cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ריקי לייק
ריקי פמלה לייק (באנגלית: Ricki Pamela Lake; נולדה ב-21 בספטמבר 1968) היא שחקנית, מפיקה ומנחת תוכנית אירוח יהודייה-אמריקאית. זוכת פרס אמי. ידועה בעיקר בשל הנחיית תוכנית אירוח, אשר שודרה בין השנים 1993–2004, ולפני כן, הייתה חברה בצוות הדרימלנדרז - שחקנים קבועים בסרטיו של ג'ון ווטרס.
קורות חיים
לייק נולדה בהייסטיגנז-און-האדסון במדינת ניו יורק לזוג יהודים אמריקאים בארי וג'יל לייק. גודלה בעיקר על ידי סבתה מצד אביה סילביה, עד למותה בשנת 1978.
היא למדה שנה אחת במכללת אית'קה.
משחק
הופעתה הראשונה בסרט הייתה כטרייסי טרנבלאד, הדמות הראשית ב"היירספריי", סרט הקאלט של ג'ון ווטרס. היא הצטרפה בזאת לחבורת הדרימלנדרז, והופיעה בסרטים נוספים של ווטרס, כמו "נער שוליים" עם ג'וני דפ, "אמא סדרתית" עם קתלין טרנר וסם ווטרסטון, ו"ססיל בי. דמנטד" עם מלאני גריפית' וסטיבן דורף. היא כיכבה בסרטו של ריצ'רד בנג'מין, "גברת וינטרבורן" לצד שירלי מקליין וברנדן פרייזר, ובעוד סרטים, כולל "ברוקלין, תחנה אחרונה", "קוקי" ואחרים.
בטלוויזיה, היא הופיעה בסדרה "צ'יינה ביץ'" בעונה השלישית, בדמות מתנדבת הצלב האדום הולי פלגרינו, וגם בתור אחותו של דאג בסדרה "מלך השכונה". היו לה הופעות אורח במגוון תוכניות, כולל "גדולה מהחיים" ו"המלך היל", וכן הופיעה בסרטי טלוויזיה. ב-2007 היא חברה לניקי בלונסקי ששיחקה את דמותה של טרייסי טרנבלאד ברימייק של "היירספריי" ולמריסה ג'ארט וינוקור אשר גילמה את הדמות בהפקת הברודוויי, ושלושתן הקליטו שיר לפסקול של הסרט המחודש בשם "אמא אני כבר ילדה גדולה" (Mama I'm a Big Girl Now) אשר נוגן בזמן גלילת הקרדיטים בסוף הסרט. לאחר מכן, חברה לדבי הארי - שהופיעה איתה בגרסה המקורית של "היירספריי" - להופעה משותפת בסרט "Hotel Gramercy Park", ומשם המשיכה לצילומי סרטה הבא, "Angel".
תוכניות אירוח
תוכנית האירוח "ריקי לייק" הייתה התוכנית הראשונה שלה, וכשהיא התחילה, לייק הייתה מארחת תוכנית הצעירה בהיסטוריית הטלוויזיה, בגיל 24. מתכונת התוכנית הייתה שילוב של אורחים שדיברו על נושאים נבחרים עם שאלות והשתתפות מהקהל בסטודיו.
התוכנית שודרה בסינדיקציה מ-13 בספטמבר 1993 ועד 25 במאי 2004. לייק ציינה שבין סיבותיה לסיום התוכנית הוא רצונה לבלות יותר זמן עם משפחתה.
ב-2012 חזרה לייק לעולם תוכניות האירוח עם תוכנית חדשה, אשר בוטלה לאחר עונה אחת בלבד, אף על פי שזכתה בה בפרס אמי כמנחת תוכנית האירוח הטובה ביותר.
פרויקטים אחרים
ב-2006 אירחה את תוכנית הבידור "Gameshow Marathon" ואף חתמה על חוזה הפקה לפיתוח תוכניות עתידיות.
ב-2008 יצא סרט דוקומנטרי בהפקתה, "The Business of Being Born", על לידות בית ומיילדות. הסרט כלל צילומים של ריקי לייק עצמה, כאשר ילדה את בנה בלידה ביתית. היא תיארה את החוויה כ"משנת חיים" והביעה תקווה שהסרט יעזור לנשים להבין טוב יותר את הבחירות שעומדות לפניהן בנושא לידה.
ב-2009 יצא לאור הספר "Your Best Birth" שכתבה בשיתוף עם אבי אפשטיין וז'אק מוריץ על לידה טבעית. לייק ואפשטיין גם השיקו את האתר MyBestBirth.com, שנועד להיות רשת חברתית מקוונת להורים ובעלי מקצוע לדבר על נושאים שקשורים ללידה ביתית וטבעית.
ב-2009 חזרה לייק להופיע בטלוויזיה כמחליפתה של שרון אוסבורן בתוכנית של VH1 "Charm School", ובנובמבר 2010 הופיעה בתוכניתה של אופרה וינפרי יחד עם מנחי תוכניות מפורסמים אחרים - הרלדו ריברה, סאלי ג'סי רפאל, פיל דונהיו, ומונטל ויליאמס - הפעם הראשונה שאלה הופיעו יחדיו בשידור.
לייק התחרתה בעונה ה-13 של "רוקדים עם כוכבים" האמריקאי, והגיעה לגמר בו סיימה במקום שלישי.
ב-2014 הודיעה שהיא עובדת בשיתוף עם אבי אפשטיין על סרט דוקומנטרי על הסכנות הכרוכות בנטילת גלולות הורמונליות למניעת הריון, בשם "Sweetening the Pill". הסרט מבוסס על הספר של הולי גריג-ספאל שראה אור ב-2015, בשם "Sweetening the Pill, or How We Became Hooked on Hormonal Birth Control". הסרט סוקר תביעות משפטיות שנובעות משימוש בגלולות, וכן אלטרנטיבות טבעיות למניעת הריון. לייק ואפשטיין אומרות ש"גלולות גורמות לנשים להיות חולות, אז המטרה שלנו בסרט זה הוא לגרום לנשים להתעורר ולהכיר בהשפעות המשמעותיות של תרופות אלו, ובתוצאות הלא צפויות שנובעות מדיכוי המחזור הטבעי של נשים."
חיים אישיים
לייק פגשה את המאייר ברמן רוב סוסמן באוקטובר 1993. השניים נישאו בלאס וגאס ב-1994 ויש להם שני בנים שנולדו ב-1997 ו-2001. השניים התגרשו ב-2005. לייק החלה לצאת עם כריסטיאן אוונס ב-2009, והם נישאו באפריל 2012. השניים התגרשו ב-2015.
אמיר ובן
היסטוריה
שדה ומאור החלו את דרכם כצמד לאחר פירוק ההרכב המוזיקלי פרנקלין, בו היו חברים שדה, מאור והזמר אביחי נפתלי. יחד הוציאו את האלבום "דבר איתי חופש".
בשנת 2016 הוציאו את הסינגל הראשון שלהם כצמד, "זמן", כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלהם. בהמשך השנה, הוציאו סינגלים נוספים שהיוו חלק מאלבומם, בהם "בר ביפו", "הדבר היחיד" בשיתוף הראפר איזי ו"חיבוק" בשיתוף הזמרת אביגיל קובארי. באותה השנה, הפיקו עבור הראפר אורטגה את אלבומו, "פרק ב'". בשנת 2017 יצא אלבום הבכורה שלהם, "האלבום של אמיר ובן", תחת חסותה של חברת פליי רקורדס.
בשנת 2018 לקחו חלק בהפקת המיקסטייפ של הראפר אורטגה, "4:48". בשנת 2019 הוציאו את אלבומם השני, "זה מה יש", שכלל, בין היתר, את הסינגל "לופ", שזכה להצלחה רבה ואף נכנס למקום העשירי במצעד הרשמי של גלגלצ. באותה השנה, הפיקו עבור יסמין מועלם את השיר "ככה עדיף לי" מתוך אלבומה "אריה".
בשנת 2020 פרסמו בערוץ היוטיוב שלהם סרטון יחד עם חברם להרכב "פרנקלין" אביחי נפתלי, בו הם מבצעים את שירם "דבר איתי חופש" במהלך סגר בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל. באותה השנה, הוציאו את השיר "תל אביב זה אני ואת", בו אירחו את ג'יין בורדו. השיר הגיע למקום הרביעי במצעד הרשמי של גלגלצ, ואף למקום ה-33 במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ו-ynet.
ב-16 בנובמבר 2020 הוציאו הצמד את השיר "מחר מחר", וב-16 בפברואר 2021 את הסינגל "תקופות". ב-26 במאי 2021 הוציאו את הסינגל "ספסלים", בו אירחו את רוני דלומי. ב-31 במאי 2021 הוציאו את האלבום "גנגסטרים על אמת", בו שיתפו פעולה עם זמרים כמו עדי אולמנסקי, רוני דלומי, האחיות כרקוקלי וג'יין בורדו.
וסטי (מהדורת חדשות)
וסטי (ברוסית: Вести) היא תוכנית טלוויזיה חדשותית של חברת הטלוויזיה והרדיו הממלכתית ברוסיה משודרת בערוצי רוסיה 1 ו-RTR Planeta. מאז אמצע שנות התשעים (עם כמה יוצאים מן הכלל) משודרת כל 3 שעות. התוכנית נחשבת למהדורת החדשות המרכזית של רשת VGTRK ולאחת המתקדמות המובילות ברוסיה. זוכת פרס TEFI בקטגוריית תוכנית החדשות הטובה ביותר.
גאורגיוס סינקלוס
גאורגיוס סינקלוס (ביוונית: Γεώργιος Σύγκελλος, בלטינית: Georgius Syncellus; מת אחרי שנת 810) היה כרוניקאי ואיש כנסייה ביזנטי.
גאורגיוס חי שנים רבות כנזיר בארץ ישראל, כפי הנראה בלאורה של חריטון במנזר סוקה שבנחל תקוע (מדבר יהודה). לימים הגיע אל קונסטנטינופוליס, שם התמנה לסינקלוס (syncellus, מילולית: "חבר לתא") של טראסיוס, פטריארך קונסטנטינופול. אחר כך פרש שוב לחיים במנזר, כדי שיוכל לכתוב את מה שנחשב ליצירתו הגדולה – כרוניקה או היסטוריה עולמית (Ekloge chronographias). הכרונוגרפיה של סינקלוס נכתבה סביב שנת 800.
לדברי אנסטסיוס ביבליותקריוס, גאורגיוס "נאבק באומץ רב-נגד כפירה (כלומר נגד איקונוקלאזם) ואף נענש פעמים רבות על ידי השליטים שהתקצפו על פולחני הכנסייה"; ברם, אמיתות דברים אלה מוטלת בספק.
אאודי שפורטפארק
אאודי שפורטפארק הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בדרום-מזרח העיר אינגולשטאדט שבגרמניה ומשמש את קבוצת אינגולשטאדט 04 בתור אצטדיונה הביתי. האצטדיון, שנחנך בשנת 2010, מסוגל לקלוט 15,800 צופים למשחק, מתוכם 9,800 במוקמות ישיבה והיתר במקומות עמידה. במשחקים בינלאומיים, שבהם יציעי עמידה אינם אפשריים, עומד מספר מקומות הישיבה באצטדיון על 12,000. האצטדיון נחנך בשנת 2010 ונמצא בבעלות של חברת אאודי ניהול נדל"ן, חברת בת של יצרנית המכוניות, אאודי.
לאחר העפלתה של אינגולשטאדט 04 לבונדסליגה השנייה בשנת 2008 קיבלה הקבוצה אישור זמני לשחק באצטדיונה דאז, אצטדיון ESV, שלא עמד בסטנדרטים של הליגה. בעקבות כך הוחלט במועדון לבנות אצטדיון חדש. בתחילת 2009 התקבל האישור לבניית האצטדיון, והעבודות להקמתו החלו בחודש מאי באותה השנה. האצטדיון נחנך בטורניר קדם עונת 2010/2011 בהשתתפות הקבוצות אינגולשטאדט 04, וולפסבורג ואאוגסבורג.
רייצ'ל הרטמן
רייצ'ל הרטמן (נולדה ב-9 ביולי 1972 בקנטקי) היא סופרת ואמנית קומיקס אמריקאית ומחברת ספרות נוער. היא ידועה בזכות ספריה סרפינה (2012), אור מבין הצללים (2015), Tess of the Road (2018) ו- In The Serpent's Wake (2022).
ביוגרפיה
רייצ'ל הרטמן נולדה ב-9 ביולי 1972 בקנטקי. היא התגוררה במקומות שונים בהם לקסינגטון, קנטקי, שיקגו, פילדלפיה, סנט לואיס, אנגליה ויפן. היא למדה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, שם קיבלה תואר ראשון בספרות השוואתית.
קריירה
את ספר הקומיקס הראשון שלה Amy Unbounded, The Ashcan Series פרסמה הרטמן ב-1996.
ספרה הראשון, סרפינה: עם בוא הדרקונים (Seraphina), קיבל את פרס ויליאם סי מוריס לספר ביכורים לנוער לשנת 2013 וזכה בפרס Cybils לשנת 2012 לרומן הפנטזיה או המדע הבדיוני לנוער. הרומן השני שלה סרפינה: אור מבין הצללים (Shadow Scale) יצא לאור ב-2015. הרומן השלישי שלה, Tess of the Road, רומן נלווה שבו דמויות חדשות כמו גם דמויות משני הרומנים הראשונים שלה, יצא לאור ב-27 בפברואר 2018, ואחריו ב-2022 הרביעי In The Serpent's Wake.
שני ספריה הראשונים, ראו אור בתרגום לעברית של קטיה בנוביץ' בהוצאת אוקיינוס ומודן.
אורגזמה (קוקטייל)
אורגזמה הוא קוקטייל שמנת. בישראל, מרכיביו המקובלים כוללים 60 מ"ל ליקר קפה, 60 מ"ל אייריש קרים ו-60 מ"ל שמנת. את המרכיבים מוזגים לשייקר עם קוביות קרח ומוזגים לכוס קוקטייל. לעומת זאת, בארצות שונות בעולם נוהגים להכין קוקטייל זה בצורות אחרות היכולות לכלול למשל ליקר תפוזים ומזיגה לכוס אולד פאשן מלאה בקרח.
אזכורים במדיה
בסדרה שמש, בעונה הרביעית, הגיע לקוח שביקש את הקוקטייל, ועוגן הסבירה למרקוס ולנחום שמש איך להכין אותו. בסרט "קוקטייל" בריאן פלניגן מדקלם שיר שכתב בו הוא מזכיר את קוקטייל האורגזמה.
קוג'יקי
קוג'יקי (ביפנית: 古事記 – תיעוד עניינים עתיקים) הוא הכרוניקה העתיקה ביותר בנמצא של ההיסטוריה של יפן, והיא מתוארכת לראשית המאה ה-8. כרוניקה זו נכתבה על ידי או נו יסומארו, לבקשת הקיסרית גנמיי. זוהי אסופת מיתוסים העוסקים ביצירת איי יפן ובקאמי. מיתוסים אלה, בלוויית אלה המופיעים בניהון שוקי, מהווים את הבסיס שממנו צמחה דת השינטו.
מבנה
קוג'יקי מכיל מספר שירים הכתובים בכתב סיני, אך הסימניות משמשות סימנים פונטיים, ואין להן משמעות מסוימת, מכיוון שהטקסט נכתב ביפנית של היאמטו, בין סוף המאה ה-7 לראשית המאה ה-8. הוא נחלק לשלושה חלקים: קמיצומאקי (גלגול עליון), נאקאצומאקי (גלגול אמצעי) ושימוצומאקי (גלגול תחתון). הקמיצומאקי מכיל את ההקדמה ומתמקד בלידת האלים ובפועלם. הנאקאצומאקי פותח בסיפורו של הקיסר ג'ימו, הקיסר הראשון, וסיפור כיבוש יפן, ומסתיים בקיסר ה-15 אוג'ין. רבים מהסיפורים המופיעים בו הם מיתולוגיים, ואינם מקור היסטורי מהימן. מסיבות שאינן ידועות, מופיעים פרטיהם של הקיסרים השני עד התשיעי, אך ייתכן שקיסרים אלה נוספו לחיבור על מנת למלא את החלל בין המלכים האמיתיים לג'ימו. השימוצומאקי סוקר את התקופה מהקיסר ה-16 ועד הקיסר ה-33, ובניגוד לחלקים הקודמים אינו מכיל אזכורים רבים לאלים.
כתבי יד
לקוג'יקי שני כתבי יד: איסֶה ואוּראבֶּה. האחרון מכיל שלושים ושישה טקסטים, כולם העתקים משנת 1522 שכתב אוראבה קננאגה. כתב היד איסה מתחלק בעצמו לשניים: שינְפּוּקוּג'י-בּוֹן (真福寺本) שנכתב ב-1372, והוא הטקסט העתיק ביותר בנמצא, ודוֹקה-בון (道果本). הדוקה-בון נחלק בתורו לשלושה:
ג'ורג' ליירד שופ
ג'ורג' ליירד שופ (באנגלית: George Laird Shoup; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאיידהו, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל איידהו הראשון מיולי ועד דצמבר 1890. טרם השבעתו לתפקיד הוא כיהן כמושל מאפריל 1889 ועד להשבעתו כמושל המדינה החדשה. הוא התפטר מכהונתו ונבחר לכהן כאחד מהסנאטורים הראשונים מטעם איידהו.
ראשית חייו
ג'ורג' ליירד שופ נולד בקיטנינג שמצפון-מזרח לפיטסבורג, פנסילבניה. הוא התחנך בבתי הספר הציבוריים. ב-1852 הוא עבר לגיילסבורג, אילינוי ועסק בחקלאות עם אביו. ב-1868 נשא שופ לאישה את מגדלנה "לנה" דרנוצר מאיווה, ולשניים נולדו שלושה בנים ושלוש בנות.
לאחר שהתרושש כלכלית כתוצאה מהפאניקה של 1857, עבר שופ ב-1859 ל כדי לעסוק בכריה ובמסחר ליד אזור פייקס פיק ומאוחר יותר בדנוור.
במלחמת האזרחים הוא התגייס עם הסיירים העצמאיים שפעלו בטריטוריית ניו מקסיקו, בטריטוריית קולורדו ובטקסס. שופ הוצב כלוטננט משנה כאשר הוקם ב-1861 רגימנט הפרשים השלישי של קולורדו והשתחרר בדצמבר 1864 בדרגת קולונל. במלחמה הוא השתתף בקרב במעבר גלורייטה בניו מקסיקו ובטבח סנד קריק ב.
ראישת הקריירה הפוליטית
לאחר המלחמה עבר שופ לווירג'יניה סיטי שב, ולאחר מכן התיישב מעבר לקו פרשת המים של אמריקה בסלמון, עיר ב שהוא היה שותף לייסודה. בשני המקומות היו בבעלותו חנויות כלבו. שופ מונה כנציב לארגון מחוז להמי, וב-1874 הוא נבחר לבית המחוקקים של הטריטוריה. למעט כמה תקופות קצרות הוא היה חבר בוועדה הרפובליקנית הלאומית מטעם איידהו בשנים 1880–1904.
מושל איידהו
באפריל 1889 מינה הנשיא בנג'מין הריסון את שופ כמושל טריטוריית איידהו, תפקיד בו הוא כיהן עד יולי 1890, כאשר איידהו הייתה למדינה בארצות הברית והטריטוריה חדלה מלהתקיים. באוקטובר נבחר שופ כמושל איידהו הראשון. הוא כיהן בתפקיד מושל המדינה החדשה רק במשך כמה שבועות. בנובמבר אותה שנה בחר בו בית המחוקקים של המדינה לסנאט של ארצות הברית. לצורך כך התפטר שופ מכהונתו כמושל בדצמבר כדי לכהן בסנאט, ובמקומו הושבע סגנו נורמן בושנל וילי.
סנאטור
בסנאט כיהן שופ במשך יותר מעשור בשנים 1890–1901, והוא היה פעיל במגוון תחומים, כולל פנסיות, חינוך וסוגיות צבאיות. הוא היה יושב ראש ועדת הטריטוריות של הבית, תפקיד בו הוא דחף לטיפול ליברלי וצודק כלפי האינדיאנים. בינואר 1895 נבחר שופ לכהונה מלאה של שש שנים בסנאט על ידי בית המחוקקים של איידהו, אך בינואר 1901 הוא נוצח על ידי הדמוקרט פרד דובואה, פרש מהחיים הציבוריים והתגורר בבויסי.
שנותיו האחרונות
שנתיים לאחר מכן, בגיל 66, עשה שופ ניסיון אחרון לנסות לשוב ולהיבחר לסנאט, אך פרש מהמרוץ שבו התמודדו ארבעה מועמדים על מועמדות המפלגה הרפובליקנית בינואר 1903. הוא העביר את תמיכתו לעמיתו, יליד פנסילבניה גם הוא, ולדון הייברן, שניצח את התובע של ביוסי, ויליאם בורה, בבחירות המקדימות ואת מועמד הדמוקרטים ג'יימס האולי. ארבע שנים לאחר מכן ניצח בורה בקלות וכיהן בסנאט כמעט 33 שנה.
מותו והנצחתו
ב-1910 תרמה מדינת איידהו פסל שיש בדמותו של שופ לאוסף היכל הפסלים הלאומי שבקפיטול. ב-1947 הוצב לצידו הפסל השני שמייצג את המדינה של הסנאטור בורה. ב-1882 נקראה על שמו העיירה שופ, השוכנת על גדת נהר סלמון, מצפון-מערב לסלמון במורד הזרם. במלחמת העולם השנייה נקראה על שמו אחת מאוניות ליברטי. ב-1958 נקראו על שמו מעונות סטודנטים באוניברסיטת איידהו שבמוסקו.
מסמכיו האישים של שופ נתרמו לאוניברסיטת איידהו לאחר שקובצו על ידי בנו ויליאם ונתרמו על ידי נכדו ג. אלמו שופ.
טוביה סוקולסקי
טוּבְיָה סוֹקוֹלְסְקִי (29 במרץ 1942 – 9 ביולי 2017) היה מרים משקולות ישראלי. אלוף ישראל תשע פעמים ברציפות במשקל עד 56 ק"ג (1959 - 1968), שיאן עולם לנוער (1962), אלוף שתי מכביות (השישית 1961 והשביעית 1965) ומאמן נבחרת ישראל בהרמת משקולות. חבר משלחת ישראל באולימפיאדת מינכן (1972) ומניצולי טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
ביוגרפיה
סוקולסקי נולד בגטו לבוב, פולין בשנת 1942. משפחתו נספתה בשואה והוא שרד. בשנת 1958 בהיותו בן 16 זכה באליפות פולין בהרמת משקולות לנוער במשקל של עד 56 ק"ג. הוא עלה לישראל בשנת 1959 והחל לשרת בצה"ל והתאמן בקבוצת הפועל קריית חיים.
בתחרויות הרמת משקולות של המכביה השישית שנערכו באולם הקאמרי בתל אביב בספטמבר 1961 זכה סוקולסקי במדליית זהב במשקל תרנגול (עד 56 ק"ג) בתוצאה של 242 ק"ג (לחיצה - 77.5, הנפה - 70, דחיקה - 50), לפני מיכאל ג'קסון מדרום אפריקה (215 ק"ג: 60, 70, 85) ואלכסנדרו דה בנדיטי מאיטליה (207.5 ק"ג: 62.5, 65, 80). בתחרות שנערכה ב-1 במאי 1962 קבע סוקולסקי במשקל תרנגול בלחיצה שיא עולם חדש עד גיל 20 בתוצאה של 88 ק"ג וכן השווה את שיא העולם בקרב 3 בתוצאה של 257.5 ק"ג. חצי שנה לאחר מכן, באוקטובר אותה שנה הוא שיפר את השיא הישראלי בלחיצה במשקל תרנגול בתוצאה של 92.5 ק"ג, תוצאה שהייתה מקנה לו מקום חמישי באליפות העולם ומקום שלישי באליפות אירופה. נוסף לכך, הוא שיפר את השיא הישראלי בקרב 3 בתוצאה של 272.5 ק"ג, שיפור לשיאו של אדוארד מרון (270 ק"ג).
בתחרויות הרמת משקולות של המכביה השביעית שנערכו באוגוסט 1965 זכה סוקולסקי במדליית זהב במשקל תרנגול בתוצאה של 272.5 ק"ג, לפני זאב פרידמן מישראל (257.5 ק"ג) וסוטונברג מארגנטינה (242.5 ק"ג). חודשיים לאחר מכן, באליפות העולם בהרמת משקולות שנערכה בטהראן, איראן באוקטובר הוא זכה במקום שביעי במשקל תרנגול בשיא ישראלי חדש של 277.5 ק"ג.
נתנאלה חג'ג'
נתנאלה (נתי) חג'ג' (נולדה ב-7 באוגוסט 1976) היא כדורגלנית עבר ישראלית, אשר שיחקה בליגת הנשים הבכירה מאז הקמתה ב-1998 ועד שנת 2010, ומאמנת כדורגל במחלקת הנוער של קבוצת הנשים מכבי צור שלום.
טוביה סוקולסקי
ביוגרפיה
בשנת 1971 מונה סוקולסקי למאמן נבחרת ישראל בהרמת משקולות.
סוקולסקי כמאמן נבחרת ישראל בהרמת משקולות היה חבר במשלחת הישראלית לאולימפיאדת מינכן (1972). הוא התגורר בכפר האולימפי בדירה מס' 1 של המאמנים והשופטים. ב-5 בספטמבר בשעה 4:30 בערך הוא התעורר מצעקותיו של שופט ההיאבקות יוסף גוטפרוינד, שניסה בכל כוחותיו להחזיק את הדלת סגורה ללא הצלחה וצעק לחבריו "צאו החוצה". סוקולסקי הגיב במהירות, שבר את החלון וקפץ החוצה, וכך הצליח להינצל. ששת הדיירים הנוספים בדירה מס' 1, לא הספיקו להימלט, והוכנעו על ידי המחבלים: מאמן ההיאבקות משה ויינברג, גוטפרוינד, מאמן האתלטיקה עמיצור שפירא, מאמן הקליעה קהת שור, מאמן הסייף אנדרי שפיצר, ושופט הרמת המשקולות יעקב שפרינגר.
נתנאלה חג'ג'
קריירה
חג'ג' החלה להתאמן ולשחק כדורגל במסגרת טורנירים בית ספריים בבית הספר התיכון אורט ביאליק בו למדה. טרם הקמתה של ליגת הנשים בישראל, שיחקה במחוז צפון של ליגת המחוזות.
עם הקמת הליגה, בשנת 1998, הצטרפה חג'ג' למכבי חיפה ושיחקה בשורותיה עד שנת 2003, אז פורקה הקבוצה. חג'ג' נחשבה לשחקנית מרכזית בחיפה וזכתה עם המועדון בשתי אליפויות ושלושה גביעים. בעונתה האחרונה בחיפה (2002/2003) סיימה כמלכת השערים של הקבוצה עם 18 כיבושים.
חג'ג' השתייכה לסגל נבחרת ישראל מיום הקמתה בשנת 1997 ועד שנת 2002. לזכותה 14 הופעות בנבחרת, בהן כבשה שער אחד.
בשנים אלה החלה לאמן במקביל להיותה שחקנית פעילה, בעיקר במחלקות נוער ונערות במכבי חיפה, בית הספר לכדורגל ביקנעם, בית הספר לכדורגל של מכבי תל אביב ומחלקות הנוער של מכבי צור שלום. עוד אימנה את קבוצת הפועל נהריה.
לאחר פירוקה של מכבי חיפה, עברה חג'ג' לשחק בהפועל פתח תקווה עד לשנת 2005, אז עברה לשנה אחת לבנות חיפה. בעונת 2006/2007 עברה לשורות מכבי צור שלום בה שיחקה שתי עונות, בסופן חזרה לשתי עונות נוספות בהפועל פתח תקווה עד שנת 2010. בשנה זו פרשה ממשחק פעיל ומונתה למאמנת מכבי חולון, איתה זכתה בשני גביעי מדינה – בעונת 2009/2010 ובעונת 2012/2013.
עם או בלי לאהוב
עם או בלי לאהוב הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת הישראלית עדן בן זקן. האלבום יצא לאור ב-30 במאי 2022, על ידי חברת התקליטים שרית הפקות. מתוך האלבום יצאו שמונה סינגלים.
רקע והכרזה
ב-19 במאי 2022, הכריזה בן זקן על תהליך בחירת עטיפת האלבום שלה. ב-29 במאי, הכריזה בן זקן על רשימת הרצועות וסינגל חדש.
ולנטינה טולקונובה
ולנטינה טולקונובה (ברוסית: Валентина Толкунова; 12 ביולי 1946 - 22 במרץ 2010) הייתה זמרת סובייטית ורוסיה. בשנת 1987 הוענק לה תואר אמן העם של רוסיה. על פעילותה בתחום השירה היא זכתה במספר עיטורים רוסיים.
קורות חיים
ולנטינה טולקונובה נולדה בעיר ארמוויר שבמחוז קרסנודר למשפחת עובדי מסילות הרכבת. במרץ 1948 המשפחה עברה למוסקבה. בגיל 10 היא החלה לשיר במקהלה. לאור הניסיון שהיה לה בשירה במקהלה, לאחר סיום בית הספר טולקונובה החלה ללמוד ניצוח מקהלות במכון מוסקבאי לתרבות.
בתחילת שנות ה-60 להקת ג'אז בראשות יורי סאולסקי חיפשה זמרת חדשה. ולנטינה טולקונובה החליטה לנסות להתקבל ללהקה ועברה בחינות קבלה בהצלחה. החל מקיץ 1966 היא החלה לשיר בלהקה ותוך זמן קצר התחתנה עם יורי סאולסקי. לאור לוח זמנים לחוץ ונסיעות רבות, טולקונובה לא יכלה להמשיך בלימודים ולכן היא עברה ללימודים אקסטרניים במכון על שם גנסין. בשנת 1971 היא סיימה את לימודיה וקיבלה הסמכה כמנצחת מקהלות.
משפחתה הייתה ביחסי ידידות עם המלחין איליה קטייב והוא הציע לטולקונובה לשיר את שיריו בסדרת טלוויזיה חדשה. השירים זכו לפופולריות רבה ומבוצעים עד היום. בשנת 1971 להקת יורי סאולסקי התפרקה וגם הזוג החליט להתגרש. בתקופה זו טולקונובה הייתה מוכנה לכל עבודה מזדמנת - השתתפה בסרטים בתפקידים קטנים, שרה בלהקות וכו'. בשנת 1972 היא השתתפה בהופעה שהוקדשה לשירי איליה קטייב והמשורר לב אושנין הציע לה לשיר את השיר החדש שהוא כתב ביחד עם ולדימיר שאינסקי. ביצוע שיר זה הביא לה פופולריות רבה. היא נחשבת ליורשת של קלבדיה שולז'נקו ולידיה רוסלנובה. מלחינים ידועים כמו אוסקר פלצמן, אלכסנדרה פחמוטובה ומיכאל טריברדייב החלו להציע לה את השירים החדשים. בשנת 1975 היא הכירה את הפסנתרן דוד אשכנזי שהיה שותף לכל הופעותיה במשך 18 שנים.
בסוף שנות ה-70 - תחילת שנות ה-80 טולקונובה הייתה בין הזמרות הידועות בברית המועצות. באותן השנים היא התחתנה בפעם השנייה ובשנת 1977 ילדה בן.
בשנת 1986 היא החליטה לעשות תפנית בקריירה שלה וביימה אופרה "נשים רוסיות" על בסיס שירי ניקולאי נקרסוב, אלכסנדר פושקין ואלכסיי קולצוב. את המוזיקה כתב ידידה הוותיק איליה קטייב. לצידה על הבמה הופיע אינוקנטי סמוקטונובסקי. היא עצמה הופיעה ב-4 תפקידים וקיבלה ביקורת חיובית.
לאור ההצלחה, בשנת 1987 טולקונובה הקימה תיאטרון לדרמה ושירה במוסקבה שפעל שנים רבות.
בשנות ה-90, לאחר התפרקות ברית המועצות טולקונובה הצליחה להמשיך ולשיר במיוחד בהופעות מחוץ לגבולות ברית המועצות לשעבר. בהופעות אלו היא שילבה שירים ישנים עם החדשים. בין היתר בתקופה זו היא ביצע שירים של יאן טבצ'ניק.
בשנת 2006 הזמרת חלתה בסרטן אך החלימה. המחלה חזרה בשנת 2009 ובשנת 2010 היא נפטרה.
במהלך הקריירה המקצועית טולקונובה ביצעה מעל ל-600 שירים ו-25 פעמים השתתפה בפסטיבל "שיר השנה".
שנות ה-60 של המאה ה-2
שנות ה-60 של המאה ה-2 היו העשור השביעי של המאה ה-2, החלו ב-1 בינואר 160 והסתיימו ב-31 בדצמבר 169.
Ventura
Ventura הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמר האמריקאי אנדרסון פאאק. האלבום יצא לאור ב-12 באפריל 2019, על ידי חברות התקליטים 12 טון מיוזיק ואפטרמת' אנטרטיינמנט. האלבום מכיל הופעות אורח של אנדרה 3000, סמוקי רובינסון, ללה הת'אוואי, ג'זמין סוליבן, סוניה אליס וברנדי, לצד הופעה שלאחר המוות של נייט דוג.
האלבום נתמך על ידי שני סינגלים: "King James" ו-"Make It Better". האלבום זכה לשבחים ביקורתיים נרחבים והגיע היישר אל המקום הרביעי במצעד הבילבורד 200. זהו אלבומו הראשון של פאאק שהגיע לעשירייה הפותחת בארצות הברית. האלבום זכה בקטגוריית "אלבום ה-R&B הטוב ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-62.
רקע
במאי 2018 חשף ד"ר דרה את שם אלבומו השלישי של פאאק, Oxnard Ventura, במהלך שידור חי באינסטגרם. עם זאת, שם אלבומו השלישי שונה מאוחר יותר ל-Oxnard. פאאק הצהיר בראיונות כי דרה נתן לו יותר חופש עם ההפקה ב-Ventura, בהשוואה ל-Oxnard. בראיון שנערך באסקווייר במרץ 2019, הוא אמר, "[דרה] נתן לי הרבה מרחב פעולה על Ventura. הוא היה כמו, נראה לי שיש לך את זה. פרשתי כנפיים על ההפקה, הכתיבה ושיתופי הפעולה האלו". האלבום יצא לאור ב-12 באפריל 2019, חצי שנה בלבד לאחר אלבומו האחרון, Oxnard, אותו כתב והקליט פאאק במקביל.
סינגלים
הסינגל המוביל מתוך האלבום, "King James", יצא לאור ב-15 במרץ 2019. השיר הופק על ידי קאלום וקייפר. הסינגל השני מתוך האלבום, "Make It Better", בהשתתפות סמוקי רובינסון, יצא לאור ב-4 באפריל 2019. השיר הופק על ידי אנדרסון פאאק, פרדרק ודה אלכימיסט.
ביקורות
האלבום זכה להערכה ביקורתית רחבה. ב-Metacritic, האלבום קיבל ציון של 82 מתוך 100, בהתבסס על 19 ביקורות. ב-AnyDecentMusic?, קיבל האלבום ציון ממוצע משוקלל של 7.5 מתוך 10, בהתבסס על הערכה של הקונצנזוס הביקורתי.
ראיין ב. פטריק מ-Exclaim! אמר, "זהו תקליט R&B טעון במיוחד, משובץ בגרוב של מוטאון/פילי, שנפגע חזק אך לא מצליח להנחית מכות. נראה שמדובר באי יכולת לספק את הירך במלואה. נראה שזה מקרה של אי יכולת לספק את מעריצי היפ-הופ וה-R&B ודיאגרמת הוון חסרת הז'אנר האמורפית". שלדון פירס מפיצ'פורק אמר, "אלבום המנגינה הזה, לכל הפחות, מחזיר את התחושה הבסיסית של החתימה שלו. גם שם טמון פגם: זהו מאמץ חלול חסר מאפייני הבחנה אמיתיים. האלבום לעולם אינו הופך ליותר מסכום הצלילים שלו".
קרב רמלה
"קרב רמלה" מתייחס לשלושה קרבות שונים שנערכו בתחילת המאה ה-12 בין צבא ממלכת ירושלים לצבא הח'ליפות הפטמית של מצריים. הקרבות היו חלק מסדרת עימותים כוללת ומאמץ עקר של הח'ליפות להחזיר לידה את השליטה על ארץ הקודש וירושלים.
ניתוח אלקטיבי
ניתוח אלקטיבי הוא כל ניתוח שאינו דחוף. ניתוח לתיקון קטרקט הוא דוגמה בולטת לכך.
בניתוח אלקטיבי יש חשיבות להערכת התועלת שבניתוח, למשל: האם מדובר בניתוח למטרות קוסמטיות בלבד, האם ישנם כאבים, האם הניתוח המוצע קטן או גדול, האם מצב החולה מצדיק ניתוח (מבחינת מחלות רקע, שימוש בתרופות מסוימות ועוד). לאחר שבוחנים מהו הסיכון הניתוחי של החולה, יש לבחון האם ניתן לשנות, להוריד או להעלים את הסיכון, דהיינו - האם ניתן לשפר את מצב החולה על ידי הניתוח.
הערכה קרדיאלית
לאחר בחינת הסיכון לניתוח אלקטיבי לעומת התועלת שבו, בוחנים את הסיכון לאירוע לבבי. תחלואה לבבית היא הסיבוך השכיח ביותר לאחר ניתוח- ועל כן יש חשיבות לבירור קרדיאלי טרם הניתוח, היות שאוטם שריר הלב לאחר ניתוח עלול להיות קטלני. בכל ניתוח עלול להיות סיכון לאירוע לבבי תוך כדי או לאחר הניתוח, כאשר בניתוחים ווסקולריים של כלי דם (למשל כלי דם פריפריים, קרוטידים, אאורטה) יש מעל 5% סיכוי לאירוע לבבי חמור ולכן הם נחשבים ניתוחים בסיכון גבוה, בעוד שניתוחים כלליים אחרים הם בעלי סיכון בינוני או נמוך (מתחת ל-1% מדובר ב- סיכון נמוך). מבחינת המטופל עצמו, המנבאים לסיבוכים לבביים מחולקים לשלושה- כאשר הסיבוך מוגדר מינורי במידה שהחולה הוא בגיל מתקדם, בעל אק"ג לא תקין, ירידה בדרגה תפקודית או יתר לחץ דם לא מאוזן, בעוד שהסיכון הוא סיכון מג'ורי כאשר לחולה היה אוטם לאחרונה, או שהוא סובל מהפרעות קצב משמעותיות או ממחלת לב מסתמית משמעותית. דרגת סיכון בינונית (intermediate) היא עבור חולה הסובל מכאבים בחזה בדרגת חומרה קלה, מאוטם ישן, מאי ספיקת לב או מסוכרת.
הערכת מצב החולה
יש להעריך את הסיכון למורבידיות ותמותה לפי מצב החולה- על פי דירוג ASA:
הערכת הכושר הפיזי של חולה
על פי מדד MET, כאשר MET4 (האם החולה יכול לעלות קומה אחת ברגל) משמש כמדד לשאלה האם החולה ילך ישירות לניתוח או שיש צורך בבירור נוסף במידה שה- MET נמוך מ-4.
הערכת החולה לצורך בירור טרם הניתוח
ניתנת נקודה לכל אחד מהפרמטרים הבאים, במידה שהם קיימים- ניתוח בסיכון גבוה (high risk), מחלת לב איסכמית, אי ספיקת לב, מחלה צרברווסקולרית, סוכרת תלוית אינסולין, קריאטינין מעל 2. לאחר סכימת הנקודות, במידה שהחולה צבר 3 נקודות ומעלה- הוא נשלח לבדיקות, ובמידה שהוא צבר עד שתי נקודות והוא סובל ממחלה לבבית יש לשקול מתן תרופות כגון בתא בלוקרים טרם הניתוח.
בדיקות נוספות
יש לבחון סיבוכים נשימתיים כתוצאה מהניתוח. ככל שהצלקת הניתוחית גדולה יותר, כך יש יותר סיבוכים ריאתיים לאחר הניתוח ולכן חשוב לבדוק את מיקום הניתוח. יש להפסיק לעשן כחודשיים טרם הניתוח ולדאוג לאיזון מחלת אסתמה במידה שקיימת. בנוסף יש לערוך צילום חזה לכל מטופל מעל גיל 60 ואק"ג לכל מטופל מעל גיל 40.
קרולה נהר
קרולה נהר (בגרמנית: Carola Neher; 2 בנובמבר 1900 – 26 ביוני 1942) הייתה שחקנית גרמנייה.
ביוגרפיה
נהר נולדה במינכן למורה למוזיקה בשנת 1900. היא החלה לעבוד כפקידה בבנק ב-1917. בקיץ שנת 1920, ביצעה את הופעת הבכורה שלה בתיאטרון באדן-באדן ללא לימוד משחק קודם, ואחר כך המשיכה לעבוד בתיאטרוני דרמשטאדט, נירנברג וב-Munich Kammerspiele. ב-1924, נהר החלה לעבוד בתיאטרון בורוצלב, שם פגשה את תרזה גיזה ואת פיטר לורה. ב-7 במאי 1925 נישאה לאלפרד הנשקה (המשורר קלאבונד), שעבר עבורה ממינכן לוורוצלב והיה באותה תקופה אמן ומשורר מוכר ומצליח למדי.
ב-1926 עברה נהר לברלין כדי לעבוד עם ברטולט ברכט. ברכט כתב את המחזה אופרה בגרוש, בו הייתה נהר אמורה לשחק בתפקיד פולי פיצ'ם אך לאור פטירתו של בעלה באוגוסט 1928 נעדרה מהצגת הבכורה. נהר גילמה את פולי בהופעות מאוחרות יותר. ברכט כתב תפקידים נוספים עבור נהר, אותם שיחקה בהצלחה. כמו כן, נחלה נהר הצלחה בגילום דמותה של מריאנה בהצגה אגדות מיערות וינה של אדן פון הורבאט. היא גילמה והנציחה את דמותה של פולי בסרט אופרה בגרוש, שבוסס על המחזה.
בעודה בברלין, נהר תרגלה איגרוף עם המאמן הטורקי סאברי מאהיר בסטודיו שלו, שנפתח לנשים בשנות ה-20 (כולל ויקי באום ומרלן דיטריך). היא הצטלמה לתמונה בעמדה נגדית למאהיר, בעודה מצוידת בכפפות איגרוף וגרביונים, והגדירה עצמה כ"אישה חדשה", המאתגרת קטגוריות מגדריות מסורתיות.
ב-1932 נישאה לאנטול בקר ועזבה את גרמניה לאחר עלייתו של אדולף היטלר לשלטון באביב 1933. היא היגרה לפראג, שם עבדה בתיאטרון הגרמני החדש, אך המשיכה לברית המועצות ב-1934, שם פגשה בגוסטב וון ונגנהיים ועבדה עמו בקברט דובר הגרמנית שלו, Kolonne Links.
ב-1936, במהלך הטיהורים הגדולים של משטר הסטליניזם, ונגהיים האשים את נהר ובעלה אנטול בקר בטרוצקיזם. נהר נאסרה ב-25 ביולי 1936. בקר הוצא להורג ב-1937 ונהר נשפטה לעשר שנות מאסר ונשלחה לגולאג ליד אורנבורג. היא נפטרה בעודה בכלא מטיפוס ב-26 ביולי 1942.
גורלה גרר מחאות בקרב מהגרים אחרים מחוץ לברית המועצות, במיוחד לאור העובדה שברכט שתק ולא סייע לנהר.
הנצחה
רחוב קרולה נהר בשכונת הלרסדורף שבמזרח ברלין קרוי על שמה של נהר.
קרל רודנבורג
קרל רודנבורג (בגרמנית: Carl Rodenburg; 17 במאי 1894 – 5 בנובמבר 1992) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
רודנבורג נולד ב-17 במאי 1894 בגיסטמינדה, ובשנת 1913 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-113 (באדן ה-5), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה.. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף רודנבורג לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1927 הוא הועלה לדרגת האופטמן, ובאביב 1928 הוא מונה למפקד פלוגה 5 ברגימנט הרגלים ה-14 (באדן). ב-1 באפריל 1937 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, וב-1 בנובמבר 1938 הוא מונה למדריך בבסיס ההדרכה בדבריץ.
מלחמת העולם השנייה
ב-1 בינואר 1940 מונה רודנבורג למפקד רגימנט הרגלים ה-203, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת ובמהלך מבצע ברברוסה כחלק מהדיוויזיה ה-76. ב-26 בינואר 1942 מונה רודנבורג למפקד הדיוויזיה ה-76, וב-1 באפריל 1942 הועלה לדרגת גנרל-מיור. בקיץ 1942 לחמה הדיוויזיה במבצע מקרה כחול כחלק מקורפוס הפאנצר ה-24 והקורפוס ה-51 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן בקרב סטלינגרד במסגרת הקורפוס ה-8, וב-8 באוקטובר 1942 הוא קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בדצמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, וב-31 בינואר 1943 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. באותו היום הושמדה הדיוויזיה יחד עם כל הכוחות שהיו בכיס הדרומי, ורודנבורג ושרידי הדיוויזיה נלקחו לשבי.
לאחר המלחמה
באוקטובר 1955 שוחרר רודנבורג מהשבי. לאחר שחרורו התגורר רודנבורג בעיר גרפן, עד למותו ב-5 בנובמבר 1992, והוא בן 98 שנים.
חיישן אפקט הול
חיישן אפקט הול הוא מתמר אשר משנה את מתח המוצא שלו כתגובה לשינויים בשדה מגנטי. חיישני אפקט הול נפוצים כחיישני קרבה, מיקום, מדידת מהירות, וחיישני זרם.
בגרסה הפשוטה שלו, החיישן פועל כמתמר אנלוגי, ומחזיר ישירות מתח. בשדה מגנטי קבוע, המרחק שלו מפלטת הול ימדד בעזרת עצמת המתח. באמצעות שימוש בקבוצה של חיישנים, המיקום היחסי של המגנט יכול להגזר.
חשמל הנישא לאורך מוליך ייצר שדה מגנטי המשתנה עם הזרם, וחיישן אפקט הול ישמש למדידת הזרם ללא הפרעה למעגל החשמלי. בדרך כלל, החיישן מחובר לליבה או למגנט קבוע אשר מקיף את המוליך אשר נרצה למדוד. לעיתים תכופות, חיישן אפקט הול מחובר למעגל המאפשר למכשיר לפעול באופן דיגיטלי (מצבים כבוי או דלוק בלבד), וייקרא מתג בצורה זו. בתעשייה נפוץ היישום שלהם כמפסקי גבול לבוכנות פנאומטיות. החיישנים משמשים גם במוצרי צריכה, למשל עבור מדפסות מחשב, על מנת לגלות כאשר חסר נייר או כיסויים פתוחים. כאשר נדרשת אמינות גבוהה, הם משמשים גם למקלדות.
חיישני אפקט הול משמשים בעיקר לתזמן את מהירות של גלגלים ומיסבים, כמו תזמון של מנוע בעירה פנימית, טכומטר, ומערכות למניעת נעילה. הם משמשים גם במנועי זרם ישר ללא מברשות, על מנת לגלות את המיקום של המגנט הקבוע.
הגסיפוס
הגסיפוס הקדוש (ביוונית: Ἅγιος Ἡγήσιππος; 110 - 7 באפריל 180 לערך) היה כרוניקן קדום של הכנסייה הנוצרית. נולד בארץ ישראל בתקופה הרומית, ייתכן שלמשפחה יהודית. כל כתביו המקוריים אבדו, אולם הוא מצוטט על ידי אוסביוס מקיסריה, שציין אותו כמקור המהימן ביותר לאחר שנים עשר השליחים, ואחרים, בהם הירונימוס ואפיפניוס מסלמיס.
תולדות חייו וחיבוריו
מבין החומרים ההיסטוריים הייחודיים שניתן למצוא בציטוטי הגסיפוס, תיאור מותו של יעקב הצדיק, אחי ישו, אותו מצטט אוסביוס מספר הזכרונות החמישי; רשימת בישופי ירושלים הראשונים ורשימת האפיפיורים הראשונים (המקבילה בחלקה ושונה בחלקה מרשימותיהם של אירנאוס וסקסטוס יוליוס אפריקנוס); הזכרת צאצאי יהודה, אחי ישו החיים ברומא בימי הקיסר דומיטיאנוס ותיארוך הגעת הכופר ולנטינוס, מתלמידי מרקיון, לרומא בימי האפיפיור אניקטוס.
פסאודו-הגסיפוס
במאה הרביעית תורגם ספרו של יוספוס פלביוס, "מלחמת היהודים" ללטינית, תוך עיבוד וקיצור. עיבוד מקוצר זה, ממנו תורגם לעברית "ספר יוסיפון", נקרא "ספר הגסיפוס". זאת בשל שגיאת תעתיק שמו של יוספוס שהובילה לזיהויו השגוי של יוספוס עם הגסיפוס. מחברו העלום של "ספר הגסיפוס" נקרא פסאודו-הגסיפוס.
בית השעון
בית השעון הוא מגדל שעון ובניין משרדים בצומת מרכזית בין רחוב הרצל ורחוב ביאליק בשכונת הדר הכרמל בחיפה. הוא קרוי בשמו על השעון שבחזיתו העליונה.
כיום בית השעון נמצא בבעלות איש העסקים רוני אינסאז.
היסטוריה
בימיו הראשונים, נחשב בית השעון לבית משרדים יוקרתי ובפינתו הפונה לרחוב ביאליק פעל בית הקפה "שניר".
בשנת 2019 סירב הבעלים של בית השעון לאפשר שימוש במבנה שלו במסגרת פרויקט "באוהאוס חברתי" באירוע לציון 100 שנה להיווסדה של אסכולת הסגנון הבינלאומי. האמן בלו סימיון פיינרו ביקש להפעיל את השעון שנדם למשך שלושת ימי האירוע. בשל סירובו של בעליו של המבנה, הוקם מול בית השעון כצעד מחאה פסל חי, כעין תמרור בצורת שעון שמחוגיו נעים לאחור, שפעל במשך שלושה ימים.
קפה "שניר"
קפה "שניר" נוסד בשנת 1937 והיה מחלוצי תעשיית הגלידה בישראל, כאשר תוצרת הגלידה בארץ עודנה הייתה בתחילת דרכה. נמכרה בו גלידה וקסטה במגוון טעמים לעוברים ושבים. בשנת 1957 נבחר קפה "שניר" ל"בית הקפה המובחר" במשאל שנערך בחיפה.
נושא מטען
בפיזיקה, נושאי מטען הם חלקיקים חופשיים (חלקיקים שאינם מקובעים למקומם) אשר נושאים מטען חשמלי. תנועת חלקיקים אלו יוצרת זרם חשמלי במוליכים. דוגמאות לנושאי מטען הן אלקטרונים, יונים וחורים.
פירוט
במתכות, נושאי המטען הם אלקטרונים. אלקטרון אחד או שניים מאלקטרוני הערכיות בכל אטום מסוגל לנוע בחופשיות בתוך הסריג המתכתי. אל ענן זה של אלקטרונים חופשיים ניתן להתייחס כאל גז פרמי.
בתמיסות יוניות, כמו מים מלוחים, נושאי המטען הם הקטיונים (יונים חיוביים) והאניונים (יונים שליליים) המומסים. בקשת חשמלית (כמו ברק), נושאי המטען הם האלקטרונים והקטיונים של הגז המיונן (הפלזמה). בשפופרת ריק, נושאי המטען הם אלקטרונים חופשיים.
בפיזיקת מוליכים למחצה קיימים שני סוגים של נושאי מטען. אחד מהם הוא האלקטרונים. בנוסף, מקובל להתייחס למקומות הריקים מאלקטרונים בפס הערכיות כחורים הנושאים מטען חיובי. במוליך למחצה מזוהם מקובל למדוד את "ריכוז נושאי המטען החופשיים", שמשמש באופן דומה למדד ריכוז נושאי המטען במתכת לצורך חישוב הזרם או מהירות הסחיפה. "נושאי מטען חופשיים" הם אלקטרונים אשר נוספו ישירות לפס ההולכה (או חורים אשר נוספו לפס הערכיות) על ידי הזיהום, ולא נוצרו באופן ספונטני על ידי עירור תרמי.
Knebel
Knebel (נהגה קנייבל; בעברית: מחסום פה או גאג) הוא שיר של הסופרגרופ לינדמן. השיר יצא לאור ב-1 בנובמבר 2019 כסינגל השלישי מתוך אלבומם השני, "F & M". את השיר כתבו והלחינו טיל לינדמן ופיטר טגארטן.
הקליפ לשיר עלה לשירות הזרמת הווידאו יוטיוב ב-2 בנובמבר.
תוכנו וסגנונו של השיר
השיר מתחיל כבלדה מלודית ושקטה, כעין שיר עם מלווה בגיטרה קלאסית בלבד.
בתחילת השיר מדבר המספר בשיר על אהבותיו הפשוטות, השמש, הים, העצים וכן הלאה, ובתפנית חדה מציין שהוא אוהב את האישה נשואת השיר כשפיה חסום במחסום פה. הוא ממשיך ומתאר אהבות לטבע, מציין שהוא אינו אוהב בני אדם וחוזר על אהבתו לנשואת השיר כשפיה חסום.
במהלך הפזמון הראשון מציין המספר שהחיים קשים ומייחל שיהיו פשוטים יותר, תוהה אם יש סיבה לכל, ומסיים שוב באמירה לפיה נשואת השיר שקטה מאוד כשפיה חסום.
הבית השני מדבר על אהבתו של המספר לנשים רזות, על אהבתו לאמה של נשואת השיר וחוסר חיבתו לאביה, על סלידתו מילדים ועל אהבתו לנשואת השיר כשפיה חסום. הוא מוסיף שהוא אוהב את בכיה, מספר על יחסי אהבה-שנאה עם עצמו, על לבו השבור ועל נשמתו הפצועה ומסיים בציון מבטה של נשואת השיר עליו כשפיה חסום.
בפזמון השני מציין שוב המספר שהחיים קשים ועצובים, מייחל שיהיו פשוטים יותר ומסיים באמירה לפיה העולם אינו מסתובב סביב נשואת השיר ולמעשה שום דבר אינו מסתובב סביבה מאחר שפיה חסום.
בשלב זה משתנה לחלוטין סגנונו המוזיקלי של השיר, והופך לשיר מטאל. המספר צורח מספר פעמים עד כמה הוא שונא את נשואת השיר, ומסיים בחזרה על המסר המופיע בפזמון החוזר.
וידאו קליפ
יום לאחר צאת הסינגל, יצא הווידאו קליפ שליווה את השיר. הקליפ מציג את לינדמן וטגארטן כזוג ספק אסירים נמלטים וספק סוחרי נשים, המלווים אישה עירומה קשורה בשלשלאות בביצות. בשלב מסוים עובר הקליפ לבניין מוצף, כשהפעם לינדמן עצמו קשור בשלשלאות והאישה העירומה הופכת לשובה. במהלך הקליפ מוצג לינדמן כשהוא מבצע בשבויה/שובה מין אוראלי בעודה מדממת במהלך הווסת, אוכל צלופח חי ונראה שאף את האישה עצמה, שנמלטת מהמקום כשהיא שוחה כבת ים. הקליפ הופץ ביוטיוב במתכונתו המקורית לזמן קצר, ולאחר דקות ספורות נערך כשהפעם מוצגת שקופית שחורה שעליה המילה "Censored" ("צונזר") בכל החלקים בקליפ בהם מופיעים עירום או קיום יחסי מין והתעללות בבעלי חיים. הקליפ המקורי הועלה עד מהרה לשירותים אחרים כמו Reddit, Vimeo ואחרים. מספר אתרים הגדירו את הקליפ כקשה במיוחד לצפייה, ואף כ"קליפ המזעזע ביותר בתולדות המין האנושי".
תגובות
בתחילתו, נשמע השיר כמו שיר עם שקט ואקוסטי הכולל שירה שקטה יחסית וגיטרה קלאסית בלבד. בדקה 2:17, באמצע קטע אקוסטי אופייני לשיר, שנשמע כפזמון החוזר הרגיל שהופיע עד אז מספר פעמים, הופך השיר במפתיע וללא כל הכנה לשיר מטאל מהיר הכולל צרחות, גיטרות דיסטורשן ושפה קשה. מעריצים רבים העלו סרטונים שבהם צילמו את עצמם או אחרים כשהם מאזינים לשיר בפעם הראשונה, ומתעדים את ההפתעה כשמגיעה התפנית הקיצונית בסגנונו המוזיקלי של השיר.
באתר Reddit שאליו הועלה גם הקליפ הלא מצונזר מיד לאחר שצונזר ביוטיוב, החלו מופצים ממים רבים המתארים את ההפתעה בדימויים אלימים שונים כמו ירי, מכות וכן הלאה. ממים דומים הופצו גם באתרים אחרים.
קשה להיות אל
קשה להיות אל (ברוסית: Трудно быть богом) הוא רומן מדע בדיוני שנכתב על ידי ארקדי ובוריס סטרוגצקי ופורסם בשנת 1964 בברית המועצות. נחשב לאחת מהיצירות הספקולטיביות המשפיעות ביותר בשפה הרוסית.
עלילה
עלילת הספר מתרחשת בעתיד בו הקומוניזם ניצח על כדור הארץ והאנושות יצאה לתור את החלל בחיפוש אחר ציוויליזציות חוצניות. הגיבור, היסטוריון בשם אנטון, נשלח לכוכב לכת המאוכלס על ידי אנושות השקועה עדיין באכזריות ובבורות של ימי הביניים. על אנטון מוטלת משימת התיעוד של המתרחש בממלכת ארקנר, שם הוא ידוע בשם "דון רומטה הנאצל", נצר לאחת המשפחות המיוחסותו והעתיקות בקיסרות שבתחומה שוכנת הממלכה.
בפתח הדבר מתואר מקרה מנעוריו של אנטון, בו הוא וחבריו, פאבל ואנקה, יוצאים להרפתקה ביער השוכן על כדור הארץ. הם נכנסים לעומק היער ושם משחקים באצילים ושודדים. מתוך רצון להרשים את אנקה, אנטון ופאבל מחליטים לשחק ב"וילהלם טל", משחק שבו אנטון אמור לפגוע עם חץ מקשת צולבת בבנדנה על ראשו של פאבל. אנטון פוגע הרחק מעל ראשו של פאבל, אך מפחיד אותו ואת אנקה כהוגן. מזועזעים מהאירוע, הם ממשיכים ללכת עד שיוצאים לעבר כביש נטוש ותמרור "אין כניסה". במחווה סימבולית, אנטון הולך נגד התנועה ומספר לחבריו שמצא שם שלד של חייל גרמני כבול למקלע.
הפרק הראשון מתרחש שנים רבות לאחר מכן. אנטון, מוסווה כדון רומטה, רוכב ל"מאורה השיכורה" ביער המשהק, מקום מפגשם של ההיסטוריונים הפועלים בארצות אחרי-המצרים. הוא נחוש להסביר פעם אחת ולתמיד לחברו הוותיק, פאבל, חדרנו הראשי של הדוכס האירוקני, ולהיסטוריון הוותיק ושומר החותמות הגדולות של רפובליקת המסחר של סואן, אלכסנדר וסילייביץ', את המצב בארקנר. הוא מספר שאנשי הרוח נרדפים ונרצחים על ידי חיילי הסער האפורים של השר להגנת הכתר, דון רבה, אשר שולט בפועל בממלכה. הוא מדגיש כי השינויים האלה ייחודיים ומשקפים הידרדרות לפאשיזם לא אופייני לממלכה בימי הביניים. אולם ההיסטוריונים מתייחסים לדבריו בספקנות ומזכירים לו שתפקידו מונע ממנו להתערב באופן ישיר בענייני הממלכה. במקום זאת, הם מייעצים לו להתמקד בחיפוש של דוקטור בודאך, אשר נעלם בתחום ממלכת ארקנר בדרכו לרפובליקת סואן השכנה.
רומטה המתוסכל משתמש בכל הקשרים הזמינים לו בשביל לנסות למצוא את בודאך, תוך שהוא מסייע ככל הניתן לקורבנות המשטר הפאשיסטי של דון רבה. הוא משלם לואגה הגלגל, מנהיג העולם התחתון של ארצות אחרי-המצרים על מנת לברר את מקום הימצאו של דוקטור בודאך, מנסה לפתות את בת זוגו של דון רבה, דונה אוקנה, ולבסוף מאלץ את דון רבה בזמן טקס הבוקר המלכותי לזמן את המרפא הידוע על מנת להקל על הכאב בברכו השיגדונית של המלך. להפתעתו, דון רבה נראה מרוצה למדי מהצעתו של רומטה ומבטיח למלך שדוקטור בודאך יופיע לפניו בהקדם.
בזמן שהוא משחק את תפקיד האביר הנאצל דון רומטה, סייף הדו-קרב המהולל והמאהב הנודע, רומטה לא מפסיק להיאבק עם הפחד שיום אחד הוא יתמזג לחלוטין עם התפקיד שלו ובעל כורחו יהפוך לאדם אלים לא פחות מחיילי הסער שהוא מתעב. הוא מוצא מרגוע רק בחברתה של אהובתו, קירה, נערה עירונית אשר ניחנה באמפתיה וסקרנות, ואשר, בדומה לרומטה, אינה מסוגלת להשלים עם המתרחש בממלכה. אדם נוסף שקרוב לליבו הוא הברון פמפה האמיץ שאיתו רומטה נוהג לבלות כשהברון מופיע בעיר.
אך למרות כל ניסיונותיו של רומטה, מתרחשת הפיכה שלטונית בארקנר. דון רבה חושף אדם שמזדהה בתור דוקטור בודאך אשר נותן למלך שיקוי שאמור לרפא אותו ובערב מתברר שהמלך הורעל. ואגה הגלגל והנהגת חיילי הסער אשר היו סבורים שההפיכה תציב אותם בראש המדינה, מחוסלים על ידי הנזירים של המסדר הקדוש אשר פולשים לעיר ומשתלטים עליה. דון רבה הערמומי מקבל תואר כנסייתי והופך למנהיג המחוז האקרנרי של המסדר, שמה החדש של ממלכת ארקנר. רומטה נתפס על ידי אנשיו של דון רבה ונלקח לחקירה במשכנו של השליט החדש של ארקנר. במהלך החקירה, רומטה מבין שדוקטור בודאך עדיין בחיים ושהאדם שהרעיל את המלך היה מתחזה. הוא משתמש בפחד של רבה, אשר מבין שרומטה אינו מי שהוא טוען, בשביל לשכנע את השליט לשחרר אותו ואת דוקטור בודאך. כשהוא מגיע הביתה, הוא מגלה שהמשרת שלו, אונו, נהרג במהלך הלילה בזמן שניסה למנוע מחיילי הסער לפלוש לבית.
רומטה משחרר מצינוקיו של הצריח העליז את דוקטור בודאך ואת חברו, הברון פמפה שחוזר לטירתו שמחוץ לעיר. רומטה לוקח את המרפא אל ביתו ומנהל איתו שיחה פילוסופית על הקושי של האל להתערב בבחירותיה של האנושות, למרות החמלה שהוא מרגיש כלפיה. בחדרו, דון רומטה מגלה את ארטה הגיבן, מורד מקצועי שאת פעילותו כנגד האצולה הוא מממן. רומטה מעריץ את ארטה אך מסרב פעם נוספת לתת לו נשק מודרני מתוך חשש שהוא יגיע לידיים הלא נכונות. ארטה שסבור שרומטה אל, לא מבין מדוע הוא לא עוזר לו להדיח את האצולה ולכונן שלטון צדק. רומטה מנסה להסביר לו, אך ללא הועיל. לפני שהוא עוזב, ארטה מבהיר לרומטה שהוא לא יסתפק בעזרה חלקית ממנו.
מאוחר יותר, במאורה השיכורה, רומטה מוסר את הדוקטור לאלכסנדר וסילייביץ' המזועזע שלבסוף מבין שאנטון צדק ושהיה צריך לפעול לפני שהמצב הדרדר. אלכסנדר וסילייביץ' לוקח את רומטה לעיר במסוקו. אנשיו של הדון רבה, אשר לא מצפים למצוא את רומטה, מגיעים בלילה על מנת לחטוף את קירה. בזמן שהם צרים על הבית ומנסים להחליט מה לעשות, אחד מהחיילים יורה מקשתו הצולבת לתוך החלון של הבית והורג את קירה. אנטון מאבד את איפוקו ויורד למטה להמתין שדלת הכניסה תיפול.
טנגריזם
טנגריזם (טורקית עתיקה: Täŋri) היא דת שאמנית עתיקה ממרכז, מזרח, צפון אסיה ובעבר אף מזרח ודרום אירופה, המבוססת על אל השמיים טנגרי אב-השמיים, שהוא האל הראשי, הבורא. ובת זוגו אם האדמה יֶר. בנוסף להם היו אלוהויות אחרות, פחותות בחשיבותן. זו הייתה הדת הרווחת של הטורקים והמונגולים (כולל בולגרים וסיונגנגנו), האונים, ואולי גם המאנצ'ורים, כדתם של כמה מדינות מימי הביניים. באירק ביטיג מוזכר טנגרי בשם Türük Tängrisi (אלוהים של הטורקים). לטענת אנשי אקדמיה רבים, ברמה הקיסרית, במיוחד במאות ה-12–13, הטנגריזם הייתה דת מונותאיסטית; רוב הטנגריסטים העכשוויים רואים את הדת כמונותאיסטית.
טנגריזם נשמרה בחוגים אינטלקטואליים של המדינות הטורקיות במרכז אסיה (מקירגיזסטן ועד קזחסטן) ורוסיה (טטרסטן, בשקורטוסטאן...) מאז פירוק ברית המועצות בשנות התשעים. עדיין מתורגל, הדת עוברת תחייה מסודרת בבוריאטיה, סאחה (יקוטיה), חאקאסיה, טובה ובמדינות טורקיות אחרות בסיביר.
מקורות
הטנגריזם הייתה הדת של כמה מדינות מימי הביניים: חאנויות הגקטורקים, בולגריה הגדולה העתיקה, דנובה בולגריה, וולגה בולגריה והאימפריה המונגולית, אמונות טורקיות מכילות את ספר הקודש "אירק ביטיג" מחאנות אויגור. הטנגריזם מילא גם תפקיד גדול בדת האימפריה המונגולית כמדיניות הרוחניות העיקרית. ג'ינגיס חאן וכמה דורות מחסידיו היו מאמינים טנגריאנים ו"שמאן-מלכים" (ראשי כוח דת) עד שצאצא הדור החמישי שלו, אוזבק חאן, פנה לאסלאם במאה ה-14.
תפילות טנגריסטיות ישנות הגיעו אלינו מההיסטוריה הסודית של המונגולים (המאה ה-13). הכמרים-נביאים (טמוג'ין) שכתבו אותם מחדש בשפה המונגולית, לפי האמונות בראש הדת עומד אל השמיים טנגרי. החאנים המקוריים המונגולים, חסידים של טנגרי, היו ידועים בסובלנותם לדתות אחרות. מונגקה חאן, החאן הגדול הרביעי של האימפריה המונגולית, אמר: "אנו מאמינים כי יש רק אלוהים אחד, על ידו אנו חיים ועל ידו מי אנו מתים, ולמענו יש לנו לב זקוף. אך כפי שאלוהים נותן לנו את אצבעות כף ידו, כך שהוא נותן לאנשים מספר דרכים מגוונות לפנות אליו."
פולחן השמים היה ככל הנראה במקורו לטנגריזם בקרב העמים הטונגוסים, אשר יחד עם הטורקים והמונגולים הם שייכים למשפחת השפה האלטאית ההיפותטית. על פי המחקר הארכאולוגי ההונגרי, דתם של המאגרים (הונגרים) עד סוף המאה העשירית (לפני הנצרות) הייתה טנגריזם.
הטנגריזם כיום
תחיית הטנגריסם מילאה תפקיד בחיפוש אחר שורשים רוחניים ילידים ואידאולוגיה פאן-טורקית מאז שנות התשעים, במיוחד בקירגיזסטן, קזחסטן, מונגוליה, כמה רפובליקות אוטונומיות של הפדרציה הרוסית (טטרסטן, בשקורטוסטאן, בוריאטיה, יקוטיה, ואחרים), בקרב הקראים בסיביר.
לאחר 1908 המהפכה של הטורקים הצעירים, ובמיוחד הכרזת הרפובליקה בשנת 1923, תרמה אידאולוגיה לאומנית בטורקיה להחייאת הטנגיזם. הצנזורה האסלאמית בוטלה, מה שאפשר לימוד אובייקטיבי של הדת הקדם-אסלאמית של הטורקים. השפה הטורקית טוהרה מהלוואות ערבית, פרסית ואחרות. מספר דמויות חשובות, אם לא נטשו רשמית את האסלאם, אך אימצו שמות טורקים, כמו מוסטפא כמאל אטאטורק (אטאטורק - "אבי הטורקים") וההיסטוריון של הדת והאידאולוג של המשטר הכמאליסטי זיא גקאלפ (גקאלפ - "שמיים \ גיבור ").
הסופר וההיסטוריון הטורקי הבולט ניהאל אטזיס היה טנגריסט והאידאולוג של הטוראניות. חסידיו של טנגריזם בארגון הפרה-צבאי "זאבים אפורים", עבדו בעיקר בהשראת עבודתו לפיה (דוגמה), מחליפים את הייעוד הערבי של האל "אללה" ב-"טנגרי" הטורקי ובשבועה מבטאים:"Tanrı Türkü Korusun" (טנגרי, ברך את הטורקים !).
ההוגים והתאורטיקנים המודרניים המפורסמים ביותר הם איגור אכקינזי (1954–2006), מוראד אדג'י (1944–2018), סבטקזי אקאטאי (1938–2003), ארון אטבק, נורמגמבט איופוב (1955–2010) ועוד.
המשורר, מבקר הספרות והטורקולוג, מראשי מנהיגי הזהות הלאומית הקזחית, בספרו AZ-and-IA שנאסר לאחר פרסומו ב-1975 בקזחסטן הסובייטית, ברית המועצות, הציג את טנגריסם (קזחית: טנגריאנסטבו) כאחת הדתות קדומות בעולם.
טנגרי
קוק טנגרי (Blue Sky) הוא כאמור הישות העליונה, האחת, והבורא. בדרך כלל זה מובן בצורה פנטסטית כמוחלט שאינו ניתן לערעור, מושג זהה לברהמן ההודי, אפירון יווני קדום. כל האלים האחרים נתונים כביטוי או רוח של היסודות של טנגרי. למשל הפנתיאון של הטורקים הקדומים: אדמה, מים, אש, שמש, ירח, כוכב, אוויר, עננים, רוח, סערה, ברק וברק, גשם וקשת.
קוסמולוגית שלושת העולמות
כמו ברוב האמונות העתיקות, יש בטנגריזם "עולם שמימי", האדמה ו"עולם התחתון". הקשר היחיד בין תחומים אלה הוא "עץ העולמות" שנמצא במרכז העולמות. העולם השמימי והעולם התת-קרקעי מחולקים לשבע שכבות (לפעמים העולם התחתון תשע שכבות ועולם השמימי 17 שכבות). השאמאנים יכולים לזהות ערכים כדי לנסוע בזמן לתחומים קוסמולוגים אלה. בכפולות של תחומים אלו ישנם ישויות, החיים בדיוק כמו בני אדם על פני האדמה. יש להם גם נשמות ושמאנים מכובדים ורוחות טבע משלהם. לפעמים יצורים אלה מבקרים בכדור הארץ, אך אינם נראים לאנשים. הם מתבטאים רק בשריפה מוזרה או נביחה לשאמאן, במילים אחרות השאמן הוא היחיד אשר מסוגל לדבר עם המתים.
על פי דבקותו של טנגריזם, העולם הוא לא רק סביבה תלת־ממדית, אלא גם מעגל מסתובב. הכל כרוך במעגל זה והסיבוב תמיד מתחדש בלי להפסיק. שלושת הממדים של כדור הארץ מורכבים מתנועת השמש, העונה הנעה ללא הפסקה, ונשמותיהם של כל היצורים שנולדים מחדש לאחר המוות.
עולם שמימי
לעולם השמימי יש הרבה קווי דמיון עם כדור הארץ, אך כפי שהוא אינו מוכל על ידי בני אדם. יש כאן טבע בריא ולא נגוע, ותושבי המקום הזה מעולם לא סטו ממסורות אבותיהם. עולם זה הרבה יותר בהיר מכדור הארץ ונמצא תחת חסותו של אולגן בן טנגרי. השאמאנים יכולים לבקר גם בעולם הזה. בחלק מהימים נפתחות הדלתות של עולם שמימי זה והאור מאיר בין העננים. ברגע זה תפילות השאמאנים הם המשפיעות ביותר. שאמאן מבצע את מסעו הדמיוני, שלוקח אותו לשמיים.
עולם התת-קרקעי
ישנם קווי דמיון רבים בין כדור הארץ לשאול ותושביו דומים לבני אדם, אך יש להם רק שתי נשמות במקום שלוש. חסרים להם את "נפש עמי", שמייצרת את חום הגוף ומאפשרת נשימה. לכן הם חיוורים ודמם כהה. השמש והירח בעולם התחתון נותנים הרבה פחות אור מהשמש וירח על עולם האדמה. יש גם יערות, נהרות וישובים מתחת לאדמה.
ארליק חאן (מונגולית: Erleg Khan), מבניו של טנגרי, הוא שליט העולם התחתון. הוא שולט בנשמות, חלקן ממתינות להיוולד מחדש. הנשמות הרעות ביותר היו אמורות להכבות לנצח בשכבה האחרונה. אם אדם חולה עדיין לא מת, שאמאן יכול לעבור לעולם התחתון כדי לנהל משא ומתן עם ארליק כדי להחזיר את האדם לחיים. אם הוא נכשל, האדם נפטר.
נשמות
מאמינים כי לאנשים ובעלי חיים נשמות רבות. באופן כללי, כל אדם נחשב לשלוש נשמות, אך שמות הנשמות, מאפייניהם ומספרם עשויים להיות שונים בין חלק מהשבטים: למשל, עבור סמויטים, שבט אוראלי שחי בצפון סיביר, מאמינים כי ישנם נשים המסוגלות להכיל חמש נפשות. מכיוון שלבעלי חיים יש גם נשמות, על בני האדם לכבד בעלי חיים.
בודהיזם
הכרוניקה המונגולית מהמאה ה-17 אלטן טובצ'י (סיכום הזהב) מכילה אזכורים לטנגרי. הטנגריזם הוטמע בבודהיזם המונגולי תוך שהוא שרד בצורה טהורה יותר רק בצפון מונגוליה הרחוקה. הנוסחאות וטקסי הטנגריסטים הוכנסו לדת המדינה. זה דומה לאיחוי הבודהיזם והשינטו ביפן. האלטן טובצ'י מכיל את התפילה הבאה בסוף שלה:
איה! מקורם של החאנים האלוהיים המופלאים מההיסטוריה השונות
נכתב במאמץ כדי שהאומה הגדולה תוכל לקרוא במשך דורות. על ידי זה,
יהי רצון שכל היצורים ישלטו דרך סגולה לבנה, יחיו חיים ארוכים
ולהפוך לבעלי שלום ואושר
ברוחם של החאנים ירדו בברכת טנגרי האדירה ביסודיות
יהי רצון שיוסרו ויפקחו מחלה, זימה, מכשולים ומוות בטרם עת
יהי סחורה תתפשט, יבולים ישגשגו ואריכות החיים תגדל
יהי הבריאות והאושר השלווים ישררו, והמזל המאושר יבוא כמו גשם!
אסלאם
הטנגריזם מבוסס על קשר אישי עם אלוהים ורוחות וחוויות אישיות, שלא ניתן לתקן בכתבים; לפיכך לא יכול להיות נביא, כתבי קודש, מקום פולחן, כמורה, דוגמה, טקס ותפילות. לעומת זאת, האסלאם מבוסס על חוקים כתובים. תורות ומשפט דתי נובעות מהקוראן ומוסברות על ידי חדית'. בהקשר זה, שתי מערכות האמונה מובחנות באופן מהותי בהבדלם.
הטורקים בדרך כלל נתקלו והטמיעו את אמונותיהם באסלאם באמצעות הסופיזם. הטורקים זיהו כנראה את דרווישים כמשהו הדומה לשאמאנים. קשר ראשון בין טורקים שאמאנים לאסלאם התרחש במהלך קרב טאלס נגד שושלת טאנג הסינית. הטנגריזם הטורקי השפיע עוד יותר על חלקים מהסופיזם והאסלאם העממי. אמונות שמאניות רבות נחשבו על ידי מוסלמים ממוצעים רבים כמוסלמים אמיתיים ואף שולטות כיום. טנגריסטים מתנגדים לאסלאם, לנצרות וליהדות כדתות שמיות אשר מטילות טורקים דת זרה ומעדיפים לשמור על מרחק.