cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אילן בשור
אודות תערוכותיו
מתוך הטקסט לתערוכה: "תערוכה זו שואבת את השראתה מעולם הקרקס. הצלם, אילן בשור, בוחר הפעם חומרי לוליינות ולהטוטנות, לש אותם בתאורה חושפת ומסווה כאחד, ומפרנס את דמיוננו בדימויים בעלי קסם פיוטי. תנועתן הדינמית של הדמויות מדבירה את הקיפאון והסטטיות שבתמונות דוממות. חשיפה ממושכת לאור, מלווה בהבזקי ספוט נוספות, מנציחה את רצף התנועה עצמו. במהלך תנועתה הולכת הדמות ונמוגה, ומותירה בנו את תחושת "חלוף הזמן"." מתוך הטקסט לתערוכה: "אילן בשור מצלם תמונות נוף טריוויאליות, נטולות דרמה לכאורה, שהתנועה שקפאה בהן לרגע אינה בולמת את זרימת מחשבותיו של המתבונן בהן אלא מעוררת את הסקרנות ואת הדמיון. הנופים בתצלומיו נותקו ממקומם הטבעי, הם אינם תלויי זמן ומקום והצופה מוזמן לפענח את מסתוריותם, להתגעגע, להתחבר." מתוך הטקסט לתערוכה: "הזמרות הישראליות נבחרו כנושא התערוכה, שכן במיוחד במפגש זה מפליא בשור להוציא מכל זמרת הן הפרפורמרית שבה, והן את האישה הפרטית, הארוטית והחושנית... בתור גבר מעניק אילן בשור למצולמות מרחב לבטא את נשיותן, תוך כדי דיאלוג המאפשר הן את נקודת מבטו הגברית ותפיסתו האסתטית, והן את המרחב האישי והפרטי של כל אחת מהמצולמות, הבוחרות לבטאו בדרכן השונה והייחודית." מתוך הטקסט לתערוכה: "מצולמיו של אילן בשור מתייצבים אל מול מצלמתו בטבעיות רבה. היא אינה זרה להם. בשורה אחת אנחנו מוצאים את אותן פנים מוכרות שאילן מצלם באדיקות רבת שנים, אותן דמויות מפורסמות שהתפזר סביבן אבק כוכבים, אותם אלה שחדרו לחיינו במהלך השנים; אמנים, שחקניות, זמרות, אנשי תרבות ומדיה מהשורה הראשונה, אך בהבדל אחד: כאן הם אינם משחקים ואינם מציגים. תמונותיהם, המספרות כל אחת את סיפורה השלם ללא כל צורך במילים, הונצחו בעדינות אין קץ וכישרון רב בעדשת מצלמתו. בצילום זהיר אך ישיר ומדויק, הוא מכוון את מצלמתו אל "האני הפנימי" של המצולם. מצליח ומוכר ככל שיהיה, ביישן או בעל ביטחון, מתמסר האחרון למצלמה, חף מכל גינוני כוכבות וחומות הגנה. או אז, ברגע אותנטי נכון אחד, נוצר הקסם: תמונה אמיתית וכנה." אוצר: גיא עולמי. אורית לוטרינגר, ידיעות: "אילן בשור מציג בתערוכתו סוג מיוחד של טיפול רומנטי שמתכתב עם ציירי הרנסאנס והציירים האימפרסיוניסטים... בצילומי סטודיו מוקפדים הוא בונה תפאורה עם סדינים ובדים רכים ונופלים, כשמשחקי האור הרך יוצרים אטמוספירה מיוחדת, חלומית, שהופכת במידה רבה את גופה של המצולמת לדימוי כמעט מושלם המאזכר אובייקט פיסולי... את חימר העירום הנשי של בשור לכדי פסלים צילומיים, הבוראים מציאות אל-זמנית הנמשכת בתודעתו של המתבונן. איכויות הצילום המוקפד להפליא והיופי המוקרן מתנועה שקפאה במרחב אינטימי מצליחים לשבות את תשומת לבו של הצופה ולפלס את דרכם לנחלת נפשו." מתוך הטקסט לתערוכה: "אילן בשור... בוחר בתערוכתו הנוכחית להתמקד בשפת הגוף מבלי לגעת בשפת הנפש. כמדען, הבוחן במעבדתו את חזות התנועה האנושית, הוא משלח נשים, הלבושות בחליפות עסקים מחויטות, לנפילתן או לניתורן בחלל הריק, המודגש על ידי רקע לבן נטול רעשים." מבחר תצלומים של נשים בעלות גוף שופע, בעירום מלא או מרומז. הפרויקט שואף לתת לנשים את הכוח להתעלם ממוסכמות אידיאל היופי ולהאמין בעצמן וביופיין. התערוכה מלווה בסרטון בבימויה של נועה אהרוני, ארט וסטיילינג: רונה דורון. מתוך הטקסט לתערוכה: "בשור מצלם את המוזיקאים שלו כמעט תמיד בשחור לבן ”מכובד״, מדגיש את מאבקי האור והצל המוגזמים המשווים להם מראה תאטרלי. זו מראית עין שכמעט כולה משחק עם המצלמה, מעין התחפשות המסגירה אמת פשוטה וישירה. גם במקומות שבהם ה״בימוי״ בולט בשור גורם למצולמיו להישיר מבט למצלמה, ודרכה – להתבונן לנו בעיניים." אוצר: ערן ליטוין.
מורה רעה
עלילה
לאחר שראתה אליזבת שלאקסית של סקוט היה חזה גדול, היא תכננה לעבור ניתוח פלסטי להגדלת חזה. עם זאת, היא לא יכלה להרשות לעצמה את ההליך שעלה 9,300 דולר. ואם לא די בכך, סקוט הודה כי הוא נדלק על איימי, ושהוא רואה את אליזבת כידידה. אליזבת החלה לגייס כסף לניתוח על ידי השתתפות בשטיפת המכוניות שכיתה ז' ארגנה כדי שיהיה כסף לסיור הכיתתי שלהם. היא הייתה בלבוש מינימלי וכך גייסה כסף רב מבעלי המכוניות. כמו כן המשיכה בפעולתה אצל הורי התלמידים בכיתתה, בטענה שהיא יכולה לעזור לילדיהם בלימודים, אך ללא הצלחה. בינתיים, איימי, אשר התחילה לחשוד באליזבת בשל המרדף שלה אחר סקוט וההתעלמות שלה מחוקי בית הספר, ניסתה להזהיר את מנהל בית הספר על תוכניות המעילה של אליזבת, אך הוא ביטל את טענותיה.
אליזבת גילתה כי המורה של הכיתה עם הציונים הגבוהים במבחן המדינה יקבל בונוס של 5,700 $. בעקבות כך, אליזבת החליטה לשנות את סגנון הלימוד שלה, מה שאילץ את הכיתה ללמוד באופן אינטנסיבי לבחינה שקרבה. עם זאת, השינוי התרחש מאוחר מדי והביא תוצאות לא מספיקות - לתלמידים היו ציונים נמוכים בבחן שקיימה אליזבת, והדבר תיסכל אותה עוד יותר. בינתיים, היא התיידדה עם ראסל המורה להתעמלות, בזמן שאיימי וסקוט התיידדו והחלו לצאת יחד. אליזבת גנבה את התשובות למבחן המדינה על ידי התחזות לעיתונאית המפתה את קרל חלבי (תומאס לנון), האחראי על היצירה וההפצה של מבחני המדינה. אליזבת שכנעה את קרל להיכנס למשרד שלו כדי לקיים יחסי מין על השולחן, אבל היא שמה בכוס היין שלו סמים, וכך הצליחה לגנוב את המבחן. חודש לאחר מכן, אליזבת זכתה בבונוס ולבסוף השלימה את סכום הכסף הדרוש לקיום ניתוח הגדלת החזה.
כאשר אליזבת גילתה כי איימי וסקוט הם אלו שישגיחו על סיור קרוב, היא שמה על שולחנה של איימי תפוח מורעל אשר גרם לה לאלרגיה ושלפוחיות על פניה, דבר שגרם לכך שאיימי לא יכלה ללכת לסיור, ולכן אליזבת החליפה אותה. בטיול, אליזבת פיתתה את סקוט. השניים קיימו יחסי מין תוך כדי שאליזבת התקשרה דרך הטלפון של סקוט לאיימי, ששמעה את כל שהתרחש. (בפועל, אליזבת וסקוט לא קיימו באמת יחסי מין, אלא רק התחככו אחד בשני כשבגדיהם עליהם). למחרת, הגיעה איימי אל מקום הטיול ואיימה על אליזבת בכך שהיא יודעת שהיא זייפה את המבחן וסיממה את קרל חלבי, ושהיא עומדת לדווח עליה למשטרה, וכן שהיא שמעה את כך שהיא וסקוט קיימו יחסי מין.
מאוחר יותר, אליזבת החליפה את שולחנה של איימי עם השולחן שלה שהכיל במגירתו סמים ומריחואנה, כדי להפליל את איימי. באותו זמן איימי שמה לב לחוברת שבה תשובות למבחן המדינה שנמצא על שולחנה של אליזבת, הבינה שאליזבת זייפה את תוצאות המבחנים והחליטה להעיד נגדה. היא דיברה עם קרל חלבי שאמר לה שאליזבת היא אותה אחת שגנבה ממנו (כלומר אותה האחת שהתחזתה לעיתונאית ופיתתה אותו). עם זאת, אליזבת צילמה תמונות מביכות של קרל כשהוא מסומם, והשתמשה בהן כדי לסחוט אותו שיאמר שהיא חפה מפשע. תוך כדי פגישת המפקח עם אליזבת, מנהל בית הספר ואיימי, איימי העלתה את הטענה שיש מורים שמשתמשים בבית הספר בסמים. כאשר המשטרה הביאה כלב גישוש שיחפש את הסמים, הם מצאו אותם בשולחנה של איימי, שהוא בעצם שולחנה של אליזבת.
איימי הועברה לבית הספר הגרוע ביותר במחוז על ידי המפקח. בעקבות כך, סקוט שאל את אליזבת אם היא רוצה להתחיל מחדש, אך אליזבת דחתה אותו לטובת מערכת יחסים עם ראסל. כאשר שנת הלימודים החדשה החלה, אליזבת סיפרה לחברה הטובה ביותר שלה בבית הספר, לין (פיליס סמית) שהיא מקיימת מערכת יחסים עם ראסל, ושהיא החליטה לא לקיים את ניתוח הגדלת החזה, כי היא מרגישה שהיא נראית בסדר גמור כמו שהיא. בנוסף, אליזבת עובדת בבית הספר בתפקיד חדש, כיועצת בית הספר.
שחקנים ראשיים
{|
הפקה
הסרט בוים על ידי ג'ייק קסדן ומבוסס על תסריטם של לי אייזנברג וג'ון סטאפניתסקי. סרטי קולומביה רכשו את התסריט מאת אייזנברג וסטאפניתסקי באוגוסט 2008. במאי 2009 ג'ייק קסדן נשכר כבמאי הסרט. בדצמבר הבא, קמרון דיאז נבחרה לתפקיד הראשי בתור אליזבת הולסי ובמרץ 2010, ג'סטין טימברלייק נבחר בתור סקוט דלקורט, גם כן בתפקיד הראשי. מאוחר יותר במרץ החלו צילומי הסרט.
תאודו טיווט
תאודו טיווט (במונטנגרית: KK Teodo Tivat), היא קבוצת כדורסל מונטנגרית מהעיר טיווט שעל חוף מפרץ קוטור, המתמודדת באופורטוניטי ליגה ובליגה הבלקנית.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנות ה-90 והשתתפה בליגה היוגוסלבית/סרבית. ובליגה המונטנגרית שהוקמה בשנת 2006, לאחר פירוקה של המדינה המשותפת של סרביה ומונטנגרו. בסיום עונת 2008/09 העפילה הקבוצה לליגה הבכירה. מאז מסיימת הקבוצה באופן קבוע בפלייאוף העליון ונחשבת לקבוצה יציבה. החל מעונת 2012/13 משתתפת הקבוצה בליגה אירופאית, הליגה הבלקנית
הקבוצה מארחת באולם ז'ופה בעיר, שנבנה בשנת 1985 ומכיל 1,000 מקומות ישיבה.
מסיר מוך
מסיר מוך (באנגלית: Lint remover) הוא כלי ניקוי המורכב מגליל של סרט דביק חד צדדי המותקן על גבי גלגלת עם ידית. המכשיר מאפשר הסרת מוך או סיבים קטנים אחרים מביגוד, ריהוט, מצעים ועוד.
עמית לדרך
עמית לדרך היא עמותה הפועלת לצמצום הקיטוב בחברה הישראלית על ידי מתן שוויון הזדמנויות לבוגרי צבא המגיעים מרקע מוחלש. העמותה מסייעת למשתתפים בה להשתלב באופן מיטבי באזרחות דרך צירים של תעסוקה, השכלה ומיומנויות חיים רכות תוך כדי העצמה והגברת תחושת מסוגלות עצמית.
מסיר מוך
מסיר המוך מאפשר סיבוב מהיר של 360 מעלות המאפשר הסרה קלה של סיבים עקשנים, בהם שיער בעלי חיים. המוצר פופולרי בקרב בעלי כלבים וחתולים, שכן הוא מאפשר להסיר גם את שיערותיהם מבדים, שטיחים וכדומה.
עמית לדרך
העמותה קמה כיוזמה חברתית בשנת 2013 על ידי נטלי הורוביץ וענבל אלישע שהיו מפקדות בחוות השומר ששימש כבסיס טירונות שקלט אליו חיילים מרקע של סיכון וקשיי הסתגלות היה הפגישה הראשונה של אותם חיילים עם הצבא. האמונה הייתה שבזכות השלמת שירות צבאי מלא, ההשתלבות בחברה הישראלית תהיה טבעית וקלה. אולם המציאות הייתה אחרת עבור כל אותם חיילים וחיילות. מתוך אותה הבנה החליטו השתיים לעשות מעשה ולאסוף אנשים שיסייעו לאותם חיילים וחיילות. הרעיון הראשוני כלל תוכנית ליווי אישית, תפירת חליפה מדויקת למידות החייל המשוחרר, הצבעת מטרות ויעדים ובסיום – השתלבות מיטבית בחברה.
פעילות העמותה
לכל חייל משוחרר מוצמד מלווה אישי, מנטור (מתנדב), המסייע לו לבנות תוכנית אישית אשר כוללת: הצבת מטרות, קביעת דרכי פעולה להשגתן, פיתוח מיומנויות פרקטיות וכן סיוע במיצוי זכויות. המנטור מהווה עבור הצעיר דמות משמעותית אשר יוצר עימו קשר מעצים ומסייע ועוזר לו להתוות את הדרך בתחומי תעסוקה, השכלה, דיור ועוד. בנוסף, משתתפים הצעירים בסדנאות ומפגשי תוכן מקצועיים אשר תומכים בתוכנית האישית שלהם ומעניקים להם כלים וידע שיסייעו להם באזרחות כגון: ניהול פיננסי, קבלת החלטות, תעסוקה ועוד. כל צעיר המשתלב בתוכנית מתנסה במעורבות חברתית במהלך שנת פעילותו ומצופה ממנו להמשיך ולתרום למען הזולת במקום בו הוא מזהה צורך. את מודל העבודה תומכת מעטפת ארגונית רחבה אשר מסייעת לצעיר להגיע למטרותיו באמצעות: סיוע בלימודים, שותפויות עם מוסדות להשכלה גבוהה והכשרות מקצועיות, קשרי מעסיקים, סיוע בטיפול רגשי, מערך מלגות ועוד.
מולדובה באירוויזיון 2021
מולדובה השתתפה באירוויזיון 2021 עם השיר "Sugar", שבוצע על ידי הזמרת המולדובית נטליה גורדיינקו.
לפני האירוויזיון
ב-29 בפברואר 2020, גורדיינקו זכתה בקדם המולדובי לאירוויזיון 2020, ונבחרה לייצג את ארצה בתחרות, עם השיר "Prison". ב-18 במרץ 2020, תחרות האירוויזיון לשנת 2020 בוטלה עקב מגפת הקורונה. זמן קצר לאחר ההודעה, רשות השידור המולדובית הכריזה כי גורדיינקו תייצג את מולדובה גם באירוויזיון 2021. ב-14 בפברואר 2021, נחשפה כותרת השיר, "Sugar".
באירוויזיון
ב-17 בנובמבר 2020, הוכרז כי מולדובה תופיע במחצית הראשונה של חצי הגמר השני של התחרות. היא הוגרלה במקום ה-7 בסדר ההופעות, לפני איסלנד ואחרי פולין. ב-20 במאי 2021, גורדיינקו ביצעה את השיר בחצי הגמר השני של התחרות, והגיעה למקום השביעי עם 179 נקודות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיעה גורדיינקו למקום ה-13 עם 115 נקודות.
אנג'ליק (כלי נגינה)
אנג'ליק (באיטלקית: angelica, באנגלית: 'angel lute, בצרפתית: angélique, בגרמנית: angelika) (השם נגזר ככל הנראה מהשפה האיטלקית - אנג'ליקה), היא כלי מיתר, כלי פריטה ממשפחת הקתרוס שמקורה בתקופת הבארוק. האנג'ליק משלבת כמה תכונות של כלי פריטה אחרים מסוגה, כמו הלאוטה, הנבל והתיאורבו.
לאנג'ליק גוף בעל גב מעוגל הדומה בצורתו לאגס (חצוי לשניים), תכונה אותה היא חולקת עם הלאוטה, כמו גם את אורך המיתרים הרוטטים שלה בין 540 ל-700 מ"מ. בשונה מהלוטה ובדומה לתאורבו, לאנג'ליק שישה עשר מיתרים בודדים (לא מסלולים של מיתרים). כמו התאורבו, גם היא בעלת צוואר מורחב ותיבת יתדות חיכוך נוספת עבור ששת מיתרי הבס.
סקירה כללית
ממעט המוזיקה ששרדה ושנכתבה עבור האנג'ליק, וממעט הכלים (הפיזיים) ששרדו ניתן ללמוד כי האנג'ליק פרחה במחצית השנייה של המאה ה-17 ובתחילת המאה ה-18.
בשנת 1620 מפרסם מיכאל פרטוריוס את ספרו 'Syntagma Musicum Theatrum Instrumentorum seu Sciagraphia'. הנספח לכרך השני מכיל 42 חיתוכי עץ מצוירים להפליא, המתארים כלי נגינה מתחילת המאה ה-17, כולם מקובצים במשפחות ומוצגים בקנה מידה. שם מתאר פרטוריוס כלי נגיה שדומה בצורתו ללאוטה אבל בעל מיתרי נבל (ראו איור משמאל). פרטוריוס אמנם לא מכנה כלי זה בשם אנג'ליק, אך אי אפשר שלא להבחין במאפיינם הבולטים שלה מהאיור והכתוב. השם 'לוט המלאך' או 'אנג'ליק' הופיע מאוחר יותר, לקראת סוף המאה ה-17.
ייתכן כי פרשנות שגויה של שמה "אנגליקה" כפי שמופיע ב-MH Fuhrmann, Musicalischer Trichter, Frankfurt / Spree 1706, p. 91, הביא מספר כותבים לייחס את מוצאה ל'אנגליה', אך ג'יימס טלבוט תיקן עיוות זה כשפירש נכונה את שמה "אנג'ליקה" כ"לוט המלאך" שניתן לה משום צלילה המקסים (ms. אוקספורד 532, 1685–1701).
בהדפס של יוהאן ויליאם סטור משנת 1755 לערך, מוצג אדם פלקנהאגן, מנגן בכלי בעל תיבת-יתדות כפולה, כשלתיבה התחתונה חריץ מורחב שנועד עבור מיתרי הבס וסדרת מיתרים בודדים (לא זוגות או שלשות של מיתרים). כל אלו מעלים את השאלה האם פלקנהאגן בעצם מנגן כאן באנג'ליק, או שמא מדובר בסתם פשט גרפי של האמן, שכן הכיתוב מתאר את פלקנהאגן כנגן הלאוטה של חצר המארקגראף מביירוית.
צ'ארלס סולייה חשב שמקורה דווקא באלזס כפי שכתב במילון המוזיקה שלו משנת 1870, הוא מתאר אותה ככלי הדומה ללאוטה שמקורו באלזס אך נפוצה ומקובלת מאוד בממלכה הבריטית.
במילון המוזיקה מאת ליאון ומארי אסקודייר משנת 1872, מתוארת האנג'ליק במשפט קצרצר כך: "כלי ישן ממשפחת הלוטים, הומצא במאה ה-17 על ידי רוץ (Rotz), בונה עוגבים ממילוז." גם כאן מצביעים הכותבים על אלזס כמקום מוצאה של האנג'ליק.
במילון מוזיקה נוסף, מאת אלברט ז'קו משנת 1886, מתוארת האנג'ליק כגיטרה גדולה, דומה ללאוטה ולה שבע עשר מיתרים ושמונה עשר סריגים. לגבי מוצאה, מסתפק ז'קו באמירה כללית ולא מחייבת "...נאמר שהיא הומצאה באלזס", גם הוא מצא לנכון לציין כי היא נפוצה ומשמת בעיקר באנגליה.
הטורבן האוקראיני הוא צאצא של האנג'ליק.
כוונון
ניתן למצוא בטבלטורות בסגנון הצרפתי, תווים לקטעי מוזיקה שנכתבו עבור האנג'ליק, בהם ניתן להבחין בהבדלים בין המלחינים השונים, בהנחיות לאופן כוונון מיתרי הבס, העשויים להשתנות מיצירה ליצירה וממקטע אחד למשנהו.
בכתבי היד של ג'יימס טלבוט (GB-Och Music 1187, c1695) ישנו רישום המפרט את אופן כוונון 'לוט המלאך' בת 16המיתרים, "...מתפרס באופן דיאטוני על תווים 'לבנים' מ-D ל-e'". טלבוט ממשיך ומסביר שלכלי יש תשעה סריגים, לכן הוא "מתאים יותר לקטעים רציניים (חמורי סבר) ואטיים, מאשר לקטעים מהירים וחדים, שכן המיתרים ממשיכים להדהד צלילים גם לאחר הפריטה עליהם מה שעשוי להוליד דיסוננס"
הכוונון הדיאטוני אמנם הגביל את גבולות טווחי הנגינה של האנג'ליק, אך הניב צליל מלא וברור על ידי שימוש מוגבר במיתרים פתוחים.
היכל הקרח (סנקט פטרבורג)
היכל קרח (ברוסית: Ледовый дворец) הוא מתחם ספורט וקונצרטים בסנקט פטרבורג המכיל 12,300 מושבים ומשמש לאירוח קונצרטים, תחרויות ספורט ואירועים אחרים. משמש בעיקר כהיכל הבית של מועדון ההוקי קרח סק"א סנקט פטרבורג. אחד מאולמות ההוקי הגדולים ברוסיה.
היסטוריה
האצטדיון נבנה במשך שנתיים מ-1998 עד שנת 2000, כשהמשחק הראשון נערך באפריל 2000.
עלות הבנייה הגיעה ל-60 מיליון דולר.
ההיכל נבנה לקראת אליפות העולם בהוקי קרח שנערכה בעיר בשנת 2000. זו הסיבה שההיכל נבנה סמוך לתחנת המטרו "שדרות הבולשביקים" במקום שבעבר היה מלא ביצות ושממה.
במאי 2019 סנקט פטרבורג נבחרה לארח את אליפות העולם בהוקי קרח שתתקיים במאי 2023 וההיכל ייארח חלק מהמשחקים.
מבנה
בין האמפיתיאטרון לבין המרפסת סביב קוטר הזירה ישנם 74 תאי אח"מים שמידת הנוחות בהן משתווה לחדר במלון.
מיקולוב (פולין)
מיקולוב (בפולנית: Mikołów; בגרמנית: Nikolai, ניקולאי) היא עיר בפרובינציית שלזיה שבדרום מערב פולין ליד קטוביץ. בעיר מתגוררים כ-40 אלף איש (נכון ל-2017).
ערים תאומות
למיקולוב 4 ערים תאומות:
חואן בוטאסו
קריירה
בוטאסו החל את הקריירה בשנת 1927 במועדון ארחנטינו דה קילמס. לאחר מכן עבר לראסינג קלוב שם שיחק עד 1938. הוא חזר לארחנטינו דה קילמס מליגת המשנה בארגנטינה.
במדי נבחרת ארגנטינה ערך 9 הופעות, והיה שותף לזכייתה באליפות דרום אמריקה של 1929 על אף שלא שיחק כלל. במונדיאל 1930, המונדיאל הראשון בהיסטוריה, שיחק במשחקי חצי הגמר והגמר כשהחליף את אנחל בוסיו וארגנטינה סיימה במקום השני לאחר הפסד 4–2 במשחק הגמר לנבחרת אורוגוואי, המארחת של אותו טורניר.
איתן נחמיאס-גלס
איתן נחמיאס-גלס (נולד ב-6 באפריל 1968) הוא משורר, סופר, עיתונאי ופזמונאי ישראלי.
ביוגרפיה
איתן גלס נולד בתל אביב בה גדל, בן לאב יליד גרמניה ואם ממשפחה ספרדית, שעלתה מיוגוסלביה.
כשהיה בן שמונה עשרה, פורסמו שיריו הראשונים בעיתון 77. בהמשך עבד כעיתונאי ופרסם טורי דעות, כתבות וביקורות בעיתונים ובכתבי עת: סימן קריאה, מוסף הספרות של הארץ, העיר, עיתון תל אביב, חדשות וגלובס. בשנת 1995, פרסם את ספר שיריו "אני סימון נחמיאס" שזכה להצלחה. גלס הנחה את תוכנית הרדיו ציפורי לילה בגלי צה"ל ותוכנית לילה ברדיו האזורי של ירושלים.
גלס חיבר את תפוחים ותמרים שהלחין וביצע רמי קלינשטיין לאלבום באותו השם. בשנת 1995 זכה השיר בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים.
הוא כיכב במספר תפקידי משנה ב"איתמר ואני" (2006), בסרט תחיה ותהיה (2005), "הפרויקט של פיטר שמייכל" (2005), מילואים (2005), והאמת העירומה (2008).
Oops! I Did It Again: The Best of Britney Spears
'Oops! I Did It Again: The Best of Britney Spears (בעברית: אופס! עשיתי זאת שוב - מיטב השירים של בריטני ספירס') הוא אלבום האוסף הלא רשמי של זמרת הפופ האמריקאית, בריטני ספירס. האלבום יצא לאור ב-18 ביוני 2012. תחת חברת התקליטים RCA.
רקע והפקה
שלא כמו כל אלבום אוסף להיטים סטנדרטי, האלבום אינו מכיל רק להיטים או סינגלים, אלא גם שירים אחרים של ספירס שלא זכו לחשיפה לאורך השנים. האלבום מכיל 16 שירים, רק חמישה מתוכם יצאו בעבר כסינגלים: Oops!... I Did It Again, ...Baby One More Time, Born to Make You Happy ,Anticipating ,I'm a Slave 4 U.
מתמטיקה חישובית
מתמטיקה חישובית (באנגלית: Computational mathematics) הוא שם כולל לתחומי מחקר במתמטיקה שבהם יש לחישובים מקום מרכזי, עם דגש על אלגוריתמים, שיטות נומריות וחישובים סימבוליים. במסגרת החישוב נכללים, חישובים נומריים, בדיקת מודלים מתמטיים, פתרון בעיות מתמטיות, בדיקת השערות מתמטיות ומציאת הוכחות למשפטים מתמטיים. מיד לאחר הופעת המחשבים הראשונים, בשנות השישים המוקדמות של המאה העשרים, מתמטיקה חישובית החלה להתפתח כתחום עצמאי ונפרד ממתמטיקה יישומית. כיום, לתחומים רבים במתמטיקה, גם בתחומים השייכים למתמטיקה תאורטית, מתפתח תחום מקביל שהוא חישובי. מתמטיקה חישובית מתייחסת או כוללת את התחומים הבאים: היישום של שיטות המתמטיקה החישובית בתחומי המדע וההנדסה השונים נקרא מדע חישובי. (חישוביות וסיבוכיות אלגוריתמים משויכים בדרך כלל לתחום של מדעי המחשב התאורטיים.)
Summer Holiday
Summer Holiday (בעברית: חופשת קיץ) הוא שיר שהקליטו קליף ריצ'רד ולהקת הצלליות.
הפקה
את השיר כתבו הגיטריסט ברוס ולץ' והמתופף בריאן בנט. השיר לקוח מתוך הסרט "חופשת קיץ", ויצא לאור כסינגל שני מתוך הסרט בפברואר 1963. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי בתוך שלושה שבועות, כמו הסינגל הראשון מתוך הסרט "The Next Time". אחרי ש-"Summer Holiday" שהה בראש המצעד שבועיים, תפס את מקומו הקטע האינסטרומנטלי של הצלליות "Foot Tapper", גם הוא מתוך אותו סרט, ושהה שם שבוע אחד, לפני ש-"Summer Holiday" חזר למקום הראשון לשבוע נוסף. זהו אחד השירים הידועים ביותר של ריצ'רד והוא הרבה להשמיע אותו בהופעות חיות. זה היה אחד מששת השירים שביצע ריצ'רד בהופעה הספונטנית שלו באליפות וימבלדון 1996, כאשר המשחק הופסק בגלל הגשם.
הלחן של השיר מושמע בפזמון של שיר הראפ "Holiday Rap" משנת 1986 בביצוע הצמד ההולנדי MC Miker G & DJ Sven.
Dancing Shoes
הבי-סייד של התקליט "Dancing Shoes" נכנס אף הוא למצעדי הפזמונים.
פאדל ג'עאיבי
חייו
ג'עאיבי נולד באריאנה ליד עיר הבירה תוניס, ולמד תיאטרון בצרפת בשנים 1967 – 1972. בשנת 1976 הוא הקים, יחד עם ג'לילה בכר, את קבוצת "התיאטרון החדש", ובשנת 1993 את "הפקות פמיליה".
בשנת 2009 התקבל למסדר האמנויות והספרות.
Body Language
Body Language (בעברית: שפת גוף) הוא אלבום האולפן התשיעי של הזמרת-יוצרת האוסטרלית, קיילי מינוג. האלבום יצא לאור ב-17 בנובמבר 2003, על ידי חברת התקליטים פרלופון רקורדס. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים: "", "Red Blooded Woman" ו-"Chocolate".
האלבום הגיע למקום השישי במצעד האלבומים הבריטי.
רקע
על האלבום עבדו עם מינוג מגוון של מפיקים מוזיקליים ופזמונאים ביניהם קתי דניס, דן קארי, אמיליאן טוריני, ג'וני דאגלס וקורטיס מנטרוניק. מבחינה מוזיקלית, האלבום מושפע ממוזיקת שנות ה-80 ורוב השירים באלבום מכילים אזכורים לשירים משנות ה-80 ומאמנים כמו פרינס וסקרטי פוליטי.
האלבום שונה מוזיקלית מאלבומיה הקודמים של מינוג, בעוד אלבומיה הקודמים היו מושפעים מדיסקו ודאנס-פופ אלבום זה משלב סינת'פופ, אלקטרו-קלאש, R&B והיפ-הופ. מבחינה לירית האלבום עוסק בנושאים של הנאה, פלרטוטים וסקס.
סינגלים
מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים: "Slow" אשר הופץ כסינגל הראשון מהאלבום, שבועיים וחצי לפני הוצאת האלבום. השיר זכה להצלחה מסחרית כאשר הגיע למקום הראשון במצעדים של דנמרק, אוסטרליה, ספרד ובריטניה. בהמשך, יצא "Red Blooded Woman" כסינגל השני במרץ 2004, תוך שהגיע לחמישייה הפותחת במצעד המוזיקה האוסטרלי ובמצעד הסינגלים הבריטי.
לאחר מכן, יצא "Chocolate" כסינגל האחרון ביוני באותה השנה, תוך שהגיע לעשירייה הפותחת במצעד הסינגלים הבריטי. עם צאת האלבום, קיימה מינוג מופע מיוחד בהאמרסמית' אפולו שבלונדון, לקידום האלבום תחת הכותרת "Money Can't Buy" ובו נכחו רק מעריצים אשר קיבלו הזמנה למופע ולא אנשים שרכשו כרטיסים למופע.
ביקורות והצלחה
עם יציאתו, האלבום קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים אשר החמיאו למינוג על ההתנסות בז'אנרים חדשים ועל הפקת האלבום. אם כי היו מבקרים שטענו שהשירים באלבום לא מספיק קליטים ומתאימים לריקודים. מבחינה מסחרית האלבום זכה להצלחה אך לא זכה להצלחה לה זכה אלבומה הקודם.
באוסטרליה האלבום הגיע למקום השני והגיע שם למעמד פלטינה כפולה. בבריטניה האלבום הגיע למקום השישי וקיבל מעמד פלטינה במדינה. גם באוסטריה ובשווייץ האלבום זכה להצלחה. לימים, נחשב האלבום כאבן דרך בקריירה של מינוג וכסמל להתפתחות האישיותית והמוזיקלית שלה בעיני רבים.
הטורקמנים בארץ ישראל
הטורקמנים הם צאצאי שבטים סלג'וקים נוודים שהיגרו מאסיה המרכזית למזרח התיכון והתגוררו בארץ ישראל במשך תקופה ארוכה. במהלך מלחמת העצמאות נמלטו מרבית הטורקמנים משטחי מדינת ישראל יחד עם הערבים, ונטמעו בקרב כלל הפליטים הפלסטינים.
המעבר מנוודות ליישובי קבע
במאה ה-16 כבר היה קיים היישוב אל-רבייה ברמות מנשה, כחוות אריסים מוסלמים, ולידו היו יישובים קטנים הקשורים ליעבד ואום אל-פחם. בשלהי התקופה העות'מאנית החל תהליך של מעבר מנוודות ליישובי קבע. הטורקמנים היוו חלק מקבוצות נוודים שהתיישבו במדרונות הכרמל ורמות מנשה. היישוב מנסי הטורקמני, היה מרכז לתהליך הזה שהתהווה מצירוף של כפרים קטנים. בתקופת המנדט הבריטי, התגבר תהליך ההתיישבות והקמת בתי אבן, והם התיישבו והקימו את הכפרים: ליד אל-עואדין, אל רבייה (אל פוקה), אבו שושה, מנסי, אבו זריק ונע'נע'יה, ומספר משפחות התיישב בכפר הגדול אום אל-פחם. השלטון הבריטי עזר בפיתוח תשתיות, כמו: קידוח בארות מים, בניית בתי ספר, הכנת תוכניות מים, ריסוס וסיוע לחקלאים, ייבוש הביצות, סניטציה, חלוקת תרופות כינין נגד קדחת, חיסול מוקדי דגירה של היתושים, נטיעת עצים בכפרים.
הטורקמנים הפכו מרצונם ומיוזמתם ליושבי קבע וזרעו בשדות שלהם: חיטה ושעורה, דורה, שומשום, חומוס, אבטיחים, עדשים ופול. בשנים 1944-1943 נטעו עצי זית רבים בשטח ההררי ליד אבו זריק. אולם, גם הטורקמנים יושבי הקבע, המשיכו לנדוד, ובקיץ היו נודדים לכיוון כרכור ויישובים נוספים בשפלה, כי בביצות שם היו שטחי מרעה. מחזור הנדידה של הטורקמנים היה תלוי במזג האוויר, עונות השנה ומחזור העיבוד של החקלאים היהודים ושל הפלאחים ובעלי הקרקעות מ: כפר קרע, כפר עארה ובקה אל-גרבייה. יתרונם של הטורקמנים, לעומת הבדואים, שלטורקמנים היו כפרי קבע, הם היו בעלי קרקעות וזכויות אריסות, וכך הם התפרנסו כחקלאים. פיתוח יחסי השכנות אפשר להם לעלות עם עדריהם על החלקות החקלאיות, לאחר הקציר. טווח הנדידה שלהם היה קצר וקבוע, מלבד קבוצה טורקמנית בראשות עבד אל-רחמן, שנשארה באופן קבוע באזור כרכור ובקרבת גדרות היישובים היהודיים, ללא כל הפרעה. מנגנון נדידה ייחודי זה, התאפשר בזכות מערכת היחסים התקינה עם היהודים בעמק יזרעאל ובאזור צפון השרון.
לאורך ציר הנדידה מכפריהם במערב עמק יזרעאל לצפון השרון, יצרו הטורקמנים קשרי שכנות ונישואין, כתוצאה מצרכי הנוודות למחצה. בעל העדר זקוק למרעה, למים ולמקום למאהל - וקשרי הנישואין יצרו מחויבות הדדית וחסות כנגד אויבים. מכלול זה הביא ליצירת יחסי שכנות עם הערבים המוסלמים לצד יחסים מורכבים עם השכן היהודי.
לאחר מאות שנים, שבהם הטורקמנים התמידו ושמרו על השפה הטורקית, עברו לדבר בלשון הערבית ואימצו גם את המנהגים והלבוש של שכניהם הערבים. הם לקחו חלק בחיים הלאומיים של שכניהם הערבים, לא קיימו את זהותם הנפרדת והתבוללו, למרות שהם התרכזו בשטחים שלהם, כי הטורקמנים היו מיעוט קטן ולא היו בשכנותם קבוצות נוספות בעלות אותו ייחוד לאומי.
היחסים המורכבים של השכנות
יחסי היהודים והטורקמנים היו מורכבים ממערכות של עימות וממערכות של יחסי שכנים. אדמות כרכור נרכשו בשנת 1913 אולם הרוכשים לא הספיקו ליישב אותן לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ואדמות אלה הוחכרו לאריסים טורקמנים. כאשר נדרשו הטורקמנים לעזוב את האדמות האלה, התעוררו חיכוכים ובית המשפט דן בנושא ופסק תשלום פיצויים בלבד לאריסים הטורקמנים. גם אדמות בעמק יזרעאל הוחכרו לטורקמנים, אך הן הוחזרו לבעלות יהודית רק לאחר שהטורקמנים נמלטו מיישוביהם במהלך מלחמת העצמאות. העימותים בין הטורקמנים ליהודים היו בעיקר על רקע הצורך במציאת מרעה, ושם נפגשו עם שומרי השדות היהודים. יכולתם של השומרים לדבר ערבית, להכיר את התרבות והמנהגים המקומיים, להכיר את המשפחות ואת המנהיגות המקומית ולסייע אצל השלטון הבריטי, הפכה אותם לחלק מן הסביבה הטורקמנית ויצרה קרבה אישית. למעשה הם שימשו כנציגי היישוב היהודי אצל הטורקמנים. החיכוכים גרמו לעיתים לאלימות ואף לשפיכות דמים בין הטורקמנים לחברי המושבים: כפר ברוך, כפר יהושע, כפר חסידים ואנשי שייח' אבריק.
לעומת זאת, חברי "השומר הצעיר" מהקיבוצים משמר העמק והזורע שהיו בעלי אידאולוגיה של "אחוות עמים", יצרו יחסי שכנות טובה עם הטורקמנים. תושבי הקיבוץ חשבו כי אם הם יהיו בקשרים טובים עם הפלאחים, יבינו אלה כי אויבם המעמדי הוא האפנדי. הנשים ממשמר העמק סייעו לנשים הטורקמניות, בחיזוק מעמדה של האישה המוסלמית. חברי משמר העמק חרשו בטרקטורים בחינם את שדות הטורקמנים, מילאו את בורות המים שלהם בשנות בצורת וטיפלו בהם בתרופת כינין נגד קדחת במרפאת הקיבוץ. הטורקמנים למדו מחקלאי הקיבוץ: לנטוע מטעים ולגדל ירקות באופן מסחרי, להקים משתלות, להשתמש בחומרי הדברה נגד מזיקים. בחג הפועלים באחד במאי, הוזמנו השכנים המוסלמים ושותפו במסיבות. למרות זאת, כאשר ב-28 באוגוסט 1929 הותקף קיבוץ משמר העמק על ידי הכנופיות הערביות, חברי הקיבוץ התאכזבו מ-אי התערבות השכנים מאבו שושה לטובתם. גם מוכתר הקיבוץ, שהיה בעל גישה מפוכחת יותר, הזהיר את מנהיגי הקיבוץ מפני התקרבות יתר לשכנים.
אנגיוגרפיה
אנגיוגרפיה (מיוונית: "angio" - כלי דם, "graph" - רישום) היא שיטה רפואית להדמיית כלי דם. בדיקה זעירה פולשנית מאפשרת לרדיולוג לאבחן ולעיתים אף לטפל במצבים רפואיים שונים ומורכבים. באנגיוגרפיה משתמשים לעיתים בהזרקת חומר ניגוד על מנת לקבל תמונות של כלי הדם באזורי הגוף הנבדקים. אנגיוגרפיה מבוצעת תוך שימוש באחת משלוש הטכנולוגיות הבאות: צילומי רנטגן (x-ray) עם צנתר, טומוגרפיה ממוחשבת (CT) או הדמית תהודה מגנטית (MRI).
הטורקמנים בארץ ישראל
היחסים המורכבים של השכנות
בצפון השרון, מכלול היחסים שיקף יחסי שכנות טובה, שיש בה עימותים שניתן לגשר עליהם. האינטרס הקיומי של הטורקמנים שחיו במרחב הפתוח, גרם להם לחיות בצמוד ליישוב היהודי שהעניק להם שירותי: מים, מרעה, עבודה ורפואה. הפעילות הכלכלית של הטורקמנים הסתמכה על מכירת זיפזיף לתושבי האזור, על חכירת אדמות שבהם גידלו: חיטה, שעורה, שומשום ואבטיחים. כמו כן, עדרי הפרות והכבשים שלהם, רעו בקיץ בשדות השלף של היישובים היהודיים, והתאפשר להם לקחת מים לעדריהם מברזים בפרדסים. נוצרו קשרי מסחר עם היהודים וחברת פיק"א החכירה אדמות לטורקמנים במחיר זול יחסית ולעיתים בחינם. היהודים לא גבו כסף מהטורקמנים עבור שטחי המאהל שהקימו, ועבור עבודה שכירה שילמו סכום כפול מהסכום ששילמו בעלי קרקעות ערביים.
אנגיוגרפיה
היסטוריה
בארצות הברית התחילו כירורגים כלי דם לבצע אנגיוגרפיות בסוף שנות החמישים של המאה ה-20. מייקל דבייקי שהיה בהכשרתו כירורג כללי, כירורג כלי דם וכירורג לב היה מהראשונים בעולם שביצע אנגיוגרפיות. בארץ, בבית החולים איכילוב תלמידו הכירורג הד"ר מנדל סטבורובסקי מאמצע שנות השישים ועד תחילת שנות השבעים עסק גם באנגיוגרפיות (צנתור כלי דם), בדיקור ישיר לאבי העורקים (תחת שיקוף בעזרת מחט מתכתית לומברית), ובאנגיוגרפיה לטחול בשאלה של יתר לחץ דם פורטלי (שערי) בוריד שער הכבד (בשנות השבעים תחום האנגיוגרפיות עבר לרנטגנולוגים שהתמחו בתת-התמחות חדשה הקרויה: אנגיוגרפיה).
בין השנים 1956–1957, ב-בית החולים רמב"ם, עסק הכירורג הד"ר אלפרד שרמק בפיתוח אנגיוגרפיה. שרמק פיתח מערכת מאולתרת לבצוע אאורטוגרפיה טרנס לומברית עם מחט ענקית.
ב-1990 ד"ר צ'ארלס דוטר המציא את האנגיופלסטיקה. צ'ארלס, מתמחה ברדיולוגיה חודרנית, הוא הראשון שהציג שימוש בקטטר בלון (להרחבת כלי דם). התפתחות נוספת נעשתה בעקבות מאמץ משותף בין מנתחי לב לרדיולוגים..
טופוגרפיה
הקרדיולוגים, (יחידת צינתורים) מבצעים אנגיוגרפיה כלילית לעורקי הלב, צנתור לב, (צנתורים אבחנתיים, וצנתורים טיפוליים).
הצינתור משמש או לאבחון וטיפול בכלי הדם (עורקים וורידים) עצמם, או שמשתמשים בכלי הדם כמובילים שמגיעים דרכם לאיברי מטרה שונים לצורך טיפול באברי מטרה אלו.
אנה מפרוסיה
אנה מפרוסיה (גרמנית: Anna von Preußen; 3 ביולי 1576 - 30 באוגוסט 1625) הייתה בתו של אלברכט פרידריך, דוכס פרוסיה, ואשתו של יוהאן זיגיסמונד, הנסיך הבוחר מברנדנבורג.
אנגיוגרפיה
טופוגרפיה
בבדיקת האנגיוגרפיה המטופל יהיה תחת הרדמה מקומית.
אנה מפרוסיה
ביוגרפיה
אנה נולדה ב-3 ביולי 1576 בקניגסברג, לאלברכט פרידריך, דוכס פרוסיה ומריה אלאונורה מקלווה, בתם של וילהלם, דוכס יוליך-קלווה-ברג ומריה, ארכידוכסית אוסטריה.
ב-30 באוקטובר 1594 התחתנה אנה עם יוהאן זיגיסמונד, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ומכיוון שלא היו לאביה בנים, נועד בעלה לרשת את דוכסות פרוסיה, וכן את דוכסות יוליך-קלווה-ברג שהייתה ירושה מאמה.
אנגיוגרפיה
סיבוכי האנגיוגרפיה
הערה: נשים החושדות שהן בהריון, חייבות לדווח לרופא המטפל, לפני הבדיקה.
לקריאה נוספת
https://www.angio.co.il/hemorrhoids/
אנה מפרוסיה
ביוגרפיה
ב-30 באוגוסט 1625 מתה אנה בברלין, והיא בת 49 שנים.
משפחתה
בשנת 1594 התחתנה אנה עם יוהאן זיגיסמונד, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
הנס מינך
הנס וילהלם מינך (בגרמנית: Hans Wilhelm Münch; 14 במאי 1911, פרייבורג – 2001, רוסהאופטן), הידוע גם כ"איש הטוב של אושוויץ", היה קצין אס אס גרמני, חבר במפלגה הנאצית (NDSAP), שעבד כרופא במחנות הריכוז דכאו ואושוויץ במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא היה היחיד מבין הנאשמים במשפט אושוויץ הראשון שלא הורשע, שכן הציל את חייהם של אסירים רבים שהעידו לזכותו. מאוחר יותר חזר לגרמניה ועבד כרופא בעיר רוסהאופטן.
לימודים
לאחר סיום לימודיו בתיכון למד מינך רפואה באוניברסיטאות טובינגן ומינכן, ולקח חלק בחלק הפוליטי של המנהיגות הסטודנטים של הרייך (Reichsstudentenführung). ב-1937 הפך לחבר ב-NSDStB, "איגוד הסטודנטים הנאציונל-סוציאליסטי (Nationalsozialistischer Deutscher Studentenbund) וב-NSKK כלומר חיל הנהגים הנציונל-סוציאליסטי (Nationalsozialistisches Kraftfahrerkorps). באותה השנה הצטרף למפלגה הנאצית. הא קיבלה את התואר דוקטור לרפואה בשנת 1939.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, החליף את הרופאים הכפריים בבוואריה בעקבות גיוסם לצבא. ניסיונו של מינך להתגייס לוורמאכט נדחה, כי פעילותו כרופא נחשבה חשובה יותר.
באושוויץ
עם זאת, ביוני 1943 התגייס לוואפן אס אס כמדען ועבר למכון החיל להיגיינה בראיסקו, כ-4 קילומטרים מאושוויץ. מינך עבד לצד יוזף מנגלה הידוע לשמצה, שהיה בגילו וגם הוא הגיע מבוואריה. שם המשיך מינך במחקר הבקטריולוגי שלו, שאותו הפך כבר לידוע קודם לכן. הוא גם השתתף בבדיקות מזדמנות, בהן ביקר במחנות ובדק אסירים. בקיץ 1944 הועלה לדרגת אונטר-שטורמפיהרר שהייתה דרגת האס אס הזוטרה מבין דרגות הקצונה, (משהו בדומה לסגן משנה).
למרות שמינך' ערך ניסויים בבני אדם, אלו היו לעיתים קרובות רק הצגות להגנה על האסירים במחנות, שכן בדרך כלל נרצחו נבדקים שהפכו ל"בלתי שמישים". כשאושוויץ פונה ב-1945, הוא שהה שלושה חודשים במחנה הריכוז דכאו ליד מינכן. לפי עדותו של ד"ר לואיס מיכלס, הפעולה האחרונה של מינך לפני פירוק המחנה הייתה לצייד אותו באקדח שיעזור לו להימלט.
משפט אושוויץ
ב-1945, לאחר המלחמה, עצרו אותו האמריקנים לאחר שזוהה כרופא מאושוויץ. הוא נלקח בשבי לקרקוב ב-1946 והובא לדין.
מינך הואשם ספציפית בהזרקת דם נגוע במלריה לאסירים וכן הזריק סמים שגורמים לראומה; עם זאת, כמה אסירים לשעבר העידו לטובת מינך. הוא זוכה על ידי בית המשפט ב-22 בדצמבר 1947, "לא רק מפני שלא ביצע שום פשעים נגד האסירים, אלא מפני שהיה נדיב אליהם ועזר להם בזמן שהיה צריך לקחת אחריות. הוא עשה את כל זה ללא קשר ללאום, גזע, דתו או אמונתו הפוליטית של האסיר." בית המשפט ביסס את החלטתו, בין היתר, על סירובו של מינך להשתתף בסלקציה. מבין הנאשמים במשפט אושוויץ, רק הוא שוחרר.
המשך חייו
לאחר המלחמה עבד במרפאה כפרית ב-Roßhaupten, בוואריה.
בגרמניה המזרחית השתתף מינך במספר כנסים וטקסי הנצחה. הוא הוערך כי הציל כמה אסירי אושוויץ, תוך סיכון חייו. ב-1995, במלאת 50 שנה לשחרור מחנה אושוויץ, ביקר במחנה הריכוז. אווה מוזס קור ששרדה את הניסויים של מנגלה הזמינה אותו. מינך וקור חתמו על הצהרה על מה שקרה והצהירו שלא יכול לקרות דבר כזה שוב לעולם.
מינך שלח מסר גם למכחישי השואה: בראיון עם במאי קולנוע גרמני (ברנהרד פרנקפורטר), שאל פרנקפורטר מה דעתו על הכחשת השואה, שלגביה אמר מינך:
בשנים האחרונות לחייו, מינך גר ליד אגם פורגן בבית המשקיף על טירת נוישוונשטיין. הוא נפטר בשנת 2001 בגיל 90.
ג'נקרלוס קנלה
ג'נקרלוס קנלה (באנגלית: Jencarlos Canela; נולד ב-21 באפריל 1988) הוא שחקן וזמר אמריקאי ממוצא קובני. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסדרות "מלאך ושטן", לאהוב את לולה", "דונה ברברה" והטלנובלה "תשוקה אסורה"(בויוה הטלנובלה נקראת: "יחסים מסוכנים") שהיא חידוש לטלנובלה הטורקית "אהבה אסורה".
ביוגרפיה
ג'נקרלוס נולד במיאמי, פלורידה, ארצות הברית. שם אימו של ג'נקרלוס, ליסט, ושם אביו, הריברטו. יש לו שני אחים גדולים ממנו ואח קטן שמשחק בעיקר בטלנובלות. לפני שג'נקרלוס נולד, נהרג אחיו בגיל 10 כתוצאה מתאונת רכיבה על סוס. אחותו הקטנה נפטרה בגיל עשרה חודשים ממחלה נדירה.
קריירה מוזיקלית
בגיל 12 ג'נקרלוס החל את הקריירה המוזיקלית שלו כזמר הראשי של "בום בום פופ". לאחר שנתיים של השתתפות מוצלחת עם הקבוצה הוא החליט להתחיל את קריירת הסולו שלו בסוף 2002.
חברת פורד מוטור בחרה בו כמודל הזמר לקמפיין "לרכוב כמו פורד". מודעה מסחרית זו שודרה בטלוויזיה בארצות הברית.
שני האלבומים הראשונים 'Jencarlos הופקו על ידי רודי פרז בסטודיו שלו במיאמי ביץ' תחת הלייבל העצמאי בידור מוזיקה Bullseye. האלבום הראשון של ג'נקרלוס יצא ב10 נובמבר 2009 בשם "Búscame" השיר המפורסם ביותר באלבום הוא "Amor quédate" בזכות פסקול הסרט "מלאך ושטן".האלבום השני יצא ב20 יוני 2011 בשם "un nuevo dia".
ב -16 בינואר 2010, Canela חתם על חוזה בלעדיות עם Telemundo. בשנת 2012, Jencarlos שנחתם עם יוניברסל מיוזיק הלטינית בידור.
הוא שיתף פעולה עם זמרים מוכרים, כמו למשל הראפר פיטבול איתו הוא הקליט את השיר Tu Cuerpo ("הגוף שלך") וגם את השיר BAILA BAILA. ב-28 במרץ 2013 יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום ושמו הוא "I LOVE IT". באלבום השלישי יהיו עוד שירים TU SOMBRA,BOOM BOOM ו-GIVE IT UP. בימים אלו ג'נקרלוס מסיים את הקלטת אלבומו השלישי שייצא במאי 2014, הוא הופיע בפסטיבל "PEOPLE EN ESPANOL" שהתקיים ב-31 באוגוסט והראשון בספטמבר בסן אנטוניו, טקסס. בסילבסטר 2014 ג'נקרלוס הופיע בטיים סקוואר בניו יורק. במרץ 2014 ג'נקרלוס הקדיש את השיר "amiga" לחברתו מוניקה ספיר שנרצחה בוונצואלה ב_6 בינואר 2014 ושיחקה לצידו בטלנובלה "pasion prohibida". באותה שנה השתתף כשופט בתחרות "Nuestra belleza latina 2014" שצולמה במיאמי.
התוכנית הנוכחית שג'נקרלוס משתתף בה נקראת "Va por ti", והיא תוכנית מוזיקלית המצולמת במקסיקו שבה הוא מתגורר כעת. בתוכנית הוא מנטור של קבוצה המכונה "team jen".
קריירת משחק
אחד הרגעים החשובים ביותר בקריירה של זמר ושחקן זה היה כשקיבל הזמנה של Telemundo של רשת NBC הוא לקח את התפקיד הראשון שלו בכיכובו החדש של אופרת הסבון "pecadas Ajenos" שבו שיחק את הדמות "אלפרדו טורס" וגם שר את שיר הנושא של הטלנובלה עם הזמרת הדומיניקנית קריסטל מארי. לאחר מכן הוא שיחק בטלנובלה "דונה ברברה".
בשנת 2008 הוא זכה לשבחים רבים כשכיכב לראשונה כשחקן תיאטרון ב-"MIAMI LIBRE" שבמרכז "Arsht" הוא שיחק את דמותו של צעיר קובני שמגיע למיאמי עם החלום להיות זמר אבל כדי שחלומו יתגשם הוא צריך לעבור סדרה של מכשולים. אחרי כן הוא שיחק ב-"mas sabe el diablo" שנקרא בעברית "מלאך ושטן" בתפקיד ראשי בתור צעיר ששמו אנחל. שנה אחרי זה הוא שיחק ב-"לאהוב את לולה" שגם שם הוא שיחק בתפקיד ראשי בתור אנדרס, ילד למשפחה עשירה שמאוהב בחברה מהילדות בשם לולה שהיא ענייה אבל כולם מתנגדים לזה שהם יהיו ביחד אבל כנגד כל הסיכויים הם ביחד בסוף.
ב-2013 ג'נקרלוס כיכב בטלנובלה ששמה "pasion prohibida". לצד מוניקה ספיר (ז"ל) ששם הוא שר את שיר הנושא של הטלנובלה "DIME" {תגידי לי} שהתחילה את שידוריה בארצות הברית ב-22 בינואר ומסתיימת ב-21 ביוני, לטלנובלה יש 107 פרקים וכל פרק הוא 43–45 דקות. בארץ קראו לה "יחסים מסוכנים" והיא שודרה בויוה פלוס מהתאריך 9 ביולי. ג'נקרלוס אמר שהוא בינתיים מפסיק עם הטלנובלות ומתמקד בקריירת המוזיקה.
בשנת 2015 כיכב לצד אווה לונגוריה בסיטקום "טלנובלה" ברשת NBC בתור חאבייר קסטיליו.
בחודש ינואר 2016, FOX הודיע כי Canela יציג ישו במופע מוזיקלי מיוחד בשם  The Passion.
בשנת 2020 החל לשחק בסיטקום שיצר מריו לופז לנטפליקס "אשלי גרסיה: גאונה מאוהבת" כוויקטור גרסיה.
זוגיות ומשפחה
במשך 4 שנים ג'נקרלוס היה בן זוגה של השחקנית גבי אספינו. השניים הכירו בצילומי "מלאך ושטן". הם הכחישו את הזוגיות שלהם עד שבספטמבר 2011 הם עשו צ'ט לייב בטוויטר וסיפרו למעריצים שלהם שהם בזוגיות ושעומד להיוולד להם ילד. בנם נולד ב-12 בפברואר 2012 ושמו ניקולס קנלה אספינו. לשניים שני ילדים אוריאנה בתה של אספינו מנישואין קודמים וניקולס בנם המשותף. ב-26 באוגוסט 2014 שיחררו השניים הודעה לתקשורת באמצעות טוויטר ובה הודיעו כי החליטו להפרד.
רוברט ברנדום
רוברט בויס ברנדום (בשם מלא באנגלית: Robert Boyce Brandom; נולד ב-13 במרץ 1950) הוא פילוסוף אמריקאי המרצה באוניברסיטת פיטסבורג. הוא עוסק בעיקר בפילוסופיה של השפה, בפילוסופיה של הנפש ובלוגיקה, ומחקרו האקדמי בא לידי ביטוי הן באספקטים השיטתיים והן ההיסטוריים שבהם. ברנדום משויך באופן כללי למסורת הפרגמטיזם ולזרם הפילוסופיה האנליטית, אך שואב השראה גם ממסורות קונטיננטליות, בדומה למורו ריצ'רד רורטי. בשנת 2003 זכה   בפרס Mellon Distinguished Achievement.
השכלה
ברנדום קיבל תואר ראשון בשנת 1972 מאוניברסיטת ייל ובשנת 1977 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה מאוניברסיטת פרינסטון, בהנחיית ריצ'רד רורטי ודייוויד לואיס. עבודת הדוקטורט שלו נקראה "Practice and Object".
פילוסופיה
הגותו של ברנדום מושפעת מאוד מהגותם של וילפריד סלרס, ריצ'רד רורטי, מייקל דמט ועמיתו מפיטסבורג ג'ון מקדואל. הוא גם מסתמך רבות על הגותם של עמנואל קאנט, גאורג וילהלם פרידריך הגל, גוטלוב פרגה ולודוויג ויטגנשטיין.
הוא ידוע בעיקר בחקירותיו של משמעויות לשוניות וסמנטיקה. הוא תומך בדעה שמשמעות הביטוי נקבעת על ידי אופן השימוש בהיסקים מפורשים. פרויקט זה פותח בספרו המשפיע מ-1994 Making it Explicit בו הציג בהרחבה את תיאורית המשמעות שלו, הנגזרת מתפיסת האדם שלו כנורמטיבי ורציונלי. ברנדום מכנה את עמדתו "פרגמטיקה נורמטיבית" כזו הרואה באדם יצור נורמטיבי-דיסקורסיבי שפועל מתוך שיקולים של מחויבות לשונית. במרכזה של תפיסתו עומד הרעיון שתקשורת לשונית היא בראש ובראשונה "משחק של מתן נימוקים ובקשה לנימוק", היינו, כמארג של הרשאות (לשימוש בטענות) ומחויבות (לאמיתותן של טענות).
בשנת 2000 התיאוריה הוצגה בתמציתיות בספרו "Articulating Reasons: An Introduction to Inferentialism".
באותה שנה ערך אוסף מאמרים על הפילוסופיה של ריצ'רד רורטי, "Rorty and His Critics"
בשנת 2002 ברנדום פרסם אוסף מאמרים בתחום תולדות הפילוסופיה בשם "Tales of the Mighty Dead". המהווים תיאור ביקורתי והיסטורי של מה שהוא מכנה "פילוסופיה של ההתכוונות" (philosophy of intentionality). בשנת 2006 ברנדום העביר את הרצאות ג'ון לוק השנתיות של אוניברסיטת אוקספורד, שיצאו ב-2008 בספר תחת הכותרת "Between Saying and Doing: Towards an Analytic Pragmatism".
בשנת 2019 פרסם את "A Spirit of Trust", ספר על הפנומנולוגיה של הרוח של הגל.
פתחיה אבסייא
פתחיה אבסייא Fathia Absie (בסומלית: Fadxiya Cabsiiye, בערבית: فتحية إبسيآ) היא סופרת, מפיקה, במאית ושחקנית קולנוע סומלית-אמריקאית. היא יוצרת סרטים תיעודיים ועלילתיים, וגם פרסמה רומן גרפי בשם The Imperceptible Peace Maker. אבסייא היא מייסדת שותפה של הפרויקט "לאכול עם מוסלמים" אשר נועד לחבר בין מוסלמים ולא-מוסלמים במסגרת ארוחה עם סיפורים בתקווה לבנות גשרים בין שכנים וקהילות שונות, מדתות ותרבויות שונות.
קריירה
אבסייא הייתה עובדת סוציאלית. היא עבדה בשביל מספר ארגונים, כולל המשרד לשירותי תעסוקה ומשפחה בקולומבוס, אוהיו, באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל, ובקול אמריקה. היא עברה למינסוטה בסביבות 2010, וב-2013, היא הצטרפה ל-ECHO, עמותה המציעה שירותים לקהילות מהגרים.
ב-2011, יצא הסרט התיעודי הראשון של אבסייא, Broken Dreams, סרט הבוחן את הזעקה הקולקטיבית שהתעוררה במינסוטה נגד הגיוס של נוער סומלי על ידי קנאים דתיים. המקרה הביא תשומת לב לא רצויה של ממשלת ארצות הברית לקהילה הסומלית, במינסוטה וברחבי הארץ. בעקבות היעלמויות של צעירים סומלים, ה-FBI השיקה את חקירת האנטי-טרור הגדולה ביותר מאז טרגדיית 9/11. ב-2014, אבסייא פרסמה את הרומן הגרפי The Imperceptible Peacemaker, דרך פלטפורמת פרסום עצמאי. הספר הוא אלגוריה של לקיחת החוק לידיים, בו גיבור-העל יחד עם מיליארדר היי-טק מייצרים חליפה שמאפשרת לגיבור להפוך לבלתי-נראה, כדי להילחם עבור צדק ונגד עריצים ברחבי העולם. אבסייא גם עבדה ב-PBS, רשת הטלוויזיה הציבורית, שם אירחה מספר רב של תוכניות ויצרה את הסרט התיעודי, Giving Thanks! ב-2016 שיחקה אבסייא בסרט A Stray, דרמה בבימויו של מוסא סעיד על פליטה מוסלמית צעירה במיניאפוליס שפוגשת בכלב תועה.
ב-2015, יצא סרטה השני של אבסייא, סרט עלילתי, The Lobby, אותו היא כתבה וביימה, ובו כיכבה. בכורת הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של מינאפוליס. הסרט מספר על מערכת היחסים בין גבר לבן לבין אישה סומלית-אמריקאית. ב-2017, היא שיחקה בסרטו של ארק טרטבר, First Person Plural, פרשנות מודרנית לסיפור רומיאו ויוליה. ב-2018, החלה אבסייא קדם-הפקה על הסרט Grapes Of Heaven, על סופרת סומלית-אמריקאית שבורת לב, שמבקרת בעיר החוף ברברה, בסומלילנד, שם משורר סומלי מפורסם בשם בודהרי מת מלב שבור בשנות ה-1930..
יאנוש יולס
יאנוש יולס (בהונגרית: Julesz János; נולד ב-17 ביולי 1943 בבודפשט) הוא דוקטור לרפואה, פנימאי, אנדוקרינולוג, פרופסור אמריטוס באוניברסיטה יהודי-הונגרי, אביו היה מיקלוש יולס. תחום המחקר שלו: אנדוקרינולוגיה קלינית וניסוינית, עם דגש מיוחד על ויסות ACTH ופפטידים קשורים.
קורות חיים
יאנוש יולס נולד במשפחה יהודית בבודפשט ובתקופה קשה ביותר. ביום החמישי לאחר הפיכת מפלגת צלב החץ והדחת מיקלוש הורטי (16 באוקטובר 1944), גורש אביו למחנות הריכוז בוכנוולד ואחר כך למחנה הריכוז אוהרדרוף. אביו היה אחד הבודדים ששרדו וחזרו הביתה ממחנות הריכוז האלה אחרי המלחמה ולבסוף הצליח למצוא עבודה כיוון שהחוקים היהודיים (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי המשפילים בוטלו. יאנוש יולס למד בבית הספר היסודי והתיכון בבודפשט, אך לאחר זמן מה עברה המשפחה לסגד, כך שהוא סיים את לימודיו התיכוניים בסגד, באחד מהגימנסיות הבולטות במדינה, גימנסיית אנדרה שאגווארי. הוא למד רפואה באוניברסיטת סגד בין השנים 1961–1967. ב-9 באוקטובר 1968 קיבל בטקס באולם של אוניברסיטת סגד את התואר דוקטור לרפואה עם טבעת זהב "Sub auspiciis", שפירושו שהיה סטודנט מצטיין לכל אורך שנות לימודיו. הוא התקבל למחלקה לרפואה פנימית של "אוניברסיטת סגד לרפואה" כמתמחה בשנת 1967, בשנת 1972 נבחן ברפואה פנימית ובשנת 1984 באנדוקרינולוגיה. בשנות ה-70 של המאה ה-20, היה בסיור לימודים במשך זמן קצר בבוקרשט במכון Parthon לאנדוקרינולוגיה ובהאלה בקליניקה 2 של אוניברסיטת מרטין לותר, במרפאת לרפואה פנימית. הוא היה בסיור לימודים גם בקנדה במשך תקופה ארוכה בשנת 1980/81 במונטריאול (Inst. Research Clinical of Montreal). הוא הגן על עבודת הדוקטורט שלו (Ph.D) בשנת 1983 בנושא גירוי ועיכוב הפרשת קורטיקוטרופין. ב-1 ביולי 1990 מונה לפרופסור מן המניין באוניברסיטה. בשנים 1967–1976 עבד במרפאה לרפואה פנימית, משנת 1976 במחלקה העצמאית ובמעבדת המחקר לאנדוקרינולוגיה במרפאה זו, שם קיבל תואר סגן ראש מחלקה בין השנים 1986–1988, וראש המחלקה בין השנים 1993–2009.
יולס מעורב גם בהוראת הפקולטה לרפואה בשפה האנגלית מאז 2009 כפרופסור אמריטוס.
יולס כיהן בכמה גופים רפואיים של האקדמיה ההונגרית למדעים בשנות ה-90 וה-2000:
יולס פעל באופן רציף וממשיך לפעול באגודות מקצועיות:
אלברכט, דוכס פרוסיה
אלברכט, דוכס פרוסיה (17 במאי 1490 – 20 במרץ 1568), היה ראש המסדר הטבטוני בין השנים 1510–1525, ולאחר מכן הצטרף לדת הלותרנית והקים את דוכסות פרוסיה עליה שלט בין השנים 1525 - 1568.
ילדותו
אלברכט נולד ב-17 במאי 1490 באנסבך כבנם השלישי של פרידריך הראשון, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך וסופיה יגלו, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך, בתו של קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין. אלברכט נשלח ללימודי כמורה, ומילא תפקידים שונים בחצרו של הרמן הרביעי מהסן ארכיבישוף קלן. בשנת 1508 ליווה אלברכט את מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לאיטליה, ולאחר שובו בילה זמן מה בממלכת הונגריה.
ראש המסדר הטבטוני
בשנת 1522 נפגש אלברכט עם מרטין לותר, ששכנע אותו להמיר את דתו ללותרניזם, להתחתן ולהפוך את נחלותיו לדוכסות שתישמר בידי יורשיו. אולם אלברכט התקדם בזהירות, ואף הבטיח לאפיפיור אדריאנוס השישי שהוא יעניש את האצילים שעברו לדת הלותרנית.
דוכס פרוסיה
בשנת 1526 התחתן אלברכט עם דורותיאה מדנמרק, דוכסית פרוסיה, בתם של פרדריק הראשון, מלך דנמרק ואנה מברנדנבורג, ובשנת 1550 התחתן אלברכט עם אנה מריה מבראונשווייג-לינבורג, בתם של אריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ואליזבת מברנדנבורג, דוכסית בראונשווייג-קאלנברג-גטינגן.
בשנת 1544 הוא יזם הקמת אוניברסיטה בעיר קניגסברג.
ב-20 במרץ 1568 מת אלברכט בטפיאוב כתוצאה ממגפה, ובמקומו עלה לשלטון בנו אלברכט פרידריך, דוכס פרוסיה.
משפחתו
בשנת 1526 התחתן אלברכט עם דורותיאה מדנמרק, דוכסית פרוסיה, בתם של פרדריק הראשון, מלך דנמרק ואנה מברנדנבורג, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
קרל, נסיך ליינינגן
קרל, נסיך ליינינגן, (בגרמנית: Karl Fürst zu Leiningen; 12 בספטמבר 1804 - 13 בנובמבר 1856), היה נסיך ליינינגן ואחיה למחצה של המלכה ויקטוריה.
ראשית חייו
קרל נולד ב-12 בספטמבר 1804 באמורבאך, לאמיך קרל, נסיך ליינינגן ולויקטוריה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד, בתם של פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד ואוגוסטה, נסיכת רויס-אברסדורף.
אביו קיבל את נסיכות ליינינגן במהלך המדיטציה הגרמנית (Reichsdeputationshauptschluss) בשנת 1803, כפיצוי על אובדן אחוזות הארדנבורג בפפאלץ, שנכבשו על ידי הצבא הצרפתי המהפכני, וקבע את מקום מגוריו באמורבאך. עם זאת, זמן קצר לאחר מכן חולקה הנסיכות בין הדוכסות הגדולה של באדן, ממלכת בוואריה והדוכסות הגדולה של הסן. בשנת 1814 מת אביו, וקרל ירש את תאריו. בשנת 1818, התחתנה אימו האלמנה עם הנסיך אדוארד, בנו הרביעי של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, ובשנת 1819 נלקחו קרל הצעיר ואחותו פאודורה, נסיכת ליינינגן ללונדון, לפגוש את אחותם למחצה הנסיכה ויקטוריה.
נסיך זוטר
קרל למד בבית ספר פרטי בברן ומשנת 1821 ואילך למד משפטים באוניברסיטת גטינגן אצל המשפטן קרל פרידריך אייכהורן. בשנת 1837 קיבל קרל את תואר אביר מסדר הבירית.
נסיכי ליינינגן היו חברי הלנדטאג בבאדן, בוואריה ובהסן. בשנת 1842 הפך קרל לנשיא הבית העליון של בוואריה (Reichsrat), ואף מונה לגנרל-לויטננט בצבא הבווארי בחיל הפרשים. ב-20 באפריל 1842, הוא ו-20 אצילים אחרים התכנסו בארמון ביבריך, והקימו את Adelsverein לארגן את התיישבות המהגרים הגרמנים בטקסס, וקרל נבחר לנשיא החברה.
1848: רגע קצר של תהילה
במהלך המהפכות הגרמניות של 49–1848, קרל השיג מוניטין רב כרפורמטור ליברלי הדוגל במחשבה חופשית. הוא תמך ביישום דמוקרטיה פרלמנטרית, והשמיע ביקורת גלויה על זכויות האצולה; בעקבות כך, ב-6 באוגוסט 1848 הוא מונה לראש ממשלת גרמניה המהפכנית, על ידי (Reichsverweser) יוהאן, ארכידוכס אוסטריה האוסטרי. עם ראש מדינה קתולי וראש ממשלה לותרני, הושג שיווי משקל בדואליזם הגרמני. יתר על כן, לקרל היו קשרים קרובים לבית המלוכה הבריטי, והוא זכה בדרך כלל להערכה. הקבינט הסתמך בתחילה על הרוב של הליברלים והשמאל בפרלמנט של פרנקפורט שזה עתה הוקם. עם זאת, ב-5 בספטמבר התפטר קרל, בשל הסכסוך בשלזוויג-הולשטיין, כאשר במלחמת שלזוויג הראשונה פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה חתם באופן חד צדדי על שביתת נשק עם דנמרק במאלמו. צירים מהפרלמנט של פרנקפורט הגיבו בזעם וקרל, שלא היה מסוגל להחזיק את הסמכויות של השלטון המרכזי, אולץ להתפטר, והוחלף על ידי הפוליטיקאי האוסטרי אנטון פון שמרלינג, אשר שימש כראש ממשלה עד דצמבר.
מותו
בשנת 1851 התפטר קרל מתפקיד נשיא Adelsverein והתפקיד עבר לידי הרמן, נסיך ויד. זמן קצר לאחר שאחייניתו ויקטוריה התארסה עם פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה, בשנת 1855 הוא סובל קשות מהתקף אפולקטי קשה, וב-13 בנובמבר 1856 הוא מת לאחר התקף נוסף.
אלפונס ברטיון
אלפונס ברטיון (בצרפתית: Alphonse Bertillon; 24 באפריל 1853 – 13 בפברואר 1914) היה שוטר צרפתי, מאבות הזיהוי הביומטרי וממציא השיטה האנתרופומטרית (מיוונית: אנתרופוס: אדם; מטרון: מדידה. מכאן, "מדידת האדם"), שיטת זיהוי המבוססת על מדידות גופניות, שהייתה מהשיטות המדעיות הראשונות לזהות פושעים שבהן השתמשה המשטרה. לפניה זוהו פושעים בעיקר על סמך עדויות ראייה, שהיו בלתי מהימנות. את שיטת הזיהוי של ברטיון החליפה לבסוף שיטת הזיהוי המסתמכת על טביעת אצבע, אך תרומות אחרות שלו, כגון שכלול ה"פוטו-רצח" והסיסטמיזציה של צילום זירות רצח, ניכרות עד ימינו.
עבודתו של ברטיון במשטרת פריז
ברטיון נולד בפריז ב-1853 למשפחה מכובדת של סטטיסטיקאים, רופאים ואנתרופולוגים. אביו, הרופא לואי-אדולף ברטיון, כיהן כסגן נשיא האגודה ובית הספר לאנתרופולוגיה. אלפונס היה ה"כבשה השחורה" של המשפחה: הישגיו בבית הספר היו נמוכים ואת תעודת הבגרות (baccalauréat) שלו השיג בקושי וללא תואר אקדמי. הוא גויס לצבא בשנת 1875, ואחר כך, הודות להתערבות אביו, השיג משרה של פקיד זוטר במשטרת פריז ב-1879. ברטיון הוצב במשרד הזיהוי של המשטרה וניהל תיעודים משטרתיים ויצר וארגון תיקי זיהוי של כל העבריינים והחשודים שנעצרו באזור פריז רבתי. תיקים אלו הכילו את ההיסטוריה העבריינית של פושעים, את תיאור מעצרם ואת פרטי הרשעותיהם הקודמות. עבודתו דרשה ממנו, כפי שכתב לימים, "לקבע את הזהות האנושית, לתת לכל אדם זהות, אישיות מסוימת שאינה משתנה, שניתנת תמיד לזיהוי וקלה להוכחה".