cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חבורת קווטרניונים מוכללת
כל תת-חבורה אבלית של \ Q_n היא ציקלית. כל חבורת-p סופית עם תכונה זו היא או ציקלית, או חבורת קווטרניונים מוכללת. בחבורת קווטרניונים מסדר חזקת-2 יש תת-חבורה יחידה מסדר 2, ושוב, כל חבורת-p סופית שיש לה תת-חבורה יחידה מסדר p היא או ציקלית או חבורת קווטרניונים מוכללת. כל חבורה סופית שכל תת-החבורות שלה הן נורמליות היא או אבלית, או מכפלה ישרה של חבורת קווטרניונים מוכללת מסדר חזקת-2 וחבורת-2 אבלית אלמנטרית (כלומר, מכפלה ישרה של עותקים של החבורה הציקלית מסדר 2).
חבורת 2-סילו של חבורת המטריצות מעל שדה סופי F מסדר אי זוגי, היא חבורת קווטרניונים מוכללת.
מקורות
Group Theory, Scott.
Quaternion group
Solo (מיני-אלבום)
Solo (בעברית: לבד) הוא המיני-אלבום השני של הזמרת-יוצרת הברזילאית אניטה. המיני-אלבום יצא לאור ב-9 בנובמבר 2018 על ידי חברת התקליטים האחים וורנר.
המיני-אלבום מכיל שירים בסגנון הפופ הלטיני.
רקע והפקה
המיני-אלבום הופק על ידי דיינל, מרסליניו פראז, פארל ויליאמס, סיקרט וטייני. חלקם אף לקחו חלק בכתיבת שירי המיני-אלבום. לכל אחד משלושת השירים אשר נכללו במיני-אלבום יצאו וידאו קליפים שזכו להצלחה חסרת תקדים ביוטיוב.
את שלושת הקליפים ביים ז'ואאו פאפה.
Heel de Wereld
Heel de Wereld (בעברית: כל העולם) הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת ההולנדית, קורי ברוקן. השיר ייצג את הולנד באירוויזיון 1958. השיר נכתב והולחן על ידי בני ורדן ונוצח על ידי דולף ואן דר לינדן. השיר הושר שני בסדר ההופעות, לפני צרפת ואחרי איטליה.
רקע
בדומה לשירי התקופה, השיר נכתב בסגנון שאנסון צרפתי. במרכז מילות השיר עומדת ברוקן ששרה את הסוד שלה לעולם.
באירוויזיון
ב-12 במרץ 1958, השיר בוצע על ידי ברוקן באירוויזיון. השיר זכה במקום התשיעי והאחרון עם נקודה אחת משווייץ. זו הייתה הפעם הראשונה בה המדינה המארחת זוכה במקום האחרון.
הדוויג הידאש
הדוויג הידאש (במקור ברוקנר, בהונגרית: Hidas Hedvig; בודפשט, 6 בדצמבר 1915 – 17 בינואר 2011 ) הייתה רקדנית יהודייה-הונגרייה, כוריאוגרפית, אמנית מאסטר בבלט, בין השנים 1962–1972 הייתה מנהלת המכון הממלכתי לבלט (היום שמו "האוניברסיטה ההונגרית למחול") וגם לימדה שם כפרופסור.
ביוגרפיה
לאחר מלחמת העולם השנייה היא לא רצתה לחזור לבמה. נולד לה ילד שני. בשנים 1948–1949 סיימה את הקורס הכלל ארצי של בית הספר להכשרת מורים למחול ותנועה. בספטמבר 1950 הפכה למורה במכון הממלכתי לבלט שזה עתה הוקם. לאחר שג'רג' לרינץ (במקור לוי) רקדן בולט יהודי-הונגרי, מאסטר לבלט, כוריאוגרף, מנהל בלט, עזב לבית האופרה ב-1962, הידאש הפכה למנהלת בפועל של האוניברסיטה, וב-1 באפריל 1963 מונתה למנהלת הראשית עד לפרישתה ב-1972, שקרה על פי בקשתה. היא המשיכה ללמד כפרופסורית עד לפרישתה לגמלאות ב-1980, בסך הכל לימדה במשך שלושים שנה, עד לפרישתה ב-1980. בין תלמידיה היו רקדנים מהוללים רבים: קטלין צ'ארנאי, קטלין הגאי, איבאן מרקו ואילונה מדבצקי.
הידאש יצרה גם כוריאוגרפיות למופעי הבחינה באוניברסיטה, ולאחר שראה זאת המלחין ומנהל בית האופרה של בודפשט באותה התקופה, סאבולץ' פנייש הפקיד אותה על הובלת צוות המחול של תיאטרון האופרטה של בודפשט ועל הכוריאוגרפיה של הצגות האופרה שהועלו. היא עבדה באופרה בין השנים 1960 לבין 1973, אך רבות מיצירותיה נשארו בתוכניות במשך עשרות שנים גם לאחר סיום כהונתה.
כוריאוגרפיות
מספר מופעי הבכורה שלה הרשומים במאגר התיאטרון: 13.
ועדת המודיעין של בית הנבחרים של ארצות הברית
ועדת המודיעין של בית הנבחרים של ארצות הברית (באנגלית: United States House Permanent select Committee on Intelligence; בראשי תיבות: HPSCI) היא ועדה של בית הנבחרים של ארצות הברית, בראשותו של אדם שיף מן המפלגה הדמוקרטית. זו הוועדה הראשית בבית הנבחרים האמריקני המופקדת על פיקוח של קהילת המודיעין האמריקאית, אף שהיא חולקת אחריות מסוימת עם ועדות אחרות בבית, ובהן ועדת שירותי החימוש, האחראית אף היא על מחלקת ההגנה והענפים השונים של צבא ארצות הברית. נכון לינואר 2021, חברים בוועדה כ-21 נציגים שמתוכם 13 דמוקרטים ו-8 רפובליקנים.
לוועדה קדמה הוועדה הנבחרת למודיעין בשנים 1975–1977. הוועדה הפכה לוועדה קבועה ב-14 ביולי 1977.
תחומי אחריות
הוועדה מפקחת על כל המחלקות והסוכנויות הבאות:
היסטוריה
לפני הקמת הוועדה הקבועה בשנת 1977, הקים בית הנבחרים את "הוועדה הנבחרת למודיעין", המכונה בדרך כלל "ועדת פייק", שנקראה כך על שם היו"ר האחרון שלה, אוטיס ג'יי פייק מניו יורק. הוועדה הנבחרת הוקמה במקור בפברואר 1975 בראשותו של חבר הקונגרס לוסיין נדזי ממישיגן. לאחר התפטרותו של נדזי ביוני, הוקמה הוועדה מחדש עם פייק כיושב ראש ביולי 1975, כאשר המנדט שלה תוכנן לפוג ב-31 בינואר 1976. בראשותו של פייק, הוועדה חקרה פעילויות בלתי חוקיות לכאורה של סוכנות הביון המרכזית האמריקאית ושל ה-FBI.
במהלך שנות ה-80 פעלה הוועדה לחיזוק המעקב אחר ה-CIA וכן לחיזוק תפקיד הוועדה במימון סוכנויות הביון הנוספות.
בשנת 2017 הוטל על הוועדה לקבוע את מידת התערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016. הוועדה בחנה גם את הטענות על האזנות סתר לנשיא דונלד טראמפ, כמו גם על קשרים בין פקידים רוסים לבין חברי הקמפיין לנשיאות של טראמפ. הוועדה קיימה בדיקה אינטנסיבית בשנים 2017–2018 עקב טענות לדליפות מידע מסווג על ידי חברי הוועדה ועובדיהם. במארס 2018 הסתיימה בפתאומיות חקירת ההתערבות הרוסית בבחירות 2016 על ידי חברי הוועדה הרפובליקנים למרות טענת חברי הדמוקרטים כי החקירה לא הושלמה ולא הצליחה לאסוף מידע רלוונטי. הרפובליקנים שבוועדה פרסמו טיוטה לדו"ח החקירה שלהם אשר סתר כמה ממצאים של קהילת המודיעין האמריקאית ונכתבה ללא הסכמתם של חברי הוועדה הדמוקרטים. במרץ 2018, לאחר חילוקי דעות מרים נוספים, טען חבר הוועדה הרפובליקני טום רוני כי הוועדה "איבדה את כל האמינות" והפכה ל"פורום פוליטי של אנשים המדליפים מידע כדי לבלוט בחדשות היום". ביולי 2018, האשים יושב ראש הוועדה, הנציג דווין נונס, את מחלקת המשפטים וה-FBI בשיבוש חקירת הוועדה בנושא קשרי טראמפ ורוסיה בתקווה להשתלטות דמוקרטית על הקונגרס בהמשך השנה.
עם שינוי הנהגת המפלגה בבית לקונגרס ארצות הברית ה-116 פתחה הוועדה בחקירת כספיו של טראמפ וקשריו לרוסיה בפברואר 2019. ביוני 2019, במהלך הדיונים על ההשלכות הביטחוניות הלאומיות של שינויי האקלים, הבית הלבן חסם את הגשת ההצהרה של הוועדה.
בנימין יהודה לייב ברנשטיין
הרב בנימין יהודה לייב ברנשטיין (בערך תקצ"ט, 1839 - ב' בשבט תרס"ה, 8 בינואר 1905) היה ראש הישיבה הראשון של ישיבת חיי עולם בירושלים.
תולדותיו
נולד לרבי פישל ואסתר מלכה מאומן. סבו היה רבי יהודה לייב, נכדו של רבי יוסף יהודה לייב מבאלטא, תלמידו של המגיד ממזריטש. אביו עלה ארצה עקב ברכתו של רבו, רבי משה צבי מסאווראן שבארץ ישראל יזכה לילדים. רבי פישל התגורר בצפת שם הקים חצר גדולה להכנסת אורחים. לאחר תקופה קצרה נולד לו בנו, שנקרא בנימין יהודה לייב, על שם אביו וחמיו רבי בנימין מפינסק. הסנדק היה רבי אברהם דב אוירבך מאבריטש. בילדותו נפל לבור מים ועד שמצאוהו כמעט נפטר אך לבסוף התעורר וחזר להכרתו. עוד בילדותו היה מתמיד ועילוי. בשנת תרי"א עלה רבי משה בידרמן לארץ ישראל ביקר בצפת ובחן את הילדים. לאחר שבחן את בנימין, אמר לבנו רבי יצחק דוד: אמך לא רצתה לעלות ארצה כי פחדה שלא תמצא חתנים לנכדותיה, והנה יש לה חתן. ואכן לאחר זמן קצר לקחו רבי יצחק דוד לחתן לבתו ברכה עלקא. לאחר נישואיו עבר לירושלים לגור על יד חותנו.
בירושלים היה תלמידם של רבי משה יהודה לייב מקוטנא, רבי שמואל סלנט, מהרי"ל דיסקין, רבי מאיר אוירבך, רבי נחום משאדיק, רבי יעקב לייב לוי, רבי שמעון מנשה חייקין ועוד.
בשנת תרמ"ו הקים יחד עם חותנו את ישיבת חיי עולם וכיהן כראש הישיבה. מתלמידיו בישיבה היה רבי גרשון לפידות. בתפקיד זה גם פעל להשגת תרומות לישיבה, והתרים את הנגיד פנחס נימינסקי מאומן שתרם שני בניינים לישיבה.
היה פעיל בארגונו של חמיו, "בני משה", להחזקת נכדי רבי משה מלעלוב ונסע לאירופה לגייס תרומות ואכן זכה למכתבי תמיכה נלהבים מרבנים ואדמו"רים, בהם מכתבו של רבי חיים מצאנז. בהיותו באירופה התיידד עם משפחתו, צאצאי היהודי הקדוש מפשיסחה וכן עם רבי חנוך הניך מאלכסנדר. תקופה לפני כן התאלמן, ובהיותו באירופה הציע לו רבי הניך לשידוך את אסתר שרה בת רבי פלטיאל יוסף, אף הוא נכדו של היהודי הקדוש ואכן נישא לה. אשתו התייתמה בילדותה וגדלה אצל קרובה, רבי יצחק יעקב רבינוביץ, ה"דברי בינה" מביאלה.
בשנת תרנ"ב, עם הקמת בד"צ חסידים בירושלים, הוצע לו לכהן כדיין אך הוא סירב והציע את בנו לתפקיד.
קייל גאלנר
קייל סטיבן גאלנר (באנגלית: Kyle Steven Gallner; נולד ב-22 באוקטובר 1986) הוא שחקן אמריקאי ממוצא יהודי. מוכר בשל תפקידו כקסידי "ביבר" קזבנלקס בסדרה "ורוניקה מארס" וכריד גארט בסדרת המשטרה "CSI: ניו יורק".
ביוגרפיה
גאלנר נולד בוסט צ'סטר שבפנסילבניה, בנם השני של מרי-ג'יין וארי גאלנר, שמגיע ממשפחה יהודית. יש לו אחות גדולה ושני אחים קטנים.
חיים אישיים
בשנת 2015 נישא לטארה פרגוסון. לזוג יש שני בנים.
גאלנר חבר של השחקן ג'ייק אייבל, שותפו למגורים לשעבר שייסד איתו להקה קטנה שהתפרקה.
מעבר גלבוע
מעבר גלבוע, המוכר גם בשמות מעבר ג'למה ומחסום ג'למה, הוא מסוף מעבר בין שטחי הרשות הפלסטינית לישראל השוכן על כביש 60, סמוך לג'למה, מצפון לג'נין ומדרום לצומת יזרעאל. המעבר משמש למעבר פועלים פלסטינים לעבודה בתחומי הקו הירוק, למעבר סחורות אל הרשות הפלסטינית וממנה ולמעבר של ערבים ישראלים אל שטחי הרשות הפלסטינית (מעבר שנאסר על יהודים ישראלים).
במעבר שלושה מתחמים: למעבר סחורות בשיטת "גב אל גב" (אוזרח ביוני 2006), למעבר הולכי רגל (אוזרח בפברואר 2007) ולמעבר כלי רכב (אוזרח באוקטובר 2009). במעבר להולכי הרגל רשאים לעבור פלסטינים וזרים (לא ישראלים) בלבד. במעבר הרכב מורשים לעבור ערבים ישראלים בלבד. המעבר כולל חדר מיוחד לבדיקת מי שחשוד כמחבל מתאבד. בין השאר מאפשר המעבר הובלת סחורות אל נמל חיפה וממנו ואל מעבר נהר הירדן וממנו. בסופי שבוע ובחגים תנועת כלי הרכב הישראלים היא כפליים מאשר בימי חול.
היקף התנועה במעבר תלוי במצב הביטחוני. בשנת 2019 עברו במעבר בממוצע כ-7,000 הולכי רגל ביום. בשנת 2020 ירד הממוצע לכ-3,500 הולכי רגל ביום. אירועים ביטחוניים ומתיחות ביטחונית מובילים לסגירה זמנית של המעבר, לעיתים סגירה מלאה ולעיתים סגירה למעבר ערבים ישראלים.
עונת 2012/2013 בליגת העל ההולנדית
עונת 2012/2013 הייתה העונה ה-57 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה אייאקס באליפות הליגה. וילם II ופנלו ירדו לליגת המשנה.
בעונה זו נערך לראשונה שימוש במערכת הVAR למטרת ניסוי.
מבנה
על ניצחון הוענקו 3 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (16 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו זוולה ווילם II שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצה במקום ה-18 ירדה לליגת המשנה. הקבוצות במקומות 16 ו-17 התמודדו בפלייאוף ירידה בשיטת הטוב משני משחקים כנגד הקבוצות שהעפילו מטורניר הפלייאוף בליגת המשנה.
פלייאוף הירידה
אל הפלייאוף העפילו 4 הקבוצות שסיימו במקומות 2–5 בליגת המשנה, אליהן הצטרפו שתי הקבוצות שהעפילו מסיבוב הפלייאוף הראשון בליגת המשנה ושתי הקבוצות שסיימו במקומות 16 ו-17 בליגת העל לסדרת הטוב מ-2 משחקים.
פרס הרב עובדיה יוסף לכתיבה הלכתית
הפרס לכתיבה הלכתית על שם הרב עובדיה יוסף הוא פרס הניתן בנושא הכתיבה ההלכתית. הפרס מחולק מטעם עיריית תל אביב-יפו.
היסטוריה
פרס זה נוסד ביוזמתו של נתן אלנתן, סגן ראש עיריית תל אביב-יפו, כדי להנציח את הרב יוסף, שכיהן כרב הראשי של העיר תל אביב-יפו (1968–1972), לפני עלותו לכהן כראשון לציון וכרבה הראשי של ישראל.
הפרס ניתן החל משנת 2015 לשם "עידוד מצוינות בכתיבה הלכתית בקרב הצעירים" (מוגבל עד גיל 45) תושבי תל אביב-יפו בלבד העוסקים בתחום הכתיבה התורנית הלכתית ובעקבות כך מבנה הפרס מחולק לשתי קטגוריות: פרסים עיקריים ופרסי משנה.
ועדות השיפוט
ועדת השיפוט בפרס הרב עובדיה יוסף מורכבת מ-2 שלבים: נציגי ועדה זו קובעת את הזוכים בפרס.
התחרות לשנת התש"ף - 2019 נמצאת בשלב הבדיקה.
אירוע חלוקת הפרס לזוכים בשנת התשע"ח - 2017 התקיים בחוה"מ סוכות ב"היכל מנורה מבטחים - אצטדיון יד אליהו" ושולב באירוע שמחת בית השואבה עם הזמר יעקב שוואקי וסוקר בהרחבה בכלי התקשורת.
גנטיקה אבולוציונית אנושית
גנטיקה אבולוציונית אנושית היא ענף במדע הביולוגיה ובתחום הגנטיקה, המתמקד בחקר ההיסטוריה של השינויים ברצף ה-DNA של האדם. מחקר בענף זה הוא בעל ערך רב בפענוח האבולוציה של האנושות המודרנית.
הדמיון בין גנום האדם וגנום קופי האדם
מתוך כשלושה מיליארד זוגות נוקלאוטידים בגנום האדם, רק 35 מיליון שונים מן הנוקלאוטידים המקבילים (ה"אורתולוגים") בגנום השימפנזה, ויש גם כ-5 מיליון תוספות או החסרות ביחס לגנום השימפנזה, שמסתכמות לכ-90 מיליון נוקלאוטידים. אם מתעלמים מהתוספות ומההחסרות, מדובר בהבדל של 1.23% מכלל הגנום, ועל פי ההערכות כ-0.20% מתוך זה הוא השונות בתוך בני האדם ובתוך השימפנזים, כך שהבדל המעשי קרוב מאוד לאחוז אחד. למעשה מחקרים שונים נוקבים באחוזים מעט שונים כהבדל בין גנום האדם והשימפנזה, והסיבה לכך היא השימוש במדגמים שונים (למשל הגנום כולו או רק הגנים המקודדים לחלבון) ואופן חישוב הדמיון (למשל כיצד יש להתחשב ברצפים החוזרים על עצמם). ואולם בכל שיטה בה משתמשים לאומדן, ההבדלים בין בני-אדם לשימפנזים גדולים פי עשרה לערך מן ההבדלים בין בני-אדם שונים. בהנחת קצב קבוע של הצטברות מוטציות (הנחת "השעון המולקולרי") ניתן להסיק שהזמן שחלף מאז האב הקדמון המשותף לאדם ולשימפנזה ארוך בערך בסדר גודל אחד מהזמן שחלף מאז האב הקדמון של כל בני האדם החיים כיום. הנחה זו מבוססת על התגליות מגנטיקה של אוכלוסיות לפיהן מרבית המוטציות הן נייטרליות והן מתקבעות בסחף גנטי. מדידות גנטיות מעריכות את קצב ההופעה של מוטציות חדשות בסדר גודל של 100 לגנום לדור. מכאן ניתן להעריך שהאב הקדמון של האדם והשימפנזה חי לפני מספר מיליוני שנים. בפועל, שיטות שעון מולקולרי הן מתוחכמות יותר ומתחשבות גם בגודל האוכלוסייה, אך כל המחקרים שנערכו בנושא בשנים האחרונות נותנים הערכות בין 4 ל-7 מיליון שנה. ההערכה העדכנית לגיל האב הקדמון המשותף לכל בני האדם החיים כיום היא כ-170 אלף שנה. פיענוח הגנום הניאנדרטלי על ידי מיצוי דנ"א מעצמות מאובנות מאפשר להוסיף את הניאנדרטלים לחישובים אלו. גיל האב הקדמון המשותף לאדם המודרני ולניאנדרטלים מוערך ב-460 עד 510 אלף שנה.
ראיות גנטיות למוצא משותף
ראיות מובהקות במיוחד לקרבת המשפחה של האדם אל קופי האדם מודגמות דווקא ברצפי דנ"א שאין להם תפקוד מעשי, אלא הם תוצאה של מוטציות גנטיות שאינן מועילות תפקודית, או אפילו מזיקות. ניתן להמשיל מצב זה לשני תלמידים שהואשמו בהעתקה במבחן בגלל הדמיון הרב בין תשובותיהם. התלמידים עשויים לתרץ את הדמיון בטענה שהם חשבו באופן בלתי-תלוי על אותה תשובה נכונה, אבל אם מתגלות בתשובות שלהם אפילו שגיאות כתיב זהות, הראיה להעתקה הופכת משכנעת ביותר. שגיאות מעין אלו אכן שכיחות בגנום, למשל פסאודוגנים – גנים "מקולקלים" שאינם מתבטאים, כתוצאה ממוטציות שחלו בהם. דוגמה לכך היא הגן של גולונולאקטון אוקסידז, האנזים האחרון בשרשרת הייצור של ויטמין C בגוף. גן זה קיים ותקין במרבית החולייתנים, אבל בכל מיני הפרימטים שנבדקו עד היום, כולל האדם, הוא איננו מצליח להתבטא עקב מוטציה של הזזת מסגרת הקריאה. כתוצאה מפגם גנטי זה האדם והקופים אינם יכולים לייצר ויטמין C בעצמם, והם יחלו ואף ימותו מצפדינה אם לא יקבלו אותו במזונם. את הדמיון הגנטי בין הפסאודוגנים של הקופים והאדם לא ניתן איפוא להסביר בדמיון התפקודי. ההסבר ההגיוני היחיד הוא שהמוטציה התרחשה לפני עשרות מיליוני שנים באחד האבות הקדומים המשותפים שלהם, והם קיבלו אותה בירושה. מוטציה כזו הייתה עשויה להשתלט על אוכלוסיית האב הקדמון בסחף גנטי אם היא לא הייתה מזיקה באותו זמן, למשל אם אותו אב קדמון ניזון מפירות עשירים בוויטמין C ולכן לא היה צריך לייצר אותו בעצמו.
דוגמה אחרת לשגיאות זהות התגלתה בפסאודוגן נוסף: אחד מעותקי הגן להמוגלובין. עותק זה נמצא במיקום זהה בגנום האדם, בגנום השימפנזה ובגנום הגורילה, אך הוא אינו מסוגל להתבטא כתוצאה ממוטציות התמרה של שני נוקלאוטידים בלבד בתחילת הרצף שלו. שני הנוקלאוטידים המותמרים זהים במדויק בפסאודוגן של האדם, השימפנזה והגורילה. שאר הרצף של הגן הוא כמעט בלתי פגוע וזהה לעותקים אחרים של המוגלובין, אך בהמשכו חסר נוקלאוטיד יחיד, ואף החוסר הזה זהה במדויק בפסאודוגנים של האדם, השימפנזה והגורילה.
ייחודו הגנטי של האדם
גנום האדם וגנום השימפנזה נבדלים זה מזה בכמה עשרות מיליוני נוקלאוטידים. רובם מייצגים מוטציות נייטרליות, שאינן תורמות להבדלים הפנוטיפיים בין האדם ובין השימפנזה. קשה מאוד לגלות את הנוקלאוטידים המעטים מתוכם שכן תורמים להבדלים הפנוטיפיים, כלומר, את השינויים הגנטיים האחראים לאנושיותו של האדם. אף על פי שהגנומים של שני המינים כבר מופו, לא ידוע עדיין על אף גן מקודד לחלבון באדם שאינו קיים ברצף זהה או כמעט זהה בשימפנזה. לכן סביר להניח כי ההבדל טמון ברצפי בקרה – רצפי דנ"א המבקרים את פעולתם של גנים מקודדים לחלבונים. אחת השיטות לגלות רצפים כאלו היא לחפש אזורים בגנום שלא השתנו הרבה בחולייתנים קדומים ובקו ההתפתחות של השימפנזה, ולעומת זאת עברו אבולוציה מואצת בקו ההתפתחות של האדם. אזורים כאלה קיבלו את הכינוי HAR (ראשי תיבות של Human Accelerated Regions). כמאתיים אזורים כאלה מופו בשנת 2006 במחקר של קתרין פולארד ועמיתים מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז. למשל HAR1, בעל האבולוציה המהירה מבין אלו שהתגלו, הוא מקטע על כרומוזום 20 בן 118 זוגות נוקלאוטידים, ש-18 מתוכם השתנו בענף האדם מאז התפצלותו מענף השימפנזה, לפני כ-5 מיליון שנים, לעומת 2 זוגות נוקלאוטידים בלבד שהשתנו במשך 300 מיליון השנים שלפני כן, מאז האב הקדמון המשותף לאדם, לשימפנזה ולתרנגולת. הסתבר שקיימת חפיפה חלקית בין HAR1 ובין שני גנים של רנ"א, שאינם מתורגמים לחלבון אלא משועתקים למולקולת רנ"א שליח המשפיעה על השעתוק של גנים אחרים. התגלה כי לאחד משני הגנים האלו, HAR1F, יש תפקיד בהתפתחות הרקמה העוברית של תאי עצב בקליפת המוח, אף כי אופן פעולתו המדויק עדיין אינו ידוע.
אזור HAR מפורסם אחר הוא הגן foxp2 על כרומוזום 7 המקודד לגורם שיעתוק. מוטציות בשני נוקלאוטידים שחלו בו משותפות לגנום האדם ולגנום הניאנדרטלי, אך לא לגנום השימפנזה ושאר החולייתנים, והן קשורות ככל הנראה ביכולת הדיבור. הכנסת שתי המוטציות האלו לגן foxp2 של עכברים גרמה לשינויים בתאי עצב במוח הגדול ולשינויים בקולות שהם משמיעים.
גנטיקה אבולוציונית של האדם המודרני
כלי המחקר העיקריים בתחום זה הם:
תחום מחקר זה התפתח מאוד עקב השלמתו של פרויקט גנום האדם. בין הממצאים המעניינים שהתגלו ניתן לציין:
תחום מחקר זה מהווה בסיס לפרויקט הגנוגרפיה המשותף לחברות IBM ונשיונל ג'יאוגרפיק.
איזבל פדרו
איזבל פדרו (נקראה גם יסכה קפלן, 1934 – 27 באפריל 2023) הייתה ציירת ואדריכלית אשר במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 ביצעה במצרים פעולות ריגול בשליחות המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.
ביוגרפיה
איזבל פדרו נולדה במונטווידאו בירת אורוגוואי, אביה, יצחק פדרו, יליד פולין, היה נצר למשפחה יהודית מיוחסת מספרד, עלה לארץ ישראל בשנת 1921 עבד בארץ כחלוץ, אך לאחר כמה שנים היגר לאורוגוואי שם נולדה איזבל בשנת 1934.
בתום לימודיה התיכוניים למדה איזבל אדריכלות וציור באוניברסיטה לאמנויות במונטווידאו, היא הייתה פעילה בארגוני נוער ציוניים ובשנת 1961, בהיותה בת עשרים ושבע וגרושה, עלתה לישראל.
במוסד
בעודה עולה חדשה יצרו אנשי המוסד בשנת 1962 קשר עמה והציעו לה לפעול בחו"ל למען ביטחון המדינה. הם הסבירו לה כי בשל הרקע האישי שלה היא מתאימה לפעילות החשאית במסווה של ציירת וצלמת המחפשת אתרי נוף לציור ולצילום. איזבל נעתרה לבקשתם. בתחילה הוטלה עליה משימה לצלם בארץ אתרים צבאיים ואסטרטגיים ואם תיתפס תמנע מלגלות כי היא עושה זאת במסגרת פעולה חשאית. היא עמדה במבחנים בהצלחה. בהמשך היא אומנה בפיענוח צילומי אוויר ובקריאת מפות טופוגרפיות, שימוש בכלי נשק ובמכשיר מורס. היא אובחנה כמוכשרת לשליחות ונפגשה עם ראש המוסד איסר הראל ולאחר שפרש נפגשה עם יורשו בתפקיד מאיר עמית.
באפריל 1963 יצאה איזבל פדרו לשליחיותה. תחנתה הראשונה הייתה בפריז שם פגשה ביצחק שמיר, שהיה מפקד היחידה שהפעילה סוכנים במדינות יעד. היא יועדה להישלח למצרים, שהייתה באותה עת, תחת שלטונו של גמאל עבד אל נאצר, האויבת הראשית של מדינת ישראל. בשנות ה-50 של המאה ה-20 יצאו ממצרים פעולות חבלה של הפדאיון, ולאחר מלחמת סיני נמשכו יחסי האיבה בין שתי המדינות. שמיר הכין אותה לקראת יציאתה לשליחות במצרים והיא יצאה לדרכה.
בשליחות חשאית במצרים
פרדו נכנסה למצרים באשרת תייר עם דרכון של אורוגוואי. מאחר שבדרכונה היו חותמות של מדינת ישראל היא לכלכה אותו ובקונסוליה של אורוגוואי באמסטרדם החליפה אותו לדרכון חדש אותו הציגה במצרים. היא הגיעה למצרים כשהיא מצוידת במכשיר מורס ובמכשיר רדיו לקליטת שידורים בגלים קצרים. בהגיעה למצרים הצהירה כי היא מתעתדת ללמוד ארכאולוגיה ולעסוק בציור.
תחילה התגוררה איזבל פרדו במלון יוקרה בו התארחו מצרים בני המעמדות העליונים. היא התיידדה עם ארכאולוג שערך מסעות ברחבי מצרים, והוא הסכים לצרף אותה למסעותיו. בהמשך הכירה עיתונאי מצרי בכיר המקורב לשלטון המצרי. הוא הציג בפניה קצין צבא בכיר שהזמין אותה למועדון הספורט ברובע אל זמאלק בו הייתה לה הזדמנות להכיר את נשות החברה הגבוהה. אחת מהן נהגה להיפגש עמה בקפה "גרופי" בו הסתופפו קציני צבא מצרים בכירים. מכל ההיכרויות האלה שאבה שפע של מידע מודיעיני. במסעותיה ברחבי מצרים היא סקרה בסיסי צבא ושדות תעופה צבאיים. במהלך שירותה הצליחה פדרו להשיג את התוכניות של סכר אסואן, שהיה יעד אסטרטגי בעל חשיבות עליונה. את המידע שאספה, כולל מסמכים וצילומים, שלחה לישראל באמצעות מכרים מספרד שיצאו ממצרים ושיגרו את החומר בדואר לישראל, מבלי שידעו מה כלול במעטפות. בשנת 1965, אחרי שלוש שנים של שליחות במצרים, ביקשה פדרו לחזור לישראל כדי להקים משפחה. כששבה לארץ פרשה מן המוסד.
לאחר תום השליחות
בשובה לארץ עסקה באדריכלות פנים, השתלמה באמנות והציגה את ציוריה בתערוכות באירופה ובארצות הברית. זמן לא רב לאחר שובה לארץ היא נישאה לבן עמי קפלן איש עסקים מראשון לציון שבצעירותו היה חבר האצ"ל, נעצר על ידי הבריטים והיה כלוא למעלה משלוש שנים במחנה המעצר בלטרון. ולאחר קום המדינה היה פעיל בתנועת החרות. לזוג נולדו שני בנים. בהמשך היה בן עמי קפלן מועמד מטעם הליכוד לראשות העיר ראשון לציון וכיהן כחבר מועצת העיר. הוא נפטר בשנת 2005. איזבל המשיכה שנים רבות לעסוק בעיצוב פנים. התגוררה בתל אביב.
פדרו נפטרה ב-ז' באייר ה'תשפ"ג, 27 באפריל 2023.
מאגר המאיירים המדעיים של שטוטגרט 1450–1950
מאגר המאיירים המדעיים של שטוטגרט 1450–1950 (בקיצור DSI) הוא מאגר נתונים ביבליוגרפיים מקוון ובו מידע אודות אנשים שאיירו יצירות מדעיות שפורסמו מזמן המצאת הדפוס, בסביבות 1450, ועד 1950; החתך האחרון נבחר מתוך כוונה להחריג מאיירים הפעילים כעת. המאגר כולל את מי שעסקו במגוון תחומים, לרבות איור אסטרונומי, בוטני, זואולוגי ורפואי.
מסד הנתונים ממוקם בשרתי אוניברסיטת שטוטגרט. התוכן מוצג באנגלית, והגישה אליו חופשית. נכון לינואר 2020, בדף הבית של האתר נכתב כי מסד הנתונים כולל למעלה מ-12,500 מאיירים. ניתן לחפש באתר לפי 20 שדות.
הציבור הרחב רשאי להגיש הצעות לערכים נוספים, או תיקונים, אך אלו כפופים לביקורת עריכה לפני שיתווספו למאגר.
הבחירות למועצה המחוקקת באוגנדה (1958)
הבחירות למועצה המחוקקת התקיימו באוגנדה מ-20 באוקטובר עד 24 באוקטובר 1958. בחירות אלו היו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות שהתקיימו באוגנדה. בבחירות ניצחה מפלגת הקונגרס הלאומי של אוגנדה, שזכה בחמישה מתוך עשרת המושבים.
מתיאש שארקזי
מתיאש שארקזי (בהונגרית: Sárközi Mátyás; בודפשט, 19 ביולי 1937) הוא סופר, מבקר, מתרגם, עורך יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט (המקביל בהונגריה לפרס ישראל).
ביוגרפיה
מתיאש שארקזי נולד במשפחה יהודית, שרד את השואה בבודפשט (אביו ניספה). ב-1945, יחד עם אחיו למחצה אדם הורבאט, היו תושבי גאודיופוליס - עיר השמחה שהקים גאבור סטהלו חסיד אומות העולם. בשנת 1956 עבד בעיתון בבודפשט. אחרי המרד ההונגרי ב-1956 הוא ברח למערב והתיישב בבריטניה. מ-1956 עד 1963 היה עיתונאי בלונדון. בין 1957 לבין 1961 למד איור ספרים באקדמיה לאמנויות יפות של סנט מרטין בלונדון ולאחר מכן עבד במחלקה ההונגרית של ה-BBC. מ-1963 עד 1966 היה חבר ברדיו אירופה החופשית במינכן, מ-1966 עד 1977 היה שוב חבר במחלקה ההונגרית של ה-BBC ומ-1977 עד 2004 היה עובד חוץ. מ-1972 עד 1994 ניהל גלריה לאמנות בלונדון. מ-1981 עד 1984 למד ספרות והיסטוריה ביוניברסיטי קולג' לונדון, וקיבל תואר ראשון באמנות (BA) בהצטיינות. הוא ערך את "המראה ההונגרית של אנגליה" (Angliai Magyar Tükör). והיה נשיא "אגודת הידידות הבריטית-הונגרית" (British–Hungarian Fellowship).
שארקזי כותב סיפורים קצרים, סיפורי סקץ', מאמרים ספרותיים וביקורות. הוא כותב קבוע בכמה כתבי עת ספרותיים בהונגריה. בין השנים 1966 לבין 2000, תחת השם מארטון פקטה פרסם "מי זה מי" באנגלית בשם "הונגרים בולטים" (Prominent Hungarians). הוא הכתב בלונדון של InfoRádio מאז 2001.
משפחתו
מתיאש שארקזי הוא נכדם של הסופר היהודי-הונגרי בעל השם העולמי פרנץ מולנר (1878–1952) ושל מרגיט וסי ובנם של ג'ורג' שארקזי (1899–1945) שנספה בשואה ושל מרתה שארקזי (1907–1966). אחותו למחצה הייתה אסתר הורבאט (1927-1996) (לאחר נישואיה שמה היה אסתר לוקין), אחיו למחצה היה אדם הורבאט (2019-1930), ב-1969 התחתן עם אילונה קובאץ'.
ססואה הייאקאווה
הייאקאווה היה כוכב הקולנוע היפני הראשון שהצליח ברמות חסרות תקדים בהוליווד, נחשב לסמל מין ולמושא להערצה בתקופת שנות ה-20 והיה פופולרי בקרב הציבור האמריקאי באותה העת לא פחות מאשר צ'ארלי צ'אפלין.
ביוגרפיה
נולד בשם קינטארו הייאקאווה בעיר מינאמיבוסו שבמחוז צ'יבה, יפן. משפחתו דחפה אותו מגיל צעיר להתגייס ולשרת כקצין בצי היפני והוא למד באקדמיית הצי שבאי אטג'ימה. בעקבות פציעה באוזנו נשר מהאקדמיה, ועקב הכישלון הצורם והחרפה שהביא על אביו חשב הייאקאווה לבצע התאבדות יפנית מסורתית "ספוקו", אולם אביו הציל אותו ברגע האחרון.
לאחר שהתאושש מניסיון ההתאבדות למד הייאקאווה כלכלה פוליטית באוניברסיטת שיקגו במטרה להפוך לבנקאי, אולם עזב את הלימודים בשנה השנייה ושב ליפן. לעולם המשחק התוודע ראשונה במהלך ביקור שערך בטוקיו הקטנה שבלוס אנג'לס.
קריירת משחק
הייאקאווה התפרסם יותר מכל בשנת 1958 בדרמת המלחמה של דייוויד לין "הגשר על הנהר קוואי" בה שיחק בתפקיד מפקד מחנה השבויים היפני קולונל סאיטו, תפקיד עליו היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב. באותה שנת שיא מקצועית בקריירה שלו הופיע הייאקאווה גם לצידו של ג'רי לואיס בהפקתו הקומית "נער הגיישה".
בשנותיו האחרונות כשחקן השתתף הייאקאווה בסרט ההרפתקאות של קן אנקין "משפחת רובינסון השווייצרית" בתור קפטן הפיראטים קואלה ובמלודרמה של מל פרר "היכלי ירק" בתור הצ'יף רוני.
חיים אישיים
הייאקאווה היה נשוי לשחקנית היפנית- אמריקאית הפופולרית טצורו אאוקי משנת 1914 עד למותה בשנת 1961, הזוג בילה את מרבית חייו באירופה ואימץ שלושה ילדים מערביים.
לאחר מותה של אשתו חזר להתגורר ביפן, הוא נפטר בטוקיו ב-23 בנובמבר 1973 כשהוא בן 84 מדלקת ריאות כתוצאה מקריש דם. הוא נקבר בבית העלמין מקדש צ'וקייז'י שבעיר טוימאה.
על שמו הייאקאווה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד
מרדקה 118
מרדקה 118 (באנגלית: Merdeka 118) הוא גורד שחקים הממוקם בקואלה לומפור, מלזיה. גובהו 678.9 מטרים והוא בן 118 קומות. בזכות כך, הוא הבניין השני בגובהו בעולם.
שמו של הבניין, Merdeka (שפירושו 'עצמאות'), נוצר בהשראת קרבתו לשני אצטדיונים: אצטדיון מרדקה ואצטדיון נגרה. צריח הבניין הושלם בנובמבר 2021.
בנייתו הסתיימה בנובמבר 2022, והבניין הפך לגבוה ביותר במלזיה ובדרום־מזרח אסיה – עבר בגובהו את מגדל שאנגחאי (בגובה 632 מטרים) והוא הבניין והמבנה השני בגובהו בעולם. עלה גם על 451.9 המטרים של מגדלי פטרונס שהיו הגבוהים במלזיה, ועלה בגובהו על Landmark 81 (בגובה 461 מטרים) והוא הבניין הגבוה ביותר ב-ASEAN. קטף את התואר בזכות הצריח בגובה 160 מטרים שבראשו. הבניין הוא גם הראשון במלזיה שקיבל דירוג פלטינה משולש לפי התקן האמריקאי לבנייה ירוקה LEED.
כאן (שיר)
כאן הוא השיר איתו ייצגו צמד הזמרים אורנה ומשה דץ את ישראל באירוויזיון 1991. את השיר כתב והלחין עוזי חיטמן לטובת קדם-אירוויזיון 1991 בעוד קובי אשרת עיבד את השיר.
לפי סדר הצגות השירים בתחרות האירוויזיון 1991, השיר היה החמישה עשר במספר, וזכה במקום השלישי, מרחק שבע נקודות בלבד משוודיה, שסיימה במקום הראשון וניצחה בתחרות.
השיר מבטא רגשות אהבה לארץ ישראל, והתגוררות נצחית בה.
רקע ומילות השיר
השיר הוצע במקור לירדנה ארזי עבור קדם האירוויזיון ב-1988, בו אמור היה להיבחר שיר שתבצע בתחרות, אך ארזי דחתה את ההצעה.
בניסיונם של אורנה ומשה דץ לנצח בקדם-אירוויזיון 1991, זכה הצמד עם השיר "כאן" במקום הראשון והעפיל לאירוויזיון ברומא. זוהי הייתה השתתפותם השנייה של הצמד בתחרות הקדם-אירוויזיון, כאשר הניסיון הראשון היה בקדם-אירוויזיון 1987, בו הם שרו את השיר "קופידון" וזכו במקום הרביעי ולבסוף נבחר "שיר הבטלנים" של דטנר וקושניר.
מייד עם בחירתו בקדם-אירוויזיון, זכה השיר "כאן" לאהדה רבה בארץ ודורג במקום השלישי במצעד הפזמונים העברי השנתי (ה'תש"ן–ה'תשנ"ט). כמו כן, הוא השתתף במצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' במהלך 1991 וזכה בחלקם במקום הראשון.
האירוויזיון התקיים זמן קצר לאחר סיום מלחמת המפרץ. הבית היחיד שנפגע ישירות מסקאד במהלך המלחמה הוא בית ילדותו של חיטמן. בעקבות כך הגיע חיטמן בלב כבד לתחרות האירוויזיון והדצים החליטו להקדיש לו את ביצוע השיר, שמילותיו מתקשרות לאירוע - "כאן ביתי פה אני נולדתי", "כאן נולדתי" "ואין לי שום מקום אחר בעולם".
בתחרות האירוויזיון, השיר הוביל את טבלת הניקוד לאורך רוב הערב, אך לבסוף סיים במקום השלישי עם 139 נקודות, 7 נקודות פחות משוודיה וצרפת. גם בישראל זכה השיר להצלחה רבה, ודורג במקום השלישי במצעד הפזמונים העברי השנתי (ה'תש"ן–ה'תשנ"ט).
לאחר האירוויזיון
ב-1994, הגיע לחנויות אלבום האוסף הראשון של אורנה ומשה דץ, "האוסף וכל מה שקדם". הוא כלל שירים מכל אלבומיהם הקודמים, ולראשונה נכלל באחד מאלבומיהם השיר "כאן" (אשר קודם לכן צורף כבונוס בלבד ל"בדרכי האהבה"). בנוסף, באלבום נכללה כבונוס גרסת הרמיקס לשיר "כאן".
במהלך חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל, שנערכו בשנת 2018, התאחדו אורנה ומשה דץ, שהתגרשו 12 שנה קודם לכן, על מנת לשיר יחד את השיר "כאן" בטקס הדלקת המשואות. באותה שנה גם זכה השיר לאחד מ-70 השירים הטובים ביותר על ידי מאזיני תחנת הרדיו "103FM".
בשנת 2019 במהלך שבוע האירוויזיון שנערך בישראל, התאחדו שוב אורנה ומשה דץ ושרו את השיר באירוע השטיח הכתום בתל אביב-יפו.
ארטיס גילמור
ארטיס גילמור (באנגלית: Artis Gilmore; נולד ב-21 בספטמבר 1949) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-ABA ובליגת ה-NBA.
השנים המוקדמות
גילמור נולד בצ'יפלי, פלורידה, וגדל שם ובדותן, אלבמה, קהילה גדולה הנמצאת 35 קילומטרים מצפון לצ'יפלי. גילמור שיחק כדורסל בקולג' גרדנר-ווב ג'וניור קולג' לשנתיים ובאוניברסיטת ג'קסונוויל במשך שנתיים, מוביל את ג'קסונוויל לגמר ה-NCAA בשנת 1970, שבו הם הפסידו 80-69 ל- UCLA. במהלך השנים שבהן שיחק גילמור ב-NCAA בג'קסונוויל, הוא הפך לאחד מחמש שחקני כדורסל מכללות אי פעם שהגיעו לממוצע של לפחות 20 נקודות ו-20 ריבאונדים בקריירה. לאחר שעזב את המכללה, נבחר גילמור על ידי הקנטקי קולונלס בדראפט ה-ABA בשנת 1971, ועל ידי השיקגו בולס בדראפט ה-NBA בשנת 1971.
ABA
גילמור החל את הקריירה המקצוענית שלו עם הקנטקי קולונלס מה-ABA בעונת 1971–1972. הוא היה כל כך דומיננטי כבר בתחילת הקריירה שהוא קיבל את תואר רוקי השנה פרס ואת ה-MVP של הליגה בעונה הראשונה שלו. במשך הקריירה שלו ב-ABA, גילמור הוביל ארבע פעמים את ה-ABA בממוצע ריבאונדים למשחק, פעמיים גם באחוזים מהשדה וגם במספר הבלוקים למשחק, ופעם אחת בעבירות. הוא נבחר במשך חמש עונות רצופות לחמישיית העונה של ה-ABA, וארבע פעמים לחמישיית ההגנה. הוא שיחק במשחק האולסטאר של ה-ABA במשך כל חמש השנים שהוא היה בליגה, וקיבל את תואר ה-MVP של משחק האולסטאר בשנת 1974. גילמור הוביל את הקנטקי קולונלס לאליפות ה-ABA בשנת 1975.
בחירה ראשונה בדראפט
ליגת ה-ABA הסתיימה לאחר עונת 1976, כאשר 4 קבוצות (דנוור נאגטס, אינדיאנה פייסרס, ניו יורק נטס, וסן אנטוניו ספרס) הצטרפו ל-NBA, והקבוצות שנותרו, כולל הקנטקי קולונלס, התפרקו. מכיוון שקבוצה שלו, הקנטקי קולונלס, התפרקה, גילמור נכנס לדראפט המיוחד בשנת 1976, והוא נבחר בבחירה הראשונה על ידי השיקגו בולס. גילמור לא השתמש באותו כוח כמו שהוא היה ב-ABA, ולאחר 4 בחירות למשחק האולסטאר בחמש עונות סולידיות בשיקגו, גילמור הועבר לסן אנטוניו ספרס בשנת 1983. גילמור נבחר פעמיים נוספות למשחק האולסטאר בזמן תקופתו בסן אנטוניו. הוא הצטרף מחדש לבולס לחלק מעונת 1988, לפני שסיים את הקריירה שלו ב-NBA עם הבוסטון סלטיקס בשנת 1988. גילמור שיחק את עונת 1988–1989 עם פורטיטודו בולוניה מהליגה האיטלקית, שם הוא השיג ממוצעים של 12.3 נקודות ו-11.0 ריבאונדים ונבחר לקבוצת האולסטאר האירופית.
הישגים ב-NBA
גילמור שיחק בסך הכל בשישה משחקי אולסטאר ב-NBA. הוא הוביל את ה-NBA באחוזים מהשדה בארבע עונות רצופות, כולל שיא קריירה של 67% בעונת 1980–1981 - האחוז השלישי בגובהו בהיסטוריה של ה-NBA.
היכל התהילה
גילמור נבחר להיכל התהילה של הכדורסל על שם ג'יימס נייסמית' בשנת 2011.
מילון אלקטרוני
מילון אלקטרוני הוא מילון שהמידע המילוני בו מאוחסן דיגיטלית ומוגש למשתמש דרך ממשק אלקטרוני. מילונים אלקטרוניים ניתן למצוא במספר צורות, כולל תוכנה המותקנת במחשב, אפליקציות סלולריות, יישומי אינטרנט וכדומה. הם עשויים להיות בחינם או לדרוש תשלום. ישנם מכשירים ייעודיים שכל תפקידם הוא מילון אלקטרוני, בעבר הם היו הדרך היחידה לשאת מילון אלקטרוני ביד אך מאז כניסתם של הסמארטפונים הצורך בהם הצטמצם להקשרים בהם לא ניתן לעשות שימוש במכשיר סמארטפון, כגון בחינות בגרות.
מידע
מרבית המילונים האלקטרוניים המוקדמים היו למעשה מילונים מודפסים שהוגשו בצורה דיגיטלית: התוכן היה זהה, אך המהדורות האלקטרוניות סיפקו למשתמשים פונקציות חיפוש טובות יותר. עד מהרה החלו לנצל את ההזדמנויות שמציעה המדיה הדיגיטלית. שני יתרונות ברורים הם שמגבלות המקום לאחסון הטקסט כמעט נעלמות, כך שניתן לספק תוכן נוסף; והאפשרות לכלול תוכן מולטימדיה, כגון הקלטת הגייה וקליפים.
מאגרי מידע מילוניים אלקטרוניים, במיוחד אלה הכלולים במילוני תוכנה הם לרוב נרחבים ויכולים להכיל יותר מ-500,000 מונחים והגדרות. מילונים אלקטרוניים דו-לשוניים ומילונים חד-לשוניים של שפות עם הטיות כוללים לעיתים קרובות מטה פעלים אינטראקטיבי ומסוגלים לנתח את שורש המילה והטייתה.
מוציאים לאור ומפתחי מילונים אלקטרוניים עשויים להציע תכנים מקוריים מאת לקסיקוגרפים משלהם, נתונים ברישיון ממילונים מודפסים, או שניהם, כמו במקרה של בבילון המציעה תוכן פרימיום של מילון ובסטר, ואולטראלינגואה המציעה תוכן פרימיום של קולינס, מסון וסיימון אנד שוסטר ו-Paragon Software המציעה תוכן מקורי מדודן, בריטניקה, האראפ, מילון ובסטר ואוקספורד.
מערכות כתב
בנוסף לכתב לטיני, מילונים אלקטרוניים זמינים גם בכתבים לוגוגרפיים מימין לשמאל, כולל ערבית, פרסית, סינית, אלפבית דוונאגרי, יוונית, עברית, יפנית, קוריאנית, קירילית ותאילנדית.
תוכנת מילון
תוכנת מילון בדרך כלל חורגת בהרבה מהיקף מילוני היד. מוציאים לאור רבים של מילונים מודפסים מסורתיים כמו לנגנשידט, קולינס - רברסו, OED - מילון אוקספורד באנגלית, דודן, מורשת אמריקאית והאצ'ט, מציעים את התוכן שלהם לשימוש במחשבים. ניתן להתקין תוכנות כאלה במחשב או לגשת אליהן דרך דפדפן. תוכנת מילון אחרת זמינה מבעלי אתרים אלקטרוניים מיוחדים כגון Dict.cc, iFinger, Abbyy Lingvo, Collins- Ultralingua, Mobile Systems ו-Paragon Software. כמה מילונים אלקטרוניים מספקים פורום דיון מקוון בהנחיית מפתחי התוכנה והלקסיקוגרפים.
מילונים במכשירים ניידים
מילונים מכל הסוגים זמינים כאפליקציות לסמארטפונים וטאבלטים בין אם במערכות ההפעלה של אפל ובין אם בחנות גוגל פליי של מכשירי אנדרואיד. צורכיהם של מתרגמים ולומדי שפות מוגדרים במיוחד, עם אפליקציות למילונים דו-לשוניים עבור זוגות שפה רבים, ועבור מרבית מילוני הלומדים החד-לשוניים הידועים כמו מילון לונגמן לאנגלית עכשווית ומילון מקמילן.
במערכת ההפעלה iOS 14 נכללה האפליקציה "תרגום" מבית אפל כאפליקציה מובנית במערכת ההפעלה.
מילונים מקוונים
ישנם כמה סוגים של מילונים מקוונים, כולל:
כמה מילונים מקוונים מתעדכנים באופן שוטף, תוך התעדכנות בשינוי שפה. לרבים יש תוכן נוסף, כמו בלוגים ותכונות על מילים חדשות. חלקם הם פרויקטים שיתופיים, ובמיוחד ויקימילון ומילון קולינס המקוון. וחלקם, כמו Urban Dictionary, מורכבים מרשומות (לעיתים סותרות את עצמן) המסופקות על ידי המשתמשים. מילונים רבים למטרות מיוחדות, במיוחד למונחים מקצועיים ומסחריים, וניבים אזוריים וריאציות שפות, מתפרסמים באתרי האינטרנט של ארגונים ומחברים עצמאיים. גם אם הם מוצגים בצורת רשימה ללא פונקציית חיפוש, בגלל האופן בו המידע מאוחסן ומועבר, הם בכל זאת מילונים אלקטרוניים.
תיאטרון מינאק
תיאטרון מינאק (באנגלית: Minack Theatre) הוא תיאטרון פתוח, הממוקם על צוק תלול בחוף הים של מחוז קורנוול שבדרום מערב בריטניה. התיאטרון, בעל 750 מקומות ישיבה, צופה אל נוף דרמטי ומשקיף אל האוקיינוס האטלנטי.
היסטוריה
מאז נפתח בשנת 1931 וברציפות משנת 1951 הועלו בתיאטרון מאות הצגות ומופעים מבריטניה ומחוץ לה במגוון של ז'אנרים, בעונה הנמשכת מחודש מאי ועד לסוף חודש ספטמבר (סיורים בתיאטרון מתקיימים בכל ימות השנה). בשנת 2012 צפו במופעים בתיאטרון 80 אלף איש ו-100 אלף סיירו בו.
התיאטרון נוסד על ידי רוונה קייד (Rowena Cade, 1893–1983), מעצבת תלבושות, שהיגרה לקורנוול לאחר מלחמת העולם הראשונה וגרה בקרבת הצוק שעליו הוקם התיאטרון. היא ייסדה אותו כשחיפשה אתר מתאים להעלאת המחזה הסערה מאת שייקספיר בהפקת להקת תיאטרון מקומית. הצלחת ההפקה באתר דרבנה אותה לפתח אותו. מראשית שנות השלושים ועד לאמצע שנות החמישים (למעט בשנות מלחמת העולם השנייה, שבהן נאסר השימוש באתר) נבנה התיאטרון בעבודת כפיים בלבד על ידה ועל ידי עוזרים ספורים עמה. בשנת 1976 העבירה קייד את ניהול התיאטרון לידי קרן פרטית שנוסדה לשם כך.
מאז היווסדו של התיאטרון ניתן דגש על העלאת מחזות שייקספיריים בו. מאז 2004 מועלים בו מופעים במסגרת פסטיבל הפרומס. בשנת 2007 צוינו 75 שנים לייסוד התיאטרון בהפקה חדשה של המחזה "הסערה".
בשנת 1998 ניטע גן על פני הצוק וסביב התיאטרון.
בנק החקלאות הרוסי
בנק החקלאות הרוסי (ברוסית: Россельхозбанк) הוא בנק רוסי בבעלות רוסיה, המספק את כל סוגי השירותים הבנקאיים ליותר מ-7 מיליון לקוחות קמעונאיים ועסקיים.
הבנק נוצר בשנת 2000 על מנת לפתח את מערכת האשראי הלאומית והפיננסית של המגזר האגרו-תעשייתי והאזורים הכפריים של הפדרציה הרוסית.
ג'י-אן
ג'י-ין (ביפנית: 慈円; 17 במאי 1155, קיוטו – 28 באוקטובר 1225 באומי (כיום שיגה)) היה משורר, היסטוריון ונזיר בודהיסטי יפני.
תולדות חייו
ג'י-ין היה בנו של פוג'יווארה נו טאדאמיצ'י (藤原 忠通), בן למשפחת פוג'יווארה. הוא הצטרף למנזר בודהיסטי מזרם המהאיאנה כשהיה צעיר ביותר. בתחילה אימץ את השם דוקאיה כשמו הבודהיסטי, ומאוחר יותר שינה אותו לג'י-ין, השם שנשא כל חייו. בסופו של הדבר עלה לדרגת דאייסוג'ו (大 僧 正, Daisōjō; "ארכיבישוף"), כלומר מנהיג הכת הבודהיסטית אליה הצטרף.
כמשורר, הוא נכלל ברשימת "שלושים ושישה בני האלמוות של השירה" של פוג'יווארה נו קינטו, שלושים ושישה משוררים שפוג'יווארה ראה בהם מופת ליכולת כתיבת השירים היפנית, והיה המשורר השני הטוב-ביותר מבין הנכללים ב"שין קוקין ואקאשו", קובץ שירה קיסרי יפני לשירים מסוג ואקה. פוג'יווארה נו טייקה כלל אותו ב"אוגורה היאקונין איסשו" (Ogura Hyakunin Isshu), גם הוא קובץ שירה, הכולל מאה שירים מסוגת הוואקה.
לנה אטינגר
קורות חייה
לנה אטינגר נולדה באנגליה להורים ישראלים. לאחר מכן התגוררה בישראל, ובגיל חמש עברה לצרפת, שם התגוררה עד גיל שבע-עשרה. אמה היא התאורטיקנית והאמנית ברכה אטינגר. אביה החורג הוא יואב טוקר, ששימש במשך שנים רבות כשליח הטלוויזיה הישראלית בצרפת. סבה, עוזיאל ליכטנברג, הוא ניצול השואה, ממייסדי מכון "משואה" וממייסדי קיבוץ ניצנים. סבה מצד אביה היה שמואל אטינגר.
מגיל צעיר לקחה אטינגר שיעורי משחק; כילדה שיחקה בתיאטרון בפריז, בעיקר בתפקידי ילדות במחזותיו של מולייר, דוגמת לואיזון במחזה "החולה המדומה". למדה בתיכון הידוע Lycée Fénelonw אשר ברובע הלטיני, בו סיימה בגרות (Baccalauréat) בהצטיינות במגמת פילוסופיה, ספרות ומתמטיקה. אחר-כך עלתה אטינגר לישראל ושירתה בדובר צה"ל. היא בוגרת הסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים (2002-1999), איתה בכיתה למדה ריימונד אמסלם. היא זכתה במלגת קרן שרת אמריקה ישראל בהצטיינות 2002-2001. במהלך השנים שבה ללימודיה האקדמיים והשלימה תואר ראשון בקולנוע ובתרגום ובלשנות צרפתית.
כשסיימה את לימודיה בניסן נתיב הייתה אטינגר מועמדת להנחיה בערוץ MTV, והנחתה בשנים 2005-2004 את תוכנית הילדים "זאפ לראשון", ששודרה בערוץ הראשון, ושיחקה בסרטו של איתן גרין "חלומו של הנרי" (2004), שם גילמה שחקנית בסרט שבתוך הסרט.
אטינגר שיחקה בסרטן של וידי בילו ודליה הגר "קרוב לבית" (2005). היא מגלמת את דמותה של דנה, חיילת מורדת שממרידה את כל החיילות בפלוגה ויוצרת מהומה רבה.
אטינגר שיחקה בתפקיד מריין ברדו בסרט “Pars vite et reviens tard” של הבמאי הצרפתי רג'יס וורנייה (2007), שזכה קודם לכן באוסקר על סרטו "הודו סין" (1992). זהו מותחן משטרתי המספר על מגפה שתוקפת את פריז. היא משחקת רקדנית שלבסוף נרצחת בזריקת רעל. לצורך הסרט היא עברה במשך חודשיים שיעורי ריקוד עם להקה מקצועית.
היא שיחקה בסרט הפולחן הקומי "המוסד הסגור" של אלון גור אריה (2007). אטינגר מגלמת את מיכל, סוכנת מוסד שיוצאת ביחד עם ראש המוסד (אילן דר) להצלתו של שגריר ארצות הברית בישראל, שנחטף ומוחזק במדינה הדמיונית סוג'יירה.
אטינגר שיחקה בסרט הטלוויזיה הצרפתי “sous un autre jour”, בבימויו של אלן טסמה, ששודר בערוץ Arte (2008).
ב"סרוגייט", סרטה של טלי שלום עזר (2010) מגלמת לנה אטינגר את דמותה של הגר, סרוגייט המטפלת באיליי (אמיר וולף), גבר בן 32 המתקשה ביצירת קשרים אינטימיים עם נשים. לצורך התפקיד נפגשה אטינגר עם סרוגייט אמיתית, על-מנת לחקור את דמותה. הסרט זכה בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות 2010.
אטינגר שיחקה בסרטו של עמיקם קובנר "עיר מקלט" (2013). הסרט מספר על זוג תל אביבים: ילי (לנה אטינגר) ובועז (נבו קמחי), שמארח בביתם זוג מהצפון, מוטי (אושרי כהן) וקרן (רותם זיסמן-כהן) בזמן מלחמת לבנון השנייה.
שיחקה בסדרה "בית המשאלות", בבימויו של חיים בוזגלו, שתשודר בערוץ הראשון והשתתפה בשתי עונות של הסדרה "החממה", בבימויו של רועי פלורנטין שתשודר בערוץ ניקלודאון בyes.
אטינגר שרה בעבר בהופעותיו של עמיר לב. כעת היא עובדת על פרויקט עם תמר אייזנמן.
אטינגר עומדת לשחק בהצגה "Projet H" בבימויו של לורן ברטהום, עם להקת "Le menteur "volontaire, צרפת. (ההצגה האחרונה בבימויו, "יסורי איוב" של חנוך לוין הועלתה בתום סיבוב הופעות גדול באירופה בהצלחה רבה בתיאטרון הקאמרי בשנת 2011). זוהי הצגה על היטלר, ואטינגר תגלם בה את אווה בראון.
לנה אטינגר מתרגמת מצרפתית לעברית, היא תרגמה תסריטים רבים (ביניהם תחיה ותהיה של ראדו מיכאיליאנו, "כידון" של עמנואל נקש, "סוזנה הבוכיה" בגרסה צרפתית ועוד) וספרים רבים בהוצאת בבל (ביניהם "אפשרות של אי" של מישל וולבק).
ב-2016 נולד בנה הראשון.
מוזיקה
2011-2010 - מופע משותף עם תמר אייזנמן, שירים באנגלית, צרפתית ועברית
חגי מזרחי
חגי מזרחי (נולד ב-18 ביוני 1973) הוא מוזיקאי, מפיק מוזיקלי ופזמונאי אמריקאי-ישראלי. ידוע גם בשם הבמה שלו: Gemini Muziq.
לנה אטינגר
מוזיקה
2003-2002 - "מופע שאנסונים עבריים מקוריים" עם השחקן פיני טבגר, במועדוני ה"קאמלוט" ו"היינקן הבימה קלאב".
חגי מזרחי
ביוגרפיה
מזרחי נולד בתל אביב לאב יליד סרביה ואם ילידת מרוקו. את לימודיו התיכוניים סיים בבית הספר התיכון "שמואל הנגיד" בהרצליה בשנת 1991. בגיל 6 נסע עם משפחתו לטאיוואן עקב שליחות ממקום העבודה של אביו ושם החל ללמוד נגינה על פסנתר בשיטת ימאהה. לאחר 4 שנים חזרה המשפחה לישראל ומזרחי המשיך ללמוד פסנתר באופן פרטי עד גיל 18.
בין השנים 1991-1994 שירת בצה"ל כסמל בחיל החימוש.
לאחר שירותו הצבאי נרשם ללימודים בבית הספר למוזיקה "רימון" במגמת הלחנה, עיבוד וניצוח. במהלך לימודיו נסע מזרחי לקינגסטון, ג'מייקה, שם רכש את ניסיונו הראשון בהפקה מוזיקלית בעבודה משותפת עם המוזיקאי ראס דניאל והמפיק יוסי פיין. לאחר סיום לימודיו פנה לתעשייה והחל לעבוד כמפיק מוזיקלי עם אמנים ישראלים רבים בהם: אייל גולן, ארקדי דוכין, סבלימינל, שוטי הנבואה ואחרים.
בשנת 2010 עזב מזרחי את ישראל לטובת ארצות הברית, שם הוא עוסק בהפקה מוזיקלית, בין היתר של הזמרים האמריקאים ג'ייסון בויד (Poo Bear) ומריו (Mario Barrett).
בשנת 2015 שימש מזרחי טכנאי הקלטות ועוזר מפיק לשיר הנושא מאלבומו של הזמר הקנדי ג'סטין ביבר "Purpose".
אוניברסיטת סרייבו
אוניברסיטת סרייבו (בסרבו-קרואטית, בוסנית:Univerzitet u Sarajevu / Универзитет у Сарајеву) היא האונירסיטה הגדולה והוותיקה שבין אונברסיטאות בוסניה והרצגובינה ומושבה הוא בעיר סרייבו. קדמה לה בשנת 1537 בימי השלטון ההעות'מאני מדרסה מוסלמית בעיר סראייבוסנה הלא היא סרייבו של היום. היא פתחה את שעריה בשנת 1949 בימי השלטון הקומוניסטי של טיטו ומאז ועד 2014 העניקה תיאר ראשון ל סך הכל 122,000 סטודנטים, תואר שני ל-3,891 ותואר דוקטור ל עוד 22.284 סטודנטים ב-45 תחומים שונים. נכון לשנת 2014 יש לה 20 פקולטות, שלוש אקדמיות ושלוש פקולטות לתאולוגיה ו-30,866 סטודנטים. הסגל שלה כולל מעל אלף מורים.
התקופה האוסטרו-הונגרית וימי יוגוסלביה לפני ובזמן מלחמת העולם השנייה
אחרי סיפוח בוסניה על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית נוסדה בשנת 1887 האקדמיה למשפט אסלאמי ("שאריה"). ב-1888 הוקם מוזיאון, לימים המוזיאון הלאומי של בוסניה והרצגובינה, ובשנת 1890 הסמינר הקתולי של ארכיבישופות בוסניה. בשנת 1892 עבר שדרוג אקדמי גם הסמינר הנוצרי האורתודוקסי ("נוצרי מזרחי") של סרייבו. בימינו המוזיאון הלאומי הוא מוסד מסונף לאוניברסיטת סרייבו, בעוד הפקולטה לתאולוגיה קתולית הוא חלק אינטגרלי של האוניברסיטה.
בשנת 1940 הוקמה הפקולטה לחקלאות ולסילביקוטורה ובשנת 1944 הפקולטה לרפואה.
ימי מלחמת בוסניה והרצגובינה והמצור על סרייבו
בשלב החמישי בתולדות המוסד המודרני (1995-1992) המלחמה והמצור על העיר גרמו להרס לבניינים ולציוד. יחד עם זאת למשך שנות המצור המורים והסטודנטים התמידו בעבודתם ובלימודים, מה שסימל את ההתנגדות לברבריות ואת המאבק ללריבונות, לחופש ולדמוקרטיה.
אחרי שנת 1996
בהתחלת שנת 1996 החל שלב השיקום שלאחר המלחמה. בלטה יוזמת בניית הקמפוס החדש של האונ יברסיטה. עדיין לא חזרה האוניברסיטה לפוטנציאל המלא שלה מלפני העימות הצבאי. האוניברסיטה נזקקת לשיקום המעונות, הציוד ולהוספת אנשי סגל. הרבה מחברי הסגל שעבדו בה לא חזרו. לבוסניה והרצגובינה יש 11 תוכניות לימוד גבוה ואין תוכנית מאוחדת להשכלה גבוהה ועל כן הסכם בולוניה בתחום מיושמים בכל מקום בצורה שונה. תהליך השיקום זכה לתמיכת איחוד האוניברסיטה האירופי, מועצת אירופה והאיחוד האירופי וארגונים ומוסדות בינלאומיים אחרים.
שיתוף פעולה
לאוניבסיטת סרייבו הסכמי שותפות עם מעל 120 אוניברסיטאות באירופה, ארצות הברית, קנדה והמזרח התיכון.
ארגון
נכון לשנת 2018 האוניברסיטה מונה 32 פקולטות, אקדמיות ומכללות, המחולקות לשש שבוצות אקדמיות ועוד מספר תוכנית לימודים.
לסביאן בר
לסביאן בר (באנגלית: Lesbian bar) הוא בית עסק לממכר משקאות חריפים שמשרת אך ורק נשים לסביות. אף על פי שפעמים תכופות ישנו דמיון בין בית עסק זה לגיי בר, ההיסטוריה שלהם שונה אחד מהשני.
היסטוריה
בעוד שמבחינה היסטורית, מנעו מנשים להופיע בשטחים ציבוריים המקדמים צריכת אלכוהול, נוכחות השתייה של נשים עלתה בשנות ה-20 של המאה ה-20. Mona's 440 Club נפתח ב-1936 בסן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית, והיה הלסביאן בר הראשון בארצות הברית. בשנות ה-50 של המאה ה-20, הייתה עלייה במספר הלסביאן בר.
הזדהות לסבית והומואים ותרבות הברים התרחבה באופן משמועתי לאחר העיור במהלך מלחמת העולם השנייה ואחריה.
בשנות ה-60 של המאה ה-20, עם עליית התנועה לשחרור הגייז וההזדהות ההולכת וגוברת עם הזהות "לסבית", הלסביאן בר גדלו באופן משמועתי. בשנות ה-70 של המאה ה-20, לאחר עליית הפמיניזם הלסבי, והברים נהיו למרחבים חשובים של פעילות הקהילה.
מישהו שומע אותי
האלבום כולל שני תקליטורים, בראשון מביניהם יש 18 שירים מארבעת אלבומי הלהקה, ובשני יש שמונה שירים שלא פורסמו עד אז, חלקם בהופעות חיות.
לסביאן בר
תגובות הנגד והמשטרה
לעיתים קרובות, בעלי הבית של הלסביאן בר היו גברים, וזאת בשביל המטרה להשיג רישיונות למכור משקאות אלכהוליים ולהיות ביחסים טובים עם המשטרה והמאפיות. לעיתים קרובות, בעלי הברים שיחדו את המשטרה בשביל לקבל אזהרות רגע לפני תחילת הפשיטות.
כסוג של הגנה, ברים מסוימים כיסו את חלוניהם, הורידו את שלטי הזהות, או שאפשרו להיכנס רק דרך הדלת האחורית. מספר בעלי הברים ניסו מודלים מבוססי חברות, מה שהגביר את הביטחון, אך היה גם לא כולל.
החלשות
בנוסף לשתיית אלכוהול, בלסביאן בר היו כלולים גם ריקודים ומשחקי ביליארד. ברים אלו נסגרו מפני שזה לא תמיד היה עסק רווחי או משתלם.
חלקים מההיסטוריה הולכים לאיבוד מאחר ש-"הלסביאן בר השכונתי" לא היה מסוגל יותר לשלם דמי שכירות, והתמיכה בהם ירדה בגלל הג'נטריפיקציה. לעומת זאת, הגיי ברים נמשכו מאחר שלגברים הומוסקסואליים יש יותר הון כלכלי מאשר לנשים לסביות. סיבה נוספת להופעה פחותה של לסביאן בר היא עליית תרבות ההיכרויות באינטרנט. מאחר שנשים לסביות נוטות יותר להיות מטפלות ראשוניות בילדים מאשר גברים הומוסקסואליים, חיי הלילה הלסבית פוחתים.
לצד העלייה בתרבות הלהט"ב, השימוש במונח "קוויר" להזדהות עצמית במקום "לסבית", גדל בקרב צעירים רבים בקהילה הלסבית.
630-639 לפנה"ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 639 - 630 לפנה"ס
סקיי פררה
סקיי טוניה פררה (באנגלית: Sky Tonia Ferreira; נולדה ב-8 ביולי 1992) היא זמרת, כותבת שירים, דוגמנית ושחקנית אמריקאית. כנערה, פררה העלתה סרטונים לאתר מייספייס של עצמה שרה שירים שהיא כתבה, שהובילו לגילוייה על ידי המפיקים "Bloodshy & Avant" ובסופו של דבר לחוזה הקלטות עם פרלופון ב-2009. היא הוציאה את מיני-אלבום ראשון, "As If!", ב-2011. האלבום שילב אלמנטים של סינת'פופ ומוזיקת דאנס. המיני-אלבום השני של פררה, "Ghost", יצא ב-2012. לעומת קודמו, האלבום שילב פופ עם מבני שירים פשוטים יותר ומכיל שיתופי פעולה עם ג'ון בריאון ושירלי מנסון. באלבום נכללה הרצועה Everything is Embarrassing, שזכתה לתשבחות המבקרים והולחנה על ידה בשיתוף עם אריאל רכטשייד ודב היינס.
שירייה המוקדמים של פררה משלבים אלמנטים של דאנס-פופ, בעוד שהפרויקטים המוזיקליים האחרונים שלה מתנסים בסגנונות מוזיקליים של מוזיקה אקוסטית, גל חדש ובעיקר באינדי רוק. תוכן הלירי של שירייה המוקדמים מדברים על מרד ואהבות נעורים, ומאז התפתחה לשיר על נושאים של אי-ביטחון עצמי ונושאים רומנטיים בוגרים יותר. ב-2014 עסקה כפרזנטורית לחברת טיפוח השיער Redken.
ילדותה ותחילת קריירה
פררה נולדה ב-8 ביולי 1992 בלוס אנג'לס לאבא שחצי פורטוגלי וברזיאלי ולאמא שהיא אינדיאנית אמריקאית. פררה בילדותה שהתה לרוב בבית סבתה אשר הייתה מעצבת השיער של מייקל ג'קסון למשך 30 שנה, ולטענתה היא לא ידעה על פרסומו עד גיל 13. פררה גילתה עניין בשירה כילדה, ועם עידוד מצד ג'קסון, סבתה רשמה אותה לשיעורי אופרה. פררה אמרה שהיא עברה תקיפה מינית פעמיים בילדותה, פעם על יד שכן, ופעם שנייה על ידי בן אדם זר שפרץ לביתה. על כך אמרה בראיון "אני לא אמרתי על זה שום דבר [בפומבי] כי לא אני רציתי שזה יגדיר אותי, אבל הרגשתי שמתאים להגיד משהו. אנשים מרגישים שזה מגדיר אותך, וזה לא. זה באמת חוסר מזל ומגעיל וטראומתי, אבל זה לא הופך אותה למי שאתה." פררה נשרה מבית ספר אחרי שהשלימה את כיתה ח'.
פררה לאחר מכן החלה לנהל חשבון MySpace ושם היא העלתה דמואים לשירים שהיא כתבה. זמן קצר לאחר יום הולדת ה-15, היא כתבה מכתב לבלודשי ואבנט ובו היא דרשה שהם יציעו לה חוזה הקלטות, שלדבריה קרה במהירות אחרי שהם נתקלו בפרופיל שלה .ב-2009, היא הוחתמה ב-פרלופון והתחילה להקליט שירים לאלבום הבכורה שלה שנכתבו על ידה בגיל 14. ב-2010, היא השתתפה בסרט "Putty Hill" והופיעה במגזינים Dazed ו-Interview.