cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טראנסאארו
תולדות החברה
החברה נכנסה להליכי פירוק באוקטובר 2015 לאחר שלא הצליחה להוציא לפועל רכישת מטוסים חדשים ומצבה הפיננסי התדרדר. באוגוסט 2015 ממשלת רוסיה הכריזה שחברת אארופלוט תרכוש כ-75% ממניות טראנסאארו. החברה תוכננה לעבור לידי חברת אארופלוט בספטמבר 2015 כשלמנהל החברה מונה דמיטרי סאפריקין. החברה הוצעה למכירה סמלית במחיר רובל אחד למניה, בעסקה שאושרה על ידי ממשלת רוסיה, כש-75% ממניות החברה היו אמורים להימצא בחזקת אארופלוט ו-25% ממניות החברה בידי הממשלה הפדרלית, אך באוקטובר 2015 אארופלוט ביטלה את העסקה בטענה שאינה רוצה לקבל על עצמה את חובותיה הגדולים של טראנסאארו וטראנסאארו התקדמה לקראת הליך פשיטת רגל. הסוכנות הפדרלית לתחבורה אווירית הורתה לעצור את טיסות החברה עד להסדרת ענייניה הפיננסיים. ב-20 באוקטובר החברה עוד ניסתה לחתום על הסכם רכישה עם חברת התעופה S7 איירליינס שתרכוש עד מ-51% ממניות טראנסאארו, על מנת להימנע מהכרזה על פשיטת רגל אך לאחר בדיקת משרד התחבורה של רוסיה הוחלט לבטל את העסקה בטענה שהחברה הפרה את הרישיון שלה. כל הנוסעים שרכשו כרטיסים לפני ה-15 באוקטובר הועברו לטיסה בחברות תעופה אחרות ועד סוף אוקטובר 2015 החברה חדלה מלפעול.
ב-26 באוקטובר 2015 רישיון החברה בוטל והיא הפסיקה את פעילותה באופן סופי כחברת תעופה. בנובמבר 2016 כל מניות החברה התייקרו ביותר מ-70% בבורסת מוסקבה לאחר שהנהלת החברה הצהירה על כוונתה לחדש את פעילותה.
צי המטוסים
צי המטוסים של טראנסאארו הורכב מהדגמים הבאים (ספטמבר 2015) וגילם הממוצע עמד על 16.9 שנים:
פעילות החברה בישראל
החברה הפעילה 3 טיסות יומיות בקו בין נמלי התעופה דומודדובו ונמל התעופה הבינלאומי ונוקובו לנמל התעופה בן-גוריון. כמו כן, החברה הפעילה שתי טיסות שבועיות בקו סנט פטרסבורג-תל אביב. הטיסות בוצעו במגוון מטוסי החברה. החברה הפעילה 2 טיסות שבועיות בין מוסקבה לנמל התעופה בעובדה.
הטיסות בוצעו במטוסי בואינג 737-500, 737-800 ובמטוסי בואינג 747-400.
שפי גולדווסר
שפרירה (שפי) גולדווסר (נולדה ב-1958) היא חוקרת ישראלית-אמריקאית בתחום מדעי המחשב והקריפטוגרפיה. גולדווסר היא פרופסור להנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ופרופסור למתמטיקה במכון ויצמן למדע ברחובות. זכתה פעמיים בפרס גדל במדעי המחשב. כלת פרס טיורינג לשנת 2012 (יחד עם סילביו מיקאלי). בשנת 2017 נבחרה לעמית ACM.
קורות חיים
גולדווסר נולדה בניו יורק. אביה היה שליח קופת חולים כללית לארצות הברית, והמשפחה חזרה לישראל כשהייתה בת 6. היא גדלה בתל אביב ולמדה בתיכון עירוני ד'. בשנת 1979 השלימה תואר ראשון באוניברסיטת קרנגי מלון במתמטיקה שימושית, ובשנים 1981 ו-1983 הוענקו לה תואר שני ותואר שלישי באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. הדוקטורט שלה במדעי המחשב, שכותרתו "Probabilistic Encryption: Theory and Applications" נעשה בהנחייתו של מנואל בלום. בשנת 1983 הצטרפה למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), ובשנת 1997 הייתה הראשונה שאיישה בו את הקתדרה על שם חברת RSA, שבה היא מחזיקה עד היום. גולדווסר היא חברת המעבדה למדעי המחשב ולבינה מלאכותית במכון. בשנת 1993 הצטרפה לסגל של מכון ויצמן למדע, במקביל לעבודתה ב-MIT.
בשנת 2017 הקימה את חברת דואליטי העוסקת באנונימיזציה של מידע. בחברה הושקעו 19 מיליון דולר. בעקבות מגפת הקורונה, המוצר של החברה הותאם לשימוש במעקב אחר חולים בלי לפגוע בפרטיותם.
פרסים והוקרה
על שמה קרויות תגליותיה הצפנת בלום-גולדווסר והצפנת גולדווסר-מיקאלי.
דרור (סוג)
דְּרוֹר (שם מדעי: Passer) הוא סוג במשפחת הדרוריים. הסוג כולל את דרור הבית ואת דרור ההרים, שתיים מהציפורים הנפוצות ביותר בעולם. אלה ציפורים קטנות עם מקור עבה המותאם לאכילת זרעים, צבען השכיח הוא אפור או חום. חלק מסוגי הדרורים הם ציפורים פולשות במקומות מסוימים בעולם.
טקסונומיה
מחקרים רבים בחנו את הקשר האבולוציוני של הסוג דרור עם חברים אחרים במשפחת הדרוריים. לפי מחקרים אלו הסוג דרור מקורו באפריקה, והמין דרור הכף הוא בבסיס אילן היוחסין של הסוג. אילן היוחסין המדויק בתוך הסוג דרור, כגון דרור הבית ודומיו, ככל הנראה הגיעו מדרום ומערב אפריקה.
תיאור
דרורים אלו הם בעלי מופע חום או אפרפר, לרוב עם כתמי שחור, צהוב או לבן. בדרך כלל אורכן בין 10 ל-20 ס"מ. גודלם נע בין ה-Passer eminibey שאורכו 11.2 ס"מ ומשקלו 13.4 גרם, ל-Passer gongonensis שאורכו 18 ס"מ ומשקלו 42 גרם. יש להם מקור חזק וקוני. לכל המינים יש קריאות הדומות לדרור הבית, וכמה מינים פיתחו שירה, מלבד קריאותיהם.
תפוצה
רוב מיני הדרור נמצאים באופן טבעי באזורי מחיה פתוחים בעלי מזג אוויר חם של אפריקה ודרום אירואסיה. מחקרים אבולוציוניים הראו כי מקור הדרור הוא באפריקה. כמה מינים הסתגלו לסביבת האדם, וסתגלנות זו סייעה לכמה מהם, במיוחד לדרור הבית, להרחיב את תחום מחייתם הרבה מעבר לאזור אירואסיה, ומה שהיה בעבר אזורי מחייתו הטבעיים שהיו ככל הנראה במזרח התיכון. מלבד התפשטות טבעית זו, דרור הבית הובא לחלקים רבים בעולם מחוץ לאזור מחייתו הטבעי לרבות אמריקה, אפריקה שמדרום לסהרה, ואוסטרליה. דרור ההרים הובא באופן מלאכותי בקנה מידה קטן יותר, לאוסטרליה ולמקומות מסוימים בארצות הברית כגון מיזורי ואילינוי.
התנהגות
הדרורים נוהגים לקנן במושבות, בתלות במין עצמו ובזמינות אתרי קינון. הקן עשוי להיות בשיחים או בעצים, בחורים טבעיים בעצים, בבניינים או על סכך, או בקנים של ציפורים אחרות. התטולה מונה עד 9 ביצים, ושני המינים דוגרים עליהם בין 12 ל-14 ימים, ועוד 14 - 24 ימים עד לפריחת הגוזלים מהקן. הדרורים הם באופן טיפוסי ציפורים הניזונים מן הקרקע, אוכלי זרעים, אולם יצודו גם חרקים קטנים במיוחד בזמן הרבייה. כמה מינים, כגון דרור הבית, יתורו אחר אוכל בסביבה אורבנית, והם כמעט אוכלי כל. רוב הדרורים הם ידידותיים ויצרו להקות גדולות.
הדרור במסורת ישראל
הדרור  הוא עוף טהור וקרוב לוודאי שהוא העוף אשר נזכר בהקשר לטהרת המצורע (ויקרא יד, ד; משנה נגעים יד, א).
לדרור ישנה מסורת כשרות בכל קהילות ישראל: מזרח אירופה, בכמה מקהילות גרמניה, איטליה, מרוקו, תימן וארץ ישראל.
הדרור כביטוי לחופש
כבר במקרא מציין המונח דרור - חופש, חירות ושחרור מעבדות. בספר ויקרא מתואר שילוח העבדים בשנת היובל כדרור "וקראתם דרור בארץ לכל יושביה".
יקותיאל גורדון
ר' יקותיאל בן יהודה ליב גורדון (נפטר לאחר 1742) היה תלמידו ואיש סודו של הרמח"ל.
קורות חייו
נולד בווילנה ועבר לאיטליה כדי ללמוד רפואה באוניברסיטת פדובה. שם פגש את רמח"ל, ולמד ממנו תורה וקבלה. ר' יקותיאל אף שקל לעזוב את לימודי הרפואה כדי להקדיש עצמו ללימוד תורה כרבו, אך הרמח"ל הורה לו כי ימשיך בלימודי הרפואה. בהמשך חייו פעל ר' יקותיאל רבות לטיהור שמו של הרמח"ל, ואף השיג את הסכמת הגאון מווילנה לספרי הרמח"ל.
ר' יקותיאל גורדון היה הראשון שפרסם את המגיד של רמח"ל, בכך ששלח מכתב אודות המגיד לר' מרדכי יפה מווינה וכך בעצם התחיל הפולמוס אודות רמח"ל וכתביו. מסופר, כי ר' יקותיאל הצר על כך מאוד ומשמיים שלחו את המגיד לומר לו כי מה' יצא הדבר
ר' יקותיאל היה אחד ממעתיקי כתבי רמח"ל והיה חותם ליד "קיויתיאל" (המצפה והמקוה לאלהים). לאחר שרמח"ל עזב את פדובה בשנת 1735 והחבורה התפוררה, שב ר' יקותיאל לפולין והקים שם חבורה, הם התבדלו מהחברה ולבשו בגדים מיוחדים. ר' יקותיאל היה ממפיצי קבלת הרמח"ל לפולין ולליטא, ויש משערים שממנו קיבל ברוך שיק משקלוב את רעיונות תורת הקבלה.
האריך ימים ונפטר מעל לגיל 80 בהיותו בוונציה.
כתביו
ר' יקותיאל כתב מספר ספרים, רק מעט יצאו לאור. שאר כתבי היד נמצאים באוניברסיטה העברית. מכתביו:
Brutal
Brutal (בעברית: אכזרי) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית אוליביה רודריגו. מתוך אלבום הבכורה שלה, Sour. השיר יצא לאור כסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום ב־23 באוגוסט 2021, על ידי חברת התקליטים גפן רקורדס. ביום צאתו כסינגל הוציאה רודריגו את הווידאו קליפ לשיר בהפתעה.
רקע והרכב השיר
"Brutal", הוא השיר פותח את האלבום Sour, ותואר כ"חרדתי" ו"קצבי" על ידי רודריגו עצמה. השיר תואר על ידי מבקרים כשיר פופ פאנק קליל ומהנה אשר כולל מרכיבים של גראנג' ונו-מטאל.
רודריגו ציינה כי "Brutal", הוא השיר האחרון שנכתב עבור אלבום הבכורה שלה; רודריגו ודן ניגרו כתבו את השיר כשבועיים לפני שנאלצו למסור האלבום למאסטרינג. רודריגו ציינה כי השיר מתאר את שנות הנעורים שלה.
מילות השיר מונות את "חרדות הנעורים" של רודריגו, ומביעות את רצונה להתמרד כנגד הציפיות של המעריצים, החברים, המנהלים ובני הזוג שלה.
ב-23 באוגוסט 2021 הוציאה רודריגו את השיר כסינגל בליווי וידאו קליפ שעלה לאוויר בערוץ היוטיוב הרשמי שלה.
ביקורות
בילבורד תיאר את הפתיחה של "Brutal" כ"מנצנצת" ו"מבריקה", ואת שאר השיר כ"רוק גראנג'י". רולינג סטון השוו את רודריגו בשיר ל"נערה מרוגשת שמרכלת עם חברותיה בטלפון חוגה".
לאחר ביקורות שעלו ברשת על כך שמנגינת השיר דומה לשיר "Pump It Up" של אלביס קוסטלו, הגיב הזמר כי
הצלחה מסחרית
אף על פי שלא יצא לאור כסינגל מתוך האלבום, הגיע השיר למקום השמיני במצעד הסינגלים הרשמי של ניו זילנד. בארצות הברית, הגיע השיר לראש מצעד שירי הרוק & אלטרנטיביים של בילבורד.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-100 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
וידאו קליפ לשיר "Brutal" יצא לאור ב-23 באוגוסט 2021. הקליפ בוים על ידי הבמאית הקנדית פטרה קולינס. בקליפ מופיעים השחקנים האמריקאיים לוקאס גייג' וניקו היראגה, והדוגמנית סאלם מיטשל. המגזינים Vulture, טין ווג ואינסיידר ציינו כולם את הדמיון של הקליפ לווידאו קליפ של רינה סאוואיאמה משנת 2020 לשיר "XS".
אליאס סוראסקי
אליאס (אליהו) סוראסקי סלומיאנסקי (בספרדית Elías Sourasky Slomiansky; 1899, ביאליסטוק – 30 בינואר 1986, מקסיקו סיטי) היה יהודי ציוני, איש עסקים ונדבן. על שמו נקראים המרכז הרפואי תל אביב והספרייה המרכזית של אוניברסיטת תל אביב.
קורות חיים
סוראסקי נולד ליעקב ואלקה לבית סלומיאנסקי בכפר סידרה (Sidra) שבמחוז ביאליסטוק שבאימפריה הרוסית (לימים, בפולין), במשפחה מרובת ילדים. האב היה בעל מפעל בדים. משפחתו היגרה מפולין לבלגיה בשנת 1909. בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה נאלצה המשפחה להגר לאנגליה. בשנת 1917 השתקע עם אחיו חיים ולאון במקסיקו, שם היה לאיש עסקים וליזם מצליח. הוא ייסד מפעל טקסטיל ועמד בקשר מסחרי עם חברת הרכבות ועם סוללי כבישים. בהמשך הקים בנקים, חברת ביטוח וחברה פיננסית נוספת, שהתאחדו לבסוף לחברת "המרכז הפיננסי" (Centro Financiero).
סוראסקי נמנה עם מנהיגי הקהילה היהודית במקסיקו, היה בעל עמדות ציוניות ורתם את הקהילה היהודית לסיוע ליישוב בארץ ישראל. במרץ 1944 הגיע לוושינגטון לסדרת ישיבות עם נציגי הסוכנות היהודית וקרן היסוד לקידום שיתוף הפעולה בין הארגונים הציוניים במקסיקו לבין הוועדה האמריקנית לפלשתינה (American Palestine Committee). הוא תמך במדינת ישראל בתקופת מלחמת העצמאות. סוראסקי הרבה לתרום כספים למחקר מדעי ולמוסדות חינוך, הן במקסיקו והן בישראל.
חיים אישיים
היה נשוי פעמיים. מאשתו הראשונה, אידה (בובי) לבית תאו (1899–1962) נולדו לו בן ובת. אשתו השנייה היא ססיליה לבית מורצקי.
אירוסול
אירוסול (על פי החלטת האקדמיה ללשון העברית: אֶרְסָס, באנגלית: Aerosol) הוא חלקיק המרחף באוויר ומשמש בתור גרעין התעבות לאדי המים, אשר יכולים בעזרתו להפוך לטיפות ביתר קלות.
האירוסולים יכולים להיות טבעיים או מעשה ידי אדם. דוגמאות של אירוסולים טבעיים, ערפל, אובך, אבק וגייזר. דוגמאות של אירוסולים מעשה ידי אדם: זיהום אוויר ועשן.
משרד המלחמה
משרד המלחמה (באנגלית: War Office) היה משרד בממשלה הבריטית שהיה אמון על ניהול הצבא הבריטי, מהקמתו במאה ה-17 ועד איחודו לתוך משרד ההגנה. משרד המלחמה הוא גם השם הניתן לבניין שנבנה במיוחד לאכלס אותו ברחוב וייטהול, לונדון.
אירוסול
אירוסולים אטמוספיריים הם גורם חשוב בתופעת שינוי האקלים. הם פועלים כגרעיני התעבות ויכולים להשפיע באופן משמעותי על היווצרות עננים ועל תהליכי המשקעים. תחזית על בסיס יומי (בעזרת מודלים נומריים) של ההתפלגות התלת-ממדית של חלקיקים באטמוספירה יכולה לעזור להבין תכונות של אירוסולים, ולתת מידע חשוב על התפלגותם במרחב ובזמן. כמו כן, חישה מרחוק בעזרת לוויינים, מאפשרת לקבל מידע חשוב על התפלגות גלובלית ושינויים רב-שנתיים של האירוסולים. מחלות עשויות להתפשט גם באמצעות טיפות רוק באוויר ואירוסול (או ביואירוסול). עטיית מסכה רפואית יכולה להגביל את כמותם ותפוצתם של הביואירוסולים ובכך להפחית את סיכון ההדבקה.
משרד המלחמה
סמכויות משרד המלחמה
לאורך רוב שנותיו הראשונות, נשא המשרד בסמכויות אדמיניסטרטיביות בעיקר, כאשר ההחלטות החשובות הנוגעות לצבא הבריטי וניהול המערכות היו בידי פיקוד הצבא, משרד החוץ ומשרד הפנים. רק החל מאמצע המאה ה-19 כאשר החל הצבא הבריטי במספר רפורמות כתוצאה מהמערכות הבעייתיות במלחמת קרים (1853-6) והמרד ההודי הגדול (1857-9), החל המשרד בהדרגה לקבל יותר סמכויות.
אירוסול
תכונות כלליות
האירוסול מרחף באטמוספירה. מקורו יכול להיות טבעי (למשל מהתפרצויות הרי געש) או מקור מלאכותי (לדוגמה כתוצאה משריפת דלקים). ריבוי האירוסולים גורם בין השאר לתופעות של אובך ולצבע האדום בשקיעות ובזריחות.
סוגי אירוסול
שלושה סוגים של אירוסולים משפיעים באופן משמעותי על אקלים כדור הארץ.
משרד המלחמה
סמכויות משרד המלחמה
בתקופה זו כוחו וסמכויותיו של משרד המלחמה עלו ובתאוריה הם השתוו לסמכויותיו של המפקד העליון של הכוחות. בשנת 1870 הכופף פיקוד הצבא באופן רשמי תחת משרד המלחמה, אך המפקד העליון דאז דוכס קיימברידג' (שכיהן בתפקיד בשנים 1856-95) התנגד להכפפה ובפועל המשיך לשמר מידה רבה של עצמאות בפיקוד הצבא. מצב זה תוקן לבסוף רק החל משנת 1904, כאשר אורגן מחדש פיקוד הצבא ותפקיד 'המפקד העליון של הכוחות' הוחלף בראש המטה הכללי (בשנותיו הראשונות 'ראש המטה האימפריאלי הכללי'). בתקופה זו הוקמה במשרד המלחמה "מועצת המלחמה" שבראשה עמד מזכיר המדינה למלחמה (שר המלחמה) והיא עמדה בפועל מעל פיקוד הצבא.
אירוסול
1. אירוסול וולקני
שכבת האירוסול הוולקנית אשר נוצרת לאחר התפרצויות וולקניות גדולות (כדוגמת הר פינאטובו). שכבת האירוסול הדומיננטית נוצרת למעשה על ידי גז דו תחמוצת הגופרית המומרת לטפטפות של חומצה גופרתית במשך שבוע עד מספר חודשים לאחר ההתפרצות. רוחות מפיצות את האירוסולים עד שאלה מכסים את העולם באופן מעשי לאחר היווצרותם, תרסיסים אלה נשארים כשנתיים, הם משקפים את אור השמש, מצמצמים את כמות האנרגיה המגיעה לאטמוספירה התחתונה ועל פני כדור הארץ ומקררים אותם.
2. אבק המדבר
הסוג השני של האירוסול העשוי להשפיע משמעותית על האקלים הוא אבק מדברי. רעלות אבק דומות זורמות במדבריות ביבשת אסיה. ניסוי הטכנולוגיה בחלל בספטמבר 1994 (LITE) על סיפון מציאת מעבורת החלל מצא שהחלקיקים בכוויות האבק הללו הם גרגרי עפר דקים המפוצצים משטח המדבר. גרגרים אלה גדולים יחסית לתרסיסים אטמוספיריים ובדרך כלל היו נופלים מהאטמוספירה לאחר נפילה קצרה אם הם לא היו מתפוצצים לגבהים גבוהים.
משרד המלחמה
סמכויות משרד המלחמה
למרות רפורמות אלו שהעלו בהדרגה את סמכויות המשרד, הוא התנהל כמעט לחלוטין על ידי אזרחים ולא אנשי צבא, מה שהוביל להתנגשויות רבות בינו לבין פיקוד הצבא. במהלך מלחמת העולם הראשונה, בניסיון לתקן מצב זה, מונה הוריישו קיצ'נר לשר המלחמה והיה ליחיד בתפקיד זה שהגיע משורות הצבא. לאחר המלחמה, כוחו וגודלו של המשרד החלו לדעוך, כאשר התקציב שלו קטן כמו גם מספר העובדים במשרד ירד בחצי עד לשנת 1930. במהלך מלחמת העולם השנייה, ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל עקף למעשה את המשרד לחלוטין כאשר לקח על עצמו בשנת 1940 את תפקיד 'שר ההגנה' (למרות שבפועל לא היה משרד הגנה). במהלך המלחמה ותחת הנהגתו של צ'רצ'יל, בהדרגה הלך והוקם משרד ההגנה שהוקם כדי לרכז את סמכויות משרד המלחמה לצד אלו של האדמירליות ומשרד האוויר לכדי גוף ביטחוני מרוכז. בשנת 1964, משרד ההגנה אורגן מחדש ואיחד לתוכו באופן רשמי את המשרדים הקודמים בהם משרד המלחמה.
אירוסול
3. אירוסול מעשה ידי אדם
הסוג השלישי של האירוסול מגיע מפעילות אנושית. המרכיב העיקרי מגיע בצורה של אירוסולים גופרתיים הנוצרים על ידי שריפת פחם ושמן על ידי האדם ועל ידי אנשי מקצוע העוסקים באקלים כדור הארץ. הריכוז של תרסיסי גופרית מתוצרת האדם באטמוספירה גדל במהירות מאז תחילת המהפכה התעשייתית. ריכוז האירוסולים הוא הגבוה ביותר בחצי הכדור הצפוני בו מרוכזת הפעילות התעשייתית.
משרד המלחמה
מעון המשרד
עם הקמתו של משרד המלחמה, הוא שכן במספר מבנים ברחבי לונדון לאורך שנותיו הראשונות. בשנת 1722 הועבר המשרד באופן רשמי למעונו הקבוע במשמר הסוסים, וייטהול, לונדון. מתחם משמר הסוסים הפך למזוהה עם הכוחות המזוינים של הממלכה המאוחדת, כאשר מפקדי הצי והצבא כמו גם הגופים האדמיניסטרטיבים והניהוליים שלהם, כולם שוכנים במבנים סביב רחבת משמר הסוסים.
אירוסול
גודל האירוסול
האירוסול ניתן לחלוקה לשלוש קבוצות:
חשיבות האירוסול
חשיבות האירוסול נובעת מתפקידו המרכזי בוויסות האקלים של כדור הארץ, בין היתר הודות להשפעתו על כמות קרינת השמש החודרת את האטמוספירה. באזורים הגבוהים של האטמוספירה אירוסולים גורמים באופן ישיר להחזרה של חלק מקרינת השמש לחלל. באופן עקיף, בשכבות הנמוכות של האטמוספירה, האירוסולים מעודדים יצירת עננים ומשנים את צורתם, משום שהם מספקים גרעיני התעבות לאדי המים.
משרד המלחמה
מעון המשרד
בשנת 1858, במהלך ארגון מחדש של הצבא ומשרדי הממשלה (בין היתר אוחד צבא הודו הבריטית לתוך הצבא הבריטי), הועבר משרד המלחמה למעון חדש בבית קמברלנד ברחוב פל מל, שם שכן במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19. בשנת 1904, הועבר המשרד לאזור מרכזי יותר הקרוב למשרדי הממשלה האחרים ברחוב וייטהול, הוא הועבר לבניין שנבנה במיוחד לאכלוסו אשר נקרא עד היום 'בניין משרד המלחמה הישן'.
אירוסול
השפעות האירוסול (ישירות ועקיפות)
לאירוסול ישנן השפעות ישירות ועקיפות. השמש מספקת את האנרגיה שמניעה את האקלים של כדור הארץ, אך לא כל האנרגיה שמגיעה לראש האטמוספירה מוצאת את דרכה לתוך כדור הארץ. הסיבה לכך היא שאירוסולים ועננים שנזרעו משמשים כרבע מהאנרגיה של השמש בחזרה לחלל. השפעת האירוסול על האור תלויה בעיקר בהרכב ובצבע: חלקיקים בהירים או שקופים נוטים לשקף קרינה. אירוסולים כהים יותר יכולים לספוג כמויות משמעותיות של אור. לאירוסולים יכולה להיות השפעה רבה על האקלים כאשר הם מפזרים אור, כלומר שכשאשר גז האירוסול מתפזר לאוויר, הוא מפזר איתו ביחד אור. ההשפעות הבריאותיות ברורות - חומר עדין יותר באוויר פוגע בבריאות האדם.
בעוד שאירוסולים יכולים להשפיע על האקלים על ידי פיזור אור ושינוי, הם יכולים גם לשנות את האקלים באמצעות עננים. בקנה מידה עולמי, תרסיסי "השפעות עקיפות" אלו באירוסול בדרך כלל פועלים בניגוד לגזי חממה וגורמים לקירור. אירוסולים טבעיים הם גרעיני העיבוי הנפוצים ביותר, לעומת זאת אוויר מזוהם מכיל כמות גבוהה הרבה יותר של אירוסולים מתמוססים במים, כלומר עננים עתירי זיהום נוטים להיות בעלי טיפות רבות יותר, אך קטנות יותר.
מחקר האירוסול
אחד הנושאים הנחקרים היום בתחום איכות הסביבה הוא כיצד האירוסולים משפיעים על משקעים ולהפך - כיצד הגשם משפיע על כמות האירוסולים באוויר. לאור זאת, אחת המשימות של האסטרונאוט אילן רמון בחלל הייתה להבין טוב יותר את ההשפעה של החלקיקים על האקלים ועל העננים בפרט. מדענים משתמשים במערך של מכשירים לוויניים, מטוסים וכלי קרקע כדי לפקח על אירוסולים. לוויינים מספקים נקודת מבט עולמית קריטית להבנת האופן שבו אירוסולים משפיעים על האקלים של כדור הארץ, אך הם רחוקים מהמקור היחיד למידע.
מחקר שנערך בהובלת החוקרים פרופ' פנחס אלפרט, חיים שפיר ואמילי אלחכם מבית-הספר לסביבה ומדעי כדור הארץ ע"ש פורטר באוניברסיטת תל אביב, פורסם בכתב העת Geophysical Research Letters, ב-2021. במחקר זה זוהה לראשונה קשר בין גשם לאירוסולים. נמצא, כי מרגע התחלת ירידת הגשם, חלה ירידה מקסימלית של אירוסולים באוויר עד כשעתיים וחצי (בין 160-140 דקות), שאחריהן כמות החלקיקים מתחילה לעלות חזרה ואף מתגברת מסיבות שונות. לפי פרופ' אלפרט. "אלה נתונים שעד כה לא היו ידועים ולכן נדרש בדחיפות מחקר מקיף של התהליכים הפיזיקליים החסרים במודלים המפותחים כיום במרכזים רבים בכל העולם לשם הבנה טובה יותר של ההשפעות על התחממות כדור הארץ".
שבחי הבעש"ט
שבחי הבעל שם טוב (בדרך כלל בקיצור: שבחי הבעש"ט, נהגה על דרך ההגייה האשכנזית: "בֶּשְׁט") הוא קובץ סיפורים על חייו ופועלו של מניח היסודות לתנועת החסידות במאה ה-18, רבי ישראל בן אליעזר, הבעל שם טוב.
חיבור זה, שהוא הראשון מבין קובצי הסיפורת החסידית שנדפס (בשנת ה'תקע"ה, 1814–1815), הוא יצירה הגיוגרפית (ומכאן שמו: 'שבח') – ומכאן שהוא אינו בגדר תיעוד היסטורי מסודר או יצירת ביוגרפיה, כי אם סיפור על קדושתו וגדולתו של הצדיק, המובא מתוך הערצה כלפיו.
כיצירה הגיוגרפית, שנועדה בעיקרה לקהל עממי, מכיל הקובץ תוכן תעמולתי, אך גם, ובעיקר, תוכן סיפורי פשוט – בקובץ משוקעים יסודות ביוגרפיים ריאליים וכן עובדות היסטוריות רבות, אך ערכו ההיסטורי נתון במחלוקת. ערכו העיקרי של הספר עבור המחקר אינו בעובדות ההיסטוריות שניתן לזקק ממנו, אלא בעיקר בשיקוף תהליכים ועמדות חברתיות, דתיות ותרבותיות בקרב יהודי מזרח אירופה בעת שנכתב – במחצית השנייה של המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19.
בהתאמה למשך חייהן של הדמויות המאוחרות יותר הנזכרות בקובץ, וכן על פי השוואת הידוע ממקורות אחרים להתייחסות כרונולוגית לאירועים המופיעה בקובץ גופו, משערים כי הקובץ נכתב בשנות ה-90 של המאה ה-18; ייתכן כי גרסה מגובשת בעל-פה של סיפורי הבעש"ט הייתה קיימת כבר בשנות ה-80 של מאה זו. מכל מקום, הסיפורים שבקובץ משקפים את מה שסופר על אודות הבעש"ט, ואת האופן שבו השתקפה דמותו, למן הזמן שבו פעל ועד לזמני עריכת הקובץ והדפסתו.
זהות המחבר ומקורות הסיפורים
זהותו של כותב סיפורי הקובץ ידועה משער המהדורה השנייה, מהדורת ברדיטשוב, שבו מצוין כי. המחבר, ר' דב בער בן שמואל, השו"ב (שוחט ובודק) מליניץ, היה חתנו של ר' אלכסנדר שוחט, ששימש סופרו (כלומר: כותב קמעות ועוזרו האישי) הראשון של הבעש"ט במשך שמונה שנים, ואשר מהווה מקור לסיפורים רבים בקובץ. לעיירה ליניץ, מקום ישיבתו של ר' דב בער, נודעת חשיבות לסמכותו של הספר, שכן בהּ שימש כרב גדליה מליניץ בעל "תשואות חן", מתלמידיו הקרובים של הבעל שם טוב, שהוא מקור למסורות רבות בספר ("מפי הרב דקהילתנו").
בראשיתם של רוב הסיפורים מצוין מקורם ("שמעתי"); נמצאים מקורות שונים לכל סיפור, ויש סיפורים שמקורם בשרשרת מסירה בעל-פה. מתוך כמאתיים וחמישים סיפורים הכלולים בקובץ, כמאה מהם מקורם ברבני קהילות; שלושה-עשר מהם מקורם במגידי מישרים של קהילות; ארבעה נשמעו מפי מנהיגים חסידיים; וגם מקורם של רבים מהסיפורים הנותרים באנשי האליטה הרוחנית-דתית ובכלי-קודש כגון שוחטים ומלמדים. יש סיפורים אחדים שמקורם בעדות מכלי ראשון, וסיפורים רבים נוספים שהם עדות מכלי שני או שלישי.
תוכן כללי ומבנה
קובץ השבחים כולל כמאתיים וחמישים סיפורי שבח, המגוללים סיפורים על אודות דמותו של הבעש"ט, ובהם מאורעות חשובים בחייו לצד אנקדוטות המעידות על תכונותיו, וכן קבצים העוסקים בדמויות משנה מחייו. הקובץ מסודר פחות או יותר בסדר כרונולוגי, מלידתו ועד מותו של הבעש"ט.
סיפור שבח אופייני בספר מספר על הסכם שנערך בין הבעש"ט לבין גזלנים, לאחר שאלו נוכחו במופתיו, ולפיו הם יבואו לפניו להכרעה במקרה שיתעורר ביניהם ריב:
ניתן לזהות בספר שתי חטיבות:
מטרת החיבור
בהקדמה לספר פורט המחבר את מניעיו בהעלאת סיפורי המעשה על הכתב, לתועלת בית ישראל. הוא מעיד כי מטרת חייו היא לאסוף את סיפורי המעשה על הבעש"ט ועל בני חוגו ולהעלותם על הכתב: בשער המהדורה הראשונה (מהדורת קאפוסט) מוצהר כי מטרת הספר היא  שער מהדורת ברדיטשוב מוסיף:
בהקדמתו מספר המחבר כי רצה להוסיף בסוף כל סיפור מוסר השכל היוצא ממנו, אך ויתר על כך. בתוספת ל"הקדמת הכותב" מספר בנו, ר' יהודה ליב, בעל מח"ס "בית לחם יהודה", כי אביו הטיל עליו את מלאכת העתקת כתב-היד, והורה כי לצד תיקונים לשוניים, יוסיף בסוף כל סיפור דבר תורה או דבר מדברי חז"ל (הוראה שבסופו של דבר לא נתמלאה). מכל מקום, בפעמים האחדות שכן מופיע מוסר ההשכל בסוף סיפור בקובץ, אין יודעים אם נכתב בידי המחבר או בידי בנו.
החיבור מספק ייחוס וסיפור חיים של הבעש"ט מלידה ועד מוות, ומבסס עיצוב של דמותו ההיסטורית (גם אם לא באופן מדויק) והמיתית עבור חסידיו. יש בו סיפורים שניתן לזהות בהם לא רק מאפיינים של מציאות חיים מסוימת, כי אם גם משום מתן לגיטימציה לנוהגים מסוימים. כך למשל, קושר זאב גריס את הסיפור על ר' אדם בעל-שם-טוב שהוריש כתביו לבעש"ט, למעמדם של החסידים בשימור כתבים ומנהגים לוריאניים, ורואה את מטרתו בקביעת שלשלת מסירת כתבים לוריאניים בתודעה החסידית המשותפת, ובתוך כך מתן לגיטימציה, חרף התנגדות מחוץ, להחזיק בכתבים אלה, ויותר מכך – להחזיק במנהגי תפילה, פולחן וטקס שמקורם בקבלה הלוריאנית.
באשר לסיבה או לתכלית שבעטיין נדפס הקובץ, סבור גריס כי פרסום שבחי הבעש"ט בידי ישראל יפה (ראו להלן) היה אמצעי להפצת הגרסה החב"דית להתפתחות החסידות. ישראל ברטל הצביע על מגמות אפולוגטיות בשבחים שראו אור בספר בתגובה לביקורת ראשוני תנועת ההשכלה על החסידות בראשית המאה התשע עשרה. רוסמן מעלה השערה כי הספר נדפס כחלק ממאמציו של ר' דוב בער בן ר' שניאור זלמן מלאדי (האדמו"ר האמצעי) לבסס את מעמדו כיורשו של אביו ר' שניאור זלמן מלאדי (האדמו"ר הזקן) במנהיגות חב"ד. מלבד התעניינותו של דוב בער בבעש"ט, והשימוש שעשה בתוכנם של סיפורים מהקובץ כאסמכתא לרעיונותיו, משערים כי ראה בבעש"ט דוגמה לצדיק שגדולתו לא נודעה בציבור – בדומה לו עצמו, במיוחד בראשית דרכו. כחלק ממאמציו לרשת את מקום אביו, פרסם דוב בער את תורותיו של אביו, במטרה להוכיח כי ירש הן אותן והן את סמכותו של אביו. השערה זו נתמכת גם בהקדמתו של המדפיס לחיבור, שבו הוא מצהיר כי מטרת החיבור להראות כי – ובהקשה לזמנו של דוב בער בן רש"ז: כי גם אחרי פטירת האדמו"ר הגדול ייתכן שיימצא מנהיג שעשוי להחליפו.
חיבור הקובץ
אלחנן ריינר מצביע על כך שמקורם של הסיפורים שערך המחבר הוא במסורות שנמסרו מפי מוסרים שונים, בתקופות שונות ובעריכות שונות, וניתן לזהות בהם שכבות ספרותיות שונות. ריינר מונה ארבעה שלבים בהיווצרות הטקסט הסופי:
צבי מרק מצביע על משקלו של הרקע הקודם להדפסת שבחי הבעש"ט בידי ר' ישראל יפה: רק שנה קודם לכן הוציא הלה לאור את ספר 'מאורעות צבי' המציג לשלילה את קורותיו של שבתאי צבי ומציגו כבעל יכולות מאגיות ופלאיות שמקורן בסיטרא אחרא. לכן ביקש ישראל יפה להדגיש את מוצאו הכשר והטהור של הבעל שם טוב, כך שסיפורי נפלאותיו וכוחותיו המאגיים יובדלו לטובה מכוחותיו המקבילים של שבתאי צבי. לדעת ריינר, מקורן של חלק מכריע מן המסורות על הבעש"ט ברבי יעקב יוסף הכהן מפולנאה (בעל ה"תולדות") ובמקורביו, ומכאן שעיקר המסורות נאספו בחוגו, והן משקפות את דמותו בחוג זה. עדות נוספת לכך היא הייצוג החיוור של דמותו של המגיד ממזריטש בחיבור. עם זאת, היות שהדפוס הראשון של הקובץ הודפס על ידי חסיד חב"ד (הבכורה בחצרות בית מדרשו של המגיד ממזריטש), נוסף לחיבור קובץ שבחים מזריטשאי, וכן צורף לו "סדר השתלשלות וההתגלות" מבית מדרשו של ר' שניאור זלמן מלאדי. עם זאת, התערבותו של המדפיס בנוסח עצמו הייתה מזערית.
תולדות הספר ומהדורותיו
כתב-היד של ר' דב בער מליניץ הועתק מספר פעמים, עד שנדפס לראשונה בשנת ה'תקע"ה, כנראה במחצית הראשונה של השנה העברית (בין אמצע חשוון לאמצע ניסן; בשלהי שנת 1814 או בראשית שנת 1815) בקאפוסט שברוסיה הלבנה (כיום במחוז ויטבסק שבבלארוס), על ידי המדפיס החב"די ר' ישראל יפה, אשר הדפיס את המהדורה לפי אחד מהעתקי הקובץ, ולא לפי כתב-היד.
על אף שבהסכמת רבהּ של קאפוסט להדפסת הספר נאסר על הדפסתו במשך שש השנים העוקבות, הרי שכבר באותה שנה, ה'תקע"ה, יצאו לאור שתי מהדורות נוספות: בברדיטשוב (ברדיצ'ב) ובלַאשְצ'וֹב (בפולנית: Łaszczów), מה שמעיד על הביקוש הרב שלו זכה הספר. בהסכמות המובאות בראשית מהדורות אלה מסבירים הרבנים את הצורך להדפיסן (ולעבור על האיסור מן המהדורה הראשונה). בהסכמה למהדורת ברדיטשוב, שנדפסה בידי המו"ל והמדפיס ר' שמואל סג"ל, טוען ר' מאיר, המגיד מזעלווא, כי במהדורה הראשונה הובאו דברים העלולים לפגוע ביראת השמים של קוראים שאין ביכולתם לרדת לעומקם, ושמוטב היה שלא נדפסו. ואכן, במהדורה זו הושמטו קטעים משני סיפורים ממקור אנונימי שנדפסו בדף האחרון, ובמקומם הובא סיפור קצר אחר. כן נכללים במהדורה מספר שינויי נוסח, שעל פי רוב (אם כי לא תמיד) אכן מתקנים נוסח שגוי או טעות דפוס מן המהדורה הראשונה. בהמשך נדפס הספר עוד במהדורות רבות.
כבר בשנת ההדפסה הראשונה של הקובץ, נדפס באוסטרהא תרגום שלו ליידיש. ההבדלים בין התרגום ליידיש לבין הספר העברי עוררו בקרב החוקרים מחלוקת בשאלה האם זוהי גרסה יידית המבוססת על הנוסח העברי שנדפס, או שמא מדובר בתרגום הנסמך על נוסח עברי אחר (ואולי קדום יותר). לדעת חנא שמרוק, אברהם יערי ואברהם חיים רובינשטיין, קיימים הבדלים ניכרים בין שני הנוסחים, מה שמצביע על כך שאלו שתי גרסאות נבדלות. לדעת יהושע מונדשיין ועמנואל אטקס אחריו, ההבדלים בנוסח נובעים מכך שמדובר בתרגום להדיוטות (שכן קהל היעד לחיבור ביידיש שונה מקהל היעד של המקור העברי – בעיקר נשים ועמי ארצות), המיועד להיות 'קל יותר לעיכול'.
בנוסח הנדפס שרדו שיבושים שנבעו מטעויות העתקה, השמטות של משפטים שלמים ואף תיקוני נוסח (שלא תמיד הם בבחינת 'תיקון') שעשו המדפיס ואולי גם הסדר. בכתב היד של הספר, שהוציא מונדשיין לאור בשנת תשמ"ב, יש כדי להבהיר מקומות לא ברורים בנוסח שנדפס.
ביקורת ואמונה
אנשי תנועת ההשכלה שהתנגדו לחסידות עשו שימוש בספר בכתבי ההתנגדות שחיברו, לרבות בכתבים הסאטיריים שלהם. כך למשל הביא יוסף פרל מובאות וציטוטים משבחי הבעש"ט בכתביו. מהתכתבות בין פרל לידידו שמשון בלוך הלוי עולה, כי האחרון החל לכתוב סאטירה בשם "שבחי אלקסי", על אודות משרתו הגוי של הבעש"ט, כפארודיה על שבחי הבעש"ט.
מדברים שכתב רבי נתן מברסלב על הספר מתברר שהספר היה מושא לביקורת ביחס לאמינות הדברים המסופרים בו:
מטבע
מַטְבֵּעַ, במשמעותו המקורית, הוא גוש מתכת בעל צורת עיגול או צורה דומה, שעליו הטבעה שנוצרה על ידי ריבון (ומכאן נגזר שמו), ואשר מטרתו לשמש אמצעי תשלום, המקל על פעולות הקנייה, המכירה והתשלום עבור סחורות, עבודה או שירותים.
בשל כך המושג מטבע משמש היום כינוי כללי לכל הכספים הרשמיים במדינות העולם, הכוללים שטרות כסף ומטבעות המוגדרים כהילך חוקי של כל מדינה. בישראל המטבע החוקי הנוכחי נקרא שקל חדש, והוא כולל את שטרות הנייר והמטבעות.
היסטוריה
המטבעות הקדומים ביותר שנמצאו קשורים בעיקר לאזור אסיה הקטנה בתקופת הברזל. פיתוח המטבע מיוחסת לעיתים קרובות לממלכת לידיה אשר שגשגה באסיה הקטנה בעת העתיקה. המטבעות הקדומים נטבעו על ידי מלך לידיה, אליאטס בסביבות שנת 640 לפנה"ס. טורקיה ציינה מטבע זה במטבע מודרני שטבעה לכבודו.
אוברז' דה ל'יל
פול אברלן
פול אברלן, (24 בנובמבר 1923 – 10 במאי 2008) הוא שף ומסעדן צרפתי.
מטבע
היסטוריה
בהתאם לכך ניתן להבין כי שקל הקודש המוזכר בתורה אינו מטבע אלא יחידת משקל של מתכת יקרה (כסף או זהב). חז"ל דרשו בכמה מקומות שהתורה מצווה לפדות מעשר שני במטבע דווקא, על פי הכתוב (דברים יד כה) "וצרת הכסף בידך", ודרשו ש"צרת" פירושו צורה (בבא מציעא מז ב). באגדה מוזכר גם מטבע של אברהם אבינו, אולם מוסכם במחקר שזהו אנכרוניזם מתקופת חז"ל על עת קדומה.
אוברז' דה ל'יל
פול אברלן
אברלן גויס לצבא הצרפתי במלחמת העולם השנייה, תקופה בה לא עסק בבישול. הפונדק המשפחתי שלו, "ל'ארבר ור", אותו פתחו סביו ב-1878, נהרס בפצצה ממטוס ב-1945, בסמוך לסיום המלחמה. אחרי מלחמת העולם השנייה המשפחה בנתה מסעדה וקראה לה "אוברז' דה ל'יל" (Auberge de l’Ill). פול אברלן ואחיו, ז'אן-פייר אברלן, צייר ורשם במקצועו, בנו ביחד מבנה חדש למסעדה ב-1950.
מטבע
היסטוריה
הנהגת שטרות כסף כהילך חוקי, החלה בסין בשנת 812. באירופה עד המאה ה-17, שימשו המטבעות אמצעי תשלום בסיסי של המסחר והילך חוקי יחיד, עד ההנפקה הראשונה של שטרות הכסף בשוודיה ביולי 1661.
אוברז' דה ל'יל
פול אברלן
המסעדה קיבלה כוכב ראשון במדריך מישלן האדום ב-1952, כוכב שני ב-1957, וכוכב שלישי ב-1967. היא המסעדה המחזיקה במספר השנים הרב ביותר בשלושה כוכבי מישלן, אחרי פול בוקיז שמחזיק בהם מ-1965.
מטבע
הצורה העגולה
בהיסטוריה ידועות צורות רבות שניתנו למטבעות: עיגולים, מרובעים, משולשים, משושים, מתומנים (או 12 צלעות בדומה למטבע ה-₪5 של היום) ועוד, אך הצורה העגולה היא הנפוצה ביותר והכמעט בלעדית לייצור מטבעות, שיתרונותיה הן, נוחות הנשיאה ומראה נאה הנשמר בצורתו לאורך זמן.
אוברז' דה ל'יל
מארק אברלן
מארק אברלן (בצרפתית: Marc Haeberlin; נולד ב-28 בנובמבר 1954) בנו של פול. למד במסעדות של פול בוקיז, האחים טרואגרו ורנה לאסר ונעשה שף ובעלים ב-1977. מכהן כנשיא ארגון "השולחנות הגדולים בעולם" (Les Grande Tables du Mond),
מטבע
מטבעות עתיקים
לא קיימים מטבעות עתיקים כמטבעות בני זמננו, ערכם של המטבעות בעת העתיקה לא נגזר מהתחייבות בנקאית הניתנת כנגדם ("כסף סינתטי"), אלא משווי השוק של המתכת ("כסף טבעי"). לכן, נטבעו המטבעות העתיקים בעיקר ממתכות אצילות, שערכן היה גבוה במידה שאפשרה לטבוע מטבעות קלים לנשיאה. גם כיום נהוג לטבוע את המטבעות מחומרים מתכתיים שונים, בשל עמידותם וחוזקם, אולם לא ממתכות יקרות, כך שערכו הכספי של המטבע המודרני, גבוה על פי רוב מערך המתכת ממנו הוא מיוצר.
אוברז' דה ל'יל
מארק אברלן
אביו פול היה נשיא הארגון בשנים 2001-1996.
מטבע
מטבעות עתיקים
עם השנים קיבלו המטבעות צורה אחידה, וכל מדינה הנפיקה מטבעות בערכים קבועים, שנקבעו על פי ערכה ומשקלה של המתכת ממנה ניצקו. מאחר שערך המטבעות העתיקים נבע ממשקלן בזהב, בכסף ובנחושת, נוצר במהלך ההיסטוריה כר נרחב של פעולות זיוף מטבעות. כך למשל ייצרו זייפנים מטבעות שמשקלן היה קטן מהמקובל, או שהכילו הרכב מתכות שונה. צורת זיוף נוספת הייתה שיוף שולי מטבעות קיימים על מנת לעשות שימוש בשבבי המתכת שהוסרו. כדי למנוע רמאויות מסוג זה, החלו יצרני המטבעות לטבוע חריצים בשולי המטבע, כך שכל שיוף ניתן יהיה להבחנה מידית. נוהג הטבעת מטבעות מחורצים בשוליהם השתמר עד ימינו, בעיקר מסיבות של יופי ואסתטיקה.
אוברז' דה ל'יל
אוברז' דה ל'יל
המסעדה נבחרה כשישית בטיבה בעולם במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2002.
מטבע
מטבעות עתיקים
בזמננו משמשים המטבעות העתיקים בעיקר לאספנות ולתצוגה במוזיאונים, אולם עקב היותם עשויים ממתכת שהיא חומר עמיד, יש למטבעות לעיתים רבות חשיבות היסטורית, מאחר שקל למוצאם בחפירות ארכאולוגיות וללמוד מסוגם, מכמותם ומהימצאותם בסמיכות למטבעות אחרים על גיל השכבה שנתגלתה ועל התרבות שהתקיימה בה.
אוברז' דה ל'יל
אוברז' דה ל'יל
נבחרה במקום 18 בשנת 2003,
מטבע
מטבעות עתיקים
מטבעות עתיקים נודעים: דרכמה, סטאטר, דינר, סלע ואס.
סוגי מטבע והנגזרות ממנו
מהמושג מטבע נגזרים מושגים נוספים:
אוברז' דה ל'יל
אוברז' דה ל'יל
נבחרה במקום 37 בשנת 2005.
מטבע
איסוף מטבעות
איסוף מטבעות הוא תחביב עולמי, שעיקרו לאסוף מטבעות שונים ממדינות ותקופות שונות.
אוברז' דה ל'יל
אוברז' דה ל'יל
המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
במסעדה התלמדו כמה שפים שהיו אחרי כן מהשפים הצרפתים המובילים כמו רולאן מאזר, ז'אן-ז'ורז' וונגריכטן ויוברט קלר ממסעדת "פלר דה ליס" וכן השף הישראלי שלום קדוש.
סרז' דובס, הסומלייה (אוֹצֵר היין) של המסעדה, עובד בה מאז 1972, זכה בתואר "בכיר הסומלייה של צרפת" ב-1983, "בכיר הסומלייה של אירופה" ב-1988 ואחר-כך זכה בתואר "בכיר הסומלייה של העולם".
בצמוד למסעדה יש מלון בן תריסר חדרים, Hotel de Berges, אותו מנהל מרקו באומן, גיסו של אברלן. מארק אברלן מעסיק בחברה שלו שישים עובדים ומגלגל מחזור מכירות של חמישה מיליון אירו. במטבח המסעדה עובדים 25 איש וסך-כול צוות המלון והמסעדה מונה 80 איש, רבים מהם בני המשפחה המורחבת של אברלן.
למסעדה שני סניפים ביפן: בערים טוקיו ונגויה.
ואלרי ז'יסקר ד'אסטן העניק את אות לגיון הכבוד לפול אברלן. ב-2007 קיבל את האות בנו מארק.
הערות שוליים
Paul Haeberlin (chef) Paul Haeberlin
פריקוול
פריקוול (באנגלית: Prequel, הלחם המילים Pre ו-Sequel), ובעברית "הֶקְדֵם" או "הקדמון" (על משקל "הֶמְשֵׁךְ" ו"הֶמְשֵׁכוֹן"), היא יצירה קולנועית או ספרותית שנוצרה לאחר קודמתה בסדרה, אך מתארת אירועים שעל רצף הזמן התרחשו לפני קודמתה. כמו הֶמְשֵכוֹנִים, פריקוולים כוללים עלילה שתואמת את זו של קודמיהם, אך עשויים לכלול גם עלילה נוספת שאינה קשורה לסיפור המרכזי. לעיתים הם מסבירים את הרקע שהוביל לאירועים שתוארו בסרט או בספר המקורי, אך החיבור בין היצירות עשוי להיות רופף. לעיתים פריקוולים מנצלים את העובדה שהקהל יודע את מה שעומד להתרחש (כי נחשף כבר ליצירה הקודמת) ויוצרים התייחסויות מכוונות כדי ליצור אירוניה דרמטית.
הפריקוול נפוץ כיום במגוון סוגות, ובהן סרטי קולנוע, יצירות ספרותיות, מחזות, סדרות טלוויזיה ואפילו משחקי מחשב וסרטי אנימה.
היסטוריה
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 נטבע המונח במגזין שבא לתאר את עלילת הסרט "הסנדק 2", שהיה אומנם הֶמְשֵכוֹן המתאר את המשך עלילותיה של משפחת המאפיה קורליאונה, אך בחלקו תיאר אירועים שקדמו לסרט הראשון בסדרה והמגוללים את ימי צעירותו של אב המשפחה, ויטו קורליאונה.
פרנסיס פורד קופולה, במאי סרטי הסנדק, נתן קרדיט לג'ורג' לוקאס על השימוש במונח, שבו השתמשו מאוחר יותר הוא וסטיבן ספילברג על מנת לתאר את הסרט השני בעלילות אינדיאנה ג'ונס, "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור".
לפי IMDb, הפריקוול הראשון בצורתו הקולנועית היה "אורחי הלילה" (1972), קדימון לסרטים הקודמים בסדרה המבוססת על ספרו של הנרי ג'יימס, "טבעת החנק".
הרעיון לשימוש בפריקוול אינו חדש. הליברטו בארבע היצירות הכוללות את "טבעת הניבלונגים" מאת ריכרד וגנר ("זהב הריין", "הוולקירות", "זיגפריד" ו"דמדומי האלים") נכתב ברצף הפוך, דבר שהפך כל יצירה לפריקוול לקודמתה.
דוגמה נוספת נמצאת בסדרת ספרי "דברי ימי נרניה" של ק.ס. לואיס, שבה הספר "אחיינו של הקוסם" הוא פריקוול ל"האריה, המכשפה וארון הבגדים", שנכתב ראשון. גם הטרילוגיה השנייה של "מלחמת הכוכבים" היא פריקוול – היא מהווה מבוא לאירועי הטרילוגיה הראשונה.
הסרט נבדה סמית' היא פריקוול לסרט השאפתנים לפי ספרו של הרולד רובינס.
פורשה ג'וניור 108V
פורשה ג'וניור 108V (בגרמנית: Porsche Junior 108 V) הוא טרקטור מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית פורשה שיוצר בחטיבת פורשה-דיזל, ("Porsche-Diesel Motorenbau" ) בין השנים 1956–1959.
"פורשה ג'וניור 108V" שייך לסדרת "פורשה ג'וניור 108" שכללה את: דגם "Porsche Junior 4", דגם "Porsche Junior 108 K / KH" , דגם "Porsche Junior 108 L/LH" , דגם "Porsche Junior 108 S" ואת דגם "Porsche Junior 109 G (V)".
סך הכול יוצרו כ-23,000 יחידות.
מבחן לוקאס-להמר למספרי מרסן
במתמטיקה, מבחן לוקאס להמר הוא מבחן ראשוניות למספרי מרסן. המבחן פותח במקור בידי אדוארד לוקאס ב-1878 ולאחר מכן שופר בידי דריק הנרי להמר בשנות ה-30 של המאה העשרים. על-שם אותם שני מתמטיקאים קרוי גם מבחן ראשוניות כללי, מבחן לוקאס-להמר.
המבחן מחשב בצורה מהירה את האיבר ה-2^{p-2} בסדרת לוקאס V(4,1) ובודק האם הוא שקול ל-0 מודולו M (כאשר M=2^p-1 הוא המספר שצריך לבדוק את ראשוניותו).
המבחן
נתונים מספר ראשוני 2<p, ומספר מרסן המתאים לו, \ M=2^p-1. המשימה היא לבדוק האם M ראשוני. נגדיר סדרה \ s_i ברקורסיה: \ s_0=4, ולכל \ i>0 מוגדר.
זהו מבחן יעיל ביותר, והוא משמש עד היום לבדיקת ראשוניות של מספרי מרסן. החישוב מבוצע כולו מודולו M, ודורש כ- p פעולות של העלאה בריבוע מודולריות. בייצוג בינארי אלו פעולות מהירות יחסית: הריבוע האמיתי של מספר מתקבל מסיכום ההזזות שלו כלפי מעלה, וחישוב השארית מודולו M מהיר במיוחד מכיוון ש-, כך שתוצאת ההעלאה בריבוע מודולו M היא סכום שתי המחציות בריבוע שהתקבל. בסך הכול מדובר בכ- פעולות בינאריות, מהיר יותר ממבחני הראשוניות האחרים כדוגמת אלגוריתם מילר-רבין הנחשב למהיר ביותר.
תמצית הוכחת המשפט
נסתפק כאן בסקירה של ההוכחה לכיוון אחד של המשפט: אם M ראשוני, אז.
מכיוון ש-p אי-זוגי, ולכן M הוא שארית ריבועית מודולו 3. אבל, ולכן משפט ההדדיות הריבועית מבטיח כי 3 איננו שארית ריבועית מודולו M. מכיוון שכך, סיפוח השורש הריבועי x של 3 לשדה יוצר את השדה הסופי מסדר \ M^2. בשדה הזה, נסמן.
כעת קל להווכח (באינדוקציה) ש-, ובסופו של דבר \ s_{p-2}=0 אם ורק אם. מכיוון שהשדה בעל מאפיין M, מתקיים, כלומר. כדי להשלים חלק זה של ההוכחה, יש להראות שלשורש של \ \alpha אין, בתורו, שורש ריבועי.
הכיוון ההפוך דומה, אלא שבמקום השדה בגודל \ M^2 יש לחשב בשדה בגודל \ Q^2 כאשר Q הוא גורם ראשוני של M שעבורו 3 איננו שארית ריבועית.
לקריאה נוספת
Richard Crandall and Carl Pomerance (2001). Prime Numbers: A Computational Perspective, 1st edition, Springer. ISBN 0387947779. Section 4.2.1: The Lucas-Lehmer test, pp.167–170.
האקדמיה ללשון הערבית
האקדמיה ללשון הערבית בישראל (בערבית: مجمع اللغة العربية) היא המוסד העליון למדע ולחקר הלשון הערבית בישראל, שקם בדצמבר 2007. סמכויותיה ותפקידיה הוסדרו בחוק המוסד העליון ללשון הערבית, שנחקק במרץ 2007, והם מקבילים במידה רבה לאלו של האקדמיה ללשון העברית.
לפי החוק, מטרות האקדמיה הן:
נשיאה הראשון של האקדמיה היה פרופ' מחמוד גנאים, ולאחר מותו מונה פרופ' מוסטפא כבהא לנשיא. האקדמיה שוכנת בברחוב פאולוס השישי שבנצרת, ישראל.
קרגנדה
קרגנדה (ברוסית: Караганда) היא עיר במרכז קזחסטן ובירת המחוז הקרוי על שמה שהוא המחוז הגדול ביותר בשטחו במדינה כ-190 ק"מ דרום-מזרחית לבירה אסטנה. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 באוקטובר 2022 אוכלוסיית העיר מונה 514,316 בני אדם והיא העיר החמישית בגודלה בקזחסטן (אחרי אלמטי, אסטנה, שימקנט ואקטובה).
בשנות ה-40 מעל ל-70% מאוכלוסיית העיר היו גרמנים אתנים. רובם היו צאצאיהם של גרמני הוולגה, שהוגלו לסיביר או לקזחסטן בפקודתו של סטלין לאחר הפלישה הגרמנית לפולין. עד לשנות ה-50 רבים מהם נכלאו במחנות עבודה. אוכלוסיית העיר צנחה ב-14% בין השנים 1989 ו-1999. 100,000 מתושבי העיר היגרו מאז לגרמניה.
פאול זאכר
פאול זאכר (Paul Sacher 28 באפריל 1906 - 26 במאי 1999) היה מנצח, נותן חסות ואמרגן שווייצרי.
זאכר למד, בין השאר, אצל פליקס ויינגרטנר. בשנת 1926 ייסד את התזמורת הקאמרית של בזל לנגינת מוזיקה מלפני התקופה הקלאסית ויצירות מודרניות. הודות לעושרו הרב, יכול היה להזמין יצירות אצל מספר רב של מלחינים ידועי שם, ביניהם איגור סטרווינסקי (שכתב בשבילו את הקונצ'רטו ב-רה מז'ור), בלה בארטוק (דיוורטימנטו ו"מוזיקה לכלי-מיתר, כלי-הקשה וצ'לסטה"), ארתור הונגר (יצירות רבות, ביניהן הסימפוניות השנייה והרביעית ("מנעמי בזל"), פאול הינדמית,, אליוט קרטר והריסון בירטוויסל. יצירתו של פייר בולז, Messagesquisse הייתה אחת ממספר יצירות לחגיגת יום הולדתו השבעים של זאכר.
סלצבאך
נהר הסלצבאך (בצרפתית: Seltzbach) הוא נהר שאורכו 33.1 ק"מ ומוצאו בצפון הרי הווז' בעיר גרסדורף (Gœrsdorf) הנהר עובר בצפון יער אגנו נשפך אל נהר הסואר בעיר סלץ.
פירוש השם Seltzbach באלזסית הוא נהר סלץ.
הונדה UNI-CUB
הונדה UNI-CUB (באנגלית: Honda UNI-CUB) הוא רכב חשמלי מונע מצבר, המוגדר כרכב חשמלי קל, קומפקטי, נייד המופעל חשמלית, להובלת אדם אחד אשר הוצג על ידי קונצרן הונדה (Honda Motor Co., Ltd) היפני.
הונדה UNI-CUB
"הונדה UNI-CUB" פועל על עיקרון איזון עצמי של 2 צירים, לצורך שמירה על שיווי משקל מכני.
מקור הכח של המנוע החשמלי היא סוללת ליתיום-יון. המצבר ממוקם מאחור, מאחורי מושב הנהג ונשלף.
על מנת לנוע קדימה, על המשתמשים להישען קדימה, בעוד תנועה לצדדים מושגת באמצעות הישענות ימינה או שמאלה. לדגם ה-"הונדה UNI-CUB" אין דוושות או ידיות האצה ובלימה.
ארנסט אנד יאנג
ארנסט אנד יאנג (באנגלית: Ernst & Young) הוא אחד מארבעת התאגידים הגדולים בעולם לראיית חשבון (שלושת האחרים, המרכיבים יחד עם ארנסט אנד יאנג את ה-Big Four, הם דלויט טוש טומטצו, KPMG ו-PwC).
היסטוריה
ארתור יאנג נולד בגלאזגו, סקוטלנד. הוא למד משפטים אבל התעניין בבנקאות והשקעות. ב-1890 היגר לארצות הברית כדי לפתוח בקריירה בחשבונאות. ב-1906 ייסד את הפירמה ארתור יאנג ושות' עם אחיו סטנלי.
אלווין סי. ארנסט נולד בקליבלנד, ארצות הברית. לאחר התיכון עבד כמנהל חשבונות. בשנת 1903 הוא ואחיו תיאודור הקימו את ארנסט אנד ארנסט, משרד רואי חשבון קטן. ארנסט הגה את הרעיון שניתן להשתמש במידע חשבונאי כדי לגבש החלטות עסקיות ולהשפיע על ניהול הלקוחות. הוא שימש מודל לאנשיו במתן שירות מעמיק ומקיף יותר ללקוחותיו. גם יאנג מיצב עצמו כיועץ עסקי ולא רק כרואה חשבון.
שניהם הבינו את החשיבות של עובדיהם. ב-1920, הפילוסופיה של ארנסט אנד ארנסט הייתה "ההצלחה תלויה לגמרי באופי, ביכולת ובחריצות של הנשים והגברים שמרכיבים את הארגון". יאנג תמך בעידוד ופיתוח של מומחים. בשנות ה-20 של המאה ה-20 הוא הקים בית ספר לעובדים ובשנות ה-30 המשרד שלו היה הראשון לגייס עובדים מהקמפוסים באוניברסיטאות.
שני המשרדים מיהרו להיכנס לשוק העולמי. ב-1924 הם שיתפו פעולה עם משרדים בריטיים מובילים: יאנג עם Broads Paterson & Co. וארנסט עם Whinney Smith & Whinney. הבריתות שיצרו היו הראשונות מבין בריתות רבות לשני המשרדים, שפתחו סניפים בכל העולם כדי להעניק שירות ללקוחות בינלאומיים.
השם של הפירמה נובע מהמיזוג הגלובלי בין ארנסט את וויני וארתור יאנג שבוצע בשנת 1989. המוטו של הפירמה, החל משנת 2013, הוא "Building a better working world".
בשנת 2002 התמזגה ארנסט אנד יאנג עם חלק הארי של הפירמה ארתור אנדרסן ברחבי העולם (שהתפרקה לאחר פרשת אנרון), אך המיזוג לא כלל את המשרדים בבריטניה, בסין או בהולנד.
מבנה גלובלי
כל מדינה החברה בארנסט אנד יאנג שייכת לאחד מארבעת האזורים הגאוגרפיים הבאים: לכל אזור גאוגרפי מבנה עסקי זהה וצוות הנהלה יחיד שמובל על ידי השותף המנהל האזורי, שמהווה חלק ממועצת המנהלים הגלובלית.
שירותים
לפירמה ארבעה קווי שירות עיקריים (בסוגריים: הנתח בהכנסות לשנת 2010):
בישראל
פירמת רואי החשבון ארנסט אנד יאנג - קוסט פורר גבאי את קסירר (השם המלא בישראל) היא הפירמה הגדולה בישראל לראיית חשבון, מיסים, ייעוץ עסקי וליווי עסקאות (על פי דירוג דן אנד ברדסטריט ממאי 2015). באמצעות למעלה מ-90 שותפים ולמעלה מ-1,800 עובדים (נכון לסוף 2014) משרתת הפירמה בישראל לקוחות רבים בכל ענפי המשק. לפירמה ארבעה משרדים ברחבי ישראל: המשרד הראשי בתל אביב וסניפים בחיפה, בירושלים ובבאר שבע, וכן נציגויות בערים החשובות באירופה ובארצות הברית. בראש הפירמה הישראלית עומד דורון שהרבני.
היסטוריה
ארנסט אנד יאנג היא אחת מיוזמי כנס ג'רני השנתי - כנס המיועד לתעשיית ההיי-טק הישראלית, מדעי החיים וקרנות ההון סיכון, ולמומחים פיננסיים ומשקיעים רבים מהארץ ומהעולם.
בדצמבר 2015 נוצרה התאגדות עובדים בחברה באמצעות ההסתדרות הכללית. לאחר משא ומתן שנמשך כשנה וחצי, בין ועד העובדים להנהלה, נחתם הסכם קיבוצי ראשון בחברה ובענף ראיית החשבון בכלל.
חדשות הערב
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מיינקה כץ
מיינקה כץ (בכתיב יידי: מעינקע קאַץ; באנגלית: Menke Katz; 1906 – 24 באפריל 1991) היה משורר יידיש, שכתב שירה גם באנגלית, מסאי ומתרגם.
קורות חיים
רבים משיריו של מיינקה כץ הולחנו, הוא עצמו נהג לשיר אותם בהופעותיו עם הגיטרה שלו, והפכו לשירים מוכרים ואהובים. שירים רבים משלו הולחנו בידי מאיר בוגדנסקי.
בנו הוא החוקר הירש-דוד כץ.
ספריו
לעברית תורגם רק ספר אחד מספריו. בבית הספרים הלאומי רשומים 10 מספריו ביידיש, וכן רשומים שניים מספריו באנגלית.
יאקופו פרי
יאקופו פרי (באיטלקית: Jacopo Peri; 20 באוגוסט 1561 – 12 באוגוסט 1633) היה מלחין וזמר איטלקי בתקופת המעבר בין סגנון תקופת הרנסאנס לזה של תקופת הבארוק. נהוג לראות בפרי את ממציא האופרה, כמי שחיבר את היצירה הראשונה הנקראת אופרה בימינו, "דפנה" (בסביבות 1597) ואת האופרה הראשונה ששרדה עד היום, "אאורידיצ'ה" (1600).
חייו
פרי נולד כנראה ברומא, אבל למד בפירנצה אצל כריסטופאנו מאלווצי. לאחר לימודיו יצא לעבוד במספר כנסיות ברומא, הן כנגן עוגב והן כזמר. לאחר זמן החל לעבוד בחצרם של בני מדיצ'י, תחילה כזמר טנור ונגן קלוויכורד ובהמשך כמלחין. יצירותיו הראשונות כללו מוזיקה נלווית למחזות ומדריגלים.
בשנות ה-90' של המאה ה-16 נוצר קשר בין פרי לבין יאקופו קורסי, פטרון המוזיקה הראשון במעלה בפירנצה. הם סברו שאמנות זמנם נופלת בערכה מן היצירות הקלאסיות של יוון ורומי והחליטו לנסות ליצור טרגדיה יוונית, כפי שהבינו אותה. יצירתם נוספה לזו של ה"קמראטה" הפלורנטינית מן העשור הקודם שהפיקה את הניסויים הראשונים בתחום המונודיה, שירת הסולו מעל בס קונטינואו, שהתפתחה עם הזמן לרצ'יטטיב ואריה. פרי וקורסי צירפו אליהם את המשורר אוטאביו רינוצ'יני לכתיבת הטקסט והתוצאה הייתה "דפנה", שגם אם ברור כיום שהמרחק בינה לבין מה שהיוונים היו מזהים כשלהם גדול ורב, מקובל לראות בה את הסנונית הראשונה לאותה צורה חדשה, האופרה.
רינוצ'יני ופרי שיתפו שוב פעולה ביצירת "אאורידיצ'ה". יצירה זו בוצעה לראשונה ב-6 באוקטובר 1600 ושלא כ"דפנה", שרדה עד ימינו (אם כי כמעט אין מעלים אותה על הבימה וגם באותן הזדמנויות נדירות, רק כקוריוז היסטורי). היצירה עשתה שימוש ברצ'יטטיבים, פיתוח חדש שהשתלב בין האריות לקטעי המקהלה וסייע לקידום העלילה.
פרי יצר עוד כמה אופרות, בדרך כלל בשיתוף עם מלחינים אחרים, וכן כתב מספר יצירות אחרות כבידור באירועי חצר שונים. יצירותיו אינן מבוצעות כיום וסגנונו האופראי נראה מיושן אפילו בזמן מותו, בהשוואה למוזיקה של מלחינים רפורמיסטים צעירים יותר, כמו קלאודיו מונטוורדי. עם זאת, השפעתו של פרי על המלחינים שבאו בעקבותיו הייתה רבה.
דוד איינהורן (משורר)
דוד איינהורן (בכתיב יידי: איינהאָרן; 1886, תרמ"ו, קַרליץ, מחוז נובוגרודוק, פלך מינסק, רוסיה (רוסיה הלבנה) – 2 במרץ 1973, תשל"ג, ניו יורק) היה משורר, סופר ופובליציסט יידי.
קורות חיים
דוד איינהורן נולד בעיירה קַרליץ (קאַרעליטש) שברוסיה הלבנה, בנו של רופא צבאי בצבא הרוסי. בגיל 13 החל את כתיבתו בעברית, ואף פרסם כמה שירי ביכורים עבריים. בנעוריו הצטרף לחוגי "הבונד", היידישיסטים, זנח את הלשון העברית והתמסר לכתיבת שירה ביידיש. הוא נעצר ברוסיה כפעיל מחתרתי של ה"בונד", וישב במאסר כחצי שנה.
לאחר שחרורו מבית הסוהר ברוסיה, הפך דוד איינהורן למשורר יהודי נודד. הוא חי בשווייץ, בפולין, בגרמניה ובצרפת. ישב בוורשה, בברלין ובפריז, ופרסם בבמות המרכזיות של ספרות היידיש משירתו. בשנת 1935 היה ממיסדי ועד להגנת היידיש עם נפילת פריז בידי הנאצים, בשנת 1940, הצליח איינהורן להימלט לאמריקה, והשתקע בניו יורק. בשנות ישיבתו בניו יורק היה משתתף קבוע בעיתון היידיש הנחשב "פארווערטס" ("קדימה").
דוד איינהורן הרבה לכתוב לילדים, הן סיפורת והן שירי ילדים ביידיש. כן כתב אגדות לילדים, שבהן שילב גם קצת מתולדות העם היהודי. שירתו נחשבת לפותחת תקופה בשירת היידיש – תקופת השירה הרומאנטית המאוחרת. בראשית כתיבתו הרבה לכתוב אלגיות, אך לימים נדרש גם לנושאים יהודיים לאומיים.
איינהורן פרסם כעשרים כרכי שירה, אגדה וסיפורת ביידיש. לעברית תורגמו רק שירים ספורים משלו, על ידי שמשון מלצר.
סריול יפני
סריול זה הוא דג גדול באורך של מעל 150 ס"מ ומשקל של מעל 40 ק"ג שצבעו כחול-כסוף עם קו צדדי כחול-ירוק, סנפירים וזנב צהובים ובטן בהירה כשהצעירים בעלי פסים צהובים אופקיים לגופם. הוא בעל סנפירים ארוכים וחדים העוזרים לחתוך דרך המים ובעל ראש משולש עם עיניים גדולות, לסתות גדולות ונוקשות וזנב דמוי-מגל חזק.
הסריול הוא מין הנודד לאורך האוקיינוס בנתיבים קבועים ומחפש בהם מזון. הוא טורף האוכל דגים אחרים וכן דיונונים וטרף דומה שהוא תופס בלסתותיו.
הסריול נידוג לאורך חופי יפן ובעיקר האי הונשו למאכל מאחר שבשרו משובח ובעל תכולת שומן גבוהה והוא משמש בעיקר להכנת סושי או סשימי. הוא מגודל גם בחקלאות ימית לאורך יפן. לא ידוע על הידלדלות האוכלסייה עקב דיג.
תחנת קוטלניקי
תחנת קוטלניקי (ברוסית: Котельники) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה.
היציאות מהתחנה מובילות לרובע ויחינו-ז'ולבינו במוסקבה, הערים ליוברצי וקוטלניקי, שעל שמה נקראת התחנה.
התחנה נפתחה ב-21 בספטמבר 2015 והיא התחנה הדרומית הסופית של הקו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה.
קוטלניקי היא התחנה הראשונה של קו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה, שיש לה יציאות במחוז מוסקבה, והיחידה במטרו של מוסקבה שיש לה יציאות בשלוש ערים.
מסע (פירושונים)
{{פירושונים|* מסע – מעבר של נוסע בין מקומות גאוגרפיים שונים, או הזמן שנדרש למעבר כזה
ראו גם
}}
שלמה אפשטיין
שלמה אפשטיין (22 באוגוסט 1940 – 6 ביוני 1967) היה חובש שנהרג בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים במהלך טיפול בפצוע, ועוטר בעיטור העוז על הקרבתו ואומץ לבו.
ביוגרפיה
שלמה אפשטיין ("מוימה") נולד בירושלים. למד בבית ספר גאולה בחיפה ולאחר מכן למד מכונאות בבית ספר המקצועי בבת גלים. לאחר לימודיו התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל המוצנח. אפשטיין עבר קורס חובשים ומילא תפקיד של חובש מחלקתי. לאחר שחרורו עבד בחקלאות בחצרים.
בפרוץ מלחמת ששת הימים הוצב בירושלים בגדוד 28 של חטיבה 55 (צנחנים במיל') בדרגת טוראי. ב־6 ביוני 1967, יומה השני של המלחמה, פרץ הגדוד משכונת בית ישראל לכוון העיר העתיקה. בעוד פלוגתו של אפשטיין מסתערת רגלית באזור פתוח, פתחו עליה חיילי הלגיון הירדני בהפגזת מרגמות כבדה. חלק גדול מהצנחנים נפגעו ונותרו בשטח. שאר הלוחמים התפזרו למקומות מחסה. במהלך ההפגזה נותר אפשטיין בשטח המופגז והחל בטיפול בפצועים. בהגיעו אל הצנחן הפצוע יוסף חגואל שרגליו רוסקו, גרר אותו בסמוך לקיר וגהר מעליו כשהוא חשוף. בשלב זה התפוצץ לידם פגז. אפשטיין ספג בגופו את רסיסי הפגז ונהרג. בכך מנע מן הרסיסים לפגוע בפצוע.
לאחר מותו
אפשטיין נטמן בבית הקברות הצבאי בהר הרצל. לאחר מותו עוטר בצל"ש הרמטכ"ל, אשר הומר בעיטור העוז בשנת 1973. בדברי ההסבר לעיטור נאמר:
חיי הצנחן חגואל ניצלו בזכות חילוצו וטיפולו של אפשטיין.
לאחר מותו פנו הוריו של אפשטיין לאפי נצר שהיה ידידם והלחין את השיר "בלדה לחובש" וביקשוהו להתחשב ברגשותיהם ולפעול לאי השמעת השיר ברדיו. זאת מאחר שסיפור נפילת בנם דומה מאוד למילות השיר והאזנה לו גורמת להם צער. בשל בקשה זו ובקשות של משפחות שכולות אחרות לא הושמע השיר ברדיו אלא ביום הזיכרון.
בנו של הצנחן חגואל, שנולד סמוך לתום המלחמה, נקרא שלמה על שמו של אפשטיין. לאחר בקשתו של חגואל הסכים אביו של אפשטיין לשמש סנדק בטקס ברית המילה של הבן.