cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הארי סטאק סאליבן
דרכו בפסיכולוגיה
לדעתו, ועל רקע ניסיונו בטיפול בחולי סכיזופרניה, מקור ההפרעות הנפשיות של האדם הוא ניסיונו להתמודד עם יחסים קשים ומעוררי חרדה.
סאליבן הכניס משמעות חדשה למושג הפסיכואנליטי הנפוץ חרדה. לשיטתו, חרדה היא מדבקת. חרדה של מטפל תדבוק בתינוק, וככלל, חרדה תתפתח בעקבות חרדתו של הזולת שאיתו נמצאים בקשר אינטימי. הצורך להפחית חרדה מחייב הימנעות מאינטימיות, אולם אל מולו בא הרצון להימנע מבדידות, ושני דחפים אלו מצויים בעימות.
ההתמודדות עם החרדה דורשת גם הגדרת זהות. מתפתח "עצמי" או, כפי שכינה זאת סאליבן, מערכת עצמי, שמעוצבת על ידי הקשרים הבין-אישיים. היא מורכבת מהעצמי הטוב, החלקים מקני הביטחון שבעצמי, מהעצמי הרע, החלקים שקשורים בחרדה שנרכשה מהזולת, ומהלא-אני, חלקים שגורמים חרדה שאין לעמוד בפניה ומודחקים. הגדרה נוקשה מדי של העצמי עלולה להצביע על הגנות חזקות מדי מפני חרדה. באישיות הבריאה יש מקום גם לזרימה חופשית ולעצמי גמיש.
במקביל גם בתפיסת הזולת קיימים "אחר טוב" ו"אחר רע". פרסוניפיקציות שעורך האדם מלבישות דמויות קונקרטיות שהוא פוגש במציאות, בדמות תבניות נפשיות אלו של "אחר טוב", ו"אחר רע".
בתורתו על התפתחות הילד מבדיל סאליבן בין שלב הכרת העולם דרך תחושות - שלב פרוטוטקסי (prototaxic), שלב הכרת העולם דרך מילים, אך ללא יכולת המשגה וללא מציאת קשרים לוגיים - שלב פאראטקסי (parataxic), שלב הבגרות ביכולת ההמשגה - שלב סינטקסי - (syntaxic).
מהתאוריה של סאליבן נובעת שיטת טיפול אקטיבית יחסית לתקופתו, שבה המטפל מנסה ליצור קשר בין אישי מפחית חרדה עם מטופלו.
סאליבן ותאורטיקנים-פסיכואנליטיקאים אחרים שמים דגש מיוחד על תפקיד האגו. הם מאמינים שהאגו נוכח בלידה, שהוא מתפתח באופן עצמאי מהאיד וכן שהוא מבצע פונקציות אחרות מלבד מציאת דרכים מציאותיות להשבעת הדחפים של האיד, לרבות למידה כיצד להתמודד עם הסביבה ומציאת היגיון שהתנסות. "השבעת רצונו" של האגו כוללת מחקר, מניפולציה ופיצוי (קומפנסציה) בביצוע מטלות. גישה זו קושרת את רעיון האגו לתהליכים קוגניטיביים.
תאוריית ההתפתחות של סאליבן
תאוריית ההתבגרות של סאליבן היא תאוריית שלבים הדומה במקצת לזו של אריק אריקסון.
כמו פרויד, סאליבן האמין שהתנסויות מוקדמות בילדות משחקות תפקיד חשוב בהתפתחות אישיות. אולם, הוא גם האמין שהאישיות ממשיכה להתפתח לאחר הילדות. הוא זיהה בהתפתחות האדם שבע תקופות, שבכל אחת מהן דגש על נושא בינאישי אחר:
לפי סאליבן, למרות שאדם יכול לעבור שלב התפתחות בדרך מסוימת בגלל גורמים ביולוגים כלשהם, ההשפעה העיקרית היא סוג ההתנסויות שהאדם חווה באותו גיל. כלומר, ניתן לומר שיש הבדל משמעותי בין השקפתו של סאליבן לזו של פרויד בנוגע להתפתחות.
נבחרת קמרון בכדורגל נשים
נבחרת קמרון בכדורגל נשים מייצגת את קמרון בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של קמרון.
משחקה הראשון של הנבחרת התקיים ב-1991 במסגרת אליפות אפריקה הראשונה, שבסופה היא סיימה במקום השני. היא הגיעה עוד פעמיים לגמר האליפות (2004 ו-2014), אך מעולם לא הצליחה לזכות בה, זאת אף על פי שהיא נחשבת לאחת הנבחרות הטובות ביותר באפריקה.
ב-2015, העפילה קמרון בפעם הראשונה בתולדותיה לגביע העולם של פיפ"א, ונעצרה רק בשמינית הגמר על ידי סין. כמו כן, הנבחרת השתתפה פעם אחת בטורניר הכדורגל של המשחקים האולימפיים - לונדון 2012 (בו הפסידה בכל משחקיה ולא העפילה משלב הבתים).
Assassin's Creed IV: Black Flag
Assassin's Creed IV: Black Flag הוא משחק וידאו מאת חברת יוביסופט, מסדרת Assassin's Creed שהופץ ב-29 באוקטובר 2013 לפלייסטיישן 3 ובהמשך ל-Xbox 360, Wii U, פלייסטיישן 4, Xbox One ומחשב אישי.
זהו המשחק הראשי הרביעי בסדרת Assassin's Creed והוא פריקוול למשחק הקודם בסדרה, Assassin's Creed III.
משחקיות
המשחק משלב בין פעילות על גבי יבשה באיי הקריביים, שדומה לשאר משחקי הסדרה, ופעילות בים בעולם פתוח, המהווה תוספת חדשה.
יבשה
המשחקיות על גבי היבשה דומה לזו של משחקים קודמים בסדרה, אך נחשבת קלה יותר. השחקן צריך לבצע משימות התגנבות, מעקב, גנבה והתנקשות. לשם כך על השחקן לנצל מקומות מסתור, ולהתגנב בעת שאויביו מביטים לכיוון אחר. כמקובל במשחקים מסוג זה, תגובת הסובבים את השחקן לפעולותיו מוגבלת לאלו שקרובים אליו כמה עשרות מטרים, ומחוץ לטווח זה אויביו אדישים לנוכחותו.
קנוויי מתחיל את המשחק בידיים חשופות, הנשארות מועילות לאורך כל המשחק לצורך ניטרול אויבים בדממה ללא הרג, והוא משדרג במהלך המשחק את יכולותיו ורוכש כלי נשק נוספים: החל בזוג חרבות, דרך אקדחים שקטלניותם מאמירה עם מחירם, סכינים המוסווים בשרווליו, חיצי הרדמה וחיצי "אטרף" (הגורמים לנפגע להתקיף בחמת-זעם רצחנית את כל מי שקרוב אליו, בין אם אלו חבריו או אויביו), סכיני הטלה ולבסוף מעין צילצל-זעיר המחובר לחבל, המאפשר לקנוויי לתלות באופן מורבידי במיוחד את אויביו.
הים הקריבי
תוספת ייחודית ביחס למשחקים הקודמים בסדרה היא השיט החופשי. לרשות השחקן עומדת ברוב המשחק ספינתו של קנווי, הג'קדאו (קאק, jackdaw), ספינה מגודל בריג. ניתן לשוט בספינה באופן חופשי ברחבי הים הקריבי, לגלות מקומות חדשים, להילחם ולשדוד ספינות חולפות, לצוד כרישים ולווייתנים, לחקור ספינות טרופות ועוד. הספינה ניתנת לשיפור במהלך המשחק עד שהיא חזקה מספינות הקרב העצומות של התקופה, ה Man'O'War, וניתן לעצב אותה במידה מוגבלת.
בקרבות בין הג'קדאו לספינות אחרות ניתן להפעיל מספר כלי נשק: תותחי צד, תותח מתכוונן לפגיעה בנקודות תורפה וחיסול אנשים ספציפיים, מטח כבד שיעיל מטווח קצר בלבד, פגזי שרשרת וחביות נפץ שגורמים נזק מועט, אך בולמים את הספינה הנפגעת, מרגמה בעלת טווח ארוך ונגיחת חרטום. זו האחרונה ניתנת לשדרוג עד להיותה הנשק החזק ביותר, שמכריע בשלוש פגיעות בלבד כל ספינה במשחק. לכל נשק יש זמן טעינה, אך שחקן זריז יכול להפעיל כמה מהם בזה אחר זה, כך שבתום כל סיבוב הנשק הראשון שהשתמש בו יהיה שוב מוכן לפעולה.
לאחר ששיתק קנווי את ספינת האויב בניפוץ תרניה, באפשרותו להשתלט עליה בכוח בשיתוף אנשיו, או להטביעה מייד. השתלטות על ספינת אויב כרוכה בקטילה של מספר נתון מצוות ספינת האויב, שתלוי בגודל הספינה - חמישה אנשי צוות לספינות סקונר קטנות, עשרה לבריג, חמישה-עשר לפריגטה ועשרים ל־Man'O'War. בנוסף בעת שמשתלטים על פריגטות ו־Man'O'War ישנן מטרות נוספות - דגל הספינה, קציני הספינה, מאגרי אבק השרפה, הקפיטן, והרובאים המוצבים על התרנים, מביניהם המחשב בוחר באקראי כמטרות-חובה. השחקן מנצל לצורך זה את חיבל הספינות המאפשר מעבר בין הספינות ובין התרנים.
השתלטות על ספינת אויב מעבירה לרשות קנווי את מלוא מטען הספינה, חלק מהחימוש שלה וגם אנשי צוות. בנוסף השחקן יכול לבחור האם לפרק את הספינה לצורך תיקון הג'קדאו, לשפר את המוניטין שלו, או לספח את הספינה לצי הסוחר הפרטי שהוא מנהל, המהווה משחקון בתוך המשחק וניתן גם להפעלה מתוך אפליקציה על גבי סמארטפון. הטבעת ספינה משמעותה שניתן לאסוף רק חצי ממטענה.
בפינות העולם מצויות הספינות האגדתיות - חמש ספינות, שכל אחת מהן בעלת מאפיינים ייחודיים וקשה מאוד להכריען. על השחקן לפתח טקטיקה ייחודית לכל ספינה, שכן הספינות האגדתיות סופגות מעט מאוד נזק מהתקפה סטנדרטית, וחלקן חסינות לגמרי בפני אש תותחים רגילה. עם הכרעת ספינה אגדתית זוכה קנווי בסכום נכבד. עם הכרעת כולן מקבל השחקן את התקפת הנגיחה רבת העוצמה, ההתקפה החזקה ביותר במשחק כולו.
משחק מרובה משתתפים
למשחק יש גם multiplayer דומה לזה של Assassin's Creed III, אך נוספו בו שיפורים ושינויים שונים.
עלילה
עלילת המשחק מחולקת לרצפים (sequences, כלומר רצפי DNA מהם שוחזרו חייו של קנוויי) חלק מהרצפים מחולק לזכרונות.
רקע
זמן מה לאחר מותו של דזמונד מיילס, קבוצת חוקרים מאבסטרגו מצאו את גופתו ובעזרת ה-DNA שלו הם מנסים למצוא פיסות עדן נוספות. השחקן מגלם אנליסט חדש בחברת אבסטרגו, המסווה את עצמה כחברה לייצור משחקי מחשב. עבודתו של השחקן היא להשתמש באנימוס כדי להקרין את זכרונותיו של אדוארד קנווי, פיראט מהמאה ה-18, אבי אבותיו של דזמונד וסבו של קונור קנווי מהמשחק הקודם.
דרך האנימוס, השחקן לומד על קורותיו של קנווי ועל פגישתו עם ארגון המתנקשים שפעל בקאריביים באותה התקופה, בתקווה למצוא פיסת עדן נוספת. במקביל לזכרונותיו של קנווי, השחקן (מהווה) יוצר קשר עם איש תמיכה טכנית בשם ג'ון שלו יש תוכניות משלו עבור האנליסט החדש.
רצף ראשון
בפתיחת המשחק קנוויי הוא תותחן בספינת פיראטים קטנה, הנלחמת מול כמה ספינות בסערה. בקרב טובעות כל הספינות, כולל ספינת הפיראטים, ואיש מסתורי ועטוי ברדס קוטל את מפקדו של קנווי.
סרטון ביניים מראה לנו את קנוויי הצעיר עם אשתו היפהפייה, חיים בדלות איומה. קנוויי מודיע לה שאינו מוכן לחיים שכאלה, ובכוונתו להיות פְּרָיְבֶטיר, על אף שזה מקצוע מסוכן.
קנווי שוחה לחוף סמוך, והוא והזר נפגשים, והזר מציע לקנוויי להובילו להוואנה בתשלום. החשדנות של הזר גורמת לפגישה להסלים למאבק, בסופו קנוויי קוטל את הזר.
על גופתו של הזר מוצא קנוויי מכתב שמבטיח לדוּנקַן וָולפּוֹל - שמו של הזר - תמורה יפה אם יעביר לרשות הכותב חפצים מסוימים, ומציין שיוכל לזהותו על פי בגדיו המיוחדים. על המכתב חתום מושל הוואנה, לָאוּרֶאָנוֹ טוֹרֶס. קנווי מחליט להתחזות לוולפול ולדרוש לעצמו את התמורה, ולובש את בגדיו. קנוויי מאתר סוחר בריטי הנתון בצרה. חיילים בריטים מחרימים את ספינתו, ובהמשך יורים בקפטן הספינה שמנסה לברוח. קנוויי מחלץ את הסוחר, סְטיד בּוֹנֶט, מידי החיילים והשניים מפליגים להוואנה.
רצף שני
קנוויי ובונט מגיעים להוואנה. קנוויי מסתבך בקטטה, שבעטיה מחרימים חיילים ספרדים כמה ארגזי סוכר של בונט, וגם את חפציו של וולפול, אך קנוויי יוצא למסע בילוש, פריצה ורצח ומשיב את חפציו. קנוויי יוצא לפגישה עם המושל טורס, פוגש את קפטן ווּדס רוֹגֶ'רס, ז'וּליַאן דוּ-קאס והמושל טורס עצמו, ומוצא את עצמו מסובך במזימה מורכבת של אגודת הסתרים של הטמפלרים כנגד אויביהם המתנקשים. הוא הולך ומסתבך בשקרים על מנת לשמור על זהותו הסודית.
בפגישה מגלה טורס את המזימה: לגלות מבנה פרהיסטורי, המצפה, שמיוחסים לו כוחות לעקוב אחרי כל אדם בעולם אם יש ברשות העוקב טיפה מהדם של הנעקב. לשם כך, מוסיף טורס, הם זקוקים לידע ולדם של אדם שכינויו החכם (The Sage). קנוויי מצטרף לשלושה והם מובילים את החכם, ברתלומאו רוברטס כשבוי וטורס נפרד מהם בהזמינו אותם לחקירתו של רוברטס למחרת בבוקר, ומוסר לקנוויי שקיק מטבעות כתמורה על חפציו.
קנוויי הולך ופוגש את בונט, וכולו מרירות על התמורה הזעומה - 1000 ריאל בלבד, פחות ממאה לירות שטרלינג (במונחי ימינו, מדובר על כ-65,000 שקלים). הוא מחליט ללכת באישון-לילה לחקור את רוברטס בעצמו על מנת לגלות לבדו את מיקום המצפה. הוא נתפס, מתבשר שרוברטס נמלט, התגלה שקנוויי מתחזה, והוא מושלך כבול לספינה העוגנת בנמל הוואנה.
רצף שלישי
קנוויי נפגש שוב עם תאץ' והורניגולד, ותאץ' מביע דאגה שהבריטים ישובו לשלוט בנסאו בכוח הזרוע. הוא מציע ללכוד גלאון ספרדית על מנת להצטייד במערך התותחים שלה. קנוויי ותאץ' עוקבים אחרי הגלאון, ומגלים שזו באה לעגון באי אִינָגוּאָה הגדולה, אותו תאץ, מכיר כמבצרו הפרטי של ז'וליאן דו-קאס. קנוויי מתגנב לאינגואה ורוצח את דו-קאס. תאץ' מפליג עם הגליאון, ואינגואה הגדולה נשארת ברשות קנווי, כמבצרו הפרטי.
הווה
הרצף השלישי מסתיים, שוב, בהווה. ג'ון ממחלקת ה IT מבקש טובה מהשחקן, לפרוץ לאחד ממחשבי הקולגות שלו ולהוריד משם קובץ, אותו יעביר לשליחה הממתינה בלובי. הקובץ, כמסתבר, הוא דוח על נטילת דוגמאות DNA מגופתו של דזמונד מיילס.
רצף רביעי
ג'יימס קיד מוביל את קנוויי למצבה של אנשי המאיה, ומגלה לו להוא ניחן בחוש שישי, המאפשר לו לחזות ברובד עמוק ונסתר של המציאות. קנוויי מטפס על המצבה, ובהסתייעו בחוש שישי זה מגלה אבן קטנה ומפוסלת המוטמנת בקרקע ליד המצבה.
קיד ממשיך ומוביל את קנוויי למעונו של דו-קאס, שם הם מגלים שלד אדם כלוא בתא, עטוי בשריון מפואר. קנוויי מוצא שתא הכלא נעול בחמישה מנעולים, שאחד מהם נפתח במפתח שלקח מגופתו של דו-קאס.
על שולחן סמוך הם מוצאים מפה ובה שמות חמישה טמפלרים, שאחד מהם הוא דו-קאס, ומנחשים שאלו האנשים שמחזיקים במפתחות. כמו כן הם מוצאים על השולחן העתק של מפה אותה מסר קנוויי לטורס בהוואנה, וקיד אומר שמדובר במקומות מחבוא של המתנקשים, ושואל את קנוויי אם אינו מחויב לפחות להזהיר את המתנקשים שהסגיר לטמפלרים, קנוויי, נאמן לרדיפת הבצע שלו, משיב שכך יעשה אם יגלה שיש רווח במעשה.
קיד נפרד מקנוויי, תוך שקנוויי מנסה לגלות אם הוא יודע משהו על המצפה המסתורי. קיד משיב שיפגוש את קנוויי בעוד חודש בטוּלוּם שבחצי האי יוּקאטאן ושם יהיו לו מספר תשובות. בטולום מגלה קנוויי שהמקום שורץ מתנקשים, ושעליו למצוא את קיד בסתר, בלי להרוג איש. תוך כדי התגנבותו ללב היישוב הוא שומע מתנקשים רבים מדברים בציניות ובבוז על "המתחזה שלבש את בגדי הבוגד". קנוויי פוגש את קיד, אז מגיח מאחוריו מנהיג המתנקשים אָהְ-טָבָּאי, חוקר את קנוויי על החכם שפגש בהוואנה והאם יוכל לזהות אותו אם יראה אותו שוב. קנוויי משיב בחיוב, וקיד מוליך אותו בדרך לא דרך למעמקי ההר, שם הם חושפים פסל בן אלפי שנים, שזהה לפניו של רוברטס.
כשקנוויי וקיד פוגשים שוב את אה-טבאי לבשר לו שאכן רוברטס הוא החכם המיתי, הם מתבשרים שהטמפלרים, שהגיעו עם כוח בריטי על ידי סוחר העבדים לורנס פרינס שבו את כל המתנקשים, וגם את צוותו של קנוויי. קיד מצייד את קנוויי בקנה נשיפה להטלת חיצים, והשניים קוטלים את החיילים ומשחררים את השבויים, אך פרינס מצליח להפליג ולהימלט לפני שהם מגיעים אליו, למרבה תסכולו של קיד, הרודף אחריו מזה שנים.
אה-טבאי מוחל לקנוויי על הסגרת המתנקשים, אך אומר לו שהוא אינו רצוי בטולום. לפני שקנווי מפליג לדרכו, קיד מראה לו דלת אבן עצומה ובה שקעים רבים, בצורת האבן המפוסלת שמצאו באינגואה. מסתבר שעל קנוויי לאתר עוד אבנים רבות שכאלו על מנת להגיע לאוצר כלשהו הנעול מאחורי הדלת.
רצף חמישי
קנוויי חוזר לנסאו, שם הוא נתקל בפיראטים צ'ארלס ויין וג'ק רקהאם, שמספרים לו שהמושל טורס נמצא במבצר קרוב ועמו זהב רב. קנוויי מתקיף וכובש את המבצר, ומאלץ את טורס, תחת איום בעינויים, לגלות לו לשם מה הזהב. טורס מגלה שהזהב נועד כתשלום לפרינס, תמורת הסגרתו של ברתלומאו רוברטס. קנוויי כופה על טורס להמשיך בתוכניתו, כשהוא ייקח לעצמו את רוברטס.
קנוויי וטורס מפליגים לקינגסטון, וקנוויי מוצא את עצמו בעימות עם אדוואלה, שאומר לו "אתה ממשיך בתוכנית זו לגמרי לבדך, ומסתכן באבדן אמונו של הצוות שלך". אדוואלה מגלה שג'יימס קיד כבר נמצא שם, ובכוונתו לעקוב אחרי טורס על מנת להתנקש בפרינס. קנוויי מרגיע את קיד, ושניהם עוקבים אחרי טורס ופרינס. ברגע האחרון פרינס מבטל את ההסכם עם טורס בגלותו שעקבו אחריהם. טורס נמלט, וקנווי וקיד קוטלים את אנשי פרינס. קנוויי נאלץ שוב להרגיע את קיד, ומסכם איתו שיפרצו יחד לאחוזתו של פרינס, יתנקשו בחיי פרינס ויאתרו את רוברטס. בדרך קיד חושף לפני קנוויי שהוא התחזה לגבר, אך הוא אשה צעירה, מֶרִי ריד. קנוויי ומרי ריד מתגנבים לאחוזה, וקנוויי רוצח את פרינס, שבגסיסתו אומר לקנוויי שהוא (קנוויי) מוּנע כמוהו מתאוות בצע. אז מופיע רוברטס, מחזיק תחת איום אקדח את מרי ריד. קנוויי מנסה לשכנע את רוברטס לבוא עמו, אך זה מגלה לו שהוא עבד בשביל פרינס, מזעיק את אנשי פרינס, וקנוויי וריד נאלצים להימלט.
בסיום הרצף מרי ריד לועגת לקנוויי, שרוברטס חמק ממנו שוב, ומאיימת עליו, בתוספת קריצה, שתתלוש את אשכיו אם יחשוף לאחרים את נשיותה.
רצף שישי
שנתיים לאחר מכן, ברפובליקת הפיראטים של נאסאו פורצת מגפה. והמנהיגים תאץ' והורניגולד חלוקים ביניהם בשאלה כיצד לנהוג: הורניגולד סבור שרעיון הרפובליקה פשט את הרגל ועליהם לנטוש את נסאו, ותאץ' זועם עליו בשל כך. קנוויי מנסה לפשר, ומצליח לשכנע את שניהם שהוא ותאץ' ינסו לשים ידם על תרופה למגפה, אותה אפשר יהיה למצוא בשרידי הצי שטבע בהוריקן בעת בריחתו של קנוויי מהוואנה.
קנוויי ותאץ' מצטיידים בפעמוני צלילה, ומפליגים לאתר הטביעה. שם פוגש קנוויי את סטיד בונט, שמאס בחיי בעל המטע והסוחר ומנסה להיות פיראט תחת פיקודו של תאץ'. קנוויי צולל, תחת סיכון רב, לשרידי גליאה טבועה וחושף שם בקבוקי תרופה, אך התרופה התקלקלה לגמרי בשנים שחלפו מאז הוכנה.
תאץ' יוזם מצור על העיר צ'ארלסטאון ולוקח בני ערובה, בתובעו ממושל העיר תרופות, אך אינו מקבל כל תגובה. לפני שיתחיל להוציא להורג בני ערובה מציע קנוויי להתגנב לעיר. קנווי עוקב אחרי המושל, רוצח אותו ושודד את מלאי התרופות.
תאץ' נפרד מקנוויי, ומסתבר שאין בכוונתו לחזור לנסאו. הוא מגיע לעשור החמישי לחייו וברצונו לפרוש.
הווה
בסיום הרצף יש מערכה נוספת מההווה: ג'ון מה IT מנחה את הגיבור לפרוץ למחשב נוסף - הפעם של מנהל המחלקה, ומפטפט על כך שהחברה בה עובד הגיבור נמצאת בשליטת הטמפלרים. כמו כן הוא מתפרץ באופן מופרע בסדרת איומים להסגיר את השחקן כהאקר ופושע.
רצף שביעי
הרצף מתחיל בפטפוטים בטברנה של נסאו על אודות פרישתו של תאץ', ובכוונת חלק מהנמצאים לשוחח עמו ולשכנע אותו לחזור לחיי שודד הים. השיחה מופרעת על ידי נפץ תותחים. קנווי רץ לחוף ורואה משלחת בריטית רשמית עוגנת, מגובה בספינת קרב גדולה מטיפוס Man'o'War ומספר פריגטות. מנהיג המשלחת הוא לא אחר מקפטן וודס רוג'רס, מלווה באדמירל ובחיילים, שמכריז שהוא דורש משא ומתן עם "אלו המכנים עצמם מנהיגי האי הזה - צ'ארלס ויין, בן הורניגולד, ואד תאץ'" .להפתעתו של קנוויי, בן הורניגולד מקדם את פני המשלחת וצועד עמה למרכז העיר. קנוויי עוקב בסתר, ומגלה שרוג'רס מתנהג בכבוד להורניגולד ושקיימת מחלוקת עזה בין האדמירל, שרוצה לכפות שליטתה בכוח על האי, לרוג'רס שמעדיף פתרון דיפלומטי. רוג'רס משתיק את האדמירל בתקיפות, בהצהירו שהוא המושל ולכן הפוסק האחרון. רוג'רס מבקש מהוריניגולד לכנס את המנהיגים לפגישה במבצר של נסאו, עליו השתלטו הבריטים. קנוויי מתגנב למבצר ומאזין למשא ומתן. המושל רוג'רס מציע חנינה בחתימת המלך לכל פיראט שימסור את כלי הנשק שברשותו ויסגיר עצמו עד לתאריך קרוב, ומאיים ללכוד בכוח ולהביא לגרדום כל פיראט שיסרב להסגיר עצמו. הורניגולד וקציניו מפצירים בצ'ארלס ויין וג'ק רקהאם ליטול את החנינה המוצעת, בטענה שהם נכשלו לגמרי בכינון רפובליקה ראויה, ויין מגיב בכעס שהוא מעדיף מוות על הגרדום מאשר להסגיר עצמו לידי "הזבל הזה".
קנווי מציע לוויין לשתף פעולה בשבירת המצור ולהתארגן מחדש במעוזו שבאינגואה הגדולה. הוא מתכוון להשתמש בספינת תבערה אותה יצייד בתערובת אבק שרפה שיגנוב מהבריטים ויערב אותו בזפת, ולמטרה זו מציע ויין את ספינתו של רקהאם, ששיכור מכדי להשתתף בתכנון. תוך כדי ההכנות לביצוע התוכנית מתגלה שהאדמירל מתכנן להטביע את כל ספינות הפיראטים אותו לילה, בניגוד להוראת המושל רוג'רס, וקנוויי מתנקש בחיי האדמירל על למנוע את הטבעת הספינות בטרם יוכלו לפרוץ את המצור. במהלך ההכנות מתנהג ויין בגסות ובאלימות כלפי רקהאם.
התוכנית מתבצעת לכל פרטיה. ה-Man'o'War מוטבעת על ידי ספינת התבערה וחלק מהפריגטות נפגעות קשה בפיצוץ, והספינות של קנוויי וויין נמלטות אל מעוזו של קנווי באינגואה.
הווה
גם בסיום רצף זה יש פרק מההווה - מנהל המחלקה לוחץ על השחקן לגלות עוד על מיקומו של "המצפה" הקדמוני ולהשעות כל קו חקירה אחר, מפני שקיבל הוראות מגבוה.
רצף שמיני
קנווי וצ'ארלס ויין מפליגים לבקר את תאץ', שחוגג את פרישתו במסיבת חוף גדולה, בה הוא ואנשיו שותים כדת וכדין. ויין מנסה לשכנע את תאץ' לחזור בו מפרישתו, אך תאץ' נחוש בדעתו, וויין מגיב כדרכו בגסות רוח. תאץ' מגלה לקנוויי שגילה שאדם בשם רוברטס משרת על סיפון אניית סחר עבדים, ה"פרינסס".
המסיבה מגיעה לסיום לא צפוי בהרעשת תותחים. הבריטים הגיעו לסגור חשבון עם תאץ', עם צי גדול. קנוויי ותאץ' מנסים נואשות להתארגן להפלגה ולהימלט, ומגלים שדרכם חסומה על ידי Man'o'War. הם מנסים להשתלט עליה, אך תאץ' נהרג בניסיון. קנוויי והג'קדאו מצליחים להימלט.
אדוארד מחליט לעקוב אחר ספינת עבדים במטרה לגלות מידע בקשר לפרינסס, אך הוא ו-ווין מתגלים על ידי הצבא של ג'ק רקהאם והשניים ננטשים על אי בודד. לאחר מספר חודשים על האי, ווין מאבד את שפיותו ותוקף את אדוארד, מאשים אותו במצבם. אדוארד מצליח לנטרל את ווין ועולה על ספינה חולפת, משאיר את ווין על האי לבדו.
רצף תשיעי
אדוארד מצליח להחזיר לשליטתו את הג'קדאו ואת צוותו. אדוארד שם פעמיו לקינגסטון במטרה ללמוד על מיקומו של החכם. אדוארד מאתר את הארינגולד ואת רוג'רס בזמן פגישתם עם טורס. אדוארד לומד שרוברטס עשוי להימצא במקום בשם "פרינסיפה". על האי, אדוארד מתנקש בג'וסייה בורג'ס וג'ון קוקרם. לאחר מעשים אלו, אדוארד זוכה באמונו של רוברטס והשניים מצליחים לשדוד קבוצת סירות מהצי הפורטוגלי. לאחר מכן, השניים מצליחים להשיג את מבחנות הדם ורוברטס מבטיח לאדוארד שהוא יבוא איתו למצפה.
רצף עשירי
אדוארד ורוברטס נפגשים ואדוארד מתנקש בהורינגולד. לאחר מכן, אדוארד מספר לאדווואלה על רצונו לשדוד את המצפה בגלל בצע כסף. אדוואלה מציע לאדוארד במקום זאת להודיע למתנקשים על מיקום המצפה במטרה שאלו יגנו עליו, אך אדוארד מסרב. אדוארד מגיע למצפה, אך שם הוא נבגד על ידי רוברטס ונכלא בפורט רויאל.
הווה
השחקן מתעורר בתוך בונקר ומקבל הודעה מוקלטת ממלאני. מלאני מספרת לו שבעקבות גל פריצות למערכות האבטחה של החברה, היא נעלה את השחקן יחד עם דמויות נוספות בבונקרים במטרה שאלו ימשיכו בעבודתם עד אשר זהות הפורץ תתגלה. ג'ון ממחלקת ה-IT מפציר בשחקן לפרוץ לשרתי הענן של החברה במטרה למחוק משם כל תיעוד לפעולותיו של השחקן (מאחר שהוא היה זה שפרץ עד כה לטרמינלים השונים בחברה). לאחר הפריצה, דמותה ההולוגרפית של ג'ונו (אחת מאלו שהיו קודם) מופיעה למול השחקן. מתברר שפעולותיו של השחקן נועדו במטרה להוריד את תודעתה של ג'ונו לגוף גשמי, אך היא לא חזקה מספיק לבצע את המעבר. לאחר מכן, השחקן חוזר בחזרה לאנימוס.
רצף אחת עשרה
אדוארד מגיע למשפטן של מרי ריד ואן בוני. מתגלה שהשתיים בהיריון ולכן הוצאתן להורג נדחית. ארבעה חודשים לאחר מכן, אדוארד כלוא בתוך אחד ממתקני הכליאה בפורט רויאל, אך אה-טבאי מחלץ אותו ומבקש ממנו לסייע בחילוצץ של מרי ואן. במהלך שיטוטו במתקן הכליאה, אדוארד מוצא את גופתו של רקהאם ואת צ'ארלס ווין ההוזה. בתא סמוך, אן צורחת לשומרים לעזרה מכיוון שמרי נעשתה חולה לאחר לידת התינוק. אדוארד עוזר למרי לברוח, אך היא מתה ממחלתה.
אדוארד הכאוב ממותה של מרי, שותה את יגונו ונרדם, חולם חלום מוזר על המאורעות שהתרחשו עד כה. אדוואלה מעיר את אדוארד ואדוארד מפליג לטולום במטרה להיפגש עם המתנקשים וליישר איתם את ההדורים. לאחר שאדוארד מסייע למתנקשים כנגד פולשים ספרדים, אדוארד מרוויח את אמונם. על האי, אדוארד מתאחד עם אן שקודם לכן הפילה את העובר.
אדוארד, ביחד עם המתנקשים מפליג אל פרינסיפה במטרה להתנקש ברוג'רס כנקמה על בגידתו. במהלך מסעם, אדוארד מגיע אל הוואנה ומנסה להתנקש בטורס, אך מתגלה שזהו כפיל. אדוארד מתנקש בכפיל ושם פעמיו אל המצפה והורג את הצי הספרדי ששומר עליו. במצפה, אדוארד מתנקש בטורס ומצליח לכבוש מחדש את המצפה. לאחר מכן, אדוארד מקבל מכתב ולומד שאשתו נפטרה.
הווה
ג'ון ממחלקת ה-IT חודר אל הבונקר שבו השחקן נמצא ומצהיר בפניו שהוא החכם, גלגול מחדש של הישות "איטה" בעלה של ג'ונו. ג'ון מנסה להרעיל את השחקן במטר להחליש את גופו מספיק כדי שג'ונו תוכל להשתלט עליו. המאבטחים במתחם עוצרים את ג'ון והורגים אותו והשחקן מתעורר במשרדה של מלאני, שמתנצלת שהיא כלאה אותו. מלאני מסבירה לשחקן שבחברה האמינו בתחילה שהוא הפורץ, אך נתונים שנמצאו במחשבו של ג'ון ניקו אותו מחשד. במחווה של רצון טוב, מלאני מציגה לשחקן את הקדימון למשחק "שטני הקאריביים" והשחקן חוזר בחזרה אל האנימוס.
רצף שנים עשר
אדוארד נפגש עם אה-טבאי ואדוואלה באינגואה בזמן שהוא מחכה להגעתה של בתו, ג'ניפר סקוט. אדוארד מוריש את אחוזתו באינגואה למתנקשים והאחוזה הופכת לבסיסם החדש. לאחר מכן, אדוארד מפליג עם ג'ניפר לאנגליה ובהמשך מתחתן בשנית ונולד לו ילד בשם היית'ם. בסצנה באמצע הכתוביות, אדוארד ושני ילדיו הולכים למופע באופרה.
ביקורת
ככלל המשחק זכה לביקורות מוקדמות חיוביות מאוד, היה מועמד לכמה פרסי "משחק השנה" וזכה בשניים מהם. המבקרים ציינו לטובה את העולם הפתוח, איכות הגרפיקה ובפרט איכות הגרפיקה של הים ומערכת הקרב הימי.
עם זאת, לצד הביקורת המהללות, זכה המשחק לביקורת שלילית על חלק מהאלמנטים בו. המשחק תואר כ"משחק פיראטים" יותר מאשר משחק שמשתלב בסדרת Assassin's Creed. העובדה שקנווי מונע לאורך כל המשחק כמעט מתאוות בצע מתוארת כנוגדת את עקרונות מסדר המתנקשים. המשימות במשחק זכו לביקורות מעורבות, וחלקן מתוארות כמשעממות ואף מתישות.
בנוסף קיים במשחק חוסר-התאמה בין שדרוג הג'קדאו למקומו של השחקן בעלילה. על מנת לשדרג את הג'קדאו השחקן שודד ספינות, אך דווקא לאחר שסיים את השדרוגים אין למעשה צורך בשימוש בהם. בדומה לכך, על מנת להביס את הספינות האגדתיות על השחקן לשדרג את הג'קדואו עד תום כמעט, ואז הוא זוכה בהתקפת הניגוח רבת העוצמה - אך מאחר שהג'קדואו כבר משודרגת, אין מניע לשחקן להשתמש בה, למעט טיפוס בדירוג השחקנים.
ארגוני זכויות חיות תקפו את הכללת הצייד במשחק. במהלך המשחק על השחקן לצוד חיות שונות, הקריטיות לשדרוג השחקן מעבר לסכום הכסף שהוא מקבל ממכירתן, ובנוסף עצמות החיות, שלא ניתן להשיגן בשום דרך פרט לצייד, חיוניות לייצור חלק מתחמושת השחקן. יוביסופט הגיבה שחומרי הגלם על בסיס ציד, והציד עצמו, הם חלק מהמציאות של התקופה, והסרתם תפגע קשות באמינות המשחק.
נתונים אחרים
בחודש נובמבר 2013 מימנה חברת משחקי הווידאו יוביסופט את הוצאת שרידי גופתו של שודד הים הספרדי אמארו פרגו, על מנת לשחזר את תווי פניו כדי שיופיע במשחק. בפעם הראשונה בהיסטוריה, חברה בתעשיית משחקי הווידאו הוציאה את שרידיה של דמות היסטורית שהביא לתשומת לבם של התקשורת הלאומית והבינלאומית. בדיקת שרידי הגופה הביאה לגילויים חשובים בפיזיוגנומיה של שודד הים המיתי הזה.
ראיות למוצא משותף
ראיות למוצא משותף של יצורים חיים על פני כדור הארץ התגלו על ידי מדענים ממגוון תחומים לאורך שנים רבות. ראיות כאלו מאששות ומחזקות את תורת האבולוציה, ואת הטענה שכל היצורים החיים התפתחו מאב קדמון כולל, ומספקות מידע לגבי התהליכים הגורמים להשתנותם של יצורים חיים לאורך זמן. ראיות אלו תומכות בסינתזה האבולוציונית המודרנית, התאוריה המדעית הנוכחית שמסבירה כיצד החיים משתנים לאורך זמן.
מאובנים הם ממצאים חשובים להערכת זמן הפיצול של שושלות. מכיוון שהתאבנות היא אירוע נדיר, הדורש בדרך כלל שהאורגניזם יכיל חלקי גוף קשים וימות באזור שבו יורדים משקעים, רשומות המאובנים מספקות רק מידע דליל לסירוגין על האבולוציה של החיים. ראיות על אורגניזמים שחיו לפני התפתחותם של חלקי גוף קשיח כגון קונכיות, עצמות ושיניים הן נדירות במיוחד, אך קיימות בצורת מיקרו-מאובנים עתיקים, כמו גם הופעות של אורגניזמים רכי גוף שונים.
ראיה נוספת מגיעה מתחום הביוגאוגרפיה, מכיוון שעיקרון האבולוציה ממוצא משותף הוא ההסבר הישיר והטוב ביותר למגוון עובדות הנוגעות לתפוצתם של בעלי חיים וצמחים. הדבר בולט במיוחד בתחום הביוגאוגרפיה של איים. בשילוב עם תאוריית טקטוניקת הלוחות, תאוריית המוצא המשותף נותנת הסבר אמין ועקבי לתפוצתם הגאוגרפית של מינים.
ההתפתחות וההתפשטות של חיידקים עמידים לאנטיביוטיקה וחרקים עמידים להדברה מספקות הוכחה לכך שהאבולוציה היא תהליך שקורה בטבע. לצד זאת, נצפו מקרים של התפצלות מין אחד לשני מינים (ספציאציה). התפצלות נצפתה באופן ישיר ועקיף במעבדה ובטבע. להלן סקירה של הראיות לאבולוציה מאב קדמון כולל.
גנטיקה
הרעיון של אב קדמון משותף אחרון אוניברסלי של כל היצורים החיים (LUCA) הוא רעיון מרכזי בחקר ההתפתחות המוקדמת ומקור החיים. החוקרים מיפו כל האשכולות והעצים הפילוגנטיים עבור 6.1 מיליון גנים המקודדים חלבון מגנומים פרוקריוטים רצופים, על מנת לשחזר את סביבת החיים הקדמונית של LUCA. מבין מאות אלפי אשכולות חלבון, זיהו החוקרים 355 משפחות חלבון שיש בהן עקבות לאב קדמון משותף, על פי קריטריונים פילוגנטיים, מה שמספק תמיכה להשערת המוצא המשותף לכלל היצורים החיים. מכיוון שחלבונים אלה אינם נפוצים באופן אוניברסלי, הם יכולים לשפוך אור על הפיזיולוגיה של אותו אב קדמון משותף. תפקידיהם, תכונותיהם והמנגנונים של אותם חלבונים מתארים את אותו אב קדמון משותף כאנאירובי (אל-אווירני), וכמקבע פחמן דו-חמצני. האב הקדמון המשותף התגורר בסביבה פעילה גיאוכימית עשירה בפחמן דו-חמצני מימן, וברזל. הנתונים תומכים בתאוריה של מקור חיים אוטוטרופי בסביבה הידרותרמית.
רצפי DNA
אחת הראיות החזקות והמשכנעות לאבולוציה מגיעות ממחקר של רצפי גנום. אם כל היצורים התפתחו מאותו אב קדמון, היינו מצפים לראות דמיון בגנום שלהם. בנוסף, היינו מצפים לראות דמיון גנטי רב יותר בין יצורים קרובים יותר פילוגנטית.
הראיות הפשוטות והמשמעותיות ביותר מסופקות על ידי שחזור פילוגנטי. שחזורים כאלה, במיוחד כאלה שנעשים באמצעות רצפי חלבונים המשתנים לאט, הם לעיתים קרובות אמינים למדי וניתן להשתמש בהם כדי לשחזר במידה רבה את ההיסטוריה האבולוציונית של אורגניזמים מודרניים (ואף במקרים מסוימים באמצעות רצפי גנים של ממותות, הניאנדרטלים או טי רקס, את ההיסטוריה האבולוציונית של יצורים שנכחדו). עצים פילוגנטיים אלה תואמים את העצים שנבנו באמצעות מחקרים מורפולוגיים וביוכימיים. שחזורים מפורטים ביותר בוצעו על בסיס של הגנום המיטוכונדרי המשותף לכל האורגניזמים האיקריוטיים, שהוא קצר וקל לריצוף; שחזורים בוצעו גם באמצעות רצפים של מעט חלבונים עתיקים מאוד או באמצעות רצף RNA ריבוזומלי.
יחסים פילוגנטיים משוחזרים גם ממגוון רחב של אלמנטים בלתי מתפקדים ברצף ה-DNA, כולל חזרות ופסאודו גנים. בעוד מיעוט של רכיבים אלה עשויים בהמשך לתפקד מחדש, במצטבר הם מדגימים זהות שמוכיחה התפתחות ממוצא משותף ולא תפקוד משותף.
כרומוזום 2 באדם
ראיה לאבולוציה של האדם מאב קדמון משותף לקופים התגלתה בהשוואת מספר הכרומוזומים של בני האדם לאלה של הקופים. לכל קופי האדם יש 24 זוגות כרומוזומים, ולבני האדם יש 23 זוגות. כרומוזום 2 בבני האדם הוא תוצאה של איחוי של שני כרומוזומים קופיים. הראיות לכך כוללות: בכך כרומוזום 2 מהווה ראיה חזקה למוצא המשותף שלנו ושל קופי האדם.
אטביזם
אטביזם הוא תופעה שבה אורגניזם משחזר תכונה של אב קדמון שלו. אטביזם מתרחש משום שגנים של תכונות פנוטיפיות שהיו קיימות בעבר נשמרים לעיתים קרובות ב-DNA, גם אם אינם באים לידי ביטוי בחלק או ברוב האורגניזמים שנושאים אותם. כדוגמאות ניתן לציין צמיחה של רגליים אחוריות בנחשים, שיניים של תרנגולות ובני אדם עם זנב.
התפתחות אבולוציונית והתפתחות עוברית
כל עוּבָּר במהלך התפתחותו מתווה בקווים כלליים את המסלול האבולוציוני של בעל החיים. הסיבה לכך היא שפשוט יותר אבולוציונית להמיר מבנים קיימים לאחרים מאשר לבנות מבנים חדשים. לדוגמה, עוברי אדם מפתחים זנב בגיל 4–5 שבועות.
שרידי איברים
ראיה ישירה למוצא משותף מגיעה משרידי איברים. שרידי איברים הם איברים קטנים ופשוטים יותר מאיברים מקבילים במינים קרובים. בדרך כלל הם מנוונים ובלתי מפותחים. קיומם של שרידי איברים ניתן להסברה על ידי האבולוציה. על פי האבולוציה, מדובר באיברים שהיו שימושיים אצל האב הקדמון של היצור, אך עם שינוי סביבת המחיה ודרך החיים נהיו מיותרים. כתוצאה מכך, הם התנוונו או הוסבו לשימוש אחר מהמקור. כדוגמה לכך ניתן לציין את הכנפיים של עופות בלי כושר תעופה, כמו יען, שערות על גוף האדם, עצמות רגליים אצל נחשים ולווייתנים. לפעמים האיברים קיבלו תפקוד אחר. לדוגמה, כנפי היען משמשות לחיזור.
מבנים הומולוגיים
אם מינים שונים התפתחו ממוצא משותף, נצפה לראות מינים שונים המשתמשים באותם מבנים בסיסיים. מידת הדמיון בין שני אורגניזמים צריכה להעיד על מידת הקרבה ביניהם: מבנים משותפים רבים מעידים על אב קדמון משותף מאוחר יחסית, בעוד שמבנים משותפים מעטים מעידים על אב קדמון משותף מוקדם. לעיתים למבנים דומים יהיו תפקודים שונים במינים שונים.
מבנה העצמות בגפיים קדמיות של יונקים
צורתו הבסיסית של מבנה הגפיים נמצא בכל בעלי ארבע הרגליים. המבנה כולל: פרק המחובר לכתף-זרוע, מפרק צירי-מרפק, פרק בעל שתי עצמות מקבילות-אמה, מפרק בעל עצמות רבות וקטנות-שורש כף היד, וחמש אצבעות. המבנה הבסיסי זהה, מה שמעיד על הורשה מאב קדמון, אבל כמה מהפרטים השתנו על ידי האבולוציה כדי לשרת תפקודים אחרים. לדוגמה:
תיעוד המאובנים
אפשר לגלות איך קבוצה מסוימת של אורגניזמים התפתחו על ידי סידור רשומות המאובנים שלה ברצף כרונולוגי. רצף כזה יכול להיקבע כי מאובנים נמצאים בעיקר בסלעי משקע. סלעי משקע נוצרים על ידי שכבות של סחף או בוץ שנערמו זו על גבי זו, ולכן הסלע שנוצר מכיל סדרה של שכבות. כל שכבה מכילה מאובנים האופייניים לתקופת זמן מסוימת שבה הם התאבנו. השכבות הנמוכות מכילות סלעים ומאובנים עתיקים יותר, בעוד השכבות הגבוהות מכילות סלעים ומאובנים חדשים יותר. ניתן לראות מתגליות המאובנים את הרצף ההתפתחותי של בעלי חיים וצמחים. על ידי חקירת המספר והמורכבות של מאובנים שונים בשכבות שונות, הוכח כי סלעים העתיקים מכילים סוגים מעטים של אורגניזמים מאובנים, ולכולם יש מבנה פשוט יותר, ואילו הסלעים הצעירים מכילים מגוון גדול יותר של מאובנים, לעיתים קרובות עם מבנים מורכבים יותר ויותר. במשך שנים רבות, גאולוגים יכלו רק להעריך בערך את גיל המאובנים שנמצאו בשכבות השונות. הם עשו זאת, למשל, על ידי אמידת הזמן שלוקח לשכבה של סלעי משקע להיווצר. מאז המצאת התיארוך הרדיומטרי, ניתן להעריך את הגילאים של המאובנים, על ידי מדידת הפרופורציות של יסודות רדיואקטיביים ויציבים בסלע נתון. במהלך רשומות המאובנים, מינים רבים שמופיעים ברמה סטרטיגרפית מוקדמת נעלמים ברמה המשתייכת לזמן מאוחר יותר. ממצא זה מתפרש במונחים אבולוציוניים כמציין את הזמנים שבהם המינים נכחדו.
חיזוי
מעבר למאובנים הרבים שנמצאו ושימשו כבסיס לתורת האבולוציה, לאחר התגבשות התורה ביצעו מספר פעמים חוקרים חיזויים שונים על בסיסה.
דוגמה לכך התרחשה בשנת 1999, כאשר צוות חוקרים אמריקאי ביצע חיזוי שכזה, על פי מפות גאולוגיות לצד עקרונות האבולוציה, במטרה לאתר מאובני מעבר בין המאובנים של בעלי הסנפירים הבשרניים שנמצאו עד אז ותוארכו ללפני כ-380–390 מיליון שנים, לבין המאובן העתיק ביותר שנמצא עד אז של יצור בעל ארבע רגליים שתוארך ללפני 363 מיליון שנה.
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1977
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1977 הייתה תחרות טניס שנערכה על משטח חימר במועדון הטניס וסט סייד בקווינס. התחרויות התחילו ב-29 באוגוסט והסתיימו ב-11 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-97 מאז ייסודה.
זו הייתה האליפות האחרונה שנערכה במועדון הטניס וסט סייד.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1976 ג'ימי קונורס נפגש במשחק הגמר עם גיז'רמו וילאס  והפסיד ב-4 מערכות. באותה שנה גיז'רמו וילאס ניצח גם באליפות צרפת הפתוחה.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 97 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1976 כריס אוורט נפגשה עם ונדי טרנבול  וניצחה בשתי מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות וימבלדון.
הר שנאן
הר שנאן או שייח' עבאד הוא שמו של ההר הגבוה בהרי נפתלי שבגליל העליון. ההר, שגובהו 902 מטר מעל פני הים, ממוקם ברכס רמים, ועל פסגתו עובר הגבול בין ישראל ללבנון (הקו הכחול). מקור שמו העברי של ההר בספר תהילים. על פסגת ההר שוכן מוצב ציפורן של צה"ל.
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1977
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
הר שנאן
במלחמת העצמאות
ב-22 באוקטובר 1948, בעת ההפוגה השנייה, נכבש המשלט שעל הר שנאן על ידי צבא ההצלה של קאוקג'י. לכוח הערבי הייתה עדיפות מספרית והיחידה הישראלית הקטנה שהייתה עליו נאלצה לסגת. לאחר הכיבוש נפתחה אש מההר לכיוון קיבוץ מנרה הסמוך שנשאר מנותק מכוחות צה"ל. בשלב זה הוחש כוח של חטיבת כרמלי מדרום, מכיוון מצודת כ"ח. הכוח נתקל בכוחות ערביים, ובקרב שהתפתח ננטשו רוב כלי הרכב המשוריינים וכלי הנשק נפלו שלל. כמה לוחמים נפלו בשבי באירוע זה.
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1977
תחרות זוגות גברים
מנצחי תחרות 1976 טום אוקר ומרטי ריסן  הודחו בחצי הגמר. במשחק הגמר בוב יואיט ופרון מקמילן ( דרום אפריקה) נפגשו עם בריאן גוטפריד וראול רמירס  וניצחו בשתי מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 48 זוגות. להלן דירוג הזוגות החזקות:
הר שנאן
במלחמת העצמאות
למחרת, התגבש כוח של גדוד 22 מחטיבת כרמלי יחד עם אנשי מנרה ואנשי חי"מ על מנת לתקוף את ההר שהייתה לו חשיבות אסטרטגית ממעלה ראשונה. במסגרת המתקפה הישראלית, שכונתה מבצע יעל, ספג הכוח הישראלי אבדות ונאלץ לסגת. כוח ההצלה המשיך להשתלט על נקודות מפתח לאורך רכס הרי נפתלי, ולא נענה לבקשת משקיפי האו"ם לסגת מהנקודות אותן תפס בעת ההפוגה. בעקבות הסירוב חודשה הלחימה בזירה הצפונית על ידי צה"ל, והר שנאן נכבש ללא קרב במסגרת מבצע חירם בסוף אוקטובר 1948.
רמזים (סיבוב הופעות)
רמזים הוא סיבוב הופעות של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה אשר נתמך על אלבומה "רמזים" והתקיים ברחבי ישראל ובארצות הברית. המופע עלה בשנת 2008 והסתיים בשנת 2010. הוא נמשך כשלוש שנים וכלל כ-250 הופעות.
רקע
בינואר 2008 יצא לאור האלבום "רמזים", בהפקתו המוזיקלית של עברי לידר. האלבום יצא אחרי שנה קשה שעברה על ריטה, שכללה פרידה מחברת התקליטים "הליקון" וכן פרידה מתוקשרת מבעלה רמי. עם צאתו של האלבום התראיינה ריטה בספיישל מיוחד בערוץ 2, בו היא דיברה בגילוי לב נדיר על אחת השנים הטעונות בחייה, הראיון זכה לנתוני רייטינג גבוהים.
האלבום מתאפיין בקו שקט, מאופק ועדין שלא אפיין את אלבומיה הקודמים. כסינגלים ראשונים יצאו השירים: "אני גרה מול המים" שכתב יוסי בנאי והלחינה ענבל סמדר, "אחרי שאהב" שהלחין קלינשטיין למילים של יהונתן גפן, "הפעם" שכתב והלחין עברי לידר, ו-"מחכה" שהלחין עידן רייכל למילים שלה. "מחכה" זכה להצלחה גדולה והיה תקופה ארוכה השיר המושמע בישראל ועמד בראש כל מצעדי תחנות הרדיו, בהמשך יצאו גם "האם היית" שהלחין קלינשטיין למילים של נועה גולנדסקי, "סוף העונה" שכתבו אלי מורנו ועילי בוטנר ו"היינו גדולים" שכתבה רחל שביט והלחין קלינשטיין. בתוך שבועיים בלבד הגיע האלבום למעמד אלבום זהב וכחודשיים מרגע צאתו הגיע למעמד אלבום פלטינה עם מכירות של למעלה מ-50,000 עותקים, נתון נדיר לתעשיית המוזיקה הישראלית של אותם שנים.
ביולי 2008 במסגרת תוכנית סיום העונה של חדשות הבידור "Y בעשר", הוכתרה ריטה כאשת השנה בעקבות ההצלחה הגדולה והשינוי בחייה האישיים והמוזיקליים. בסוף אותה שנה נבחרה ריטה לזמרת השנה בארבעה מצעדי תחנות רדיו שונים. כמו כן, פורסם כי "רמזים" הוא האלבום הנמכר ביותר בישראל בשנת 2008 ושהיא האמן המושמע ביותר ברדיו בישראל בשנת תשס"ח.
רשימת השירים
רשימת השירים מתוך ההופעה ה-100, שהתקיימה בשנת 2008 בקיסריה ושודרה בגלי צה"ל:
ביקורות
יוסי חרסונסקי ביקר באופן חיובי את המופע: "היא לא צריכה להשתנות. אין כמו ריטה לעשות הכי טוב את ריטה. אני נסוג מכל דרישותיי הקודמות. תנו לריטה להיות ריטה. כמו שיש לתת לרביץ להיות רביץ...זוהי ריטה גם של שירים שהיא שרה מתוך עצמה. אבל בעיקר עדיין שרה ברחובות. בלי רמזים. הכל גלוי. ככה הקהל רוצה להתרגש איתה. שרה איתו ברחובות, על הבמה, ונותנת את כ ו ל ה".
הר שנאן
מוצב ציפורן
בעקבות מלחמת לבנון הראשונה הוקם על פסגת ההר מוצב של צה"ל בשם ציפורן. המוצב הוקם ברובו מעבר לקו הגבול הבינלאומי בשטח לבנון. עם השנים הפך למוצב הגדול ביותר של צה"ל על רכס רמים, תחת אחריות עוצבת חירם. המוצב אויש על ידי פלוגות מחטיבת הצנחנים וגולני לסירוגין, בדרך כלל פלוגות מסלול, צוות מיחידת הגששים, כוח טנקים, צוות של חיילות שהפעיל מכ"ם קשת, שישב בו באופן קבוע וצוות קשת נוסף, מדלג, שהיה יוצא מהמוצב למארב גדר בנקודה סמוכה, שכן ממנה היה תמיד חשש לחדירות לתוך ישראל. בעת הנסיגה מרצועת הביטחון הופגז המוצב על ידי החזבאללה. ב-29 במאי 2000, פוצץ צה"ל את המוצב משום שהיה ברובו ממוקם בצד הלבנוני של הגבול. המוצב נבנה מחדש, כך שכולו בשטח ישראל, כמבצר בטון בן שש קומות (שלוש מהן תת-קרקעיות). בצידו הלבנוני התמקם כוח יוניפי"ל של האו"ם במטרה לשמור על השלום באזור.
קבר קדום המצוי במקום
על פסגת ההר נמצא מבנה קבר קדום. לפי מסורת יהודית, קבורים במקום האמורא רב אשי. חוקר ארץ ישראל צבי אילן דיווח לראשונה ב-1972 שמישהו כתב על שלט דרכים במקום "קבר הרב אשי". חוקר ארץ ישראל זאב וילנאי בספרו משנת 1985 "מצבות קודש בארץ-ישראל", כתב שהמקורות למסורת על קבר רב אשי היא בספר "ייחוס אבות" בשנת ה'רצ"ז (1537) ובספר "יחוס צדיקים". אחרים חולקים על זיהוי זה, מאחר שרב אשי חיי ונפטר בעיראק, במאה ה-5 ואין שום תיעוד היסטורי שנקבר על הר בגבול לבנון.
מסורת נוספת מזהה את המקום עם מעמד ברית בין הבתרים. על פי מסורת מוסלמית מיוחס הקבר לשייח' עבאד, וזה גם שמו הערבי של ההר (الشيخ عباد).
הקבר אחת מנקודות המחלוקת האחרונות בין ישראל ללבנון, לאחר נסיגת ישראל מלבנון ב-2000. שליח האו"ם, טריה לארסן הציע לחלק את הקבר בין ישראל ללבנון בצורה שתאפשר גישה לשני העמים וכך בוצע.
עד נסיגת ישראל מדרום לבנון היה הקבר כולו בשליטת ישראל והתאפשרה גישה חופשית של יהודים למקום. לאחר הנסיגה חולק השטח בין ישראל ללבנון. זמן קצר לאחר מכן התמקם חזבאללה ליד הגדר וצה"ל מנע הגעת יהודים לקבר מחשש לחייהם, עד מלחמת לבנון השנייה, אז הורחק חזבאללה מהאזור. כיום, באמצע הקבר יש גדר תיל החוצצת בין צידו הישראלי לצידו הלבנוני. מצידו הישראלי של הקבר הוקם מוצב של צה"ל, האזור כולו מוגדר "שטח צבאי" והכניסה אליו מתאפשרת בתאום ביטחוני. ארגון "יסוד עולם" מארגן עליות המוניות לקבר בחנוכה. במספר מקרים בהם נכנסו קבוצות מתפללים ללא אישור, הצבא הגיש נגדם תלונות במשטרה.
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1977
תחרות זוגות נשים
מנצחות תחרות 1976 דלינה בושוף ואילנה קלוס ( דרום אפריקה) הודחו בסיבוב השני. במשחק הגמר מרטינה נברטילובה ובטי שטוב  נפגשו עם הזוג הלא מדורג רנה ריצ'רדס ובטי-אן דנט  וניצחו בשתי מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
מזוג מנצחי תחרות 1976 רק בילי ג'ין קינג השתתפה בתחרות. במשחק הגמר בטי שטוב ופרו מקמילן ( דרום אפריקה) נפגשו עם בילי ג'ין קינג וויטס גרולייטס  וניצחו ב-3 מערכות.
אורניתוכירוס
אורניתוכירוס (שם מדעי: Ornithocheirus) הוא סוג זוחל קדום מעופף מסדרת הפטרוזאוריה שחי בתור הקרטיקון לפני 105 עד 100 מיליון שנה מזמננו. מאובניו נמצאו במספר אתרים ובעיקר בברזיל ובאנגליה.
לא ברור איך הוא חי, אך ייתכן שהיה צייד, אוכל נבלות או אוכל דגים.
בתרבות
אורניתוכירוס מופיע בסדרה ללכת עם דינוזאורים, אך ייתכן שהיצור המדובר שם מבוסס על טרופאוגנטוס (Tropeognathus).
גאורגיוס יאקובידיס
גאורגיוס יאקובידיס (ביוונית Γεώργιος Ιακωβίδης, בגרמנית: Georgios (Georg) Jakobides 11 בינואר 1853 חידירה לסבו – 13 בדצמבר 1932 אתונה) היה צייר יווני ואחד מנציגיה החשובים של התנועה האמנותית היוונית של "אסכולת מינכן". הוא ייסד וניהל את הגלריה הלאומית (פינקוטק) של יוון באתונה.
שנותיו המוקדמות
נולד בכפר חידירה לסבו, המשתייך בימינו לעיר ארסוס-אנתיסה, באי לסבוס, אז "מידילי" באימפריה העות'מאנית. בגיל 13 עבר לגור אצל דודו שעבד בתחום האדריכלות בסמירנה. הוא למד ב"בית הספר האוואנגלי" היווני בסמירנה ובמקביל עבד כדי להתפרנס. בנעוריו התעניין באמנויות ובמיוחד בפיסול בעץ. בשנת 1868 חי יחד עם דודו במשך שנתיים בעיר מנמני ובשנת 1870 בעזרת סבסוד מצידו של מיכאליס חאדזילוקאס, סוחר עצים ושותף של דודו, נסע ליוון, על מנת ללמוד בבית הספר לאמנויות באתונה.
למד באתונה בין השנים 1876-1870, בין היתר פיסול אצל לאונידס דרוסיס וציור אצל ניקיפורוס ליטרס. במרוצת הזמן בלט כישרונו כצייר וסיים את לימודיו בהצטיינות במרץ 1877.
במינכן
בנובמבר 1877 נסע במימון מלגה מטעם הממלכה היוונית כדי להמשיך את לימודיו באקדמיה לאמנויות במינכן. מוריו שם היו קרל תאודור פון פילוטי, לודוויג פון לפץ, וילהלם פון לינדשמידט וגבריאל פון מאקס. עם תום לימודיו בשנת 1883, נשאר במינכן עוד 17 שנה בהן עבד בסטודיו שהקים ופתח בית ספר לציור לבנות שפעל עד שנת 1898. צייר במיוחד סצנות מיתולוגיות, ציורי ז'אנר, פנים של בתים, ציורי טבע דומם, פרחים, ודיוקנאות. יצירתו הושפעה על ידי הריאליזם האקדמי הגרמני. הפך לאחד האמנים המצליחים בבירת בוואריה ומכר את עבודותיו במחירים גבוהים. נודע במיוחד בציורי ילדים שמחים, אותם הפסיק לצייר אחרי מותה המוקדם של אשתו, אגלה, בשנת 1889.
בחזרה ליוון
בשנת 1900 הוזמן על ידי ממשלת יוון לשוב לאתונה כדי לארגן בה ולנהל את הגלריה (פינקותק) הלאומית היוונית. בשנת 1904 אחרי מותו של ניקיפורוס ליטרס, לימד ללא שכר במשך 25 שנה את מקצוע הציור בשמן בבית הספר לאמנויות של אתונה. גישתו האמנותית נשארה שמרנית. הוא התנגד למגמות חדשניות, לרבות האימפרסיוניזם והאקספרסיוניזם, אך עם זאת עודד את האמנים הצעירים לפתח את דרכם האמנותית האינדיבידואלית. יאקובידס היה מקורב לחברה הגבוהה המקומית ולמשפחת המלוכה ובמיוחד לנסיך ניקולאוס, שהיה חובב אומנויות. יאקובידיס צייר שורה של דיוקנאות רשמיים של יוונים חשובים, כולל תמונת המלכה סופיה של יוון.
בשנת 1910 כשבית הספר לאמנויות נפרדה ממסגרת המכון הפוליטכני הלאומי, נתבקש יאקובידיס לעמוד בראשה. בשנת 1918 העביר את ניהול הגלריה הלאומית לזכריאס פאפאנדוניו. בשנת 1926 נבחר האמן לאחד משלושים ושמונה חברי האקדמיה היוונית של אתונה, שהוקמה זה עתה. כעבור 4 שנים, ב-1930 עזב את ניהול בית הספר לאמנויות ונשאר כ"רקטור לשם כבוד" של המוסד.
יאקובידיס נפטר באתונה בשנת 1932, לפני שלמלאו לו 80.
יצירתו
בהתחלת דרכו יצירתו הושפעה מאסכולה האקדמית של מינכן, שנודעה בקומפוזיציה וברישום המוקפדים שלה. עם הזמן התמחה במיוחד בציורי ז'אנר המתארים את חיי היום יום, תוך דגש על סצנות ילדים.
עיטורי הצבא הרומי
עיטורי הצבא הרומי (סלטינית: Dona Militaria) היו מספר עיטורים שהוענקו לחיילי הצבא הרומי שהצטיינו בשדה הקרב בתקופת הרפובליקה הרומית והאימפריה הרומית.
כתרים
הכתרים היו מערכת העיטורים הגבוהה ביותר של הצבא הרומי והוענקו לחיילים שביצעו פעולות יוצאות דופן בחשיבותן בשדה הקרב.
אותות
האותות היו עיטורים בעלי חשיבות משנית מהכתרים, הם הוענקו לחיילים מצטיינים על ידי מפקדיהם בסיום הקרבות.
גאורגיוס יאקובידיס
מקורות אחרים
Constantin Prut Dicţionar de artă modernă, Bucureşti, Albatros, 1982
גלריה
<Center>
</Center>
אימי שדאור ליכטנפלד
אִימִי (אימריך) שְׂדֵאוֹר (ליכטנפלד) (26 במאי 1910 – 9 בינואר 1998) היה אמן לחימה ישראלי יליד הונגריה. הוא המפתח של שיטת הלחימה וההגנה העצמית "קרב מגע", המהווה בסיס לרוב שיטות הלחימה הישראליות.
התבגרותו
שדאור (שאימץ את השם שדאור—מן הצירוף "שדה אור"—כתרגום בבואה לשמו הלועזי), נולד בבודפשט אך גדל בברטיסלאבה. בית משפחת ליכטנפלד התאפיין במשמעת נוקשה ובעיסוק מוגבר בספורט. אביו, סמואל ליכטנפלד, היה דמות יוצאת דופן בקהילה היהודית באזור. הוא עסק בהיאבקות והרמת משקולות ואף התפרנס מהפגנת כוח בקרקס מגיל צעיר. בעבודתו זו למד שיטות לחימה שונות מאנשים שפגש. לימים התגייס למשטרה כבלש. סמואל אימן את אימי מגיל צעיר ונטע בו משמעת ואהבה לספורט.
אימי עסק במספר תחומי ספורט, ביניהם שחייה, התעמלות, היאבקות ואיגרוף. בשנת 1928 זכה באליפות סלובקיה בהיאבקות לנוער ובשנת 1929 בשלוש אליפויות בינלאומיות באיגרוף, היאבקות והתעמלות לבוגרים. מאוחר יותר ועד שנת 1939, התמקד שדאור בהיאבקות, הן כמאמן והן כמתחרה, זכה בתארים רבים ואף נמנה עם סגל נבחרת סלובקיה בהיאבקות.
באמצע שנות ה-30, עם התחזקותן של קבוצות פשיסטיות ואנטישמיות, השתנו חיי היהודים בברטיסלאבה. שדאור הפך למנהיגה הלא מוכתר של קבוצת יהודים צעירים אשר פעלה להגן על השכונות היהודיות. עד שנת 1940 השתתף שדאור בקטטות אלימות רבות על רקע אנטישמי.
עלייתו לישראל
בשנת 1940 עלה שדאור על אניית המעפילים "פנצ'ו". במהלך ההפלגה קפץ למי הים התיכון לסייע לאדם שנפל מהספינה. בעקבות הצטברות נוזלים באוזנו ובשל היעדר תנאים רפואיים מתאימים, התפתח זיהום באוזנו. כאשר הפנצ'ו עלתה על שרטון ב-9 באוקטובר 1940, ליד האי כמילי, נשלח שדאור עם ארבעה אנשים נוספים בסירת משוטים קטנה להביא עזרה מהאי כרתים. לאחר חמישה ימים ובמצב תשישות מתקדם, אותרה סירת המשוטים על ידי משחתת של הצי הבריטי והחמישה חולצו. שדאור וחבריו הובאו למצרים, שם זכה לטיפול כירורגי בזיהום שהספיק להתפשט גם לפניו. ברם הטיפול לא צלח לחלוטין ושדאור נותר משותק במחצית מפניו.
שדאור גויס לצבא הבריטי ושירת בלגיון הצ'כי.
שירותו בהגנה ובצה"ל
בשנת 1942 עלה לבסוף לארץ ישראל. לבקשת יצחק שדה הצטרף להגנה והדריך בפלי"ם שחייה והצלה ובפלמ"ח שיטות לחימה בידיים ריקות ושימוש בנשק קר. באותם ימים נקראו שיטות הלחימה שלימד קפא"פ (קרב פנים אל פנים).
בשנים 1961-1962 שהה באתיופיה בשליחות רשמית.
בשנת 1964 פרש משירותו הצבאי ופתח מכון להוראת קרב מגע בנתניה, אימי אימץ את חליפת האימונים ושיטת החגורות של הג'ודו ופיתח סילבוס שיתאים לאזרחים וגם יכול לשמש ללמידה כאמנות לחימה ולא רק כשיטת לחימה.
תרומתו לשיטת קרב המגע
שדאור שאף ליצור שיטת לחימה והגנה עצמית פשוטה ויעילה שתתאים לכל אדם. תחת הנהגתו התפתחה שיטת הקרב מגע - שיטה מקורית, יעילה ופשוטה (ראה קרב מגע). תכונות אלה הפכו אותה לפופולרית מאוד בקרב כוחות ביטחון. בזכות תכונות אלו, הפכה השיטה לפופולרית מאוד כדרך להגנה עצמית. השיטה זוכה לעדנה בקרב בני נוער, נשים, קשישים ושאר אוכלוסיות הנאלצות לרכוש כישורי הגנה עצמית.
בהוראתו הדגיש שדאור את החינוך לנימוס והליכות, ערכים, ציונות ואהבת הארץ. שדאור הקפיד לחנך את תלמידיו להימנע מעימותים ככל האפשר, להתעמת רק מתוך חוסר ברירה ולהשתמש בכח רק כמוצא אחרון.
תלמידיו הבולטים של אימי ליכטנפלד היו: אלי אביקזר, שהיווה את החגורה הבכירה שלו ומוביל הדרך, אבי מויאל, ירון ליכטנשטיין וכמו כן חיים זוט, רפי אלגריסי וחיים גדעון שהיו מתלמידיו הראשונים, ואייל ינילוב שהצטרף בשנות השבעים.
כיום ישנן מספר עמותות לקרב מגע בארץ הקשורות באופן ישיר לאימי. ביניהן הוא הקים 2 עמותות באופן ישיר: העמותה לקרב מגע ישראלי (חיים גדעון), האיגוד הבינלאומי לקרב מגע (אבי מויאל), ואחרים הוקמו על ידי חניכיו: קרב מגע גלובל (אייל ינילוב), העמותה לקרב מגע - חיים זוט (חיים זוט), העמותה לקרב מגע לחימה ישראלית קמ"י - קרב מגן ישראלי אלי אביקזר וה k.m.il (אילן פדלון), קרב מגע מלא (גיא דאר).
100 שנה להולדתו של אימי
בשנת 2010 ציינו מספר עמותות קרב מגע מישראל את שנת המאה להולדתו של אימי, ממציא הקרב מגע.
עדי אלעזרי
עדי אלעזרי (נולדה ב-16 ביולי 1975) היא מחלוצות הספנות בישראל, ששירתה כקצינת סיפון בצי הסוחר הישראלי והאישה הראשונה בישראל שסיימה את לימודיה בבית הספר לרבי-חובלים והוסמכה לדרגת חובל ראשון. כיום היא מנכ"לית בית הספר למוזיקה והרכבים "קאנטרי מיוזיק".
שנותיה הראשונות
עדי לנדסמן נולדה לזליג אשר ובתיה וגדלה בחולון. אחות בכורה לשני אחים קטנים. בשנים 1989–1994, מכיתה ט' עד י"ג, בבית הספר לקציני ים עכו, אלעזרי הייתה במחזור הבנות השלישי בבית הספר, בו למדו 450 בנים ו-16 בנות.
קריירה ימית
בסיום לימודיה בבית הספר לקציני ים עכו, קיבלה אלעזרי תעודת בגרות והוסמכה לטכנאית תעשייה וניהול וחובלות (הסמכה לחובל משמרת) ומשיטת ספינה בינלאומית עד 24 מטר. במהלך לימודיה פנתה מספר פעמים למפקד חיל הים, עמי אילון, בבקשה להצטרף לקורס חובלים, אולם נענתה בסירוב. בצה"ל שירתה כימאית גוררות בבסיס חיל הים באילת (1994-5). לאחר שחרורה לימדה ימאות במרכז השיט בבת ים ובבית ספר אורט.
בשנת 1996 הצטרפה אלעזרי לצים ועבדה על אוניית מכולות, בתחילה הפליגה כצוערת-קדטית (קצינה מתלמדת) (1996-7) לאחר מכן עברה בחינה בע"פ לקצין שלישי והייתה לאישה הצעירה ביותר שעברה את הבחינות של רשות הספנות והנמלים.
בפברואר 1997, בהיותה בת עשרים ואחת וחצי, הפליגה לראשונה כקצינת סיפון בדרגת חובל שלישי באנייה "צים קוריאה". האישה היחידה באותה עת במדינת ישראל, אחר-כך הוסמכה לקצין שני היא עבדה והפליגה באוניות של צים למעלה משלוש וחצי שנים, חצתה אוקיינוסים על גבי אוניות מכולה וביקרה ב-27 מדינות בעולם.
ב-1998 צולם אודותיה פרומו לסרט תיעודי "דרך אישה בלב ים", אולם משערוץ 8 החליט לא להשקיע בו, ההפקה נגנזה. בינואר 2000 טסה למיאמי ובמרץ החלה לעבוד כקדטית על אוניית נוסעים של חברת "Renaissance Cruises" בטהיטי. בנובמבר 2000 הייתה קצינת ניווט ראשונה על, אוניית הנוסעים הגדולה בעולם, השייכת לחברת רויאל קאריביאן אינטרנשיונל בבעלות חלקית של האחים עופר, בה הייתה במקום התשיעי בדירוג מבין 1200 אנשי צוות.