cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ונד פלסטין
גאוגרפיה
ג'ונד פלסטין השתרע בין רפיח (בערבית: רפח) בדרום ומגידו (היא לג'ון, לגיו, שקודם לכן נקראה "מקסימיאנופוליס") בצפון; בין יפו (יאפא) במערב ויריחו (ריחא או אריחא) במזרח, כאשר הגבול הצפוני בבקעת הירדן אינו ברור, שכן לפי אחת המסורות השתרע ג'ונד פלסטין עד בית שאן בצפון, ואילו לפי דברי אחרים, כל בקעת הירדן, כולל ים המלח וסביבותיו, ואף אילת, הייתה כלולה בג'ונד אל-אורדון. בהיקפו הגדול ביותר, השתרע ג'ונד פלסטין מרפיח בדרום ועד לג'ון בצפון, ומחוף הים התיכון למזרח חלקו הדרומי של נהר הירדן. במחוז נכללו גם הרי אדום והעיירה צוער בקצה הדרום-מזרחי של ים המלח. הגליל לא נכלל בג'ונד פלסטין, אלא היה חלק מג'ונד אל-אורדון מצפון לו. ג'ונד פלסטין כלל פחות או יותר את אזורי השומרון, יהודה ומישור החוף הסמוך של הים התיכון, מהר הכרמל בצפון ועד עזה בדרום.
לפי אחמד אל-בלאד'רי, הערים הראשיות של ג'ונד פלסטין לאחר הכיבוש המוסלמי של ארץ ישראל היו (מדרום לצפון): רפיח, עזה, בית ג'יברין, יבנא, עמואס, לוד, יפו, שכם, סבסטיה וקיסריה. תחת השלטון הביזנטי, עיר הנמל קיסריה הייתה בירת הטריטוריה, בחירה טבעית שכן היא הקלה על התקשורת עם הבירה קונסטנטינופול. אולם לאחר הכיבוש המוסלמי, המוקד המנהלי עבר לפנים הארץ. עמואס נחשבה ל"קסבה" במקורות האסלאמיים המוקדמים; משמעות המונח יכולה להיות עיר מרכזית, אבל סביר להניח שבמקרה הזה משמעותו הייתה מחנה מבוצר. הוא שימש כמחנה הצבאי העיקרי של הכוחות המוסלמיים, שבו חולק שלל ושולמו קצבאות, עד שננטש על ידי החיילים בשנת 639 עקב מגפת הדבר באמאוס. משנת 640 לערך נקבעו לוד ו/או ירושלים כבירה או המרכז הפוליטי של ג'ונד פלסטין.
לאחר שהח'ליפה סולימאן אבן עבד אל-מלכ ייסד את העיר רמלה ליד לוד, הוא קבע אותה כבירה, ורוב תושבי לוד אולצו להתיישב בה. במאה ה-9, בתקופת השלטון העבאסי, ג'ונד פלסטין היה המחוז הפורה ביותר מבין מחוזות סוריה. אליעקובי ציין שיפו היא הנמל של ג'ונד פלסטין, ואילו מוקדסי ציין שאילת "היא הנמל של הפרובינציה פלסטין". במאה ה-10, בתקופה העבאסית, צורף דרום עבר הירדן לפלסטין.
לאחר שהפאטימים כבשו את המחוז מידי העבאסים, הפכה ירושלים לבסוף לבירה, והערים העיקריות היו אשקלון, רמלה, עזה, ארסוף, קיסריה, יפו, יריחו, שכם, בית גוברין ועמאן.
ייתכן שג'ונד פלסטין המשיך להתקיים בצורה כלשהי עד לפלישות הסלג'וקים ולמסעי הצלב של סוף המאה ה-11.
אוכלוסייה
בעת הכיבוש המוסלמי ישבה בארץ ישראל אוכלוסיית קבע של יהודים, שומרונים ונוצרים דוברי ארמית, ואין הוכחות לכך עם הכיבוש חל שינוי מהותי בהרכב האוכלוסייה הזה. הייתה חדירה של שבטים ערביים, אבל לא ידוע על התיישבות מוסלמית על הקרקע. האוכלוסייה המוסלמית בארץ ישראל הורכבה משבטים, אנשי דת וממשל שבאו מחוץ לארץ ויחידות צבא. השבטים הערביים העיקריים שאכלסו את ג'ונד פלסטין והרכיבו את צבאו היו הלח'ם, ג'ד'אם , קיאנה , ח'ת'עם , ח'זאעה ואזד. בשנת 740 לערך התיישבו חיילים בני שבטים מארץ ישראל בספרד, והקימו במחוז שד'ונה (Sidonia) מחוז משלהם, שקראו לו "ג'ונד פלסטין".
יש להניח שבמצב של חוסר הביטחון החמור שהשתרר בעיקר החל משנת 970, עם הפלישה הפאטימית, התחילה הגירה גדולה מהארץ והייתה בריחה של תושבים מיישובים קטנים אל הערים הגדולות. נוצרים רבים ברחו כנראה מהארץ בעת גזירות אלחאכם ברבע הראשון ל המאה ה-11. ייתכן גם שגלי ההגירה הללו גאו בעיקר החל משנת 1071, אחרי הכיבוש הסלג'וקי. הייתה אם כך ירידה כללית ניכרת במספר האוכלוסייה של ארץ ישראל לפני הכיבוש הצלבני, ואולי חלה ירידה יחסית בשיעור הלא-מוסלמים באוכלוסייה הכללית. אף על פי כן, ישנה עדותו של אבו בכר מוחמד בן עבדאללה אלמעאפרי, מלומד מוסלמי מסביליה שהיה בירושלים בשנת 1095 לערך, שכתב בספרו: "היו לנו [בירושלים] ויכוחים עם הנוצרים. הארץ היא שלהם, [כי] הם המעבדים את אחוזותיה, הם השוכנים קבע ביישוביה ובאי כנסיותיה".
When I Was Older
When I Was Older (בעברית: כשהייתי מבוגר/ת יותר) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש. השיר יצא לאור ב-9 בינואר 2019, על ידי חברת התקליטים סוני מאסטרוורקס, כסינגל מתוך פסקול סרט הקולנוע האמריקאי-מקסיקני "רומא".
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-11 במצעד השירים האלטרנטיביים הדיגיטליים של בילבורד.
רקע וכתיבה
השיר בדומה ל-"", "" ו-"Wish You Were Gay" נכתב על ידי בילי אייליש ופיניאס או'קונל שגם הפיק אותו. בספוטיפיי הצליח השיר לצבור למעלה מ-70 מיליון השמעות בסך הכל.
האודיו הרשמי של השיר עלה לערוץ היוטיוב של אייליש ב-8 בינואר 2019, תוך שהצליח לצבור למעלה מ-13 מיליון צפיות.
ביקורת
בסיקור של השיר במגזין רולינג סטון נכתב כי השיר הוא "חצי שיר ערש מטריד וחצי נאום אלקטרוני".
דניאל אישייב
אישייב למד לשחות ולצלול כבר משנת 2007. מתאמן באקוואטלון מאז 2010 ועד היום אך רק משנת 2013 הוא הצטרף לנבחרת ישראל. כמו כן הוא עבר קורס מאמנים של אקוואטלון וכיום יכול לאמן וללמד אקוואטלון בכל מקום בעולם. ולמד בבית ספר שרת בנתניה.
פילדלפיה אטומס
הפילדלפיה אטומס (באנגלית: Philadelphia Atoms) הייתה קבוצת כדורגל מפילדלפיה שבארצות הברית, אשר שיחקה בליגת הNASL בין השנים 1973–1976.
היסטוריה
פילדלפיה אטומס נוסדה על ידי איל הבנייה בפילדלפיה תומאס מקלוסקי בשנת 1973. הקבוצה שיחקה עם הרכב אמריקאי ברובו, והם אף זכו בתואר ה-NASL בשנה הראשונה לייסוד המועדון, כשהביסו את מועדון דאלאס טורנדו בתוצאה 2–0. לאחר משחק האליפות הזה, שוער פילדלפיה, בוב ריגבי, הפך לשחקן הכדורגל הראשון מהקבוצה שהופיע על השער של ספורטס אילוסטרייטד.
האטומים לא יכלו לשמור על הצלחת העונה הראשונה שלהם, מכיוון שהמועדון לא העפיל לפלייאוף בכל אחד משלושת העונות ב-NASL. לאחר עונת 1975, הקבוצה נמכרה למספר מועדונים מקסיקנים, ביניהם מועדון הכדורגל גוודלחרה.
הזיכיון על המועדון הוסר שנתיים לאחר מכן כאשר פילדלפיה פיורי הוקמה ב-1978.
האטומים היו גם חלק ממה שנחשב על ידי היסטוריונים, ללידתו של כדורגל אולמות מודרני בארצות הברית. ב-11 בפברואר 1974, האטומים אירחו את קבוצת הצבא האדום במשחק תצוגה.
בשנת 2017, קבוצה חדשה החלה לשחק בליגת הכדורגל האמריקאית בשם מ.כ. פילדלפיה אטומס. המועדון ממשיך את המורשת של האטומים ומשתמש בצבעים של הקבוצה המקורית.
מגדלנה אריקסון
מגדלנה לילי אריקסון (בשוודית: Magdalena Lilly Eriksson; נולדה ב-8 בספטמבר 1993) היא כדורגלנית שוודית, המשחקת בעמדת המגנה והבלמית בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים ובנבחרת שוודיה. זכתה עם הקבוצות בהן שיחקה באליפויות וגביעים בשוודיה ואנגליה ובשנת 2020 בתואר כדורגלנית השנה בשוודיה.
קריירת מועדונים
אריקסון נולדה בסטוקהולם והחלה לשחק כדורגל בגיל צעיר בקבוצת אנסקד המקומית. בעידודו של אביה עברה לשחק בהמרבי כדי לשפר את משחקה ולקדם אותה. בגיל 17 ערכה את הופעת הבכורה שלה ליגת העל השוודית. בתום אותה עונה ירדה הקבוצה ליגה ואריקסון עברה לג'וגרדנס ששיחקה בליגת העל. בתום עונה אחת שוב ירדה הקבוצה ליגה ואריקסון עברה ללינשפינג. במשך חמש העונות ששיחקה בקבוצה זכתה באליפות ובשני גביעים.
בשנת 2017 חתמה על חוזה לשנתיים בצ'לסי מהסופר ליג האנגלית. כבר בעונתה הראשונה זכתה עם הקבוצה בדאבל. בשנת 2019 מונתה לקפטנית הקבוצה ובסוף עונה זו זכתה באליפות נוספת. בעונת 2020/2021 זכתה עם הקבוצה בטרבל (אליפות, גביע וגביע הליגה) והייתה שותפה להישג השיא של הקבוצה עד מועד זה כשהגיעה לגמר ליגת האלופות שם הפסידה לברצלונה. בעונת 2021/2022 זכתה עם צ'לסי בדאבל.
בנבחרת
בגיל 15 הצטרפה אריקסון לנבחרת שוודיה עד גיל 15 ומאוחר יותר שיחקה גם בנבחרת עד גיל 16, 17, 19 ו-23. הייתה שותפה לזכיית נבחרת שוודיה עד גיל 19 באליפות אירופה ב-2013. במסגרת הנבחרות הצעירות רשמה 56 הופעות.
בגיל 20 זומנה לנבחרת הבוגרת וערכה את הופעת הבכורה שלה ב-2014 במשחק ידידות מול צרפת. רשמה 85 הופעות והבקיעה 10 שערים במדי הנבחרת. בין היתר לקחה חלק עם הנבחרת בזכייה במדליות כסף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ב-2016 ובאולימפיאדת טוקיו ב-2021 וכן בזכייה במקום השלישי בגביע העולמי בצרפת ב-2019.
הולנד במשחקים הפאראלימפיים
הולנד השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים רומא (1960) כאשר שלחה לאולימפיאדה חמישה ספורטאים, שזכו בתשע מדליות: 3 מדליות זהב ו-6 מדליות כסף. הולנד השתתפה בכל אולימפיאדות הקיץ.
אולימפיאדת החורף הראשונה בה השתתפה הולנד הייתה אולימפיאדת הנכים אינסברוק (1984), ומאז היא השתתפה בכל אולימפיאדות החורף, פרט לאולימפיאדת הנכים טורינו (2006).
הולנד אירחה אולימפיאדת הנכים ארנהם (1980).
Wild Horses (שיר של הרולינג סטונס)
"Wild Horses" הוא שיר של להקת הרוק האנגלית הרולינג סטונס מתוך אלבומם Sticky Fingers משנת 1971. הוא פורסם ב-12 ביוני 1971 כסינגל. מגזין הרולינג סטון דירג את השיר במקום ה-334 ברשימת "500 השירים הגדולים בכל הזמנים" בשנת 2004. בשנת 2021 מיקום השיר עלה למקום ה-193 ברשימה.
בשנת 1993 ג'אגר טען כי בניגוד לטענות המקובלות, השיר לא נכתב על בת זוגו בעבר מריאן פיית'פול. אשתו לשעבר של ג'אגר, ג'רי הול, טענה כי Wild Horses הוא השיר האהוב עליה מבין אלו שנוצרו על ידי הלהקה.
השיר הוקלט בתאריכים 2–4 בדצמבר 1969 ויצא באלבומם ב-1971. עם הוצאתו כסינגל ביוני 1971, "Wild Horses" הגיע למקום ה-28 במצעד בילבורד הוט 100.
בשנת 1995 צולם קליפ בשחור-לבן לגרסה האקוסטית של השיר.
"Wild Horses" מופיע בסרט אדפטיישן ובסדרות הטלוויזיה מיליארדים, בוג'ק הורסמן ומחלקת גנים ונוף.
נתן יונתן
נתן יונתן (23 בספטמבר 1923 – 12 במרץ 2004) היה משורר וסופר ישראלי. פרסם בחייו תשעה קובצי שירה (לא כולל לקטים), ארבעה ספרי שירים, סיפורים לילדים ונוער וספר סיפורת אחד. עסק גם בתרגום שירה מיידיש לעברית. שיריו תורגמו לשפות רבות, ורבים מהם הולחנו והוקלטו על ידי מבצעים רבים. עם שירי הזמר הידועים שלו נמנים "הרדופים ליד החוף", "שיר ארץ", "נאסף תשרי", "חופים", "האיש ההוא", "החול יזכור", "דוגית נוסעת", "שוב יוצא הזמר","כמו בלדה", "יש פרחים" ו"שיר אהבה ישן" ("אניטה וחואן").
תולדות חייו
נולד בשם נתן קליין בקייב, ברית המועצות (כיום בירת אוקראינה), למשפחה אמידה. בגיל שנתיים עלה לארץ ישראל עם הוריו, יונה ולאה. מאוחר יותר שינה את שם משפחתו ליונתן - צירוף שם אביו עם שמו. תחילה התגוררה המשפחה בקיבוץ גבעת השלושה, לאחר מכן בפתח תקווה, ובשנת 1935 נמנתה עם חלוצי המתיישבים במושב "בהדרגה" ששמו שונה לאחר מכן ל"מעש". כחניך בתנועת הנוער "השומר הצעיר" הצטרף ב-1945 לקיבוץ שריד, ובו התגורר 46 שנים, עד 1991.
נוף ילדותו ניכר היטב בשיריו, ומרכיבים שונים שלו מככבים ביצירתו. כך, לדוגמה, מוצאים התייחסות למבצר אנטיפטרוס ולמקורות הירקון בשירו "פתיחה אפשרית לאפילוג" (1980):
למד בבית הספר העממי פיק"א בפתח תקווה ולאחריו בתיכון מחוזי חקלאי גבעת השלושה. בפסח 1942 השתתף כמדריך במסע למצדה כאשר מספר חניכים שלו נספו באסון המטיילים בעין גדי ויונתן חיבר, שנה לאחר מכן, את טקסט הגלעד לזכרם.
בשנת 1940, בגיל 16, פרסם את שירו הראשון, "כשספינות הולכות הימה". השיר עסק בסוגיה הכאובה של ההעפלה והוקדש במיוחד למעפילים בספינה "אטלנטיק". השיר פורסם ב"על החומה", העיתון של "השומר הצעיר" בעריכת משה שמיר. בריאיון עם חיים גורי בעיתון "על המשמר" בשנת 1980, סיפר על השיר:
ספר שיריו הראשון, "שבילי עפר", יצא לאור ב-1951, ועד מותו פרסם כשלושים ספרים, בהם תשעה קובצי שירה (לא כולל לקטים), ארבעה ספרי שירים וסיפורים לילדים ונוער, קובץ סיפורים למבוגרים וכן מבחרי שירים שתרגם מיידיש משל איציק מאנגר, דורה טייטלבוים, פרץ מרקיש, לייב קויטקו, איציק פפר, דוד הופשטיין ואחרים. לאחר מותו ראו אור אנתולוגיה מכל שיריו (2004) אותה הספיק לערוך בעצמו, מהדורה דו-לשונית של שיריו המתורגמים לאנגלית (2005) וקובץ שירים מעיזבונו של יונתן (2007).
שיריו של יונתן תורגמו ללשונות שונות וראו אור באנגלית, ביידיש, בערבית, ברוסית, בספרדית, בפורטוגזית, בצרפתית, בגרמנית, בהולנדית, בבולגרית, בווייטנאמית ובסינית. הוא זכה בפרסים ספרותיים רבים, ובהם פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים, פרס נוצת הזהב של אקו"ם על מפעל חיים, פרס אוניברסיטת בר-אילן, ובפרסים הבאים: פרס ביאליק, פרס למדן, פרס זאב, פרס פיכמן, פרס ברנר, פרס אלתרמן ועוד.
בתחילת שנות ה-40, בקן השומר הצעיר בפתח תקווה, הכיר את צפירה שה-לבן. ב-1945 עברו השניים לקיבוץ שריד וכעבור שנתיים נישאו. בראשית שנות ה-60 נשלחו בני הזוג לשליחות בארצות הברית מטעם הסוכנות היהודית. בנם הבכור נולד ב-1952, בנם השני, זיו, נולד ב-1961. בנו ליאור נפל במלחמת יום הכיפורים בהיותו מפקד מחלקת טנקים בצפון תעלת סואץ והוא בן 21. נפילתו של בנו ליאור העמיקה ביונתן כאב שהכה בו עד יום מותו (עליו גם כתב שירים רבים, ראו בפרק על יצירתו).
בשנות השמונים עבר יונתן לחיות עם נילי כרמל, וגידל עמה את בתה מנישואיה הקודמים נטע (נולדה ב-1968) ואת נכדה תום (נולד ב-1988).
נתן יונתן נפטר ב-12 במרץ 2004, לאחר מחלה. הוא נטמן בחלקת ההורים השכולים בבית הקברות קריית שאול. ביום קבורתו יצא לאור הספר "שירים בכסות הערב", מבחר מכל שיריו, שהפך במהרה לרב-מכר.
ליד ביתו ביהוד, שם התגורר בשנותיו האחרונות, נקראה כיכר על שמו. בכיכר ניטע עץ ערבה בוכיה המוזכר בשירו "האיש ההוא", במילים: "...איפה ישנם עוד אנשים כמו האיש ההוא, אשר היה כערבות הבוכיות...". ב-1 בספטמבר 2010 נוסד בית ספר יסודי הקרוי על שמו בעיר מגוריו פתח תקווה.
מאפייני שירתו
במשך כל שנות פרסומה (1940–2004), שירת נתן יונתן עברה שינויים מרחיקי לכת, הן בפרוזודיה ובצורת השיר, הן בעיצוב הדיוקן הלירי, הן ביחסי הדובר לעצמו ולנמעניו והן בתפיסת הפונקציה השירית בכללותה. אך עם זאת, נותרו בה יסודות עקביים המתבטאים הן בצורה והן בתוכן. מבחינת הצורה שומרים שיריו על הבעתו הנקייה והבהירה. הריאליה שלו מתמקדת במספר מראות אופייניים: מרכיב המים (ים ונחלים), מרכיב המדבר והשממה, הכפר והדרכים, ובזמנים נבחרים – הערב והסתיו. עצם ההתמדה בהם במשך 60 שנות שירה מעידה על האותנטיות שלהם. הזיקות האנושיות בשיריו (החברתיות והארוטיות גם יחד) מצביעות על צורך המשורר להתנחם במגע עם בני האדם. שירת נתן יונתן נאחזת בבריות, דווקא מתוך מודעות מלאה לארעיות הקיום האנושי. לכן לא נמצא בה מרירות אנטי-חברתית שהפכה רווחת בשירה העברית מאז שנות החמישים, אלא דווקא מאמץ לגשר, ליצור קרבה ושיתוף למרות הקושי. גורמים אלה משמשים "הצלה" או "נחמה" אל מול נקודת התורפה הקיומית, הנגזרת מכוח החלופיות. אפשר לומר, שבשירתו של יונתן הגורם הראשוני במעלה הוא המודעות לחליפת הזמן, וכי הגורמים המצילים הללו נגזרים ממנו. יונתן עצמו ניסח זאת הן בשפה יומיומית בראיון מאוחר: "יש התנחמות ביופי הנצחי, בדברים הנשארים אחרי", והן במספר רב משיריו, כגון בשורות הבאות מהשיר "הפלגה" (1984):
התמורות בשירת יונתן לא היו עניין פתאומי ומפתיע ולא התרחשו ב"קפיצות" בין אופנות משתנות, כי אם בהבשלה איטית ומבוקרת, מתוך צורך עצמי ומתוך קשב לחידושי הפואטיקה בתקופה הנסערת ביותר של השירה הישראלית החדשה. היה זה תהליך מצטבר של ניסיון שירי, המשתכלל והולך מתוך עצמו, ובה בעת נפתח לקלוט השפעות המתאימות לו מבחוץ. בדיעבד, ניכר קו ההתפתחות מקובץ לקובץ כמאבק ממשי על פואטיקה אישית ועצמית.
תמורות אלו חובקות שני תחומים, השלובים זה בזה: מעבר מפרוזודיה מדודה וסגורה אל מבנים פתוחים וגמישים מציין פריקת עול של אסכולה סמכותית ורבת הישגים, וכן סילוק של מעצורים פנימיים. כתוצאה מכך, מתחדשים גם הנושאים ונעשים אישיים יותר. כלומר, ההשתחררות ממסגרות של חריזה ומשקל נותנת חופש גם להבעה ולחשיפה אישית. יש כאן ממש נוסחה: ככל שהשירים חופשיים יותר מבחינה צורנית ופרוזאיים יותר מבחינת הלשון, כך הם גמישים יותר, נכונים יותר להבעות אישיות ולווידויים ליריים.
מקורות ההשראה לשיריו
שירתו של יונתן ספוגה בנופי טבע ארץ ישראליים ומלאים אהבה לאדמה ולמולדת. שירים רבים שלו הם שירי געגועים לארץ, והם נכתבו בתקופות בהן היה בשליחויות שונות בחוץ לארץ.
בשירתו של נתן יונתן תופס השכול מקום נכבד, ועשרות משיריו הוקדשו לבנו ליאור ולחברים ומכרים נוספים שנפלו במלחמות השונות. בין השאר כתב בשיר "גל אחרון":
או בשיר "איש מביט בבנו":
רבים מייחסים בטעות שירים אחדים של יונתן לנושא האובדן, אף שנכתבו לפני האסון, במידה מסוימת של חוש נבואי, כפי שהגדיר זאת יונתן בעצמו. כך, למשל, "עוד שיר על אבשלום" הכתוב כהספד של אב על בנו, נכתב שלוש שנים לפני המלחמה, והשיר "יש פרחים" נכתב כשנתיים לפניה. השיר המולחן "זמר לבני" שהולחן והוקלט על ידי שלמה ארצי לאחר נפילת הבן, נכתב כשהיה ליאור רק בן 3. שיר נוסף המיוחס בטעות לשכול הוא "החול יזכור" המדבר על אובדן "הנעורים שבאו פתע אל סופם" ולא על אובדן החיים (כך העיד המשורר עצמו בראיון רדיופוני). השיר "שני אלונים" מוקדש כיום לליאור יונתן ולחברו אמנון שפירא, שנפגע אף הוא בתחילת המלחמה ונפטר כשבועיים לאחר מכן, אך למעשה פורסם בעיתון "משמר לילדים" כבר ב-9.12.1958.
מקומו של נתן יונתן בזמר העברי
לאחר נתן אלתרמן וחיים נחמן ביאליק, נתן יונתן הוא המשורר המולחן ביותר בזמר העברי. קרוב למאתיים שירים שלו זכו ללחנים, חלקם לכמה לחנים שונים. כמה משיריו הפופולריים זכו אף לעשרות ביצועים של זמרים והרכבים שונים (על פי אקו"ם: "אניטה וחואן" זכה לכ-80 ביצועים, "חופים" - לכ-50).
מן הראוי לבצע הפרדה בין שתי חטיבות של שירים מולחנים של נתן יונתן:
המלחין הבולט ביותר בשיתוף הפעולה שלו עם נתן יונתן הוא חברו נחום היימן, שהלחין עשרות שירים שלו. בין הלחנים המוכרים של היימן למילות יונתן: "אניטה וחואן" (שנקרא במקור "רומנסה" או "שיר אהבה ישן"), "חופים הם לפעמים", "החול יזכור", "שירים עד כאן" ועוד.
גידי קורן הלחין אף הוא שירים רבים למילות יונתן, ובהם: "כמו בלדה" ("אם זר קוצים כואב"), "אם העולם", "שני אלונים", "בסוף הדרך" ועוד. להקת "האחים והאחיות", שהקים קורן ב-1971, הוציאה אלבום משיריו של יונתן, קיימה שיתוף פעולה הדוק איתו לאורך השנים והקליטה שירים נוספים שלו במהלך שנות פעילותה. בשנת 2004 התאחדה הלהקה ובהופעותיה חלק נכבד הוקדש לשיריו.
שלמה ארצי הלחין כמה שירים של יונתן, לאחר שנפגשו בתחילת שנות ה-70 וארצי קיבל מיונתן ספר שירים שלו. בין השאר הלחין את "הרדופים ליד החוף", "זמר לבני", "האיש ההוא", "רק עלה" ועוד. שירו "האיש ההוא" הפך להמנון אחרי רצח יצחק רבין. יונתן כתב את השיר כבלדה אוטוביוגרפית על עצמו, על חייו ומותו, מעל שלושים שנה קודם לכן, והוא שויך לאורך השנים על ידי הציבור והתקשורת לדמויות מרכזיות שהלכו לעולמן, כגון יצחק שדה ויגאל אלון. לאחר רצח רבין, הקדיש אותו נתן לראש הממשלה המנוח, שהיה מכר קרוב שלו ובן דורו.
גם סשה ארגוב הלחין כמה משיריו של יונתן, ובהם "אל הנירים האפורים", "מילים", "שיר ארץ", "שיר אהבה" ועוד. נתן יונתן זכה, כאמור, לחיבתם של מלחינים רבים נוספים, בהם ידועים כמו צביקה פיק ("השנים שחלפו", "נאסף תשרי", שנכתב על ידי יונתן על פי שירו של שמואל הנגיד, שנפתח במילים "מת אב ומת אלול"), מוני אמריליו ("יש פרחים", "לכל אחד ירושלים"), יאיר רוזנבלום ("היה לנו הכל") אך גם צעירים כמו מיקה קרני ("כל קיץ") ורמי גורן ("צלילי קסטה רחוקים" המוכר כ"פלורידה").
בין הזמרים שהרבו לבצע משיריו: חוה אלברשטיין, חני ליבנה, רונית אופיר, יזהר כהן ושלמה ארצי.
פרופ' יגאל שוורץ אמר על שירי יונתן:
שאלת ההתקבלות
בניגוד לאהדת הקהל הרחב, המלחינים והזמרים ובמידה רבה גם התקשורת, לא זכה יונתן להכרת הממסד האקדמי והביקורת הספרותית. בכל הנוגע לאקדמיה, החוגים לספרות והמבקרים - שירתו לא קנתה לה מעמד גבוה במיוחד, לא נלמדה באוניברסיטאות ובבתי הספר ולא זכתה להתייחסות מיוחדת במדורי הספרות. בנוסף לכך, לדעת רבים היה ראוי יונתן לפרס ישראל אף כי לא זכה בו.
לאורך השנים תמיד הפרידו אותו גם ממשוררים בני דורו ואלה הקרובים אליו בתפיסותיהם ובשירתם. האקדמיה מעולם לא הכירה בו כממשיך דור אלתרמן-שלונסקי-גולדברג או כשייך לאסכולת זך-עמיחי-רביקוביץ-פגיס.
יונתן אכן לא יצר מהפכה בזירת השירה כשלונסקי, לא כתב כתיבה פוליטית כאלתרמן ולא מרד בדור הקודם לו כזך. שירתו הייתה מגוונת ולא היה ניתן לקטלג אותה תחת אסכולה, כפי שהיה ניתן עבור שירת זך או אלתרמן.
גם נסיבות שונות הקשורות למסלול היצירה שלו, שחלקן הן יד המקרה וחלקן נובעות מאופיו האישי - אפשר שיש להן חלק בעניין זה. כך, למשל, ניתן לומר ש"החמיץ" את המהפכה הפואטית של "חבורת לקראת" (או שאולי מלכתחילה אופיו לא זימן אותו לכך) ובעצם לקח לו זמן רב יותר מלבני דורו להתנתק מאסכולת הכתיבה השלונסקאית ולהתחיל לפתח את הקו הפואטי האישי שלו.
כך, בעוד ספרי השירים הראשונים של חבורת "לקראת": משה דור, דוד אבידן, משה בן-שאול, אריה סיון, יהודה עמיחי ונתן זך - שהחלו להנהיג סגנון חדש - פורסמו בשנת 1955 (חבורת "לקראת" התגבשה בשנים 54–1952) והמתקפה הידועה של זך על אלתרמן התרחשה ב-1960, הספר הראשון של יונתן שהחל לנטוש את הקו השלונסקאי היה "שירים לאורך החוף" ב-1962 שכלל עדיין ערבוביה של שירים "ישנים" מול "חדשים".
אולם לאוהבי שירתו של יונתן לא הייתה סיבה להצר על כך. יש הטוענים ש"פיגור" זה מנע ממנו את פרס ישראל המיוחל, אולם דווקא התפתחות איטית, לא מתוקשרת, נטולת מרפקים זו, היא שאפשרה את צמיחת הקו הייחודי והאישי שלו, שמתיישב עם אישיותו.
לבטים פואטיים אלה מצאו לעצמם ביטוי, כצפוי, גם בשירים עצמם. כך, במעין תגובה-עצמית לשיר "החורף חורש את הים" מספרו הראשון ("שבילי עפר", 1951), פרסם יונתן בספרו "שירים לאורך החוף" מ-62 את השיר "שוב החורף חורש את הים". השיר הראשון כתוב בנוסח שלונסקאי מובהק, הן מבחינה צורנית - חמישה בתים מרובעים (שניים מהם בפיצול שורות) עם הקסמטר אנפסטי וחריזה מסורגת, חרוזים מודרניסטיים עשירים (כגון: לשמיים/חכמה היא) והן מבחינה תוכנית: שיר מז'ורי המתייחס לגיבורי המיתולוגיה היוונית ולחולשה האנושית, וכולל משפטים קודרים בנוסח "כמו אחרית הימים, וכאז, משחירות אוניות על המים" שאינם אופייניים ליונתן המאוחר. בתשובה לשיר זה, כאמור, כותב יונתן את "שוב החורף חורש את הים", שיר מאוד שונה, הן פורמלית הן תמטית, העוסק בעצם במהפכה השירית שיונתן מרגיש כמו נקלע אליה בלית ברירה:
יש הטוענים כי גם לפופולריות הרבה לה זכו שירי הלחן של יונתן - תחילה המילים שחיבר ללחנים רוסיים ולאחר מכן שירי הספר שלו שהולחנו - יש חלק בסיווגו על ידי האקדמיה כ"פזמונאי" שלא ראוי ליחס של משורר. תרמה לכך גם פתיחותו האישית למלחינים ולהלחנה, והנכונות שלו אפילו לבצע שינויים מינוריים בשיריו על מנת שיוכלו להיות מולחנים. כך למשל נמצא חילופי גרסאות בשיר "חופים" בין גרסת הספר המקורית לבין גרסה המולחנת והמושרת בפי כל, אותה ערך יונתן תוך כדי עבודה עם חברו המלחין נחום היימן, על מנת לאפשר חיבור בין השיר המוכן לבין מנגינה מוכנה שהביא היימן:
מקור:
מולחן:
לא ברור מדוע לא זכה יונתן לאותה הפרדה לגיטימית בין פזמונים לבין שירים לה זכה למשל אלתרמן, שכתב כידוע מאות פזמונים במהלך הקריירה שלו (בעיקר לתיאטראות הסאטיריים השונים) ובכל זאת לא הוטל ספק בהיותו משורר לירי לכל דבר. במקרה של יונתן, מעריציו טוענים כי האקדמיה פסלה אותו באופן גורף, מבלי להתאמץ אפילו להכיר את שירתו המאוחרת, הקאנונית, השונה בתכלית משיריו המוקדמים, המולחנים. חלק מהמבקרים הבינו את טעותם רק לאחר מותו, והכו על חטא. מנחם בן התבטא ב"מעריב":
לאחר מותו
לאחר מותו של יונתן נוסדו שני פרסים ספרותיים על שמו. האחד, מוענק מטעם אקו"ם ליצירה המוגשת בעילום שם בתחום השירה. השני, מטעם מרכז ההדרכה לספריות בישראל ובשיתוף עמותה שהוקמה לשימור מורשתו של המשורר, הוענק לראשונה בשנת 2009 למשורר ליאור שטרנברג.
זכויות היוצרים על יצירתו של יונתן הופקדה בידי אלמנתו, נילי כרמל יונתן ובינה לבין גורמים שונים העוסקים ביצירתו התגלעו מחלוקות קשות. בין השאר משום שבספר שיצא אחרי מותו היא שינתה את מילותיהם של חלק מהשירים.
אגם נאוואחו
אגם נאוואחו (Navajo Lake) הוא מאגר מים השוכן במחוזות ריו אריבה וסן חואן בצפון-מערב מדינת ניו מקסיקו שבדרום-מערב ארצות הברית. חלק מהמאגר מתפשט לתוך מחוז ארצ'ולטה בדרום מדינת קולורדו. האגם הוא חלק ממיזם אגירת מי נהר הקולורדו שבאזור זה מנהל את חלקו העליון של הנהר סן חואן, כשהוא אוגר מים ומשחרר אותם לשם השקיה באזור, או בסופו של דבר להישלח במורד הנהר הנשפך לנהר הקולורדו במדינת יוטה. האגם נוצר על ידי סכר נאוואחו, הבנוי מעפר וסלעים שאורכו 1,200 מטרים וגובהו 120 מטרים, ובנייתו הושלמה ב-1962. כשהאגם מלא גובהו 1,855 מטרים מעל פני הים, אורכו המקסימלי כ-40 קילומטרים, שטח פניו 63 קמ"ר וקיבולת המים כ-2.1 קילומטרים מעוקבים.
בניית הסכר ועקב כך יצירת האגם הציפו והרסו אחד מהאתרים הקדושים יותר של בני אומת הנאוואחו.
שני חופים בסמוך לסכר בניו מקסיקו הם חלק מ"הפארק המדינתי אגם נאוואחו" (Navajo Lake State Park), ובו מעל 200 אתרי קמפינג ופיקניק, שני אתרים להורדת סירות ושתי מרינות. גם גדות הנהר מעבר לסכר הם חלק מהפארק, כמו גם אזור נופש של לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית. האזור שסמוך לקצה האגם בקולורדו הוא "אזור הנופש המדינתי נאוואחו" (Navajo State Recreation Area). האגם הוא יעד פופולרי לקמפינג, לשיט ולדיג טרוטה, בס, שפמנון וזאב מים.
דומינו (קומיקס)
דומינו (באנגלית: Domino) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן וסדרת הבת אקס פורס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת New Mutants #98 מפברואר 1991, כאשר נבלת-העל קופיקאט התחזתה לה. הופעתה המלאה הייתה בחוברת X-Force #8 ממרץ 1992. הדמות נוצרה על ידי הכותב פביאן ניצ'זה והמאייר רוב ליפילד.
דומינו הוא האלטר אגו של נינה תורמן, מוטאנטית בעלת כוחות לשינוי הסתברות, בדומה ללונגשוט ולחתולה השחורה, שנולדה כתוצאה מתוכנית ממשלתית סודית ליצירת הנשק המושלם. כמו כן, היא צלפית מיומנת ביותר, ומשתמשת בכישוריה כשכירת חרב. שותפתו ומאהבתו של קייבל, מנהיגה של קבוצת אקס פורס המיליטנטית.
את דמותה של דומינו בסרט הלייב אקשן "דדפול 2" גילמה השחקנית זאזי ביטס.
היסטוריה פרסומית
דומינו הייתה לחלק מקבוצת האקס פורס החדשה של וולברין החל מהחוברת השמינית בהרצת החוברות אודות הקבוצה, שפורסמה בין אפריל 2008-ספטמבר 2010 למשך 28 חוברות. עקב הצלחת ההרצה כיכבו דומינו ווולברין במיני סדרה בשם X-Force: Sex and Violence, בכתיבתם של קרייג קייל וכריסטופר יוסט ובאיורו של גבריאל דל'אוטו. לאחרונה הייתה דומינו דמות ראשית בסדרת החוברות Cable and X-Force, שנכתבה על ידי דניס הופלס ואוירה על ידי סלבדור לרוקה במשך 19 חוברות שפורסמו בין פברואר 2013-מרץ 2014.
מקור, השישיה
דומינו נוצרה כחלק מתוכנית רבייה ממשלתית סודית בשם פרויקט ארמגדון, שמטרתה הייתה ליצור את הנשק המושלם לצורכי הממשלה. דומינו נולדה בשם נינה לביאטריס, אחת מחברות התוכנית, והייתה הנבדקת היחידה שנשארה בחיים, אם כי כוחות שינוי ההסתברות והמזל שלה נחשבו לכישלון בעיני התוכנית. בשל כך, ביאטריס חילצה את נינה מזרועות התוכנית, והותירה אותה לגדול בכנסיית הלב הקדוש בשיקגו. כשבגרה עזבה נינה את הכנסייה, ונעשתה לשכירת חרב. במסגרת פעילותיה כשכירת חרב הושכרה נינה בידי ה-NSA לשמש כשומרת הראש של המדען הגאון מילו תורמן, שהאינטלקט הרחב שלו גרם לו להפוך למטרתם של ארגוני טרור שונים. נינה ומילו התאהבו והתחתנו, הוא זה שהעניק לה את הכינוי "דומינו" בשל עורה הלבן והכתם השחור בעינה, סימן ההיכר של תוכנית הרבייה. השניים הופרדו לאחר פשיטה של ארגון A.I.M, שלאחריה מילו האמין כי היא נהרגה.
זמן מה לאחר מכן נעשתה דומינו חברה בקבוצת "השישיה", יחידת שכירי חרב שהונהגה בידי המוטאנט קייבל, שמלבדה היו חברים בה ג'. וו. ברידג', גאריסון קיין, גריזלי והאמר. בתחילה נשכרו חברי הקבוצה בידי סוחר הנשק מר טוליבר, ששלח חיילים להורגם אחרי שהתגלה כי סטרייף, אויבו המושבע של קייבל, מנהל את נתיבי סחר האופיום של טוליבר. בהמשך הושכרה הקבוצה לפשיטה על אחד מבסיסי ארגון הידרה, ממנה נחלצו בקושי רב. אחרי שגילו כי הועסקו בידי ארגון A.I.M כחלק מהקרב בין שני הארגונים, יצאה הקבוצה למאבק נגד סטרייף באורוגוואי. השישה לחמו עד דרכם עד למרכז הבקרה, שם האמר החל להוריד את קבציו של סטרייף לתוך דיסק. כאשר סטרייף הגיע למקום, נוצר עימות שבסופו האמר שותק, קיין נפצע, וקייבל נטש את חברי הקבוצה כשסטרייף פוצץ את בסיסו. דומינו נמלטה, והמשיכה בדרכיה.
אקס פורס
זמן מה לאחר מכן נחטפה דומינו בידי טוליבר, והוחלפה בשכירת החרב משנת הצורה קופיקאט. קופיקאט נשלחה לרגל אחר קייבל, וסייעה לו להפוך את קבוצת המוטאנטים החדשים לקבוצת אקס פורס המיליטנטית והאלימה. דומינו הוחזקה בשבי כשנה שלמה, עד שמזימותיו של טוליבר נחשפו. קייבל מצא את דרכו לבסיסו של טוליבר באיטליה, שם איתר את דומינו לצד קופיקאט הפצועה. קייבל לחם בשכיר החרב דדפול, שאחת מטעויותיו גורמת לשחרורה. אחרי שהביסו את דדפול יצאו קייבל ודומינו נגד טוליבר, שנהרג לכאורה בפיצוץ מסוקו. לאחר שנכשל בניסיון לאיתור האקס פורס, ביקש קייבל מדומינו לאתרם ולהשגיח עליהם לפני שהשתגר מהמקום. בחיפושים אחר האקס פורס נתקלה דומינו בגריזלי והאמר, שסייעו לה לאתרם כדי להשיג את נקמתם בקייבל. היא הצטרפה לאקס פורס אחרי ששוחחה עם קייבל, שמצא את קבוצתו במהלך אירועי "שירת התליין".
בשהותה באקס פורס נקלעה דומינו לעימות עם חברי הבוזזים דונלד פירס וליידי דת'סטרייק, שחטפו את מילו וניסו לבצע הורדה של מוחו לתוך מחשב. דומינו סכלה את תוכניתם, במחיר חייו של בעלה. במהלך אירועי "מבצע אפס סובלנות" הותקפה דומינו בידי זקיפת פריים סנטינל בשם אקטארינה גרייזנובה, המחפשת נקמה בדומינו לאחר שהיא גרמה לנפילתה לתרדמת בימיה כסוכנת CIA. אקטארינה השתילה בדומינו מכשיר שפגם בכוחותיה ויכולותיה, דבר שגרם לה להאמין כי היא חסרת תועלת, והוביל אותה לעזוב את האקס פורס. היא ביקרה אצל רופאה שהצילה בעברה, שאמרה כי הסרת המכשיר תלווה בשיתוק קבוע. מאוחר יותר נאלצה דומינו לסכל לבדה ניסיון לשוד בנק, דבר שמשך אליה תשומת לב מצד סוכנות ה-FBI. בלי קשר לאירועים הקודמים, סוכנות האינטרפול שכרה את דומינו לשמש כשומרת הראש של הנבל ארקייד, שחיפש שומר ראש חדש, והורו לה לרגל עבורם. במסגרת המשימה נאלצה להילחם בחברה לאקס פורס, שאטרסטאר. דומינו נפגשה עם חבר האקס פורס החדש בדלאם, שהסכים לסייע לה נגד אקטארינה בתמורה לעזרה במציאת אחיו הנעדר. בדלאם השתמש בכוחותיו להשבתת המכשיר שהושתל בדומינו, שחזרה לקבוצת האקס פורס אחרי קרב נגד אקטארינה.
דומינו עזבה את האקס פורס כדי לשוב לדרכיה כשכירת חרב, אך חזרה אליהם כאשר נעשתה למטרתו של המתנקש מרקוס צ'ונג, מוטאנט בעל היכולת להמית את מטרותיו. בתקופה זו פיטר ויסדום הנהיג את האקס פורס, ואחותו ארגנה את מותו של צ'ונג. לאחר שאחותו יצאה נגדם ונהרגה, פירק ויסדום את האקס פורס. דומינו הצטרפה לתאגיד אקס, ארגון עולמי האחראי על הגנת מוטאנטים ברחבי העולם, והוצבה בהונג קונג לבקשתו של צ'ארלס אקסבייר. כאשר שותפתה נהרגה הזעיקה דומינו את האקס-מן, ולצידם חשפה את אחת ממזימותיו של ג'ון סאבליים ושיחררה את המוטאנט קסורן.
לזרוס, קייבל ודדפול, האקס פורס של וולברין
בזמנה לבדה החליטה דומינו לחפש את אמה כדי ללמוד על עברה, וחקירתה הובילה אותה לגילוי כי פרויקט ארמגדון עודנו פעיל. דומינו איתרה בסיס של הארגון בפלורידה, ושם מצאה ילד מוטאנטי בשם לזרוס, שחזותו החיצונית דומה לשלה. לזרוס התגלה כאחיה למחצה וכתוצר הסופי של תוכנית הנשק המושלם, והשניים הותקפו בידי קבוצת כמרים קיצוניים המתנגדים לפעילות הפרויקט וחפצים במותם. מנהיגת חבורת הכמרים התגלתה כביאטריס, אמם של דומינו ולזרוס, שנהרגה לכאורה בידי דומינו בניסיון להצלת חייו של לזרוס. דומינו הביאה את לזרוס להשגחת כנסיית הלב הקדוש, ממנה נחטף מאוחר יותר ונהרג בידי ביאטריס. לאחר מכן הושכרה דומינו בידי סוכנות הביון S.H.I.E.L.D לשמש כחברה בקבוצת השישיה החדשה, שנשלחה לתקוף את קייבל אחרי שהוא הקים את האי המרחף פרובידנס. חברי הקבוצה נסוגו לאחר מאבק, ודומינו התאחדה עם קייבל. היא הושכרה לעצור את פעילויותיו של דדפול באומת רומקיסטן הבדיונית, בהם התנקשות בחייו של מרסק הדגלים, דיקטטור האומה. לבסוף הייתה זו דומינו שהרגה את מרסק הדגלים, שמותו היה חלק מתוכניתו של קייבל להשתלטות על רומקיסטן. לאחר שיחה עם האזרח V ניסתה דומינו להרוג את קייבל, אחרי ששוכנעה כי יוביל את רומקיסטן לאבדון.
במהלך אירועי "מלחמת אזרחים" הנהיגו דומינו, שאטרסטאר וקאליבן פשיטה על אחוזת אקסבייר בניסיון לשחרור המוטאנטים ששמרו על כוחותיהם לאחר אירועי "בית אם", והוחזקו בניגוד לרצונם באחוזה. דומינו נשארה בפרובידנס לצד קייבל, עד לחורבן האי ומותו לכאורה של קייבל. היא חזרה לדרכיה כשכירת חרב, הושכרה בידי ג'. וו. ברידג' להצטרף לכוח משימה נגד המעניש לצד סילבר סייבל וקונטסה ולנטינה אלגרה דה לה פונטיין, והייתה היחידה שהאמינה בחפותו בסדרת רציחות סדרתיות.
לאחר שהופיעה פצועה במפקדת האקס פורס חוברת דומינו לוולברין, שמסכים לסייע לה אחרי שהוא מגלה כי גילדת המתנקשים וארגון היד דורשים את מותה אחרי שהיא הושכרה בידי גילדת המתנקשים נגד היד, וצוות הליווי שלה נהרג. כחברת האקס פורס השתתפה דומינו באירועי "מלחמת המשיח" ו"הביאה השנייה", במהלכם קייבל הפציע מחדש וברשותו משיחת המוטאנטים הופ סאמרס. קבוצת האקס פורס פורקה כשגילויה נחשף לכלל חברי האקס-מן
פילוג, שכירים עבור כסף
אירועי הפילוג בין וולברין וסייקלופס הובילו לפיצול האקס-מן לשני צוותים, אחד המונהג בידי וולברין במחוז ווסטצ'סטר באחוזת אקס שהוסבה ל"בית הספר לילדים מחוננים ע"ש ג'ין גריי", ושני המונהג בידי סייקלופס באי אוטופיה", סן פרנסיסקו. דומינו, שלא ראתה את עצמה כמורה בבית ספרו של וולברין, הצטרפה לאקס-מן של סייקלופס באוטופיה והייתה לחלק מצוות האבטחה על אוטופיה, בהנהגתה של סטורם. היא חברה לדרדוויל נגד מדען מטורף, ולקחה חלק באירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן", בהם לחמה בשנית בענק האדום. היא עוזבת את האקס-מן ואוטופיה בתום הקרב, ומצטרפת לקבוצת אקס פורס החדשה של קייבל. היא סייעה לצוות האקס פורס החדש של קייבל אחרי שצוותו הקודם פורק, והצטרפה אליהם זמן מה לאחר מכן. היא נשארה בקבוצה אחרי שהופ סאמרס "פיטרה" את קייבל ולקחה את המנהיגות על האקס פורס.
דומינו נראתה במהלך אירועי חידוש הכותרים "מארוול החדשה והשונה" כמנהיגת קבוצת שכירי החרב "שכירים עבור כסף", וצירפה אליה את איש המכונה, איש הגורילה וטֵבח. הם סייעו לדדפול בשיחרור נערה נגאסונית נפיצה, והשניים מצטרפים לקבוצה.
My Strange Addiction
My Strange Addiction (בעברית: ההתמכרות המוזרה שלי) הוא שיר שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש, ומופיע באלבום הבכורה שלה,. השיר יצא לאור ב-29 במרץ 2019, על ידי חברות התקליטים דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס, ביחד עם האלבום עצמו.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-43 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
השיר בדומה ל-"", "Bad Guy" ו-"Wish You Were Gay" נכתב על ידי פיניאס או'קנול שגם הפיק אותו. בקנדה קיבל השיר את תואר הפלטינה, על מכירות של למעלה מ-80,000 עותקים במדינה. בארצות הברית קיבל את תואר הפלטינה, על מכירות של למעלה ממיליון עותקים במדינה.
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאת האלבום.
הצלחה
במרץ 2019, עלה האודיו הרשמי של השיר לערוץ היוטיוב של בילי אייליש. באודיו ניתן לראות את עטיפת האלבום בו נכלל השיר. נכון לפברואר 2020, מונה הצפיות של האודיו עומד על למעלה מ-30 מיליון צפיות. קליפ המילים של השיר צבר למעלה מ-15 מיליון צפיות.
מצוק ריילי
מצוק ריילי או רכס ריילי (באנגלית: Reilly Ridge) הוא מצוק בולט בצידו הצפון מזרחי של רכס לאנטרמן, בהרי באוורס שבאנטארקטיקה.
אורכו של המצוק - 13 קילומטרים.
המצוק יורד מרכס לאנטרמן מזרחית להר ברנסטין, ומהווה את הגבול הדרום מערבי של קרחון סלדג'רס.
גילוי ומיפוי המצוק
המצוק מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1962.
מקור השם
שמו של המצוק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
המצוק נקרא על שמו של קומנדר ג'וזף ל. ריילי (Joseph L. Reilly) מצי ארצות הברית, שהיה הממונה על משלחות התמיכה (winter support party) בתחנת מקמרדו בחורף 1964.
לקריאה נוספת
• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, P 120
מארש (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
הארמייה השנייה (האימפריה הגרמנית)
הארמייה השנייה הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית.
היסטוריה
מפקדה של הארמייה בתחילת הקרבות היה קרל פון בילוב. במסגרת תוכנית הפלישה הגרמנית לצרפת הוצבה הארמייה באגף הימני של הגרמנים, והיה עליה לסייע לארמייה הראשונה לכתר את פריז מכיוון מערב. בתחילה נחלה הארמייה הצלחה מרובה, כבשה את לייז' והמבצרים שסביבה עד ה-16 באוגוסט, וניצחה את הצרפתים בקרבות שרלרואה וסן-קנטן, אולם לבסוף הוכתה בקרב על המארן, ונאלצה לסגת אל מעבר לנהר האן. הארמייה השתתפה במרוץ אל הים, ובכלל זה בקרב אראס.
ב-4 באפריל 1915 פרש מתפקידו מפקד הארמייה פון בילוב עקב התקף לב, והוחלף על ידי גנרל פריץ פון בלוב.
ב-1 ביולי 1916 הותקפה הארמייה על ידי הכוחות הבריטים במסגרת הקרב על הסום. ב-19 ביולי במהלך הקרב, עקב ריבוי הכוחות בגזרה, שהייתה בפיקוד הארמייה, הוחלט לפצל את הכוחות ולתת את הפיקוד בגזרה הצפונית לארמייה הראשונה שהוקמה מחדש בפיקוד פריץ פון בלוב, שהיה מפקד הארמייה השנייה, ואילו הארמייה השנייה הועמדה תחת פיקוד גנרל מקס פון גלוויץ, שהיה בנוסף לכך מפקד קבוצת הארמיות גלוויץ - שהוטל עליה לתאם בין הארמיות הראשונה והשנייה.
במהלך שנת 1918 פעלה הארמייה במסגרת קבוצת הארמיות של רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. ב-22 בספטמבר 1918 עבר גנרל פון דר מרוויץ לפקד על הארמייה החמישית, ובמקומו מונה גנרל אדולף פון קרלוביץ שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.
לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה השנייה ב-13 בינואר 1919.
21 באוגוסט 1914
בקרב שרלרואה ב-21 באוגוסט 1914, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
30 באוקטובר 1918
בסוף המלחמה, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
850-859 לפנה"ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 859 - 850 לפנה"ס
Rehab (שיר של ריהאנה)
Rehab (בעברית: גמילה) הוא הסינגל השמיני והאחרון של זמרת הפופ ריהאנה מאלבום האולפן השלישי שלה, Good Girl Gone Bad. השיר יצא לאור כסינגל ב-6 באוקטובר 2008 וחודשיים לאחר מכן בממלכה המאוחדת; הוא הופץ כסינגל החמישי והאחרון מהאלבום והשמיני מהגרסה המחודשת שלו. את השיר כתבו והפיקו ג'סטין טימברלייק (שהשתתף בו), טימבלנד והנון ליין. העבודה עליו החלה ב-2007, בתקופה בה ריהאנה התלוותה לטימבלנד במהלך סיבוב ההופעות של טימברלייק. השיר הוא שיר R&B בעל קצב מתון ("mid-paced").
מילות השיר עוסקות באישה המדמה את בן זוגה לשעבר כסם שהיא צריכה להיגמל ממנו, אך לא מצליחה. השיר זכה להצלחה כאשר הגיע לעשירייה הפותחת במדינות כמו אוסטריה, גרמניה, נורווגיה והולנד. בממלכה המאוחדת וארצות הברית דורג במקומות ה-16 וה-18, בהתאמה. בשנייה מביניהן, זכה להצלחה רבה במכירות כאשר הגיע למעמד פלטינה כפולה. את הקליפ שלו ביים אנתוני מנדלר שעבד עם ריהאנה על קליפים קודמים; הוא צולם בפארק ליד לוס אנג'לס. ריהאנה הופיעה עם השיר בשני סיבובי ההופעות הבין-לאומיים הראשונים שלה.
הפקה ופיתוח
"Rehab" הוא אחד משלושת השירים שהפיק והלחין טימבלנד ל-Good Girl Gone Bad. בתחילת 2007, ג'סטין טימברלייק והוא הצטרפו לריהאנה ועשו ניסויים עם ביטים ומנגינות שונות. בהמשך, התאספו השלושה באולפן הקלטות בניו יורק, כשטימברלייק הציג לריהאנה את השיר. טימבלנד, שרצה להלחין אותו הפיק ביט שעליו טימברלייק אילתר את המילים שלו, ביחד עם הפזמונאית הנון ליין, שהייתה שותפה להפקתו. דמסיו קסטלון הקליט ועשה את המיקסינג שלו. עבודתם יחדיו הביאה את טימבלנד להפיק שני שירים נוספים עבור ריהאנה.
בריאיון לאנטרטיינמנט ויקלי טימברלייק האמין שהשיר הוא "גשר עבור ריהאנה להתקבל לעולם המוזיקה כאדם בוגר יותר". היא סיפרה לרוברט קופסי מדיגיטל ספיי שהיא נהנתה לעבוד עם טימברלייק, ולמדה הרבה מהפגישות. היא אמרה: "לעבוד עם ג'סטין באולפן זה נהדר, הוא בחור מהנה ואוהב להפוך את כל הפגישות למהנות, הוא גם גאון כשזה מגיע למילים".
השיר היה לסינגל החמישי והאחרון (והשמיני מתוך הגרסה המחודשת של האלבום) מהאלבום, אף על פי שמלכתחילה הייתה כוונה להוציא את השיר "Breakin' Dishes" כסינגל. השיר יצא לאור ב-6 באוקטובר 2008 וכחודש לאחר מכן נשלח לתחנות הרדיו הקצביות והאורבניות. חודש נוסף לאחר מכן, יצא לאור גם בממלכה המאוחדת כעותק פיזי ביחד עם הגרסה האינסטרומנטלית שלו, ובאותו תאריך יצא גם באירלנד. גרסת ההופעה החיה של השיר במהלך סיבוב ההופעות שלה לקידום האלבום הועלתה לאייטונס באנגליה ואיטליה.
ארבעה ימים לאחר שהשיר הופץ בממלכה המאוחדת, הוציאה ריהאנה את הגרסה האינסטרומנטלית שלו גם באייטונס בעשר מדינות, ביניהן: אוסטרליה, איטליה, ניו זילנד, ספרד ושווייץ. בינואר 2009 הוא הופץ כסינגל בגרמניה באותו פורמט בו הופץ בממלכה המאוחדת. בתחילת 2009 טימבלנד חתם על חוזה עם ורייזון תקשורת במסגרתו הוא יוצר מוזיקה בלעדית עבור חברת הסלולר בלקברי סטורם. הוא חתם על חוזה נוסף בו הוא עובד על רמיקסים עם אמנים שונים אשר יהיו זמינים להורדה עבור לקוחות ורייזון תקשורת. הרמיקס הראשון עליו עבד טימבלנד היה על הרמיקס של "Rehab". גרסה זו הופצה באופן בלעדי בקנדה וארצות הברית ב-19 במאי 2009 באמצעות אייטונס.
הרכב מוזיקלי
"Rehab" הוא שיר מיד-טמפו R&B עם ביטים חוזרים ועדינים. הוא נכתב בסולם סול בחלק האיטי שלו. המנעד הקולי של ריהאנה בשיר מתפרס על כמעט אוקטבה וחצי בין סולם F3 לסולם B♭4. השיר נפתח בקטע ממחרוזת של סטיבי בלאקה בליווי כינור וצ'לו כאשר ריהאנה שרה את שורות הפתיחה שלו, ולאחר מכן מתחיל הבית ראשון. המבקרים ציינו נקודות דמיון בין "Rehab" לשיריו "What Goes Around... Comes Around" ו-"Cry Me a River" של טימברלייק עצמו. מבחינה לירית, השיר עוסק בבחורה אשר משווה את בן זוגה לשעבר למעין סם ממכר שהיא מנסה להיגמל ממנו אך היא לא מצליחה.
מיקומים במצעדים
"Rehab" דורג במקום ה-91 במצעד הבילבורד הוט 100 בשבוע הראשון ליציאתו, ולאחר מכן הגיע בשיאו למקום ה-18 – אך היה לסינגל היחיד מתוך האלבום שלא הצליח להגיע ל-15 העליונים. במצעד שירי הפופ השיר הצליח להגיע למקום ה-17 אך במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ הגיע למקום ה-52 בלבד. בקנדה הוט 100 השיר נכנס בבכורה למקום ה-56 ולאחר מכן הגיע למיקום השיא שלו, 19. באוסטרליה השיר זכה להצלחה פחותה כאשר נכנס למקום ה-26 בלבד, אך הפך לשיר ה-12 ברציפות של ריהאנה שהצליח להיכנס ל-30 העליונים במצעד הסינגלים האוסטרלי. בניו זילנד השיר נכנס בבכורה למקום ה-24 ובשיאו הגיע למקום ה-12, שם גם הגיע למעמד זהב.
גם באירופה השיר זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-13 במצעד האירופאי הכללי. בממלכה המאוחדת השיר הגיע בבכורה למקום ה-51 ולאחר שלושה שבועות במצעד הגיע למיקום השיא שלו, 16. הוא נמכר בלמעלה מ-160 אלף עותקים במדינה בסוך הכול. באוסטריה השיר הגיע למקום התשיעי במצעד הסינגלים האוסטרי ובגרמניה למקום הרביעי. בכך, הפך לשיר השישי שלה שהגיע לחמישייה הפותחת במדינה. בהולנד השיר פתח במקום ה-18 ולאחר ארבעה שבועות, הגיע למקום השלישי. בנורווגיה השיר הגיע בבכורה למקום ה-19 והגיע למיקום שיא (4) ובכך הפך לשירה השביעי במדינה שהגיע לחמישייה הפותחת. בסלובקיה השיר הגיע למקום השמיני ובכך הפך לחמישי שלה במדינה שמגיע לעשירייה הפותחת. בישראל השיר זכה להצלחה הגדולה ביותר, כאשר הגיע למקום הראשון במדיה פורסט, ובכך הפכה למדינה היחידה בה השיר הגיע למיקום זה. נכון לשנת 2017 מכירות השיר עומדות על 2.2 מיליון עותקים בסך הכול.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של "Rehab" צולם עם ג'סטין טימברלייק בפארק הרים ליד לוס אנג'לס ב-22 באוקטובר 2008. הוא בוים על ידי אנתוני מנדלר, שעבד בעבר על קליפים נוספים של ריהאנה. בין הקליפים נמנים אלה של "Take a Bow ו-"Disturbia". באותו היום של צילומי הקליפ, דלפו תמונות מהצילומים לאינטרנט. הקליפ נפתח בסצנה בה ריהאנה עומדת בפארק כאשר טימברלייק רוכב לעברה עם אופנוע. שהוא מגיע אליה הוא שוטף את עצמו במים כדי להתקרר ומברך אותה לשלום. לאחר מכן, מוצגות סצנות של השניים כאשר הם מקורבים זה לזה באופן פיזי או מרוחקים זה מזה. הקליפ זכה בקטגוריית "הקליפ הטוב ביותר" במהלך טקס פרסי המוזיקה האורבנית של 2009.
ביקורות
טים נקסון מסאן כתב שהכימיה בין ריהאנה וג'סטין טימברלייק הייתה בטח קשה לצפייה לבני הזוג שלהם ואף הוסיף וכתב "שהמראה הסקסי של ריהאנה, לבושה בסדרה של תלבושות מרתקות ומתפתלת עם ג'סטין הוא תענוג אמיתי". סיימון ריינולדס מדיגיטל ספיי, אמר שבת זוגו של טימברלייק, ג'סיקה בייל: "חוותה כאבי בטן אחרי שצפתה בריהאנה בלבוש חושפני בזמן הצילום עם טימברלייק". דייוויד ביץ' מאותו המגזין כתב: "שזוג הפופ הציג תצוגה כה מינית, נטולת מאמץ, שאין זה מפתיע שהגברת של ג'סטין הייתה רחוקה מלהיות מאושרת". הסופר סטיבן שבירו כתב שג'סטין בקליפ של השיר הזה וגם בקליפים של השירים "Love Sex Magic" ו-"" (שיר של מדונה משנת 2008) "מקרין חום מיני חונק" ובהמשך לכך, הוסיף שהם "יכלו להתחבר עם הקליפים שלו מתוך אלבומו, Future Sex/Love Sounds".
הופעות חיות
באפריל 2008 הופיעה ריהאנה באירוע של חברת פפסיקו עם אמנים נוספים. במהלך המופע, ביצעה לצד שירים נוספים גם את "Rehab". בנובמבר, ביצעה את השיר בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית. בפברואר 2009, ביצעה שוב את השיר במסיבת קדם-גראמי. ריהאנה הייתה אמורה להופיע באותו ערב גם בטקס עצמו, אך נעדרה בשל תקיפה שאירעה על ידי בן זוגה לשעבר כריס בראון. בנוסף, ביצעה את השיר במהלך שני סיבובי ההופעות הבין-לאומיים הראשונים שלה.
ביקורות
על הופעתה באירוע של פפסיקו, כתב ג'ון וונזל מדנוור פוסט: "'Rehab' ושירים אחרים היו יכולים להיות טובים יותר עם שירת רקע או עם גישה מפוקסת וממוקדת יותר". על הופתעה עם השיר במהלך סיבוב ההופעות השלישי שלה, כינה אותה דייוויד ספראג מווראייטי כ"הופעה ממדיסון סקוור גארדן". בן רטליף מניו יורק טיימס כתב: "הנגיעות של ריהאנה כמו גם שפת גופה במהלך הביצוע של השיר ו-"Rude Boy" היו מרסקים".
דבורה לינטון מסיטי לייף כתבה: "היא אפילו מצליחה להפוך את הספה [איתה הופיעה במהלך השיר] הפסיכיאטרית לסקסית". ואף הוסיפה "שהמופע היה מרשים והותיר מקום לדמיון". ריק מאסימו מהעיתון The Providence Journal כתב כי: "במהלך הביצוע, ריהאנה נראתה כמו שלט ניאון, כמעט ולא פנתה לקהל ולא התרוממה מעל לקלישאה אלא רק בסוף המופע".
קרדיטים
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מהערות האלבום של Good Girl Gone Bad.
אוניברסיטת קרטין
אוניברסיטת קרטין (באנגלית: Curtin University) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית אוסטרלית שממוקמת בעיר פרת' שבאוסטרליה המערבית. האוניברסיטה קרויה על שם ג'ון קרטין, ראש ממשלת אוסטרליה בשנים 1941–1945. זוהי האוניברסיטה הגדולה ביותר במערב אוסטרליה, עם 59,939 סטודנטים (נכון לשנת 2021).
אוניברסיטת קרטין קיבלה מעמד של אוניברסיטה לאחר חקיקה בפרלמנט של מערב אוסטרליה ב-1986. מאז האוניברסיטה התרחבה וכיום יש לה קמפוסים בסינגפור, מלזיה, דובאי ומאוריציוס. בנוסף על כך, יש לה שיתופי פעולה עם 90 אוניברסיטאות ב-20 מדינות. האוניברסיטה פועלת באמצעות חמש פקולטות עיקריות ולמעלה מ-95 מרכזים. היה לה קמפוס בסידני בשנים 2005-2016.
אוניברסיטת קרטין חברה באסטרונומי אוסטרליה, ופעילה במחקר במגוון תחומים אקדמיים.
היסטוריה
אוניברסיטת קרטין נוסדה בשנת 1966 כמכון הטכנולוגי של מערב אוסטרליה. פעילות המכון התבססה על המכללה הטכנית של פרת', שנפתחה בשנת 1900. הקמפוס הנוכחי של המכון נפתח ב-1966.
ב-1969 סופחו למכון שלושה מוסדות: בית הספר למכרות (שנפתח ב-1902), המכללה החקלאית (שנפתחה ב-1926), ובתי הספר לפיזיותרפיה וריפוי בעיסוק (שפעלו מאז שנות ה-50). בשנים 1966–1976 המכון התרחב מ-2,000 ל-10,000 תלמידים.
בדצמבר 1986 המכון הפך לאוניברסיטה שנקראה על שם ראש ממשלת אוסטרליה לשעבר, ג'ון קרטין. בכך אוניברסיטת קרטין לטכנולוגיה הפכה לאוניברסיטה השלישית במערב אוסטרליה ולאוניברסיטה הטכנולוגית הראשונה באוסטרליה.
בשנת 1993 הוקם בית ספר למנהל עסקים. בשנת 2008 אוניברסיטת קרטין פתחה קמפוס בסינגפור. בשנת 2010 שם האוניברסיטה קוצר ל"אוניברסיטת קרטין".
ארגון
משנת 2007, ההוראה והמחקר של האוניברסיטה מתבצעים בחמש פקולטות (שהיו בעבר חטיבות), שכל אחת מהן כוללת מספר בתי ספר. בתי ספר אלה אוחדו בשנת 2020 כתוצאה מקיצוץ בתקני הסגל. כיום מבנה האוניברסיטה הוא:
פולין במשחקים הפאראלימפיים
אולימפיאדת החורף הראשונה בה השתתפה פולין הייתה האולימפיאדה הראשונה, אולימפיאדת הנכים אורנסקולדויק (1976). מאז היא השתתפה בכל אולימפיאדות החורף, פרט לאולימפיאדת הנכים גיילו (1980).
מיץ' לרקין
מיצ'ל "מיץ'" לרקין (באנגלית: Mitchell "Mitch" Larkin; נולד ב-9 ביולי 1993) הוא שחיין אוסטרלי, הוא אלוף העולם (קאזאן 2015) במשחה ל-100 מטר גב ול-200 מטר גב ושיאן העולם הנוכחי (2017) לבריכת 25 מטר במשחה ל-200 מטר גב.
ביוגרפיה
לרקין נולד וגדל בבודרים, קווינסלנד. כיום הוא מתגורר בבריזביין ומתאמן בהדרכת מייקל בול.
2011
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי, סין ביולי 2011 סיים לרקין במקום 23 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:00.52 דקות, במקום 25 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:26.91 דקות ובמקום 34 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:04.57 דקות.
2012
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים לרקין במקום שמיני במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:58.02 דקות. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:56.82 דקות ועלה מהמקום הרביעי.
2013
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בתחילת אוגוסט 2013 סיים לרקין במקום 17 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:59.34 דקות.
2014
במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו, סקוטלנד בסוף יולי 2014 זכה לרקין, ב-4 מדליות, 1 זהב ו-3 כסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:55.83 דקות. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.59 שניות, במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש של 24.80 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מערוב בתוצאה של 3:32.21 דקות, אחרי אנגליה (3:31.51 דקות).
אלוף עולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחא, קטר בדצמבר אותה שנה זכה לרקין בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 49.57 שניות, לפני רדוסלב קבנצקי מפולין (50.11 שניות) וריוסוקה אירי ומאט גריוורס מארצות הברית שקבעו אותה תוצאה (50.12 שניות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:48.35 דקות, אחרי רדוסלב קבנצקי (1:47.38 דקות) וראיין לוכטה מארצות הברית (1:48.20 דקות).
אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 זכה לרקין במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.40 שניות, לפני קאמי לאקור מצרפת (52.48 שניות) והאלוף העולם היוצא מאט גריוורס (52.66 שניות). בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 52.38 שניות.
שיאן עולם
באליפות אוסטרליה שנערכה בנובמבר אותה שנה זכה לרקין במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בשיא עולם חדש של 1:45.63 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-6 שנים של ארכדי ויאצ'נין מרוסיה (1:46.11 דקות).
2016
שנה לאחר אליפות עולם מאוד מוצלחת וחצי שנה לאחר שקבע שיא עולם רמת הציפיות עבורו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הייתה מאוד גבוהה. במשחקים עצמם הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:53.96 דקות, אחרי ראיין מרפי מארצות הברית (1:53.62 דקות) ולפני יבגני רילוב מרוסיה (1:53.97 דקות) ומדליית ארד, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:29.93 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש של 3:27.95 דקות ובריטניה (3:29.24 דקות). כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 53.19 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.43 שניות, 4 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד.
2021
באולימפיאדת טוקיו (2020) סיים לרקין במקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.79 שניות.
חייו האישיים
לרקין נמצא בזוגיות עם השחיינית אמילי סיבום, אלופת העולם במשחי הגב כמוהו.
אירלנד במשחקים הפאראלימפיים
הרפובליקה של אירלנד השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים רומא (1960), המשחקים הפאראלימפיים הראשונים. היא שלחה לאולימפיאדה חמישה ספורטאים, שזכו בשתי מדליות זהב. אירלנד השתתפה בכל אולימפיאדות הקיץ.
לאורך השנים זכו הספורטאים הפאראלימפיים של אירלנד ב-215 מדליות קיץ, מתוכן 62 מדליות זהב. אולימפיאדת השיא של אירלנד הייתה אולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984), בה זכתה ב-66 מדליות, מתוכן 20 מדליות זהב.
אלי כהן (רופא)
אלי סלים כהן (1 בינואר 1905 – 25 בנובמבר 1987), נולד וחי בצפת, היה רופא משפחה בצפת, במשך שנים רבות בעל המרפאה הפרטית היהודי היחיד בצפת. לאחר מלחמת השחרור כיהן כסגן ראש העיר הראשון משה פדהצור.
קורות חיים
אלי כהן נולד בצפת לאביו סלים כהן, דור שישי בצפת, אשר היה מרפא שיניים וצלם, ולאמו, לטיפה כהן לבית הררי, מורה בבית ספר אליאנס בצפת, ילידת ירושלים. אלי בכור לאחיו סמי, פרופסור למשפטים באוניברסיטת קולומביה בניו-יורק ולאחיותיו, פנינה, רוקחת שסיימה לימודיה בביירות וויקטוריה עקרת בית. הסבא-רבא של אלי, יצחק שלום כהן, שנודע בכינויו "אבו גרשון", עלה בשנות ה-40 של המאה ה-19 מפרס והתיישב בצפת.