cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קו פרשת המים (ספר)
על הסופר
הספר יצא בהוצאת מעריב בשנת 2006, בתרגום עדית שורר.
ז'וזף מרי
ז'וזף מרי (בצרפתית: Joseph Méry, 1798 – 16 ביוני 1866) היה סופר, מחזאי ומשורר צרפתי. כרומנטיקן נלהב שיתף פעולה עם אוגוסט ברתלמי ברבות מן הסאטירות שלו וכתב סיפורים רבים, שנשכחו עם השנים. כיום הוא זכור ביותר כלבריתן-שותף לגרסה המקורית בצרפתית לדון קרלוס של ורדי, שעלתה בהצגת בכורה בפריז במרץ 1867. כמו כן, חיבר את המחזה "הקרב על טולוז", שוורדי עיבד לאופרה "הקרב על לוניינו" בינואר 1849.
בשעתו נודע מרי בשנינותו ובכושר האלתור שלו. הוא הפיק כמה יצירות בתיאטראות פריז ואף עבד עם ז'ראר דה נרוואל בעיבודים של מחזות שקספיר ואחרים.
אלכסנדר דיומא האב הזמין, ב-1864, את כל משוררי צרפת להפגין את כישורי היצירה שלהם בכתיבת שירה לפי סיומי שירים, שז'וזף מרי בחר למטרה זו. באחרית ימיו זכה מרי לקצבה מנפוליאון השלישי.
מקורות
ערך זה מסתמך על אנציקלופדיה בריטניקה מהדורת 1911, שהיא כיום ברשות הציבור.
אנתוקוריים
אנתוקוריים (שם מדעי: Anthocoridae) היא משפחה של פשפשים טורפים המונה יותר מ-600 מינים בכ-93 סוגים, בישראל ידועים כ-30 מינים. המשפחה בעלת תפוצה עולמית בעיקר באזורים טרופיים והאזור ההולארקטי. הם דומים לרכנפיים בכך שכנפיהם בעלות cuneus אך נבדלים מהם מאחר שהם בעלי שתי עיניות.
מאפיינים
האנתוקוריים הם חרקים קטנים שאורכם 2 עד 5 מ"מ בלבד. צבעם גוני שחור או חום, ולרוב הם בעלי כנפיים מפותחות. הם טורפים פרוקי-רגליים זעירים כגון כנימות, טריפסים, זחלים הנוברים בעלים, אקריות וביצי חרקים. מינים אחדים, בעיקר מהשבטים Anthocorini ו-Oriini, ניזונים לעיתים גם ממזון מהצומח במיוחד אבקת פרחים, לכן חלקם מעדיפים צמחים מסוימים על אחרים. מאפייני התזונה שלהם הופכים אותם לאידיאליים כמדבירים ביולוגיים. הם אינם ניזונים מדם או בעלי ארס כלשהו הפוגע באדם, אך במקרים מסוימים, למרות גודלם הצנוע, הם מסוגלים לעקוץ. העקיצה איננה מסוכנת ואיננה מעבירה מחלות, אך עלולה להתנפח לבעלי רגישויות או כתוצאה מתגובה אלרגית.
בזמן תהליך הרבייה הזכר משתמש באיבר מיוחד בקצה בטנו כדי לנקב את בטן הנקבה ולהזריק את הזרע ישירות לחלל הבטן שלה. תהליך דומה קיים גם אצל המשפחות Polyctenidae ופשפשיים. הנקבה מחדירה את הביצים ישירות לתוך רקמת הצמח או במינים אחדים ליד הצמח. הנימפות לרוב ניזונות מביצים של פרוקי-רגליים זעירים.
הכוחות המזוינים של עיראק
הכוחות של עיראק (בערבית: القوات المسلحة العراقية; תעתיק מדויק: אלق|קֻو|וַּا|אت|ת אלم|מس|סل|לح|חة|ת אלع|עִر|רַا|אق|קي|יة|ה) מורכבים משלוש זרועות עיקריות - צבא היבשה העיראקי, חיל האוויר העיראקי וחיל הים העיראקי הקטן. עד מלחמת המפרץ נחשבו הכוחות של עיראק לאחד מהכוחות הגדולים והחזקים במזרח התיכון. כיום, עיראק עסוקה בשיקום צבאה והשליטה בשטחה מתחלקת בין הכוחות העיראקיים לכוחות של ארצות הברית ובעלי בריתה. הכוחות העיראקיים הוקמו ב-6 בינואר 1921.
טרום מלחמות המפרץ
בתום מלחמת העולם הראשונה וסיום המנדט הבריטי בעיראק, נוסד הצבא העיראקי (1921). המערכות הראשונות בהן השתתפו הכוחות העיראקיים היו במהלך המלחמה האנגלו-עיראקית במהלכה נלחמו כוחות עיראקיים פרו-נאצים בבריטים ומלחמת 1948 במהלכה השתתפו כוחות עיראקיים לצד הכוחות הערבים במלחמה על השליטה בארץ ישראל.
במהלך שנות ה-60 דיכא צבא עיראק מרידות של הכורדים בצפון המדינה והחל גם להתערב בפוליטיקה המקומית. מעורבות זו הובילה לבסוף להפיכה (מהפכת ה-14 ביולי) בהנהגתו של עבד אל-כרים קאסם. תביעתה של עיראק על ריבונות באזור הגבול עם כווית הביאה במהלך שנות ה-60 להצבתו של כוח בריטי בכווית אך עיראק נמנעה מלתקוף את כווית עד תחילת שנות ה-90. במאי 1967 לקראת פרוץ מלחמת ששת הימים נשלח לירדן חיל משלוח גדול בסדר גודל דיוויזיוני במטרה לסייע לצבא ירדן במלחמה הצפויה כנגד ישראל. חיל המשלוח התמקם בגדה המערבית אך נסוג לצד המזרחי של נהר הירדן לנוכח התקדמות כוחות צה"ל ולא השתתף במלחמה. באוקטובר 1973 מיד לאחר פרוץ מלחמת יום הכיפורים שלח נשיא עיראק חיל משלוח גדול בסדר גודל של מעל שתי דוויזיות במטרה לסייע לצבא סוריה במלחמה. הכוחות נעו אל חזית רמת הגולן ותקפו את כוחות צה"ל שהתבססו במובלעת שנכבשה על ידי ישראל ברמת הגולן. הצטרפותם של כוחות הסיוע העיראקיים הביא לשינוי בסדרי הכוחות בחזית ובבלימת תנופת הכיבוש של השריון הישראלי. בחלק מהקרבות ספג הצבא העיראקי אבדות כבדות.
עלייתו של סדאם חוסיין הביאה להתעצמותו של הצבא העיראקי ותחת שלטונו של סדאם חוסיין, הפך הצבא העיראקי לאחד הגדולים בעולם. ב-1980 הוביל סדאם את עיראק למלחמת איראן–עיראק שנמשכה עד 1988 וגבתה קורבנות רבים משני הצדדים ולפגיעה קשה בכלכלת שתי המדינות. במהלך המלחמה, הגיע גודל הצבא העיראקי לחצי מיליון חיילים, פי שניים מגודלו בתחילת המלחמה. למרות התוצאות הקשות של המלחמה, הצבא העיראקי המשיך בגדילתו וערב מלחמת המפרץ נאמד כוחו בכמיליון חיילים, 650 מטוסי קרב וקרוב ל-2,000 טנקים. בסיום המלחמה פרץ מרד שיעי בדרום המדינה שדוכא באגרסיביות. על הכוחות העיראקים הוטלו מגבלות קשות ונאסר על חיל האוויר העיראקי לטוס מעל אזורים נרחבים משטחה של עיראק, זאת במטרה לספק הגנה לשיעים ולכורדים ולעודד את מרידתם כנגד סדאם חוסיין.
לאחר משטר סדאם
כיבוש עיראק והדחתו של סדאם חוסיין היוו מכה קשה לכוחות המזוינים העיראקים. הצבא פוזר, חייליו וקציניו פוטרו ומשרד הביטחון פורק. במקום הצבא שפורק על ידי הכוח הכובש, החלה ארצות הברית לשקוד על בנייתו של צבא עיראקי חדש. תחילה בגודל של כ-40,000 חיילים. עם הזמן גדל הצבא ובשנת 2011 הגיע ליותר מ-700,000 חיילים בצבא היבשה לבדו.
תהליך העברת האחריות הביטחונית נמשך באופן הדרגתי עד אשר ב-1 בינואר 2009 קיבל הצבא העיראקי תחת שליטתו את חמשת המחוזות האחרונים שבהם הוצבו עדיין כוחות אמריקניים. תהליך העברת שליטה זה התאפשר לאור דיכוי מרבית ההתנגדות המזוינת למצב החדש על ידי המורדים. במאי 2011 הודיע נשיא ארצות הברית, ברק אובמה על יציאת הכוחות הקרקעיים האמריקניים מעיראק. בשטחה של עיראק נותרו רק יחידות שמאמנות את הצבא העיראקי.
למרות העברת השליטה, חיל הים העיראקי נותר קטן מאוד בהיקפו וכולל רק 5,000 מלחים וחובלים. חיל הים נמצא בפיתוח מואץ וצפוי לגדול בצורה משמעותית כדי להגן על האינטרסים העיראקיים במפרץ הפרסי. גם חיל האוויר העיראקי הוא קטן יחסית ומרבית כלי הטיס שלו הם מסוקי ומטוסי תובלה. מעט מטוסי אימון וכמות קטנה של מטוסי קרב מודרניים. גם חיל האוויר צפוי לגדול מאוד ולכלול מאות כלי טיס מודרניים מהדגמים המתקדמים ביותר.
עליית ארגון המדינה האסלאמית
בשנת 2014 הובס צבא עיראק על ידי ארגון המדינה האסלאמית שכבש את הערים פלוג'ה ומוסול ושטח נרחב שבו בארות נפט ובסיסי חי"ר של צבא עיראק. במרץ 2015 יצא צבא העיראקי למבצעים בניסיון להדוף את כוחות המדינה האסלאמית מהשטחים שנכבשו וזאת בנשק שנשלח מרוסיה ואיראן. מאז נחל ארגון המדינה האסלאמית הפסדים כאשר צבא עיראק בסיוע אווירי מארצות הברית, הצליחו להדוף את כוחותיו מהערים רמאדי ופלוג'ה.
הערות שוליים
Iraqi Armed Forces
קורן אמישה
קריירה
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 שיחק אמישה בנבחרת הכדורסל של בית הספר תיכון אורט קריית ביאליק. בתוך כך, בשנת 1989 זכה אמישה עם נבחרת התיכון באליפות העולם לבתי ספר תיכוניים, כשהוא משתף פעולה, בין היתר, עם גיא גודס. כשחקן היה ידוע אמישה ביכולת הקליעה שלו מקשת שלוש הנקודות.
בשנים 1988–1992 שיחק בליגה הלאומית (שמה של ליגת העל אז) בשורת מכבי חיפה. בעקבות יכולתו הטובה בחיפה, בעונת 1992/93 הצטרף למכבי תל אביב. לאחר פציעתו של גיא גודס, תופקד אמישה כרכז הראשון. אמישה לא הצליח לשחזר את ההצלחה מהעונה הקודמת, הודח מהחמישייה הפותחת, ותפקיד הרכז הראשון ניתן לנדב הנפלד. עונה זו הייתה עונה בה הפסידה מכבי תל אביב את האליפות לאחר רצף של 23 שנה, כן כשלה במשחקיה באירופה.
את העונה הבאה פתח אמישה בבני הרצליה ובסך הכל שיחק בשורותיה שלוש עונות. בעונת 1994/95 סייע לקבוצה לזכות בגביע המדינה. בשנים 1996 - 1998 שיחק במכבי רעננה.
סך הכל רשם אמישה 10 עונות בליגה ראשונה, בהן שיחק ב-214 משחקים וקלע 2,562 נקודות והוא מקום 97 ברשימת קלעי כל הזמנים.
קורן אמישה שיחק בנבחרת ישראל הבוגרת, השתתף במוקדמות אליפות אירופה 1991, אולם הנבחרת לא הצליחה להעפיל לאליפות. לפני כן שיחק בנבחרת הקדטים, הנוער והעתודה.
שני אחיו של אמישה, מוטי וליאור, גם הם כדורסלני עבר.
הברווז
הברווז הוא דמות בדיונית שיצר המאייר דודו גבע בספריו, בטורי הקומיקס ובמדורי העיתונות שלו.
עם השנים ואהדה שזכה לה, הפכה דמותו של הברווז לסמל המפורסם ביותר של עבודתו ופועלו של גבע ואף, יש שיגידו, למעין אלטר אגו שלו.
בעיתון "חדשות"
הברווז הופיע לראשונה במסגרת עבודתו של גבע במקומון הירושלמי "כל העיר", ולאחר מכן בספרו של גבע "דרדר במדבר" (1983). רק בשנת 1984, עם תחילת עבודתו של גבע - אמן קומיקס הידוע אז מעבודתו המשותפת עם קובי ניב במקומונים "העיר" ("יוסף ואחיו") ו"כל העיר" ("אהלן וסהלן") ובסדרת ספרי "מגוחך" (1981-1983) - בעיתון "חדשות", קיבל הברווז את מלוא תשומת הלב. ב"חדשות" מונה גבע לאייר את הקריקטורה היומית, הפותחת את העיתון, אך במקום איור הקריקטורה המוכרת העוסקת בענייני אקטואליה, החליט גבע להמירה לריבוע קומיקס בשם "שירת הברווז" - איור פשוט, לרוב במבנה קבוע, שאינו עוסק כלל בענייני השעה הבוערים.
הברווז, הדמות הבולטת, המואנשת והכמעט-יחידה במדור הקומיקס, תואר במספר סיטואציות, לרוב מורבידיות: בכלוב עם אריה, עם אסופת ברווזים בדרך לשחיטה, אצל הקצב ולבסוף אף בביתה של האם המבשלת. כל יום בשבוע תוארה אחת מהסיטואציות בשילוב מפנה מסוים, הן בבועות הדיבור של הדמויות והן במבנה ובסדר הדמויות.
הברווז התקבל מיד על ידי קוראי העיתון בכלל (ועל ידי אוהבי דודו גבע בפרט), ומידית הפך לסמל הבולט ביותר לאישיותו ולעבודתו של גבע. ב-1986 הופיע הברווז בגיליון יום העצמאות המיוחד של העיתון, כאשר הוא יושב במקומו של נשיא המדינה.
ההשוואה המיידית, שנעשתה על ידי אוהבי דודו גבע, נעשתה בין דמותו הידועה "יוסף" ובין הברווז העדכני: עוד השוואה שנוצרה לאורך השנים היא בין גבע עצמו לברווז:
ספרים
בניגוד ליוסף, הברווז כיכב כדמותו הראשית של גבע בשנות ה-90 של המאה ה-20, וזאת למרות הצהרתו בעיתון "מעריב": "אני מעביר את הברווז להקפאה עמוקה". בשנת 1992, לאחר תחקיר של שלוש שנים, שבהן חקר על ברווזים מקטעי עיתונות, ספרים וראיונות, הוציא גבע את הספר "הברווז", וזאת לדבריו כדי "לחתום את תקופת הברווזים בחיי". הספר כלל קטעי עיתונות שונים, קטעים כתובים, סיפורי קומיקס ארוכים ואיורים קצרים (אסופות של מדורי "שירת הברווז" מעיתון "חדשות").
בשנת 2002 חזר הברווז לתודעת קוראי "הארץ" במדור "שתיקת הברווז" שנערך, אויר ונכתב על ידי גבע במקומון התל אביבי "העיר", ולאחר מכן גם במסגרת ספר הנושא את אותו השם (2005). במדור הנוכחי קיבל הברווז הופעה שונה מקודמתו, האופטימיות שאפיינה אותו נעלמה כליל וזאת התחלפה בדמותו של תל אביבי מריר ולא-יוצלח.
סכסוכים
לא רק הצלחה הביא הברווז לגבע, אלא גם סכסוכים וקשיים. בינואר 1992, עם הוצאת ספרו "הברווז", תבעה חברת "וולט דיסני" את גבע על שימוש בדמותו של דונלד דאק ללא רשותם, כאקט של הפרת זכויות יוצרים. בספר, מופיעה דמותו של דונלד דאק בסיפור "מובי דאק" בעת קיום יחסי מין עם שתי תרנגולות. לטענת "דיסני", הדבר פוגע בערכי המשפחה אותם מייצגת החברה. גבע הפסיד במשפט, חויב בהוצאות של 10,000 שקלים והוכרח לפרסם את הספר ללא דונלד דאק.
עוד סכסוך שנוצר בגלל הברווז היה כשגבע התארח בתוכנית הטלוויזיה של מרב מיכאלי, "שישי חי". כשניסו השניים לבשל ברווז, שיצא לבסוף שרוף, אמר גבע "יש לשלוח את הברווז הצלוי ליד ושם". אמירה זו גררה תלונות רבות והנהלת "שידורי קשת" החליטה שלא תארח את גבע יותר במסגרת שידוריה. אולם, לאחר מותו המפתיע של גבע בפברואר 2005, שידרה "קשת" את ראיונו האחרון של גבע. רוב אמצעי התקשורת שהתייחסו למותו ורוב ההספדים, נכתבו תחת הכותרת "מותו של הברווז".
הוקרה
ב-15 באפריל 2008 יזמה משפחתו של גבע לצד שותפים לעשייה, כגון יובל כספי, עידו שמי ועופרה רודנר, את פרויקט הברווז על גג בית עיריית תל אביב-יפו, באישורה ותמיכתה של העירייה. הדמות, העשויה מבד בלון, וגובהו עשרה מטרים, הוצבה על פינת גג הבניין. את הרעיון להצבת הברווז על גג העירייה הגה גבע עוד בשנת 2003, יחד עם קבוצת "מדינת תל אביב", כאקט של הפיכת העיר למלאת שמחת חיים ורוח אמנות חופשית, שמתעלה על הממסד. הצבת הדמות מהווה את פתיחת חגיגות המאה לעיר תל אביב. משכנו העתידי הקבוע של בלון הברווז הוא מוזיאון הקריקטורה והקומיקס בחולון. ב-16 באפריל התקיים אירוע לכבוד הצבת הברווז על גג העירייה, בהנחיית אורי גוטליב, ובהשתתפות קורין אלאל, "ג'ירפות", חמי רודנר, "מרסדס בנד", שלומי שבן, "דפנה והעוגיות", נעם רותם, מארינה מקסימיליאן בלומין, טל פרידמן ולהקת "הקריות" ו"הדג נחש".
בחודש ספטמבר 2008 העניק ראש העיר רון חולדאי לברווז תואר "אזרח כבוד של העיר תל אביב-יפו" בטקס שנערך בלשכתו. בטקס בו נכחו בני משפחת גבע השתתפה גם בובה מתנפחת מוקטנת של הברווז, דומה לזו שהוצבה על גג העירייה, והעירייה הנפיקה עבורה באופן מיוחד תעודת תושב רשמית.
ב-17 בספטמבר 2009 הוצב פסל רשמי של דמות הברווז בכיכר מסריק בתל אביב, ומתחתיו הכיתוב "תמיד אופטימי".
התעבות סביב כלי טיס
התעבות סביב כלי טיס הוא שם כולל למספר תופעות של התעבות אדי מים סביב כלי טיס או סביב עצמים אחרים הנעים באוויר. התעבות זו נוצרת באזורים סביב כלי הטיס שבהם שורר לחץ אוויר נמוך במיוחד מסיבות שונות. בגזים, לחץ נמוך גורר ירידת טמפרטורה, ובתנאי לחות גבוהה באוויר תתרחש במקומות אלו התעבות. כתוצאה מכך ייווצרו עננים קטנים וקצרי חיים שנראה כאילו הם מלווים את כלי הטיס במשך זמן מה. למעשה, טיפות מים זעירות נוצרות באזורי לחץ נמוך, ונעלמות לאחר מעבר המטוס וחזרת לחץ האוויר לערכו הרגיל.
סינגולריות פראנטל-גלאוארט
התעבות כתוצאה מסינגולריות פראנטל-גלאוארט נוצרת סביב כלי טיס הנעים במהירות קרובה למהירות הקול. ההתעבות, שנוצרת כתוצאה מירידת לחץ וירידת טמפרטורה, נראית כמו חרוט סביב חלקו האחורי של המטוס. חרוט קטן יותר מופיע סביב חלקו האחורי של תא הטייס. בניגוד לדעה הרווחת, אין קשר בין התעבות זו, שנוצרת כתוצאה מלחץ נמוך בקרבת כלי הטיס, ובין בום על-קולי או שבירת מחסום הקול.
התעבות כתוצאה מסינגולריות פראנטל-גלאוארט יכולה להופיע גם סביב טילים, משגרים, מעבורות חלל, או גופים אחרים הנעים באוויר במהירות גבוהה, בעת שיגורים לחלל. התעבות זו מתרחשת סמוך לנקודת מקס Q שבה ערכו של הלחץ הדינמי הוא מרבי. בנקודה זו, המהירות קרובה למהירות הקול. עבור מעבורת חלל, נקודת מקס Q נמצאת בגובה של 11 ק"מ, כחצי דקה לאחר השיגור, ואילו בשיגורים של תוכנית אפולו ההתעבות הופיעה בגובה של 13–14 ק"מ.
משוואת פראנטל-גלאוארט מהווה קירוב של משוואות נאוויה-סטוקס המתארות זרימה של נוזל או של גז. משוואת פראנטל-גלאוארט היא המשוואה הפשוטה ביותר שלוקחת בחשבון את השפעת הדחיסות, כלומר את השפעת הלחץ על נפח האוויר. פתרון המשוואה מצביע על אזורים סביב כלי הטיס שבהם מופיעה סינגולריות מתמטית במהירות הקול. באופן פיזיקלי, סינגולריות זו מתבטאת כירידת לחץ חדה באותם אזורים. כאמור, המשוואה מהווה קירוב ולכן הפתרון שלה אינו מדויק. ניסויים במנהרת רוח הראו ירידת לחץ משמעותית סביב כלי הטיס במהירויות זרימה נמוכות מעט ממהירות הקול, כלומר באופן מעשי אין צורך לעבור את מהירות הקול על מנת לייצר התעבות סביב כלי הטיס.
התעבות כתוצאה מעילוי
התעבות כתוצאה מעילוי נוצרת ליד חלקי המטוס שפועל עליהם כוח עילוי, בדרך כלל הכנפיים. ההתעבות נוצרת קרוב לצדן הקמור של הכנפיים, כך שהיא תופיע מתחת לכנף עבור מטוס שטס הפוך. בניגוד להתעבות כתוצאה מסינגולריות פראנטל-גלאוארט, התעבות כתוצאה מעילוי נוצרת רק בצד אחד של המטוס.
התעבות זו לא תלויה במהירות הטיסה, אלא בעוצמת כוח העילוי הפועל על המטוס. ככל שהכוח חזק יותר כך הלחץ בצדן הקמור של הכנפיים נמוך יותר. לחץ נמוך זה מביא לירידת הטמפרטורה ולהתעבות.
התעבות במערבולות
תהליך דומה מתרחש במערבולת שנמצאת בליבה של סופת טורנדו, וגם שם ירידת הלחץ מובילה להתעבות.
שירת הסירנה (סרט)
שירת הסירנה הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת הקומדיה הרומנטית, בבימויו של איתן פוקס ובהפקת יונתן ארוך, אשר יצא לאקרנים בשנת 1994. הסרט מבוסס על ספר בעל אותו שם שכתבה עירית לינור.
תקציר העלילה
העלילה מתרחשת בינואר 1991, על רקע מלחמת המפרץ.
טלילה כץ (דלית קהן), פרסומאית תל אביבית שנונה ויאפית, מתאהבת בנוח נאמן (בועז גור-לביא), מהנדס מזון מרובע, השונה מטלילה ומסביבתה. כששיחת טלפון מדנה (אביטל דיקר) חברתו לשעבר של נוח מגיעה טלילה מתעצבנת ובורחת לבית של אביה, והיא ונוח נפרדים.
מיכאל הרצוג
מיכאל (מייק) הרצוג (נולד ב-15 ביולי 1952) הוא שגריר ישראל בארצות הברית. הרצוג הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף ושימש כחוקר בתחום יחסי ישראל והמזרח התיכון.
ביוגרפיה
הרצוג למד בישיבת מרכז הרב אצל הרב צבי יהודה קוק. עם גיוסו לצה"ל עבר הכשרה כלוחם חי"ר ולחם במלחמת יום הכיפורים בחזית הדרום. ב-1974 הצטרף לחיל המודיעין בו שירת עד שנת 1994, אז סיים תפקידו כראש זירה בחטיבת המחקר. בתוך כך, השתתף הרצוג בשיחות השלום של ישראל עם הפלסטינים, הסורים והירדנים מאז 1993.
בתפקידיו האחרונים בצה"ל היה ראש החטיבה האסטרטגית באגף תכנון, המזכיר הצבאי לשר הביטחון שאול מופז וראש מטה שר הביטחון אהוד ברק. בתקופה שבין מאי 2009 למרץ 2010 שימש כשליח מיוחד של ראש הממשלה ושר הביטחון במאמצים להניע את התהליך המדיני. לאחר שלא קודם לדרגת אלוף, פרש מצה"ל בשנת 2010.
הרצוג היה חבר בצוות שניהל את המשא ומתן עם סוריה בין דצמבר 2010 למרץ 2011 המגעים היו עקיפים ונוהלו על ידי השליחים האמריקאים דניס רוס ופרדריק הוף שהעבירו מסרים בין הצדדים (המגעים פסקו עם פרוץ המרד בסוריה). בנוסף היה חלק מערוץ חשאי בשנתיים שקדמו לשיחות השלום בין ישראל לפלסטינים בתיווך ג'ון קרי.
החל משלהי העשור השני של המאה ה-21, הרצוג היה עמית בכיר במכון למדיניות העם היהודי (The Jewish People Policy Institute - JPPI) ומשמש גם כעמית מחקר במכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון. באוגוסט 2021 הודיע ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט על מינויו של הרצוג לשגריר ישראל בארצות הברית. הרצוג נכנס לתפקידו בנובמבר 2021 והחליף את גלעד ארדן. הוא השגריר הרביעי במשפחתו, לאחר אביו ושני דודיו.
הרצוג הוא בעל תואר ראשון מהאוניברסיטה העברית בירושלים, תואר שני מאוניברסיטת חיפה ובוגר המכללה לביטחון לאומי.
משפחתו
נשוי לעו"ד שירין הרצוג ולהם שני ילדים.
אביו חיים הרצוג היה הנשיא השישי של מדינת ישראל. אמו אורה הרצוג לבית אמב"ש, הייתה אשת חברה ומייסדת המועצה לישראל יפה. סבו היה הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, הרב הראשי האשכנזי לישראל בעת הקמת המדינה, וסבתו, שרה הרצוג. דודו הוא אבא אבן שהיה שר החוץ. דוד נוסף הוא ד"ר יעקב הרצוג - לשעבר מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
אחיו הם יואל הרצוג, יצחק הרצוג, נשיא מדינת ישראל, ואחותו היא ד"ר רונית הרצוג, פסיכולוגית קלינית.
מלקחיים אופטיים
רקע – הניסוי הראשון ומלכודות אופטיות
הניסוי בו דווח לראשונה על האפקט בוצע על ידי מדען של מעבדות בל בשם ארתור אשקין. במאמרו מתאר אשקין ניסוי בו חלקיק חופשי מושהה מואץ על ידי קרינת לייזר באור נראה. הניסוי בוצע על חלקיק מיקרוסקופי הן בנוזל והן בגז והשיג הבנה חדשה (1969) על מהותה של הקרינה ולחץ הקרינה בפרט, מה שגרם לגילויו של פוטנציאל אופטי יציב בו חלקיק מוחזק באמצעות לחץ הקרינה בלבד. אשקין הצביע במאמרו על האפשרות להרחבת העיקרון הזה גם עבור אטומים ומולקולות. אשקין חישב את גודל הכוח הדרוש לשימוש בלייזר ארגון והסתבר שמדובר בכוח לא מבוטל: עבור הספק של 1 וואט באורך גל של 0.5145 מיקרו-מטר אשר מרוכז באמצעות עדשה על כדור דיאלקטרי חופשי ברדיוס של 0.5145 מיקרו-מטר (כמו אורך הגל) ובצפיפות של 1 קילוגרם לליטר או 1 גרם למיליליטר (כמו הצפיפות של מים), ניתן לקבל כוח קרינה לפי הנוסחה הבאה:
כאשר q מייצג את החלק של האור המוחזר. אשקין הניח שהוא מסדר גודל של 0.1. התאוצה המתקבלת מחישוב זה היא פי 10^5 גדולה מאשר התאוצה הגרביטציונית ושווה ל-. אשקין הבין שהשגיאות העיקריות כאשר מבצעים מדידות ללחץ הקרינה נובעות מכוחות תרמיים אשר נוצרים כתוצאה מגראדיאנטים בטמפרטורה אשר מקיפים את האובייקט הנמדד. באופן כללי הם נקראים כוחות רדיומטרים. כאשר הכוחות נגרמים על ידי אור וגורמים לאובייקט לזוז, האפקט נקרא פוטופורסיס. כוחות אלו הם בדרך כלל בסדר גודל יותר מאשר לחץ הקרינה ולכן למעשה מונעים מדידה של לחץ הקרינה אפילו כאשר משתמשים בלייזר. על מנת להתגבר על בעיות אלו אשקין השתמש בחלקיק ובמדיום "יחסית שקופים", ועל מנת להשיג זאת הם השתמשו בכדורי לטקס קטנים בקוטר 0.59, 1.31 ו-2.68 מיקרו-מטר מונחים בתוך תווך של מים.
הניסוי בוצע כאשר קרן של TEM00 של לייזר ארגון ברדיוס של 6.2 מיקרו-מטר ובאורך גל של 0.5145 מיקרו-מטר ממוקדת אופקית דרך דפנות תא זכוכית בעובי של 120 מיקרו-מטר על חלקיק בודד (ראו תרשים 1 כפי שתואר על ידי אשקין) כאשר על מנת לראות את ההשפעה הוא השתמש במיקרוסקופ.
תרשים 1
ההשפעה הייתה ברורה. כאשר קרן בעוצמה של מילי-וואטים פגעה בצידו של הכדור הגדול, שגודלו 2.68 מיקרו-מטר, הכדור נמשך למרכז הקרן והואץ בכיוון האור בצורה ספונטנית, ללא כל התערבות נראית אחרת, כפי שמתואר בתרשים 1. התנועה הייתה מוגבלת למהירות של מיקרונים לשנייה עד אשר החלקיק פגע בדפנות הכלי שם הוא נשאר לכוד בתוך הקרן. כאשר הקרן מופסקת הכדור ממשיך לנוע והתנועה נשלטת על ידי תנועה בראונית. הבחנה זו הביאה למערך ניסוי כפול כאשר יש קרינת לייזר כפולה משני הצדדים, מערך כפול זה למעשה דוחף וממרכז את החלקיק משני הצדדים ובכך למעשה לוכד אותו (ראו תרשים 2).
תרשים 2
על מנת להבין לעומק את העקרונות1,2 העומדים מאחורי אפקט זה ניקח תחילה בחשבון כדור בעל אינדקס שבירה גבוה יותר מהתווך בו הוא נמצא, כאשר קוטרו בסדר גודל של מספר אורכי גל, מונח ליד הציר הראשי של קרן גאוסיאנית ממוקדת בדומה למערך הניסוי שתואר קודם. נסתכל על שתי קרניים טיפוסיות a ו- b שפוגעות בכדור באופן סימטרי למרכז O (ראו תרשים 3). אם נזניח החזרות מפני השטח של הכדור, מרבית הקרניים עוברות ונשברות דרך הכדור ויוצרות כוחות כדוגמת Fa ו- Fb. כוחות אלו יהיו בכיוון השינוי בתנע.
עוצמת הקרניים (a ו-b) שונה כיוון שקרן a קרובה יותר למרכז האלומה ולכן חזקה יותר מאשר קרן b אשר נמצאת רחוק יותר. כיוון שיש מספר זהה של קרניים מטיפוס a ומספר זהה של קרניים מטיפוס זהה לזה של ה- b אשר פוגעות בצורה סימטרית בכדור, נוכל לבצע סכימה על זוגות של קרניים אלו ואז ניתן להגדיר שני כוחות שקולים: Fscat ככוח הנובע מפיזור ופונה בכיוון הציר הראשי של הלייזר (בכיוון הקרניים) ואת Fgrad 2
תאוריה
ישנן שתי תאוריות עיקריות המסבירות את הכוחות המאונכים לכיוון התקדמות הקרן כאשר התאוריות תלויות ביחס בין גודל החלקיק שברצוננו ללכוד, לבין אורך הגל של הלייזר המשמש לצורך זה במלכודת ומהוות בסיס תאורטי עיקרי לכל סוגי המלכודות, מהמלכודות הפשוטות עד למערכות החדשות והמתוחכמות של המלקחיים האופטיים (קרן אחת). במקרה בו הממדים של החלקיק גדולים יותר מאורך הגל של הלייזר, ניתן להשתמש בקירוב הקרניים הקלאסי ("The ray optics approach") של האור. כאשר אנו רוצים להסתכל על חלקיקים הרבה יותר קטנים (אטומים) ואורך הגל הוא גדול יותר מהחלקיק, ניתן לבצע קירוב דיפול ("The electric dipole approximation") לחלקיק ולטפל בבעיה בצורה זו.
"התאוריה הקלאסית" – קירוב הקרניים האופטיות
כאשר החלקיק ממוקם במרכז הקרן (כמו בתרשים 4-b), אזי לכל קרן העוברת דרך צד אחד של הכדור (או החלקיק) יש קרן זהה בעוצמתה אשר עוברת בצדו השני של הכדור, כך שהכוח השקול המאונך לכיוון הקרן מתאפס והכוח השקול (Fnet) יהיה בציר הקרן לכיוון הלייזר (זהו ה"רתע" של הפוטונים היוצאים).
אם ניקח בחשבון את הכוח הנובע מפיזור הקרניים הפוגעות בכדור, Fscat (ראו תרשים 3), אזי מצב שיווי המשקל יהיה לא על המרכז בדיוק, אלא מוסט מעט ויימצא בשיווי משקל בין הכוחות הפועלים כך ש-Fscat יהיה שווה ל-Fgrad) Fnet מתרשים 4).
קירוב הדיפול החשמלי
קירוב זה נועד עבור המקרים בהם ניתן להתייחס לחלקיק כחלקיק נקודתי ביחס לאורך הגל הבוחן או במילים אחרות, כאשר גודל החלקיק קטן משמעותית מאורך הגל. כאשר קרן אור פוגעת בחלקיק מסוג זה היא משרה שדה חשמלי, אשר יוצר דיפול חשמלי נקודתי, וזה בתורו מטופל כדיפול נקודתי בשדה לא הומוגני. את הכוחות הפועלים על הדיפול ניתן לקבל משימוש בכוח לורנץ ושימוש בקירוב הדיפולי כדלקמן: מניחים שיש שני מטענים הפוכים קרובים מאוד כאשר המרחק ביניהם הוא d ומטענם בערכו המוחלט הוא q. ללא הגבלת הכלליות נניח שהשדה הוא בכיוון x בלבד. כוח לורנץ הוא:
כאשר יש צורך להחליף את השדה החשמלי בשדה של שני חלקיקים נקודתיים קרובים בעלי מטען הפוך (משנה את הסימן של השדה תוך כדי השארת המטען מחוץ לסוגריים):
היות ש-d הוא קטן מאוד ניקח אותו להיות dx נפתח בטור טיילור ונקבל:
נשים לב שעבור המקרה הכללי כאשר הדיפול מוסט בכל 3 הצירים x,y,z נקבל את האופרטור \nabla במקום הגזירה הרגילה כפי שקיבלנו במשוואה (5) נזכור ש-dx שווה ל-d ונגדיר את הפולריזציה של הדיפול
נציב ב-(5) ונקבל:
כעת נניח שלדיפול החשמלי המושרה יש תלות ליניארית בשדה המשרה
נציב בחזרה ב-(7) ונקבל
נשתמש בזהות הווקטורית הבאה:
ובחוק פאראדיי מתוך משוואות מקסוול
נציב את (11) ב-(10) ואת (10) ב-(9) ונקבל
כאשר התרומה של האיבר השני מתאפסת, התרומה מתאפסת מכיוון שהיא מייצגת את השינוי של הפוינטינג ווקטור בזמן אשר אומר איך צפיפות האנרגיה משתנה בזמן. כאשר עובדים עם לייזר בעל אנרגיה קבועה אזי הפוינטינג ווקטור קבוע ואינו תלוי בזמן ולכן תרומה זו מתאפסת. כלומר עבור מקור לייזר קבוע נקבל שהכוח תלוי רק בגרדיאנט
ריבוע גודל השדה החשמלי הולך כמו עוצמת הקרן כפונקציה של המקום ועבור קרן גאוסיאנית קשר זה גורם לדיפול בחלקיק, לכן כאשר מטפלים בחלקיק זה כבדיפול נקודתי הכוח הפועל עליו פרופורציוני לגרדיאנט בעוצמת הקרן (גדלה ככל שמתקרבים למרכז הקרן) ולכן החלקיק נמשך לאזור בו העוצמה גבוהה יותר, יש לזכור שהמציאות איננה מערכת אידיאלית ולכן כמו בקירוב הקלאסי גם כאן יש צורך להתחשב בכוחות הפיזור ושיווי המשקל יתקבל כאשר השניים ישתוו בגודלם.
ריחוף אופטי - מלכודת אופטית באוויר
ההתקדמות הבאה במלכודות אופטיות וניצולה הייתה ההדגמה של מלכודת ריחוף אופטי באוויר, תחת התנאים בהם גרביטציה ממלאת תפקיד חשוב2,5, במלכודת מסוג זה, כמתואר בתרשים 5, חלקיק מיקרוסקופי E בודד מוחזק באמצעות קרן אנכית, כאשר כוחות הגרביטציה והפיזור משתווים כוח הגרביטציה ממלא את מקום הלייזר הנוסף שבניסויים הקודמים איזן את כוח הפיזור באמצעות כוח פיזור מן הצד השני.
ריחוף אופטי-שימושים
כאשר החלקיק לכוד במלכודת זו ומרחף, ניתן לבצע מניפולציות שונות באמצעות פעולה פשוטה של הזזת הקרן, החלקיק יזוז בעקבותיה. אם נכניס למערכת זו קרן נוספת בעלת יכולת ניידות נוכל לבצע מניפולציות במבנה המרחבי של החלקיק. לדוגמה אם אנו גורמים לטיפת מים לרחף אזי הכנסת קרן נוספת לקונפיגורציה זו תוכל ליצור כוחות נוספים אשר ישנו את המבנה המרחבי של הטיפה לאליפסואיד על ידי הפעלת כוחות רוחביים נוספים2,6. העובדה שניתן ליצור צורות מרחביות מורכבות מחלקיק קטן נותן מערכת אידיאלית לביצוע של פיזור אור, לדוגמה ניתן ליצור צורה של טיפה ולבדוק בתנאי מעבדה על ידי מדידה מדויקת מה הם ההפסדים וההחזרים כתוצאה מקרינה לדוגמת קרינת-מיקרו דבר זה יכול לאפשר תכנון יותר טוב של ציוד התקשורת – סלולרית, לוויינית רדיו וכו' היות שבעיית פיזור מטיפה היא בסיסית אך קשה לפתרון מדויק אלא באמצעות תורת הפרעות4. ריחוף של כדורי זכוכית שקופים וחלולים, אשר משתמשים בהם לפעמים לצורך ניסויים בהיתוך על ידי לייזר2,7. ריחוף של חלקיקים בתנאי וואקום גבוה אפשרי. על ידי שימוש במשוב, ניתן לייצב את החלקיק ולהפסיק תנודות אשר נגרמות על ידי תנודות הקרן. מנגנון זה של המשוב מספק אמצעי לחישוב אוטומטי של כוחות על חלקיקים כיוון שהשינוי בהספק הדרוש על מנת להחזיק חלקיק במקום מהווה בעקיפין מדידה של השינוי בכוח המופעל. מנגנון זה שימש לצורך מדידה של כוחות חשמליים בטיפות שמן בגרסה מודרנית של ניסויMillikan oil drop" 10,2" לצורך מדידה של צמיגות עבור חלקיקים קטנים9,2, שינויים בכוחות רדיומטרים כפונקציה של הלחץ8,9,2 ושינויים בכוחות הפיזור כפונקציה של המיקום בסביבת הקרן9,2 ועוד2.
מלקחיים אופטיים
אשקין דיווח במאמרו8 זה על הפעם הראשונה בה נצפה בצורה ניסיונית מלכודת אופטית אשר פועלת באמצעות קרן אחת בלבד (כלומר ללא הפעלת כוח אשר מתנגד ללחץ הקרינה הסטנדרטי אשר דוחף את החלקיק – "כוח הפיזור") במלכודות מסוג זה הכוחות הגרדיאנטים לוכדים את החלקיק כאשר גודלו יכול לנוע בגדלים שונים עד 25 ננומטר (1986), המלכודת פעלה בתוך תמיסת מים. כוחות אלו מדגימים את קיומו של "לחץ קרינה שלילי" או "כוח אחורי" אשר נובע משינוי עוצמת הקרן לאורך החלקיק. אפשרות זו פתחה אופציה להפעלת שיטת המלכודות האופטיות על חלקיקים קטנים כאטומים מולקולות וחלקיקים ביולוגים. כמו כן הוא הציע להשתמש במלכודות אלא לצורך קירור אטומים (ראו בהמשך) שלימים אכן התאפשר ואף קיבלו פרס נובל על טכניקת קירור זו.
תרשים
בשנים האחרונות, ממשיכי דרכו של אשקין אשר עובדים בעזרת שיטה זו, התרכזו במדידת הכוחות והמיקום הדרוש לדיוק מצוין, בעיקר עבור מערכות ביולוגיות אבל גם אינטראקציות של קולואידים (מערכת שבה חלקיקי חומר נמצאים בתרחיף של חומר אחר) והידרודינמיקה. כמו כן הניסויים התרכזו גם בניסויים מבוקרים על התכונות של קרני האור ואפשרו ספקטרוסקופיה של חלקיק בודד בצורה מבוקרת. בשנים האחרונות התפתחו ואריאציות שונות על המערכת הפשוטה של מלקחיים אופטיים, אשר פתחו מחקרים חדשים שחיזקו את הבנתנו על צורת האינטראקציות של אור עם חומר.
מניפולציה של חלקיקים ואטומים12
אחד הכלים החדשים בתחום מלכודות ומניפולציות מרחביות הוא מניפולציה של חלקיקים ואטומים באמצעות אור המיוצר באמצעים הולוגרפיים. בתחום זה ישנן שלוש דרכים עיקריות: קומבינציה פשוטה של קרן, טכניקת סריקה וטכניקות הולוגרפיות.
קומבינציה פשוטה של קרן
טכניקה זו סוכמה בצורה מצוינת על ידי פולמן ואקסנר (1997)10, בטכניקה זו מפצלים אור של לייזר לשתי קרניים. כאשר מבצעים תכנות אופטי מדויק, ניתן לחבר אותם ועל ידי כך לשלוט באופן בלתי תלוי בכל אחת מהן, ועל ידי כך לשלוט במישור פיקוס הקרניים לאחר המעבר במיקרוסקופ (העדשה המרכזת). כך למעשה יצרנו מלקחיים אופטיים אשר משתמשים בקרן כפולה. טכניקה זו משמשת בעיקר במחקרים בהם מודדים כוחות שונים.
טכניקת סריקה
טכניקות אלו משתמשות ב-AODs, 11,12AOD זה (בעברית הטיה אופטו-אקוסטית) (באנגלית: acousto-optic deflectors) כלומר אמצעי לשליטה על הקרן בדרכים אופטי-אקוסטיים אמצעי זה עובד באמצעות מתמר אקוסטי כאשר מקור הכוח של המתמר נשאר עובד במתח קבוע, כאשר התדירות האקוסטית משתנה על מנת להסיט את הקרן לזוויות שונות. ה-AOD משתמש בתלות בין זווית הדיפרקציה לתדירות אקוסטית, כאשר השינוי בזווית כתלות בשינוי בתדירות \Delta f נתון על ידי
כאשר \lambda ו-\nu הם האורך גל האופטי של הקרן באוויר והמהירות של הגל האקוסטי בהתאם.
היכולות של כלי זה מתבטאות ביכולות סריקה מנקודה לנקודה (מכאן השם "טכניקת סריקה") אחת הדוגמאות ליכולות האלה הוא האפשרות ליצור יותר ממלכודת אחת12 באמצעות אופטיקה מתוחכמת ויכולת הסריקה מנקודה לנקודה, הקרן זזה ממלכודת למלכודת במהירות כזו כך שהחלקיק לא מספיק לזוז ממקומו (על ידי תהליכים של דיפוזיה או תנועה בראונית כלשהי) ובכך נשמר החלקיק במקומו בצורה יציבה, בצורה זו ניתן לחקור זמן אופייני של תהליכים אלו בדיוק רב ניתן לראות דוגמה למערכת מסוג זה במאמר ב-Ref. 13.
טכניקות הולוגרפיות12
טכניקות אלו משמשות בעיקר על מנת להשיג שליטה תלת־ממדית במספר אתרים. הולוגרמה מאפשרות שליטה על הפאזה של קרן הלייזר, אשר קובעת כיצד הקרן תתקדם. כך שעל ידי החזרה של הלייזר מההולוגרמה ניתן לקבל צורה ספציפית לקרן בהתאם להולוגרמה, הולגרמות מסוג זה ניתן לייצר על ידי שימוש באלגוריתמים מיוחדים המיועדים לשם כך. נושא זה הוא רחב מאוד ומאפשר יצירת מלכודות בעלי מספר רב של אתרי לכידה, סינון ומיון חלקיקים ועוד.
קירור אטומים2
ב-1975 Hansch ו-ארתור שולוב הציעו את האפשרות להשתמש בתלות החזקה כתוצאה מאפקט דופלר של כוחות הפיזור במהירות החלקיקים לצורך קירור אטומים. לדוגמה במימד אחד ניתן בעזרת שתי קרניים מנוגדות וזהות אשר מכוונות מתחת לסף הרזוננס, כל תנועה לאורך הציר נפגשים עם כוח מנוגד הנובעים מאפקט דופלר חזק של הבליעה (תנועת החלקיק לכיוון הקרן גורמת לכך שהחלקיק מקבל יותר תנע בכיוון המנוגד לכיוון תנועתו במילים אחרות הוא סופג תנע משני הכיוונים אך כיוון שהוא נע בכיוון הקרן הוא ירגיש כוח פיזור יותר חזק מהקרן שהוא נע לכיוונה). שלושה זוגות של מלכודות כאלה יוכלו למנוע תזוזה בכל הצירים אך יש לזכור שמערכת מסוג זה תצמצם רק את הכוח הממוצע הפועל על החלקיק, היות שישנן תנודות קוונטיות, ישנן סטיות רנדומליות מהכוח הממוצע אשר נובעות מתהליכי חימום. שיווי המשקל יושג כאשר קצב הקירור האופטי ישתווה לקצב החימום הקוונטי, Letokhov ו-Minogin היו הראשונים שהעריכו את טמפרטורת שיווי המשקל, הערכה זו התבססה על התנודות שחלים בכוח הפיזור, הם גם היו הראשונים שהציעו שניתן להשתמש בטכנולוגיית שש הקרניים על מנת ללכוד בצורה יציבה אטומים על ידי הכוחות הגרדיאנטים אך המלכודות הראשונות סבלו מבעיות יעילות.
שיפורים בתחום הושגו כאשר התחילו להשתמש במלקחיים אופטיים (שבהם יש שימוש בקרן אחת ממוקדת היטב) אף על פי שהמחשבה להשתמש בכלי זה לכאורה נוגדת את האינטואיציה, המלקחיים האופטיים יציבות ביותר בצירים בזכות השליטה של הכוח הגרדיאנטי האחורי לעומת כוח הפיזור הקידמי. מלכודות חדשות מסוג זה דרשו בנוסף קרניים מאוד מדייקות ומכוונות על מנת לשמור על האטום בטמפרטורה בסדר גודל של קבוע פלנק. 1986 חלה התקדמות משמעותית נוספת אשר אפשרה לכידה וקירור של עננים צפופים של אטומים, התקדמות זו קידמה את ההתעניינות בטכניקות אלו ונוצרו מלכודות אופטיות-מגנטיות גדולות אשר השתמשו בכוח הפיזור. מלכודות חדשות אלו אפשרו שליטה ברוב הפרמטרים הקשורים למלכודות, בשילוב עם טכנולוגית קירור בעלת 6 הקרניים יצרו מלכודות יציבות שלא מפרות את העיקרון של Earnshaw's שטוען שלא ניתן לאכלס אוסף של מטענים נקודתיים בשיווי משקל סטציונרי אך ורק על ידי האינטראקציות האלקטרוסטאטיות של המטענים אלא צריך קומבינציה של כוחות מגנטים, חשמליים כבידתיים או כמו במקרה זה גם כוחות גרדיאנטים של מלכודות אופטיות.
מלקחיים אופטיים בשירות הביולוגיה2
עבודות נוספות שנעשו בצמחים הראו יכולות מניפולציה בחלקיקים בתוך הציטופלזמה. על ידי הזזת חלקיקים תוך תאיים ניתן לבדוק תכונות אלסטיות וצמיגות. כמו כן ייתכנו מעין ניתוחים תוך תאיים על ידי זרימה ויסקו-אלסטית (נספח שתיים) של הציטופלזמה עם זרימה כוללת של אברונים גדולים. ניסויים אלו סללו את הדרך לשימוש במלכודות אופטיות בביולוגיה.
כיום משמשות מלכודות אופטיות משמשות גם לביצוע מניפולציות ב-DNA, כגון חיתוך, הרכבה ומתיחה.
הערות שוליים
2. A. Ashkin, Optical trapping and manipulation of neutral particles using lasers Proc. Natl. Acad. Sci. USA Vol. 94, pp. 4853–4860, May 1997 Physics
3. en:Optical tweezers
5. Ashkin, A. & Dziedzic, J. M. (1971) Appl. Phys. Lett. 19, 283–285.
6. Ashkin, A. & Dziedzic, J. M. (1980) Appl. Opt. 19, 660–668.
7. Ashkin, A. & Dziedzic, J. M. (1974) Appl. Phys. Lett. 24, 586–588.
8. Ashkin, Optics Letters,‘Observation of a single-beam gradient force optical trap for dielectric particles’
10. Fallman, E. & Axner, O. 1997 Design for fully steerable dual-trap optical tweezers. Appl. Opt. 36,2107–2113.
12. David Mcgloin, Optical tweezers: 20 years on, Phil. Trans. R. Soc. A (2006) 364, 3521–3537
13. Vossen, D. L. J., van der Horst, A., Dogterom, M. & van Blaaderen, A. 2004 Optical tweezers and confocal microscopy for simultaneous three-dimensional manipulation and imaging in concentrated colloidal dispersions. Rev. Sci. Inst. 75, 2960–2970. (doi:10.1063/1.1784559)
14. Ashkin, A. & Dziedzic, J. M. (1987) Science 235, 1517–1520.
16. en:Sonoluminescence
18. en:Viscoelasticity
19. en:Transverse mode
20. en:Arthur Ashkin
אפסטייט ניו יורק
אַפְּסְטֵייט ניו יורק (באנגלית: Upstate New York, בתרגום חופשי "צפון מדינת ניו-יורק") הוא האזור של מדינת ניו יורק צפונית לגוש העירוני של העיר ניו יורק ופרבריה; כלומר, ללא העיר ניו יורק, פרבריה, ואזור לונג איילנד. באזור זה מתגוררים כ-7,121,911 תושבים, מתוך כ-18,976,457 תושבים בכל מדינת ניו יורק.
Pop 2
Pop 2 (בעברית: פופ 2) הוא אלבום המיקסטייפ הרביעי של הזמרת-היוצרת הפופ הבריטית צ'ארלי XCX. האלבום יצא לאור ב-15 בדצמבר 2017, על ידי חברות התקליטים אסיילום רקורדס. הסינגל הראשון מהאלבום, "Out of My Head", יצא לאור ב-8 בדצמבר 2017.
על גבי האלבום נתמך סיבוב ההופעות "Pop 2 Tour".
ביקורת
האלבום זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה ובמטקריטיק אף קיבל ציון של 84 מתוך 100. Consequence of Sound העניקו לאלבום ציון של +B. הגרדיאן העניקו לאלבום ציון של חמישה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.
פיצ'פורק הפנו כלפי האלבום ביקורת חיובית מאוד, תוך שנתנו לו ציון של 8.4 מתוך 10.
שמואל אוירבך
הרב שמואל אוירבך (נכתב גם אויערבאך; י' בתשרי ה'תרצ"ב, 21 בספטמבר 1931 – ט' באדר ה'תשע"ח, 24 בפברואר 2018) היה ראש ישיבת מעלות התורה בירושלים וחבר נשיאות ועד הישיבות. לאחר פטירת הרב אלישיב והפילוג בציבור הליטאי היה המנהיג הרוחני של זרם מיעוט מחמיר מבחינה אידאולוגית בציבור החרדי ליטאי,  המיוצג בידי מפלגת בני תורה. אנשיו ראו בו את ממשיך הקו ההשקפתי של הרב שך. הרב אוירבך היה חבר במועצת גדולי התורה של דגל התורה, אולם מאז הפילוג נמנע מהשתתפות בישיבותיה.
תולדות חייו
נולד בשכונת שערי חסד בירושלים, בנם הבכור של הרב שלמה זלמן אוירבך וחיה רבקה (בת משפחת רוחמקין). הסנדק בברית המילה שלו היה האדמו"ר רבי מנחם נחום טברסקי מרחמסטריווקה, ובפדיון הבן שלו שימש ככהן הרב אברהם יצחק הכהן קוק. למד בישיבת עץ חיים ואצל אביו. בשנת 1954 היה בין תלמידי ישיבת עץ חיים שהתנגדו להנפת דגל ישראל בשער הישיבה ביום העצמאות. היה מקורב לרב מטשיבין.
בצעירותו כיהן כראש ישיבת "שם עולם" של חסידות אמשינוב. בשנות ה-70 התמנה בידי הרב מרדכי אליפנט לר"מ בישיבת איתרי, שם לימד עד שנת ה'תשל"ז (1977). לאחר מכן לימד תקופה קצרה בישיבת קול תורה במטרה להקים "קיבוץ" בישיבה. עמד בראש "כולל שם" של משפחת מוסאיוף בשכונת הבוכרים. בשנות הנהגתו של הרב אלעזר מנחם מן שך היה הרב אוירבך מקורב אליו.
בראש חודש אייר ה'תשמ"ב (1982) הקים הרב אוירבך את ישיבת מעלות התורה בשכונת שערי חסד בירושלים ועמד בראשה. הישיבה מתאפיינת בגילם הבוגר של תלמידיה, המצטרפים אליה בדרך כלל לאחר שנות לימוד בישיבות אחרות. בישיבה גם כולל ובו כמה עשרות אברכים.
הרב אוירבך עסק גם בקבלה, ולמד גם עם הרב מרדכי שרעבי. הוא ירש מאביו את תפקידו כנשיא ישיבת המקובלים שער השמים. כמו כן למד קבלה אצל הרב יעקב משה הלל.
בבחירות 1996 תמך באופן בלתי רשמי במפלגת תלם אמונה, של הרב יוסף עזרן, בניגוד לדעתם של רוב הרבנים הליטאים.
בשנת ה'תשס"ג צורף למועצת גדולי התורה ובשנת ה'תשס"ח מונה כחבר נשיאות בוועד הישיבות. הוא שימש כנשיא של מוסדות תורה וחינוך וכן כנשיא קופת "חסדי שלום" שהוקמה בעקבות המחלוקת בציבור הליטאי.
הרב אוירבך היה מקורבו של הרב יוסף שלום אלישיב. סמוך לפטירת הרב אלישיב חל פיצול במחנה הליטאי, בראש מחנה הרוב ניצב הרב אהרן יהודה לייב שטינמן ובראש מחנה המיעוט עמד הרב שמואל אוירבך. ביולי 2012 הוקם בחסותו העיתון "הפלס" והוא שימש כסמכות הרוחנית העליונה שלו. במאי 2014 פרסם מכתב לטובת העיתון, שבו הגדיר אותו כ"יסודה וקיומה של תורה והרבה גופי תורה תלויים בו".
באוגוסט 2012 כונסה מועצת גדולי התורה של דגל התורה בראשות הרב שטינמן כדי להרחיב את שורותיה. הרב אוירבך דרש לצרף גם את הרב דב צבי קרלנשטיין ורבנים נוספים ממקורביו, אך בקשתו לא נענתה. מאז הרב אוירבך לא השתתף בכינוסי המועצה (מלבד בכינוס המשותף של מועצות גדולי התורה של אגודת ישראל ודגל התורה ושל מועצת חכמי התורה, ב-24 בפברואר 2014).
בדצמבר 2012 החליטה מועצת גדולי התורה של דגל התורה להציב במקום השלישי בקרב מועמדי המפלגה את יעקב אשר, במקום מנחם כרמל, מקורבו של הרב אוירבך, שהוצב במקום זה בבחירות הקודמות. בעקבות זאת הקימו אנשים המזוהים עם מחנהו של הרב אוירבך את מפלגת "נצח". שבוע לפני הבחירות הוא נועד בביתו עם האדמו"ר מגור יעקב אריה אלתר, והשניים סיכמו על תיאום בנושא הגיוס ובנושאים נוספים בין הרב אוירבך ונציג "הסיעה המרכזית" של חסידות גור, יעקב ליצמן. בעקבות זאת פרסם הרב אוירבך מכתב תמיכה ברשימת "יהדות התורה" והורה לנציגי רשימת "נצח" להסיר את התמודדותם. לקראת הבחירות לרשויות המקומיות, בשנת 2013 הקימו תומכיו את "מפלגת בני תורה", והיא התמודדה בירושלים, בבני ברק ובמודיעין עילית וזכתה בחמישה מושבים. בעקבות התמודדותה העצמאית של "בני תורה" בבחירות לרשויות המקומיות התבטא הרב חיים קנייבסקי בחריפות רבה כלפיו וכלפי תומכיו.
בבחירות לכנסת העשרים פורסם בעיתון "הפלס" שבחסותו, שאין כל הוראה או המלצה מצדו להצביע עבור אחת המפלגות.
נפטר מדום לב ב-24 בפברואר 2018 ט' אדר ה' תשע"ח ונטמן למחרת בהר המנוחות.
דעותיו
הרב אוירבך נחשב בעיני תלמידיו כממשיך הקו ההשקפתי של הרב שך. בדומה לרב שך היה בעל עמדות ימניות והיה בין מובילי ההתנגדות להסכמי אוסלו ולהתנתקות.
הוא התנגד להקמת מכללות אקדמיות לחרדים ולהתערבות משרד החינוך בתכני הלימוד במוסדות הלימוד החרדיים. הוא התנגד לכל צורה של שירות צבאי או שירות אזרחי. בשנת 2011 הצטרף למכתבם של הרבנים מיכל יהודה ליפקוביץ, חיים קנייבסקי ונסים קרליץ, שפורסם ב"יתד נאמן", בו קבעו שהמצטרף לשירות לאומי אזרחי "מחריב בזה את עצמו ואת צביון ביתו ועתיד חינוך ילדיו".
הרב אוירבך התנגד להקמת הנח"ל החרדי, והיה בין הרבנים שהובילו את ההתנגדות לחוק טל ולכוונות לבצע שינויים בהסדר גיוס בני הישיבות. במכתב שפרסם ב"יתד נאמן" בשנת ה'תשע"ב (2012) כתב: "כאשר מקובלנו אנו מרבותינו עיני עדת ישראל אשר מפיהם אנו חיים, אשר זו (=גיוס בני הישיבות) גזירת עקירת הדת, אשר על זה נצטווינו לעמוד על נפשינו בלי שום ויתור חס ושלום לקדש שם שמים".
החל משנת 2012 הורה הרב אוירבך שלא להתייצב בלשכות הגיוס לקבלת דחיית גיוס במסגרת הסדר תורתו אומנותו. ב-2014 ביקר את ועד הישיבות על שהוא משתף פעולה עם הצבא והורה שאין להתייצב גם כדי לקבל פטור. בנובמבר 2015 הודיע כי הוא מתנגד לתיקונים בחוק הגיוס לבני הישיבות שדרשו חברי הכנסת החרדים בעידוד מועצות גדולי התורה של מפלגותיהם. בעת שהמשטרה הצבאית עצרה עריקים שלא התייצבו, כהוראתו, הורה הרב אוירבך לתלמידיו לצאת להפגנות ולחסימות כבישים במקומות רבים בישראל.
בוויכוח שהתגלע בישיבת פוניבז' הוא הצטרף לרב אלישיב בתמיכתו ברב שמואל מרקוביץ.
היה נשיא עמותת עטרה ליושנה שפעלה ליישוב יהודים ברובע המוסלמי בירושלים.
סבר שיש חיוב על העם היהודי לבנות את בית המקדש, למרות הדעה המשוייכת לרש"י שעתיד בית המקדש להיבנות באופן ניסי. התנגד ליציאה מארץ ישראל.
יעה
יעה (נקרא לעיתים כף אשפה), הוא כלי עזר לניקוי, ושימושו העיקרי נעשה בדרך כלל עם מטאטא.
היעה משמש ככף גדולה לאיסוף אשפה בתום הטיאטוא. בשימוש ביתי הוא ידני, ובשימוש מוסדי מחובר אליו מקל ארוך המאפשר לבצע את פעולת הניקוי בעמידה, כדי למנוע מהמשתמש לעצור בקביעות ובמיוחד מונע את הצורך בהתכופפות המשתמש.
היעה הידני ניתן לשימוש ביחד עם מברשת קטנה, כדי לנקות במקומות קטנים ומקומיים.
במקרא היעה היה אחד מכלי המקדש, ששימש לגרוף את האפר ממזבח העולה.
בטקס בדיקת החמץ בלילה שאחרי י"ג בניסן (אור לי"ד) נוהגים רבים להשתמש ביעה מיוחד כדי לאסוף את פירורי החמץ שיימצאו. את היעה נהוג לשרוף יחד עם החמץ למחרת בבוקר.
מחוז אקטובה
מחוז אקטובה (בקזחית: Ақтөбе облысы; ברוסית: Актюбинская область - אקטיובינסקאיה אובלסט) הוא מחוז במערב קזחסטן. שטח המחוז הוא 300,600 קמ"ר - כ-11% משטח המדינה, השני בשטחו בקזחסטן אחרי מחוז קרגנדה. בירת המחוז היא העיר אקטובה, שעל שמה הוא קרוי.
המחוז הוקם ב-10 במרץ 1932, כחלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית. בשנים 1921–1928 התנתק המחוז מהרפובליקה בשם נפת אקטובה. בשנת 1936, המחוז נהיה חלק מה-RSFSR, ובשנת 1991, לאחר התפרקות ברית המועצות, המחוז נהיה חלק מהרפובליקה העצמאית של קזחסטן.
גאוגרפיה
המחוז גובל מצפון במחוז אורנבורג ברוסיה, בצפון-מזרח במחוז קוסטנאי, ממזרח במחוז קרגנדה, מדרום-מזרח במחוז קיזילידורה, מדרום במחוז הרפובליקה של קרקלפקסטן באוזבקיסטן, מדרום-מערב במחוז מנגיסטו, ממערב במחוז אטיראו ומצפון-מערב במחוז מערב קזחסטן. נהר אילק, יובל של נהר אורל, זורם בשטח המחוז.
דמוגרפיה
על פי אומדן רשמי מתאריך 1 באוקטובר 2022, במחוז מתגוררים 924,845 בני אדם.
קבוצות אתניות
הרכב האוכלוסייה נכון לשנת 2020:
חלוקה מנהלית
המחוז מחולק ל-12 נפות ולעיר אקטובה.
כלכלה
מחוז אקטובה הוא אזור תעשייה גדול של קזחסטן. הבסיס של התעשייה במחוז, הוא כרייה ומטלורגיה ברזלית. המשאבים המינרליים הם: 144.9 מיליארד מטר מעוקב של גז טבעי, 243.6 מיליארד ק"ג שמן, ו32.7 מיליארד ק"ג קונדנסט. במחוז ישנם מרבצים גדולים של כרומיט, עפרות ניקל-קובלט, פוספוריטים, אשלגן וכו'.
בשנת 2019, התל"ג של המחוז עמד על 6,841.2 מיליון דולרים אמריקאיים, מתוכם התעשייה 35.2% והחקלאות 5.1%. התמ"ג לנפש עמד על 7,800 דולרים אמריקניים.
תעשייה
מחוז אקטובה הוא אזור גדול ומפותח מבחינה תעשייתית. כל כריית עפרות הכרום, ציוד הרנטגן, ורבע מייצור הפֶרוֹאָלוֹיִים מיוצרים במחוז. בשנת 2019, יוצרו במחוז מוצרים בשווי 600 מיליארד טנגה קזחית. מתוך מי שעובד בתעשייה: ארגונים גדולים:
חקלאות
השטח הכולל במחוז, המשמש לחקלאות נכון לאחד בינואר 2020, הוא 106,723 דונם. מתוכו שטחי מרעה – 94,344 דונם, אדמה ראויה לעיבוד – 7,158 דונם, שדות חציר – 1,338 דונם, מטעים - 6 דונם, גינות ירק – 6 דונם, אחרים – 1,392 דונם.
תחבורה
האורך של כל הכבישים במחוז אקטובה ביחד הוא 6,856.6 ק"מ, כולל 1,894 ק"מ של כבישים לאומיים, 1,262.8 ק"מ של כבישים של המחוז ו-3,699.8 של סימון גבולות הנפות. במחוז יש כבישים בעלי משמעות לאומית: יש גם כבישים בעלי משמעות מחוזית: במחוז קיימים 20 חברות תעופה שונות. ישנם 80 מסלולי תעופה כולל: 52 מסלולים עירוניים, 17 תוך אזוריים, 5 בין נפות, ו-6 בין לאומיים.
תרבות
במחוז אקטובה כרגע, יש 4 ספריות לאומיות, מרכז אחד לאמנות עממית, אולם קונצרטים אחד, 2 תיאטראות, 19 מוזיאונים, 13 ארכיונים, פלנטריום אחד, ומרכז אחד לחינוך פטריוטי.
לפילהרמונית של המחוז, שנקראת ע"ש ג. ז'ובנובה, יש 10 "קבוצות יצירתיות". כל קבוצה יצירתית משתתפת בהרבה תחרויות לאומיות, בין לאומית, ופסטיבלים, כדי לקדם את האמנות של העם הקזחי, ותורמת תרומה גדולה לפיתוח המחוז.
המרכז המחוזי לאמנות עממית, מארגן הרבה אירועי תרבות. המרכז פועל כדי לקדם ולהפיץ אמנות עממית. גם לו יש "קבוצות יצירתיות", שכבר זכו ב-156 תארים מסוגים שונים.
בכל שנה, התיאטרות מאכלסים יותר מ-60,000 איש בקהל, וכל שנה, הרפרטואר שלהם מתחדש בכ-10 הצגות חדשות. הישגים יצירתיים של התיאטראות נרשמו שוב ושוב בתחומי משחק ובימוי שונים.
הספריות הלאומיות, המוזיאונים, והארכיונים, מתחדשים מדי שנה בספרים חדשים, ועל מנת לשמור על הספרים, הם הופכים את הספרים לדיגיטליים.
בנוסף, במחוז יש את הפלנטריום הראשון בכל קזחסטן. מאז 2008, הוא חבר של איגוד שיתוף הפעולה, הכולל כ-100 פלנטריומים רוסיים ואירו-אסייתים.
ספורט
בבית הספר SHIK, אתלטים לומדים ומתאמנים ב-9 סוגי ספורט שונים (אגרוף, כדורגל, רוגבי, טניס שולחן, אתלטיקה, טקוונדו, היאבקות, ג'ודו, וסקי).
במרכז המחוזי יש מועדון לאנשים עם מוגבלויות, ולקבוצות הלאומיות של קזחסטן יש 38 אנשים בעלי מוגבלויות.
בעיר אקטובה יש את מועדון הספורט המפורסם FC Actobe. בשנת 2008, הקבוצה זכתה גם בליגת העל הקזחית, גם בגביע הקזחי, וגם בסופר קאפ הקזחי. עד היום, היא הקבוצה היחידה שעשתה זאת.
תיירות
כיום במחוז אקטובה יש 75 מבנים קדושים, כולל 27 בעלי משמעות לאומית, ו-48 מקומיים. הפופולריים ביותר מביניהם הם המאוזוליאום אסט בטיר, אנדרטת קובילנדי בטיר, המאוזוליאום אבט בייטק, הנקרופוליס של חאן מולסי, המבנה קרואן סראי, והמאוזוליאום קוטיבר בטיר בסנולי. חוץ מביקור באתרים קדושים, סוגי התיירות הבאים נפוצים במחוז:
ב-24 באוגוסט 2019, התקיים הפסטיבל התיירותי הראשון במחוז "פסטיבל קרגלי". מספר המשתתפים בפסטביל היה יותר מ-4,000 איש.
ארמון ראני סיסודיה
ארמון ראני סיסודיה (בהינדית: सिसोदिया रानी बाग באנגלית: Sisodia Rani Palace) הוא ארמון מהמאה ה-18 הממוקם כ-6 ק"מ מהעיר ג'איפור, במחוז ראג'סטאן, שבהודו.
הארמון נבנה בשנת 1728 על ידי מהרג'ה ג'יי סינג השני (Maharaja Sawai Jai Singh II) וגניו נקראים על שם המלכה ראני
ארמון סיסודיה הוא מבנה בן שתי קומות ובו גלריות רבות וציורי קיר יפהפיים של האל ההינדי קרישנה.
גני סיסודיה הם גנים ירוקים המקיפים את הארמון ומכילים מזרקות, מקווי מים וביתנים צבועים.
סריפוס
סֶרִיפוֹס (ביוונית: Σέριφος) הוא אי יווני בים האגאי, הנכלל בקבוצת האיים הקיקלאדיים ושוכן דרומית לקיתנוס וצפונית-מערבית לסיפנוס. שטחו 75 קמ"ר, וב-2001 מנתה אוכלוסייתו 1,414 נפש. האי נמצא מרחק 170 קילומטרים מנמל פיראוס שביבשת.
סריפוס נזכר במיתולוגיה היוונית כביתו של פרסאוס. לאחר שהוזהר על ידי אורקל כי יירצח בידי נכדו, הניח אקריסיוס מלך לינקאוס שבארגוליס את בתו דנאה ואת תינוקה בסירה והפקירם לחסדי הים. הגלים נשאו אותה ואת בנה פרסאוס אל האי סריפוס, שם הצילם דייג וגידל את התינוק כבנו.
העיר והכלבים
הרומן הוא רומן ריאליסטי, שתואר כאחד מטובי הרומנים באמריקה הלטינית בתקופתו. על אף שזכה לביקורות משבחות ברחבי העולם, בפרו עצמה שרפו עותקים של הספר בטענה שמדובר בתעמולה אקוודורית כנגד המדינה. הרומן מזוהה עם הבום הלטינו-אמריקאי, יחד עם רומנים כגון מאה שנים של בדידות מאת גבריאל גארסיה מארקס.
רקע
מריו ורגס יוסה נולד ב-22 במרץ 1936 בארקיפה, פרו. בשנת 1950, לאחר שגילה כי ורגס יוסה כותב שירה, רשם אותו אביו ללימודים באקדמיה הצבאית לאונסיו פראדו בכדי להרחיקו מהשפעתה הנשית של השירה. ורגס יוסה העיד כי בתקופתו באקדמיה הצבאית סבל מאלימות מצד צוערים אחרים. במהלך תקופתו באקדמיה הצבאית החל ורגס יוסה לכתוב סיפורת. ב-1952, לאחר שנתיים באקדמיה הצבאית, עזב ורגס יוסה את האקדמיה ושב אל פיורה להשלמת לימודיו התיכוניים. ב-1953 החל ללמוד באוניברסיטת סן מרקוס בלימה, אחת מהאוניברסיטאות החילוניות היחידות בפרו. בעודו סטודנט עבד כעורך חדשות ברדיו לימה.
בשנת 1957 זכה ורגס יוסה במקום הראשון בתחרות כתיבת סיפורי קצרים, ובעקבות כך נסע לפריז ולמדריד. כששהה במדריד זכה במלגה ללימודים באוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד.
כתיבה
ורגס יוסה החל לכתוב את "העיר והכלבים" זמן קצר לאחר שעזב את האקדמיה הצבאית, ואת מרבית הספר כתב לאורך שנות ה-50. לדברי ורגס יוסה, הכתיבה הייתה דרכו להתנקם באקדמיה ולהתמרד כנגדה. הוא כתב את הספר בעת שגר בפיורה, בעידודם של סביו ודודיו. לעומתם, אביו התנגד לכתיבה. בעת תהליך הכתיבה כונה הספר במספר שמות, תחילה כונה "La morada del héroe" (משכן הגיבור), לאחר מכן כונה " Los impostores" (המתחזים), ולבסוף נבחר השם " La ciudad y los perros" (העיר והכלבים). בדצמבר 1962 זכה כתב היד של "העיר והכלבים" בפרס Premio Biblioteca Breve. ורגס יוסה סיים את הכתיבה בחורף 1961, בעודו שוהה בפריז.
במכתב שכתב לאבלרדו אוקוונדו בשנת 1959 תיאר את תהליך הכתיבה כך:
פרסום
הספר יצא לאור באוקטובר 1963. לפני פרסומו, עבר הספר צנזורה על ידי משטרו של פרנסיסקו פרנקו, במסגרתה הוחלפו שמונה מילים בספר.
תגובות
הספר זכה לביקורות מהללות מיד לאחר צאתו, ותורגם במהרה ל-20 שפות. אף על פי כן, בפרו זכה הספר ליחס רע. רשויות המדינה ראו בו ביקורת על יחסי החברה והצבא, וכ-1,000 עותקים של הספר נשרפו על אדמת האקדמיה הצבאית.
מערכה ראשונה
ארבעה מהצוערים (המשורר, קאוה, בואה והיגואר) באקדמיה הצבאית "לאונסיו פראדו" זורקים קוביית משחק בשירותי המגורים, בכדי לבחור מי מהם יגנוב את המבחן בכימיה מהכיתה הנעולה. קאוה נבחר, ובמהלך הגנבה שובר בשוגג חלון, וכל הצוערים בבית הספר נענשים כשהדבר מתגלה. בלא יכולת לגלות את זהות הגנב, מרתקים אנשי הסגל את הצוערים לתחום מגוריהם בלבד, וכן לוקחים להם את הזכות ליציאה בסוף השבוע. אחד הצוערים, ריקרדו אראנה (המכונה "העבד"), המעוניין לפגוש בחברתו תרזה, מלשין וחושף את קאוה בתמורה לזכות יציאה. בעקבות כך מושעה קאוה והיגואר מחליט כי ינקום במלשין.
מספר ימים לאחר מכן, בעת תרגיל צבאי שמבצעים הצוערים נורה אראנה בראשו ומת.