cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארנסטו סאבטו
חייו
בשנת 1940 חזר סאבטו לארגנטינה אחרי שהות קצרה בארצות הברית והתחיל לעסוק במחקר ובהוראה, אולם התקרבותו לכתב-העת "דרום" ועליית הפרוניזם הפופוליסטי לשלטון בארצו הביאו אותו בשנת 1945 לנטוש אחת ולתמיד את פעילותו המדעית ובמקומה להקדיש את רוב עתותיו להגות ולכתיבה. באותה שנה פרסם סאבטו את ספר ביכוריו, "אחד והיקום", קובץ מאמרים שיוצרו מתח בו ביקורת נוקבת על המסורת האידאולוגית שהמאה העשרים ירשה מקודמתה. שני ספרי ההגות שפרסם סאבטו בשנים שלאחר מכן, "גברים וגלגלי שיניים" (1951) ו"הטרודוקסיה" (1951), מקצינים אף יותר את חוד אמירתו של כותבם נגד המדע העקר, אשר לפי תפישת הסופר אינו מסוגל להבטיח שום ידיעה שאינה ארעית, ולכן הוא ממילא מרוחק מעולמו של האדם הסובל ומת. אופי הטרילוגיה הפילוסופית קודר ופסימי ביותר, והוא מביע נחרצה את אמונת יוצרה, כי מקורו של הדחף למחקר המדעי הוא במונח קדמה, העלול להמיט על האנושות תוצאות הרות אסון.
אותו סוג של ייאוש עכור, שנלווים אליו זעם, דכדוך, דיכאון, חוסר-אונים ואלימות, מאפיין גם את רוח "המנהרה" (1948; עם עובד, פרוזה אחרת, 2003), רומן שקדם ל"על קברים וגיבורים" (1961; עם עובד, ספרייה לעם, 1987) ו"אבדון" (1974; הקיבוץ המאוחד / כתר, 1986). הספר אבדון הוא סוג של אוטוביוגרפיה המשולבת עם בדיה. שני תאריכים חשובים בעיניי סאבטו מניעים את הרומן: האחד 1938 בפאריס כאשר האמן דומינגס עוקר את עינו של הצייר האוסטרי בראונר ושנת 1973 בואנוס איירס, כאשר המשטר הצבאי מטיל אימה על אזרחי ארגנטינה. בנוסף כל גיבורי ספריו הקודמים נפגשים בספר זה עם סאבטו עצמו, המופיע ברומן בשמו המלא.
יותר מבספרי ההגות הרבים שכתב קנה לו סאבטו את תהילתו בשלוש היצירות הספרותיות האלה, וכך גם הנציח את מעמדו כאחד מגדולי הסופרים הארגנטינאים בזמנו. בשנת 1979 הוענק לו בצרפת אות לגיון הכבוד, ובשנת 1984 זכה בספרד בפרס מיגל דה סרוונטס היוקרתי. בשנת 1984 הוציא את הדו"ח הממלכתי "לעולם לא עוד" אודות פרשת העלמתם של עשרות אלפים אזרחים ארגנטינאיים במהלך "המלחמה המלוכלכת" בימי החונטה הצבאית. דו"ח זה סיכם את עבודתה של הוועדה הממלכתית בראשה עמד לחקר האירועים הללו. בשנת 1989, זכה גם בפרס ירושלים המוענק לסופר המעלה ביצירותיו את הרעיון של חופש הפרט בחברה.
סאבטו נחשב לידיד ישראל, וב-1960 יצא כנגד גורמים אנטישמיים אשר האשימו את ישראל כפוגעת בריבונות ארגנטינה וזאת בעקבות לכידת אדולף אייכמן. סאבטו פרסם מאמר בשם "ריבונות הקצבים" ובו טען כי לא הישראלים הפרו את הריבונות הארגנטינאית אלא אדולף אייכמן עצמו, ואם הדבר היה תלוי בו הוא לא רק היה מסגיר את אייכמן לישראל אלא הורג אותו במו ידיו.
נישא ב-1936 למטילדה קומינסקי ריצ'טר.
בשנותיו האחרונות איבד בהדרגה את כושר הראייה שלו ודווקא אז החליט להתמסר לציור.
סאבטו נפטר עקב סיבוכים של מחלת הברונכיטיס והוא כמעט בן 100.
טריגון מוטורו
טריגון מוטורו (שם מדעי: Potamotrygon motoro) הוא מין של טריגון ממשפחת טריגוני נהרות, החי במימי נהרות טרופיים באמריקה הדרומית לרבות באמזונאס, האורינוקו, נהר פרנה ושפך הריו דה לה פלטה ונהר מיירין.
טריגון זה יכול להגיע לאורך 50 סנטימטרים, לרוחב של מטר בין סנפירי החזה ולמשקל 35 קילוגרם. הוא בעל פלג גוף עליון בצבע בז' או חום ועליו נקודות כתומות או צהובות בעלות טבעות כהות. הסנפירים רחבים ומעוגלים ושאר הסנפירים כמעט שלא נראים ביניהם. הזנב דק וארוך ובקצהו בולט עוקץ צורב וארסי אותו הטריגון מניף על אויביו. ארס זה יכול לצרוב מאוד אם הוא פוגע ברגל ויכול אף להרוג ילדים. הטריגון משריץ 1 עד 12 צאצאים חיים הבוקעים בלילה, לאחר היריון של 3 עד 4 חודשים והם נאלצים להתקיים לבדם.
הוא מחטט על הקרקעית, לעיתים ביום ולעיתים בלילה, בחיפוש אחרי טרף של תולעים, דגים, חלזונות וסרטנים למאכל.
זהו דג נוי פופולרי באקווריום ואחד מטריגוני הנהרות המפורסמים ביותר. עם זאת הוא נפגע מהאיסוף שלו מהטבע וכן מהפגיעה בנהרות בהם הוא חי.
מינור
{{פירושונים|
לימוזינה
לימוזינה (מכונה גם מכונית סלון) היא מכונית פאר ארוכה. בלימוזינה נוהג לרוב נהג שכיר שזו עבודתו, והחלק האחורי בו יושבים הנוסעים כולל בדרך כלל מושבי עור מפוארים, בר משקאות ופינוקים נוספים. הלימוזינה, שמגיעה כמעט תמיד בצבעים שחור או לבן, נחשבת לרכב יוקרתי במיוחד. היא נמצאת בבעלותן של חברות פרטיות (לצורך הסעת מנהלים בכירים), מדינות וארגונים (לצורך הסעת פוליטיקאים ואורחים חשובים), וכן חברות להשכרה המיועדות לקהל הרחב, ומציעות נסיעה ברכב הפאר תמורת תשלום עבור שעות או ימים. לימוזינות נמצאות גם בבעלותם של אנשים פרטיים, לצרכיהם האישיים.
המילה Limousine באנגלית שימשה במקורה ככינוי לסוג מסוים של מכונית בתחילת המאה ה-20, שבה תא הנוסעים מופרד ומקורה, אך תא הנהג פתוח, בדומה לכרכרות ישנות; היא נקראה על שם מחוז לימוזן (Limousin) בצרפת, שבירתו היא העיר לימוז', על שום דמיונן של אותן מכוניות לכובעים שחבשו המקומיים (גלימות מקומיות, על פי גרסאות אחרות). בשנות ה-30 של המאה העשרים כבר מופיעה המשמעות של "מכונית מפוארת" באופן כללי, והחל משנות השישים הצטמצמה המשמעות למשמעות של רכב פאר, ארוך מן הרגיל.
קישורים חיצוניים
Type de carrosserie
כתר מלוכה
כתר מלוכה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי ישי ריבו. השיר יצא לאור ב-1 באפריל 2020, כסינגל הראשון מתוך אלבומו החמישי העתידי של ריבו, "סוף חמה לבוא", על ידי חברת התקליטים הישראלית הפי"ל.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי ישי ריבו והופק על ידי ריבו ומאור שושן. השיר הוא מעין בלדת פופ מיד-טמפו בה מתאר הדובר את תקופת התפרצות נגיף הקורונה בישראל בין פורים לפסח תש"פ, וכן מתאבל בפני ה' על מגפת הקורונה.
וידאו קליפ
ב-1 באפריל 2020, העלה ריבו לערוץ היוטיוב שלו את האודיו המלא של השיר המציג בתוכו את עטיפתו של הסינגל, ולאורכו ניתן לראות את עטיפת הסינגל ומילות השיר. ב-8 באפריל 2020, העלה ריבו את הוידאו קליפ הרשמי של השיר. בגרסת הווידאו קליפ, נוסף בית נוסף לשיר.
ביקורת
בלוגר ומבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב תוך שהעניק לו שלושה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה.
דודי פטימר סקר את השיר בחיוב, תוך שכתב:
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1971
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1971 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי דשא במועדון הטניס ווסט סייד בקווינס. התחרויות התחילו ב-1 בספטמבר והסתיימו ב-12 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-91 מאז ייסודה.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1970 קן רוזוול לא השתתף בתחרות. סטן סמית' נפגש במשחק הגמר עם  יאן קודש  וניצח ב-4 מערכות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1970 מרגרט קורט לא השתתפה בתחרות. במשחק הגמר בילי ג'ין קינג נפגשה עם רוזמרי קזאלס  וניצחה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
ממנצחי תחרות 1970 ניקולה פיליץ' לא השתתף בתחרות, פייר ברתה  שיחק עם פרטנר אחר. במשחק הגמר ג'ון ניוקומב ) ורוג'ר טיילור נפגשו עם הזוג הלא מדורג בוב לוץ וצ'רלי פסרל  וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
מזוג מנצחות 1970 מרגרט קורט לא השתתפה בתחרות וג'ודי טגארט ( שיחקה עם טניסאית אחרת. במשחק הגמר רוזמרי קזאלס  וג'ודי טגארט  נפגשו עם פרנסואז דיר וגייל שריף  וניצחו בשתי מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 47 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
במשחק הגמר מנצחי תחרות 1970 מרגרט קורט ומרטי ריסן  לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר בילי ג'ין קינג ואוון דבידסון  נפגשו עם הזוג הלא מדורג בטי שטוב  ובוב מוד ( דרום אפריקה) וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות וימבלדון.
מתיאס להמן
מתיאס להמן (בגרמנית: Matthias Lehmann, נולד ב-28 במאי 1983 באולם שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר בפ.צ. קלן.
קריירת מועדונים
להמן גדל באולם 1846, והחל שם את קריירת הבוגרים שלו בשנת 2001, כאשר המועדון שיחק בליגת הבונדסליגה השנייה. בעונת 2001/02 עבר לשחק בקבוצת המילואים של שטוטגרט ששיחקה אז בליגה המחוזית הדרומית. להמן שיחק בקבוצה זו שתי עונות, וירד עמה ליגה. בקיץ 2003 עבר להמן למינכן 1860, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה. בעונת 2003/04 להמן צבר 17 הופעות והבקיע שער אחד, אך קבוצתו ירדה אל הבונדסליגה השנייה. בשתי העונות הבאות להמן תפס מקום יציב בקבוצה וכמעט לא החמיץ משחקים, אך לא הצליח לעלות עם מינכן 1860 בחזרה אל הבונדסליגה.
בקיץ 2006 חתם להמן אצל העולה הטרייה לבונדסליגה, אלמניה אאכן, שנחשבה אז כקבוצה בבנייה, שאף התהדרה באצטדיון חדש ומודרני. עם זאת, בעונתו הראשונה בקבוצה להמן ירד ליגה בפעם השלישית בקריירה שלו. בעונה השנייה שלו בקבוצה סיים להמן עם אאכן במקום השביעי בבונדסליגה השנייה, וכעבור עונה סיים במקום הרביעי, מרחק ארבע נקודות מהמקום המוביל למשחקי המבחן.
קריירה בינלאומית
ללהמן 15 הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, בהן הבקיע שני שערים. להמן מעולם לא זומן לנבחרת גרמניה הבוגרת.
תארים
עם פ.צ. קלן:
ויו פארקה טורה
ויו פארקה טורה (בצרפתית: Vieux Farka Touré; נולד ב-1981) הוא זמר וגיטריסט מאלי. בנו של המוזיקאי זוכה פרס גראמי עלי פארקה טורה.
ביוגרפיה
טורה נולד בניאפונקה שבמאלי בשנת 1981 לעלי פארקה טורה. בשנת 2007 הוציא פארקה טורה את אלבום הבכורה שלו הנושא את שמו, באמצעות הלייבל "מודיבה". האלבום כלל הופעת אורח של אביו המנוח, ונגן הקורה טומני דיאבטה.
בשנת 2008 הוציא אלבום רמיקס בשם "UFOs Over Bamako". שנה לאחר מכן, ב-2009, הוציא את אלבומו השני, "Fondo". האלבום הגיע למקום החמישי במצעד אלבומי העולם של הבילבורד ונבחר על ידי וילג' ווייס כאחד ממאה האלבומים הטובים ביותר של אותה השנה.
ביוני 2010, הוזמן פארקה טורה להופיע בפתיחת אירוע מונדיאל 2010 לצדם של אמנים אחרים, בהם שאקירה, אלישה קיז וקיינאן. באותו החודש, הוציא את אלבום ההופעה הראשון שלו, "LIVE". באותה השנה, הקים יחד עם המוזיקאי הישראלי עידן רייכל את ההרכב "טורה-רייכל קולקטיב", תוך שהקליטו השניים יחד ג'אם סשן, שהפך לאלבום אולפן.
באוקטובר 2010 התארח בסינגל של הפרויקט של עידן רייכל, "Say God", שנכלל באלבומו של ההרכב "הביתה, הלוך חזור".
ב-24 במאי 2011 הוציא את אלבום האולפן השלישי שלו, "The Secret". האלבום כולל דואט של פארקה טורה עם אביו המנוח.
בשנת 2012 הוציא ההרכב טורה-רייכל קולקטיב את אלבום הבכורה שלו, "The Tel Aviv Session" שהוקלט בתל אביב. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי העולם של אייטונס.
בשנת 2013, הוציא את אלבומו הרביעי, "Mon Pays". באותה השנה, התארח באלבום של הפרויקט של עידן רייכל "רבע לשש", בשיר "Mon Amour". בשנת 2014 הוציאו רייכל ופארקה טורה את האלבום השני של טורה-רייכל קולקטיב, "The Paris Session", שזכה לביקורות חיוביות.
בשנת 2017 הוציא את האלבום "Samba" בו מתארח עידן רייכל בשני שירים.
אנטרפרייז (NCC-1701-E)
ספינת החלל אנטרפרייז-E (או בשמה המלא באנגלית: USS Enterprise – NCC-1701-E) היא ספינת חלל בדיונית המופיעה בסרטי הקולנוע "מסע בין כוכבים: המפגש", "מסע בין כוכבים: המרד", "מסע בין כוכבים: נמסיס" השייכים לזיכיון מסע בין כוכבים, ומהווה את מקום ההתרחשות העיקרי בהם. זו ספינת הפדרציה השישית הנושאת את השם אנטרפרייז. קפטן הספינה במהלך שנות ה-70' ותחילת שנות ה-80' של המאה ה-24 הוא קפטן ז'אן לוק פיקארד. פיקארד עבר לאנטרפרייז-E לאחר שהאנטרפרייז-D נהרסה במהלך הסרט "מסע בין כוכבים: דורות"
מקורות ועיצוב
רונלד ד' מור, אחד הכותבים הראשיים של הסרט "דורות" ו"המפגש" הציע שבנייתה של האנטרפרייז-E החלה במהלך עונתה האחרונה של "הדור הבא" (2370) ושלספינה ניתן בתחילה שם שונה שתוקן לשם אנטרפרייז, והפך אותה לספינת הדגל של הפדרציה לאחר שהאנטרפרייז-D הושמדה במהלך הסרט דורות.
תיאור
האנטרפרייז-E היא ספינה מדגם "סובריין" ("Sovreign"). הספינה הושקה בשנת 2372 במספנות סן פרנסיסקו (שנמצאות במסלול סביב כדור הארץ) תחת פיקודו של קפטן ז'אן לוק פיקארד ורוב הסגל הבכיר ששירת על סיפונה של האנטרפרייז-D. ברומן הלא-קאנוני "Ship of the Line", פרי עטה של הסופרת דיאן קרי, צוין ששמה המיועד של הספינה היה "הונוריוס" ("Honorius") ושמונטגומרי סקוט היה חלק מצוות המהנדסים שעיצבו אותה.
בסרט "המפגש" האנטרפרייז-E משתתפת בקרב על גזרה 001, והרסה את קוביית הבורג ובהמשך נסעה לעבר על מנת לעצור את הבורג מלהתערב במפגש הראשון של זפרם קוקרן עם הוולקנים. הבורג חטפו וכמעט הטמיעו את הספינה, עד שפיקארד ודאטה הצליחו לכבוש אותה מחדש. בסרט "המרד" הצוות עוצר את סונ'א מלעקור בכוח את הבא'קו מעולם הבית שלהם. בסרט "נמסיס" האנטרפרייז-E סופגת פגיעות קשות כשהיא עוצרת את שינזון מלהשתמש בנשק להשמדה המונית שיהרוס את כל החיים על פני כדור הארץ. The ship returns to spacedock to undergo extensive repairs.
ג'מבורי הצופים העולמי ה-21
ג'מבורי הצופים העולמי ה-21 התקיים בחודשים יולי-אוגוסט בשנת 2007 והיה שיא הפעילות לכבוד חגיגות מאה שנות הצופיות של תנועת הצופים העולמית. האירוע התקיים באנגליה לסימון מאה שנה לאחר הקמת תנועת הצופים באי הברונזה Brownsea Island. האירוע נמשך 12 ימים בין 27 ביולי עד 8 באוגוסט, ב Hylands Park, Chelmsford, Essex. האתר נבחר בזכות הגישה הקלה לתחבורה מהאוויר ומהים ובגלל הקרבה ל Gilwell Park, אתר מחנאי חשוב ומרכז הכשרה למדריכי צופים.
אנטרפרייז (NCC-1701-E)
תיאור
בספרים שפורסמו על ידי Pocket Books אחרי הסרט "נמסיס" האנטרפרייז-E נשארת תחת פיקודו של פיקארד כשבשנת 2385 (על פי סדרת הרומנים הלא-קאנוניים "Star Trek: The Fall" משנת 2013) דאטה מוחזר לחיים (בדומה לעלילת הקומיקס "Countdown") אך מחליט שלא להצטרף מחדש לצי הכוכבים. בספר "The Last Best Hope" מהסדרה "מסע בין כוכבים: פיקארד" מסופר שלאחר שפיקארד יצא למשימה לפינוי החלל הרומולאני לקראת הסופרנובה, קיבל וורף את הפיקוד על האנטרפרייז-E.
ג'מבורי הצופים העולמי ה-21
מעל 38,000 צופים ומדריכים הגיעו מ 158 מדינות שבהן מוכרים ארגוני צופים לאומיים (הכרה על ידי תנועת הצופים העולמית), כאשר עוד יותר מ 50,000 אחרים הגיעו לביקור של יום אחד. בנוסף היו יותר מ 8,600 חברים ב"צוות התמיכה הבינלאומי" (International Service Team) שגם הם הגיעו מכל העולם.
אנטרפרייז (NCC-1701-E)
תיאור
בשרטוטים של המעצבים ניתן לראות שבסרט "נמסיס" יש לאנטרפרייז-E תותחי פייזר ומשגרי טורפדו שלא נמצאו עליה בסרט "המרד". בנוסף ניתן לראות שמנועי העיוות הוזזו מעט למעלה וקדימה. בספר "Star Trek: Ships of the Line" שנכתב על ידי היועץ הטכני של הזיכיון, מייקל אוקודה, נכתב שהאנטרפרייז-E מסוגלת לטוס במהירות עיוות מקסימלית של 9.995.
ג'מבורי הצופים העולמי ה-21
מטרה
הג'מבורי הראשון התקיים בשנת 1920, ב Olympia שבאנגליה. מאז, האירוע מתקיים באופן קבוע כל 4 שנים, כאשר הייתה הפסקה בין השנים 1937 ל 1947 בגלל מלחמת העולם השנייה, וגם בין השנים 1975 ל 1983 בגלל חוסר יציבות פוליטית באיראן. הג'מבורי אורח על ידי הרבה מדינות, למרות שעדיין לא התקיים ג'מבורי עולמי ביבשת אפריקה. מטרת הג'מבורי היא לקדם חברות בינלאומית ולפתח את הצעירים.
אנטרפרייז (NCC-1701-E)
תיאור
בפרק "Vox", הפרק הלפני אחרון בסדרה "מסע בין כוכבים: פיקארד", שעלילתו מתרחשת בשנת 2401 נרמז שהספינה הושמדה כליל, וכי ישנם מי שמאשימים בכך את וורף.
ג'מבורי הצופים העולמי ה-21
משתתפים
האירוע היה פתוח לכל חברי תנועת הצופים העולמית (WOSM) בין הגילאים 14 ל 17. חברות אגודת המדריכות והצופות העולמית (WAGGGS) היו יכולות להשתתף באישור ארגון הצופים הלאומי שלהן. על המבקשים להשתתף היה לעבור תהליך של בחירה ואף מיונים.
אנטרפרייז (NCC-1701-E)
קבלה
בשנת 2018 דירג האתר גיזמודו את האנטרפרייז-E על בסיס העיצוב בסרטים "המפגש", "המרד" ו"נמסיס" במקום השלישי מבין כל הספינות שנשאו את השם "אנטרפרייז" בזיכיון "מסע בין כוכבים".
ג'מבורי הצופים העולמי ה-21
משתתפים
מבוגרים השתתפו בתפקידי תמיכה כחברי "צוות התמיכה הבינלאומי" (IST), כצוות תמיכה לאומי (לכל מדינה), כמובילי גדודים (מדריכים) או כחברי צוות ההקמה של הג'מבורי.
אנטרפרייז (NCC-1701-E)
קבלה
ב-2019 אתר Syfy דירג את האנטרפרייז-D במקום השלישי מבין גרסאות הספינה בזיכיון.
ג'מבורי הצופים העולמי ה-21
משתתפים
מבקרים (Day visitors) מכל הגילאים היו מוזמנים גם כן לאירוע אך הוגבלו בתאריכים מסוימים ובאזורי ביקור מוגבלים.
הג'מבורי היה האירוע השני בגודלו אי-פעם, עם 38,074 משתתפים וצוות, אך עם יותר מדינות מכל ג'מבורי קודם, ויותר מ 42,000 מבקרים. הג'מבורי השלישי בשנת 1929 היה הג'מבורי הגדול ביותר עם 50,000 משתתפים.
החנות Scouts Shops Ltd, אשר הייתה אחראית על רכישת ציוד רב עבור ג'מבורי הצופים העולמי ה-21, דיווחה כי עלות הפלדה בשוק העולמי גדלה כתוצאה מההזמנות של הג'מבורי.
ישראל בג'מבורי
המשלחת הישראלית כללה כ- 120 חניכים מכל רחבי המדינה, יהודים, ערבים ודרוזים. בנוסף, ליוו את המשלחת מבוגרים הפועלים בתנועה באופן שוטף חלקם כשכירים וחלק כדרג מתנדב. צביקה קרש, יושב ראש התאחדות הצופים והצופות בישראל הצטרף גם הוא למשלחת ורותם יואלי, מזכ"ל תנועת הצופים העבריים הגיע לביקור של שלושה ימים. את המשלחת ליוו וביקרו כתבי חדשות מהעיתונות ומהטלוויזיה הישראלית וגם מנהל התוכן של אתר תנועת הצופים העבריים דאז, נדב שמגר.
נושא
לכל ג'מבורי יש נושא משלו, ובשנת 2007 הנושא היה: "עולם אחד, הבטחה אחת". המוטו הופיע על תגי הג'מבורי של כל מדינה בשפתה שלה וגם מופיע במילים של שיר הג'מבורי.
הכנות
ההכנות לג'מבורי כללו ג'מבורי קטן יותר, EuroJam 2005, בו השתתפו 12,000 צופים מרחבי אירופה והוא התקיים באותו מקום. הניסיון הזה עזר למארגנים לנסות מספר היבטים של הג'מבורי, כולל השליטה בהגעה מסיבית כל-כך של מדינות לאזור. האספקה והמזון לג'מבורי האירופאי גם קבע שיא עולמי בתור ההזמנה הבודדת מסופרמרקט דרך האינטרנט הגדולה ביותר, כאשר המשלוח הגיע במשאיות ענקיות.
אוליבר טוויסט (סרט, 1916)
אוליבר טוויסט (באנגלית: Oliver Twist) הוא סרט אילם אבוד משנת 1916 המבוסס על הרומן הידוע של צ'ארלס דיקנס "אוליבר טוויסט". את הסרט הפיק ג'סי לסקי והפיצה חברת סרטי פרמאונט. במאי הסרט הוא ג'יימס יאנג. הסרט מבוסס על הרומן ועל גרסה בימתית שהועלתה בברודוויי ב-1912.
מארי דורו גילמה את אוליבר בברודוויי בשנת 1912 וזכתה לשבחים רבים. היא נבחרה על ידי לסקי לשחק באותו תפקיד בסרט הקולנוע. במחזה גילמו את ננסי, פייגין וביל סייקס קונסטנס קולייר, נאט סי גודוויין ולין הארדינג בהתאמה. אלסי ג'יין וילסון ששיחקה בתפקיד משנה במחזה גילמה את דמותה של ננסי בסרט. וילסון ודורו היו השחקנים היחידים שהופיעו במחזה וגם בסרט זה.
לפני גרסה זו הופקה ארבעה עיבודים שלר הרומן: ב-1907, 1909 ושני סרטים ב-1912. ב-1922 הופק אוליבר טוויסט עיבוד נוסף של הספר, סרט אילם בכיכובם של לון צ'ייני וג'קי קוגן.
מדד הדמוקרטיה
ממוזער|410x410 פיקסלים|מפת מדד הדמוקרטיה לשנת 2022 (לפי [[יחידת המודיעין של קבוצת האקונומיסט): דמוקרטיות מלאות
דמוקרטיות פגומות
משטרים היברידיים
אין מידע ]]מדד הדמוקרטיה הוא מדד שנערך ומפורסם על ידי קבוצת האקונומיסט, המוציאה לאור של מגזין האקונומיסט הבריטי. מטרת הדו"ח לנסות ולהציג מדד כמותי של רמת הדמוקרטיה ב-167 מדינות ברחבי העולם. המדד פורסם לראשונה בשנת 2006, תחילה עודכן בכל שנה זוגית, ובהמשך החל להתעדכן בכל שנה. המדד לא פורסם במסגרת אקדמית, והוא לא נבדק בתהליך של ביקורת עמיתים.
מתודולוגיה
כל מדינה המופיעה במדד מקבלת ציון על סולם הנע בין 0 ל-10, כאשר ציון של עשר מציין רמה דמוקרטית גבוהה. כך למשל, ב-2008 זכתה שוודיה לקבל את הציון הגבוה ביותר במדד לאותה שנה (9.88), בעוד קוריאה הצפונית דורגה במקום הנמוך ביותר עם ציון של 0.86. המדינות מדורגות גם על פי סולם איכותי החל מ"דמוקרטיה מלאה" ("Full Democracy", ציון 8 - 10), "דמוקרטיה פגומה" ("Flawed Democracy", ציון 6 - 7.99), "משטר כלאיים" ("Hybrid Regime", ציון 4 - 5.99) וכלה ב"משטר אוטוריטרי" ("Authoritarian Regime", ציון הנמוך מ-4).
ציונה של כל מדינה נקבע על פי שכלול של ציון ממוצע של חמש קטגוריות מרכזיות: תהליך הבחירות, תפקוד הממשל, מעורבות פוליטית, תרבות פוליטית וזכויות האזרח. הדירוג בקטגוריות נעשה על פי סט של 60 שאלות סגורות זהות הנענות מדי שנה על ידי מומחים. עם זאת, שמות המומחים או שיוכם הלאומי אינם מפורסמים ברבים.
מבט על
לאורך השנים 2019-2006 הממוצע העולמי הראה תנודות משתנות, שנעו על טווח הציון 5.55-5.44. ירידה משמעותית יותר החלה החל משנת 2020, בה התמודדו מדינות העולם עם מגפת הקורונה, באופן שהגביל באותה עת את חירויות האזרח עם פרקטיקות דוגמת סגרים. במדינות רבות הייתה התאוששות של מדד הדמוקרטיה בשנת 2022, על רקע היציאה מתקופת הקורונה, אולם מדינות אחרות אימצו את ההגבלות באופן קבוע יותר.
נכון למדד של שנת 2022, המדדים של השנים 2008, 2014 ו־2015 היו המדדים בעלי הממוצע העולמי הגבוה ביותר, והמדד של שנת 2021 היה עם הממוצע העולמי הנמוך ביותר.
מדד הדמוקרטיה על פי סוג המשטר
הטבלה הבאה מתייחסת לנתוני המדד משנת 2022 :
אוכלוסיית העולם בנתונים אלו היא סך כל האוכלוסייה של 167 המדינות שנסקרו במסגרת המדד.
מדד הדמוקרטיה על פי אזור
הטבלה הבאה מתייחסת לנתוני המדד לשנת 2022 :
מערב אירופה
מדינות מערב אירופה בעלות ציון ממוצע גבוה, כאשר 8 מתוך 10 המקומות הראשונים בטבלה העולמית מגיעים מאזור זה, וכל המדינות המסווגות לאזור זה הן בעלות משטרים דמוקרטים - מלאים או פגומים, ונמצאים בטווח דירוג בין 7.38 ל-9.81 - למעט מדינה אחת והיא טורקיה, בעלת משטר כלאיים ודירוג 4.35.
הדירוג הממוצע של אזור זה עמד בתחילת המדד על 8.60, אולם לאחר המשבר הכלכלי של 2008 ירד בחדות ל-8.45, ומאז שמר על טווח דירוג של 8.45-8.35, למעט השנים 2020 ו־2021 (דירוגי 8.29, 8.22 בהתאמה) בהם הצטרף האזור למגמת ההיחלשות העולמית במדד על רקע מגפת הקורונה. נכון למדד של שנת 2022, אזור מערב אירופה הפגין את ההתאוששות המהירה ביותר מירידת הדירוג העולמית של תקופת הקורונה.
אמריקה הלטינית
בשנים 2015-2006 עמד האזור על טווח יציב של 6.43-6.36, אולם החל משנת 2016 החל להתדרדר בהדרגה עד לדירוג של 5.79 במדד של 2022. הממוצע מושפע באופן מהותי מהתחזקות סממנים סמכותניים במספר מדינות, ביניהן וונצואלה, אל סלוודור, ניקרגואה ובוליביה, אולם הוא מכיל בתוכו גם התקדמות משמעותית בדמוקרטיזציה במדינות שונות כמו קולומביה ואורוגוואי, שעלתה למקום ה־11 בדירוג העולמי ונמצאת לצד צ'ילה וקוסטה ריקה במעמד הדמוקרטיות המלאות של האזור.
בדו"ח ציינו חלק מהאתגרים העומדים בפני הדמוקרטיזציה של האזור, ובהם בעיית הקיטוב, חוסר אמון האזרחים במוסדות השלטון, שחיתות שלטונית, ופעילותם של ארגוני פשיעה בינלאומיים.
אסיה ואוסטרלאסיה
נכון לשנת 2022, זהו האזור היחיד בו השתפר ממוצע הדירוג מאז תחילת המדד.
מצב הדמוקרטיה באסיה תנודתי מאוד לעיתים, כאשר למשל בשנת 2019 טיפסה תאילנד 38 מקומות בדירוג, כאשר השתפרה מ-4.63 ל-6.32, ומנגד באותה השנה ירדה הודו 10 מקומות עם ירידה מ-7.23 ל-6.90. בשנת 2020 הפכו לדמוקרטיות מלאות קוריאה הדרומית, יפן וטאיוואן שהצטרפו לניו זילנד ואוסטרליה בפסגה האזורית. בתחתית הדירוג האזורי נמצאות אפגניסטן (0.38), מיאנמר (0.74) וקוריאה הצפונית (1.08).
מזרח אירופה
מדד מדינות מזרח אירופה תנודתי מאז תחילת המדד ובתקופות שונות עולה ויורד לסירוגין, כאשר מצד אחד ישנה עליה בדמוקרטיה במדינות שונות דוגמת ארמניה ואלבניה, וירידה באחרות דוגמת בלארוס וקירגיזסטן. בסך הכל מסקנות עורכי הדירוג הוא שתמונת המצב בעשור זה מצביעה על תרבות פוליטית חלשה שמקורה בשילוב נסיבות של קושי בשמירה על שלטון החוק, נורמות של שחיתות סביב מוקדי כוח, נטייה לדחייה של ערכים דמוקרטים-ליברלים, מידה של כמיהה למנהיג "חזק" שיידע לעקוף חסמים ביורוקרטים. נסיבות אלו הן קרקע המקשה צמיחה איכותית של דמוקרטיה. לצד זאת, בתקופת הפוסט קורונה, המאופיינת בקשיים כלכליים, ובהשפעת הפלישה הרוסית לאוקראינה על האזור, החלה מגמה חיובית יותר של מעורבות אזרחית בפוליטיקה המקומית. בראש המדד באזור זה נמצאות צ'כיה (7.97) ואסטוניה (7.96), ובתחתיתו טורקמניסטן (1.66) וטג'יקיסטן (1.94).
אפריקה שמדרום לסהרה
באפריקה שמדרום לסהרה נפוצים במיוחד משטרים סמכותניים, כאשר משטרים סמכותניים מלאים פעילים בכמחצית מהמדינות המדורגות מאזור זה. בשנים 2018-2011 עלה במקצת הדירוג האזורי בהשוואה לשנים של תחילת המדד, והחל משנת 2019 הייתה התדרדרות נוספת שהתחזקה על רקע המגמה העולמית של ההתדרדרות שהייתה בשנים 2021-2020. במדד של שנת 2022 ציינו מחברי הדו"ח שיפור מסוים בתרבות הפוליטית במדינות שונות באזור, שגרמו להתנגדות ציבורית בולטת יותר למשטרים הצבאיים במדינה. לצד זאת, ציינו שאחד האתגרים של השלטונות המקומיים הוא העדר משילות על האזורים המרוחקים מהערים המרכזיות, לצד חוסר הסכמה על לגיטימיות השלטון המרכזי על כל הטריטוריות. אזורים שונים באפריקה בעלי מגמות שונות בהקשר הדמוקרטי: בראש המדד באזור זה נמצאות מאוריציוס (8.14), בוטסואנה (7.73), כף ורדה (7.65) ודרום אפריקה (7.05) - בעיקר מדינות אפריקה הדרומית ומדינות-אי, ובתחתיתו הרפובליקה המרכז אפריקאית (1.35), הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (1.48) וצ'אד (1.67) - הנמצאות שלושתן בלב היבשת. מערב אפריקה הוא אזור שחווה התדרדרות בשנים האחרונות, שבשיאן מספר הפיכות צבאיות במדינות האזור (לצד ניסיונות הפיכה אחרות שלא צלחו). בחלק מהמקרים סייעה להתדרדרות השפעה ממדינות חיצוניות, בראשן רוסיה, המשפיעה על מדינות רבות באפריקה.
המזרח התיכון וצפון אפריקה
זהו האזור עם הממוצע הנמוך ביותר. בשנים הראשונות של המדד, עד שנת 2014, הדירוג האזורי היה תנודתי ונע על טווח רחב יחסית של 3.73-3.43. החל משנת 2015 החלה התדרדרות הדרגתית ועקבית בדירוג האזורי – התדרדרות שהמשיכה גם בשנת 2022, בניגוד למגמה העולמית. ההתדרדרות בדירוג מושפעת בין היתר מחוסר יציבות עקבי של מספר מדינות באזור, שחלקן התדרדרו למלחמות אזרחים בשנים האחרונות, לצד חוסר התמדה והתדרדרות דמוקרטית במדינות שהחלו לעלות בציון המדד לאורך השנים, דוגמת תוניסיה והרשות הפלסטינית. לצד זאת ישנם אתגרים אזוריים נוספים דוגמת מיליציות מקומיות, קבוצות מורדים וכוחות צבאיים של מדינות זרות הפועלים בשטחן של מדינות במשבר.
בראש המדד באזור זה נמצאת ישראל (7.93) – המדינה היחידה באזור שנמצאת בחצי העליון של הדירוג – ואחריה תוניסיה (5.51) ומרוקו (5.04), ובתחתיתו סוריה (1.43), תימן (1.95) ועיראק (1.96). רוב המדינות בעלות הדירוג הנמוך ביותר באזור, מרוכזות באזור הלבנט.
דירוג המדינות
הטבלה הבאה מתייחסת לנתוני המדד משנת 2022 :
המדינות שעברו את השינוי הגדול ביותר
מאז תחילת המדד, מרבית המדינות במדד עברו לאורך השנים שינויים בדירוג, כאשר בדרך כלל נשארת המדינה באותה קטגוריה בה הייתה (דמוקרטיה מלאה / דמוקרטיה פגומה / משטר כלאיים / משטר סמכותני) ובמקרים מסוימים אף משתנה סיווג המשטר. נכון לדירוג של שנת 2022 רק בישות מדינית אחת השתנה סיווג המשטר בשתי רמות מאז תחילת הדירוג בשנת 2006: הרשות הפלסטינית שירדה מדירוג 6.01 כדמוקרטיה פגומה לדירוג של 3.86 כמשטר סמכותני.
דירוגה של ישראל
ישראל מדורגת במקום החמישי במדינות המוגדרות דמוקרטיות פגומות אחרי יוון, צ'כיה אסטוניה ופורטוגל. עם זאת, ישראל מובילה את הדירוג האזורי של אזור המזרח התיכון וצפון אפריקה, והיא המדינה היחידה באזור זה שנחשבת לדמוקרטיה.
בשנת 2021 קיבלה ישראל את הציון 7.97 (0.03 מלהיחשב כדמוקרטיה מלאה), ודורגה במקום ה-23, הגבוה בתולדותיה, בעיקר בזכות ממשלת בנט לפיד ששיתפה את הרשימה הערבית המאוחדת בקואליציה, צעד שהעלה את הציון בקטגוריות של שיפור תהליך הבחירות, פלורליזם ותפקוד מוסדות ממשלתיים.
בשנת 2022, עם הקמת ממשלת ישראל השלושים ושבע בה לא חברה מפלגה ערבית, ירד הציון ל-7.93, השני בגובהו אי פעם. כמו כן הובע בדו"ח חשש מהניסיון להעביר בכנסת את פסקת ההתגברות, שעל פי האקונומיסט עלולה לסכן את חירויות האזרח בישראל.
אקוומן והממלכה האבודה
אקוומן והממלכה האבודה (באנגלית: Aquaman and the Lost Kingdom) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי, המבוסס על דמותו של אקוומן מבית DC קומיקס. הסרט הוא סרט המשך לסרט "אקוומן" וסרטו השלושה-עשר ביקום הקולנועי של DC. את הסרט יביים הבמאי ג'יימס ואן עם תסריט שכתב דייוויד לזלי ג'ונסון-מקגולדריק, ומככבים בו ג'ייסון מומואה בדמותו של אקוומן, ולצדו אמבר הרד, יאיא עבדול-מאטין השני ופטריק וילסון ששבים לגלם את דמויותיהם מהסרט הקודם.
הסרט עתיד לעלות לאקרנים ב-25 בדצמבר 2023.
פיתוח
באוקטובר 2018, הצהיר במאי הסרט "אקוומן" (2018), ג'יימס ואן כי הסרט הותיר בכוונה קצוות פתוחים עבור סרט המשך פוטנציאלי וכי הדיונים על הפקת ההמשך החלו במהלך תהליך גמר-הפקת הסרט הראשון. ג'ייסון מומואה, שמגלם ביקום הקולנועי של DC את דמותו של אקוומן, כתב את תחילת העלילה של סרט המשך פוטנציאלי בזמן צילומי הסרט הראשון, ואחרי שהציג את הסיפור לאולפנים באמצעות יו"ר חטיבת הבידור של האחים וורנר, טובי אמריך, והמפיק פיטר ספרן, האולפנים היו פתוחים ונלהבים לרעיון להפיק המשך לסרט. בעקבות הרווחים הגבוהים ממכירת הכרטיסים המוקדמת לפני עליית הסרט הראשון לאקרנים ובעקבות הביקורות החיוביות, אולפני האחים וורנר החלו בפיתוחו של סרט המשך. בינואר 2019, פיתוחו של סרט ההמשך אושר על ידי האחים וורנר. בפברואר 2019, נמסר כי דייוויד לזלי ג'ונסון-מקגולדריק, שהיה שותף לכתיבת תסריט הסרט הראשון, יהיה אמון על כתיבת התסריט לסרט ההמשך. במרץ 2019, אמר ספרן כי הסרט יחקור את שבע הממלכות האחרות של אטלנטיס. לקראת סוף שנת 2019, אושר שובם של פטריק וילסון ויאיא עבדול-מאטין השני לגילום דמויותיהם של הנסיך אורם מריוס ודייוויד קיין / מנטה שחורה, בהתאמה, מהסרט הראשון. במרץ 2021, נמסר כי הפקת וצילומי הסרט עתידים להתחיל ביוני 2021 בבריטניה. באפריל 2021, נמסר כי פילו אסבק נכנס לתהליכי משא ומתן על הצטרפות לצוות השחקנים. ביוני 2021, ואן חשף כי שמו הרשמי של הסרט הוא "Aquaman and the Lost Kingdom" (בתרגום חופשי לעברית: "אקוומן והממלכה האבודה").
צילומים
צילומי הסרט החלו ב-28 ביוני 2021 בלונדון והסתיימו ב-12 בינואר 2022 במליבו.
דור סער
ביוגרפיה
סער נולדה בפרדס חנה-כרכור ובהמשך עברה להתגורר בקיבוץ מענית. היא נכדתו של שחקן הכדורסל אורי סער. כילדה בכיתה ג' החלה לשחק כדורסל בגן שמואל, בהמשך עברה לשחק במחלקת הנערות של הפועל עמק יזרעאל. בענות 2011/12 זכתה באלופות המדינה לילדות והפסידה עם קבוצתה בגמר הגביע לילדות. בעונת 2012/13 זכתה בגביע הילדות שם נבחרה ל-MVP ובגביע ובאליפות נערות ב'. בעונת 2013/14 זכתה עם קבוצת הנערות בגביע נערות ב'. סער עם 20 נקודות נבחרה למצטינת המשחק. באותה עונה זכתה גם באליפות נערות א. בכיתה י' עברה לפנימיה של האקדמיה של מכון וינגייט.
מכללות
אחרי שסיימה כיתה י"ב יצאה סער ללמוד ולשחק באוניברסיטת מיין. כבר בשנתה הראשונה בקבוצה שיחקה כשחקנית חמישייה. בתום העונה נבחרה בתואר השחקנית המצטינת לשחקנית בעונה הראשונה בליגה. בשנתה הרביעית במכללה, בעונת 2020/21 שברה במשחק מול אולבני את שיא השלשות בכל הזמנים למכללת מיין. בתחילת עונת 2021/2022 עברה לשחק באוניברסיטת מידל טנסי סטייט.
קבוצות בוגרות
עונת 2017/16 בקבוצת מכבי רעננה בליגת העל לנשים הייתה עונתה הראשונה של סער בקבוצת בוגרים במקביל ללימודיה בתיכון.
נבחרות ישראל
סער שיחקה בכל נבחרות ישראל הצעירות. בנבחרת הקדטיות השתתפה ב־2014 השתתפה בטורניר אליפות אירופה דרג ב'. בטורניר קלעה 10.1 נקודות מסרה 3 אסיסטים ולקחה 3.4 ריבואנדים למשחק. וב־2015 השתתפה באליפות אירופה דרג ב' עד גיל 16. בטורניר קלעה 12.6 נקודות מסרה 3.8 אסיסטים ולקחה 3.8 ריבואנדים למשחק.
בנבחרת הנערות השתתפה ב־2016 בטורניר אליפות אירופה דרג א' עד גיל 18. בטורניר קלעה 9 נקודות מסרה 3.7 אסיסטים ולקחה 3.6 ריבואנדים למשחק. וב־2017 השתתפה באליפות אירופה דרג ב' עד גיל 18. בטורניר קלעה 10.5 נקודות מסרה 4 אסיסטים ולקחה 3.2 ריבואנדים למשחק.
ב־2018 השתתפה כקפטנית נבחרת העתודה בטורניר אליפות אירופה דרג ב' עד גיל 20. בטורניר קלעה 11.3 נקודות מסרה 2.3 אסיסטים ולקחה 3.6 ריבואנדים למשחק.
נבחרת ישראל 3x3
סער החלה לשחק בנבחרת ישראל 3x3 בשלב הבתים לגביע העולם בכדורסל 3x3 2023, למרות שלא נכללה בסגל הקבוצה לטורניר המוקדמות, יחד עם הנבחרת סיימה בשלב הפליי אין לאחר שהנבחרת סיימה במקום השני בשלב הבתים.
ארגון הימאות הבין-לאומי
ארגון הימאות הבין-לאומי (באנגלית: The International Maritime Organization, בראשי תיבות: IMO; בצרפתית: Organisation Maritime Internationale, בראשי תיבות: OMI, היה ידוע בעבר בשם "ארגון בינממשלתי מייעץ לימאות", באנגלית: Inter-Governmental Maritime Organization) נוסד על ידי האומות המאוחדות בשנת 1948 כדי לתאם בטיחות ימית וכללי התנהגות בים. אולם, IMO החל לפעול באופן משמעותי רק בשנת 1958.
מטה הארגון נמצא בלונדון, בריטניה. הארגון מעודד שיתוף פעולה בין ממשלות ובין תעשיית הספנות כדי לשפר את רמת הבטיחות בים ולמנוע זיהום ימי. הארגון מנוהל על ידי אספת חברים, ניהולו הכספי מופקד בידי מועצה הנבחרת מבין חברי האספה. עבודת הארגון מתבצעת באמצעות ועדות הנתמכות בתת-ועדות מקצועיות. לארגוני או"ם אחרים הזכות לשבת באסיפות ה-IMO במעמד של משקיפים.
לארגון מזכיר כללי הנבחר על ידי האספה וחטיבות שונות הכוללות: בטיחות ימית, הגנת הסביבה הימית וחטיבה לכנסים.
ישראל הצטרפה לארגון ה-IMO בשנת 1952.
היסטוריה
הרעיון להקים ארגון בין-לאומי לימאות נולד לאחר טביעת האוניה טיטניק. בתקני הבטיחות של ימינו, תכנונה של הטיטניק הפך את הספינה לפגיעה ביותר. מחיצות הבטיחות המחלקות את הספינה ומונעות את הצפתה בבת-אחת, לא נבנו לכל גובה גוף הספינה. זאת כיוון שעל פי חישובי מהנדסי האוניה לא היה זה אפשרי שהספינה תיטה על צידה די כדי שהמים ישטפו מעל מחיצה אחת לחלל שלצידה.
כאשר טיטניק פגעה בקרחון, התברר כי חישובי מהנדסי האוניה היו שגויים. לאחר שהחלו נוסעיה לנטוש את האוניה, התברר גם כי אין די סירות הצלה לכל הנוסעים על האוניה. אנשים רבים נספו עקב טעויות תכנוניות אלה.
עד לאותה עת כל אומה קבעה את כללי הבטיחות שלה בים ואת כללי תכנון האוניות ומתקני הבטיחות החייבים להיות עליהן. בתגובה לאסון הטיטניק נוסד "ארגון הייעוץ הבין-ממשלתי לימאות" (Inter-Governmental Maritime Consultative Organization - IMCO). בשנת 1914 התקבלה "האמנה הבין-לאומית לבטיחות החיים בים" (International Convention for the Safety of Life at Sea - SOLAS) ובה שורה של הנחיות בתחום בניית אוניות ואמצעי הבטיחות החייבים להיות עליהן. מאז תוקנה אמנת SOLAS מספר פעמים והותאמה להתפתחויות בתחום הטכנולוגיה הימית.
ארגון IMCO הפך לארגון IMO בחסות האומות המאוחדות. IMO מתקין תקנות הנאכפות על ידי ארגוני תקינה ימית בעולם אשר בודקים אוניות כדי להבטיח שהן עומדות בתקנות הבין-לאומיות.
כלים משפטיים
ארגון IMO הוא המקור לכ-60 כלים משפטיים המנחים את התפתחות התקנות של המדינות החברות בארגון במטרה לשפר את הבטיחות בים, לסייע במסחר בין מדינות הים ולהגן על הסביבה הימית. הבולטת שבכלים משפטיים אלה היא "האמנה הבין-לאומית לבטיחות חיי אדם בים".
מיירון בוליטר
מיירון בוליטר (באנגלית: Myron Bolitar) היא הדמות המרכזית בסדרת ספרי מתח מאת הסופר האמריקני-יהודי הרלן קובן. הסדרה כוללת אחד עשר ספרים וסיפור קצר. כמעט כולם תורגמו לעברית והופצו בישראל בתרגומו של ירון פריד בהוצאת ידיעות ספרים יחד עם שאר ספריו של הרלן קובן.
הסיפור הקצר "The Rise and Fall of Super D" טרם תורגם לעברית.
בין ספרי הסדרה אין קשר עלילתי, אך הדמויות זהות באופן כמעט מלא. בחלק מספרי הסדרה, מיירון בוליטר מספר את הסיפור בגוף ראשון. מיירון היה כדורסלן מבטיח אך עקב פציעה פרש מהמקצוע. הוא מקים את "מ"ב ייצוג ספורטאים ואמנים", סוכנות שבתחילה מייצגת ספורטאים, אך בהמשך גם אמנים. בסוכנות עובדת גם אספרנזה, מתאבקת לשעבר המכונה "פוקהונטס", וחברתו הטובה של מיירון. חברו הטוב של מיירון, וין, הוא בן למשפחה עשירה, מנותק רגשית, ובעל כישורים פיזיים חריגים, המוכר בביטוי בו הוא משתמש כשהוא עונה לטלפון - "דבר ברור". על אף שנראה כי מיירון הוא הביריון מבין השניים, מיירון הוא זה שנאלץ לרסן את ווין, לעיתים קרובות בלי הצלחה. ווין מתואר כבחור קר ונוקשה מאוד המתייחס לנשים בתור חפצי מין. ווין מתואר כאחד הטובים בעולם בקונג פו ובאמנויות לחימה שונות. מלבד זאת יש לו תמיד שני אקדחים וסכין ויש לו קשרים כמעט בכל מקום. הוא הצד הפרוע והחזק של הצוות אך למרות זאת הוא עוזר פעמים רבות למיירון גם בחלק החשיבתי. מיירון מאופיין כדמות סרקסטית ביותר, אך עם זאת רומנטית כלפי בנות זוגו, היודעת להעביר ביקורת גם על עצמה, בעל יכולת פיזית גבוהה ושליטה מעולה בנשק. הוא בחור גבוה (1.93 מטרים), שלדבריו מביט על הארבעים מהצד הפחות יפה.
עוד מהדמויות המופיעות בכמה מספרי הסדרה: אלי ויילדר- אחת מבנות זוגו של מיירון, אלמנה שבעלה נרצח באירועי ה-11 בספטמבר; זורה, סוכן מוסד לשעבר הידוע בכך שהוא לובש בגדי אישה; סינדי הגדולה, הייתה שותפה של אספרנזה בקרבותיה בעבר וכיום משמשת כמזכירה במ"ב ייצוג ספורטאים ואמנים; תרז קולינס, המופיעה בעיקר בספר "דם חם", לה ולמיירון היה רומן לפני כמעט עשור, והיא פונה אל מיירון על מנת שיעזור לה למצוא את בעלה לשעבר. דמויות נוספות: אמילי דאונינג (חברתו לשעבר של מיירון, לפני שנישאה בליל כלולותיה היא ומיירון קיימו יחסי מין ונולד להם ילד. עם זאת מיירון מתוודע לכך רק שלוש עשרה שנים מאוחר יותר ועוזר להצילו ממוות) ג'סיקה קאלוור, אל ואלן (הוריו של מיירון) ועוד.
בעקבות הסדרה החל קובן בכתיבת ספין אוף, סדרת "מיקי בוליטר", אחיינו של מיירון, שממשיך את העלילה ומיירון עצמו משתתף בה לעיתים רחוקות. הספר האחרון על מיירון, "אבק שרפה", מהווה פיילוט לסדרה החדשה. עד כה יצאו שלושה ספרים בסדרה: "מחסה", "מרחק של שניות" ו"סודות באפילה".
ספרי הסדרה
ספרי הסדרה, לפי סדר יציאתם לאור הם:
יחסי גואטמלה–יפן
יחסי גואטמלה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת גואטמלה לבין יפן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בפברואר 1935.
יפנים בגואטמלה
על פי הלשכה היפנית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2019 התגוררו בגואטמלה 379 אזרחי יפן.
אמצעי ראיית לילה
מגבר אור כוכבים
העין האנושית רגישה לאור בתחום אורכי הגל 700-400 ננומטר. ביום, או תחת תאורה מלאכותית, ניתן לצפות בנוף משום שהאור מוחזר ממנו אל העין. בלילה מוגבלת ראיית האדם עקב מיעוט האור הזמין, המגיע בעיקר מהירח והכוכבים.
אמר"ל מסוג "מגבר אור כוכבים" (מא"כ) מתבסס על מערכת אופטית דומה למשקפת. במערכת יש עדשה ראשית (עצמית), שאוספת אור מהשטח וממקדת אותו לתמונה על גבי שפופרת שמגבירה את האור. עדשה נוספת (העינית) מעבירה את התמונה אל עין הצופה. במידה שהמפתח האופטי של המערכת גדול יותר מזה של עין האדם, הדבר תורם אף הוא להגברת התמונה.
השפופרת היוצרת את ההגבר בנויה ממשטח רגיש לאור, מ"כוורת" הגברה וממשטח פולט אור. המשטח הרגיש לאור בכניסת השפופרת נמצא במישור המוקד של העוצמית, והתמונה הנופלת עליו "מתורגמת" לתמונה אלקטרונית בהסתמך על האפקט הפוטואלקטרי: הפוטונים הפוגעים בפוטוקתודה משחררים ממנה אלקטרונים, ונוצר זרם יחסי לעוצמת האור. אלקטרונים אלו מגיעים לכוורת, (נקראת "לוח רב ערוצי", באנגלית: Multi-Channel Plate, בראשי תיבות: MCP). שהיא מטריצה של עשרות אלפי צינורות דקיקים, שכל אחד מהם מייצג פיקסל אחד בתמונה. על חלק זה בשפופרת מפל מתח גבוה שגורם להכפלת כמות האלקטרונים ב"מפולת", ולכן הזרם במוצא ה-MCP גבוה בהרבה מאשר בכניסה שלו. זרם זה פוגע במסך זרחני (אין קשר ליסוד זרחן) שפולט אור נראה, בדרך כלל בצבע ירוק, כיוון שרגישות העין האנושית מרבית באור ירוק.
את איכות התמונה אפשר לשפר על ידי שימוש בפנסי תת אדום שאינם נראה לעין רגילה. חסרונה של הארה אקטיבית כזו היא שאמר"ל אחר יהיה מסוגל לזהות את אותה קרינה תת-אדומה ולחשוף את התצפית.
אמצעי ראיית לילה תרמי
כל גוף פולט קרינה אלקטרומגנטית (ראה: "קרינת גוף שחור") שהתפלגותה על-פני הספקטרום תלויה בטמפרטורה שלו, ולכן היא מכונה לעיתים קרינת חום. ככל שטמפרטורת הגוף גבוהה יותר, כך אורך-הגל שבו "קרינת החום" מקסימלית הוא קצר יותר. רוב הקרינה של גופים ב"טמפרטורת החדר" (בסביבות 300 קלווין או 30 מעלות צלזיוס), כמו גוף אדם או מכוניות, נמצאת באורכי גל ארוכים מזה של האור הנראה, באזור הספקטרום המכונה "תת אדום רחוק". אמר"ל תרמיים מתרגמים את התמונה המתקבלת מקרינה בתחום זה לתמונת אור נראה שבני אדם יכולים לצפות.
אמצעים תרמיים יהיו לרוב גדולים וכבדים יותר מהאמצעים המבוססים על הגברת אור, וצריכת החשמל שלהם רבה יותר. זאת מכיוון שהמנגנון שלהם מקורר: כדי לקבל רגישות גבוהה ולהקטין את רמת ה"רעש" מקובל לקרר את הגלאים לטמפרטורה נמוכה מאוד. יתרונם של מכשירים אלה הוא טווח התצפית הגדול שלהם ויכולתם לראות דרך חומרים מסוימים המעבירים קרינה תת-אדומה (כמו למשל רשת הסוואה) אך אטומים לאור נראה. ניתן למשל לראות אדם המסתתר מאחורי וילון. בניגוד למגברי אור כוכבים, מכשירים אלה מסוגלים לפעול גם בשעות היום, אך אז איכות התמונה גרועה יותר, כי הקונטרסט נפגע מעליית הטמפרטורה ומהחזרה ישירה של אור השמש מפני השטח.
כדי שהאמצעי התרמי יוכל לקלוט את הקרינה ולהציג תמונה המבוססת על הבדלי הטמפרטורה שבין הגופים השונים דרוש גלאי מתאים. כפי שישנם גלאים ש"רגישים" לקרינה בתחום האור הנראה (למשל גלאי ה-CCD במצלמות המבוססים על צורן), ישנם גלאים אחרים הרגישים לקרינה בתחום התת-אדום, ובהם נעשה שימוש באמר"לים תרמיים (המבוססים על אינדיום-אנטימוניד, InSb או כספית-קדמיום-טלוריד, HgCdTe). עד שנות התשעים של המאה ה-20 לא הייתה יכולת לבנות מערכים של גלאים כאלה, ולכן אמצעי התצפית התרמיים כללו אז רק גלאי יחיד, שקורר לטמפרטורות קריוגניות, בדרך כלל על ידי התפשטות גז. התמונה נוצרה על ידי מערכת אופטו-מכנית של מראות ומנועים מהירים שסרקו את פני השטח בקצב גבוה. מערכת אלקטרונית בנתה אות וידאו מהאות במוצא הגלאי, בשילוב תזמון עם מערכת הסריקה המכנית. מערכות אלה הן יקרות מאוד ומסורבלות. במשך שנות התשעים פותחו מערכי גלאים ששימוש בהם מאפשר להיפטר מהסריקה המכנית, והם מקוררים לטמפרטורות נמוכות פחות על ידי מקררים תרמואלקטריים. ישנם גם אמר"לים תרמיים לא מקוררים, שהם ניידים וקלים יותר שכן אינם זקוקים למערכת קירור, אך ביצועיהם נחותים בדרך כלל.
ישנם אמר"לים המיישמים את שתי השיטות (הגברת אור כוכבים וחישה תרמית), ובהם עשויה להתקבל תמונה ברורה ביותר, קרובה לזו שנצפית באור יום.
אפשרות נוספת היא להשתמש באמצעי תצפית תרמי אקטיבי. במערכות אלו סורקים את פני השטח באמצעות קרן לייזר (בדרך כלל לייזר CO2). מערכת אופטית אוספת את הקרינה מהשטח באופן זהה למערכת תרמית פסיבית, אך האות הנקלט מעובד באופן שונה. מכיוון שקרן הלייזר נסרקת בקצב גבוה, היא גורמת ליצירת אות בתדר הסריקה. ניתן אם כן לקבל שני אותות: אות קבוע (DC) ואות חילופין (AC). האות הקבוע נגרם מפליטת פני השטח, והוא זהה לאות שקולטת מערכת תרמית פסיבית. אות החילופין נגרם מהחזרת קרן הלייזר מהשטח. שני האותות משלימים זה את זה: עיבוד משולב שלהם מאפשר יצירת תמונה ובה פרטים נוספים, או קונטרסט משופר בהשוואה למערכת תרמית פסיבית. כך למשל, טנק שנמצא בטמפרטורה דומה לטמפרטורת האדמה שסביבו עשוי לפלוט כמות חום דומה, אך ההחזרה ממנו תהיה שונה מאוד. במצב זה, תמונה שתפיק מערכת פסיבית תהיה בעלת פרטים מעטים וניגודיות גרועה בהשוואה לתמונה שתפיק מערכת אקטיבית, שכן זו מודדת את ההחזרה של פני השטח. מכיוון שהמערכת שולחת פולסי לייזר קצרים מאוד ניתן גם למדוד באמצעותה את זמן המעוף של הפולס עד חזרתו מהשטח, וכך לחשב את הטווח אל השטח, בדומה למד טווח לייזר. המערכות האקטיביות הן יקרות ומורכבות בהרבה מהמערכות הפסיביות בגלל מערכת הלייזר, מערך הסריקה המכני ועיבוד מורכב של אותות ותמונות. כמו כן ישנה בעיה בטיחותית בהפעלת לייזרים כאלה, שפגיעתם בעין עלולה לעוור. לכן משתמשים באמצעים תרמיים אקטיביים בעיקר במערכות מוטסות או במקרים מיוחדים.
פשפשיתיים
פשפשיתיים (שם מדעי: Tingidae) היא משפחה של חרקים זעירים בגודל של (2-10 מ"מ) מסדרת הפשפשאים. המשפחה מונה כ-2,000 מינים שתוארו למדע מתוכם כ-55 מינים מצויים בישראל.
תיאור
גופם שטוח ואלפטי, גבית החזה לרוב בולטת באופן מובהק, לעיתים בצורת שלפוחית או מצלה על הראש כסכך כך שאינו נראה ממבט על. הכנפיים והחזה לרוב מרושתים ברשת עורקים שמחלקים את הכנפיים למספר אזורים שקופים המזכירים סריג תחרה (מכאן שמם באנגלית, פשפשי תחרה).
ביולוגיה
הפשפשיתיים לרוב פונדקאים ספציפיים של צמחים. מינים אחדים יכולים להקים אוכלוסיות גדולות ובעלי יכולת להפוך למזיקי חקלאות או גינות נוי. רובם חיים על העלים והגבעולים הדקים באזורים בהם קל לנקב את האפידרמיס ולשתות את מוהל הצמח. כל שלב חייהם מהביצה לבוגר יכול להתקיים על אותו הצמח או אפילו אותו העלה או הענף, אך בתקופת הרבייה או במידה והאוכלוסייה הופכת צפופה מדי הבוגרים מסוגלים לעופף ולמצוא פונדקאים אחרים.
רוב המינים מקימים דור או שניים בשנה, מקצתם דורות רבים יותר. רובם עובדים את החורף כבוגרים אך מינים אחדים עושים זאת בשלב הביצה או כנימפה. ככל הפשפשאים מחזור החיים הוא של גלגול חסר בו הנימפות דומות לבוגרים אך קטנות יותר וחסרי כנפיים. הנימפות מגיעות לשלב הבוגר לאחר כארבעה או חמישה גילגולים, תלוי במין.
פילוגנטיקה
העץ הפילוגנטי של הפשפשיתיים אינו מבוסס דיו וכותבים שונים מפרשים את חלוקת תת-המשפחות והשבטים בצורה שונה. עדויות מאובנים של פשפשיתיים ניתן למצאו בעיקר בתוך ענברים שנוצרו משרף עצים.
גשר ביסקאיה
גשר ביסקאיה (בבסקית: Bizkaiko Zubia, בספרדית: Puente de Vizcaya) הוא גשר מעבורת וגשר להולכי רגל משולב, המחבר את הערים פורטוגלטה ולאס ארנאס (חלק מהעיר גצ'ו) בנפת ביסקאיה בחבל הבסקים שבספרד. הגשר עובר מעל נהר נרביון. גובהו של הגשר הוא 45 מטרים ואורכו 160 מטרים.
הגשר מכונה בפי התושבים המתגוררים לידו בשם פואנטה קולגאנטה (Puente Colgante) שמשמעותו בספרדית היא גשר תלוי. אולם, השם המוכר הוא גשר ביסקאיה המשמש גם את אתר האינטרנט הרשמי של הגשר. בשנת 2006 העניק אונסק"ו לגשר ביסקאיה מעמד של אתר מורשת עולמית.
תיאור
גשר ביסקאיה, שנפתח לתנועה ב-1893, הוא הגשר התלוי הראשון בעולם המשמש למטרות תחבורה. הגשר נמצא מעל מוצא הנהר איבאיזאבאל ומחבר את הערים גצ'ו ופורטוגלטה השוכנות דרומית לבילבאו.
בגשר ביסקאיה יש שילוב של טכנולוגיות מתקדמות חדשות המבוססות על פלדה, ביחד עם פתרונות הנדסיים שפותחו על מנת לפתור את הבעיה התחבורתית של העברת אנשים רבים באופן קבוע לאורך נתיב שיט רחב, באזור מישורי, וללא הפרעה לספינות או שימוש בטכנולוגיה של הרמת הגשר.
מאפיינים טכניים
הסיפון (או מזח) שממנו תלויה הגונדולה בנוי מברזל מרושת, גלילי ומרותך. הסיפון מחובר לשני מגדלים והוא מחוזק ומעוגן על ידי כבלי פלדה באורך 110 מטרים הנמתחים מהמגדלים.
הגונדולה תלויה על מערכת של כבלים מוצלבים המונעים ממנה להתנודד בצורה מסוכנת, והיא מופעלת במשך כל שעות היממה ומשלימה חצייה של הנהר פעם אחת בכל שמונה דקות, כאשר גובה דמי השימוש תלוי בשעה והגונדולה משולבת עם מערכת כבישי האגרה של בילבאו.
היסטוריה
גשר ביסקאיה נחשב כאוסף של שיטות עיבוד שבבי של ברזל בחבל הבסקים. מרבצי הברזל המקומיים נכרו כבר בתקופת האימפריה הרומית; בין המאה ה-13 למאה ה-16 היה ייצוא ברזל לצרפת וארצות השפלה על ידי 300 חרשי ברזל. בשלהי המאה ה-18 הברזל הבסקי שימש למטרות חקלאיות בדרום אמריקה. בשלהי המאה ה-19 חרשי הברזל היו בשיא פעילותם בעקבות שיטות חדשניות שפותחו בזמן המהפכה התעשייתית.
מסביב למוצא הנהר איבאיזאבאל החל להתפתח מערך גדול של בתי מלאכה לברזל ובניית ספינות, ובילבאו הפכה למרכז חשוב בספרד עבור תעשייה, כרייה, מסחר בספנות וכלכלה. 12 מיליון טונות של סחורה, בעיקר עפרות ברזל ומוצריו, הועברו בכל שנה לאורך קטע בן 5 קילומטרים על הנהר אל הנמל שבחוף ביסקאיה. התעשייה התפתחה לאורך הגדה המערבית ובכיוון שפך הנהר.
לקראת סוף המאה ה-19, וככל שהאוכלוסייה גדלה, החלה בנייה של בתי מגורים על הגדה הימנית. בנייה זו גרמה לצורך באמצעי מעבר לאורך מוצא הנהר עבור האנשים שנעו בין מקום מגוריהם למקום עבודתם ועל מנת לחבר את מסילות הרכבת שעל שתי הגדות. אחת הדרישות הייתה שהגשר לא יפריע לתנועת הספינות על הנהר.
במהלך השנים הוצעו פתרונות רבים שנדחו. רוברטו דה פאלאסיו, אדריכל, הגה את הפרויקט והביא ליישומו. באמצעות חילופי מידע עם מהנדסים צרפתיים כגון גוסטב אייפל ובאמצעות עבודה עם פרדיננד ארנודין, ממציא כבלי הפלדה המלופפים שהביאו למהפכה בבניית הגשרים התלויים בזכות משקלם הנמוך, דה פאלאסיו רשם פטנט על גשר התחבורה ביחד עם ארנודין. ההצעה של דה פאלאסיו אפשרה לבנות את הגשר על אזור שטוח ללא צורך לבנות אזורים מוגבהים (רמפות) וליצור מבנה שאין צורך להרים ולהוריד אותו על מנת לאפשר את מעבר הספינות.
הגשר נפתח לתנועה ב-16 ביוני 1893 והיה פעיל באופן רצוף מלבד התקופה של מלחמת האזרחים הספרדית. בכל שנה עוברים על הגשר כ-6 מיליון בני אדם בממוצע, ובמשך כל שעות היממה הגשר פועל כדרך אגרה. החל מ-1996 הגשר מנוהל על ידי חברה פרטית בשם Tranbordador de Vizcaya S.L.
בגשר בוצעו מספר שינויים מאז בנייתו על מנת להתאים אותו לדרישות התחבורתיות המשתנות. מאז 1999 לציבור יש גישה מלאה לגשר, ובנוסף לכך בוצעה התוכנית המקורית לבנות אזור מיוחד להולכי רגל. למעלה מ-250,000 בני אדם חצו את הגשר כהולכי רגל מאז.
הרשות לאכיפת פשעים פיננסיים
הרשות לאכיפת פשעים פיננסיים (באנגלית: Financial Crimes Enforcement Network) היא סוכנות במחלקת האוצר של ארצות הברית, האוספת ומנתחת מידע על עסקאות פיננסיות במטרה להילחם בהלבנת הון מקומית ובינלאומית, במימון טרור ופשעים פיננסיים אחרים.
יעדים
הרשות לאכיפת פשעים פיננסים הציבה בנובמבר 2013 את יעדייה המרכזיים, בניהם "להגן על המערכת הפיננסית מפני שמוש בלתי חוקי, להילחם בלהבנת הון ולקדם את הביטחון הלאומי".
היסטוריה
הרשות לאכיפת פשעים פיננסיים הוקמה בהוראתו של מזכיר האוצר של ארצות הברית ב-25 באפריל 1990. באוקטובר 1994 אוחדה הרשות עם רשות אכיפת אחרת שפעלה בארצות הברית. ב-2002 לאחר העברת חוק הפטריוט הוכפפה הרשות באופן רשמי למחלקת האוצר של ארצות הברית.
מאז 1995, מפעילה הרשות מערכת בינה מלאכותית בשם ה-FAIS.
בעלי דין
בעלי דין הם הצדדים למשפט, המתנהל בבית משפט או בבית דין.
זהות בעלי הדין
בעלי הדין יכולים להיות אנשים, בשר ודם, ויכולים להיות תאגיד - דהיינו חברה בערבון מוגבל, שותפות לסוגיה השונים, עמותה או אגודה עות'מאנית, וכן מדינת ישראל, וכל רשות מרשויותיה. כל גוף אחר, שאינו מאוגד כדין, אינו יכול להיות בעל דין. לדוגמה: משה כהן הוא בעלים של חברה בשם "משה יזמות וחשמל בע"מ" המפעילה חנות בשם "משה מוצרי חשמל". אדם שסיפק לחנות מוצרים ולא קיבל את תמורתם, יכול לתבוע את "משה יזמות וחשמל בע"מ". בהתקיים נסיבות מסוימות, (לדוגמה הוכחת כוונת מרמה בעצם רישום החברה) יכול האדם לתבוע את משה כהן אישית, אך לתבוע את "משה מוצרי חשמל" על פי השלט שעל החנות, לא ניתן, ולו גם מכירים כל הלקוחות והספקים את העסק תחת שם מסחרי זה. גוף בעל כשירות לזכויות וחובות מבחינה משפטית מאופיין בדרך כלל במספר - יהא זה מספר זהות לאדם, מספר רישומו של תאגיד, מספר דרכון לתושבי חוץ וכו'. יוצא דופן מבחינה זו היא מדינת ישראל ורשויותיה.
כשירות בעלי דין
על בעל הדין להיות כשיר לעמוד לדין. ברור כי קטינים וכן חולי נפש, ולוקים בנכויות שכליות וגופניות מסוימות (ולדוגמה עיוורים, חרשים או אילמים), מחייבים התייחסות מיוחדת. בחוק סדר הדין הפלילי התייחסות מיוחדת לבעלי דין מסוג זה. בסדר הדין האזרחי מוסדר העניין בתקנות סדרי הדין, וכן בחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות.
במשפט הפלילי
במקרים מסוימים, בהם נפתח המשפט בעקבות הגשת קובלנה פלילית, קיים צד נוסף למשפט -
חשוב להדגיש כי הקורבן בעבירה הפלילית אינו בעל דין במשפט (למעט במקרים בהם הגיש בעצמו קובלנה פלילית), שכן המשפט הפלילי בעיקרו אינו מיועד להגן על זכויות הקורבן אלא להגן על הסדר הציבורי. הקורבן ישמש בדרך כלל כעד במשפט הפלילי, ובנוסף יש לו זכויות מסוימות (בעיקר לקבלת מידע) במסגרת ניהול ההליך, אך הוא אינו נחשב כבעל דין של ממש ומעורבותו במשפט היא מועטה מאוד.
במסגרת בירור התביעה עשויים להתנהל הליכי משנה הנוצרים בעקבות בקשה של אחד הצדדים הנוגעת לניהול המשפט (לדוגמה - בקשה למעצר עד תום ההליכים, בקשה לשחרור ממעצר ועוד). בעת הדיון בבקשה מקבלים הצדדים כינויים זמניים הרלוונטיים לאותה בקשה -
במשפט האזרחי
קיימים הליכים מסוימים, כדוגמת המרצת פתיחה המהווים מעין הכלאה בין תביעה לבין בקשה. במקרים כאלו עשויים הצדדים להיקרא מלכתחילה "תובע" ו"משיב".
גם כאן יש להדגיש כי בעל דין במשפט האזרחי יכול להיות כל מי שכשיר לזכויות ולחובות - אדם, תאגיד, מדינת ישראל, ועוד.
מעמדו של עורך הדין
עורך הדין מייצג את בעל הדין, ואינו בעל דין בעצמו (אלא אם כן הוא נתבע לדין, ואז אין משמעות פרוצדורלית לעובדת היותו עורך דין). במשפט מתייחס עורך הדין לבעל הדין כשולחו או כמרשו (מלשון שליחות או הרשאה). השימוש במונח שליחות נכון יותר מבחינה משפטית, אך למושג "מרשי" אחיזה בתרבות הפופולרית, על אף שאינו בעל משמעות מאז חקיקת חוק השליחות.
מעמדו של בית המשפט
בית המשפט כשלעצמו (להבדיל מן השופטים ובעלי התפקידים המכהנים בו) אינו גוף הכשיר לזכויות ולחובות. במקרים נדירים בהם יש לעתור כנגד שופט על דרך ניהול המשפט, המשיב לעתירה הוא השופט באופן אישי, ובמקרה זה הוא מיוצג על ידי פרקליטות המדינה.
הנימוסים המשפטיים מחייבים בבית המשפט להתייחס אל השופט כ"אדוני" או "גבירתי" ולפנות אליו בגוף שלישי ("אדוני ודאי יסכים עמי כי העד אינו דובר את האמת"...). בעל הדין הוא "מר..." או "גב'...", ועורכי הדין מתייחסים זה אל זה כ"חברי". השימוש במונח "חברי" אינו נובע מיחסי רעות, אלא הכוונה היא כי הן הפונה והן עורך הדין מן הצד שכנגד הם חברים בלשכת עורכי הדין, ומשום כך מחויבים בהתנהגות שאותה מכתיבים כללי האתיקה של לשכת עורכי הדין כלפי בית המשפט, כלפי הצד שכנגד וכלפי המייצג אותו.