cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לינקולן סדרה L
יוצרו 65,120 יחידות.
משה מנדלבאום
משה יעקב מנדלבאום (הכתיב הרשמי: מנדלבום; 1933 – 14 בדצמבר 2020, כ"ח בכסלו ה'תשפ"א) היה כלכלן ישראלי, שכיהן כנגיד בנק ישראל בין השנים 1982–1986. שימש עשרות שנים כמרצה לכלכלה באוניברסיטת בר-אילן ובמוסדות נוספים.
ביוגרפיה
נולד בירושלים בשנת 1933, ליחיאל בנו של הרב שמחה מנדלבוים, ודבורה בתו של טוביה סלומון (בנו של יואל משה סלומון), וגדל בבית משפחתו, ששכן במקום הידוע כשער מנדלבאום. בצעירותו למד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה, בישיבת חברון ובישיבת פוניבז'. בשל פציעה שאירעה בתאונה בעת ילדותו, שירת בצה"ל בחיל החינוך. נישא בשנת 1957 לקרובת משפחתו, שרה לבית סלומון, נכדת יוחנן דוד סלומון.
במחצית השנייה של שנות החמישים סיים תואר ראשון ותואר שני בכלכלה, מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בלימודיו היה חבר בקבוצה קטנה של תלמידי פרופ' דן פטנקין, המכונה לעיתים "נערי פטנקין", אשר לימים השפיעו רבות על המדיניות הכלכלית של מדינת ישראל. בעל תואר דוקטור לכלכלה מאוניברסיטת ואנדרבילט בנשוויל שבטנסי.
במקביל ללימודיו, בשנת 1956, החל לעבוד במשרד המסחר והתעשייה ככלכלן בכיר, בלשכה הכלכלית הראשונה שהוקמה במשרד. בשנת 1962, עם שובו מלימודי הדוקטורט בארצות הברית, מונה לכלכלן הראשי בחטיבת התעשייה. בתחילת 1963 מונה לסגן מנהל אגף התכנון של חטיבת התעשייה במשרד, ובשנה שלאחר מכן מונה למנהל האגף. ב-1965, בתקופה שבה כיהן השר חיים יוסף צדוק כשר המשרד, מונה ליועץ כלכלי לשר ולכלכלן הראשי של המשרד.
בשנים 1966–1967 היה יועץ השר זאב שרף, מאמצע 1967 היה מנהל חטיבת מזון וכימיה והחל מ-1972 הממונה על המחירים. בהמשך מונה למשנה למנכ"ל. בשנת 1972, תחת השר חיים בר-לב, מונה למשנה למנכ"ל המשרד, וב-1974 מונה למנכ"ל המשרד, ומ-1977 מנכ"ל משרד המסחר, התעשייה והתיירות.
לאחר סיום תפקידו היה ממלא מקום יו"ר הבנק לפיתוח התעשייה. בשנת 1979 מונה ליושב ראש הוועדה המאוחדת של המרכז לייעוץ נושא כוח האדם והמרכז להשתלמות בישראל.
מונה לנגיד בנק ישראל בינואר 1982 על פי המלצת שר האוצר, יורם ארידור, וכיהן עד שנת 1986. בעקבות מסקנות ועדת בייסקי, שחקרה את משבר מניות הבנקים שאירע בתקופה בה היה נגיד, סיים את תפקידו, סמוך לסיום כהונתו.
שימש בשנות ה-90 כיושב ראש בנק עולמי להשקעות (ב.ה.) בע"מ שנסגר בתיאום עם המפקח על הבנקים בשנת 2004.
במקביל לקריירה בשירות המדינה, שימש מנדלבום עשרות שנים כמרצה לכלכלה במוסדות אקדמיים. החל משנת 1964 ובמשך 38 שנה שימש כמרצה לכלכלה באוניברסיטת בר-אילן (משנת 1970 כמרצה בכיר), והעמיד דורות של כלכלנים. משנת 2001, עם פרישתו לגמלאות מן האוניברסיטה, שימש כמרצה במכללה האקדמית נתניה ובמכללה האקדמית אשקלון. .
כיהן כחבר בוועדה לתכנון ולתקצוב ובאוקטובר 2009 כהונתו הוארכה לקדנציה נוספת עד מרץ 2012. בשנת 2014 מונה לדיקן הפקולטה לכלכלה במכללת אשקלון.
היה חבר מועצת עיריית ירושלים מטעם סיעת חזית דתית לאומית.
ב-14 בדצמבר 2020 הלך מנדלבאום לעולמו והוא בן 87.
צ'ארלי מקדונל
צָ'ארלי מֶקדוֹנל (באנגלית: Charlie McDonnell; נולדה ב-1 באוקטובר 1990) היא מוזיקאית ווידאו-בלוגרית בריטית. חשבון היוטיוב הפופולרי שלה הוא בעל הכי הרבה מנויים מהממלכה המאוחדת (נכון לאוקטובר 2011).
ביוגרפיה
מקדונל נולדה וגדלה בבאת', אנגליה, ולה שני אחים. באוגוסט 2010 עברה ללונדון והיא מתגוררת עם חברה, אלכס דיי.
מקדונל פתחה חשבון יוטיוב בשם "charlieissocoollike" באפריל 2007, בו החלה לפרסם ולוגים (וידאו-בלוג) לקהל קטן של צופים. היא הפכה פופולרי באתר כאשר העלתה ולוג המסביר כיצד להגדיל את כמות הצופים ביוטיוב; הסרטון אף הופיע בדף הבית של יוטיוב בבריטניה. הקהל שלה קפץ מ-150 מנויים ל-4,400 בתוך יומיים בלבד.
לכבוד צבירת 25,000 מנויים, ביצעה מקדונל סדרה של 25 אתגרים שניתנו לה מצופיה תחת השם "Challenge Charlie".
נכון לנובמבר 2021, מספר הצפיות הכולל בערוץ היוטיוב הראשי שלה הוא כ-300 מיליון. נכון לדצמבר 2013, היא מספר 3809 ברשימת היוטיוברים בעלי מספר המנויים הגדול ביותר באנגליה.
באוקטובר 2022, מקדונל יצאה מהארון כטרנסג'נדרית בחשבון האינסטגרם שלה.
קריירה מוזיקלית
מקדונל חברה בלהקת "Chameleon Circuit", שכוללת גם את חברה אלכס דיי, ואת ליאם דריידן, אד (אדפלנט) בלאן ומייקל אראנדה, כולם בעלי וידאו-בלוגים ביוטיוב. שירי הלהקה עוסקים בפרקים ואלמנטים מתוך סדרת הקאלט הבריטית "דוקטור הו". ב-1 ביוני 2009 הוציאה הלהקה אלבום בכורה הנושא את שמה. ב-12 ביולי 2011 הוציאה הלהקה את אלבומה השני "Still Got Legs".
מדי פעם מפרסמת מקדונל בערוץ היוטיוב שלה קטעי וידאו מוזיקליים, ביניהם "שיר על קופים", "שיר על אקנה", "שיר על אהבה", "אהבה כימית", "דואט עם עצמי" (שזכה ליותר מ-6 מיליון צפיות) ועוד, הזוכים לפופולריות. שירים אלו ואחרים הופיעו באלבום הסולו שהוציאה מקדונל ב-1 בדצמבר 2010, תחת השם "This Is Me".
ב-2010 הקימה מקדונל ביחד עם שלושה וידאו-בלוגרים אחרים להקה בשם "Sons Of Admirals". הסינגל הראשון שלהם יצא באמצעות יוטיוב ב-14 ביוני 2010 בערוץ של מקדונל; הסינגל כלל גרסת כיסוי לשיר "Here Comes My Baby" של הזמר קט סטיבנס. הלהקה ביצעה גרסאות כיסוי לשירים נוספים, בהם לשיר הנושא של סדרת הילדים "ארתור", "Believe In Yourself". חברי הלהקה הודיעו על פירוקה הרשמי בתחילת חודש מאי, 2011.
אזכורים בתקשורת
מקדונל התראיינה ברשת BBC על מעמדה ככוכבת עולה ביוטיוב. ב-10 באוקטובר 2010 הופיעה עם להקתה בעיתון הבריטי "סאן". בנוסף הוזמנה ל"אזור המיוחד של E3" והייתה אחת מ-30 אנשי VIP מכל העולם שניסו את Natal; את מעשיה ב-E3 תיארה מקדונל בערוץ יוטיוב נפרד, הנקרא "CharlieAtE3". בשנת 2009 הנחתה מקדונל את מאחורי הקלעים של הסדרה דוקטור הו.
מיה מוטלי
מיה אמור מוטלי (באנגלית: Mia Amor Mottley; נולדה ב-1 באוקטובר 1965) היא פוליטיקאית ועורכת דין, המכהנת כראש ממשלת ברבדוס השמינית וראש מפלגת הלייבור של ברבדוס. מוטלי היא האישה הראשונה המכהנת בתפקיד ראש ממשלת ברבדוס. היא גם ראש הממשלה הראשונה של ברבדוס אחרי שינוי שיטת הממשל ממונרכיה חוקתית לרפובליקה פרלמנטרית.
מוטלי הובילה בוועידת האקלים ב-2022 את התביעה למדינות העשירות לקחת אחריות על הנזקים האקלימיים שגרמו למדינות עניות. כמו כן, סוף הוועידה נחתם הסכם אובדן ונזק לפיצוי מדינות עניות שנפגעו מאסונות הקשורים למשבר האקלים.
ביוגרפיה
מוטלי נולדה בברבדוס ב-1965. היא מגיעה ממשפחה של פוליטיקאים. סבה, ארנסט דיטון מוטלי, היה ראש העיר הראשון של ברידג'טאון וחבר בית הנבחרים מטעם המפלגה הלאומית של ברבדוס. אביה ודודה גם היו נציגים בבית הנבחרים.
מוטלי למדה בתיכון בבית הספר הבינלאומי של האו"ם בניו יורק ובקווינס קולג', סנט ג'יימס בהסבנדס ברבדוס. את לימודיה האקדמיים עשתה בבית הספר לכלכלה של לונדון ובאוניברסיטת לונדון.
קריירה פוליטית
מוטלי התחילה את הקריירה הפוליטית שלה בשנת 1991. בין השנים 1991 ל-1994 שרתה כחברת פרלמנט אופוזיציונרית בבית העליון מטעם מפלגת הלייבור של ברבדוס. בספטמבר 1994, בגיל 29, היא מונתה לשרת החינוך והנוער בממשלתו של אואן ארתור. מוטלי הייתה הפוליטיקאית הצעירה ביותר שמונתה לתפקיד שר בברבדוס. באוגוסט 2001 מונתה כיועצת משפטית לממשלת ברבדוס והייתה לאישה הראשונה המכהנת בתפקיד זה; ובמקביל שרתה כשרת השיכון. שנתיים לאחר מכן, הפכה מוטלי לסגנית ראש הממשלה וליושבת ראש המועצה החברתית של ברבדוס ולסגנית יושבת הראש של המועצה הכלכלית של ברבדוס. בעקבות השינויים בממשלה, בפברואר 2006 מונה מוטלי לשרת הכלכלה והפיתוח.
מוטלי גם הייתה חברה בדיאלוג הבין-אמריקאי.
בשנת 2008 מפלגת הלייבור של ברבדוס הפסידה בבחירות ומוטלי ניצחה את ראש הממשלה היוצא אואן ארתור בבחירות על ראשות האופוזיציה. היא הייתה האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד. מוטלי הודחה מתפקידה כיושבת ראש בסוף 2010. בבחירות בפברואר 2013 מפלגתה הפסידה בבחירות והיא נבחרה כיושבת ראש האופוזיציה.
ראש ממשלה
בשנת 2020 בזמן הנאום מן הכס, הודיעה ממשלתה של מוטלי כי היא מתכוונת לבטל את המלוכה בברבדוס ושאליזבת השנייה תסיים את תפקידה כמלכת ברבדוס והמדינה תהפוך ממונרכיה חוקתית לרפובליקה פרלמנטרית. ברבדוס תשמור על מערכת פרלמנטרית, עם נשיא בעל תפקידים טקסיים. בהודעה מטעמה, אמרה מוטלי כי הגיע הזמן שברבדוס "תשאיר מאחור את העבר הקולוניאלי שלנו".
ב-12 באוקטובר 2021, מוטלי ומנהיג האופוזיציה, הציעו למושלת הכללית המכהנת, הוד רוממותה סנדרה פרנלה מייסון, לשמש כמועמדת לתפקיד הנשיא הראשון של ברבדוס. היא נבחרה ב-20 באוקטובר ונכנסה לתפקיד ב-30 בנובמבר 2021 בטקס נכח גם צ'ארלס, נסיך ויילס.
בבחירות בינואר 2022 זכתה מפלגתה של מוטלי, מפלגת הלייבור של ברבדוס, בכל שלושים המושבים בפרלמנט והיא הושבעה, בשנית, כראשת הממשלה.
יוזמת בריג'טאון
בוועידת האקלים בשארם א-שייח' ובוועידת האקלים בגלזקו, מוטלי הייתה לדוברת הבולטת של המדינות המתפתחות. היא קראה למדינות העשירות, לדאוג למדינות העניות הסובלות אסונות אקלימיים שנובעים עיקר מההשפעות ההרסניות של המדינות העשירות.
היוזמה הציעה פתרון לאתגר של המדינות המתפתחות שנדרשות לממן תוכניות להפחתת פליטות גזי חממה והסתגלות לשינוי אקלים. עד כה, המדינות העשירות חילקו כ-100 מיליארד דולר בשנה במענקים והלוואות. אך, צורך השנתי של המדינות המתפתחות עומד על טריליוני דולרים.
יוזמת בריג'טאון הציעה שחלק מהמימון על סך 650 מיליארד דולר יגיע מקרן המטבע הבין-לאומית בצורת זכויות משיכה מיוחדות למשך 20 שנה למימון המתמודדות עם משברים אקלימיים במדינות מתפתחות. מוטלי התבססה על תקדים בה הקרן נתנה, מענק אחד פעמי באותו הסכום, במטרה לתמוך בשיקום מדינות העולם ממשבר הקורונה. לצד המענק בנקים אזוריים לפיתוח יעניקו טריליון דולר בהלוואות בריבית נמוכה להוצאות אקלים במדינות מתפתחות. נשיא צרפת, מקרון, היה ראשון שתמך בפומבי ביוזמה ואליו הצטרפו ראשי וראשות מדינות. יוזמת בריג'טאון הוגדרה כרפורמה בקרן המטבע הבינלאומית ובבנק העולמי.
זיתיים
זיתיים (שם מדעי: Oleaceae) היא משפחה של צמחים מסדרת הצינוראים (בעבר נכללו בסדרה נפרדת), הכוללת בין השאר את הסוגים זית, יסמין ולילך.
מאפיינים
המשפחה כוללת בין השאר צמחים מטפסים, שיחים ועצים.
המשפחה כוללת 28 סוגים ו-700 מינים הנפוצים ב והאזור הממוזג ובעיקר במזרח אסיה ובאוסטרליה שמספר מינים שוכנים גם בסין, דרום אפריקה ואמריקה הצפונית.
באזורים הטרופיים הזיתיים שוכנים במגוון בתי גידול מיער יבש טרופי ועד ליער עננים.
המאובנים העתיקים ביותר של הזיתיים תוארכו לסוף תקופת הקרטיקון לפני 70 מיליון שנה.
לכותרת 4–5 אונות.
ההאבקה היא על ידי חרקים יונקי צוף ועופות כמו הצופיתיים והקוליבריים.
הצופן נמצא בבסיס השחלה. בחלק בבני המשפחה ההאבקה נעשית על ידי הרוח.
הפרי יכול להיות ענבה, בית גלעין, הלקט או כנפית.
הפצת הפרי נעשית על ידי בעלי חיים הניזונים מציפת הפרי או על ידי הרוח.
הפצת הזרעים מתוך ההלקט נעשית על ידי פתיחתו הפתאומית.
הערך הכלכלי של המשפחה הוא רב וכולל שמן זית, צמחי נוי. ועצה.
בישראל יש רק ארבעה מינים ממשפחה זו.
טקסונמיה
בשנת 1758 החוקר קארולוס ליניאוס תיאר שמונה סוגים מהמשפחה. ליניאוס לא תיאר את מה שאנחנו מכירים היום כמשפחות צמחים אלא הציב את הסוגים שתיאר לקבוצות מלאכותיות לצורך זיהוי.
מאוחר יותר החוקר אנטואן-לורן דה ז'יסייה מיין מחדש את הסוגים ותיאר מחדש את הסוגים כמשפחה.
שבטי המשפחה:
בית הרב קוק
בית הרב קוק הוא הבית שבו חי ופעל הרב אברהם יצחק הכהן קוק בשנים ה'תרפ"ג (1923) עד פטירתו בג' באלול ה'תרצ"ה (1 בספטמבר 1935). ובו פעלה גם ישיבתו - ישיבת מרכז הרב עד שנת ה'תשכ"ה. הבית שוכן בקומה העליונה (השנייה) בבניין הבנוי סביב חצר שנקראה אז שכונת בית דוד (המושג "שכונה" היה אז מצומצם הרבה יותר מאשר בימינו), ברחוב הרב קוק 9 בירושלים, ליד בית טיכו. כיום משמש בית הרב קוק כמוזיאון על חייו ופעלו של הרב קוק.
היסטוריה
ב-22 בפברואר 1921 נבחר הרב קוק לרב הראשי האשכנזי הראשון של ארץ ישראל, ובקיץ 1921 הונחה אבן פינה לבניית בית חדש לרב במימונו של הנדבן הארי פישל. זאת, בעקבות בקשתו של הנציב הבריטי הרברט סמואל שהיה יהודי, ומחה על כך שהרב הראשי לארץ ישראל חי אז בדירת חדר עלובה ברחוב הנביאים (ליד כיכר הדווידקה של ימינו). פישל תרם את הכסף ל"ועד הכללי כנסת ישראל", אגודת הקדש וצדקה אשכנזית, כדי שזו תקים קומה שנייה מעל שכונת "בית דוד", אחת השכונות הראשונות שנבנו מחוץ לחומות.
בניית הבית הושלמה ב-1923, ומאז שימש כבית מגורים לרב קוק ולמשפחתו, וכן לפעילות ישיבת מרכז הרב. טקס חנוכת הבית נערך ב-27 במאי 1923.
לאחר פטירתו של הרב קוק, התעורר ויכוח בין "בית הרב" ל"ועד הכללי כנסת ישראל", האם הבית שייך למשפחת הרב ולמורשתו (כשם שפסק רבה של ירושלים הרב צבי פסח פרנק), או לוועד הכללי. הוועד הכללי טען כי הוא האחראי לבית, מאחר שבית הרב נבנה כקומה שנייה מעל הקדש "בית דוד", שתרם הנדבן דוד רייז למען עניי ירושלים. הקדש זה כלל כעשר דירות שהוקדשו למגורי עניים. לאחר שנים של מאבק, קבע בית הדין הרבני הגדול שהבית יהיה בשליטת ההקדש וישמש להגשמת המטרות שלשמן הוא קם, סיוע לעניי ירושלים. בהסכם פשרה הותר לעמותת "בית הרב" להשתמש במקום תמורת דמי שימוש חודשיים שישולמו לאנשי הוועד הכללי.
מוזיאון הרב קוק
לאחר פטירתו של הרב, הבית שימש כמוזיאון שבו מוצגת תערוכה וסרט על חייו ופועלו (התערוכה והסרט מוצגים במקום שהייתה ספריית הישיבה, כאשר הסרט מוקרן רק בזמן הדרכה). "בית הרב" אף מוציא לאור ספרים וכתב עת, ומקיים ימי עיון העוסקים בדמותו ובהגותו של הרב קוק. וכן מוציא סיורים מודרכים באתרים בסביבה הקשורים ברב קוק או בתלמידיו הגדולים כמו הרב אריה לוין.
יו"ר בית הרב הוא הרב יוחנן פריד.
במוצאי שמחת תורה נערכות במקום הקפות שניות המושכות קהל רב.
הבית הוכרז כמבנה לשימור על ידי עיריית ירושלים.
ב-1995 זכה בפרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים בזכות קידום ועידוד הסבלנות, הכבוד וההבנה ההדדיים והשכנות הטובה, בחינוך ובמעשה.
החדרים בבית
בחלק הצפון-מערבי של הבית היו חדרי השינה והמטבח של משפחתו של הרב, שהיום הם משרדי "בית הרב", וכוללים מרכז תיעודי ומרכז פדגוגי. במרכז התיעודי נשמר אוסף של כל החומר התורני, הספרותי והפובליציסטי, וכן מסמכים, תעודות, ראיונות, חומר פדגוגי, תמונות וסרטים הקשורים בחיי הרב קוק, אישיותו, הגותו, פועלו ותקופתו. מטרתו של המרכז הפדגוגי היא לסייע בלימוד משנת הרב קוק על כל היקפה עומקה וסגנונה, בדרכי הוראה ובאמצעי הוראה חדשניים ומותאמים לכל דורש. במסגרתו נערכים מיזמים מיוחדים בשיתוף עם משרד החינוך לבתי ספר דתיים ולא דתיים, ולציבור הרחב הרוצה ללמוד על הרב קוק ומשנתו. המטבח ממשיך לשמש בייעודו המקורי. בחלקו הדרומי של הבית נמצאים החדר שבו למד הרב קוק, חדר האורחים, ספריית הישיבה ובית המדרש של ישיבת מרכז הרב. הספרייה ובית המדרש שימשו את ישיבת מרכז הרב עד שעברה למשכנה החדש בקריית משה בה'תשכ"ד (1964).
חדר הלימוד
חדר לימודו של הרב, שאסורה הכניסה אליו ואפשר רק לראותו מבחוץ, צמוד לחלק של משפחת הרב, ובו מוצגים ארון הספרים הפרטי של הרב עם ספריו שקיבל בהקדשה וכן שולחנו, כובע הפרווה שלו (ספודיק) ועוד פריטים אישיים, הרב קוק נהג להסתגר בחדר זה וללמוד כמה שעות ביום בלי שיפריעוהו.
חדר האורחים
בחדר האורחים שבו קיבל הרב אנשים רבי מעלה וסופרים (כדוגמת ש"י עגנון ואליעזר בן-יהודה), נציגי שלטון המנדט הבריטי וכו', ישנם גם ארונות ובהם ספרי קודש שונים מאוצר הספרים של הרב, כפי שהיו שם אז, וכן תלויים על אחד הקירות חלק מתמונותיהם של גדולי ישראל שהרב קוק תלה בחדר זה: תמונת הגאון מווילנה ולצידו תמונתו של מייסד חסידות חב"ד, רבי שניאור זלמן מלאדי, ותמונות כמה מרבני ירושלים במשך השנים: מהרי"ל דיסקין, הרב שמואל סלנט, האדר"ת, וחסרה תמונת הרב חזקיה די-סילווה, מחבר הפרי חדש על השו"ע. בנוסף תלויה תמונת הרב מתקופת יפו.
הספרייה ובית המדרש
צמוד לחדר האורחים, בקצה הדרום-מזרחי, הייתה הספרייה של הישיבה, שהספרים בה היו חלק מאוצר הספרים של הרב. ובית המדרש שנשאר כפי שהיה המקום אז. בבית המדרש, שנשאר עד היום עם הריהוט והעיצוב המקורי, לימד הראי"ה קוק, ולצידו מגידי שיעורים כמו תלמידיו הרב יעקב משה חרל"פ, בנו הרב צבי יהודה קוק, והרב דוד כהן ("הרב הנזיר"). במשך זמן מה שימש כראש ישיבה ומגיד השיעור המרכזי בגמרא, הרב אברהם אהרון בורשטיין מטבריג, אך לאחר כשנה וחודשיים וחצי בלבד, נפטר הרב מטבריג בפתאומיות. בקצה החדר ליד ארון הקודש נמצא כיסא הרב קוק שקיבל במתנה מהנציב העליון הבריטי הרברט סמואל, עליו ישב ב"מזרח".
בית העלמין דבלינג
בית העלמין דבלינג (בגרמנית: Döblinger Friedhof) נמצא באזור ה-19 של וינה.
תולדות האתר
בית העלמין בדבלינג היה קיים עוד במאה ה-18. לאור מצוקת מקום, בשנת 1880 הוחלט על הקמת בית העלמין במיקום חדש. בהתאם לתכנון המקורי היעד היה כ-30 אלף מקומות ובית העלמין נפתח ב-10 ביוני 1885.
בית העלמין היה פתוח לכל הדתות. החלקה היהודית נפתחה ב-1888 וחלקה מוסלמית נפתחה בשנת 1894 והיא הייתה מיועדת לחיילים של צבא האימפריה האוסטרו-הונגרית מבוסניה.
בתחילת המאה ה-20 שטח בית העלמין הוגדל ופיתוח זה כלל גם הגדלת של החלקה היהודית. בשנת 1917 המקום בבית העלמין נגמר. רק בשנת 1920, בעקבות שחרור מקומות פנויים בחלקה המוסלמית, קבורה במקום חודשה לכמה שנים.
בין האנשים הנטמנים במקום נמנים: בנימין זאב הרצל (עד להעברת גופתו לירושלים בשנת 1949), לורנץ בהלר, אוטו סקורצני, לודוויג מינקוס, וילהלם מיקלס.
במקום קיים חדר מתים וניתן לקיים טקס שריפת גווייה.
Project RnL
Project RnL (פרויקט RnL) הוא הרכב רוק מתקדם ישראלי שהוקם על ידי צמד היוצרים אייל עמיר ורע לבנת ופועל מאז 2010. הפרויקט זכה להצלחה ברשת ולמליוני צפיות באתר יוטיוב.
היסטוריה
ההרכב הוקם ב-2010, תחילה כפרויקט מוכוון רשת בו שני היוצרים אייל עמיר ורע לבנת אירחו מוזיקאים שונים. ההרכב העלה לרשת סרטונים של קליפים לשירים מקוריים לצדגרסאות כיסוי אותם הם מכנים VideoSongs (שירי ווידאו) כלומר קטע מוזיקלי שבו האלמנט הוויזואלי המציג את אופן הנגינה, הוא חלק בלתי נפרד מהאלמנט הקולי. הנגנים והכלים נבחרו בכל פעם בהתאם לעיבוד ספציפי, בשונה מהמבנה הסטנדרטי של להקה או הרכב. בעיבודיהם משולבים סיגנונות רבים ביניהם רוק מתקדם, רוק אלטרנטיבי, פופ, אינדי, ג'אז, מטאל, ראפ, היפ-הופ, מוזיקה לטינית, מוזיקה אלקטרונית, א-קפלה ו-אופרה.
מאז 2013 ועם חזרתו של אייל עמיר לישראל ההרכב עובד במתכונת של להקה קבועה אשר מקיימת הופעות בישראל ובעולם.
בתחילת 2016 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בארצות הברית. מאוחר יותר באותה שנה יצאה הלהקה לסיבוב הופעות אירופאי לצד הלהקה אוזריק טנטקלס.
בית רולה פלויד
בית רוֹלָה פלויד הוא מבנה היסטורי עשוי עץ במושבה האמריקאית-גרמנית ביפו, הניצב כיום ברחוב בר הופמן 17 בתל אביב. המבנה ידוע גם בשם "בית תיאודור זנדל" על שם דיירו השני. ממזרח למבנה שוכנת כנסיית עמנואל שהוקמה בין השנים 1898–1904.
היסטוריה
ב-22 בספטמבר 1866 הגיעה לארץ ישראל קבוצה בת 157 איכרים, נגרים ובעלי מלאכה שונים ממדינת מיין שבארצות הברית, כדי להתיישב בארץ ולהכשיר את הקרקע לשיבת היהודים אליה, דבר שיביא לשיבת ישו ולבוא הגאולה. הבית הוקם בידי רולה פלויד, אחד מאנשי הקבוצה, וכמו רוב בתי המושבה הטרומיים האחרים, הוא נבנה מעץ שהובא מארצות הברית. המבנה הוקם בסגנון הקוטג' שהיה מקובל באותה עת בניו אינגלנד והתנשא לגובה של שתי קומות. הוא מוקף במרפסות ונושא גג רעפים. קשיים בירוקרטיים, סכסוכים אישיים בין המתיישבים ומחלות גרמו למרבית האמריקאים לעזוב את הארץ בין השנים 1867–1868. רולה פלויד ואשתו תיאודוציה נמנו עם מיעוט המהגרים אשר נותרו בארץ, אך הם עקרו לירושלים.
דניאל גולדשמידט
ארנסט דניאל גולדשמידט (בלועזית: Ernst Daniel Goldschmidt; (כ"ב בכסלו תרנ"ו, 9 בדצמבר 1895 – ו' בטבת תשל"ג, 10 בדצמבר 1972) היה חוקר ופרשן תפילה ופיוט; הגיה, ערך והוציא לאור מהדורות ביקורתיות ומדעיות של סידורים ומחזורי תפילה, לפי מנהגי הקהילות והעדות השונות. חיבר את הספר "הגדה של פסח, מקורותיה ותולדותיה במשך הדורות" והיה אחד המגיהים של תנ"ך קורן.
את לימודיו הגבוהים החל באוניברסיטת ברסלאו ובהמשך עבר לאוניברסיטת ברלין. במקביל ללימודיו באוניברסיטה, למד בבית המדרש לרבנים בברלין. בשנת 1925 הגיש את עבודת הדוקטורט, שעסקה בכתביו של המדינאי היווני, הרטוריקן, אייסכינס. הוא סיים את לימודיו, והתקבל לעבודה בספרייה המלכותית של ברלין. בנוסף, היה חבר מערכת ואחראי על כתיבת הערכים של האינקונבולים העבריים, ב"קטלוג הכללי של האינקונבולים", שיצא לאור ב-1925. הוא החל לגלות עניין גם בתחום חקר התפילה והפיוט, בעיקר לגבי נוסחיה השונים.
לאחר עליית הנאצים לשלטון וחקיקת החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי, נפגעו תנאי העסקתו. עם ההחמרה במדיניות הנאצים כלפי היהודים, פוטרו, בשנת 1936, הוא וכל העובדים היהודים האחרים מהספרייה. באותה השנה (1936) עלה לארץ ישראל, והחל לעבוד בבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי. מאוחר יותר, היה גם חבר המערכת של מפעל הביבליוגרפיה העברית. לאחר למעלה מ-25 שנים בהן עבד בבית הספרים הלאומי פרש לגמלאות, אך דווקא אז החל ביתר שאת במלאכת ההוצאה לאור של סידורים ומחזורי תפילה במהדורה מדעית, ובראשם "מחזור לפי מנהגי בני אשכנז לכל ענפיהם". הוא נפטר בשנת 1972, בעודו עובד על "מחזור סוכות, שמיני עצרת ושמחת תורה, לפי מנהגי בני אשכנז".
באירופה
דניאל גולדשמידט נולד בקניגסהיטה, סמוך לקטוביץ, בשלזיה עילית, בשנת 1895. אביו, שלמה, שימש כרב העיר קֶנִיגסְהִיטֶה, ובתקופת ילדותו ונעוריו למד אצלו ואצל מלמדים אחרים תורה, ובנוסף למד בבית הספר המקומי. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הקיסרות הגרמנית.
את לימודיו הגבוהים החל באוניברסיטת ברסלאו ובהמשך עבר לאוניברסיטת ברלין, שם למד לימודים קלאסיים אצל הפילולוג הנודע ואצל פרופסור, לימודים שלימים סייעו לו רבות, עת עסק במפעל חייו, שכלל ההדרה, קביעת הנוסח המקורי, פירוש והוצאה לאור של סידורים ומחזורי תפילה של הקהילות השונות. במקביל ללימודיו באוניברסיטה, למד גם בבית המדרש לרבנים בברלין, שייסד הרב עזריאל הילדסהיימר.
בשנת 1925 הגיש את עבודת הדוקטורט, שעסקה בכתביו של המדינאי היווני, הרטוריקן, אייסכינס (Αἰσχίνης), והיא מהווה גם כיום מקור חשוב למחקר עליו. בנוסף, היה בעל תעודת הוראה לבתי ספר תיכוניים, לאחר שעמד בהצלחה בבחינה למתן התעודה.
במהלך שנות עבודתו בספרייה בברלין ובנסיעותיו באירופה, החל לגלות עניין גם בתחום חקר התפילה והפיוט, בעיקר לגבי נוסחיה השונים. בתקופה זו, בפרט בזמן שבתו בברלין, נהג, בין היתר, ללכת להתפלל בבתי הכנסת של יוצאי מזרח אירופה שהיגרו לברלין, ללמוד וללמד בבית המדרש של ר' חיים העליר (הלר), ותוך כדי מפגשיו עמם אף הצליח ללמוד יידיש, וכן לרכוש חלק מהידע על מנהגי התפילה של יהודי מזרח אירופה ורוסיה, אותו יישם מאוחר יותר במחקריו על המחזורים וספרי התפילה שההדיר והוציא לאור.
לאחר עליית הנאצים לשלטון וחקיקת החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי, שאיפשר את פיטוריהם של עובדי מדינה שאינם בני הגזע הארי, נפגעו תנאי העסקתו. אומנם, בזכות התיקון שהתקבל לחוק (לפיו נאסר לפטר את מי ששירת בצבא בזמן מלחמת העולם הראשונה), יכול היה להמשיך לעבוד בספרייה, אך הוא נאלץ להגיע בימי שבת לספרייה. ואכן מדי שבת הגיע לספרייה, אולם כדי לא לחלל את השבת היה הולך ברגל משכונת טירגארטן לספרייה, ובהגיעו נמנע מלעשות כל מלאכה. לאחר פנייה לשר התרבות הגרמני מצד מנהלו בספרייה, התיר השר לגולדשמידט (ולכל היהודים, שבדומה לגולדשמידט התאפשר המשך העסקתם במשרדים ממשלתיים, בהתאם לתיקון לחוק לשיקום שירות המדינה המקצועי הנ"ל), שלא לעבוד בשבתות ובחגים, הוראה שנודעה בקרב היהודים בשם "סעיף גולדשמידט". עם ההחמרה במדיניות הנאצים כלפי היהודים, פוטרו, בשנת 1936, הוא וכל העובדים היהודים האחרים מהספרייה.
בישראל
באותה השנה (1936) עלה לארץ ישראל, והחל לעבוד בבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי. בבית הספרים ניהל מספר מחלקות, בהן הכריכייה ומחלקת המוזיקה. בנוסף, היה אחד מהאחראים בספרייה לרכישת כתבי יד וספרים יקרי מציאות. במסגרת תפקיד זה נשלח בשנת 1947, יחד עם ספרן נוסף, חיים שלמה שפירא, לבדוק כתבים עבריים שהיו בידי הפטריארך האשורי-סורי בירושלים, אתנסיוס שמואל, ובכך היו שפירא והוא לישראלים הראשונים שבחנו את מגילות מדבר יהודה. משנוסד בית הספר לספרנות באוניברסיטה העברית, בשנת 1956, היה אחד ממוריו. מאוחר יותר, היה גם חבר המערכת של מפעל הביבליוגרפיה העברית. כמו כן, היה חבר ועדת הספרייה של בית הכנסת ישורון ופרסם מספר מאמרים בכתב העת מטעמו, "טורי ישורון".
בשנת 1962, לאחר למעלה מ-25 שנים בהן עבד בבית הספרים הלאומי פרש לגמלאות, אך דווקא אז החל ביתר שאת במלאכת ההוצאה לאור של סידורים ומחזורי תפילה במהדורה מדעית. ב-1970, הוציא לאור את הכרכים של ימים נוראים ממחזור לפי מנהגי בני אשכנז לכל ענפיהם. הוא נפטר בשנת 1972, בעודו עובד על "מחזור סוכות, שמיני עצרת ושמחת תורה, לפי מנהגי בני אשכנז". חלק מהארכיון של גולדשמידט, הכולל רבות מעבודותיו, בכתב ידו ובדפוס, מצוי במכון ליאו בק, בניו יורק.
בתו של גולדשמידט, החוקרת חוה גולדשמידט-פרנקל, נישאה ליונה פרנקל, חתן פרס ישראל לחקר ספרות התלמוד לשנת תש"ס. היא נפטרה בשנת 1995. חתנו זה המשיך את מפעלו המחקרי לאחר מותו.
אברהם פרנקל, נכדו, הפקיד את ארכיונו של גולדשמידט בספרייה הלאומית.
פרסומיו המוקדמים בלועזית
גולדשמידט נודע בעיקר במהדורות המדעיות של המחזורים וסידורי התפילה שהוציא לאור, אולם קודם התעניינותו בתחום זה, גילה עניין בלימודים קלאסיים, וכאמור בתחום זה כתב את עבודת הדוקטורט שלו (על כתביו של המדינאי היווני, הרטוריקן, אייסכינס). גם פרסומו הראשון (לאחר הגשת הדוקטורט) עסק באייסכינס, ואף לאחר שהחל להתמקד במחקריו בתחום התפילה והפיוט, לא זנח את נשוא מחקרו הראשון, ובשהותו בחו"ל בשנת שבתון מעבודתו בבית הספרים, הכין מהדורה מדעית לכתבי אייסכינס, אם כי לא הספיק לסיימה.
בתקופה זו הוא גם כתב, כאמור, את הערכים על האינקונבולים העבריים, במסגרת פעילותו ב"קטלוג הכללי של האינקונבולים" (Gesamtkatalog der Wiegendrucke), ובמקביל כתב, לרוב בלועזית, מאמרי ביקורת על מחקרים אחרים, בתחומים שלא היו קשורים ליהדות.
מהדורות ה'הגדה'
בשנת 1936, שנת עלייתו לארץ ישראל, הופיע בברלין, בהוצאת שוקן, חיבורו הראשון הקשור ליהדות. המדובר בספרו "סדר הגדה של פסח" אליו צרף מבוא, תרגום לגרמנית והערות. בשנה שלאחר מכן (בשנת 1937) הופיעה מהדורה שנייה לספר. בשנת 1947 יצאה לאור המהדורה העברית של הספר, שנדפסה אף היא בשנית, בשנת 1948. מספר שנים אחר כך, בשנת 1953, יצאה לאור גם מהדורה אנגלית, המתבססת על הערותיו ופירושו של גולדשמידט. בשנת 1960 הוציא לאור מהדורה עברית חדשה, והיא כוללת את שכתב במהדורות הגרמנית והעברית וממצאים נוספים. מהדורה זו זכתה להצלחה גדולה ונדפסה שמונה פעמים נוספות. לאחר הופעת המהדורה העברית משנת 1960, יצאו לאור שלוש מהדורות נוספות באנגלית: מהדורה מתוקנת בשנת 1969, מהדורה מתוקנת (נוספת) בשנת 1979, ומהדורה מורחבת בשנת 1989, שאף זכתה להדפסות חוזרות.
הביקורת על ה'הגדה'
על ההוצאה הראשונה של ההגדה, משנת 1936, כתב החוקר אפרים אלימלך אורבך:
ובהמשך הדברים, בהקשר למהדורה משנת 1960, הוסיף:
המהדורה העברית במתכונתה הנוכחית (הקיימת מאז שנת 1960), מורכבת משלושה פרקים: בפרק הראשון מנתח גולדשמידט את חלקי ההגדה, דן בסדר הבאתם ומשווה בין הנוסחים השונים, בעיקר על פי האמור בספרי הלכה, כתבי יד קדומים, תעודות מהגניזה הקהירית ומנהגי העדות השונות. בסוף הפרק דן גולדשמידט בסדר עריכתה של ההגדה; בפרק השני הוא עוסק בהגדה העתיקה ביותר שבידנו (מהגניזה הקהירית); בפרק השלישי מפרט את ההרחבות של ההגדה בימי הביניים; בסוף הספר, מלבד פרק מילואים, מובאת גם הגדה של פסח בהתאם לנוסח שתוקן על ידי גולדשמידט עצמו, וכן 40 צילומים מתוך הגדות שונות, כתובות ומודפסות, לרבות צילום כתב יד הגדה מן הגניזה. הנוסח שקבע גולדשמידט בספר זה נחשב לנוסח מהמדויקים ביותר.
מחקרו של גולדשמידט הפריך מספר פירושים תאולוגיים שהיו קיימים טרם זמנו וכן סברות היסטוריות-מדיניות מפי חוקרים אחרים, וכל העוסק בתחום חקר ההגדה, לרבות מי שאינו מסכים לקביעותיו, נזקק לחיבור זה. כך למשל, הפריך גולדשמידט את דעתו של פרופ' לואיס פינקלשטיין כי המדרש לפסוקי התורה המתחילים במילים: "ארמי אובד אבי" הוא מדרש קדום שנתחבר בזמן שלטון התלמיים, בשנת 220 - 240 לפני הספירה, ומוכיח כי דווקא הדעה המקובלת, לפיה המדובר במדרש תנאים, היא הדעה הנכונה.
החוקר יוסף היינימן שיבח את החיבור וציין כי "כל הניגש לנושא מכאן ולהבא בעל כרחו יזקק למחקריו (של גולדשמידט)", וכן כי "לפנינו ספר נאה מכל הבחינות, שהמעיין בו יפיק ממנו תועלת והנאה כאחת". עם זאת הוא מבקר את ההחלטה לצרף לחיבור הן את נוסח ההגדה מן הגניזה הקהירית (אשר נועד לדעת היינימן לאנשי המדע) והן את הנוסח הרגיל ותצלומי הגדות מימי הביניים (אשר נועד לקהל הרחב) וקורא לכך "תערובת מין בשאינו מינו". בנוסף, הוא מצביע על שגיאות דפוס שונות שנפלו במהדורה זו.
אשר לתוכן הספר, כותב היינימן כי "על אף היקפו המצומצם, הרי הוא מועט המחזיק את המרובה. נידונים בו לא רק הבעיות הנוגעות בהגדה של פסח במישרין אלא הרבה נושאים מכל תחומי הליטורגיה היהודית", אך הוא גם חולק על כמה מחידושיו. בין היתר, הוא אינו מקבל את קביעתו של גולדשמידט כי סדר השאלות ב"מה נשתנה" הוחלף במספר נוסחאות ("במקום להתחיל בטיבול לפי מהלך הסעודה, התחילו בחמץ ומצה"), וטוען כי "אין שאלת הטיבול מוסבת אלא על הטיבול השני לשם קיום מצות אכילת מרור, ואין שם אסמכתא להנחה שאכן הקדימו את אכילת מרור לאכילת (פסח ו)מצה". טענה אחרת של גולדשמידט אותה הוא דוחה, היא קביעתו שהפיוט "אתה גאלת" הוא "מהפיוטים העתיקים ביותר", מימי הגאונים הראשונים. במקרה זה נסתמך גולדשמידט על צונץ, והיינימן מציין כי כיום לא מסתמכים על צונץ בנושא זה ונוטים להקדים פיוטים אלה במאות שנים לתקופת הגאונים הראשונים. לבסוף, ובקשר לניסיונותיו של גולדשמידט למצוא את הנוסח המקורי של כל ברכה, מזכיר היינימן כי לא תמיד אכן קיים לברכה נוסח מקורי אחד.
פרסומים נוספים בנושא
בנוסף לספריו הגדולים על ההגדה של פסח, פרסם גולדשמידט גם מספר מאמרים בנושא, השתתף בהוצאה המחודשת של "הגדת ראשי הציפורים", וכן כתב את הערך על ה"הגדה" באנציקלופדיה העברית ובאנציקלופדיה יודאיקה.
תנ"ך, מהדורת קורן
גולדשמידט, הברמן ומי שהיה מזכיר האקדמיה ללשון העברית, מאיר מדן, היו אחראים על קביעת הנוסח והגהתו, ואף כי הם לא כתבו מבוא המפרט את המקורות עליהם הסתמכו בקביעת הנוסח, ידוע כי בקביעת נוסח התורה הם התבססו על החומש של רוו"ה (ר' ווֹלף (בנימין) בן שמשון היידנהיים), ובקביעת נוסח נביאים וכתובים הלכו בעיקר על פי נוסח הדפוס הראשון של מקראות גדולות (ונציה רפ"ד-רפ"ו), בתיקוניהם של מנחת שי ואור תורה.
מידע כללי
בשנת תש"א החל לפרסם רשימות ומחקרים בתחום התפילה והפיוט, ובפרט בקשר למחזורים ולסידורי התפילה של העדות השונות. לצד רשימות ביקורת, כתב מחקרים רבים העוסקים במספר נושאים בתחום, ובין היתר, תיאר מנהגי תפילה ונוסחי ברכות, כתב השלמות למחזורים ולסדרי תפילה שונים ועוד. בנוסף, כתב ערכים שונים באנציקלופדיה העברית ואנציקלופדיה יודאיקה בתחום זה. לאחר מותו כונסו מרבית מאמריו בנושא, בכרך שיצא לזכרו, "מחקרי תפילה ופיוט".
נראה כי מאמריו אלו שימשו מעין הכנה לקראת מפעלו הגדול, של הוצאה מדעית של ספרי תפילה ומחזורים של כל עדות ישראל, והוא לא עשה כן עד שלא ביקר בספריות בעלות אוספים של כתבים עבריים בארצות הברית, באנגליה ובצרפת, והקפיד לבדוק את כתבי היד הקשורים לנושא התפילה, הנמצאים בהן. בעת הכנת מהדורותיו המדעיות, ביקש גולדשמידט לקבוע נוסח אחד, שהוא הקרוב ביותר לנוסח המקורי, ובמקביל רשם את כל השינויים המצויים במקורות (אותם החשיב כמקורות רלוונטיים למהדורה בה עסק אותה העת). לתפילות הוא הוסיף ביאורים, ציוני מקורות ושינויי נוסחאות לפי כתבי היד, מבלי להיכנס לפלפול יתר, ובכך שמר על פירוש בהיר, המובן גם למי שאיננו מומחה בתחום. גם את הפיוטים הוא ליווה בביאור קצר, אך גם דאג להשיב להם חלקים שנמחקו על ידי הצנזורה הנוצרית, בימי הביניים. בנוסף, החזיר למחזורים השמטות של רבנים, שנעשו מתוך צרכים קהילתיים פנימיים. בתחילת הסידורים והמחזורים נהג להקדים פרק מבוא, בו תיאר את צורתם ותוכנם של התפילות, הפיוטים, הסליחות והקינות שבהם, וכן את סדר התהוותם ומגמתם. בנוסף, הוא דן בדרכי התהוות המנהגים והנוסחים השונים ופירט בקשר לכל הבעיות הקשורות בהם.
המחזורים והסידורים שהוציא לאור
סידור התפילה הראשון שהוציא לאור, בשנת תשי"ח, היה "סדר התפלה של הרמב"ם", בו הראה שדברי הרמב"ם, בסדר התפילה שכתב, משקפים את שהיה נהוג במצרים באותה העת ולא נוסח משלו. סידור דומה שהוציא לאור היה סידורו של רב עמרם גאון, אותו הספיק להוציא לאור לפני שנפטר, בשנת תשל"ב. עם זאת, שלא כבסידורו של הרמב"ם, התקשה גולדשמידט לקבוע כאן נוסח אחד, והוכיח כי כל כתבי היד נובעים ממקורות משניים, עם תוספות ושינויים, ולא מוסרים נוסח מהימן.
בשונה משני הסידורים הנ"ל, שהיו למעשה סידורים היסטוריים, וקהל קוראיהם כלל את אלו המתעניינים בתולדות התפילה, החל גולדשמידט, משנת תשכ"ה ואילך, להוציא לאור גם מחזורים וסידורי תפילה, בצורה המאפשרת למתפללים כיום להשתמש בהם באופן שוטף, בעת תפילתם בבית הכנסת. תחילה הוציא לאור שני סידורים: הסידור הראשון, לפי נוסח האשכנזים, והשני לפי מנהג קהלות החסידים (שניהם הוגהו על ידי ישעיהו גבריאלי), ובהם הקפיד על הבאת נוסח מדויק ומנוקד. לסידור לפי מנהג קהילות החסידים צרף "ראשית דבר", שלדעת אורבך, הוא "ללא ספק המאמר החשוב ביותר על התהוותו של נוסח זה ועל השתבשותו בדפוסים השנים". באותה שנה (תשכ"ה) הוציא לאור גם שני סדרי סליחות, הסדר הראשון כמנהג יהדות ליטא וקהילות הפרושים בארץ ישראל, והשני כמנהג פולין ורוב הקהילות בארץ ישראל. שנה אחר כך, בשנת תשכ"ו, הוציא לאור, במהדורה חדשה, את ספרו של שמואל דוד לוצאטו, "מבוא למחזור בני רומא", וכלל בה את מחקרו על "מנהג בני רומא", וכן רשימת "פיוטים שהושמטו במנהג בני רומא המאוחר". בשנת תשכ"ח הוציא לאור את "סדר הקינות לתשעה באב", כמנהג פולין וקהילות האשכנזים בארץ ישראל.
בשנת תש"ל יצאה לאור אחת מעבודותיו החשובות ביותר, "המחזור לימים הנוראים", לפי מנהג בני אשכנז, שכלל שני כרכים, הראשון לראש השנה והשני ליום כיפור. בהקדמה לכרך הראשון, כתב גולדשמידט:
לאחר פטירתו
גולדשמידט נפטר בירושלים בשנת 1972, ולא הספיק להשלים את מפעלו, אך בארכיונו נותרו מחקרים רבים עליהם עבד בזמן פטירתו. לאחר מותו יצא לאור, בשנת תשמ"א, ספרו "מחזור סוכות, שמיני עצרת ושמחת תורה", לפי מנהגי בני אשכנז, שהושלם בידי חתנו, יונה פרנקל; ובשנת תש"ן, יצא לאור, "מחזור ירושלים", נוסח אשכנז. למחזור שני כרכים, הראשון לראש השנה והשני ליום כיפור, והוא כולל הגהה וביאור של גולדשמידט ועריכה של פרנקל; כמו כן, יצא לאור, בשנת תשנ"ג, "לקט פיוטי סליחות", מאת פייטני אשכנז וצרפת, שאסף גולדשמידט מכתבי יד, בהגהה, עיבוד וביאור מאת אברהם פרנקל (נכדו של גולדשמידט).
החל משנת תשנ"ב הוציא לאור חתנו, יונה פרנקל, מחזורים שהם "על-פי שיטתו של דר’ דניאל גולדשמידט". ביניהם יצאו לאור מחזור פסח, מחזור לשלוש רגלים ומחזור שבועות, שלושתם לפי נוסח אשכנז.
מאמריו האחרים
מחוץ למאמריו המוקדמים ומאמריו בתחום התפילה והפיוט, פרסם גולדשמידט במשך השנים מאמרים בנושאים נוספים. חלק מהמאמרים היו מתחום הלימודים הקלאסיים, בעיקר מאמרי ביקורת על מחקרים וספרים חדשים. מאמרים נוספים הוא כתב בנושאים הקשורים לחגי ישראל השונים, מוזיקה יהודית, וכן מאמרים לזכרם של חוקרים אחרים או עמיתים למקצוע.
גולדשמידט ועגנון
בשנת 1965 פרסם הסופר ש"י עגנון מעשה ששמע מגולדשמידט על ר' יעקב לוי, והנסיבות שאפפו את חיבור ספרו "אוצר לשון התלמודים והמדרשים". לפי הסיפור, לאחר דין ודברים שהיה ללוי עם אביו, וויתר הלוי על משרת הרבנות שהחזיק בעיר רוזנברג שבשלזיה התחתונה ועבר לברסלוי, כדי לכתוב את חיבוריו על התרגום ועל התלמוד והמדרשים. את הסיפור פתח עגנון במילים אלה: "מחיבת הספר אספר מעשה הספר ששמעתי מפי ר' דניאל גולדשמידט".
קישורים חיצוניים
שונות
רשימות עליו
מאמרי ביקורת על ספריו
ממחזורי התפילה שהוציא לאור
ממאמריו
ערכים אנציקלופדיים שכתב
ועידת השואה הבין-לאומית באיראן
ועידת השואה הבין-לאומית באיראן (בפרסית: همایش بین‌المللی بررسی هولوکاست) הייתה כינוס שאורגן על ידי המכון לחקר הפוליטיקה והיחסים הבינלאומיים (IPIS) של משרד החוץ האיראני ב-11 וב-12 בדצמבר 2006. אתר המשרד מציין שהוועידה "תיצור הזדמנות לחקר מדעי הולם, כך שהיבטים חבוים וגלויים של אחד הנושאים הפוליטיים החשובים ביותר במאה ה-20 יהיו שקופים יותר". המכון קרא לחוקרים ולמרצים להשתתף בוועידה. הכנס, שכותרתו "לימוד השואה:מבט גלובלי", תוזמן כך, שיחפוף את מועד יום זכויות האדם הבינלאומי ב-10 בדצמבר. בתגובה להאשמות של הכחשת השואה, טען המשרד ש"הוועידה מכבדת באופן מלא את הדת היהודית ומתרחקת מפוליטיזציה ומתעמולה".
יד ושם גינה את הוועידה בטהראן בטענה, כי היא משקפת ניסיון "להקנות ארשת פנים מלומדת לאג'נדה קיצונית". "הוועידה האקדמית לכאורה בראשות הממשלה האיראנית הוא ניסיון שגרתי של הכחשת שואה ויש לדחות אותו בצורה ברורה וחד משמעית".
משתתפים
על פי משרד החוץ האיראני 67 חוקרים מ-30 מדינות הוזמנו ליטול חלק בוועידה.
עורך דין ישראלי ערבי, חאלד כסאב מחאמיד, מייסד מכון השואה הערבי בנצרת, לא הורשה להגיע לוועידה באיראן לאחר שהסתבר שהוא בעל אזרחות ישראלית. לפני כן הוא הוזמן פעמים רבות על ידי ממשלת איראן להשתתף בוועידה, כל זאת על רקע העובדה, שאיראן וישראל לא מאפשרות לאזרחי המדינה היריבה להשיג אשרות כניסה. לפי עיתון הארץ מחמיד ביקש לומר לוועידה ש"השואה אכן התרחשה ושעמדת הכחשת השואה של הנשיא אחמדינז'אד שגויה. כל מה שקרה חייב להיות מופנם ואסור להכחיש את העובדות... זוהי מחויבות של כל הערבים והמוסלמים להבין את מהות השואה. אם מטרתם להבין את יריבם עליהם להבין את השואה..." לפי מחמיד "אסון הנכבה אותו חוו הפלסטינים ב-1948 הוא זעיר ממדים לעומת השואה. אולם, ההשלכות הפוליטיות של השואה הפכו אותה לנטל על הפלסטינים בלבד."
אירועים בוועידה
דייוויד דיוק נשא נאום שבו אמר: "באירופה ניתן להטיל ספק בישו וללעוג לו. אותו הדבר נכון לגבי הנביא מוחמד, ודבר לא יקרה לך בשל כך. אולם נסה להטיל ספק בקיום השואה ואתה תיאסר."
כהן טען בפני הוועידה: "אין ספק, שבמהלך מלחמת העולם השנייה הייתה מדיניות איומה של רצח עם בגרמניה הנאצית, שכוונה נגד העם היהודי. הדבר אושר על ידי מספר עצום של ניצולי שואה ותועד במלואו פעם אחר פעם. ממני נחסכו השפעות המלחמה משום שגרתי באנגליה אשר לא נכבשה. ברם, אני ורבים אחרים איבדנו חברים ומכרים רבים אשר קיפחו חייהם תחת המשטר הנאצי בשל רצח עם מכוון. שלושה מיליון יהודים בפולין, יותר מחצי מיליון בהונגריה, ועשרות או מאות אלפים ברוסיה, סלובקיה, צרפת, בלגיה, הולנד ועוד. הנתון של שישה מיליון ננקב תדיר. ייתכן שניתן לחלוק על המספר המציאותי, אולם הפשע היה גרוע בין אם המיליונים היו שישה מיליונים, חמישה מיליונים, או ארבעה מיליונים. שיטת הרצח אינה רלוונטית, בין אם נעשתה בתאי הגזים (ויש עדים לכך), כיתות יורים או באופן אחר. הרֵשע הוא רֵשע. יהיה זה פשע נוראי כלפי אלו שקיפחו חייהם להמעיט באשמה שבביצוע הפשע".
תוצאות הוועידה
על פי אירנ"א, סוכנות הידיעות של איראן, משתתפי הוועידה סיכמו להקים מוסד לחקר השואה. המזכיר הכללי של המוסד יהיה מוחמד אלי רמין, והמשרד הראשי של המוסד ימוקם ראשית בטהראן ולאחר מכן יועבר לברלין "לאחר הכשרת השטח". המטרה המוצהרת של המוסד תהיה "להבין את האמת אודות השואה". סוכם כי משימה דחופה יותר היא הכנה לקראת ועידת השואה הבאה.
תגובת הציבור באיראן
ישנם יותר מ-25,000 יהודים החיים באיראן כיום, רובם כועסים על כך שממשלתם יזמה ועידה שכזו.
חבר הפרלמנט היהודי היחיד באיראן, מוריס מותמד אמר: "קיום הוועידה אחרי קיום תחרות של קריקטורות אודות השואה הוא דבר כואב ליהודים בעולם כולו ועלול להותיר במדינות ובממשלות רושם שלילי מאוד כלפי איראן." למרות שהפגנות הרפורמים נעשו נדירות מנקודת הזמן בה אחמדינז'אד החל בתפקידו, עשרות סטודנטים שרפו את תמונתו וזעקו "מוות לדיקטטור" בעודו נואם באוניברסיטת אמירקביר לטכנולוגיה בטהראן ב-12 בדצמבר 2006. הם זעקו "פאשיסט, הפוליטכני אינו מקום עבורך" אחמדינז'אד הגיב באומרו: "על כולם לדעת שאחמדינז'אד מוכן להישרף בנתיב אל החופש המוחלט, העצמאות והצדק". אחד הסטודנטים אמר שההפגנה הייתה נגד הוועידה ה"מבישה" והוסיף "הנשיא הביא לארצנו נאצים וגזענים מכל העולם."
ישראל
ישראל גינתה בחריפות את הוועידה. ממשלת ישראל הודיעה כי היא מגנה בחריפות את "יוזמתה הבוטה של ממשלת איראן לארגן כנס בינלאומי להכחשת השואה" ואילו משרד החוץ פרסם הודעת גינוי חריפה, בה טען כי "ממשלת איראן לועגת לזכר השואה, בין היתר על ידי קיום תחרות קריקטורות, וההשוואה שביצע נשיא איראן, מחמוד אחמדינז'אד, בין מדינת ישראל למחנה הריכוז אושוויץ, תוך כדי סילוף ההיסטוריה וקריאה עקבית להשמדת ישראל. ההצהרות והמעשים של נשיא איראן נוגדים את העובדות ועומדים בסתירה חמורה לעמדת הקהיליה הבינלאומית." עוד נכתב כי ההצהרות החוזרות ונשנות של אחמדינז'אד בדבר השמדת ישראל, הן "איום לשואה נוספת" וש"עמדות כאלה הן בניגוד לאמנת האו"ם בנושא מניעה וענישת פשעים על רצח עם, אשר אומצה על ידי העצרת הכללית ב-9 בדצמבר 1948".
ח"כים ערביי ישראל אמרו שלא ניתן להכחיש את השואה, אך הוסיפו ש"ניצולי השואה אחראים לנכבה הפלסטינית".
תגובות באירופה
קרל דה גוכט, שר החוץ הבלגי אמר שהוא "מגנה את הביטויים השליליים והרויזיוניסטיים המגיעים מכיוונה של איראן וכן את עצם הטלת הספק בזכות הקיום של מדינת ישראל".
טוני בלייר, ראש ממשלת בריטניה, הגדיר את הוועידה כ"מזעזעת מעבר לכל דמיון". בלייר הוסיף ש"הוועידה היא סמל לבדלנות ושינאה כלפי אנשים השייכים לדת אחרת. כלומר, ללכת ולהזמין את המנהיג לשעבר של הקו קלאקס קלאן לוועידה בטהראן אשר מטילה ספק במיליונים שמתו בשואה... איזה עוד הוכחה צריך העולם שהמשטר הזה הוא קיצוני?
שר החוץ של צרפת פיליפה דוסטה בלאזי, התריע שהוועידה תגונה בחריפות אם היא תתמוך בטענות המכחישות את השואה.
רוסיה "מגנה את עיוות ההיסטוריה והניסיון להסתיר את האמת בנוגע לפשעי הנאצים, כולל השואה" אמר דובר משרד החוץ הרוסי.
משרד החוץ של שווייץ הצהיר שהמשרד מגנה כל ניסיון לבדוק את זכותה של ישראל להתקיים ואת השואה, כפי שקרה שוב בטהראן. "השואה היא עובדה היסטורית. אין זה מתקבל על הדעת לחלוק על כך".
משרד החוץ של פולין הצהיר באתר האינטרנט שבבעלותו שפולין "מביעה זעזוע עמוק מהוועידה, אשר סותרת את הרעיון של יום בינלאומי לזכר קורבנות השואה אשר נוסד על ידי האום, ומצוין ב-27 בינואר. כל ניסיון לאתגר את האמת הזו מעלה חשש אמיתי בפולין, מקום שבו 6 מיליון אנשים היו קורבנות הנאצים". המשרד גם מסר מידע ממוזיאון אושוויץ למשכילים איראניים, במטרה "להעמיק את הידע שלהם" בנוגע לשואה.
קנדה
שר החוץ הקנדי פטר מקיי אמר: "הוועידה היא שערורייה. היא עלבון לנפגעי השואה. היא עלבון לצאצאיהם. הממשלה הקנדית החדשה ורבים אחרים בבית הנבחרים ומסביב לעולם מגנים את הוועידה, כשם שבעבר גינינו את התבטאויותיו מלאות השנאה של הנשיא האיראני בנוגע לשואה."
תיאור פרמטרי של עקום
באנליזה, ובפרט בגאומטריה דיפרנציאלית, תיאור פרמטרי של עקום הוא תיאור מפורש של משתני העקום באופן התלוי בפרמטר, במקום תיאור הנתון על ידי פונקציה סתומה. המעבר מתיאור של עקום על ידי תיאור מילולי או על ידי משוואה יחידה לתיאור פרמטרי נקרא "פרמטריזציה".
משוואות פרמטריות של עקומים משמשות במספר ענפים במתמטיקה ובפיזיקה, לעיתים כשהן מחליפות את התיאור הסתום של העקום. אחד הענפים בו נעשה שימוש רב בפרמטריזציה של עקומים הוא אנליזה וקטורית, למשל לצורך חישובו של אינטגרל קווי. בקינמטיקה עושים שימוש במשוואה פרמטרית כאשר קובעים את הקואורדינטות, מהירות וכל מידע אחר הנוגע לגוף המצוי בתנועה.
דוגמאות
המשוואה הפשוטה ביותר עבור פרבולה היא
משוואה זו יכולה לעבור פרמטריזציה (תהליך שבו מוסף לה פרמטר כלשהו) באמצעות שימוש בפרמטר החופשי t, ולפיכך ניתן לקבוע כי
x = t\,
y = t^2\,
כמובן ששימוש זה בפרמטר לא יעזור לנו כלל וכלל, כיוון שהיא משאירה אותנו באותו המצב רק עם אות אחרת. לעומת זאת, אם ניקח את הפונקציה הדו-ריבועית הבאה:
t =x^2\,
זהו תיאור בכלים ריבועיים, שהוא הרבה יותר קל.
על אף שהדוגמה שלמעלה נראית טריוויאלית, יש להשוותה מול הפרמטריזציה של המעגל בעל הרדיוס a:
כדי לתאר עקומות במרחבים מרובי ממדים נוח להשתמש במשוואות פרמטריות. לדוגמה:
z = bt\,
מתארת עקומה במרחב תלת־ממדי, שצורתה היא סליל בעל רדיוס a העולה ב-2πb יחידות עבור כל סיבוב.
ביטויים כגון אלו שלמעלה נכתבים בדרך כלל בצורה הבאה:
או
דרך זו לביטוי עקומות היא מעשית ויעילה; לדוגמה, ניתן לבצע אינטגרציה וגזירה של עקומות כאלה במקביל. באופן זה, ניתן לתאר את המהירות של חלקיק בעקבות תהליך הפרמטריזציה כך:
ואת התאוצה באופן הזה:
באופן כללי, עקומה פרמטרית היא פונקציה של פרמטר עצמאי אחד. הרעיון המקביל של שניים (או יותר) פרמטרים עצמאיים נקרא משטח פרמטרי.
המרה של שתי משוואות פרמטריות למשוואה אחת
המרה של קבוצת משוואות פרמטריות למשוואה אחת כוללת את מציאת הפתרון של אחת המשוואות (בדרך כלל הפשוטה מביניהן) עבור הפרמטר. לאחר מכן, הפתרון של הפרמטר מוכנס למשוואה שנותרה, והתוצאה של התהליך הזה היא פישוט המשוואה שהתקבלה. ראוי לציין שהפרמטר אף פעם לא קיים כאשר המשוואה היא יחידה (כלומר, הוא חייב "להתבטל" במהלך ההמרה), ובמילים אחרות: חובה לפתור את המשוואות הסימולטניות עבור הפרמטר, והתוצאה תהיה משוואה אחת. במקרה שיש מגבלות על הערך שהפרמטר יכול לקבל, יש צורך לבצע פעולות נוספות.
סיטיג'ט
סיטיג'ט (באנגלית CityJet) היא חברת תעופה אירית, שמשרדיה הראשיים נמצאים בעיר דבלין ומפעילה טיסות בחכירה רטובה בעבור חברות תעופה אחרות.
תולדות החברה
בשנת 1999 לאחר שהחברה החלה לטוס בקו לונדון סיטי-פריז תחת שמה של חברת אייר פראנס, קנתה החברה הצרפתית 25% ממניות החברה, בשלב מאוחר יותר, השלימה אייר פראנס את קנייתה המלאה של החברה, והחברה זוהתה כ"סיטיג'ט בשביל אייר פראנס". בשנת 1997 רכשה אייר פראנס את החברה הבלגית "VLM איירליינס" ומטוסיה נצבעו בצבעי סיטיג'ט למרות שלא בוצע איחוד בפועל בין החברות.
בשנת 2012 פורסם לראשונה כי אייר פראנס מעוניינת למכור את סיטיג'ט, ובשנת 2013 החלה למעשה הפרדת החברה מפעילות אייר פראנס, סיטיג'ט חזרה להפעיל את טיסותיה תחת שמה, ושיתוף הפעולה עם אייר פראנס הפך לשותפות קוד. בשנת 2014 נמכרה החברה למשקיעים גרמניים.
בסוף שנת 2015 רכשה החברה את חברת התעופה הפינית בלו 1 מחברת סקנדינביאן איירליינס, והחברה החלה לבצע טיסות עבור החברה הסקנדינבית במטוסיה של השנייה כחלק משיתוף פעולה נרחב. באותו האופן, רכשה סיטיג'ט בשנת 2016 מסקנדינביאן איירליינס גם את החברה הדנית "קימבר", אשר גם היא מפעילה טיסות עבור החברה הסקנדינבית.
בשנת 2017 פורסם כי החברה מתכננת להפסיק את טיסותיה אשר מבוצעות בשמה ולהתמקד בהפעלת טיסות בעבור חברות אחרות. מהלך זה יצא לפועל בסוף אוקטובר 2018.
בשנת 2018 הודיעה החברה כי בכוונתה להתאחד עם חברת התעופה האזורית הספרדית אייר נוסטרום ובכך ליצור את חברת התעופה האזורית הגדולה באירופה. החברות, אשר שתיהן מפעילות טיסות בעבור חברות אחרות (חכירה רטובה) ימשיכו לפעול כמותגים נפרדים.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2018:
Salsa20
Salsa20 הוא צופן זרם שפותח ב-2005 על ידי דניאל ברנשטיין באוניברסיטת אילינוי בשיקגו והוצע עבור פרויקט eSTREAM האירופאי. ב-2008 נבחר על ידי eSTREAM בסיבוב השלישי (Phase 3), כאחד מארבעת האלגוריתמים המובילים במסגרת פרופיל 1 בקטגוריית צופן זרם בתוכנה. הגרעין של Salsa20 הוא פונקציה פסאודו-אקראית הפועלת על קלט ופלט בגודל 64 בתים ומיושמת כצופן זרם במצב מונה. הפונקציה מקבלת מפתח הצפנה סודי באורך 128 או 256 סיביות, ערך ייחודי חד-פעמי באורך 64 סיביות הנקרא Nonce ומשמש כוקטור אתחול, מונה המייצג את מספר הבלוק באורך 64 סיביות וקבועים נוספים. על ידי גיבוב הערכים הללו כשהם משולבים יחד, מייצרת פלט פסאודו-אקראי באורך 64 בתים, אותו מחברים בחיבור בינארי עם בלוק טקסט קריא לקבלת טקסט מוצפן. אפשר להצפין עם מפתח אחד עד 2^{70} בתים של מידע. המבנה הזה מעניק לצופן יתרון ביכולת לשחזר כל בלוק ספציפי מהטקסט המוצפן בזמן קבוע. מימוש ממוטב של צופן Salsa יכול להגיע ליעילות בסדר גודל של כמעט 14 מחזורי שעון לבית או כ-643 מגה לשנייה (לעומת RC4 שמגיע לסדר גודל של 200 מגה לשנייה בקירוב). נכון לשנת 2014 נחשב Salsa לצופן בטוח ולא ידוע על התקפה יעילה נגדו.
תיאור האלגוריתם
Salsa20 הוא צופן זרם סינכרוני (שבו המפתח מופק ללא תלות בטקסט הקריא או המוצפן), הפועל על יחידת מידע בגודל 64 בתים. השלד העיקרי מורכב מפונקציית גיבוב הכוללת שילוב של שלוש פעולות אריתמטיות פשוטות; חיבור מודולו 2^{32} המבוצע במילים בגודל 32 סיביות, חיבור מודולו 2 (המסומן XOR) והזזה מעגלית (rotation) על מילים (הזזה של כל סיביות המילה שמאלה או ימינה במספר פוזיציות לפי פרמטר, כאשר הסיביות הקיצוניות שנפלטות מצד אחד מוחזרות מהצד השני). ומפיקה פלט בגודל 64 בתים פסאודו-אקראיים שמרכיבים את 'המצב הפנימי' של הצופן. פונקציית הגיבוב הופכת לפונקציית הצפנה בשיטת ורנם, שבה תוצאת הגיבוב הופכת למפתח הצפנה מורחב בגודל 16 מילים. בלוק הטקסט הקריא בגודל 16 מילים מוצפן מילה אחר מילה, בדרך זו:. הפענוח זהה, כיוון ש-XOR הופכי של עצמו. סדר הפעולות בתוך הליבה של Salsa20 הוא "או-מוציא של חיבור לאחר הזזה מעגלית" בקיצור ARX (ראשי תיבות של שלוש הפעולות לפי הסדר האמור). שילוב זה הוכח כבטוח כנגד התקפה דיפרנציאלית (ראה להלן) וכן מבטיח עמידות כנגד התקפת תזמון (timing attack).
המצב הפנימי
את המצב ההתחלתי (initial state) של פונקציית הגיבוב של Salsa מאתחלים בערכים הבאים:
את הערכים המתוארים פורסים לתוך מצב הראשוני ב-64 בתים לפי הסדר הבא. אם המפתח הוא בגודל 256 סיביות (לפי ההמלצה של המַפַתֵּח דניאל ברנשטיין), תחילה ממירים את מחרוזות הטקסט הקבועות לארבע מילים לפי סדר בתים קטן, סך הכול ארבע אותיות במילה. למשל קוד האסקי של "e" הוא 101 ובייצוג הקסדצימלי \mbox{0x65}, של "x" הוא \mbox{0x78} ושל "p" \mbox{0x70} וכן הלאה. אחרי המרה של המחרוזת למילים בייצוג הקסדצימלי מתקבל:
וקטור האתחול מיוצג על ידי v ומונה הבלוקים מיוצג על ידי i. אם המפתח בגודל 256 סיביות מחלקים אותו לשני מקטעים בני 16 בתים כל אחד k_0,k_1 ומשרשרים את כל החלקים יחד במבנה הבא:
עבור מפתח 128 סיביות קיים רק מפתח k אחד בגודל 16 בתים וערכי המחרוזת "expand 16-byte k" בחלוקה למילים הם:
והמבנה המתקבל הוא:
פונקציית QuarterRound
הפונקציה השוכנת בליבו של צופן סלסה (ראו תרשים), היא פונקציה הפיכה המקבלת 4 מילים ומפיקה פלט של 4 מילים כדלהלן:
הסימן \boxplus מייצג חיבור מודולו 2^{32}, הסימן \lll מייצג הזזה מעגלית של משתנה באורך 32 סיביות שמאלה במספר פוזיציות לפי הערך שלימינו והסימן \oplus מייצג XOR. לדוגמה בייצוג הקסדצימלי בחישוב מתקבל:
פונקציית RowRound
הפונקציה RowRound מפעילה את הפונקציה QuarterRound על 16 מילים באופן הבא:
פונקציית ColumnRound
אם מדמיינים את 16 הבתים לעיל, כמטריצה ריבועית 4x4 מילים (ראו תרשים), הפונקציה ColumnRound דומה לקודמת מלבד זאת שהיא מפעילה את QurterRound על עמודות המטריצה במקום שורות, כדלהלן:
פונקציית DoubleRound
שתי הפונקציות המתוארות כשהן משולבות יחד נקראות DoubleRound דהיינו כל מילה מעובדת פעמיים, פעם אחת כחלק משורות במטריצה ופעם אחת כעמודות, בניסוח פורמלי:.
כמו כן, לצורך הפעולות האריתמטיות, המעבר ממערך של ארבעה בתים למילה אחת הוא לפי סדר בתים קטן שאומר שהבית הראשון מייצג את הספרות הפחות משמעותיות של המילה, לכן במחשב עם סדר בתים גדול, יש צורך בפונקציית המרה כדי להמיר מבתים למילים ובחזרה לפי הנוסחה:. לדוגמה אם נתון מערך הבתים: בהמרה למילה בת 32 סיביות לפי סדר בתים קטן, יתקבל הערך 152,980,310 (לפי סדר בתים גדול מתקבל ).
אם מסכמים את כל הפעולות יחד, מימוש הפונקציה DoubleRound ייראה כך: ! ColumnRound !! RowRound הפונקציה \mbox{ROTL} היא פונקציית הזזה מעגלית לשמאל והמספר התחתי מציין את מספר הפוזיציות שיש להזיז. הזזה מעגלית ניתנת ליישום בתוכנה בקריאה לפונקציית ספרייה או באמצעות הזזות Shift ו-OR המובנות ברוב שפות התיכנות, למשל בשפת C הביטוי: <tt>(value << count) | (value >> (32 - count))</tt> מבצע הזזה מעגלית של <tt>value</tt> במספר פוזיציות לפי <tt>count</tt>.
פונקציית הגיבוב
פונקציית הגיבוב של Salsa משלבת את הפונקציות האמורות על קלט בגודל 64 בתים, כדי להפיק פלט של 64 בתים פסאודו-אקראיים. בניסוח פורמלי אם נתון המצב הראשוני x המתואר לעיל, הנוסחה היא: