cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ז'ורז'-גבריאל דה פלייה
החקירה נגד אסטרהאזי
ב-1897 הייתה פרשת דרייפוס בשיאה. קבוצת ה"דרייפוסרים" אשר נודעו גם בכינוי ה"אינטלקטואלים" לחמה למען זיכויו של אלפרד דרייפוס - קצין יהודי שהואשם בריגול על לא עוול בכפו, והוגלה בשל כך לאי השדים. הדרייפוסרים הציגו ראיות משכנעות לכך שדרייפוס חף מפשע וכי האשם האמיתי הוא פרדיננד אסטרהאזי. ב-15 בנובמבר, הורה שר המלחמה ז'אן-בטיסט ביו לפלייה לפתוח בחקירה כנגד אסטרהאזי. במהלך הימים הבאים, נחשף פלייה ליחסי הכוחות האמתיים בפרשה. מחד, עמדו הדרייפוסרים, אשר לצדם פעלו פוליטיקאים, אנשי תרבות ועורכי דין רבי השפעה, אולם מנגד פעלה בצבא קנוניה שכללה את שר המלחמה, את הרמטכ"ל בואדפר, סגנו הגנרל גונז וראש המחלקה לריגול נגדי אובר-ז'וזף אנרי. קבוצת קצינים זו פעלה רבות למען האשמתו של דרייפוס, וזיכויו היה מוביל לסיום הקריירה שלהם. לפיכך הם השתמשו בכל השפעתם כדי שאסטרהאזי יזוכה, ואף תדרכו את אסטרהאזי היטב לפני החקירה. ב-20 בנובמבר חתם פלייה על הדו"ח שלו, אשר קבע כי אסטרהאזי נקי מאשמה, ומנגד המליץ על פתיחתה של חקירה כנגד פיקאר.
גלגלצ
שינוי לוח המשדרים 1999
אחד השינויים החשובים ביותר שביצעה גלגלצ בלוח השידורים החדש הוא "גלגלילה", שתי רצועות שידור יומיות, בהן משודרת מוזיקת לילה, שהייתה שונה באופייה משידורי גלגלצ במהלך שאר שעות היום. התוכניות בגלגלילה עסקו בעיקר בעשור האחרון במוזיקה העולמית. הרצועה הראשונה נקראה "90 90 90" עם עידו מור, תוכנית בה שודרו רק שירי שנות ה-90. הרצועה השנייה נקראה "הקצה" עם נדב רביד, תוכנית שהחליפה את "סופרגראס".
ז'ורז'-גבריאל דה פלייה
החקירה נגד אסטרהאזי
הממשלה התכנסה למחרת כדי לדון במסקנותיו של פלייה, והחליטה להורות על פלייה לפתוח בחקירה חדשה, ולזמן את ז'ורז' פיקאר, אשר היה הראשון שגילה את הראיות נגד אסטרהאזי, ושהה כעת בתוניסיה, כדי להעיד. פלייה עצמו, הפך בהדרגה לעושה דברם הכנוע של גונז ובואדפר ואף נפגש עם אסטרהאזי והאזין לעצותיו. פיקאר זומן חזרה לצרפת, ונחקר בידי פלייה בין 26 ל-27 בנובמבר. פלייה התייחס אליו בקשיחות כביכול הוא נאשם ולא עד ותחקר אותו ללא הרף על קשריו עם נשים שונות ועם "האיגוד" היהודי-דרייפוסרי. בסוף החודש כבר עמד פלייה להצהיר סופית על זכאותו של אסטרהאזי, והעיתונים כבר הודיעו על כך רשמית, אולם אז נחשף "מכתב האולאן" שנכתב בידי אסטרהאזי ובו הוא הביע את רצונו להיות האולאן הגרמני שישסף בחרבו "מאה אלף צרפתים". אסטרהאזי הכחיש כל קשר למכתב, ופלייה נאלץ לערוך חקירה של כתב היד שלו. הדרייפוסרים דרשו שבאותה הזדמנות יחקר גם "הבורדרו" המסמך שהרשיע בזמנו את דרייפוס, ושהדרייפוסרים טענו שנכתב למעשה בידי אסטרהאזי. אולם ב-1 בדצמבר קבע פלייה שרק מכתב האולאן יחקר. יום למחרת, נקט אסטרהאזי (בהצעת אנרי ופאטי) בצעד מפתיע ודרש שחפותו תוכח במשפט צבאי. יום למחרת מסר פלייה את הדו"ח הסופי שלו לגנרל סוסייה. הדו"ח קבע כי ללא ספק אסטרהאזי חף מפשע. הוא דחה את עתירתו של אסטרהאזי למשפט צבאי והמליץ על חקירה כנגד פיקאר בעוון הוצאת דיבה, זיוף והדלפה. עם זאת, סוסייה דחה את דעתו של פלייה והחליט להיענות לבקשתו של אסטרהאזי ולהעמיד אותו למשפט צבאי. משפטו של אסטרהאזי היה קצר ומוטה מראש. פלייה לקח חלק פעיל במשפט כאשר תדרך את הקצינים שישבו בקהל לשסע את עדויותיהם של העדים מטעם התביעה, וכאשר שיסע בעצמו את עדותו של פיקאר וניסה למנוע ממנו להזכיר את שמותיהם של ביו, בואדפר וגונז. כצפוי, אסטרהאזי יצא זכאי, ולאחר מכן הודה בפומבי לפלייה על שחשף את "הקנוניה היהודית" נגדו.
גלגלצ
שינוי לוח המשדרים 2016
ב-17 בינואר 2016, כשנה לאחר שקיבל לידיו את ניהול גלגלצ, החליט נדב רביד להשיק את לוח השידורים החדש. שעות השידור של התחנה הוארכו ורצועת הבוקר נפתחה כבר בשעה 5:00 בבוקר. השדרנית הדר מרקס חזרה לשדר בתחנה את התוכנית "מדינה בדרך" בתחילה למשך שעתיים בכל יום ובהמשך הורחבה התוכנית לשלוש שעות. כמו כן עורך דיווחי התנועה הראשי בני כבודי החל להגיש את דיווחי התנועה ובכך הצטרף להגשתה של מרקס. התוכנית "קולות החיילים" (במסגרתה חיילי צה"ל בוחרים את השירים) הוארכה לשעתיים. בשעות הערב נוספה הרצועה "האנשים של המוזיקה" ובה משודרות תוכניות מוזיקה שונות מהקו הקבוע של התחנה שנערכות ומשודרות על ידי מומחי מוזיקה ידועים ומבקרי מוזיקה, את הרצועה פותחת תוכנית בת שעה בלבד המוגשת על ידי יואב קוטנר ואורלי יניב ובהמשך מ-22:00–0:00 מגישים את הרצועה למשך שעתיים מבקרי מוזיקה שונים: נועה ארגוב, מיטל שבח, סער גמזו (החליף את חן אלמליח קבוע), נוי אלוש וקוואמי. בימי רביעי משדר אמן ישראלי ידוע למשך תקופה את המוזיקה שהוא אוהב והשפעותיו. בימי שישי נוספה תוכנית בשם "קבלת שבת" הכוללת בכל שבוע בחירות שירים לקבל איתם את השבת של אומן אחר בהגשת שיר הדס מאיר. בהמשך השנה נוספה גם התוכנית "עשורים" בהגשת ערן אליקים במסגרתה מדי יום מוקדשת שעה לעשור מוזיקלי אחר. בשנת 2020 הרצועה השתנתה וחלק מהשדרנים עזבו את הרצועה וחלק הצטרפו: עידו פורת ואלה גוטמן בימי חמישי, קוואמי עבר לימי שני, קוטנר עבר לימי רביעי ובוטלה תוכניתו עם אורלי. לוח השידורים החדש הביא איתו גם שינוי בשמות התוכניות שהוחלפו בשמות השדרנים על מנת להעמיק את חיבור המאזינים לדמות השדרן, כמו כן מערך הדיגיטל של התחנה ברשתות החברתיות חוזק משמעותית ואף מונתה עורכת דיגיטל ראשית. עם השקת לוח השידורים החדש הושקו גם פינות חדשות בשידור שמטרתן לגוון את לוח השידורים וליצור עניין בהאזנה כגון: "גלגלייב" עם דלית רצ'שטר בימי רביעי בשעה 13:30 הכוללת אירוח אומן באולפן לריאיון קצר וביצוע שיר בשידור חי. "השרשרת" – מדי יום השיר האחרון לפני השעה 18:00 מושמע על פי בחירת המאזינים עם קשר לשיר שהושמע יום קודם לכן באותה השעה כך שנוצרת שרשרת מוזיקלית. "שיר הסירים" - בימי שישי בשעה 10:20 שוחחה לבנת בן-חמו עם אמן ישראלי לקראת השבת והוא סיפר לה על מתכון ייחודי במשפחתו ובחר שיר, המתכון הועלה לעמוד התחנה ברשתות החברתיות. הפינה ירדה בהמשך עם עזיבתה של לבנת את התחנה. מעת לעת התחנה מוסיפה ומשנה פינות בלוח השידורים.
ז'ורז'-גבריאל דה פלייה
משפט זולא
אלא שהמחנה הדרייפוסרי היה רחוק מלוותר. ב-13 בינואר 1898 פרסם אמיל זולא את מאמרו הנודע "אני מאשים...!" אשר בו תקף באריכות את כל הממסד הצבאי, ובסוף המאמר ערך מעין סיכום של האשמותיו. ב"סיכום" זה הוא הצהיר בין היתר: "אני מאשים את הגנרל פלייה ואת רב-סרן ראבארי [עוזרו של פלייה] בניהול חקירה מרושעת, מוטה באופן מפלצתי... מונומנט נצחי לעזות מצח". בעקבות המאמר נתבע זולא על הוצאת דיבה, ומשפטו נמשך מ-7 בפברואר עד 23 בפברואר. השופטים ניסו להפוך את פרשת זולא לפרשה נפרדת מפרשת דרייפוס, אולם ההגנה ניסתה ללא הרף לשלב בין הפרשיות. פלייה העיד במשפט, ותקף בחריפות את פיקאר. ב-17 בפברואר הודיע פלייה כי ברצונו לחזור לדוכן העדים. הוא השתמש בתואנה שעורכי הדין מטעם ההגנה קראו קטע מתוך הדו"ח שכתב בקסון ד'אומרשוויל במהלך החקירה של דרייפוס ב-1894 ובכך עירבו בין שתי הפרשיות כדי להצהיר:
כוונת פלייה הייתה למסמך שהוצג בפניו, וההגנה לא ידעה על קיומו, אשר בו מצהיר במפורש הנספח הצבאי האיטלקי אלסנדרו פניצארדי כי דרייפוס עבד עבור גרמניה ואיטליה. המסמך היה למעשה זיוף שהוכן בידי אובר-ז'וזף אנרי (זיוף אנרי), אולם ככל הנראה פלייה לא ידע זאת. המסמך היה "הנשק הסודי" של הצבא, ופלייה היה הראשון שחשף אותו באופן פומבי. פלייה ציטט מהמסמך בעל פה, לתדהמת כל הנוכחים. לא ברור אם הוא פעל על דעת עצמו או שמא קיבל הוראה מגבוה לעשות זאת. עורך הדין של זולא, פרננד לאבורי, דרש שהמסמך יוצג בפומבי ויוצג לציבור. גונז ביקש את רשות הדיבור והצהיר שמטעמים של טובת המדינה לא ניתן לחשוף את המסמך לציבור, אולם ההוכחות כנגד דרייפוס "קיימות, ממשיות ומוחלטות". גונז הצהיר כי למחרת יעיד בואדפר שוב ויאשר את קיומו של המסמך. בואדפר אכן אישור את קיומו של המסמך אולם סירב להציג אותו, ואף איים בהתפטרות כל המטה הכללי באם זולא יצא זכאי. רק לקראת סוף השנה התגלה שהמסמך מזויף.
גלגלצ
לוח שידורים מיוחד לתקופת הקורונה 2020
בעקבות התפשטות מגפת הקורונה בשנת 2020, גלגלצ הרחיבה את שעות השידור של שדרני התחנה לשלוש שעות: רצועת הבוקר של גלגלצ שודרה 06:00–09:00 (תחילה על ידי הגר קרני ובהמשך הוחלפה על ידי עילם איסמאילוב), מדינה בדרך שודרה 09:00–12:00, דלית רצ'שטר שידרה 12:00–15:00, ערן אביגל שידר 15:00–18:00, אביה מלכה שידרה 18:00–21:00 (בשבוע הראשון של מתכונת זו עזבה מלכה את התחנה ובהמשך הוחלפה על ידי אחינעם בר) ורצועת הערב שודרה 21:00–00:00 (בהתחלה שידרה את רצועה זו אחינעם בר, בהמשך הוחלפה על ידי רואי שריקי ולשבועות בודדים הוחלף על ידי שיר הדס מאיר) בכל יום חמישי בשעה 14:00 שודרה שעה מעורבבת של עשורים (מכיוון שבמתכונת שידורים זו התכנית לא משודרת), בנוסף גם התוכניות "קולות החיילים" ו"שתיקת הכבישים" לא שודרו בתקופה זו. האנשים של המוזיקה החלו להגיש רצף תוכניות הנקרא "אלבומים לקחת לבידוד" ששודרו בין 00:00–02:00, בו הם המליצו על אלבומים ששווה להכיר ולקחת לבידוד. בין השעות 02:00–06:00 נוגנו בתחנה רק שירים של אמנים ישראלים (מסורת זו נמשכה לאחר הגל הראשון) ובימי שישי בשעות אלו שודרו סטים של תקליטנים ישראלים. בנוסף שודרו תכנים נוספים מיוחדים לימים אלו: רביעי ישראלי (ימי רביעי רק עם מוזיקה ישראלית), קולות הזוגות (יום שלם עם שירים של זוגות שדחו או ביטלו את החתונה שלהם, כל שעה זוג אחר בחר את השירים שהיו אמורים להתנגן בחתונתו), מסיבת מרפסות (כל יום 18:00–19:00) שעה של שירים ולהיטים קצביים והמאזינים בחרו את השיר האחרון בשעה. כמו כן מדי יום רופאים, חיילים, רוקחים ואנשים חשובים נוספים בחרו במדינה בדרך את השירים לכבוד חלקם בהתמודדות עם המגפה, מדי פעם גם מאזיני התחנה יכלו לבחור ולבקש שירים להקדיש שירצו לשמוע והשירים שביקשו שובצו בשידורים. דבר זה התחיל בתאריך 16 במרץ והסתיים בתאריך 10 במאי, בתאריך זה כל התוכניות חזרו לאורך שעתיים מלבד רצועת הבוקר שהתקצרה לשעה, רצועת הערב שהתארכה לשלוש שעות (בהתחלה הוגשה על ידי שיר הדס מאיר ולאחר מכן רואי שריקי החל להגיש את הרצועה). התוכניות "עשורים" ו"קולות החיילים" הוחזרו, "שתיקת הכבישים" לא הוחזרה. מדינה בדרך חזרה לשעותיה הרגילות והחל מהגל השני של הקורונה הוחזרה מסורת "רביעי ישראלי". כמו כן, התחנה חזרה לארח אמנים באולפן חיצוני ובשידורים מוקלטים מראש בעקבות המגבלות (בתוכניות "גלגלייב" עם דלית רצ'שטר ובתוכנית של עידו פורת). נוספה פינה קצרצרה בשם "מוזיקה זה החיים" שבה אנשי תעשיית המוזיקה בהופעות מספרים את סיפור העבודה שלהם ובוחרים שיר שיתנגן בסוף הפינה. המצעד השנתי העברי של אותה שנה הוקדש לתעשיית המוזיקה הישראלית בעקבות המשבר וכלל ביצועים חיים משלל במות ברחבי הארץ. בכל יום שישי בשעה 17:30 נוגן שיר מהופעה חיה של אמן ישראלי כדי לעזור לתעשייה. בין החודשים ינואר למרץ 2021 מדי יום שני התכנית מדינה בדרך עברה לשדר ממתחם שרונה בתל אביב, תוך אירוח אמנים ומתן דגש על סיוע לעולם התרבות באמצעות עמותת פעימת הלב.
ז'ורז'-גבריאל דה פלייה
ניסיון ההפיכה
במהלך אוקטובר 1898 נפוצו בפריז שמועות כי פלייה (אשר נודע כמלוכני מובהק) קשר קשר עם בית בונפרטה כדי להחזירם לשלטון בצרפת. פלייה הכחיש את הטענה, אולם היא הייתה אחת הסיבות לנפילת ממשלתו של אנרי בריסון. בעוד הפרשה נמשכת במלוא עוזה, מת במפתיע נשיא צרפת פליקס פור. הפולמוס הדרייפוסרי היה גורם מכריע בבחירות שנערכו לאחר מכן. שני המועמדים העיקריים היו ז'יל מלין הימני שנודע בהתנגדותו לדרייפוס, לעומת אמיל לובה השמאלני המתון שהביע תמיכה בדרייפוס. לובה נבחר, מה שעורר זעם רב בקרב החוגים הלאומניים והאנטישמיים בצרפת. פול דרולד, ז'ול גרן ומוריס בארס, אשר הנהיגו את הליגות האנטישמיות של פריז, החליטו ליזום הפיכה ולהחליף את החוקה הקיימת בחוקה עממית ולאומנית יותר. תוכניתו של דרולד הייתה לאסוף כמה שיותר מאנשי הליגות במהלך הלווייתו של פור, ולאחר מכן להוביל יחידה צבאית בפיקוד גנרל הנאמן לו להשתלטות על ארמון האליזה. דרולד החליט שאותו גנרל יהיה פלייה, אשר בימים שלאחר משפט זולא התראיין לכל עיתון אפשרי ותבטא באלימות שלוחת רסן כנגד היהודים. פלייה לא רצה להתחייב למשימה, אולם פיזר הבטחות מעורפלות. דרולד החליט לסמוך על פלייה, אולם ברגע האחרון פלייה התחרט ולא הצטרף אל דרולד ואנשיו. אלו האחרונים, ניסו לשכנע את גאודרייק רוז'ה להצטרף אליהם במקומו, אולם רוז'ה סירב ועצר את דרולד.
גלגלצ
המאבק המשפטי עם אקו"ם
בשנת 1998 פקע הסכם התמלוגים של גל"צ וגלגלצ עם אקו"ם, והופסקו התשלומים. בספטמבר 2000 פתח אקו"ם במאבק משפטי נגד התחנות. ב-12 בינואר 2003 נכנס לתוקף צו מניעה לשידור מוזיקה בתחנות, ולראשונה שודרו בגלגלצ תוכניות דיבורים והעלו מאזינים לשידור. תוך יממה הושג הסכם בין הצדדים.
אחד אחד
התחנה עורכת מצעד שבועי המדורג על ידי המאזינים, שבוחרים עשרה שירים מתוך ארבעים דרך אתר האינטרנט של התחנה. המצעד כולל שירים ישראלים ובינלאומיים במקביל. המצעד מכונה "אחד אחד" כיוון שבתוכנית מושמעים פעם שיר עברי ופעם שיר לועזי.
עד לשנת 2011 שודר המצעד בימי חמישי במשך שלוש שעות – בין 13:00 ל-16:00 – וכלל 30 שירים – 15 ישראליים ו-15 לועזיים. עד לשנת 2010 הגיש את המצעד עומרי רונן, אז החליפה אותו הדר מרקס. בשנת 2011 פרשה מרקס מהתחנה, ונעמי רביע החליפה אותה בהגשת המצעד, אז קוצר המצעד לשעתיים והוא כולל 20 שירים בלבד. כיום המצעד משודר בימי חמישי במשך שעתיים בין 12:00–14:00 בהגשת דלית רצ'סטר, לפני המצעד משודרת התוכנית קולות החיילים בין השעות 10:00–12:00 בהגשת מתן לוי. נוסף לשידור השירים שדורגו במצעד, במהלך התוכנית משובצות גם פינות בשם "היה היה" בה משמיעים שירים שכיכבו במצעדים בשנים קודמות, "מסביב לעולם" בה משמיעים שירים המדורגים במצעדים בארצות שונות בחו"ל, ו"ישראלי/בינלאומי חדש" בה מושמע שיר חדש שייכנס לפלייליסט בשבוע שלאחר מכן בהשמעת בכורה בתחנה.
המצעד השנתי
בנוסף למצעדים השבועיים, גלגלצ עורכת גם מצעדים שנתיים, המסכמים את שנת המוזיקה החולפת. בערב ראש השנה מתקיים מצעד עברי שנתי בו מדורגים שירים עבריים. ובסוף השנה האזרחית מתקיים מצעד בינלאומי שנתי. ב-31 בדצמבר 2009 אף שודר בתחנה, לאורך 10 שעות שידור, מצעד העשור של הלהיטים הגדולים בעשור הראשון של המאה ה-21. באוגוסט 2019 שודרו מצעדי העשור מחדש כאשר ניתנה למאזינים לבחור מחדש את השירים המועדפים עליהם. המצעד הראשון הוקדש לשירי שנות ה-70, לאחר מכן שירי שנות ה-80 ושנות ה-90.
הבחירות
תוכנית הבחירות שודרה מ-1996 עד 2011 בימי השבוע אחר הצהריים. בתוכנית שודרו שירים שנבחרו על ידי המאזינים באמצעות אתר גלגלצ ועמוד התוכנית בפייסבוק.
בעבר הנחה את התוכנית עמרי רונן, באותה תקופה התקיימה בתוכנית פינה בשם "מלחמת העולמות": בתחילת התוכנית נבחרים שני זמרים שבאים מעולמות תרבותיים שונים והקהל מצביע ב-SMS או באתר גלגלצ, ובסוף התוכנית משודרים שלושה שירים בביצוע האמן הנבחר.
תוכניות סוף השבוע
החל מ-2018 התחילה בגלגלצ מתכונת חדשה בימי שישי של תוכניות קבועות בשם "שישי החדש" -
בין 6:00–9:00 נעמי רביע משדרת תוכנית ובה היא מביאה את פרשת השבוע במוזיקה ולקראת סופה, ד"ש מהאייטיז ובו משמיעה פיסת נוסטלגיה משנות השמונים. החל משנת 2021 החליפה אותה גוני כהן. בין השעות 9:00-12:00 לבנת בן חמו משדרת תוכנית ובה אמן מציע מתכון שבועי לשישי (פינה זו הסתיימה), המאזינים מצלמים את עצמם לתמונת הכנות לשבת ופיוט שבועי בהתאם לאווירת השבוע. החל משנת 2021 החליפה אותה טליה כהן והפינות בוטלו, עוד באותה שנה תם אהרון החליף את טליה כמגיש הקבוע של הרצועה. בין 12:00–15:00 עומר גפן מגיש את תוכנית הרוק של גלגלצ ובה הפינה "האזנה מודרכת" בשעתה השנייה של התכנית. ובין השעות 15:00–18:00 שיר הדס מאיר משדרת את "קבלת שבת", תוכנית בה אמנים בוחרים את המוזיקה שהם אוהבים בשישי למשך שעה שלמה.
בשבת, החל משנת 2020, השבת מותגה מחדש כ"שבת עשורים", מעין מתכונת מהירה של תוכנית עשורים היומית, בה בכל רבע שעה מושמעים כ-3–4 שירים מעשור אחר באופן אקראי. הרצועה משודרת משעה 8:00 עד 22:00, ואז מגיש שחר אמאנו את תוכניתו עד חצות.
מדינה בדרך
"מדינה בדרך" היא התוכנית הוותיקה ביותר בגלגלצ, ומשודרת מיום הקמת התחנה בשנת 1993. החל מינואר 2016 מגישים אותה הדר מרקס (בימים א'–ד') ועומר גפן (ביום ה').
על פי סקר TGI מיולי 2023, "מדינה בדרך" היא תוכנית הרדיו המואזנת ביותר בישראל.
פסטיבל המוזיקה - גלגלייב
בשנת 2023 גלגלצ הכריזה על פסטיבל מוזיקה ראשון של התחנה תחת השם "גלגלייב", שמתוכנן להתקיים באמפי פארק בראשון לציון לרגל חגיגות 30 שנה לתחנה ו-140 שנה להיווסדות העיר. התחנה פרסמה בהדרגה מידע על האירוע, בין היתר כי באירוע צפויים להופיע כמה מהמוזיקאים הפופולריים בישראל.
שירים קבועים
לתחנה יש מסורת של השמעת שירים מסוימים בזמנים קבועים:
ביקורת
למרות אחוזי ההאזנה הגבוהים, נשמעה בציבור ביקורת קשה על גלגלצ לקראת סוף שנת 1997 ותחילת שנת 1998. המבקרים טענו שהנהלת התחנה עסוקה רק בהגדלת הרייטינג, וויתרה על איכות השידור. נטען שהתחנה מגבילה את עצמה לסוג מוגדר מאוד של מוזיקה, ולמעשה משדרת מתוך מבחר מצומצם מאוד של שירים מוכתבים מלמעלה, במטרה "ללכת על בטוח". מבקר המוזיקה ועורך מוזיקלי בכיר לשעבר בתחנה יואב קוטנר אף אמר ב"כנס הרדיו הראשון" שהתקיים בחיפה בשנת 2007 כי: "תחנת גלגלצ היא תחנה שמשדרת מיינסטרים מאוס, שאני אישית לא סובל אותו". על שיטת הפלייליסט אמר: "...אין ספק שהשיטה עובדת, אבל חייבים להרחיב את המגוון המוזיקלי כי בצמצום הזה טמון נזק תרבותי עצום".
בתגובה לטענות של אמנים ותיקים כנגד התחנה ולביקורת על בחירות הז'אנרים המושמעים, אמר מנהל התחנה אלדד קובלנץ: "אני חושב שאנחנו נותנים במה לאמנים הוותיקים ושהמינון של השירים שלהם בהחלט מספק, אבל אף פעם אי אפשר לרצות את כולם. כל ז'אנר מרגיש מקופח בגלגלצ. יש משהו מגוחך בדיון הזה, כי ההצלחה של התחנה נובעת ממה שהיא. ברגע שהיא תתחיל לנסות לרצות את מבקריה, אף אחד לא ירצה להאזין לה יותר".
עתירה לבג"ץ
בספטמבר 2010 דחה הרכב השופטים בראשות דורית ביניש את העתירה, וקבע כי אין פסול בנוהל בחירת השירים של התחנה. עוד ציינו השופטים כי אין מקום להתערבות בית המשפט בתוכן המוזיקלי, וכי טענות העותר בדבר התנהלותה של התחנה היו חמורות מאוד אך הן ללא כל ביסוס ותשתית. עם זאת, הורה בית המשפט לקדם בתוך 45 יום מיום מתן ההחלטה את הסדרת חוקיות פעילותה של התחנה, שעליה אמון הפיקוד העליון בראשות הרמטכ"ל.
בשנת 2016 חייב בית משפט השלום בתל אביב את גלגלצ לשלם פיצויים בסך 50 אלף ש"ח לזמרת רונית רולנד, עקב סירוב התחנה לתת לה קרדיט בשידור.
Rainbow World Tour
Rainbow World Tour הוא סיבוב ההופעות הרביעי של הזמרת מריה קארי אשר נועד לקדם את אלבומה התשיעי Rainbow. סיבוב ההופעות נמשך במשך חודשיים כאשר התחיל ב-14 בפברואר 2000 בבלגיה והסתיים ב-18 באפריל 2000 בקנדה. סיבוב ההופעות גרף 7.1 מיליון דולר מהחלק הצפון אמריקאי בלבד.
רקע
סיבוב ההופעות היה לראשון של קארי מזה 7 שנים שספג ביקורות מעורבות. במהלך סיבוב ההופעות ביקרה ביותר מדינות באירופה ואף הופיעה בפעם הראשונה גם בסינגפור. במהלך ההופעות היא שרה גם שירים חדשים אשר לא הופיעו באלבום הנתמך כמו "", "Heartbreaker" ו-"Thank God I Found You". שירים אלה היא שילבה לצד להיטיה הגדולים. בנוסף לכך הזמר וחברה טריי לורנז שימש כזמר רקע באחת מהופעותיה.
ריצ'רד ויטסחה
ריצ'רד פיטר ויטסחה (נולד ב-20 בספטמבר 1969 באמסטרדם) הוא כדורגלן עבר הולנדי, אשר שיחק בעמדות הקישור השמאלי וההגנתי. במהלך 18 שנות קריירת כדורגל מקצועני, שיחק ברובן עבור מועדון הפאר ההולנדי אייאקס אמסטרדם. אחיו הבכור, רוב ויטסחה, גם היה כדורגלן מקצועני.
קריירת מועדונים
ויטסחה גדל במחלקת הנוער של אייאקס אמסטרדם והופיע לראשונה בליגת העל ההולנדית ב-26 באוקטובר 1986, כבר בגיל 17, וכבש את שער הליגה הראשון שלו כשנה לאחר מכן. אחרי שביסס לעצמו מקום בהרכב המועדון בעונתו החמישית באיאקס, ויטסחה הצטרף לברצלונה הספרדית תחת הדרכתו של יוהאן קרויף. את הופעת הבכורה שלו בברצלונה, ערך ב-14 בספטמבר 1991, כאשר שיחק את מלוא 90 ה-דקות בניצחון הביתי 3:1 על ריאל סרגוסה. ויטסחה שיחק בקטאלוניה שנתיים, וזכה עם הקבוצה פעמיים בלה ליגה ופעם אחת בגביע אירופה לאלופות. לאחר מכן, שיחק שלוש שנים בבורדו הצרפתית, כאשר במהלך התקופה הושאל למחצית עונת 1994/1995 לבלקבורן מהפרמייר ליג. בבלקבורן, שותף במשחק ליגה אחד נגד ווסטהאם יונייטד, כאשר המועדון זכה באליפות היסטורית. לאחר שחזר לבורדו, היה ויטסחה שותף להעפלה לגמר גביע אופ"א 1996, בו נוצחה הקבוצה 5-1 על ידי באיירן מינכן בסיכום שני המשחקים. ב-1996/1997, חזר לקדנציה שנייה במועדון נעוריו איאקס בו שיחק עד סיום עונת 2002/2003, והיה שותף לקטיפת תארים רבים בליגה ההולנדית. בין לבין הושאל בעונת 2001/2002 לדפורטיבו אלאבס בספרד. אחר כך, חתם באדו דן האג, אך לא שותף באף משחק בשורותיה. את הקריירה המקצוענית שלו סיים בשנת 2004, בקבוצת אויטה טריניטה מיפן.
קריירה בינלאומית
ריצ'רד ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת ההולנדית ב-21 בפברואר 1990, במשחק ידידות נגד איטליה שהסתיים בתיקו 0:0. הוא נכלל בסגל הולנד למונדיאל 1990, תחת הדרכתו של לאו ביינהאקר. על אף שהיה שחקן סגל קבוע עבור הנבחרת, ויטסחה החמיץ את טורניר הגמר של יורו 1992 עקב פציעה שספג בעת ששיחק בברצלונה. הוא נמנה עם סגל נבחרתו מחדש במהלך יורו 1996, אך את מקומו בסגל תפס דווקא אחיו הבכור רוב. סך הכל, הופיע 31 פעמים במדי הנבחרת הלאומית ההולנדית, וכבש שער אחד במהלך משחקים אלו.
הפארק הלאומי איוואוויק
הפארק הלאומי איוואוויק הוא פארק לאומי הממוקם בקצה הצפון מערבי של טריטוריית יוקון שבקנדה. במקור שמו של הפארק הוא "הפארק הלאומי של צפון יוקון" (Northern Yukon National Park) הפארק קיבל את שמו "איוואוויק" בשנת 1992, ומקור השם במילה "אינוויאלוקטון" (Inuvialuktun), שמשמעותה "מקום לידה". הפארק הוא תוצאה של הסכם בין האינואיטים לממשל בשנת 1984, והוא הפארק הראשון בקנדה שהוקם כתוצאה מהסכם תביעותיהם לבעלות של ילידי המקום (אינואיטים).
הפארק מאפשר למספר מינימלי של אנשים לבקר בו בשנה, על מנת להגן על עדר הפורקיפיין (Porcupine) של איילי הצפון הנמצאים באזור הארקטי של צפון מערב יוקון וצפון ומזרח אלסקה.
גאוגרפיה
הפארק נמצא על חופי ים בופור וגובל במערבו עם מדינת אלסקה לרכס הרי ברוקס (Brooks Range) ושמורת הטבע הארקטית הלאומית (Arctic National Wildlife Refuge).
בעלי חיים
בפארק ישנו מגוון אקולוגי רחב ובינו זאבים, דובי גריזלי ודובים שחורים. בעלי חיים אחרים המאכלסים את הפארק הם שועלים אדומים, איילי הצפון, למינגים, שועלי שלג, כבשי דאל, בזים ארקטיים, כבשי המושק, ועוד.
איניאציו אבאטה
איניאציו אבאטה (איטלקית: Ignazio Abate; נולד ב-12 בנובמבר 1986) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת המגן הימני.
אבאטה החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של רסקלדינה, לפני שעבר לנוער של מילאן ב-1999. בעונת 2003/2004 הוא עשה את הופעת הבכורה הרשמית שלו במדי הרוסונרי בגביע האיטלקי מול סמפדוריה ב-3 בדצמבר.
לאחר שהושאל למספר קבוצות משנת 2004 ב-2008 נמכר אבאטה לטורינו. הוא נרכש בחזרה על ידי מילאן בעונת 2009/2010 והיה בסגל של הקבוצה הבוגרת באותה עונה.
לאחר שתפקד כקשר ברוב משחקי הליגה, מאמן מילאן באותה עונה, לאונרדו מיקם אותו בעמדת המגן הימני. לאחר היכולות המרשימות שלו הוא הוחתם על הארכת חוזה ב-11 בפברואר 2010 עד ל-2014.
ב-2019 לאחר 10 שנים ברציפות במועדון עזב אבאטה את מילאן.
שגיאת מדידה
שגיאת מדידה היא ההבדל בין ערך נמדד של גודל פיזיקלי ובין ערכו האמיתי. בסטטיסטיקה, שגיאה איננה "טעות" בהכרח, שכן השתנות היא חלק אינהרנטי מתוצאות המדידות ומתהליך המדידה.
שגיאות מדידה באות לידי ביטוי במושגים דיוק ונכונות. אין לבלבל שגיאת מדידה עם אי ודאות במדידה.
במדע ובניסויים
בכל פעם שחוזרים על מדידה עם מכשיר רגיש, מקבלים תוצאות מעט שונות. המודל הסטטיסטי הנפוץ הוא שלשגיאה יש שני חלקים שאותם יש לחבר:
שגיאה שיטתית נקראת לפעמים הטייה סטטיסטית. לעיתים קרובות ניתן להפחיתה באמצעות יצירת תקן. חלק מתהליך הלמידה במדעים השונים הוא ללמוד כיצד להשתמש במכשירים ובפרוטוקולים סטנדרטיים על מנת למזער שגיאות שיטתיות.
אפיון
כאמור, ניתן לחלק את שגיאות המדידה לשני מרכיבים: טעות אקראית ושגיאה שיטתית.
שגיאה אקראית תמיד קיימת במדידה. היא נגרמת על ידי תנודות בלתי צפויות מטבען בקריאות של מכשיר מדידה או בפרשנות של הנסיין לקריאתו. שגיאות אקראיות מופיעות כתוצאות שונות עבור אותה מדידה חוזרת. ניתן להעריכן על ידי השוואת מדידות מרובות ולהפחיתן על ידי ממוצע מדידות אלה.
שגיאה שיטתית ניתנת לחיזוי ובדרך כלל קבועה או פרופורציונלית לערך האמיתי. אם ניתן לזהות את הסיבה לשגיאה השיטתית, בדרך כלל ניתן לבטל אותה. שגיאות שיטתיות נגרמות מכיול לקוי של מכשירי מדידה, שיטות תצפית לקויות, או הפרעה של הסביבה לתהליך המדידה, ותמיד משפיעות על תוצאות הניסוי בכיוון שניתן לצפות מראש. כמו כן, איפוס שגוי של מכשיר המוביל לשגיאה שיטתית במכשור.
טעות אקראית יכולה להיגרם מתנודות בלתי צפויות בקריאות של מכשיר מדידה, או בפרשנות הנסיין בקריאת המכשיר; תנודות אלו עשויות לנבוע בחלקן מהפרעה של הסביבה בתהליך המדידה. המושג של טעות אקראית קשור קשר הדוק למושג הדיוק (Precision). ככל שהדיוק של מכשיר מדידה גבוה יותר, השונות (סטיית התקן) של התנודות בקריאות שלו קטנה יותר.
כיול לקוי
סיבות לשגיאה שיטתית עשויות להיות כיול לקוי של מכשירי מדידה (שגיאת אפס), שינויים בסביבה שמפריעים לתהליך המדידה, ושיטות תצפית לקויות. נניח שנסיין מודד את זמן המחזור של מטוטלת, הוא רושם את הזמן שעבר באמצעות קו שסימן מראש. אם התחיל את שעון העצר, כך שהשעון החל לרוץ כשהציג שנייה אחת במקום אפס, תהיה שגיאה שיטתית של שנייה אחת.
טעויות שיטתיות עשויות להופיע כשאומדן מסוים מבוסס מודל מתמטי או חוק פיזיקלי. לדוגמה, תדירות התנודה המחושבת של מטוטלת תהיה שגויה באופן שיטתי, אם לא מתחשבים בתנודות קלות של התמך.
כמות
שגיאות שיטתיות יכולות להיות קבועות או קשורות לערך הממשי של הכמות הנמדדת, או אפילו לערך של כמות אחרת (הקריאה של סרגל יכולה להיות מושפעת מטמפרטורת הסביבה). כשהן קבועות, יכול הדבר לנבוע מאפס שגוי של המכשיר. כשהן אינן קבועות, יכול הסימן להשתנות. לדוגמה, אם מדחום מושפע משגיאה שיטתית פרופורציונלית השווה ל-2% מהטמפרטורה בפועל, והטמפרטורה בפועל היא 200°, 0° או −100°, הטמפרטורה הנמדדת תהיה 204° (שגיאה שיטתית = + 4°), 0° (שגיאה שיטתית אפס) או 102°- (שגיאה שיטתית = −2°), בהתאמה. לפיכך הטמפרטורה תהיה מוערכת יתר על המידה מעל האפס וובהערכת חסר בהיותה מתחת לאפס.
סחיפה
קל יותר לזהות שגיאות שיטתיות המשתנות במהלך ניסוי - סחיפה. מדידות מצביעות על מגמות עם הזמן ולא משתנות באופן אקראי לגבי ממוצע. סחיפה ניכרת אם מדידה של כמות קבועה חוזרת על עצמה מספר פעמים והמדידות "נעות" בכיוון אחד במהלך הניסוי. אם מדידה מסוימת נותנת ערך גבוה יותר מקודמתה, כפי שעלול לקרות אם מכשיר המדידה מתחמם במהלך הניסוי, אזי הכמות הנמדדת משתנה, וניתן לזהות סחיפה על ידי בדיקת קריאת האפס בתחילת הניסוי, במהלכו, והשוואתם (קריאת האפס היא מדידה של כמות קבועה). אם קריאת האפס היא בעקביות מעל או מתחת לאפס, קיימת שגיאה שיטתית. אם לא ניתן לבטלה, על ידי איפוס המכשיר בראשית הניסוי, אפשר להפחית את ערכה (המשתנה בזמן) מהקריאות, ועל ידי התחשבות בשגיאה בהערכת הדיוק של המדידה.
בהיעדר דפוס בסדרת מדידות חוזרות, ניתן למצוא נוכחות של שגיאות שיטתיות קבועות באמצעות השוואתן לגודל ידוע, או לקריאות שנעשו של מכשיר שנחשב למדויק יותר.
בדומה לדוגמה מקודם, נמדד זמן המחזור של מטוטלת באמצעות שעון עצר מספר פעמים, והמדידות מפוזרות סביב הממוצע. ייתכן מצב, שביחס לשעון מדויק יותר, יתברר ששעון העצר רץ מהר מדי או לאט מדי. זוהי שגיאה שיטתית, שיש לתקן לאחר שמבינים את קצב התקדמות שעון העצר ביחס לשעון הנוסף.
מכשירי מדידה כגון מד זרם ומד מתח צריכים להיבדק מעת לעת מול תקנים ידועים.
ניתן לזהות שגיאות שיטתיות גם על ידי מדידת גדלים ידועים מכבר. לדוגמה, ניתן לבדוק ספקטרומטר המצויד בסריג עקיפה אם משתמשים בו כדי למדוד את אורך הגל של קווי ה-D של הספקטרום האלקטרומגנטי של נתרן, ב-600 וב-589.6 ננומטר. המדידות עשויות לשמש כדי לקבוע את מספר הקווים למילימטר של סריג העקיפה, ולאחר מכן ניתן להשתמש בהן כדי למדוד את אורך הגל של כל קו ספקטרלי אחר.
סיבות לשגיאות מקריות
השגיאה המקרית (או הסטוכסטית) במדידה היא השגיאה שהיא אקראית מדידה אחת לאחרת. שגיאות סטוכסטיות נוטות להתפלג בצורה נורמלית עקב משפט הגבול המרכזי - השגיאה הסטוכסטית היא סך השגיאות המקריות הבלתי תלויות.
השפעה על ניתוח רגרסיה
אם המשתנה התלוי ברגרסיה נמדד עם שגיאה, ניתוח הרגרסיה ובדיקת ההשערות הקשורות אינם מושפעים, אולם ה-R²
GConf
Gconf היא תוכנה לאחסון הגדרות מערכת בה משתמש שולחן העבודה של GNOME ותוכנותיו כדוגמת הרישום במערכות ההפעלה חלונות.
שגיאת מדידה
השפעה על ניתוח רגרסיה
יהיה נמוך יותר ממה שהיה עם מדידה מושלמת.
וינטונוטיטאן
דינוזאור זה היה קרוב לטיטאנוזאורים אך לא היה זהה להם אלא פרימיטיבי יותר, קרוב יותר לאוסטרוזאורוס, לסיבירוטיטאן ולבני המשפחה איהלופיים מהקבוצה סומפוספונדילי. עקב היעדר גולגולת לא ידוע מבנה ראשו. ממבנה גופו נראה שהיה בעל גפיים קצרות יחסית, גוף בינוני וחוליות בעלות קוצים בקצוותיהם. הערכות גודלו נעות על אורך של 15 עד 16 מטרים, גובה של 3 מטרים ומשקל של 10 עד 15 טונות.
שגיאת מדידה
השפעה על ניתוח רגרסיה
עם זאת, אם משתנה בלתי תלוי אחד או יותר נמדד עם שגיאה, אזי מקדמי הרגרסיה ומבחני ההשערה הסטנדרטיים אינם חוקיים. - זוהי הטיית הנחתה.
GConf
המערכת נשלטת על ידי הDaemon Gconfd, הסורק שינויים בתוכנת ה-Gconf וכשאלו קורים הוא שומר אותם אוטומטית. טכניקה זו נקראת "auto-apply" (שמירה אוטומטית), בניגוד לטכניקת ה-"explicit-apply" (שמירה מפורשת) הדורשת מהמשתמש אישור מפורש להחלת השינוי.
ה-Gconf בנוי כעץ תיקיות המכיל קובצי XML. במערכת הקבצים של המחשב הקבצים נמצאים בנתיב ~/.gconf
לעיתים עשוי תוכן ה-Gconf להיות מאוחסן בצורות נוספות אך רובו נמצא בקובצי XML.
ה-Gconf נועד לשינוי הגדרות ידני של המערכת, אך משתמש רגיל לא נדרש למגע ישיר עם התוכנה, אלא משנה אותה ללא ידיעתו באמצעות תוכנות תיווך שונות.
dconf
ספריית GTK+, החל מגרסה 3.0, מספקת מנגנון חלופי לשמירת תצורה בשם dconf. הוא שומר את המידע על הדיסק בפורמט יעיל יותר מ-XML. קריאה יכולה להעשות באמצעות גישה ישירה לקובץ, אולם כתיבה דורשת תיווך של תהליך שירות בשם dconfd.
פיודור טולסטוי
פיודור טולסטוי (ברוסית: Фёдор Толстой; 21 בפברואר 1783 – 25 באפריל 1873) היה אמן רוסי שכיהן כסגן נשיא האקדמיה הקיסרית לאמנויות במשך ארבעים שנה (1828–1868). יצירותיו - תבליטי שעווה, צבעי מים, מדליונים וצלליות - מתייחדים בקלאסיקה חסכונית.
ביוגרפיה
פיודור טולסטוי הגיע ממשפחת טולסטוי. אביו הרוזן פיוטר אנדרייביץ' טולסטוי, ניהל את משרד אספקת מלחמה. טולסטוי החל לצייר מוקדם בהנחיית אמו, אליזבת בארבוט-דה-מרני. רישומיו הראשונים, המאוחסנים כיום בגלריית טרטיאקוב, נוצרו כשהיה בן 4. בגיל תשע הלך לאומנה של בן דודו העשיר והמשפיע, הרוזן פיוטר אלכסנדרוביץ' טולסטוי.
שנה לאחר מכן, פיודור נכנס לקולג' הישועי בפולאצק, שם הוא למד ציור ומדעים. עם עלייתו לכס המלכות, הצאר פאבל הראשון זימן את פיוטר טולסטוי לסנקט פטרבורג, ופיודור חזר להוריו. במקביל, אביו פוטר, ומצב המשפחה הידרדר.
מיוני 1798 עד יוני 1802, התחנך פיודור בחיל הצוערים הימיים. לאחר שסיים, הוא המשיך את השכלתו בהנחיית מדענים מפורסמים. הוא למד מתמטיקה, אסטרונומיה, כלכלה פוליטית, זואולוגיה, ארכאולוגיה ונומיסמטיקה. הוא גם למד באקדמיה לרכיבה, והפך לפרש.
בתקופה זו, ללא כל הדרכה, הוא צייר טבע דומם, פורטרטים ונופים. לאחר שאביו הראה לו מדליה המתארת את נפוליאון בונפרטה, הוא התחיל ללמוד את אמנות יצירת המדליות. טולסטוי ביקר בשיעורי האמנות הפלסטית של האקדמיה הקיסרית לאמנויות. אחד ממוריו היה צייר הדיוקנאות הרוסי האופנתי ביותר באותה תקופה, אורסט קיפרנסקי.
החל מ-23 בספטמבר 1810 הוא עבד במטבעת סנקט פטרבורג והפך למייסד עיצוב המדליות ברוסיה. לאחר קרב לייפציג, הוא החל בסדרה של עשרים וארבעה מדליונים, שהוקדשו לקרבות הגדולים של המלחמות הנפוליאוניות. המדליונים של טולסטוי זכו במוניטין רחב לא רק ברוסיה, אלא גם ברחבי אירופה. הוא נבחר כחבר כמעט בכל האקדמיות האירופיות לאמנויות יפות. בשנת 1861, הוא יצר את המדליה האחרונה שלו, שהוקדשה לשחרור הצמיתים.
בתחום הציור, טולסטוי התמחה בסצנות פנים, מלאות קווים סימטריים ופסלים נאו-קלאסיים. דיוקנו המשפחתי (1830) "מסגיר קסם רומנטי הן לפרטים פסיכולוגיים והן לעיצוב של התאורה, הפרספקטיבה והמסגרות".
ב-1816 הוא הפך למעורב בתחום הבונים החופשיים, ובסופו של דבר השתתף בארגון של בתי ספר מונטוריאליים, שנועדו להפיץ אוריינות. אף על פי שהיה מקורב לאבות המייסדים של האגודות הדקבריסטיות, טולסטוי לא השתתף במרד הבלתי מוצלח שלהן. ב-1826 הוא כתב שני חיבורים עבור ניקולאי הראשון, על מצבם המוסרי של חיילי רוסיה ועל מצבה של האימפריה הרוסית בהקשר לארגונה הפנימי, שבהן הציע שורה של רפורמות חקיקה, חברתיות ומס.
בשנת 1838 הלחין טולסטוי את הבלט "פעמוני רוח". הוא כתב את הליברית, ביצע סקיצות לתלבושות, וביותר משישים תמונות קבע את הכוריאוגרפיה. ב-1842 הוא חיבר בלט שני, המבוסס על מיתוס יווני, "אקו". אף אחד מהם לא זכה להצלחה.
בשנת 1843 נולדה בתו יקטרינה פיודורובנה טולסטוי. היא הפכה לציירת והתחתנה עם הרופא אדוארד יונגה.
אלכסנדר פושקין, ראה בטולסטוי את אחד מטובי האמנים הרוסים של זמנו והתייחס אליו ברומן שלו "יבגני אונייגין".
נחל אמונים
נחל אמונים הוא נחל אכזב במדבר יהודה. אורכו כ־6.6 קילומטרים.
תוואי הנחל
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־350 מטרים מעל פני הים, במורדותיו המזרחיים של הר קנאים, כקילומטר דרומית לתוואי כביש 3199 (כביש ערד–מצדה). הנחל זורם מזרחה ונשפך אל נחל רחף (הנשפך לים המלח), בגובה 135 מטרים מתחת לפני הים.
טל רז (קצין)
קריירה
רז, בוגר מחזור ט' (1977) של הפנימייה הצבאית לפיקוד בתל אביב, שירת כקצין בחטיבת גולני, שימש מפקד גדוד בחטיבת ביסלמ"ח, ב-1987 מונה למפקד גדוד 51. ב-1989 מונה למפקד גדוד "גפן" בבה"ד 1. ב-1991 מונה לקצין המבצעים של פיקוד המרכז וב-1992 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת שומרון תפקיד בו שירת עד 1994. ב-1995 מונה למפקד החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון. בשנים 1997 עד 2000 שירת כראש מחלקת ביקורת יחידות צה"ל ביחידת מבקר מערכת הביטחון.
לאחר שחרורו עבד בשנים 2001 עד 2012 כמנהל שיווק בחטיבת הטילים ובחטיבת מנו"ר בחברת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות.
שד (מיתולוגיה)
נמנים שני סוגים עיקריים של שדים: השד כשליחו של השטן, והשד כישות עצמאית. כשליחו של השטן - השד בא להזיק לבני האדם ולחבל בנפשם (השד פוגע בנפש ולא בגוף). כישות עצמאית, יכול השד להזיק לבני אדם - אך גם לעזור להם, בתמורה לדבר מה.
השד במסורות העולם
במסורת הערבית של טרום האסלאם התבססה האמונה על פחד מרוחות ושדים, הקרויים בערבית ג'ינים. באגדות הערביות המסורתיות, כמו "סינבאד" ו"אלאדין" מסיפורי אלף לילה ולילה, מופיעים ג'ינים.
גם במסורת היפנית העתיקה מופיעים שדים, אשר בניגוד לשדים העצמאיים אצל הערבים - מייצגים את הגיהנום ואת השטן.
במסורת הרומנית מפורסם הסיפור על הרוזן "דרקולה", שנולד במחוז טרנסילבניה, שהיה ערפד שניזון מדמם של בני אדם. ערפדים הופיעו כדמויות על טבעית גם בסיפורי אגדות במסורות ותרבויות רבות אחרות, ויש הרואים בהם סוג של שדים.
ביהדות
במסורת היהודית קיים מגוון רחב של אזכורים ודעות ביחס לשדים, החל מהתייחסות אליהם כאל ישות הפועלת במציאות וכלה בשלילת קיומם.
המקרא ממעט להזכיר את קיומן של ישויות על טבעיות בכלל, אך בעוד שישנם מספר אזכורים של מלאכים וסוגי כישוף שונים, שדים אינם מוזכרים כלל. הביטוי "שדים" מופיע אמנם פעמיים במקרא (בספרים דברים ותהלים), אלא שהכוונה שם היא בהקשר של עבודת אלילים - זביחה לשדים. עם זאת נהוג ליחס לשעירים, המוזכרים פעמים רבות במקרא, משמעות הדומה לזו של שדים,. על פי פרשנויות שונות השדים נקראו "שעירים" מפני שדמו לשעירי-עיזים, או שישתער (יהיה נסער) לב הרואה אותם. השדים מוזכרים גם כ"רוחות". בתלמוד, לעומת זאת, מוזכרים שדים ויצורים 'מזיקים' (- כהגדרת התלמוד עצמו) אחרים פעמים רבות. מפורסמת מאוד האגדה לפיה שלמה המלך הצליח לתפוס בעורמה את מלך השדים (אשמדאי), ואף התייעץ עם שדים.
על פי פרשנים רבים, משמעות הפסוק היא לא לקבץ את דם שחיטת הבהמה בגומא מתוך כוונה לקרוא לשדים לאכול מהדם ובתוך כך לגלות את העתידות. על פי הכתוב בספר תהלים, היה נוהג קדום לזבוח ילדים לשדים:.
בספרות החוץ מקראית השדים מופיעים בספר טוביה וספר חנוך א'.
בפירוש הרמב"ן על התורה מובא כי השדים מורכבים משני יסודות (אש ורוח) מתוך ארבעת היסודות, וכיוון שאין ביסודם מים ועפר (המסמלים את החומר), הם יותר רוחניים, במידה מסוימת. הם בעלי תכונות משותפות עם האדם ועם מלאכי השרת: הם מתים (בעת היפרדות היסודות זה מזה) ואוכלים ומצד שני, הם עפים ומסוגלים לראות את העתיד הקרוב. חז"ל מוסיפים ומתארים את השדים:
מטרתם של השדים היא לייסר את האדם שסר מדרך הישר וכן להענישו על בריאתם. השדים נמצאים בחורבן והשממון ואינם נמצאים במקומות מיושבים על ידי האדם (ראו מסכת פסחים). לפי דעה הנידונה בתלמוד מספרים זוגיים עלולים לגרום לשדים להזיק.
היווצרות השדים לא ברורה, ישנם מקורות שונים המתארים את היווצרותם :
בהגות הפילוסופית היהודית של ימי הביניים נשלל קיומם של שדים באופן מוחלט, חרף התיאורים הרבים המובאים בגמרא. מפורסם בשלילתו הרמב"ם, שטען כי שדים אינם בני קיימא כלל, ולכן כל מקום שהוזכר בתלמוד שד הסביר באופן רציונלי. גם בנו ר' אברהם כתב שכל מקום שנזכר בתלמוד שדים זה רק במראה החלום. כמותם סברו הוגים רבים, כמו רלב"ג ואחרים, אך רבים המשיכו להאמין בקיומם של שדים, כמו הגר"א, שכתב: גם ב-1800 עוד כתב המחבר הקדם-משכילי דב בער מבוליחוב כי בגליציה שרצו עד לא מכבר שדים לרוב, אך הם נמלטו מפחד האוסטרים שהשתלטו על החבל.
בספר הזוהר מובא שאסתר המלכה לא קיימה יחסי מין עם אחשוורוש, אלא השכינה שלחה שדה במקומה.
באסלאם
על פי האמונה, מתקיים במקביל לעולם הגשמי עולם נוסף שהוא ממלכת השדים (אלג'ין), אבי הג'ין הוא איבליס שגרם לאדם וחוה להתפתות ולאכול מהעץ האסור.
כמו אצל בני האדם גם לשדים יש מלכים, נסיכים, עדות ודתות. בקוראן הם מוזכרים במקומות רבים. הם מופיעים כמתנה שאלוהים נותן לשלמה המלך בצורת שליטה על ממלכת השדים.
ע'ול זהו שם כללי לשדים ומפלצות בתרבות הערבית.
אדם ולילית
על פי אלפא ביתא דבן סירא, חיבור מסתורי ושנוי במחלוקת שהפך למקור של סיפורים עממיים, לילית הייתה האישה הראשונה שברא אלוהים עבור אדם הראשון. האגדות התלמודיות מספרות (2, 3), בעקבות פרק ב' בבראשית, שאלוהים הביא בפני אדם את כל בעלי החיים כדי שיקרא להם בשמות. כשעברו לפניו התקנא אדם באהבה שהייתה קיימת ביניהם, וניסה להזדווג עם כל נקבה ונקבה מאותם בעלי-חיים, אבל לא מצא בכך סיפוק. בצר לו התפלל לאלוהים וביקש לזכות גם אותו בבת זוג ראויה לו. שמע אלוהים לתפילתו וברא את לילית, בדרך שברא את אדם, אבל לא מעפר טהור, אלא מזוהמה ופסולת (בדרך דומה ברא אלוהים גם את חברתה של לילית - את נעמה). מהזדווגותו של אדם עם שתיהן נולדו שדים רבים. אלא שאדם ולילית לא נהנו זמן רב יחדיו. לילית לא הסכימה לאדנותו הגברית של אדם, ולא הסכימה לקיים עמו יחסי-מין בתנוחה השמרנית (פרקדן) אלא ביקשה "להיות למעלה", ובשל כך נתחייבה מיתה. אף על פי כן, לילית הצליחה להגיע ל"הסכם" עם מלאכי האלוהים, שבמקום להמיתה ניאותו, וגם היא הסכימה, שמאה מילדיה ימותו במקומה.
Relics
Relics (שרידים) הוא אלבום אוסף של להקת פינק פלויד, שהופץ בשנת 1971. האלבום הופץ ב-14 במאי בבריטניה וב-15 ביולי בארצות הברית. גרסה מוקלטת מחדש דיגיטלית הופצה בפורמט התקליטור בשנת 1996, עם עטיפה מחודשת.
נאוה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
לא תקום פעמים צרה
לֹא תָּקוּם פַּעמַיִם צָרָה הוא ביטוי מקראי. במקורו הפירוש היה שהצרה תבוא בעוצמה רבה ובבת אחת. בדורות מאוחרים יותר השימוש הרווח בו הוא במשמעות של איחול: צרה שקרתה פעם אחת לא תתרחש שוב. לעיתים משמש כראשי תיבות: לא תקפ"ץ.
המקור המקראי
מקור הביטוי הוא בנבואת פורענות לאנשי נינוה ב:
מפרשי הפסוק מסבירים שהפורענות שתבוא עליהם תהיה כליה, ולכן אין צורך להכפיל את הצרה
בדברי חז"ל
בדברי חז"ל מובא הביטוי מספר פעמים, ובחלקם המשמעות דומה לשימוש המאוחר:
קנגורו אילני אפרורי
קנגורו אילני אפרורי (שם מדעי: Dendrolagus inustus; קרוי גם קנגורו אילני כהה), הוא מין של כיסאי גדול בסוג קנגורו אילני שאנדמי למערב גינאה החדשה. הוא תואר מדעית בשנת 1840 על ידי חוקר הטבע הגרמני. אף על פי שהקנגורו האפרורי התגלה כבר בשנת 1828, ואף שהוא היונק הגדול ביותר בגינאה החדשה, הוא לא נחקר רבות על ידי זואולוגים, והמידע אודותיו בטבע עדיין לוקה בחסר.
לקנגורו האפרורי 2 תת-מינים:
אנטומיה ומראה
הקנגורו האפרורי הוא המין הגדול והחזק ביותר מבין קנגוריי העצים, והכיסאי הגדול ביותר במלנזיה. יש לו גוף כבד, מוצק ומסיבי, אוזניים גדולות, פרווה חדגונית למדי, וראש קטן וצר משמעותית ממינים אחרים עם לוע שטוח. כתוצאה מכך, הוא מזכיר מאוד במראהו החיצוני את הקנגורים הקרקעיים מאוסטרליה דוגמת קנגורו אפור מזרחי, וניתן להתבלבל ביניהם במבט מרחוק. הירכיים שלו ארוכות ומסיביות יותר מקנגוריי עצים אחרים, אך עדיין קטנות בהרבה מאלו של הקנגורים הקרקעיים. הוא מתאפיין בזרועות ארוכות, חזקות ושריריות, ובטפרים ענקיים ומעוקלים המשמשים אותו לטיפוס. כפות ידיו ורגליו עבות ורחבות, והן גדולות יחסית ליונקים שוכני עצים; בצידן הפנימי יש כריות ספוגיות המסייעות לו להיצמד לענפים. זנבו של הקנגורו האפרורי ארוך, גלילי וכבד, והוא שעיר במיוחד. בבסיס הזנב לעומת זאת, יש כתם ייחודי קירח משיער שנגרם מתנוחת הישיבה יוצאת דופן שלו (הזנב שוכב בין שתי הרגליים כתושבת).
הקנגורו האפרורי הוא יונק גדול וכבד: אורך ראשו וגופו: 90-80 סנטימטרים ואורך זנבו 75–90 סנטימטרים; הדו צורתיות הזוויגית, באה לידי ביטוי בעיקר במסת הגוף: משקלו הממוצע של הזכר 15.5 קילוגרם ושל הנקבה 11.4 קילוגרם. הזכרים ממשיכים לגדול לאורך חייהם ומגיעים לעיתים קרובות למשקל 17 קילוגרם. הפרט הכבד ביותר שתועד אי פעם, היה זכר בגן חיות אמריקני שהגיע למשקל 23.8 קילוגרם. הציד האינטנסיבי לבשרו הטעים של הקנגורו, גורם לכך שהם אינם זוכים להגיע לגודל המקסימלי שלהם בטבע.
הפרווה של הקנגורו האפרורי צפופה, שעירה ועבה. באזור הכתף, השערות צומחות בכיוון מנוגד לשאר הגוף, ומשמשות לדחיית טיפות גשם מהגוף; מאפיין זה משותף לו ולמינים רבים בסוגו. צבע הפרווה הכללי הוא אפור צפחה, אשר נוטה להיות חיוור ולבנבן בבטן, בחזה ובמפשעה, וכסוף או כהה באזור הצלעות, הזרועות והירכיים. באזור הכתפיים, הגב ופלג הגוף האחורי, הפרווה האפורה מתכהה בהדרגה עם הגיל עד לשחור פחם מבריק, ולעיתים היא מקבלת גוון חלודה או ערמוני. ראשו של הקנגורו בצבע אפור בהיר, הפנים בצבע אפור כהה או ורוד, ואילו העיניים, המצח, החוטם והאוזניים בדרך כלל בצבע שחור פחם. הלחיים, הסנטר והגרון בצבע אפור בהיר עד לבן בוהק. זנבו של מין זה בצבע אפור כסוף עד שחור פחם, ולעיתים יש בו מקטעים בהירים וכהים לסירוגין, המעניקים לו מראה טבעתי. ההבדלים בין תת-המינים, מתבטאים בעיקר בגווני הפרווה.
תפוצה
הקנגורו האפרורי אנדמי לאי גינאה החדשה, בו הוא נמצא בעיקר בצד האינדונזי, ובמידה פחותה גם בצד הפפואני. בצד האינדונזי, הוא מצוי בכל רחבי חצי האי ראש-ציפור (ווגלקופ) וחצי האי פקפק, ובאיים האינדונזים הסמוכים: סאלאווטי, וייג'יו, מיסול ויאפן. תת-המין קנגורו פינץ', מצוי לאורך רכסי ההרים בחוף הצפוני של האי (גבול אינדונזיה-פפואה), בעיקר על מורדות הרי פוג'ה והרי קיקלופס וכן באי בנטנטה. מסיבה שאינה ברורה, קנגורו פינץ' נעדר מרכסי ההרים הדרומיים שבקצה המערבי של החוף הצפוני. טווח התפוצה של שני תת-המינים משתרע על כ-45,000 קילומטרים רבועים.
בית הגידול של הקנגורו האפרורי, מגוון יותר משל מינים אחרים, וכולל סוגים רבים של יערות גשם טרופיים, החל משפלות בגובה 100 מטר מעל פני הים, ועד רכסי הרים בגובה של 1,500 מטר. אף על פי שהקנגורו מעדיף יערות בתוליים שבהם אין הפרעה אנושית, הוא נחשב לסבלני יחסית לנוכחות בני אדם, ומצוי גם ביערות המופרעים לעיתים קרובות.
בלאדפופ
מייקל טאקר (באנגלית: Michael Tucker; נולד ב-15 באוגוסט 1990), המוכר בשם הבמה בלאדפופ (לעיתים בלאדפופ®), הוא מוזיקאי, מפיק מוזיקלי ופזמונאי אמריקאי. הוא גם מוכר בשמות הבמה הקודמים שלו, בלאד דיימונדס, בלאד, ומייקל דיימוד. הוא ידוע בשל כתיבתו והפקתו של שירים למספר אמנים, ביניהם בריטני ספירס, ליידי גאגא, ג'סטין ביבר, מדונה וג'ון לג'נד.
קנגורו אילני אפרורי
אקולוגיה
הקנגורו האפרורי הוא יונק צמחוני, הניזון בעיקר מעלים, פירות, שרכים, אפיפיטים, לופיים, סרפדיים, פיקוסים ומיני גנטאים. בניגוד למספר מינים אחרים, בשבי מין זה אינו ניזון מהחי, אך אוכל תולעי קמח, וביצים מבושלות. התפריט שלו בגני חיות כולל גם גזרים, חסה ובננות. קצב חילוף החומרים של הקנגורו האפרורי גבוה יותר מקרוביו, מה שמסביר את הגדילה המהירה שלו. מלבד האדם וכלבי הציד, לא ידוע על טורף טבעי המאיים על הקנגורו האפרורי בטבע. כאמור, למין זה אוזניים גדולות משמעותית מקנגוריי עצים אחרים; בעקבות זאת, חוש השמיעה שלו מפותח יותר ומשמש אותו כדי לאתר סכנות מבעוד מועד. בעת שהוא יושב או נח, אוזניו שוכבות על הצדדים ואינן זקופות למעלה כאצל הקנגורו הקרקעי; ככל הנראה, הקנגורו האפרורי משתמש בתנוחה זאת כדי למקד את שמיעתו לעבר קרקעית היער ממנה צפויה לו עיקר הסכנה.
בלאדפופ
חייו וקריירה
הוא נולד בקנזס סיטי, מיזורי, ארצות הברית. הוא למד גיטרת ג'אז בבית הספר, ובהדרכתו של Ssion, הוא למד איך לייצר מוזיקה במרתף הוריו בזמן שלמד במכון האמנות של קנזס סיטי. בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, הוא עבר לוונקובר, קנדה, בשביל ללמוד עריכת וידאו, בעודו מוזמן להיות די ג'יי במסיבות בתי ספר. בזמנו הפנוי, הוא המשיך ליצור ולהפיק מוזיקה עם Ableton Live. לאחר מכן, הוא עבר להתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה לאחר שהוחתם אצל חברת התקליטים האווסלה.
קנגורו אילני אפרורי
אקולוגיה
אין מידע רב על סגנון הרבייה של הקנגורו האפרורי, אך משערים שהיא מבוססת על פוליגמיה בדומה לקנגורו אילני לומהולץ. במהלך טקס החיזור, הזכר עומד מול הנקבה ובוחן ומרחרח אותה, והיא בתגובה תשמיע קולות רכים תוך כדי שהיא מרימה בעדינות את ראשה וכתפיה. כאשר הנקבה מתרחקת, הזכר עוקב אחריה ממרחק נגיעה. הרבייה מתרחשת בכל השנה ללא עונת רבייה קבועה. לאחר תקופת היריון קצרצרה, נקבת הקנגורו ממליטה ולד יחיד (לעיתים נדירות תאומים), אשר שוהה בכיס במשך השנה הראשונה לחייו. כאשר הגור מתחיל לעזוב את הכיס, הנקבה ממליטה גור נוסף השוכן בכיס פרק זמן מסוים בחברת הגור הבוגר עד שהלה עוזב את הכיס לחלוטין. הגור הבוגר נשאר בחברת האם עד כשנתיים.
בלאדפופ
חייו וקריירה
לאחר שעבר להתגורר בלוס אנג'לס, הוא החל לעבוד עם אמנים ידועים. הוא שיתף פעולה עם גריימס בהכנת המיני-אלבום Phone Sex ובהכנת הסינגל "Go". הוא גויס להכין גרסאות רמיקס רשמיות למספר אמנים, בין היתר לקנדריק לאמאר, ביונסה, אלי גולדינג, ומייג'ור לייזר. ב-2014, הוא היה אחד מהמפיקים באלבומה ה-13, Rebel Heart. הוא גם היה אחד מהמפיקים של הסינגל "Sorry" של ג'סטין ביבר.
קנגורו אילני אפרורי
מצב שימור
קנגורו אילני אפרורי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), בשל ירידה מתמשכת בגודל האוכלוסייה כתוצאה מציד ובירוא יערות, שמשוערת בכ-30% עד תחילת המאה ה-21, וכן בשל הצפי שאוכלוסייתו תתכווץ במהלך העשורים הבאים של המאה ה-21 בשיעור דומה. האוכלוסייה של תת-המין קנגורו פינץ' מאוימת יותר מהאוכלוסייה של תת-המין המצוי. בגלל כמות הבשר הרבה שניתן להפיק ממנו, הקנגורו האפרורי הוא אחד המינים הניצודים ביותר בגינאה החדשה, והוא סובל גם מלכידת פרטים צעירים ומתבגרים עבור גידול כחיית מחמד. המרת יערות טרופיים למטעי דקל, לשדות ולמטרות חקלאיות אחרות, מהווה אף היא איום חמור עבורו.
הקנגורו האפרורי רשום בנספח ב' של אמנת CITES, שפירושו שהסחר במין זה ובמוצריו צריך להיות תחת פיקוח הדוק. הוא נמצא במספר אזורי שימור מוגנים באינדונזיה. הברית לשימור הטנקיל אשר מתמקדת בשימורם של קנגוריים העצים בהרי טוריצ'ילי, פועלת להגביר את המודעות לשמירת הטבע אצל התושבים המקומיים, ולהמיר את צריכת בשר הבר בבשר חיות הבית. הברית הצליחה להגיע להישגים נאים ברחבי רכס טוריצ'ילי, וכפרים רבים הסכימו להפסיק את ציד הקנגוריים ולהתייחס עליהם כאל חיה מוגנת. נדרשים מחקרים נוספים על מנת לקבוע את טווח התפוצה המדויק של המין.
בלאדפופ
חייו וקריירה
לאחר מכן, הוא המשיך להפיק. בין ההפקות שעשה היה לבריטני ספירס, פיפת' הרמוני וחנה. ב-2016, הוא היה אחד מהמפיקים של האלבום Joanne של ליידי גאגא. לאחר צאת האלבום, הוא הפיק את הסינגל "What You Do to Me" של ג'ון לג'נד.
ב-2017, הוא ביצע רמיקס לסינגל "Little of Your Love" של הלהקה חיים, וכן כתב, בשיתוף פעולה עם ג'סטין ביבר, את הסינגל "Friends".
ב-2018, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם היילי סטיינפלד, את הסינגל "Capital Letters".
ב-2019, הוא הוציא את הסינגל "Newman". באותה שנה, הוא היה אחד מהמפיקים של הסינגל "Internet" של פוסט מאלון.
ב-2020, הוא היה אחד מהמפיקים של האלבום השישי של ליידי גאגא, Chromatica. הוא גם אחד מהמפיקים של הסינגל "Stupid Love".
חיים אישיים
במאי 2013, הוא החל לצאת עם המוזיקאית האמריקאית חנה.
אח גדול (עמותה)
עמותת אח גדול למען חיילים בודדים היא עמותה לסיוע לחיילים בודדים טרם גיוסם לצה"ל, במהלך השירות הצבאי ולאחר שחרורם מהשירות.
פעילות
העמותה הוקמה בשנת 2009 על ידי קבוצת צעירים ישראלים, חיילים בודדים לשעבר. כ-150 מתנדבי העמותה, חיילים בודדים לשעבר, פועלים במסגרתה למתן ליווי אישי לחיילים בודדים המעוניינים בכך. הסיוע כולל תמיכה רגשית במטרה ליצור תחושת העצמה, מסוגלות עצמית ושייכות של החייל.
פעילות העמותה כוללת גם שיעורי עזר וסיוע אקדמי לחיילים בודדים שהם עולים חדשים לקראת כניסתם לאקדמיה; הרצאות וסדנאות עבור חיילים בודדים בבתי החייל ברחבי הארץ; הפעלות חברתיות קבוצתיות בסופי שבוע; ופעילויות הסברה לעולים חדשים בודדים המועמדים לשירות בצה"ל והמשתחררים מהשירות במסגרת תוכניות הקליטה סל"ה ונעל"ה.
העמותה חברה בפורום ארגוני החיילים הבודדים ופועלת יחד עם ארגונים נוספים להשגת הטבות נוספות עבור חיילים בודדים.
אולטרון
אולטרון (באנגלית: Ultron) הוא דמות בדיונית של נבל-על אנדרואיד המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס, ומשמש בעיקר כאויב של קבוצת האוונג'רס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Avengers #55 מאוגוסט 1968, והיא נוצרה בידי הכותב רוי תומאס והמאייר ג'ון בוסימה. הדמות נוצרה בתור הכסף של הקומיקס והופיעה מאז כל כמה שנים בהמשכיות מארוול, בעיקר בחוברות של האוונג'רס.
דמותו של אולטרון מדורגת במקום ה-23 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. את דמותו בסרט "הנוקמים: עידן אולטרון" דיבב השחקן ג'יימס ספיידר. בניגוד למסופר בקומיקס, בסרט מסופר שאולטרון נוצר על ידי טוני סטארק וברוס באנר.
שנות השישים: מקור
אולטרון חוזר, והשתמש בסגסוגת האדמנטיום כדי לשדרג את עצמו לאולטרון-6. הוא נעשה כמעט בלתי ניתן להריסה, אך מזימתו להרוג את האנושות סוכלה על ידי האוונג'רס.
שנות השבעים
אולטרון, כעת אולטרון-7, נבנה מחדש על ידי מקסימוס באמצעות גוף אנדרואיד אחר. הוא נשלח לחבל בחתונתם של קריסטל וקוויקסילבר, נאלץ להילחם באוונג'רס, בארבעת המופלאים ובחברי גזע הבלתי אנושיים ונהרס פעם נוספת. הוא חזר כאולטרון-8 ובנה את האנדרואידית ג'וקסטה ככלתו, ונהרס פעם נוספת על ידי האוונג'רס ובסיוע גברת מארוול.
שנות התשעים
אולטרון-13 נמלט מכלאו, שדרג את עצמו ל"אולטרון האולטימטיבי" (המזוהה כאולטרון-14), שבה את חברת האוונג'רס מהחוף המערבי מוקינגבירד ובנה בעזרת דפוסי מוחה את האנדרואידית אלקימה. אלקימה עזרה לאולטרון במזימותיו, אך ויז'ן השליך את שניהם לחלל. אולטרון ואלקימה צצו שנית והתכוונו להפיץ "חורף וולקני" בהטמנת פצצות תחת הרי געש, אך האוונג'רס מהחוף המערבי הביסו אותם ואלקימה נטשה את אולטרון. ויז'ן מצא את אולטרון-15, שהושפע מדי מרגשות אנושיים ופיתח סימפטומים דמויי אלכוהוליזם. לזמן קצר, אולטרון-15 חקר את העולם עם ויז'ן וג'וקסטה. אולטרון-16 ואולטרון-17 טבחו בתושבי האומה הבדיונית סלורניה, לפני שהובסו בידי האוונג'רס ופים באמצעות ויברניום.
שנות האלפיים: בני ינסן, ויקטור מנצ'ה, בשריונו של איירון מן ואצל הפלנקס
במהלך הרצת החוברות "האוונג'רס העוצמתיים" מאת בריאן מייקל בנדיס, אולטרון מתחבר למערכת הבינה המלאכותית שבחליפת השריון של איירון מן. הדבר מאפשר לו לשנות את צורתו של איירון מן לגרסה חדשה של אולטרון, בעלת מראה כשל הצרעה. גרסה זו משתלטת על הטכנולוגיה של סטארק. הוא הורג את אשתו של הסנטרי, מה שגורם לאחרון להילחם בו וכמעט לקרוע מעליו את ראשו בחמת זעם. גרסה זו של השריון הושמדה בידי ארס, שהשתמש בווירוס מעשי ידי הסקרול כדי למחוק את התיכנות של אולטרון מחליפת השריון של איירון מן ולהחזיר את סטארק לקדמותו.
2010 ואילך
במהלך אירועי "מצור", אולטרון חדר לאחוזת האוונג'רס והשתלט על ג'וקסטה. הוא הכריז על עצמו כ"אולטרון פים", וביקש להרוג את אביו ולכבוש את היקום. פים הציע לאולטרון פשרה, לפיה ג'וקסטה תהיה כלתו של אולטרון בתנאי שאולטרון יגלה את עצמו אל חלל האולטרה. אולטרון הסכים, אך לפני שעזב אמר כי ישלוט באנושות. האוונג'רס ביקרו בעתיד אפשרי, בו אולטרון הרג כמעט את כל האנושות. קאנג הכובש גייס אותם נגדו, אך קבוצה של גיבורי-ונבלי על אחרים מרחבי הזמן והחלל הרסה את אולטרון. מאוחר יותר, קבוצת אינטליג'נסיה גילתה גופה של אביר חלל, וניסו להפעיל את מקור כוחו. התגלה כי אביר-החלל מכיל את תודעתו של אולטרון, אשר ברח. איירון מן צפה בבריחתו, וחזה כי כאשר יחזור יגרום לאפוקליפסה.
כפי שאיירון מן חזה, אולטרון חזר באירועי "עידן אולטרון", כבש את העולם והציב זקיפים ברחובות כדי שיקטלו גיבורים. התגלה כי אולטרון למעשה נמצא בעתיד, ומעניש את האנושות דרך ויז'ן. בעוד קבוצה אחת נוסעת לעתיד להילחם באולטרון, וולברין והאישה הבלתי-נראית נסעו לעבר כדי להרוג את פים לפני שיצור את אולטרון. התוצאה היא עתיד אחר, בו איירון מן הוא מנהיג קבוצת דפנדרס ובעל נושאות מטוסים ואילו מורגן לה-פיי שולטת בחצי מהעולם. הצמד חזר לעבר, מנע מוולברין להרוג את פים והחלו לעבוד איתו על תוכנית אחרת. תוכנית זו שכתבה את תוצאות העימות עם אינטליג'נסיה, בו איירון מן התקשר אל פים, שהפעיל תוכנית אל-כשל וכיבה את אולטרון.
מלכה גורפיין אורגד
מלכה גורפיין אורגד (נולדה ב-1967) היא פרופסור חבר במחלקה לסטטיסטיקה וחקר ביצועים באוניברסיטת תל אביב. עיקר המחקר שלה עוסק בהערכת סיכון מחלה ובחיזוי באמצעות גנים מועמדים וגורמי סיכון סביבתיים, הן מנתוני הישרדות במשפחה והן בביקורת מקרה; גנטיקה סטטיסטית; סטטיסטיקה א-פרמטרית; ביוסטטיסטיקה; ולמידת מכונה.
השכלה
בשנת 1994 סיימה תואר שני בסטטיסיטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1999 היא סיימה דוקטורט בסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים בהנחיית פרופסור בנימין יקיר ופרופסור דוד צוקר.