cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארנסט תלמאן (סרט)
הפקה וקבלה
ארנסט תלמן, שהיה כלוא בידי המשטר הנאצי מ-1933 עד להוצאתו להורג ב-1944, הפך לקדוש מעונה קומוניסטי וסיפק לשלטון החדש בגרמניה המזרחית לגיטימציה יקרה: התנגדותו התקיפה שעלתה לו בחייו הייתה משאב חשוב בניסיון להוכיח כי ארצם היא נושאת המורשת האנטי-נאצית ומגלמת יותר ממקבילתה המערבית את שגרמניה שלאחר המלחמה צריכה לשאוף אליו. תלמן הפך למושא לפולחן אישיות נרחב, שדרש את טשטוש ומחיקת כל החלקים בקריירה הפוליטית שלו שהיו נוחים פחות לתדמית זו. סרט תעמולה יקר היה כלי נוח להפיץ את ראיית המפלגה אודות חייו בפרט ואת הגרסה הרשמית לגבי מאורעות רפובליקת ויימאר והנאציזם בכלל. רשויות הכיבוש הסובייטיות הזמינו את הסרט כבר ב-1948, עוד בטרם מתן העצמאות לגרמניה המזרחית. וילי ברדל ומיכאל טשסנו-הל, שני יוצרים בולטים בממסד התרבותי, שוחררו מכל חובותיהם והונחו להתרכז בכתיבת התסריט. הבימוי הופקד בידי קורט מציג, שהתפרסם בזכות עבודתו על הסרט "נישואים בצללים" שהיה מבוסס על התאבדותם של כוכב הקולנוע יואכים גוטשאלק ואשתו היהודיה בעת המלחמה.
בשלב מוקדם הבינו התסריטאים כי הצגת כל חייו של תלמן תאריך את הסרט מעבר לסביר, והתמקדו תחת זאת בפרקים נבחרים. הם גם שילבו מוטיבים בדיוניים במשקל ניכר, כמו בני הזוג פיטה ואנה שנועדו להנגיש את דמות המנהיג ולספק דחף לעלילה בעת כליאתו הממושכת או דירהאגן החביב אך הפסיבי, שנועד לסמל את הסוציאל-דמוקרטים "הטובים" שהצטרפו לבסוף לקומוניסטים כשותפי משנה. תפקידו של תלמן בהיסטוריה נופח ויופה בהיקף שעורר מחאה חריפה אחר כך – טשסנו-הל ענה למבקר מערב-גרמני ש"ישנן אמיתות גדולות ואמיתות קטנות... באמנות, לגיטימי לחלוטין לתת לאמיתות הגדולות את הבכורה." לדוגמה, בניגוד לסרט, תלמן כלל לא היה בחזית המערבית בעת פרוץ המהפכה; הוא לא מילא כל תפקיד בבלימת הפוטש של קאפ; המרי ב-1923 לא הוכשל כלל על ידי יריביו, וכיוצא בזה. חלק מהפרטים עמדו אף בסתירה לביוגרפיה של תלמן שברדל עצמו כתב, ובייחוד הוחלט שלא לעסוק כלל בשנים בין 1924 ל-1930, בהן התרחשו תמרונים פוליטיים ציניים ומאבקי כח קשים בהנהגה הקומוניסטית. העלילה גם תאמה את השקפת מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה לגבי תפקיד הסוציאל-דמוקרטים, שהוצגו כפחדנים ובוגדניים שאפשרו את עליית היטלר בסירובם לעבוד יחד עם תלמן נגד הנאצים: לאמיתו של דבר, הקומינטרן זנח את מדיניותו החריפה נגדם (ואת הכינוי "סוציאל-פשיסטים") רק ב-1935, כשתלמן כבר היה כלוא. כך הוצדקה בדיעבד היריבות הקשה עמם והאשמה על הנאציזם הוטלה בלעדית לפתחם. לבסוף, המערב יוצג על ידי המיליארדר האמריקני מר מק'פאלר, הארכי-נבל הציני שמשך אף בחוטיו של היטלר. הכנת התסריט התעכבה מאוד בשל גל הרדיפות נגד "פורמליזם בורגני באמנות" שהתנהל בגוש המזרחי, ושני המחברים נאלצו לערוך תיקונים מקיפים שנצרכו כדי לעמוד בדרישה לריאליזם סוציאליסטי.
הסרטים הופקו בהשקעה כספית אדירה של 10,000,000 מארק מזרח גרמני, ותקציבם היה בין הגבוהים בתולדות הקולנוע במדינה. ב-1954 יצא החלק הראשון, "בן מעמדו", לאקרנים. הוא זכה לביקורות נלהבות בעיתונות המזרח-גרמנית ובעיתונות הקומוניסטית בחו"ל. תלמידי בית-ספר, פועלי תעשייה וחקלאים בחוות קולקטיביות הוזרמו להקרנות מאורגנות וכרטיסים חולקו בחינם, כך שתוך כשלושה חודשים כבר צפו בו 3.6 מיליון איש, חמישית מכלל האוכלוסייה במדינה. הבמאי, הכותבים והשחקן הראשי גינטר זימון זכו בפרס הלאומי של מזרח גרמניה לאותה שנה. "מנהיג מעמדו" שיצא ב-1955, עקף את קודמו ונצפה בידי 5.5 מיליון איש בשלושת החודשים הראשונים. זימון זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל קרלובי וארי.
כבר ביוני 1956, מספר חודשים אחרי הנאום הסודי, אישרו הרשויות להסיר את הקטעים בהם הופיע סטלין מעותק הסרט שנועד להצגה בצ'כוסלובקיה, כדי שיהיה אפשר להקרינו שם. כשהוועידה ה-22 של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ב-1961 אימצה באופן גורף את מדיניות הדה-סטליניזציה, גרמניה המזרחית תיאמה את עמדותיה. באותה שנה הוסרו הסצנות והאזכורים לסטלין מכל העותקים הקיימים של "ארנסט תלמן".
הסרט נותר בגדר צפיית חובה בבתי-הספר במשך שנים רבות, וכל התלמידים נחשפו אליו. שמונה סרטונים מקוצרים אף נערכו ממנו עבור ילדים קטנים. הסרט המוכר היה מרכיב מרכזי בפולחן האישיות המסיבי של תלמן שנמשך לכל אורך קיומה של גרמניה המזרחית.
אמיר מנדל
אמיר מנדל (נולד ב-22 במרץ 1958) הוא פסיכיאטר, מבקר מוזיקה, עיתונאי תרבות רב-תחומי וצלם-אמן.
ביוגרפיה
מנדל נולד ב-1958 וגדל בגבעתיים, להורים ניצולי שואה. אביו, אליעזר, שורד גטו לודז' ומחנה ההשמדה אושוויץ, כיהן כסמנכ"ל בבנק לאומי. אמו, ציפורה, ששכלה את רוב משפחתה במחנה ההשמדה טרבלינקה, הייתה עקרת בית.
בגיל 18, עם תום לימודיו בבית הספר התיכון, התקבל מנדל ללימודי רפואה במסגרת העתודה האקדמאית. לאחר שנת לימודים אחת באוניברסיטה העברית בירושלים המשיך והשלים את לימודי הרפואה באוניברסיטת תל אביב, בין מוריו הבולטים בלימודי הרפואה נמנה אלכסנדר גפל.
במקביל ללימודיו התיכוניים וללימודי הרפואה, למד צילום במסגרת של שיעורים פרטיים עם הצלם בוריס כרמי.
בתום לימודיו בבית הספר לרפואה שירת מנדל בצה"ל בחיל הרפואה. רוב התקופה שירת כרופא במפקדת החיל, בענף מיון רפואי, שמופקד על נושא הפרופילים, סעיפי הליקוי והשיבוץ הרפואי בצה"ל. במסגרת זו שירת תקופה קצרה כרופא של מוצב בלבנון, בשנות מלחמת ההתשה בלבנון. ב-2009 סיים שירות ממושך בחובה, קבע ומילואים, בדרגת רב-סרן.
אמיר ובן זוגו אלי חולקים חיים משותפים מאז שנת 2002. לזוג בת שנולדה ב-2012.
כפסיכיאטר
בפברואר 1994, זמן קצר לאחר תום ההתמחות ב"גהה", התמנה למנהל שירות מחוזי לבריאות הנפש במכבי שירותי בריאות ועבד בתפקידים ניהוליים שונים בארגון זה עד פרישתו לעבודה פרטית ב-2007. באותן שנים פיתח גם מודל להערכה וייעוץ בתחום ההתנהגות הארגונית, אותו יישם תחילה בתוך "מכבי שירותי בריאות" ואחר כך כיועץ פרטי בארגונים עסקיים שונים.
מ-2007 פועל מנדל בתחום הפרטי כפסיכיאטר פרטי, פסיכותרפיסט, מטפל זוגי ויועץ למנהלים ולארגונים. כמו כן, פרסם מאמרים עיתונאיים ב"הארץ" וב"דה מרקר" והתראיין פעמים רבות באמצעי תקשורת שונים בנושאים פסיכיאטריים ובנושאים הנוגעים להתנהגות ארגונית.
כמבקר מוזיקה
ב-1986, במהלך שירותו הסדיר בצה"ל, הכיר מנדל את הצייר, המורה, מבקר האמנות ומבקר המוזיקה רפי לביא ובין השניים נקשרה ידידות קרובה שנמשכה עד מותו של לביא ב-2007. מוזיקה קלאסית הייתה נקודת מפגש מרכזית בחברות בין השניים, וסביב שיחותיהם על פרשנות למוזיקה נוסדה קבוצה להאזנה והשוואת ביצועים שפעילותה נמשכה עשרות שנים.
ב-1989, במקביל לתחילת התמחותו בפסיכיאטריה, התחיל מנדל לכתוב טקסטים וביקורות על מוזיקה קלאסית בעיתון חדשות, עד סגירתו של העיתון ב-1993. בהמשך כתב ביקורות בעיתון העיר ומאוחר יותר, טור אישי על מוזיקה במגזין עכבר העיר. כמו כן היה מבקר מוזיקה קלאסית בתוכנית הרדיו מה יהיה של יואב גינאי ברשת ב של רשות השידור.
בשנים 2015 ו-2016 שיתף פעולה, כיזם פרטי, עם אנסמבל מיתר ועם פרויקט "תדרים", הפרויקט הלימודי שיזם אנסמבל מיתר. במסגרת שיתוף הפעולה שכונה "תדרים פוגשים את אלכס", חיברו תלמידי הקומפוזיציה של "תדרים" שבע יצירות שמקור השראתן היה צילום של אמיר מנדל וכולן הוקדשו לבתו אלכס. סיום הפרויקט צוין בקונצרט מיוחד שנערך ביוני 2016 בגלריה של המדרשה לאמנות ברחוב הירקון בתל אביב. כל יצירה בוצעה בחלל אחר של הגלריה, בסמוך לצילום שהיה לה מקור השראה, והקהל נע מחלל לחלל. המלחינים שהשתתפו בפרויקט היו אליאב קול, אודי פרלמן, אורי כוכבי, ארז כהן, יואב לוי ויונתן רון.
כעיתונאי תרבות
ב-2016, החל מנדל לכתוב במוסף התרבות "גלריה" של עיתון הארץ. בכתיבתו דגשים על מוזיקה עכשווית ועל הצורך בשינוי והתחדשות של רפרטואר ושל אווירה באולמות הקונצרטים. כמו כן הוא מבליט את ערכה ואת חשיבותה של המוזיקה המוקלטת בכלי המדיה השונים, ואת הצורך להנגיש מוזיקה קלאסית לקהלים חדשים ומגוונים. מקום מיוחד ניתן בכתיבתו ליצירה הישראלית.
ככתב "הארץ" קיים ראיונות עם מוזיקאים מהשורה הראשונה, בראשם דניאל בארנבוים. נוסף על הכתיבה בתחום המוזיקה הקלאסית, כתב מנדל מאמרים שונים, ביניהם סדרה בת שמונה מאמרים שסקרה אספקטים שונים של האושר. בעקבותיה באה סדרת מאמרים שעסקה במהפכת הגיל – כיצד משפיעה העלייה בתוחלת החיים על מהלך חיינו וכיצד משתלבים המבוגרים במרקם החיים ; אחריה סדרת מאמרים הבוחנת לעומק אספקטים שונים ולא שגרתיים של הזוגיות.
צילום
ב-1983, במקביל לסיום הכשרתו ברפואה, הציג תערוכת יחיד מצילומיו בגלריה לאמנות הצילום בתל אביב. התערוכה זכתה לחשיפה ניכרת כולל שער במוסף "הארץ".
ב-2002 השתתף בתערוכה קבוצתית שאותה אצר דורון רבינא בגלריה של המדרשה לאמנות וב-2005 הציג את תערוכת היחיד השנייה שלו, שוב בגלריה של המדרשה לאמנות, עם דורון רבינא כאוצר. ב-2013 הציג תערוכת יחיד שלישית במוזיאון רמת גן שבמרכזה צילומים שנעשו בעיר מומבאי.
"שיחה קלאסית" ברדיו תל אביב
מאז מאי 2019 מקיימת תחנת הרדיו רדיו תל אביב, 102fm פודקאסט שבועי ששמו "שיחה קלאסית" בהנחייתו של אמיר מנדל. הפודקאסט כולל קטעי מוזיקה ושיחה אישית בין מנדל לאורחת או אורח באולפן שנשזרת סביב קטעי המוזיקה.
בין האורחים בפודקאסט: נשיאת בית המשפט העליון בדימוס דורית בייניש, ראש הממשלה לשעבר אהוד ברק וסגן ראש הממשלה לשעבר דן מרידור.
פרסומים בולטים
מאמרים בנושא מוזיקה, פסיכיאטריה והתנהגות ארגונית וכן מאמרים מתוך הסדרות "טיפול זוגי" ו"סוד האושר" בהארץ:
מערב טלמרק
האזור ידוע במסורות העממיות במוזיקה, ביגוד, עבודות יד, אוכל וארכיטקטורה. האזור מסומן באופן מובהק גם על ידי הניבים שלו בנורווגית. צורה זו של נורווגית היא בין אלה המכילות הכי הרבה עקבות של שפה ודקדוק נורדיים עתיקים.
תושבים ושטח
במחוז היו 14,252 תושבים ב-1 באפריל 2009 ושטחו היה 700.7 קמ"ר.
חיים כהנוביץ
חיים כהנוביץ (נולד ב-1942) הוא אדריכל נוף ישראלי הפעיל במשך קרוב לחמישים שנה.
ביוגרפיה
כהנוביץ נולד בפתח תקווה בשנת 1942 ואת הכשרתו קיבל בפקולטה לחקלאות ברחובות ולאחר מכן מוסמך ללימודי סביבה ואדריכלות בטכניון בחיפה. תחילה עבד במשרדו של האדריכל שמעון מרגולין ולאחר תקופה קצרה עבר למשרדם של אדריכלי הנוף זוכי פרס ישראל ליפא יהלום ודן צור.
החל משנת 1977 מחזיק משרד פרטי המתכנן גינות, פארקים, איי תנועה, כניסות לשכונות ויישובים בפריסה ארצית. כהנוביץ תכנן פרויקטים בתל אביב, ראשון לציון, רחובות, אור יהודה, נתניה וירושלים ועוד. על גן לנדס כתב משה לרום בכתב העת "אדריכלות ישראלית" (גיליון 3): "תושבי הסביבה החיים בג'ונגל התעבורתי המאיים, יכולים למצוא בו מקום מפלט ומרגוע. הגבעה המלאכותית מתפקדת כחומת מגן לגן הנמצא מאחוריה מצד אחד, וכבסיס למפל המים משיב הנפש, שצליליו לוחמים בשאון התנועה, מצד שני".
וולגוניה מיקרופוגון
וולגוניה מיקרופוגון (שם מדעי: Wallagonia micropogon), הוא מין של דג גרם גדול ממשפחת הסילוריים, שבסדרת השפמנונאים, החי בדרום-מזרח אסיה והוא קרובו של שפמנון ההליקופטר. שפמנון זה חדש למדע והוא תואר רק בשנת 2004 ובעבר שויך לסוג Wallago.
השפמנון מצוי רק במים מתוקים בתחומי דרום מזרח-אסיה מדרום וייטנאם, צפון לאוס ובנהר צ'או פראיה וכן במקונג שבתאילנד.
זהו שפמנון גדול באורך של 154 סנטימטרים ומשקל מרבי של 96 קילוגרם. הוא בעל גוונים כהים ומעט כתמים עליהם עם סנפירים בשרניים חסרי קשקשים, סנפיר גב נמוך ולסתות גדולות ושטוחות שבקצותיהם זיפים דמויי שפם. השפמנון הוא אוכל כל הניזון מכל מה שהוא מוצא במים, בעיקר דגים וחסרי חוליות אך הוא יטרוף גם חיות גדולות יותר אם הוא ייתקל בהם.
השפמנון מטיל ביצים בקרקעית הנהר והוא נודד לנהרות איטיי זרימה לשם כך. לרוב השמפנון אוכל סביב קרקעית הנהר.
ג'ו אלווין
ג'וזף מת'יו אלווין (באנגלית: Joseph Matthew Alwyn; נולד ב-21 בפברואר 1991) הוא שחקן אנגלי, המוכר מתפקידיו בסרטים "מצדיעים לך, בילי לין!", "המועדפת", "מרי, מלכת הסקוטים" ו-"הארייט".
בשנת 2021, זכה בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום השנה" כחלק מהצוות של האלבום "Folklore", של בת זוגו לשעבר, טיילור סוויפט.
ראשית חייו
אלווין נולד בטונברידג' וולס, קנט, אנגליה. גדל בטופנל פארק ובקראוץ' אנד, צפון לונדון, אלווין הוא בן לאם פסיכותרפיסטית ואב במאי סרטים תיעודיים. הוא נינו של המלחין והמנצח ויליאם אלווין.
הוא התחנך בבית הספר בלונדון. אף על פי שהיה ילד "מופנם", הוא רצה תמיד להיות שחקן. הוא הפך לחבר בתיאטרון הנוער הלאומי בסוף שנות העשרה. במהלך לימודי ספרות אנגלית ודרמה באוניברסיטת בריסטול, שיחק בשתי הפקות סטודנטים בפסטיבל הפרינג' באדינבורו. לאחר שסיים את לימודיו בשנת 2012, סיים תואר ראשון במשחק בבית הספר המלכותי לדרמה.
קריירה
שבועיים לאחר סיום לימודיו, בתחילת שנת 2015, אלווין לוהק לתפקיד הראשי של דרמת המלחמה של אנג לי משנת 2016, "מצדיעים לך, בילי לין!".
בשנת 2017 הוא שיחק בתפקיד משנה בסרט הדרמה האנגלי "תחושה של סוף".
בשנת 2018, הוא הופיע בדרמה התקופתית עטורת הפרסים "המועדפת", ובנוסף שיחק בתפקידי משנה בסרטים בהם "מבצע פינאלה", "ילד מחוק", ו"מרי מלכת הסקוטים". הוא זכה בפרס טרופי שופארד לצד אליזבת דביקי בפסטיבל קאן באותה שנה.
בשנת 2019, הוא שיחק בדרמה הביוגרפית עטורת הפרסים "הארייט", המספר את סיפורה של הארייט טאבמן הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-10 בספטמבר. בדצמבר הופיע אלווין בתור בוב קראצ'יט במיני-סדרה בת שלושה חלקים "מזמור חג המולד".
בשנת 2021 שיחק בסרט מכתב אחרון ופרידה.
הוא הופיע ברשימת טיים 100 נקסט לשנת 2022 של מגזין טיים.
קליפים
בשנת 2020 הוציאה הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט את אלבום האולפן השמיני שלה, Folklore, במסגרתו השתתף אלווין (בשם העט "ויליאם באורי") בכתיבת שני השירים "Exile" (בהשתתפות בון איבר) ו-"Betty". במהלך טקס פרסי גראמי ה-63 זכה האלבום בקטגוריית "אלבום השנה", מה שזיכה את אלווין בפרס גראמי גם כן. בדצמבר הוציאה את אלבום האולפן התשיעי שלה, Evermore, במסגרתו השתתף בכתיבת שלושת השירים: "Champagne Problems", "Coney Island" (בהשתתפות דה נשיונל) ו-"Evermore" (בהשתתפות בן איבר).
בשנת 2021 אלווין היה שותף בהפקת השירים "Exile", "Betty", "My Tears Ricochet", "August", "This Is Me Trying" ו-"Illicit Affairs" של סוויפט.
חיים אישיים
בשנת 2016 החל לצאת עם הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. רבים משיריה של סוויפט, באלבומיה Reputation ("Delicate", "Gorgeous" ו-"King of My Heart"), Lover ("The Archer", "Lover", "Cornelia Street" ו-"London Boy") ו-Folklore ("Invisible String" ו-"Peace") נכתבו עליו. אלווין הצהיר כי הוא מוצא את זה "מחמיא" שסוויפט כתבה עליו את השירים.
התמרת האף
הַתְמָרַת הָאף (באנגלית: Hough transform) היא שיטה למציאת אלמנטים (feature extraction) המשמשת בניתוח תמונה, ראייה ממוחשבת ועיבוד תמונה. מטרת האלגוריתם הוא מציאת מקרים לא מושלמים של אובייקטים בתוך סוג מסוים של צורות על ידי תהליך "הצבעה". הליך הצבעה זה מתבצע במרחב פרמטרים, שממנו אובייקטים "מועמדים" מתקבלים כמקסימום מקומי במרחב סוכם (Accumulator) הנבנה על ידי האלגוריתם.
אלגוריתם האף בהגדרתו הראשונית עסק בזיהוי של קווים בתמונה, אך מאוחר יותר הורחב גם לזיהוי מיקומים של צורות כלשהן. הצורות הנפוצות ביותר בהקשר להתמרת האף הן מעגלים או אליפסות.
האלגוריתם בצורתו הנוכחית, הומצא על ידי ריצ'רד דודה ופיטר הארט בשנת 1972 אשר נתנו לו את השם "התמרת האף מוכללת" (generalized Hough transform) על שם פול האף שפרסם פטנט בנושא בשנת 1962. מאז האלגוריתם צבר פופולריות בקרב מדעני ראייה ממוחשבת.
רקע
בניתוח אוטומטי של תמונות דיגיטליות, מתעורר לעיתים קרובות הצורך בזיהוי צורות כגון קווים ישרים, עיגולים או אליפסות. במקרים רבים אלגוריתם לזיהוי קצה (Edge detection) יכול לשמש כשלב עיבוד מקדים כדי לזהות פיקסלים הנמצאים על העקומה הרצויה במרחב התמונה. בשל פגמים בתמונה או בזיהוי הקצוות עשויות להיות חסרות נקודות או פיקסלים על העקומות הרצויות, כמו גם סטיות מרחביות בין הקו / המעגל / האליפסה האידיאלית וכן נקודות רועשות. מסיבות אלה, לעיתים קרובות התאמה של הפיקסלים לקווים, עיגולים או אליפסות איננה משימה טריוויאלית. המטרה של אלגוריתם האף היא לטפל בבעיה זו באמצעות חיבור נקודות בתמונה לקבוצות של אובייקטים "מועמדים" על ידי ביצוע הליך הצבעה על סט של אובייקטי תמונה. המקרה הפשוט של האף הוא ההתמרה הליניארית למציאת קווים ישרים במרחב התמונה. קו ישר יכול להיות מתואר כy = mx + b כאשר m הוא השיפוע של הקו, ו-b היא נקודת המפגש עם ציר ה-y. רעיון מרכזי בהתמרת האף הוא ההתייחסות למאפיינים של הקו הישר לא כנקודות תמונה בדידות אלא במונחים של משוואת הישר הנ"ל. עם זאת, ישנה בעיה להכליל קווים אנכיים במודל זה (מכיוון שהם מתוארים באמצעות שיפוע m אינסופי,מכיוון שייצוג קו אנכי הוא x=a). לפיכך, מסיבות חישוביות, דודה והארט הציעו את השימוש בזוג שונה של פרמטרים, r ותטה עבור ייצוג של קווים באלגוריתם. שני ערכים אלה, מגדירים מרחב קוטבי. הפרמטר r מייצג את המרחק מראשית הצירים ותטא, היא הזווית של הווקטור מראשית הצירים לנקודה הקרובה ביותר אליו בישר. במרחב זה, קו ישר מיוצג על ידי המשוואה: נסדר מחדש את המשוואה ונקבל:
דרך נוספת להסתכל על כך היא בדומה למשוואת המישור. הקו באורך r שיוצא מראשית הצירים בזווית \theta הוא מאונך לישר שאותו אנו רוצים לייצג. קל לראות שנקודת המפגש בין הקו האנכי והישר היא. נסמן נקודה זו כ-P_{0}. נשים לב כי P_{0} היא גם וקטור שמייצג את הקו באורך r, שכן הוא יוצא מראשית הצירים. כעת, נשים לב כי לכל נקודה P=(x,y) על הישר, הווקטור מהנקודה P_{0} לנקודה P, כלומר, הווקטור P - P_{0}, חייב להיות אנכי לוקטור P_{0}, מפני שהוא נמצא על הישר. לכן, מפני ששני הווקטורים הם אורתוגונליים, נקבל. לאחר פתיחת הסוגריים והעברת אגף, נקבל. נציב את ערכי הנקודות ונקבל. לאחר שנצמצם ב-r משני הצדדים ונשתמש בזהות, נקבל את הנוסחה הסופית, שהיא.
השימוש בזווית כחלק מהמשוואה בהמשך יאפשר סריקה נוחה של קווים לפי זוויות ונקודה נתונה (הצבה של זווית ונקודה במשוואה תתן את הפרמטר החסר, r), כך שנוכל לעבור על כל הנקודות בתמונה ולכל נקודה לחשב את כל הקווים (r, θ) שעוברים דרכה (עבור אוסף זוויות מוסכם מראש), וכך בסופו של דבר למצוא את כל הקווים (r, θ) המשותפים לכמות משמעותית של נקודות, לפי כמות הפעמים שקו כזה סומן על ידי אחת הנקודות כקו שעובר דרכה.
ניתן, אפוא, לקשר כל קו ישר בתמונה עם זוג (r, θ) הייחודי לו אם: או לחלופין: המרחב (r, θ) מכונה לעיתים מרחב האף לקבוצה של קווים ישרים בשני ממדים. ייצוג זה הופך את התמרת האף מבחינת הגדרות לדומה להתמרת ראדון דו-ממדית. (ניתן לראותם כדרכים שונות לייצוג של אותה ההתמרה). תהי (X0, y0) נקודה במרחב התמונה. כל הקווים העוברים דרכה מיוצגים על ידי זוגות (r, θ) המקיימות או משוואות אלה מייצגות עקומת סינוס במרחב האף שהיא ייחודית עבור הנקודה. מקום המפגש של שתי עקומות סינוס משתי נקודות במרחב האף מייצג את הקואורדינטות של הקו המחבר ביניהם במרחב התמונה.
מימוש
התמרת האף של קווים ישרים עושה שימוש במערך דו-ממדי, המכונה סוכם (Accumulator), כדי לזהות את קיומו של קו המיוצג על ידי מספר הממדים של הסוכם צריך להיות שווה למספר הפרמטרים הלא ידועים, כלומר, שניים. בהתחשב בערכים בדידים של r וθ בצמד (r, θ). עבור כל פיקסל ב( x, y) וסביבתו האלגוריתם קובע האם ישנן מספיק ראיות של קו ישר העובר דרכו. אם כן, יש לחשב את הפרמטרים (r, θ) של קו זה, ולאחר מכן לחפש את התא בסוכם שהפרמטרים מתאימים לו ולהגדיל את ערכו באחד. על ידי מציאת התאים עם הערכים הגבוהים ביותר בסוכם, בדרך כלל באמצעות מציאת מקסימום מקומי בו, ניתן לגלות את הקווים בעלי ההסתברות הגבוהה ביותר. הדרך הפשוטה ביותר למציאת פסגות אלו היא באמצעות הפעלת סף (threshold). עם זאת, קיימות טכניקות אחרות אשר עשויות להניב תוצאות טובות יותר בנסיבות שונות. מכיוון שהתוצאה אינה כוללת מידע על אורך הקווים, לעיתים קרובות ישנו צורך בשלב נוסף על מנת למצוא את החלקים של התמונה התואמים לקווים. יתר על כן, בשל חוסר דיוק של אלגוריתם זיהוי הקצוות, יש בדרך כלל שגיאות בסוכם, אשר עשויות להקשות על מציאת הפסגות המתאימות, ובכך גם את הקווים המתאימים. התוצאה הסופית של האלגוריתם היא מערך דו־ממדי הדומה לסוכם, בעל ציר אחד המייצג את r וציר נוסף המייצג את θ. לכל תא במערך ערך מסוים והתאים בעלי הערכים הגבוהים ביותר מייצגים את הקווים האינדיקטיביים ביותר בתמונה.
אורי מנג'ם
אורי מנג'ם (נולד ב-9 באפריל 1954) הוא איש ציבור וקהילה, שכיהן כראש מועצת פרדס חנה-כרכור בין השנים 2001–2003.
ביוגרפיה
מנג'ם נולד, גדל והתחנך בכרכור. הוריו, יונה (יפת) מנג'ם, שהייתה עקרת בית, ואביו, שלום מנג'ם, חקלאי ובעל אדמות, נולדו בתימן.
שימש כיועץ לנושאי חקלאות, היה קצין ביטחון אזורי מטעם משרד החינוך, ניהל את אזור הצפון של חברת “מהדרין פריאור”, חברה ליצוא ושיווק פרי הדר במשך 22 שנים.
קריירה פוליטית
בשנת 1998 הוצב במקום השישי ברשימת מפלגת העבודה למועצה המקומית פרדס חנה-כרכור. הרשימה זכתה בשישה מנדטים ומנג'ם נבחר לכהן במועצה. בשנת 2001 פרש ראש המועצה חיים געש בטענה כי חברי סיעתו פועלים נגדו על מנת לסחוט ממנו תפקידים בשכר. געש פרש כאשר מצבה הכלכלי של המועצה המקומית היה במשבר קיצוני, ועל סף מינוי של ועדה קרואה על ידי שר הפנים. במקום געש הפורש מונה מנג'ם לראשות המועצה. בתקופת כהונתו ניסה מנג'ם להנהיג תוכנית הבראה לעיר שלא צלחה. בסוף כהונתו נטען כי עובדי העירייה לא קיבלו משכורות כמה חודשים, מצב התברואה בתחומי המועצה אינו טוב ואף מונה לה חשב מלווה ב-2002. בשנת 2003 פרש ממפלגת העבודה והצטרף לחברת המועצה שמרית אור והקים יחד איתה את רשימת "כולנו עם אורי ושמרית". הוא עמד בראשה וגם התמודד מטעמה לראשות המועצה בבחירות של אותה שנה. הסיעה זכתה למנדט אחד ומנג'ם זכה ל-6% מקולות הבוחרים בבחירות לראשות העיר.
לאחר הבחירות פרש מנג'ם מהמועצה ופינה את מקומו לשמרית אור, שהייתה הבאה אחריו ברשימה. מאז לא חזר לפעילות פוליטית וציבורית.
חיים אישיים
נשוי לאורלי ואב ל-3 ילדים.
מסמך נקדי
מסמך נקדי הוא מסמך עקרונות שחובר בידי איש "קול ישראל" נקדימון רוגל בראשונה בשנת 1972 ובו מפורטים כללי אתיקה החלים על העוסקים בעיתונאות המשודרת.
לשצ'נקו
לשצ'נקו (ברוסית: Лещенко) הוא שם משפחה.
קרן דוניץ
קרן דוניץ (נולדה ב-1986), ידועה גם בשם הבמה קרן דן (KerenDun), היא זמרת-יוצרת, מפיקה מוזיקלית ומוזיקאית ישראלית.
ביוגרפיה
בין השנים 2008 עד 2014 הופיעה לפרקים יחד עם ההרכב "לא דובים".
ב-2011 הקימה יחד עם המפיק יובל חבקין את ההרכב "באטרינג טריו" (Buttering Trio). באותה השנה, הוציאו את המיני-אלבום הראשון שלהם, "Party Bear".
באוגוסט 2012 הוציאה דוניץ את אלבום הסולו הראשון שלה, "Subconscious Leak", דרך חברת התקליטים הישראלית הבינלאומית "Raw Tapes".
בפברואר 2013 הוציאו "באטרינג טריו" את אלבומם הראשון, "Toast". בנובמבר 2014 הוציאו את אלבומם השני, "Jam".
באוקטובר 2013 הוציאה דוניץ את המיני-אלבום, "Shakin' The Tips".
ב-2015 הייתה דוניץ שותפה להקמת ההרכב "LBT". (ראשי תיבות של Live Beat Tapes) יחד עם בנו הנדלר, ריג'ויסר, אקו, אמיר ברסלר, יונתן אלבלק, רבל סאן, יודקו, מו ריון ודי ג'יי מש. בפברואר של אותה השנה, הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, "The Singles".
במרץ 2015 הוציאה דוניץ יחד עם המוזיקאי מיכאל כהן את המיני-אלבום "The Weight".
באוגוסט 2015 הוציאה אלבום משותף יחד עם המפיק "יודקו", "What It Is".
במרץ 2016 הוציאה יחד עם הראפרית אקו את האלבום "Yay4Nay".
בנובמבר 2016 יצא אלבומם השלישי של שלישיית "באטרינג טריו", "Threesome".
אליעזר אריה פינקלשטין
הרב דר' אליעזר אריה (לואי) הלוי פינקלשטין (Louis Finkelstein; 14 ביוני 1895 – 29 בנובמבר 1991) היה חוקר תלמוד והלכה יהודי-אמריקאי, נשיא בית המדרש לרבנים באמריקה (JTS) בשנים 1972–1940 ומנהיגה של היהדות הקונסרבטיבית בארצות הברית.
ביוגרפיה
נולד בסינסינטי, אוהיו, לרב שמעון יצחק הלוי פינקלשטין (1861 - 1947) שהיה מתלמידי רבי יצחק אלחנן ספקטור, ובעודו צעיר עקר עם משפחתו לברוקלין, ניו יורק. ב-1915 סיים את לימודיו בסיטי קולג' של ניו יורק, ב-1918 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה, ובשנה שלאחר מכן נסמך לרבנות בבית המדרש לרבנים באמריקה וב-1920 החל ללמד בו תלמוד. במקביל שימש כרב הקהילה האורתודוקסית "קהילת ישראל" ברובע הברונקס שבניו יורק. חיבר מספר ספרים, ביניהם "Tradition in the Making" (מסורת בהתהוות), מבוא למסכתות אבות ואבות דרבי נתן (תשי"א), The Pharisees (חיבור בן שני חלקים על הפרושים) וספרו על רבי עקיבא "Akiba: Scholar, Saint and Martyr". הוציא מעין מהדורה לספרא דבי רב בארבעה כרכים ולספרי על ספר דברים בכרך אחד. בנוסף הוא ערך סדרה בת שלושה חלקים שכותרתה היהודים: היסטוריה (כרך 1), דת ותרבות (כרך 2) ותפקידם בציוויליזציה (כרך 3). בשנות ה-20 היה מתלמידיו של מרדכי קפלן, אך התנגד תמיד לנטורליזם שאפיין את הגותו. בשנים שלאחר מכן היה גורם מכריע בדחיקת הרקונסטרוקטיבים של קפלן, שפרשו ב-1968 כדי לייסד סמינר רבני משלהם.
בשנים שעמד בראש בית המדרש (1940–1972) ניצב פינקלשטין במרכז האינטלקטואלי של היהדות הקונסרבטיבית. זו הייתה תקופה של צמיחה חסרת תקדים בתנועה, כשמאות אלפי יהודים אמריקנים שהיגרו מהערים לפרברים הצטרפו לקהילות קיימות ואף ייסדו קהילות קונסרבטיביות חדשות. בעקבות תנופה זו, התנועה הקונסרבטיבית הייתה לענף הגדול ביותר של היהדות ובעלת המספר הרב של בתי כנסיות וחברים בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. כמנהיגה, הפך לאחת הדמויות המוכרות ביותר של יהדות ארצות הברית. הוא היה גם חלוץ בהפצת דת להמונים, בתקופה בה ההתברגנות והאמריקניזציה עוררו עניין מחודש במורשת בקרב הדור הצעיר. פינקלשטין הוביל מאמץ על-זרמי יחד עם האורתודוקסים והרפורמים, והצליח לשכנע את אן.בי.סי להפיק ב-1944 את תוכנית הרדיו "אור התמיד" (The Eternal Light) וב-1951 את משדר הטלוויזיה "בחזית האמונה" (Frontiers of Faith). באותה שנה הוא קידם את מקס ארצט לסגנו. כמו כן קידם את הפצת משנתה של התנועה הקונסרבטיבית בעולם: הוא תמך במרשל מאייר בשליחותו לבואנוס איירס ובימיו קם "איגוד בתי-הכנסת העולמי", הגוף הבינלאומי של הזרם. הוא עצמו הסתייג מאופיים של רוב חברי התנועה: בשנות ה-50 אמר בשיחה פרטית שהיהדות הקונסרבטיבית היא "גימיק כדי להשיב את היהודים ליהדות האמיתית", ונהג כל שנותיו לומר את תפילות השבת בביתו עוד בטרם הגיע לבית-הכנסת, כדי לצאת ידי חובה. מיד עם מינויו הביא למוסד את שאול ליברמן כדי שיעמוד בראש המחלקה לתלמוד. פינקלשטין כיבד אותו מאוד, והעניק לו תנאים מופלגים כמו מכסה של ארבע שעות לימוד בשבוע בלבד. עם ההחמרה במצבו של לוי גינצבורג הקשיש, ששימש קודם כיועצו הקרוב של הנשיא, ופרישתו של מרדכי קפלן כדי להתמקד בקידום "התנועה לקידום היהדות", נותרו ליברמן ופינקלשטין הדומיננטיים במוסד. בין היתר, הם בודדו את אברהם יהושע השל שנותר ללא בעלי-בריתו העיקריים.
פינקלשטין ציין את הפרופסורים שניאור זלמן שכטר, לוי גינזבורג, אלכסנדר מרקס וכן את ידידו הרב שאול ליברמן כהשפעות העיקריות על דרכו המחקרית.
פינקלשטין נשא ב-1922 את כרמל בנטוויץ', מחנכת לגיל הרך ובתו של הרברט בנטוויץ'. שנים לאחר מכן השניים התגרשו.
פינקלשטין נפטר בגיל 96 לאחר שהיה חולה במחלת פרקינסון. הותיר שלושה ילדים, נכדים ונינים.
בוסטון (להקה)
בוסטון (באנגלית: Boston) היא להקת רוק אמריקנית ממסצ'וסטס שהצליחה מאוד בשנות השבעים ובשנות השמונים. הלהקה מכרה מעל 50 מיליון עותקים מאלבומיה ברחבי העולם. המוזיקה שלהם נחשבת לבעלת השפעה רבה על מעבר המוזיקה מהבי מטאל בשנות השבעים לפופ בשנות השמונים.
השירים המפורסמים ביותר של הלהקה הם: "More Than a Feeling", "Peace of Mind", "Foreplay/Long Time", "Don't Look Back", "Amanda", וכמו כן: "Rock & Roll Band", "Smokin'", "Hitch a Ride", "Feelin' Satisfied", "A Man I'll Never Be", "We're Ready" "The Launch\Cool The Engines" ו-"I Need Your Love".
חברי הלהקה היו בתחילת דרכה:
אלבומם הראשון, "בוסטון" (Boston, 1976, Epic Records), הוקלט רובו על ידי שולץ, דלפ וגאודרו במרתף ביתו של שולץ. רק לאחר שהתעקשו שהלהקה גם תופיע צורפו ללהקה שיהן והשיאן. האלבום בוסטון היה הצלחה מיידית ודורג כאחד מהאלבומים המצליחים ביותר בכל הזמנים - יותר מ-17 מיליון עותקים נמכרו. ההצלחה נמשכה גם באלבומים הבאים של הלהקה.
שולץ נחשב לגאון מוזיקלי וטכני. בתחילת שנות השמונים ייסד את החברה Scholz Research & Development, Inc ששווקה את מגבר הגיטרה המצליח "Rockman". בנוסף נטען כי היה פרפקציוניסט: לפי שמועה אחת, הוא הקליט סט של רצועת תופים מעל למאה פעמים. אופיו הרודני וחוסר רצונו לסיים אלבומים בזמן קצוב, הובילו לוויכוחים שהגיעו לשיאם בסדרת תביעות על ידי חברי הלהקה וחברת ההקלטות Epic Records.
הלהקה המשיכה לעבוד על תקליט חדש, בהשתתפות דלף ושולץ שנותרו יחידים מהלהקה המקורית, עד התאבדותו של דלפ ב-10 במרץ 2007 בביתו שבניו המפשייר.
ב-3 בדצמבר 2013 יצא אלבומם הראשון אחרי 11 שנה, Life, Love & Hope.
הלהקה יצאה באפריל 2016 למסע הופעות ברחבי ארצות הברית לרגל 40 שנות פעילות.
מזרח טימור
הרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור (בטטום: Repúblika Demokrátika Timór-Leste) המוכרת בפשטות כמזרח טימור היא מדינה בדרום-מזרח אסיה הנמצאת במחצית המזרחית של האי טימור, באיים הסמוכים אטאורו וג'קו, ובמובלעת אוקוסי-אומנו בצד המערבי של האי טימור, שיתרתו נכלל במערב טימור האינדונזית. שטח המדינה 15,409 קמ"ר, והיא ממוקמת כ-657 ק"מ צפונית-מזרחית לדרווין שבאוסטרליה.
היסטוריה
באי טימור נמצאו אומנם שרידים המעידים על התיישבות עוד בתקופת האבן, אך ההיסטוריה המתועדת קיימת רק מהמאה ה-15, מדיווחים סיניים אודות סחר עם האי. בין המאה ה-16 למאה ה-19 ניהלו פורטוגל והולנד מאבק על השליטה באי שהגיע לסיומו ב-1859 בהסכם ליסבון בו סוכם על חלוקת האי, כאשר החלק המזרחי, מזרח טימור, נשאר בידי פורטוגל כמושבה לכל דבר. הגבול סומן סופית רק בשנת 1915.
מלבד תקופה קצרה של כיבוש יפני במהלך מלחמת העולם השנייה, מזרח טימור המשיכה להיות מושבה פורטוגזית עד אמצע שנות ה-70 של המאה ה-20. ב-1974 התחיל בפורטוגל מהפך שנמשך כשנתיים, עד התייצבות השלטון עם בחירתו של מריו סוארש מהמפלגה הסוציאליסטית לנשיאות המדינה ב-1976. כבר בשנת 1974 כשהחלה אינדונזיה לדרוש את השליטה בטימור הפורטוגלית נותקו הקשרים הדיפלומטיים בין פורטוגל ואינדונזיה מחוסר הסכמה לגבי עתידה של מזרח טימור.
בו זמנית התארגנו במזרח טימור תנועות פוליטיות. התנועה הפופולרית ביותר, "התנועה המהפכנית למען עצמאות מזרח טימור" (פרטילין), תנועת שמאל בהשראה קומוניסטית, פעלה לעצמאות המושבה. אינדונזיה ניצלה את חולשתה של פורטוגל, ותוך הצגת טענות שווא של איום קומוניסטי כביכול ממזרח טימור, ובעזרתן של ממשלות אוסטרליה וארצות הברית, שסיפקו לה נשק ותמיכה כלכלית בלתי מוגבלים, פלשה לתוך הטריטוריה ב-7 בדצמבר 1975. הכיבוש האינדונזי של מזרח טימור נמשך עד 1999 ובמהלכו נהרגו בין רבע לשליש מהאוכלוסייה שמנתה כ-700,000 תושבים טרם פרוץ הקרבות. הכיבוש הגיע לסיומו רק אחרי שאינדונזיה נאלצה לוותר על הטריטוריה על רקע מהפך שלטוני בג'קרטה הבירה ובעקבות משבר כלכלי קשה שפקד את אינדונזיה ואת האזור כולו. באוגוסט 1999 נערך משאל עם במזרח טימור שבו 78.5% מהאוכלוסייה הצביעו לטובת עצמאות. כעבור שנתיים של שלטון זמני של האו"ם הכריזה המדינה הקטנה על עצמאותה ב-20 במאי 2002.
פוליטיקה
חוקת מזרח טימור מתבססת על החוקה של פורטוגל. המדינה עדיין נמצאת בשלבי גיבוש והקמת מוסדותיה, וסובלת מחוסר יציבות.
ב-11 בפברואר 2008 התרחש במדינה ניסיון הפיכה כושל ובמהלכו נורה ונפצע הנשיא, ז'וזה רמוס הורטה, חתן פרס נובל לשלום לשנת 1996. באותה עת אף נפתחה אש על שיירת ראש הממשלה, שנאנה גושמאו אולם הוא לא נפגע. הפרלמנט במזרח טימור הכריז על מצב חירום במדינה למשך עשרה ימים, בעקבות ניסיון ההפיכה הודיעה אוסטרליה כי תשלח חיילים נוספים לחיזוק כוח השלום הנמצא במדינה. ב-31 בדצמבר 2012 יצאה המשלחת המדינית של האו"ם יחד עם כוח השמירה על השלום מהמדינה.
כלכלה
לפי נתוני 2006, הכלכלה של מזרח-טימור היא הכלכלה החלשה והנחשלת ביותר באסיה ובאוקיאניה. (אף כי אין נתונים על כלכלות עיראק וקוריאה הצפונית).
גאוגרפיה
מזרח טימור שוכנת בחציו המזרחי של האי טימור, שבקצה המזרחי של איי סומדה הקטנים שבאינדונזיה. במדינה נכללת גם מובלעת קטנה (אוקוסי-אומנו) בחלקו המערבי של האי, וכן שני איים קטנים: אטאורו מצפון לדילי וג'אקו סמוך מעבר לקצה המזרחי של טימור. שטח המדינה כ-15,007 קמ"ר, מן הקטנות ביותר באסיה.
חלק מפני השטח, בפנים האי, הרריים מאוד. הנקודה הגבוהה ביותר, הר רמלאו, היא בגובה 2,963 מטרים מעל פני הים.
מזג האוויר טרופי: חם ולח, כאשר כמעט כל המשקעים יורדים בעונה הגשומה.
דמוגרפיה
השפה העיקרית היא טֶטוּם, שפה אוסטרונזית. הניב של דילי, שיש בו השפעות ניכרות של פורטוגזית, הוא הניב הרשמי. לצידה של הטטום משמשת כשפה רשמית גם הפורטוגזית, שהייתה אסורה בתקופת השלטון האינדונזי. עוד 15 שפות ילידיות מדוברות במדינה, וגם האינדונזית עדיין מצויה בשימוש, וכן האנגלית.
מזרח טימור היא המדינה היחידה באסיה, מלבד הפיליפינים, שבה רוב נוצרי קתולי. כ-97 אחוזים מן התושבים מזהים עצמם כקתולים. קיימים מיעוטים קטנים של מוסלמים (כ-1%), פרוטסטנטים (כ-1%), אנימיסטים, הינדואיסטים ובודהיסטים.
צבא
צבא מזרח טימור הוקם בשנת 2001 מתוך ארגון הפניטיל ומאז הוא מגן על המדינה מאיומים חיצוניים. בשנת 2006 צומצם כוחו של הצבא בחצי בגלל מחאות ציבוריות על תנאי מחיה לא הולמים.
650 חיילי הצבא הראשונים נבחרו מתוך 1,700 מועמדים. החיילים החלו באימוניהם ב-29 במרץ של אותה השנה, וב-29 ביוני הוקם הגדוד הראשון של הצבא.
הצבא מורכב משני חילות:
חיל הרגלים – הכוח העיקרי של הצבא. הצי – מפעיל מספר סירות סיור בשטח הטריטוריאלי הימי של המדינה. חיל הרגלים מורכב משני גדודים וכוח ימי קטן מהווה את הצי. בצבא משרתים כיום כ-7,000 חיילים.
משטרה
המשטרה הלאומית של מזרח טימור הוקמה במאי 2002 על ידי האו"ם, לפני שמזרח טימור קיבלה ריבונות, עם הכוח לספק ביטחון ומשפט, לשמור על החוק והסדר ברחבי הארץ וגם כדי לאפשר פיתוח מהיר של שיטור אמין, מקצועי וללא משוא פנים. כונני הגיוס נערכו בתחילת שנת 2000, והטירונות הראשונה החלה ב-27 במרץ 2000, בחסות מינהל האו"ם במזרח טימור (UNTAET). ב-10 באוגוסט 2001, המשטרה הלאומית של מזרח טימור הוקמה באופן רשמי, שהייתה אמורה לעבוד לצד ה-UNTAET, שהוא כוח האו"ם. בתחילה שם הארגון היה (East Timor Police Service (ETPS, מאוחר יותר שונה השם של המשטרה ל-Timor-Leste Police Service (TLPS), ולבסוף נקבע השם Policia Nacional de Timor-Leste (בתרגום חופשי: המשטרה הלאומית של מזרח טימור) שנשאר עד היום. המשטרה קיבלה את האחריות הבלעדית לכל נושאי השיטור במזרח טימור ב-10 בדצמבר 2003. המשטרה מונה לפחות שלוש יחידות מיוחדות ב-PNTL: יחידת המילואים של המשטרה (לשעבר יחידת שירות לפריסה מהירה), יחידת משמר הגבול ויחידת ההתערבות המהירה (UIR).
דת
עם קבלת עצמאותה, מזרח טימור הצטרפה אל הפיליפינים כמדינה השנייה בלבד באסיה בעלת רוב נוצרי קתולי. על פי מפקד האוכלוסין שנערך במדינה בשנת 2010, 96.9% מהאוכלוסייה מגדירים את עצמם כקתוליים, בעוד 2.2% מגדירים עצמם אוונגליסטים/פרוטסטנטים ו-0.3% כמוסלמים. בעוד חוקת המדינה תומכת בחופש מדת ובהפרדת דת ומדינה, היא גם מכירה ב"השתתפותה של הכנסייה הקתולית בתהליך השחרור הלאומי".
רפואה רגנרטיבית
רפואה רגנרטיבית היא תחום מחקר רפואי המתמקד בריפוי מומים מולדים או נרכשים בגוף החי באמצעות יצירת איברים/רקמות חדשות או התערבות באמצעות תרפיה תאית או תרופות על מנת להתחיל תהליך רגנרציה באזור הפגיעה.
את הרפואה הרגנרטיבית ניתן לחלק למספר תת-תחומים:
הלמוט רסמוסן
הלמוט ליף רסמוסן (בדנית: מילדורף-ואלדלאגר; נולד בסביבות שנת 1925 ) הוא משתף פעולה דני שהשתתף במלחמת העולם השנייה כחבר במערך החמוש של הרייך השלישי - הגייסות החופשיים של דנמרק. בשנת 2016 הוא הוצב במקום השישי ברשימת פושעי המלחמה הנאצים המבוקשים ביותר על פי מרכז שמעון ויזנטל.
ביוגרפיה
הוא נולד כהלמוט לייף רסמוסן. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה מתנדב של הגייסות החופשיים הדנים (Frikorps). בשנים 1942–1943 שימש כשומר במחנה השמדה ליהודי בוברויסק, בלארוס בשם ואלדלאגר. רסמוסן עצמו טוען שלא השתתף ברצח יהודים.
משנת 2015 דרש מרכז שמעון ויזנטל את פתיחת ההליכים בתיק ראסבול, שבשנת 2016 הציב אותו במקום הששי ברשימת הפושעים הנאצים המבוקשים ביותר. בנובמבר 2016 הודיעה התביעה הדנית כי לא מצאה עדות למעורבותו של הלמוט ראסבול ברצח יהודים במחנה בוברויסק.
אבימלך מלך גרר
אֲבִימֶלֶךְ מֶלֶךְ גְּרָר, מלך פלשתים, דמות מקראית הנזכרת בספר בראשית בשל קשריה עם אברהם ויצחק. על פי המקרא אלוהים התגלה אליו בחלום הלילה, כדי למנוע אותו מחטא. על פי המסופר חמד אבימלך הן את שרה והן את רבקה, אך לא נגע בהן, לאחר שהתברר לו שהן נשואות, ואף ביקש לכרות ברית עם אברהם ועם יצחק. מיקומה של גרר הוא בנגב, בין קדש לשור. על פי תרגום ירושלמי אבימלך מזוהה עם מלך ערד.
ירידת אברהם לגרר
על פי המקרא, עבר אברהם במסגרת נדודיו לגור בקרבת פלשתים. לשואלים אודות שרה יפת המראה השיב כי היא אחותו. אבימלך לקח את שרה לאישה וכתוצאה הופיע אלוהים בחלומו והודיע לו כי האישה איננה פנויה והיא אשתו של אברהם, ואילו אבימלך ימות אם ימשיך להחזיק בה. מדו-השיח אפשר להבין כי אלוהים מעיד על אבימלך שפעל בתום לב, ואף מתגלה אליו במיוחד כדי למנוע ממנו לחטוא. למחרת, מספר אבימלך לאנשיו את המעשה, מוכיח את אברהם על ששיקר, מחזיר לו את אשתו, ואף מעניק לו רכוש רב כפיצוי, הכולל צאן ובקר עבדים ושפחות, ואף מזמין אותו לשבת בארצו: "הִנֵּה אַרְצִי לְפָנֶיךָ בַּטּוֹב בְּעֵינֶיךָ שֵׁב."
ברית אברהם ואבימלך
בארות המים בארץ גרר היו משאב קיומי. על בארות מים התנהלו מלחמות. אבימלך החזיר את הבארות בדרכי שלום.
על טענתו של אברהם עונה אבימלך שלושה תירוצים, "וַיֹּאמֶר אֲבִימֶלֶךְ, לֹא יָדַעְתִּי מִי עָשָׂה אֶת הַדָּבָר הַזֶּה, וְגַם אַתָּה לֹא הִגַּדְתָּ לִּי, וְגַם אָנֹכִי לֹא שָׁמַעְתִּי בִּלְתִּי הַיּוֹם". ריבוי התירוצים מעיד על חולשת עמדתו. הציבור ידע שאבימלך שולט בבארות. אברהם מבין שעל כף המאזניים עומד כבודו של אבימלך. השבת כבודו של אבימלך היא הדרך היחידה לקבל חזרה את הבארות. למרות שסוגיית הבארות לא מצאה פתרונה אברהם יוזם כריתת ברית, "וַיִּקַּח אַבְרָהָם צֹאן וּבָקָר וַיִּתֵּן לַאֲבִימֶלֶךְ וַיִּכְרְתוּ שְׁנֵיהֶם בְּרִית". עדיין לא הושב כבודו של אבימלך. אברהם מעמיד מבחן יושר לאבימלך, "וַיַּצֵּב אַבְרָהָם אֶת שֶׁבַע כִּבְשֹׂת הַצֹּאן לְבַדְּהֶן". אבימלך יכול לקחת את הכבשות כאילו הן חלק מכריתת הברית או לברר במה מדובר. ואכן, "וַיֹּאמֶר אֲבִימֶלֶךְ אֶל אַבְרָהָם מָה הֵנָּה שֶׁבַע כְּבָשֹׂת הָאֵלֶּה אֲשֶׁר הִצַּבְתָּ לְבַדָּנָה". כולם רואים שאבימלך הוא אדם ישר לא לוקח מה שאינו שלו. כבודו הושב. עכשיו אומר אברהם, "וַיֹּאמֶר כִּי אֶת שֶׁבַע כְּבָשֹׂת תִּקַּח מִיָּדִי בַּעֲבוּר תִּהְיֶה לִּי לְעֵדָה כִּי חָפַרְתִּי אֶת הַבְּאֵר הַזֹּאת". כלומר, אתה אדם הגון אינך לוקח מה שלא שלך לכן, הבארות שלי. לקיים את הדבר הם כורתים שוב ברית, "וַיִּכְרְתוּ בְרִית בִּבְאֵר שָׁבַע וַיָּקָם אֲבִימֶלֶךְ וּפִיכֹל שַׂר צְבָאוֹ וַיָּשֻׁבוּ אֶל אֶרֶץ פְּלִשְׁתִּים". אבימלך חוזר לארצו כאדם הגון ומכובד. מאוחר יותר נפגש אבימלך המלוֹוה בפיכול שר צבאו, עם אברהם וכורת איתו ברית. אברהם מוכיח אותו על באר מים שגזלו אנשי אבימלך, ואבימלך מצטדק ומשיב לו את הבאר. ואף נשבע כי הבאר היא של אברהם, ועל כן נקבע שמה לבאר שבע. המקרא מציין כי היחסים הוסיפו להיות תקינים, וכי אברהם גר באין מפריע ימים רבים בארץ פלשתים.
ירידת יצחק לגרר
בעקבות רעב בארץ כנען, ועקב רצונו של יצחק לרדת למצרים כאברהם אביו, ה' התגלה בנבואה ליצחק, ואמר לו ללכת לגרר במקום למצרים. יצחק הלך אל אבימלך מלך פלשתים לארץ גרר, כמו שה' ציווה אותו.
כשיצחק הגיע לגרר הוא לא רצה להגיד על רבקה שהיא אשתו כי פחד שכיון שהייתה טובת מראה אנשי המקום יהרגו אותו כדי לקחת אותה לאשה, ולכן כשאנשי המקום שאלו כיצד הוא קשור לרבקה, הוא ענה "אחותי היא".
לאחר שעברו ימים רבים, חששו של יצחק פחת, ולכן לא נזהר מפני הפלשתים. כשאבימלך מלך פלשתים השקיף מהחלון הוא ראה את יצחק מצחק (לשון תשמיש) את רבקה אשתו. אבימלך הבין שרבקה היא אשתו של יצחק, ולכן שאלו מדוע אמר שהיא אחותו. יצחק ענה שחשש שיהרגוהו כדי לשאת אותה, ובתגובה אבימלך זעם עליו על שכמעט החטיא אותו: "מה זאת עשית לנו? כמעט שכב אחד העם (לפי רש"י הכוונה למיוחד שבעם, שזה המלך) עם אשתך, והבאת עלינו אשם". אבימלך הודיע ברבים שליצחק יש הגנה מלכותית, ומי שיפגע בו ובאשתו יומת.
מתגובתו הנסערת של אבימלך למעשה ההסתרה, ומפעולותיו לאחר מכן, ניתן ללמוד שמעשים כאלו כמו לקיחת אשת איש, לא היו מקובלים תחת שלטונו. "וַיִּקְרָא אֲבִימֶלֶךְ לְאַבְרָהָם וַיֹּאמֶר לוֹ: מֶה עָשִׂיתָ לָּנוּ וּמֶה חָטָאתִי לָךְ, כִּי הֵבֵאתָ עָלַי וְעַל מַמְלַכְתִּי חֲטָאָה גְדֹלָה, מַעֲשִׂים אֲשֶׁר לֹא יֵעָשׂוּ עָשִׂיתָ עִמָּדִי.".
ברית יצחק ואבימלך
התעשרותו של יצחק גורמת לקנאת הפלשתים, אבימלך מבקש ממנו ללכת מאיתם ולמעשה מגרש אותו. יצחק עובר לגור בקרבת מקום בנחל גרר. לאחר מספר מריבות על בארות בין יצחק לאנשי אבימלך, אבימלך עם פיכול שר צבאו ואחוזת רעהו הטוב, מופיע אצל יצחק ומבקש לתקן את יחסיהם, ולכרות ברית גם עם יצחק כשם שכרת ברית עם אברהם, כי ראו שאלוהים היה עמו. יצחק מקבל אותו בתוכחה, אך לבסוף עושה לו משתה. אבימלך ואנשיו אף לנים אצלו, ובבוקר הם נשבעים אחד לשני, במה שנראה כמעשה ברית.
שמו של אבימלך בתהילים
כותרת תהילים ל"ד בפסוק א', מעוררת קושי. "לְדָוִד - בְּשַׁנּוֹתוֹ אֶת-טַעְמוֹ, לִפְנֵי אֲבִימֶלֶךְ; וַיְגָרְשֵׁהוּ, וַיֵּלַךְ." אבימלך ידוע מסיפור ירידת אברהם לגרר ואינו קשור באירועים מחיי דוד. פרשנים מזהים את אבימלך באכיש. רש"י מפרש: אבן עזרא דורש כי 'לאכיש היו שני שמות וכמוהו רבים'.
דמותו על פי הפרשנים
חוקרים עמדו על כך שסיפור אבימלך תאם את הנוהג המתבטא בחוקים אשוריים בני התקופה: "כי יסית איש זר – לא אביה, לא אחיה, לא בנה – את אשת איש לצאת עמו לדרך, והוא לא ידע כי אשת איש היא, שבוע יישבע האיש ונתן שני ככרות בדיל לבעל האשה" (חוקי אשור התיכונה, A 22). אבימלך אכן נשבע כאמור על חפותו ואכן מפצה את הבעל כחוק ויותר ממנו.
הרמב"ן תוהה האם אבימלך בסיפור על אברהם הוא אותו אבימלך בסיפור על יצחק, או שמא כל מלכי פלשתים היה שמם אבימלך, כשם שמלך פלשתים בתקופתו של דוד היה שמו אבימלך, ומביא את דעת אונקלוס כי אבימלך בימי יצחק, היה בנו של אבימלך של אברהם. לעומתו רבינו בחיי לא מוטרד מהפער הכרונולוגי וסובר כי מדובר באותו אבימלך בשני הסיפורים.
דמותו בביקורת המקרא
במידה ויש ערך היסטורי לכרונולוגיה המקראית המסורתית, יש המצביעים על אנאכרוניזם במפגשו של אברהם עם "מלך פלשתים", שספק אם התקיימו בממלכתם בתקופתו של זה. ברור על כל פנים כי בזמנו של כותב הסיפור חיו הפלשתים באזור, ולכן במידה והתקיימו מפגשים בין האבות ובין מלכים, הרי הם היו עם מלכיהם.
מקור השם
השם "אבימלך" בדומה לשמו של שר צבאו "פיכל" - הוא שם שמי ולא פלישתי. אף שהפלשתים פלשו ממערב דרך הים התיכון, וכונו לכן "גויי הים", כנראה שכדי להתאזרח במרחב הקיים, הם אימצו שמות שמים שהגיעו דווקא ממזרח.
מקור השם "אבימלך" יכול להתפרש בכמה צורות:
C (שפת תכנות)
שפת C היא שפת תכנות הכוללת מנגנוני בקרת זרימה ומבני נתונים פשוטים, ומאפשרת ניצול מרבי של יכולות המחשב, בדומה לשפת סף. שפת C היא אחת השפות היעילות והמהירות בתעשייה, ומשמשת כיום בעיקר לכתיבת מערכות בהן זמן הביצוע הוא גורם קריטי, או כאלה שדורשות אינטראקציה עם מערכות חומרה. רוב מערכות ההפעלה הנפוצות כתובות בעיקר בשפת C, וכן רוב הדפדפנים הנפוצים.
שפת C היא אחת משפות התכנות הנפוצות בעולם. קיימים מהדרים לשפת C עבור כמעט כל סוגי המחשבים ומערכות ההפעלה. שפת C השפיעה על שפות תכנות רבות, ובמיוחד על C++, שנכתבה בתחילה כקדם-מעבד עבור C, וכיום היא כמעט מכילה את שפת C. רוב שפות התכנות הנפוצות כיום כוללות מאפיינים תחביריים המזכירים את שפת C.
היסטוריה
שפת C תוכננה ופותחה לראשונה בין שנת 1969 לראשית שנות ה-70 (עד 1973). השפה נוצרה על ידי דניס ריצ'י, במעבדות חברת בל על מערכות ההפעלה UNIX שרצו על מחשבי PDP-11. מהר מאוד היא התפשטה ויצאה לאור ויצאו מספר גרסאות שונות לשפה אשר נבדלו בהבדלים קטנים זו מזו. הצורך בשפה עלה לשם כתיבת מערכת הפעלה. באותה עת הייתה קיימת שפת B, ובאמצעותה נכתבה שפת C בתחילה.
תקנים
שפת C היא שפה בעלת תקן פתוח המנוהל על ידי ANSI ו-ISO. העדכון האחרון לתקן, שיצא בשנת 2018 ומכונה "C18" או "C17", מכיל רק הבהרות ותיקונים טכניים לתקן הקודם משנת 2011 המכונה "C11". התקן הראשון לשפה הונהג על ידי ANSI ב-1989 (נהוג להתייחס אליו כ-"ANSI C" או "C89") ואומץ על ידי ISO ב-1990 (בשינויים מינוריים, ולתקן הזה מתייחסים כ-"C90"). תקן נוסף לשפה הוגדר בשנת 1999, ונקרא "C99".
לדוגמה, לפי תקן ANSI, שפת C חייבת לתמוך בתכונות הבאות:
מאפיינים
שפת C היא שפה פרוצדורלית, בעלת טיפוסיות סטטית, חלשה, ולא בטוחה.
עיקרון מנחה בשפה הוא עקרון היעילות, ובכך היא מצטיינת. כל פעולה בשפה מתבטאת בפעולה בודדת או במספר מועט של פעולות בשפת סף. משום כך אין בה סוגי מבנים מורכבים כגון מחרוזות או בדיקות סמויות בגישה למערכים ומערכת הטיפוסים שלה לא בטוחה. מסיבה זו היא גם כוללת לא מעט אפשרויות לשגיאות שהמהדר (Compiler) לא יאתר, כגון פנייה לאיבר שלא קיים במערך או פנייה לערך לא חוקי בזיכרון וכדומה. הנחת העבודה של מתכנני השפה (והתקנים המאוחרים יותר) היא כי "המתכנת מבין מה הוא עושה".
סביבות עבודה לשפת C כיום כוללות מהדר, כלי לניפוי שגיאות (מציאת תקלות, באגים), וכן אפשרות לערוך את הקוד בחבילת תוכנה אחת.
התנהגות לא מוגדרת
בשפת C ישנם מצבים רבים שאינם מוגדרים בשפה, לרוב באופן מפורש. בין אלה ניתן למנות: ניסיון לשנות תוכן של ביטוי-מחרוזת, תוצאה של חלוקה באפס, הצבעה אל אזור מחוץ למערך (הרחוק יותר מאיבר אחד אחרי האיבר האחרון), שימוש במשתנה שאיננו מאותחל, ושינוי כפול של משתנה בביטוי בודד (למשל x=++x). במקרים אלה, המהדר רשאי לפעול כרצונו - להדר את התוכנית כולה בכל דרך שנראית לו, אף אם אין לה כל קשר לכוונה של המתכנת שכתב את הקוד, ואף אין דרישה לעקביות בהידור. כל זאת, במטרה לאפשר לכתוב למהדרים לקמפל תוכניות מוגדרות היטב בצורה יעילה, בכל סוגי המערכות.
ישנם מקרים המוגדרים לפי-מימוש. במקרים אלה, המהדר רשאי לפעול כאוות נפשו, אך יש לתעד את דרך הפעולה שנבחרה. מקרים אחרים מוגדרים בשפה, אך באופן חלש: סדר החישוב של ביטויים בקריאה לפונקציה איננו מוגדר, אך כל הביטויים צריכים להיות מחושבים לפני ביצוע הקריאה עצמה.
מושגים בשפת C
משתנה בשפת C הוא שם המוענק לאזור זיכרון מסוים. בשפת C, לכל משתנה ישנו טיפוס. למשל אם מוגדר משתנה מטיפוס מספר שלם בשם "x", אז "x" יהיה כינוי לאזור בזיכרון המכיל מספר שאת ערכו תוכל התוכנית לשנות או לקרוא. לדוגמה: למשתנים בשפת C ישנו ערך הניתן לשינוי.
ישנן ארבע קטגוריות של משתנים:
טיפוסי נתונים
טיפוסי הנתונים הבסיסיים בשפה הם מספרים שלמים (הנקראים char, short, int, long, long long לפי גודלם) וכן טיפוסים בעלי ייצוג נקודה צפה עבור מספרים ממשיים (float, double, long double).
מצביע
מצביע הוא משתנה המכיל כתובת בזיכרון המחשב - כתובת של משתנה או של פונקציה. משמש בין היתר ליצירה של מבני נתונים דינמיים. לדוגמה, מצביע למשתנה מסוג <tt>short</tt>, שהוא משתנה המייצג מספר שלם:
טיפוס בוליאני
בתקן ANSI לא קיים טיפוס נתונים בוליאני (המכיל ערכי אמת\שקר). אך כל משתנה שלם עם ערך 0 נחשב כשקר, וכל ערך אחר היה אמת. בתקן C99 נוסף טיפוס בוליאני מיוחד הקרוי _Bool. במקרה ואין בעיות תאימות לקוד ישן, ניתן להשתמש בספרייה <stdbool.h> על מנת להשתמש בשם המקובל bool.
מערך
מערך בשפת C הוא אוסף של משתנים מאותו טיפוס המסודרים ברצף בזיכרון. ניתן לרוב להתייחס למערך כאילו הוא מצביע קבוע אל האיבר הראשון שלו. כך פונקציה הצריכה מערך כפרמטר, תבקש מצביע; אם יועבר אליה שם של מערך, הוא "ידעך למצביע" וכך יועבר כפרמטר. מספרו הסידורי (האינדקס) של התא הראשון במערך בשפת C הוא 0, ולכן האיבר האחרון במערך a בן חמישה איברים יהיה  (גישה לאיבר מתבצעת על ידי רישום מספרו בתוך סוגריים מרובעים.   שקול בשפה ל-, כאשר a יכול להיות מצביע או מערך).
דוגמה להגדרת מערך של מספרים מסוג נקודה צפה (float): לחלופין, ניתן להגדיר מערך על ידי אתחול ערכיו. נגדיר מערך של מספרים מסוג <tt>double</tt>, המייצג מספר נקודה צפה עם מספר כפול של ביטים:
מחרוזת
בשפת C עצמה אין הגדרה של מחרוזת. השפה מאפשרת לכתוב ביטויים בצורה, אך אלה מתורגמים למערך של char, המסתיים בערך 0 (אין הכוונה לתו המייצג את סימן האפס אלא לבית ריק - Null byte, שערכו בטבלת ASCII הוא 0).
שלוש השורות הבאות שקולות לחלוטין מבחינת השפה:
מבחינת הספרייה הסטנדרטית של השפה, מחרוזת היא כל מערך של char, המסתיים בערך אפס (שניתן לכתוב אותו ישירות בקוד כ-'0\'). בספרייה זאת מוגדרות פונקציות המטפלות במחרוזות - מוצאות את אורכן, מוצאות תו כלשהו או תת-מחרוזת בתוכן, וכן פעולות נוספות.
רשומה
דוגמה לרשומה (או מבנה) המתארת שם וגיל של אדם, המכילה שני שדות:
מבני בקרה
פקודות בשפת C מתבצעות אחת אחרי השנייה, לפי הסדר, אלא אם כן מדובר במבנה בקרת זרימה כלשהו, המשנה את זרימת התוכנית.
פקודת תנאי
מבנה הבקרה הפשוט והנפוץ ביותר הוא פקודת if. במבנה זה נבדק ערכו של תנאי מסוים, ומתבצע סט של פקודות אם התנאי נכון (ערך האמת שלו חיובי): אם מתכוונים לבצע יותר מפקודה אחת כאשר התנאי מתקיים, יש להשתמש בסוגריים מסולסלים: לפקודת תנאי ישנה גרסה מורחבת, המאפשרת להגדיר רצף של פקודות שיתבצע במקרה שהתנאי איננו מתקיים. לשם כך משתמשים במילה השמורה else ("אחרת", באנגלית):
צורת כתיבה נוספת לקטע קוד הכולל בלוק if ו-else עם הוראה בודדת היא בעזרת שימוש באופרטור טרנרי (Ternary): השימוש באופרטור טרנרי אינו נפוץ ואינו מומלץ מפאת קושי הבנתו בקריאת הקוד, אך יתרון שהוא מספק הוא קיצור הקוד לשורה בודדת.
לולאות
פקודת תנאי מאפשרת להגדיר קטע קוד שיבוצע פעם אחת, או לא יבוצע כלל. לעיתים קרובות יש צורך להגדיר קטע קוד שיבוצע מספר כלשהו של פעמים - פעם אחת, עשרים, או בכלל לא. לצורך כך משתמשים בלולאות.
ב־C קיימים שלושה סוגי לולאות: לולאות while שמבוססות על בדיקת תנאי להמשך הלולאה לפני ביצוע הקוד, לולאות do-while שדומות ללולאות while, אך התנאי נבדק בסוף הלולאה, ולולאות for, שבנוסף לבדיקת התנאי גם משלבות בצורה טבעית משתני עזר שיפקחו על ריצת הלולאה (למשל, ספירת מספר הפעמים שהלולאה חזרה על עצמה). לולאת <tt>for</tt>: לולאת <tt>while</tt> עם בקרה בכניסה: לולאת <tt>do-while</tt> עם בקרה ביציאה:
GOTO
שפת C כוללת אפשרות להורות למעבד לקפוץ ישירות לשורה, לה הוגדר שם (label) בעזרת פקודת goto.
בקוד להלן, הפקודה המסומנת "2" לא תתבצע כלל:
ניתן לקפוץ באמצעות goto אך ורק בתוך הפונקציה הנוכחית.
באמצעות פקודת goto ותנאי if ניתן לממש כל מבנה בקרה שהוא. עם זאת, שימוש בפקודת goto איננו נחשב לסגנון תכנות מומלץ, בדרך כלל. יש המחריגים מכלל זה פעולות עבורן אין מבנה בקרה מתאים המובנה בשפה, כגון
על מנת לעבור למקום מחוץ לפונקציה, יש להשתמש בפונקציה setjmp בתור label ובפונקציה longjmp עבור המעבר.
פונקציות
פונקציה היא המבנה הבסיסי של השפה שבו יכולות להתבצע פקודות ומבני בקרה. אוסף של פקודות שיכול (אך לא חייב) לקבל אוסף של ערכים כקלט (ערכים אלה, והמשתנים המחזיקים אותם, נקראים "פרמטרים" או "ארגומנטים"), ולהחזיר ערך יחיד כפלט (ערך זה נקרא "ערך החזרה"). שינוי בערכי משתני הקלט בפונקציה לא ישפיע על ערכיהם בחלקים אחרים בתוכנית, שכן הם מועברים תמיד על פי ערך (by value).
דוגמה לפונקציה המקבלת שני מספרים ומחזירה את ערכו של הגדול מביניהם:
בשונה מפונקציות מתמטיות, פונקציות בשפת C יכולות לבצע פעולות שמשנות את המצב של המחשב. לדוגמה, הפונקציה printf מהדוגמה הקודמת היא פונקציה שמבצעת הדפסה למסך (או לאמצעי פלט אחר).
מודולים
מודול בשפת C הוא יחידה עצמאית של תוכנה, המהודרת אל קובץ עצמאי. קובץ כזה לא ניתן להריץ באופן ישיר, אך ניתן להשתמש בו בקבצים אחרים. קובצי h. שמכילים הגדרות של מודולים מאפשרים למהדר להבין מתי משתמשים בתוכן של מודול חיצוני ומתי משתמשים בתוכן של הקובץ הנוכחי. בכל תוכנה יש מודול אחד ראשי שמכיל את הפונקציה main שבה מתחילה התוכנית.
אוסף של פקודות המאוגדות ומהודרות יחד למקום אחד המאפשר לנו להשתמש בהן ללא צורך להדר אותן עבור כל תוכנה מחדש נקרא ספרייה. בשפת C יש צורך לבצע פקודת include# לקובץ שמכיל את ההצהרות של פונקציות הספרייה בשביל להשתמש בה. לדוגמה, הכללת הספרייה <tt>string</tt>, המכילה פונקציות לטיפול במחרוזות: לפני תרגום התוכנית לשפת מכונה, תוכנית הנקראת קדם-מעבד (pre-processor) יוצרת קובץ חדש הכולל בנקודה בה מוכרזת ההכללה את תוכן הקובץ המוכלל, ואז מועבר הקובץ להידור לשפת מכונה.
שפת C היא שפה קטנה למדי. היא אינה מכילה פקודות הקושרות אותה למערכת הפעלה מסוימת או לתחום תוכנה מסוים. מסיבה זו, פקודות ספציפיות שכאלה (למשל לקלט ופלט, לחישובים מתמטיים, לעבודה עם מחרוזות ולהקצאות זיכרון דינמיות) נמצאות בספריות סטנדרטיות, שאינן חלק מתחביר השפה אך עונות לקונבנציה מוכרת וקבועה ומהוות חלק מהתקן הרשמי שלה. ספריות אלה מסופקות עם המהדר עבור מערכת הפעלה וחומרה מסוימות והתוכנה מקושרת (linked) עימן על פי צורך והגדרת כותב הקוד.
הערות
ניתן בשפת C להוסיף הערות להסברת שלבי התוכנית. ההערות אינן משפיעות על ריצת התוכנית עצמה, אך הן מסייעות להבנתה בידי מתכנתים אחרים או בזמן מאוחר יותר. הערות בשפת C נכתבות בין זוג הסימונים /* */. בתקן C99 נוספה האפשרות לסמן הערה של שורה אחת על ידי // (שני לוכסנים סמוכים), המגדירה את כל הטקסט שמופיע אחריה כהערה. מאפיין זה נלקח משפת ++C.
"Hello World"
תוכנית פשוטה זו מדפיסה את המחרוזת "Hello, World!" לפלט הסטנדרטי.