cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דיקדיק גינתר
מבנה ומידות גוף
דיקדיק גינתר הוא יונק קטן עם מבנה גוף דק, צוואר ארוך וראש קטן ומחודד. פלג גופו האחורי גבוה בדרך כלל כמו הכתף או אף למעלה מכך. לדיקדיק יש זנב קצר במיוחד אשר שעיר בצידו העליון ועירום בצידו התחתון, ואורכו הוא 3–5 סנטימטרים. לדיקדיק עיניים גדולות עם עפעפיים שחורות, ובנוסף יש לו זוג בלוטות פראורביטאליות גדולות מתחת לעין אשר אף הן שחורות. אוזניו של הדיקדיק גדולות ולבנות בצידן הפנימי. הרגליים שלו דקיקות וארוכות והפרסות קטנות וחדות. על פני המצח, יש לדיקדיק ציצת שיער בולטת וזקורה. גובה הכתפיים של דיקדיק גינתר: 38-35 ס"מ; אורך ראשו וגופו: 68-50 ס"מ; אורך זנבו 2–5 ס"מ, ומשקלו: 6.7-5.5 ק"ג.
סימן ההיכר הבולט ביותר של מין זה הוא חוטמו היוצא דופן אשר גדול מכל המינים בסוג ונראה יותר כחדק מאשר כאף רגיל; המבנה שלו, רחב ונפוח מאוד ומזכיר במיוחד את הסאיגה, והוא נראה כתלוי על הפה בדומה לטפיר. החדק גמיש מאוד והדיקדיק מסוגל לנענע אותו לכל הצדדים. ההשערה הרווחת היא שהחדק משמש כאמצעי קירור, כאשר דם העורקים מופנה על ממברנות החוטם ובתהליך מורכב של אידוי הוא מתקרר בהם. פתחו של החדק בעל 3 חורים עגולים מחוברים אשר גורמים לחדק להיראות כמשאבה.
כסות וקרניים
הפרווה של דיקדיק גינתר רכה ודקה ומורכבת משערות צפופות וזיפיות. ההרכב שלה כולל שערות אפורות, צהובות, חומות, כתומות, שחורת ולבנות המקנות לה מראה אפרפר-צהבהב מחוספס כשל צבי הסלעים, עם נטייה לחום דהוי באזור הצלעות והרגליים. המפשעה, הגחון, החזה וצידי הרגליים הפנימיים - לבנים. הראש נבדל משאר הגוף בצבע החום-בהיר שלו, להוציא את הלחיים האפרפרות, הסנטר הלבן, וללא טבעות עיניים לבנות סביב העיניים. ציצת השיער במצח משתנה בצבעה מפרט לפרט: לעיתים צבעה חום בהיר כשאר הראש, לעיתים צבעה אפרפר-צהבהב-לבנבן בדומה לצבע הגוף, וישנם מקרים בהם היא תהיה בעלת מראה שחרחר.
לזכרי הדיקדיק יש קרניים שחורות וקצרות באופן כללי, אך הן ארוכות יחסית למינים האחרים בסוג ואורכן מגיע לכ-9.8 ס"מ. הקרניים ישרות בדרך כלל או מתעגלות בקצה לאחור בקו ישר עם המצח; הקרן מחורצת ברכסים טבעתיים בולטים בדומה לקרני הצבי (עד כ-6 רכסים), והקצוות חדות וחלקות בדרך כלל. לעיתים הקרניים מוסתרות בציצת השיער שמזדקרת מעל המצח, אך לרוב הן עדיין נראות בשל אורכן. דיקדיק גינתר מפגין דו-צורתיות זוויגית: הנקבות גדולות מהזכרים, אין להן קרניים, והציצה של הזכרים בהירה וארוכה משלהן.
תפוצה ובית גידול
דיקדיק גינתר הוא יונק תת-אנדמי אשר תפוצתו מוגבלת לאזורים הצחיחים של מזרח אפריקה. הטווח הנוכחי שלו משתרע על פני דרום ומזרח אתיופיה (אורומיה, סומלי ומדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום), דרום-מזרח דרום סודאן (מחוז אקווטוריה המזרחית), צפון אוגנדה (המחוזות המערביים של האזור הצפוני), צפון ומרכז קניה, ומרבית סומליה להוציא את רצועת החוף המרכזית וצפון סומלילנד ופונטלנד.
בית הגידול של דיקדיק גינתר מאופיין ברוב המקרים בסבך של צמחייה נמוכה מאחר שההישרדות של הדיקדיק מסתמכת על מסתור בצמחייה. עם זאת, הוא אינו מצוי כמעט בצמיחה צפופה בגלל מגבלות התנועה וצמצום טווח הראייה ההכרחי לאתר טורפים. בתי גידול מועדפים כוללים ספיחי קוצים צחיחים, שיחים, ופסיפס של כרי דשא וחורש סוואנה, או כרי דשא וחורש על גדות הנהרות. מספרי הדיקדיק גדולים במיוחד באזורים שבהם נפוץ מרעה של בעלי חיים מקומיים או באזורים המוטרדים מפעילות אנושית, מאחר שאזורים כאלו מתאפיינים בצמחיית סבך נמוכה ובמקורות מזון זמינים. כמו כן הם נמצאים במספרים משמעותיים בצידי הדרכים ובשיחים צעירים הפורחים בשדות עם צמחייה מזדקנת. קרקע בית הגידול נעה בין קרקע חולית לבין קרקע אדומה או גבעות טרשים. מגבלת הגובה של הדיקדיק היא 1,200 מטר מעל פני הים. הטמפטורות בתחומי המחייה של הדיקדיק 20–36 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת היא בסביבות 1,000-100 מילימטר לשנה.
פעילות
דיקדיק גינתר הוא בעל חיים פעיל יום בעיקרו, אך בדרך כלל הוא פעיל גם בשעות הדמדומים ובשעות הלילה. לעיתים קרובות, טווח הפעילות שלו יהיה מהזריחה עד ל-3 בבוקר, כשלאחר מכן הוא פורש למנוחה קצרה עד עלות השחר. הסיבה לכך היא שגופו הקטן של הדיקדיק צורך מזון רב בשל קצב חילוף החומרים המהיר.
התנהגות ומערכת חברתית
דיקדיק גינתר חי בטריטוריה קבועה המכילה משפחה קטנה: זכר, נקבה ועופר צעיר. העופר נפלט בדרך כלל מהטריטוריה לאחר ההמלטה הבאה של הנקבה. אף על פי ששני בני הזוג חיים בטריטוריה, הם נראים לעיתים קרובות ביחידות. במקרה שאחד מבני הזוג עוזב את הטריטוריה או מת, בן הזוג השני מצרף אליו בהקדם בן זוג חדש, אם כי הוא עשוי להישאר בגפו. גבולות הטריטוריה נקבעים על ידי ערימות גללים בקוטר של כ-12 ס"מ הנעשים על ידי בני הזוג, ולרוב, זוהי הפעילות הראשונה המשמשת כהכרזה על תפיסת השטח. אף על פי ששני בני הזוג יוצרים ערימות גללים, הזכרים עושים זאת בתדירות יותר, ובנוסף הם גם מסמנים באמצעות שתן וגירוד עם הפרסות באדמה. בדרך כלל, הנקבה עושה ראשונה את צרכיה ואז הזכר בא בעקבותיה ועושה את צרכיו באותו מקום.
ההפרשות מבלוטות הריח שבעיניים גם הן משמשות לסימון השטחים. שיטה נוספת להכרזה על תפיסת השטח היא באמצעות קול: הזכרים משמיעים לרוב קול דמוי שריקה כאשר הם מופרעים על ידי זרים. חדירה של דיקדיק זר לטריטוריה תגרום לזכר לבצע סדרת קפיצות המלוות בשריקות בעת הנחיתה על הקרקע, ובכך הוא מאותת למשפחתו להתקבץ יחדיו למקום אחד. שריקות אלו נשמעות כ"זיק-זיק" או "דיק-דיק" ומכאן המקור לשמם. הזכר גם חורט בגזעי העצים עם קרניו כדי לסמן את הטריטוריה. הזכר הוא המגן הבלעדי של השטח, והוא הופך לתוקפני במיוחד בזמן היחום של הנקבה. הקרבות בין הזכרים סמליים: לאחר סדרת דקירות קצרה המנצח ירדוף בעקבות המפסיד כשלעיתים הוא דוקר את הצמחייה, ובתום סילוק היריב הוא יבצע את טקס הגללים מחדש. לפעמים זוגות דיקדיקים מטריטוריות שכנות עשויים לעמוד בגבולות שטחם ולהביט אחד בשני.
תזונה
דיקדיק גינתר הוא יונק צמחוני הבררן במזונו. תזונתו כוללת בין השאר עלים, פרחים, גבעולים, פירות, זרעים, ותרמילים של שיחים או עצים. העשבים מהווים חלק קטן מאוד מהתזונה שלו (להוציא את זרעי ופרחי העשב), אולם כאשר התנאים הסביבתיים יאפשרו זאת, הם ילעסו בהרחבה את קצות הדשא הירוק. דיקדיק גינתר אינו מתרכז בצמח אחד בעת האכילה, ובמקום זאת נוהג לפשוט על מספר צמחים בו זמנית, כשבכל אחד הוא בורר את החלקים העשירים בחלבון. התנהגות זאת חיונית עבור האקלים המדברי בקרן אפריקה שבו איכות הצמחים נמוכה בשל מחסור במשקעים. פריטי המזון הם מגוונים מאוד ורובם בדרך כלל בעלי ערך תזונתי גבוה. הרכב התזונה של הדיקדיק משתנה בהתאם לעונה: במהלך העונה היבשה הוא ניזון מ-סנגליית סנגל, שיח ערבות (Combretum), הפאגרה (Zanthoxylum) ו-Harrisonia abyssinica (מהפיגמיים), הגרוויה (Grewia; מהחלמיתיים), ומהתמרינדי, ובעונה הגשומה גם מלפופית, כומיפהורה (Commiphora) ואוזן-ארי (Leonotis nepetifolia). הדיקדיקים נוהגים לפשוט על יבולים ומטעים וכן לאכול צמחים בשרניים. מבין הגידולים החקלאיים, ניצני שומשום אהובים עליהם במיוחד. הדיקדיק מסוגל לשרוד ללא שתיית מים רגילים, ותחת זאת ילקק טל מהעלים בלילה או ישתה מים מצמחים בשרניים.
בשל גובהו הנמוך, הדיקדיק ניזון לרוב מפריטי מזון הנמצאים על פני הקרקע, אותם הוא מלקט באמצעות לשונו ושפתו העליונה. למין זה ישנם מספר התאמות מיוחדות המאפשרות לו ללקט עלים קטנים המוקפים קוצים וכן ללקט מזון ביעילות באזורים העניים בצמחייה. ההתאמות הללו כוללת חוטם מוארך, צוואר דק וארוך, לוע ולשון צרים וגוף רזה; החוטם משמש כאמצעי ליקוט בדומה לחדקו של הפיל, בעוד שהלוע הצר והצוואר הארוך מותאמים לחדור לצמחייה קוצנית מבלי להידקר. הדיקדיק משתמש ברגליו הקדמיות כדי למשוך ענפים גבוהים עד שיהיו בהישג ידו, וכן נעמד על רגליו האחוריות כדי להגיע לענפים גבוהים בזמן שרגליו הקדמיות נשענות על גזע העץ. בעת הצורך, הדיקדיק משתמש בפרסותיו ובקרניו על מנת לחפור באדמה ולהגיע לשורשים הקבורים בה. הרגלי האכילה של בעלי חיים אחרים כמו פרימטים, מכרסמים ועופות, מסייעים בעקיפין לתזונת הדיקדיק; הללו נוהגים לפזר בשטח מבלי משים תרמילים, ניצנים, עלים ופירות אשר הופכים עקב כך לזמינים עבור הדיקדיק התר מתחת לחופת העצים אחר פריטי מזון. הדיקדיק נוהג ללקט מזון מהזריחה עד לאמצע הבוקר, ולאחר מכן מאמצע הצהריים עדר לרדת החשיכה.
התמודדות עם טורפים
דיקדיק גינתר הוא חיה ביישנית אשר תסתתר במהירות בסבך כאשר תרגיש בצל של סכנה; לאחר שהדיקדיק מאתר צמחייה סבוכה הוא כורע על האדמה ונשכב בצורה שטוחה עד חלוף הסכנה. בשל גודלו הננסי, טורפיו של הדיקדיק רבים למדי; ביניהם ניתן למנות נמרים, צבועים נקודים, צבועים מפוספסים, ברדלסים, קרקלים, סרוואלים, חתול בר, וכן תנים שחורים, תנים לבני-פס, זאבים אתיופים, זאבים זהובים אפריקנים, מיני בבונים (בבון צהוב, בבון זית, בבון מצרים), עיטי סוואנה ופיתונים. הדיקדיק עשוי להגיב בצורה שונה בהתאם לסוג הטורף; לדוגמה, אם נמר נמצא בקרבת מקום הדיקדיק ישרוק כדי להזהיר את השאר, בעוד שבנוכחות הצבוע הדיקדיק ישתוק ורק יצפה בו כל עוד הוא במרחק סביר. על מנת להתחמק מטורפיו הרבים, הדיקדיק משתמש בחושי הראייה, השמיעה והריח המצוינים שלו, בנוסף לזריזותו הרבה והכרת הטריטוריה שלו; גודלו הננסי יסייע לו להשתחל לאזורים סבוכים שבהם טורפים גדולים יתקשו לנוע.
רבייה ומחזור חיים
דיקדיק גינתר מגיע לבגרות בתוך שנתו הראשונה, ומוסגל להתרבות בהצלחה עד גיל 10. משך זמן היחום של הנקבה הוא בין יום לשבוע, והממוצע הוא יום וחצי. היחום אינו מושפע מתנודות עונתיות והוא מתרחש בכל השנה. תקופת ההריון נמשכת בדרך כלל 170–180 ימים לאחריהם נולד עופר יחיד; נקבת דיקדיק ממליטה לרוב פעמיים בשנה. במהלך הלידה, הרגליים הקדמיות מקופלות לאחור ולא מתוחות קדימה; מבין מעלי הגירה, מאפיין זה ייחודי לדיקדיק להוציא את האיילון. בדרך כלל, במהלך עשרת הימים שלאחר הלידה הנקבה נכנסת ליחום, וכתוצאה מכך, ההמלטה וההזדווגות מתרחשת באותו זמן. עקב כך, נקבת הדיקדיק נמצאת בהריון במשך רוב השנה, כולל בזמן שבו יש לה עופר צמוד.
בעת הלידה, משקל הזכר הוא 725–792 גרם, בעוד שהנקבה שוקלת 560–680 גרם. בעוד שאצל מעלי גירה גדולים הצאצאים יונקים במשך מספר חודשים, עופר הדיקדיק מסוגל לאכול מזון מוצק כבר בגיל שבוע. הדיקדיקית מסתירה את העופר בסבך במשך שבועיים עד שלושה, ובניגוד לצבאים ואיילים רבים, היא נשארת צמודה אליו במשך הימים הראשונים. במהלך השהייה בסבך הדיקדיקית ניזונת מהשלייה שלה המספקת לה חומרים מזינים ומקילה עליה את השהייה במשך זמן רב ללא גיחה לחוץ. בתום הימים הראשונים, הדיקדיקית מגיחה מחוץ לסבך לעיתים קרובות ולפרקי זמן קצרים על מנת ללקט מזון, ועם הזמן הגיחות לחוץ מתארכות והופכות לתכופות יותר. בסופו של דבר הדיקדיקית תבוא לבקר את העופר במסתורו ארבע פעמים ביום בלבד (בזריחה, בצהרי היום, בין הערביים ובשקיעה). לאחר מספר חודשים ובתום תקופת ההסתתרות, העופר יוצא ממחבואו ונלווה לשני ההורים בליקוט מזון בטריטוריה. האב לא נוטל שום חלק בגידול העופר, וההורות שלו מתבטאת בכך שהוא סובלני לנוכחותו ומאפשר לו להסתובב בטריטוריה. כאשר הזכר תוקפני הוא עשוי להוציא את זעמו על העופר. העופר עשוי לרוץ ולהתחבא באזור סבוך בעקבות הקריאות של אימו, וכאשר תחלוף הסכנה היא תודיע לו על כך. העופרים שותקים במשך היום, אך ייתכן שהם שורקים במהלך הלילה.
הצבעוניות של הדיקדיק הצעיר זהה למבוגרים כבר בלידה. האוזניים, האף והרגליים גם הם מפותחים היטב. בין שבעה לתשעה שבועות, הקרניים מתחילות להופיע אצל הזכרים, אם כי בהתחלה הן מוסתרות על ידי ציצת השיער שבמצח. הקרנות מגיעות לגודלם המלא לאחר שנתיים. העופר מגיע לגובה ולמשקל המלא בגיל שמונה חדשים.
תוחלת החיים המרבית של דיקדיק גינתר בשבי היא 17.5 שנים.
מצב
דיקדיק גינתר מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), מכיוון שהוא לא מתקרב לאחד מהקריטריונים הנדרשים עבור העפלה לקטגוריה מאוימת יותר ומגמת אוכלוסייתו יציבה. אוכלוסיות הדיקדיק שכיחות עדיין ברחבי הטווח ההיסטורי שלו, ואם המגמות הנוכחיות ימשכו, מצבו יישאר משביע רצון. נכון להיום, אין איומים מרכזיים על המין, אם כי המין ניצוד לעיתים קרובות על פני טווח התפוצה שלו במזרח אפריקה, בייחוד במדינות בעלות היסטוריה ארוכה של עימותים מזוינים.
דיקדיק גינתר מתרחש במספר אזורים מוגנים, כגון הפארק הלאומי אומו, הפארק הלאומי יאבלו, הפארק הלאומי מאג'ו, והפארק הלאומי נצ'יסר (אתיופיה), עמק קידפו (אוגנדה), והפארק הלאומי סיבילוי, שמורת מרסביט, שמורת סמבורו ושמורת מרו (קניה). חלק הארי של האוכלוסייה מצוי בתחומי האזורים המוגנים.
אומדן האוכלוסייה העולמי של דיקדיק גינתר הוא בסביבות 511,000 פרטים נכון לשנת 1999. צפיפות האוכלוסייה היא 1–23 פרטים לקמ"ר (תלוי באזור).
מרווין ג'ונס
מרווין ג'רמיין ג'ונס (באנגלית: Marvin Jermaine Jones; נולד ב-29 בדצמבר 1993) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד בהפועל חולון.
קריירה
ג'ונס החל לשחק כדורסל במכללת היילנד, ולאחר מכן שיחק גם עבור אוניברסיטת קנט סטייט ואוניברסיטת טקסס סאות'רן.
לאחר שלא נבחר בדראפט 2017 ב-NBA, חתם ג'ונס בקולוסוס רודוס מליגת העל היוונית, והעמיד בה ממוצעים של 10.4 נקודות, 6.2 ריבאונדים וחסימה אחת למשחק.
ב-15 ביוני 2018 הוא חתם על חוזה לשנתיים עם המועדון הסלובני אולימפיה ליובליאנה. לאחר מכן שיחק בפטקים ספור הטורקית ובקרקה נובו מסטו הסלובנית.
הורנר
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מרווין ג'ונס
קריירה
ב-19 במרץ 2022 חתם בלאונס דה פונסה מליגת העל הפוארטו ריקנית.
ב-22 ביולי 2022 חתם בהפועל חולון.
הארלם ריבר
הארלם ריבר (באנגלית: Harlem River; מילולית: נהר הארלם) הוא מצר באורך של 13 קילומטרים, המחבר את נהר האדסון במערב לאיסט ריבר במזרח, ומפריד בין הרבעים מנהטן והברונקס בעיר ניו יורק.
זהו קיצור דרך חשוב לאוניות השטות ממפרץ לונג איילנד לנהר האדסון. המצר גם מפריד בין ברונקס, הרובע היחיד של העיר ניו יורק הנמצא ביבשת, לבין יתר חלקי ניו יורק, השוכנים על איים.
שם "הנהר" למעשה אינו מדויק, כיוון שזהו מצר. הוא מוזן מנהר האדסון ומושפע מאוד מגאות ושפל באוקיינוס האטלנטי.
אורתודוקסיה פתוחה
אורתודוקסיה פתוחה הוא מונח שנטבע בשנת 1997 על ידי הרב אבי וייס, לתאר תנועה ביהדות המדגישה פתיחות אינטלקטואלית, רוחניות, דאגה לכל היהודים, ומתן תפקיד דתי נרחב יותר לנשים. האורתודוקסיה הפתוחה רואה את ההלכה כגמישה יותר ממקבילותיה בזרמים האורתודוקסיים השמרניים יותר.
סקירה כללית
מתוך מטרה ליצור יהדות אורתודוקסית 'ליברלית' יותר, נדרש וייס להבהיר את ההבדלים בין התנועות האורתודוקסיות והלא-אורתודוקסיות ביהדות. לשיטתו, כל היהדות האורתודוקסית, כולל האורתודוקסיה הפתוחה, שונה באופן מהותי מהיהדות הקונסרבטיבית בשלושה תחומים:
מוסדות
וייס ייסד מוסדות לימוד חדשים להכשרת רבנים בגישה פתוחה: כך בית הספר הרבני ישיבת חובבי תורה (YCT) להכשרת רבנים, אשר ייועד להיות "פתוח, לא שיפוטי, בעל ידע, אמפתי, ולהוט להפוך את האורתודוקסיה לתנועה בעלת אינטראקציה משמעותית ומכובדת עם כל היהודים, ללא קשר לשייוך, מחויבות או רקע", ובהמשך את ישיבת מהר"ת (מנהיגה הלכתית רוחנית תורנית) שיועדה להכשיר נשים לתפקידים דתיים.
ישיבת חובבי תורה
בשנת 1999 הקים וייס את ישיבת חובבי תורה (YCT), (כיום באזור ריברדייל הברונקס, ניו יורק), ובספטמבר 2000 נפתח בישיבה בית ספר לרבנים שכיתתו הראשונה מנתה שבעה תלמידים. מאז הקמתה, YCT תיארה עצמה כמוסד של האורתודוקסיה הפתוחה.
בשנת 2006 הגישה YCT בקשה לחברות במועצה הרבנית של אמריקה (RCA), הגוף הרבני המזוהה עם האיחוד האורתודוקסי, מהגדולים והוותיקים בארגוני היהודים האורתודוקסים הפועלים בארצות הברית. YCT משכה את בקשתה, לאור הערכתה כי זו תידחה. אירוע זה שיקף את המחלוקת סביב YCT.
ישיבת מהר"ת והסמכת נשים
ביוני 2009 וויס הסמיך את שרה הורוויץ לרבה, והעניק לה את התואר "מהר"ת (מנהיגה הלכתית רוחנית תורנית)". היא הייתה האישה האורתודוקסית הראשונה שהוסמכה רשמית לתואר זה. בפברואר 2010 וייס הסמיך את הורוויץ לתואר "רבה". המהלך עורר ביקורת רחבה בעולם האורתודוקסי. מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל פרסמה הצהרה פומבית בה הורתה כי אין להתייחס לוויס עוד כאורתודוקסי, והצהירה כי "התפתחויות אלו מייצגות סטייה רדיקלית ומסוכנת מהמסורת היהודית וממסורת התורה, ויש לגנות אותה בחריפות. כל קהילה בה אישה מכהנת בתפקיד רבני מכל סוג שהיא אינה יכולה להיחשב כאורתודוקסית." בלחץ ה-RCA התחייב וייס שלא להסמיך נשים נוספות בתואר "רבה". עם זאת, הורוויץ שומרת על תוארה כרבה.
זמן קצר לאחר מכן, פורסמה על ידי - RCA הצהרה המעודדת חינוך תורני לנשים בעולם האורתודוקסי, אך מוסיפה ומצהירה כי: "איננו יכולים לקבל הסמכת נשים או את ההכרה בהן כחברות של הרבנות האורתודוקסית", ובאוקטובר 2015 פסק ה-RCA כי הסמכת נשים כרבות או העסקת נשים כרבות אסורה.
ב-2015 הוסמכה יפה אפשטיין לרבה על ידי ישיבת מהר"ת, שהקים וייס. בשנת 2015 הוסמכה לילה קז'דאן לתואר "רב" על ידי אותו ארגון, מה שהפך אותה לבוגרת הראשונה שלהם שקיבלה את התואר רב. בשנת 2016 צירף המרכז היהודי מאונט פרידום (Mount Freedom) בניו ג'רזי, המשתייך לאורתודוקסיה הפתוחה, את קז'דאן ל"צוות ההנהגה הרוחנית" שלו..
ביקורת
רבנים רבים, הן מקרב החרדים והן מקרב האורתודוקסים המודרניים, התנגדו לגישתו של וייס בטענה כי זו קרובה לזו של היהדות הרפורמית והקונסרבטיבית ואינה יהדות אורתודוקסית.
ועידת רבני אירופה הלכה בעקבותיה באותו חודש, וקבעה כי "הוועידה רואה בכאב רב את הסטיות ממקורות דתיים הנובעים מהתנועה שנקראה 'אורתודוקסיה פתוחה', ומזהירה כי מי שפועל ברוח זו, בוגרי התנועה הנ"ל... לא יוכרו על ידינו כרבנים, על כל המשתמע מכך. "ג'ונתן גוטנטאג ממנצ'סטר, בריטניה, הסביר כי על ידי בדיקה שיטתית של גבולות מנהגי היהודי הנורמטיבי, האורתודוקסיה הפתוחה "דחפה את המעטפה שהתרחבה רחוק, ו... הובילה לעמדות המביאות את תומכיה אל מחוץ למטריה האורתודוקסית."
מסרים דומים הועברו בהודעה לעיתונות על פסק דין של הברית הרבנית של אמריקה ב-22 בפברואר 2018, המשווה בין האורתודוקסיה הפתוחה ליהדות הרפורמית והקונסרבטיבית, וקבע כי "הרבנות בתנועה זו דוגלת בפילוסופיות של דור החטא של עגל הזהב." מנהיגי אורתודוקסיה מרכזיים בולטים הצהירו גם כי מנהגי אורתודוקסיה הפתוחה ואמונותיה אינן מתיישבות עם היהדות האורתודוקסית.
סטיבן פרוזנסקי, רב הקהילה בני ישורון בטינק, ניו ג'רזי ונאמן המועצה הרבנית של אמריקה (RCA) במועצת בית הדין של אמריקה, טוען כי גישתו של וייס דומה מאוד לקונסרבטיביות האמריקנית בראשית המאה העשרים ולדעתו ראויה יותר לשם "נאו-קונסרבטיבית" ולא יהדות "אורתודוקסית". באתר - Matzav.com הוא מסכם כי "בהירות וכנות לפחות דורשים שנכיר לנגד עינינו יצירת תנועה חדשה בחיים היהודיים מחוץ לעולם האורתודוקסי, כזו שראינו בעבר. אפשר לכנות זאת 'נאו-קונסרבטיביות'. 'אורתודוקסיה פתוחה' הוא שם מותג מתעתע, סיסמה פרסומית, וניסיון להישאר קשור לעולם התורני כדי לעצב אותו מחדש מבפנים, אך רחוק מהמציאות." משה אבריק, בעל טור במגזין היהודי "The Algemeiner Journal" מסכים עם פרוזנסקי כי וייס יצר תנועה יהודית חדשה באמריקה, ומשווה אותו עם אייזיק מאייר וייז. (מייסד היהדות הרפורמית) וסולומון שכטר (מייסד היהדות הקונסרבטיבית בארצות הברית). לדבריו, "את תנועתו של וייס, סוג של יהדות המאמצת בהתלהבות את האידאולוגיות של הפמיניזם והליברליות-הפרוגרסיביות-מודרניזם תוך ציפוי שלה בטעם אורתודוקסי חזק, ניתן לתייג במדויק כיהדות אורתודו-פמיניסטית פרוגרסיבית" אבל "המונח שטבע הרב סטיבן פרוזנסקי, יהדות נאו-קונסרבטיבית הצליחה להשתלב בצורה מסודרת בחריץ משמאל ליהדות האורתודוקסית ומימין היהדות הקונסרבטיבית."
האיחוד האורתודוקסי (OU), המועצה הרבנית של אמריקה (RCA) והמועצה הלאומית לישראל הצעירה ניתקו את הקשר עם מוסדות אורתודוקסיה הפתוחה. ה-RCA אינו מאשר את ההסמכות לרבנות של ישיבת חובבי תורה או בוגרי ישיבת מהר"ת, ובתי כנסת צעירים ישראלים כבר לא מקבלים מועמדים עם הסמכת YCT.
יתרה מזאת, בתגובה לאורתודוקסיה פתוחה קמו ארגונים חדשים שמתנגדים לעמדות או פעולות של האורתודוקסיה הפתוחה. אלו כוללים את הקואליציה לערכים יהודיים (CJV) ואת הרבנים האורתודוקסים המסורתיים של אמריקה (TORA).
חברים בולטים
היהדות האורתודוקסית הפתוחה כללה מספר מנהיגים ידועים שהיו קשורים בעבר לקבוצות בולטות אחרות כמנהיגים וכמלומדים. כמה אנשים בולטים הקשורים לקבוצה כוללים : רבנים מפורסמים אחרים כמו הרב יחזקאל לוקשטיין התייצבו לעיתים קרובות לצד הקהילה אך מעולם לא היו קשורים לקבוצה באופן רשמי.
הכנסת הרביעית
כהונתה של הכנסת הרביעית החלה ב-30 בנובמבר 1959, בעקבות הבחירות שנערכו ב-3 בנובמבר אותה שנה. את ישיבתה הראשונה פתח נשיא המדינה יצחק בן-צבי, ולאחר מכן העביר את ניהול הישיבה לזקן חברי הכנסת, נחום ניר-רפאלקס. מיד אחר כך נבחר קדיש לוז ליושב ראש הכנסת. לוז היה המועמד היחיד, והוא נבחר בתמיכתם של 112 מחברי הכנסת וללא מתנגדים. 3 מחברי הכנסת נמנעו.
הכנסת הרביעית כיהנה עד השבעתה של הכנסת החמישית ב-4 בספטמבר 1961, ועל כן כיהנה 644 ימים, שהם שנה, תשעה חודשים וארבעה ימים.
אלו היו המפלגות שנבחרו לכנסת הרביעית, ומספר חברי הכנסת בתחילת כהונתה:
ב-17 בדצמבר 1959 הציג בן-גוריון את ממשלת ישראל התשיעית בפני הכנסת. הקואליציה הורכבה משמונה מסיעות הבית, בהרכב דומה להרכב ממשלתו הקודמת: מפא"י, מפד"ל, מפ"ם, אחדות העבודה - פועלי ציון, המפלגה הפרוגרסיבית וסיעות הלוויין הערביות של מפא"י. הרכב זה כלל 86 מחברי הכנסת.
ב-17 ביולי 1960 הצטרפו שלושת חברי פועלי אגודת ישראל לקואליציה. כתוצאה מכך, ב-9 באוגוסט, התפלגה סיעת חזית דתית תורתית לשני רכיביה - פועלי אגודת ישראל ואגודת ישראל. ב-30 במאי 1961 נפטר יושב ראש פועלי אגודת ישראל, בנימין מינץ. במקומו נכנס לכנסת שלמה יעקב גרוס, איש אגודת ישראל.
אירועים מרכזיים
ב-23 במאי 1960 הודיע ראש הממשלה דוד בן-גוריון במליאת הכנסת על לכידת אדולף אייכמן. ב-21 בדצמבר הודיע בן-גוריון כי ישראל מקימה כור גרעיני.
ב-31 בינואר 1961 התפטר דוד בן-גוריון מתפקידו בשל מסקנות ועדת השִבעה שטיהרה את פנחס לבון מאחריותו לפרשת העסק הביש. מטרת ההתפטרות הייתה לאחד את שורות המפלגה מאחוריו בסוגיה זו, ואכן, 4 ימים לאחר ההתפטרות הודח לבון מהמפלגה. עם זאת, התנערותו של בן-גוריון מוועדת השבעה הביאה כמה משותפיו לקואליציה להסתייג ממנו, והוא לא הצליח להרכיב ממשלה חדשה. מרכז אחדות העבודה קיבל החלטה שלא להצטרף לממשלה חדשה בראשות בן-גוריון, והודיע כי "ראש הממשלה איבד את סמכותו המוסרית והציבורית לכונן ממשלה בלי לשאול את פי העם". גם מפ"ם והמפלגה הפרוגרסיבית אימצו עמדה דומה. בניסיון להתגבר על ההתנגדות לבן-גוריון הציעה מפא"י להרכיב ממשלה בראשות לוי אשכול, ואולם בשלב זה כבר החלה המפלגה הפרוגרסיבית במגעים לאיחוד עם הציונים הכלליים, והודיעה כי לא תצטרף לאף ממשלה עד להשלמת האיחוד. בעקבות זאת, החליטה מפא"י לחדול מהניסיונות להרכיב ממשלה חדשה, ולהיערך לבחירות. הבחירות לכנסת החמישית נערכו ב-15 באוגוסט.
חקיקה
במהלך כהונתה הקצרה של הכנסת הרביעית אושרו 124 חוקים, מהם 111 ביוזמה ממשלתית (89.5%) והיתר ביוזמה פרטית
בין החוקים הבולטים שחוקקה הכנסת הרביעית: חוק יסוד: מקרקעי ישראל, חוק מקרקעי ישראל וחוק מינהל מקרקעי ישראל, חוק הנוער (טיפול ושיקום), חוק למניעת מפגעים, חוק מס רכוש וקרן פיצויים, חוק הקאדים, חוק לשכת עורכי הדין, חוק רשות הנמלים, חוק הספנות (כלי שיט), ועוד.
חברי הכנסת
חברי הכנסת שכיהנו בכנסת זו:
פיליפ גלניסטר
פיליפ גלניסטר (באנגלית: Philip Glenister; נולד ב-10 בפברואר 1963) הוא שחקן אנגלי הידוע בעיקר מתפקידו כפקד בילוש ג'ין האנט בסדרה הבריטית "החיים על מאדים" וסדרת ההמשך "אפר לאפר".
ביוגרפיה
גלניסטר נולד ברובע הארו שבלונדון וגדל ברובע האץ' אנד. הוא בנו של במאי הטלוויזיה ג'ון גלניסטר ואחיו הוא השחקן רוברט גלניסטר. הוא למד בבית הספר "בלקוול סקנדרי סקול", ובעידודה של גיסתו השחקנית אמנדה רדמן נרשם לבית הספר למשחק "Central School of Speech and Drama".
בתחילת שנות התשעים הופיע גלניסטר בסדרות טלוויזיה אחדות בהן "Heartbeat", "עדות אילמת" ו-"Dressing for Breakfast". ב-1997 כיכב כשחקן אורח בסרט הטלוויזיה "Sharpe's Justice" בתפקיד מאט טרומן, אחיו למחצה של ריצ'רד שארפ (שון בין). הוא גילם את ויליאם דובין במיני סדרה משנת 1998, בעיבוד לרומן "יריד ההבלים" מאת תאקרי.
ב-2003 שיחק גלניסטר בתפקיד הצלם המצלם תמונות עירום של הנשים ללוח השנה בסרט הקולנוע "נערות לוח השנה". עוד ב-2003 השתתף במיני-סדרה "שם המשחק". גלניסטר גילם ב-2004 את המפקד הגרמני, ברון היינריך פון ריינגרטן, במיני-סדרה "Island at War" שעסק בכיבוש הגרמני של איי התעלה בתקופת מלחמת העולם השנייה. בדרמה של ה-BBC משנת 2007, "קרנפורד", שיחק גלניסטר בתפקיד מנהל האחוזה, מר קרטר, לצידן של ג'ודי דנץ' ופרנצ'סקה אניס.
עיקר פרסומו של גלניסטר בא לו מגילום דמותו של פקד בילוש ג'ין האנט בסדרה "החיים על מאדים", לצד ג'ון סים בתפקיד סם טיילר, שהועלתה בשנים 2006–2007, וסדרת ההמשך שלה "אפר לאפר" עם קילי הוז בתפקיד אלכס דרייק. גלניסטר שהופיע כבר לצידו של סים ב"שם המשחק" וב"דופקים שעון" השתתף יחד איתו גם בסרט הפשע "Tuesday" ב-2008. גלניסטר התבדח ואמר שהשניים מחויבים על פי חוזה לעבוד יחד אחת לשנה.
ב-2011 כיכב גלניסטר ב-"Demons", סדרת הדרמה של ITV, בתפקיד צייד השדים רופרט גלווין. הוא דיבר בסדרה במבטא אמריקאי וספג ביקורות שליליות. אחרי שהסדרה בוטלה אמר גלניסטר שהוא הרגיש שהתפקיד לא מתאים לו. עוד ב-2011 עבד גלניסטר שוב עם ג'ון סים במיני-סדרה "כלבים משוגעים" של Sky TV, על קבוצה של חברים ותיקים שאירועים בלתי צפויים קורים בחופשה משותפת שלהם במיורקה. בעקבות הצלחת הסדרה, השתתף גלניסטר בעונה השנייה ב-2012.
גלניסטר שיחק בתפקיד קטן בסרטו של וודי אלן "כשתפגשי זר גבוה ומסתורי" ב-2010, ובתפקיד שרל פורסטייה בסרט הקולנוע "בל אמי" שנעשה על פי הרומן מאת גי דה מופסאן. ב-2011 כיכב בסדרת המתח "Hidden" של BBC One, ובתפקיד קפטן סמולט בעיבוד טלוויזיוני ל"אי המטמון" ששודר בחג המולד 2011. ב-2012 השתתף במחזה "This House".
ב-2013 החל גלניסטר להופיע בסדרה הקומית "עושים בית ספר" בתפקיד המורה להתעמלות, טרוור גאן. בסדרה של BBC One מככב דייוויד ואליאמס. גלניסטר מופיע בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "From There to Here" משנת 2014.
בדצמבר 2022 עלתה הסדרה הישראלית "קרתגו" בה שיחק את קומנדר לורד ג'יימס דיווידסון, המפקד החדש של מחנה המעצר המבודד, מחנה קרתגו בסודאן אליו גורשו גולי אצ"ל ולח"י, נאצים ופשיסטים איטלקים.
B2C
כיום, מכירות ישירות לצרכן מבוצעות במקרים רבים באופן מקוון. עם זאת, מותגים ישירות לצרכן עשויים גם להפעיל שטחי קמעונאות פיזיים כהשלמה לפלטפורמת המסחר האלקטרוני העיקרית שלהם.
ההפך ממודל זה הוא מודל B2B
היסטוריה
B2C הפך לפופולרי מאוד במהלך בועת הדוט-קום של סוף שנות ה-90, כאשר היא שימשה בעיקר להתייחסות לקמעונאים מקוונים שמכרו מוצרים ושירותים לצרכנים דרך האינטרנט.
מודל עסקי זה היווה כמודל המרכזי לפני המהפכה התחבורית והחשמלית המודרניים כאשר אנשים צרכו מעסקים מקומיים בשל המרחק הגאוגרפי והתחרות העסקית הייתה מוגבלת יותר.
ככל שאמצעי תחבורה חדשים המשיכו להופיע (סירות קיטור, רכבות, רכבים ומטוסים), הצרכנים זכו לגישה למגוון רחב יותר של ספקי סחורות ושירותים, מה שהגביר את התחרות העסקית והצריך מתווכים רבים יותר.
הופעת האינטרנט הגבירה את הגישה לסוגים רבים ושונים של סחורות ושירותים, ותחרות מוגברת גרמה לכך שעסקים נאלצו להשקיע מאמצים נוספים כדי לזכות ולשמור על לקוחות.
יתרונות וחסרונות
מודל B2C נהנה מעלויות נמוכות יותר בהשוואה לקמעונאות פיזית, מכיוון שהוא הפחית את מספר המרכיבים העסקיים השונים כמו עובדים, עלות רכישה, דיוור, השכרה או הקמת חנות פיזית.
בנוסף, המודל מאפשר לחברות קטנות יותר להתחרות בחברות גדולות ומצליחות במונחים של מחיר, זמינות המוצרים ואיכות מכיוון שהעלויות נמוכות יותר.
SiRNA
RNA התערבותי קטן (siRNA), המכונה לעיתים RNA התערבותי קצר או משתיק RNA הוא סוג של מולקולת RNA דו גדילי, 20-25 זוגות בסיסים באורכו. siRNA ממלא תפקידים רבים, אבל בולט ביותר במסלול ההפרעה ל-RNAi) RNA), שבו הוא מפריע לביטוי של גנים ספציפיים עם רצף נוקליאוטידים משלים. siRNA פועל גם במסלולים הקשורים ל-RNAi, למשל, כמנגנון נגיפי או בעיצוב מבנה הכרומטין של הגנום. המורכבות של המסלולים האלה נחקרת ומתגלת רק בזמן האחרון.
מבנה
יש ל-siRNA מבנה מוגדר היטב: RNA קצר (בדרך כלל 20–24 זוג בסיסים) דו-גדילי (dsRNA) עם זרחון של קצוות 5' והידרוקסילציה של קצוות 3' ושני נוקלאוטידים בולטים. אנזים הדייסר (Dicer) מזרז ייצור של siRNA מ-RNA דו-גדילי ארוך (dsRNA). מאחר שבאופן עקרוני siRNA מלאכותי עם רצף משלים יכול להשתיק כל גן, הוא נחשב לכלי חשוב לאימות תפקוד הגן ולמיקוד תרופות.
תפקיד siRNA ב-RNAi
לעיתים טרנספקציה של siRNA אקסוגני במטרה לגרום להשתקת גנים לא גורמת להשתקה, גם לא זמנית, בעיקר בתאים המתחלקים מהר. ניתן להתגבר על בעיה זו על ידי יצירת וקטור ביטוי ל-siRNA. בפלסמיד, רצף ה-siRNA משתנה, אך הוא צריך ליצור לולאה קצרה שבין שני הגדילים. תוצאת השעתוק של הרצף היא מולקולת shRNA, אשר יכולה להיות מעובדת ל-siRNA פונקציונלי על ידי האנזים Dicer. קסטות שעתוק אופייניות משתמשות בפרומוטר של RNA polymerase III (למשל U6 או H1) כדי לכוון את השעתוק של RNA גרעיני קטן (snRNAs)(ה-U6 מעורב בשחבור גנים, H1 הוא רכיב RNase של RNase P של האדם).
הפעילות של siRNA ב-RNAi תלויה במידה רבה ביכולתו להיקשר לגורם ההשתקה המורכב של RISC) RNA). לאחר היקשרות דופלקס siRNA ל-RISC הוא נבקע לשני גדילים בודדים על ידי אנזים הנאנדונקלזס. רק אחד הגדילים נקשר ל-RISC, ואז כל הקומפלקס נקשר ל-mRNA הרצוי ומשתיק אותו (ההתבטאות של הגנים הוא מקודד).
שפעול RNA
dsRNA יכול גם להפעיל את ביטוי הגנים, מנגנון שזכה לכינוי "הפעלת גנים מושרה של RNA קטן" (RNAa). הוכח כי dsRNA שמטרתו היא פרומוטרים של גנים מעורר הפעלת שעתוק חזקה של הגנים הקשורים. RNAa הודגם בתאי אדם בעזרת dsRNA מלאכותי, המכונה "RNA משפעל קטן" (saRNA). בשלב זה לא ידוע אם RNAa מבוטא גם באורגניזמים אחרים.
השפעות לא רצויות
היות ש-RNAi מצטלב במסלולים רבים, אין זה מפתיע שבמקרה אנו מעוררים תופעות בלתי רצויות במהלך קידום המחקר של siRNA. כאשר תאים של יונקים פוגשים RNA דו גדילי, כגון siRNA, התא עלול לטעות ולטפל בו כנגיף, וכך לגרום לתגובה חיסונית. בנוסף, כיוון ש-microRNA מווסת התבטאות גנים על ידי אינטראקציות משלימות של זוג בסיסים עם ה-mRNA הרצוי, החדרת siRNA עלולה לגרום לדיכוי המטרה באופן בלתי צפוי.
חסינות מולדת
החדרת הרבה מולקולות של siRNA עלולה לגרום לאירועים בלתי צפויים עקב ההפעלה של מערכת החיסון המולדת. רוב הראיות עד כה מצביעות על כך שזה כנראה תוצאה של הפעלת חיישן ה-PKR של ה-dsRNA, על אף שגן חומצה רטינואית מושרה (RIG-I) יכול להיות מעורב גם. האינדוקציה של ציטוקינים דרך קולטן TLR7 גם תוארה כסיבה. אחת השיטות המבטיחות להפחתת תופעה זו היא להמיר את ה-siRNA לתוך microRNA. תהליך של microRNA מתרחש באופן טבעי בגוף, ועל ידי רתימת מסלול אנדוגני זה, אמור להיות אפשרי להשיג את אותו דיכוי גנים בריכוזים נמוכים יחסית של siRNA. זה אמור למזער את ההשפעות הלא רצויות.
יעד שגוי
אתגר נוסף לשימוש ב-siRNA לדיכוי גנים הוא פעולתו המוטעית על תאים שיש להם רצף לא משלים וחסימת התבטאות הגנים (למעשה, siRNA פועל כ-miRNA), דבר שמוביל לבעיות בעיבוד הנתונים ורעילות פוטנציאלית. עם זאת, ניתן לטפל בחלק מהבעיה על ידי תכנון ניסויי בקרה מתאימים, ועיצוב siRNA שהוא חופשי מטעיות אלה. נכון ל-2014, טכניקה כזו נמצאת בשלבי פיתוח.
סרטן הפה
סרטן חלל הפה הוא חלק מתוך קבוצה של סרטני ראש צוואר, אשר יכול להתפתח בכל חלק מחלל הפה או האורופארינקס. מבחינה אנטומית, חלל הפה כולל את החך הקשה, רצפת הפה, החניכיים או הרכסים מחוסרי השיניים, ריריות הלחיים והחלק האורלי, הנייד, של הלשון. מרבית סרטני הפה מתחילים בלשון וברצפת הפה. כמעט כל סרטני הפה מתחילים בתאים שטוחים (תאים קשקשיים) אשר מכסים את שטחי הפה, הלשון והשפתיים. סרטנים אלו מכונים קרצינומות של תאים קשקשיים.
כאשר סרטן הפה מתפשט (שולח גרורות), הוא בדרך כלל עובר דרך מערכת הלימפה. תאי סרטן שנכנסים למערכת הלימפה נישאים על ידי נוזל הלימפה, נוזל מימי בהיר. תאי הסרטן פעמים רבות מופיעים לראשונה בקשריות לימפה סמוכות בצוואר. תאי סרטן יכולים גם להתפשט לחלקים אחרים של הצוואר, לריאות ולחלקים אחרים של הגוף. כאשר דבר זה קורה, לגידול החדש יש את אותו הסוג של תאים בלתי תקינים כמו של הגידול הראשוני. לדוגמה, אם סרטן הפה מתפשט לריאות, תאי הסרטן בריאות יהיו למעשה תאי סרטן הפה. המחלה היא סרטן פה גרורתי, ולא סרטן ריאות. המחלה מטופלת כסרטן הפה, ולא כסרטן ריאות. רופאים לעיתים מכנים את הגידול החדש כמחלה "מרוחקת", "מפושטת", או גרורתית.
אפידמיולוגיה
עולמית, מבין כל הגידולים המוצקים, סרטן הפה והלוע התחתון הוא בעל הממאירות השמינית בנפיצותה, ומונה כ-400,000 מקרים חדשים המאובחנים מדי שנה. סרטן הפה והלוע התחתון מהווה כ-3% מהגידולים הממאירים בקרב הגברים וכ-2% מהם בקרב הנשים [1]. בארצות הברית אובחנו בשנת 2010 כ-25,000 מקרים חדשים של סרטן הפה והלוע התחתון. מעניין שלפי נתונים אלה היה מספר המקרים של סרטן הפה והלוע התחתון גבוה במעט ממספר מקרי הלוקמיות בקרב גברים בארצות הברית. באותה שנה מתו מהמחלה כ-4,000 מהחולים בעלי סרטן הפה וכ-2,500 מהחולים בעלי גידולים בלוע התחתון. אף שקצב אבחונם של סרטן הפה והלוע התחתון נמצא במגמת ירידה קלה, קצב ההישנות של סרטן הלשון והשקדים נמצא בעלייה מתמדת [2]. כמו כן, שכיחות סרטן הלשון הניידת, הנפוץ ביותר בחלל הפה וגם האלים ביותר מבחינת ההתנהגות הביולוגית, נמצאת בעלייה מתמדת בקרב חולים צעירים (בעשור החמישי ומטה לחייהם). מגמות אלה נצפות גם בארץ.
סימפטומים
סימפטומים נפוצים של סרטן הפה כוללים:
על אדם, החווה אחד או יותר מהסימפטומים הללו, יש לפנות לרופא, על מנת לאבחן ולטפל בכל בעיה מוקדם ככל האפשר. לרוב, סימפטומים אלה אין משמעותם סרטן, כיוון שמחלות זיהומיות או בעיות אחרות יכולות לגרום לאותם הסימפטומים.
איבחון
אצל אדם החווה סימפטומים, אשר יכולים לרמז על סרטן פה, הרופא המטפל או רופא השיניים בודקים את הפה והגרון, ומחפשים כתמים לבנים או אדומים, גושים, נפיחות או בעיות אחרות. בדיקה זו כוללת הסתכלות קפדנית על גג הפה, הקיר האחורי של הגרון ובחלק הפנימי של הלחיים והשפתיים. הרופא גם מושך בעדינות את הלשון כדי שיוכל לבדוק אותה בצדדים ובחלקה התחתון. רצפת הפה וקשריות לימפה צוואריות נבדקות גם הן.
בקרב חולים בעלי גידולים קטנים יחסית עשויים להיות סימנים וסימפטומים קלים בלבד, אם בכלל, ומכאן החשיבות של בדיקה רפואית יסודית של חלל הפה. סרטן הפה עלול להופיע ככתם אדום, כתם אדום-לבן ואפילו כתם לבן. בשלבים מתקדמים יותר של המחלה, הצורה היא של נגע בולט מעל פני השטח, ובשלבים אלה ילווה הגידול בכאב, ריח לא טוב מהפה, קושי בדיבור ובבליעה ודימומים.
אתיולוגיה
הפקטורים האתיולוגיים העיקריים הם: עישון הוא הגורם החשוב ביותר והשפעתו תלויה במינון ובזמן, כמו גם לגבי צריכת אלכוהול. לפי ממצאים אפידמיולוגיים, צריכת אלכוהול בשילוב עם עישון סיגריות, למשל, אף עשויה להגביר את הסיכוי לחלות בסרטן הפה והאורופרינקס. חוסר בוויטמינים ובמינרלים לא הוכח באופן חד משמעי כפקטור אטיולוגי לסרטן הפה.
טיפול
יש כמה דרכים לטפל בסרטן הפה:
פנינה מוהנדו
פנינה מוהנדו (באנגלית: Penina Muhando; נולדה ב-3 במרץ 1948) היא מחזאית ואשת תיאטרון טנזנית. היא כיהנה כפרופסור באוניברסיטת דאר א-סלאם במחלקה לאומנויות יפות ואומנות הבמה.
ביוגרפיה
בסוף שנות ה-60 היא תמכה ברעיוניות אוג'מאה של נשיא ג'וליוס נייררה. המחזה הראשון שלה Haitia (1972) מתאר את היתרונות של השיטה. בהמשך היא התאכזבה מפער שנפתח בין הרעיון ליישום. המחזות שלה משנות ה-80 מתרכזות בשחיתות שלטונית ומשחקי כוח של הפוליטיקאים.
בשנת 1998, ביחד עם אמנדינה ליהאמבה, היא עבדה על פרויקט Tuseme שעסק בחינוך תלמידות בית הספר באמצעות תיאטרון.
מהונדו עשתה קריירה אקדמית מוצלחת. בשנת 1982 היא מותנה לראש מחלקת אומנויות. בשנת 1984 היא מונתה לפרופסור באוניברסיטה בה למדה. בשנים 1990–1991 היא הייתה דיקאן. בשנת 1991 היא פרסמה עבודתה Culture and development: the popular theatre approach in Africa על פיתוח התיאטרון הקהילתי בטנזניה.
בשנת 1998 מהונדו עזבה את האוניברסיטה ומונתה למנהלת Forum for African Women Educationalists, ארגון שעוסק בחינוך נשים ב-34 מדינות אפריקה. משרדי הארגון היו ממוקמות בניירובי. בשנת 2011 היא חזרה לטנזניה והמשיכה ללמד באוניברסיטה. היא מונתה לפרופסור ללימודי אפריקה. מהונדו פרשה ממנה לגמלאות בשנת 2018.
מום מולד
מומים מולדים (באנגלית: Congenital Disorders) הם בעיות בריאות או חריגה פיזית אצל התינוק בעת הלידה או מתפתחות במהלך ההריון לפני הלידה, או בחודש הראשון אחרי הלידה. 3% עד 4% מהתינוקות נולדים עם סוג מסוים של מום מולד.
מומים מולדים מתחלקים לשתי קבוצות: הראשונה מומים מולדים חמורים, ומצד שני הקבוצה השנייה מומים מולדים קלים. חלק מהמומים המולדים מסכנים את החיים של התינוק, במקרים האלה התינוק יחיה מספר חודשים.
סיבות סביבתיות
הסביבה של העובר היא השליה שנמצאת בתוך הרחם של האם והקשורה לה, לכן העובר מושפע ברמה גדולה מחומרים אשר נכנסים לגוף האם ומזיקים לה. חומרים כמו תרופות, וירוסים, סמים, אלכוהול ועישון מזיקים לעובר ויכולים לגרום למומים מולדים. מגבירים את הסיכון למחלת האם והולדת עובר עם מום.
סיבות גנטיות וסביבתיות
במקרים מסוימים גנים וסביבה תלויים אחד בשני בגרימת מומים מולדים, במילים אחרות, גן מעלה את הרגישות לגורם מסוים בסביבה. דוגמה למחלה נגרמת מסיבות אלו: שפה שסועה (Cleft Lip), או מחלת לב המושפעת מהסביבה.
תזונה לקויה
עוברים זקוקים לתזונה נכונה על מנת להתפתח. מחסור בוויטמינים עלול להוביל להתפתחות בלתי תקינה.
בשנת 1965 פרסמו ריצ'רד סמיתהלס ואליזבת היבארד (Elizabeth Hibbard) מחקר המוצא קשר בין ילודים עם מומים מולדים לבין מחסור בחומצה פירוגלוטמית אצל אימותיהן בסמוך ללידה. בעקבות זאת, ביצע סמיתהלס מחקר בו לנשים שילדו בעבר ילד שנולד עם מום מולד בתעלה העצבית ניתנו שמונה ויטמינים שכללו חומצה פולית. שיעור היילודים הפגועים בקרב הנשים שנטלו את הוויטמינים היה שביעית מבקרב הנשים שלא נטלו את הוויטמינים. בשנת 1980 פורסם מחקר שמצא קשר בין תזונה לקויה בתחילת ההריון לבין מומים מולדים.
החל משנת 1983, הוביל ניקולס וולד מחקר רחב היקף שבדק את התועלת שבמתן חומצה פולית לנשים לקראת הריון, למניעת מומים מולדים. המחקר הופסק בשנת 1991 לאחר שהוצגו תוצאות שהראו שמתן חומצה פולית מונעת את רוב המומים המולדים בתעלה העצבית. בעקבות מחקר זה, בשנת 1992, הומלץ לנשים לקראת הריון ובתחילתו, על ידי המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן, ליטול תוסף של חומצה פולית.
אבחנה (דיאגנוזה)
בחלק מהמקרים אפשר להבחין במומים מולדים לפני הלידה דרך בדיקות דם שעושה האם, או דרך בדיקות אולטרה סאונד. אבל ברוב המקרים הגילוי המוקדם למומים מולדים לא משנה את העובדה שאי אפשר לטפל בהם. אבל זה עוזר להורים לפחות להכין את עצמם מבחינה נפשית ולהכין סביבה מתאימה לתינוק הנולד עם מום מולד.
יש מקרים שמבחינים במומים מולדים אחרי הלידה דרך בדיקה גופנית או בדיקות דם לתינוק.
טיפול
ברוב המקרים אי אפשר לטפל במומים מולדים, הטיפול בעיקר מתעסק בניהול הסימפטומים שלהם. אבל במקרים ספציפיים יש דרכים לטפל במומים מולדים. למשל:
פעולות מנע
יש כמה צעדים שאישה יכולה לנקוט על מנת להקטין את הסיכוי לקבלת עובר עם מום מולד. חשוב מאוד לשמור על גוף בריא גם בתקופה שלפני ההיריון, בגלל שלפעמים האישה לא יודעת שהיא נמצאת בהיריון בשבועות הראשונים, וזו תקופה מאוד חשובה להתפתחותו של העובר.
עוד צעדים שאפשר לנקוט במהלך ההיריון:
רוברט היל
'''רוברט פ. היל (באנגלית: Robert F. Hill'''; 14 באפריל 1886 באונטריו, קנדה – 18 במרץ 1966 בלוס אנג'לס, קליפורניה) היה במאי, תסריטאי, ושחקן קנדי מתקופת הסרטים האילמים. פעל בין 1915 ל-1966.
היל פעל תחת מספר שמות ובהם: רוברט אלן, ג'ימי הוקי, רוק הוקי ובוב סטילמן.
דרדוויל: נולד מחדש (סדרת טלוויזיה)
דרדוויל: נולד מחדש (באנגלית: Daredevil: Born Again) היא סדרת גיבורי-על אמריקאית שנוצרה ונכתבה על ידי מאט קורמן וכריס אורד עבור שירות הזרמת המדיה "דיסני+", המבוססת על דמותו של דרדוויל מבית מארוול קומיקס. הסדרה עתידה להיות חלק מהיקום הקולנועי של מארוול המופקת על ידי אולפני מארוול, ולשמש כ עבור הסדרה "דרדוויל" שהופקה עבור נטפליקס.
את דמותו של מאט מורדוק/דרדוויל שב לגלם השחקן צ'ארלי קוקס, לאחר שגילם אותו לראשונה בסדרה "דרדוויל" ושב לגלם אותו בסרטים קודמים של אולפני מארוול. במרץ 2022, נמסר לראשונה על פיתוח הסדרה; וצילומיה החלו במרץ 2023.
הסדרה עתידה לעלות לשידור ב"דיסני+" במהלך אביב 2024, לכלול 18 פרקים ולהיות חלק מהשלב החמישי של היקום הקולנועי של מארוול.
צוות השחקנים והדמויות
בנוסף, נמסר על ליהוקם של מייקל גנדולפיני, מרגריטה לבייבה, סנדרין הולט, וניקי מ. ג'יימס לתפקידים שטרם פורסמו.
רקע
הסדרה "דרדוויל", שהופקה על ידי חטיבת הטלוויזיה הישנה של מארוול ו-"ABC Studios", שודרה לראשונה בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" באפריל 2015, וחודשה לשלוש עונות עד לביטולה בנובמבר 2018. במקביל לביטול הסדרה, מסרה "נטפליקס" בהודעה כי שלוש העונות יישארו בשירות, בעוד שהדמות "תמשיך לחיות בפרויקטים עתידיים של מארוול". מהאתר "דדליין הוליווד" צוין כי בניגוד לסדרות האחרות של מארוול בנטפליקס שגם הן בוטלו, "נראה שהדלת פתוחה לרווחה" עבור דמותו של דרדוויל. מנגד, צוין בכתבה של "הוליווד ריפורטר כי היתכנות זו אינה סבירה, במיוחד מכיוון שדווח על ידי "וראייטי" כי על פי העסקה המקורית בין מארוול לנטפליקס, הדמויות לא יוכלו להופיע באף סדרה או סרטים שאינם שייכים לנטפליקס למשך שנתיים לפחות לאחר ביטול הסדרות בהן הן מופיעות. בפברואר 2018, אמר יו"ר שלוחת חברת וולט דיסני לטיפול בלקוחות מקומיים ובינלאומיים, קווין א. מאייר, כי אמנם אין עוד תוכניות קונקרטיות, אך קיימת אפשרות ששירות "דיסני+" תוכל להחיות את הסדרה; בעוד שסגן הנשיא הבכיר של "הולו" לתכנים מקוריים, קרייג ארוויץ', אמר כי שירות הסטרימינג של הרשת פתוחה לאפשרות להחיות את הסדרה.
השחקן צ'ארלי קוקס הביע את אכזבתו מביטול הסדרה, בנימוק כי לצוות ההפקה היו כבר תוכניות לעונה רביעית, והביע את תקוותו לגלם שוב את מאט מורדוק/דרדוויל בעתיד. השחקנית איימי רוטברג, שגילמה את דמותה של מרסי סטאל בסדרה, העירה שצוות ההפקה והשחקנים קיוו כי הסדרה תימשך חמש עונות, וכי על פי התוכניות, היה אמור להופיע אנטגוניסט חדש בעונה הרביעית לפני שיוצג המאבק האחרון בין דרדוויל לוילסון פיסק/קינגפין בעונה החמישית. ביוני 2020, נשיא אולפני מארוול, קווין פייגי, יצר קשר עם קוקס בנוגע לחזרתו לגילום דמותו של מאט מורדוק/דרדוויל במסגרת היקום הקולנועי של מארוול; ובדצמבר 2021, אושר על ידי פייגי כי קוקס ישוב לגלם את הדמות עבור אולפני מארוול. הופעתו הראשונה של קוקס ביקום הקולנועי התקיימה בסרט "ספיידרמן: אין דרך הביתה" (2021), בעוד שוינסנט ד'אונופריו שב לגלם את דמותו של פיסק בסדרה "הוקאיי". במרץ 2022, הסדרה "דרדוויל" הועברה מ"נטפליקס" ל"דיסני+" לאחר שהרישיון של נטפליקס פקע ודיסני השיגה את הזכויות.
פיתוח
במרץ 2022, התראיין קוקס בנוגע לסדרת אתחול פוטנציאלי עבור הדמות והסדרה, וציין כי סדרת האתחול איננה צריכה להמשיך מהמקום שבו הסתיימה העונה השלישית של הסדרה המקורית, אלא לעצב מחדש" ובאופן "קצת שונה" את הדמויות ולכלול קפיצת זמן בת מספר שנים מאז אירועי העונה השלישית. קוקס אף התייחס לחששות כי סדרת האתחול לא תהיה מדורגת "TV-MA", בדומה לסדרה המקורית, והצהיר כי הוא מאמין שאולפני מארוול יוכלו להציג נאמנה את הדמות למרות ההגבלות, אם כי ציין שבאופן אישי הוא מוצא את חוברות הקומיקס בכיכוב דמותו "מרגשים יותר, קריאים יותר וניתנים לזיהוי כאשר הוא חי בסביבה אפלה יותר". בנוסף, קוקס ציין כי מאפיינים בדמותו של מאט מורדוק/דרדוויל כמו סוגיית הזדקנותו, רגשות האשמה הקתולית של הדמות וההיסטוריה שלו עם נשים, נוטים למשוך קהל בוגר יותר. קוקס קיווה שסדרת האתחול תוכל לשאוב אלמנטים ולעבד נאמנה את קשת העלילה של "דרדוויל: נולד מחדש", אותו הוא תיאר כ"קומיקס PG" וטען כי ביכולתו להראות כיצד הסדרה תוכל לעבוד עם הדירוג הזה. בשלהי מרץ 2022, נמסר על ידי "Production Weekly" כי סדרת אתחול העוסקת בדמותו של דרדוויל נמצאת בפיתוח, ועל הפקתה אמונים פייגי וכריס גארי. בשלהי מאי 2022, אושר רשמית אושרה כי הסדרה נמצאת בפיתוח עבור שירות "דיסני+", וכי על הפקתה בפועל וכתיבה יהיו אמונים מאט קורמן וכריס אורד. מ"הוליווד ריפורטר" הוצהר כי "דרדוויל" היא הראשונה בסדרות המקור של נטפליקס ש"קיבלה סדרה חדשה, אך נמשכת", אם כי בהמשך נטען מטעמם כי "טכנית" מדובר בעונתה הרביעית. במהלך כנס הקומיק-קון 2022 בסן דייגו, נמסר שמה הרשמי של הסדרה ואושר כי היא תהיה בת 18 פרקים. במסגרת אירועי "D23 2022", נמסר רשמית כי הסדרה תהיה אתחול מחודש.
ליהוק
ביוני 2022, נמסר על ידי "וראייטי" כי קוקס וד'אונופריו עתידים לשוב לגלם בסדרה את דמויותיהם של מאט מורדוק / דרדוויל ווילסון פיסק / קינגפין, בהתאמה. דבר ליהוקם לסדרה אושר רשמית אושר במהלך כנס הקומיק-קון שנערך סן דייגו ביולי 2022.בדצמבר 2022, נמסר על ליהוקם של מייקל גנדולפיני, מרגריטה לבייבה וסנדרין הולט לתפקידים מרכזיים שטרם נחשפו. מ-"Deadline Hollywood" נמסר כי גנדולפיני יגלם את דמותו הפוטנציאלית "בחור שאפתן מסטטן איילנד" בשם ליאם, וכי לבייבה והולט יגלמו מושאי אהבה עבור דמויותיהם של קוקס וד'אונופריו. בינואר 2023, נמסר על ליהוקה של ניקי מ. ג'יימס לתפקיד שטרם פורסם. במרץ 2023, נחשף כי ג'ון ברנטל ישוב לגלם את דמותו של פרנק קאסל / המעניש"; עוד נמסר כי טרם ברור אם דברה אן וול, שגילמה את דמותה של קארן פייג', ואלדן הנסון, שגילם את דמותו של פוגי נלסון, ישובו לגילום דמויותיהם וכי אם דמויותיהם יופיעו בכלל בסדרה.
צילומים
צילומי הסדרה החלו ב-6 במרץ 2023, והם עתידים להסתיים ב-15 בנובמבר 2023.
הפצה
הסדרה עתידה לעלות לשידור בשירות הזרמת המדיה "דיסני+" במהלך אביב 2024, לכלול 18 פרקים ולהיות חלק מהשלב החמישי של היקום הקולנועי של מארוול.
פסטיבל אייקון
פסטיבל אייקון (ICon; במקור נקרא "כנס אייקון", ולעיתים עדיין נקרא כך) הוא פסטיבל חובבים שנתי למדע בדיוני, פנטזיה ומשחקי תפקידים הנערך בתל אביב-יפו מאז שנת 1998. הפסטיבל נערך בחול המועד סוכות במתחם סינמטק תל אביב, תיכון א' ואשכול הפיס שבתיכון.
הפסטיבל מאורגן על ידי האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה והעמותה למשחקי תפקידים בישראל. בעבר, היה הפסטיבל מנוהל גם על ידי מועדון חובבי מסע בין כוכבים "סטארבייס 972". גופי חובבים אחרים בישראל, בהם שגרירות סאנידייל בישראל, עמותת טולקין הישראלית, מועדון אוק"י, מועדון טרנסילבניה ועוד, השתתפו בארגון הפסטיבל בעבר.
אטימולוגיה
בתחילת דרכו נקרא הפסטיבל "כנס אייקון", עד שבשנת 2001 שונה השם הרשמי ל"פסטיבל אייקון", במטרה לפנות קהל רחב יותר. מקור שמו של הפסטיבל הוא באנגלית: ICon - Israeli Convention. המילה "Convention" היא המילה בה נהוג לכנות כנסי חובבים, והיא לרוב מקוצרת ל-"Con". בעברית, השם "אייקון" הוא קיצור ל"ארץ ישראל Con".
לוגו הפסטיבל עושה שימוש עיצובי בדמיון שבין צירוף האותיות IC לאות א|א' בכתב יד.
היסטוריה
בסוכות 1997 קיימה האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה בסינמטק תל אביב כנס דו-יומי שכונה "סקטור 972", ונושאיו היו מסע בין כוכבים, בבילון 5 וקומיקס. מנחה הכנס היה רובי דואניאס.
בעקבות הצלחת הכנס, הוקמה עמותת "מסע בין כוכבים" ישראל כגוף נפרד מהאגודה. חברי העמותה יזמו יחד עם האגודה את כנס אייקון הראשון, שהתקיים בסוכות 1998 וארך שלושה ימים. הכנס, שכלל הרצאות, פאנלים ואף הקרנת בכורה של שני סרטים, הוגדר כהצלחה, ובעקבותיו הוחלט להפכו לכנס שנתי קבוע.
בסוכות 1999 התקיים כנס אייקון השני, ובו הוכללו לראשונה משחקי התפקידים כאחד מנושאי הכנס, ובנוסף הוענק, לראשונה, פרס גפן.
ב-2000 נעשה ניסיון להגדיל את הכנס, והוא ארך ארבעה ימים וחצי. ההשתתפות בכנס הייתה מתחת לצפוי בשל פרוץ האינתיפאדה השנייה.
לקראת הכנס בשנת 2001 הוחלט להופכו לכנס מדע בדיוני ופנטסיה על מנת לפנות לכל קהל האגודה. בנוסף, הוחלט לשנות את שמו ל"פסטיבל אייקון". את אירוע הפתיחה הנחה גידי גוב.
ב-2002 צורף לפסטיבל מתחם אשכול פיס שבתיכון א', ולהנהלת הפסטיבל הצטרפה העמותה למשחקי תפקידים בישראל. ב-2003 צורף לפסטיבל מתחם תיכון א' לאמנויות תל אביב.
ב-2005 הושק, במקביל לפסטיבל, פסטיבל סרטים בינלאומי.
ב-2008 נוסדה תחרות הסיפורים הקצרים של הפסטיבל, שקרויה פרס עינת. בנוסף, באותה שנה חדלה עמותת "מסע בין כוכבים" ישראל מלקחת חלק רשמי בהנהלת הפסטיבל.
פיצול הפסטיבל
אייקון 2009 היה נקודת שיא של אי הסכמה בין הנהלת הפסטיבל לבין העמותות המארגנות, ובתחילת 2010 התגלעה מחלוקת בין מנהל הפסטיבל, אורי אביב, לבין העמותות המארגנות. המחלוקת נסבה בעיקר סביב אופי הפסטיבל ומטרותיו. האידאולוגיה של אביב קראה להתמסחרות הפסטיבל, בעוד העמותות התנגדו לכך. תוך כדי ניסיון המשא ומתן, ייסד אביב עמותה חדשה לצורך הקמת פסטיבל מתחרה. עקב המחלוקת בסוכות 2010 התפצל פסטיבל אייקון לשני פסטיבלים ואירוע משחקי תפקידים אשר התקיימו במקביל:
ב-2011 התקיימו שני הפסטיבלים, אייקון ואייקון TLV, במקביל.
בעקבות המקרה התנהל סכסוך משפטי בין אביב לבין העמותות המארגנות סביב השימוש במותג "אייקון", וב-2012 הסתיים תהליך רישום סימן מסחר "אייקון" בבעלות האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה והעמותה למשחקי תפקידים בישראל, וכנס אייקון TLV הפך לפסטיבל "אוטופיה".
בעקבות הפיצול, החליטו העמותות המנהלות את הפסטיבל כי אף גורם המעורב בניהול ובהפעלת הפסטיבל לא יהיה עובד בשכר, למעט שכירים של חברות חיצוניות.
לאחר הפיצול
אייקון 2020 התקיים באופן מקוון בשל התפרצות נגיף הקורונה בישראל.
תוכן הפסטיבל
בנוסף לפעילויות המסודרות, במתחם הפסטיבל יריד דוכנים נרחב, אוהל משחקי קופסה מקורה וזירת קרבות. עד שנת 2022 פעלו בכנס דוכן משקאות ומזון המכונה "הפונדק" ובסמוך אליו פינות ישיבה ומתחם יד שנייה. בנוסף, מעמידה הנהלת הפסטיבל לרשות באי הפסטיבל סוכה, שירות שמירת חפצים, חדרי החלפה, חדר ייעודי לתינוקות ולפעוטות וחדרי לינה בלילות שבין ימי הפסטיבל.
מרבית האירועים בפסטיבל הם חד-פעמיים, אך ישנם אירועים קבועים (כמו אירוע הסיום והענקת פרסי גפן ועינת) ואירועים שנשנים כגון מופעים קבועים, פאנלים קבועים וכדומה. בנוסף, עולות בפסטיבל הפקות מקור, לרוב הצגה או מחזמר. כמו כן, מושקים בפסטיבל מוצרים בהם משחקי קופסה וספרים, וכן האסופה השנתית של האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה, היה יהיה.
הפרסים המחולקים בפסטיבל
במסגרת פסטיבל אייקון מוענקים שני פרסים שנתיים:
פרס נוסף, שנקרא "פרס אייקון לסרט המדע הבדיוני הטוב ביותר שהוצג בכנס", הוענק החל מ-2005, אך הענקתו עברה לפסטיבל אוטופיה לאחר הפיצול.
מרדכי גור
מרדכי ("מוֹטה") גוּר (גורבן)  (6 במאי 1930 – 16 ביולי 1995) היה איש צבא, פוליטיקאי וסופר ישראלי, אשר כיהן כרמטכ"ל העשירי (1974–1978) וחבר הכנסת ושר בממשלות ישראל מטעם מפלגת העבודה.
קורות חיים
מרדכי גור נולד בירושלים למשה ולטובה גורבן. התחנך בתיכון ברחובות. בגיל 13 הצטרף לשורות ההגנה בה מילא תפקידים שונים ובהם מפקד גדנ"ע.
קריירה צבאית
גור התנדב לפלמ"ח, עבר הכשרה כלוחם וכמפקד כיתה. הוא לחם במלחמת העצמאות, תחילה כמפקד יחידת ג'יפים בגדוד הפשיטה התשיעי, ובמהלכה מונה למפקד מחלקה בגדוד התשיעי של חטיבת הנגב. בשנתיים שלאחר תום המלחמה שירת בנח"ל. למד מדעי הרוח והמזרח באוניברסיטה העברית בירושלים במקביל להמשך שירותו. התנדב לצנחנים ושירת כמפקד פלוגה (מ"פ) תחת פיקודו של אריאל שרון, ופיקד עליה בין היתר במבצע חץ שחור ובפעולת התגמול בחאן-יונס (1955), בה נפצע וזכה לציון לשבח מטעם הרמטכ"ל משה דיין, שהומר אחר כך לעיטור העוז. לאחר מכן מונה למפקד של גדוד הנח"ל המוצנח, ובתפקיד זה השתתף במבצע שומרון ולאחר מכן במבצע קדש, שבו לחם בקרב המיתלה, וב-2 בנובמבר צנח בראש גדודו בא-טור. ב-1957 התמנה לסגן מפקד יחידות הצנחנים. לאחר כשנה יצא ללימודים באקול מיליטר, בית-הספר הגבוה למלחמה בפריז. בשובו לישראל, לאחר מספר חודשים בתפקיד הדרכה במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה קיבל בדצמבר 1960 את הפיקוד על חטיבת גולני (1960–1963). במסגרת תפקידו זה פיקד על פעולת התגמול בנוקייב. לאחר ששימש כראש מחלקת מבצעים באגף המטה ומונה במקביל לתפקידו כמפקד המכללה לפיקוד ולמטה (החל מ-1965), מונה למפקד חטיבה 55, חטיבת מילואים של הצנחנים (1966), בראשה יצא למלחמת ששת הימים. החטיבה, שהייתה אמורה להשתתף בקרבות בחצי האי סיני, הוסטה לירושלים ולאחר שרשרת של קרבות קשים, ביניהם אלה שבבית הספר לשוטרים ובגבעת התחמושת, כבשה את ירושלים המזרחית ובכללה את הכותל המערבי והר הבית. כשש שנים לפני הפריצה לעיר העתיקה 'ניבא' מוטה גור בנוכחות הרב גורן כי הוא יהיה הראשון לפרוץ אל העיר והרב גורן עמו. הוראתו של גור בכניסה לחומות העיר העתיקה, דרך שער האריות, "סע בן צור, סע!" כמו גם הכרזתו הנרגשת בסוף הקרב כי "הר הבית בידינו" נחרתו בזיכרון הקולקטיבי הישראלי של מלחמת ששת הימים.
לאחר המלחמה נסע למשכן האומות המאוחדות והשתתף במאמץ ההסברתי של ישראל בארגון. כאשר שב לישראל, קיבל דרגת תת-אלוף ואת הפיקוד על כוחות צה"ל ברצועת עזה ובצפון סיני. גור היה מפקד אוגדה (עוצבת עמוד האש) בעת שמונה לאלוף פיקוד הצפון ב-23 בדצמבר 1969. תקופת כהונתו (הראשונה) בפיקוד הצפון התאפיינה בחדירות מחבלים מגבולות לבנון וסוריה ואף בפעילות של צבא סוריה הסדיר. צה"ל הגיב על כך בפריצה לסוריה ולפתחלנד ובהיאחזות בהר דב. בין המבצעים עליהם פיקד היו מבצע קלחת 2 ומבצע ארגז, בתפקידו הבא היה נספח צה"ל בשגרירות ישראל בוושינגטון (אוגוסט 1972–דצמבר 1973). שם היה שותף לדיונים הדיפלומטיים הקדחתניים מול הממשל האמריקני בזמן מלחמת יום הכיפורים, במהלך הדיונים נגרמה תקרית דיפלומטית בינו לבין מחלקת ההגנה ואת המשך הדיונים ניהל במקומו שייקה ברקת, הנספח האווירי. בינואר 1974 מונה לקדנציה נוספת כאלוף פיקוד הצפון, בין היתר בעת הפיגוע בקריית שמונה. בתפקידו זה פיקד גור על כיבוש פסגת שיא החרמון.