cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בבילון 5 - דמויות
ג'ון שרידן
לאחר הצבתו כמפקד התחנה בשנת 2259, שרידן עמד בפני מבחן מנהיגות כאשר היו כמה מהמינברים שהתנגדו למינויו לתפקיד, משום האיבה שרחשו לו מאז ימי המלחמה. למרות זאת, הוא ושגרירת המינברים דלן התקרבו אחד לשנייה, היות שדלן (שהייתה מהכת הדתית) האמינה שבני האדם נועדו לגדולה, שכן נשמתם של המינברים התגלגלה אליהם. בנוסף, שרידן גם היה עד לשלטונו המושחת של נשיא ברית הארץ קלארק, אשר החל להנהיג משטר דיקטטורי וגם הציב בתחנה כוח שיטור נוסח האס אה מטעמו בשם "משמר הלילה". במהלך שנת 2259 התגלו מחדש הצללים, ודלן הציעה לשרידן לעמוד בראשות צי הסיירים. בעקבות כך, הוא נשבע שהם יעמדו כמגננה נגד כוחות האופל בכל מחיר.
בשנת 2260, ממשלו של קלארק החל לפתח משחתות קרב בשיתוף עם הצללים. בנוסף, טבעת החנק של קלארק סביב מושבות החלל מתהדקת יותר ויותר, ושרידן מחליט כצעד מחאתי לסגת מברית הארץ. הוא גם החל בגיוס צי ספינות למלחמה ממשמשת ובאה נגד הצללים, בראשות צי "הכוכב הלבן" של המינברים. קוש הוורלוני לקח את שרידן תחת חסותו ולימד אותו כיצד להילחם בצללים. כאשר שרידן התגרה בקוש שאינו מספיק מעורב בהתקפות הצללים וכי עליו להוכיח לגזעים הצעירים שיש תקווה, קוש הורה לוורלונים להתערב אך בכך שילם במחיר חייו, כאשר הצללים תקפוהו. כתוצאה מכך, חלק מישותו של קוש נכנס בשרידן.
אשתו של שרידן חזרה במפתיע לקראת סוף שנת 2260, ושכנעה את שרידן לבוא איתה לכוכב הצללים, זא'הדום. שרידן, ביודעו כי זוהי מלכודת, גרם לפיצוץ גרעיני בכוכב ונראה נופל לתוך תהום עמוקה.
בשנת 2261, שרידן חוזר מן המתים, כאשר הוחיה על ידי ישות מסתורית בשם לוריין, מראשוני הגזעים העתיקים ביקום. הוא מגשים את נבואת המינברים שמציינות כי הוא "האחד שיהיה" בכך שהוא מאחד מחדש את יתר הגזעים למלחמה סופית נגד הצללים והוורלונים, אשר למעשה ניהלו ביניהם מלחמת מעמדות ואשר היו בעלי אידיאלים מנוגדים. הוא מחליט לנהל מערכה צבאית נגד שלטונו של קלארק ולשחרר את כדור הארץ משלטונו המושחת. תוך שכך, הוא מגלה את ספינות המלחמה החדשות שנבנו בידי כוחותיו של קלארק בשיתוף עם הצללים. בנוסף, הוא מגלה כי הנשיא קלארק הפנה את הגנות הארץ כנגדה (נוהל אדמה חרוכה) ונאלץ לפעול בצורה נואשת, אך ניצל בידי כוחות ברית הארץ. לאחר הניצחון, שרידן מואשם בניסיון מרד ודרגתו נלקחת ממנו. אולם, שאר הגזעים ממנים אותו לעמוד בראש הברית הבין-כוכבית החדשה.
בשנת 2262, לאחר שהושבע לתפקיד נשיא הברית הבין-כוכבית, שרידן נאלץ להתמודד מול 'חיל הטלפתים', ארגון אוטוקרטי שתפקידו לתייג ולעקוב אחר טלפתים עריקים - שחלקם מצאו מקלט בתחנה. בנוסף, הוא עומד בפני מלחמה חדשה כאשר הסנטאורים מחרחרים ריב ומדון בין שאר הגזעים, כאשר למעשה הקיסר לונדו מולארי נשלט בידי ה'דראק', בני בריתם של הצללים. לקראת סוף שנת 2262, שרידן נישא לדלן ושניהם עוברים למינבר. כעשרים שנה לאחר מכן - בידיעה כי תוחלת חייו שהוארכה בידי לוריין עומדת להסתיים - שרידן שולח מסרים לחבריו הוותיקים באמצעות הסיירים למסיבת פרידה אחרונה בטרם נאסף בידי הגזעים העתיקים "אל מעבר לשולי הגלקסיה".
סוזן איבנובה
סוזן איבנובה - בגילומה של קלודיה כריסטיאן - הייתה קצינת המבצעים של תחנת בבילון 5 בין השנים 2261-2258, שנייה בפיקוד אחרי מפקדי התחנה סינקלייר ושרידן - תחילה בדרגת לוטננט קומנדר ולאחר מכן בדרגת קומנדר. בסוף שנת 2261 היא קודמה לדרגת קפטן וניתן לה פיקוד על ספינת מלחמה משלה, ובפרק הסיום של הסדרה, המתרחש כעשרים שנים לאחר מכן, היא קודמה לדרגת גנרל ועם מותו של שרידן לאנלא-שוק, מנהיגת הסיירים. דמותה לכודה במעגל של טרגדיות, כאשר אלה הקרובים לה איבדו את חייהם בדרך זו או אחרת. לא פעם היא הראתה את מזגה החם לנוכח אירועים שונים שאירעו בתחנה במשך עונות הסדרה.
איבנובה נולדה בסנקט פטרבורג בקונסורטיום הרוסי בשנת 2230, והיא ממוצא יהודי. אמה סופי התאבדה כשסוזן הייתה ילדה, והיא מאשימה בכך את 'חיל הטלפתים'. סופי הייתה טלפתית אשר סירבה להצטרף ל'חיל הטלפתים', וכתוצאה מכך אולצה לקחת סמים לדיכוי הגן הטלפתי. סמים אלה אט אט גרמו לה לאבד אנרגיה עד אשר היא נטלה את חייה במו ידיה. איבנובה מגלה שהיא עצמה טלפתית רדומה וחיה בפחד שמא 'חיל הטלפתים' ירדוף אחריה. במהלכה של הסדרה היא מפתחת רגשי איבה עמוקה כלפי 'חיל הטלפתים' וכלפי אלה המייצגים אותו, כמו טליה וינטרס ואלפרד בסטר, ומאשימה אותם על מותה של אמה. אחיה האהוב גניה נהרג במהלך מלחמת ארץ-מינברים, ושירת כטייס סטארפיורי על סיפון הלקסינגטון במהלך הקרב נגד ספינת הדגל של המינברים, "הכוכב השחור". עקב יכולותיה הטלפתיות, היא יכלה לחוש במותו למרות המרחק הרב ביניהם. לאיבנובה גם יחסים סבוכים עם אביה, שהתמכר לטיפה המרה לאחר מות אשתו ונעשה מרוחק נפשית ממשפחתו. במהלכה של שנת 2258, היא מגלה שאביה גוסס. היא מתפייסת עמו וסולחת לו לפני מותו.
במהלכה של הסדרה, יש לאיבנובה שני קשרים רומנטיים מרכזיים. הראשונה הייתה הטלפתית טליה וינטרס, שבהתחלה היא שנאה בגלל רגשותיה כלפי חיל הטלפתים, אך מאוחר יותר התקרבה אליה. הקשר עם טליה נגמר כאשר אישיות רדומה שהושתלה בה התעוררה ולמעשה מחקה את האישיות הרגילה. השני היה מרקוס קול, הסייר שאהב אותה בסתר והקריב את חייו למענה בסוף שנת 2261 לאחר שהיא נפצעה אנושות בזמן מלחמת האזרחים של ברית הארץ.
מייקל גריבלדי
מייקל גריבלדי - בגילומו של ג'רי דויל - היה ראש צוות האבטחה של התחנה החל מרגע הקמתה, אך במהלך העונה הרביעית הוא התפטר מתפקידו והחל לעבוד עבור 'תעשיות אדגרס', אחת החברות הגדולות במאדים. במהלך העונה החמישית הוא שימש כמנהל המודיעין החשאי של הברית הבין-כוכבית החדשה. גריבלדי הוא איש מסור והגון, חברותי ובעל הומור, המעדיף את עצמאותו. נולד ברובע הברונקס, ניו יורק, גריבלדי הוא אגנוסטיקן שנולד לערכי הנצרות הקתולית. בזמן מלחמת ארץ-מינברים, גריבלדי היה בחיל הרגלים, ואופיו המרדני גרם לו לא פעם לפעול כנגד פעולות מפקדיו, מה שתרם לתחושת אי האמון שלו בקצינים רמי דרג. לאחר תאונה שבה נהרג חברו הטוב, גריבלדי האשים את עצמו וברגעי חולשה פנה לאלכוהול כמענה. חולשתו זו גרמה לו לאבד מספר מקומות עבודה, עד אשר התיידד עם סינקלייר, שהציע לו את משרת קצין האבטחה בבבילון 5 עם כניסתו לתפקיד מפקד התחנה.
לקראת סוף 2258, היה זה גריבלדי שחשף את הקנוניה להתנקשות בחייו של נשיא הארץ לואיס סנטיאגו. על-מנת למנוע ממנו את הפצת דבר הגילוי, הוא נורה בידי אחד מאנשיו ונותר מחוסר הכרה. הוא היה על סף מוות, כאשר ד"ר פרנקלין הציע לחבר אותו למכונת ריפוי אשר הוחרמה מבעליה בשל השימוש הבלתי חוקי שבה. גם הוא וגם שרידן תרמו מכוח חייהם, שעברו לגריבלדי. במהלך השנתיים הבאות, גריבלדי למד לבטוח בשרידן, ושימש כמתאם בין תפקידו כראש האבטחה לבין כוח הסיירים שבהנהגתו של שרידן. כאשר הנשיא קלארק הורה להציב כוח שיטור בשם "משמר הלילה" בתחנת בבילון 5, במטרה לחשוף את אלה הבוגדים במשטרו, היו אלה גריבלדי וסגנו זאק אלן אשר סיכלו את מאמציהם להשתלט על התחנה.
בתחילת 2261, עם פלישת הצללים לחלל התחנה, גריבלדי נלקח על סיפון אחת מספינותיהם. הצללים השתמשו בחיל הטלפתים כדי לתכנת מחדש בני אדם. כפי שהתברר, אלפרד בסטר הורה ללכוד את גריבלדי כדי לתכנת אותו מחדש ולהשתמש בו במטרה לחשוף מזימה כנגד חיל הטלפתים. לאחר שוידא כי גריבלדי אינו זוכר דבר, בסטר שחרר אותו וארגן את מציאתו בידי צוות התחנה. לאחר שובו, אופיו של גריבלדי השתנה והוא הפך לחשדן יותר. עם קבלת שדר מקודד שהפעיל את התכנות שלו, גריבלדי פרש מתפקידו כראש האבטחה והחל לעבוד כחוקר פרטי במהלך השבועות הבאים. היו לו מספר התגוששויות עם צוות הפיקוד של התחנה, ובעיקר עם שרידן, אשר לטענתו פיתח פולחן אישיות סביב עצמו וחשב עצמו לביאה השנייה. הוא גויס בידי אנשיו המפוקפקים של ויליאם אדגרס, איש עסקים אשר פיתח "תרופה" לחיסול הגן הטלפתי. עם דבר הגילוי, סוכני חיל הטלפתים פעלו במהירות וחיסלו את האיום. בסטר הסיר מגריבלדי את התכנות, כעת כשהסכנה חלפה, אך גריבלדי נותר מלא זעם בעקבות הפלישה למוחו, ונשבע לרדוף אחר בסטר (בעלילה שסופה בטרילוגיית חיל הטלפתים). זו גם הסיבה שלאחר שנים של גמילה מאלכוהול הוא חזר לשתות. לאחר שגרם ללכידתו של שרידן במהלך מלחמת האזרחים של ברית הארץ, גריבלדי ניסה לכפר על מעשיו, שנעשו בלא יודעין, ועזר לשחרורו. מסוף שנת 2262 החל גריבלדי לנהל את 'תעשיות אדגרס'.
סטיבן פרנקלין
ד"ר סטיבן פרנקלין - בגילומו של ריצ'רד ביגס - הוא רופא התחנה, אידיאליסט נלהב ומכור לעבודתו שמוכן לעשות הכל כדי לעזור לחוליו, כולל התמרדות כנגד מפקדיו. בעל ערכי מוסר ואתיקה גבוהים, אך גם מתחסד ופרפקציוניסט לעיתים. לו ולאביו, גנרל ריצ'רד פרנקלין, השקפות עולם שונות בכל הנוגע לגזעים חוצניים, מה שהביא אותם לעימותים תכופים.
עם הצטרפותו לפיקוד הארץ, פרנקלין תפס טרמפים על ספינות חלל והציע את שירותיו כרופא, ובמהלך מסעיו החל לאסוף רשימות מפורטות על הביולוגיה והפיזיולוגיה של הגזעים אותם הוא פגש, כולל נתונים רפואיים על המינברים. בזמן מלחמת ארץ-מינברים, פרנקלין סירב לשתף את פיקוד הארץ בממצאים רפואיים שהחזיק על גזע המינברים, בתואנה כי אינו מוכן שמחקר רפואי שביצע ישמש לצורכי מלחמה.
עם הצטרפותו לסגל הפיקודי של בבילון 5, פרנקלין פעל לא פעם מתוך שיקולים אתיים אשר נגדו את הוראותיו. כך למשל, הוא ניהל מרפאה פרטית במדור החום של התחנה, היכן שנמצאים הדיירים שלא שפר עליהם מזלם. הוא גם התעקש לבצע ניתוח להצלת חייו של ילד חוצני למרות רצונות הוריו, שגרסו כי כל ניתוח המבוצע בגופם נוגד את אמונותיהם.
בזמן מלחמת האזרחים של ברית הארץ, פרנקלין עזר למחתרת שבמאדים במלחמתה להשתחרר מעול משטרו של קלארק. לאחר 2262, פרנקלין התפטר מתפקידו בתחנה לאחר שהוצע לו תפקיד ראש המחקר הקסנוביולוגי בכדור הארץ.
פרנקלין הוא מומחה לביולוגיה, פיזיולוגיה וקסנוביולוגיה. אמונתו היא כמו זו של האומניזם (האמונה בכל הדתות) ושל האוניברסליזם היוניטריאני, שעוסקת בהתפתחות רוחנית ובחיפוש אחר אמת ואחר משמעות.
אליזבת' לוקלי
קפטן אליזבת' לוקלי - בגילומה של טרייסי סקוגינס - מונתה במקום שרידן לפקד על תחנת בבילון 5 בעונה החמישית כאשר הוא מונה לתפקיד נשיא הברית הבין הכוכבית. לוקלי באה מרקע פיקודי צבאי, והיא בעלת משמעת עצמית גבוהה ומחויבות לברית הארץ. למעשה, היא שירתה תחת פיקודו של הנשיא קלארק במלחמת האזרחים של שנת 2261 משום שלא דגלה במרי נגד מפקדיה.
ימי נערותה של לוקלי לא היו קלים. היא באה ממשפחה הרוסה, כאשר אביה והיא עצמה התפתו לטיפה המרה, אמה נטשה אותם ואחותה התאבדה כתוצאה מצריכת סמים. האירוע האחרון השפיע על לוקלי בצורה כל כך עמוקה, עד שזו הצטרפה לשורות הצבא ונשבעה לא לנגוע יותר באלכוהול. היא גם זו שעזרה לגריבלדי בשעה שהתמכר שוב לטיפה המרה. לוקלי הייתה אשתו הראשונה של שרידן, לאחר שנישאו בחופזה בצעירותם, וזו הסיבה ליחסיה הסבוכים עמו.
זאק אלן
זאק אלן - בגילומו של ג'ף קונאוויי - הוא חבר יחידת האבטחה בתחנת בבילון 5, שהחל להופיע בקביעות מהעונה השנייה של הסדרה ואילך. בהמשך הוא קודם לתפקיד ראש האבטחה ושמר על תפקיד זה במהלך עונות 5-4.
אלן היה עוזרו השני של ראש האבטחה מייקל גריבלדי בין השנים 2261-2259. בעקבות התפטרותו של גריבלדי כראש האבטחה בעונה 4, אלן קודם בתפקידו כדי להחליף אותו. הוא שמר על תפקיד זה למשך שנים רבות, למעט עבודה קצרה חזרה בכדור הארץ, ונשאר בתחנת בבילון 5 עד אשר הוצאה מכלל שימוש בשנת 2281. בעקבות כך, הוא היה היחיד שלא קיבל הזמנה אישית משרידן להגיע למסיבת הפרידה שלו בפרק Sleeping in Light. אולם, אלן ראה את שרידן כשזה האחרון ביקר בתחנה פעם אחרונה. אחרי שתחנת בבילון 5 ננטשה והושמדה, אלן הצטרף לכוח הסיירים והפך לעוזרו האישי של קיסר הסנטאורים ויר קוטו.
דגל וושינגטון די. סי.
דגל וושינגטון די. סי. המשמש גם כדגל מחוז קולומביה מורכב משני פסים אופקיים אדומים על רקע לבן ומעליהם שלושה כוכבים אדומים. הדגל מבוסס על סמל משפחתו של ג'ורג' וושינגטון.
בבילון 5 - דמויות
טליה וינטרס
טליה וינטרס - בגילומה של אנדריאה תומפסון - היא טלפתית מסחרית שהגיעה לתחנה בשנת 2258. לרוב, טלפתים מסחריים נועדו לעזור בתיווך בין שני אנשי עסקים על ידי חשיפת מידת כנותם בין אחד לשני.
דגל וושינגטון די. סי.
שנים רבות, לוושינגטון לא היה דגל רשמי והונפו בה דגלים לא רשמיים; החשוב שבהם היה דגל המשמר הלאומי של וושינגטון הבירה. בשנת 1938 מינה הקונגרס של ארצות הברית ועדה לבחירת דגל בעיצוב מקורי. הוועדה בחרה את העיצוב של צ'ארלס דון, מעצב גרפי במקצועו. העיצוב הנבחר הוכרז רשמית כדגל וושינגטון הבירה ב-15 באוקטובר 1938.
בבילון 5 - דמויות
טליה וינטרס
בתחילת שנת 2258, טליה וינטרס הגיע לבבילון 5 בתור הטלפתית המסחרית השנייה שלה. טיב עבודתה גרם לה לרוב לעבוד עם הסגל הפיקודי. שני מפקדי התחנה, סינקלייר ושרידן, ראו בה כבת ברית רבת תועלת למרות נאמנותה הרבה לחיל הטלפתים. ראש האבטחה גריבלדי נתקל בה לא מעט פעמים במסגרת עבודתו, והחל לפתח כלפיה התאהבות כאשר נהג לפלרטט עמה בסיפוני המעבורת כשהיא עמדה לעלות עליה. למרות שחיזוריו נטו לעצבן אותה, היא התיידדה עמו והשתמשה בקשריה בחיל הטלפתים כדי לאתר את אהובתו לשעבר ליז המפטון במהלך המהומות במושבת מאדים. מערכת היחסים המורכבת ביותר של טליה הייתה עם סוזן איבנובה, השנייה בפיקוד על התחנה. בתחילה, איבנובה הייתה עוינת להגעתה של טליה וסירבה להכיר בנוכחותה. טליה גילתה בהמשך שאמה של איבנובה הייתה טלפתית שבמקום להצטרף לחיל ולעזוב את משפחתה, הסכימה לעבור הזרקות חוזרות ונשנות שדיכאו את יכולותיה הטלפתיות אך גם את רוחה. איבנובה האשימה את חיל הטלפתים בהתאבדות של אמה, וחוויה זו העניקה לטליה הזדמנות ראשונה להכיר את הצד האפל שבחיל הטלפתים.
בשנת 2258, אהובה לשעבר של וינטרס - ג'ייסון איירונהארט - הגיע בחשאי לתחנה כדי להימלט מחיל הטלפתים. הניסויים שנערכו בו חיזקו את יכולותיו עד לנקודה שהוא יכל להשפיע באופן טלקינטי על עצמים ברמה תת-אטומית. לפני שהפך לישות אנרגטית, ג'ייסון העניק לאהובתו שתי מתנות - יכולות טלקינטיות משלה, אם כי פחות חזקות משלו, ואת היכולת לחסום סריקות של טלפתים בדרגה גבוהה משלה. וינטרס השתמשה ביכולות אלה כדי למנוע מאלפרד בסטר לחשוף את גילוי מסילת הרכבת המחתרתית שעל התחנה. הניסיון שלה עם הטלפתים העריקים גרמו לה להבין עד כמה חיל הטלפתים הוא מושחת מיסודו. התגלות זו מוטטה לבסוף את המתחים בינה לבין איבנובה, ושתי הנשים החלו לפתח כבוד הדדי בין אחת לשנייה, ובהמשך למערכת יחסים.
בשנת 2259, הטלפתית הפורשת ליטה אלכסנדר גילתה את דבר קיומה של תוכנית סוכן רדום בחיל הטלפתים. למרות שהיא ידעה שסוכן רדום נשלח לבבילון 5 כדי לרגל אחרי הסגל הפיקודי של התחנה, היא לא ידעה את זהותו. היא ערכה מסע חזרה לבבילון 5 עם הסיסמה המנטלית שנועדה להפעיל את האישיות החבויה. ברשותו של קפטן ג'ון שרידן, ליטה שלחה את הסיסמה למוחותיהם של אנשים שונים הקרובים לסגל הפיקודי. כשהיא שלחה את הסיסמה למוחה של וינטרס, האישיות החבויה השתלטה על מוחה לחלוטין ולמעשה הרגה את האישיות של טליה שהייתה ידועה לכולם. היא הפכה לעוינת והוחזרה לכדור הארץ. בקרב הסגל הפיקודי של התחנה היו דאגות בנוגע למידע אליו נחשפה וינטרס בזמן השהייה עימם, במיוחד לאור העובדה שהנשיא הנבחר קלארק השתמש באנשי סוד משלו כדי לאסוף עדויות ולהנחיל את משטרו הדיקטטורי. שוטר חיל הטלפתים אלפרד בסטר רמז כי אחרי שהוחזרה לארץ, טליה וינטרס תוחקרה כדי לגלות מספר פרטים מעניינים ולבסוף בותרה.
ליטה אלכסנדר
ליטה אלכסנדר - בגילומה של פטרישיה טולמן - היא טלפתית מסחרית מהדור השישי למשפחתה, אשר חונכה בידי 'חיל הטלפתים' ואף שירתה בקצרה בחטיבת שוטרי החיל. אולם, אחרי תקרית שאירעה כשליוותה את ראש החיל אלפרד בסטר, היא ביקשה העברה לחטיבה המסחרית. בשנת 2257, היא קיבלה הצבה בתחנת החלל בבילון 5 כטלפתית מסחרית. מעט לאחר הגעתה, היא סרקה את קוש השגריר הוורלוני בניגוד לבקשותיה של הממשלה הוורלונית, מתוך מטרה לגלות את זהותו של זה שתקף אותו (כפי שתואר בפרק הפיילוט The Gathering).
בשנת 2259, האירועים שהתרחשו עם השגריר הוורלוני שינו את ליטה לחלוטין. היא נקראה חזרה ממשימתה בבבילון 5 ותוחקרה במשך חודשים ארוכים בידי חיל הטלפתים לגבי המפגש שלה עם קוש. בסופו של דבר היא נמלטה והצטרפה לתנועת המחתרת במאדים. במהלך זמן היא היא חשפה מידע לפיו קיימת חפרפרת בקרב הסגל הפיקודי בתחנת בבילון 5. היא חזרה לתחנה לקראת סוף 2259 וחשפה את טליה וינטרס כחפרפרת עבור כוחות הארץ וחיל הטלפתים, ללא רצונה (בפרק העונה השנייה Divided Loyalties). בשנת 2260, ליטה ערכה מסע לעולם הבית של הוורלונים והייתה לאחת מבני האדם המעטים שעשו זאת ונותרו בחיים. במשך זמן זה היא עברה שינויים בידי הוורלונים. ניתנו לה יכולות לנשום בסביבה וורלונית, את היכולת לשאת תודעה וורלונית, וכן הגבירו את יכולותיה הטלפתיות והטלקינטיות באופן ניכר. אפילו היא לא הבינה בתחילה את מידת יכולותיה החדשים. היא חזרה לבבילון 5 כעוזרתו של קוש (בפרק העונה השלישית Passing Through Gethsemane).
בשנת 2261, ליטה שיחקה תפקיד מרכזי במלחמת הצללים כאשר שימשה ככלי משרת כדי ששרידן ודלן יתקשרו עם הגזעים העתיקים ויאלצו אותם לעזוב את הגלקסיה (בפרק העונה הרביעית Into the Fire). מיד לאחר מלחמת הצללים, היא לקחה חלק במשלחת לעבר עולם הבית של הצללים, זא'הדום, ובאמצעות יכולות לא ידועות והוראות שהושתלו בה בידי הוורלונים הפעילה את השמדתו של הכוכב כדי למנוע מטכנולוגיית הצללים ליפול לידיים הלא נכונות, לרבות חיל הטלפתים (בפרק העונה הרביעית Epiphanies). לאחר סיומה של מלחמת הצללים, היא לא הייתה רצויה בהרבה מקומות והיה קשה לה למצוא תעסוקה. היה לה תפקיד חשוב בקרב האחרון של מלחמת האזרחים של ברית הארץ, והפעילה טלפתים שהוברחו לתוך ספינות ארציות לאחר ששונו בידי הצללים, ובכך למעשה שיתקה את צי הספינות שעשה את דרכו לכיוון מאדים (בפרק העונה הרביעית Endgame}.
בשנת 2262, ליטה נעשתה מעורבת רומנטית עם ביירון, מנהיגם של טלפתים עריקים שמצאו מקלט בתחנה מפני 'חיל הטלפתים'. היא חשפה בפניהם שהם נוצרו בידי הוורלונים כדי לשמש כנשק במלחמתם נגד הצללים. לאחר שביירון סירב להסגיר את עצמו לראש החיל אלפרד בסטר, החל מרד וביירון מצא את מותו. ליטה הושפעה עמוקות ממטרתו של ביירון והקדישה את שארית חייה למצוא עולם בית עבור הטלפתים, תוך שהיא עומדת בראשה של מחתרת הנוקטת בפעולות אלימות כנגד חיל הטלפתים (עלילה שסופה להוביל למלחמת הטלפתים, כפי שהיא מוסברת בטרילוגיית חיל הטלפתים). ליטה גם חוקרת יותר את היכולות שהעניקו לה הוורלונים. בסופו של דבר היא נעצרת באשמת המרדה בידי ג'ון שרידן (בפרק העונה החמישית Wheel of Fire). היא עורכת עסקה עם גריבלדי כדי להימנע מהבאתה לדין וכדי לספק מימון למטרתה. ג'קאר, השגריר הנארני לשעבר, לקח אותה עמו למשימת חקר ברחבי החלל (בפרק העונה החמישית Objects in Motion). נרמז בהמשך שהיא נהרגה במהלך מלחמת הטלפתים כפי שסופר בספר האחרון בטרילוגיית חיל הטלפתים, Final Reckoning - The Fate of Bester.
אלפרד בסטר
בסטר הסכים בסופו של דבר לעבוד במשותף עם קפטן ג'ון שרידן מספר פעמים במהלך מלחמת הצללים, במיוחד אחרי שהצללים לכדו אדם שקרוב לבסטר. אולם, אחרי שמייקל גריבלדי נלכד במהלך התקפת ספינות הצללים על התחנה, בסטר הצליח למצוא אותו ולחטוף אותו למטרתו. לבסטר נודע על קנוניה נגד הטלפתים והחליט להשתמש בגריבלדי כדי לחשוף אותה. הוא השתמש בתכנות מחדש על גריבלדי כדי להפוך אותו לסוכן רדום, וניצל את תכונות הפרנויה וחוסר האמון שלו ברשויות.
התעשיין העשיר ויליאם אדגרס עמד מאחורי הקנוניה נגד הטלפתים, והוא האמין שמלחמת אזרחים בין בני האדם לא תועיל ולא משנה עד כמה המשטר הוא טוטליטרי. אדגרס התעקש שגריבלדי יוציא את שרידן ממחבואו לפני ששיתף אותו בתוכניתו. עקב כך, גריבלדי בגד בשרידן לטובת סוכני הנשיא המושחת קלארק. בהמשך, אדגרס חשף שחברת התרופות שלו השלימה וירוס קטלני אשר יתקוף גנים המיוחדים לטלפתים, וכל טלפת שנחשף לו ימות ללא הזרקות תכופות של נוגדן. הדבר יביא להפחתת מספרם של הטלפתים עד אשר יהפכו לגזע עבדים ובסופו של דבר למניעתה של מלחמת הטלפתים. אחרי שגילה זאת, גריבלדי נכנס למצב של פוגה דיסוציאטיבית והתריע את בסטר ואת סוכני החיל. בסטר הגיע אל גריבלדי, שעדיין היה שרוי במצב פוגה, וחשף בפניו את שטיפת המוח שעבר ואת ההטעיה. למרות שבסטר התפתה להרוג את גריבלדי, הוא הסיר לבסוף את הפקודות ממוחו והותיר אותו עם הידיעה שבגד בכל מי שהכיר והחשיב אותו כחבר. סוכני החיל רצחו את ויליאם אדגרס ולקחו כל זכר לווירוס ולנוגדן. מתברר בהמשך, שבסטר השתיל בגריבלדי חסימה מנטלית (או 'אסימוב', המתבסס על הראשון מבין שלושת חוקי הרובוטיקה של אייזק אסימוב) מתוך ידיעה ברורה שגריבלדי ירצח אותו בשל כך. בסופו של דבר, ליטה אלכסנדר הסכימה להסיר מגריבלדי את המחסום המנטלי לאחר שהוא יעזור לה להשמיד את החיל.
סיפור הרקע של בסטר מוסבר בטרילוגיית חיל הטלפתים, שנחשבת לקאנונית. לפי עלילה זו, בסטר נולד כסטיבן קווין דקסטר למתיו ופיונה דקסטר, מנהיגי מחתרת הטלפתים שנהרגו כשהיה תינוק. הוא נלקח בידי החיל ושמו החדש ניתן לו בידי מנהל החיל על-שמו של הסופר אלפרד בסטר. בבגרותו, בסטר גילה את האמת אודות הוריו מסבו, סטיבן וולטרס. בחמת זעם, בסטר ירה בסבו, וידו השמאלית נותרה לחוצה על ההדק (דבר שמסביר מדוע ידו השמאלית של בסטר תמיד הייתה קפוצה בסדרה).
ביירון
ביירון - בגילומו של רובין אטקין דאונס - הוא טלפת בדרגה גבוהה שהגיע לתחנת בבילון 5 בתחילת 2262 יחד עם קבוצה גדולה של טלפתים עריקים. דמותו מתוארת בתחילה כסוג של גנדי - מנהיג הטלפתים המבקש חופש מדיכוי של 'חיל הטלפתים' ושל אנשים רגילים, אך יעשה זאת רק בדרך של התנגדות בלתי אלימה. אולם, הוא כן מפגין אלימות מחשבתית ומשתמש במידע ובשוחד כנגד חברים מברית הארץ. בפרק The Paragon of Animals, ביירון עוזר לברית הבין-כוכבית החדשה על-ידי חשיפת מעשה בגידה של גזע הדראזים נגד גזע האמפילים. נשיא הברית הבין-כוכבית ג'ון שרידן מציע לביירון ולטלפתים מקלט מדיני בתחנה, ומאפשר להם להקים מושבה קטן באזור החום של התחנה.
בהופעותיו הראשונות בעונה החמישית, ביירון מנסה להרחיק את קבוצת הטלפתים שלו מעימותים עם האנשים הרגילים האגרסיבים שחיים באזור החום, מחיל הטלפתים ומלהיות מנוצלים בידי הברית הבין-כוכבית. עימותים מרכזיים מתרחשים בינו לבין מייקל גריבלדי על בקשתו להשתמש בטלפתים העריקים כמרגלים וכן בין הטלפתים והברית הארצית וחיל הטלפתים על הסטטוס שלהם כעריקים (בפרק העונה החמישית Strange Relations). בסופו של דבר, ביירון מסכים ששניים מאנשיו יעזרו לברית הבין-כוכבית, וקפטן אליזבת' לוקלי עוזרת לאפשר לטלפתים העריקים להישאר באופן זמני על התחנה.
בפרק Secrets of the Soul מתברר שביירון עבר אימונים בידי 'חיל הטלפתים', התחנך בחטיבת שוטרי החיל והיה תלמידו המצטיין של אלפרד בסטר. בנוסף מתגלה כי הוא אף שימש כחבר ביחידת העילית אומגה שחורה של החיל, וערק מהחיל לאחר שקיבל פקודות לירות על בני אנוש רגילים וחסרי הגנה. ספרי טרילוגיית חיל הטלפתים הרחיבו בהמשך על משבר אמונה זה.
מפנה עיקרי נוסף בנקודת המבט של ביירון מגיע ממערכת היחסים הרומנטית בינו לבין הטלפתית ליטה אלכסנדר, שמתפתחת למשך מספר פרקים בסדרה. ליטה וביירון מוצאים נחמה וקבלה עצמית זה בזרועות זו, אך רגעים אינטימיים ביניהם חושפים סודות עמוקים שהוורלונים החביאו עמוק במוחה של ליטה. ביירון מגלה שהוורלונים פיתחו טלפתים דרך הנדסה גנטית כדי שישמשו כנשק במלחמתם נגד הצללים. כתוצאה מהגילוי, ביירון זועם על כך, ומשום שהוורלונים כבר אינם נמצאים ואין את מי להאשים הוא מרגיש ששאר הגזעים אשר "ניצלו" בידי הטלפתים חייבים לו ולאנשיו עולם בית משלהם. נוסף על כך, מהערות שהוא מפטיר לעבר אחרים נעשה ברור שהוא מתעב בני אדם רגילים באותה מידה שבסטר מתעב.
בפרק In The Kingdom of the Blind, ביירון מאיים על חברי הברית הבין-כוכבית בחשיפת סודותיהם הנסתרים ביותר. מטרת תרגיל זה היא לקדם את תוכניתם של הטלפתים העריקים לקבל עולם בית משלהם. אולם, האיום המנטלי של ביירון גורם לכך שהעימותים רק מתגברים, ו'חיל הטלפתים' נקרא כדי לעצור את ביירון ואת אנשיו. בזמן שרבים מהם נשארים איתו מבוצרים במושבתם במחאת רעב, קבוצה אגרסיבית יותר נוקטת בעמדה נחרצת יותר, תוקפת את הסגל הפיקודי של התחנה ולוקחת בני ערובה. בין בני הערובה נכללים מייקל גריבלדי וד"ר פרנקלין.
בפרקים A Tragedy of Telepaths ו-Phoenix Rising, ביירון מוטרד מרציחות שמתבצעות בשמו משום שלא כך רצה שהקרב יתנהל. בעזרתה של ליטה, הוא משחרר את בני הערובה והורג את מנהיג הטלפתים פורעי החוק. הוא נכנע בתנאי שאלה אשר לא לקחו חלק במעשי האלימות ישוחררו, והוא והטלפתים פורעי החוק ימסרו את עצמם לידי יחידת האבטחה של התחנה. תנאיים אלה מוסכמים על ידי שרידן, אך כאשר בסטר מגיע בזמן המעצר הדבר מוביל לקרב יריות שגורם להריגתם של מספר אנשי אבטחה וטלפתים. ביירון לא מעוניין לחזור ל'חיל הטלפתים' ויורה לעבר חבית דולפת כימיקלים. הפיצוץ הופך אותו ואת שאר פורעי החוק למרטירים.
לאחר התקרית, ליטה לוקחת על עצמה את מטרתו של ביירון לעולם בית עבור הטלפתים והופכת למנהיגת מחתרת הטלפתים. פעולות התקרית (של ביירון ושל בסטר) הם למעשה הגורם המצית של מלחמת הטלפתים.
מרקוס קול
מרקוס קול - בגילומו של ג'ייסון קרטר - הוא חבר בכיר בארגון הסיירים, כוח המורכב מבני אדם ומינברים אשר משרתים את "האחד", טריומווירט הכולל את ג'פרי סינקלייר/ויילן, דלן וג'ון שרידן. לפי סיפור הרקע של הדמות, שמתואר לרוב בספר To Dream in the City of Sorrows, מרקוס נולד במושבת הכרייה אריסיה, ומשפחתו עסקה בתהליך כרייה מסוכן. אחיו ויליאם עזב את המשפחה כדי להצטרף לשורות הסיירים במינבר, והוא נהרג בידי הצללים כאשר ביקר את אחיו באריסיה. מרקוס היה אחד הבודדים ששרדו את המתקפה, ובעקבות מות אחיו הצטרף לשורות הסיירים בשל תחושת האשמה שגרם למותו.
מרקוס התחבר במהרה לד"ר סטיבן פרנקלין בזמן מסעם לעבר מושבת מאדים כדי להצטרף אל המחתרת. במהלך ריטואל מינברי על תואר המנהיג על הסיירים, מרקוס הגן על דלן ונלחם נגד נ'רון בקרב פנים אל פנים. למרות שהפסיד וכמעט נהרג, הוא הרוויח את הכבוד של נ'רון ואף גרם לו לפרץ צחוק שאינו אופייני למינברים מכת הלוחמים. מרקוס התאהב בסוזן איבנובה, אך הייתה זו אהבה נכזבת שכן היא לא החזירה לו אהבה בעיקר בשל מערכות היחסים הנכזבות שלה בעבר. בקרב האחרון במלחמת האזרחים של ברית הארץ, ספינת 'הכוכב הלבן' שנשאה את מרקוס ואיבנובה נפגעה, והיא נפצעה באורח אנוש. מרקוס לקח אותה חזרה לתחנת בבילון 5 והשתמש במתקן חייזרי הלוקח כוח חיים מאחד ומעניק אותו לשני והקריב את חייו כדי להציל את חייה. בסופו של דבר, גופתו נשמרה בהקפאה קריוגנית לבקשתה של איבנובה מתוך תקווה שיום אחד הוא יתעורר.
סיפורו של מרקוס מסתיים בסיפור הקצר Space, Time & the Incurable Romantic, שמתרחש כ-300 שנים לאחר קורות הסדרה. מרקוס ניעור מתרדמתו לאחר שהתגלה עולם הבית של החייזרים אשר המציאו את המתקן להעברת אנרגיית החיים. הוא מבקש את עזרת צאצאו של גריבלדי ויוצר שיבוט של איבנובה. הוא מעביר לשיבוט את זיכרונותיה של איבנובה ונוטש את שניהם על עולם שופע ולא מיושב על מנת לחיות חיים מאושרים ביחד. לסיום סיפור זה קיימות השלכות מוסריות, אולם הכותב ג'יי מייקל סטרזינסקי בחר להתייחס לעובדה שמרקוס קול מקבל את הסוף השמח שלו הוא כה ראוי.
דלן מיר
דלן - בגילומה של מירה פורלן - היא שגרירת המינברים, והיא משתייכת לכת הדתית. בימי חניכותה היא צוותה כעוזרתו של דוקאט, מנהיג המינברים בטרם פרצה מלחמת ארץ-מינברים ואשר בה מצא דוקאט את מותו. בזעמה על מותו של דוקאט, דלן היא זו שהייתה הקול המכריע בהחלטה לרדוף אחר בני האדם ולהשמידם עד האחרון שבהם (בסרט בבילון 5: בהתחלה). אולם, כאשר נשבה ג'פרי סינקלייר ונחקר על ידי המועצה האפורה, ממשלת המינברים, התגלה כי בגופו שוכנת נשמה מינברית. דלן הורתה למינברים לנצור אש ולהיכנע בדיוק ברגע שהם עמדו לנצח. בהמשך היא נבחרה על ידי המועצה האפורה להשגיח על סינקלייר מקרוב במסווה של שגרירת המינברים בתחנת בבילון 5.
במהלך 2260, דלן מגלה לשרידן את הנבואה העתיקה אודות הצללים ומפקידה בידיו מנהיגות על צבא הסיירים וצי ספינות "הכוכב הלבן". היא עומדת לצדו כאשר הוא מגייס את הגזעים הצעירים למלחמה על הצללים. כמו כן, חילוקי דעות מתחילים להיווצר בין הכת הדתית וכת הלוחמים המינברית, ודלן נאלצת לפרק את המועצה האפורה משום שאיבדה את דרכה השוויונית.
במהלך 2261, דלן נקראת לחזור במפתיע לעולמה, ומגלה כי הוא שרוי במלחמת אזרחים עקב פילוג בין הכתות. היא בוחרת להקריב את חייה למען גורל אנשיה בטקס הנקרא "גלגל האש". אולם ברגע האמת, נרון, אחד ממנהיגי כת הלוחמים, תופס את מקומה ובכך מקריב את חייו למענה, לאחר שהלך בעקבות צו לבו והצטרף לכת הדתית. היא מקימה מחדש את המועצה האפורה, בכך שהיא נותנת לכת העובדים את הכוח השליט על פני הכת הדתית וכת הלוחמים.
דלן היא "האחת שהינה" לפי נבואת המינברים. דוקאט היה זה שגילה לדלן, כי היא מצאצאי ויילן. מאחר שוויילן הוא למעשה ג'פרי סינקלייר, לכן לדלן, כמו למינברים רבים עקב נישואים עם צאצאי ויילן, DNA אנושי ולא רק עקב השינוי המטבולי אותו עברה.
לניר
לניר - בגילומו של ביל מומי - הוא עוזרה האישי של דלן, שגרירת המינברים. בדיוק כפי שדלן הייתה חניכתו של דוקאט, כך לניר הוא משרתה הנאמן של דלן למשך כל חמשת עונות הסדרה. לניר הוא חבר המקדש השלישי של צ'ודומו מהכת הדתית וכן לוחם שהצטרף מאוחר יותר לכוח הסיירים. ידוע שהייתה לו משפחה על ספינת הדגל של המינברים, 'הכוכב השחור', שהושמדה בידי שרידן במהלך מלחמת ארץ-מינברים. בעוד מינברים אחרים מרגישים איבה כלפי שרידן בשל מעשיו, אותם חשבו כחסרי כבוד, לניר לא נטר לו טינה וככל הנראה הבין מדוע עשה זאת.
במהלך פרק העונה החמישית Day of the Dead, לניר נתקל ברוחו של מורדן - בן האנוש שעבד עם הצללים. לניר חזר מאימוני הסיירים מתוך תקווה לדבר עם רוח כחלק מתהליך קיום מצוות של הכת הדתית, ועשה טעות בכך שביקש ממורדן דברי חוכמה. מורדן ניבא שלניר יבגוד בסיירים יום אחד - אירוע שמנבא את מה שיקרה בהמשך.
מתברר בהמשך כי לניר מאוהב בחשאי באדוניתו דלן, אולם כפי שמרקוס קול הסביר זאת, זו אינה אהבה רומנטית כפי שאנחנו מכירים אלא משהו אצילי יותר. לניר לא פעל לפי תחושותיו משום מערכת היחסים בין דלן לג'ון שרידן. הוא התוודה בפניה כשהשניים נלכדו בעל-חלל ועמדו בפני סכנת מוות. דלן ידעה בדבר אהבתו כלפיה, אך לא אמרה דבר כדי לחסוך ממנו מבוכה. יחסיו של לניר כלפי דלן גרמו בסופו של דבר לנפילתו. כששרידן סבל מתאונה על סיפון ספינת 'הכוכב הלבן' בפרק Objects at Rest, לניר ראה בכך הזדמנות להסיר מעליו את "המתחרה" שלו, סירב לעזור לו ונמלט תוך שהוא מותיר אותו מאחור למות. כמעט מיידית, הוא הבין את הטעות שבמעשיו וחזר לאחור, אך שרידן כבר הצליח להימלט בכוחות עצמו. לניר נמלט וחש בושה רבה במעשיו ולא נראה שוב מעולם, למעט שיחה קצרה ובלתי נינת לאיתור שבה הוא מבקש מדלן ושרידן סליחה. רמזים בפרק Sleeping in Light מציינים שלניר כנראה שנהרג במלחמת הטלפתים.
ג'קאר
ג'קאר - בגילומו של אנדריאס קטסולאס - הוא שגריר הנארנים בתחילת הסדרה וחבר במעגל השלישי של הקא'רי, הרשות המחוקקת של ממשל נארן. הנארנים הם עם אדוק ושמרן מבחינה דתית, אך גם צמאי כוח ובעלי משמעת צבאית חזקה. מסיבה זו, ג'קאר היה נציג הנארנים במלחמת ארץ-מינברים כאשר סיפק לבני האדם כלי נשק. בני עמו סבלו מאז ומתמיד מעבדות וכיבוש של גזע הסנטאורים, ובין שני העמים מתנהלת במהלך 2258 מלחמה טריטוריאלית.
לקראת סוף 2259, הסנטאורים כובשים את נארן בעזרת נשק להשמדה המונית, וממשל נארן נרדף על ידם. הדבר מאלץ את ג'קאר לבקש מקלט מדיני משרידן בתחנת בבילון 5, מה שמעיב מאוד על היחסים בתחנה. בשנת 2260, בעקבות ניסיון תקיפה שלו על שגריר הסנטאורים לונדו מולארי, הוא מוחזק בכלא התחנה, שם הוא עובר לראשונה התגלות ומעלה את מחשבותיו על הכתב.
בתחילת 2261 ג'קאר נשבה בידי הסנטאורים ומובל לחצר המלכות הסנטאורית, שם הוא עובר עינויים רבים על ידי הקיסר הסנטאורי קתרג'יה. ג'קאר ולונדו כורתים ביניהם ברית לאחר שקתרג'יה נתקף בשגעון אלוהות – ג'קאר יסכים לעזור ללונדו בהתנקשות בחייו של קתרג'יה בתמורה לשחרור נארן מעול הסנטאורים. לקראת סוף 2261, ג'קאר חוזר לתחנה ומגלה כי כתביו נאספו בידי נארנים אדוקים, וכי כעת שמו נערץ. בכך הפך מלוחם נארני למנהיג רוחני בעל כורחו.
נאטות'
נאטות' - בגילומן של ג'ולי קייטלין בראון ומארי קיי אדמס לסירוגין - היא עוזרתו האישית השנייה של ג'קאר, שגריר הנארנים, אחרי שעוזרתו הראשונה קודאת' מתה כתוצאה מתאונת תא לחץ. כאשר נאטות' הגיעה, חבר בגילדת המתנקשים של הנארנים ניסה להרוג את ג'קאר לבקשתו של יריב ותיק. בסופו של דבר, ג'קאר נחטף בידי המתנקש. נאטות' נפגשה עם המתנקש וטענה שהיא הגיבוי שלו. עקב כך היא הצליחה לנטרל את מתקן הכאב שהונח על ג'קאר, מה שאיפשר לו להביס את המתנקש. בהמשך, המתנקש עזב את התחנה לפני שגילדת המתנקשים תמצא אותו ותהרוג אותו.
נאטות' חזרה לנארן - עולם הבית של הנארנים - בנקודה מסוימת במהלך 2259, והייתה על הכוכב בזמן שהסנטאורים הפציצו אותו בנשק להשמדה המונית. היא נעדרה ונחשבה למתה. בעונה החמישית, נאטות' נמצאה והתגלה שהיא נכלאה בארמון המלכות הסנטאורי בפרק A Tragedy of Telepaths. לונדו מולארי וג'קאר הבריחו אותה מהארמון וארגנו לכך שהיא תישלח לנארן ופצעיה יטופלו.
דמותה של נאטות' לא הופיעה עוד בפרקי הסדרה או בסרטי הטלוויזיה שנעשו עליה. נרמז מהסיפור הקצר "מחפשת אמיתית" ומהסיפור "לגיונות האש: מתוך האפלה" כי נאטות' המשיכה לחיות את חייה בנארן.
לונדו מולארי
לונדו מולארי - בגילומו של פיטר ג'וראסיק - הוא שגריר הסנטאורים, ודמותו היא אולי הטרגית ביותר בסדרה. בתחילת הסדרה מתוארת דמותו כאדם פוחז וחסר אחריות אשר המרבה בשתייה ובבילויים. עם הזמן, דמותו עוברת מהפך כאשר הוא משמש בעל כורחו ככלי עזר בידי הצללים (ומאוחר יותר בידי משרתיהם ה'דראק') על מנת להשליט טרור ואנרכיה ביקום, בין היתר כיבוש נארן והתקפת הברית הבין כוכבית בשנת 2262.
כל אותה עת הוא מנסה לכפר על מעשיו ולצאת מהסבך אליו הוא נכנס, אולם הוא אט אט מגלה כי כל תגובה שלו גוררת אחריה השלכות הרסניות. כך למשל, כאשר ניסה לחמוק מיחסיו האפלים עם מורדן, נציג הצללים, אלה הרגו את פילגשו; כאשר פיצץ אי בסנטאורי פריים אשר שכנו בו ספינות הצללים, משרתי הצללים, ה'דראק', השתלטו על גופו ועל הווייתו. קשת הסיפור של הדמות מסתיימת בטרילוגיית סנטאורי פריים.
ויר קוטו
ויר קוטו - בגילומו של סטיבן פורסט - הוא עוזרו האישי של לונדו מולארי, שגריר הסנטאורים. ויר הגיע ממשפחה ללא תואר אצולה, ונחשב לביישן ושקט. בתחילת הסדרה, תואר השגריר נחשב כבדיחה בחצר המלכות הסנטאורית, שלא לדבר על מעמד העוזר האישי שהיה נטול חשיבות. עם הזמן, מעמדו של ויר גדל כאשר מולארי למד להסתמך יותר ויותר על שירותיו, וויר היה למעשה קול ההיגיון היחידי ללונדו כאשר זה התפתה בידי הצללים.
כאשר לונדו התמנה לתפקיד קיסר, ויר נהפך לשגריר הסנטאורים בתחנה. בעלילה המתוארת בטרילוגיית סנטאורי פריים, ויר החל לארגן תנועת מחתרת בעולם הבית של הסנטאורים לאחר שבני בריתם של הצללים החלו להשתלט על עולמם. עם מותו של מולארי, ויר נעשה לקיסר.
לחכיים
לחכיים (שם מדעי: Plantaginaceae) היא משפחה של צמחים בעלי פרחים בסדרת הצינוראים. זוהי משפחה קטנה באופן יחסי, שכלולים בה שלושה סוגים בלבד. היא נקראת לפי שם הסוג לחך, שהוא הסוג הגדול במשפחה.
מחקרים גנטיים עדכניים, שינו את המעמד הסיסטמטי של משפחה זו ומשפחות קרובות, כשהשינוי העיקרי הוא העברת סוגים ממשפחת הלועניתיים למשפחה זו. ערך זה נכתב על-פי החלוקה המסורתית, כפי שהיא מקובלת ומוצגת במרבית המקורות בתחום. אין לראות בכך קביעה מדעית, אלא קביעה לצורכי עריכה בלבד.
תיאור המשפחה
כאמור, מדובר במשפחה קטנה, ובה בולט הסוג לחך, על שמו נקראת המשפחה, גם בשמה העברי וגם בשמה הלטיני. השם 'לחך' בעברית רומז לכך שמיני משפחה זו הם עשבים טובים למאכל צאן. השם הלטיני הוא הלחם של המילה Planta שפירושה 'כף הרגל', ו- agere שפירושו 'להוביל'. שם זה מצביע על דמיון בין טביעות כפות הרגליים על האדמה לעלה הצמח. המשפחה מיוצגת בכל יבשות העולם, אך אין היא מיוצגת באזורי הקטבים. מיני משפחה זו מאכלסים בתי גידול מגוונים, כאשר העדפה מספרית מסוימת קיימת למעונות לחים כדוגמת שולי נחלים, וכן מינים ממנה מעדיפים מדבריות, צידי דרכים, בתות ועוד. במשפחה זו, על-פי החלוקה המסורתית, 3 סוגים ו-274 מינים, מהם 2 אנדמיים לארץ ישראל. לפי חלוקה אחרת, זוהי משפחה מונוגנית (כלומר, בעלת סוג אחד) ולפיכך גם הסוגים הקטנים בה כלולים בסוג הגדול, לחך.
התכונה יוצאת-הדופן של המשפחה, היא היות הפרחים מואבקי רוח. בתכונה זו, המשפחה שונה מהקרובות לה. היות שאין צורך בצבעי ראווה למשיכת חרקים, צבע הכותרת אינו בולט- לדוגמה ירוק או אפור. תכונה זו, יחד עם תכונות חיצוניות נוספות כדוגמת עלים סרגליים במינים רבים, מקנה לבני משפחה זו דמיון פיזי לבני משפחת הדגניים, אך מדובר בדמיון פיזי בלבד, שכן על פי תכונות פילוגנטיות ואנטומיות רבות, מדובר במשפחות רחוקות זו מזו.
תכונה בולטת נוספת של המשפחה, היא מנגנון הקשור בהפצת הזרעים. בעת הרטבה, סוכרים בשם מוצילגים תופחים, והזרע נעטף בריר צמיגי. תכונה זו מקלה על הזרע להיצמד לקרקע ו'לתפוס' לעצמו מקום ראוי לנביטה.
לאחדים מבני משפחה זו חשיבות ברפואה העממית. כמו כן ישנם מינים שלהם שימושים למאכל, אם כי שימוש זה הוא אינו בהיקף כלכלי. מינים אחדים נחשבים למינים פולשים המשבשים חלקות חקלאיות.
תיאור מורפולוגי
בני משפחה זו נם עשבוניים רב-שנתיים או חד-שנתיים. מיעוטם בני-שיח. העלים של בני משפחה זו מסודרים באופן מסורג על הגבעול, אך לעיתים קרובות תכונה זו אינה באה לידי ביטוי, משום שמינים רבים מאופיינים בשושנת עלים צפופה. העלים לרוב פשוטים ותמימים.
הפרי האופייני למשפחה הוא מטיפוס הלקט או אגוזית. הזרע לרוב שטוח, צבעו חום בהיר, וניכר בו גם בעין בלתי-מזוינת העובר.
זורו: החרב והוורד
זורו: החרב והוורד (בספרדית: Zorro: la Espada y la Rosa) היא טלנובלה מבית טלמונדו, שהופקה בשנת 2007, בשיתוף החברות סוני וטלוויסה. כוכבי הטלנובלה הם כריסטיאן מאייר ומרלן פבלה. עלילת הטלנובלה מבוססת על עלילת הסיפור זורו.
עלילה
מרבית העלילה מתרחשת באזור קליפורניה בתחילת המאה ה-19. הכפר סנטה לוסיה נכבש על ידי קבוצת ספרדים שמנסה לכבוש את כל האדמות באזור זה ולרצוח את כל האינדיאנים הנמצאים שם. צעיר ספרדי בשם פרננדו סנצ'ס דה מונקדה, רוצח אינדיאנית הנקראת "טויפורניה" לעיני בנה בן ה-5, ששמו "טיש'ה" (זורו קטן). הילד נולד לאחר רומן בין האינדיאנית עם קפיטן ספרדי, אלחנדרו דה לה וגה, שכאשר שנים לאחר מכן נודע לו על קיומו של הילד, מכיר בו ומטביל אותו תחת השם דיאגו דה לה וגה. הוא מסתיר מסיכה, שכמיה וחרב המשמשות את הזהות האחרת שלו: זורו, המתעמת ונלחם נגד אלה שרומסים את העניים. רק שני אנשים מכירים את סודו: חברו ברנרדו והאב תומאס שהיה מדריכו בזמן שנהפך לזורו. אזמרלדה היא בחורה צעירה, יפה והרפתקנית. אזמרלדה מגלה את מוצאה האמיתי כשנודע לה שהיא גודלה על ידי אדם שאינו אביה, ושהופרדה מאמה האמיתית: צוענייה שנכלאה. אזמרלדה מוכנה לעשות הכל כדי לגלות אם אמה עדיין חיה, ואם כן לשחררה מההסגר בו הייתה כל כך הרבה שנים. כחלק מתוכניתה, אזמרלדה נענית לקפיטן ריקרדו מונטרו, מפקד צבאי ומנהל הכלא אך בו בזמן אויב אישי של דיאגו דה לה וגה ויותר מכך, של זורו, במטרה לחדור לתאים ולאתר את מיקומה של אמה. היא מצליחה לגרום לכך שמונטרו ירגיש תשוקה חולנית כלפיה, מה שיהפוך את חייה לסיוט.
סירטואין
סירטואין (באנגלית: Sirtuin) הוא שמה של קבוצת גנים, המקודדת לחלבונים או אנזימים בעלי שם זהה. לפי מחקרים מסוימים, קיים קשר בין חלבונים אלו לבין עיכוב תהליכי ההזדקנות כשלעצמה, ואולי גם שורת מחלות הקשורות אליה, כגון אלצהיימר, סוכרת, דלקות ועוד. אולם, מחקרים אחרים לא מצאו השפעה מיטיבה של סירטואינים על תהליכי הזדקנות, כך שכיום הדבר נתון במחלוקת במחקר.
היסטוריה
בפברואר 2000 דיווח לראשונה צוות חוקרים מ-MIT, שבראשו עמד פרופסור לאונרד גוארנטה (Leonard Pershing Guarente), על תוצאות מחקר שעשה במשך כל העשור הקודם על "גן נוגד הזדקנות", שהתגלה עוד קודם לכן בשמרים. הצוות של גוארנטה גילה במחקרו אנזים, שנוצר על ידי אותו גן ספציפי בשמרים, המסוגל "לכבות" פעילות של גנים אחרים באותם שמרים ולגרום בכך להאטת תהליך ההזדקנות של הפטריות החד תאיות הללו. שמרים שקיבלו עותק נוסף של הגן, חיו יותר מאשר אלה שלא קיבלוהו. ושמרים שמה-DNA שלהם, הוציאו או השקיטו את הגן הזה, חיו פחות מאלה שמהם לא הוציאו או השקיטו אותו. גוארנטה וצוותו קראו לגן ולאנזים שהוא מקודד לו, בשם Silent Information Regulator (רגולטור משקיט מידע), סירטואין, או בראשי תיבות - SIR.
עוד גילה הצוות, כי הקואנזים נוגד החמצון NAD, ניקוטין אמיד אדנין דינוקלאוטיד (Nicotinamide Adenine Dinucleotide) מסייע להפעלתו של SIR, גילוי שהשתלב עם הידע שכבר היה קיים קודם לכן, בדבר יכולתם של נוגדי חמצון להפחית מקרי סרטן ולהאט את קצב ההזדקנות.
המחקר החדש הזה הראה גם קשר ישיר מובהק בין האטת קצב חילוף החומרים של השמרים, להאטת תהליך ההזדקנות אצלם. תוצאה זו השתלבה יפה גם היא, עם תוצאותיהם של מחקרים קודמים, שהראו כי "דיאטת רעב", הפחתה של כ-30% בכמות הקלוריות שסופג יצור חי גורמת להארכת תוחלת החיים שלו, בכשליש עד חצי. העובדה שהתוצאה האחרונה, הארכת תוחלת החיים עקב דיאטת רעב הייתה אוניברסלית, דהיינו, נכונה לכל יצור חי כנראה, החל מחד תאיים ועד לפרימטים (קופים דמויי אדם) גרמה לחוקרים להניח שהאנזים והגן שגילו, בהנחה שהם אכן קשורים ל"דיאטת הרעב", אף הם אוניברסליים בכל עולם החי, לרבות אולי בבני אדם.
ההיפותזה של גוארנטה וצוותו הייתה אם כן, שסירטואין הוא לפחות אחד הגורמים המופעלים על ידי דיאטת רעב, והוא משמש כמתווך, המאפשר לה להאט את ההזדקנות ואת ההתדרדרות הבריאותית הנילווית אליה. ואחד מתלמידיו של גוארנטה, פרופסור דייוויד סינקלייר, הנחשב כיום לאחד ממובילי תחום המחקר הזה הצליח ב-2004 לקשר אמפירית בין "דיאטת רעב" לסירטואין.
המחקר כיום
לפי סקירה של מחקרים שהתפרסמה ב aging and disease כרך 9 גיליון 6 (2018) לא נמצאה השפעה מיטיבה של הסירטואינים על תהליכי הזדקנות בבני אדם. הגן שגוארנטה וצוותו חקרו בשמרים קרוי כיום Sir2. גן זה ולפחות שישה גנים "סירטואינים" נוספים, הדומים לו, התגלו מאז, בתאי גופם של יונקים ואף בבני האדם. אצל היונקים, סירטואין1, סירטואין 6 וסירטואין7 נמצאו בגרעין התא, סירטואין2 בציטופלסמה וסירטואין3, 4 ו-5 במיטוכונדריה. המוסכמה המדעית כיום אומרת, שלפחות אחד הגורמים מאריכי החיים, המופעלים כתוצאה מדיאטת רעב, הוא סירטואין וכי ניתן להפעילו באמצעות כימיקלים שונים כמו רסברטרול, גם ללא דיאטת רעב.
ב-2010 הוכיחה קבוצת חוקרים ישראלים מאוניברסיטת בר-אילן, האוניברסיטה העברית ואוניברסיטת קרנגי מלון, שבפיטסבורג, פנסילבניה, שעכברים זכרים, בעלי כמות גדולה של Sirt6 חיים יותר מעכברים זכרים, שבהם יש כמות רגילה של סירטואין זה.
התרכובת הסינתטית Sirt1720 פותחה על ידי חברת Sirtris, שהוקמה על ידי דייוויד סינקלייר, במטרה לחקות פעילות של רסברטרול, המשפעל סירטואין. החיקוי המלאכותי פועל עם זאת בעוצמה גדולה בהרבה מהרסברטרול עצמו. ב-2011 הוכיחה קבוצת חוקרים, כי הוספתה של התרכובת הזו, גורמת להארכת חייהם של עכברים שמנים, כך שיחיו כמו חבריהם בעלי המשקל הנורמלי ואף לא יחלו במחלות האופייניות לעכברים שמנים.
ובספטמבר 2013 התפרסם מחקר שהראה ש-Sirt1 דוחה את סימני ההזדקנות ומאריך את חייהם של עכברים בכלל, כלומר, בין אם שמנים ובין אם רזים ומשני המינים.
מחקרים אחרים מראים כי סירטואין הוא גורם חשוב בפעולות קוגניטיביות מורכבות, כמו יצירת ושימור זיכרונות ואף פיקוח על מצבי רוח. הוא יכול, ככל הנראה, לסייע לתאי עצב של עכברים לשרוד, גם אם העכבר חולה במחלה הגורמת למוות עצבי, כמו אלצהיימר, ובנוסף, הוא גם יכול כנראה לעכב את התפתחותן של מחלות הזדקנות אחרות, כמו סוכרת, מחלות לב ואף סרטן. לגבי הסוכרת, חברות תרופות רבות פועלות כיום לפיתוח תרופות המבוססות על חלבוני הסירטואין. הפיתוח התרופתי מתמקד בחולי סוכרת, מאחר שסוכרת היא מהבולטות במחלות ההזדקנות, ותרופות המבוססות על רזברטרול ועל סירטואין סינתטי אמורות להוריד משמעותית את לחץ הדם ואת רמת האינסולין בחולי סוכרת מסוימים.
העליונים: בתוככי בית המשפט העליון
העליונים: בתוככי בית המשפט העליון הוא ספרה של נעמי לויצקי שיצא לאור בדצמבר 2006 בסדרת הספריה החדשה. הספר סוקר את הקורות מאחורי הקלעים ובין כותלי בית המשפט העליון, לאורך עשרות השנים האחרונות, ומתמקד בימי כהונתו של אהרן ברק כנשיא בית המשפט העליון.
מטבע הדברים, מתמקד הספר בפסקי הדין הנודעים, ובפועלו המהפכני של אהרן ברק, עוסק בהצלחתו בהרחבה הניכרת של סמכויות בית המשפט העליון והפיכתו לגורם דומיננטי במהלך חיי היום יום בישראל. הספר גם עוסק בשאיפותיו מרחיקות הלכת של ברק ובמשבר שפקד אותו עת הבין כי לא תושגנה בשלמותן, בימי כהונתו ואף בכלל. אשר על כן, מתארת אותו לויצקי לקראת פרישתו כאדם עצוב ותשוש.
הספר מרכז ומחזק את תוכני הרצאותיה של לויצקי מימי הוראתה במסלול האקדמי המכללה למינהל ושם דגש מיוחד על מוצאם התרבותי וקורות חייהם של היושבים בבית המשפט העליון. הספר עוסק בהאנשתן ובהצגתם כבשר-ודם, אנשים הפועלים לעיתים באופן אמוציונאלי, ככל בני האדם. כך, מוכרעים, אליבא לויצקי, רבים מהנושאים הנידונים בפני בית המשפט העליון, ומסעות-שכנועים בהם אחד מתאמץ להכניע את משנהו עד שיאבה ליתן הסכמתו לחוות-דעתו, אינם נדירים.
הפוליטיקה הפנימית ומאבקי הכוח בבית המשפט העליון
עד לכתיבת "העליונים" מקובל היה לחשוב שהסחבת בפרסום החלטות בית המשפט העליון נבעה מאי עמידת השופטים בנטל הררי התיקים המכבידים עליהם וששופטי העליון כותבים את פסקי דינם בלא מורא, בלא תלות ומחוץ להשפעת גורמים זרים. ברם, הספר מציג אירועים רבים שלטענתו מפריכים הנחות אלה. על פי הכתוב בין השופטים יש יחסים מורכבים הכוללים תגרנות, הפצרות וויכוחים, בהם מנסים לשכנע זה את זה לקבל איש את עמדת רעהו. כתוצאה מכך, ראשי ההרכבים, ובראשם נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק, מעכבים לעיתים את מתן פסקי הדין עד לגיבוש מצדדים בעמדתם, בין אם על ידי שכנוע ובין אם על ידי המתנה לפרישת שופטים והחלפתם באחרים בעלי עמדות שונות, אם כי אירעו מקרים בהם גם שופט בודד הצליח בדרכים שונות לעכב את מתן ההחלטה.
אחד המניעים לקבלת פסקי דין שחושפת לויצקי בספרה הם מאבקי-הכוח, הפוליטיקה הפנימית בעליון כמו גם הלאומית (העליון מול שאר הרשויות ומול הציבור) ואף הבינלאומית (חתירת אהרן ברק "ליישר קו" עם בית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג).
הספר טוען שעיקר פסקי הדין בבית המשפט העליון אינם נכתבים על ידי השופטים כי אם על ידי עוזריהם ומתמחיהם העושים לעיתים מאמצים לחקות את סגנון כתיבת השופט עמו הם עובדים. חריג לכלל זה הוא מנהגה של השופטת איילה פרוקצ'יה שהקפידה לכתוב את כל פסקי-דינה בעצמה על אף לחצי חבריה והפיגור בפרסום החלטותיה שנגרם בשל כך.
הרקע לכתיבת הספר
נעמי לויצקי, עיתונאית, פרסמה בשנת 2001 את הספר "כבודו - אהרן ברק, ביוגרפיה", ביוגרפיה אוהדת על אהרן ברק. לאחר מכן החלה להעביר במכללה למנהל הרצאות על השפעות קורות חיים של השופטים על פסיקותיהם. תוכני הלימוד של הקורס היוו את הבסיס לכתיבת הספר ובנוסף וכן הקדישה כשנה לעריכת 128 ראיונות עם מקורות משפטיים וכן ללימוד כל היבטיו של בית המשפט העליון, לרבות מקביליו בחו"ל. ככלות הכול, נמשך תהליך הכתיבה כשנתיים ומחצה.
תוכן הספר
"העליונים" בן 401 עמודים, נספח מקורות ו-21 פרקים, העוסקים בין היתר בפרשת נילי כהן, מעורבותו בה של דניאל פרידמן, העלאת מועמדות מרדכי קרמניצר, אליקים רובינשטיין ועדנה ארבל לעליון, פרשת רות גביזון והעלאת מועמדות מרידור. מיני-ביוגרפיה של דורית ביניש - נעוריה ומשפחתה, ימיה בפרקליטות המדינה, שנותיה בבית המשפט העליון.
פס"ד ירוס-חקק, פס"ד דנילוביץ', המהפכה החוקתית, מיני-ביוגרפיה של אליהו מצא, בג"ץ חוק האזרחות, פרשת קורמצו, מיני-ביוגרפיה של הוגו בלק, מיני-ביוגרפיה של פליקס פרנקפורטר, היריבות בין השניים, פס"ד בראון, כניסת לעליון - פרשת בג"ץ קעדאן, ש"ז חשין, פסק דין ירדור בג"ץ בית-סוריק.
מיני-ביוגרפיה של מישאל חשין - כפרקליט: יחסו לנשים, רות חשין, קו 300, פרשת 'דלק', יחסיו עם מזוז; כשופט: צנזורה וחופש הביטוי (בג"ץ אימפריית החושים, מוטי לרנר, אבי גולן), פסיקותיו ביחס להריסות בתי משפחות מחבלים.
מיני-ביוגרפיה של דליה דורנר - זכויות נאשמים בעליון, משפחתה ונעוריה, הזכות לחינוך, התפתחותה כשופטת בערכאות שונות, זכויות נשים, סגנונה ויחסיה עם ברק.
פרשת רופאייזן, בג"ץ שליט, השתלשלות פס"ד "גיורי הקפיצה", מיני-ביוגרפיה של פרוקצ'יה ודעת המיעוט שלה, דת ומדינה בארצות הברית ובארץ. הפרדת רשויות - ביקורת ברק על מונטסקייה ו"שיטת הזרעים" שלו, ביקורת על החלטות הכנס, פרשת ההצבעות הכפולות, חוק ההסדרים.
בית משפט לחוקה, מיני-ביוגרפיה של אדמונד לוי, בג"ץ פינוי-פיצוי, בג"ץ קיום מינימלי בכבוד, עלייתו ושקיעתו של אהרן ברק, תיחום מגורים, דניאלה שריזלי נגד זאב סגל, אסתר חיות וחופש הביטוי של ח"כים.
פרשת חוק האזרחות
חשיפתו המרכזית והמרעישה של הספר נסובה סביב פס"ד חוק האזרחות והכניסה לישראל שאסר על הגירה לישראל של בן-זוג פלסטיני שנישא לישראלית. בתחילה הקצה ברק לדיון בתיק הרכב מורחב של שלושה-עשר שופטים ובהם סלים ג'ובראן, השופט הערבי, אז במינוי זמני, שלהערכת לויצקי הושב בתיק על ידי ברק כפי הנראה מסיבות פוליטיות. ברק הצליח לגבש רוב של 7 שופטים בראשותו בעד קבלת העתירה לביטול החוק נגד 6 שופטים בראשות המשנה לנשיא מישאל חשין שתמכו בדחיית העתירה, וכבר התיישב לכתוב פסק דין. אפס, הוא החליט בסופו של דבר שלא לפרסם את פסק הדין לאחר שגילה שלמאמציו לשנות את דעתו ולו של אחד מבין השלישייה - מרים נאור, אשר גרוניס ואליהו מצא שצידדו בדחיית העתירה, כשלו.
אליבא דלויצקי, דבר זה נבע מפחדו של ברק שהכרעה מרכזית כזו תוכרע על חודו של קול ערבי - השופט ג'ובראן, שצידד בעמדתו. וכך, מקץ שנתיים נדחתה העתירה ברוב של 6 נגד 5, לאחר שדליה דורנר ותיאודור אור שצידדו בעמדת ברק, פרשו מבית המשפט העליון בהגיעם לגיל 70.
בג"ץ קעדאן
בעניין בג"ץ קעדאן טוענת לויצקי כי התקיימה דעת מיעוט חסויה של מישאל חשין, שכפי הנראה תקפה בחריפות את עמדתו של בג"ץ וכללה דברים שנתפסו כגזעניים בעיני ברק. על מנת למנוע את פרסומה, הפעיל ברק על חשין לחצים תוך יצירת זיקה בין עמדתו לבין פרשיית אביו, השופט העליון שניאור זלמן חשין שכמעט ונמנע ממנו המינוי לעליון בשל רכילויות כאילו קשור היה לתנועת החרות הימנית של בגין ואף איים עליו בזרם גינויים מכול רחבי העולם. חשין נרתע ועמדתו נגנזה.
מידת הצלחתו המסחרית והביקורות להן זכה
הספר היה לרב-מכר וכבש את המקום הראשון בדירוג מכירות ספרי העיון בישראל ונותר בצמרת הדירוג למשך שבועות ארוכים. כמו כן, נהנה "העליונים" משבחי הביקורת, ובין המקלסים ניתן למנות את יוסי שריד שכתב:
במאמר בידיעות אחרונות, כתב ד"ר אביעד הכהן, בעבר מתמחה של חשין, ביקורת נוקבת וחריפה נגד הספר שכללה בין היתר את הדברים הבאים:
יובל יועז, הכתב המשפטי של 'הארץ':
עם זאת, כל המוסדות האקדמיים, להוציא את מכללת נתניה, סירבו לקיים דיון בספר. לויצקי תלתה זאת ב"פחדנות".
קירוב זווית קטנה
קירוב זוויות קטנות הוא קירוב מתמטי המפשט את חוקי הטריגונומטריה עבור זוויות קטנות, דהיינו זוויות בגבול לאפס. הקירוב מבוסס על כך שהגבול של sin(x)/x ב-x=0 הוא, כאשר הזווית x נמדדת ברדיאנים. כתוצאה מכך ניתן לקרב את הפונקציות הטריגונומטריות לפונקציות ליניאריות:
קירוב זוויות קטנות שימושי מאוד בניתוח מערכות פיזיקליות, כולל בתחומי מכניקה, אופטיקה, אלקטרומגנטיות ואסטרונומיה. הקירוב מפשט משוואות דיפרנציאליות מסובכות למשוואות ליניאריות פתירות. לדוגמה, מטוטלת מתמטית בקירוב זוויות קטנות היא מתנד הרמוני, שפתרונו מוכר.
שיקולים גאומטריים לקירוב
הפונקציות הטריגונומטריות מוגדרות כיחסים בין הצלעות של משולש ישר-זווית. הקשת הירוקה, בזווית x, שייכת למעגל ברדיוס יחידה. כתוצאה מכך אורך הקשת שווה ל-x.
ניתן לראות שכאשר הזווית x קטנה, אורך הניצב הסמוך לזווית הופך דומה לאורך היתר. כלומר, היתר שווה בערך לצלע הסמוכה לזווית, כך שהקוסינוס שווה בערך ל-1. כמו כן, אורך הצלע שמול הזווית הופך דומה לאורך הקשת, ולכן היחס בינה לבין הצלע הסמוכה או בינה לבין היתר, הלא הם ערכי הפונקציות סינוס וטאנגנס, שווים בקירוב לגודל הזווית.
שיקולים אנליטיים לקירוב
הקירובים הללו זהים לקירוב טור מקלורן מסדר ראשון. טורי טיילור המתאימים לפונקציות הטריגונומטריות השונות הם כלהלן:
כאשר x היא הזווית ברדיאנים. עבור ערכי x קטנים, החזקות הגבוהות של x דועכות במהירות לאפס, כך שניתן להזניח את האיברים הללו ולהכליל אך ורק את החזקה הנמוכה ביותר, היא החזקה הליניארית עבור סינוס וטנגנס, והקבוע 1 עבור קוסינוס. כדי להגדיל את הדיוק של הקירוב ניתן להוסיף את האיברים של החזקות הבאות. הקירוב מסדר שני של הסינוס והטנגנס שווה לקירוב מסדר ראשון, בקוסינוס לעומת זאת קיים איבר מסדר שני, ולכן הקירוב המדויק יותר מסדר שני כולל שני איברים:
אימרה קינסקי
אימרה קינסקי (בהונגרית: Kinszki Imre; בודפשט, 10 במרץ 1901 – 1945) היה צלם יהודי-הונגרי. הוא היה אדם משכיל מאוד ורב-גוני ומלבד העיסוק שלו בצילום גם עבודתו הפילוסופית, המדעית, הספרותית והחינוכית משמעותית. קינסקי ניספה בשואה במחנה הריכוז זקסנהאוזן.
פועלו
בתחילה צילם את ילדיו, את משפחתו, את סביבתו ואת רובע מגוריו, זוגלו (רובע 14 של בודפשט). חדשנותו אינה נעוצה בבחירת הנושאים שלו, אלא בגישתו החדשה לשפת העיצוב הספציפית שלו, לאופן בו חיבר את תצלומי החפצים, הרחובות ומהלך החיים, האופן שבו טיפל ביחסי צל-אור שהיה במיוחד חדשני ושובר צורה. אופטיקה "למעלה". תמונותיו הן חדשות רגישות על החיים העירוניים בשנות ה-30 של המאה ה-20. הוא זוכה להערכה רבה בספרות זרה, ויחד עם בראסאי, אנדרה קרטס ולסלו מוהולי-נג'י, זוכרים אותו ואת יצירתו שנותרה לא שלמה וקטועה בשל השואה.