cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'קסון רייקר
אימורטל (2010–2012)
באירוע אגיינסט אול אודס, שנערך ב-13 בפברואר 2011, גאנר ומרפי השתתפו בקרב הבכורה שלהם במסגרת אירוע שלם וצפה, כשחברו לשורות חברם לקבוצת אימורטל, רוב טרי וביחד הם הפסידו לביר מאני, אינק (ג'יימס סטורם ורוברט רוד) וסקוט סטיינר בקרב שלושה נגד שלושה. ב-24 בפברואר בפרק של התוכנית !Impact, גאנר ומרפי ניצחו את אריק יאנג ואורלנדו ג'ורדן בקרב זוגות אשר העניק להם את ההזדמנות להתמודד על אליפות הזוגות של TNA, שהוחזקה באותה התקופה על ידי ביר מאני, אינק. הקרב בין הצמדים התקיים שבוע לאחר מכן בתוכנית, ובו הם כשלו בניסיונם לזכות בחגורות האליפות.
ב-14 במרץ בפרק של התוכנית !Impact, גאנר ניצח את מרפי ורוב טרי בקרב משולש שהיה על אליפות הטלוויזיה הפנויה של TNA. הוא הפסיד את התואר לאריק יאנג ב-17 במאי במהלך הקלטות פרק התוכנית Impact Wrestling (ששודר ב-26 במאי). ב-9 ביוני בפרק של התוכנית Impact Wrestling, גאנר הצמיד לניצחון את אלוף העולם במשקל כבד של TNA, סטינג בקרב המרכזי שהיה קרב זוגות ובו הוא חבר לשורות מר אנדרסון מול סטינג ואריק יאנג. שבוע לאחר מכן, גאנר שאל את אלוף העולם במשקל כבד החדש, מר אנדרסון, אם הוא יוכל להתמודד מולו על התואר. לאחר שאנדרסון סירב, גאנר הטיח אותו באחד השולחנות. בקרב המרכזי של אותה התוכנית, גאנר ניצח את אנדרסון בקרב שאינו היה על התואר. לאחר מכן, גאנר היה אחד מתריסר משתתפים, שהשתתפו בסדרת באונד פור גלורי אשר התקיימה בין החודשים יוני לספטמבר. מטרת הסדרה הייתה לקבוע את הטוען לכתר לאליפות העולם במשקל כבד של TNA. בתום שלב הבתים של הסדרה, גאנר דורג באחד מארבע המקומות הראשונים, ולכן העפיל לשלבי ההכרעה, שהתקיימו באירוע נו סרנדר ביחד עם ג'יימס סטורם, בובי רוד וחברו לקבוצת אימורטל, בולי ריי. באירוע זה, שנערך ב-11 בספטמבר, גאנר הודח מהתחרות לאחר שהפסיד לבובי רוד כתוצאה מהכנעה.
לאחר שהודח מהסדרה, גאנר פתח בפיוד עם השופט לשעבר של אימורטל, גארט בישוף, כשהפסיד לו כתוצאה מפסילה לאחר התערבות של ריק פלייר ב-10 בנובמבר בפרק של התוכנית Impact Wrestling. גאנר הוצמד לניצחון פעמיים נוספות על ידי אותו בישוף ב-17 בנובמבר וב-8 בדצמבר בפרקי התוכנית Impact Wrestling. לאחר הפסדיו, הוא פצע את בישוף לאחר שביצע עליו את מהלך הפיילדרייבר על הרצפה החשופה מחוץ לזירה. גאנר עשה את אותו המעשה לג'סי ניל ודאגלס ויליאמס ב-15 וב-29 בדצמבר בפרקי התוכנית Impact Wrestling. ב-5 בינואר 2012 בפרק של התוכנית Impact Wrestling, גאנר התמודד מול רוב ואן דאם בקרב שהסתיים בספירת חוץ כפולה, אך לאחר מכן הוא כשל בניסיונו לבצע עליו את מהלך הפיילדרייבר, כשואן דאם השיב מלחמה והטיח אותו לקרקע. שלושה ימים לאחר מכן באירוע ג'נסיס, גאנר ניצח את ואן דאם לאחר שביצע עליו את מהלך ה-DDT על הרצפה החשופה. באירוע אגיינסט אול אודס, שנערך ב-12 בפברואר, גאנר, כשבפינת הזירה שלו היה נמצא אריק בישוף גבר על גארט בישוף, כשבפינת הזירה שלו היה נמצא האלק הוגאן. באירוע לוקדאון, שנערך ב-15 באפריל, גאנר ייצג את קבוצת אריק בישוף בקרב הלית'ל לוקדאון המסורתי, שבו הם הפסידו לקבוצת גארט בישוף. בפרק העוקב של התוכנית Impact Wrestling, גאנר איתגר ללא הצלחה את דיבון לקרב על אליפות הטלוויזיה של TNA. לאחר מכן, גאנר נעדר לתקופה של שלושה חודשים עד ל-26 ביולי בפרק של התוכנית Impact Wrestling, כשהוא ביחד עם קיד קאש התעמתו ותקפו את צ'אבו גררו ג'וניור, שערך את הבכורה שלו בארגון, עד שהרננדז נחלץ לעזרת האחרון. באירוע הארדקור ג'סטיס, שנערך ב-12 באוגוסט, גאנר וקאש נוצחו בקרב זוגות על ידי גררו והרננדז. גאנר וקאש התמודדו פעם נוספת מול גררו והרננדז, הפעם כשהאחרונים כיהנו כאלופי הזוגות של TNA, כשגם הפעם הם הפסידו לאחרונים.
הציוות לג'יימס סטורם (2013–2014)
לאחר היעדרות ממושכת, גאנר חזר ב-23 במאי 2013 בפרק של התוכנית Impact Wrestling, כשתקף את רובי אי ושארק בוי ואף נבחר לשותפו של ג'יימס סטורם לקרב זוגות ההדחות המרובע על אליפות הזוגות של TNA באירוע סלאמיברסרי XI, כשצעד זה אפיין את דמותו כטובה. באירוע זה, שהתקיים ב-2 ביוני, גאנר וסטורם ניצחו את Bad Influence (כריסטופר דניאלס וקאזריאן), אוסטין אריס ובובי רוד ואלופי הזוגות באותה התקופה, צ'אבו גררו והרננדז וכתוצאה מכך הפכו לאלופי הזוגות של TNA. השניים חזרו להיאבק בזירה יחדיו ב-8 באוגוסט בפרק של התוכנית Impact Wrestling, כשהצטוותו לשורות ODB בניצחונם על הברומאנס (ג'סי גודרז ורובי אי) ומיקי ג'יימס בקרב שלושה נגד שלושה מעורב. באירוע באונד פור גלורי, שנערך ב-20 באוקטובר, תקופת הכהונה של השניים נקטעה לאחר 140 ימים כאלופים, זאת בעקבות הפסדם לברומאנס כבר בהגנה הראשונה שלהם על חגורות האליפות. גאנר וסטורם קיבלו קרב חוזר ב-31 באוקטובר בפרק של התוכנית Impact Wrestling, לעומת זאת, הם נחלו הפסד גם הפעם.
ב-12 בדצמבר בפרק של התוכנית Impact Wrestling, גאנר השתתף בקרב Feast or Fired, שבו הוא היה אחד מארבעת המשתתפים שהשיגו מזוודה. מזוודה זו נחשפה לאחר מכן ככזאת שכללה חוזה על קרב לאליפות העולם במשקל כבד של TNA. שבועיים לאחר מכן בתוכנית, גאנר הניח את חוזה זה על כף המאזניים לקרב מול ג'יימס סטורם. עם זאת, הקרב הסתיים בספירת חוץ כפולה, מה שהוביל לכך שגאנר השיג את המזוודה בחזרה. השניים נאבקו פעם נוספת על המזוודה באירוע ג'נסיס, שנערך ב-23 בינואר 2014, כשבפעם הזאת גאנר הצליח להגן בהצלחה עליה, כשהמזוודה שלו נתלתה על עמוד. גאנר וסטורם התאחדו לבסוף ב-30 בינואר בפרק של התוכנית Impact Wrestling, כשהם אותגרו על ידי הצמד Bad Influence לקרב על המזוודה של גאנר, קרב אותו גאנר וסטורם הצליחו לנצח. ב-20 בפברואר בפרק של התוכנית Impact Wrestling, גאנר פדה את המזוודה שלו לקרב על התואר הראשי של הארגון, אך בקרב זה הוא הפסיד למגנוס לאחר שסטורם בגד בגאנר. באירוע לוקדאון, שנערך ב-9 במרץ, גאנר ניצח את סטורם בקרב כלוב מי שעומד אחרון. ב-20 במרץ בפרק של התוכנית Impact Wrestling, לאחר שסטורם נזף באביו של גאנר, גאנר הגיע ותקף את סטורם. מנגד, האחרון הצליח להפוך את המצב, לאזוק את גאנר לחבל הזירה האמצעי ולהמשיך באיומיו על אביו של גאנר. סטורם לא עצר את מעשיו וחזר כדי להטיח בקבוק בירה בראשו של אביו של גאנר. באירוע סקריפייס, שנערך ב-27 באפריל, גאנר גבר על סטורם בקרב "אני נכנע".
מרדף אחר אליפויות (2014–2015)
ב-1 במאי 2014 בפרק של התוכנית Impact Wrestling, גאנר השתתף בטורניר של לילה אחד אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות העולם במשקל כבד של TNA, שיתמודד מול האלוף אריק יאנג. הוא ניצח את מר אנדרסון בקרב הראשון לאחר הפרעה מצידו של ג'יימס סטורם, אך בקרב הגמר הוא נוצח על ידי בובי רוד. באירוע ויקטורי רוד, שנערך ב-10 במאי, גאנר ניצח בקרב גונטלט בן תריסר משתתפים וכתוצאה מכך הוענקה לו הזדמנות עתידית להתמודד על התואר הראשי.
The Forgotten Sons (2017–2019)
ב-29 במאי 2017, דווח שליאל חתם על חוזה ב-WWE והוא יהיה חלק ממותג הפיתוח, NXT. כעבור חודש, ליאל ערך את קרב הבכורה שלו באופן לא טלוויזיוני בהפסד לנו ויי חוסה, שבו ליאל הופיע כדמות רעה. עד לפברואר 2018, הוא הופיע לרוב בקרבות יחידים לא טלוויזיוניים, כשבנקודה זו הוא חבר לשורות וסלי בלייק וסטיב קאטלר, כשהשלושה נודעו בשם The Forgotten Sons (בעברית: "הבנים הנשכחים"). בחודש יולי של אותה השנה, שם הבמה של ליאל שונה לג'קסון רייקר. השלושה הופיעו לראשונה על המרקע ב-29 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT, כשהם נצפו בקטע עם הג'נרל מנג'ר, ויליאם ריגל. קרב הבכורה שלהם התרחש שבוע לאחר מכן בתוכנית בו בלייק וקאטלר גברו על הסטריט פרופיטס (אנג'לו דוקינס ומונטז פורד) לאחר הסחת דעת מצד שיין ת'ורן. ב-19 בספטמבר בפרק של התוכנית NXT, רייקר רשם את קרב הבכורה הטלווזיוני שלו, כשניצח את הומברטו קאריו.
בלייק וקאטלר ייצגו את הקבוצה בטורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס לשנת 2019. הם ניצחו את דני בורץ' ואוני לורקאן בסיבוב הראשון ואת מאסטש מאונטיין (טרנט סבן וטיילר בייט) בשלב חצי הגמר, אך הפסידו בגמר לאליסטר בלאק וריקושט. ב-3 וב-10 באפריל בפרקי התוכנית NXT, רייקר גבר בקרבות יחידים על לורקאן ובורץ', בהתאמה. ב-24 באפריל בפרק של התוכנית NXT, רייקר פסל את עצמו בקרב מול קאריו. לורקאן ובורץ' נחלצו לעזרת קאריו, בצעד שהדף את קבוצת The Forgotten Sons. שבוע לאחר מכן בתוכנית, התקיים קרב שלושה נגד שלושה בין הקבוצות, שבו רייקר וחבריו ניצחו את בורץ', לורקאן וקאריו. באירוע NXT TakeOver: XXV, שנערך ב-1 ביוני, בלייק וקאטלר השתתפו בקרב סולם זוגות מרובע אשר קבע את אלופי הזוגות החדשים של NXT. למרות הפרעות חוזרות ונשנות מצד רייקר, השניים כשלו בניסיונם לזכות בחגורות האליפות בקרב שבסופו הסטריט פרופיטס ניצחו. הקבוצה השתתפה בטורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס לשנת 2020, לעומת זאת, הם הודחו כבר בשלב הראשון על ידי אימפריום (פביאן אייכנר ומרסל ברטל).
ב-10 באפריל 2010 בפרק של התוכנית סמאקדאון, קבוצת The Forgotten Sons ערכה את הבכורה שלו ברוסטר הראשי, כשניצחו את הלוצ'ה האוס פארטי (גראן מטאליק ולינסה דוראדו). ב-1 במאי בפרק של התוכנית סמאקדאון, הם ניצחו את אלופי הזוגות של סמאקדאון, הניו דיי (ביג אי וקופי קינגסטון) בקרב שאינו היה על חגורות האליפות. ניצחון זה זיכה אותם בהזדמנות להתמודד על התואר באירוע כסף בבנק. באירוע זה, בלייק וקאטלר לא צלחו בניסיונם לזכות באליפות הזוגות של סמאקדאון במהלך קרב זוגות מרובע אשר כלל בנוסף את ג'ון מוריסון והמיז ואת הלוצ'ה האוס פארטי (גראן מטאליק ולינסה דוראדו), שבסופו הניו דיי ניצחו ושמרו על התואר.
הציוות לאליאס (2020–2021)
ב-4 בדצמבר 2020, השותפות של רייקר עם בלייק וקאטלר לא המשיכה כאשר הם הוצבו בעלילה עם המלך קורבין בסמאקדאון, בעוד שרייקר חבר לשורות אליאס במותג Raw. ב-1 בפברואר 2021, רייקר ואליאס הפסידו בקרב זוגות לקרליטו וג'ף הארדי. ב-15 במרץ, רייקר הפסיד במהרה לדמיאן פריסט. שבועיים לאחר מכן, הוא נחל הפסד נוסף, הפעם לברון סטרומן. ב-12 באפריל, רייקר ואליאס הפסידו בקרב זוגות לניו דיי (קופי קינגסטון ואקסבייר וודס). ב-3 במאי, רייקר ואליאס הפסידו ל-RK-Bro (רידל ורנדי אורטון). ב-24 במאי, רייקר ניצח את חצי מאלופי הזוגות של Raw AJ סטיילס לאחר עזרה מצידו של אליאס. ב-31 במאי, רייקר ואליאס הפסידו בקרב על אליפות הזוגות של Raw לאלופי הזוגות, AJ סטיילס ואומוס, זאת לאחר שאליאס סירב להיכנס לקרב, כשרייקר ביקש ממנו וכתוצאה מכך השאיר אותו לבדו, דבר שהקל על אלופי הזוגות והוביל לניצחונם ולהגנתם על חגורות האליפות. ב-28 ביוני, רייקר גבר על אליאס בקרב רצועה. ב-19 ביולי בפרק של התוכנית Raw, רייקר רשם ניצחון נוסף על אליאס, הפעם בקרב "סימפוניית ההרס". ב-27 בספטמבר בפרק של התוכנית Raw, רייקר הפסיד לקאריון קרוס.
חיים אישיים
נישא לסטייסי ליאל בשנת 2000.
דיאג'יו
דיאג'יו (באנגלית: Diageo; נהגה: . הגיות אחרות:, או: ) היא חברה בריטית לייצור ושיווק משקאות אלכוהוליים שבסיסה בלונדון. דיאג'יו היא יצרנית האלכוהול הגדולה בעולם, והמפיקה הגדולה ביותר של בירה ויין.
היסטוריה
דיאג'יו הוקמה בשנת 1997 ממיזוג של מבשלת גינס וחברת "גראנד מטרופוליטן". את הקמתה יזמו מנהלי גינס אנתוני גרינר ופיליפ ייאה יחד עם ג'ורג 'בול וג'ון מקגרת מגראנד מטרופוליטן. אנתוני גרינר היה יו"ר ההנהלה הראשון. מניות דיאג'יו החלו לסחור בבורסה בלונדון ב-17 בדצמבר 1997 לפי שווי בורסאי של 24 מיליארד ליש"ט. באותה עת החזיקה החברה הממוזגת בעסקים רבים ומסועפים, בין השאר ברשת מסעדות ההמבורגרים ברגר קינג, גלידות האגן דאז, חברת המזון פילסברי, בירת גינס, מותגי ג'וני ווקר, ג'יי אנד בי, גורדונ'ס ג'ין ווודקה סמירנוף. גם ספר השיאים של גינס היה בבעלותה באותה עת.
בשנים שלאחר המיזוג התמקדה החברה בפעילות בתחום המשקאות, הנהנית משיעורי צמיחה גבוהים יותר, ומכרה את עסקי המזון והמסעדות שלה. ביולי 2000 מכרה את חברת המזון פילסבורי לחברת ג'נרל מילס תמורת 10.5 מיליארד דולר. בדצמבר 2002 מכרה את רשת ברגר-קינג תמורת כ-1.5 מיליארד דולר.
בשנת 2000 רכשה חלק ממותגי המשקאות של חברת סיגראם ממשפחת ברונפמן.
ביוני 2017 רכשה תמורת 700 מיליון דולר, משחקן הקולנוע ג'ורג' קלוני ושותפים נוספים את מותג הטקילה קאסאמיגוס שהקימו רק 4 שנים קודם לכן. בספטמבר אותה שנה גם רכשה מותג ג'ין לא אלכוהולי.
מותגים
המותגים שבבעלות דיאג'יו הם מהנמכרים בסוגם בעולם, ובהם:
מסחר
דיאג'יו משווקת את מוצריה בלמעלה מ-181 מדינות ברחבי העולם ומפעילה משרדים בכ-80 מדינות. היא רשומה בבורסה לניירות ערך בלונדון והיא אחת החברות המרכיבות את מדד FTSE 100.
פרס ז'אן אמרי
פרס ז'אן אָמֶרי למסאוּת אירופאית הוא "פרס על הישגים יוצאי דופן בתחום המסאוּת מאירת העיניים והחיונית לזמנהּ" שייסד־מחדש רוברט מנשה בשנת 1999 לזכרו של ז'אן אמרי. הפרס מוענק מדי שנתיים.
היסטוריה
בדברים שצוטטו בכתב העת הגרמני Profil, אמר מנסה: "[ז'אן אמרי כתב] חיבורים למופת ברוח הנאורות", כהסבר לקריאת הפרס על שמו.
לאורך השנים כלל חבר המושבעים העצמאי את: גינטר קונרט, הלמוט הייסנביטל, היינץ לודוויג ארנולד, וולפגנג בישר, וקרל־מרקוס גאוס. חבר השופטים נכון לנובמבר 2015 הוא: רוברט מנסה (יו"ר), לאסלו פ. פולדני, מיכאל קריגר, גילה לוסטיגר, כריסטינה וייס, וקלאודיו מגריס (חָבר כבוד בחֶבר השופטים). מאז 2015 חיזקו הוצאת קלט־קוטה וקרן התרבות אליאנץ, בשיתוף עם כתב העת Eurozine, את הדגש על אירופאיוּת בפרס.
הפרס, שגובהו 15 אלף אירו, הוא אחד מפרסי היצירה הנדיבים ביותר בעולם דובר הגרמנית.
הרגיסטר המודאלי
רגיסטר מודאלי (בלועזית: Modal voice) או קול מודאלי הוא חלק מן הקול האנושי אשר נעשה בו שימוש לרוב בדיבור, נאום ושירה, אף אם כי ישנם זמרים ששרים גם (או רק) עם רגיסטרים אחרים, בהתאם לסוגה המוזיקלית.
המושג "מודאלי" מתייחס למצב התהודה של מיתרי הקול, כלומר, את השילוב האופטימלי של זרימת האוויר ומתח בית הקול עם רעידות מקסימלית.
הקול המודאלי הוא הקול האידיאלי מבין ארבעת הרגיסטרים לזיהוי הקול האנושי, מאחר שהתהודה שלו מושפעת בין היתר מחלל הלוע, חלל האף וחלל הפה שבגוף האדם. הוא מתחיל ונגמר במקומות שונים בתוך הקול האנושי, בהתאם למנעד וסוג הקול.
פיזיולוגיה של הקול המודאלי
ברגיסטר המודאלי, תנועת הגל כוללת את המיתר כולו, וסדק הקול (גלוטיס) נפתח בחלקו התחתון בתחילה ואחר כך בחלקו העליון. בעת הפקה של צליל, שרירי מיתרי הקול מתכווצים וגורמים לסגירה בו זמנית של כל אחד ממיתרי הקול אל קו האמצע של המרווח ביניהם. כאשר מיתרי הקול סגורים, זרם אוויר עולה מהריאות, יוצר לחץ אוויר רגעי מתחת למיתרי הקול, פורץ דרכם וגורם להם לרטיטות מהירות. זרם האוויר העובר דרך מיתרי הקול הרוטטים הופך לגלי קול. גלי הקול ממשיכים בדרכם במעלה קנה הנשימה אל חלל הלוע, חלל האף וחלל הפה, שם הם מעוצבים באמצעות איברי ההיגוי לקול המודאלי.
מיכלובו
מיכלובו (בפולנית: Michałowo; ביידיש: מיכאַלעווע או מיכאַלאָוואַ; בבלארוסית: Міхалова, מיכלובה) היא עיירה בפולין הממוקמת דרום מזרחית לביאליסטוק אשר היא בירת פרובינציית פודלסיה. כמו כן העיירה מיכלובו שוכנת כ־20 קילומטרים מערבית מגבול בלארוס.
היסטוריה
בתחילה נוסד במקום כפר בשם נייזבודקה, ובמחצית הראשונה של המאה ה-19 ואחר כך נוסף לה השם "מיכלובו" על שם בעליה האציל סוורין מיכלובסקי. מיכלובסקי פיתח במקום תעשיית טקסטיל והביא אליה גרמנים רבים, שהיו הרוב באוכלוסייה עד מלחמת העולם השנייה, וגם כמות גדולה של יהודים.
במלחמת העולם הראשונה השלטון של רוסיה הקיסרית פינה מפעלים רבים באזור בגלל קרבתם לחזית לפרוורי מוסקבה, מה שהוביל לפיחות באוכלוסייה. לאחר שהעיירה סופחה ב-1939 לברית המועצות בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב, הסובייטים העבירו לגרמניה הנאצית את התושבים הגרמנים בעיירה.
מיכלובו קיבלה זכויות עירוניות באופן רשמי ב-2009.
אוכלוסיית העיר
אוכלוסיית מיכלובו מגוונת מאוד, והתחילה בכך שבשנת 1832 הזמין האציל מיכלובסקי 29 משפחות גרמניות מלודז', להתיישב במיכלובו נייזבודקה. כמו כן, יחסית הרבה יהודים חיו בעיר לעומת כלל האוכלוסייה, ניתן לראות לאורך השנים, שאוכלוסיית היהודים התמעטה רבות ביחס לשאר האוכלוסייה שאף הלכה וגדלה.
במפקד של 1921 היהודים היו הקבוצה הגדולה ביותר עם 887 יהודים ולאחריהם 534 בלארוסים-אורתודוקסים, 458 פולנים-קתולים, 291 גרמנים-פרוטסטנטים ושישה תושבים שהשתייכו לקבוצות אחרות.
לפני מלחמת העולם הראשונה
היהודים הראשונים אשר גרו בעיר התיישבו בה במחצית של המאה ה-19 (למרות איסור רשמי על ישיבתם, על סמך התחייבות קודמת של הגרמנים). איסור זה בוטל רק ב-1903.
לצד מפעלים אלו, במיכלובו היו בתי מלאכה קטנים של יהודים. כמו כן, בין המאה ה-19 למאה ה-20, הצטמצמו הרווחים בענף הטקסטיל עקב עליית הגרמנים לשלטון, וסגירתם של מפעלי טקסטיל רבים. כשהגרמנים עזבו את העיר, היהודים החזיקו מעמד ושכללו את הציוד ואת שיטות הייצור, ואף הפכו ל"מעצמת ענק". בשנת 1906 נקלע ענף הטקסטיל של מיכלובו לשפל עקב ריחוקה ממסילת הברזל אשר היוותה פלטפורמת שינוע והובלה של חומרי טקסטיל מן המפעל ואליו.
מרכזי תעשייה אחרים במחוז ביאליסטוק התפתחו במהירות ודחקו אותה ממעמדה. לצד תעשייני טקסטיל פעלו גם סוחרים זעירים: סנדלרים, חייטים, נפחים, פחחים, נגרים, מסגרים, קצבים, אופים, עגלונים ואחרים.
במאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 היו המסחר והמלאכה בעיירה בידיים יהודיות.
בימי מלחמת העולם השנייה
ב-27 ביוני 1941, ימים אחדים לאחר תחילת מבצע ברברוסה, כבשו הנאצים את מיכלובו. כעבור זמן קצר המושל הצבאי הגרמני הטיל שורת מגבלות על היהודים והם כונסו בגטו צפוף ומגודר. הגטו מנה 1,500 יהודים, כולל מאות מגורשים שהועברו מזבלודוב הקרובה. כעבור כמה זמן השליטה הועברה למושל אזרחי שביטל את הגטו והתיר ליהודים לחזור לבתיהם, אך רבים מהם גילו שבינתיים פולנים השתלטו על בתיהם והם נותרו חסרי בית. בהמשך היהודים חויבו לבצע עבודות כפייה ובשלב מאוחר יותר, ייתכן שבאוגוסט 1942, הוקם הגטו מחדש.
ב-2 בנובמבר 1942 הגיעה לגטו יחידה של האס אס והעבירה את היהודים למחנה מעבר שהוקם בבסיס נטוש של צבא פולין ליד ביאליסטוק; הם שהו במחנה מספר שבועות ולאחר מכן גורשו למחנה ההשמדה טרבלינקה. בחודשים שלאחר חיסול הגטו כוחות גרמנים המשיכו לסרוק את האזור בחיפוש אחר נמלטים והוציאו להורג את אלו שנמצאו, ובכל זאת יהודים מעטים הצליחו לשרוד והצטרפו לפרטיזנים באזור.
איאבה
ב-1892, בתקופה שלפני יסוד העיר המודרנית, נוסדה במקום דת האומוטו.
מחולות גלנטה
מחולות גלנטה (בהונגרית: Galántai táncok) הוא יצירה תזמורתית מאת המלחין ההונגרי זולטאן קודאי (1967-1882) משנת 1933.
היסטוריה
היצירה הוזמנה לרגל מלאת 80 שנה להקמת החברה הפילהרמונית בבודפשט. היא מבוססת על מוזיקה עממית מגלנטה, עיירה בסלובקיה, עד 1918 חלק מממלכת הונגריה במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית. בעיר הזאת בילה קודאי כמה שנים מילדותו, לדבריו היפות בחייו. באותה תקופה פעלה בגלנטה תזמורת צוענים מפורסמת של 12 נגנים בניהול הכנר ה"פרימאש" יאנוש מיהוֹק (שנפטר ב-1904). כדברי ההסבר של קודאי עצמו "...אלו היו הקולות התזמורתיים הראשונים שהגיעו לאוזני הילד..."; "בווינה פורסמו כ-1,800 ספרי מחולות הונגריים, מהם ספר אחד שכלל מוזיקה 'מפי כמה צוענים מגלנטה'... המלחין שאל את הנושאים הראשיים מאותם התווים". רוב הקטעים היו מחולות מסוג ורבונקוש שבוצעו במקור כמוזיקה שליווה את גיוס הגברים לצבא, אך הפכו לז'אנר חשוב במסורת העממית ההונגרית החל מתחילת המאה ה-19.
קודאי חזר לגלנטה בשנת 1905 ורשם לפחות 150 מנגינות מן האזור. אלו, יחד עם אלבום שירי העם שפורסם בווינה במאה ה-19, היוו את החומר המקורי ליצירתו "מחולות גלנטה". הוא כתב אותם אחרי הצלחה רבה שקטפה יצירה אחרת שלו המבוססת על הפולקלור, "מחולות מארושסק" (Marosszéky táncok). יצירה זו משנת 1927, שהולחנה תחילה לפסנתר ואחר כך קודאי עיבד אותה בשנת 1929 לתזמורת קיבלה השראה מריקודי עם מן האזור מארוש-סק (Marosszék או ברומנית Scaunul Mureșului) מטרנסילבניה.
אוסמניה
אוסמניה (בטורקית: Osmaniye) היא עיר בדרום טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה במחוז הים התיכון. לפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסיית העיר מנתה 285,430 תושבים.
מחולות גלנטה
היסטוריה
"מחולות גלנטה" בוצעה בבכורה ב-23 באוקטובר 1933 תחת שרביטו של ארנסט פון דוהנאני. היא נכנסה לרפרטואר של הפילהרמונית של ברלין, תזמורת גירצניך בקלן, הפילהרמונית של מינכן, וינה, התזמורת הסימפונית של וינה והתזמורת סיפוניקה סיצ'יליאנה.
אוסמניה
אוסמניה שוכנת למרגלות רכס הרי הנור ובקצהו המזרחי של מישור מישור צ'וקורובה שבדרום-מרכז טורקיה, במרחק 433 ק"מ דרום-מזרחית לבירה אנקרה. היא מהווה נקודה חשובה בקשר שבין אנטליה וטורקיה לבין המזרח התיכון, בשל מיקומה על ציר דרך המשי המרכזי מהמזרח למערב. לכן היוותה נקודת התיישבות אסטרטגית של התרבויות והאימפריות שהתפתחו באזור. כיום שוכנת העיר במרכזו של אזור כפרי ופורה, ובשנים האחרונות משקיעה ממשלת טורקיה רבות בפיתוח התשתיות בעיר.
מחולות גלנטה
המוזיקה
מחולות גלנטה של קודאי מורכבים מחמשה חלקים ונמשכים בסך הכל 16 דקות. הם נכתבו לשני חלילים, פיקולו, שני אבובים, שני קלרינטים ב"לה", שני בסונים, ארבע קרנות יער ב-"פה", שתי חצוצרות ב"דו", טימפני, משולש, גלוקנשפיל, תוף סנר ותזמורת כלי קשת עם שני כינורות, ויולות, צ'לי וקונטרבסים. הקלרינט בולטת במיוחד, וממלאת את מקומו של הכלי המסורתי המכונה "טארוגאטו" (tárogató - סוג של כלי נשיפה בעל קנה אחד).
היצירה משחזרת את המבנה בעל שני החלקים איטי-מהיר של מוזיקת הוורבונקוש המסורתית: היא פותחת במבוא איטי (טמפו: Lassú, בהונגרית - "לאט") המוביל לקדנצה (סולו) ארוכה ווירטואוזית של הקלרינטן. מחצית היצירה היא במבנה רונדו. במחצית השנייה מופיעות מנגינות חדשות במקצב מאסטוזו, הנקרא בהונגרית friss ("רענן") ובעקבותיהם באים ארבעה חלקים ריקודיים מהירים. לחלקים המהירים מקצב סינקופי אופייני. בשלב מסוים ישנו גם קטע איטי יותר אנדאנטה והסיום הזוהר הוא מלא חיים - מתעכב קצת בעת קדנצה של הקלרינט המלווה בחלילית. מחולות גלנטה משמשים תכופות כחומר לימודי בבתי ספר לנגינה.
אוסמניה
בעיר נתגלו שרידים של ההתיישבות הרומאית העתיקה במקום ואלו העלו אותה על מפת התיירות.
מחולות גלנטה
המבנה
קודאי שמר על הצורה המסורתית המורכבת מקטע איטי וחופשי (lassú) ואחריו הקטע המהיר מורחב, בעל מקצב כובל. המבוא האיטי כולל שני חלקים ועולה בעוצמה עד לשיא בסיום. החלק המהיר כולל 5 ריקודים, עם שלוש חזרות של הנושא אנדאנטה מאסטוזו מן החלק האיטי. מבוא איטי (lassú) 1.פתיחה - lento alegretto moderato 2. התיבות.92-50 צורה: נושא andante maestoso AB החוזר עם וריאציות קלרינט סולו ומשפטי "tutti" מתגרים צורה:ריקוד ראשון AB AB מקצב 2/4 עם קצת רובאטו - lento-allegretto moderato צורה:ריקוד שני AB B2 - הריקוד הקליל של הסוויטה - grazioso בולט גרסה יותר קצרה של נושא זה, מקצורת צורה:ריקוד שלישי- אפיזודי, עם ABACA, ואחר כך וריאציות, לרוב סינקופתי ומעורר החוזר בפינאלה הריקוד הרביעי AB - כולל יסודות של הריקוד הבא meno mosso מזכיר אתהאופי העליז של הריקוד הראשון הריקוד החמישי ופינאלה, עם שלושה נושאים ראשיים, חוזר על הריקוד השלישי החל מהתיבה 490; המהיר ביותר, עם accelerando סוחף;
לקריאה נוספת
Ferenc Bónis: ''Ungarische Tänze aus Galanta 1803. Ausgesuchte ungarische Nationaltänze von verschiedenen Zigeunern aus Galanta, für Klavier'' פרנץ בוניש - מחולות הונגריים מגלנטה. מבחר ריקודי-עם כפי שבוצעו על ידי כמה צוענים מגלנטה, לפסנתר piano. Universal, Wien 2010, ISBN 978-3-7024-6905-4. Musikalische Partitur
שמואל יעקב בורנשטיין
ביוגרפיה
במקביל שמע מדי שבוע את שיעוריהם של ראשי ישיבת מיר, הרב חיים שמואלביץ וחתנו הרב נחום פרצוביץ.
לאחר נישואיו בחשון ה'תש"ל (1969) עם שרה רסיה, למד בכולל בישיבת מיר, הוא נחשב לאחד מתלמידיו המובהקים של הרב שמואלביץ ועסק בעריכת ספריו "שערי חיים". למד גם בחברותא עם הרב נחום פרצוביץ, ולימים סייע לעורכי ספרי שיעוריו וחידושיו.
היה ר"מ בישיבת "כנסת יהודה" בשכונת סנהדריה בירושלים. לאחר מכן נסע לארצות הברית לישיבת טלז בקליבלנד, ושהה שם משנת תשל"ג עד שנת תשל"ו. כשחזר מונה לר"מ בישיבת נחלת דוד בפתח תקווה. לאחר כשנתיים עבר להיות ר"מ בישיבת "תורת ירושלים-טורדא" ואחר כך מונה לראש ישיבת שערי ציון.
בתקופת היותו ראש ישיבת בית התלמוד-גור אריה למד מפי הרב יצחק הוטנר.
בשנת תשמ"ז (1987), עם חידוש ישיבת כנסת ישראל-חברון בשכונת גאולה בירושלים שימש שם כראש ישיבה עם הרב חיים סרנא במשך כעשרים שנה.
בשנת תש"ס (2000) הוקמה ישיבת 'קריית מלך' בבני ברק, ותקופה קצרה לאחר מכן הוא הוזמן לכהן כראש הישיבה, בעקבות זאת עבר לגור בבני ברק.
נודע כבעל תפילה, ושימש כאחד מנשיאי קופת העיר.
סבל מבעיות לב, שמהן נפטר במוצאי שבת 'אמור' ל"ג בעומר, ה'תשע"ז (2017).
משפחתו
בתמוז תשע"ג נישא לרבנית רחל גפן, אלמנת הרב משה גפן, שניהלה את סמינר בית יפה בחדרה ומשנת 2015 מנהלת סמינר הרב מאיר בבני ברק.
אחיו הרב אברהם פנחס הוא מרבני הוועדה המבקרת של עיתון יתד נאמן. אחיו הרב אלימלך היה ר"מ בישיבת תומכי תמימים בלוד ובני ברק.
ספריו
בספריו מופיעים מכתבי הסכמה מהרבנים חיים שמואלביץ, אלעזר מנחם מן שך ויוסף שלום אלישיב.
התפתחות
התפתחות היא תהליך של שינוי המתרחש לאורך זמן.
ההתפתחות היא חלק ממושגי היסוד של החשיבה האנושית בכלל, ההגות העיונית, הפילוסופית, ובדיסציפלינות מדעיות רבות - ובייחוד במדעי החיים.
פסיכולוגיה התפתחותית היא המחקר של שינוי האדם לאורך החיים.
הגדרות
המושג כמעט שאינו נידון בזכות עצמו וקשה למצוא הגדרה שלו, שתקיף את התחומים הרבים הנעזרים בו, ותבחין אותו מתהליכי שינוי אחרים. במרבית האנציקלופדיות והלכסיקונים אין התייחסות והגדרה למושג עצמו, אלא בהקשרים שונים שלו כמו, 'ביולוגיה התפתחותית', 'התפתחות הילד', 'התפתחות כלכלית' ועוד. העובדה שכמעט ולא מתנהלים דיונים ביחס למושג כה מרכזי, מעידה על קושי למצוא מאפיינים משותפים לכלל התהליכים שמיוחס להם שינוי בכיוון התפתחותי.
הגדרה מילונית
במשמעה הרחב ה'התפתחות' היא: 'כל תהליך השתנות המתחיל מצורות פשוטות, ולא מובחנות והופך בהדרגה לצורות מורכבות ומובחנות יותר'. נהוג להניח, שתהליך התפתחותי מורכב משורת שלבים עוקבים, כאשר כל שלב נובע מהקודם לו ומהווה בסיס לזה שבא אחריו. הנחה נוספת המובלעת בהגדרה היא, שלתהליך ההתפתחותי יש כיוון - מפשוט למורכב יותר. במובן זה נוטים לזהות התפתחות עם התקדמות ותכליתיות.
'התקדמות' היא מושג בעל קונוטציה ערכית: השלבים הגבוהים או המאוחרים של התהליך נחשבים במובן כלשהו 'עדיפים', 'טובים' או 'מוצלחים' יותר מהקודמים להם. החשיבה הפילוסופית והמדעית משתדלת להימנע מפרשנות ערכית לתהליכים התפתחותיים יש לשים לב שהתהליך ההתפתחותי מתייחס לשינויים ביחס עצמו: מה משתנה, מה נשאר קבוע, הקשר בין מרכיבי השינוי ועוד. השיקולים לבחירת הפרמטרים להערכת התהליך מוכתבים על ידי התהליך ההתפתחותי עצמו. בהקשר זה ל'התקדמות' יש משמעות אמפירית ולא ערכית.
'תכליתיות' משמעה, שההתפתחות היא תהליך המכוון ליעד או מטרה כלשהם
מכיוון שמדובר במושג יסוד של החשיבה והשפה יש לזכור, שהשימוש במונח יכול לקבל משמעויות שונות כאשר הוא מיושם בחשיבה הפילוסופית ומדעית לעומת אופני היישום והשימוש בשפת הדיבור של היומיום. בשפת הדיבור המושג משמש לתיאור מגוון רחב של תהליכי שינוי בעלי כיוון 'חיובי': השתפרות, התקדמות, התרחבות, הסתעפות, גדילה, צמיחה, התפשטות ועוד. עם זאת, בשפת הדיבור המונח התפתחות יכול לסמן גם שינויים בעלי מגמה שלילית או רגרסיבית כמו 'התפתח זיהום', 'התפתחה מחלה' ועוד.
מגבלות ההגדרות המילוניות
ההגדרות המילוניות מאפשרות להכליל בתוכן את כל התהליכים שנהוג להתייחס אליהם כהתפתחותיים, אך אינן כוללת בתוכן עקרונות משותפים לכל תהליכי ההתפתחות ואת הגורם או את הגורמים המניעים את התהליך ושומרים על כיוונו. יש לכן להתייחס להגדרות המילוניות כאל אחד ממאפייני המושג ולא כהגדרה שלו.
דפוסי התפתחות
תהליכי השינוי ההתפתחותיים יכולים להיות איטיים או מהירים.
במדעי החיים נהוג להבחין בין שני דפוסים של תהליכים התפתחותיים
את דפוס ההתפתחות השני ניתן להחיל על תחומים רבים אחרים מלבד זה האבולוציוני: ישוב קטן שמתרחב ונהפך לישות חברתית-פוליטית-מדינית בפני עצמה. יצירת מכשיר מסוג חדש, שמהווה נקודת מוצא לטכנולוגיות חדשות, היווצרות חברות-ענק ולשינויים בתרבות. גילוי חומר גלם כלשהו שמהווה בסיס לפיתוח מוצרים חדשים, טכנולוגיות חדשות, ועוד. חיזיון שמקורו באדם יחיד, שמתעצב בהדרגה לכלל אמונה משותפת לרבים (כל הדתות המונותיאיסטיות). מניפסט שמוביל להיווצרות תנועות חברתיות-פוליטיות ועוד. כל אלה הם דוגמה לתהליך התפתחותי מהטיפוס השני. בדומה לדפוס האונטוגנטי גם הדפוס השני משתנה בשורה עוקבת של צעדים, כאשר כל צעד מותנה בצעד קודם לו ומהווה נקודת-מוצא לצעד הבא. גם כאן אפשר לזהות כיוון ברור - מישות פשוטה יחסית למערכת מורכבת יותר ויותר. בשני הדפוסים הגורמים שמעצבים ודוחפים את המערכת להשתנות נמצאים במערכת המתפתחת עצמה.
התפתחות כתופעת יסוד
כל תורה התפתחותית מקיפה צריכה להביא בחשבון את השוני בין שני הדפוסים ומכאן הקושי להציע תורת התפתחות כללית. כל הגדרה שלמה של המושג ותאוריה מקיפה שלו צריכים להביא בחשבון גם את ההיקף העצום של תופעות ותהליכים שניתן לייחס להם מאפיינים התפתחותיים.
התהליך העקבי והמקיף ביותר הפועל בכיוון הפוך למה שמכונה 'חץ הזמן': ייחוס כיוון של שינוי מהמורכב לפשוט יותר היא אחת הדרכים המקובלות לתיאור המסקנות המתבקשות מהחוק השני של התרמודינמיקה הקובע שבאופן כללי כמות חוסר הסדר במערכת סגורה תגדל עם הזמן (העיקרון האנתרופי). בהנחה שתורת 'המפץ הגדול' היא האמינה ביותר מבין אלו המסבירות את היווצרות היקום, אזי בהיקפו הרחב ביותר (היקום כולו) נוצר בכיוון הפוך לזה של עיקרון האנטרופיה. על פי תורה זו היקום נוצר בעקבות מפץ-על של ישות אחידה כלשהי. בסדר צעדים עוקבים ובפרקי זמן שונים יצר המפץ הגדול חלקיקים, אטומים, מולקולות, כוכבים, גלאקסיות וצבירי הגלאקסיות, המרכיבים את היקום כפי שהוא מוכר לנו כיום. במובן זה המאפיינים של 'המפץ הגדול', תואמים לחלוטין את אלה של תהליך התפתחותי: היווצרותו של המורכב והמובחן מהפשוט והאחיד יותר (סינגולריות), כאשר הכוחות הפועלים במערכת הם הגורמים לשינויים המתחוללים בה. מכאן שאת המאפיינים המרכזיים של התהליך התפתחותי אפשר לזהות גם בתהליכים פיזיקליים וכימיים שאינם חלק מתופעות החיים.
התפיסה הפילוסופית המקיפה ביותר בנושא הוצעה על ידי אנרי ברגסון, כשמושג 'התפתחות יוצרת' נמצא במרכז הפילוסופיה שלו ומקיף במשנתו את היקום כולו. את הגורם הדוחף לשינוי והתפתחות הוא מייחס ל"כוח החיים" או "אנרגיה רוחנית" (Élan vital) הפועלת על החומר. אנרגיה זו, היא סוג של כוח פנימי, שבפעולתה על החומר יוצרת בהדרגה את הגופים הדוממים ובהמשך גם את הגופים החיים. הפילוסופיה של ברגסון תואמת בקירוב את העובדות (שלא כולן היו ידועות בזמנו) ביחס לסדר התהוות היקום והחיים, אך הכוח המניע את התהליך, כפי שהוא מתואר על-ידו, אינו ניתן לאפיון אמפירי.
על פי תאוריית המפץ הגדול התפתחות היא תהליך השינוי הבסיסי ביותר המוכר לנו. התפתחות מוגדרת כתהליך הבנייה (construction) ואילו החוק השני של התרמודינמיקה (אנטרופיה) מתאר תהליך של פירוק (deconstruction). מבחינה לוגית כדי שמשהו יוכל להתפרק למרכיביו הוא צריך להיות קודם לכן בנוי מהם. כל הסבר אחר לתהליכי שינוי המתרחשים ברמת היקום כולו מצריך להניח שפועל כאן גורם שאינו מוכר לנו, או שאופי השינויים המוכרים לנו כפוף למקריות ושרירותיות והם אינם ניתנים להסבר לוגי או להבנה מסודרת כלשהי .
התפתחות כתופעה של החיים
גם כאשר מצמצמים את הדיון בשאלת ההגדרה והתיחום של ההתפתחות, לתופעות החיים בלבד, יש קושי ליצור שפה מושגית כללית דיה כדי לתאר באמצעותה את מכלול התהליכים ההתפתחותיים (ביולוגיים, פסיכולוגיים, חברתיים ועוד). רק מעטים ניסו להעמיד תפיסות התפתחותיות, המקיפות לפחות כמה תחומי ידע מבין הבולטים שביניהם אפשר למנות את הפילוסוף וילהלם דילתיי (1833-1911 Wilhelm Dilthey) סבר, שניתן למצוא הקבלות בין התפתחות היחיד להתפתחות ההיסטורית של האדם: בשני התהליכים יש מגמה לחדד ולהגיע לביטוי קוהרנטי יותר של העמדות שלנו ביחס לעולם. ההקבלה אינה מקרית ומשקפת יחסי גומלין בין היחיד לתרבות. הביולוג והפיזיולוג צ'ארלס צ'ילד (1869–1954) (Charles Manning Child) ייחד את מחקריו התפתחות מערכת העצבים, וראה בתהליך התפתחות שלהם דגם למודל התפתחותי מקיף יותר: מרשת רופפת של העברת מידע אצל יצורים פרימיטיביים, ליצירת מרכז (מוח) ששלוחותיו פרושות בכל האורגניזם.
הפסיכולוג ז'אן פיאז'ה הצביע על הקבלה בין התפתחות האינטליגנציה של הילד ובין התפתחות החשיבה המדעית: התרחקות (decentration-oriented) מנקודת-מבט המעמידה את עצמה כמרכז נראתה לו כמאפיין מרכזי של ההתפתחות הקוגניטיבית של הילד ושל תפיסות העולם המדעיות. התרחקות מנקודת מבט המעמידה את עצמה במרכז, משמעותה יצירת נקודות-מבט אחרות-נוספות, המאפשרות בחינה של התופעות מכמה זוויות. תורת ההתפתחות של היינץ וורנר (1890-1964) (Heinz Werner) היא פסיכולוגית בעיקרה, אך בעלת השלכות על תחומים אחרים כמו הפילוסופיה. הוא הבחין בין אופני החשיבה: ראשוניים-ילדיים-פרימיטיביים, המארגנים את ההתנסויות באופן שונה מאלה המאוחרים יותר. לדעתו מדובר בשתי צורות חשיבה שונות הממשיכות לפעול ולהשפיע גם בחיים הבוגרים. מכאן שבפועל תפיסת המציאות של האדם הבוגר היא שילוב של צורות חשיבה שונות וארגון שונה של התנסויותיו המוקדמות. הבחנה זו מקבילה להבחנה של פרויד בין תהליכים ראשוניים לשניוניים. עיקרון התפתחותי נוסף, שמודגש אצל ורנר, צ'ילד, פיאז'ה, הגל ואחרים, מתאר את התהליך ההתפתחותי כמורכב ממהלכים חוזרים ונשנים של דיפרנציאציה ואינטגראציה: התפצלות לתפקודים, כישורים ויכולות שונות, בעקבותיו מהלך של חיבור ביניהם, שיוצר דרגת סדר גבוהה יותר, ושוב התפצלות נוספת וכן הלאה. כתהליך ההבניה הבסיסי והראשוני ביותר, ההתפתחות מורכבת מהרבה תנועות חלקיות, שניתן לחשוף אותם רק באמצעות מחקרים שיטתיים בתהליכי התפתחות חלקיים ושונים.
קשיים משותפים לתורות הקיימות
את הקושי להציע תורת התפתחות כוללת אפשר לחלק לשתי קבוצות:
1. התורות התפתחותיות מאפיינות ומבליטות אומנם היבטים חשובים של התהליך, אך הן אינן מצליחות להציע הסבר אחיד למכלול התחומים שמיוחס להם תהליך כזה. את העקרונות והמאפיינים שהן משרטטות ניתן למצוא רק בחלק מהתחומים ומהתהליכים שמיוחסים להם שינויים בכיוון התפתחותי.
קווי מתאר לגורמים משותפים לתורת התפתחות כללית
הפיזיולוג הצרפתי קלוד ברנאר פיתח רעיון שיכול להצביע על 'הכוח' או המניע העומד ביסוד כל התהליכים ההתפתחותיים. ברנאר טבע את מושג 'הסביבה הפנימית' (Milieu intérieur), המתאר את האורגניזם מערכת, המורכבת מכמה וכמה תת-מערכות, שפעולתן ההדדית מווסתת ושומרת על קביעות הסביבה הפנימית מפני שינויים שמקורם מחוצה לו: לחץ-הדם, רמת הטמפרטורה של הגוף, ריכוז נתון של סוכר בדם ועוד משתנים רבים אחרים, מווסתים ונשמרים בטווח קבוע, על-מנת שהאורגניזם בכללו יוכל להמשיך ולהתקיים בתנאי-סביבה משתנים.
המונח עצמו - 'סביבה פנימית' - לא נקלט ואת התופעה שאותה הוא מתאר נהוג לכנות, בעקבות העבודה של ואלטר קאנון (Walter Bradford Cannon), 'הומאוסטזיס'. ברנאר ייחס ל'סביבה הפנימית' תכונה נוספת, שאינה נכללת בדיונים הנוגעים להומיאוסטזיס: הוא טען ש'בכל יצור חי יש סוג של כוח פנימי המנהל את בטויי החיים באופן שהוא יותר ויותר בלתי-תלוי בהשפעות קוסמיות כלליות. אי-תלות זאת היא פרופורציונית לגובה המיקום בסקאלה של האורגאניזמים' (59). משמעות פסקה זו ברורה: הכוח הדוחף את הקו ההתפתחותי באבולוציה הוא חתירת לאוטונומיה מרבית ביחס לסביבה. מנקודת-מוצא שונה לגמרי מזו של דרווין, מגיע ברנאר למסקנה דומה לזו של הראשון: התהליך האבולוציוני הוא פרוגרסיבי, אלא שהכוח הדוחף לפרוגרסיביות הוא שאיפה לאי-תלות או אוטונומיה (ולא הסתגלות, כמו אצל דרווין).
רעיון הסביבה הפנימית מציע מענה עקרוני למרבית הקשיים ביחס לאפשרות ליצור תורת התפתחות כללית. הכוח המניע של תהליך התפתחותי הוא פנימי: הגדלת דרגות החופש של הישות לאזן את עצמה ולפעול בעולם. הפרמטרים להערכת התהליך מובנים בתהליך עצמו: היבטים של הקיום שבהם הושגו יותר דרגות חופש, באילה מהם לא חל שינוי ובאילה מהם אפשר לזהות אפילו צמצום בדרגות החופש. התכליתיות והמטרה של התהליך מובנית בתוכו - השגת יותר דרגות חופש. עם זאת אין לומר, שהאפשרות להשיג יותר דרגות חופש והדרגה שאליה תגיע הישות בהתפתחותה מובנות בה מראש.
אין כיום מחקר שיטתי, הבוחן את רעיון ה'סביבה הפנימית' והדחף שלה להשיג לעצמה יותר דרגות חופש. לכן קשה להעריך, עד כמה תובנה זו יכולה לעמוד בבסיס ההסבר לתהליכים התפתחותיים מתחומים שונים. עם זאת נראה שהמאמץ להשיג יותר אוטונומיה, פחות תלות ויותר חופש פעולה ביחס לסביבה נראה נכון ותואם את האינטואיציות העמוקות ביותר שלנו.
קשיים מתודולוגיים
הגדרת התהליך ההתפתחותי כ'מכלול המשתנה ביחס למצבים קודמים של עצמו ומונע על ידי שיקולים פנימיים משלו' מציבה כמה קשיים מתודולוגיים. המרכזיים שבהם הם:
הקשיים המתודיים אינם בהכרח בלתי עבירים, אך התמודדות איתם מצריכה רביזיה עמוקה בחשיבה המתודולוגית השולטת. חקירת ההתפתחות כמושג וכתהליך רב-ממדי ורב-תחומי נמצאים רק בתחילת דרכם. יש כמה קבוצות בעולם שפועלות לקדם את המחקר והתאוריה של תורת התפתחות כללית, אך בעיקרו של דבר נושא ההתפתחות, בהקשרו הרחב, אינו נתפס בעולם האקדמי והמדעי כמושא למחקר בפני עצמו.
קטלינה ארטוסי
קטלינה ארטוסי (בספרדית: Catalina Artusi, נולדה ב-24 במאי 1990; בואנוס איירס, ארגנטינה) היא שחקנית ארגנטינאית. ידועה בתפקידיה בטלנובלות הארגנטינאיות של כריס מורנה: "קטנטנות", "קיץ נצחי" ו"פלוריסיינטה".
ביוגרפיה
ארטוסי החלה את קריירת המשחק ב-1997, בטלנובלה הארגנטינאית "עשירים ומפורסמים", לצידן של נטליה אוריירו וקרינה סמפיני.
ב-1998, ארטוסי גילמה את תפקידה של קטלינה בטלנובלה הארגנטינאית "קטנטנות", של היוצרת והמפיקה הארגנטינאית כריס מורנה.
בין 1999–2000 ארטוסי נטלה חלק בטלנובלה הארגנטינאית "קיץ נצחי", של היוצרת והמפיקה הארגנטינאית כריס מורנה.
ב-2004, ארטוסי גילמה את תפקידה של מרינה בטלנובלה הארגנטינאית "פלוריסיינטה", של היוצרת והמפיקה הארגנטינאית כריס מורנה, לצדם של אגוסטין סיירה, סטפנו דה גרגוריו ולאלי אספוסיטו.
ב-2007 ארטוסי נטלה חלק בתפקיד אורח בטלנובלה הארגנטינאית "משפחת פיירו".
בין 2008–2009 גילמה ארטוסי את דמותה של מיכאלה בטלנובלה הארגנטינאית "Don Juan y su bella dama", לצדם של בנחמין ויקוניה, איסבל מסדו ורומינה גאטני.
חיים אישיים
באוגוסט 2010, ארטוסי ילדה את בנה היחיד, באקו טורס ארטוסי.
המוזיאון הפתוח של הולנד
המוזיאון הפתוח של הולנד (בהולנדית: Nederlands Openluchtmuseum) הוא מוזיאון פתוח ופארק בקרבת ארנהם, במחוז חלדרלנד בהולנד. זהו מוזיאון לאומי, שנועד לשמר את המסורת התרבותית ואת חיי היום-יום של העם ההולנדי. המוזיאון מציג בתים, חוות ומפעלים מאזורים שונים של הולנד, כפי שהתקיימו במאות הקודמות.
היסטוריה
המוזיאון הפתוח נוסד ב-1912 על בסיס אחוזת ואטרברך. ב-1918 נפתח לציבור.
ב-1987 עמד המוזיאון בסכנת סגירה. בזכות תמיכת הציבור, החל מ-1991 "קרן המוזיאון הפתוח של הולנד" היא האחראית על תחזוקתו המתמשכת של המוזיאון, בעוד נכסי המוזיאון שייכים למדינה. הממשלה מסבסדת את המוזיאון.
ב-2005 הוכתר בתואר "המוזיאון האירופאי של השנה".
תכנים
המוזיאון פרוש על שטחים נרחבים, בשטחו ישנם אגמים, תעלות, מפלי מים, חוות, כנסיות, טחנות רוח, בתי מלאכה וחנויות וכן בתי מגורים מטיפוסים שונים. המבנים הובאו מאזורי המדינה השונים ונועדו להציג את מגוון המורשת ההולנדית.
במוזיאון פעיל קו חשמליות עתיקות מאמסטרדם, ארנהם, רוטרדם והאג.
בין אוספי המוזיאון - תלבושות מסורתיות, צעצועים ותכשיטים.
וירג'יניה אפגאר
ביוגרפיה
בשנת 1953 הציגה לעולם את הבדיקה הראשונה של מבחן אפגאר שהיא שיטה להערכת בריאותם של ילודים בדקות שאחרי צאתם לעולם. מדובר בבדיקה פשוטה יחסית, ובעלת מהימנות מחקרית לקביעת מצב מצוקה אצל התינוק. בבדיקה ניתן ניקוד (בין "0" ל-"2") לכל אחד מהסימנים הבאים: נשימה, קצב הלב, צבע העור, טונוס השרירים ותגובה לגירויים. בדיקה זו, למרות פשטותה, שינתה משמעותית את הטיפול בילודים במצוקה, הפחיתה באופן דראסטי את תמותת התינוקות, ונמצאת כיום בשימוש סטנדרטי ברחבי העולם.
למרות שאפגאר הייתה האישה הראשונה, ובמשך רוב שנותיה אף האישה היחידה, הן בבית החולים של אוניברסיטת קולומביה והן בתחומי הכירורגיה וההרדמה, היא נמנעה מלהצטרף לארגונים לזכויות הנשים ולהביע עמדה בזכות המאבק לשחרור האישה, ונהגה לומר כי "נשים הן משוחררות מרגע שהן עוזבות את הרחם".
וירג'יניה אפגאר לא נישאה מעולם. היא נפטרה ב-7 באוגוסט 1974.
בועז אברהם
בועז אברהם (נולד ב-1966) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על חטיבת יפתח.
ביוגרפיה
בוגר הפנימייה הצבאית לפיקוד בתל אביב. עם גיוסו לצה"ל שובץ אברהם בחיל השריון. בשריון עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. לאחר קורס קציני שריון שימש במגוון תפקידי מטה ופיקוד ובהם מפקד פלוגה. בשנים 1996–1998 פיקד על גדוד 52 בחטיבה 401. בהמשך פיקד על חטיבת יפתח, ושימש מפקד מגמת מפקדי פלוגות בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים.
תיאטרון מריאינסקי
תיאטרון מריאינסקי (ברוסית: Мариинский театр) הוא תיאטרון בסנקט פטרבורג שנפתח בשנת 1860 והיה בין התיאטראות הגדולים של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 ברוסיה. התיאטרון כולל להקת בלט ואופרה.
היסטוריה
תיאטרון לבלט ואופרה הוקם בסנקט פטרבורג עוד בשנת 1783 בתקופת יקטרינה הגדולה. באותה שנה נפתח בניין קבוע ללהקה. בניין זה נקרא "תיאטרון האבן הגדול", ונערכו בו הופעות התיאטרון עד לשנת 1860. בעקבות הקמת התיאטרון שונה שמה של הכיכר שבה ממוקם הבניין, והיא נקראת עד היום "כיכר התיאטרון". ב-1836 בוצע שיפוץ משמעותי של הבניין הוא הורחב ומספר המקומות הוגדל ל-2000. ב-27 בנובמבר 1836 הבניין נפתח מחדש בהופעת הבכורה של אופרה מאת מיכאיל גלינקה "החיים למען הצאר". שש שנים מאוחר יותר בתיאטרון נערכה הופעת בכירה של אופרה אחרת של אותו המלחין "רוסלן ולודמילה". בהמשך, הופעות של האופרה נערכו בבניין שנבנה באותו כיכר בסמוך לבניין המקורי. בשנת 1859 הבניין זה נשרף ולכן הוחלט להקים בניין חדש.
בשנה 1860 נפתח בניין חדש שהיה אז בניין התיאטרון הגדול באולם. הוא כולל 1,625 מקומות ישיבה ונפתח ב-2 באוקטובר 1860 בהצגת אופרה של מיכאיל גלינקה "החיים למען הצאר". בשנת 1863 מונה מנהל חדש לתיאטרון - אדוארד נפרבניק. הוא עמד בראש המוסד כ-50 שנים. בתקופתו התיאטרון היה מקום בו הוצגו לראשונה אופרות רבות של מודסט מוסורגסקי ופיוטר איליץ' צ'ייקובסקי. בשנת 1886 הלהקה עברה באופן סופי לבניין החדש.
החל משנות ה-60 של המאה ה-19 עבד בתיאטרון הכוראוגרף הצרפתי הנודע מריוס פטיפה. הוא היה המנהל האומנותי של הבלט במשך 30 שנים.
בלט קירוב
להקת הבלט הוקמה בשנות ה-40 של המאה ה-18 כששמה הרשמי היה "בלט הקיסר". בשנת 1740 הוקם בית הספר לבלט, שפועל עד היום תחת השם "בית הספר לבלט על שם וגנובה" וקשור לתיאטרון.
תקופת הזהר של הלהקה הייתה בעת שימש מריוס פטיפה ככוריאוגרף הראשי. בתקופתו הועלו על הבימה הבלטים הידועים של פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי. בין הרקדנים המפורסמים שהיו חברי הלהקה ניתן לציין אנה פבלובה, ואצלב ניז'ינסקי, ג'ורג' בלנשין, גלינה אולנובה, רודולף נורייב, מיכאיל ברישניקוב ועוד.
בשנות האלפיים, הלהקה נחשבת לאחת הטובות בעולם וכוללת 200 רקדנים. מנהל הלהקה הראשי הוא יורי פטייב.
אופרה
במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19 הלהקה העלה הופעות בכורה של אופרות רבות של המלחינים הרוסים. בשנת 1917 הזמר המפורסם פיודור שאליאפין החל את הופעותיו בתיאטרון. התקופה הפוסט-סובייטית הורגש קידום מואץ של הלהקה. אופרות של מלחינים מחוץ לרוסיה עתה הועלות על הבמה בשפת המקור. הדבר משפר את יכולת הלהקה להופיע בבמות העולם. החל משנת 1993 נערכך פסטיבל שנתי "כוכבי הלילות הלבנות" המודגש כולו לאופרה.
הרכב הנוכחי של הלהקה כולל כ-80 זמרים.
כריס ריצ'רדס
כריסטופר ג'פרי ריצ'רדס (באנגלית: Christopher Jeffrey Richards; נולד ב-28 במרץ 2000 בברמינגהאם שבאלבמה, ארצות הברית) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת קריסטל פאלאס ובנבחרת ארצות הברית.
קריירת מועדונים
ריצ'רדס הגיע אל מחלקת הנוער של דאלאס בשנת 2017. ב-19 בינואר 2019 חתם בבאיירן מינכן מהבונדסליגה. ב-20 ביוני 2020 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 1–3 על פרייבורג במסגרת המחזור ה-33 בליגה לעונת 2019/2020. זו הייתה הופעתו היחידה בעונה זו.
ב-1 בפברואר 2021 הושאל ריצ'רדס להופנהיים מהבונדסליגה עד לתום עונת 2020/2021. ב-7 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–3 לאיינטרכט פרנקפורט במסגרת המחזור ה-20 בליגה. במשך תקופת ההשאלה שלו הוא ערך 11 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-27 ביולי 2022 חתם בקריסטל פאלאס מהפרמייר ליג תמורת 12 מיליון אירו. ב-15 באוגוסט הוא ערך הופעת בכורה בקבוצה, בתיקו 1-1 עם ליברפול.
קריירה בינלאומית
ב-16 בנובמבר 2020 ערך ריצ'רדס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית, כשנכנס כמחליף בניצחון 2–6 על נבחרת פנמה במשחק ידידות.
מוקסי
מוקסי (באנגלית: ; מעוצב כ-) הוא סרט דרמה קומית אמריקאי משנת 2021 בבימויה של איימי פולר. תמרה צ'סטנה ודילן מאייר עיבדו את התסריט מרומן משנת 2015 באותו שם מאת ג'ניפר מתייה. בסרט מככבים הדלי רובינסון, אליסיה פסקואל-פניה, לורן צאי, פטריק שוורצנגר, ניקו היראגה, סידני פארק, ג'וזפין לנגפורד, קלארק גרג, אייק בארינהולץ, פולר ומרשה גיי הארדן. הסרט מתאר את סיפורה של ויויאן בת ה-16 (האדלי רובינסון), נערה פמיניסטית שמעודדת את התלמידות בבית הספר שלה, להתמודד עם בריונות, הטרדות מיניות, ואונס. הסרט יצא לאקרנים ב-3 במרץ 2021 על ידי נטפליקס וזכה לביקורות מעורבות עד חיוביות מהמבקרים.
עלילה
ויויאן בת ה-16, גרה עם אמה, ליסה, ולומדת בתיכון רוקפורט. יום אחד היא מצטרפת לחברתה הטובה קלאודיה בשיעור שמלמד מר דייוויס. ויויאן מבחינה בחבר לכיתה, סת', שנעשה אטרקטיבי יותר במהלך הקיץ. קודם לכן נהגו לקרוא לו סת' "השרימפ". מר דייוויס מציג תלמידה חדשה, לוסי, ואז מתחיל דיון על הרומן גטסבי הגדול. לוסי מבקרת את זה כעוד סיפור של בחור לבן עשיר המביע צער על כך שאין לו את האישה שהוא רוצה. "הג'וק" מיטשל קוטע את דעתה של לוסי ומגן על הדמות של ג'יי גטסבי. מאוחר יותר, ויויאן רואה את מיטשל לוקח את הסודה שלוסי קונה ויורק בתוכה. לוסי מדווחת על מיטשל למנהלת, שלא רוצה להעניש את מיטשל ומנסה להימנע מבעיות מיותרות.
בבית, ויויאן עוברת על הדברים של אמה ומוצאת את העלונים הפמיניסטיים הישנים שלה ומקבלת השראה. למחרת בבית הספר, התלמידים מגלים רשימה של נשים צעירות שהוטרדו ונאנסו על ידי הספורטאים שנשלחת לטלפון של כולם. בנות רבות נבוכות מהרשימה, שבה הספורטאים מביעים דעות פוגעניות וסקסיסטיות, מה שהופך את הבנות למודעות יותר לעצמן. כשמיטשל פוונב בגסות ללוסי, ויויאן מקבלת השראה מאמה הפמיניסטית ומתחילה את "מוקסי", עלון שמטרתו לקרוא ליחס הלא הוגן לבנות בבית הספר, ולהעצים אותן להעלות למודעות את חששותיהן.
ויויאן מתיידדת עם לוסי, כמו גם עם קבוצת בנות אחרות שהורדו, אבל חברתה הטובה קלאודיה נרתעת מלעמוד לצידן וזה גורם לקרע ביניהן. ויויאן גם מתחילה מערכת יחסים עם סת', שיודע שהיא התחילה את "מוקסי" ותומכת בה.
לאחר שמיטשל זוכה בפרס האתלט המצטיין ולא המועמדת המועדפת על הבנות, קירה, ויויאן הולכת הביתה כשהיא מדוכאת ושיכורה. שם היא מגלה שלאמה יש בן זוג ולא מגיבה כמו שאמה חשבה ובסופו של דבר מקיאה על הרצפה.
מאוחר יותר, בנות "מוקסי" מגיבות לזכייתו של מיטשל בפרס על ידי הדבקת שלטים גסים בכל בית הספר. המנהלת שלי, שלא תמכה בבנות, מנסה לסגור את הקבוצה. קלאודיה, שהצטרפה בסופו של דבר לקבוצה, לוקחת את האשמה על הדבקת השלטים. ויויאן מגיעה לנקודת שפל כאשר קלאודיה מבקרת אותה על כך שהיא לא חושפת את עצמה (היא ידעה שוויויאן התחילה את "מוקסי"), ובמקביל גם נתקלה בבעיה עם סת'. היא גם מתמודדת עם אתגרים בבית.
ויויאן מוצאת פתק של בחורה אנונימית שטענה שנאנסה בשנה הקודמת. ויויאן מזמינה את תומכי "מוקסי" לעזוב את השיעורים ולצאת מבית הספר להפגין הפגנת תמיכה בנערה. רוב התלמידים יוצאים החוצה, וויויאן מגלה שהיא התחילה את "מוקסי". המעודדת הראשית אמה מופיעה בתור הילדה שכתבה את הפתק, וקבעה שמיטשל, החבר לשעבר שלה, היה האנס שלה. היא קמה וחושפת לכולם שמיטשל אנס אותה בשנה הקודמת כשהם יצאו, וכינה אותה בכינוי הפוגעני "הנותנת", מה שהותיר אותה נבוכה. כל התלמידים נחרדים ומעניקים לה תמיכה. לאחר לחצים מצד תלמידי בית הספר והתנועה שקמה "מוקסי", המנהלת שלי שומעת על כך ומתכננת סוף סוף להעניש את מיטשל. ויויאן משלימה עם אמה, קלאודיה וסת', ו"מוקסי" זוכה לתומכים נוספים. ליסה מביעה גאווה בבתה והבנות עורכות מסיבה לחגיגת "מוקסי".
צילומים
שלב הצילומים החל באוקטובר 2019 בארקדיה, קליפורניה.
הסרט יצא לאקרנים ב-3 במרץ 2021 בנטפליקס.
הבנק המרכזי היהודי
הבנק היהודי המרכזי (באנגלית: Jewish Central Bank, בליטאית: Žydų centrinis bankas) היה בנק מרכזי ששירת את קהילת יהודי ליטא בכלל וקהילת קובנה בפרט והיה למרכז סליקה של כלל הבנקים היהודיים העממיים מעיירות השדה בליטא, משנת 1921 ועד לכיבוש הרוסי של ליטא ערב מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה לפרוח תנועה קאופרטיבית יהודית בקרב קהילות מזרח אירופה, במימון ובדחיפה של הג'ויינט. כבר ב-1920 נפתח בקובנה הבנק העממי הראשון ואחריו הוקמו עשרות בנקים עממיים נוספים בערי השדה ששירתו את פליטי המלחמה היהודים. בשנת 1921 כנסה בקובנה ועידה ראשונה מסוגה ובה כינוס של נציגי 47 מוסדות פיננסיים יהודיים ובנקים עממיים מקומיים והוחלט על הקמת "הבנק המרכזי היהודי לעידוד הקואופרציה בליטא". הבנק שכן במיקום מרכזי בקובנה בשדרות Laisves 76, לאחר המלחמה שוכן במבנה המפואר מוזיאון לזואולוגיה. בשנותיו הראשונות נוהל הבנק על ידי סגן שר הכספים המסחר הותעשייה, הד"ר נחמן רחמילביץ.
אבישי מילשטיין
אבישי מילשטיין (נולד ב-27 באפריל 1964) הוא מחזאי, במאי, מתרגם ודרמטורג ישראלי.
ביוגרפיה
אבישי מילשטיין נולד בפתח תקווה וגדל עד גיל 18 ברמת גן, בן יחיד לשני הורים ילידי פולין, ניצולי שואה מפולין.
בוגר לימודי מוזיקה; פסנתר ותאוריה, אצל יריב אזרחי, בנימין ברעם ורינה דוידוב – בקונסרבטוריון "רון", תל אביב (1981-1970).
התחיל לשחק בהצגות בגיל עשר, בתיאטרון בארץ עוץ. השתתף בהצגות הילדים: "היידי בת ההרים", "שמלת השבת של חנה'לה", "תום סוייר", "חסמבה" (בתפקיד ירון זהבי). השתתף בתפקיד קטן בסרטים "נועה בת 17" (בבימויו של יצחק צפל ישורון, 1982), "ג'וזף ומרי - סיפור אהבה", "החורף האחרון" (בבימויו של ריקי שלח, 1984), בסרטי פרסומת ובתוכניות טלוויזיה שונות.
בוגר בית הספר התיכון ע"ש "תלמה ילין" במגמת תיאטרון (1982-1978), במהלך לימודיו זכה במלגת תלמיד מצטיין (1982). בכיתתו למדו רוני פינקוביץ', דודו בן-זאב, ארז שפריר ודלית מילשטיין.
בצה"ל שירת כאלחוטן בחיל הקשר בפיקוד מרכז והיה חייל מצטיין צה"לי.
בהיותו בן שש עשרה, ב-1980, מילשטיין ביים לראשונה יצירה שכתב, "אם נקר ניקר וזה ניכור – אם זמר זימר וזה בידור", אופרה אותה הלחין דורי פרנס (אז בן שבע עשרה); קופרודוקציה בין תלמה ילין ותיאטרון בית ליסין, מאי, 1980.
מחזהו "אז כמוות", בבימויה של שוש רייזמן, הוצג בפסטיבל עכו, 1987 וזכה בציון לשבח למחזה ולהפקה.
למד תיאטרון, ספרות ובלשנות גרמנית, באוניברסיטת מינכן, גרמניה, 1986–1990. עבר סדנאות שונות: בימוי, מייקל אלפרדס, אונ' ת"א, 1994; משחק שייקספיר, ג'ון ברטון, אונ' ת"א, 1995; משחק, ורנר רלשטאפ, האקדמיה לאמנויות הבמה, ציריך, במסגרת הפורום הבינלאומי, פסטיבל ברלין, 1996; עבר סדנאות סיפור וקומדיה אצל רוברט מקי, תל אביב 2005 ו-2006.
מילשטיין ייסד את תיאטרון "נוצר", קבוצת התיאטרון העצמאית הגדולה בישראל, ביחד עם דלית מילשטיין (אין קשר משפחתי ביניהם) וכיהן כמנהלו האמנותי ושל העמותה לקידום תיאטרון ביפו (2004-1991).
ההפקה הראשונה של תיאטרון נוצר הייתה "מחזות מלחמה" ("הילד שנזרק לתוך האש" ו"אנשי קופסאות השימורים") מאת אדוארד בונד. ההפקה גדולת הממדים הועלתה בפסטיבל עכו, אוקטובר, 1992 וזכתה בפרסי העיצוב וההצגה האורחת. ("הילד שנזרק אל תוך האש" הועלה החל ממרץ, 1993, בבית ציוני אמריקה, והיה, למעשה, ההפקה שחנכה את מרכז הפרינג' שהוקם אז ביוזמת משרד החינוך והתרבות).
ב-1997, מילשטיין ביים את הבכורה הישראלית של המחזה הקלאסי "פנתיסילאה", מאת היינריך פון קלייסט, במסגרת תיאטרון נוצר. ההפקה התארחה בפסטיבל פורצי הדרך, אאכן, גרמניה. מחזהו הראשון שהוצג בתיאטרון רפרטוארי היה "פיבניצה", אותו גם ביים בהבימה ב-1994. דרמטורג ויועץ אמנותי לתיאטרון הבימה (1995-1990).
דרמטורג אורח להפקת "הסוחר מוונציה" בבימויו של חנן שניר, התיאטרון הלאומי הגרמני, ויימאר, 1995 ופסטיבל ישראל, ירושלים, 1996.
דרמטורג ויועץ אמנותי לתיאטרון בית ליסין החל מ-1995 ועד היום (2016).
מייסד המגמה לתיאטרון, תיכון אליאנס, תל אביב, ומנהלה 2001-1997. לימד משחק והעביר סדנאות לכתיבה יוצרת וכיתות אמן במסגרות שונות בגרמניה ובישראל.
עורך ושותף ראשי של הספר: Israeli Drama, קובץ תקצירים באנגלית של מחזות ישראליים נבחרים להפצה בנציגויות רשמיות של ישראל בעולם ואצל מנהלי פסטיבלים בינלאומיים, יוזמה והוצאה לאור של קשתו"ם (אגף קשרי תרבות ומדע), במסגרת משרד החוץ הישראלי, 2000; מהדורה מחודשת בעריכתו יצאה ב-2009.
יוזם, מייסד ומנהל אמנותי של פסטיבל "פותחים מסך" למחזאות ישראלית צעירה, בתיאטרון בית ליסין, משנת 2000.
החל מ-2003 היה מרצה לכתיבה דרמטית, באוניברסיטת הילדסהיים, גרמניה. מורה ובמאי בבית צבי, סטודיו למשחק ניסן נתיב, אוניברסיטת תל אביב ותיכון תלמה ילין. חבר ועדת ההיגוי של המכון למחזאות ישראל, מ-2004.
יוזם אירועי "ישראדרמה – זרקור על דרמה ישראלית בשפה הגרמנית", במסגרת המכון למחזאות ישראלית ומשרד החוץ ומנהלו האמנותי של הפסטיבל בשנים 2005, 2010 ו-2012.