cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2018)
ראש העין
למועצת העיר התמודדו סיעת ח.ש.ב בראשות בנימין עודני, מרצ-מקומי בראשות עומר שכטר, יש עתיד בראשות אילן אפלבוים, סיעת ש"ס בראשות יעקב אדמוני, סיעת באנו בראשות בני אנניה, סיעה "יחד כולנו ליכוד" המשותפת לסיעת יחד (מפלגת כולנו) בראשות רזיאל אחרק והליכוד בראשות חנוך עוז שהתמודד על ראשות העיר, וסיעת "הקול שלכם במועצה" בראשות אורנה צאיג.
לאדורה
היסטוריה
קטרינה דה מדיצ'י הביאה את המקרונים מאיטליה לצרפת במאה ה-16, והמתכון לביסקוויט בקושי השתנה במהלך השנים, אולם כמויות המרכיבים ומראהו של המוצר הסופי משתנות בין אופה לאופה.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2018)
ראש פינה
ראש מועצת ראש פינה היוצא אביהוד רסקי לא התמודד לקדנציה נוספת ועל התפקיד מתמודדים ארבעה: ראש המועצה לשעבר וראש סיעת "גיא אוני" אהרון ברנזון, ניר קבלו, מוטי חטיאל, עמיר ילוז. מתמודד נוסף, אלי ירדני, פרש מהמירוץ והודיע על תמיכתו באהרון ברנזון.
אף מתמודד לא חצה את רף ה-40%, לפיכך נערך סיבוב שני בו התמודד אהרון ברנזון (28.98%, 515 קולות) מול מוטי חטיאל (34.38%, 611 קולות).
מספר חברי המועצה בבחירות אלו עלה מ-7 ל-9 מושבים.
ראשון לציון
ראש העירייה המכהן, דב צור (סיעת רק ראשון), הודיע בינואר 2018 על כוונתו להתמודד בשלישית על ראשות עיריית ראשון לציון על רקע חשדות לפלילים שבהם נחקר. עוד מתמודדים חבר המועצה דורון אוזן (סיעת הצעירים והסביבה), רז קינסטליך (סיעת הירוקים+הצעירים), חברת המועצה ליאל אבן-זהר (סיעת דרך חדשה עם הירוקים של ראשון) שהתמודדה על התפקיד גם ב-2013, יו"ר האופוזיציה במועצת העיר אסף דעבול (סיעת "פז"), והעיתונאי רותם אברוצקי אלמוג שהודיע לאחר מכן על פרישה וחבירה לרשימתה של ליאל אבן-זהר. כמו כן, מוטי עג'מי הודיע על כוונתו להתמודד ברשימת "ראשון אחת". חברת הכנסת לשעבר אנסטסיה מיכאלי הודיעה על רצונה להתמודד בבחירות מטעם ישראל ביתנו.
לאדורה
היסטוריה
דפונטן גם פתח חדר תה במאפיה. באותם ימים נשים לא הורשו להיכנס לבתי קפה, שהיו נחלתם הבלעדית של הגברים. הייתה זו הצלחה גדולה עבור הגברות, שנהנו מפגישות ללא הגבלה בחדר התה במקום להיות ספונות בבתיהן.
ההווה
ב-1992 קבוצת "הולדר" השתלטה על חברת "לאדורה". משפחת הולדר היא גם הבעלים של רשת "פול" בצרפת. בעקבות ההשתלטות, החלה החברה בהתרחבות, והקימה חנויות מאפה וחדרי תה בשאנז אליזה וב-Le Printemps Haussmann ב-1997, הסניף הבא היה "לאדורה בונאפרטה" ב-2002. ההתפשטות הבינלאומית של "לאדורה" החל ב-2005, עם הסניף בלונדון.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2018)
ראשון לציון
בתום הסיבוב הראשון אף מתמודד לא חצה את רף ה-40%ולכן נערך סיבוב שני, בו התמודדו דב צור שקיבל 31 אחוז מהקולות ורז קינסטליך שקיבל 21 אחוז מהקולות.
בין הרשימות שהתמודדו על 29 המושבים במועצה היו: רשימת יש עתיד בראשות איתי מתיתיהו ורשימה דתית חדשה בשם "מאמינים בראשון" בראשות שמואל ג'מיל. סיעת "אחדות" בראשות טל נאור התמודדה אף היא. הסיעה הביעה תמיכה ברז קינסטליך במרוץ לראשות העיר. בנוסף התמודדה גם סיעת הליכוד בראשות רו"ח יוסי חממי.
רהט
טלאל אל-קרינאווי, ראש העירייה המכהן, הודיע על התמודדות לקדנציה נוספת. על התפקיד מתמודדים עוד ארבעה: פאיז אבו סהיבאן ראש העירייה לשעבר, פייצל אלהזייל, סופיאן אלקרינאוי, מאגד אבו בלאל.
למועצת העיר מתמודדות 11 רשימות על 17 מקומות. רשימת אלאחוה ואלמוסאואה בראשות טלאל אל-קרינאווי, רשימת אלוחדה ואלסלאם בראשות אלרמילי יוסף, רשימת רהט לכולם בראשות אבו בלאל מאגד, רשימת אלווסט בראשות אלנסאסרה חסן, רשימת אלאסלאח ואלתע'ייר בראשות פייצל אלהזייל, רשימת תאחלף אלכיר בראשות אבו צהיבאן פאיז, רשימת אלהודא ואלסלאם בראשות עלי כתנאני, רשימת סואעד אלופאק בראשות סהיבאן סמי, רשימת אלנהדא ואלאכלאס בראשות אבו מדע'ם עטא, רשימת סאוות אלחק בראשות אבו לטיף רבחי, רשימת סאוות שבאב בראשות אל קרינאוי סופיאן.
רחובות
רחמים מלול, המכהן כראש עיריית רחובות מאז מרץ 2009 מטעם הליכוד, נבחר לתקופת כהונה נוספת עם תמיכה של 63.16% (35,262 קולות)(5), אולם סיעתו התפצלה לשתי סיעות.
מספר חברי מועצת העיר עלה מ-23 ל-25. לראש רשימת הבית היהודי נבחר אמיתי כהן ונציג חסידות חב"ד שוריין למקום השלישי ברשימה בתמורה לתמיכת החסידות ברשימה, סיעת שס"ד בראשות אבנר אקוע (האות ד' שייכת לדגל התורה) המשותפת למפלגת ש"ס ודגל התורה התמודדה שוב ואגודת ישראל בראשות פנחס הומינר מחסידות קרעטשניף התמודדה בנפרד ברשימה החסידית חברתית. רשימות נוספות שהתמודדו הן סיעת "רחובותי" בראשות סגן ראש העירייה, מתן דיל, יש עתיד עם רשימת החינוך בראש בראשות זוהר בלום, הליכוד בראשות ראש העירייה, רחמים מלול, מפלגת העבודה התאחדה עם צעירי מפלגת הליכוד ברשימת לב למען תושבי רחובות בראשות יניב מרקוביץ, ורחובות חופשית של מרצ בראשות איטל בציר אלשיך. כמו כן, התמודדה הרשימה "כיכר העיר עוז" בראשות שאול צגהון.
ריינה
ראש מועצה מקומית ריינה חאלד טאטור הודיע שלא יתמודד על קדנציה שנייה בתפקיד על רקע כתב אישום שהוגש נגדו על עבירות של סחיטה באיומים, מרמה והפרת אמונים.
רכסים
מועצה מקומית רכסים עברה בעשורים שקדמו לבחירות תהליך התחרדות שבעקבותיו רוב מוחלט של חברי המועצה המכהנים כיום הם חרדים המיוצגים ברשימת "שי" המשותפת למפלגות דגל התורה וש"ס (במועצה שנבחרה ב-2013 ישב נציג יחיד מטעם הליכוד). זהות מועמדה לראשות המועצה נקבע בהסכם רוטציה בין המפלגות, ולפי הסכם זה נציג ש"ס אמור להתמודד על תפקיד ראש המועצה במקומו של ראש המועצה המכהן יצחק רייך נציג דגל התורה.
לאדורה
ההווה
חנויות "לאדורה" נמצאות כיום גם במונקו, שווייץ, יפן, איטליה, לבנון, טורקיה, איחוד האמירויות הערביות, לוקסמבורג, כווית, אירלנד וארצות הברית.
"לאדורה" הכינה את העוגות לסרט "מארי אנטואנט", בבימויה של סופיה קופולה; המקרונים המפורסמים שלה נראים בסצנה בה מופיעה מארי אנטואנט והשגריר מרסי. ניתן גם לראות אותן בסדרת הטלוויזיה "אחת שיודעת" כדברי המאפה החביבים על בלייר וולדורף.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2018)
רכסים
בסוף חודש ספטמבר הוסכם סופית כי ראש המועצה המקומית הבא יהיה ראש העירייה לשעבר, דן כהן, והוסכם על הגשת רשימה אחת משותפת לכל המפלגות ולפיכך לא יתקיימו בחירות ברכסים וכהן והרשימה יוכרזו כזוכים(7).
מספר המנדטים במועצה עולה בבחירות אלו מ-9 ל-11.
רמלה
ראש העירייה המכהן, מיכאל וידל, איש הליכוד, נבחר שוב לאחר שזכה ב-61 אחוז מהקולות. בכך ממשיך את תפקידו שהתחיל בבחירות מיוחדות שהתקיימו ב-21 ביוני 2017 לאחר התפטרותו של יואל לביא. מולו התמודד עדי שטרנברג מרשימת "רמלה שלנו", שהגיע למקום שני בבחירות המיוחדות, ונתמך בבחירות אלו על ידי מקומי ועל ידי מפלגת כולנו. מועמד נוסף בשם אבנר חלדרוב הכריז על התמודדות בראש רשימת "אחדות" אך לא התמודד בסופו של דבר..
מספר חברי המועצה הנבחרים עלה בבחירות אלו מ-17 ל-19, עליהן התמודדו 12 רשימות שכולן עברו את אחוז החסימה. "רמלה שלנו" (כ) בראשות עדי שטרנברג והליכוד בראשות מיכאל וידל קיבלו 3 מנדטים כל אחת. הבית היהודי (טב) בראשות הראל שהם, הרשימה הערבית המשותפת (עם) בראשות ראיס אבו סיף וש"ס (שס) בראשות מאור אשש קיבלו 2 מנדטים כל אחת. הרשימות הנותרות קיבלו מנדט אחד כל אחת: "רמלה אחרת" (א) בראשות רונן רוטשטיין, "דור חדש" (ח) בראשות רונן מושייב, "עולמי" (ים) בראשות אברהם דז'ורייב, "רמלה ביתנו-בדרך חדשה" (ל) בראשות מיכאל מיכאלוב (רשימת בת של ישראל ביתנו), "האחדות למען רמלה" (נ) בראשות נאיף אבו סויס, "נאמני התורה" (נ) בראשות הרב מיכאל דרעי שפרש מש"ס והקים רשימה עצמאית ו"סיעת הקידמה והשוויון" (ר) בראשות עו"ד מוסא סאבא.(4)
רמת גן
ראש העירייה המכהן, ישראל זינגר, הודיע שיתמודד שוב בבחירות בראש רשימת "זינגר לרמת גן", בצל חקירות המשטרה והחשדות נגדו שהתנהלו בתחילת הקמפיין והודעה על סגירתם ניתנה על ידי פרקליטות המדינה ב-29 ביולי 2018. בנוסף, התמודדו בבחירות לראשות העירייה חבר המועצה ליעד אילני ("רמת-גן שלנו"), סגני ראש העירייה לשעבר, אביהוא בן משה ("הרמתגנים עם אביהוא") וגלעד שריר ("יש עתיד"), חבר המועצה לשעבר בני גטר ("תפנית בלב"), וכן חבר הכנסת והשגריר לשעבר כרמל שאמה הכהן ("רמת גן אחת"). מתמודדים נוספים - אריה מזרחי (הירוקים בר"ג), אילן ביטון מטעם הליכוד ושלומי הראל (עידן חדש ברמת גן) - הסירו את מועמדותם בשלהי ספטמבר, כאשר אריה מזרחי הצהיר על תמיכה בכרמל שאמה לראשות העיר, ואילו שלומי הראל הכריז על תמיכה בזינגר.
מערכת הבחירות הסוערת הייתה מלווה בהשמצות רבות, והפצה של מידע שקרי רב. בתום הסיבוב הראשון אף מתמודד לא חצה את רף ה-40% ולכן נערך סיבוב שני, בו התמודדו כרמל שאמה שקיבל 28 אחוז מהקולות, וישראל זינגר שקיבל 27 אחוז מהקולות. הסיבוב השני הסתיים בניצחונו של כרמל שאמה הכהן שהשיג רוב של 55.79% (25,836 מול 20,477 קולות).
על 25 המקומות במועצת העיר התמודדו 19 רשימות, כאשר בראש 9 מהן עמדו המועמדים לראשות העירייה הנזכרים לעיל. בנוסף, רשימת "מנהיגות אחרת" בראשות חיה מנע התאחדה עם רשימת "הרמתגנים" בראשות אביהוא בן משה, ששימש בבחירות הקודמות כראש רשימת הבית היהודי ברמת גן, והחליט לרוץ עצמאית לראשות העירייה ולמועצה ברשימה שתשלב דתיים וחילוניים. בעקבות הריצה העצמאית של בן-משה, הקים יו"ר סניף הבית היהודי ברמת גן וחבר המועצה חיים גלרמן רשימה דתית-חרדית עם ש"ס ("הסיעה הדתית המאוחדת") שבראשה עמד מנחם דוד מש"ס. חבר המועצה עו"ד רועי ברזילי התמודד בראשות "רשימת הצעירים" . כמו כן, התמודדה גם רשימת "רמת גני" המורכבת ממועמדים צעירים התומכים בישראל זינגר, ראש העירייה המכהן, ורשימת "רמת גן בראש - הרשימה החברתית" בראשות יאיר דמארי, יו"ר החברה העירונית "מפעלי בית עמנואל", אשר נתמכת על ידי ראש העירייה לשעבר, צבי בר. רמי פדלון, נציג "העבודה" במועצת העיר, התמודד אף הוא ברשימה עצמאית ("רמת גן מתחדשת"), בנפרד מרשימת "העבודה", שהתמודדה אף היא בראשות משה בן-מיור. "מרצ" התמודדה אף היא למועצת העיר בראשות סגן ראש העירייה, צחי זליכה. חבר מועצת העיר הוותיק אלי מוסרי התמודד בראשות רשימתו "תנופה ירוקה", איצ'ה שחם התמודד בראשות רשימת הגמלאים ("כח לאזרחים ותיקים"), וצבי שירין התמודד למועצת העיר ברשימת "צבי שירין איש חזק לרמת גן נקיה".
תוצאות הבחירות הביאו למועצה שבה מיוצגות 13 רשימות שונות, כאשר לאף אחת מהן אין יותר מאשר 3 מושבים: "רמת גן שלנו", "רמת גן אחת" ו-"זינגר לרמת גן" זכו ב-3 מושבים כל אחת, "הרמתגנים עם אביהוא", "יש עתיד", "הליכוד", "מרצ", "רשימת הצעירים" ו"הסיעה הדתית" ב-2 מושבים כל אחת, ואילו "רמת גן בראש", "רמת גני", "כח לאזרחים ותיקים" ו"תנופה ירוקה" זכו במושב אחד כל אחת.
רמת השרון
ראש עיריית רמת השרון המכהן אבירם גרובר מסיעת "בית" מתמודד לקדנציה נוספת. מולו מתמודד רוני בלקין ראש רשימת רמת השרון 1 (שאביו שימש כראש המועצה קרוב לעשור).
לראשות העירייה התמודדו בנוסף המועמדים הבאים:
עידן למדן ממרצ הסיר את התמודדותו לראשות העיר.
בתום הסיבוב הראשון אף מתמודד לא חצה את רף ה-40% ולכן נערך סיבוב שני, בו התמודדו אבי גרובר שקיבל 39 אחוז מהקולות אך חסרו לו חמישה קולות כדי לחצות את הרף ולזכות כבר בסיבוב הראשון, ורוני בלקין שקיבל 31 אחוז מהקולות. בסיבוב השני השיג אבירם גרובר רוב של 53.97% (10,755 מול 9,171 קולות).
ראש העירייה לשעבר, יצחק רוכברגר, שהורשע בפלילים, הודיע במאי 2018 על כוונתו לשוב ולהתמודד על ראשות העיר. לאחר הגשת המועמדות פסל מנהל הבחירות את התמודדות של רוכברגר מכיוון שלא חלף די זמן מאז ריצוי עונשו וערעור על הפסילה שהוגש לבית המשפט המחוזי נדחה.
מספר חברי המועצה הנבחרים עולה בבחירות אלו מ-15 ל-17. בין המתמודדים על מקום במועצה "רמת השרון חופשית", "סיעת השכונות" וסיעת "בית" בראשות ראש העירייה, אבירם גרובר. מרצ ומפלגת הירוקים שיתפו פעולה והתמודדו למועצת העיר תחת רשימה משותפת. למועצת העיר התמודדו הרשימות הבאות:
רמת ישי
ראש מועצת רמת ישי עופר בן אליעזר, המכהן מאז 2008, נבחר לתקופת כהונה נוספת בראש רשימת "רמה". לצידו התמודדו ניר חבקין, קודמו בתפקיד, בראש רשימת "הדר" יונתן הירשפלד, מסיעת "מחר", בתמיכתה של מפלגת כולנו, וליבי אלקריף מרשימת "כרי"ש" (כולנו רמת ישי). חבר המועצה גיא זקס מסיעת "עתיד רמת ישי" הודיע אף הוא שיתמודד אך לבסוף חבר לאלקריף והוצב במקום השני ברשימת כרי"ש.
בנוסף לרשימות ארבע המתמודדות לראשות המועצה התמודדה רשימה חמישית בשם תות (תושבים ותוצאות) בראשות אסף אוברלנדר התמודד בראש סיעה שהקים. בבחירות עצמן זכו רשימת תות - תושבים ותוצאות (פז) ורמה (ר) ב-3 מנדטים כל אחד ורשימות הדר (הד), מחר (עם) וכרי"ש (קן) זכו במנדט אחד כל אחת.(2)
רעננה
ב-15 במרץ 2018 נבחר איתן גינזבורג לראש עיריית רעננה, לאחר התפטרותו של זאב בילסקי. בנוסף אליו, התמודדו על ראשות העירייה ניר קריסטל, חיים ברוידא, ארז ברט, יקי ודמני, רונית וינטראוב ורחלי בן ארי סקעת אשר התמודדה ברשימה עצמאית לאחר שהפסידה את מקומה כראש סיעת הליכוד בעיר. איתן גליק, שהכריז ראשון על התמודדותו לראשות העיר, פרש מהמירוץ ב-17 במאי וירוץ בראש רשימת יש עתיד למועצה. סימה פרי פרשה מהמירוץ בתחילת יולי.
אף לא אחד מבין המתמודדים על ראשות העירייה חצה את רף ה-40%, לפיכך ייערך סיבוב שני בו יתמודד ראש העירייה המכהן, איתן גינזבורג (27.77%, 10,435 קולות), מול חיים ברוידא (33.20%, 12,475 קולות).
למועצה התמודדו הרשימות הבאות:
שבלי - אום אל-גנם
נעים שיבלי, המכהן כראש המועצה המקומית שבלי - אום אל-גנם, הודח בסיבוב הראשון לאחר שזכה רק ב-29.08% מקולות הבוחרים.
אף מועמד אחר לא חצה את רף ה-40%, לכן נערך סיבוב שני בו היה אמור להתמודד מוניר שיבלי (36.37%, 1,257 קולות) מול חאתם שיבלי (31.31%, 1,082 קולות), אך האחרון פרש ולכן התמודד במקומו נעים שיבלי שקיבל בסיבוב הראשון 29.08% (1,005 קולות).
שגב-שלום
ראש המועצה המקומית שגב שלום עאמר אבו מעמר ימשיך בתפקידו לאחר שהשיג רוב של 58.94% (2,459 קולות) מול סמיר בן סעיד שקיבל 1,713 קולות.(6).
שדרות
אלון דוידי, המכהן כראש עיריית שדרות מאז הבחירות הקודמות בשנת 2013, התמודד לתקופת כהונה נוספת והשיג רוב של 65.89% (8,734 קולות)(6). חבר הכנסת עמיר פרץ, תושב העיר, הריץ מולו את אמיר פינטו לראשות העיר. אישים נוספים שהכריזו על כוונה להתמודד לראשות העיר אך פרשו בהמשך היו פרדריק גרניט שנשאר להתמודד למועצת העיר ברשימת "שדרות יכולה", חבר המועצה הרצל שאובי מסיעת "עוצמה לשדרות" שהתמודד בעבר שלוש פעמים, גזבר העירייה לשעבר שמעון פרץ ואנטולי נחשונוב, מי שהיה סגנו של דוידי.
על 15 המקומות במועצה התמודדו 13 רשימות. רשימת "מחר בראשות אלון דוידי" (מחר) בראשות ראש העיר המכהן והנבחר זכתה ב-5 מנדטים. "שדרות ביתנו בראשות מרק איפראימוב" (ל), סיעת בת של ישראל ביתנו, זכתה ב-3 מנדטים. "שדרות הבית שלנו ברשות יניב פרץ" (זך) זכתה בשני מנדטים. 5 רשימות זכו במנדט אחד: "אמיר פינטו שדרות בראש שלנו" (א) שהתמודד מול דוידי על ראשות העיר, "טוב לשדרות בראשות מיכאל אמסלם" (יד), "צעירים למען שדרות בראשות אביאל בן זיקרי" (נצ), "התאחדות הספרדים העולמית שומרי התורה" (שס) בראשות דורון שושן טקטוק ורשימת "עוצמה לשדרות בראשות הרצל שאובי" (ק). רשימה זו הורכבה מהרצל שאובי, נציג דגל התורה, שהתמודד גם על ראשות העיר אך פרש מהמירוץ, אחיו משה שאובי נציג כולנו ושלישית מדלן טוויטו, המייצגת קבוצת של מאוכזבי ש"ס. זהו מקרה ראשון בו חרדית התמודדה ברשימה בה כלולים גם נציגי דגל התורה. חמש רשימות לא נבחרו למועצת העיר: "הרשימה לצדק ושויון חברתי בשדרות" (חי), "שדרות יכולה" (יש), "נטו שדרות בראשות אלירן מאיר ג'רבי" (ן), "שדרות מנצחת" (פה) של אבי אדאף ופרדריק גרניט ו"שדרות אחת" (ר).
שוהם
ראש מועצה מקומית שוהם המכהן גיל ליבנה הודיע על פרישה מראשות המועצה לאחר 15 שנים בתפקיד. על התפקיד התמודדו יוסי לוי מרשימת "שוהם עושים עם הלב", איתן פטיגרו מרשימת שוהם שלנו, סגן ראש המועצה, גלעד רבינוביץ, מרשימה "שוהם בתנופה"
שלומי
ראש מועצה מקומית שלומי גבריאל נעמן ימשיך לתקופת כהונה נוספת, לאחר שהשיג 44.98% מקולות הבוחרים. מולו התמודדו דודו דר, יששכר בובליל ושיפרה ווקנין. אור מרוני הייתה אמורה להתמודד, אך לא התמודדה לבסוף.
שפרעם
לראשות עיריית שפרעם התמודדו ארבעה מועמדים, מתוכם שלושה שכיהנו בעבר בתפקיד: אמין ענבתאוי ראש העירייה המכהן, נאהד ח'אזם שכיהן בשנים 2008–2013 ועורסאן יאסין שכיהן בשנים 1998 - 2008. מתמודד נוסף היה יחיא ספורי.
תל אביב-יפו
רון חולדאי, המכהן כראש עיריית תל אביב-יפו מאז 1998, נבחר לתקופת כהונה נוספת בתמיכת העבודה ברוב של 46 אחוז מהקולות. מולו התמודדו יו"ר סיעת רוב העיר וסגן ראש העיר, אסף זמיר הקומיקאי והתסריטאי אסף הראל ויו"ר מפלגת ש"ס בעיר נתן אלנתן. אסף זמיר, סגנו של חולדאי לשעבר, עזב את העירייה על מנת להתמודד לכנסת במפלגת "כחול לבן".
בין הרשימות שהתמודדו על מקום במועצה:
תל שבע
6 רשימות התמודדו על 13 המקומות במליאת המועצה. רשימות "אלמוסתקבל שוויון ושינוי" (או) בראשות מוסא אלאעסם ו"אלרסאלה לשינוי" (ם) בראשות עומאר אבו רקייק זכו ב-4 מנדטים כל אחד, קאדמון ללתע'ייר (קע) בראשות מוסלח אבו עסא זכתה ב-3 מנדטים, רשימות "אלנהדה" (ד) ו"בלדי" (ץ) זכו במנדט אחד כל אחת ו"הרשימה הנאמנה" (נ) לא נבחרה למועצה.(11)
תוצאות רשמיות בילקוט הפרסומים
ילקוט הפרסומים ה'תשע"ט, חוברת 7998: אור יהודה, 2986; אזור, 2988; אשדוד, 2991; אשקלון, 2993; בית דגן, 2996; בני ברק, 2997; בסמ"ה, 3000; גבעת שמואל, 3002; גבעתיים, 3004; הרצליה, 3006; חולון, 3008; יבנה, 3011; כפר ברא, 3014; כפר שמריהו, 3016; כפר קאסם, 3017; מבשרת ציון, 3020; קריית אונו, 3022; קריית מלאכי; שוהם, 3026.
ילקוט הפרסומים ה'תשע"ט, חוברת 7999: אור עקיבא, 3030; בנימינה-גבעת עדה, 3032; דלית אל־כרמל, 3034; דייר חנא, 3037; חיפה, 3039; יפיע, 3042; כאוכב אבו אל־היג'א, 3045; מג'ד אל־כרום, 3047; מעלה עירון, 3049; קריית ים, 3051; ריינה, 3053; רמת ישי, 3055; שלומי, 3057.
ילקוט הפרסומים ה'תשע"ט, חוברת 8000: אכסאל, 3062; אעבלין, 3064; באר שבע, 3066; בועיינה-נוג'ידאת, 3069; בית שאן, 3071; ג'לג'וליה, 3073; ג'סר א-זרקא, 3075; דבוריה, 3077; דימונה, 3080; חדרה, 3082; חורפיש, 3085; חריש, 3087; טובא זנגריה, 3089; טורעאן, 3091; יקנעם עילית, 3093; ירוחם, 3095; כסיפה, 3097; כפר כמא, 3099; כפר מנדא, 3101; כפר תבור, 3103; כרמיאל, 3105.
ילקוט הפרסומים ה'תשע"ט, חוברת 8003: אבו גוש, 3162; אופקים, 3164; אליכין, 3166; באר יעקב, 3168; בית שמש, 3170; בני עי"ש, 3172; גדרה, 3174; גני תקווה, 3176; כפר יונה, 3178; לוד, 3180; מגדל העמק, 3182; מודיעין-מכבים-רעות, 3184; נתניה, 3187; סביון, 3190; ערערה בנגב, 3192; פתח תקווה, 3194; קריית יערים, 3197; רמלה, 3198; תל אביב-יפו, 3200.
ילקוט הפרסומים ה'תשע"ט, חוברת 8004: אבן יהודה, 3206; אלעד, 3207; ביר אל-מכסור, 3210; טירה, 3212; ירכא, 3214; כוכב יאיר, 3216; כפר יאסיף, 3218; מטולה, 3220; עין מאהל, 3222; ערד, 3224; פסוטה, 3226; פקיעין (בוקעייה), 3228; קריית מוצקין, 3230; קריית עקרון, 3232; ראמה, 3234; רחובות, 3236; שפרעם, 3238.
ילקוט הפרסומים ה'תשע"ט, חוברת 8005: מגדל, 3242; מזכרת בתיה, 3243; מזרעה, 3245; מעיליא, 3247; מצפה רמון, 3249; נהריה, 3251; נס ציונה, 3253; נצרת, 3255; נשר, 3258; סאג'ור, 3260; סחנין, 3262; עומר, 3264; עיילבון, 3266; עיספיא, 3268; עפולה, 3270; פוריידיס, 3273; קצרין, 3275; קריית אתא, 3277; קריית ביאליק, 3279; קריית גת, 3281; שגב-שלום, 3284; שדרות, 3286.
ילקוט הפרסומים ה'תשע"ט, חוברת 8006: גן יבנה, 3288; זכרון יעקב, 3290; חורה, 3292; חצור הגלילית, 3294; טבריה, 3296; יאנוח-ג'ת, 3294; יסוד המעלה, 3300; כסרא-סמיע, 3302; מג'דל שמס, 3303; נצרת עילית, 3305; עג'ר, 3307; עכו, 3308; עראבה, 3310; פרדסיה, 3312; רהט, 3314; רכסים, 3316.
ילקוט הפרסומים ה'תשע"ט, חוברת 8007: בוקעאתא, 3326; בענה, 3326.
ילקוט הפרסומים ה'תשע"ט, חוברת 8013: אשכול 3636 באר טוביה, 3637; גזר, 3638; הגלבוע, 3640; הגליל התחתון, 3641; הערבה התיכונה, 3642; חבל איילות, 3643; חבל מודיעין, 3644; לב השרון, 3645; לכיש, 3646; מבואות החרמון, 3647; מגידו, 3648; מטה אשר, 3649; מעלה יוסף, 3650; מרחבים, 3652; משגב, 3653; נווה מדבר, 3654; עמק הירדן, 3655; עמק המעיינות, 3656; עמק חפר, 3657; רמת נגב, 3659; שדות נגב, 3660; שער הנגב, 3661.
ילקוט הפרסומים ה'תשע"ט, חוברת 8017: אל בטוף, 3744; אל קסום, 3744; בוסתן אל מרג', 3745; בני שמעון, 3746; דרום השרון, 3747; גליל עליון, 3749; חבל יבנה, 3750; חוף אשקלון, 3751; יואב, 3752; מטה יהודה, 3753; מרום הגליל, 3755; עמק יזרעאל, 3757; שדות דן, 3759; שפיר, 3760; תמר, 3761.
ילקוט הפרסומים ה'תשע"ט, חוברת 8019: אילת, 3792; להבים, 3794; מיתר, 3797; מגאר, 3799; מעלות-תרשיחא, 3801; משהד, 3804; נחף, 3806; עילוט, 3809; פרדס חנה-כרכור, 3811; צפת, 3813; קדימה-צורן, 3816; קריית טבעון, 3818; קריית שמונה, 3821; ראש פינה, 3824; רעננה, 3826; שעב, 3828; תל שבע, 3831.
ילקוט הפרסומים ה'תשע"ט, חוברת 8024: שבלי-אום אל–גנם, 4000; אום אל–פחם, 4002; בית ג'ן, 4005; בת ים, 4007; טירת כרמל, 4010; יהוד-מונוסון, 4013; כאבול, 4015; כפר סבא, 4018; כפר קרע, 4020; לקיה, 4023; ערערה, 4025; קלנסווה, 4028; ראשון לציון, 4031; הוד השרון, 4034; זרזיר, 4037; ראש העין, 4039; רמת גן, 4042; רמת השרון, 4045.
ילקוט הפרסומים ה'תשע"ט, חוברת 8025: אלונה, 4052; ברנר, 4052; גדרות, 4054; גולן, 4055; גן רווה, 4056; זבולון, 4057; חוף הכרמל, 4058; חוף השרון, 4060; מנשה, 4061; נחל שורק, 4063.
ילקוט הפרסומים ה'תשע"ט, חוברת 8072: עין קנייא 6100.
תוצאות שתוקנו לאחר ערעור: ילקוט הפרסומים ה'תשע"ט, חוברת 8126: ערערה (מועצה בלבד) 8069.
ילקוט הפרסומים ה'תשע"ט, חוברת 8128: אשקלון (מועצה בלבד) 8102.
דאצ'יה דוקר
דאצ'יה דוקר (באנגלית: Dacia Dokker) היא מכונית מסחרית מתוצרת יצרנית הרכב הרומנית דאצ'יה אשר מיוצרת משנת 2012 ועד היום על ידי חברות בת של קונצרן הרכב הצרפתי רנו: "Renault Argentina" ו-"Renault Tanger Méditerranée" ברישיון "דאצ'יה".
בישראל
דגמי "דאצ'יה דוקר משווקים בישראל. מחיר היחידה 95,990 ש"ח, לדגם 1.5 ליטר טורבו דיזל, נכון לינואר 2019.
החפצה
הַחְפָּצָה (באנגלית: Objectification, מהמילה הלטינית objectum - חפץ, דבר) היא התייחסות אל אדם, או אל כל דבר שאינו חפץ, כאל חפץ. אין המדובר רק בדה-הומניזציה, שלילת אנושיותו של האדם, אלא בהגדרתו מחדש כאובייקט.
בעבדות, למשל, יש החפצה, משום שיש בה התייחסות אל אדם כאילו היה רכושו של אדם אחר, ככלי המשרת את רצונותיו וצרכיו.
בספרות זהו אמצעי ספרותי הפוך להאנשה. בעוד שעבור האנשה די בייחוס פעולות בסיסיות לחפץ או לחיה, כגון דיבור, רגש וחשיבה, כדי שתיאור אדם ייחשב כהחפצה יש לייחס לו פעולות או תכונות שהחברה שוללת מבני אדם. למשל, שייכות ממונית, שימוש בגוף האדם למטרות בזויות, העדר יחס של כבוד והעדר תכונות אנושיות.
במונח נעשה שימוש ביקורתי בתאוריה המרקסיסטית, בעקבות ג'רג' לוקאץ', שביקר את השיטה הקפיטליסטית וטען כי היא הופכת את הפועל לסחורה ולרכוש.
במאה ה-20 נעשה במונח גם שימוש תכוף בתאוריות פמיניסטיות, המבקשות להסביר את היחס אל האישה בחברה המערבית כאל חפץ או אובייקט מיני.
הגדרות
לפי מרתה נוסבאום, אדם מוחפץ אם התקיים אחד מהתנאים הבאים:
ראה הלן לנגטון הציעה להוסיף להגדרה את התנאים הבאים:
סיד אחמד חאן
סיד אחמד חאן בהאדור (אורדו: سید احمد خان بہا در; 1817–1898) היה מחנך ומדינאי הודי, ממייסדי התנועה הרפורמיסטית באסלאם.
תורתו של חאן, שהייתה מנוגדת לאסלאמיזם, דיברה על הצורך בסינתזה תרבותית בין האסלאם לרעיונות אחרים, ועל אימוץ של כל הגישות המדעיות. חאן ניסה להפריד בין שני מרכיבים בדת:
לטענתו של חאן, על האסלאם להתאים עצמו לעולם המודרני, מבחינה טכנולוגית. הוא עודד קליטת הידע המדעי והטכנולוגי מהמערב, וקרא לרפורמיזציה במשפט האסלאמי; וזאת מבלי שייפגעו המרכיבים המוסריים והרוחניים באסלם.
קוורטה
כמו כל המרווחים, גם הקוורטה יכולה להיות מוגדלת או מוקטנת;
מיתרי הקונטרבס, הגיטרה ומשפחת הויולים מכוונים לפי קוורטות, מסיבות היסטוריות. המרווח המשלים (או ה"הופכי") של הקוורטה הוא הקווינטה, שגם היא מרווח זך.
בתקופת הרנסאנס והבארוק נחשבה הקוורטה למרווח דיסוננטי כשהוא מעל קו הבאס, אך קונסוננטי בין קולות פנימיים (ראו הולכת קולות). בתקופות מאוחרות יותר התערפלה ההגדרה.
A Man Alone
A Man Alone הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה. זהו אלבום האולפן ה-55 של סינטרה וה-28 היוצא בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום יצא ב-1969.
הפקה
לאחר שהצליח עם אלבום הפופ הקלאסי, My Way, הוציא סינטרה אלבום המוקדש כולו לשיריו של המשורר רוד מקואן שהיה פופולרי מאוד בסוף שנות ה-60 לאחר שמכר יותר ממיליון עותקים מספריו. לאחר שנפגשו במסיבה, החליט סינטרה להוציא אלבום שלם המוקדש ליצירתו של המשורר. מקואן כתב מבחר של שירים חדשים ופואמות לאלבום. תרומתו של מקואן לליווי המוזיקלי של האלבום הייתה בעיקר בקביעת טון קולו של סינטרה, בשעה שדקלם את הפואמות.
האלבום הורכב משישה שירים של ממש ומחמישה קטעי פואמה אותן מקריא סינטרה בליווי מוזיקלי ובנוסף שיר נוסף שהיה חצי שיר וחצי פואמה והוא ללא ליווי מוזיקלי כלל. עם כל תשומת הלב שהוקדשה למילים בקטעי האלבום, הכוונה באלבום הייתה רצינית מאוד. אך הקומפוזיציה של מקון לקתה בחסר והחיבור בין מילות השירים והמוזיקה הייתה בחלקה חסרת בסיס. רק עבודה קשה של סינטרה מבחינת הקראת השירים ובעיקר של המארגן דון קוסטה, הצילה את האלבום מכישלון.
ב-1991 יצא האלבום בגרסת התקליטור.
החברה הגיאולוגית הישראלית
החברה הגאולוגית הישראלית היא עמותה שהוקמה בשנת 1954 ומטרתה המוצהרת היא ליזום דיונים בנושאים הקשורים לתחום מדעי כדור הארץ על מנת לקדם את התחום, תוך שימת דגש על המחקר במדינת ישראל.
נכון ל-2017, בחברה הגאולוגית רשומים כ-300 חברים, הכוללים את העוסקים בתחומים השונים של מדעי כדור הארץ בישראל במוסדות האקדמאים השונים, סטודנטים בתחום, אנשי תעשייה וחובבים. החברות בעמותה פתוחה לכל אחד וכרוכה בתשלום שנתי.
את העמותה מנהל בהתנדבות ועד הנבחר מדי שנה בכנס השנתי של העמותה והכולל נשיא, סגן נשיא ומספר חברי ועד. פעילות העמותה ממומנת מדמי החבר השנתיים, תמיכה של מוסדות ותרומות של גופים שונים.
עם נשיאיה של החברה בעבר נמנו יהודה ליאו פיקרד (1951) שהיה הנשיא הראשון, יעקב בן-תור (1953), רפאל פרוינד (1964), עקיבא פלכסר (1968), צבי גרפונקל (1978) וצבי בן-אברהם (1985). רשימה מלאה של נשיאי החברה הגאולוגית לדורותיה ניתן למצוא באתר החברה הגאולוגית הישראלית (קישור מטה).
נוכחות החברה במרשתת (אינטרנט)
לחברה אתר רשמי בו מתפרסמות פעולותיה השנתיות השוטפות.
דף פייסבוק, בו מתפרסמים האירועים הרשמיים של החברה וכן תכנים ופעילויות נוספות מן האקדמיה, דוגמת סמינריונים וימי עיון של מחלקות הגאולוגיה/מדעי כדור הארץ השונות.
אנדרטת גור אריה יהודה
אנדרטת גור אריה יהודה היא אנדרטה השוכנת במרכז אדיס אבבה באתיופיה, כ-700 מטרים ממערב לכיכר מסקל. האנדרטה ניצבת בכיכר שלפני תחנה הרכבת של העיר (Lagaar), סמוך לתחילתן של שד' וינסטון צ'רצ'יל, אחת השדרות המרכזיות באדיס אבבה.
האנדרטה הוקמה על ידי שליט אתיופיה היילה סלאסי בשנת 1930, סמוך לפני הכתרתו כקיסר. בשנת 1935 בזזו אותה האיטלקים והעבירוה לרומא, שם הוצבה סמוך לאנדרטת ויטוריו אמנואלה השני. במהלך החגיגות לציון ארבע שנים להכרזת האימפריה האיטלקית, בנוכחות בניטו מוסוליני, אדולף היטלר והמלך ויטוריו אמנואלה השלישי, נערך מצעד בו השתתף גם חייל מאריתראה בשם זראי דרס. כשהבחין דרס באנדרטה, התמלא רגשי פטריוטיות ודקר את החיילים הקולוניאליסטים שסביבו בחרב הטקסית שנשא. הוא הספיק להרוג חמישה חיילים ולפצוע אחרים, לפני שנהרג בעצמו על ידי הסובבים. כיום זראיי דרס נחשב כגיבור פטריוטי באריתריאה ובאתיופיה.
האנדרטה הושבה לאתיופיה לאחר משא ומתן ממושך בשנות ה-60 של המאה ה-20 והוצבה במקומה בנוכחותו של הקיסר היילה סלאסי. לאחר ההפיכה באתיופיה בשנת 1974, החליטה החונטה הצבאית להעביר את האנדרטה ממקומה, בהיותה סמל לקיסרות. התנגדות של אנשי צבא משוחררים שהעלו על נס את תקרית דרס, הובילה לביטול ההחלטה, והאריה נותר במקומו.
Bad Day (שיר של ג'סטין ביבר)
Bad Day (בעברית: יום רע) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר, מתוך אלבום האוסף השני שלו, Journals. השיר יצא לאור ב-4 בנובמבר 2013, על ידי חברות התקליטים איילנד רקורדס, RBMG וסקולבוי רקורדס, כסינגל החמישי מתוך אלבום האוסף.
מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה
מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (באנגלית: The Gold Medal of the Royal Astronomical Society, (RAS)) היא הפרס הגבוה ביותר של החברה המלכותית לאסטרונומיה, שנוסד בשנת 1824 והוענק במקור עבור הישגים יוצאי דופן בתחומי האסטרונומיה. בעקבות ההתפתחות המדעית והגילויים החדשים במהלך המאה ה-19 והמאה ה-20, הפרס הוגדר מחדש, הן מבחינת תחומי המחקר שבגינם הוא הוענק והן מבחינת תדירות הענקת הפרס. החל משנת 1903 תחומי המחקר שבגינם ניתן הפרס הורחבו והוגדרו לשתי קטגוריות והוענקו בשנים מסוימות עבור אסטרונומיה ובשנים אחרות עבור גיאופיזיקה. בשנת 1964, הפרס הורחב בשנית לשתי מדליות בשנה להבטחת איזון בתחומי המחקר והוענק בתדירות שנתית באסטרונומיה (כולל אסטרופיזיקה, קוסמולוגיה וכו') ובגיאופיזיקה (כולל פיזיקה סולארית, מדעים פלנטריים, טקטוניקה וכו'). במהלך היסטוריית הענקת הפרס, היו שנים שבהן הפרס הוענק למספר מועמדים באותה שנה בתחום האסטרונומיה והיו שנים שבהן הפרס לא הוענק כלל, כיוון שלא נמצאו אישים ראויים לקבלת הפרס (לא היו גילויים ומחקרים חדשים).
Bad Day (שיר של ג'סטין ביבר)
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-53 במצעד הבילבורד הוט 100.
תורת הגלים (בלשנות)
בבלשנות השוואתית, תורת הגלים היא תאוריה הנותנת הסברים משלימים או חלופיים להסברים שמדמים את האבולוציה של השפה לאבולוציה של העולם החי. בהקשר זה, פירוש המילה "גל" הוא דחף תרבותי לשינוי השפה עקב יצירת קשרי תרבות עם דוברי שפה אחרת. זאת ועוד: התאוריה רואה באירועים תרבותיים נקודתיים מקור לשינוי לשוני, שמגיע גלים-גלים אל האוכלוסיות הסובבות כמו שזריקת אבן למים שקטים מפיצה אדוות. את הבסיס הרעיוני לתורת הגלים הבלשנית הגה הבלשן הגרמני יוהנס שמידט (Johannes Schmidt) בשנת 1872.
Bad Day (שיר של ג'סטין ביבר)
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ארנסט איסלי, מרווין איסלי, או'קלי איסלי, רונלד איסלי, רודולף איסלי, ג'ייסון "פו בר" בויד, כריסטופר ג'ספר, דומיניק ג'ורדן וג'יימס ג'יאנוס והופק על ידי האודיבלים. האודיו הרשמי של השיר הועלה ליוטיוב ב-3 בנובמבר 2013, ונכון לדצמבר 2019, מונה הצפיות שלו עומד על למעלה מ-15 מיליון צפיות.
תורת הגלים (בלשנות)
תורת הגלים טוענת שמקור ההשראה העיקרי של הבלשנות ההשוואתית, בתחילת דרכה, גרם לה לראות תמונת עולם חלקית ביותר בנוגע להתפתחות השפות הטבעיות. מקור השראה זה היה האבולוציה של החי. דהיינו, הבלשנים דימו את מערכת המידע של השפה הטבעית למערכת המידע התורשתית של מין טקסונומי. דימוי זה בעייתי, משום שהמידע התורשתי של מין טקסונומי מוגן כמעט לחלוטין מעירוב עם מידע תורשתי של מין טקסונומי אחר. לעומת זאת, שפות טבעיות בעלות מידת שוני כלשהי דווקא נוטות לשאול זו מזו מילים, מושגים, דימויים, דרכי הגייה ואפילו מבנים דקדוקיים.
מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה
הראשונים שזכו בפרס היו צ'ארלס בבג' ויוהאן פרנץ אנקה. בשנים הראשונות הוענקו מספר מדליות מזהב ומכסף כל שנה (השנה האחרונה שבה הוענקו מדליות מכסף הייתה ב-1827), אך ב-1833 הוחלט להעניק רק מדליית זהב אחת כל שנה. ב-1846 נתגלה כוכב הלכת השמיני נפטון מה שיצר בעיה למי להעניק את הפרס. רבים חשו שיש להעניק את הפרס במשותף לג'ון קוץ' אדמס שחישב את מסלולו של נפטון וקבע היכן יש לחפש אותו ואורבן לה-ורייה שגילה אותו תצפיתית. בשל המחלוקת, לא חולק הפרס ב-1847.
תורת הגלים (בלשנות)
על פי תורת הגלים, המסקנות השגויות ממקור ההשראה הביולוגי היו הצגת קבוצות שפות רבות כאילו כולן התפתחו, בהכרח, משפה קדומה משותפת (פרוטו-שפה), שרק בחלק מהמקרים אכן הייתה קיימת באמת. בנוסף, השפות מוצגות כאילו הן רק הולכות ומתפצלות, מתגוונות ומשתנות מאם קבוצת השפות. כאילו הן לעולם אינן מתאחדות ולעולם אינן מושפעות משום גורם אחר מלבד אותה אם קדומה. לדוגמה: תורת הגלים הבלשנית מטילה ספק בקיום השפה הפרוטו-כנענית. היא טוענת שעמים דוברי להגים שמיים שונים שהתיישבו יחדיו באזור הלבנט הושפעו זה מאופן דיבורו של זה, וכן מאופן דיבורם של עמי הים שעמם סחרו.
Bad Day (שיר של ג'סטין ביבר)
רקע וכתיבה
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
תורת הגלים (בלשנות)
דוגמה שנייה: יוהנס שמידט טען שמעתק הגאים מתרחש במקביל בשפות קיימות, ואינו מוכיח אם קדומה אחת לשפות אלה. הוא חיזק את טענתו זו בעזרת מספר היוצאים מן הכלל למעתק מסוים, מלטינית לצרפתית, בניבים שונים של הצרפתית. המעתק הוא מ-C בלטינית, שנשמעת כמו כּ' דגושה – ל-CH בצרפתית, שנשמעת כמו שׁ' ימנית. כך, לדוגמה, המילה "חדר" בלטינית היא "קַמֶרַה" ובצרפתית תקנית היא "שַׁמְבְּר". אולם בניב הצרפתית של חבל נורמנדי אומרים "כַּמְבְּרֶה". חבל נורמנדי רחוק ממרכז צרפת וממרכז אירופה ומהווה חצי אי בתוך תעלת למאנש. שמידט טען שנורמנדי הייתה פחות חשופה לגורם התרבותי שיצר את השוני הלשוני הנ"ל. (חוקר אחר, Trudgill, טען שככלל, מעתקים מגיעים מוקדם יותר ובאופן שלם יותר לניבים של מקומות יישוב מרכזיים יותר).
מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה
ב-1848 חולקו כפיצוי 12 "פרסי עדות" לאנשים שונים, כולל אדמס וורייר ולא הוענקה מדליית הזהב. ב-1849 חודשה הענקת הפרס עם מגבלת זוכה יחיד לשנה. אדמס קיבל את המדליה לבסוף ב-1866. ורייר קיבל אותה ב-1868, והמעניק היה ג'ון אדמס, שהיה נשיא החברה המלכותית לאסטרונומיה באותה עת.
תורת הגלים (בלשנות)
דוגמה הפוכה: מהרבה בחינות, הערבית הקלאסית היא השפה הדומה ביותר למודל השפה הפרוטו-שמית. למשל, מכלל השפות השמיות, דווקא הערבית הקלאסית שמרה על מרבית עיצורי הפרוטו-שמית. זאת אף על פי שלפי ממצאים ארכאולוגיים, הערבית הקלאסית התגבשה בסביבות שנת 500 לספירה הנוצרית – זמן רב אחרי שהרבה שפות שמיות (כגון האכדית, הפיניקית או העמונית), שפחות דומות למודל המקור, כבר התפתחו ואפילו מתו. ההסבר של תורת הגלים הוא שהערבית הקלאסית התפתחה במקום בו היה לדובריה מגע כמעט אך ורק עם דוברי להגים שמיים רבים ושונים. דהיינו, לפי תורת הגלים, הערבית הקלאסית היא השפה השמית המובהקת ביותר, בשל חוסר השפעות חיצוניות, לעולם הלהגים השמיים. בנוגע לשפות השמיות, תורת הגלים נחשבת למודל היסטורי ירוד ולא מקובל.
מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה
הנוהג להעניק מדליה אחת נמשך עד 1963 כאשר רק ב-1867 ו-1886 הוענקו שתי מדליות.
תורת הגלים (בלשנות)
קיימות גם דוגמאות חסרת עוררין לשינויים דומים בשפות שונות לחלוטין, בשל השפעה משותפת של שפה שלישית. דוגמה אחת היא השפעת העברית על להגים שונים בתכלית של היהודים ברחבי העולם. דוגמאות אחרות הן השפעת שפות הכובשים על נכבשים שונים, השפעת שפות הנכבשים על כובשים שונים, והשפעת שפות מהגרים ופליטים על קולטיהם. השפה האנגלית מדגימה היטב את שלוש התופעות. האנגלית הושפעה מאוד משפות העמים שהאנגלים כבשו (למשל, שאילת מילים רבות מצרפתית במלחמת מאה השנים), משפותיהם של עמים שכבשו את אנגליה (השפעה לטינית חזקה מצבאו של ויליאם הכובש), ומשפותיהם של בני עמים רבים, שהיגרו אל ארצות הברית.
מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה
האישה הראשונה לקבל את המדליה הייתה קרוליין הרשל בשנת 1828. לאחריה לא ניתנה מדליה לאישה עד לשנת 1996, שבה הוענקה המדליה לאסטרונומית ורה רובין.
תורת הגלים (בלשנות)
מעבר לטענה כי מידת הדמיון בין שפות אינה מעידה בהכרח על מרחק התפתחותי משפת האם המשותפת וגם אינה מעידה בהכרח על קיום אם משותפת, תורת הגלים טוענת ששפות אינן בהכרח נוצרות מפיצול ומהיבדלות זו מזו, אלא גם מאיחוד להגים. על פי טענה זו, יש לראות הרבה מהשפות המוכרות כאיחוד של מספר שפות קדומות. דוגמאות לשפות שיצירתן מדגימה היטב תהליך של איחוד שפות הן האנגלית (ראו אנגלית עתיקה), הסואהילי והמרוקאית היהודית.
מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה
נכון לשנת 2020, מדליית הזהב של החברה המלכותית מוענק כל שנה עבור קידום תחומי המחקר באסטרונומיה ובגיאופיזיקה. הענקת הפרס הורחבה וסווגה עבור יחידים; בתחומי האסטרונומיה Gold Medal (A) ובתחומי הגיאופיזיקה ((Gold Medal (G ועבור קבוצות מחקר; בתחומי האסטרונומיה Group Award (A) ובתחומי הגיאופיזיקה Group Award (G).
תורת הגלים (בלשנות)
תורת הגלים מטילה גם ספק בתדירותו של הליך הפיצול כהליך בודד ליצירת שפות חדשות. לדוגמה, תורת הגלים טוענת ששלל השפות הרומניות המוכרות לנו אינן רק תולדה של פיצול הקהילה דוברת הלטינית, אלא גם תולדה של איחוד תת-הקהילות שלה עם קהילות אחרות. כך, למשל, הצרפתית הושפעה מהקלטית והספרדית הושפעה מהמורית ומהערבית.
מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה
תיאור המדליה – בצד אחד יש דימוי בפרופיל של סר אייזק ניוטון עם הכיתוב בלטינית "nubem pellante mathesi" (באנגלית: that expel a mathematics) והכיתוב באנגלית: Royal Astronomical Society. בצד השני דימוי טלסקופ 40 הרגל במצפה הכוכבים של סר ויליאם הרשל שהיה הנשיא הראשון של החברה האסטרונומית המלכותית והכיתוב (המוטו של הרשל) בלטינית " quicquid nitet notandum" (באנגלית: Whatever Shines Should be Observed, בתרגום חופשי: "מה שמאיר חייבים לתצפת"), (בתמונה) שם האסטרונום האמריקאי אסף הול והשנה 1879 שבה הוענקה לו המדליה. הפורמט של המדליה זהה בכל שנה למעט הכיתוב של מקבל המדליה והשנה שבה מוענקת המדליה.
תורת הגלים (בלשנות)
מבחינת איורי הסכמות של היווצרות השפות, בעוד דימוי אבולוציית השפות לאבולוציה הביולוגית נותן השראה לאיורים אילן יוחסין של מוצא השפות, תורת הגלים נותנת השראה לאיורים דמויי אדוות מעגליות שהאירועים שבמרכזן משולים לזריקת אבן למים שקטים. מרכזו של מעגל כזה יכול להיות גיבוש האסלאם או התפתחות מודל הפוליס היווני, שהפיצו שינויים תרבותיים ולשוניים ניכרים במזרח התיכון.
רבי יוסי הגלילי
רַבִּי יוֹסֵי הַגְּלִילִי היה מגדולי וחשובי התנאים שבדור השלישי (תחילת המאה השנייה), ביבנה. לאחר פטירתו של רבי אליעזר הגדול נותרו ביבנה ארבעה תלמידי חכמים חשובים, רבי יוסי הגלילי ושלושה מחבריו: רבי עקיבא, רבי אלעזר בן עזריה ורבי טרפון.
תולדות חייו
ידוע כי רבי יוסי הגלילי עבר מהגליל להתגורר ביבנה. לדעת חוקרי המאה ה-19, רובם נוצרים, תושבי הגליל סבלו מדימוי שלילי אך חוקרי ימינו שוללים דעה זו. מכל מקום, הוא השתלב מהר בחברת החכמים שם, והפך לאחד החכמים החשובים ביותר. בניו היו תלמידי חכמים אף הם: רבי אליעזר בן רבי יוסי הגלילי, רבי שמואל בן רבי יוסי הגלילי ורבי חנינא בן רבי יוסי הגלילי.
חכמתו בהלכה
במספר מקומות מוצאים מחלוקות בינו לרבי עקיבא, וניכר שהם התווכחו רבות בהלכה. בהזדמנות אחת אמר רבי יוסי הגלילי לרבי עקיבא, בתגובה לשיטתו של רבי עקיבא שלמד את התורה לפי העיקרון של ריבוי ומיעוט: למרות המחלוקות ביניהם כיבדו רבי עקיבא, ובהזדמנות אחת אנו מוצאים כי אמר על רבי יוסי:  תוספות מבאר כי רבי יוסי היה צעיר בשנים מרבי עקיבא, אך נחשב כתלמיד חבר.
הערכה
רבי יוסי הגלילי נודע גם כצדיק וחסיד. כך מסופר כי היה נשוי לאישה רעת מזג (בחלק מהמקורות נאמר שהייתה בת אחותו), ולא יכול היה לגרשה כי לא היה לו די כסף כדי לשלם את כתובתה. לבסוף רבי אלעזר בן עזריה שילם במקומו את הכתובה, ורבי יוסי גירש אותה. אישה זו נישאה לאחר מכן ל"שומר העיר" שהתעוור והפך עני. הוא הכריח את אשתו לעבור בשכונות העיר ולקבץ נדבות, אך היא לא הצליחה לאסוף כלום. לשכונתו של רבי יוסי היא לא נכנסה כי התביישה מגרושה – רבי יוסי, ובעלה הכה אותה בשל כך. כאשר שמע רבי יוסי על כך הוא שיכן את שניהם בבית שהיה שייך לו, ופירנס את שניהם לאורך כל שארית ימיהם, בהתבסס על הפסוק:. בחלק מהמקורות מובא רבי יוסי הגלילי כדוגמה לאדם שלא זכה לאשה שתהיה לו "עזר", אלא באישה שהיא "כנגדו".
עוד נאמר על רבי יוסי כי בכוחו להביא להורדת גשמים על ידי תפילה:
תורתו
פסקת הפרשנות הידועה ביותר בפרשת בן סורר ומורה היא מדברי רבי יוסי הגלילי:
כמה פסיקות הלכה נודעות נאמרו בשמו, כך לדוגמה: "העוסק במצווה פטור מן המצווה", או היתר אכילת בשר עוף בחלב. כך גם נודע בשמו עקרון "אפשר לצמצם", לפיו בתפיסת ההלכה אין צורך לעשות שימוש בחשבון אינפיניטסימלי כדי להגיע להכרעה, אלא ניתן לסמוך על החושים האנושיים למרות מוגבלותם. פרשנות נוספת שלו עוסקת בפסוק:, אודות פסוק זה אמר רבי יוסי: כלומר יש לעמוד בפני תלמיד חכם צעיר, ואין צורך לעמוד מפני זקן עם הארץ. כן הוא נודע בפסיקה שאין מביאים ביכורים מעבר הירדן, שכן אין היא "ארץ זבת חלב ודבש", ושצער בעלי חיים הוא איסור מדרבנן לא מהתורה.
קברו
בשנת 1083 (כ-900 שנה לערך לאחר תקופת רבי יוסי), רב אביתר גאון מתאר את מסע הלווייתו של אביו רב אליהו הכהן גאון שבסופו נקבר סמוך לקברו של רבי יוסי הגלילי, בראש הר ביישוב דלתון. מתחת למבנה בראש ההר המציין את קברם כיום, נמצאת מערת כוכין עתיקה.
לקריאה נוספת
בן ציון רוזנפלד, רבי יוסי הגלילי והנהגת חכמים ערב מרד בר כוכבא, סידרא יא (תשנ"ה), 89-111.
קהיר (מחוז)
בשטח המחוז נמצאת בתהליך בנייה בירת מצרים החדשה. בעיר חדשה זו ימוקמו כל משרדי הממשלה והיא צפויה להיות מרכז עסקים חדש של המדינה. בשנת 2019 הסתיימה בניית המסגד אל-פתאח אל-עלים, המסגד הגדול במדינה.
פייר דה מאריבו
פייר קרלה דה שאמבלן דה מאריבו (בצרפתית: Pierre Carlet de Chamblain de Marivaux; 4 בפברואר 1688, פריז – 12 בפברואר 1763, פריז) היה מחזאי, סופר ופובליציסט צרפתי. כותב הקומדיות הצרפתי החשוב ביותר של המאה ה-18, מנציגי עידן האורות המוקדם.
ימי ילדותו ונעוריו
פייר דה מאריבו נולד בפריז ב-4 בפברואר 1688 למשפחתו של ניקולא קרלה, משפטן ממוצא נורמנדי שמילא תפקידים מנהליים בצי הצרפתי, ושל מארי אן, לבית בולה, אחותו של האדריכל הפריזאי פייר בולה (1639–1716). בשל האחוזות שרכש בעיירה ריום שהייתה בירתו של חבל אוברן, ניקולא קרלה הוסיף מאוחר יותר את תוארי האצילות דה שאמבלן ודה מאריבו לשם משפחתו.
חלק מימי ילדותו בילה פייר דה מאריבו בפרובינציה, בעיר לימוז', ואחר כך בריום, שם אביו עבד במטבעה המקומית שכעבור זמן מה מונה למנהלה. פייר למד במכללה של המסדר הדתי "אורטואר" בריום, שם התוודע, בין השאר, לספרות הרומית. כמתבגר קורא את כתבי מיגל דה סרוואנטס, את יצירות מדלן דה סקודרי ואת אלה של לה קאלפרנד שהשפעתם ניכרת ברומנים הראשונים שלו. כמו כן הכיר את מחזותיהם של מולייר ושל ז'אן פרנסואה רנייאר. בגיל 22 התיישב מאריבו בפריז שם נרשם לפקולטה למשפטים.
שנות בגרותו
ב- 1712 עזב מאריבו הצעיר את לימודי המשפטים על מנת להתמסר לפעילות ספרותית ועיתונאית. ב-1717 נישא ל קולומב בולון, בתו של עורך דין אמיד, וב-1719 נולדה לזוג בת בשם קולומב-פרוספר. באותה שנה נפטר אביו ומאריבו ניסה לרשת את משרתו כמנהל המטבעה בריום, אך מועמדותו נדחתה. היה עליו לוותר על שאיפות אלה ולהמשיך בעבודתו היצירתית בפריז. אולם נפלו עליו אסונות לא צפויים: ב- 1720, בעקבות מפולת השטרות של ג'ון לו שבהם השקיע הון רב מנדוניית אשתו, נותרו בני הזוג מאריבו ללא פת לחם. הוא חזר ללימודי המשפטים, קיבל תואר ראשון ב-1721, התקבל ללשכת עורכי הדין בפרלמנט של פריז, אבל בסופו של דבר לא עבד במקצוע זה. ב- 1723 מתה אשתו כתוצאה ממחלה.
מאריבו צפה בהתלהבות במופעי להקת הקומדיה האיטלקית ה"קומדי איטליין" - שחזרה לפריז מן הגלות הארוכה שנכפתה עליה על ידי לואי ה-14 ב- 1697, וכתב בעבורה מספר רב של מחזות, חלקם מושפעים על ידי מסורת הקומדיה דל ארטה. הטרגדיה היחידה שכתב, "מותו של חניבעל" שהוצגה על במת הקומדי פרנסז לא זכתה להצלחה.
במקביל היה מאריבו פעיל בתחום העיתונות. ב- 1721 הקים את כתב העת "לה ספקטטר פראנסה" - "הצופה הצרפתי" (בהשראת כתב העת "ספקטייטור" האנגלי). מאריבו כתב וערך כתב עת זה לבדו: 25 גליונות עד 1734. החל ב- 1730 פקד מאריבו באופן קבוע את החוגים הספרותיים של פריז, ובמיוחד את אלה של מאדאם דה לאמבר, מאדאם דה טאנסן, מאדאם דו דפאנד ומאדאם ז'ופרן.
התקופה הראשונה
המחזה הראשון שמאריבו כתב בחרוזים היה הקומדיה במערכה אחת "האב הזהיר וההוגן" (מרץ 1712}. אחריו באו הרומן "הענוג" בעל הצביון הפסיכולוגי, "ההרפתקאות או התוצאות המפתיעות של האהדה" (1713–1714) והרומן "הכרכרה שנתקעה" (1714). באותה שנה פרסם את הסיפור האלגורי "משחק הבילבוקה" הנחשב כדוגמה לאסתטיקה של הרוקוקו.
התקופה השנייה
בהשראת ידידותו עם לה מוט ועם פונטנל השתתף מאריבו בחידוש הפולמוס, ששארל פרו החל בו לפני כן, בין הסגנון המודרני לבין הסגנון ה"ישן" בספרות, כשהוא מתייצב לצד ידידיו, חסידי הסגנון ה"חדש" נגד תכתיב החוקים הנוקשים של הספרות הקלאסית. ברוח זו כתב את הפרודיות "הומרוס בתחפושת או איליאדה בחרוזים בורלסקים" (1717) ואת "טלמכוס בתחפושת" (שנכתב ב-1714 אך פורסם ב-1736).
התקופה השלישית
אחרי סדרת מסות שפורסמו במרקור דה פראנס ובכתבי עת אחרים, ("מכתבים על תושבי פריז" (1717 ) ו"הרהורים על נושאים שונים", מאריבו כתב מחזות רבים בעבור להקת ה"קומדי איטליין" (הקומדיה האיטלקית) בפריז, שבה כיכבו סילביה (צאנטה בנוצי), פלמיניה (אלנה באלטי), ותומאסין (תומאזו אנטוניו ויצ'נטיני). מחזות אלה כללו את "ארלקין המלוטש בידי האהבה", "אהבה ואמת", "הפתעת האהבה","הבוגדנות הכפולה", (1722), "הנסיך בתחפושת" (1723), "המשרתת המתחזה" (1724), "אי העבדים", "יורש הכפר", {1725), "ניצחונו של פלוטוס", (1728), ואת "המושבה החדשה" (1729). מאריבו הגיע לשיאו עם המחזות: "משחק של אהבה ומזל", "בית ספר לאמהות", "התחבולה המוצלחת" (1732), "האם המתוודה" (1733), "הווידויים השקריים" (1737, "השמחה הבלתי צפויה" (1738), "דוברות האמת" 1739 ו"הניסוי" 1740.
הוא כתב גם תשע קומדיות בעבור התיאטרון "קומדי פראנסז" ששלוש מהן זכו בהצלחה רבה בציבור: "ההפתעה השנייה של האהבה", (1727), "הצוואה" (1736), ו"תבוסת המשפט הקדום" (1746). האחרות: " הסוף המפתיע" (1724, "האי של התבונה" (1727), "איחוד האהבות" (1731), "הנדרים האינדיסקרטיים", (1732), "האיסטניס המאולף" (1734), ו"המחלוקת" (1744), נחשבו לכשלונות.
בין 1731 ו- 1741 פרסם מאריבו את הרומן הלא גמור שלו "חייה של מריאן". הרומן השני הלא גמור שכתב באותה תקופה היה "האיכר שהתעשר" (1734-1735).
מאריבו והתיאטרון:מסיכות, התחזויות, "מאריבודאז'"
על פי מסורת הקומדיה דל ארטה, מאריבו משתמש הרבה במסיכות, התחזויות וחילופי תפקידים בין אדונים ומשרתים. במחזותיו כמו ברומנים המאוחרים שלו יוצר מאריבו שיחות מתוחכמות תוך כדי ניתוח פסיכולוגי של המצבים הסנטימנטליים.
מכאן הכינוי "מאריבודאז'" שהומצא על ידי לה ארפ, כדי לתאר את הדו-שיח המעודן המיועד לפיתוי אישה או גבר. לפי הגדרתו של ז'אק בארזון סגנון זה של דו-שיח או תקשורת מצביע על כך כי השימוש "באמצעים כמו מילה אחת, שתיקה או מחווה מבטא את העובדה כי המאוהבים או אלה הנמצאים על סף ההתאהבות מונעים על ידי משפטים קדומים, אשליות, חוסר ודאות, ושגיאות פסיכולוגיות או חברתיות". בארזון מוצא דמיון בין ה"מאריבודאז'" ולבין צורות דו-שיח מן המחזות והרומנים המאוחרים של הנרי ג'יימס. מבקרים שונים רומזים על קשרים בין סגנונו של מאריבו לבין דו-שיח המאפיין יצירות בנות זמננו כמו בסרטי הקולנוע של אריק רוהמר. במרכז אמנות הדו-שיח של מאריבו עומד השימוש בפארדוקס הנוצר בין מה שגבור אחד אומר או חושב, לבין האמת הידועה לצופים או לקוראים. מצבים אלה מבדרים ומגרים את קהל הצופים ונותנים למחבר הזדמנות לנתח עמדות ורגשות מורכבים.
שפתו של מאריבו, המשתמש במשחקי מילים, חילופים ושינויים מתוחכמים נחשבה על ידי מבקרים בני זמנו כמלאכותית ומעושה - מעין "עשיית פרצופים" מילולית. מאריבו הואשם ביצירת מילים וביטויים "לא מתאימים למציאות".
האנציקלופדיסטים, פרט לד'אלמבר ולהלבסיוס הפחיתו מערכם של מחזותיו של מאריבו והקהל העדיף על פניהם את "הקומדיות הבכייניות" של לה שוסה. היחס השלילי מצד יריביו הרבים ליווה את יצירתו של מאריבו במשך מאה וחמישים שנה כאשר למושג "מאריבודאז'" יוחס מובן שלילי של שפה מסורבלת, של שכלתנות שטחית ושל ניתוחים פסיכולוגיים רבים מדי.
אחרי שהצופים התרגלו במאה ה-19 לקומדיות של אלפרד דה מיסה, שגם הן הבליטו את האפקט הרגשי והתבססו על התבוננות פסיכולוגית ביחסים בין המינים, מאריבו זכה להערכה מחדש. ליצירתו העשירה הייתה עדנה מחודשת במיוחד במאה ה-20. הוא הוערך, בין היתר, בשל הסתכלותו הפסיכולוגית, כמו בשל העניין המיוחד שמצא במעמדה החברתי של האישה. למרות שיצר קומדיות, הוא נחשב כממשיכו של ראסין יותר מאשר זה של מולייר.
שנותיו האחרונות
אחרי שני ניסיונות כושלים (1732 ו-1736), נבחר מאריבו כחבר האקדמיה הצרפתית (10 בדצמבר 1742), בתמיכת מאדאם דה טנסן, כשהוא מועדף על פני יריבו וולטר. בטקס קבלתו של מאריבו, הנאום של עמיתו לאנגה דה ג'רז'י לא היה לטעמו למרות שהלה השווה אותו לתאופרסטוס. לעומת זאת את נאומו עצמו הקדיש במידה רבה להוקרת השפה הצרפתית ולתרומתה לתרבותה ולקדמתה של אירופה.
בשנותיו האחרונות כתב מאריבו מספר קומדיות במערכה אחת כמו "פליסיה" ו"השחקנים תמי הלב". למרות פרסומו וקבלתו לשורות "בני האלמוות" של האקדמיה, מצבו הכלכלי של מאריבו, שהתפרנס מכתיבה בלבד, נשאר בכי רע. הוא נאלץ להסכים לקבל קצבאות מידידו הלבסיוס, ויש אומרים גם ממאדאם דה פומפדור, אך בגלל חובותיו לא מצא פתרון אחר אלא למכור את זכויותיו על כתביו ואת רוב רכושו. בימי זקנתו נהנה מתמיכתה המוסרית של ידידתו, העלמה דה סן-ז'אן.
החל ב-1758 פייר דה מאריבו היה חולה. הוא נפטר בפריז ב-12 בפברואר 1763 בגיל 75. לבתו, שהפכה לנזירה ב- 1745, לא יכול היה להוריש אלא אמצעים מועטים למחייתה.
ספורת
רומנים
1734 - 1735 (רומן בלתי גמור).
יצירות מאריבו והמוזיקה
המלחין ששמו קשור ליצירות מאריבו היה ז'אן-ז'וזף מורה, בן זמנו של דה מאריבו, שהלחין דיברטימנטי לחלק מהקומדיות שלו בתיאטרון האיטלקי החדש בפריז. ("הפתעת האהבה" ,"המשרתת המזויפת", "ניצחונו של פלוטוס", "סיבובי הקרנבל", "הבוגדנות הכפולה", "אי העבדים","האהבה והאמת", ו "המושבה החדשה".
עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה
מחזות ואף רומנים של מאריבו עובדו לסרטים או לסדרות טלוויזיה, לדוגמה: (המחזה הועלה בשנת 1996 בתיאטרון הטכניון בבימוי אוריאל זוהר.
חלב שקדים
חלב שקדים הוא משקה לבן העשוי משקדים טחונים, מים ולעתים גם ממתיקים.
בשונה מחלב מן החי, חלב השקדים אינו מכיל כולסטרול או לקטוז. חלב השקדים שימש כמשקה של המעמדות הגבוהים החל מהתקופה הרומית בכל רחבי אירופה ואסיה.
בימי הביניים שימש חלב השקדים תחליף לחלב בתקופת התענית, בה נאסר על נוצרים לאכול מוצרים מן החי. חלב השקדים אף שימש תחליף לחלב רגיל בשל עמידותו לעומת חלב הבקר (בתקופה בה טרם היו אמצעי הקירור), ולכן חלב השקדים שימש כמשקה, בעוד שחלב הבקר והצאן חובץ לחמאה וגבינות.
כיום נמכר חלב שקדים בייצור מסחרי, ולעיתים מוסיפים לו תמציות טעם בטעמי וניל ושוקולד. משקה שקדים מזרח תיכוני נפוץ המתבסס על חלב שקדים קרוי "רוזטה" ונמכר לרוב כסירופ לבן ממותק בניחוח שקדים, אותו מדללים במים קרים או שותים עם ערק. בישראל נמכר ממרח חלב שקדים בכבישה קרה (במרקם דמוי טחינה) שאינו ממותק, הניתן לשימוש כמשקה (כשמדולל במים), כממרח לכריכים וכתוספת לסלט פירות, גרנולה ודגני בוקר.
מרכיבים תזונתיים
בניגוד לחלב ולחלב סויה, כמות החלבון בחלב שקדים היא מועטה ביותר, ותכולת הנתרן שבו גבוהה יותר. בהשוואה לחלב פרה, חלב שקדים מכיל פחות שומן רווי ויותר שומן לא רווי.
בילה פריינד
בלה (לאה) פריינד (נולדה ב-1949) היא אישה ירושלמית שהתפרסמה בשנת 1992 כשהגנה בגופה על מחבל פלסטיני מפני המון מבקש נקמה, זמן קצר לאחר ביצוע פיגוע דקירה.
תולדותיה
נולדה בבית חרדי-חסידי וציוני. במלחמת העולם השנייה הובלו הוריה למחנה עבודה בכפייה ולמחנה השמדה באושוויץ. הם שרדו, עלו לארץ ישראל והתיישבו במושב ליד ירושלים; אביה שירת בצה"ל. בלה נישאה לאברהם פריינד, בנו של רבי אשר פריינד. לבני הזוג נולדו שמונה ילדים. במקצועה היא עובדת סוציאלית ויועצת נישואין, היא ובעלה סייעו בבניית המוסדות יד עזרא.
תגובות ופעילות ציבורית בעקבות האירוע
המעשה של פריינד זכה לשבחים אך גם לביקורת, ועורר פולמוס ציבורי והדים בינלאומיים. בין היתר (על פי טענת עיתון אמריקאי), פסק הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, הרב הראשי לישראל, כי מאחר שהמחבל לא היווה עוד סכנה הרי שפריינד נהגה כהלכה. כעבור כחודש אמרה פריינד בריאיון לעיתון הניו יורק טיימס:
כעבור שנה קיבלה פריינד פרס על התנהגותה מארגון "The Society for a Better Israel".