cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המלוכה האוסטרלית
תפקיד חקיקתי
המונרך רשאי לסרב לבטל חתימה על חוק בתוך שנה מיום שהחוק נחתם על ידי המושל הכללי. בעבר סמכות זו נעשתה בהתייעצות עם הממשלה הבריטית, אולם בעקבות חקיקת חוק אוסטרליה, הסמכות נתונה בידי המונרך בלבד, והוא אינו רשאי להתייעץ בממשלת הממלכה המאוחדת.
בסמכות זו מעולם לא נעשה שימוש.
תפקיד שיפוטי
בדומה לממלכה המאוחדת, המונרך נחשב כ"מקור הצדק" (fount of justice). המונרך עצמו משמש סמל: תיקים פליליים נתבעים בשם הכתר, ובתיקים אזרחיים "המלכה" מהווה צד לתיק, ומסמלת את המדינה. על פי הכלל הקובע כי "המונרך אינו יכול לעוול" - לא ניתן להגיש תביעה פלילית נגד המונרך. מאידך, תביעות אזרחיות נגד הממשלה אפשריות.
למונרך סמכות לחון (לתת חנינה) בכל שלבי ההליך הפלילי.
כדי לסמל סמכות זו, נפתחים דיוני בית המשפט העליון של אוסטרליה, אשר שופטיו ממונים ישירות על ידי המונרך (באמצעות המושל הכללי, ובעצת ממשלת אוסטרליה), במילים "נפתח מושב בית המשפט העליון של אוסטרליה; האל נצור את המונרך".
המדינות והטריטוריות
בהתאם לחוק אוסטרליה משנת 1986, ממנה המונרך, בעצת ראש ממשלת המדינה, את מושלי המדינה, המייצגים את המונרך בהיעדרו מהמדינה. המושלים ממנים את חברי ממשלת כל מדינה ומדינה, וכן ממנים נציגים לסנאט המדינה במקרה שבו חסרים נציגים.
מושלי המדינה אינם כפופים למושל הכללי של אוסטרליה, והם מייצגים ישירות את המונרך במדינה.
לטריטוריה הצפונית ממונה מנהלן (Administrator) על ידי המושל הכללי בעצת ממשלת אוסטרליה. מנהלן זה משמש למעשה כמושל הטריטוריה, אולם הוא כפוף למושל הכללי. לטריטוריית הבירה לא ממונה מנהלן.
נוכחות באירועים ובטקסים
אנשי משפחת המלוכה נכחו באירועים, בטקסים ובמפגנים צבאיים באוסטרליה החל מראשית המאה ה-19, אולם בתקופה זו הייתה אוסטרליה חלק משטחי הכתר הבריטי, ומשפחת המלוכה הייתה משפחת המלוכה הבריטית. המונרך הראשון של אוסטרליה שביקר במדינה הייתה המלכה אליזבת השנייה, המונרך הנוכחי, אשר ביקרה באוסטרליה ב-3 בפברואר 1954. אליזבת השנייה ביקרה באוסטרליה 15 פעמים - לרוב באירועים בעלי חשיבות היסטורית או תרבותית. בני משפחה אחרים נכחו במדינה באירועים בעלי חשיבות פחותה יותר.
משפחת המלוכה נכחה בפתיחת המשחקים האולימפיים בסידני, בחגיגות יום אוסטרליה ובאירועים אחרים. בני המשפחה ייצגו את אוסטרליה באירועים ברחבי העולם. צ'ארלס, נסיך ויילס ייצג את אוסטרליה בטקסי יום אנזא"ק בגליפולי. ב-22 בפברואר 2009 אן, הנסיכה המלכותית ייצגה את משפחת המלוכה ונכחה בשמה של מלכת אוסטרליה בטקס אזכרה לנפגעי שריפות היער במלבורן. המלכה עצמה פרסמה הודעה רשמית של השתתפות בצער לבני משפחות הנספים בשריפות.
סמלים
דמותה של המלכה מופיעה על מטבעות, וכן הדמות מופיעה בדיוקנאות המוצגים במבנים רשמיים, ועל בולי דואר באוסטרליה. הכתר מופיע בסמל אוסטרליה וכן בסמלי ניו סאות' ויילס, ויקטוריה, קווינסלנד ואוסטרליה המערבית.
יום הולדתה של המלכה הוא חג לאומי בכל מדינות אוסטרליה.
ההמנון המלכותי של אוסטרליה הוא "האל נצור את המלכה".
באוסטרליה מאות אתרים (ערים, רחובות, כיכרות, פארקים ומבנים) הנקראים על שם בני משפחת המלוכה.
תפקיד דתי
בניגוד לממלכה המאוחדת, שבה עומד המלך בראש הכנסייה האנגליקנית - הכנסייה הרשמית של המדינה, באוסטרליה אין למלך תפקיד דתי כלשהו, וזאת מאחר שבאוסטרליה אין כנסייה רשמית.
מאז עצמאותה של אוסטרליה לא הוכרזה במדינה כנסייה רשמית, וחוקת אוסטרליה אף אוסרת על הפרלמנט האוסטרלי לחוקק חוק המגביל את חופש הדת.
מגורי המשנה למלך
המשנה למלך מתגורר בבית הממשלה, המכונה גם "יאראלומלה", הממוקם בקנברה. בעת שהמונרך שוהה באוסטרליה הוא מתגורר במבנה זו. כמו כן המבנה משמש לארח ראשי מדינות זרות המבקרים באוסטרליה.
בבית הממשלה נערכים אירועים ממלכתיים, השבעת ממשלות והענקת תוארי כבוד.
מבנה מגורים נוסף המשמש את המשנה למלך הוא בית האדמירליות שבסידני, המשמש בית נופש עבור המושל הכללי.
המבנים נחשבים לרכושה של האומה האוסטרלית (ולא רכוש פרטי של המונרך) וממומנים על ידי הממשל הפדרלי והמדינות השונות.
כוחות ההגנה של אוסטרליה
סעיף 68 לחוקת אוסטרליה קובע כי בראש כוחות ההגנה של אוסטרליה יעמוד המושל הכללי כנציג המונרך. בפועל, המושל הכללי אינו משתתף בישיבות פיקוד כוחות ההגנה, ואינו פועל למעשה כראש המערכת הצבאית. כוחות ההגנה למעשה מדווחים לשר ההגנה של אוסטרליה. השר מייעץ למושל הכללי, כשם שיתר השרים מייעצים למושל הכללי על פעולותיהם.
שירה גבריאלוב
שירה גבריאלוב (נולדה ב-4 באפריל 1989) היא זמרת-יוצרת ישראלית.
המלוכה האוסטרלית
כוחות ההגנה של אוסטרליה
אוניות הצי המלכותי האוסטרלי נושאות את הקידומת "HMAS" - "האוניות האוסטרליות של הוד מלכותה" (Her Majesty's Australian Ship). מרבית חיל הרגלים שייך לגדוד האוסטרלי המלכותי.
בשנת 2003, חנכה אליזבת השנייה את אנדרטת הזיכרון האוסטרלית בהייד פארק, ועשתה זאת בתפקידה כמלכת אוסטרליה.
שירה גבריאלוב
ביוגרפיה
את השכלתה המוזיקלית רכשה במשפחתה. בגיל 6 החלה ללמוד נגינה בפסנתר. בגיל 10 החלה לנגן בקונסרבטוריון שבעירה רמת השרון, ובאותה תקופה למדה לנגן גם בגיטרה ובכלי הקשה, במסגרת לימודי קיץ באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה. במשך שלוש שנים למדה גבריאלוב ב-Blue Lake Fine Arts Camp בלט, ג'אז, שירת גוספל, שירת מקהלה ומשחק. בגיל 13 היא השתתפה עם אביה ואחיה נעם בשיר "לכלוכית", מאלבומו "בין שני עולמות" שיצא ב-2003. למדה בבית הספר במגמת מוזיקה בתיכון "אלון" ברמת השרון.
ב-2004 חתמה עם חברת התקליטים NMC והוציאה לרדיו את הסינגל הראשון והמצליח "נער ונערה" שכתבה והלחינה תחת שם הבמה "שירה G". באותה שנה, שרה את שיר הנושא של התוכנית "ראש גדול" בערוץ הילדים, אותו כתב והלחין אביה. בשנת 2007 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "שירה גבריאלוב", עבורו כתבה והלחינה גבריאלוב את כל השירים. האלבום הראשון יצא וקודם בעזרת חברת סלקום שנתנה לגבריאלוב חסות מלאה, היא הייתה הזמרת הראשונה שתמכה בה חברה סלולרית. השיר "הבוקר יאיר" זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו, והגיע למקום הראשון במצעד השירים בגלגלצ. עוד סינגלים שיצאו מהאלבום; "כאב נכנס" ו"תגיד לי למה" (שהגיע למקום הראשון בתוכנית "סינגלס" אותה הנחתה הדר מרקס). באותה השנה החלה ללמוד בבית הספר רימון. בהמשך, הוציאה סינגל נוסף בשם "רקוויאם".
ב-2008 החלה לעבוד בלונדון על דיסק חדש המיועד להפצה בינלאומית. את הדיסק מפיקים טום ניקולס וטים בקסטר, שעבדו גם עם קיילי מינוג. הסינגל הראשון שיצא מתוך האלבום, "Crazy", גרסת כיסוי ללהיט של הרכב ההיפ הופ, נארלס בארקלי. הסינגל זכה להצלחה רבה, הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים הישראלי ואף נכלל באוספים שונים שהופצו באירופה, בארצות הברית ובמזרח הרחוק. בנוסף שותף לאלבום החדש גם הגיטריסט אדם לוי, שעבד עם נורה ג'ונס ועם טרייסי צ'פמן.
הסינגל השני מתוך האלבום הוא Don't Just Walk on By הגיע למקומות הראשונים במצעד הפזמונים בטורקיה, דנמרק, אלבניה ואף הושמע בתחנות רדיו בארהב. אלבומה השני, שנקרא "Vision Clear", יצא באוגוסט 2011.
בשנת 2013 הופיעה במיוני תוכנית הריאליטי "אמריקן איידול" בניו יורק והתקבלה בהתלהבות על ידי ארבעת השופטים, שהעבירו אותה לשלב הבא - שבוע הוליווד, אך הודחה בשלב הקבוצות לאחר מכן.
באוגוסט 2019 הוציאה דואט יחד עם היוצר "קוקי לבנה". בהמשך השנה השתתפה בעונה השביעית של "הכוכב הבא לאירוויזיון". עם זאת, לא נכנסה לנבחרת.
באפריל 2020 הוציאה את השיר "שיר לערן", השיר נכתב על-ידי הדס כהן והולחן על-ידי עמרי קסטן, לזכרו של ערן דן-גור, שנפל במבצע ברצועת עזה ב-1.3.2008. באוגוסט של אותה השנה, הוציאה את השיר "פוקחת עיניים לראות", אשר כתבה והלחינה יחד עם קובי מנדלבאום ("קוקי לבנה"). בינואר 2021, שיתפה גבריאלוב פעולה שוב עם מנדלבאום, והוציאה את השיר "בלה בלה בלה" אותו כתבו והלחינו השניים. ביולי 2021 הוציאה את השיר "חתיכת משוגעת". בכתיבת והלחנת השיר לקחו חלק גבריאלוב, מנדלבאום, עמרי קסטן, לירון בן שמעון ולירון דניאל-רבי. בשיר השתתף גם אביה של גבריאלוב, מיקי גבריאלוב, אשר ניגן בסאז ובבוזוקי. בינואר 2022 הוציאה את השיר "על הכל", שנכתב על-ידי אור מילשטוק והולחן על-ידי קסטן ובן שמעון. בדצמבר של אותה השנה, הוציאה את השיר "לך תחפש אותי בסיבוב", אותו כתבה יחד עם המפיק המוזיקלי והראפר אופיר יוגב.
ב-1 באוגוסט 2023 הוציאה את האלבום "".
לארי בירד
לארי ג'ו בירד (באנגלית: Larry Joe Bird; נולד ב-7 בדצמבר 1956 בווסט באדן ספרינגס, אינדיאנה) הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי. הוא נבחר על ידי בוסטון סלטיקס במקום השישי בדראפט של שנת 1978, ושיחק במדי הקבוצה במשך 13 עונות, עד פרישתו בסיום עונת. בירד נחשב לאחד מטובי הכדורסלנים בכל הזמנים.
גרינוויל
גרינוויל (באנגלית: Greenville) היא עיר בצפון מדינת קרוליינה הדרומית שבארצות הברית. זוהי העיר השלישית בגודלה במדינה, כאשר נכון לשנת 2014 אוכלוסייתה מונה כ-62 אלף תושבים.
לארי בירד
נבחר ב-1996 כאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA, ושנתיים לאחר מכן הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל. שימש כמאמנה הראשי של אינדיאנה פייסרס בין עונות -, ונתמנה לנשיא הקבוצה בשנת 2003.
גרינוויל
מקור השם
גרינוויל נקראה בתחילה פלזנטבורג (Pleasantburg), אך בשנת 1831 שונה שמה לגרינוויל, ככל הנראה על שמו של גנרל ממלחמת העצמאות האמריקאית, גנרל נתן גרין (Nathanael Greene) או על שמו של אחד מתושביה הראשונים, אייזק גרין (Isaac Green).
לארי בירד
נעוריו
בירד נולד בעיירה וסט באדן ספרינגס שבאינדיאנה, הרביעי משישה ילדים. אביו, קלוד ג'וזף ("ג'ו"), היה פועל קשה יום שעסק במגוון עבודות ואימו, ג'ורג'יה קרנס, עבדה כמלצרית. הוריו הם ממוצא אירי, סקוטי, וילידים אמריקאים משני צדי המשפחה. את ימי נעוריו העביר בירד בין העיירות הכפריות וסט ביידן ושכנתה "פרנץ' ליק", ועל כך אמר מאוחר יותר בבדיחות: "לא משנה כמה טוב אני, אני עדיין רק 'היק' (כפרי) מפרנץ' ליק". ציטוט זה הפך במהרה לכינויו של בירד - "The Hick from French Lick". אביו היה שתיין שסבל מהפרעות אישיות, אשר נבעו מהלם קרב שנגרם לו כשלחם במלחמת קוריאה. במשך כל ילדותו נאבקה משפחתו של בירד לגמור את החודש וחייתה בעוני. בשל הקשיים שעברו על המשפחה, בירד ואחיו נשלחו מדי פעם לגור עם סבתו. בשנת 1988 העניק בירד ריאיון למגזין ספורטס אילוסטרייטד, בו סיפר על האופן בו התמודדה אמו עם הקשיים הכלכליים: "אם יום התשלום לבנק היה מתקרב ואנחנו היינו זקוקים לנעליים, היא השיגה את הנעליים, ואחר כך התמודדה עם אנשי הבנק. אני לא מתכוון לכך שהיא לא שילמה לבנק, אלא שהילדים תמיד היו ראשונים בסדר העדיפויות שלה". באותו ראיון טען כי העוני שידע בילדותו מניע אותו עד היום.
גרינוויל
היסטוריה
השטח שעליו שוכנת גרינוויל היה חלק מן האדמות המוגנות של שבטי הצ'רוקי לאחר חוזה פריז, שהביא לסיום מלחמת הצרפתים והאינדיאנים. מתוקף היותו אזור מוגן, לא הורשה האדם הלבן להיכנס אליו, אך מספר משפחות של לבנים כבר התיישבו בגבולותיו וסוחרים לבנים היו עוברים דרכו בקביעות. האדם הלבן הראשון להתיישב בקביעות באזור היה ריצ'רד פיריס, אשר התחתן עם בת שבט הצ'רוקי וקיבל מן השבט מספר חלקות קרקע. במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, תמכו אנשי הצ'רוקי בבריטים. בסוף אחד המבצעים בשנת 1776, הסכימו בני הצ'רוקי להסכם דוויט'ס קורנר, בוותרם על שטחים שכוללים את מחוז גרינוויל של היום למדינת קרוליינה הדרומית.
לארי בירד
נעוריו
למרות הקשיים הצליח בירד להפוך לאחד משחקני הכדורסל הטובים ביותר בפרנץ' ליק, ואף כיכב בנבחרת בית הספר התיכון המקומי "ספרינגס ואלי". במדי נבחרת בית הספר קלע בירד 31 נקודות, קלט 21 ריבאונדים ומסר 4 אסיסטים בממוצע למשחק, ועד סיום לימודיו היה למלך הסלים של הקבוצה בכל הזמנים. ג'ים ג'ונס, מאמן קבוצת הכדורסל של תיכון ספרינגס ואלי, שימש דמות מפתח בהתפתחותו של בירד. בירד החליט כי יפסיק לעסוק בפוטבול ובבייסבול, וישקיע את כל מרצו בכדורסל. כנער, נהג להעביר את מיטב זמנו הפנוי באולם הכדורסל; היה מקדים לכל אימון, את ההפסקות בין השיעורים היה מבלה בקליעה לסל, ואף בתום הלימודים נהג להישאר ולהתאמן עד שעות הלילה. ג'ונס, או "ג'ונסי", כפי שכינה אותו בחיבה בירד, תמיד היה מוכן להשקיע את זמנו ולתרגל את בירד וחבריו במשחק הכדורסל.
גרינוויל
היסטוריה
בשנת 1831 שינתה העיר את שמה מפלזנטבורג לגרינוויל, ובפברואר 1869 תוקנה אמנת העיר על ידי האספה הכללית של קרוליינה הדרומית, כך שגרינוויל הפכה מעיירה לעיר. במהלך העשור הראשון של המאה ה-20 נודעה גרינוויל בתור מרכז הטקסטיל של הדרום.
לארי בירד
קריירת המכללות (1974–1979)
אפיזודת המכללות של בירד החלה בשנת 1974 עם הצטרפו לשורות אוניברסיטת אינדיאנה, מוסד שהחזיק באחת מתוכניות הכדורסל הבכירות בליגת המכללות. בירד בן ה-17 התקשה להסתגל לסביבה החדשה, ובאוטוביוגרפיה שפרסם שנים לאחר מכן העיד כי נעדר את הבשלות שדרש המעבר מהסביבה הכפרית לקמפוס גדוש הסטודנטים. בנוסף, טען בירד בספרו כי סבל מהתנכלויות חוזרות מצד אחד מכוכבי הקבוצה. פחות מחודש לאחר הגעתו לאוניברסיטה, ובטרם שיחק משחק בודד בקבוצה, חזר לפרנץ' ליק ונרשם מחדש למכללה מקומית, אשר גם ממנה נשר כעבור חודשיים.
גרינוויל
היסטוריה
בזמן מלחמת העולם הראשונה שימשה גרינוויל מרכז אימונים למתגייסים חדשים. בעקבות זאת, הוחלט להקים בה את בסיס חיל האוויר "דונלדסון", שנבנה במהלך מלחמת העולם השנייה. הבסיס היה חשוב מאוד לכלכלתה של העיר ושימש עד שנות ה-60 של המאה ה-20 בסיס צבאי, עת הוחזר השטח שעליו הוקם לעיר. במקום הבסיס נבנה אזור עסקים.
במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 היו השחורים באזור נתונים להפרדה גזעית. אחד הביטויים של ההפרדה הגזעית היו ההגבלות שהוטלו על השחורים בשימוש בספרייה העירונית. דבר זה היה אחד המניעים לפעילותו של ג'סי ג'קסון.
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 פצח ראש העיר דאז, מקס הלר, במיזם נרחב להחייאת מרכז העיר. הצעד הראשון והחשוב ביותר בתוכניתו היה שיווי מראה של רחובות למרכז. רחובות הוצרו מארבעה נתיבים לשניים, וכן נבנו כיכרות ופארקים ברחבי המרכז. שיפוץ זה של מרכז העיר הוביל להשקעות פרטיות נוספות וצמיחה ברחבי העיר. 70 מיליון דולר הושקעו בשיפוץ פארק פולס, שעל גדות נהר רידי ובבניית גשר תלוי להולכי רגל המשקיף על מפלי הנהר.
לארי בירד
קריירת המכללות (1974–1979)
בשתי עונותיו הראשונות כשחקן מכללות קלע 31.4 נקודות בממוצע למשחק, ואף על פי שנבחר בדראפט 1978 על ידי בוסטון סלטיקס, החליט כי ישלים גם את עונת זכאותו הרביעית במכללות (השלישית במדי הקבוצה). בעונתו האחרונה, 1978/1979, בירד הוביל את קבוצתו למשחק הגמר של טורניר ה-NCAA, בו התמודדה מול אוניברסיטת המדינה של מישיגן בה שיחק מג'יק ג'ונסון. משחק הגמר משך את כמות הצופים הגבוהה בתולדות ליגת המכללות, בעיקר הודות למפגש בין שני כוכבי המכללות הגדולים ביותר - בירד וג'ונסון. היריבות בין שני השחקנים נמשכה לכל אורך שנות ה-80, כשהשניים הובילו את קבוצותיהם פעם-אחר-פעם להתמודדויות בסדרת הגמר של ה-NBA. במשחק הגמר עצמו הפסידה קבוצתו של בירד בתוצאה 64–75, למרות 19 הנקודות שקלע בירד. בסיום העונה זכה בירד בגביע אוסקר רוברטסון, בפרס נייסמית' ובפרס ג'ון וודן המוענקים ל"שחקן המכללות של השנה". במהלך שנותיו באוניברסיטה הוביל בירד את קבוצתו כמעט לבדו לצמרת ליגת המכללות עם 81 ניצחונות לעומת 13 הפסדים, ומאזן שיא ביתי בליגת המכללות של 50 ניצחונות כנגד הפסד בודד. בשלוש העונות שלו בליגת המכללות רשם ממוצעים של 30.3 נקודות, 13.3 ריבאונדים ו-4.6 אסיסטים למשחק, ואת ליגת המכללות עזב כשהוא מדורג במקום החמישי בטבלת קלעי ה-NCAA בכל הזמנים.
גרינוויל
גאוגרפיה
גרינוויל שוכנת למרגלות הרי האפלצ'ים, במרחקים שווים כמעט בין אטלנטה לשארלוט. שטחה של העיר הוא 67.7 קמ"ר ובה גבעות רבות. בגרינוויל אקלים סובטרופי גשום עם חורפים קצרים ומתונים וקיצים חמים ולחים.
לארי בירד
קריירה ככדורסלן מקצועני
בירד נבחר במקום השישי בדראפט 1978 על ידי בוסטון סלטיקס, והחל לשחק בשורות המועדון בעונת. בירד ביסס במהרה את מעמדו כאחד הכוכבים הגדולים בליגה ושיפר את קבוצתו באופן מידי. בעוד שבעונה שקדמה להגעתו צברה הקבוצה 29 ניצחונות בלבד, במהלך עונתו הראשונה ניצחה הקבוצה 61 משחקים - השיפור הגדול ביותר עד אז במאזנה של קבוצה מעונה לעונה. לארי בירד הגיע לסלטיקס באותה עונה בה הגיע מג'יק ג'ונסון ללייקרס, והם המשיכו את היריבות הגדולה ויחסי החברות הקרובים גם בליגת ה-NBA. הסלטיקס והלייקרס הן היריבות הגדולות בליגת ה-NBA מאז שנות ה-60, והיריבות בין הסלטיקס של בירד ללייקרס של מג'יק העלתה את העניין בליגה לשיאים חדשים, ויש הטוענים כי הצילה את הליגה שהייתה קרובה לקריסה.
גרינוויל
דמוגרפיה
בגרינוויל יש, נכון לשנת 2014, כ-62 אלף תושבים, מהם 62% לבנים, 32% שחורים, 3% היספנים והשאר מגזעים אחרים. זוהי העיר הגדולה במטרופולין גרינוויל-מולדין-איזלי בו מתגוררים כ-850,965 תושבים.
לארי בירד
קריירה ככדורסלן מקצועני
לצידו שיחקו בבוסטון בין השאר, הרכזים נייט ארצ'יבלד ודניס ג'ונסון, הקלעים דני איינג' וג'רלד הנדרסון, הסמול פורוורד סדריק מקסוול שבשנים ששיחק בקבוצה בירד שיחק כפאוור פורוורד, הפאוור פורוורד קווין מקהייל שבשנים שמקסוול שיחק בסלטיקס היה המחליף של בירד, והסנטרים רוברט פאריש וביל וולטון. בירד, מקהייל ופאריש נחשבים לשלישיית הקו הקדמי או קו הבסיס הטובה ביותר בכל הזמנים, וכונו "השלישייה הגדולה" (The Big Three).
בירד הוביל את בוסטון סלטיקס לשלוש אליפויות NBA: ב- נגד יוסטון רוקטס, ב- נגד לוס אנג'לס לייקרס, וב- שוב מול הרוקטס. כמו כן השתתף בירד בשתי הופעות נוספות בגמר ב- וב- שבהן הפסידה בוסטון ללייקרס. בירד זכה שלוש פעמים רצופות בתואר ה-MVP של העונה הסדירה, פעמיים בתואר ה-MVP של סדרת הגמר, בתואר רוקי השנה ופעם אחת בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר. לאורך הקריירה נבחר 9 פעמים ברציפות לחמישיית העונה ונבחר להשתתף ב-12 משחקי אולסטאר. למעשה נבחר בירד למשחק האולסטאר בכל עונותיו ב-NBA מלבד עונת, בה נפצע והשתתף ב-6 משחקים בלבד. כמו כן זכה בירד בתחרות השלשות של ה-NBA בשלוש השנים הראשונות של התחרות (1986–1988).
מהלך קריירת המשחק (1979–1992)
בעונתו הראשונה בקבוצה,, סיימו הסלטיקס את העונה הסדירה עם המאזן הטוב בליגה (61-21). בירד הוביל את הקבוצה בנקודות (21.3 למשחק) ובכדורים חוזרים (10.4), זכה בתואר רוקי העונה ונבחר לחמישיית העונה הראשונה. הסלטיקס העפילו לפלייאוף, אך הפסידו בגמר המזרח לפילדלפיה 76' בראשות ג'וליוס אירווינג.
בעונת הצטרפו לקבוצה רוברט פאריש וקווין מקהייל, והסלטיקס חזרו וסיימו עם המאזן הטוב בליגה. במהלך העונה הסדירה הוביל בירד את הקבוצה בנקודות (21.2 למשחק), ובריבאונדים (10.9 למשחק, רביעי בליגה). בסיבוב הפלייאוף הראשון ניצחו את השיקגו בולס, ובשני חזרו מפיגור 1–3 מול פילדלפיה כדי להעפיל לגמר המזרח. בגמר ה-NBA ניצחו הסלטיקס את היוסטון רוקטס ב-6 משחקים. במהלך סדרת הגמר קלע בירד 15.3 נקודות, קטף 15.3 ריבאונדים ומסר 7.0 אסיסטים בממוצע למשחק.
בעונת התקדמה בוסטון בפלייאוף עד גמר המזרח אך הודחה על ידי פילדלפיה. בירד, שהשתתף במשחק האולסטאר, זכה בתואר ה-MVP של המשחק עם 19 נקודות, 12 ריבאונדים ו-5 אסיסטים בניצחון המזרח על המערב בתוצאה 118–120. בעונת ] זכה לראשונה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה כשהוא קולע 24.2 נקודות, קולט 10.1 ריבאונדים, מוסר 6.6 אסיסטים וחוטף 1.8 כדורים בממוצע למשחק. הסלטיקס זכו באליפות הליגה בתום העונה, ובירד זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר. בשבעת משחקי הגמר, בקרב על האליפות, רשם בירד ממוצעים של 27.4 נקודות, 14 ריבאונדים, 3.6 אסיסטים, 2.1 חטיפות ו-1.1 חסימות למשחק.
בעונת שמר בירד על ממוצעים דומים לעונות הקודמות, עם 28 נקודות, 9.2 ריבאונדים, 7.6 אסיסטים ו-1.8 חטיפות למשחק. עם זאת, לאחר שלוש זכיות רצופות של בירד, הוענק תואר ה-MVP של העונה הסדירה דווקא למג'יק ג'ונסון. בפלייאוף העפילו הסלטיקס לגמר נגד הלייקרס אך הפסידו בשישה משחקים, כשבירד משיג בסדרת הגמר 24.1 נקודות, 10 ריבאונדים, 5.5 אסיסטים, 1.2 חטיפות, ו-1.2 חסימות למשחק.
בירד נאלץ לפרוש מוקדם משרצה עקב שלל בעיות רפואיות, בהן בקע בסחוס שבין חוליות הגב הנמוכות וניוון בשתי חוליות נוספות. בנוסף סבל בשנותיו האחרונות מכאבים במרפקו ובכף רגלו, ואף עבר ניתוח בקיץ 1988.
נבחרת החלומות
בשלהי הקריירה, נענה בירד לזימון לשחק במדי נבחרת ארצות הברית בכדורסל באולימפיאדת ברצלונה (1992). נבחרת זו כללה כוכבי-על כמו מייקל ג'ורדן, מג'יק ג'ונסון וצ'ארלס בארקלי, ונחשבת עד היום לנבחרת הכדורסל הטובה ביותר בכל הזמנים. הנבחרת סיימה את הטורניר במאזן מושלם וזכתה במדליית הזהב האולימפית. נבחרת זו זכתה לכינוי "דרים טים" (נבחרת החלומות). עם סיום הטורניר, ב-18 באוגוסט, הודיע בירד על פרישתו ממשחק.
מאמן ומנהל כדורסל
עם פרישתו ממשחק פעיל ב-1992 נשכר בירד על ידי בוסטון סלטיקס למלא תפקיד ניהולי, תפקיד בו שימש עד 1997 אז נתמנה למאמנה הראשי של אינדיאנה פייסרס.
כבר בעונתו הראשונה כמאמן,, השכילה קבוצתו להעפיל לגמר הפלייאוף של המזרח ובירד נבחר למאמן העונה. בכך הפך לאדם היחיד בתולדות הליגה לזכות הן בתואר ה-MVP של העונה הסדירה והן בתואר מאמן העונה. בעונת בירד הוביל את אינדיאנה פייסרס לגמר ה-NBA, אך עם תום העונה, לאחר שלוש שנים בתפקיד, הודיע על פרישתו מאימון כדורסל. בירד כיהן בתפקיד הנשיא לענייני כדורסל של הפייסרס בין השנים 2003 ל-2012 ובין 2013 לשנת 2017, ובפועל ניהל את המועדון.
פרופיל כשחקן
ראיית המשחק המפותחת בה ניחן ויכולתו הפנומנלית של בירד לצפות מהלכים חיפו רבות על יכולתו האתלטית המוגבלת. בירד תפקד הן כמנהל משחק והן כפורוורד, פוינט-פורוורד למעשה - רכז מעמדת הסמול-פורוורד. בירד ביצע ברמה גבוהה הן דברים הנדרשים מגארד - ניהול משחק משובח, קליעה טובה מכל הטווחים וחדירות לסל, והן דברים הנדרשים מפורוורד - קליטת כדורים חוזרים וקליעה מעולה. תרומתו של בירד הייתה ניכרת גם בצד ההגנתי בחטיפותיו וחסימותיו, עדות לרב-גוניות שלו על המגרש ניתן למצוא ב-69 המשחקים בהם הגיע לטריפל דאבל, החמישי בכל הזמנים.
בירד התבלט לא רק בכישוריו, אלא גם במנהיגותו ויכולתו לסחוף את קבוצתו אחריו. הוא היה מנהיג שעשה את השחקנים שסביבו לטובים יותר, כשחכמת המשחק שלו ויכולת המסירה הגבוהה סייעה מאוד לכך, וכל מי ששיחק איתו הרגיש שהוא חייב לעשות את מרב המאמצים ולהוציא מעצמו את הטוב ביותר בכל משחק כדי לא לאכזב את בירד. רד אָאוּוֶרְבָּךּ, המנהל הכללי ומאמן הסלטיקס בתקופתו של בירד, אמר:
גם נייט ארצ'יבלד, שהיה כבר שחקן ותיק בן 31 כשבירד בן ה-23 הגיע לסלטיקס, הפליג בשבחי כישורי המנהיגות של בירד:
דני איינג', ששיחק עם בירד בבוסטון, אמר עליו:
כמנהיג הקבוצה הוא התעלה באופן מיוחד ברגעי הסיום של משחקים ובמשחקים מכריעים, וקלע פעמים רבות סלי ניצחון חשובים עבור קבוצתו או ביצע פעולות אחרות שהובילו לניצחון במשחק. אף מייקל ג'ורדן, כשנשאל מי הוא היה רוצה שייקח את הזריקה המכרעת חוץ ממנו (אם היה משחק אתו), ענה מיד: "לארי בירד!"
עדות נוספת לאופיו יוצא הדופן של בירד ניתן למצוא בפציעה בעצם אצבע יד ימינו, ידו הקולעת, ממנה סבל משך כל קריירת המשחק המקצועית.
ב-2022 הוענק לראשונה פרס ה-MVP של סדרות הגמרים האזוריים ב-NBA, המוענק לשחקן המצטיין בגמרים האזוריים ב-NBA. הפרס של גמר האזור המזרחי נקרא על שם בירד.
סטטיסטיקות הקריירה
בירד השתתף ב-897 משחקים בעונה הסדירה ו-164 משחקי פלייאוף, ובסך הכל הוא שותף ב-1,061 משחקים רשמיים ב-13 עונות, לא כולל 10 משחקי אולסטאר (הוא נבחר ל-12 משחקים אך לא השתתף ב-1989 ו-1992 בגלל פציעות).
סטטיסטיקות בעונה הסדירה ב-NBA
מקור:
בסדרות גמר
ממוצעים בסדרות הגמר: 21.7 נקודות (45.8% מהשדה, 42.2% מהשלוש ו-87.2% מקו העונשין), 11.8 ריבאונדים, 6 אסיסטים, 2 חטיפות, 0.7 חסימות ו-2.9 איבודים ב-42.7 דקות למשחק ב-31 משחקים.
ספרים
בירד חבר לעיתונאי הספורט בוב ראיין לכתיבת ספרו האוטוביוגרפי "דחף: סיפור חיי" ("Drive: The Story of My Life") שיצא לאור ב-1989 והיה לרב מכר.
כעבור עשר שנים, ראה אור ספרו "Bird Watching: On Playing and Coaching the Game I Love", אשר נכתב בשיתוף עם העיתונאית ג'קי מקמולן. ב-1988 יצא לאור ספרם של בירד וג'ון בישוף - "בירד על כדורסל: כיצד לבנות אסטרטגיה מאת האלוף הגדול מהסלטיקס". בירד כתב את ההקדמה לספר אודות רד אאורבך משנת 1994, "Seeing Red : The Red Auerbach Story", של כתב הספורט דן שונסי.
בתקשורת
דמותו של בירד הופיעה במספר משחקי וידאו, בהם במשחק "ג'ורדן נגד בירד: אחד על אחד" מ-1988. מספר סדרות וסרטים תיעודיים עסקו בדמותו, בהם הסרט תיעודי מ-1992 "Larry Bird: A Basketball Legend".
בירד שיחק בשלושה סרטי קולנוע את דמות עצמו: "בלו צ'יפס", דרמת כדורסל מ-1994 שבמרכזה קבוצה מליגת המכללות; "ספייס ג'אם", קומדיית ספורט מאוירת מ-1996 בכיכובם של מייקל ג'ורדן וביל מארי, ו"גאוות סלטיק" מ-1996, קומדיה שעלילתה נקשרת לסדרת גמר NBA בדיונית בהשתתפות הסלטיקס.
בירד פרסם לא מעט חברות ומוצרים. בין השאר פרסם את מקדונלד'ס, פפסי, נעלי קונברס, חברת הנדסת מערכות התקשורת MCI, מותג הנעליים Bird 33 לילדים ונוער בייצור חברת SKECHERS ועוד. הפרסומת המפורסמת ביותר היא פרסומת של מקדונלד'ס שבמסגרתה שיתף פעולה עם ג'ורדן, ובה השניים קולעים מכל מקום באולם, כולל היציע, בדרכים שונות ומגוונות. עם פרישתו ייחדה לו מקדונלד'ס את ההמבורגר "ביג 33".
בירד זכה לאזכורים רבים בתרבות הפופולרית האמריקאית. שירה של להקת דיספאץ', ""Just Like Larry"", מתייחס ללארי בירד, והלוגו של טוויטר נקרא לארי על שמו. כמו כן שמו אוזכר בקומדיות המונפשות איש משפחה ומשפחת סימפסון ודמותו הופיע בפיוצ'רמה.
ג'ק צ'רלטון
ג'ון "ג'ק" צ'רלטון (באנגלית: John "Jack" Charlton; 8 במאי 1935 – 10 ביולי 2020) היה כדורגלן אנגלי, ששיחק בעמדת הבלם בלידס יונייטד ובנבחרת אנגליה. יחד עם אחיו הצעיר, בובי צ'רלטון, היה שותף לזכיית הנבחרת במונדיאל 1966. במדי לידס שיחק במשך קרוב לעשרים שנה, והוא שיאן ההופעות של המועדון עם 773 משחקים בכל המסגרות. הוא נבחר על ידי אוהדי המועדון אל בין 11 השחקנים הגדולים בתולדותיו ב-2006. ביל שאנקלי תיאר את צ'רלטון כ"בלם הטוב ביותר שראה מעולם". לאחר פרישתו הפך למאמן, והצליח במיוחד בתקופה בה אימן את נבחרת אירלנד.
ראשית הקריירה
צ'רלטון נולד למשפחה בעלת מסורת כדורגל מפוארת. בזמן שג'ק השלים את שירותו הצבאי בחיל הפרשים הבריטי, אחיו הצעיר בובי נלקח למבחנים במועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד. ארבעה מדודיו היו גם הם כדורגלנים מקצוענים, בעוד שדודנו מצד אמו, ג'קי מילברן (Milburn), הפך לאחד מבולטי השחקנים של ניוקאסל יונייטד. צ'רלטון עבד בצעירותו גם במכרה פחם ולאחר מכן שקל להצטרף למשטרה, אך אז קיבל הזמנה למבחנים מקבוצת לידס יונייטד, אשר ראתה אותו מתפקד כבלם במשחק חובבים. משחק המבחן נפל על תאריך ראיון העבודה שלו במשטרה, והוא בחר לבסוף במשחק. הוא הציג יכולת מרשימה בעקבותיה הצטרף למחלקת הנוער של לידס, וב-1952 חתם על חוזהו המקצועני הראשון במועדון.
את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של לידס ערך צ'רלטון באפריל 1953. במהלך שנות ה-50 שיחקה הקבוצה בליגת המשנה, והתבססה בעיקר על החלוץ הולשי ג'ון צ'ארלס. בעונת 1955/1956 קודם צ'רלטון על ידי המאמן רייך קרטר (Carter) להרכב הפותח של לידס, ובמהרה חיזק את היכולת ההגנתית של הקבוצה וסייע לה להעפיל לליגה הראשונה של הפוטבול ליג באותה שנה. בשנים הבאות המשיך צ'רלטון לפתוח בקביעות במרכז ההגנה של הקבוצה, אך זכה עמה להצלחה מועטה, ולבסוף ירד עמה בחזרה לליגת המשנה ב-1960.
ב-1961 מונה דון ריווי, שחקן העבר של הקבוצה, למאמנה של לידס. לאחר מינויו עתידו של צ'רלטון בקבוצה הועמד בסכנה, על רקע המחלוקות הרבות ששררו בין השניים כאשר שיחקו יחד בקבוצה. ריווי אף הביע את הסכמתו למכירתו של צ'רלטון לקבוצה אחרת, אך המועדונים שהתעניינו בשירותיו, כגון ליברפול ומנצ'סטר יונייטד, לא היו מסוגלות לעמוד במחיר שדרשה לידס. לבסוף יישרו השניים את ההדורים ביניהם, וריווי בנה סביב צ'רלטון את משחק ההגנה של הקבוצה.
נורמן הנטר, שחקן נוסף שגדל במחלקת הנוער של לידס, הצטרף לצ'רלטון במרכז ההגנה של הקבוצה ב-1962. הקבוצה התחזקה במספר שחקנים נוספים שגדלו במחלקת הנוער, והצליחה להעפיל מחדש לליגה הראשונה ב-1964. בסיועו של צ'רלטון, שמילא מקום כחלוץ בעת היעדרויות של שחקנים אחרים, היא הותירה רושם רב עם חזרתה לליגה הבכירה כשסיימה במקום השני, והפסידה את האליפות רק בשל הפרש שערים נחות מזה של מנצ'סטר יונייטד. לידס העפילה גם לגמר גביע ה-FA, שם הפסידה לליברפול בתוצאה 2-1. צ'רלטון בישל לבילי ברמנר את שערה של קבוצתו באותו משחק. גם בעונת 1965/1966 סייע צ'רלטון לקבוצתו לסיים במקום השני, אחרי ליברפול.
ההצלחה במדי אנגליה ולידס
בהגיעו לגיל 30 בשנת 1965, זומן צ'רלטון לראשונה על ידי אלף ראמזי לסגל הנבחרת הלאומית של אנגליה, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נבחרת סקוטלנד באצטדיון ומבלי. במשחק זה הציג יכולת מרשימה, בעקבותיה שמר על מקומו בנבחרת בהמשך הדרך. לקראת טורניר מונדיאל 1966, אותו ארחה אנגליה, פיתח צ'רלטון שותפות קבועה במרכז ההגנה של הנבחרת יחד עם בובי מור, שנשארה יציבה גם בתוך השינויים הרבים שביצע ראמזי. במשחק ההכנה מול נבחרת דנמרק הבקיע את שערו הראשון במדי הנבחרת, ולאחר מכן נכלל בסגל הסופי של ראמזי לטורניר המונדיאל.
במשחקה הראשון בשלב הבתים סיימה אנגליה בתיקו 0-0 מול אורוגוואי, אך העפילה לשלב הבא לאחר שהשיגה ניצחונות מול ו. בניצחון 0-2 על צרפת שהבטיח את ההעפלה, נגח צ'רלטון כדור לקורה שממנו הבקיע רוג'ר האנט את השער הראשון. הגנת הנבחרת האנגלית לא ספגה אף שער במשך כל שלב הבתים. לאחר ניצחון על ברבע הגמר פגשה הנבחרת את  בשלב חצי הגמר. צ'רלטון ביצע בהצלחה את עבודת השמירה על חלוץ היריבה, חוסה אגוסטו טורס, בעוד שאחיו בובי הבקיע צמד שערים שהעלה את אנגליה ליתרון 0-2. לקראת הסיום סחטה פורטוגל בעיטת עונשין בעקבות נגיעת יד של צ'רלטון, ממנה ספגה שער בפעם הראשונה בטורניר, אך הצליחה לנצח ולהעפיל לגמר.
במשחק הגמר, שבו פתח צ'רלטון בהרכב, ניצחה אנגליה את נבחרת גרמניה המערבית בתוצאה 2-4 לאחר הארכה, וזכתה בגביע העולם בפעם הראשונה בתולדותיה. לאחר סיום המשחק כרע צ'רלטון על ברכיו בדמעות של אושר, מה שהפך לאחד מהמראות המפורסמים מאותו טורניר.
בעונת 1966/1967 נעדר צ'רלטון מכמות משחקים משמעותית במדי לידס, בעקבות פציעה במשחקה של נבחרת אנגליה נגד סקוטלנד, וקבוצתו סיימה במקום הרביעי בלבד בליגה. אף על פי כן, הוא זכה להוקרה על יכולתו הטובה וזכה בתואר כדורגלן השנה בליגה האנגלית על פי בחירת העיתונאים. ב-1968 הוא זכה עם לידס בגביע הפוטבול ליג, לאחר ניצחון שנוי במחלוקת על ארסנל במשחק הגמר - שחקני היריבה טענו כי צ'רלטון ביצע עבירה ברחבת העונשין שלהם, בטרם הכדור הגיע לטרי קופר שהבקיע את השער היחיד במשחק. צ'רלטון זכה עם הקבוצה גם בגביע ערי הירידים. במהלך העונה הוא ערך את משחקו ה-447 במדי לידס, ובכך שבר את שיא ההופעות של המועדון בכל הזמנים, בו הוא מחזיק עד היום. לאחר עונה זו השתתף עם נבחרת אנגליה באליפות אירופה לאומות.
בעונת 1968/1969 זכה צ'רלטון באליפות הראשונה שלו עם לידס. בעזרת יכולתו המרשימה והיציבה הוא הוביל את הגנת הקבוצה, שסיימה עם כמות הספיגות השנייה הנמוכה ביותר בליגה והפסידה שני משחקים בלבד לאורך כל העונה. בעונה שלאחר מכן הייתה הקבוצה קרובה לזכייה בטרבל של אליפות הליגה, גביע ה-FA וגביע אירופה לאלופות, אך החמיצה את כל שלושת התארים. אברטון הקדימה את לידס במאבק על תואר האליפות, בעוד שסלטיק הדיחה אותה בחצי גמר גביע אירופה. בגמר הגביע מול צ'לסי כבש צ'רלטון שער לזכות קבוצתו במשחק הראשון, אך במשחק החוזר הרחיק בצורה לא טובה את הכדור, מה שהוביל לשער הניצחון של דייוויד ווב לזכות היריבה. לאחר מכן הוא סירב לקבל את מדליית הכסף שהוענקה לו עקב כעסו הרב.
צ'רלטון נכלל בסגל הנבחרת הסופי של אלף ראמזי לטורניר מונדיאל 1970, אך איבד את מקומו כבלם הפותח לצידו של מור, לטובת בריאן לאבון שהפגין יכולת מרשימה באליפות אירופה שנתיים קודם לכן. הוא שותף במשחק האחרון של שלב הבתים, נגד נבחרת צ'כוסלובקיה, שהיה משחקו היחיד באותו טורניר. אנגליה הודחה ברבע הגמר לאחר שהפסידה לגרמניה המערבית, ולא הצליחה לשמור על תוארה. לאחר הטורניר הודיעו שני האחים צ'רלטון לראמזי על פרישתם מהנבחרת הלאומית.
ב-1971 זכה צ'רלטון עם לידס בגביע ערי הירידים בפעם השנייה, לאחר ניצחון בגמר על יובנטוס האיטלקית שכללה שחקני התקפה כמו רוברטו בטגה ופאביו קאפלו. כעבור שנה זכה עם הקבוצה בגביע ה-FA, לאחר ניצחון בגמר על ארסנל. ב-1973 ספג צ'רלטון פציעה קשה במהלך חצי גמר הגביע, שהשביתה אותו ממשחק עד לסיום העונה. הוא עשה מאמצים על מנת להיות כשיר למשחק הגמר, אך נכשל בכך, ולבסוף הודיע על פרישתו מכדורגל. הוא סיים את הקריירה שלו בגיל 38, עם 774 הופעות ו-96 שערים במדי לידס.
קריירה כמאמן
לאחר פרישתו ממשחק ב-1973, מונה צ'רלטון למאמנה של מידלסברו מליגת המשנה. כבר בעונתו הראשונה בתפקיד הוא הצעיד את הקבוצה להעפלה לליגה הבכירה, ובעקבות כך זכה בתואר מאמן השנה באנגליה. הוא הפך למאמן הראשון מחוץ לליגה הראשונה שזוכה בתואר זה. בשנים הבאות נקט צ'רלטון בשיטת משחק הגנתית חזקה, בייחוד בעת משחקי חוץ, ובכך ייצב את מעמדה של מידלסברו כחברה קבועה בליגה הבכירה. הוא הצליח להצעיד את הקבוצה למקום השביעי בעונת 1974/1975.
צ'רלטון עזב את מידלסברו באפריל 1977 והציע את מועמדותו למשרת מאמן נבחרת אנגליה, שהתפנתה לאחר התפטרותו מהתפקיד של דון רווי (מאמנו לשעבר של צ'רלטון בלידס). הוא לא הצליח להתמנות לתפקיד, ובמקום זאת עבר לאמן את שפילד ונסדיי מהליגה השלישית, וסייע לה לעלות מליגה זו. הוא אימן את הקבוצה במשך שש שנים, והוביל אותה להעפלה לחצי גמר גביע ה-FA ב-1983. באותה שנה הוא עזב את תפקידו וחזר לתקופה קצרה לאמן את מידלסברו, אשר ירדה בחזרה לליגת המשנה שנה קודם לכן. לאחר מכן מונה למאמן ניוקאסל יונייטד, אך התפטר לאור סימני חוסר שביעות רצון מצד אוהדי הקבוצה.
לאחר תקופה שבה לא נשא תפקיד כלשהו בכדורגל, מונה צ'רלטון למאמן הנבחרת הלאומית של אירלנד ב-1986. אירלנד נהנתה מסגל איכותי, עם שחקנים כמו ליאם בריידי ודייוויד אולירי, אך טרם הצליחה להעפיל לטורניר גדול כלשהו. צ'רלטון פתח את תפקידו בנבחרת האירית עם זכייה בטורניר ראווה שהתקיים באיסלנד.
צ'רלטון הצליח להצעיד את אירלנד להעפלה ליורו 1988 שהתקיים בגרמניה. במשחקה הראשון בטורניר, מול נבחרת מולדתו של צ'רלטון, אנגליה, ניצחה אירלנד בתוצאה 0-1 משער של ריי הוטון. עם זאת, במשחק הבא סיימה הנבחרת בתיקו 1-1 עם, והודחה מהטורניר לאחר הפסד לנבחרת הולנד במשחק השלישי. על אף ההדחה המוקדמת סיים צ'רלטון במקום השני בבחירות לפרס "מאמן השנה" של המגזין World Soccer. אירלנד העפילה גם למונדיאל 1990, והופיעה לראשונה בתולדותיה בטורניר גביע העולם. היא הוגרלה בשלב הבתים מול נבחרות אנגליה, והולנד, והעפילה לסיבוב השני אף על פי שסיימה בתיקו בכל שלושת משחקיה. בשמינית הגמר ניצחה אירלנד את נבחרת רומניה בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר תיקו ללא שערים בתום הארכה; לבסוף הודחה ברבע הגמר לאחר הפסד לנבחרת איטליה.
צ'רלטון לא הצליח להצעיד את אירלנד להעפלה ליורו 1992, על אף שהנבחרת לא הפסידה אף משחק במשך כל טורניר המוקדמות. הנבחרת העפילה לטורניר מונדיאל 1994 בארצות הברית, וגברה 0-1 על איטליה במשחקה הראשון. במשחק הבא, מול נבחרת מקסיקו, נקלע צ'רלטון לעימות עם השופט שמנע את הכנסתו למגרש של ג'ון אולדרידג'. אירלנד הפסידה במשחק בתוצאה 2-1, וצ'רלטון ספג קנס והושעה מהמשחק הבא בטורניר בעקבות התקרית. הנבחרת סיימה בתיקו ללא שערים עם והעפילה לסיבוב השני, שם הפסידה 2-0 להולנד.
אירלנד נחלה קמפיין לא מוצלח במשחקי המוקדמות ליורו 1996. על אף שפתחה בצורה טובה את הקמפיין עם שלושה ניצחונות רצופים, השיגה הנבחרת סדרת תוצאות מאכזבות לאחר מכן, בהן תיקו 0-0 מול ושני הפסדים ל. במשחקה האחרון הייתה זקוקה הנבחרת לניצחון על בליסבון על מנת להעפיל ישירות לטורניר הגמר, אך הפסידה בתוצאה 3-0. אירלנד הפסידה לאחר מכן להולנד במשחק הפלייאוף, ולא הצליחה להעפיל לטורניר היורו. זמן קצר לאחר המשחק התפטר צ'רלטון מתפקידו, ולא שב לאמן מאז.
ב-1994 קיבל צ'רלטון את "פרס החירות" של העיר דבלין, וזכה לתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לימריק. ב-1996 הוא קיבל אזרחות של כבוד מטעם אירלנד. צ'רלטון קיבל גם תואר קצין (OBE) במסדר האימפריה הבריטית. ב-1997 הוא מונה ל"סגן לורד המשנה" של נורת'ומברלנד. צ'רלטון הוכנס להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי ב-2005 כהוקרה על תרומתו למשחק.
מותו
צ'רלטון נפטר בביתו שבנורת'מברלנד ב-10 ביולי 2020 בגיל 85 לאחר מאבק במחלות הלימפומה והשיטיון. בהצהרת משפחתו נכתב: "ג'ק נפטר בשלווה ביום שישי, 10 ביולי, בגיל 85. הוא היה בבית בנורת’מברלנד יחד עם משפחתו. יחד עם כך שהיה חבר לרבים, הוא היה בעל, אב, סבא וסבא רבא מאוד נערץ. איננו יכולים לבטא עד כמה אנחנו גאים בחיים יוצאי הדופן שניהל וההנאה שהביא לכל כך הרבה אנשים במדינות שונות ומכל תחומי החיים. הוא היה אדם ישר, טוב לב, מצחיק ואמיתי. האובדן שלו ישאיר חור ענק בחיינו, אך אנחנו מודים על כך שהעברנו לצידו חיים שלמים".
ארמיית הפו
ארמיית הפו (באיטלקית: L'Armata Po) הייתה ארמיית שריון של הצבא המלכותי האיטלקי שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הארמייה הוקמה ב-3 באוקטובר 1938 ביוזמת רמטכ"ל איטליה דאז אלברטו פאריאני. בסיס הארמייה היה בעמק הפו ומכאן שמה. הארמייה נועדה לרכז את כל עתודות השריון של הצבא האיטלקי, והייתה אמורה להיות מוכנה לנוע ולהגן על כל חלק של חצי האי האפניני בהתרעה של רגע. כמפקד הארמייה מונה גנרלו אטורה בסטיקו, שגיבש תוכנית לרכז את הארמייה באזור טרוויזיו במקרה של מלחמה עם אוסטריה, ובאזור אודינה במקרה של מלחמה עם יוגוסלביה. בהמשך שולבו בארמייה גם יחידות מיוחדות של "החולצות השחורות".
ב-6 בנובמבר 1940 שונה שם הארמייה לארמייה התשיעית שהועברה לאלבניה. בהמשך הוקמה ארמיית הפו מחדש, והופקדה על הגנת דרום איטליה סיציליה וסרדיניה. ביוני 1943 מונה אלפרדו גוצוני למפקד הארמייה, ושמה שונה לארמייה השישית. הארמייה ספגה אבדות כבדות במהלך פלישת בעלות הברית לסיציליה, ומאוחר יותר, כאשר הוורמאכט פלש לאיטליה, נכנעה כל הארמייה לגרמנים.
משלחת לואאיסה
גארסייה חוֹפְרֶה דה לוֹאַאִיסָה (בספרדית: García Jofre de Loaísa; 1490 - 30 ביולי 1526) היה מגלה ארצות ספרדי מן המאה ה-16, שהצטווה על ידי המלך קרלוס הראשון לפקד על משלחת לאסיה, שנודעה בשם "משלחת לואאיסה". בשנת 1525 נשלחה בנתיב המערבי ליישב את איי התבלינים באיי הודו המזרחית, וכך חצתה את האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט. יותר מ-450 איש הפליגו במשלחת, בהם בעלי מלאכה שונים וצוות מנהלי, במטרה להקים מושבות ספרדיות קבועות באיי הודו המזרחית.
היסטוריה
צי של שבע ספינות השתתף במשלחת: "סנטה מריה דה לה ויקטוריה", "אספיריטו סנטו", "אנונסיאדה", "סן גבריאל", "סנטה מריה דל פאראל", "סן לסמס" ו"סנטיאגו". חופרה דה לואאיסה התמנה לרב חובל יחד עם חואן סבסטיאן אלקנו, שהגיע אל איי התבלינים בשנת 1521 במשלחת של מגלן.
הצי הפליג מלה קורוניה ב-24 ביולי 1525, והגיע לחופי פטגוניה בינואר 1526. בשבועות הבאים, התכנס הצי והתפזר לחלופין עקב רוחות עזות, בשעה שניסה ללא הצלחה להיכנס אל מצר מגלן. שתי ספינות נטרפו ואחת שינתה כיוון אל האוקיינוס האטלנטי וערקה מן המשלחת. בסופו של דבר הגיעו ארבע הספינות הנותרות, במזג אוויר סוער, אל האוקיינוס השקט במאי, שם נפוצו שוב, הפעם לצמיתות, בעוד סופה.
הספינה השלישית, "סנטה מריה דל פאראל", הפליגה באוקיינוס השקט והגיעה אל איי סאנגיר סמוך לחוף הצפוני של סולאווסי, שם עלתה הספינה על שרטון ואנשי צוותה נקטלו או נשבו לעבדות בידי הילידים. משלחת ספרדית אחרת, שהגיעה ממקסיקו ב-1528, הצילה ארבעה מהם. התלת-סיפונית "סנטה מריה דה לה ויקטוריה" הייתה היחידה שהשלימה את הקפת העולם והגיעה אל איי התבלינים בספטמבר 1526.
לואאיסה עצמו מת מצפדינה ב-30 ביולי 1526, אלקנו הלך לעולמו ימים ספורים אחריו, ואלונסו די סאלאסאר שלושה שבועות לאחר זאת. אינייגס הגיע אל איי ויסאיאס ומינדנאו בפיליפינים ואל איי מולוקה, אבל מת מהרעלת מזון. רק אנדרס דה אורדאנטה ועוד 24 אנשים שרדו ונחתו בשלום על איי התבלינים. הם חזרו לספרד בשנת 1536, בארמדה של הודו הפורטוגזית ותחת משמר פורטוגזי.
בתרבות
המותחן של גרג סקואן, "הקסדה הספרדית", מתחקה לכאורה אחר גורלה של "סן לסמס". הספר מתבסס על התאוריה של החוקר האוסטרלי רוברט לנגדון, לפיה עלתה הספינה על שרטון באי האלמוגים אמאנו (חלק מפולינזיה הצרפתית של ימינו), שם השליכה לים חלק מתותחיה כדי לצוף ואז עשתה דרכה אל טהיטי, שם נותרו חלק מאנשי הצוות, כאשר האחרים המשיכו בדרכם וגילו את ניו זילנד.
מיקנית
מיקנית היא הצורה המתועדת העתיקה ביותר של השפה היוונית, שדוברה ביוון ובכרתים בין המאות ה-16 וה-11 לפנה"ס (התקופה המיקנית ביוון). שפה זו נשמרה בכתב בטבלאות קווי ב', כתב שהומצא בכרתים לפני המאה ה-14 לפנה"ס. רוב טבלאות אלו נמצאו בקנוסוס ופילוס. שם השפה נובע משם האתר הארכאולוגי הראשון שנחפר בהקשר לתקופה המיקנית - מיקנה.
הטבלאות נשארו בלתי-מפוענחות למשך זמן רב, וכל שפה מתקבלת-על-הדעת הוצעה כצורה המדוברת של כתב זה. ב-1952 הכתב פוענח על ידי מייקל ונטריס והוכיח באופן שאין להפריכו שכתב זה הוא צורה עתיקה של יוונית.
הטקסטים על הטבלאות הם לרוב רשימות שונות. לא נמצאו סיפורים, אגדות ושירה שנכתבו בשפה זו. עם זאת, ניתן בעזרת הטבלאות להבין דברים רבים אודות כותביהם ואודות התרבות המיקנית בסוף תקופתה.
פונולוגיה ואורתוגרפיה
השפה המיקנית נשמרה בצורת הכתיבה שלה בתור הכתב הקווי השני (קווי ב'), שכולל בערך 200 סימני הברות ולוגוגרמות. מכיוון שקווי ב' נגזרו מקווי א' (הכתב של שפה מינואית קדומה בלתי-מפוענחת, שלא קשורה ליוונית) הם לא משקפים במלואם את הפונטיקה של השפה המיקנית בצורת הדיבור שלה, וזה מתבטא בכך שקבוצות עיצורים נעלמו בכתיב מדויק.
הכתב מבדיל בין חמש תנועות: /a/, /e/, /i/, /o/, /u/; שני חצאי-תנועות - /w/ ו-/j/; שלושה עיצורים נמשכים (סונורנט) - /m/, /n/ ו-/r/; עיצור שורק אחד - /s/; שישה עיצורים אוטמים - /p/, /t/, /d/, /k/, /q/; ו-/z/.
השפה המיקנית שימרה מספר מרכיבים ארכאיים של השפות ההודו-אירופיות, כמו העיצורים השפתיים-וילוניים (Labiovelar) שעברו מספר שינויי-קול עד שהאלפבית היווני הומצא, מספר מאות אחר כך.
ביצת עין
ביצת עין (נקראת גם ביצה עין, עין וביצייה) מאכל של ביצה מטוגנת בה החלמון נשאר שלם ואינו מעורבב עם החלבון. שמה נובע מהמראה דמוי עין, כשהחלמון מדומה לאישון והחלבון לקשתית.
ביצת עין סביב העולם
בישראל נהוג לטגן ביצת עין רק מצידה התחתון, כך שהחלמון יישאר נוזלי. ביצת עין משמשת בישראל לארוחות בוקר וארוחות ערב, כשלצידה מוגש סלט ירקות ולחם. יש הנוהגים לטבול לחם בחלמון הנוזלי. המאכל מוכן לעיתים מביצה אחת ולעיתים משתיים, במיוחד במסעדות ובתי קפה. במסעדות מכינים לעיתים ביצת עין בתוך טבעת מתכת, כך שהביצה מתקבלת כעיגול מושלם. ניתן לאלתר טבעת כזו על ידי הכנת טבעת קרטון, ציפויה בנייר כסף ושימונה.
בבריטניה ואירלנד ביצת עין היא חלק מארוחת בוקר אנגלית מסורתית, לצד מאכלים כגון שעועית אפויה, עגבניות מטוגנות, תפוחי אדמה, נקניקיות, בייקון מטוגן, קלי. בנוסף, ביצת עין מוגשת לעיתים על קלי או בבגט, לרוב עם בייקון. בפאבים קיימת מנה של סטייק שינקן עם ביצת עין.
בארצות הברית שיטת ההגשה הישראלית והאנגלית מכונה "שמש כלפי מעלה" ("Sunny side up"). לעיתים משתמשים בשמן הטיגון כדי ללחלח את הצד העליון. שיטות הגשה נוספות הן:
בצרפת מוגש קלי "קרוק מאדאם" שהוא כריך קלוי של האם וגבינה צהובה, ומעליו ביצת עין.
ברומניה מוגשת מנה פופולרית של ממליגה מוקרמת עם גבינות, בייקון וביצת עין.
התבשיל הקולומביאני "bandeja paisa" מכיל ביצה מטוגנת, שעועית, אבוקדו ומגוון בשרים המוגשים כולם באותה צלחת.
בארגנטינה ובאורוגוואי מנה של שתי ביצי עין מעל שניצל בקר ("מילנסה") או צ'יפס נקראת "על גב סוס" (Milanesa a caballo או papa fritas a caballo).
ביפן מוגשת ארוחה בסגנון מערבי הכוללת ביצים מטוגנות עם שינקן, לעיתים בליווי סלט. למנה נלווה רוטב סויה או רוטב "סוסו".
מנת "ביבימבפ" הקוריאנית מכילה אורז, מעליו ירקות ומעליהם ביצת עין, עם רוטב פלפל חריף. באינדונזיה, מלזיה וסינגפור תבשיל אורז מטוגן פופולרי, "נסי גורנג", מלווה לרוב בביצת עין. מנה אחרת הנפוצה במזרח אסיה היא אורז לבן שמעליו ביצת עין עם רוטב צדפות או רוטב הויסין.
ביצה בקן
ביצה בקן היא ביצת עין המוחלקת אל תוך חור עגול בפרוסת לחם, בעוד פרוסת הלחם מיטגנת במחבת. אם החור מרובע המאכל מכונה "ביצה מרובעת". זהו מאכל ילדים אהוב בישראל ובמדינות דוברות אנגלית. ניתן להכינו גם עם שתי פרוסות לחם המונחות זו על זו עם חור במרכזן, אליו מוחלקות שתי ביצים.
ביצת עין ובריאות
בהכנת ביצת עין בה החלמון נשאר נוזלי קיימת סכנת סלמונלה. משרד הבריאות הישראלי מנחה מוסדות אשפוז לטגן ביצת עין במשך 2 - 3 דקות מכל צד או 4 דקות בכלי מכוסה. בשנת 2006, עקב התפרצות שפעת העופות נמסרה הנחיה ברוח זו באמצעי התקשורת לכלל הציבור. גם לתינוקות ולנשים הרות מומלץ לא לאכול ביצי עין עם חלמון נוזלי.
בחלק ממדינות ארצות הברית, למשל מישיגן, מסעדות המגישות ביצים חייבות להציג אזהרה לציבור לגבי אכילת ביצים שאינן מבושלות דיין. גם במדינות שאינן מחויבות בכך, ישנן מסעדות המוסיפות אזהרה כזו לתפריטיהן.
משרד התקשורת של רוסיה
המשרד הוקם לראשונה ב־14 ביולי 1990 כמשרד התקשורת, המידע והחלל (Министерство по связи, информатике и космосу РСФСР) מתוך משרד התקשורת הסובייטי. ב־25 בדצמבר 1991, הפך למשרד התקשורת.
ב־1997 המשרד הפך ל'ועדת התקשורת הממלכתית' שהתקיימה עד 1999 כשאורגנה מחדש והפכה למשרד לטכנולוגיות מידע ותקשורת.
If I Didn't Love You
If I Didn't Love You (בעברית: אם לא הייתי אוהב/ת אותך) הוא סינגל שהוקלט על ידי המוזיקאי ג'ייסון אלדין, ביחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית קארי אנדרווד, מתוך אלבום האולפן העשירי שלו, Macon, Georgia. השיר יצא לאור ב-23 ביולי 2021, על ידי חברות התקליטים ברוקן באו, מקון וקפיטול נאשוויל, כסינגל המוביל מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השני במצעד שירי הקאנטרי, וקיבל מועמדות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריה ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר של צמד/להקה.
רקע וכתיבה
השיר הוא בלדת פאוור, העוסקת במערכת יחסים שהתפרקה ובבני הזוג שאינם מצליחים להמשיך הלאה. קורט אליסון וטולי קנדי, שניים מכותבי השיר, חברים בלהקת אלדיאן ובצוות ההפקה New Voice Entertainment. השיר נכתב מאוחר יותר בתהליך כתיבת האלבום, ויועד להיות דואט, כאשר אלדין הקליט את השיר לפני שבחר שותף לדואט.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-25 מיליון השמעות.
הצלחה
השיר זכה להצלחה רבה, כאשר הגיע למקום השני במצעד שירי הקאנטרי ולמקום השמיני במצעד שירי הקאנטרי של קנדה. בנוסף לכך, דורג השיר כאחד משירי הקאנטרי הנמכרים ביותר בארצות הברית בשנת 2021, כאשר נמכר בלמעלה מ-29,500 עותקים דיגיטליים בשבוע בכורתו, דבר שהוביל אותו להגיע למקום ה-15 במצעד הבילבורד הוט 100.
מחוץ לארצות הברית, זכה "If I Didn't Love You" להצלחה כאשר דורג במקום הרביעי במצעד שירי הקאנטרי של ה-ARIA.
קרומוול (טנק)
A27M קרומוול הוא שמו של טנק שיוט בריטי ממלחמת העולם השנייה. הטנק נקרא על שמו של אוליבר קרומוול.
רקע
טנקי השיוט היו סוג מיוחד של טנקים, שהיה קיים רק בצבא הבריטי. תורת לחימה בריטית המשיכה להתייחס אל חיל השריון כחיל מסייע לחיל הרגלים, וראתה שני סוגי טנקים בסיסיים - טנק חי"ר וטנק שיוט. הראשון נועד לסייע ישירות לחי"ר בהבקעת קווי האויב והיה משוריין היטב ואיטי. השני נועד לנצל הצלחה, לפשוט לשטח האויב ולהשמיד בקרב את השריון של היריב. טנקי השיוט אם כן, מילאו למעשה את תפקידי הפרשים הרכובים על סוסים.
תפקידים אלה הכתיבו את נתוני הטנק: מהירות גבוהה שהושגה על חשבון המיגון והחימוש. לאורך שנות השלושים, טנקי השיוט היו חמושים בתותח קטן (בדרך כלל בן 40 מילימטר, מסוג 2 ליטראות) ובעלי שריון דק.
הטנק
טנק הקרומוול הוא דוגמה לטנק שקל לגלות את יתרונותיו וחסרונותיו על פי מראהו. הצללית הנמוכה, רק 2.5 מטרים, הייתה יתרון, במיוחד בהשוואה לטנקי השרמן הגבוהים. הצורה המרובעת וחסרת הדמיון הייתה חיסרון רציני. שלוש שנים אחרי הופעת ה-T-34, הבריטים עדיין לא השכילו לנצל את יתרונות השריון המשופע, עקרון בו בעזרת התקנת שריון הטנק בשיפוע הושגו שתי מטרות: הראשונה הייתה הגדלת עובי שריון הטנק בזווית האפקית, והשנייה הייתה הגדלת עובי השריון ללא עלייה במשקל. באופן כללי מיגון הטנק עדיין היה נחות יחסית למקביליו בעולם, אך משופר יחסית לקודמיו הבריטיים.
השילוב של ניידות ותותח סביר הפך את הקרומוול לטנק הבריטי הראשון במלחמה שהיה חביב על צוותיו ונחשב כשימושי בשדה הקרב.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ הקרבות של מלחמת העולם השנייה, הופתעו הבריטים לרעה מביצועי טנקי השיוט שלהם. טנקי שיוט דוגמת A-9 A-10 והקרוסיידר היו, אמנם, מהירים יחסית לזמנם, אך לא יכלו לבצע את תפקידם בהצלחה. הסיבה העיקרית לכך הייתה נחיתות החימוש והמיגון שהיו בלתי ניתנים לגישור בעזרת המהירות העדיפה של השריון הבריטי. הפגזים הבריטים, אמנם, חדרו את שריון הטנקים הקלים של הוורמאכט, אך היו חסרי תועלת של ממש נגד פאנצר סימן 3 ופאנצר סימן 4. כמו כן המיגון הדל לא איפשר לנצל הצלחה ושיעורי האבדות מנשק נ"ט היו מרקיעי שחקים. בקרבות המערכה במדבר המערבי אבדו לבריטים יותר מ 60% מהטנקים שלהם, שרובם היו מדגמי השיוט.
הבריטים לא ראו בכישלון טנקי השיוט שלהם סימן לכך שרעיון טנק השיוט שגוי, אלא הגיעו למסקנה שיש לשדרג את החימוש והמיגון של טנק השיוט. ב-1943 החל ייצורו של הקרומוול, הטנק שבו יישמו הבריטים את מסקנתם זו.
גרנודיוריט
גרנודיוריט הוא סלע יסוד פלוטוני הדומה לגרניט, אך נבדל ממנו בתכולתו הרבה יותר של פלגיוקלז לעומת אורתוקלז. רשמית, גרנודיוריט מוגדר לפי דיאגרמת QAPF כסלע יסוד פנריטי שתכולת הקוורץ גדולה מ-20% מנפח הסלע וש-65% מפצלת השדה שלו היא פלגיוקלז. הסלע מכיל בדרך כלל כמויות גדולות של נציצים, ביוטיט והורנבלנדה, אשר משווים לו מראה כהה יותר מגרניט. הנציצים יכולים להיות בתצורה של גבישים משושים מפותחים היטב, ואילו ההורנבלנדה יכול להופיע כגבישים דמויי-מחט. מקור השם גרנודיוריט הוא בשני סלעים הדומים לו: גרניט ודיוריט. את השם הציע ג'ורג' פרדיננד בקר (Becker) במפות של חגורת הזהב בהרי סיירה נבדה שהכין ב-1892. התיאור הראשון של הסלע נעשה בידי ולדמר לינדגרן (Waldemar Lindgren) ב-1893.
קרומוול (טנק)
מלחמת העולם השנייה
בגרסאות מאוחרות הטנק היה טוב יותר. בתחום החימוש היה שיפור, כאשר תותח 57 מ"מ (6 ליטראות) החליף את ה-40 מ"מ שהונהג בטנקי שיוט עד אז. תותח ה-57 מ"מ אומנם היה קטן יחסית, אך מהירות הלוע שלו הייתה גבוהה למדי והוא היה מסוגל לחדור את שריונם של רוב הטנקים הגרמניים (פרט לפנתר והטיגר). בדגמים מאוחרים הוחלף התותח ל-75 מ"מ, מה שנתן לטנק כח אש סביר.
גרנודיוריט
גרנודיוריט נוצר במחדר פלוטוני של מאגמה עשירה בצורן דו-חמצני, והוא מתקרר בבתוליתים או בסדנים מתחת לפני כדור הארץ. הוא בדרך כלל נחשף על פני השטח לאחר התרוממות טקטונית וסחיפה. הסלע הגעשי המקביל לגרנודיוריט הוא דקיט.
קרומוול (טנק)
מלחמת העולם השנייה
גרסה משופרת של הקרומוול, חמושה בתותח 76.2 מילימטר מהיר לוע יוצרה תחת השם צ'אלנג'ר. גרסה זו הייתה קטלנית בהרבה לשריון אויב, אך בעלת מיגון מופחת וקשה לתמרון. בנוסף לאחר המלחמה הוחלפו חלק מהתותחים לתותחי 84 מ"מ מצוינים, וטנקים שעברו הסבה זאת נקראו "צ'ריוטיר".
גרנודיוריט
גרנודיוריט משמש לרוב בצורת אבן גרוסה עבור תשתית לסלילת כבישים, אולם לעיתים הוא משמש לקישוט. נודעו בהיותם עשויים מגרנודיוריט: אבן רוזטה, שנחצבה מסלע גרנודיוריט, וסלע פלימות', גוש סלע קרחוני תועה של גרנודיוריט.
קרומוול (טנק)
לאחר מלחמת העולם השנייה
הקרומוול המשיך בשרות הבריטי עד 1955. בנוסף שירתו טנקי קרומוול, צ'ריוטיר וצ'אלנג'ר במספרים קטנים בצבאות ברחבי העולם כולל: ירדן, פורטוגל, ערב הסעודית, קובה, אוסטריה, פינלנד ועוד.
צה"ל במלחמת העצמאות
בשבועות האחרונים של המנדט הבריטי בארץ, נהגו הבריטים לחסל את מחסני הציוד שלהם שנערם ברובו במחסני נמל חיפה. חלק מהציוד נמכר כציוד משומש אף על פי שהיה במצב חדש בעסקי ממכר לא כשרים על ידי אלה שניצלו את המצב להתעשרות קלה. מה שסירבו למכור בדרך כלל היו נשק וציוד צבאי. אותו ציוד ונשק תקין הוכנו לפינוי בים. באותם ימים פנה יצחק שדה לאנשי יחידת הרכש של ההגנה בקשה לנסות ולהשיג טנקים. הבעיה העיקרית שעמדה בפני אותם אנשים הייתה המחסור במקומות הסתרה מתאימים וסודיים. באחד הימים נערכה פגישה של אנשי הרכש עם שלושה חיילי שריון בריטים בקפה "פיקדילי" שבחיפה. בפגישה סוכם לשלם עבור הברחת שלושה טנקי קרומוול 3000 לא"י עבור כל טנק. הטנקים היו אמורים להיות מועברים מבסיס רמת דוד למחסנים בחיפה. התוכנית התבססה על הצבת שלושת הטנקים בסוף הטור והפנייתם בדרך לכיוון יקנעם ומשם דרך ואדי מילק לת"א. יום לפני ביצוע התוכנית ניסו אנשי האצ"ל לשדוד משוריין בריטי. כתוצאה מניסיון הנפל הפעיל הצבא הבריטי סיורים ניידים ומשמרות נייחים בדרכים שלא אפשרו לבצע את התוכנית המקורית והטנקים הועברו לאחסנה ליד שדה התעופה בחיפה. הוחלט לנצל את ליל עזיבת הבריטים לגנבתם מהמחסן, הוא ליל 29–30 ביוני 1948.
המבצע נוהל כמבצע צבאי לכל דבר ממרתף ברחוב בלפור 3 בחיפה בעזרת מכשיר אלחוט. עוד ביציאה משדה התעופה ירד אחד מהשלושה לשולי הכביש, התחפר וידית ההילוכים נשברה. אש שנפתחה עליהם מהבסיס הביאה להחלטה לנטשו. לפנות בוקר ה-30 ביוני הגיעו שני הטנקים לאחר נסיעה לילית על השרשראות לגני התערוכה בצפון ת"א. משם הוסעו כעבור שעתיים על גבי נושא טנקים לשכונת בורוכוב לחצרו של איש הגנה ותיק בה הוסתרו בתוך פרדס.
שני טנקים אלה היוו את הגרעין להקמת חיל השריון. ב-18 ביולי 1948 נערכה התקפה על משטרת לטרון. 2 טנקים הובאו כתגבורת להתקפה. פגז ראשון שניסו לירות נתקע בקנה הטנק הראשון. הטנק הסתובב וחזר. בראות הצוות של הטנק השני שהראשון חוזר, למרות שלא ירו אף ירייה סבבו אף הם ונסוגו. התקפת המחץ, שהחלה בהפגזה ארטילרית מוצלחת, נכשלה. ללכסיקון נכנסה אמרה חדשה: "תנועה מעגלית" שפרושה נסיגה בטרם קרב.
יחד עם טנק השרמן הבודד ועשרת טנקי הוצ'קיס היוו את גדוד השריון הראשון שכבש את שדה תעופה לוד, תקף ונכשל בפעולת כיבוש עיראק אל מנשיה והשתתף בצורה מוצלחת ביותר בכיבוש עוג'ה אל חפיר היא ניצנה במסגרת מבצע חורב.