cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פולמוס הפרדת הקהילה בפרנקפורט
פולמוס הפרדת הקהילה בפרנקפורט או פולמוס הפרישה (בגרמנית: Hirsch-Bamberger Streit, "פולמוס הירש-במברגר") הוא כינויה של מחלוקת שפרצה בקהילה היהודית בפרנקפורט ב-1877, בשאלה אם על המיעוט האורתודוקסי שומר המצוות לפרוש מן הרוב הליברלי המחולן והתומך ברפורמה דתית. הרש"ר הירש, שהנהיג את קהילת-המשנה האורתודוקסית "עדת ישורון" בעיר מאז 1851, דגל אידאולוגית בכך שעל האדוקים להתנתק וראה בקיום מוסדות משותפים מתן לגיטימציה לכפירה. לאחר שב-1876 עבר חוק שהתיר ליהודים לפרוש מקהילתם מבלי שיצטרכו להמיר את דתם, הירש פסק שעל אנשיו לצאת וליצור עדה נפרדת, אך נתקל בהתנגדות ניכרת ביניהם. תומכיו קראו לרב יצחק דב במברגר כדי לשכנע את סרבני הפילוג, אך הלה השתכנע בעצמו בעמדת האחרונים והכריע שמאחר שהליברלים מוכנים לספק את כל צורכיהם הדתיים, אין צורך לפרוש. בין במברגר והירש התחולל פולמוס הלכתי וציבורי רווי השמצות, שנגע בסוגיות עקרוניות בשאלת היחס לאחדות הקהילתית ולעוברי עבירה. לבסוף, פחות מ-80 משפחות מבין יותר מ-300 שהיו חברות ב"עדת ישורון" אכן התפלגו. גם ביתר גרמניה, רק מעט מבין האורתודוקסים בחרו לנצל את החוק כדי לפרוש מהקהילות המאוחדות ורובם נותרו במסגרתן, תוך השגת הסדרים שאפשרו להם לקיים חיי דת כרצונם. על אף שלפולמוס הירש-במברגר הייתה בפועל רק השפעה מועטה על ההתפתחויות בגרמניה, הוא הטביע חותם מרכזי בשאלת יחסה של האורתודוקסיה לציבור היהודי הרחב ולזרמים יהודיים אחרים בעידן המודרני, והוזכר תדירות כשסוגיות אלו נדונו.
הקמת הקהילה האורתודוקסית
בשנת ה'תר"ח, חתמו אחד עשר אנשים על בקשה לסנט העיר פרנקפורט להקים 'חברה דתית', זאת כדי להקים בית כנסת שיתנהל כפי ההלכה וללא התיקונים שבצעו הליברלים. אולם, על פי החוק בגרמניה הם לא יכלו להקים קהילה נפרדת, ולכן נותרו באופן רשמי חברי הקהילה הכללית ומוסדותיה, ונאלצו לשלם לה מיסים. תוך זמן קצר הגיע מספר חברי הארגון לכשמונים (וביניהם הברון אנשל מאיר רוטשילד, אחד מחמשת בני משפחת רוטשילד המקורית, ומעשירי גרמניה). הם שכרו כמה חדרים, ובהם היו מתפללים. בשנת ה'תרי"א התבקש הרב מיכאל זקש מברלין לבוא ולכהן בראשם, אלא שהוא דחה את ההצעה והקהילה, שהייתה כבר בת כמאה משפחות, נאלצה לחפש מחליף בבהילות. הם פנו לרש"ר הירש, שכיהן אז כרב הראשי של מוראביה. הרב הירש שבמוראביה לא רווה נחת מההתנגדות ליוזמותיו מצד השמרנים ומאידך גם מהתנגדות הגורמים הליברלים, שמח לעזוב את ניקלשבורג ולקבל תפקיד בקהילה החדשה בפרנקפורט, בה תכנן ליישם את חזון "תורה עם דרך ארץ".
חוק הפרישה
כחמש שנים לאחר איחוד גרמניה והקמת האימפריה הגרמנית על ידי אוטו פון ביסמרק, נחקק בשנת 1876 חוק ממשלתי אשר איפשר לאזרחים לפרוש מן הקהילה הדתית הישנה, המרכזית, להקים לעצמם קהילות קטנות או לא להשתייך לקהילה כלל. האינטרס של הממשל היה לפגוע במעמד הכנסייה הקתולית, מולה ניהל אז מלחמת תרבות מרה. לאחר מאמצים מצד הרב הירש החוק הורחב להכיל גם את הקהילות היהודיות. עבור יהדות גרמניה היה זה חוק בעל משמעות רבה, אשר השפיע לטווח רחוק על פניה, שכן הקהילה היהודית לה היו מחויבים להשתייך נשלטה על ידי הרפורמים. בשלב זה החלו הרפורמים לאשר לאורתודוקסים להקים מוסדות תורניים משלהם, לצד המוסדות האנטי-תורניים, על מנת למנוע את פרישתם.
הקמת קהל עדת ישורון
הרב הירש הכריז כי כעת החובה על כל אזרח יהודי להתנתק מקהילת הרפורמים, ובכך לממן רק את עצמם ולא את הרפורמים. כך הוקמה קהילת "קהל עדת ישורון" אשר נוסדה עם כניסת חוק הפרישה, והוציאה עצמה מן הקהילה הכללית בפרנקפורט. קהילה זו ("Israelitische Religionsgesellschaft") מינתה את הרב הירש כמנהיגה, וראתה עצמה כ"קהילה היהודית היחידה האמיתית". בתקנון שלה נקבע כי "יהדות ללא הלכה לאו שמה יהדות וכי קיימת רק קהילה יהודית אחת זו שבה שלטון ההלכה מובטח". הרב הירש דרש מכל יהודי דתי להשתייך אליה, ופסק פסק הלכתי שאוסר להשתייך לקהילת האם הכללית.
לאכזבתו, רוב חברי קהילת קהל עדת ישורון, אשר לפי פסק הדין שפרסם הרב הירש היו אמורים לפרוש מהקהילה הכללית, ובראשם ר' משה מיינץ, לא קבלו את דרישת הרב ונשארו חברים בקהילה הכללית. מעמדו וסמכותו של הרב הירש בקהילתו היו רופפים, מרבית צאצאי המשפחות הוותיקות שבפרנקפורט לא נענו לקריאתו לפרוש מהקהילה וכיבדו יותר את דעתו של ר' משה מיינץ, שהיה כאמור מקור סמכות ויוקרה בעיני רבים בעיר, ומכיוון שרצו בעזרת מימון הקהילה הרפורמית בהחזקת המוסדות התורניים שהיו מאורגנים ועשירים בהרבה, וחפצו להיקבר בבית הקברות שבו נקברו אבותם, כך גם היחס לבית הכנסת הגדול של הקהילה בו התפללו אבות אבותיהם והקשר אליו היה חזק יותר מאשר חיוב הפרישה של הרב הירש. היו רבים שהשתייכו לשתי הקהילות גם יחד.
פניית הקהילה לרב במברגר
בט"ז שבט ה'תרל"ז שלחו כמה מבני הקהילה מכתב לרב במברגר שיחווה דעתו האם מותר על פי דין להישאר חבר בקהילה הכללית, על סמך התקנות החדשות בקהילה הרפורמית שאפשרו חיים יהודיים תקינים. בי"ח שבט ענה להם הרב במברגר שאסור להישאר במסגרת כזאת אפילו בתנאים אלה, ובסוף תשובתו כתב שאם מכתבו יביא לידי שינוי בעמדתם של אותם חברי הקהילה החרדית שלא הצהירו עד כה על פרישתם, הרי שדבר זה יגרום לו "שמחת לב ונפש"
מקבלי התשובה בפרנקפורט החליטו שלא לציית. באותו זמן החליט הוועד הרפורמי להקים מערכת שחיטה משלו, אך שתהיה תחת פיקוח וניהול אדם שיהיה מקובל לאורתודוקסים הלא פורשים.
ביום ה' ניסן הגיע הרב במברגר ע"פ בקשת אנשים ממצדדי הפרישה כדי שישפיע על המתנגדים לה. הרב במברגר נפגש עם אותם שלא פרשו שלא בידיעת הרב הירש, והם החלו להעלות נימוקים להתנגדות לפרישה. הרב במברגר הסכים שבתנאים החדשים כפי שתוארו לפניו - אין חובה לפרוש, אך התנה בכמה תנאים, ובהם – שיינתנו ערבויות על ידי ועד הקהילה הרפורמי לביצוע הבטחותיהם, וכן שגם מכאן ולהבא יהא "אסור ליראים בקהילה הרפורמית לראות בוועד הקהילה ועד קהילה יהודית, ועליהם לכונן ועד קהילה משלהם". עוד באותו ערב, עזב הרב במברגר את פרנקפורט.
למחרת היום הוציאו מצדדי ההישארות הודעה משמו בעיתון מסחרי שאם אכן יובטחו לחלוטין כל זכויותיהם הדתיות של הנשארים בקהילה, אזי - "שוב אין לתאר את הפרישה מהקהילה הרפורמית כמצוה" (בכרוז לא פורטו כל התנאים שהותנו לההישארות).
העימות בין הירש לבמברגר
הוויכוח פרץ החוצה בעוצמה רבה כאשר הרב במברגר הגיב לידיעה שהתפרסמה באחד מעיתוני פרנקפורט. בידיעה זו נטען שהרב הירש ביקש ממנו להיות בורר בסכסוך בקהילתו. הרב במברגר הגיב כי לא הגיעה אליו פניה מהרב הירש אלא מחברי קהילתו, עם זאת, ניצל את הבמה להבהיר את עמדתו ביחס לפרישה, והצהיר שאם יתקיימו תנאיו חובת הפרישה בטלה לדעתו. הכרזה זו גררה אחריה את המכתב הראשון שפרסם הרב הירש כנגדו, שכן הוא הזדעזע למקרא חוות הדעת של הרב במברגר שסותרת את פסק דינו המפורש לבני עדתו. אחרי המכתב הראשון הגיעו עוד שני מכתבים חריפים של שני הרבנים אחד לשני מעל דפי העיתונות, כאשר למכתב השלישי לא הגיב הרב במברגר, וזמן קצר לאחר מכן נפטר הרב במברגר. הוויכוח היה חריף והשאיר אחריו משקעים בשני הצדדים, כמו כן נכנס הוויכוח לשאלת 'חכם שאסר אין חברו רשאי להתיר', על זכותו של הרב במברגר להתיר במקום שהרב הירש אוסר ופוסק את ההלכה לקהילתו.
מכתבים אלה עוררו למעשה את הפולמוס הגדול ופיצלו את הקהילה ל"בעד ונגד". המכתבים היו מלומדים וארוכים והתבססו על מקורות הלכתיים סביב שאלת היחס לרפורמים. מקורות היהדות והספרות ההלכתית מלאים בהתייחסויות עוינת למדי לתנועות שפרשו מהיהדות- מינים, כופרים, אפיקורסים. השאלה- אם, ובאיזו מידה, יש להחיל את פסקי הדין החמורים המתייחסים לקטגוריות הללו על תנועת הרפורמה, הייתה הציר המרכזי עליו נסב הדיון. כמו כן התווספו נושאים כגון מעמדו של "תינוק שנשבה", האיסור לחזק ידי עוברי עבירה, ומידת חילול השם הכרוכה בשיתוף פעולה קהילתי עם הרפורמים. חשוב לציין, שהרב הירש הזכיר שוב ושוב שמעולם לא נלחם ברפורמים, אלא רק ברפורמה, כלומר לא באנשי הרפורמים, אלא בתנועה הרפורמית כי היהדות סובלת חוטאים, אבל לא ארגון שמקדש את החטא. בנוסף, הדיון סבב אודות המצב החברתי של הקהילה שעליה יהיה לשאת בהכרעת הדיון- האם לפרוש או לא, וההשלכות החברתיות והלאומיות הצפויות לכך הרב הירש טען, כי הרב במברגר הוטעה על ידי בני הקהילה שלא רצו לפרוש לגבי מצב הרפורמים.
מעט מהפסקאות הלקוחות ממכתבו השני של הרב הירש לרב במברגר מלמדות על תפיסתו הפילוסופית והאמונית של הרב הירש; מהות הקהילה ועוצמתה הדתית הם יסוד נעלה. ההתגלות האלוהית אינה מטילה את עול המצוות באופן סלקטיבי אלא על כל יחיד ויחיד המרכיב את הציבור. אותו ציבור הוא הקהילה שאם והיא יכולה למלאות את צו השם רק כשהיא נפרדת ובעלת עצמאות משלה, חובתה לעשות כן. הרב הירש כאמור, דחה את תשובת הרב במברגר על כל סעיפיה וחלק עליה מכל וכל. הירש תקף בחזרה על ידי פלפולי הלכה עמוקים והבהרה נוספת של עמדותיו. הרב במברגר כאמור, לא שלח תגובה נוספת, וזמן קצר לאחר מכן נפטר.
לאחר הפולמוס
זו הייתה השעה הקשה ביותר בימיו של הירש כאשר אחד מגדולי הדור חלק עליו בנוגע לקהילתו ובלא לדון עימו. "הוויכוח המר והידוע של הרב הירש עם הרב במברגר מווירצבורג הוא ביטוי לטרגדיה של איש שראה עצמו נבגד בידי מי שהיה לדעתו חייב להיות הראשון לעמוד לצידו במאבקו הציבורי" כך כותב פרופסור יעקב כ"ץ. הרב הירש אכן הצליח בהפצת שיטתו "תורה עם דרך ארץ" אך בצורה מוגבלת, שהתבטאה בעיקר בנאמנות לאורח חיים דתי יחד עם הכרה בהשתנות הדורות ותרבות הסביבה המודרנית, ובפתיחות להשכלה ומדע. את הפן השני של שיטתו- ריכוז נאמניה בעדה אורתודוקסית אחת בלתי תלויה ונפרדת- פן זה לא חדר אז ללבבות. רוב הציבור לא ראה בהכרעות הרבנים בנוגע לפרישה כפסקי דין הלכתיים במלוא מובן המילה, אלא כהלכה "למראית עין" או למעשה רק הדרכה רעיונות-ציבורית. מיעוט קטן יחסית מבני קהילת עדת ישורון הלכו אחרי רבם ולמרבית העדה שימש חוק הפרישה רק כאמצעי לחץ על קהילת האם לבוא לקראתם ולהתפשר עמם.
ההיסטוריון מרדכי ברויאר (נינו של הרב הירש) מציין כי להירש לא הייתה משנה מסודרת – "הירש מעולם לא גיבש את מחשבותיו לכדי מסכת של הגות שיטתית", וכ"ץ כינה אותו "המימין והמשמאיל" על היותו מחזיק בשתי שיטות שלפעמים סותרות זו את זו (נכדו, יצחק ברויאר, היה רב הוגה דעות שחיבר ספרי אמונה והשקפה, ובהם הציג את מה שהגדיר כהשקפת סבו; למעשה פירשה־מחדש באופן רדיקלי, בהתאם לדעותיו). לרב הירש הזדמן מקרה דומה והפוך ב-1880 בו פנו אליו מקהילת העדיעס שבהונגריה ושאלו אותו בעניין חיוב הפרישה מהקהילה. רבה של העדיעס הסביר כי לדעתו, פרישה הייתה מחויבת רק במקרה שהקהילה הראשית לא התחייבה לשמור בעצמה על השולחן ערוך, אך בעירו היא דווקא עשתה כן. הירש כתב להם תשובה בה יצא נגד המהר"ם שיק שפסק שקהילות הסטטוס קוו אנטה עוברות בכל מקרה, ללא קשר להתנהלותן הדתית, על איסור "לא תעמוד על דם רעך" בסירובן להסתפח לוועד הקהילות האורתודוקסי. אך לאחר שליחת תשובתו ביקש הירש לגנוז את המכתב ולא לפרסמו ברבים, שכן לא רצה לפגוע בכבודו של מהר"ם שיק.
הרב הירש והרב במברגר פעלו רבות זה לצד זה; במברגר פרסם ממאמריו ב"ישורון" (כתב העת של הירש), ביקש את הסכמתו של הירש לספרו "אמירה לבית יעקוב", השניים החליפו שו"תים בענייני הלכה, ובענייני ארץ ישראל הרב הירש והרב במברגר חתמו על כרוז להקמת בי"ח בירושלים והעבירו יחדיו כספים עבורו. לאחר הפולמוס השניים התרחקו והפולמוס העיב על יחסיהם וקשרי עבודתם. שנתיים לאחר הפרשה הזו נפטר הרב במברגר בגיל 71. הירש סירב להגיע ללוויה.
תגובות נוספות
הרב עזריאל הילדסהיימר רבה האורתודוקסי של ברלין, היה בעל דעה מוסמך לכל בגרמניה וחברם של הרב הירש והרב במברגר. מתבקש היה כי אישיות כזו תיקח חלק בדיון כה משמעותי ומסעיר שכזה, העלול להשפיע גם על קהילתו. הרב הירש ציפה לתמיכתו הערכית והמוסרית של הרב הילדסהיימר שהיה שותף פעיל עם הרב הירש במאבק על אישור חוק הפרישה מול הממשל הגרמני. בתשובתו לרב הירש לאחר שזה שלח לו את החוברת הראשונה של הרב במברגר כתב הרב הילדסהיימר לרב הירש כי הוא מסכים עם עמדתו וצר לו על עוגמת הנפש שגרמה לו התערבותו של הרב מווירצבורג. עם קבלת החוברת השנייה הביע הרב הילדסהיימר התפעלות מהעומק ההלכתי אותו פרש הרב הירש בנושאים המדוברים, אך העיר כי הירידה לפסים אישיים עלולה להעמיק את הפער הכואב בין הצדדים. עוד ביקש הרב הילדסהיימר כי הרב הירש ידון את הרב במברגר לכף זכות. ממכתב לגורם שלישי בין הופעת שתי החוברות של הרב הירש אנו למדים כי השאלה אם להתערב בפולמוס העסיקה אותו והעמידה בפניו דילמה קשה. הוא כותב כי הוא שרוי במבוכה עצומה מאז פרוץ המחלוקת בפרנקפורט. מן הצד הענייני הוא תומך ברב הירש וחובתו לצאת להגנתו, אך הוא לא חופשי לפעול לפי דעתו בלבד שכן הוא מנהל סמינרים לרבנים ומפעלים ציבוריים רבים בברלין, שקיומם תלוי בתמיכה ציבורית רחבה, ואין הוא רוצה לפגוע בהם בשל התערבותו בדיון. עוד מציין הרב הילדסהיימר כי הוא התייעץ בנושא עם ד"ר אברהם ברלינר, הרב דוד צבי הופמן וד"ר יעקב ברט, ואלה סברו כמוהו שעדיפה השתיקה. פחדם ושתיקתם של ראשי האורתודוקסיה בברלין מובנים לאור העובדה שהעיר הייתה אז מבצר הליברלים ובה מנהיגי ציבור חזקים ומשפיעים. נראה כי הרב הילדסהיימר חשש להמשך תמיכת הקהילה הכללית במפעליו ומוסדותיו אם יתמוך ברב הירש. אישיות נוספת שהגיבה לפולמוס הייתה הרב משה שיק, המהר"ם שיק - גדול רבני הונגריה, אשר כתב לרב במברגר נגד הוראת ההיתר שלו, ומצד שני גם מצא פגמים בשיטת הרב הירש.
השפעת הפולמוס באורתודוקסיה הגרמנית
הסכסוך בין הרב הירש לרב במברגר עיצב ונגע ליחסה של האורתודוקסיה בגרמניה לחוק הפרישה. חבריה, שמנו לפי הערכות בין 15% ל-20% מכלל היהודים, נצרכו לבחור אם להיענות לתביעת הפרישה של הרש"ר הירש. בניגוד להונגריה, בה אירע פילוג קהילות עצום שבע שנים קודם, הייתה האורתודוקסיה הגרמנית מועטה וחלשה והקהילות הישנות היו לרוב מגובשות וסמוכות על מסורת ארוכה וקשרי משפחה. לוויכוח ההלכתי בין שני הרבנים היה משקל קטן לעומת הנסיבות הפרקטיות האלו; כפי שכתב מתיאס מורגנשטרן . רק מיעוט קטן הלך בדרך הפרישה. בין מלחמות העולם לא היו אלא שמונה עדות אורתודוקסיות נבדלות בעלות משקל – בברלין (עדת ישראל), קלן, קניגסברג, מיינץ, מינכן (אוהל יעקב), נירנברג, קרלסרוהה ופרנקפורט דמיין הבכורה (עדת ישורון) – לצד מספר קטנות מאוד. יתר השמרנים נותרו כמיעוטים בקהילות המאוחדות תוך שהם מגיעים להסדרים שונים עם עמיתיהם הליברלים, בתחום הדת ובתחום המנהלי הכללי. כך, לדוגמה, הקהילה הכללית בברלין תפעלה תשעה בתי-כנסת ליברליים ושבעה אורתודוקסיים.
הפורשים טענו לכך שהמסרבים לשמוע בקולם מפגינים צביעות, מסכנים את חינוך הנוער שלהם, מעניקים לגיטימציה הן לרבנות הרפורמית והן לקהל הגדול האדיש דתית והמתבולל וייסחפו בסופו של דבר אחרי היתר בעדותיהם; כנגדם ענו הנשארים שמלבד זאת שקיום קהילה עצמאית היה בלתי-אפשרי כלכלית ושנמנעו מלהפקיר את כלל ישראל, עמדתם אפשרה להם השפעה חזקה על התנהלות הרוב בעוד שהמתפלגים היו מעטים וחסרי כל כח. הפולמוס בין המחנות לא חדל עד חורבן יהדות גרמניה: ב-1924 עוד ניהלו הרב יצחק אונא והרב יצחק ברויאר, צאצאיהם של שני הצדדים המקוריים, ויכוח פומבי קשה מעל דפי העיתונות בשמן של "האורתודוקסיה הקהילתית" (Gemeindeortodoxie) וה"אורתודוקסיה המתפלגת" (Austrittorthodoxie), כפי שנודעו שני המחנות. השאלה הגיעה גם לדיוני ההקמה של אגודת ישראל, שהכריעה ב-1923 נגד הצעתו של הרב ברויאר ובחרה באסטרטגיה של "נהרא נהרא ופשטיה", מבלי לחייב חברים בה בהשתייכות לקהילה נבדלת.
הדרך האמצעית
רבי חיים עוזר גרודזנסקי מווילנה, גדול הדור וממנהיגיה הבולטים של יהדות אירופה החרדית, נדרש לסוגיה זו במכתב שכתב כתשובה לשאלתו של  יהודי מגרמניה, שהתעוררה עקב התארגנות הרפורמים והכרזתם על ניסוח מערכת כללי התנהגות מחודשים, על פי שיטתם, ליהודי בן התקופה. כתוצאה מכך התחולל שוב פולמוס חריף ביהדות גרמניה, והשואל, שחיפש תשובה מאחד מרבני הדור הידועים ומפורסמים בגדלותם וסמכותם התורנית, שלח את ספיקותיו אל רבי חיים עוזר. בתשובתו מסביר רבי חיים עוזר ששאלה זו אינה שאלה הלכתית רגילה שניתן להכריעה על פי מקורות מפורשים ודמוי מילתא למילתא מדיונים קודמים בהלכה, אלא זו שאלה של השקפה התלויה בסברא עמוקה רחבה ומאירה, וכן היא תלויה בתנאי המקום והזמן, והדבר משתנה מקהילה לקהילה ומסור להכרעת הרב המקומי. ומוסיף שזו הסיבה שהרבנים הירש ובמברגר לא הניחו שאלה כללית ומהותית זו על שולחנם של גדולי הדור המפורסמים, משום שלא שייך כלל להכריע באופן גורף בשאלה כזו. עם זאת מעלה רבי חיים עוזר שיקולים לכאן ולכאן.
רבי משה פרידמן, האדמו"ר מבויאן כתב בספרו 'דעת משה', הובא בשיחות הרב צבי יהודה, עם ישראל, עמ' 139: מה שעשו בארץ הגר (פירוד הקהילות) בימי הגה"ק בעל כתב סופר ז"ל, הלא לא כל הזמנים והמקומות שווים ואין ללמוד מזה למקומות אחרים, וגם אז הרבה רבותינו הקדושים... לא נחה רוחם בזה".
יצוין שגם הראי"ה קוק, עם התנגדותו העקרונית להפרדה, כתב: "ומפורש אני אומר שאין אני מדבר כלל על דבר ההנהגה המעשית אך להתנהג בפועל בסדרי הקהילות, שזהו דבר שצריך להימסר לחכמים הקרובים לגדולי המדינה וכל גדול וגאון בעדתו שישקלו במשקל צדק באיזה אופן יכון יותר דרך ה' לטובת הכלל ולטובת התורה והיהדות האמיתית בישראל..."
המתנגדים לפרישה
ובנו של הרב ראי"ה קוק, הרב צבי יהודה הכהן קוק אמר: "...היו אז צרות גדולות עם הרפורמים והמשכילים, והוא [רש"ר הירש] רצה להציל את היהדות הנאמנה. אז הוא פסק - זאת העצה - קהילות נפרדות! אבל זה היה דבר חדש שלא היה כדוגמתו בעם ישראל - קהילות מיוחדות לאורתודוקסים. תמיד היו בעם ישראל צדיקים ורשעים, אבל לסדר צורה ארגונית-ציבורית נפרדת, לחתוך את היהדות - זה לא היה מעולם! ..." ושיחות אחרות אמר הרצי"ה שגם בעל 'ערוך לנר' התנגד להפרדת הקהילות של הרב הירש, ושגם ה'חתם סופר' לא תמך בה, אלא דווקא בימי בנו ה'כתב סופר' קמה בפרשבורג קהילה אורתודוקסית נפרדת.
ח'אלדה ג'ראר
קורות חיים
נולדה בשכם ומתגוררת באל-בירה. סיימה תואר שני בזכויות האדם ודמוקרטיה באוניברסיטת ביר זית. בשנת 1985 נישאה לרסאן ג'ראר, אותו הכירה בזמן הלימודים, ולזוג שתי בנות.
במרץ 2006 נבחרה למועצה המחוקקת הפלסטינית כנציגת החזית העממית לשחרור פלסטין, לאחר מעצרו של מזכ"ל הארגון, אחמד סעדאת.
בשנת 2010 סבלה מתסמונת מחלקת תיירים, וביקשה טיפול רפואי בעמאן. השב"כ קבע כי היא מהווה איום ביטחוני ומנע ממנה לצאת. לבסוף טופלה בכל זאת בעמאן, לאחר התערבותה של לואיזה מורגנטיני, נציגת איטליה בפרלמנט האירופי.
מאסר בישראל
ב-2 באפריל 2015 נעצרה על ידי כוחות צה"ל והועברה למעצר מנהלי בכלא השרון. ב-15 באפריל הוגש נגדה כתב אישום. היא הואשמה בחברות בחזית העממית ובהסתה לחטיפת חיילים, ונעצרה עד תום ההליכים. בדצמבר נגזרו עליה, לאחר שהודתה בהסדר טיעון, 15 חודשי מאסר וקנס של 10,000 ש"ח. ב-3 ביוני 2016, לאחר 14 חודשים מעצר, שוחררה מהכלא הישראלי. ביציאה קיבל את פניה איימן עודה, יושב ראש הרשימה המשותפת, שהגדיר אותה "לוחמת חופש אמיצה" ואמר שנכלאה מתוך הניסיון להשתיק את מאבקה נגד הכיבוש.
ב-2 ביולי 2017 נעצרה שוב במעצר מנהלי, בשל מעורבות בקידום פעילות טרור במסגרת החזית העממית. היא ריצתה את המאסר בבית הסוהר דמון. מעצרה המנהלי הוארך ארבע פעמים, עד שהשתחררה ב-28 בפברואר 2019.
נשפון גדול
נשפון גדול (שם מדעי: Myotis myotis) הוא מין של עטלף במשפחת נשפוניים.
מאפיינים
נשפון גדול הוא עטלף חרקים החי באגן הים התיכון, דרום ומרכז אירופה ומערב אסיה, כולל ישראל. נשפון גדול נמצא גם בארץ ישראל אך נתון בה בסכנת הכחדה חמורה, ומספר הפרטים נאמד בעשרות בלבד. בישראל הנשפון הגדול נמצא רק באזור הצפון, בעיקר בחרמון, אצבע הגליל והגליל העליון.
נשפון גדול הוא עטלף חרקים גדול יחסית עם אוזניים בינוניות ושיניים חדות. אורך גופו 8 ס"מ ללא הזנב ו-13.5 ס"מ עם הזנב, מוטת כנפיו 40 ס"מ (אורך אמה: 74-64 מ"מ) ומשקלו הוא 36-30 גרם. הוא עטלף החרקים הגדול מבני הסוג נשפון בישראל ואחד הגדולים באירופה. צבע פרוות גופו בגב הוא חום בהיר וצבע הגחון לבן. כמו רוב עטלפי החרקים הוא משתמש באיכון הד על מנת לנווט במרחב, אך לפי מחקר שנעשה ב-2006 הוא שונה מרוב עטלפי החרקים בכך שהוא לא משתמש באיכון הד כדי לאתר את טרפו אלא מעדיף להאזין לקולות שמשמיע הטרף (למשל הרעש שצעדיו על הקרקע עושים). הוא מפיק גלי קול בטווח תדירויות של 22 עד 86 קילוהרץ, כאשר הגל האנרגטי ביותר הוא בעל תדירות 37 קילוהרץ, משך כל פעימת קול הוא כ-6 מילישניות בממוצע. הטרף שלו כולל בעיקר פרוקי-רגליים עם דגש על חרקים גדולים (כגון חיפושיות וצרצרים), אותם הוא צד הן באוויר והן על צמחים ועל הקרקע.
הנשפון הגדול חי בלהקות ולן במערות. הוא פעיל בעיקר בלילה ולן ביום. בסוף הקיץ תופסים הזכרים נחלות ובתחילת הסתיו מזדווגים עם הנקבות שבאות לנחלותיהם. ההריון אורך 60–70 יום, ובמהלכו נודדות הנקבות אל מושבות רבייה והזכרים לנים בנפרד.
בעבר היה הנשפון הגדול נפוץ בצפון ישראל אך נפגע קשות כאשר מערות עטלפים רבים הודברו בגז רעיל בשנות ה-60 של המאה ה-20. מאז אוכלוסייתו נמצאת בסכנת הכחדה חמורה ומונה רק עשרות פרטים. מחוץ לישראל המין ככלל נפוץ ולא נתון בסכנה.
שמשו-אילונה
שמשו-אילונה היה המלך השביעי בשושלת הראשונה של בבל שהייתה ממוצא אמורי. הוא היה בנו ויורשו של המלך חמורבי מאם לא ידועה. הוא מלך בין השנים 1750–1712 לפנה"ס לפי הכרונולוגיה התיכונה או בין השנים 1686–1648 לפנה"ס לפי הכרונולוגיה הנמוכה. תקופת שלטונו התאפיינה בהתקוממויות אלימות של ערים באזורים שנכבשו על ידי אביו שהביאו לנטישה של כמה ערים חשובות (בעיקר בשומר – דרום מסופוטמיה).
הרקע הגאופוליטי לתקופת שלטונו
בעת עלייתו של חמורבי לשלטון בעיר בבל, הוא שלט באזור קטן סביב העיר עצמה. בדרום מסופוטמיה התקיימו לצד בבל ערי מדינה עם שליטים חזקים, למשל רים-סין הראשון שליט לרסה. בתקופת שלטונו הצליח חמורבי לכבוש מדרום לבבל את ערי שומר, ומצפון את ממלכת אשנונה, אשור ומארי והפך לשליטה של כל מסופוטמיה. בנוסף, הוא הצליח להחליש את כוחם של עילם והגותים ששכנו ממזרח למסופוטמיה. המדינות נחלשו אבל לא נהרסו. חמורבי לא הספיק בחייו לשלבן כחלק בלתי נפרד מהאימפריה שהקים.
מספר שנים לאחר מותו החלו מדינות אלה למרוד בשלטונה של בבל. המשימה לטפל בכל הערים המורדות נפלה בחלקו של שמשו-אילונה. הוא יצא למסעות מלחמה רבים, וזכה פעמים רבות לניצחונות, אבל הוא לא הצליח לעצור את תהליך ההתנתקות של הערים השונות מתחום שלטונה של בבל. הוא הצליח לשמור את גרעין הממלכה בשלטונה של בבל ללא פגע, ובכך שמר על מקומה החשוב בהיסטוריה.
פיצולה של האימפריה
בשנה ה-9 לשלטונו של שמשו-אילונה, פרץ מרד כנגדו בלרסה, מוביל המרד היה אדם בשם רים-סין ( שהחוקרים קוראים לו רים-סין השני כשהם מניחים שהו היה אחיינו של רים-סין הראשון, שהיה מלך לרסה ויריבו של חמורבי). המרד התפשט ל-26 ערים נוספות, ביניהן ארך, אור, איסין וקיסורה (Kisurra) בדרום מסופוטמיה ואשנונה מצפונה.
שמשו-אילונה הצליח להתגבר על המרד נגדו, בתוך שנה הצליח לחסל את המרד בצפון. לוני (Iluni) מלך אשנונה הועבר לבבל, שם הוצא להורג בחנק. במשך 4 השנים שלאחר מכן התנהל המאבק כנגד קואליציית הערים בדרום, כשקרבות נעים בין אזורי בבל שומר ועילם. במאבקו התקיף שמשו-אילונה את אור והפיל את חומותיה ובזז את העיר. לאחר מכן עשה זאת גם לארך ואיסין. בסופו של דבר הוא כבש גם את העיר לרסה ורים-סין השני נהרג, ובכך הסתיים המרד.
מספר שנים לאחר מכן פרץ מרד נוסף שהוביל לום-מה-אילי (Ilum-ma-ili), שטען שהוא היורש של המלך האחרון של איסין. מרד זה התפשט לכל אזור ערי שומר בדרום. שמשו-אילונה הוביל את צבאו לדרום ובקרב שהתקיים ביניהם התוצאות לא היו חד משמעיות לאף צד. לאחר קרב נוסף ביניהם, לום-מה-אילי הקים באזור דרום שומר שושלת חדשה שנקראת "שושלת ארץ הים", ששלטה באזור דרום מסופוטמיה כ-300 שנים. לאחר קרב זה שמשו-אילונה עבר לשיטת מגננה. בשנה ה-18 למלכותו הוא הקים באזור שסביב העיר ניפור שישה מבצרים במטרה לשמור עליה תחת שליטת בבל, אבל בסופו של דבר העיר עברה לשליטת לום-מה-אילי.
בשנה ה-20 לשלטון שמשו-אילונה, פרץ מרד נוסף באשנונה, שלא השלימה עם שליטתה של בבל עליה. שמשו אילונה יצא עם צבאו לדכא את המרד ובמסגרת מאבקו הקים גם מבצר בשם דור-שמשואילונה, כדי למנוע מרד נוסף. נראה שבניית המבצר סייעה להשקיט את רוחות המרד. לאחר מכן מתועד במסמכים שהוא תיקן את התשתיות בעיר והקים מחדש את תעלות המים.
המאבקים והמרידות השונות נוצלו על ידי אשור ועילם לנסות להשתחרר מתחת עולה של בבל. כותורנחונתא הראשון (Kuturnahunte I ) מלך עילם, ניצל את ההזדמנות ותקף את העיר ארך שהייתה חסרת חומות בעקבות הריסתם על ידי שמשו-אילונה במרד הראשון. הם שדדו את פסלה של האלה איננה. פסל זה הוחזר לעיר על ידי אשורבניפל מלך אשור 1,100 שנים לאחר מכן.
באשור, המשנה של העוצר שהיה ממוצא אשורי בשם פוזור-סין הדיח את המלך הוסל אסינום (Asinum), שהיה ידידו של חמורבי. בעקבות כך השתלט אשור-דוגול (Ashur-dugul) (שהיה גם הוא ממוצא אשורי) על אשור והתפתחה מלחמת אזרחים. שמשו-אילונה לא התערב בנעשה באשור. לאחר תקופה של מאבקים השתלט על אשור מלך בשם אדסי (Adasi), שייצב את השלטון, ייסד שושלת חדשה באשור וסילק כל השפעה אמורית בבלית מאשור.
בסופן של המרידות, נשאר שמשו-אילונה עם ממלכה שהייתה קצת יותר גדולה מהממלכה איתה החל אביו את שלטונו על בבל. בשליטת בבל נשאר גם אזור מעלה הפרת צפונה עד הריסות העיר מארי, שנהרסה על ידי חמורבי. המצב לגבי אשנונה לא ברור מתוך המקורות ההיסטוריים. ייתכן שנשארה בשליטת בבל, ואף אם השתחררה משלטון בבל, השפעתה הפוליטית על האזור הסתיימה.
הירידה באוכלוסייה בשומר
בתקופת מלכותו של שמשו-אילונה מזוהה ירידה כללית בהיקף ההתיישבות והאוכלוסייה בשומר. על פי הממצאים הארכאולוגיים, לא נמצאו רשומות כתובות בערים ארך ואור החל משנת שלטונו ה-10 של שמשו-אילונה. גם התיעוד מהעיר לרסה נפסק בערך בתקופה זאת. הכהנים המשיכו לתעד את המאורעות, אבל מערים צפוניות יותר. התיעוד בעיר ניפור נמשך עד השנה ה-29 לשלטון שמשו-אילונה. הממצאים הארכאולוגיים בשטח מצביעים גם הם על נטישה גדולה או מוחלטת של הערים לתקופה של מאות שנים עד התקופה הכשית בבבל, שתחילתה במאה ה-16 לפנה"ס.
החוקרים משערים שלמסעות הקרב של שמשו-אילונה על ערי הדרום וההרס שזרע בהם הייתה כנראה השפעה על תהליך זה. יחד עם זאת, השערתם היא שהיו לכך גם גורמים כלכליים וחברתיים. גם חמורבי וגם רים-סין הראשון מלרסה הנהיגו בערים בדרום שינויים סביבתיים וכלכליים גדולים שכנראה השפיעו על המצב. עליית בבל השפיעה גם על התרבות השומרית, כשהדומיננטיות עברה לשפה האכדית לצורכי כתיבה ושלטון. חיזוק לטענה זו היה מצב בערים הצפוניות: מצד אחד, גם נגדן ניהל שמשו-אילונה מסעות מלחמה. מצד שני, הערים בצפון המשיכו לשגשג בתקופתו.
מסעות מלחמה נוספים
תקופתו של שמשו-אילונה מתאפיינת גם בפלישות של שבט נוודים ועמים נוספים. הוא נאלץ לצאת למסעות מלחמה כדי להסיר את האיום שנשקף מהם. בבל סבלה בתקופה זו מפלישה נמשכת של שבטי הסותו, ששימשו גם כעבדים בבל. שמשו-אילונה חוקק חוק שאסר על תושבי בבל לרכוש עבדים מערים מסוימות. בשנה ה-9 למלכותו הוא נאבק בפלישה של שבטי הכשים, זה האזכור הראשון שלם המופיע במקורות.
בשנה ה-24 למלכותו הוא תקף והרס את העיר אפום (Apum), ששכנה בעמק נהר החבור, והרג את מלכה יכון-אשה (Yakun-asha). שנה לאחר מכן תקף כנראה גם את העיר תרקה, ששכנה מצפון למארי. בשנה ה-28 למלכותו הוא תקף שני מלכים מצד מערב. לא ידוע מהמקורות היכן מלכו, רק שמותיהם מוזכרים. פלישה נוספת שהדף הייתה פלישה אמורית בשנה ה-35 למלכותו.
פעילות בנייה
במסגרת פעילות הבנייה שלו הוא שיקם את החומות של מספר ערים, ביניהן כיש, סיפר וניפור ובנה אותן מחדש. בנוסף, כמו אביו, חיזק את הפולחן לאל מרדוך. הוא כנראה שיקם את מקדש אבבר (Ebabbar) לאל שמש. הוא שיקם את הזיגוראת בעיר סיפר והזיגוראת לאלים זבאבה (Zababa) ואישתר בכיש.
קדם-זנבאים
הקְדַם-זַנְבָאִים (שם מדעי: Protura) הם סדרה של שש-רגלים שנחשבו בעבר כחרקים, ולעיתים מתייחסים אליהם כמחלקה בפני עצמה. הם שוכני אדמה ובשל גודלם הזעיר (אורך קטן מ־2 מילימטרים) האדם לא הבחין בהם עד המאה העשרים.
ישנן עדויות מצביעות על כך שהקדם-זנבאים הם הבסיס הפֿילוגנטי לכל השש-רגלים, אם כי לא כל החוקרים מסכימים לסיווגם כשש-רגלים, דבר המערער את המונופילטיות של השש-רגלים. באופן ייחודי בין השש-רגלים, ההתפתחות של הבוגר הקדם-זנבאי היא אנאמורפית, כלומר מתווספים לו פרקי בטן בזמן הנשילה.
בסדרה קרוב ל-800 מינים, השייכים לשבע משפחות. כמעט 300 מהמינים נכללים בסוג יחיד, Eosentomon.
מורפולוגיה
הגוף מוארך וגלילי, עם קצה בתר-אנאלי. גפי הפה סגורים בתוך קפסולת הראש וכוללים לוחיות לסת עליונות ולוחיות לסת אמצעיות. בקצה הבטן אין גנובתנים, ומכאן שם הסדרה, "קדם-" במשמעות פרימיטיבי. שלושת מקטעי הבטן הראשונים נושאים תוספות דמויות גפיים המכונות "סטיילי". איברי המין פנימיים ופתחם הוא בין המקטע האחד עשר למקטע האחורי ביותר של המבוגר. אצל משפחות ה-Eosentomidae יש פתחי נשימה ומערכת טרכיאות, בעוד חברי ה-Acerentomoidea חסרים מבנים אלה ונושמים באמצעות דיפוזיה.
אקולוגיה
הקדם-זנבאים חיים בעיקר בקרקעות, בטחבים ובפסולת צמחית של יערות לחיםֿ שאינם חומציים מדי. הם גם נמצאים מתחת לסלעים או מתחת לקליפות עצים, וכן במאורות בעלי חיים. בדרך כלל הם ימצאו בעומק לא גדול מעשרה סנטימטרים אך לעיתים אפשר למצאם בעומק של עד 25 סנטימטרים. אף על פי שהם נחשבו לנדירים, זו ככל הנראה טעות הנובעת מגודלם הקטן: נמדדו צפיפויות של מעל 90,000 פרטים למ"ר.
הדיאטה של חברי הסדרה עדיין לא נחקרה דיה, אך בתרביות אצל חוקרים הם ניזונים מפטריות אקריותיות, אקריות מתות ואבקת פטריות. בטבע הם כפי הנראה ניזונים מחומר צמחי נרקב ומפטריות. על פי אברי הפה דמויי החרט משערים כי הם ניזונים מנוזלים, עם עדות לכך שמינים מסוימים מוצצים את התכולה של קורים פטרייתיים.
לקדם-זנבאים החיים בקרבת פני האדמה יש בדרך כלל דור אחד בשנה ויש להם רגליים ארוכות יחסית, בעוד שלאלה שחיים עמוק יותר יש רגליים קצרות יותר ומחזור רבייה ארוך יותר, אם כי כמה מינים נודדים בין שכבות עמוקות יותר בחורף ושכבות רדודות יותר בקיץ.
התפתחות
לנימפה תשעה פרקי בטן, אך המספר גדל בנשילות עד ל-12 הפרקים של הבוגר. ייתכנו נשילות נוספות, אך ללא הוספת פרקים. לא ידוע אם המבוגרים ממשיכים להתנשל במהלך חייהם. ביצים נצפו רק במינים מעטים, ולאחר הבקיעה יש חמישה שלבים התפתחותיים: לקדם-הנימפה הבוקע מהביצה יש איברי פה מפותחים חלקית וכאמור 9 פלחי בטן; הוא מתפתח לנימפה הראשונה אשר לה איברי פה מפותחים לחלוטין; לנימפה השנייה יש עשרה פלחי בטן; לבוגר הצעיר 12 קטעי בטן ואחריהם בא שלב הבוגר. בני משפחת ה-Acerentomidae נבדלים בשלב נוסף בין הבוגר הצעיר לבוגר, אשר לו איברי מין מפותחים חלקית.
היסטוריה
קדם-זנבאים התגלו לראשונה בראשית המאה העשרים, כאשר פיליפו סילבסטרי ואנטוניו ברלז גילו את בעלי החיים באופן עצמאי. המין הראשון שתואר היה Acerentomon doderoi, אותו פרסם סילבסטרי בשנת 1907, על בסיס ממצאים סמוך לסירקיוז.
השפעה על בני אדם
קדם-זנבאים מסייעים בפירוק פסולת אורגנית וֿבמחזור חומרים מזינים אורגניים אל האדמה. לפיכך הם ממלאים תפקיד ביצירת קרקעות ובהרכבם, שיכול להיות חיוני בשיקום של קרקעות.
ברונסון ריד
ג'רמיין היילי (באנגלית: Jermaine Haley; נולד ב-25 באוגוסט 1988) הידוע יותר בשם הבמה שלו, ברונסון ריד הוא מתאבק אוסטרלי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית הדגל Raw. בנוסף, הוא הופיע בארגון ההיאבקות Pro Wrestling Noah, כחלק מקבוצת The Mighty Don't Kneel.
קריירה מוקדמת (2007–2018)
היילי שערך את הבכורה שלו כמתאבק בשנת 2007 תחת שמות הבמה J-רוק וג'ונה רוק, התאבק במשך 12 שנים בארגוני ההיאבקות האוסטרליים. בזמן שהותו באוסטרליה, הוא זכה במספר אליפויות. הוא שלוש פעמים אלוף הלאום האוסטרלי של WR, פעם אחת האלוף במשקל כבד של PPW, פעם אחת האלוף במשקל כבד של PWA, פעם אחת האלוף במשקל כבד של MCW בנוסף לזכיות באליפויות יחידים אחרות. כמו כן, הוא נחל הצלחה גם בקריירת הזוגות, כשזכה יחד עם הארטלי ג'קסון באליפות הזוגות של MCW ובאליפות מלטדאון זוגות של WR, ויחד עם מרקיוס פיט הוא זכה באליפות הזוגות של EPW.
בנוסף להופעותיו בארגוני ההיאבקות המקומיים, הוא התאבק בארגון ההיאבקות היפני Pro Wrestling NOAH, ארגוני ההיאבקות הבריטיים Revolution Pro Wrestling (RevPro) ו-Progress Wrestling, ארגון ההיאבקות הגרמני Westside Xtreme Wrestling וארגון ההיאבקות האמריקאי Pro Wrestling Guerrilla (PWG).
WWE (2019–2021)
בינואר 2019, החתמתו של היילי בארגון ה-WWE אושר ביחד עם 11 מגויסים שונים אשר נשלחו כולם למתחם הפיתוח של NXT. ב-9 במרץ, הוא ערך את קרב הבכורה שלו במופע ישיר של NXT שאינו שודר בטלוויזיה, כשהתחרה תחת שמו האמיתי והפסיד לרידיק מוס. בחודש יוני, שם הבמה שלו שונה לברונסון ריד. ב-17 ביולי בפרק של התוכנית NXT, ריד רשם את קרב הבכורה הטלוויזיוני שלו, כשנטל חלק בטורניר הפריצה של NXT, שבו הוא ניצח את דקסטר לומיס בסיבוב הראשון, אך הודח מהטורניר על ידי קמרון גריימס בשלב רבע הגמר. ב-21 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT, ריד נוצח על ידי חברו לקבוצת TMDK לשעבר, שיין ת'ורן. ב-5 בפברואר 2020 בפרק של התוכנית NXT, הוא הותקף מאחורי הקלעים על ידי קבוצת The Undisputed Era לאחר שניסה להיחלץ לעזרתו של קושידה. שבוע לאחר מכן, הוא איתגר את רודריק סטרונג לקרב, שבו ריד הפסיד. ב-3 ביוני בפרק של התוכנית NXT, ריד נוצח על ידי קמרון גריימס. לאחר הקרב, הוא הותקף על ידי קאריון קרוס. ב-17 ביוני בפרק של התוכנית NXT, ריד ניצח את ליאון ראף ולאחר מכן איתגר את קרוס לקרב נגדו בשבוע לאחר מכן. בקרב זה ביניהם, ריד הפסיד לקרוס.
ב-22 ביולי בפרק של התוכנית NXT, ריד ניצח את ג'וני גרגאנו ורודריק סטרונג בקרב משולש אשר קבע את זהות המעפיל הראשון לקרב הסולם על אליפות צפון אמריקה של NXT באירוע NXT TakeOver XXX. ב-5 וב-12 באוגוסט, ריד גבר על שיין ת'ורן ודמיאן פריסט, בהתאמה. באירוע NXT TakeOver XXX, שנערך ב-22 באוגוסט, ריד התמודד מול קמרון גריימס, דמיאן פריסט, ג'וני גרגאנו וולווטין דרים בקרב סולם מחומש על אליפות צפון אמריקה הפנויה של NXT, שבסופו פריסט ניצח. בספיישל NXT Super Tuesday, שנערך ב-1 בספטמבר, ריד הפסיד לטימותי טאצ'ר כתוצאה מהכנעה לאחר הסחת דעת מצידו של אוסטין ת'יאורי. שבוע לאחר מכן בספיישל NXT Super Tuesday II, ריד גבר על אותו ת'יאורי. ב-23 בספטמבר, ריד השתתף בקרב גונטלט הדחות אשר קבע את זהות הטוען לכתר לאליפות ה-NXT, שיתמודד מול פין באלור באירוע NXT TakeOver 31. לעומת זאת, בקרב עצמו הוא הודח על ידי המנצח בקרב, קייל אוריילי. ב-30 בדצמבר, ריד גבר על אייזיאה "סוורב" סקוט. ב-20 בינואר 2021, ריד רשם ניצחון על טיילר ראסט. שבוע לאחר מכן, ריד השיג ניצחון נוסף על סקוט. ב-3 במרץ, ריד הפסיד לקמרון גריימס בשל התערבות של אל. איי. נייט. שלושה שבועות לאחר מכן, ריד ניצח את נייט בקרב יחידים אשר התקיים ביניהם. ב-27 באפריל, ריד ניצח את אוסטין ת'יאורי. ב-18 במאי, ריד ניצח את ג'וני גרגאנו בקרב כלוב וזכה באליפות צפון אמריקה של NXT. באירוע NXT TakeOver: In Your House, שנערך ב-13 ביוני, ריד ו-MSK (נאש קרטר ווס לי) הגנו בהצלחה על חגורות האליפות שלהם (צפון אמריקה וזוגות) מול לגאדו דל פנטסמה (סנטוס אסקובר, חואקין ויילד וראול מנדוזה) בקרב שלושה נגד שלושה המנצחים זוכים בהכל. ב-29 ביוני, ריד הפסיד את חגורת האליפות לאייזיאה "סוורב" סקוט לאחר הפרעות של קבוצת Hit Row (שבה סקוט משמש כמנהיג), הפסד שקטע תקופת כהונה של 42 ימים מצידו של ריד. ב-27 ביולי, ריד הפסיד לאדם קול במסגרת הקרב המרכזי של התוכנית; קרב שמאוחר יותר התברר כקרב האחרון של ריד ב-WWE. ב-6 באוגוסט, ריד שוחרר מחוזהו בארגון.
נערה עובדת
נערה עובדת (במקור: Working Girl) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 1988, אשר נכתב על ידי קווין וייד בבימויו של מייק ניקולס ובכיכובם של מלאני גריפית', האריסון פורד, סיגורני ויבר, אלק בולדווין וג'ואן קיוזאק.
הסרט כולל סיקוונס פתיחה זכור, ובו מעבורת סטטן איילנד נכנסת אל מנהטן, בליווי שירה של קארלי סימון "Let the River Run", עליו זכתה בפרס אוסקר עבור שיר הנושא הטוב ביותר.
תקציר העלילה
כאשר קתרין, שוברת את רגלה בתאונת סקי, טס מגלה כי קתרין עמדה לנצל רעיון מקורי של טס ולהעמיד פנים כאילו הוא רעיון שלה. טס מנצלת את היעדרותה של קתרין ואת קשריה, לרבות ג'ק טריינר (האריסון פורד) שהיה בן זוגה של קתרין, על מנת לקדם את הרעיון המקורי שלה לעסקת מיזוג גדולה.
במהלך העבודה הרבה עם ג'ק הוא וטס מתאהבים, והיא מגלה כי עמד לעזוב את קתרין לפני ששברה את רגלה. במקביל, טס נפרדת מבן זוגה מיק (אלק בולדווין) לאחר שבגד בה, ונעזרת בחברתה הטובה סינתיה (ג'ואן קיוזאק) על מנת להעמיד פנים כי איננה מזכירה.
כאשר קתרין חוזרת, היא מגלה כי טס פעלה מאחורי גבה. בישיבת המיזוג היא פורצת לחדר, ומאשימה את טס בגנבת הרעיון. טס מנסה להסביר שזה היה הרעיון המקורי שלה, אך איש לא מאמין לה. היא בורחת משם בבושת פנים, ונאלצת לעזוב את משרתה בחברה. כאשר טס באה לקחת את חפציה משולחנה, ג'ק משתכנע כי הרעיון המקורי היה של טס, והוא משכנע גם את אורן טראסק (פיליפ בוסקו), מנהל החברה שעוברת את המיזוג. טס מסבירה לו כיצד חשבה על הרעיון, בעוד שקתרין לא מצליחה למצוא הסבר משכנע לרעיון. אורן מציע לטס לעבוד אצלו, ולאחר בלבול קצר מסתבר שהיא קיבלה אצלו משרה ניהולית, כפי שתמיד רצתה.
ביקורות ותגובות
הסרט קיבל ביקורות חיוביות ולציון 84% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 37 ביקורות.
מועמדויות וזכיות בפרסים
על הופעתה בסרט, גריפית' הייתה מועמדת לפרס אוסקר עבור השחקנית הטובה ביותר, בעוד ויבר וקיוזאק היו מועמדות לפרס אוסקר עבור שחקנית המשנה הטובה ביותר. גריפית' הפסידה את הפרס לג'ודי פוסטר (על הופעתה ב"הנאשמים"), ואילו ויבר וקיוזאק הפסידו את הפרס שלהן לג'ינה דייוויס (על הופעתה ב"תייר מזדמן"). יחד עם זאת, ויבר וגריפית' זכו בפרס גלובוס הזהב באותה השנה, על עבודתן בסרט זה. הסרט עצמו היה מועמד גם לפרס אוסקר עבור הסרט הטוב ביותר, בטקס פרסי האקדמיה ה-61.
טום קול
תומאס ג'פרי קול (באנגלית: Thomas Jeffery Cole; נולד ב-28 באפריל 1949) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת אוקלהומה, ברציפות מאז 2003. קול, חבר המפלגה הרפובליקנית, משמש בנוסף כסגן מצליף המיעוט וכחבר הבכיר בוועדת הכללים של בית הנבחרים. טרם היבחרו אל הקונגרס של ארצות הברית היה מזכיר המדינה של אוקלהומה.
תעודת מחלה
תעודת מחלה היא אישור שנותן רופא לאדם שנבדק על ידו ונמצא חולה. תעודת המחלה מציינת את התקופה שבה נמשכה המחלה או צפויה להימשך, ומשמשת את מקבל התעודה להנמקת היעדרותו מפעילות שהוא נדרש להיות נוכח בה, כגון עבודה או לימודים.
טום קול
ביוגרפיה
קול נולד בשריבפורט שבלואיזיאנה, בנם של הלן טֶה אתא (לבית גייל) וג'ון ד. קול. הוא דור חמישי למשפחה ששורשיה נטועים באוקלהומה, וגדל בעיר מוּר, השוכנת באמצע הדרך בין אוקלהומה סיטי לנורמן. ב-1971 השלים קול את לימודיו במכללת גרינל וקיבל תואר ראשון בהיסטוריה. תאריו האקדמיים כוללים תואר שני מאוניברסיטת ייל (1974) ודוקטורט מאוניברסיטת אוקלהומה (1984), שניהם בהיסטוריה של הממלכה המאוחדת. התזה לעבודת הדוקטורט של קול הייתה בנושא "חיים ועבודה באי הכלבים: מקורותיה והתפתחותה של קהילת פועלים במזרח לונדון, 1800–1980". בטרם כניסתו לפוליטיקה היה פרופסור להיסטוריה ופוליטיקה בקולג'. ב-2016 הוענק לקול תואר דוקטור לשם כבוד במשפטים ממכללת גרינל, אך ב-10 בינואר 2021 קיבלה המכללה עתירה המבקשת לבטל את הענקת התואר בשל התנגדותו לאישור ספירת קולות חבר האלקטורים בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020. בעקבות זאת ויתר קול מרצונו על התואר.
תעודת מחלה
תקנות דמי מחלה (נהלים לתשלום דמי מחלה), התשל"ז-1976, מפרטות את הפרטים הנדרשים בתעודת מחלה, שאותה נדרש עובד להציג לשם קבלת דמי מחלה בתקופת מחלתו: בתקנות המקוריות, שהותקנו בשנת 1976, נקבע שתעודת המחלה תכלול גם את אבחון המחלה, אך בעקבות עתירה לבג"ץ ובתמיכת ההסתדרות הרפואית בישראל הושמט פרט זה בתיקון משנת 2015, משום שיש בו פגיעה בפרטיות של החולה. במצבים מסוימים יידרש העובד בכל זאת להציג תעודת מחלה הכוללת אבחון. כך, למשל, קובע חוק עבודת נשים שעובדת רשאית להיעדר מעבודתה בתקופה שבה היא עוברת טיפולי פוריות, "אם אישר הרופא המטפל בכתב כי הטיפול מחייב זאת ובמידה שאישר". גם לשם קבלת זכויות של נפגע בעבודה נדרשת תעודת מחלה שבה מפורטים ממצאי הבדיקה הרפואית והאבחנה הרפואית.
טום קול
ביוגרפיה
בעקבות אמו הלן, שהייתה חברת בית המחוקקים המדינתי, שירת קול בסנאט של אוקלהומה בשנים 1988–1991, ובאמצע כהונתו התפטר מהסנאט כדי לשמש כמנהל הכללי של הוועדה הרפובליקנית הלאומית לקונגרס. בין השנים 1995–1999 הוא היה מזכיר המדינה של אוקלהומה תחת המושל פרנק קיטינג, וסייע במאמצי ההתאוששות של המדינה בעקבות הפיגוע באוקלהומה סיטי. הוא התפטר מתפקידו כמזכיר המדינה כדי לשמש כראש הסגל של הוועדה הרפובליקנית הלאומית. הוא שימש גם כיו"ר המפלגה הרפובליקנית של אוקלהומה במשך רוב שנות ה-80 של המאה ה-20. במרוצת השנים העניק ייעוץ פוליטי למועמדים רפובליקנים שהתמודדו למשרות ציבוריות, ובין לקחותיו ניתן למנות את מרי פאלין, טום קובורן, פרנק דין לוקאס ואחרים.
תעודת מחלה
דרך המלך במתן תעודת מחלה היא מפגש פנים אל פנים בין הרופא לחולה, שבו ניתנת תעודת מחלה לאחר בדיקה של החולה. לפעמים ניתנת תעודת מחלה לפי פנייה של החולה, בלי שהרופא ראה אותו. נוהל של משרד הבריאות בעניין זה קובע: "ככלל, רופא רשאי, לפי שיקול דעתו, לתת תעודת מחלה למטופל שלא הגיע למרפאה. תעודת מחלה הניתנת ללא מפגש בין הרופא למטופל, תהיה לתקופת מחלה של עד 4 ימים למעט במצבים בהם ידוע על פי הפרטים ברשומת המטופל כי נדרשים עבורו ימי מחלה נוספים (למשל לאחר שעבר ניתוח)."
טום קול
ביוגרפיה
במהלך מסע הבחירות הראשון שלו אל בית הנבחרים של ארצות הברית ב-2002, קיבל קול את אישורו של ג'יי. סי. ואטס, חבר הקונגרס הפופולרי שפרש מהחיים הפוליטיים. תמיכתו של ואטס סייעה לו לנצח בבחירות כלליות עיקשות מול מועמד המפלגה הדמוקרטית וחבר הסנאט המדינתי לשעבר דריל רוברטס, עם 53.8% מקולות הבוחרים לעומת 46.1 האחוזים שגרף רוברטס. קול זכה לפחות ב-63% מהקולות בכל אחת משמונה מערכות הבחירות שלו, ובבחירות האמצע ב-2010 התמודד ללא התנגדות.
תעודת מחלה
ב-4 בפברואר 2020, בתחילת התפרצות נגיף הקורונה בישראל, הוציאה ראש שירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות תעודת מחלה גורפת לכל מי שחלה עליו החובה לשהות בבידוד בית. ביולי 2020 הורה בג"ץ על בטלותה של תעודת מחלה זו החל מ-30 בספטמבר, בנימוק שבידוד בית אינו מחלה ושתעודת המחלה הגורפת איננה בגדר "תעודת מחלה" כהגדרתה בתקנות דמי מחלה.
קנדיס קיין
קנדיס קיין (באנגלית: Candis Cayne, נולדה בשם ברנדן מקדניאל במאווי שבהוואי, ארצות הברית, 29 באוגוסט 1971) היא שחקנית ואמנית מיצגים אמריקאית.
קיין, אשר היא טרנסקסואלית הייתה דמות מוכרת בתרבות מועדוני הלילה של ניו יורק בשנות ה-90, והיא הפכה למוּכרת בארצות הברית לאחר שגילמה דמות של טרנסג'דרית בסדרה "Dirty Sexy Money" של רשת ABC. התפקיד הפך אותה לשחקנית הטרנסג'נדרית הראשונה שגילמה דמות כזו בפריים טיים בארצות הברית.
ביוגרפיה
קיין נולדה כזכר בשם ברנדן מקדניאל. היא ואחיה התאום דילן חיו עם הוריהם במאווי שבהוואי, שם לימדו ההורים חינוך ולדורף והמשפחה התגוררה בקמפוס. קנדיס סיימה את לימודיה בבית ספר מקומי במחוז מאווי בשנת 1989, ולאחר מכן עברה להתגורר בלוס אנג'לס, שם למדה משחק.
קיין עברה לניו יורק בתחילת שנות התשעים וצברה מוניטין בתור כוריאוגרפית ומלכת דראג. לדבריה, באותה תקופה היא "לא ידעה בכלל מה זה טרנסקסואליות" עד שעברה לשם, וכשלוש שנים לאחר שחיה שם, הבינה שהמונח מתאר את מה שחשה כלפי זהותה המגדרית. היא הופיעה באותה התקופה במועדונים שונים לגייז ואף השתתפה בפסטיבל הדראג ויגסטוק. בשנת 1995 היא השתתפה בסרט קדילאק של סופשבוע, שם גם עשתה את הכוריאוגרפיה. בנוסף, היא השתתפה בוידאו קליפ של רופול. כשנה לאחר מכן החלה בתהליכי התאמה מגדרית.
בשנת 1998 השתתפה קיין בסרט "Mob Queen". בשנת 2001 זכתה במקום הראשון בתחרות היופי לטרנסג'נדרים "מיס קונטיננטל". ב-2007 שיתפה פעולה פעם נוספת עם רופול, בסרטו "Starrbooty". בשנים 2007 ו-2008 גילמה קיין את דמותה של כרמליטה ריינר לצד ויליאם בולדווין בסדרה "Dirty Sexy Money" של רשת ABC. היא הייתה השחקנית הטרנסג'נדרית הראשונה שגילמה דמות קבועה של טרנסג'דרית בפריים טיים בארצות הברית. בהמשך גילמה קיין דמות טרנסג'נדרית נוספת קבועה, בשם אלקסיס סטון, בעונה השישית של הסדרה ניפ טאק. ב-2013 שיחקה בסרט "ראש מת'" לצד תיאו רוסי.
קנדיס פעילה למען זכויות להט"ב, בעיקר במסגרת הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה. בשנת 2010 היא הנחתה את טקס פרסי הליגה המתקיים מדי שנה. היא מתגוררת בלוס אנג'לס ולצד משחקה בקולנוע וטלוויזיה היא עורכת הופעות קברט.
ננוטופוגרפית פני שטח להכוונת תאים
ננוטופוגרפית פני שטח להכוונת תאים, הוא מצע מלאכותי, המשרה על תאים חיים כיוון לפעילות הקשורה בגדילה, התמיינות או שגשוג (פרוליפרציה). תנאי הסביבה משרים או מעכבים גדילה, התמיינות ושגשוג של תאים חיים. נמצא שתווי המצע עליו גדלים התאים, משפיע על הכוונת הגידול. טופוגרפיית פני השטח של מצע מלאכותי בתרבית תאים, הבנוי מתבליטים, שקערוריות וצורות בסדר גודל ננומטרי, יכולה לכוון את צמיחתם של תאים שונים. בנוסף טופוגרפית פני שטח ננומטרית יכולה לשמש סרגל מדידה ננומטרי להתפתחות תאים על פני המצע.
רקע
טופוגרפית פני השטח שעל פניה תאים גדלים היא אחת מבין גורמים חיצוניים רבים המשפיעים על התפתחות תאים, כגון גדילה, כיוון הגדילה, מורפולוגיה, התמיינות ושגשוג. תאים מתחלקים, מכפילים את גודלם במהלך מחזור חייהם, כך שבזמן החלוקה גודל התאים כפול מזה שהיה בעת לידתם. תהליך גדילת התאים מתרחש בדייקנות ובסנכרון מלא עם מחזור החיים שלהם. מכיוון שהתאים שומרים על גודלם מחלוקה לחלוקה סביר שתהליך החלוקה והגדילה מתואמים זה עם זה. ביצורים חד תאיים – למשל בשמרים, קיימת מערכת בקרה תוך תאית המאפשרת סנכרון של מנגנון החלוקה. ביצורים רב-תאיים ישנן אותות מחוץ לתא המווסתים את תהליך החלוקה והגדילה.
ננוטופוגרפיית פני שטח המיוצרת באופן מלאכותי היא שיטה המאפשרת להתחקות אחר השפעת פני השטח על תהליך ההתפתחות של תאים וכיוון גדילתם. בד בבד שיטה זו מאפשרת מדידה ננומטרית מדויקת של גודל התא במהלך חייו וחישוב קצב גדילת התא בתנאים חיצוניים שונים. מדידה ננומטרית זו מתאפשרת בשל העובדה שגודל תא אאוקריוטי הוא בקנה מידה של עשרות מיקרומטרים בעוד שטופוגרפיית פני השטח היא בקנה מידה של ננומטרים בודדים, שהם כארבע סדרי גודל קטנים מגודל תא בודד.
ננוטופוגרפיית פני שטח מיוצרת בדרך כלל באמצעות ננוליתוגרפיה הכוללת: פוטוליתוגרפיה, ליתוגרפיה באמצעות אלומת אלקטרונים או ליתוגרפיה רכה.
לב
ניתן ללמוד באמצעות ננוטופוגרפיית פני שטח על כיוון הגדילה של תאי הלב בהשפעת פני שטח עליו גודל התא ובנוסף אילו תנאים חיצוניים הקשורים למצע הגידול מאפשרים שגשוג והתמיינות של אותם תאים. בנוסף, בשיטה זו ניתן לקבוע מהו המצע האידיאלי המאפשר תיקון של רקמת הלב. על ידי יצירת שקעים בגדלים שונים נמצא כי קיימים תנאים אידיאליים להיווצרות סיבים וניתן למדוד את כיוון גדילתם בהשפעת המתווה הננו טופוגרפי כמו כן את כיוון כיווצם. במחקר נמצא ביטוי חלבוני גבוה יותר בגודלי תבניות מסוימות, לדוגמה ביטוי לחלבון C*43 ה-Connexin, אשר מעורב בתהליך ההתלכדות של סיבי השריר. אותו ביטוי היה גבוה הרבה יותר בתבנית שגודלה 800 על 800 ננומטר ולא ב-400 על 400 ננומטר. כמו כן נמצא יישור וסידור השלד התאי (ציטוסקלטון) בתאים שעל גבי מצע משורטט בפסים ברוחב תת-מיקרוני לעומת מצע ללא פסים.
שריר שלד
בעזרת היכולת למדוד את כיוון הגדילה של התאים על ידי גידולם ומדידת פני השטח שלהם, ניתן לחקור ולהבין את מנגנוני הגדילה השונים. לדוגמה: סיבי שריר שלד גדלים ומתפתחים בכיוון מסוימים בטופוגרפיה בה הם גדלים. הטופוגרפיה בהם הם גדלים היא על בסיס חומרים שונים כגון הידרוגלים (poly ethylene glycol-PEG) הידועים גם בתור אקווהג'לים, הידרוג'לים הם חומרים בעלי רמת ספיחה גבוהה, והם עשויים להכיל מים עד כ-99% ממשקלם; לרוב הם מפגינים רמת גמישות גבוהה הדומה לזו של רקמה חיה בשל כמות המים הניכרת שהם מכילים על כן, הם תשתית הזנה והכוונה טובה לגדילת סיבי התא.
תא עצב
מחקרים שונים הראו כי ניתן לשלוט על גדילת תאי העצב ולכוון את גדילתו של התא בעזרת תבניות בגודל ננומטרי. ההכוונה נעשית על ידי חריצים ורכסים בגודל של 100 ננומטר על חומר פולימרי. נמצא שלתא עצב קיימת העדפה לשטח מסוים והוא גדל טוב יותר על שטחים רכסיים מוגבהים ולא בחריצים. על ידי הכוונה זו ניתן למעשה לשלוט על גדילת תאים אלהבאופן זה הוכח כי הננוטופוגרפיה של המטריקס החוץ תאי (extracellular matrix- ECM) משפיע על גדילת תאי העצב על ידי הכוונה מלאכותית זו ניתן לשלוט על גדילת התאים ולהכיר את תכונות תא העצב.
חישוב גדילה של תא סרטני
תאים סרטניים נבדלים מתאים נורמליים, בין היתר, בתהליכי החלוקה וההתרבות שלהם. כאשר לתא נורמלי יש איתות חיצוני הפוקד עליו להתחלק ולהתרבות, הוא מציית לפקודה, ובמקביל ישנה הפעלה של מעין "מערכת בלמים" יעילה, אשר מגבילה את תהליך ההתרבות. לאחר מספר מחזורי התחלקות התא חוזר למצב מנוחה. בדרך זו מגן הגוף על עצמו מהתחלקות בלתי-מבוקרת של תאים. בתא הסרטני, לעומת זאת, נפגעת "מערכת הבלמים" ובעקבות כך ישנה התרבות בלתי מבוקרת של התא ונוצר גידול סרטני. על ידי מערכת המדידה של ננוטופוגרפית פני שטח ניתן להתחקות אחר הגדילה וההתחלקות של תא סרטני לעומת תא נורמלי בהיבט של ננומטרים ספורים. באמצעות הנתונים ניתן לאמוד שינויים בגודל ובמבנה התאים ובאופן זה לאתר את הפתולוגיות השונות בתא. ניתן לזהות איזה מצע משפיע באיזה אופן על אותה "מערכת בלמים" בתא ובכך, בעתיד, להפעילה גם בתא הסרטני.
אאודי Q2L אי-טרון
אאודי Q2L אי טרון (באנגלית: Audi Q2L e-tron) היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי אאודי משנת 2019. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2019, ומיועדת לשוק הסיני בלבד. היא הושקה בסין בנובמבר 2019.
היא מהווה כגרסה החשמלית של אאודי Q2.
מכירות
להלן נתוני המכירות של ה-Q2L אי-טרון בסין. (נתוני המכירות הם גם של הגרסה הלא חשמלית, Q2L).
NRE
NRE (ראשי תיבות באנגלית של: Non-Recurring Engineering, תרגום: הנדסה לא-מחזורית) הוא סוג תמחור המתייחס לתמחור חד פעמי של מחקר, עיצוב, פיתוח ובדיקות, של מוצר חדש או שדרוג מוצר קיים. כאשר מתקצבים מוצר חדש, לוקחים בחשבון NRE כדי לנתח אם המוצר החדש יהיה רווחי. אף שחברה תשלם על פרויקט NRE רק פעם אחת, מחירי NRE יכולים להרקיע שחקים, והמוצר צריך למכור מספיק טוב כדי לייצר החזר על ההשקעה הראשונית. NRE שנה מעלויות ייצור, אשר חייב להיות משולמות באופן רציף, כדי להחזיק קו ייצור. זהו סוג של עלות קבועה במונחי כלכלה. ברגע שגרסה של מערכת מקבלת עיצוב סופי, ניתן לייצר כל מספר של יחידות ללא הגדלת עלות ה-NRE.
עוד ניתן לתמחר NRE באופן שונה כך שהעלות תיגבה מתמלוגים צפויים, כאשר התמלוגים יכולים להיות אחוז מהמכירות, הרווח או תמהיל של שניהם, אשר נקבע בהסכם טווח ארוך או בינוני בין ספק טכנולוגי ל-OEM.
בחברה יצרנית העובדת לפי פרויקטים, חלקים גדולים (ולפעמים כל חלקיו) של הפרויקט מייצגים NRE. במקרה כזה עלויות NRE צפויות להיכלל בתוך תמחור הפרויקט הראשון, עלויות כאלה נקראות לפעמים מחקר ופיתוח (R&D). אם החברה לא יכולה לכסות את העלויות הללו, יש לשקול מימון חלק מאלו מעתודות תקציביות, אשר עלול לקחת פרויקט להפסדים, בתקווה שההשקעה יכולה להיות מכוסה על ידי פרויקטים עתידיים צפויים שיתבססו על NRE שפותח בפרויקט הזה.
שאיין
שבט השאיין הוא שבט אינדיאנים מהמישורים הגדולים של צפון אמריקה. השבט הוא איחוד של שני שבטים קדומים יותר, סוהטאי וציציסתאס. שני שבטים אלו התמזגו לשבט אחד בתחילת המאה ה-19. היום השבט מחולק לשני תתי שבטים: השאיין הצפוניים והשאיין הדרומיים. כשהאירופאים הגיעו ליבשת אמריקה התגוררו בני השבט באזור המדינה מינסוטה של היום. בתחילת המאה ה-18 הם חצו את נהר המיסיסיפי ועברו לאזור הגבעות השחורות בדקוטה הדרומית ודקוטה הצפונית. בעלי בריתם הטבעיים היו שבטי הלקוטה והאראפהו.
השבט מפורסם בשל חלקו בקרב ליטל ביגהורן שבו לוחמי השבט השתתפו בהבסת צבא ארצות הברית ובהשמדת רגימנט הפרשים ה-7 של הצבא.
אגריפינה ואגאנובה
אגריפינה יאקובלבנה ואגאנובה (ברוסית: Агриппина Яковлевна Ваганова; 26 ביוני 1879 – 5 בנובמבר 1951) הייתה מורה לבלט, רוסיה וסובייטית, שפיתחה את שיטת ואגאנובה - הטכניקה שנלקחה משיטות ההוראה של בית הספר האימפריאלי לבלט (כיום אקדמיית ואגאנובה לבלט רוסי) בהנהגת מנהל הבלט הראשי מריוס פטיפה מאמצע המאה ה-19 עד סופה, אך בעיקר בשנות ה-80' וה-90' של המאה ה-19. ואגאנובה שכללה ועיבדה צורה זו של הוראת אמנות הבלט הקלאסי לתוכנית לימודים ישימה. ספרה "יסודות המחול הקלאסי" (1934) עודנו ספר הלימוד הסטנדרטי להוראת טכניקת הבלט. הטכניקה שלה היא בין הפופולריות ביותר בימינו.
ביוגרפיה
ואגאנובה נולדה בסנקט פטרבורג לאב ארמני, אקופ ואגאנוב, מאסטרחן, שעבד כסדרן בתיאטרון מריאינסקי. ולאם רוסייה.
כל חייה של ואגאנובה היו קשורים בבלט האימפריאלי (בהמשך בלט קירוב) של תיאטרון מריאינסקי בסנקט פטרבורג. היא התקבלה לבית הספר האימפריאלי לבלט בשנת 1888, המוסד החשוב למחול קלאסי שייסדה אנה, קיסרית רוסיה ומימן הצאר. היא סיימה את לימודיה ב"כיתת השלמות" של הפרימה בלרינה לשעבר יבגניה פבלובנה סוקולובה (מוריה כללו גם את יקטרינה ואזם, כריסטיאן יוהנסן, לב איבנוב, ניקולאי לגאט ופאוול גרדט).
הנוער הדרוזי
מרכז התנועה ממוקם בשפרעם. מייסדה ויושב ראש התנועה הוא חבר הכנסת חמד עמאר.
אגריפינה ואגאנובה
ביוגרפיה
הבלט לא בא בקלות לואגאנובה בשנות לימודיה הראשונות, אבל היא התקדמה בהדרגה, והודות למאמציה ונחישות רצונה, הצליחה להתקבל עם תום לימודיה לבלט האימפריאלי המכובד. כשהגיעה לדרגת סולנית, כינו אותה חובבי הבלט המושבעים של סנקט פטרבורג "מלכת הווריאציות", בשל הווירטואוזיות שלה שלא ידעה גבולות ורמת הטכניקה שהשיגה.
הנוער הדרוזי
מטרות התנועה הן לטפח ולשמר את התרבות והמורשת הדרוזית, תוך טיפוח תודעה ישראלית וחינוך לדמוקרטיה ולדו-קיום.
התנועה הקימה מרכזי הכשרה ומועדונים לילדים ובני נוער מכיתות ד' - יב', בכל הכפרים הדרוזים. פועלת לקליטת נוער מעוט יכולת ותומכת בנערים יתומי צה"ל וכאלה שעזבו את בתי הספר, כמו גם משלבת ילדים בעלי מוגבלויות שונות בפעילותה.
סמלה של התנועה מורכב מסמל כוכב הצבעים הדרוזי וממגן דוד המייצג את השילוב בין החוויה הדרוזית לישראלית.