cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מכבי תל אביב (כדורגל)
המשך תקופת גולדהאר
ב-12 ביוני 2022, לקראת עונת 2022/2023, חזר ולדימיר איביץ' לעמדת המאמן בחוזה לשנתיים. שבועיים לאחר מכן חזר לקבוצה ערן זהבי, שסיים את חוזהו בפ.ס.וו. איינדהובן ההולנדית. ביולי 2022 מכרה מכבי 22,000 מנויים בכך שברה שיא מכירת מנויים. ב-3 בינואר 2023, בתום משחק רבע גמר גביע המדינה בה ניצחה הקבוצה 0–5 את בני סכנין, פורסמה הודעה בה הקבוצה מודיעה על כך שחוזהו של איביץ' הותר. למחרת פרסמה הקבוצה שמחליפו יהיה אייטור קראנקה. את עונת 2022/2023 סיים קראנקה עם הקבוצה במקום השלישי בטבלה ועם הדחה מחצי גמר גביע המדינה. הוא זכה לאחוזי הצלחה נמוכים יחסית לעומת מאמנים אחרים בעשר השנים שלפני מינויו. הדבר הוביל למחאה מצד קהל האוהדים, וכחודש לאחר סיום העונה, ימים ספורים לפני שהיה אמור להעביר את האימונים לקראת העונה הבאה, הודיעה הקבוצה על פיטוריו מהקבוצה ב-25 ביוני 2023. ב-26 ביוני 2023 מונה רובי קין לתפקיד מאמן הקבוצה.
אצטדיונים ומתחמי אימונים
מיום הקמתו של המועדון עד לשנת 1935 שחקה מכבי תל אביב בשמונה מגרשים שונים, בעלי משטחי חול, חמרה וכורכר.
בשנת 1923 החלה מכבי לשחק ב"מגרש הדקלים" שהיה ממוקם בשכונת פלורנטין, בשנת 1926 עברה מכבי לשחק ב"מגרש מכבי" שהיה ממוקם בין שכונת שפירא לשכונת נווה שאנן.
בשנת 1935 עברה מכבי לשחק באצטדיון המכביה שעל גדות הירקון, אשר שימש כבית של המועדון במשך 34 שנה עד לשנת 1969. במהלך תקופה זו אירחה מכבי לפרקים באצטדיון באסה ביפו במשחקים מרובי קהל, וכמו כן באצטדיון בלומפילד, מפאת המספר הקטן של מקומות הישיבה באצטדיון המכביה, והפרצות שהיו בגדרות שמסביבו.
בעקבות המשבר הכלכלי שפקד את מכבי באמצע שנות ה-60, החליט יושב ראש הקבוצה ג'רי בית הלוי, לעבור לארח באצטדיון בלומפילד באופן קבוע. מהלך זה נעשה בשנת 1967, אך רק בשנת 1969 הפסיקה מכבי להשתמש באצטדיון המכביה לאירוח משחקים רשמיים. בשנת 1985 עברה מכבי לשחק באצטדיון רמת גן, אשר שימש כאצטדיונה הביתי עד לשנת 2000 (מלבד עונת 1986/1987 ועונת הדאבל ב-1995/1996 בה שיחקה הקבוצה בבלומפילד), החל משנת 2000 הפך אצטדיון בלומפילד לביתה הרשמי של מכבי תל אביב.
בשנים 2019-2016 עברה הקבוצה לארח באופן זמני באצטדיון נתניה, בעקבות הרחבת אצטדיון בלומפילד.
בשנת 2019 חזרה הקבוצה לארח באצטדיון בלומפילד לאחר שהורחב ל-29,400 מקומות ישיבה.
מתחם האימונים קריית שלום
החל מאמצע שנות ה-70 עורכת מכבי תל אביב את אימוניה במתחם האימונים הממוקם בדרומה של העיר תל אביב, בסמוך לצומת חולון ובפאתי שכונת קריית שלום, ולכן מכונים מתחם האימונים והנהלת הקבוצה על ידי תקשורת הספורט ועל ידי הציבור הרחב בשם השכונה. המתחם כולל ארבעה מגרשים המשרתים את כלל קבוצות המועדון ומכיל שני חדרי כושר, חדרי טיפולים וכיתות לימוד.
בצידו הצפוני של המתחם פועלת גם אקדמיית הנוער על שם אבי כהן, הכוללת שתי טריבונות אוהדים המכילות למעלה מ-200 מקומות ישיבה המגרש המרכזי משמש את בעיקר את קבוצת הנוער של המועדון, אך גם את קבוצות הנערים של המחלקה. המגרש הרביעי והקטן ביותר הוא המגרש המזרחי המשמש בעיקר לאימונים ולעיתים למשחקיהן של קבוצות הילדים. במתחם הנוער, חדר כושר, עשרה חדרי הלבשה כאשר אחד מהם משמש בדרך קבע לקבוצה האורחת וחדר נוסף מועמד לרשות השופטים בימי משחקים.
מכבי מפעילה עוד שני בתי ספר לכדורגל בתל אביב, באוניברסיטת תל אביב ובמרכז הספורט הלאומי תל אביב.
היריבות העירונית
בעיר תל אביב פועלות שתי הקבוצות המצליחות ביותר בישראל לאורך השנים – מכבי והפועל תל אביב. כבכל עיר בעולם שבה שתי קבוצות כדורגל בכירות נפגשות למשחק דרבי, היריבות ביניהן גבוהה במיוחד, אך היא מבוססת גם על נדבכים נוספים. ראשית, לאורך השנים התפתחה מסורת של יריבות בין אגודות מכבי לבין אגודות הפועל. שנית, מראשיתן היה לקבוצות בסיס תמיכה שונה, מכבי נחשבה לקבוצה של אנשי מעמד הביניים והמקצועות החופשיים, בעוד הפועל הוקמה בידי ההסתדרות, ונחשבה לקבוצה של בני מעמד הפועלים. משחקי הדרבי בין הקבוצות הם מהסוערים בישראל, ואוהדי שתי הקבוצות נוהגים להקניט אלו את אלו. בכמה מקרים אף אירעו מעשי אלימות.
מאז הקמת מדינת ישראל נערכו 165 משחקי דרבי בליגה (נכון ל-28 בינואר 2023). מכבי ניצחה 60 משחקים, הפועל ניצחה 46 ו-59 משחקים הסתיימו בתיקו. במשך 60 שנים היה היתרון בידי מכבי, ובשנות ה-90 אף עמד הפער לטובתה על 21–31, אך במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 נסגר הפער, עד שב-2010 השיגה לראשונה הפועל את היתרון. בשנת 2013 החזירה לעצמה מכבי את היתרון.
היריבות עם מכבי חיפה
מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 למכבי תל אביב יש יריבות חזקה עם מכבי חיפה על ההגמוניה של תנועת מכבי ישראל וכן גם של הכדורגל הישראלי בכלל ועל תואר מועדון הכדורגל הטוב ביותר בישראל. מכבי חיפה שואפת להדיח מעמדה זו את מכבי תל אביב, שהיא המועדון עם מספר התארים הגדול בארץ, ולהפוך למועדון המוביל בישראל, וזאת על ידי זכייה בתארים רבים וכן בהעפלה לשלבים המתקדמים בגביעי אירופה השונים. המאבק היה עיקש במיוחד בעונות בהן מכבי וחיפה התחרו זו מול זו על תואר האליפות.
מכבי תל אביב בתרבות הישראלית
למכבי תל אביב מספר רב של אוהדים מפורסמים בישראל, שאף חלקם פוקדים את משחקי הקבוצה באופן שוטף. בין הבולטים שבהם ניתן למצוא את: דן מרגלית, צחי הנגבי, יובל בנאי, שלמה ארצי, ספי ריבלין, שמעון מזרחי, יאיר לפיד, זאב נחמה, אריק זאבי, דידי הררי, מוקי, רמי קליינשטיין, אושרי כהן, טוביה צפיר, חנן בן ארי ועוד.
ב-1976 יצא "שיר המנון למכבי תל אביב" אשר נכתב על ידי אילן גולדהירש והולחן ובוצע על ידי ג'קי אלקיים כשיר הלל לקבוצה.
מכבי תל אביב אף הוזכרה לאורך השנים במספר שירים, הבולט שבהם הוא "להתראות נעורים שלום אהבה" (מתוך אלבום הנושא את שמו של השיר) שכתב והלחין יובל בנאי, אוהדה של הקבוצה. במהלך עונת 1993/1994 יצאה הקבוצה למשחק חוץ בקריית אליעזר מול מכבי חיפה, במשחק שעשוי להכריע את גורל האליפות. למרות היריבות העיקשת לאורך העונה, הפסידה מכבי תל אביב בתוצאה המפתיעה 0–5, ושלושה ימים לאחר מכן ניצחה 1–2 את מכבי חיפה בגביע המדינה. שני אירועים אלו מוזכרים בשיר:
בנוסף, נכתבו והולחנו מספר "שירי אליפות" במיוחד לאחר עונות אליפות של הקבוצה. לקראת חגיגות הדאבל של עונת 1995/1996 פורסם השיר "צהוב עולה זה מכבי" (מילים: דידי הררי, לחן: זאב נחמה ותמיר קליסקי) על ידי להקת אתניקס. בעונת האליפות של 2012/2013 חזרו הררי ונחמה לשתף פעולה וחיברו את שיר האליפות הרשמי "צהוב עולה".
מכבי פנאטיקס
ארגון האוהדים "מכבי פנאטיקס" (באנגלית: "Maccabi Fanatics") נוסד בשנת 2012. עיקר פעילותו מתרכזת בשער 11 באצטדיון בלומפילד. הארגון הוקם בעקבות סגירת ארגון האוהדים השחקן ה-12. בשנת 2013 אוחד הארגון עם ארגון האוהדים "אולטראס מכבי 96".
אולטראס מכבי 96 (1996-2013)
ארגון האוהדים "אולטראס מכבי 96" (באנגלית: "Ultras Maccabi 96") פעל בשנים 2013-1996, הוקם בעונת הדאבל 1995/1996. עיקר פעילותו התרכזה בשער 11 באצטדיון בלומפילד. אף על פי שהארגון הוקם בשנת 1996, רק כעשור לאחר מכן התחיל לפעול כארגון מעודד וזכה להכרה ביציע. הארגון נוסד עקב החיכוכים הרבים שהיו בין בעלי הקבוצה, לוני הרציקוביץ', לאוהדי הקבוצה. ארגון האולטראס עמד מול לוני בחזית המאבק על הקבוצה במשך 12 שנות בעלותו בקבוצה, עד שהצליח להביא לעזיבתו את הקבוצה ולמכירתה לבעלים חדש. במהלך עונת 2003/2004 הגיע הארגון למשחקי הבית של הקבוצה לבושים בחולצות שחורות ונמנעו מלעודד את הקבוצה במהלך המשחקים. בתום עונה זו הושג הסכם בין הארגון להנהלה, אשר יישר את ההדורים בין שני הגורמים. בשנת 2013 אוחד הארגון עם ארגון האוהדים "מכבי פנאטיקס".
השחקן ה-12 (2000-2012)
ארגון האוהדים "השחקן ה-12" (באנגלית: "The 12th Player") פעל בשנים 2012-2000. עיקר פעילותו התרכזה בשער 11 באצטדיון בלומפילד. הארגון קם בשאיפה להנעים את השהייה במגרשים, הן על ידי שיפור העידוד והן על ידי מיגור האלימות במגרשים, ובכך למשוך קהל אשר יעניק למועדון גב כלכלי. אף על פי שארגון השחקן ה-12 קם כדי לשפר ולתמוך במועדון הכדורגל של האגודה, הוא תומך בעידוד הקבוצה ונוכח גם במשחקיה בענפי הכדורסל, כדוריד והכדורעף.
למרות תמיכת הארגון בשיתוף פעולה עם הנהלת המועדון, בשנות האלפיים התגלעו מספר מחלוקות בינו לבין הנהלת המועדון, בין השאר בנוגע למחירי הכרטיסים, אי־התייחסות לבקשות הקהל ושחרור אבי נמני מהקבוצה בשנת 2003. מחאת האוהדים החלה לאחר שבמשך תקופה ארוכה חשו בארגון כי ההנהלה מפגינה יחס מזלזל כלפיהם. באוגוסט 2003, לאחר שחרורו מהקבוצה של הקפטן אבי נמני, החל הארגון במחאה וביקש מההנהלה להגביר את השיח בין המועדון לאוהדים, להוזיל את מחירי הכרטיסים למשחקי הקבוצה ולשפר את היחס לשחקני העבר ולסמלים. בשנת 2012 נסגר הארגון לאחר 12 שנות פעילות.
מכביפדיה
האנציקלופדיה המקוונת של מועדון הכדורגל מכבי תל אביב, מכביפדיה, הוקמה ב-26 באפריל 2017 על ידי כמה מאוהדי הקבוצה במסגרת פרויקט איסוף מולטימדיה בפורום האוהדים "השחקן ה-12". האתר כולל סיכומי משחקים, תקצירי משחקים ומשחקים מלאים, ערכים על שחקנים, מאמנים, קבוצות, שירים כולל שירי יציע, שירי שחקן ושירי אולפן, אוסף של כרטיסים למשחקי עבר וסיכומי עונות מלאים.
תארים
'''ליגת העל גביע המדינה גביע הטוטו אלוף האלופים גביע ליליאן
מספר אליפויות
קיימת מחלוקת באשר למספר האליפויות בהן זכתה הקבוצה לפני קום המדינה: על פי הרשימות הרשמיות של ההתאחדות לכדורגל בישראל זכתה מכבי ב-4 אליפויות לפני קום המדינה וב-23 אליפויות בסך הכול, אך הקבוצה טוענת שזכתה בחמש אליפויות לפני קום המדינה וב-24 אליפויות בסך הכול.
באליפות השנויה במחלוקת זכתה מכבי תל אביב בעונת 1939. בשנה זו, בעקבות המצב הביטחוני ששרר ואירועי המרד הערבי הגדול, לא התקיימה ליגה סדירה ובמקומה התקיימו שלוש ליגות מחוזיות: מחוז חיפה, מחוז ירושלים ומחוז תל אביב. הליגה של מחוז תל אביב, שבה שיחקה מכבי תל אביב וזכתה באליפות מחוזית, הייתה החזקה ביותר, וקיימת מחלוקת בשאלה אם זכייה זו הוכרה כאליפות ארצית באותה תקופה ואם יש להכיר בה כאליפות כזו כעת.
מחלקת הנוער
למכבי תל אביב אחת ממחלקות הנוער הגדולות והענפות ביותר בישראל.
קבוצות מחלקת הנוער לעונת 2023/2024
מנהל מקצועי: קלאודיו בראגהמנהל מחלקת הנוער: גיא צוקרמן
תארים והישגים
קבוצת הנוער הבכירה של המועדון, מכבי "שחר" תל אביב, מובילה את טבלת הקבוצות הזוכות באליפות המדינה לנוער של ליגת העל בכדורגל לנוער ואת טבלת הזוכות בגביע המדינה יחד עם קבוצת הנוער של מכבי חיפה. בעונת 1996/1997 הייתה לקבוצת הנוער הראשונה שזוכה בדאבל, הישג אותו שחזרה פעמיים נוספות בשנים 2001/2002 ו-2010/2011. בנוסף לכך, הקבוצה מחזיקה ב-2 תוארי "סופר קאפ" ישראלי (אלוף האלופים לנוער). בעונת 2015/2016 הייתה לקבוצת הנוער הראשונה מישראל שהופיעה בליגת האלופות לנוער.
לפני הפיכתה של ליגת העל לנוער לליגה מקצוענית ב-1994, זכתה הקבוצה ב-3 אליפויות נוספות (1987/88, 1991/92, 1992/93) וגביע בעוד עונת דאבל (1987/88).
שחקני עבר
לרשימה המלאה של שחקנים בעלי ערך בוויקיפדיה, ראו קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב.
מספרי כבוד
במהלך השנים הופרשו כמספרי כבוד, בצורה לא רשמית, שני מספרים אשר נהגו ללבוש שחקני עבר של המועדון. מספר 12 לא בשימוש משנת 2002 כהוקרה למני לוי אשר התמוטט ב-26 בינואר 2002 במהלך משחק ליגה נגד בית"ר ירושלים, ומספר 8 לא בשימוש משנת 2008 כהוקרה לאבי נמני, מלך השערים של המועדון בכל הזמנים.
המאה ה-21
הערות: 1. אחוזי הצלחה במשחקי ליגה: אחוז הנקודות שנצברו מתוך סך הנקודות האפשריות. 2. אימן תחת אבי נמני שהיה מנג'ר/מנהל מקצועי. 3. אבי נמני היה המאמן בפועל, אולם עוזר המאמן ניר לוין נרשם כמאמן משום שנמני לא היה בעל תעודת פרו. 4. אימן ב-5 משחקים רשמיים במסגרת מוקדמות ליגת האלופות והליגה האירופית, אך התפטר טרם פתיחת הליגה. 5. מספר המשחקים כולל משחק שתוצאתו בוטלה. אחוז ההצלחה לא כולל משחק זה.
צבי מלחין
צבי מלחין / פיטר מילכמן (21 במאי 1927 – 1 במרץ 2005) היה לוחם במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ולאחר מכן צייר נודע בניו יורק. התפרסם בין השאר בזכות תפקידו במבצע חטיפתו של אדולף אייכמן והבאתו למשפט בישראל.
ביוגרפיה
מלחין נולד בפילגרמסהיין (Pilgramshain) שבגרמניה (כיום זולקייבקה (Zolkiewka) שבפולין). ב-1934 הוא ומשפחתו עלו ארצה בבריחתם מהעלייה הגואה באנטישמיות בפולין. אחותו פרומה ושלושת ילדיה, וכן 150 קרובי משפחה אחרים של מלחין, נספו בשואה.
הוא שירת 27 שנים בארגוני הביון של ישראל - שירות הביטחון הכללי והמוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. שימש מפקד יחידת קולוסוס שביצעה מבצעים מיוחדים באירופה. כמפקד המבצעים נטל חלק במספר רב של פעולות חשאיות והנהיג מספר פעולות שזכו לתהילה רבה. היה שותף לחשיפת המרגל הסובייטי ישראל בר (ביחד עם השב"כ) וכן הנהיג מבצע נגד מדענים נאצים שסייעו למצרים לפתח נשק נגד ישראל אחרי מלחמת העולם השנייה. זכה בשני פרסי ביטחון ישראל (האחד ב-1966 כחבר בצוות של יחידת קולוסוס והשב"כ).
המבצע המפורסם ביותר שמלחין השתתף בו התרחש ב-11 במאי 1960. במבצע זה מלחין, רפי איתן, צייד הנאצים משה תבור ומספר סוכני מוסד אחרים - תחת פיקודו הישיר של איסר הראל, נסעו לארגנטינה ושם לכדו את אדולף אייכמן, "התליין הראשי" של המשטר הנאצי.
באמצעות ערנותה של הקהילה היהודית בארגנטינה ועזרה ממקור חסוי בגרמניה הצליח "המוסד" לגלות את מקום הימצאו של אייכמן, ראש המדור היהודי באס אס, איש הביצוע בארגון השמדת יהודי אירופה ואחד מהוגי הפתרון הסופי, שהצליח להימלט ולהיעלם בתום מלחמת העולם השנייה למשך חמש עשרה שנה. אייכמן נלכד בפעולה של "המוסד" בפיקודו האישי של איסר הראל בשטח. צבי מלחין הוא שביצע את החטיפה בפועל. הוא קרא לו "רק רגע", לכאורה כדי לשאול אותו שאלה, ואז הפיל אותו אל הקרקע והתגלגל עמו אל תעלה בשולי הדרך. הוא נאבק עם אייכמן, ואז גרר אותו למכונית שבה חיכו לו סוכני "המוסד".
ב-1976 פרש מלחין מהמוסד ופנה לעסקים אזרחיים. הוא שינה את שמו לפטר מלקין והקדיש את זמנו לציור, מקצוע שהיה הכיסוי שלו בעת שירותו במוסד.
בנוסף, פרסם שישה ספרים ושימש כיועץ פרטי בינלאומי למלחמה בטרור.
מלחין בילה את שנותיו האחרונות בניו יורק. גופתו הובאה לקבורה בישראל, בבית העלמין קריית שאול. הוא הותיר אחריו אישה וארבעה ילדים.
מבצע פינאלה
בשנת 2018, יצא בנטפליקס הסרט מבצע פינאלה המספר את סיפור לכידתו של אדולף אייכמן. תסריט הסרט מתבסס על חומרים שונים כולל הספר "אייכמן בידיי", האוטוביוגרפיה של מלחין, שסיפק את בסיס הסיפור לסרט. הצילומים החלו בארגנטינה באוקטובר 2017 והסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-29 באוגוסט 2018 וזכה לביקורות מעורבות מהמבקרים. את מלחין, גילם השחקן אוסקר אייזק.
המפלגה הסוציאליסטית
{{פירושונים|
ראו גם
}}
החומה הראשונה
החומה הראשונה (מכונה גם החומה הישנה) היא אחת מתוך שלוש חומות חזקות ומבוצרות שנבנו להגנתה של ירושלים. חומה זאת נבנתה בתקופת החשמונאים, אך יסודותיה קדומים יותר והונחו כבר בתקופת בית ראשון. בזמן שיבת ציון שוקמה החומה על ידי נחמיה, ובימי החשמונאים חוזקו ואף נבנו חלקים נוספים ממנה. החומות הנוספות הן: החומה השנייה - נבנתה בימי המלכים החשמונאיים יוחנן הורקנוס או אלכסנדר ינאי, והחומה השלישית - החלה להיבנות בימי אגריפס הראשון, ובנייתה הושלמה ערב המרד הגדול.
רקע
במשך כל ימי התקופה ההלניסטית כמעט ולא השתנו גבולות העיר מאז ימי שיבת ציון. בית המקדש השני היה ממוקם באותו מקום בו היה בראשונה בימי בית ראשון, והעיר - עיר דוד - הייתה בדרומו. במאה ה-2 לפנה"ס, בימי שלטון החשמונאים, החלה העיר להתרחב באופן משמעותי כלפי הגבעה המערבית, שם נבנה ארמון החשמונאים. המקום התאפיין בסגנון בנייה יוקרתי, ועל תושביו נמנו העשירים והמכובדים. השטח החדש, שעם הרחבתו וביסוסו למערב, החל להתרחב אף צפונה, כונה "העיר העליונה", וסביבו נבנתה חומה חדשה, היא "החומה הראשונה", שהקיפה למעשה את העיר התחתונה יחד עם העיר העליונה. שתיהן היוו למעשה את חלקה העיקרי של ירושלים. בשל מיקומה של העיר בסמוך לנחל קדרון מהמזרח וגיא בן הינום מהדרום, אשר שימשו "מחסומים" טבעיים מסיבות טופוגרפיות, העיר הורחבה מאוחר יותר רק כלפי המערב והצפון, ואילו הגבול המזרחי והגבול הדרומי נשארו בעינם.
תוואי החומה
החומה התחילה באזור המצודה (מגדל דוד) משם ירדה החומה לאורך קו הרכס הדרומי של הר ציון על מצוק סלעי לכיוון בריכת השילוח, בקטע הדרומי של החומה נקבע שער האיסיים שהוביל למדבר. משם פנתה החומה מזרחה וצפונה על הצלע המזרחית של עיר דוד, בקו מקביל אל נחל קדרון. החומה עברה באזור העופל, והתחברה לחומת הר הבית מעט צפונה לפינה הדרום מערבית, כדי לאפשר כניסה אל הר הבית ממזרח. אזור חיבור החומה הראשונה לחומת הר הבית מכונה "התפר" בשל המפגש של שני סגנונות בנייה. חלקה הצפוני של החומה התחיל ממגדל היפיקוס מזרחה להר הבית מקביל לנחל צולב (רחוב דוד ורחוב השלשלת). בחומה הצפונית היו קבועים מספר שערים, ביניהם "השער הנסתר" ו"שער גינת".
מעל שרידי החומה הראשונה ופחות או יותר באותו תוואי, נבנתה כ-400 שנה מאוחר יותר, בתקופה הביזנטית חומה חדשה על ידי הקיסרית אאודוקיה. העובדה ששתי חומות נבנו בהפרש של 400 שנה באותו תוואי ומבלי שבוניהן ידעו זה על זה, מוכיחה כי מיקומה הטופוגרפי של החומה הראשונה הוא הנכון ביותר להגנה על העיר.
ביצורים נוספים לאורך החומה
באזור המצודה בה מתחילה החומה הראשונה חיזק הורדוס את החומה, את מגדל פצאל ואת מגדל מרים ובנה את מגדל היפיקוס ('מגדל דוד'). החלק שמדרום למצודה שנבנתה בו החומה על סלע כדי להגן על מערב העיר העליונה, בוצר אף הוא ובסמוך לו נבנה הארמון. החומה שימשה קיר תומך של המבנה ונוספה לה חומה קדמית צמודה בעובי של עד 3.5 מ', חומה זו שימשה מאוחר יותר בסיס לחומה העות'מאנית (שרידים הקיימים עד ימינו).
פרידריך-וילהלם פון לפר
גנרל פרידריך-וילהלם פון לפר (בגרמנית: Friedrich-Wilhelm von Loeper; 3 באוגוסט 1888 – 7 באוקטובר 1983) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
פון לפר נולד ב-3 באוגוסט 1888 בפריבורן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1906 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים ה-1 (פרוסיה המזרחית ה-1 - קרונפרינץ), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-8 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-18 בדצמבר 1915 הועלה לדרגת ריטמייסטר. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר פון לפר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בדצמבר 1922 מונה פון לפר למפקד פלוגה 1 ברגימנט הפרשים ה-13 (הפרוסי), ובשנת 1927 מונה למפקד פלוגה 3 ברגימנט הפרשים ה-13 (הפרוסי). ב-1 בפברואר 1929 הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1931 מונה למפקד לשליש רגימנט הפרשים ה-15 (הפרוסי). ב-1 באפריל 1933 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 ביוני 1933 מונה למפקד בסיס האימונים הצבאי זנלאגר. ב-1 באפריל 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-64. ב-1 באוקטובר 1937 מונה למפקד חטיבת רובאי הפרשים ה-4, ב-1 באוגוסט 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-24 בנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה הקלה ה-1.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה פון לפר מפקד הדיוויזיה הקלה ה-1, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין כחלק מהארמייה העשירית, וב-1 בדצמבר 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-81. במהלך המערכה על צרפת לחם פון לפר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה התשיעית, וב-1 בספטמבר 1940 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-5 באוקטובר 1940 מונה פון לפר למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-10, ולחם עימה במהלך מבצע ברברוסה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה. ב-29 בספטמבר 1941 קיבל פון לפר על פעולותיו בקרבות את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם פון לפר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-47 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, וב-30 בדצמבר הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס הממונע ה-40 במסגרת הארמייה השנייה. ב-15 באפריל 1942 פרש פון לפר מתפקידו, וב-1 במאי 1942 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-178. ב-1 באוקטובר 1944 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר טטרה, ובינואר 1945 מונה פון לפר למפקד קבוצת קרב בקורפוס הפאנצר ה-57. בפברואר פרש פון לפר לביתו, ובסוף המלחמה נפל בשבי בעלות הברית.
לאחר המלחמה
פון לפר שוחרר מהשבי בקיץ 1947. לאחר שחרורו התגורר פון לפר בביקבורג עד למותו ב-7 באוקטובר 1983.
המבנים המסורתיים של האשנטי
המבנים המסורתיים של האשנטי הם סדרת מבנים שהוכרזו בשנת 1980 כאתר מורשת עולמית מטעם ארגון אונסק"ו. מבנים אלה מפוזרים בעשרה אתרים באזור ההתיישבות ההיסטורי של עם האשנטי, צפונית-מזרחית ודרומית לעיר קומאסי שבגאנה, והם מהווים את השריד החומרי האחרון לתרבותם, שהגיעה לשיאה במאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19.
מרבית כפרי האשנטי חרבו במהלך המלחמות שהתחוללו בינם לבין הבריטים, בין השנים 1806 ו-1901; וכיום שרד מספר מועט של מבנים מסורתיים, רובם בני לא יותר ממאה שנים, החבים את קיומם לעובדה ששימשו כמקדשים. בעבר שימשו בתים דומים גם למגורים וכמחסנים. עשרת האתרים שוכנים בכפרים אבירים (Abirim), אסאוואסה (Asawase), אסנמאסו (Asenemaso), בודוואסה (Bodwease), אג'יסו בסאסה (Ejisu Besease), אדארקו ג'אצ'ייה (Adarko Jachie), אדוונאסה (Edwenase), קנטינקרונו (Kentinkrono), פטאקרו (Patakro) וסאמאן (Saaman).
הגשמים והלחות האופייניים לאקלים הטרופי, כמו גם פגיעת הטרמיטים מקשים על שימור המבנים; וברובם הוחלף גג הקש בגג מתכת, ואחרים השתמרו באופן חלקי. ועד המוזיאונים ומונומנטים של גאנה (The Ghana Museums and Monument Board) מתחזק את האתרים.
ג'ון קנדרו
סר ג'ון קאודרי קנדרו (באנגלית: John Cowdery Kendrew; 24 במרץ 1917 – 23 באוגוסט 1997) היה כימאי וקריסטלוגרף אנגלי. בשנת 1962 חלק פרס נובל לכימיה יחד עם מקס פרוץ. קבוצתם במעבדת קוונדיש עסקה בחקר מבנה חלבונים המכילים את הקבוצה פרוסטטית הם (heme).
ראשית חייו
נולד באוקספורד שבאנגליה לאב חוקר אקלים באוניברסיטת אוקספורד ולאם שעסקה בהיסטוריה של האמנות. התחנך בבית הספר דרגון בעיר הולדתו, ולאחר מכן במכללת קליפטון בעיר בריסטול (1930–1936). בין השנים 1936 - 1939 המשיך את לימודיו המתקדמים וסיים תואר בכימיה. בחודשים הראשונים של מלחמת העולם השנייה עסק בחקר הקינטיקה של תגובות כימיות, הפך לחבר במוסד מחקרי של חיל האוויר המלכותי ועבד בפיתוח רדאר. בשנת 1940 התמנה לחוקר במטה חיל האוויר בתפקיד מפקד אגף. במהלך שנות המלחמה קנדרו גילה עניין הולך וגובר בבעיות ביוכימיות והחליט לחקור את מבנה החלבונים.
קריסטלוגרפיה
ב-1945 החל לעבוד בקבוצה של מקס פרוץ במעבדת קוונדיש בקיימברידג'. הוא החליט לערוך מחקר השוואתי בקריסטלוגרפיה של המוגלובין בין עוברים לכבשים בוגרות בעקבות הצעה של הפיזיולוג ג'וזף ברקרופט. לאחר שסבר כי מיצה את המחקר בהמוגלובין בתנאים של אותה תקופה, פתח בחקר מולקולת המיוגלובין שגודלה רק רבע מגודל מולקולת ההמוגלובין. המיוגלובין נמצא בתאי שריר ואוגר בתוכו חמצן. תחילה מקור התאים מהם הפיק את המיוגלובין היה לבבות סוסים, אולם, הגבישים שהושגו היו קטנים מידי עבור קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן. קנדרו הבין שרקמות האוגרות בתוכן חמצן, ביונקים החיים בסביבה ימית יספקו סיכויי הצלחה גבוהים יותר. לאחר שהזדמן לו לרכוש נתח גדול של בשר לוויתן מפרו הוא מצא שגבישים של מיוגלובין לוויתן אכן היו גדולים יותר וניחנו ביכולת הבדלה טובה יותר בין פרקציות שונות לאחר הקרנת קרני האיקס. בעיה זו נפתרה לגמרי רק לאחר שפרוץ ערך השוואה בין מספר גבישים: אחד בצורתו הטבעית ואחרים גובשו רק לאחר שהושרו בתמיסות המכילות מתכות כבדות ועברו אינטגרציה של יוני המתכת במקומות ספציפיים על החלבון.
בשנת 1947 הפך קנדרו לחבר מן המניין במועצת המחקר הרפואי (MRC) והקים יחידת מחקר ללימוד המבנה המולקולרי של מערכות ביולוגיות, בהכוונתו של סיר לורנס בראג. במעבדתו בקיימברידג' קבע קנדרו את מבנה החלבון מיוגלובין הנמצא בתאי שריר ואוגר בתוכו חמצן.
פרס נובל הוענק לקנדרו ולפרוץ עבור קביעת המבנה המרחבי של חלבונים באמצעות קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן.
המשך פועלו של קנדרו לאחר תגליתו המפורסמת
בשנת 1963 היה קנדרו בין המייסדים של ארגון הביולוגיה המולקולרית האירופאי ולאחר מכן ייסד ושימש כעורך ראשי של כתב העת "הביולוגיה המולקולרית" (Journal of Molecular Biology). בשנת 1967 הוא נבחר כעמית האיגוד הביוכימאים האמריקאי, ובשנת 1974 הצליח לשכנע ממשלות של מדינות שונות באירופה להקים את מעבדת הביולוגיה המולקולרית בהיידלברג והיה לנשיאה הראשון. בין השנים 1974 - 1979 היה בחבר הנאמנים של המוזיאון הבריטי, ובין השנים 1974 - 1988 שימש כמזכיר בכיר, סגן נשיא ונשיא המועצה הבינלאומית לאיגודים מדעיים.
לאחר פרישתו ממעבדת הביולוגיה המולקולרית האירופאית, נהיה קנדרו לנשיא סט ג'ון קולג' באוניברסיטת אוקספורד והחזיק בתפקיד בשנים 1981–1987.
שלמה בן-יוסף
שלמה בן יוסף (7 במאי 1913 ל' בניסן ה'תרע"ג, – 29 ביוני 1938, ל' בסיון ה'תרצ"ח) היה מעפיל ולוחם בית"ר בארץ ישראל, ראשון משנים-עשר "הרוגי המלכות" (עולי הגרדום היהודים) בתקופת המנדט הבריטי. הוצא להורג בשל ניסיון פיגוע בנוסעי אוטובוס ערבי, דבר שעשה לדבריו בתגובה לרצח של תשעה יהודים בידי ערבים.
קורות חיים
בן יוסף נולד בשנת 1913 כשלום טבצ'ניק למשפחה יהודית דתית-מסורתית וענייה בעיר לוצק שבפולין. כבר בגיל צעיר גילה נטיות ציוניות, ובשנת 1928 הצטרף לשורות בית"ר. בשנת 1930 התייתם מאביו, וכך נאלץ לשאת את עול פרנסת משפחתו מגיל 17. מאחר שלא הצליח להשיג סרטיפיקט (אישור עלייה לארץ ישראל), מיד כשהתאפשר לו, בספטמבר 1937, הוא העפיל באוניית מעפילים במסגרת עליית "אף על פי", והתיישב בראש פינה. עם הגיעו לראש פינה שרף את דרכונו הזר ועִברת את שמו משלום טבצ'ניק לשלמה בן יוסף, על שם יוסף אביו, והצטרף לקבוצת עבודה של בית"ר ביישוב. אנשי קבוצת העבודה עבדו בימים, ובלילות עברו אימוני נשק לשם הכשרתם כלוחמי אצ"ל.
הטלת רימון על אוטובוס ערבי
ברקע המעשה היו ימי השיא של מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט ("המרד הערבי הגדול"), שבמהלכם רצחו הערבים למעלה מ-400 יהודים. הנהגת היישוב החליטה על מדיניות הבלגה, והימנעות מתקיפה, התבצרות ביישובים והגנה. ב-28 במרץ 1938 עצרו ערבים מונית שהסיעה יהודים ליד צפת, ורצחו שישה מנוסעי המונית בירי. ב-16 באפריל הותקפה מכונית ביריות, ובה חמישה חברי "ההגנה", שלושה מנוסעיה נהרגו ובהם דוד בן-גאון, ששירת קודם לכן בפלוגת ראש פינה של בית"ר, והיה חברו הטוב של בן יוסף. מעשי הרצח עוררו סערה ביישוב, ובמיוחד בקרב חברי בית"ר בראש פינה.
כשהתברר שזאב ז'בוטינסקי ומפקד האצ"ל משה רוזנברג אינם מאשרים להתחיל בפעולות התקפיות, החליטו שלמה בן-יוסף ושניים מחבריו, אברהם שיין ושלום ז'ורבין (אחיו של הפרסומאי אליעזר ז'ורבין), לנקום את הרציחות. ללא אישור ובניגוד לעמדת מפקדיהם, הם גמרו אומר לתקוף אוטובוס ערבי שנסע מטבריה לצפת (בן יוסף סבר שדעתו של זאב ז'בוטינסקי תהא נוחה מהפעולה; ב-12 ביולי 1938, לאחר תלייתו של בן-יוסף, אישר ז'בוטינסקי את הפעולה בדיעבד ו"פקד" רטרואקטיבית על ביצועה).
משפטו ומותו
נגד שלמה בן יוסף ושני חבריו הוגש כתב אישום באשמת החזקת נשק שלא כחוק, וכן ב"כוונה לגרום למוות או נזק אחר". העונש על כל אחד מהסעיפים הללו לפי התקנות לשעת חירום שהפעילו הבריטים בארץ היה מוות. על שלמה בן יוסף הגן עורך הדין אהרון חוטר ישי ועל אברהם שיין ושלום ז'ורבין הגן עורך הדין פיליפ יוסף (אז ג'וזף). עם סיומו של המשפט ב-3 ביוני 1938 הוכרז ז'ורבין כלא שפוי, ואילו שיין ובן יוסף נדונו למוות. עונשו של שיין הומתק בזכות גילו הצעיר.
דוד בן-גוריון, אז יו"ר ההנהלה הציונית, אף שהתנגד בתוקף לאצ"ל ובייחוד לניסיון הנקם של בן יוסף, נפגש עם הנציב העליון והפציר בו לחון את בן יוסף. בן יוסף התנגד לבקשות החנינה ודחה תוכנית של האצ"ל לשחררו מן הכלא. נחמיה בן תור כתב על כך בלקסיקון לח"י שנהג כך "כדי לקבוע את דמות העברי הלוחם ללא חת, המקריב בהדר את חייו למען עמו ומולדתו". לפני מותו כתב בן יוסף: "אני הולך למות, ואני בכלל לא מצטער. מדוע? מפני שאני הולך למות בעד ארצנו!".
יום לפני תלייתו כתב בן יוסף מכתב אל ראש בית"ר זאב ז'בוטינסקי: " יש לי הכבוד הגדול להודיעך כי מחר אני הולך למלאות את תפקידי הקדוש והאחרון, בתור מגיס של בית"ר בארץ-ישראל… אני מבטיחך הבטחה אחרונה שלי, שאני אלך לתליה בראש זקוף כמו בית"רי, ואני אמות עם שמך שכל כך יקר לי על שפתי".
מתוך תפיסה לפיה על איש המחתרת העברית להופיע באופן מהודר ולא להתבזות, נמנע מלאכול ולשתות ביומו האחרון היות שקרא שעם המוות פולט הגוף את הפרשותיו. כמו כן - מטעם זה הייתה בקשתו האחרונה סכין גילוח ומסרק, כדי להגיע את הגרדום מכובד ומטופח. בשבע בבוקר, שעה אחת לפני התלייה, הוא התרחץ, צחצח שיניו, הלך אל הגרדום בחיוך, בקומה זקופה, כשהוא שר משירי בית"ר, וכשהושמה השקית על ראשו קרא "יחי ז'בוטינסקי!".
בן יוסף הוצא להורג בתלייה בכלא עכו ב־29 ביוני 1938. בזמן תלייתו הוא שר את שיר ביתר. הוא היה הראשון מבין עולי הגרדום.
ביוני 2005 נמצאה צוואתו של בן יוסף, שנרשמה על אחד מדפי ספר בספריית הכלא, ונשמרה בבית פרטי במשך שישים ושבע שנים. לשון הצוואה: "כלום אין לי, כלום איני רוצה בשבילי. הכול לעם - לעם ישראל."
מהכלא כתב לאמו: "...הִתגאי בי, אמא, כי בנים אחרים לעם היהודי סיימו את חייהם באורח הרבה יותר מחפיר וטראגי. אני מצדי מתגאה מאד ומקבל את הכל בכבוד ובלב שמח... אל תדאגי לי כי אני אינני דואג כלל ואני שמח בחלקי מאד מאד..." את מכתבו לחבריו בבית"ר סיים: "מאמין אני שאחרי מותי לא יבליגו".
לאחר מותו
הוצאתו להורג של בן יוסף הרעישה את היישוב היהודי והביאה לגל של מחאות ושביתות. ביום תלייתו, הורה מזכ"ל ההסתדרות דוד רמז להניף דגל שחור על בניין הוועד הפועל של ההסתדרות והשבית את עבודתה לאות אבל. אלא שאנשי שמאל, שהתנגדו לגילוי הסולידריות עם הרוויזיוניסטים, הורידו את הדגל. במועצת רמת גן הוחלט לקרוא רחוב על שמו. אצ"ל בירושלים נקט בפעולות צבאיות. עקב פעולות המחאה נעצרו על ידי המשטרה הבריטית עשרות בית"רים, אנשי הצה"ר ורבים אחרים. יושב ראש הסוכנות היהודית, דוד בן-גוריון, שעשה כל מאמץ למנוע את התלייה וגרס כי "בעד החטא שחטאו [בן-יוסף וחבריו] לא מגיע עונש מוות", התקומם נגד הגישה "שאסור לתלות יהודי בארץ ישראל... זהו סילוף האנושיות והציונות להגיד: בכלל מותר לתלות אדם. ובכל ארץ מותר לתלות יהודי - אבל אין לתלות יהודי בארץ ישראל... אני מסוגל להזדעזע מקיום תלייה בעולם, אבל אינני מזועזע מתליית יהודי בארץ ישראל. אני מתבייש מהמעשה שגרם לתלייה".
בן יוסף נקבר בראש פינה, בטקס בית"רי מלא. במכתב תנחומים לפלוגת בית"ר בראש פינה כתב זאב ז'בוטינסקי: "מגרדומו נעשה מגדל, מקברו - היכל, מזכרו - דת אזרחית". בעקבות הוצאתו להורג של בן-יוסף, שינה ז'בוטינסקי את עמדתו לתמיכה בקו ה"תגובה" (במקום הבלגה).
הנצחה
ליד ראש פינה קיימת האנדרטה לזכר שלמה בן יוסף במקום בו ניסה לפגוע באוטובוס ואנדרטה נוספת במערה בה הסתתר עם חבריו. מתחת לבית הפקידות בראש פינה הוקם מוזיאון קטן לזכרו של בן יוסף. חורשה על שמו, ניטעה על ידי קרן קיימת לישראל בשטח יער בית"ר, ליד המושב אמציה שבחבל לכיש.
המושב חוסן שבגליל נקרא בתחילה "נחלת שלמה" ע"ש בן יוסף, אולם ועדת השמות לא אישרה את השם.
דינר ירדני
דינר ירדני (בערבית: دينار أردني) הוא המטבע הרשמי של ממלכת ירדן מאז 1950. בתקן ISO 4217 סימנו הוא JOD.
בתקופת המנדט הבריטי מאז 1927, השתמשו בירדן בלירה ארץ-ישראלית.
הדינר הירדני מחולק ל100 יחידות קירש, שמכונה גם פיאסטר, או ל1,000 יחידות פולוס. הדינר צמוד לדולר האמריקאי
הבנק המרכזי של ירדן החל לפעול בשנת 1964 והיה למנפיק היחיד של הכסף הירדני. גוף זה החליף את מועצת המטבע של ירדן.
בשנת 1949 הונפקו שטרות על ידי מועצת המטבע הירדן בערכים של 1⁄2, 1, 5, 10 ו-50 דינר. הם נשאו את השם הרשמי של המדינה, "הממלכה ההאשמית של הירדן". שטרות 20 דינר הוכנסו ב-1977, ואחריהם 50 דינר ב-1999. שטרות של 1⁄2 דינר הוחלפו במטבעות ב-1999.
ב-1992 שינו בירדן את מחזור המטבעות, והוסיפו כיתוב באנגלית, בנוסף לכיתוב הקיים בערבית.
מטבעות בהווה
על פני כל המטבעות מופיעה דמותו של המלך עבדאללה השני.
קיבוע שער החליפין
דוגמאות לשערי חליפין של הדינר הירדני לעומת הדולר האמריקאי הדינר הירדני הוא המטבע הנמצא במקום הרביעי בערכו בעולם. שוויו כ-4.57 שקלים.
חבורה (מבנה אלגברי)
החבורות הופיעו במחקר המתמטי במהלך המאה ה-19, במסגרת הניסיונות לפתור משוואות פולינומיות ממעלה גבוהה, כדוגמת הפתרונות למשוואה ממעלה שלישית ורביעית שהתגלו במאה ה-16. החבורות שבהן עסקו החוקרים הראשונים, ובראשם גלואה, היו חבורות ספציפיות שאיבריהן הם תמורות. מאוחר יותר ניסח ארתור קיילי את מערכת האקסיומות המגדירה חבורה באופן מופשט, וייסד בכך את תורת החבורות.
לתורת החבורות יש שימושים רבים במתמטיקה עצמה, כאמור, אך גם בפיזיקה, כמו בחקר מבנה הגבישים והמולקולות, ובחקר מושג הסימטריה.
הגדרה
חבורה G היא מבנה אלגברי בסיסי הכולל קבוצה עם פעולה בינארית \cdot ("סגורה": לכל a,b\in G מתקיים ש-), אשר מקיימת את התכונות הבאות: (מהאקסיומות נובע שיש רק איבר יחידה אחד, ושלכל איבר יש הופכי אחד; די להניח שכל איבר הפיך משמאל).
קשרים בין חבורות למבנים כלליים יותר
איבר היחידה של חבורה הוא האידמפוטנט היחיד בה. בחבורה למחצה יש בדרך כלל אידמפוטנטים רבים, והקשרים ביניהם מאפשרים לבנות במדורג משפחות של חבורות למחצה שיש להן דמיון מסוים לחבורות. למשל, חבורה למחצה הפיכה היא חבורה למחצה שבה לכל x קיים y יחיד כך ש-xyx=x ו-yxy=y; במקרה זה מסמנים \ x^{-1}=y. בחבורה למחצה סופית S, לכל אידמפוטנט e, קבוצת האיברים המקיימים היא תת-החבורה המקסימלית של S ש-e הוא איבר היחידה שלה.
במונואיד, שהוא חבורה למחצה עם איבר יחידה 1, אפשר לדרוש שאיבר a יהיה "הפיך מימין" (קיים b כך ש-ab=1) או "הפיך משמאל" (קיים b כך ש-ba=1). איבר a שהוא הפיך גם מימין וגם משמאל הוא הפיך, כלומר, קיים b המקיים בו-זמנית ab=ba=1. בכל מונואיד, אוסף האיברים ההפיכים סגור לכפל (בגלל התכונה ), והוא מהווה לכן חבורה. אם כל איבר של המונואיד הוא הפיך משמאל, אז כולם הפיכים, והמונואיד הוא חבורה. לעומת זאת קיימים מונואידים שאינם חבורות שבהם לכל a קיימים x,y כך ש-xay=1. מונואיד שבו מהשוויון ax=ay תמיד נובע x=y, נקרא "מונואיד עם צמצום משמאל"; כל מונואיד הניתן לשיכון בחבורה הוא בעל צמצום (מימין ומשמאל), אבל ההפך אינו נכון. מונואיד סופי עם צמצום משמאל הוא חבורה.
תת-חבורות
תת-קבוצה של חבורה G המהווה בעצמה חבורה (ביחס לאותה פעולה בינארית אסוציאטיבית ולאותו איבר יחידה), נקראת תת-חבורה. כל תת-קבוצה הכוללת יחד עם כל איבר את ההפכי שלו, ויחד עם כל שני איברים את מכפלתם, היא תת-חבורה. החיתוך של תת-חבורות הוא תמיד תת-חבורה. כל תת-חבורה H מחלקת את החבורה למחלקות שקילות, הנקראות קוסטים, בשני אופנים: מימין, המחלקות הן מהצורה, ומשמאל, המחלקות הן מהצורה. מספר האיברים בכל מחלקה (ימנית או שמאלית) שווה למספר האיברים בתת-החבורה, ומכאן נובע משפט לגראנז': הסדר של תת-חבורה של חבורה סופית, מחלק את הסדר של החבורה. מספר המחלקות (השמאליות או הימניות) של תת-חבורה נקרא האינדקס של תת-החבורה ומסומן [G:H]. כאשר החבורות סופיות מתקיים.
מהסדר של חבורה (סופית) אפשר להסיק רבות על המבנה שלה. בין המשפטים הבסיסיים בכיוון זה אפשר למנות את משפט קושי על קיומם של איברים בעלי סדר ראשוני, ואת משפטי סילו על קיומן של תת-חבורות שסדרן הוא חזקה של ראשוני.
בין תת-החבורות, חשובות במיוחד תת-החבורות הנורמליות, שהן תת-חבורות הכוללות, יחד עם כל איבר, את כל האיברים הצמודים לו. במילים אחרות, תת-חבורה H היא תת-חבורה נורמלית של G אם לכל g\in G מתקיים ; לכן gH=Hg לכל g. מכאן נובע שהמחלקות הימניות והשמאליות של תת-חבורה נורמלית שוות זו לזו. על אוסף המחלקות ביחס לתת-חבורה נורמלית H אפשר להגדיר פעולת כפל, ההופכת אותו לחבורה; חבורה זו נקראת חבורת המנה של G ביחס ל-H, וגודלה הוא האינדקס של H ב-G. החבורה עצמה, ותת-החבורה הכוללת את איבר היחידה בלבד, הן תמיד נורמליות. חבורה שאין לה תת-חבורות נורמליות אחרות נקראת חבורה פשוטה. חבורה שאינה פשוטה אפשר לבנות מתת-חבורה נורמלית ומחבורת המנה, באמצעות תהליך הקרוי הרחבה של חבורות. נורמליות אינה עוברת בתורשה (כלומר, ייתכן ש-N תת-חבורה נורמלית של H, ו-H תת-חבורה נורמלית של G, בעוד ש-N אינה נורמלית ב-G).
המכפלה של תת-חבורות מוגדרת לפי הכפלת האיברים,. זוהי תת-חבורה אם ורק אם. מכיוון שתת-חבורה נורמלית N מקיימת את הזהות \ xN=Nx, המכפלה שלה עם כל תת-חבורה מהווה תת-חבורה. בפרט, המכפלה של שתי תת-חבורות נורמליות היא תת-חבורה (נורמלית).
תת-חבורות מיוחדות
אומרים שאיברים a,b בחבורה מתחלפים, אם ab=ba. אוסף האיברים המתחלפים עם כל אברי החבורה הוא תת-חבורה שלה, הנקראת מֶרְכָּז החבורה; את המרכז של G מקובל לסמן ב-Z(G), על-פי המלה הגרמנית למרכז, Zentrum. המרכז הוא תת-חבורה נורמלית, ובחבורה אבלית הוא שווה לחבורה כולה. יש חבורות, כגון החבורה הסימטרית, שבהן המרכז כולל רק את איבר היחידה. המרכז מוכל בכל תת-חבורה אבלית מקסימלית של החבורה.
באופן כללי יותר, לכל תת-חבורה H של חבורה G מסמנים ב-C_G(H) את אוסף האיברים של G, המתחלפים עם כל אברי H. תת-חבורה זו נקראת המְרַכֵּז של H. בפרט,. אם שתי תת-חבורות של G, אז. לכל תת-חבורה מתקיים, ו-.
באופן דומה, מגדירים את המנרמל של H, כתת-החבורה. תת-חבורה זו מכילה את H, והיא תת-החבורה הגדולה ביותר של G שבה H נורמלית.
ראו גם: תת חבורת הקומוטטורים, סדרת הרכב.
יוצרים ויחסים
קבוצה S של איברים בחבורה G היא קבוצת יוצרים של G, אם תת-החבורה הקטנה ביותר המכילה את S היא G עצמה. חבורה שיש לה קבוצת יוצרים ובה איבר יחיד, נקראת חבורה ציקלית; כל חבורה נוצרת סופית היא בת-מנייה.
את האופן שבו החבורה מכוסה על ידי מילים הולכות ומתארכות מודד קצב הגידול של החבורה. לקצב זה יש קשרים הדוקים למבנה של החבורה.
פעולות יסודיות ואיברים צמודים
לחבורות יש מעמד מרכזי במתמטיקה בגלל היכולת שלהן לפעול על קבוצות שונות. כמעט בכל מקרה, אוסף הפונקציות ההפיכות ממרחב נתון אל עצמו, השומרות על תכונות מסוימות של המרחב, מהווה חבורה. פעולה של חבורה על קבוצה X מציגה את אברי החבורה כפונקציות הפיכות מן הקבוצה X לעצמה, וכך מאפשרת לחקור תכונות מעניינות של X מחד, ולנתח ביתר קלות את המבנה של החבורה, מאידך.
כל חבורה פועלת על עצמה בשתי דרכים חשובות: על ידי פעולת הכפל (משמאל או מימין), ועל ידי פעולת ההצמדה. פעולת הכפל משמאל מוגדרת באופן שאיבר x שולח את האיבר y לאיבר xy. בדרך זו הופך האיבר x לתמורה על אברי החבורה, וכך מתקבלת הוכחה של משפט קיילי: כל חבורה היא תת-חבורה של חבורת תמורות. בפעולת ההצמדה, האיבר x שולח את y ל-xyx^{-1}; פעולה זו מחלקת את החבורה G למחלקות שקילות מן הצורה, הקרויות "מחלקות צמידות". פעולת ההצמדה היא גם אוטומורפיזם של החבורה עצמה, ולכן היא יוצרת הצגה של החבורה, כתת-חבורה של חבורת האוטומורפיזמים של עצמה. הצגה זו היא נאמנה אם ורק אם לחבורה יש מרכז טריוויאלי.
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית
{{פירושונים|
ראו גם
}}
איסוזו טראגה
איסוזו טראגה (באנגלית: Isuzu Traga) היא מסחרית מתוצרת קונצרן הרכב היפני איסוזו, אשר מיוצרת מאפריל 2018 באינדונזיה ב"ג'קרטה הצפונית".
Human After All
Human After All (בעברית: אנוש אחרי הכל) הוא אלבום האולפן השלישי של צמד המוזיקה האלקטרונית הצרפתי דאפט פאנק, שיצא לאור לראשונה ב-14 במרץ 2005 בחברת התקליטים וירג'ין רקורדס. בניגוד לאלבום האולפן הקודם שלהם, Discovery, שהסאונד שלו נוצר בהשראת דיסקו וגראז' האוס והופק במשך שנתיים, Human After All היה מינימליסטי ומאולתר עם ערבוב של גיטרות כבדות ואלקטרוניקה, והופק תוך שישה שבועות.
Human After All זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים, שלעגו לאופי המינימליסטי, החוזר על עצמו ולזמן ההפקה שלו בן שישה שבועות. עם זאת, הסינגלים "Robot Rock" ו-"Technologic" התפרסמו במספר מדינות, בעוד רצועת הכותרת התפרסמה בצרפת. דאפט פאנק שילבה את השירים בסיבוב ההופעות שלהם Alive 2006/2007, שזכה לשבחי המבקרים. Human After All הגיע למקום הראשון במצעד מצעד אלבומי הדאנס/אלקטרוני, והיה מועמד לפרס הגראמי לשנת 2006 לאלבום האלקטרוני/דאנס הטוב ביותר.
הקלטה
בהודעה מוקדמת לעיתונות נאמר כי האלבום "שמר את הסאונד המסחרי של דאפט פאנק, הפעם עם איכות ספונטנית וישירה להקלטה". על ההקלטה הקצרה וההפקה המינימלית של Human After All הוחלט מראש כקונטרה ל-Discovey, שהופקה תוך שנתיים. תומא בנגלטר אמר שהם "בהחלט הושפעו בזמנו מהרעיון לעשות את ההפך מאלבום האולפן הקודם שלהם. הוא השווה את האלבום הלא מלוטש בכוונה ל"אבן שאינה מסוימת".
Human After All נוצר בעיקר עם שתי גיטרות, שתי מכונות תופים, vocoder ומכונה אחת עם שמונה רצועות. הוא הופק תוך שישה שבועות מספטמבר עד נובמבר 2004, כאשר ארבעה מהשבועות הללו הושקעו במיקסינג. רוב הצלילים והגוון של האלבום נוצרו על ידי שימוש בפדל Wah Effect סינתטי של DigiTech. בנגלטר הצהיר כי האלבום היה "על התחושה הזו של פחד או פרנויה" ו"לא משהו שנועד לגרום לך להרגיש טוב". הוא אמר שגם זה וגם הסרט Daft Punk's Electroma משנת 2006 הם "מבטים מיוסרים, עצובים ומפחידים מאוד על הטכנולוגיה, אבל יכולים להיות קצת יופי ורגש מזה". הוא הכיר באיכות המכנית הנתפסת של האלבום, אך חש שהוא מבטא את "הריקוד בין האנושות לטכנולוגיה".
בזמן יציאתו של Human After All, דאפט פאנק ראה בו כהחביב עליהם מבין האלבומים שלהם, ותיארו אותו כ"אימפרוביזציה טהורה". גי-מנואל דה הומם-כריסטו אמר שכל אלבום שהם יצרו היה "קשור הדוק לחיינו" וכי "הדברים הפנימיים והאישיים שעברו על תומאס במהלך Human After All הפכו אותו קרוב יותר למקום שבו היה באותו זמן".
שחרור ופרסום
לקראת יציאתו של Human After All, הופצו תקליטורי קידום מכירות של האלבום. עותקים קמעונאיים בתקליטור יישמו גם הגנת Copy Control מפני שכפול לא מורשה. האלבום בכל זאת דלף לרשת מספר חודשים לפני יציאתו, אך מעריצים מבולבלים מהסגנון השונה בתכלית שלו שיערו בתחילה כי מדובר בזיוף שנועד לסכל שיתוף קבצים מקוון.
ב-2013 כתב המגזין ספין שההוצאה הרשמית של האלבום לא הייתה מתוכננת, שכן היא התרחשה לאחר תום "תנועת האלקטרוניקה הגדולה" של שנות ה-90, אבל לפני עלייתם של לייבלים עצמאיים לריקוד כמו DFA Records ואד באנגר. דאפט פאנק לא העניקה ראיונות לקידום האלבום, מכיוון שהם הרגישו שזה יתנהל בניגוד לנושא האלבום של התקשורת ככוח מדכא. ההצהרה הרשמית היחידה שנתן דאפט פאנק באותה תקופה הייתה: "אנו מאמינים ש-Human After All מדבר בעד עצמו". דה הומם-כריסטו אמר מאוחר יותר שהבחירה לשתוק הייתה הטעות הגדולה ביותר שהם עשו אי פעם.
בנגלטר הדגיש כי הקידום היחיד שלהם לאלבום היה באמצעות הקליפים שלו. לשם כך, דאפט פאנק צילמו את הסרטונים של "Robot Rock" ו-"Technologic", לאחר שצילמו בעבר את הקליפ לשיר שלהם "Fresh". טוני גרדנר הפיק את הסרטון של "The Prime Time of Your Life", אם כי בנגלטר חזה שהוא לא מעשי לשימוש פרסומי בשל התוכן הגרפי שלו. דאפט פאנק התכוונה ליצור סרטון גם לשיר "Human After All", אך הצילומים שצילמו עבורו הורחבו כדי ליצור במקום זאת את הסרט Daft Punk's Electroma. שירים מ-Human After All מופיעים גם באוסף Musique Vol. 1 1993–2005 ובאלבום החי Alive 2007.
תמונת האלבום של Human After All כוללת את הלוגו של דאפט פאנק המוצג על מסך טלוויזיה. כל סינגל מהאלבום כולל עטיפה עם תמונה אחרת על מסך דומה. בנגלטר ציטט את הרומן Nineteen Eighty-Four מאת ג'ורג' אורוול כהשראה לאלבום.
מכירות
האלבום עמד בראש מצעד אלבומי דאנס/ אלקטרוני המובילים של בילבורד והגיע לשיא במקום ה-98 במצעד הבילבורד 200. הוא הגיע למקום השלישי בצרפת וקיבל תעודת זהב כפול מ-Syndicat National de l'Édition Phonographique (SNEP)חודש לאחר יציאתו. הוא גם קיבל תעודת כסף מאיגוד תעשיית ההקלטות הבריטית (BPI) בבריטניה, שם הגיע לשיא במקום ה-10. נכון למאי 2013, האלבום מכר 127,000 עותקים בארצות הברית ו-80,838 עותקים בבריטניה. הסינגל הראשון מהאלבום, "Robot Rock", זכה לתשומת לב מתונה, והגיע למקום ה-32 בבריטניה ולמקום ה-15 במצעד שירי ה-Billboard Hot Dance Club, אך לא היה להיט גדול. הסינגל השני, "Technologic", הגיע רק למקום ה-40 בבריטניה, אך הצליח בצורה ניכרת יותר בהשמעה והוצג בפרסומת לאייפוד. שיר הכותרת "Human After All" הגיע למקום ה-93 בצרפת.
ביקורות
ב-Metacritic, המקצה דירוג מנורמל מתוך 100 לביקורות של מבקרים מהמיינסטרים, Human After All קיבל ציון ממוצע של 57, המציין "ביקורות מעורבות או ממוצעות", בהתבסס על 28 ביקורות. בביקורת שלו למגזין "בלנדר", אמר סיימון ריינולדס כי המוזיקה המאושרת ו"פתוח הלב" של דיסקברי הוחלפה ב"רוק ריקוד אירוני קשתי שמרגיש חסר תחושה וחסר תחושה - על גבול האוטיסטי". Q הרגיש שחסר לו את ה"כיף" של העבודה הקודמת של דאפט פאנק. בארי וולטרס מ"רולינג סטון" אמר כי הצמד בדרך כלל "חוזר על הריפים שלו ולא מרחיב אותו", ושהם "מגזימים את הנטיות הרובוטיות של הלהקה שלהם כאן, הרבה לרעת הגרובים שלה". דוריאן לינסקי מ"הגרדיאן" כינה את האלבום "אוסף חסר שמחה של רעיונות ממוצעים שנמתחו דקים נואשות". רוברט כריסטגאו מ-The Village Voice דירג את האלבום כ-"dud" וציין "תקליט גרוע שפרטיו כמעט ולא ראויים למחשבה נוספת".
המשכיות
סיבוב ההופעות של Alive 2006/2007, שהציג שירים מ-Human After All, גרם לרבים להעריך מחדש את האלבום. פדרו וינטר, המנהל של דאפט פאנק באותה תקופה, הצהיר, "כשהוצאנו את Human After All, קיבלתי הרבה פידבקים רעים, כמו, 'זה כל כך חוזר על עצמו. אין שום דבר חדש. דאפט פאנק פעם היו טובים'. ואז הם חזרו עם מופע האור, וכולם סגרו את הפה... אנשים אפילו התנצלו, למשל, 'איך יכולנו להעריך את דאפט פאנק לא נכון?' ההופעה החיה שינתה הכל. גם אם אני חלק ממנה, אני אוהב להתרחק ולהתפעל ממנה. אני, בכיתי". בנגלטר אמר כי האלבום "היה המוזיקה שרצינו לעשות בזמן שבו אנחנו עשה את זה. תמיד הרגשנו מאוד שיש קשר הגיוני בין שלושת האלבומים שלנו, וזה נהדר לראות שאנשים מבינים את זה כשהם מאזינים עכשיו להופעה החיה".
רשימת רצועות
"Robot Rock" מכיל דגימת קול של "Release the Beast" שבוצע על ידי Breakwater.
אלבום רמיקס
Human After All: Remixes הוא אלבום המורכב מרמיקסים שונים של שירים מתוך האלבום "Human After All" של מוזיקאים כמו Soulwax ו-Justice. האלבום יצא במקור ב-29 במרץ 2006 ביפן בלבד. ב-17 ביוני 2014 יצאה הוצאה מחודשת של האלבום, וגם היא הייתה בלעדית ליפן. המהדורה החדשה כללה ארבע רצועות בונוס נוספות. ב-9 באוגוסט 2014, גרסה זו של האלבום שוחררה לראשונה ברחבי העולם, והכילה רמיקס נוסף של "Technologic" של Le Knight Club.
המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך
שמאל|230px|סמל המרכז המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך (באנגלית: Israel Center for Education Innovation) הוא ארגון חינוכי ייחודי שהוקם במטרה לגשר על פערים בכל הנוגע לכישורי שפה בעיקר בקרב תלמידים מקהילת יוצאי אתיופיה בישראל, וזאת באמצעות שינוי שיטת ההוראה ויצירת תרבות בית ספרית כוללת המקדמת לימודים, אוריינות וטיפוח הקריאה והכתיבה.
המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך נוסד ב-2004 והחל לפעול תחילה בנתניה בשכונה שבה אחוז גבוה של יוצאי אתיופיה.
התוכנית הייחודית שפותחה מחזקת את התרבות הפדגוגית וכישורי השפה, תוך מתן דגש למנהיגות קהילתית, גישור בין בית הספר לבין משפחות התלמידים והתמקצעות של הצוות החינוכי. בין היתר, על מנת לפתח אהבה לקריאה וכתיבה, מכניסים לכל כיתה כ-1,000 ספרים ומעודדים את התלמידים לקרוא בכל יום. בכך, תורמת התוכנית להעלאה משמעותית בהישגים בכישורי השפה של כלל התלמידים בכיתה.
מנכ"ל המרכז הוא דן פוטרמן, היא נתמכת על ידי הפדרציות היהודיות בארצות הברית וקרן מוריה ופועלת כיום בתל אביב, פתח תקווה, ראשון לציון, נתניה, חדרה, אור יהודה, כפר יונה, רחובות, ראש העין, רמלה, לוד ואשקלון.
בשנת 2015 החל המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך להעניק פרסים על מפעל חיים ליוצרים בתחום ספרות הילדים ויזם הקמת ועדה ציבורית בראשות פרופ' אליס שלוי בה היו חברים בין היתר ראש עיריית חדרה צביקה גנדלמן, סגנית ראש עיריית תל אביב-יפו מהרטה ברוך-רון, הזמרת ירדנה ארזי ואחרים. הזוכה הראשונה בפרס הייתה הסופרת לאה נאור שקיבלה את הפרס ע"ס 7500 ש"ח במסגרת תחרות הכתיבה השנתית של תלמידי המרכז בהנחיית טל מוסרי. את הפרס העניקו לנאור מנכ"ל המרכז דן פוטרמן, נשיאת קרן מוריה העולמית עו"ד מרי-אן שטיין, סגנית ראש עיריית תל אביב יפו מהרטה ברוך-רון והמלחינה נורית הירש.
מצלמת רפלקס
מצלמת רפלקס בעצמית אחת (באנגלית: Single-Lens Reflex ובקיצור, SLR), היא משפחת מצלמות המיועדות הן למקצועיים והן לחובבים. תפעולה של טיפוס מצלמה זו גמיש מאוד, ומאפשר לראות לפני הצילום את התמונה שתתקבל, לשלוט ידנית בגודל הצמצם ובמהירות התריס, כדי להשיג תוצאות רצויות. מצלמות רפלקס הן המצלמות הטובות ביותר, להן מיטב הביצועים והיכולות, ובהן הושקעה מיטב הטכנולוגיה בתחום הצילום במשך כמה עשורים. אחד הסממנים החיצוניים של המצלמה הן העדשות המתחלפות, המאפשרות לצלם בזוויות, במרחקים, ובתנאי תאורה שונים. בתחילת המאה ה-21 החל מעבר של צלמים מקצועיים וחובבים למצלמות רפלקס דיגיטליות, אשר החליפו בהדרגה את מצלמות סרטי הצילום.
לשון נקייה
לשון נקייה או יופמיזם (גם איפמיזם; מלעז: Euphemism, במקור מיוונית: ευ, "טוב", ו-φήμη, "דיבור") היא מינוח חליפי למושג שאזכורו נחשב כמביך, פוגע, או מטריד באופן אחר (לדוגמה: מושגים שחל עליהם טאבו, ניבולי־פה, מושגים שמעוררים תגובה רגשית חריפה וכולי). כאשר לשימוש בלשון נקייה מניע פוליטי, שכוונתו להציג פעולה שלילית כנייטרלית ואף כחיובית, נהוג לכנותו מכבסת מילים.
מצלמת רפלקס
מנגנון פנימי
במצלמה נעשה שימוש במראה (2) הממוקמת בין העצמית (1) לבין סרט הצילום (או החיישן במצלמה דיגיטלית) בזווית של 45 מעלות.
לשון נקייה
מקור הביטוי
מקור המושג העברי "לשון נקייה" הוא בתלמוד הבבלי. ב מובאת ברייתא: "תניא דבי רבי ישמעאל: לעולם יספר אדם בלשון נקיה". ועוד נאמר שם: "דאמר ר' יהושע בן לוי לעולם אל יוציא אדם דבר מגונה מפיו שהרי עיקם הכתוב שמונה אותיות ולא הוציא דבר מגונה מפיו. שנאמר מן הבהמה הטהורה ומן הבהמה אשר איננה טהורה."
מצלמת רפלקס
מנגנון פנימי
מראה זו מטילה את התמונה על מסך מיקוד (5) ומשם דרך מנסרה מחומשת (7) לעינית ואל עינו של הצלם (8) לבסוף.
לשון נקייה
הגלגל היופמיסטי
ברבות הזמן, ביטויי לשון נקייה שניתנו למונחים מטרידים הופכים לעיתים למטרידים בעצמם. לדוגמה: המונח "מחנה ריכוז" לתיאור מחנות מאסר של אזרחים נטבע על ידי הבריטים בזמן מלחמת הבורים מכיוון שבזמנו הוא נשמע מנומס ובלתי פוגע. לאחר שהמפלגה הנאצית השתמשה במונח בזמן מלחמת העולם השנייה, קיבל המונח אופי שלילי במידה עצומה, ולכן נוצרו ביטויי לשון נקייה חדשים להחליפו, כמו "מחנות מעצר".
מצלמת רפלקס
מנגנון פנימי
בזמן הצילום מתרוממת מראה זו, והאור מהעדשה מגיע אל תריס שנפתח (3) והאור שמקורו בעצם המצולם מגיע לסרט הצילום (4) או החיישן.
לשון נקייה
הגלגל היופמיסטי
האות ז' שימשה כלשון נקייה לשמו של הפין בסלנג. קיימות סברות שונות בקרב חברי האקדמיה ללשון העברית אודות מקור שימוש זה. בין השאר קיימת סברה כי השימוש נעשה בשל היותה האות, האות הראשונה בהמילה "זרג" שנחשבה גסה מאוד. במהלך הזמן, "זין" הפכה למילה גסה בעצמה, עד כדי כך שהאסוציאציה המיידית של הפועל "להזדיין" היא בעלת הקשרים מיניים, וכבר לא "להתחמש" - מובנו המקורי. בספרו סיפור על אהבה וחושך מספר עמוס עוז כיצד בילדותו פרץ בצחוק קולני באספת בחירות של מנחם בגין, כאשר הלה השתמש בפועל זה במשמעותו המקורית, בהתייחסו למרוץ החימוש בין ישראל למדינות ערב. אותו מונח שימש את בגין בנאומו בכנסת בשנת 1966 וכן בפנייתו לכתבים בליל המהפך ב-1977, שיתאזרו בסבלנות. הביטוי מוזכר אף בספרים בני ימינו (2005).
מצלמת רפלקס
מנגנון פנימי
ייחודה של מערכת זו הוא יכולתו של הצלם לראות בדיוק את התמונה המתקבלת בעדשה המחוברת למצלמה, במקום להתבונן בדמות העצם המצולם, מצידה של העדשה כמקובל במצלמות רגילות.
לשון נקייה
לשון נקייה ביהדות
השימוש ב"לשון נקייה" הוא חיוב הלכתי, בחז"ל מובאות אזהרות רבות שלא ינבל אדם את פיו ומופיעים על כך גם עונשים חמורים, כגון: (הביטוי ״גזר דין של שבעים שנה״ הוא דוגמה ללשון נקיה. ומשמעותו - גזר דין מוות) וכן ו (הביטוי "שונאי ישראל" עצמו הוא דוגמה ללשון נקייה הבאה בלשון סגי נהור, כמובא בהמשך).
מצלמת רפלקס
מנגנון פנימי
במקביל לשימוש במצלמות אלו השתמשו במצלמות רפלקס בעלות שתי עדשות (TLR): אחת הקרינה את התמונה על סרט הצילום והשנייה על עינו של הצלם כמו ב-SLR, רק עם מראה קבועה שאיננה מתרוממת. החיסרון המובנה בשיטת שתי העצמיות הוא כפול: לרוב, התמונה המתקבלת שונה מעט מזו שרואה המצלם, ולזוג העדשות עלות כפולה בהשוואה לזו של עדשה יחידה.
מצלמת רפלקס דיגיטלית (DSLR)
מצלמת רפלקס דיגיטלית היא בעלת מבנה דומה מאוד למצלמת רפלקס לפילם, אך חיישן אור דיגיטלי (CCD או CMOS) מחליף את סרט הצילום. במצלמות אלו משתמשים צלמים מקצועיים וחובבים מתקדמים. העלות של מצלמות רפלקס איננה שווה לכל כיס ועומדת על 350-1,000 דולר לתצורה בסיסית או בסיסית מתקדמת.
לשון נקייה
לשון נקייה ביהדות
בתלמוד מובאים ציטוטים רבים מהמקרא והנביאים, בהם האריך הפסוק במילותיו כדי לכתוב ב"לשון נקייה". כה גדולה ההקפדה ביהדות לדבר ב"לשון נקייה", שאפילו הביטוי "אור ליום", המסמל בעצם את הערב שלפניו, נובע מהרצון שלא להשתמש במילה לילה, המעוררת קונוטציות שליליות, אלא דווקא במילים אור ויום המעוררות תחושה חיובית (מסכת פסחים ג ע"א).
מצלמת רפלקס
מצלמת רפלקס דיגיטלית (DSLR)
במצלמות ה-DSLR הראשונות, היה ההבדל היחיד בינן למצלמות הפילם השימוש בחיישן הדיגיטלי. עם הזמן פותחו מצלמות SLR דיגיטליות לחלוטין, שבהן נוספו תכונות המאפיינות מצלמות דיגיטליות (מסך צפייה, תפריטים, חיבור למחשב). חיישן המצלמה גדול יותר מאשר במצלמות דיגיטליות זולות יותר, והדבר אף מכתיב את גודל ומשקל העדשות. השימוש בחיישן גדול משפר את איכות התמונה (הוא מקטין את כמות הרעש האלקטרוני, בשל קליטת אור יעילה יותר), אך גם מעלה את מחיר המצלמה.