cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כאב שיניים
כאבי שיניים בספרות
שייקספיר התייחס לכאב שיניים בקומדיה "מהומה רבה על לא דבר": "מעולם לא היה פילוסוף שנשא בסבלנות כאב שיניים."
המשורר הלאומי הסקוטי רוברט ברנס חיבר שיר מרורים ושמו "פניה לכאב השיניים".
ההיסטוריון רוברט דארנטון, בספרו "השיניים התותבות של ג'ורג' וושינגטון: מדריך לא שיגרתי למאה השמונה-עשרה" טוען כי אנשי המאה השמונה-עשרה - הן הנאורים והן הנבערים - היו אחרים מאוד מאיתנו. הם היו שונים, בין היתר, כי הם סבלו בלי הרף מכאב שיניים. לדבריו:
בלז דה ויז'נר
בלז דה ויז'נר (בצרפתית: Blaise de Vigenère, 5 באפריל 1523, סן-פורסן-סור-סיול - 19 בפברואר 1596, פריז) דיפלומט, מומחה בהצפנה ואלכימאי צרפתי. על שמו קרוי צופן ויז'נר, אחד מן הצפנים החשובים שהומצאו בתקופת הרנסאנס.
חייו כדיפלומט
בלז דה ויז'נר נולד ב-5 באפריל 1523 למשפחת אצולה בעיירה סן-פורסן-סור-סיול שבמרכז צרפת. בגיל 17, שנת 1545 הוא ליווה (בתפקיד עוזר זוטר) את שגריר צרפת לאימפריה הרומית הקדושה, ולאחר מכן טייל ברחבי גרמניה וארצות השפלה. לאחר שחזר מונה לדיפלומט בצבא הצרפתי. בגיל 26 ביקר ברומא למשך שנתיים במסגרת עבודתו הדיפלומטית וביקר שוב בעיר בגיל 38. במהלך ביקורו נחשף לספרי הצפנה שעניינו אותו מטעמים מעשיים כחלק מעבודתו. כשפרש לפנסיה בגיל 39 (או לפי מקורות אחרים, בגיל 47) ,תרם 1000 ליברות לעניים.
חייו כחוקר
לאחר שפרש לפנסיה הקדיש את עצמו למחקר בהצפנה. הבעיה אותה ניסה ויז'נר לפתור הייתה שלאחר שניתוח תדירויות הפך לנפוץ, לא היו שיטות הצפנה מועילות, ולכן הוא בחן בדקדקנות רעיונות חדשניים שנודעו בתקופתו במטרה לפתח שיטת הצפנה חדשה. הרעיון עליו מבוסס צופן ויז'נר הוא שימוש בצופן פולואלף-ביתי -כלומר, צופן המשתמש ביותר מאלף בית אחד להצפנה. באותם ימים, לכל צופן החלפה נדרש אלף בית אחד לכדי להצפין את ההודעה.
ביבליוגרפיה
Вижинер Б. Трактат об огне и соли / Б. Вижинер. - К.: Пор-Рояль, 2012. - 320 с. ISBN 978-966-195-006-0
צום (מוסקבה)
צום או חנות כלבו מרכזית (ברוסית: ЦУМ, Центральный универсальный магазин) היא חנות כלבו יוקרתית במרכז מוסקבה.
בניין החנות בן שש הקומות בנוי בסגנון התחייה הגותית והוא ממוקם בפינה של רחוב פטרובקה וכיכר התיאטרון ליד תיאטרון בולשוי המפורסם.
צום הוא אחד המקומות האופנתיים ביותר במוסקבה והיא חנות האופנה הגדולה ביותר במזרח אירופה עם יותר מ -1,000 מותגים של בגדים אופנתיים, בשמים, תכשיטים, מסעדת פיוז'ן, חדר סיגרים, בית קפה, בר שמפניה "וו קליקו".
נואוס
נואוס (מיוונית: νόος) בפילוסופיה ובדת הוא שכל או אינטלקט.
מתוך ה"נואוס" מופיעה רוח העולם, ממנה נובע היקום המתגלה.
הפילוסוף אדמונד הוסרל השתמש בביטוי "נואטי" כדי להתייחס לפעולה מכוונת של התודעה, האמונה, הרצון, שנאה ואהבה.
אליפות האמריקות בכדורסל 2003
אליפות האמריקות בכדורסל 2003 הידועה גם בשם טורניר האמריקות 2003 היא האליפות ה-11 שנערכה על ידי פיב"א אמריקה.
באליפות השתתפו 10 נבחרות. מטרת התחרות הייתה גם לקבוע את הנבחרות שיקבלו זכות להשתתף באולימפיאדת אתונה.
ארצות הברית זכתה באליפות בפעם החמישית בתולדותיה.
מתכונת התחרות
תחילה נערכו משחקי העפלה אזוריות:
תחילה המשחקים נערכו בשני בתים. בכל בית ארבע נבחרות העפילו לבית רבע הגמר. בהמשך, נבחרות המשיכו לבית רבע הגמר ולפלייאוף לקביעת הנבחרות שיעפילו לאליפות העולם.
קישורים חיצוניים
נתונים מאתר פיב"א
ג'רג' גאבורי
ג'רג' גאבורי, בעולם דובר האנגלית ג'ורג' גאבורי, (במקור גרוס, בהונגרית: Gábori György; פוטנוק, 25 בדצמבר 1924 – טורונטו, דצמבר 1997) היה פובליציסט יהודי-הונגרי, פוליטיקאי סוציאל-דמוקרטי ניצול מחנות ריכוז ועבודת כפייה.
תמצית
בשנת 1940 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP), הפך לתלמידו של פאל יוסטוס. מאוחר יותר נלקח לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ממנו ברח. הוא השתתף בתנועת ההתנגדות, אך לאחר השתלטות מפלגת צלב החץ נעצר ונכלא על ידי הגסטפו. בדצמבר 1944 גורש למלחנה הריכוז דכאו, לאחר מכן הועבר למחנה הריכוז טירקהיים, שם שוחרר על ידי הצבא האמריקני ולאחר מכן חזר לבודפשט דרך ברטיסלאבה.
אחרי מלחמת העולם השנייה עבד שוב בתנועה הסוציאל-דמוקרטית כמזכיר תנועת הנוער של המפלגה בבודפשט רבתי. בשנת 1950 נעצר על ידי המשטרה החשאית ההונגרית (ÁVH), נלקח לשדרת אנדראשי 60 - שמכונה היום בית הטרור (Andrássy út 60), משם נשלח לאחר מספר חודשים למאסר במחנה קישטרצ'ה. לאחר מכן נלקח למחנה עבודת הכפייה ברצ'ק (Recski kényszermunkatábor) שנחשב לגולאג ההונגרי, ממנו שוחרר בספטמבר 1953. כיועץ של יוז'ף דודאש השתתף במהפכה של 1956 (המרד ההונגרי), שלאחריה היגר לקנדה וניהל חברת מוניות. הוא מת בדצמבר 1997 בטורונטו.
ביוגרפיה
גאבורי נולד במשפחה יהודית. אמו הייתה גיזלה רוט, אביו היה שאנדור גרוס. היה לו אח, אנדרה. הוא היה בן תשע כשאביו הוציא אותו מה"חדר" המקומי בפוטנוק ורשם אותו לבית הספר היסודי. באחד הימים הראשונים הסתכסך עם חבר ללימודים בשם טיבדאר, אך עד מהרה התיידדו והקימו כנופיה משותפת בשם "סכנה צהובה", שבה גאבורי היה מנהיג הכנופיה וטיבדאר היה סגן מנהיג הכנופיה. עם חקיקת החוקים ה (אנטי) יהודיים החל משנת 1938, שלא איפשרו לאדם ממוצא יהודי להשלים יותר משמונה שנות לימוד וגם בית המסחר ליינות של המשפחה חויב להיסגר בשל התקנות החדשות, לכן נאלץ גאבורי בן ה-14 ללמוד מקצוע. המשפחה החליטה לשלוח אותו לגור עם דודתו בשם לינה בבודפשט.
בסוף נובמבר 1940 עבר לבודפשט והחל לעבוד במפעל עורות, שבו – מכיוון שהיה מפעל מאורגן – היו העובדים חברי האיגוד המקצועי הסוציאל-דמוקרטי. באותה תקופה עד מהרה הפך לחבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית. במרכז המפלגה ברחוב קונטי שיקר שהוא מבוגר בשנתיים וקיבל חברות במפלגה. הוא הצטרף לאיגוד המקצועי של פועלי תעשיית העור והפך חבר בקבוצת סטודנטים. באביב של השנה שלאחר מכן הוא ועמיתיו השתתפו בהדבקת כרזות נגד המלחמה.
באותה תקופה הוא גם התחנך מבחינה אידאולוגית ומכיוון שלא ידע גרמנית, הספיק לקרוא את האוטוביוגרפיה של טרוצקי "חיי" (Mein Leben) רק בעזרת מילון, וכשסיים כבר הגדיר את עצמו בתור טרוצקיסט. הודות למנהיג האיגודים המקצועיים שאנדור גנץ, הוא הוכנס לקבוצת המחקר של ה"טרוצקי ההונגרי", פאל יוסטוס. הוא הזניח את עבודתו, והעדיף להשתתף בהרצאותיו של יוסטוס, אבל הכסף שהרוויח היה חשוב לדודה, אז לאחר זמן מה כתב למשפחה בפוטנוק. למרות בקשתה של אמו, וכן הדיווחים על האירועים בפולין לאחר מספר שעות של דיונים נתנו בני המשפחה את ברכתם שיחזור לבודפשט. מאחר שלפי הרעיון של יוסטוס יגורשו קודם כל היהודים הכפריים, הוא ניסה לשכנע את אמו לנסוע לבודפשט, אך היא "חייכה ואמרה שלא יהיה גירוש". יהודי פוטנוק גורשו לאושוויץ-בירקנאו ב-14 ביוני 1944.
המארב, בתי הכלא של הגסטפו
ב-16 באוקטובר 1944, לאחר שניסיון ההפיכה של הורטי ביום הקודם נכשל, השתלטו (בסיוע הגרמנים) אנשי מפלגת צלב החץ על השלטון. גאבורי החליט לבקר את חבריו. הוא הלך לרחוב נאג'מזה (Nagymező), אבל כשנכנס, שני גברים גררו אותו לחנות והכו אותו על ראשו. הם חשבו שהוא קומוניסט, ואז אחד מהם הפנה אקדח לראשו, והשני דחף אותו לתוך מכונית. הוא נלקח לבניין בית המדרש לרבנים בבודפשט, שם הוכנס לחדר שכבר היה עמוס בעצורים. עד מהרה זומן ופגש חוקר צורמני שהרכיב משקפי תיל וניהל שיחת חקירה:
"מה השם?"
"ג'רג' גרוס," עניתי.
"לא!"
"עניתי והסתכלתי חזק בעיניו. לאחר מכן עזב ויצא מהחדר. הדלת אפילו לא נסגרה מאחוריו כשמישהו משך את הכיסא מתחתי. נאנחתי כשאחד הבלשים בעט בי בחוזקה בצד. תוריד את הנעליים והגרביים! הוא צעק. אחד הבלשים תפס אותי, שניים נוספים התחילו לעבוד על הרגליים שלי עם מקלות גומי".
לאחר מכן הוא הוכה מספר פעמים והוחזר לחדר ממנו נלקח. מאוחר יותר הובא בפני קצין גרמני, אך מאחר שלא הודה, הוא נקשר לכיסא וחושמל, אך הוא התעלף מהכאב. הדבר חזר על עצמו מספר פעמים, כיוון שעדיין לא רצה להודות המתח החשמלי הוגבר ולאחר מכן שכב מחוסר הכרה במשך מספר ימים. במשך שבוע הוא הוזן וטופל על ידי רופא, ואז נדחף למכונית ונלקח למלון הקטן בשם מג'סטיק: הוא הפך אסיר של הגסטפו.
בכלא המרתף של הגסטפו, הוא הצליח לברך מכר ותיק: הוגו נמט, לאחר מספר ימים, גאבורי נקרא ונלקח לתא עינויים, שם הוקראה הודאתו הקודמת. הם נתנו לו זמן, ולמחרת קראו לו. לאחר המכות הכמעט רגילות ומקל הגומי, צעקו לעברו: "תודה על הכל, או שנירה בך מיד! ". "אני מוכן למות", אמר, והובל לחדר אחר שבו שלושה אנשים כבר עמדו ליד הקיר, קשורים. גאבורי הוצב לידם ואז הקצין נתן את האות והאיש שלצדו נורה בראשו. ואז הם התנפלו עליהם עם רובים. לאחר מכן הכו אותו מספר פעמים, והאסירים הוסעו לאולם. הוא היה אמור לעלות על משאית בחוץ, אך נפל, הכה את ראשו במדרכה ואיבד את הכרתו. כשהתעורר מצא את עצמו בקרון בקר.
דכאו וטורקהיים
בדצמבר 1944 הוא והאחרים הגיעו לווינה ולא עזבו במשך יומיים. לאחר מכן הגיעו לדכאו במסע של מספר ימים. הגרמנים גילחו אותם לקרחים ולאחר שהתפשטו לפי ההוראות הוכנסו למקלחת עם אריחים לבנים. הגרמנים נעלו בפניהם את הדלת והיסטריה כללית שררה, רבים התעלפו, אחרים התפללו לישו, למריה הבתולה, והיהודי שביניהם לה'. אולם במקום גז רצחני החלו לזרום מים חמים מראשי המקלחות. לאחר מכן חולקו המגורשים. גאבורי נשלח לצריף עשרים ושלושה. מפקד הצריף הצליח להשיג לו עבודה במפעל מטוסים ליד אאוגסבורג. הוא יצא ממחנה הריכוז במשאית וסיים את הנסיעה באחד ממפעלי מסרשמידט. מאוחר יותר הועבר משם למחנה העבודה בבורגאו. משם הוא נלקח לעבוד באגף אחר של המפעל, שבו הורכבו חלקי זנב המטוסים. יום אחד הועלו כל יהודי המחנה על משאית והובלו למחנה טורקהיים, בין האסירים היו כמה חולי טיפוס. אולם, כוחות בעלות הברית התקרבו, הם כבר היו בעיר אולם, לא הרחק מהמחנה, ומחשש שהגרמנים יהרגו את כל האסירים בטרם יצליחו להימלט - החליט גאבורי להימלט בהזדמנות הראשונה. למחרת בערב הוצאו האסירים ללא מפקד, וכשהחשיכו את האורות במחנה טיפסו הוא ושני חבריו דרך גדרות התיל שכבר לא היה מחושמלות. לאחר מספר ימים הופיעו האמריקאים על הכביש המהיר. קצין בשם בנט שיכן אותם בבאד ווריסהופן, ואחר כך הם חזרו יחד עם החיילים למחנה טורקהיים. מאוחר יותר גאבורי סייע לרופא הממונה. עד מהרה קיבל את המסמך הרשמי שהוכיח כי גורש למחנה ריכוז, מה שזיכה אותו גם בנסיעה חינם הביתה, אז הוא יצא ממינכן ברכבת לכיוון צ'כוסלובקיה. בסופו של דבר הגיע לברטיסלאבה ומשם שוב ברכבת לבודפשט.
ב-12 ביוני 1948 התאחדו שתי מפלגות הפועלים בהונגריה (MKP ו- MSZDP), ויצרו את מפלגת העובדים ההונגרית. גאבורי איבד את עבודתו, ומצא עבודה בקושי רב בחברת ייצוא היין הממלכתית. כתוצאה מהדיקטטורה הגוברת, החיים הפכו לבלתי נסבלים יותר ויותר ולכן הוא וחבריו החליטו לעזוב את הארץ. הם לא הצליחו לחצות את הגבול, נתפסו ונלקחו למעצר משטרתי. אחרי שחרורו עד מהרה החלו לעקוב אחרי גאבורי בלשים. ב-2 ביוני 1950, בשתיים בלילה, נשמעה דפיקה בדלת דירתו ולאחר שהישווה את הבלשים בדלת לאנשי הגסטפו, הם הכו אותו, הוא התעורר בחדר משרד בשדרת אנדראשי 60 מטה שרותי הביטחון.
בבית הטרור
"השוטרים שלי מתלוננים עליך"
"אם לא ידעת גם לי יש תלונה נגדם, אדוני - עניתי".
מיד כשהחל ב"תלונתו", נכנס לחדר קצין, מכר ותיק נוסף שלו, הוגו נמט (1915–1985), בדרגת סגן אלף. גאבורי היסס לכמה שניות ואז קפץ ממקומו:
"ובכן, נמט... עלית גבוה בדמוקרטיה העממית, בהשוואה לפעם האחרונה שראיתי אותך כשהיית מודיע של הגסטפו. למעשה, אתה לא צריך להיות מופתע שנפגשנו כאן, כי יש כאן ...".
נמט הכה אותו עד שאיבד את הכרתו. הוא התעורר בתא, ועד מהרה נכנס החוקר שלו עם ערימת ניירות ועט וביקש ממנו לכתוב בפירוט כיצד פגש את סא"ל נמט. הוא נשלח למחנה מעצר אך כעבור זמן לא רב שוחרר.
ב-23 באוקטובר 1956 (תחילת המרד ההונגרי), הוא צעד (עם חבר) לכיכר בם, הם הגיעו לשם בשעה חמש אחר הצהריים, ואחרי זה הלך גאבורי לכיכר קושוט עם הקהל. לאחר נאומו של אימרה נאג', פגשו את אלמר פלדווארי-בור, שעידכן אותם על המצור על תחנת הרדיו ההונגרי. הוא נלקח במשאית לפינת רחוב שאנדור ברודי, חייל נתן לו אקדח ותחמושת, אבל גאבורי לא נלחם.
ליזרדיט
ליזרדיט הוא מינרל פילוסיליקטי - (סיליקט במבנה בצורת לוחיות) של מגנזיום והידרוקסיד, השייך לקבוצת הסרפנטין.
ג'רג' גאבורי
בבית הטרור
במהומה הגדולה בתקופה זו הוא וחברו נסעו לווינה והמפלגה הסוציאליסטית הצרפתית הציעה להם דירה בצרפת. לאחר מכן, ה-CIA הזמין את ג'רג' אגרי (החבר איתו ברח) לתת הרצאות על הונגריה. אחרי ההרצאות שלו נשמעו מחיאות כפיים סוערות, אבל הקהל היה בדרך כלל מבולבל מהעובדות הקשות, ולכן גאבורי לא שש להמשיך את ההרצאות לאחר זמן מה. הם יצאו לצרפת ללא יעד מוגדר. במהלך מסעם לתוניסיה - שם פגשו גם את חביב בורגיבה, הנשיא הראשון של הרפובליקה של תוניסיה - הוא הציע לאגרי לעבור לקנדה. הם נסעו בחזרה לפריז, שם ביקשו ממנו אנשי ה-CIA לעזור להם, אך הוא סירב.
ליזרדיט
הרכב
נוסחת המבנה הכימי האידיאלית של הליזרדיט היא Mg3Si2O5(OH)4. נוסחה זו זהה למרבית המינרלים של קבוצת הסרפנטין ומשום כך המינרלים כריזוטיל ואנטיגוריט הם פולימורפים של הליזרדיט וההבדל ביניהם הוא בסימטריה הגבישית וביחסים שבין כמויות הברזל והמגנזיום. הליזרדיט יוצר תמיסה מוצקה עם המינרל נפואיט (Ni,Mg)3Si2O5(OH)4)). לעיתים המינרל יכול להיות פסאודמורף של אנסטטיט, אוליבין או פירוקסן, צורה המכונה לעיתים בסטיט. לבסטיט יש ברק משיי.
ג'רג' גאבורי
בבית הטרור
הם הגיעו למונטריאול באפריל 1957, שם עבד גאבורי בתחילה כבנאי, אחר כך מצא עבודה במפעל לשטיפת כלי מטבח תעשייתיים, לימים הפך לחייט. בכסף שחסך קנה מכונת סריגה, שעליה סרגו הוא ואשתו בגדים במשך 14 שעות ביום. הוא פיתח את העסק הזה שלו והעסיק שלושה עובדים במפעל הסריגה שפתח. לאחר שיחה אחת עם העובדים, החליט שאינו רוצה להיות לא נצלן ולא מנוצל לכן עבר עם משפחתו לטורונטו, שם הפך לנהג מונית ולאחר מכן למנהל של חברת מוניות.
ליזרדיט
הרכב
תערובת של ליזרדיט וקלינוכלור שנתגלתה ברודזיה ב-1930 קיבלה את השם מאופיט (על שם מנהל השרות הגאולוגי של רודזיה), אבל ב-2006 החליטה האגודה הבינלאומית למינרלוגיה לפסול אותו כסוג של מינרל נפרד.
אלכסנדר גאליץ'
אלכסנדר ארקדייביץ' גאליץ' (ברוסית: Алексáндр Аркáдьевич Гáлич) הוא שם העט של אלכסנדר ארונוביץ' גינזבורג (ברוסית: Алексáндр Арóнович Г'инзбург; 19 באוקטובר 1918 – 15 בדצמבר 1977) משורר, מחזאי, תסריטאי, פזמונאי וזמר סובייטי ממוצא יהודי שכתב ברוסית. מגדולי הבארדים הרוסיים.
ליזרדיט
קריסטלוגרפיה
הליזרדיט מתגבש במערכת ההקסגונלית, חבורת סימטריות נקודתית "דיהקסגונלית פירמידלית" וחבורת סימטריות מרחבית "P63cm". הפרמטרים של תא היחידה הם : Åa=5.318 ו- c=14.541Å. המבנה הפנימי של הליזרדיט הוא של לוחיות זעירים ברוחב של מספר אנגסטרם. כל לוחית בנוי משלוש שכבות. השכבה העליונה והתחתונה בנויות מטטרהדרונים של סיליקה (SiO4). שלושה מתוך ארבעת אטומי החמצן שבסיליקה נמצאים במישור השכבה ומתחברים לאטומי חמצן של הטטרהדרונים האחרים באותה שכבה ויוצרים בכך רשת של משושים. אטום החמצן הרביעי בסיליקה מתקשר עם שכבת הביניים (כלומר "מצביע" למעלה בשכבה התחתונה ו"מצביע" למטה בשכבה העליונה). שכבת הביניים היא של Mg(OH)2 הקרויה "שכבת הברוסיט" משום ששכבות של Mg(OH)2 מצויות גם במינרל ברוסיט. השכבות לא נערמות בצורה מושלמת והתוצאה היא לוחיות מעוותות.
אלכסנדר גאליץ'
את שם העט שאימץ לעצמו, "אלכסנדר גאליץ'" – כשמה הרוסי של העיר ההיסטורית האליץ' – הרכיב כווריאציה על ראשי התיבות של שמו: גינזבורג אלכסנדר ארונוביץ'. השימוש שעשה בשם עט היה בשל רצונו להסתיר את מוצאו היהודי – שבברית המועצות של תקופתו היווה עול עבור דמויות ציבוריות. גם את שמו האמצעי (על שם האב) שינה מ-"ארונוביץ'" ל-"ארקדייביץ'".
ליזרדיט
תכונות פיזיקליות
המינרל מופיע בדרך כלל כמסה חסרת צורה או בצורת קשקשי דגים (כמו נציץ). הגבישים זעירים. לליזרדיט יש פצילות מושלמת בכיוון אחד ({001}). הקשיות של המינרל נמוכה, 2.5 בסולם מוס, כשל ציפורן האדם. משקלו הסגולי הממוצע 2.57 גרם לסמ"ק. צבעו וצורתו דומים מאוד לאלו של מינרלים אחרים בקבוצת הסרפנטין (למעט כריזוטיל המופיע בתצורת סיבים ובגוון זהוב) ונדרשת בדיקה במעבדה בעזרת קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן על מנת להבדיל ביניהם.
אלכסנדר גאליץ'
תולדות חייו ויצירתו
אלכסנדר גינזבורג נולד ב-19 באוקטובר 1918 בעיר דניפרופטרובסק (אז יקטרינוסלב). אביו אהרון גינזבורג (Арóн Семёнович Г'инзбург) עבד ככלכלן, ואמו פאני וקסלר (Фáнни Борисовна Векслер) הייתה מורה באקדמיה למוזיקה העירונית. בשנת 1923 עברה המשפחה למוסקבה. לאחר שסיים את הלימודים בכיתה ט', התקבל גאליץ' למכון ללימודי הספרות על שם מקסים גורקי. בו בזמן התקבל גם לאולפן לאופרה ודרמה על שם קונסטנטין סטניסלבסקי. עד מהרה עזב את המכון לספרות, וכעבור שלוש שנים עזב גם את האולפן. בשנת 1939 עבר לאולפן התיאטרון של המחזאי אלכסיי ארבוזוב. בפברואר שנת 1940 הציג האולפן את המחזה "העיר עם עלות השחר", שגאליץ' היה ממחבריו.
ליזרדיט
תכונות אופטיות
אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדמי השבירה של הליזרדיט הם: nα=1.541-1.5625, nβ=1.565 ו-nγ=1.553-1.568. השקיפות של גבישי הליזרדיט נעה משקיפות למחצה ועד אטומה, צבעם בדרך כלל הוא בגוונים של ירוק, ירוק-כחול, ירוק-אפרפר, צהוב ולבן. בשקף מנוסר הליזרדיט חסר צבע עד ירוק חיוור. הברק של הליזרדיט הוא עמום עד שמנוני או שוועתי, והנפיצה שלו חלשה.
אלכסנדר גאליץ'
תולדות חייו ויצירתו
כשפרצה מלחמת העולם השנייה גויס גאליץ' לצבא, אך כשנתגלה מום מולד בלבו, הוא שוחרר מהצבא ונשלח לדרום רוסיה. עבד בתיאטרון בעיר גרוזני עד דצמבר 1941, אז עבר לטשקנט, שבה הקים המחזאי ארבוזוב תיאטרון חדש, שאליו הזמין את תלמידיו. בראשית יצירתו כתב גאליץ' מחזות ותסריטים לכמה סרטים, ובהם הסרט "הרצה על פני הגלים", המבוסס על רומן מאת אלכסנדר גרין.
בסוף שנות ה-50 החל גאליץ' לחבר שירים, שאותם נהג לבצע אותם בעצמו וללוותם בגיטרה. בתחילה הושפע רבות מהרומנסה של אלכסנדר וורטינסקי, וכחלוף הזמן התבדל ונעשה לאחד המשוררים הבולטים בסוגה חדשה – שירת המחברים ("בארדים"). הסוגה נעשתה פופולרית במיוחד אחרי הופעת הרשמקולים וגליץ' היה בין הבולטים בה לצד ולדימיר ויסוצקי ובולט אוקודז'בה.
ליזרדיט
שימושים
אמנים קורניים נוהגים לגלף חפצי אומנות מאבן זו על מנת למכור לתיירים המבקרים בחצי האי ליזרד.
אלכסנדר גאליץ'
תולדות חייו ויצירתו
שיריו הראשונים של גאליץ' היו תמימים למדי מבחינה פוליטית, אך לא התאימו לאסתטיקה הרשמית של ברית המועצות. חלק ניכר מנקודת השבירה ביצירתו התחולל בעקבות המקרה שבו בוטלה הצגת הבכורה של המחזה פרי עטו, "שקט הימאים". המחזה נכתב על ידי גאליץ' עבור תיאטרון "בן זמננו" (Современник), והתיאטרון קיים חזרות עד שהיה מוכן להציגו; ברם לאחר כל החזרות החליטו השלטונות לאסור על הצגתו. הרשויות טענו כי גאליץ' מציג את תפקידם של היהודים במלחמת העולם השנייה באופן מסולף. גאליץ' תיאר את האירוע מאוחר יותר בסיפור "חזרה כללית".
לאחר מקרה זה החריפה הנימה הפוליטית בשיריו של גאליץ', והחלה להופיע בהם קריאת מחאה – מה שהוביל אותו לסכסוך עם השלטון: נאסר עליו לשיר בפומבי או להוציא תקליטים, והפסיקו להוציא לאור את חיבוריו. אף על פי כן, המשיך גאליץ' בחיבור ובביצוע שיריו: הוא היה שר בהופעות בדירות פרטיות, ושיריו הוקלטו על ידי חבריו, שהיו מפיצים את קלטות השמע בחשאי; הפופולריות של גאליץ' רק התחזקה. בשנת 1969 הוציאה לאור הוצאת ספרים את ספר שיריו, ובעקבות זאת סולק גאליץ' בשנת 1971 מאגודת הסופרים של ברית המועצות, שבה היה חבר משנת 1958. בשנת 1972 סולק גם מאגודת עובדי הקולנוע, ובשנה זו עבר את התקף הלב השלישי בחייו. באותה שנה נטבל גאליץ' לנצרות האורתודוקסית על ידי האב אלכסנדר מן.
ליזרדיט
מקור ותפוצה
ליזרדיט נוצר בדרך כלל כתוצאה מהתמרה נסוגה (התמרה שבמהלכה הטמפרטורה והלחץ יורדים) של סלעי יסוד אולטרה-מאפיים (עשירים בברזל ובמגנזיום), כשהוא מחליף אנסטטיט, אוליבין, אורתופירוקסן ומינרלים אחרים.
אלכסנדר גאליץ'
תולדות חייו ויצירתו
בשנת 1974 נאלץ גאליץ' להגר מברית המועצות; כל יצירותיו שפורסמו קודם נאסרו בברית המועצות. גאליץ' נסע לנורווגיה, ומשם עבר למינכן, בה עבד ברדיו אירופה החופשית. בהמשך התגורר בפריז, ובה נהרג ב-15 בדצמבר 1977 בהתחשמלות כאשר ניסה לתקן אנטנה.
ליזרדיט
מקור ותפוצה
הליזרדיט הוא כנראה מינרל הסרפנטין הנפוץ ביותר. מקומות בהם ניתן למצוא את המינרל כוללים את מפרץ קנק (Kennack Cove) שבחצי האי ליזרד (Lizard Peninsula) בקורנוול שבאנגליה (שם נמצא המינרל לראשונה); אונסט (Unst) באיי שטלנד שבסקוטלנד; עמק סיסונה (Valle Sissone), שבמחוז לומברדיה שבאיטליה; וודסריף (Woodsreef) שבניו סאות' ויילס שבאוסטרליה; אזבטוס (Asbestos) שבפרובינציה של קוויבק ומכרה קסיאר (Cassiar mine) שבפרובינציה קולומביה הבריטית שבקנדה; מתחם סטילווטר (Stillwater igneous complex) במונטנה שבארצות הברית; ואזור מאורו אודורי במחוז ימאגוצ'י ביפן.
אלכסנדר גאליץ'
מותו המסתורי של גאליץ'
ישנן גרסאות סותרות ובלתי מאומתות לגבי מותו. לפי גרסה אחת, נרצח גאליץ' בידי סוכני הק.ג.ב. משום שבפעילותו הדיסידנטית הפריע למשטר; לפי גרסה אחרת (סותרת), נרצח בידי סוכני ה-CIA. יש הטוענים כי גאליץ' התגעגע מאוד אל מולדתו, והשתדל לשוב אליה. חזרתו הייתה אמורה לפגוע בתנועה הדיסידנטית בברית המועצות, שכן הדיסידנטים לא היו חוזרים במחאה נגד המשטר. חרף זאת, חבריו של גאליץ' שביקרו בדירתו 20 דקות אחרי מותו, הביעו את שכנועם כי מותו לא יכול היה להיגרם אלא בשל אסון.
"קדיש"
שיא יצירתו הפואטית של גאליץ' הוא הפואמה "קדיש", המוקדשת לזכר נשמתו של הסופר, הרופא והפדגוג הפולני הגדול יעקב גולדשמיט (יאנוש קורצ'אק), שנרצח יחד עם חניכיו מבית היתומים בוורשה במחנה ההשמדה טרבלינקה.
תעשה לי ילד
"תעשה לי ילד" הוא ביטוי סלנג ישראלי מודרני, שבא להביע התלהבות מאדם והערצה לו, על מעשה מסוים שעשה או על מכלול הישגיו. ההערצה מתבטאת במשמעותו המילולית של הביטוי, המביעה רצון (לעיתים רבות הומוריסטי בלבד) שמושא הביטוי יהיה אבי הילד של אומרת הביטוי. ניתן למצוא גם שימוש אירוני באותו הביטוי כאשר הוא מופנה על ידי גבר אל גבר אחר, ולא רק בפנייה של אישה אל גבר. הביטוי עם משמעות זהה קיים גם בפנייה אל אישה: "תעשי לי ילד".
כביטוי סלנג, הביטוי כולל את הצורה הלא תקנית של ציווי - "תעשה", ולא את הצורה התקנית, "עשה". בנוסף מהווה הביטוי דוגמה נוספת לכך שבעברית ישראלית תפס הפועל "עשה" את מקומם של פעלים רבים, ממוקדים יותר - הביטוי הוא "תעשה לי ילד" ולא "תוליד לי ילד".
גרסה מוגברת של הביטוי היא הצורה "תעשה לי תאומים" ואף "תעשה לי שלישייה" ו"תעשה לי רביעייה", ובהכללה "תעשה לי ילדים".
הביטוי משמש כשמן של שתי סדרות טלוויזיה ישראליות:
הביטוי אף מופיע כשם השיר של מאור גולדשטיין ועידו פרנקל "אני הולך לי ברחוב, היא ניגשת די קרוב הכל נהיה לחוץ אני פשוט מתחיל לרוץ נאור תעשה לי ילד", בשירו של שלמה ארצי "נצמדנו" "ולפעמים היית לוחשת לי, בין אנשים / בוא נתחתן, תעשה לי ילד, ותכתוב לי שיר", בשיר "רק אני" של יפתי ומירית שם אור "כל הבנות רצות לקנות רוצות לראות סמל מין 'יפתי תעשה לי ילד'" ובשיר "יונתן שפירא" של הזמרת איה כורם "יונתן שפירא", תעשה לי ילדים".
מדדים לבדיקות אבחון
ברפואה מרבים להשתמש בבדיקות כדי לאבחן מחלות או במסגרת בדיקות סקר. לעיתים קרובות, הבדיקות הרפואיות פחות מדויקות ויותר מתאימות לתפקידן: כאשר בדיקה מדויקת יכולה להתבצע לדוגמה רק במסגרת ניתוח או נתיחה שלאחר המוות או שמחירה גבוה מדי, היא איננה תמיד מעשית בשימוש קליני. לכן נפוצות בדיקות רפואיות אחרות, מעשיות יותר ומדויקות פחות.
רמות הדיוק והיכולת האבחנתית של הבדיקות הרפואיות נמדדות בהשוואה לבדיקה מדויקת (הידועה בכינוי מדד הזהב) וניתנות בצורה של מדדים שונים. המדדים לבדיקות אבחון הנפוצים ביותר הם רגישות וסגוליות וכן ערך ניבוי חיובי וערך ניבוי שלילי. מדד מודרני יותר הוא יחס נראות.
חישוב המדדים
נהוג לתאר את תוצאות הבדיקה הרפואית ומדד הזהב בטבלה פשוטה. במקרה של בדיקה לזיהוי מחלה, אם לפי הבדיקה המטופל חולה, נאמר שתוצאות הבדיקה חיוביות; אם לפי הבדיקה המטופל בריא נאמר שתוצאות הבדיקה שליליות. האבחון של הבדיקה מושווה לאבחון של מדד הזהב, הקובע אם המחלה קיימת או לא קיימת. תוצאות חיוביות מאומתות מכונות חיוביות אמיתיות (true positives) ותוצאות חיוביות שקריות מכונות חיוביות שגויות (false positives). באותה דרך, מכונות תוצאות שליליות מאומתות שליליות אמיתיות (true negatives) ותוצאות שליליות שקריות מכונות שליליות שגויות (false negatives).
המדדים (קרי: אומדים) לנכונות הבדיקה מתארים הסתברויות שונות: והם מחושבים לפי הנתונים שהתקבלו בטבלה:
שימוש במדדים
דוגמה לנחיצותה של בדיקה לא מדויקת אך יעילה היא בדיקת דם סמוי בצואה לאבחון של סרטן המעי הגס. הדרך המדויקת ביותר לאבחון הסרטן היא קולונוסקופיה אלא שמדובר בבדיקה לא נוחה ויקרה. לעומתה, בדיקת דם סמוי בצואה פשוטה יותר לביצוע (נערכת על דגימת צואה בעזרת נייר טבול בחומרים כימיים המשנה את צבעו בבואו במגע עם דם) ויכולה לשמש כבדיקת סקר בחלקים גדולים יותר מהאוכלוסייה.
תוצאות ההשוואה בין הבדיקות שנערכו ב־203 אנשים מוצגות בטבלה: לאחר חישוב המדדים, מתקבלות התוצאות הבאות:
רגישות
סגוליות
ערך ניבוי שלילי
רגישות וסגוליות
על פי תוצאות אלו, לבדיקת סקר של דם סמוי בצואה רגישות של 67%, כלומר הבדיקה תזהה נכונה סרטן בשני שלישים מהחולים. סגוליות של 91% מעידה כי הבדיקה תזהה תשעים ואחד אחוזים מהבריאים כבריאים.
תאורטית, רגישות וסגוליות אינן תלויות זו בזו וניתן להעלות את ערכיהן. אך במציאות, ניסיון להעלות את רגישות הבדיקה, למשל על ידי שינוי הסף הנקבע כמבדיל בין בדיקה חיובית לשלילית (דוגמה נפוצה היא הורדת ערך הBMI כאינדיקציה להשמנה) אומנם יעלה את מספר התוצאות החיוביות אמיתיות ויפחית את מספר התוצאות השליליות שגויות, אך באותו הזמן הוא יפחית את מספר התוצאות השליליות אמיתיות ויעלה את מספר התוצאות החיוביות שגויות או במילים אחרות יפחית את סגוליות הבדיקה.
ערכי רגישות וסגוליות נשארים בדרך כלל קבועים. אם הבדיקה נבדקה באוכלוסיות אחידות מבחינה קלינית ותערך באותן אוכלוסיות, הערכים לא ישתנו. שימוש שגוי בבדיקות יגרום לשינויים בערכים. לדוגמה, בדיקה שנועדה לאבחן זאבת בקרב חולים המציגים תסמינים אופייניים איננה יכולה לשמש באוכלוסייה כללית שכן מספר התוצאות החיוביות שגויות יגדל באופן דרמטי. באותה דרך, הרגישות והסגוליות של בדיקות שנועדו לאוכלוסייה כללית יכולות להשתנות בבדיקת אנשים שהופיעו בהם תסמיני מחלה.
זאב זריזי
זאב זריזי (1916 - 13 באוגוסט 2011) היה ראש העירייה השני של באר שבע מאז קום המדינה. הוא היה חבר מפ"ם ונכנס לתפקידו לאחר פרישתו של דוד טוביהו.
ביוגרפיה
זריזי נולד בווישקוב, שבפולין. הוא עלה לארץ בשנת 1938 עם חברי גרעין של תנועת השומר הצעיר. הוא וחבריו הקימו את קיבוץ גלאון בשנת 1946. בשנת 1949 עבר לבאר שבע. בשנים 1951-1950 היה חבר מועצת העיר שמונתה על ידי שר הפנים. בבחירות של 1951 נבחר לכהן כחבר מועצה.
מדדים לבדיקות אבחון
ערכי ניבוי
ערכי הניבוי מעידים על נכונות התוצאות לגבי נבדקים שלא ידוע מצבם לפני הבדיקה (המצב המעשי): משמעותו של ערך ניבוי חיובי של 10% היא שרק עשרה אחוזים מהנבדקים שנמצאו חולים בסרטן הם אכן חולים, כלומר שבמידה והבדיקה הייתה משמשת לאבחון סרטן המעי הגס, שמונה עשר אנשים בריאים (תשעים אחוזים מאלו שבדיקתם חיובית) היו מקבלים את הבשורה השגויה שהם חולים בסרטן. מאידך, על פי ערך הניבוי השלילי 99% מהנבדקים שנמצאו בריאים הם אכן בריאים. מכאן שבדיקת דם סמוי בצואה איננה שימושית לאבחון המחלה אך יש לה ערך גבוה בשלילת המחלה. כל נבדק שנמצא בריא יחשב לבריא ואלו שנמצאו חולים ישלחו לבירור נוסף ומדויק יותר. אם במקרה הזה היו משתמשים בבדיקת דם סמוי בלבד, 203 אנשים היו נבדקים בקלות יחסית, ל־183 מתוכם היו מבשרים כי הם בריאים (אחד מהם [0.55%] יקבל הודעה שגויה והוא כן חולה) ורק 20 אנשים (כעשרה אחוזים) היו נאלצים לעבור בדיקה נוספת.
זאב זריזי
ביוגרפיה
בסוף שנת 1961 נבחר על ידי חברי המועצה לראש עיריית באר שבע. הבחירה הייתה בעקבות פרישת נציג המפלגה הליברלית, אברהם פליישר, מהקואליציה של מפא״י, בראשות דוד טוביהו, ומעברו לצד זריזי. כתגובה, נציגי אופוזיציית מפא״י נעדרו מישיבות המועצה, וגרמו לכך שיהיו בהן מעט מדי חברי מועצה, כדי להיחשב ישיבות חוקיות. הבעיה נפתרה כאשר דוד חכם, חבר המועצה מטעם מפא״י החל להגיע לישיבות כחבר האופוזיציה הנוכח היחידי. דוד חכם עשה זאת משום שדרש לעצמו את ראשות סיעת מפא״י במועצה.
מדדים לבדיקות אבחון
ערכי ניבוי
חסרונם העיקרי של ערכי הניבוי נמצא ברגישותם לשיעור הימצאות המחלה הנבדקת היכול להשתנות מאוכלוסייה אחת לאחרת. בטבלאות הבאות מוצגים נתוני בדיקת איידס בשתי אוכלוסיות שונות: הרגישות והסגוליות של הבדיקה באוכלוסייה א' כפי שעולה מנתוני הטבלה גבוהות (כ־99.99%). גם ערכי הניבוי גבוהים ותוצאות חישוביהם הם כ־91% לערך ניבוי חיובי ו־99.99% לערך ניבוי שלילי. במידה ובדיקת אדם מסוים באוכלוסייה א' נמצאה חיובית, ישנה הסתברות של תשעים ואחד אחוזים שהוא אכן חולה (או תשעה אחוזים להיותו בריא).
זאב זריזי
ביוגרפיה
זריזי כיהן בתפקיד עד תחילת 1963, עת פרש בשל המשבר פוליטי הבלתי פוסק, שהיה במשך כל כהונתו, ומונה במקומו ראש ועדה קרואה. בשנים 1978-1963 כיהן כסגן ראש העירייה וכממלא מקומו.
מדדים לבדיקות אבחון
ערכי ניבוי
באוכלוסייה ב' התמונה משתנה. ערכי הרגישות והסגוליות נשארים גבוהים עם ערכים של כ־99.99% וכך גם ערך הניבוי השלילי, אבל ערך הניבוי החיובי יורד בצורה דרמטית ל־50%. במידה ובדיקת אדם באוכלוסייה ב' נמצאה חיובית, ישנה הסתברות של חמישים אחוזים שהוא בריא.
זאב זריזי
ביוגרפיה
בשנת 1972 זכה זריזי בפרס הוקרה על פעילות מוניציפלית מטעם מרכז השלטון המקומי.
מדדים לבדיקות אבחון
ערכי ניבוי
ההבדל בין שתי האוכלוסיות הוא שיעור ההימצאות של המחלה. באוכלוסייה א' ישנם כעשרת אלפים חולים בקרב כמיליון בני אדם, שיעור הימצאות של כאחוז אחד. באוכלוסייה ב' ישנם רק כאלף חולים בקרב מיליון בני אדם, שיעור הימצאות של כעשירית אחוז. ככל ששיעור ההימצאות יורד, כך פוחת ערך הניבוי החיובי ועולה ערך הניבוי השלילי. לבדיקה המסוימת שהודגמה יהיו ערכי ניבוי חיובי גבוהים יותר למשל במדינה מוכת איידס או בקרב משתמשים בסמים המשתמשים במזרקים.
זאב זריזי
ביוגרפיה
בשנת 1988 זכה זריזי בתואר יקיר באר שבע.
מדדים לבדיקות אבחון
יחס נראות
יחס נראות (מסומן בדרך כלל באותיות LR שהן ראשי התיבות למונח האנגלי Likelihood Ratio) עדיף על ערכי המדדים המסורתיים יותר של בדיקות אבחון. רגישות וסגוליות למשל, מוגבלים ביכולתם להעריך רק בדיקות שתוצאותיהן דיכוטומיות, בעוד שיחסי נראות יכולים לתאר בדיקה עם מספר רב של תוצאות. כאשר מספר רב של תוצאות מחולק ונבדק בצורה דיכוטומית אובדת אינפורמציה על הבדיקה.
זאב זריזי
ביוגרפיה
זריזי נפטר בבאר שבע ב-13 באוגוסט 2011.
מדדים לבדיקות אבחון
יחס נראות
ניתן לחשב את יחסי הנראות לפי הרגישות והסגוליות בדרך הבאה:
יחסי נראות עולים על רגישות וסגוליות גם בתכונתם לקבוע את ההסתברות לקיום המחלה על פי תוצאות הבדיקה בעוד שהאחרונים מוגבלים לקביעת ההסתברות לקיום המחלה על פי קיומה בנבדקים. תכונה דומה מתקיימת בערכי ניבוי, אלא שאלו, שלא כמו יחסי נראות, רגישים לשיעור הימצאות המחלה ולכן לעיתים אינם שימושיים.
נעמי רגן
נעמי רגן (באנגלית: Naomi Ragen; נולדה ב-10 ביולי 1949) היא סופרת, מחזאית ופעילת זכויות האישה. ישראלית, ילידת ארצות הברית, שכתבה אחד עשר ספרים (נכון ל-2019), כמעט כולם רבי מכר, אשר תורגמו לשפות רבות. יצירותיה מתארות את הווי החברה היהודית הדתית והחרדית מנקודת מבטה של אשה חרדית לשעבר, אך עדיין דתייה. המחזה שלה "מניין נשים" הוצג בשעתו בתיאטרון הבימה במשך שש שנים, וכן בארצות הברית, קנדה וארגנטינה. רגן חויבה פעמיים בתשלום פיצויים, בשל הפרת זכויות יוצרים שביצעה ביצירותיה.
ביוגרפיה
למדה וקיבלה תואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת העיר ניו יורק (ברוקלין קולג'), כשבמקביל היא לומדת גם הוראה בסמינר חרדי ומתפרנסת מהדפסת עבודות אוניברסיטאיות למרצים ולסטודנטים. בשנתה השנייה באוניברסיטה הכירה את אלכס רגן, סטודנט לתואר שני בכלכלה ובוגר ישיבה וב-1969 השניים נישאו. כעבור שנתיים, ב-1971 הם עלו לישראל ומאז התגוררו בירושלים עד 2021, אז עברו לגור בזכרון-יעקב. ב-1978 קיבלה תואר שני בספרות (בהצטיינות), באוניברסיטה העברית בירושלים.
יש לרגן ארבעה ילדים, שתי בנות ושני בנים, שהצעיר בהם, עקיבא רגן, סופר בזכות עצמו.
ספרים
כתיבתה של רגן עוסקת בתחומים רגישים בחברה הדתית בכלל ובחברה החרדית בפרט. בכתיבתה היא לעיתים מעבירה ביקורת על הנוקשות והשמרנות שבחברה זו, ובפרט על מעמד האישה בה, בלי לפגוע במסגרת הדתית הכללית, אותה היא מעריכה ומכבדת. בספריה של רגן עולים נושאים שחלקם נחשבים טאבו אצל חלקים מרכזיים בחברה זו, כגון: התאהבות, יחסי מין ובגידה. במקביל ספוגים ספריה גם באהבת ארץ ישראל והציונות, נושאים שבאחדים מספריה אף היו מרכזיים.
ספרה הראשון, בת יפתח, נכתב כששהתה המשפחה בעמק הסיליקון בקליפורניה במשך שלוש שנים, במסגרת עבודתו של בעלה. הספר יצא לאור ב-1989 והיה לרב מכר בארצות הברית ובבריטניה. הצלחתו סללה את דרכה של רגן כסופרת ידועה, תחילה שם ובהמשך גם בישראל ובעולם. הספר תורגם לעברית רק ב-1998.
ספריה של רגן עוסקים בהיסטוריה יהודית, בחיים של יהודים אורתודוקסים, בהתמודדות עם הטרור הערבי בישראל, ועוד.
רגן כותבת את ספריה באנגלית, אך כולם תורגמו גם לעברית ורובם גם לשפות נוספות, לרבות צרפתית, איטלקית ועוד. כמעט כל ספריה הפכו לרבי-מכר.
מחזה
רגן כתבה את המחזה "מניין נשים". עלילת המחזה עוסקת באשה חרדית הבורחת מבעלה הנואף והמתעלל. היא מגלה שהוא השפיע בעורמה על בית הדין הרבני כדי לשלול ממנה את הזכות להיות בקשר עם שנים עשר ילדיה. הסיפור מבוסס על מקרה אמיתי. המחזה הוצג בתיאטרון "הבימה" במשך שש שנים (2001–2007) והוצג בהצלחה גם בארצות הברית, קנדה וארגנטינה.
פעילות נוספת
בשנת 2007 נמנתה עם קבוצת העותרים לבג"ץ נגד הפעלת קווי מהדרין בתחבורה הציבורית בישראל.
רגן היא בעלת טור קבוע בג'רוזלם פוסט.
תביעות על הפרת זכות יוצרים
שלוש סופרות חרדיות הגישו נגד רגן תביעות אזרחיות בעילות של גנבה ספרותית או הפרת זכויות יוצרים.
בידך אפקיד רוחי
במרץ 2007 הגישה הסופרת מיכל טל את התביעה הראשונה נגד רגן בטענה לגנבה ספרותית כביכול מספרה "The Lion And The Cross", שבוצעה לכאורה בספרה של רגן "בידך אפקיד רוחי". בית המשפט המחוזי קבע שעל רגן לשלם פיצויים לטל. אולם, בעקבות פטירתה של טל בשנת 2010, נמחקה התביעה ובינואר 2012 קיבל בית המשפט העליון את בקשתה של רגן למתן פסק דין למרות פטירת התובעת. בפסק דינו דחה בית המשפט העליון את התביעה וקבע כי "אין ולא היה כל יסוד לטענה כלשהי בדבר ביצוע של 'העתקות' ו'הפרות' זכויות יוצרים אשר הועלו בתביעה כנגד רגן", אך עם זאת הבהיר כי נתן את החלטתו מבלי לדון בערעור לגופו והוסיף כי "הטענות שנכללו בכתב התביעה שהגישה מיכל טל נטענו מפיה בתום לב מוחלט ומתוך אמונה אמיתית וכנה של המנוחה באותה עת בצדקתן".
ואל אישך תשוקתך
בשנת 2007 הגישה הסופרת שרה שפירו תביעה נגד רגן בגין גנבה ספרותית של קטעים מתוך ספר אוטוביוגרפי שהוציאה "Growing With My Children: A Jewish Mother's Diary", שבוצעה בספרה של רגן "ואל אישך תשוקתך". בדצמבר 2011 קיבל בית המשפט המחוזי בירושלים את התביעה ואף פסק שרגן תשלם לשפירו פיצויים והוצאות משפט, אולם רגן ערערה לבית המשפט העליון ובנובמבר 2013 הגיעו רגן ושפירו לפשרה, שקיבלה תוקף של פסק דין, לפיה רגן תשמיט ממהדורות עתידיות של הספר 29 משפטים שלגביהם קבע בית המשפט המחוזי כי הייתה הפרת זכויות יוצרים. מנגד, שפירו תעביר לצדקה את 97 אלף ש"ח שקיבלה כפיצוי מרגן. שפירו העבירה את סכום הכסף לעמותת יד שרה.
עקדת תמר
במאי 2010 הגישה הסופרת סודי (סינטיה) רוזנגרטן תביעה נגד רגן בגין גנבה ספרותית של סיפור קצר של רוזנגרטן, "שידוך משמים", בטענה שספרה של רגן "עקדת תמר" העתיק ממנו פרק שלם. בנוסף נטען שמכיוון שספרה של רוזנגרטן הוא אוטוביוגרפי, השינויים שהוכנסו בפרק המועתק מעוותים את סיפורה האישי ופוגעים ברגשותיה.
בנובמבר 2014 קיבל בית המשפט המחוזי בירושלים את התביעה בחלקה. נפסק שרגן העתיקה חלקים מהותיים מסיפורה של רוזנגרטן, אולם זו אינה בעלת הזכויות בסיפור, משום שהעבירה אותן לשרה שפירו, עורכת לקט סיפורים שבו התפרסם הסיפור. בית המשפט קבע שרגן תפצה את רוזנגרטן בגין אי-מתן קרדיט, ובגין סילוף היצירה של רוזנגרטן, בסכום של 60,000 ש"ח (וכן שכר טרחת עו"ד והוצאות משפט אחרות).
תביעות נוספות
במרץ 2016 תבעה את רגן אמם של הילדים בהם התעלל העבריין אליאור חן. בתביעה טענה האם כי בספרה "שטן בירושלים", השתמשה רגן בפרוטוקולים חסויים מהמשפט שהתנהל בעניין. רגן השיבה כי שאבה השראה מהסיפור אולם ספרה הוא בדיוני.
אליפות הזוגות של NXT UK
אליפות הזוגות של NXT UK (באנגלית: NXT UK Tag Team Championship) הייתה תואר אליפות זוגות בהיאבקות מקצועית, שנוצר על ידי ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ושייך למותג הפיתוח שלו, NXT UK, ששימש כמותג האחות של NXT בממלכה המאוחדת. האליפות נוצרה ב-18 ביוני 2018, כשהאלופים הראשונים היו ג'יימס דרייק וזאק גיבסון. האלופים האחרונים היו ברוקס ג'נסן וג'וש בריגס. אליפות זו אוחדה עם אליפות הזוגות של NXT ב-4 בספטמבר 2022 באירוע Worlds Collide.
היסטוריה
במסיבת עיתונאים שנערכה ב-O2 ארנה ב-15 בדצמבר 2016, טריפל H חשף את תוכניות ה-WWE להקמת מותג בממלכה המאוחדת, שבו מתאבקים מהמדינות השונות יתחרו. כמו כן, אליפות בריטניה של ה-WWE נוצרה באותו היום, לעומת זאת, תוכניות אלו לקחו זמן, כשרק באמצע שנת 2018 הן התממשו. ב-18 ביוני 2018 במהלך הלילה הראשון של טורניר אליפות בריטניה, אליפות הזוגות של NXT UK, ביחד עם אליפות הנשים של NXT UK, הוכרזו למותג NXT UK. ב-14 באוקטובר, במהלך הקלטות התוכנית NXT UK בפלימות', טריפל H והג'נרל מנג'ר, ג'וני סיינט, חשפו את חגורות אליפות הזוגות. טורניר הדחות של ארבעה זוגות התקיים בהקלטות התוכנית NXT UK ב-24 וב-25 בנובמבר (ששודרו לאחר מכן ב-2 וב-9 בינואר 2019, בהתאמה). הגמר התקיים באירוע NXT UK TakeOver: Blackpool, שנערך ב-12 בינואר, ובו ג'יימס דרייק וזאק גיבסון ניצחו את מאסטש מאונטיין (טרנט סבן וטיילר בייט) וכתוצאה מכך הפכו לאלופי הזוגות הראשונים.
עיצוב האליפות
חגורות האליפות נחשפו על ידי מנהל התפעול הראשי של ה-WWE וראש צוות NXT, טריפל H, ביחד עם הג'נרל מנג'ר של NXT UK, ג'וני סיינט, ב-14 באוקטובר, במהלך הקלטות התוכנית NXT UK בפלימות'. הפלטה המרכזית מעוצבת סביב הלוגו של NXT UK, כשלעצמו מכיל בצדדיו את סמל הממלכה המאוחדת, עם אריה וסוס (במקום החד קרן המסורתי) בנוסף ללוגו של NXT בצורה אנכית. החיות הן מזהב, בעוד שהלוגו הוא מכסף. הכיתוב מעל הגלובוס העליון הוא "הזוגות של UK", בעוד שהכיתוב מתחת לגלובוס התחתון הוא "אלופים". גבול מעוטר בזהב עם תכשיטים אדומים תוחמים את הפלטה המרכזית. פסים מפרידים מזהב בכל קצה מפרידים בין הפלטה המרכזית לשתי הפלטות הצדדיות. במה שהפך למאפיין בולט של חגורות האליפות בארגון, הפלטות הצדדיות ניתנות לשליפה ולהחלפה עם הלוגו של אלופי הזוגות הנוכחיים; ברירת המחדל של פלטות אלו היא הלוגו של ה-WWE. הפלטות מוטמעות על רצועת עור בצבע שחור.
No Police
No Police (בעברית: אין משטרה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האמריקאית דוג'ה קאט, מתוך המיני-אלבום הראשון שלה, . השיר יצא לאור ב-23 באוגוסט 2014, על ידי חברת התקליטים קימוסבי רקורדס, כסינגל השני מתוך המיני-אלבום.
בסמוך להוצאת השיר הזה, הוציאה דוג'ה קאט את המיני-אלבום , גם כן.
רקע וכתיבה
בדומה לסינגל הראשון מתוך המיני-אלבום "So High", נכתב השיר על ידי דוג'ה קאט לבדה והוא הופק על ידי דרים קואלה. במקור, יצא השיר כבר ב-5 באוגוסט 2014, אך בהמשך הוחלט להוציא אותו כסינגל השני והאחרון מתוך המיני-אלבום.
השיר זכה להצלחה כאשר צבר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, למעלה מ-20 מיליון השמעות.
אודיו
האודיו הרשמי של השיר אשר הועלה לערוץ היוטיוב של דוג'ה קאט ב-13 באוגוסט 2014, הצליח לצבור קרוב ל-15 מיליון צפיות.
מוטו (מגזין)
מוטו הוא ירחון ישראלי בנושא כלי רכב דו-גלגליים, שיצא לאור בשנים 1988–2013, מוטו חזר לפעילות אינטרנטית בשנת 2017 ולדפוס בשנת 2018. עורכו הראשון של העיתון ומייסדו היה טל שביט.
במגזין, שהיה הראשון שהוקדש במלואו לכלי רכב דו-גלגליים, מתפרסמים מבחני דרכים לאופנועים וקטנועים, סקירות אביזרים, סקירות אירועי ספורט מוטורי, ייעוץ משפטי ומחירון לכלים דו-גלגליים חדשים ומשומשים.
היסטוריה
גיליונו הראשון של העיתון יצא לאור בפברואר 1988. יוזם הקמת העיתון היה טל שביט שהיה אחראי לכתבות האופנועים במגזין הרכב אוטו בשנים שקדמו להקמת מוטו. אל שביט הצטרפו עמיתיו יורם אשהיים ששימש כמנכ"ל ורם לנדס שהיה עורך מבחני הדרכים. בשנותיו הראשונות של העיתון לא פורסמו כל גיליונותיו בתחילת כל חודש ולעיתים איחרו. לבסוף דילג העיתון על חודש אפריל 1990 ופרסם את גיליון חודש מאי.
ממדיו של שוק הרכב הדו גלגלי בישראל בתקופה בה הוקם העיתון היו צנועים למדי. בישראל פעל באותה עת רק יבואן אחד של יצרן אופנועים גדול (סוזוקי), אך תוך כמה שנים יוצגו מרבית היצרנים הגדולים בישראל ומספר הרוכבים הפעילים גדל באופן משמעותי. בהתאם גדלה גם תפוצת העיתון. העיתון הרחיב את תחומי הסיקור גם לתחום הטרקטורונים והקארטינג. במשך מספר שנים התווסף לעיתון גיליון בשם "מוטופאן" בעריכת דני שטיינמן שסיקר תחומים אלו.
מעבר לסיקור העיתונאי, עסק מוטו במרבית שנותיו גם בסיוע וארגון של מהלכים שהשפיעו על קהילת רוכבי הדו גלגלי בישראל. כבר בגיליונו הראשון עסק העיתון בשיטת לימוד הרכיבה בישראל והציע דרכים לשיפורה. בהמשך ארגן העיתון בשיתוף מועדון האופנועים הישראלי מחאה ציבורית והפגנות כנגד תוכניות של משרדי הממשלה להעלאת תעריפי ביטוח החובה לאופנועים. במהלך שנות ה-90 היה מוטו שותף לקיום מרוצי אופנועי שטח ובשנת 1997 יזם קורסי רכיבה מתקדמת שנועדו לשפר את מיומנות הרוכבים מעבר לנלמד בשיעורי הרכיבה לצורך קבלת רישיון נהיגה.
בסוף 1994 פרש שביט מעריכת העיתון בפועל ועבר לתפקיד עורך אחראי. מחליפו היה עורך המשנה עד אז, גידי פרדר. פרדר שימש כעורך עד אמצע 1997 ועם פרישתו חזר שביט לערוך את העיתון. קורסי הרכיבה שמוטו יזם באותה שנה הועברו שנתיים אחר כך למסגרת חיצונית בראשותו של פרדר. ב-1999 פרש שביט פעם נוספת מעריכת העיתון והוחלף על ידי דני שטיינמן. עוד באותה שנה עבר שטיינמן להקים ולערוך את מגזין המכוניות הגה תחת אותו מוציא לאור. מחליפו היה גיא בן-ברק.
בן-ברק ערך את מוטו במשך עשר שנים. בשנת 2009 החליף אותו ערן טננבאום שחזר לפעילות במגזין לאחר שהיה חלק מצוות הכתיבה בו מספר שנים קודם לכן. טננבאום פרש מעריכת העיתון לאחר כשנה עקב פציעה בתאונת דרכים והוחלף באופן זמני על ידי אילן ציוני. בשנת 2011 התמנה ניר לוק לעורך העיתון, ב-2012 החליף אותו תני גולדשטיין. בשנת 2013 חולקה סמכות העורך בין בעלי תפקידים בקבוצת "מוטו תקשורת", בעלת העיתון. בתפקיד העורך המקצועי, שב ושימש גיא בן-ברק. בסוף מאי 2013 פרסם העיתון שגיליון חודש יוני הוא גיליונו המודפס האחרון. באוגוסט 2013 קבוצת "מוטו תקשורת" עברה הליך פירוק ובמקביל סיימה סופית את הוצאת מגזין האופנועים "מוטו".
במרץ 2011 נהרג טל שביט, מייסד העיתון, בתאונת דרכים במחלף מורשה, מפגיעת רכב באופנועו.
באוגוסט 2017 הושק מחדש מוטו על ידי צוות אתר דוגרי, אותו יסד טל שביט, וחזר לפעילות אינטרנטית. באתר החדש ניתן למצוא חלק מכתבות העבר מהמגזין ופעילותו הנוכחית נעשית תחת השם מוטו דוגרי.
לבן (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
הנסיך קרל פיליפ, דוכס ורמלנד
קרל פיליפ אדמונד ברטיל, דוכס ורמלנד (בשוודית: Carl Philip Edmund Bertil av Sverige; נולד ב-13 במאי 1979), הוא בנו השני של מלך שוודיה קרל השישה עשר גוסטב והמלכה סילביה. שימש לאחר לידתו כיורש העצר לכתר השוודי, עד לשינוי החוק בעניין.
ביוגרפיה
הנסיך קרל פיליפ נולד ב-13 במאי 1979 בסטוקהולם, לקרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה ולסילביה, מלכת שוודיה, בתם של ולטר זומרלאט ואליס סוארס דה טולדו. בעת לידתו היה קרל פיליפ יורש העצר, על פי חוקי העדפת הבן הבכור שהיו קיימים בעת לידתו. שבעה חודשים לאחר לידתו (1 בינואר 1980), שונה החוק, והשווה את זכויות ירושת הכתר לנשים וגברים. מכיוון שהשינוי בוצע למפרע, חזרה אחותו הנסיכה ויקטוריה לשמש בתפקיד יורשת העצר, בו החזיקה מאז לידתה ועד לידתו של קרל פיליפ. קרל פיליפ נמצא בסדר הירושה לאחר אחותו וילדיה.
בסדר הירושה לכתר הבריטי מקדים קרל פיליפ את אחותו, מכיוון שחוק ההסדר, המסדיר את הירושה למלוכה הבריטית, נותן עדיפות לבנים זכרים על בנות. קרל פיליפ מדורג בערך במקום ה-200 בסדר ירושה זה, ואחותו אחריו.
הנסיך קרל פיליפ שירת בצבא השוודי כמפקד ספינה. למד עיצוב גרפי ברוד איילנד ובשנת 2011 סיים את לימודיו בניהול חקלאי באוניברסיטת אלנארפ.
משפחתו
ב-13 ביוני 2015 נשא לאישה את סופיה הלקוויסט, דוגמנית לשעבר, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
שיבולי הלקט
שבולי הלקט (בכתיב חסר: "שבלי הלקט") הוא ספר עברי שחובר באיטליה על ידי ר' צדקיה בן אברהם הרופא במאה השלוש עשרה. עוסק בעיקר בענייני אורח חיים, והוא כולל הלכות פסוקות, מנהגים וטעמיהם ופירושים על התפילות. המחבר מתבסס בפסיקותיו על מקורות קדמוניים ומשלב סיכומי פסיקה בלשון שוטפת עם דיונים יסודיים המתבססים בעיקר על 3 מקורות: תשובות הגאונים, ספרות בית מדרשו של רש"י [האורה, הפרדס, מחזור ויטרי, תשובות מכתבי יד], פסקי רבי ישעיה די טראני (הרי"ד גדול פוסקי איטליה לפניו).
בנוסף למקורות קדמוניים הוא מבסס את דיוניו על דברי רבותיו וחכמי דורו. הוא מביא בעיקר את דברי 'אחי רבי בנימין', 'מורי אחי שני [=בן דודי] רבי יהודה בן בנימין' ואחיו רבי צדקיה בן בנימין, רבי אביגדור כ"ץ (כהן צדק). זאת בנוסף לרבו רבי מאיר בן משה (אלא שפעמים רבות מוזכר שמועות בשם ר' מאיר ולא ברור אם מדובר ברבו זה או ברב רבו השני המהר"מ מרוטנבורג, שהיה רבו של ר' אביגדור כ"ץ).
השילוב הקולח בין פסיקה לבין דיון ושילוב מגוון עם מקורות קדמוניים הפך את ספרו לאחד מעמודי התווך ומקורות הפסיקה של ה'טור' בעיקר בחלק 'אורח חיים'. ה'בית יוסף' מביא אותו כמקור כמעט בכל סימן בחלק 'אורח חיים' וכך הוא הונצח בפסקיו הקאנוניים של 'השולחן ערוך'.
מבנה הספר ודפוסיו
הספר שבלי הלקט עוסק בעיקר בענייני אורח חיים, והוא מחולק לשתים עשרה 'ערוגות' כאשר כל ערוגה היא נושא מרכזי המחולק לשיבולים, ובסך הכל ישנם 372 שיבולים (שב"ע שיבולים).
בשנת תרמ"ז (1887) הודפס הספר מחדש בשלמותו בווילנא על פי שני כתבי יד על ידי המהדיר שלמה בובר, אשר הוסיף לו הקדמה ארוכה וכן הערות בגוף הספר.
בשנת תשכ"ו (1966) הוציא שמואל קלמן מירסקי מהדורה מדעית של הספר עם מבוא מקיף עליו ועל מחברו. מהדורה זו כוללת "עניין תפילה ועניין שבת." חלקים נוספים מעבודתו של מירסקי נדפסו בספר זיכרון לזכרו שיצא לאור בשנת תשל"א (1971).
עשרות תצלומים מכתבי יד של החיבור, מלאים וחלקיים נמצאים בספרייה הלאומית באוניברסיטה העברית בירושלים.
הערוגה השביעית בספר - "סדר הפסח" כוללת פירוש להגדה של פסח ונדפסה בכמה מהדורות של ההגדה לפסח.
תוכן הספר
בהקדמת הספר מזכיר המחבר את המשל "ננסים עומדים על כתפי ענקים" בשם "אחד מחכמי אומות העולם".
א. תפילה ב. שבת ג. ברכות ד. ראש חודש ה. חנוכה ו. פורים ז. פסח ח. עצרת (שבועות) ט. תענית י. ראש השנה יא. יום הכיפורים יב. סוכות.
בסוף כל ערוגה חורז המחבר מעין שיר סיום ובו מבאר תוכן הערוגה בקצרה. בסיומו של הספר כותב המחבר חרוז הרומז על נושאי הספר כולם:
בהוצאתו של ר' שלמה בובר הובאו הלכות נוספות מר' צדקיה שהובאו בכתב היד אשר אינן נכללות בשנים עשר הערוגות. נושאי ההלכות הם: הלכות שמחות (אבלות), מילה, ציצית, תפילין, שחיטה, טריפה, וכן כמה תשובות מהגאונים שהעתיק המחבר.
ספר שבולי הלקט היה אחד מספרי ההלכה הנפוצים ביותר באיטליה במשך שנים ארוכות, מחבר הספר נחשב שם למרא דאתרא ויהודי איטליה נהגו על פי שיטתו בניגוד למה שהתקבל להלכה בשולחן ערוך.
בנוסף להלכות הרבות המהוות את גוף הספר, כתב המחבר בתוך דבריו גם פירושים לתפילה, ואף פירוש ארוך יחסית להגדה של פסח (בסימן ריח).
שיבולי הלקט חלק שני
בנוסף לספר "שיבולי הלקט" כתב המחבר עוד ספר העוסק בדיני איסור והיתר, אישות, קידושין, גיטין, כתובות, חליצה, נידה. כמו כן הובאו בו דיני ממונות ותשובות נוספות מהגאונים ומראשונים קודמים. המעתיק של כתב היד כתב בתחילת ההעתקה 'חלק שני מהספר שיבולי הלקט' ומכאן שם הספר. כתב היד של ספר זה היה בידי שד"ל, וגם הרב החיד"א העיד על קיומו בספרו "שם הגדולים".
הספר לא הובא לדפוס על ידי ר' שלמה בובר, אף שמעיד בהקדמתו שראה את כתב היד שלו.
בשנת תשמ"ח (1988) הוציא לאור הרב שמחה חסידה חלק ראשון מספר זה.
ספר התניא - "תניא רבתי"
חיבור שנראה כעין קיצור מעובד של הספר שבלי הלקט יצא לאור בשם "ספר התניא". הספר נדפס לראשונה מכתב יד במנטובה בשנת ה'רע"ד. במהדורה השלישית הוא נדפס בזולקווא בשנת ה'תק"ם וקיבל את שמו הנפוץ "תניא רבתי". המחבר לא כתב את שמו בספר ולא ידועה בוודאות זהותו. במשך הדורות נאמרו כמה השערות לזהות המחבר. כיום מקובל שהמחבר הוא רבי יחיאל בן רבי יקותיאל בן רבי בנימין בן רבי יחיאל הרופא ממשפחת הענוים מחכמי רומא שבאיטליה, שכנראה חי בזמן הרשב"א והרא"ש דהיינו סוף האלף החמישי ותחילת האלף השישי.
הרב ישראל בראון, עורך מהדורת תניא רבתי בהוצאת מוסד הרב קוק, סבור שתניא רבתי הוא לא קיצור של שבלי הלקט, אלא שני הספרים נכתבו על ידי שני תלמידים שלמדו בבית מדרשו של הריבב"ן, ושניהם ציטטו את הריבב"ן, ולכן קטעים רבים בספרים חופפים.
פלימות' קונקורד
פלימות' קונקורד (באנגלית: Plymouth Concord) היא מכונית קופה אשר יוצרה על ידי חטיבת "פלימות'" בקונצרן הרכב קרייזלר האמריקאי בין השנים 1951–1952.
I Feel Fine
I Feel Fine (אני מרגיש טוב) הוא שיר של להקת הביטלס בסגנון רוק אנד רול מהאלבום The Beatles 1962-1966 ויצא כאיי סייד לסינגל בבריטניה. את השיר כתב ג'ון לנון והוא הוקלט באולפני אבי רוד. השיר יצא ב-23 בנובמבר 1964 בבריטניה וב-27 בנובמבר ב-ארצות הברית. אורכו הוא 2:18 דקות והוא הופק על ידי ג'ורג' מרטין. הוא מפורסם גם בשל העובדה שהיה זה המקרה הראשון אי פעם בו נעשה שימוש במשוב בהקלטה על ידי מוזיקאי.
ג'ון לנון וג'ורג' האריסון העידו כי המנגינה הראשית בשיר הושפעה משיר בשם Watch Your Step משנת 1961 של גיטריסט הבלוז בובי פרקר.
מקור
לנון כתב את ריף הגיטרה של השיר בזמן שהביטלס היו באולפן והקליט את "Eight Days a Week" באוקטובר 1964, והמשיך לנגן אותו בין טייקים. מאוחר יותר נזכר: "אמרתי להם שאכתוב שיר במיוחד לריף. אז הם אמרו, 'כן, אתה הולך משם ועושה את זה', בידיעה שכמעט סיימנו את האלבום "Beatles for Sale". בכל אופן, כשנכנסתי בוקר אחד לאולפן, אמרתי לרינגו, 'אני כתבתי את השיר הזה אבל הוא גרוע'. אבל ניסינו את זה, עם ריף, וזה נשמע כמו A-side, אז החלטנו לשחרר את זה בדיוק ככה".
איליריה
איליריה (ביוונית: Ἰλλυρία, או איליריס Ἰλλυρίς; לטינית Illyria וגם Illyricum כשמה של פרובינקיה רומית; אלבנית: Iliria - שמקורו לפי המסורת האלבנית מהמילים האלבניות i lirë "חופשי") היא חבל ארץ קדום במערב הבלקן ולאורך חופיו המזרחיים של הים האדריאטי. מקור השם בשבטים האילירים שהיו בין תושביו הקדומים של האזור. עם זאת, המינוח אילירים מתייחס לקבוצה של עמים או שבטים אשר המכנה המשותף העיקרי ביניהם היה העובדה כי דיברו שפות איליריות. עמים אלה לא הגדירו את עצמם באופן משותף כאילירים. קיימת כיום הסכמה כי האילירים היו למעשה עם אחד אשר ישב באזור החופף כיום לאלבניה ומונטנגרו, וכי היוונים היו אלה אשר העניקו את הכינוי הגורף "אילירי" לעם זה, ולעמים נוספים אשר ישבו לאורך חופי הים האדריאטי עד מישורי הונגריה כמו הדאלמטים, הליבורנים והפנונים.
ממלכת איליריה
המלך האילירי איליר טלגרפי ברדיליס הפך את ממלכת איליריה למעצמה אזורית חזקה במאה ה-4 לפנה"ס. האילירים הקריבו קרבנות אדם וקברו את מתיהם בתלים אליהם הכניסו חפצים שונים שלפי אמונתם היו נחוצים למתים. עריה העיקריות של הממלכה היו ליסוס (כיום לזה Lezha באלבניה) ואפידמנוס (כיום דורס באלבניה). בשנת 358 לפנה"ס הביס פיליפוס השני, אביו של אלכסנדר מוקדון, את האילירים וכבש את חלקה הדרומי של ממלכתם עד אגם אוחריד שעל גבול אלבניה ומקדוניה. אלכסנדר מוקדון עצמו הביס את כוחותיו של המלך האילירי קלייטוס בשנת 335 לפנה"ס, וכוחות אילירים לחמו לצידו של הראשון בעת מסעותיו לכיבוש ממלכת פרס. לאחר מותו של אלכסנדר הגדול, בשנת 323 לפנה"ס, קמו ממלכות איליריות עצמאיות שוב, והמלך גלאוקיאס כבש את אפידמנוס בשנית. לקראת סוף המאה ה-3 לפנה"ס השתרעה ממלכה אילירית שבירתה בשקודרה שבאלבניה על שטחים בצפון אלבניה, מונטנגרו ובוסניה. בזמן שלטונה של המלכה טאוטה, תקפו האילירים את קווי המסחר הרומים בים האדריאטי, וסיפקו לאחרונים עילה לפלוש אל הבלקן. בשתי המלחמות האיליריות שפרצו האחת ב-229 לפנה"ס והשנייה ב-219 לפנה"ס, הצליחו הרומאים להסיר את האיום האילירי מעל הים האדריאטי. בשנת 180 לפנה"ס הכריזו הדלמטים על עצמאותם וניתקו את הקשר עם יתר הממלכה. בשנת 168 לפנה"ס הביסו הרומאים את גנטיוס, אחרון מלכי האילירים, סמוך לשקודרה, והביאוהו לרומא.
הפרובינקיה איליריקום
ממלכת איליריה חולקה לארבע רפובליקות שנשלטו על ידי רומי ומאוחר יותר, סמוך לשנת 27 לפנה"ס, הפכה אוגוסטוס לפרובינקיה איליריקום. הפרובינקיה השתרעה מנהר דרין (Drin) באלבניה מדרום, עד איסטריה בצפון, ועד נהר הסאווה במזרח. בירתה הייתה בסלונה (Salonae) היא סולין (Solin) בת ימינו ליד ספליט שבקרואטיה. לאורך חופי הפרובינקיה שכנו מספר נמלים בעלי חשיבות אסטרטגית לרומאים, ובה החלה הויה אגנטיה אשר הובילה מהעיר דירכיום (Dyrrachium, אפידמנוס האילירית ודורס המודרנית) ועד ביזנטיון במזרח. גבולותיה של הפרובינקיה הורחבו לאחר המלחמות עם הפנונים בין השנים 12 ל-9 לפנה"ס, הידועות כמלחמות הפנוניות (Bellum Pannonicum). בין השנים 6 עד 9 לספירה מרדו שבטים פנונים ודאלמטים ברומאים (מרד בטו, Bellum Batonianum), ובשנת 9 דוכא המרד לאחר שלוש שנות לחימה. לאחר מרד זה, בשנת 10 לספירה, חולקה הפרובינקיה אילריקום לשתי פרובינקיות נפרדות - פאנוניה ודלמטיה, והשימוש במושג איליריה דעך.