cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הבחירות הכלליות באוגנדה 2021
נשיא
השופט ויושב ראש ועדת הבחירות של אוגנדה סיימון מוגני ביאבקאמה הכריז על מסווני כמנצח ב-16 בינואר 2021 וקבע כי הוא זכה ב-59% מהקולות, בעוד רוברט סנטאמו זכה רק ב-35% מהקולות. אחוז ההצבעה היה 57%. מסווני אמר כי הבחירות היו שלוות ולא סבלו מזיופים.
בנאומו לפני הכרזת הבחירות אמר רוברט סנטאמו כי הבחירות סבלו מזיופים רבים ויש "מצור" של כוחות הביטחון סביב הבית שלו.
11 מועמדים נרשמו להתמודדות בבחירות:
משקיפים בינלאומיים
האיחוד האירופאי אמר כי לא ישלח משקיפים לבחירות הקרובות מכיוון שבבחירות הקודמות התעלמו מהמלצותיו. ב-13 בינואר 2021 ביטלה ארצות הברית את התצפית שלה על הבחירות ואמרה שהבחירות הולכות להתנהל בחוסר שקיפות.
משיח הזקן
משיח הזקן הוא פזמון, שכתב אוריאל אופק והלחין יוחנן זראי. השיר נכתב במיוחד עבור הסרט סאלח שבתי, ובוצע בידי חיים טופול.
רקע
השיר נכתב ב-1964 (ה'תשכ"ד) עבור הסרט סאלח שבתי. את המילים כתב אוריאל אופק ואת הלחן כתב יוחנן זראי. בסרט שר את השיר חיים טופול (בדמותו של סאלח שבתי). השיר זכה להצלחה רבה, ובהמשך טופול הוציא אותו באלבום הכולל שירים נוספים מהסרט. השיר אף זכה לביצוע של ג'ו עמר.
השיר מתאר יהודי בן עדות המזרח בשם "משיח הזקן", החי במקום לא מזוהה בשם "ג'ומלאן". הוא עובד כל חייו כדי שיוכל לקנות אישה ולהתחתן אתה. בגיל 70 הוא מגשים בסופו של דבר את חלומו, קונה אישה ומקווה שהיא תוליד שבעה בנים שיישאו את שמו, אולם תחת זאת נולדות לו שבע בנות.
Quiero
Quiero (באנגלית: I Want, ובעברית: אני רוצה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקולומביאנית שאקירה, מתוך אלבומה השלישי, Pies Descalzos. השיר נכלל כרצועה הרביעית במהדורה הרגילה של האלבום. בהמשך, נכלל גם באלבום הלהיטים Colección de Oro, שיצא לאור בינואר 2002.
השיר הגיע למקום ה-18 במצעד שירי הפופ הלטיניים שבארצות הברית.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי שאקירה ולואיס פרננדו אוצ'ואה, שגם הפיקו אותו. מילותיו של השיר מתארות סיפור אהבה בין שאקירה לבן זוגה, שאיתו היא מצהירה כי היא "מאושרת", וכי איתו היא תבחר לחיות את החיים שלה. כמו כן, שמו של הגזיר נגזר מהמשמעות שלו, שמדברת על כך שהיא רוצה אותו.
עם השיר הופיעה שאקירה במופע שנערך במקסיקו כחלק מסיבוב ההופעות הראשון שלה, "Tour Pies Descalzos".
הצלחה
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-8 מיליון השמעות.
Vuze
Vuze (נקראה בעבר אזורוס; Azureus) היא תוכנה לשיתוף קבצים המבוססת על טכנולוגיית Java, ועל קליינט של התוכנה ביטורנט עם תמיכה של פרוטוקולי התקשורת I2P ו-TOR. התוכנה תומכת במערכות ההפעלה חלונות, לינוקס, מק ויוניקס.
מאיה כץ
מאיה כץ (נולדה ב-9 במאי 1986 בהרצליה) מכהנת כממלאת מקום וסגנית ראש עיריית הרצליה. נבחרה על ידי מגזין פורבס ישראל למקום ה-38 ברשימת הצעירים המשפיעים ביותר בישראל לשנת 2017. בעברה הייתה חברה בנבחרת ישראל בג'ודו וזכתה במקום שלישי בישראל במשקל עד 48 ק"ג.
קורות חייה
כץ נולדה וגדלה במרכז הרצליה. בתם של דורון, מנהל ענף אמנויות לחימה בבני הרצליה, ואסתי, עקרת בית. יש לה אחות גדולה אחת, חן. בין השנים 1992 ל-1998 למדה בבית הספר היסודי "הנדיב", לאחריו בחטיבת הביניים "שמואל הנגיד" (בין השנים 1998–2001). בגיל 5 רשמו אותה הוריה לחוג ג'ודו ובגיל 12 זכתה לראשונה באליפות ישראל לילדות וכעבור שנה התקבלה לנבחרת ישראל. בכיתה ט' בתור יו"ר מועצת התלמידים, ראשת העיר יעל גרמן פנתה אליה וביקשה ממנה לשכנע תלמידים לעבור ללמוד בתיכון חדש שמייסדים בעיר, תיכון "חדש". לטענת כץ הצליחה לגייס כ-200 תלמידים. כץ למדה בו את לימודיה התיכוניים במגמת התיאטרון ובאותה שנה גם הפכה למדריכת ג'ודו. היא סיימה את לימודיה בתיכון בשנת 2004.
Vuze
טלאים
Vuze מכילה גם מגוון של טלאים (Plugins) הכוללים:
מאיה כץ
קורות חייה
בצעירותה שיחקה בתיאטרון העירוני הרצליה, שימשה כתבת בעיתון המקומי והייתה חברת המועצה הציונית בישראל.
Vuze
טלאים
את רשימת הטלאים המלאה ניתן לראות כאן
מאיה כץ
קורות חייה
בגיל 16 וחצי החלה כץ את לימודי התואר הראשון שלה באוניברסיטה הפתוחה במדעי המדינה ויחסים בינלאומיים ומנהל, אותם סיימה בגיל 19. לאחר הצבא, בגיל 22, סיימה את לימודי התואר השני בממשל, עם התמחות בדיפלומטיה וחקר קונפליקטים במסלול הבינלאומי, במרכז הבינתחומי הרצליה. בגיל 31 סיימה את תוכנית "Shades" לדיפלומטיה, משא ומתן ומנהיגות, הפועלת תחת חסותה האקדמית של אוניברסיטת הארווארד.
Vuze
מערך נתונים מבוזר (DHT)
גרסת 2.3.0.0 של Vuze הציגה את פונקציית מערך הנתונים המבוזר (DHT) שהיא פיתוח של פרוטוקול הביטורנט, במטרה להפוך את התוכנה לעצמאית יותר משימוש בטראקרים. זה מאפשר לטורנט לקבל מידע ממקורות אחרים כשהטראקר המקורי מושבת או חלש. הצד השלילי בכך הוא שמדובר בטראקרים פרטיים, שנדרשת הרשמה אליהם.
מאיה כץ
פעילות פוליטית
לקראת הבחירות לרשויות בשנת 2008, גייסה מספר צעירים והקימה את סיעת צעירים נטו, סיעה עצמאית שאינה משויכת לאף מפלגה ארצית, מתוך מטרה לקדם את מטרות הצעירים כגון תעסוקה, דיור, תרבות והשכלה גבוהה לצעירים. הסיעה הייתה מורכבת מצעירים בגילאי 22–35, בעיר. במסגרת הבחירות קיבלה מנדט אחד מתוך 19 אשר הפך אותה לחברת מועצת העיר הצעירה ביותר בארץ באותה תקופה.
Vuze
ביקורת
הביקורת על Vuze מתבטאת בניצול הגבוה של משאבי המערכת והזיכרון הפנימי במחשב שהיא משתמשת בהם לפעילותה. טכנולוגיית ה-Java שבה התוכנה נדרשת מותקנת בנפרד מבסיס התוכנה וגורמת לתוכנה להשתמש ביותר משאבים.
מאיה כץ
פעילות פוליטית
לאחר הבחירות (בזמן כהונתה של יעל גרמן כראשת העיר) קיבלה לידיה את "תיק הצעירים", שנוסד לראשונה בעיר עבורה כחלק מההסכמים הקואליציוניים. במסגרת פעילותה, ליוותה בעלי עסקים צעירים בדרכם הראשונה, ודאגה לפתח את תרבות הלילה של הרצליה, כך הוקמו ברים רבים במרכז העיר. כחלק מפעילות זו, נוסדו בעיר אירועי "אגדה אורבנית" השנתיים, מסיבות רחוב הכוללות הופעות אמנים ידועים במוקדי הבילוי במרכז העיר.
במסגרת תפקידה כחברת מועצת העיר, הקימה כץ את "פורום הצעירים" בעיר, ועדה שכל עיסוקה הוא קידום הצעירים ומטרותיהם בעיר, ויזמה את הקמת מרכז הצעירים בעיר, אשר מספק הכשרות בנושא תעסוקה והשכלה. אחד מהישגה הבולטים של כץ הוא הקמת המרכז ליזמות טכנולוגית, הידוע בשם "Hac" (ראשי תיבות של Herzeliya Accelerator Center) - חממת הסטארטאפים הראשונה בישראל שממומנת על ידי רשות מקומית. נכון לסוף 2017, השלים המרכז פעילות עם ארבעה מחזורים, תוך שיתוף פעולה עם גופים כמו משטרת ישראל וחברת סלקום. המרכז הפך את הרצליה לרשות מובילה בתחום, ובשנת 2017 זכה המרכז בפרס החדשנות מטעם מרכז השלטון המקומי, מה שהוביל גם לביקורו של נשיא גרמניה במרכז, מתוך מטרה ללמוד על המודל הייחודי ולבחון את העתקתו לגרמניה.
במקביל להיותה חברת מועצת העיר, בשנת 2010 החלה לעבוד כיועצת לשר החינוך לשעבר, גדעון סער, תפקיד שביצעה עד שנת 2013, והייתה אחראית על החינוך הבלתי פורמלי, קשרי החוץ, כנסת והתחום הפוליטי. במסגרת הזו הייתה שותפה לרפורמות רבות שבוצעו במשרד החינוך, ביניהן רפורמת חוק חינוך חינם מגיל 3, רפורמת עוז לתמורה, אשר התמקדה בחיזוק מעמד וסמכות המנהל בבית הספר, מניעת נשירה, שיפור האקלים הבית ספרי, קידום תלמידים בחטיבות העליונות והגדלת שכר המורים, וכן תוכנית לעידוד השירות בצה"ל. כמו כן, הייתה שותפה ליצירת שותפויות בינלאומיות בתחום החינוך, כמו הסכם שיתוף הפעולה בין מערכת החינוך בישראל ואיטליה וברית מוסדות תאומים בין ישראל וצרפת.
לקראת הבחירות המוניציפליות שהתקיימו בשנת 2013, החליטה כץ להרחיב את פעילות סיעתה גם לנושאי הסביבה והקיימות. סיעתה, שנקראה “צעירים וסביבה נטו”, כללה צעירים ומבוגרים כאחד, ומצעה נתן מענה לכלל האוכלוסיות, תוך דגש על תחומי האוכלוסייה הצעירה ואיכות הסביבה. בשנת 2013 נבחרה כץ מטעם הסיעה עם 3 מנדטים מתוך 19, בחירה שנחשבה בזמנו מפתיעה והובילה בסופו לבחירתו של משה פדלון לראשות העיר. כץ מונתה לתפקיד סגנית וממלאת מקום ראש העירייה, ובמסגרת תפקידה היא החזיקה בתיק התחבורה, תיק ההתחדשות העירונית, ותיק הצעירים. כמו כן, היא שימשה ממלאת מקום יו”ר ועדת המשנה לתכנון ובנייה, חברה בוועדות עירוניות וכיהנה כדירקטורית בחברה לפיתוח הרצליה בע”מ.
במהלך כהונתה פעלה כץ בעיר בתחומים כגון, תחבורה, דיור בר-השגה לזוגות צעירים, קידום הקמת מעונת סטודנטים לתושבי העיר, ושמירה על צביון העיר. במסגרת הזו הובילה בין היתר את המחאה נגד תוכנית אפולוניה בשיתוף תושבי מערב הרצליה, אשר בסופו בוטלה על ידי בית המשפט המחוזי בתל אביב, וכן את ההתנגדות להרחבת מלון דן אכדיה בשטח חוף הים, אשר בוטלה גם היא בסוף המאבק.
בבחירות 2018 התמודדה לראשות עיריית הרצליה מול ראש העירייה המכהן, משה פדלון, זה לאחר שחמש שנים שימשה כסגניתו ויד ימינו. כץ הגיעה למקום השני בבחירות שהתקיימו באוקטובר 2018 שהיא זוכה ל-36% מסך הקולות. סיעתה העצמאית "צעירים, סביבה וקהילה נטו" התחזקה בבחירות ועלתה לארבעה מנדטים. סיעתה שווה בכוחה לסיעתה של פדלון "חזון וניסיון". בנובמבר 2018 היא הצהירה אמונים למועצת העיר תוך שהיא נשארה בשורות האופוזיציה העירונית וכהנה כיו"ר האופוזיציה ויו"ר ועדת הביקורת העירונית. בחודש דצמבר 2022 הצטרפו ארבעת חברי סיעת "קהילה, צעירים וסביבה נטו כשותפים בקואליציה ובמסגרת הזו, חזרה לתפקידה כמ"מ וסגנית ראש העיריית הרצליה. במסגרת ההסכם, פדלון וכץ החליטו לנהל מאבקים משותפים בכל החלטה ממשלתית שתפגע בצביונה החילוני ליברלי של הרצליה, המשך המאבק נגד הוותמל בתכניות הבנייה תוך שימור שמורת אפולוניה (אקו פארק), מדיניות תכנון ובנייה משותפת לתשתיות הקיימות תוך שמירה על ראות ירוקות ועוד.
תיק התחבורה
בתחום התחבורה, פעלה להסדרת חניה חינם בכחול לבן לתושבים והסדרת התנועה במרכז העיר. בספטמבר 2017 יצאה לדרך רפורמה במערך התחבורה הציבורית בעיר שהובילה כץ, הכוללת ארגון מחדש והוספת קווי אוטובוס עירוניים ובינעירוניים של מטרופולין, הגברת תדירותם, הגדלת שעות הפעילות של התחבורה הציבורית וכיסוי מרבי של חלקי העיר. במסגרת הזו יזמה את "קו הקיץ", קו תחבורה ציבורית חינמי בשבת, מהלך אשר עורר התנגדות בקרב גורמים דתיים. עוד במסגרת הרפורמה, הובילה כץ את תהליך המשא ומתן על פרויקט "מהיר לעיר", מול משרד התחבורה, משרד האוצר וחברת נתיבי איילון. מטרת הפרויקט, אשר נאמד ב-250 מיליון ש"ח, היא לדאוג ליצרת נתיבי העדפה לתחבורה ציבורית, פיתוח תשתיות הכבישים והתחבורה הציבורית בעיר, הקמת שבילי אופניים לאורך הצירים המרכזיים, וכן הקמת מרכז תחבורה מרכזי אשר משלב בין מערך האוטובוסים והרכבת בעיר. בינואר 2018 החל לפעול בעיר מתחם הדרכה חדש לרכיבה על אופניים (בדגש על אופניים חשמליים), אותו יזמה כץ לצורך הקניית הרגלי רכיבה בטוחה לאוכלוסיית התלמידים הרוכבים, בשיתוף פעולה עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ומשטרת גלילות. מתחם ההדרכה כולל כיתות לימוד מצוידות באמצעים טכנולוגיים מתקדמים ומתמקד בהקניית ידע לתלמידים באמצעות מערכי שיעור על פי גילאים ורמות.
דיור בר-השגה
כץ פעילה בנושא יצירת דיור בר-השגה לזוגות צעירים. במסגרת פעילותה נוסחו קריטריונים לדיור בר-השגה לזוגות צעירים אשר הפכו מודל עבור רשויות מקומיות נוספות, וכן קודם פרויקט של דיור בר-השגה להשכרה לטווח רחוק לתושבי העיר, הכולל 273 יחידות דיור. בנוסף, כץ הייתה שותפה פעילה במשא ומתן מול משרד האוצר ורשות מקרקעי ישראל על הסכמי הגג לבניית כ-8,000 דירות חדשות ברחבי הרצליה במחיר למשתכן. עם חתימת ההסכם, כץ ציינה כי "ההסכם הינו תוצר של משא ומתן ארוך ומעמיק ומהווה הגשמת החזון באחד היעדים שהצבנו לעצמנו, לתרום למאבק הלאומי ולתת מענה לזוגות צעירים תושבי הרצליה המעוניינים לרכוש דירה, להישאר בעיר שבה גדלו ולהקים בה את משפחתם. במסגרת ההסכם עמדנו על כך שתינתן עדיפות לתושבי הרצליה הצעירים, וייכללו בו כל התאים המשפחתיים הקיימים".
בטים מוצ'ו
בטים מוצ'ו (באלבנית: Betim Muço; 21 בינואר 1947 – 15 בינואר 2015) היה משורר, סופר וגאולוג אלבני.
ביוגרפיה
בטים מוצ'ו נולד בטירנה וסיים את לימודיו באוניברסיטת טרינה ועבר מספר שנים כמורה לפיזיקה.
לאחר קבלת התמחות בסייסמולוגיה בטים מוצ'ו החל לעבוד במכון לסייסמולוגיה בטירנה והתקדם עד שמונה למנהל המכון. הוא היה מנהל המכון עד לשמת 2001 כאשר עבר לארצות הברית. מאז הוא היה מועסק במכון לסיימולוגיה בוושינגטון די.סי.
בשנים 1990/1991 הוא היה ביפן לסיום עבודת פוסט דוקטורט. לאחר סיום העבודה הוא חזר לאלבניה ופרסם ספר ראשון של הייקו באלבנית.
הוא פרסם עד 2005 שמונה ספרי שירה, חמישה קבצים של סיפורים קצרים, שלושה רומנים וקובץ מסות.
היברידיזציה באתר
היברידיזציה באתר (בעברית: הכלאה באתר; באנגלית: In situ hybridization או בקיצור: ISH) היא שיטה המאפשרת לקבוע את מיקומו של רצף DNA מסוים על גבי הכרומוזום, באמצעות גדיל מתאים של DNA או RNA המשמש כגלאי. הכלאה, בהקשרה כאן, פירושה חיבור בין שני גדילי DNA בעלי רצף בסיסים משלים. "אין סיטו", משמעותו בלטינית "במקומו המקורי", או "במקומו הטבעי".
השיטה דומה מאוד לשיטת תספיג דנ"א, רק שכאן ההכלאה של הגלאי נעשית עם הכרומוזום עצמו. הגלאי מסומן בדרך כלל פלואורסצנטית, אז מכונה השיטה היברידיזציה פלואורסצנטית באתר (באנגלית: Fluorescence In Situ Hybridization, בקיצור FISH). הדגרת הגלאי עם תתקין של כרומוזומים, גורמת לו לעבור הכלאה עם הרצף המשלים שלו. ניתן לצפות בגלאי המוכלא באמצעות מיקרוסקופ פלואורצסנטי, כאשר הוא מייצג את הרצף המבוקש. ניתן להשתמש בסימון פלואורוסצנטי בצבעים שונים עבור גלאים שונים, וכך להשיג הבחנה חזותית בין הרצפים השונים המאותרים בו.
מספר צעדים טכניים נוספים מגבירים את יעילות ה-FISH: ניתן במקביל לקבוע את הפספוס האופייני על גבי הכרומוזום (לכל כרומוזום יש פספוס אופייני שנראה כמו פסים כהים לצד בהירים במיקרוסקופ אור), ובכך לסייע למקם בצורה יותר מדויקת את הגלאי. לאותה מטרה, ניתן להשתמש בשני גלאים בעלי רצפים שונים שיצבעו בצבע פלואורסצנטי שונה. כך ניתן לקבוע את הסידור הפיזי של שני סמנים שונים על הכרומוזום.
לשיטת FISH תפקיד חשוב במחקר. השיטה סייעה בחשיפת פרטים חדשים על הטופולוגיה של הגרעין. הסתבר, שהכרומוזומים אינם נוטים להיות מפוזרים בגרעין אלא שכל כרומוזום ממוקם באזור ספציפי. יותר מכך, מסתבר שמיקום הכרומוזום משתנה בהתאם לסוג התא. כלומר, מיקום הכרומוזום נמצא תחת בקרה מתמדת.
הערות שוליים
Chromosomų dažymas 熒光原位雜交
המכללה לפיקוד טקטי
המכללה לפיקוד טקטי (המלט"ק), הידועה גם כאקדמיה הצבאית לפיקוד, היא מכללה של צה"ל, העוסקת בהכשרת קצינים לתפקידי פיקוד במערך הטקטי. היא מכשירה קצינים צעירים בצה"ל לשירות במערך הקרבי.
ייעוד המלט"ק הוא להקנות לקצונת הליבה הצעירה ביבשה תשתית רחבה של תחומי ידע, הנדרשים לתפקידי הפיקוד במערך הטקטי, ולשמש בסיס להמשך ההתפתחות האישית והמקצועית, תוך הדגשת השירות בצה"ל כשליחות וכמקצוע.
הרקע להקמת המכללה
שנים רבות דנו בצה"ל, בפורומים שונים, בצורך בהקמת אקדמיה צבאית. בדיון שנערך בראשות הרמטכ"ל אמנון ליפקין שחק ב-26 ביוני 1997 החל חזון האקדמיה לקרום עור וגידים. הרמטכ"ל קבע כי יש להכשיר קצינים צעירים בעלי אופק שירות, ולהקנות להם ידע ומקצוע צבאי במסגרת אקדמיה צבאית. כדבריו: "אנו נוהגים לייחס את המונח מקצוע להרבה מאוד דברים הנלמדים בסקטור האזרחי, אבל לא למקצועיות הנדרשת מקצין בצה"ל. אם נדע להשכיל, להבהיר וללמד את הקצינים הצעירים, שאנו חפצים בהם, כי הצבא הוא מקצוע ואף נלמד אותו באקדמיה צבאית, אזי קיים סיכוי טוב להצליח בהחדרת הפן המקצועי כפי שהדבר נהוג ברוב מדינות העולם. בצה"ל לא התייחסו אליו עד כה ברצינות הראויה".
הקמת המכללה לפיקוד טקטי משקפת מהפך תפיסתי בנוגע לאופן שבו יש להכשיר את הקצונה הזוטרה. בכך, צה"ל מיישר קו עם צבאות זרים, שהשכילו להבין כי הניסיון המבצעי איננו חזות הכול וכי יש להקנות לקצינים את יסודות הידע התאורטי, המקצועי והאמפירי בשיטות מתודולוגיות, אקדמיות וצבאיות.
המכללה הצה"לית הוקמה ביולי 1999 בברכת הרמטכ"ל, שאול מופז, מתוך אותו רצון לשפר את תהליך הכשרת הקצונה הלוחמת בזרוע היבשה ברמת המ"פ. במחזור הראשון של התוכנית היו 33 חניכים אך מספרם גדל בעקביות. בסוף אותה שנה נחנך מבנה "האקדמיה הצבאית" (לימים המלט"ק), שתוכנן על ידי אדריכל ירון כ"ץ. ביולי 2001 נקרא המבנה ע"ש רא"ל מרדכי גור.
כיום מכיל מחזור אחד כ-60 חניכים ובכך מכשיר כשליש ממפקדי הפלוגות בצבא היבשה. מרבית החניכים מגיעים מחמשת חילות היבשה (חי"ר, שריון, תותחנים, הנדסה ואיסוף והגנת גבולות) אך גם מזרועות ומחילות אחרים כמו המודיעין, הלוגיסטיקה ופיקוד העורף.
מסלול ההכשרה
הלימודים מאורגנים בשישה סמסטרים ומשך ההכשרה הוא שנתיים - ההכשרה הארוכה ביותר בצבא היבשה, ובין הארוכות בצה"ל. במהלך השנתיים הללו עוברים החניכים הכשרה צבאית שכוללת לימודים לתואר ראשון במגוון מסלולי בחירה מטעם אוניברסיטת חיפה. התואר המוענק הוא דו-חוגי. החוג הראשון, שמוגדר כחובה ונלמד במכללה עצמה, כולל לימודים רב-תחומיים בנושאי צבא וביטחון. במסגרת החוג השני שנלמד באוניברסיטת חיפה יכולים החניכים לבחור בין: מדעי המדינה, כלכלה, תקשורת, ביולוגיה וחינוך.
במהלך הלימודים העוסקים בתחומי צבא וביטחון נלמדים תכנים כתורת הלחימה, היסטוריה צבאית, פסיכולוגיה צבאית, מנהיגות צבאית וחקר קרבות. הלימודים ברובם נערכים בצוותים קטנים (כ-15 חניכים). הם מועברים על ידי מפקדי צוותים בדרגת סא"ל לכל הפחות, בעלי ניסיון כמג"דים, או על ידי מרצים מהאקדמיה.
בהכשרה משולבות התנסויות מעשיות ובהן השתתפות בתרגילי תכנון ובתרגילים מעשיים בשטח.
בראשית הלימוד, מושם דגש על לימודי יסוד ומבואות הכוללים הוראה רחבה של מושגים צבאיים ותומכי צבא. בשלב זה ניתנים לחניכים גם כלים ומיומנויות לימוד שישמשו בסיס להמשך. קורסי המבוא כוללים, בין השאר, מבוא להיסטוריה והגות צבאית, מבוא לטקטיקה וכן לימוד לוחמות וטכניקות קרביות כמו טכניקה ללחימת חי"ר בשטח סבוך. מטרת הלמידה באופן זה היא לייצר אצל החניכים בסיס ידע שיאפשר למידת תכנים ממוקדת יותר בהמשך ההכשרה, וביצוע תרגילים מעשיים שיביאו לידי ביטוי את החומר הנלמד.
אדריאן דן גמאן
אדריאן דן גמאן (ברומנית: Adrian Dan Găman; נולד ב-28 באפריל 1978) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת הבלם.
המכללה לפיקוד טקטי
מסלול ההכשרה
במסגרת חוגי הבחירה באוניברסיטת חיפה נערכים הלימודים בכיתות נפרדות המאפשרות לימוד בקבוצות קטנות ומזכות ביחס אישי מהמרצה. זאת בניגוד למסלול האקדמי הרגיל שבו נוכחים לפחות כמה עשרות סטודנטים בכל הרצאה. הקורסים הנלמדים תורמים להרחבת השכלתו של החניך, מעשירים את ידיעותיו ומפתחים את יכולותיו בתחומי למידה, כתיבה, חקר וביקורת מדעית.
אדריאן דן גמאן
קריירה
גמאן החל את קריירת במשחק שלו במחלקת הנוער של ארד הרומנית והחל את הקריירה המקצוענית בעונת בקבוצת ראפיד בוקרשט. לאחר עונה אחת בראפיד החליט גמאן לחזור לאראד וחזר אליה ושיחק במדיה במשך שלוש עונות.
צנזורה על ספרים עבריים
צנזורה על ספרים עבריים או זיקוק ספרים הייתה מנגנון צנזורה שאיפשר הדפסת ספרים עבריים ויהודיים, ובראשם התלמוד, בעולם הנוצרי תוך מחיקת קטעים, מילים ומשפטים מהם משתמעת פגיעה בנצרות, בישו ובחוקי המדינה. ראשית הצנזורה באיטליה של המאה ה־16, כחלופה לשריפת התלמוד, ומבצעיה היו ברובם מומרים, בקיאים בעברית, שעבדו בשירות בתי דפוס ובמנגנונים ממשלתיים.
אדריאן דן גמאן
קריירה
בעונת הגיע גמאן לישראל ושיחק בקבוצת עירוני קריית גת בליגת העל. בסוף אותה עונה ירדה קריית גת לליגת המשנה וגמאן עבר לשחק בקבוצת מכבי נתניה. בסוף אותה עונה סיימה נתניה במקום ה-4 בליגה וגמאן עזב אותה לטובת קבוצת בני יהודה תל אביב. בבני יהודה שיחק שתיים וחצי עונות עד שעזב במהלכה של עונת ועבר לקבוצת הכח עמידר רמת גן ששיחקה בליגה הלאומית, ועזר לה לעלות לליגת העל. ב שיחק גמאן בהכח עמידר רמת גן אך זו ירדה בסוף העונה בחזרה לליגה הלאומית, וגמאן עזב את ישראל.
צנזורה על ספרים עבריים
רקע
בעקבות כך החלו היהודים לנקוט צנזורה עצמית פנימית בכתבי היד והחלו להשמיט דברים "משום דרכי שלום". במקביל נמשכו גזירות שריפת ספרים במקביל לגזירות כנגד היהודים באופן כללי, לדברי החוקר אברהם מאיר הברמן: "כשגזרו אויביהם של ישראל גזירה על ישראל גזרו גם על ספריהם. ידעו האויבים, כי הספר היא נשמתו של העם, ועם השמדת הגוף רצו להוציא גם את נשמתו".
המכללה לפיקוד טקטי
מסלול ההכשרה
לאחר סיום המסלול משובצים החניכים כמפקדי פלוגות או מפקדי סוללות בחילות השדה ובתפקידים מקבילים אחרים. רבים מבוגרי המלט"ק התקדמו בשירותם בצה"ל לתפקידים בכירים ובהם: מפקדי חילות, מפקדי אוגדה, מפקדי חטיבות (למעלה ממחציתם הם בוגרי המכללה, נכון לנובמבר 2021) ומפקדי גדודים.
צנזורה על ספרים עבריים
רקע
הנוהג הבלתי שיטתי להשמיט דברים מתוך ספרים נמשך גם בראשית הדפוס. כך נמחקו קטעים בתלמודים שנדפסו בדפוס משפחת שונצינו בוונציה, ובספרים שהודפסו בקושטא ובסלוניקי. אולם המחיקה לא הייתה חלקה לחלוטין כיוון שהמדפיסים השאירו סימן ריק במקום המחיקה. כך למשל במחזור תפילה "ארם צובא" שנדפס בוונציה בשנת ה'רפ"ז (1527) הושמטה המלה "הָרִשְׁעָה" ב"וּמַלְכוּת הָרִשְׁעָה מְהֵרָה תְעַקֵּר" בתפילת נעילה, ונשאר הניקוד בלבד. באותה תקופה לא הייתה קיימת עדיין צנזורה רשמית לספרי דפוס.
המכללה לפיקוד טקטי
הסיורים וסדרות השטח
בכל סמסטר מבקרים החניכים בגזרות מבצעיות: רמת הגולן, רצועת עזה, איו"ש ובפיקודים השונים. מטרת הסיורים היא הכרת הגזרות, האיומים והשגרה המבצעית המנהלת בהם. בסיורים השונים נחשפים החניכים לתוכניות האופרטיביות ולקרבות העבר.
במהלך הכשרתם משתתפים חניכי המלט"ק בתוכנית "עדים במדים" וטסים יחדיו לפולין לסיור בעקבות זיכרון השואה.
צנזורה על ספרים עבריים
רקע
מספר שנים אחר כך, בשנת ה'שי"ט (1559), החיל האפיפיור פאולוס הרביעי את גזירת שריפת התלמוד גם בקרמונה, שהייתה נתונה בתחילה תחת שלטון ספרדי ולא חלה בה הגזירה הראשונה. בקרמונה נשרפו 12,000 ספרים עבריים.
המכללה לפיקוד טקטי
הסיורים וסדרות השטח
כחלק מתוכנית הלימודים יוצאים החניכים גם לסיור היסטורי בעקבות קרבות ומלחמות העבר. בשנים עברו נערכו הסיורים בצרפת, בבלגיה ובהולנד בעקבות מלחמות העולם בחזית אירופה, אולם בשנת 2020 התקיים לראשונה סיור לימודי למזרח הרחוק, בעקבות מלחמת וייטנאם.
צנזורה על ספרים עבריים
ראשית הצנזורה באיטליה
רבני איטליה ניסו לבחון שיטה שתאפשר הדפסת ספרים, בניגוד לעולם כתבי היד, בהם נעשתה הצנזורה באופן בלתי שיטתי והפיקוח הכנסייתי היה פחות, בעולם הדפוס והקונטר־רפורמציה היה צורך באכיפה מסודרת ושיטתית. ביום כ"א בתמוז ה'שי"ד התכנס הוועד הכללי של רבני איטליה ("מורשים") בפרארה והחליט כי שום ספר חדש לא יודפס, אלא בהסכמת שלושה רבנים מוסמכים. הכוונה הייתה לבדוק את כתבי היד לפני הדפסתם, אם יש בהם דברים היכולים לעורר שנאה ליהודים.
המכללה לפיקוד טקטי
הסיורים וסדרות השטח
בשלב האחרון במסלול ההכשרה משתתפים החניכים בסדרות השטח במסגרת קורס מפקדי הפלוגות של צה"ל, אשר משלים את הכשרתם לתפקיד מפקדי פלוגות בגדודים.
צנזורה על ספרים עבריים
ראשית הצנזורה באיטליה
במקביל, עקב זמינות הספרים והתעוררות למחקר מדעי ברוח הרנסאנס, התפתח עניין גובר והולך בספרים העבריים גם מצדם של מלומדים נוצרים, על מנת לעצור את הדפסת של ספרים מסוכנים לאמונה הפיקה האינקוויזיציה את רשימת הספרים האסורים. במסגרת ועידת טרנטו (1554) פורסם אינדקס טרידנטיאנוס (Index Tridentianus) שהגדיר שלוש רמות של ספרים אסורים בפרסום, ספרים לתיקון וספרים לפיקוח שכללו רשימות של ספרים אסורים ורשימות של קטעים מספרים קיימים שיש למחוק או לתקן. האינדקס שימש בסיס לרשימת ספרים בפיקוח על אפיקורסות עד ימי לאו ה־13 ב־1897.
המכללה לפיקוד טקטי
דרכי הלימוד
הלימודים במכללה לפיקוד טקטי מתקיימים ארבעה ימים בשבוע, בהם יומיים במכללה עצמה במחנה דיין שבגלילות, ויומיים נוספים באוניברסיטת חיפה. יום בשבוע מוקדש ללימוד עצמי שנועד להעניק לחניכים זמן חופשי ולאפשר להם להעמיק במטלות האקדמיות הנדרשות מהם.
צנזורה על ספרים עבריים
ראשית הצנזורה באיטליה
בעקבות פרסום האינדקס והסכמת ועד הרבנים באו היהודים לכלל הסכם עם השלטונות. לפי ההסכם מונו "מזקקים", (מן המילה הלטינית expurgatio', זיקוק) היינו צנזורים, לשני תפקידים: האחד, בדיקת ספרים, כתבי יד וספרי דפוס ישנים והתאמתם לדרישות האינדקס והשני, ביצוע צנזורה על ספרים חדשים, לפני מסירתם לדפוס. על הקהילות היהודיות הוטלה החובה לשלם את שכרם של הצנזורים. הצנזורה החלה לפעול במתכונת זו ב־1555.
המכללה לפיקוד טקטי
דרכי הלימוד
ימי הלימוד בקמפוס המכללה בגלילות מתקיימים במדים וימי הלימוד באוניברסיטת חיפה מתקיימים בלבוש אזרחי.
צנזורה על ספרים עבריים
ראשית הצנזורה באיטליה
הצנזורים נהגו לחתום על עבודתם, וכך ניתן לעקוב אחר מלאכתם. בשל רשלנות מצטברת, החמרות מקומיות וזמניות בעניין הצנזורה, ומשום המנהג היהודי להוסיף בכתב יד את המחוק, ניתן למצוא בספרים רבים צנזורה אחרי צנזורה, וניתן למצוא חתימות של ארבעה או חמישה צנזורים מזמנים שונים. מנהג זה היה כרוך בקנס לא מבוטל, כדברי שד"ל:
המכללה לפיקוד טקטי
תנאי הקבלה
עם המועמדים לתוכנית נמנים קצינים שסיימו תפקידם כסגן מ"פ וזכו להמלצה של מפקד הגדוד ומפקד החטיבה שבה שירתו, אשר רואים בהם מפקדים מצטיינים, המתאימים לשירות קרבי ארוך טווח. על המועמדים לתוכנית לעבור את סף הקבלה האקדמי לתארים שאליהם הם מתמיינים בשקלול ממוצע הבגרויות וציון הבחינה הפסיכומטרית. הלימוד לבחינה הפסיכומטרית מתקיים בקמפוס המכללה בגלילות ובמימון מלא של הצבא.
צנזורה על ספרים עבריים
ספר הזיקוק
כתשתית לצנזורה שיטתית כתב המלומד היהודי המומר דומניקו ג'רוזלימיטנו בסוף המאה ה־16 את ספר הזיקוק, חיבור מקיף שנועד לשמש כמדריך למצנזר. הספר מכיל כללים עקרוניים למצנזר ודיון בתוכנם של 426 ספרים עבריים, כיצד הם פוגעים באמונה הנוצרית וכיצד יש לתקנם, כך שיתאימו לדרישות הכנסייה. הספר היה מיועד עבור מצנזרים יהודים מומרים, שאמונתם נוצרית אך שפתם עברית והשפעתו ניכרת גם (ואף במידה גדולה יותר) בקרב הצנזורה הפנימית.
המכללה לפיקוד טקטי
תנאי הקבלה
המועמדים שהתקבלו לתוכנית מחויבים לחתום קבע לשלוש שנים מתום הכשרתם.
צנזורה על ספרים עבריים
ספר הזיקוק
בין הכללים למצנזר הנכללים בספר:
המכללה לפיקוד טקטי
בוגרי המכללה לפיקוד טקטי
מאז הקמתה הכשירה המכללה לפיקוד טקטי כ-1,100 בוגרים. עם בוגרי המכללה נמנים: תא"ל (מיל') רונן מנליס, תא"ל עידו מזרחי, תא"ל גור שרייבמן, תא"ל נרי הורוביץ, תא"ל ברק חירם, אל"ם אליעד מאור, אל"ם מורן עומר, אל"ם שרון אלטיט, אל"ם בני אהרון, אל"ם גדי דרור, אל"ם נמרוד ציבולסקי ואל"ם שגיב דהן.
צנזורה על ספרים עבריים
ספר הזיקוק
עם השנים הלכה הרלוונטיות של ספר הזיקוק של ג'רוזלימיטנו ופחתה. בשנת 1758 חיבר ג'יבאני אנטוניאו קוסטאנצי כללים חדשים לזיקוק ספרים עברים. ספר זה נחשב על ידי הברמן לספר השימוש האחרון לזיקוק ספרים עבריים.
המכללה לפיקוד טקטי
בוגרי המכללה לפיקוד טקטי
כיום כ-54% ממפקדי הגדודים בצה"ל הם בוגרי המכללה. החל מקיץ 2021 גם מחצית ממפקדי החטיבות הסדירות בצה"ל יהיו בוגרי המכללה הזו.
צנזורה על ספרים עבריים
הצנזורה ברוסיה ובפולין
עם מעבר מרכז הכובד של הדפסת ספרים עבריים מאיטליה לרוסיה ולפולין, עבר גם מרכז הכובד של הצנזורה לארצות אלה. במאה ה־19 התמקדה הצנזורה בארצות אלה יותר בהחמרה מול אמירות נגד השלטון והסדר הקיים מאשר אמירות נגד הדת. כל הספרים שהודפסו ברוסיה נאלצו לעבור צנזורה שלטונית והצנזורה לספרים העבריים התבצעה על ידי יהודים דוברי עברית, שהיו בחלקם פקידי ממשל רשמיים. הדבר נכון גם לגבי ספרות ועיתונות, לאו דווקא יהודית, שהתפרסמה באימפריה האוסטרית.
המכללה לפיקוד טקטי
הזוכים לציונים לשבח
23 מבוגרי המכללה לפיקוד טקטי זכו בציונים לשבח ובעיטורים כאות הערכה על תפקודם במלחמת לבנון השנייה ובמבצעים השונים ברצועת עזה. לשניים מהבוגרים הוענק עיטור העוז. לתשעה מהבוגרים הוענק צל"ש אלוף, לשישה בוגרים הוענק צל"ש מפקד אוגדה ולחמישה מבוגרי המכללה הוענק צל"ש מפקד חטיבה.
צנזורה על ספרים עבריים
הצנזורה בתלמוד הבבלי
בשל החשש מצנזורה חיצונית (או איסור גמור על הדפסת או הפצת המהדורה), נקטו מדפיסים יהודיים בצנזורה עצמית, ולעיתים גם בהודעות הבהרה בולטות. כך למשל נראה נוסח של מודעה טיפוסית ומובלטת המופיעה בסוף הקדמת המהדירים בש"ס וילנא (מסכת גיטין, מהרש"א ומהר"ם על הגיליון, שנת תר"ם): "מודעת זאת בקרב הארץ, שכל מקום שבא בספרי רבותנו ז"ל שם עכו"ם, גוי ונכרי וכדומה, הכוונה על אומות העולם אשר היו לפנים, את ה' לא ידעו, והלכו אחרי ההבל ויהבלו. ולא כן העמים אשר בצלם אנו חוסים ומחויבים אנחנו להתפלל בשלומם ולדרוש את טובתם בכל לב".
המכללה לפיקוד טקטי
הזוכים לציונים לשבח
סא"ל אפרים תהילה הוא הבוגר הראשון שלו הוענקו שני ציונים לשבח.
צנזורה על ספרים עבריים
הצנזורה בתלמוד הבבלי
בהתאם לפתרון זה לצימצום גנאי הגויים שבתלמוד אל הפגאניות הקדומה בלבד, הוחלפה באופן שיטתי לאורך התלמוד המילה 'גוי' (כשהיא באה בהקשר שלילי) במילה 'עובד כוכבים ומזלות', ובכך ביקשו בעצם להציל את הטקסט התלמודי מהחלטת מחיקה גורפת יותר מטעמה של הצנזורה הנוצרית. [תיקון-פנימי שכיח זה, לא תמיד הועיל: כך במקרה של הרב והמו"ל התורני שבתי בס, שבית הדפוס העברי שלו בעיר דיהרנפורט במחצית השנייה של המאה ה-17 נרדף על ידי כמרים נוצרים, שהאשימו אותו בפעילות אנטי נוצרית. הם טענו כי ראשי התיבות "עכו"ם" בספרים שהדפיס מכוונים דווקא ל"עובדי כריסטוס ומריה", והוא נכלא למשך כשלושה חודשים].
המכללה לפיקוד טקטי
קישורים חיצוניים
פודקאסטים של המכללה לפיקוד טקטי:
האוניברסיטה הפדרלית של פרנה
האוניברסיטה הפדרלית של פרנה (בפורטוגזית: Universidade Federal do Paraná) נוסדה ב-19 בדצמבר 1912, בעיר קוריטיבה, בירת מדינת פרנה אשר בברזיל. האוניברסיטה הזו היא האוניברסיטה הראשונה בברזיל. הפקולטות של האוניברסיטה פזורות בכל קוריטיבה ובכמה ערים נוספות בפרנה.
צנזורה על ספרים עבריים
הצנזורה בתלמוד הבבלי
במקומות רבים אחרים נעשו שינויים על ידי הצנזורה, וחלקם הובאו בדקדוקי סופרים ובהגהות במהדורת עוז והדר. במהדורת תלמוד שטיינזלץ נוסח הפנים של התלמוד הוא ללא שינויי הצנזורה.
לילות אוגוסט החמים
לילות אוגוסט החמים הוא אירוע חגיגי של תצוגת מכוניות ישנות ומופעים של מוזיקת רוק המתקיים ברינו, נבדה.
היסטוריה
לילות אוגוסט החמים הוא אירוע המתקיים מדי שנה בתחילת חודש אוגוסט בעיר רינו ועיקרו תצוגה רבת משתתפים של מכוניות ישנות משופצות ששנת היצור שלהן היא לכל המאוחר שנת 1972. האירוע הזה מתקיים בעיר משנת 1986, והוא מהווה חלק מאירועי הקיץ המאורגנים ברינו שהיא עיר תיירות. ב-2006 השתתפו באירוע כ-5500 מכוניות, שהגיעו לתצוגה מ-36 מדינות שונות בארצות הברית. ב-2005 השתתפו מעל 5000 מכוניות.
סביב האירוע מתקיימות הופעות של מוזיקת רוק, מופעלים דוכנים של מזון מהיר ודוכנים המוכרים מוצרים לאחזקת ושיפוץ מכוניות. בעלי המכוניות גאים להציג אותן: פותחים מכסי מנוע ודלתות, מציגים אלבומי תמונות של המכוניות לפני השיפוץ ואחרי, ויושבים בגאווה על כיסאות מתקפלים ליד המכוניות. בעיר מתקיימת גם מכירה פומבית של מכוניות בה נוטלים חלק כ-800 כלי רכב הנמכרים ברובם במחיר הגבוה מחמישים וחמישה אלף דולר למכונית. המכוניות נראות מטופחות מאוד ומבריקות, וחלקים רבים עשויים מפלדת אל-חלד.
התצוגה נערכת במספר מגרשי חנייה גדולים שהוכנו לשם כך לפני האירוע, וכן במרכז העיר. המכוניות גם נוסעות בכבישי העיר ובעיקר במרכז, להנאת העוברים והשבים. ההערכה היא כי מספר המתעניינים באירוע כולל כשבע מאות אלף משתתפים ומבקרים.
עד הקצה - ג'סטה 2
עד הקצה ג'סטה 2 הוא סרט קומדיית נעורים ישראלי משנת 2018, בהפקתם של האחים משה ולאון אדרי והילה ערן. הוא מהווה המשך לסרט "ג'סטה".
עלילה
חבורת ג'סטה כבשה את הפסגה. השלישייה העשירה והמפורסמת סיימה את עלילת הסרט הקודם כשהיא בשיא אבל מאז הלכו היחסים והידרדרו. הגאווה של אדם והכסף הגדול הרחיקו את אדם ושחר והם החליטו לקחת הפסקה זה מזו. פיתה שומר על קשרים עם שניהם אבל עסוק באובססיה החדשה שלו לאקסטרים ומשמש כגורו של כושר ופיתוח אפליקציות בתחום. אדם שנחוש להוכיח שהוא יכול גם לבד נופל קורבן לעוקץ מצד כנופיית מתוחכמת המונהגת בידי אשת צללים מסתורית ומאבד את הכל. הגאווה שלו לא תיתן לו לבקש עזרה מחבריו והוא ינסה להסתיר את הנפילה ובכך ידחה מעליו את שחר ופיתה וירחיקם עוד יותר. רק כאשר יתחקה אחר מקורות העוקץ שהפיל אותו ויגלה שהכנופיה מתכננת גורל דומה גם לצמד חבריו. ינסה אדם לחבור אליהם חזרה וביחד להשיב מלחמה.
תבונה ורגישות (סדרה, 1971)
תבונה ורגישות (באנגלית: Sense and Sensibility) היא מיני-סדרה של ה-BBC עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. את התסריט כתב דניס קוסטנדורוס וביים דייוויד ג'יילס.
נמל התעופה ברטיסלאבה
נמל התעופה הבינלאומי ברטיסלאבה (בסלובקית: Letisko Bratislava), הידוע גם בשם '''נמל התעופה מ. ר. שטפאניק (בסלובקית: Letisko M. R. Štefánika''') הוא נמל תעופה השוכן כ-9 ק"מ צפונית-מזרחית למרכז ברטיסלאבה בירת סלובקיה ושוכן בתחומי הרשות המקומית שלה ושל הכפר איוונקה פרי דונאיי (Ivanka pri Dunaji). הנמל קרוי על שם הפוליטיקאי הצ'כוסלובקי מילאן רסטיסלאב שטפאניק.
נמל התעופה מורכב מהטרמינל הראשי (A) וטרמינל B המיועד להמראות ונחיתות ל/ממדינות שאינן חברות באמנת שנגן. קומת הקרקע כוללת שירותי המראות, בידוק וכדומה. בקומה השנייה מתנהל כל ההליך שלפני ההמראה - בידוק ביטחוני, ביקורת דרכונים, מרכז קניות ושערי עליה למטוסים (1–8 ו9-13).
היסטוריה
ב-1947 הוחל בהכנת השטח לבניית נמל התעופה, ב-1948 החלה הבנייה והנמל נכנס לפעילות ב-1951. ב-2012 הושלמה בנייתו של טרמינל נוסעים חדש במקום הטרמינל הקודם שנבנה ב-1970 ונהרס ב-2011.
טיסות לישראל וממנה
ריינאייר מפעילה 2 טיסות שבועיות עונתיות בין הנמל לאילת.
לאטה מנגשקאר
לאטה מנגשקאר (בהינדי: लता मंगेशकर, באנגלית: Lata Mangeshkar, נולדה בשם המה מנגשקאר; 28 בספטמבר 1929 – 6 בפברואר 2022) הייתה זמרת פלייבק הודית ומלחינה. היא נחשבת לאחת הזמרות הגדולות והמשפיעות ביותר בהודו אי פעם. הקריירה שלה השתרעה על פני שמונה עשורים, בהם זכתה בתוארי כבוד כמו "מלכת המנגינה", "הזמיר של הודו" ו"קול המילניום".
בהודו היא זכתה בשלושה פרסי סרטים לאומיים, 15 פרסי איגוד העיתונאים של בנגל, ארבעה פרסי ההשמעה הנשית הטובה ביותר של פילמפייר, שני פרסי פילמפייר מיוחדים, פרס מפעל חיים של פילמפייר ועוד רבים נוספים.
ב-1974, היא הייתה אחת מזמרות הפלייבק ההודיות הראשונות שהופיעו ברויאל אלברט הול בלונדון, אנגליה.
בנוסף, היא הופיעה בספר גינס שיאי עולם, כאמנית המוקלטת ביותר בהיסטוריה בין 1948 ל-1987.
נפטרה מסיבוכים של נגיף הקורונה ב-2022 בגיל 92.
ביוגרפיה
אביה, דינאנת מנגשקאר, היה מרקע מרתי וקונקני, במקצועו הוא היה זמר ושחקן תיאטרון קלאסי. אביו של אביה שימש כאיש דת במקדש מנגשי המפורסם בגואה.
אמה, שבנטי (ששמה שונה מאוחר יותר לשודהמאטי), הייתה אישה גוג'ראטית מתאלנר, נשיאות בומביי (כיום בצפון מערב מהאראשטרה). שבנטי הייתה אשתו השנייה של דינאנת ואחותה הצעירה של אשתו הראשונה שנפטרה לפני נישואיו לשבנטי. סבה מצד אמה, סת' חרידאס רמדאס לאד, היה איש עסקים מצליח. היא למדה מסבתה מצד אמה שירי עם של בגוג'ראטית..
לאטה נקראה "המה" בלידתה. מאוחר יותר שינו הוריה את שמה ללאטה על שם דמות נשית, לאטיקה, באחד ממחזותיו של אביה, भाव बंधन.
היא הייתה הילדה הבכורה במשפחה. אחיה הם: מינה, אשה, אושה והרידיינת, כולם זמרים ומוזיקאים מוכשרים, ועם כולם שיתפה פעולה.
את שיעור הנגינה הראשון שלה קיבלה מאביה. בגיל חמש היא התחילה לעבוד כשחקנית בהצגות המוזיקליות של אביה. מנגשקאר לא זכתה כלל להשכלה פורמלית, ביום הראשון ללימודים בבית הספר היא עזבה משום שאסור היה לה להביא איתה את אחותה.
קריירה מוקדמת בשנות הארבעים
בשנת 1942, כאשר מנגשקאר הייתה בת 13, נפטר אביה ממחלת לב. מאסטר ויניאק ( ויניאק דמודר קרנאטקי ) הבעלים של חברת הסרטים נביוג צ'ירפאט וחבר קרוב של משפחת מנגשקאר, טיפל בילדים. הוא עזר לה להתחיל בקריירה של זמרת ושחקנית.
היא החלה לשיר שירים במראטהית בסרטי קולנוע ב-1942 ו-1943. בנוסף, היא נאלצה לעסוק גם במשחק אך לא אהבה זאת וניסתה להימנה מכך.
היא עברה למומבאי ב-1945 כשהחברה של מאסטר ויניאק העבירה את המטה שלה לשם. היא התחילה לקחת שיעורים במוזיקה הינדוסטנית קלאסית. ב-1946 החלה לשיר עבור סרטי קולנוע בשפה ההינדית.
לאטה ואחותה אשה שיחקו בתפקידים קטנים בסרטו הראשון של ויניאק בשפה ההינדית, Badi Maa (1945). בסרט הזה, לאטה שרה גם בבהאג'אן, "מאטה טרה צ'רנון מיין". היא הוצגה בפני המנהל המוזיקלי ואסנט דסאי במהלך הקלטת הסרט השני של ויניאק בשפה ההינדית, "סובהדרה" (1946).
לאחר מותו של ויניאק ב-1948, המנהל המוזיקלי גולם היידר לקח אוה תחת חסותו והחל להדריך אותה כזמרת. הוא הכיר לה את המפיק סשהדר מוחרג'י, שעבד אז על הסרט "שאהיד" (1948), אבל מוחרג'י פטר את קולה כ"רזה מדי". היידר השיב לו שבשנים הקרובות מפיקים ובמאים "יפלו לרגלי לאטה" "מתחננים בפניה" שתשיר בסרטים שלהם. היידר העניק לה את הפריצה הגדולה הראשונה שלה עם השיר "Dil Mera Toda, Mujhe Kahin Ka Na Chhora" - מילים מאת נאזים פניפטי - בסרט Majboor (1948), שהפך ללהיט הקולנועי הגדול הראשון שלה, ופריצת הדרך. בראיון לרגל יום הולדתה ה-84 ב-2013, היא הכריזה "גולם היידר הוא באמת הסנדק שלי. הוא היה המנהל המוזיקלי הראשון שהראה אמונה מלאה בכישרון שלי."
אחד מלהיטיה הגדולים הראשונים היה "Aayega Aanewaala", שיר בסרט "מאהל" (1949), שהולחן על ידי המנהל המוזיקלי חמצ'אנד פראקש והוצג על המסך על ידי השחקנית מדהובלה. זה היה רגע מכונן עבורה, ודחיפה להכרה של זמרי פלייבק בהודו. לפני כן, זמרי פלייבק נתפסו כמקבילה הווקאלית של פעלולן ונשארו בלתי נראים וחסרי קרדיט. השיר הזה היה להיט כל כך גדול, שרדיו גואה חשף את זהותה והיא הפכה לכוכבת בזכות עצמה. זה פתח את הדלת לזמרי פלייבק אחרים להשיג את ההכרה הראויה.
שנות ה-50
בשנות ה-50 שרה מנגשקאר שירים שהולחנו על ידי מנהלים מוזיקליים שונים מהתקופה היא שרה את "Sri Lanka, Ma Priyadara Jaya Bhumi", שיר בסינהלית, לסרט הסרי לנקי משנת 1955 Seda Sulang. את הופעת הבכורה שלה בשירת פלייבק בטמילית בשנת 1956 עם השיר הטאמילי Enthan Kannalan עבור השחקנית המפורסמת נימי. בשנות ה-50 היא שרה שירים רבים המבוססים על ראגה (מוזיקה הודית קלאסית) עבור הבמאי והמלחין נאושד בסרטים רבים.
שנות ה-60
בשנת 1961, היא הקליטה שני בהאג'נים פופולריים, "אללה תרו נעאם" ו"פראבהו טרו נעאם".
ב-1962 הוענק לה פרס הסרטים השני שלה על השיר "Kahin Deep Jale Kahin Dil" מתוך הסרט Bees Saal Baad, שהלחין המנט קומאר.
ב-27 בינואר 1963, על רקע מלחמת הודו–סין, היא שרה את השיר הפטריוטי "Aye Mere Watan Ke Logo" (מילולית, "הו, האנשים בארצי") בנוכחותו של ג'ווהרלל נהרו, אז ראש ממשלת הודו. השיר, הביא את ראש הממשלה לכדי בכי.
שנות ה-60 היו עדות גם לתחילת הקשר שלה עם לקסמיקנט ופייראלל המנהלים המוזיקליים עבורם שרה את השירים הפופולריים ביותר בקריירה שלה. היא שרה למעלה מ-700 שירים עבור צמד המלחינים לאורך תקופה של 35 שנים, שרבים מהם הפכו ללהיטי ענק ושעליהם זכתה בפרס ה-פילמפייר השלישי שלה.
בשנות ה-60 היא הקליטה דואטים עם קישור קומאר, מוקש, מאננה דיי, מהנדרה קאפור ומוחמד רפי. במשך תקופה קצרה במהלך שנות ה-60, היא הייתה ביחסים לא טובים עם מוחמד רפי עקב ויכוח שנגע לתשלומי התמלוגים לזמרים. היא רצתה שרפי יתמוך בה בדרישה לחצי מניה מחמשת אחוזי תמלוגי השירים שהעניק מפיק הסרט למלחינים נבחרים. אבל רפי נקט עמדה הפוכה בתכלית, וסבר שתביעת זמר פלייבק כלפי יוצר הסרט הסתיימה בתשלום המוסכם על השיר, מה שהוביל למתחים בין השניים. לאחר ויכוח במהלך הקלטת השיר "תסוויר תרי דיל מיין", ממאיה (1961), סירבו השניים לשיר זה עם זה. המנהל המוזיקלי שנקר ג'יקישאן ניהל מאוחר יותר משא ומתן לפיוס בין השניים.
שנות ה-70
בשנת 1973, היא זכתה בפרס הסרט הלאומי לזמרת הפלייבק הטובה ביותר על השיר "Beeti Na Bitai" מהסרט "מבוא", שהולחן על ידי ר"ד בורמן, ונכתב על ידי גולזר.
משנות ה-70 ואילך, היא גם העלתה קונצרטים רבים בהודו ומחוצה לה, כולל כמה קונצרטים עבור צדקה. היא שינתה את הדרך שבה נתפסו קונצרטים של מוזיקה הודית במערב. הקונצרט הראשון שלה מעבר לים היה ברויאל אלברט הול, בלונדון, ב-1974. (למרות כמה מקורות הטוענים שהיא הייתה ההודית הראשונה שעשתה זאת, לפי הרישומים של האולם עצמו, ההודית הראשונה שהופיעה שם הייתה ראווי שנקר, ב-21 באוקטובר 1969. ) עד לאותה תקופה, קונצרטים של מוזיקת קולנוע כללו בעיקר שירה וריקודים שנערכו באולמות קהילתיים ובמכללות, לעיתים נדירות לקחו זמרי קולנוע ברצינות. מנגשקאר דרשה לשיר באולמות מיינסטרים בלבד, וזה היה כבוד שעד אז הוענק רק למוזיקאים קלאסיים.
בסרט Satyam Shivam Sundaram בבימויו של ראג' קאפור ב-1978, היא שרה את שיר הנושא הראשי שהיה בין מובילי המצעד של אותה השנה. סיפור הסרט, על פי בתו של קאפור ריטו ננדה בספרה ראג' קאפור, נוצר בהשראתה. הספר מצטט את קאפור כאומר: "דמיינתי את סיפורו של גבר שפגש אישה עם פנים רגילות אך עם קול זהב ומיד רציתי ללהק את לאטה מנגשקאר לתפקיד".
שנות ה-80
משנות ה-80 ואילך, מנגשקאר עבדה עם מנהלים מוזיקליים שונים, השיר שלה "Zu Zu Zu Yashoda" מהסרט - "Sanjog" (1985) שבר שיאי השמעות.
ביוני 1985, ה-United Way of Greater Toronto הזמין אותה להופיע בגני מייפל ליף. לבקשתה של אן מאריי (Anne Murray) זמרת קנדית לאטה שרה את השיר שלה "You Needed Me". בקונצרט השתתפו 12,000 איש והוא גייס 150,000 דולר שנועדו לצדקה.
שנות ה-90
במהלך שנות ה-90, מנגשקאר הקליטה עם מנהלים מוזיקליים כולל אנאנד-מילינד, נאדם-שרוואן, ג'טין - לאליט, דיליפ סן-סאמיר סן, אוטאם סינג, אנו מאליק, אדש שרוואסטווה ו-AR רחמן. היא הקליטה כמה שירים שאינם סרטים, כולל גאזלים עם ג'גג'יט סינג.
ב-1990 היא השיקה בית הפקות משלה לסרטים הינדיים, באותה שנה היא זכתה בפרס הסרט הלאומי השלישי שלה לזמרת הפלייבק הטובה ביותר על הביצוע שלה לשיר "יארה סילי סילי" מהסרט, שהולחן על ידי אחיה הרידיינת.
בנוסף בשנת 1999, היא נבחרה כחברה ברג'יה סבהה, הבית העליון של הפרלמנט ההודי. עם זאת, היא לא השתתפה בישיבות באופן קבוע, דבר שהוביל לביקורת מכמה מחברי הבית, כולל סגנית היו"ר נג'מה הפטוללה, פרנב מוקהרג'י ושבאנה עזמי. היא ציינה את הסיבה להיעדרותה כבריאות לקויה, ודווח שהיא לא לקחה משכורת, קצבה או בית בדלהי שהגיעו לה עקב היותה חברת פרלמנט.
שנות ה-2000
בשנת 2001, הוענק למנגשקאר בהרט רטנה, הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בהודו. כמו כן בשנת 2001, היא הקליטה את השיר ההינדי הראשון שלה עבור הסרט "בושה" של המלחין איליהראג'ה, היא הקליטה קודם לכן שירי טמילית וטלוגו שהלחין איליהראג'ה.
עוד ב-2001 היא הקימה את בית החולים מאסטר דינאנת מנגשקאר (על שם אביה) בפונה, בניהול הקרן הרפואית לאטה מנגשקאר (קרן שנוסדה על ידי משפחת מנגשקאר ב-1989). בשנת 2005 היא עיצבה קולקציית תכשיטים בשם Swaranjali, אשר נוצרה על ידי Adora, חברת ייצוא יהלומים הודית. חמישה פריטים מהאוסף גייסו 105,000 ליש"ט במכירה פומבית של כריסטי'ס, וחלק מהכסף נתרם לסיוע ברעידת האדמה בקשמיר ב-2005.
ב-2004 השיר שלה "Wada Na Tod" מ-1987 נכלל בפסקול הסרט שמש נצחית בראש צלול.
שנות ה-2010
ב-12 באפריל 2011 הוציאה מנגשקאר את האלבום Sarhadein: Music Beyond Boundaries, המכיל את הדואט "Tera Milna Bahut Acha Lage" שלה ושל מהדי חסן (שכתב הפקיסטני פרהאד שאהזד). באלבום מופיעים אושה מנגשקאר, סורש ודקר, חריהרן, סונו ניגאם, רקה בהרדוואג' וזמרת פקיסטנית נוספת, גולאם עלי, עם יצירות של מאיורש פאי ואחרות.
ב-28 בנובמבר 2012, היא השיקה לייבל מוזיקה משלה, LM Music, עם אלבום של בהאג'נים, Swami Samarth Maha Mantra, שהולחן על ידי מיורש פאי. היא שרה עם אחותה הצעירה אושה באלבום.
ב-2014 היא הקליטה אלבום בנגלי, Shurodhwani,שכלל שיר מאת סליל צ'ודרי שגם הוא הולחן על ידי פאי.
ב-30 במרץ 2019, מנגשקאר הוציאה את השיר האחרון שלה "Saugandh Mujhe Is Mitti Ki", שהולחן על ידי מיורש פאי, כמחווה לצבא ולאומה ההודית.
מחלה ומוות
ב-8 בינואר 2022, מנגשקאר נבדקה חיובית לנגיף הקורונה עם תסמינים קלים ואושפזה ביחידה לטיפול נמרץ של בית החולים בריץ' קאנדי במומבאי. היא נשארה בטיפול נמרץ עם סימנים של "שיפור קטן" בבריאותה. הרופאים שטיפלו בה הורידו אותה ממכשיר ההנשמה ב-28 בינואר לאחר שבריאותה "השתפרה באופן קטן"; עם זאת, היא חזרה למכשיר ההנשמה ב-5 בפברואר, לאחר שמצבה התדרדר, ועברה "טיפול אגרסיבי". מנגשקאר מתה מתסמונת כשל רב מערכתי ב-6 בפברואר 2022, בגיל 92. לאחר 28 ימים של טיפול מתמיד בדלקת ריאות וקוביד-19. ממשלת הודו הודיעה על תקופת אבל לאומי של יומיים וכי הדגל הלאומי יורד לחצי התורן בין ה-6 ל-7 בפברואר ברחבי הודו מתוך כבוד. הנשיא ראם נאת' קובינד, סגן הנשיא וניקאיאח נאידו,, ראש הממשלה נרנדרה מודי, מספר שרי איגוד ושרים ראשיים, רבים מחברי תעשיית המוזיקה ההודית, תעשיית הקולנוע ההודית, סלבריטאים, מעריצים וגולשים ברשת הביעו תנחומים. שחקני קבוצת הקריקט ההודית לבשו רצועת זרוע שחורה כדי להתאבל על האובדן של מנגשקאר במשחק הראשון בליגה. נשיא צרפת עמנואל מקרון, ראש ממשלת פקיסטן, עימראן חאן, ראשת ממשלת בנגלדש, הסינה ודזד, ראש ממשלת נפאל, שר בהדור דאובה, ראש ממשלת סרי לנקה, מהינדה ראג'פקסה, נשיא אפגניסטן לשעבר, חמיד כרזאי והשר הפקיסטני פאואד צ'אודרי הביעו את צערם על מותה. הטקסים האחרונים של מנגשקאר (שבוצעו על ידי אחיה הרידיינת) והשריפה נערכו, בשיתוף מלא של המדינה, בפארק שיוואג'י של מומבאי באותו יום. ראש הממשלה נרנדרה מודי, המושל בהגאט סינג קושיארי וראש הממשלה אודהב ת'קריי חלקו כבוד אחרון והעניקו מחווה פרחונית. אחיותיו של מנגשקאר, אשה בהוסל ואושה מנגשקאר, דבנדרה פאדנאוויס, שאה רוח' חאן, שראד פאואר, אמיר חאן, רנביר קאפור, וידיה באלן, שראדה קאפור, סאצ'ין טנדלקר, אנוראדהה פאודוואליטה וכמה בני משפחה היו נוכחים גם כן. בפברואר 2022, שלט חוצות אלקטרוני בטיימס סקוור, מנהטן, בחסות מרכז התרבות ההודי בינדר, הציג מחווה למנגשקאר. לאטה מנגשקאר מתה יום אחרי Vasant Panchami (פסטיבל המוקדש לאלה סרסווטי המייצגת מוזיקה, ידע ושאר האמנויות). "זה מיוחד מכיוון שרבים ראו בה מייצגת של האלה סרסווטי והאנשה של מוזיקה", לדברי השחקנית רני מוקרג'י.
ב-10 בפברואר 2022, האפר של מנגשקאר פוזר בנהר גודאברי ברמקונד, נאסיק על ידי אחותה אושה ואחיינה עדינת מנגשקאר.
פרסים והכרה
מנגשקאר זכתה במספר פרסים והצטיינות, כולל הבהרט רטנה ב-2001, הפרס האזרחי הגבוה ביותר בהודו.
בשנת 1984, ממשלת מדינת מאדהיה פראדש הקימה על שמה את פרס לאטה מנגשקאר. ממשלת מדינת מהרשטרה הנהיגה גם פרס דומה בשנת 1992.
בשנת 2012, היא דורגה במקום ה-10 בסקר של Outlook India כאחת מההודים הכי גדולים מאז העצמאות ההודית.
לאטה מנגשקאר נכללה בקטע 'לזיכרון' בטקס פרסי הקולנוע והטלוויזיה של האקדמיה הבריטית (באפטה) לשנת 2022.
היא גם קיבלה תוארי דוקטור לשם כבוד מאקדמיית סנג'יט נטאק בשנת 1989 ומאוניברסיטת שיבאג'י בקולהפור.
צבאו הפרטי של פופסקי
צבאו הפרטי של פופסקי (באנגלית: Popski's Private Army ,PPA או בשמה הרשמי, No. 1 Demolition Squadron, יחידת חבלה מס' 1) הייתה יחידת עילית של הצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה, בפיקודו של מייג'ור (ולאחר מכן לוטננט קולונל) ולדימיר "פופסקי" פניאקוב. היחידה הוקמה בשנת 1942 בקהיר והייתה חלק ממספר יחידות מיוחדות שפעלו במסגרת המערכה במדבר המערבי, באותה תקופה, כדוגמת קבוצת המדבר ארוכת הטווח וה-SAS. היחידה נלחמה גם באיטליה ופורקה בשנת 1945.
היסטוריה
בתחילת מלחמת העולם השנייה, חיפש הצבא הבריטי במזרח התיכון מפקדים בעלי מיומנויות לחימה והישרדות במדבר, ובמיוחד בעלי היכרות עם המדבר בצפון אפריקה. ולדימיר פניאקוב היה כזה, ומשכך, קיבל דרגת לוטננט. בשנת 1942 היה פניאקוב בעל ניסיון לחימה רב, לאחר שהשתתף במשימותיה של קבוצת המדבר ארוכת הטווח. קשרים ומפעילי רדיו התקשו לבטא את שמו, וכך זכה לכינוי "פופסקי", שהוענק לו על ידי קצין המודיעין של קבוצת המדבר ארוכת הטווח, קפטן ביל קנדי שואו. בסתיו 1942 פנה גנרל ג'ון האקט לפופסקי בבקשה להקים יחידה חדשה שתפשוט על מתקנים ובסיסים מעבר לקווי מדינות הציר. היחידה הוקמה ושמה הרשמי היה יחידת החבלה מספר 1.
היחידה החלה את דרכה עם 5 קצינים ו-18 נגדים וחוגרים, אך בסוף תקופת פעולתה מנתה 120 איש והייתה לכוח העצמאי הקטן ביותר של הצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה.
משימתה הראשונה של היחידה, בדצמבר 1942, כמעט נגמרה באסון: מטוס גרמני השמיד את כל ציודה ורכביה של היחידה, למעט 2 ג'יפים. אנשי היחידה עברו שטח של כ-6,400 קילומטרים עד לחבירה מחודשת עם כוחות הצבא הבריטי במצרים. פחות מחודש לאחר מכן כבר פעלה היחידה שוב מאחורי קווי מדינות הציר, כשהיא פושטת על מצבורי דלק ומתקנים שונים. ב-19 במרץ 1943, נכנעו 600 חיילים איטלקים בפני שלושה מחיילי היחידה, לאחר שהאחרונים תיעלו אותם לתוך ואדי.
במהלך תקופת פעילותה במדבר השמידה היחידה 34 מטוסים, 6 רכבים משוריינים, 112 משאיות וכ-2,000,000 ליטרים של דלק. בכל תקופת הפעילות הזו נשבה לוחם אחד ושניים נפצעו.
איטליה
לאחר שהכוחות של מדינות הציר נכנעו בתוניסיה, השתתף צבאו הפרטי של פופסקי בפלישת בעלות הברית לאיטליה. חיילים מהכוח היו חלק מהכוח הבריטי שנחת בטאראנטו, ותפקידם היה לסייר בראש ולאתר כוחות אויב באזור. הם הצליחו לחדור מעבר לקווי האויב ולשבות קצין אפסנאות גרמני, שמסר להם פרטים על חוזק הכוחות שעמדו מולם ועל פריסתם בגזרה. כמו כן הם השתתפו בפשיטות אל הים האדריאטי, כשבאחד המקרים הם השתלטו על המחנה הגרמני בקסרמה די פיומי אוניטי (Caserma dei Fiumi Uniti) כשהם הורגים 40 מהחיילים ושובים 152, כשאבדותיהם הסתכמו בשלושה הרוגים וחמישה פצועים. בתחילת 1945 נכנע חיל המצב הגרמני בקיוגה (Chioggia) בן 700 חיילים לפטרול של צבאו הפרטי של פופסקי שכלל 12 איש ושישה ג'יפים.
ב-14 בספטמבר 1945, ארבעה חודשים מתום מלחמת העולם השנייה, פורק צבאו הפרטי של פופסקי באופן רשמי.
פסק דין גמזו
רע"א 4905/98 גמזו נ' נעמה ישעיהו הוא פסק דין של בית המשפט העליון שדן בזכות לתנאי מחיה מינימליים.
הרקע למשפט
יוסי גמזו שהיה נשוי לנעמה ישעיהו ואב לבתם המשותפת, צבר במהלך שהותו מחוץ לישראל חוב גדול של כמיליון ורבע ש"ח על מזונות עבור בתו, שלא שולמו. גרושתו ובתו פתחו בהליכי הוצאה לפועל נגדו. לגמזו לא נותרו נכסים והמקור היחיד לתשלום החוב היה משכורתו. גמזו ביקש מראש ההוצאה לפועל לפרוס את החוב באופן שיגן עליו מפני עיקול מלא של משכורתו, כדי שיוכל להתקיים. גרושתו טענה שאין לפרוס את החוב, ושבקשת הפריסה נובעת מרצון להתחמק מלשלמו.
המצב החוקי
סעיף 69 לחוק ההוצאה לפועל עוסק באפשרות לפרוש חוב לתשלומים, וקובע:
היסטוריה חקיקתית
השופט ברק סיכם את ההיסטוריה החקיקתית:
הכרעת בית המשפט
בשנת 2001 ניתן פסק הדין מפיו של השופט אהרן ברק, כאשר השופטים יצחק זמיר ויצחק אנגלרד הצטרפו לפסיקתו.
השופט אהרן ברק העלה שלוש שאלות לדיון, כשהשלישית היא העיקרית:
לגבי השאלה הראשונה קבע השופט ברק, כפי שקבעו כל הערכאות לפניו, שסעיף 69(ה) חל גם במקרה שבו לא נקבעו שיעורים בפסק הדין המקורי. נימוקו היה שאין טעם להבחין בין מקרה שבו נדרש שינוי בשיעורי התשלומים לבין מקרה בו נדרש קביעת שיעורים. לגבי השאלה השנייה קבע שהטעמים נוגעים לראש ההוצאה לפועל.
לגבי השאלה השלישית, קבע בית המשפט המחוזי ש"סעיף 69(ה) נוצר על מנת לאפשר לחייב הסדר מסוים שישחרר אותו מאימת המאסר". לדעת בית המשפט המחוזי, אם אין חשש מצו מאסר - כגון שבן-הזוג הזכאי למזונות הצהיר שאינו מבקש צו מאסר - אין תחולה לסמכות הקבועה בסעיף 69(ה) לחוק ההוצאה לפועל.
בית המשפט העליון הפך החלטה זו. השופט ברק כתב:
השופט ברק קבע כי חוק ההוצאה לפעול הוא בעל שתי תכליות: האחת לסייע לגובה לגבות את החוב במהירות וביעילות. השנייה, להגן על החייב במקרה שלא יוכל לעמוד בתשלום החוב לאור מצבו הכלכלי. תכליות אלו נגזרות מחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, והן מתבטאות בהוראת חוק יסוד המגינה על ערך הקניין (סעיף 3 לחוק היסוד) ושמירה על כבודו וחירותו של החייב - הזכות למינימום כבוד אנושי.
ברק קבע כי הזכות לתנאי מחיה מינימליים נגזרת מתוך פירוש הרחב של כבוד:
קיימת התנגשות בין הצורך להבטיח לנושה גבייה מהירה ויעילה של החוב, לבין הצורך להגן כלכלית על החייב. ברק מבצע איזון בין ההתנגשויות, וקובע כי על בית המשפט להבטיח כי החוב שנפסק ישולם, אבל באופן שלא תיפגע יכולת הקיום הבסיסית של החייב, כשיש לשמור על צלם האדם של החייב במזונות ולהבטיח מינימום קיום אנושי של החייב במזונות.
יהדות קנדה
יהדות קנדה היא כיום הקהילה היהודית הרביעית בגודלה בעולם, אחרי ישראל, ארצות הברית וצרפת, ורוב היהודים מתגוררים בערים טורונטו ומונטריאול. יהודים החלו להגיע לקנדה החל מסוף המאה ה-19, בעיקר ממזרח אירופה, וזכו לשוויון זכויות מלא.
היסטוריה
ראשית ההתיישבות היהודית בקנדה הייתה עם סיים מלחמת הצרפתים והאינדיאנים ב-1763, בניצחון בריטי על הצרפתים. ראשוני היהודים היו צאצאי יהדות ספרד ופורטוגל. עם זאת בשנת 1871 היו בקנדה רק כ-1,250 יהודים. גלי ההגירה של יהודים לקנדה החלו בסוף המאה ה-19, מגרמניה וממזרח אירופה, יהודים שראו במדינה החדשה יעד מועדף בו יוכלו לחיות בחופש ושוויון. רוב היהודים התיישבו במונטריאול, בטורונטו ובעיר ויניפג. כך היו בקנדה 2,456 יהודים ב-1881, בערך 3,000 ב-1887, 16,401 ב-1901 (0.13% מהאוכלוסייה), 74,564 ב-1911 (1.03%), 125,197 ב-1921 (1.42%), 155,614 ב-1931 (1.5%), 168,585 ב-1941 (1.5%) ו-204,836 (1.5%) ב-1951. ב-1929 הטילה ממשלת קנדה הגבלות על כניסת מהגרים, ובשנות השלושים נכנסו לקנדה 10,000 יהודים. עוד 2,000 נוספים, מגרמניה ואוסטריה, הורשו להיכנס ב-1940, אלא שהם נכלאו משך כשנה, כ"נתיני אויב". ב-1947 נכנסו לקנדה כ-20,000 פליטי שואה.
לאחר קשיים התחלתיים, רוב יהודי קנדה השתייכו לקראת אמצע המאה ה-20 למעמד העירוני הבינוני, ורבים מהם הגיעו למעמד גבוה, כלכלית, חברתית והשכלתית היו אף שהשתלבו בחברה כחברי פרלמנט, אנשי עסקים מצליחים, עורכי עיתונים וכיוצא בזה. הארגון המייצג הראשי של יהודי קנדה היה Canadian Jewish Congress.