cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ויוה זפאטה!
תקציר העלילה
האיכרים חוזרים לביתם, הורסים את הגדר המונעת מהם לעבד את אדמותיהם ומותקפים. זפאטה נעצר ומובל למאסר כשהוא קשור בצוארו ונגרר על ידי סוס. בדרך מתקיפים איכרים את השיירה ומשחררים את זפאטה. זפאטה מוליך את המרד נגד השלטון המרכזי יחד עם אחיו אופימיו (אנתוני קווין). הם מצליחים לכבוש שטחים נרחבים בדרום. הצבא בפיקודו של ויקטוריאנו ורטה תופס את השלטון. דיאז בורח ממקסיקו ובמקומו ממונה פרנסיסקו מדרו. זפאטה מוכתר על ידי חייליו ל"גנרל" ונישא לג'וספה (ג'ין פיטרס) שאביה סירב מקודם לתת אותה לאיכר עני ובור כזפאטה. זפאטה מבקש ממדרו להחזיר לאיכרים את אדמתם אך מדרו מציע לו במקום זאת אחוזה גדולה ואמר שתהליך החזרת האדמות הוא ממושך ועליו להתבצע רק באופן חוקי. זפאטה עוזב בזעם לכפרו וממשיך את המרד. לבסוף נרצח מדרו על ידי ורטה שתפס את השלטון. פנצ'ו וייה פולש מצפון וזפאטה מנצח מדרום, ורטה בורח ממקסיקו ופנצ'ו וייה מציע לזפאטה להיות נשיא.
זפאטה מקבל בלשכת הנשיא משלחת איכרים ממחוזו המתלוננים כי אחיו גזל את אדמתם ושכב עם נשותיהם. בתחילה מתייחס אליהם זפאטה בזלזול אך מיד הוא מרגיש שהוא מתנהג כלפיהם כמו דיאז. הוא נוטל את רובהו ומגיע למחוז מורלוס. שם הוא מוצא את אחיו שיכור המכריז כי כעת לאחר שנלחם מגיע לו גם ליהנות מהחיים. בהוראת זפאטה הוא מוצא להורג.
המלחמה נמשכת, זפאטה תשוש וחסר תחמושת. קולונל מודיע שערק מצבא הממשלה עם חטיבתו ורוצה להצטרף לצבאו של זפאטה עם כל הנשק הרב שיש לו. ג'וספה מזהירה את זפאטה שלא ילך כי זה מארב אך הוא אומר שאין לו ברירה כי אין לו במה להילחם. זפאטה מגיע למבצר ומתקבל בחיבוק על ידי הקולונל המציע לו במתנה סוס לבן. זפאטה ניגש לסוס אך הוא מחוסל על ידי חיילים המופיעים על הגג וגופתו מוטלת במרכז כפרו.
פרסים
אנתוני קווין זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1952 הסרט היה מועמד ל: מרלון ברנדו זכה בפרס השחקן הזר הטוב ביותר לשנת 1953
אכיפה מנהלית
אכיפה מנהלית היא סמכות ענישה המוענקת לפקחי הרשות המבצעת, מבלי שיזדקקו לשם כך לפנייה במשפט פלילי אל הרשות השופטת.
מנגנון האכיפה העיקרי שכוללת החקיקה הוא ההליך הפלילי, שבמסגרתו רשאי בית המשפט להטיל עונש על מי שהורשע בדין. דברי ההסבר להצעת חוק ייעול הליכי האכיפה ברשות ניירות ערך עמדו על הקושי שבהליך הפלילי:
לשם התגברות על קשיים אלה קיים בישראל (ובמדינות נוספות, בהן ארצות הברית, בריטניה, גרמניה וצרפת) מנגנון של אכיפה מנהלית, המאפשר לפקחים של גוף פיקוח, כגון רשות ניירות ערך, רשות שוק ההון ביטוח וחיסכון, הרשויות המקומיות ומשרדי הממשלה להטיל עונש, בדרך כלל עיצום כספי, סמוך מאוד לאיתור הפרה של החוק. מי שהוטל עליו עונש באכיפה מנהלית רשאי, אם קיבל לכך זכות לפי החוק המסמיך, לערור על כך בפני בית משפט.
חוקי ישראל הכוללים הסמכה לאכיפה מנהלית
הסמכה לאכיפה מנהלית קיימת בעשרות חוקים, להלן דוגמאות אחדות:
פונקציונליזם (אדריכלות)
באדריכלות, פונקציונליזם הוא עיקרון המנחה אדריכלים בעת תכנונו של מבנה, אשר מתבסס על המטרות אשר לשמן הוא מוקם. אדריכלות פונקציונליסטית מהווה בסיס למחלוקות מקצועיות, וקשורה בעיקר לאסכולת האדריכלות המודרניסטית.
המחלוקות בדבר מהותו של הפונקציונליזם האדריכלי מתחילות עוד בימיו של ויטרוביוס כאשר מתגלה המתח המובנה בין שלושת העקרונות האדריכליים: "שימושיות" "יציבות" ו"יופי" כבר בתחילתו של התכנון האדריכלי של מבנה.
למרות הניגוד לכאורה בין פונקציונליות ואסתטיקה של מבנה, הרי שרוב האדריכלים מנסים לשלב בין השניים ליצירת מבנים המשלבים את שלושת העקרונות הבסיסיים שנמנו, כלומר מבנים יפים ויציבים אשר ישרתו את היעוד אשר לשמו הוקמו.
היסטוריה
בתחילת המאה העשרים טען האדריכל האמריקני לואיס סאליבן, ובהשפעתו גם האדריכל פרנק לויד רייט, כי ממדיהם של בניינים, צורתם וכל המאפיינים האחרים שלהם, צריכים להיגזר מתוך המטרה שלשמה הוקמו. העיצוב האדריכלי ויופיו של הבניין ייווצרו באופן טבעי מתוך השגת המטרה השימושית שלו. בלשונו, "Form follows Function" כלומר, הצורה נובעת מהפונקציה-המטרה, שלשמה הוקם. לטענתו, אין סתירה בין בניה פונקציונלית לתוספות של עיטורים במבנה ובתנאי שיהיו עקביים עם הדרישות הפונקציונליות של היזם המקים של המבנה.
באמצע שנות השלושים החלה התייחסות לפונקציונליזם האדריכלי גם כאל השקפה אסתטית ולא רק כאל גישה עיצובית, ובעיקר בהקשר של הימנעות מתוספות קישוטיות.
ביקורת
יחסם של אנשי המקצוע המובילים וגם של האקדמיה לפונקציונליזם, התגלה כמזלזל ומקושר בעיקר לבניה מהירה וזולה עבור מבנים מסחריים בטעם רע.
האדריכל האמריקני פיליפ ג'ונסון טען במשך השנים כי לאדריכל אין כל אחריות פונקציונלית כלפי המבנה המתוכנן על ידו. כמעט כל האדריכלים המודרניים המובילים כגון פרנק גרי, ריצ'רד מאייר, ואיי אם פיי, טוענים כי הם עצמם מכפיפים את הפונקציונליות של מבנה בתכנונם לתפיסתם האומנותית.
אדריכלות-נוף פונקציונליסטית
אדריכלות הנוף הפונקציונליסטית התפתחה במקביל לפונקציונליזם של המבנים. אדריכלי הנוף פיתחו חללי-נוף המשולבים בין מבני מגורים, אשר משמשים לפעילות פנאי ומפגשים חברתיים של התושבים בסביבה. בפרויקטים בקנה מידה גדול עלו הצעות לשילוב של גני-ירק פרטיים אשר בהם יגדלו התושבים חלק ממזונם, ובהקשר רחב יותר אף אזורים שלמים המשלבים מתחמי מגורים, פנאי ותעסוקה, המשולבים ביניהם.
מלכיאל
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שנות ה-50 של המאה ה-21
שנות ה-50 של המאה ה-21 או שנות 2050 הוא עשור הכולל את השנים 2050 עד 2059.
פרידריך, נסיך הוהנצולרן-הכינגן
פרידריך, נסיך הוהנצולרן-הכינגן (בגרמנית: Friedrich von Hohenzollern-Hechingen; 22 ביולי 1776 - 13 בספטמבר 1838) היה הנסיך הלפני אחרון של הוהנצולרן-הכינגן.
ביוגרפיה
פרידריך היה הילד היחיד של הרמן, נסיך הוהנצולרן-הכינגן ומקסימיליאנה, נסיכת גאבר, בתם של פרנסואה הראשון ז'וזף, נסיך גאבר השני ומארי אמור דזירה דה רובראי. פרידריך התחנך בשטוטגרט, ולאחר מכן למד בכמה אוניברסיטאות גרמניות. בשנת 1800 הגיע פרידריך לווינה, שם היה בן חסותו של פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1806 הוא ניהל את המשא ומתן עם נפוליאון בשם אביו, ובעקבות כך הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה של הריין. בין השנים 1806–1812 לחם פרידריך לצד הצרפתים במלחמות הנפוליאוניות, ואף נפצע קשה בשנת 1812 במהלך המערכה ברוסיה. בשנת 1810 מת אביו, ופרידריך עלה לשלטון במקומו. בשנת 1813 בעקבות קרב לייפציג הצטרף פרידריך למחנה הקואליציה האנטי-צרפתית השישית, ובשנת 1815 צירף את הנסיכות לקונפדרציה הגרמנית. ב-13 בספטמבר 1838 מת פרידריך בהכינגן, ובנו קונסטנטין, נסיך הוהנצולרן-הכינגן עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-26 באפריל 1800 התחתן פרידריך בפראג עם הנסיכה פאולינה מקורלנד, דוכסית זאגאן, בתו של הדוכס האחרון של קורלנד, פטר פון בירון, ממנה היה לו ילד אחד:
אורית זפרן
אורית זפרן היא שחקנית תיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה
זפרן היא בוגרת החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב (מגמת בימוי) לשנת 2001. לאחר סיום לימודיה המשיכה בלימודים בבבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים וסיימה אותם בשנת 2005. במהלך לימודיה זכתה בפרס השחקנית המצטיינת בפסטיבל "תוצרת" 2005 ובמלגת קרן שרת 2006.
בשנת 2007 השתתפה בפסטיבל עכו וקיבלה ציון לשבח על משחקה במופע "המאה השלושים".
כיום מתגוררת זפרן בתל אביב.
אוליבר הארט
אוליבר סימון ד'ארסי הארט (באנגלית: Oliver Simon D'Arcy Hart; נולד ב-9 באוקטובר 1948) הוא כלכלן יהודי-אמריקאי יליד בריטניה, פרופסור לכלכלה באוניברסיטת הרווארד וחתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2016.
חייו
הארט נולד בבריטניה להורים יהודים, פיליפ ד'ארסי הארט, חוקר בתחום הרפואה, ורות מאייר, גינקולוגית. אביו היה ממשפחת אצולה, נינו של סמואל מונטגיו.
הארט קיבל תואר ראשון במתמטיקה מקינגס קולג', קיימברידג', ב-1969. את התואר השני בכלכלה קיבל ב-1972 מאוניברסיטת וורוויק, ואת הדוקטורט עשה באוניברסיטת פרינסטון ב-1974. לאחר קבלת הדוקטורט חזר ללונדון, לימד בצ'רצ'יל קולג', קיימברידג', ולאחר מכן כיהן כפרופסור בבית הספר לכלכלה של לונדון. ב-1984 חזר לארצות הברית ולימד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, ומ-1993 כפרופסור באוניברסיטת הרווארד. בין 2000 ל-2003 כיהן כראש המחלקה לכלכלה באוניברסיטת הרווארד.
הארט הוא חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, החברה האקונומטרית, האגודה האמריקאית למימון (American Finance Association), האקדמיה הבריטית, ושל האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
יוסף להב
ביוגרפיה
במכביה השלישית שנערכה בשנת 1950 סיים להב במקום השביעי, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:24.4 דקות.
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב ביוני 1952 זכה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:23 דקות.
במכביה הרביעית שנערכה בשנת 1953 זכה להב בשתי מדליות כסף, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:12.4 דקות, אחרי סילבר מאנגליה (4:12.4 דקות) ולפני איגרא (4:13.6 דקות), שניהם מאנגליה ובריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:55.6 דקות, אחרי מייק רובינוביץ' מדרום אפריקה שקבע שיא מכביה חדש של 15:46.4 דקות ולפני בנימין סאדק מישראל (16:29.5 דקות).
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1955 זכה להב בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:10.2 דקות, לפני י. בורנשטיין מהפועל משמרות (4:10.8 דקות) ובנימין סאדק מהפועל גן שמואל (4:17.8 דקות). מדליית כסף, בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:03.6 דקות, אחרי ברדיצ'בסקי (2:02.8 דקות) ולפני נתנוביץ מהפועל תל אביב (2:04.8 דקות).
במרתון משמר הירדן (מרוץ הגליל של איגוד הפועל) שנערך במרץ 1955, זכה להב במקום השני בתוצאה 2:39:07 שעות.
באפריל 1955 זכה להב במרוץ אידלסון, למרחק של 3000 מטר בתוצאה 9:46.3 דקות. בשנת 1957 הוא זכה שוב במרוץ אידלסון ובשנת 1958 הוא זכה פעם שלישית במרוץ אידלסון, למרחק של 3000 מטר בתוצאה של 9:38.4 דקות.
בתחרות שנערכה ב-13 באפריל 1960 קבע להב בריצת 1500 מטר שיא ישראלי חדש של 4:03.3 דקות.
במכביה השישית שנערכה בשנת 1961 זכה להב לכבוד להדליק את הלפיד בטקס הפתיחה. בתחרויות עצמן הוא סיים במקום חמישי בריצת 5000 מטר בשיא ישראלי חדש של 15:32.2 דקות.
במרוץ התבור למרחק 10,500 מטר שנערך בשנת 1965 זכה להב במדליית כסף בתוצאה של 38:49.8 דקות, אחרי דוד שמחוני מהפועל העוגן (36:39.9 דקות) ולפני אברהם קהלני (39:08.3 דקות).
פרנסיס קליין
פרנסיס קליין (באנגלית: Francis Cleyn או Francesco Cleyn או Franz Klein; בערך 1582 – 1658) היה צייר ומעצב שטיחי קיר יליד גרמניה שחי ועבד באנגליה.
ביוגרפיה וקריירה
פרנסיס קליין נולד ברוסטוק בגרמניה, ובעודו נער הציג יכולות גבוהות כשהוא עבד בשירות כריסטיאן הרביעי מדנמרק. במהלך תקופה זו הוא צייר, בשנת 1611, דיוקן חצי אורך של כריסטיאן, הנמצא כעת בגלריה של קופנהגן, וביצע עבודות קישוט בטירה של רוזנבורג ובמקומות אחרים. כאן פגש את סר רוברט אנסטרותר, אז השגריר מאנגליה לחצר המלכות של דנמרק.
הוא נשלח לאיטליה ללמוד ונשאר שם ארבע שנים, ולמד ברומא ובוונציה. בוונציה הוא הוצג בפני סר הנרי ווטון, אז שגריר אנגליה ברפובליקה. לאחר שחזר לדנמרק, המשיך לאנגליה עם מכתבי המלצה מאת אנסטרותר ווטון לצ'ארלס, נסיך ויילס. הוא התקבל בחום על ידי ג'יימס הראשון, שראה בו את האיש שרצה עבור עבודות השטיחים של מורטלייק, בית האריגה החדש שהקים סר פרנסיס קריין בלונדון.
צ'ארלס היה נחוש להשיג את שירותיו של קליין והוא כתב באופן אישי למלך דנמרק, וביקש שיאפשר לו לעבור לאנגליה. קליין, נאלץ לחזור לדנמרק כדי לסיים עבודה כלשהי עבור המלך. הבקשה נענתה על ידי מלך דנמרק, וקליין חזר לאנגליה ונכנס לשירותו של הנסיך צ'ארלס, והועסק מיד במורטלייק. עם עלייתו של צ'ארלס הראשון לכס המלוכה בשנת 1625, הוא תיגמל את קליין בכך שהעניק לו קצבה לכל החיים בסך 100 ליש"ט לשנה. הוא גם בנה עבורו בית מגורים בסמוך לבית המלאכה לשטיחים. כאן התיישב קליין עם משפחתו ופיקח על העתקת הציורים ועיצב את המסגרות בהן היו השטיחים.
צ'ארלס שלח חמישה מתוך שבע תמונות המקוריים של רפאל ממעשי השליחים, שרכש באותה העת, כדי להעתיקם לשטיחי קיר בהנחייתו של קליין. עותקים אלה נוצרו על ידי בניו של קליין, פרנסיס וג'ון, והם עובדו לשטיח קיר במורטלייק. הפקות אלה ואחרות של מפעל מורטלייק זכו בהערכה גבוהה, במיוחד בצרפת.
קליין הועסק בעיקר על ידי האצולה כדי לקשט את אחוזותיהם. דוגמאות מעבודותיו נראות בבית סומרסט, בית קארו, פרסון גרין, ארמון האנוורת', ארמון ווימבלדון, סטון פארק, נורת'אמפטונשייר, טירת בולסובר, וחדר הזהב בבית הולנד, לונדון.
בזמן מלחמת האזרחים האנגלית נפגע השגשוג של קליין, והוא הועסק בעיקר בתחריטים ועיצוב איורים לספרים. בשנת 1632 הוא כבר סיפק את האיורים למהדורה של סנדיס "מטמורפוזות של אובידיוס", מהדורה שפורסמה בפריז בשנת 1637. הוא עיצב את האיורים, למהדורות הקלאסיקה שפרסם ג'ון אוגילבי, כגון: ורגיליוס (מהדורה אנגלית 1654, ומהדורה לטינית 1658) והומרוס (1660).
עיצובים שלו נחקקו על ידי פייר לומברט, ויליאם פיית'ורן ואחרים, והעריצו אותם עד כדי כך שלמלך צרפת הועתקו העיצובים עבור וירג'יליוס במהדורה מיוחדת משלו. קליין חרט ועיצב ספרים שונים באותם ימים.
ישנם תחריטים נוספים בחדר הדפוס במוזיאון הבריטי, המיוחסים בסבירות רבה לקליין. אף ששמר על ביתו במורטלייק, הוא התגורר זמן מה בקובנט גארדן.
קליין נפטר בלונדון בשנת 1658 בגיל מתקדם.
משפחה
עם מותו השאיר קליין שלושה בנים, פרנסיס, ג'ון וצ'ארלס; ושלוש בנות, שרה, מגדלנה ופנלופה. פרנסיס קליין הצעיר נולד בשנת 1625, ונקבר בקובנט גרדן ב־21 באוקטובר 1650. עם אחיו ג'ון הוא הלך בעקבות אביו, ושניהם זכו למוניטין כשרטטים וציירים מינאטורות.
קשה להבדיל בין עבודתם לזו של אביהם. סדרת רישומים של רפאל נמצאת בארמון קנזינגטון. הם נושאים את התאריכים 1640–1646. חלקם חתומים על ידי ג'ון קליין. נראה כי פנלופה קליין הייתה גם ציירת מיניאטורית, ויוחסו לה שתי מיניאטורות של ססיל, לורד רוז (1677), ודורותיאה, בתו של ריצ'רד קרומוול (1668), חתומים בראשי התיבות "פ.ק.".
אבידע (דמות מקראית)
אֲבִידָע הוא דמות מקראית, בנו הרביעי של מדין ונכדם של אברהם וקטורה. לאבידע היו ארבעה אחים: עיפה, עפר, חנוך ואלדעה.
השם אבידע נמצא בכתובות עתיקות.
צירוף שני היסודות אב ו-ידע שכיחים בשמות שמיים ומקורם מאכדית. פירוש השם אבידע הוא אב, כלומר האל, ידע. שמות נרדפים לשם זה הם: אלידע, יהוידע, שמידע ועוד.
גשר טאפן זי ניו יורק
גשר טַאפֶן זִי (באנגלית: Tappan Zee Bridge) הוא גשר מעוגן כבלים המחבר את שתי גדותיו של נהר ההדסון במדינת ניו יורק. הגשר נבנה החל מאוקטובר 2013 והוא נפתח לתנועה בספטמבר 2018, אז החליף את גשר טאפן זי הישן.
שם הגשר
הגשר נקרא באופן רשמי על שמו של מושל ניו יורק לשעבר, מריו קואומו. השם טאפן זי מורכב מ"טאפן", שמו של אחד מהשבטים האינדיאניים שאכלסו בעבר את האזור, ו-זִי שפירושו ים בהולנדית.
מיקום
הגשר ממוקם על נהר ההדסון כ-40 קילומטר מצפון למרכז מנהטן, באחת הנקודות הרחבות ביותר של נהר ההדסון. הגשר מחבר בין העיירה דרום נייאק ממערב לנהר לעיר טריטאון  שבמזרחו - שתיהן במדינת ניו יורק.
חלק גדול מהתנועה מדרום מדינות ניו אינגלנד מערבה ודרומה עוברת דרך הגשר הזה, כך גם התנועה ההפוכה ממערב לנהר ההדסון. הגשר הוא אחד משני הגשרים הגדולים והחשובים על נהר ההדסון, יחד עם גשר ג'ורג' וושינגטון, הוותיק יותר, שמגשר בין שתי הגדות בצפון רובע מנהטן של העיר ניו יורק מהצד המזרחי ובעיירה פורט לי במדינת ניו ג'רזי בצידו המערבי של הנהר.
הקמת הגשר
בתחילת שנות האלפיים חלקים מהגשר הישן החלו להתפורר כתוצאה מעייפות החומר ועומס של תנועה יתרה. לאור זאת, ולאחר דיונים רבים וארוכים בנושא, הרשות הפדרלית לכבישים המהירים בארצות הברית אישרה הקמת גשר חליפי במקביל לגשר הישן ורשות הכביש המהיר (Thruway) של מדינת ניו יורק  העמידה תקציב בסך 3.142 מיליארד דולר להקמתו. התקציב היה מורכב מכספים ציבוריים והשקעות פרטיות.
הבנייה החלה באוקטובר 2013 עם סיום מתוכנן לשנת 2017. העבודות בפרויקט החלו במחצית השנייה של שנת 2013, והושלמו, לאחר עיכובים שחלקם היו קשורים באי יציבות הגשר הישן שעלול היה לקרוס בחלקו על הגשר החדש, לקראת ספטמבר 2018, שביום ה-8 בו התקיים טקס הפתיחה. שלושה ימים אחר כך, ב־11 ספטמבר 2018 נפתח הגשר החדש לתנועה. עלות הפרויקט בפועל התבררה לבסוף כמגיעה ל - כמעט 4 מיליארד דולר. עם השלמתו, הפך הגשר להיות אחד מהגשרים התלויים הרחבים בעולם - 58 מטר. זמן חיי הגשר החדש תוכנן ל-100 שנים. עם זאת, שנה לאחר פתיחתו, התבררו כשלים בברגי הענק שחברו את קורות הגשר ויותר מכך, התברר שהיה ניסיון להסתיר מהציבור כשלים אלה.
הגשר הוא גשר אגרה בכיוון מזרח בלבד.
אי של יציבות
אי של יציבות הוא חיזוי תאורטי לפיו, על-אף שיסודות טרנס-אורניים (כלומר יסודות כימיים כבדים יותר מאורניום) נוטים להיות בעלי זמן מחצית חיים קצר מאוד (שניות בודדות ולמטה מכך), הרי שישנן קבוצות של איזוטופים בעלות "מספר קסם" של פרוטונים ונייטרונים, המקיימות זמן מחצית חיים ארוך באופן ניכר, של דקות, ימים ואף מיליוני שנים.
רקע תאורטי
"מספר הקסם" התאורטי של נייטרונים ב"אי של יציבות" התאורטי הראשון של היסודות העל-כבדים הוא 184, כך שאיזוטופים בעלי מספר זה של נייטרונים צפויים להיות יציבים יחסית, כאשר מספר הפרוטונים להשגת יציבות הוא 114, 120 או 126. מכל היסודות האפשריים מתמקד המחקר ב-289Fl, יסוד בן מספר מתאים של פרוטונים (114) שהצליחו לייצר, אף שטרם נמצאה דרך ליצור איזוטופ יציב מספיק במעבדה (שהוא יהיה כנראה 298Fl). מועמד נוסף הוא איזוטופ 304Ubn (כלומר גרעין עם 120 פרוטונים ו-184 נייטרונים).
התוצאות האמפיריות שנצפו בעת יצירת אטומי ליברמוריום (116) ואוגאנסון (118) הצליחו לשכנע את החוקרים שהאי של יציבות אכן קיים בפועל.
בכנס האגודה האמריקנית לכימיה ב-2008 הציע יורי אוגאנסיאן שאי היציבות הבא צריך להמצא בגרעין בעל 164 פרוטונים (ו-318 נייטרונים, "מספר הקסם" הבא, כלומר האיזוטופ התאורטי 482Uhq).
החשיבות בהשגת איזוטופים יציבים ליסודות על-כבדים, מלבד העניין שבמדע בסיסי, היא שייתכנו להם שימושים מעשיים ותכונות כימיות ייחודיות. אחד השימושים הדוחפים תחום זה הוא האפשרות ליצור פצצת נייטרון זעירה מבוססת חומר על-כבד כזה, שתשמש כמקור אנרגיה ראשוני לתהליך של היתוך גרעיני.
זמן מחצית החיים של יסודות 83 עד 118
כל היסודות בעלי מספר אטומי מעל 82 (עופרת) הם בלתי-יציבים וזמן מחצית החיים באופן כללי יורד עם עליית המספר האטומי, החל מהיסוד היציב למדי אורניום (מספר 92) ועד היסוד הכבד ביותר 118. זמן מחצית החיים גדל בתחום היסודות 103 עד 105, יורד ביסוד 106 ועולה שוב קלות ביסודות 110 עד 114, מה שמרמז על התכנות אי של יציבות.
בטבלה מוצג זמן מחצית החיים של האיזוטופ היציב ביותר של היסוד בטווח.
מלחמת קרי-סקרול
מלחמת קרי-סקרול זכתה לעיבוד אנימציה בעונתה השנייה של "האוונג'רס: סדרת האנימציה". סרט היקום הקולנועי של מארוול "קפטן מארוול" מתבסס ברובו על המיתוס של מלחמת קרי-סקרול. בסרט, המלחמה מתוארת כחד-צדדית כאשר גזע הסקרול הוא הקורבן למלחמת השמד של הקרי. מאר-וול מגזע הקרי (שגולמה בידי אנט בנינג) מפנה עורף לבני עמה ומגיעה לכדור הארץ כדי לעזור לפליטים מגזע הסקרול להימלט מכוחות הקרי. קרול דנברס (בגילומה של ברי לארסון) עברה שטיפת מוח בידי הקרי כדי לעבוד עבורם ולהילחם בסקרול. כשהיא מגלה את האמת, היא מתמרדת נגד אדוניה לשעבר ועוזרת לגזע הסקרול למצוא עולם בית משלו.
היסטוריה פרסומית
הכותב רוי תומאס הודה כי לא הייתה לו כלל תוכנית לכתיבת סיפור אלא מלבד הרעיון ש"שני גזעים בין-גלקטיים חמדנים יהיו במרכזה של מלחמה בקצוות הרחוקים של הגלקסיה, והעימות ביניהם יאיים לפלוש לכדור הארץ, במה שיהפוך את הכוכב שלנו לסוג של אי האוקיינוס השקט במהלכה של מלחמת העולם השנייה". במובן זה, תומאס התייחס לספרו המדע בדיוני של ריימונד פישר ג'ונס משנת 1952, "האי הזה, ארץ".
בשנת 2000, כמעט 30 שנים לאחר פרסומו של הסיפור, חברת מארוול הוציאה לאור אוגדן בכריכה רכה של קשת הסיפור בשלמותה.
עלילת הסיפור
קפטן מאר-וול, גיבור גזע הקרי, חוזר לכדור הארץ לאחר שהות ממושכת בממד חלופי הנקרא האזור השלילי. הוא נלכד בידי חברי האוונג'רס קוויקסילבר, מכשפת השני והאנדרואיד ויז'ן, בעזרתו של ריק ג'ונס - חברו למסע של מאר-וול. מתברר כי מאר-וול ספג קרינה רדיואקטיבית משהייתו באזור השלילי, וכי חשיפה זו תהיה קטלנית אם הוא לא יטופל. עוד התברר כי מאר-וול ונסיכת הסקרול אנל הביאו לעולם תינוק במשך זמן זה. בעזרתו של מדען, ויז'ן שואב את שאריות הקרינה מגופו של מאר-וול.
סצנת פלשבק מגלה כי האוונג'רס איתרו אזעקה מבניין בקסטר, מפקדתם של ארבעת המופלאים. האוונג'רס מגיעים לבניין ומגלים שמאר-וול השתמש בפורטל אותו יצר ריד ריצ'רדס, המוביל לאזור השלילי, בניסיון לשחרר את ריק ג'ונס מהצורך לחלוק ביניהם מולקולות (השניים מתחלפים ביניהם כל העת, כאשר אחד נמצא בכדור הארץ והאחר תקוע באזור השלילי). מאר-וול מצליח לעשות זאת, אם כי בזמן שהפורטל היה פתוח, האוונג'רס נאלצו להדוף את אניהילוס מלברוח מהאזור השלילי. מאר-וול מנצל את הסחת הדעת כדי לגנוב מטוס הסילון של האוונג'רס, אך הם מנטרים אחריו לאחר שגילו שנחשף לכמות גדולה של קרינה. עם סיומו של הפלשבק, הקבוצה מותקפת בידי זקיף רובוטי של הקרי, שלוכד את מאר-וול ונמלט. קרול דנברס, עמיתתו לשעבר של מאר-וול, מתעמתת איתם ומבקשת לקבל תשובות.
האוונג'רס עונים לקריאה מחברם לקבוצה גוליית, שאומר להם כי קיבל שדר מצוקה מג'אנט והאנק פים, שהיו בדרכם לבסיס מחקר באזור החוג הארקטי לחקור את השפעותיו של נפט על הסביבה. ככל הנראה, הזוג גילה אי שופע צמחייה וחקרו אותו בתור הצרעה ויילוג'אקט. אולם, יילוג'אקט ניחש את האמת אודות המקום והרחיק את הצרעה מהאי לפני שהגיע אליו.
האוונג'רס מגיעים ומותקפים בשנית על ידי הזקיף הרובוטי בעזרתו של גוליית המהופנט. הם מביסים את גוליית אך אינם מסוגלים לעצור את הזקיף, שלוכד את כולם מלבד קוויקסילבר. מתברר כי הזקיף נשלח על ידי רונאן המאשים, עריק מגזע הקרי. רונאן מתחיל בתוכניתו להעביר את כדור הארץ נסיגה אבולוציונית לתקופה פרהיסטורית כדי להשתמש בכדור הארץ כבסיס למלחמה בגזע הסקרול. רונאן מראה לאוונג'רס כיצד המדענים והאנק פים עברו נסיגה לאנשי מערות, שכעת חושקים בג'אנט. קוויקסילבר מגיע ותוקף אותו, אך רונאן מפסיק את הקרב אחרי שהוא מקבל שדר על פלישה מתקרבת של גזע הסקרול על עולם הבית של הקרי. הזקיף הרובוטי רואה שאין לו כל מטרה קיומית ומשמיד את עצמו. האוונג'רס ומאר-וול מגלים שפים ויתר המדענים - כמו גם הסביבה - חזרו למצבם הרגיל.
דבר קיומו של מאר-וול נחשף לעולם כאשר המדענים מגלים לרשויות את אשר עברו והסנטור ה. וורן קראדוק מקים את "הועדה לפעילות חייזרית". האוונג'רס מסכימים להשתתף בשימוע, אך בסופו של דבר מסרבים למסור לידי הרשויות את מאר-וול. הם משכנעים אותו לסגת יחד עם קרול דנברס לחווה פרטית, אך בעודו נרדף בידי ניק פיורי מסוכנות S.H.I.E.L.D, הוא נמלט. חברי הקבוצה נאלצים להתמודד עם ציבור מתוסכל, שגודש את אחוזת האוונג'רס ועושה את דרכו פנימה בכוח לצורך ונדליזם.
קפטן אמריקה, איירון מן ותור חוזרים לאחוזת האוונג'רס ומודיעים כי בשל התנהגות חברי הקבוצה, הקבוצה מפורקת לעד. קוויקסילבר, מכשפת השני ו-ויז'ן מנסים לעזוב ולבדוק לשלומו של מאר-וול, אך הם מותקפים בידי שלושה מחברי ארבעת המופלאים, שמתגלים כסקרולים במסווה, אויביהם הוותיקים של הקרי, המסוגלים לשנות את צורתם. באותו זמן, דנברס מובילה את מאר-וול לספינת קרי אותה לכאורה מצאה ומשכנעת אותו לבנות מקרן רב-ערוצי שיהיה קטלני למי שאינו מגזע קרי. אולם, מאר-וול חושף את ההטעיה (שכן אף בן אנוש לא יודע את שמו האמיתי, מלבד הסקרולים). הוא משמיד את המשדר אך נלכד בידי דנברס, שמתגלה בתור סופר סקרול. יחד עם קוויקסילבר ומכשפת השני, הם נלקחים אל מחוץ לכדור הארץ.
באותו זמן, טריטון מהבלתי אנושיים מגיע ואינו מסוגל לאתר את ארבעת המופלאים. הוא מבקש מהאוונג'רס עזרה באיתורו של מנהיג הבלתי אנושיים חזיז שחור, מאחר שאחיו מקסימוס השתלט על בית המלוכה שלהם באטילן. האוונג'רס עוזרים לו, ואחרי איתורו של חזיז שחור מלווים את הבלתי אנושיים בדרכם לאטילן. מתגלה כי מקסימוס כרת ברית עם גזע הקרי, ותמורת שלטונו משתמש בטכנולוגיית קרי לשלוט באוכלוסייה כחיילים נגד הסקרול. האוונג'רס מביסים את מקסימוס ואת עושי דברו ועוזבים אחרי שמחזירים את השלטון לחזיז שחור.
מאר-וול נלקח ללב ליבה של ממלכת הסקרול, ואחרי שנאמר לו שהאוונג'רס יוצאו להורג, בונה עבורם מקרן רב-ערוצי נוסף. האוונג'רס מגיעים למרחב החלל של הסקרול והודפים את צי ספינות הסקרול בזמן שמאר-וול נאלץ להשתמש במקרן. כתוצאה מכך, ריק ג'ונס המשוחרר חוזר לאזור השלילי. הוא ניצל משם בעזרת האינטלקט העילאי, שליט הקרי, שמשחרר בו כוחות מנטליים חבויים (כוח הגורלות). בעזרת כוחות חדשים אלו, ריק ג'ונס שולח מתקפה כוללת של גיבורי-על מתור הזהב ובכך מסיים את המלחמה. כוח הגורלות חושף את צורתו האמיתית של הסנטור קראדוק כחייל סקרול - הרביעי במשלחת הסקרולים שנשלחו לכדור הארץ - והוא נהרג בידי ההמון הזועם. הגיבורים חוזרים לכדור הארץ ומגלים שסנטור האמיתי נמצא, ושהמוניטין שלהם חזר לסדרו.
מתברר מאוחר יותר שקבוצת אילומינטי הסודית ביקרה בעולמות הקרי והסקרול וייעצה לחייזרים שכל התערבות כדור הארץ במלחמה שלהם תתקבל באפס סובלנות.
המשך
סיפור המשך נכתב בחוברות New Avengers: Illuminati Vol.2 #1-5 (פברואר 2007-ינואר 2008) המתאר את הרפתקאות הקבוצה אילומינטי אותה הרכיב איירון מן אחרי המלחמה, אשר כללה אותו ואת חזיז שחור, מיסטר פנטסטיק, פרופסור אקס, נאמור ודוקטור סטריינג'. סיבת הקמתה של הקבוצה נעוצה במחשבה שנוצר הצורך במידע הנרחב של חבריה על מנת למנוע את מעורבותו של כדור הארץ במלחמה. חוברת מספר 1 מגוללת את מפגשם עם קיסר הסקרול דורק מעט לאחר סיום המלחמה. בחוברת מספר 5, איירון מן מביא את גופתה הסקרולית של אלקטרה לקבוצה. בהמשך הם מותקפים בידי קבוצה של סופר סקרולים, הכוללת אחד שהתחזה לחזיז שחור. חוברת זו מקשרת בין מלחמת קרי-סקרול לבין סיפור הקרוסאובר "פלישה סודית".
חוברות קשורות
טבעם של כוחותיו החדשים של ריק ג'ונס בסופו של הסיפור נחשפים בחוברות הסדרה Avengers Forever בכתיבתם של קורט בוסיאק ורוג'ר סטרן (דצמבר 1998-נובמבר 1999). מתברר שמדובר בכוח הגורלות, ההתפתחות האולטימטיבית של הפוטנציאל האנושי, וכי חברים נוספים בקבוצת האוונג'רס קיבלו יכולות שכאלו במהלך המלחמה.
במהלך הסיפור "קפטן אמריקה: נולד מחדש", מלחמת קרי-סקרול אוזכרה בקצרה כאשר קפטן אמריקה קפץ באופן שרירותי במרחבי הזמן על ידי נשק אותו פיתח הגולגולת האדומה. הוא ניצל את הזמן ששהה לבדו עם ויז'ן כדי לתת לו מסר ויאפשר לקפטן אמריקה לתקשר עם זמן ההווה מבלי לשנות את ההיסטוריה.
בחוברת Marvel Team-Up #5, ספיידרמן ו-ויז'ן מגלים שגשש סקרולי ממלחמת קרי-סקרול משבש את גלי המוח של ויז'ן.
גבול אנגליה-סקוטלנד
הגבול האנגלו-סקוטי (בגאלית סקוטית: Crìochan Anglo-Albannach) מפריד בין סקוטלנד לאנגליה ונמתח לאורך 154 ק"מ בין מפרץ מרשל מדוז בחוף המזרחי לבין סולוויי פירת' במערב. בתחילת המאה ה-10, לשון הים של פורת' ציינה את הגבול בין הממלכה הפיקטו-גאלית של אלבה לבין ממלכת נורת'מבריה. תיחום זה זה הפך לגבול האנגלו-סקוטי הראשון עם סיפוח נורת'מבריה לאנגליה האנגלו-סכסית באמצע המאה ה-10. בשנת 973, קנת השני, מלך סקוטלנד השתתף בועידה של אדגר, מלך אנגליה, במועצתו בצ'סטר. אדגר תגמל את קנת בכך שהעניק לו את מחוז לותיאן. למרות עסקה זו, השליטה על לותיאן לא הוסדרה והאזור נכבש על ידי הסקוטים בקרב קארהאם ב-1018 והנהר טוויד הפך למעשה לגבול האנגלו-סקוטי.
דבוז'ץ
תולדות הקהילה היהודית בדבוז'ץ
לראשונה נזכרים שמות יהודים המתגוררים בעיירה בשתי תעודות מ-1566 העוסקות בפירעון חוב. אלה היו סוחרי שטיחים ומלווים בריבית. במאות ה-17 וה-18 שילמה הקהילה היהודית בדבוז'ץ מיסים לאוצר מדינת ליטא שנתבעו על ידי "ועד מדינת ליטא". ב-1691 הוכרה הקהילה כקהילה עצמאית.
גבול אנגליה-סקוטלנד
בהסכם יורק שנחתם בשנת 1237, בין אנגליה לסקוטלנד הותווה קו סולוויי-טוויד כגבול החוקי בין הממלכות. הסכם זה שריר גם כיום למעט מחלוקת על שטח שהשתרע מסולוויי פירת' בסמוך לקרלייל ועד לעיירה לנגהולם שבמחוז דאמפריס וגאלווי. אדמות אלו כללו את הברוניות של קירקנדרוס, ברינטלון ומורטון. המדובר בשטח שאורכו כ-16 ק"מ מצפון לדרום ו-6.4 ק"מ ברוחבו. השטח תחום על ידי הנהרות לידל ואסק במזרח ונהר סארק במערב. כמו כן קיימת מחלוקת לגבי אזור קטן מסביב לברוויק-אפון-טוויד, שנכבש על ידי אנגליה ב-1482. ברוויק סופחה לאנגליה ב-1746.
במשך מאות שנים עד לאיחוד הכתרים היה האזור משני צדי הגבול שטח הפקר שסבל מפשיטות חוזרות ונשנות של פורעי חוק משני צידי הגבול. בעקבות חוזה האיחוד משנת 1706, שאושרר על ידי חוקי האיחוד של 1707, שיצר את ממלכת בריטניה הגדולה מאיחודן של סקוטלנד ואנגליה ווילס, הגבול מהווה את הגבול בין שתי מערכות המשפט שכן האמנה בין סקוטלנד לאנגליה הבטיחה את המשך הפרדה בין המשפט האנגלי לבין החוק הסקוטי. לדוגמה, גיל הנישואין לפי החוק הסקוטי הוא 16, בעוד שבאנגליה הוא 18.
דבוז'ץ
תולדות הקהילה היהודית בדבוז'ץ
ב-1766 מנתה הקהילה 383 יהודים, וב-1847 מספרם ידי ל-317. בשנת 1897 מנתה העיירה כ-1,370 תושבים מתוכם כ-870 נפשות (64%) יהודים. לאחר שנה זו הקהילה הלכה והתמעטה, כך שכבר בשנת 1921 היהודים היוו פחות מ-40% מהאוכלוסייה בעיירה. ערב הכיבוש הגרמני היו בעיירה כ-400 יהודים.
גבול אנגליה-סקוטלנד
הגבול הימי הותווה בשנת 1999 בצו גבולות המים.
היסטוריה
איזור הגבול, הידוע כמרצ'ס הסקוטיות, נמצא משני צדי הגבול האנגלו-סקוטי וכולל חלקים מאזורי מחוזות סקוטלנד המודרניים של מחוז דמפריס וגאלווי ומחוז הגבולות הסקוטיים, וכן חלקים מהמחוזות האנגליים של קאמבריה ונורת'מברלנד. מאז הכיבוש הנורמני של אנגליה ועד לתקופת שלטונו של ג'יימס השישי מסקוטלנד, שבמהלך שלטונו הפך לג'יימס הראשון, מלך אנגליה היו עימותי הגבול נפוצים.
דבוז'ץ
בתקופת השואה
ב-22 ביוני 1941, מיד עם פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות במסגרת מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה אחרי קרבות עזים. חודשים מעטים לאחר שנכבשה העיירה הוקם בה גטו ששטחו כרחוב וחצי. לאחר הקמת הגטו מינו הנאצים גרמני מטעמם, שהיה אחראי על הגטו. הממונה הגרמני על הגטו לא הקפיד ביותר עם היהודים ואף העלים עין כשיצאו מהגטו כדי להשיג מזון מאיכרים באמצעות סחר חליפין.
גבול אנגליה-סקוטלנד
מלחמת העצמאות השנייה של סקוטלנד
בשנת 1333, במהלך מלחמת העצמאות השנייה של סקוטלנד, סקוטלנד הובסה בקרב על גבעת הלידון ואדוארד השלישי, מלך אנגליה כבש שטחים רבים והכריז על אדוארד בליול כמלך הסקוטים החדש. הדבר לא הוכר על ידי רוב האצולה הסקוטית שנשארה נאמנה לשליטם דוד השני והסכסוך נמשך.
דבוז'ץ
בתקופת השואה
תנאי החיים בגטו דבוז'ץ היו טובים יחסית לתנאי החיים בשאר הגטאות באזור, דבר זה הוביל להסתננות של יהודים מגטאות אחרות לגטו דבוז'ץ. הגרמנים מינו יודנראט, שהופקד בין השאר על גיוס עובדי כפייה ומשטרה יהודית. ראש היודנרט הראשון, ביירך, גילה מסירות רבה, ויושבי הגטו רכשו לו אמון. בחורף הראשון סגרו הגרמנים את הגטו וגידרו אותו בתיל ואף גזלו מהיהודים את כל דברי הפרווה וחפצים יקרי ערך. הדבר הִקשה מאוד על ההתמודדות עם תנאי מזג האוויר הקשים.
גבול אנגליה-סקוטלנד
מלחמת העצמאות השנייה של סקוטלנד
עד 1341, פרת' (סקוטלנד) ואדינבורו נכבשו מחדש על ידי הסקוטים ואדוארד בליול נמלט לאנגליה, ולמעשה ביטל את ההסכם כביכול. אדוארד המשיך במלחמה אך נכשל בנסיון להשיב באליול לכס המלכות. עם הסכם ברוויק (1357) הוכרה שוב עצמאות הסקוטים.
דבוז'ץ
בתקופת השואה
בדצמבר 1941 הובאו לגטו כ-400 יהודים מז'טל וכ-300 מלובצ'ה, עיירות במחוז נובוגרודק בפולין. מחמת הצפיפות והמחסור במזון פשטו בגטו מחלות מידבקות, ביניהן מגפת הטיפוס. עקב כך פתח היודנרט מאפייה ובית חולים קטן בגטו. בחורף 1942-1941 נסגר הגטו למעבר וגודר, ובעקבות זאת הוחמרה הצפיפות בו, וגדל המחסור במזון. במרץ 1942 הקימו הגרמנים בדבוז'ץ מחנה עבודה וריכזו בו כ-2,000 צעירים יהודים מדבוז'ץ ומקהילות אחרות באזור, כמו רוביז'ביץ', איוויינייץ וקרליץ. המחנה הוקף בגדר תיל, והשמירה הופקדה בידי 12 שוטרים בלארוסים חמושים בפיקודו של קצין ס"ס (שמו אינו ידוע).
גבול אנגליה-סקוטלנד
המרצ'ס הסקוטיות
החל מסוף המאה ה-13, עם הכתרתו של אדוארד הראשון, מלך אנגליה ועד לתחילת המאה ה-17 - איזור הגבול נודע בשם המרצ'ס הסקוטיות.
במשך מאות שנים משפחות או שבטים באיזור שינו עמדותיהם ותמכו בשליט על פי האינטרסים המשפחתיים שלהם באותה תקופה. לפני איחוד שתי הממלכות תחת ג'יימס, שבטי הגבול החליפו נאמנויות בין הכתר הסקוטי לאנגלי בהתאם למה שהיה להם נוח ויעיל.
דבוז'ץ
בתקופת השואה
במאי 1942 הוחלף ראש היודנרט ביירך בפליט יהודי מלודז', נוביק, שנהג ביהודים בקשיחות והשתדל לרצות את הגרמנים. נוביק והעצירים במחנה האמינו שבזכות עבודתם הקשה הם יינצלו. מפקד המחנה הגרמני התאמץ מאוד לחזק אשליה זאת. במחנה העבודה קמה מחתרת של בוגרי תנועות הנוער, בהנהגתם של ישראל קסלר וחיים שלוסברג. הצעירים ציפו להפוך למחתרת גדולה, ובינתיים הסתפקו בפעולות התנגדות מוגבלות במחנה. עציר יהודי הלם בפטיש בראשו של מנהל עבודה פולני שסטר לו, ולכן הוצא להורג. שני יהודים אחרים שגילו התנגדות הוכו ונאסרו. חברי המחתרת רכשו מעט נשק, יצרו קשר עם פרטיזנים באזור והקימו ועד שהבריח יהודים ליער.
גבול אנגליה-סקוטלנד
מחוזות התיכון
בעקבות איחוד הכתרים ב-1603, המלך ג'יימס הראשון קבע כי יש לשנות את שמות מחוזות הגבול ל'מחוזות התיכון'. באותה שנה מינה המלך את ג'ורג' הום, הרוזן הראשון מדנבר, כאחראי להשלטת סדר בגבולות. בתי משפט הוקמו בעיירות המחוז ופורעי חוק ידועים נעצרו. אנשים מהמעמדות הנמוכים הוצאו להורג ללא משפט. תלייה המונית הפכה לתופעה שכיחה. ב-1605 הקים ועדה משותפת בת עשרה חברים, 5 מהם מסקוטלנד ו-5 מאנגליה, להשלטת חוק וסדר לאזור. בשנים 1606 ו-1609 העבירה הועדה חוקים שמטרתם היתה להעמיד לדין מסיגי גבול ומסתננים. פורעי החוק לא יכלו עוד היה להימלט מהצדק על ידי גניבת הגבולות.
דבוז'ץ
בתקופת השואה
בסתיו 1942 גייסו הגרמנים כמה עשרות צעירים לצורך חפירת בורות בביאלה בולוטה. כיוון שלא שבו, הסיקו יושבי המחנה והגטו שסופם קרב, הם החלו לחפש מקומות מסתור, לחפור בונקרים ואף ניסו לברוח ליערות.
גבול אנגליה-סקוטלנד
מחוזות התיכון
בשנת 1607 ג'יימס התפאר בכך ש"מחוזות התיכון" "הפכו לטבור של שתי הממלכות, משגשגות ומאוכלסות באדיבות ובעושר". לאחר עשור המלך ג'יימס הצליח; מחוזות התיכון הוכנסו תחת חוק וסדר מרכזיים.
דבוז'ץ
בתקופת השואה
ב-29 בדצמבר 1942 כיתרו כוחות גדולים של אנשי ס"ס, ז'נדרמים גרמנים, שוטרים פולנים ובלארוסים משתפי פעולה את הגטו ואת המחנה כולו, והאקציה הגדולה החלה. היהודים נקראו להתאסף בכיכר המחנה, כביכול, לקראת צאתם לעבודה בבוברויסק. צעירים שניסו לפרוץ את גדר המחנה ולהימלט, נורו למוות בידי השוטרים. הנאספים בכיכר הובלו לביאלה בולוטה, נורו למוות ונקברו בבורות שנחפרו שם. רבים נפצעו מן הירי ונקברו חיים. העובדים במחצבות הוצאו להורג באותו יום במקום עבודתם. ראש היודנרט נוביק נורה על ידי מפקד המחנה הגרמני. בין הנרצחים ביום ההוא היה גם הרב ברוך יעקב זמודיאק.
גבול אנגליה-סקוטלנד
מחוזות התיכון
ב-25 בספטמבר 1641 תחת צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה, עתר סר ריצ'רד גרהאם, איש פרלמנט מקומי וחבר פרלמנט אנגלי, לפרלמנט של סקוטלנד "להסדרת השליטה בהפרות סדר בגבולות". התנאים לאורך הגבול הידרדרו בתקופות חבר העמים של אנגליה והפרוטקטורט, עם יצירתם של המוס-טרופר. לאחר הרסטורציה האנגלית, בעיות מתמשכות בגבול טופלו על ידי חקיקות נוספות שחודשו ב-11 פרקי זמן עד לסוף שנות 1750.
דבוז'ץ
בתקופת השואה
מבין מאות היהודים שברחו ליערות מצאו רבים את דרכם אל הפרטיזנים ולחמו בשורותיהם, אבל רבים אחרים הוסגרו לגרמנים על ידי משתפי פעולה או נרצחו בידי פרטיזנים פולנים של "ארמייה קריובה" שפעלו ביערות באזור.
יהודים ממחנה העבודה בדבוז'ץ לחמו בין השאר ביחידות הפרטיזנים היהודיות של האחים ביילסקי ושל ד"ר אטלס.
ב-8 ביולי 1944 שוחררה העיירה דבוז'ץ בידי הצבא הסובייטי.
כיום לא חיים יהודים בדבוז'ץ.
Medal of Honor: Heroes 2
Medal of Honor: Heroes 2 הוא משחק יריות בגוף ראשון שפותח על ידי EA LA ל-PSP ועל ידי EA Canada ל-Wii. המשחק יצא לפלטפורמות ה-PSP וה-Wii בלבד. המשחק יצא ל-PSP בתאריכים ה-13 בנובמבר 2007 (ל-צפון אמריקה), בתאריך ה-29 בנובמבר 2007 (ל-אוסטרליה), בתאריך ה-30 בנובמבר 2007 (ל-אירופה) ובתאריך ה-14 בפברואר 2008 (ל-יפן). ל-Wii יצא בתאריכים ה-13 בנובמבר 2007 (ל-צפון אמריקה), בתאריך ה-7 בפברואר 2008 (ל-אוסטרליה), בתאריך ה-8 בפברואר 2008 (ל-אירופה) ובתאריך ה-14 בפברואר 2008 (ל-יפן).
Deathmatch
מצב שבו כולם מול כולם, אין מטרה כלשהי אלא צריך להרוג אחד את השני.
Team Deathmatch
המצב הוא בקבוצות, אחת נגד השנייה, והמטרה היא בסך הכל להרוג כמה שיותר אויבים מהקבוצה השנייה.
Infiltration
ידוע גם בשם "לתפוס את הדגל", במצב זה שתי הקבוצות צריכות למצוא את הדגל של הקבוצה האויבת ולקחת אותו אל הבסיס שלהם. בסופו של כל סיבוב, הקבוצה עם הניקוד הגבוהה ביותר, היא הקבוצה המנצחת.
אלעד חסין
אלעד חסין (נולד ב-20 במאי 1980 בירושלים) הוא מאמן כדורסל ישראלי, המאמן את עירוני נס ציונה, ואת נבחרת העתודה של ישראל עמה זכה בסגנות אליפות אירופה 2023 לנבחרות עד גיל 20.
ביוגרפיה
חסין החל לשחק כדורסל בקבוצה הבוגרת של הפועל ירושלים בגיל צעיר.
בתחילת דרכו כמאמן, ב-2003, שימש כעוזרו של המאמן ג'ון קליפארי באוניברסיטת ממפיס. בעונת 2004/2005 התמנה לראשונה לעוזר מאמן של קבוצת בליגת העל בכדורסל, בני השרון, וכבר בעונתו הראשונה כעוזר מאמן הצליח לעלות עמה לטורניר אירופי. בעונת שימש כסקאוט עבור מכבי תל אביב, במקביל לעבודתו כמאמן ראשי בקבוצת הנוער של בני הרצליה וקבוצות בתי הספר של הרצליה.
בעונת התמנה לעוזרו של פיני גרשון במכבי תל אביב, וזכה עמה בדאבל. בעונת המשיך חסין לשמש כעוזרו של גרשון, הפעם באולימפיאקוס. בעונת חזר לישראל ושימש כמאמן הראשי של מחלקת הנוער במכבי רעננה.
בעונה שלאחר מכן מונה לעוזרו של אבי אשכנזי במכבי חיפה ששבה לשחק בליגת העל. עונת הייתה הטובה ביותר בקריירת האימון של חסין, כאשר הוביל את חיפה ביחד עם אשכנזי לגמר גביע המדינה ולגמר הפיינל פור של הליגה, בשניהם הפסידה הקבוצה. במהלך עונת החליף חסין את אשכנזי, אך לאחר פתיחת עונה לא טובה שכללה מאזן של 2 ניצחונות מול 7 הפסדים בליגה וסדרה של הפסדים בהפרשים גבוהים במשחקי היורוצ'אלנג', פוטר חסין מהקבוצה בסוף שנת 2010 והוחלף על יד עוזרו עמי נאווי.
באמצע עונת 2013/14 מונה למאמן הפועל חולון והחליף את ליאור ליובין לאחר שהתפטר. בעונת 2014/15 הראתה הנהלת הפועל חולון את אמונה בחסין כשהאריכה את חוזהו לשנתיים עם אופציה לעונה שלישית. ב-26 בנובמבר 2015 פוטר מתפקידו והוחלף על ידי דן שמיר.
בפברואר 2019 מונה למאמנה של הפועל חיפה מהליגה הלאומית והחליף את עופר רחימי שפוטר. במאי 2022 הודיעו חסין והפועל חיפה על פרידה הדדית וסיום תפקידו לאחר שלוש וחצי עונות, במהלכן הוביל את הקבוצה לליגת העל ולהעפלה כפולה לרבע גמר הפלייאוף. זמן קצר לאחר מכן מונה למאמנה של עירוני נס ציונה.
בנוסף לקריירת האימון שלו משמש חסין פרשן בספורט 5 במשחקי היורוליג.
חייו האישיים
חסין נשוי ללימור ואב לשתי בנות.
חיי גליליאו
חיי גליליאו (באנגלית: Life of Galileo; בגרמנית: Leben des Galilei), הידוע גם בשם גליליאו, הוא מחזה מן המאה העשרים פרי עטו של המחזאי הגרמני ברטולט ברכט, עם מוזיקת ליווי של הנס אייזלר.
הגרסה הראשונה של המחזה נכתבה בשנים 1937–1939. הגרסה השנייה (או 'האמריקאית') נכתבה בשנים 1945–1947, בשיתוף צ'ארלס לוטון. ההפקה הבימתית הראשונה של המחזה (בגרמנית) הוצגה לראשונה בציריך שאוספילהאוס (Schauspielhaus Zürich), ב-9 בספטמבר 1943. הבמאי היה לאונרד שטקל ומעצב התפאורה היה תיאו אוטו. השחקנים כללו את שטקל עצמו (בתפקיד גליליאו), קארל פארילה וולפגנג לנגהוף.
הגרסה השנייה (בשפה האנגלית), הועלתה לראשונה בתיאטרון קורונט בלוס אנג'לס ב-30 ביולי 1947. הבמאים היו ג'וזף לוסי וברכט, המנהל המוזיקלי סרז' הובי (Serge Hovey) ומעצב התפאורה רוברט דביסון. לוטון גילם את דמותו של גליליאו, הוגו האס את ברבריני ופרנסס הפלין את וירג'יניה. הצגת הבכורה נערכה בתיאטרון מקסין אליוט בעיר ניו יורק ב-7 בדצמבר אותה שנה.
הפקה שלישית בוצעה בידי ברלינר אנסמבל, כשארנסט בוש שיחק בתפקיד הראשי. הצגת הבכורה עלתה בתיאטרון שאושפילהאוס בינואר 1957. הבמאי היה אריך אנגל ומעצב התפאורה קספר נהר.
עיבוד לטלוויזיה של המחזה בוים בידי ג'וזף לוסי בהפקת American Film Theatre, הופק ב-1975, כשאת דמותו של גליליאו גילם חיים טופול. עלילת המחזה עוסקת בחייו המאוחרים של גלילאו גליליי, המדען האיטלקי הדגול, שנרדף בידי הכנסייה הקתולית, בשל הפצת תגליותיו המדעיות. המחזה עוסק בנושאים, כגון הקונפליקט בין דוגמטיזם לעובדה מדעית וכן יכולת העמידה מול דיכוי.
גרסאות המחזה
לאחר הגירתו לארצות הברית מגרמניה הנאצית (עם חניות ביניים בארצות שונות, בהן ברית המועצות), ברכט תרגם ושיכתב את המחזה בשיתוף פעולה עם השחקן צ'ארלס לוטון.
תוצר מאמציהם היה ל'גרסה האמריקאית' השנייה של המחזה, שנקראה רק 'גליליאו' (Galileo). בספטמבר 1947, ברכט זומן להופיע בפני ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית בחשד לקומוניזם. הוא העיד בפני הוועדה ב-30 באוקטובר 1947, ועזב לאירופה ב-31 באוקטובר. הוא בחר לשוב לגרמניה המזרחית והמשיך לעבוד על המחזה, כעת שוב בשפה הגרמנית. הוא חש שהדיוקן האופטימיסטי של עולם המדע אותה הציג בשתי הגרסאות הראשונות של המחזה, דרשה שיכתוב בעולם שאחרי הטלת פצצות האטום על הירושימה ונגסאקי, בו חוסר ההיגיון המדעי והפוטנציאל המזיק שלו היו הרבה יותר גלויים לעין.
מאטז' דאטר הציג השוואה זמינה ומפורטת בין הגרסה המוקדמת, האמריקאית והגרסה הגרמנית הסופית.
פרי עטו של הסופר המתארח שלהם מרק רבנהיל בתיאטרון סוואן בסטרטפורד שעל נהר איבון.
תקציר העלילה
גלילאו גליליי סובל מחסרון כיס. סטודנט שמגיע ללמוד אצלו מספר לו על אודות המצאה חדשה, הטלסקופ ("השפופרת המצחיקה הזאת שהם מוכרים באמסטרדם").
גליליאו מעתיק את ההמצאה ומוכר אותה לרפובליקה של ונציה בהציגו אותה כהמצאתו שלו.
גליליאו משתמש בטלסקופ על מנת לאשש את המודל ההליוצנטרי של מערכת השמש שגילה קופרניקוס. ההוכחה הייתה נגד האמונה העממית וגם הדוקטרינה של הכנסייה. הוא פרסם אותה בשפה האיטלקית, במקום בלטינית, השפה המדעית המסורתית, על מנת שתהיה נגישה להמוני העם. נישואי בתו לאהובה, צעיר בעל אמצעים, נכשלים בשל מיאונו של גליליאו למשוך ידיו מהתורה החדשנית. גליליאו מובא לוותיקן לשם חקירה. אחרי שמאיימים עליו בעינויים, הוא מתכחש לתורה שלו. תלמידיו מוכים הלם בשל כניעתו.
גליליאו, כעת זקן ושבור, חי במעצר בית. אנדריאה, תלמידו לשעבר, מבקר אותו. גליליאו נותן לו ספר (הדיסקורס) המכיל את כל תגליותיו המדעיות, ומבקש ממנו להבריח אותו מחוץ לאיטליה, על מנת שיופץ בחו"ל. אנדריאה נוכח כעת לדעת שפעולותיו של גליליאו היו הרואיות ושהוא התכחש לתורתו רק כדי לשטות ברשויות הכנסייה. אולם, גליליאו עומד על כך שאין לכך דבר עם הרואיות והוא כתב את הספר פשוט מתוך עניין עצמי.
סקוט ווקר (זמר)
סקוט ווקר (באנגלית: Scott Walker; 9 בינואר 1943 – 22 במרץ 2019, לונדון) היה זמר-יוצר ורב-נגן אמריקאי-בריטי ממוצא יהודי.
מהלך הקריירה
נולד כנואל סקוט אנגל בהמילטון שבאוהיו. אביו היה מנהל בחברת נפט. בעקבות עבודת אביו, המשפחה נדדה ממקום למקום. החל משנת 1959 הם התיישבו בקליפורניה. כילד התעניין ווקר במוזיקה, שיחק בהצגות ילדים ואף הופיע מספר פעמים בתוכניות טלוויזיה של אדי פישר. בהיותו בלוס אנג'לס החל להתעניין בג'אז, בשירת דור הביט וכן בקולנוע אירופאי - בין הבמאים החביבים עליו היו אינגמר ברגמן, רובר ברסון ואנדריי טרקובסקי.
בשנת 1961 הוא פגש בגיטריסט והזמר ג'ון מאוס שהשתמש בשם במה - ג'ון ווקר. במשנת 1964 הקימו, לצד המתופף גארי לידס, להקה שנקראה "האחים ווקר" ("The Walker Brothers") ובשנת 1965 הם ערכו סיבוב בבריטניה. בבריטניה הם הוציאו מספר שירים שזכו במקום הראשון במצעד הבריטי וזכו להצלחה חסרת תקדים. לאחר מספר שנים הלהקה התפרקה וסקוט ווקר פיתח קריירת סולו. בשנת 1975 "האחים ווקר" התאחדו ופעלו עד לשנת 1978. אלבומם האחרון היה "Night Flights", שכלל ארבעה שירים מאת ווקר.
בסוף שנות ה-60 יצא ווקר לקריירת-סולו בנפרד מהלהקה. "האחים ווקר" לא היו באמת אחים, שם המשפחה של אף אחד מהם לא היה ווקר, והם גם לא היו אנגלים, אלא אמריקאים שהצליחו באנגליה. למרות כל זה המשיך סקוט להחזיק בשם סקוט ווקר ולא בשמו האמיתי סקוט אנג'ל, עד לאלבומו הרביעי שבו הוציא את האלבום על שמו האמיתי (מה שגרם למכירות נמוכות יחסית לקודמים), אך מייד באלבום הבא אחריו חזר לשם ווקר. רצף האלבומים Scott, Scott 2, Scott 3 ,Scott 4 נחשבים לאלבומי מופת עד היום, בזמן שהם יצאו לאור הם לא כל כך אפיינו את התקופה, אך הצליחו להתבלט ואף להצליח מסחרית ואומנתית. בתוך האלבומים האלו ווקר שילב 3 שירים בכל אלבום של ז'אק ברל (מלבד Scott4) שתורגמו לאנגלית מצרפתית, אומן שאותו הכיר לטענתו מדוגמנית שאיתה היה בקשר. בתקופה הזאת ווקר כבר קיבל תוכנית טלוויזיה ב BBC שלא נמשכה יותר מידי זמן (6 תוכניות) עקב סכסוך עם האמרגן שלו. מיטב שהשירים שבוצעו בתוכנית יצאו באותם שנים על גבי אלבום "songs from his tv series".
בשנות ה 70 הוציא אלבום תחת ניהול חדש של אמרגן ישראלי, עדי סמל (אח של נועם סמל - מנכ"ל תיאטרון הבימה), שהיה אז באנגליה בעקבות אסתר ואבי עופרים שאיתם נסע לאירופה, על מנת לקדם אותם. איתו סקוט ווקר הוציא את אלבומו 'Til the Band Comes In שבתוכו נכלל גם שיר אחד של אסתר עופרים Long About Now שכתבו סמל וווקר, שסקוט לא היה מוכן לבצע אותו מכיוון שזה שיר המתנה של אישה לגבר שלה ועדיף שיושר ע"י אשה. באותה תקופה לקח עדי סמל גם את נינה סימון תחת חסותו.
בשנות ה-80 הוציא סקוט רק אלבום אחד "Climate of Hunter", כאשר דיויד בואי ובריאן אינו שכנעו את חברת התקליטים וירג'ין להפיק לו את האלבום (הם גם רצו להיות אתו שותפים להפקת האלבום, אך סקוט סירב). סקוט לקח איתו את מארק קנופלר (סולן הדייר סטרייטס), אוון פרקר סקסופוניסט בריטי וזמר הנשמה בילי אושן. שלושתם דרך אגב לא זכו לשמוע את היצירה השלמה בזמן השתתפותם באלבום, אלא רק בסיומו. כל אחד מהם נתן את חלקו מבלי להיחשף ליצירה השלמה באותה עת. במרץ 1984 האלבום הגיע למקום ה-60 ב מצעד האלבומים הבריטי, סינגל אחד שוחרר ממנו "Track Three", האלבום קיבל ביקורות טובות, הופק ע"י פטר וולש שהפיק גם את סימפל מיינדס ב 1982. כל הקטעים באלבום נכתבו והולחנו ע"י ווקר מלבד הקטע האחרון באלבום "Blanket Roll Blues" שנכתב בשנות ה 50 ע"י טנסי ויליאמס ופורסם לראשונה בסרט "The Fugitive Kind" ע"י מרלון ברנדו. האלבום הגיע למקום החמישי בסיכום אלבומי השנה של שנת 1984 במגזין המוסיקה NME, אך נכשל מסחרית.
כמה מאלבומיו, כמו האלבום "Tilt" מ-1995 שהוקלט בשיתוף פעולה עם התזמורת הסימפונית של לונדון וכן חלק מעבודתו עם האחים ווקר, נחשבים לפורצי דרך, והשפיעו בין היתר על דייוויד בואי, בריאן אינו, מארק אלמונד, דיימון אלברן, The Divine Comedy (band) ורדיוהד.
כמפיק מוזיקלי ונגן סקוט ווקר פעל בשיתוף פעולה עם פאלפ, אוטה למפר ואמנים נוספים.
בשנת 2006 יצא סרט דוקומנטרי על ווקר ששמו Scott Walker: 30 Century Man, על שם שיר מאלבומו Scott 3 שיצא ב-1969.
ב-22 במרץ 2019, ווקר נפטר בלונדון, בן 76 במותו.
יחיא חמיד אלדין
יחיא מוחמד חמיד אל-דין מוחמד אל-מותוואכל (בערבית: يحيى محمد حميد الدين محمد المتوكل, 18 ביוני 1869 – 17 בפברואר 1948) היה האימאם של תימן משנת 1904 עד 1948, ומייסד שושלת אל-מותוואכל.
ביוגרפיה
האימאם יחיא היה נצר לשושלת הקאסימית.
ב-30 באוקטובר 1918, בעקבות קריסתה של האימפריה העות'מאנית, הכריז האימאם יחיא בצפון תימן על מדינה ריבונית עצמאית. בשנת 1926 יחיא הכריז על הקמת ממלכת תימן, ובנוסף להיותו המלך היה גם המנהיג הרוחני, וזכה להכרה דיפלומטית במדינה, כגון עם ממלכת איטליה, שעמה חתם על האמנה האיטלו-תימנית בשנת 1926.
בשנת 1920 הרחיב האימאם יחיא את כוחו צפונה לעבר תהאמה ומחוז עסיר, אולם הוא התנגש עם עליית השפעתו של מלך ממלכת נג'ד וחג'אז, עבדול עזיז אבן סעוד מבית סעוד. בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20, סעודיה כוחות כבשו הרבה של אלה רווחים לפני נסיגה של חלק מן האזור, כולל את דרום תהמה והעיר אל-חודיידה. הגבול עם ערב הסעודית התקבל ב-20 במאי 1934 בהסכם טאיף, לאחר מלחמת סעודיה-תימן שהסתיימה ב-1934. אי-הכרה של יחיא בגבול הדרומי עם הפרוטקטורט של עדן הבריטית (מאוחר יותר דרום תימן), גרמה מדי פעם עימותים עם הבריטים.
האימאם יחיא נרצח במהלך הפיכה צבאית ב-17 בפברואר 1948, בעת שנסע במכוניתו מחוץ לעיר.
יחסו ליהודים
האימאם יחיא נהג כלפי היהודים על פי החוק המוסלמי. מיד עם עלותו לשלטון, חידש את "תנאי עומר". כדי למנוע עליית יהודים לארץ ישראל, בשנת 1920 הוא הוציא חוק אמאמי שקבע כי כל יהודי שהיגר מתימן בתקופת השלטון העות'מאני והותיר אחריו נכסי דלא-ניידי, והפקיד עליהם את קרוביו או אפוטרופוס, נכסיו מוחרמים לאוצר המלכות; וכי כל מוסלמי הקונה מיהודי נכסי דלא-ניידי, ולאחר מכן היגר היהודי מתימן, הקנייה בטלה והנכסים עוברים לאוצר המלכות. תקנה זו נשארה בתוקף עד לשנת מותו של האמאם ב-1948.
אף על פי כן, יהודי תימן אהבו אותו והתפללו לשלומו. עדויות רבות מאוד מציינות שהוא הגן על היהודים מפני שרירות-לב של פקידי שלטון, מפקדי צבא או כל מוסלמי אחר. במקרים רבים הוא נטה ליהודים חסד והתעלם מחריגות מ"תנאי עומר". הוא ידע על פרשת הברחת יתומים יהודים לעדן, אך נמנע מלהעניש את המעורבים, ועל כן קראו לו יהודי תימן מלך חסד. לאחר הירצחו, התאבלה עליו קהילת יהודי צנעא ועלתה להתפלל על קברו.
האימאם יחיא היה ידוע ביחסו ההוגן ליהודים, והעריך מאוד את הרבנים הראשיים כגון מארי יחיא יצחק הלוי ומארי יחיא אביץ'.
יוסף פיימר
רבי יוסף פיימר (נודע בכינויו ר' יוסל'ה סְלוּצְקֶר (=יידיש: מסלוצק); תקנ"ו, 1796 (בערך) - ל' בניסן תרכ"ד, 6 במאי 1864) היה רב ליטאי, רבה של סלוצק, שנחשב בליטא לאחד מגדולי הדור.
ביוגרפיה
נולד בשקוד לרב מאיר ולגליקה (בת אברהם, נפטרה ל' בסיוון תר"ג) פיימר. בצעירותו למד בחברותא עם יעקב בנדיטמן, שנעשה לימים רבה של בויסק. למד בישיבת וולוז'ין והיה לתלמידו המובהק של רבי חיים מוולוז'ין, שאף סמך אותו לרבנות והדריך אותו בעבודה הרבנית.
לאחר נישואיו לרייזל בת ר' מאיר, התמנה לרבנות העיירה לוקניק, וכפי הנראה בעיירה זו למד אצלו רבי ישראל ליפקין מסלנט.
בחורף שנת תקפ"ט, 1828, נבחר לכהן ברבנות העיר סלוצק, כשהוא בן שלושים ושלוש שנים בלבד. הוא כתב תשובות הלכתיות לכל רחבי ליטא, והיה לאחד מגדולי הרבנים בליטא בדורו. בשנת תרי"ח, 1858, היה חבר בית הדין שקבע את הסדרי הנהלת ישיבת וולוז'ין לאחר הסכסוך המתמשך שפרץ בה, לצידם של רבי דוד טביל ממינסק, רבי יצחק אלחנן ספקטור מנובהרדוק, ורבי זאב וולף לנדוי, ה"מגיד מישרים" מווילנא.
רוב כתביו אבדו בשרפה שפרצה בבית בנו בערב ראש חודש אב ה'תר"ף 1920. שני כרכים ובהם אוסף שאלות ותשובות שלו שרדו, ונדפסו בשנות ה-80 בירושלים.
גולנארה סאמיטובה
גולנארה יסקנדרובנה סאמיטובה-גלקינה (ברוסית: Гульнара Искандеровна Самитова-Галкина; בטאטרית: Гөлнара Искәндәр кызы Самитова-Галкина; נולדה ב-9 ביולי 1978) היא אתלטית רוסיה בעברה. היא אלופה אולימפית ושיאנית העולם לשעבר בריצת 3000 מטר מכשולים, בעלת מדליית ארד באליפות העולם באולם בריצת 1500 מטר ופעמיים אלופת רוסיה בריצת 5000 מטר.
ביוגרפיה
סאמיטובה נולדה בנברז'יניה צ'לני, טטרסטן. היא בעלת שורשים טטריים ורוסיים כאחד.
שיאנית עולם
בתחרות שנערכה בטולה, רוסיה ב-10 באוגוסט 2003 קבעה סאמיטובה בריצת 3,000 מטר מכשולים שיא עולם חדש של 9:08.33 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה של אלסיה טורובה מבלארוס (9:16.51 דקות). שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת ב-30 באוגוסט היא סיימה במקום שביעי בריצת 5,000 מטר בתוצאה של 14:54.38 דקות.
2007
באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן ב-27 באוגוסט 2007 סיימה סאמיטובה במקום שביעי בריצת 3,000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:30.24 דקות.
אלופה אולימפית
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה סאמיטובה במדליית זהב בריצת 3,000 מטר מכשולים בשיא עולם חדש של 8:58:81 דקות, לפני יוניס ג'פקוריר מקניה (9:07.41 דקות) ויקטרינה וולקובה בת ארצה (9:07.64 דקות) ובכך הייתה לאתלטית הראשונה בהיסטוריה ששברה את מחסום 9 הדקות בריצה זו. נוסף לכך, היא סיימה במקום 12 בריצת 5,000 מטר בתוצאה של 15:56.97 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 15:11.46 דקות.
2009
באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה ב-17 באוגוסט 2009 סיימה סאמיטובה במקום רביעי בריצת 3,000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:11.09 דקות.
2012
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה סאמיטובה במקום 15 לאחר שלא הצליחה לסיים את ריצת 3,000 מטר מכשולים בשלב הגמר ולא הצליחה להגן על תוארה. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 9:28.76 דקות.
תוכנית מקומות ישיבה
תוכנית מקומות ישיבה היא תרשים או סדרה של הוראות, בהן מוסבר מהם מקומות הישיבה האפשריים במתקן מסוים, כגון אולם קולנוע או מטוס נוסעים.
ארוחות רשמיות
תוכנית הישיבה מכוונת אורחים ומשתתפים באירוע למקום מושבם. באירועים משפחתיים התוכנית נקבעת בדרך כלל לפי ההיכרות והקרבה בין המוזמנים.
תוכנית הישיבה לסעודה בעולם הרומי
בעולם הרומי מקובל היה לארגן את הריהוט לסעודה במתכונת של "טרקלין", כלומר שלוש ספות מסודרות בצורת האות "ח". במרכז הספה האמצעית ישב האדם הבכיר באירוע, ושאר האורחים ישבו לימינו ולשמאלו על פי מידת חשיבותם בסדר יורד.
דוגמה לדיון בסדר ישיבה זה ניתן למצוא במקורות ישראל:
ישיבות עסקים
בחירת מקום הישיבה סביב שולחן הישיבות בפגישה עסקית משפיעה רבות על יכולתו של המשתתף להציג את עמדתו ולהביאה לידי ביטוי בתהליך קבלת ההחלטות. בחירת המקום נגזרת בין היתר מן העולם התרבותי בו מתקיימת הישיבה (בעולם מערבי האדם החשוב בחדר ישב בראש השולחן, בעוד שבעולם המזרח מקובל להושיב את האדם החשוב במרכז אחד מצידי השולחן) וממידת הקרבה בין המשתתף ובין האדם המשפיע בחדר.