cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הוצ'קיס H39
מלחמת העצמאות ובשירות צה"ל
לאחר ניסיון כושל זה הצליח יהודה ארזי לרכוש בצרפת 10 טנקים קלים מסוג הוצ'קיס 39-H במחיר של 41,000 דולר לטנק. הטנקים הגיעו ארצה ב-15 ביוני 1948. בדיקה טכנית מקצועית העלתה שמצבם הטכני גרוע. במשך שלושה שבועות עד למבצע "דני" הצליחה הסדנה החטיבתית של חטיבה 8 להכשיר מבצעית חמישה טנקים. הפעולה הראשונה הגדולה הייתה אמורה להיות ההתקפה על עיראק אל-מנשייה במסגרת מבצע יואב. כתוצאה מיכולת הפעלה גרועה שגרמה לנפילת חלק מהם לתעלה, יחד עם תפעול שגוי והתנגדות עיקשת של המצרים, נותרו ארבעה בשדה הקרב. האכזבות מטנקי ההוצ'קיס גרמו להוצאתם משימוש לחלוטין ולשימוש רק בתותחים שלהם בשריונית וייט.
לפחות אחד מהטנקים האלה היה בשימוש בצבא הרייך. הדבר נתגלה כאשר נחשף חותם נאצי על טנק ההוצ'קיס המוצג במוזיאון יד לשריון בלטרון. לעומת זאת טנק אחר מאותו משלוח שצריחו הוצב באזור בית ג'וברין כמטרה לאימונים (מספר 2415 טבוע בצריח), לא נפל שלל ולא שירת בצבא הגרמני כמו זה שבלטרון.
הפיצוץ בגשר קרים (2022)
הפיצוץ בגשר קרים התרחש במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה. בבוקר 8 באוקטובר 2022 בשעה 06:07 (שעון מוסקבה) אירע פיצוץ בקטע הכביש על גשר קרים, שגרם לנזק גדול. שני חלקים מהכביש קרסו למים, וברכבת שנסעה באותו זמן על המסילה המקבילה לכביש התלקחו שבעה קרונות דלק וגרמו לשריפה נרחבת. ארבעה בני אדם נהרגו בפיצוץ הגשר.
כלי תקשורת ממלכתיים ברוסיה דיווחו כי משאית גרמה לפיצוץ. ולדימיר קונסטנטינוב, יושב ראש הפרלמנט של חצי האי קרים, האשים את אוקראינה בפיצוץ. נכון ל-8 באוקטובר 2022, לא אוקראינה ולא נאט"ו פרסמו הצהרה רשמית על התקרית. בכירים אוקראינים הצהירו בעבר כי הגשר יהווה מטרה לגיטימית לפגיעת טילים.
רקע
הגשר על פני מצר קרץ', מקשר בין חצי האי קרים לחצי האי טאמאן. החל להיבנות על ידי הרוסים בפברואר 2016, לאחר סיפוח חצי האי קרים. השלטונות הרוסיים כינו את בניית הגשר "משימה היסטורית", אחת המשימות המרכזיות ל"איחוד הסופי של קרים עם רוסיה". במאי 2018, נפתח הכביש שעל הגשר לתנועה, ובדצמבר 2019 החל לפעול גם גשר הרכבת.
בשנת 2022, עם תחילת הפלישה הרוסית, שימש הגשר להעברת אספקה לכוחות המזוינים הרוסים במתקפה בדרום אוקראינה במהלך מלחמת רוסיה-אוקראינה.
פקידים אוקראינים וצבא אוקראינה הצהירו על כוונותיהם להרוס את גשר קרים, כשהם רואים בו יעד צבאי לגיטימי. באוגוסט 2022 אמר יועץ ללשכה הנשיאותית, מיכאילו פודוליאק בראיון ל"גרדיאן": "זו בנייה בלתי חוקית והשער הראשי להעברת אספקה לצבא הרוסי בקרים. יש להשמיד מטרות כאלה". אלוף הכוחות המזוינים של אוקראינה דמיטרו מרצ'נקו הצהיר כי הגשר יהפוך ל"מטרה מספר אחת" ברגע שלאוקראינה יהיה את הנשק לתקוף אותו.
קריסת הגשר
ב-8 באוקטובר 2022, אירע פיצוץ בחלק הכביש של גשר קרים מהצד של חצי האי טאמאן. שירות העיתונות של רכבות קרים מסר כי בשעה 6:05 בבוקר, מערכת הבקרה של הגשר אותתה על תקלה בפסי הרכבת בחלק המסילה של הגשר, ומכל דלק עלה באש בזנב רכבת המשא. כתוצאה מהפיצוץ נהרסו כמה משטחי הכביש, ותנועת הכבישים והרכבות הופסקה.
תחילה הוכרזו שני גורמים אפשריים לשריפה: פיצוץ קרון מכל דלק בחלק המסילה של הגשר או פיצוץ רכב, ככל הנראה משאית, בחלק הכביש. לפי הוועדה הלאומית למלחמה בטרור של הפדרציה הרוסית, התפוצצה משאית תופת. הפיצוץ הוביל לשריפה של שבעה מכלי דלק על המסילה.
אף גורם רשמי לא לקח אחריות לפיצוץ. התקשורת האוקראינית Ukrainska Pravda ו-UNIAN, ציטטה מקורות שהצהירו כי מדובר במבצע של שירות הביטחון האוקראיני.
גשר זה נבנה בעלות של 3.6 מיליארד דולר ושימש כעורק מרכזי להעברת אספקה לכוחות הרוסים הפולשים בדרום אוקראינה.
אוקראינה
חשבון הטוויטר הרשמי של ממשלת אוקראינה צייץ "sick burn" בתגובה לשריפה, בעוד מיכאילו פודוליאק, יועץ לנשיאות אוקראינה, כינה את הנזק "התחלה": "קרים, גשר, התחלה. יש להשמיד את כל מה שלא חוקי, את כל מה שנגנב יש להחזיר לאוקראינה, יש לגרש את כל מה שמהווה כיבוש רוסי".
משרד ההגנה של אוקראינה השווה את הרס גשר קרים להטבעת ספינת הקרב "מוסקבה" בכותבו: "ספינת הטילים "מוסקבה" וגשר קרץ' – שני סמלים ידועים לשמצה של הכוח הרוסי בחצי האי קרים האוקראינית – נעלמו. מה הלאה, רוסים?".
מונובנק, הבנק השני בגודלו באוקראינה, הכריז על כרטיס אשראי חדש הכולל את הגשר.
אולקסי דנילוב, ראש המועצה לביטחון לאומי ולהגנה, פרסם סרטון של הגשר ברשתות החברתיות, יחד עם סרטון של מרילין מונרו שרה "יום הולדת שמח, אדוני הנשיא".
רוסיה
שלטונות הכיבוש הרוסיים של קרים האשימו את הצד האוקראיני באחריות. נציגת משרד החוץ של הפדרציה הרוסית, מריה זכארובה, האשימה את "משטר קייב" בטרור, וסגן הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית, אנדריי גורוליוב, קרא למפקד העליון "להגיב בעוצמה".
דמיטרי מדבדב, נשיא וסגן מועצת הביטחון של רוסיה לשעבר, אמר באפריל: "אחד הגנרלים האוקראינים דיבר על הצורך לפגוע בגשר קרים. אני מקווה שהוא יבין מה יהיה יעד התגמול".
פוטין הורה על הקמת ועדה ממשלתית שתבחן את האירוע. הוא טען שאנשי שירות הביטחון האוקראיני הם המבצעים, היוזמים והמממנים של הפיצוץ.
ב-10 באוקטובר, רוסיה תקפה מספר מקומות באוקראינה, כולל הבירה קייב, כתגובה לפיצוץ. בחלק מהמחוזות נפסקה אספקת החשמל. לפחות 14 בני אדם נהרגו ו-97 נפצעו במתקפות הטילים הרוסיות ברחבי אוקראינה לפי שירותי החירום של קייב. פוטין הגדיר את הפיצוץ כמתקפת טרור ואמר.
ב-14 באוקטובר, אתר הממשלה של רוסיה פרסמו דו"ח בו טענו כי תיקון הגשר קרים יסתיים ביולי 2023.
תוצאות
משרד התחבורה של הפדרציה הרוסית הודיע כי שירות המעבורות מעבר למצר קרץ', שפעל לפני בניית גשר קרים, מושק מחדש. בתחילה הוטלו בקרים הגבלות על מכירת מצרכים ודלק. שעתיים לאחר מכן, הוכרז שההגבלות הוסרו בסבסטופול. בהמשך, הממשל הרוסי הודיע כי התנועה מתחדשת באופן מוגבל, בנתיבים שלא נפגעו מהפיצוץ.
גשר קרים הוא חלק חשוב מקשר התחבורה בין רוסיה לקרים עבור זירת המבצעים הדרומית של מלחמת רוסיה-אוקראינה. צפוי שההרס החלקי של גשר קרים יוביל להחרפת הבעיות בהעברת אספקה לחיילים הרוסים בחצי האי קרים הכבוש ובכל חלקה הדרומי של אוקראינה. בנוסף, עם סגירת הגשר, יהיה קשה יותר לתושבים המקומיים לעזוב את חצי האי, אם כי נותרו דרכים אחרות, כולל נמלים.
ניתן היה להמשיך ולהעביר אספקה דרך הים, והרוסים החזיקו גם בשני מעברים יבשתיים בשטח שרוסיה כבשה במזרח אוקראינה, אבל אלה היו קרובים בהרבה לחזית וחשופים לירי אוקראיני. במהלך הפלישה, שימש קרים כמסדרון הלוגיסטי המרכזי ליחידות הלוחמות במזרח, והיקף התגבורת עשוי להיפגע.
האופי הסמלי של ההרס חשוב לא פחות עבור הקרמלין. פתיחת הגשר ב-2018 נחשבה לאחד ההישגים הגדולים ביותר של פוטין. לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022, הגשר היה אחד מהמבנים המוגנים ביותר. שבוע לפני הפיצוץ נחתם צו על סיפוח ארבעה מחוזות אוקראינים על ידי רוסיה, ולאחר מכן המשיכה רוסיה לאיים על אוקראינה בנשק גרעיני במקרה של תקיפה של מטרות בשטחים שסופחו.
כיממה אחרי הפיצוץ פרסם משרד החוץ הרוסי סרטון שבו נראית לכאורה תנועת מכוניות על הגשר לכיוון אחד, והודיע שהמסלול נפתח לתנועת רכב קל.
חקירה
בהוראת פוטין הוקמה ועדה מיוחדת לבדיקת נסיבות הפיצוץ, שכללה את נציגי משרד מצבי החירום, משרד התחבורה, שירות הביטחון הפדרלי, משרד הפנים והמשמר הלאומי הרוסי. ועדת החקירה פתחה בחקירה פלילית בעניין הפיצוץ. נציגי השירותים המיוחדים הפנו את תשומת הלב לעבודתה של המשמרת שהחמיצה את המשאית עם חומרי נפץ, למרות המתקנים שהוצבו בכניסה לגשר כדי לחפש מטענים חשודים.
לפי ועדת החקירות של רוסיה, ארבע בני אדם מתו כתוצאה מהפיצוץ.
סיפאקה
סיפאקה (שם מדעי: Propithecus) הוא סוג של למורים במשפחת האינדריים. ככל הלמורים, היא אנדמית לאי מדגסקר. הסיפאקות הן פעילות יום ושוכנות יערות.
מאפיינים
הסיפאקות הן אינדריים בגודל בינוני שמגיעות לאורך של עד 55 ס"מ ולמשקל של עד 6 ק"ג. שלא כמו האינדרי, אורך הזנב הוא כאורך גופן. פרוותן ארוכה ומשיית, עם צבעים המשתנים ממין למין, מצהבהב-לבן עד לחום-שחור. הפנים העגולות והקירחות הן שחורות אצל כל מיני הסיפאקה.
מיון
בסוג תשעה מינים:
ואיאדוליד
מאז כיבושה מהמוּרים במאה העשירית ובמשך יותר מ-500 שנה שימשה ואיאדוליד כבירתו של בית המלוכה הקסטיליאני. מעמדה המרכזי נשלל ממנה כאשר פליפה השני מלך ספרד העביר את בירתו למדריד. היא חזרה לשמש בירה לזמן קצר בין השנים 1600 ל-1606.
קבוצת הכדורגל של ואיאדוליד היא ריאל ואיאדוליד המשחקת בליגה הספרדית.
היסטוריה
שרידים של הקלטי-איברים (התמזגות של קלטים ואיברים (חצי האי האיברי)) וגם של מחנה רומי נחפרו סמוך לעיר. הגרעין שממנו התפתחה העיר ממוקם באזור שבו נמצאת כיום כיכר מיגל הקדוש. במהלך שלטונם של המוּרים בספרד המלכים הנוצרים של העיר הזיזו את התושבים צפונה לאזורים מוגנים יותר. במאה ה-10 האזור נכבש מידי המורים, וואיאדוליד הייתה כפר קטן, עד שאלפונסו השישי, מלך לאון וקסטיליה, העניק אותה בשנת 1072 לרוזן פדרו אנסורס ואשתו הרוזנת כשהמשימה המוטלת על הזוג הייתה לאכלס ולהרחיב את גרעין היישוב החקלאי הזעיר שהיה קיים עד אז. במאות ה-12 ו-ה-13 ואיאדוליד גדלה במהירות הודות לזכויות היתר שניתנו בידי אלפונסו השמיני ואלפונסו העשירי, שניהם מלכי קסטיליה, ולאכלוס האזור מחדש לאחר הרקונקיסטה.
במאה ה-15 הייתה העיר מקום מושבו של בית המלוכה הקסטיליאני, והייתה לבירת ממלכת ספרד עד 1561, השנה בה העיר נהרסה בשריפה, ופליפה השני, מלך ספרד, יליד העיר, העביר את בירתו למדריד, והעיר ראתה תקופה של שפל. ב-1506 נפטר בעיר כריסטופר קולומבוס, והבית שבו נפטר כיום משמש כמוזיאון. המלך פליפה השלישי החזיר את בירתו לעיר ב-1601, אך ב-1606 העיר ניזוקה משיטפון והבירה הוחזרה למדריד, שם נותרה עד היום.
למרות הנזק שנגרם לעיר העתיקה ב-שנות ה-60 בעקבות הבום הכלכלי, העיר עדיין מתגאה בביטוייה האדריכליים. מונומנטים בעיר כוללים את הקתדרלה הבלתי גמורה של ואיאדוליד, את הכיכר המרכזית שתוכננה לפי הכיכר המרכזית במדריד, את מוזיאון הפיסול ואת כנסיית סנט פול ואת הבית היחידי ששרד של מיגל דה סרוואנטס.
מבנים נוספים
לבה של העיר העתיקה היא כיכר העיר מהמאה ה-16. בצלע אחת של הכיכר נמצא בית העירייה, הבנוי בסגנון אקלקטי המתוארך לתחילת המאה ה-20, ומעוטר במגדל שעון קטן. סמוך לארמון נמצא ארמון לוס פימנטל, מושבה של המועצה המחוזית. הארמון המלכותי (היכן שפליפה הרביעי, מלך ספרד ואן מאוסטריה, אימו של לואי ה-14 נולדו) הוא ארמון מהמאה ה-16 של המרקיזים של ולוורדה ושל הבנקאי פאביו נלי - בניין עם חותמת קלאסיציזם שנבנה בשנת 1576. המוזיאון של ואיאדוליד מאכלס רהיטים, פסלים, ציורים וחפצי קרמיקה מהתקופה הפרהיסטורית ועד ימינו. המוזיאון הלאומי לפיסול בוואיאדוליד שוכן באוניברסיטת גרגוריו הקדוש. זהו ביתם של גילופים צבעוניים שנעשו על ידי אמנים כמו אלונסו בראגוואט וגרגוריו פרננדז. האוניברסיטה, שחזיתה הבארוקית מעוטרת בסמלים אקדמיים שונים, ואוניברסיטת סנטה קרוז מהוות חלק מן הדוגמאות הראשונות לרנסאנס הספרדי.
בעיר נמצאים גם בתים שחיו בהם אנשים חשובים, והם כוללים את:
אונזער טריבונע
אונזער טריבונע (בתרגום חופשי מיידיש: "הבמה שלנו") היה כתב עת ביידיש שייסדו זאב ז'בוטינסקי, דוד אידר וג'וזף קאואן ((1932—1868) Joseph Cowen מי שהקים את הפדרציה הציונית של אנגליה) בספטמבר 1916, בעיצומם של ימי מלחמת העולם הראשונה.
מטרת המייסדים הייתה לקדם את הרעיון המתהווה להקמת הגדודים העבריים וגיוס לפחות 1000 יהודים אליהם עד למועד ספציפי, 25 באוקטובר 1916.
עורכו הראשון של העיתון היה מאיר גרוסמן, ששנה קודם לכן עזב את העיתון היידישאי אותו ערך עד אז בקופנהגן ובין הכותבים בו נמנה אשר ביילין. מרכזו ישב בלונדון אך הייתה לו תפוצה בקהילות אירופה. המממן היה ג'וזף קאואן.
העיתון פעל תחילה כיומון (23 גיליונות שלו), אולם נכשל במשימה העיקרית שהציבו לו מייסדיו, כאשר עד למועד הספציפי שנקבע נרשמו לגיוס לגדודים העבריים רק 200 יהודים. ז'בוטינסקי החליט לפיכך להעבירו למתכונת שבועית וכך הוא התפרסם בשנים שאחרי כן, עת שימש ביטאון לזרם האקטיביסטי בציונות, זרם שלימים היה לתנועת הציונות הרוויזיוניסטית.
גיבוי
גיבוי בטכנולוגיית המידע מתייחס ליצירת עותקים ("גיבויים") של נתונים כך שאלו יכולים לשמש לשחזור המידע המקורי לאחר אירוע (פיזי או לוגי) הגורם לאובדן הנתונים המקוריים מאמצעי לאחסון נתונים בו הם הוחזקו. גיבויים אלו משמשים בעיקר לשתי מטרות: הראשונה היא שחזור מידע בעקבות אסון ("התאוששות מאסון") והשנייה היא שחזור מידע שנמחק או הושחת. לרוב יהיו הגיבויים קו ההגנה האחרון כנגד איבוד נתונים וזאת מכיוון שהם השיטה הכי פחות נוחה והכי פחות ממוקדת להתגברות על אובדן כזה.
מערכת גיבוי מכילה לפחות עותק אחד של כל הנתונים, דבר המביא לניסיונות לחסוך בשטח האחסנה הדרוש. ארגון שטח האחסון וניהול הגיבוי עצמו הם לרוב החלק המורכב יותר במשימת הגיבוי כאשר ישנן אפשרויות רבות למערכת האחסון הדרושה. ישנן דרכים שונות רבות בהן התקנים אלו יכולים לספק יתירות גאוגרפית, אבטחת נתונים, ניידות וביצועים. היות שגיבוי אמין ועדכני של המידע דורש משאבי זיכרון וזמן, תדירות הגיבויים תלויה בחשיבות השינויים שהמידע עבר, ובתדירות התרחשותם.
לפני משלוח נתונים אל מערכת האחסנה יש לבחור אותם, להוציא אותם ולעיתים אף לבצע בהם שינויים ובמהלך השנים פותחו שיטות רבות לעשות כן. שיטות אלה כוללות אופטימיזציות עבור קבצים פתוחים, מקורות נתונים פעילים כמו גם דחיפה, הצפנה, ביטול כפילות ואחרות. מורכבות תהליך הגיבוי הביאה לפיתוח שיטות רבות לאימות של הנתונים ולהגדרת רמת האמינות שלהם מבחינה טכנית. נקודה נוספת שנלקחת בחשבון היא הגורם האנושי המעורב בתהליך.
בשל חפיפה ניכרת בטכנולוגיה, ישנו בלבול ניכר בין גיבויים וגיבוי מערכות לבין ביצוע ארכוב ומערכות סובלניות לתקלות. ההבדל בין ארכיונים לבין גיבויים הוא בכך שארכיון מהווה עותק ראשי של הנתונים בעוד גיבוי מהווה עותק משני שלו. בעוד שגיבוי יוצא מנקודת הנחה כי נתונים הלכו לאיבוד הרי שמערכות סובלניות לתקלות יוצאות מנקודת הנחה שהנתונים לא אבדו באמת.
מודל אחסון הנתונים
כל אסטרטגית גיבוי חייבת להתחיל במודל אחסון הנתונים. נתוני הגיבוי צריכים להיות מאוחסנים בדרך כלשהי וכנראה צריכים להיות מסודרים לפחות במידת מה. שיטת הארגון יכולה לנוע בטווח שבין דף נייר עם רשימה של כל סרטי הגיבוי והתאריכים בהם לבין קטלוג ממוחשב במסד נתונים יחסי. למודלי אחסון נתונים שונים יש יתרונות וחסרונות שונים והבחירה בהם מושפעת גם משיטת המחזור של מתקני אחסון הגיבוי.
שיטות ארגון מקובלות כוללות בין השאר:
אמצעי אחסון
כל גיבוי דורש אמצעי אחסון כלשהם המספקים את המקום הדרוש על מנת לשמור את הנתונים. בעוד שישנם סוגים רבים מאוד של מדיות אחסון האפשריים לגיבוי, המקובלים ביניהם מפורטים להלן:
בחירה והוצאה נתונים
בחירת הנתונים לגיבוי מושפעת משני שיקולים מנוגדים - כאשר הגיבוי מכיל נתונים מיותרים, שטח האחסון המוקדש לגיבוי מתמלא במהירות, לעומת זאת אם הגיבוי חלקי מדי אזי מידע קריטי יכול ללכת לאיבוד. לרוב האיזון הזה מתבצע באמצעות גיבוי הנתונים שהשתנו בלבד (שההגדרה שינוי משתנה בהתאם להחלטה).
בחירה והוצאה של נתונים בשימוש
אם מערכת מחשב היא בשימוש בזמן הגיבוי למעלה, האפשרות של קבצים היה פתוח עבור קריאה או כתיבה היא סבירה. אם קובץ הוא פתוח, התוכן על דיסק עלול שלא כהלכה ליצג מה שבעלים של הקובץ התכוון לגבות, במיוחד אם מדובר במסד נתונים כלשהו.
בחירה והוצאה של מטה נתונים
לא כל המידע הקיים במחשב מאוחסן בקבצים. שחזור מדויק של מערכת שלמה דורש מעקב גם אחרי נתונים שלא נשמרים בקבצים:
שינוי הנתונים
לעיתים קרובות יעיל לשנות את הנתונים לגיבוי על מנת לבצעו בצורה אופטימלית. פעולות אלו יכולות לשפר את מהירות הגיבוי, את מהירות השחזור, את אבטחת נתונים ואת השימוש במקום: שיטות שונות יכולות לשמש להקטנת גודל האחסון הנדרש עבור נתוני המקור. כיווץ הוא לעיתים קרובות תכונה מובנית של טייפ גיבוי.
ניהול תהליך הגיבוי
הגיבוי הוא תהליך - כל עוד נוצרים נתונים חדשים ושינויים נעשים, הגיבוי צריך להיות להתעדכן. אנשים וארגונים עם כל כמות מחשבים - ממחשב אחד לאלפים (או אפילו מיליונים) הם בעלי דרישות הגנה על הנתונים. בזמן שקנה המידה שונה, המטרות וההגבלות זהים בעיקרם. כמו כן, מי שביצע את הגיבוי צריך לדעת באיזה מידה הם הצליחו, בלי קשר לקנה מידה.
מימוש
מימוש הדרישות של הגיבוי תוך ציות למגבלות שלו לרוב אינן משימה פשוטה, שימוש בכלים הנכונים ובתהליכים הנכונים יכול להיות משמעותית על ביצוע הגיבוי.
מדידת התהליך
אימות תוכנית הגיבוי, דורש לכלול נקודות פיקוח וניהול של נתונים היסטוריים.
איתי שפירא
איתי שפירא (נולד ב-18 בדצמבר 1972) הוא כנר ישראלי אמריקאי, תלמידה של המורה אילונה פהר. המשיך את לימודיו בבית הספר למוזיקה ג'וליארד בניו יורק, אצל דורותי דיליי ורוברט מאן.
שפירא, זוכה פרס קלרמונט, ייסד עם עמיתו, הכנר חגי שחם, את קרן אילונה פהר, שמטרתה לטפח ולקדם כנרים ישראלים צעירים. שפירא מנהל התוכניות הקלאסיות של הפקות בייסייד, חברה המפיקה קונצרטים ואירועים מיוחדים. נוסף להופעותיו כסולן עם תזמורות וברסיטלים וכנגן בהרכבי מוזיקה קאמרית, הוא עתיד להציג סדרה יחד עם גלן רובן במרכז האמנויות מאונטיין לורל.
המלחינה הישראלית-אמריקאית שולמית רן הקדישה לאיתי שפירא קונצ'רטו לכינור, שאותו ניגן בשנת 2003.
איתי שפירא מנגן בכינור גואדניני שנבנה בשנת 1745.
תנור מקלה
תנור מַקלֶה (טוסטר אובן, toaster-oven. על-פי האקדמיה ללשון העברית: תנורון) הוא מכשיר חשמלי ביתי המשמש הן לקליית לחם, הן לחימום מזון (בעיקר במקרים בהם תנור מיקרוגל אינו מאפשר זאת) והן למשימות צלייה קלות.
תנור מקלה הוא תנור חשמלי קטן בעל דלת ורשת או מגש פנימיים. גופי החימום בתנור ממוקמים בחלקו העליון ובחלקו התחתון, במרחק מה מן הרשת.
קליית לחם מתבצעת על ידי הנחתו על הרשת והפעלת התנור. חסרונותיו של תנור המקלה הן מרחק גופי החימום מרשת הקלייה, דבר המגדיל משמעותית את זמן הקלייה, והיותו של תהליך הקלייה ידני בניגוד למקלה אוטומטי.
היתרונות של תנור המקלה הם באפשרויות הקלייה הרחבות שלו, הכוללות תוספות על הקלי, כגבינה, ובכך שהוא ממלא כמעט את כל הפונקציות של תנור אפייה גדול, אם כי בקנה מידה קטן.
הטבעת המרכזית של מוסקבה
הטבעת המרכזית של מוסקבה (ברוסית: Московское центральное кольцо) הוא שמו של טבעת מסילות ברזל במוסקבה, שכולל תחנות מעבר המשתלבות עם הרכבת התחתית של מוסקבה.
הקו הוא באורך 54 ק"מ. נחנך ב-10 בספטמבר 2016 ומופעל על ידי מסילות הברזל הרוסיות לפי הזמנת הרכבת התחתית של מוסקבה. במפה של הרכבת התחתית של מוסקבה הקו מסומן במספר 14.
הארי מארק פטראקיס
הארי מארק פטראקיס (באנגלית: Harry Mark Petrakis; 5 ביוני 1923 – 2 בפברואר 2021) היה סופר אמריקאי ממוצא יווני. כתב רומנים וסיפורים קצרים, רובם על חיי המהגרים מיוון. נולד בארצות הברית לכומר אורתודוקסי. את רוב ימיו עשה בשיקגו ובסביבתה.
ירוק מהיר FCF
ירוק מהיר FCF (באנגלית: Fast Green FCF, Food green 3, FD&C Green No. 3, Green 1724, Solid Green FCF) הוא צבע מאכל ירוק-כחול. מספר ה-E שלו הוא E143.
ירוק מהיר FCF משמש כתחליף מומלץ לצבע Light Green SF yellowish בתהליך מאסון לצביעת תאים, מכיוון שהצבע שלו בוהק יותר והסיכוי שלו לדהות קטן יותר. הוא משמש לצביעה של היסטון ב-pH בסיסי, לאחר שהחומצה הוצאה מה-DNA. הוא משמש גם לצביעת חלבון באלקטרופורזה.
הוא נאסר לשימוש כצבע מאכל באיחוד האירופי ובמדינות נוספות, ובין השאר ישראל. הוא יכול לשמש באפונה משומרת וירקות אחרים, ג'לי, רוטב, דג, קינוח ומאפה.
טוקסיקולוגיה
בניסויים שהתקיימו על בעלי חיים נמצא כי חומר זה גורם לנאופלזיה, וכן למוטגן בניסויים שנערכו על חיות וגם על בני אדם. בצורתו הבלתי מדוללת הוא גורם לגירוי בעיניים, בעור, במערכת העיכול ובמערכת הנשימה.
שנה סידרית
שנה סידרית (או שנת כוכבים או שנה סידרלית) הוא מונח המתאר את זמן ההקפה של כדור הארץ סביב השמש ולכן זהו גם הזמן הנדרש לשמש על מנת לחזור למיקום ההתחלתי שלה אחרי הקפה אחת סביב מישור המילקה, כל אלו ביחס לכוכבי הרקע. מקור השם שנה סידרית הוא במילה הלטינית sidus שפירושה כוכב.
משכה של שנת הכוכבים הוא 365.25636 יום והוא ארוך במעט יותר מ-20 דקות מהשנה הטרופית, בעיקר בגלל נקיפת ציר כדור הארץ. שנת הכוכבים אינה משמשת ברוב לוחות השנה אלא השנה הטרופית הקובעת את עונות השנה. עם זאת, שנת הכוכבים משמשת לצורכי צפייה בכוכבים, למשל לקביעת המזלות באסטרולוגיה.
עד ימיו של היפרכוס ההנחה הרווחת הייתה ששנת הכוכבים שווה באורכה לשנה הטרופית.
הערות שוליים
Сидерический год
ויקיפדיה התאית
ויקיפדיה התאית (בתאית: วิกิพีเดียภาษาไทย) היא גרסה של ויקיפדיה בשפה התאית, היא הושקה ב-25 בדצמבר 2003. נכון ל-19 ביולי 2021, יש בה 137,822 ערכים ו-405,336 משתמשים רשומים. ויקיפדיה (בכל השפות יחד) מדורגת על ידי אלכסה מקום 13 ברשימת האתרים המובילים בתאילנד.
ויקיפדיה התאילנדית היא האנציקלופדיה המקוונת השנייה בשפה התאית לאחר פרויקט אנציקלופדיית הנוער שפותחה בחסותו של מלך תאילנד, פומיפון אדוניאדט.
שמוליק לוי (כדורגלן)
שמוליק לוי (נולד ב-9 ביוני 1972 בירושלים) הוא כדורגלן עבר ישראלי, קפטן העבר של בית"ר ירושלים, וכיום איש עסקים. הוא בנו של אברהם לוי, לשעבר מנהל בית"ר ירושלים.
קריירת משחק
במהלך הקריירה זכה ב-3 אליפויות עם בית"ר: לראשונה בעונת ולאחר מכן בעונת . זכייתו השלישית הייתה בעונת, אז זכה להניף את צלחת האליפות ואת גביע הטוטו כקפטן הקבוצה.
לאורך השנים המשיך מנבחרת הנערים, בה שיחק לצד חיים רביבו, אייל ברקוביץ' ואבי נמני לנבחרת האולימפית של ישראל, וציין מעל 60 הופעות בנבחרות הנוער והילדים. ב-22 בינואר 1997, תחת המאמן שלמה שרף, שיחק לוי את משחקו היחיד בנבחרת ישראל הבוגרת נגד נבחרת יוון.
לאחר פרישתו
לאחר פרישתו פנה לוי לתחום העסקי והתמחה בשיווק ובפרט בספורט. הקים מספר מיזמי שיווק שהבולט בינם הוא השילוט התלת-ממדי במגרשי הכדורגל. בנוסף לכך כתב טור שבועי על בית"ר במקומון כל העיר הירושלמי והיה פרשן ברדיו ירושלים בתוכנית הספורט "נפגש במגרש".
באמצע עונת מונה לוי למנהל השיווק של בית"ר. הוא הוביל רענון במיתוג הקבוצה ושינוי סמל המועדון (שילוב האריות שמזוהים עם העיר בסמל המועדון). בתקופת פעילתו נקבע שיא במספר מכירות המינויים (8,500) בתולדות המועדון ושיא הכנסות מספונסרים. לוי אחראי גם להקמת חנות המותג של הקבוצה, ופיתוח ושיווק המרצ'נדייז של הקבוצה.
לוי כיהן בעבר כחבר דירקטוריון בית"ר לצד תפקידו כאחד מראשי "עמותת אוהדי בית"ר ירושלים".
בשנים האחרונות משמש לוי כמנהלה הכללי של חברת "שווה שווה" המתמחה בהשתתפות קבוצתית במילוי טופסי הלוטו והטוטו, ובעלים של קבוצת כדורגל החופים בית"ר ירושלים (שנקראה בעבר "שווה שווה ירושלים").
טבעת (טיפוס)
טבעת (בסלנג: טבעת סנפלינג, שאקל) הוא שם כללי לאביזרי מתכת בעלי צורה סגורה ומנגנון נעילה קפיצי או מוברג המשמשים בטיפוס ובגלישת מצוקים לחיבור ויצירת חיכוך בין חבלים. מקור השם האנגלי הנפוץ, Carabiner, הוא במילה הגרמנית "Karabinerhaken" (טבעת לרובה קרבין). גם שמה הצרפתי, Mousqueton, קשור לרובה, למוסקט.
שימושים
טבעות טיפוס מסגסוגת אלומיניום נמצאות בשימוש רחב בענפי ספורט העושים שימוש בחבלים דוגמת טיפוס, חקר מערות, גלישת מצוקים ושייט מפרשיות. טבעות דומות, מאלומיניום אבל גם מפלדה, פח פלדה וחומרים נוספים, משמשות כציוד מגן לאבטחת עובדים בגובה, בעבודה בה קיימת סכנת נפילה. למשל, עובדים הנדרשים להתלות על חבלים במהלך עבודה על מעטפת חיצונית של בניין, איטום או ניקוי חלונות.
טבעות המשמשות לספורט הן בדרך כלל קלות יותר ומהירות יותר לשימוש מאשר טבעות המשמשות בתעשייה. לטיפוס ספורטיבי משתמשים באופן כמעט בלעדי בטבעות עשויות סגסוגות אלומיניום. לחילוץ ושימוש תעשייתי בהם משקל הציוד הוא קריטריון חשוב פחות משתמשים בטבעות פלדה המסוגלות לשאת עומס גדול יותר. טבעות שאינן מיועדות לספורט מיוצרות לעיתים ללא קפיץ נועל, ומשתמשות בנעילה עם מנגנון הברגה, לעיתים כזה שפתיחתו מחייבת שימוש בכלי ייעודי.
בנוסף, טבעת דומה (או קרבינה) משמשת כוו תליה במגוון שימושים. קרבינות הן חוליות המשמשות לחיבור שרשראות, כך למשל לצורך תליית מאווררים וסגירת שערים ברפתות, רתימת מטען לרכב, ועוד.
רושטי
מאכל זה מורכב מתפוחי אדמה מגוררים ומטוגנים עם חמאה, שומן או שמן. יש המוסיפים למאכל בשר חזיר, בצלים או גבינה. תפוחי האדמה מטוגנים או נאפים בצורה חלקית ("אל דנטה"), והרשטי מוגש עם רוטב של צלי או עם גבינה.
פרס קוגל
פרס קוּגֶל הוא פרס לספרות ולספרי מדע המוענק על ידי עיריית חולון משנת 1952. הפרס נוסד עוד בחייו של ראש העירייה הראשון של חולון, חיים קוגל, ולאחר מותו נקרא על שמו.
הרעיון לקבוע פרס ספרותי בחולון הוצע על ידי דב סדן ואחרים לראש עירית חולון, חיים קוגל. על מנת למנוע כפילות עם פרסים אחרים נקבע שהפרס יהיה על דרך ההשלמה. ועדות השופטים נקבעו בהמלצת אגודת הסופרים הפרס ניתן לראשונה בשנת תשי"ב (1952). בשנים הראשונות גובה הפרס היה בסך 500 לירות שחולקו בין הזוכים וניתן במוצאי יום העצמאות. פעמיים הוענק, בנוסף לפרס הראשי גם מענק מיוחד בסכום נמוך יותר לספר שלא זכה בפרס. בשנת 1957 החליטה עירית חולון להגדיל את הפרס ל-800 לירות ולהעביר את מועד חלוקת הפרס ליום פטירתו של חיים קוגל. לקראת חלוקת הפרס בשנת 1963 הוחלט להגדיל את הפרס ל-1,500 לירות ולהעניקו שנה אחת לסירוגין, שנה לספרות יפה ושנה לחכמת ישראל, באופן המגדיל את הפרס לכל תחום לסך של 1,500 לירות. בשנים האחרונות עומד הפרס על 25,000 שקלים.
למור צמרי
למור צמרי (שם מדעי: Avahi) הוא סוג של למורים ממשפחת האינדריים הקרובים לסיפאקה.
אורכם של הלמורים 30-50 ס"מ ומשקלם 1,200-600 גרם. הם בעלי פרווה עבה ממנה קיבלו את שמם וזרועות ארוכות וכן זנב ארוך ושעיר. צבע הפרווה אפור, אדמדם ועד לשחור אצל כמה מינים.
הם שוכני עצים מטפסים היודעים לזנק גבוה כדי להימלט מטורפים כמו הפוסה או עופות דורסים.
מקלטי עופות נודדים לאורך חוף הים הצהוב-מפרץ בוהאי של סין
מקלטי עופות נודדים לאורך חוף הים הצהוב-מפרץ בוהאי של סין (בסינית: 中国黄（渤）海候鸟栖息地; באנגלית: Migratory Bird Sanctuaries along the Coast of Yellow Sea-Bohai Gulf of China) הם שטחי מישורי הבוץ באזורי הגאות והשפל לאורך חופי הים הצהוב וים בוהאי בצפון-מזרח הרפובליקה העממית של סין ובמערב קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית, הנחשבים לגדולים ביותר בעולם. מישורי בוץ אלו, יחד עם הביצות בקרבת החוף ושטחי המים הרדודים מהווים בית גידול עשיר במיוחד למיני דגים, סרטנים וצדפות. אלו מושכים אליהם מינים רבים של עופות נודדים בנתיב הנדידה המכונה נתיב התעופה מזרח-אסיה–אוסטרלאסיה. עופות רבים, ובהם כמה מהמינים המצויים בסכנת הכחדה, מסתמכים על שטחים אלו, כאתר לעצירה בנדידה, לשם רבייה, מנוחה, תנומה וקינון.
סין הכינה תוכנית לקבלת מעמד של אתר מורשת עולמית מארגון אונסק"ו עבור 16 אתרים לאורך החוף בשליטתה. את הבקשה החליטה סין לבצע בשני שלבים, כשבשלב ראשון הוצעו שני האתרים החשובים ביותר. שני האתרים שוכנים במרחק 30 קילומטרים זה מזה על החוף של הנציבות העירונית יַאנְצֶ'נְג במחוז ג'יאנגסו במזרח סין. הבקשה אושרה בהחלטה של המושב ה-43 של ועדת המורשת העולמית ב-5 ביולי 2019 בשם "מקלטי עופות נודדים לאורך חוף הים הצהוב-מפרץ בוהאי של סין (שלב I)". זהו אתר המורשת העולמית ה-54 ברפובליקה העממית של סין, ונקבע כאתר מורשת עולמית על בסיס קריטריון 10 (בית גידול טבעי, במקומו המקורי אין סיטו, מגוון ביולוגי חשוב ומובהק, כולל אלה המצויים בסכנת פגיעה בשל היבטים מהסביבה מנקודת ראות מדעית או של שמירת הטבע).
האזור האקולוגי של הים הצהוב
מקלטי העופות הנודדים לאורך חוף הים הצהוב-מפרץ בוהאי של סין שוכנים באזור האקולוגי של הים הצהוב (Yellow Sea Ecoregion), הכולל את אזורי הכרית הגדולים ביותר בעולם, המהווים בית גידול מרכזי בנתיב התעופה מזרח-אסיה–אוסטרלאסיה של עופות הנודדים. הוא כולל את הים הצהוב, ים בוהאי וחלק מים סין המזרחי. גבולו הדרומי שוכן בין שפך הנהר יאנגצה בסין לבין האי צ'ג'ו השייך לקוריאה הדרומית, וממנו לשפך הנהר נקדונג בקוריאה הדרומית. גבולותיו האחרים הם חופי הים הצהוב וים בוהאי. באופן גס הוא שוכן בין קווי הרוחב 31°40′ ל-41°00′ צפון, ובין קווי האורך 117°35′ ל-126°50′ מזרח, שטחו הכללי הוא 4,580,000 קילומטרים רבועים, והעומק הממוצע של מימיו הוא 40 מטרים. קטע החוף השייך לסין מתחיל בצפון-מזרח, בשפך הנהר יאלו ונמשך (נגד כיוון השעון) דרך המחוזות ליאונינג, חביי, המחוז העירוני טיינג'ין, שאנדונג, ג'יאנגסו והמחוז העירוני שאנגחאי, ובסך הכול קטע חוף באורך כ-6,500 קילומטרים.
מישורי הגאות והשפל של אזור אקולוגי זה הם בית גידול עיקרי למיליוני עופות מים הנודדים ב"נתיב התעופה מזרח-אסיה–אוסטרלאסיה". זהו נתיב נדידה של כ-5 מיליון עופות השייכים ל-55 מינים, שאתרי הרבייה שלהם באלסקה, בסיביר ולאורך החוף המזרחי של אסיה, והם חורפים באינדונזיה, באוסטרליה ובניו זילנד. הם עוצרים בדרכם באזור אקולוגי זה, חלקם חורפים בו, וחלקם מנצלים אותו כאתר רבייה. משערים שלפחות 2 מיליון עופות חוף משתמשים באזור בדרכם צפונה באביב, ולפחות מיליון עופות במהלך הנדידה דרומה בסתיו. דרך נתיב זה עובר המספר הגדול ביותר של מינים המצויים בסכנת הכחדה בהשוואה לנתיבי תעופה אחרים בעולם. בין המינים בסכנה Thalasseus bernsteini, שממנו נותרו בעולם קצת יותר מ-100 פרטים וחופית כפנית (Eurynorhynchus pygmeus), עוף שממנו נותרו רק כמה מאות פרטים בעולם. כמעט כל הפרטים של מין הביצנית Tringa guttifer, חופית גדולה וחרמשון מדגסקרי (Numenius madagascariensis) תלויים בבית גידול זה.
הנופים והתהליכים האקולוגיים לאורך החוף מעוצבים על ידי שני תהליכים המשתלבים זה בזה: הצטברות של המשקעים מהנהרות במזרח סין, ושקיעת המדף היבשתי של מזרח אסיה. נהרות גדולים כמו הנהר הצהוב, הנהר יאנגצה, והנהר חוואי, המתפתלים בתוך מישור סחף נרחב, מזרימים כמויות גדולות של טין פורה ומים בוציים לאגן הרדוד של הים הצהוב. סחף זה הוא שנתן לים הצהוב את שמו. השילוב בין הסחף הרב מחד ושקיעת מדף היבשה מאידך יצר את אזורי הכרית של מישורי בוץ הגדולים בעולם. אזור זה מתאפיין בדלתאות של נהרות, שרטוני חול, ביצות של מים מתוקים / מים מלוחים, חופים סלעיים, איים וקווי חוף קדומים, כמו גם מישורי מלח, בריכות דגים ושדות אורז.
אתר המורשת העולמית שלב I
[[קובץ:UNESCO Coast of Yellow Sea-Bohai Gulf of China Phase I.svg|שמאל|ממוזער|250px|מפת שטחי אתר המורשת העולמית
]] בשלב ראשון אושרו שני אתרים במרחק 30 קילומטרים זה מזה על החוף של הנציבות העירונית יֵנְצֶ'נְג במחוז ג'יאנגסו שקיבלו את הכינוי YS-1 (Yellow Sea 1) ו-YS-2. סך כל השטח של שני האתרים ואזורי החיץ המגינים עליהם ממערב הוא 2,281.47 קילומטרים רבועים. המאפיינים של שני האזורים הם מישורי בוץ נרחבים ותופעה גאומורפולוגית נדירה בים המכונה "רכסי חול רדיאליים" (Radial sand ridges). על פני שטח של 200 קילומטרים רבועים, 200 קילומטרים מצפון לדרום ו-140 קילומטרים ממזרח למערב יש יותר מ-70 רכסי חול תת-ימיים, שגובהם וצורתם משתנים, וביניהם יש עמקים תלולים ועמוקים. הם נחשפים בזמן השפל, והם אתר עיקרי לשיחור מזון דוגמת צדפות, סרטנים ודגים קטנים, עבור העופות הנודדים.
בית גידול לעופות נודדים בדרום יאנצ'נג (YS-1)
אזור YS-1, המסומן כאתר מספר 002–1606 בהכרזה של אונסק"ו, משתרע בין קווי הרוחב 32°40′18.862″ ל-33°11′31.44″ צפון ובין קווי האורך 120°43′50″.14 ל-121°18′10.91″ מזרח, כשמרכז השטח ב-(32.93194°N, 121.01681°W). החלק העיקרי הוא בתחומי האזורים המוגנים של השמורה הלאומית ג'יאנגסו דאפנג, האזור הניסיוני של שמורת הטבע ג'יאנגסו יאנצ'נג, פארק החוף הבוצי ג'יאנגסו יאנצ'נג טְיָאודְזְה-נִי, שמורת הטבע החוף הבוצי ג'יאנגסו דונְגְטָאי ושמורת הטבע החוף הבוצי ג'יאנגסו דונְגְטָאי טְיָאודְזְה-נִי. גודל השטח המוגן 1,448.39 קילומטרים רבועים, ובמערבו יש אזור חיץ שגודלו 282.71 קילומטרים רבועים. רוחב החוף המושפע מגאות ושפל הוא כ-14 קילומטרים. שמורת דאפנג היא בית גידול טיפוסי של יערות שניוניים על מישור השקעה ימי וביצות קנים של מים מתוקים. השמורה היא משכן לאוכלוסייה הגדולה ביותר בעולם של אייל דוד. האייל, שמקורו בסין ונכחד ממנה בתחילת המאה ה-20, החל מגרעין רבייה של 39 פרטים שהגיעו מאנגליה ב-1986 וצמח למעל 4,500 פרטים. קו החוף הוא נקודת עצירה חשובה לעופות מים. מחצית מאוכלוסיית העולם של מין החופית Calidris pygmaea, ומין הביצנית Tringa guttifer עוצרים באתר זה ובסביבתו לתקופה ארוכה, ניזונים ואף מחליפים נוצות.
בית גידול לעופות נודדים בצפון יאנצ'נג (YS-2)
אזור YS-2, המסומן כאתר מספר 001–1606 בהכרזה של אונסק"ו, משתרע בין קווי הרוחב 32°49′02″ ל-33°11′30″ צפון ובין קווי האורך 120°43′32″ ל-120°36′05″ מזרח, כשמרכז השטח ב-(33.55496°N, 120.60152°W). אזור זה שוכן בתחומי שמורת הטבע ג'יאנגסו יאנצ'נג. גודל השטח המוגן 438 קילומטרים רבועים, ובמערבו יש אזור חיץ שגודלו 517.85 קילומטרים רבועים. רוחב החוף המושפע מגאות ושפל הוא כ-5 קילומטרים. האזור הוא בעיקר בית גידול של ביצות קנים של מים מתוקים ומישורי בוץ. זהו אתר החריפה החשוב ביותר של עגור אדום כתר, שכ-50% (80% בשנים מסוימות) מהפרטים של מין נדיר זה חורפים באתר זה.
אקלים
אקלים האזור בו שוכנים האתרים הוא מונסוני. באזור החוף האקלים הוא חמים, והטמפרטורה השנתית הממוצעת היא בין 13°C ל-15°C. בשל השפעת הים האקלים הוא חמים יותר בחורף וקריר יותר בקיץ בהשוואה לאקלים בפנים הארץ. כך למשל יש בחוף בממוצע בין 5 ל-10 פחות ימים שבהם הטמפרטורה יורדת מתחת לנקודת הקיפאון בהשוואה לפנים הארץ. כמות הגשם השנתית הממוצעת נעה בין 900 ל-1,000 מילימטרים. בשל השפעת המונסון יש באזור גשמי זעף לעיתים קרובות, כשפיזור הגשם על פני השנה אינו אחיד, כשמרבית הגשם (בין 60% ל-70%) יורדת בין יוני לספטמבר. הלחות היחסית משתנה בהתאם לעונה, כשהיא כ-85% ביולי ובאוגוסט והרבה פחות בסתיו ובחורף. הלחות היחסית עולה מצפון לדרום.
טייפונים הם תופעה הרסנית המתרחשת לעיתים קרובות באזור. טייפון בזמן גאות יכול לגרום לנחשולים שמציפים את החוף. טייפונים יכולים גם לגרום לגשמים כבדים.
הטמפרטורה הנמוכה ביותר של מי הים היא בפברואר, בממוצע 4.9°C, הטמפרטורה הגבוהה ביותר היא באוגוסט, בממוצע 27.4°C.
אקולוגיה
אזור הכרית של הים הצהוב מוגדר כאזור החוף המושפע מתהליכי גאות ושפל, ולרוב משמש להגדרת בתי הגידול של החיים בחוף הים. הוא מושפע מהסחף שנישא במשך אלפי שנים בנהרות, בייחוד הנהר הצהוב והיאנגצה שיצרו אזור כרית על שטח של 30,000 קילומטרים מרובעים, אזור הכרית הגדול בעולם. אזור הכרית מחולק לשלושה תת-אזורים:
צמחייה
באתר המורשת (על שני חלקיו) יש 7 משפחות, ו-7 סוגים של שרכים, שתי משפחות, 6 סוגים ו-8 מינים של חשופי זרע ו-70 משפחות, 217 סוגים ו-306 מינים (תת-מינים וזנים) של בעלי פרחים. סוג הכולל מין אחד (Glehnia littoralis) אנדמי לחוף ג'יאנגסו ו-8 מינים אנדמיים לסין.
יש באתר חמישה אזורי צמחייה:
בעלי חיים
680 בעלי חוליות תועדו באתר המורשת, כולל 216 מינים של דגים, 14 מינים של זוחלים, 9 מינים של דו-חיים, 415 מינים של עופות ו-26 מינים של יונקים. בנוסף זוהו 165 מינים של חסרי חוליות החיים על קרקע הים והביצות (zoobenthos).
עופות
על פי סקר שנערך ב-2017 נמנו 415 מינים של עופות בשני חלקי אתר המורשת. המינים משתייכים ל-53 משפחות ב-19 סדרות, הנחלקים ל-158 מינים של ציפורי שיר, 60 מינים של חופמאים, 38 מינים של אווזאים, 36 מינים של בזיים, 25 מינים של שחפיים, 22 מינים של חסידאים ו-16 מינים של עגוראים. 36 מינים מתוך 415 המינים הם תושבי קבע, 60 מינים שוהים באתר בקיץ, 123 מינים חורפים באתר, ו-210 נודדים דרך האתר. 66 מינים מתרבים באתר.
לפחות 23 מינים נמצאים ברשימה האדומה של IUCN, ובהם:
בין המינים הבולטים באתר: מיני עופות בולטים נוספים: חופית להקנית, חרמשון גדול, לימוזה חומת-בטן, חופית מגלית, חופמי מונגולי וארנריה אדמונית.
נינה קציר
נינה קציר (4 באוקטובר 1914 – 12 במרץ 1986) הייתה רעיית נשיא מדינת ישראל, פרופ' אפרים קציר, ומורה לאנגלית בתיכון המאוחד שברחובות.
ביוגרפיה
בעיתון ג'רוסלם פוסט הייתה בעלת טור שהוקדש לבעיות ההוראה בשפה זרה. בשנת 1973 כתבה את ספר ההסברה לתיירים "עברית עם חיוך" שראה אור בהוצאת משרד התיירות.
כרעיית נשיא המדינה יזמה מפגשים בין סופרי ילדים לבין ילדים. ביוזמתה נחגג בישראל שבוע הילד הבינלאומי, במסגרת פעילויותיו מספרות נשות דיפלומטים על ישראל לילדים בארץ מוצאן.
לאחר מלחמת יום הכיפורים חוללה סערה זוטא, כאשר יזמה חלוקה של אלפי גיליונות "פלייבוי" לחיילים שבחזית לאור בקשה של חיילים.
לזוג קציר נולדו שלושה ילדים: בן אחד, מאיר קצ'לסקי, המשמש פרופסור למתמטיקה בטכניון, ושתי בנות שהלכו לעולמן בגיל צעיר: הבת נורית מתה מתאונת שאיפת גז והבת עירית שמה קץ לחייה.
פעלה במסגרת "קרן נורית" לזכר בתה וארגנה מטעמה פעילויות לרווחת בני נוער. ב-1978 הוקם לזכר הבת "המרכז העירוני לתיאטרון ע"ש נורית קציר" בירושלים. מוסדות נוספים נחנכו על שמה ובהם מועדון נוער מד"א ובית ספר לאחיות בבית החולים אסף הרופא.
נינה קציר נפטרה בשנת 1986.
Liberty Mutual
ליברטי מיוצ'ואל (באנגלית: Liberty Mutual) היא חברת ביטוח אמריקאית, המציעה שירותי ביטוח ושירותים פיננסיים.
החברה מעסיקה כ-45,000 עובדים ב-900 סניפים ברחבי העולם ובעלת חברות ביטוח מקומיות במדינות שונות באירופה, אסיה ודרום אמריקה.
המטה הראשי של החברה נמצא בבוסטון, ארצות הברית.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1912 לאחר חקיקת חוק מסצ'וסטס שחייב מעסיקים לשלם פיצויים לעובדיהן באמצעות חברות ביטוח.
בשנת 1914, החלה החברה למכור שירותי ביטוח רכב ופתחה את הסניף הראשון שלה.
בשנת 1999, רכשה ליברטי את חברת הביטוח Wausau Insurance תמורת סכום שלא פורסם.
בשנת 2006, יצרה תשדיר פרסומת המתאר אנשים שעושים טוב למען האחר והפכה לנותנת החסות הבלעדית של סדרת התיעוד PBS American Experience.
בשנת 2008, רכשה ליברטי את חברת Safeco תמורת כ-6.2 מיליארד דולר.
בשנת 2011, הכריזה החברה על בנייתו של מגדל החברה שיכיל 22 קומות ושבנייתו הסתיימה בשנת 2013.
בחודש מאי 2017, רכשה ליברטי את חברת Ironshore תמורת כ-2.9 מיליארד דולר.
בחודש אוקטובר 2019, רכשה ליברטי את חברות Nationale Borg Reinsurance ,Nationale Borg ו-AmTrust המתמחות בביטוח אשראי.
בחודש יולי 2021, רכשה ליברטי את חברת הביטוח State Auto Group תמורת כ-2 מיליארד דולר.
ראמל קארי
ראמל אנטואן קארי (באנגלית: Ramel Antwone Curry; נולד ב-17 באפריל 1980 בברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע.
את קריירת הכדורסל שלו התחיל קארי באוניברסיטת קאל סטייט בייקרספילד. אחרי הקולג' עבר לשחק בקבוצות בליגות חצי מקצועניות בארצות הברית, ובעונת 2004/05 הגיע ל-NBDL, ליגת הפיתוח של ה-NBA. שם שיחק במדי קולומבוס ריבר-דראגונס וזכה עימה באליפות הליגה הרגילה.
ג'יימס בורן
ג'יימס אליוט בורן (באנגלית: James Elliot Bourne; נולד ב-13 בספטמבר 1983) הוא זמר בריטי, ומייסד להקת Busted ו-SON of DORK.
עד לא מזמן היה חלק מהלהקה Call Me When I'm 18 עם חברו הטוב והאמריקאי אולי ספאנו. כרגע ג'יימס חלק מלהקת mcbusted ביחד עם חברו הקודם ללהקת busted מאט וויליס וחברי להקת מקפליי.
ביוגרפיה
בורן נולד ברוצ'פורד, אסקס. בגיל עשרה חודשים הוא עבר לסאות'אנד-און-סי. הוריו הם מריה ופיטר בורן. יש לו שני אחים ואחות - ניק, כריס, ומליסה. כריס, אחיו הצעיר הופיע בווידאו של השיר "Year 3000" בתפקיד השכן שבנה את המכונה לנסיעה אחורה בזמן. ניק, אחיו הגדול הופיע בסרטי הווידאו של השירים- "You Said No" ו- "Who's David"
בורן מנגן בעיקר בגיטרה, אך הוא טוען כי כלי הנגינה האהוב עליו הוא הפסנתר. הוא גם מנגן על תופים וגיטרה באס. ג'יימס עדיין ביחסים טובים עם חברי Busted ו- McFLY. יש לו מכונית מסוג "De Lorean DMC-12" ועגלת גולף פרטית. הוא הבעלים של מותג הבגדים "SicPuppy", שם הלהקה הראשונה שלו. ג'יימס הוציא יותר מ-16,000 ליש"ט עבור חברת התקליטים שלו, " Sicpuppy Records ", אשר בשנת 2007 העניק ללהקות הבריטי לא מוכרות הזדמנות להשתתף בסיור "סיק 2007" באימפריה בשפרד 'ס בוש. האירוע הוצג על ידי דוד גסט ומאט וויליס.
ג'יימס התחיל לנגן בגיל שש, כאשר גילה את האליל שלו, מייקל ג'קסון, דרך שיר של בארט סימפסון (ממשפחת סימפסון). הוא אהב את הדרך בה המוזיקאי רקד והיה להוט לגלות מי הוא. כאשר גילה והתחיל להאזין למוזיקה של ג'קסון, ג'יימס היה המום. אחרי שראה את מייקל ג'קסון במופע שנה לאחר מכן, החליט ג'יימס כי המטרה הבאה שלו היא לדעת כיצד לנגן את שיריו של ג'קסון. כשהיה בן שתים עשרה, ג'יימס החליט להקים להקה בשם סיק פאפי עם חבריו ניק וג'רמי. הם התחילו לשחק בלי נגן הבס בחדר של אחד החברים. הזמן עבר והם בסופו של דבר מוצאים את עצמם חזרה יותר נגן בס, סטיוארט. אבל במשך הזמן, הם כבר לא ראו את היתרון של חזרות, ונפרדו.
Busted
בגיל שבע עשרה, קיבל ג'יימס מלגה באוניברסיטת דרום מזרח אסקס, טכנולוגית מוזיקה, וניסה להגשים את חלומו להיות מוזיקאי מקצועי. לבסוף הוא פגש את מאט וויליס דרך המנהל לעתיד של הלהקה - מתיו פלטצ'ר, שאמר כי הוא פגש מישהו עם רעיון זהה לשלו. עד מהרה הם החלו לכתוב שירים בביתו של ג'יימס בסאות'נד.
מאט ג'יימס החליט לבסוף כי לא יוכלו להרכיב להקה של רק שני חברים. אז הם החליטו לפרסם מודעה עבור חבר שלישי במגזין NME. הם ארגנו שמיעה של כמה אומנים ולאחר מכן, אחרי ההאזנה לכמה שירים, שני הצעירים, הודיעו כי צ'רלי סימפסון נבחר להיות חלק מהלהקה.
לאחר החתימה עם יוניברסל בשנת 2002 על חוזה הקלטות, שוחרר הסינגל הראשון שלהם, "What I Go To School For", מהאלבום הראשון שלהם, Busted, שפורסם בחודש ספטמבר של אותה שנה, אשר הפך במהרה למס' 3 במצעדים בבריטניה. "year 3000" שבא אחריו גם הפך ללהיט. בסוף הקריירה של הלהקה, הם הצליחו להביא שמונה להיטים שלהם לעשרת הגדולים. ארבעה מהם השיגו את המקום הראשון, "You Said No" &"Crashed The Wedding", "Who's David", "Thunderbirds Are Go ". הלהקה התפרקה כאשר צ'ארלי החליט לעזוב, כדי להקדיש את הקריירה שלו ללהקה אחרת שלו, Fightstar.
SON of DORK
לאחר הפירוק של "Busted" ב-14 בינואר 2005, עקב עזיבתו של צ'רלי ללהקה Fightstar, בורן הבין שהוא לא צריך לעזוב את עולם המוזיקה הוא הקים להקה חדשה בקיץ 2005, וקרא לה "SON of DORK". הם שיחררו את הסינגל הראשון שלהם "Ticket Outta Loserville" בנובמבר באותה שנה, בעקבות אלבום הבכורה שלהם, "Welcome To Loservil". SON of DORK התפרקו אחרי עזיבתו של דייוויד ויליאמס. לאחר העזיבה הם לא הופיעו, או פעלו בסיבוב הופעות למשך כ- שנה ואז הכריזו על התפרקות הלהקה.
Future Boy
ב-17 יוני 2008, הודיע ג'יימס באמצעות חשבון המייספייס שלו כי הוא התחיל להקליט את אלבום הסולו הראשון שלו. ג'יימס פרסם שיר חדש, "Want Me Like That". האלבום החדש שלו, כפי שכתב בעמוד שלו, הוא לא אלבום רוק המוזיקה היא 100% אלקטרונית.
ב-29 ינואר 2009, גילה ג'יימס הוא רוצה לנצל קריירת הסולו שלו תחת שם הבמה "Future Boy", אבל זה לא היה רשמי, וכי החוזה שלו טרם נחתם. זה היה רשמי כאשר הזמר הודיע בהודעת הטוויטר שלו כי הסינגל הראשון של האלבום " Karate In My Heart" נמצא באתר המייספייס שלו וזמין להאזנה. ב-18 באוקטובר 2009, הוסיף ג'יימס כי השיר השני מתוך אלבום הבכורה שלו "Future Boy" זה שיר הנקרא " Hoping for Disaster".
Call Me I'M 18
ב-27 בפברואר 2009, הכריז ג'יימס באמצעות בלוג MySpace, כי הוא הקים להקה חדשה, "Call Me I'M 18", הפעם מבוסס בהוליווד, קליפורניה, יותר מאשר בבריטניה. באותו יום, הודיעה הלהקה כי השיר הראשון שלה, "dumbstruck" ואת גרסת הדגמה של השיר שלהם "Go Home Monday", אשר נכללו בגרסת הדלוקס של האלבום Son Of Dork,- " Welcome To Loservil" אשר בוטל. ב-13 באפריל, הלהקה החליפה את הסינגל "Go Home Monday" בשיר החדש שלהם, "Break It". ב-MySpace, שני המוזיקאים הודיעו כי הם בתהליך הקלטת האלבום.
בימים אלה
בורן עובד על האלבום השני של "Future Boy" ועל משחק חדש שלו בפייסבוק הנקרא- "Space Travellers". הוא עבד בשותפות עם הלהקה- "AllStar Weekend" וכתב להם כמה שירים ואף עזר ללהקתו של אחיו הצעיר כריס "Hollywood Ending", בכתיבת שירים, הלחנתם ואפילו הקלטתם.
ג'יימס הוציא לאור בתאריך 5 בנובמבר 2011 שיר חדש הנקרא "Beautiful Girls Are The Loneliest".
נערת אלמודובר
נערת אלמודובר (בספרדית: Chica Almodóvar) הוא כינוי לשחקנית קולנוע שזכתה לתפקיד בולט בסרט קולנוע של הבמאי הספרדי פדרו אלמודובר.
ג'יימס בורן
בימים אלה
הזמר מודיע על התקדמות של האלבום, המשחק ויצירת שירים חדשים בחשבון הטוויטר שלו ומודיע כי בקרוב הוא יוציא את אלבום הסולו השני שלו.
נערת אלמודובר
בסרטו הראשון באורך מלא, "פפי, לוסי, בום" כיכבה כרמן מאורה, הנחשבת לפיכך לנערת אלמודובר הראשונה. לנשים מקום מרכזי בסרטיו של אלמודובר, מקום שבעקבותיו הפכו עוד שחקניות רבות לנערות אלמודובר, מהן שהופיעו בסרט יחיד, ומהן שהופיעו באחדים מסרטיו. המפורסמת בנערות אלמודובר היא פנלופה קרוז, שבשלב מוקדם בקריירה הקולנועית שלה הופיעה בתפקיד קטן בסרט "אהבת בשר ודם" (1997). הופעתה, כעבור שנתיים, בסרטו "הכל אודות אמא", העניקה לה פרסום עולמי.
בפסטיבל קאן 2006 ניתן פרס השחקנית הטובה ביותר לקבוצה של נערות אלמודובר - כל שש השחקניות הראשיות בסרט "לחזור".
ג'יימס בורן
בימים אלה
ג'יימס ומאט וויליס חוברו ללהקת מקפליי ושמם נקרא "MCBUSTED"
נערת אלמודובר
בין נערות אלמודובר יש כאלה, כדוגמת רוסי דה פלמה, שהשתתפותן בסרט של אלמודובר הייתה הופעתן הראשונה בקולנוע. גם לאלה שהייתה להן קריירה קולנועית קודם להשתתפותן בסרטו של אלמודובר, ההשתפות בסרט זה תרמה תרומה משמעותית לקריירה הקולנועית שלהן. עם זאת, יש הרואים בכינוי "נערת אלמודובר" כינוי פטרוני, שמרומם את אלמודובר ומגמד את יתר הקריירה של שחקניות אלה. גם חלק מהשחקניות עצמן, לעיתים, אינן מרוצות מהכינוי.
ג'יימס בורן
בימים אלה
בנובמבר 2015,להקת באסטד שבו לפעילות יחד עם צ'ארלי סימפסון שחזר לשורות הלהקה.
נערת אלמודובר
על אופן עבודתו של אלמודובר עם שחקניותיו עמדה כרמן מאורה:
בתחילת שנות ה-90 כתב הזמר הספרדי חואקין סבינה את השיר "אני רוצה להיות נערת אלמודובר" (Yo quiero ser una chica Almodóvar).
חקר ביצועים
חקר ביצועים היא גישה מדעית (שיטתית, אמפירית ושניתן לשחזר אותה) שעוסקת בחקר הביצועים של מערכות שפועלות בסביבה כלשהי.
הגישה מתבססת, בין היתר, על חוקי המתמטיקה, הפיזיקה ומדעי ההתנהגות. על מנת לבנות מודל הקרוב ביותר למציאות, שמסקנותיו הכמותיות יסייעו למקבלי החלטות (צבאיים או עסקיים) להבין טוב יותר את ההשלכות, טרם ביצוע שינויים.
"מודל מוצלח" הוא מודל שהצליח לעזור למתכנן או למקבל ההחלטות להבחין בהשפעה של אותה ההחלטה.
ההיסטוריה של חקר ביצועים
בעקבות התוצאות המעודדות של הקבוצה, אימצו גם האמריקאים את השיטה לניתוח בעיות לוגיסטיות וטקטיות כגון: פיזור מיטבי של מוקשים ימיים ובחירת פרופילי טיסה.
עם תום המלחמה, החלו בשימוש בחקר ביצועים בארגונים עסקיים. בשנת 1947 פרסם המתמטיקאי ג'ורג' דנציג מארצות הברית את שיטת הסימפלקס בתכנון ליניארי ומאז התפתחו מודלים ושיטות נוספות. התאוצה הגדולה ביישומי חקר ביצועים החלה במקביל להתפתחות עוצמת המחשבים.
חקר ביצועים בישראל
המושג תורגם לעברית על ידי עוזי עילם.
האיגוד הישראלי לחקר ביצועים (איל"ב) נקרא בלעז ORSIS, ובראשו עומד, נכון ל-2018, פרופסור אמיר בק מבית הספר למדעי המתמטיקה באוניברסיטת תל אביב.
מודלים נפוצים
מודלים דטרמינסטיים
מודלים הסתברותיים (סטוכסטיים)
קורסי חקר ביצועים מהוים חלק ממסלול הלימודים לתארים בהנדסת תעשייה וניהול ומנהל עסקים.
יחסי דנמרק–תימן
יחסי דנמרק–תימן הם היחסים הדו-צדדיים שבין ממלכת דנמרק לבין הרפובליקה התימנית. דנמרק מיוצגת בתימן על ידי השגרירות שלה בריאד, ערב הסעודית, ואילו תימן מיוצגת בדנמרק באמצעות השגרירות שלה בברלין, גרמניה.
.de
de. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום של גרמניה, קיימת מאז 1986.
יחסי דנמרק–תימן
היסטוריה
במהלך מלחמת האזרחים בתימן ומבצע סופה נחרצת, וכן לאחר רצח העיתונאי ג'מאל ח'אשוקג'י, דנמרק השעתה את כל ייצוא הנשק שלה לערב הסעודית, בין היתר לאחר שהביעה חששות מהנעשה בתימן.
.de
סיומת זו מבוססת על שתי האותיות הראשונות של המילה "גרמניה" בגרמנית (Deutschland).
יחסי דנמרק–תימן
היסטוריה
כמו כן, בינואר 2019 מונה הגנרל הדני מייקל לולסגארד לעמוד בראש כוח המשקיפים הבינלאומי בתימן.
.de
בספרדית למילה de יש משמעות של המילה "של" ולכן יש ספקי אחסון ספרדיים שרוכשים סיומות de על מנת להציע ללקוחותיהם שם קליט כמו "הפורום של מוטי" elforo.de/moty או הבלוג של מוטי elblog.de/moty.
יחסי דנמרק–תימן
סחר
בשנת 2015 הסתכם היקף הסחר בין שתי המדינות בכ-50 מיליון דולר. עיקר המוצרים שייצאה דנמרק לתימן כללו מוצרי חלב, דבש, ביצים ומוצרי מזון נוספים, ועיקר הייצוא של תימן לדנמרק כלל פלסטיק ומוצרי מזון.
סיוע דני לתימן
כחלק ממעורבותה במלחמת האזרחים בתימן, בשנת 2018 דנמרק העבירה לתימן סיוע בסך 70 מיליון כתר דני, זאת נוסף ל-219 מיליון כתר דני שהעבירה במהלך 2017 במטרה לסייע הומניטרית לתושבי תימן.
.de
הסיומת de היא הסיומת הנפוצה השנייה (מיד אחרי com). יש עשרות רשמים המורשים לרשום שמות מתחם בסיומת זו.
גולם במעגל (ספר)
גולם במעגל הוא ספר הפרוזה השני פרי עטה של לילי פרי. הספר ראה אור לראשונה בשנת 1986 בסדרה "קו התפר" בעריכתו של פרופ' יגאל שוורץ בהוצאת כתר ופורסם בחמש מהדורות. "גולם במעגל" יצא לאור בשנית בהוצאת ידיעות אחרונות, ספרי חמד, בשנת 2007, עם הקדמה מאת דן מירון.
תקציר העלילה
מיקי סתיו היא בת לאמא וסבתא ניצולות שואה ילידות פולין. היא רווקה בת 26 המתגוררת ברחוב הרא"ה ברמת גן, דירה שסבתה המנוחה חנה הורישה לה.
מיקי היא בוגרת האקדמיה למוזיקה, שיועדה על ידי אמה לגדולות ובינתיים מלמדת נגינה בגני ילדים; בהמשך היא מתקדמת ונעשית עורכת תוכניות מוזיקה ברדיו. היא מתאמנת מדי יום במשך ארבע שעות בנגינה בפסנתר, מתוך תקווה שיגיע הטלפון המיוחל מזובין מהטה שיבקש ממנה להחליף פסנתרן שנפטר, אולם הטלפון מבושש לצלצל.
הוריה מעניקים לה את החינוך הטוב ביותר, אולם גם מאוד לוחצים עליה להצליח בקריירה ויודעים על כל מהלך המתרחש בחייה, וכתוצאה מכך היא אומללה וגדלה בתחושת אשם על שאינה מצליחה להגשים את ציפיותיהם.
מיקי סתיו היא אדם בודד, חסר חברים ולמודת כישלונות רומנטיים. היא מנסה לפלס את דרכה לנישואים, אולם דרכה לחתונה רצופת כישלונות. לדעת יגאל שוורץ: "גיבורת הספר תופסת את העולם דרך מטפוריקה של מלחמה. היא מתנהגת כאילו כל רגע עומדת לנחות עליה המכה הבאה."
תימות מרכזיות
דן מירון כתב בהקדמה לספר ב-2007 שהספר נותר רענן, חריף ורהוט, שני עשורים לאחר יציאתו לאור, זאת לעומת יצירות הסיפורת הישראלית הקאנונית של התקופה שריגשו באותה עת, אולם כיום נס לכן. לדעתו הדבר נובע לא מתוכן הסיפור, כי אם "מן הגיבורה מיקי סתיו ומן הדרך בה היא מספרת את סיפורה; לא מתוכן הסיפור אלא מן הטונליות שלו, המערבת פיקחות עם תמימות, חוש הומור עם תחושת ייאוש וחוסר ערך, אבחנות חדות עם איזו אטימות עיקשת, ראייה ריאליסטית 'קשוחה' ומפוכחת של דברים כהווייתם עם פרצי סנטימנטליות (כגון ביחסה של מיקי ליצאנית החולה מרגלית), רגעים של מודעות עצמית חריפה עם נטייה לבריחה מהירה ממודעות כזו לעבר פנטזיות ילדותיות, תנופת שנינה בדיאלוג עם נטייה להיבלמות מחשבתית, להיקטעות הרצף ההגיוני והסיפורי."
מירון כותב כי גולם במעגל הוא "minor classic של הספרות הישראלית של התקופה, תוך הפרה בוטה של כל הכללים והנורמות של הסיפורת הישראלית התקנית, ה'קאנונית', שאנו משתבחים בה."
לדעת מירון, הדבר מתאפיין בכמה היבטים: הראשון, הספרות העברית בת התקופה ראתה את האישיות האנושית כמורכבת ואף כנזילה ולא מקובעת, הנתונה במשבר זהות, ולעומת זאת פרי הציגה דמויות שטוחות וסטריאוטיפיות.
השני, הספרות הקאנונית שלטה היטב במסירת מצבי תודעה מורכבים וסותרים. לעומת זאת גיבורתה של פרי חיה חיים תודעתיים בנאליים. השלישי, הספרות הישראלית בת התקופה התאפיינה במסירת סיפור מזוויות שונות על ידי גיבורים שונים. פרי לעומת זאת סיפרה את הסיפור מפיה של מספרת אחת, מיקי סתיו, הניחנה ביושר ואינטליגנציה.
התימטיקה של הספר שעוסק ביומיומי ואין לו זכר לבעיות אקטואליות ולבעיותיו הלאומיות של עם ישראל, הייתה יוצאת דופן בספרות הישראלית בעת שנכתב.
המספרת רצתה להראות שגם בעולם של מציאות פוליטית וחברתית קשה, צעירים וצעירות ממשיכים בחייהם, במירוץ הקריירה ובחיי האהבה.
הספר מתאפיין בכתיבה רזה, הקמצנית בתיאורים ובתעלולים לשוניים, ועלילתו בהירה.
הרומן כתוב בגוף ראשון מפיה של מיקי סתיו, גיבורת הספר, אולם למרות זאת סתיו מקפידה על אובייקטיביות ואינה מנסה להראות את עצמה על הצד הטוב ביותר ואת הדמויות האחרות בצורה שלילית, נראטיב הגורם לקורא לאמפתיה.
ייתכן שזהו הרומן העברי הראשון שמתבונן ביחסים הקשים בין אם לבת. גברת סתיו מעניקה לבתה חינוך מצוין ויש לה ממנה ציפיות גבוהות ביותר.
המספרת שמה בפיה של גב' סתיו האם את לשון הדיבור של עולה מפולין משכבר הימים, המתקשה לבטא עיצורים גרוניים והיא מחליפה בין האותיות א|אלף להא.