cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מאריס אולט
מאריס אולט (באנגלית: Maryse Ouellet; שמה לאחר הנישואים מיזנין; נולדה ב-21 בינואר 1983), הידועה יותר בשם הבמה שלה, מאריס היא מתאבקת קנדית, מנהלת היאבקות, שחקנית, אשת עסקים, כוכבת ריאליטי ודוגמנית המופיעה בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית Raw, שבה משמשת כמנהלתו של בעלה בחיים האמיתים, המיז.
לאחר שנים ששימשה כדוגמנית, כולל זכייה בתחרות מיס הוואי טרופיק קנדה בשנת 2003, אולט הוחתמה לחוזה בארגון ההיאבקות, ה-WWE, באוגוסט 2006, לאחר שהשתתפה בתחרות חיפוש הדיווה. היא שהתה במתחמי הפיתוח Ohio Valley Wrestling וב-Florida Championship Wrestling, ששימשו את ה-WWE בפיתוח המתאבקים הנמצאים תחת חוזה. בשנת 2008 היא הופיעה בתוכנית סמאקדאון. בחודש דצמבר של אותה השנה, מאריס זכתה באליפות הדיוות והחזיקה בתואר זה במשך שבעה חודשים, מה שהפך את תקופת כהונתה להיות השלישית באורכה בהיסטוריה. באפריל 2009, היא הועברה לתוכנית Raw כחלק מהדראפט. בפברואר 2010 היא זכתה שוב באליפות הדיוות, מה שהפך אותה כמי שהחזיקה בתואר ביותר מפעם אחת. באמצע שנת 2010, היא שימשה כמאמנת של המתאבק טד דיביאסי במסגרת התוכנית NXT, לפני שהובלה לפיטוריה באוקטובר 2011. מאריס חזרה לחברה באפריל 2016 והחלה לשמש כמנג'רית של בעלה במציאות, המיז, כשתחת תקופתה כמנג'רית שלו, הוא זכה שלוש פעמים באליפות הבין-יבשתית.
ב-8 ביוני, היא והמיז השיקו סדרה העוקבת אחרי חייהם הנקראת Miz & Mrs. הפרק הראשון של הסדרה שודר בערוץ USA ב-24 ביולי 2018, והסדרה חודשה לעונה שנייה.
החיים שלפני
אולט החלה את קריירת הדוגמנות שלה כמשתתפת בתחרות יופי, שבאחת התחרויות הצליחה לזכות בתחרות מיס הוואי טרופיק קנדה בשנת 2003. בשנת 2007, מאריס הופיעה על השער של מגזין הגברים, פלייבוי.
השתתפותה במדיה
ב-20 באפריל 2007 מאריס ושאר מתאבקות כמו אשלי מסארו, טורי וילסון, ברוק אדמס, ליילה, וברברה בלנק כיכבו בקליפ של הזמר טימבלנד (ביחד עם להקת ההייבס) בשיר "Throw It on Me".
בינואר 2009, היא הופיעה ביחד עם איב טורס ומישל מק'קול במגזין Muscle & Fitness.
בשנת 2016, נודע שמאריס תשתתף בעונה השישית של הסדרה Total Divas העוקבת אחרי המתאבקות של ה-WWE. בשנת 2018, היא ובעלה הופיעו בסדרה העוקבת אחר חייהם, Miz & Mrs.
חיים אישיים
בשנת 2013, אולט התארסה למתאבק מייק מיזאנין, הידוע יותר בשם הבמה - המיז. הזוג התחתן באיי בהאמה ב-20 בפברואר 2014. ב-27 במרץ 2018, מאריס הולידה את ילדתם הראשונה, שנקראה מונרו סקיי מיזאנין. ב-20 בספטמבר 2019, נולדה לזוג בת נוספת והיא נקראה בשם מדיסון ג'ייד מיזאנין.
ב-27 ביוני 2018, מאריס הפכה לתושבת קבע של ארצות הברית.
קולין גרין
'''קולין פ. גרין (באנגלית: Collin P. Green''') הוא קצין בדרגת תת אדמירל המשרת כסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית.
ביוגרפיה
גרין נולד בבואי שבמרילנד, הרביעי מבין תשעה ילדים. ב-1986 סיים תואר ראשון באקדמיה הימית של ארצות הברית והתגייס לצי.
ב-1988 השלים קורס חבלה ימית והכשרה כלוחם ביחידת אריות הים. הוצב בצוות אריות הים 5 ושירת בו עד 1992, בתקופה זו השתתף במבצעים מיוחדים באסיה ובמלחמת המפרץ. לאחר מכן שירת באגף התכנון והמבצעים במטה הצי. ב-1995 הוצב בצוות אריות הים 2 ובכוח הלוחמה הימית המיוחדת של הצי השישי. ב-1997 מונה לסגן מפקד יחידת הלוחמה הימית המיוחדת העשירית המוצבת בבסיס הצי רוטה שבדרום ספרד. לאחר שסיים תואר שני במכללת המלחמה של הצי הוצב בשנת 2000 כקצין לוחמה ימית מיוחדת בצי החמישי. לאחר מכן שירת כראש ענף גזרת פיקוד מרכז במחלקת המבצעים המיוחדים של אגף המבצעים במטות המשולבים.
ב-2005 מונה למפקד צוות אריות הים 3 ובתקופת פיקודו מונה למפקד כוח לחימה ימית מיוחדת שהשתתף במלחמת עיראק. ב-2007 מונה למפקד יחידת הלוחמה הימית המיוחדת המוצבת בבחריין. ב-2008 מונה לעוזר קצין תכנון ומבצעים במטה פיקוד הלוחמה המיוחדת של הצי.
ביוני 2011 מונה למפקד קבוצת הלוחמה המיוחדת הראשונה שבסיסה בקורנדו שבקליפורניה ושירת בתפקיד עד יוני 2013. שימש קצין מבצעים בפיקוד המשותף של נאט"ו באפגניסטן ועוזרו של מפקד כוחות נאט"ו ומפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית.
במרץ 2016 מונה למפקד המבצעים המיוחדים של פיקוד דרום של ארצות הברית. בספטמבר 2018 מונה למפקד פיקוד הלוחמה המיוחדת של צי ארצות הברית. ב-2020 מונה לראש מטה פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית. בדצמבר 2021 מונה לסגן מפקד הפיקוד.
גרין בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה הקתולית של אמריקה, ובעל תואר שני בהצטיינות בלימודי אסטרטגיה וביטחון לאומי ממכללת המלחמה של הצי.
קאומוג'י
קאומוג'י הוא הגרסה היפנית של הרגשון, המשמש להבעת רגשות בעת שיחה בכתב. משמעות השם היא "סימן של פנים".
הקאומוג'י נכתב ונקרא באופן מאונך, הוא מדגיש את העיניים באופן דומה לסגנון הציור של המאנגה.
דוגמאות
ברוב המקרים ניתן לייצג את הפה גם בנקודה (^.^) או להשמיט אותו בכלל (^^)
מועדון הבולינגדון
מועדון הבולינגדון הוא מועדון אקסקלוסיבי לא רשמי לסטודנטים גברים בלבד באוניברסיטת אוקספורד. המועדון ידוע בחבריו העשירים, הנשפים המפוארים והטקסים הצעקניים שלו כגון ונדליזם נגד מסעדות וחדרי מעונות.
ייתכן שהבולינגדון נוסד כבר ב-1780, היה במקור מועדון ספורט, מיועד לקריקט ומרוצי סוסים, אף על פי שעם הזמן ארוחות ערב של המועדון הפכו להיות הפעילות העיקרית של המועדון. חברות במועדון יקרה וכוללת תלבושת אחידה מחויטת, אירוח מפואר בדרך קבע ומסורת של תשלום במקום על גרימת נזק.
התצוגות הראוותניות של המועדון של העושר שלו הן שנויות במחלוקת, היות שחברים רבים שלו המשיכו לתפקידים פוליטיים בכירים בבריטניה. הידועים שבהם הם דייוויד קמרון, ראש ממשלת בריטניה, שר האוצר של בריטניה ג'ורג' אוסבורן וראש עיריית לונדון בוריס ג'ונסון.
אוניברסיטת אוקספורד לא מכירה במועדון באופן רשמי, ומסעדות רבות באזור האוניברסיטה מסרבות לארח אירועים שלו. המועדון מופיע רבות בספרות וסרטים, לעיתים תחת שמו האמיתי ולעיתים תחת שם דומה.
היסטוריה
המועדון נוסד ב-1780 ובמקור הוגבל ל-30 חברים. ב-1875 הוא כבר נחשב "מוסד אוקספורדי ותיק עם מסורות טובות רבות". במקור המועדון התקבץ סביב ציד וקריקט. ב-1805 קריקט היה מוגבל לפעילות רק במסגרת מועדון הבולינגדון. היסודות של המועדון בספורט הקריקט ניכר בסמל המועדון. ישנם דיווחים כי המועדון הוא אחד משני מועדוני הקריקט המקוריים באוקספורד. לעומת זאת גם קיימים דיווחים כי ״קריקט היה רק כיסוי עבור הפעילויות השובבות, הרסניות ומתפנקות של חבריו״.
המוטיב המוכר היום של המועדון של סעודות החל להופיע לקראת סוף המאה ה-19. וולטר לונג מעיד כי ב-1875 "משחקי קריקט של מועדון הבולינגדון היו גם כן אירוע תדיר, ומשחקים טובים שוחקו שם לעיתים קרובות עם מועדונים אחרים. ארוחות הערב של מועדון הבולינגדון היו אירועים עם תצוגה נרחבת של אווירה צוהלת מלווה עם צריכה עמוקה של המנעמים הטובים של החיים, אשר לעיתים קרובות הפכו את המסע חזרה לאוקספורד לחוויה מיוחדת במינה". דיווח משנה 1876 כותב כי "קריקט היה משני לארוחות ערב והחברים במועדון היו לרוב ממעמד גבוה". "הניו יורק טיימס" כתב ב-1913 ש"מועדון הבולינגדון מייצג את שיא האקסקלוסיביות של אוקספורד; הוא המועדון של בני האצולה, בני עשירים; החבות בו מייצגת את 'הדם הצעיר' של האוניברסיטה".
כיום
כיום, מועדון הבולינגדון בעיקר סובב סביב תרבות האוכל שלו אבל עדיין ישנו שריד לקשרים של המועדון עם ספורט בדמות תמיכת המועדון במרוץ הסוסים השנתי. נשיא המועדון, הידוע בתור "הגנרל", מציג למנצח במרוץ את הגביע, וחברי המועדון נפגשים במרוץ לארוחת בוקר חגיגית. המועדון גם נפגש לארוחת ערב שנתית. ניתן להזמין אורחים לאירועים האלה. לעיתים ישנם ארוחות ערב קטנות כדי לחגוג את קבלתם של חברים חדשים. המועדון לעיתים שוכר חדרים פרטיים תחת שם בדוי, היות שמסעדות מודעות למוניטין של המועדון לגרימת נזק רב ערב השתכרות במהלך ארוחות ערב.
מוניטין
המועדון תמיד היה ידוע בחבריו העשירים, נשפיו המפוארים והטקסים הצעקניים שלו כגון ונדליזם נגד מסעדות וחדרי מעונות, כל זאת לצד מסורת של תשלום במקום על נזק שנגרם. התצוגות הראוותניות של המועדון של העושר שלו הן שנויות במחלוקת, היות שחברים רבים שלו המשיכו לתפקידים פוליטיים בכירים בבריטניה. הידועים שבהם הם דייוויד קמרון, ראש ממשלת בריטניה, שר האוצר של בריטניה ג'ורג' אוסבורן וראש עיריית לונדון בוריס ג'ונסון. מספר מקרים במהלך השנים מספקים עדויות אנקדוטליות של התנהגות המועדון. מקרה אחד ידוע לשמצה ב-12 במאי 1894, לאחר ארוחת ערב אחת, חברי הבולינגדון שברו את כל המנורות ו-468 החלונות של אחד המבנים של כרייסט צ'רץ', זה לצד כך שהם השמידו את כל הווילונות והדלתות של הבניין שוב ב-20 בפברואר 1927. בעקבות מאירוע זה המועדון נענש בכך שנאסר עליו להיפגש בטווח של 15 מילים מאוקספורד. כאשר אדוארד השמיני היה נסיך ויילס, נתקל בקשיים רבים בקבלת רשות הוריו, ג'ורג' החמישי ומרי מטק להצטרף למועדון הבולינגדון בעקבות המוניטין של המועדון. לימים הוא זכה לרשותם רק לאחר שהבטיח כי לא יקיים את "הבטחת הבולינגדון", יופמיזם לערב של שירה ושתייה. לאחר ששמעה על כך שהשתתף באירוע כזה, אמו המלכה מרי שלחה לו מברק אשר דורש כי יסיר את שמו ממועדון הבולינגדון.
בביוגרפיה של בוריס ג'ונסון, לימים ראש עיריית לונדון, נכתב אודות המועדון בשנות ה-80: "אינני חושב שערב היה מסוגל להסתיים מבלי שמסעדה תיהרס לחלוטין ויתבצע על כך תשלום, לעיתים קרובות במזומן... לילה מאחורי סורג ובריח היה נחשב כרגיל עבור חבר במועדון הבולינגדון וכן הורדת המכנסיים בפומבי לכל אחד אשר עורר את כעסם של חברי המועדון".
עקב כך שארוחות הערב של המועדון בשנים האחרונות קיבלו גוון מאופק יותר, הן זוכות לפחות תשומת לב תקשורתית. על אף זאת, ב-2005, לאחר נזק שנגרם לפאב באוקספורדשייר לאחר אחת מארוחות הערב של המועדון, התקרית דווחה רבות בתקשורת. ארוחת ערב נוספת דווחה ב-2010 לאחר נזק לאחוזה כפרית. בפברואר 2013, ה"דיילי מירור" דיווח כטקס החניכה של חבר חדש במועדון כלל שרפה של שטר של 50 לירה שטרלינג בפניו של קבצן.
בשנים האחרון, הבולינגדון הוזכר פעמים רבות בדיונים בבית הנבחרים הבריטי סביב התנהגות בלתי הולמת בכל מעמדות החברה הבריטית, וכן כדי להביך את החברים הבכירים במפלה השמרנית שהם חברים לשעבר במועדון. בתמלילים של בית הנבחרים ישנם שמונה אזכורים למועדון הבולינגדון בין השנים 2001 ו-2008. בוריס ג'ונסון ניסה להרחיק את עצמו מהמועדון כאשר הוא כינה אותו "אירוע מביש קטן עם תכונות לא אנושיות של יוהרה ואליטיזם".
נאמר כי "המקבילה הנשית" של מועדון הבולינגדון הוא נשף הדיבוטנטה הבינלאומי בניו יורק, אבל "עם נימוסים וללא המסורת של ונדליזם".
לבוש
הצבעים של המועדון הם כחול-שמיים ושנהב. חברים במועדון מתלבשים לארוחת הערב השנתית בפראקים כחולים כהים מחויטים, עם צווארון קטיפה כחול כהה, שבא בקונטרסט עם כפלי המעיל ממשי בצבע שנהב, כפתורי פליז, וסט בצבע חרדל ועניבת פרפר בצבע תכלת. למועדון יש גם עניבה בצבע תכלת עם פסי שנהב. בשנת 2007 התלבושת המלאה עלתה 3,500 לירה שטרלינג. מסורתית כאשר חברי המועדון שיחקו קריקט, "ניתן היה לזהות את חברי המועדון על ידי סרט כחול לבן על כובי הקש שלהם ועל ידי פסים עם אותם צבעים על מכנסי הפלנל שלהם".
מערכת היחסים עם האוניברסיטה
הבולינגדון איננו רשום באוניברסיטת אוקספורד, אבל חברים נבחרים רק מקרב סטודנטים באוניברסיטה. במקרים רבים בעבר, כאשר המועדון כן היה רשום במועדון, בירוקרטים באוניברסיטה השעו אותו בעקבות התנהגות פרחחית של חבריו, כולל השעיות ב-1927 ו-1956. ידוע כי המועדון נפגש בחשאי כאשר הוא נמצא תחת השעיה.
המועדון היה פעיל באוקספורד בין השנים 2008–2009, על אף שלא היה רשום באוניברסיטה. במסמך רשמי של האוניברסיטה נכתב על מקרה, שלא אירע על הקרקע של האוניברסיטה ועל כן אין לה סמכות עליו: "חלק מהתלמידים סיגלו לעצמם הרגל של להשתכר בדרך קבע ולצעוק את צעקתם הקבועה של 'We are the Bullingdon' בשלוש לפנות בוקר. התמליל של הכינוים אותם כינו את אשתו של אחד השכנים שבקיש מהם להיות בשקט נכתב בשפה שלא ראויה לדפוס". חברי המועדון קיבלו נזיפה מהמשטרה המקומית. הדו"ח של האוניברסיטה סיכם את הדברים במרץ 2009: "אנו שמחים לדווח שמלבד אולי ברמות הגבוהות ביותר של פוליטיקה לאומית, מועדון הבולינגדון בשנה האחרונה היה רגוע למדי".
תיעוד
תקופתם של דייוויד קמרון ובוריס ג'ונסון במועדון הבולינגדון נבחנה בסדרה דוקו-דרמטית של ערוץ 4 הבריטי, "When Boris Met Dave", ושודרה ב-7 באוקטובר 2009. באוקטובר 2011 התפרסה כתבה בעיתון "האובזרבר" אשר בחנה את חברותו של ג'ורג' אוסבורן במועדון.
התייחסויות ספרותיות
הבולינגדון זכה להתייחסות סאטירית בתור מועדון הבולינגר (בולינגר הוא סוג מפורסם של שמפניה) בספר "Decline and Fall" של אוולין וו. המועדון זוכה לתפקיד מרכזי בעלילה: גיבור הספר הלוקה בנימוסים מואשם בהשתוללות הרסנית של המועדון שעברה דרך האוניברסיטה ומודח מהלימודים. תום דריברג טוען שהתיאור של מועדון הבולינגר הוא "תיאור מתון של כל לילה בו חברי מועדון הבולינגדון סעדו יחדיו בכרייסט צ'רץ'. כזה שפע של זכוכית לא ראיתי מימי עד שיא הבליץ. בלילות כאלה כל תלמיד תואר ראשון אשר היה ידוע ביכולות 'אומנותיות' היה הופך מיד למטרה".
חברים מפורסמים
רשימה של חברי מועדון מפורסמים:
Dream Theater
Dream Theater (בתרגום חופשי: תיאטרון חלומות) היא להקת פרוגרסיב מטאל אמריקנית שנוסדה בשנת 1985 על ידי ג'ון פטרוצ'י, ג'ון מיונג ומייק פורטנוי כשהיו סטודנטים במכללת ברקלי למוזיקה. בתחילת דרכה, נקראה הלהקה בשם Majesty. למרות מספר שינויים בהרכב הלהקה, נשארו בה שלושת מייסדיה יחד עם ג'יימס לאברי וג'ורדן רודס עד לעזיבתו של פורטנוי בספטמבר 2010. באפריל 2011, לאחר שנערכו מבחני בד להחלפתו של פורטנוי, הוכרז על בחירתו של מייק מנג'יני כמתופף החדש של הלהקה.
נכון לשנת 2010, נמכרו מעל 10 מיליון אלבומים וDVD המתעדים הופעות וקליפים של הלהקה ברחבי העולם.
חברי הלהקה נודעים כבעלי מיומנות טכנית גבוהה בכלי נגינתם ועל כך זכו בתארים ממגזיני מוזיקה שונים. לאחר סקר שערך המגזין MusicRadar בספטמבר 2010, בחר העיתון בג'ון מיונג לתואר הבסיסט הטוב ביותר בכל הזמנים". לפי סקר שערך אותו מגזין במרץ 2011, זכה ג'ון פטרוצ'י במקום השני ברשימת "20 הגיטריסטים הטובים ביותר של המטאל אי פעם". מייק פורטנוי, המתופף הקודם של הלהקה, זכה ב-23 פרסים מהמגזין Modern Drummer ואילו מחליפו, מייק מנג'יני, קבע חמישה שיאים בתחרות המתופף המהיר בעולם.
בנובמבר 2010 נכנסה הלהקה להיכל התהילה של המוזיקה בלונג איילנד.
ב-9 באפריל 2013 זכה האלבום "Images and Words" בתואר אלבום המטאל הטוב ביותר במצעד "March Metal Madness" של "Loudwire" (שנערך בשיטת ראש בראש) לאחר שניצח אלבומים של הלהקות "דיו", "AC/DC", ג'ודס פריסט, "מגדת'" ולבסוף גם את "Master of Puppets" של "Metallica", כאשר זכות ההצבעה ניתנה לקהל המעריצים.
אלבומה ה-12 של הלהקה שיצא ב-23 בספטמבר 2013, מכר כ-34,000 עותקים בשבוע הראשון ובמצעד הבילבורד הגיע למקום ה-7.
התהוות הלהקה (שנת 1985)
כדי למלא את המקומות הנותרים בלהקה, פטרוצ'י יצר קשר עם חברו לתיכון וללהקות עבר, קווין מור, ביקש ממנו להצטרף בתור קלידן וזה נעתר לבקשה. כמו כן, גייסו חברי הלהקה את כריס קולינס להצטרף בתור סולן לאחר ששמעו את יכולותיו הווקאליות בביצוע גרסת כיסוי לשיר "Queen of the Riech" של להקת Queensrÿche. לוחות הזמנים העמוסים של פורטנוי, מיונג ופטרוצ'י אילצו אותם לנטוש את לימודיהם האקדמיים על מנת להתמקד ביצירת המוזיקה שלהם. מור אף הוא עזב את הקולג' בו למד, אוניברסיטת פרדוניה, כדי להתרכז בעיסוקו בלהקה.
The Majesty Demos והולדת השם "Dream Theater" (שנים 1987-1986)
מיד לאחר צירופו של דומיניצ'י, להקה אחרת בשם Majesty מלאס וגאס איימה בהליכים משפטיים כנגד הלהקה בשל פגיעה בקניין רוחני ולכן נאלצו חבריה לשנות את שמה. לאחר שבחנו מספר אפשרויות, קיבלו את הצעתו של הווארד פורטנוי, אביו של מייק, להשתמש בשם "Dream Theater" כשמו של בית קולנוע שניהל האב בקליפורניה.
When Dream and Day Unite (שנים 1990-1988)
עם שמם החדש והיציבות שהוקנתה ללהקה, התמקדה Dream Theater בכתיבת חומר חדש ובמקביל הופיעה בניו יורק ובמדינות השכנות. הדבר משך את תשומת לבם של חברת התקליטים Mechanic Records ובסופו של דבר חתמה הלהקה על החוזה הראשון שלה עם החברה ב-23 ביוני 1988. באותה תקופה החלה הלהקה בהקלטות של אלבום הבכורה שהתקיימו באולפני Kajem Victory בגלדוויין, פנסילבניה. הקלטת רצועות הבסיס נמשכה כעשרה ימים והאלבום כולו הושלם כעבור שלושה שבועות.
בשנת 1989 יצא לאור האלבום "When Dream and Day Unite" ולא זכה להד נרחב בקרב המעריצים, בניגוד לציפיות הלהקה. עקב הפרת ההתחייבויות הפיננסיות של חברת התקליטים ללהקה, נאלצה Dream Theater להופיע באזור העיר ניו יורק. מסע ההופעות לקידום האלבום כלל רק חמש הופעות שכולן היו בסביבה המקומית. הופעתה הראשונה של הלהקה במסע זה נערכה כמופע חימום ללהקת זברה במועדון סאנדאנס בבאי שור, ניו יורק.
לאחר ההופעה הרביעית בסבב ההופעות, פוטר הסולן דומיניצ'י על ידי שאר חברי הלהקה בטענה כי קולו אינו תאם את הסגנון שהם רצו. עם זאת, זמן קצר לאחר הפיטורין ביקשה להקת הנאו פרוג מריליון מ-Dream Theater להופיע כלהקת חימום בהופעתם במועדון הריץ' שבניו יורק. בכך ניתנה לדומיניצ'י הזדמנות אחרונה להופיע עם הלהקה כסולן ראשי. רק כעבור שנתיים מצאו חברי הלהקה סולן מחליף.
Images and Words (שנים 1993-1991)
במהלך חיפושיה של הלהקה אחר סולן חדש, הופיעו בה ג'ון ארץ', ג'ון הנדריקס וסטיב סטון, שאף הוכרז על הבמה באחת ההופעות כסולנה החדש של הלהקה, אך פוטר לאחר ביצוע שלושה שירים באופן אשר אינו עומד ברף הגבוה שהלהקה הציבה. חמישה חודשים לאחר-מכן חזרה הלהקה להופיע, הפעם כהרכב אינסטרומנטלי העונה לשם YtseJam. תקופה זו של הלהקה נמשכה עד אמצע שנת 1992, ובה נכתב החלק העיקרי של המוזיקה שיכלל בסופו של דבר באלבום Images and Words ובו-בעת המשיכה הלהקה בחיפושיה אחר סולן.
בשנת 1991 הגיעה קלטת דמו מקנדה של סולן להקת הגלאם מטאל, Winter Rose, קווין ג'יימס לאברי, והלהקה החליטה שיש לה די עניין בו כדי להטיסו עד לניו יורק לאודישן. יחד עם לאברי הם יצרו גרסאות דמו של To Live Forever ,Learning to Live ו-Take the Time. לאחר שהוחלט על קבלתו ללהקה, לאברי החליט לשנות את שמו הפרטי לשמו האמצעי, ג'יימס, וזאת כדי למנוע בלבול בשמות חברי הלהקה (אשר מנו כבר שני קווין ושני ג'ון). הלהקה חזרה להופיע (עדיין בסביבת העיר ניו יורק), והחלה עבודתה על העיבודים הקוליים כעת כשלאברי הצטרף לשורותיה.
ATCO Atlantic (כיום EastWest) חתמו על חוזה לשבעה אלבומים עם Dream Theater על סמך שלושה שירי דמו שבהמשך מצאו את מקומם באלבום Images and Words, הראשון בחוזה. שלושה וידאו קליפים הוקלטו מן האלבום: Pull Me Under ,Take the Time ו-Another Day. הלהקה תלתה תקוותה בקליפ האחרון, השיר הקליט ביותר של הלהקה, אבל באופן מפתיע, הפך Pull Me Under דווקא ללהיט ב-MTV וכמו כן גם בערוצי הרדיו. הקליפ ל-Take the Time הצליח אף הוא, אך לא הגיע לרמת הצלחתו של Pull Me Under.
הצלחתו של השיר Pull Me Under, בשיתוף עם מסע הופעות ברחבי ארצות הברית ויפן, גרמו למתן מעמד סטטוס אלבום זהב ל-Images and Words בארצות הברית וסטטוס אלבום פלטינה ביפן. הופעות הלהקה נמשכו עם סבב הופעות אירופאי בשם Music in Progress בשנת 1993, אשר כלל גם הופעה במועדון מרקי בלונדון. הופעה זו הוקלטה ויצאה בשם Live at the Marquee, אלבום ההופעה החיה הראשון של הלהקה. בנוסף, הוצאת וידאו בשם Images and Words: Live in Tokyo, יצאה גם היא וכללה צילומים של הופעות הלהקה ברחבי יפן וחלק נוסף המתעד את הלהקה שלא בזמן הופעה.
Awake (שנת 1994)
לאחר חזרתם מסבב ההופעות ולהוטים לחזור ולהקליט, החלו חברי הלהקה לעבוד על אלבומם הרביעי במאי 1994. Awake הושלם ביולי של אותה שנה, ויצא באוקטובר. עוד לפני שהושלם המיקס לאלבום, הודיע קווין מור על פרישתו מהלהקה כדי להתמקד ביצירה מוזיקלית אישית. מור לא היה מעוניין יותר לצאת לסבבי הופעות וסגנונו המוזיקלי החל לפנות לכיוון אחר מזה של הלהקה. כתוצאה מכך, החלה הלהקה לחפש בדחיפות קלידן מחליף למור אחרת סבב הופעות לקידום האלבום החדש לא יוכל להתרחש.
שמו של הקלידן ג'ורדן רודס כמחליף למור עלה לראשונה כאשר פטרוצ'י ופורטנוי נתקלו בו בעת שדפדפו במגזין "Keyboard", בו רודס הוזכר בסקר הקהל כ"הכישרון החדש הטוב ביותר". רודס הוזמן להופיע עם הלהקה להופעה יחידה ולאחר-מכן נשאל האם הוא מעוניין להצטרף לשורות הלהקה, אך זה דחה את הצעתם משום שבאותה העת העדיף להצטרף ללהקת הדיקסי דרגס, שלוח הזמנים שלה התאים לו ולמשפחתו יותר.
חברי הלהקה נאלצו להמשיך בחיפושיהם אחר מחליף לקווין מור. דרק שריניאן, הקלידן של אליס קופר ושל להקת קיס, אייש זמנית את תפקיד הקלידן במסע ההופעות Waking Up the World ולאחר שלא נמצא מועמד עדיף לתפקיד, החליטו חברי הלהקה להפוך את שריניאן לקלידן הקבוע בלהקה.
A Change of Seasons ו-Falling into Infinity (שנים 1998-1995)
בשל לחץ מצד המעריצים, נכנסה הלהקה ל-BearTracks Studios באפריל 1995 פעם נוספת כדי להקליט את הסינגל "A Change of Seasons" שאורכו 23 דקות. השיר, אשר נכתב בשנת 1989 והיה בעל אורך של 17 דקות, אמור היה להיכנס לאלבום Images and Words אך חברת התקליטים החליטה בזמנו כי הוא ארוך מדי לאלבום אולפן. עם זאת, הלהקה ניגנה את השיר לעיתים במתכונתו המקורית והוא המשיך לעבור מספר שינויים מבניים במשך השנים עד להקלטתו המחודשת בשנת 1995. לצורך הפצת השיר, הלהקה הוציאה אותו כמיני אלבום ב-19 בספטמבר יחד עם מספר גרסאות כיסוי לשירים אהובים על הלהקה שהוקלטו בהופעת ה-Uncovered אשר התקיימה עבור חברי מועדון המעריצים שלה.
לאחר סיבוב הופעות קצר בשם "Fix For '96", לקחו חברי הלהקה מספר חודשי הפסקה, ולאחר מכן חזרו שוב לאולפן ההקלטות לשם כתיבת והקלטת האלבום Falling Into Infinity. בינתיים, מספר שינויים ארגוניים בחברת התקליטים של הלהקה אילצו אותה לכתוב אלבום נגיש יותר, שכן היו כאלה שלא אהבו את החומר המוקלט. בנוסף וכתוצאה מהחלטה זו, חברת התקליטים לחצה גם על הוספת המפיק החיצוני דזמונד צ'יילד על-מנת לעזור לפטרוצ'י עם הליריקה לדמו של השיר "Your Or Me". פעולה זו גרמה לכך שהלהקה עבדה מחדש גם על הנגינה לשיר זה שהופיע בגרסתו הסופית כ-"You Not Me", גרסה שבקושי מזכירה את הגרסה המקורית. לצ'ילד הייתה השפעה רחבה אף יותר על האלבום כולו בכך שכיוון את הלהקה ליצירת יצירות מסובכות פחות ונגישות יותר להשמעה ברדיו.
הלהקה הקליטה חומר שמספיק לשני דיסקים, כולל ההמשך לשיר "Metropolis Part. 1" שנמצא באלבום Images and Words. לצערם של חברי הלהקה, הוחלט בחברת התקליטים שאין הם מעוניינים באלבום כפול מהלהקה מהמחשבה שאין הציבור יידע כיצד לעכלו, ולכן הלהקה נאלצה לגנוז את רוב החומר. ג'יימס לאברי הסכים עם דעתה של חברת התקליטים על כך שהאלבום צריך להיות דיסק אחד. השירים שלא נכנסו לאלבום יצאו לאור בדרכים שונות, בין אם באלבומי מועדון המעריצים הבינלאומי או באלבומי הופעות. במהלך סבב ההופעות האירופאי לקידום האלבום, הוקלטו שתי הופעות - האחת בצרפת והשנייה בהולנד - ויצאו לאור באלבום ההופעה החיה Once in a LIVEtime.
האלבום Falling into Infinity התקבל בתחושות מעורבות בקרב מעריצי הלהקה שהכירו את פועלה הקודם. בעוד הסאונד שהציג האלבום עדיין היה פרוגרסיבי, שירים כגון: Hollow Years ו-You Not Me גרמו לחלקם לחשוב כי זוהי תחילתה של Dream Theater חדשה, ממוסחרת יותר. האלבום היווה אכזבה מסחרית ללהקה. מייק פורטנוי לא דיבר על כך בפומבי בזמנו, אך בהוצאת ה-DVD של שנת 2004, Five Years in a LIVEtime, הוא גילה כי הוא היה כל-כך מאוכזב מאותה תקופה עד שחשב ברצינות על פירוק הלהקה.
בשנת 1997, מייק ורני מ-Magna Carta Records פנה אל מייק פורטנוי והזמין אותו ליצור הרכב-על פרוגרסיבי ולעבוד על אלבום חדש. פרויקט צד זה היווה הראשון שורה ארוכה של פרויקטי צד שחברי הלהקה ייקחו בהם חלק. השתתפו בהרכב: מייק פורטנוי על התופים, ג'ון פטרוצ'י על הגיטרה, טוני לוין על הבס והקלידן ג'ורדן רודס, שעתה התפנה מעבודתו בדיגסי דרגס. ההרכב לקח על עצמו את השם Liquid Tension Experiment ותיפקד ככלי תיווך אשר באמצעותו פורטנוי ופטרוצ'י יכלו שוב לחזר אחר רודס ולבקש ממנו להצטרף לDream Theater. בשנת 1998 יצא אלבומה השני של הרכב זה.
בתחילת שנת 1999 הודיעה הלהקה שהיא מפטרת את דרק שריניאן כדי להחליפו בג'ורדן רודס, שקיבל את הצעתה להצטרף ללהקה. דרק עבר להקליט אלבומי סולו, עבד במספר קטעי אורח במספר אלבומים ולבסוף הרכיב את ההרכב האינסטרומנטלי Planet X.
Scenes From a Memory (שנים 2000-1999)
עם קלידן חדש בשורות הלהקה, חזרו חברי הלהקה שוב לאולפן ההקלטות BearTracks לכתיבת והקלטת האלבום הבא. כתוצאה מאולטימטום שהציב מייק פורטנוי - קבלת דרישותיהם או פירוק הלהקה - קיבלה הלהקה יד חופשית בכל הקשור לפן היצירתי בהפקת האלבום. התוצאה של יד חופשית זו באה לידי ביטוי באלבום Metropolis Pt. 2: Scenes from a Memory. האלבום היווה המשך לשיר "Metropolis Part 1" מהאלבום Images and Words והתבסס על החומר בן 20 הדקות אשר נכתב בתקופת Falling into Inifinity שלבסוף לא ראה אור יום. חומר זה הורחב ונהפך לאלבום קונספט בעל מוטיבים של בגידה, רצח וגלגול נשמות, ומספר על אודות אדם שנרדף בידי זכרונות של אשה צעירה שנרצחה כמה עשורים לפני כן. האלבום, שיצא בשנת 1999, זכה לתשבחות רבות ונחשב בידי רבים ממעריצי ומבקרי הלהקה לאלבום מופת, זאת למרות הגעתו רק למקום ה-73 בטבלת הדירוגים האמריקנית.
באמצע שנת 1999 החל סבב הופעות עולמי לקידום האלבום ונמשך למעלה משנה. הופעות הלהקה בסבב זה הדגישו את הפן האומנותי המובע באלבום הקונספט: האלבום כולו נוגן מהתחלתו ועד סופו, יחד עם מסך וידאו ברקע שהציג נרטיבים העוזרים להבנת הסיפור המועבר בשירה ובמוזיקה. בנוסף לסט אחד אשר כלל את ניגון האלבום כולו, התווסף סט שני להופעות בסבב זה בו נוגנו שירים נוספים אחרים מקטלוג הלהקה. בהופעה אחת ב-Roseland Ballroom שבעיר ניו יורק, צורפו לבמה גם שחקנים אשר שיחקו את הדמויות שבסיפור וכמו כן גם מקהלה בעבור חלקים מסוימים בהופעה. הלהקה החליטה להוציא את ההופעה זו, אשר הייתה ההופעה האחרונה בסבב ההופעות הצפון אמריקאי, כהוצאת וידאו - ראשונה מסוגה עבור הלהקה. ההוצאה Metropolis 2000: Live Scenes From New York שוחררה בתאריך ה-11 בספטמבר 2001 וזמן קצר לאחר-מכן יצאה גם גרסת אודיו להופעה חיה זו, אשר כללה את כל ההופעה בת ארבע השעות.
עטיפת אלבום האודיו להופעה החיה הייתה סימן 'לב האש' המפורסם של הלהקה עוד מימי Images and Words, שנהפך לתפוח בוער, יחד עם קו הרקיע של ניו יורק ליד הלהבות. האפקט היה תמונה של מגדלי התאומים עולים באש, תמונה שבהקשר של פיגועי 11 בספטמבר, יום יציאת האלבום, הייתה טרגית. לבסוף התמונה שונתה והאלבום יצא חודש מאוחר יותר.
Six Degrees of Inner Turbulence (שנת 2002)
שוב ב-BearTracks Studios, הלהקה הקליטה בשנת 2002 את אלבומה הכפול הראשון, Six Degrees of Inner Turbulence. הדיסק הראשון מונה חמש רצועות ונפתח ברעש סטטי כפי שנשמע בסוף האלבום הקודם של הלהקה. הדיסק השני מונה יצירה אחת בלבד בת 42 דקות - היצירה הארוכה ביותר של הלהקה עד היום. יצירה זו היא קונספטואלית במהותה ומחולקת לשישה חלקים, כל חלק עוסק במעלה נפשית שונה.
האלבום יצא לאור בסוף ינואר 2002. כמו האלבום Scenes From a Memory, גם אלבום זה התקבל לטובה על ידי מעריצי ומבקרי הלהקה, והגיע למקום ה-46 בטבלת בילבורד וכן למקום הראשון בטבלת בילבורד באינטרנט. הלהקה קידמה את האלבום על ידי סבב ההופעות World Turbulence במשך שנה וחצי. להופעות הלהקה נוסף סט בו הלהקה ביצעה גרסאות כיסוי לאלבומים Master of Puppets של מטאליקה ו-The Number of the Beast של איירון מיידן בשלמותם.
Train of Thought (שנים 2004-2003)
האלבום הבא של להקת Dream Theater הוא Train of Thought, שיצא בנובמבר 2003. לכתיבת האלבום נדרשו שלושה שבועות בלבד, לאחר מכן הם עברו לאולפן ההקלטות Cove City Studios והתוצאה הייתה דיסק הרבה יותר אפל וכבד שחזר לשורשים של מוזיקת ההבי מטאל. הלהקה הצהירה כי אלבום מסוג זה הוא חד פעמי. לדעת מייק לכל אלבום יש את הסגנון שלו, באלבום זה הם יותר כבדים מהרגיל (דבר שלא מצא חן בעיני כמה מן המעריצים הוותיקים) ומוציאים את האגרסיביות שלהם בשירים, האלבום Six Degrees נחשב לנסיוני וזה שלפניו היה קונספט. באלבום מ-2003 ניתן לשמוע את This Dying Soul המהווה המשך ישיר ל-The Glass Prison מהאלבום הקודם. בשניהם יש ריפים זהים ובשני השירים הנושא הוא משותף - התהליך והשלבים שאדם עובר בגמילה מאלכוהול (תהליך שהמתופף, מייק פורטנוי, עבר באופן אישי). גם האלבום הזה נפתח כמו שקודמו הסתיים.
כחלק מסיבוב ההופעות ביפן הלהקה צילמה ל-DVD את הופעתה באולם בודוקאן אשר בו הופיעו בעבר להקות נחשבות אחרות. להוצאת ה-DVD קראו Live at Budokan. תערובת השירים הכוללת שירים מכל האלבומים, ביניהם שירים שכמעט ולא בוצעו בהופעות הלהקה, נותנת למאזין את המבט והתמונה המלאה על הלהקה, כאשר אפשר לשים לב להבדלי הסגנונות ולהתפתחות המוזיקלית של הלהקה לאורך השנים.
Octavarium ו-Score (שנים 2006-2005)
ב-7 ביוני 2005, הוציאה הלהקה את אלבומה השמיני במספר - Octavarium. אלבום זה כלל מגוון רחב של סגנונות, ביניהן השפעות של הלהקות Muse, Yes ו-Camel, והוא האלבום היחיד של הלהקה שלא מתאפשר להגדירו תחת סגנון אחד עיקרי, אך יש לו נושא אחד עיקרי - הספרה 8. מתומנים, תמנונים, עכבישים ומבוכים בעלי שמונה פתחים ושמונה קירות הם רק חלק מהתמונות המופיעות בספרון של האלבום המדגישים את הנושא העיקרי. זה אינו צירוף מקרים שזהו האלבום השמיני של Dream Theater. את האלבום פותח השיר The Root of All Evil, אשר ממשיך את סאגת השתייה של מתופף הלהקה, מייק פורטנוי, וכולל בתוכו תזכורות וריפים מ-The Glass Prison ו-This Dying Soul, כאשר הפזמון זהה מלבד המילים ששונו בהתאם. המשך האלבום בשירים The Answer Lies Within ,I Walk Beside You ו-Never Enough ה"פופיים" יותר ופרובוקטיביים לקהל המעריצים אשר רעב לקטעים פרוגרסיביים כבדים. עוד באלבום: Panic Attack הפרוגרסיבי להפליא, Sacrified Sons אשר מוקדש לזכר הנפגעים בפיגועי 11 בספטמבר, שיר הנושא בן 24 הדקות, Octavarium, אשר כולל השפעות נרחבות של כל הלהקות הנערצות על ידי חברי הלהקה ו-These Walls. אלבום זה סיים את חוזה הלהקה עם חברת התקליטים Elektra, אשר ליוותה את Dream Theater במשך שבעה אלבומים.
Systematic Chaos (שנת 2007)
אלבומה התשיעי של הלהקה, Systematic Chaos, יצא ב-5 ביוני 2007. אלבום זה היווה אלבומה הראשון של הלהקה תחת חברת התקליטים Roadrunner Records (להלן RR). הדבר הראשון אותו עשתה RR היה קידום מכירות אגרסיבי של האלבום, וכתוצאה מכך האלבום הגיע למקום ה-19 בטבלת בילבורד 200. זוהי הכניסה הטובה ביותר לאלבום מקטלוג הלהקה בכל שנות קיומה. בנוסף לכך צולם קליפ ראשון מאז אמצע שנות ה-90. ב-14 ביולי 2007 פורסם הקליפ לשיר Constant Motion. עם זאת, הלהקה נתנה אור ירוק לכתיבת ספר ביוגרפי על פועלה. הספר נכתב על ידי ריץ' וילסון תחת הכותרת "Lifting Shadows", והוא פורס את 20 שנות הפעילות הראשונות של הלהקה.
האלבום החדש מכיל שמונה רצועות אך שבעה שירים. השיר האפי באלבום, העונה לשם In the Presence of Enemies, מחולק לשניים, ומוצג כשיר שפותח וסוגר את האלבום. סאגת האלכוהול של פורטנוי ממשיכה גם באלבום זה בשיר Repentance עם שלבים שמונה ותשע של תוכנית "אלכוהוליסטים אנונימיים". בשיר זה מצטרפים אמנים רבים לשירה, וביניהם ג'ון אנדרסון, דייוויד אלפסון, סטיבן וילסון והגיטריסטים ג'ו סטריאני וסטיב ואי. שיר פוליטי נוסף מצטרף גם הוא לאלבום זה, Prophets of War.
Greatest Hit, and 21 Other Pretty Cool Songs (שנת 2008)
ב-12 בינואר 2008 הופיעה הודעה באתר הרשמי של הלהקה אשר הודיעה על הוצאתו של אלבום אוסף כפול העונה לשם Greatest Hit (and 21 other pretty cool songs), וניתן לו תאריך ההוצאה 1 באפריל. כותרת האלבום מתייחסת בבדיחות לשם השיר המצליח ביותר של הלהקה ברדיו: Pull Me Under.
Black Clouds & Silver Linings (שנת 2009)
ב-7 באוקטובר 2008 חזרו חברי הלהקה אל אולפן ההקלטות לכתיבת והקלטת אלבומם העשירי. האלבום, לו ניתן השם Black Clouds & Silver Linings, יצא לאור ב-23 ביוני 2009.
כאשר נתבקש לתאר את האלבום, הגיב מייק פורטנוי כך: "תארו אלבום של DT עם כל השירים הללו יחדיו: A Change of Seasons, Octavarium, Learning to Live, Pull Me Under ו-The Glass Prison". ג'ורדן רודס הוסיף כי הלהקה נכנסת לתחום הגות' בכל הנוגע לתחום הקלידים.
ב-13 בפברואר הלהקה הכריזה על חזרתו של פסטיבל Progressive Nation ועל הלהקות החדשות שתשתתפנה בו: Beardfish, Pain of Salvation (שתיהן נאלצו לבטל את הופעותיהן בגלל בעיות פיננסיות בחברת התקליטים שלהן) ו-Zappa Plays Zappa. סבב הופעות של הפסטיבל התקיים בצפון אמריקה בין החודשים יולי ואוגוסט. כמו כן בתאריך זה הכריזה הלהקה על הגעתה לראשונה לישראל להופעה. ההופעה התקיימה ב-16 ביוני. באחד מקטעי הסיום של המופע ניגנה הלהקה, כקטע מעבר אינסטרומנטלי מיוחד, את השיר "הבה נגילה" כמחווה מיוחדת לקהל בישראל.
עזיבתו של פורטנוי והאלבום A Dramatic Turn of Events (שנים 2010-2012)
במהלך ריאיון שנערך ביוני 2010 עם הזמר ג'יימס לאברי, הודיע לאברי כי הלהקה תכנס לאולפן בינואר 2011 על מנת להקליט אלבום אולפן חדש, ה-11 במספר. מתופף ומייסד הלהקה, מייק פורטנוי אישר גם הוא את השמועות שהלהקה תכנס שוב לאולפן ההקלטות בתחילת 2011, אלא שב-8 בספטמבר הודיע פורטנוי שהוא עוזב את הלהקה אחרי 25 שנה, לטובת הפרויקטים הצדדיים שלו. בתגובה, הודיעו חברי הלהקה הנשארים שהלהקה אינה מתפרקת ואף תיכנס בינואר 2011 לאולפן ההקלטות. בהודעה לעיתונות איחלו חברי הלהקה לפורטנוי הצלחה בהמשך דרכו והביעו צער על עזיבתו.
בחודש שלאחר עזיבתו של פורטנוי, החלה הלהקה לחפש מתופף חדש שימלא את מקומו. הלהקה בחרה שבעה מתופפים שמתוכם ייבחר אחד שיצורף ללהקה. על אף שהמתופף נבחר כבר באוקטובר 2010, הלהקה שמרה על זהותו בסודיות עד לאפריל 2011. בחודש זה הלהקה פרסמה סרט דוקומנטרי בשלושה חלקים בשם "The Spirit Carries On" על תהליך האודישנים של בחירת המתופף. ב-29 באפריל פרסמה הלהקה את החלק השלישי והאחרון של הסרט ב-יוטיוב ובו הכריזו שהמתופף החדש הוא מייק מנג'יני.
ב-8 ביוני 2011, פרסמה הלהקה באתרה הרשמי את שם האלבום החדש שלהם שנקרא A Dramatic Turn of Events ואת רשימת השירים שלו. האלבום יצא לאור ב-13 בספטמבר בידי חברת התקליטים RoadRunners. הסינגל הראשון מתוך האלבום נקרא "On The Backs of Angels" והוא פורסם בעמוד ה-YouTube של הלהקה ב-29 ביוני.
Dream Theater ועתיד (2013-הווה)
ב-2012, הודיעה הלהקה כי תוציא אלבום אולפן חדש הנושא את שם הלהקה ה-12 במספר בשנת 2013. באותה שנה, דורג האלבום Scenes from a Memory במקום ה-1 במגזין הרולינג סטון ברשימת אלבומי הפרוגרסיב רוק הטובים ביותר בין האלבומים האלבום הביס אלבומי פרוג קלאסיים רבים כמו: 2112 של ראש, Close to the Edge של יס, The Dark Side of the Moon של פינק פלויד ורבים אחרים.
בדצמבר של אותה שנה, הלהקה הוחתמה מחדש עם חברת Roadrunner Records לאחר שהוחתמה לראשונה בחברה 5 שנים לפני כן. לאחר מכן, הלהקה החלה לעבוד על האלבום החדש. אלבומה ה-12 של הלהקה הנושא את שמה, יצא לאור לראשונה ב-23 בספטמבר 2013. האלבום מכר כ-34,000 עותקים בשבוע הראשון ובמצעד הבילבורד הגיע למקום ה-7. אלבומה השלישי ברצף של הלהקה להגיע לעשרת הטובים במצעד. האלבום הגיע למצעדים ב-24 מדינות. ב-5 בנובמבר 2013, אלבום ההופעה השישי של הלהקה, Live at Luna Park בו הלהקה מנגנת בשתי הופעות מהסיבוב לאלבום הקודם בבואנוס איירס, ארגנטינה, יצא לאור.
ב-6 בינואר 2014, פטרוצ'י אמר כי הלהקה חושבת כבר על רעיונות לאלבום אולפן 13. ב-15 בינואר של אותה שנה, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות המקדם את האלבום החדש. הסיבוב הסתיים באפריל 2014.
ב-29 בינואר 2016 יצא אלבומה ה-13 של הלהקה The Astonishing. האלבום עוסק בעתיד דיסטופי, בעלילה שלפיה מוזיקה נוצרת על ידי מכונות בלבד. משך האלבום הוא מעל שעתיים וכולל 34 שירים שכולם נכתבו על ידי פטרוצ'י והולחנו על ידיו ועל ידי רודס.
ב-22 בפברואר 2019 יצא אלבומה ה-14 של הלהקה, Distance over Time. בניגוד לאלבום הקודם, אלבום זה אינו אלבום קונספט, והלהקה העידה כי כתבה והלחינה את השירים לאלבום בתהליך מהיר שארך 18 ימים, בדומה לתהליך היצירה שעומד מאחורי האלבום Train of Thought משנת 2003.
ב-22 באוקטובר 2021 יצא אלבומה ה-15 של הלהקה, A View from the Top of the World. זה היה אלבומה הראשון שהוקלט באולפן משלהם. האלבום מכיל שבעה שירים.
הופעות חיות
בעוד שרוב הופעות המוזיקה נמשכות כשעה וחצי, משך ההופעות של Dream Theater חורג לעיתים מהשעה וחצי המקובלות - לעיתים כשעתיים עד שלוש שעות ואף יותר. כך למשל, ההופעה ביפן Live at Budokan נמשכה כשעתיים וחמישים דקות. ההופעה אשר הוקלטה להוצאת ה-DVD בשם Live Scenes From New York ארכה כארבע שעות ובסופה לאברי התלוצץ והתנצל על ה"סט הקצר". פורטנוי התאשפז לזמן קצר בסיומה של אותה ההופעה.
במהלך הופעות הלהקה מושלבים לעיתים קטעי אלתור קלילים במהלך שירי הלהקה. מספר דוגמות: באמצע השיר "A Change of Seasons", לא פעם מוכנסים קטעים משירי נושא ממשפחת סימפסון וממייג'ור ליג בייסבול האמריקני. גם רודס משנה כמעט באופן שגרתי את קטע הסולו שלו בשיר זה ובשירים אחרים עם קטעים מיצירות שונות, כגון "When the Water Breaks" שבאלבום השני של פרויקט Liquid Tension Experiment. שירים אחרים, לדוגמה, אשר בהם מוכנסים קטעים שונים הם Endless Sacrifice, בו הוכנס קטע מ-Mary Had a Little Lamb במהלך הופעת הלהקה ב-Gigantour וכן Under a Glass Moon אשר בו, במהלך הופעת הלהקה באיסטנבול, הוכנס קטע מהמנון המדינה. בהופעה של הלהקה בבואנוס איירס, פטרוצ'י ניגן חלק מהמלודיה הראשית של "Don't Cry For Me Argentina" בפתיחת השיר Through Her Eyes. דוגמה עדכנית לקטע אשר הוכנס במהלך שיר היא תוספת של רודס בהופעה לציון 20 שנות פעילות - קטע משיר הנושא של Twinkle, Twinkle, Little Star באמצע השיר Endless Sacrifice. בהופעתה בישראל שלבה הלהקה בתוך הסולו של Metropolis pt.1 את מנגינת השיר "הבה נגילה".
דוגמה נוספת למבנה ההופעות הבלתי-צפוי של הלהקה, היא מספר הופעות אשר בהן השתתף נגן הקלידים הקודם של הלהקה, דרק שריניאן. בהופעות אלו, במהלך ההדרן, חברי הלהקה החליפו כלי נגינה ביניהם וכינו את עצמם Nightmare Cinema (ההפך מ-Dream Theater). כ-Nightmare Cinema, ביצעו חברי הלהקה גרסאות כיסוי מיוחדות לשירים כגון Perfect Strangers של דיפ פרפל ו-Suicide Solution של אוזי אוסבורן.
באופן דומה, במהלך מספר הופעות, שריניאן, פורטנוי ופטרוצ'י העלו הרכב הנקרא Nicky Lemons and the Migraine Brothers. הרכב זה ביצע שיר בסגנון פופ פאנק הנקרא I Don't Like You. שריניאן הופקד על השירה בעוד שפורטנוי ופטרוצ'י תפקדו כמלווים.
במהלך השנים ביצעו Dream Theater מספר לא מבוטל של גרסאות כיסוי לשירים של להקות מוערצות על חברי הלהקה, לרוב במהלך הופעות חיות. בסבב ההופעות של האלבום Six Degrees of Inner Turbulence היו שלוש הופעות מיוחדות (כל הופעה 2 לילות, 2 סטים) בברצלונה, שיקגו וניו יורק, בהן נוגן האלבום Master of Puppets של להקת מטאליקה במלואו לאחר הסט הראשון של הלילה השני, בו נוגנו שירים של הלהקה. ביצוע גרסת הכיסוי בא כהפתעה גמורה למעריצי הלהקה אשר באו לצפות בה במקומות הנ"ל, שכן לא ניתנה כל הודעה מוקדמת לכך מלבד שהסט השני בהופעה השנייה יהיה "מיוחד מאוד". באותו סיבוב הופעות ניגנה הלהקה גם את כל האלבום The Number of the Beast של איירון מיידן.
ב-11 באוקטובר 2005 ביצעה הלהקה גרסת כיסוי לאלבום The Dark Side of the Moon של להקת פינק פלויד. זהו היה הכיסוי השלישי אשר ביצעה הלהקה לאלבום קלאסי. אתר הלהקה הצהיר כי הסטים השניים בלילה השני בהופעות הלהקה באמסטרדם, לונדון, בואנוס איירס, סאו פאולו וטוקיו (11 באוקטובר, 25 באוקטובר, 4 בדצמבר, 11 בדצמבר ו-13 בינואר) וכמו כן הסט השני בלילה השני של ההופעה ב-15 בינואר באוסקה יהיו ביצועי כיסוי לאלבומים קלאסיים. גרסת הכיסוי ל-The Dark Side of the Moon בוצעה בשנית ב-25 באוקטובר בלונדון, אך גרסת הכיסוי אשר בוצעה בבואנוס איירס (ארבעה בדצמבר) ובסאו פאולו (ה-11 בדצמבר) היה אלבומה הקלאסי של הלהקה עצמה - Scenes From a Memory, כמעין פיצוי על כך שהלהקה לא הופיעה בברזיל וארגנטינה בעת סבב ההופעות Metropolis 2000.
ב-13 בינואר 2006 (טוקיו) וב-1 בינואר (אוסקה), הלהקה ביצעה גרסת כיסוי לאלבום החי Made in Japan של להקת דיפ פרפל. ב-3 באוגוסט 2005 הלהקה ביצעה גרסת כיסוי לשיר Cemetery Gates של להקת פנטרה לזכרו של גיטריסט הלהקה דיימבאג דארל, אשר נרצח על ידי מעריץ. בגרסת הכיסוי השתתפו גם שלושה אומנים אורחים - ברטון סי בל מפיר פקטורי, ראסל אלן מסימפוני אקס (כל אחד מהם ביצע בית אחד בשיר) ודייב מאסטיין ממגדת' (שביצע את הסולו בשיר).
בשנת 2008 הלהקה ביצעה גרסת כיסוי לשיר To Tame a Land של להקת איירון מיידן. השיר הופיע כחלק מאלבום מחווה ללהקת איירון מיידן שייצא לאור על ידי המגזין Kerrang! בו השתתפו גם להקות אחרות כמו מטאליקה, Trivium ,Avenged Sevenfold ועוד.
הלהקה הופיעה בעבר בישראל ארבע פעמים: ב-16 ביוני 2009 בגני התערוכה בתל אביב, בפני כ-10,000 צופים, ב-19 ביולי 2011 בביתן מס' 1 בגני התערוכה בתל אביב, בביתן מס' 2 בגני התערוכה בתל אביב ב-12 באוקטובר 2017 וב-18 ביולי 2019 בלייב פארק ראשון לציון.
לוגו ודימוי
אף על פי שהלהקה אולצה לשנות את שמה, אימצה Dream Theater לוגו המותאם לשמה הקודם ומוכר בשם סמל המג'סטי. כמו כן, אימצה הלהקה גופן ייחודי ובו כתוב שמה הנוכחי. הסמל והכיתוב הופיעו על גבי רוב עטיפות האלבומים של הלהקה וכן בחומר שיווקי שלה. צ'ארלי דומיניצ'י, סולנה הקודם של הלהקה ויוצר הלוגו, שאב את ההשראה לסמל המג'סטי מחותמה של מרי, מלכת הסקוטים ועיבד אותו מחדש בשביל עטיפת האלבום When Dream and Day Unite.
תארים ותעודות הוקרה
מגזין "Modern Drummer": מגזין "Rythm":
מועדוני מעריצים
ללהקה מספר מועדוני מעריצים רשמיים ברחבי העולם. במשך שנות קיומו של מועדון המעריצים הבינלאומי הרשמי יצאו לאור מספר אלבומים בלעדיים לחברים. לאחר סגירת המועדון בשנת 2004, החליטו המועדונים האירופאים: DTNorway ,VoicesUK ,Your Majesty ,Italian Dreamers ,The Mirror ו-Carpe Diem להתאגד וליצור, ביחד עם הלהקה, DVD הכולל ראיונות וצילום מאחורי הקלעים במהלך סבב ההופעות לחגיגת 20 שנות קיום הלהקה. ה-DVD יצא לאור בשנת 2005. בשנת 2006 יצא ה-DVD השני מטעם המועדונים הנ"ל המציג את חברי הלהקה מבצעים את האלבום Octavarium במלואו. ההופעה קוימה ברומא ומכאן נגזר שמו של ה-DVD שהוא Romavarium.
דיסקוגרפיה
{| cellpadding="0" cellspacing="0"
קישורים חיצוניים
מידע: ראיונות: ביקורות:
דני מילר (שחקן)
ביוגרפיה
מילר נולד בסטוקפורט שבמנצ'סטר רבתי. תפקידו הגדול הראשון היה ב-2007 בדמות קייל בראון בסדרת הילדים הוותיקה של ה-BBC "גראנג' היל".
ב-22 באוקטובר 2011 הופיע מילר יחד עם בני משפחתו בשעשועון הטלוויזיה "All Star Family Fortunes".
מ-7 בדצמבר 2012 עד 6 בינואר 2013 כיכב מילר בתפקיד הנסיך מקסים במופע מוזיקלי (Pantomime) של האגדה סינדרלה בתיאטרון גרנד בבלקפול.
בתחילת 2013 הופיע מילר בדרמה "Lightfields" של ITV. באפריל 2014 שיחק בתפקיד ויליאם במיני-סדרה "פונדק ג'מייקה", הפקה של ה-BBC לרומן באותו שם מאת דפנה דה מוריאה.
לקראת סוף 2013 הצטרף מילר לצוות שחקני הסדרה "סקוט וביילי" בתפקיד קבוע בדמות רוב וודינגטון. הוא עזב את הסדרה בספטמבר 2014 אחרי שהדמות שגילם הועברה ליחידה אחרת.
ב-2008 החל מילר להופיע בתפקידו החשוב ביותר בדמות אהרון ליווסי באופרת הסבון "אמרדייל" של רשת ITV. ב-2011 הודיע מילר שהוא עוזב את הסדרה והופעתו האחרונה תהיה באביב 2012. בפברואר 2012 עזב מילר את "אמרדייל". באפריל 2014 הסכים לחזור ולגלם את הדמות של אהרון בסדרה בהמשך אותה שנה. ב-14 באוגוסט 2014 שודר הפרק הראשון אחרי חזרתו לסדרה.
חיים אישיים
ב-2011 הקים מילר יחד עם דניאל ג'ילינגס את ארגון הצדקה "Once Upon a Smile" לזכרו של מפיק "אמרדייל" גאווין בליית'.
פלוסי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
בריונות מינית
בריונות מינית היא סוג של בריונות ואלימות מינית. בריונות מוגדרת כהתנהגות אלימה המאופיינת בכוונה לפגוע באדם אחר, חזרה על הפגיעה וחוסר איזון במידת הכוח. מאפיין חשוב נוסף הוא הפומביות של המעשה.
בריונות מינית היא בריונות המבוססת על מין הקורבן, מגדרו, נטייתו המינית או התנהגותו המינית. קשת ההתנהגויות שאליה מתייחס המונח רחבה, החל מקריאה בשמות גנאי ועד הטרדה מינית פיזית. בריונות מינית יכולה להתבטא באופן פיזי, מילולי או רגשי, ויכולה להיות גלויה או סמויה. כאשר בריונות מינית מתרחשת באופן סמוי, היא נתפסת בטעות על ידי מפעיל הכוח, הקורבן או סביבתם כבריונות "רגילה" או אף כהתנהגות נורמטיבית.
המונח "בריונות מינית" מוכר בעיקר בבריטניה. בישראל המונח אינו מצוי בשימוש נרחב, וההתנהגויות שאליהן הוא מתייחס מוגדרות על פי רוב כפרקטיקות של בריונות, הטרדה או תקיפה מינית בקרב בני נוער.
דוגמאות נפוצות לבריונות מינית
בין הדוגמאות הנפוצות לבריונות מינית ניתן למצוא שימוש בכינויים הומופובים או נשיים כנגד נערים שאינם עונה לתכתיבים גבריים; אקלים חברתי המתנה את ההערכה הניתנת לנערות בהתאמת סגנון לבושן, דיבורן או התנהגותן לאלה המצופים מנשים; שימוש של ילדים בשמות גנאי, השמצות וביטויים מיניים כלפי בנות גילן או כלפי נשים מבוגרות; ושימוש בשפה סקסיסטית המתבססת על סטראוטיפים ותפקידים מגדריים מגבילים או מילות גנאי הנוגעות לנטייה מינית, מיניות או מגדר של אדם, כמו "הומו" לנערים "זונה" לנערות.
לעיתים בריונות מינית מתרחשת גם כלפי צוות בית הספר: מורות רבות מעידות כי חוו הערות סקסיסטיות או התנהגות מינית פוגענית מצד תלמידים בטווח גילאים משתנה, כגון צעקות על נטייתן המינית של המורות, שימוש בשפת גוף גסה כלפיהן, או גנבת תמונות אינטימיות שלהן והפצתן לכלל התלמידים או באתרי אינטרנט שונים.
בריונות מינית ברשת
ברחבי רשת האינטרנט ניתן למצוא ביטויים שונים של בריונות מינית, כגון הפצה ואיסוף של חומרים מיניים ופוגעניים, פרסום תכנים פוגעניים על בסיס מגדר או מיניות של אדם, העברת מסרים ותכנים הקשורים בצורה ישירה או עקיפה למין, מיניות ומגדר האדם, ואף יצירת קשר פוגעני על בסיס מיני. הפער הטכנולוגי בין דור ההורים לדור הילדים והנוער מוביל לעיתים תכופות לחוסר בפיקוח והדרכה לשימוש נכון ברשת האינטרנט. בני הנוער הם פלח האוכלוסייה שעושה את השימוש הרב ביותר באינטרנט. הגלישה ברשת מאפשרת את כל המאפיינים של בריונות מינית כמו פומביות, חזרה על הפגיעה וחוסר היכולת של הנפגע להסתתר או למנוע את הפגיעה. מאפיין נוסף שקיים ברשת הוא האנונימיות של הפוגע. מסיבות אלה ואחרות, הרשתות החברתיות משמשות כר פורה עבור בני נוער ומבוגרים לבריונות מינית.
דוגמה לבריונות מינית ברשת היא קבוצות פייסבוק שבהן מדורגות תמונות חושפניות של נערים ונערות, המועלות באופן יזום על ידיהם. לעיתים קרובות, התגובות בקבוצות אלו פוגעניות ומזלזלות, ומשום כך הן עלולות להביא לתוצאות קשות ביותר, ובכללן התמוטטות נפשית ואף התאבדות.
פרקטיקה נפוצה נוספת של בריונות מינית ברשת היא הפצה של תמונות וסרטונים מיניים באמצעי המדיה השונים, כמו אפליקציות מסרים או אתרים דוגמת פייסבוק. במקרים אלה ההפצה נוטה להיות מהירה, וקיים קושי להתחקות אחר מסלולה ולאתר את מפיץ התוכן המיני. נכון ל-2016, מפיצי תכנים כאלו נחשבים בישראל למטרידים מיניים, והחוק מטיל עליהם עד חמש שנים של מאסר בפועל.
מחקרים ונתונים
במחקר שנערך בשנת 2001 בהשתתפות נוער בכיתות ז'- יב' עלה כי כ-35% מהבנות וכ-28% מהבנים עברו לפחות מקרה אחד של הטרדה עם היבט מיני במהלך השנה. בנוסף, עלה כי על אף ששני המינים מוטרדים, קיים הבדל ביניהם בסוג ההטרדה ואופן התרחשותה, ובגיל שבו אירעה.
נראה כי אחוזי הפגיעה בקרב נערים ונערות דומים יחסית, אך ניתן לראות דפוסי פגיעה ברורים יותר בבית הספר נגד בנות: בנים המשמיעים הערות וכופים מגע לא רצוי באופן ספונטני נגד נערות. כלפי בנים, דפוסי הפגיעה הם בעיקר מילוליים: שימוש בכינויים המרמזים על היעדר גבריות כפי שנתפסת על ידי נוער.
ממחקרים שנערכו בישראל עולה כי בנים ובנות אינם מזהים תשומת לב שאינה רצויה כהטרדה מינית, ואינם מבחינים בין התנהגויות נורמטיביות לבלתי נורמטיביות.
ממחקרים שנערכו בישראל בקרב מורים בנושא התמודדות עם הטרדות ובריונות מינית בבתי הספר, עולה כי כי קיימת עמימות לגבי ההגדרה של המעשים וקיומם במרחב בית הספר: פחות מ-3% מהנשאלים ענו כי הם רואים בהטרדה מינית והתנהגות סקסיסטית ביטוי לאלימות בבתי ספר; רק כ-37% מהנשאלים העידו כי דיווחו על מקרים כאלו; רק 36% מהנשאלים העידו כי הם יודעים על קיום מדיניות בית ספרית בנושא הטרדות מניות; ורק כ- 3% מהנשאלים היו בקיאים בפרטיו של חוזר המנכ"ל בנושא. במחקר אחר שנערך בקרב מורים, כ-75% מהנשאלים לא היו מודעים לקיומה של מדיניות בית ספרית לטיפול באלימות מינית.
במחקר שנערך בנושא בריונות מינית ברשת, עלה כי כ-30% בקרב בני הנוער מציינים כי נשלח אליהם חומר מיני באינטרנט, כ-50% קיבלו הערות מילוליות מיניות באינטרנט וכ-60% נחשפו לפורנוגרפיה באינטרנט. במחקר אחר עלה כי 19% מהצעירים המשתמשים באינטרנט מהווים מטרה לשידול מיני בכל שנה. להבדיל מניצול מיני במרחב הפיזי, אשר מתרחש לרוב על ידי דמות מוכרת, הניצול המיני המתרחש ברשת מאופיין בכך ש-97% מההטרדות נעשות על ידי זרים וכ-99% מהקרבנות הם ילדים בגילאי 13–17 בלבד.
השלכות על הקורבנות
קורבנות של בריונות בכלל ובריונות מינית בפרט עלולים להגיע לכדי מצוקה פסיכולוגית הבאה לידי ביטוי בשינויי התנהגות קיצונים, כגון דיכאון, התבודדות או תוקפנות, וכן ברגשות עזים של אשמה ושנאה עצמית ובתפיסות מזיקות בנוגע לגוף ולזהות המגדרית או המינית. נערים ונערות שחוו בריונות מינית נוטים להתאפיין בביטחון עצמי נמוך, חוסר אמון בסביבה, חרדות חברתיות ואחרות ופגיעה בבריאות הפיזית המתבטאת בכאבים ומחושים פסיכוסומטיים כמו כאבי ראש חזקים, כאבי בטן ונדודי שינה. כמו כן, הם נוטים לדפוסים של התנהגות מסכנת כמו שימוש מופרז באלכוהול, שימוש בחומרים מאלחשים כמו סמים, היעדרות ממושכת מבית הספר, פגיעה עצמית וביטויים של אובדנות. במקרים רבים קורבנות הבריונות המינית מגיעים לכדי אשפוזים במוסדות פסיכיאטריים ומפתחים תלות בתרופות ובעזרים חיצוניים כדי להצליח לתפקד בחברה באופן יומיומי. לעיתים התופעות שמתעוררות אצל נערות ונערים בעקבות בריונות מינית ברשת או במרחב הפיזי חזקות ומשמעותיות כל כך, עד שהן שקולות לתופעות שמתעוררות אצל קורבנות אונס.
בריונות מינית מתרחשת פעמים רבות בתוך כותלי המוסד הלימודי עצמו, ובמקרים אלה קורבן הבריונות הופך פגיע יותר. כאשר מקום הפגיעה הוא בית הספר, מקום אליו מחויב הקורבן להגיע בכל יום ולפגוש את המטרידים פעם אחר פעם, מתאפשר ביצוע של הפגיעה באופן חוזר ופומבי. פגיעה מינית אשר מתרחשת באופן פומבי עלולה להיות בעלת השלכות מזיקות וקשות יותר מאשר פגיעה שנעשית באופן פרטי וחבוי: בגילאי העשרה, ההשפלה הפומבית גורמת נזק רב למוניטין של הנער או הנערה, פוגעת בכבוד ובמעמד החברתי, מעוררת שמועות שיש להילחם איתן, מערערת את הדימוי העצמי ועוד.
ביטויים של בריונות מינית נוטים להיתפס כמעשי קונדס או כמעשים הומוריסטיים. מסיבות אלה ואחרות התופעה לא זוכה תמיד לטיפול והתייחסות, ודבר זה מאפשר לה להמשיך להתקיים ואף להיתפס כנורמטיבית. מצב זה מוביל לערעור תחושת הביטחון אצל ילדים וילדות בבתי הספר, ולחוסר אונים שלהם ביחס לאפשרות להילחם נגד התופעה ולהתמודד עם הבעיה.
בריונות מינית ברשת מאופיינת באנונימיות של הפוגע, דבר המקשה על חשיפתו. בנוסף, בפגיעה וירטואלית הנפגע אינו יכול להימלט מן הפגיעה, ואינו יכול לדעת מהו היקף ההפצה של התוכן הפוגע או לשלוט בהפצתו. זאת ועוד, בדרך כלל התכנים אשר מועלים לרשת האינטרנט אינן מוסרים ממנה, כך שהתוכן הפוגע מצוי בה לעד. כל אלה גורמים לכך שהנפגע מתקשה להגן על עצמו, נותר חשוף, ונתון לחסדי החברה.
התופעה של אלימות מינית בבתי הספר משליכה גם על היחס לנשים בחברה ועל ממדי האלימות נגד נשים: כאשר אין מענה הולם לבעיית ההטרדות והבריונות המינית, והן הופכות חלק מהנורמה המקובלת בבתי הספר, בני נוער (ונערות בפרט) לומדים כי אין להם למי לפנות על מנת להפסיק תופעות מעין אלה. יתרה מזאת, הבריונים התוקפים לומדים כי הם יכולים להמשיך ולנהוג באלימות.
בגיל ההתבגרות לומדים שני המינים איך להתייחס לבני המין השני, מתחילות להתעצב הזהות המינית והנטייה המינית ומתרחשת הלמידה של נושאי האינטימיות והמין. כאשר באותן שנים מתרחשת בריונות מינית, הפגיעה היא ארוכת טווח ועלולה להיחרט בזהות הקורבן.
בריונות מינית כלפי צוות לימודי פוגעת באיכות תפקודו. כאשר מורות מוטרדות, הן עלולות לחוש אי נוחות, מתח וחשש, נפגעת יכולתם לתפקד ולמצות את כישוריהן ולשמש כדמות סמכות אל מול תלמידיהן.
וילקיצקי
וילקיצקי (ברוסית: Вилькицкий; Vilkitsky) {{פירושונים| אישים: מקומות:
ראו גם
}}
מיהאל מרטין
מיהאל מרטין (באנגלית: Micheál Martin; נולד ב-1 באוגוסט 1960) הוא פוליטיקאי אירי המכהן כטנשטה (סגן ראש הממשלה האירי), שר הביטחון ושר החוץ של אירלנד. ביוני 2020 נבחר להיות הטישך (ראש ממשלת אירלנד) החמישה-עשר של אירלנד וכראש מפלגת פיאנה פול משנת 2011 וכיהן בתפקיד זה עד דצמבר 2022.
בשנת 1989 נבחר לראשונה לפרלמנט האירי. בשנת 1992 נבחר לתפקיד ראש עיריית קורק, אך סיים את תפקידו לאחר שנה. בין השנים 1997–2000 כיהן בתפקיד שר החינוך והמדע.