cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
CES
תולדות התערוכה
תערוכת CES הראשונה התקיימה ביוני 1967 בניו יורק. היא היוותה תחליף לאירוע Chicago Music Show (אירוע המוזיקה של שיקגו), שעד אז שימש כאירוע המרכזי שבו הוצגו מוצרי אלקטרוניקה לשימוש צרכני. באירוע הציגו מעל 100 חברות וביקרו בו כ-17,500 מבקרים. הנאום הפותח של התערוכה ניתן על ידי יו"ר מוטורולה בוב גלווין (Bob Galvin). מ-1978 עד 1994 נערכה תערוכת CES פעמיים בשנה, כאשר בינואר מתקיים אירוע ה-Winter Consumer Electorincs Show (WCES; תערוכת החורף לאלקטרוניקה לצרכנים) בלאס וגאס, וביוני מתקיים אירוע ה-Summer Consumer Electronics Show (SCES; תערוכת הקיץ לאלקטרוניקה לצרכנים) בשיקגו.
בשנת 1995 התקיימה תערוכת הקיץ בלאס וגאס, כמתוכנן. אך, בעקבות דעיכת הפופולריות של תערוכות הקיץ בשיקגו, החליטו המארגנים לנסות להפוך את התערוכה לתערוכה נודדת שתבקר בכמה ערים שונות, החל מ-1995, כאשר התערוכה הראשונה במסע התערוכות תוכננה להתקיים במרכז הכנסים של פנסילבניה (Pennsylvania Convention Center) בפילדלפיה. אולם, תערוכת המשחקים E3 שהתקיימה בשנה זו בפעם הראשונה, תוכננה להתקיים בחוף המערבי באותו סוף-שבוע ורבים מהמציגים בתערוכת ה-CES הביעו את מחאתם בפני מארגני תערוכת הקיץ בפילדלפיה, מה שהביא לביטולה. תערוכת החורף של 1996 התקיימה שוב בלאס וגאס בחודש ינואר, ולאחריה התקיימה תערוכת קיץ באורלנדו, פלורידה, אולם בתערוכת קיץ זו רק חלק קטן מהמציגים הקבועים בתערוכה לקחו בה חלק. ב-1997 נחלה שוב תערוכת החורף בלאס וגאס הצלחה רבה. תערוכת ה"קיץ" הבא תוכננה יחד עם תערוכת האביב של COMDEX באטלנטה, אך כאשר רק כעשרים חברות התכוונו להשתתף בתצוגה של CES, חלקה של CES בתערוכה משותפת זו בוטל.
ב-1998 התערוכה החלה להתקיים על בסיס שנתי, בלאס וגאס בלבד. הקמת מבנה התערוכה בלאס וגאס ופירוקו אורכים 18 ימים לערך.
בתאריך 7.10.2013 התערוכה הגיעה לישראל, בפעם הראשונה.
ב-2015 הציגה חברת ZUtA Labs מישראל את המדפסת רובוטית הניידת הראשונה בעולם וזכתה בתואר ה־Best of Innovation בקטגוריית ה־Computer Accessories.
כמה מהמוצרים שהוצגו בתערוכה
להלן כמה מהמוצרים החשובים שהוצגו בתערוכה:
בסיס חיל הנחתים קוונטיקו
בסיס חיל הנחתים קוונטיקו (באנגלית: Marine Corps Base Quantico) הוא בסיס ההכשרה המרכזי של חיל הנחתים של ארצות הברית. הבסיס נוסד ב-1917, ממוקם בדרום מדינת וירג'יניה בסמוך לנהר הפוטומק ומשתרע על שטח של כ-239,000 דונם. בבסיס שוכנים גם גופים נוספים מעבר ליחידות חיל הנחתים ובהם אקדמיית ה-FBI, מעבדת ה-FBI, שירות החקירות הפליליות של הצי ואקדמיית המנהל לאכיפת הסמים.
חיל הנחתים
הבסיס כולל 1,356 בניינים (של חיל הנחתים ללא סוכנויות וגופים אחרים), 223,176 דונם של שטחי אימון, 44 מטווחים ושדה תעופה. בבסיס מתגוררים באופן קבע כ-4,000 חיילי מחיל הנחתים ומשפחותיהם.
גופים נוספים
גופים נוספים השוכנים בבסיס:
עומרי רוזנצוויג
עומרי רוזנצוויג (נולד ב-13 בפברואר 1984) הוא שחקן ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה
רוזנצוויג למד בבית ספר תלמה ילין. בצה"ל שירת בלהקת חיל האוויר. בין השנים 2006–2008 למד בבית ספר לתיאטרון "Circle In The Square" בניו יורק.
רוזנצוויג רווק ומתגורר בתל אביב.
מרלין וורן
מרילין לואיז וורן (באנגלית: Marilyn Warren AC, QC ; נולדה ב-1951) אבירת מסדר אוסטרליה, הייתה הנשיאה ה-11 של בית המשפט העליון של מדינת ויקטוריה וסגנית-מושל מדינת ויקטוריה, אוסטרליה.
ראשית חייה וחינוך
וורן גדלה בפרבר סנדרינגהם, במלבורן בירת מדינת ויקטוריה והתחנכה בבית הספר הקתולי לבנות קילברדה במנטון. מאוחר יותר למדה משפטים באוניברסיטת מונאש, בשנת 1973 סיימה תואר ראשון במשפטים B.Juris בהצטיינות ובשנת 1983 סיימה תואר שני במשפטים. באפריל 2004 היא זכתה לתואר דוקטור לשם כבוד במשפטים על ידי אוניברסיטת מונש. וורן הייתה ספורטאית, אלופה בסקווש וזכתה באליפות הנשים של האוניברסיטה, עשר שנים ברציפות. היא גם ייצגה את מדינת ויקטוריה וזכתה שלוש פעמים, באליפויות אוסטרליה שלוש שנים ברציפות.
קריירה מקצועית
וורן השלימה את בחינות ההסמכה שלה במשפטים כעורכת דין מטעם ממשלת ויקטוריה כסטודנטית למשפטים הראשונה בשירות הציבורי במדינת ויקטוריה. לאחר קבלתה לעבודה בשנת 1975, וורן עבדה כעורכת דין במגזר הממשלתי עד 1985.
במהלך שנות עבודתה במגזר הממשלתי שימשה כסגנית מזכירת מחלקת המשפטים של ויקטוריה, הייתה יועצת לשלושה יועצים משפטיים של ממשלת ויקטוריה עורכי הדין הדון סטורי, ג'ון קיין וג'ים קנאן.
בשנת 1985 היא גם נקראה על ידי לשכת עורכי הדין של מדינת ויקטוריה לעסוק כעורכת דין בתחומי המשפט המסחרי והמנהלי. משנת 1986 עד 1994, וורן הייתה חברה בוועדה לרפורמות משפטיות של לשכה עורכי הדין של מדינת ויקטוריה. ב-25 בנובמבר 1997, וורן מונתה ל- QC (יועצת משפטית בכירה המתמנה על ידי המדינה/המלכה בחבר העמים הבריטי).
בית המשפט העליון
ב-13 באוקטובר 1998, וורן מונתה לשופטת בחטיבת המשפט של בית המשפט העליון של ויקטוריה. נציג לשכה עורכי הדין של מדינת ויקטוריה, בקבלת הפנים לשופטים החדשים, אמר "אנו בלשכת עורכי הדין מצפים לימי בית המשפט העליון של וורן במדינה זו", ברמז למוניטין הגבוה של בית המשפט העליון של ארצות הברית תחת ארל וורן, והכרת הכישרון של מרלין וורן עצמה. כשופטת, וורן ניהלה תיקים בכל תחומי המשפט, אך במיוחד בתחום המסחרי, בו היא הייתה השופטת האחראית משנת 2000.
ב-25 בנובמבר 2003 וורן מונתה לנשיאת בית המשפט העליון. היא הייתה האישה הראשונה, שמלאה את תפקיד, נשיאת בית המשפט העלון, באוסטרליה ובכל אחת מהמדינות והטריטוריות שלה. בקבלת הפנים החגיגית שערכו לה, התובע הכללי של מדינת ויקטוריה, רוב הולס, הוקיר את עבודתה של וורן בקידום שוויון הזדמנויות לעורכי דין, ותיאר אותה כ"משפטנית מובהקת, מנהיגה שאין שני לה, המעוררת השראה על בית המשפט הזה". וורן פרשה לגמלאות ב-1 באוקטובר 2017, ירשה אותה בתפקיד השופטת אן פרגוסון.
בין השנים 2006–2017 וורן מלאה מספר תפקידים בכירים. סגנית מושל מדינת ויקטוריה, נשיאה הקרן של מדינת ויקטוריה למשפטים, יו"ר המכללה המשפטית של ויקטוריה, יו"ר המועצה לחינוך משפטי, יו"ר המכון הוויקטוריאני לרפואה משפטית, יו"ר בתי המשפט ויו"ר הוועדה המשפטית של מדינת ויקטוריה.
קריירה אקדמית
בינואר 2018, וורן מונתה לפרופסור עמית באוניברסיטת מונאש, ויקטוריה, אוסטרליה.
תיקים מובילים
בין התיקים ופסקי הדין המובילים שניתנו על ידי וורן נכללו התיקים הבאים:
לשכת המחקר של משרד התעופה (גרמניה הנאצית)
לשכת המחקר של משרד התעופה של הרייך (בגרמנית: RLM / Forschungsamt (FA)) היה גוף למודיעין אותות והסוכנות לקריפטואנליזה של המפלגה הנאצית הגרמנית בשנים 1933 עד 1945. לשכת המחקר, שנוהלה מאז הקמתה על ידי ראש הלופטוואפה, הרמן גרינג, הייתה מוסד של המפלגה הנאצית ולא סוכנות מודיעין וקריפטוגרפיה רשמית של הוורמאכט.
תיאור
הסוכנות תוארה כאחת מ"סוכנויות הביון הקריפטואנליטיות העשירות ביותר, הסודיות, והמשפיעות ביותר" על כל סוכנויות הביון הקריפטואנליטיות הגרמניות, קיומה היה ידוע היטב למודיעין הצרפתי (לגופים כמו Deuxième Bureau והלשכה המרכזית למודיעין ופעולה, Bureau Central de Renseignements et d'Action) באמצעות מאמציו של המרגל האנס-תילו שמידט אך מעט היה ידוע אודותיה למדינות אחרות בבעלות הברית.
הארגון תואר על ידי ההיסטוריון, ד"ר וילהלם פ. פליק, קצין צופן גרמני ותיק, שהוזמן על ידי הגנרל אריך פלגיבל, לכתוב היסטוריה של קריפטוגרפיה וקריפטואנליזה גרמנית במהלך מלחמת העולם השנייה בספרו "סודות המלחמה באתר":"חישבה לתת לממשלה ולמפלגה הדומיננטית [הנאצית] תובנה כה מרחיקת לכת על מחשבותיו, רגשותיו ושאיפותיו של העם הגרמני כפי שהיה ידוע בכל ההיסטוריה. בהשוואה לתוכנית זו, שיטות המודיעים של מטרניך ושל שר המשטרה הצרפתי, פושה היו ניסויים חובבניים."הסוכנות נודעה בכינוי לשכת המחקר של הרמן גרינג ולשכת ההצפנה של הרמן גורינג. שמה הרשמי המלא בגרמנית היה Forschungsamt des Reichsluftfahrt Ministerium, שמשמעותו "משרד המחקר של משרד התעופה" (לופטוואפה).
היסטוריה
הרמן גרינג היה חבר בכיר במפלגה הנאצית שהקים את לשכת המחקר שנוהלה על ידי המפלגה יחד עם גוטפריד שאפר באפריל 1933. שפר עבד במשרד הרייכסווהר בשנים 1927 עד 1933 ולא היה מרוצה הן מהיקף עבודות הניטור והן מחוסר יכולת השיטות הנהוגות שם. הוא יחד עם כמה עמיתים, בהם הנאצי, הנס שימפף, קודמו וחברו האישי של גרינג, התפטר בשנת 1933 והציע לגרינג ליצור משרד נפרד שיהיה נקי מקשרי מחלקה. שימפף ארגן בעבר תא לאומי-סוציאליסטי בתוך הרייכסווהר בלי ששום מילה זלגה על כך לאיש. שפר ביקש, בשל היקף הפעילות המצומצם וגם מחוסר יכולת במשרד האותות של לשכת הרייכסווהר, שהסוכנות החדשה תהיה עצמאית מהמשרד הזה. גרינג הסכים ואחר כך הצהיר במהלך חקירות אצל האמריקאים שהוא רצה ארגון משלו שיוכל לטפל בכל שלבי הניטור תחת שליטה מרכזית אחת.
גרינג הבטיח שהארגון יהיה מוסווה בשם Reichsluftrahrtministerium-Forschungsamt כדי לבלבל כל ידע על תפקידה בתוך ההיררכיה הנאצית, אם כי במציאות הגוף היה קשור למשרד התעופה. גרינג גם הבטיח עד שנת 1935 שהלשכה לא תהיה כפופה למשרד האווירייה של הרייך, על ידי ניהול משלה, במימון ישיר ממשרד האוצר עד שנת 1938, ולא נשא שום קשר לאגף המחקר של המשרד הטכני של לופטוואפה, או לגוף היירוט הצבאי או יחידה קריפטולוגית. עד אז זה היה ידוע בתור "לשכת המחקר של הרמן גרינג".
הלשכה הייתה ארגון אזרחי של המפלגה הנאצית, בניגוד לארגונים משלימים שהיו קיימים באותה תקופה, למשל OKW / Chi, שהיו צבאיים באופיים. לצורכי ביטחון, מספר קטן של אנשים, שהיו אזרחים, נצטוו ללבוש מדי לופטוואפה גרמניים. זאת כדי להבטיח תקשורת פורייה בין גופי מודיעין אותות.
היחידה המקורית כללה שמונה גברים כשהוקמה ב-10 באפריל 1933. מאוחר יותר, עם התרחבות הסוכנות, 33 "קריפטוגרפים" נוספים, רובם בעלי נטייה נאצית, "יישלחו" מהפיקוד העליון של כוחות הצבא, לשכת הצופן OKW / Chi, בתקופה בה OKW / Chi עצמה עמדה בפני מחסור קשה באנשים. זה גרם לחיכוכים ניכרים בין שתי הסוכנויות. הלשכה ישבה בעליית גג בבניין משרד האוויר של גרינג ומאוחר יותר עברה לבניין ב-Behrendstrasse, ברלין. לאחר מכן הלשכה עברה שוב בסוף 1933 למלון אם קני בשרלוטנבורג. ב-1934 וב-1935 היא תפסה מתחם דיור שהוסב למשרדים בשם קולונדות שילר ב-Schillerstrase 116-124. הלשכה נאלצה להתפנות מברלין בשל ההפצצות של בעלות הברית, עד ינואר 1945 אנשיה עברו לברסלאו וליובן (אתר של תחנת יירוט) וכללה מתקן ביוייטרבוג. עד סוף המלחמה הלשכה התכווצה ממצבת כוח אדם שעמדה על סביבות 2,000 אנשי מטה ל-450 עם 100 ברוזנהיים. בתום המלחמה, הלשכה פורקה וכל המסמכים נשרפו זמן קצר לפני הגעתו של הצבא האמריקני. קומץ מסמכים קטן שהתגלה לאחר חיפוש מקיף סיפק אישור לקיומה של הלשכה וסיפק מתווה בסיסי לארגון.
בעוד שההיקף המבצעי של משרד החוץ והרייכסווהר אורגנו בפיקוח על תקשורת זרה, הלשכה תוכננה לפקח על תקשורת פנים, לאסוף את כל התקשורת ברחבי גרמניה ומגרמניה למדינות זרות. לרבות העיתונות, כל החומר המודפס, המעקב אחר מכתבים אישיים ויירוט השיחות. תחנות יירוט פעלו בכל רחבי גרמניה, מחוזות דואר וצמתים בכבלים היו כולם תחת מעקב. כל המברקים שנשלחו על ידי מישהו הועתקו ונשלחו ללשכה.
חשיבות מיוחדת ליירוט שיחות טלפון של פקידי ממשל בכירים, אנשי המפלגה הנאצית ופקידים במדינה. בהדרגה נוצרה רשת ריגול עצומה שהשתרעה על פני כל גרמניה. שום קצין, פקיד, איש מפלגה ואף אדם בעל חשיבות לא יכול היה להתקשר בלי שהשיחה תהיה במעקב. הלשכה הקדישה תשומת לב מיוחדת לאנשי הרייכסווהר ולמפקדי מחוזות צבאיים. הוקמה מערכת של סוכנים סמויים. בוצע מעקב אחר מכתבי מסירה כלליים והיוותה חלק משמעותי מהלשכה.
בראשית דרכה, הלשכה ניסתה לעבוד עם לשכת ההצפנה של הרייכסווהר ולשכה C של משרד החוץ, אך היחסים התדרדרו במהירות, בשל אופייה כלשכה שתמיד אגרה מידע ולעולם לא חלקה אותו. בסופו של דבר, שיתוף הפעולה נערך באופן רשמי בלבד, אך בפועל לא היה קיים.
אופי העבודה שביצעה הלשכה הביא בהכרח את ידיעת קיומה של הסוכנות להיינריך הימלר, שניסה מיוזמתו להשיג שליטה על הלשכה ופעילותה. זה הוביל ליריבות עזה בין גרינג להימלר. עם הזמן הימלר הצליח להשיג השפעה חזקה יותר עליה, כך שבהדרגה השליטה עליה עבר מגרינג להימלר.
המבצע הגדול הראשון שלה הלשכה היה המעקב אחר ארנסט רהם. רהם היה מייסד שותף של Sturmabteilung, המיליציה של המפלגה הנאצית ומאוחר יותר היה מפקדה. רהם ושותפיו היו במעקב רציף מאז סוף 1933. הלשכה דיווחה על כל שיחת טלפון, מכתב שנכתב וכל שיחה שרהם העביר. על רבים ממקורביו של רהם הוצבו מיקרופונים במגורים הפרטיים שלהם. אלה הוסתרו בטלפונים, במנורות השולחן, בנברשות, בשעונים החשמליים ובמקומות אחרים. הראיות שנאספו טופלו על ידי מרכז ההערכה של לשכת המחקר. עדויות אלה הובילו ישירות לליל הסכינים הארוכות, שהתרחש בתאריכים 30 ביוני עד ל-2 ביולי 1934, במהלכו נרצחו 85–200 חברי האס אה ואחרים. במהלך פעולה זו הועלה שימפף לדרגת שר והבטיח לעצמו מעמד בעל כוח רב, כראש לשכת המחקר.
מבצע משמעותי נוסף של הלשכה היה מבצע "טיהור" כביכול שביצעה בשנת 1938, כאשר מספר משמעותי של אנשי משרד המלחמה הוסרו בכוח מתפקידם. שתי דמויות מרכזיות היו ורנר פון בלומברג והאריסטוקרט הברון ורנר פון פריטש ומספר קצינים בכירים מאוד שנאלצו לעזוב את משרתם. פליק שקל את נקמתו של גרינג זו ואת נקמת הלשכה כתגובה למותו של האנס שימפף, שעמד קודם לכן בראש הלשכה. במהלך תקופה זו, הלשכה האזינה גם לטלפונים של משרד החוץ, שנשלט על ידי יואכים פון ריבנטרופ, באמצעות מיקרופונים מבלי שאף גורם במשרד הבחין בכך.
הלשכה מילאה תפקיד חשוב מאוד ביירוט התקשורת של ממשלת המדינה הפדרלית של אוסטריה לפני האנשלוס במרץ 1938. הוקם אגף קטן מיוחד לכך שיירט את כל מערכת התקשורת באוסטריה. אנשיה נעזרו יותר ויותר במבצעם על ידי פקידים אוסטרים אוהדים. כל שיחות הטלפון שבוצעו במשרדי אוסטריה, תוכן כל המברקים שנשלחו לחו"ל ומסמכים חשובים רבים נשלחו ללשכה. הפקידים האוסטרים אף הרחיקו לכת כדי לספק את כל מערכות ההצפנה בהן השתמש משרד החוץ בווינה, על ידי כוחות הצבא האוסטרים ועל ידי המשטרה האוסטרית. כבל הטלפון והטלגרף המוביל דרך ברכטסגאדן רוצף במיקרופונים של לשכת המחקר.
ברם עד 20 ביולי 1944, היינריך הימלר כבר השיג שליטה מוחלטת על לשכת המחקר.
TICOM היה מבצע של ארצות הברית לתפוס נכסים צבאיים לאחר תום מלחמת העולם השנייה באירופה. קיומה של לשכת המחקר של גרינג לא היה ידוע לאנשי TICOM בתחילת המלחמה, מה שהפתיע אותם במידה מסוימת כאשר התגלו עיתונים על ידי צוות TICOM 1 בבסיס האווירי קאופבורן המעידים כי מדובר במטה האחרון של לשכת המחקר לאחר שאנשיה נמלטו לשם מאזורי לחימה כבדים באזור הצפון.
אנשי מפתח
הרמן גרינג היה האדם החשוב ביותר בלשכת המחקר. הוא היה פוליטיקאי גרמני, מנהיג צבאי וחבר מוביל במפלגה הנאצית (NSDAP).
האנס שימפף היה ראש הלשכה הראשון בין 10 באפריל 1933 ל-10 באפריל 1935. היה קפטן קורבטה לשעבר (Korvettenkapitän), הוא היה קצין קישור בין האבווהר למחלקת חיל הים, רייכסמארין, במשרד המלחמה.
אנדרה פיל
אנדרה פיל (בצרפתית: Andrée Peel; 3 בפברואר 1905 - 5 במרץ 2010) הייתה חברה בתנועת ההתנגדות הצרפתית במהלך מלחמת העולם השנייה. האוטוביוגרפיה שלה "ניסים קורים" פורסמה בצרפתית ובאנגלית, ואף עובדה לסרט עצמאי בשנת 2008. כינויה, אותו חלקה עם הסוכנת הבריטית איילין נירן, היה הסוכנת רוז (Agent Rose).
לשכת המחקר של משרד התעופה (גרמניה הנאצית)
אנשי מפתח
כריסטוף פרינץ פון הסן היה קצין אס אס גרמני שניהל את הסוכנות בין 10 באפריל 1935 ל-12 באוקטובר 1943. הוא היה בנם של הנסיך פרידריך צ'ארלס מהסן והנסיכה מרגרט מפרוסיה, בן לאחת המשפחות הוותיקות והיה בעל קשר ישיר למשפחת המלוכה הבריטית. הוא נהרג בתאונת מטוס באיטליה ב-7 באוקטובר 1943. חברותו של כריסטוף לאס אס ומינוי לאחר מכן ללשכת המחקר הצביעו על מערכת יחסים קרובה בין הלשכה לבין אס דה, שהיה סניף של האס אס ששימש כלב המודיעין וכלב השמירה האידאולוגית של המפלגה הנאצית.
אנדרה פיל
ראשית חייה
פיל נולדה בשם אנדרה מרתה וירוט בפברואר 1905. מעט ידוע על ילדותה.
היא ניהלה סלון יופי בנמל של העיר ברסט בצרפת.
מלחמת העולם השנייה
לאחר הפלישה הגרמנית היא הצטרפה לתנועת ההתנגדות ולקחה חלק בהפצת עיתונים חשאיים, אך מאוחר יותר מונתה לראש תת-אגף של ההתנגדות. פיל והצוות שלה השתמשו בלפידים כדי להנחות את מטוסי בעלות הברית למסלולי נחיתה מאולתרים, וסייעו לחיילים שנחתו בשטח צרפת להימלט אל צוללות וסירות. בדרך זו הם הצילו את חייהם של יותר ממאה חיילים, וסייעו ליותר מ-20,000 איש.
פיל נעצרה בפריז בשנת 1944, ונשלחה למחנה הריכוז רוונסבריק. בהמשך היא הועברה למחנה הריכוז בבוכנוולד, שם הייתה בדרכה לעמוד בפני כיתת יורים, כאשר הצבא האמריקאי הגיע לשחרר את המחנה. במהלך תקופה זו היא גם חלתה בדלקת קרום המוח ושרדה. היא שמרה עד מותה את מדי האסירה שלה.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה, היא הכירה את בעלה לעתיד, אקדמאי אנגלי בשם ג'ון פיל (שאז היה עדיין סטודנט), בזמן שעבדה במסעדה בפריז, ומספר שנים לאחר מכן הם עברו אל העיירה לונג אשטון, ליד בריסטול. לבני הזוג לא היו ילדים.
בזמן שהתגוררו בלונג אשטון, אנדרה זכתה לביקורים רבים של מעריצים ופיתחה קריירה בעיסוק בהילינג ותזונה.
פיל נפטרה בשלווה בבית האבות למפטון האוס ב-5 במרץ 2010.
עיטורים והכרה
על פועלה במהלך המלחמה זכתה פיל במספר עיטורי כבוד חשובים:
בית הספר המיוחד לעבודות ציבוריות
בית הספר המיוחד לעבודות ציבוריות לבנייה ותעשייה (בצרפתית: École Spéciale des Travaux Publics, du bâtiment et de l'industrie), הוא בית ספר טכני ברובע התשיעי של פריז.
היסטוריה
בית הספר הוקם בשנת 1891 על ידי ליאו איירול, והוכר רשמית על ידי ממשלת צרפת בשנת 1921. הוא אחד מבתי הספר הכלליים להנדסה כחלק מהגרנד אקול, במשך השנים הכשיר בית הספר כ-24,000 מהנדסים וכ-7,000 מנהלי אתרי בנייה. בין בוגרי בית הספר: משה פלדנקרייז והרב מנחם מנדל שניאורסון, הרבי מחב"ד.
המוסד מציע קורסים לתואר בהנדסת בניין, הנדסה אזרחית, טופוגרפיה והנדסת חשמל, בני שנתיים ושלוש שנים.
בית הספר היה ממוקם בשדרות סן ז'רמן ברובע הלטיני שבפריז, ובשנת 2011 עבר לקמפוס חדש בקאשן (פרוור בדרום פריז).
המכללה פתוחה לדוברי אנגלית שרוצים ללמוד הנדסה בשיתוף עם צרפתים.
If You Need Me
If You Need Me (בעברית: אם את/ה צריך אותי) הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית, ג'וליה מייקלס, שיצא, על ידי ריפבליק רקורדס, ב-13 בספטמבר 2019. השיר מופיע בסדרת הדרמה האמריקאית, Sorry for Your Loss.
נכון לדצמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-38 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של הסינגל הועלה לערוץ היוטיוב של ג'וליה מייקלס ב-26 בספטמבר 2019. נכון לדצמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-5.5 מיליון פעמים.
ביקורת
מייק ואס, מ-Idolator, אמר כי השיר הוא "סוג של רצועה אמוציונלית והמנונית שנכנסת לך מתחת לעור כבר מההאזנה הראשונה".
דמיטרו מיכאילנקו
דמיטרו סטניסלבוביץ' מיכאילנקו (באוקראינית: Дмитро Станіславович Михайленко) (נולד ב 13 ביולי 1973 בקירובוגרד) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדת הקשר ולזכותו 23 הופעות ושני שערים בנבחרת אוקראינה. כיום מאמן את קבוצת פאפוס מליגת העל הקפריסאית.
קריירה
בינואר 2001 הגיע מיכאילנקו לישראל וחתם במדי האלופה הפועל תל אביב. עד תום עונת 2000/2001 ערך 14 הופעות וכבש שני שערים בליגת העל, כולל שער במשחק העונה מול מכבי חיפה, אך בתום העונה שוחרר מהמועדון לאחר שהקבוצה סיימה במקום השני. בקיץ 2001 חתם בקבוצת ביתר ירושלים במדיה ערך 23 הופעות וכבש שלושה שערים, ובתום עונת 2001/2002 חזר לאוקראינה וחתם שוב בדניפרו. בשנת 2006 עבר למטאלורג זפוריז'יה וכעבור שנה הגיע לקפריסין וחתם בקבוצת א.פ.ו.פ. קינירס פאיה מהליגה השנייה. בשנת 2009 פרש ממשחק פעיל.
נבחרות
בשנת 1990 זומן מיכאילנקו לשחק בנבחרת הנוער של ברית המועצות. עם הנבחרת השתתף באליפות העולם לנוער בשנת 1991, בה זכתה נבחרת ברית המועצות במקום שלישי. עם התפרקות ברית המועצות וכינון אוקראינה העצמאית הצטרף מיכאילנקו אל נבחרת הנוער של אוקראינה, במדיה ערך שבע הופעות וכבש שני שערים.
ב-27 באפריל 1993 ערך מיכאילנקו את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת של אוקראינה, במשחק ידידות מול. בשנת 2000 פרש מהנבחרת לאחר שערך במדיה 23 הופעות וכבש שני שערים. את הופעתו האחרונה במדים הלאומיים ערך ב-7 באוקטובר 2000, במשחק מול במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002.
קריירת אימון
בשנת 2009 הצטרף מיכאילנקו לצוות המאמנים של קבוצת דניפרו דנפרופטרובסק והיה לעוזר המאמן של הקבוצה. בעונת 2016/2017 מילא את מקומו של מאמן הראשי של הקבוצה. בקיץ 2017 החל מיכאילנקו לאמן את קבוצת דניפרו-1 מהליגה האוקראינית השנייה. באוגוסט 2020 התפטר מתפקידו בדניפרו. בסוף 2020 החל לאמן קבוצת פאפוס מהליגה הקפריסאית.
חותם אישי
חותם אישי הייתה תוכנית ראיונות ישראלית, בהנחייתו של דן מרגלית, בתוכנית התארחו אישים מהחברה הישראלית. התוכנית שודרה בטלוויזיה החינוכית מ-23 ביולי 2015 ועד 31 ביולי 2018, שבועיים לפני סגירתה של החינוכית ב-14 באוגוסט 2018.
רקע כללי
בתחילת כל תוכנית דן מרגלית מתחיל בלספר את קורות החיים של המרואיין, לאחר מכן הוא משוחח איתו על עברו ועל שלל נושאים. ב-26 במרץ 2018 שודרה תוכנית מיוחדת לרגל יום הולדתו ה-80 של מרגלית, מרגלית היה המרואיין בעוד שאילנה דיין ראיינה אותו.
אורחים
האורחת הראשונה בתוכנית הייתה הפרופסורית רות בן-ישראל, בתוכנית ששדורה ב-23 ביולי 2015, והאחרון היה ההיסטוריון תום שגב, בתוכנית ששודרה ב-31 ביולי 2018.
בין המפורסמים שהתארחו בתוכנית הם:
(התאריך בסוגריים מציין את השנה בה שודרה התוכנית)
ארמיית הפרשים השנייה
ארמיית הפרשים השנייה (ברוסית: Вторая конная армия) הייתה ארמיית פרשים של הצבא האדום אשר לחמה במלחמת האזרחים ברוסיה ובמלחמה הפולנית-סובייטית.
הילמר וקרלה
הילמר וקרלה (בגרמנית: Hilmar Wäckerle; 24 בנובמבר 1899 – 2 ביולי 1941) היה מפקד בוואפן-אס-אס בגרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. שימש בתור המפקד הראשון של מחנה הריכוז דכאו והודח לאחר חקירה שניהלו קארל וינטרסברגר ויוזף הרטינגר.
שירות במלחמה
הוא היה בנו של נוטריונים ממינכן, וקרלה נשלח לבית הספר לקצינים של צבא בוואריה בגיל 14 על מנת להמשיך בקריירה הצבאית שלו. לאחר שסיים את שלוש שנות הכשרתו כצוער הוצב בגדוד חי"ר בוואריה באוגוסט 1917 ובשנה שלאחר מכן היה סמל בחזית המערבית. הוא נפצע קשה בספטמבר 1918 ולא הצליח לחזור לחזית לפני שביתת הנשק וככזה הסיכוי שלו לקידום ולהיות קצין אבד.
מעורבות פוליטית
משלא הצליח להמשיך בצבא, וקרלה נרשם לאוניברסיטה הטכנית במינכן כדי ללמוד חקלאות. כמו חברו לכיתה היינריך הימלר, הוא הצטרף לפריקורפס אוברלנד האנטי-קומוניסטי והיה חבר מוקדם במפלגה הנאצית. הוא נכח במהלך הפוטש במרתף הבירה, כמו גם ניסיון ההתנקשות בינואר 1924 על פרנץ יוזף היינץ, ראש ממשלת הסאר שנוהל על ידי צרפת. לאחר סיום לימודיו, כשהוא בן 25, צמצם וקרלה את מעורבותו הישירה בפוליטיקה הנאצית והפך למנהל חוות בקר. הוא הצטרף מחדש למפלגה הנאצית בשנת 1925, אולם בעקבות ארגון מחדש שלה והוא השתתף בקביעות בעצרות מפלגה תוך שהוא מסייע בניסוח המדיניות החקלאית הנאצית. הוא גם נרשם לגדוד המתנדבים של האס אס שבסיסה היה בקמפטן.
דכאו
בשנת 1933 הוא נבחר על ידי בעל בריתו הישן הימלר כמפקד מחנה הריכוז דכאו שאך זה הוקם. בהוראת הימלר הוא קבע כללים 'מיוחדים' להתמודדות עם אסירים, כללים שהנהיגו טרור כדרך חיים במחנה. היוזמות שלו כללו הוצאתם להורג של אסירים בגין 'כפירה אלימה' ו'הסתה לאי ציות' בגינו הואשם בפשע. הוא עזב את התפקיד כעבור כמה חודשים, כשתאודור אייקה תפס את מקומו.
וואפן אס אס
הוא היה חבר מוקדם ביחידות שהפכו בהמשך ל-ואפן אס אס ולבסוף הגיע להיות קצין בקבוצה זו, ששירת בהולנד. הוא הוביל גדוד האס.אס שלו במהלך פריצת קו גרבה ההולנדי ונפצע תוך כדי. הוא שירת גם בשטחי ברית המועצות. את שירותו העביר עם דיוויזיית הפאנצר אס אס החמישית. הוא הגיע לדרגת שטנדרטנפיהרר עד שנהרג במבצע ליד לבוב בשנת 1941.
לאחר מותו של וקרלה עברה אלמנתו אלפרידה לגבר אחר במקום להתאבל על בעלה המת. בזעם על מעשיה, הימלר שלח את האיש למחנה ריכוז.
דניאל סיבוני
דניאל סיבוני (נולד ב-22 באוגוסט 1942) הוא פילוסוף ופסיכואנליטיקאי יהודי-צרפתי יליד מרוקו.
קורות חיים
דניאל סיבוני נולד ב-1942 במרקש שבמרוקו, לאב שהיה רב, שוחט ומוהל. שפת אמו היא ערבית מרוקאית ושפתו התרבותית היא עברית מקראית. בגיל 5 החל ללמוד צרפתית. בגיל 6 היגר אביו לצרפת עקב קשיי פרנסה, וסיבוני נותר במרקש עם אמו וחמשת אחיו. בגיל 13 התאחדה המשפחה בפריז. קיבל תואר דוקטור למתמטיקה מאוניברסיטת פריז. בגיל 25 מונה לפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת פריז.
במקביל לעבודתו כפרופסור למתמטיקה גילה עניין בפסיכואנליזה, ובגיל 32 נעשה פסיכואנליטיקאי באסכולת לאקאן, ומונה לפרופסור לאתנו-פסיכואנליזה באוניברסיטת פריז VII. כיהן כפרופסור עד שנת 2000. בהמשך לכך גילה עניין גם בפילוסופיה, ובשנת 1985 הוענק לו תואר דוקטור לפילוסופיה מטעם אוניברסיטת פריז I. כפסיכואנליטיקאי התמקד בטיפול במטפלים.
פרסם עשרות ספרים בפסיכואנליזה ובפילוסופיה. הוא מרבה לפרסם בעיתונות מאמרי דעה בנושאים שעל סדר היום, ומתראיין לעיתים קרובות בטלוויזיה הצרפתית.
סיבוני נשוי ואב לארבעה ילדים.
שרה מרדוק
קריירה
מרדוק נולדה בלונדון, אנגליה בשם שרה או'הייר והיגרה בילדותה עם הוריה לסידני, אוסטרליה שם גדלה. בגיל שבע עשרה לאחר סיום לימודיה בתיכון הלכה ללמוד בלט במכללת אומנויות הבמה על שם מקדונלד אך לאחר שהמאמן שלה אמר לה שהיא לא מתאימה להיות בלרינה מכיוון שהיא גבוהה עזבה את הבלט ופנתה לתחום הדוגמנות, בתחילה דגמנה רק באוסטרליה ואחר כך נסעה לדגמן גם בפריז ובלונדון במהלך הקריירה שלה היא דיגמנה לחברות, מעצבים ומותגים רבים ברחבי העולם כגון לוריאל, רבלון, ראלף לורן, איב סן לורן ואסתי לאודר והופיעה בשערי מגזינים רבים כגון Elle ו-GQ ובשנים 1999 ו-2003 הופיעה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד.
מרדוק הגישה תקופה מסוימת את "Today" תוכנית הבוקר היומית הפופולרית ביותר באוסטרליה והיא אף חזרה לתוכנית לאחר שסיימה את תפקידה כמגישה אורחת בתוכנית שעסקה בנושא של מודעות למען סרטן השד. ב-2000 הופיעה בטלוויזיה בסדרה "חברים" וב-2001 כיכבה בקולנוע לצד הדוגמנית שלום הרלו בסרט "Head Over Heels".
ב-2007 החלה מורדוק להנחות את העונה החמישית של התוכנית "הטופ מודל הבאה של אוסטרליה" (Australia's Next Top Model) שהיא אחת מתוכניות הריאליטי הנצפות ביותר באוסטרליה וזאת לאחר מחלוקת שהתנהלה עם המנחה הקודמת, בנוסף להנחיית התוכנית חתמה שרה על חוזה עם חברת ההפקות פוקסטל על שיתוף פעולה איתם ביצירת סרטים תיעודיים ביחד עם חברת ההפקות שבבעלותה, ב-2010 ספגה מרדוק ביקורת קשה על תקלה שקרתה בגמר התוכנית בה הכריזה בטעות על הזוכה הלא נכונה. ב-2011 הודיעה על עזיבתה מהנחיית התוכנית לאחר שלוש עונות.
ב-2009 הפיקה מרדוק סרט דקומנטרי בשם "גאוות אוסטרליה" העוסק בחיי היום יום של האוסטרלים והעלה נושאים שונים על ידי מאות אנשים שנבחרו להופיע בסרט.
חייה האישיים
מרדוק פעילה למען סיוע לגופים העוסקים באומנויות שלא למטרת רווח ולצדקה, היא משמשת כשגרירה הבינלאומית לשם כבוד של להקת המחול של אוסטרליה וכחברת הנהלה של הלהקה בנוסף היא גם פעילה ב"מכון לחקר ילדים" והיא אחראית על צוות הפיתוח של המכון (המכון הוקם ב-1986 על ידי סבתו של בעלה של מורדוק ועוסק בבריאות הילד), מרדוק היא הפטרונית של "הקרן הבינלאומית של אוסטרליה למלחמה בסרטן השד" ואף דברה מספר פעמים בתקשורת על המודעות למחלה ועל פעילות הקרן.
ב-1999 נישאה שרה ללאכלן מרדוק, בנו של איל התקשורת והמיליארדר רופרט מרדוק, בניי הזוג מתגוררים בסידני ולהם שלושה ילדים, שני בנים: קאלן אלכסנדר (נולד ב-9 בנובמבר 2004), איידן פטריק (נולד ב-6 במאי 2006) ובת, איירין אליזבת (נולדה ב-10 באפריל 2010).
מס כשר
הרקע לטענות אלו הוא התשלום שחברות מזון משלמות כדי לקבל תו כשרות למוצריהן.
עלילה
גופים אנטישמיים, ארגוני "כוח לבן" וארגונים רדיקליים אחרים מפיצים את האגדה האורבנית לפיה תו ההכשר שניתן למוצרי מזון מהווה מס מיוחד שנגבה מלקוחות בלי ידיעתם. בנוסף, הם טוענים כי חברות מזון "נסחטות" ונאלצות לשלם "מס כשר" כדי למנוע חרם על מוצריהן, ושמס זה משמש לתמיכה במיזמים ציוניים ובמדינת ישראל.
לפי קתלין מ. בלי (Kathleen M. Blee), פרופסורית לסוציולוגיה מאוניברסיטת פיטסבורג, ישנן קבוצות גזעניות שמעודדות את הצרכנים להימנע מ"מס כשר" על ידי החרמת מוצרים כשרים. בכנס הביקורת השנתי לאירועים אנטישמיים (Annual Audit of Antisemitic Incidents) בשנת 2000 דווח על ידי ארגון בני ברית קנדה כי ארגונים גזעניים עודדו צרכנים לבקש מהממשלה החזר מס, בשל "המס היהודי", שיתבטא בתשלומי מס ההכנסה שלהם.
בשנת 1997 רשות המס הקנדית דיווחה על תופעה של עלונים המעודדים צרכנים לבקש ניכוי מס לתשלומי המס שלהם "מכיוון שהם תרמו לכאורה לארגונים דתיים יהודיים כאשר הם רכשו מוצרים כשרים". שרת המס הקנדית ג'יין סטיוארט ציינה כי "המסר המועבר בעלונים אלו הוא פוגעני ביותר לקהילה היהודית בפרט, ולאוכלוסייה הקנדית בכלל. "ניכוי המס" המתואר איננו אלא בדיה ואני מפצירה בכל משלמי המיסים להתעלם מהמסר המופץ בעלונים אלו".
תו הכשרות
תו הכשרות נועד להגדיל את היקף המכירות של המוצר, ותהליך קבלת ההכשר הוא וולונטרי. תווי הכשרות מעודדים את רכישת המוצר לא רק בקרב יהודים, אלא גם בקרב מוסלמים, מאמיני הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי וקבוצות אוכלוסייה אחרות. נתונים אף מראים שהעלייה במכירות בעקבות קבלת ההכשר, מניבה לרוב הכנסות העולות על עלות קבלת ההכשר.
ברדלי פריגרד
ברדלי פריגרד (באנגלית: Bradley Freegard) הוא שחקן ולשי מפונטיפריד, שבוויילס.
ביוגרפיה
פריגרד נולד בפונטיפריד. הוא למד משחק בקולג' הוולשי המלכותי למוזיקה ודרמה.
פריגרד שיחק בתפקיד קבוע בדמות סטפן ג'ונס בסדרת הטלוויזיה "Teulu" של ערוץ S4C. ב-2012 הופיע באופרת הסבון "איסטאנדרס" בתפקיד גת'ין ויליאמס, והיה הראשון שגילם דמות ולשית בסדרה מאז 1996. סיפורה של הדמות סופר יחד עם עזיבתה של הדמות ג'יין ביל.
עוד בטלוויזיה שיחק פריגרד בסדרות "חדר מיון", "רופאים", הסדרות בשפה הוולשית "Caerdydd" ו-"Gwaith/Cartref", "הולבי סיטי, ו-"Pobol y Cwm". ב-2018 לוהק פריגרד לתפקיד אוואן האוולס בסדרה "בוקר אחד" לצדה של אשתו, איב מיילס, ששיחקה בתפקיד הראשי בדמות פיית'.
חיים אישיים
פריגרד הכיר את השחקנית איב מיילס ב-1994 בתיאטרון הלאומי לנוער. הם התחתנו באיטליה ב-18 במאי 2013. לבני הזוג יש שתי בנות.
מירוטס איפטר
מירוטס אִיפְטֶר (באנגלית: Miruts Yifter; 15 במאי 1944 – 22 בדצמבר 2016) היה אתלט אתיופי. אלוף אולימפי (מוסקבה 1980), פעמיים ברציפות אלוף הגביע הביניבשתי (1977 ו-1979) ואלוף אפריקה (1979) בריצת 5000 מטר ו-10000 מטר. נוסף לכך, הוא אלוף משחקי אפריקה (1973) בריצת 10,000 מטר.
איפטר זכה לכבוד לשאת את דגל מדינתו בטקס הפתיחה של אולימפיאדת בייג'ינג (2008).
ביוגרפיה
איפטר נולד ב-1944 בעיר אדיגראט שבמחוז תיגראי באתיופיה. למד בעיר נעוריו ויצא לעבודה בגיל צעיר. עבד בשלל עבודות לפרנסתו (בין השאר כנהג משאית). בבגרותו התגייס לצבא אתיופיה והצטרף לחיל האוויר האתיופי שם זיהו את כשרונותיו הספורטיבים.
ב-2000 עבר איפטר להתגורר עם משפחתו בטורונטו שבקנדה שם עסק כמאמן אתלטיקה. איפטר היה נשוי ונולדו לו 7 ילדים. נפטר ב-2016 עקב קשיי נשימה והובא לקבורה בקתדרלת השילוש הקדוש שבאדיס אבבה.
1968
איפטר החל את הקריירה הספורטיבית שלו ב-1968 בייצוג אתיופיה בריצות ארוכות באולימפיאדת מקסיקו סיטי אולם לא זכה שם במדליות.
1972
באולימפיאדת מינכן זכה במדליית ארד בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 27:40.96 דקות, אחרי לאסה וירן מפינלנד פינלנד שקבע שיא עולם חדש של 27:38.35 דקות ואמייה פוטמאנס מבלגיה (27:39.58 דקות). איפטר הגיע לגמר ריצת 5000 מטר אך הוטעה על ידי מאמנו ואיחר להגיע למקצה הגמר. עם חזרתו לאתיופיה הואשם על ידי ראשי המשטר הצבאי בבגידה לאחר שנטען שאיחר למקצה ה-5,000 מטר בכוונה. איפטר נדון ל-3 חודשי מאסר אך רוחו לא נשברה והוא המשיך להתאמן בכלא.
1973
במשחקי אפריקה שנערכו בלאגוס שבניגריה ב-1973 זכה איפטר בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 29:04.6 דקות ומדליית כסף בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:07.57 דקות.
1977
בתחרות הגביע הביניבשתי שנערכה בדיסלדורף, גרמניה ב-1977 הוא זכה בשתי מדליות זהב בריצות ל-5000 מטר בתוצאה של 13:13.82 דקות ו-10,000 מטר בתוצאה של 28:32.31 דקות.
1979
באליפות אפריקה שנערכה בדקר שבסנגל בתחילת אוגוסט 1979 הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:14.0 דקות ובריצת 10000 מטר 29:08.0 דקות. שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות הגביע הביניבשתי שנערכה במונטריאול, קנדה בסוף אוגוסט, הוא הגן על תואריו וזכה בשתי מדליות זהב בריצות ל-5000 מטר בתוצאה של 13:35.9 דקות ו-10,000 מטר בתוצאה של 27:53.07 דקות.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת מוסקבה הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:20.91 דקות, לפני סולימאן ניאמבוי מטנזניה (13:21.60 דקות) וקרלו מנינקה מפינלנד (13:22.00 דקות) ובריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:42.69 דקות, לפני קרלו מנינקה (27:44.28 דקות) ובן ארצו מוחמד קדיר (27:44.64 דקות).
1982
באליפות העולם למרוצי שדה (11.978 ק"מ) שנערכה ברומא, איטליה במרץ 1982 הוא זכה במדליית זהב בתחרות הקבוצית, לאחר שסיים במקום 16, לפני אנגליה וברית המועצות.
1983
באליפות העולם למרוצי שדה (11.994 ק"מ) שנערכה בגייטסהד, אנגליה במרץ 1983 הוא זכה במדליית זהב בתחרות הקבוצית, לאחר שסיים במקום 67, לפני ארצות הברית וקניה.
דוד יעקובסון
הרב דוד יעקובסון (1852–1926) - היה רבה של העיירה לובביץ' בימי כהונתו של האדמו"ר שלום דובער שניאורסון.
ביוגרפיה
נולד בעיירה לובביץ' בשנת ה'תרי"ב (1852) לרב בן-ציון יעקובסון. בגיל 14 נישא ללאה - בתו של הרב אברהם זליקסון - רבה של לובביץ' דאז. לאה הייתה בת 12 ביום נישואיהם. נולדו להם 14 ילדים, מתוכם ידועים שמות של שמונה: זלמן, זלדה, לזאר, יוסף, ריסיה (ראיסה), ריבה, טאיבה, אידה.
עם פטירתו של הרב זליקסון בשנת ה'תרמ"ב (1882) דוד יעקובסון מונה על ידי האדמו"ר שמואל שניאורסון, לתפקיד הרב הראשי של העיירה.
רבי יוסף יצחק שניאורסון כותב עליו:
רוב שנות כהונתו עברו בימי כהונת האדמו"ר שלום דובער שניאורסון. בימיו העיירה הגיעה לשיא פריחתה - היא הפכה למרכז החשוב ביותר של חסידות חב"ד. העיירה הייתה יישוב גדול יחסית - על פי מרשם האוכלוסין של 1897 בלובביץ' התגוררו 2,711 תושבים, מהם 1,660 יהודים. היא הייתה אז מרכז יהודי להשכלה דתית ומקצועית, תעשייה ומסחר.
פופולריות
תרבות פופולרית היא התרבות השולטת בחברה מסוימת. תוכן התרבות הפופולרית נקבע על ידי אינטראקציות, צרכים ורצונות יומיומיים - ה'רגעים' התרבותיים שמרכיבים את חיי היומיום. היא עשויה לכלול פעילויות כמו סריגה, בישול, סיפור סיפורים, משחקי קלפים או משחקי כדור. בחברות מודרניות ופוסט-מודרניות תרבות פופולרית מושפעת משמעותית מתעשיות שמפיצות חומר תרבותי, למשל תעשיות הקולנוע, הטלוויזיה והפרסום, וכן תעשיית החדשות. מוזיקה פופולרית היא מוזיקה המשתייכת לאחד ממגוון סגנונות מוזיקליים הנגישים לקהל הרחב ולרוב מופצים בצורה מסחרית. בהקשר זה, להיט מתייחס לשיר או נעימה, הזוכה להצלחה רבה בקרב ציבור מסוים. רב-מכר הוא ספר פופולרי שנמכר בעותקים רבים. בדומה ל"שובר קופות" בקולנוע ו"אלבום זהב" במוזיקה.
מדע פופולרי הוא דיווח על רעיונות מדעיים ותגליות מדעיות באופן המובן לקהל הרחב ולהדיוטים. המדע הפופולרי מופץ לציבור בטורים ומדורים בעיתונים הפונים לקהל הרחב, במגזינים פופולריים המיוחדים לענייני מדע (להבדיל מכתבי עת מדעיים), בספרי עיון, בפינות בתוכניות טלוויזיה ורדיו, בתוכניות מדע פופולרי וכמעט בכל מדיום הפונה אל ההמונים.
Google Trends הוא שירות אינטרנטי הניתן על ידי חברת גוגל, אשר מאפשר מחקר של פופולריות של מונחים שונים בקרב משתמשי האינטרנט ברחבי העולם בתקופות שונות.
ברטון וטיילור
ברטון וטיילור (באנגלית: Burton & Taylor) הוא סרט טלוויזיה בריטי של ערוץ BBC Four בבימויו של ריצ'רד לקסטון. הסרט מבוסס על זוג השחקנים האגדי ריצ'רד ברטון ואליזבת טיילור, במהלך החזרות להפקה של המחזה "Private Lives" בשנת 1983. בתפקידים הראשיים מככבים הלנה בונהם קרטר ודומיניק וסט.
תקציר עלילה
ב-1983 כוכבי הקולנוע המזדקנים ריצ'רד ברטון (דומיניק וסט) ואליזבת טיילור (הלנה בונהם קרטר) נמצאים בניו יורק ועורכים חזרות למחזה "Private Lives" מאת נואל קאוורד. השניים היו נשואים והתגרשו פעמיים, אבל על אף המתחים ביניהם הם נשארו ידידים. היא עדיין חולמת על פיוס ביניהם. אבל ריצ'רד נמצא בקשר עם חברתו הצעירה סאלי היי, מה שגורם לאליזבת לקנא.
ריצ'רד סובל מבריאות לקויה והוא בגמילה מאלכוהול, אבל אליזבת ממשיכה לשתות יתר על המידה ומפריזה בתרופות מרשם. במהלך החזרות היא מערימה קשיים. בעוד הוא מרגיש בסביבתו הטבעית וקוצר שבחים, היא סובלת מחוסר ביטחון עצמי. ריצ'רד מבין שהיא חוששת, ומבטיח לתמוך בה במהלך ההצגה, ולעזור לה לשלוט בהתמכרות שלה.
אנשים נוהרים לראות את שני הידוענים על הבמה כשההצגה עולה בתיאטרון לונט-פונטיין. הביקורות הן לא חיוביות, וריצ'רד חש לא בנוח כשהוא מבין שהיבטים של המחזה דומים לא מעט לחייהם האמיתיים. הוא מציע לבטל את ההצגה כליל, אבל אליזבת (שהיא גם המפיקה) מסרבת להצעתו.
כתגובה על התנהגותו, אליזבת לא מגיעה להופעה הבאה. היעדרה פוגע בהצלחת ההצגה עד כדי כך שההופעות הבאות נדחות עד לחזרתה. במהלך ההפסקה בהופעות, ריצ'רד וסאלי מתחתנים בלאס וגאס מבלי לספר לאיש. אליזבת מגלה זאת בעיתון וחווה התמוטטות רגשית. העוזר שלה מאשים את ריצ'רד בכך ששבר את לבה בכוונה. הוא בקושי מצליח להתגבר על הדחף להתחיל לשתות שוב.
אחרי שההצגה יורדת מהבמה, ריצ'רד מתעמת עם אליזבת בקשר להתמכרות שלה לסמים, והיא מודה בכך. שניהם מודים שהם עדיין אוהבים זה את זה, אבל לדבריו החיים איתה יהרסו אותו. הם מחליטים להמשיך להיות חברים ולשמור על קשר.
זמן קצר לאחר מכן נכנסה אליזבת למרכז הגמילה בטי פורד. ריצ'רד וסאלי חיו בשווייץ עד מותו מדימום מוחי ב-1984. בחודשים האחרונים של חייו ריצ'רד ואליזבת דיברו בטלפון מדי כמה ימים.
הפקה
הסרט צולם ברובו בצ'יזיק ובטאוור האמלטס, והצילומים נמשכו 18 ימים בלבד. בונהם קרטר ודומיניק וסט סיפרו בראיונות שהם הקשיבו להקלטות רבות של הכוכבים, וכן קראו ספרים כגון "Furious Love" מאת סם קשנר וננסי שונברגר. וסט ביקר במקום הולדתו של ברטון בכוונה לגלות דברים נוספים על השחקן.
כתובת יבנה ים
כתובת יבנה ים היא כתובת עתיקה בשפה היוונית שנתגלתה באקראי על פני השטח באתר של יבנה ים הקדומה (חוף פלמחים). מדובר בכתובת החקוקה על אבן גיר, השבורה מכל צדדיה. מידותיה המרביות 23 על 33 ס"מ.
הכתובת נחקרה ופורסמה לראשונה על ידי פרופ' אריה כשר מאוניברסיטת תל אביב. הכתובת מוצגת היום במוזיאון בית מרים – הים ומלואו.
תאריך הכתובת
בכתובת מצוין תאריך ברור, וממנו קל לחשב את תאריכה והוא שנת 163 לפנה"ס. זהו זמנו של יהודה המקבי ביהודה, מעט לפני התקפתו על יבנה. הכתובת גם מזכירה את המלך הסלאוקי אנטיוכוס אופטור, הוא אנטיוכוס החמישי (מלך בשנים 164-163 לפסה"נ), בנו של אנטיוכוס הרביעי אפיפנס. על מלך זה ידוע שהיה ילד בשנים האלה, וכי מי ששלט בפועל היה ליסיאס, והוא ודאי אחראי לחליפת המכתבים שקטע ממנה מובא בכתובת.
תוכן הכתובת
בשורה 8 השלים המהדיר של הכתובת את שם המקום 'נמל יאמניה'. יש לזכור שזאת השלמה אבל היא אפשרית מפני שמקום המצאה של הכתובת, בנמל יאמניה, מאשש זאת.
הכתובת מביאה תשובה מאת השליט, שנשלח באיגרת לבעל הסמכות המקומית (אדם בשם נסוס) והוא שחקק אותה באבן שהוצבה במקום ציבורי לטובת הציבור. מאחר שהכתובת שבורה בראשה יש להניח שהכתובת השלמה כללה גם את מכתב הבקשה אל המלך, שתשובתו זאת מתייחסת אליה. ייתכן שאיש זה היה הממונה על ענייני הכספים (דיוקטס) של האזור. בין סמכויותיו היו גם מתן הקלות ממסים שונים ופריבילגיות אחרות. הכתובת מזכירה אנשים שקיבלו פטור ממסים בעקבות שירותים מסוימים שהעניקו לשלטונות. הכתובת מזכירה צידונים, וניתן לשער שמדובר בקבוצה שהתגוררה ביבנה-ים והעניקו שירותי נמל או שירותי ים כלשהם לשלטון הסלאוקי. יש להניח שהצידונים פנו באיגרת (שלא השתמרה) אל השליט בבקשה לפטור ממסים. הפטור ניתן, והכתובת באה להכריז על כך בפומבי.
לנדס אנד
לנדס אנד (באנגלית: Land's End, בקורנית: Penn an Wlas או Pedn an Wlas'', מילולית "סוף האדמה") הוא כף ואתר תיירות ונופש במערב קורנוול, באנגליה. הכף הוא הנקודה המערבית בחלק היבשתי של קורנוול ואנגליה. הוא חלק מחצי האי פנווית (Penwith) ושוכן כ-13 קילומטרים מערבית-דרומית מערבית לפנזאנס (Penzance), נקודת ההתחלה והסיום של כביש A30.
הכף הם צוקים בגובה 60 מטרים מעל פני הים וביום בהיר ניתן לראות מהם את המגדלור Longships Lighthouse, המוצב מול החוף על האיונים הסלעיים המכונים איוני לונגשיפ (Longships), כ-2 קילומטרים מלנדס אנד. איונים אלו יחד עם השונית הסלעית המכונה "שונית שבעת הסלעים" (Seven Stones reef), 24 קילומטרים מלנדס אנד, ואיי סילי, כ-45 קילומטרים דרומית מערבית ללנדס אנד, הם חלק מהארץ האבודה ליונסה (Lyonesse) המתוארת באגדות המלך ארתור.
ללנדס אנד יש משמעות מיוחדת משום שלעיתים קרובות משתמשים בו לקביעת מרחק. המרחק בין לנדס אנד לג'ון או גרואטס (John o' Groats, הנקודה הצפונית ביותר באי הבריטי) בסקוטלנד בנסיעה בכבישים הוא 1,346 קילומטרים, ונהוג לארגן לאורך קטע זה אירועי התרמה כדוגמת הליכה מקצה לקצה או מרוץ. ב-2012 שימש האתר נקודת הפתיחה למרוץ של הלפיד האולימפי באולימפיאדת לונדון.
הכף הוא שטח פרטי שעבר ידיים כמה פעמים ומ-1996 הוא בבעלות חברה בשם Heritage Great Britain PLC, שבבעלותה גם ג'ון או גרואטס. בשטח הכף יש פארק נושאי הכולל מתקני שעשועים לילדים, בית מלון, חנויות וספינות. פעמיים בשבוע באוגוסט מבוצע בשטח הכף בערב מופע זיקוקין די-נור הקרוי "קסם בשמים" ('Magic in the Skies') המלווה במוזיקה של המלחין הבריטי כריסטופר בונד וקריינות של השחקנית מרים מרגוליס.
בקרבת מקום יש שדה תעופה קטן (Land's End Airport) שממנו יוצאות טיסות לאיי סילי.
ארגון שימור הצמחייה הטבעית הבריטי Plantlife מגדיר את האזור הכולל את לנדס אנד כאזור צמחייה חשוב (Important Plant Area) בשל המינים הנדירים של צמחי הבר הגדלים בו.
גאולוגיה
סלעי הגרניט בלנדס אנד הם משני סוגים. בסמוך למלון הגרניט היא גסת גרגיר ובה פנוקריסטים גדולים של אורתוקלז, שלעיתים מגיעים לגודל של יותר מ-13 סנטימטרים. מצפון למלון באזור המבנה הקיצוני הקרוי "הבית הראשון והאחרון" (First and Last House), יש גרניט דקת גרגיר יותר ובה הפנוקריסטים קטנים יותר ושכיחים פחות, וניתן להבחין בין סוגי הגרניט השונים ממרחק משום שהבליה של הסוג השני יוצרת משטחים חלקים יותר. סלעי הגרניט מתוארכים לתור הפרם בין לפני 275 למ"ש ל-268 למ"ש.
אזור המגע בין פלוטון הגרניט לבין סלעי הסביבה שעברו התמרה נמצא בסמוך, והמגדלור Longships Lighthouse, המוצב מול החוף על האיונים הסלעיים המכונים איוני לונגשיפ (Longships), בנוי גם הוא על סלע סביבה.
אייל באט
אייל באט (נולד ב-1966) הוא מלחין, פסנתרן ומעבד ישראלי.
ביוגרפיה
רוב יצירתו כתובה למקהלות, והיא כוללת יותר מ-200 יצירות ועיבודים. בין המקהלות המבצעות את יצירותיו מקהלת מורן, מקהלת העפרוני, מקהלת אנקור, המקהלה הפילהרמונית תל אביב ועוד. יצירותיו בוצעו בתחרויות ובפסטיבלים בינלאומיים בספרד ובהולנד ובפסטיבל אבו גוש בישראל.
עונת 1946/1947 ב-BAA
עונת 1946/1947 היא עונת הבכורה של ליגת ה-BAA. לאחר עונת 1948/49 התמזגה ליגת ה-BAA עם ליגת ה-NBL כדי לייצור את ליגת ה-NBA, כך שה-NBA מחשיבה עונה זו כחלק מההיסטוריה שלה וכעונת הבכורה שלה. הליגה נפתחה עם 11 קבוצות ששיחקו 60 משחקים בעונה הסדירה, כאשר האלופה מוכתרת אחרי משחקי הפלייאוף. העונה הסתיימה עם זכייתה של פילדלפיה ווריורס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את שיקגו סטאגס בתוצאה 4-1.
אייל באט
ביוגרפיה
כתיבתו לבמה כוללות אופרה לילדים בבימוי מלא, "ברמלי", ושתי יצירות שביצעו התזמורת הפילהרמונית הישראלית והתזמורת הקאמרית הישראלית. כן חיבר מוזיקה לתיאטרון.
עונת 1946/1947 ב-BAA
ב-1 בנובמבר 1946, במשחק הבכורה של ליגת ה-BAA, קבוצת ניו יורק ניקרבוקרס ניצחה את טורונטו האסקיז בתוצאה 68-66 בפני 7,090 צופים במייפל ליף גארדנס שבטורונטו. אוזי שכטמן מהניקרבוקרס קלע את הסל הראשון במשחק, שנחשב לסל הראשון שנקלע בתולדות ליגת ה-NBA.
פלייאוף 1947
סגל האלופה, פילדלפיה ווריורס: ג'ו פולקס, אנג'לו מוסי, ג'ורג' סנסקי, ארט הילהאוס, האווי דאלמאר, רלף קפלוויץ, ג'רי פליישמן, ג'רי רולו, מאט גוקאס ופטי רוזנברג.מאמן ראשי: אדי גוטליב.
אייל באט
ביוגרפיה
אייל באט מתמחה בליווי מקהלות ומרבה להופיע עמן. בין השאר היה הפסנתרן הראשון של מקהלות מורן ובשנים האחרונות הוא מלווה בקביעות את אנסמבל זמרי מורן.
אייל הוא בעל תואר שני בהצטיינות בהלחנה מאוניברסיטת בר-אילן. בין מוריו היו אנדרה היידו, בטי אוליברו וגדעון לבינסון. בנוסף אייל הוא בוגר מכללת לוינסקי לחינוך במקצוע חינוך מוזיקלי ובהתמחות בניצוח מקהלות.
ספרינגפילד (משפחת סימפסון)
ספרינגפילד (באנגלית: Springfield) היא עיר אמריקאית בדיונית בה מתגוררות הדמויות הראשיות בסדרת האנימציה האמריקאית המצליחה משפחת סימפסון ובה מתרחשת רוב עלילת הסדרה.
יוצרי הסדרה ציינו בעבר שהעיר ספרינגפילד מהווה למעשה דגם של העולם, בו תושביה, דמויות הסדרה, מתמודדות עם הסוגיות העומדות בפני החברה המודרנית. למשל, יוצרי הסדרה מציגים סוגיות אקטואליות בנושא איכות הסביבה דרך עבודתו של הומר סימפסון בתחנת כוח גרעינית, וסוגיות אקטואליות בתחום החינוך דרך בית הספר היסודי של ספרינגפילד שבו בארט וליסה לומדים.
מקור השראה
ספרינגפילד מייצגת את העיר האמריקאית הטיפוסית ואיננה מבוססת על עיר אמיתית. אף על פי כן, מאט גריינינג, יוצר הסדרה, ציין כי לספרינגפילד יש הרבה במשותף עם פורטלנד, אורגון - עיר הולדתו של גריינינג, ושמה נלקח מזה של ספרינגפילד, אורגון, הסמוכה לפורטלנד. גריינינג ציין כי מקור השראה נוסף לספרינגפילד הייתה העיר הבדיונית מלונוויל (Melonville) בסדרת המערכונים הקנדית Second City Television אשר הכילה מגוון רחב של דמויות חוזרות ונשנות, אשר שימשה בתור זירת ההתרחשות העיקרית של התוכנית. גריינינג ציין כי הוא בחר בשם ספרינגפילד, משום שזהו אחד משמות היישובים הנפוצים ביותר בארצות הברית - ישנם 34 ערים וישובים בשם זה בארצות הברית, כולל בירת אילינוי.
מאפייני העיר
עד העונה ה-15 העיר התאומה היחידה של ספרינגפילד הייתה קאבול. בסוף עונה 23 נרמז שאף עיר לא רוצה להיות תאומה של ספרינגפילד.
הגאוגרפיה של ספרינגפילד והאזור שנמצא בסמיכות לה מגוונת למדי וכוללת יערות, רכסי הרים גבוהים, מדבריות, קרחון, חופים, ביצות, נמל, אדמות חקלאיות, מקווי מים ותעלות אשר מוצגים לאורך הסדרה בהתאם לצורך בעלילת פרקי הסדרה השונים.
ראש העיר של ספרינגפילד הוא הפוליטיקאי המושחת ג'ו קווימבי (חבר במפלגה הדמוקרטית, אשר מסתמך בעיקר על קולות הרפובליקנים), בעוד שנציג העיר בקונגרס הוא קראסטי הליצן (חבר במפלגה הרפובליקנית). מרי ביילי (אשר חברה במפלגה הדמוקרטית) היא מושלת המדינה בה נמצאת ספרינגפילד.
ספורט
ספרינגפילד מכילה מספר קבוצות ספורט ומתקני ספורט: קבוצת הבייסבול של העיר "ספרינגפילד איזוטופס", קבוצת הכדורגל "ספרינגפילד אטומס", קבוצת ההוקי קרח של העיר "ספרינגפילד אייס-אוטופס", קבוצת פוטבול, מסלול מרוצי כלבים ומסלול מרוצי מכוניות נאסקאר.
בעונות שונות היו בעיר ובמדינה ליגות ספורט שונות: סופטבול (ליגת בייסבול חובבנית, עונה 3), הוקי קרח לילדים (עונה 6), כדורת (עונה 8), פוטבול (עונה 9), בייסבול לילדים (עונה 18), כדורגל ילדות (עונה 23), לקרוס וכדורסל ילדים (עונה 28).
מקומות בעיר
ספרינגפילד היא עיירה המכילה בין היתר תחנת כוח גרעינית, שני בתי ספר יסודיים, אוניברסיטה, אצטדיון בייסבול, שדה תעופה, נמל, מספר בתי כלא (לגברים, לנשים, לנוער וברמת אבטחה נמוכה), שני בתי חולים, בית חולים פסיכיאטרי, מספר מוזיאונים, קזינו (שפוצץ בהמשך), שלוש כנסיות, בית כנסת, ומספר עסקים מקומיים שונים. בסך הכול ישנם במחוז 17 בתי ספר.
בעיירה מספר שכונות, אמידות לצד עניות. פרט לשכונה בה מתגוררת משפחת סימפסון, בבית מגורים שכתובתו: טרסת אברגרין מספר 742 (742 Evergreen Terrace) והשכונה בה מתגוררת האוכלוסייה העשירה של ספרינגפילד (Recluse Ranch Estates) העיר מכילה גם מספר שכונות של קבוצות מיעוטים: "צ'יינטאון", "טיבט טאון", "איטליה הקטנה" (עם תעלה ונצייאלית וגונדולות), "טוקיו הקטנה", רובע לטיני, רובע רוסי, אוקראינה הקטנה, קוריאה-טאון, ספרינגשייר (רובע בריטי), סטוקהולם הקטנה (רובע שוודי, בקומיקס) ורובע יהודי (כולל בית כנסת בשם "בית ספרינגפילד" ו"שדרת מגני דוד", פארודיה על שדרת הכוכבים בהוליווד). כל שאר המיעוטים (כולל צוענים) מתרכזים בשכונה בשם "אתניקטאון" (מופיע רק פעם אחת, בעונה 13). שכונות נוספות: שיכון לרווקים, שכונה לגאים ו"בומטאון" (לקבצנים).
מקומות בולטים בעלילת הסדרה:
מיקום העיר
לכל אורך השנים לא צוין באופן מפורש המיקום המדויק של העיר בארצות הברית מלבד באחד הפרקים בעונה 11. בפרק זה, במסגרת עלילה מוקומנטרית העוסקת בסדרה עצמה, מתוארים הסמפסונים כמשפחה מצפון קנטקי שם אכן קיימת במציאות עיירה בשם ספרינגפילד. עם זאת, לאורך השנים מעריצים רבים של הסדרה ניסו לקבוע את מיקומה של העיר בהתאם למאפיינים השונים של העיר. הסביבה הגאוגרפית והאתרים הסמוכים לה אשר מופיעים לאורך כל פרקי הסדרה מרמזים, לדעת מעריצי הסדרה, על המיקום המדויק של העיר בארצות הברית. בתגובה, צוות ההפקה השתדל לאורך כל השנים לספק מידע מינימלי ככל האפשר או מידע סותר לגבי המיקום המדויק של ספרינגפילד בארצות הברית, אולם ב-11 באפריל 2011 נחשף לבסוף מיקומה של העיר ספרינגפילד לאחר שבריאיון עם יוצר הסדרה, מאט גריינינג, סיפר כי מדובר בעיירה ספרינגפילד שבמדינת אורגון. בטרם פורסמה ידיעה זו העבירו יוצרי הסדרה רמזים שונים, לעיתים סותרים ומטעים באופן מכוון:
ישראל גליס
אברהם ישראל גליס (נולד בט' בשבט ה'תשי"א, 16 בינואר 1951) הוא עיתונאי, סופר ושדרן רדיו חרדי ירושלמי.
ביוגרפיה
גליס, דור עשירי בירושלים, נולד וגדל בשכונת מאה שערים, ליעקב גליס, שהיה אחד מעורכי עיתון "המודיע".
למד בתלמוד תורה במאה שערים, והמשיך אצל סבו הרב יעקב מלמד קלמנוביץ' ובתלמוד תורה עץ חיים. הוריו ביקשו שילמד גם לימודים כללים והעבירו אותו לתלמוד תורה בבית הספר שילה לאחר מכן למד בישיבת תפארת צבי וישיבת חברון.
גליס היה רכז מערכת וכתב בעיתון "יתד נאמן" ועזב כשהחל המאבק עם החסידים. הוא המשיך לכתוב עבור השבועונים "משפחה" ו"ערב שבת". במשך 16 שנה היה מגיש את תוכנית הרדיו "מלווה מלכה" ברשת ב' של קול ישראל, מחצות מוצאי שבת ועד השעה שלוש בבוקר, עד סגירת רשות השידור ובנוסף שידר בערוץ 7 ומגיש תוכנית שבועית בשם "גליס מירושלים" ברדיו קול חי.
אמנדה נונס
אמנדה נונס (בפורטוגזית: Amanda Nunes; נולדה ב-30 במאי 1988) ידועה גם בכינוי 'הלביאה' (The Lioness) היא לוחמת MMA ברזילאית, ואלופת העולם לשעבר באליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC) במשקל תרנגול ואלופת העולם הנוכחית במשקל נוצה. נונס היא האישה הברזילאית האלופה הראשונה של ה-UFC, וכן הלהט"בית המוצהרת הראשונה (מקטגורית גברים ונשים) שזכתה באליפות העולם ב-UFC. כמו כן, היא האישה הראשונה בתולדות ה-UFC להחזיק בשתי אליפויות בקטגוריות משקל שונות וכן האישה הראשונה להחזיק בשתי אליפויות בקטגוריות משקל שונות במקביל (והשלישית בסך הכל לאחר קונור מקגרגור הראשון ודניאל קורמייה השני).
ישראל גליס
ביוגרפיה
כיום הוא רב ומרצה המתמצא בידיעת עברה של העיר ירושלים. בין היתר מפורסם גליס בתואר "איש ירושלים" ונחשב לאחד מגדולי מספרי סיפוריה.
אמנדה נונס
ראשית דרכה
נונס גדלה בעיירה קטנה הסמוכה לסלבדור, ברזיל. בגיל 7 החלה ללמוד קארטה, ובגיל הבגרות החלה להתאמן באגרוף ובג'ו ג'יטסו ברזילאי. לנונס חגורה שחורה בג'ו ג'יטסו ברזילאי, וחגורה חומה בג'ודו.
ישראל גליס
ביוגרפיה
גליס שימש כחבר המועצה הישראלית לקולנוע מטעם הציבור החרדי ובשנת 2012, החליטה שרת התרבות והספורט לימור ליבנת לא להאריך את כהונתו בגלל ביקורתו הנוקבת נגד הקולנוע הישראלי.
אמנדה נונס
קריירת אמנויות לחימה משולבות
נונס החלה את קריירת ה-MMA שלה במרץ 2008. בינואר 2011 החלה להילחם במסגרת סטרייקפורס והביסה בקרב הראשון שלה את ג'וליה באד באמצעות נוקאאוט טכני תוך 14 שניות בלבד. ביולי 2012, החלה להילחם במסגרת Invicta FC ובאוגוסט 2013, החלה להילחם במסגרת ה-UFC. ב-9 ביולי 2016, זכתה בתואר אלופת העולם במסגרת אירוע  לאחר שניצחה את מישה טייט. ב-30 בדצמבר 2016, במסגרת אירוע UFC 207, הגנה נונס על תוארה לאחר שהביסה את רונדה ראוזי בנוקאאוט טכני, לאחר 48 שניות מפתיחת הסיבוב הראשון של הקרב. ב-8 ביולי 2017, נונס הייתה אמורה להגן על תואר האליפות מול הלוחמת ולנטינה שבצ'נקו במסגרת אירוע UFC 213, אולם מספר שעות לפני תחילת הקרב, נונס הודיעה כי אינה מרגישה טוב ולכן הקרב בוטל. ב-9 בספטמבר 2017, במסגרת אירוע UFC 215, נלחמה נגד שבצ'נקו וניצחה אותה בהחלטת שופטים חצויה. ב-12 במאי 2018, במסגרת אירוע UFC 224, נלחמה נגד רקל פנינגטון וניצחה אותה בנוקאאוט טכני. ב-29 בדצמבר 2018, עלתה לקטגורית משקל נוצה על מנת להילחם מול האלופה בקטגוריה זו, כריס סייבורג. נונס ניצחה את סייבורג בנוקאאוט בסיבוב הראשון ובכך הפכה לאישה הראשונה בתולדות ה-UFC להחזיק בשתי אליפויות בקטגוריות משקל שונות וכן האישה הראשונה להחזיק בשתי אליפויות בקטגוריות משקל שונות במקביל. נונס היא הלוחמת השלישית בתולדות ה-UFC שמחזיקה בשני תארים במקביל, לאחר קונור מקגרגור הראשון ודניאל קורמייה השני.
ישראל גליס
ביוגרפיה
בשנת 2022 זכה באות יקיר העיר ירושלים.