cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פוסי ריוט
"אם האלוהים, גרשי מכאן את פוטין"
ב-21 בפברואר 2012, כחלק מתנועת מחאה נגד בחירתו מחדש של ולדימיר פוטין, נכנסו 5 חברות הלהקה לקתדרלת ישו המושיע של הכנסייה הרוסית האורתודוקסית במוסקבה. בעת כניסתן לא התקיים שירות מצד הכנסייה, ורק אנשים מעטים נכחו בקתדרלה. בעודן מסירות את בגדי החורף, הן לבשו בלקלאוות צבעוניות, עלו במדרגות המובילות אל המזבח, והחלו לקפוץ מסביבו ולהכות באוויר. לאחר פחות מדקה, הן לוו על ידי שומרים אל מחוץ לבניין. מאוחר יותר שולב סרטון ההופעה בצילומים שצולמו בכנסייה אחרת, שזוהה על ידי דובר הכנסייה הרוסית האורתודוקסית וסבולוד צ'פלין כקתדרלת האפיפניה ביאלוכובו, כדי ליצור וידאו קליפ לשיר, שכותרתו "תפילת הפאנק: אם האלוהים, גרשי מכאן את פוטין".
השיר, שתואר אותו כפאנק מוֹלֵבֵּן (תפילת תחינה), השאיל את מנגינת הפתיחה מ-"Bogoroditse Devo, Raduisya" (אווה מריה) של סרגיי רחמנינוב, מתוך יצירתו למקהלה "ליל שימורים". במילותיו קראו חברות הלהקה למרים, אם ישו להיפטר מראש ממשלת רוסיה ולדימיר פוטין, "להיות פמיניסטית", ולתמוך בהפגנותיהן. הן רמזו על קשרים הדוקים בין הכנסייה לבין ארגון הק.ג.ב ("חלוקים שחורים, אפטות זהב"), ביקרו את התרפסותם של רוסים רבים בפני הכנסייה ("בני הקהילה זוחלים משתחווים") ותקפו את האמונות המסורתיות של הכנסייה ביחס לנשים ("כדי שלא לפגוע בהוד קדושתו, על נשים ללדת ולאהוב"). הן השתמשו בכינוי הגס "Срань Господняa" ששימש לתרגום הביטוי האנגלי "holy shit" בסרטים הוליוודיים, ואשר ניתן לפרשו באופן מילולי כ"חרא של אלוהים". מאוחר יותר הן הסבירו את הביטוי באומרן, "זהו ביטוי אידיומטי, הקשור לטור הקודם בשיר, על המיזוג בין הפטריארכיה של מוסקבה והממשלה. 'חרא קדוש' הוא הערכתנו למצב במדינה". הן התייחסו לפטריארך הרוסי האורתודוקסי קיריל הראשון כ"סוקה" (כלבה) והאשימו אותו כי האמין בפוטין יותר מאשר באלוהים.
הגברת הקשרים בין הכנסייה והמדינה ברוסיה היוותה יעד לביקורת ומחאה. הפטריארך קיריל תמך בגלוי בבחירות המחודשות של פוטין בשנת 2012, וכינה את פוטין "נס מאלוהים", אשר "תיקן את דרכה העקומה של ההיסטוריה". לאחר הופעתן בקתדרלה הצהירו חברי פוסי ריוט שהכנסייה היא "נשק במערכת בחירות מלוכלכת" וכינו את פוטין "אדם רחוק ככל האפשר מהאמת של אלוהים". הופעתן הובילה להתייחסות בתקשורת העולמית ולמעצרן של שלוש חברות הלהקה נאדז'דה טולוקוניקובה, מריה אליוקינה ויקטרינה סמוצביץ'.
"אני לא יכול לנשום"
הלהקה הוציאה את השיר והווידאו קליפ הראשון שלה בשפה האנגלית בפברואר 2015. שם השיר, "I Can't Breathe" מתייחס למילים האחרונות שאמר אריק גארנר, כאשר שוטר ממשטרת ניו יורק החזיק אותו מוצמד על הקרקע בעודו נחנק. בסרטון, חברות הלהקה לובשות מדים של יחידת משטרה רוסית לפיזור הפגנות, והן נקברות לאיטן בעודן בחיים. לדברי חברות הלהקה אליוחינה וטולוקוניקובה, "שוטרים, חיילים, סוכנים, הופכים להיות בני ערובה ונקברים עם אלה שהם הורגים, באופן פיזי ומילולי". במהלך הסרטון, מוצגות סיגריות כתומות עם שם המותג "האביב הרוסי", שמתייחס לתומכי הפלישה הרוסית לאוקראינה וסיפוח חצי האי קרים. פוסי ריוט הייתה אחראית לקונספט והפקת הסרטון, בעוד שהלחנת השיר ומילותיו בוצעו על ידי שתי להקות רוסיות נוספות, ג'ק ווד וסקופרליין. השיר יוצר הקבלה בין האכזריות של המשטרה והדכאנות של המדינה ברוסיה ובארצות הברית.
"שחף"
ב-3 בפברואר 2016 הוציאה פוסי ריוט את הקליפ עבור השיר "Chaika", הרומז לממצאי הקרן למניעת שחיתות של הפעיל הפוליטי אלכסיי נבלני.
"להחזיר את אמריקה לגדולתה"
בתגובה למועמדותו לבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 של המועמד מהמפלגה הרפובליקנית דונלד טראמפ, הוציאה פוסי ריוט את השיר והסרטון "Make America Great Again", שמתייחס לסיסמת הבחירות של טראמפ באותו השם, ואשר בוים על ידי ג'ונאס אקרלונד באוקטובר 2016. הסרטון מתאר עולם דיסטופי בו טראמפ, בגילומה של טולוקוניקובה, הוא הנשיא. במהלכו, טראמפ אוכף ערכים שמרנים (התנגדות להפלות וזכויות להט"ב, מדיניות הגירה, החפצת נשים) באמצעות מכות, שיימינג וסימון קורבנות על ידי צריבת סימנים על גופם, בעוד אנשיו מענים את הקורבנות. טולוקוניקובה שרה את המילים "תן לאנשים אחרים להיכנס, תקשיב לנשים שלך, תפסיק להרוג ילדים שחורים, הפוך את אמריקה לנהדרת שוב".
"תפוחים רקובים"
במרץ 2018 הוציאה פוסי ריוט יחד עם "TV on the Radio" את הסינגל והסרטון "Bad Apples". השיר הוא הצהרה נגד שחיתות במערכת המשפט הפלילי.
"רעב"
בדצמבר 2019 הוציאה פוסי ריוט יחד עם ויק מנסה וג'ונגלפוסי את השיר "Hangerz". השיר נכתב בתגובה לחקיקה נגד הפלות באלבמה. כל ההכנסות מהשיר הועברו לארגון הורות מתוכננת המספק מגוון שרותי בריאות לנשים בו ניתן לקבל עזרה וליווי בתכנון משפחה, שימוש באמצעי מניעה, חינוך מיני, מחלות מין והפסקת הריון.
"האג'נדה שלי"
באוקטובר 2020, פוסי ריוט, יחד עם הרכב הדיסקו וילג' פיפל, הופיעו בהופעות אורח בסינגל הדוריאן אלקטרה "My Agenda". מילותיה של פוסי ריוט בשיר קוראות למרד כלפי החוק נגד תעמולה גאה אשר הועבר ברוסיה ביוני 2013 האוסר על הצגת תכנים הומוסקסואלים במדיה, בתקשורת וציבור ומתייחסות גם לחוקים דומים נגד הומוסקסואלים במדינה האפריקאית אוגנדה. השיר יצא באלבומה של הזמרת-יוצרת האמריקאית, דוריאן אלקטרה, תחת אותו השם, My Agenda באותה שנה.
מעצר על רקע חוליגניזם
ב-26 בפברואר 2012 נפתח תיק פלילי נגד חברות הלהקה שהשתתפו בהופעת קתדרלת ישו המושיע ב-21 בפברואר. ב-3 במרץ נעצרו מריה אליוחינה ונאדז'דה טולוקוניקובה על ידי השלטונות הרוסים והואשמו בחוליגניזם. הנשים הכחישו תחילה שהן חברות הלהקה ופתחו בשביתת רעב במחאה נגד שהותן בבתי הסוהר הרחק מילדיהן הקטנים. הנאשמות הוחזקו ללא ערבות. ב-16 במרץ נעצרה חברה נוספת, יקטרינה סמוצביץ', שנחקרה קודם לכן כעדה בתיק.
הסנגור ניקולאי פולוזוב הצהיר כי גם טולוקוניקובה וגם סמוצביץ' היו חברות בקבוצת אמנות הרחוב "וויינה", ושתיהן ערכו בעבר הפגנות מול בבניין בית המשפט בטגנסקי, שם יישפטו. הוא טען כי שני הניסיונות הקודמים של הנשים לשיבוש הליכים באירועים ישנו את דעתו של השופט הדן בנושא המעצר, וימנעו הכרעה הוגנת באומרו, "אני מאמין שהשופט בהחלט יזכור את הלקוחות שלי, ויוכל בקלות להתעלל בהן, ולכן לא יוכל לקבל החלטה אובייקטיבית". שלוש החברות העצורות הוכרזו כ-"אסירות פוליטיים" על ידי איגוד הסולידריות עם אסירים פוליטיים (SPP). ב-25 במרץ כינה אותם ארגון זכויות האדם אמנסטי אינטרנשיונל שבויי מצפון בשל "חומרת תגובת השלטונות הרוסים".
בנאום שנערך בפגישת הליטורגיה הקדושה בכנסיית הנחת הגלימה במוסקבה ב-21 במרץ, גינה הפטריארך קיריל את פעולותיה של להקת פוסי ריוט כחילול הקודש ואמר כי "השטן צחק על כולנו... אין לנו עתיד אם נאפשר לעג לעיני מקדשים גדולים, ואם יש הרואים בלעג כזה מעין גבורה, ביטוי למחאה פוליטית, פעולה מקובלת או בדיחה לא מזיקה". עצומה הקוראת לחנינה עבור הנשים נחתמה על ידי כ-5,000 חברות הדיוט. הפטריארך הוסיף כי "ליבו נשבר ממרירות" כששמע שמספר נוצרים אורתודוקסים ביקשו עבור רחמים וחנינה לנשים בנושא מעצרן.
משפט, הרשעה וגזר הדין
משפטן של שלוש הנשים החל בבית המשפט המחוזי בחמובניקי במוסקבה ב-30 ביולי 2012 במהלכו, הואשמו ב-"חוליגניזם מכוון שבוצע על ידי קבוצה מאורגנת של אנשים המונעים משנאה או עוינות דתית", ועמדו לעונשים אפשריים של עד 7 שנות מאסר. בתחילת חודש יולי, סקר שנערך במוסקבה מצא כי מחצית מהנשאלים התנגדו למשפט ואילו 36 אחוזים תמכו בו, השאר התלבטו. ולדימיר פוטין הצהיר כי למרות שהוא לא ראה "שום דבר טוב" במחאת הלהקה, "למרות זאת, אני לא חושב שצריך לשפוט אותם בצורה כה קשה על כך".
הנאשמות הודו באשמה ואמרו כי לא התכוונו למחאתן לפגוע. "שרנו חלק מהפזמון "חרא", אמרה טולוקוניקובה בבית המשפט. "אני מצטערת אם פגעתי במישהו עם זה. זהו ביטוי אידיומטי, הקשור לפסוק הקודם - על מיזוג הפטריארכיה של מוסקבה והממשלה. "חרא" הוא הערכתנו למצב במדינה. דעה זו היא לא חילול הקודש". עורכי דינם ציינו כי נסיבות המקרה החיו את המסורת של משפט הראווה בתקופה הסובייטית. ב-15 באוגוסט התאספו 20 מפגינים חובשי בלאקלאות לתמיכה בפוסי ריוט בקתדרלת ישו המושיע, והרימו שלטים בהם הציגו את המשפט "ברוך הרחמנים". שומרי הקתדרלה נעו במהירות נגד המפגינים, ניסו לעצור אותם והורידו את הבלקלאבות שלהם. ההפגנה עוררה סיקור תקשורתי רחב.
שלוש החברות הורשעו על ידי השופט ונידונו לשנתיים מאסר ב-17 באוגוסט 2012. השופט הצהיר כי הן "ערערו באופן גורף את הסדר החברתי" עם מחאתן, והראו "חוסר כבוד מוחלט למאמינים". מארק פייגין, עורך דינן של השלישייה, הצהיר כי יערער על גזר הדין, אך כי "בשום פנים ואופן הבנות לא יבקשו חנינה מפוטין... הן לא יתחננו וישפילו את עצמן לפני ממזר כזה". טולוקוניקובה הצהירה לאחר פסק הדין כי "מאסרנו משמש סימן ברור וחד משמעי לכך שהחופש נלקח מכל המדינה". במהלך אותו החודש, לאחר מתן גזר הדין, החלו הרשויות ברוסיה לחפש אחר שתי חברות ההרכב שהסתירו את פניהן במסכות בזמן אירוע המחאה, ובחשבון הטוויטר הרשמי של הלהקה נכתב כי "שתיים מחברות הלהקה שלנו עזבו בהצלחה את המדינה... הן יאספו פמיניסטיות זרות כדי להיערך להפגנות חדשות!".
שימוע גזר דינן של חברות הלהקה עורר הפגנות תמיכה הן מתומכיה והן ממתנגדיה מחוץ לבית המשפט. מנהיג האופוזיציה סרגיי אודאלצוב, שהפגין לתמיכה בנאשמות, עוכב על ידי המשטרה. אלוף העולם לשעבר בשחמט וחבר האופוזיציה ותיק גאררי קספרוב, שניסה להגיע לקריאת פסק הדין, נעצר והוכה. שר האוצר לשעבר, אלכסיי קודרין, הגדיר את פסק הדין כ-"עוד מכה למערכת המשפט ולאמון האזרחים בה אשר פוגע בתדמית הבינלאומית של המדינה". פוטין השיב כי יש להגן על ארגונים דתיים, באומרו "למדינה יש זיכרונות קשים מאוד מהתקופה הראשונית של השלטון הסובייטי, כשמספר עצום של כוהנים סבלו. כנסיות רבות נהרסו וכל האמונות המסורתיות שלנו ספגו נזק עצום". בתגובה לשאלות שהוצגו על ידי עיתון הגרדיאן והועברו ללהקה באמצעות עורך דינן, האשימו חברי פוסי ריוט את פוטין ואת הכנסייה הרוסית האורתודוקסית בניהול התיק. סמוצביץ' הצהירה בדצמבר 2012 כי "יותר מהכל, מה שרבים לא ראו במהלך המשפט היו אותם רגעים שבהם זכות ההגנה שלנו נפגעה. זה לא שהיינו חסרות אונים, זה היה מצב של ייאוש". בראיון לעיתון הוסיפה באומרה, "המשפט נבנה בצורה שלא יכולנו להגן על עצמנו. הם לא הקשיבו לנו. יכולנו לשבת למטה, שם אתה מחכה עד שלוקחים אותך ולא להיכנס בכלל לאולם והכל היה הולך באותה הדרך. העובדה שלקחנו חלק פיזית במשפט לא ממש שינתה שום דבר".
ערעור בית המשפט במוסקבה
ב-1 באוקטובר 2012 נדחה דיון בערעור גזן הדין בבית המשפט העירוני במוסקבה לאחר שסמוצביץ' הודיעה להרכב של שלושה שופטים כי ברצונה לסיים את ייצוג הסנגורים שלה בטענה כי "עמדתה בתיק הפלילי אינה עולה בקנה אחד עם עמדתם". בראיון לשידור יום הולדתו ה-60 ב-7 באוקטובר, זמן קצר לפני שמיעת הערעור, הצהיר פוטין כי חברות פוסי ריוט "ערערו את היסודות המוסריים של המדינה" וכי הן "קיבלו את מה שביקשו". בתגובה, האשימה עורכת הדין של פוסי ריוט ויולטה וולקובה את פוטין שהפעיל לחץ על בית המשפט. ב-10 באוקטובר, עורכת דינה החדשה של סמוצביץ', אירינה חרונובה, טענה כי מרשתה לא ביצעה למעשה את מעשי החוליגניזם בכנסייה מאחר שנמנע ממנה הגישה על ידי ביטחון הכנסייה. בית המשפט קיבל טענה זו, ושחרר את סמוצביץ' על תנאי של שנתיים. עם זאת, השופטים דחו את ערעוריהם של טולוקוניקובה ואליוחינה, תוך שמירה על הרשעותיהן וגזר דינן.
העיתונאית הרוסית-אמריקאית ג'וליה איופה, בכתיבתה עבור השבועון ניו ריפבליק, הגיבה כי בטענה שסמוצביץ' חף מפשע מכיוון שלא השתתפה, הגנתה של חרונובה מרמזת כי טולוקוניקובה ואליוקינה למעשה ביצעו פשע, וניתקו את "הדרך האחת לגאולה שהייתה למעשה ללהקה, התעלמות מהליכי בית המשפט ושלילת הלגיטימיות שלה". חלק מהפרשנים ראו בשחרורו הבלתי צפוי של סמוצביץ' טקטיקת הפרדה ושלטון מצד השלטונות. מאוחר יותר התגלו פרטים על "תרנגולת אם" לכאורה, אסירה שמרגלת אחר אסירים ומארגנת להם מניפולציות לשתף פעולה עם הרשויות בתמורה לזכויות ולשחרור על תנאי מוקדם. רמאית מורשעת בשם אירינה אורלובה הוצבה באותו תא עם סמוצביץ', שם ככל הנראה זכתה באמונה ושכנעה אותה להחליף עורכת דין. כל הסכם לכאורה עם הרשויות היה מחייב את סמוצביץ' לגנות בפומבי את עורכי דינה לשעבר.
שירות המאסר
דיווחים ראשוניים העלו כי הנשים ירצו את עונשן באחד משלושה מחוזות. ההחלטה על מושבת תיקון נשים ביטחונית כללית (סוג הכלא הנפוץ ביותר ברוסיה) ברפובליקה של מורדוביה, כ-400 קילומטרים ממוסקבה, אושרה מאוחר יותר על ידי בעלה של טולוקוניקובה. הנשים ביקשו מהרשויות לאפשר להן לרצות את עונשם במתקן מעצר לפני משפט במוסקבה. בקשתן נדחתה, וטולוקוניקובה ואליוקינה נשלחו למושבות עונשין במורדוביה ובמחוז פרם, בהתאמה.
טולוקוניקובה נכלאה במושבת העונשין, IK-14, ואילו אליוחינה נשלחה למושבת IK-32. האחרונה היא מושבה של עבריינים ראשונים, בה ישנו בית חרושת לתפירה, ותוכנית מקצועית ניסיונית להכשרת אסירות להפיכת לאנימטורים מצוירים דיגיטליים. התנאים בשטחה תוארו כנוחים יחסית, ואף אסירים או מפקחי זכויות אדם לא הגישו תלונות על תנאיו. עם זאת, למושבת IK-14 ישנה תדמית קשה יותר.
תגובות
פעילת זכויות האדם הרוסית לודמילה אלכסייבה כינתה את פסק הדין כ-"מונע ממניעים פוליטיים לא תואמים את החוק, את השכל הישר או את הרחמים". פעיל האופוזיציה אלכסיי נבלני הגדיר את פוסי ריוט כ-"טיפשות המבצעות פשעים קטנים לשם פרסום" אך התנגד לפסק הדין, שלדעתו נכתב על ידי ולדימיר פוטין כ-"נקמה בגין פעלול לא מספיק מסוכן מבחינה חברתית כדי להצדיק את החזקת הנשים מאחורי סורג ובריח". הסוופר הרוסי בוריס אקונין השתתף ביום ההרשעה בהפגנות למען שחרור החברות והודיע כי "פוטין דן את עצמו לעוד שנה וחצי של בושה והשפלה בינלאומית" ב-13 בספטמבר 2012, ראש ממשלת רוסיה דמיטרי מדבדב קרא לשחרור מוקדם של הנשים, ואמר שהזמן שכבר שירתו בהמתנה למשפט הוא ענישה מספקת, ומאסר נוסף יהיה "לא יעיל". ב-2 בנובמבר, אמר כי לא היה שולח את שלושת חברי פוסי ריוט למאסר, וחזר על כך שתקופת מעצרן לפני המשפט היוו עונש מספיק, אך הדגיש כי שחרור שתי האסירות הנותרות הוא עניין של בית המשפט.
משרדי החוץ של ארצות הברית ומדינות האיחוד האירופי כינו את המשפט כ-"לא מידתי". נשיא ארצות הברית ה-44 ברק אובמה הביע את אכזבתו לגזר הדין, והבית הלבן הצהיר כי יש לו "חששות כבדים מהדרך בה טיפלו הנשים צעירות הללו על ידי מערכת המשפט הרוסית". על פי תאגיד השידור הבריטי "BBC Monitoring", בעיתונות האירופית והאמריקאית הוגדר "גינוי כמעט אוניברסלי" של גזר הדין.
תמיכה בינלאומית
במהלך המשפט, שלוש החברות הפכו לגורם בינלאומי עקב הטיפול בהן. אמנים, פוליטיקאים ומוזיקאים בינלאומיים רבים הביעו תמיכה בשחרורן והביעו דאגה מהגינות משפטן בהם פול מקרטני ואונג סן סו צ'י. הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, הביעה את תמיכתה בפוסי ריוט במופעה במוסקבה באומרה, "אני נגד צנזורה, וכל הקריירה שלי תמיד קדמתי את חופש הביטוי ולכן אני חושבת שמה שקורה להם אינו הוגן ואני מקווה שהן לא יצטרכו לרצות 7 שנים בכלא, זו תהיה טרגדיה. אני חושבת שאמנות צריכה להיות פוליטית, שהאמנות מבחינה היסטורית תמיד משקפת את המתרחש מבחינה חברתית. אז מבחינתי קשה להפריד ולהיות אמנית ולא להיות פוליטית. החלום שלי והתקווה שלי היא שלכולם בעולם יהיה את הזכות להביע את הדעות שלהם ועדיין יתייחסו אלינו כבני אדם. אני יודעת שיש צדדים רבים בכל סיפור, ואני לא מתכוונת לחוסר כבוד לכנסייה, או לממשלה, אבל אני חושבת ששלוש הבנות האלה - נדז'דה, יקטרינה ומריה - עשו משהו אמיץ. אני חושבת שהן שילמו את המחיר על המעשה הזה. ואני מתפללת עבור את החופש שלהן". מאוחר יותר חשפה כיתוב על גופה בשם הלהקה לצד המשפט "ללא פחד" והופיעה עם כובע בלקלאווה כמחווה ללבושן. הזמרת האיסלנדית ביורק קראה לחברות הלהקה להופיע עימה הקדישה עבורן את שירה, "Declare Independence". משנת 2012 עד 2014 הקבוצה ללא מטרת הרווח, "Voice Project" המתמקדת בקידום חופש הביטוי האמנותי ריכזה תרומות באמצעות קרן הגנה ותמיכה משפטית בינלאומית לטולוקוניקובה ואליוקינה במהלך תקופת מאסרן, שתמכה בהוצאות המשפט של הנשים, סיפקה להן הפרשות במהלך מחנות הכלא ובטיפול בילדים, בנוסף ניטור בטיחות על ידי עורכי דין רוסים מקומיים. הקבוצה ניהלה בנוסף מספר קמפיינים ויראליים לתמיכה בנשים במהלך מאסרם, כגון "איפה נדיה?" במהלך היעלמותה של טולוקוניקובה במשך 26 ימים בעקבות שביתת הרעב שלה, שבמהלכה הועברה לבית החולים בכלא בקרסנויארסק. במהלך מאסרה של טולוקוניקובה, הקבוצה פנתה בדחיפות אל הדו"ח המיוחד של נציג האו"ם חואן א. מנדז בנושא עינויים וביקשה כי האו"ם ילחץ על הפדרציה הרוסית לאכוף חוקים בינלאומיים בנושא זכויות אדם ועינויים ביחס לתקני המינימום שנקבעו על ידי פרוטוקולי האו"ם והאמנה האירופית לזכויות אדם.
מכתב תמיכה של 120 חברי הפרלמנט הגרמני, הבונדסטאג, נשלח לשגריר הרוסי בגרמניה, ולדימיר גרינין שהגדיר את ההליכים נגד הנשים כ-"חריפים מדי" ו-"בלתי מידיים". ב-9 באוגוסט 2012 צעדו 200 תומכי פוסי ריוט בברלין, לבושים בבלקלאות צבעוניות, בהפגנת תמיכה עבור הלהקה. בהשתתפות המשפט, גם חברת הפרלמנט הבריטי ושרת משרד החוץ לצל זכויות האדם, קרי מקארתי, תמכה בלהקה ותיאר את ההליכים כ-"סוריאליסטיים". נשיא פולין לשעבר, לך ולנסה, מתח ביקורת על הופעת הלהקה בכנסייה כ-"חסרת טעם", אך למרות זאת כתב לולדימיר פוטין בדרישה לשחרור הנשים.
אמנסטי אינטרנשיונל כינה את ההרשעה כ-"מכה עזה לחופש הביטוי", ויו ויליאמסון, ממשמר זכויות האדם, הצהיר כי "האישומים והכרעת הדין מעוותים הן את העובדות והן את החוק.... הנשים הללו מעולם לא היו צריכות להיות מואשמות בפשע שנאה ויש לשחררן באופן מיידי". סעיף 19, בית החירות והפדרציה הבינלאומית לזכויות אדם פרסמו הצהרות בגנות העונש גם כן. ב-21 בספטמבר 2012 פרסמה העיתונות הפמיניסטית, Feminist Press, ספר אלקטרוני בשם, ''Pussy Riot! A Punk Prayer for Freedom'' לגיוס כספים לצוות ההגנה המשפטי של הנשים.
ב-22 בספטמבר העניקה האמנית היפנית יוקו אונו ללהקה את מענק ה-"LennonOno" לשלום בשווי 50 אלף דולר, וקבעה כי בכוונתה לפעול לשחרורן המיידי של הנשים. באוקטובר 2012 הוכרזה להקת פוסי ריוט כפינליסטית המועמדות לפרס סחרוב לחופש המחשבה של הפרלמנט האירופי על שמו של זוכה פרס נובל לשלום, אנדריי סחרוב. העיר ויטנברג, שם מסר מרטין לותר קינג את 95 התזות שלו אל דלת הכנסייה, מינתה את פוסי ריוט לזוכת הפרס השנתי "נאום ללא פחד" של מרטין לותר קינג. בשנת 2013, דייל אייזינגר מחברת המדיה Complex Networks דירג את הופעת הלהקה בקתדרלת ישו המושיע כאומנות הפרפורמנס ה-14 הטוב ביותר בהיסטוריה. בזמן שהשתתפה בכנס הנשים העולמי בניו יורק ב-4 באפריל 2014, "Women in the World", הילרי קלינטון, מזכירת ארצות הברית לשעבר, הצטלמה עם טולוקוניקובה ואליוקינה לתמונה שהעלתה בטוויטר. קלינטון התייחסה לפוסי ריוט כקבוצה של "נשים צעירות חזקות ואמיצות אשר מסרבות לתת לקול שלהן להיות מושתק".
הפגנות ברחבי העולם
הפגנות למען סולידריות עם פוסי ריוט הקוראות לשחרורן המיידי נערכו במדינות רבות ברחבי העולם לאחר הכרזת גזר הדין. אמנסטי אינטרנשיונל הכריז על ה-17 באוגוסט כ-"יום העולמי של פוסי ריוט". ברחבי ניו יורק, התכנסו מחאות של פעילים שם קראו השחקנית קלואי סביני, סגנית מיס העולם לשנת 1976 קארן פינלי ונוספים הצהרות של חברות הלהקות המורשעות. בבולגריה, אזרחים הניחו מסכות פנים, דומות לאלו של פוסי ריוט, על פסל סובייטי כמחאה. בטורונטו, כ-100 איש הפגינו מחוץ לקונסוליה הרוסית. באדינבורו שבסקוטלנד, שחקני תיאטרון שוליים קראו את עדויות המשפט של הנשים. באותו זמן, מתכנתים אסטונים השיקו חיקוי של משחק האינטרנט "Angry Birds", בו צחקו על השלטונות הרוסים.
בקייב, בירת אוקראינה, הפעילה הפמיניסטית מנהיגת תנועת הנשים פמן, אינה שבצ'נקו, השתמשה במסור בעודה לבושה כטופלס עבור הריסת פסל עץ של ארבעה מטרים של ישו על הצלב, על גבעה המשקיפה על מרכז העיר אשר הוקם במהלך המהפכה הכתומה בשנים 2004–2005, להנצחת קורבנות הדיכוי של שלטונו הדיקטטורי של סטלין כמחאה. עם זאת, המעשה זכה לביקורת מצד מריה אליוקינה המורשעת, שאמרה כי "מופעי ההפתעה והמחאה של פמן נגד סמכותיות דומים לנו, אבל אנו מסתכלים על הפמיניזם אחרת, במיוחד צורת הדיבור. לא היינו מורידות את הבגדים. הפעולה האחרונה שלהם, ניסור הצלב, לא יוצרת תחושת סולידריות, לצערי". באוגוסט, בשגרירות רוסיה בוושינגטון התקיימה מחאה והופעה של להקות פאנק. ב-19 באוגוסט, שני גברים ואישה לבושים כחברי פוסי ריוט ערכו הפגנה במהלך שירות בקתדרלת קלן בגרמניה. השלישייה צעקה סיסמאות והרימו כרזה עבור אסירים פולטים עם הכיתוב "Free Pussy Riot and all prisoners" (שחררו את פוסי ריוט וכל שאר האסירים). הם הוצאו על ידי פקידי הקתדרלה ולאחר מכן הואשמו בהפרעה לשירות דתי והפרת שלום. העיתון המקומי Kölner Stadt-Anzeiger דיווח כי "הפרעה בממסד דתי" עלולה להביא לקנס או עד שלוש שנות מאסר, אם כי בסופו של דבר ניתנו להם קנסות על תנאי של 1200 אירו ו-3 חודשי מאסר על תנאי. כתב האישום בגין תקיפה בוטל. אחד השלושה, המזוהה כ-"פטריק ה", ערער על הרשעתו ועל גזר דינו. בית המשפט אישר את ערעורו והחליף את גזר דינו בקנס של 150 אירו.
ברחבי רוסיה נכרתו לפחות כ-4 צלבים לאחר גזר הדין. חבר פרלמנט של המפלגה השמרנית רוסיה המאוחדת הצהירו כי האירועים היו בהשראת פוסי ריוט, וכינו את הפעולות "שטניזם אמיתי". פעילים אורתודוקסים ערכו הפגנות נגד, פרצו לאירוע תמיכה בלהקה בתיאטרון וצעקו סיסמאות בהן "חזרו בתשובה" ו-"למה אתם שונאים את העם הרוסי?". המפגינים פלשו בנוסף למוזיאון לאמנות שתמך בגלוי בשחרור חברות הלהקה.
בתחילת ספטמבר 2012 ציירו פעילים לא מזוהים קריקטורה פמיניסטית של נינו הקדוש בכנסיית קוואשווטי בטביליסי, גאורגיה, מלווה במילים "!Free Pussy Riot". ב-16 בספטמבר, יורי פיוטרובסקי, בן 62 יליד סנקט פטרבורג המתגורר בגרמניה, שפך דיו על אייקון בקתדרלת ישו המושיע לתמיכה בפוסי ריוט. מאוחר יותר הואשם בסעיף החוק הפלילי בגין חוליגניזם.
ב-31 באוקטובר 2012 שידר הערוץ קומדי סנטרל את פרק "סיבה למחיאות כפיים" בסדרת הטלוויזיה סאות' פארק, שמסתיים בכך שישו קורע את גלימתו כדי לחשוף את הסיסמה "שחררו את פוסי ריוט!". הפרק בחן את הצורך שאנשים יאמינו במטרה גדולה מעצמם ובנטייה ל-"זניחת השכל הטוב" לתמיכה בסיבות אלה. באוגוסט 2013 התקיים מופע סולידריות של פוסי ריוט, מחוץ לשגרירות רוסיה בוושינגטון הבירה.
סרטים דוקומנטריים
בינואר 2013, יצא סרט דוקומנטרי בריטי בשם Pussy Riot: A Punk Prayer על פרשת הלהקה על ידי חברת ייצור סרטי התעודה הבריטית "Roast Beef Productions". הסרט בוים על ידי מיק לרנר ומקסים פוזדורובקין וכלל הצצה למשפט של חברות הלהקה ולראיונות עם משפחתן אך לא איתן. הוא הופיע לראשונה בהקרנת בכורה ב-פסטיבל סאנדנס 2013 ולאחר מכן חברת הלהקה יקטרינה סמוטסביץ' הציגה שאלות מהקהל באמצעות סקייפ. בין היתר חזרה על כך שאין בכוונתה להפוך את פוסי ריוט למיזם מסחרי. הסרט זכה בפרס חבר מושבעים מיוחד לקולנוע העולמי על "רוח הפאנק" בפסטיבל. לאחר מכן רכשה רשת הטלוויזיה "HBO" את זכויות הטלוויזיה האמריקאית לסרט. הסרט היה בין 15 הסרטים התיעודיים שנמצאו ברשימה המועמדת לפרס האוסקר לשנת 2014, אולם לא הגיע לרשימת המועמדים הסופית.
באותה שנה, יצא הסרט הדוקומנטרי הרוסי Pussy versus Putin אשר סקר את ההיסטוריה של הלהקה שביים קולקטיב הקולנוע הרוסי, "Gogol's Wives". הוא זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר באורך הבינוני בפסטיבל אידפא לקולנוע תיעודי באמסטרדם.
השחרור מבית הסוהר
ב-19 בדצמבר 2013 אישרה הדומה הממלית של הפדרציה הרוסית חנינה כללית לאסירים שונים, בין אלה שהעפילו לחנינה היו אלה שנכלאו בגין עבירות לא אלימות ואמהות לילדים קטנים. במהלכה היה צפוי כי חברות פוסי ריוט יהיו בין המשוחררים. שחרורן אושר ב-23 בדצמבר 2013.
לאחר שחרורה, נפגשה אליקיונה עם ארגוני זכויות אדם. במהלך פגישתה עם עיתון הניו יורק טיימס הצהירה כי, "לא ביקשנו שום חנינה. הייתי יושבת עד סוף תאריך גזר הדין כי אני לא צריכה רחמים מפוטין". "אני חושבת שזה ניסיון לשפר את תדמית הממשלה הנוכחית, לפני אולימפיאדת סוצ'י - במיוחד עבור מערב אירופאים. אבל אני לא רואה בזה הומא או רחום. זהו שקר". טולוקוניקובה הוסיפה כי, "בין אם תרצו או לא, ללכת לאולימפיאדה ברוסיה היא קבלה של המצב הפוליטי הפנימי במדינה, קבלה של הקורס שעושה אדם המתעניין באולימפיאדה מעל הכל - ולדימיר פוטין". הצמד הצהירו כי הן לא יופיעו בהופעות אלא הן מקימים ארגון שיפעל למען תנאים טובים יותר לאסירים בכלא והוסיפו כי המתנגד הסובייטי ולדימיר בוקובסקי הוא המודל לחיקוי שלהן, אדם שלטענתה של טולוקוניקובה הוא "אלוף לזכויות אדם שלא מפחד מהפחד".
תביעות בגין נזקים מוסריים
באוגוסט 2012 הגישה תושבת נובוסיבירסק, אירינה רוזנקינה, תביעה בסך 30,000 רובל (כ-1,000 דולר) בגין "נזקים מוסריים", בעודה טוענת כי סרטון של פוסי ריוט גרם לה ל-"כאבי ראש ועלייה בלחץ הדם". התביעה נדחתה על ידי בית המשפט המחוזי קונצבו במוסקבה ב-7 בספטמבר 2012. טענות דומות של תושב ברדסק יורי זדוי ותושב נובוסיבירסק איוון קראסנצקי נדחו על ידי אותו בית משפט ב-3 באוקטובר, כגון ערעורה לאחר מכן של רוזנקינה לבית המשפט העירוני במוסקבה ב-18 בפברואר 2013.
חסימת סרטונים
בתחילת נובמבר 2012 פנו התובעים במסגרת החקיקה נגד קיצוניות לבית המשפט המחוזי בזמושקורצקי בבקשה לאסור מספר סרטוני פוסי ריוט, כולל סרטון הופעת הלהקה בקתדרלת ישו המושיע. חומרים המתגלים כקיצוניים על ידי בית משפט מתווספים לרשימה הפדרלית של חומרים קיצוניים המתוחזקים על ידי משרד המשפטים, מה שעלול להפוך את הפצתם לעבירה פלילית בתוך רוסיה. לאחר דיון ב-29 בנובמבר, הוכרזו ארבעה סרטוני פוס ריוט, כולל "תפילת הפאנק" בקתדלה, כקיצוניים. פסק הדין הגביל את הגישה לסרטונים ולבלוג LiveJournal" של הלהקה ואתרים נוספים. דמיר גאינוטינוב מקבוצת זכויות האדם של אגורה טען כי החוקים נגד הקיצוניות מיושמים בצורה לא הולמת והצהיר כי "כולם אומרים שסרטון הופעת קתדרלת ישו המושיע פגע ברגשותיהם של אנשים דתיים, אך הוא לא הכיל פעולות קיצוניות, כך שהוא לא יכול להיות קיצוני". יקטרינה סמוצביץ' כינתה את פסק הדין "הכרה ישירה בצנזורה אמנותית ברוסיה".
בקשות לדחיית עונש
במקרה של אמהות לילדים קטנים, החוק הרוסי מאפשר לדחות עונש מאסר עד שהילד מגיע לגיל 14. בקשה כזו ניתנה במחלוקת בשנת 2011 לאנה שבנקובה, שנידונה לשנתיים וחצי חודשי מאסר בגין הריגה על ידי רכב. מאוחר יותר נטען כי בקשתה נענתה בשל קשריה המשפחתיים.
נוכחות באולימפיאדת החורף של סוצ'י
טולוקוניקובה, אליוחינה ושלוש נשים לא מזוהות נוספות תכננו לבצע שיר בשם "פוטין ילמד אותך מהי אהבת מולדת" בתור פוסי ריוט במהלך אולימפיאדת החורף 2014 בסוצ'י. הפעולה הייתה אמורה להתייחס לאסירים שבכיכר בולוטנאיה, פקידים אולימפיים מושחתים, מצוקתו של איש הסביבה יבגני ויטישקו אשר נעצר על ידי הרשויות ודיכוי החירויות ברוסיה. ב-18 בפברואר 2014 נעצרו בסוצ'י יחד עם קבוצה של 12–15 אזרחים ביניהם יבגני פלדמן, עיתונאי נובאיה גאזטה. הרשויות הסבירו כי המעצר היה בקשר ל-"גניבה במלון בסוצ'י". לאחר כמה שעות שוחררו מתחנת משטרה באדלר. על פי כתב "BBC", רפאל סאקוב, חמש הנשים יצאו מתחנת המשטרה בבלקלאבות וביצעו את שירן "Putin Will Teach You to Love the Motherland" (פוטין ילמד אותך מהי אהבת מולדת) ברחובות אדלר לצד צלמים ואזרחים.
ב-19 בפברואר 2014, במהלך הניסיון השני לצילום קליפ השיר ליד בניין נמל סוצ'י, הלהקה הוכתה על ידי קוזאקים במדים הפועלים בתפקיד ביטחוני לאולימפיאדה. באותו יום נציג הוועד האולימפי הבינלאומי דחק בפוסי ריוט שלא להופיע בפארק האולימפי בסוצ'י בעוד שציין כי מעצרם של פוסי ריוט בסוצ'י אינו קשור לקיום המשחקים האולימפיים. עורך דינם של חברי הלהקה מסר כי הן טופלו בבית חולים בגלל פציעות שנגרמו במהלך מופען על ידי השוטרים. סרטון ההופעה פורסם בחשבונן ביוטיוב ב-19 בפברואר 2014.
תקיפה בניז'ני נובגורוד
ב - 6 במרץ 2014, במהלך ביקור בניז'ני נובגורוד במסגרת מסע למען זכויות האסירים, קבוצה של אלמונים העונדים סרט מדליות ג'ורג' הקדוש (סמל צבאי רוסי אשר מופיע כמרכיב בעיטורים צבאיים גבוהים רבים שהוענקו על ידי האימפריה הרוסית, ברית המועצות והפדרציה הרוסית הנוכחית) ריססו את טולוקוניקובה ואליוקינה וחבר הלהקה טייסיה קרוגוביך עם צבע ירוק מבריק על גבי פניהם. במהלכה, אליוקינה ספגה זעזוע מוח לאחר שנפגעה בזריקת צנצנת זכוכית מצד התוקפים.
בית הדין האירופי לזכויות אדם
בשנת 2014, אליוקינה וטולוקוניקובה הגישו תביעה לבית הדין האירופי לזכויות אדם, על מעצרן בשנת 2012. במאי 2015 הגישו יחד עם בעלה של טולוקוניקובה פיוטר ורזילוב, האמן קרסנודר לוסין דז'אניאן והפעיל הפעיל אלכסיי נקראסוב תביעה נוספת לבית הדין בשל חוסר מעש מצד המשטרה וסירוב להעמיד לדין את המאבטחים שתקפו את חברי הלהקה במהלך ביצוע שירן "Putin Will Teach You to Love the Motherland" בתקופת אולימפיאדת החורף של סוצ'י.
MediaZona
בשנת 2014 הקימו טולוקוניקובה ופיטר ורזילוב את "MediaZona", אתר חדשות רוסי עצמאי המתמקד בהתעללות ושחיתות במערכת המשפט הפלילי.
היעלמות מסתורית
ב-27 בפברואר 2018 נעצרו שלושה חברי להקה על ידי המשטרה הרוסית בין מוסקבה לחצי האי קרים לאחר שהפגינו מחוץ לכלא סיבירי עבור שחרורו של במאי הקולנוע האוקראיני אולג סנטסוב. מאוחר יותר באותו יום צייצה פוסי ריוט כי חברי הלהקה העצורים בטוחים.
פלישה לגמר המגרש של המונדיאל
ב-15 ביולי 2018, שלוש חברות פוסי ריוט וגבר אחד (פיוטר ורזילוב, הידוע כבעלה של נאדז'דה טולוקוניקובה), בעודם לבושים כשוטרים, ביצעו פלישת מגרש כדורגל לאצטדיון לוז'ניקי במוסקבה במהלך המחצית השנייה של גמר מונדיאל 2018 במשחק בין צרפת וקרואטיה. הם כינו את הופעתם כ-"השוטר נכנס למשחק".
בהודעה שפרסמה פוסי ריוט פורטו מטרות המחאה והדרישות שלהם לשלטונות הרוסים בהם,
על הארבעה, המזוהים בשמות: ורזילוב, ורוניקה ניקולשינה, אולגה פכטוסובה ואולגה קורצ'יובה, נגזרו 15 ימי מאסר על פי הקוד המנהלי של רוסיה.
דניאלה פשטובה
דניאלה פשטובה (בצ'כית: Daniela Peštová; נולדה ב-14 באוקטובר 1970) היא דוגמנית צ'כית.
ביוגרפיה
היא הופיעה בשערי המגזינים: GQ, מארי קלייר, קוסמופוליטן, גלאמור ו-Elle.היא דיגמנה ללוריאל ונבחרה למלאכית של ויקטוריה'ס סיקרט, בין הבולטות שהיו.
היא כיכבה פעמים רבות משנות התשעים ועד תחילת שנות האלפיים בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד ומתוכם הייתה שלוש פעמים על שער הגיליון.
חיים אישיים
פשטובה נישאה לטומאסו בוטי (לשעבר מנכ"ל של 'Fashion Cafe') בשנת 1995, אך הם התגרשו בשנת 1998. לזוג בן אחד (נולד בשנת 1996).
יש לה בת (נולדה ב-21 ביולי 2002) ובן (נולד בשנת 2009) מבן זוגה הנוכחי, הזמר הסלובקי פאבול הברה, סולן הלהקה הסלובקית "TEAM".
פסטובה זכתה לכינוי "הזיקית" על ששינתה ללא הרף את המראה שלה. היא דוברת רוסית, אנגלית, צרפתית, איטלקית באופן שוטף, וכמו כן צ'כית, שפת האם שלה.
בן וולאס (פוליטיקאי)
רוברט בן לובן וולאס (באנגלית: Robert Ben Lobban Wallace; נולד ב-15 במאי 1970) הוא שר ההגנה של בריטניה וחבר הפרלמנט הבריטי מטעם המפלגה השמרנית.
קריירה צבאית
אביו של וולאס היה חייל במשמר הדרגונים המלכותי הראשון והשתתף בקרבות בחצי האי המלאי במהלך מלחמת העולם השנייה. בזמן לימודי התיכון שלו הצטרף גם וולאס לקורס קצינים צעירים של משמר הדרגונים הסקוטי המלכותי, והיה צוער באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט.
ב-1991 קיבל דרגת לוטננט שני במשמר הסקוטי ושירת במשך שבע שנים. בין היתר הוצב בגרמניה, קפריסין, בליז וצפון אירלנד. ב-1993 קודם לדרגת לוטננט ראשון, וב-1996 לדרגת קפטן.
וולאס היה בתפקיד בליל מותה של הנסיכה דיאנה והיה חבר במשלחת שיצאה לפריז להחזיר את גופתה לבריטניה.
קריירה פוליטית
לפני שנבחר לפרלמנט הבריטי כיהן מטעם המפלגה השמרנית בפרלמנט הסקוטי בשנים 1999–2003. ב-2003 עבר להתגורר בלנקשייר כדי שיוכל להציב את עצמו לבחירה למושב בפרלמנט בלונדון, ונבחר.
בשנים 2010–2014 שימש בתפקיד עוזר מיוחד לשר המשפטים קן קלארק, ולאחר מכן התמנה לתפקיד המצליף הסיעתי ושימש בתפקיד זה עד לבחירות הכלליות לפרלמנט ב-2015.
עם ניצחונה של המפלגה השמרנית בבחירות 2015 וולאס הפך לשר זוטר במשרד לענייני צפון אירלנד בממשלתו של דייוויד קמרון, ובממשלתה של תרזה מיי החזיק בתפקיד שר זוטר למאבק בפשיעה כלכלית במשרד הפנים.
לאחר שתמך במועמדותו של בוריס ג'ונסון לראשות המפלגה, ב-2019 זכה וולאס בתפקיד בכיר בקבינט של ג'ונסון כשר ההגנה, ונחשב לאחד המועמדים המובילים לרשת אותו בהנהגת המפלגה. עם זאת, לאחר התפטרותו של ג'ונסון מראשות המפלגה ביולי 2022 הודיע וולאס כי לא יתמודד על התפקיד.
חיים אישיים
וולאס נשוי לליזה קוק מאז 2001 והם הורים לשני בנים ובת. השניים הכירו בזמן שכיהן בפרלמנט הסקוטי והיא עבדה שם כתחקירנית.
חוק וסדר: פשע מאורגן
חוק וסדר: פשע מאורגן (באנגלית: Law & Order: Organized Crime) היא סדרת דרמה אמריקאית של ה-NBC, הסדרה החלה להיות משודרת מ-1 באפריל 2021 והיא הספין אוף השביעי של הסדרה הוותיקה חוק וסדר. כוכב הסדרה כריסטופר מלוני, בתפקיד אליוט סטייבלר, חוזר לתפקיד שמילא בסדרה חוק וסדר:מדור מיוחד ולשתי הסדרות יש מספר פרקים משותפים. ישנם פרקים משותפים גם עם סדרת האם חוק וסדר. בעונה הראשונה שודרו 8 פרקים ובעונה השנייה ששודרה החל מה - 23 בספטמבר 2021, שודרו 22 פרקים. הסדרה חודשה לעונה שלישית במאי 2022.
העונה השלישית עלתה לשידור באוקטובר 2022.
עלילה
הבלש אליוט סטייבלר (כריסטופר מלוני) חוזר למשטרת ניו יורק, NYPD, עשור לאחר שפרש ועבר לרומא, בעקבות הרצח של אשתו. הוא מצטרף לצוות הנלחם בפשע המאורגן בהובלתה של סמלת איאנה בל (דניאל מונה טרוויט). ומנסה לגלות מי עומד מאחורי רצח אשתו. במהלך הפרקים הוא מנסה להתגבר על מות אשתו, ולהילחם בפשע המאורגן בניו יורק.
עונה ראשונה
בשמונת הפרקים של העונה הראשונה, הצוות בראשות סמלת איאנה בל (דניאל מונה טרואיט) מנסה להרשיע את ריצארד וויטלי (דילן מקדרמוט) ברצח אשתו של סטייבלר, קאטי, ולמצוא הוכחות לפשעים נוספים אותם הוא מבצע. על מנת לחקור את וויטלי, יוצר סטייבלר קשרים עם גרשתו ואם שני ילדיו הבוגרים של וויטלי, פרופסור אנג'לה וויטלי (תמרה טיילור). לאנג'לה יש בן מנישואים קודמים, רפאל, אשר נרצח בהוראתו של וויטלי. בתחילת העונה חוקר הצוות גניבה של חיסונים נגד קורונה הנמכרים לרופאים מושחתים בניו יורק, בהמשך נודע כי החיסונים מיועדים על מנת לשחד מנהיגים במדינות עולם שלישי. לקראת סוף העונה, רוצח ריצ'רד וויטליי ג'וניור סוכנת סמויה של איאנה בל. בסוף העונה, נעצרים ריצר'ד וויטלי, ריצ'רד וויטלי ג'וניור ודיינה וויטלי, כאשר אנג'לה וויטלי שגילתה שהגרוש שלה הורה על רצח בנה הראשון, מתכוננת להעיד נגדו בבית משפט. הוא מנסה להרוג אותה פעמיים כאשר בפעם השנייה פוגע בה קשות.
עונה שנייה
העונה מתחילה כאשר סטייבלר משמש כסוכן סמוי בשם אדי ווגנר בתוך המאפיה האלבנית. המאפיה האלבנית משתפת פעולה עם המרסי קילרז, ארגון פשע מקומי. במהלך העונה אנו מתוודעים לדמויות נוספות, סטייבלר מפיל את המאפיה האלבנית. בנוסף אנג'לה וויטלי שנותרה נכה, לא יכולה להעיד נגד ריצרד וויטלי והוא משתחרר לאחר שעזר ל-FBI להכניס לכלא פושעים רבים. וויטלי מעורב במתקפת סייבר נגד המשטרה כאשר בשיא הוא מוריד את החשמל בכל ניו יורק, על מנת להשתחרר הוא חוטף את אימו של סטייבלר. אנג'לה וויטלי אשר שומעת כי ריצרד הרג גם את בנה השני ביריות נוסעת עם המכונית של שניהם לתוך צוק ומתרסקת. למחרת נודע כי רק גופתה נמצאה. לקראת סוף העונה מפיל הצוות את המרסי קילרז וחושף רשת של שוטרים מושחתים. לאורך כל העונה מתמודד סטייבלר עם PTSD בעקבות מות אשתו, וכן נרמז שהוא מאוהב בקפטן אוליביה בנסון, שותפתו הקודמת.
תקרית הירי בסט הצילומים
ב-19 ביולי 2022, במהלך צילומי העונה השלישית, נורה לפנות בוקר אחד מעובדי הצוות של הסדרה. האיש, ג'וני פיזארו בן ה-31, ישב ב-5:51 בבוקר במכוניתו בסט הצילומים כאשר נורה בראשו. אמבולנס פינה אותו לבית החולים, שם נקבע מותו.
טיטניום
טיטניום (Titanium) הוא יסוד כימי שסמלו הכימי Ti ומספרו האטומי 22. מתכת מעבר קלה, חזקה, מבריקה ועמידה בפני קורוזיה. היסוד נקרא על שם הטיטנים מהמיתולוגיה היוונית.
תכונות
על פני השטח של טיטניום נוצרת שכבה דקיקה של תחמוצת טבעית, אשר בדומה לאלומיניום מעניקה למתכת הגנה מצוינת מפני חמצון. בשל זאת לטיטניום עמידות גבוהה בפני חמצון, הקרובה לזו של פלטינה. בזכות שכבת התחמוצת הטבעית, טיטניום גם עמידה נגד תמיסות דלילות של חומצה כלורית וחומצה גופרתית, כמו גם תמיסות של כלור ורוב החומצות האורגניות. עם זאת, חומצות חזקות תוקפות טיטניום במהירות. לטיטניום נקודת היתוך גבוהה וחוזק דומה לפלדה (וקלה יותר ב-45% ממנה), היא כבדה ב-60% מאלומיניום אבל חזקה פי שניים ממנו. תכונות כמו אלו הופכות את הטיטניום למתכת שימושית מאוד.
טיטניום הוא אחד היסודות היחידים הבוערים בסביבת חנקן, ב-800°C, ובאטמוספירת חנקן, הוא מתרכב איתו לטיטניום חנקני.
טיטניום דו-חמצני מתרכב עם מים ליצירת חומצה טיטנית:H4TiO4.
ניסויים הראו שטיטניום טבעי הופך להיות מאוד רדיואקטיבי לאחר הפצצה באלומת דאוטרונים, ופולט פוזיטרונים וקרינת גמא.
הפקה
הפקת טיטניום מתבססת כיום על תהליך קרול. בתהליך זה, עפרת טיטניום (בעיקר אילמניט או רוטיל) עוברת חיזור ראשוני באמצעות אבקת פחם, במיכל הגבה בטמפרטורה של כ-1000 מעלות צלזיוס. אז מוזרם לתערובת התגובה גז כלור (Cl2) ליצירת טיטניום ארבע-כלורי (TiCl4) - שהוא נוזל נדיף מאוד, המבודד מהמערכת באמצעות זיקוק מפריט. בשלב הבא, הטיטניום הארבע-כלורי (TiCl4) מועבר למיכל תגובה אחר, העשוי פלדת אל-חלד, בו הוא מחוזר על ידי מגנזיום או נתרן נוזלי, המוכנסים בעודף סטוכיומטרי של כ-20%, בטמפרטורה של כ-850 מעלות צלזיוס.
שימושים
לקראת סוף המאה ה-19 הוחל בהפקה מסחרית של מינרלים מבוססי טיטניום בדרום מזרח פנסילבניה. באותה תקופה הופקו גם כמויות קטנות של רוטיל בצפון קרולינה ובג'ורג'יה. בשנת 1901 בהפקה נרחבת של רוטיל בווירג'יניה לצורך יצירת כימיקלים מטיטניום ולצביעת קרמיקות. בשנת 1916 הוחל בהפקה של טיטניום בפלורידה לצורך ייצור טיטניום טטרכלוריד עבור קליעים נותבים, זיקוקים ומסך עשן.
עד 1946 לא השתמשו בטיטניום כמתכת מחוץ למעבדות. רק לאחר שויליאם ג'סטין קרול הוכיח שאפשר להפיק טיטניום בצורה מסחרית, המצב השתנה ובסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 הוחל בהפקה של הטיטניום בכמויות מסחריות ובתכנון השימוש בו בתעופה, בניית אוניות ובמתקני התעשייה הכימית.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 החל שימוש נרחב בטיטניום בייצור מטוסים, ובתחילת שנות ה-60 כל מטוסי הסילון החדישים כללו פסי חיזוק מטיטניום. באותן שנים רוב הטיטניום ששימש את התעשייה הופק בקנדה.
בתעשיית מכוניות על: מארז גוף דגם ה"GTA ספאנו" בנוי מיציקת סיבי פחם בתוך גוף הרכב, שזורים עם טיטניום וקוולאר.
טיטניום דו-חמצני (TiO2) משמש בתור פיגמנט לצבעים, נייר וחומרים פלסטיים. צבעים שמכילים טיטניום דו-חמצני הם רפלקטורים מצוינים לקרינת אור תת-אדום ומשמשים כחומרי צביעה במתקנים אסטרונומיים. בין הצבענים מבוססי הטיטניום נכללים לבן טיטניום וצהוב ניקל טיטניום.
בזכות התכונות המצוינות של הטיטניום, סגסוגות טיטניום משמשות לבניית צוללות, מטוסים, רוטורים של מסוקים, תחמושת, ספינות, חלליות, קוצבי לב, אפודי מגן, תכשיטים, שתלים דנטליים ומפרקים תחליפיים, שלדות אופניים ומחבטי גולף. טיטניום משולב לעיתים קרובות עם אלומיניום, עם ונדיום עם נחושת, עם ברזל, עם מנגן, עם מוליבדנום וכן עם מתכות אחרות. סגסוגת של טיטניום וונדיום משמשת לציפוי מטוסים. אחת הסגסוגות הנפוצות ביותר היא Ti-6Al-4V, המכונה בקיצור Titanium-6-4, והיא כוללת 6% משקלי של אלומיניום ו-4% משקלי של ונדיום (והיתר טיטניום).
יתרונות בניית צוללות מטיטניום משמעותיים ביותר. צוללות טיטניום עומדות בלחצים גבוהים פי 2 ויותר מצוללות פלדה.
אנר ביילסמה
אַנֵר בֵּיילְסְמָה (בהולנדית: Anner Bylsma), נולד בשם Anne Bijlsma, 17 ב- בפברואר 1934 – 25 ביולי 2019) היה צ'לן הולנדי, מבצע מנוסה בכלי התקופתי אך גם מבצע בכלי המותאם המודרני יצירות בנות זמננו. מוכר בשל תרומתו החלוצית לאסכולות הביצוע האותנטי. ביילסמה פרסם באופן עצמאי ספר לימוד על ביצוע באך.
טיטניום
שימושים
לטיטניום שימוש נרחב ברפואה. חומר זה הוא החומר המוביל ממנו מייצרים שתלים אורתופדיים. היתרון בשימוש בטיטניום לצורך זה הוא שחומר זה אדיש מבחינה כימית ומתקבל באופן טוב על ידי גוף האדם. כמו כן, חוסר המגנטיות שלו מאפשרת למושתלים להיבדק במכונות MRI ללא בעיות.
אנר ביילסמה
רקע ופעילות מקצועית
ביילסמה נולד בהאג. למד בהוראת קארל ון לאובן בומקאמפ (Carel van Leeuwen Boomkamp) בקונסרבטוריון המלכותי של האג, וזכה בפרס הצטיינות ב-1957.
טיטניום
שימושים
שימושים נוספים:
אנר ביילסמה
רקע ופעילות מקצועית
בשנת 1959 זכה בפרס הראשון בתחרות פאבלו קאזאלס במקסיקו. בשנים 1962–1968 שירת במשרת הצ'לן הראשי בתזמורת הקונצרטחבאו. בשנות ה-60 ובה-70 של המאה הקודמת החל להקליט מוזיקת בארוק עם גוסטב ליאונהארדט, פרנס בריכן ואחרים, והיה מחלוצי הביצוע המודע היסטורית. ב-1979 הקליט לראשונה את הסוויטות לצ'לו מאת באך, מההקלטות הראשונות על כלי תקופתי אם לא הראשונה שבהן. מאוחר יותר שב והקליט האוסף פעם נוספות על ה"סֵרבַיִס" סטרדיוואריוס, ואת הסוויטה השישית על צ'לו פיקולו עם חמישה מיתרים (הכלי המקורי עבורו נכתבה הסוויטה). ב-1982 נתמנה עמית מחקר במסגרת תוכנית ארזמוס (Erasmus Scholar) באוניברסיטת הרווארד.
טיטניום
מחקר
טיטניום התגלה לראשונה ב-1791 באנגליה על ידי הכומר של קהילת קרייד (Creed), ויליאם גרגור, שהיה גאולוג חובב. הוא זיהה את נוכחותו של היסוד החדש במינרל אילמניט כשמצא חול שחור ליד נחל בסמוך לכפר מאנאקן (Manaccan) שבמחוז קורנוול באנגליה ושם לב כי חול זה נמשך למגנט. אנליזה של החול העלתה נוכחות של שתי תחמוצות מתכתיות, תחמוצת ברזל (שהסבירה את המשיכה למגנט), ו-45.25% של תחמוצת מתכתית לבנה שהוא לא הצליח לזהות. בהבחינו כי התחמוצת הבלתי מזוהה מכילה מתכת שתכונותיה לא תאמו לאף אחד מהיסודות הידועים, דיווח גרגור על ממצאיו ל"חברה הגאלוגית המלכותית של קורנוול" ובמגזין המדע הגרמני "Crell's Annalen".
אנר ביילסמה
רקע ופעילות מקצועית
פרסם מספר חיבורים בתחום הניתוח המוזיקלי של "יצירות באך ללא קונטינואו" בדגש על סגנון הביצוע, המוכר שבהם ספר הלימוד "Bach, the Fencing Master, a stylistic and aesthetic analysis of Bach's Cello Suites" על ביצוע הסוויטות לצ'לו מאת באך, המנתח את סגנון ההלחנה והערכים האסתטיים של כלל יצירתו של באך לכלים ולקווים מנחים עבור המבצע.
חייו האישיים
היה נשוי לכנרת ורָה בֵטְס (הולנדית: Vera Beths), ולהם בן ובת, יוצרת קולנוע דוקומנטרי קארינֵה ביילסמה. לשמו המקורי Anne "אנה" הוסיף ה-R בסיומו, כיוון ששבו וזיהו אותו בטעות כאישה.
טיטניום
צורה בטבע
טיטניום הוא היסוד התשיעי הכי נפוץ בקרום כדור הארץ (0.6% מהמסה) ומהווה חלק מסלעים, ממכרות ברזל וממינרלים רבים. טיטניום התגלה במטאוריטים וכמו כן על השמש. סלעים שהוחזרו מהירח על ידי אפולו 17 הכילו 12.1% טיטניום דו-חמצני (TiO2). טיטניום נמצא גם בצמחים ובבני אדם.
עביר זייבק חדאד
עביר זייבק חדאד (בערבית: عبير زيبق حداد) היא אשת תיאטרון וקולנוע, שחקנית מפיקה ומרצה בכירה במכללת בית ברל.
ביוגרפיה
עביר זייבק־חדד, יוצרת תיאטרון בובות, במקור מנצרת וכיום גרה ביפו, היא רעייתו של השחקן והמפיק סוהיל חדד. אמא לשלושה ילדים, שהגדול שבהם עוסק גם הוא בקולנוע.
עביר בוגרת תואר ראשון (בהצטיינות), בחוג לתולדות התיאטרון, מהאוניברסיטה העברית בירושלים משנת 1983. כמו כן, סיימה תואר שני בשנת 1990 בחוג לאמנות התיאטרון בהפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ, באוניברסיטת תל אביב. נושא עבודת התיזה שלה הוא "היעלמותו של התיאטרון הערבי-פלסטיני בגליל". בשנת 1996 היא סיימה תעודת הוראה, במכון מופ"ת – סמינר לוינסקי (מכללת לוינסקי לחינוך), תל אביב.
במשך יותר משני עשורים היא כיהנה במספר תפקידים בתחומי ההוראה, ההדרכה ובניהול וייעוץ. בתחילת דרכה היא שימשה כמדריכה ומנחה ארצית לתיאטרון חובבים בחברה הערבית מטעם מיל"ב (מרכז ישראלי לקידום דרמה חינוכית ובימות חובבים) ובהמשך כיהנה כמדריכה ארצית להוראת תיאטרון בבתי ספר ערביים מטעם משרד החינוך. כמו כן, היא הייתה מדריכת גננות ערביות ברמלה מטעם המחלקה לשיקום שכונות, מדריכת גננות ומורות בחינוך המיוחד ברחבי הארץ בנושא דרמה יוצרת, ויועצת בנושא תיאטרון לטלוויזיה בערוץ הראשון. נוסף על כך, שימשה כמרצה בנושא אמניות בחברה, בשלוחות אוניברסיטת לידס בישראל, ובין השנים 1994- 2003 היא שימשה כמנהלת מרכז העשרה לילדים ביפו.
מהדורת השבת
מהדורת השבת (בעבר "המגזין" ו"חדשות השבת") היא מהדורת החדשות המרכזית של חדשות 13 בימי שבת בהגשת תמר איש-שלום. בעבר שודרה בערוץ עשר והחל מ-19 בינואר 2019 משודרת בערוץ 13. בדומה למהדורה המרכזית בימי חול, התוכנית מציגה סיכום של חדשות היום, אך היא נושאת אופי מגזיני יותר, מהטעם שבסופי שבוע יש פחות דיווחים חדשותיים.
עביר זייבק חדאד
ביוגרפיה
שיחקה במספר סרטי קולנוע -"בית לחם - היורד למעלה", ובסרט "3000 לילה" המספר את סיפורן של האסירות הפלסטיניות של הבמאית מאי מסרי.
מהדורת השבת
המהדורה כוללת גם הופעות של פרשנים שונים מקרב סגל חברי "חדשות 13", פינת תחקירים, ותחזית מזג האוויר.
עביר זייבק חדאד
ביוגרפיה
בעבר ובהווה נבחרה לכהן במספר ועדות, צוותי חשיבה וצוותי שיפוט מקצועיים מביניהם: חברות בוועדת רפרטואר תיאטרון ילדים, אמנות לעם, בשנת 1995 נבחרה לכהן בוועדה להתאמת תוכנית לימודים ללימודי תיאטרון בבתי ספר תיכוניים בשפה הערבית ובשנת 2013 כיהנה כחברה בצוות השופטים במסגרת תחרות פרס הבמה לילדים ונוער בתיאטרון הבימה. בשנת 2013 הייתה חברה בצוות השופטים בפסטיבל הסרטים Religion Today Film festival, טרנטו, איטליה.
מהדורת השבת
בעבר הגישו את המהדורה טלי מורנו, אושרת קוטלר שהנחתה את "המגזין" במשך 12 שנה, והילה קורח שהתחלפה עם תמר איש-שלום בהגשת המהדורה המרכזית.
עביר זייבק חדאד
ביוגרפיה
בין השנים 2000- 2010 שימשה כחברת הוועד המנהל בעמותת "ילדי השלום" ובין השנים 2006–2012 שימשה כחברת הוועד המנהל ב"עמותת חלונות", ביניהם שנתיים שימשה כיו"ר הוועד המנהל. לאחרונה היא חברה בצוות השופטים בפסטיבל הסרטים.
מהדורת השבת
היסטוריה
בין השנים 2002 ל-2010, "חדשות השבת" הייתה מהדורת החדשות המרכזית ששודרה בערוץ 10 בימי שבת. התוכנית כללה את כל הכתבות של היום בארץ ובעולם, עם כל פרשני ערוץ 10 וכתבות. ב-2007 אושרת קוטלר החליפה את טלי מורנו כמגישת התוכנית. בשנת 2010 מותגה מחדש המהדורה תחת השם "המגזין", וזמן תחילת התוכנית הועבר משמונה בערב לשעה 19:57.
עביר זייבק חדאד
הפקות שונות
במהלך הקריירה שלה היא הפיקה ושיחקה בהצגות רבות כמו: "דודה רים" אשר זכתה בשלושה פרסים בפסטיבל חיפה להצגות ילדים. הפיקה, כתבה ושיחקה בהצגה "שוקולד" שזכתה בארבעה פרסים בפסטיבל חיפה להצגות ילדים והפיקה את המונודרמה "מסייה איברהים ופרחי הקוראן" שזכתה במקום הראשון בפסטיבל "מסרחיד" בעכו.
מהדורת השבת
היסטוריה
המהדורה צולמה באולפני חדשות 10 בגבעתיים עד שנת 2012, ומשנה זאת היא מצולמת באולפני חדשות 10 בירושלים.
עביר זייבק חדאד
הפקות שונות
בשנת 1995 פרסמה את הספר "התיאטרון הפלסטיני בגליל", בהוצאת משרד החינוך והתרבות. כמו כן, משנת 1990 היא משמשת כמרצה במכון הערבי במכללה האקדמית בית ברל, מבין הקורסים שלה: "תיאטרון ותיאטרון בובות", "לספר סיפורים", "סיפור תיאטרון וטלוויזיה".
מהדורת השבת
היסטוריה
עד לסוף פברואר 2015, שודרה במסגרת המהדורה פינת "בירוקרטיה", אותה הגיש העיתונאי דב גיל-הר.
עביר זייבק חדאד
קריירה קולנועית
עבודתה הקולנועית מתמקדת בסוגיות הנוגעות לחייהן של נשים ערביות.
מהדורת השבת
היסטוריה
ב-12 בינואר 2019 שודרה התוכנית האחרונה בערוץ עשר. החל מ-19 בינואר 2019 משודרת התוכנית בערוץ 13.
עביר זייבק חדאד
קריירה קולנועית
בשנת 2011 הפיקה את סרטה התיעודי הראשון "דומא"( בערבית: دمى - "בובות"), סרט מסע בעקבותיה של הפגיעה המינית המודחקת בחברה הערבית. היא לקחה אז מצלמה ויצאה למסע מצפון הארץ ועד לדרומה כדי לתעד את סיפוריהן של נשים ערביות נפגעות אלימות מינית. כל הנשים הללו חיפשו באמצעותה את הדרך לנפץ את מערכת ההשתקה שנכפתה עליהן מצד משפחותיהן והחברה כולה, שנשלטת עדיין על ידי הגברים. הסרט השתתף בפסטיבלים רבים ברחבי הארץ והעולם והוקרן באוניברסיטאות ובמכללות בישראל ובעולם, בסינמטקים, במרכזי תרבות ובבתי ספר ערבים, שם הצליח לעורר דיון סביב הנושא של הפגיעה המינית ככלל.
מהדורת השבת
היסטוריה
ב-22 ביוני 2019, הגישה אושרת קוטלר את התוכנית האחרונה אחרי 12 שנים. את מקומה מילאה הילה קורח, שעזבה את "העולם הבוקר", המשודרת באותו ערוץ. בנוסף, שונה שם המהדורה ל"מהדורת השבת", אחרי 9 שנים בהן נקראה המהדורה "המגזין".
עביר זייבק חדאד
קריירה קולנועית
ב-2015 שיחקה בתור שופטת בסרטו של אלעד קידן, "היורד למעלה.
בשנת 2016 היא ביימה והפיקה את סרטה "נשות החופש", המספר את סיפורן של נשים שנרצחו בשם המושג המפוקפק "כבוד המשפחה", את סיפורן של נשים שחיות תחת איום לרצח, נשים ששרדו רצח ועוקב גם אחר סיפורו של רוצח שהביע חרטה. לאורך הסרט יש סיפורים, שיחות, וידויים, ואימג'ים קולנועיים. לדברי חדאד "לפני 43 שנים נרצחה אשה צעירה בנצרת, העיר בה גדלתי. הרצח השאיר אותי חסרת מנוחה. אני חוזרת שוב ושוב לנצרת ומחפשת הסברים למקרה הנתעב. אני נוסעת ברחבי הארץ ובשטחי הרשות הפלסטינית, מנסה לברר את הסיבות למצב המתמשך של מקרי הרצח בחברה ואת המושג הבעייתי 'רצח על כבוד המשפחה".
מהדורת השבת
היסטוריה
בדצמבר 2021 נודע כי תמר-איש שלום עזבה את המהדורה המרכזית בערוץ ותעבור להגיש את מהדורת השבת במקומה של הילה קורח שתעבור להגיש את המהדורה המרכזית לצד אודי סגל.
ב-7 ביוני 2022, עלתה העונה ה-12 של התוכנית הטלוויזיה הישראלית האח הגדול בהנחיתם של גיא זוארץ ולירון ויצמן  אשר שברה נתוני רייטינג גבוהים,     והייתה לעונה ויראלית, כאשר מתמודדת התכנית דיאן שוורץ   נהפכה למתמודדת שקבלה עשרות טוקבקים ותגובות על התנהגותה בבית האח הגדול, ועוררה מחלוקות רבות מאוד    ביום ה-68, דיאן הודחה מהמשחק והדחתה נהפכה להדחה הדרמטית של העונה. לאחר הדחתה שוורץ לא הגיבה דבר לתקשורת על התנהגותה בתוכנית, וקיבלה מאות תגובות מעורבות על השתתפותה בתוכנית. לאחר מספר ימים אחרי הדחתה מהתכנית, בתאריך 20 באוגוסט 2022, שוורץ "שברה שתיקה" והגיבה לראשונה על הטוקבקים שקבלה בתוכנית "מהדורת השבת". בריאיון ראשון ובלעדי ל"מהדורת השבת", היא מספרת לעומר ירדני על השהות בבית, על מערכת היחסים עם נתנאל ועל האיומים שהיא עדיין מקבלת ברשתות החברתיות.
סנטה רוסה (ארגנטינה)
סנטה רוסה (בספרדית: Santa Rosa) היא עיר הבירה של פרובינציית לה פמפה בארגנטינה. בעיר יש 103,860 אזרחים (לפי מפקד 2010) וביחד עם המטרופולין שלה היא מהווה כשליש מאוכלוסיית הפרובינציה. העיר ממוקמת במזרח הפרובינציה, במרחק של 610 ק"מ מהבירה בואנוס איירס.
העיר נוסדה על ידי תומאס מאסון ב-1892. ב-1900, במהלך שלטון המושל ד"ר חוסה לורו, הועברה בירת הטריטוריה לה פמפה מחנרל אצ'ה אל סנטה רוסה. ב-1952 הפכה הטריטוריה לפרובינציה כשסנטה רוסה נותרה בירתה.
בעיר נמצאת האוניברסיטה הלאומית של לה פמפה, שהוקמה ב-1958 והולאמה ב-1973.
נמל התעופה של סנטה רוסה משרת את העיר. הנמל ממוקם במרחק של 4.5 ק"מ מצפון למרכז העיר.
אנדריי קרלוב
אנדריי גנאדייביץ' קרלוב (ברוסית: Андрей Геннадьевич Карлов; 4 בפברואר 1954 – 19 בדצמבר 2016) היה דיפלומט רוסי שכיהן כשגריר רוסיה בטורקיה משנת 2013 ועד לרציחתו באנקרה בשנת 2016. לאחר מותו עוטר בעיטור גיבור הפדרציה הרוסית.
ביוגרפיה
קרלוב סיים את לימודיו ביחסים כלכליים בינלאומיים במכון המוסקבאי ליחסים בינלאומיים של משרד החוץ הרוסי בשנת 1976 והחל לעבוד במשרד החוץ כדיפלומט. בשנת 1992 סיים את לימודיו באקדמיה הדיפלומטית של משרד החוץ. קרלוב הוצב בשגרירות ברית המועצות בקוריאה הצפונית בתפקידים שונים בין השנים 1979–1984 ובין השנים 1986–1991. בין השנים 1992–1997 הוצב בשגרירות רוסיה בקוריאה הדרומית.
ביולי 2001 מונה לשגריר רוסיה בקוריאה הצפונית, תפקיד שמילא עד דצמבר 2006. בשנת 2007 שב למוסקבה ומונה לסגן מנהל מחלקת הייעוץ במשרד החוץ עד 2009, אז מונה למנהל המחלקה. ביולי 2013 מונה לשגריר רוסיה בטורקיה.
היה דובר רוסית, אנגלית וקוריאנית.
משפחתו
אנדריי קרלוב נולד לגנאדי קרלוב (שנפטר ב-1968) ומריה אלכסנדרובנה. אביו עבד כדיפלומט בשירות החוץ הסובייטי באפריקה.
קרלוב נישא למריה אלכסנדרובנה בעת שירותו בפיונגיאנג, קוריאה הצפונית. בנו, גנאדי אנדרייביץ', למד בפקולטה ליחסים בינלאומיים ובפקולטה לעיתונות בינלאומית במכון המוסקבאי ליחסים בינלאומיים, ומכהן כיום כמזכיר הקונסוליה הרוסית בקוריאה הצפונית.
הרצח
ב-19 בדצמבר 2016, בשעה 19:30, קרלוב נורה בגבו על ידי שוטר טורקי לבוש חליפה שלא היה בתפקיד. הוא פונה לבית החולים ומת שם מפצעיו. הירי התרחש לאחר שקרלוב סיים את נאומו בתערוכת צילום בשם "רוסיה בעיני הטורקים: מקלינינגרד לקמצ'טקה" במרכז לאמנות מודרנית באנקרה.
המתנקש היה מבלוט מרט אלטינטאש בן ה-22, קצין ביחידה לפיזור הפגנות של משטרת אנקרה ובוגר בית הספר לשוטרים של איזמיר. המתנקש נורה למוות לאחר מכן על ידי כוח של משטרת אנקרה.
ההתנקשות תועדה בווידאו בו נראה המתנקש צועק מיד לאחר ההתנקשות בערבית ובטורקית: "אללה אכבר, אללה אכבר. אל תשכחו את חלב, אל תשכחו את סוריה". הוא צעק אל האנשים שהיו מאחורי המצלמה בעודו מכוון אליהם אקדח: "אם האנשים שלנו לא יהיו מוגנים, אתם לא תהיה מוגנים. אל תתקרבו, אל תתקרבו! רק המוות יוציא אותי מכאן. כל מי שיש לו חלק באכזריות הזאת ישלם." ברקע האירוע, בימים שקדמו להתנקשות נערכו הפגנות רבות בטורקיה נגד המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה.
סוכנות הידיעות הרוסית ספוטניק דיווחה כי ג'בהת פתח א-שאם (ג'בהת א-נוסרה לשעבר) קיבלה אחריות, אולם יש דיווחים סותרים אם הארגון אכן עומד מאחורי ההתנקשות.
שר החוץ הטורקי, מבלוט צ'בושאולו (Mevlüt Çavuşoğlu), הודיע כי הרחוב שבו נמצאת השגרירות הרוסית באנקרה ייקרא על שמו של קרלוב בעקבות האירוע.
אנדריי קרלוב הוא השגריר הרוסי הרביעי שמת בעת מילוי תפקידו מאז רצח אלכסנדר גריבוידוב בשנת 1829 בטהראן. לפני קרלוב נרצח פיוטר וויוקוב, השגריר הסובייטי בוורשה, פולין, שנורה למוות בשנת 1927, ונציגהּ הדיפלומטי של ברית המועצות בכנס לוזאן, וצלאב וורובסקי, שנרצח בלוזאן במאי 1923.
הלוויה
ב-22 בדצמבר נערך טקס ההלוויה שבו השתתפו נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, ראש ממשלת רוסיה דמיטרי מדבדב ובכירי ממשל נוספים. הוא נקבר בבית העלמין של חימקי במחוז מוסקבה.