cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קריאת שמע
דיני מצוות קריאת שמע
מצווה זו, דיניה ופרטיה פותחים את שישה סדרי משנה: "מאימתי קורין את שמע בערבית? משעה שהכהנים נכנסין לאכול בתרומתן..." שם מבואר, שזמנה של קריאת שמע הוא, כאמור בשתי הפרשיות הראשונות, "בשכבך ובקומך", כלומר (לדעת בית הלל שהלכה נפסקה כמותם), "בשעה שבני אדם שוכבים, ובשעה שבני אדם עומדים". שיטת בית שמאי הייתה שהקוראים צריכים גם לעמוד בפועל בזמן קריאת שמע של שחרית, ולשכב בפועל בזמן קריאת שמע של ערבית, אך חז"ל דחו דעה זו מהלכה, ואף גינו את ההולכים לפיה.
לקריאה תוקנו ברכות לפניה ולאחריה - "ברכות קריאת שמע", ובמשך הזמן הוצמדה הקריאה לתפילת שחרית וערבית. אצל חז"ל מוזכרת גם "קריאת שמע על המיטה", בסמוך לשינה, ולפי דעתו של רש"י הייתה זו הקריאה של  בני ארץ ישראל אשר היו מתפללים תפילת ערבית לפני השקיעה, והיו מזכירים בה קריאת שמע רק כדי לעמוד בתפילה מתוך דברי תורה. בהמשך התקבלה קריאה זו כקריאה עצמאית ונוספת, בסמוך אל ברכת המפיל לפני השינה, וכהגנה מפני סכנות הלילה. לדעת בעלי התוספות כבר מלכתחילה תוקנה קריאת שמע כחלק מתפילת ערבית על שלשת פרשיותיה, ואילו בקריאת שמע שעל המיטה, נאמרת הפרשה הראשונה בלבד.
על פי המשנה, חתן בערב חתונתו פטור מהקריאה, בשל הכלל ההלכתי: העוסק במצוה פטור מן המצוה, כיוון שהוא טרוד במצווה אחרת. אמנם למעשה נפסק שכיום חתן כן קורא קריאת שמע, משום שכיום רוב האנשים לא מכוונים בקריאת שמע גם כשאינם טרודים במצווה אחרת.
שתי הפרשיות הראשונות שבקריאת שמע נכתבות בקלף שבתוך התפילין (יחד עם שתי פרשות אחרות) ובתוך המזוזה. מצוותן מוזכרת בסופן.
זמן קריאת שמע בשחרית
תחילת זמן קריאת שמע בבוקר היא "משיכיר את חברו הרגיל עמו קצת רחוק ארבע אמות", כלומר מהשעה בבוקר שיש מספיק אור שאפשר לראות חבר לא כ"כ קרוב ממרחק של ארבע אמות(בערך שתי מטר) ולזהות אותו. ובדיעבד אם קרא מעלות השחר יצא.
לגבי סוף זמן קריאתה, נחלקו התנאים אם הוא בהנץ החמה או בסוף שלוש שעות זמניות, ולהלכה נפסק כדעה השנייה. בלוחות שנה רבים מובאות שתי שיטות: שיטת המגן אברהם המוקדמת יותר, ושיטת הגר"א (שלפיה סוף הזמן מאוחר יותר). מי שלא קראה בשעה זו יכול לקוראה עם ברכותיה עד סוף השעה הזמנית הרביעית, ויש הסוברים שיכול לקוראה עד חצות בברכותיה. לאחר מכן יקראנה בלא ברכותיה ויקבל על כך שכר כלימוד תורה. המובחר ביותר הוא לקרוא קריאת שמע סמוך להנץ החמה, ומיד להתפלל תפילת שחרית. תפילה שכזו, בה קריאת שמע נעשית סמוך להנץ החמה והתפילה מיד לאחריה נקראת תפילת ותיקין.
רמולד
רמולד (בצרפתית: Remoulade) - רוטב לתיבול מהמטבח הצרפתי המבוסס על רוטב איולי או מיונז, אשר צבעו צהבהב ומתובל בכל מיני תבלינים, כגון קארי, פפריקה ומלפפון חמוץ.
רוטב הרמולד משמש לתיבול בשרים, דגים, מטוגנים כגון צ'יפס וסלטים שונים.
וולטר איובי
וולטר אורלנדו איובי קורוסו (בספרדית: Walter Orlando Ayoví Corozo; נולד ב-11 באוגוסט 1979) הוא כדורגלן עבר אקוודורי ששיחק בעמדת הקשר שמאלי והמגן שמאלי.
קריירת מועדונים
איובי התחיל את הקריירה המקצועית שלו באמלק מליגת העל האקוודורית. לאחר 3 עונות בקבוצה, בהן הופיע 87 פעמים, עבר לקבוצת ברצלונה ספורטינג קלוב האקוודורית. למרות שמועות שקשרו אותו למועדונים אירופאים שונים, הוא נשאר בברצלונה עד שנת 2006, חוץ מעונה אחת בה היה מושאל לאל-וואסל מאיחוד האמירויות הערביות.
בשנת 2006 הוא עבר לאל נסיונל, שם שיחק 3 עונות והופיע ב-94 משחקים.
בשנת 2009 איובי הושאל למונטריי מליגת העל המקסיקנית. זמן קצר לאחר ההשאלה מונטריי מימשה את אופציית הרכישה ורכשה את איובי. בדצמבר 2011 הוא חידש את חוזה בקבוצה. בתקופה בה שיחק במונטריי זכתה הקבוצה פעמיים באליפות מקסיקו, 3 פעמים בליגת האלופות של CONCACAF והגיעה למקום השלישי באליפות העולם לקבוצות 2012.
בשנת 2013 איובי עבר לפצ'וקה, גם היא מליגת העל המקסיקנית.
נבחרת אקוודור
איובי זומן למונדיאל 2002 שהתקיים ביפן ובקוריאה הדרומית. בטורניר זה היה אחד מהשחקנים הצעירים ביותר בסגל האקוודורי, ולא זכה להופיע בטורניר. הוא שיחק באופן קבוע במשחקי אקוודור במוקדמות מונדיאל 2006 וסייע לנבחרתו להעפיל לטורניר. אלא שאז, באופן מפתיע, לא נכלל בסגל הסופי של אקוודור למונדיאל 2006.
איובי זומן לסגל אקוודור לקופה אמריקה 2007. בטורניר זה הופיע פעמיים, כאשר נכנס כמחליף במשחק מול ופתח בהרכב במשחק מול.
איובי היווה חלק אינטגרלי בהרכב אקוודור במוקדמות מונדיאל 2010. הוא ביסס את מעמדו בנבחרת כאשר הבקיע שני שערים בניצחון על 1-5. הוא גם כבש שער בניצחון 0-2 על, שנחשבה לנבחרת החזקה בבית הדרום אמריקאי. למרות זאת, אקוודור לא הצליחה להעפיל לטורניר הגמר, לאחר שסיימה במקום ה-6 בבית הדרום אמריקאי, נקודה אחת בלבד מהמקום ה-5 שמוביל לפלייאוף הבין-יבשתי.
במוקדמות מונדיאל 2014 איובי היה אחד השחקנים היחידים בנבחרת אקוודור ששיחקו בכל 16 משחקי המוקדמות. כשחקן שיכול לשחק בעמדות מגוונות, איובי שיחק בעיקר בעמדת המגן השמאלי. הוא סייע לאקוודור להעפיל למונדיאל 2014 שנערך בברזיל. בטורניר, איובי בישל שני שערים לאנר ולנסיה, בישול אחד בהפסד 2-1 ל ובישול נוסף בניצחון 1-2 על.
תארים
אל נסיונל
בוגאטי שירון 110 אן בוגאטי
בוגאטי שירון 110 אן בוגאטי (בצרפתית: Bugatti Chiron 110 ans Bugatti) היא מכונית-על במרכב קופה, בעלת שתי מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי בוגאטי בייצור מוגבל (20 יחידות ) בין השנים 2019 ל-2021. היא נחשפה בתערוכת הרכב הבין-לאומית של ניו יורק ב-29 באפריל 2019. השירון 110 אן בוגאטי היא גרסה מיוחדת המציינת 110 שנים להקמתה עם מחווה לצרפת.
עיצוב
העיצוב החיצוני והפנימי לא שונה מהכירון למעט סמלילים של 110 המוטבעים על צידי הדלתות והמושבים, בנוסף סמלילים של דגל צרפת נמצאים על המראות צד והכנף האחורית צבועה בצבעי דגל צרפת.
מפרט טכני
בתחום ההנעה אין כל שינוי מהשירון והדגם ממשיך עם מנוע בנזין W16 צילינדרים בנפח 8.0 ליטר עם ארבעה מגדשי טורבו המספק כ- ומומנט מרבי של 163 קג"מ. תיבת הילוכים רובוטית כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. נתון תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש: 2.5 שניות מ-0 ל-200 קמ"ש: 6.5 שניות מ-0 ל-300 קמ"ש: 13.6 שניות. מהירות מרבית מוגבלת אלקטרונית ל-420 קמ"ש או 463 קמ"ש ללא מגביל. צריכת הדלק המשולבת עומדת על 22.324 ליטר לכל 100 ק"מ. פליטת הפחמן דו-חמצני עומדת על 505.606 גרם לכל ק"מ.
חלוקה מנהלית של פקיסטן
מבחינה מנהלית פקיסטן מחולקת ל-4 פרובינציות (בלוצ'יסטן, ח'ייבר פח'טונח'ווה, סינד ופנג'אב), 2 טריטוריות אוטונומיות (אזאד קשמיר וגילגיט-בלטיסטן) וטריטוריה פדרלית (של עיר הבירה אסלאמאבאד). כמו כן, בתוך המחוזות קיימת חלוקה משנית לנפות, ובתוך הנפות חלוקה משנית לאזורים.
היסטוריה
מקורה של חלוקת המחוזות של פקיסטן בחלוקה שהייתה בהודו הבריטית בשעה שפקיסטן קיבלה את עצמאותה ב-14 באוגוסט 1947. באותה שעה, פקיסטן הייתה מחולקת לשני חלקים נפרדים, שביניהם נמצאת הודו: בשנת 1948 הופרדה העיר קראצ'י ממחוז סינד כדי ליצור את מחוז הבירה הפדרלי הראשון של פקיסטן.
בשנת 1952, ארבעת השלטונות המקומיים שבדרום-מערב יצרו ביחד את איחוד מדינות בלוצ'יסטן.
בשנת 1955, בעקבות מדיניות ה-"One Unit Policy" שנועדה לחסוך בהוצאות ולהפחית את האפליה בין המחוזות, אוחדו כל המחוזות שמערבית להודו ל"מערב פקיסטן" שבירתה העיר לאהור, ואילו שמה של מזרח בנגל שונה ל"מזרח פקיסטן", והעיר דאקה נקבעה להיות בירתה.
בשנת 1960, הבירה והאזור האוטונומי שסביבה הועבר מקראצ'י לרוואלפינדי, ובשנת 1961, האזור האוטונומי של עיר הבירה מוזג לתוך מערב פקיסטן. בשנת 1966 הבירה עברה לאסלאמאבאד.
בשנת 1970, הנשיא הצבאי השני של פקיסטן, יאיה חאן, פירק את מערב פקיסטן ל-4 מחוזות: סינד, בלוצ'יסטן, מחוז הסְפָר הצפוני-מערבי ופנג'אב. באותה שנה, אזור סוכנות גילגיט ואזור בלטיסטן אוחדו ויצרו את "האזורים הצפוניים". בשנת 2009 שונה שמם לגילגיט-בלטיסטן, שבאותה עת קיבלה רשמית מעמד של מחוז.
בשנת 1971, מזרח פקיסטן הופרדה מפקיסטן והפכה להיות מדינה עצמאית נפרדת: בנגלדש.
נווה גנים (קריית מוצקין)
נווה גנים היא שכונה בצפונה של קריית מוצקין.
חלוקה מנהלית של פקיסטן
היסטוריה
בשנת 1975 הופרדו חלקים מהנפות פשאוור ודרה איסמאיל חאן ויצרו את האזורים השבטיים המנוהלים פדרלית, שמוזגו לתוך מחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה בשנת 2018.
נווה גנים (קריית מוצקין)
רקע
שכונת נווה גנים הוקמה בסוף שנות ה-80 בקריית מוצקין, ושמה ניתן לה על שם פרויקט בנייה גדול של חברת גב-ים, שהייתה חברה קבלנית דומיננטית במקום. בעת שנבנתה בצפונה של קריית מוצקין, הייתה מנותקת פיזית מן העיר.
חלוקה מנהלית של פקיסטן
היסטוריה
בשנת 1981, האזור שסובב את העיר אסלאמאבאד הופרד ממחוז פנג'אב, והפך לאזור הבירה האוטונומי של אסלאמבאד.
נווה גנים (קריית מוצקין)
רקע
בשנת 2013 נמנו בה כ-5,300 תושבים.
השכונה כוללת בנייה רווייה בלבד. עם הקמתה הוקמו בה בניינים בני עד 8 קומות, ובהמשך נבנו בה בניינים בני עד שמונה קומות. בעשור השני של המאה ה-21 נבנו בשכונה גם בניינים בני 15 קומות ויותר.
I Don't Like Mondays
I Don't Like Mondays (מילולית: "אני לא אוהבת ימי שני") הוא שיר של להקת בומטאון ראטס ("עכברושי בומטאון") משנת 1979. השיר נסוב סביב אירוע הירי אותו ביצעה ברנדה אן ספנסר בת ה-16 מחלון ביתה לעבר בית ספר יסודי בסן דייגו, קליפורניה ביום שני ה-29 בינואר 1979. ספנסר רצחה את מנהל בית הספר והשרת ופצעה שמונה ילדים ושוטר. לשאלת עיתונאי מדוע עשתה זאת ענתה בפיזור נפש "אינני אוהבת ימי שני" (יום שני הוא יום העבודה והלימודים הראשון לאחר חופשת סוף השבוע בארצות הברית). השיר נכתב על ידי סולן הלהקה, בוב גלדוף והושלם כחודש לאחר המקרה. השיר שהה ארבעה שבועות בראש מצעד הסינגלים הבריטי בקיץ 1979. השיר זכה להצלחה ולהשמעות רבות במדינות נוספות והגיע לראש המצעד ב-23 מדינות. לעומת זאת, בארצות הברית לא זכה השיר להצלחה. הוא הגיע למקום ה-73 בלבד במצעד בילבורד הוט 100 והשמעתו נאסרה במספר תחנות שידור, בעיקר בקליפורניה, בשל רגישות המקרה.
השיר הוקלט גם על ידי טורי איימוס לתקליטה "Strange Little Girls".
נביה מרעי
נָבִּיה מֶרְעִי - דרוזי ישראלי - בן הכפר חורפיש (בערבית: نبيه مرعي; 15 באפריל 1954 – 27 בספטמבר 1996) היה אלוף-משנה בצה"ל וסגן מפקד אוגדת עזה בצה"ל. נהרג ברצועת עזה מירי של פלסטיני, בעימותים שהיו חלק ממהומות מנהרת הכותל.
ביוגרפיה
נביה מרעי נולד בכפר הדרוזי חורפיש. אחיו הצעיר הוא הקצין והפוליטיקאי מופיד מרעי. למד בבית הספר התיכון החקלאי "עירון" בחדרה ושימש מדריך בתנועת הצופים.
באוקטובר 1972 גויס לשירות חובה בצה"ל, והיה נחוש להתגייס לחטיבת הצנחנים, זאת בניגוד למקובל בעדה הדרוזית, שבניה נהגו להתגייס ליחידת המיעוטים. בסיוע שר הביטחון באותה תקופה, משה דיין, והרמטכ"ל, דוד אלעזר, הגשים את משאלתו. מרעי שובץ בגדוד 202. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. במהלך מסלול ההכשרה פרצה מלחמת יום הכיפורים, ומרעי יצא להילחם עם גדודו בחצי האי סיני.
עם סיום המסלול יצא לקורס קציני חי"ר, שלאחריו שובץ בגדוד חרב, שנקרא עד אז בשם "יחידת המיעוטים". נביה היה הוגה הרעיון להחליף את שם הגדוד ל"חרב" על מנת להעלות את גאוות היחידה, ולתרום להעלאת המוטיבציה בקרב הדרוזים להתגייס לצה"ל. במסגרת הגדוד שירת בתפקידים שונים ביניהם מפקד מחלקה, סגן מפקד גדוד, וקצין המבצעים של הגדוד.
מרעי נכנס לשירות קבע באוקטובר 1975, והחל מאוקטובר 1976 שימש כמפקד פלוגה בבית הספר לחי"ר. כשנתיים מאוחר יותר עבר לבית הספר לקצינים, ובין השנים 1978–1980 שימש כמפקד פלוגה בדרגת סרן בגדוד 932 של חטיבת הנח"ל במשימות ביטחון שוטף לאורך הגבול עם ירדן (בגיזרה ממושב מחולה בצפון ועד ים המלח בדרום) .באותה תקופה נישא לבחירת ליבו, שרחה, ובשנת 1978 נולדה בתם היחידה – מנאל.
בהמשך מילא מרעי מספר תפקידים קרביים בצה"ל, ביניהם מפקד גדוד חרב וסגן מפקד חטיבת גבעתי. ב-1989 קודם לדרגת אלוף-משנה. בינואר 1990 נהרג אל"ם יצחק רחימוב, שהיה מפקד החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון, ומרעי נקרא למלא את מקומו. בהמשך שירת כמפקד חטיבת הערבה, סיים לימודים במכללה לביטחון לאומי ותואר שני במדעי המדינה וביטחון לאומי. בשנת 1994 מונה למפקד החטיבה הצפונית בעזה, לאחר שנתיים בתפקיד, מונה לסגן מפקד אוגדת עזה, כתפקיד אחרון לפני קידומו למפקד אוגדה, תפקיד הנושא דרגת תת-אלוף.
ב-27 בספטמבר 1996, בעימותים שהיו חלק ממהומות מנהרת הכותל, נהרג מרעי במהלך קרב ברצועת עזה. עם הסלמת המצב באזור, מרעי זומן למקום, לאור קשריו המיוחדים עם הקצינים הפלסטינים. לאחר ששוחח עמם והבטיח רגיעה בגזרה הצפונית, פנה לגזרה הדרומית לכיוון מוצב "טרמית" באזור מעבר רפיח, במטרה לסייע לחייליו שהותקפו באש פלסטינית. במהלך הירי נפגע מרעי ומת במקום. בן 42 היה במותו. הוא הובא למנוחות בחלקה הצבאית בבית העלמין בחורפיש.
מפלגת הצדק והפיתוח
מפלגת הצדק והפיתוח (בטורקית: Adalet ve Kalkınma Partisi - AKP או באופן חלקי ל-AK Parti, צירוף היוצר את המשמעות "המפלגה הנקייה") היא מפלגה ימנית שמרנית בטורקיה, המתוארת לעיתים כמפלגה "מוסלמית מתונה". המפלגה נוסדה ב-14 באוגוסט 2001 על ידי רג'פ טאיפ ארדואן והיא המפלגה השלטת בטורקיה מאז שנת 2002.
היסטוריה
מפלגת הצדק והפיתוח הוקמה על ידי יוצאי מפלגת הרווחה (Refah Partisi) אשר החזיקה ברסן השלטון במדינה בשנת 1996. בשנת 2000 פורקה מפלגת הרווחה בידי הצבא, בטענה שאיימה על אופייה החילוני של המדינה. פלג במפלגת הרווחה אשר נודע בכינוי "Yenilikçiler" ("המחדשים" או "הרפורמיסטים") בראשותו של ארדואן ייסד את מפלגת הצדק והפיתוח שנה לאחר מכן, ובבחירות שנערכו ב-3 בנובמבר 2002 היא זכתה ב-34.3% מקולות הבוחרים. רק שתי מפלגות צלחו את אחוז החסימה הגבוה הנוהג בטורקיה והעומד על עשרה אחוזים - מפלגת הצדק והפיתוח ומפלגת העם הרפובליקאית (Cumhuriyet Halk Partisi - CHP), מפלגה בעלת מצע לאומני חילוני. בנסיבות אלה השיגה מפלגת הצדק והפיתוח רוב מוחלט באספה הלאומית הגדולה של טורקיה והצליחה לבסס קואליציה חד-מפלגתית לראשונה מאז שנת 1987.
למרות דימויה המסורתי ניסתה המפלגה לקדם את הצטרפותה של טורקיה לאיחוד האירופי על ידי תמיכתה ביוזמתו של מזכ"ל האומות המאוחדות קופי אנאן ליישוב הסכסוך בקפריסין. בנוסף הנהיגה ממשלת טורקיה בראשותו של ארדואן קו כלכלי חופשי, אשר הביא לפריחת הבורסה של איסטנבול ולצמיחה מרשימה של כלכלת טורקיה. מאידך האשימוה מתנגדיה בהנהגת קו מסורתי בתוכניות הלימודים, בניגוד למורשתו של אבי האומה מוסטפא כמאל אטאטורק הקובעת הפרדה מוחלטת בין לאום ודת. עוד הואשמה ממשלת ארדואן בהצבת אנשי שלומה בעמדות שונות במינהל הציבורי.
בחודש אפריל 2007 ביקש ארדואן למנות את בן מפלגתו ושר החוץ של טורקיה עבדוללה גול (Abdullah Gül) לנשיא המדינה, אך כוונתו התפרשה בקרב הצבא והמפלגות החילוניות כניסיון לשנות את אופייה של המדינה. גל של הפגנות נגד היוזמה שטף את המדינה החל ב-14 באפריל 2007, וראש המטות המשולבים של טורקיה, הגנרל יאשאר בייקאניט (Yaşar Büyükanıt), הכריז כי הצבא, המופקד על שמירת אופייה החילוני של המדינה, לא יהסס להתערב ולהפעיל את סמכותו במידת הצורך. הבחירות לנשיאות אכן התקיימו ב-27 באפריל 2007, אך גול לא זכה בתמיכת שני שלישים מחברי האספה הלאומית כנדרש בחוקת טורקיה, לאחר שהליך הבחירות הוחרם על ידי רובם המכריע של חברי מפלגת העם הרפובליקאית. בית המשפט לחוקה של טורקיה (Anayasa Mahkemesi) פסק כי רוב של שני שלישים יידרש גם בסיבוב השני, אך סיבוב זה, שהתקיים ב-6 במאי 2007, הסתיים בדומה לקודמו. בו ביום הודיע גול על הסרת מועמדותו לתפקיד, ושלושה ימים לאחר מכן, ב-9 במאי 2007, בוטלו הבחירות לחלוטין בשל היעדר מועמדים. בעקבות המשבר הפוליטי החריף הודיע ארדואן ב-10 במאי 2007 על הקדמת הבחירות לאספה הלאומית.
בבחירות שנערכו ב-2011, המשיכה לשמור מפלגת הצדק והפיתוח על הדומיננטיות שלה, וזכתה ברוב של 326 מתוך 550 מושבים.
ראש המטה הכללי (סלובניה)
תפקיד רמטכ"ל הצבא הסלובני נוצר ב-1990 בעקבות הכרזת העצמאות של סלובניה. ב-28 בנובמבר 2018 מונתה אלנקה ארמנץ לתפקיד הרמטכ"ל, והפכה בכך לאשה הראשונה בתולדות המדינות החברות בנאט"ו שהגיעה לתפקיד זה.
ה'ש"ך
נולדו
רב ידידיה שלמה רפאל נורצי זצ"ל.
ליאת בן-דוד
ליאת טיבר בן דוד (נולדה ב-6 במרץ 1960) היא סופרת, מפתחת תוכניות לימודים ואשת חינוך ישראלית. מכהנת כמנכ"לית מכון דוידסון, ובעברה הייתה מנכ"לית קרן וולף. בהשכלתה היא דוקטור לביולוגיה מולקולרית ממכון ויצמן.
ביוגרפיה
בשנות ה-90 הייתה ממובילי תוכנית הלימודים במדע וטכנולוגיה לבית הספר היסודי (מב"ט), תוכנית העוסקת בהוראת מדע וטכנולוגיה בגישה הומניסטית-חברתית, מתוכנית זו הוקם בהמשך "המרכז הארצי למורי מדע וטכנולוגיה בחטיבת-הביניים" (מוחו"ט) שבשנת תשס"א אף עמדה בראשותו.
היא פיתחה למעלה מ-19 ספרי לימוד לתלמידים ולמורים בנושאים שונים, כגון - בריאות, רבייה, תזונה, אסטרונומיה, תעשייה, גישות חינוכיות ועוד. בנוסף כתבה גם שני ספרי ילדים ורומן למבוגרים.
בשנת 2001 יצאה לשליחות קהילתית מטעם הסוכנות היהודית בפלורידה, שם הקימה וניהלה מרכז לתוכניות ישראל ועסקה בחינוך יהודי-ציוני. עד אפריל 2011, ליאת ניהלה את "מרכז ידע אשלים" (מיד"א), מיסודו של הג'וינט, המיועד לאנשי מקצוע מתחומי-דעת שונים העובדים עם ילדים ונוער בסיכון.
בשנים 2011–2017 כיהנה כמנכ"לית קרן וולף - קרן לקידום המדע והאמנות לטובת האנושות.
מחודש אפריל 2017 מכהנת כמנכ"לית מכון דוידסון לחינוך מדעי, הזרוע החינוכית של מכון ויצמן למדע, ברחובות.
מאז שנת 2001 היא מפרסמת טור שבועי קבוע באינטרנט בשם 'רגע לפני שבת'. היא מנהלת שני בלוגים: בלוג אישי ובו שירים, סיפורים קצרים, הטור "רגע לפני שבת", ועוד; ובלוג באתר הבלוגיה של עיתון "הארץ", בו היא עוסקת בנושאי חינוך, מדע ופילוסופיה. בנוסף, היא משתתפת קבועה בתוכנית הרדיו "שלושה שיודעים" בכאן תרבות, בפינה על פרשת השבוע.
הבערה ביום טוב
מלאכת הבערה, היא אחת מל"ט אבות המלאכות האסורות בשבת. כחלק מהיתר התורה לבצע מלאכת אוכל נפש ביום טוב, הותרה גם מלאכת הבערה לצורך זה.
מקור ההיתר וגדריו
נאמר בתורה:, ומכאן שהתירה התורה לבצע מלאכת אוכל נפש. בכלל זה נכללת גם מלאכת הבערה, הואיל ועל ידה ניתן להדליק את התנור ביום טוב וכיוצא בזה. ולמדו חכמים שמתוך שהותרה הדלקת אש עבור מלאכת אוכל נפש, הותרה גם לשם מטרה שאינה צורך ישיר של אוכל נפש, אלא לצורך יום טוב.
איסור מוליד
אף על פי שהתורה התירה להבעיר אש ביום טוב, חכמים סייגו את ההיתר להעברת אש קיימת לחומר בערה שעוד לא הובער, אך יצירת אש חדשה אסורה. איסור זה מכונה מוליד. ואף שהאש נצרכת לבישול ואפיית מאכלי החג, כיוון שאפשר להדליק אש מערב יום טוב ולהשתמש בה ביום טוב, אסרו חכמים להדליק אש חדשה ביום טוב. לדעת פוסקים רבים; בכלל האיסור, הדלקת אש על ידי גפרור.
אמנם העברת אש קיימת, אף שיוצרת להבה חדשה או גדולה יותר, מותרת. לכן מותר להגביר ביום טוב אש קיימת על ידי הוספת עצים. ואם האש דולקת על גז או נפט, מותר להגביר אותה על ידי הוספה של גז או נפט. ואם יש צורך להדליק שלהבת נוספת לצורך בישול מאכלים, מותר להדליק קיסם מהאש הקיימת ולהדליק על ידו להבה נוספת. גם ברזל או חוט להט שהתאדם מרוב חום נחשב כאש, וכן גחלת עמומה נחשבת כאש, ומותר להדליק מהם גפרור, שאין זה נחשב כמוליד אש חדשה.
כיוון שאיסור הדלקת אש חדשה ביום טוב הוא מדברי חכמים ולא מהתורה, מותר לצורך מצווה או לצורך גדול לבקש מגוי להדליק אש חדשה. למשל, כאשר הנרות כבו, ובני הבית נמצאים בחשכה, ואין שם אש שאפשר להדליק ממנה נר להאיר בסעודה, מותר לבקש מגוי להדליק.
יש אומרים שאם מחמת אונס לא הצליח להכין אש מערב יום טוב, או שהכין וכבתה, מותר לו להדליק אש חדשה ביום טוב כדין מכשירי אוכל נפש. ויש אומרים שגם במקרה של אונס אסור להוציא אש חדשה, מפני שדין יצירת אש כדין יצירת כלי שלם, שגם אם היה אנוס בערב יום טוב אסור לעשותו ביום טוב. ועוד, שגם במכשירי אוכל נפש שלא יכל להכין בערב יו"ט אין מורים היתר לרבים. יש המפשרים בין הדעות, שבשעת הדחק כשאינו יכול להביא אש משכניו, אפשר לסמוך על המקילים, בהדלקה בשינוי, שבאופן זה גם המחמירים יכולים להקל.
עבר ויצר אש ביו"ט, מותר בדיעבד ליהנות מהאש.
חשמל וגפרורים ביום טוב
נחלקו הפוסקים בדין הדלקת גפרורים ונורה חשמלית ביום טוב, יש אומרים, שהואיל וישנה גפרית וחומרי בעירה בראש הגפרור הרי זה נחשב שהאש מצויה בגפרור ובחיכוך אין משום הולדת אש, והוא מותר ביום טוב. וכן לעניין החשמל; שהחשמל כבר נמצא בחוט, אין בכך איסור 'מוליד', ומותר להדליק, ויש מתירים גם לכבות את החשמל. ויש אומרים שההדלקה נחשבת כ'מוליד', ועל כן אסור מדברי חכמים להדליק.
סטארקראפט
סטארקראפט (באנגלית: StarCraft) הוא משחק וידאו מסוגת אסטרטגיה בזמן אמת אשר פותח והופץ על ידי Blizzard Entertainment ב-31 במרץ 1998 למערכת ההפעלה Microsoft Windows, ב-12 במרץ 1999 למערכת ההפעלה Mac OS Classic, ב-13 ביוני 2000 לקונסולת המשחקים נינטנדו 64 וב-20 בנובמבר 2001 למערכת ההפעלה macOS. המשחק היה חדשני בשל האפשרות למשחק מקוון, מה שהעניק למשחק גיוון רב ואורך חיים ארוך, והוא במהרה הפך למשחק רשת פופולרי אפילו כיום.
עלילה
עלילת המשחק מתרחשת בתרחיש בדיוני בו שיגרה האנושות אל קצה הגלקסיה חלוצים שהקימו מושבות בגזרת קופרולו (Koprulu Sector), המאוחדת בניהולה של קונפדרציה אנושית. על פי עלילת המשחק, פלג מורד בשם בני-קוראל (The Sons of Korhal) מורד בקונפדרציה השולטת בו ומקים אוטונומיה עצמאית משל עצמו. המצב מסתבך עם גילויו של גזע הפרוטוס (Protoss), גזע חייזרי דמוי-אדם. מסיבה בלתי מובנת הפרוטוס מוחקים את כל יושבי כוכב הנקרא "צ'או סארה" (Chou-Sara) ונעים לכיוון כוכב ושמו מאר סארה (Mar-Sara) כשבכוונתם למחוק גם את כל יושביו. מאוחר יותר מסתבר שהפרוטוס גרמו למחיקת כל יושבי הכוכב מפני שגזע בשם ה"זֵרְג" - גזע של דמויי-חרקים ענקיים - כבשו את כוכבים אלו וניגעו את כל יושביהם. הפרוטוס המפותח טכנולוגית ואבולוציונית התחיל במאבקו נגד פלישת הזרג בעוד בני-האדם נכנסים לעימותים פנימיים בין כוחות המיליציה של בני-קוראל והכוחות של הקונפדרציה.
גזעים במשחק
מה שמייחד את סטארקראפט משאר משחקי האסטרטגיה הוא שיש שלושה גזעים השונים כמעט לחלוטין זה מזה. הגזעים שונים בדרך הבנייה, ההתפתחות, המבנים, היחידות ועוד.
יסודות
סטארקראפט (SC) הוא משחק אסטרטגיה בזמן-אמת, כלומר: הזמן במשחק רץ ברציפות ולא מתנהל על-פי תורים. כמו משחקים רבים מסוג זה, סטארקראפט מבוסס על מספר יסודות:
במהלך המשחק יש לשלוט בשני סוגי הניהול ולבצע אותם בו זמנית.
התפתחות
בניגוד למשחקים אחרים מאותו סוג, שהרבו להציג אויבי מראה (כגון חולית 2, בהם הצבאות היו כמעט זהים, או וורקראפט בהם לכל יחידה של בני האדם הייתה יחידה אורקית מקבילה), שלושת הפלגים בסטארקראפט שונים מהותית זה מזה. הם לא רק נבדלים ביחידות שלהם, אלא גם בשיטת הבנייה וההתפתחות שלהם.
לכל פלג יש את היתרונות והחסרונות שלו, והגיוון ביכולות הפלגים הוא הסיבה המרכזית להצלחה והפופולריות העצומה שצבר המשחק.
קרבות
בסטארקראפט ישנם 2 תחומי קרב עיקריים ומספר מצבים עיקריים של יחידות. תחומי הקרב: מצבי יחידות:
היחידות המחופרות והממוסכות הן נסתרות, לכן לא ניתן לירות בהן, אלא אם הצבא כולל יחידות מסוימות (הנקראות Detectors) או מגדלי הגנה הנושאים גלאים מיוחדים. רוב היחידות המחופרות לא מסוגלות לבצע התקפות או תזוזה בשעה שהם מחופרים (למעט ה-Lurkers המסוגל להתקיף רק בעודו באדמה). יחידות ממוסכות יכולות לפעול כרגיל. המיסוך של יחידות הפרוטוס נעשה באופן אוטומטי ולא דורש אנרגיה, לעומת זאת, המיסוך של יחידות הטראן דורש אנרגיה.
רוב היחידות כוללות יכולת התקפית כלשהי, סוגי יכולות אלה הן:
בנוסף, יש מספר יחידות שכוללות יכולות מיוחדות (לא כולל היחידות הבונות שאחראיות על איסוף משאבים). להלן פירוט על סוגי יכולות אלה:
יחידות
יחידות אצל הטראן:
יחידות אצל הפרוטוס:
יחידות של הזרג:
סטאר-קראפט באינטרנט
אף שהמשחק המקורי שוחרר בשנת 1998 וההרחבה שלו בשנת 1999, עדיין קיימים ברשת Battle.net שחקנים רבים, זאת מכיוון שהמשחק מציע אתגרים רבים במשחק רשת שאינם באים לידי ביטוי במשחק נגד המחשב. הישארותו הפנומנלית של סטארקראפט המקורי, משחק פופולרי באינטרנט היא עדות למעמד הרם שהוא זכה לו מבין משחקי המחשב בז'אנר האסטרטגיה. עד היום נערכות תחרויות פומביות רבות משתתפים בקוריאה, בהן שחקני סטארקראפט נאבקים זה בזה על סכומי כסף משמעותיים, ודירוג בעל יוקרה רבה.
פייר פורנייה
פייר פורניה (בצרפתית: Pierre Fournier; 24 ביוני 1906 – 8 בינואר 1986) היה צ'לן צרפתי, שכונה "אציל הצ'לנים" על שום גישתו האלגנטית למוזיקה ועל הצליל המלכותי שלו.
קורות חייו
פורניה נולד בפריז, בן לגנרל בצבא צרפת. אמו לימדה אותו לנגן בפסנתר, אולם מקרה קל של שיתוק ילדים בו לקה בילדותו גרם לו לאבד את הזריזות וקלות התנועה ברגליו. מחמת הקושי להפעיל את דוושות הפסנתר, פנה לצ'לו.
הוא סיים את הקונסרבטואר של פריז בגיל 17, בשנת 1923. הוא נקרא "צ'לן העתיד" וזכה בשבחים על הווירטואוזיות שלו ועל טכניקת הקשת שהפגין. פורניה התפרסם כשניגן עם תזמורת אדוארד קולון בשנת 1925 והחל במסעות קונצרטים ברחבי אירופה. הוא ניגן עם כל המוזיקאים הדגולים של זמנו והקליט את מכלול המוזיקה הקאמרית של ברהמס ושוברט בשביל ה-BBC על תקליטי אצטט, אך הם התבלו לפני שאפשר היה להעביר את ההקלטות לאמצעי עמיד יותר.
פורניה לימד בבית הספר הגבוה למוזיקה בפריז ובקונסרבטואר של פריז משנת 1937 עד 1949. למסע הקונצרטים הראשון שלו בארצות הברית יצא בשנת 1948 והופיע שם בניו יורק ובבוסטון בהצלחה רבה.
משנת 1956 ואילך, קבע את מושבו בשווייץ, אם כי מעולם לא ויתר על אזרחותו הצרפתית. בשנת 1963 קיבל אות לגיון הכבוד הצרפתי.
הוא המשיך להופיע עד שנתיים לפני מותו, בגיל 79. בנו, ז'אן-פייר, היה לפסנתרן קונצרטים תחת השם ז'אן פונדה.
פרסים ואותות הוקרה
פרס גראמי לביצוע מצטיין של מוזיקה קאמרית:
ייחוד השם
ביהדות, ייחוד השם או אמונת היחוד היא מצוות עשה מתוך תרי"ג מצוות התורה, לפיה יש להאמין באל אחד ויחיד, ללא שיתוף כלל. מצווה זו היא מאבני היסוד של היהדות, והיא אחד משלושה עשר עיקרי האמונה שמנה הרמב"ם. יש אומרים שגויים לא הוזהרו על השיתוף.
המקור בתורה ובהלכה
בתורה נאמר:, ועל סמך פסוק זה פוסק הרמב"ם בספרו ההלכתי משנה תורה:
בתורה ישנם פסוקים נוספים המורים על ייחוד השם, כגון:.
טעמי המצוה
הרמב"ם בספרו ההלכתי משנה תורה הסביר בדרך לוגית מדוע ה' חייב להיות אחד ויחיד:
דיני המצווה
בספר החינוך מצוין שמצווה זו אחת משש מצוות תמידיות, המתייחדות בכך שאפשר לקיימן באופן תמידי בכל רגע ורגע.
הקרב על הקרח
הקרב על הקרח הידוע גם כקרב על אגם פייפסי, היה התנגשות צבאית בין רפובליקת נובגורוד לבין המסדר הליבוני, שהתרחש ב-5 באפריל 1242. הוא הסתיים בניצחון נובוגורוד וסיים את התפשטות המסדר מזרחה למשך המאה הבאה.
ייחוד השם
דיני המצווה
ישנם פוסקים שכתבו שעל פי ההלכה המצווה מוטלת רק על יהודים, בעוד שעל הגויים לא נאסרה אמונה ב"שיתוף" (קיומם של אלים משניים שיש להם כוח בחירה לפעול בתחום מסוים) למרות שנאסרה עליהם עבודה זרה. וכך פסק הרמ"א. אמנם פוסקים אחרים, ובהם הרב יחזקאל לנדא, בעל הנודע ביהודה, חלקו על קביעה זו, והסבירו שכוונת התוספות והרמ"א אמורה רק לעניין שבועה שאין איסור לגוי להישבע בשיתוף עם שם ה', אך לעניין האמונה עצמה מצווים אף הגויים שלא להאמין באלוה נוסף על ה', מכוח איסור עבודה זרה הכלול בשבע מצוות בני נוח.
יהדות אוראדיה
יהדות אוראדיה היא הקהילה היהודית שהתקיימה בעיר אוראדיה ובסובצ'טאטה (Subcetate) (בהונגרית היא נקראת נגוורוד וביידיש - גרוסוורדין). ההתיישבות היהודית במקום התחילה במחצית הראשונה של המאה ה-18. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש הגרמנים את אוראדיה בשנת 1944, הקימו השלטונות גטו בעיר ובו רוכזו יהודי העיר והסביבה. מהגטו שולחו היהודים למחנות ההשמדה. בשנת 1947, אחרי המלחמה, התחדש היישוב היהודי באוראדיה.
הקרב על הקרח
הליבונים כללו כ-4,000 לוחמים - חברי המסדר, אבירים דנים ומיליציה מעיר טרטו. אויביהם מנו כ-5,000 לוחמים - צבאם של נבסקי ואנדרי וכ-1,000 אנשי נובגורוד. בהתאם לרשומות הנובוגורודיות, לאחר קרב של מספר שעות האבירים התעייפו והתקשו להילחם על הקרח החלקלק. הפעלת עתודה טרייה של פרשים מצד האויב הכריעה את הקרב.
מספר האבדות בקרב לא ברור. הרשומות מציינות "מספר רב של הרוגים" מצד בעלי-הברית האורתודוקסיים ללא ציון מספר מפורש. כמו כן נכתב שבקרב נהרגו 500 אבירים. המספר לא סביר כי במסדר כולו לא היו 500 אבירים. ככל הנראה סך ההרוגים הליבונים היה כ-500.
קיימת אגדה (שמצאה ביטוי גם בסרט שצולם על ידי סרגיי אייזנשטיין בשנת 1938) שהקרח על האגם קרס תחת משקל האבירים עוטי-השריון ורבים מהם טבעו. בהתחשב בכך שאביר לא היה כבד מפרש רוסי והקרח בתחילת אפריל עבה מאוד, נכונותה של אגדה זו מוטלת בספק.
ייחוד השם
משמעויות נוספות לאחדות
הוגים שונים הוסיפו משמעויות נוספות למצוות ייחוד ה':
הרמב"ם וראשונים רבים, סוברים שמצווה זו כוללת גם את שלילת התארים מה', בהיותו אחד פשוט בתכלית הפשיטות, וכל תואר ותכונה יש בהם ריבוי על אחדותו הפשוטה. שיטה זו נובעת מתפיסתם של ראשונים אלו במציאות ה', שהוא מחויב המציאות, שעניינו הוא שהוא סיבת מציאות עצמו ואין דבר אחר שהוא סיבה לו, והמורכב מתכונות ותארים זקוק לכח שיהיה סיבה לתיאומם.
לדעת המהר"ל והמקובלים, כוללת מצווה זו גם את שלילת הגדרתו כשכל המשכיל עצמו, ואף לא בהנחה שהוא השכל והוא המשכיל והוא המושכל באחדות פשוטה, כיוון שמכל מקום יש בכך תיאור והגדרה של ה' כ"שכל", בעוד שהוא מרומם וקדוש מכל הגדרה, ואחדותו הפשוטה שוללת גם הגדרות ותארים כאלו.
יהדות אוראדיה
היסטוריה
האזכור הראשון ליהודים באוראדיה מתוארך ל-1715. בשנת 1722 הוקמה במקום חברה קדישא והסכם הייסוד חתום על ידי 68 מחברי הקהילה. על פי תרשומת מ-1735 היהודים שהגיעו לאוראדיה ולאולוסיג (יישוב סמוך) מקורם היה ממוראביה, מצ'כיה ובמידה קטנה יותר מפולין, ומייחסים לכך גם את סיבת פיצול הקהילה, שקרה מאוחר יותר. לא ידוע מתי נוסד בית העלמין היהודי הראשון, אך במסמך מ-1776 נדרשו שיפורו, גידורו ושמירתו. בית העלמין הזה נמצא מחוץ לגבול העיר והכניסה אליו הייתה מכיוון רחוב Lebedei. בית העלמין הזה פעל עד שנת 1880.
במאה ה-18 הייתה ישיבת היהודים באוראדיה אסורה. ב-1783, המפקד הצבאי של המצודה של אוראדיה, קולונל גֶ'רג' רות (Roth Gyorgy), נתן אישור ליהודים להתיישב באזור סמוך למצודה שנקרא סובצ'טאטה (משמעות השם הוא מתחת למצודה). האזור נועד לתמרונים צבאיים ולאחר שינויים בתוכניות הצבא נמצא שאינו זקוק לו יותר. היהודים הקימו במקום יישוב נפרד, בעל ניהול ושיפוט עצמי, שלא היה קשור לעיר אוראדיה. בנוסף לבתי מגורים היהודים בנו במקום בית כנסת ובסמוך לו בית חולים קטן שנקרא Hecdes ובו אירחו גם יהודים זרים ועניים שהיו במעבר. במהלך מספר עשורים התגוררו במקום רק יהודים, אך בהמשך התיישבו שם גם נוצרים ועם גידול מספר הנוצרים, התגלו מחלוקות שלטוניות בין ההנהגה היהודית וההנהגה הנוצרית, מחלוקות שהובילו למשפט שהגישו הנוצרים נגד היהודים. הנוצרים ביקשו לבטל את האוטונומיה היהודית ולהכפיף את היהודים לבתי המשפט שלהם. המשפט נמשך שמונה שנים ובסיומו נשמרה האוטונומיה היהודית לעוד כמה עשורים, עד 1848.
ייחוד השם
משמעויות נוספות לאחדות
ביישובה של סתירה זו קיימות שיטות רבות. האקוסמיסטים שוללים את מציאות הריבוי שבעולם וטוענים שאין הריבוי אלא אשליה ולאמיתו של דבר קיים רק ה' אחד; אף הסוברים שהכול אלוהות, סוברים שריבוי הגוונים שבמציאות אינו סותר את אחדותו. אך רוב ההוגים היהודיים מצאו פתרונות אחרים לבעיית יציאת הריבוי מן האחדות.
יהדות אוראדיה
היסטוריה
בדצמבר 1927 סבלו יהודי העיר מפרעות הסטודנטים באורדיה שהתרחשו במהלך כינוס סטודנטים בעיר. אחד מבתי הכנסת בעיר שנהרס בפרעות נחנך מחדש במאי 1928, ערב חג השבועות.
ייחוד השם
משמעויות נוספות לאחדות
המקובלים תירצו קושי זה, באמצעות הנחת מערכת הספירות, שאפשרו את הבריאה בכך שהייתה שורה של השתלשלות והתגשמויות מהאינסוף המופשט עד שנוצר העולם הגשמי. הבורא כביכול התלבש ב"לבושים" וצמצם את עצמו כדי ל"רדת" אל העולם, כמו מורה שממחיש נוסחה מופשטת באמצעות דוגמה מעשית.
יהדות אוראדיה
היסטוריה
האדמו"ר מוויז'ניץ, רבי ישראל הגר, הגיע עם חסידיו מוויז'ניץ לאוראדיה במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא הנהיג בה את חצרו, עד מותו בשנת 1936. נקבר שם ובשנת 1950 הועבר ארונו לבני ברק.
ייחוד השם
משמעויות נוספות לאחדות
כתולדה של דיון זה בדבר יציאת הריבוי מן האחדות, סוברים גדולי החסידות שמצוות אחדות ה' כוללת גם את העיקרון לפיו הבריאה אינה דבר נוסף עליו, וכך אחדותו אחר שנברא העולם היא כאחדותו קודם שנברא העולם.
יהדות אוראדיה
תחילת המלחמה
עם סיפוחה של אוראדיה להונגריה בספטמבר 1940 הוחלו על יהודי אוראדיה כול החוקים האנטי-יהודיים שנחקקו בה, והקהילה סבלה בעיקר מגיוס הגברים לגדודי שירות העבודה ומהגזירות הכלכליות שהיו כלולות בחוקים האנטי-יהודיים.
עוד לפני הגירוש הכללי התרחשו שני אירועים מרכזים שהטילו אימה על האוכלוסייה היהודית באוראדיה:
ייחוד השם
משמעויות נוספות לאחדות
בדבריהם של הוגים רבים יש למצוא גישות שונות של אחדות, זו למעלה מזו, והם מנומקים בכך שתפיסת האחדות הולכת ומשתכללת עם התקדמות השגתו של האדם המעיין, ותלויה ברמת השגתו.
יהדות אוראדיה
תחילת המלחמה
בגדוד של קהילת אוראדיה התגייסו כ-500 חיילים. רובם נהרגו בחזית הרוסית ב-1943.
ייחוד השם
בדתות האחרות
משמעותה הראשונית של המצווה, כחיוב להאמין באל אחד, שוללת את העמדות המנוגדות: הן את הגישה הפוליתאיסטית המניחה את קיומם של אלים רבים, והן את התפיסה ההנותאיסטית המניחה קיומם של אלים אחרים בשבטים אחרים, ואל אחד עליון על כולם שהוא לרוב מנהיגו של השבט המכיר בו כעליון על כולם. בנוסף, שוללת מצווה זו את דעתם של המאמינים בשתי רשויות מקבילות, וסוברים שמי שברא אור לא ברא חושך ומי שברא את הטוב לא ברא את הרע. בהשפעת היהדות גם באסלאם, עקרון אחדות האל - השהאדה הוא מעיקרי הדת. תפיסה דואליסטית תאולוגית זו הייתה, עד בוא האסלאם, הדת הפרסית הרשמית מיסודו של זרתוסטרה, ונקראת בעברית "אמגושיות".
יהדות אוראדיה
הכיבוש הגרמני
מיד עם כיבוש הונגריה בידי הגרמנים ב-19 במרץ 1944 החלו הכובשים ברדיפת היהודים. ב-31 במרץ הפקיע הס"ס את בית-החולים היהודי, והקהילה היהודית נדרשה לספק לו חומרים מסוימים. ראש הקהילה שנדור לייטנר מונה לאחראי על איסוף החומרים. ב-6 באפריל החרימו הגרמנים כמה בתים של יהודים, אסרו את דייריהם הגברים ואת הנשים והילדים זרקו לרחוב. הפקעת הדירות הפרועה נפסקה, מכיוון שפגעה במאמץ לצייד את בית-החולים. ב-18 באפריל 1944 החל הצבא ההונגרי להפקיע רכוש יהודים באוראדיה. הפעולות הללו הפכו למיותרות עם פרסום הצו להקמת גטו ליהודי אוראדיה.
ב-1 במאי 1944 הגיע לאוראדיה תיאודור דנקר, נציגו של ā, כדי לפקח על ריכוז היהודים בגטו, סמוך למרכז העיר, וריכוזם של יהודי הסביבה בגטו אחר, את עיקר מלאכת גירוש היהודים לגטאות עשו ז'נדרמים הונגרים. נכנס לתוקפו השלב הבא של הגזירות נגד יהודי נג'וורד - סגירתם בגטו. הם אולצו לעזוב את בתיהם, כשהם משאירים מאחור כמעט את כל חפציהם, ולהיכנס לגטאות בתנאי צפיפות קשים, בלתי אנושיים.
ב-3 במאי 1944 הוקמו בנג'וורד שני גטאות: "הגטו הראשי" לכ-27,000 יהודים מן העיר (הגטו השני בגודלו בהונגריה אחרי בודפשט), וגטו קטן יותר, לכ-8,000 יהודים ממחוז ביהר.
הגטו הראשי הוקם בשכונה שהייתה מאוכלסת בצפיפות ביהודים, בקרבת בית הכנסת האורתודוקסי הגדול. יהודי העיר נדרשו לעקור לגטו בתוך חמישה ימים. הצפיפות בגטו הייתה גדולה מאוד, ו-14–15 נפשות הצטופפו בכל חדר. כמויות המזון שסופקו לגטו לא הספיקו, וביזמתן של רשויות העיר לעיתים תכופות היו בגטו הפסקות ממושכות בהספקת החשמל והמים.
הגטו הקטן הוקם בפרוורי העיר, במשק ובמגרש העצים של מצי (Mezey). גם שם היו תנאי המחיה קשים; תושביו קיבלו 70 גרם לחם ליום, מנת מרק בצהריים ומנת קפה בערב.
יהודים מעטים הצליחו להימלט מן הגטאות וחצו את הגבול לרומניה. ד"ר מיקשה קופפר (Miksa Kupfer), רופא נשים ידוע בבית החולים היהודי, ניסה להציל מגירוש את הטרנספורט האחרון ובו כ-3,000 יהודים, על ידי דיווח כוזב על מגפת טיפוס המחייבת הסגר מיָדי למניעת התפשטות המחלה. פעולתו של ד"ר קופפר לא הצליחה למנוע את גירוש הטרנספורט האחרון, אבל בגטו הוקם בית חולים למחלות מידבקות, והדבר אִפשר לתשעה עובדי כפייה לשעבר – ועם בני משפחותיהם כ-80 נפשות – להעמיד פנים שחלו בטיפוס ולהינצל בשל כך מגירוש. רוב המשפחות האלה אכן הצליחו לאחר מכן להימלט מן הגטו.
ב-24 במאי 1944 יצא המשלוח הראשון של יהודים לאושוויץ, ממפעל העצים 'מזי', ובו בעיקר יהודים מן הגטו ההוא (הגטו במפעל העצים), וכן 300 יהודים מהגטו שבעיר עצמה. כעבור שלושה ימים החל הגירוש מהגטו שבעיר במלוא התנופה. כמעט יום יום, עד 3 ביוני 1944, נשלחו כ-3,000 יהודים לאושוויץ, עד שהגטאות באוראדיה התרוקנו למעשה.
ניסיונות התמודדות של יהודי אוראדיה
בראשית הגירושים ניסה היודנראט למונעם בטענה כי מגפת טיפוס פרצה בגטו במרכז העיר. את הרעיון העלה ד"ר שבסטיאן, ואולם, הצלחתם הייתה מצומצמת; הם קיבלו רשות לאפשר ל-18 חולים ואנשי צוות בלבד להישאר באוראדיה.
ניסיון אחר להציל עוד כמה יהודים עשה יעקב מיטלמן, ראש מחלקת הרווחה של היודנרט, ועמיתו קצנבאום, שקיבלו רישיונות עלייה (סרטיפיקטים) לארץ-ישראל. הם פנו בתמיכת היודנרט לשלטונות כדי לקבל שחרור בשבילם ובשביל בני משפחותיהם כנתינים בריטיים בכוח. בקשתם נדחתה והם גורשו.
עדויות לקהילת אוראדיה
אחת מהעדויות המרכזיות של קהילת אוראדיה היא של נערה יהודייה תושבת העיר, שכתבה יומן במשך המלחמה, והיומן שרד. אווה היימן הייתה בת 13 כשהחלה לכתוב את יומנה, ב-13 בפברואר 1944, והיא המשיכה לכתוב עד 30 במאי 1944 - שלושה ימים לפני שגורשה לאושוויץ. אווה נרצחה באושוויץ ב-17 באוקטובר 1944. אמה של אווה, אגנס ז'ולט, שנותרה בחיים לאחר השואה, מצאה את היומן בנג'וורד ב-1945. ביומן מתארת אווה את קורותיה במלחמה ואת אובדנה המהיר של קהילת אוראדיה.
במרתף השואה בשכונת הר ציון בירושלים, שבו מונצחות קהילות רבות שהיו בשואה, מוקדשת אחת מהאבנים לזיכרון לעיר אוראדיה.
קורות הקהילה לאחר מלחמת העולם השנייה
באוקטובר 1944 נלחמו כוחות הונגריים וסובייטים באזור אוראדיה. פעמים מספר עברה העיר מיד ליד, עד שב-17 באוקטובר שוחררה סופית בידי הסובייטים. אוראדיה חזרה לרומניה עם כול טרנסילבניה הצפונית. אחרי המלחמה עברו באוראדיה יהודים הונגרים ורומנים ששבו לבתיהם. גם ילדים יהודים רבים שניצלו בבודפשט הובאו לאוראדיה, שבה לא היה המחסור כה חריף.
ב-1945 לאחר השחרור, החלו לחזור לאוראדיה אחדים מהשרידים והחלו להתארגן להקמת מוסדות הקהילה מחדש, אך כעבור כמה זמן החלה העלייה לארץ ישראל. בישראל הוקם ארגון רב פעלים של יוצאי אוראדיה.
מ-1947 התיישבו כ-8,000 יהודים באוראדיה, ואפשר ש-2,000 מהם היו תושבי העיר לשעבר ששרדו. חיי הקהילה היהודית הוקמו מחדש. אחרי הקמת מדינת ישראל היגרו אליה רוב היהודים, וב-1976 התגוררו באוראדיה רק 920 יהודים.
קורות הקהילה אחרי השואה ועד היום
כיום קיימת בעיר קהילה יהודית הכוללת כמה מאות יהודים. בניין הקהילה נמצא סמוך לבית הכנסת.
בעקבות שהותו של האדמו"ר מוויז'ניץ במשך תקופה בעיר אוראדיה וגם בזכות העניין שהיה קבור שם למשך תקופה ארוכה, נוהגים חסידי ויז'ניץ לפקוד ולהתפלל במקום שבו היה קבור בעבר. בשנים האחרונות התקיימה חנוכת האוהל שהיה מקום קברו של מרן הסבא קדישא מויזניץ בבית העלמין העתיק באוראדיה. מסביב האוהל נשארה עד היום חלקה בה טמונים מגדולי הרבנים והחסידים וגבאיו של הרבי. בנוסף להקמת האוהל הוקם על יד האוהל המוזיאון היהודי "בית מורשת יהדות גרוסוורדין", לתיעוד יהדות אוראדיה וערש חסידות ויז'ניץ ברומניה,
הקהילה האורתודוקסית
הקהילה היהודית האורתודוקסית קיימת שנים רבות, הרב הראשון הידוע הוא הרב אברהם ליפחוביץ (תקע"ז), אחריו הרב אהרן יצחק לנדסברג (תרל"ט), הרב משה צבי פוקס, ובנו הרב בנימין פוקס. כראשי הקהילה שמשו משפחת אולמאן. בין דייני הקהילה היו הרב פנחס הלוי צימטבוים, וחתנו הרב יצחק יעקב וייס (לימים גאון אב בית הדין העדה החרדית בירושלים).
בתי הכנסת
בית הכנסת הראשון של יהודי אוראדיה מוזכר לראשונה ב-1749, ב-Valenţa. ציור משנת 1769 מציין אותה על גדת נחל קריש, בקרבת הריסותיו של מנזר. מלאכת בנייתו של בית כנסת החלה רק ב-1794, כאשר הבן של הרב איסאק עוזר לווה למטרה זו 1,500 פלורינים. ב-1803 הוקם לבסוף בית הכנסת ה"אמיתי" הראשון של אוראדיה. בית הכנסת כונה "בית הכנסת הקטן" ונבנה בסגנון הבארוק. בקרבת בית כנסת זה הוקם ב-1805 בית כנסת גדול בעל אלף מושבים. שני בתי הכנסת האלה נהרסו ב-1950.
היהודים הנאולוגים, ששאיפתם להסתגלות לחברה המודרנית שמסביבם הביאה להיפרדותם מהיהדות האורתודוקסית, בנו ב-1878 את הבניין המרשים של בית הכנסת הנאולוגי ציון על גדת הנהר קרישול רפדה.
בתי כנסת אורתודוקסים
מלבד בית הכנסת הגדול ברחוב מור פוקס (על שמו של הרב משה צבי פוקס), היה בסמוך לו בית הכנסת חברה ש"ס שבו התקיימו שיעורים מטובי העיר, וכן היה בית הכנסת פועלי צדק, וחינוך הנערים. כיום בית הכנסת הגדול עובר שיפוץ נרחב, והתפילות מתקיימות בבית הכנסת "חברה ש"ס" הסמוך, ביום יום התפילות מתקיימות באולם הקטן, והאולם הגדול משמש לאירועים גדולים.
חאנות קרים
חאנות קרים (בטטרית של קרים: قريم يورتى, בספרות הרבנית: קֵדָר) הייתה מדינה טטרית שהתקיימה בחצי האי קרים ובשטחים סמוכים לו במאות ה-15 עד ה-18.
עלייתה
החאנות הוקמה כאשר שבטים קיפצ'קיים מאורדת הזהב בחרו לחדול מאורח חייהם הנוודי בערבות קומניה ולאמץ את חצי האי קרים, שהיה מחוז של האורדה כבר מ-1239, בתור מולדת. הבדלנים בחרו את חאג'י גיראי, מצאצאי ג'ינגיס חאן ואחד המועמדים לכתר האורדה, למנהיג. חאג'י ניהל "מלחמת עצמאות", שהוכתרה בהצלחה בשנת 1441, והומלך לח'אן ב-1449.
מותו של חאג'י הצית מאבק ירושה בן עשור, עד להתערבותם של כוחות העות'מאנים, שתחת פיקודו של גדיק מהמט פאשה פלשו אל חצי האי בשנת 1475, הכניעו את נסיכות תאודורו ומושבות ג'נובה (קמבאלו, סולאיה וקאפה), ומינו את מנגלי גיראי, בנו של חאג'י, לח'אן. בעקבות כך הפכו הח'אנים של קרים לבני חסות של האימפריה העות'מאנית, אולם הותר להם חופש מסוים בניהול ענייניהם, כשהעות'מאנים מתייחסים אליהם יותר כבני ברית מאשר נתינים.
בשנת 1502 הביס מנגלי את הח'אן האחרון של אורדת הזהב, ובכך חיסל את שאיפותיה של האחרונה לשלטון בקרים. במהלך המאה ה-16 הפכה ח'אנות קרים ליורשתה של אורדת הזהב, השתלטה על הממלכות הטטאריות שבין הים הכספי לוולגה (חאנות קאזאן וחאנות אסטרחן), והופכת לישות הטטארית החזקה ביותר, תוך שהיא מנהלת מסעות מלחמה מוצלחים נגד הממלכה הרוסית במוסקבה. הח'אנות המשיכה להוות כוח אזורי משמעותי עד תחילת המאה ה-18.
שקיעתה
שקיעתה של חאנות קרים הייתה תוצאה של החלשות האימפריה העות'מאנית ושינוי במאזן הכוחות במזרח אירופה לטובת יריבותיה. הצבאות הקרימאים לא הצליחו להשיג שלל במערכות שניהלו בשיתוף עם העות'מאנים, והרוסים הפכו לכוח חזק מדי מכדי שיאפשר לקרימאים מסעות ביזה בתחומו, בנוסף הסכם קרלוביץ בשנת 1699, אסר פשיטות שכאלו. השחיקה הפוליטית-כלכלית הובילה לקונפליקטים ומאבקי שליטה בין השבטים השונים שהרכיבו את החאנות.
במחצית הראשונה של המאה ה-17 הופיעו מהמזרח שבטים קלמיקיים וניהלו מלחמה עם הקרימאים המוחלשים, תוך שהם כורתים ברית עם הרוסים. לקראת סוף המאה ה-17 כוחות אוקראינים ורוסים ניהלו קמפיינים ממושכים בדרום אוקראינה ובקרים, שפגעו עוד בח'אנות. היה זה במלחמה העות'מאנית-רוסית (1735–1739), תחת פיקודו של הרוזן כריסטופור מיניך, שהכוחות הרוסים הצליחו לבסוף לפרוץ לחצי האי ולזרוע הרס רב בדרכם.
מצב הלוחמה נמשך גם במהלך מלוכתה של יקטרינה הגדולה. המלחמה העות'מאנית-רוסית (1768–1774) הסתיימה בהסכם קוצ'וק קאינרג'ה שהפך את קרים לעצמאית מהעות'מאנים ולמעשה תחת השפעה הולכת וגוברת של האימפריה הרוסית. החאן האחרון של קרים, סאהין גיראי, הודח על ידי יקטרינה ב-1783, תוך שהיא מספחת, דה פקטו, את חצי האי קרים, ומחסלת את הח'אנות.
נמל התעופה לונדון גטוויק
בנמל שני טרמינלים - צפוני ודרומי. רכבת קלה באורך של 1.2 קילומטר מקשרת ביניהם לאורך כל שעות היממה, מדי שתי דקות, ללא עלות לנוסעים.
גטוויק משמש כנמל הבית של חברת התעופה הזולה איזי ג'ט. בשנת 2009 הוגדר גטוויק כשני בגודלו בין נמלי התעופה בבריטניה. בנמל נגבים מסי נמל נמוכים ועל כן חברות תעופה מוזלות רבות נוחתות בנמל.
חשבון אינפיניטסימלי
חשבון אִינְפִינִיטֶסִימָלִי (נקרא גם אינפי או חדו"א, ראשי תיבות של: חשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי; ובאנגלית: Calculus - קלקולוס; במונחי האקדמיה ללשון העברית: חֶשְׁבּוֹן-הָאֵינְסוֹפִיִּים) הוא ענף של המתמטיקה שחוקר שינוי. התחום מבוסס רובו ככולו על המושג גבול שמאפשר לעסוק בתוצאה של תהליכים אינסופיים. על בסיס רעיון הגבול נבנים ונחקרים מושגי יסוד כגון סדרה, סכום אינסופי, רציפות, נגזרת ואינטגרל. תחילתו של הענף בעבודותיהם של אייזק ניוטון ושל גוטפריד וילהלם לייבניץ, אם כי קדמו להם, בצעדים ראשונים לקראת תחום זה, ארכימדס, בארו, דקארט, פרמה והויגנס.
על בסיסו של החשבון האינפיניטסימלי בנוי ענף האנליזה המתמטית שעוסקת ביישום כלים מהחשבון האינפיניטסימלי במגוון רחב של עיסוקים מתמטיים. מעבר לכך, לחשבון האינפיניטסימלי חשיבות מכרעת בכל תחומי המדע ובייחוד בפיזיקה, וכן בהנדסה, כלכלה ותחומים נוספים.
עיקרי החשבון האינפיניטסימלי
לחשבון האינפיניטסימלי שני ענפים עיקריים:
המשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי קובע שגזירה (חישוב הנגזרת) ואינטגרציה (חישוב האינטגרל) הן פעולות הפוכות זו לזו. תגלית זו של ניוטון ולייבניץ (בנפרד, וכמעט באותו זמן) הביאה לשלל תוצאות לאחר שעבודותיהם התפרסמו.
מהחשבון האינפיניטסימלי התפתחו ענפי מתמטיקה נוספים: משוואות דיפרנציאליות, אנליזה וקטורית, טופולוגיה דיפרנציאלית ותורת המידה. לחשבון האינפיניטסימלי שימוש נרחב בפיזיקה ובהנדסה.
היסטוריה
אף שכבר ארכימדס השתמש בשיטות אינטגרציה, ורבים (בארו, פרמה, ואליס ואחרים) הגיעו לרעיון הנגזרת, יצירת החשבון האינפיניטסימלי מיוחסת לניוטון וללייבניץ, בסוף המאה ה-17. ניוטון ולייבניץ, שכל אחד מהם פעל בתחום זה באופן עצמאי, הגיעו לתוצאות דומות. ניוטון סיפק שלל שימושים בפיזיקה, אך מערכת הסימונים שהציע לייבניץ התגלתה כגמישה יותר והיא שנעשתה נפוצה.
ניוטון פיתח את התאוריה שלו בין חורף 1664 לאוקטובר 1666, והפקיד סיכום של עבודתו בידי חברים מהחברה המלכותית הבריטית. לייבניץ החל לעבוד בנושא ב-1673. בין לייבניץ לניוטון פרץ סכסוך מר על הבכורה ביצירה זו, וכתוצאה ממנו נוצר חיץ, במשך שנים רבות, בין הפעילות המתמטית בממלכה המאוחדת לזו שבשאר אירופה. כתוצאה מכך התעכבה ההתפתחות של החשבון האינפיניטסימלי בממלכה המאוחדת, ורק בתחילת המאה ה-19 אימצו הבריטים את מערכת המושגים והסימונים האירופית.
לייבניץ וניוטון ביססו את החדו"א על מושג האינפיניטסימל שהוא מספר "קטן באופן אינסופי", ובאופן יותר מדויק, מספר אינפיניטסימלי הוא מספר שקטן בערכו המוחלט מכל מספר ממשי חיובי. במערכת המספרים הממשיים, האינפיניטסימל היחיד הוא אפס, אך במערכות מספרים אחרות קיימים אינפיניטסימלים רבים.
בצורתו החדשה, החשבון האינפיניסטימלי היה אמין יותר אך היה מבוסס כולו על תכונות המספרים הממשיים, מושג שהוגדר אז באופן גאומטרי. בסוף המאה ה-19, המתמטיקאים גאורג קנטור ודדקינד בנו ייצוגים קונקרטיים למספרים הממשיים, שהתבססו על תורת הקבוצות, במטרה לבסס את המושגים המתמטיים על ידי מושג הקבוצה.
בתחילת המאה ה-20, נעשו מספר ניסיונות על ידי כמה מתמטיקאים להכליל את מושג האינטגרל. וזאת מכיוון שהאינטגרל של רימן לוקה בכמה חסרונות. לדוגמה, אוסף הפונקציות שעליהן ניתן לבצע אינטגרציה לפי רימן אינו שלם לפי מספר נורמות טבעיות. ההכללה הטובה ביותר הייתה זו של אנרי לבג, אשר פיתח את תורת המידה (שבמרכזה מידת לבג שהיא מידה המכלילה את מושג האורך) ואת אינטגרל לבג.
אנליזה מתמטית
אנליזה ("ניתוח") הוא יישום הכלים של החדו"א לחקר גדלים מתמטיים שונים וההשתנויות שלהם.
להרבה ענפים במתמטיקה יש תחום אנליזה מתאים:
אולטרה-מאפי
לבה אולטרה-מאפית
צמיגותה של לבה אולטרה-מאפית נמוכה מאוד בשל תכולת סיליקה נמוכה ובשל העובדה כי בטמפרטורה של יותר מ-1,100°C לא מתאפשר פילמור. סוג זה של לבה התקיים בשעה שכדור הארץ היה חם מאוד, דבר שאיפשר קיום כמות גדולה של מגנזיום בלבה במהלך הפרוטרוזואיקון ובתחילת הפנרוזואיקון.
סלעים אולטרה-מאפיים
הנפח העיקרי של סלעים אולטרה-מאפיים בכדור הארץ מצוי במעטפת, המורכבת בעיקר מפרידוטיט – המורכב מאוליבין ומפירוקסן, ומדוניט – המורכב בעיקר מאוליבין. סלעים נוספים נוצרים מהתקררות והתקרשות של מאגמה ולבה.
סלעים געשיים אולטרה-מאפיים
סלעים געשיים אולטרה-מאפיים מאוחרים לארכאיקון נדירים, ומוגבלים בעיקר לפרוטרוזואיקון, אם כי לבות בוניניטיות נפלטו לאחרונה בגב קשת האיים בשקע מאנוס (Manus Trough) בגינאה החדשה. לבות אולטרה-מאפיות נוצרות כנראה על איו – ירחו של שבתאי, מאחר שהטמפרטורה בה הן נפלטות גבוהות מאלה הנוצרות בהתפרצויות מאפיות בכדור הארץ.
דוגמאות לסלעים געשיים אולטרה-מאפיים:
סלעים אולטרה-אשלגניים ומליליטים
היווצרות המאגמה היוצרת סלעים אלה תלוי בכמה גורמים:
דוגמאות לסלעים אולטרה-אשלגניים:
סלעים מותמרים אולטרה-מאפיים
התמרה של סלעים אולטרה-מאפיים בנוכחות מים ו/או פחמן דו-חמצני יוצרת שני סוגים עיקריים של סלעים אולטרה-מותמרים: קרבונטים של טלק וסרפנטיניט (Serpentinite) – סלע המורכב ממינרל אחד לפחות מקבוצת הסרפנטין.
התגובה הכימית בקרבונטים של טאלק מתרחשת בסלעים אולטרה-מאפיים בהתמרה נמוכה בפאצייס צפחות ירוקות וגרנוליט, כאשר הסלע נחשף לנוזלי התמרה בריכוז מולרי של יותר מ-10% פחמן דו-חמצני. כאשר נוזלים בריכוז נמוך יותר באים במגע עם סלע אולטרה-מאפי, התגובה הכימית תיצור הרכב כלוריטי-סרפנטיני-אמפיבולי.
סלעים אולטרה-מאפיים ורגוליט
סלעים אולטרה-מאפיים אלקליים מספקים איזון והזנה לקרקעות הנוצרות מהם ויוצרות רגוליט ביחד עם הפרידוטיט והסרפנטיניט, בהם ריכוז גבוה יותר של מגנזיום וסידן, ריכוז רעיל של כרום וניקל, וריכוזים נמוכים של זרחן ואשלגן. מרכיבים אלה יוצרים קרקע גידול לצמחייה ייחודית דוגמת יערות הגשם בקלדוניה החדשה. במקרים רבים נוצרות שכבות ציפוי כנארי של מגנזיט ולטריט עתיר חרסית, בעיקר באזורים טרופיים וסובטרופיים. בליה של סלעים אולטרה-מאפיים עשויה ליצור שכבה לטריטית של ניקל, המשמשת עפרה להפקתו.
תפוצה
מרבית הסלעים האולטרה-מאפיים נחשפים בחגורות אורוגניות, בעיקר בפיסות קרום מהארכאיקון והפרוטרוזואיקון. במקרים רבים נחשפים הסלעים באופיוליטים – פיסות חשופות של קרום אוקייני והמעטפת העליונה החשופות על-פני השטח, שמקורן לאורך ומעל אזורי הפחתה.
איגוד מוזיקת הקאנטרי
טקס פרסי ה-CMA
בכל שנה מתקיים טקס מטעם האיגוד המכונה "טקס פרסי ה-CMA" ובו ניתנים פרסים לאמנים בתחום מוזיקת הקאנטרי. הטקס התקיים לראשונה ב-1967 ומאז ועד היום הוא משודר בטלוויזיה. הטקס נחשב לאחד מהטקסים הגדולים והפופולריים בסצנת הקאנטרי. בטקס מחולקים פרסים כמו "אמן השנה", "שיר השנה" ו"קליפ השנה". ההרכב ברוקס & דאן והזמר וינס גיל הם האמנים שזכו במרבית הפרסים בטקס. מירנדה למברט היא האישה שזכתה במרבית הפרסים בטקס. ג'ורג' סטרייט הוא האמן שהיה מועמד למרבית הפרסים בטקס, בעוד שמירנדה למברט היא האישה שהייתה מועמדת למרבית הפרסים בטקס.
מופע חג המולד
בכל שנה מתקיים מטעם האיגוד מופע מיוחד ובו אמני קאנטרי מופיעים עם שירי חג מולד שונים. האירוע מוקלט מראש ומשודר בכל שנה על ידי רשת ABC.
פסטיבל הקאנטרי
הפסטיבל מתקיים מטעם האיגוד והוא נחשב לאחד מהפסטיבלים הגדולים בעולם העוסקים במוזיקת קאנטרי. הפסטיבל מתקיים בכל שנה בנאשוויל, טנסי בקיץ. הפסטיבל זוכה להצלחה רבה ובכל שנה מגיעים אליו מאות אלפי אנשים. במהלך הפסטיבל מופיעים מאות של אמנים על 11 במות שונות ובנוסף ישנו גם יריד הנקרא "יריד X" ובו למשתתפים בפסטיבל יש הזדמנות להיפגש עם האמנים המופיעים פנים מול פנים.
בנוסף לכך, הפסטיבל גם מוקלט ומשודר בספיישל בן 3 שעות על ידי רשת ABC.
מרדכי עליאש
מרדכי עליאש (אֶליאש) (כ"א בתמוז תרנ"ב, 16 ביולי 1892 - כ"ב באדר תש"י, 11 במרץ 1950) היה משפטן, איש ציבור ודיפלומט בימי היישוב וראשית מדינת ישראל. כיהן כציר הראשון של מדינת ישראל בבריטניה.
קורות חייו
עליאש נולד בעיר אומן שבאוקראינה בשנת 1892 לעקיבא ורחל. התחנך בישיבות ורכש את השכלתו המשפטית בבית ספר למשפטים בירוסלאבל ובאוניברסיטאות ברלין ואוקספורד. הוא היה בעת ובעונה אחת איש המערב ואיש המסורת. עלה לארץ ישראל בשנת 1919. עם עלייתו ועד לשנת 1920 שימש כמזכיר הכללי של ועד הצירים בראשותו של מנחם אוסישקין. בנובמבר 1921 הגן יחד עם הארי סאקר על שלושת הנאשמים היהודים שהואשמו בזריקת פצצות על הערבים שתקפו את רחוב היהודים במהלך מאורעות ב' בנובמבר תרפ"ב.
מרדכי עליאש התגורר בירושלים והפך להיות מבכירי עורכי הדין בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. היה יושב ראש הסתדרות עורכי הדין (הגוף שקדם ללשכת עורכי הדין). בין המתמחים שעבדו אצלו היו יצחק אולשן, לימים נשיא בית המשפט העליון שהצטרף בשנת 1927 למשרדו של עו"ד עליאש בירושלים, בנימין הלוי, גם הוא לימים שופט בית המשפט העליון והשופט שמעון אגרנט, לימים נשיא בית המשפט העליון.
ביתו בירושלים היה בית-ועד לחברה הגבוהה והתארחו בו בצוותא פקידים בכירים של הממשל המנדטורי עם בני האריסטוקרטיה הערבית ומנהיגי היישוב.
בשנת 1949 נתמנה לציר ישראל הראשון בבריטניה. הוא נפטר במרץ 1950, בעודו מכהן כציר ישראל בלונדון, ונקבר בבית הקברות סנהדריה בירושלים, בהלוויה רבת משתתפים בנוכחות אישי ציבור רבים. לאחר מלחמת ששת הימים הועתק קברו להר הזיתים, לצד קברי משפחתו.
כפר מרדכי קרוי על שמו, וכן רחובות במרכז ירושלים ובבאר שבע.
נעם ארנון
נעם ארנון (נולד ב-25 בנובמבר 1954, ה'תשט"ו) הוא דובר היישוב היהודי בחברון, דוקטור להיסטוריה.