cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טיהור אתני
יש שנמנעים מלהשתמש במונח "טיהור אתני", משום שהם רואים בו ניסיון להעניק קונוטציה חיובית (המלה "טיהור") למעשים בל ייעשו.
במסגרת טיהור אתני מתבצע גם טיהור פוליטי, שבו מודחים בעלי תפקיד מהממשלה ומארגונים ממשלתיים.
שיירת בן שמן
שיירת בן שמן (שיירת השלושה עשר) יצאה ב-14 בדצמבר 1947, מפתח תקווה לכפר הנוער בן שמן, בתחילתה של מלחמת העצמאות, והותקפה על ידי חיילי הלגיון הערבי - חלק מכוח המשמר והאבטחה המנדטורי בארץ ישראל.
רקע היסטורי
בן שמן הייתה מוקפת יישובים ערביים ולפי תוכנית החלוקה לא נמצאה דרך לכלול אותה במדינה היהודית. כוח האדם שלה היה דל וכלל אחוז ניכר של נערים ונערות צעירים מכפר הנוער וכמות הנשק שבה הייתה מעטה לאחר שרובו הוחרם על ידי הבריטים.
ב-5 בדצמבר 1947 נשלחה אליה תגבורת של 20 לוחמים מגדוד 54 של חטיבת גבעתי. השיירה הצליחה לעבור דרך לוד אבל בדרכה חזרה נתקלה השיירה בעברה דרך לוד בהמון ערבי שיידה בה אבנים ובקושי הצליחה לפלס דרכה לתל אביב.
ב-13 בדצמבר 1947 הגיעה מכונית של חברת התעופה הבריטית ובה עובדים יהודים וערבים, למרכז לוד. המכונית נעצרה ליד מחסום והמוני ערבים הסתערו עליה והוציאו מתוכה את הנוסעים הערביים. לאחר מכן הופנתה המכונית לדרך בן שמן והועלתה באש על ארבעה נוסעיה היהודים.
בגלל חוסר האפשרות להעביר שיירה דרך לוד, הוחלט להעביר אותה בדרך פתח תקווה - מגדל צדק - קולה - בית נבאלא- בן שמן.
במחנה בית נבאלא היה כוח של הלגיון הערבי שהוכנס לארץ ישראל על ידי כוחות בריטים במטרה לשמור על הסדר. ההנחה הייתה שהלגיון לא יתערב בעת מעבר השיירה ליד המחנה.
ההתקפה על השיירה
השיירה יצאה מפתח תקווה ב-14 בדצמבר 1947, בשעה 14:30. היא כללה 7 מכוניות ובהן 48 איש: 27 אנשי חי"ש, 13 נוטרים, 7 נהגים ו-2 מתושבי בן שמן.
השיירה הותקפה ליד קולה וליד דיר טאריף אולם החיילים השיבו אש והשיירה המשיכה בדרכה. במחנה בית נבאלא ניתן אות אזעקה. חיילי פלוגת משמר של הלגיון הערבי שהגיעו למחנה לפני זמן קצר בחסות הבריטים תפסו עמדות משני צידי הכביש כשנשקם, ובכלל זה מקלעי ברן לרוב, דרוך בידם.
מפקד השיירה,, הבחין בנעשה ונתן הוראה למכוניות להגביר את המהירות ולא לירות באנשי הלגיון כדי לא להסתבך אתם בקרב. פקודתו מולאה במלואה אבל הדבר לא מנע מחיילי הלגיון מלפתוח באש על השיירה. רוב המכוניות הצליחו להגביר מהירות ולהסתלק, אבל שתי מכוניות נעצרו כשחיילי הלגיון משני צידי הכביש יורים בהם, ולאחר מכן נגשו אליהן והרגו את הפצועים. כל נוסעי שתי המכוניות נהרגו פרט לשניים שעשו את עצמם מתים וניצלו על ידי קצינים בריטים. בקרב נהרגו שלושה עשר לוחמים, בהם מפקד השיירה עצמו.
התגובות על אסון השיירה
אנשי השיירה שניצלו והגיעו לבן שמן היו המומים וקשה היה להוציא מפיהם מה אירע בדיוק. בכפר הוכרז שבעה ימי אבל לזכר החללים.
אלפי תושבי תל אביב השתתפו בהלווית 13 חללי השיירה שנקברו בבית הקברות נחלת יצחק. ההלם והזעם הציבור היה גדול לא רק בגלל מספר החללים הרב, אלא משום שנהרגו על ידי הלגיון הערבי שהוכנס לארץ על ידי שלטון המנדט והיה נתון לשליטתו המלאה. היישוב היהודי תבע מהבריטים לפנות את הלגיון מגבולות המדינה העתידית. הבריטים לא נענו לתביעות אלה ובמקומם פרסמו הודעה שקרית כי: "הנוטרים היהודים איבדו את עשתונותיהם בראותם ערבים מזוינים והחלו להמטיר עליהם רימונים".
הבריטים לא נענו לתביעות לפנות את הלגיונרים, אבל כדי לשכך את זעם היישוב היהודי, הם צירפו מאז ליווי צבאי לכל שיירה שנסעה לבן שמן.
ליד מקום האסון, בצומת בית נחמיה (צומת נבלט), הוקם גלעד זיכרון לחללי השיירה.
ג'ורג' קיוקור
ג'ורג' קיוקור (באנגלית: George Cukor; 7 ביולי 1899 - 24 בינואר 1983) היה במאי קולנוע ותיאטרון אמריקני, זוכה פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר על סרטו "גברתי הנאווה".
תחילת הדרך
קיוקור נולד בעיר ניו יורק לזוג מהגרים יהודים מהונגריה. בהיותו נער הוקסם מן התיאטרון ונהג לראות הצגות רבות. בתום לימודיו התיכוניים החל להיכנס לעולם התיאטרון. הוא השיג עבודה כעוזר של מנהל במה בלהקת תיאטרון בשיקגו. אחרי שצבר שלוש שנות ניסיון ייסד להקת תיאטרון משלו, במדינת ניו יורק (1920), שם שהה שבע שנים. לאחר מכן שב לברודוויי, שם עבר כבמאי. כשהוליווד החלה לגייס כישרונות מברודוויי לסרטים בעלי פסקול, קיוקור נענה לקריאתם ועבר להוליווד בשנת 1929. עבודתו הראשונה שם הייתה כמנהל דיאלוגים באולפני סרטי פרמאונט, בין השאר בסרט המלחמה "במערב אין כל חדש". משם הוא שימש כבמאי שותף בשלושה סרטים, בטרם ביים את סרטו הראשון, "Tarnished Lady". הוא עזב את פרמאונט לאחר חילוקי דעות מקצועיים, אשר גרמו לפיטוריו.
במאי של נשים
מכאן הוא הלך לעבוד עם דייוויד או. סלזניק באולפני "RKO Pictures" ומשם הקריירה שלו החלה לפרוח, כשביים שורה של סרטים מרשימים ומצליחים כמו "הוליווד באיזה מחיר?", שהייתה הגרסה הראשונה ל"כוכב נולד", שקיוקור עתיד לביים, "הטובים מאיתנו", על פי המחזה המצליח של סומרסט מוהם, "ארוחת ערב בשמונה", "נשים קטנות" על פי הרומן הנודע של לואיזה מיי אלקוט, "שיר ערש", "סילביה סקרלט" ו"רומיאו וג'ולייט". בנוסף ביים עוד שני עיבודים קולנועיים לסופרים בני המאה ה-19: "דייוויד קופרפילד" של צ'ארלס דיקנס ו"קאמיל" של אלכסנדר דיומא הבן. בהמשך המשיך לביים סרטים בעלי אוריינטציה נשית, דבר שקנה לו שם של במאי של נשים. קיוקור התרעם מן הגדרה זו, אולם לא שינה את עורו, והמשיך לביים קומדיות קלילות מפס הייצור של הוליווד שבהם מוצגות נשים חזקות ואסרטיביות. כדוגמת: "חופשה", הנשים" ו"סיפור פילדלפיה" שהביא לו מועמדות לפרס האוסקר על הבימוי. קיוקור אהב לעבוד במיוחד עם קתרין הפבורן. הם שיתפו פעולה יחד בעשרה סרטים במשך 47 שנים, כשהבולטים שבהם, לצד "סיפור פילדלפיה", היו הסרטים בהם הפבורן שיחקה לצד חברה לחיים, ספנסר טרייסי: ב"שומר הלהבה", "צלע האדם" ו"פאט ומייק".
"חלף עם הרוח"
לאור הצלחות סרטיו והעיסוק שלו בנשים, המפיק סלזניק שכר את קיוקור ב-1937 לביים את הגרסה הקולנועית לספרה של מרגרט מיטשל, "חלף עם הרוח", אשר רוב דמויותיו הן נשים. קיוקור כבר החל לעבוד כבמאי בסרט "הקוסם מארץ עוץ" אך עזב לטובת "חלף עם הרוח" כאשר החלה ההפקה (בעוד שבסרט "הקוסם מארץ עוץ" החליף אותו הבמאי ויקטור פלמינג). קיוקור עמל במשך שנתיים על ההכנות לצילומי הסרט, הנחשב בזמנו להפקה גרנדיוזית, ובין השאר גם בהדרכת שתי השחקניות הראשיות של הסרט: ויוויאן לי ואוליביה דה הבילנד. סלזניק, שלא היה מרוצה מגישתו האומנותית העצמאית של קיוקור, פיטר אותו פחות משלושה שבועות לאחר תחילת הצילומים, ושוב היה זה ויקטור פלמינג שהחליפו כבמאי, בעוד קיוקור המשיך להדריך את לי ודה הבילנד מחוץ לסט הצילומים. בתוצאה המוגמרת מופיעות 17 דקות בבימויו של קיוקור בפתיחת הסרט, מתוך 33 דקות שהספיק לצלם טרם פיטורו. כשהסרט יצא לאקרנים, הוסר שמו של קיוקור מכותרות הפתיחה, וכל הקרדיט על הבימוי הלך לפלמינג.
מסרטיו המאוחרים
ב-1941 ביים את סרטה האחרון של גרטה גרבו - אישה דו פרצופית.
ב-1957 ביים את "הרוח היא פראית" בכיכובם של אנתוני קווין ואנה מניאני.
ב-1960 ביים את "הבה נתאהב" בהשתתפות איב מונטאן ומרילין מונרו.
ב-1964, לאחר שורה ארוכה של קומדיות נוסחתיות, ביים קיוקור את סרטו הידוע מכל - "גברתי הנאווה", עיבוד קולנועי למחזה המצליח של ג'ורג' ברנרד שו על במות ברודוויי. הסרט זכה בשמונה פרסי אוסקר, כולל פרס הבימוי, בו זכה קיוקור, לאחר ארבע מועמדויות קודמות לפרס ("נשים קטנות", "סיפור פילדלפיה", "חיים כפולים" ו"רק אתמול נולדה").
ב-1957 ביים את הסרט המוזיקלי "הנשים" בכיכובו של ג'ין קלי.
ב-1972 ביים סרט טלוויזיה בשם "Love Among the Ruins" בהשתתפות שניים מגדולי השחקנים: קתרין הפבורן ולורנס אוליבייה. סרט זה זכה בשישה פרסי אמי, ובניהם פרס הבימוי לקיוקור ולשני שחקניו הראשיים.
בין סרטיו המאוחרים נמנים "דו"ח צ'פמן" עם שלי וינטרס וג'יין פונדה, "חיים משלה", "זה צריך לקרות לך", "מפגש בוואני", קומדיה מוזיקלית בשם "הבה נתאהב" בו מככבת מרילין מונרו, "ג'סטין", דרמה שעסקה במלחמת העולם השנייה ו"מסעותי עם דודתי", על פי ספרו של גרהם גרין. סרטו האחרון היה הדרמה "עשירים ומפורסמים" (1981), שהיה סרט הבכורה של השחקנית מג ראיין.
פרסי אוסקר
המוניטין של קיוקור כבמאי של שחקנים הצדיק את עצמו כשכמה וכמה משחקניו זכו בפרס האוסקר:
21 שחקנים מסרטיו של קיוקור קיבלו מועמדות לפרס האוסקר, מתוך 71 מועמדויות שקיבלו סך כל סרטיו. <BR> סרטים בבימויו של קיוקור שקיבלו מועמדות לסרט הטוב ביותר - שמונה:
פעולה פרימיטיבית
בתורת החבורות, פעולה פרימיטיבית היא פעולה על קבוצה שבה אף חלוקה לא טריוויאלית אינה נשמרת. פעולה שאינה פרימיטיבית אפשר לפרק לחלקים - הפעולה על רכיבי החלוקה, והפעולה בתוכם - ולכן פעולות פרימיטיביות נחשבות קשות יותר לטיפול. בפעולה שאינה פרימיטיבית, מרכיבי הפעולה נקראים בלוקים.
לדוגמה, פעולת החבורה על עצמה על ידי כפל משמאל אינה פרימיטיבית (אלא אם החבורה ציקלית מסדר ראשוני), משום שהפעולה שומרת על החלוקה של החבורה לקוסטים של תת-חבורה. הפעולה של חבורה G על הקוסטים G/H היא פרימיטיבית אם ורק אם H תת-חבורה מקסימלית.
מספר הפעולות הפרימיטיביות על קבוצות בגודל הוא 1,2,2,5,4,7,7,11,9,8,6,9,4,6,22,10,4,8,4, בהתאמה. רוברט קרמייקל שמיין את הפעולות האלה ב-1937 מציין שמ-22 הפעולות הפרימיטיביות מדרגה 16, כולן פרט לפעולת החבורה הסימטרית וחבורת התמורות הזוגיות הן תת-חבורות של החבורה האפינית על המרחב ה-4-ממדי מעל השדה הסופי.
כל פעולה 2-טרנזיטיבית היא פרימיטיבית, וכל פעולה פרימיטיבית היא טרנזיטיבית.
אם G חבורת תמורות פרימיטיבית מדרגה n שאינה מכילה את A_n, Wielandt ו-Praeger-Saxl הוכיחו ש-. את החסם הזה אפשר לשפר: אם החבורה פרימיטיבית ואינה 2-טרנזיטיבית אז הסדר אינו עולה על, ועבור החבורות ה-2-טרנזיטיביות קיים קבוע c כך ש- (L. Pyber). לפי משפט Wielandt, תת-החבורה הפרימיטיבית היחידה של חבורת התמורות הסופיות S_{\infty} היא תת-החבורה של התמורות הזוגיות.
שמעון פרוג
פרוג היה מחשובי המשוררים בתנועת "חובבי ציון" באימפריה הרוסית. הוא גר בחרסון, ובשנים 1881–1909 בסנקט פטרבורג, שבה עבד במערכות העיתונים היהודיים. מאוחר יותר עבר פרוג לאודסה, ובה נפטר.
הוא השפיע בכתיבתו על ביאליק, טשרניחובסקי ובני דורם, תקופת התחייה. שיריו הותאמו למנגינות רוסיות.
זכרו הונצח בישראל בקריאת רחובות על שמו, בהם בתל אביב, בחיפה, בחולון, בכפר סבא, ברמת גן ובנתניה.
עשהאל צוקרמן
עשהאל צוקרמן (23 במרץ 1898 - 1 באוקטובר 1970) היה בן לאנשי ביל"ו שהיו מייסדי המושבה גדרה. אחיינו של יהושע חנקין. ממתנדבי הגדודים העבריים ופעיל בארגון ההגנה. פעיל בכיבוש העבודה העברית בארץ ובגאולת קרקעות בדרום הארץ. התגייס לצה"ל במלחמת העצמאות ובמהלכה מונה למושל הצבאי הראשון. לאחר שחרורו המשיך לעסוק בחקלאות במשקו בגדרה.
קורות חייו
עשהאל נולד ב-1898 בגדרה לשלמה זלמן צוקרמן (יליד סמרגון) ורבקה לבית חנקין (אחותו של יהושע חנקין וילידת קרמנצ'וג). אביו, שעלה לארץ ב-1883, התקבל כחבר בביל"ו והיה ממייסדי גדרה ב-1884.
עשהאל סיים בית ספר יסודי בגדרה ואת המחזור הראשון בבית הספר הריאלי בחיפה. במהלך מלחמת העולם הראשונה הצטרף לגדודים העבריים ועסק בתחום הביטחון ביישובו. לאחר פירוק הגדודים הצטרף להגנה והיה פעיל באזור הדרום.
בתקופה שלאחר המלחמה (בערך ב-1927) הצטרף לפעילות לכיבוש העבודה העברית בארץ מידי הערבים ועסק בחקלאות באזור השרון. ב-1930 עבד עשהאל כמנהל עבודה במשקו של נחום שיפר שהיה ממייסדי כפר הדר בהוד השרון (נקרא "משק שפר").
לאחר מאורעות תרפ"ט (1929) החל עשהאל לעסוק ברכישת קרקעות באזור הדרום מטעם קק"ל. בולטת במיוחד הרכישה, ב-1936, של אדמות "אבו זבורה" שעליהן הוקם, ב-1943, מצפה גבולות (בהמשך הוקם במקום קיבוץ גבולות). גם אדמות קיבוץ נגבה נרכשו על ידי האחים צוקרמן.
בתקופת מלחמת העצמאות שירת עשהאל כקצין אפסנאות במחוז השפלה ובנובמבר 1948 מונה למושל הצבאי הראשון כשאחריותו על אזור הדרום. בהמשך מונה למושל מגדל-אשקלון. בתקופה זו גר בקומה העליונה של בית המרקחת של זכריאס הערבי הנוצרי בכיכר גולומב. לאחר סיום תפקידו הוחלף על ידי מיכאל הנגבי.
ב-1949 השתחרר מצה"ל והתיישב במשק שרכש בגדרה.
חייו האישיים
ב-1922 נישא ליעל הנקין (שהוריה גם הם ממייסדי גדרה). נפטר בגדרה ב-1970. השאיר אחריו בת ובן שממשיך את דרכו ומעבד את המשק בגדרה.
ולדוזאורוס
ולדוזאורוס (שם מדעי: Valdosaurus) הוא סוג של דינוזאור אורניתופוד קטן ממשפחת הדריוזאוריים, אשר חי בקרטיקון התחתון. מאובניו נמצאו באי וייט שבבריטניה בשנת 1977 בידי החוקר "פטר גלטון". משמעות השם הוא: "לטאת ויילד ", שטח בדרום-מזרח אנגליה בו הייתה קבוצת החופרים "Wealden Group. מאובנים נוספים מהמאה ה-19 נחקרו בידי חוקרים כמו גדעון מנטל אך הם שויכו לסוג היפסילופודון או איגואנודון.
מתקופת היורה התיכון שחי לפני 163 מיליון שנה. הוא התגלה בחפירות באנגליה והיה קרוב משפחה של הדריוזאורוס. למעשה המין הנוכחי והיחיד של הסוג, Valdosaurus canaliculatus שויך עד 1977 לסוג דריוזאורוס. המאובנים של הדינוזאור כללו בעיקר עצמות ירך, עצמות שיניים ולסת תחתונה ושרידים קטנים נוספים.
מאובן עצם הירך שנמצאה הגיע לאורך 14 ס"מ, מה שהוביל לאורך משוער של חצי מטר לכל הגוף. כמה חוקרים טענו שהדינוזאור היה צעיר מאוד ואורך ירך הבוגר הגיע לחצי מטר, כך שאורך הגוף דמה יותר לאורך 4–5 מטרים. הוא היה אוכל צמחים שדמה לאיגואנודון ויכל לנוע זקוף על שתיים.
בתרבות
דינוזאור זה הופיע בסדרה פלאווורלד.
פעמון צלילה
פעמון צלילה הוא מתקן קדום המאפשר הורדת בני אדם אל עומק המים, בדרך כלל לצורך ביצוע עבודות שונות בקרקעית הים.
פעמון הצלילה בנוי בצורת כלי קיבול לוכד אוויר אטום מכל צדדיו פרט לצידו התחתון שבו קבוע פתח. פעמון הצלילה מועלה או מורד באמצעות מנוף והחלל שבו מספיק להכיל אדם אחד לפחות ואוויר הדרוש לנשימתו בזמן העבודה המתוכננת. צלילתו של הפעמון מתאפשרת נוכח משקלו הסגולי הגבוה מזה של המים. בשל הצורך הזה נבנו פעמוני צלילה עם דופן עבה העשויה מתכת.
אריסטו מייחס לאלכסנדר הגדול פיתוח של פעמון צלילה פשוט. פיתוח דומה נעשה בסין סביב 200 לפני הספירה.
פעמון הצלילה המודרני הראשון נבנה על ידי פרנץ קסלר בשנת 1616. בשנת 1690 פותח על ידי אדמונד היילי פעמון הצלילה הראשון שכלל גם אספקת אוויר במהלך שהותו מתחת למים וזאת באמצעות צינור המחובר לחביות שבהן אוויר דחוס. זמן הצלילה של פעמון זה היה עד 90 דקות ולעומק של עד 18 מטרים. מאוחר יותר הוחלפו החביות במשאבת אוויר ידנית ושסתום חד כווני שיאפשרו אספקת אוויר למשך כל זמן הצלילה. פעמונים אלה נפוצו בנמלי הים של אירופה.
במאה ה-20 פותחו אמצעים להחלפת פעמון הצלילה, חליפת צלילה, תא צלילה ובתיסקף.
The Divas of Doom
The Divas of Doom (בעברית: הדיוות של דום) הן צמד היאבקות מקצועית שהופיע בארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, כחלק מתוכנית הדגל של הארגון, Raw. הצמד הורכב מהמתאבקות בת' פיניקס ונטליה.
פיניקס ונטליה חברו האחת לשנייה לאחר שנטליה נמצאה בפיוד נגד לייקול (ליילה ומישל מק'קול) בספטמבר 2010. באוגוסט 2011, השתיים הפכו לדמויות רעות ובלתי חביבות על הקהל (דמויות אלה נקראות בשפת ההיאבקות המקצועית בשם "היל") וגילמו את הדמויות האנטי-דיוות, שסירבו להכיר בעובדה שהנשים בארגון צריכות להיות חמודות.
הקמה ומגוון עלילות (2010–2012)
לקראת סוף שנת 2010, לאחר פירוק קבוצת שושלת הארט, נטליה שמה לעצמה כמטרה לזכות באליפות הדיוות אשר הוחזקה באותו הזמן על ידי לייקול (מישל מק'קול וליילה אל). לאחר שלא הצליחה לנצח בשני מקרים את לייקול, נטליה סוף סוף הצליחה לצאת עם ידה על העליונה בקרב האנדיקאפ 2 נגד 1 באירוע סדרת ההישרדות וזכתה באליפות הדיוות. לאחר הקרב, היא הותקפה על ידי לייקול, אך בת' פיניקס, שחזרה מפציעה שנגרמה עקב לייקול, נחלצה לעזרתה של נטליה ואף בירכה אותה על זכייתה. מרגע זה ואילך, השתיים יצרו ביניהן ברית נגד לייקול, כשבאירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות, שהתקיים בחודש דצמבר, השתיים ניצחו את לייקול במסגרת קרב זוגות שולחנות הראשון בתולדות מחלקת הנשים של ה-WWE. הברית ביניהן כביכול נגמרה חודש לאחר מכן כשנטליה הפסידה את התואר לאיב טורס באירוע הרויאל ראמבל, כשלאחר מכן היא עבר למותג Raw.
ב-1 באוגוסט 2011 בתוכנית Raw, נטליה ופיניקס התחרו בבאטל רויאל אשר קבע את זהות המועמדת לאליפות הדיוות של קלי קלי באירוע סאמרסלאם. פיניקס ניצחה בקרב זה, כשלאחר הקרב היא הפכה לדמות הרעה, כשתקפה את קלי. ארבעה ימים לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון, נטליה ניצחה את AJ לי, כשלאחר הקרב גם היא תקפה את היריבה שלה ואף ציינה שהיא חוברת לשורות פיניקס. ב-12 באוגוסט בתוכנית סמאקדאון, פיניקס ונטליה כינו את עצמן "הדיוות של דום". באותה התוכנית, הן ניצחו את AJ לי וקייטלין, כשלאחר מכן המשיכו לתקוף את האחרונות.
נטליה ליוותה לזירה את פיניקס לקרב נגד קלי קלי (שלוותה על ידי קלי קלי) על אליפות הדיוות, אך פיניקס לא הצליחה לנצח בקרב זה. ב-5 בספטמבר בתוכנית Raw, פיניקס ניצחה את איב טורס כדי לקבל הזדמנות נוספת להתחרות על התואר באירוע לילה של אלופים, שבו שוב היא נחלה הפסד. ב-19 בספטמבר בתוכנית Raw, הדיוות של דום הפסידו בקרב זוגות לקלי קלי ואיב טורס. שבוע לאחר מכן, פיניקס הצמידה את קלי קלי בקרב זוגות וכתוצאה מכך קיבלה הזדמנות נוספת להתחרות על התואר באירוע גיהנום בכלוב. ב-30 בספטמבר בתוכנית סמאקדאון, נטליה הפסידה לקלי קלי בקרב יחידים. באירוע גיהנום בכלוב, פיניקס ניצחה את קלי קלי לאחר עזרה מצד נטליה, וזכתה באליפות הדיוות בפעם הראשונה בקריירה שלה. פיניקס הגנה בהצלחה על חגורת האליפות נגד איב טורס בשני מקרים: האחד, באירוע נקמה, והאחר, באירוע סדרת ההישרדות.
באירוע הרויאל ראמבל, שהתקיים ב-29 בינואר 2012, הדיוות של דום התחרו בקרב ארבע נגד ארבע לצד התאומות בלה (ברי בלה וניקי בלה) בניצחונן על איב טורס, קלי קלי, אלישיה פוקס וטמינה. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, פיניקס הגנה בהצלחה על אליפות הדיוות נגד איב. באירוע תא ההדחות, פיניקס הגנה בהצלחה על האליפות נגד טמינה. לאחר הקרב, נראה שפיניקס ונטליה נפרדו. סממן מרכזי לפרידה היה ב-22 במרץ, כשפיניקס הצטוותה לשורות איב טורס בניצחונן על נטליה, שהצטוותה לשורות טמינה.
איחוד (2019)
לדיוות של דום היה איחוד קצר כשנטליה הכניסה להיכל התהילה את פיניקס במסגרת המחזור של שנת 2017, וגם בקרב הרויאל ראמבל הראשון של הנשים בשנת 2018, שנערך באירוע הרויאל ראמבל המסורתי, שבו נטליה הדיחה את פיניקס מהקרב. ב-18 במרץ 2019 בתוכנית Raw, פיניקס הודיעה שהיא מוכנה לחזור מהפרישה; כתוצאה מכך, היא ונטליה איחדו פעם נוספת את הדיוות של דום, במטרה לאתגר את The Boss 'n' Hug Connection (ביילי וסשה בנקס) לקרב על אליפות זוגות הנשים של ה-WWE באירוע רסלמניה 35. לעומת זאת, טמינה ארבה לפיניקס לאחר הסחת דעת מצד ניה ג'קס במהלך קרב יחידים בין נטליה לבין בנקס. באירוע רסלמניה, שנערך ב-7 באפריל, הדיוות של דום כשלו בניסיונן לזכות באליפות זוגות הנשים של ה-WWE בקרב זוגות מרובע אשר כלל את האלופות לשעבר, ביילי וסשה בנקס, The IIconics (בילי קיי ופייטון רויס), וניה ג'קס וטמינה, שבסופו קיי ורויס ניצחו.
החץ הירוק: שנה ראשונה
החץ הירוק: שנה ראשונה (באנגלית: Green Arrow: Year One) היא מיני סדרת קומיקס בת שש חוברות שפורסמה בחוברות הקומיקס החץ הירוק בין ספטמבר לנובמבר 2007 על ידי חברת DC קומיקס. את הסדרה כתב אנדי דיגל ואייר מארק סימפסון.
סיפור המקור של החץ הירוק - כפי שהוא מתואר בסדרת הטלוויזיה "חץ" - לוקח השראה בחלקו מהמיני סדרה.
תקציר עלילה
אוליבר קווין הוא פלייבוי נהנתן שמחפש אחר ריגושים. אחרי מסיבה נוספת בה שתה לשוכרה, הוא מחליט לצאת למסע ימי, אך נבגד בידי חברו היחיד ושומר ראשו, אדם העונה לשם האקט. עד מהרה הוא מוצא את עצמו נטוש על אי בודד ומיוער בג'ונגל סבוך.
אוליבר שורד את הסביבה החדשה והאכזרית אליה נקלע בעזרת חץ וקשת בלבד, אותם אילתר. אט אט הוא הופך לרב-אמן בצליפה, והחודשים הרבים בהם הוא מעביר את שהותו הכפויה על האי מלמדים אותו להוקיר את הדברים הקטנים והפשוטים, ולראשונה בחייו הוא מאושר. אולם, הוא מגלה שהאי אינו כה בודד כשחשב, והעניינים מסתבכים עבורו. ברונית סמים בשם צ'יינה וייט משעבדת את תושבי האי ומאלצת אותם לגדל אופיום ולהפיק הרואין. לאחר עימות עם האקט, שהתברר כעמיתהּ לעסקים, אוליבר נפצע קשות. הוא ניצל ממוות בטוח בידי טאיאנה, ילידת המקום.
המעשה חסר האנוכיות שעשתה פקח את עיניו הסומאות של אוליבר לאשמה שרבצה עליו למשך כל חייו: רמיסתם של אלה אשר מזלם לא שפר עליהם, תוך שהוא עושה את דרכו לצמרת. כדי לשלם את חובו לטאיאנה, אוליבר מקדיש את חייו ללחום למען הנזקקים. הוא משחרר את העבדים הנתונים לשליטת ארגונה של צ'יינה וייט, כשהוא חמוש רק בקשת ארוכה ובתריסר חצים.
כשרשויות החוק מגיעים למקום, אוליבר מוריד במכוון מערכו של הנעשה, ומקריב את מתן הקרדיט שבמעצר ארגון הסמים לטובת שמירת שלום אנשיה של טאיאנה. הוא בוחר להחליף את סגנונו הראוותני להיחשף לאור הזרקורים בסגנון חיים כפול - איש חברה מכובד במהלך היום וגיבור הנלחם למען חלשים בלילה. עם שובו לסטאר סיטי, אוליבר יוצר לעצמו תחפושת ונוטל את הזהות בה טאיאנה קראה לו: החץ הירוק.
סקיילר קולפקס
סקיילר קולפקס הבן (באנגלית: ; 23 במרץ 1823 – 13 בינואר 1885) היה סגן נשיא ארצות הברית תחת כהונתו של הנשיא יוליסס גרנט. קודם לכהונתו היה יו"ר בית הנבחרים (1863 – 1869), כנציגה של אינדיאנה.
חייו
קולפקס נולד בניו יורק שבמדינת ניו יורק. אביו נפטר טרם לידתו והוא נקרא על שמו. אמו נישאה בשנית ובגיל 13 עברה המשפחה, עם אביו החורג, להתגורר באינדיאנה. בגיל צעיר הוא החל לכתוב לעיתון "ניו יורק טריביון" בנוגע להתנהלות הפוליטית של אינדיאנה. במקביל הוא החל לערוך את העיתון "South Bend Free Press”, התומך במפלגה הוויגית וצבר כוח פוליטי במוסדות המפלגה. בשנת 1845 קנה קולפקס את העיתון ושינה את שמו ל - "St. Joseph Valley Register".
בשנת 1848 נבחר קולפקס לוועידת המפלגה הוויגית, בשנת 1849 כציר לוועידה החוקתית של אינדיאנה ובשנת 1850 לוועידה החוקתית הלאומית. בשנה זו הוא התמודד לראשונה, ללא הצלחה, לבית הנבחרים. בחירתו אירעה בשנת 1854, לאור התנגדותו לחוק קנזס נברסקה, אך לאחר בחירתו התפרקה המפלגה הוויגית וקולפקס הצטרף למפלגה הרפובליקנית. לאור התחזקותה של המפלגה הרפובליקנית בשנת 1856 והפיכתה למפלגת רוב, קולפקס מונה מטעמה ליו"ר הוועדה לענייני דואר. כחבר בית הנבחרים הוא היה מתנגד חריף לעבדות. בשנת 1862 הוא נבחר ליו"ר בית הנבחרים ובמהלך כהונתו אושר התיקון ה-13 לחוקת ארצות הברית ובו נקבע ביטול העבדות.
לאחר סיום כהונתו היה קולפקס מרצה מבוקש ברחבי ארצות הברית. במהלך שהותו במינסוטה לקה קולפקס בהתקף לב ונפטר במקום. הוא הובא לקבורה באינדיאנה והותיר אחריו את אשתו השנייה, בתו של הסנאטור בנג'מין פרנקלין וייד, לה הוא נישא במהלך כהונתו כסגן נשיא.
תחנת הרכבת בית שמש
תחנת הרכבת בית שמש היא תחנת רכבת בצפון העיר בית שמש באזור התעשייה הצפוני. התחנה נפתחה ב־13 בספטמבר 2003 ומשמשת כיום כתחנת נוסעים של רכבת ישראל בקו הבין-עירוני לתל אביב - סבידור מרכז ובקו לנתניה דרך תל אביב.
היסטוריה
תחנת בית שמש נבנתה עוד בתקופת השלטון העות'מאני בארץ, עם הקמת קו הרכבת הראשון בארץ, בין יפו לירושלים. מאז נשאה התחנה ארבעה שמות שונים - דיר־אבאן היה שמה המקורי, שהוחלף בשלהי תקופת המנדט הבריטי ל־Artuf ובעברית "הַר־טוּב" על שם המושבה היהודית הסמוכה. מיקומה של התחנה נשאר קבוע לאורך תקופה זו, בנקודה שנמצאת כיום גבולה הצפוני של העיר בית שמש, בסמוך לכביש 38. בניין התחנה, לעומת זאת, הוחלף לפחות פעמיים מאז נפתחה התחנה ולמעשה, ממרבית הבחינות, פניה של התחנה הנוכחית הם חדשים לחלוטין ובעלי קשר רופף בלבד לעברה העשיר.
התחנה נסגרה לתנועת רכבות נוסעים בחודש יולי 1998 עת הופסקה הפעלתן לירושלים בגלל מצבה הירוד של המסילה בקו לשם, וזמן מה לאחר מכן אף הופסקה פעילות קרוניות ההנדסה שהופעלו בקו על מנת לשמור על שלמותו. במסגרת שדרוג קו הרכבת לירושלים הוחלט גם לשדרג את התחנה ולצרפה לרשת הרכבות הפרבריות של גוש דן. שדרוג הקו בוצע בשני חלקים - הראשון, שהושלם ב־13 בספטמבר 2003, כלל את הפעלת המסילה עד לבית שמש, והשני שהסתיים ב־9 באפריל 2005, האריך את הקו לירושלים.
פיצול הקו
כשהושלם הקו עד ירושלים ב־9 באפריל 2005, שירות הרכבות בקו תל אביב - בית שמש היה על ידי רכבות IC3 בלבד, מפני שרכבות מסוג אלה היו הרכבות עם המרחק הקטן ביותר בין החוגונים. בעקבות סדקים רבים שנגלו בחוגוני הרכבות כתוצאה מהעיקולים והשיפועים במסילה ומחיר תפעול גבוה לצורך תיקון החוגונים, הוחלט להשתמש בקו לירושלים בשני מערכי IC3 בלבד. בשנת 2006 פוצל הקו לשניים: תל אביב - בית שמש ובית שמש - ירושלים לתקופת ניסיון. לאחר הפיצול היה ניתן להפעיל רכבת נוסעים דו־קומתית עד לבית שמש ומשם ועד ירושלים על ידי מערכי IC3. בגלל זמן ההמתנה הממושך בבית שמש - 45 דקות לכיוון תל אביב ו־15 דקות לכיוון ירושלים, ירד באופן ניכר מספר נוסעי הרכבת אל ירושלים וממנה.
בשנת 2007 הוחלט להעביר את מפגש הרכבות של הקו תל אביב - בית שמש לתחנת הרכבת נחל שורק, במקום המפגש בתחנת הרכבת נען. כתוצאה מכך התארך זמן הנסיעה בשלוש דקות לכל כיוון בקו, אבל זמן ההמתנה להחלפת הרכבת אל ירושלים וממנה צומצם לחמש דקות. בעקבות צמצום זמן הנסיעה חלה עליה הדרגתית בכמות הנוסעים.
ב־15 במרץ 2008 בוטל הפיצול. משנת 2014 ועד השבתתו בשנת 2020, הקו הסתיים בתחנת הרצליה, ממנה יוצא לדרכו גם הקו המהיר לירושלים.
בספטמבר 2017 הקו פוצל שוב וכשהיה פעיל היווה רכבת פרברית לירושלים היוצאת מתחנת בית שמש ורכבת בינעירונית היוצאת לכיוון הרצליה.
במרץ 2020 הופסקה תנועת הרכבות בין בית שמש לירושלים ביחד עם תנועת רכבות הנוסעים בכל הארץ כחלק מהגבלות שהטילה הממשלה על התחבורה הציבורית עקב התפשטות נגיף הקורונה, הקו נשאר מושבת גם אחרי 22 ביוני 2020, כאשר חזרה הרכבת לפעול בשאר הקווים. במסגרת התמודדות עם משבר כלכלי בעקבות התפשטות נגיף הקורונה, משרד האוצר הציע לבטל את הקו מבית שמש לירושלים עקב תפוסה נמוכה מאוד.עם כניסתם לשירות של קרונות סימנס החשמליים בסוף 2021, יצאו קרונות ה-IC3 משימוש כליל, תחנת בית שמש אינה ״מחושמלת״ ועקב כך רק רכבות מסוג בומברדיה דאבל דק קוץ' משמשות את התחנה.
מבנה התחנה
התחנה כוללת אולם נוסעים גדול, מעבר תת־קרקעי, רציף צד אחד ורציף אי.
תחנת רכבת תפעולית ומתחם ציוד הנדסי מסילתי
בסמוך לתחנת נוסעים נמצאת תחנת רכבת תפעולית, המסילות של התחנה משמשות לדיור רכבות. התחנה כוללת מספר עקלתונים המשמשים לעיתוק רכבות ולמפגש רכבות. בקצה המזרחי של התחנה נמצא מתחם ציוד הנדסי מסילתי עם מבנה מסילאים. המסילה שמובילה למתחם מתפצלת מהמסילה הראשית באזור רציפי הנוסעים של התחנה.
בשנות ה-50 וה-60 יצאה מאזור התחנה שלוחת מסילה תעשייתית למפעל מלט הר טוב.
2005–2006, 2014–2017
בעבר שימשה תחנה זו כתחנת ביניים של קו י"ם – בית שמש – ת"א – הרצליה. בזמן שהקו היה מאוחד, הקו כבר היה מוגדר כשימושי משום שלא היה דאז בצורך להחליף בתחנת בית שמש. אולם החיסרון היחידי היה התחזוקה והחוזר של החוגונים, דבר שבגרם לפיצולו הראשון והשני של הקו בשנים 2006-2014 ו-2017 ומאז. לולא הפיצול לא היה קיים השימוש בתחנה היה נשאר גבוה או בינוני, אך החוגונים היו מגיעים לשפל מדבר זה.
2006–2014, 2017–2020
בשנים אלו הקו פוצל ל-2 קווים שונים. החלק המזרחי של הקו (מתחנת מלחה ועד בית שמש) שימש כקו פרוורי. החלק המערבי של הקו (מבית שמש) חובר לקו שהוארך לנתניה, שגם כיום פעיל בתור קו בית שמש – ת"א – נתניה. עד אז שימשה תחנת בית שמש כתחנת החלפה בין שני הקווים ששורתו בתחנה זו. זמני ההחלפות ברכבות השפיעו לרעה על השימוש בתחנה(כ־45 דקות המתנה), דבר שגרם לירידה ניכרת בשימוש של החלק המזרחי הישן של הקו. החלק המזרחי של הקו הושבת בשנת 2020 עד להודעה חדשה. בהמשך הוחלט שהחלק המזרחי לא ישוב לפעול כקו מסחרי.
2020–הווה
כיום בתחנה עובר קו נתניה–תל אביב–בית שמש, וקו בין בית שמש לתחנת סבידור מרכז בתל אביב. אין שירות רכבתי ישיר בין בית שמש לירושלים.
קווי אוטובוס היוצאים מהתחנה
מקרא סימנים:
DF-ZF
DF-ZF (לשעבר WU-14) הוא ראש קרב סיני שגא-קולי גולש המסוגל לשאת ראשי נפץ גרעיניים.
ניסויים
ידוע על שש טיסות ניסוי של ה-DF-ZF, מתוכן שלוש ב-2014, שתיים ב-2015 ואחת ב-2016. לפחות חלק מטיסות הניסוי יצאו ממרכז שיגור הלוויינים טאיואן, מרכז השיגור העיקרי של סין עבור טילים בליסטיים. משרד ההגנה הסיני אישר את הניסוי בינואר 2014, וטען ש"ניהול ניסויים מדעיים בתוך שטחנו תקין", ושהניסויים "אינם ממוקדים באף מדינה או מטרה מסוימת". גורמים רשמיים בממשל האמריקאי תיארו את הניסוי באוגוסט 2014 ככושל.
עם זאת, מעריכים שרוב הניסויים הצליחו.
עיצוב ויכולות
ה-DF-ZF נע במהירות של 5 עד 10 מאך (6-12 אלף קמ"ש / 1.6-3.2 אלף מטר בשנייה), וטווחו עומד על 2,000-3,000 ק"מ.
לפי מגזין ג'יינס ומקורות נוספים, ה-DF-ZF מסוגל לשאת ראש נפץ גרעיני, בנוסף ליכולתו להשיג פגיעה מדויקת עם חימוש קונבנציונלי. שימושיו הפוטנציאליים, אם כן, מגוונים למדי. שימוש אפשרי אחד שהועלה הוא היותו הדור הבא של הטילים הבליסטיים נגד ספינות, שיוכלו לחדור את מערכות ההגנה של נושאות המטוסים האמריקאיות.
ה-DF-ZF הוא נשק אסטרטגי. כלי טיס שנעים במהירות שגא-קולית כמעט אינם ניתנים ליירוט על ידי מערכות הגנת טילים. לפי מספר מקורות, חולשה אחת של התוכנית הסינית לפיתוחו של ה-DF-ZF היא היעדר מחשבי על בעלי כוח חישוב מספק, דבר שעשוי להיות מכשול שיעכב את השלמת תכנונו (ותחילת ייצורו באופן נרחב). למרות דיווחים מסוג זה, התוכנית ממשיכה להתקדם עם 6-7 שיגורים עד כה, ומוערך שרובם - כלומר לפחות 4 - הוכתרו בהצלחה.
ה-DF-ZF יועד להיות רגיש פחות למערכות יירוט טילים בליסטיים. טיל בליסטי רגיל חוזר לאטמוספירה במסלול צפוי מראש - ומהירותו הגבוהה היא שעושה אותו קשה מאוד ליירוט. עם זאת, בשנות ה-80 מספר מדינות פיתחו טילי יירוט שנועדו להשמיד טילים בליסטיים.
לעומת זאת, טילים בליסטיים שנעים במהירות היפר-קולית יכולים למשוך את עצמם חזרה למעלה לאחר כניסה לאטמוספירה, ולהתקרב למטרתם ב'גלישה' חלקה יחסית, מה שמפחית את פרק הזמן בו ניתן לזהות וליירט אותם. 'גלישה' זו מאפשרת תמרון רב יותר ומרחיבה את הטווח.
ה-DF-ZF, כמו כלֵי טיס מסוגו, נשאר בסטרטוספירה בזמן ה'גלישה', למרות שהדבר מייצר יותר גרר מאשר אילו היה יורד מהחלל במסלול בליסטי רגיל. הגרר הזה יוצר חיסרון חשוב שלו - הוא פחות גבוה ופחות מהיר בקרבת המטרה, ולכן פגיע יותר לטילי יירוט בטווח קצר, כמו ה-53T6 הרוסי והספרינט האמריקאי. אמצעי נגד נוספים עשויים לכלול, בין היתר, טכנולוגיית לייזר.
ייעודו
ה-DF-ZF יכול להתאים לשיגור מספר טילים בליסטיים סינים, כמו ה-DF-21 וDF-17 בינוני הטווח וה-DF-31 הבין-יבשתי. למרות זאת, אנליסטים מעריכים שהשימוש הראשון ב-DF-ZF יהיה בתור טיל נגד ספינות ולמטרות טקטיות נוספות של פגיעה במטרות נעות בטווח קצר-בינוני.
יעדים ארוכי טווח עשויים לכלול הרתעת יכולת הטילים של ארצות הברית, על ידי איום בהפצצה אסטרטגית שלה או של מדינות נוספות. מכיוון שטילי יירוט מתקשים מול טילים שמזוהים באיחור, מתמרנים במהלך שיוט ונעים במהירות גבוהה מ-5 מאך, ארצות הברית עשויה, כצעד נגדי לפיתוח ה-DF-ZF, להקדיש חשיבות ומאמצים רבים יותר לפיתוח נשק אנרגיה מוכוונת.
פנחס קארטין
פנחס קארטין (בפולנית: Pinkus Kartin) (ידוע גם בשמות המחתרת שלו: אנדז'יי שמידט ואליהו מוזס) (1912 - 20 או 30 במאי 1942 ), היה ממנהיגי המפלגה הקומוניסטית הפולנית במחתרת, המייסד והמפקד הראשון של ההתארגנות הצבאית היהודית בגטו ורשה, במסגרת הגוש האנטי-פאשיסטי, שלימים הפך לארגון היהודי הלוחם.
קארטין נולד ב-1912 בעיירה לוצק שהייתה אז בשטח פולין למשפחה יהודית. בגיל צעיר הצטרף לנוער הקומוניסטי הפולני ולאחר מכן למפלגה הקומוניסטית הפולנית, תנועות שבאותה העת נרדפו על ידי המשטר הלאומני הפולני. בינואר 1938 הצטרף לשורות הבריגדות הבינלאומיות שלחמו לצד הרפובליקנים במלחמת האזרחים בספרד והיה קצין במסגרת הבריגדה הבינלאומית הפולנית על שם דומברובסקי. קרטין נפצע באחד הקרבות, אך סירב לעזוב את הלחימה. בסוף 1938 הוצאו הבריגדות הבינלאומיות מספרד, והוא נכלא במחנה מעצר בצרפת. קארטין ברח מהמחנה לפריז, שם יצר קשר עם המפלגה הקומוניסטית הצרפתית. קארטין מונה לעורך הראשי של העיתון בפולנית של המפלגה הקומוניסטית הצרפתית (Dziennik ludowy).
בספטמבר 1939 הוצאה המפלגה הקומוניסטית הצרפתית אל מחוץ לחוק והעיתון נאסר, הוא הפך לפעיל מחתרת מרכזי, אך באותו הזמן אזור הולדתו עבר לידי ברית המועצות בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב והוא הפך לאזרח סובייטי ולכן אושר לו לעזוב לברית המועצות במסגרת הסכם חילופי אזרחים. בברית המועצות הצטרף לקבוצה של קומוניסטים פולנים גולים ועבר קורס להכשרה צבאית וצניחה על ידי הצבא האדום. בשנת 1941 נבחר להסתנן לפולין, להוביל את המחתרת הקומוניסטית בה ולארגן כוח חמוש שיגובה על ידי הסובייטים. ב-27 בדצמבר 1941 צנח קארטין באזור ורשה כחלק מקבוצה של שישה צנחנים. בגלל נראותו היהודית לא היה יכול להיראות בסביבה הפולנית ולכן התחבא זמן מסוים בביתו של סנדלר פולני. בתקופה זו סבל ממחסור משמעותי בתזונה וביגוד מתאים לקור. הוא הצליח להסתנן לגטו ושם פעל לגיבוש התנגדות של יהודי הגטו נגד הנאצים. בתקופה זו קיבל החלטה לארגן את המפלגות והיחידות הלוחמות בגטו ונפגש בפברואר 1942, יחד עם קומוניסטים אחרים, עם מרדכי אנילביץ'. היה פעיל מרכזי בהקמת הגוש האנטי פאשיסטי והפך להיות (תחת השם אנדז'יי שמידט) לאחד ממפקדיו של הגוש. התוכנית הראשונית של הארגון הייתה להבריח לוחמים אל מחוץ לגטו על מנת לסייע לפרטיזנים ולצבא האדום, אך בהתעקשות אנליבץ' נותרו לוחמים בגטו על מנת לארגן התנגדות גם בתוכו. באביב 1942 החלו הקומוניסטים לארגן קבוצה ראשונה של לוחמים שתסתנן מהגטו ותצטרף לפרטיזנים. בעקבות גילוי הגסטפו את הפעילות של המחתרת, הוצאו להורג 52 יהודים בולטים בגטו ב-17 באפריל 1942. מנקודה זו, הגסטפו נהג במדיניות של הוצאות להורג באופן יום יומי, דבר שגרם לפאניקה בקרב היהודים והכשיל את התארגנותם תחת המחתרת.
במאי 1942, זמן קצר לפני התחלת האקציות ההמוניות מהגטו, נעצר קארטין יחד עם חברים נוספים במפלגה הקומוניסטית בזמן שניסו להיפגש עם חברי מפלגה מהצד הפולני. לאחר מכן התברר הוסגר קארטין על ידי מסתנן למפלגה הקומוניסטית שהיה סוכן גסטפו. המעצר הוביל לפגיעה קשה בהתארגנות ולפירוקה ביוני 1942.
קארטין נרצח על ידי הגסטפו בכלא פאוויק.
אחרי מותו התמנה מרדכי אנילביץ', שהיה סגנו לפני כן, למפקד ההתארגנות הצבאית שהפכה לארגון היהודי הלוחם (אי"ל).
חוקר השואה ישראל גוטמן טען לגבי הגוש האנטי-פשיסטי, כי למרות שמבחינה צבאית הוא כשל ולא הצליח להוביל לפעילות צבאית כנגד הגרמנים, הייתה לו משמעות גדולה בבניית הבסיס שהוביל להקמתו של הארגון היהודי הלוחם.
שמסיה הסאני
שמסיה הסאני (Shamsia Hassani) (בדארי: شمسیه حسینی. תעתיק מדויק: שמסיה חסיני) (נולדה ב-1988) היא אמנית גרפיטי אפגנית, מרצה לאמנות ופרופסורית לפיסול באוניברסיטת קאבול. היא נחשבת לאמנית שחשפה את אמנות הרחוב לרחובות קאבול. היא הציגה תצוגות אמנות דיגיטלית, אמנות רחוב וגרפיטי בתערוכות במדינות רבות, ביניהן הודו, איראן, גרמניה, איטליה, ובנציגויות דיפלומטיות בקאבול. היא נבחרה לאחת מ-100 ההוגים העולמיים המובילים של מגזין Foreign Policy לשנת 2014.
ביוגרפיה
הסאני נולדה ב-1988 בטהראן, לשם היגרו הוריה באופן זמני מקנדהאר שבאפגניסטן במהלך המלחמה המתמשכת בין המוג'אהדין לברית המועצות.
הסאני גילתה עניין בציור כבר מגיל צעיר. בזמן לימודיה בטהראן לא הייתה רשאית ללמוד אמנות משום שהדבר נאסר על פליטים מאפגניסטן.
כאשר חזרה לקאבול בשנת 2005, החלה ללמוד לתואר באומנות מסורתית באוניברסיטת קאבול. לאחר זמן מה הצטרפה לאוניברסיטת קאבול כמרצה, ולאחר מכן כפרופסורית לפיסול מן המניין.
הסאני גם הקימה את "Rosht", קולקטיב לאמנות עכשווית. היא משתמשת בצבעוניות של הגרפיטי כדי לכסות, לטענתה, את הזיכרונות השליליים של האנשים מימי המלחמה.
האסני למדה לצייר גרפיטי בצורה מקצועית בסדנה בקאבול בדצמבר 2010 בחסות צ'ו, אמן גרפיטי בריטי.
בעקבות הסדנה החלה לתרגל אמנות רחוב על קירות בתים ברחובות קאבול. בזמן זה אימצה הסאני את שיטת האמנות הזו, משום שהמוצרים הנצרכים כדי ליצור אותה זולים ונפוצים בהרבה מציוד מקצועי ליצירת אמנות מסורתית.
סגנון אמנות והשקפה
ב-2013 אמרה הסאני ל-ART RADAR: "אני רוצה לצבוע את הקירות מחדש בצבעים מאירים כדי לכסות את הזיכרונות הרעים של המלחמה. אני רוצה שיכירו את אפגניסטן בגלל האמנות שבה, ולא בגלל המלחמות".
האסני מייצרת בעיקר תמונות מונומנטליות מסוגננות של נשים לובשות בורקה. בראיון על הנושא אמרה: "אני רוצה להראות שנשים חזרו לחברה האפגנית בצורה חדשה וחזקה יותר. זאת אישה חדשה, מלאת אנרגיה, אשר רוצה את החיים מחדש". באותו ראיון הסבירה גם ש"אני מאמינה שיש הרבה ששכחו את כל הטרגדיות שנשים מתמודדות איתן באפגניסטן. אני משתמשת בציורים שלי כאמצעי להזכיר את זה לאנשים. אני רוצה להדגיש את העניין הזה בחברה, עם ציורים המשקפים נשים בבורקה בכל מקום. אני מנסה להראות אותן גדולות יותר משהן במציאות, בצורות מודרניות של אושר ותנועה. אני מנסה לגרום לאנשים להסתכל עליהן בצורה שונה".
הסאני משלימה את עבודתה בתוך 15 דקות, כדי להימנע מהטרדות במהלך עבודתה, משום שלדעת אנשים רבים היא נראית "לא-אסלאמית".
האסני מוטרדת במהלך עבודתה לעיתים קרובות. בראיון על כך אמרה: "זה מאוד מסוכן בשביל אישה לצייר ברחובות בקאבול. לפעמים אנשים באים להטריד אותי משום שהם לא חושבים שהאסלאם מתיר לאישה לעמוד ברחוב ולעשות גרפיטי".
אמנות דיגיטלית
האסני מעורבת גם בהצגת עבודת אמנות בפורמט דיגיטלי באמצעות פרויקט שכותרתו: "חולמים גרפיטי".
בפרויקט היא מציגה ומציירת על גבי תמונות דיגיטליות "כדי לחקור בעיות של ביטחון לאומי ואישי", לטענתה.
פרסים
ב-2014 הייתה האסני מועמדת לקבלת פרס Artraker על הפרויקט: "קסם האמנות הוא קסם החיים".
סוכנות הדירוג פיץ'
סוכנות הדירוג פיץ' (באנגלית: Fitch Ratings Inc.) היא סוכנות דירוג אשראי אמריקאית ונחשבת לאחת מ"שלוש סוכנויות דירוג האשראי הגדולות", לצד מודי'ס וסטנדרד אנד פורס. בנוסף, הסוכנות היא אחת משלושת ארגוני דירוג סטטיסטי מוכר ארצית בארצות הברית (NRSRO) בהתאם להגדרותיה של רשות ניירות הערך האמריקאית.
היסטוריה
לסוכנות קיימים משרדי מטה בניו יורק ובלונדון, ונכון לאוקטובר 2022 היא בבעלות קונצרן התקשורת האמריקאי הרסט, אשר השלים החזקה של 100% מהסוכנות לאחר רכישת 20% ממנה תמורת 2.8 מיליארד דולר ב-12 באפריל 2018. פיץ' נוסדה על ידי ג'ון נואלס פיץ', ב-24 בדצמבר 1914 בעיר ניו יורק, כחברת הוצאה לאור, ונקראה אז "חברת ההוצאה לאור פיץ'". בשנת 1989, החברה נרכשה על ידי קבוצת אנשי עסקים, ביניהם איש עסקים אמריקאי ידוע בשם רוברט ואן קמפן. בשנת 1997 נרכשה פיץ' על ידי תאגיד האשראי הצרפתי FIMALAC ובהמשך מוזגה עם IBCA Limited הלונדונית, חברה בת של FIMALAC. בשנת 2000 רכשה פיץ' מספר חברות פיננסיות.
פיץ' היא סוכנות הדירוג השלישית בגודלה, ולעיתים קרובות נהנית ממעמד של "שוברת שוויון" כאשר שתי הסוכנויות האחרות, S&P ומודי׳ז מדרגות באופן סותר.
בספטמבר 2011 הודיעה פיץ' גרופ על מכירת אלגוריתמיקס (תוכנה המשמשת לניתוח סיכונים) ל-IBM תמורת 387 מיליון דולר.
ביוני 2022, פיץ' רכשה את GeoQuant, חברת נתונים וטכנולוגיה מונעת בינה מלאכותית.
דירוג השקעות
דירוג האשראי לטווח ארוך של פיץ' הוא בסולם אלפביתי, כאשר הדירוג הגבוה ביותר הוא 'AAA' והנמוך ביותר הוא 'D'. הדירוג הוצג לראשונה על ידי פיץ' ב-1924 ומאוחר יותר אומץ על ידי S&P. בדומה ל-S&P, גם Fitch משתמשת בסימנים +/- לדירוג ביניים, עבור כל קטגוריה בין AA ל-CCC (למשל: AA+ ,AA ,AA− ,A+ ,A ,A− ,BBB+ ,BBB– ,BBB וכו'). משמעות הדירוג היא כדלהלן:
פיץ' פתרונות
בשנת 2008 השיקה פיץ' את חברת ״פיץ' פתרונות״, המציעה מגוון מוצרים עם הכנסה קבועה ושירותי פיתוח מקצועי לאנשי מקצוע פיננסיים. החברה גם מפיצה את דירוג האשראי הקנייני של פיץ', נותנת שירותי מחקר, נתונים פיננסיים וכלים אנליטיים.
חיים צבי טייטלבוים (ירושלים)
הרב חיים צבי טייטלבוים (מכונה: חיים הערש, נולד ב-תשל"ג, 1973) הוא רב קהילת סאטמר בירושלים ובנו הבכור של רבי זלמן לייב טייטלבוים, אחד משני האדמו"רים מסאטמר בארצות הברית.
ביוגרפיה
נולד בוויליאמסבורג לרבי זלמן לייב ולחיה שרה בת הרב משה שפיץ, אב בית דין ביסטריץ. נקרא על שם אביו של סבו, רבי חיים צבי טייטלבוים מסיגט. למד בישיבת סאטמר במונסי, בישיבת סאטמר בוויליאמסבורג שם היה תלמידו של רב אברהם אטיק ובישיבת סאטמר בירושלים אצל הרב משה אריה פריינד שסמך אותו לרבנות.
בשנת תשנ"א נשא את בת דודו רבי אפרים למברגר, גאב"ד מאקווא בורו פארק (חתן סבו הרב שפיץ).
בשנת תשנ"ז התמנה אביו לרב קהילת סאטמר בירושלים, והוא ירש את מקומו בתואר אב בית דין סיגט בוויליאמסבורג, תואר ותפקיד שהיה לסבו רבי משה, עד מינויו לאדמו"ר. בשנת תשנ"ט חזר אביו לארצות הברית לכהן כרב קהילת סאטמר בוויליאמסבורג, ורבי חיים צבי קיבל את תפקידו ברבנות קהילת סאטמר בירושלים. את תפקידו כאב בית דין סיגט קיבל אחיו הצעיר רבי יעקב דב. במעמד הכתרתו נכחו ראשי העדה החרדית בירושלים ואביו. בשבט תשע"ג חיתן את בתו הבכורה, עם בנו של רבי ישעיה לבין, האדמו"ר מזידיטשוב. סמוך לחג הפסח ה'תשע"ז שב להתגורר בוויליאמסבורג קרוב לאביו. הוא ממשיך לשאת בתואר רב הקהילה בירושלים.
עמדותיו
הרב חיים צבי הוא מהסמנים הקיצוניים בעדה החרדית בירושלים, לצד הרב חיים רבינוביץ' האדמו"ר ממשכנות הרועים והרב אברהם שמחה חנון האדמו"ר מקהל חסידי ירושלים (לעומת חצרות תולדות אהרן ודושינסקי המתונות יותר). בדרשותיו הוא מרבה לדבר על חובת ההתבדלות מהציונים ואגודת ישראל.
סוזוקי APV
סוזוקי APV (באנגלית: Suzuki APV) הוא מיניוואן קומפקטי המיוצר על ידי Suzuki IndoMobil Motor משנת 2004 ועד היום.
סם ג'ונסטון
סם ג'ונסטון (באנגלית: Sam Johnstone; נולד ב-25 במרץ 1993) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת השוער בקריסטל פאלאס ובנבחרת אנגליה.
סעד מן הצדק
סעד מן הצדק הוא סיוע הניתן על ידי בית משפט שלא בהתאם לדין, מטעמי צדק.
סם ג'ונסטון
קריירת מועדונים
ג'ונסטון, התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מנצ'סטר יונייטד. ב-26 ביולי 2011, ג'ונסטון הושאל לאולדהאם אתלטיק מהפוטבול ליג הראשונה, לתקופה של כחודש. ב-9 בספטמבר, הושאל לסקאנת'ורפ יונייטד לחודש. כעבור יממה, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד שפילד יונייטד.
סעד מן הצדק
המשפט הישראלי
במשפט הישראלי ישנם מספר מקרים בהם יינתן סעד מן הצדק:
סם ג'ונסטון
קריירת מועדונים
ב-20 במרץ 2013, ג'ונסטון הושאל לוולסול. ב-17 באוגוסט 2013, הושאל ליאוביל טאון לתקופה של שלושה חודשים, אך סבל מפציעה ושוחרר מהמועדון.
סעד מן הצדק
בית המשפט העליון בשבתו כבית משפט גבוה לצדק
בית המשפט העליון בשבתו כבית המשפט הגבוה לצדק אינו יכול לשבת כערכאת ערעור על החלטות של בתי הדין הרבניים והתערבותו בפסיקה שלהם מוגבלת למקרים בהם נפל בהחלטתם פגם ממשי כדוגמת חריגה מסמכות, פגיעה בכללי הצדק הטבעי, סטייה מהוראות חוק המכוונות לבית הדין הדתי. במקרה שאינו אחד מהמקרים האלה, הבג"ץ אינו יכול להתערב בהחלטה של בית הדין הרבני אלא אם נדרש סעד מן הצדק - במקרה בו העניין אינו בסמכותו של בית משפט או בית דין אחר.
סם ג'ונסטון
קריירת מועדונים
ב-31 בינואר 2014, ג'ונסטון הושאל לדונקסטר רוברס לחודש, אך בסופו של דבר נשאר בקבוצה שנה. ב-12 בינואר 2015, ג'ונסטון הושאל לפרסטון נורת' אנד. בסיום העונה, חזר ליונייטד בה שימש כשוער שלישי. ב-31 בדצמבר 2015, הושאל שוב לפרסטון.
סעד מן הצדק
סמכות בית משפט השלום לתת סעד מן הצדק
סמכות מיוחדת הוענקה לבית משפט השלום בתביעות פינוי נגד דיירים מוגנים, להושיט לדייר המפר את תנאי השכירות (ומאבד את זכאותו לשכירות מוגנת) "סעד מן הצדק", שמקורו בדיני היושר במשפט האנגלי. משמעות מתן סעד זה, היא כי בניגוד להוראות החוק, לא יפונה אותו שוכר מהמושכר על אף ההפרה של הסכם השכירות או של הדין שהוא ביצע. הסעד ימנע את פינויו של השוכר מהמושכר, חרף קיומה של עילת פינוי נגדו.
סם ג'ונסטון
קריירת מועדונים
ב-5 בינואר 2017, הושאל ג'ונסטון לאסטון וילה עד לסיום העונה. 3 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במשחק גביע ה-FA נגד טוטנהאם הוטספר.
סעד מן הצדק
סמכות בית משפט השלום לתת סעד מן הצדק
"סעד מן הצדק" זה מעוגן בסעיף 132 לחוק הגנת הדייר "ניתן לדמותו למעין חנינה שלמה המוחקת את העבירה". סעיף 132 לחוק הגנת הדייר קובע:
הושטת הסעד היא למעשה הליכה לפנים משורת הדין לקראת הדייר, במקרה בו שקילת האינטרסים של בעלי הדין במאזני צדק - מטה את הכף לטובת הדייר המפר.
סעד מסוג זה ניתן רק לדיירי דירת מגורים, אשר בית המשפט אינו רוצה לגרשם מביתם על אף הפרת החוזה וניתן רק פעם אחת (לעיתים נדירות ביותר דייר שחוזר ומפר את החוזה מקבל את הסעד פעם שנייה, וכן ידוע מקרה בו הוענק הסעד בפעם השלישית; הבקשה הרביעית באותו מקרה נדחיתה בערעור אשר הוגש בבית המשפט העליון). הסעד אינו ניתן לבתי עסק השוכרים מושכר בשכירות מוגנת.
סם ג'ונסטון
קריירת מועדונים
ב-1 ביולי 2022 חתם בקריסטל פאלאס.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, ג'ונסטון שיחק בנבחרות הצעירות של אנגליה.
ב-18 במרץ 2021, ג'ונסטון זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. בהמשך, נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2020 וערך הופעת בכורה ב-6 ביוני אותה השנה נגד נבחרת רומניה.
ספורט מוטורי בישראל
ערך זה סוקר את ענף הספורט המוטורי בישראל.
שנות ה-70 וה-80: מרוצים באשקלון
המרוץ המאורגן הראשון בישראל התקיים בשנת 1969 באשקלון. המרוץ היה שילוב של מהירות מקסימלית עם ניווט מוצלח. חלק נכבד מהמכוניות המתחרות "אבדו" בחולות הים בגלל ניווט לקוי ולא הגיעו כלל לקו הסיום. המנצח במירוץ היה אבי פרנס, והנווט יאיר יענקלביץ מחיפה שהתחרו עם ב.מ.וו 2000.
15 שנים לאחר המרוץ המבוטל חזרה אשקלון להוות מרכז לספורט המוטורי בישראל כאשר מסלול מרוצים רשמי נסלל בעיר כאטרקציה שנועדה למשוך תיירות לעיר. המסלול נחנך במהלך חג הפסח במעמד ראש העיר. במהלך שנת 1986 התקיימו במסלול מרוצים שזכו לחסות של המגזין אוטו שקם באותה שנה ושל ספונסרים רבים וב-1987 התקיימה עונת מרוצים שכללה 6 מרוצים. למרות ההצלחה הגדולה, סכסוכים פנימיים גרמו להתרחקות של מפרסמים והובילו לסיום תקופת המרוצים.
חוק הספורט המוטורי
במשך שנים ספורט מוטורי לא היה חוקי בישראל. עם זאת, בישראל התקיימו מרוצים תוך העלמת עין מצד שלטונות החוק. בתחום מרוצי האופנועים נערכו בעיקר מרוצי שטח בקטגוריות אנדורו, סופרמוטו ומוטוקרוס. בנוסף, נערכו מדי פעם מרוצי אספלט לקטנועי ואופנועי 50 סמ"ק. מרוצי ראלי נערכו בדרום ובצפון הארץ על פי סטנדרטים מקובלים בעולם אך בהסתר מרשויות החוק. בין המקומות המועדפים לתחרויות נמצאו מסלולי מנחתים נטושים כמו אלו שבערד ומנחת בר-יהודה ליד מצדה או מנחת שדה תימן ליד באר שבע. בשנות ה-80 פורסמו גם מרוצי הראווה שהתקיימו באשקלון ומרוצים אחרים שהתקיימו בכבישי הנגב ובחולות סמוך לבאר שבע.
ב-2006 נסלל באופן לא חוקי מסלול למרוצי כביש שאורכו 1,200 מטרים על שטח של 25 דונם (מספר דונמים נוספים יועדו לשימושים נלווים) ליד היישוב כוכב יאיר ויועד לרכבי קרטינג, אופנועים ומכוניות. אולם עוד בטרם נחנך הוצא צו מנהלי להריסתו שבוצע באופן מיידי בסוף חודש דצמבר 2006 בשל הבנייה הלא חוקית.
בשנת 2007 הקים שר המדע התרבות והספורט דאז (בהמשך בשנת 2009 עם בחירת הכנסת ה-18 הופרד משרד המדע ממשרד התרבות והספורט) ראלב מג'אדלה את הרשות לנהיגה ספורטיבית, אשר הייתה אחת ההגדרות באישור החוק. למנהל הרשות מונה יוסי ניסן ומטרת הרשות לפקח ולהוביל את ענף הספורט המוטורי בישראל לכשתקנות החוק יאושרו במלואן ופעילות ספורט מוטורי תתאפשר באופן רציף. עד אז תפקיד הרשות לקדם את ניסוח התקנות ולאשרם על ידי שבעה משרדי ממשלה שונים אשר אמונים על חוק הספורט המוטורי בישראל. במסגרת חקיקת החוק, הוגדר כי הרשות לנהיגה ספורטיבית תכיר בהתאחדויות אשר ירכזו את תחומי הפעילות מול העמותות השונות הקיימות בתחום הספורט המוטורי בישראל. שתי התאחדויות הוכרו בתקופת כהונתו של השר: ראלי רייד – אשר מאגדת תחתיה את כלל מועדוני הג'יפים ורכבי השטח בישראל וכן התאחדות הכידונאים – אשר מאגדת תחתיה את כלל מועדוני האופנועים כביש ושטח כאחד וכן מועדוני הטרקטורונים. עוד קובע חוק הספורט המוטורי כי יש לתקן 13 תקנות בנושאים כגון: רישוי, ביטוח, אגרות, ביטוחים, מאמנים, מסלולים, כשירות רפואית ועוד.
ב-21 ביולי 2009 אושרו בוועדת החינוך, התרבות והספורט בכנסת 4 תקנות מחוק הספורט המוטורי. התקנות אשר עודכנו כחלק מתהליך החקיקה הן בנושאים: רישיון נהיגה תחרותי, רישיון כלי תחרותי, ביטוח ומדריך ומאמן. נכון לספטמבר 2009 אושרו על ידי משרדי הממשלה 11 תקנות אך יש להצביע עליהן בוועדת החינוך. ב–21 ביולי 2009 אושרו בוועדת החינוך בכנסת 4 תקנות מחוק הספורט המוטורי. התקנות אשר עודכנו כחלק מתהליך החקיקה הן בנושאים: רישיון נהיגה תחרותי, רישיון כלי תחרותי, ביטוח ומדריך ומאמן. באוקטובר 2009 הוכרה ההתאחדות השלישית י.ר.ד.א כהתאחדות לענפי הרכב השונים בהם: ראלי ספרינט, ראלי קרוס, אוטו קרוס, ספורט עממי ועוד על ההכרה חתומה שרת התרבות והספורט לימור לבנת. ענף הקארטינג נמצא גם הוא בדיון ונראה כי תוכר התאחדות קארטינג בקרוב. ענפי הספורט הימי והספורט האווירי אינם עומדים על הפרק בשלב זה שכן לא הוגשו בקשות לרשות לנהיגה ספורטיבית במשרד הספורט על ידי אף עמותה פעילה שכן חוק הספורט המוטורי קובע שקריטריון בסיסי להכרה בעמותה כהתאחדות הוא פעילות רציפה ותקינה על-פי רשם העמותות של שנתיים לפחות, עוד קובע החוק כי הכרה בהתאחדות תעשה אך ורק אם לא הייתה בקשה דומה ולכן עד כה לא נקבע התאחדות שתעסוק בנושא הראלי כפי במקובל בעולם.
אירועים ומסלולים מוטוריים בישראל לאחר חקיקת הספורט המוטורי
לאחר שהחלו לגבש חוקים המאשרים את קיומם של ענפי הספורט המוטורי בישראל, החל הענף לחוות פריחה מחודשת. תחילה המאמץ התמקד פחות בקיום תחרויות ויותר ביצירת חשיפה ציבורית בתחום הספורט המוטורי על ידי קיום תחרויות ראווה.
בחודש דצמבר 2011 התקיים באילת אירוע ראווה מוטורי עם מכוניות מסוג פורמולה רנו ואחרות ולכבודו נסלל במתחם הנמל באילת מסלול זמני באורך 1,200 מטרים והוקמו יציעים זמניים לכ-3000 צופים. בעקבות הצלחתו אילת אירחה מרוץ דומה שנה לאחר מכן. בכוונתה הייתה לבחון קיום אירוע שנתי של מרוצי מכוניות.
ביוני 2013 התקיים אירוע ראווה "פורמולה ירושלים" שאורגן על ידי עיריית ירושלים, עלות המופע עמדה על ל-22 מיליון שקלים. למעלה מרבע מיליון צופים הגיעו למסלול שנפרש לאורך של כ-2 ק"מ בסמוך לחומות העיר העתיקה. זוהי הפעם הראשונה שנוסע רכב פורמולה 1 בכבישי ישראל. באוקטובר 2014 התקיים טורניר ראווה נוסף במסלול מעט שונה ועם מגוון כלי רכב ואופנועים.
לאחר אישור הספורט המוטורי בישראל מתוכננים לקום מספר אתרים מרכזיים לספורט המוטורי. כל אתר מאתרי הספורט המוטורי צפוי להכיל מספר מסלולים למרוצי מסלול ושטח. אתרים פחות מוסדרים הם אתרים המיועדים לרכיבת שטח ללא כבישים סלולים. תחילה הוקמו מתחמי מרוצים קטנים יחסית. כך למשל סמוך ליישוב קצרין ברמת הגולן הוקם מתחם ספורט על שטח של כ-60 דונם ועלות בנייתו כ-5 מיליון ש"ח המיועד לעיקר למרוצי שטח לצד מרוצי כביש והושלם בחלקו ב-2012. באזור מערב בנימין הוקם מסלול שטח המשולב בפארק אזורי שיכלול גם נחל מלאכותי. המסלול מיועד לאופנועי שטח וטרקטורונים.
במכון וינגייט בנתניה שאירח מ-2012 מספר תחרויות שטח ברכיבת אופנועים (מוטוקרוס וכדומה), הוכשר בסוף 2015 מסלול שטח לתחרויות רכיבה לאופנועי שטח וטרקטורונים עם יציע לקהל אך המסלול נדרש לקבל אישורי שימוש מדי פעם.
מסלול מוטורי קצר באורך כ-580 מטר נחנך באזור התעשייה בבית שאן בסוף 2015, אך עד מהרה הוסדר בעיקר כמסלול קרטינג ולא מסלול מרוצים של ממש אם כי משמש גם מרוצי אופנועים.
פצאל
במאי 2016 נפתח בפצאל במועצת בקעת הירדן חלקו הראשון של פארק מוטורי הכולל מסלול ראלי-קרוס באורך 1,400 מטרים (שסלילתו עלתה כ-3.5 מיליון ש"ח) אך התוכנית הכוללת היא למתחם מרוצי כביש ושטח על שטח של 900 דונם. מסלול זה היה מסלול המרוצים הראשון שאושר בישראל.
ביוני 2022 הוכפלה אורכו של המסלול מ-1.2 ק"מ צנועים ל-2.4 ק"מ, כולל ישורת ארוכה יחסית של כ-600 מטר והגדלת מספר הפניות מ-9 ל-17 - כל אחת. התאמות נוספות שנערכו מאפשרות לבחור בין שישה תוואי מסלול שונים. בנוסף הוסטו נקודות הזינוק והסיום, ויש גדר הפרדה ייעודית המאפשרת לצוותים טכניים להעביר באמצעות לוחות ייעודיים מידע חשוב לנהגים בזמן המירוץ. המסלול עומד בתקן בינלאומי של FIM ו-FIA.
ערד
משרד התרבות והספורט יצא במכרז בסוף 2014 למימון הקמת מסלול מרוץ תיקני באורך של 1.5 ק"מ ובעלות של 4 מיליון ש"ח באזור פריפריאלי למרוצי דראג וראלי קרוס וגם להדרכת נהיגה. במכרז זכתה ערד והמסלול השני בארץ בתכנונו של שופט המרוצים וחבר ההתאחדות הבינ"ל לספורט מוטורי אד קסרזון - מסלול מרוצים ערד נבנה בעלות הקמה של 5 מיליון שקלים ונחנך באפריל 2018. אורך המסלול הוא 1.6 ק"מ.
שדה תימן
פארק מוטורי גדול על שטח של מאות דונמים תוכנן לקום כבר לפני שנים סמוך לקיבוץ חצרים בצפון הנגב על שטח של כ-320 דונם ובעלות של מעל 100 מיליון שקל. עבודות ההקמה של "נגב פארק אקסטרים" החלו בקיץ 2017. בשלב הראשון נסלל מסלול באורך 2.1 ק"מ שכונה "מסלול שדה תימן" שנבנה סמוך למנחת שדה תימן שבבאר שבע ונפתח במאי 2018. אירוע השקת המסלול, שמותג מחדש כ"מוטור סיטי", התקיים בספטמבר 2018. זהו המסלול השלישי שנפתח בישראל (לאחר מסלול פצאל ומסלול ערד), וארוך יותר מערד (2.1 ק"מ) עם תשע פניות, הכולל שינויי גובה וגם ישורת המאפשרת להאיץ למהירויות גבוהות. המסלול עומד בתקן בינלאומי של FIM ו-FIA