cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המרכז ההיסטורי של פילדלפיה
המרכז ההיסטורי של פילדלפיה (באנגלית: Philadelphia's Old City) היא שכונה היסטורית במרכז העיר פילדלפיה שבארצות הברית, הנמצאת בקרבת המפגש של נהרות הדלאוור והסקולקיל, במקום בו במקור ויליאם פן והקווייקרים ייסדו את ההתיישבות הראשונה באזור שתהפוך לימים לעיר פילדלפיה. אטרקציות התיירות הנודעות ביותר באזור זה הם אתר היכל העצמאות ופארק העצמאות ההיסטורי הלאומי שמקיף אותו, בית בטסי רוס, ורבים מהאתרים ההיסטוריים הבולטים ביותר בפילדלפיה.
המרכז ההיסטורי של פילדלפיה מכיל בין היתר את הרחוב העתיק ביותר בארצות הברית אשר מאוכלס ברציפות מאז היווצרו - סמטת אלפרת. לאורך רחוב זה נמצאים כיום 32 בתים שנבנו בין השנים 1728 ל-1836.
CWS T-1
CWS T-1 היא מכונית משפחתית גדולה, 4 דלתות, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב והאופנועים "Centralne Warsztaty Samochodowe" הפולנית, בוורשה, בין השנים 1927–1931.
CWS T-1
דגם ה-"CWS T-1" היה הרכב הראשון שיוצר בפולין.
דגם ה-"CWS T-1" תוכנן, עוצב ויוצר על ידי מהנדס הרכב הפולני "Tadeusz Tański"
נבנו כ-500 יחידות.
דגם ה-"CWS T-1" יוצר במספר תצורות כולל "טנדר".
משנת 1930 יוצר הדגם בתצורת אמבולנס.
נפוחיתאים
נַּפּוּחִיתָאִים (שם מדעי: Tetraodontiformes) היא סדרה של דגי גרם ימיים ממחלקת מקריני סנפיר. מקור שמה המדעי של הסדרה הוא "דמויי-נפוחיתיים", כלומר סדרתם של הנפוחיתיים. הסדרה כוללת 10 משפחות ובהן מעל 360 מינים.
רוב המינים הם שוכני מים מלוחים, בעיקר בשוניות אלמוגים במימי האזור הטרופי, לרבות במפרץ אילת. מספר מינים חיים גם באוקיינוס הפתוח או אף במים ממוזגים. גופם של דגים אלה אינו גמיש ותנועתם איטית למדי. קשיחותו של הגוף מספקת הגנה חלקית מטורפים, אך אמצעי ההגנה של דגים אלה מגוונים יותר: לנצרניים היכולת לנעול את סנפיר הגב הקוצני שלהם במעין ניצרה, וכך למנוע מטורפים לטרוף אותם. לנפוחיתיים ולקיפודגיים היכולת להתנפח לגודל כפול מגופם ויותר על ידי בליעת מים והקיפודגים גם בעלי קוצים דוקרים על העור. מינים נוספים בעלי רעלים שונים בגופם.
פמיניסטיות: מה הן חשבו?
פמיניסטיות: מה הן חשבו? (באנגלית: ) הוא סרט דוקומנטרי אמריקאי של נטפליקס. הוא עלה לשירות ההזרמה של החברה ב-12 באוקטובר 2018.
עלילה
בשנת 1977 פורסם הספר "Emergence", ובו דיוקנאות של נשים שנלחמו למען הפמיניזם. במאית הסרט, יוהנה דמנטראקס, שבה לראיין את אותן נשים שתמונותיהן פורסמו בספר.
בסרט יש גם דיונים על התמודדויות המין הנשי באותו זמן ועל השפעת תופעות תרבות כמו "9 עד 5" ו"מסיבת ארוחת הערב" על עליית הפמיניזם ועל קבלת קהילת הלהט"ב.
הפקה
הסרט מומן בחלקו על ידי הארגון הבינלאומי לתיעוד, וכן גייס 75,000 דולר בקמפיין מימון המונים.
אין אדם עושה בעילתו בעילת זנות
אין אדם עושה בעילתו בעילת זנות הוא כלל הלכתי האומר כי כאשר יהודי בא על אישה ללא אונס, יש להניח שמדובר בבעילה לשם קידושין, שכן אין להניח שמדובר בבעילת זנות, האסורה על יהודי. לכלל זה יש השפעה רבה על הלכות אישות בהלכה.
פמיניסטיות: מה הן חשבו?
הפקה
הסרט עלה לשירות ההזרמה של נטפליקס ב-12 בפברואר 2018. הוא פורסם עוד קודם לכן בפסטיבל הסרטים התיעודיים הגדול של סקיי ב-9 בפברואר 2018.
אין אדם עושה בעילתו בעילת זנות
המקור
המקור בתלמוד לכלל זה הוא בסוגיא, שבה נידון אודות אדם שקידש בת ישראל שנחשבת לקטנה על פי ההלכה, ואם אדם קידש אותה בהסכמת אחיה וקרוביה, נחשבים הקידושין לקידושין מדברי חכמים בלבד. השאלה היא מה ההלכה, אם גדלה הבת כך שהיא נחשבת לבוגרת שבידה ניתנת הבחירה: האם להסכים בקידושיה הראשונים ובכך להפוך אותם מכאן הלאה לקידושין התקפים גם מהתורה, או למאן בקידושיה ובכך לעקור אותם למפרע. במקרה זה, האשה לא מחתה על הנישואין, אך הבעל לא קידש אותה שוב, אלא המשיך לדור עימה בדרך אישות ללא קידושין חוזרים בפני עדים כשרים.
בנידון זה, חלוקים האמוראים רב ושמואל מה תהיה ההלכה במקרה כזה. לפי הכלל האומר אין אדם עושה בעילתו בעילת זנות, סובר רב כי ברור שכאשר דר עמה הבעל הוא קיים ביאה לשם קידושין, וממילא הנישואין העכשוויים תקפים מהתורה ואין יותר אפשרות לעקור אותם למפרע. לעומת זאת, שמואל סבור כי אין אדם מעלה על דעתו את הבעיות האפשריות, ומתוך הרגל הנישואין הקודמים, הוא לא מעלה על דעתו לקיים ביאה לשם קידושין, ולכן מספק יש לנו להחמיר ולומר שמא לא קידש אותה שוב בביאה, ובמקרה שקיבלה קידושין מאדם אחר, עלינו לחשוש שהקידושין השניים תקפים, היא צריכה לקבל גט משניהם, כלומר גם מהבעל הראשון וגם מהשני.
דיון דומה מתקיים בין רב לשמואל כאשר אדם קידש אשה על תנאי, אך התנאי לא קויים, גם כאן סובר רב שיש להניח שהביאה הייתה לשם קידושין, והבעל חשב גם על האפשרות - הפחות מסתברת - שהתנאי לא יקויים, אך שמואל סובר שייתכן שהבעל סמך את עצמו על האפשרות הסבירה שהאשה תקיים את דבריה, ולא חשב על האפשרות האחרת. ההלכה נפסקת כתמיד, כרב, כאשר מדובר בדיון באיסורים (ולא בדיון משפטי-עברי).
הסברא
נחלקו הראשונים במקור הכלל: יש שסברו שמדובר בכלל לא שביק איניש היתרא ועביד איסורא כלומר כאשר ישנן לאדם שתי ברירות, האחת לעשות איסור והאחת לעשות אותו מעשה עצמו בהיתר, ברור שהוא יעשה אותו בהיתר, שכן יצרו הרע אינו מתנגד למעשה שיעשה באופן המותר, ובלבד שימלא את תאוות לבו,. לעומת זאת, אחרים סוברים שכלל זה מתבסס על חזקת כשרות, וכראיה הם מביאים את דברי הרמב"ם: . שמזה משמע שדווקא בבני אדם הכשרים אמרינן חזקה זו דאין אדם עושה בעילתו בעילת זנות.
שני צדדיה של שאלה זו, מהיכן המקור של הכלל, משפיעים על ההלכה: האם כלל זה נאמר גם על אדם שידוע כעובר עבירות להנאתו (ולא להכעיס), שאודותיו ניתן עדיין לומר "לא שביק התירא ועביד איסורא", אך אם הטעם הוא משום חזקת כשרות, הרי שכלל זה אינו תקף על אדם שאינו מוחזק בכשרות. כך גם תקפה אותה שאלה, אודות אדם שקיים ביאה ביום הכיפורים, כך שברור שמדובר באדם הנחשב כרשע, או אדם שקיים ביאה כזו עם נִדה.
נחלקו הראשונים מתי אמור כלל זה: הרמב"ם מביא את דעתם של מקצת מהגאונים שסוברים שמדובר כך בכל בעילה של פנויה, אך הוא חולק על דעתם וסבר שמדובר רק ביחסים המתקיימים בין איש לאשתו.
שיטה שלישית אומרת כי מדובר בחזקה עצמאית, המסתמכת על סברא ועל כך שכך הוא מנהג וטבע של יהודי. יש המסבירים בזאת את דעת הפוסקים שדווקא באשתו אומרים אין אדם עושה בעילתו בעילת זנות.
במסורת ובהלכה
על פי אחת המסורות היהודיות, כשראה הח'ליפה עלי בן אבי טאלב שבוסתנאי בן חנינאי (618–670), שהיה ראש הגולה בבבל, עדיין לא התחתן, נתן לו את בתו של יזדגרד השלישי ששמה היה דארא או איזדדואר. נולדו לו שני ילדים מנשים יהודיות ושלושה בנים מהנסיכה הנוכרית, שהייתה לשפחה.
משמת בוסתנאי התפרסם הסכסוך על הירושה ועל מעמד הילדים בני הנוכרית. בני איזדדואר טענו שהם יורשים שוים לאחיהם, ואילו בני היהודיות טענו שבניה של איזדדואר הם עבדים בני שפחה - חלק מהרכוש שבני היהודיות יורשים מאביהם בוסתנאי. בסופו של דבר קיבלו האחרונים שוויון זכויות גמור, ואף בא מיוצאי חלציהם ראש גולה. זאת משום שהגאונים הניחו שאדם כבוסתנאי לא היה בא על שפחה מבלי לשחררה קודם לכן, ולשאת אותה בהיתר. מקרה זה הפך לתקדים הלכתי שנעשה בו שימוש בדיון על הכלל "אין אדם עושה בעילתו בעילת זנות", ובסופו גברה יד המתירים (וביניהם רב שרירא גאון).
למסקנות הדיון ישנה חשיבות הלכתית עד ימינו בעניין משמעותם של נישואים אזרחיים לפי ההלכה: כיוון שאין אדם עושה בעילתו בעילת זנות, לכאורה יש לומר שהתכוון לקיים ביאה לשם קידושין, ולפיכך בדיעבד אפשר לראות אותו ואת אשתו כנשואים לפי ההלכה. אמנם, היתר זה בעייתי מבחינות רבות, והיו שטענו שבימינו קשה להחיל אותו על נישואין אזרחיים מן השורה.
במדרש
באגדה מפורש, כי בניו של יעקב אבינו (שבטי ישראל) כעסו על אחיהם יוסף הצדיק כשהנימוק לכך היה שהוא קרא לאחיו, בני השפחות בלהה וזלפה "עבדים". פרשני האגדה מפרשים, שיוסף הצדיק סבר שבאופן כזה לא תקפה הטענה אין אדם עושה בעילתו בעילת זנות, מכיוון שעדיין לא נאסר על יעקב אבינו בעילת זנות, שנאסרה רק אחרי מתן תורה בציווי:. השבטים לעומת זאת טענו שליעקב אבינו יש דין של יהודי לכל דבר, (דבר השנוי במחלוקת בין הראשונים) ומכיוון שכך, ומכיוון שהוא קיבל עליו את כל התורה גם לפני שניתנה, ברור שגם אצלו תקף כלל זה שאין אדם עושה בעילתו בעילת זנות, וממילא כאשר התחתן עם השפחות, ברור שהתכוון בנישואין אלו לשחרר אותן משפחותן וממילא בניהם אינם נחשבים לעבדים כלל.
לייריה
אקלים
לייריה קרובה לאוקיינוס האטלנטי, לכן בחודשי האביב והקיץ יש בה בדרך כלל שמש רבה והטמפרטורה גבוהה מאוד ביולי-אוגוסט, שנעה מעל 30 מעלות ולעיתים נדירות מגיעה לטווח ה-40 מעלות. הסתיו והחורף הם גשמיים כרגיל, ויש גם רוח חזקה, אך למרות זאת ישנם גם ימי שמש לא מעטים באותן העונות. הטמפרטורה בחורף ובסתיו לעיתים רחוקות יורדות מטווח ה-5 מעלות, כאשר לרוב הן בסביבות ה-10 מעלות. האקלים של לייריה נכלל בקטגוריית האקלים האטלנטית-ים תיכונית.
דמוגרפיה
נכון לשנת 2001, אוכלוסיית העיר מונה 50,200 איש. העיר מחולקת ל-6 קהילות, והאוכלוסייה של כל המחוז מונה 119,970 תושבים, הנמצאים ברחבי 29 קהילות.
היסטוריה
ללייריה יש היסטוריה עתיקת יומין, כאשר עוד הייתה ידועה בימי האימפריה הרומית בשם קוליפו. אחרי שהייתה תחת שליטתם של המורים, השתלט עליה המלך אפונסו הראשון במאה ה-12. ב-1254, המלך אפונסו השלישי ניהל קורטס (פרלמנט) בעיר. במאה ה-14, המלך דיניס השיב לעיר את הטירה הישנה שלה, שנבנתה במקור עוד במאה ה-12, על מנת לשמש כמשכן לאצילים. הטירה, ממוקמת על גבעה במרכז העיר, נותרה מבנה בולט בנוף העיר עד היום.
בשנת 2004 אירחה פורטוגל את משחקי הגמר של אליפות אירופה בכדורגל, יורו 2004. באצטדיונים רבים ברחבי המדינה שוחקו המשחקים, לרבות האצטדיון בלייריה - "אצטדיון דוקטור מגאלייש פסונה", הממוקם בפאתי גבעת הטירה, אירח שני משחקים במהלך הטורניר.
כלכלה
ללייריה יש מערכת כלכלית המבוססת על ריכוז השירותים הכלכליים. נמצאות בה גם מספר תעשיות העוסקות בין היתר בפלסטיקה ומודולים.
תחבורה
לייריה מחוברת לפרבריה ולשאר פורטוגל באמצעות מערכת כבישים מהירים. יש שני כבישים מהירים העוברים בעיר A1 ו-A8.
ספורט
העיר לייריה ידועה בשל קבוצת הכדורגל המקומית, אוניאו דשפורטיבה דה לייריה המשחקת בליגת הכדורגל הבכירה בפורטוגל. קבוצה זו ידועה לאוהדי הכדורגל בישראל בשל העובדה שהקבוצה המקומית שיחקה בעונת 2007/08 במוקדמות גביע אופ"א מול קבוצת מכבי נתניה הישראלית, כאשר בסיכום המשחקים ניצחה לייריה 1-0 ועלתה לסיבוב הראשון של גביע אופ"א.
גייל מורן
גייל מורן היא זמרת, נגנית קלידים (פסנתר, אורגן וסינתיסייזר) ופזמונאית.
קורות חייה
נולדה בשנת 1943 ג'קסון מישיגן. סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון ספרינג ארבור (כיום אוניברסיטת ספרינג ארבור) בשנת 1961.
היא הייתה חברה בתזמורת מאהאווישנו באמצע שנות השבעים, והופיעה באלבומים של הלהקה "אפוקליפסה" (1974)ו- Visions of the Emerald Beyond (1975).
Return to Forever's 1977 album Musicmagic, אלבום הסולו של צ'יק קוריאה- The Leprechaun (1975), My Spanish Heart (1976), Secret Agent (1978), ו- Touchstone (1982).
היא השתתפה בהפקת הפסקול " "Afterlife" לסרט "מלחמה" משנת 2007 בכיכובם של ג'ט לי וג'ייסון סטיית'האם.
היא השתתפה בהופעות אורח נוספות ובהן "The Gracious Core", באלבומו של מארק הישאם "Castalia", ואת רצועת הכותרת מתוך האלבום של דייוויד סנצ'וס מ -1976, "Transformation (The Speed of .Love)
גייל ממשיכה ליצור מוזיקה משלה, כמו גם לשתף פעולה עם אמנים מוכשרים אחרים.
ניר מאור
ניר מאור הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן בחיל הים כמפקד שייטת הצוללות, מפקד בסיס אשדוד וראש מספן כוח האדם.
ביוגרפיה
מאור נולד בקיבוץ אשדות יעקב, אחד משלושה ילדיהם של ברכה ועמי מאור. אביו שירת כקצין בחיל הים. אחיו שירת כקצין בחיל השריון ונהרג במלחמת לבנון הראשונה.
מאור עשה שירותו בחיל הים. שירת כקצין בשייטת הצוללות. פיקד על הסטי"ל אח"י געש בשנים 1980–1981, פיקד על הצוללת אח"י גל בשנים 1982–1984, ועל הסטי"ל אח"י משגב. שימש מפקד פלגה 34 של שייטת ספינות הטילים. שימש ראש מחלקת תורה והדרכה בחיל הים. היה שותף בפיתוח ואפיון הצוללות מסדרת דולפין ופיקד על שייטת הצוללות בשנים 1990–1992.
בשנים 1994–1996 פיקד על בסיס אשדוד. בשנים 1996–1999 שימש ראש מספן כוח האדם.
לאחר שחרורו מצה"ל, שימש מאור מנהל מוזיאון ההעפלה וחיל הים עד שנת 2020. מאז סיום תפקידו, הוא ממשיך לקיים מחקרים בתחום ההעפלה.
ועדת חקירה בראשותו
בעקבות הפגיעה באח"י חנית במהלך מלחמת לבנון השנייה מונה לעמוד בראש ועדת החקירה של חיל הים לנושא, "ועדת מאור".
במסגרת התחקיר התברר כי בשנת 2003, הזהיר בכיר באגף המודיעין במטכ"ל קצינים במספן המודיעין, כי עליהם לקחת בחשבון שהטיל יעבור לידי החזבאללה. בנוסף התברר, כי בבוקר האסון בדיון במספן, הציג אחד מקציני המודיעין הימי תרחיש של הימצאות הטיל בידי חזבאללה. הוא אף העלה את הדברים על הכתב, אולם בחיל לא נעשה דבר כדי להיערך לירי הטיל, והספינה שטה מול חופי ביירות מבלי להפעיל את מערכות ההגנה הדרושות.
מפקד חיל הים, האלוף דודו בן-בעש"ט, הודה כי החיל ראה בתרחיש של ירי טיל מסוג זה מחוף לבנון "משהו בתחום הבדיוני והמופרך".
בית שאמי
שימור המבנה
בית שאמי, שעמד נטוש עשרות שנים, שוקם ושוחזר בשנות ה-90 של המאה ה-20 כבניין הבולט ביותר בכפר כמא. השחזור הוא יוזמה משותפת של המועצה המקומית כפר כמא ושל המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל. בשנת 1994 הוקמה במועצה המקומית כפר כמא ועדה לשימור מבנים היסטוריים בהובלתו של ראש המועצה דאז נאלצ'יק אשמוז. המבנה הוא בעל חשיבות רבה מבחינה היסטורית, חברתית וכלכלית עקב שייכותו למשפחה שלקחה חלק חשוב בהנהגת הכפר בתקופה המנדטורית, ובשל העובדה שטחנת הקמח שלו סיפקה את צורכי תושבי הכפר וכן ליהודים ולערבים מן הסביבה. המבנה המשוחזר והמתחם כולו ומשמש כיום כאתר בית של המרכז למורשת הצ'רקסית ובתוכו המוזיאון הצ'רקסי של כפר כמא והוא מרכז המבקרים הצ'רקסי הגדול ביותר בישראל.
הבעלים
איסחאק עבאס הידוע בכינויו "אל שאמי" היה בן למשפחת מהגרים צ'רקסים שהתיישבה בדמשק. בסוף המאה ה-19 עבר לכפר כמא והתמקם ביישוב. את הכינוי אל שאמי הוא קיבל מתושבי הכפר בשל היותו יוצא דמשק שנקראת "", כלומר, "הדמשקאי" כבן למשפחה שעסקה בטחינת קמח על ידי אבני ריחיים החליט להקים טחנת קמח מודרנית המונעת במנוע דיזל ואשר עמדה כחידוש לעובדה כי רוב תושבי הכפר באותן השנים עסקו בחקלאות. גם תושבי היישובים הסמוכים שעסקו בעיקר בחקלאות והקרבה אל ישובי עמק יזרעאל ועמק הירדן הביאו לביקוש גדול לשירותן של טחנות קמח. התחנה המודרנית איפשרה לספק שירות טחינה מהיר לכמויות גדולות של חיטה והפכו את שחלאכו לאחד מאנשי העסקים הגדולים באזור.
פליקס ונקל
פליקס היינריך ונקל (בגרמנית: Felix Heinrich Wankel; 13 באוגוסט 1902 - 9 באוקטובר 1988) היה מהנדס מכונות גרמני, ממציא מנוע ונקל הקרוי על שמו.
ונקל היה למהנדס היחיד במאה ה-20 אשר פיתח מנוע בעירה פנימית שנשלח לייצור.
היסטוריה
ונקל נולד במדינה ההיסטורית באדן בגרמניה (כיום באדן-וירטמברג) בשנת 1902. ונקל החל לפתח עניין בתכנון מנועים כבר בגיל צעיר כאשר בגיל 17 תכנן מודל חדש למנוע בעירה פנימית, בשנת 1924 כאשר הוא בגיל 22 הקים ונקל מעבדה קטנה משלו שם החל במחקר ובתכנון מנוע הבעירה הפנימית החדש. בשנת 1951 הציע את רעיונו לחברת NSU שם החל בפיתוח המנוע כאשר בשנת 1954 השלים את פיתוח המנוע באופן סופי. בשנת 1957 נבחן דגם אבטיפוס ראשון של מנוע ונקל.
פיליפ חביב
פיליפ חביב (באנגלית: Philip Charles Habib; 25 בפברואר 1920 - 25 במאי 1992) היה דיפלומט אמריקאי ממוצא לבנוני אשר נודע בזכות שליחויותיו הדיפלומטיות בווייטנאם, קוריאה הדרומית, והמזרח התיכון. במאמר שהתפרסם לאחר שנודע על מותו, הוא תואר בניו יורק טיימס כ"דיפלומט המקצועי הבולט ביותר בדורו בארצות הברית".
חייו
חביב נולד בברוקלין וגדל בשכונת בנסונהורסט למשפחה לבנונית, מרונית. הוא עבד כפקיד משלוחים בטרם החל בלימודי תואר ראשון בפקולטה למדעי יערנות באוניברסיטת איידהו, אותם סיים בשנת 1942. עם סיום לימודיו הוא התגייס לצבא ארצות הברית ושירת עד לשנת 1946. הוא השתחרר בדרגת קפטן. לאחר שחרורו סיים בשנת 1952 דוקטורט בכלכלת חקלאות באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. עוד במהלך לימודיו, לאחר שקרא באקראי מודעה באשר לבחינות הכניסה לשירות במחלקת המדינה של ארצות הברית ניגש לבחינה ועמד בה.
בשנת 1949 החל בעבודתו בשרות החוץ של מחלקת המדינה ונשלח, בין השאר, לקנדה, ניו זילנד, קוריאה הדרומית, סומליה, ודרום וייטנאם. בין השנים 1967–1969 שימש כסגן עוזר מזכיר המדינה לענייני מזרח אסיה והאוקיינוס השקט והיה חבר במשלחת האמריקאית לשיחות השלום עם וייטנאם בשנת 1968. בין השנים 1971–1974 שימש כשגריר ארצות הברית בקוריאה הדרומית. בין השנים 1974–1976 שימש כעוזר מזכיר המדינה לענייני מזרח אסיה והאוקיינוס השקט, ובין השנים 1976–1978 כתת-מזכיר המדינה לעניינים מדיניים, אותה עת שימש כמתווך הראשי בשיחות השלום בין ישראל למצרים אשר נחתמו בהסכמי קמפ דייוויד.
בשנת 1978 פרש חביב משירות החוץ לאחר שסבל מהתקף לב שלישי וקיבל משרת הוראה באוניברסיטת מישיגן, אולם שב לפעילות דיפלומטית בשנת 1979, תחילה כיועץ מיוחד, ובשנת 1981, כשליח מיוחד של הנשיא רונלד רייגן בניסיון לפתור את משבר מלחמת האזרחים בלבנון. חביב תיווך בהשגת ההסכם מיום 12 באוגוסט 1982, שאיפשר את נסיגת אנשי הארגון לשחרור פלסטין מביירות, בעיצומה של מלחמת לבנון הראשונה. על מאמציו בלבנון הוענקה לו בשנת 1982 מדליית החירות הנשיאותית.
בתחילת 1986 נשלח חביב לפיליפינים כדי לשכנע את פרדיננד מרקוס לוותר על השלטון. בחודש מרץ 1986 מינה אותו הנשיא רייגן כשליח מיוחד למרכז אמריקה במטרה לקדם אינטרסים אמריקאים במאבק בניקרגואה. בשנת 1992, בעודו נופש בצרפת, הוא סבל התקף לב נוסף ונפטר. בשנת 2002 התפרסמה ביוגרפיה על חביב המתמקדת במאמצי התיווך שלו בתקופת מלחמת לבנון הראשונה. בשנת 2006 הונצח חביב על בול דואר אמריקאי, בסדרה המנציחה דיפלומטים אמריקאים. בית שגריר ארצות הברית בקוריאה הדרומית, שאת בנייתו יזם, נקרא "בית חביב".
מרכז העסקים הראשי של לוס אנג'לס
מרכז העסקים הראשי של לוס אנג'לס (באנגלית: Downtown Los Angeles) הוא אזור מרכז העסקים של העיר לוס אנג'לס שבמדינת קליפורניה שבארצות הברית. אזור זה, המשתרע על פני כ-15.1 קמ"ר, כולל גם שכונת מגורים ובה כ-85 אלף תושבים.
מרכז העסקים הראשי של לוס אנג'לס נתחם בנהר לוס אנג'לס ממזרח, העיר ורנון ממזרח, רחוב אלמיידה, שדרות סיזאר צ'אבז, ושדרות סנסט, ושדרות מארוויו ממערב, והרחוב סטדיום וויי, לילאק טראס, ונורת' ברודוויי מצפון. באזור מרכז העסקים הראשי של לוס אנג'לס ישנם בין היתר מבני ממשל רבים, וכמו גם תיאטראות, גורדי שחקים, מרכזי קניות ייחודיים, ופארקים רבים.
נכון לשנת 2013 עבדו באזור מרכזי העסקים הראשי של לוס אנג'לס מעל ל-500,000 אנשים.
אטרקציות התיירות הנודעות ביותר באזור זה הם אזור הצ'יינהטאון של לוס אנג'לס, והיכל הספורט סטייפלס סנטר.
קרוליין קנדי
קרוליין בובייה קנדי (באנגלית: Caroline Bouvier Kennedy; נולדה ב-27 בנובמבר 1957) היא סופרת, עורכת דין, ושגרירת ארצות הברית באוסטרליה. כיהנה כשגרירת ארצות הברית ביפן משנת 2013 עד ל-2017. היא נצר למשפחת קנדי ובתו של נשיא ארצות הברית לשעבר, ג'ון פיצג'רלד קנדי.
ביוגרפיה
קנדי נולדה לזוג ג'ון וג'קלין קנדי בניו יורק. היא הייתה כבת שלוש כשאביה נבחר לנשיא ארצות הברית, בינואר 1961. מעשי הקונדס שלה ושל אחיה הצעיר ג'ון קנדי ג'וניור, כילדי הבית הלבן, זכו לפרסום בעיתונות והיו פופולריים בקרב הציבור האמריקני. אביה של קנדי, הנשיא ג'ון קנדי, נרצח רק כשישה ימים לפני יום הולדתה השישי, ב-22 בנובמבר 1963. לאחר מות אחיה ורעייתו בהתרסקות מטוס ב-1999, נותרה קנדי הצאצא היחיד של הנשיא שנרצח ואשתו.
קנדי למדה לתואר ראשון במכללת רדקליף ב-1979, ומאוחר יותר למדה משפטים באוניברסיטת קולומביה. ב-1986 נישאה למעצב התערוכות ואיש העסקים היהודי אדווין שלוסברג, ולזוג שלושה ילדים: רוז (1988), טטיאנה (1990) וג'ון (1993).
קנדי חיברה כמה וכמה ספרים, ביניהם "הזכות לפרטיות" (יחד עם אלן אלדרמן, 1995), "הפואמות האהובות ביותר של ג'קלין קנדי אונסיס" (2001), "קובץ הפואמות המשפחתיות" (2005), ו-"חג מולד משפחתי" (2007).
ב-2007 חשף הזמר ניל דאימונד בראיון, כי הלהיט שלו "קרוליין המתוקה" (Sweet Caroline), משנת 1969, היה בהשראת תמונה של קרוליין קנדי כשהייתה ילדה בת 11, וכי בשנת 2007 שר עבורה שיר זה ביום הולדתה ה-50.
במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2008, הביעה קנדי תמיכה יחד עם משפחתה במועמדותו של ברק אובמה ועמדה בראש הוועדה שלו לאיתור מועמד לסגן נשיא. קנדי הייתה בין המועמדים להחליף את המושב המתפנה של הסנאטורית לשעבר ממדינת ניו יורק ומזכירת המדינה, הילרי קלינטון. אם הייתה ממונה לתפקיד זה, היא הייתה ממלאת מושב שבו כיהן דודה רוברט פ. קנדי משנת 1965 ועד הירצחו בשנת 1968 בידי הפלסטיני סירחאן סירחאן, כמועמד לנשיאות במקום אחיו ואביה שנרצח קודם לכן.
ב-2013 מונתה קנדי לשגרירת ארצות הברית ביפן והיא כיהנה בתפקיד זה עד 2017, עת הוחלפה בביל הגרטי.
ב-2022 מונתה קנדי לשגרירת ארצות הברית באוסטרליה.
עמדות פוליטיות ומדיניות
בריאיון לעיתון הניו יורק טיימס נתנה קנדי הצצה ראשונית לגבי עמדותיה הפוליטיות והמדיניות. היא הצהירה כי היא תומכת בירושלים כבירתה המאוחדת של מדינת ישראל ובנושאים פנימיים, תומכת בנישואים חד-מיניים, בעד הפלות, ובעד פיקוח על נשיאה ובעלות של נשק אזרחי.
פוליטיקאים ניו יורקים חשובים הודיעו על תמיכה במועמדותה להחליף את המושב המתפנה של קלינטון, כגון ראשי עיריית ניו יורק לשעבר אד קוץ' ומייקל בלומברג.
Classic Queen
Classic Queen הוא אלבום אוסף של להקת הרוק קווין. האלבום בעקבות העלייה המחודשת בפופולריות של הלהקה בארצות הברית, לאחר יציאת הסרט עולמו של ווין, שם הומחז שיר הלהקה Bohemian Rhapsody באופן הומוריסטי במיוחד. על אף שהביקורות שיבחו את האלבום על היותו אוסף משובח, הוא לא שולב במארז של שאר אלבומי האוסף של הלהקה. מכירות האלבום עלו על שני האוספים הקודמים של הלהקה, Greatest Hits ו- Greatest Hits II, והוא כולל שירים שלא נכנסו לאף אחד מהאוספים הללו.
גלובידנס
גלובידנס (שם מדעי: Globidens; מילולית: "שיני גלובוס") הוא סוג של זוחל ימי נכחד שחי במשך הקרטיקון לפני 84.6 עד 66 מיליון שנה מזמננו. מוסזאורוס זה היה קטן יחסית לבני המשפחה, והגיע רק עד אורך 6 מטרים בממוצע. הוא תואר לראשונה בידי החוקר האמריקאי צ'ארלס ו. גילמור ב-1912.
המאובנים שלו התגלו באזורים שונים לאורך העולם, ביניהם במרוקו, אינדונזיה, אנגולה וארצות הברית. ככל הנראה הוא היה בעל תפוצה נרחבת בימים במשך המזוזואיקון, עד הכחדת הקרטיקון הגדולה.
זוחל זה היה דומה לפלייטקרפוס, עם מבנה גוף עגלגל בעל סנפירים רחבים, זנב קצר יחסית ולסתות מסיביות כבדות בעלות שיניים מעוגלות שהותאמו לרסק טרף כמו דגים או דיונונים וכן אמוניטים שהוא תפס.
בסוג זה התגלו לאורך השנים מינים רבים, אך חלקם שויכו לסוגים אחרים כמו Carinodens או Igdamanosaurus ואף לסוגי איכתיוזאורים. מרבית המאובנים כוללים שרידי שיניים מעוגלות וחזקות.
מיכאל אסף
מיכאל אסף (אוסובסקי) (כ"ח בניסן תרמ"ו, 3 במאי 1896 – כ"ו בטבת תשמ"ד, 1 בינואר 1984) היה מזרחן ועיתונאי ישראלי, חוקר תולדות הערבים בארץ ישראל. היה היושב ראש הראשון של האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל, חתן פרסי מוסד ביאליק וסוקולוב ויקיר העיר תל אביב-יפו.
תולדותיו
מיכאל אסף נולד בעיר לודז' שבפולין הקונגרסאית. בילדותו למד ב"חדר" וקיבל חינוך בבית ספר תיכון. בנעוריו הצטרף לתנועת הנוער "השומר הצעיר". בגיל 21 היה מנהל בית הספר העברי הראשון בעיר הולדתו לודז', ולאחר מכן שירת בצבא הפולני. היה חבר בתנועת "צעירי ציון" והיה ראש קן "השומר הצעיר" בעירו. היה ממייסדי קבוצת ההכשרה החקלאית "סיגניובקה" מטעם "החלוץ" ליד לבוב שבגליציה, והיה חבר בהנהגתה הראשית.
יחד עם חבריו עלה לארץ ישראל בשנת 1920 בתקופת העלייה השלישית. בשנותיו הראשונות בארץ היה חלוץ, עבד בסלילת כביש חיפה–ג'דה, בהכנת התשתית למושבה בנימינה, בקבוצת גן שמואל ובחקלאות באום-אל-עלק במסגרת קבוצת ההכשרה החקלאית "סיגניובקה" שבהנהלתו. באותה תקופה כתב בקובץ "קהיליתנו" על הסופר יוסף חיים ברנר, ועל נושאי חינוך ותרבות בכתב העת "הפועל הצעיר".
אסף השתלב במפלגת "הפועל הצעיר" ולאחר מכן במפלגת מפא"י, אשר בשורותיה מילא שורה של תפקידים רבים בתחומי תרבות וחינוך; היה ציר בוועידת הייסוד של ההסתדרות ונבחר למועצת ההסתדרות הראשונה, לוועד הפועל של ההסתדרות ולמזכירות הראשונה בראשותו של דוד בן-גוריון. תפקידו היה מזכיר ועדת התרבות המרכזית ועובד במחלקה הערבית שלה. ב-1924 נשלח על ידי הסתדרות העובדים לברלין לשמש כמזכיר הוועד למען ארץ ישראל העובדת. שם החל ללמוד ערבית ומזרחנות בסמינר המזרחני של האוניברסיטה; איתו למדו גם רוברט ולטש ומשה חיים שפירא. כעבור שני סמסטרים נאלץ לשוב לארץ ישראל, ובישראל למד ערבית מדוברת מפי פרדסן ערבי צעיר מיפו; מפי נַסיבּ בַּכּרי, ידידו של לורנס איש ערב, שברח מסוריה וחי ביפו; ומפי יהודי צעיר מיפו – ציון אלוף (לימים שופט) – שאסף הציע לו חדר בביתו בתנאי שידבר איתו רק בערבית.
מיכאל אסף נפגע בתאונת דרכים בחצותו את הרחוב ליד בית האבות ברמת אביב שבו התגורר בשנותיו האחרונות, בדרכו להדלקת נר של חנוכה עם ניניו. הוא נפטר כתוצאה מתאונה זו ב–1 בינואר 1984. מיכאל אסף ציווה את גופתו למדע ונקבר ב-1985 בבית העלמין בחולון לצד רעייתו ואחיותיו.
מזרחנות
אסף כתב מאמרים רבים בעברית ובערבית, חלק מהם תורגם לשפות שונות. פרסם ספרים על "תולדות היחסים בין יהודים וערבים בארץ ישראל משנת 1860 עד 1948", "תולדות הערבים בארץ ישראל", "ארץ ישראל תחת שלטון הצלבנים הממלוכים והטורקים", "לורנס בחיים ובאגדה" ועוד. מעבודתו המחקרית הסיק, כי בדורו לא ייכון שלום עם הערבים וכי התנועה הלאומית הערבית לא תשלים עם המפעל הציוני, אלא לאחר תקופה ארוכה של התחזקות והתבצרות של מדינת ישראל כמדינה יהודית –ציונית. הוא התנגד לפינוי יהודה ושומרון, אך האמין בחזון הפשרה הטריטוריאלית כמו ב"תוכנית אלון" ושלל את רעיון ארץ ישראל השלמה.
פעילותו הציבורית
היה יו"ר אגודת העיתונאים בתל אביב, ועם הקמת האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל בשנת 1962 נבחר ליו"ר הראשון שלו וכיהן בתפקיד זה כעשור. בשנת 1936 זכה בפרס מוסד ביאליק בתחום המדע המקורי (יחד עם חיים בר-דרומא) על הכרך הראשון של ספרו "תולדות הערבים בארץ ישראל".
מיכאל אסף פעל שנים רבות בראש ועדת הביקורת של מגן דוד אדום.
ניקולה סאנסונה
ניקולה סאנסונה (באיטלקית: Nicola Sansone; נולד ב-10 בספטמבר 1991) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בבולוניה בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
סאנסונה נולד במינכן שבגרמניה למשפחה ממוצא איטלקי. סאנסונה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של נופרלאך ובגיל 10 הצטרף לבאיירן מינכן שבה שיחק עד קבוצת הנוער. בינואר ערך סאנסונה את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של הקבוצה במשחק הליגה נגד דינמו דרזדן. ב-23 באוקטובר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בהפסד 2–3 לרוט וייס אהלן.
בקיץ חתם בפארמה ותוך זמן קצר הושאל ממנה לקרוטונה מהסרייה ב'. בסיום העונה חזר לפארמה. ב-26 בספטמבר 2012 סאנסונה ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' בתיקו 1-1 נגד גנואה. ב-28 באוקטובר] 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 1–3 נגד טורינו.
ב-21 בינואר 2014 סאנסונה חתם בססואולו, העולה החדשה לסרייה א' תמורת 2.5 מיליון אירו. בעונת סאנסונה היה שותף לעונה הטובה ביותר בהיסטוריה של המועדון שסיים במקום השישי בליגה הראשונה ובה גם היה מלך השערים עם 7 שערי ליגה ביחד עם דומיניקו ברארדי.
ב-7 באוגוסט 2016 סאנסונה חתם בויאריאל ל-5 שנים תמורת 13 מיליון אירו. ב-20 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד גרנדה. ב-10 בספטמבר סאנסונה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0–2 נגד מאלגה. ב-4 בינואר 2019 הושאל לבולוניה עד לסוף העונה. בקיץ 2019 חתם באופן קבוע בבולוניה.
קריירה בינלאומית
אף על פי שנולד בגרמניה, סאנסונה החליט לנצל את מוצאו האיטלקי ולייצג את איטליה. סאנסונה שיחק בכל הנבחרות הצעירות של איטליה ואף הגיע עם הנבחרת הצעירה לגמר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2013 בו הפסידה לספרד.
ב-16 ביוני 2015 סאנסונה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 0–1 ל.
ראובן גרוזובסקי
הרב רפאל ראובן גרוזובסקי (י"א בכסלו ה'תרמ"ז, 1886, מינסק - כ"ב באדר ה'תשי"ח, 1958, ארצות הברית), היה ר"מ וראש ישיבה בישיבות כנסת בית יצחק שבליטא, תורה ודעת בניו יורק ובית מדרש עליון במונסי, ויושב ראש מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בארצות הברית.
תולדותיו
נולד במינסק, לרחל לאה, בתו של הרב אברהם יורקנסקי רבה של סוירזנה ולרב שמשון גרוזובסקי, דיין ומורה הוראה במינסק. הוא למד במינסק ב'קיבוץ' שבבית הכנסת זבחי צדק, ואחר כך בישיבת סלובודקה שבליטא.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה התפזרה הישיבה וחלק מתלמידיה גלו לקרמנצ'וג, שם נשא את חיה שרה מרים, בתו של הרב ברוך בר ליבוביץ, ראש ישיבת כנסת בית יצחק. אחרי נישואיו נתמנה לר"מ שני בישיבתו של חותנו, והיה אחראי על הניהול הכספי עד ראשית מלחמת העולם השנייה. בשנת תרפ"א עברה הישיבה לווילנה, ובשנת תרפ"ו לקמניץ. בשנת תרפ"ט הגיעה הישיבה למשבר כלכלי והוחלט על נסיעה לארצות הברית לשם גיוס כספים. במשך כשנה ומחצה נדדו החותן והחתן ברחבי ארצות הברית, והצליחו במידה רבה. אחר כך חזרו לקמניץ, והמשיכו בהרבצת תורה.
בב' בניסן תשי"א נפטרה אשתו, ובסוף אותה שנה נפגע בתאונת דרכים שגרמה אחר כך להתקף לב, לשבץ ולשיתוק עד פטירתו.
חתניו הם הרב דן אונגרישר, שהתמנה תחתיו לראשות ישיבת בית מדרש עליון, והרב לוי קרופני, ראש ישיבת "תורת אמת" בניו יורק. בנו חיים הוא חותנו של ראש ישיבת תורה ודעת הנוכחי, הרב יצחק ליכטנשטיין.
יהודה גולן (שגריר)
יהודה גולן (5 במרץ 1909 – 1 באפריל 1998) היה איש משרד החוץ ודיפלומט ישראלי שכיהן כשגריר ישראל בפינלנד וביוון.
ביוגרפיה
גולן נולד בירושלים כיהודה גולדברג, אחיו של שופט בית המשפט המחוזי בירושלים, משה גולן. הוא הוסמך כעורך דין בשנת 1943. ובמקביל ללימודיו עבד באופן חלקי במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית.
באמצע 1946 נשלח לפתוח ולנהל את משרד הסוכנות בווינה.
לאחר הקמת מדינת ישראל התמנה גולן לאיש הקשר של משרד החוץ בירושלים. בשנת 1949 מונה למזכיר הצירות הישראלית בדרום אפריקה. בשנת 1953 הקים את הצירות הישראלית בקופנהגן. בשנת 1954 הוא החל לכהן כקונסול במונטריאול. בסוף שנות ה-50 היה הממונה על יחסי הציבור במשרד החוץ. בשנת 1960 נתמנה גולן לשגריר ישראל בפינלנד. את כתב אמנתו הגיש בספטמבר 1960. בספטמבר 1964 נתמנה לראש הטקס במשרד החוץ במקומו של אברהם גלבוע שמונה לקונסול כללי בליסבון, בדרגת ציר. בתפקיד זה הוא כיהן עד שנת 1970, אז מונה לשגריר ישראל ביוון. בעת קבלת פנים שערך לכבוד יום העצמאות בשנת 1973, הגיע בטעות שגריר סין העממית ביוון, שהתכוון להגיע לאירוע של שגריר כווית. נוכחותו של השגריר הסיני עוררה עניין רב בתקשורת. בשנת 1974 פרש לגמלאות.
בשנת 1980, בעת ביקור בלוס אנג'לס היה נוכח בשוד מזוין, אך לא נפגע. בעקבות האירוע פורסם ברדיו ששגריר ישראל מוחזק כבן ערובה.
גולן היה נשוי לשרה בתו של הרב מרדכי סנדר קופשטיין. הם התגוררו בשכונת טלביה בירושלים.
אנדז'יי ויידה
אנדז'יי ויידה (בפולנית: Andrzej Witold Wajda; 6 במרץ 1926 – 9 באוקטובר 2016) היה במאי קולנוע פולני.
ביוגרפיה
ויידה נולד בסובלקי שבפולין. בנעוריו הצטרף למחתרת הפולנית במהלך מלחמת העולם השנייה ואחרי כן למד ציור וקולנוע.
סרטיו הראשונים: "דור" (1954), "קנל" (1956) ו"אפר ופנינים" (1958) עסקו בפולין של אחרי המלחמה וזיכו את ויידה בשם בינלאומי והביאו אותו להתנגשות ראשונה עם הממשל הפולני, שעיכב את הוצאתו של "אפר ופנינים" משום שתיאר התנקשות בראש מחוז קומוניסטי. הסרטים גם הפכו את השחקן זביגנייב קובלסקי, המזכיר במראהו בסרט את ג'יימס דין, לכוכב.
ויידה המשיך ביצירת סרטים ביקורתיים. בסרטו "ליידי מקבת הסיבירית" (בעקבות "ליידי מקבת ממחוז מצנסק" של ניקולאי לשקוב) ובסרטים "אפר" (1965) ו"שערי גן עדן" (1967) עסק בבזבוז שבמלחמה.
בשנות השבעים הביא למסך כמה מהיצירות הספרותיות הבולטות של פולין באותן שנים. הוא זכה לפרסום רב בזכות שני הסרטים האפיים שלו, "איש השיש" (1976) ו"איש הברזל" (1981) שבחנו בעין ביקורתית את ההתנגשות בין הפרט למדינה בפולין של אחרי המלחמה.
בשנת 1989 נבחר ויידה כמועמד מטעם סולידריות לפרלמנט הפולני.
ב-1998 זכה בפרס אריה הזהב על מפעל חיים.
מצפן (שיר)
מצפן הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת ישראלית מאיה בוסקילה, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, נושמת. השיר יצא לאור ב-6 באוגוסט 2013, על ידי חברת התקליטים הפי"ל, כסינגל השני מתוך האלבום. הסינגל הבא שהוציאה אחריו הוא "לעבור את היום", שיצא לאור בנובמבר 2013.
השיר הגיע למקום השני במדיה פורסט וה-13 ברשת ג'.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי רמי קלינשטיין. יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב והצהיר כי: "מאיה בוסקילה באמצעות רמי קלינשטיין מנסה לבחון את "החיים", לחבר בין המציאות ("הרעש הגדול") הבלבול (מי צודק מי טועה, ו"החוק הוא שאין חוקים") ובין הרצון האישי להגשמה, לניצחון, להיות מושלם".
באתר פרוגי סקרו את השיר גם כן, תוך שכתבו שם כי: "אין ספק שהחודשים האחרונים היו משמעותיים למדי בחייה של בוסקילה".
וידאו קליפ
לשיר לא פורסם וידאו קליפ רשמי, אך ב-6 באוגוסט 2013, בסמוך לצאתו כסינגל העלתה בוסקילה את האודיו הרשמי שלו לערוץ היוטיוב שלה. האודיו זכה להצלחה נאה כאשר צבר קרוב ל-100,000 צפיות בסך הכול. מעבר לכך, כולל האודיו את עטיפתו הרשמית של הסינגל עצמו, בה מופיעה בוסקילה בתמונה שצולמה בשחור-לבן.
מסע ומתן
מסע ומתן הוא שם אלבומו השלישי של מוש בן ארי משנת 2006. חלק משירי האלבום נכתבו והוקלטו ראשונית במהלך מסע שערך בן ארי לאוסטרליה לאחר יציאת אלבומו הקודם, "דרך".
תגובות
האלבום כולל מחווה ללד זפלין ("פלאפל") כמו גם גרסת כיסוי לשיר "ילד מזדקן" של להקת כוורת. שלושה שירים הפכו להיטים: "ממריאים" ו"מסע ומתן" שהגיעו לראש מצעד הפזמונים של רשת ג', ו"אנצל".
עם זאת, ביקורות עיתונות המוזיקה לאלבום היו מעורבות. בעיקר נמתחה ביקורת על המלל.
בית רקנאטי
בית רקנאטי הוא בניין מגורים השוכן בתל אביב בפינת הרחובות דרך בגין ומזא"ה המהווה דוגמה לסגנון הבינלאומי בארץ ישראל ואחד הבניינים הידועים של העיר הלבנה.
היסטוריה
את הבנייה יזם ב-1934 איש העסקים ליאון רקנאטי (הסב) במטרה להקים בניין מגורים בעל חזית מסחרית. דרך בגין, אז דרך פתח תקווה (במקור הייתה דרך יפו-שכם), הייתה אז דרך מסחרית חשובה שהובילה אל מרכז תל אביב הצעירה. את הבניין תכננו האדריכלים שלמה ליאסקובסקי ויעקב אורנשטיין והוא נבנה ב-1935.
הבניין נבנה כמו מרבית הבנייה בעיר בשנות ה-30 בסגנון הבינלאומי והוא מתאפיין בצורות נקיות ומבנה פונקציונלי חסר עיטורים. מסממניו הבולטים הוא חזית המרפסות הפונה אל הדרך הראשית ומעליהן אלמנטי הצללה. המבנה כולל שורת חנויות לאורך הרחוב ובצידו הנסתר חצר פנימית.
במהלך שנות ה-40 וה-50 נעשו בבניין שינויים רבים ולאחר מכן הוא נזנח במשך שנים רבות. בשנת 2000 עבר שימור ושיחזור מלא על ידי האדריכל גידי בר אוריין.
קורי עכביש (ספר)
קורי עכביש הוא ספר עיון מאת העיתונאים עמוס הראל, הפרשן הצבאי של עיתון "הארץ", ואבי יששכרוף, הפרשן לענייני ערבים של העיתון, העוסק במלחמת לבנון השנייה. הספר מנתח את המלחמה בכל הרמות - החל מזווית הראייה של מקבלי ההחלטות הבכירים שבצד הישראלי, ובהם ממשלת ישראל והמטה הכללי של צה"ל, וכלה במפקדי השדה ובלוחמים בשדה הקרב. בנוסף בוחנים המחברים את הזווית הלבנונית באמצעות בלוגים של תושבים החיים בביירות. כן מנתחים המחברים את תקופת הלחימה בדרום לבנון ואת הנסיגה מרצועת הביטחון בשנת 2000 כרקע למלחמה.
בספר מתוארים בהרחבה אירועים דוגמת חטיפת חיילי צה"ל בגבול לבנון בידי מחבלי חזבאללה, מבצע משקל סגולי, קרב מארון א-ראס, קרב בינת ג'בייל, מבצע שינוי כיוון 11, פשיטת שייטת 13 בצור ומבצע חד וחלק ואירועים נוספים. הספר בוחן כיצד התרחשה המלחמה והאם ניתן היה למונעה או לחלופין לנהלה באופן נכון יותר. על-כן כולל הספר את מה שהמחברים מתארים ככשירות לקויה של צה"ל, אי-מימוש התוכנית המבצעית ללחימה בחזבאללה, והזדמנויות שהוחמצו לסיום מהיר ומוצלח של המלחמה. הרקע שהוביל למלחמה והסיבות שהביאו לכישלון המקצועי שנחלו יחידות רבות של צה"ל נבחנים אף הם. הספר מתבסס על תחקירי צה"ל, פרוטוקולים של דיונים ומאות ראיונות עם שרים בממשלה, קצינים בכירים ומומחים מישראל ומחוצה לה. הספר מתאר את הפיקוד העליון של הצבא כמי שהוכה בליקוי מאורות.
לדברי המחברים, הרמטכ"ל, רב-אלוף דני חלוץ, כמעט שלא נועץ בכלל בפורום המטה הכללי ולא טרח לכנסו. לפי הספר, מוצב הפיקוד העליון לא הופעל, ובדיונים לא היה מי שהעז לצייר לנוכחים את המצב נכוחה. ראש אגף המבצעים האלוף גדי איזנקוט, בעברו מפקד חטיבת גולני, אשר שירת שנים ארוכות בלבנון, מצטייר מן הספר כאחד האלופים הבודדים במטה הכללי שהעזו לחלוק על הרמטכ"ל חלוץ, ועל המהלכים שהציע. איזנקוט גם היה זה שזיהה את רובע הדאחייה כמרכז כובד של החזבאללה בו יש לפגוע והמליץ על גיוס מילואים. הספר סוקר בין השאר את התחקירים שביצע צה"ל לאחר המלחמה, את מהלכי השיקום ואת תקיפת הכור הגרעיני בסוריה. בספר מרואיינים בהרחבה קצינים בכירים בסדיר ובמילואים ובהם שלומי כהן, בועז עמידרור, יניב עשור, עמוס בריזל, מפקד גדוד צנחנים במילואים, עמי אילון, אורי שגיא, גיורא ענבר ואחרים.
קליאצ'נובו
קליאצ'נובו או קליצ'אנב (באוקראינית: Клячаново; בהונגרית: Klacsanó, "קלצ'נו"; ביידיש: קליטשאנעף או קליטשאניף) הוא כפר במחוז משנה מוקצ'בו במחוז זקרפטיה שבאוקראינה. הכפר שוכן בקרבת העיר מוקצ'בו (10 ק"מ מערבה מהעיר). אוכלוסיית הכפר מנתה 1,905 במפקד של שנת 2001.
היסטוריה
השם קליאצ'נובו מוזכר לראשונה בשנת 1475.
פנגו הונגרי
הפנגו (בהונגרית: Magyar pengő) היה הילכה החוקי הרשמי של הונגריה משנת 1927 עד שנת 1946 אז הופסק השימוש בו בעקבות היפר-אינפלציה שגאתה בו. בסוף דרכו הוחלף הפנגו בפורינט.
בתקופת מלחמת העולם השנייה
כחלק מהשתלטות צבא רוסיה על הונגריה אשר חברה לנאצים, הרסו הרוסים את כל תשתיתה הכלכלית של הונגריה. בנוסף חויבה הונגריה לשלם מאות מיליוני דולרים לבעלות הברית כפיצוי על נזקי המלחמה שנגרמו בעטיה. מצב זה הביא למשבר כלכלי חסר תקדים בעוצמתו. כך כל הכנסותיה של הונגריה בשנת 1945 הסתכמו בכ-15% מסך הוצאותיה.
כדי לכסות על חובותיה ובהיעדר ברירה, החלה ממשלת הונגריה להדפיס שטרות כסף במספרים גדולים מאוד, עד כי בתוך כחצי שנה לערך הוכפל מספר השטרות אשר היו במדינה פי 300. ריבוי הכסף הוביל לירידה דרסטית בכוח הקניה של המטבע ואינפלציה החלה לגאות. בתחילת תקופת האינפלציה נעשה ניסיון של ממשלת הונגריה לבלום את האינפלציה הדוהרת, וזאת על ידי ביטול ערכם של רוב השטרות במדינה. תהליך זה התבצע באמצעות הצמדת בול בשווי 3,000 פנגו על רבע מהשטרות בעלי סכום ה-1,000 פנגו (הסכום הגבוה ביותר מכל שטרות הפנגו) כשכל שאר שטרות סכום ה-1,000 בטלו. עניין זה למעשה החזיר לידי ממשלת הונגריה שלושה שטרות מתוך ארבעה.
הדפסת שטרות נטולת רסן הובילה ללחצים אינפלציוניים אדירים שגרמו לירידת ערכו של הפנגו עוד ועוד. בחודש יולי 1946 הגיעה האינפלציה לשיא - עליה של 19,000% בחודש. משמעות מספר זה הייתה הכפלת המחירים בממוצע מדי 13 שעות. לשם השוואה, בישראל בשנת 1984 נצפה שיא באינפלציה שהחלה מספר שנים קודם, שהגיע עד ל-445% בשנה.
בעקבות האינפלציה עלו בהונגריה אף סכומי השטרות ללא הרף, עד כי נקבע שיא של כל הזמנים בסכום הנקוב בשטר - מאה קווינטיליון פנגו. מספרים אדירים אלו לא הוסיפו לערכו של הפנגו, ובאו הדברים לידי כך שכל הכסף שהיה מצוי בידי אזרחי הונגריה, לא היה שווה יותר מעשירית סנט אמריקאי.
בתקופה זו נצפו בהונגריה מחזות אבסורדיים, כעובדי אשפה המנקים שטרות הזרוקים ברחובות ללא חפץ. שכירים בתקופה זו, עת קיבלו משכורת על עבודתם הלכו מיד לקנות איתה משהו, וזאת משום שמספר שעות לאחר מכן היה יורד ערכו של הפנגו. מטבעות רבים הותכו לצרכים שונים, וזאת משום שערכם כמתכת עלה בהרבה על ערכם כהילך חוקי. רבים מאזרחי הונגריה חזרו לסחור בשיטות פרימיטיביות כסחר חליפין.
סיום המשבר
באמצע שנת 1946 החלה ממשלת הונגריה ברפורמה כלכלית מתוך מטרה להיחלץ מהמשבר בו הייתה בו הייתה שרויה. במהלך הרפורמה נזנח מטבע הפנגו ונכנס לשימוש מטבע הפורינט. הלאמת נכסים ומפעלים לידי ממשלת הונגריה תרמו ליציבות הכלכלה ההונגרית ולביסוס המטבע החדש.
ב.מ.וו M4
ב.מ.וו M4 (באנגלית: BMW M4) היא גרסת הביצועים הגבוהים של ב.מ.וו סדרה 4. גרסה זו מייצרת מכוניות קופה וקבריולה על ידי ב.מ.וו M, חטיבת הספורט המוטורי של ב.מ.וו, ומשווקת מאז 2014.
כחלק מהמספור המחודש שמפצל את דגמי הקופה והקבריולה מסדרה 3 לסדרה 4, כדי להבדיל עוד יותר את אלה מסדרה 3, ה-M4 החליפה את דגמי הב.מ.וו M3 במרכבי הקופה והקבריוליה.
ה-M4 כוללת שינויים משמעותיים ביחס לסדרה 4 הסטנדרטית וכוללת שדרוגים למנוע, למתלים, למערכת הפליטה, לבלמים ואמצעי הפחתת משקל כולל שימוש מוגבר בסיבי פחמן, כמו על גג המכונית.
רקע
סדרה 4 נחשפה לראשונה בתערוכת פרנקפורט שנערכה בספטמבר 2013, כמתחרה לאאודי A5 ומרצדס CLS. בהתאם ה-M5 מתחרה באאודי S5,מרצדס C63 AMG ולקסוס RC-F. סדרת M4 משלבת בין מכונית קופה יוקרתית לבין מכונית הספורט בעלת ביצועים, מה שנקרא ספורט סדאן.
דור ראשון
הב.מ.וו M4 הוצעה לראשונה עם מנוע בנפח של 3.0 ליטר, צמד מגדשי טורבו, הספק מרבי של 431 כ"ס ומומנט מרבי של 56 קג"מ ב-1,850 סל"ד. כל אלו מעניקים לה את היכולת להאיץ מעמידה ל-100 קמ"ש תוך 4.1 שניות. הדגם הוצע עם תיבת השבעה הילוכים בעלת מצמד-כפול.
דור שני
הדור השני של ה-M4 מפיק 480 כ"ס ו-56.1 קג"מ במהדורתו הרגילה, 510 כ"ס ו-66.3 קג"מ בגרסת 'קומפטישן'. הרכב מוצע עם תיבת הילוכים ידנית או תיבת הילוכים אוטומטית בעלת 8 הילוכים. לשתיהן הנעה אחורית בעוד שלגרסה הידנית יש אפשרות גם להנעה כפולה. הדור השני של ה-M מאיץ מעמידה ל-100 קמ"ש תוך 3.9 שניות, או 3.5 שניות בגרסה עם ההנעה הכפולה. המהירות המרבית מוגבלת אלקטרונית של 250 קמ"ש.
דמה אנדויה
דמה אנדויה (Dame N'Doye; נולד ב-21 בפברואר 1985 בצ'ס) הוא כדורגלן סנגלי המשחק כחלוץ בפ.צ. קופנהגן. דמה הוא אחיו הצעיר של הכדורגלן אוסמן אנדויה.
כהן (ביתא ישראל)
קֵס (געז: ቀሲሰ, אמהרית: ቄሰ - "קֵס"; תגרית: ቀሺ - "קָשִׁי"), או כַּהַן (בגעז: ካሀን, בעברית: כהן; רבים: ካሀንት - "כַּהֲנַת"), הוא הסמכות הדתית הראשית בביתא ישראל. הכהן לבדו מוסמך לפרש את כתבי הקודש ולפסוק הלכות במסגרת ההיימנות. הלִיקַה כַּהֲנַת (ሊቀ ካሀንት - "כהן גדול"; רבים: ሊቃነ ካህናት - "לִיקַנָה כַּהֲנַת") הוא כהן הממונה כסמכות דתית עליונה, באזור רחב, וסמכותו גבוהה משל הכהנים המקומיים.
דמה אנדויה
קריירה
אנדויה החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הסנגלי ז'אן ד'ארק בשנת 2003, ושיחק בו 3 עונות. בשנת 2006, הוא עבר למועדון הכדורגל הקטרי אל-סד תמורת 500,000 אירו. אחרי עונה אחת בלבד בקטר במהלכה זכה בדאבל הקטרי, אנדויה החליט שברצונו לעבור לשחק באירופה וכך חתם בקבוצה הפורטוגלית אקדמיקה דה קוימברה. בעונתו הראשונה בפורטוגל, כבש 9 שערים ב-24 משחקים. לאחר עונת הבכורה המוצלחת שלו באירופה, הוא עבר למועדון הצמרת היווני פנאתינאיקוס תמורת 800,000 אירו. בפנאתינייקוס שיחק אנדויה עונה אחת ולאחר שמאמנו האנק טן קאטה לא הכלילו בתוכניות הקבוצה לעונה הבאה, חתם באוגוסט 2008, במועדון היווני הצנוע יותר OFI כריתים. בכרתים, אנדויה שיחק ב-15 משחקי ליגה בהם כבש 7 שערים. ב-12 בינואר 2009, הוא חתם בקבוצת פ.צ. קופנהגן, על חוזה לארבע וחצי שנים, תמורת סכום המוערך בכ-2 מיליון אירו. במהלך שתי עונותיו הראשונות בדנמרק, אנדויה היה לחלק מהותי בחוד הקבוצה, לה סייע לכבוש כמות נכבדת של שערים חשובים בדרך לזכייה בשני תוארי אליפות ליגת העל הדנית רצופים ובגביע הדני. לאחר שבעונת 2010–2011, כבש שער אשר הבטיח את ניצחונה של קופנהגן על רובין קאזאן הרוסית במסגרת ליגת האלופות, ועוד שער נגד מועדונו היווני לשעבר פנאתינייקוס, גם כן בליגת האלופות, שמו של אנדויה נקשר עם מספר מועדונים בכירים באירופה כמו א.ז. אלקמאר, סמפדוריה וברמינגהאם סיטי. באוגוסט 2012 עבר ללוקומוטיב מוסקבה תמורת 5.5 מיליון יורו.
כהן (ביתא ישראל)
מינוח
המילה קס  "כהן" בגעז משמעותה "איש דת", כבכלל השפות השמיות. המילה כהן משמשת גם כתואר לכומר-נזיר בכנסייה האתיופית והאריתראית.
התואר קסיס, המתייחס במקור לכומר נשוי בכנסייה האתיופית, הפך במרוצת הזמן שם נרדף בלשון היומיום, לתואר כהן שיוחס לכמרים-נזירים. שימוש יומיומי זה בתואר קסיס, חדר לשיח הביתא ישראלי, והמונח החל לשמש כתואר גם לכהניה. עם עליית ביתא ישראל עבר המונח האמהרי "קסיס" התאמה לעברית ישראלית וכיום נפוץ השימוש בכינוי קס, או קייס,  בלשון יחיד, וקסים או קייסים, בלשון רבים.
השימוש במילה "קס" ושאר נגזרותיה נפוץ יותר כיום מן השימוש במילה "כהן", למרות שאנשי הדת עצמם עדיין מעדיפים את השימוש בכינוי "כהן".
הקסים אינם כהנים בהגדרה ההלכתית, מכיוון שאין להם יחוס לשבט לוי ולאהרן הכהן. הקסים ממונים על פי הסמכה ולא על פי שושלת, ולמעשה משמשים כרבנים ולא ככהנים.
סמכויות ותפקידים
באופן היסטורי סמכות הכהן הייתה שנייה רק לזו של הנזיר אך עם תחילת היעלמות הנזירות בקרב ביתא ישראל, במהלך המאה ה-20, והאצת מגמה זו בחצי השני של המאה, החל תפקיד הכהן לכלול גם את תפקידי הנזיר והוא הפך לסמכות הראשונה בענייני דת.
תפקידי הקס כללו: עריכת תפילות, ניהול טקסי נישואין וגירושין, ליווי נפטרים לקבורה בתפילת כפרה, הקפדה על שמירת טומאה וטהרה, ניהול משפטים בענייני דת, התערבות לשם השכנת שלום בין צדדים עוינים, הטלת סנקציות על מי שפגע במוסכמות הדתיות והחברתיות של הקהילה, חינוך ילדי הקהילה ועוד.
מחויבות
בדומה לכהני המקרא, כהן ביתא ישראל מחויב לשאת אישה בתולה, ומנוע מלשאת אישה גרושה או אלמנה.
התייחסות הרבנות הראשית בישראל
עם עליית ביתא ישראל נוצר חיכוך בין המוסד הרבני לכהנת, אחר שהרבנות פקפקה ביהדותם.
הרבנות הראשית בישראל, מכנה גם רבנים יוצאי אתיופיה, אשר משמשים כרבנים לקהילתם בשם "קסים", גם אם לא עברו מעולם שום הסמכה לתפקיד כהן. צעירים יוצאי אתיופיה, שעברו הסמכה לרבנות, מצויים לעיתים בחיכוך עם ההיימנות, ובפרט עם הכהנים. חלק אחר מן הרבנים הצעירים, פועל לעומת זאת, גם לשימור מורשת הקהילה, תוך שילוב אלמנטים מן ההיימנות ליהדות הרבנית.
הכרה במעמד הקס בישראל
בפברואר 2018, החליטה וועדת שרים להכיר במעמד הקסים כ"רועים רוחניים" באופן רשמי, כולל הוספת 20 תקנים לקסים במערך הרבנות, ושילוב עתידי של קסים במועצות הדתיות.
קיריה
הקיריה היא תפילה נוצרית חשובה, הפותחת את תפילת המיסה. מקור שמה במילה היוונית "Κύριε" שמשמעותה היא "הו אדון" (יחסת הפנייה, ווקטיב, מן המילה היוונית "Κύριος", "אדון"). היא נקראת גם "Κύριε ἐλέησόν" דהיינו (הבשורה על-פי מתי, י"ז ט"ו). זוהי התפילה היחידה ביוונית שנכללת בספר התפילות הקתולי הלטיני והיא כוללת שש מילים בלבד:
תומאס קסלר
תומאס קסלר (בגרמנית: Thomas Kessler, נולד ב-20 בינואר 1986 בקלן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן גרמני המשחק בקבוצת פ.צ. קלן מהבונדסליגה בעמדת השוער.
קסלר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי קלן, בעונת 2006/07, כאשר קבוצתו שיחקה במסגרת הבונדסליגה השנייה. בעונת 2010/11 הושאל לקבוצת סנט פאולי. ב-12 בספטמבר 2010, קסלר שיחק לראשונה במדי קבוצתו החדשה, במשחק מול קבוצתו המקורית פ.צ. קלן, אשר נערך במסגרת הבונדסליגה, וירד ליגה עם סנט פאולי בתום עונה זו. בעונה שלאחר מכן, 2011/12, הושאל לקבוצת איינטרכט פרנקפורט, במדיה שותף ב-4 משחקי ליגה בלבד. בתום עונה זו חזר לפ.צ. קלן, והוא בעיקר שוערו המחליף של טימו הורן.
Queen Rocks
האלבום נחשב לייחודי בשל העובדה שהוא לא המשיך את הקו הייחודי של אלבומי האוסף הקודמים: הוא כולל להיטים לצד שירים שמעולם לא יצאו כסינגלים.
יחסי דומיניקה–צ'ילה
יחסי דומיניקה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין קהיליית דומיניקה לבין הרפובליקה של צ'ילה. שתי המדינות חברות בארגון מדינות אמריקה, הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות והאו"ם.
היסטוריה
באפריל 2012, במסגרת פסגת אמריקה שהתקיימה בקרטחנה דה אינדיאס, נפגש נשיא צ'ילה סבסטיאן פיניירה עם ראש ממשלת דומיניקה, רוזוולט סקרריט. כתוצאה מפגישה זו שלחה הסוכנות לשיתוף פעולה בינלאומי בצ'ילה משלחת טכנית לדומיניקה לביצוע אבחון של תחום הדייג במדינה. כעבור שנתיים, ב-24 ביוני 2014, שתי המדינות חתמו על הסכם הפטור של אשרות לבעלי דרכון דיפלומטי רשמי.
יחסים מסחריים
המסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-4,000 דולר בשנת 2016, והיווה צמיחה של 6.8% בחמש השנים האחרונות. המוצרים העיקריים שמייצאת צ'ילה לדומיניקה היו מקרל, עץ ומשקאות לא אלכוהוליים, ואילו דומיניקה מייצאת לצ'ילה בעיקר ממסרים ובגדים.
מרקוביץ'
מרקוביץ או מרקוביץ' הוא שם משפחה מזרח אירופאי שמשמעותו בשפות סלביות אחדות היא "בנו של מרקו" או "בנו של מארק". הוא נפוץ בעיקר אצל יהדות אשכנז מרומניה, פולין והאימפריה הרוסית לשעבר, כמו כן אצל עמים נוצרים מיוגוסלביה לשעבר. בארצות המערב הדוברות גרמנית או אנגלית שם משפחה זה הפך למרקוביץ (Markowitz או Marcowitz).
רמשן לילי
רמשן לילי (שם מדעי: Nyctalus noctula) הוא מין של עטלף קטן ממדים ומגושם ממשפחת נשפוניים. הוא מצוי בצפון אפריקה ומזרחה עד יפן.
תיאור המין
רמשן לילי הוא עטלף מגושם במקצת. אוזניו קצרות ומעוגלות. צפיר קצר, האצבע החמישית בכנף קצרה מאוד, אורכה כמעט כאורך העצם השלישית או הרביעית של הפיסה. זנבו קצר וחשוף משיער. הכנף ארוכה וצרה. חרטומו רחב ומורחב בחלקו העליון. פתחי הנחיריים מופנים לצדדים. הפרווה קצרה, אפרפרה- חומה בגב ובהירה בגחון. אורך הרגל הוא 5.7 ס"מ, זנבו באורך 4.5 ס"מ, אורך אפרכסת האוזן הוא 6 מ"מ, ואורך כף רגלו הוא 1.1 ס"מ, לפי המידות של ארבעה פרטים מלבנון.
הוא טורף חרקים גדולים יחסית, כגון חיפושיות, תוך כדי מעוף, ומעופף בגבהים במהירות של 50 קמ"ש. בעת מנוחה משמיע קולות בתדירות 11 -18 אלף תנודות בשנייה, שנועדו כנראה למשיכת נקבות. תדירות קולות הניווט היא 18- 20 תנודות בשנייה.
השם המדעי של הסוג בא מיוונית nyktalos= מנומנם. השם בלטינית הוא noctula= לילי.
תפוצה
ככל הנראה, בישראל הרמשן הלילי נמצא בעמק הירדן העליון, בגליל העליון, בגולן ובחרמון. באירופה מוגדר כחיה שנמצאת בסיכון, שכן האוכלוסייה יורדת בגלל איבוד מקורות מזון. בעבר הרמשן הלילי היה שכיח ביריחו ובעמק החולה.
המין מצוי בצפון אפריקה, באזור הפליארקטי באירופה ומזרחה ליפן.
הרמשן הלילי בוחר ללון בחורים שבגזעי עץ עתיקים, בניגוד לרוב העטלפים בישראל הלנים במערות. בשל פיתוח מוגבר מתמעטים בארצנו העצים העתיקים ובתוך כך החורים המשמשים לעטלפים מקומות לינה. לכן הוצבו בעבורם בשמורת הטבע עין אפק תיבות משכן מרופדות ברשת פלסטיק המאפשרות לעטלף אחיזה קלה, והן מהוות משכן חלופי לחורים שבעצים העתיקים.
המין היה קיים בארץ אך לא נצפה עד שנות השמונים. עיקר שטח התפוצה של המין בישראל משתרע על פני שטח של כ-1,000 קמ"ר, וכנראה, תפוצתו בישראל גדלה בשנים האחרונות.
רבייה
ההזדווגות בסתיו, והנקבות שומרות את הזרע בצינור הביצים כל החורף. ההריון נמשך 50- 70 יום. הגור מגיע לממדי בוגר בגיל 6–7 שבועות.
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-272 (ורמאכט)
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-272 (בגרמנית: 272. Volksgrenadier-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
ג'ארד דיימונד
ג'ארד מייסון דיימונד (באנגלית: Jared Mason Diamond; נולד ב-10 בספטמבר 1937) הוא ביולוג, פיזיולוג וביו-גאוגרף של תורת האבולוציה, יהודי-אמריקאי. נכון ל-2008 הוא מכהן כפרופסור לגאוגרפיה ולפיזיולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. דיימונד זכה בפרס פוליצר בגין ספרו "רובים, חיידקים ופלדה" (1998), במדליה הלאומית למדעים של ארצות הברית (1999) ובפרס וולף (2013).
קורות חיים
דיימונד נולד בבוסטון למשפחה יהודית שמוצאה ממולדובה ופולין. למד בבית הספר רוקסברי (Roxbury Latin School), ולאחר מכן סיים לימודי תואר ראשון בקולג' הרווארד היוקרתי שבאוניברסיטת הרווארד ב-1958, וקיבל תואר דוקטור בפיזיולוגיה וביופיזיקה של הממברנה מאוניברסיטת קיימברידג' ב-1961. ב-1962 צורף דיימונד כעמית זוטר (Junior Fellow) ל"חברת העמיתים של הרווארד" (Harvard Society of Fellows), ארגון יוקרתי שהחברות בו היא לכל החיים, כשכל שנה בוחרים עשרה מצטיינים על מנת לצרפם לארגון. בשנים 1962–1966 שהה דיימונד באוניברסיטת הרווארד. ב-1966 התמנה כפרופסור לפיזיולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
עוד בשנות ה-20 שלו, פיתח קריירה נוספת, מקבילה, באקולוגיה ואבולוציה של העופות של גינאה החדשה, ורכש ניסיון עשיר בעבודת שדה. הוא ערך 17 מסעות לגינאה החדשה ולאיים הסמוכים, על מנת לחקור את האקולוגיה והתפתחות הציפורים. בין היתר, גילה מחדש ציפור שחשבו כי נכחדה (Amblyornis flavifrons). כפעיל בשמירת הטבע תכנן תוכנית מקיפה, שיושמה ברובה, למערכת פארקים לאומיים בחלק האינדונזי של גינאה החדשה. כמו כן ערך מסעות מחקר בשירות ממשלת אינדונזיה והקרן העולמית לשימור חיות הבר.
בשנות החמישים לחייו, פיתח דיימונד בהדרגה קריירה שלישית בהיסטוריה של הסביבה, והחל ללמד כפרופסור לגאוגרפיה ומדעי בריאות הסביבה, משרתו כיום.
דיימונד ידוע בעיקר כמחברן של יצירות מדע פופולרי המשלבות אנתרופולוגיה, ביולוגיה והיסטוריה. הוא זכה בפרס פוליצר בשנת 1998 עבור ספרו רובים, חיידקים ופלדה, שבו העלה השערה שגורמים גאוגרפיים וסיבות הקשורות לסביבה היו הגורם המכריע בהתפשטות ההגמוניה המערבית בעולם.
דיימונד הוא חבר החברה הפילוסופית האמריקאית (מ-1988), האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים והאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
בספר שחיבר, "העולם עד אתמול", ביסס דיימונד את עמדתו לפיה סכסוכים לא-מדינתיים גורמים למספר קורבנות גבוה הרבה יותר מאשר סכסוכים מדינתיים, מכיוון שלרוב סכסוכים לא-מדינתיים נמשכים שנים ארוכות ומשפיעים באופן משמעותי יותר על האוכלוסייה האזרחית.