cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וילסאנדי
פארק לאומי וילסאנדי
הפארק מכיל כמות מרשימה של עופות מים. מעל 250 מינים שונים תועדו, כאשר 112 מינים מקננים בשטח השמורה ביותר מ-8,000 קנים, ביניהם שחף כספי (Larus argentatus), שחף ימי (Larus marinus) ושחפיתיים שונים. למעלה מ-4,000 אדריות שחורות-כיפה נמצאות בפארק - זוהי הציפור הנפוצה ביותר במקום. כמו כן נמצא על אחד האיים בשטח השמורה אתר הרבייה הגדול ביותר בים הבלטי לכלבי ים אפורים (Halichoerus grypus). בשנת 1997 הובאו לאי שש בנות-יענה על ידי אדם שגר פעם באי אך כעבור זמן מה הוא עבר לשוודיה.
האי מציע גם תחנת תצפית ומעקב ביולוגית עבור חוקרים.
וסילי איוונצ'וק
וסילי מיכאלביץ' איוונצ'וק (אוקראינית: Василь Михайлович Іванчук; נולד ב-18 במרץ 1969) הוא שחמטאי אוקראיני בדרגת רב-אמן.
נכון לפברואר 2020, מדורג במקום הראשון באוקראינה וה-39 בעולם לפי מד כושר.
ביוגרפיה
איוונצ'וק נולד בקופיצ'ינצה, אוקראינה. בשנת 1987 הוא ניצח באליפות אירופה לנוער שנערכה בחרונינגן ובשנת 1988 ניצח באליפות הפתוחה של ניו יורק, לפני שורה של רבי אמנים. בשנת 1988 הוא חלק את המקום הראשון באליפות העולם לנוער, אולם הפסיד בקרב שובר שוויון לז'ול לאוטייה. באותה שנה קיבל תואר רב אמן ודורג לראשונה בין עשרת השחקנים הטובים בעולם.
זכה להכרה בינלאומית בגיל 21 כשניצח בתחרות בלינארס בשנת 1991. מתוך ארבעה עשר המשתתפים, שמונה היו מהעשירייה החזקה בעולם (כולל אלוף העולם גארי קספרוב) והיתר בין 50 השחקנים החזקים בעולם. איוונצ'וק וקספרוב הובילו את התחרות בצמוד אחד לשני, אך איוונצ'וק ניצח בסופה בהפרש של חצי נקודה, ואף ניצח את קספרוב במשחק ביניהם. על אף תחזיות כי יכבוש את הפיסגה העולמית בשחמט, איוונצ'וק לא הצליח לכבוש את התואר העולמי בעצמו, אך דורג במקום השני בעולם מספר פעמים. בשנת 2002 העפיל לגמר אליפות העולם בשחמט של פיד"ה. מאז שנת 1988 איוונצ'וק היה שנים ארוכות בין עשרת שחקני השחמט הטובים בעולם. חוסר יכולתו לזכות בתואר אלוף העולם, למרות כישרונו וניסיונו הרב, יוחסה על ידי פרשני שחמט לעצביו הרופפים הבאים לידי ביטוי בשגיאות בולטות ברגעים מכריעים במשחק. כך לדוגמה, בעת ששיחק בתחרות הגרנד פרי בליץ בלונדון בשנת 1994, נגד וישוואנתן אנאנד, הוא כשל מלהבחין במהלך בודד שהיה מקנה לו ניצחון במט, אף על פי שנותרה לו דקה ו-14 שניות על השעון. חולשתו של איוונצ'וק לזכות בתחרויות מכריעות באה לידי ביטוי בתחרויות מכריעות רבות בהן השתתף.
חוסר הצלחתו של איוונצ'וק במעמדים מכריעים עומד בניגוד להערכה הרבה שלה הוא זוכה בקרב שחקני שחמט בכירים. רב האמן הבריטי גאוין ג'ונס אמר כי איוונצ'וק הוא "כנראה השחקן הכשרוני ביותר מאז ומעולם." בשנת 2012 נתבקשה רב אמן יהודית פולגאר לנקוב בשמות שחקני השחמט אשר לדעתה הם גאונים, איוונצ'וק, לצד אנאנד וקרלסן, היו שלושת השמות אותם ציינה. איוונצ'וק, הידוע בין שחקני השחמט המקצועיים בכינוי "צ'אקי", תואר על ידי אנאנד, בשנת 2004, כשחקן השחמט המוזר בעולם, בעל מצבי רוח משתנים בקיצוניות וסגנון משחק בלתי צפוי ומקורי ביותר, בזכותו הוא יריב מסוכן מחד ומאידך מפסיד לעיתים במהירות רבה. לאחר שהפסיד בשלבים המוקדמים של גביע העולם בשחמט בשנת 2009, איוונצ'וק הכריז בראיון רגשני על פרישתו משחמט מקצועי. אולם שב עד מהירה לשחק בתחרויות.
ב-2008 הוא ניצח בתחרות השחמט לזכר טל, שהייתה בקטגוריה 20. ב-2009 סיים בתחרות זו, שהייתה בקטגוריה 21, במקום השני.
איוונצ'וק היה שותף לזכייה באליפות באליפות העולם בשחמט לנבחרות: בשנת 1989 כחבר נבחרת ברית המועצות) וב-2001 כחבר נבחרת אוקראינה.
בגביע העולם בשחמט בשנת 2011 הוא הודח בחצי הגמר.
בשנת 2013 בתחרות המועמדים הוא סיים במקום השביעי.
בתחילת דצמבר 2015 זכה במקום הראשון בתחרות ACP-Masters שהתקיימה במועדון שחמט אשדוד.
בגביע העולם בשחמט בשנת 2017 הוא הודח ברבע הגמר.
הופעות באולימפיאדות
וסילי איוונצ'וק שיחק בנבחרות האולימפיות של ברית המועצות ואוקראינה
Dream Lover
Dream Lover הוא שיר פופולרי שנכתב והוקלט על ידי בובי דארין ב-5 במרץ 1959. השיר הופק על ידי אהמט ארטגאן, ג'רי וקסלר וטום דאוד. השיר זכה להצלחה עצומה והגיע למקום השני במצעד הפזמונים האמריקני ובנוסף היה במקום הראשון במצעד הבריטי במשך שלושה שבועות במהלך חודש יולי של 1959. השיר יצא לשווקים כסינגל במהלך שנת 1959. את הזמר בובי דארין מלווה על הפסנתר ניל סדקה.
גרסאות כיסוי
השיר הוקלט והופץ בגרסאות כיסוי רבות, כמה מן הבולטות בהן:
בית הקברות מכלי
הנקרופוליס של מכּלי (באורדו: مکلی قبرستان; בסינדהי: مڪلي جو قبرستان) הוא אחד מאתרי הקבורה הגדולים בעולם, המשתרע על פני שטח של 10 קמ"ר ליד העיר טהאטה שבמחוז סינד בפקיסטן. האתר מכיל בין 500,000 למיליון קברים שנבנו במשך 400 שנה. בבית הקברות מכלי יש מספר גדול של מבני קבורה גדולים השייכים לבני מלוכה, קדושים סופים, וחוקרים בעלי שם. האתר נכלל ברשימת אתרי המורשת של אונסק"ו בשנת 1981 כ"עדות יוצאת דופן" לציוויליזציה של סינד בין המאות ה-14 וה-18.
משמעות השם
האטימולוגיה של השם אינה ברורה לחלוטין. ייתכן כי מקור השם במילה הערבית "מֻכַּלַּא" (مكلأ), שפירושה גדת נהר או חוף, שכן המקום נמצא ליד נהר האינדוס. המסורת המקומית מספרת כי האתר, והגבעות הסמוכות לו, קיבל את שמו לאחר שעולה רגל לחג' עצר באתר וחווה אקסטזה רוחנית, בהכריזו על האתר כמכה עבורו. לאחר ששמע את סיפורו של עולה הרגל, הקדוש הסופי שיח' חאמד ג'מאלי קרא אז לאתר בשם "מכּלי", או "מכה הקטנה".
היסטוריה ואדריכלות
שיח' חמאד ג'מאלי הקים במכלי ח'אנקאה (מסדר צופי), ושם כנראה גם נקבר. ג'אם תמאצ'י, שליט משושלת תרח'אן במאה ה-14, העריץ את ג'מאלי ורצה להיקבר לצדו. כך החלה מסורת הקבורה במכלי. מבני הקבר בעלי החשיבות האדריכלית הגדולה ביותר הם מהתקופה המוגולית, בין השנים 1570–1640.
הארכיטקטורה של מבני הקבורה הגדולים ביותר משלבת השפעות אסלאמיות, הינדיות, פרסיות, מוגוליות וגוג'ראטיות, בסגנון של סינד  התחתונה, המוכר כ"סגנון צ'וכּנדי", על שם קברי צ'וכנדי (چوکنڈی قبرستان) ליד קראצ'י.
הקברים המוקדמים ביותר היו מורכבים משלושה עד שישה לוחות אבן שנערמו זה על גבי זה כדי ליצור פירמידה קטנה. עד המאה ה-15, הקברים כבר היו מעוטרים ברוזטות ובתבניות מעגליות. מאוחר יותר, נתווספו תבניות מורכבות יותר וקליגרפיה ערבית הכוללת מידע ביוגרפי על הקבורים. מבנים גדולים יותר מתקופות מאוחרות כוללים מסדרונות ומוטיבים השאובים מתחום הקוסמולוגיה. חלק מהקברים הגדולים כוללים גילופים של חיות, לוחמים וכלי נשק, מנהג נפוץ במצבות קבורה אסלאמיות.
מבני קבר מלכותיים
מבני הקבר המלכותיים והמרשימים מחולקים לשתי קבוצות עיקריות: קבוצת המבנים מתקופת סאמה, והקבוצה הכוללת מבנים מתקופות תרח'אן, ארע'ון והמוגולים.
קבוצת סאמה
הקברים מתקופת שושלת סאמה מקובצים יחד בקצה הצפוני של בית הקברות. בני שושלת סאמה היו נסיכים מראג'פוט, אשר תפסו את השלטון בטהאטה ב-1335. קברים מקבוצת סאמה מושפעים מאוד מהסגנונות הגוג'ארטיים, ומשלבים אלמנטים עיצוביים אסלאמיים והינדים. בניית קברו של ג'אם נזאם א-דין השני הושלמה בשנת 1510. זהו מבנה ריבועי מרשים: אורך כל צלע 11.4 מ'. המבנה בנוי מאבני חול ומעוטר בפרחים ובאלמנטים גאומטריים. ייתכן שצורת הקוביה של הקבר מושפעת מן הכעבה. למבנה אין כיפה עליונה, דבר שמשאיר את פנים המבנה חשוף לפגעי מזג האוויר. למבנה יש מעין מרפסת מגולפת בסגנון גוג'ארטי, ומעליה צריח קטן, המדמה את מבנה הקבר למקדש. הצד החיצוני כולל 14 רצועות של מוטיבים קישוטיים הכוללים גם פסוקי קוראן וגם סמלים הינדיים. בהתאם למסורת האסלאמית, כל הקישוטים מבוססים על תבניות גאומטריות, והחריגה היחידה היא אפריז המתאר סוג של ברווזים.
קברו של דריא ח'אן, בנו המאומץ של ג'אם נזאם א-דין השני, דומה בסגנונו למבצר רג'אסטאני ונבנה לאחר מותו בשנת 1521. דריא ח'אן נולד עבד, אבל עלה לגדולה כגנרל לאחר שהביס את צבא ארע'ון בשדה הקרב. הוא קיבל את התואר "גיבור סינד", ובסופו של דבר נעשה ראש הממשלה.
קבוצת ארע'ון, תרח'אן ומוגול
קברו של עיסא ח'אן תרח'אן הראשון, ששלט מ-1554 עד 1565, מייצג שינוי מן הארכיטקטורה של שושלת סאמה. הקבר כולל מוטיבים חדשניים המזכירים אנדרטה, והוא מעוצב בצורה מלבנית. הקירות הפנימיים מכוסים לחלוטין בפסוקי קוראן. הקבר כולל גם אזור עבור קבריהן של חמש מבנות הלוויה המלכותיות שלו. המאוזוליאום של קברו של עיסא ח'אן חוסיין השני (מת 1651) כולל  מבנה אבן בעל שתי קומות עם כיפות ומרפסות. מבנה הקבר נבנה בעוד השליט בחיים. בסיום מלאכת הבנייה, עיסא ח'אן חוסיין השני ציווה לקטוע את ידיהם של הבנאים כדי שלא יוכלו ליצור מבנה דומה עבור יריביו. קברו של ג'אן בג תרח'אן (מת 1600) הוא מבנה לבנים מתומן בעל כיפה המכוסה באריחים מזוגגים בכחול ובטורקיז. קברי חופה (chattri maqbara) הם מוטיב אדריכלי נוסף המאפיין את הסגנון ההודו-אסלאמי.
התקופה המוגולית מיוצגת על ידי קברים רבים בצד הדרומי של הנקרופוליס, למשל המאוזוליאום של מירזא ג'אני ומירזא ע'אזי בג, המאוזוליאום של נוואב שורפה ח'אן, המתחם של מירזא באקי בג אוזבק, והקבר המשוחזר של נוואב עיסא ח'אן תרח'אן הצעיר.
שימור
הנקרופוליס של מכּלי נכנס לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו בשנת 1981.השלמות המבנית של האתר הושפעה מניהול אתר לקוי, מוונדליזם ומהשלכת פסולת בלתי מבוקרת. השיטפונות בפקיסטן ב-2010 פגעו עוד יותר באתר והחמירו את מצבו.
10 ביוני
10 ביוני הוא היום ה־161 בשנה (162 בשנה מעוברת), בשבוע ה־24 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 204 ימים.
טלסקופ החלל האבל
טלסקופ החלל הָאבֶּל (באנגלית: Hubble Space Telescope) הוא טלסקופ חלל ומכלול המכשירים המדעיים שנלווים לו, שחג במסלול לווייני נמוך סביב כדור הארץ בגובה של כ-589 ק"מ. הטלסקופ, שקרוי על שמו של האסטרונום האמריקאי אדווין האבל, הוא טלסקופ מחזיר אור בעל מראה ראשית בקוטר של 2.4 מטרים וגודלו כגודל אוטובוס עירוני.
לשימוש בטלסקופ חלל, שנמצא מחוץ לאטמוספירת כדור הארץ, יש מספר יתרונות על פני טלסקופים המוצבים על הקרקע: חדות תמונה גבוהה, מניעת הפרעות ועיוותים שיוצרת האטמוספירה, ויכולת צילום באור על סגול ותת אדום שאינה אפשרית בתצפית מהקרקע בשל סינונם על ידי האטמוספירה. הטלסקופ הוצב במסלולו ב-25 באפריל 1990, במשימה STS-31 של מעבורת החלל דיסקברי, כפרויקט משותף של נאס"א וסוכנות החלל האירופית, והפך מאז לאחד הכלים האסטרונומיים החשובים ביותר בהיסטוריה.
זמן קצר לאחר שהוצב במסלולו, התגלה בטלסקופ עיוות אופטי שפגע באיכות התצפית. בתחקיר, התברר שהעיוות נוצר עקב ליטוש לא נכון של המראה הראשית, ורק לאחר משימת שירות בשנת 1993 החל הטלסקופ לתפקד היטב. מאז, מספר מעבורות חלל פקדו אותו לצורך תיקונים ושיפורים; משימת השירות האחרונה לטלסקופ החלל האבל שוגרה לחלל ב-11 במאי 2009.
ניין דייז
ניין דייז (Nine Days) היא להקת רוק אמריקאית אשר זכתה לראשונה להצלחה בתחילת שנות ה-2000, עם הסינגל Absolutely story of a girl, פרי עטה. הלהקה הוקמה בשנות ה-90 המוקדמות בלונג איילנד, ניו יורק, על ידי שני היוצרים ג'ון המפסון ובריאן דוואוקס, המנהיגים את הלהקה עד היום.
טלסקופ החלל האבל
למרות כל הבעיות, מאז שיגורו ב-1990 עמד הטלסקופ ב-97% מהמשימות שנקבעו לו בלוח הזמנים. המעט שלא בוצעו, בדרך כלל בשל תקלות בציוד, נדחו למועד מאוחר יותר.
ניין דייז
ההתחלה
להקת ניין דייז הוקמה בסביבות שנת 1994 בלונג איילנד, ניו יורק, על ידי שני כותבים צעירים, ג'ון המפסון (שירה, גיטרות) ובריאן דוואוקס (שירה גיטרות), אשר החליטו לאחד כוחות ולהקים להקה (לאחר שנות פעילות בנפרד בהרכבים שונים שפעלו בסביבת ניו יורק). ללהקה צורפו הבסיסט ניק דימיצ'ינו, הקלידן ג'רמי דין (שבתקליטיה הראשונים של הלהקה תיפקד גם כסקסופוניסט) והמתופף וינסנט (ויני) טטנלי (אשר החליף את המתופף הראשון של ההרכב לאחר זמן קצר – קית' זברוסקי).
טלסקופ החלל האבל
בין חברי צוות מדעני המחקר של NASA ניתן למצוא את האסטרופיזיקאי הישראלי הבכיר פרופ' מריו ליביו שלמעשה מנהל את קבוצת המחקר.
ניין דייז
ההתחלה
ב-1995 הקליטה הלהקה את תקליטה העצמאי הראשון. הלהקה, שנכנסה לאולפן עדיין ללא שם, הבחינה שביום התשיעי להקלטות, הוקלט השיר Nine Days Of Rain – הם אימצו את צירוף המקרים וכך הלהקה קיבלה את שמה. התקליט, אשר בהקלטתו שימש ויני המתופף גם כאיש הסאונד, קיבל את השם Something To Listen To, ונמכר בהופעותיה של הלהקה. התקליט אופיין בקו שקט ורגוע, רוק עם השפעות בולטות של הקאנטרי (הרבה גיטרות אקוסטיות, מפוחית ואף סולו סקסופון בשיר Miss Alva Maria), והורכב מ-15 שירים, ביניהם Castles Burning, Shipwreck Water, Lost You, ו-Her Own Two Feet.
טלסקופ החלל האבל
הרעיון להציב טלסקופ בחלל
האסטרונום ליימן שפיצר פרסם בשנת 1946 מאמר בשם "היתרונות האסטרונומיים של צפייה מהחלל החיצון" ("Astronomical advantages of an extra-terrestrial observatory"). היתרון הראשון הוא בכך שהרזולוציה הזוויתית תוגבל רק כתוצאה מעקיפה, כלומר תיקבע על ידי הנתונים האופטיים של הטלסקופ; הרזולוציה של טלסקופ בעל אותם נתונים אשר מוצב על פני כדור הארץ מוגבלת כתוצאה מתופעת הטורבולנציה שנוצרת באטמוספירה (תופעה זו גורמת למשל לריצוד אור הכוכבים בעת תצפית קרקעית). היתרון השני הוא ביכולת הצפייה בקרינה תת-אדומה ועל סגולה - ספקטרום קרינה המסונן בחלקו על ידי האטמוספירה בכלל ועל ידי שכבת האוזון בפרט.
ניין דייז
ההתחלה
הלהקה החלה לצבור אוהדים באזור ניו יורק, ואף קיבלה משבצת קבועה להופעה במועדון רוק פופולרי מקומי – בו הם הופיעו כל שבוע בליל יום שני. וכך, שנה לאחר יציאת התקליט הראשון, חזרה הלהקה לאולפן להקליט את תקליטה השני, שקיבל את השם Monday Songs (על שם אותן הופעות בליל יום שני). התקליט, שיצא ב-1996, שמר על אותו קו אקוסטי כמו קודמו, והורכב מ-11 שירים, ביניהם הבלדות My Brother ו-Oklahoma City, שהוקדש לנפגעי פעולת הטרור באוקלהומה. התקליט הופק על ידי הלהקה והמפיק פול אומבך.
הלהקה המשיכה בקו העלייה ואף תחנות הרדיו המקומיות החלו להשמיע אותה, וב-1998 זכתה הלהקה בשתי תחרויות רדיו (תחרות כישרונות של WBAB ותחרות הלהקה העצמאית הטובה ביותר של WLIR) שהפרס בהן היה זמן אולפן. וכך נכנסה הלהקה שוב לאולפן להקליט את אלבומה השלישי, שנקרא בפשטות Three. בעת הכניסה לאולפן היו חסרים ללהקה שירים על מנת להקליט תקליט שלם, וכך חלק מהשירים נכתב בעת השהייה באולפן. התקליט, שהופק בהפקה עצמית, כולל שירים כמו Mexico הקצבי ו-On Her Way To Boston.
טלסקופ החלל האבל
המאמץ למימון הפרויקט
נאס"א הקימה שתי ועדות בשנת 1970; האחת לתכנון הנדסי, והשנייה לקביעה והגדרה של מטרות הפרויקט כולו. בנוסף, היה צורך להשקיע מאמצים בגיוס מימון לפרויקט יקר זה. הקונגרס האמריקאי הטיל ספק במספר היבטים של בקשת התקציב שהוגשה על ידי נאס"א, והכריח אותה להקטין את הבקשה באופן משמעותי. כמו כן, הוא החליט להעביר את הכספים בהדרגה בהתאם להתקדמות הפיתוח. זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1974, הורה ג'רלד פורד על הפסקת מימון פיתוח הטלסקופ, עקב גידול בהוצאות ציבוריות אחרות. בתגובה לכך, תואם מאמץ כלל ארצי בין האסטרונומים האמריקאים, והם החלו להיפגש עם אנשי קונגרס וסנטורים ביחידות. בנוסף, האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית פרסמה דו"ח שהדגיש את הצורך בטלסקופ, ואורגנו קמפיינים ציבוריים שבמסגרתם הוצפו נבחרי הציבור במכתבים התומכים במימון לאומי לפרויקט. בסופו של דבר, הסכים הסנאט של ארצות הברית לממן מחצית מהתקציב שהוחלט עליו בקונגרס.
ניין דייז
ההחתמה בחברת תקליטים
לראשונה חברות התקליטים החלו להתעניין בלהקה, ולבסוף הוחתמה הלהקה בלייבל Epic 550 השייך לקבוצת סוני. תקליטה הראשון של הלהקה בחברת תקליטים גדולה, שהופק על ידי ניק דידייה (אשר עבד קודם לכן עם להקות כמו פרל ג'אם), יצא בשנת 2000 וגרר תגובות נלהבות מהקהל האמריקאי והעולמי. האלבום, שנקרא The Madding Crowd (על שם ספר שקרא ג'ון באותה התקופה – Far From The Madding Crowd מאת תומאס הארדי) קיבל במהרה מעמד של תקליט זהב, והסינגל מתוכו, Absolutely, זכה להשמעות בלתי פוסקות בתחנות הרדיו והטלוויזיה ואף כבש את צמרת המצעד האמריקאי. גם הסינגל השני מתוך האלבום, If I Am, אשר נחשב לאחד השירים המוצלחים והמרגשים ביותר שכתבה הלהקה, זכה להצלחה, אם כי לא בסדר גודל של קודמו. האלבום הכיל גם מספר שירים ישנים יותר: Crazy (שהופיע לראשונה כ-I'd Go Crazy בתקליט Monday Songs ב-1996), Revolve ו-Sometimes (אשר הופיעו לראשונה בקלטת דמו שהוקלטה ב-1994). את החודשים שלאחר יציאת האלבום בילתה הלהקה בדרכים, בסיבוב הופעות בארצות הברית ומחוצה לה. בתקופה זו היא הופיעה עם להקות מצליחות נוספות בעלות אותו קו מוזיקלי כדוגמת ורטיקל הוריזון (Vertical Horizon) ות'ירד איי בליינד (Third Eye Blind). בתקופה זו ראו אור שלושה שירים נוספים של הלהקה: Another Day (שהופיע בפסקול הסרט Summer Catch), וכן שני קאברים – The Price (במקור של להקת Twisted Sister, מתוך אלבום מחווה לאותה להקה) ו-I Love You (קאבר לשיר של Climax Blues Band שהופיע בפסקול הסרט The New Guy).
טלסקופ החלל האבל
המאמץ למימון הפרויקט
סוגיית המימון הובילה לתכנון פחות שאפתני; היה צורך להקטין את קוטר המראה הראשית מ-3 מטרים ל-2.4 מטרים, ובמשקל 828 ק"ג, ולתכנן תצורה קומפקטית יותר של החומרה הנלווית לטלסקופ. כן, נזנחה ההצעה לבניית טלסקופ ניסיוני קטן בעל מראה ראשית בקוטר 1.5 מטרים שיבחן את מערכות הטלסקופ עוד לפני שיגור הטלסקופ הגדול. בעיות המימון דחקו בנאס"א לבדוק אפשרות של שיתוף פעולה עם סוכנות החלל האירופית. סוכנות זו הסכימה להשתתף בפרויקט ולספק מספר חלקים לטלסקופ, כמו פאנלים של תאים פוטו-וולטאיים האחראים לאספקת האנרגיה; בתמורה קיבלו אסטרונומים אירופיים 15% מזמן הצפייה של הטלסקופ. בשנת 1978 אישר הקונגרס האמריקאי תקציב של 36 מיליון דולר עבור בניית הטלסקופ, ואלה היוו זרז לפרויקט כולו. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 הוחלט ששמו של הטלסקופ יהיה "טלסקופ החלל האבל", על-שם האסטרונום הנודע אדווין האבל.
ניין דייז
ההחתמה בחברת תקליטים
לאחר סיבוב ההופעות המוצלח התרכזה הלהקה בכתיבת חומר לאלבום חדש, ועד מהרה נכנסה הלהקה שוב לאולפן, הפעם עם המפיק רון אנילו (שעבד קודם לכן עם להקת Lifehouse). האלבום החדש היה במובהק רוקי יותר מקודמיו, ואופיין בצליל של גיטרות חשמליות, דיסטורשן וריפים כבדים שלא נשמעו קודם לכן באלבומי הלהקה. האלבום, שקיבל את השם So Happily Unsatisfied, כלל שירים כמו Favorite Song (דואט של בריאן וג'ון), Emily ו-Don't Look Back (שהשמועה אומרת שנכתב על השחקנית גויינת' פאלטרו). בתקליט גם ניתן למצוא את I Feel Fine – שנכתב תוך שיתוף פעולה בין ג'ון לבין סולן להקת ספלנדר (Splender), ויימון בון, את Ocean – שנכתב תוך שיתוף פעולה בין בריאן לסולן להקת לייפהאוס (Lifehouse), ג'ייסון וייד. בסשנים הוקלטו גם שני שירים שלא היו אמורים להיכנס לאלבום – Dirty Poet ו-Lee Lee (שהוקדש לשחקנית הקולנוע לילי סובייסקי). לרוע המזל, לאחר סיום ההקלטות והמיקסים (כאשר הזכויות שייכות לחברת התקליטים), ולאחר יציאת הסינגל הראשון מתוך האלבום לתחנות הרדיו (Good Friend), עלו היחסים בין הלהקה לחברת התקליטים על שרטון, והחברה החליטה להפר את החוזה עם הלהקה ולא להוציא את האלבום. למרות שניתנה הוראה להשמיד את כל העותקים הקיימים של האלבום, נשארו מספר עותקים בודדים אשר נהפכו למצרך נדיר ויקר בקרב קהילת המעריצים העולמית – עותק מקורי במצב טוב של האלבום יכול להגיע באתרי האינטרנט השונים ל-200$ ויותר. למרות שהאלבום מעולם לא יצא, ניתן למצוא מקורות שונים ברשת להורדה של השירים מתוכו, וחברי הלהקה אף מעודדים זאת.
טלסקופ החלל האבל
תכנון הנדסי והרכבה
תכנון הטלסקופ ובנייתו התבצעו במספר אתרים ברחבי ארצות הברית. גוף הלוויין והטלסקופ שהורכב בתוכו פותחו במרכז החלל מרשל, ואילו שאר המכשירים המדעיים ואמצעי השליטה הקרקעיים על הטלסקופ פותחו במרכז טיסות החלל גודרד. מרכז החלל מרשל מינה את חברת "פרקין-אלמר" לתכנן את כל החלקים האופטיים של הטלסקופ ואת חיישני ההכוונה (Fine Guidance Sensors) שלו. מעבורת החלל שנועדה לשאת את הטלסקופ לחלל פותחה בחברת נורת' אמריקן אוויאיישן (North American Aviation), כיום בואינג.
אופטיקה
טלסקופ האבל הוא טלסקופ מחזיר אור מסוג ריצ'י-קרטיין. היתרון בשימוש במראות על פני שימוש בעדשות הוא במניעת אברציה כרומטית, כלומר עיוות צבע. לשימוש בטלסקופ ריצ'י-קרטיין, שבנוי ממראה ראשית ומראה משנית היפרבוליות, יש יתרונות נוספים משום שתכנון זה מקטין למינימום את הקומה (עיוות של עצם שלא נמצא על הציר הראשי) ואת האברציה הכדורית (מריחה של עצם נקודתי). עקב הקושי להגיע לליטוש מדויק של המראות ההיפרבוליות, משתמשים בטלסקופים מסוג ריצ'י-קרטיין רק בפרויקטים גדולים, ועל מנת להגיע לדיוק גבוה בליטוש יש צורך להשתמש במכשירי מדידה יקרים למדי. כיום, רוב הטלסקופים הגדולים בעולם הם מסוג ריצ'י-קרטיין.
ניין דייז
חזרה לעצמאות וקריירות סולו
תחילת שנת 2003 עברה במשא ומתן בין הלהקה לחברת התקליטים, במטרה להוציא את האלבום בסופו של דבר, אך המשא ומתן נכשל והאלבום נשאר גנוז עד ימינו אנו. הלהקה נכנסה למשבר ובעקבות האירועים עזבו אותה שניים מחבריה – הקלידן ג'רמי דין והמתופף ויני טטנלי. בתקופה זו החל ג'ון להקליט סולו EP – חמישה שירים שבחר להקליט לבדו, שלא במסגרת הלהקה. ה-EP, שיצא ב-2003 נשא את השם Seventeen Minutes and Thirty Eight Seconds in the Dark (על שם אורכו של ה-EP), ובו ניגן ג'ון לבדו כמעט בכל הכלים. כל העותקים של ה-EP שיוצרו נמכרו עד היום.
טלסקופ החלל האבל
אופטיקה
הליטוש של המראה הראשית אמור להיות מדויק עד כדי עשירית מאורך הגל של האור המשמש לתצפית, ובמקרה של טלסקופ האבל מדובר באור על סגול. הוחלט שהליטוש יהיה מדויק עד כדי 30 ננומטר (1/20 מאורך הגל של האור הנראה). חברת "פרקין-אלמר" השתמשה בבקרת מחשב לקבלת הדיוק הדרוש, ולצורך גיבוי הוכנה מראה נוספת על ידי חברת קודאק בשיטות ליטוש לא ממוחשבות (מראה זו נמצאת כיום בתצוגה במוזיאון האוויר והחלל הלאומי). הליטוש, שהחל בשנת 1979, נעשה על זכוכית בעלת מקדם התפשטות נמוך במיוחד, והוא נמשך עד מאי 1981, תאריך שגלש מעבר ללוח הזמנים ודרש הגדלת תקציב.
ניין דייז
חזרה לעצמאות וקריירות סולו
המעריצים, שהביעו חשש מפירוק של הלהקה, התבדו עד מהרה, כאשר הלהקה (אשר נשארה כבר שלישייה) נכנסה שוב לאולפן כדי להקליט שוב תקליט עצמאי. מכיוון שהיה חסר ללהקה מתופף, הם שכרו לצורך ההקלטות את המתופף ג'ון מיצ'לי (המתופף של Meat Loaf), ויצאו עם 9 שירים חדשים. ביניהם Reality TV, שלועג לתרבות תוכניות המציאות ולחברות התקליטים התעשייתיות, הבלדה The Moment, ו-29 Year Old Girls. האלבום, שקיבל את השם Flying The Corporate Jet ויצא בסוף 2003, הופק על ידי הלהקה ודייב מקנייר, ועטיפתו עוצבה על ידי לא אחר מאשר קלידן הלהקה בעבר – ג'רמי דין, שאף התארח בנגינה בשיר Wonderful. האלבום לקח צעד אחורה והתקרב יותר לסאונד השורשי של הלהקה מאשר לרוק הכבד והמחוספס ב-So Happily Unsatisfied.
טלסקופ החלל האבל
אופטיקה
המראה הראשית צופתה בשכבה מחזירה עשויה מאלומיניום בעובי של 75 ננומטר ושכבת מגן ממגנזיום-פלואוריד בעובי של 25 ננומטר. עיכובים נוספים בהשלמת שאר חלקי המערכת האופטית על ידי "פרקין-אלמר" גרמו לדחיית השיגור לספטמבר 1986. בשלב זה, העלות הכוללת של הפרויקט הגיעה כבר ל-1.175 מיליארד דולר.
התאמה למעבורת
גודל מטענה של מעבורת החלל היווה גם הוא גורם בתכנון הטלסקופ, שכן הוא היה חייב להיות מוגבל במידותיו לשם העמסתו בתא המטען של מעבורת החלל דיסקברי. בנוסף, הטלסקופ שאינו נמצא בתוך האטמוספירה אשר מווסתת את הטמפרטורה, חייב לעמוד בשינויים של יותר מ-50 מעלות צלזיוס לאורך מסלולו: בין חלק המסלול בו הוא מואר באור השמש ובין חלק המסלול בו הוא מוסתר בצל של כדור הארץ. לשם כך נבחרו חומרים עמידים במיוחד, בעלי מקדמי התפשטות מזעריים, ובנוסף הטלסקופ כוסה במספר שכבות בידוד כדי לשמור על טמפרטורה יציבה.
ניין דייז
חזרה לעצמאות וקריירות סולו
שנת 2005 עברה בסימן קריירות סולו, כאשר מלבד הופעת איחוד חגיגית של הלהקה לציון 10 שנים ליציאת תקליטם הראשון, הן בריאן והן ג'ון (שהפך בינתיים לאב לתאומים) עבדו על חומרי סולו והופיעו עם הרכבים שונים או ביצעו הופעות סולו אקוסטיות. מדי פעם אף פורסמו באתרי האינטרנט דמואים של שירים חדשים. בשלהי 2006 חזרה הלהקה לעבוד, לכתוב ולהופיע יחד שוב (בהרכבה המקורי, כולל המתופף ויני והקלידן ג'רמי דין). הלהקה נכנסה לאולפן עם חומר חדש ובצעד נועז החליטה להוציא את אלבומה החדש, Slow Motion Life, בשני חלקים - החלק הראשון, אשר מכיל 6 שירים, יצא ב-19 בינואר 2007.
טלסקופ החלל האבל
מכשירים מקוריים
כששוגר, נשא טלסקופ החלל האבל 5 מכשירים מדעיים, מלבד הטלסקופ עצמו:
ניין דייז
אלבומי הלהקה
את שלושת אלבומיה הראשונים של הלהקה, הסולו של ג'ון המפסון וכן את So Happily Unsatisfied לא ניתן לרכוש, ולכן הלהקה מעודדת הורדה של שירים אלו דרך האינטרנט.
טלסקופ החלל האבל
מערכות נוספות
אספקת האנרגיה של הטלסקופ נעשית בעזרת שני מערכים של תאים פוטו-וולטאיים שכל אחד מהם מספק 2,800 ואט. כאשר הטלסקופ נמצא בקו ראייה אל השמש אז המערכים מכוונים כלפיה, אך במשך 36 דקות בכל סיבוב סביב כדור הארץ שאורכו 97 דקות, הטלסקופ נמצא בצל של כדור הארץ, ויש לספק לו חשמל ממקור אחר. לשם כך מותקנים על הלוויין מצברים שבמצב טעון יכולים לספק חשמל לשבע שעות וחצי.
התקשורת עם טלסקופ האבל נעשית בעזרת מערכת שידור וקליטה המחוברת ל-4 אנטנות. השליטה נעשית בדרך כלל באמצעות אחד מחמישה לווייני ממסר של נאס"א (לווייני TDRS), אך ניתן לשלוט עליו גם ישירות מהקרקע כאשר הוא נמצא בטווח ראייה. הבקרה על המערכות השונות של הטלסקופ נעשית באמצעות מחשב מרכזי שנישא על גביו. לכל מכשיר מדעי יש בנוסף מחשב או מעבד משלו שאחראי על הפעלתו ועל הפעלת מכלול המסננים המחובר אליו.
רוב הצילומים והמדידות שמבצע הטלסקופ נעשים תוך כדי נעילה על מטרה למשך זמן ממושך, על מנת לאסוף כמות גדולה של אור. ששת הגירוסקופים המותקנים בטלסקופ האבל, ששלושה מהם חיוניים לפעולה תקינה, מגדירים מערכת צירים קבועה שיחסית אליה ניתן לכוון אותו. גירוסקופים אלו הם מהמדויקים ביותר בעולם. בתוך כל אחד מהם נמצא גלגל הסובב במהירות של 19,000 סיבובים לדקה וחיישנים המודדים בדייקנות גבוהה את הסטייה בכיוון הטלסקופ יחסית לציר הסיבוב של הגירוסקופים.
בעת ביצוע תצפית, שני חיישני הנחיה מדויקים ננעלים על שני כוכבים קבועים בתוך שדה הראייה של התצפית, ומערכת ההנעה של הטלסקופ דואגת לסובב אותו בעת תנועתו סביב כדור הארץ, כך שכיוונו יחסית לשני הכוכבים לא ישתנה. הנעת הטלסקופ מתבצעת בעזרת סיבוב של ארבעה גלגלי הנעה, שכתוצאה מחוק הפעולה והתגובה גורמים לו לנוע בכיוון ההפוך. בעזרת מערכת זו, טלסקופ האבל מסוגל להינעל על מטרה בלי לסטות ממנה אפילו שבע אלפיות של שניית קשת. דיוק זה משול לנעילה על שערת אדם ממרחק 1,600 מטר או להחזקת קרן לייזר מכוונת על מטבע במרחק 300 ק"מ.
השיגור לחלל
אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר גרם להשהיית תוכנית החלל האמריקאית, קרקוע כל מעבורות החלל, ודחיית השיגור של טלסקופ האבל במספר שנים. כל חלקי הטלסקופ נשמרו בחדרים נקיים עד לתאריך השיגור. הטיסות לחלל חודשו בשנת 1988, ומשימת השיגור שתוכננה להציב את הטלסקופ בחלל נקבעה לשנת 1990. אבק שהצטבר על המראה הראשית נוקה בעזרת סילוני חנקן, וכל המערכות נבחנו מחדש כדי לוודא שהן תקינות לחלוטין. ב-24 באפריל 1990 המריאה מעבורת החלל דיסקברי למשימה STS-31 כשעל סיפונה טלסקופ החלל, והצבתו במסלול עברה ללא תקלות.
תקציב הבנייה של הטלסקופ הסתכם, לאחר העיכובים, ב-2.5 מיליארד דולר, לעומת ההערכה הראשונית שעמדה על 400 מיליון דולר. עלותו המצטברת של האבל ב-1999 עמדה על כ-5.2 מיליארד דולר. מסכום זה תקצבה נאס"א כ-4.5 מיליארד דולר ועוד 593 מיליון אירו תקצבה סוכנות החלל האירופית. העלות ב-2010, הוערכה ב-10 מיליארד דולר. עלות התחזוקה השנתית היא כ-300–340 מיליון דולר.
התקלה
התמונות שסיפק טלסקופ האבל לאחר הצבתו בחלל גילו מיד שיש בו בעיה; החדות של התמונות הייתה נמוכה מהצפוי והרזולוציה שנמדדה הייתה ברמה של רזולוציית טלסקופים קרקעיים. החשד נפל על ליטוש המראה הראשית, ונמצא שהיא סובלת מאברציה כדורית, כתוצאה מטעות בליטוש בסדר גודל של 2 מיקרון. חוסר החדות נגרם כתוצאה ממיקוד שונה של אור שנופל על קצות המראה יחסית לאור שנופל על מרכזה, כלומר אם הטלסקופ היה מכוון לעבר עצם שמיימי מסוים אז הדמות של העצם שנוצרת אחרי החזרה מהמראה הראשית לעולם לא הייתה ממוקדת. הבעיה גרמה להקטנה משמעותית ביכולות של טלסקופ האבל, והרזולוציה של כל מכשירי הצילום והמדידה שבעצם הסתמכו על האור החוזר מהמראה הראשית הייתה נמוכה למדי. ניתן היה למזער את הבעיה, באופן חלקי ביותר, על ידי טכניקות של עיבוד תמונה במחשבים על פני כדור הארץ.
בתחקיר מדוקדק נמצא שליטוש המראה היה שגוי והאשם נפל באופן בלעדי על חברת "פרקין-אלמר". הוועדה שחקרה את הכשל מצאה שהחברה השתמשה במכשיר בדיקה מדויק שאמור היה למדוד את הליטוש של המראה הראשית. המכשיר שקרוי "מתַקֵן אפס החזרי" (reflective null corrector) ובנוי ממערכת מראות ועדשה, מסוגל למדוד בדיוק רב כל סטייה מהליטוש של המראה הראשית שאמור היה להיות היפרבולי. הבדיקה הייתה נעשית בעזרת בחינת תבנית התאבכות שמודדת הפרשי מופע בין מקור אור ובין האור שעובר דרך המכשיר, מוחזר מהמראה הראשית ועובר שוב דרך המכשיר. שמו של המכשיר מרמז על האפשרות להשתמש בו לצורך תיקון ואיפוס של שגיאות ליטוש. התברר שהשגיאה נגרמה משום שמכשיר הבדיקה הורכב במרחק של 1.308 מ"מ מהמקום הנכון בו הוא היה צריך להיות. למעשה, החברה התעלמה ממדידות של שני מכשירים נוספים, פחות מדויקים, שהראו כי הליטוש לא נעשה כראוי. השגיאה גררה אחריה ביקורת רבה על נאס"א ועל חברת "פרקין-אלמר", ובעיני רבים הפרויקט נחשב בשלב זה כפיל לבן.
הפתרון
לאחר שהתבררה הבעיה, גובשה תוכנית לתיקון הטלסקופ בעת משימת השירות הראשונה שלו שתוכננה להתבצע בשנת 1993. אף על פי שחברת קודאק הכינה מראת גיבוי בזמן בניית הטלסקופ, היה זה בלתי אפשרי להחליף את המראה הראשית בחלל. גם האפשרות להחזיר את הטלסקופ חזרה לכדור הארץ נפסלה בגלל העלות הגבוהה. במקום זאת, העובדה שהמראה לוטשה בדיוק רב לצורה לא רצויה, אפשרה את תכנונה של מערכת אופטית שתחובר לטלסקופ ותבטל את האברציה. למעשה, נבנו שתי מערכות אופטיות; אחת תיקנה את התמונה שמתקבלת בעזרת המצלמה הפלנטרית, והשנייה נועדה לאפשר את פעילותם התקינה של שאר מכשירי המדידה. בגלל בעיות מקום הוחלט להסיר את הפוטומטר.
ההתקנות בוצעו על ידי האסטרונאוטים ב-1993 במשימת השירות הראשונה לטלסקופ האבל, ופתרו את הבעיה לחלוטין. העלות הכוללת של הפתרון הייתה כ-700 מיליון דולר.
הישגים מדעיים
מאז שיגורו לחלל, הפך טלסקופ החלל האבל לכלי מחקר מרכזי בתחומי האסטרונומיה והאסטרופיזיקה. הוא צפה ביותר מ-14,000 מטרות שטווח המרחקים שלהן נע מגופים במערכת השמש ועד לגלקסיות הרחוקות ביותר שצולמו מאז ומעולם. עיבוד נתוני התצפיות מבוסס על שילוב של המידע מהמכשירים השונים שנמצאים בטלסקופ. כך למשל, המדידות הספקטרוסקופיות מאפשרות מדידה של הרכב החומרים בעזרת בחינת ספקטרום הפליטה וספקטרום הבליעה, ומדידת מהירויות בעזרת אפקט דופלר, ואילו המצלמות מאפשרות את הבנת המבנה של כוכבי לכת, כוכבים, ערפיליות, גלקסיות וצבירי גלקסיות.
אחת המשימות הראשונות של הטלסקופ הייתה למדוד את המרחק למשתנים קפאידים, ובכך להקטין את שגיאת המדידה על ערכו של קבוע האבל. מדידה זו שנעשתה בעיקר בעזרת כוכבים שנמצאים בגלקסיות השייכות לצביר-על הבתולה, אך גם בעזרת כוכבים בצבירי גלקסיות רחוקים יותר, אפשרה לספק הערכה מבוססת של גיל היקום. בנוסף, הייתה לו תרומה למציאת ההאצה של התפשטות היקום על ידי מדידת ההסחה לאדום באורן של סופרנובות בגלקסיות רחוקות.
טלסקופ האבל סיפק את התמונות החדות והברורות ביותר באור הנראה של "החלל העמוק", כלומר של הגלקסיות הרחוקות, ובכך הוא אפשר הצצה אחורה בזמן לעבר היקום הצעיר. האור מגלקסיות אלו מגיע אלינו כ-13 מיליארד שנה לאחר שהוא עזב אותן, והגלקסיות בתמונות מצולמות כפי שהן היו בעבר, כ-700 מיליון שנה בלבד לאחר המפץ הגדול. אחד הממצאים המעניינים לגבי היקום הקדום הוא צורתן של הגלקסיות בו, שהיו בדרך כלל קטנות ובעלות מבנה פחות מוגדר ומסודר מאשר הגלקסיות ביקום הנוכחי. תרומה נוספת של טלסקופ האבל קשורה להבנת הימצאותם של חורים שחורים על-מסיביים במרכזי הגלקסיות. הוא ביצע סקר נרחב של קוואזרים ואפשר להעמיק את ההבנה כי מקור הקרינה החזק שלהם הוא בנפילת חומר לעבר חור שחור על-מסיבי במרכזן של גלקסיות קדומות. תצפיות אלו עזרו גם להבנה של תהליכי התנגשות ואיחוד בין גלקסיות שכנות.
התמונות של ערפילית אוריון והדסקות הפרוטו-פלנטריות שבה תרמו לידע אודות היווצרות כוכבים ומערכות פלנטריות בכלל ואודות ההיווצרות וההתפתחות של מערכת השמש בפרט. לטלסקופ האבל יש גם חלק חשוב בהבנת אירועי סופרנובה, למשל צילומים של שרידי סופרנובה 1987A וצילומים של ערפיליות פלנטריות שטלסקופ האבל עזר להבין את המבנה המורכב שלהן. תחום נוסף שבו יש לטלסקופ האבל תרומה חשובה הוא אפיון וחקר התפרצויות גמא, ובעזרתו ניתן היה למדוד בדיוק רב את עוצמתן ואת מיקומן. הטלסקופ מהווה גם כלי עזר חשוב בגילוי כוכבי־לכת חוץ־שמשיים.
התנגשות השביט "שומייקר-לוי 9" בכוכב הלכת צדק בשנת 1994 נלמדה היטב בזכות התמונות החדות של טלסקופ האבל. למעשה, חלק גדול מזמן התצפית של טלסקופ האבל מוקדש למערכת השמש ולכוכבי הלכת הננסיים שבה דוגמת פלוטו ואריס.
משימות השירות ושדרוג רכיבים
הטלסקופ תוכנן כך שיזכה לביקור של מעבורות חלל באופן שוטף, והרכיבים בו מודולריים ונשלפים כדי להקל על החלפה בחלל. משימות שירות אלה נועדו להחליף מכשירים ישנים במכשירים מתקדמים יותר, לבצע החלפת רכיבים תקופתית ולהחליף מכשירים שהתקלקלו. המשימה הראשונה הייתה יוצאת מן הכלל מפני שבה, בנוסף להחלפת מכשירים ורכיבים, נדרש צוות המעבורת להכניס מערכות אופטיות מיוחדות לצורך תיקון טעות הליטוש במראה הראשית.
ב-2011 הופסק שיגור מעבורות חלל, ומאז אין משימות שירות להאבל.
משימת השירות הראשונה (משימה 1)
בוצעו הפעולות הבאות:
משימת השירות השנייה (משימה 2)
משימה זו בוצעה על ידי מעבורת החלל דיסקברי בפברואר 1997. במשימה זו הוחלפו שני הספקטרוגרפים, ובמקומם הוכנסו שני מכשירים חדשים.
המכשירים החדשים הם:
משימת השירות השלישית (משימה 3A)
משימה זו בוצעה על ידי מעבורת החלל דיסקברי בדצמבר 1999.
בוצעו הפעולות הבאות:
משימת השירות הרביעית (משימה 3B)
משימה זו בוצעה על ידי מעבורת החלל קולומביה במרץ 2002. במשימה זו החליפו האסטרונאוטים, בחמש הליכות חלל, את הציוד המדעי הישן בחדש. כמו כן, הוגבה מסלולו של האבל חזרה לגובה הרצוי.
בוצעו הפעולות הבאות:
משימת השירות החמישית (משימה 4)
במקור, תוכנן שמעבורת החלל קולומביה תבקר את טלסקופ האבל בפברואר 2005, ותבצע את משימת השירות החמישית שלו. המטרות של המשימה היו להחליף את חיישן ההנחיה, להחליף שני גירוסקופים מקולקלים, להחליף את המצלמה הפלנטרית בעלת השדה הרחב במצלמה חדשה ולהתקין ספקטרוגרף חדש לאור על סגול. אולם, אסון מעבורת החלל קולומביה ב-2003 דחה את המשימה למועד לא ידוע. ההחלטה על הדחייה גרמה לוויכוחים בנושא, משום שבאותה עת היה שיגורו של טלסקופ החלל ג'יימס וב צפוי ל-2018 לכל המוקדם, והיה חשש כי טלסקופ החלל האבל עלול לצאת מכלל פעולה עד אז.
עקב הלחץ הציבורי ובעקבות בקשה של הקונגרס האמריקאי, הוחלט בנאס"א לבצע משימת שירות אחרונה לטלסקופ האבל. באפריל 2005 הודיע מייקל גריפין, מנהל נאס"א, כי לשם כך הוא מייעד את משימה STS-125 אשר תתבצע על ידי מעבורת החלל אטלנטיס. במשימה זו, שתאריך השיגור שלה נקבע ל-14 באוקטובר 2008, היו צפויות להתבצע המשימות שתוכננו עבור מעבורת החלל קולומביה ומשימות נוספות בהתאם לצורך.
בתחילת 2009 פורסם כי משימת STS-125 הייתה אמורה להתבצע על ידי מעבורת החלל אנדוור לא לפני 28 באוגוסט 2008 אך נדחתה בשל תקלה במעבורת.
משימה זו בוצעה על ידי מעבורת החלל אטלנטיס ב-11 במאי 2009. במשימה זו תוקנו מספר חלקים בטלסקופ, המצלמה הראשית תוקנה, מצלמה רחבת שדה הוחלפה במצלמה חדשה בעלת יכולות רבות יותר, והותקן ספקטרוגרף חדש. זאת במהלך חמש הליכות חלל.
תקלות שוטפות
דוגמה לתקלות שוטפות היא המצלמה הרב-שימושית, שהותקנה במשימת השירות הרביעית ב-2002, והפסיקה לפעול ב-25 ביוני 2006. המצלמה הכילה כפילות של המעגלים החשמליים ועל כן ניתן היה להמשיך להשתמש בה. מאז התרחשו שתי תקלות נוספות במצלמה, וכעת ניתן להפעיל אותה באופן חלקי בלבד. תקלה זו מקטינה את יכולותיו של טלסקופ החלל באופן משמעותי.
התקלה ביוני 2021
ב-13 ביוני 2021 הפסיק מחשב המכשור של האבל לשלוח למחשב המרכזי את ההודעות המחזוריות "אני חי". המחשב המרכזי העביר אוטומטית את כל המכשירים למצב safe mode שבו רק הפונקציות החיוניות עובדות, והטלסקופ הושבת.
מחשב המכשור, הקרוי NSSC-1, שולט על המצלמות והמכשירים המדעיים האחרים, אוסף מהם את המידע, אורז אותו בפורמט מתאים, ושומר בזיכרון או שולח לכדור הארץ. זהו מחשב סטנדרטי של נאס"א למשימות במערכת השמש, שנבנה בשנות 1980. הוא נמצא בלבה של יחידה הנקראת SI C&DH (Science Instrument Command and Data Handling) שמתממשקת אל המכשירים המדעיים מצד אחד ואל המחשב הראשי מצד שני. היחידה בנויה עם יתירות כמעט בכל רכיביה, כלומר מותקנים בה רכיבים רזרביים שאפשר לעבור אליהם בעת תקלה, כולל שלושה זכרונות חלופיים וכן מחשב NSSC-1 חלופי. בנוסף יש בהאבל יחידת SI C&DH רזרבית שלמה.
מהנדסי נאס"א העריכו שמדובר בתקלת זיכרון והעבירו את התוכנה לרכיבי זיכרון חלופיים, אך ללא הועיל. בהמשך הבדיקות התברר שהכשל בזיכרון הוא רק סימפטום של בעיה באחד מהרכיבים האחרים. המהנדסים החליטו לעבור למחשב המכשור הרזרבי שביחידה, שלא נבדק מאז 2009. גם מהלך זה לא צלח ואותן בעיות הופיעו גם במחשב הרזרבי. המידע שנצבר בבדיקות הביא את נאס"א למסקנה שהאשמים הם או וסת המתח PCU (Power Control Unit) המותקן ביחידה, שתפקידו לוודא שלמחשב המכשור ולזכרונות מגיע מתח של 5 וולט, או בקר המתח שמהווה הגנה נוספת ובמקרה שהמתח גבוה מדי או נמוך מדי מורה למחשב לעצור. מאחר שאי אפשר לאתחל רכיבים אלה, הוחלט לעבור ליחידת SI C&DH החלופית, שזהה בכל ליחידה התקולה. תהליך המעבר הוא מורכב, שכן צריך לקשר ליחידה החדשה את כל המכשירים המדעיים. מעבר דומה התבצע ב-2008 בגלל תקלה ביחידת SI C&DH (ב-2009 במשימת השירות החמישית לטלסקופ האבל החליפו אותה האסטרונאוטים ביחידה תקינה).
ההכנות והבדיקות לקראת המעבר ליחידה החלופית נמשכו כשלושה שבועות, כשהעולם עוקב בדאגה האם הסיכוי האחרון יעלה יפה והטלסקופ הוותיק ישוב לתיקונו גם הפעם. ב-16 ביולי 2021 הודיעה נאס"א שהפעולה הסתיימה בהצלחה והאבל חזר לפעולה.
שמירה על מסלול הטלסקופ
טלסקופ האבל נמצא בגובה של קרוב ל-600 ק"מ מעל פני האדמה. בגובה זה האטמוספירה דלילה מאוד, אך בכל זאת קיימות שם מולקולות אוויר והן גורמות לכוח גרר שפועל על טלסקופ האבל; כוח זה גורם לו לאבד אנרגיה באיטיות. על כן, כל כמה שנים יש צורך להחזיר את טלסקופ האבל למסלול המקורי על מנת שלא ייכנס לאטמוספירה הנמוכה ויישרף. אם פעולה זו לא תתבצע יותר אז הוא ייכנס לאטמוספירה בשלב כלשהו בין השנים 2028 ל-2040. נאס"א כבר התכוונה לשגר מעבורת חלל כדי להחזיר את הטלסקופ לכדור הארץ בשנת 2009, אך אסון מעבורת החלל קולומביה גרם לביטול המשימה וכרגע אין תוכנית להשבת הטלסקופ לאחר תום השימוש בו.
אתרים רשמיים של טלסקופ האבל
אתרים אלו מהווים מקורות עיקריים למידע אודות הטלסקופ.
בוב גלדוף
בוב גלדוף (שמו המלא באנגלית: Robert Frederick Zenon "Bob" Geldof; נולד ב-5 באוקטובר 1951) הוא זמר אירי, שנודע תחילה כסולנה של להקת בומטאון ראטס ולאחר מכן, בפעילותו הפוליטית למיגור הרעב באפריקה כמפיק ומארגן מופעי צדקה. גלדוף בעיקר מוכר בכך שכיכב בתפקיד ראשי בסרט, "החומה" של פינק פלויד, בתפקיד "פינק" (אחד מתוך שלושה שחקנים שגלמו את פינק בגילים שונים).
ביוגרפיה
גלדוף נולד לרוברט ואוולין גלדוף באירלנד. אמו הייתה נוצרית-קתולית. סבו (זינון) היגר מבלגיה וסבתו מצד אמו הייתה יהודייה. הוא גדל בעיר דן לירי ואמו נפטרה בילדותו, בגיל 41. לאחר שעבד כשוחט, סולל כבישים, ובבית חרושת לשימורי אפונה, הוא עבר לוונקובר, קנדה, שם עבד ככתב בענייני מוזיקה בעיתון " The Georgia Straight".
ב-1975 חזר גלדוף לאירלנד והקים את להקת "עכברושי בומטאון" (Boomtown Rats). ב-1977 סיגלה הלהקה לעצמה את סגנון הפאנק והייתה בין להקות הפאנק הראשונות שזכו להצלחה בבריטניה. הלהקה זכתה לפרסום עולמי ב-1979, בשיר "I Don't Like Mondays", שעסק בברנדה אן ספנסר והטבח שניסתה לבצע בבית ספר בתחילת 1979. לגלדוף יצאו מוניטין של סולן כריזמטי, דבר שבא לידי ביטוי מיוחד בהופעות הלהקה. גלדוף ולהקתו הופיעו בישראל, ביוני 1982, בימיו הראשונים של מבצע של"ג.
בסוף 1984, לאחר שצפה בסרט של ה-BBC על העוני באפריקה, ואולי גם בעקבות הדעיכה בפופולריות של להקתו, גלדוף כתב את השיר "Do They Know It's Christmas?", ואסף קבוצה של כוכבי פופ מהתקופה, תחת השם Band Aid, כדי לבצע אותו. השיר זכה להיות הסינגל הנמכר ביותר בבריטניה עד היום. בו בזמן נרתם גלדוף לארגן שתי הופעות ענק, שנקראו Live Aid, כדי לגייס כסף למען עניי אפריקה. גלדוף היה מועמד לפרס נובל וקיבל תואר אביר ממלכת אנגליה.
ב-1986 התפרקו "עכברושי בומטאון" באופן סופי וגלדוף פנה לקריירת סולו. בד בבד עם קריירת הסולו שלו המשיך גלדוף בפעילותו הפוליטית. ב-1999 השתתף במופע Net Aid, וב-2005 ארגן את המופע Live 8.
ב-1986 הוציא גלדוף את האוטוביוגרפיה "?Bob Geldof- Is that it".
ב-2011 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב על עשרות שנות עבודה הומניטרית.
חייו האישיים
גלדוף הכיר את אשתו פולה ייטס, כתבת רוק, כאשר היא הפכה למעריצה אובססיבית של להקתו " Boomtown Rats" בימיה הראשונים של הלהקה. הם הפכו לזוג ב-1976 כאשר ייטס נסעה לפריז (שם הוא הופיע עם הלהקה) כדי להפתיע אותו. <BR> לפני שנישאו, נולדה לזוג בת בשם פיפי ב-31 במרץ 1983. לאחר 10 שנות חברות נישא הזוג ביוני 1986 בלאס וגאס. לאחר מכן נולדו לזוג שתי בנות נוספות: פיצ'ס (1989–2014) ופיקסי (נולדה ב-1990). ב-1994, עזבה ייטס את גלדוף, ובמאי 1996 התגרשו. כיום, גר גלדוף בקנט, אנגליה יחד עם חברתו השחקנית הצרפתייה ז'אן מארין.
משחק
ב-1982 גילם גלדוף את הדמות המרכזית בסרט שהתבסס על The Wall של פינק פלויד. ב-1997 הוא הופיע בסרט של להקת הספייס גירלז, " Spice World", שם הוא שיחק את עצמו. ב-2001 הוא הופיע בסרט הדוקומנטרי של מיק ג'אגר, וגם שם שיחק בתפקיד עצמו.
ב-2007 כיכב גלדוף בסרט הקצר "I am Bob".
מקס פקטור
מקס פקטור (Max Factor; 5 בספטמבר 1872 – 30 באוגוסט 1938) היה מאפר ממוצא יהודי, הידוע כאבי הקוסמטיקה המודרנית.
ביוגרפיה
נולד כמקסימיליאן פקטורוביץ' בזדונסקה וולה שליד לודז' (אז באימפריה רוסית וכיום בפולין), עבד עם הבלט המלכותי הרוסי והיגר בשנת 1904 לארצות הברית. במהלך שנות השלושים של המאה העשרים, שהיו תור הזהב של הוליווד, פקטור היה אחד המאפרים הראשיים של כוכבי הקולנוע של אותה עת, ומיוחסות לו המצאות רבות בתחום (ביניהן הריסים המלאכותיים).
פיליס הייבר, קלודט קולברט, בטי דייוויס וכמעט כל השחקניות החשובות האחרות היו לקוחות קבועות בסלון היופי שלו, שמוקם לא הרחק משדרות הוליווד. מקס פקטור הוזכר בקרדיטים של סרטים רבים ואף הופיע בתפקידים זעירים.
כוכבניות קולנוע רבות הסכימו להופיע עבורו בפרסומות צבע במגזינים, וכך מותג הקוסמטיקה "מקס פקטור" הפך לנודע בעולם כולו ומהווה אחת מחברות הקוסמטיקה הגדולות בעולם (תחת תאגיד פרוקטר אנד גמבל). המותג נמכר בכ-3 מיליארד דולר.
אלכסנדר ז'אני
אלכסנדר "אלכס" ז'אני (בצרפתית: Alexandre "Alex" Jany; 5 בינואר 1929 - 18 ביולי 2001) היה שחיין ושחקן כדורמים צרפתי. שיאן עולם, במשחים ל-100 מטר חופשי, ל-200 מטר חופשי ול-400 מטר חופשי, פעמיים ברציפות השחיין המצטיין באליפות אירופה עם 3 מדליות, 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת בכל אחת מהן (מונטה קרלו 1947 ווינה 1950) ובעל שתי מדליות ארד אולימפיות (לונדון 1948 והלסינקי 1952) במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
ביוגרפיה
ז'אני נולד בטולוז בן למפקח בריכות. אחותו, ג'ינט ז'אני-סנדרל, אף היא שחיינית אולימפית שייצגה את צרפת ב-3 אולימפיאדות (לונדון 1948, הלסינקי 1952 ומלבורן 1956).
שיאן עולם
בתחרות שנערכה במרסיי ב-20 בספטמבר 1946 קבע ז'אני במשחה ל-200 מטר חופשי שיא עולם חדש של 2:05.4 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנתיים וחצי של ביל סמית' מארצות הברית (2:06.2 דקות). שיא זה החזיק מעמד 3 שנים וחצי ונשבר על ידיד ג'ון מרשל מאוסטרליה (2:04.6 דקות).
שחיין מצטיין באליפות אירופה
באליפות אירופה בשחייה שנערכה במונטה קרלו, מונקו בספטמבר 1947 זכה ז'אני ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף והיה לשחיין המצטיין של האליפות. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 56.9 שניות, לפני פר-אולוף אולסון משוודיה (58.8 שניות) ואלמר סטמארי מהונגריה (59.6 שניות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 4:35.2 דקות, לפני גאורג מיטרו מהונגריה (4:50.4 דקות) ומילוסלב ברטושק מצ'כוסלובקיה (4:51.4 דקות). הוא שיפר את שיא העולם בן ה-6 שנים של ביל סמית' (4:38.5 דקות), שיאו זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר עלי ידי הירונושין פורוהשי מיפן (4:34.6 דקות). מדליית כסף, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:00.7 דקות, אחרי שוודיה (9:00.5 דקות) ולפני הונגריה (9:01.0 דקות).
יום למחרת האליפות, בתחרות שנערכה במונטו מחוז האלפים הימיים שבריביירה הצרפתית, הוא קבע במשחה ל-100 מטר חופשי שיא עולם חדש של 55.8 שניות, שיפור לשיא בן ה-3 שנים של אלן פורד מארצות הברית (55.9 שניות). שיא זה החזיק מעמד 9 חודשים ונשבר על ידי פורד במבחנים האמריקאים לאולימפיאדה (55.4 שניות).
מדליית ארד אולימפית
באולימפיאדת לונדון (1948) זכה ז'אני במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:08.0 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 8:46.0 דקות והונגריה (8:48.4 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.3 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 57.9 שניות ובמקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:51.4 דקות.
פיג-פן
פיג-פן (באנגלית: Pig-Pen) הוא דמות מצוירת מסדרת הקומיקס פינאטס, פרי עטו של צ'ארלס מ. שולץ. סימן ההיכר של פיג-פן הוא הלכלוך המכסה אותו וענן האבק המלווה אותו לכל מקום. אל הלכלוך והאבק הוא מתייחס באצילות כאבק ולכלוך של תרבויות קדומות שדבק בו. הוא מסרב להתרחץ, ועושה זאת אך לעיתים רחוקות. מצוין בכמה הזדמנויות כי פיג-פן הוא האדם היחידי, המסוגל להתלכלך מסתם הליכה פשוטה ברחוב. בפעמים הבודדות שבהן הוא אכן מופיע נקי כדי להרשים את ויולט, אף אחד אינו מזהה אותו.
אלכסנדר ז'אני
שחיין מצטיין באליפות אירופה, פעם שנייה ברציפות
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה בסוף אוגוסט 1950 הגן ז'אני על תאריו לאחר שזכה שוב ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף והיה לשחיין המצטיין של האליפות פעם שנייה ברציפות. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.7 שניות, לפני יוראן לארסון משוודיה (59.4 שניות) ויוריס צ'בס מהולנד (1:00.3 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:48.0 דקות, לפני חברו לנבחרת ז'אן בואטו (4:50.1 דקות) והאנס-גינתר להמן מגרמניה (4:51.2 דקות). מדליית כסף, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (9:10.0 דקות), אחרי שוודיה (9:06.5 דקות) ולפני יוגוסלביה (9:12.7 דקות).
בתחרות שנערכה במרסיי ב-2 באוגוסט 1951 קבע ז'אני במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, ביחד עם ג'וזף ברנרדו, וילי בליוש וז'אן בואטו שיא עולם חדש של 8:33.0 דקות.
מדליית ארד אולימפית נוספת
באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה ז'אני שוב במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:45.9 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש של 8:31.1 דקות ויפן (8:33.5 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 12 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.9 שניות.
בתחרות שנערכה בשרלרואה בלגיה ב-22 במרץ 1953 קבע ז'אני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם ג'ילבר בוזו, פייר דומניל ומוריס לוסיין שיא עולם חדש של 4:32.2 דקות.
פיג-פן
למרות מראהו המלוכלך, צוין מספר פעמים כי בביתו יש לו אובססיה גדולה לניקיון. באחד הפרקים של הסדרה מופיעים צ'ארלי בראון ופיג-פן, מיד לאחר שפיג פן מסיים להתקלח ויוצא מהבית מול עיניו של צ'ארלי בראון עוטפת אותו שכבת אבק ולכלוך, והוא פונה אל צ'ארלי ואומר לו "אתה יודע מה אני? אני מגנט אבק". במקרה אחר מחליט פיג-פן כי ידיים נקיות הן דבר חשוב, אולם כשהוא מנסה לשטוף את ידיו והן אינן מתנקות, הוא קובע כי הגיע לנקודת אל-חזור.
אלכסנדר ז'אני
שחקן כדורמים
באולימפיאדת רומא (1960) שיחק ז'אני בנבחרת צרפת בכדורמים וסיים איתה במקום התשיעי.
אברהם סולודר
אברהם סולודָר (תר"ן, 1890 – כ"ט בחשוון תרצ"ז, 14 בנובמבר 1936) היה משורר, מחנך ומתרגם.
קורות חיים
בשנת 1926 היגר לארצות הברית. עסק שם בהוראה בבית המדרש לתורה (ישיבת סקוקי) ובמכללה למדעי היהדות (College of Jewish Studies). קיבל תואר מוסמך באמנות מאוניברסיטת נורת'ווסטרן, עסק בתרגום שירתו של וולט ויטמן לעברית וערך את הירחון המצויר העברי "דורנו" (תרצ"ד–תרצ"ז). סולודר נפטר מהתקף לב ב-1936 בשיקגו, בגיל 46. אלמנתו ושני בניו נותרו בארץ.
לאורך חייו פרסם שירה בכתבי עת. הוא תרגם מיצירות וולט ויטמן, מיכאיל לרמונטוב, יו לופטינג ווילהלם בּוּש, וחיבר כמה ספרי לימוד. עסק בספרות ילדים וערך את עיתוני הילדים: "אלומות" ו-"עולם הילדים". תרגם את "דוליטל הרופא", שיצא לאור בתרפ"ט.
אלמנתו שרה נפטרה ב-1957, בשנה ה-74 לחייה. סולודר היה אב לשניים. בנו רזיאל (רזי) סולודר (1916–1996) היה מוזיקאי ומורה למוזיקה, ממייסדי קיבוץ גשר; נישא לעדנה סולודר, חברת הכנסת (בתו של יצחק כהן, מראשוני משרד הביטחון והמנכ"ל הראשון של בנק אוצר החייל). בנו דוד סולודר (1918–1991) היה ממייסדי קיבוץ מעוז חיים.
כתביו
לאחר מותו:
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
אסטנה
אסטנה (בקזחית וברוסית: ) היא בירת קזחסטן מאז שנת 1997. העיר שוכנת בצפון המדינה במישור שטוח. את העיר חוצה נהר ייסיל והיא ממוקמת בצפון-מרכז המדינה במחוז אקמולה, אף שלעיר מעמד מיוחד נפרד מהמחוז.
העיר נמצאת בצמיחה מתמדת מאז הכרזתה לעיר בירה בשנת 1997 והיא אחת הערים המודרניות ביותר במרכז אסיה. בשנת 2021, הממשלה בחרה בעיר כאחת מעשרה יעדים בעלי עדיפות גבוהה לפיתוח תיירותי. אסטנה המודרנית היא עיר מתוכננת ומאז 1997 השתנה דרמטית קו האופק שלה. העיר מהווה מושב הממשלה, הפרלמנט, בית המשפט העליון והנשיא, כמו גם סוכנויות ממשל רבות. בעיר נבנים גורדי שחקים רבים בעלי עיצוב פוטוריסטי.
שמות העיר
העיר נקראה אסטנה בשנים 1997–2019 עד ששמה שונה לנור-סולטן (בקזחית: Nūr-Sūltan/Нұр-Сұлтан; ברוסית: Нур-Султан), על שם נשיאה הראשון של קזחסטן ואבי האומה הקזחית נורסולטן נזרבייב. בספטמבר 2022 חתם נשיא קזחסטן על חוק שהחזיר חזרה את שם העיר ל"אסטנה".
היסטוריה
תחילתה של העיר ב-1824 בהקמת מבצר שנקרא "אקמולינסק". ב־1961 שונה שמה ל"צלינוגרד", והיא הפכה לבירת טריטוריה סובייטית. ב־1991, לאחר שקזחסטן קיבלה את עצמאותה מברית המועצות, שונה שמה של העיר לאקמולה, על בסיס שמו של המבצר הישן. פירוש השם החדש היה "הקבר הלבן".
החל מ־1994 החלה העיר להתפתח והיא עוצבה כבירתה לעתיד של המדינה העצמאית החדשה. ב־1997 היא הפכה באופן רשמי לעיר הבירה והחליפה את אלמטי, הבירה הקודמת. יחד עם הפיכתה לבירה גם שונה שמה ל"אסטנה" שפירושו "עיר בירה". בצידו השני של נהר ייסיל הוקמה העיר החדשה ובה משרדי הממשלה החדשים ומרכזי עסקים.
ההתפתחות הייתה ועודנה מהירה מאוד, והיא ממומנת בעיקר מהנפט, שמצוי בשפע ברחבי קזחסטן. את הפיתוח הוביל ברובו נשיא המדינה נורסולטן נזרבייב, שביקש להפוך את אסטנה לעיר הגדולה והמרכזית במרכז אסיה. אסטנה היא עיר בירה שמתוכננת מראש לפרטי פרטים לתפקידה, ודומה מבחינה זו לערי בירה אחרות בעולם, כדוגמת ברזיליה בברזיל וקנברה באוסטרליה.
היא נבחרה משום מיקומה במרכז המדינה, ונועדה לנטוע גאווה לאומית כלפי פנים, ומוניטין בינלאומי של קזחסטן, כלפי חוץ. משום כך היא רוויה בבניינים מונמנטליים רבי-רושם שהושקע בהם כסף רב. כמרכז הפוליטי של המדינה נמצאים בה ארמון הנשיא, הפרלמנט ובית המשפט העליון.
בנוסף נמצאים בעיר גם מבנים רבים נוספים בעלי חשיבות, בהם אולם הקונצרטים המרכזי של קזחסטן, ארמון החגיגות (לשעבר ארמון החתונות הסובייטי), ובניין קרקס אסטנה. בשנת 2017 אירחה העיר את תערוכת "אקספו" הבינלאומית, שעמדה בסימן אנרגיה ירוקה והתייעלות אנרגטית.
עם הודעת הנשיא נורסולטן נזרבייב על עזיבתו את התפקיד, קבע הפרלמנט הקזחי כי לאחר שינוי נדרש בחוקת המדינה שם העיר יהיה "נור-סולטן", על שמו של נזרבייב. ברם, בספטמבר 2022 הוחלט לשנות את שם העיר חזרה לשמה הקודם.
ספורט
מועדון הספורט המרכזי בעיר הוא המועדון הנשיאותי אסטנה (ששמר על שמו למרות שינוי שם העיר). המועדון הנשיאותי כולל מועדון הכדורסל אסטנה ומועדון הכדורסל ארלאן, מועדון כדורגל, מועדון הוקי קרח, נבחרת מרוצי אופניים וקבוצת מרוצי מכוניות.
האצטדיון המרכזי בעיר הוא אסטנה ארנה.
נתונים דמוגרפיים
בעשור שחלף מאז הכרזתה כבירת המדינה גדלה אוכלוסיית העיר בשיעור גבוה מכפול, ולפי אומדן רשמי מתאריך 1 באוקטובר 2022 אוכלוסייתה מונה מעל 1.340 מיליון בני אדם, עובדה ההופכת אותה לעיר השנייה בגודלה בקזחסטן, אחרי אלמטי. גידולה המהיר של העיר משך אליה אוכלוסיות מהגרים - חוקיים ובלתי חוקיים - מאזורים אחרים בקזחסטן וממדינות שכנות: אוזבקיסטן וקירגיזסטן. הגירה זו שינתה את אופי אוכלוסיית העיר, שבה היה רוב של תושבים ממוצא סלאבי, והעלתה את אחוז הקזחים האתניים המתגוררים בה. בשנת 2007 היו 60% מתושבי העיר ממוצא קזחי, בעוד שבשנת 1989 היוו הקזחים רק 17% מאוכלוסיית העיר.
דגור אגלרב
דַגוֹר אַגְלַרֶבּ (הקרב המפואר, מסינדרין) היה הקרב השלישי במלחמות בלריאנד, חלק מההיסטוריה של הארץ התיכונה, עולם הפנטזיה של הסופר ג'ון רונלד רעואל טולקין. הקרב נערך בין האורקים של מורגות' לבין כוחות משותפים של סיעות העלפים מעם הנולדור הגולים, והסתיים בניצחון הנולדור. הקרב התרחש בשנת 75 לעידן הראשון לערך.
לאחר דגור-נואין-גיליאת, הפסידו הנולדור את הזדמנותם להביס את מורגות' וכוחותיו. לכן החלו הנולדור לבנות ולבסס את ממלכותיהם העצמאיות וביצירת קשרים עם הסינדר. ממלכת דוריאת הסתגרה בגבולותיה והוגנה על ידי חגורת המגן הקסומה שלה, והעלפים הירוקים סירבו להילחם אחר מפלת מלכם בקרב הראשון של בלריאנד.
מורגות' שלח פלוגות קטנות של אורקים כדי להטריד את העלפים ולבחון את ערנותם ויכולתם הצבאית. פלוגות האורקים חדרו למערב ומזרח בלראינד ולחמו בקרבות קטנים בדרכם. סופם בא מהנולדור ועלפי הפלס שלחופי בלריאנד. בו בזמן, הכוח הראשי של האורקים יצא מאנגבנד במסלולו לדורתוניון, היכן שתפקיד ההגנה הוטל על התאומים אנגרוד ואיגנור. לעזרתם חשו כוחותיהם של פינגולפין ומיד'רוס, אשר תקפו את האורקים מהעורף. מרבית האורקים הושמדו בקרב, ואלו ששרדו ופתחו במנוסה ניצודו לפני הגיעם לשערי אנגבנד.