cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מלכה לבנה (סדרת טלוויזיה)
הפרק האחרון של "מלכה לבנה" שודר ב-18 באוגוסט 2013, ולמחרת יצאה הסדרה ב-DVD ובדיסק בלו ריי. אחרי יומיים פורסם שלסדרה לא תהיה עונה שנייה, ולדברי אנשי ה-BBC התכנון היה מראש לסדרה של עונה אחת. באוקטובר 2013 פורסם בעיתון הטלגרף ש-Starz מתכננת סדרת המשך בשם "נסיכה לבנה" המבוססת על רומן באותו שם מאת פיליפה גרגורי. באוגוסט 2015 אישרה גרגורי שהפרויקט יצא לדרך. בפברואר 2016 הודיעה גרגורי בפייסבוק שהתסריט כבר נכתב. הסדרה "מלכה לבנה" הייתה מועמדת לשלושה פרסי גלובוס הזהב, ארבעה פרסי אמי לבידור בפריים טיים ופרס בחירת הקהל.
תפקידים נוספים
רוב השחקנים הם בריטים, אך כיוון שהסדרה צולמה בבלגיה, לוהקו מספר שחקנים מקומיים: ורל ביטנס, יורגן דלניט, יורן סלדסלכטס, אלזה הובן, בן פורסוויל, ובן ואן דן היבל (Ben Van den Heuvel). רבקה פרגוסון המגלמת את המלכה הלבנה, אליזבת וודוויל, היא שוודית (אמה היא במקור מאנגליה).
הפקה
תקציב ההפקה היה 25 מיליון ליש"ט. הצילומים נמשכו 120 יום, ונערכו ב-250 סטים. אתרי הצילומים כללו מרתפים, ארמונות טירות, 12 משתים, ולפחות שתי הכתרות.
צולמו שתי גרסאות לסדרה, האחת עבור ה-BBC והשנייה עם סצנות מין יותר מפורשות עבור ארצות הברית.
לסדרה נלוותה תוכנית דוקומנטרית בשני חלקים בשם "The Real White Queen and Her Rivals" מאת פיליפה גרגורי. התוכנית שודרה בערוץ BBC Two ב-17 וב-24 ביולי 2013.
אתרי צילומים
הסדרה "מלכה לבנה" צולמה באתרים בבלגיה. מקומות בערים ברוז' ובגנט מייצגים אתרים בלונדון ובמקומות נוספים.
אובאלה
אובאלה (בצרפתית: Obala) היא עיירה בקמרון שנמצאת באזור המרכז.
גאוגרפיה
אובאלה ממוקמת כ-32 ק"מ מבירת המדינה ומבירת האזור יאונדה.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 21 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מרץ (23 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (18 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,847 מילימטרים בשנה. חודש אפריל הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (354 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (7 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה
אובאלה ממוקמת ליד הכביש הלאומי N1 ונמצאת כ-2 ק"מ מהכביש N4.
דציבל ואט
ובכיוון ההפוך:
ראשון דווילס
ראשון דווילס (Devils; מאנגלית: "שדים", מוכרים גם כ-Ice Devils) היא קבוצת הוקי קרח ישראלית הממוקמת בעיר ראשון לציון. הקבוצה הוקמה בשנת 2010 על ידי מועדון הוקי ראשון דווילס שעד אותה השנה פעל בענף ההוקי רולר בלבד. הקבוצה משחקת במדים בצבעים אדום ולבן ומשתמשת בהיכל הקרח Ice Peaks שבעיר חולון כמגרשה הביתי עד שיוקם מגרש קרח בעיר.
הקמה, הליכים משפטיים והצטרפות לליגה
הקבוצה הוקמה בשנת 2010 על בסיס שחקני קבוצת ההוקי רולר של המועדון, שעד אותה שנה שיחקו הוקי קרח בקבוצות אחרות, כשבעמדת המאמן עומד ארטיום קורוטין, אך לטענת התאחדות ההוקי קרח הישראלית הקבוצה לא הגישה את טופסי ההצטרפות בזמן ולכן לא אושרה השתתפותה ולאחר הליכים משפטיים הוחלט כי אכן הקבוצה לא תשתתף בענות 2010/11. בעונת 2011/12 הצטרפה הקבוצה לליגת ההוקי קרח הישראלית וסיימה את העונה במקום ה-5 מתוך 10 כשנקודה אחת בלבד מפרידה בינה לבין קבוצת מונפורט מעלות ועליה לפלייאוף בעונה הראשונה בליגה.
רצף אליפויות
לקראת עונת 2013/14 נערכו מספר שינויים בסגל הקבוצה, המאמן-שחקן ארטיום קורוטין עזב את הארץ, 2 שחקני נבחרת ישראל בנוער, רועי אהרונוביץ ובר צימרמן עזבו את הקבוצה, אהרונוביץ עבר לשחק בית ספר תיכון בעיר ורמונט שבארצות הברית וצימרמן עבר לקבוצת כפר סבא הורסס, שחקנים נוספים עזבו והיה חשש ממהלך העונה. לתפקיד המאמן-שחקן גויס יבגני מרגוליס מקבוצת כפר סבא הורסס והצטרף לקבוצה אלי קליין שעד אותה עונה לא שיחק בליגה. הדווילס סיימו את העונה במקום ה-2 בבית מרכז ועלו לפלייאוף העליון. גמר אליפות ישראל לשנת 2014 התקיים לראשונה מחוץ למרכז קנדה בהיכל הקרח Ice Peaks שבעיר חולון ושודר בשידור ישיר בערוץ 9 והפך להיות למשחק ההוקי קרח הישראלי הראשון ששודר בשידור ישיר בטלוויזיה. הדווילס ניצחו את כפר סבא הורסס בגמר וזכו באליפות ישראל בפעם השנייה ברציפות. בעונת 2014/15 שוב זכתה הקבוצה באליפות ישראל, בפעם השלישית ברציפות, בכך השוותה את השיא של קבוצת הוקס חיפה באליפויות רצופות. הקבוצה השתתפה בסיבוב הראשון של הגביע הקונטיננטלי לשנת 2016 בבלגרד, סרביה, באוקטובר 2015, השתתפות ראשונה של קבוצה ישראלית מאז 2012. הקבוצה סיימה במקום הרביעי והאחרון בבית לאחר שהפסידה בכל 3 המשחקים נגד זיטינבורן איסטנבול, צסק"א סופיה ופרטיזן בלגרד.
So What
So What (תרגום לעברית: אז מה) הוא הסינגל הראשון של פינק מאלבומה החמישי Funhouse. השיר נכתב על ידי פינק, מקס מרטין ושלבק. השיר בוצע בפעם הראשונה בטקס פרסי הווידאו של "MTV" ב-7 בספטמבר 2008. באותה שנה, ב-6 בנובמבר, השיר בוצע באותו טקס באירופה. השיר יצא ב-15 באוגוסט 2008. זהו שירה הראשון של פינק שהגיע למקום הראשון בארצות הברית, ובנוסף השיר הגיע למקום הראשון בעוד 25 מדינות.
במאי 2021, נודע כי פינק מוציאה לאור את האלבום ההופעה הראשון שלה הנקרא All I Know So Far, חלק מסרט הדוקומונטרי שפינק תוציא במהלך שנת 2021. פינק מבצעת את השיר זה, כחלק מהאלבום, כרצועה השש עשרה ואחרון באלבום.
רקע
מקס מרטין, מי שהיה ממבין הכותבים של השיר, היה אחראי על להיטיה מאלבום הקודם, "Who Knew" ו-"U + Ur Hand". פינק הודיעה שהשיר אינו אוטוביוגרפי, אך יש בו מספר נקודות אמיתיות. אחרי שבעלה והיא התפייסו, היא אמרה לאלן דג'נרס שזה מצחיק להקליט את השיר הזה מול בעלה, ואפילו לראות שהוא נהנה מזה.
נשאלות שאלות האם לפינק יש משהו נגד ג'סיקה סימפסון כיוון שזהו השיר השני שהיא מזכירה אותה. מלכתחילה היא הייתה אמורה לשיר על הילרי דאף, אך זה בוטל מאוחר יותר.
הצלחה
מלבד הצלחתו של הסינגל במצעדים, הוא קיבל ביקרות טובות מאוד. רבים מחשיבים אותו כשירה הטוב ביותר של פינק. השיר היה מועמד לגראמי בטקס פרסי גראמי ה-51 והוא גם זכה בטקס פרסי MTV. השיר מכר כשמונה מיליון עותקים.
חנקן אדום-גב
חנקן אדום-גב (שם מדעי: Lanius Collurio) הוא מין של ציפור שיר בגודל דרור ממשפחת החנקניים, השוקלת כ-30 גרם, ואורכה נע בין 16 ל-18 סנטימטרים. החנקן אדום-הגב נקרא כך בשל גבו האדום, בנוסף נקרא כשמו חנקן משום שהוא נוהג לשפד ולקרוע את טרפו בעודו חי. החנקן חולף בישראל, ועשוי לקנן בתקופת הקיץ באזורי הצפון.
צבעיו של הזכר
לזכר גב ערמוני. הראש, העורף והשת (ישבן) בצבע תכלכל-אפרפר, בין הגבות והגרון הלבנים לחיים שחורות. לזכר הבוגר אין סהרונים על צדי הבטן וזנבו שחור. סוככות כנפיו וגבו חומים-חלודיים, גחונו לבנבן עם גוון ורדרד, ויש לו פס עין שחור ורחב, לעיתים קרובות עם גבול עליון לבן וצר שנמשך עד המצח. לעיתים יש לחנקן אדום-הגב כתם לבן קטן בבסיס אברות היד.
צבעיהם של הנקבה והצעיר
גבה של הנקבה חום-חלודי בצבע דהוי יותר משל הזכר עם פספוס כהה עדין, וגחונה לבן. מלמטה צבעה לבן-צהוב-מלוכלך עם סהרונים עבים בכמות שמשתנה מלמעלה למטה. הציפור הצעירה דומה במראה לנקבה, לעיתים נדירות דומה הנקבה יותר לזכר. הכיפה חומה או אפורה-חומה, העורף אפור יותר, פס העין בצבע חום, וקדמת העין בהירה לרוב. זנבה חום כהה עם שוליים לבנים ודקים. לצעירים כתמים סהרוניים גם על גבם וקודקודם בהשוואה לחנקן אדום-ראש. לזנים המזרחיים זנב אדמדם.
דפוס זיהוי
החנקן אדום הגב ניצב זקוף ברוב המקרים, כאשר הוא עצבני הוא מטלטל את זנבו מצד לצד. החנקן הצעיר והזכר בחורף הראשון דומים במראם לנקבה, אך לרוב בעלי סהרונים צפופים יותר מלמעלה, למעטים מהם גוון חום "חם" יותר בחלק העליון של הזנב, והם דומים לחנקן ערבות צעיר.
קינון, רבייה וגידול צאצאים
החנקן אדום-הגב הוא ציפור נודדת. יש זוגות מעטים של חנקנים אדומי-גב המקייצים (נשארים בעונת הקיץ) בארץ, הם דוגרים בעיקר במורדות החרמון התחתונים בתחום חגורת יער-הספר ההררי, בצפון רמת הגולן, ולעיתים נדירות גם בגליל העליון ובכרמל. הם דוגרים בנוף חקלאי פתוח, לעיתים קרובות בשדות ובאחו עם עצים וכן על מדרונות עם עצי ערער, לאחר שמקייצים חוזרים לאירופה במאי. החנקן מקנן בחודשים מאי ויוני באזורים טרשיים (אזורים סלעיים) עם צומח דליל של עצים ושיחים. בשונה מחנקנים אחרים, החנקן אדום-הגב אינו קשור לצמחים קוצניים.
שירה וקולות
שירתו של החנקן אדום-הגב מזכירה מעט את הסבכי האפור. היא שקטה ונשמעת לעיתים רחוקות, ובה צלילים צורמים וחורקים המעורבבים בקטעי חקיינות של ציפורים אחרות. קריאת האזהרה "והב" חוזרת על עצמה מדי פעם. כאשר הוא עצבני מאוד, הוא משמיע סדרת צקצוקי לשון "טסצ'ק".
תזונה
החנקן אדום-הגב טורף חרקים גדולים, זוחלים, ציפורים ויונקים קטנים, והוא מתמחה בציד חרקים, חלקם אף אוגרים מזון על ידי שיפוד טרף עודף על קוצים.
מחוזות מונטנגרו
מבחינה מינהלית, מונטנגרו מחולקת ל-24 מחוזות (Општина, אופשטינה). רק למחוז פודגוריצה יש חלוקת משנה ל-2 נפות.
אצטדיון הי"א באשדוד
אצטדיון הי"א (בשמו הרשמי "אצטדיון עירוני אשדוד ע"ש י"א חללי מינכן") הוא האצטדיון הביתי של מועדון ספורט אשדוד מליגת העל.
תחילתו כמגרש פתוח
עם בחירתו בשנת 1961, נעתר ראש המועצה רוברט חיים, לבקשתם של חובבי הכדורגל בעיירה להקמת מגרש כדורגל לאירוח משחקים. וכך נבחר המכתש שבין רחוב הראשונים לרחוב ההסתדרות כמקום טבעי לבניית המגרש. זאת בשל מדרון הכורכר היוצר בסיס טבעי לבניית יציע עתידי לאצטדיון. בעונת החלו לארח בו קבוצות הפועל ומכבי אשדוד את משחקיהן בליגה ג' מרכז. ובחודש ינואר 1962 לקראת הדרבי הראשון, הוקמה גדר סביב משטח הדשא החדש. בשנים הראשונות זכה המגרש לכינוי "מגרש המעברה", בשל סמיכותו ל"מעברת אשדוד-ים".
הקמת החומה מסביב החלה בשנת 1966, כאשר בשלב מאוחר יותר נוספו לו יציע מערבי גדול, שבנייתו הושלמה בשנת 1971. בשנת 1972 שונה שם האצטדיון לאצטדיון הי"א על שמם של 11 הספורטאים הישראלים שנרצחו באולימפיאדת מינכן באותה השנה. האצטדיון שוכן ברחוב ההסתדרות 6, בליבה של אחת השכונות הוותיקות ברובע א' של העיר אשדוד. האצטדיון כולל חמישה שערי קהל.
בתחילת עונת 2016/2017 שופץ האצטדיון והורחב כר הדשא לאחר שלא אושר תחילה על ידי מנהלת הליגות לכדורגל.
בקיץ 2017 הודיעה עיריית אשדוד על רכישת לוח התוצאות ששימש במשך מספר שנים את אצטדיון בלומפילד בנוסף להקמת חדרי הלבשה חדישים בדרום האצטדיון.
החל מעונת 2021/2022 באצטדיון משחקת גם הפועל אדומים אשדוד, שעלתה לליגה הלאומית.
בעתיד צפוי להיחנך אצטדיון אשדוד החדש בצפון העיר, ואצטדיון הי"א מתוכנן להיהרס לטובת הקמת בנייני מגורים.
יציעי האצטדיון
היציעים בנויים מבסיס של יציע מערבי-מרכזי המחולק לגושים. ותוספות של יציע צפוני גדול ויציע דרומי קטן. עד חודש אוגוסט 2006, הפרידו גדרות גבוהות בין היציעים למשטח הדשא. והן הוסרו לאחר מחאתם של האוהדים.
אירועים
בכל שנה, מארח האצטדיון את המופע המרכזי של "יום יהדות גאורגיה". ובכל חודש יוני את "כנס המחוללים העירוני".
פרדריק הרביעי, מלך דנמרק
פרדריק הרביעי, מלך דנמרק (בדנית ובנורווגית: Frederik IV; 11 באוקטובר 1671 – 12 באוקטובר 1730) היה מלך דנמרק-נורווגיה מ-1699 ועד מותו. פרדריק היה בנם של כריסטיאן החמישי, מלך דנמרק ושל רעייתו, שרלוטה אמליה מהסן-קאסל.
ראשית חייו
לפרדריק הותר לבחור את אשתו לעתיד מקרב מספר בנות לבתי מלוכה פרוטסטנטיים בצפון גרמניה. ב-1695, הוא ערך ביקור בחצרו של גוסטב אדולף, דוכס מקלנבורג-גיסטרו. אך ביקורו שם, נקטע בטרם עת כאשר הגיעה ההודעה מחלתו הקשה של אחיו כריסטיאן (למעשה, כאשר הגיעה הידיעה לפרדריק, אחיו כבר לא היה בין החיים). בהמשך שב פרדריק לגיסטרו, שם הוא נאלץ לבחור את הבכירה ביותר מבין הנסיכות שעדיין לא נישאו. ב-5 בדצמבר 1695 הוא נשא לאישה בטירת קופנהגן את לואיזה ממקלנבורג-גיסטרו, שבעצמה הייתה נכדת-נכדתו של פרדריק השני, מלך דנמרק. הזוג הוכתר כמלך ומלכת דנמרק-נורווגיה ב-25 באוגוסט 1699 בקפלת פרדריקסבורג.
מדיניות הפנים
הרפורמה החשובה ביותר של פרדריק בתחום מדיניות הפנים, היה ביטולו ב-1702 של משטר הצמיתות (בדנית: vornedskab) שהיה מנת חלקם של איכרי זילנד החל מסוף ימי הביניים. מאמציו היו לרוב לשווא בשל הנהגתו ב-1733 של מוסד ה-Stavnsbånd שאילץ גברים בגילאים 18–36 להתגורר ולעבוד במקום לידתם.
עם תום עידן המלחמות בדנמרק שגשגו בה המסחר והתרבות. התיאטרון הדני הראשון, תיאטרון לילי גרונגדה, הוקם והמחזאי הידוע לודוויג הולברג החל את הקריירה שלו. באותה תקופה החל תהליך ההתיישבות בגרינלנד על ידי המיסיונר האנס אגדה. מבחינה פוליטית עמדה תקופה זו בסימן הקשר של המלך לקרובי משפחתו בהולשטיין והרחבת החשדנות כלפי האצולה הוותיקה בדנמרק.
במהלך תקופת מלכותו של פרדריק, הוכתה קופנהגן על ידי שני אסונות: מגפת דבר ב-1711 ושריפה באוקטובר 1728, שהחריבה את רובו של הרובע הימיביניימי של הבירה. למרות שהמלך שוכנע על ידי אולה רמר להנהיג את הלוח הגרגוריאני בדנמרק ובנורווגיה ב-1700, היו התצפיות והחישובים של האסטרונומים בין האוצרות שאבדו בשריפה.
לפרדריק, כמי שביקר פעמיים באיטליה, היו שני ארמונות שנבנו בסגנון בארוק איטלקי: ארמון פרדריקסבורג שהורחב במהלך תקופת מלכותו, כאשר הוא הוסב להיות בניין בעל שלוש קומות בצורת H והושלם ב-1709 על ידי יוהאן קונרד ארנסט, שנתן לארמון את מראהו האיטלקי האמיתי בסגנון הבארוק, וארמון פרדנסבורג (ארמון השלום). שני הארמונות הללו נחשבו כאנדרטאות לסיום המלחמה הצפונית הגדולה. פרדריק הרביעי קיים מפגשים שבועיים עם הקהל הרחב שיכול היה להיות נוכח בהם ולהגיש מכתבי תלונה או הצעות.
המסע לאיטליה
לפרדריק הרביעי מקום של כבוד בהיסטוריה החברתית של העיר ונציה, בשל הביקור שהוא ערך שם בחורף 1708 – 1709. הוא שהה בעיר כשאתו פמליה של לפחות 70 איש. באופן רשמי הוא הגיע לעיר בעילום שם תחת התואר רוזן אולדנבורג, לא כדי לא להתפרסם, אלא כדי להימנע מהגינונים המלכותיים המסורבלים. בתשעת השבועות בהם שהה פרדריק בעיר, הוא היה אורח קבוע באופרות ובהצגות ורכש מוצרי זכוכית ונציאנית רבים. במהלך הביקור בבית הנשק של ונציה, הוא קיבל מתנה יוקרתית: שני תותחים גדולים ומרגמה אחת. לכבודו של פרדריק נערכה תחרות שיט בתעלה הגדולה והיא הונצחה כציור מאת לוקה קרלבבי. החורף באותה שנה היה קר במיוחד, עד כי מימי לגונת ונציה קפאו ותושבי העיר היו מסוגלים ללכת על פני שכבת הקרח מהעיר אל היבשה. בוונציה התבדחו שמלך דנמרק הביא את החורף הקר אתו. פרדריק גם ביקר אצל הדוכסית הגדולה ויולנטה ביאטריס מבוואריה בחצר בית מדיצ'י, שם סירב המלך בזלזול לצאת מהחדר כאשר הדוכסית החליפה את בגדיה. בשובו לארצו הוביל פרדריק משא ומתן עם אוגוסטוס, הנסיך הבוחר של סקסוניה ועם פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה, בנוגע לתוכניות למלחמה כנגד שוודיה.
יחסי חוץ
במשך רוב תקופת מלכותו של פרדריק הרביעי, הייתה דנמרק מעורבת במלחמה הצפונית הגדולה נגד שוודיה. למרות החתימה על שלום דרוונדל ב-1700, התחוללה עד מהרה פלישה שוודית ונוצרו איומים מהמעצמות הימיות של מערב אירופה. ב-1709, נכנסה דנמרק שוב למלחמה, כשהיא מעודדת מהתבוסה השוודית בפולטבה. פרדריק פיקד אישית על הכוחות הדנים בקרב גדבוש ב-1712. למרות שדנמרק הייתה בצד המנצח, לא עלה בידה לכבוש מחדש את נחלותיה שאבדו לה במערב שוודיה. התוצאה החשובה ביותר של המלחמה היה חורבנה של דוכסות הולשטיין הפרו-שוודית ובכך הושגה מחדש השליטה הדנית בשלזוויג-הולשטיין.
בין השנים 1703 – 1711 שלח פרדריק יחידות צבא להונגריה והעניק סיוע לאוסטריה ב"מלחמת העצמאות" של ראקוצי. הרגימנטים הדנים לחמו כנגד צבאו של ראקוצי וכנגד חיילות הסיוע הצרפתיים בקרב סיבו.
שנותיו האחרונות
החל מ-1721 היו חייו של פרדריק עם אנה מאושרים. עם זאת, בשנות חייו האחרונות התרופפה בריאותו והוא סבל מבצקות ומתוצאות של תאונת התפוצצות בבית יציקה לתותחים בקופנהגן. הוא גם שקע בצער שגרם לו לאדיקות דתית. אופי זה של אמונה הפך להיות שכיח בתקופת מלכותו של בנו. בשנותיו האחרונות ביקש פרדריק מבנו שיבטיח לו כי יגן על המלכה אנה סופיה. למרות חולשתו שהלכה והתגברה, הוא יצא ב-1730 למסע לגיוס אנשים לצבא. הוא הגיע לגוטרופ, אך נאלץ לשוב על עקבותיו ובהגיעו לאודנסה הוא מת, כשהוא חרד לעתידה של רעייתו. פרדריק הרביעי נקבר בקתדרלת רוסקילדה.
משפחתו וצאצאיו
פרדריק נחשב לאדם אחראי וחרוץ ולעיתים קרובות כאינטליגנטי ביותר מבין המונרכים האבסולוטים של דנמרק. הוא הצליח להיות בלתי תלוי בשריו. למרות חוסר העניין שלו בידע אקדמי, הוא היה פטרון של תחומי התרבות, בעיקר של האומנויות והאדריכלות. חולשתו העיקרית הייתה ככל הנראה רדיפה אחר תענוגות ואחרי נשים, שלעיתים הסיחו את דעתו. למעט פרדריק השביעי שמלך אחריו, הוא היה המלך הדני האחרון שנישא בנישואים מורגנטיים.
מבלי להתגרש מאשתו הראשונה, לואיזה ממקלנבורג-גיסטרו, הוא נשא ב-1703 לאישה את אליזבת הלן פון וירג. לאחר מותה של אליזבת, הוא החל ברומן עם בת הלוויה שלה, שרלוט הלן פון שנידל, למרות שמאוחר יותר הוא איבד את העניין בה. פרדריק התאהב ברוזנת בת ה-19, אנה סופיה רבנטלאו, שאותה הוא לקח לאחר שאמה סירבה להפוך את בתה הצעירה לפילגש המלכותית. פרדריק ראה לראשונה את העלמה הצעירה, בתו של מי שהיה אז ראש הממשלה, בנשף מסיכות שהתקיים ב-1711 בטירת קולדינגהואס, שם התגוררה המשפחה המלכותית באופן זמני עקב המגפה שהשתוללה בקופנהגן. השניים נישאו באופן חשאי ב-26 ביוני 1712. באותה עת הוא העניק לה את התואר "דוכסית שלזוויג". שלושה שבועות לאחר מותה של המלכה לואיזה ב-4 באפריל 1721, נתן פרדריק תוקף חוקי לעם אנה סופיה באמצעות עריכת טקס נישואין נוסף, והפעם הוא העניק לה את התואר מלכה והיא הייתה היחידה שנישאה למלך דני כל שהוא, שירש את כתרו מתוקף ירושה ושלא נולדה כנסיכה. לשניהם הייתה זו ללא ספק הקלה לשים קץ למערכת יחסים ששניהם ראו כחטא.
מתוך תשעת הילדים שנולדו לפרדריק מכל שלוש נשותיו, רק שניים הגיעו לבגרות, מי שלימים יהיה המלך כריסטיאן השישי והנסיכה שרלוט אמיליה, שניהם נולדו מנישואיו הראשונים של אביהם. כל הילדים שנחשבו לממזרים לא חיו יותר משנה אחת ומנקודת מבטם של אנשי האצולה והכמורה, זה נחשב לעונש משמיים.
רבנאי
רַבָּנַאי אֲחוּהָ דרבי חייא בר אבא (או: רַבְיָנַאי) היה חכם בדור השלישי לאמוראי בבל, אחיו של רבי חייא בר אבא.
זיהויו בתלמוד
'רבנאי' הוא הלחם של התואר 'רב' עם שמו של החכם, בהתאם לדבריו של רב שרירא גאון:.
לפי אהרן הימן, רבנאי הוא קיצור של רב בנאי (או: רב בנאה). בעל סדר הדורות מציע כי רבנאי הוא קיצור של רב ינאי. הימן ואחרים נוטים לזהות גם מקומות שנכתב בהם שמו של החכם בלבד (בעיקר בכינוי 'רבנאי') כמתייחסים אליו, אך לעומת זאת אלבק טוען כי כל שם מציין חכם אחר, ובמקומות שהכוונה לרבנאי הוא מכונה תמיד אחיו של רבי חייא בר אבא, כדי שלא יתבלבלו בינו לחכמים אחרים.
ביוגרפיה
חמיו של רבנאי היה אבימי בר נאזי. בתלמוד מסופר כי אבימי הגיע לפני חתנו לדין תורה בעניין גלימה גנובה שניתנה לו בתמורה להלוואה כספית, כאשר התגלעה מחלוקת בין רבנאי לאחיו רב כהן האם 'תקנת השוק' מגינה על אבימי והוא זכאי לקבל החזר כספי על הגלימה הגנובה מבעליה המקורי. הדיון התגלגל עד שהגיע אף לפתחו של רבי אבהו, ראש ישיבת קיסריה שנמנה עם גדולי חכמי התקופה בארץ ישראל, אשר צידד בדעת רב כהן כי אבימי אינו זכאי להחזר.
התגורר בנהרדעא, נמנה עם תלמידיו של שמואל ומסר אמרות בשמו, כגון הקביעה כי גופם של הכרובים עמד בקודש הקודשים בצורה ניסית:. לימים עזב את נהרדעא ועבר לפומבדיתא, כמוהו נהג גם רב עמרם חסידא. ייתכן כי עזיבתם את נהרדעא הייתה בתקופת התקוממות בן נצר שהחריבה את העיר בשנת שנת ד'י"ט, 258-259 לספירה, ולכן ברחו מפני המהומות והתיישבו בפומבדיתא שהייתה בטוחה ורחוקה יותר. נשותיהם של רבנאי ושל רב עמרם עסקו במכירת תכלת לציצית ומפני שהמוכרות היו נשות תלמידי חכמים, סמכו החכמים עליהן כמו על בעליהן שלא תחלפנה את צבע התכלת ההלכתי ב'קלא אילן' הפסול לציצית.
מאמרותיו
רבנאי דרש מן הכתובים את המקור לכך שנוכחות עשרה גברים יהודיים נחשבת למעמד ציבורי מיוחד ובעל קדושה של 'מניין', באמצעות גזרה שווה בין הציווי "ונקדשתי בתוך בני ישראל" לבין הנאמר בחטא קורח "הבדלו מתוך העדה הרעה הזאת", שבשניהם הוזכרה המילה 'תוך', כשם שבחטא קורח הייתה זו עדה (הביטוי 'עדה' משמעותו עשרה, כפי שכונו עשרת המרגלים שחטאו בחטא המרגלים). דבריו אלו שימשו את חכמי התלמוד במבחר סוגיות העוסקות בנושא, כמו לגבי הדין שאין לומר 'דבר שבקדושה' בפני פחות מעשרה, וכן כמקור לכך שעל האדם מוטל להיהרג על קידוש השם ולא לעבור אפילו על עבירה קלה - כאשר הדבר מתרחש ב'פרהסיא' שמשמעותה מעמד של עשרה יהודים דווקא.
בתחילת מדרש בראשית רבה נקבצו דעותיהם של חכמים שונים בשאלה בזכות מה נברא העולם, ובהם דעתו של רבנאי:
Come On Over Tour
Come On Over Tour הוא סיבוב ההופעות הראשון של הזמרת שאניה טוויין. סיבוב הופעות זה נועד על מנת לקדם את אלבומה Come On Over, ובמהלכו ביקרה הזמרת באירופה, צפון אמריקה ואוסטרליה. סיבוב ההופעות הפך לבין סיבובי ההופעות הכי מצליחים של שנות ה-90 ולבין הכי מצליחים אי פעם על ידי אמנית אישה. סיבוב ההופעות נצפה על ידי יותר מ-2 מיליון צופים והרוויח כ-80 מיליון דולר. סיבוב ההופעות זכה לביקורות חיוביות רבות ואף כונה בזמנו כסיבוב ההופעות הטוב ביותר לאמן קאנטרי על ידי "Pollstar Concert Industry Awards". מופעי החימום של סיבובי ההופעות היו להקת Leahy וזמר הקאנטרי שיין מיינור. סיבוב ההופעות היה בחסות חברת Gitano Jeans.
M10 וולברין
פיתוח
פיתוחו של הוולברין נבע מהצורך הטקטי האמריקאי לספק כוחות שריון שייעודם הוא לוחמת טנקים. בעוד שטנקים בינוניים וכבדים פעלו ככוחות תמיכה לחי"ר וככוחות הבקעה, היה צורך בכוח עתודה שהיה מסוגל להיכנס לקרב במהירות ולהתמודד עם התקלות בטנקי אויב. טקטיקות התמרון האגרסיביות שיועדו לוולברין, דרשו ממנו להיות מהיר וקל, אך, באותה עת בעל תותח חזק מספיק כדי להתמודד עם טנקי האויב בהצלחה.
קודמו של הוולברין לפיתוח היה ה-T35 (תומ"ת), שהיה בבסיסו הכלאה של תובת M4A2 וצריח של M6. דגם זה נפסל משום ששריונו לא היה משופע מספיק כדי להתמודד עם יעוד הכלי. השלב הבא היה פיתוחו של ה-T35E1, שכלל את תיקון הדרישות של צבא ארצות הברית ובעיקרן הוספת שריון משופע בצידי התובה וקיבל את כינויו הייעודי M10 וולברין כאשר הוחלף הצריח הכבד בצריח משושה פתוח ובעל משקולת אחורית לשיווי משקל כנגד התותח.
מאז פיתוחו, שירת הוולברין בכל אזורי הלחימה במלחמת העולם השנייה. הוא שירת בצבאות בעלות הברית בזירת האוקיינוס השקט ובזירה האירופית. סך הכל, יוצרו 6706 יחידות של דגמי הכלי השונים. לקראת סוף המלחמה, הוולברין הפך למיושן ביחס למשמידי הטנקים שנוצרו אחריו כמו ה-M36 ג'קסון שהתמודדו טוב יותר מול הדור המתקדם יותר של טנקים גרמניים.
חימוש
חימושו של הוולברין היה תותח 3 אינץ' (76.2 מ"מ) מסוג M1918 כאשר התחמושת הייעודית ללוחמת טנקים הייתה פגז חודר שריון מסוג M79, אך גם תחמושת מסוגים נוספים.
לצד החימוש העיקרי, הוולברין נשא מקלע כבד מסוג M2 בראונינג (12.7 מ"מ) כמקלע נגד חי"ר וכנגד מטוסים.
קיכלי גדול
קיכלי גדול (שם מדעי: Turdus Viscivorus) הוא מין ציפור ממשפחת הקיכליים והוא המין הגדול ביותר מבין הקיכליים הנראים בישראל
ציפור זו מרבה לשהות על הקרקע, ולכן נדיר לצפות בה נודדת, דבר שאינו מאפיין ציפורי שיר.
תפוצה ומגמות אוכלוסין
אוכלוסיות יציבות של הקיכלי הגדול מצויות במערב אירופה ובדרומה, באסיה הקטנה בין הים השחור והים הכספי ובדרום־מזרחה משם - בצפון איראן וטורקמניסטן. אוכלוסיות של הקיכלי הגדול המצויות בצפון אירופה וברוסיה (מזרחה עד לימת באיקל) נודדות לאפגניסטן, למזרח התיכון ולצפון אפריקה. באירופה בלבד – המהווה בין 50% ל־74% משטח התפוצה של המין - מצויים בין 3–7.4 מיליון זוגות דוגרים של הקיכלי הגדול מדי שנה.
בישראל הקיכלי הגדול חולף בעיקר בחורף. הוא נדיר ומחליף מיקום באופן תדיר, בעיקר בצפון ובמרכז. תצפיות מראשית נובמבר בעיקר באזור תל ברוך, מעידות על כך, שהקיכלי הגדול הוא עוף שאינו מרבה להישאר במקום אחד דרך קבע. כמו כן, נערכו תצפיות עם התקדמות החורף - בעיקר בהרי הצפון והגולן. בסוף חודש נובמבר 2014 שני פרטים צולמו באזור צאלים
מפלסים
מְפַלּסִים הוא קיבוץ בנגב הצפוני-מערבי, ממערב לצומת שער הנגב, המשתייך לתנועה הקיבוצית ונמצא בשטח המועצה האזורית שער הנגב. שטחו של הקיבוץ הוא כ-11,000 דונם ונכון ל-2021 מונה אוכלוסייתו כ-1,038 איש, המועסקים בעיקר מחוץ לקיבוץ. הקיבוץ מתקיים מחקלאות, רפת, מפעל מתכות והשכרת דירות.
בקיבוץ שירותי רווחה שונים כגון: חינוך מגיל 0 עד גן-חובה, חינוך בלתי פורמלי עד גיל 18, מועדון, ספרייה, חנות מכולת (כלבו), מרפאה, מרפאת שיניים, בית 'גיל הזהב', בית כנסת, מתקני ספורט, בריכה, גני משחקים, מדשאות וגינות ציבוריות.
את הקיבוץ הקימו בשנת 1949 עולים שרובם היו בוגרי תנועת נוער דרור מארצות אמריקה הלטינית ובעיקר מארגנטינה ואורוגוואי. המיקום המקורי היה על גבעת כורכר מול גבול רצועת עזה, אך כעבור כשנה הועבר היישוב למיקומו הנוכחי וזאת בגלל ירי ישיר שהתרחש לעיתים קרובות על היישוב מכיוון בית חנון (במיקום המקורי הוקם מטווח צבאי ואזרחי ומוצב צה"ל). הקיבוץ קרוי על שם האנשים שפילסו את הדרך לעלייה מארצות אמריקה הלטינית. במאי 1951 התפלג הקיבוץ מתנועת הקיבוץ המאוחד.
מבנה הקיבוץ
מאז שנות ה-90 עבר הקיבוץ תהליכי הפרטה.
מפלסים היה בין הקיבוצים הראשונים שהקימו שכונה קהילתית צמודה לקיבוץ ("הרחבה קהילתית"). עם הקמת השכונה בשנת 2001 קמה גם האגודה הקהילתית מפלסים אשר מאגדת בתוכה את חברי הקיבוץ ואת תושבי השכונה הקהילתית. מבחינה מוניציפלית וקהילתית מדובר ביישוב אחד המתנהל בשיתוף על ידי ועד משותף המורכב מנציגי השכונה והקיבוץ. ועד זה אחראי לאספקת השירותים המוניציפליים (ניקיון, גינון, ביטחון, תברואה), לקיום חיי קהילה (מועדון, חגים, פעילות תרבות) ולהפעלת מערכת חינוך.
אוכלוסייה
כמה מחברי מפלסים שירתו ומשרתים בתפקידי מפתח בתנועה הקיבוצית. ביניהם: יוסף פרלמוטר, ששימש כמזכיר התק"ם הראשון מטעם איחוד הקבוצות והקיבוצים, יחד עם אלי זמיר ששירת מטעם הקיבוץ המאוחד, ואלון שוסטר ששימש בעבר כראש המועצה האזורית שער הנגב ואף היה שר החקלאות מטעם מפלגת כחול לבן.
ברונכיאקטזיס
ברונכיאקטזיס (בעברית: רחבת הסמפונות) היא מחלה חסימתית של הריאה המאופיינת בהתרחבות בלתי הפיכה של הסמפונות. על פי רוב מדובר במחלה נרכשת, אולם במקרים נדירים תיתכן הופעה מולדת שלה.
אפידמיולוגיה
המחלה תוארה לראשונה בשנת 1819 על ידי הרופא הצרפתי רנה לאנק. המידע על תפוצת המחלה משתנה כתלות באטיולוגיה, אולם ההערכה היא כי מדובר במחלה שאינה נפוצה, אשר נאמדת בפחות מ-500,000 מקרים בארצות הברית. שכיחותה עולה עם הגיל והיא נפוצה יותר אצל נשים. בקרב חולי סיסטיק פיברוזיס מתפתח ברונכיאקטזיס עד גיל ההתבגרות או עד הבגרות המוקדמת.
ברונכיאקטזיס מוקדית
ברונכיאקטזיס מוקדית, כלומר שינויים ברונכיאקטטיים הממוקדים באזור מסוים בריאה, עשויה לנבוע מחסימה חיצונית או פנימית של סמפון. חסימה חיצונית מתרחשת בעת לחץ חיצוני על דופן הסמפון, למשל על ידי גידול או קשרית לימפה מוגדלת. חסימה פנימית עלולה להתרחש למשל על ידי גוף זר, גידול החודר לנהור הסמפון, היצרות מסיבות שונות, ואיטמות (atresia) מולדת.
ברונכיאקטזיס מפושטת
ברונכיאקטזיס מפושטת מאופיינת בשינויים ברונכיאקטטיים נרחבים בריאות, אם כי באטיולוגיות מסוימות הם נוטים להתרכז באזורים מסוימים של הריאות.
מבין הסיבות המולדות והגנטיות, סיסטיק פיברוזיס היא השכיחה ביותר. אנשים עם סיסטיק פיברוזיס מתקשים לפנות את הליחה הצמיגית שמהווה מצע להתפתחות זיהומים חיידקיים. בהפרעת תנועה ריסנית ראשונית תנועת הריסונים הלקויה פוגעת בסילוק ההפרשות, ואילו בחוסר באלפא 1 אנטיטריפסין אין בקרה על הרס דופן דרכי האוויר על ידי אלסטאז המיוצר על ידי תאי הדלקת. שתי תסמונות מולדות נוספות הפוגעות בסחוס הבונה את הסמפונות, הן הגדלת קנה הנשימה והסמפונות (תסמונת מונייר-קון) ותסמונת קמפבל-ויליאמס.
ברונכיאקטזיס עלולה להתפתח כסיבוך של זיהומים ריאתיים ממחוללים חיידקיים ונגיפיים שונים, גם בהיעדר חסר חיסוני, ובפרט על רקע היעדר טיפול אנטיביוטי. בנוסף, חוסרים חיסוניים, לרבות היפוגמאגלובולינמיה, איידס ודיכוי חיסוני תרופתי לאחר השתלה, עלולים להוביל לזיהומים ריאתיים חוזרים ולהתפתחות ברונכיאקטזיס.
מחלות אוטואימוניות שונות, ובכללן דלקת מפרקים שיגרונית, תסמונת שיוגרן וזאבת, נקשרו בשיעור מוגבר של ברונכיאקטזיס. מחלה דלקתית נוספת העלולה לגרום לברונכיאקטזיס היא אספרגילוזיס אלרגי של הסמפונות והריאות (ABPA).
לייפת של הריאות, שהיא אחת ממחלות הריאה האינטרסטיציאליות, יוצרת משיכה מכנית של הסמפונות, ובכך מעוותת את המבנה שלהן, עלולה לגרום לברונכיאקטזיס, הנקראת ברונכיאקטזיס ממשיכה (traction bronchiectasis).
כ-25% ממקרי הברונכיאקטזיס מוגדרים אידיופתיים (שהסיבה להם אינה ידועה).
פתוגנזה
המנגנון המשוער העומד בבסיסה של התפתחות ברונכיאקטזיס הוא מעגל קסמים, ובו נטייה של מטופל לזיהומים ופגיעה ביכולתו לסלק הפרשות מביאים להתיישבות חיידקים בסמפונות. אלה יחדיו מביאים לנטייה לזיהומים חוזרים, שפוגעים עוד יותר ביכולת סילוק ההפרשות.
סילוק ההפרשות עלול להיפגע מכמה סיבות. גוף זר או לחץ חיצוני על הסמפון עלולים לחסום את סילוק ההפרשות הריריות. פגיעה מפושטת עלולה להיגרם למשל עקב פגיעה בתנועת הריסים, כפי שמתרחש בהפרעת תנועה ריסנית ראשונית, או עקב צמיגות יתרה של ההפרשות הריריות, ויצירה של פקקי ריר כך שקשה יותר לסלקן, כפי שמתרחש בסיסטיק פיברוזיס. נטייה של מטופל לזיהומים יכולה לנבוע גם מחוסרים חיסוניים, כמפורט לעיל. לעיתים הפגיעה הראשונית בסילוק ההפרשות מקורה בדלקת ריאות נרחבת ללא חסר חיסוני מאובחן.
לחיידקים מסוימים, ובפרט Pseudomonas aeruginosa, נטייה להתיישב בסמפונות המורחבים, ולגרום לדלקות ריאה חוזרות, למרות טיפול אנטיביוטי מתאים.
מבחינה מורפולוגית, הסמפון מורחב בשל אובדן סחוס, שריר חלק ואלסטין, והוא מאבד את המבנה הנורמלי שלו. הרקמה אכולה על ידי תסנין דלקתי כבד, והאפיתל עובר מטפלזיה קשקשית (הפיכה לאפיתל שטוח רב-שכבתי), וחלק ממנו חסר. נוצרת עם ריר עם זיהום חיידקי גדול. הסמפונות עצמם מתמשכים ומגיעים לעיתים עד האדר עצמו.
תסמינים וסימנים
התסמין השכיח ביותר של ברונכיאקטזיס הוא שיעול ליחתי עם ליחה צמיגה. לעיתים השיעול מופיע עם גניחת דם. סימנים אופייניים בבדיקה גופנית הם חרחורים וצפצופים בהאזנה לריאות, ולעיתים ישנה התאלות של האצבעות.
התלקחות של ברונכיאקטזיס מתבטאת בעלייה בכמות הליחה ומראה מוגלתי יותר של הליחה. לעיתים יש גם ביטוי של זיהום ריאתי עם חום.
תפקודי נשימה
תפקודי נשימה ידגימו הפרעה חסימתית במידה קלה-בינונית.
דימות בית החזה
צילום חזה אינו בדיקה רגישה לאבחנה של ברונכיאקטזיס, אולם ניתן לראות לעיתים ממצאים של "מסילת רכבת", שמרמזים על הרחבת הסמפונות. ב-CT של החזה ממצאים של הרחבת דרכי האוויר נצפים כ"מסילת רכבת" בחתך אורכי של הסמפון או כ"טבעת חותם" בחתך רוחבי. הרחבת דרכי האוויר נמשכת לכיוון ההיקף, סמוך לאדר. כמו כן, דופנות הסמפונות מעובים, ולעיתים מופיע תוכן בנהור.
אבחנה
האבחנה של ברונכיאקטזיס מבוססת על הסתמנות אופיינית של שיעול ליחתי כרוני בשילוב עם ממצאים רנטגניים מתאימים. הקריטריונים הרנטגניים כוללים הרחבה של הסמפונות פי 1.5 בהשוואה לכלי הדם המלווה את הסמפון, עיבוי דופן הסמפונות והפחתה במידת ההתפצלות לענפים, כך שהסמפונות המורחבים נצפים עד 1 ס"מ סמוך לאדר.
טיפול
מטרת הטיפול בברונכיאקטזיס היא להשתלט על זיהום פעיל בזמן התלקחות, לשפר את סילוק ההפרשות ולהפחית את העומס החיידקי בדרכי הנשימה למניעת זיהומים חוזרים. בזמן התלקחות הטיפול האנטיביוטי האמפירי מכוון לכסות מחוללים שכיחים בדרכי הנשימה, ובפרט Haemophilus influenzae ו-Pseudomonas aeruginosa הנוטים לזהם סמפונות ברונכיאקטטיים. משך הטיפול 7–10 ימים.
ניתן להשיג שיפור בפינוי הפרשות באמצעות עירוי נוזלים, טיפול בתרופות המסייעות לכיוח, אינהלציה של מרחיבי סימפונות ותמיסת מלח היפרטונית, וכן באמצעות שיטות שונות של פיזיותרפיה נשימתית. תוכניות לשיקום ריאה אף הן עשויות לשפר את פינוי ההפרשות. שימוש ב-DNase עשוי לסייע בפינוי הפרשות בברוניאקטזיס משני לסיסטיק פיברוזיס אך לא באטיולוגיות אחרות.
טיפול מדכא דלקת, למשל בסטרואידים, עשוי לעזור באטיולוגיה לא זיהומית לברונכיאקטזיס. במקרים מסוימים נשקלת אפשרות ניתוחית של כריתת האזור המוגלתי הנגוע, ובמקרים מתקדמים נשקלת אף השתלת ריאה.
מניעה
טיפול בחסרים חיסוניים וחיסון נגד דלקת ריאות מזני Streptococcus pneumoniae ושפעת עשוי להפחית התלקחויות זיהומיות. הפסקת עישון עשויה להפחית את מידת הדלקת בסמפונות ואת הנזק הריאתי הנלווה לעישון.
טיפול אנטיביוטי מניעתי במטופלים עם שלוש התלקחויות ויותר בשנה שנוי במחלוקת, אך ישנן עדויות כי טיפול זה בברונכיאקטזיס על רקע סיסטיק פיברוזיס עשוי להפחית זיהומים ריאתיים. מגוון משטרי אנטיביוטיקה מניעתיים הוצעו להפחתת תדירות ההתלקחויות הזיהומיות.
פרוגנוזה וסיבוכים
הפרוגנוזה של אנשים עם ברונכיאקטזיס משתנה בהתאם לאטיולוגיה ולמחלות הרקע, וכן בהתאם לתדירות ההתלקחויות והמחוללים החיידקיים המעורבים בהן. צמיחה של Pseudomonas aeruginosa בכיח קשורה בפרוגנוזה גרועה יותר. בעידן הטיפול האנטיביוטי חל שיפור משמעותי בשיעורי התמותה מן המחלה, והם אינם שונים ממחלות ריאה חסימתיות אחרות.
התלקחויות זיהומיות של ברונכיאקטזיס עלולות להתפתח לכדי מורסה ריאתית או ממגלת (אמפיאמה – מוגלה בחלל האדר). זיהומים חוזרים וטיפול תדיר באנטיביוטיקה עלול להשרות עמידות של החיידקים למגוון של תכשירים אנטיביוטיים. כמו כן, הפגיעה בדופן הסמפון עלולה לערב כלי דם סמוכים, ובכך לגרום לגניחת דם ואף לדימום ריאתי מסכן חיים.
במחלה ריאתית מתקדמת עלולה להתפתח אי-ספיקה נשימתית, וכן יתר לחץ דם ריאתי עם אי-ספיקת לב ובפרט של החדר הימני. זוהי גם סיבת תמותה שכיחה יותר מהתלקחות זיהומית בלתי נשלטת. עמילואידוזיס משנית ושליחת תסחיפים זיהומיים לאיברים אחרים הפכו נדירים בעידן הטיפול האנטיביוטי.
רצפה
רצפה היא משטח אופקי הקיים בכל מבנה וכן במקומות פתוחים שונים. המילה 'רצפה' נגזרת מן המילה רֶצֶף, הואיל והיא עשויה מרצף של אריחים המונחים בצפיפות זה בצד זה. המושג מתייחס לרוב למשטח הגלוי עליו עומדים בני האדם והרהיטים בבניין אך במקרה של רצפה שאינה של קומת קרקע ההתייחסות היא גם למשטח האופקי הקונסטרוקטיבי אשר חלקו התחתון נקרא "תקרה".
ריצוף בעפר מהודק
בשטחים פתוחים, או בקומת הקרקע של מבנים, השיטה הפשוטה ביותר מבחינה טכנולוגית, אשר איננה דורשת הסעה של חומרי גלם ממקום למקום היא רצפת עפר מהודק. פעולת ההידוק נעשית בצורה ידנית, על ידי רקיעה ברגליים, או על ידי שימוש במעגילה, או במכבש. חסרונותיה של רצפת העפר המהודק הן באי-עמידותה למים, שהרי בעוד שרצפות אחרות מתייבשות במהרה, בהנחת קיומה של מערכת ניקוז נאותה, רצפת העפר הופכת לבוצית, ברכותהּ היחסית, במיוחד במקום בו שכיחים כלי רכב, העשויים להשאיר חריצים ועקבות ברצפה, וכן באבק הנלווה אליה בהכרח. כמו כן, שיטת הריצוף מוגבלת למקומות עם סוג קרקע מתאים, ובמקומות בהן הקרקע אינה ניתנת להידוק, כגון מדבריות חוליים, נאלצים הבנאים לפנות לשיטות אחרות, או להישאר ללא רצפה מלאכותית, ולעשות שימוש בקרקע הטבעית.
ריצוף קשיח על גבי עפר
בתור פתרון חלקי לחסרונות הקיימים ברצפת העפר, ניתן לצפותה בריצוף קשיח, כגון אבני חצץ, חלוקי נחל, או אפילו צדפים.
מרצפות
שימוש במרצפות (בלטות) לחיפוי שטח הרצפה הוא השכיח והמוכר ביותר בתקופה המודרנית. העיקרון של ריצוף זה הוא כיסוי השטח על ידי מרצפות בצורה קבועה, כמעט תמיד מלבן או ריבוע המיוצרות בנפרד ומורכבות בבניין. המרצפות יכולות להיות עשויות מאבן, חומרים קרמיים ואפילו בטון, אך עיקרון בנייתם וסידורם זהה.
ברצפת מרצפות מודרנית נוצק תחילה בסיס מבטון, מעל פני הבטון מפוזרת שכבה של חול אשר איתו ניתן בקלות את המשטח. החול מאפשר דינמיות בהנחת המרצפות. מעל שכבת החול מודבקות המרצפות אחת לצד השנייה על ידי מלט הנמרח תחתיהן. טרם התייבשות המלט, מתאם הרַצָף את המרצפות כך שתהיינה מתאימות בגובה אחת לשנייה בדיוק מקסימלי ושתהיינה אופקיות. החול מאפשר תנועתיות מסוימת של המרצפות לצורך התאמתן. נוסף על כך, בטרם פיזור החול, מותקנות על בסיס הבטון מערכות בניין כצנרת מים וחשמל. במקומות מסוימים כגון חדרי אמבטיה ורצפות של חללים פתוחים, מונחות המרצפות במכוון בשיפוע קל על מנת לגרום למים להתנקז לכיוון הרצוי. במרווחים הקטנים שבין המרצפות, המכונים "פוּגוֹת", נמרח לרוב חומר איטום "רוֹבּה".
תכנון הריצוף אינו דבר של מה בכך והוא מחויב בתכנון האדריכלי השלם. מלבד בחירת סוג הריצוף ומידותיו, תפקיד האדריכל לקבוע מאיזו נקודה תחל הנחת המרצפות מתוך הנחה כי רוחב החלל אינו כפולה מדויקת של רוחב המרצפת ובצד אחד יהיה צורך לחתוך את המרצפות. לעניין זה השפעה על האסתטיקה של הרצפה וכן על תהליך הבנייה ועיצוב הפנים.
פעמים רבות, כאשר מדובר בחללים לא ישרים, בין אם באופן מתוכנן ובין אם בגלל בנייה עתיקה או בלתי מדויקת, מונחות המרצפות בזווית אחרת לגמרי מכיוון הרצפה והקירות על מנת לטשטש את עקמומיות הבנייה אשר עלולה להיות מודגשת על ידי קווי הפוגות.
בהיקף הקירות מניחים שיפולים (פנלים) כדי לסיים את מישור הקיר בצורה יפה עם הרצפה וכדי למנוע מעבר מים לקירות.
רצפת עץ
בעיקר בבנייה המסורתית במקומות שונים, בבנייה מעץ והן בבנייה מלבנים, נבנות הרצפות מקורות עץ צמודות אחת לשנייה היוצרות יחדיו את משטח הרצפה. הקורות עצמן מונחות על גבי קורות ראשיות יותר הנשענות על הקירות הסובבים. טכנולוגיה פשוטה יחסית זו יוצרת משטח גמיש המסוגל ליצור קירוי וריצוף ללא השקעה רבה נוספת. לרצפות עץ מסוג זה איכות אסתטית כשלעצמן ולכן נשארות כפי שהן פעמים רבות ללא חיפוי נוסף מלבד שטיחים. החסרונות העיקריים של סוג רצפה זו הם היותן רועשות כאשר דורכים עליהן, כמו גם רגישותן לאש.
בטון מוחלק
רצפת בטון מוחלק היא יציקה של בטון ברמת גימור גבוהה על גבי רצפת בטון קונסטרוקטיבית ברמת גימור נמוכה. הבטון המוחלק משמש כחומר גמר בלבד והוא אינו חלק מהבטון ששימש בשלב הראשון של הרצפה הקונסטרוקטיבית. יציקתו היא למעשה ציפוי רצפת הבטון המקורי במקום פיזור חול והנחת מרצפות. הבטון הדק הטרי מוחלק בשלב הראשון על ידי מכשיר "הליקופטר" המפלס אותו ולאחר שמתייבש נמרח על הרצפה חומר מבריק המקנה לרצפה מראה שלם וחלק. על אף שאין מדובר במרצפות ריבועיות, גם בבטון מוחלק נחרצים במכוון פוגות המחלקות את רצפת הבטון למעין מרצפות. תפקיד החריצים למנוע סדקים בזמן התייבשות הבטון ולאפשר לו מרחב התפשטות קטן עם שינויי טמפרטורה.
לי ג'ונסון
לי וילי ג'ונסון (אנגלית: Lee Willie Johnson; נולד ב-16 ביוני 1957 בפלאמרוויל, ארקנסו) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הסנטר במספר קבוצות אירופיות רבות, ביניהן מכבי תל אביב.
לאחר שלוש עונות במכבי שיחק במספר קבוצות לפני שפרש ממשחק פעיל: ליברטאס ליבורנו (עונת 1987/88), ראסינג פריז (עונת 1988/89) ואולימפיק אנטיב (1989/90-1992/93).
ג'ונסון נמצא בקשר תמידי עם שחקני מכבי תל אביב, גם לאחר פרישתו. בנוסף לכך, מבקר בארץ פעמים רבות. לאחר פרישתו ג'ונסון מחזיק בשותפות רשת מסעדות קטנה בצפון מזרח ארצות הברית.
דוד טפרסון
דוד (דייוויד) טפרסון (אוקטובר 1926 – 27 באוקטובר 2015) היה אלוף-משנה בצה"ל. עד מותו, נחשב לוותיק חיילי המילואים בישראל. אחד משלושת החיילים היחידים שהשתתפו בכל מלחמות ישראל ואשר זכאים לענוד את כל שבעת אותות המערכה (הראשונים) של צה"ל. אביה של השחקנית עידית טפרסון.
ביוגרפיה
טפרסון נולד בשנת 1926 בקייפטאון, דרום אפריקה, כבן השלישי למשפחה של יוצאי ליטא שהיגרו לדרום אפריקה בעקבות הפוגרומים במדינה. הוריו, אייב ואדית, עסקו בניהול בתי מלון בדרום אפריקה. בשנת 1932, בהיותו בן 6, נשלח להתגורר בחווה של דודו בכפר גאריס (בקרבת הגבול עם נמיביה). בצעירותו סבל טפרסון מקשיים בלימודים בשל בעיית דיסלקסיה והוא עבר מספר בתי ספר, אך לא סיים את לימודיו התיכוניים.
ב-15 במאי 1948, יום לאחר הכרזת העצמאות, עלה טפרסון לישראל על גבי האונייה 'טטי', שעל סיפונה היו כ-300 צעירים, בהם ניצולי שואה ומתנדבים מדרום אפריקה, מפינלנד ועוד, שהגיעו על מנת להתגייס לעזרת המדינה העוברית. טפרסון היה אחד מכ-3,500 מתנדבי חוץ לארץ שהגיעו לארץ בתקופת מלחמת העצמאות.
באותו יום החל השלב השני של מלחמת העצמאות, עם פלישת צבאות ערב לישראל וטפרסון גויס למחרת הגעתו. תחילה שובץ כלוחם בגדוד 34 של חטיבת אלכסנדרוני והשתתף בקרבות סביב טנטורה, ראש העין וכפר סבא. בהמשך יצא לקורס המ"כים והסמלים הראשון בצה"ל. כשיצחק מודעי, מפקד הפלוגה שלו (ולימים ח"כ ושר בממשלות ישראל) סירב לבקשתו להתגייס לפלמ"ח, ערק טפרסון מהחטיבה ועבר לשרת בגדוד התשיעי הממונע של חטיבת הנגב בפלמ"ח, במסגרתו נטל חלק במבצע יואב לכיבוש באר שבע ובמבצע עובדה לכיבוש אילת.
בשנת 1949 פגש טפרסון את אשתו לעתיד שושנה, צברית מתל אביב. יחד היו ממקימי מושב הבונים במועצה אזורית חוף הכרמל. בהמשך עברו להתגורר ברמת גן, שם עבד טפרסון כפועל בניין ואף עסק בשיפוצים. לאחר מלחמת העצמאות, התנדב טפרסון לשירות מילואים ובשנת 1954 השלים את קורס קציני המילואים.
לצד עבודתו, התמסר טפרסון להנצחת מורשת מח"ל. הוא הקים מוזיאון וארכיון בביתו, כתב ספרים, הקים אתר אינטרנט והיה ממקימי אנדרטת מח"ל בדרך בורמה והאנדרטה לחללי חטיבת המילואים של חיל השריון ("אגרוף ורומח") בסמוך לרנטיס. לאחר מותו, נתרם הארכיון על מח"ל שהקים בביתו למוזיאון לתולדות השריון בלטרון.
בשנת 1997 העניק הרמטכ"ל אמנון ליפקין-שחק לטפרסון דרגת אלוף-משנה. הוא המשיך לשרת כקצין במילואים עד יום פטירתו (למעלה מ-67 שנות שירות). עד למותו, נחשב לאיש המילואים הוותיק והמבוגר בצה"ל.
טפרסון הותיר אחריו את שלושה ילדים, ביניהם שחקנית התיאטרון והקולנוע עידית טפרסון, וכן נכדים. אשתו שושנה נפטרה בשנת 2010.
בשל מבנהו הפיזי וגובהו (1.96) זכה לכינוי "מגדל".
ניצול יכולת השפעה
ניצול יכולת השפעה הוא סוג של שחיתות שלטונית שבה פוליטיקאי, או אדם בעל קשרים בין-אישיים לפוליטיקאים, משתמש ביכולת ההשפעה שלו כדי להעניק לאדם אחר יחס מועדף, בדרך כלל תמורת תשלום (המהווה לכאורה שוחד). הארגון לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי (OECD) מבחין בין שימוש לגיטימי ביכולת השפעה תמורת תשלום, כמו זה המתבצע על ידי שדלנים, לבין שימוש לרעה בהשפעה, שהוא שימוש בלתי-חוקי הנעשה על ידי פוליטיקאים בעלי השפעה רבה, ומהווה סוג של שחיתות שלטונית. לעיתים נקראת התופעה סחר בהשפעה.
תופעת השימוש לרעה בהשפעה מוזכרת באמנות בינלאומיות שונות העוסקות במלחמה בשחיתות, בהן אמנת האומות המאוחדות נגד שחיתות והאמנה נגד שוחד של הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי.
שימוש לרעה בהשפעה נחשב לעבירה פלילית במדינות רבות, בהן איטליה, ארגנטינה, בלגיה, ברזיל, הונגריה, הממלכה המאוחדת, ספרד, פורטוגל, צרפת, קנדה ורומניה.
תופעה זו היא סוג של "", מצב בו אדם משלם סכום כסף עבור הזכות להשתתף בפעילות מסוימת. מצבים כאלה עשויים להיות חוקיים או לא-חוקיים. לדוגמה, קבלנות קולות היא לגיטימית במצבים מסוימים, אך במצבים אחרים מהווה עבירה פלילית.
אטימולוגיה
בהנחיות של היועץ המשפטי לממשלה משנת 2004 (להלן) נדונה התופעה תוך אזכור שמה באנגלית, מבלי שניתן לה שם עברי.
בישראל
מאז קום המדינה פורסמו מקרים רבים של שימוש לרעה בהשפעה, ונודע על פוליטיקאים שקנו קולות או התרברבו בקשרים בין-אישיים רבים וביכולתם להשפיע על החלטות פוליטיות וכלכליות. לדוגמה, בשנת 1951, פורסם כי מגרשי קרקע בשיכון צמרת בצפון תל אביב נרכשו במחיר מוזל על ידי פקידים בכירים בשירות המדינה שהיו אחראים על נכסי נפקדים.
בשנת 1955 פרסמה שורת המתנדבים חוברת ובה האשימו את עמוס בן-גוריון בקשרים עם אדם חשוד בפלילים, קשרים אשר כדבריהם "מביאים לידי פרוטקציה והעדפה".
בשנת 2004 פרסם היועץ המשפטי לממשלה מסמך ובו הנחיות הנוגעות לשימוש לרעה בהשפעה. בפסקת הרקע של המסמך נכתב:
בהמשך המסמך מתוארים דפוסי התנהגות של ניצול כוח פוליטי לקידום צרכים אישיים או עסקיים. מקרים כגון אלה המתוארים בהנחיות היועץ המשפטי לממשלה עלולים להיחשב לעבירה פלילית.
התנועה לטוהר המידות
התנועה לטוהר המידות (תל"מ) היא עמותה רשומה שהוקמה ב-2017 על ידי עו"ד יובל יועז ועו"ד דורון ברקת. מטרותיה הן מאבק נגד "הכרסום בנורמות השלטון התקינות" וחיזוק "עקרונות המשפט, הצדק, זכויות האדם וטובת הכלל במערכות השלטון". פעילות העמותה כוללת עתירות לבג"ץ ופניות לגורמי שלטון שונים.
מבנה העמותה
ועד מנהל: עו"ד אביה אלף (יו"ר), אלוף (מיל') יעקב (מנדי) אור, עו"ד בעז ארד, אריה (לייבו) לבנה, עו"ד מלי פולישוק-בלוך, ד"ר דליה צמריון חלק, עו"ד שמואל שנהר. מנכ"ל העמותה הוא עו"ד עומר מקייס.
ד"ר עוזי ארד נבחר ליו"ר התנועה ביוני 2018 אך פרש לאחר תקופה קצרה. עו"ד אביה אלף נבחרה לתפקיד במרץ 2019.
כ"ט בנובמבר
ההכנות ואירוע ההחלטה בעצרת האומות המאוחדות (האו"ם)
ההחלטה התבססה על מסקנות הרוב של חברי "הוועדה המיוחדת של האו"ם לענייני ארץ ישראל" (ועדת אונסקו"פ). הוועדה הגישה את מסקנותיה לאו"ם, לפיהן יש לסיים את המנדט הבריטי ולחלק את הארץ לאזור יהודי וערבי ב-31 באוגוסט 1947. בעצרת האו"ם, שנפתחה בספטמבר 1947, התקיים דיון ארוך ומפורט בתוכנית החלוקה, במסגרת ועדת משנה מיוחדת שהוקמה לצורך העניין. ועדה זו גם דנה באופן היישום של תוכנית החלוקה והחליטה להקים ועדה ביצועית מיוחדת שתגיע לארץ ישראל ותוציא אל הפועל את תוכנית החלוקה. ועדה זו, ששמה היה "ועדת ארץ-ישראל", אכן הוקמה ואיש האו"ם ראלף באנץ' מונה לעמוד בראש צוות המזכירות שלה.
ההיסטוריון יהודה ואלך תיאר כיצד "נציגי הסוכנות היהודית הצהירו כי הם רואים בצער את התוכנית לחלוקת הארץ, אך נענים לה למען השכנת שלום". חרף האופי המקוטע והמוגבל של השטח שהוקצה ליישוב היהודי בתוכנית החלוקה, קיבלו ההסתדרות הציונית העולמית והנהגת היישוב את התוכנית. דוד בן-גוריון הצהיר לפני ההצבעה: "איננו שוגים באשליות, אבל אל יאוש. עלינו היהודים, ובייחוד עלינו הציונים, אסורים שני דברים - אופטימיות קלה ופסימיות עקרה".
נשיא העצרת, אוסוולדו ארניה מברזיל, אשר דחה את הדיון עד השגת הרוב, קרא את שמות המדינות בזו אחר זו לפי הא"ב האנגלי.
ההצעה נתקבלה ברוב של 33 קולות, 13 נגד, 10 נמנעו, ומדינה אחת נעדרה.
התגובות בארץ ישראל
ההחלטה התקבלה ביישוב בשמחה רבה, בשל התמיכה המדינית והמשפטית שנתנה להקמת מדינה יהודית. לדיונים האזינו רבים, כאשר בכיכר דיזנגוף וליד קולנוע מוגרבי הותקנו רמקולים שהשמיעו את הדיונים לרבבות מאזינים, בעוד בכותל התקיימו תפילות, כולל תפילה מיוחדת שחיבר לכבוד האירוע הרב הרצוג. יהודים רקדו משמחה בחוצות הערים והיישובים בכל רחבי ארץ ישראל. גם בקהילות יהודיות בתפוצות ישראל חגגו רבים. ברומא התאספו לתפילת הודיה מול שער טיטוס, המקום המסמל את החורבן בארץ ישראל לאחר המרד הגדול, שאירע כאלפיים שנה קודם.
אחד התיאורים המרשימים להמתנה הדרוכה מצוי בספרו האוטוביוגרפי של עמוס עוז, "סיפור על אהבה וחושך":
לעומת שמחת היהודים דחו הערבים לחלוטין את התוכנית. למחרת ההצבעה באו"ם פתחו הערבים הן במדינות ערב, והן בשטחי ארץ ישראל, במעשי איבה נגד קהילות יהודיות והיישוב, כאשר עוד ביום ההכרזה נרצחו שבעה יהודים, חלקם בדרך לירושלים וחלקם ביפו וכך פרצה מלחמת העצמאות.
עיצוב הזיכרון
בדרך כלל אין מציינים באופן מיוחד את יום כ"ט בנובמבר. קיימים מספר רחובות בערי ישראל בשם "כ"ט בנובמבר".
הרב יונה שטנצל פנה אל ראש הממשלה דוד בן-גוריון, ביוזמה שיום זה ייחגג בתאריך העברי ולא בתאריך הלועזי שנקבע על ידי הנוצרים. אולם, ראש הממשלה דחה את היוזמה באמצעות מזכיר הממשלה דוד מושין.
ועדת העורכים של העיתונים היומיים בישראל נוהגת לקיים ביום זה מפגש עדכון עם ראש הממשלה, שהפך ברבות השנים לכעין מסיבת עיתונאים פומבית.
ב-29 בנובמבר 2022 נחנכה אנדרטה בעיצובו של הפסל סם פיליפ לציון 75 שנה לתוכנית החלוקה של האו"ם. האנדרטה הוצבה על גבעה מרכזית בעיר נתניה וניתן לראותה למרחק.
הערות שוליים
United Nations Partition Plan for Palestine
אוזי
אוֹזִי (Aussie, בארצות הברית ובאנגליה מבוטא: אוסי) היא כינוי סלנגי בו משתמשים האוסטרלים, לכנות את עצמם. באירועי ספורט ואחרים, משמשת המילה כשהיא נאמרת 3 פעמים ברציפות (אוזי, אוזי, אוזי), כקריאת עידוד. לעיתים קרובות משמש הביטוי כתיאור לאוסטרליה עצמה (I'm in Aussie).
האוסטרלים ידועים כחובבי סלנג, ולמרות ששפתם הרשמית היא אנגלית, הם משתמשים בביטויים רבים, אשר לא יהיו נהירים לדובר אנגלית מצוי. האוסטרלי, אינו רואה במילה "אוזי" כינוי גנאי, והוא משתמש בה כלפי עצמו, בני עמו, מולדתו וחיות המחמד שלו. מהמילה איזו, נגזרו ביטויים נוספים כגון:
ענישה קולקטיבית ביהדות
הענישה הקולקטיבית ביהדות היא השקפת היהדות על הענישה הקולקטיבית, כלומר ענישת אוכלוסייה שלמה משום חטאם של בודדים.
היחס לענישה קולקטיבית
התנ"ך מביע כמה פעמים גינוי לשימוש בענישה קולקטיבית:
עם זאת, בסיפורי התנ"ך אנו מוצאים כמה פעמים מקרים שבהם נעשה שימוש בענישה קולקטיבית; ניתן לחלק את סוגי הענישה הקולקטיבית לשניים:
לעומת דוגמאות אלו, מצינו בתנ"ך גם ענישה קולקטיבית הנעשית בידי אדם, לא משום ציווי הבורא.
הריגת אנשי שכם
לאחר מעשה דינה, מקנאים לכבודה שמעון ולוי, נוטלים איש חרבם והורגים את כל הזכרים תושבי שכם, בעודם כואבים אחרי ברית מילה שעשו כחלק מהסכם פיקטיבי עם בני יעקב. מדברי יעקב אביהם לאחר המעשה עולה שלא כעס על עצם הריגת תושבי שכם, אלא אך ורק מתוצאות המעשה. . באשר לסיבות להרג כל תושבי העיר, על אף שהחוטא היה רק שכם בן חמור, ניתנו טעמים רבים:
כבל
{{פירושונים|
ענישה קולקטיבית ביהדות
הריגת אנשי שכם
כך או כך, פרשנים אלו מציעים לראות את הרג כל אנשי העיר לא כענישה קולקטיבית גרידא, כי אם מעשה בעל נימוק כשלעצמו וניכר כי הענישה הקולקטיבית אינה מקובלת בעיניהם. הדבר מודגש בדברי פרשנים מאוחרים המפרשים את דברי יעקב כגינוי מוחלט למעשה, כך שהריגת אנשי שכם אכן לא הייתה ראויה כל עיקר :. פרשנות אחרת היא כי הריגת תושבי שכם הייתה למעשה מלחמה, כעם נגד עם, בדומה למלחמת מדין ובמלחמה כזו מותרת הריגת כל תושבי העיר. גישה זו, מצדיקה למעשה את הענישה הקולקטיבית כאקט מלחמתי, כך שבמהלך מלחמה הענישה הקולקטיבית מותרת.
גדעון ואנשי פנואל
הכתוב מספר אשר בעת מלחמת גדעון נגד מלכי מדין, ביקש גדעון מאנשי העיר סוכות לחם עבור אנשיו. שרי העיר סירבו וגדעון נשבע כי בשובו מהמלחמה ידוש את בשרם בקוצי המדבר ובברקנים. גם אנשי פנואל סירבו לבוא לעזרתו, להם נשבע גדעון כי יתוץ את מגדלם. בשובו מנצח מהקרב, מקיים גדעון את הבטחתו: שבעים ושבעה זקני סוכות יוסרו בקוצים; גם את מגדל העיר פנואל נתץ גדעון, אך הפסוק מוסיף.
הפרשנים מרגישים בקושי: מדוע נהרגו תושבי העיר פנואל כולה? זאת בייחוד לאור העובדה שבעיר הסמוכה, סוכות, רק השרים נענשו. יש המפרשים כי גדעון לא התכוון להרוג את אנשי פנואל, ועשה זאת רק מפני שנלחמו בו כדי למנוע את נתיצת המגדל. מכך יש להסיק, כי העונש הקולקטיבי אינו דבר ראוי כשלעצמו, רק במקרה שהדבר נצרך לצורך אחר – יש להתירו. על פי מוטיב זה, בהכרח שעצם נתיצת המגדל לא הייתה לשווא ולשם עונש גרידא. גדעון ראה שתושבי העיר אינם חשים כחלק מהעם כולו וצרותיהם אינם נוגעות להם כלל, מפני המגדל המגן ושומר עליהם מפני הצרות המתרחשות, לכך נועדה הריסת המגדל לחבר את תושבי העיר עם שאר העם, מטאפורית ומעשית.
פרשנים אחרים מציעים גישה שונה, לפיה גדעון תכנן מלכתחילה להרוג את כל תושבי העיר, ולכך היה לו צידוק: אחרי שראה את רוע לבם ותכונותיהם השליליות שלא הסכימו לסייע במלחמה ולו עזרה פשוטה וקלה שכזו, הגיע גדעון למסקנה שעליהם למות או מפני שבסירובם לעזור לו היה בכך מרידה במלכות שעונשה מוות. גישה זו, אינה שוללת ענישה קולקטיבית לחלוטין, אלא נותנת בידי המנהיג את סמכות ההחלטה מתי לבצעה, אך גם זאת מתוך הצדקה מוסרית למעשה, אם מתוך מעשי העיר או כתגובה למרידה במלכות.
הרג בני אפרים
אודות כך כותב רבי דוד קמחי: – אך לא ביאר טעם היתר ההריגה, שהרי בוודאי לא ידעו אנשי גלעד את עוונות שבט אפרים שבשביל כך יהרגום.
פילגש בגבעה
בסיום מעשה פילגש בגבעה, מציין הכתוב כי ישראל הרגו את כל שבט בנימין, כולל הבהמות, ואף העלו את הערים באש. ניכר שזהו עונש קולקטיבי שמטרתו לגדוע את השבט מישראל, כשהדבר נעשה על פי רצון ה' ושאלה באורים ותומים. לכך יש להשתמש בנימוק שבשעת מלחמה אין איסור רציחה, ומכיוון שישראל הכריזו מלחמה על שבט בנימין הותרה הריגת משפחותיהם גם כן, וגישה זו למעשה מתירה ענישה קולקטיבית בעת מלחמה.
הרמב"ם
הרמב"ם פסק: . כלומר, ענישה קולקטיבית מותרת כנגד גברים בוגרים, אך מוגבלת תחת תנאים מסוימים (אחרי קריאה לשלום, נתינת אפשרות לעזיבה ועוד). בנוסף, בזיזת הממון מותרת בעת מלחמה, לעומת גזל הגוי, האסור בעת שלום. הד לקושי המוסרי בעונש הקולקטיבי המוטל על הגברים, ללא הבט על השתתפותו במלחמה או לו, ניתן למצוא במחלוקת הפוסקים בפירוש דברי הרמב"ם "הורגין כל הזכרים הגדולים": האם פירוש דברי הרמב"ם הוא כפשוטו, כל הזכרים הבוגרים ממש או שמא דווקא משתתפי המלחמה בפועל.
הו שולי
הו שולי (באנגלית: Hu Shuli; בסינית: 胡舒立; נולדה ב-1953) היא העורכת הראשית של העיתונים "Century Weekly" ו-"China Reform", השייכים לתאגיד התקשורת "Caixin Media". היא מכהנת גם כדיקן של בית הספר לתקשורת ולעיצוב באוניברסיטת סוּן יַאט-סֶן.
ביוגרפיה
הו שולי נולדה בבייג'ינג, היא נצר לשושלת של עיתונאים ידועים: סבה, Hu Zhongchi, היה מתרגם מפורסם ועורך של העיתון Hu Zhongchi ואחיו Hu Yuzhi (1896–1986), "תמך בשלב מוקדם ברפורמה בשפות, בשימוש באספרנטו ובריאליזם בספרות", והיה עורך ומוציא לאור. אמה, Hu Lingsheng, שימשה כעורכת בכירה בעיתון Workers' Daily. אביה, Cao Qifeng, החזיק בעמדת ביניים באיגוד מקצועי.
מהפכת התרבות בסין חוללה זעזועים משפחתה (אמה הושמה במעצר בית). הו הצטרפה למשמרות האדומים, סיירה ברחבי המדינה וניסתה לרכוש השכלה כמיטב יכולתה. כעבור שנתיים היא הצטרפה לצבא השחרור העממי, וכשחודשו הלימודים בקולג' ב-1978, היא זכתה להיכנס לאוניברסיטה העממית של סין (הקרויה גם "אוניברסיטת רנמין"), שבה קיבלה תואר ראשון בעיתונאות ב-1982. לפני עבודתה ב-Caijing, עבדה כעוזרת עורך, כתבת ועורכת בינלאומית של העיתון Workers' Daily, העיתון השני בתפוצתו בסין. היא הצטרפה ל-China Business Times ב-1992 כעורכת בינלאומית ונהפכה לכתבת הראשית ב-1995.