cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תסמונת דה קרוון
פתולוגיה
שני הגידים המעורבים במחלה זו הם גיד השריר פושט האגודל הקצר וזה של השריר מצדיד האגודל הארוך. לשני השרירים הנ"ל, הסמוכים אחד לשני, יש כמעט אותו תפקיד: תנועה המרחיקה את האגודל מהיד - הראשון במישור כף היד - תנועה הנקראת "הרחקה חישורית" (הרחקה לכיוון עצם החישור) (בניגוד לתנועה מחוץ למישור היד - הנקראת "הרחקה כפית"). בדומה לכל גידי שורש כף היד, שני הגידים עוברים עטופים במעטפת סינוביאלית, המכונה נרתיק הגידים של מצדיד האגודל הארוך ופושט האגודל הקצר (vagina tendinum musculorum abductoris longi et extensoris brevis pollicis), המקטינה את החיכוך ביניהם לבין הרקמות השכנות להם ומאפשרת להם לבצע את תפקידם בלי קשר לתנוחת שורש כף היד. בבדיקה היסטולוגית רואים התעבות וניוון מיקסואידי המתאימים לתהליך ניווני כרוני.
אטיולוגיה
סיבת התסמונת אינה ידועה. בשפה הרפואית, המחלה היא "אידיופאתית". יש הסבורים כי היא תוצר של חבלות חוזרות ונשנות (חוזרניות) תוך כדי מאמץ יתר. במשך השנים והתקופות נקשרה לעבודות כמו כביסה, לטישת יהלומים, קלדנות, שימוש במכשירים חדישים המופעלים באצבעות תוך החזקתם בכף היד - מכאן השם של "דלקת הגיד של הכובסת" או בהתאמה - "האגודל של בלקברי".
תסמינים וסימנים
התסמינים האופייניים הם כאב, רגישות מקומית ונפיחות בצד הקרוב לאגודל של שורש כף היד וקושי באחיזה. אופייני בצורות יותר קלות היא הופעת כאב בפשיטה כפויה נגד התנגדות של האגודל. הסימן המובהק המשמש את איבחון התסמונת דה קרוון הוא מבחן על שם פינקלשטיין. נדרש שהאגודל ישב בתוך אגרוף הקמוץ, ולאחר מכן - השמטה של כף היד אל כיוון הזרת - הטיה גומדית (לכיוון עצם הגומד), הנבדק מרגיש כאב עז בשורש כף היד מתחת לאגודל. אצל אדם בריא גם כן ייתכן כאב, אבל אם עצמת הכאב גדולה, סביר להניח כי קיימת תסמונת דה קרוון. הכאב ממוקם בצד האגודל של האמה, כ-2.5 ס"מ מתחת לשורש כף היד.
אבחנה מבדלת
האבחנה מתבצעת על ידי מבחן פינקלשטיין. מבחן זה כולל שלילת הפרעות זהות כגון:
טיפול
הטיפול בהפרעה זאת נקבע יותר לפי המוסכמות ברפואה מאשר לפי נתונים מדעיים.
לקריאה נוספת
J.of Am Acad Orthop Surg, vol.15, 12, p.757–64, 2007 (א. איליאס, מ. אסט, א.א. שאפר, ג'. תודר - הטנוסינוביטיס דה קרוון של שורש כך היד ב"ג'ורנל של האקדמיה האמריקאית לכירורגיה אורתופדית" 2007 ) (מ.ט. קלארק, ה.א. לייל, ג'.וו. גרנט, מ.ה. מתיוסון, ההיסטופתולוגיה של מחלת דה קרוון, ב"ג'ורנל לכירורגית כף היד" מבריטניה, 1998)
ניצחת איתי הכל
ניצחת איתי הכל הוא האלבום הרביעי של הזמר עמיר בניון שיצא לאור בשנת 2004. שיר הנושא, "ניצחת איתי הכל" זכה להצלחה גדולה במצעדי הפזמונים, הגיע למקום שני במצעד העשור של ערוץ 24 ואף זיכה את בניון בפרס אקו"ם. בנוסף, יצאו מהאלבום גם הסינגלים "שלום אישה" ו"ימים בהירים". לשיר "ניצחת איתי הכל" יצא קליפ בבימויו של ליאור מולכו.
השרימפס הנוצצים
השרימפס הנוצצים (בצרפתית: Les Crevettes pailletées, באנגלית: The Shiny Shrimps) הוא סרט קומדיה צרפתי משנת 2019 שנכתב ובוים על ידי סדריק לה גאלו ומקסים גובר. הסרט מתאר את סיפורם האמיתי של שחקניה הגאים של קבוצת הכדורמים "השרימפס הנוצצים" לקראת השתתפותם בתחרות המשחקים הגאים. התסריט נכתב, בין השאר, בהשראת ניסיונו האישי של לה גאלו, החבר בקבוצה מאז 2012.
תקציר העלילה
מתיאס לה גוף הוא סגן אלוף העולם בשחייה. לאחר שהעיר הערות הומופוביות במהלך ראיון טלוויזיוני, כתנאי להשתתפותו באליפות העולם, נכפה עליו לאמן במשך שלושה חודשים את קבוצת הכדורמים הגאה "השרימפס הנוצצים", לקראת השתתפותם בתחרות המשחקים הגאים בקרואטיה.
ביקורות
הסרט זכה לתגובות חיוביות למדי, עם דירוג ממוצע של 3.5 באתר האינטרנט AlloCiné.
על פי המגזין סלייט, הסרט הוא "הזדמנות מוחמצת", עם כמה קלישאות על הומוסקסואלים ("הומואים חושבים רק על דבר אחד - סקס; והם יכולים להפוך למלכות דראג ... כל הלסביות [הן] גבריות, תוקפניות, מוגבלות, ומספקות תירוץ טוב לגברים להעיר הערות סקסיסטיות"), טרנספוביה וחוסר עקביות בהומופוביה של מתיאס. עם זאת, הוא מברך על כך שהסרט כולל מגוון רחב של דמויות מעניינות, ומציג פורטרטים שונים של גברים הומוסקסואלים.
דעה דומה הביע גם ברונו דרייסאו מה-, שכתב כי "הפתיחות לא עובדת אם היא לא דואגת לטפל בליקויים החמורים ביותר שיש בקומדיה המיינסטרימית, בפרט שיסוי מיעוטים זה כנגד זה, תוך הצפה בקלישאות".
לעומת זאת, ה-CinéSéries השתכנע למדי כי הסרט הוא "אודה אמיתית לסובלנות" וכי הוא מציג "שיעור משמח על אנושיות".
סטרפטומיצין
סטרפטומיצין היא תרופה אנטיביוטית, הראשונה ממשפחת ה'אמינו-גליקוזידים' שנתגלתה, והתרופה הראשונה שהופקה למחלת השחפת.
תופעת לוואי חמורה משימוש יתר היא פגיעה זמנית בשמיעה.
הסטרפטומיצין נתגלתה על ידי פרופ' אלברט שץ, ב-19 באוקטובר 1943, אז סטודנט באוניברסיטת ראטגרס, בהנחייתו של זלמן אברהם וקסמן.
הסטרפטומיצין משמש גם כחומר הדברה.
סבטלנה זאחרובה
סבטלנה זאחרובה (ברוסית: Светлана Захарова; נולדה ב-10 ביוני 1979) היא פרימה בלרינה בבלט של תיאטרון הבולשוי ברוסיה, ובבלט של תיאטרון לה סקאלה באיטליה.
ביוגרפיה
זאחרובה נולדה בעיר לוצק, אוקראינה, ברית המועצות, ב-10 ביוני 1979. בגיל שש, סבטלנה נלקחה על ידי אימה ללמוד ריקודי עם בסטודיו מקומי. בגיל עשר, סבטלנה נבחנה והתקבלה לבית הספר לכוראוגרפיה של קייב, אוקראינה. ארבעה חודשים בלבד לאחר מכן, אביה הוצב מטעם הצבא במזרח גרמניה, דבר שאילץ את סבטלנה להפסיק את לימודיה. חצי שנה לאחר מכן, המשפחה חזרה לאוקראינה, וסבטלנה נבחנה שנית והתקבלה לבית הספר. היא צורפה מיד לשנה השנייה, תחת המורה Valeria Sulegina. לאחר שש שנים בבית הספר סבטלנה התחרתה בתחרות בינלאומית לרקדנים צעירים. בעקבות התחרות התאפשר לה לעבור לבית הספר היוקרתי לבלט - אקדמית ואגאנובה לבלט רוסי.
בשנת 1996, כשהייתה בת 17, השלימה סבטלנה את לימודיה בואגאנובה והצטרפה ישירות כרקדנית בבלט של תיאטרון המארינסקי. שנה לאחר מכן ב-1997 כשהייתה בת 18 בלבד, היא ביצעה את הופעות הבכורה הראשונות שלה כרקדנית ראשית (פרימה בלרינה) בבלט של תיאטרון מריאינסקי. סבטלנה התברגה במהרה כאחת הבלרינות המוכשרות והמפורסמות ביותר, ובשנת 2003-2004 קיבלה הצעה לעבור להיות רקדנית ראשית של בלט בולשוי. על פי שמועות המעבר נבע גם כתוצאה מחוסר שביעות רצון בבלט של תיאטרון מריאינסקי.
כיום, סבטלנה מבצעת סיבובי הופעות ומתארחת בלהקות הבלט הגדולות בעולם. היא נחשבת כאחת הבלרינות הגדולות של הדור, בעיקר בזכות השליטה המוחלטת והמומחיות שלה בטכניקות הבלט, עבודת הרגליים המדהימה שלה, הגמישות יוצאת הדופן שלה, המוזיקליות והריקוד מהנשמה. יחד עם זאת, לא כל המבקרים מוצאים את היכולות יוצאות הדופן שלה מתאימות לנורמות של הבלט הקלאסי.
באיטליה רקדה סבטלנה בבלט של תיאטרון לה-סקאלה עם הרקדן הראשי רוברטו בולה בבלטים כמו אגם הברבורים, ז'יזל, הביידרה, היפהפייה הנרדמת ועוד.
סבטלנה זכתה בתחרות הריקוד "Prix Benois de la Danse" בשנת 2005 ובפרס הפדרציה הרוסית ב-2006.
סבטלנה נשואה לכנר הרוסי ודים רפין. לזוג בת אחת בשם אנה, שנולדה ב-17 בפברואר 2011. זאחרובה נעדרה בסיבוב ההופעות של הבולשוי בלונדון בקיץ 2010 כתוצאה מפציעה בירך, כך מסרו הגורמים הרשמיים. בפועל היא הייתה בהריון בזמן הזה. זאחרובה חזרה לקריירת הריקוד לאחר הלידה, וכיום מופיעה ברחבי העולם.
אפולו 10
אפולו 10 הייתה המשימה המאוישת החמישית בתוכנית אפולו, אשר שוגרה ב-18 במאי 1969. משימה זו הייתה השנייה שהקיפה את הירח, ואשר כללה חללית אפולו בתצורה מלאה. הורכבה מתא פיקוד ושירות, שכונה "צ'ארלי בראון", ונחתת ירח שכונתה "סנופי". המשימות העיקריות של המשימה היו לבחון את תפקוד הצוות, רכב החלל ומתקני תמיכת המשימה בזמן משימה ירחית. משימה זו כללה את כל הפעולות שבוצעו לאחר מכן באפולו 11, למעט הנחיתה על הירח.
המשימה
ב-22 במאי נכנסו תומאס סטאפורד ויוג'ין סרנן אל רכב הנחיתה הירחי והפעילו את רקטות השליטה של תא השירות על מנת להפריד את חלליתם מחללית אפולו. רכב הירח נכנס למסלול נמוך, בגובה מינימלי של 15.6 ק"מ מפני הירח. בזמן ההפרדה, כל מערכותיו נבדקו, כולל תקשורת, הנעה, בקרת כיוון ורדאר. חללית הנחיתה על הירח ותא הפיקוד נפגשו שוב והתחברו 8 שעות לאחר שנפרדו. בסך הכול בוצעו 31 הקפות של הירח.
כל מערכות רכב החלל תיפקדו כמצופה. התקלה היחידה הייתה אנומליה במערכת ביטול הניווט האוטומטי בנחתת הירח.
בנוסף לצילומים רבים של פני הירח, בוצעו גם צילומי טלוויזיה ששודרו אל כדור הארץ.
תא הפיקוד "צ'ארלי בראון" מוצג כיום במוזיאון המדע בלונדון.
במשימה זו נרשם שיא גינס במהירות, כאשר תא הפיקוד חדר לאטמוספירה במהירות 39,897 קמ"ש (11.08 קילומטר לשנייה). המשימה הסתיימה בנחיתה באוקיינוס השקט ב-26 במאי אותה שנה. המשימה ארכה 8 ימים ושלוש דקות. מודול הפיקוד נמשה על ידי ה-USS Princeton.
יוג'ין סרנן
טייס נחתת הירח. היה בין 15 האסטרונאוטים שנבחרו באוקטובר, 1963. היה טייס במשימת ג'מיני 9. במהלך משימה זו שהה שעתיים ועשר דקות בפעילות חוץ רכבית, והיה לאמריקאי השני שהלך בחלל. לאחר מכן היה טייס הגיבוי של ג'מיני 12, ואסטרונאוט גיבוי של אפולו 7.
לאחר טיסתו באפולו 10, היה מפקד גיבוי של אפולו 14. בטיסתו השלישית לחלל, היה מפקד החללית של אפולו 17, האחרונה במשימות אפולו ששוגרה, ב-6 בדצמבר 1972. הוא האדם האחרון עד כה שהטביע את טביעת רגלו על אדמת הירח.
ג'ון יאנג
טייס תא הפיקוד. הצטרף לנאס"א בשנת 1962. ב-23 במרץ 1963 טס עם גאס גריסום בג'מיני 3. ב-18 ביולי 1966 שוגר כמפקד ג'מיני 10 עם מייקל קולינס כטייס. הם שבו ב-21 ביולי.
תומאס סטאפורד
מפקד המשימה. הצטרף לנאס"א בספטמבר 1962 במסגרת הקבוצה השנייה, במטרה להשתתף בתוכנית ג'מיני ותוכנית אפולו. בדצמבר 1965 היה הטייס של ג'מיני 6A, שהייתה הפעם הראשונה בה שתי חלליות נפגשו בחלל, ועזר לפתח את התאוריות והפרקטיקה של פגישה בחלל. ביוני 1966 פיקד על ג'מיני 9, בה פותחו שיטות מפגש שישמשו מאוחר יותר בתוכנית אפולו.
מאוגוסט 1966 עד אוקטובר 1968 היה אחראי לניתוח ותכנון פרויקט אפולו, ולפיתוח התוכנה עבור הפרויקט. הוא הוביל את הקבוצה שתכננה את רצף המשימות שהובילו להנחתת חללית אפולו על הירח.
לאחר שפיקד על אפולו 10, הוא פיקד על משימת אפולו-סויוז, שהייתה טיסתו הרביעית לחלל, בין 15 ל־24 ביולי 1975.
השמדה: כיבוש
השמדה: כיבוש (באנגלית: Annihilation: Conquest) הוא אירוע קרוסאובר ביקום מארוול שפורסם על ידי חברת מארוול קומיקס בין אוגוסט 2007 ליוני 2008 למשך 25 חוברות, ואשר מהווה המשך ישיר לאירועי השמדה משנת 2006. את המיני סדרה הראשית כתבו דן אבנט ואנדי לנינג. הסיפור מתמקד בהגנתם של הגיבורים הקוסמיים על יקום מארוול נגד פלישתם של גזע הפלנקס, המונהג בידי אולטרון. דמותו של נובה חוזרת לככב, יחד עם דמויות כקוואזר, סטאר לורד, ודמות חדשה בשם ריית'. דמויות נוספות שנכללות בסיפור מונות את דראקס המשמיד, גאמורה, מונדרגון, פילא-וול, רונאן המאשים, סופר סקרול ואליהם מצטרפים אדם וורלוק, גרוט, רוקט ראקון, קפטן יוניברס, מנטיס ובאג. הדמויות הראשיות בסיפור זה מקימות בהמשך את הקבוצה החדשה של שומרי הגלקסיה.
סיפור זה מהווה את חלקה השני של עלילה שהחלה עם השמדה משנים 2005–2007, והמשיכה עם מלחמת המלכים משנת 2009, ממלכת המלכים משנת 2010 והציווי של תאנוס משנים 2010-2011.
עלילה
סיפור המבוא חושף שגזע הפלנקס הוא האויב הראשי לאחר שהוא משתמש בטכנולוגיה שלו וכן בהרס שנגרם כתוצאה מגל ההשמדה כדי להשתלט על אימפריית הקרי. הגזע הטכנו-אורגני פולש לאימפריית הקרי ומשתמש באבירי חלל כחיילים. אותם אבירי חלל הובאו לעולם הבית של הקרי בידי סטאר לורד לשעבר, פיטר קוויל. הגזע הטמיע את מרבית אוכלוסיית הקרי ותחם את גלקסיית הקרי בשדה כוח, ובכך כבש את גזע הקרי תוך מספר שבועות בלבד.
מעט לאחר מכן, לוחם חדש בשם ריית' נלכד בידי הפלנקס. הוא מתגבר עליהם בקלות אחרי שהוא מעורר בהם פחד ויראה. הוא מביע חוסר עניין בלחימתו בפלנקס, אך הם מתקיפים אותו למרות זאת. אחרי שהובסו, הפלנקס שולחים את רונאן המאשים לענות את ריית', לאחר שהומר למטרתם. ריית' מצליח להימלט יחד עם סופר סקרול, והוא מודרך בידי רוחו של אביו המת כדי למצוא את רוצחי משפחתו.
רונאן מתחקר את ירית', שמגלה לו את סיפור מקורו - ריית' הוא בנו של מדען מגזע הקרי אשר הוגלה מעולם ביתו. לאחר שהוריו נרצחו, הבן נחטף בידי ישויות חוץ-ממדיות והתמזג עם סימביוט משדרג כוחות וגונב נשמות בשם אקסולון. בסופו של דבר, ריית' רצח את שוביו וחזר לגבול החלל של הקרי כדי למצוא את רוצחי משפחתו.
במקום אחר, נובה שמע על הפרעה המתרחשת בחלל הקרי. הוא מגיע לחקור זאת ומגלה שנלכד בתוך גבול החלל שלהם. כשהוא מנסה לעזוב, הוא נפצע אנושות, והכוח השוכן בתוכו עובר ללוחם חדש. כשהוא מתאושש, הוא זוכה לביקור מגאמורה אשר הודבקה בווירוס של הפלנקס. היא ממירה גם את נובה, מה שמוביל לקרב בינו לבין הנובה החדש. במהלך הקרב, גאמורה הורגת ככל הנראה את הנובה החדש.
בעזרת הבינה המלאכותית, נובה משתחרר משליטתם של הפלנקס והדבר משפיע על התיכנות הפנימי שלו, אך הווירוס שגרם לכך נותר במערכת שלו. כדי להימלט משוביו, נובה ממוטט כוכב ננסי כדי להשתמש בו כאבן קליע אל מחוץ לשדה הכוח של הפלנקס. ללא ידיעתו, עוקבים אחריו דראקס המשמיד וגאמורה, נבחריו של הפלנקס.
עם פלישת הפלנקס, פיטר קוויל נמצא בשטח הקרבות ועושה את דרכו תחת מחסה למתקן כלא של הקרי. שם, הוא פוגש במספר לוחמים אליהם הוא מצטרף, ביניהם מנטיס וקפטן יוניברס. הוא חוזר לזהותו כסטאר לורד, ועף כדי להילחם בפלנקס. עד מהרה, הקבוצה מאבדת שניים מלוחמיה בקרב. אחרי שהם מגלים שהפלנקס מתכננים להדביק את הקרי בווירוס טכנו-אורגני, סטאר לורד וחבריו (כולל גרוט) מוצאים את עצמם נרדפים. הפלנקס לוכדים את כולם מלבד מנטיס, שנמלטת, וקפטן יוניברס החדש, שמתכנן להקריב את חייו כדי שהאחרים יינצלו אך כפי שמתברר הוא הופך לתקוותם היחידה.
בינתיים, קוואזר החדשה (פילא-וול) מגלה אודות פלישת הפלנקס בעודה נמצאת בשולי חלל הקרי ועוזרת לאלה אשר עדיין סובלים את השפעות גל ההשמדה. יחד עם מונדרגון, היא הולכת בעקבות קול מסתורי שמורה לה לחפש אחר ה"מושיע" לגזע הקרי. במהלך משימתה, היא נלחמת בסופר אדפטויד של ארגון A.I.M ולומדת כיצד להשתמש בצמידי הקוונטים החדשים שלה. היא גם מגלה את ההיסטוריה של מונדרגון, לפני שזו האחרונה הופכת הלכה למעשה לדרקון הירח. השתיים מאתרות את המושיע בכוכב לכת מרוחק בשם מוראג-4, אך נקלעות למארב של הסופר אדפטויד. הן ניצלות בידי התושבים המקומיים אך מגלות שהסופר אדפטויד כבר הגיע למושיע ומתכוון להטמיע אותו/אותה. אחרי קרב קצר, אדפטויד משחרר גל הרס על עיירה קרובה ומאלץ את קוואזר לבחור בין החפים מפשע לבין המושיע אולם במחיר ריקון צמידי הקוונטים מכוחם.
השתיים מוצאות את עצמן בקרב לא רק עם הסופר אדפטויד אלא גם מארח של הפלנקס שנחוש להטמיע את המושיע של הקרי, שמתברר כאדם וורלוק. הן מצליחות להביס אותו, ותוך כדי כך קווזאר סופגת ממנו מחדש את הכוח של צמידי הקוונטים. הקול המסתורי שהדריך את קוואזר במסעה היה למעשה האינטלקט העילאי של הקרי, שהאמין שאדם וורלוק יוכיח את עצמו כמושיע הגזע. וורלוק מתחדש בפקעת, אך ההתחדשות שלו נפגמה בידי הסופר אדפטויד והפלנקס. מונדרגון והאינטלקט העילאי עוזרים לו להגיח מהפקעת, אך הוא צעיר מדי הודות לגיחתו המוקדמת. קוראת' הרודף מנסה להרוג את מונדרגון, קוואזר ואת וורלוק, שמשגר אותם משם אל עבר מקום בו הוד התפתחותו מחזיק בחברי גזע הקרי. המהנדס הראשי שמתגלה כמי שעומד מאחורי הטק-נארכי של הפלנקס הוא אולטרון, אויבם של האוונג'רס. אולטרון הורג את קוראת' ומחליט להתערב בקרב.
בזמן זה, סטאר לורד נלכד ועונה בידי אולטרון. באג, רוקט ראקון ומנטיס רוקחים תוכנית אשר לפיה גרוט יצמח בגודל בתוך מגדל בבל וישמיד אותו מבפנים. מנטיס משתמשת ביכולות הטלפתיה שלה כדי להגדיל את יכולות הצמיחה שלו ובשעת הצורך להצית את הכימיקלים הדליקים שבגופו. הדבר יוביל למותו, אך גרוט מסכים לכך משום שימות כגיבור. רוקט ראקון לוקח מגרוט גזם עץ שאותו יגדיל מחדש. התוכנית מצליחה וסטאר לורד ניצל, אך הקבוצה חייבת לקפוץ מהמגדל כדי לשרוד את החורבן. גרוט משתמש באנרגיית החיים האחרונה שלו כדי להצמיח גדם עץ שיעצור את נפילתם.
מנטיס מסבירה לסטאר לורד את מותו של גרוט ושהוא לא היה מסכים לגרום למותם של שלושה מחבריו לקבוצה אם היה יודע את התוכנית. מנטיס אומרת שהיא ראתה מבעוד מועד את אולטרון הורג אותה. באותו רגע, אולטרון - בגופו של וורלוק - מופיע ומנטרל אותה בעזרת מכה לראשה. מחוץ לשדה האנרגיה, צי ספינות חייזריות של גזעי הבאדון, הריגליאנים, חיילי החלל הגלאדוריאנים, הסאפארטוי ושארית הקרי יורות ללא הרף במגן עם כלי הנשק שלהן, אך הן אינן מצליחות לחדור דרכו. לפתע, נובה מופיע עם דראקס וגאמורה, שבינתיים שוחררו מהשפעתם של הפלנקס, וכן עם שניים מחברי הטק-נארכי, משום שגזע הטק-נארכי מרגיש אחראי על הפלנקס וחייב להעמיד את הדברים על תיקונם. הם חודרים את המגן ומתקיפים את אולטרון, שמתחמק בקלות מנובה אך אינו יכול לעמוד מול חברי הטק-נארכי. וורלוק מהטק-נארכי מדביק את אולטרון בגרסה מואטת של הווירוס הטכנו-אורגני, מה שגורם לאולטרון להימלט מהמקום.
רונאן המאשים מוביל 15,000 חיילי קרי למתקפה על הלה כדי להשמיד את כוחות הפלנקס שכבשו אותה. פילא-וול, דראקס וגאמורה מתעמתים מול הפלנקס אחרי שהם רואים את נובה, והצי קורא לספינותיו לסגת. רונאן מסרב ומורה לרובוטית התבונתית פרקסאגורה להמשיך לירות, אך היא מסרבת. אולטרון מעביר אליה את תודעתו ומהמם את ריית' כדי שיוכל להעביר את תודעתו אל חייליו. כשהוא עוזב את גופה של פרקסאגורה, הוא מוציא את גרעין הליבה שלה מכלל פעולה ובכך הורג אותה. הדבר מוביל להשמדת הספינה שנושאת את רונאן וסופר סקרול, כשרק שדה הכוח של האחרון מציל אותם ממוות בטוח.
הוד התפתחותו נפרד לשלום, לא לפני שהוא מגלה שאדם וורלוק חי וקיים וימשיך להנהיג את הקבוצה. מתברר שהוא היה שמור ביהלומים שבצמידי הקוונטים אותם ענדה פילא-וול, והיא מחזירה את נשמתו לגופו. אולטרון משתלט על חיילי הקרי המשודרגים ויוצר גרסה גדולת-ממדים שלו. אדם ופילא-וול מתעמתים מולו, ואדם מעביר את כל נשמות הקרי שאבדו במהלך הכיבוש לתוך צמידי הקוונטים, ובכך הוא מפעיל אותם ומחשל מחדש את חרבה של פילא-וול. היא מנחיתה מכה ניצחת על אולטרון וריית' משתמש באקסולונים שלו כדי לכלוא את אולטרון בגוף הנוכחי שלו כדי שלא יוכל לעבור לגוף הבא.
בעוד פילא-וול מתאבלת על מותה של מונדרגון, אדם מגיע אליה ומספר לה על תוכניתו של סטאר לורד להקים קבוצה שתעמוד בפני איומים גלקטיים ותמנע מאסונות נוספים להתרחש.
אילה זקס-אברמוב
אַיָּלָה זקס-אברמוב, או בשמה המלא אילה בן-טובים-פלג-זקס-אברמוב (27 בדצמבר 1912 – 30 באוגוסט 2011), הייתה אספנית אמנות ישראלית ילידת ירושלים. התאלמנה שלוש פעמים, והייתה נשואה לשמואל יעקב זקס (סם זקס), אספן אמנות קנדי ציוני, ולחבר הכנסת שניאור זלמן אברמוב. בשל פעילותה בתחום האספנות הושוותה זקס לפגי גוגנהיים, שעל שמה קרוי מוזיאון גוגנהיים בוונציה.
ביוגרפיה
אילה זקס-אברמוב נולדה בירושלים. את שנות לימודיה המאוחרות עשתה בלונדון ובפריז, שם גם פגשה את בעלה הראשון, מוריס פלג, והם נישאו בשנת 1938.
בשנת 1940, במהלך מלחמת העולם השנייה, הצטרפה אברמוב למחתרת הצרפתית, לאחר שפלג התגייס לצבא צרפת ונהרג במהלך פעילות צבאית.
בשנת 1947 נישאה אברמוב לשמואל זקס, כלכלן קנדי ציוני ואספן אמנות, שאותו פגשה בזמן שהותה בשווייץ. לאחר נישואיהם החלו השניים לאסוף אמנות מהמאה ה-19 והמאה ה-20, בעיקר של אמנים צרפתים, קנדים וישראלים כדוגמת גוגן, רודן, פיקאסו, אנרי מאטיס, קנדינסקי ושאגאל. כן רכשה מיצירותיהם של האמנים הישראלים מרסל ינקו, מרדכי ארדון, ראובן רובין ואנה טיכו, ואמנים שבזמן שרכשה את עבודותיהם היו בראשית דרכם, כמו עופר ללוש, יגאל תומרקין ויוסף זריצקי.
את ביתם בשדרות קק"ל בתל אביב (היום שדרות בן-גוריון) תכנן האדריכל דב כרמי בשנות החמישים בסגנון מודרניסטי.
בחודש אוקטובר 1988 הוזמנה להצטרף לפמליית הנשיא חיים הרצוג בביקור הממלכתי בצרפת.
ב-1989 קיבלה את תואר "יקיר בצלאל" מבצלאל האקדמיה לאמנות ועיצוב בירושלים.
ב-1992 תרמה זקס את הבית בשדרות בן-גוריון לאוניברסיטה הפתוחה.
במהלך השנים תמכה אברמוב במוזיאון תל אביב ומוזיאון ישראל והייתה לה יד בצמיחתם. בשני המוזיאונים ישנם אולמות הקרויים על שמה. היא ציינה אותם בצוואתה, והחליטה כי אוספיה יחולקו ביניהם.
יוסף זריצקי צייר דיוקן פיגורטיבי מפורסם של אברמוב.
בשנת 1994 הוקם בניין גנזך ויצמן ביד חיים ויצמן בתרומתה של אברמוב לזכר בעלה המנוח שמואל יעקב זקס.
משפחתה
אביה שמואל בן-טובים היה איש עסקים ובעל בתי מרקחת בירושלים ובמצרים. אמה רשל לבית ברמן הייתה בת למשפחה בעלת המאפיה המפורסמת בירושלים. סבה, העסקן יצחק אייזיק בן טובים, עלה עם משפחתו לארץ ישראל ב-1890, כאשר מונה להיות חבר הנהלת המשרד הראשון של חובבי ציון ביפו. דודיה הם העיתונאי והמורה זלמן בן-טובים ומנהל בנק אפ"ק ברוך בן-טובים. נכדו של ברוך, שמואל בן-טובים נולד כ- 10 ימים לאחר פטירת אביה ונושא את שמו.
אחיינה, בן אחותה הבכורה רחל, הוא הפסל גדעון גרץ.
אשפה פנאומטית
מערכת אשפה פנאומטית היא מערכת אשפה, המנוהלת ומשונעת באופן פנאומטי היא בדרך-כלל אשפה המחולקת לקטגוריות; אשפה יבשה, רטובה, וכן אשפה למיחזור. אשפה המוכנסת למערכת פנאומטית עוברת תהליך קצר יחסית עד שהיא מגיעה לטרמינל (המכולה הראשית), שם היא מובלת לתאי אשפה מותאמים, עד אשר מגיע רכב איסוף האשפה ומוביל את האשפה מהטרמינל הראשית לעבר אתרי הפסולת הראשיים במדינה.
האשפה הנשלחת למערכת הפנאומטית עוברת במספר צינורות ו'מחלפי' צינורות, ובעצם משונעת מנקודת זריקת האשפה לעבר הטרמינל, באמצעות זרמי אוויר חזקים, המופעלים על ידי מערכת הבקרה הפנאומטית. זרמי האוויר החזקים עשויים לעיתים להשפיע על צורתה והיקפה של האשפה, אך אינם משפיעים על משקלה של האשפה.
המערכת הפנאומטית
המערכת הפנאומטית בכללותה מורכבת מנקודות איסוף אשפה, תעלות צמודות-קרקע ותת-קרקעיות, וכן מהטרמינל וחדר הבקרה. בשל העובדה כי המערכת סגורה בצורה כמעט הרמטית, הפסולת לא מזהמת את הקרקע, המים והאוויר הנמצא סביבה, ולכן מהווה המערכת חלופה ירוקה, חסכונית ויעילה לניהול ושינוע אשפה.
כדי לשמור על ריח נייטרלי בסביבת הטרמינל, אליו מגיעה כלל האשפה השכונתית/העירונית, פותחו טכנולוגיות שונות שתפקידן למנוע את זיהום האוויר ולנטרל את חיידקי האשפה הפנאומטית. טכנולוגיות מוכרות לצורך זה הן שימוש בפחם וכן פילטרים אורגניים, למשל כאלה המורכבים משבבי עץ, המכילים מיקרואורגניזמים המסננים את הריחות וההפרשות של הזבל בצורה יעילה וטבעית.
אנאלנה ברבוק
אנאלנה שרלוט אלמה ברבוק (בגרמנית: Annalena Charlotte Alma Baerbock; נולדה ב-15 בדצמבר 1980) היא פוליטיקאית גרמנייה המכהנת כשרת החוץ של גרמניה וכמנהיגת מפלגת הירוקים הגרמנית לצידו של רוברט האבק.
היא מכהנת כחברת הבונדסטאג מטעם מדינת ברנדנבורג מאז 2013.
ראשית חייה
ברבוק גדלה כבת לאם עובדת סוציאלית ואב מהנדס מכונות. היא התגוררה בחווה חקלאית שליד העיר הנובר. היא למדה בבית הספר בהנובר והייתה חלק מתוכנית חילופי תלמידים בה נשלחה לפלורידה. כנערה, הייתה ברבוק מתעמלת תחרותית בטרמפולינה ואף השתתפה באליפויות גרמניה וזכתה שלוש פעמים במדליית ארד. בין 2000 ל-2004 למדה ברבוק מדע המדינה ומשפט ציבורי באוניברסיטת המבורג. ב-2005 היא סיימה את לימודי התואר השני במשפט בינלאומי פומבי בבית הספר לכלכלה של לונדון. עוד באותה שנה היא סיימה התמחות במכון הבריטי למשפט בינלאומי והשוואתי.
בין 2005 ל-2008 עבדה ברבוק במשרדה של חברת הפרלמנט האירופי, אליזבת שרודטר שהייתה נציגת מפלגת הירוקים הגרמנית. כמו כן, בין 2008 ל-2009 היא שימשה יועצת בנושא מדיניות חוץ וביטחון עבור המפלגה הירוקה בבונדסטאג.
קריירה פוליטית
בבחירות הכלליות שנערכו ב-2009 התמודדה ברבוק ללא הצלחה לרשימת המפלגה הירוקה לבחירות הפדרליות. בבחירות שנערכו ב-2013 הצליחה ברבוק להבטיח את מקומה ברשימת המפלגה ועם היוודע התוצאות, נבחרה להיות חברה בבונדסטאג.
במהלך כהונתה הראשונה הייתה ברבוק חברה בוועדה לענייני כלכלה ואנרגיה וכן בוועדה לענייני אירופה. בנוסף לכך היא השתתפה בכנסי אמנת האו"ם בנושא שינויי האקלים שנערכו בוורשה (2013), לימה (2014), פריז (2015) ומרקש (2016).
בינואר 2018 נערכה ועדת המפלגה הירוקה בהנובר ובה נבחרה ברבוק להיות אחת משני יושבי ראש המפלגה, לצידה נבחר רוברט האבק וזאת לאחר שגרפה כ-64% מהקולות בפריימריז. ב-2019 נבחרה מחדש לתפקיד לאחר שגרפה 97.1% תמיכה.
באפריל 2021 הודיעו ברבוק והאבק כי במפלגה הוחלט להעמיד את ברבוק כמועמדת לתפקיד הקנצלרית לקראת הבחירות שנערכו בספטמבר 2021, שבהן הירוקים הגיעו להישג השיא שלהם, למרות זאת הייתה זו תוצאה מאכזבת למפלגה שקיוותה שברבוק תיבחר לקנצלרית. במהלך מסע הבחירות הסתבכה ברבוק בשערוריית גנבה ספרותית, לאחר שהתגלה שבספרה החדש הופיעו לפחות 29 העתקות, עכב כך הופסקה הדפסת הספר. ב-8 בדצמבר הושבעה ברבוק לתפקיד שרת החוץ תחת הקנצלר אולף שולץ מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
חיים אישיים
ברבוק נשואה לדניאל הולפלייש ולזוג יש שתי בנות. המשפחה מתגוררת בפוטסדאם.
התמכרות לאופיואידים
התמכרות לאופיאידים (באנגלית: Opioid abuse) היא תופעה של שימוש לרעה באופיואידים, כאשר ההשלכות הן פגיעה בתפקוד האדם המלווה בקושי פיזי ונפשי. הסימפטומים של ההתמכרות כוללים צורך עז לשימוש באופיואידים, קושי רב בהפסקת השימוש, סבילות גבוהה לאופיואידים, ותסמונת גמילה עם הפסקת השימוש. תסמונת הגמילה מאופיואידים עשויה לכלול סימפטומים של בחילה, שלשול, כאבי שרירים, הפרעות שינה, סערת נפש ומצב רוח ירוד. סיבוכים של התמכרות לאופיואידים עשויים להיות מנת יתר, הדבקות בנגיפים כגון דלקת כבד נגיפית C ו-HIV.
אופיואדים כוללים חומרים כגון הרואין, מורפיום, פנטניל, קודאין, אוקסיקודון והידרוקודון. בארצות הברית מרבית משתמשי ההרואין עברו אליו לאחר שימוש באופיואידים במרשם רפואי.
גורמי הסיכון להתמכרות לאופיואידים כוללים היסטוריה של שימוש בסמים, שימוש בסמים על ידי בני משפחה וחברים, הפרעות נפשיות, מצב חברתי-כללי נמוך וגזע. אבחנה של התמכרות לאופיואידים מתבססת על קריטריונים של האגודה האמריקאית לפסיכיאטריה המופעים ב DSM-5. אם מתקיימים לפחות שני קריטריונים מתוך 15 – ניתן לקבוע אבחנה של התמכרות לאופיואידים. אנשים עם התמכרות לאופיואידים מטופלים בדרך כלל עם תחליפי אופיואידים – מתדון או בופרנורפין. טיפול בתחליפים אלו נמצא קשור לירידה בסיכון לתמותה הקשורה להתמכרות. בנוסף, נהוג לשלב טיפולי תחליפי אופיואידים עם טיפול פסיכולוגי של CBT ותמיכה נפשית במסגרת פרטנית או קבוצתית. התרופה נלתרקסון עשויה להיות שימושית במניעה של חזרה להתמכרות. התרופה נלוקסון שימושית במצבים של מנת יתר, וניתנת לאנשים הנמצאים בסיכון גבוה על מנת שיוכלו להשתמש בה במקרה חירום.
על פי ארגון הבריאות העולמי, ב-2016 כ-27 מיליון אנשים ברחבי העולם סבלו מהפרעות שימוש באופיואידים. שימוש ממושך באופיואידים מתרחש בקרב כ-4% מהאנשים שהשתמשו בהם כדי להקל על כאב כתוצאה מפציעה או ניתוח. תחילת ההפרעה מתרחשת לעיתים קרובות בקרב מבוגרים צעירים. יותר בקרב גברים מאשר נשים. בהשוואה ל-1990, בה נרשמו בעולם כ-18,000 מקרים של מוות כתוצאה מהתמכרות לאופיואידים, ב-2015 ההערכות הן כי 122,000 מקרים היו קשורים בתופעה. בארצות הברית, בשנת 2016 נרשמו כ-42,000 מקרי מוות כתוצאה משימוש יתר באופיואידים. מתוכם כ-15,000 היו כתוצאה משימוש בהרואין.
סימנים וסימפטומים
סימנים וסימפטומים של התמכרות לאופיואידים עשויים לכלול:
תסמונת הגמילה
תסמונת הגמילה מאופיואידים עשויה להתרחש כתוצאה מהפסקה פתאומית בצריכה לאחר שימוש ממושך.
תחילתם של סימני הגמילה תלויה בסוג האופיואיד בו נעשה שימוש, וכן במשך השימוש שנעשה בו. בשימוש בהרואין, תסמיני הגמילה יכולים להתחיל לאחר 5 שעות, כאשר השיא מגיע לאחר 2–4 ימים, ונמשכים עד לכשבועיים. עם מתדון לעומת זאת, הסימנים הראשונים יופיעו לאחר כיומיים. עם סיום הסימפטומים העיקריים, סימפטומים פחות משמעותיים עשויים להמשך לתקופה ארוכה בהרבה. סימפטומים אלו עשויים לכלול חרדה, דיכאון, קושי בריכוז, קושי בחשיבה והפרעות זיכרון, עייפות, רגישות יתר לכאב, הפרעות שינה ועוד.
הטיפול בתסמונת הגמילה יכלול מתדון ובופרנורפין יחד עם תרופות נוגדות בחילות ושלשולים.
הרעלת אופיאודים
סימנים וסימפטומים של הרעלת אופיואדים כוללים:
מנת יתר של אופיואידים
סימנים וסימפטומים של מנת יתר של אופיואידים כוללים:
קלאוס ווברייט
רקע
עד לשנת 1973, קלאוס ווברייט למד ב-Ulrich-von-Hutten-Oberschule בברלין. לאחר מכן למד משפטים באוניברסיטה החופשית של ברלין. (בחינות ארציות 1981 ו-1984).
התמכרות לאופיואידים
סיבות
התמכרות לאופיואידים יכולה להתפתח כתוצאה משימוש עצמי של תרופות מרשם בעיקר במצבי כאב כגון טראומה או ניתוח. אופיואידים שניתנים במרשם רופא אחראים לכמחצית ממקרי ההתמכרות לאופיואידים. על פי ניירות העמדה של ארגון הבריאות העולמי ואגף הסמים והפשע של האו"ם, יש לטפל בהתמכרות לאופיואידים כמצב רפואי לכל דבר, ולא כבחירה מוסרית שאינה ראויה. ישנן ראיות מסוימות לאפשרות של נטייה גנטית להתמכרות לאופיואידים, אך המנגנונים אינם ברורים דיים, ומובילים לשאלות פילוספיות-אתיות בדבר רצון חופשי.
קלאוס ווברייט
קריירה פוליטית
לאחר שלוש שנים בהן שימש כעובד ציבור במשרד הפנים, נבחר ווברייט לכהונת חבר מועצה של רובע טמפלהוף, והיה לחבר המועצה הצעיר ביותר בברלין. בשנת 1995, לאחר 11 שנות כהונה בתפקיד זה, התמודד ווברייט על מקום בבית הנבחרים של ברלין (Abgeordnetenhaus von Berlin), שהוא הגוף המחוקק של המדינה. בשנת 1999 נבחר ליושב ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בבית המחוקקים של ברלין. מאז יוני 2001 הוא משמש כראש העיר המושל (Regierender Bürgermeister) של העיר. לפני כן, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית עזבה את ממשלת האחדות הלאומית ובשיתוף פעולה עם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU) הביאה להקדמת הבחירות. לאחר הבחירות הללו ובהמשך למשא ומתן קואליציוני ארוך, ווברייט הקים קואליציה יחד עם מפלגת השמאל PDS.
בבחירות שנערכו ב-17 בספטמבר 2006 מפלגתו של ווברייט (ה-SPD) קיבלה את מרב הקולות. בית המחוקקים של ברלין בחר את ווברייט לכהונה נוספת כראש העיר המושל של ברלין ב-23 בנובמבר 2006 בסבב שני של הצבעה, עם רוב מזערי של 75 חברי מועצה מול 74 חברים בלבד. המפלגה הנוצרית-דמוקרטית, מפלגת הדמוקרטיים החופשיים והמפלגה הירוקה הצביעו נגדו.
התמכרות לאופיואידים
מנגנונים
התמכרות היא הפרעה מוחית שמאופיינת בשימוש כפייתי בתרופות/סמים על אף ההשלכות השליליות הכרוכות בו. ביטוי יתר של פקטור השעתוק ΔFosB בגרעין האקומבנס מהווה מרכיב משמעותי בהתפתחות של התמכרות לאופיואידים על ידי העלאת רגישות מערכת התגמול, והגברה של ההתנהגות האובססיבית לחיפוש סם. בדומה לסמים ממכרים אחרים, שימוש יתר באופיואידים מוביל לביטוי יתר של ΔFosB בגרעין האקומבנס. אויפיואידים משפיעים על ההעברה העצבית של דופמין בגרעין האקומבנס על ידי חסימת העיכוב של מסלולים דופמינרגיים. הם עושים זאת על ידי עיכוב של מסלולים עצביים, המבוססי GABA, היוצאים מהגרעין הרוסטרלי המדיאלי אל אזור הטגמנטום הגחוני, מה שמביא לתוצאה של ירידה בעיכוב של המסלולים הדופמינרגיים היוצאים מן הטגמנטום הגחוני של גרעין הקומבנס ואל אזורים נוספים במוח.
קלאוס ווברייט
חייו הפרטיים
כראש עיר שהוא הומו הצטרף ווברייט לשני ראשי ערים אירופאיות גדולות אחרות שהם הומואים, ושהחלו את כהונתם בשנת 2001: ראש עיריית פריז, ברטראן דלנואה וראש העיר של המבורג, אולה פון בויסט. לפני בחירתם של השלושה, העיר הגדולה ביותר בעולם שבראשה עמד הומו מוצהר הייתה ויניפג שבקנדה, עם ראש העיר גלן מוראי. ברלין והמבורג הן לא רק שתי ערים גדולות בגרמניה, אלא הן גם מדינות-מחוז גרמניות. לכן ווברייט ופון בויסט (שפרש בינתיים) גם היו ראשי מדינות-מחוז בנוסף להיותם ראשי ערים.
התמכרות לאופיואידים
מנגנונים
הדמיות מוחיות הראו שינויים תפקודיים ומבניים של המוח בעקבות ההתמכרות לאופיואידים. מחקר מ 2017 הראה ששימוש כרוני באופיואידים, דוגמת הרואין, עשוי לגרום לשינוים כרוניים באזור קליפת המוח הארובתית-מצחית – אזור חיוני לבקרה של מערכת התגמול, תגובות רגשיות וחרדה. מחקרים הראו פגיעה בבקרה של מסלולים עצביים הקשורים ברגשות, מתח ואימפולסיביות.
אבחנה
אבחנה של התמכרות לאופיואידים על פי ה DSM-5 מתקיימת בהימצא הפרעות ומגבלות כתוצאה משימוש מאופיואידים. על מנת לבצע אבחנה, נדרשים לפחות 2 מבין הקריטריונים הבאים: 1. האדם נוטל יותר אופיואידים מאשר הוא התכוון מלכתחילה. 2. האדם אינו מסוגל להוריד את כמות האופיואידים אותם הוא צורך. 3. זמן רב מוקדש לחיפוש אחר, צריכה או ניסיון להגמל משימוש באופיואידים. 4. לאדם יש חשק עז לאופיואידים. 5. קושי במילוי התחייבויות בעבודה או בחיי היום-יום. 6. הפחתה בפעילות החברתית ובפעילויות של שעות פנאי. 7. פגיעה בקשרים חברתיים או משפחתיים בעקבות שימוש באופיואידים. 8. המשך שימוש באופיואידים על אף החמרה במצב פיזיקלי או פסיכולוגי. 9. פיתוח סבילות מוגברת לאופיואידים. 10. תסמיני גמילה מאופיואידים.
קלאוס ווברייט
חייו הפרטיים
בספטמבר 2007 פרסם ווברייט ספר אוטוביוגרפי בשם "…und das ist auch gut so", שהן חלק ממילותיו בנאום היציאה מהארון.
שותפו לחיים של ווברייט הוא ירן קוביקי (Jörn Kubicki), העובד כנוירוכירורג, נפטר ב-28 במרץ 2020 מנגיף הקורונה.
התמכרות לאופיואידים
אבחנה
ניתן לסווג את חומרת ההתמכרות לקלה, בינונית או חמורה על פי מספר הקריטריונים המתקיימים.
דרכי מניעה
ה CDC (המרכזים לבקרת מחלות) האמריקאי פרסם המלצות ספציפיות על מנת למזער את הסיכון להתמכרות לאופיואידים:
טיפול תרופתי
הטיפול התרופתי מבוסס על תחליפי אופיואידים המעניקים פחות תחושת אופוריה, אך פועלים למשך זמן רב יותר. תחליפים נפוצים הם המתדון והבופרנורפין/נלוקסון. כיום (2020) קיימת העדפה לנלוקסון לאור ממצאים של ירידה בתמותה בקרב משתמשים הנוטלים אופיואידים בזריקות או בשאיפה. המטרה בטיפול התרופתי היא יצירת יציבות בחיי המטופלים, תוך כדי ניסיון למזער את תסמיני הגמילה מאופיואידים. מחקרים מראים כי 70-95% מהמטופלים מורידים בצורה משמעותית את כמות האופיואידים הנוספים אותם הם צורכים במהלך הטיפול, בעוד ש-40-65% נמנעים מהם לחלוטין במהלכו. היבטים נוספים המקבלים התייחסות בזמן הטיפול הם היבטים רפואיים, פסיכו-סוציאלים ומשפטיים. לטיפול התרופתי התחליפי יש את ההשפעה הגדולה ביותר על סיכוי התמותה ועלויות הטיפול הכלליות במכורים, והוא הטיפול המועדף כיום גם בקרב ארגון הבריאות העולמי, אגף הסמים והפשיעה של האו"ם ו UNAIDS (תוכנית האו"ם לטיפול ב HIV/AIDS).
בופרנורפין ומתדון מורידים את החשק לאופיואידים, מקלים על תסמיני הגמילה וחוסמים את תחושות האופוריה של אופיואידים. בופרנורפין, אגוניסט חלקי עם אפיניות גבוהה, יוצר רוויה של הקולטן האופיואידי, וחוסמת את פעילותם של האופיואידים. נלטרוקסון, אנטגוניסט לרצפטורי ה μ האופיואידים, היא תרופה נוספת הנמצאת בשימוש בטיפול התרופתי התחליפי, וגם היא חוסמת את תחושת האופוריה, ואינה גורמת לרדימות ואנלגזיה הנלוות לרוב לשימוש באופיואידים.
מתדון
שימוש במתדון כתחליף סם הוא טיפול נפוץ בניסיון גמילה של מכורים לאופיואידים. מתדון הוא אגוניסט של אופיואידים. המטרה העיקרית של שימוש במתדון כתחליף לאופיואידים היא הפחתת תחושת ההשתוקקות לסם, דיכוי סימני הגמילה וחסימת תחושת האופוריה המתלווה לשימוש באופיואידים. השימוש במתדון אינו מרדים ונחשב לבטוח רפואית. המטופל מקבל מתדון בכמויות הולכות וגוברות עד אשר תסמיני הגמילה מאופיואידים יורדים בצורה משמעותית. לאחר התייצבות המינון, מורידים את המינון בהדרגה עד שהמטופל אינו חש צורך במתדון או שניתן להחליף את המתדון באופיואיד חלש יותר, עם תסמיני גמילה קלים יותר.
בופרנורפין
בניגוד למתדון ואגוניסטים מלאים אחרים בופרנורפין הוא אגוניסט חלקי לרצפטורים אופיואידים, ולכן בעל פוטנציאל נמוך יותר לגרום לדיכוי נשימתי. נמצא כי שימוש בבופרנורפין כתחליף סם במהלך הטיפול בהתמכרות לאופיואידים מוביל לירידה בשיעורי התמותה. לעיתים קרובות מטופלים מקבלים את כדורי הבופרנורפין בשילוב עם האנטגוניסט נלוקסון על מנת למנוע שימוש בצורה של מעיכת הכדור והזרקתו לדם במקום צורת השימוש הנכונה של מציצה תחת הלשון.
אופיואידים אחרים
במקרים בהם טיפול בעזרת מתדון אינו עוזר, ניתן לשקול טיפול בהזרקת הרואין תחת פיקוח רפואי. מדינות בהן נעשה שימוש בטיפול זה כוללות את גרמניה, שווייץ, הולנד, בריטניה, ספרד, דנמרק, בלגיה, קנדה ולוקסמבורג.
דהידרוקודאין הוא אופיואיד אחר בו נעשה שימוש כאלטרנטיבה למתדון או בופרנורפין בחלק ממדינות אירופה.
בשווייץ ובקנדה נעשה שימוש גם במורפין בשחרור ארוך טווח.
טיפול קוגניטיב התנהגותי
טיפול קוגניטיבי-התנהגותי היא צורת התעברות פסיכו-סוציאלית שמטרתה לשפר את הבריאות הנפשית של המטופלים. הטיפול נועד לאפשר למטופלים להתמודד טוב יותר עם הבעיה על ידי שינוי ההתנהגות והרגשות שלהם כלפיה. לטיפול יש עדיות חיוביות בטיפול בהפרעות אחרות כגון דיכאון והתמכרות לסיגריות, אך כטיפול יחיד בהתמכרות לאופיואידים הוא פחות יעיל, ושילוב שלו יחד עם הטיפול התרופתי הוא הטיפול המועדף כיום. ראיון מוטיבציוני הוא סוג נפוץ של טיפול קוגניטיבי-התנהגותי בו נעשה שימוש בטיפול בהתמכרות לאופיואידים. מטרת הראיון המוטיבציוני היא לרתום את המוטיבציה הפנימית של המטופל לצורך החלמה על ידי חינוך, גיבוש אסטרטגיות שימנעו הפסקת טיפול וחזרה לשימוש באופיואידים וחשיבה חיובית בניסיון לשמור על מוטיבציה גבוהה במהלך הטיפול.
תוכנית 12 השלבים
ההתערבות הרפואית הראשונית יעילה בעיקר בסימפטומים הראשוניים של הגמילה מאופיואידים. בסיום הטיפול הראשוני, נדרשת תוכנית ארוכת טווח לשימור ההימנעות לחזרה לשימוש. כמו ב"אלכוהוליסטים אנונימיים", תוכניות 12 הצעדים נפוצות גם בקבוצות של "מכורים אנונימיים". "מכורים אנונימיים" הן קבוצות תמיכה מקומיות, הקיימות בכל רחבי העולם, ומאפשרות מפגשי תמיכה ללא עלות בהם מעודדים את המכורים להכיר בבעייתם, לקבל עזרה מעמיתים/מכורים לשעבר ולפתח יכולות עזרה עצמית.
ארצות הברית
מגפת האופיואידים הנוכחית היא מגפת הסמים הקטלנית ביותר בהיסטוריה האמריקאית. בשנת 2008 היו פי 4 יותר מקרי מוות כתוצאה ממנת יתר בהשוואה ל 1999. ב-2017, היו 5.4 מקרי מוות לכל 100,000 אנשים כתוצאה משימוש באופיואידים לשיכוך כאב בהשוואה ל 1.4 בשנת 1999. שיעור מקרי המוות הקשורים להרואין עלה בתקופה שבין 1999 ל 2015 מ 0.7 מקרי מוות לכל 100,000 אנשים ל 4.1. ב 2017 הוכרז מצב חירום לאומי בתחום בריאות הציבור בעקבות העלייה החדה במקרי המוות. הממשל האמריקאי גיבש תוכנית פעולה בת 5 זרועות:
בישראל
דוח שפורסם על ידי ה־OECD במאי 2019, העלה כי בין 2011 ל־2016 שיעור הגידול בשימוש באופיואידים בישראל עלה ב-125 אחוז, השיעור הגבוה ביותר מבין מדינות המערב. על אף זאת, הצריכה הממוצעת השנתית של אופיואידים (המחושבת בקילוגרמים למיליון איש) היא נמוכה יחסית בישראל: 5.9 ק״ג, לעומת ממוצע של כ-27 ק״ג במדינות המערב. על פי נתוני משרד הבריאות, בשנת 2016 נרשמו 15 מקרי מוות כתוצאה משימוש באופיואידים, אך ייתכן מאוד כי הנתנוים האמיתיים גבוהים יותר, שכן ההשערה היא שמרבית המקרים אינם מדווחים. בישראל חסרים נתונים מדויקים בנוגע להיקף ההתמכרות לאופיואידים. הדבר קשור לכך שהאחריות הביטוחית לטיפול בהתמכרויות איננה תחת קופות החולים. הטיפולים ניתנים במרכזים ייעודיים של משרד הבריאות או משרד הרווחה. על פי נתונים ממחקר שוק שבוצע בשנת 2015 נמצא כי כ-23% מהאוכלוסייה בגילאי 25 ומעלה, ציינו כי הם סובלים מכאב כרוני. המחקר בחן את הרגלי השימוש באופיואידים במטופלים עם כאב כרוני המגיעים לרופאי משפחה ורופאי כאב ומצא ישנם כ-75,000 אנשים המשתמשים באופיואידים על בסיס קבוע, ומתוכם, כך על פי הערכת הרופאים, כ-20 אחוז (כ-15 אלף) מוגדרים כמכורים לאופיואידים בדרגה כלשהי. בסקר הרופאים שהשתתפו במחקר הודגם כי הם מכירים בסכנות הכרוכות בשימוש באופיואידים, וכי קיים רצון וצורך לטפל בבעיית ההתמכרות שפיתחו החולים. עוד עלה מהסקר, כי 80% מרופאי הכאב ציינו שהם אינם מעוניינים לטפל בהתמכרות ומעדיפים לשלוח מטופלים מכורים למכון גמילה או פסיכיאטר במקביל להורדת מינון התרופות.
Ben (שיר)
השיר הגיע למקום ראשון במצעד הבילבורד האמריקאי, זכה בפרס גלובוס הזהב והיה מועמד לפרס אוסקר.
רקע
למרות שג'קסון כבר הפך לאמן הצעיר ביותר שמכניס שיר למקום הראשון עם I Want You Back כחלק מחמישיית הג'קסונים, Ben הפך אותו לזמר הסולו השלישי הצעיר ביותר, בגיל 14, שמוציא סינגל המגיע למקום הראשון.
ביאלא פודולסק
ביאלא פודולסק (בפולנית: Biała Podlaska) היא עיר במזרח פולין, הנמצאת כיום בפרובינציית לובלין.
התיעוד הראשון לעיר הוא ממאה ה-15, ובמאה ה-16 עברה לידי משפחת רדזיוויל. במאה ה-17 נהרסה העיר מפלישות השוודים והקוזקים.
בשנים 1999-1975 הייתה העיר בירת פרובינציית ביאלא פודולסק, שנקראה על שמה. בשנת 2006 מנתה אוכלוסיית העיר 58,010 תושבים.
יהודי ביאלא פודולסק
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיר הוא משנת 1621, במסמך המאשר להם זכות תושב במקום, למעט במרכז העיר. בשנת 1841 נמנו בעיר כ- 2,200 יהודים, למעלה ממחצית תושבי המקום. בסוף המאה ה-19 נמנו בעיר כ-6,500 יהודים וכ-5,000 לא-יהודים.
בשנת 1920, בעת המלחמה הפולנית-סובייטית, סבלו יהודי העיר מפרעות מצד חיילי הצבא הכחול ואיכרי הסביבה הפולנים. בין מלחמות העולם יצאו לאור בעיר מספר עיתונים ביידיש, ופעלו בה בתי ספר ומוסדות תרבות יהודיים. כמו כן, פעלו במקום מפלגות ציוניות שונות. בתקופה זו נמנו בעיר כ-7,000 יהודים, מתוך כ-10,700 תושבים. הרב האחרון של הקהילה היה צבי הירשהורן (נספה בשואה).
בשואה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ביום 1 בספטמבר 1939, הופצצה העיר, ומספר מתושביה נהרגו. כעבור שבועיים נכבשה העיר בידי הגרמנים, ולזמן קצר עד הסכם ריבנטרופ מולוטוב נכנס לעיר הצבא האדום. עם שובם של הגרמנים לעיר, נמלטו ממנה מזרחה כ-600 יהודים. עד מהרה החלו הגרמנים לחטוף יהודים מהעיר לעבודות כפייה, תוך מעשי התעללות, ולשדוד רכוש יהודי. בנובמבר הוקם בעיר יודנרט, בראשות יצחק פיזשיץ, שנצטווה לספק לגרמנים עובדים יהודים, ולאסוף תשלומי כופר ודברי ערך לשלטונות. ב-1 בדצמבר צוו יהודי העיר לשאת על זרועם סרט עם מגן דוד, ולעבור לשכונה נפרדת. הצפיפות בגטו גברה עם הגעת כ-2,000 מגורשים יהודים אליו מסובאלק ומסרוצק. בראשית 1940 פרצה ברובע היהודי מגפת טיפוס, שהפילה חללים רבים.
ביולי 1940 נשלחו כמה עשרות גברים יהודים מהעיר לעבודות כפייה בבלז'ץ, ומאות יהודים נוספים מהגטו הועסקו במפעלים שהקימו הגרמנים בסביבות העיר, ולאחר מכן, בהכנת ביצורים בגבול הסובייטי.
ב-10 ביוני 1942 לפנות בוקר רוכזו בחצר בית הכנסת בעיר כ-3,000 יהודים, ואלו הובלו בידי שוטרים גרמנים לתחנת הרכבת בעיר, ויום למחרת הוכנסו לקרונות משא, ושולחו למחנה ההשמדה סוביבור.
לאחר האקציה צומצם שטח הרובע היהודי, ובליל 4 באוגוסט 1942 ריכזו שוטרים פולנים וגרמנים את הגברים היהודים שבו, והוציאו להורג 19 מהם. בהמשך החודש שולחו כ-400 יהודים מהגטו, ובהם אנשי היודנרט, למאידנק, משם הועברו רובם למחנות עבודה. באותו זמן הוצאה להורג גודיה שטיינמן, חברת השומר הצעיר מהעיר, אשר הייתה בקשרים עם אנשי מחתרת פולנית.
בספטמבר 1942 הובאו לגטו שבעיר כ-3,000 מגורשים יהודים מהעיירות ינוב פודלאסקי וקונסטנטינוב, הסמוכות לעיר, והצפיפות בו גדלה. על יהודי העיר הוטל תשלום כופר נוסף, ונלקחו מהם דברי הערך שנותרו להם. בתקופה זו רבים מיהודי העיר ניסו לברוח ליערות, והכינו מקומות מסתור.
בביאלא פודולסק הושארה קבוצת עובדי כפייה יהודים לפינוי השכונה היהודית, ולהרס בתי הכנסת בעיר. כמו כן, נהרס בית העלמין היהודי בעיר. יהודי העיר שניסו להסתתר ביערות הסביבה זכו ליחס עוין מצד האוכלוסייה הפולנית, והתקשו לשרוד.
מלבד זאת אני סבור שיש להרוס את קרתגו
מלבד זאת אני סבור שיש להרוס את קרתגו (במקור, לטינית: "Ceterum censeo Carthaginem esse delendam", מקוצר לרוב ל"Carthago delenda est", מילולית: "קרתגו צריכה להיהרס") היא אמרת כנף לטינית שטבע קאטו הזקן, אחד המדינאים הרומאים הבולטים והמשפיעים בתקופתו. לפי פלוטרכוס, קאטו הזקן נהג לסיים כל נאום שלו (כולל נאומים שלא עסקו כלל בקרתגו) במשפט זה או בגרסאות שונות שלו, כדי לדרבן את הסנאט הרומאי להכריז מלחמה על קרתגו.
קאטו רחש איבה עמוקה לקרתגו וחשש מפניה - רגשות שנבעו משנותיו כחייל במהלך המלחמה הפונית השנייה. בעקבות ביקור רשמי שערך בקרתגו בשנת 153 לפנה"ס השתכנע סופית, במילותיו של ההיסטוריון תאודור מומזן, "כי רומא לא תהיה בטוחה בקיומה כל עוד לא תיכחד קרת-חדשה (קרתגו) מתחת השמים". עם חזרתו לרומא החל במסע תעמולה בסנאט שמטרתו הייתה הכרזת מלחמה על קרתגו והשמדתה, מסע שיסוד מרכזי בו הייתה חזרתו על הסיסמה. לפי פרופ' מ. קארי, השילוב בין אישיותו "מהלכת האימה" של קאטו לבין השימוש החוזר ונשנה בפתגם בנאומיו הובילו לבסוף להכרזת המלחמה (כאשר הזדמנה עילה לכך). עדות נוספת ליעילותה של הרטוריקה של קאטו היא בכך שיריביו האידאולוגיים בסנאט, שהתנגדו להכרזת המלחמה, אימצו את הסיסמה בשינוי קל: פובליוס קורנליוס סקיפיו נאסיקה קורקולום נהג לסיים את נאומו בכך שאמר "סוף דבר, סבורני שיש לקיים את קרתגו".
לפי גדליה אלקושי, שימוש במשפט, או באחד מניסוחיו המקוצרים: "מלבד זאת סבורני" ("Ceterum censeo") ו"על קרתגו להיחרב" ("Carthago Delenda" או "Carthago delenda est"), מחוץ להקשרו ההיסטורי מציין "דעה או השקפה שאדם דבק בה ברבים ומשמיע אותה תכופות". הביטוי מביע במקרים מסוימים גם עקשנות בלתי נלאית, נחישות ודבקות במטרה.
בספרות העברית המקצועית וכן בשימוש הנרחב אין אחידות בתרגומו של המשפט. בעוד חוקרים מודרניים, כגון ההיסטוריון ישראל שצמן, מתרגמים את המשפט כ"מלבד זאת אני סבור שיש להרוס את קרתגו", בתרגומים מוקדמים יותר, כגון תרגומו של יוסף ליבס ל"חיי אישים" של פלוטרכוס, מתורגם הפתגם כך: "סוף דבר סבורני שיש להחריב את קרתגו". במהדורה הראשונה לספרו של אלקושי "אוצר פתגמים וניבים לאטיניים" תורגם המשפט לנוסח "מלבד זה דעתי היא, שמן ההכרח להחריב את קרתגו", ובמהדורה השנייה תורגם המשפט כ"מלבד זאת סבורני כי יש להחריב את קרתגו".
שחקי אותה כמו בקהאם
שחקי אותה כמו בקהאם (באנגלית: Bend It Like Beckham) הוא סרט דרמה קומית בריטי משנת 2002, בבימוייה של גורינדר צ'דהא ובכיכובם של פרמינדר נגרה, קירה נייטלי וג'ונתן ריס מאיירס. הסרט זכה במספר פרסים, בין היתר פרס GLAAD, והיה מועמד לפרס גלובוס הזהב.
כותרת הסרט מתייחסת לכדורגלן האנגלי הנודע, דייוויד בקהאם, והכישרון שלו בהבקעת שערים בבעיטה חופשית ישירה, כנגד חומת שחקני מגן. הסרט עוקב אחר ג'סמינדר בת ה-18, בת למשפחת סיקים מן הפנג'אב. היא מאוהבת במשחק הכדורגל, אך הוריה השמרנים אוסרים עליה לשחק, בהיותה בת. אך היא משחקת בהיחבא, בקבוצה אשר מעפילה לראש הליגה.
הסרט יצא לאקרנים ב-12 באפריל 2002, וזכה לשבחים מן הביקורת. הסרט הכניס יותר מ-76 מיליון דולר עם תקציב הפקה של 6 מיליון דולר. הסרט עובד לבמה כמחזמר באותו השם, שבכורתו התקיימה בלונדון ב-2015.
תקציר העלילה
ג'סמינדר "ג'ס" בהאמרה (פרמינדר נגרה) היא בתם בת ה-18 של הורים סיקים מן הפנג'אב, המתגוררים בשכונת האונסלו שבלונדון. ג'ס אוהבת כדורגל, אך הוריה אוסרים עליה לשחק, כי בעיניהם זה משחק לא נאה לבנות. ג'ס לפעמים משחקת עם הבנים בשכונה, כולל עם חברה טוני, שהוא גיי בארון. יום אחד ג'ולייט "ג'ולס" פקסטון (קירה נייטלי) רואה אותה משחקת, מתרשמת מכשרונה, ומתיידדת עמה. היא מזמינה את ג'ס להיבחן לקבוצת הנשים המקומית, "האונסלו האריירס". המאמן, ג'ו (ג'ונתן ריס מאיירס) מהסס להוסיף שחקנית חדשה לקבוצה, אך כשהוא רואה את ג'ס משחקת, הוא מקבל אותה.
ג'סמינדר מתקבלת לקבוצה ואף נוסעת עמה למשחק מחוץ לעיר, אולם משקרת להוריה בנוגע לכך. כשהוריה של ג'סמינדר מגלים שהיא משחקת בקבוצת כדורגל הם אוסרים עליה להמשיך בכך, ומנסים לשדך בינה לבין טוני. הם נהיים עסוקים בתכנוני חתונתה של אחותה הבוגרת של ג'ס, והיא ממשיכה לשחק. בינתיים הקבוצה עולה לגמר טורניר הכדורגל, שנערך במקרה באותו היום של החתונה. בין ג'ס לבין ג'ו מתפתחים רגשות, ורגע לפני שהשניים מתנשקים מפתיעה אתם ג'ולס, שגם היא מאוהבת בג'ו. הדבר גורם לקרע ביחסי השתיים. ג'ולס טוענת שג'ס ידעה על רגשותיה. כשג'ס מגיעה לביתה כדי לנסות לאחות את הקרע, אמה של ג'ולס משתכנעת שהשתיים מסדירות יחסים לסביים.
ג'ו מנסה לדבר על לבו של מר בהאמרה להרשות לג'ס לשחק, אך הוא מסרב, ומגלה שהוא חושש שהיא תסבול כמו שהוא סבל בנערותו כשהודר מקבוצת קריקט בשל היותו הודי. ג'ו מקבל שג'ס לא תוכל לשחק, והגמר מתחיל בלעדיה. אך במהלך החתונה, טוני משכנע את מר בהאמרה לתת לג'ס ללכת למשחק, והם מוצאים שה"האריירס" מפסידות 0–1 במחצית. ג'ס וג'ולס מביאות את הקבוצה לתיקו, ואז ג'ס מקבלת בעיטה חופשית. היא צריכה לבעוט סביב חומת ההגנה, ומצליחה - וקבוצתה מנצחת. ג'ס וג'ולס מקבלות הצעת מלגה מלאה ללימודים באוניברסיטה בארצות הברית. ג'ולס מספרת לאמה בשמחה, אך ג'ס אינו יודעת כיצד להעלות את הושא מול הוריה. כולם חוזרים לחתונה לחגוג, אך גב' פקסטון הורסת את האווירה כשהיא מאשימה את ג'ס שהיא דו-פרצופית ולסבית. ג'ולס, בבושת פנים, לוקחת אותה משם.
טוני מחליט להעמיד פנים שהוא מאורס לג'ס, כדי שהוריה ירשו לה לנסוע לארצות הברית ללמוד. אך ג'ס מגלה את האמת, ואמה מפנה את האשמה כלפי אביה, בטענה שהכל אשמתו שהרשה לה לשחק. האב משכנע את האם שהדרך למונע מג'ס את הסבל שהוא חווה זה דווקא לאפשר לה להחליט עבור עצמה. כשהיא רצה לספר לג'ו את החדשות, השניים שוב כמעט ומתנשקים, אך ברגע האחרון ג'ס עוצרת, כי היא לא חושבת שהוריה יוכלו להתמודד עם עוד אתגר למסורת, הפעם בצורת יחסיים בין-תרבותיים.
הפקה
גורינדר צ'דהא כתבה את התסריט בשיתוף עם גולג'יט בינדרה ופול מאיידה ברגס. צ'דהא והמפיק דיפאק נאיאר בחרו לעבוד עם חברת הפקה גרמנית שעבדו עמה בעבר, Road Movies, ואליהם הצטרפה המועצה הבריטית לקולנוע.
צ'דהא לקחה אחריות מרכזית על ליהוק הסרט, והיא בחרה את פרמינדר נאגרה ואת קירה נייטלי לתפקידים הראשיים, בעוד משא ומתן עדיין התקיים מול ג'ונתן ריס מאיירס וארצ'י פנג'אבי.
הצילומים החלו ב-18 ביוני 2001, במגוון לוקיישנים סביב לונדון, ובאולפני שפרטון. הם ארכו 9 שבועות. צילומי משחק חצי הגמר נערכו בהמבורג שבגרמניה.
חברת ההפצה Redbus קנתה את הזכויות להפצת הסרט, ו-Fox Searchlight Pictures קנו את זכויות ההפצה בארצות הברית בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-2002.
צאת הסרט
הסרט יצא בבתי הקולנוע בממלכה המאוחדת ב-12 באפריל 2002. הבכורה האמריקאית התקיימה בפסטיבל סאנדנס בינואר 2003, ולאחר מכן הסרט זכה להפצה מוגבלת במרץ 2003. ב-1 באוגוסט 2003 זכה הסרט להפצה רחבה בכל ארצות הברית. בממלכה המאוחדת הסרט עמד בראש המכניסים בקופות למשך שלושה שבועות, עד שעבר אותו הסרט About a Boy.
ביקורת
"שחקי אותה כמו בקהאם" הפתיע את המבקרים, וזכה לשבחים בעיקר. באתר Rotten Tomatoes יש לסרט ציון של 85% במבוסס על 151 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.2/10. על פי הקונצנזוס הביקורתי, "מעורר השראה, מלא בחמלה, ועם תת-זרם מתוחכם של ביקורת חברתית, 'שחקי אותה כמו בקהאם' הוא סרט חיובי, מלא-חיים ומקסים".
קנת טוראן מ"לוס אנג'לס טיימס" ציין שהסרט "מלא בהומור קליל, חוש מושלם למילייה שהוא תוצאה של הכרות מעמיקה עם תרבות שמאפשרת לצחוק עליה תוך הבנה של היושרה הבסיסית שלה".
Planet Bollywood נתן לסרט ציון של 9 מתוך 10: "התסריט לא רק חוקר את התפתחותה של ג'ס כבת אדם, אלא גם את הערכים והתרבות המשתנים של צעירים ממוצא הודי: הדחף של ג'ס לשבור את הנורמה של עקרת הבית ההודית, היחסים המיניים של אחותה, וההודי הגיי."
ג'יימי ראסל מה-BBC נתן לסרט 4 מתוך 5 כוכבים, וטען ש"מר בקהאם צריך להיות גאה ששמו מקושר לסרט כל כך אדיר". הסרט שבר את השיא למכירת כרטיסים בקופה בהודו במהלך סוף שבוע יחיד, לסרט זר.
עיבוד לבמה
גרסת במה עלתה בתיאטרון הפיניקס בלונדון, ביוני 2015.
יחסי מלזיה–תימן
יחסי מלזיה–תימן הם היחסים הבילטרליים בין פדרציית מלזיה לבין הרפובליקה של תימן.
היסטוריה
היחסים בין שתי המדינות החלו כבר במאה ה-15. אנשי החאדרמי היו בעל תפקיד חשוב בתהליך האסלאמיזציה של העם המלזי. עד היום, התרבות המלזית דומה לתרבות הערבית.
יחסים כלכליים
כיום, שתי המדינות עובדות על שיפור עסקאות דו-צדדיות בין שתיהן. בשנת 2013, היקף הסחר בין שתי המדינות עמד על כ-200 מיליון דולר. הייבוא העיקרי של מלזיה מתימן הוא: מאכלי ים, קפה,דבש, עור ופירות. מאידך, הייצוא המלזי העיקרי לתימן הוא שמן בישול. שתי המדינות גם הקימו ועדה משותפת, העוסקת בקידום היחסים הבילטרליים בנושא ההשכלה הגבוהה בין שתי המדינות.
יחסים דיפלומטים
היחסים דיפלומטיים בין מלזיה לתימן החלו בשנת 1984. שתי המדינות שמרו על קשרים דיפלומטיים חיוביים ותמכו זו בזו בפורומים בינלאומיים שונים. בשנים האחרונות חיזקו שתי המדינות את שיתוף הפעולה הכלכלי והמסחרי ביניהן, כאשר חברות מלזיה משקיעות במגזרים שונים בתימן, כמו תעשיית הנפט והגז. מלזיה גם סיפקה סיוע הומניטרי לתימן בתקופות משבר. ב-2017 הודיעה ממשלת מלזיה על פתיחת שגרירותה בבירת תימן, צנעא, ובכך חיזקה עוד יותר את הקשרים הדיפלומטיים החזקים בין שתי המדינות.
מאידך, תימן מחזיקה בשגרירות בקואלה לומפור.
Al di là
Al di là (בעברית: מֵעֵבֶר) הוא שיר מאת המלחין האיטלקי קרלו דונידה למילים מאת מוגול. את השיר הקליטה הזמרת בטי קרטיס. המילים באנגלית נכתבו בידי ארווין דרייק. השיר ייצג את איטליה באירוויזיון של שנת 1961. קרטיס ביצעה את השיר באיטלקית, בתחרות שנערכה ב-18 במרץ 1961 בהיכל הפסטיבלים בעיר קאן שבצרפת. השיר נשלח לאירוויזיון בעקבות זכייתה של קרטיס בפסטיבל סן רמו שנערך ב-2 בפברואר 1961. בין השנים 1958 ל-1966 השיר הזוכה בפסטיבל סן רמו נשלח לייצג את איטליה באירוויזיון.
ב-1962 הקליטה את השיר הזמרת האמריקאית-איטלקייה קוני פרנסיס, בתחילה באיטלקית, ובהמשך אותה שנה הקליטה גרסה דו לשונית של השיר. פרנסיס כתבה את המילים באנגלית במקום להשתמש בגרסה של ארווין דרייק.
שארל פלומיה
שארל פלומיה (בצרפתית: Charles Plumier; 20 באפריל 1656 – 20 בדצמבר 1704) היה בוטנאי ומגלה ארצות צרפתי, הנודע בעיקר בשל חקר צמחיית מרכז אמריקה. גילויו אוגדו בספר 'Nova Plantarum Americanarum Genera' ('סוגי צמחים אמריקאיים חדשים') שפורסם בשנים 1703–1704. הוא מונה להיות הבוטנאי המלכותי של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. על שמו נקרא הסוג פלומריה, השייך למשפחת ההרדופיים.