cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ייקוב דולסון קוקס
מלחמת האזרחים
במהלך, , ו, שהתקיימו ב-1864–1865, פיקד קוקס על הדיוויזיה השלישית של הגיס ה-23 של , בפיקודו של מייג'ור גנרל ג'ון סקופילד. הדיוויזיה שבפיקודו נתנה את המאמץ העיקרי בתקיפה בקרב אוטוי קריק ב-8 באוגוסט 1864. אנשיו של קוקס פרצו את קווי האספקה של צבא הקונפדרציה במייקון, ג'ורג'יה, ובקו הרכבת המערבי ב-31 באוגוסט, וגרמו לגנרל הקונפדרציה לסגת מאטלנטה. ב, ניצלו כוחותיו של קוקס בקושי ממצור שהוטל עליהם על ידי הוד, ולזכותו של קוקס ניתן ולזקוף את הצלת מרכז קו החזית של האיחוד ב בנובמבר 1864. קוקס הוביל את הדיוויזיה השלישית ב בקרוליינה הצפונית, ולאחר מכן פיקד על מחוז בופורט ועל גיס זמני שעליהם הוא פיקד בקרב וייס פורק, לפני שהם הוקמו רשמית כגיס ה-23.
טולי רביב
טוֹלי רְביב (לעיתים רבוב; במקור: רבינוביץ) (באנגלית: Tolly Reviv; 1919 – 18 בנובמבר 1996) היה פזמונאי ומלחין ישראלי שפעל בארץ בשנות ה-40. ייסד את להקת החישטרון וכתב לה מספר פזמונים ידועים, בהם "אל נא תאמר לי שלום" ו"שחרחורת". לאחר מכן נכנס לעסקי הקולנוע, ובשנות ה-60 היגר לקנדה.
ג'ייקוב דולסון קוקס
מושל אוהיו
עוד טרם שחרורו מהצבא, ב-1 בינואר 1866, נבחר קוקס באוקטובר 1865 למשרת מושל אוהיו. הוא כיהן בתפקיד עד 1868, אך השקפותיו המתונות בנוגע לזכות הבחירה של האפרו-אמריקאים ותמיכתו המוקדמת במדיניות השיקום של הנשיא אנדרו ג'ונסון, גרמו לו להחליט לא להתמודד לבחירה מחדש לנשיא. לאחר מכן הוא עבר לסינסינטי, שם הוא עסק בעריכת דין.
מזכיר הפנים של ארצות הברית
עם השבעתו לנשיאות של יוליסס ס. גרנט ב-4 במרץ 1869, מונה קוקס כמזכיר הפנים של ארצות הברית. מינויו התקבל בברכה על ידי תומכי הרפורמות ואושר מידית על ידי הסנאט של ארצות הברית. הוא כיהן בתפקיד עד 31 באוקטובר 1870. קוקס היה תומך נלהב של רפורמה בשירות הציבורי והציג מערכת לבדיקה ובחינה של מועמדים לשירות. בתחילה העניק גרנט לקוקס חופש לנהל את מחלקת הפנים. אך לאחר שלא עלה בידו של גרנט לתת לקוקס גיבוי אל מול הפוליטיקאים הרפובליקנים שמעמדם נשען על מערכת הפטרונות הפוליטית, שהייתה אז נפוצה מאוד במחלקת הפנים, התפטר קוקס. כמזכיר הפנים הוא נחשב לבעל מחשבה עצמאית. הדבר נגד את האינסטינקטים של גרנט כאיש צבא בכיר שסבר שקוקס חותר תחת סמכותו כנשיא. דעתו של גרנט על התפטרותו של קוקס, ככל הנראה שלא בצדק, הייתה ש"הבעיה הייתה שגנרל קוקס חשב שמחלקת הפנים הייתה הממשלה בכללותה, ושקוקס עצמו היה מחלקת הפנים".
הרפורמות בשירות הציבורי
לאחר מלחמת ארצות הברית–מקסיקו נוספו לשטחה של ארצות הברית שטחים נוספים ופעילותה של מחלקת הפנים התרחבה באופן משמעותי. תחומי האחריות של קוקס היו מגוונים במידה רבה והוא ניהל את משרדי הפטנטים, הקרקעות, הגמלאות, הלשכה לענייני אינדיאנים, מפקד האוכלוסין, פקידי בתי המשפט הפדרליים ומסילות הברזל הטרנס-יבשתיות. הגידול בפעילות המחלקה הרחיב גם מערכת פטרונות שרבים מתומכי הרפורמות סברו שהיא מושחתת. המינוי למשרות פדרליות על ידי חבר הקונגרס נחשבה לחיונית לטובת בחירתם מחדש. הנשיא גרנט דרש שכל המועמדים למשרות פדרליות יגישו בקשה ישירות לראשי המחלקות ולא לנשיא. הנחיה זו העניקה לקוקס את הסמכות ואת ההזדמנות לבצע רפורמה במערכת כוח האדם של מחלקת הפנים.
קוקס היה תומך נלהב של רפורמה בשירות הציבורי ועם השבעתו לתפקיד הוא היה ראש המחלקה הפדרלית הראשון שיישם מערכת לבדיקה ובחינה במחלקה פדרלית. צעדי הרפורמה של קוקס נועדו להגביל את המערכת המושחתת ולבדוק את היקף הסמכות וההשפעה של הממשלה הפדרלית. הוא פיטר שליש מהפקידים שלא היו כשירים לתפקידיהם, והנהיג מבחנים במשרד הפטנטים ובמשרד מפקד האוכלוסין לרוב הבקשות, ובמקביל הורה לפקידים במשרד הפטנטים לעבור את המבחנים כדי להוכיח שהם ראויים למשרתם. פקידים רבים העדיפו להתפטר מיוזמתם ולא לגשת למבחנים. קוקס אף סירב לתת לאחיו משרה במחלקת הפנים, באומרו שהוא לא מעוניין להיות מואשם בנפוטיזם. גישתו המוסרית של קוקס לרפורמות בשירות הציבורי התנגשה בסופו של דבר עם השימוש המעשי של הנשיא גרנט בסמכויות המינוי שנבעו ממערכת הפטרונות הפוליטית.
באמצע מאי 1870 היה ברור שהרפורמות של קוקס התנגשו עם מערכת הפטרונות הפוליטית. ראשי ועדות רפובליקנים בקונגרס דרשו שקוקס ייתן לעובדי המחלקה "הזדמנות" לתת הערכה פוליטית. קוקס השיב ש"שום קשר לכספים פוליטיים או ללהיטות פוליטית לא תבטיח את מקומם". הוא עמד על כך שמעבר המבחנים יהיה חובה כדי להחזיק במשרה. הוא אמר שחובת הערכה פוליטית תגרום קשיים כספיים למשפחות העובדים.
טולי רביב
ביוגרפיה
רביב נולד ב-1919 בארץ ישראל המנדטורית. למד באוניברסיטה האמריקנית בביירות ולאחר מכן בימוי בצרפת אצל לואי ז'ובה. בראשית שנות ה-40 פתח בית ספר למשחק בחיפה.
ג'ייקוב דולסון קוקס
הרפורמות בשירות הציבורי
נקודת השבירה בין קוקס לבין כוחות הפטרונות בקונגרס הגיעה כאשר יישם קוקס מדיניות של שלושים ימי חופשה בתשלום, שאותם ניצלו העובדים לימי הקיץ החמים בעידן שלפני קיומן של מערכות מיזוג אוויר ולא יכלו לצאת לחופשה לצורך השתתפות במערכת הבחירות שהתקיימה בסתיו. רבים מהעובדים פנו בתלונה על כך למנהיגי המפלגה זכריה צ'נדלר וסיימון קמרון, וטענו שלא יוכלו להשתתף במערכת הבחירות בשל מדיניות ההגבלה על שלושים ימי חופשה בתשלום. דווח שקמרון אמר, "לעזאזל המזכיר קוקס! אנחנו נדבר עם הנשיא על העסק השטותי הזה". הלחץ ממנהיגי המפלגה פעל, וב-3 באוקטובר 1870 ביטל גרנט את ההגבלה של קוקס על שלושים ימי חופשה בתשלום.
טולי רביב
ביוגרפיה
במלחמת העולם השנייה שירת בצבא הבריטי וביים הצגות ללהקת הבידור הצבאית "אֶנזָא" (ENSA). בשובו מהצבא הבריטי הקים את להקת החיילים המשוחררים "גחלילית". בתחילת 1948, בעת מלחמת העצמאות, הקים את להקת החישטרון בחטיבת גבעתי, במתכונת דומה ללהקה שביים בצבא הבריטי. הוא היה במאי ומנהל הלהקה, ואיתר חיילים בעלי הכשרה במוזיקה ובדרמה מתוך החטיבה ואיתם העלה תוכניות בידור ותרבות להנאת החיילים בזמנם הפנוי שבין הקרבות, למרות הסיוע המועט והמימון הזעום שזכה לקבל מהפיקוד. הוא ריכז סביבו את בובי פנחסי, יפה ירקוני (גוסטין) ושרה קורנפלד (דגן). בהמשך הצטרפו ללהקה מגויסים נוספים בעלי כישרון משחק ושירה. הלהקה העלתה כשלוש תוכניות. רביב כתב והלחין לה מספר פזמונים ידועים, שאותם ביצעה הזמרת יפה ירקוני, בהם "אל נא תאמר לי שלום" ו"שחרחורת". ירקוני הצטרפה ללהקה כרקדנית, אך הפכה לסולנית הלהקה בעידודו. תרגם גם מילות השיר היידי המפורסם "א יידישע מאמע".
ג'ייקוב דולסון קוקס
הסכם הסיפוח עם הרפובליקה הדומיניקנית
עוד לפני שגרנט היה לנשיא, שאפה סיעה של תומכי סיפוח בפוליטיקה האמריקאית להשיג שליטה על האיים הקריביים. מזכיר המדינה בממשליהם של אברהם לינקולן ואנדרו ג'ונסון, ויליאם סיוארד, רכש את אלסקה מהאימפריה הרוסית וניסה לרכוש את איי הודו המערבית הדנים מדנמרק. משא ומתן החל על רכישת הרפובליקה הדומיניקנית, שנקראה אז סנטו דומינגו. משא ומתן זה המשיך גם בתקופת נשיאותו של גרנט, בהובלתו של אורוויל בבקוק, איש סודו של גרנט ששירת במטהו במהלך מלחמת האזרחים. גרנט היה ספקן בתחילה, אך בדרבונו של האדמירל, שסבר שיש צורך בבסיס ימי במפרץ סמנה שבמזרח הרפובליקה, ושל ג'וזף ו. פבנס, איש עסקים מניו אינגלנד שהועסק על ידי ממשלת הרפובליקה הדומיניקנית, בחן גרנט את העניין ושוכנע בתבונתו. גרנט האמין בהרחבה בדרכי שלום של גבולות ארצות הברית וסבר שהאי שרוב האוכלוסייה בו הייתה שחורה ייתן הזדמנויות כלכליות חדשות לעבדים המשוחררים. רכישת האי, על פי גרנט, הייתה אמורה להקל על היחסים הבין-גזעיים בדרום, לבטל את העבדות בברזיל ובקובה ולהגדיל את עוצמתה הימית של ארצות הברית בקריביים.
טולי רביב
ביוגרפיה
הבמאי הצרפתי-יהודי ויקטור ויקאס הזמין אותו להשתתף כשחקן ועוזר בסרט שצילם בישראל "48 שעות ביממה". בעקבות עבודה זו עודד אותו להתמקצע בעבודת הבימוי. רביב למד במכון הגבוה להסרטה בפריז בשנים 1949-1951 והיה לתלמיד הזר הראשון אשר מסיים כראשון בכיתתו. בתום לימודיו התמנה לעוזרו הראשי של ויקטור האס והשתתף בבימוי חמישה סרטים דוקומנטריים וסרט "יום הזעם". הוא ביים בעצמו שני סרטים דוקומנטריים רפואיים. לאחר מכן נסע לארצות הברית וביים שני סרטים בהזמנת המגבית היהודית: סרט דוקומנטרי על הצי המסחרי אשר הוסרט בדרך לארץ באונייה תל אביב וסרט צבעוני לעידוד התיירות "ישראל דרך התנ"ך". בישראל החל בהכנות להפקת סרט ישראלי עלילתי "שתי דמעות". לאחר מכן נסע לארצות הברית לעבוד עם הבמאי היהודי אנטול ליטבק עבור חברת פוקס המאה העשרים.
ג'ייקוב דולסון קוקס
ענייני האינדיאנים
בינואר 1870 התרחש, בו נהרגו על ידי צבא ארצות הברית כ-200 אינדיאנים, רובם נשים, ילדים וזקנים. במרץ אותה שנה דרש קוקס שהקונגרס יישם מדיניות חקיקה מכרעת ומתמשכת כלפי האינדיאנים. הנשיא גרנט, ששאף שהאינדיאנים יהפכו ל"מתורבתים", הקים ב-1869 את מועצת הנציבים לענייני האינדיאנים על פי הסכם שלום. קוקס הגן על היושרה של הנציבים שמונו על ידי הנשיא גרנט. הטבח סייע באופן בלתי ישיר להשאיר את הלשכה לענייני אינדיאנים בתחום אחריותה של מחלקת הפנים, במקום שתעבור לאחריות מחלקת המלחמה. קוקס סבר שההתקדמות התעשייתית כמו סלילתם של קווי הרכבת והטלגרף לא צריכה להיות תירוץ להפר בריתות שנחתמו עם האינדיאנים. הוא האמין שהאינדיאנים לא הרוויחו דבר מיישובי הספר שבמסגרת הקמתם נגזלו מהם אדמות המרעה של עדרי הביזונים שלהם, שהיו מקור אספקת המזון שלהם. קוקס סבר שקיום ההבטחות שניתנו לאינדיאנים, ולא הפרת ההסכמים, חיוני מאוד לשמירת השלום. עם זאת, הוא ראה באינדיאנים כבעלי אינטליגנציה נמוכה, שחצנים, ודיפלומטים גרועים. ב-1871, לאחר התפטרותו של קוקס, חוקקו הקונגרס והנשיא גרנט חוק מקיף ששם קץ למערכת ההסכמים עם האינדיאנים. החוק התייחס לאינדיאנים כיחידים וכבני חסות של הממשלה הפדרלית, זאת במקום ניהול משא ומתן עם השבטים כישויות ריבוניות.
בראשית 1870, שבטי הסו בוויומינג, בהנהגתם של צ'יף ענן אדום וצ'יף זנב מנומר, התרגזו בשל הסגת הגבול של המתיישבים הלבנים באדמותיהם. כדי להימנע מהתדרדרות למלחמה, ביקש צ'יף ענן אדום להיפגש עם הנשיא גרנט, ויחד עם צ'יף זנב מנומר יצא למסע מזרחה לוושינגטון. קוקס חיכה לביקורם, מתוך תקווה להוכיח לראשי השבטים את קיום מחויבותה של הממשלה הפדרלית להסכמים שנחתמו עמם, וכן להרשים אותם בכוח ובפאר של האומה, כך שהם יחששו לפתוח במלחמה. בהגיעם לוושינגטון, קיימו ראשי השבטים שיחות עם קוקס, עם הנציב לענייני אינדיאנים אלי פרקר, ועם הנשיא גרנט. ב-1 ביוני נערך לראשי השבטים סיור בוושינגטון, אך לא הייתה הצלחה בהשגת התפעלותם. ב-2 ביוני נזף זנב מנומר בקוקס על אי קיום ההסכם שנחתם ב-1868. בתגובה הרצה קוקס לצ'יף שאין זה ראוי להתלונן, ושלמדיניות כלפי האינדיאנים של ממשל גרנט היו תוצאות חיוביות. זנב מנומר צחק לשמע דבריו ואמר שקוקס היה משסף את גרונו שלו אם היה עליו להתמודד עם הבעיות שהיו מנת חלקו. ב-3 ביוני נקט צ'יף ענן אדום בטקטיקה דומה, והדגיש שהוא לא יוותר על מנהגיהם הקדומים. הצ'יף ביקש מקוקס שלעמו יינתן מזון ותחמושת כדי שהם יוכלו לצוד ולא לרעוב, וזעם על הפרת ההסכמים. קוקס דחה את דברי ראשי השבטים ואמר להם שאת שיחתם הם ימשיכו עם הנשיא גרנט.
ב-7 ביוני ניסה קוקס לפייס את ראשי השבטים שהנשיא גרנט, "האב הלבן הגדול", פעל לא מתוך פחד, אלא שיש לו את הרצון לעשות את הדברים נכון. הוא אמר לאינדיאנים שהם יקבלו את כל בקשותיהם, למעט כלי נשק, ובאופן אישי הבטיח לדאוג שההסכמים לא יופרו. בפגישה עם ראשי השבטים, היה הנשיא גרנט חמים, קידם את פניהם בברכה, והדגיש את אותם מסרים שהועברו אליהם על ידי קוקס. גרנט קיים לכבוד ראשי השבטים ארוחה רשמית בבית הלבן, שהובילה להבלטת ההתנגשות בין שתי התרבויות. לראשי השבטים הוגש אוכל משובח ויין, אך הם התלהבו במיוחד מגלידת תות השדה שהוגשה להם. דווח שזנב מנומר העיר שמארחיו הלבנים אכלו מזון טוב בהרבה מזה שנשלח לבני עמו. בפגישתם האחרונה, הציע קוקס כמה ויתורים נוספים, והתיר לאינדיאנים למסור שמות של סוכנים שעמם הם העדיפו כאנשי קשר עם הממשלה. קוקס גם הבטיח לראשי השבטים להעניק להם 17 סוסים. צ'יף ענן אדם התנצל בפני קוקס על חוסר הנימוס שלו, בעוד שקוקס הבטיח לקדם את ענייניהם של האינדיאנים. לפני שובם לוויומינג, ביקרו האינדיאנים בניו יורק, והעיתונות במזרח דרשה קיום מדיניות נדיבה יותר כלפי שבטי הסו. קוקס שלח לאינדיאנים את 17 הסוסים שהובטחו. הגעתה של חבילת הסיוע עשתה רבות להרגיע את הרוחות והמלחמה נמנעה. אחד ההיסטוריונים ציין שהביקור בוושינגטון היה הצלחה, שכן צ'יף ענן אדום אימץ מדיניות שהעדיפה דיפלומטיה על פני מלחמה.
תביעות מק'גראהן והתפטרותו
באוגוסט 1870 נקלע קוקס לעימות עם הנשיא גרנט בנוגע לתביעת ההונאה של מק'גרהאן. גרנט רצה שהתביעות יישובו על ידי הקונגרס, ואם הקונגרס לא יצליח לעשות כן, יעבור הטיפול בהן לממשל. אף על פי שגרנט ידע שהעניין יסודו בתרמית, הוא היה מעוניין שהוא יוסדר. קוקס אמר לנשיא במכתב ששלח לו, שלדעתו אין לעשות דבר בנוגע לתביעות, בהאמינו שמק'גראהן הוא נוכל שביקש זיכיון על תביעות לאדמות בקליפורניה. קוקס ציין שאחד מעורכי הדין של מק'גראהן הונחה לשחד את קוקס בסכום של 20,000 דולר כדי שיאשר את הזיכיון. מק'גראהן פנה לקבל זיכיון על אדמות חקלאיות בקליפורניה שיירכשו במחיר נמוך. עם זאת האדמה הייתה למעשה בשימוש למטרות כריית זהב. קוקס פנה לגרנט וביקש ממנו שלא יהיה צורך שהוא יופיע בפני בית המשפט המחוזי בנוגע לתביעות, ולקיים ישיבת קבינט בנוגע לעניין. קוקס סבר שלבית המשפט המחוזי לא תהיה סמכות שיפוטית בעניין ושהעניין נמצא באופן בלעדי בסמכותה של מחלקת הפנים. כאשר גרנט לא העניק לקוקס שום גיבוי בנוגע להופעה בפני בית המשפט, ראה זאת קוקס כסיבה נוספת להתפטרותו, אם כי רפורמת השירות הציבורי הייתה הסיבה העיקרית לכך.
פרישת הליברלים הרפובליקנים
חוסר שביעות הרצון מממשל גרנט, המינויים של בני משפחתו וידידיו, השחיתות בבית המכס בניו יורק, וניסיונותיו לספח את סנטו דומינגו, הובילו את רבים מתומכי הרפורמות לחפש מנהיגות חדשה. צעדיו של גרנט להעמדה לדין של אנשי הקו קלוקס קלאן גרמו לניכור מצד בעלי בריתו לשעבר במפלגה הרפובליקנית, שסברו שהרפורמה בשירות הציבורי צריכה לקבל עדיפות גבוהה יותר על פני זכויות האזרח של השחורים. ב-1870 פרש הסנאטור קארל שורץ ממיזורי, מהגר גרמני, מהמפלגה הרפובליקנית. לאחר שקוקס התפטר מתפקידו כמזכיר הפנים באותה שנה, האמינו רבים מתומכי הרפורמות שגרנט לא מסוגל לבצע את הרפורמות בשירות הציבורי. גרנט מצידו לא ויתר על הרפורמה והקים את, שקיבלה את סמכותה ואת המימון לפעולותיה מהקונגרס, והחלה לפעול החל מ-1 בינואר 1872. בראש הנציבות העמיד גרנט את תומך הרפורמות ועורך העיתון Harper's Weekly ג'ורג' ויליאם קרטיס. במקומו של קוקס, מינה גרנט כמזכיר הפנים את קולומבוס דלאנו, דודנו מדרגה שלישית, אך הוציא את נציבות השירות הציבורי מתחום אחריותה של מחלקת הפנים, באומרו מאוחר יותר שהמחלקה הייתה גדולה יתר על המידה.
במרץ 1871 ארגן קוקס הממורמר את הגרעין פורץ הדרך של הרפובליקנים תומכי הרפורמה בסינסינטי, כאשר מאה רפובליקנים חתמו על אמנה, שהפרידה אותם מהמפלגה הרפובליקנית הרגילה, וקראו לעצמם. שורץ, שהיה מנהיג המפלגה החדשה, דחף למתן חנינה מלאה לאנשי הקונפדרציה לשעבר. המפלגה החדשה דרשה "רפורמה בשירות הציבורי, מטבע מבוסס, הורדת מחירים וזכויות המדינות". בוועידת המפלגה שהתקיימה ב-1 במאי 1872 בסינסינטי, בחרו חברי המפלגה בעורך העיתון New York Tribune הוראס גרילי כמועמדם לנשיאות. גם שמו של קוקס הוזכר כמועמד, אך הוא לא הגיע לפתקי ההצבעה. תומכי הרפורמה העדיפו את צ'ארלס פרנסיס אדמס כמועמד לנשיאות ושמו הגיע לפתקי ההצבעה, אך לא עלה בידו להשיג מספיק קולות כדי לקבל את המינוי. קוקס התנגד למועמדותו של גרילי ומשך את תמיכתו מהליברלים הרפובליקנים. גרילי, שנשען על תמיכתם של תומכי הרפורמה, תקף את מדיניות השיקום של גרנט, וטען שיש להעדיף את ביצוע הרפורמה. גרנט, שזכה שוב במועמדות המפלגה הרפובליקנית הרגילה, זכה בקלות בבחירות לנשיאות של 1872 לאחר שזכה ב-56 אחוזים מהקולות בבחירות הכלליות.
קוקס נחשב כמועמד לסנאט באותה שנה, אך בית המחוקקים של אוהיו בחר מועמד פחות שמרני. באותה תקופה נבחרו הסנאטורים על ידי בתי המחוקקים של המדינות ולא בבחירות כלליות.
שנותיו האחרונות
באוקטובר 1873 מונה קוקס כנשיא וכונס הנכסים של חבר הרכבת טולידו וובש. לצורך כך הוא עבר להתגורר בטולידו. בתפקידים אלו הוא שימש עד' 1878.
ב-1876 נבחר קוקס לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא כיהן תקופת כהונת אחת מ-1877 ועד 1879. הוא הביס את מועמד המפלגה הדמוקרטית פרנק הרד, כאשר זכה ב-17,276 קולות מול 15,631 הקולות של הרד. הוא ייצג את מחוז הבחירה השישי של אוהיו ולא התמודד לתקופת כהונה נוספת.
לאחר סיום כהונתו בבית הנבחרים שימש קוקס כדקאן בית הספר למשפטים של אוניברסיטת סינסינטי בשנים 1881–1897. לאחר פרישתו מתפקיד זה הציע לו הנשיא ויליאם מקינלי לקבל על עצמו את משרת שגריר ארצות הברית בספרד, אך הוא דחה את ההצעה. בשנים 1885–1889 הוא שימש כנשיא אוניברסיטת סינסינטי.
בשנותיו האחרונות היה קוקס כותב פורה. הוא הוציא לאור בין השאר את הספרים "אטלנטה" (1882), "הצעדה אל הים: פרנקלין ונאשוויל" (1882), "קרב בול ראן השני" (1882), "הקרב על פרנקלין, טנסי" (1897), ו"זכרונות צבאיים על מלחמת האזרחים" (1900). ספריו משמשים עד היום חוקרים כמקור היסטורי אובייקטיבי.
ב-1873 בערך החל קוקס לגלות עניין במיקרוסקופיה, ועסק בתחום כתחביב לשעות הפנאי. מחקריו הראשונים היו על יצורי מים מיקרוסקופיים. במחקריו הוא ביצע עבודה קפדנית ומדויקת, וכתב רשימות על עבודותיו ותצפיותיו. ב-1874 הוא למד צילום באמצעות מיקרוסקופ וב-1875 ביצע סדרה של תצלומים של צורניות, שמנו כמה מאות תצלומים. ב-1881 נבחר קוקס לחברה המיקרוסקופית המלכותית. ב-1895 הוא פרש מהתחום, מתוך אמונה שנגרם עקב כך נזק לראייתו, אך העניין שהוא גילה בו העסיק אותו כל ימי חייו.
ג'יקוב דולסון קוקס נפטר ב-4 באוגוסט 1900 בעת ששהה בחופשה בגלוסטר, מסצ'וסטס. הוא נטמן בבית הקברות ספרינג גרוב שבסינסינטי. ביתו בסינסינטי, שנבנה ב-1880, רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. בניין המנהלה באוברלין קולג' קרוי על שמו.
ארפאש
יהודי ארפאש
בארפאש חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
כנסיית אל-קובייבה
כנסיית אל-קובייבה או כנסיית קליאופס הקדוש היא כנסייה פרנציסקנית המנוהלת על ידי משמורת ארץ הקודש, והשוכנת בכפר הפלסטיני אל-קובייבה שבהרי יהודה. הכנסייה מנציחה את התגלות ישו לשניים מתלמידיו בדרך לאמאוס, מיד לאחר שקם לתחייה. כחצי קילומטר ממערב לכנסייה, בלב כיפה מיוערת, שוכנת אכסניה פרנציסקנית.
המסורת הנוצרית
התגלות ישו לשני תלמידיו בדרך לאמאוס מתוארת בפירוט בבשורה על-פי לוקאס:
המסורת הנוצרית מזהה את אחד התלמידים כ"קליאופס", בעלה של מרים, אחת מאלו שנכחו בצליבה (הבשורה על-פי יוחנן פרק 29, 25), ואת התלמיד השני כ"שמעון" בנו של קליאופס ואחד משבעים התלמידים של ישו.
זיהוי המקום
קיימות מחלוקות באשר לזיהוי אמאוס לה נתכוונה הברית החדשה, בין היתר בשל הנוסחים השונים הקיימים לגבי מרחקה של זו מירושלים. בברית החדשה התשמרו שני נוסחים - 60 ו-160 ריס, ואצל יוסף בן מתתיהו נזכר מרחק של 30 ריס ממחנה אספסיאנוס באמאוס (ריס היא מידת מרחק השווה לסטדיה, שאורכה 184 מטרים). בתקופה הביזנטית זוהתה אמאוס בניקופוליס שבלטרון. הצלבנים שיקמו את הכנסייה שבאמאוס ניקופוליס, ובמקביל הקימו כנסייה גם באבו גוש שאולי ציינה מסורת מקבילה.
זיהוי אמאוס עם אל-קובייבה החל בימי הביניים. בתחילת המאה ה-12 הקימו הצלבנים כפר וכנסייה באל-קובייבה, אשר לא היה להם קשר למסורות אמאוס. לאחר שהצלבנים גורשו מירושלים ומהרי יהודה במחצית המאה ה-13, החלו עולי רגל נוצרים לעלות מיפו לירושלים דרך רמלה ונבי סמואל, והאיסור לבקר במקומות הקדושים שמסביב לירושלים גרם לנדידת מסורות עתיקות לאתרים נגישים. הימצאותה של אל-קובייבה על הדרך שבה הלכו, שרידי הכנסייה במקום, וריחוקו כשישים סטדיות בקירוב מירושלים, התאימו למקורות.
ב-1861 נרכש המקום בידי המרקיזה פאולינה דה ניקולאי, ונתרם למשמורת ארץ הקודש הפרנציסקנית. במקום נערכו חפירות בשנים 1873-1875, 1881-1889, ו-1940-1944, אשר חשפו את שרידי הכנסייה הצלבנית הקדומה (2) ואת המבנה המיוחס ל"בית קליאופס" שבו התארח ישו, ואשר שוכן בפינתה הצפון-מערבית (1). בחצר הכנסייה התגלו שרידיה של דרך רומית. עוד נחשפו במקום מבצר צלבני קטן (4) ובו קפלה (5) השוכנים ממערב לשרידי הכנסייה, וכן בור מים גדול (6) שאורכו 40 מטרים, רוחבו 25 מטרים ועומקו שבעה מטרים. מצפון וממזרח לכנסייה נמצאו שרידי בתי מגורים של הכפר מימי הביניים (7). בצמוד מדרום לשרידי הכנסייה הצלבנית, הוקמה כנסייה מודרנית (3) אשר קודשה בשנת 1902.
העוגב בכנסייה
בכנסייה זו יש עוגב קטן המכיל מקלדת ידיים אחת ומקלדת רגליים. לעוגב זה יש כעשרה רגיסטרים. סרטון שצולם במקום מציג עוגב זה: https://www.youtube.com/watch?v=N6DOO9yUdc4
WWE SmackDown
היסטוריה
ב-29 באפריל 1999 שודרה לראשונה "!SmackDown" בארצות הברית ב-UPN בימי חמישי, כאשר התוכנית עברה לימי שישי ב-9 בספטמבר 2005. לאחר מיזוג ה-UPN וה-WB, עלתה התוכנית ב-CW בספטמבר 2006. התוכנית עברה מאוחר יותר ל-MyNetworkTV באוקטובר 2008. ב-1 באוקטובר 2010 "SmackDown" עברה לרשת הכבלים Syfy, ובסופו של דבר חזרה לימי חמישי ב-15 בינואר 2015. לאחר מכן, התוכנית עברה לרשת USA Network ב-7 בינואר 2016.
כמו כן, התוכנית משודרת בישראל בערוץ 5LIVE.
ויליאם פרנק באקלי
וליאם פרנק באקלי (באנגלית: William Francis Buckley; 24 בנובמבר 1925 – 27 בפברואר 2008) היה סופר ואיש תקשורת אמריקאי, שהשפיע רבות על התנועה השמרנית בארצות הברית.
ביוגרפיה
ויליאם פרנק באקלי נולד בניו יורק. בהיותו ילד הוא נדד עם המשפחה למקסיקו, קונטיקט, פריז ולונדון בה למד בבית הספר. אחרי מספר שנים הוא חזר למקסיקו, שם היו רוב עסקיו של אביו.
בשנת 1943 הוא התחיל לימודים באוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו. לאחר שנת הלימודים הוא התגייס לצבא ארצות הברית. במהלך מלחמת העולם השנייה הוצב בבסיסים שונים ברחבי ארצות הברית.
בשנת 1945 לאחר סיום השרות הצבאי ויליאם באקלי התחיל לימודים באוניברסיטת ייל. הוא למד כלכלה, היסטוריה ומדעי המדינה. בשנת 1950 הוא סיים את לימודיו.
בשנת 1951 ויליאם פרנק התחיל את שרותו ב-CIA והוצב בתחנה במקסיקו סיטי.
בשנת 1951 כתב באקלי את ספרו הראשון, "God and Man at Yale", שהציב אותו בצד השמרני של המפה הפוליטית. בשנת 1955 ייסד את הירחון National Review והיה עורכו הראשי עד שנת 1990.
במהלך שנות ה-50 ושנות ה-60 של המאה ה-20 התנגד באקלי למתן זכויות שוות לאפרו-אמריקאים. בהמשך הוא התנגד לדעות של ג'ורג' וולאס ותמך בפעולות של מרטין לותר קינג.
באקלי התנגד לקומוניזם ותמך במשטרו של פרנקו בספרד ובהפיכה הצבאית בצ'ילה.
בשנת 1965 התמודד על משרת ראש העיר ניו יורק אך זכה רק ב-13.4% מהקולות.
בשנים 1966–1999 שימש מנחה תוכנית הטלוויזיה Firing Line.
כתב יותר מ-30 ספרי ריגול שזכו לפרסים.
שוח
{{פירושונים|* שוח (דמות מקראית) – בנה השישי של קטורה והשמיני של אברהם
ראו גם
}}
זמר (שיר של רחל המשוררת)
זֶמֶר (ידוע גם כ"לך ועליך") הוא שיר אהבה של רחל המשוררת, אשר נכתב בתל אביב בניסן תרפ"ח 1928. השיר הולחן על ידי דוד זהבי, ובשנות השישים על ידי נעמי שמר, שלחנה זכה למספר ביצועים.
ניתוח
"זמר" מתאר את מערכת היחסים של המשוררת עם אהובהּ. היא מתארת את האהבה הממלאת את התודעה ומהווה מקור ליצירתה: "לְךָ וְעָלֶיךָ שָׁרוּ שִׁירָי", הכרזה שמאירה את השיר גם באור ארספואטי. היא מספרת על האהבה והגעגועים מייצרים מכלול של חוויות ורגשות, בקשת רחבה כביכול מהקצה האחד אל הקצה האחר, מטבע פואטי חוזר בשירת רחל. אותם מתארת המשוררת בבית הראשון, ובהם סערת נפש ושתיקה, צהלה ובכי, פצע ותרופה, אושר ויגון. בבית השני, מוסרת המשוררת תיאורי מצבים בקצרה ובתמציתיות מהודקת, ובהם: אי הקשבה שלה לאהובה, מרצון או מתוך חוסר תשומת לב - "יֵשׁ לֹא הִבְחַנְתִּי קוֹל מַעֲנֶךָ"; וזו הביאה "כמעט" לניתוק הקשר-"השרשרת" בין השניים; אולם לאחר זמן מה חזרו הגעגועים והאהבה ועמם הכוח הפואטי לשיר בשל ואל מושא האהבה; אך גם בשירה מחודשת זו משחקים בערבוביה האהבה והדחייה, ומשמעותם הדואלית של היחסים מתחזקת. הבית השלישי, מכריע את תמונת הרגשות שמתארת המשוררת, היא חוזרת על שתי המילים הראשונות של השיר: "לְךָ וְעָלֶיךָ" (שתי המילים שהם שמו השני של השיר בציבור הרחב), ומבהירה בכך את ההתמסרות המלאה לאהבה וההכרה שהיא המנביעה את רצון החיים ואת כוח היצירה. ויתר על כן, את הרגשתה שהזולת ואהבתה אותו, הם מרכז חייה - "זֶמֶר יָחִיד"; ועם יחידאיותו, בחייה, הרי שמתאים לנגנו בתזמורת ענק של "אֶלֶף כִּנּוֹר", הגם שתמונת האהבה והיחסים המורכבת שרירה וקיימת, ולאחר חזרה על המילים מהבית הראשון: "סַעַר וָדֹמִי, צַהַל וּבֶכֶה, / פֶּצַע וָצֹרִי", בא פירוט של צמד מילים נוסף, המסכם את חוויית האהבה המורכבת ורבת הפנים, ושל היחסים היודעים מורדות ועליות: "אֹפֶל וָאוֹר", ונימתו האחרונה מגלה לבסוף תחושה של אושר ושמחה.
תחבורה ציבורית במוסקבה
התחבורה הציבורית במוסקבה מתבצעת בעיקר באמצעות אוטובוסים, מוניות, מוניות שירות ורכבות בין עירוניות. את התחבורה הציבורית בעיר מנהלת באופן ריכוזי מחלקת התחבורה, אשר באחריותה מתן זיכיונות ורישיונות למפעילים פרטיים ופיקוח על הביצוע, הגדרת מסלולי הקווים ותדירותם, קביעת תעריפי המחירים והסדרת אמצעי התשלום.
אוויר
ישנם חמישה נמלי תעופה עיקריים המשרתים את מוסקבה: נמל התעופה ביקובו, נמל התעופה הבינלאומי שרמטייבו, נמל התעופה הבינלאומי דומודדובו, נמל התעופה הבינלאומי ז'וקובסקי ונמל התעופה הבינלאומי ונוקובו. נמל התעופה הבינלאומי שרמטייבו הוא נקודת הכניסה הנפוצה ביותר לנוסעים זרים, המטפלת בשישים אחוזים מכלל הטיסות הבינלאומיות. נמל התעופה הבינלאומי דומודדובו הוא נמל התעופה המוביל ברוסיה מבחינת תפוקת הנוסעים והוא השער העיקרי ליעדי פנים והמדינות השכנות והוא מתחרה על התנועה הבינלאומית עם שרמטייבו. שלושת שדות התעופה הנוספים מציעים במיוחד טיסות בתוך רוסיה, וממנה אל מדינות ברית המועצות לשעבר.
ישנם מספר שדות תעופה קטנים יותר בקרבת מוסקבה, כמו שדה תעופה מיאצ'קובו, המיועדים למטוסים פרטיים, מסוקים וטיסות צ'רטר.
מים
במוסקבה יש שני מסופי נוסעים, (מסוף הנהר הדרומי או טרמינל הנהר הדרומי ומסוף הנהר הצפוני או טרמינל הנהר הצפוני), על הנהר מוסקבה והוא קולט ספינות והפלגות רגילות לאורך הנהרות מוסקבה ואוקה המשמשים בעיקר לבילוי. מסוף הנהר הצפוני, שנבנה בשנת 1937, הוא המרכז למסלולי נהר ארוכי טווח. בנוסף, ישנם שלושה נמלי משא המשרתים את מוסקבה.
רכבת
במוסקבה יש כמה תחנות רכבת המשרתות את העיר. עשרת מסופי הרכבת של מוסקבה הם:
התחנות ממוקמות קרוב למרכז העיר, אך כל אחד מטפל ברכבות מאזורים שונים באירופה ואסיה. במוסקבה יש תחנות רכבת קטנות יותר. מכיוון שכרטיסי הרכבת זולים יחסית, הם מהווים את כלי התחבורה המועדף על המקומיים, במיוחד כשנוסעים לסנט פטרסבורג, העיר השנייה בגודלה ברוסיה. מוסקבה היא התחנה המערבית של הרכבת הטרנס-סיבירית, החוצה כמעט של שטח רוסיה לולדיווסטוק שבחוף האוקיינוס השקט. יישובי הפרברים וערי הלוויין מחוברים באמצעות רשת רכבות נוסעים חשמליות, היוצאות מכל אחד מתחנות אלה אל תחנות הרכבת הגדולות הסמוכות ביותר. רכבת הטבעת הקטנה במוסקבה משולבת כעת במערכת המטרו במוסקבה.
במאי 2021, לראשונה מזה 100 שנה, נחנכה תחנת רכבת חדשה בשם תחנת ווסטוצ'ני.
רכבת תחתית (מטרו)
התחבורה המקומית כוללת את המטרו במוסקבה, מערכת רכבת תחתית המפורסמת באמנותה, ציורי קיר, פסיפסים ונברשות מקושטות. כשנפתחה בשנת 1935 היו למערכת שני קווים. כיום, המטרו במוסקבה מכיל שנים עשר קווים, ברובם מתחת לאדמה עם סך של 196 תחנות. המטרו היא אחת ממערכות הרכבת התחתית העמוקות ביותר בעולם; למשל תחנת פארק פובידי, שהושלמה בשנת 2003, בעומק 84 מטרים מתחת לאדמה ובה המדרגות הנעות הארוכות ביותר באירופה. המטרו במוסקבה היא אחת ממערכות המטרו העמוסות ביותר בעולם, המשרתת יותר מתשעה מיליון נוסעים מדי יום. בהתמודדותה עם בעיות תחבורה חמורות, מוסקבה מתכננת להרחיב את מערכת המטרו שלה.
מעגל הטבעת המרכזי
המעגל המרכזי של מוסקבה או MCC הוא קו רכבת עירוני/מטרופוליני באורך 54 ק"מ המקיף את מוסקבה ההיסטורית. הקו נבנה מחדש מהטבעת הקטנה של רכבת מוסקבה ונפתח לנוסעים ב-10 בספטמבר 2016 והוא מופעל על ידי חברת תחבורה שבבעלות ממשלת מוסקבה MKZD ומפעילה קווי מטרו במוסקבה, כאשר חברת הרכבות הרוסית המנוהלות על ידי המדינה נבחרו כקבלן מבצע. התשתיות, המסלול והרציפים נמצאים בבעלות חברת הרכבות הרוסית, בעוד שרוב בנייני התחנה הם בבעלות חברת MKZD.
הקוטרים המרכזיים של מוסקבה
הקוטרים המרכזיים של מוסקבה היא מערך של קווי רכבת פרוורית במוסקבה ומחוז מוסקבה. הקוטרים המרכזיים של מוסקבה (MCD) מקשרים בין מוסקבה לערים הסמוכות במחוז מוסקבה.
שני הקווים הראשונים נפתחו ב-21 בנובמבר 2019. אורכם של שני הקווים הראשונים עם 58 תחנות הוא 132 ק"מ.
אוטובוסים
במוסקבה תחנת אוטובוסים גדולה (התחנה המרכזית) המשרתת כ-25,000 נוסעים ומשרתת 40% מכלל מסלולי האוטובוסים בעיר. תחנות אוטובוסים נוספות נמצאות בבנייה.
כל רחוב מרכזי בעיר מונגש תחבורתית לפחות עם קו אוטובוס אחד. קווים אלה מתוחזקים במערך של נתיבי טרוליבוסים. רשת הטרוליבוס הוקמה בשנות השלושים והיא הייתה הגדולה בעולם עד 2017, אז סגירת כמה מסלולים הביאו לירידה באורכי הנתיבים. רשת זו נמצאת סכנת הכחדה לאחר שעיריית מוסקבה החליטה להכניס לשירות רשת של אוטובוסים חשמליים שמיועדים להחליף את כל רשת הטרוליבוס עד שנת 2021 (לאחר שכבר החליפו את רוב המסלולים המקשרים למרכז העיר), למרות התנגדותם של תושבי מוסקבה רבים הרואים בטרוליבוס סמל לעיר.
מונורייל
יש קו מונורייל קצר, המופעל על ידי חברת המטרו במוסקבה. הקו מחבר בין תחנת המטרו טימיריאזבסקאיה לרחוב סרגיי אייזנשטיין ועובר קרוב למרכז התערוכות הלאומי. הקו נפתח בשנת 2004.
חשמלית
במוסקבה יש מערכת חשמלית נרחבת, שנפתחה בשנת 1899. הקו החדש ביותר נבנה בשנת 1984. השימוש היומי על ידי המוסקבאים הוא נמוך, בערך 5% מכלל הנסיעות, מכיוון שחיבורים חיוניים רבים ברשת נסגרו. נתיבי החשמליות עדיין נותרים חשובים באזורים מסוימים ומהווים השלמות לתחנות המטרו ומשנת 2014 משודרגים קווי החשמלית באופן רציף.
מוניות
ניתן לקבל שרותי מוניות מסחריות. מרבים שירותי המוניות המודרניים מבוססי אינטרנט כגון Gett או Yandex.Taxi. המחירים צנועים ונעים בדרך כלל סביב 600 רובל ממרכז העיר מוסקבה לאזורים הפרבריים.
כלי רכב
ישנם למעלה מ-2.6 מיליון כלי רכב פרטיים. נתונים אלה מייצרים פקקי ענק ברחבי העיר כולה והעדר חנייה מהווה אף הוא סוגיה תחבורתית מהותית.
שיתוף נסיעות
בסוף שנת 2018, מוסקבה הפכה לעיר הגדולה ביותר באירופה והעיר השנייה בעולם בשימוש בשירות שיתוף נסיעות עם כ-17,000 כלי רכב להשכרה לטווח קצר בסך הכל.
אופניים
מאז יוני 2013 פועלת מערכת לשיתוף אופניים בשם "Velobike".
הוועדה הממלכתית לביטחון לאומי (טג'יקיסטן)
הוועדה הממלכתית לביטחון לאומי של רפובליקת טג'יקיסטן (בטג'יקית: Кумитаи давлатии амнияти миллии Ҷумҳурии Тоҷикистон) הוא גוף של הרשות המבצעת של רפובליקת טג'יקיסטן, המהווה סוכנות ריגול מרכזית, האחראית לענייני מודיעין וסיכול ריגול. זהו הגוף המודיעיני החשוב ביותר במדינה ונועד לטפל בענייני ביטחון המדינה ומהווה יורשו של הוועדה לביטחון המדינה של הרפובליקה הסובייטית הטג'יקית (כחלק מהק.ג.ב. של ברית המועצות).
לגוף סמכויות חקירה מבצעיות ועורך פעילויות מודיעיניות בהוראת ראש המדינה. הגוף מחזיק יחידות צבא מצבעיות, גופי אכיפת חוק ויחידות חמושות. פעילויות הוועדה הממלכתית לביטחון לאומי בטג'יקיסטן מנוהלות על ידי נשיא הרפובליקה של טג'יקיסטן באמצעות יו"ר הוועדה הממלכתית לביטחון לאומי בטג'יקיסטן.
צ'יקוואנד
יהודי צ'יקוואנד
בצ'יקוואנד חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
הייקיו!!
בעקבות הצלחת המנגה, נוצר עיבוד לאנימה, שנעשה על ידי סטודיו Production I.G. סדרת האנימה כללה ארבע עונות, 84 פרקים, 5 פרקי OVA ושודרה מאפריל 2014 עד לדצמבר 2020.
בנוסף לכך, הסטודיו Production I.G יצרו גם 4 סרטים שונים, בין השנים 2015 ל-2017. מחוץ ליפן, האנימה שודרה תחת שירות הסטרימינג Crunchyroll. בישראל צפויה לעלות האנימה בספריית האנימה עם תרגום עברי.
עונה 1
שויו הינאטה, גיבור הסדרה, החל לאהוב כדורעף ולהשקיע בזה לאחר שצפה במשחקיו ובעליונתו של נער המכונה "הענק הקטן", מתיכון קאראסונו, שלמרות גובהו הנמוך, הפך להצלחה. הינאטה, נחוש להידמות אליו, מתחיל לשחק כדורעף בחטיבה, בה הייתה רק קבוצת כדורעף לבנות והינאטה היה צריך לאלתר אימונים בעצמו. בסופו של דבר, הוא הצליח לשכנע תלמידים אחרים שלומדים איתו בחטיבה להירשם לטורניר הכדורעף לחטיבה. כבר במשחק הראשון הדרך שלהם בטורניר מסתיימת, לאחר תבוסה מוחצת מחטיבת קיטאגווה דאיצ'י בראשות טוביו קאגיאמה, שידוע בשל היכולות שלו, אך גם בשל אופי המשחק האגרסיבי והאנוכי שלו.
הקבוצה ערכה כנגד נקומה משחקי הכנה, עבור טורניר התיכונים של מחוז מיאגי.
עונה 2
הקבוצה מתמקדת בטורניר האביב, ומתחילה בסדרה של הכנות לקראתו, שכללו מחנה אימונים נגד קבוצות בכירות מטוקיו.
עונה 3: תיכון קאראסונו נגד אקדמיית שיראטוריזוואה
עונה 3 עקבה אחרי משחקה של קאראסונו נגד אקדמיית שיראטוריזוואה, בגמר של טורניר האביב. שיראטוריזוואה נחשבת לקבוצה הטובה ביותר במחוז מיאגי, בראשות הכוכב שלה, אושיג'ימה וואקאטושי.
עונה 4
אחרי הניצחון על שיראטוריזוואה בטורניר האביב, שקבע שקאראסונו תהיה הקבוצה שתייצג את מיאגי בטורניר הלאומי, הינאטה, קאגיאמה, ושאר השחקנים, מחיים מחדש את "קרב המזבלה" נגד נקומה.
נחל נחשונים
נַחַל נַחְשׁוֹנִים הוא כינויו של אחד מיובלי נחל מזור הזורם דרך יער נחשונים מצפון לעיר אלעד ומדרום ומזרח לקיבוץ נחשונים, הנחל הוא נחל אכזב וחלק מאגן הניקוז של הירקון, לאחר גשם קיימת בנחל זרימה יפה.
מהלך הנחל
תחילתו של הנחל בהדום השומרון וסופו באפיק נחל מזור במרזבה המזרחית. יובליו העליונים של הנחל מצויים בשכונות הצפוניות של העיר אלעד, לאחר יציאתו מתחומי העיר ממשיך אפיק הנחל בגיא שבין קיבוץ נחשונים לאלעד, באזור זה זורם הנחל בתוך יער נחשונים, עם יציאתו מתחומי ההר מתרחב ערוץ הנחל והוא זורם בשדות שבמרזבה המזרחית עד פגישתו עם נחל מזור.
חי וצומח בנחל
מרבית חלקו העליון של הנחל הוא בתחום העיר אלעד, לפני בניית העיר הייתה במקום בתה של סירה קוצנית ושפע גאופיטים. חלקו המרכזי של הנחל זורם ביער נחשונים שהוא יער אורנים נטוע בידי אדם ובו שרידים מפותחים של חורש ים תיכוני ובניהם עצי חרוב, אלה, קידה שעירה, עירית ורקפות. חלקו התחתון של הנחל זורם בשדות המרזבה המזרחית, לאורכו של הנחל שדרת אקליפטוסים וכן ברכות חמצון המהוות אתר חריפה לעופות מים.
חשיבות אקולוגית
הנחל והיער שסביבו מהווים מסדרון אקולוגי בין שמורת נחל שילה והדום השומרון לבין מישור החוף ואגן הירקון, בנוסף הם מהווים ריאה ירוקה לעיר אלעד הבנויה בצפיפות סביב אזור זה התנהל בשנים האחרונות מאבק בין התומכים בשימורו לבין רשויות העיר אלעד ומשרד הפנים התומכים בהרחבת העיר בשטחים אלו.
כביש 780
כביש 780 הוא כביש אורך אזורי בעמק זבולון המקשר בין צומת זבולון במפגש עם כביש 70 לבין קריית אתא במפגש עם כביש 781. אורכו של הכביש הוא 5 ק"מ.
דה קוסטר
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אקס-מן: מותו של אקס
מותו של אקס (באנגלית: Death of X) היא מיני סדרה ואירוע קרוס-אובר ביקום מארוול שפורסם בחוברות הקומיקס אקס-מן על ידי חברת מארוול קומיקס בין אוקטובר לנובמבר 2016 למשך ארבע חוברות. את הסיפור כתבו ג'ף למיר וצ'ארלס סול, באיורו של ארון קאדר.
סיפור זה הוא חלק מקשתות סיפור שהשפיעו על כותרי אקס-מן והבלתי אנושיים אחרי אירועי מלחמות סודיות של שנת 2015, בהם יקום מארוול שוחזר מחדש והתאחד עם יקום אולטימייט מארוול - אירוע שמקושר לאירועי "אינסופיות", "בלתי אנושיות" ו"בלתי אנושי" משנים 2013–2015. מיני סדרה זו עונה על השאלה מה התרחש בין סייקלופס לבלתי אנושיים בהפרש הזמן בין המלחמות הסודיות לבין הרצת החוברות של "מארוול החדשה והשונה". הסיפור מהווה פריקוול לחוברות "הבלתי אנושיים המופלאים", "האקס-מן היוצאים מן הכלל" והכרך הרביעי של "אקס-מן המופלאים", כמו גם מהווה השפעה על "מלחמת אזרחים 2: אקס-מן" ומוביל לאירועי "הבלתי אנושיים נגד אקס-מן".
עלילה
סייקלופס וקבוצת האקס-מן שלו נוחתים באי מיואר לאחר אות מצוקה שנשלח מג'יימי מדרוקס. כשהם מגיעים לאי הם מגלים שהוא נאגף בגז מסתורי, שמתגלה בהמשך כערפילי טריגן. הם חוקרים את המתרחש באי ומוצאים שכל המוטאנטים באי מיואר - כולל מדרוקס והשכפולים שלו - סבלו ממוות נוראי היות שערפילי טריגן הרעילו את המערכת החיסונית שלהם. חבר האקס-מן גולדבולס מתחיל להראות סימני הידבקות כתוצאה מחשיפה לערפילים. בינתיים, קריסטל מובילה קבוצה של בלתי אנושיים ליפן, היכן שאחד מערפילי טריגן עומד לנחות, וכל מי שנמצא בו DNA בלתי אנושי רדום יעבור תהליך של התחדשות (טריג'נסיס). בזמן שמספר אנשים מתחילים לעבור את שינוי הצורה, צוות תקיפה של ארגון הידרה אורב לכולם ומתכוון לחסל את כל הבלתי אנושיים. קריסטל וקבוצתה מנסים להדוף את צוות התקיפה, ולבסוף אחד מהבלתי אנושיים החדשים בשם דייסוקי עוזר להם להביס אותם, מיד לאחר שינוי הצורה שלו. סייקלופס ואמה פרוסט מתייעצים עם חיה ומבינים שהערפילים הופכים לרעילים ביותר ומסוכנים למוטאנטים. סייקלופס מיד מאשים את הבלתי אנושיים שהתרשלו ונתנו עדיפות לאנשיהם על פני שלומם של המוטאנטים.
סטורם עורכת פגישה דחופה עם מדוזה כדי לדון בהתפתחויות החדשות וכיצד עליהם לפעול בהמשך. הן מחליטות לעבוד במשותף לאתר את ענן הטריגן ולפנות את כל המוטאנטים אשר נמצאים בדרכו, בזמן שהבלתי אנושיים עוזרים לחיה להבין מדוע ערפילי הטריגן רעילים למוטאנטים ואיך ניתן לעצור אותם. הם מסכימים לשמור את הנושא תחת מעטה חשאיות כדי להימנע מפאניקה המונית. עם תום הפגישה, מדוזה מתחילה לתכנן תוכניות מלחמה למקרה ויהיו מוטאנטים אלימים בעקבות המצב החדש. בעזרתן של אמה וקוקיות סטפורד, סייקלופס מעביר מסר טלפתי לעולם כולו בנוגע לאמת מאחורי ערפילי טריגן, ומביע מחאה פומבית על כך שהבלתי אנושיים מעדיפים את בני מינם ומותירים את המוטאנטים למות. בעת שידור המסר, אירמה רואה במוחה של אמה משהו אותו אמה מבקשת לשמור בסוד. המסר של סייקלופס גורם להיסטריה המונית במדריד - המקום אליו מתקדמים ערפילי טריגן. מג'יק דורשת להיפגש עם סייקלופס, אך הוא ואמה מתעלמים ממנה ועורכים תוכניות משלהם. בזמן שהאקס-מן של סייקלופס קוברים את המוטאנטים שמתו באי מיואר, סטורם נפגשת עם קריסטל והשתיים משלבות את כוחותיהם כדי להדוף את ערפילי טריגן הרחק מהאוכלוסייה. אפילו כשהענן מתקדם כעת לכיוון חדש והרחק ממדריד, המהומות ממשיכות להתעצם. קריסטל פוקדת על דייסוקי להשתמש בכוחותיו כדי להרדים את כולם ובכך לסיים את ההתפרעות. הוא עושה זאת, אך הדבר גורם גם לסטורם ולחברי האקס-מן שלה להירדם. אמה מתייעצת עם מגנטו בנוגע לדרכים אחרות לסיים את איום הטריגן, ומציינת שהבלתי אנושיים והמוטאנטים אינם יכולים לחיות יחדיו בשלום.
סטורם וקריסטל מבינות שמגנטו מנסה להסיח את דעתם בזמן שסייקלופס וקבוצתו מתקיפים את ענן הטריגן. קריסטל מודיעה על כך למדוזה ושאר משפחת המלוכה, שמגיעה כדי להשיג פתרון דיפלומטי עם סייקלופס ללא כל שפיכות דמים וכדי להימנע מהכרזה רשמית של מלחמה, אך סייקלופס וקבוצתו מתקיפים אותם כדי שסאנפייר יוכל להטיס את אלכימיה לכיוון ענן הטריגן באין מפריע. בזמן שמשפחת המלוכה נלחמת באמה, בקוקיות סטפורד ובמג'יק, סאנפייר מגיע עם אלכימיה לענן, היכן שהוא משנה לחלוטין את המבנה שלו - הופך אותו ללא מזיק למוטאנטים ולא שמיש לבלתי אנושיים. אולם, התהליך חושף אותו ליותר מדי ערפילי טריגן, והוא מת כתוצאה מכך. סייקלופס נפגש עם מדוזה ועם חזיז שחור במרכזו של הענן, ומדוזה מנסה לגרום לו להבין כיצד הוא בדיוק הכריז מלחמה על הבלתי אנושיים וכי עליו לסגת לפני שהמצב יחמיר. מחוץ לענן, מג'יק רואה שאמה מתחילה להתאמץ יותר מדי מבחינה מנטלית. סייקלופס מסרב לסגת ומתנהג כאילו אילץ את חזיז שחור להתקיף אותו באורח אנוש. בכך הוא למעשה מבצע התאבדות בדיוק כשקבוצת הבלתי אנושיים של קריסטל וקבוצת האקס-מן של סטורם מגיעות למקום וחוזות במתרחש. סטורם מצליחה לשכנע את הבלתי אנושיים ששני הצדדים מעוניינים בשלום למרות פעולותיו של סייקלופס. הם מסכימים לעבוד במשותף כדי לפתור את בעיית הערפילים בצורה שתפיק תועלת לכולם.
בחזרה באי מיואר, כל חברי האקס-מן מתאספים כדי להתאבל על מותו של סייקלופס. האבוק לוקח את אמה הצידה ומטיל ספק בכך שסייקלופס אכן מת מידיו של חזיז שחור. אמה מגלה לו שסייקלופס מת למעשה מחשיפה לערפילי הטריגן עוד ברגע שמצאו את ג'יימי מדרוקס, וכי הדמות שהתגלתה אליהם מאז הייתה אשליה טלפתית אותה יצרה אמה והקרינה לכולם. היא מסבירה להאבוק שהיא לא רצתה שהוא ימות לשווא, ושהיא רצתה שהוא ימות כרעיון לאחד את כל המוטאנטים תחת מטרה אחת משותפת.
השלכות
המתחים בין הבלתי אנושיים לבין האקס-מן נותרו גבוהים, ומשמשים ככלי עלילתי לסיפורי הקומיקס הבאים בהמשך. כתוצאה ממעשיה של אמה פרוסט, העולם כולו - שכבר מחבב יותר את הבלתי אנושיים על פני האקס-מן - רואה את המוטאנטים כאיום גדול יותר על האנושות.
הבלתי אנושיים המופלאים
הבלתי אנושיים ממשיכים לצבור אהדה בקרב הציבור על גבורתם, ויותר בלתי אנושיים חדשים מופיעים ברחבי העולם. חיה עובר לגור עם הבלתי אנושיים כדי לעבוד עמם ולמצוא דרך לשנות את ערפילי טריגן בצורה שתשאיר אותו לא מזיק למוטאנטים אך תחזיר אותו ליעילות לבלתי אנושיים. הוא עובד יחד עם איזו על מציאת פתרון לשני הצדדים, בזמן שמדוזה מתחילה לדאוג בנושא האפשרות למלחמה כוללת עם האקס-מן. חיה הופך לבן ברית מוערך בקרב הבלתי אנושיים והוא מוזמן להצטרף למועצת המלחמה שלהם כאשר קאנג הכובש מנסה לשנות את מהלך ההיסטוריה של הגזע שלהם.
אקס-מן היוצאים מן הכלל
בעזרתם של דוקטור סטריינג', מג'יק ומכשפת השני, סטורם משגרת את בית הספר לצעירים מחוננים ע"ש ג'ין גריי אל הלימבו כדי להגן על המוטאנטים הנותרים מפני שאריות של ענן הטריגן. היא מגייסת את קולוסוס, נייטקרולר ואת ג'ין גריי ולוגאן הזקן מתקופות הזמן השונות מתוך מטרה לאתר מוטאנטים שנחשפו לערפילי הטריגן ולהעבירם ללימבו, היכן שיהיו מוגנים מפני בני אדם ששונאים אותם יותר אחרי שאמה ביימה את מעשיו של סייקלופס. סטורם עושה זאת גם כדי לתקן את הנזק אותו עשה "סייקלופס" ולהכריז על האקס-מן כגיבורים עבור מוטאנטים, בני אדם ובלתי אנושיים כאחד, למרות אמונותיהם של אחרים וצרות אופקים.
אקס-מן המופלאים, כרך רביעי
מגנטו נוקט בעמדה מיליטנטית יותר ומגייס קבוצת אקס-מן משלו הכוללת את פסיילוק, סייברטות', אם, מיסטיק, פנטומאקס וארכאנג'ל, כדי להגן על המוטאנטים בכל האמצעים הדרושים מפני אויבים חדשים כתוצאה מהסטטוס החדש שלהם כזן העומד בפני הכחדה. הם חוקרים בעיקר ארגונים המנוהלים בידי בני אדם אשר רואים במוטאנטים כמטרות קלות לנוכח מצבם, ונלחמים נגד מוטאנטים אחרים אותם מגנטו קובע כמסכנים את מטרתם. אולם, מתחים גוברים בקרב חברי הקבוצה ומאיימים לפצל אותה. שלא כמו קבוצתה של סטורם, חברי קבוצתו של מגנטו לא חוששת מתיוגם כאויבי הציבור. מטרתו הסופית של מגנטו היא להחיות מחדש את הגזע המוטאנטי ולעשות חרם חברתי על בני אדם ועל בלתי אנושיים.
בלתי אנושיים נגד אקס-מן
חיה ואיזו ממשיכים לעמול קשה על מציאת תרופה למוטאנטים שנחשפו לערפילי טריגן, אך מגלים לחרדתם שזה רק עניין של כמה שבועות עד שהערפילים יהפכו את כדור הארץ לבלתי מיושב למוטאנטים. חיה מסיק מכך שעומדות בפניהם שתי אופציות - מוטאנטים יצטרכו לעזוב את כדור הארץ ולמצוא מקום חדש לחיות בו או להישאר ולמצוא תרופה במחיר של הכחדה. בינתיים, אמה וקוקיות סטפורד לא מצטרפות לשאר חברי האקס-מן במשימותיהם, והיא סובלת מטראומה כתוצאה ממותו של סייקלופס. היא מתחילה להאמין בשקר שהיא עצמה המציאה שחזיז שחור הרג אותו, ומתחילה להתאמן בצורה אינטנסיבית לקרב נגד הבלתי אנושיים. היא מפתחת תוכנית למלחמה על הבלתי אנושיים ולהשמדת ערפילי טריגן בתנאים שלהם ואינה מחכה לתגליותיהם של חיה ואיזו. בזמן שמדוזה מנסה באופן רשמי להימנע ממלחמה עם האקס-מן, היא מתכוננת לעובדה שמלחמה היא דבר שאינו מן הנמנע. האקס-מן אינם מעוניינים לעוזב את כדור הארץ, והם מכריזים מלחמה על הבלתי אנושיים, כאשר כל צד נלחם על הזכות של הגזע שלו לשרוד. אמה פרוסט מציגה טקטיקות לוחמה אגרסיביות.
יחידת הפשע הלאומית
יחידת הפשע הלאומית (באנגלית: National Crime Squad, בראשי תיבות: NCS) הייתה ארגון משטרה בריטי, שעסק במאבק בפשע מאורגן ורב-לאומי. היא הוקמה באפריל 1998 לאחר איחודן של שש יחידות פשע אזוריות לשעבר, היא התקיימה שמונה שנים עד שהתמזגה עם יחידות של שירות המכס המלכותי ושירות המודיעין הפלילי הלאומי ב-1 באפריל 2006 ליצירת הסוכנות לפשע מאורגן חמור. לאחר חוק הרפורמה במשטרה משנת 2002, דיווחה רשות השירות של יחידת הפשע הלאומית ישירות למשרד הפנים והייתה לה סמכות שיפוט ארצית ובינלאומית. היא לא טיפלה בענייני ביטחון לאומי והפנתה עניינים כאלה לשירות הביטחון המתאים.
תחומי פעילות
NCS עסקה בעיקר בפשע מאורגן, סחר בסמים גדול, רציחות מוזמנות, סחר בנשק, סחר בבני אדם, פשעי מחשבים והיי-טק, זיוף והלבנת כספים, סחיטה, חטיפה ורצח הקשורים לכל אחד מהאמור לעיל. לבסוף, היא הגדילה ותמכה בכוחות שיטור אזוריים ברחבי בריטניה.
ארגון
קציני הארגון הופעלו מתוך כוחות המשטרה מאנגליה ומוויילס, נתמכו על ידי אזרחים ואנשי משטרה מומחים שגויסו ישירות. בראש הארגון עמד מנהל כללי והייתה לו סמכות נרחבת.
המנכ"ל הראשון היה רוי פנרוז ועם פרישתו בשנת 2001, וויליאם יוז, מונה למנכ"ל לפני שעבר להקים את הסוכנות לפשע מאורגן חמור כמנכ"ל מייסד שלה. טרבור פירס, בעבר סגן המנכ"ל נכנס לתפקיד המנכ"ל השלישי לפני שהפך בהמשך למנכ"ל הסוכנות לפשע מאורגן חמור.
מטה NCS היה בפימליקו לונדון, עם שלוש יחידות פיקוד אזוריות: צפון, מזרח ומערב. יחידות אחרות היו היחידה לפשע פיננסי, היחידה לפדופיליה, היחידה הלאומית לפשעי היי-טק וצוות פשעי ההגירה. ה-NCS כלל 1,656 עובדים במשרה מלאה, כולל 5 דירקטורים, 1,169 שוטרים ו-280 אנשי משטרה אזרחיים.
הופעות בסיפורת
ה-NCS הופיעה בסדרת הטלוויזיה NCS: Manhunt, וב-Burnside, ספין-אוף של The Bill.
אריק הולקומב
אריק ג'וזף הולקומב (באנגלית: Eric Joseph Holcomb; נולד ב-2 במאי 1968) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כמושל אינדיאנה ה-51 והנוכחי מטעם המפלגה הרפובליקנית. לפני שכיהן כמושל אינדיאנה, הוא היה סגן מושל אינדיאנה ה-51 תחת המושל מייק פנס, שכיהן אחר כך כסגן נשיא ארצות הברית. הולקומב החליף את סו אלספרמן, סגנית המושל הקודמת שהתפטרה מתפקידה על מנת לכהן כנשיאת מכללת אייבי טק. הולקומב ניצח את יריבו הדמוקרטי ג'ון גרג בבחירות למשרת מושל אינדיאנה ב-2016 כאשר זכה ב-51.4% מהקולות.
ביוגרפיה
אריק הולקומב נולד ב-2 במאי 1968 באינדיאנפוליס שבאינדיאנה. הולקומב רכש את השכלתו התיכונית בתיכון "פייק" השוכן באינדיאנפוליס. לאחר לימודיו בתיכון, הוא למד לימודים גבוהים במכללת הנובר ממנה קיבל תואר ראשון באמנות. הוא למד שם ב-1990, והיה חבר באחוות "פאי גאמה דלתא". הוא שירת בצי האמריקאי כקצין מודיעין במודיעין צבאי במשך שש שנים. הוא הוצב בג'קסונוויל ובליסבון.
את פעילותו הפוליטית הראשונה החל כאשר עבד עבור ג'ון הוסטטלר, חבר בבית מחוקקים של אינדיאנה ב-1997. בשנת 2000 הולקומב התמודד לבית הנבחרים של אינדיאנה נגד ג'ון פרנץ, אך הפסיד לפרנץ.
ב-2003, הולקומב היה יועצו של מושל אינדיאנה מיץ' דניאלס. בשנת 2010 כיהן כראש המפלגה הרפובליקנית באינדיאנה, מפלגה שותפה של המפלגה הרפובליקנית. ב-2013 הוא התפטר מתפקידו כיו"ר המפלגה הרפובליקנית באינדיאנה והתמנה לראש המטה באינדיאנה של הסנאטור דן קואטס. כאשר קואטס הודיע הוא לא ירוץ לסנאט של ארצות הברית מטעם אינדיאנה בבחירות 2016, הולקומב הודיע על כוונתו לתפוס את מקומו של קואטס בסנאט של ארצות הברית, אך בהמשך פרש מהבחירות.
בפברואר 2016 פרש הולקומב מהמרוץ לסנאט. ימים ספורים לאחר מכן הודיעה סגנית המושל סו אלספרמן כי היא תתפטר מתפקידה, והמושל מייק פנס בחר בהולקומב להחליפה בתפקיד. הוא הושבע לתפקיד סגן המושל ב-3 במרץ 2016. ב-15 ביולי 2016, פנס נבחר על ידי דונלד טראמפ לשמש כסגנו אם טראמפ ייבחר לתפקיד נשיא ארצות הברית. לשם כך עזב פנס את תפקידו כמושל אינדיאנה, והולקומב התמודד בבחירות לתפקיד זה. ב-26 ביולי 2016 המפלגה הרפובליקנית בחרה בהולקומב להיות מועמדה בבחירות לתפקיד מושל אינדיאנה. בבחירות עצמן, הולקומב ניצח את המועמד הדמוקרטי ויושב ראש בית הנבחרים של אינדיאנה ג'ון גרג בבחירות למשרת מושל אינדיאנה כאשר זכה ב-51.4% מהקולות.
הולקומב הושבע לתפקידו ב-9 בינואר 2017. סגניתו היא סוזני קרוץ'.
ז'אן בטיסט דה קוסטר (זליק)
ז'אן בטיסט דה קוסטר (בצרפתית: Jean-Baptiste De Koster; 1905 – 1997) היה חסיד אומות העולם - קתולי מאזור בריסל שבבלגיה.
פעילותו בתקופת השואה
כשהחל גירוש יהודי בלגיה למחנות ההשמדה במזרח, בקיץ 1942, מספר שכנים של משפחת פרנקל בבריסל הציעו את עזרתם בהסתרת הילדה לואיז סילבי פרנקל, שנולדה בבריסל בשנת 1939, להוריה, מהגרים יהודים מפולין ומהולנד. השכנים פנו לקרוביהם, ז'אן בטיסט ויוז'ני (Eugénie) דה קוסטר, חקלאים מהיישוב זליק שבפרברי בריסל. בני משפחת דה קוסטר הסכימו לעזור ולואיז סילבי הובאה לביתם. היא ישנה במיטתן של שתי בנותיהם של בני הזוג דה קוסטר והייתה שותפה לחייהם. לואיז סילבי נותרה בביתה של משפחת דה קוסטר עד תום המלחמה.
לאחר השואה
לאחר השואה שבו הוריה של לואיז סילבי, שניצלו במסתור אחר, וביקשו לקחתה. עקב השהות הממושכת עם בני משפחת דה קוסטר, הייתה הפרידה קשה, והמבוגרים בשתי המשפחות הסכימו לבצע את המעבר בהדרגה. ראשית ביקרה לואיז סילבי בבית הוריה מדי יום א', ורק לאחר מספר חודשים עברה לשהות של קבע בבית הוריה, אם כי המשיכה להיות בקשר הדוק עם מציליה.
בשנת 2005 פנתה לואיז סילבי פרנקל ליד ושם בבקשה להעניק למציליה את התואר חסידי אומות העולם, ובשנת 2007 הוענק התואר לשני המצילים, ז'אן בטיסט דה קוסטר ואשתו יוז'ני.
יהודה אנגל
יהודה אנגל נולד בווינה בירת אוסטריה. בשנת 1939, כשהיה בן 15, עלה לארץ ישראל יחד עם האקורדיון שלו, במסגרת עליית הנוער. חודש לפני כן היגרה משפחתו מווינה לשאנגחאי בסין, אחד היעדים שבהם חיפשו יהודי אוסטריה מפלט לאחר האנשלוס. לאחר עלייתו התחנך במשך שנתיים בירושלים במוסד לעליית הנוער בתלפיות. מדריכו הבחין בכישרונו המוזיקלי, ואנגל נשלח ללימודי פסנתר פעם בשבוע אצל מורה ידועה בירושלים.
ב-1943 עבר עם חברי קבוצת עליית הנוער להכשרה בעין גב. הוא ארגן במקום להקה ומקהלה ואחר נשלח לקורס מנהלי מקהלות מטעם ההסתדרות. בתקופה זו הלחין את יצירותיו הראשונות. ב-1983 כיהן בתפקיד מזכיר קיבוץ מעגן מיכאל. ניצח על תזמורת הקיבוצים, יחד עם המוזיקאי והמנצח אורי גבעון.
אנגל נקבר בקיבוצו מעגן מיכאל.
ארכיונו (מהשנים 1940–1990) שמור במרכז למוזיקה של הספרייה הלאומית.
פודאן NC
פודאן NC (באנגלית : Foden NC) הוא אוטובוס דו קומתי מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Foden Trucks אשר יוצר בין השנים 1978–1975 בבריטניה.
מגדל Hi Tower
מגדל Hi Tower (נהגה בעברית באופן זהה: היי טאוור) הוא מגדל מגורים הנמצא בתהליך בנייה בגבעתיים. המבנה כולל 60 קומות - קומת לובי, קומת גלריה וקומת רווחה, מעליהן 55 קומות מגורים שבהן 279 דירות, ושתי קומות טכניות נוספות בראש המגדל. כמו כן, ישנן 5 קומות תת-קרקעיות אשר ישמשו לחניה. עם תחילת שנת 2022 הגיע לגובהו הסופי, והפך לגורד השחקים השלישי בגובהו בישראל ולמגדל הגבוה בגבעתיים. הוא גם מחזיק בתואר כמגדל המגורים הגבוה בישראל. גובהו מקומת הכניסה הראשית ועד קצה הגג הוא 220 מטרים. בהתאם לדרישת רת"א, עם השלמתו תותקן על הגג מערכת תאורת אזהרה למטוסים. מתוכננים לקום בו מכון כושר ומכון ספא.
בנייתו החלה בשנת 2017 וצפויה להסתיים בתחילת 2023.
יזמי הפרויקט הם איש העסקים ומתווך הנדל"ן רוני מאנה וקבוצת G-Group בראשות איש העסקים גיא בלושינסקי. קבוצת אשטרום אחראית על ביצועו.
אנמשמנט
אנמשמנט שימש גם את ג'ון ברדשו כדי לתאר מצב של קשר בין-דורי בתוך משפחה, לפיו ילד (בדרך כלל מהמין השני) הופך לבן זוג פונדקאי עבור אמו או אביהם.
המונח מיושם לפעמים על מערכות יחסים בהן יש תלות שיתופית, כאשר קיימת סימביוזה לא בריאה.
דרכי טיפול
הבהרת גבולות, הכנסת הדורות לתאים נפרדים, ומציאת איזון טוב יותר בין מעורבות להפרדה, הם כולם דרכי טיפול שימושיות.
עם זאת, חשוב שהמטפל ימנע מלהסתבך בתת-המערכות המשפחתיות עצמן - ההסתבכות הלא מודעת של עזרה למטפל/לקוח נזקק.
האלים עצמם
האלים עצמם (באנגלית: The Gods Themselves) הוא ספר מדע בדיוני מאת אייזק אסימוב שיצא בשנת 1972. הספר זכה בפרס הוגו לספר הטוב ביותר לשנת 1972, ובפרס נבולה לספר הטוב ביותר לשנת 1973.
הספר מחולק לשלושה חלקים, אשר פורסמו לראשונה ב-Galaxy Magazine ו-Worlds of If, כשלושה סיפורים עוקבים. החלק הראשון של הספר אינו מופיע באופן רציף- הוא מתחיל מפרק שש, והפרקים הקודמים מופיעים לאחר מכן כפלשבקים.
עלילה
הזמן המדויק בו הסיפור מתרחש אינו מצוין, אך נאמר בו שהוא מתרחש כ-250 אחרי פתיחת יפן למערב וכמאה חמישים שנה לאחר גילוי הקוואזרים, דבר המצביע על כך שהסיפור מתרחש בתחילת המאה ה-22.
חלק ראשון: נגד הטיפשות...
החלק הראשון של הסיפור מתרחש על פני כדור הארץ, כמאה שנים אחרי ה"משבר הגדול", בו קריסה אקולוגית וכלכלית הפחיתה את אוכלוסיית העולם מכשש מיליארד לכשני מיליארד. הרדיוכימאי פרדריק האלאם גילה כי תכולת מיכל הטונגסטן העומד במשרדו נעלמה. תחילה מאשים האלאם עת עמיתיו בהחלפת התכולה, אבל לבסוף הוא מגלה כי הטונגסטן הפך לפלוטוניום 186 - איזוטופ לא יציב. כאשר העניין נחקר, מקבל האלאם קרדיט על כך שהוא מרמז שהחומר הוחלף על ידי יצורים מעולם מקביל; גילוי זה מוביל להתפתחות של מקור אנרגיה זול, נקי, וככל הנראה אינסופי הקרוי "משאבת אלקטרונים". המשאבה מחליפה טונגסטן 186 אשר נמצא ביקומינו, בפלוטוניום 186 אשר נמצא ביקומקביל, בעקבות ההחלפה זוכים שני הצדדים באנרגיה. תהליך הפיתוח של המשאבה העניק להאלאם מקום חשוב בדעת הקהל כ"אבי המשאבה", והוא זכה לכוח, עמדה, ולפרס נובל. למרות הצלחתו, האלאם הוא מדען בינוני הנוקט בצעדי ענישה נגד כל אחד המאיים על מורשתו.
כשלושים שנה מאוחר יותר, הפיזיקאי פטר למונט החל לכתוב את ההיסטוריה של המשאבה והגיע למסקנה כי את הצלחת פרויקט המשאבה צריך לזכות לטובת האדמקבילים. אבל האלאם זועם כאשר הוא שומע את הרעיון, משום שהוא הופך את תפקידו למשני, והוא הורס את הקריירה של למונט. למונט מגייס לעזרתו את מיירון ברונאוסקי, בלשן ידוע שעסק בכתבים עתיקים בשפה האטרוסקית, על מנת לפענח את הרישומקבילים, חלקי טקסט שנשלחו ליקומנו על ידי האדמקבילים.