cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מחנה המעבר פיטיבייה
החיים במחנה
בהתחלה היו תנאי החיים במחנה יחסית נסבלים. האסירים הורשו לקבל מכתב אחד בשבוע, ועוד שתי חבילות בחודש. מוסדות הסעד של צרפת פעלו גם הם במחנה, במטרה להקל כמה שניתן על האסירים. הם הכינו חבילות שנשלחו לאסירים, ואף שלחו עובדת סוציאלית שתוכל לספק את צורכיהם, אך מראשית יולי 1942, כאשר מספר הנשלחים למחנה גדל מאוד, התנאים הפכו לבלתי נסבלים. השוהים במחנה סבלו מתת תזונה בשל המזון הלקוי וכן סבלו ממחלות רבות, ומגפות רבות החלו להתפשט בשל התנאים האיומים והצפיפות הגדולה.
האסירים עסקו בעבודות שחורות מכל סוג, חלקם במחנה עצמו, וחלקם בחוץ, במזקקת הסוכר. העבודות במחנה נועדו הן להתקנת תשתית המחנה והן להבטחת תפקודו של המחנה.
מיולי ועד אוקטובר 1941 ברחו מהמחנה כ-142 אסירים.
במקביל לתנאי החיים הקשים, התפתחה במחנה גם תרבות ענפה. האסירים הקימו מקהלה, ספרייה, ושיעורים שונים בשפות, בהתעמלות, בגאוגרפיה ובתפירה. בין היתר עברה במחנה הסופרת אירן נמירובסקי לפני שהועברה לאושוויץ, שם מתה.
לאחר המלחמה: הנצחה
בשטח שבו עמד המחנה הוקמה אנדרטה לזכר היהודים שנרצחו.
לואה (שפת תכנות)
לוּאה (Lua, מפורטוגזית: ירח) היא שפת תכנות דינמית שפותחה על ידי, , ו־ בשנת 1993 באוניברסיטה הקתולית (PUC Rio) שבריו דה ז'ניירו. הגרסה הציבורית הראשונה של לואה פורסמה בשנת 1994. לואה משמשת בעיקר כשפת תכנות מוטמעת בתוכניות אחרות. המפרש הסטנדרטי של השפה כתוב בשפת C ומופץ כתוכנה חופשית ברישיון MIT בקשת רחבה של פלטפורמות.
TECGRAF
TECGRAF היא המעבדה לגרפיקה ממוחשבת של האוניברסיטה הקתולית שבריו דה ז'ניירו. המעבדה נוסדה בשנת 1987. המעבדה פיתחה ספריות ממשק גרפיות ומנהלי התקנים גרפיים כדי לספק ללקוחות שלה תוכנות עם ממשקים ידידותיים למשתמש.
בין השנים 1977–1992 לברזיל הייתה מדיניות מסחר שהקשתה מאוד על ייבוא מוצרי חומרה ותוכנה מתוך מחשבה לאומנית שברזיל יכולה וחייבת לפתח חומרה ותוכנה משלה. על רקע מצב זה המעבדה TECGRAF נאלצה לפתח את הספריות והשפות המקוריות שלה במקום להישען על מוצרים טכנולוגיים קיימים.
אחת מהלקוחות הכי חשובים של TECGRAF היה חברת הנפט הברזילאית פטרוברז. TECGRAF פיתחה סך הכל שלוש שפות תכנות עבור הצרכים של פטרוברז. שתי שפות התכנות הראשונות, DEL ו־SOL, הובילו לפיתוחה של לואה.
DEL
Data-entry Language (בראשי תיבות: DEL, בעברית: שפה לקליטת נתונים) הייתה שפת תכנות הצהרתית קטנה שפותחה על ידי TECGRAF עבור פטרוברז. בשנת 1992 פטרוברז פנתה ל־TECGRAF בבקשה לפתח לה ממשק משתמש ידידותי עבור המהנדסים בחברה שנאלצו עד כה להשתמש בכרטיסים מנוקבים כדי להזין נתונים מספריים למחשבים. DEL הייתה שפה מוצלחת מאוד אך די מוגבלת; בעקבות זאת, נדרשו עוד ועוד יכולות חדשות לשפה כגון בקרת זרימה, מה שהוביל את המעבדה למסקנה שנדרש פיתוח של שפת תכנות חדשה.
SOL
Simple Object Language (בראשי תיבות SOL, בעברית: שפת עצמים פשוטה) הייתה שפת תכנות הצהרתית עם טיפוסיות חזקה שפותחה על ידי TECGRAF עבור פטרוברז. SOL הושפעה רבות מ־BibTeX ו־UIL, שפה ששימשה לעיצוב ממשקים גרפיים במערכות יוניקס. הפיתוח של SOL הושלם בשנת 1993, אך השפה מעולם לא הושקה בפועל. בפטרוברז כבר דרשו תמיכה בתכנות פרוצדורלי; בעקבות כך, TECGRAF החליטו להחליף את שתי השפות באחת שתתן מענה מקיף לכל הדרישות של פטרוברז, וכך נולדה לואה.
PUC Rio Lua
הפיתוח של לואה החל בשנת 1993 על ידי מדען המחשב, המתמטיקאי , ומהנדס התוכנה ; השלושה עבדו יחד ב־TECGRAF. משמעות השם "Lua" בפורטוגזית היא ירח; השם נבחר בעקבות שמה של שפת התכנות SOL שקדמה ללואה, מכיוון שמשמעות המילה "Sol" בפורטוגזית היא שמש. לואה ירשה מ־SOL את יעודה כשפה לתיאור נתונים, ומ־DEL את יעודה כ. בנוסף ל־SOL ו־DEL, לואה הושפעה גם ממודולה־2, CLU, Scheme,, ו־SNOBOL. מודולה־2 תרמה את רוב התחביר והמילים השמורות בשפה. Scheme הייתה מקור להשראה עבור הסמנטיקה בשפה; לדוגמה, התייחסות לפונקציות כערכים והמעבר ההדרגתי ל. CLU נתנה השראה לריבוי החזרות והקצאות מפונקציות. ++C נתנה השראה ל. SNOBOL נתנה השראה לטבלאות בשפה.
Lua 1.0–1.1
בשנת 1993 הסתיים הפיתוח של Lua 1.0, אבל גרסה זו לא שוחררה לציבור באותו הזמן. המנתח הלקסיקלי הראשון של השפה פותח באמצעות Lex ו־Yacc.
בשנת 1994 שוחררה Lua 1.1 וזמן קצר לאחר מכן פורסם המאמר שהציג לראשונה את השפה לקהל הרחב. גרסה זאת הייתה חופשית לשימוש אקדמי אך לא לשימוש מסחרי. בגרסה זו פותח מנתח לקסיקלי חדש לשפה שהכפיל את מהירות הניתוח התחבירי.
Lua 2.1–2.5
בשנת 1996 פורסמה Lua 2.5. בגרסה זו נוספו ממשק בשפה לחיפוש ביטויים במחרוזות, ואפשרות ל באמצעות.
Lua 3.0–3.2
בשנת 1997 פורסמה Lua 3.0. בגרסה זו הטיפוסיות של פונקציות שהוגדרו בלואה ופונקציות שהוגדרו בשפת C אוחדה לטיפוסיות אחת עבור שני סוגי הפונקציות. בגרסה זו המנגנון ל בשפה התחיל לקבל פרמטר נוסף לסוג האירוע:.
בשנת 1999 פורסמה Lua 3.2. בגרסה זו נוספה ספרייה חדשה בשפה לניפוי שגיאות, ו חדשות עבור טבלאות. גרסה זו נחשבה לאחת הגרסאות היציבות של לואה, רבים דילגו כליל על Lua 4.0 ועברו מ־Lua 3.2 הישר אל Lua 5.0.
Lua 4.0–4.1
בשנת 2001 פורסמה גרסת אלפא של Lua 4.1. גרסה זאת הייתה בפועל Lua 5.0 תוך כדי הליך הפיתוח שלה; הקפיצה במספר ל־5.0 התרחשה בשנת 2002 לאחר פיתוח מנגנון חדש לניהול מודולריות בשפה.
Lua 5.0–5.4
בשנת 2003 פורסמה Lua 5.0. בגרסה זו לואה אימצה מלא וזנחה את מנגנון היקף המשתנים הקודם, נוספו, תהליכונים, , משתנים בוליאניים, מיטוב לרקורסיית זנב, טבלאות עם ייחוס משתנים חלש (ייחוס מתירני לאיסוף זבל), והרחבות נוספות. החל מגרסה זו לואה שוחררה תחת רישיון MIT. החל מגרסה זו, ניתן לערבב בטבלאות באופן חופשי בין רשומות ופריטים. באותה שנה פורסמה המהדורה הראשונה של מדריך השפה. בחודש יולי באותה שנה Lua 1.0 שוחררה לציבור לרגל חגיגת עשור לשפה.
בשנת 2005 פורסמה הגרסה הראשונה של המהדר LuaJIT.
בשנת 2006 פורסמה Lua 5.1. בגרסה זו הופיע מנגנון חדש לאיסוף זבל, תחביר חדש למודולריות, מנגנון חדש ל, קינון הערות ומחרוזות בעזרת, שתי פעולות חדשות: אורך ומודולו,  לכל הטיפוסים, והרחבות נוספות. באותה שנה פורסמה המהדורה השנייה של מדריך השפה.
בשנת 2011 פורסמה Lua 5.2. בגרסה זו נוספה ספרייה לפעולות על סיביות (פעולות ביטים), יכולת קידוד UTF-8 במחרוזות, פעולת, והרחבות נוספות.
בשנת 2012 ויקיפדיה אימצה את לואה כשפת תסריט לתבניות.
בשנת 2013 פורסמה המהדורה השלישית של מדריך השפה.
בשנת 2015 פורסמה Lua 5.3. בגרסה זו נוסף טיפוס חדש למספרים שלמים, נוספו סימנים חדשים לשפה לפעולות על ביטים, ספרייה חדשה למחרוזות בקידוד UTF-8, ותמיכה במערכות מסוג 32 ביטים ו־64 ביטים.
בשנת 2016 פורסמה המהדורה הרביעית של מדריך השפה.
בשנת 2020 פורסמה Lua 5.4. בגרסה זו מנגנון חדש לאיסוף זבל, תמיכה במשתנים קבועים באמצעות  ותחביר חדש לסגירת משתנים.
עצרת
שגרה רקורסיבית נאיבית לחישוב עצרת בלי אופטימיזציה: שגרה רקורסיבית לחישוב עצרת עם אופטימיזציה:
סמנטיקה
מבחינה סמנטית, לואה שואבת השראה משפת התכנות Scheme. ההשפעה של Scheme על לואה הייתה ניכרת באופן הדרגתי עם ההתפחות של לואה, במיוחד עם הופעתן של פונקציות אנונימיות ו ב־Lua 3.1. באופן דומה ל־Scheme, למשתנים אין טיפוסיות, אלא רק לערכים יש טיפוסיות; משתנים לעולם לא מעתיקים מבנה נתונים בהקצאה, אלא רק מעתיקים את המצביע לאותו מבנה נתונים; לפונקציה אין מעמד מיוחד בשפה, היא ככל שאר טיפוסי הנתונים וניתן להקצות אותה למשתנה כלשהו; למעשה לכל המבנים בשפה יש מעמד שווה, ואת כולם ניתן להקצות לתוך משתנים. עם זאת, קיים הבדל סמנטי מרכזי בין לואה ל־Scheme, בכך שטבלאות הן מבנה הנתונים היחידי בלואה, ומהן המתכנת מרכיב מבני נתונים מורכבים יותר כגון מחסניות, קבוצות, ורשימות.
מחרוזות
בלואה, מחרוזות הן רצף תווים עם קידוד לא מוגדר. לדוגמה, פעולת אורך של מחרוזת לא מתחשבת בסוג הקידוד, אלא בסכום הבתים בלבד. עם זאת, נהוג להשתמש בקידוד UTF-8, והחל מגרסה 5.3 קיימת ספרייה קטנה בשפה שיודעת להתמודד עם מחרוזות בקידוד UTF-8. מחרוזות בלואה לא ניתנות לשינוי, במקום זאת, יוצרים כל פעם מחרוזת חדשה עם השינויים רצויים. כשנעשית פעולה מספרית על מחרוזת (כגון חיבור מספרים ), או פעולת מחרוזת על מספר (כגון שרשור  ) לואה מנסה לבצע המרה בין מחרוזות ומספרים באופן אוטומטי. בשפה זמינה ספרייה נרחבת ל, חיפוש, והחלפה בתוך מחרוזות באמצעות ביטויים דומים לביטויים רגולריים.
טבלאות
בלואה, טבלאות פשוטות מתנהגות כמילונים והן משמשות להרכבת מבני נתונים מכל הסוגים, כולל מערכים, מטריצות, רשימות מקושרות, קבוצות, ועוד. בניגוד לשפות רבות אחרות, הספירה בלואה תמיד מתחילה ב־ ולא ב־ ; כלומר, הפריט הראשון בטבלה מקומו הוא   ולא. ניתן להקצות ערך מכל סוג של טיפוס נתונים (למעט  המציין פריט חסר) הן למפתח בטבלה והן לערך אליו המפתח מוביל. בנוסף, לא קיימת אכיפה של אחידות בטיפוסיות בטבלה, לא במפתחות ולא בערכים. הפעולה לבדיקת אורך טבלה מתאימה אך ורק לטבלאות רצופות היטב (ללא מקומות ריקים); ומכיוון שאין כל אכיפה בשפה על מיקום פריט בטבלה, ספירת הפריטים בטבלאות היא בדרך כלל באחריות המתכנת. מיקומם של הפריטים בטבלה לא משפיע כלל על גודל הטבלה, מכיוון שטבלאות בשפה הן מילונים ולא מערכים.
פונקציות
למרות היותה שפה אימפרטיבית, ללואה תמיכה מלאה בתכנות פונקציונלי. בלואה, פונקציות הן ערכים לכל דבר ועניין וניתן להקצות אותן לתוך משתנים וטבלאות או להגדיר אותן בתוך ביטויים כתחשיב למדא. כמו כן, פונקציות בשפה מתנהגות כ־; לדוגמה, פונקציות יודעות להחזיר פונקציות חדשות ולהנחיל להן גישה למשתנים מקומיים שהוגדרו מחוצה להן. כשאר הערכים בשפה, פונקציות הן אנונימיות בהגדרה, ורק למשתנים שמחזיקים אותן יש שמות. בקריאה לפונקציה, פרמטרים חסרים ייחשבו כ־ ופרמטרים עודפים יושלכו. בלואה, פונקציות יכולות להחזיר ריבוי של ערכים. כמו כן, לפונקציות אין אכיפה של טיפוסיות לפרמטרים או לערכים שהיא מחזירה; על המתכנת לדאוג לכך באמצעות בדיקות ידניות. במקרים מתאימים, לואה מבצעת אופטימיזציית רקורסיית זנב.
ניפוי שגיאות
לואה מצוידת בספרייה לניפוי שגיאות וטיפול בחריגות בזמן ריצה. הפונקציות  ו־  משמשות לזריקת שגיאות. טיפול בחריגות בשפה נעשה באמצעות הפונקציה, הפונקציה מאפשרת להריץ קוד אקראי, לתפוס שגיאות בתוכו, ולמנוע קריסה של התוכנית באירוע שגיאה. הספרייה  נותנת למתכנת כלים כדי לבדוק את  ומצב התוכנית בכל נקודת זמן בקוד לבירור הנסיבות של שגיאה כלשהי.
מודולים
לואה היא שפה מודולרית. מודול ניטען באמצעות הפונקציה  אך ורק פעם אחת בזמן ריצה של תוכנית. ניתן לשנות את האופן בו לואה מחפשת או טוענת מודולים באמצעות הספרייה. כמו בשפות דינמיות אחרות, לואה מאפשרת לטעון ולפרש קוד חדש בזמן ריצה לא רק מתוך מודולים, אלא גם מתוך מחרוזת. קוד מקור בלואה תמיד עובר הידור למצב ביניים בזמן ריצה, ניתן להדר קובץ קוד מקור בלואה ולשמור אותו באמצעות הפקודה  במסוף. כל יחידת קוד שעוברת פירוש, כגון קובץ קוד מקור או פקודה תקנית במסוף, נקראת.
תחביר
מבחינה תחבירית, לואה שואבת השראה משפת התכנות מודולה־2. בניגוד למודולה־2, לואה מבדילה בין אותיות גדולות ואותיות קטנות. הסימן נקודה ופסיק מפריד בין פקודות, אך אין חובה להשתמש בו, אפילו בין שתי פקודות צמודות.
מילים שמורות
מילים שמורות שנוספו בגרסה 4.0:
מילים שמורות שנוספו בגרסה 5.0:
מילים שמורות שנוספו בגרסה 5.2:
טבלאות
טבלה מוגדרת באמצעות זוג סוגריים מסולסלים. ניתן להכניס פריטים חדשים לטבלה בשתי דרכים: בתוך הסוגריים המסולסלים בפקודה אחת, או מחוץ לסוגריים המסולסלים באמצעות פקודה נפרדת לכל פריט. שתי הדרכים הן שקולות, אך הדרך הראשונה היא מהירה יותר מהיבט ביצועי של המפרש. בנוסף, ניתן לגשת לפריט בטבלה בשתי דרכים: באמצעות נקודה ומזהה או באמצעות זוג סוגריים מרובעים וערך. מפתחות שהוגדרו עם מזהים הם בפועל מיוצגים באמצעות ערך של מחרוזת, וכן ההפך. בניגוד למזהים (שהם תמיד מיוצגים באמצעות מחרוזת), סוגריים מרובעים יודעים לקבל ערך מכל טיפוס נתונים ולא רק מחרוזות. ניתן לבטא מבני נתונים מורכבים יותר באמצעות קינון טבלאות. ניתן גם ליצור מבנה שקול אך ללא כל מזהים. במקרה הזה, ניתן לגשת לנתונים בטבלה באמצעות תחביר המערך. הסרת פריט מהטבלה תתבצע באמצעות הקצאת הערך  לפריט. בפועל, גם ספריות הליבה של לואה מורכבות מטבלאות. לדוגמה, הפונקציה  נמצאת בתוך הפריט   בטבלה   שנמצאת בהיקף המשתנים הגלובלי כך: לואה מאפשרת לסימן פסיק   אחד מיותר להופיע אחרי הפריט האחרון בהגדרת טבלה. מצורכי תאימות לאחור עם גרסאות קודמות של השפה, לואה מאפשרת גם שימוש בסימן נקודה ופסיק  במקום פסיק   על מנת להפריד בין פריטים בטבלה.
הגדרה
בלואה פונקציה מוגדרת באמצעות שם מזהה וזוג סוגריים עגולים, כשהפרמטרים מוגדרים בתוך הסוגריים העגולים. קיימים שני תחבירים להגדרת פונקציה, שני התחבירים שקולים. לדוגמה, נגדיר את הפרבולה f(x) = x^2 על ידי הקצאת פונקציה אנונימית לתוך המשתנה : או על ידי הכרזת משתנה   מסוג פונקציה:
קריאה
ניתן להשמיט את הסוגריים העגולים בקריאה לפונקציה אך ורק אם יש פרמטר בודד שמגדיר טבלה חדשה (בתוך זוג סוגריים מסולסלים ) או מחרוזת חדשה (בתוך זוג מירכאות  ). לדוגמה, הפונקציה  לטעינת מודולים יכולה לקבל פרמטר מסוג מחרוזת של שם מודול ללא זוג סוגריים עגולים:
ריבוי פרמטרים
ניתן להגדיר פונקציה עם הסימן המיוחד  שקולט מספר שרירותי של פרמטרים אנונימיים. ניתן להעביר את אותם ערכים הלאה באמצעות  בגוף הפונקציה. לדגמה, פונקציית שתחשב סכום של מספר לא מוגדר של פרמטרים תכתב כך:
הערות
הערה בת שורה אחת מתחילה בזוג מקפים. הערה בת שורות אחדות מתחילה בזוג מקפים ואחריהם זוג סוגריים מרובעים, ומסתיימת בזוג סוגריים מרובעים (כך נכתבת הערה גם ב־SQL). לואה מאפשרת גם קינון הערות מרובות שורות בעזרת הכלת התו  באופן מאוזן בין הסוגריים המרובעות בכל אגף.
תחום הכרזה
בלואה ניתן ליצור תחום הכרזה חדש עבור משתנים מקומיים באמצעות  כך:
לולאות
לולאות  נומרית כמו בדוגמה למטה תבצע מחזור מ־  עד   עבור האינדקס   ותוסיף לו   בכל מחזור. לולאת  על טבלה לפי מפתח בסדר אקראי: לולאת   על טבלה לפי אינדקס בסדר קבוע: לולאת   בודקת את התנאי בתחילת כל מחזור: לעומת זאת, לולאת   בודקת את התנאי בסוף כל מחזור; לפיכך, בלולאה מסוג זה המחזור הראשון מתקיים תמיד. בניגוד לשפות רבות, משתנים מקומיים שנוצרו בתוך הלולאה הם עדיין זמינים גם בתנאי למחזור אחרי המילה. כמו בהרבה שפות אחרות, בלואה ניתן לבצע עצירה ויציאה ידנית מכל לולאה באמצעות הפקודה.
מחרוזות
השפה מצוידת בספרייה לחיפוש, החלפה, ו במחרוזות באמצעות ביטויים דומים לביטויים רגולריים. דוגמה ללכידת שנה, חודש, ויום מתאריך תפוגה במחרוזת באמצעות הפונקציה :
שימושים
לואה זכתה לשימוש נרחב בין היתר במשחקי מחשב, רובוטיקה, עיבוד תמונה, עורכי טקסט, אוטומציה, ביואינפורמטיקה, ובמערכות משובצות מחשב. למרות יעודה כשפה מוטמעת, ללואה קיימת קהילה עצמאית, מנהל חבילות, וספריות המאפשרים בה פיתוח נוח ורב תחומי ללא תלות ב־C או בשפות אחרות. מבין השימושים המפורסמים בלואה ניתן למנות את התבניות במיזם ויקיפדיה.
מנהל חבילות
LuaRocks היא מערכת ניהול החבילות של לואה, היא פותחה בשפה עצמה והושקה בשנת 2007. המערכת יוצרת סביבה נוחה לפיתוח יציב ושיתופי בלואה ויודעת לטפל ביחסי תלות בין החבילות עצמן, בגרסאותיהן, ובגרסאות של המפרש הזמין במחשב. החבילות מסודרות במקום מרוכז בכל מחשב וכך חוסכות הכלה מיותרת של אותם רכיבים בכל פרויקט לואה חדש.
מימושים
מהיותה שפה חופשית שנועדה להטמעה, ללואה קיימים מימושים רבים שפותחו למגוון מטרות על ידי מפתחים וצוותים עצמאים, ואין בניהם בהכרח תאימות. כמו כן, גם המפרש הסטנדרטי של האוניברסיטה הקתולית עבר שינויים ללא תאימות לאחור לאורך הפיתוח של השפה.
PUC Rio Lua
PUC Rio Lua הוא המימוש המרכזי והנפוץ ביותר של לואה, נהוג לכנות אותו גם PUC Lua. המימוש מפותח באוניברסיטה הקתולית (PUC Rio) שבריו דה ז'ניירו משנת 1993 ומופץ תחת רישיון MIT. המפרש כתוב בשפת C והוא מתאפיין בצריכה חסכונית של זיכרון וכוח עיבוד למרות ביצועיו המהירים ביחס לשפות מפורשות אחרות. PUC Lua ממיר קוד מקור של Lua ל־bytecode לפני שלב הריצה לאחר שהקוד עובר בדיקות ראשוניות כגון חוקיות התחביר.
eLua
eLua (קיצור של Embedded Lua) היא מימוש מלא של השפה המיועד למערכות משובצות מחשב ומציע אופטימיזציות והרחבות חדשות לשפה שהן רלוונטיות לחומרה האופיינית למערכות משובצות. התכונות המרכזיות:
ג'וליה (סרט)
הסרט זכה לביקורות מהללות והכנסות גבוהות. הסרט היה מועמד לאחד עשר פרסי אוסקר וזכייה של שלושה פרסים. ונסה רדגרייב זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, ג'ייסון רוברדס זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר השני ברציפות שלו אחרי שזכה בפרס על תפקידו בסרט "כל אנשי הנשיא" ואלווין סארג'נט זכה בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
עלילה
הסרט מגולל את סיפורם של ליליאן הלמן (ג'יין פונדה) וג'וליה (ונסה רדגרייב) המתגוררות יחדיו בביתם של סבה וסבתה של ג'וליה בארצות הברית. בבגרותם ג'וליה הולכת ללמוד רפואה באוניברסיטת אוקספורד ובאוניברסיטת וינה והיא אף התמחתה אצל זיגמונד פרויד. בעוד שליליאן מתקשה להשלים מחזה שעליו היא עמלה. היא חיה ביחד עם הסופר דשיל האמט (ג'ייסון רוברדס) בבית חוף בארצות הברית.
אחרי שליליאן מתפרסמת בעקבות מחזה מצליח, היא מוזמנת לכינוס מחזאים ברוסיה. ג'וליה שהצטרפה למחתרת נגד הנאצים מבקשת מליליאן להבריח 50,000 דולר למחתרת דרך גרמניה הנאצית כאקט התנגדות. המשימה מסוכנת מאוד לליליאן במיוחד עקב יהדותה.
במהלך מפגש קצר בין השתיים בברלין, ג'וליה מספרת לליליאן שיש לה תינוקת בשם לילי, הגרה אצל משפחה באלזס, צרפת. לאחר חזרתה של ליליאן לארצות הברית נודע לה שג'וליה נרצחה. ליליאן מנסה לגלות מה עלה בגורל הילדה, אך משפחתה ממאנת לשתף איתה פעולה. בסוף הסרט ליליאן מבטיחה לזכור את ג'וליה ואת האמט שנפטר גם הוא.
הפקה
צילומי הסרט היו בצרפת ובאנגליה. אף על פי שהסופרת ליליאן הלמן טענה שרוב מה שהיה כתוב בספר שעליו מבוסס הסרט התרחש בשחרותה, יוצרי הסרט גילו שרוב הפרטים הם פרי דמיונה. הבמאי פרד זינמן תקף את הלמן על בדיונותיה.
זהו הופעתן הקולנועית הראשונה של מריל סטריפ וליסה פליקאן.
פרסים ומועמדויות
הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר; שחקנית המשנה הטובה ביותר עבור ונסה רדגרייב, שחקן המשנה הטוב ביותר עבור ג'ייסון רוברדס והתסריט המעובד הטוב ביותר עבור אלווין סארג'נט. בנוסף הסרט היה גם מועמד בקטגוריות הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר עבור פרד זינמן, השחקנית הטובה ביותר עבור ג'יין פונדה, שחקן המשנה הטוב ביותר עבור מקסימיליאן של, הפסקול המקורי הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר ועיצוב התלבושות הטוב ביותר.
בנוסף הסרט זכה בשני פרסי גלובוס הזהב; השחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה עבור ג'יין פונדה ושחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע עבור ונסה רדגרייב. הסרט גם זכה בארבעה פרסי באפט"א; הסרט הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר, התסריט הטוב ביותר והצילום הטוב ביותר.
בזכייתה של ונסה רדגרייב בפרס האוסקר היא נתנה נאום שנוי במחלוקת שבו היא שמחה שהקהל בחר בה על אף מאמצי ההפחדה של "בריונים ציונים" לטענתה. רבים גינו את התבטאויותיה וביניהם אפילו זוכה האוסקר מאותה שנה, פדי צ'איאפסקי.
חוף דופק
חוף דופק או חוף דאפק (באנגלית: Dufek Coast) הוא אזור חוף בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
האזור הוא חלק החוף הנמצא מדרום מערב לגדת מדף הקרח רוס, בין פסגת איירדרופ, שלגדתו המזרחית של קרחון בירדמור, לפסגת מוריס שבצידו המזרחי של קרחון ליב.
מקור השם
שמו של החוף ניתן לו בשנת 1961 על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של ניו זילנד.
החוף נקרא על שמו של אדמירל משנה ג'ורג' ג'יי. דופק (George J. Dufek), מצי ארצות הברית ששירת תחת אדמירל משנה ריצ'רד א. בירד בשירות האנטארקטי של ארצות הברית, בין השנים 1939 -1941, וכן שירת כמפקד כוח המשימה המזרחי של מבצע קפיצה לגובה של צי ארצות הברית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946-1947. דופק הוא מפקד כוח התמיכה של חיל הים האמריקני לאנטארקטיקה, בין השנים 1954– 1959, תקופה בה הוקמו תחנות המחקר האמריקאיות: תחנת מקמרדו, תחנת אמריקה הקטנה V, תחנת בירד, תחנת הקוטב הדרומי, תחנת וילקס, תחנת כף האלט ותחנת אלזוורת'. אוניות, מטוסים ואנשי צי בפיקודו של דופק סיפקו תמיכה לוגיסטית רחבה במבצעי מחקר וסקר, במשימות צילום אוויריות בכל רחבי אנטארקטיקה. ב־31 באוקטובר 1956 דופק טס במטוס דאגלס C-47 דקוטה בשם "קה סרה סרה" (שהוטס על ידי לוטננט קומנדר קונראד שין (Conrad Shinn)), עם, ממצר מקמרדו דרך קרחון בירדמור כדי לבצע את הנחתת המטוס הראשונה בקוטב הדרומי.
לקריאה נוספת
• First Landing of an Airplane in the South Pole
2020 באלבניה
אירועים בשנת 2020 באלבניה.
אירועים
מתמשך – מגפת הקורונה באלבניה
דן לוי
דניאל ג'וסף "דן" לוי (באנגלית: Daniel Joseph "Dan" Levy; נולד ב-9 באוגוסט 1983) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה, סופר, במאי ומפיק קנדי ממוצא יהודי. קיבל ביקורות טובות על הסיטקום הקנדית "שיט'ס קריק", אותה הוא גם יצר ובה כיכב לצד אביו יוג'ין לוי ואחותו, שרה לוי.
לוי הפך לאדם הראשון שזכה באותה השנה בפרס אמי לבידור בפריים טיים בכל אחד מארבעת התחומים הגדולים.
ביוגרפיה
לוי נולד בטורונטו, אונטריו, קנדה. בנם של המפיקה דברה דיוויין והשחקן הקנדי-יהודי יוג'ין לוי. אביו של לוי הוא יהודי ממוצא אשכנזי וספרדי, ואמו היא נוצרייה-פרוטסטנטית, והוא חגג בר מצווה. משפחתו חוגגת גם את חג המולד וגם את חנוכה. אחותו הצעירה היא השחקנית שרה לוי, המגלמת את המלצרית טווילה סנדס בקומדיית המצבים "שיט'ס קריק", בה מככבים גם דן ואביהם יוג'ין.
למד בתיכון קולגייט בצפון טורונטו, ובהמשך המשיך ללימודי קולנוע באוניברסיטת יורק ובאוניברסיטת ריירסון.
קריירה
החל את דרכו כמנחה טלוויזיה ב-MTV קנדה.
כמו כן זכה בארבעה פרס המסך הקנדי מתוך שמונה-עשרה מועמדויות.
חיים אישיים
מחלק את זמנו בין טורונטו ללוס אנג'לס, אם כי אמר שלונדון היא "העיר החביבה עליו", לאחר שגר בה בשנת 2005. הוא גר עם הכלב שלו, רדמונד.
נמנע בעבר מלתייג את נטייתו המינית בפומבי, אם כי בראיון למגזין "Flare" בשנת 2015 הוא כונה "חבר ב". בראיון שנערך עם אנדי כהן ב-2020, אישר לוי שהוא הומו והיה מחוץ לארון מאז שהיה בן 18.
סם טרוטון
סם טרוטון (באנגלית: Sam Troughton; נולד ב-21 במרץ 1977) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה
טרוטון הוא בנו של השחקן דייוויד טרוטון ונכדו של פטריק טרוטון שגילם את הדוקטור השני בסדרת המדע בדיוני דוקטור הו. אחיו הצעירים של סם הם שחקן הקריקט של ווריקשייר, ג'ים טרוטון, והשחקן ויליאם טרוטון. הוא למד דרמה באוניברסיטת האל וסיים את לימודיו ב-1988.
בתיאטרון שיחק טרוטון בתפקיד אורלנדו בהפקה של סמואל וסט למחזה "כטוב בעיניכם" בתיאטרון קרוסיבל בשפילד. בשנים 2009 ועד 2011 חזר לשחק עם הלהקה השייקספירית המלכותית, והופיע בתיאטרון קורטיארד שבסטרטפורד-אפון-אייבון. ב-2009 גילם את דמותו של מרקוס ברוטוס במחזה "יוליוס קיסר" ואת הג'נטלמן השלישי במחזה "אגדת חורף". ב-2010 שיחק בתפקיד רומיאו במחזה "רומיאו ויוליה" ואת המלך ארתור במחזה "מות ארתור" (Morte D'Arthur) בתיאטרון קורטיארד. תפקידים נוספים בהם שיחק כוללים את ההפקה הבימתית של "חשמלית ושמה תשוקה" בליברפול.
ב-2013 שיחק בתפקיד תומאס במחזה "Bull" בתיאטרון קרוסיבל סטודיו בשפילד. וב-2014 הופיע בתפקיד אדמונד במחזה "המלך ליר" בתיאטרון המלכותי הלאומי.
אל דוראדו
אל דוראדו (פירוש המילה בספרדית "המוזהב") הוא המונח בו השתמשה האימפריה הספרדית לתיאור עיר זהב אגדית, אשר הייתה אמורה להתקיים באמריקה הדרומית. במהלך המאה ה-16 התפשטה שמועה בקרב הקונקיסטאדורים הספרדים, שצ'יף השבט של העם הילידי מואיסקה (Muisca) נהג להתרחץ באגם, כאשר הוא מכוסה לחלוטין באבקת זהב. השמועה הובילה לכך שהושקו משלחות רבות לאיתור העיר אל דוראדו, לא רק על ידי הספרדים, אלא גם על ידי ההולנדים, הצרפתים והאנגלים. במהלך המאה ה-18 נערכו חיפושים נרחבים אחר אל דוראדו באזורים בהם שוכנות בימינו קולומביה, ונצואלה, ברזיל, סורינאם, וגיאנה. על אף השמועות הרבות על מיקומים אפשריים אל דוראדו לא נמצאה.
הטקס השבטי
לפי הסיפור המקורי, כיסה עצמו הצ'יף של המואיסקה באבקת זהב במהלך טקס דתי שנערך באגם גוואטביטה, אשר ממוקם בקרבת המקום בו נמצאת כיום העיר הקולומביאנית בוגוטה.
העיר האגדית
המונח אל דוראדו יוחס בהמשך לעיר האגדית מאנואה בה היו אמור להימצא זהב ואבנים יקרות בשפע. העיר אל דוראדו היוותה מקור השראה לאירופאים רבים שהגיעו לאזור במשך קרוב למאתיים שנה.
מטפורה
כיום נעשה שימוש במונח "אל דוראדו" כמטפורה למקום בו ניתן להתעשר במהירות.
משחקי מחשב
במשחק "Uncharted: Drake's Fortune" יוצאים במסע חיפושים אחר האל דוראדו.
גביע המדינה בכדורגל 1987/1988
גביע המדינה בכדורגל 1987/1988 הייתה התחרות ה-50 מאז היווסדה וה-35 לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו בספטמבר 1987 והסתיימו ב-7 ביוני 1988.
מכבי תל אביב ניצחה במשחק הגמר ובכך זכתה בגביע השני ברציפות וה-17 בסך הכל.
השלבים המוקדמים
בשלב המוקדם השתתפו קבוצות של ליגה ג'. בסיבוב השביעי לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגה לאומית.
שלבי הגמר
הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
הערה:
חמד בן זאיד אאל נהיאן
חאמד בן זאיד אאל נהיאן (בערבית: حامد بن زاید آل نهیان) הוא איש עסקים אמירתי ומנכ"ל רשות ההשקעות של אבו דאבי משנת 2013. הוא חבר במשפחת המלוכה נהיאן, המשפחה השולטת באבו דאבי.
ראשית חיים וחינוך
שייח' חאמד הוא בנו של האמיר (שליט) המנוח של אבו דאבי, המייסד והנשיא הראשון של איחוד האמירויות הערביות. אמו היא מוזה. יש לו ארבעה אחים, ביניהם שייח' אחמד ושייח' סייף. האמיר הנוכחי של אבו דאבי, נשיא איחוד האמירויות, שיח' ח'ליפה הוא אחיו למחצה. חמד הוא בעל תואר בכלכלה שקיבל מאוניברסיטת האמירויות ובעל תואר שני בכלכלת נפט מאוניברסיטת ויילס.
קריירה
שייח' חאמד הוא יו"ר החצר של נסיך הכתר של אבו דאבי וחבר המועצה המבצעת של אבו דאבי. הוא סגן יו"ר חבר הנאמנים של אוניברסיטת ח'ליפה ויו"ר דירקטוריון חברת איתיחאד איירווייז, חברת התעופה הלאומית של אבו דאבי.
ב-14 באפריל 2010 החליף את אחיו המנוח שייח' אחמד כמנכ"ל רשות ההשקעות של אבו דאבי, אחת משלוש קרנות העושר הריבוניות הגדולות במדינה.
ב-2012 הוא נכלל ברשימת 50 המשפיעים ביותר של מגזין בלומברג. הוא מוקם במקום ה-12 ברשימה. ביולי 2013 דורג במקום הראשון בדירוג 100 המשקיעים הציבוריים של מכון קרן העושר.
אשכול פיס
אשכולות הפיס הוקמו כפרויקט משותף של משרד החינוך, מפעל הפיס ומרכז השלטון המקומי, ומהווים מרכז יישובי ללימודי מדע, טכנולוגיה ואמנות למען הקהילה כולה. קיימים בארץ למעלה מ-60 אשכולות, הצמודים כל אחד למוסד חינוכי. כל אחד מן האשכולות מפעיל תוכנית דומה בשעות היום עבור תלמידי בתי הספר, ותוכנית שונה בשעות אחר הצהריים בהתאם לקהל היעד בסביבתו הקרובה.
האשכולות הראשונים שנבנו בארץ היו אשכול פיס רמת-גן ואשכול פיס רעננה, ואשכול פיס נס ציונה, המצוי בקריית החינוך גולדה מאיר. שלושת האשכולות נחנכו בשנת 1998.
קיפר (סדרת טלוויזיה)
קיפר (באנגלית: Kipper) היא סדרת טלוויזיה בריטית מונפשת לילדים בגיל הרך המבוססת על הדמויות מסדרת ספרי התמונות של מיק אינקפן, קיפר הכלב. בישראל, סדרת הספרים נקראה בשם "מישמיש". לסדרה הופקו שבעים ושמונה פרקים. מתוכם, שלושה עשר פרקים - שנים עשר מהעונה הראשונה, והאחרון של העונה השלישית, נכתבו על ידי מיק אינקפן עצמו. הסרטונים זכו בפרסים כולל פרס BAFTA לאנימציה הטובה ביותר לילדים. התוכנית שוחררה ב-VHS ו-DVD על ידי HIT Entertainment.
תקציר
הסדרה עוקבת אחר קיפר הכלב כשהוא יוצא להרפתקאות מהנות ומרגשות במגוון מקומות ברחבי הכפר האנגלי עם חבריו, טייגר, חזיר, ארנולד וג'ייק.
מדבבים בעברית
בישראל, הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ הילדים ב-1999 ובערוץ הופ! ב-2004:
גרסת דיבוב נוספת שודרה בערוץ JimJam בשנת 2015:
שידור
הסדרה שודרה ברצועת ITV לילדים (לימים CITV ) ב- ITV, Tiny Pop ו- Nick Jr. בבריטניה. בארצות הברית, הוא שודר בערוץ Nickelodeon (במהלך בלוק התכנות של Nick Jr. ), CBS, Noggin ו- PBS Kids Sprout. זה גם שודר בקנדה ב- YTV בסביבות שנות ה-90 המאוחרות כחלק ממערך ה- YTV Jr. בישראל הסדרה שודרה בשנת 1999 בדיבוב עברי בערוץ הילדים ובשנת 2005 בערוץ הופ! כמו כן, הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ JimJam בשנת 2015
קבלה
Common Sense Media מעניק לקיפר ארבעה מתוך חמישה כוכבים, ולדבריה הדמויות של התוכנית הן מודלים חיוביים לחיקוי, מלבד טייגר, "אבל הוא תמיד לומד את הלקחים שלו"; כל הדמויות "חוקרות רבות ולומדות שיעורים על חברות, טוב לב וההבדל בין נכון ורע". רשימה שפורסמה על ידי מכון Thomas B. Fordham שמה את הסדרה קיפר בתור סדרת הטלוויזיה המובילה לילדים בני שנתיים ושלוש בגלל ההתמקדות שלה ב"פיתוח אינטליגנציה חברתית ורגשית" באמצעות אינטראקציות בין הדמויות שלה.
דינוטרקס
דינוטרקס (באנגלית: Dinotrux) היא סדרת הנפשה ממוחשבת לילדים מבית היוצר של דרימוורקס, המבוססת על סדרת ספרים מאת כריס גאל. הסדרה עוסקת ביצורים מכניים, שילוב בין דינוזאורים לציוד מכני הנדסי, כשלצידם לטאות בצורת כלי עבודה, החיים בתקופת ה"מכאזואיקון" (משחק מילים על המזוזואיקון). הסדרה עלתה לאוויר ב-14 באוגוסט 2015 בנטפליקס, והיא כוללת 8 עונות ו-78 פרקים ששודרו במשך 4 שנים.
עלילה
הסדרה מתרחשת בעולם פרה-היסטורי בדיוני, בתקופת ה"מכאזואיקון" (משחק מילים על המזוזואיקון), שמאוכלס על ידי יצורים היברידים שכוללים "דינוטרקס" - שילוב של דינוזאורים עם ציוד מכני הנדסי, ו"כליטאות" ו"גריטאות" - שילוב של לטאות וכלי עבודה, ויצורים שונים כגון חרקים מכניים. הסדרה מתחילה כאשר דינוטרקס טוב לב מסוג טי-טרקס בשם טאי מתחבר עם כליטאה בשם רוויט, ואלה מארגנים חבורה של דינוטרקס שונים שחיים ועובדים יחד כדי לשרוד ולהגן על עצמם מפני די-סטרקטס, הטי-טרקס הרשע ששלט עד כה במכתש בו הם חיים. חבורתו של טאי כוללת דינוטרקס (מסוגים שונים, בהם טי-טרקס, דחפורטופס, מנופוזאור, אנקילוזבל ואשפזאורוס) וכליטאות שחיים בסימביוזה: הדינוטרקס מספקים לכליטאות אוכל והגנה, והכליטאות מתקנות אותם ומבצעות בהם עבודות תחזוקה. חבורתו של טאי בונה מוסך בו הם גרים וחיים. פרק טיפוסי כולל מזימה של די-סטרקטס להביס את טאי וחבורתו ולגרשם מהמכתש או להרסם, ואת סיכול תוכניתו בידי הדינוטרקס, לרוב על ידי בנייה של פתרון הנדסי בניצוחו של רוויט. הסדרה מדגישה את ערכי הרעות (חברות) ושיתוף הפעולה, כמו גם מציאת פתרונות קונסטרוקטיביים לבעיות וקשיים.
פרסונס
{{פירושונים|
ראו גם
}}
איספהאן ביריאני
איספהאן ביריאני (בפרסית: بریان اصفهان; באנגלית: Isfahan Beryani) הוא תבשיל פרסי שמקורו בעיר איספהאן, איראן.
הקונגרס הלאומי הארגנטינאי
הקונגרס הלאומי הארגנטינאי (בספרדית: Congreso de la Nación Argentina) היא הרשות המחוקקת של ארגנטינה. היא מורכבת משני בתי מחוקקים: הסנאט, הבית העליון ובו 72 מושבים, ובית הנבחרים, הבית התחתון עם 257 מושבים. חברי הסנאט נבחרים על ידי העם מדי שלוש שנים ומכהנים שש שנים, וחברי בית הנבחרים נבחרים מדי שנתיים ומכהנים ארבע שנים. בראש הבית התחתון עומד אחד מחבריו הנבחר על ידי הרוב ואילו בראש הבית העליון עומד סגן הנשיא.
איספהאן ביריאני
תבשיל הביריאני מורכב מבשר כבש, זנב, וריאות טחונים המעורבבים עם זעפרן, אגוזי מלך, פיסטוק, שקדים, כורכום, עלי נענע מיובשים, מלח ופלפל שאותם צולים ומגישים בליווי לחם פרסי הנקרא סנגק.
הקונגרס הלאומי הארגנטינאי
סמכויות ונהלים
הקונגרס, על שני בתיו, מתכנס מדי שנה בין 1 במרץ ל-30 בנובמבר. במקרים יוצאי דופן מכנס הנשיא את הקונגרס בזמן הפגרה.
איספהאן ביריאני
הביריאני נחשב למאכל מסורתי ונפוץ באיספהאן ולעיתים מכונה בריון (بریون).
הקונגרס הלאומי הארגנטינאי
סמכויות ונהלים
הקונגרס מפקח על עבודת הממשלה בענייני חוץ וביטחון, המדיניות הפיסקלית וענייני פנים. הוא אחראי על קביעת מיסים ומכס אחידים בכל רחבי המדינה, מפקח על הבנק המרכזי של ארגנטינה ומנהל את תשלומי החוב הלאומיים ואת ערכו של המטבע הלאומי הפסו. בקונגרס גם נקבעים הכללים המשפטיים בענייני מסחר וענייני רווחה. עם זאת פעילותו חייבת להיות תואמת את החוקים המחוזיים. כל שינוי בגבולות הלאומיים והמחוזיים, או יצירת מחוזות חדשים, חייב את אישור הקונגרס. הקונגרס גם קובע את העונשים לעוברים על החוקים השונים.
הקונגרס נדרש לאשר או לדחות אמנות והסכמים בינלאומיים של ארגנטינה עם מדינות אחרות או עם ארגונים בינלאומיים. הכרזה על מלחמה, חתימת הסכמי שלום או גיוס מיוחד של הכוחות המזוינים חייבים גם הם את אישורו של הקונגרס.
הסנטורים המכהנים בקונגרס נהנים מחסינות פרלמנטרית, אשר יכולה להיות מוסרת מהם בתמיכת רוב חברי הקונגרס.
המבנה
מבנה הקונגרס החל להיבנות בשנת 1898 על ידי האדריכל האיטלקי ויטריו מיינו, ונחנך בשנת 1906. עם השנים היה המבנה צר מלהכיל את פעילותו, ובשנת 1974 שופץ והורחב. מול המבנה נחנכה בשנת 1910 כיכר הקונגרס (Plaza del Congreso), הפופולרית מאוד בקרב תיירים ואשר משמשת אתר קבוע להפגנות נגד הממשל.
בין השנים 1976–1983 שימש הבניין את ה-CAL (הוועדה המייעצת המחוקקת) שהורכבה מקצינים בכירים בצבא שהיו באים לפקח פעילות החקיקה. בפועל שימשו חברי הקבוצה בשנים אלו כנשיאים.
אלכס היגינס
אלכסנדר גורדון "אלכס" היגינס (באנגלית: Alexander Gordon Higgins; נולד ב-18 במרץ 1949 – 24 ביולי 2010), הידוע גם בכינוי הוריקן היגינס, היה שחקן סנוקר מקצועני צפון אירי. היגינס זכה פעמיים באליפות העולם בסנוקר בשנים 1972 ו-1982, והיה פעמיים סגן אלוף העולם בסנוקר בשנים 1976 ו-1980. בנוסף, היגינס זכה באליפות העולם בסנוקר לזוגות, יחד עם ג'ימי וייט האנגלי בשנת 1984, וכן זכה שלוש פעמים ברציפות בגביע העולם בסנוקר לנבחרות, עם נבחרת אירלנד בשנים 1985, 1986 ו-1987. בשיאו דורג היגינס במקום השני בעולם בדירוג שחקני הסנוקר העולמי. זכה לכינוי "הוריקן" בזכות סגנון משחקו המהיר.
קריירה
היגינס, עם סגנון משחקו, שהיה מלהיב, היה אחראי במידה רבה לעלייה בפופולריות של ענף הסנוקר בסוף שנות השבעים. הוא היה שחקן מהיר מאוד, ובראיונות הוא אף הסביר שהסיבה לכך הייתה פשוט חוסר סבלנות. רבים מחשיבים אותו לאחד משחקני הסנוקר הטובים ביותר בכל הזמנים. עם זאת, נודע גם באופי ומזג בעייתיים. על פי הערכות, כ-50 תלונות רשמיות הוגשו נגד אלכס היגינס על ידי התאחדות הסנוקר העולמית - יותר מכל שחקן סנוקר אחר בהיסטוריה של המשחק.
במהלך הקריירה, זכה היגינס ב-32 תארים מקצועניים (27 תוארי יחידים ו-5 תארים קבוצתיים), בהם אליפות בריטניה בשנת 1983, טורניר המאסטרס בשנים 1978 ו-1981, והמאסטרס האירי בשנת 1989, בו ניצח בגיל 40 את סטיבן הנדרי הצעיר.
המלחמה האנגלו-צרפתית (1213–1214)
המלחמה האנגלו-צרפתית הייתה סכסוך גדול מימי הביניים שהעמיד את ממלכת צרפת מול ממלכת אנגליה ומדינות שונות אחרות.
המלחמה
אנגליה נלחמה בניסיון לרסן את כוחו העולה של פיליפ השני, מלך צרפת ולהשיב לעצמה את הנחלות היבשתיות של האימפריה האנגווינית שאיבד ג'ון, מלך אנגליה עשור קודם לכן. היא נחשבת באופן נרחב כמלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה והגיעה לסיומה בקרב המכריע על בובינס, שם פיליפ הביס את אנגליה ובעלות בריתה.
דוכסות נורמנדי, שהייתה בעבר אתר של סכסוך בין ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה לפיליפ השני, הפכה להיות אחת הנקודות החמות של המלחמות האנגלו-צרפתיות של ימי הביניים, שכן מלך אנגליה נאלץ להגן על נחלה יבשתית כל כך קרובה לפריז. בשנת 1202 פתח פיליפ השני בפלישה לנורמנדי, שהגיעה לשיאה במצור שנמשך שישה חודשים על שאטו גייאר, שהוביל לכיבוש הדוכסות ושל השטחים השכנים.
בשנת 1214, כאשר האפיפיור אינוקנטיוס השלישי כינס ברית של מדינות נגד צרפת, הצטרף אליה ג'ון. בעלות הברית פגשו את פיליפ ליד בובינס והובסו תבוסה מכרעת. הניצחון הצרפתי הביא לכיבוש פלנדריה ושם קץ לניסיונות נוספים של ג'ון להשיב את השטחים האבודים שלו.
הסכסוך הזה היה פרק של מאבק בן מאה שנים בין בית קאפה ובית פלנטג'נט על תחומי האנגווינים בצרפת, שהחל עם עלייתו של הנרי השני לכס המלכות האנגלי ב-1154 ויריבותו עם לואי השביעי, והסתיים עם הניצחון של לואי התשיעי על הנרי השלישי בקרב טיילבורג ב-1242.
לאחר מכן
לאחר מסעות המלחמה הצבאיים ההרסניים בצרפת ואובדן חלק גדול מתחומי האנגווינים, המלך ג'ון הפך יותר ויותר לא פופולרי ומלחמת אזרחים פרצה באנגליה כשהלורדים קראו עליו תיגר. כמה מהברונים המורדים, מול מלך חסר פשרות, פנו לנסיך לואי, בנו ויורשו של המלך פיליפ ונכדו של הנרי השני, מלך אנגליה. למרות ייאוש מאביו והאפיפיור אינוקנטיוס השלישי, לואי הפליג לאנגליה עם צבא ב-14 ביוני 1216, כבש את וינצ'סטר ובמהרה שלט במחצית מהממלכה האנגלית. אבל בדיוק כשנדמה היה שאנגליה עומדת להיות שלו, מותו הפתאומי של המלך ג'ון באוקטובר גרם לברונים המורדים לנטוש את לואי לטובת בנו בן התשע של ג'ון, הנרי השלישי.
עם ויליאם מרשל בתפקיד יורש העצר, קריאה לאנגלים "להגן על ארצנו" נגד הצרפתים הובילה להיפוך היוצרות בשדה הקרב. לאחר שצבאו הוכה בלינקולן ב-20 במאי 1217 וצי בראשות יוסטאס הנזיר, שניסה להביא תגבורת צרפתית, הובס מול חופי סנדוויץ' ב-24 באוגוסט, לואי נאלץ לעשות שלום על פי תנאי האנגלים.
הסעיפים העיקריים של הסכם למבת' היו חנינה למורדים אנגלים, לואי התחייב שלא לתקוף שוב את אנגליה ו-10,000 מארק ניתנו ללואי. ההשפעה של ההסכם הייתה שלואי הסכים שהוא מעולם לא היה מלך אנגליה הלגיטימי.
אוטו החמישי, דוכס בוואריה
ביוגרפיה
בשנת 1340 איחד אביו לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה מחדש, ובנוסף לזאת שלט עם אמו מרגרט השנייה, רוזנת אנו ברוזנויות אנו הולנד וזילנד. לאחר מות אביו בשנת 1347 שלטו אוטו ואחיו בכל הנחלה במשותף, ובשנת 1349 חולקה בחוזה לנדסברגר דוכסות בוואריה מחדש בין האחים, לבוואריה העליונה ובוואריה התחתונה, ואוטו יחד עם אחיו לודוויג החמישי, דוכס בוואריה ולודוויג השישי, דוכס בוואריה קיבלו את בוואריה העליונה.
בדצמבר 1351 קיבל אוטו יחד עם אחיו לודוויג השישי, דוכס בוואריה את מרקיזות ברנדנבורג מאחיהם לודוויג החמישי, דוכס בוואריה, בתמורה לשליטתו בבוואריה העליונה לבדו. לודוויג ואוטו נאלצו להתמודד עם וולדמאר המתחזה שטען לזכותו על ברנדנבורג, ואף נתמך על ידי קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, עד לשנת 1354 שבה אישר קרל הרביעי את שלטונם של לודוויג ואוטו. בשנת 1356 העניק קרל הרביעי ללודוויג ולאוטו בבולת הזהב, את התואר נסיך בוחר.
בשנת 1357 מתה אשתו קונגונדה מפולין ללא ילדים, ולאחר מותה התחתן לודוויג עם אינגבורג ממקלנבורג-שוורין, בתם של אלברכט השני, דוכס מקלנבורג ואופמיה משוודיה, אך גם ממנה לא היו לו ילדים.
בשנת 1364 הבטיחו אוטו ואחיו לודוויג השישי, דוכס בוואריה את נסיכות הבוחר מברנדנבורג לקרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, כנקמה על כך שאחיהם שטפן השני, דוכס בוואריה נלחם בהם. ב-17 במאי 1365 מת אחיו לודוויג השישי, דוכס בוואריה, ואוטו נשאר כשליט יחיד בברנדנבורג. ב-19 במרץ 1366 התחתן אוטו עם קתרינה מבוהמיה, בתם של קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ובלאנש מוולואה, ואלמנתו של רודולף הרביעי, דוכס אוסטריה, אך לא נולדו לו ילדים ממנה.
בשנת 1371 הדיח קרל הרביעי את אוטו, לאחר שאוטו הזניח את ענייני השלטון, ובשנת 1373 ויתר אוטו באופן רשמי על שלטונו לאחר שפוצה בסכום כספי גדול. לאחר הדחתו התגורר אוטו בבוואריה בנחלת אחיו שטפן השני, דוכס בוואריה, וב-15 בנובמבר 1379 מת אוטו בטירת וולפשטיין על האיסר.
חיים מקובי
חיים מקובי (Hyam Maccoby; 1924–2004) היה ספרן יהודי בריטי, ומחזאי, שהתמחה בחקר המסורת הדתית היהודית והנוצרית.
ביוגרפיה
חיים מקובי נולד ב-20 במרץ 1924 לרב אפרים מאיר ולחנה לבית דוידוביץ בסנדרלנד, ולמד לימודים קלאסיים בבייליול קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת ב"אותות המלכותיים". מקובי היה ספרן בקולג' לאו בק בלונדון. כשיצא לפנסיה עבר ללידס, שם מילא תפקיד אקדמי במרכז למדעי היהדות באוניברסיטת לידס.
מקובי השתתף בתוכנית קורפוס קריסטי ששודרה בערוץ ארטה ב-1997.
מקובי נפטר ב-2 במאי 2004.
סבו של מקובי היה רבי חיים זונדל מכבי, ה"מגיד מקמניץ", ציוני דתי נלהב, תומך בצמחונות ורווחת בעלי חיים.
התיאוריות של מקובי על ישו ההיסטורי
מקובי טען שישו האמיתי לא היה מורד בההלכה היהודית, אלא טוען לכתר המשיחי- יהודי שחייו ומשנתו היו בתוך הזרם המרכזי של היהדות של המאה הראשונה. הוא האמין שישו הוצא להורג כמורד נגד הכיבוש הרומי של יהודה. עם זאת, הוא לא טען שישוע היה מנהיג של מרד מזוין בפועל. במקום זאת, ישו וחסידיו, בהשראת הכתבים הנבואיים של התנ"ך או הברית הישנה, ציפולהתערבות אלוהית על טבעית שתסיים את השלטון הרומי, תחזיר את ממלכת דוד עם ישו כמלך המשיח האלוהי, ותחנוך את העידן המשיחי של שלום ושגשוג. לכל העולם. ציפיות אלו לא התגשמו, וישוע נעצר והוצא להורג על ידי הרומאים.
לפי מקובי, בראבא - "בן האב" המוזכר בברית החדשה, התייחס במקור לישו עצמו, שנקרא כך ממנהגו לפנות אל האל בתור אבא.
רבים מתלמידיו של ישוע לא איבדו את תקוותיהם, בהאמינו שישוע יקום בקרוב לתחייה בנס על ידי אלוהים, והמשיכו לחיות בציפייה לביאתו השנייה. אחוותם המשיכה להתקיים בירושלים ככת יהודית אורתודוקסית למהדרין בהנהגתו של ג'יימס הצדיק.
בשנת 2012 כתב הרב שמואל בוטח את הספר ישו כשר בו הוא התבסס על יצירתו של מקובי בעבר.
התיאוריות של מקובי על פאולוס
לפי מקובי, ייסוד הנצרות כדת נפרדת מהיהדות היה כולו פרי עבודתו של פאולוס מטרסוס,
מקובי טען כי פאולוס היה מתייוון גר צדק או אולי אפילו גוי, אשר הגיע מרקע שבו הוא נחשף להשפעת הגנוסיס ודתות פגגאניות אחרות, לפי מקובי, היו הצורות הדתיות השלטות בעולם ההלניסטי של אותה תקופה והשפיעו מאוד על הפסיכולוגיה המיתולוגית של פאולוס. מקובי שאב חלקית את התיאוריה הזו מקטעי כתביהם של מתנגדי האביון, ובמיוחד מהחיבור על כפירה מאת אפיפניוס מסלמיס.
מקובי ראה בטענותיו של פאולוס על חינוך יהודי פרושים- אורתודוקסים כשגויות, וטען כי בעוד שרבים מכתביו של פאולוס נשמעים אותנטיים למי שלא מודע, הם למעשה מסגירים בורות בכתבי הקודש העבריים המקוריים ובדקויות ההלכה היהודית. מקובי טען שבדיקה של הברית החדשה מצביעה על כך שפול לא ידע עברית כלל, והסתמך לחלוטין על טקסטים יווניים שאף פרוש בפועל לא ישתמש בהם משום שהם לא תורגמו כראוי מהמקורות העבריים.
על פי מקובי, פאולוס איחד את הסיפור ההיסטורי של צליבתו של ישו עם אלמנטים של דתות מסתוריות עכשוויות וגנוסטיקה, ופיתח רעיונות מיתיים לא-יהודיים חדשים כמו השילוש והסעודה האחרונה. פאולוס גם עשה ניסיון למצוא הצדקה נבואית למיתוס החדש שנוצר בברית הישנה. פאולוס בא להציג את ישו כאל מושיע גוסס ועולה בדומה לאלו מפולחני המסתורין ההלניסטיים, שהתמזגו עם אילן היוחסין ההיסטורי של היהדות, ובכך הוליד מיתוס חדש ורב עוצמה שהטפתו קנתה לו קהל חסידים גדול. כאשר הקבוצה הירושלמית של תלמידיו המקוריים של ישוע התוודעה בהדרגה לתורתו של פאולוס, נוצרה ביניהם עוינות מרה.
מקובי פירש קטעים מסוימים ב ברית החדשה (למשל תיאורו של פאולוס על מריבה עם פטרוס בתקרית באנטיוכיה) כשרידים של תיאורים אותנטיים של עוינות זו. עם זאת, המרד היהודי בין השנים 66–70 הביא עד מהרה לסיום אלים לכת הירושלמית, והכנסייה הגויים שייסד פאולוס התגלתה כמנצחת כברירת מחדל. מקובי ראה בספר מעשי השליחים ניסיון מאוחר יותר של הכנסייה הפאולינית להציג את היחסים בין פאולוס לתלמידי ירושלים כהרמוניים, ובכך הציג את הכנסייה הפאולינית כבעלת לגיטימציה בשרשרת הירושה השליחית המגיעה חזרה לתלמידיו המקוריים של ישו. מקובי גם שיער שייתכן שהכת היהודית-נוצרית של האביוניטים הייתה שלוחה אותנטית של הקהילה הירושלמית המקורית.
המחלוקת
המחזה "הוויכוח" של מקובי הוא שחזור של ויכוח ברצלונה, ויכוח דתי בין הרמב"ן לבין המומר פבלו כריסטיאני, לפני מלך אראגון ג'יימס הראשון בשנת. 1263. חלק ניכר מהמחזה שאוב מסיפורו של הרמב"ן על המחלוקת. המחזה מתרכז בקינג ג'יימס, המצטייר כנפש מורכבת וטרודה שבאה לקבל את רעיונותיו של הרב. המחזה זכה לביצועים רבים, ושודר בערוץ 4 בכיכובם של כריסטופר לי, בוב פק, ואלן דובי.
ביקורת
היחס למחקריו של מקובי על פאולוס הוא בדרך כלל שלילי, ג'ון גאגר מאוניברסיטת פרינסטון פרסם ב-JQR מאמר ביקורת על ספריו, ותיאר חלק מהתזה של מקובי כ"קריאה שגויה ומעוותת" וסיים "לפיכך אני חייב להסיק שספרו של מקובי אינו היסטוריה טובה, אפילו לא היסטוריה כלל." אוסקר סקרסאונה התייחס לעבודתו של מקובי ולתיאוריה לפיה פאולוס מייצג נצרות שונה לחלוטין מזו של הקהילה המוקדמת בירושלים, וכתב כי "מעשי השליחים אינם מספקים ראיות לבסס תיאוריה זו". גיימס דאן מתאר את התאוריה של מקובי אשר לפיה פאולוס היה גוי כ"חזרה מצערת לפולמוסים ישנים יותר". כממשיך של טענות היינריך גרץ מציין גם לנגטון (2009), שעומד בניגוד לגישתו של מקובי עם חסידי ההשקפה הרפורמית, כמו אייזק מאייר וייז, ג'וזף קראוסקופף וקלוד מונטיפיורי, גם אם חלקו כמה פרטים על הביקורת הפולמוסית. של פול.
היסטוריה של הקריסטלוגרפיה
קריסטלוגרפיה מוגדרת כמדע ניסויי, העוסק בקביעת סידור האטומים במוצקים. זו הגדרה מודרנית, מתחילת המאה ה-20, למדע ששורשיו במאה הראשונה לספירה ושעסק במחקר של גבישים טבעיים בלבד. מחקר זה היה עיסוקם הצדדי של כמה מהמדענים המובילים במאות ה-17 וה-18, והפך למדע של ממש, אם כי כענף של מדע המינרלוגיה, במאה ה-19. במאה זו נתגלו העקרונות העיקריים ונקבעו מונחים ומינוחים המשמשים עד היום. בתחילת המאה ה-20 נתגלתה הטכניקה של קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן, שאפשרה את פענוח המבנה הפנימי של גבישים ברמת האטומים. מכיוון שבמשך שנים רבות הייתה זו הטכנולוגיה היחידה שעמדה לרשות המדענים לפענוח מבנים של מולקולות, חל שינוי בהגדרת המדע, והוא אינו עוסק בפענוח מבנים של גבישים טבעיים בלבד, אלא בעיקר של כל תרכובת אם ניתן ליצור ממנה גבישים, או אפילו, במקרים מסוימים, סיבים או אבקה. בנוסף לשימוש בקרני רנטגן על מנת לקבל תבניות עקיפה, נעשה שימוש במשך השנים גם בקרינת אלקטרונים ונייטרונים. באמצעות הקריסטלוגרפיה נתגלו מבנים של חומצות אמינו, חלבונים ואפילו מבנים מורכבים מאוד, כמו של הריבוזום ושל נגיפים, כאשר התגלית החשובה ביותר שנתגלתה באמצעות קריסטלוגרפיה היא פענוח מבנה ה-DNA.
ניצנים ראשונים (עד סוף המאה ה-18)
מקור המילה "קריסטל" (השם הלועזי המקובל לגביש) מיוונית - κρυσταλλος - קרוסטאלוס, קרח או חומר שקוף. המילה עברה ללטינית כ"קריסטלום" (crystallum). בשם זה כונה קוורץ גבישי שקוף שמקורו בהרי האלפים, בשל האמונה כי נוצר ממים בקור העז. פליניוס הזקן, בספרו "תולדות הטבע", מדווח:
אלף חמש מאות שנה אחר כך הופיעה לראשונה בספרות התייחסות לצורתו הגאומטרית של הגביש. הבלגי אנסלמוס בואטיוס דה בודט (Anselmus Boetius de Boodt 1632-1550), רופאו האישי של הקיסר רודולף השני, תיעד את אוסף המינרלים ואבני החן של הקיסר. בספרו "ספר ההיסטוריה של אבנים ואבני חן" ("Gemmarum et lapidum historia libri V") (1609) מתייחס דה בודט במפורש לצורה המתמטית של המינרלים ("Lapides, qui hebent figuram certam mathematicum"). השרטוטים הראשונים של גבישי קוורץ מופיעים בספר זה.
המילה "קריסטל" יוחדה לקוורץ השקוף עד המאה ה-17, ואז, בהדרגה, התרחב השימוש בה וכלל גופים אחרים, כאלו שנמצאו בטבע או שהתקבלו מאידוי של תמיסת מי מלח, ושדמו לקוורץ השקוף בהיותם בעלי פאות ולעיתים גם בבהירותם ובשקיפותם.
ההתייחסות המדעית הראשונה לגבישים מצויה במאמר על פתית השלג המשושה של יוהאנס קפלר. ב-1611 ניסה קפלר להסביר את המבנה הגבישי של פתיתי שלג כתופעה שבה נדחסות ביחד כדוריות קטנות, אבל הצעד החשוב הראשון במחקר הגבישים נעשה על ידי הרופא והחוקר הדני ניקולאוס סטנו. סטנו, שלימים זנח את המחקר המדעי לטובת שירות בכנסייה הקתולית, חקר את הקשר בין מאובנים שדמו לשיני כריש, לבין שיני כריש אמיתיות. עבודתו של סטנו על שיני הכריש הובילו אותו לשאלה כיצד קורה שגוף מוצק אחד מצוי בשלמותו בתוך גוף מוצק אחר, כדוגמת סלע או שכבת סלעים. ה"מוצקים בתוך מוצקים" שעוררו את התעניינותו של סטנו כללו לא רק מוצקים כפי שהם מוגדרים בימינו, אלא גם מינרלים, גבישים, ציפויי אבן, עורקים ואפילו שכבות סלע בשלמותן. את תוצאות מחקריו בגאולוגיה סיכם ב-1669 בספר שיצא לאור בפירנצה ונחשב אבן דרך חשובה בתולדות הקריסטלוגרפיה והגאולוגיה - "דיון מקדים לעבודת המחקר על גוף מוצק המוכל באופן טבעי בגוף מוצק אחר" (De solido intra solidum naturaliter contento dissertationis prodromus).
בספרו ניסח סטנו עיקרון הידוע בפשטות כ"חוק סטנו", או "חוק הזוויות הקבועות של סטנו". כשהוא מסתמך על מחקר גבישי הקוורץ, גילה סטנו שעל אף שהפאות של גבישים שונים של קוורץ שונות במידה ניכרת בצורה ובגודל היחסי, הזוויות בין צמדים של פאות מקבילות בגבישים מאותו חומר, זהות בכל הדגימות של המינרל או של החומר. עיקרון זה היווה פריצת דרך מהותית והוא מונח בבסיס המחקרים שנעשו אחר כך על מבנה הגביש. בנוסף הצביע סטנו על כך שהגבישים היו חייבים לצמוח בתוך נוזל בעזרת תוספת של שכבות חומר על פניו של גרעין הגביש. לגרעין יש צורה של מנסרה בעלת בסיס משושה, המסתיימת בכל צד בפירמידה בעלת בסיס משושה ושש פאות. עובי השכבות, על אף שהוא שווה בכל פאה כשלעצמה, אינו בהכרח שווה בין פאות שונות, אלא תלוי במיקומן של הפאות יחסית לנוזל שאפף אותן. מכאן שפאות הגביש, על אף שצורתן וגודלן יכולות להיות שונות, נשארות מקבילות לאלו של הגרעין המקורי, והזוויות ביניהן קבועות.
רוברט הוק בספרו "מיקרוגרפיה" (Micrographia, לונדון 1665), שקדם ליציאת ספרו של סטנו לאור, כבר שם לב לצורתם המסודרת של גבישי קוורץ זעירים שנמצאו כשהם מצפים חללים בצור, והעלה השערה כי הם בנויים מכדוריות. בערך באותו הזמן חקר הרופא הדני רסמוס ברתולין (Rasmus Bartholin; 1698-1625, ידוע גם בשמו הלטיני ארסמוס ברתולינוס - Erasmus Bartholinus) את תופעת השבירה הכפולה והפצילות המעוינת המושלמת של סוג הקלציט המכונה "פצלת איסלנדית" (Experimenta crystalli Islandici disdiaclastici, קופנהגן, 1669). גם הפיזיקאי והמתמטיקאי ההולנדי כריסטיאן הויגנס חקר תופעה זו (Traite de la lumiere, ליידן, 1690), וסבר כהוק לפניו שהגבישים בנויים מכדוריות. ב-1695 הבחין אנטוני ואן לוונהוק תחת המיקרוסקופ כי צורות שונות של גבישים צומחות מתמיסות של מלחים שונים. ואכן הרופא הגרמני אנדריאס ליבאו (Andreas Libau; 1616-1555, ידוע בשמו הלטיני אנדריאס ליבוויוס - Andreas Libavius) גילה הרבה קודם לכן, ב-1597, כי ניתן לברר את סוג המלחים המצויים במים מינרליים על ידי בחינת צורת הגבישים שנותרים לאחר שהמים מתאדים. המתמטיקאי האיטלקי דומניקו גוליילמיני (Domenico Guglielmini; 1710-1655) טען בספרו "הרהורים פילוסופיים שנובעים מצורת המלחים" (Riflessioni filosofiche dedotte dalle figure de' Sali, פדובה, 1706) כי לגבישים של כל סוג מלח יש צורה משל עצמם, כשזוויות המישורים בין הפאות תמיד זהות.
התאורטיקנים (מסוף המאה ה-18 ועד סוף המאה ה-19)
המסה הראשונה על קריסטלוגרפיה, "מבוא לקריסטלוגרפיה" (Prodromus Crystallographiae), יצאה לאור בשנת 1723 בלוצרן, וחיבר אותה הרופא השווייצרי מוריץ אנטון קפלר (Moritz Anton Cappeller 1769-1685). לקפלר מיוחסת המצאת המילה "קריסטלוגרפיה". גבישים הוזכרו בעבודות על מינרלוגיה ועל כימיה, כך למשל קארולוס ליניאוס בספרו על מיון עולם הטבע (Systema Naturae) (1735) מתאר כארבעים צורות של גבישים הנפוצות בין המינרלים השונים, אבל רק לקראת סוף המאה ה-18 חלה התקדמות ממשית בתחום. הקריסטלוגרפים הצרפתים בני תקופה זו, רומה דה ל'איל ורנה ז'יסט אאיאי, נחשבים כאבות תורת הקריסטלוגרפיה.
תוך שהוא מתבסס על תגליותיו של סטנו על הזוויות של הקוורץ, פרסם רומה דה ל'איל בספריו "מסה על הקריסטלוגרפיה" (Essai de cristallographie, פריז 1772) ו"קריסטלוגרפיה, או תיאורן של הצורות הנקיות של כל הגופים בממלכת המינרלים" (Cristallographie, ou description des formes propres ¢ tous les corps du regne mineral, פריז 1783), את תגליתו החשובה ביותר, שצורות שונות של גבישים של אותו חומר טבעי או מלאכותי קשורות בקשר הדוק האחת לשנייה. יותר מכך, על ידי מדידת הזוויות בין פאות הגבישים באמצעות גוניומטר, הוא קבע את העיקרון הבסיסי שזוויות אלו זהות לאותו סוג חומר ומאפיינות אותו. כשהוא מחליף בעזרת מישור אחד או קבוצות של מישורים את כל הקצוות הזהים של המבנה לו קרא "צורה פרימיטיבית", הוא גזר צורות קשורות אחרות. הוא הבחין בשש צורות פרימיטיביות והן הקובייה, התמניון המשוכלל, הארבעון המשוכלל, מעוינון (רומבוהדרון פאון בעל שש פאות מעוינות), תמניון בעל בסיס מעוין ופירמידה כפולה בעלת שש פאות. רק בשלוש האחרונות יכולים להיות שינויים בזוויות.
בספריו "קביעת האופי הגאומטרי העיקרי של צורות גבישיות" (De indagando formarum crystallinarum charactere geometrico principali dissertatio, לייפציג 1809) ו"סקירה של המחלקות הטבעיות השונות של מערכות הקריסטליזציה, רשימות האקדמיה למדעים של ברלין" (bersichtliche Darstellung der verschiedenen natiirlichen Abtheilungen der Krystallisations-Systeme, ברלין 1814-1815), תקף הקריסטלוגרף הגרמני כריסטיאן סמואל וייס את בעיית הצורה הגבישית מנקודת מבט גאומטרית גרידא, מבלי להתייחס לצורות פרימיטיביות או לתורה כלשהי של מבנים. לפיו, לפאות הגבישים יש להתייחס על פי מפגשן עם צירים ששורטטו על ידי חיבור הפינות הנגדיות של צורות מסוימות. באופן זה הצורות הפרימיטיביות קובצו לארבע מחלקות, בהתאם לארבע המערכות "קובייתי", "טטרגונלי", "הקסגונלי" ו"אורתורומבי".