cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שביט מס
חייו הפוליטיים
תקופת כהונתו כראש המועצה המקומית בקדימה אופיינה בבניה מאסיבית של מבני ציבור חינוך ביניהם: מבנה חטיבת הבינים ע"ש הרצוג,מבנה מתנ"ס צורן, הרחבת בתי הספר יובלים ולב-רן, בנית אולם הספורט בצמוד לחט"ב הרצוג, המשך הקמת שכונת רמת-אמיר כולל בנית 6 גני ילדים בשכונה, בנית גני ילדים בקדימה, תכנון ותקצוב אולם הספורט בצמוד לחט"ב גוונים בקדימה ועוד.
מס שם דגש על שמירת איכות הסביבה הרחבת מיחזור הפסולת הביתית, נטיעת מאות עצים במרחב הציבורי, באמצעות מיזמים קהילתיים ומטעי עצי פרי שנטעו על ידי ילדי בתי הספר ביישוב.
בדצמבר 2015 חתם שר הפנים ח"כ סילבן שלום, על הרחבת שטחה המוניציפלי של קדימה-צורן. השטחים שהועברו מהמועצה האזורית לב-השרון איפשרו לראשונה את חיבורה הגאוגרפי של קדימה וצורן לרצף אורבני אחד.
בספטמבר 2016 חנך מס לראשונה את תיכון "עודד" בקדימה צורן, התיכון נקרא ע"ש אל"ם (במיל) עודד ראור ז"ל, תושב קדימה צורן בעת מותו בטרם עת. בתיכון "עודד" לומדים כ 1000 תלמידי מקדימה ומצורן וזאת הפעם הראשונה שילדי היישוב המאוחד לומדים באותו בית ספר תיכון. אחוז הזכאות לבגרות בשנת 2018 הייתה 94%.
במאי 2018 פרסמה הוועדה הגאוגרפית מרכז, את המלצותיה להרחבת שטחה המוניציפלי של קדימה-צורן והגדלת חלקה של המועצה המקומית באזור התעשייה המשותף למועצה האזורית לב -השרון וקדימה-צורן מ-40% ל 60%., לצד העברת שטחים מהמועצה המקומית אבן יהודה לקדימה-צורן.
המלצות הוועדה אושרו על ידי שר הפנים אריה דרעי בחודש יוני 2019.
מס חבר הנהלת פורום ראשי הרשויות לשעבר. מס בוגר קורס דירקטורים ונושאי משרה ובוגר קורס גישור.
מס כיהן כרמ"ט שר המשפטים גדעון סער בשנים 2021-22.
ביוגרפיה
נולד 16.11.1966, תל אביב
עונת 1933/1934 בליגת ארץ ישראל בכדורגל
העונה החלה ב-1 בנובמבר 1933 והסתיימה ביוני 1934. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדרוג בטבלה על פי ממוצע השערים.
בעקבות הוראה של הנציב העליון שאסרה על הקבוצות הבריטיות שהשתתפו בשנים הקודמות לשחק נגד קבוצות יהודיות, הן הוצאו מהליגה, שכללה בשנה זו 8 קבוצות ממספר מחוזות שונים.
בתום העונה סיימה הפועל תל אביב במקום הראשון וזכתה באליפות לראשונה בתולדותיה, וזאת לאחר שניצחה בכל משחקיה בעונה זו. עד היום היא הקבוצה היחידה שעשתה זאת בליגה הבכירה בישראל.
בעונה זו לא היו ירידות ליגה.
יחסי הודו–סנט לוסיה
יחסי הודו–סנט לוסיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של הודו לבין סנט לוסיה.
עבדים בסנט לוסיה (1859–1897)
היחסים שבין הודו לסנט לוסיה החלו באמצע המאה התשע עשרה, כאשר עוד שתי המדינות היו קולוניות בריטיות. ההודים הראשונים להגיע לסנט לוסיה דרכו לראשונה על אדמת סנט לוסיה ב-6 במאי 1859 כעבדים שהגיעו במשלוח באונייה פאלמירה. עוד שלוש עשרה אוניות הסיעו עבדים מהודו לסנט לוסיה במהלך העשורים הבאים. האונייה האחרונה למשלוח עבדים הודים, הוולגה, הגיעה לאי ב-10 בדצמבר 1893. בסך הכל כ-4,500 הודים הובאו לסנט לוסיה, לא כולל אלו שלא שרדו את המסע הקשה ומתו במהלכו.
כ-2,075 עבדים חזרו להודו במהלך השנים, כשהאחרים נשארו בסנט לוסיה או היגרו למדינות קריביות אחרות כמו גיאנה וטרינידד וטובגו. חוזה ההעסקה של העבדים האחרונים פג בשנת 1897 ובסוף המאה התשע עשרה התגוררו בסנט לוסיה 2,560 הודים חופשיים. הודים רבים שהשלימו את התקופת העבדות שלהם לא יכלו לחזור הביתה. ההודים שנשארו בסנט לוסיה הם המקור לקהילה ההודית שקיימת במדינה.
היחסים במאה ה-21 (2000–הווה)
ראשי הממשלה נרנדרה מודי וקני ד. אנתוני קיימו שיחות בילטרליות בשולי מליאת ארגון האומות המאוחדות בניו יורק ב-25 בספטמבר 2015. שר הפיתוח ראג'יב פראטאפ רודי ביקר בסנט לוסיה ב-3 באוקטובר עד 6 באוקטובר 2016. רודי ניהל מפגשים עם ראש הממשלה, שרת החוץ וסנאטורים שונים במדינה.
הודו סיפקה סיוע הומניטרי לסנט לוסיה במהלך השנים. לדוגמה, לאחר הוריקן תומאס שהתקיים ב-2010 תרמה הודו לסנט לוסיה 500,000 דולר אמריקאי, ואותו סכום כסף ב-2013 לאחר שיטפונות הבזק שגרמו להרס רב במדינה. ב-6 במאי בכל שנה מצוין בסנט לוסיה יום חג לזכר הגעתם של ההודים למדינה לראשונה. כ-2 אחוזים מאוכלוסיית סנט לוסיה היא בעלת שורשים הודיים.
יחסי טרינידד וטובגו–סנט קיטס ונוויס
יחסי טרינידד וטובגו–סנט קיטס ונוויס הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של טרינידד וטובגו לבין פדרציית סנט כריסטופר ונוויס.
היסטוריה
בין הרפובליקה של טרינידד וטובגו לבין פדרציית סנט כריסטופר ונוויס מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים וחמים. שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון המדינות האמריקאיות, בארגון הקהילייה הקריבית ובחבר העמים הבריטי.
עונת 1937/1938 בסרייה א'
עונת 1937/1938 בסרייה א' הייתה העונה ה-38 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-12 בספטמבר 1937 והסתיימו ב-24 באפריל 1938.
בליגה השתתפו 16 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
ליבורנו ואטאלנטה היו הקבוצות שהעפילו מליגת משנה.
אמברוזיאנה זכתה באליפות בפעם הרביעית בתולדות המועדון. בסיום העונה לליגת משנה ירדו אטאלנטה ופיורנטינה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו נובארה ומודנה.
קריית ערי הבירה
ערי הבירה (ברוסית: Город столиц) הוא קומפלקס של שני גורדי שחקים וחלק מחבר בן 17 קומות הנמצא במוסקבה סיטי, מרכז העסקים הבינלאומי של מוסקבה. בנייתו הושלמה ב-2009.
המתחם כולל שלושה בניינים:
בקומה הראשונה של בניין המשרדים ממוקמת מסעדה איטלקית Tutto Bene, מסעדת BAMBOO.BAR בעלת שתי קומות, ומסעדת Grand Урюк Berezka.
ישראל באירוויזיון 1995
ישראל השתתפה באירוויזיון 1995 עם השיר אמן בביצוע של ליאורה בעיר דבלין, בירת אירלנד.
קדם אירוויזיון 1995
קדם-אירוויזיון 1995 הוא תחרות שנערכה לבחירת השיר הישראלי שייצג את ישראל באירוויזיון 1995 באירלנד. התחרות נערכה במרכז דוהל שבשכונת התקווה בתל אביב והנחו אותה מיכאלה ברקו ואקי אבני.
בתחרות התמודדו 13 שירים, ומתוכם נבחר השיר "אמן" שבוצע על ידי ליאורה, זמרת שהייתה אלמונית עד אותו הערב. את השיר כתבה חמוטל בן זאב והלחין משה דץ. עם ההכרזה על השיר המנצח עלתה ליאורה לבמה לביצוע חוזר של השיר, הפעם ביחד עם אורנה ומשה דץ שסייעו בהלחנת השיר ותרמו להצלחתו. השיר זכה באותה שנה במקום השמיני במצעד הפזמונים העברי השנתי (ה'תש"ן–ה'תשנ"ט) של רשת ג'.
השבעה (מאגיה)
השבּעה מאגית היא פעולה שמאמינים מייחסים לה סגולה מאגית לשינוי המציאות על ידי שליטה בכוחות העל-טבעיים. העוסקים בכך היו משביעים שדים ומלאכים. להוצאת דיבוק השתמשו בהשבעת שדים.
האמונה בכוחם נחשבת כיום אמונה טפלה.
ישראל באירוויזיון 1995
שלב הניקוד
ניקוד השירים התבצע על ידי 7 מוקדי שיפוט ברחבי הארץ, כאשר כל מוקד חילק לשירים נקודות על-פי המדרג הבא: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 ,10 ו-12 נקודות.
השבעה (מאגיה)
ההשבעה ביהדות
לפי יוסף בן מתתיהו שלמה המלך עסק בהשבעת שדים: "ואלהים חנן אותו... הוא גם חיבר פזמונים, בהם מקילים את המחלות, והשאיר אחריו נוסחי השבעות, בהם יכולים בני אדם, שדבקו בהם רוחות רעות, לגרשם בלי שיחזרו.
ישראל באירוויזיון 1995
באירוויזיון
ישראל הייתה השיר ה-21 בסדר ההופעה לאחר סלובניה ולפני מלטה בתום ההצבעה השיר קיבל 81 נקודות והגיע למקום ה-8 מתוך 23 מדינות שהשתתפו בתחרות. ישראל העניקה את ה-12 נקודות שלה לספרד.
השבעה (מאגיה)
ההשבעה ביהדות
בפירוש למתי המיוחס לאוריגנס מסופר על השבעות שחיבר שלמה לגירוש שדים: "מקובל להשביע שדים בשבועות שנכתבו על ידי שלמה. אולם אלו אשר משתמשים בשבועות אלו, משתמשים לפעמים בספרים שאינם בנויים היטב".
עמדת ההלכה
יש מהרבנים שטענו כי השבעת שדים היא כישוף שנאסר בתורה.
תהילים קט"ו
תהילים קט"ו הוא המזמור המאה וחמשה עשר בספר תהילים. לפי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים, המזמור ממוספר כחציו השני של מזמור 113 (פסוקים 9–26).
השבעה (מאגיה)
עמדת ההלכה
קיים דיון הלכתי בקרב הפוסקים האם שוכרי משביעי שדים מחויבים לשלם את כל הסכום שהתנו מראש.
תהילים קט"ו
תוכן המזמור
המזמור מתחיל בפסוק ובו תקבולת חוזרת "לא לנו". יש שראו בכך אפיון למזמורים שנכתבו אחרי גלות בבל.
פסוקים א-ד
בקשה מהאל לעשות טוב לעם ישראל לא לנו כי אם למען כבודו של הבורא עצמו. בפס' ב' – "למה יאמרו הגויים איה אלוהיהם" – מופיע בנוסח זהה בתהילים ע"ט פסוק י', ומרמז על תפלת משה לאחר חטא העגל – "למה יאמרו מצרים לאמר" (ספר שמות לב יב).
השבעה (מאגיה)
קערת השבעה
קערות השבעה היו טכניקה נפוצה למאבק בשדים במאות ה-4 עד ה-8, בין היתר גם בקרב האוכלוסייה היהודית. מטרת הטקסטים הכתובים בתוך קערות ההשבעה, הייתה להגן על בעלי הקערות מפני שדים ומזיקים הגורמים למחלות.
תהילים קט"ו
ט"ז-י"ח
השמים – הם לה', והארץ ניתנה לבני האדם לכפקדון לטיפול והשגחה. והפרק מסתיים בהזכרת החובה של בני האדם לברך את ה', שהרי לא המתים מברכים אותו, אלא החיים כאן בארץ.
המזמור בליטורגיה
המזמור הוא חלק מ"הלל המצרי". פסוקים א-י"א נאמרים בתפילת הלל ביום שגומרים בו את ההלל. פסוקים י"ב ועד סוף הפרק נאמרים גם כאשר אומרים חצי הלל (כמו בראש חודש). פסוק י"ח החותם את הפרק, חותם גם את פרק אשרי יושבי ביתך הנאמר כל יום בפסוקי דזמרא, בסוף תפילת שחרית ובתפילת מנחה.
צליין נוצרי שתיאר את ארץ הקודש במחצית השנייה של המאה ה־12 (בין השנים 1168–1187), כתב כי כאשר הטמפלארים יוצאים לקרב, "עם פקודת ההסתערות נשמעת תרועת החצוצרה, ומזמור התהלים של דוד non nobis Domine non nobis sed nomini tuo da gloriam (וולגטה, 9: 113; קטו, א) מושר בדבקות".
המזמור בתרבות
למזמור שנאמר תמיד בהלל ממחצית פסוק י"א ועד סופו ("ה' זכרנו יברך") יש ניגון מסורתי שמושר בקהילות רבות בעת אמירת ההלל, וישנם לפרק עוד מנגינות רבות.
פסוק ד' ("עצביהם כסף וזהב - מעשה ידי אדם") ישנה יצירת חזנות ידועה של החזן פיליפ ברומר.
לפסוק ט' ישנה מנגינה ידועה בלחנו של הרב שלמה קרליבך. לניגון קיימים ביצועים רבים, ביניהם של יגאל בשן, חנן יובל, ואחרים.
אברהם מנחם הלוי שטיינברג
הרב אברהם מנחם מנדל הלוי שטינברג (א' באדר תר"ז – א' בסיוון תרפ"ח), היה רבה של ברודי.
ביוגרפיה
נולד בראש חודש אדר תר"ז (1847) בעיר סרט שבבוקובינה, לרב מאיר בן רבי שמעיה מסרט, ולפעריל לבית רוטנברג.
היה חסיד של האדמו"ר רבי אברהם יעקב מסדיגורה.
בשנת תרכ"ט (1869) התמנה לרב בעיר סניאטין. בשנת תרס"ד (1904) נבחר לכהן כרבה של ברודי, אך נכנס לתפקידו רק בשנת תרס"ז (1907) בעקבות התנגדות בקהילה. הקים שם ישיבה.
הופנו אליו אלפי שאלות מפולין ומחוצה לה.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה נמלט לווינה. באותו זמן היו עמו 29 כרכים גדולים בכל מקצועות התורה, ובהם אלפי תשובות, וכן חיבור על ספר יראים. הוא הפקיד את כתבי היד עם חפצי ערך בכספת פראגר בנק בברודי. כשנכבשה העיר על ידי הרוסים והבנק הולאם, נלקחו הכתבים לפטרבורג בחשד שיש בהם חומר מרדני. לאחר השתדלויות רבות הגיעו הכתבים בשנת תרע"ז (1917) במטוס מיוחד מפטרבורג לווינה. רק כרך אחד של שו"ת מחזה אברהם ח"א הודפס בחייו, כשנה לפני פטירתו. כמעט כל הכתבים האחרים אבדו במלחמת העולם השנייה פרט לשלושה כרכים של תשובות וחידושים שנפדו בממון על ידי נכדו משה ב"ר שמעיה, וחלק גדול מהם יצא לאור.
הרב נמנה עם מייסדי תנועת אגודת ישראל והיה חבר מועצת גדולי התורה.
נפטר בר"ח סיון תרפ"ח (1928) בברודי.
משפחתו
הרב נשא לאשה את מרת טעמא בתו של הרב דוד אגדשטיין מיאסי. נולדו להם ארבעה בנים וארבע בנות. אשתו נפטרה בשנת תרמ"ח (1888). אחריה נשא לאשה את מרת אטל בת אייזיק שטרנהאל מקולומיאה. ממנה נולד בן זקוניו.
נכדו, משה הלוי בן שמעיה שטיינברג (1903–1987), כיהן כאב בית דין בברודי. לאחר השואה, עבר לניו-יורק, שם הקים בית כנסת בשם "מחזה אברהם" על שם סבו, כיהן כאב בית הדין של הסתדרות הרבנים באמריקה, והיה מקובל על כל פלגי הקהילה האורתודוקסית.
נינו היה הרב משה שטינברג, רבה של קריית ים.
קאריפה יאו
קאריפה יאו (בצרפתית: Karifa Yao; נולד ב-28 בספטמבר 2000) הוא כדורגלן קנדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ונקובר וייטקאפס.
קריירה
יאו נולד במונטריאול להורים שנולדו בחוף השנהב וסנגל בהתאמה. הוא התחיל לשחק כדורגל בקבוצות כדורגל מקומיות בקנדה עד שבגיל 17 הצטרף לאקדמיה לכדורגל של מונטריאול אימפקט. ביוני חתם על חוזה בקבוצה הבוגרת. ב-20 בספטמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד פילדלפיה יוניון.
בפברואר הושאל לקבלרי מליגת העל הקנדית עד לסיום העונה. ב-20 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה במשחק במסגרת חצי גמר פלייאוף האליפות נגד פסיפיק בו הפסידה קבלרי. בסיום העונה חזר למונטריאול, אך כעבור כמה חודשים הושאל בשנית לקבלרי.
בדראפט החזרה ל-MLS שנערך בסיום שנת נבחר על ידי ונקובר וייטקאפס וחתם על חוזה במועדון.
19 במרץ
19 במרץ הוא היום ה-78 בשנה (79 בשנה מעוברת), בשבוע ה-12 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 287 ימים.
רומן שלוש הממלכות
רומן שלוש הממלכות (בסינית מפושטת: 三国演义 בסינית מסורתית: 三國演義 בפין-יין: Sānguó Yǎnyì) הוא רומן היסטורי מאת הסופר בן המאה הארבע עשרה לואו גואן-ג'ונג. הספר נמנה עם ארבעת הרומנים הקלאסים הסיניים. הספר לא תורגם לעברית בשלמותו. לספר 120 פרקים.
עלילה
עלילת הספר מתרחשת בסין במאה השלישית לספירה, בתקופת שלוש הממלכות (ממלכת וֵיי, צ'וּ,ו-ווּ), ומתאר את המלחמות באותה תקופה. עלילת הספר משתרעת על יותר ממאה שנה ומכיל עלילות משנה רבות. להלן תמצית העלילה המרכזית וכמה שיאים ידועים ברומן.
מרד הטורבן הצהוב ועשרת המלווים
בשנותיה האחרונות של שושלת האן, סריסים בוגדניים ופקידים מרושעים רימו את הקיסר ורדפו פקידים טובים. הממשלה הפכה בהדרגה מושחתת יותר בכל המישורים, מה שהוביל להידרדרות נרחבת של אימפריית שושלת האן. במשך שלטונו של הקיסר לינג, פרץ מרד הטורבן הצהוב בהנהגתו של ג'אנג ג'יאו.
עריצותו של דונְג גְ'ווֹ
הקיסר והנסיך האובדים נמצאו על ידי חיילים של המצביא דונְג גְ'ווֹ, שתפס את השליטה בבירת הקיסרות לוו-יאנג, כביכול כדי להגן על הקיסר. מאוחר יותר הדיח דונְג גְ'ווֹ, את הקיסר שאו והחליף אותו בנסיך צ'נליו (הקיסר שיאן), שהיה בסך הכל בובה של דונְג גְ'ווֹ. דונג ג'וו השיג מונופול על הכוח השלטוני בסין, רדף את יריביו הפוליטיים ודיכא את פשוטי העם עבור רווחים אישיים. היו שני ניסיונות להתנקש בחייו: הראשון בוצע על ידי קצין בצבא, ווּ פֿוּ (伍孚), שנכשל ומת מוות מחריד; השני בוצע על ידי צָאו צָאו, שניסיונו נכשל ואילץ אותו לברוח.
צאו צאו נמלט מלוו-יאנג, חזר לעיר הולדתו ושלח צו קיסרי מזויף לפקידי אזוריים שונים ולאיילי המלחמה, וקרא להם להתמרד נגד דונג ג'וו. 18 אנשי צבא הקימו צבא משותף בהנהגתו של יְוֵּ'אן שָׁאו, ופתחו במסע כדי להעניש את דונג ג'וו. דונג ג'וו חש סכנה לאחר שהפסיד בקרב מעבר סְה-שְׁווֵי ובקרב מעבר חוּלָאו, אז הוא פינה את לוו-יאנג והעביר את הבירה הקיסרית לצָ'אנְג'אָן. הוא אילץ את תושבי לוו-יאנג לעבור יחד איתו ושרף את העיר. הצבא המשותף התפרק בסופו של דבר בגלל מנהיגות כושלת ואינטרסים סותרים של חבריה. בינתיים, בצָ'אנְג'אָן, דונג ג'וו נרצח על ידי בן טיפוחיו לוּ' בּוּ בסכסוך על העלמה דְיָאוצָ'אן במסגרת מזימה שזמם השר וָאנְג יוּ'ן.
סכסוך בין איילי המלחמה והאצילים השונים
בינתיים, מדינת האן כבר נכנסה למלחמת אזרחים שבה איילי מלחמה נלחמו על שטחים וכוח. סוּן גְ'ייֵן מצא את החותם הקיסרי בחורבות של לוו-יאנג ושמר אותו בסתר לעצמו. יְוֵּ'אן שָׁאו וגונְגְסוּן דְזָאן נלחמו בצפון בזמן שסוּן גְ'ייֵן ולְיוֹ בְּיָאו נאבקו בדרום. אחרים כגון צאו צאו ולְיוֹ בֵּיי, שבתחילה לא היו להם תארים או אדמות, הקימו בהדרגה צבאות משלהם והשתלטו על קרקעות.
באותו זמן, צאו צאו הציל את הקיסר שְׂייֵן משרידי כוחותיו של דונג ג'וו, הקים את הבירה הקיסרית החדשה בעיר שׂוּ' והפך לראש הממשלה החדש. הוא ניצח את הצבאות המתחרים (למשל את הצבאות של לו' בו, יְוֵּ'אן שׁוּ וגָ'אנְג שְׂיוֹ') בסדרת קרבות במרכז סין עד שניצח ניצחון מכריע על יְוֵּ'אן שָׁאו בקרב גְווָאנְדוּ. באמצעות כיבושיו איחד צאו צאו את מרכז וצפון סין תחת שליטתו. השטחים שכבש שימשו בהמשך כבסיס של מדינת צאו ווי.
סוּן צֶה מקים שושלת בגְ'יָאנְגְדונְג
בינתיים, סוּן גְ'ייֵן נהרג במארב שהוטמן לו בקרב שְׂיָאנְגְיָאנְג נגד ליו ביאו. בן זקוניו סוּן צֶה מסר את החותם הקיסרי לאחד מהטוענים לכתר, יְוֵּ'אן שׁוּ, תמורת תגבורות. סון צה שריין לעצמו שטחים באזור הנהרות העשיר של גְ'יָאנְגְדונְג, על שטחים האלו הוקמה לימים ממלכת וו. לרוע מזלו, סון צה נפטר בשיא הקריירה שלו ממחלה כתוצאה מהלחץ מהמפגש המפחיד שלו עם רוחו של יוּ' גִ'י, קוסם מכובד שהואשם בלא עוול בכפו בכפירה והוצא להורג. סוּן צְ'וֵ'אן, אחיו הצעיר ויורשו, התגלה כשליט מוכשר וכריזמטי. בסיוע ג'וֹאוּ יוּ', גָ'אנְג גָ'או ואחרים, סוּן צְ'וֵ'אן גייס אנשים כישרוניים כגון לוּ סוּ לשרותו, בנה את כוחותיו הצבאיים ושמר על היציבות בגְ'יָאנְגְדונְג.
השאפתנות של לְיוֹ בֵּיי
לְיוֹ בֵּיי ואחיו לשבועה גְווָאן יוּ' וגָ'אנְג פֵיי נשבעו אמונים לקיסר האן בשבועת גן האפרסק והתחייבו לעשות כמיטב יכולתם למען העם. למרות זאת, שאיפותיהם לא מומשו כיוון שלא קיבלו את הכרה ראויה על שסייעו בדיכוי מרד הטורבן הצהוב ועל כך שהשתתפו במערכה נגד דונג ג'וו. לאחר שליו ביי החליף את טָאו צְ'ייֵן כמושל מחוז שׂוּ', הוא הציע מחסה ללוּ' בּוּ, שזה עתה הובס על ידי צאו צאו. לו' בו בגד במארחו, תפס את השליטה במחוז ותקף את ליו ביי. ליו ביי חבר לצאו צאו והביס את לו' בו בקרב שְׂיָאפִּי. לאחר מכן, ליו ביי עקב אחרי צאו צאו חזרה לבירת הקיסרות שׂוּ', שם כיבד אותו הקיסר שְׂייֵן בתואר "דוד הקיסר". כאשר צאו צאו הראה סימנים שהוא רוצה לגזול את כס הקיסר, הקיסר שיאן כתב צו סודי לחותנו, דונְג צֶ'נְג, והורה לו להיפטר מצאו צאו. דונְג צֶ'נְג יצר קשר עם ליו ביי ואחרים והם תכננו להתנקש בצאו צאו. לרוע מזלם, העלילה הודלפה וצאו צאו עצר והוציא להורג את דונג צ'נג ואת האחרים יחד עם משפחותיהם.
ליו ביי כבר עזב את הבירה הקיסרית כשנחשפה העלילה. הוא תפס את בשלטון במחוז שו' מצֶ'ה ג'וֹאוּ, המושל שמונה על ידי צאו צאו. כנקמה, תקף צאו צאו את פרובינציית שו' והביס את ליו ביי, ואילץ אותו לתפוס מחסה אצל יְוֵּ'אן שָׁאו לתקופה קצרה. ליו ביי עזב בסופו של דבר את יְוֵּ'אן שָׁאו והקים בסיס חדש בז'וּנְאָן, שם הפסיד שוב לצאו צאו. הוא נסוג דרומה למחוז גִ'ינְג, שם מצא מחסה אצל השליט לְיוֹ בְּיָאו.
גם מושל מחוז לְיָאנְג מָה טֶנְג, שהשתתף בעלילה, הצליח לברוח וחזר למחוזו.
בתרבות הפופולרית
הספר השפיע רבות על התרבות הסינית: נטבעו בעקבות הספר מטבעות לשון רבים.
הספר עובד פעמים רבות לקולנוע, לטלוויזיה ולקומיקס, בין הסרטים שנעשו על פי הספר ניתן למנות את הסרטים "שלוש ממלכות: תחיית הדרקון" ודיאו צ'אן.
Mimecast
מיימקאסט (באנגלית: Mimecast) היא חברת אבטחת מידע בריטית, העוסקת בפיתוח תוכנה ומספקת פתרונות להגנה על תיבות דואר אלקטרוני ארגוני.
נכון לשנת 2020 מעסיקה החברה כ-1,700 עובדים, בעלת כ-36,000 לקוחות מכל רחבי העולם ונסחרת בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
מטה החברה הראשי נמצא בעיר לונדון, בריטניה, מלבדו לחברה 5 נציגויות במדינות שונות: ארצות הברית, דרום אפריקה, הולנד, גרמניה וישראל.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 2003 על ידי פיטר באואר (Peter Bauer) וניל מוריי (Neil Murray) במטרה לספק פתרונות להגנה על תיבות דואר אלקטרוני ארגוני.
נתנאל בורנשטיין ממפתחי MIME היה בין מייסדי החברה והמדען הראשי שלה.
במאי 2022 נרכשה החברה על ידי חברת Magnesium Bidco.
הר המיגיטאן
הר המיגיטאן (בטאגאלוג: Bundok Hamiguitan) הוא הר בדרום-מזרחו של האי מינדנאו בדרום הפיליפינים, המתנשא לגובה של 1,620 מטרים מעל פני הים. ההר והרכס בו הוא ממוקם מצטיינים בעושר ביולוגי יוצא דופן, והם חלק משטח של 68.34 קמ"ר המוגדר כפארק לאומי וכשמורת חי מאז שנת 2004. בשנת 2014 הכריז ארגון אונסק"ו על שטח של 169.23 קמ"ר ברכס המיגיטאן כאתר מורשת עולמית.
גאוגרפיה
הרכס מתאפיין במורדות תלולים בשיפועים הנעים בין 50 ל-100 אחוזים, החל מגובה של 500 מטרים מעל פני הים ומעלה, והוא עשוי ברובו מאדמת חמרה. האקלים לח משך כל חודשי השנה, אך כמויות המשקעים גדולות במיוחד בחודשים נובמבר ודצמבר.
החי והצומח
חלקו העליון של הרכס מכוסה ביער עננים לח, בעוד שבחלקו הנמוך יותר משתרעים יערות עד. המורדות הנמוכים של הרכס מכוסים בשטחים עשבוניים ובשיחים, וחלק מהם מעובדים על ידי תושבי האזור. עם בעלי החיים החשובים שחיים באזור נמנים העיט הפיליפיני, הקופיף הפיליפיני, חזיר יבלות פיליפיני, אייל פיליפיני, גחן דקלים אסייתי.
מקודשת
מקודשת הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד. השיר יצא לאור ב-7 בפברואר 2009, כסינגל הראשון והפותח מתוך אלבומה ה-18 מרוץ החיים, תחת חסותה של חברת התקליטים הד ארצי.
השיר הגיע למקום הראשון ברוב מצעדי הפזמונים בארץ, ביניהם במדיה פורסט, רדיו לב המדינה, רשת ג', רדיו ירושלים וגלגלצ.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי צ'ולי זכאי, הולחן על ידי שי ראובני והופק על ידי אותו האחד גם כן. בתחילת השיר ניתן לשמוע את המשפט "הרי את מקודשת לי בטבעת זו כדת משה וישראל", ולאחר מכן חדד מתחילה לשיר.
השיר הוכתר על ידי אתרים רבים; ביניהם מאקו ל-"להיט שאין חתונה בה הוא לא מתנגן".
הצלחה
במצעדי הפזמונים השבועיים זכה השיר להצלחה רבה גם כן, כאשר כבש את רוב פסגות תחנות הרדיו בישראל ביניהן ברדיו לב המדינה, רשת ג', מדיה פורסט, רדיו ירושלים, גלגלצ וכולי. בנוסף לכך, נכנס השיר אל המקום ה-20 במצעד השנתי של רשת ג'.
השיר זכה להצלחה ארצית חסרת תקדים והפך לאחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים במדינת ישראל כאשר זכה לתואר "פלטינה משלושת", על סך מכירות של למעלה מ-120,000 עותקים בסך הכל.
הקליפ של השיר זכה להצלחה רבה גם כן, ושודר ללא הרף בערוץ 24. מאקו אמרו על השיר כי "מקודשת הוא שיר שמאז שיצא, אין חתונה בלעדיו".
וידאו קליפ
הוידאו קליפ המלא שצולם עבור השיר בוים על ידי עוזי ג'ורג', שביים גם את הקליפ עבור השיר "מרוץ החיים", ופורסם ביוטיוב ב-22 בספטמבר 2009. בקליפ ניתן לראות קטעים מתוך חתונות, וקטעים בהם ניתן לראות את חדד כשהיא רוכבת על אופניים ברחובות.
במהלך הקליפ ניתן לראות את חדד כשהיא בהופעה כביכול, שרה את השיר עם הלהקה שלה. בסוף הקליפ ניתן לראות את החתן שובר את הכוס.
נכון ל-11 באוגוסט 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה ממיליון צפיות.
ויבורג (רוסיה)
ויבורג (ברוסית: Выборг, בפינית: Viipuri) היא עיר במחוז לנינגרד, ברוסיה, לחופו של מפרץ ויבורג (חלק מהמפרץ הפיני). העיר נמצאת בחלקו הצפון-מערבי של מחוז לנינגרד, במרחק של 68 קילומטרים מסנקט פטרבורג ובמרחק של פחות מ-20 קילומטר מהגבול עם פינלנד.
אוכלוסיית העיר מונה כ-76 אלף תושבים (נכון לשנת 2019).
היסטוריה
היסטוריית העיר מתחילה בשנת 1293, כאשר השוודים בנו במקום מצודת ויבורג. בתחילת המאה ה-14 נערכו באזור מלחמות בין שוודיה לבין רפובליקת נובגורוד. בשנת 1322 צר צבא נובגורוד בפיקודו של הנסיך יורי דנילוביץ' על ויבורג, אך לא הצליח לכבוש אותה.
בשנת 1323, לפי הסכם השלום בין רפובליקת נובגורוד לבין שוודיה (אשר נחתם במצודת אורשק) הכירה נובגורוד בשליטתה של שוודיה בעיר.
ויבורג נשארה בשליטה שוודית עד לשנת 1710, אז נכבשה על ידי הצבא הרוסי במהלך המלחמה הצפונית הגדולה. חוזה נישטאד, אשר סיים את המלחמה, קבע באופן סופי את השתייכות העיר לרוסיה. בשנת 1809, עם כינון הדוכסות הגדולה של פינלנד, נכללה ויבורג בתחום הדוכסות.
בשנת 1917, לאחר מהפכת אוקטובר, קיבלה פינלנד עצמאות וויבורג (ששמה שונה לויפורי) הפכה לעיר השנייה בגודלה במדינה החדשה. במהלך מלחמת האזרחים הפינית הייתה ויבורג מרכז חשוב של כוחות הצבא האדום הפיני. בתחילת מאי 1918 נכבשה ויבורג על ידי הכוחות הלבנים.
במהלך מלחמת החורף פונתה כל אוכלוסיית העיר (כ 70 אלף תושבים) לאזורים פנימיים של פינלנד. לאחר מלחמה, בהתאם להסכם מוסקבה, הועברה העיר לשליטה של ברית המועצות. היא נכללה בתחומי הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקרלו-פינית. במהלך מלחמת ההמשך נכבשה ויבורג שוב על ידי הפינים (באוגוסט 1941). חלק מהאוכלוסייה הפינית, שעזבה את העיר בשנת 1940, חזרה אליה לתקופה קצרה.
ב-20 ביוני 1944 נכבשה העיר שוב על ידי יחידות הארמייה ה-23 של הצבא האדום. חוזה פריז, שנחתם בשנת 1947, הכיר באופן רשמי בהכללת העיר ויבורג בתחומי ברית המועצות. העיר אוכלסה מחדש ואין בה אוכלוסייה פינית כלל.
מבחינה אדמיניסטרטיבית ויבורג המשיכה להיות חלק מהרפובליקה הקרלו-פינית. כאשר האחרונה פורקה בשנת 1956, נכללה ויבורג בתחומי מחוז לנינגרד.
בשנת 1948 הוקמה בעיר מספנת ויבורג שמתמחה בבניית שוברי קרח.
בחלק הצפוני של העיר ממקום פארק מונרפו.
ספורט
לעיר היסטוריה ומסורת ספורטיבית ענפה, בעיקר בתחום האתלטיקה.
קבוצת הכדורגל וייפורין סודט זכתה באליפות ליגת העל הפינית בעונת 1940. בנוסף, קבוצת הבנדי של המועדון זכתה באליפות פינלנד 14 פעמים.
ב-18 ביוני 1922 נחנך אצטדיון בעיר, המוכר כיום בשם אצטדיון לוקומוטיב. באצטדיון זה האתלט הפיני פאבו נורמי הציג זמן שיא בריצת 5 מיל.
האצטדיון המרכזי הוא אצטדיון אוונגרד, המשמש כמגרש הבית של קבוצת פבוריט ויבורג המתמודדת באליפות מחוז לנינגרד ובליגה השלישית ברוסיה. אצטדיון אוונגרד נבנה בשנים 1931—1936, שופץ בשנים 1941—1944 ומארח מאז תחרויות אתלטיקה וכדורגל. ב-2013 תוכננה בניית אצטדיון חדש.
ב-2009 ובורג אירחה את השלב הששי בסדרת המרוצים הבינלאומית IRC — ראלי רוסיה, תחרויות אגרוף, טורניר סייף, מרוצי אופניים ועוד. העיר גם מארחת בקביעות חצי מרתון אתלטי ותחרויות טריאתלון.
ערים תאומות
לוויבורג שש ערים תאומות:
Hotter than Hell
Hotter than Hell (בעברית: יותר חם מהגיהנום) הוא שיר של הזמרת-יוצרת האנגלייה דואה ליפה, מתוך אלבום הבכורה שלה, Dua Lipa (2017). השיר נכתב על ידי דואה ליפה, אדם מידגלי, טומי בקסטר וג'רארד אוקונל. בעקבות השיר, הוחתמה ליפה על חוזה הקלטות עם האחים וורנר, דבר שקידם את תהליך הוצאת אלבום הבכורה שלה.
השיר הגיע למקום ה-15 במצעד הסינגלים הבריטי והיה לאחד משיריה המצליחים ביותר של ליפה באותה העת.
רקע וכתיבה
ב-2013, דואה ליפה פגשה את בן מאוסון ואד מילט מ-Tap Management בזמן שקיימה פגישות עם חברות ניהול אחרות. לאחר שזיהו את כישרונה, מוסון ומילט הקימו עבורה מפגשי כתיבה, במהלכם נכתב "Hotter than Hell". השיר נכתב על ידי ליפה לצד אדם מידגלי, טומי בקסטר וג'רארד אוקונל מהלהקה האלקטרונית האנגלייה, ריטואל.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-240 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של "Hotter than Hell" הוקרן בבכורה עולמית בערוץ היוטיוב של ליפה ב-6 במאי 2016. הוא בוים על ידי אמיל נאוה וצולם בלונדון. בקליפ, ליפה התכוונה להציג את "הילדים האבודים" של עיר הולדתה, כמו גם ניסיון לעשות את הכול בקונספט של גיהנום; ומכאן, שם השיר עצמו, "Hotter than Hell".
נכון לאוקטובר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-135 מיליון צפיות.
אמן על הילדים
אָמֵן על הילדים הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי חנן בן ארי, שיצא לאור ב-22 בנובמבר 2020.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט, והוא שירו הרביעי של בן-ארי שהגיע להישג זה.
No Therapy
No Therapy הוא סינגל של פליקס ין בהשתתפות הזמרת השוודית, ניאה, והזמר הבריטי, ברין כריסטופר. השיר הגיע למקום ה-9 במצעד הדאנס הגרמני. בנוסף, נכון למרץ 2021, השיר הושמע למעלה מ-50 מיליון פעמים בספוטיפיי.
אמן על הילדים
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי בן-ארי עצמו, והפיק אותו תומר בירן. בשיר, הדובר עוסק באהבה לילדיו, דאגתו אליהם והציפיות שלו מהם.
No Therapy
כתיבה ופרסום
השיר נכתב על ידי Bloodline, ברין כריסטופר, היטימפולס, פליקס ין, וינסנט קוטקאמפ וניאה, והופק על ידי ניקודם מילבסקי, היטימפולס ופליקס ין.
אמן על הילדים
וידאו קליפ
ב-20 באוקטובר 2020, פרסם בן-ארי הכרזה על קליפ חדש, וביקש ממעריציו לשלוח לו קטעי וידאו ביחד עם ילדיהם, על מנת שיופיעו בקליפ. בסוף הקליפ מופיע חנן עם ילדיו ובנו שלום שנולד. ב-22 בנובמבר, בסמוך לצאת הסינגל עצמו, פרסם בן-ארי את הקליפ בערוץ היוטיוב שלו. תוך ימים ספורים, צבר הקליפ למעלה ממיליון צפיות והתברג במקום הראשון ברשימת "הסרטונים החמים".
No Therapy
כתיבה ופרסום
השיר יצא לראשונה ב-21 באוגוסט 2020 דרך סטרימינג והורדה דיגיטלית על ידי חברת התקליטים Virgin Records.
אמן על הילדים
הצלחה
השיר הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט, תוך שצבר כ-219 השמעות בתחנות הרדיו בישראל. ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, הצליח השיר לצבור כ-43 אלף השמעות תוך כשבוע, והגיע למקום ה-67 במצעד שירי הספוטיפיי הישראלי השבועי.
No Therapy
כתיבה ופרסום
ביום הפרסום של השיר, פורסם העיבוד המוזיקלי של וינטג' קלטור על יד חברת התקליטים Universal Music. ב-13 בנובמבר 2020, יצא העיבוד המוזיקלי של בלק וי נק, וב-20 בנובמבר 2020, יצא העיבוד המוזיקלי של התקליטן האוסטרי, טובי רומיאו.
אמן על הילדים
הצלחה
השיר זכה להצלחה בזמר החסידי, אחרי שהתפרסם סרטון בו הזמר מוטי ויזל ביצע את השיר בחופה חסידית, הסרטון זכה לפרסום רב ברשת החברתית ובעקבות כך נכנס השיר לאולם החתונות החסידי. כהמשך לכך הזמר החרדי מנדי וייס הוציא גרסת כיסוי לשיר בשפת היידיש. כמו כן הזמר החסידי גרשי אורי הוציא קאבר לשיר, כן הזמר מוטי אילוביץ חיבר מילים ביידיש לשיר. לאור ההצלחה הרבה של השיר במגזר שמילי אונגר ביצע אותו ביידיש באלבום חוזר לבמה.
No Therapy
כתיבה ופרסום
בשביל לקדם את השיר, פליקס ין פרסם את הוידאו קליפ ב-21 באוגוסט 2020, וכתב ברשתות חברתיות על מצבו הנפשי. בימים שקדמו לפרסום השיר, הגיעו טיזרים נוספים מכל שלושת המבצעים. תחנת הטלוויזיה הגרמנית, ProSieben, פרסמה את "No Therapy" בפרסומת עם "השיאים בספטמבר 2020", כך שהשיר יוכל להישמע בהפסקות פרסומות שונות בתחנת הטלוויזיה.
אמן על הילדים
הצלחה
על השיר הוקדש פרק בתוכנית שיר אחד.
No Therapy
וידאו קליפ
הוידאו קליפ, שבויים על ידי הבמאי הברזילאי, ג'סטין איזומי, פורסם בחשבון היוטיוב של פליקס ין ב-21 באוגוסט 2020. מצד אחד, הווידאו קליפ מציג סצנות שונות של זוגות, וכמו כן סצינות של שלושת המבצעים. הזוגות הם בעיקר סצנות אינטימיות בין בני-זוג מאותו המין. ניתן לראות את שלושת המבצעים כריסטופר, ין וניאה במקומות שונים. מאוחר יותר, הם נראים עוברים יחד בשדה תירס, נהנים ביחד במסיבת מדורה.
אמן על הילדים
ביקורת
בסקירה של בן שלו מעיתון הארץ על שירי הפופ הישראליים שתוכנם מנוסח בגוף ראשון, הוא כתב שהשיר "עוסק בקן המשפחתי בצורה בנאלית, בנימה של שביעות רצון, ובמבע דיבורי. זאת בדיוק השפה של פוסטים בפייסבוק, והיא מודגשת ביתר שׂאת כשמשווים את 'אמן על הילדים' ללהיט מלפני כמה שנים, שעסק באותו נושא אבל יצא בתקופה שבה השפה של הרשתות החברתיות לא דבקה עדיין בתחביר של הפופ: 'ילד של אבא' של מוקי". דודי פטימר ממעריב אונליין, לעומתו, כתב ש"הטוטאליות והאותנטיות בטקסט ובמנגינה מוציאים מבן ארי את המיטב שבו ורוקחים את אחד השירים הגדולים שלו שילוו אותו ובעיקר אותנו עוד שנים רבות".
קהילת יהודי דומביה
הקהילה היהודית בדומביה (בפולנית: Dąbie), עיירה בנפת קולו שבמחוז לודז' שבפולין, התקיימה החל מסוף המאה ה-18, עד לרציחת בני הקהילה בשנת 1941 במחנה ההשמדה הסמוך לה בחלמנו. בשנים שקדמו להשמדתה היוותה הקהילה היהודית כשליש מתושבי דומביה. כיום אין כמעט זכר לחיים היהודיים שהתקיימו בעיירה; בית הכנסת שנבנה בשנת 1885 הוסב לבניין מגורים, ואף בית הקברות היהודי נהרס, ומצבותיו שימשו לבניין מבנים בעיירה, כך שכמעט לא נותרו אף עדים דוממים לחיים היהודיים שפרחו במקום קודם לשואה.
תולדות הקהילה
בשנת 1792 החלה התיישבות יהודית בדומביה.
עיסוק היהודים
גידול מהיר של הקהילה היהודית חל במאה ה-19, עם פיתוח התעשייה והמלאכה במקום. היהודים תרמו להקמת בתי חרושת לאריגים במחצית הראשונה של המאה ה-19, אולם מרביתם לא החזיקו מעמד במחצית השנייה של אותה המאה ורוב האורגים היהודים עברו ליצור אריגים בעבודה ביתית. כן היו פעילים היהודים בתעשיית בירה ומשקאות חריפים ובבעלותם היו מספר טחנות קמח. הסוחרים היהודים בדומביה קנו אצל האיכרים בסביבה תבואות, פירות, עורות ומוצרים חקלאיים אחרים ושיווקו אותם ללודז', לקולו ולקאליש. הסוחרים התפרנסו ממכירת סחורותיהם בימי שוק ובירידים בדומביה וסביבתה. מוצרי קונפקציה מדומביה הגיעו לערים הגדולות באזור. בראשית המאה ה-20 התארגנו בעלי מלאכה יהודים באיגוד מקצועי, ואיגוד הסוחרים הקים בנק קואופרטיבי.
חיי הקהילה היהודית
בעיירה היה בית כנסת, בית מדרש ומניינים של החסידים. בית הכנסת נבנה בשנת 1885 ונפגע על ידי הגרמנים במלחמת העולם השנייה.
בשנות ה-50 של המאה ה-19 כיהן רבי אשר אוקונובסקי כרבה של הקהילה. בתחום הצדקה ועזרה הדדית פעלו ארגון הכנסת אורחים, לינת צדק וקופת גמילות חסדים וכן "חידר" עם מלמד בו למדו הקטנים גם לקרוא בעברית. בשנת 1864 היה בדומביה בית ספר יסודי פולני ממשלתי אליו הוכרחו הילדים היהודים ללכת. חלק מההורים הצליחו לשחד ולא לשלוח לשם את ילדיהם. לפני מלחמת העולם הראשונה התארגנו חוגים ציוניים, פעילות זו חודשה ואף התרחבה בשנת 1917. אחרי 1918 הוקם בדומביה בית ספר לבנות בית יעקב. כן נוסדו במקום ספריה יהודית וחוג דרמטי של חובבים. בין מלחמות העולם נמנו בדומביה למעלה מ-1,100 יהודים, כשליש מתושביה. בשנים אלה פעלו ביישוב חוגים ציוניים כללים (על המשמר), תנועת תורה ועבודה (ציונות דתית), ארגוני הליגה למען ארץ ישראל העובדת, התנועה הרוויזיוניסטית, אגודת ישראל (חרדים) והבונד (תנועה יהודית לא ציונית)
מספר שוקלי השקל הציוני לקונגרסים ציוניים היה כדלקמן:
רבני העיר
מהרבנים הראשונים ידוע הרב שרגא פייבש ב"ר עזריאל שכיהן עד לפטירתו בג' בסיוון שנת ה'תר"ד. לאחריו כיהן הרב זאב וולף וולישקרנץ עד לפטירתו בי"ז באב שנת ה'תרט"ו. לאחריו כיהן הרב אהרן שמחה פיליצר מחבר רמזי אש מחסידי קוצק וגור. משנת ה'תרי"ט כיהן הרב אשר אוקונבסקי עד לפטירתו בט"ז בטבת שנת ה'תרנ"ו. לאחריו כיהן רבי אברהם אוירבך מחבר "אבן שלמה" עד לפטירתו בכ"ג בטבת שנת ה'תרצ"ג.לאחריו כיהן בנו חיים דוד אורבך שהיה ממייסדי העיר בני ברק, ולצורך זה הגיע מארץ ישראל אך לאחר שלוש שנים חזר לארץ ישראל והשאיר את הרבנות לאחיו רבי יעקב אורבך שנרצח בשואה עם 1,000 יהודי העיר בנר שלישי של חנוכה 1941.
בית הקברות היהודי
בית הקברות היהודי בדומביה נמצא ברחוב לסנה 18. ראשית קבורת יהודים בדומביה ידועה משנת 1811. הקבורה הידועה האחרונה התקיימה בשנת 1939. הגרמנים השמידו את המקום במהלך מלחמת העולם השנייה. מצבות מבית העלמין שימשו כיסודות כדי לבנות עליהם בניינים. בית ההלוויות, ששכן בבית הקברות, נהרס בשנת 1945. אף מצבה לא שרדה על השטח של 0.7 דונם. שתי מצבות בודדות שנתגלו ניתן למצוא במוזיאון בקונין.
גורל יהודי הקהילה בשואה
ב-6 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע צהוב. עם כניסת הגרמנים בשנת 1939 נחרב בית הכנסת. בקיץ 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו, שהיה בתחילה גטו פתוח, ממנו גורשו בהמשך כ-200 יהודים (מהם 50 נשים) למחנות עבודה באזור פוזנן. גטו דומביה חוסל באקציה שנמשכה בין 14 עד 17 בדצמבר 1941 ושולחו כ-1,000 היהודים שנותרו בגטו למחנה ההשמדה חלמנו.
בינואר 1945 הסובייטים שיחררו את דומביה, אך בשלב הזה יהודים כבר לא נותרו בה.
בית הכנסת המרכזי
בית הכנסת המרכזי של יהודי דומביה הוקם בשנת 1885 כבית כנסת כללי לתושבי העיירה. מרבית הבתים בעירה היו נמוכים וקטנים ויחסית אליהם בית הכנסת בלט מאוד בגודלו והדרו. המבנה הוא בן שתי קומות, ובקומתו השנייה היה היכל בית הכנסת (בית הכנסת היה גבוה בגובה של 2 קומות) בו נערכו התפילות. מימין המבנה עמדה חצר רחבה שהכניסה אליה הייתה מהחזית דרך שער מעוצב (בשער, מימין, קיימת מזוזה עד היום). במהלך מלחמת העולם השנייה נפגע בית הכנסת על ידי הנאצים, ונותר בסוף המלחמה עם נזקים והשחתות. לאחר המלחמה עמד המבנה נטוש, ובשנת 1961 הוסב לבית מגורים. פנים היכל בית הכנסת חולק באמצעות תקרת עץ, כשהחלק התחתון מוסב לחדרי מגורים עם שיפוצים קלים בתוך המבנה; חלונות החזית של בית הכנסת שבגובה קומה זו נאטמו יחד עם איטום הכניסה בחזית, ושאר חלקי המבנה מבפנים עברו שיפוץ והתאמה למגורים. הפלג העליון של היכל בית הכנסת המחולק, הפך לעליית גג מוזנחת, והמוטיבים של בית הכנסת שבו נותרו כמעט בשלמותם. בעליית גג זו זו ניתן לראות שרידים של ארון קודש, וכן כתובת על הקיר - עם הטקסט "מה נורא המקום הזה - בית אלוהים", תחתיו נראים ראשי חלונות החזית. כיום מתאפשרת במקום כניסה למבקרים, אך ללא אפשרות קיום תפילות באופן מסודר. בחזית המבנה משמאלו קיים שלט קטן המציין את עובדת היות המקום בית כנסת בעבר.
ראו גם
ויקישטעטל מיזם תעוד עיירות יהודיות. דומביה השתתפה במיזם זה.
השמורה הביוספרית אל ויסקאינו
השמורה הביוספרית אל ויסקאינו (בספרדית: Reserva de la biosfera El Vizcaíno) היא שמורה ביוספרית שהוקמה ב-1988 ושוכנת במועצה אזורית בצפון-מערב מדינת באחה קליפורניה הדרומית במקסיקו. השמורה ממוקמת במרכז חצי האי באחה קליפורניה בין האוקיינוס השקט למפרץ קליפורניה. היא משתרעת על שטח אדמה של 24,931 קילומטרים רבועים. זהו מקלט חיות הבר הגדול ביותר במקסיקו וגובל בקצה הצפוני של שמורת החי והצומח "ואיה דה לוס סיריוס" (Valle de los Cirios).
ב-1993 הוכרז חלק מהשמורה אתר מורשת עולמית של אונסק"ו. אתר המורשת משתרע על שטח של 3,696.31 קילומטרים רבועים וכולל את שתי הלגונות: "לגונה אוחו דה לייברה" (Laguna Ojo de Liebre) ו"לגונה סן איגנסיו" (Laguna San Ignacio) וסביבתן. הן הוגדרו אתר מורשת עולמית בשל היותן האזור בו חורפים יונקים ימיים כדוגמת לווייתן אפור, פוקת המפרץ, אריה ים קליפורני, פיל ים צפוני והלווייתן הכחול. הלגונות הן גם משכן של ארבעה מינים של צבי ים בסכנת הכחדה.
היסטוריה
קבוצות ילידים אכלסו לראשונה את האזור הזה לפני יותר מאחד עשר אלף שנים. ייתכן שהם היו ציידים-לקטים נוודים שהגיעו יבשתית מהצפון, מיבשת אמריקה הצפונית, או שהם היו קבוצות בעלות יכולת ימית שהשתמשו בסירות כדי לעקוב אחר קו החוף. יורשיהם עם שחר התקופה ההיסטורית, היו קבוצה אתנית של ה, ציידים-לקטים שניצלו את משאבי הטבע של החוף, המישורים הפנימיים ורכס ההרים של ה. מטיילים באזור הררי זה עדיין יכולים לראות את אמנות המערות של הילידים. מגלי ארצות ספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16. חואן רודריגס קבריו היה החוקר הראשון שניווט לאורך החוף, ואילו חקר את השטח של השמורה הביוספרית של ימינו ב-1596 מטעם, המשנה למלך של ספרד החדשה. מדרום-מזרח לאל ויסקאינו הקימו הישועים את מיסיון סן איגנסיו דה קדאקאמאן, המהווה את גרעין העיירה הנוכחית סן איגנסיו.
נכון לתחילת המאה ה-21 מתגוררים בתחומי השמורה כ-45,000 תושבים. מרכזי האוכלוסייה החשובים ביותר בתוך השמורה הם סנטה רוסליה (Santa Rosalía) וגררו נגרו (Guerrero Negro). האחרונה מפורסמת בשל השטחים הנרחבים של בריכות אידוי למלח שבמשך 150 שנים היו עמוד התווך של הכלכלה של אחד האזורים המבודדים ביותר במקסיקו. פעילויות כלכליות חשובות נוספות הן דיג ותיירות. העונה הבוערת של התיירים באזור היא בחודשים שבהם הלווייתן האפור מגיע ממימי הקוטב הצפוני לחופי השמורה על מנת להתרבות.
תיאור
השמורה הביוספרית אל ויסקאינו משתרעת על שטח של 24,931 קילומטרים רבועים במועצה אזורית בצפון-מערב באחה קליפורניה הדרומית. גבולות השמורה הם: מצפון קו האורך 28º צפון, ממזרח מפרץ קליפורניה, מדרום קו האורך '30 26º צפון, וממערב האוקיינוס השקט. הגישה לאזור אפשרית דרך כביש מספר 1 החוצה את חצי האי באחה קליפורניה מצפון לדרום (Carretera Transpeninsular número 1).
השמורה כוללת מגוון רחב של מערכות אקולוגיות, מאחד המדבריות היבשים ביותר בעולם ועד מנגרובים, לגונות, יערות אלונים ועצי מסקיט. בחלק הגובל באוקיינוס השקט, אל ויסקאינו מתפקד כמקלט לרבייה של הלווייתן האפור, אשר מגיע לאזור כל שנה בתקופת הרבייה, כך שהאוכלוסייה גדלה.
אקולוגיה
השמורה היא משכן למגוון בעלי חיים וצמחייה חשובים, כולל מינים אנדמיים ואחרים הנמצאים בסכנת הכחדה, החיים בין סוגי הצמחייה המרובים באזור, כגון יער האלונים, שיחים עמידים ליובש, מסקיט, צמחיית דיונות החוף, צמחייה הידרופילית ומנגרובים.
צמחייה
בין סוגי הצמחייה המייצגים של האזור המדברי למחצה: מין של אמברוסיה (צמח) (Ambrosia camphorata), מקור חסידה גזור, שיחים אנדמיים כדוגמת Astragalus prorifer או מין העץ Fouquieria columnaris (בספרדית: Árbol cirio, באנגלית: Boojum tree). בין עצי המנגרובים אפשר למצוא מינים בגובה בינוני כמו Rhizophora mangle (מנגרוב אדום או גם ריזופורת מנגלס) ו-Laguncularia racemose (מנגרוב לבן) וצמחים ימיים כגון Zostera marina, Phyllospadix scouleri ורופיית הים. כמה עצי דקל בולטים גם הם כמו מין הדקל Brahea armata (באנגלית Mexican blue palm), שהוא אנדמי לחצי האי באחה קליפורניה, וושינגטוניה חוטית (Washingtonia filifera), המקובלת באירופה כצמח נוי, וכן מין הדקל וושינגטוניה חסונה, שגם הוא אנדמי, שיכול להגיע לגבהים של עד 35 מטר. בולטים מינים מרובים מהסוג יוקה, בהם בולט המין האנדמי Yucca valida.
בעלי חיים
בעלי חיים שהסתגלו לתנאי האקלים הקיצוניים של השמורה כוללים מגוון של בעלי חיים ליליים כגון זאב ערבות, מכרסמים, כדוגמת Otospermophilus atricapillus (מין אנדמי של סנאי סלע הקרוי באנגלית Baja California rock squirrel) ומין הירבוען האנדמי Dipodomys peninsularis, וארנבות. אחרים הסתגלו לשתיית מים מסוקולנטים בלבד. יוצא דופן מבין היונקים הוא ה-Antilocapra americana peninsularis (באנגלית Baja California pronghorn), תת-מין אנדמי של אנטילוקפרה אמריקנית, שהיא אחד היונקים המהירים ביותר על פני כדור הארץ. ניתן למצוא את האוכלוסיות האחרונות של תת-מין זה באזור. השמורה היא גם בית הגידול של Ovis canadensis nelsoni, תת-המין המדברי של כבש גדול-קרניים, Odocoileus hemionus peninsulae, תת-מין של אייל פרדי שחור-זנב, ועשרות מינים של עופות ישיבים ונודדים. בולטים במיוחד: השלך, הקורמורנים, האנפות והשחפים - וארבעה מינים של צבי ים. על קו החוף והאיונים יש יונקים ימיים רבים, כמו פיל ים צפוני, אריה ים קליפורני, שני תת-מינים של פוקת המפרץ, דולפינים ולווייתנים אפורים.
טלוויזיה בספרד
שידורי הטלוויזיה בספרד הושקו באוקטובר 1956 כאשר המשדר הציבורי של ספרד, TVE, החל בשידורי קבע. שידורי הערוצים המסחריים נפתחו ב-1990. שידורים בצבע החלו ב-1972 לאחר שנתיים של שידורי בדיקה, וכל התוכניות משודרות בצבע מאז 1977. כיום, הטלוויזיה היא אחת מאמצעי המדיה העיקריים בספרד, כך עולה מנתוני INE, לפיהם ל-99.7% מבתי האב בספרד הייתה טלוויזיה בבית בשנת 2008.
שידורי טלוויזיה אנלוגיים
השידורים האנלוגיים בספרד החלו ב-28 באוקטובר 1956. הטלוויזיה הספרדית (כיום LA 1), היה ערוץ הטלוויזיה הראשון, והוא שידר לבדו עד 1966, עת הערוץ השני (כיום LA 2) הושק. שני הערוצים הללו היו היחידים שהורשו לשדר בספרד עד 1982, כאשר הושק ערוץ EITB הושק בארץ הבסקים, ובשנה שלאחר מכן ערוץ TV3 בקטלוניה, ובכך בוטל המונופול של השידור הציבורי על שידורי הטלוויזיה בספרד. ערוצים נוספים הושקו במהלך שנות ה-80, כשכל אחד מהם שידר בחלקים מהמדינה, Nou, Telemadrid, Canal Sur ו-Televisión de Galicia, לפני החוק שחוקק ב-1989, ואפשר הקמת ערוצי טלוויזיה פרטיים.
בשנת 1990 Canal+, Telecinco, Antena 3 הושקו בחודשים ינואר, מרץ וספטמבר בהתאמה, וסיימו את מונופול השידור הציבורי על הטלוויזיה הארצית בספרד. במהלך שנות ה-90 והעשור הראשון של המאה ה-21 הושקו עוד ערוצים אוטונומיים (רובם ציבוריים, מיעוטם פרטיים), שהקימו יחדיו את פורטה, איגוד הערוצים הציבוריים האזוריים בספרד. כמו כן הושקו ערוצים מקומיים רבים, אשר חלקם יצר את רשת Localia. בתוך גל הקמת הערוצים המקומיים, הוקמו גם עשרות ערוצים מקומיים ללא רישיון. בתגובה הממשלה הכריזה כי תאפשר לערוצים המשדרים מזה זמן רב להמשיך לשדר, אך תחסום ערוצים חדשים שינסו לקום.
שידורי טלוויזיה דיגיטליים
בחודש מאי 2002 נדרשו מפעילי השירותים הרב-ערוציים בספרד לעבור לשידורים דיגיטליים. ב-30 בנובמבר 2005 הושקה מחדש הטלוויזיה הדיגיטלית הארצית כשירות חינמי המציע 20 ערוצים ו-14 תחנות רדיו, יחד עם 23 ערוצים אזוריים ומקומיים בשפתם.
הערוצים הנצפים ביותר בספרד
רשימת הערוצים הנצפים ביותר בספרד, נכון לשנת 2019:
שמעון לוק
שמעון לוק (באנגלית: Simon Look; נולד ב-16 ביולי 1958 עפולה, ישראל), הוא כדורגלן עבר ישראלי, אשר שיחק בעמדת המגן השמאלי, הקשר השמאלי, והקיצוני השמאלי ומזוהה עם קבוצת מכבי יפו.
קורות חייו
שמעון לוק נולד ב-1958 בעפולה. ב-1959 עברה המשפחה לבית שאן, וב-1960 ליפו בעקבות עבודתו של אב המשפחה. ב-1968 הצטרף לקבוצת הילדים של הפועל תל אביב ולאחר מספר חודשים עבר לקבוצת הילדים של מכבי יפו. ב-5 באוקטובר 1974, במהלך עונת 1974/1975 בליגה הלאומית הועלה לקבוצה הבוגרת ישירות מקבוצת הנערים והוא שותף במשחק הליגה מול בני יהודה תל אביב, בו הוצב כשומרו האישי של אהוד בן טובים. לאחר המשחק הועבר לקבוצת הנוער של מכבי יפו. לוק עלה שוב לקבוצה הבוגרת בשלהי עונת 1975/1976 בליגה הלאומית, ומשחקו הראשון היה ב-24 באפריל 1976 מול מכבי פתח תקווה ובו ניצחה מכבי יפו 2–3, כאשר לוק בישל את אחד השערים.
לוק שיחק במגוון עמדות במגרש המגן השמאלי, הקשר השמאלי, והקיצוני השמאלי. עונתו הטובה ביותר הייתה עונת 1976/1977, במסגרתה הקבוצה שאומנה על ידי צ'וצ'קו לוי, זכתה בסגנות האליפות, ובהמשך התמודדה במשחקי האינטרטוטו. לוק שיחק ביפו עד עונת 1979/1980 ומשחקו האחרון היה ב-26 באפריל 1980 מול הפועל באר שבע. ב-1975 נכלל לוק בסגל נבחרת הנוער בכדורגל. בינואר 1977 זכה לוק עם נבחרת הנוער בטורניר החורף שנערך בישראל, לאחר ניצחון בגמר על נבחרת הנוער של דנמרק בתוצאה 0–1. בהמשך, נכלל בסגל הנבחרת האולימפית תחת עמנואל שפר אשר כשלה בטורניר הקדם-אולימפי לקראת אולימפיאדת מוסקבה. לוק נכלל לתקופה קצרה גם בסגל הנבחרת הבוגרת ושיחק במשחק ידידות אחד מול נבחרת אוסטריה בכדורגל.
ב-1980 עבר לוק לארצות הברית ושיחק כדורגל אולמות במשך שתי עונות בקבוצת קליבלנד פורס במסגרת ליגת הכדורגל באולמות של ארצות הברית. בקיץ 1981 בתווך בין שתי העונות, שיחק בקבוצת הכדורגל קליבלנד קובראס במסגרת ליגת הכדורגל של ארצות הברית. ב-1983, שלהי עונת 1982/1983 בליגה הלאומית שב לישראל, השתלב שוב בקבוצת מכבי יפו ושיחק בשורותיה ב-6 משחקי ליגה ובהם כבש 2 שערים. משחקו האחרון ביפו נערך ב-16 באפריל 1983 מול מכבי נתניה. במהלך עונת 1983/1984 בליגה הלאומית שיחק כחצי עונה בקבוצת בית"ר תל אביב. בסיום העונה שב לארצות הברית, הצטרף לקבוצת כדורגל האולמות קאנטון אינוויידרס ושיחק בשורותיה ב-7 משחקים.
לוק מתגורר בקליבלנד, אוהיו. הוא גרוש, אב לארבעה ילדים וסב לנכדים.
אונסה קלדס
אונסה קלדס (בספרדית: Once Caldas Sociedad Anonima) היא קבוצת כדורגל קולומביאנית מהעיר מניסלס שנמצאת במחוז קלדס. היא נוסדה מחדש תחת השם אונסה קלדס ב-15 בינואר 1961 לאחר שהופיעה תחילה תחת שמה הקודם - דפורטס קלדס. דפורטס נוסדה ב-16 באפריל 1947 ושיחקה ארבע עונות של הליגה המקצוענית בין השנים 1948-1952. הצבע המזוהה של הקבוצה הוא לבן, בו החלה להשתמש מאז 1961 ובגללו גם זכתה הקבוצה לכינוי El Blanco, Blanco שפירושו "הלבן, לבן". הקבוצה משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון פלוגרנדה בעל תכולה של 42,600 מושבים. הקבוצה זכתה עד כה בארבעה תוארי אליפות אבל גם בתואר החשוב ביותר ביבשת - גביע ליברטדורס. היא הקבוצה הקולומביאנית השנייה בסך הכל שזוכה בגביע זה אחרי אתלטיקו נסיונל ועשתה זאת ב-2004 לאחר ניצחון בגמר על בוקה ג'וניורס.
התואר הראשון כדפורטס קלדס
עד שנת 1952 הופיעה הקבוצה תחת השם דפורטס קלדס וכבר בעונה השלישית של הליגה המקצוענית, הצליחה לזכות בתואר האליפות. זה קרה ב-1950 תחת המאמן הארגנטינאי, אלפרדו קווסו ועם החלוץ הארגנטינאי המצוין, חוליו אבילה. דפורטס קלדס זכתה באליפות לאחר שסיימה את הליגה הסדירה במקום הראשון עם 45 נקודות ו-20 ניצחונות מתוך 30 משחקים. מיונאריוס סיימה שנייה עם 43 נקודות. לצערה של קלדס, הקבוצה איבדה לא מעט משחקניה לקראת הטורניר ב-1951 ולא הצליחה לשמור על התואר כאשר סיימה במקום ה-10.
אונסה קלדס
בשנת 1959 נולדה אונסה קלדס. הרעיון הונהג על ידי קרלוס גומס אסקובר, אדוארדו גומס ארובלה והרמן בואנו רמירס. אסקובר רצה לשמור על שמה של דפורטס קלדס, בעוד שארובלה רצה לשמור על שמה של אונסה דפורטיבו, קבוצה נוספת מהעיר מניסלס ששיחקה בליגה הבכירה בין השנים 1948-1951. בסופו של דבר החליטו על הקמת קבוצה שתשלב בין שני השמות ותקרא אונסה קלדס. לאחר שבשנת 1960 ערכה הקבוצה מספר משחקי ידידות, בין היתר מול קבוצות כמו הכוכב האדום בלגרד, פלמיירס והוראקן, היא נרשמה מחדש לליגה ב-1961.
האליפות השלישית של אונסה הגיעה כעבור שש שנים בדיוק, בטורניר האפרטורה של 2009. דווקא במהלך העונה הסדירה הייתה הקבוצה יותר קרובה לרדת ליגה, אבל סיומת טובה שלי לקראת הסיום הצליחו להרחיק אותה ממאבקי הירידה וניצחון ביתי על אינדפנדיינטה מדיין 0-1 משער של הבלם אלכסיס הנריקס, העלו את המועדון לפלייאוף מהמקום השמיני. בבית חצי הגמר שיחקה הקבוצה מול דפורטס טולימה, לה אקידד ובויקה צ'יקו. אונסה סיימה ראשונה עם 10 נקודות כאשר במחזור האחרון היא מנצחת את צ'יקו בחוץ 2-3 ומעפילה למשחק הגמר מול ג'וניור בשחזור מדויק של הגמר ב-2003. את המשחק הראשון מנצחת אונסה בבית 1-2 משערים של נונדייר רומרו ויוהאן פאנו, בעוד שבגומלין באצטדיון מטרופוליטאנו רוברטו מלנדס, הדהימה קלדס את ג'וניור ואת אוהדיה עם ניצחון 1-3 ו-2-5 במצטבר. תורק אליפות שלישי לאונסה קלדס.
בטורניר הקלאוסורה של 2010 הייתה לאונסה קבוצה מצוינת שהצליחה לזכות באליפות הרביעית בתולדות המועדון. למרות בעיות כלכליות שכמעט וגרמו לקריסת המועדון, הצליחה הקבוצה בשנה זו להרכיב קבוצה שכללה את צמד החלוצים הכי יעיל בליגה, פרננדו אוריבה ודיירו מורנו, את הקשר חיימה קסטריון והכישרון הצעיר, פליקס מיקולטה. את הקבוצה הדריך חואן קרלוס אוסוריו והיא סיימה במקום השני את הליגה הסדירה עם 36 נקודות אחרי דפורטס טולימה שסיימה עם מספר זהה. בפלייאוף הוגרלה הקבוצה לבית B שכלל את אתלטיקו נסיונל, דפורטס קינדיו וקוקוטה דפורטיבו. הקבוצה אמנם החלה בתיקו ביתי 0-0 מול קוקוטה, אבל רשמה שני ניצחונות חוץ גדולים מול קינדיו ונסיונל באותה תוצאה, 1-3. במשחקים אלו השחקנים הבולטים היו בעיקר אוריבה ומורנו, שקירבו את הקבוצה עוד יותר לגמר אחרי ניצחון ביתי על נסיונל 2-3. בסופו של דבר הצליחו להבטיח את הכרטיס לגמר במחזור הלפני אחרון עם ניצחון ביתי גדול של 1-4 על קינדיו. בגמר פגשה קלדס את דפורטס טולימה שסיימה ראשונה בבית המקביל. המשחק הראשון באצטדיון מנואל מוריו טורו הסתיים בניצחון המארחת 1-2, כאשר מורנו כובש את השער המצמק לזכות קלדס. בגומלין בפלוגרנדה, קלדס הייתה חייבת להפוך את התוצאה לטובתה והיא אכן עשתה זאת עם ניצחון גדול של 1-3, כאשר המבקיעים היו אוריבה, קסטריון ווילסון מנה, שנתנו לה את התואר הרביעי בתולדות המועדון.
מחזיקת הקופה ליברטדורס 2004
אונסה קלדס הייתה אחראית לאחת מההפתעות הכי גדולות במפעל הבכיר ביבשת, הקופה ליברטדורס. זה קרה ב-2004, כאשר אונסה אומנם הגיעה כאלופת קולומביה, אבל לא הייתה כלל בין אחת המועמדות, בעיקר בגלל שנחשבה לחסרת ניסיון במפעל ולקבוצה בינונית. העפלה לשמינית הגמר או רבע הגמר הייתה נחשבת להצלחה גדולה מאוד. היא שובצה לבית אחד עם ולס סארספילד מארגנטינה, פניקס מאורוגוואי ואתלטיקו מרקאיבו מוונצואלה. היא פתחה טוב את הטורניר עם שני ניצחונות - 0-3 ביתי על פניקס עם שני שערים של ארנולפו ולנטיירה וניצחון חוץ בוונצואלה מול מרקאיבו 1-2 משערים של גלבן ריי וג'ונתן פברו. הם אומנם הפסידו בארגנטינה 0-2 לולס, אבל נקמו בהם במשחק הביתי במניסלס עם ניצחון 0-2 מצמד שערים של גלבן ריי. ולנטיירה ואלקין סוטו כבשו בניצחון הביתי על מרקאיבו 1-2 ואונסה סגרה את הסיבוב הראשון עם תיקו 2-2 באורוגוואי מול פניקס מצמד של פברו.
בשמינית הגמר פגשה קלדס את ברצלונה ספורטינג קלוב מאקוודור וסיימה בתיקו 0-0 את משחק החוץ. גם בגומלין היא לא הצליח לנצח וסיימה בתיקו 1-1, אבל בסופו של דבר העפילה לרבע הגמר אחרי דו-קרב פנדלים 2-4. ברבע הגמר פגשה אונסה קלדס את סנטוס מברזיל, בשורותיה שיחק הצעיר הכישרוני, רוביניו והצליחה לסחוט תיקו 1-1 בחוץ כאשר ולנטיירה כובש את השוויון בדקה ה-88. בגומלין בפלוגרנדה שוב כבש ולנטיירה, הפעם בבעיטה חופשית בדקה ה-70 וקלדס הדיחה את סנטוס.
בחצי הגמר פגשה קלדס יריבה ברזילאית אחרת ואפילו חזקה יותר - סאו פאולו. במשחק החוץ בברזיל הצליחה לשרוד ולסחוט תיקו 0-0. בגומלין בקולומביה, התוצאה הייתה 1-1 לאחר 90 דקות וממש לפני הפנדלים, בתוספת הזמן, כבש חורחה אגודלו את שער הניצחון של קלדס שלקח אותה לגמר מול בוקה ג'וניורס. המשחק הראשון נערך באצטדיון הבונבוניירה ושם הצליחה אונסה קלדס לחלץ תיקו 0-0 חשוב מאוד לקראת הגומלין. ב-1 ביולי נערך הגומלין באצטדיון פלוגרנדה והקהל שמילא אותו ראה את ג'ון ויאפרה מעלה את קלדס ליתרון של 0-1 כבר בדקה ה-8. במחצית השנייה הצליחה בוקה לאזן את התוצאה משער של ניקולס בורדיסו וההכרעה עברה לדו-קרב פנדלים. שם לקלדס היה את השוער חואן קרלוס הנאו שהדף שתי בעיטות ובסך הכל בוקה החטיאה את כל ארבע הבעיטות שלה. קלדס כבשה פעמיים מרגלי סוטו ואגודלו והדהימה את כל העולם עם זכייה היסטורית, השנייה בסך הכל של קבוצה קולומביאנית.
ג'ף למיר
ג'ף למיר (באנגלית: Jeff Lemire; נולד ב-21 במרץ 1976), הוא אמן וכותב קומיקס קנדי. הוא חיבר בין השאר את טרילוגיית Essex County וכן את The Underwater Welder, סוויט טות' ו-The Nobody. למיר ידוע בכתיבה בעלת אווירה עגמומית ומאפיינים אנושיים וקודרים. אווירה עצובה זו, מגובה פעמים רבות באיורים משורבטים חסרי תחכום, לעיתים בקווים גסים שהולמים את העלילה. למיר מצייר את רוב יצירותיו בשחור לבן.