cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרסי המוזיקה היוונית של MAD TV
טקס פרסי המוזיקה היוונית של MAD TV (בקיצור: טקס פרסי המוזיקה היוונית) (באנגלית MAD Video Music Awards, בקיצור MAD VMA) הוא טקס שבו מוענקים פרסי מוזיקה לאמנים יווניים על ידי ערוץ המוזיקה היווני MAD TV. הטקס החל בשנת 2004 ביוזמת MAD TV, שמארגן ומשדר את הטקס כל שנה בחודש יוני. משנת 2011 הטקס נערך בחסות חברת התקשורת וודאפון, לה יש קשרים עסקיים עם MAD TV. בשנים אלה נקרא הטקס MAD Video Music Awards by Vodafone, עם ציון שנת הטקס. הטקס הוא האירוע המרכזי של MAD TV, ובדומה לטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV הוא מלווה בהופעות חיות של מוזיקאים ואמנים ומעניק פרסים לאמנים, בין היתר, עבור וידאו קליפים.
זהו טקס פרסי המוזיקה היחיד ביוון והוא מנוהל על ידי גוף פרטי. זאת לאחר שאירועי "טקס פרסי האריון" מטעם הפדרציה לתקליטים של יוון הופסקו ב-2007.
הזכייה בכל קטגוריה נקבעת באמצעות בחירת קהל הצופים של MAD TV כאשר בכל קטגוריה חמישה מועמדים לזכייה. הבחירות נעשות באתר האינטרנט של הטקס, באתר וודאפון היווני, או על ידי שליחת מסרון. בקטגוריית שיר השנה, שנוספה ב-2013, הקהל בוחר שיר לזכייה מתוך 50 שירים ("Top 50") שנבחרו מראש על ידי "MediaInspector".
קטגוריות שהיו נהוגות בעבר כוללות את "קליפ המוזיקה האלטרנטיבית הטוב ביותר", "מילות השיר הטובות ביותר", "הלחן הטוב ביותר", "הציטוט הטוב ביותר", "בימוי הקליפ הטוב ביותר", "הקליפ האמנתי הטוב ביותר", "הקליפ הסקסי ביותר", ו"שיר השנה של MAD RADIO".
צביקה קראוס
צביקה קראוס (נולד ב-16 בנובמבר 1964) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין חימוש ראשי.
ביוגרפיה
קראוס נולד בחיפה ולמד בתיכון בסמ"ת. הוא בעל תואר ראשון במדעי החברה וחינוך מאוניברסיטת חיפה (1993), תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה (1995), ובוגר המכללה לביטחון לאומי ותואר שני בביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה (2008).
שירת בצה"ל בחיל החימוש. שימש קצין חימוש באגד ארטילרי במילואים, קצין חימוש בחטיבת חי"ר במילואים ועוזר קצין חימוש באוגדת שריון סדירה. ב-1993 מונה למפקד סדנת רק"ם, לאחר מכן שימש קצין חימוש בבית הספר לשריון ועוזר קצין חימוש בבאלי"ש. ב-1998 מונה לקצין חימוש של אוגדת שריון במילואים וב-2000 לקצין חימוש של אוגדת יהודה ושומרון. ב-2002 מונה לראש ענף שדה ותורה במפקדת קצין החימוש הראשי. ב-2004 מונה לקצין החימוש של פיקוד הדרום בדרגת אל"ם. ב-2008 מונה למפקד מרכז ציוד לחימה וחלפים.
בשנים 2010 עד 2014 כיהן כקצין חימוש ראשי.
לאחר שחרורו הקים חברת ייעוץ פרטית. שימש דירקטור בגופים שונים בהם החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי, וקבוצת אברות תעשיות.
קראוס הוא חבר תנועת הביטחוניסטים.
נשוי לאסנת ואב לארבעה. מתגורר בקיבוץ כפר עזה.
הרולד טלבוט
הרולד אלסטנר טלבוט הבן (באנגלית: .Harold Elstner Talbott, Jr; 31 במרץ 1888 - 2 במרץ 1957) היה מזכיר חיל האוויר השלישי של ארצות הברית.
ראשית חייו
הרולד טלבוט נולד בדייטון, אוהיו. הוא למד בבית הספר היל בפוטסטאון, פנסילבניה ולמד שנתיים באוניברסיטת ייל לפני ששב ב-1911 לחברת הבנייה של אביו. הוא היה שחקן פולו נודע.
משפחתו
אביו של טלבוט היה מהנדס אמיד שהיה מעורב בבניית תאי השיט סו בימת סופיריור והיה מעורב במגוון של עסקים בתחום הרכבות ובתחום תעשיית הנייר. האב היה ראש העיר הראשון של אוקווד, אוהיו. הוא היה גם מעורב בשיקום של דייטון מהשיטפון שפקד אותה ב-1913 ושימש כמנהל בבנק הלאומי של העיר דייטון.
אמו של טלבוט הייתה פעילה בליגה נגד מתן זכות בחירה לנשים בדייטון. היא גם הייתה מעורבת בליגה נגד הברים והייתה פטרונית של מקהלת וסטמינסטר בדייטון.
אחיו, נלסון "באד" טלבוט, היה המאמן של קבוצת הפוטבול המקצוענית "דייטון טריינגלס, קודמתה של אינדיאנפוליס קולטס של ימינו.
ב-1925 נשא טלבוט לאישה את מרגרט תייאר, בתם של מרגרט לונגסטרת' מוריס תייאר, מניצולות אסון הטיטניק וג'ון תייאר, שהיה בעל תפקיד ניהולי בתעשיית הרכבות וטבע באסון. לזוג נולדו ארבעה ילדים. ביולי 1962 התאבדה מרגרט בקפיצה מהקומה ה-12 של דירתם בשדרה החמישית בניו יורק.
במלחמת העולם השנייה שכן באחוזת משפחת טלבוט באוקווד, פרבר של דייטון, אתר הניסויים של פרויקט דייטון (חלק מפרויקט מנהטן ליצירת המאיץ לייצור נייטרונים עבור פצצת האטום הראשונה מפלוטוניום רדיואקטיבי). צ'ארלס אלן תומאס, שהיה כימאי בחברת Delco-GM ובחברת מונסנטו, והאחראי על הפרויקט, נשא לאישה את מרגרט, אחותו של טלבוט.
קריירה עסקית
העניין של טלבוט בתעופה החל מהימים הראשונים לפעילותם של האחים רייט. הוא היה תלמיד של קתרין רייט, אחותם הצעירה של האחים, ולקוח בחנות האופניים שלהם. ב-1915 סייע טלבוט לבנות את אחת ממנהרות הרוח הראשונות לניסויים בתעופה בדייטון. באביב 1916 הקימו אביו של טלבוט, אדוארד א. דידס וצ'ארלס קיטרינג את חברת דייטון-רייט לאווירונים, שעשתה מחדש שימוש בבניינים שמ-1909 ועד אז היו בשימוש של חברת רייט, אך לתחומי עיסוק שונים לחלוטין. טלבוט עצמו היה לנשיא החברה, בעוד שאורוויל רייט קיבל משרת כבוד כמהנדס יועץ. טלבוט הצטרף לטיסתו האחרונה של אורוויל ב-1918.
עם הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה, התגייס דידס לצבא ארצות הברית כקצין בדרגת קולונל והיה לאחראי על ייצור המטוסים. בשדה התעופה מק'קוק, קודמו של בסיס חיל האוויר רייט-פטרסון, פיקח דידס על רכישת המטוסים. חברת דייטון-רייט השתלטה על מפעל דלקו-לייט שאך נבנה. במפעל המורחב נבנו מטוסי קרב דו-מושביים, דה הבילנד 4, ששונו מאוחר יותר לדה הבילנד 9, מהם יוצרו כ-400 מטוסים. ב-1918, המפעל שהעסיק 12,000 עובדים, הוציא משעריו 38 מטוסים ליום ובמהלך המלחמה ייצר יותר מטוסים בהשוואה לכל מפעל מטוסים אחר בארצות הברית.
ב-1919 רכשה חברת ג'נרל מוטורס את דלקו-לייט, את דייטון-רייט ואת חברת דייטון תעשיות מתכת. כל החברות הללו היו קשורות לטלבוט, דידס וקיטרינג.
ב-1922 הקימה ג'נרל מוטורס את החטיבה לייצור פנים שתבנה הגיים מעץ במפעל דייטון-רייט לשעבר. טלבוט שימש כנשיא החטיבה. ב-1925 הוא עבר לניו יורק והיה למנהל בתאגיד קרייזלר. בשנות ה-30 הוא היה נשיא קלאוד קלאב שבקומות ה-66, ה-67 וה-68 של בניין קרייזלר בניו יורק.
ג'נרל מוטורס השתלטה גם על נורת' אמריקן אוויאיישן וב-1933 הפכה אותה לחלק מהחטיבה האווירית שלה. ב-1932 היה טלבוט ליושב ראש מועצת המנהלים של חברה זו. בשנות ה-30 הוא גם היה דירקטור בחברת טראנס וורלד איירליינס. באותה תקופה החזיקה נורת' אמריקן אוויאיישן מניות בדאגלס איירקראפט קומפני, שייצרה מטוסים צבאיים. טלבוט דחף את דונלד דאגלס, מייסד החברה, להיכנס לשוק המסחרי ולבנות את מטוסי הדאגלס DC-1 והדאגלס DC-2 על פי המפרטים של טראנס וורלד איירליינס.
קריירה פוליטית
במסעות הבחירות לנשיאות של 1940, 1948, ו-1952, היה טלבוט מגייס כספים פעיל עבור מערכות הבחירות של המפלגה הרפובליקנית. הוא היה יושב ראש הוועדה הפיננסית הלאומית של המפלגה ב-1948 וב-1949. הוא גם היה חבר במועצת הייצור המלחמתי בשנים 1942 ו-1943.
מזכיר חיל האוויר
ב-4 בפברואר 1953 מונה טלבוט כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית. הייתה זו התקופה בה מלחמת קוריאה טלטלה את הקונגרס לדיונים על אישור הקמתן של כנפות נוספות ותקצוב התשתיות עבורן. כתוצאה מכך עלה בידיו להתמקד במאמצים לספק את הצרכים של אנשי הצוותים האוויריים ומשפחותיהם. הוא הצליח לספק פתרונות שיכון בבסיסים יותר מכל קודמיו. בשילוב עם רמת שיכון טובה יותר והעלאת המשכורות ושיפור צרכים אחרים, הוא העלה את שיעור שימור כוח האדם באמצעות קישור הייתרונות שבשירות בחיל למוטיבציה לגיוס.
בספטמבר 1953 קיים טלבוט את הוויכוח המפורסם של עם הווארד יוז בנוגע לניהול מיזם טיל האוויר-אוויר AIM-4 Falcon ואובדן חברי ההנהלה הבכירים בחברה של יוז. כתוצאה מכך הועבר פיתוח הטילים הבליסטיים בין-יבשתיים עבור חיל האוויר לחברת Ramo-Wooldridge.
במהלך תקופת כהונתו כמזכיר חיל האוויר, הקים טלבוט וועדה שתסייע לו לאתר את המיקום הקבוע לאקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. לאחר שנשקלו 580 אתרים ב-45 מדינות, המליצה הוועדה על שלושה אתרים, שמתוכם בחר טלבוט את זה שליד קולורדו ספרינגס.
ב-1955 חשף העיתון Chattanooga Times שטלבוט עשה שימוש בנייר המכתבים שלו כמזכיר חיל האוויר לצרכים של חברת הנדסה בה הוא החזיק בחמישים אחוז ממניותיה, ופנה כך לקבלנים שעבדו עם חיל האוויר. לאחר חקירה של הקונגרס התפטר טלבוט מתפקידו באוגוסט אותה שנה.
מותו
הרולד טלבוט נפטר כתוצאה מדימום מוחי בפאלם ביץ', פלורידה ב-2 במרץ 1957.
כעבה-י זרתושת
השם כעבה-י זרתושת כנראה שויך למקום במאה ה-14, כאשר אתרים קדם אסלאמיים רבים זוהו עם דמויות ואירועים מהקוראן ומהשאהנאמה. המבנה בעצם אינו מקדש זורואסטרי, וגם אין ממצאים המעידים על כך שהמבנה אי פעם היה אתר עלייה לרגל.
המבנה, אשר הוא העתק של בניין בפסארגאדה, נבנה ככל הנראה על ידי דריווש הראשון (521-486 לפנה"ס) כאשר הזיז את פרספוליס, או על ידי ארתחשסתא השני (404-358 לפנה"ס) או על ידי ארתחשסתא השלישי (358-338 לפנה"ס). הבניין בפסארגאדה עתיק יותר במספר עשורים. החומה המקיפה את המגדל מתוארכת לתקופה הסאסאנית.
תיאור
המגדל המרובע בנוי מבלוקים של אבני גיר לבנות, שבשונה מהבניין התאום, מוחזקים במקום על ידי ברזלים. לצורך בנייתו לא השתמשו במלט. ארבע פאות הבניין הן ברוחב של 7.25 מטר. גובה המבנה הוא 12.5 מטרים. הגג הוא מעין פירמידה של שלוש מדרגות בגובה של 1.5 מטר. צדי המבנה מקושטים בחלונות מזויפים העשויים מאבן גיר שחורה השקועה מעט ביחס לפני המבנה.
דוד צמח (פרופסור)
דוד צמח (4 בספטמבר 1932 – 29 אפריל 1997) היה מן הבולטים בחוקרי הספרות הערבית שפעלו בארץ, ופרופסור בחוג לשפה וספרות ערבית שבאוניברסיטת חיפה, נמנה עם מקימי החוג ומייסדיו, וליווה אותו מאז הקמתו באמצע שנות השישים של המאה ה-20 ועד לפטירתו.
כעבה-י זרתושת
תיאור
פנים המבנה מורכב מחדר פנימי ריבועי בגובה של 5.7 מטר ורוחב 3.7 מטר. הכניסה אליו היא דרך דלת עם משקוף מעוטר הנמצאת בחציו העליון של המגדל. בעבר היה ניתן להגיע אל הדלת באמצעות מדרגות, שכיום רק חלקן התחתון שרד. הדלת שהייתה עשויה מאבן קשה והייתה ברוחב 1.7 מטר וברוחב 1.9 מטר, נעלמה.
דוד צמח (פרופסור)
ביוגרפיה
דוד צמח נולד בבגדאד למשפחה יהודית חילונית, לאב שהיה פקיד בכיר במשרד מבקר המדינה של ממשלת עיראק. למד תחילה בבית הספר "אליאנס", ועם סיום לימודיו בבית ספר התיכון היהודי "שמאש" עלה ארצה בשנת 1950 במסגרת העלייה הבלתי לגאלית כאשר חצה בחשאי את הגבול לאיראן שם שהה מספר שבועות. משפחתו הצטרפה אליו מספר חודשים לאחר מכן במסגרת מבצע עזרא ונחמיה. עוד בהיותו נער הרבה לעסוק בפרוזה ובשירה ואף פרסם חלק מיצירותיו בעיתונות המקומית. היה בקי במיוחד בתורת המשקלים ובלשון הערבית הקלאסית. קובץ שירים שכתב בהיותו תלמיד תיכון ושעמד להוציאו לאור כספר נגנז לבסוף בשל המתיחות הפוליטית והמצב הרגיש בו היו נתונים יהודי עיראק לאחר קום המדינה.
כעבה-י זרתושת
מטרה
מכתובות סאסאניות על הבניין ניתן להבין שהמבנה שימש בעבר מקום פולחן לאש, או אולי מעין מדורת הנצחה לשליטים שקבריהם נמצאים במרחק של מטרים ספורים מהמבנה. תאוריה זו נדחתה בגלל הפתחים המועטים שיגרמו להחנקת האש בגלל חוסר אוויר. בכל מקרה לא סביר להניח שהמחבר של הכתובת יידע מה היה השימוש בבניין 700 שנים לאחר בנייתו.
דוד צמח (פרופסור)
ביוגרפיה
גם בראשית דרכו בארץ הוסיף לכתוב שירים בערבית שחלקם הושמע ברדיו והתפרסם בעיתונות המקומית הערבית והעברית לאחר תרגום, ולמעשה היה מן הפוריים בכותבי שירה ערבית בשנותיה הראשונות של המדינה ומהיוצרים היהודים הראשונים שפרסמו בשפה הערבית, כמו כן פרסם מאמרים בנושא תרבות וספרות ערבית. בשנת 1954 הקים בתל אביב יחד עם ידידים שוחרי-ספרות וחברי ילדות, ביניהם פרופסור ששון סומך, פרופסור שמעון בלס והסופר סמי מיכאל את חוג שוחרי הספרות הערבית, לימים "החוג הספרותי היהודי-ערבי" אשר אחת ממטרותיו הייתה קירוב לבבות בין שני העמים, ולעודד תרגומים ומגעים בין היוצרים בשתי הלשונות. בשנת 1959 פרסם את ספרו "חתא יג'יא אלרביע" ("עד שיבוא האביב") ובו מבחר שירים שאת רובם כתב בתקופת נעוריו. הספר עורר תגובות נרגשות והדים רבים בקהילה התרבותית הערבית בארץ.
בשנים 1960–1965 במקביל לעבודתו כמתרגם במשרד המשפטים פנה דוד צמח ללימודים אקדמיים באוניברסיטה העברית בירושלים, סיים תואר ראשון בשפה וספרות ערבית והיסטוריה של המזרח התיכון, ותואר שני בשנת 1965 תחת הדרכתו של פרופסור קיסטר בנושא יצירותו של אבו עלי אלמֻחַסִּן אלתנוחי, אל-פַרַג' בַּעַד אל-שִׁדָּה (הישועה לאחר המצוקה), העבודה הופקדה לשימוש הקוראים בספריה הלאומית בירושלים. ב־1966 לאחר שהשתתף במפעל הקונקורדנציה לשירה ערבית, ועסק כמורה לשפה הערבית, נשלח מטעם המכון האוניברסיטאי בחיפה (לימים אוניברסיטת חיפה) לאוניברסיטת אוקספורד באנגליה ללימודי דוקטורט על מנת שבסיומם ישתלב בסגל ההוראה של החוג ויסייע בהקמתה. את עבודת הדוקטוראט Four Egyptian Literary Critics   כתב תחת הנחייתו של החוקר המצרי פרופסור מוסטאפה בדאווי בנושא משנתם הביקורתית של ארבעה מבקרי ספרות מצריים: אל-עקאד, חוסיין הייכל, טהא חוסיין, מוחמד מנדור. העבודה אשר זכתה לתהודה רבה ופורסמה ב־1974 על ידי הוצאת "בריל" בהולנד (ליידן) כספר מחקרי על הספרות המצרית החדשה הפכה לבסיס לעבודות מחקר בנושא הביקורת בספרות הערבית.
כעבה-י זרתושת
מטרה
מאוחר יותר הוצע שמבנה זה ותאומו שימשו מגדלי שמירה עבור ה"paraphernalia of rule".
דוד צמח (פרופסור)
ביוגרפיה
עם שובו ארצה בשנת 1969 השתלב בסגל ההוראה של החוג ומילא שורה של תפקידים אקדמיים ומינהלתיים בחוג, באוניברסיטה, ובמוסדות מחקר ולימוד אחרים בארץ. בתחילת שנות השבעים מונה לראש החוג והרצה גם באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת בר-אילן ובמכללה האקדמית עמק יזרעאל. שמש כנציג המורים בחבר הנאמנים באוניברסיטת חיפה, היה חבר וועדת ההוראה של הפקולטה למדעי הרוח, חבר הסנט של האוניברסיטה וחבר מועצת הרשות ללימודים מתקדמים. בשנים 1975–1977 כיהן כמנהלה האקדמי של מכללת תל-חי ופעל להקמת החוג לשפה וספרות ערבית במכללה. בשנת 1984 מונה לפרופסור מן המניין וב־1986–1990 היה חבר במועצת המרכז האקדמי הישראלי בקהיר. כיהן כחבר מערכת בכתבי העת "Asian and African Studies" ו"אל-כרמל".
כעבה-י זרתושת
מטרה
היום, חוקרים מחשיבים את המבנה כקבר אחמני מלכותי. החוקרים פ. וייסבך (F. Weissbach) וא. דמנט (A. Demandt), טוענים ששני המבנים דומים לתיאור קברו של כורש בספריהם של אריאנוס (6.29) וסטראבון (15.3.7) יותר מאשר המבנה בפסארגאדה המיוחס בדרך כלל למלך.
דוד צמח (פרופסור)
ביוגרפיה
נפטר בחיפה ב-29 באפריל 1997, היה נשוי ואב לשלושה.
כעבה-י זרתושת
כתובות
על החומה הסאסאנית המקיפה את המבנה נמצאות שלוש כתובות מהמאה ה-3.
על הקירות המזרחי, המערבי והדרומי חקוקה כתובת (כתובת KZ) של שאפור הראשון בשלוש שפות: על הקיר המזרחי בפרסית אמצעית, על הקיר המערבי בפרתית ובדרום ביוונית עתיקה. מתחת לכתובת המזרחית של שאפור נמצאת כתובת (כתובת KKZ) בפרסית אמצעית של הכוהן העליון קרתיר.
הכתובת של שאפור הראשון
הכתובת התלת-לשונית של שאפור הראשון, המכונה SKZ או KZ או Res Gestae Divi Saporis מכילה תיאור של השלטון שלו. תיאור זה שופך אור על השלטון בתקופה הקדומה של הממלכה הפרסית. היא מכילה גם תיאור של מלחמותיו של שאפור ברומאים, והתיאור המופיע בכתובת זו שונה משמעותית מהתיאור במקורות הרומיים. שאפור טוען שהביס והרג את הקיסר גורדיאנוס השלישי בקרב מיסיך, ושהביס כוח רומי גדול בקרב ברבאליסוס , וכן שתפסו את הקיסר ולריאן בקרב אדסה בין אדסה  וחרן. מקורות רומיים מזכירים רק את הקרב האחרון, ובדרך כלל טוענים שוולריאן נתפס בגלל בגידה של מקורביו.
דוד צמח (פרופסור)
תיאור מחקריו
נושאי המחקר בהם עסק והנושאים אותם לימד התפרסו על תחומים רבים, עסק הן בספרות מודרנית והן בקלאסית, התמחה בביקורת ספרותית בעבר ובהווה, חקר את הספרות המצרית המודרנית, והתמקד ביצירותיהם של הסופרים המצרים תופיק אלחכים (גדול המחזאים הערבים של תקופתו 1900–1987, שאותו זכה לפגוש בקהיר עם חתימת הסכם השלום עם מצרים), טאהא חוסיין, אחמד אמין, והמשורר אל-מתנבי. עסק בשירה סופית וג'אהילית, חקר את המשקלים בשירה הקלאסית, הזיקה בין משקלי השירה הערבית ומשקלי השירה העברית בספרד ואת משקלי השירה הבדואית. צמח הרבה לעסוק בספרות ושירת האהבה, ועם השנים פנה לעסוק גם בתרבות ובספרות הערבית של ימי הביניים, בפרוזודיה של השירה הערבית הקלאסית שממנה הסתעפה תורת השירה העברית של ימי הביניים, ובשירת האזור (המוושח) הערבית הקלאסית. כמו כן התמחה בפענוח טכסטים מכתבי יד עתיקים. ב־1993 כתב את הערך "פרוזודיה ערבית" (Arabic Prosody) באנציקלופדיית פרינסטון לשירה ופואטיקה, ובשנת 1995 פרסם את ספרו "כרמליאת – מחקרים על צורות ומשקלים בשירה הערבית" אשר פרקיו עוסקים בבעיות סגנון, מבנה ומטריקה בשירה הערבית, הן זו הכתובה בלשון הקלאסית, והן זו המשמשת בדיאלקטים עממיים.
כעבה-י זרתושת
הכתובת של שאפור הראשון
השם Res Gestae Divi Saporis (תיאור מפעלותיו של שאפור האלוהי) ניתן לכתובת על ידי הארכאולוג מיכאיל רוסטובצף בתור חיקוי של כתובתו של הקיסר אוגוסטוס - Res Gestae Divi Augusti (תיאור מפעלותיו של אוגוסטוס האלוהי).
דוד צמח (פרופסור)
הספר ראודת אל-קלוב (גן הלבבות) מאת עבד אל-רחמן בן נצר אל-שייזרי בן המאה ה־12
ספר זה בנושא האהבה שדוד צמח החל לכתוב, הושלם והובא לדפוס לאחר מותו על ידי פרופ' ג'ורג' קנאזע בשנת 2003. הספר מבוסס על כתב יד מאת המלומד בן מהמאה ה־12 עבד אל-רחמאן אל-שייזרי: סופר, משורר, ורופא שמוצאו מהעיר שייזר שבסוריה, היה גם קאדי ושימש כשופט בעיר טבריה. מלבד זאת, מעט מאוד ידוע על תולדות חייו. הספר הכולל קטעי שירה, אנקדוטות על מאהבים ודברי פרשנות של הסופר אל-שייזרי עצמו, מציג את נושא האהבה כפי שמשתקף בתרבות, בספרות, ובשירה הערבית של אותה התקופה. הספר בעל 11 הפרקים מכיל תיאורים והסברים על אופיים של סוגי האהבה השונים, רמות שונות של התגלמותה ואהבה הומוסקסואלית. על פי השקפתו של אל-שייזרי האהבה היא מחלה הניתנת ברוב המקרים לריפוי, וכפי שהיה מקובל באותה תקופה הדיונים התיאורטים בספר כתובים בלשון חריזה. מלבד ספר זה, כתב עבד אל-רחמאן אל-שייזרי עוד שישה ספרים בנושא האהבה (המפורטים ונסקרים בפרק ההקדמה של הספר) שדוד צמח ניסה להתחקות אחר עקבותיהם על מנת לדלות אינפורמציה נוספת שתשלים את התמונה ביחס לביוגרפיה ויצירותיו של אל-שייזרי.
תומאס שאף
תומאס שאף (בגרמנית: Thomas Schaaf; נולד ב-30 באפריל 1961) הוא מאמן כדורגל וכדורגלן עבר גרמני. שאף אימן את ורדר ברמן בין השנים 1999 ו-2013, לאחר ששיחק בה בכל הקריירה שלו ככדורגלן בין השנים 1978 ו-1995. ב-2021 חזר לאמן את הקבוצה באופן זמני.
דוד צמח (פרופסור)
הספר ראודת אל-קלוב (גן הלבבות) מאת עבד אל-רחמן בן נצר אל-שייזרי בן המאה ה־12
כתיבת הספר הייתה כרוכה בשחזור ופיענוח עותקים שונים של כתב יד של אל-שייזרי, העיקריים שבהם: כתב יד שנמצא בספריית הבודליין של אוניברסיטת אוקספורד ועותק נוסף שמקורו מספריית המג’ליס בטהראן. שני כתבי יד אלה המשלימים זה את זה הגיעו לידיו של דוד צמח עוד בשנות ה־70. לאחר שהשלים עד כמה שניתן קטעי טקסט חסרים או לא ברורים, והגדיר את המקצבים של קטעי השירה, פרסם כמה מאמרים בנושא, ביניהם: "Rawdat al-Qulub by al-Shayzari: A Twelfth Century Book on Love”, Arabica Vol. XXIV/2 (1977): 58-68 ודיאלוג מוסלמי-נוצרי בנושא ספרות האהבה: "Between ʿAbd Allah and ʿAbd al-Masih", al-karmil - Studies in Arabic Language and Literature, Vol. XVI, Haifa (1995): 55-65 (Arabic)
פרופ’ ג’ורג’ קנאזע מהחוג לשפה וספרות ערבית (אוניברסיטת חיפה) נטל על עצמו את המשימה לסיים את כתיבת הספר שאותו לא הספיק צמח לסיים. בעזרת עותקים נוספים של כתב היד שאיתר במוסדות מחקר בגרמניה וצרפת המשיך במלאכת השחזור והפענוח, השלים את כתיבת הספר והביאו לדפוס. יודגש כי העותק המלא והמקורי של כתב היד טרם נמצא. בדברי ההקדמה לספר מביע פרופ’ קנאזע את תקוותו כי בעתיד ימצא עותק זה אשר יסייע בפתרון שאלות שנותרו פתוחות.
תומאס שאף
קריירה כשחקן
שאף הגיע לאקדמיית הנוער של ברמן בשנת 1972, ו-6 שנים לאחר מכאן עלה לשחק בקבוצת הבוגרים. במהלך 4 השנים הראשונות שלו בקבוצה הופיע רק ב-20 משחקים, אולם לאחר מכאן הפך לשחקן הרכב קבוע ומשמעותי. במהלך הקריירה זכה עם ברמן בשתי אליפויות ושני גביעים מקומיים, והשתתף כמחליף בניצחון על קבוצת הכדורגל הצרפתית א.ס. מונקו בגביע אירופה למחזיקות גביע של שנת 1991/2.
דוד צמח (פרופסור)
ספרו הבלתי גמור "אהבות ערב"
בשנותיו האחרונות שקד דוד צמח על כתיבת הספר "אהבות ערב – האהבה במורשת הספרותית הערבית" (Love in the Arabic Cultural Tradition) אותו לא הספיק לסיים. הספר שאותו החל לכתוב בשפה העברית נועד הן לקורא הכללי המעוניין להשביע את סקרנותו לגבי יצירתם הספרותית של שכנינו הערבים, והן לסטודנטים בתחום השפה והספרות הערבית, שכן פרקי הספר כוללים בנוסף לסקירה שוטפת המטפלת במוטיבים העיקריים של ספרות האהבה הערבית גם פרקים המבבוססים על מחקרים שערך ופרסם דוד צמח בעבר, גם רעיונות ומסקנות שנשאבו ממחקריהם של אחרים וגם מחקרים אותם לא הספיק לפרסם כמו הספר "Rawdat Al-Qulub" (גן הלבבות) אשר הושלם לאחר מותו על ידי פרופ' ג'ורג' קנאזע מאוניברסיטת חיפה. בספר משולבים קטעי שירה אותם תרגם המחבר וטקסטים נוספים אותם תרגמו פרופ' שמעון בלס, פרופ' יוסף סדן, פרופ' ראובן שניר וד"ר אלה אלמגור ("ענק היונה").
בפרק השישי והאחרון "אהבות ערב והתרבות העולמית – השפעה אפשרית?" החל לדון צמח בנושאים הבאים:
תומאס שאף
קריירת אימון
שאף החל את קריירת האימון שלו בעודו שחקן פעיל, עת בשנת 1987 החל לאמן קבוצות נערים של המועדון. בשנת 1996 החל לאמן את קבוצת המילואים של המועדון עד שב-9 במאי 1999 החליף את פליקס מאגאת בתור מאמן הקבוצה הבוגרת. באותה עונה לא רק שהציל את הקבוצה מירידה אלא גם זכה בגביע הגרמני.
שאף הוביל את ורדר ברמן להישגים הן בזירה המקומית והן בזירה הבינלאומית במשך כהונתו. עונת השיא של המועדון הייתה 2003/04 בה זכתה הקבוצה בדאבל - אליפות וגביע יחדיו. בנוסף לכך העפילה הקבוצה 5 פעמים רצופות (ו-6 בסך הכל) אל ליגת האלופות משנת 2004, כאשר בעונת 2008/09 הפסידה הקבוצה בגמר גביע אופ"א לקבוצה האוקראינית שחטאר דונצק.
בשנת 2013 סיים את תפקידו כמאמן הקבוצה לאחר שאימן אותה 14 שנים. בשנת 2014 מונה למאמן קבוצת איינטרכט פרנקפורט. בינואר 2016 מונה למאמן הנובר 96 במקום מיכאל פרונטצק שפוטר מהתפקיד. במרץ 2016 פוטר מתפקידו.
Because of You (אלבום של טוני בנט)
Because of You (בעברית: "בגללך") הוא אלבום הבכורה של הזמר האמריקאי טוני בנט. את האלבום הוציאה חברת התקליטים קולומביה רקורדס, בספטמבר 1952, לאחר שהוקלט בשנתיים הקודמות. מהדורתו המחודשת יצאה לאור בשנת 1956, וכללה ארבע רצועות בונוס.
הונדריביה
הוֹנְדָרִיבְּיָה (בבסקית: Hondarribia, רְדֵדָה) היא עיר השוכנת בצד המערבי של שפך הנהר בּידָסוּאָה בחבל הבסקים שבספרד. בספרדית היא נקראת פואנטרביה (Fuenterrabia). זוהי עיר גבול הבנויה על כף קטן אשר משקיף אל אַנְדָיי שבצרפת, מעברו השני של מפרץ טְשִׁינְגוּדִי. חלקה העתיק של העיר מבוצר ומוקף חומות. בסמוך לה שדה התעופה סן סבסטיאן לטיסות פנים-ארציות. ב־2022 מנתה אוכלוסיית הונדריביה 16,904 נפש.
קלוג
{{פירושונים|
ראו גם
}}
דרור בירנבאום
דרור בירנבאום (נולד בדצמבר 1961) הוא איש עסקים, פעיל ציבור וראש העיר החמישי של קריית אונו, בין השנים 1993–2003.
ביוגרפיה
בירנבאום נולד ב-1961 בקריית אונו. למד בבית הספר "ניר" ובתיכון הנשיא ע"ש יצחק בן-צבי בעירו. לפני בחירתו עבר קורס בניהול במכללה למינהל. ב-1980 התגייס לצה"ל ושירת בבסיס תל השומר.
פעילות ציבורית וקריירה פוליטית
בירנבאום החל בפעילותו הפוליטית כשהיה נער ונבחר ליו"ר נוער המערך. ב-1984 מונה להיות מזכיר תנועת "הפועל" בקריית אונו. שנה לאחר מכן, נבחר להיות מזכיר מועצת הפועלים בעירו, והיה לאחד המזכירים הצעירים בארץ. בירנבאום נבחר לכהונה שנייה כמזכיר בשנת 1988. מטעם תפקידו הקים את אולם מופ"ת בעיר והפך את קן הנוער העובד והלומד בעיר לאחד מהמובילים בארץ. בבחירות לכנסת ה-13 עמד בראש מערכת הבחירות בקריית אונו מטעם מפלגת העבודה ונבחר ליו"ר הסניף המקומי.
בירנבאום התמודד בשנת 1993 בפריימריז של מפלגת העבודה בקריית אונו מול ראש העיר המכהן באותו ימים, דורון קרפ וניצח. הוא התמודד מטעם המפלגה לראשות העיר וגם זכה ברוב של 69% מקולות הבוחרים מול ראש העיר המכהן, דורון קרפ שהקים רשימה עצמאית ורץ מטעמה. בנוסף, הפך לראש העיר הצעיר ביותר בארץ כשהוא רק בן 32. סיעת העבודה במועצת העיר זכתה ב-5 מנדטים ובירנבאום הרכיב קואליציה. בנובמבר 1998 זכה בפעם השנייה ברוב של 69% ונבחר לכהונה נוספת. סיעתו הגדילה את כוחה וזכתה ב-6 מנדטים. סגנו באותן שנים, ישראל גל, משמש כיום כראש העיר הנוכחי. בסוף שנת 2002 פרש מראשות העיר והקדים את הבחירות לאפריל 2003 (במקום שיתקיימו כסדרן בחודש אוקטובר באותה שנה). במקומו נבחר המועמד העצמאי יוסי נשרי.
צוללות התקיפה מסדרת וירג'יניה
צוללות התקיפה מסדרת וירג'יניה הן צוללות תקיפה מהירות, בעלות הנעה גרעינית, המשרתות בצי ארצות הברית, המחליפות את צוללות התקיפה מסדרת לוס אנג'לס, ככוח התקיפה האסטרטגי של הצי.
דרור בירנבאום
פעילות ציבורית וקריירה פוליטית
בירנבאום הוא חבר מרכז מפלגת העבודה לשעבר, והוצב בבחירות לכנסת ה-15 במקום ה-94 ברשימת ישראל אחת. בבחירות לכנסת ה-16 הוצב במקום ה-65 ברשימת העבודה-מימד.
לאחר הפרישה
אחרי הפרישה עבד כאיש עסקים והתגורר בקנדה ובהונגריה במסגרת תפקידו כמנהל הפעילות היזמית של חברה אשר בבעלות סולל בונה אינטרנשיונל (מקבוצת שיכון ובינוי). בנוסף כיהן כחבר מועצת המנהלים של תיאטרון בית ליסין, חבר הנהלת ההתאחדות לכדורגל בישראל וגם עמד בראש הוועדה הרפואית של ההתאחדות לכדורגל.
צוללות התקיפה מסדרת וירג'יניה
פיתוחן החל במטרה לייצר חלופה זולה יותר לצוללות התקיפה מסדרת זאב הים, שתוכננו במהלך המלחמה הקרה, והיו יקרות מדי לייצור ולתחזוקה ובשל סיבות אלו, יוצרו רק 3 צוללות מסדרה זו, שמטרתן המקורית הייתה להחליף את צוללות התקיפה מסדרת לוס אנג'לס.
חיל הים האמריקאי הזמין 48 צוללות מסוג זה. הצוללות תוכננו כך, שיוכלו לשהות בעומק רב במשך תקופה ארוכה, ללא תלות באוויר החיצון, ולבצע קשת רחבה של משימות תקיפה ומודיעין, בכל מקום בעולם.
ב-2018 דיווח הצי כי הוא מתכנן לחמש את הצוללות בטילים נושאי ראש קרב גרעיני.
Cloud 7
Cloud 7 (בעברית: "ענן 7") הוא האלבום השני של הזמר האמריקאי טוני בנט. את האלבום הוציאה חברת התקליטים קולומביה רקורדס, ב-25 בפברואר 1955, לאחר שהוקלט בשנה הקודמת. Cloud 7, בניגוד לאלבום הקודם, בוצע בסגנון ג'אז, שלימים הפך למוטיב מרכזי ביצירותיו המוזיקליות של בנט. את האלבום הפיק מיץ' מילר ועיבד צ'אק וין.
קבוצת תדמיר
קבוצת תדמיר ניהול והפעלה (2006) בע"מ היא קונצרן מזון מהגדולים בישראל, הקונצרן בבעלות פרטית ומונה 15 חברות – רובם בתחום המזון והחקלאות, אך גם בתחומי אנרגיה מתחדשת ונדל"ן. בסיס הקבוצה הוא מפעל (מכון תערובת) המייצר הזנה לבעלי חיים, המפעל מהגדולים בארץ, מחזורה של הקבוצה הוא קרוב ל1 מיליארד ש"ח בשנה.
היסטוריה
לימים עבר המכון לייצר מגוון של תערובות: פטם (עוף), הטלה (מטילות ביצי מאכל), הודים (עופות הודו), פרגיות (מטילות צעירות), רבייה, צאן ובקר.
בד בבד חל שינוי גם במגוון הלקוחות, אם בעבר כ-90% מהלקוחות היו אגודות מושביות שערכו קניות מרוכזות עבור החקלאים, עם התמוטטות המערכת הארגונית המושבית, עברה תדמיר לשיווק ישיר לחקלאים בכל חלקי הארץ.
תדמיר החדשה
"קבוצת תדמיר ניהול והפעלה (2006)" היא חברה פרטית בשליטת איש העסקים רון ארצי ומחזור עסקיה נע בין 874–900 מיליון ש"ח בשנה. (על פי ynet ומאגר BDI)
לאחר שנים הפסדיות למכון התערובת אשר היה בבעלות האגודה השיתופית, באוקטובר 2006 הצטרפו אל מנכ"ל המכון רון ארצי מספר עובדים שהקימו יחד את "קבוצת תדמיר – ניהול והפעלה (2006) ". לאחר מכרז זכתה החברה הפרטית ושכרה את מכון התערובת מהמושבים למשך 15 שנים, החברה החדשה האריכה מאז את הסכם השכירות ומפעילה אותו עד היום. בשנים הבאות הפך רון ארצי ליו"ר הקבוצה ובעל השליטה. כיום מספר עובדים בכירים בקבוצה הם בעלי מניות בחברה.
החברה החדשה הקימה שלוש חטיבות – כולן עוסקות בייצור מוצרי חלבון מן החי, בשלושה ענפים שונים: מוצרי עוף, ביצי מאכל ומוצרי בקר – כל חטיבות והחברות בתוכן נסמכות על המפעל המרכזי – מכון התערובת המשמש כבסיס הפעילות. חלק גדול מצריכת התערובת המיוצרת במכון מיועדת לצריכה עצמית על ידי חברות הבת (רוב החברות בקבוצה הו לקוחות של מכון התערובת). בנוסף לצריכה של החברות הבנות תדמיר מוכרת תערובות גם ללקוחות בכל הארץ, בין היתר למגדלי צאן בפזורה הבדואית בנגב. וגם ללקוחות ברשות הפלסטינית. כיום מכון התערובת מייצר כ-240 אלף טון תערובות מזון בשנה. בין מתחריו העיקריים בקטגוריית מכוני התערובת, ניתן לציין את אמבר (מכון תערובת), מילובר מילואות ואסמי עוז.
ב-2019 הורשע מנכ"ל החברה רון (אהרון) ארצי במסגרת הסדר טיעון לאחר שהודה במתן שוחד בסך 450 אלף ש"ח לראש מועצה אזורית מטה יהודה, משה דדון, ולאנשים נוספים, כדי שיסייעו לארצי לרכוש את מפעל "תדמיר".
חברות בנות
הקבוצה פועלת באמצעות מספר חברות בת: חטיבת ביצי המאכל – חטיבה זו כוללת מספר חברות: חטיבת הפטם (עוף) – חטיבה הכוללת מספר חברות: חטיבת הבקר והמספוא – חטיבה הכוללת מספר חברות: חברות בתחומי אחרים
משה הרועה והגדי
משה הרועה והגדי הוא מדרש על המילים הפותחות את פרק ג' בספר שמות: "וּמֹשֶׁה הָיָה רֹעֶה". המדרש מסביר את הסיבה שבגינה נבחר משה להנהיג את עם ישראל וקושר זאת להתנהגותו כרועה צאן ולמידת החמלה שגילה כלפי עדרו.
סיפור האגדה
המדרש מתאר סיפור המתרחש בתקופה שבה היה משה רועה צאן במדין, לפני שאלוהים התגלה אליו בפעם הראשונה. על פי הסיפור, בעוד משה שומר על עדר הצאן של יתרו, בורח גדי אחד מן העדר ומגיע לחָסוּת, שם הוא מוצא ברכת מים. משה, ששם לב כי הגדי ברח, רץ אחריו ומוצא אותו שותה מים מן הברכה. הוא אינו כועס על הגדי אלא מגלה כלפיו רחמים. משה רואה כי הגדי עייף מהריצה, ועל כן מחליט לשאת אותו על כתפיו חזרה למקום המרעה של העדר. בעקבות האירוע, מחליט הקדוש ברוך הוא כי משה מתאים להנהיג את עם ישראל.
פירושים
המדרש בוחר לתת למילים המקראיות "ומשה היה רועה" משמעות נוספת מעבר לתיאור העובדתי של מעשיו, כביטוי המאפיין את אישיותו של משה. מנהיגים נוספים בישראל קיבלו את הכשרתם בהנהגה בהיותם רועי צאן: אברהם, דוד, הנביא עמוס, רבי עקיבא ואחרים. מקורות רבים מדגישים את הדמיון בין טיפול והובלה של עדרי צאן לבין הנהגה של בני אדם. המדרש על משה והגדי מדגיש את האכפתיות והדאגה לצרכים של כל אחד ואחת בקבוצה, בפרט החלשים ביותר, כתכונות שהופכות אדם למנהיג. ואולם הדגש אינו רק על יכולתו של משה לחוש אמפתיה לסבלו של האחר, אלא גם לנקוט פעולה ממשית.
תכונת החמלה כמרכיב חשוב באישיותו של משה מובעת במקומות נוספים בספר שמות, כגון בהתנהגותו עם בנות יתרו: "וַיָּבֹאוּ הָרֹעִים וַיְגָרְשׁוּם, וַיָּקָם מֹשֶׁה וַיּוֹשִׁעָן וַיַּשְׁקְ אֶת-צֹאנָם ".
יונדאי ix20
יונדאי ix20 (באנגלית : Hyundai ix20) הוא מיניוואן קטן מתוצרת יצרנית כלי הרכב הדרום-קוריאנית יונדאי מוטור אשר יוצר בין השנים 2010–2019 בקוריאה הדרומית ו-צ'כיה.
הפועל עמק יזרעאל (כדורסל נשים)
הפועל עמק יזרעאל היא קבוצת כדורסל נשים ישראלית המשחקת בליגה הלאומית בכדורסל נשים. קבוצות הנערות א' ו-ב' של המועדון משחקות בליגה הלאומית לנערות.
קבוצת הנשים
קבוצת הנשים של המועדון משחקת החל מעונת הכדורסל 2009/10 בליגה הלאומית לכדורסל נשים (הליגה השנייה בישראל). בעונה הראשונה בליגה זו נחלצה הקבוצה מירידה לליגה השלישית רק במחזור הסיום.
מאמן הקבוצה הוא לירן בר-אל.
היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנות השישים כהפועל קישון. הקבוצה ייצגה את ישראל בגביע אירופה, ואף הייתה קבוצת הנשים הישראלית הראשונה שעברה שלב בטורניר.
קבוצת נערות א'
קבוצת הנערות א' של עמק יזרעאל היא הקבוצה הבכירה של מחלקת הנערות. בעונת 2007/8 זכתה הקבוצה בגביע המדינה הראשון שלה. שנתיים לאחר מכן, בעונת 2009/10, זכתה הקבוצה בגביע המדינה השני שלה.
בעונת 2010/11 מורכבת קבוצת הנערות מסגל מצומצם יחסית, הכולל ברובו שחקניות המשחקות במקביל גם בקבוצת הנשים של המועדון.
גם את קבוצה זו מאמן לירן בר-אל, לצד עוזר המאמן אריאל ירון, ומאמן האתלטיקה והכושר אביחי ביאר.
קבוצת נערות ב'
קבוצת הנערות ב' של המועדון מורכבת משחקניות צעירות המשחקות בליגה שמיועדת לגילאים גדולים יותר.
בעונת 2010/11 הקבוצה העפילה לגמר גביע המדינה (ייערך באפריל 2011).
את הקבוצה מאמן עודד הנדלר מעונת 2009/10. עוזרו הוא מתן פיכמן, ומאמן האתלטיקה והכושר הוא אביחי ביאר.
The Sign
The Sign (בעברית: הסימן) הוא אלבום משנת 1993 של להקת הפופ השוודית אייס אוף בייס, שיצא כאלבום הבכורה של הלהקה באמריקה הצפונית, יפן וכמה מדינות באמריקה הלטינית בהוצאת חברת התקליטים אריסטה רקורדס. The Sign כולל שירים מאלבום הבכורה של אייס אוף בייס, Happy Nation (1992) והשירים החדשים "Don't Turn Around", "The Sign" ו-"Living in Danger" וכן גרסאות מתוקנות של "Voulez-Vous Danser" ו-"Waiting for Magic".
הפועל עמק יזרעאל (כדורסל נשים)
קבוצת נערות ב'
בעונת 2012/13 זכתה הקבוצה בדאבל, לאחר ניצחון בגמר הגביע על ראשון לציון וניצחון בגמר אליפות המדינה על מכבי אשדוד.
The Sign
The Sign דורג כאחד מ-100 האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA),עם מכירות של יותר מ-21 מיליון עותקים. האלבום עצמו גרף למעלה מ-42 מיליון דולרים עבור אריסטה רקורדס, והיה מועמד לאלבום הפופ הטוב ביותר בטקס פרסי הגראמי ב-1995. The Sign דורג בשלישייה הפותחת במצעד בילבורד 200 במשך 26 שבועות רצופים. האלבום, והסינגל בעל אותו השם, הם הסינגל או האלבום היחידים של אמן/להקה משוודיה שדורג במקום הראשון ברשימות סוף השנה הכוללות השנתיות של בילבורד.
דין פרוטה כדין מאה
דִּין פְּרוּטָה כְּדִין מֵאָה הוא כלל במשפט העברי המנחה את הדיינים להתייחס באותה חשיבות לדין על סכום פעוט כמו לדין עם סכום שערכו רב. הוא משמש גם כניב בשפה העברית המתאר את הצורך בשוויון בין עשירים לעניים.
דינים שנאמרו בהלכה זו
אסור לדיין להקדים דין של מאה פרוטות, על פני דין פרוטה בגלל ערכו הכספי של הדיון, וודאי שאין לו לזלזל בשקילת והכרעת הדין מחמת הסך הנמוך.
וילקר אנחל
וילקר חוסה אנחל רומרו (בספרדית: Wilker José Ángel Romero; נולד ב-18 במרץ 1993) הוא כדורגלן ונצואלני, שמשחק כקשר מרכזי בגזטפה מליגת העל הטורקית.
טרוחיאנוס
לפני שמלאו לו 18 זכה אנחל בפרמיירה דיוויסיון של ונצואלה עם מועדון טרוחיאנוס (Trujillanos) בעונת 2010–2011.
טרק גרוזני
ב-1 באוגוסט 2016 חתם בקבוצת הפרמייר ליג הרוסי, טרק גרוזני הצ'צ'נית.
גזטפה
ב-8 בספטמבר 2021 הוא חתם על חוזה לשנה במועדון הטורקי גוזטפה.
מר דגדוג
מר דגדוג או מר דיגידוג (באנגלית: Mr. Tickle) הוא הספר הראשון בסדרת "מר וגברת" מאת רוג'ר הרגריבס. הספר נכתב בשנת 1971.
עלילה
סיפורו של מר דגדוג מתחיל כשהוא נמצא במיטה ומכין לעצמו ארוחת בוקר מבלי לקום, הודות לידיו הארוכות בצורה יוצאת דופן. הוא מחליט שאותו יום הוא יום מסוג דגדוג, ובכך מסתובב ברחבי העיר ומדגדג אנשים - מורה, שוטר, ירקן, כרטיסן רכבת, רופא, קצב ודוור. הספר נחתם באזהרה לכך שמר דגדוג עלול לארוב בצד הדלת ולהתכונן לדגדג את הקוראים.
לפי רותה קופפר, ספריו של הרגריבס נרקחו על פי מתכון קבוע ובדוק, ונועדו לשעשע ולא תמיד לחנך. שום מוסר השכל לא מצפה לילד המקשיב לסיפור, רק כמה דגדוגים מפתיעים בסופו.
תרגומים
הספר תורגם לראשונה לעברית על ידי יורם טהרלב ונקרא "מר דיגידוג". לימים תורגם מחדש על ידי אפרים סידון עם הכתיב "מר דגדוג", ששימש גם במהדורות הבאות.
הספר מופיע תחת הכותרות הבאות:
חופמי מגלני
חופמי מגלני (שם מדעי: Pluvianellus socialis) הוא מין ייחודי של חופמי ממשפחת חופמי מגלן (Pluvianellidae) והוא המין היחיד במשפחתו. הוא מצוי רק בדרומה של דרום אמריקה ליד חופי ארגנטינה ומדרים עד לארץ האש. הוא קרוב רחוק של הכיאוניסיים מאנטארקטיקה.
חופמים אלה נודדים בחורף לצפון ארגנטינה ונמצאים בשפכי נהרות ובקיץ חוזרים לאזורי החופים הדרומיים. הוא בעל חזה חום גדול, רגליים אדומות וארוכות, מסיכה שחורה על עיניו, מקור שחור ובינוני ונוצות אפורות. המין נודד בלהקות גדולות מעונה לעונה ומחפש בחול חסרי חוליות קטנים או מגרד אותם מאבנים.
סטן לאב
'''סטנלי ס. לאב (באנגלית: Stanley S. Love'''; נולד ב-9 באפריל 1949) הוא כדורסלן עבר אמריקאי. אביו של שחקן הכדורסל קווין לאב ואחיו של אחד ממייסדי ה-Beach Boys מייק לאב.
קריירת כדורסל
לאב, פורוורד בגובה 2 מטרים ו-6 סנטימטרים, למד בתיכון מורנינגסייד באינגלווד שבקליפורניה, ולאחר מכן שיחק כשחקן מכללות עבור אורגון מ-1968 עד 1971. בשלוש עונות בקבוצה קלע בממוצע 21.1 נקודות והוסיף 10.5 ריבאונדים למשחק.
לאב נבחר במקום התשיעי בסיבובו הראשון של דראפט ה-NBA בשנת 1971 על ידי בולטימור בולטס. הוא נבחר גם על ידי דאלאס צ'פראלס בדראפט ה-ABA לשנת 1971. הוא נבחר גם בדראפט ה-ABA לשנת 1970 על ידי טקסס צ'פראלס.
לאב שיחק במשך ארבע שנים באופן מקצועני בבולטימור ובלוס אנג'לס לייקרס מה-NBA, ובסן אנטוניו ספרס, שאז עוד שיחקה ב-ABA. הוא פרש מהספורט ב-1975, עם ממוצעים של 6.6 נקודות (44 אחוז מהשדה ו-75.1 אחוז בזריקות עונשין), 3.9 ריבאונדים ו-2.5 עבירות ב-14.7 דקות למשחק, במהלך 239 משחקים.
לאב נבחר להיכל התהילה האתלטי של אוניברסיטת אורגון ב-1994.
חיים האישיים וחייו לאחר קריירת הכדורסל
לאב הוא אביו של שחקן ה-NBA קווין לאב, המשחק בקליבלנד קאבלירס, שנבחר פעמיים לחמישיית העונה השנייה ב-NBA וזכה באליפות ה-NBA בשנת 2016. הוא אחיו הצעיר של סולן ה-Beach Boys מייק לאב. הוא בן דודם של חברי ה-Beach Boys בריאן וילסון, קארל וילסון ודניס וילסון.
לאב מתגורר כיום בעיר לייק אוסווגו שבאורגון.
לוצ'יאן בלאגה
לוצ'יאן בלאגה (ברומנית: Lucian Blaga, 9 במאי 1895 לאנקרם - 6 במאי 1961 קלוז') היה משורר, מחזאי, פילוסוף, פובליציסט, דיפלומט ומתרגם רומני. בשנים 1936-1947 היה חבר באקדמיה הרומנית, ממנה סולק על ידי המשטר הקומוניסטי. בעקבות חזרתה של רומניה לכללי המשטר הדמוקרטי חברותו באקדמיה הרומנית הוחזרה באופן סמלי לאחר מותו.
ילדותו
לוצ'יאן בלאגה נולד בכפר לאנקרם על יד העיר סבש- אלבה (בגרמנית - מיהלבאך) בדרום טרנסילבניה, אז חלק מהונגריה במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית כאחד מתבין תשעה ילדים של כומר. הוריו, הכומר איזידור באלגה ואמו, אנה לבית מוגה, היו רומנים ממוצא ארומני. התחיל לדבר רק בגיל 4.
אחרי מות אביו בשנת 1909 עברה המשפחה לגור בסבש.
פרסומיו הראשונים
בשנת 1910, בגיל 15, פרסם לוצ'יאן בלאגה את שירו הראשון "על החוף" בעיתון הרומני "טריבונה" ("הבמה") בארד. בשנת 1914 פרסם העיתון "רומנול" ("הרומני") את מסתו "הרהורים על האינטואיציה אצל ברגסון. בשנת 1911 טייל הצעיר באיטליה, שבו בילה את זמנו בחיפוש אחר כתבי פילוסופיים בספריות ובביקורים באתרים הארכאולוגיים.
לימודיו האקדמיים
בלאגה התכוון לנסוע כדי ללמוד באוניברסיטה בגרמניה, אך פריצת מלחמת העולם הראשונה מנעה זאת ממנו. כדי להתחמק מהשרות הצבאי בצבא האוסטרו-הונגרי העדיף ללמוד בסמינר לתאולוגיה אורתודוקסית (1916-1914) בסיביו ובאוראדיה. ההיבטים המעשיים של לימודי הכמורה לא התחבבו עליו ובלאגה לא הצטיין בהם. אולם עלה על חבריו בלימודים בתחומים התאורטיים. בתקופה זו נמשך יותר במיוחד על ידי תחום הפילוסופיה של הדת ועל ידי תולדות האמנות. בתחילת שנת 1916 ביקר בווינה, בה התוודע לזרם האקסרפסיוניסטי. בשנת 1917 סיים את לימודיו לתואר ראשון ואחר כך המשיך בווינה לימודי פילוסופיה וביולוגיה עד שנת 1920, כשגמר את עבודת הדוקטור שלו בתחומים אלה. לעבודת הדוקטורט שלו בפילוסופיה נתן את הכותרת" תרבות וידיעה" (Kultur und Ertkentnnis). בווינה הכיר בלאגה את קורנליה ברדיצ'אנו, שהפכה לאשתו.
פעילותו הספרותית והאקדמית
המחזה הראשון שלו, "זמולקסה" פורסם לראשונה בעיתון "ווֹאִינצה" הוא זיכה אותו בפרס "אדמאקי" של האקדמיה הרומנית. גם אוניברסיטת קלוז' במתכונתה הרומנית החדשה, אחרי איחוד טרנסילבניה עם רומניה (1918) ציינה מחזה זה לשבח. באותה שנה פרסם בלאגה את תרגומו הראשון לשירים גרמניים בעיתון הרגמני די בריקה" (הגשר) בצ'רנוביץ. ב-1924 ו-1925 התגורר בלוגוז', ערך את העיתונים "ווֹאִינצה" ו"פאטריה", היה חבר במועצת המנהלים של כתב העת "קולטורה" ותרם קבוע מאמרים לכתבי העת "גנדיריה", "אדוורול ליטראר וארטיסטיקז", ו"קובנטול"
בשנת 1937 נבחר לאקדמיה הרומנית ונאום הקבלה שלו בפורום זה היה "הוקרה לכפר הרומני". ב-1939 התמנה לפרופסור לפילוסופיה של התרבות באוניברסיטת קלוז' בקתדרה שנוצרה במיוחד בשבילו. ההרצאה הראשונה שלו הייתה Despre plenitudinea istorică ("על המלאות ההיסטורית"). לימד שם עד שנת 1948, כשסולק מן התפקיד על ידי השלטון הקומוניסטי.
כשבעקבות תכתיב וינה השני צפון טרנסילבניה סופח שוב להונגריה, ליווה בלאגה את האוניברסיטה הרומנית של קלוז' למקום הגלות שלה בסיביו (1946-1940). בלאגה השפיע מאוד על ה"חוג הספרותי של סיביו" ועל הוגה יון דזידריו סרבו. בשנת 1943 היה העורך של כתב העת "סקולום" (המאה, בלטינית).
פעילותו כדיפלומט
בשנת 1926 צורף בלאגה לשירות הדיפלומטי הרומני ומילא תפקיד של נספח תרבות בוורשה, פראג, ליסבון, ברן ווינה. בשנים 1936-1939 כיהן כתת-מזכיר במשרד החוץ הרומני ובשנים 1938-1939 היה ציר של רומניה בפורטוגל.
תחת השלטון הקומוניסטי ברומניה
כפרופסור באוניברסיטת קלוז' פעל עד שנת 1948 כשסולק מן התפקיד על ידי הרשויות ה קומוניסטיות. נאסר עליו ללמד ועד שנת 1960 הורשה לפרסם רק תרגומים בלבד. אחרי הרחקתו מהקתדרה הועסק בלאגה בסניף בקלוז' של המכון למדעי ההיסטוריה של האקדמיה הרומנית. בשנים 1961-1949 עבד כחוקר במכון להיסטוריה ופילוסופיה, בהתחלה כספרן ראשי (1954-1951) ואחר כך כמנהל שותף (1959-1954) של השלוחה בקלוז' של ספריית האקדמיה. בתקופה זו השלים בלאגה תרגום לרומנית של המחזה "פאוסט" מאת גתה. ב-1948 פרסם גם את הכרך א של יצירותיו של לסינג בתרגומו. הוא תרגם גם טקסטים אחרים מן הספרות הקלאסית והמודרנית הגרמנית. בשנת 1956 חוגים מחו"ל הציעו את מועמדותו לפרס נובל לספרות, אך ממשלת רומניה מחתה נגד הרעיון. שיריו שנכתבו בתקופה הקומוניסטית פורסמו רובם אחרי מותו. כך גם הרומן בעל אפיונים אוטוביוגרפיים "סירתו של כארון" מאז נפילת השלטון הקומוניסטי ברומניה פורסמו כתביו במלואם.
לוצ'יאן בלאגה הלך לעולמו בשנת 1961 בקלוז'. שלושה ימים מאוחר יותר, ביום הולדתו ה-66 הובא לקבורה בכפרו לנקרם. בלאגה היה נשוי לקורנליה ברדיצ'אנו ולזוג הייתה בת בשם דורלי.
כתבים פילוסופיים
יצירתו הפילוסופית פורסמה בשלוש טרילוגיות: Spațiul mioritic, (המרחב המיוריטי) Geneza metaforei și sensul culturii (בריאת המטאפורה ומשמעות התרבות)
אפוריזמים (אמרות שפר)
אפרויזמים של בלאגה הופיעו בקבצים:
פי ט'לאל אלקוראן
פי ט'לאל אלקוראן (בערבית: في ظِلالِ القرآن, הגייה מקורבת: פי זילאל אל-קוראן; פירוש: בצל הקוראן) הוא חיבור פרשנות רב השפעה של הקוראן, אשר נכתב בין השנים 1951-1965, על ידי סייד קוטב, הוגה דעות ומנהיג בתנועת האחים המוסלמים. מרבית 30 כרכי החיבור נכתבו או נכתבו מחדש בעת שהותו בכלא, בעקבות ניסיונו להתנקש בנשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר ב-1954. החיבור משרטט את קווי המתאר של חזונו של קוטב, למדינה וחברה איסלאמית. הוא נחשב לאחד החיבורים המקיפים והמעמיקים, המציבים פרשנות ברורה לקוראן. השפעתו רבה ברחבי העולם המוסלמי ובפרט בתחום המשפט המוסלמי ועריכת הדין על פיו.
החיבור, המכיל 30 כרכים המקיפים את כל הקוראן, תורגם למספר שפות, בהן אנגלית, צרפתית, גרמנית, אורדו, טורקית, אינדונזית, פרסית, ובנגלית.
תכנים
קיימות מסקנות רבות בספר הנוגעות לפוליטיקה וחברה תקינות. לתפיסת הכותב אללה מצפה מהאדם לחיות חיים מרוממים ושמחים, המבוססים על רחמים הדדיים, אחווה, והתנהגות זכת לב. על אף תמיכתו העקרונית באסלאם כתב קוטב בספרו כי השלטת שלטון אללה בארץ, אין פירושה מתן זכויות שלטוניות מיוחדות לקבוצה כזו או אחרת, או שדבר האל נתון בידי השלטון באופן בלעדי. על פי הכתוב בחיבור השוויון הוא רק תחת חוקי אללה, המקנה דרך אחידה לכל בני האדם, עשיר כעני, ושחור כלבן. בחיבור היהדות מופיעה כמתחרה ומסוכנת לאסלאם. לטענתו היהודים מאז ומעולם ניסו לפגוע באסלאם ובכל תקופה הצורה בה עשו זאת השתנתה. בנוסף נוטה קוטב לדגול בתאוריות בעלות גוון אנטישמי וכותב כי האסלאם נתקל בבעיות רבות הנובעות מקשר יהודי המתחיל עוד מראשית האסלאם בימי אל-מדינה, וכי היהודים משתמשים בכסף העולמי כדי לחתור תחת האסלאם.
קילינג ג'וק
קילינג ג'וק (Killing Joke) היא להקת רוק אנגלית שנוסדה באוקטובר 1978 בנוטינג היל, לונדון, אנגליה. ההרכב המקורי כלל את ג'אז קולמן (שירה, קלידים), פול פרגוסון (תופים), ג'ורדי ווקר (גיטרה) ויות' (בס).
האלבום הראשון של קילינג ג'וק, Killing Joke יצא ב-1980. לאחר שחרור האלבום Revelations ב-1982, הוחלף הבסיסט, יות', על ידי פול רייבן. הלהקה השיגה הצלחה במיינסטרים ב-1985 עם האלבום Night Time והסינגל "Love Like Blood".
מגדולי ההשפעה על הרוק התעשייתי המוזיקה המוקדמת שלהם תוארה על ידי המבקרים סטיבן תומאס ארלוויין וג'ון דוגן כ "מעין-מטאל[...] לרקוד לצלילי המנגינה של האבדון והדיכאון", אשר התפתח בהדרגה במשך השנים, עם שילוב אלמנטים של מוזיקה אלקטרונית, פופ מסונטז ו רוק גותי, אם כי תמיד ומדגישים "השירה הפראית והצורמת" של קולמן. קילינג ג'וק השפיעו על הרבה להקות ואמנים מאוחרים יותר, כגון מטאליקה, ניין אינץ' ניילס ונירוונה. למרות שקולמן וג'ורדי היו החברים הקבועים היחידים, ההרכב הנוכחי של הלהקה כולל את כל ארבעת החברים המקוריים עם תוספת של הקלידן רזא אודהין.
היווצרות ושלושת האלבומים הראשונים (1978–1982)
פול פרגוסון היה מתופף בלהקה של מאטיה קליפורד (מאט סטאגר) כאשר הוא פגש את ג'אז קולמן (מצ'לטנהאם, גלוסטרשייר) בנוטינג היל, לונדון. באוקטובר 1978, לאחר שקולמן היה נגן הקלידים בלהקה ההיא תקופה קצרה, הוא ופרגוסון עזבו כדי להקים את קילינג ג'וק. הם פרסמו מודעה בעיתון Melody Maker אשר משכה את הגיטריסט ג'ורדי ווקר והבסיסט מרטין "יות'" גלובר. קולמן אמר שהמניפסט שלהם בהגדרת היופי המעודן של העידן האטומי במונחים של סגנון, קול וצורה". בספטמבר 1979, זמן קצר לפני שחרורו של EP הבכורה שלהם, Turn to Red, הם הקימו את חברת ההקלטות "מלישס דמייג'" עם הגרפיקאי מייק קולס כדרך למכור את המוזיקה שלהם; "איילנד רקורדס" הפיץ את התקליטים, עד שמלישס החליפו ל-"E.G Records" עם הפצה דרך Polydor מ-1980. השירים המוקדמים של קילינג ג'וק היו פרימיטיביים, פאנק רוק דליל, לפעמים מעורבב עם צלילים אלקטרוניים. Turn to Red הגיע לתשומת לבו של הדי ג'יי האגדי ג'ון פיל, מי שהיה להוט לתמוך בחומרים החדשים של הלהקה ונתן להם השמעות נרחבות. ביקורת על ההופעה מ-NME אמרה כי "המוזיקה שלהם מזכירה את החומרים המוקדמים של סוזי והבנשיז, בלי הדמיון המרתק וחסר המוסר." לגבי ההופעות שלהם, נאמר כי "האנימציה היחידה על הבמה מסופקת על ידי ג'אז מאחורי הסינתיסייזר, שעושה גיחות כמו אדם ניאנדרטלי על ידי מחוות זעם ועילגות". את השירים על "Wardance/Pssych" תיארו כ "מוזיקת ריקודים כבדה" על ידי העיתונות. הלהקה שינתה את הצליל שלה למשהו יותר צפוף, יותר אגרסיבי, יותר כמו הבי מטאל. אלבום הבכורה שלהם, Killing Joke, שוחרר בספטמבר; הלהקה שקלה לקרוא לו "Tomorrow's World". התקשורת התחילה לבקר אותם על חוסר חומר חדש בבי סיידים של סינגלים, אשר לעיתים קרובות היו בהם מיקסים שונים. הקבוצה העדיפו להמשיך לעבוד באולפן ושחררה את "What's THIS for...!" רק תשעה חודשים לאחר Killing Joke, ביוני 1981. בשביל ''"What's THIS for..!" ''הם שכרו את טכנאי הקול ניק לוניי שהקליט בעבר עם Public Image Ltd.. הם עשו סיבוב הופעות מורחב בכל הממלכה המאוחדת בזמן הזה ומעריצים גם של פוסט פאנק וגם של הבי מטאל התעניינו בקילינג ג'וק.
שינוי לכיוון צליל מסחרי (1983–1988)
Fire Dances הכיל מוזיקה מעט יותר אמנותית ורגועה, אך עדיין הכיל תופים שבטיים. זה המשיך עם הסינגלים חסרי האלבום "Me or You?" מ-1983, ועם "Eighties" ו-"A New Day" מ-1984, האחרונים קודמו עם קליפ. "Eighties" סימן שינוי כיוון עם המפיק החדש כריס קימסי שעבד בעבר עם הרולינג סטונז ולד זפלין.
משלבים את המוזיקה שלהם עם מעט סאונד פופי, קולמן שר במקום לצרוח, קילינג ג'וק פיתחו וריאציית ניו וייב לאלבום החמישי שלהם, (Night Time (1985. הם השיגו הצלחה במיינסטרים עם "Love Like Blood" שכיסה את כל הז'אנרים, מרוק גותי לדאנס רוק; הוא הגיע למקום 16 בטבלאות של אנגליה, באירופה הוא אף הגיע למקום 5 בהולנד ולמקום 8 בבלגיה. Night Time המשיך את ההצלחה כשהגיע למקום 11 בטבלאות של אנגליה, הפוזיציה הכי גבוהה שלהם בטבלאות של אנגליה אי פעם. האלבום אף הפך להצלחה בינלאומית, נשאר בטבלאות של הולנד במשך 9 שבועות בעשירייה הראשונה, הגיע למקום 8 בניו זילנד ונשאר בטבלה 14 שבועות. הלהקה, עדיין בחברת ההקלטות E.G, עזבה את פולידור כדי לחתום חוזה עם וירג'ין.
המוזיקה ב-Brighter than a Thousand Suns מ-1986 הייתה ברובה דומה לסאונד ולמצב הרוח ב"Love Like Blood". בהשפעת ההצלחה של אלבומם החמישי, קילינג ג'וק החליטו לגייס שוב את קימסי כדי שיטפל בהפקה. לא פחות כבד ואגרסיבי מהאלבומים הקודמים שלהם, "Brighter than a Thousand Suns" התפצל מוזיקלית בדרכים שגרמו למחלוקת בין המאזינים. במקרה הזה, חוסר הסכמה בין מעריצים למבקרים כללו דעות על האם הלהקה נכנעת ל-E.G ומפתחת מוזיקה עם סאונד יותר מסחרי, לבין שהמוזיקה עדיין הייתה רלוונטית למאזינים שנהנו מפוסט-פאנק. האלבום היה כישלון מסחרי בהשוואה למאמצים הקודמים, נכשל להגיע ל-50 הראשונים בטבלאות הבריטיות. למרות זאת, שני סינגלים שוחררו מהאלבום "Adorations" ו-"Sanity" והלהקה המשיכה בסיבוב ההופעות המצליח עד סוף השנה.
ב-1987, הלהקה התחילה לעבוד על אלבום חדש שהוצג על ידי קולמן וג'ורדי כפרויקט סטודיו לשאר הלהקה. רייבן לקח חלק בפרויקט אך היה לא מרוצה מהתוצאה וביקש ששמו יוסר מהקרדיטים באלבום. פרגוסון הקליט את התופים בברלין, אבל על פי קולמן פוטר כי לא היה יכול לעמוד בזמנים, גרסה לאירועים שרייבן חלק עליה בעתיד והצהיר שהוא מכיר את פול ושכל דבר שהוא עושה, הוא עושה טוב. אם זה לא היה טוב, הוא היה נשאר עד שזה היה טוב. המתחים גרמו לשני המוזיקאים להיות מושעים מהלהקה ג'ימי קופלי הובא כדי לתופף באלבום, יחד עם נגן כלי ההקשה ג'ף סקנטלברי.
התוצאה הייתה האלבום Outside the Gate מ-1988, האלבום הכי שנוי במחלוקת של קילינג ג'וק בעקבות השימוש הרב בסינתיסייזר בו ומחלוקת סביב האיכות של החומרים בו. מגזין סאונדס אמר על האלבום ש"זה אלבום עקשן וחד משמעי שנכשל בהכול חוץ מבהיגיון הפשוט שלו להגיע לסופו, מותיר אותנו חמוצים ולא מתרשמים." NME חלק את אותה נקודת המבט ותיאר אותו כ"ארוחת בוקר פרטית של רעיונות המתארת את ג'אז המסכן מדדה בחול טובעני עם הג'ינס שלו לא מקופלים מעל הברכיים שוב. יותר גרוע... נדמה שהוא מדדה בדיוק לאותו כיוון." Outside the Gate סוטה מהסגנון המקורי של קילינג ג'וק ומתמקד בעיקר בקלידים של ג'אז במקום בגיטרה של ג'ורדי, שממש "טבעה" באלבום הזה. שני סינגלים שוחררו מהאלבום, "America" ו-"My Love of This Land" אבל עשו רק מעט כדי לשפר את גורלו. וירג'ין העיפה את הלהקה חודשיים לאחר שחרור האלבום. כאן גם נגמר שיתוף הפעולה שלהם עם חברת ההקלטות E.G.
ליין אפ מתוקן וExtremities, Dirt & Various Repressed Emotions (1989–1991)
לקראת הסוף של 1988, קולמן וג'ורדי חיפשו בסיסט ומתופף קבועים וחברו למתופף לשעבר של Public Image Ltd. ולבסיסט לשעבר של הסמית'ס (שפוטר אחרי שלושה ימים). בסוף הלהקה חברה לדייב בול וחזרו להופיע מדצמבר 1988 עם הלהיטים שלהם מ-1980-1985עם קצת מהחומרים החדשים שהזכירו את העבודות הישנות שלהם. ההופעות המשיכו באירופה ובארצות הברית עד אוגוסט 1989, עד שהלהקה לקחה הפסקה כדי לעבוד על שירים חדשים בגרמניה ולאפשר לקולמן זמן להקליט את "Songs from the Victorious City" עם אן דאדלי מארט אוף נויז.
מסיבות לא ברורות, ההקלטות של קילינג ג'וק בגרמניה נגנזו, הבסיסט עזב את הלהקה והוחלף על ידי חבר העבר רייבן. הליין אפ המתוקן התחיל להקליט שוב, הפעם בלונדון. התוצאה הייתה האלבום השמיני של קילינג ג'וק, Extremities, Dirt & Various Repressed Emotions ששוחרר תחת חברת ההקלטות הגרמנית נויז אינטרנשיונל ב-1990. האלבום כלל את המוזיקה הכי רועשת וכבדה שאי פעם הייתה בתקליט של קילינג ג'וק, למרות שהרוח הפרוגרסיבית משני האלבומים הקודמים נותרה. "Money Is Not Our God" היה הסינגל העיקרי. שוב, הלהקה הופיעה באירופה ובצפון אמריקה אבל באמצע 1991 הליין אפ המבטיח התפרק. קולמן היגר לניו זילנד כדי לחיות באי מרוחק, וקילינג ג'וק נכנסה להפסקה זמנית.
האיחוד עם יות' ותקופת באטרפליי
אוסף של קילינג ג'וק בשם ''Laugh? I Nearly Bought One!'', שוחרר ב-1992; בזמן הפקתו, ג'ורדי חידש קשר עם יות' שהציע שיחזרו להיות להקה ושהוא יהיה הבסיסט שוב. באותה השנה יצאו הסינגלים "Change" ו"Wardance" שעובדו על ידי יות', שהיה אז מפיק מצליח.
קולמן הפיק את האלבום "Churn" של להקה ניו זילנדית ב-1993. המתופף של הלהקה הניו זילנדית תופף באלבום הבא של קילינג ג'וק. מערכת היחסים ביניהם הופסקה עקב מחלוקות סביב התשלום של להקתו של המתופף לקולמן על הפקת האלבום שלהם.
קילינג ג'וק תבעו את נירוונה על העתקת הריף ששומש ב-Come as You Are משירם Eighties. התביעה בוטלה עקב התאבדותו של קורט קוביין.
הלהקה שחזרה לפעילות הקליטה שני אלבומים תחת חברת ההקלטות של יות' באטרפליי רקורדס, Pandemonium ו Democracy.
Pandemonium (1994) כלל סאונד מטאלי, ריטואלי שהגיע ל-20 האלבומים הראשונים ברשימות הבריטיות. הסינגל ששמו זהה לשם האלבום הגיע לבד ל-30 הראשונים. ב-1995, הלהקה הקליטה את השיר "Hollywood Babylon" לפסקול הסרט נערות שעשועים. Democracy מ-1996 שילב בהצלחה גיטרה אקוסטית במוזיקה, יוצר סאונד של "להקת הופעות" שוב. הסינגל ששמו זהה לשם האלבום שוב הגיע למצעדים, הפעם ל-40 המקומות הראשונים ברשימה הבריטית.
אחרי סיבוב ההופעות של דמוקראסי, הלהקה יצאה להפסקה זמנית. קולמן ויות' הפיקו אלבומים מצליחים המבוססים על אגדות כגון פינק פלויד, לד זפלין והדלתות. קולמן הפך למלחין לתזמורות ניו זילנדיות וצ'כיות ואף השתתף בסרטים.