cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טטה (הונגריה)
היסטוריה
בשלב האחרון של המרד ההונגרי של 1848 היוותה המצודה של טָטָה בסיס של הכוחות ההונגריים. בעקבות הפשרה של 1867 החלה בטָטָה (כמו בהונגריה כולה) תקופת פריחה מואצת, הוקמו בה מפעלי תעשייה, אורוות סוסים והיפודרום. בשנת 1884 הושלם החיבור למסילת הברזל המובילה לבודפשט.
במלחמת העולם השנייה, באביב 1945 התחוללו קרבות באזור טָטָה, שנכבשה על ידי הצבא האדום ב-19 במרץ.
הקהילה היהודית
קהילה יהודית התקיימה בטָטָה כבר בימי הביניים. יהודי העיר גורשו באמצע המאה ה-15 בתקופתו של מלך הונגריה לאיוש הגדול. יהודים התיישבו מחדש בטָטָה החל מתחילת המאה ה-18, הם הגיעו בעיקר מבוהמיה ומוראביה. בית הקברות היהודי הוקם ב-1740, ובית כנסת הוקם כנראה עוד קודם לכן. השגשוג של יהדות הונגריה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 לא פסח על טָטָה. יהודים היו הבעלים של מפעלים חשובים בעיר, ביניהם שני מפעלי התעשייה הכי חשובים: היקב ומפעל שטיחים, וגם בית דפוס בו הודפס העיתון המקומי החשוב ביותר. במפקד האוכלוסין של 1941 היו בטָטָה 527 יהודים. הם השתייכו לזרם הנאולוגי של היהדות ההונגרית. בעיר התקיים בית ספר יסודי יהודי. איזידור גולדברגר כיהן כרב הקהילה.
שואת יהודי הונגריה לא פסחה על הקהילה היהודית בטָטָה. 650 יהודי העיירה והסביבה רוכזו בגטו שהוקם במבנה של רפת. ב-6 ביוני 1944 הובלו על ידי שוטרים הונגריים לרכבת שהובילה אותם למרכז איסוף בעיר קומארום, משם נשלחו להשמדה באושוויץ. רק מעטים מהם ניצלו.
במרכז העיר, ליד מבנה בית הכנסת, הוקמה אנדרטה מרשימה לזכר יהודי טטה שהושמדו בשואה. בית הכנסת עצמו משמש כמוזיאון אמנות. בית הקברות היהודי, הנמצא בפאתי העיר, פעיל גם כיום (2007), אמנם אין שם כיום תושבים יהודיים, אולם צאצאים של יוצאי העיר מבקשים עדיין להיקבר שם.
אווה נוגאלס
ביוגרפיה
כיום נוגאלס נשואה לפיזיקאי הווארד פאדמור. לזוג יש שני בנים, דניאל וריקי.
קריירה
את התואר הראשון שלה בפיזיקה למדה נוגאלס בשנת 1988 באוניברסיטה האוטונומית של מדריד. את התואר השני שלה עשתה במקור קרינת הסינכרוטרון, בבריטניה בנושא הדינמיקה המבנית של הרכבת טובולין (חלבון המשמש חומר בניין לשלד התוך תאי), תוך קבלת תואר דוקטור בביופיזיקה מאוניברסיטת קיל, בבריטניה בשנת 1993.
משנת 1993 עד היום היא חוקרת ועובדת באוניברסיטת ברקלי. בין תפקידיה המרובים, חלקם היו ועודם במחלקה למדעי החיים. בין היתר היא חקרה במחלקה כ-פוסט דוקטורנטית, הייתה מדענית סגל בכירה, סגנית מנהלת המחלקה לביו - אנרגיה וביולוגיה מבנית וחברת הוועדה המייעצת המדעית. בנוסף למחלקה למדעי החיים, איישה תפקידים נוספים באוניברסיטת ברקלי, ביניהם: ראש התכנית לתארים מתקדמים בביופיזיקה, יו"ר לימודי תואר ראשון בביולוגיה מולקולרית ותאית, ראש חטיבת ביוכימיה, ביופיזיקה וביולוגיה מבנית במחלקת MCB ומדענית סגל בכירה בחטיבת ביופיזיקה מולקולרית וחטיבה הדמיה ביולוגית.
בשנת 2000 החלה לעבוד כחוקרת במכון הרפואי "הווארד יוז". כיום היא גם חוקרת במעבדת נוגאלס שהוקמה בשיתוף אוניברסיטת ברקלי והמכון הרפואי "הווארד יוז".
מחקר
במהלך חייה נוגאלס עסקה בתחומי מחקר רבים. ביניהם: ביוכימיה, מכלולים ביולוגיים מורכבים, מבנה ויסות של השלד התוך תאי, דינמיקה של מיקרו-צינורית, מכונות חניכה של תעתיק אנושי, אפיגנטיקה, השתקת גנים וביופיזיקה.
אחד מהחידושים המשמעותיים שלה היה שימוש במיקרוסקופ אלקטרונים קריוגני בחקר ביולוגיה מבנית, שהפך לכלי המחקר המרכזי במעבדת נוגאלס.
מטרת המחקר במעבדת נוגאלס היא הבנת הדרך בעזרתה מתרחשים תהליכים מולקולריים מכריעים בחיי התא האאוקריוטי. התא האאוקריוטי הוא תא בעל גרעין תא ואברונים, להבדיל מהתא הפרוקריוטי שבו אין גרעין תא ואין אברונים מוקפים קרום. תחת תחום זה, חוקרים נושאים נוספים, לדוגמה, הרכבה עצמית דינמית של שלד תוך תאי (ציטוסקלטון), תוך שימוש בתפקודיו החיוניים בחלוקת התא. השלד התוך תאי הוא מערכת דינמית של סיבים המורכבים מחלבונים. תפקידי השלד התוך תאי הם שמירה על מיקום האברונים בנוזל התוך תאי (ציטופלזמה). הוא מהווה מעין מסילה עליה נעים אברונים באופן מסודר ברחבי התא ומהווה תשתית עליה נבנה התא. אחד החומרים מהם השלד התוך תאי מורכב הוא מיקרוטובול, הבנוי מהחלבון טובולין. המיקרוטובולים ממלאים תפקיד מרכזי בחלוקת התא בכך שהם מתחברים לחומר התורשתי (DNA) ומאפשרים העברת עותק שלם של החומר התורשתי מתא האם לתא הצאצאים.
במהלך עבודת התזה שלה נוגאלס בחנה פולימרים של טובולין שהורכבו בנוכחות וינבלסטין וטקסול (שהן תרופות נגד סרטן). במהלך עבודת הפוסט-דוקטורט שלה במעבדת קן דאונינג היא הייתה חלק מהצוות הראשון שמצא את המבנה האטומי של טובולין באמצעות קריסטלוגרפיית אלקטרונים.
ֿדוגמה לנושא אחר שחקרה הוא המכונות המולקולריות המסדירות את בקרת ביטוי הגנים, במיוחד בשלב תעתוק הגנים. בגנים נמצאות הוראות הייצור של כל אחד מהחלבונים הנחוצים לפעילות התא. הוראות ייצור אלה מתבטאות בכך שהגנים המרכיבים את החומר התורשתי ובנויים מנוקלאוטידים מתועתקים למולקולות mRNA והן מתורגמות לחלבונים. כלומר, הם חוקרים את המכונות המולקלריות המסדירות את תהליך זה, במיוחד בשלב שבו הגנים מתועתקים לכדי מולקולות mRNA.
כשהיא מתקדמת במחקר שלה, היא אומרת, "אני רוצה להמשיך ולבנות מורכבות במערכות שאני לומדת. כביולוגית מבנית, אני רדוקציוניסטית (מפשטת תופעות ומסבירה אותן במונחים הנובעים ממספר מצומצם ביותר של מאפייני מציאות בסיסיים או פשוטים) מטבעי, אבל אני רוצה להיות מסוגלת לחרוג מגבולות האפשר כדי להשיג תובנה ביולוגית שמגיעה על ידי הצבת חלקי הפאזל יחד ורואה כיצד הם יכולים להתארגן, להשתלב ולנוע.”.
פרסים
Burton Award by the Microscopy Society of America 1998
Outstanding Performance Award, LBNL, 2000
American Society for Cell Biology Early Career Award 2005
Chabot Science Award for Excellence, 2005
Dorothy Crowfoot Hodgkin Award by the Protein Society, 2015
LBNL Director’s Award for Exceptional Science Achievement, 2016
Keith Porter Lecture Award, ASCB, 2016
Mildred Cohn Award in Biological Chemistry by the American Society for Biochemistry and Molecular Biology, 2016
2023, פרס שאו במדעי החיים.
חרבויה מיליץ'
חרבויה מיליץ' (בקרואטית: Hrvoje Milić; נולד ב-10 במאי 1989 באוסייק שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת זרינסקי יורבאק מהליגה הקרואטית השלישית. לזכותו שש הופעות בנבחרת קרואטיה.
קריירת מועדונים
שיחק במועדוני הנוער אוסייק והיידוק ספליט. ב-2008 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של היידוק בה הופיע שלוש פעמים. בשנת 2009 עבר לשוודיה, שם שיחק בקבוצת יורגודן במשך שנתיים וחצי.
בקיץ 2011 חזר לקרואטיה ועבר למועדון איסטרה 1961 מהעיר פולה.
ב-26 ביוני 2013 חתם על חוזה לשלוש שנים ברוסטוב רשם הופעת בכורה בליגת העל ב-2 באוגוסט בניצחון 0–1 על אנז'י מחצ'קלה. ב-1 בספטמבר הבקיע שער בכורה במדי הסלמאשים בבעיטה מ-30 מטר במשחק חוץ מול דינמו מוסקבה.
בעונת חזר לשחק בהיידוק ספליט, וכעבור עונה אחת עבר לפיורנטינה מהסרייה א' תמורת סכום של כ-700 אלף אירו. ב-22 ביולי 2017 חתם באולימפיאקוס. ב-22 בפברואר 2018 חתם בנאפולי. בינואר 2019 חתם בקרוטונה. ב-19 באוגוסט 2019 חתם באסתקלאל טהראן האיראנית.
נבחרת לאומית
הופיע לראשונה במדי הנבחרת הבוגרת ב-10 ביוני 2013 במשחק מול במשחק ידידות מול פורטוגל.
המועדון החברתי של שאיין
המועדון החברתי של שאיין (באנגלית: The Cheyenne Social Club) הוא מערבון קומי אמריקאי משנת 1970 בבימויו ובהפקתו של ג'ין קלי, עם ג'יימס סטיוארט, הנרי פונדה, שירלי ג'ונס וסו אן לנגדון בתפקידים הראשיים.
תקציר העלילה
1867, טקסס - ג'ון או'הנלן (ג'יימס סטיוארט) והרלי סאליבן (הנרי פונדה) הם צמד בוקרים מבוגרים שעובדים צמוד במרחבי טקסס כבר עשר שנים.
יום אחד מקבל ג'ון מכתב מעורך הדין וילובי בשאיין שמודיע לו כי אחיו די ג'יי נהרג והוריש לו נכס גדול בשאיין (ויומינג) שנקרא "המועדון החברתי של שאיין". הם יוצאים רכובים למסע ארוך של 1,000 מיל עד לשאיין. וילובי (דבס גריר) נותן לג'ון את שטר הקניין על הבניין אך כשג'ון שואל אישה ברחוב היכן המועדון החברתי היא נותנת לו סטירת לחי.
הם מגיעים לבניין המפואר הסמוך למסילת הרכבת ואת פניהם מקבלת ג'ני (שירלי ג'ונס) שמציגה בפניהם את שש הבחורות הגרות בבניין. ג'ון רוצה לשוחח איתן אבל כל פעם נשמע צלצול והבחורה מתנצלת ועוזבת. לכל בחורה יש מספר צלצולים שלה. במהרה מבינים ג'ון והרלי שמדובר כאן בבית בושת יוקרתי.
ג'ו מגיע למסבאה ומיד הוא מתקבל בחשדנות כזר אבל כשהוא מציג את עצמו כאחיו של די ג'יי משתנה האווירה, כולם מברכים אותו ובעל המסבאה מאכיל ומשקה אותו חינם כולל מתן סיגרים משובחים.
ג'ון לא אוהב את העניין אבל הרלי כן, בעיקר לאחר הטיפול המיוחד שנותנת לו אופאל אן (סו אן לנגדון).
יחס האנשים לג'ון משתנה לאחר שהוא מודיע לבחורות כי החליט לסגור את בית הבושת ולהפוך אותו לבית מלון. הוא מקבל הערות מעליבות וכדי לשמור על כבודו הוא מתחיל במכות שמתרחבות לקטטה גדולה עם נזק גדול למסבאה. הוא מושם במעצר ומשורר עם קנס גבוה.
יום אחד מותקפת ג'ני ונחבלת קשות. התוקף הוא קורי בניסטר (רוברט וילק) וג'ון הולך למסבאה לגמור איתו את החשבון בדו-קרב אקדחים בו הוא מנצח והורג אותו.
חמישה אקדוחנים ממשפחת בניסטר מגיעים כדי לחסל את ג'ון. מתפתח קרב אקדוחים ביניהם ובין ג'ון, ג'ני והרלי שבסופו מחוסלים התוקפים. השריף מזהיר את ג'ון כי עוד רבים ממשפחת בניסטר מתכוננים להגיע לעיר ולחסל אותו. וילובי אומר לו כי אינו יכול לסגור את המועדון החברתי היות שאחיו מכר את השטח לחברת הרכבות בתנאי שהבניין ימשיך להיות "מועדון חברתי". לאור זאת מורה ג'ון למסור את הבעלות לג'ני ושניהם חוזרים שוב לטקסס לעבודה כבוקרים.
מרצ'ין גורטאט
מרצ'ין גורטאט (בפולנית: Marcin Janusz Gortat; נולד ב-17 בפברואר 1984) הוא כדורסלן עבר פולני, ששיחק בעמדת הסנטר.
ראשית חייו
גורטאט נולד בלודז' שבפולין. אביו, יאנוש גורטאט, היה מתאגרף במשקל קל שזכה בשתי מדליות ארד אולימפיות במסגרת המשלחת הפולנית ואילו אימו, אליציה, הייתה חברת סגל נבחרת הכדורעף הלאומית.
באירופה
גורטאט החל את הקריירה בקבוצת לודז' הפולנית, ובעונה שלאחר מכן עבר לשחק בריינסטארס קלן מהליגה הגרמנית. הוא שיחק בקלן במשך שלוש עונות, בהן הלך והפך לבורג משמעותי בקבוצה.
גורטאט נבחר בדראפט ה-NBA לשנת 2005 על ידי פיניקס סאנס בבחירה ה-57, אולם לא הוחתם על חוזה ב-NBA ולאחר הדראפט שב לגרמניה וחזר לשורותיה של קלן. בעונת, עונתו האחרונה בקבוצה, הוא לקח גם חלק במשחקיה של הקבוצה ביורוליג בהם תרם ממוצעים של 10.4 נקודות, 5.6 ריבאונדים ו-1.1 חסימות למשחק, אולם קלן ניצחה בשני משחקים בלבד בשלב הבתים ובמקום האחרון בבית.
בליגת ה-NBA
לאחר שהזכות על החתמתו הועברה מפיניקס לאורלנדו מג'יק, עבר גורטאט לשחק בשורותיה של אורלנדו לקראת עונת. בתחילת עונת הרוקי הוא הועבר לשחק בשורותיה של אנהיים מליגת הפיתוח של ה-NBA ולאחר כשבועיים חזר לאורלנדו. הוא שימש סנטר שלישי, מאחורי דווייט הווארד ואדונל פויל, שותף בשישה משחקים לאורך העונה והיה לפולני השלישי בהיסטוריה ששיחק בליגה. בעונתו השנייה, החל גורטאט לקבל מעט יותר קרדיט מסטן ואן גנדי, ממאמנה של אורלנדו, והקדים ברוטציה את פויל, שאף הועבר באמצע העונה לממפיס גריזליס. גורטאט רשם לאורך העונה 3.8 נקודות ו-4.6 ריבאונדים בממוצע בלבד, ב-12.6 דקות למשחק.
בפיניקס החל גורטאט את שנת הפריצה שלו, הוא היה למחליפו של רובין לופז והחל לקבל דקות משחק רבות יותר, ולספק תפוקה אישית גבוהה יותר בהתאם. הוא רשם לאורך העונה ממוצעים של 13.0 נקודות ו-9.3 ריבאונדים, ולקראת סיום העונה אף הדיח את לופז מתפקידו והחל לעלות באופן קבוע בחמישייה הפותחת. ב-11 המשחקים בהם עלה בחמישייה סיפק תפוקה גבוהה אף יותר, ורשם 14.3 נקודות ו-10.6 ריבאונדים.
בעונה הבאה, עונת, שהייתה עונה מקוצרת של 66 משחקים בלבד בשל שביתת השחקנים, ביסס גורטאט את מעמדו כסנטר הפותח של פיניקס. הוא היה לקלעי המוביל של פיניקס עם שיא קריירה של 15.4 נקודות למשחק, והוסיף גם שיא קריירה של 10.0 ריבאונדים.
ב-26 ביוני 2018 הועבר גורטאט בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס, בתמורה לאוסטין ריברס. ב-7 בפברואר 2019 שוחרר מהקבוצה.
ב-16 בפברואר 2020 הודיע גורטאט על פרישה ממשחק.
בנבחרת פולין
גורטאט הופיע לראשונה במדי נבחרת פולין במסגרת משחקי מוקדמות יורובאסקט 2005, תרם 5.8 נקודות ו-3.1 ריבאונדים למשחק, ופולין סיימה את משחקי בית ד' עם חמישה הפסדים בשישה משחקים ובמקום הראשון בבית.
אל משחקי יורובאסקט 2009 העפילה פולין אוטומטית כמארחת הטורניר. גורטאט קלע 14.3 נקודות, היה לקלעי השני בטיבו בנבחרתו, אחרי דייוויד לוגאן, והיה לקוטף הריבאונדים המוביל של פולין בטורניר עם 10.8 למשחק.
סטטיסטיקת קריירה
הנתונים מעודכנים לסוף עונת.
Royals
Royals (בתרגום חופשי: מלכותיים) הוא סינגל הבכורה של הזמרת לורד. השיר יצא לאור ב-8 במרץ 2013 כסינגל הראשון מהמיני אלבום הראשון של לורד, The Love Club EP. השיר מופיע גם באלבום האולפן הראשון של לורד, Pure Heroine.
השיר שהה תשעה שבועות רצופים במקום הראשון במצעד הסינגלים של ארצות הברית, בילבורד הוט 100 והגיע למעמד פלטינה מרובעת כשמכר 4.4 מיליון עותקים. השיר הגיע למעמד פלטינה מרובעת בניו זילנד, ודורג גם שם במקום הראשון.
ביקורות
השיר זכה לתשבחות רבות ממבקרי המוזיקה. דיגיטל ספיי נתנו לשיר חמישה כוכבים מתוך חמישה ושיבחו את השיר ואמרו שלשיר יש "פזמון ממכר שמענג מפשטותו" והמשיכו להגיד ש"הצלחה של לורד היא כאן כדי להישאר".
הקליפ היה מועמד בקטגוריית "הקליפ הטוב ביותר של אישה" בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV.
פרנצ'סקו בורומיני
פרנצ'סקו בורומיני (Francesco Borromini באיטלקית, ששמו המקורי היה פרנצ'סקו קסטלי Francesco Castelli; 25 בספטמבר 1599 – 2 באוגוסט 1667) היה אדריכל איטלקי יליד הקנטון השווייצרי טיצ'ינו - כפי שהוא מוכר בשמו המודרני, אשר יחד עם בני דורו ג'ובאני לורנצו ברניני ופייטרו דה קורטונה היה דמות מובילה בהופעת אדריכלות הבארוק הרומי.
בורומיני, סטודנט נלהב לאדריכלות של מיכלאנג'לו ושל חורבות העת העתיקה, פיתח ארכיטקטורה יצירתית ומיוחדת במינה, אם כי אידיוסינקרטית במקצת, תוך שימוש במניפולציות של צורות אדריכליות קלאסיות, רציונליות גאומטרית בתוכניות ומשמעויות סמליות בבנייניו. ניכר שהייתה לו הבנה מעמיקה בסטרוקטורות, מה שחסר היה אולי לברניני וקורטונה, שהוכשרו בעיקר בתחומים אחרים של האמנות החזותית. רישומי העופרת הרכה שלו מובחנים במיוחד. הוא היה למדן ואוטודידקט, שטיפח וצבר ספרייה גדולה לאורך חייו.
ככל הנראה, מכיוון שעבודותיו היו אידיוסינקרטיות, השפעתו לאחר מכן לא הייתה נרחבת אך היא ניכרת ביצירותיהם של פיידמונטס, של קמילו-גוארינו גואריני, וכמיזוג של הסגנונות האדריכליים של ברניני וקורטונה, בארכיטקטורת הבארוק המאוחרת של צפון אירופה. מבקרים מאוחרים של הבארוק, כמו פרנצ'סקו מיליזיה והאדריכל האנגלי סר ג'ון סואן, היו ביקורתיים במיוחד כלפי עבודתו של בורומיני. מסוף המאה התשע-עשרה ואילך, התעורר מחדש העניין ביצירותיו של בורומיני והארכיטקטורה שלו זכתה להערכה על חדשנותה.
ראשית חייו ויצירות ראשונות
בורומיני נולד בביסונה, ליד לוגאנו בטיצ'ינו, שהייתה באותה תקופה תחום שפוט של הקונפדרציה השווייצרית הישנה. הוא היה בנו של סתת אבן והחל את דרכו כסתת בעצמו. עד מהרה נסע למילאנו ללמוד ולתרגל את מלאכתו. הוא עבר לרומא בשנת 1619 והחל לעבוד אצל האדריכל קרלו מדרנו, קרוב משפחתו הרחוק שנחשב לאחד מאבות הבארוק. הוא עבד עימו בבזיליקת פטרוס הקדוש ואחר כך גם בארמון בארבריני. כשמדרנו נפטר בשנת 1629, בורומיני וקורטונה המשיכו לעבוד על הארמון בניהולו של ברניני. לאחר שהתבסס ברומא, שינה את שמו מקסטלי לבורומיני, שם שמקורו במשפחת אמו ואולי גם מתוך הערכה לקארלו בורומאו.
סן קרלו אלה קוואטרו פונטנה (סן קרלינו)
בשנת 1634 קיבל בורומיני את הפרויקט העצמאי הגדול הראשון שלו לתכנן את הכנסייה, האכסדרה והמנזר של סן קרלו אלה קוואטרו פונטנה (המכונה גם סן קרלינו). המתחם, השוכן על גבעת קווירינאלה ברומא, תוכנן עבור המסדר הדתי של הטריניטארים הספרדים. הבניינים הנזירים והאכסדרה הושלמו תחילה, ולאחר מכן נמשכה בניית הכנסייה בין השנים 1638 -1641. בשנת 1646 הוקדשה הכנסייה לסן קרלו בורומאו. הכנסייה נחשבת בעיני רבים ליצירת מופת של אדריכלות הבארוק הרומית. סן קרלינו הייתה קטנה להפליא בהתחשב במשמעותה לארכיטקטורת הבארוק; עד כי צוין כי הבניין כולו יכול להשתלב באחד מקירות הכיפה של בזיליקת פטרוס הקדוש.
האתר בו הוקמה הכנסייה לא היה פשוט; זה היה אתר פינתי והמרחב בו היה מוגבל. בורומיני מיקם את הכנסייה בפינת שתי דרכים מצטלבות. אף על פי שלבטח את הרעיון לחזית המתעקלת הגה באמצע שנות ה-1630, הוא נבנה רק לקראת סוף חייו של בורומיני והחלק העליון לא הושלם אלא לאחר מות האדריכל.
בורומיני תכנן את תוכנית קומת הקרקע המורכבת של הכנסייה מתוך תצורות גאומטריות שלובות, תכסיס בורומיני טיפוסי לגיבוש תוכניות. ההשפעה המתקבלת היא שנדמה כי הקירות התחתונים הפנימיים נארגים פנימה והחוצה, בחלקם רומזים לצורת צלב, בחלקם לצורת משושה ובחלקם לצורת אליפסה; צורות גאומטריות שנמצאות כולן במפורש בכיפה שמעל. השטח התחום בין הקשתות התומכות בכיפה מסמן את המעבר מהקיר התחתון אל הפתח הסגלגל של הכיפה. מתומנים, צלבים ומשושים, משתלבים אלו באלו, מוארים על ידי חלונות הנסתרים מהצופה העומד למטה, ומצטמצמים בגודלם כאשר הכיפה מתנשאת כלפי מעלה ומגלה את סמל השילוש הקדוש.
האורטוריה של סנט פיליפ נרי (Oratorio dei Filippini)
בסוף המאה השש עשרה, הקהילה הקתולית של סנט פיליפ נרי (הידועה גם בשם האוראטוריאנים) בנתה מחדש את כנסיית סנטה מריה בוליצ'לה (הידועה גם בשם "הכנסייה החדשה" - "Chiesa Nuova") במרכז רומא. בשנות ה -20 של המאה העשרים, באתר הסמוך לכנסייה, הזמינו הכמרים עיצובים לבית מגוריהם שלהם ולמבנה בו יקיימו את טקסיהם ותרגוליהם הרוחניים. תרגולים אלו שלבו הטפות ומוזיקה בצורה שהפכה פופולרית ביותר והשפיעה מאוד על התפתחות האורטוריה המוזיקלית.
האדריכל פאולו מארוסצ'לי הכין את התוכניות לאתר (אשר שרדו), והחל בהקמת המתחם הקדוש, בשנת 1629; שהיה בשימוש עד שנת 1635. אולם לאחר שנאספו כספי צדקה משמעותיים, מונה בורומיני לאדריכל הפרויקט, בינואר 1637. עד שנת 1640 כבר הוקמה הקפלה, הוקם מגדל שעון גבוה ועשיר יותר במראהו, ובשנת 1643 גם הושלמה בנייתה של הספרייה שהועתקה למיקום חדש. חזית הלבנים המרשימה והמעוגלת הסמוכה לכניסה לכנסייה היא בעלת גמלון לא שגרתי ואינה לגמרי מתכתבת עמה בסגנון העיצובי. בחלקה הפנימי של הכנסייה הלבנה יש קמרון מצולע וקיר מורכב שאליו צמודים פילסטרים ובסמוך אליהם עמודים עצמאיים התומכים במרפסות הקומה הראשונה. קיר המזבח זכה לעיצוב חדש ומשמעותי במועד מאוחר יותר.
קשריו של בורומיני עם חברי קהילת האוראטוריאנים, שעבורה הקים את המתחם, היו לעיתים קרובות טעונים ומרובי ויכוחים סוערים על סוגיות העיצוב ובחירת חומרי הבנייה. בשנת 1650 הגיע המצב לכדי משבר, ובשנת 1652 מינו האוראטוריאנים אדריכל אחר למשימה.
עם זאת, בעזרת חברו, הפרובוסט של הקהילה וירג'יליו ספאדה, תיעד בורומיני את הנמקותיו שלו למבנה ולאופן תכנונו, וגרסה של רישומיו פורסמה באיטלקית בשנת 1725.
סנט איבו אלה ספיאנצה (Sant'Ivo alla Sapienza)
בשנים 1640–1650 עבד בורומיני על עיצוב הכנסייה והחצר של Sant'Ivo alla Sapienza, הנמצאות בסמוך לארמון ספיאנצה - אוניברסיטת רומא. זו הייתה במקור כנסיית הארכיג'ינאסיו הרומי. מי שהמליץ על שכירת שירותיו למשימה, בשנת 1632, היה ג'ובאני לורנצו ברניני שפיקח על עבודתו של בורומיני בפלאצו ברבריני. האתר, כמו רבים ברומא הצפופה, היה מאתגר בגלל נקודות המבט החיצוניות לעברו. הוא נבנה בקצה החצר הארוכה של ג'יאקומו דלה פורטה. הכיפה והצריח השבלולי יוצאי דופן ומשקפים את המוטיבים האדריכליים האידיוסינקרטיים המבדלים את בורומיני מבני זמנו. החלל המרכזי הפנימי של הכנסייה מציג תוכנית ממורכזת ייחודית, המוקפת על ידי כרכובים קעורים וקמורים, המובילה לכיפה מעוטרת בקווים ליניאריים. הגאומטריה של המבנה היא של כוכב משוכלל בן שישה קודקודים; כשממרכז הרצפה נראים כשני משולשים שווי צלעות היוצרים משושה. העמודים הפנימיים ביותר מוצבים כנקודות על פני מעגל. המיזוג של עודף עיצובי ודינמי עם גאומטריה רציונליסטית מייצר ניגודיות מצוינת בין מבנה כנסייתי במוסד אפיפיורי להשכלה גבוהה.
סנט אגנסה באגון (Sant'Agnese in Agone)
בורומיני היה אחד מכמה אדריכלים שהיו מעורבים בבניית כנסיית סנט אגנסה באגון ברומא. לא זו בלבד שחלק מכוונותיו העיצוביות שונו על ידי אדריכלים שהחליפו אותו מאוחר יותר, אלא שהתוצאה נטו היא מבנה המשקף, בליל של גישות שונות.
ההחלטה לבנות מחדש את הכנסייה התקבלה בשנת 1652 כחלק מהפרויקט של האפיפיור אינוקנטיוס העשירי לחיזוק בולטותה של פיאצה נאבונה - המרחב האורבני שעליו עמד ארמון משפחתו, פאלאצו פמפילי. את התוכניות הראשונות לכנסיית הצלב היווני ערכו ג'ירולמו ריינאלדי ובנו קרלו ריינאלדי, ששינו את מיקום הכניסה הראשית מוויה די סנטה מריה דל אנימה לפיאצה נאבונה. היסודות הונחו וחלק ניכר מהקירות במפלס התחתון נבנו כאשר פוטרו האדריכלים ריינאלדי בגלל ביקורת על העיצוב, ובורומיני מונה במקומם.
בורומיני החל בגישה חדשנית הרבה יותר כלפי החזית, שהורחבה כדי לכלול חלקים מפלאצו פמפילי הסמוך ולייצר מקום גם לשני מגדלי הפעמונים שלו. בניית החזית התקדמה עד לגובה הכרכוב והכיפה הושלמה עד לחלקו העליון של המגדלור. בחלקו הפנימי הוא הציב עמודים כנגד החללים התומכים התחתונים שהושלמו ברובם.
בשנת 1656 נפטר אינוקנטיוס העשירי והפרויקט איבד תנופה. בשנת 1657 התפטר בורומיני וקארלו ריינאלדי ביצע מספר שינויים משמעותיים בעיצובו של בורומיני. שינויים נוספים בוצעו על ידי ברניני, כולל בגמלון החזית. בשנת 1668 שב וחזר קרלו ריינאלדי כאדריכל וסירו פרי קיבל את המשימה להוסיף ציור פרסקו בפנים הכיפה, מהלך שלא סביר שבורומיני התכוון אליו. כן נוספו פסלים גדולים ושיש צבעוני ; שגם הם אינם חלק מרפרטואר העיצוב של בורומיני שכוון למוטיבים אדריכליים של סטוקו לבן ועיטורי מוטבים סמבוליים.
קפלת רה מאג' (Re Magi) של הפצת האמונה
המכללה הקתולית להפצת האמונה ברומא כוללת את קפלת רה מאג'י (Re Magi) של בורומיני, שנחשבת בדרך כלל על ידי היסטוריונים אדריכליים כאחד ממרחבי הפנים האדריכליים המגובשים ביותר שלו.
חזית הקפלה פונה אל דרך הפרופגנדה פידה (Via di Propaganda) וכוללת שבעה מפרצים המחוברים על ידי פילאסטרים ענקיים. המפרץ המרכזי הוא קעור וקמור ומשתלב עם הכניסה הראשית לחצר המכללה ולמתחם, עם כניסה לקפלה משמאל ולמכללה מימין.
עבודות אחרות
עבודותיו של בורומיני כוללות:
פטירה והספד
בקיץ 1667, ולאחר השלמתה של קפלת פאלקוניירי (קפלת המזבח הגבוה) בסן ג'ובאני דיי פיורנטיני, התאבד בורומיני ברומא, ככל הנראה כתוצאה מהתמוטטות עצבים ודיכאון.
בצוואתו כתב בורומיני כי הוא אינו רוצה שום שם על קברו והביע את הרצון להיטמן בקברו של קרוב משפחתו קרלו מדרנו בסן ג'ובאני דיי פיורנטיני. שנים לאחר מכן שמו התווסף על לוח השיש מתחת למצבה של מדרנו, ולוחית זיכרון עם כיתוב בלטינית פרי יוזמת שגרירות שווייץ ברומא הונחה על עמוד הכנסייה בה נקבר, כמחווה לאדריכל יליד הקנטון השווייצרי, טיצ'ינו.
קישורים חיצוניים
"
מגדלי מידטאון
מגדלי מידטאון הם צמד גורדי שחקים בדרך בגין בתל אביב-יפו. בנייתם החלה בשנת 2013 והסתיימה ב-2018. המגדל הגבוה, בגובה 197 מטרים, משמש למשרדים והשני, בגובה 183 מטרים, משמש למגורים. כל אחד משני המגדלים כולל חמישים קומות, ובעת השלמתם היה מגדל המשרדים הבניין הרביעי בגובהו בישראל, ומגדל המגורים היה בניין המגורים הגבוה בישראל. המגדלים הם חלק ממתחם הכולל שני מגדלים נוספים, מרכז קניות ומבני ציבור נוספים.
בעלי הנכס מתקופת ההקמה הם קבוצת ישראל קנדה.
היסטוריה
המגדלים נבנו על שטחה של מחלבת תנובה שפעלה במקום בין 1953 ל-2002, ועל שמה כונה הצומת הסמוך "צומת תנובה". לאחר סגירת המחלבה הפך המגרש לחניון שפעל עד 2012. בשנת 2011 רכשה את המגרש שותפות של החברות ישראל קנדה, אלקטרה נדל"ן ויורוקום נדל"ן, תמורת 530 מיליון ש"ח. ב-2013 החלו עבודות החפירה במגרש. ב-2015 החלה להיחפר ברחוב הסמוך תחנת שאול המלך בקו האדום של הרכבת הקלה, שאחת מכניסותיה תקושר לפרויקט.
בפברואר 2013 פורסם כי 16 הקומות התחתונות במגדל המשרדים נמכרו לפירמת ארנסט אנד יאנג, אך שנה אחר כך הרחיבה הפירמה את הרכישה ל-21 קומות תמורת 342 מיליון ש"ח. במרץ 2014 פורסם ששלוש הקומות העליונות במגדל המשרדים, בשטח של 5,000 מטר רבוע, נמכרו תמורת 88.5 מיליון שקל, את קומות אלו מאכלסת חברת WeWork שמיקמה את המטה הישראלי שלה בקומה העליונה.
בינואר 2017, רכשה קרן הנדל"ן מגוריט 34 דירות במגדל המגורים, תמורת כ-71.4 מיליון שקל.
מאפיינים
מגדלי מידטאון תוכננו על ידי משרדו של האדריכל משה צור. הם כוללים מגדל משרדים בגובה 197 מטר בן חמישים קומות, בשטח כולל של כ-75 אלף מטר רבוע. עיצובו של המגדל הוא כשתי תיבות המונחות זו על גבי זו בהיסט קל. התיבה התחתונה מתנשאת לגובה 32 קומות ושאר קומות המגדל מוסטות בסיבוב קל. שטח כל קומה כ-1,660 מטר רבוע. מגדל המגורים הסמוך מתנשא לגובה של 183 מטר וכולל 50 קומות בהן 338 דירות. זהו מגדל המגורים הגבוה בישראל. את מגדל המגורים ישרתו שש מעליות ובריכת שחייה. המגדל כולל 34 דירות בשכירות מוזלת, בבעלות עיריית תל אביב-יפו ובניהול חברת השיכון העירונית עזרה ובצרון.
במתחם הפרויקט נבנה מרכז מסחרי בשטח של כ-19 אלף מטר רבוע. חלק מהמרכז ישתרע במפלס המרתף ויקושר לתחנת שאול המלך בקו האדום של הרכבת הקלה. במפלס הקרקע תיבנה כיכר עירונית המשותפת גם לשני המגדלים הצפויים להיבנות על מגרש שירותי בריאות כללית הסמוך. בכיכר נבנו מבנים מסחריים בני שתיים עד שלוש קומות. במתחם נבנו על ידי היזמים גם שירותים עירוניים, כדוגמת גני ילדים ואולם ספורט עם 480 מושבים, ממזרח למגדל המשרדים, כמטלה ציבורית על פי דרישת עיריית תל אביב-יפו. אולם הספורט נבנה לשימוש רב-תכליתי לכדורסל, כדוריד, התעמלות, ועוד. לקבוצות בליגות נמוכות, מענפים פחות פופולריים וכמתקן אימונים.
דייוויס (קליפורניה)
דייוויס (באנגלית Davis), עיר באזור חקלאי בצפון קליפורניה, ארצות הברית. היא נמצאת לצד הכביש בין סן פרנסיסקו לסקרמנטו. העיר דייוויס, הייתה ידועה כבר לפני שנת 1907 בשם דייוויסוויל, היא העיר המאוכלסת ביותר במחוז יולו. אוכלוסייתה מנתה 69,413 תושבים משוער בשנת 2019, לא כולל את אוכלוסיית הקמפוס באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, שמנתה מעל 9,400 (לא כולל משפחות סטודנטים) בשנת 2016. נכון לשנת 2019 נרשמו 38,369 סטודנטים לאוניברסיטה.
אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס היא אחת מעשרת הקמפוסים של אוניברסיטת קליפורניה. היא נמנית עם עשר האוניברסיטאות הציבוריות המובילות, ונחשבת מקבילה ברמתה לאוניברסיטאות ליגת הקיסוס הפרטיות.
היסטוריה
העיר דייוויס יושבת על אדמות שהשתייכו במקור לבני שבט האינדיאנים פטווין, שהיו ענף דרומי של אנשי ווינטו. שמם ומעלילהם נודע במערב מספריו של הסופר קרל מאי שביקר בצפון אמריקה בשנת 1908 ואסף מידע אודות האינדיאנים. גיבורי ספריו הם וִינֶטוּ, האינדיאני, יד הנפץ (Old Shatterhand), חברו הלבן, יד האש ודמויות נוספות.
אנשי שבט פעווין נהרגו או נאלצו לנטוש את אדמותיהם בשנות ה-30 של המאה התשע עשר כתוצאה מהכיבוש של הספרדים והלבנים האמריקאים בקליפורניה, מגפת אבעבועות שחורות ומחלות אחרות, ושנים של עבדות האינדיאנים על ידי המקסיקנים והאמריקאים. שטחי קבורה של בני שבט פטווין נמצאו ברחבי דייוויס. לאחר הריגתם וגירושם של בני פטווין, השטח הפך בסופו של דבר לדייוויס לאחר מאבקים משפטיים שנמשכו שנים. בשנת 1868 הוקמה תחנת הרכבת בעיירה שנקראה "דייוויסוויל" על שם ג'רום סי דייוויס שנלחם במשך השנים על האחיזה בשטח בבית המשפט ובקונגרס האמריקאי. אבל בשנת 1907, סניף הדואר בדייוויסוויל קיצר את שם העיירה ל"דייוויס". השם דייוויס נקלט ברשומות וכעבור 10 שנים התאגדו תושבי העיירה לעיר ב־28 במרץ 1917.
מאז הקמת העיר וכקהילה חקלאית, דייוויס ידועה בתרומתה לחקלאות האמריקאית, לצד הטיפול והטרינרי וגידול בעלי חיים. בעקבות ההחלטה בסנט של קליפורניה בשנת 1905 שאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס תהפוך אוניברסיטה חקלאית, בחר המושל ג'ורג' פארדי את דייוויס מבין 50 אתרים אחרים כביתו. באוניברסיטת קליפורניה, בדייוויס נפתחה רשמית לסטודנטים בשנת 1908.
מיקום
דייוויס ממוקמת במחוז יולו, בקליפורניה, 18 ק"מ מערבית לסקרמנטו, 113 ק"מ צפונית-מזרחית לסן פרנסיסקו, בצומת הכביש המהיר 80 והכביש הפדרלי 113. העיירות השכנות כוללות את דיקסון, וינטרס, וודלנד ומערב סקרמנטו. דייוויס שוכנת בעמק סקרמנטו, בחלק הצפוני של העמק המרכזי, בצפון קליפורניה, בגובה של 16 מטר מעל פני הים.
על פי נתוני מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטחה הכולל של העיר הוא 27.1 קילומטרים רבועיים, מהם מים 0.1 קילומטרים רבועיים שהם 0.19%. הטופוגרפיה של השטח שטוחה, דבר שפרסם את דייוויס כאזור מועדף לרוכבי אופניים.
אקלים
האקלים בדייוויס דומה לזה של סקרמנטו הסמוכה והוא אופייני לאזור האקלים הים תיכוני של עמק המרכזי בקליפורניה: חם ויבש באביב, בקיץ ובסתיו, וקריר ורטוב בחורף. ימי הקיץ חמים, ונעים בין 29°C ל - 41°C, אך הלילות הופכים קרירים, כמעט תמיד יורדים מתחת ל־21°C. טמפרטורות חורף בדרך כלל מגיעות בין 7°C ל־18°C אחר הצהריים; בלילות בממוצע בין 2°C ל־4°C מעלות צלזיוס. בחודשים דצמבר-ינואר הטמפרטורות הממוצעות הן כ־8°C, בחודשים יולי-אוגוסט הטמפרטורות הממוצעות הן כ־24°C. טמפרטורות של 47°C היו ב־17 ביולי 1925 והטמפרטורות הנמכות ביותר של -11°C היו ב־11 בדצמבר 1932.
ערפל קרקע עבה הנקרא ערפל טולה מתיישב בדייוויס בסוף הסתיו והחורף. ערפל זה יכול להיות צפוף עם ראות כמעט אפסית. כמו באזורים אחרים בצפון קליפורניה, ערפל העבה הוא הגורם המוביל לתאונות דרכים בעונת החורף.
מעסיקים מובילים
על פי הדו"ח הכספי השנתי המקיף של העירייה לשנת 2019, המעסיקים המובילים בעיר הם:
רכיבת אופניים
בשנות השישים של המאה העשרים תשתיות האופניים הפכו לסוגיה פוליטית, שהגיעה לשיאה בשנת 1966 בבחירות למועצת העיר. בתחילת שנות ה-70, דייוויס הפכה לחלוצה ביישום שבילי הרכיבה. כתוצאה מכך, תושבי דייוויס נהנים מרשת רחבה של מסלולי אופניים, שבילי אופניים ומעברי אופניים המופרדים מיתר התנועה. השטח המישורי והאקלים הממוזג תורמים גם לענף רכיבת האופניים.
שוק האיכרים
שוק האיכרים של דייוויס מתקיים בכל יום רביעי בערב ובשבת בבוקר. האיכרים המשתתפים מוכרים מגוון פירות וירקות, מוצרי מאפה, מוצרי חלב ובשר (לרוב מחוות אורגניות מוסמכות), צמחי נוי ופרחים. מאפריל עד אוקטובר מארח בשוק אירוע פיקניק בפארק, עם אירועים מוזיקליים ואוכל שנמכר מדוכני המסעדות. שוק האיכרים של דייוויס זכה במקום הראשון בשנת 2009, ובמקום השני בשוקי האיכרים האהובים על אמריקה בשנת 2010 שהוחזק על ידי חברת Trustland Farmland Trust בסיווג שוק האיכרים הגדול.
אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס
אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס (באנגלית: University of California, Davis, או בשמו המקוצר: UC Davis) הוא אחד מעשרת הקמפוסים של אוניברסיטת קליפורניה, הנמצא בדייוויס, עיר באזור חקלאי בצפון קליפורניה, לצד הכביש בין סן פרנסיסקו לסקרמנטו.
האוניברסיטה נוסדה כחווה ללימודי חקלאות של אוניברסיטת קליפורניה ב-1905. ב-1959 הפכה לקמפוס עצמאי של האוניברסיטה, בהתאם לתוכנית האב של ההשכלה הגבוהה בקליפורניה שעיצב נשיא האוניברסיטה, קלארק קר. בסתיו 2019 למדו באוניברסיטה 38,369 סטודנטים.
מכללות אחרות
בדייוויס נמצאת שלוחה של מכללת סקרמנטו סיטי. בנייני השלוחה ממוקמים ברובע ווסט וילג'. האזור שנבנה על ידי UC דייוויס כדי לאכלס סטודנטים ואחרים הלומדים באוניברסיטה.
בתי ספר ציבוריים
מערכת בתי הספר הציבוריים של דייוויס מנוהלת על ידי בתי הספר המחוזיים המאוחדים של דייוויס. בעיר יש תשעה בתי ספר יסודיים ציבוריים. בשנת 1866 הוקם בית הספר הציבורי המאוחד של דייוויס. לדייוויס יש בית ספר אחד ללימודים עצמאיים (בית הספר דייוויס ללימוד עצמאי), שלוש חטיבות ביניים ציבוריות, בית ספר תיכון מרכזי אחד, בית ספר תיכון חלופי אחד. בממוצע גודל הכיתה הוא כ־25 תלמידים למורה אחד.
NSU / פיאט וינסברג 500
NSU / פיאט וינסברג 500 (בגרמנית: NSU/Fiat Weinsberg 500, קרוי גם: Neckar Weinsberg 500 (משנת 1960) היא מכונית מיני מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית "NSU-Fiat" בשיתוף Karosseriewerke Weinsberg . שיוצרה ברישיון פיאט בין השנים 1963–1959 ב-גרמניה.
מדינת קליפורניה נגד מארי
מדינת קליפורניה נגד מארי (ידוע גם בשמות "העם נגד מארי" או "אנשי מדינת קליפורניה נגד קונרד רוברט מארי") הוא משפט פלילי אמריקאי שנערך כנגד הרופא האישי של מייקל ג'קסון קונרד מארי שהואשם במותו של הזמר בשוגג לאחר שנקבע כי סיבת מותו של הזמר היה ממנת יתר של פרופופול. המשפט החל ב-27 בספטמבר 2011 בבית המשפט העליון המחוזי של לוס אנג'לס, קליפורניה. המשפט תועד בטלוויזיה והשופט אשר ניהל את המשפט היה מייקל פסטור. ב-7 בנובמבר אותה שנה הגיע פסטור להכרעה בפסק הדין ומצא את מארי אשם.
התובעים בתיק היו סגני התובע המחוזי בלוס אנג'לס דייוויד וולגרן ודבורה ברזיל ואילו הסנגורים במשפט היו אדוארד צ'רנוף, מת'יו אלפורד, ג'יי מייקל פלנגן ונארג גורג'יאן. הסנגורים טענו כי טען שג'קסון, שהיה עייף ותחת לחץ מחזרות, נטל שמונה טבליות של לוראזפאם ובנוסף הם טענו כי כאשר ד"ר מארי יצא מהחדר ג'קסון נטל בעצמו מנה של פרופופול שעם הלוראזפאם בעצם נגרם מותו של ג'קסון. בנוסף הסנגורים הציגו הוכחות כי ג'קסון בילה עם מארי לפחות שישה לילות בשבוע בהם התחנן בפניו שייתן לו תרופות חזקות מספיק בשביל להרדים אותו.
מארי אמר לרשויות שג'קסון להוט במיוחד לקבל פרופופול, כשתרופות הרגעה עוצמתיות אחרות לא הצליחו להרגיע אותו. העדויות הצביעו על כך שפרופופול, בשילוב עם תרופות אחרות במערכת של ג'קסון, מילאו את תפקיד המפתח במותו. בשנת 2011, חבר המושבעים מצא את מארי אשם לאחר כשמונה שעות של דיון, והוא נידון לארבע שנות מאסר, אך שוחרר לאחר שנה ו-11 חודשים עקב התנהגות טובה וגם בגלל אסירים נוספים שהיו צריכים להיכנס לכלא.
27 בספטמבר 2011, היום הראשון
המשפט נפתח עם הצהרות מצד שני הצדדים. לאחר מכן השופט צפה בתצלום של ג'קסון שוכב על אלונקה לאחר שכבר הוכרז כמת. לאחר מכן חבר המושבעים האזין לקלטת בה אמר ג'קסון דברים אחרונים לפניי מותו. עורך דינו של מארי אמר לבית המשפט שמארי אינו אשם במותו של ג'קסון, שג'קסון נתן לעצמו מנת תרופות שהרגה אותו כל כך מהר שג'קסון "אפילו לא הספיק לעצום את עיניו". "מה שקרה במהלך הזמן הזה הוא שהמעשים והמחדלים של הרופא האישי של מייקל ג'קסון קונרד מארי הובילו ישירות למותו בטרם עת בגיל 50", אמר התובע וולגרן. "האמון השגוי הזה בידו של קונרד מארי הוא הגורם למותו של מייקל ג'קסון". הוסיף הובע לומר. לאחר דברים אלו העד הראשון, קני אורטגה, זומן להעיד.
28 בספטמבר 2011, היום השני
מייקל ווליאמס, עוזרו האישי של ג'קסון עלה להעיד.
29 בספטמבר 2011, היום השלישי
שני חברים לשעבר בצוות של ג'קסון, שומר הראש אלברטו אלוורז והשף קאי צ'ייס, עלו לדוכן העדים. אלוורז היה האדם הראשון שנכנס לחדר השינה של ג'קסון לאחר שמארי הפעיל את האזעקה. הוא ציין שמארי ביקש ממנו להניח בקבוקונים מהארון שליד המיטה של ג'קסון בשקית ולהביא לו בקבוק המכיל תמיסת IV (תמיסה המכילה מלח) ובקבוק נוסף שנראה לפי אלוורז כמו בקבור פרופופול לפניי שהתקשר לאמבולנס.
30 בספטמבר 2011, היום הרביעי
עדים נוספים נקראו לדוכן העדים. בוב ג'ונסון, הבעלים של חברה המייצרת מדי דופק, העיד ראשון. העד הבא היה מטופל לשעבר של שמארי, רוברט ראסל מלאס וגאס. העד השלישי היה הפרמדיק הראשון שנכנס לביתו ולחדר השינה של ג'קסון, ריצ'רד סניף. העד הרביעי היה הפרמדיק מרטין בלונט. ד"ר רישל קופר, רופאה בחדר מיון במרכז הרפואי UCLA, העידה לאחר מכן. על אף שלא נקבע מותו עד זמן מה לאחר שהגיעו לבית החולים (14:26), הפרמדיקים מעולם לא ראו סימני חיים מהרגע שבו נכנסו לראשונה לחדר השינה של ג'קסון (12:26).
3 באוקטובר 2011, היום החמישי
קופר המשיכה להעיד, היא דיברה על פעולות ההחייאה שנעשו על מנת להציל את ג'קסון ודיברה על התרופות שניתנו על מנת לעשות פעולות אלו אשר ביניהם היו וזופרסין, אטרופין ודופמין. בנוסף היא טענה כי מהרגע שג'קסון נמצא ועד הרגע בו הוכרז מותו צוות ההחייאה לחץ על החזה שלו ואף נעשה שימוש בצינור אנדוטרכיאלי.
קופר העיד כי ג'קסון מת קלינית עם הגעתו לבית החולים, וכי מארי אמר לה שנתן לג'קסון 2 מ"ג של לוראזפאם מתישהו מוקדם יותר באותו יום, ואז עוד 2 מ"ג, מה שגרם לג'קסון ללקות בדום לב.
במהלך החקירה הנגדית, נשאלה קופר על השפעתו של פרופופול כחומר הרגעה. לדבריה המנה ההתחלתית המומלצת לנתינת התרופה היא מיליגרם ואת המנה מזריקים לזרוע של החולה. היא אמרה כי התהליך מתרחש בין דקה לדקה וחצי וכי הצוות מפקח כל הזמן על המטופל. בנוסף היא אמרה כי מהרגע שבו ניתנת התרופה לוקח לה כ-10 דקות להשפיע. כשנשאלה מה תהיה ההשפעה של "25 מ"ג במשך 3–5 דקות" על מטופל, היא השיבה שהיא לא מצפה שתהיה לכך השפעה. כשנשאלה לגבי מתן פרופופול באמצעות טפטוף IV, היא אמרה שזה קורה רק אם המטופל עובר אינטובציה והאפקט הרצוי הוא הרגעה עמוקה.
ליד חבר המושבעים היו עובדים של חברות AT&T ו-Sprint Corporation אשר הדריכו את המושבעים כיצד להוריד את רשומים מהטלפון של מארי מיום מותו של ג'קסון.
ד"ר טאו נגוין קרדיולוג מהמרכז הרפואי של UCLA, העידה שהיא התבקשה באותו יום כדי לעזור בטיפול ב"מטופל V.I.P בשם מייקל ג'קסון". היא התרשמה שהמטופל "מקודד", כלומר עבר החייאה שהצליחה חלקית. עוד היא העידה שכאשר מארי הגיע לבית החולים, הוא היה "מיואש והרוס", והוא אמר לצוות: "אל תוותרו בקלות, נסו להציל את חייו". בהמשך היא דיבר העל ההשפעה של לוראזפאם, התרופה שלטענת מארי התחילה את דום הלב של ג'קסון. לדבריה התרופה כי התרופה מיועדת להרגעה אך היא גם גורמת להירדמות ולדום נשימה. בחקירה הנגדית היא נשאלה האם התרופה מיועדת גם לאנשים הסובלים מנדודי שינה והיא ענתה בחיוב.
לאחר מכן היא המשיכה לדבר על פלומאזניל. היא טענה כי תרופה זו היא נגד תרופותת אטיבן. היא טענה כי תרופו אטיבן יכולות לגרום למטופל לדיבור מעורפל אבל פרופופול לא. היא המשיכה ואמרה כי פרופופול זוהי תרופה שניתנת לשימוש רק בבית חולים ביחידה לטיפול נמרץ או בחדר פרוצדורות וכי התרופה ניתנת על ידי צוות מומחים אשר כולל בין היתר רופא מרדים. בנוסף היא אמרה כי במהלך הפרוצדורה נדרשת בהישג יד גם עגלת החייאה והליך ניטור.
4 באוקטובר 2011, היום השישי
סטייסי ראגלס, מישל בלה וסייד אדינג, שכל אחד מהם היה בקשר עם מארי ב-25 ביוני 2009, העידו על מערכות היחסים שלהן עימו. אנדינג, מי שנחשבת לאדם שמארי דיבר איתו כשהבחין שג'קסון לא נושם טענה כי היא שמעה במהלך השיחה שיעול ומלמול שלא הפסיק במשך 3–4 דקות.
בת זוגו של מארי ניקול אלוורז העידה גם היא במשפט. אלוורז הייתה האדם שמארי התקשר אליו כשהיה באמבולנס עם ג'קסון והוא הופיע בדירתה מאוחר יותר באותו הערב.
טים לופז, המועסק בשירותי המרקחת "אפליד", יצר קשר עם מארי בנוגע לרכישות של פרופופול ובנוקווין. הוא העיד על הזמנות שהוציא מאריי עבור פרופופול ועבור קרם בנוקווין, לשימוש בטיפול במחלת הוויטיליגו, מאפריל עד יוני 2009 (225 בקבוקונים בסך הכל). הזמנות הפרופפול של מאריי נותבו דרך משרדו בלאס וגאס ולאחר מכן נשלחו לדירתו של אלווארז בלוס אנג'לס. הוא גם הזמין כמויות הולכות וגדלות של פרופופול ככל שחלף הזמן.
5 באוקטובר 2011, היום השביעי
סטיבן מרקס, בוחן לזיהוי פלילי בתחום המחשבים שעבד עבור ה-המנהל לאכיפת הסמים בוירג'יניה במהלך יוני 2009, העיד לאחר מכן. הוא ביצע ניתוח של האייפון של מארי וחילץ ממנו צילומי מסך, מיילים והקלטות. המיילים התייחסו להערות רפואיות בכתב יד עבור החולים עומאר ארנולד ופול פארנס, שהם היו שני השמות שג'קסון השתמש בהם תחת טיפולו של מארי.
בנוסף הוצגו גם הודעות דוא"ל הנוגעות לביטוח של ג'קסון בזמן שהותו בלונדון. חברת הביטוח אישרה כי מארי היה הרופא היחיד של ג'קסון מאז 2006, וכי הם רצו דיווחים ותיעוד רפואי מעמיק מאוד ובדיקה של ג'קסון במהלך החזרות לפני שהסכימו לבטח אותו. אם כי ככל הנראה ג'קסון סירב לאשר לשלוח את התיעוד הרפואי שלו.
במהלך העדות הושמעה הקלטה של שיחה בין מארי לג'קסון מה-10 במאי 2009. בהקלטה ג'קסון דיבר על ריפוי העולם ועזרה לילדים כיוון שלא הייתה לו ילדות, בדיבור מעורפל, כמעט בלתי מובן. ההקלטה הסתיימה בשאלה של מארי: "אתה בסדר?" ועם תשובתו של ג'קסון "אני ישן".
הבאה לתת עדות הייתה אליסה פליק, חוקרת מקרי מוות במחוז לוס אנג'לס בשמונה השנים האחרונות. תפקידיה כוללים חקירת מקרי מוות (טבעי/התאבדות/רצח) ועבודה עם גורמים רפואיים כדי לקבוע את סיבות המוות. פליק הלכה למרכז הרפואי של UCLA בשעה 17:20 ב-25 ביוני 2009, כדי לבחון את גופתו של ג'קסון ולקבל מידע על מותו. היא בדקה את הגופה בחדר פרטי וכן הערות ותצלומים וחיפשה פצעים/פציעות חיצוניות; כל סימן אשר יעיד על סיבת המוות. לא נמצאו כאלה. היא לקחה ארבעה בקבוקוני דמו של ג'קסון לבדיקת רעילות והלכה לביתו של ג'קסון כדי לבצע חקירה במקום. בעודה בחדר השינה של ג'קסון, היא מצאה בקבוק פרופופול ריק של 20 מ"ל ובקבוק פלומאזניל ריק של 5 מ"ל על הרצפה ליד השידה שליד המיטה. היא גם גילתה תרופות מרשם אחרות, כגון דיאזפאם, לורזפאם וטמסולוזין (פלומקס), בקבוק אחד שנרשם לג'קסון וכמה תרופות שנרשמו על ידי אלן מצגר. תרופות נוספות שנמצאו היו בנוקווין, הידרוקינון, לידוקאין ומיכל חמצן ליד המיטה. ציוד רפואי שכלל פדים לאלכוהול, מזרק 10 סמ"ק ללא המחט, צנתר IV על הרצפה מתחת למנשם ידני, בקבוק אספירין, קופסת מזרקים, קטטרים, קנקן שתן ומוט IV עם שקית מלח וצינור עטוף מעליו נמצאו גם הם.
Le Lisp
Le Lisp (גם Le_Lisp ו־Le-Lisp) היא שפת תכנות ממשפחת שפות Lisp, שפותחה בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20.
מדינת קליפורניה נגד מארי
5 באוקטובר 2011, היום השביעי
בנוסף היא גם מצאה שלוש שקיות אשר שקית אחת הכילה ערכה לבדיקת לחץ דם ו-3 בקבוקי לידוקאין, שקית שנייה הכילה פסולת רפואית כמו בקבוקונים ריקים וכוס שתן והשקית השלישית הכילה שקיות ריקות של תחבושות, שקיות צנתר ריקות, פדים לאלכוהול, כיסוי לתחבושות, חבילת מזרקים ריקה, ארבעה פקקים של בקבוקוני תרופות ומכסה למחט. בנוסף גם השקית עם המלחים באותה קרועה ובקבוק פרופופול כמעט ריק היו גם הם בפנים. בנוסף תכולת השקית גם כללה תיק קטן שבתוכו היו עוד בקבוקי של 100 מ"ל ו-20 מ"ל מלאים ברמות שונות כאשר חלקם פתוחים וחלקם סגורים וזה בנוסף לבקבוקים עם לוראזפאם, פלומאזניל, לידוקאין ובנוקווין וכרטיסי ביקור של מארי.
Le Lisp
השפה פותחה במכון הצרפתי לחקר מדעי המחשב ואוטומטציה (INRIA) על מנת להיות מימוש של תחנת עבודה של תהליך ה־VLSI היוצר מעגל משולב של רכיבים רבים. המטרות העיקריות של השפה הן להיות גרסה מאוחרת של MacLisp (ניב מוקדם יותר של שפת התכנות Lisp) שתרוץ במערכות הפעלה רבות, תהיה קלה להרחבה ויעילה.
מדינת קליפורניה נגד מארי
6 באוקטובר 2011, היום השמיני
פליק מאשרת שוב מספר מהדברים שהיו ליד מיטתו של ג'קסון. לאחר מכן פליק סיפרה שהיא הוציאה צו שמורה על מארי להגיש את הרישומים הרפואיים של ג'קסון היא טענה כי אכן כל הרישומים הוגשו לה אך מלבד אלו של 2009. לאחר מכן ההגנה מעמתת את פליק עם מספר טעויות שביצעה במהלך הבדיקה כמו העובדה שהרימה בקבוק לפניי שהיא צילמה אותו ורק לאחר מכן צילמה אותו, אי צילום של מספר דברים שציינה שמצאה ואף ציינה מספר הערות שפליק כתבה ואז מחקה. בנוסף גם ההגנה עימתה את פליק עם מספר דברים שהיא ציינה שמצאה אך לא תיעדה אותם בכתב.
Le Lisp
ג'רום צ'ילוקס (Jérôme Chailloux) הנהיג את צוות הפיתוח של Le Lisp (עמנואל סנט ג'יימס, מת'יו דווין וג'ן מארי-הולוט) בשנת 1980, והשפה שוחררה לראשונה בשנת 1981. היא שווקה על ידי מספר חברות ברחבי אירופה, כגון ILOG, Bull, the Sema Group ו־Eligis. נכון לשנת 2020, Le-Lisp הגיעה לסוף השימוש בה (באנגלית :End Of Life) וכיום היא מתוחזקת בעיקר על ידי Elgis בשביל לקוחות המשתמשים בהסבי השפה או בתוכנות המבוססות על השפה. מנהל Elgis, כריסטיאן ג'וליאן, היה אחד מהראשונים לבצע מימושים של השפה בשנות ה־80 : הוא פיתח את הגרסה הראשונה של Le-Lisp למערכת ההפעלה MS-DOS בשנת 1985, והמשיך לעבוד על Le-Lisp עד היום (נכון לשנת 2020).
מדינת קליפורניה נגד מארי
6 באוקטובר 2011, היום השמיני
לאחר מכן נקרא להעיד דן אנדרסון, חוקר רעלים הראשי במשרד החוקר מקרי המוות עם נייסון של 21 שנים בתחום. הוא בדק דם ושתן שנלקחו מג'קסון ב-UCLA ובנתיחה שלאחר המוות ב-26 ביוני 2009. בדם שנלקח מוריד הירך היה נראה כי הדם היה מהול בפרופופול (2.6 מיקרוגרם/מ"ל), לידוקאין (0.84 מיקרוגרם/מ"ל) ולוראזפאם (0.169 מיקרוגרם/מ"ל). דם שנלקח מליבו של ג'קסון נראה כי היה מהול בפרופופול (3.2 מיקרוגרם/מ"ל), לידוקאין (0.68 מיקרוגרם/מ"ל), דיאזפאם (<0.1 מיקרוגרם/מ"ל), לוראזפאם (0.162 מיקרוגרם/מ"ל), מידאזולם (4.6 מיקרוגרם/מ"ל) ו-5.1% המוגלובין. בקבוקוני דם שנלקחו מג'קסון ב-UCLA נמצאו כמכילים פרופופול (4.1 מיקרוגרם/מ"ל). תוצאות נוספות כללו תוצאות של בדיקת כבד אשר היה ספוג בלידוקאין (0.45 מיקרוגרם/מ"ל) ופרופופול (6.2 מיקרוגרם/מ"ל)), בדיקת קיבה אשר נמצאה כספוגה בלידוקאין (1.6 מיקרוגרם/מ"ל) ופרופופול (0.13 מיקרוגרם/מ"ל), בדיקת שתן אשר נמצא כי היה מהול בלוראזפאם, לידוקאין, מידאזולם, פרופופול ואפדרין והומור זגוגי אשר היה סוג בפרופופול (0.4 מיקרוגרם/מ"ל). פרופופול נמצא בכל שמונת הדגימות. כמו כן, נבדקו המזרק והבוכנה בנפח 10 סמ"ק, קנה המזרק, הנוזל במזרק וצינורית ה-IV (בהם נמצאו פרופופול ולידוקאין). בדגימות לא נמצאו אלכוהול, ברביטורטים, קוקאין, היפנוזה מרגיעה, מריחואנה, מתאמפטמין, אופיאטים, קודאין, מורפיום, הידרוקודון או דמרול.
Le Lisp
עם זאת, ל־Elgis אין תוכניות להפסיק את התמיכה בשפה לפחות עד לשנת 2021.
מדינת קליפורניה נגד מארי
6 באוקטובר 2011, היום השמיני
בחקירה הנגדית העיד אנדרסון כי ישנה חלוקה מחדש של החומרים בדם לאחר המוות, מכאן שנמצאו ריכוזים שונים של תרופות בחלקים שונים בגוף מהם נכנסו בתחילה. עוד נשמע כי: קנקן השתן מחדר השינה יכול להיות מימים קודמים ואולי אפילו לא השתן של ג'קסון, שהכמות הנמוכה של פרופופול בהומור הזגוגי הייתה זניחה, ושלא נמצא פרופופול על ה-IV. המקום היחיד שהוא נמצא היה בחלק התחתון של הצינור והמזרק; לא ניתן היה לקבוע את פרופורציות התרופה.
7 באוקטובר 2011, היום התשיעי
דן אנדרסון המשיך לענות על שאלות לגבי רמות התרופות במערכות של ג'קסון והחומרים שנמצאו בשקית ה-IV (ללא תרופות), צינורות ומזרקים (שבהם נמצאו פרופופול ולידוקאין) שנמצאו בחדר השינה של ג'קסון. רמת הלורזפאם במערכת של ג'קסון (0.162 מיקרוגרם/מ"ל) הייתה בטווח הטיפולי (0.1-0.2 מיקרוגרם/מ"ל). הוכח כי הכמות הכוללת של לוראזפם בקיבה של ג'קסון הייתה 0.046599 מ"ג; בערך 1/43 טבליה של 2 מ"ג. צוין שאם היה הרבה מחומר מסוים בדם אבל לא הרבה בשתן אז זה נלקח; ניתן לומר אותו דבר לגבי חומרים בקיבה.
פליק נזכרה שהיא צריכה להבהיר כמה בעיות בתמונות ובמיקום הפריטים בצילומים שעליהם העידה ב-6 באוקטובר.
הבא שנקרא להעיד היה הבלש סקוט סמית' ממשטרת לוס אנג'לס. עם ניסיון של 24 שנים במשטרה (20 שנים מתוכם כבלש), הוא עבד במחלקת רצח ושוד במהלך יוני 2009. ב-25 ביוני 2009, הוא נכנס לחדר המיון של UCLA בשעה 16:25 ונשאר עד 19:00. באותה תקופה הוא לא ראה את מארי, אבל אסף צילומי טלוויזיה במעגל סגור של יציאתו של מארי מהמיון ב-16:38 והופעתו בלובי המערבי ב-17:02. לפני שסמית' עזב, היו לו ראיונות קצרים עם מוחמד ואלווארז. לאחר מכן הלך סמית' למעון קרולווד כדי לסייע ולתמוך בחוקרי חוקר המוות. כולם יצאו מהבית בשעה 21:30, והאבטחה של ג'קסון נותרה אחראית על הבית. ב-26 ביוני, סמית' השתתף בנתיחה שלאחר המוות, שנדחתה בהמתנה לטוקסיקולוגיה, ואז חזר לבית כדי להמשיך ולחקור כי משפחת ג'קסון מסרה כמה חפצים למשטרה (ביניהם קנאביס רקוב בערכת גילוח, קרם, נייר, מעטפה). בתוך ערכת הגילוח היה בקבוק טמאזפאם שנרשם על ידי מארי לעומאר ארנולד מתאריך 26 בספטמבר 2008. בעודו בבית, סמית' מצא כמה בקבוקי גלולות ריקים בחדר האמבטיה הראשי.
בזמן שסמית' היה על הדוכן, ראיון משטרה בן שעתיים עם מארי, שנערך 48 שעות לאחר מותו של ג'קסון, הושמע לבית המשפט. הוא נערך במלון ריץ' קרלטון, ואורלנדו מרטינז שאל את השאלות; צ'רנוף נכח במקום. נשמע שמארי פגש את ג'קסון לראשונה ב-2006, מאבטח (בנו של חולה) ביקש ממארי לפגוש אותו, ומארי טיפל לראשונה בילדיו של ג'קסון בשפעת. אמיר (מייקל אמיר ויליאמס) אמר למארי שמייקל ג'קסון היה רוצה שמארי יהיה שם להופעות. מארי הבין שהוא יהיה עובד של ג'קסון, אבל אז גילה ששכרו ישולם על ידי AEG Live. מארי אמר שג'קסון לא היה אדם שאכל טוב, והוא כנראה פנה לרופאים בגלל בעיות שהוא לא חשף למארי. נשמע שמארי בילה שישה לילות בשבוע בביתו של ג'קסון, ללא ימי ראשון, ובדרך כלל היו רק הילדים של מארי, ג'קסון וג'קסון עצמו בבית.
בין הטענות של מארי בהצהרה המוקלטת שלו למשטרה:
11 באוקטובר 2011, היום העשירי
ד"ר כריסטופר רוג'רס, ראש הפתולוגיה המשפטית במשרד חוקר מקרי המוות, העיד כי ערך את הנתיחה של ג'קסון ב-26 ביוני 2009. לא היה שום דבר ברור המעיד על סיבת המוות, והוא היה בריא יותר מהאדם הממוצע בגילו מכיוון שלא הייתה טרשת עורקים על דפנות העורקים הכליליים שלו. לג'קסון לא הייתה מחלת לב, ולא הייתה פעילות אי סדירה בליבן. לא הייתה עדות למחלה אחרת או טראומה, הוושט שלו היה שלם ללא נוזל חלבי שם או בקיבה. הבטן לא הכילה כדורים או כמוסות. פיו, דרכי הנשימה העליונות וקנה הנשימה שלו היו כולם שלמים ללא חומר זר. רוג'רס לקח דגימות מכל איבר ושלח אותן למומחים הרלוונטיים להתייעצות מכיוון שהוא לא הצליח לקבוע את סיבת המוות ורצה ניתוח טוקסיקולוגי. רוג'רס גם ביקש ממארי את התיעוד הרפואי של ג'קסון אך מעולם לא קיבל אותו.
לאחר ניתוח טוקסיקולוגי, רוג'רס קבע שסיבת המוות היא מינון חריף של פרופופול, השפעו של בנזודיאזפינים המחמירים דיכאון נשימתי וקרדיווסקולרי. כשנשאל על אופן המוות, הוא העיד כי מדובר ברצח. פרופופול לא היה נחוץ, הטיפול היה מחוץ לבית חולים או מרפאה, והציוד המתאים לשימוש עם פרופופול לא היה שם. "הנסיבות אינן תומכות בניהול עצמי" כן הוא טען מכיוון שג'קסון היה צריך להתעורר, לקחת את התרופות בעצמו, להירדם, ואז להימצא לא נושם - הכול תוך 2 דקות. רוג'רס אמר שזה "תרחיש פחות סביר". "התרחיש הסביר יותר" היה ש"מארי העריך לא נכון את המינונים" שנתן לג'קסון וש"מארי בטעות נתן יותר מדי". היה חתך בפקק הגומי של הפרופופול שאינו עולה בקנה אחד עם מחט אלא מכשיר רפואי הנקרא ספייק, המשמש כדי לגרום לנוזל לזרום החוצה, כדי "להגדיר זרימה קבועה" של התרופה.
במהלך החקירה הנגדית, רוג'רס העיד כי העדות היחידה של פרופופול בציוד הרפואי הייתה במזרק, בחיבור Y ולאחר מכן גם בצינורות. אף אחד מהם לא נמצא בצינור העליון או בשקית המלחים של ה-IV. ההגנה שאלה "האם 25 מ"ג פרופופול שנדחף לתוך הגוף במשך 3–5 דקות יגרום למטופל לישון?" רוג'רס השיב שכן. ההגנה: "כמה זמן הם ישנו?" רוג'רס: "בערך 5 דקות." ההגנה: "אז מנה של 25 מ"ג של פרופופול בשעה 10:50 לא תהיה לה השפעה לאחר השעה 11:05?" רוג'רס: "נכון." ההגנה: "אחרי זה היית מניח שהשינה של המטופל נגרמה ממשהו אחר ולא פרופופול, נכון?" רוג'רס: "כן." הטווח הטיפולי של פרופופול הנדרש לניתוח גדול היה 4 מיקרוגרם/מ"ל, ובניתוחים פחותים הוא היה 2 מיקרוגרם/מ"ל. לג'קסון היו 2.6 מיקרוגרם/מ"ל בדפ שבירך, המשמש לבדיקה שלאחר המוות מכיוון שהוא אינו ממוקם ליד אף איבר גדול והוא נוטה פחות להתפלגות מחדש לאחר המוות. רוג'רס קבע כי רמה קטלנית של פרופופול תועדה בכל מקום בין 1 ל-17 מיקרוגרם/מ"ל. רמת הלורזפאם בקיבה של ג'קסון הייתה 0.64 מיקרוגרם/מ"ל, ורמת הדם בירך שלו הייתה 0.169 מיקרוגרם/מ"ל. ההשערה הייתה שג'קסון חייב לבלוע לוראזפאם די קרוב למועד המוות כדי שזה לא ייספג ויתפזר בגוף. פלנגן: "כדור של 2 מ"ג של לוראזפאם מביא אותך לרמה של 0.018 מיקרוגרם/מ"ל בדם?" רוג'רס: "כן". ההגנה: "אם תדחף (בבת אחת) מנה של לוראזפאם כדי להביא אותך לרמת 0.169 מיקרוגרם/מ"ל בדם, זה היה עוצר את הלב שלך, לא?" רוג'רס: "כן."
וטרופריסטיזאורוס
וטרופריסטיזאורוס (שם מדעי: Veterupristisaurus; משמעות השם: "לטאת-כריש עתיקה") הוא סוג של דינוזאור תרופוד ממשפחת הקרכרודונטוזאוריים שהתקיים במשך היורה העליון באפריקה לפני 154 עד 150 מיליון שנה מזמננו. הסוג כולל מין אחד - Veterupristisaurus milneri, הקרוי על שם החוקרת הבריטית אנג'לה מילנר.
מדינת קליפורניה נגד מארי
11 באוקטובר 2011, היום העשירי
לאחר מכן רוג'רס נשאל אם זה עדיין יהיה רצח אם ג'קסון היה נוטל בעצמו את הפרופופול או הלורזפאם, ורוג'רס אמר, "נכון". לאחר מכן רוג'רס נשאל האם הפרופופול שנמצא בגופו של ג'קסון זהה בכמות שלו לכמות שנותנים לאדם שהולך לבצע ניתוח מורכב ורוג'רס השיב בחיוב. לאחר מכן נשאל "האם 25 מ"ג במשך 3–5 דקות יביאו אותך לרמת 2.6 מיקרוגרם/מ"ל בדם?" רוג'רס השיב בשלילה.