cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ליטוגרפית קרן אלקטרונים
היתרון העיקרי של ליטוגרפית של קרן אלקטרונים הוא שהיא יכולה לצייר דפוסים מותאמים אישית (כתיבה ישירה) עם רזולוציה של מתחת ל-10 ננומטר. לצורה זו של ליטוגרפיה נטולת מסכה יש רזולוציה גבוהה ותפוקה נמוכה, המגבילה את השימוש בה לייצור מסכות, ייצור בכמויות גדולות של מוליכים למחצה ומחקר ופיתוח.
המערכת
מערכות ליתוגרפיה של קרני אלקטרונים מסחריות הן מערכות כתיבה ייעודיות לקרני אלקטרוניים והן יקרות מאוד (> מיליון דולר). ליישומי מחקר, מקובל מאוד להמיר מיקרוסקופ אלקטרונים למערכת ליתוגרפיה באמצעות תוספים בעלות נמוכה יחסית (<100 אלף דולר). מערכות כאלו בעלות רזולוציה קווית של ~ 20 ננומטר (מאז 1990), בעוד שהמערכות הייעודיות הנוכחיות בעלות רזולוציה קווית בסדר גודל של 10 ננומטר או פחות.
ניתן לסווג מערכות ליתוגרפיה של קרן אלקטרונים על פי צורת הקרן ואסטרטגיית הסטת הקורה. מערכות ישנות יותר השתמשו בקרניים גאוסיאניות וסריקת רסטר (הלוך ושוב). מערכות חדשות יותר משתמשות בקרניים מעוצבות, שיכולות להיות מוסטות למיקומים שונים בתחום הכתיבה (זה מכונה גם סריקת וקטור).
מקורות אלקטרונים
ברזולוציות נמוכות נעשה שימוש במקורות תרמיונים. עם זאת, מערכות עם דרישה לרזולוציה גבוהה יותר נדרשות להשתמש במקורות של פליטת שדה, כגון W / ZrO 2. מקורות פליטה של שדה תרמי עדיפים על פני מקורות פליטת שדה, מכיוון שהם מאפשרים יציבות טובה יותר לאורך זמני כתיבה אופייניים של מספר שעות.
זמן כתיבת קרן אלקטרונים
הזמן המינימלי לחשיפת אזור במינון נתון ניתן על ידי הנוסחה הבאה:
כאשר T משך חשיפת האובייקט (ניתן לחלק לזמן חשיפה חלקי גודל צעד), I זרם הקרן, D הוא המינון ו A שטח האזור הנחשף.
יחסי גינאה המשוונית–ונצואלה
יחסי גינאה המשוונית–ונצואלה הם היחסים בינלאומיים בין הרפובליקה של גינאה המשוונית לבין הרפובליקה הבוליברית של ונצואלה. בשתי המדינות השפה הרשמית היא ספרדית ויש להן פעילות כלכלית חשובה המבוססת על הפקת נפט.
היסטוריה
שתי המדינות חולקות קשרים היסטוריים ותרבותיים מכיוון שהיו חלק מהאימפריה הספרדית. סחר העבדים האפריקני מהמושבות הספרדיות שהקימו אחר כך את גינאה הספרדית (אלוביי, אנובון וקוריסקו, פרננדו פו (ביוקו) וריו מוני) לשטחי פרובינציית ונצואלה של האימפריה הספרדית, גרם לכך שלחלק משמעותי מהאפרו-ונצואלים יש מוצא חלקי או מלא משטחי גינאה המשוונית.
בשנת 1967, הספלאולוג האוסטרי-צ'כי הלמוט סטרקה כינה מערה שגילה במחוז קייה-נטם בגינאה המשוונית בשם "מערת קראקס", לכבוד העיר קראקס בירת ונצואלה.
היחסים הדיפלומטיים בין גינאה המשוונית לוונצואלה נוצרו ב-7 במאי 1981 ברמת הקונסוליות והממונה על היחסים. בשנת 2006 העלתה ממשלת ונצואלה את מפלס השגרירות במשימתה הדיפלומטית במלאבו, בירת גינאה המשוונית; ממשלת גינאה המשוונית מצדה פתחה את שגרירותה בקראקס בשנת 2010.
נציגויות דיפלומטיות
ונצואלה היא אחת משתי המדינות היחידות בדרום אמריקה (יחד עם ברזיל) המקיימת שגרירות בגינאה המשוונית:
בוסטון סיינטיפיק
בוסטון סיינטיפיק (NYSE: BSX) (באנגלית: The Boston Scientific Corporation) (בקיצור BSC) היא חברה שמרכזה במרלבורו, מסצ'וסטס, המפתחת, יצרנית ומשווקת עולמית של התקנים רפואיים. מוצריה נפוצים לטווח רחב של תחומי התמחות כגון קרדיולוגיה, טיפולים היקפיים, נוירומודולציה, אלקטרופיזיולוגיה, ניתוח לב, ניתוח כלי דם, אנדוסקופיה, אונקולוגיה, אורולוגיה וגינקולוגיה.
היסטוריה
בוסטון סיינטיפיק ידועה במיוחד בשל פיתוח טקסוס תומכן, שהוא תומכן מצופה תרופה, שנועד לפתוח עורקים סתומים. המוצר עמד במרכז תביעה להפרת פטנט מצידה של בוסטון סיינטיפיק, שנמצאה אשמה וחויבה לשאת בפיצוי של $431 מיליון עבור הנזקים.
ב-2006 רכשה את חברת Guidant, שהייתה מתחרתה מזה זמן רב, עבור סכום של $27 מיליארד. Guidant פוצלה בהמשך בין בוסטון סיינטיפיק למעבדות אבוט.
Navilyst Medical נוסדה בפברואר 2008 מ-Boston Scientific's Fluid Management and Vascular Access business units.
החל משנת 2003 היו מעורבות בוסטון סיינטיפיק וג'ונסון אנד ג'ונסון בסדרת דיונים משפטיים לגבי הזכויות על פטנטים של תומכן לעורקי ללב. שני הצדדים טענו שהצד השני עבר על החוק. הדיון הוסדר בספטמבר 2009, כשבוסטון סיינטיפיק הסכימה לשלם $716 מיליון לג'ונסון אנד ג'ונסון וסכום נוסף של $1.73 מיליארד בפברואר 2010.
המתחרים העיקריים של החברה הם ג'ונסון אנד ג'ונסון, מדטרוניק וסט ג'וד מדיקל.
בוסטון סיינטיפיק ישראל
בשנת 2000 פתחה החברה סניף בישראל שעסק בשיווק וביצירת שיתופי פעולה אסטרטגיים. עקב שינויים פרסונליים והתנהלות משפטית עם שותפתה העסקית החליטה החברה לסיים עסקיה בישראל. בשנת 2008 נסגר המשרד המקומי ופעילות השיווק עברה לידי חברת מדיסון.
בשנת 2014 נרכשו זכויות השיווק של החברה בארץ, על ידי חברת עמוס גזית בע"מ. ב-2015 הצהירה החברה כי ברצונה לחזור להיות מעורבת בהשקעות ורכישות בישראל.
בספטמבר 2021 רכשה בוסטון סיינטיפיק את החטיבה הכירורגית של חברת לומניס הישראלית, תמורת 1.1 מיליארד דולר.
קשרי דם: הווסת ומקורות התרבות
קשרי דם: הווסת ומקורות התרבות (באנגלית: Blood Relations: Menstruation and the origins of culture) הוא ספר שפורסם באנגלית בשנת 1991 על ידי האנתרופולוג הבריטי והפעיל הפוליטי, הפרופסור כריס נייט (Chris Knight).
בספרו נייט פורס תאוריה חדשה על התפתחות האנושות. תאוריה שנויה במחלוקת זו, מציעה הקבלה בין המודל של מרקס ואנגלס, המתאר מאבק בין-מעמדי של עובדים כנגד בעלי ההון, לבין האבולוציה אנושית, שמבוססת על מאבקן של נשים כנגד הגברים. הוא טוען שהתאגדות נשית דרשה מהזכרים לקחת חלק באיתור ובאספקת המזון עבור הַצאצאים, באמצעות שביתת מין וסנכרון מחזורי הווסת. הווסת הנשית שימשה ונתפסה ככוח בידי הנשים להכתבת תנאי הרבייה והיחסים החברתיים. במשך הזמן התפתחו תבניות אלו ומנהגי טאבו שנוצרו מהן היוו הבסיס לתרבות האנושית.
נייט מתנגד לגישה הסוציוביולוגית, וטוען שאינה מצליחה להסביר בצורה מספקת את ההתפתחות האנושית. נוסף על כך הוא מבקר בחריפות את האנתרופולוגיה הפונקציונליסטית.
עיקרי התאוריה
תרבות סמלית מכילה רמות רחבות מאוד של פעולות מסונכרנות של שיתוף פעולה. היא דורשת השתתפות אנושית בעולם של משמעויות משותפות (חברתיות, מיניות, פוליטיות, טכנולוגיות, מתודולוגיות ופולחניות).
שפה היא אוסף ייצוגי של סמלים מוסכמים, שבזכותם ניתן לקיים מכנים משותפים, מֵעֶבר לדמיון גנטי (מנהגים, רעיונות, מיתוסים וכדומה). בניגוד לצורות תקשורת אחרות בטבע, השפה האנושית איננה מבוססת על מחוות חיצוניות מוגזמות, אלא על ההסכמה הגורפת לייחס לסמלים מסוימים משמעות ספציפית.
ריצ'רד דוקינס קבע בספרו "הגן האנוכיי" (1976) כי בטבע מתקיימת תחרות על מזון ורבייה, בין בני אותו הזן. כל עוד קיימת תחרות היא מהווה מכשול להתקיימותם של אמון, שיתוף פעולה, חוזים, חוקים והסכמים. הסולידריות החברתית היא מרכיב שמבחין בין האדם לבין בעלי החיים ומהַווה, יחד עם היכולת לכונן ולאכוף הסכמים, מאפיין משמעותי לכל אורך ההיסטוריה האנושית, מתחילת התרבות. בחברות לקטים ציידים בשונה מעולם החי והצומח, התחרות מרוסנת. דוגמאות לכך הם חובת ההתחלקות בציד, והטאבו על גילוי עריות. שני דפוסים אלה הם אוניברסליים בין כל חברות הציידים-לקטים, לאורך כל התקופות.
האמון, שהוא הבסיס ליצירת התרבות והשפה, נוצר באמצעות תהליך בו הפכו הומינואידים (קופי-האדם) לבני-אדם. תהליך זה מורכב מכמה שלבים:
הופעת בעיה משותפת ← היווצרות אינטרס משותף ← יצירת אמון (קואליציות) ← יצירת שפה ← יצירת תרבות
מערכת פוליטית, סולידריות ושפה
היכולת להסכים על חוקים "מלאכותיים" שיצרו שפה, מערכת שארות, טקסים, וטאבו על תחומים שונים מייחדים את האדם מהטבע. התנאי שמיסד את השימור של התבניות הממיוֺת המורכבות הללו, הוא כינונה של מערכת פוליטית, שאפשרה לייצר הסכמים, חוקים וחוזים - התשתית לכל מערכת אנושית (כלכלית, דתית וכו'). בשונה מעולם החי והצומח, לאדם יכולת לייצר תכנון המוני ורציונלי, ובאמצעות פעולה קולקטיבית לרסן את התחרות בין הפרטים בטווח הקרוב לטובת האינטרסים הקולקטיביים של החברה בטווח הארוך. אלו מתאפשרים הודות לסולידריות, שהיוותה מרכיב משמעותי מראשית ההיסטוריה האנושית ולאורכה.
השימוש בשפה מתאפשר בזכות תנאים פיזיים-גנטיים, של אזורי דיבור במוח, אך לא רק. המערכת השפתית היא מערכת חוקים של יחסים מוסכמים בין מה שהמשתתפים אומרים או שומעים ומה שהם אמורים, כתוצאה מכך, לעשות. לכן מבנה חברתי וחוזה חברתי, הכולל כיבוד חוקים, הם הכרחיים להתפתחות ולקיום של השפה.
ללא השפה האנושית לא תיתכן תרבות, אך השפה האנושית תלויה לחלוטין בשאר התרבות, ואין לה פונקציה בלעדיה. כדי שתתאפשר שפה צריך להיות שלב עמוק, קודם לשפה של הבנה הדדית מובנית ביחס לדברים החשובים ביותר, ותמיכה ואשרור של כל הסכם ברמה השטחית של שימוש דל בשפה.
בעיה משותפת
טרם האנושות, נקבות ההומינואידים חלקו בעיה משותפת. מקבץ זכרים שלטו באופן מונופוליסטי על קבוצת הנקבות בקהילה מסוימת. זכרי האלפא היו עסוקים בהפריית הנקבות במטרה להמשיך את זרעם, כחלק מהתחרות על הרבייה. כדי להבטיח זאת השקיעו מאמצים בהפגנת כוח ובקרבות, והיו מנועים מתנועה כי התמקדו בשמירה על "רכושן"- הנקבות. לכן הם לא סייעו בדאגה לצאצאים, למזון ולציד. הנקבות התמודדו עם מעמסה כבדה של טיפול בצאצא, ונותרו אוחזות בתפקיד ליקוט המזון עבורן ועבור צאצאיהן התלותיים. בו בזמן נותרה קבוצה של זכרים מנודים ללא סיפוק צורכי המין שלהם, בעודם יכולים לנוע בחופשיות ולכן מחזיקים בעמדה הפריווילגית של מציאת מקורות מזון.
אינטרס משותף
על רקע מעמסת הטיפול בצאצאים, החלו להיווצר קבוצת אינטרס של נקבות שמטרתן לקעקע את הדומיננטיות של זכרי האלפא וליצור מצב בו ההבדל בין הזכרים הוא מינימלי, כך שיסייעו בהשגת מזון. מטרתן הייתה לשבור את המבנה החברתי הקיים. אם הנקבות יגיעו לייחום סימולטאנית, הזכר השליט לא יוכל לעמוד בדרישה לספק את כולן, ויאבד את המונופול שלו לטובת זכרים מתחרים. באמצעות לחצים על מאפיינים מיניים כמו תזמון תקופת הייחום, יוכלו הנקבות להבטיח את הסיוע הנדרש מהזכרים.
יצירת אמון וקואליציות
מתוך התנגדות לניצולן המיני-רבייתי, נקבות ההומינואידים כוננו בצורה סולידרית סדר שוויוני חדש. הן שמו קץ למצב בו הן צריכות לשאת בכל נטל העבודה, והכריחו לראשונה את בני המין השני לעזור בטיפול בצאצאים. הן עשו זאת באמצעות העברת בעלי אינטרס לשינוי מהמעמד השליט (הזכרים המנודים שהפסידו בקרב על הנקבות), ל"צד" שלהן. הנקבות "הדיחו" את זכרי האלפא, והיו צריכות להסתמך על הסולידריות-המגדרית שלהן כדי למנוע מזכר חדש לכבוש את מקומו של הזכר הקודם.
ההתפתחות אותה מתאר נייט נותנת הסבר לשליטה העצמית, המודעות העצמית והבושה בנוגע ליחסי מין, אשר חוצות תרבויות ושאינן מאפיינות את עולם החיות והקופים כלל. נשים כפו את ה"צניעות" הזו על עצמן כתנאי לסולידריות ולכוח שלהן. נוסף על כך נהוג, בחברות ציידים-לקטים, להינזר ממין לפני ציד (כמנהג שמבטיח הצלחה בציד), וישנם מיתוסים הקושרים בין דם האישה לדם של חיות הציד.
בסופו של תהליך, נוצרה התנהלות חברתית, המבוססת על אמון, בה קיים זמן המוקדש לציד וזמן המוקדש למין. הווסת הבולטת לעין, הייתה הסימן לפוריותן של הנקבות והזינה את האינטרס הזכרי להישאר בסביבה ולסייע בציד. את שביתת הסקס במהלך הווסת היה צריך לארגן יחד לתוך קצב מסונכרן. כדי להסדיר זאת, נשים נעזרו בירח כשעון טבעי. גברים נעזרו גם הם בירח שסימן מתי תקופת הציד מתחילה ונגמרת.
מהפכה ויצירתה של התרבות
בתהליך המתואר של יצירת הקואליציות היו נקבות ההומינואידים סוכנות אקטיביות אשר הובילו את השינוי במערכת הרבייה שלהן. הן דחו את מערכת זכרי האלפא או כאלה שדמו לה, בהתנגדותן ל"בזבוז" של הפוטנציאל הגלום בזכרים הלא מזווגים. סנכרון מחזורי הווסת דרש מקבוצת הנשים סובלנות, סולידריות ומודעות שהיוו את התנאים הפוליטיים-מיניים הדרושים לאבולוציה של ממים עד לנקודת המהפכה.
נייט מתאר בספרו, תוך התבססות על עדויות ארכאולוגיות כמו ציורי קיר, כי במגוון תרבויות התקיימו טקסים המאדירים את הווסת. לטענתו, לטקסים אלו תפקיד משמעותי במעבר אל השלב התרבותי. מעבר זה מאופיין במיומנויות תקשורתיות מפותחות, אלימות מופחתת סביב הזיווג, קואליציות חזקות ומתמשכות, מודעות לזמן, דימום וסתי חזק ובולט לעין, אכילת בשר מבושל ומערכת סימבולית ממוקדת בדם (למשל, חתימה על חוזים באמצעות דם). בעקבות המהפכה הופיע מבנה חברתי של שבטים, שארוּת מטריליניאלית, ומסורות של טקסים ומיתוסים.
במסגרת חברתית שנוצרה, בכל פעם שנקבות יצאו לשביתת המין שלהן הן כללו גם את צאצאיהן בגבולות הקואליציה, אך הוציאו את בני-הזוג המיניים שלהן. לכן נוצרו לפחות שתי קואליציות בכל אזור מאויש. היחסים הזוגיים אופיינו באקסוגמיה, כך שהפרטנר לנישואין היה משבט אחר. מערכת השארות הייתה מטריליניאלית, לכן זכויות הרכוש והסמכות של הזכר היו בשבט של אמא שלו וכלפי אחיותיו וילדיהן. אלה לא חוקים שנחקקו באופן מסודר דרך חוזים שנבנו, אלא כאלה שנוצרו מדינמיקת המחויבות שהושרשה מהלוגיקה של שביתת המין.
במהלך המהפכה האנושית דם הובנה כטאבו, כדבר שאין לחלל אותו. אם זכר היה עם דם עליו בזמן הווסת הוא היה נחשד כמפר שביתה. כיוון שאי אפשר להבדיל בין דם של חיה ניצודה לדם אישה, נדרשו הזכרים להתרחק מקרבת נשים בתקופה זו של שביתה וציד. כתוצאה מכך בשר חי נחשב כטמא בתוך תחומי המחנה. כשם שנשים היו אסורות בזמן הווסת שלהן, כך נאסר הבשר כל עוד לא בושל. יתרה מכך, הצלחה בציד נתלתה באיסור על מין בתקופה זו.
ניכוס הכוח הנשי לידי הגברים
הווסת הובנתה מבחינה תרבותית כמקור לכוח בקרב נשים. גברים רצו לנכס לעצמם כוח זה, ואכן עשו זאת באמצעות שבירת האחדות הנשית על ידי בידוד הנשים לתקופות הווסת, הבניית הווסת כאובייקט טמא ומסוכן, ושבירת סנכרון המחזורים שלהן.
הגברים יצרו דפוס של דימום מאיברי המין שלהם באמצעות טקסי מילה וחיתוכם. קבוצות של גברים סנכרנו את "מחזורי הווסת" שלהם, שמרו מרחק מנשים, וכך שמרו על גבולות השליטה התרבותית. כתוצאה מניכוס הכוח הגברי והדרת הנשים, באמצעים כמו מיתוסים (לדוגמה מיתוס "נחש הקשת"), נשים החלו לפחד מעצמת הדם של עצמן ולהתנכר למערכת הרבייה שלהן. הושפעו מכך הלך הרוח של הטקסים, הפוליטיקה והשארות, היחסים בין המינים, בין הדורות ובין הפרטים בתוך הקבוצה המגדרית.
תוכנית החיסולים הרוסית
תוכנית החיסולים הרוסית היא פרויקט לכאורה של המודיעין הצבאי הרוסי ובמיוחד יחידה 29155 של מינהל הביון הראשי, במסגרתו הסוכנות שילמה שכר למיליטנטים הקשורים לטליבאן לצורך הריגתם של חיילים אמריקאים ובעלי ברית אחרים באפגניסטן. על פי החשד, מספר אנשי צבא אמריקאים מתו כתוצאה מתוכנית זו, שכוונה נגד כוחות הקואליציה. דיווחי המודיעין האמריקניים כבר משנת 2019 טענו לקיומה של תוכנית כזו, חרף הכחשות של ממשלת רוסיה. על פי סוכנות המודיעין CIA, לוחמי יחידת 29155 פעלו נגד אנשי צבא ארצות הברית וכוחות קואליציה אחרים בשנת 2019. ב"ניו יורק טיימס" דיווח ש"גורמים רשמיים אמרו כי הייתה מחלוקת בין גורמי המודיעין בנוגע לחוזק הראיות לגבי המזימה הרוסית החשודה." עם זאת, בצמרת הפנטגון לא אישרו את קיומו של דו"ח בנושא.
רקע כללי
בשנת 2010, על פי הדיווחים, איראן שילמה ללוחמי הטאליבן 1,000 דולר עבור כל חייל אמריקני שהם הורגים באפגניסטן. פקידים אמריקאים ובריטים האשימו את איראן במתן תמיכה ונשק למעורבות הטליבאן באפגניסטן. באוגוסט 2019 דווח בוושינגטון פוסט ש"מערכת היחסים של איראן עם הטליבאן משתרעת עתה לתחומים כלכליים, ביטחוניים ופוליטיים ועלולה לגדול ככל שהטליבאן יכריז על תחייתו." פקיסטן וסעודיה הואשמו גם הם בתמיכה בטאליבן.
רוסיה תמכה בתחילה במלחמה האמריקנית בטרור והסכימה לספק תמיכה לוגיסטית לכוחות ארצות הברית באפגניסטן. במאי 2015 סגרה רוסיה את מסדרון התחבורה הצבאי המרכזי שאיפשר למטוסי נאט"ו למסור אספקה צבאית לאפגניסטן דרך השטח הרוסי. במודיעין האמריקאי דיווחו שרוסיה מספקת נשק לטאליבן במשך מספר שנים כשהקשר עם צפון אפגניסטן החל סביב שנת 2015. גורמי ביטחון מארצות הברית ואפגניסטן קבעו בעבר שרוסיה מספקת תמיכה כלכלית ונשק לטאליבן ולמנהיגיה. פקידי ממשל ברוסיה כינו את ההאשמות מופרכות. קרטר מלקסיאן, יועץ לשעבר למפקדי הצבא האמריקאי באפגניסטן, אמר כי רוסיה החלה לטפח מערכת יחסים עם "גורמים מסוימים בטליבאן" בצפון אפגניסטן סביב שנת 2015, לכאורה כתגובה לפעילות המדינה האסלאמית. על פי BBC, רוסיה "מודאגת מאוד מעליית הפונדמנטליזם האסלאמיסטי באזור הגבול שלה והיא רואה בטאליבן כלי פוטנציאלי במאבק". בפברואר ושוב במאי 2019 הגיעה למוסקבה משלחת של פקידי טליבאן ופוליטיקאים אפגנים כדי לקיים סבב חדש של שיחות שלום באפגניסטן.  סוכנות הידיעות רויטרס דיווחה כי "פקידים רוסים כמו גם מנהיגים ואישים דתיים ביקשו הפסקת אש."
על פי תביעה שהוגשה בדצמבר 2019 לבית המשפט המחוזי בוושינגטון מטעם משפחות גולד סטאר, קבלני ההגנה הגדולים בארצות הברית ובינלאומיים המעורבים באפגניסטן ביצעו "תשלומי הגנה" לא חוקיים לטליבאן, במימון "התקוממות טרור בהובלת טליבאן" בחוזה שהביא להרג או פציעת אלפי אמריקנים באפגניסטן. תביעה דומה הוגשה נגד ממשלת איראן. בשנת 2009 אמרה מזכירת המדינה, הילרי קלינטון, כי "כספי ההגנה" הם "אחד ממקורות המימון העיקריים לטליבאן." ב-29 בפברואר 2020 חתם ממשל טראמפ על הסכם שלום מותנה עם הטליבאן, הקורא לנסיגת כוחות זרים בתוך 14 חודשים אם הטליבאן ישמור על תנאי ההסכם. במאי 2020 אמר הנשיא טראמפ כי "הגיע הזמן" להחזיר את חיילי ארצות הברית הביתה מאפגניסטן.
הערכה ואיסוף מודיעין
נציגי הבית הלבן של טראמפ התבשרו לראשונה בתחילת 2019 על דיווחי מודיעין ביחס לתוכנית הרוסית.
בשנת 2019 וב-2020, חקירות של פושעים חמושים אסלאמיסטים על ידי ממשלת אפגניסטן הובילו לדיווחים על מבצעים מיוחדים ומפקדי מודיעין אמריקניים באפגניסטן על כך שהמיליטנטים קיבלו שכר בשנת 2019 לצורך ביצוע מבצעים נגד חיילים אמריקאים. בתחילת הדרך, סוכנויות הביון ואנליסטים חלקו על אמינות הממצאים על בסיס חקירות העצורים. נתונים אלקטרוניים שיורטו הראו העברות בנקאיות גדולות לחשבון המקושר לטאליבן מחשבון שבשליטת המודיעין הצבאי הרוסי. גורמים רשמיים באפגניסטן אמרו כי כמה אנשי עסקים שהעבירו כסף דרך מערכת חוואלה נחשדו כמתווכים לתוכנית החיסולים הרוסית ונאסרו בפשיטות. בסביבות ינואר 2020, פעולה משותפת בין כוחות ארצות הברית למינהל הביטחון הלאומי של אפגניסטן על מוצב טליבאן בקונדוז הביאה למעצרים של 13 חשודים. אחד נמלט לטג'יקיסטן בעוד שאחר, סוחר סמים אפגני בשם רחמאתאללה עזיזי, נמלט לרוסיה. כוחות הביטחון מצאו 500,000 דולר בביתו של עזיזי בקאבול. על פי ה-NY Times, דיווחי המודיעין האמריקניים זיהו את עזיזי כמתווך מרכזי, שגבה מרוסיה תשלומי מזומן מרובים של מאות אלפי דולרים וחילק אותם למיליציות הקשורות לטליבאן. הפשיטה הגבירה את החשד המודיעיני האמריקני לקשר כלכלי רוסי לטאליבן ולרשתות דומות.
הערכה של קהילת המודיעין הובילה לישיבה של המועצה לביטחון לאומי (NSC) בבית הלבן בסוף מרץ 2020. גורמים בממשל אמרו כי ברמות הגבוהות ביותר של הבית הלבן תודרכו על תוכנית החיסולים הרוסית וכי התוכנית נכללה בסקירה היומית של הנשיא בסוף פברואר. בישיבה נדונו מגוון של תגובות נגד רוסיה, כולל רישום תלונה דיפלומטית והטלת שורת סנקציות. בעוד הנציג המיוחד של ארצות למען הפיוס באפגניסטן, זלמאי ח'לילזאד דגל בעימות ישיר עם רוסיה, גורמים רשמיים בוועדת המועצה לביטחון לאומי הסתייגו מנקיטת צעד מיידי. בשבוע האחרון של יוני נערכו תדריכים מורחבים וגם הממשלה הבריטית תודרכה. כאשר הממלכה המאוחדת הייתה חברת הקואליציה היחידה שעודכן רשמית על המודיעין שנאסף לגבי התכנית הרוסית.
ב־29 ביוני 2020, מחלקת ההגנה של ארצות הברית הצהירה כי "תמשיך להעריך מודיעין לפיו פעילי המודיעין הצבאי הרוסי עסקו בפעילות נגד ארצות הברית וכוחות הקואליציה באפגניסטן." עם זאת, הם הודו כי אין שום הוכחות מאשרות המאמתים את ההאשמות האחרונות שנמצאו בדיווחי קוד פתוח.
קיומה של תוכנית כזו עלולה לסמן הסלמה של המלחמה הקרה השנייה המתמשכת והפעם הראשונה שהמודיעין הצבאי הרוסי מבצע מתקפת על אנשי צבא מערביים. הבית הלבן טרם אישר כל תגובה נגד רוסיה.
על פי הדיווח ב"ניו יורק טיימס", ב-1 ביולי, מועצת המודיעין הלאומית, המדווחת למנהל הביון הלאומי, ג'ון רטקליף, הפיקה מסמך בן שניים וחצי עמודים בו סוכנויות מודיעין שונות העריכו את אמינות הקיום של תוכנית חיסולית רוסית על בסיס ראיות זמינות. גורמים אנונימיים שראו את התזכיר אמרו כי "ה-CIA והמרכז הלאומי למלחמה בטרור העריכו בביטחון סביר" שהמודיעין הצבאי הרוסי הציע סכומים. חלקים אחרים מקהילת המודיעין, כולל הסוכנות לביטחון לאומי, אמרו כי "לא היה להם מידע התומך במסקנה באותה רמה".
דיווח
מציטוט מקורות אנונימיים, ב-26 ביוני 2020, הניו יורק טיימס דיווח על תוכנית צבאית רוסית למתן תגמולים לטאליבן על הריגת חיילים אמריקאים באפגניסטן. יומיים לאחר מכן דיווח הוושינגטון פוסט כי תוכנית החיסולים הביאה למותו של לפחות חייל אמריקני אחד. על פי ההערכה, מספר אנשי צבא אמריקאים מתו כתוצאה מתוכנית חיסולים, שכוונה נגד כוחות אחרים בקואליציה, כולל אלה של הממלכה המאוחדת. ה"טיימס" דיווח עוד שהחוקרים האמריקאים זיהו לפחות פיגוע אחד שנבע מהתכנית: פיגוע התופת ב-8 באפריל 2019 מחוץ לשדה התעופה באגרם, שהביא להרג שלושה נחתים ופציעתם של שלושה נוספים וכן פצעו לפחות שישה אזרחים אפגנים.
תגובות רוסיה
רוסיה הכחישה כי תוכנית שכזו קיימת, היא הוציאה הכחשה באמצעות דוברו של פוטין דמיטרי פסקוב, מזכיר מועצת הביטחון הרוסית ניקולאי פטרושב, שליח רוסיה לאפגניסטן, זמיר קבולוב והמחוקק הרוסי פרנץ קלינצביץ', חבר בוועדת ההגנה והביטחון של מועצת הפדרציה יצאו בהכחשות נמרצות לקיומה של תוכנית מעין זו. דיפלומטים רוסים האשימו את הניו יורק טיימס בהפצת חדשות כוזבות ואמרו שהסיפור הוביל לאיומים על דיפלומטים רוסים. ממשרד החוץ הרוסי נמסר שהסיפור מדגים את "יכולותיהם האינטלקטואליות הנמוכות של תעמולני המודיעין האמריקניים".
כמה מומחים רוסים אמרו ש"המודיעין האמריקני על רוסיה התנתק לחלוטין מהמציאות" וכי הדיווחים על התכנית "משמשים רק כדלק ... למלחמת אזרחים פוליטית בין הנשיא דונלד טראמפ למתנגדיו בוושינגטון"; אנדריי קורטונוב, מנהל המועצה לעניינים בינלאומיים של רוסיה המזוהה עם משרד החוץ אמר, שביצוע תשלומים לטאליבן יפגע באינטרסים של רוסיה על ידי זירוז נסיגה של ארצות הברית מהאזור והגברת האיום של כוחות אסלאמיסטיים קיצוניים שיעלו לשלטון באפגניסטן, מה שייצור חוסר יציבות והתקוממות במדינות סובייטיות לשעבר במרכז אסיה. עם זאת, על פי ראיונות עם גורמים אפגנים, גורמים אמריקאים ודיפלומטים זרים ששירתו בקאבול, לטליבאן, רוסיה ואירן, אף כי הן יריבות היסטוריות, היה אינטרס אסטרטגי משותף להביא לנסיגת ארצות הברית מאפגניסטן, כשהרוסים רואים את נוכחות ארצות הברית במרכז אסיה כאיום אסטרטגי. גורמי מודיעין אמריקאים אמרו שרוסיה החלה בבניית ערוץ דיפלומטי לטאליבן בסביבות 2012. כאשר הבינה רוסיה שארצות הברית מתכוונת לעזוב את אפגניסטן, היא החלה לפעול כדי לעזור לסיעות המתונות והלאומיות של הטליבאן לנצח את הקבוצות הרדיקליות יותר. הסיוע כוון להניע את תהליך השלום לכיוון מתון באמצעות קשרים עקיפים עם הטליבאן ולדברי מומחים רוסים, ייתכן שגם הם "יצרו קשרים חסויים יותר".
תגובות הטאליבן
הטאליבן הכחיש כי תוכנית כזו קיימת. דובר הטאליבן זאביאללה מוג'אהיד הכחיש כל קשר לסוכנויות הביון הרוסיות ואמר כי "חיסול יעדים וההתנקשויות שלנו נמשכו שנים לפני כן ועשינו זאת במשאבים שלנו".
תגובות ארצות הברית
הנשיא דונלד טראמפ ועוזריו אמרו כי לא עודכן על המודיעין. מנכ"ל המודיעין הלאומי ג'ון רטקליף ומזכ"לית העיתונות של הבית הלבן קיילי מקנאני אמרו כי טראמפ לא קיבל תדריך על תוכנית החיסולים. טראמפ כינה את התוכנית "חדשות כוזבות" ומתיחה. בהמשך אותו יום, הגיב טראמפ באמצעות טוויטר כי המודיעין האמריקני יעץ לו כי לא דיווח לו על הנושא או למייק פנס כיוון שלא מצא את המידע אמין. שני גורמים אמריקאים טענו כי טראמפ קיבל תדריך כתוב בכתב העת היומי של הנשיא בנושא התכנית הרוסית בסוף פברואר, אף כי דוברת הבית הלבן הכחישה זאת. על פי הדיווחים, טראמפ לעיתים קרובות לא קורא את התקציר היומי של הנשיא, אלא מקבל תדריך בעל-פה באופן תקופתי. גורמי מודיעין אמרו כי אפילו במהלך ישיבות פנים אל פנים, טראמפ "קשה במיוחד לתדרך בענייני ביטחון לאומי" ונוטה שלא להאמין להערכות המודיעין של ממשלו.
סינת'יה ניקסון
סינת'יה אלן ניקסון (באנגלית: Cynthia Ellen Nixon; נולדה ב-9 באפריל 1966) היא שחקנית אמריקנית, הידועה בשל גילום דמותה של מירנדה הובס בסדרה "סקס והעיר הגדולה" (2004-1998). היא זוכת פרסי האמי, הטוני וגראמי.
ביוגרפיה
ניקסון נולדה בעיר ניו יורק, במדינת ניו יורק, בתם של השחקנית אן נול ושדרן הרדיו וולטר ניקסון. הופעתה הראשונה על המסך הייתה כמתחזה בשעשועון הטלוויזיה To Tell the Truth, שם עבדה אמה. היא החלה לשחק בגיל 12 כמושא אהבתו של חברה העשיר ללימודים ב- The Seven Wishes of a Rich Kid, ב-ABC Afterschool Special מ-1979.
ניקסון החלה לצאת עם פעילת החינוך קריסטין מרינוני בינואר 2004, כלי התקשורת דיווחו על מערכת היחסים הזאת בספטמבר 2004. ניקסון אמרה שהיא מעולם לא הרגישה שום התחבטות לגבי המיניות שלה, ושהיא לסבית מבחירה. "מעולם לא חשתי שהיה חלק לא מודע בי שהתעורר או שיצאתי מהארון, לא הייתה שום התלבטות, לא היה כל ניסיון לדכא. פגשתי את האישה הזו, התאהבתי בה, ואני אישיות ציבורית."
בראיון אחר אמרה: "במונחים של העדפה מינית אני לא מרגישה שבאמת השתניתי... הייתי עם גברים כל חיי ומעולם לא התאהבתי באישה. אבל כשזה קרה, זה לא נראה לי מוזר. אני בסך הכול אישה שמאוהבת באישה אחרת." באפריל 2008, היא קיבלה פרס מ-Point Foundation, שמספק מלגות לסטודנטים גאים בארצות הברית, בשל היותם מודל לדוגמה עבור אנשים גאים צעירים. באספה לתמיכה בנישואים בני אותו מין ב-17 במאי 2009 הודיעה ניקסון שהיא ומרינורי התארסו חודש קודם לכן. בפברואר 2011 ארוסתה, מרינוני, ילדה בת. ב-28 במאי 2012 נישאה ניקסון לבת זוגה.
במרץ 2018 הכריזה ניקסון על כוונתה להתמודד על תפקיד מושלת ניו יורק. במאי 2018 היא לא הצליחה להשיג את ה-25% מהקולות הנדרשים כדי להמשיך במירוץ נגד מושל ניו יורק המכהן אנדרו קואומו. עם זאת, ניקסון השיגה 15,000 חתימות כדי לחזור למירוץ. ב-13 בספטמבר של אותה שנה התקיימו בחירות מקדימות, בהן ניקסון זכתה ללמעלה מ-30 אחוז מהקולות, אך הפסידה לקואומו.
סרטן השד
בריאיון לתוכנית Good Morning America ששודר ב-15 באפריל 2008 הכריזה ניקסון שהיא נאבקת בסרטן השד, לאחר שאובחנה בבדיקת ממוגרפיה שגרתית באוקטובר 2006. בתחילה היא לא דיברה על כך פומבית בגלל הסטיגמה הכרוכה בכך, אולם מאז, לא רק שהיא הודתה בגלוי שיש לה סרטן, אלא אף נהייתה פעילה במאבק נגד סרטן השד ועלה בידיה לשכנע את מנהל רשת NBC לשדר את התוכנית על סרטן השד שלה בפריים טיים. ב-2008 היא החלה לשרת כשגרירת Susan G. Komen for the Cure.
קריירה
הופעתה הראשונה בסרט באורך מלא הייתה ב-"חמודות קטנות" (1980). הופיעה לראשונה מעל במת ברודוויי כדינה לורד בגרסה המחודשת של "סיפור פילדלפיה" משנת 1980. היא נעה לסירוגין בין הקולנוע, הטלוויזיה והתיאטרון ועשתה פרויקטים כמו סרט ה-ABC משנת 1982 My Body, My Chil, הסרטים "נסיך העיר - מהדורה מיוחדת" (1981) ו-I Am the Cheese (1983) והפקת אוף ברודוויי Lydie Breeze משנת 1982 של ג'ון גואר (John Guare). ב-1985 היא הופיעה לצד ג'ף דניאלס ולנפורד וילסון בהצגה Lemon Sky בתיאטרון Second Stage Theatre
על הבמה גילמה ניקסון את ג'וליה בהפקת ה-New York Shakespeare Festival משנת 1988 של, רומיאו ויוליה" ושיחקה בהפקה של הסדנה של זוכת פרס פוליצר וונדי וסרשטיין The Heidi Chronicles, שם שיחקה מספר דמויות אחרי שהיא הגיעה לברודוויי ב-1989. היא שיחקה את אליס סטארק, חברתה של "דרבי שו" (דמות אותה גילמה ג'וליה רוברטס) בסרט תיק שקנאי (1993). כמו כן, היא החליפה את מרשה גיי הארדן כהרפר פיט בסדרה החלוצית של טוני קושנר "מלאכים באמריקה" (1994). היא הייתה מועמדת לפרס הטוני עבור הופעתה ב-(Indiscretions (Les Parents Terribles (1996), הופעתה השישית בברודוויי), אם כי במקור היא הפסידה את התפקיד לשחקנית אחרת, לבסוף היא נכנסה לדמותה של ללה לוי בסדרה זוכת הטוני The Last Night of Ballyhoo (1997).
ניקסון הייתה חברה-מייסדת של קבוצת התיאטרון The Drama Dept, שכללה בין השאר את שרה ג'סיקה פרקר, דילן בייקר, ג'ון קמרון מיטשל ובילי קרודופ והופיעה בהפקות הקבוצה: Kingdom on Earth (1996), June Moon ו-As Bees in Honey Drown (שניהם ב-1997), Hope is the Thing with Feathers (1998), ו-The Country Club (1999).
הפופולריות העצומה של הסדרה זיכתה את ניקסון בתפקידה הראשי הראשון בסרט קולנוע, בו היא גילמה אמנית וידאו שמתאהבת, למרות מיטב מאמציה להימנע ממחויבות, בשחקן ביסקסואל שבמקרה יוצא עם גבר הומוסקסואל (חברה הטוב ביותר) בסרט Advice From a Caterpillar (2000). היא גם כיכבה לצידו של סקוט בקולה ב"מלאכים של אבא" (2000). ב-2002 היא הופיעה בקומדיית האינדי "איגבי", והיא עברה מהפקת התיאטרון במחזה The Women של קלייר בות' לוס לסדרה Stage On Screen ברשת PBS.
ב-2006 זכתה ניקסון בפרס הטוני כשחקנית המשנה הטובה ביותר בתפקיד הראשי במחזה הדרמטי Rabbit Hole של זוכה פרס הפוליצר דייוויד לינדזי-אבר. באותה שנה זכתה ניקסון בפרס גראמי בקטגוריית Best Spoken Word Album לצד בו ברידג'ס Beau Bridges ובלייר אנדרווד עבור אמת מטרידה (אל גור).
ב-2008 היא שבה ונכנסה לנעליה של מירנדה הובס בסרט "סקס והעיר הגדולה" אותה ביים המפיק בפועל של HBO מייקל פטריק קינג ובו כיכבה לצד צוות הסדרה המקורית. באותה שנה שיחקה בדרמה הקומית "ליים-לייף" לצד אמה רוברטס.
ב-2008 היא זכתה בפרס אמי עבור הופעת האורח שלה בפרק בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד", שם היא מגלמת אשה בעלת הפרעת זהות דיסוציאטיבית. ב-2017 זכתה בפרס טוני על תפקידה במחזה "Lillian Hellman’s The Little Foxes".
בשנת 2009 יצא הסרט "אנגלי בניו יורק", בהשתתפותה.
בשנת 2015 שיחקה במותחן הפשע הביוגרפי "יומני הסם אדראל", בסרט "סטוקהולם, פנסילבניה", וכן בסרט הדרמה "ג'יימס ווייט" לצידה של רייצ'ל ברוסנהאן.
בשנת 2016 גילמה את ננסי רייגן, רעייתו של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן בסרט הטלוויזיה "להרוג את רייגן" בבימויו של רוד לוריא עבור ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק. הסרט, מתבוסס על ספר משנת 2015 בעל שם זהה מאת ביל אוריילי ומרטין דוגארד ועוסק באירועים הסובבים את ניסיון ההתנקשות בנשיא רונלד רייגן במרץ 1981
בפברואר 2020 הפך לוויראלי הסרטון "Be a Lady They Said" בכיכובה. הסרטון מציג את שלל הדרישות, הסותרות לעיתים, המוצגות לנשים.
בשנת 2020 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "ראצ'ד" בנטפליקס, אשר מבוססת על הספר קן הקוקייה מאת קן קיזי.
ב-9 בדצמבר 2021 עלתה לאוויר סדרת הספין אוף ל"סקס והעיר הגדולה", "פשוט ככה" בה מככבת ניקסון וחוזרת על דמותה של מירנדה הובס.
בשנת 2022 החלה לככב בסדרת הדרמה התקופתית "העידן המוזהב" מבית היוצר של ג'וליאן פלוז לרשת HBO.
זה מתחיל בצעד
זה מתחיל בצעד הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית עדי אברהמי. הוא יצא באופן עצמאי ב-15 בדצמבר 2022, ונכללו בו הסינגלים "זה מתחיל בצעד", "כפתורים", "מספיק לחשוב!" ו"איפה אתה", שהגיע למקום ה-100 במצעד ההיטליסט. קדם להוצאת האלבום הופיעה ברחבי מדינת ישראל על מנת לקדם את שיריו.
הערות שוליים
קט:אלבומי בכורה מ-2022 קט:אלבומים בעברית
Trans-X
Trans-X היא להקת גל חדש קנדית, אשר ידועה בזכות הלהיט שלה, "Living on Video", משנת 1982.
פעילות
את Trans-X הקים המוזיקאי הקנדי פסקל לשיראנד. בשנת 1982 צירף את הקלידן סטיב וויאט.
כאשר "Living on Video" שוחרר במאי 1983, הוא הפך ללהיט בקנדה והסינגל מכר אחר כך שני מיליון עותקים והגיע לעשרת המצעדים הבריטיים והאירופיים בשנת 1985.
מאוחר יותר בשנת 1983 הוציאה Trans-X שיר נוסף, "Message on the Radio", שלא נכנס למצעדים, ו-Trans-X סיימה את השנה עם סינגל נוסף, "3D-Dance". כל השירים הללו הוצגו באלבום הבכורה של הלהקה מ-1983, "Living on Video", אשר ידוע בקנדה כ-"Message On The Radio".
בשנת 1986 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, שהיה בעל שם זהה ויצירות אמנות כמו אלבום הבכורה שלהם. גרסאות שונות יצאו לאור בקנדה ובארצות הברית והאלבום הכיל גם שלוש רצועות מהאלבום מ-1983, אם כי הן עברו רמיקסים או הוקלטו מחדש.
סיטרואן ויזה
יוצרו 1,254,390 יחידות. ב-1981 עבר הדגם מתיחת פנים.
דגם הסיטרואן ויזה שווק בישראל.
יוסף לויה
יוסף (יוסי) לויה (נולד ב-23 במאי 1942) הוא זואולוג ואקולוג ישראלי, פרופסור אמריטוס לביולוגיה ימית באוניברסיטת תל אביב, חבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (החל משנת 2009), חתן פרס א.מ.ת (2015).
ביוגרפיה
יוסף לויה נולד בפלובדיב, בולגריה במשפחה יהודית ספרדית. בשנת 1944 עלה לארץ ישראל יחד עם הוריו.הוא למד בתיכון החדש בתל אביב. בשנים 1960–1962 שירת בצה"ל כקצין בחיל הקשר. בשנת 1965 סיים תואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת תל אביב. כעבור שנתיים סיים שם בהצטיינות יתרה תואר שני בזואולוגיה עם עבודה על אקולוגיית גידול הדגים במים מליחים בהדרכת פרופסור לב פישלזון. בשנת 1971 סיים את הדוקטורט עם מחקר על "מבנה קהילתי ומגוון מינים אצל אלמוגים הרמאטיפיים באילת, ים סוף", תחת הדרכתו של פרופ' לורנס ב. סלובודקין באוניברסיטת סטוני ברוק בארצות הברית. בהמשך עשה בשנת 1972 פוסט דוקטורט במכון האוקיינוגרפי בוודס הול. החל משנת 1972 הוא מלמד זואולוגיה באוניברסיטת תל אביב, החל משנת 1985 הוא פרופסור מן המניין לאקולוגיה. בשנים 1988–1989 כיהן כראש הקתדרה לזואולוגיה ובשנים 1990–1995 היה דקאן הפקולטה למדעי הטבע. בשנים 1995–2000 ניהל לויה את המרכז על שם פורטר למחקרים אקולוגיים וסביבתיים. בשנים 2012-1997 לימד כפרופסור ("ריינור") לחקר השימור הסביבתי. אחרי 2008 כסגן פרופסור במרכז להצטיינות במחקרי שוניות האלמוגים באוניברסיטת ג'יימס קוק בטאונסוויל, אוסטרליה. לויה שימש כמדען ראשי במסעות מחקר בים הסוף הדרומי בשנים 1980, 1982, 1984, 1986, 1988, ב-2009 נבחר לחבר באקדמיה הישרלאית למדעים בתחום האקולוגיה. בשנת 2011 פרש לויה לגמלאות והיה לפרופסור אמריטוס.
פועלו
לויה הוכיח במחקריו את התוצאות המזיקות של זיהום הים וההתחממות הגלובלית על שוניות האלמוגים. לויה תרם גם תרומה חשובה בקידום המחקר והחינוך האקולוגיים בישראל. ב-2004 פרסם יחד עם בן צבי ואבלסון את מחקרו על מדד ההידרדרות להערכת בריאות שוניות האלמוגים. לויה היה פעיל מרכזי במאבק הציבורי הממושך להגנה ושימור החי והצומח הייחודים של מפרץ אילת. בשנים 1993–1994 השתתף פרופ' לויה במשא ומתן לשלום בין ישראל לירדן על הקמת הפארק הימי של ים סוף בעקבה.
חייו הפרטיים
יוסי לויה נשוי לשושנה ואב לשלושה ילדים: יעל, שי ואסף. הוא מתגורר בעיר רעננה.
ספרים
יוסף לויה כתב מעל 260 מאמרים מדעיים וארבעה ספרים.
דנמרק באירוויזיון 1959
דנמרק בחרה את הנציג שלה לאירוויזיון 1959 באמצעות קדם לאומי בשם Dansk Melodi Grand Prix. התחרות נערכה ב-12 בפברואר 1959 והנחה אותה סייר וולמר-סורנסן. 2 זמרים ו-2 זמרות לקחו חלק בתחרות כאשר כל אחד מהם שר שיר אחד ומבצע דואט עם מתמודד נוסף, ובסך-הכל 6 שירים. השיר הזוכה נבחר על ידי צוות שופטים שהורכב מ-4 אנשים, ורק שלושת המקומות הראשונים הוכרזו.
סטרנופיגיים
סטרנופיגיים הידועים גם כדגי חשמל זכוכיתיים (שם מדעי: Sternopygidae) היא משפחה של דגי חשמל מהסדרה דגי-חשמל טרופיים החיים במימי אמריקה הדרומית ובפנמה באזורים טרופיים. רוב המינים הם שוכני נהרות עמוקים מעל 20 מטרים כמו האמזונאס ויובליו בהם הם שוחים בצורה אנכית, בעוד כמה חיים במים יותר עמוקים והסוג Sternopygus חי גם בנהרות קטנים ובנחלים.
מאפיינים
לסטרנופיגיים זנב ארוך המזכיר "זנב-עכבר" וגוף רך ומוארך עם מעט סנפירים. רוב המינים שקופים או בעלי צבעים דהויים ועיניהם גדולות יחסית לבני שאר סדרתם אך עדיין קטנות באופן כללי. הם משתמשים בחישה חשמלית מאיברים החשים בשדה מגנטי וכך קולטים את סביבתם. הפיות שלהם קצרים ובעלי שורות שיניים המזכירות מברשת משני צידי הלסת. הם ניזונים מדגים אחרים וחסרי חוליות שהם מוצאים.
אלו דגים נפוצים כדגי נוי באקווריומים שונים.
מיון
במשפחה זו 50 מינים הכלולים בתוך 6 סוגים, כשסוג נוסף חי בתחילת המיוקן:
פרשת מותו של אנדרו פינץ'
פרשת מותו של אנדרו פינץ', או פרשת הסווטינג בוויצ'יטה, התרחשה ב-28 בדצמבר 2017 בעיר ויצ'יטה שבקנזס, ארצות הברית, ובמסגרתה נורה למוות אנדרו תומאס פינץ' בן ה-28 בביתו על ידי שוטר ממשטרת ויצ'יטה, וזאת לאחר שבוצע סְווֹטינג (דיווח חירום כוזב למשטרה) לכתובת המגורים של פינץ'. האחראים הישירים לסווטינג היו קייסי ווינר וטיילר בריס, ומטרתם הייתה לבצע סווטינג לשיין גסקיל. השלושה יצרו קשר באמצעות משחק הווידאו Call of Duty: World War 2. גסקיל סיפק בכוונה כתובת שגויה שגר בה בעבר, אך באותו הזמן גר בה אדם אחר, שאינו מעורב – אנדרו פינץ'. משטרת ויצ'יטה הגיבה לקריאה, וכשיצא פינץ' מביתו, הוא נורה על ידי השוטר ג'סטין ראפ.
בריס הודה באשמה באישומים פדרליים שכללו הפצת מידע כוזב, מתיחות מוקדי החירום, מעקב ברשת (cyberstalking), איומים ברצח ובהצתה, איומים בינערוניים, קשירת קשר לפשע וכן ביצוע הונאות טלפוניות. כמו כן הוא הואשם בהריגה בשוגג (involuntary manslaughter) בקנזס וכן באזעקת שווא במדינת מגוריו, קליפורניה. ב-29 במרץ 2019 נגזרו על בריס 20 שנים בכלא פדרלי בעקבות האירוע.
טיילר בריס
בזמן האירוע, טיילר ראג' בריס היה חסר בית בן 25 שהתגורר בלוס אנג'לס שבקליפורניה, והיה מוכר בכינוי הרשת שלו, "SWAuTistic", לבריס כבר היו מספר תיקים פלילים הכוללים גם אלימות במשפחה והוא ריצה מאסר בן 16 חודשים בבית הכלא המחוזי של לוס אנג'לס לאחר שמתח את מוקדי החירום ומסר מידע כוזב על איום לפיגוע מטען חבלה כנגד תחנת הטלוויזיה KABC-TV, בית ספר יסודי בלוס אנג'לס ובית ספר חטיבת ביניים בעיר. כמו כן הוא היה מבוקש על ידי המשטרה בפנמה סיטי, פלורידה על 30 דיווחים כוזבים למוקדי החירום על איומי מטען חבלה כולל דיווח כוזב אחד בבית ספר תיכון וכן מעשי הונאה, דיווחים כוזבים והטרדה בקלגרי שבקנדה.
אירועי 28 בדצמבר
הדיווחים שפורסמו ציינו כי הפרשה הקטלנית החלה בעקבות ויכוח ברשת האינטרנט על הימור בסך 1.5 דולר בתחרות במשחק הווידאו Call of Duty: World War 2, בקהילת UMG Gaming אשר מארחת תחרויות וטורנירים במשחקי וידאו שונים. שני אנשים, קייסי ווינר (המכור בכינוי "Baperizer") ושיין גסקיל (המוכר בכינוי "Miruhcle"), החלו לריב על אש כוחותינו במהלך הסיבוב, מה שהוביל לכך ששניהם הפסידו בסיבוב וכן הפסידו 1.5 דולר בהימורים. שני הגיימרים החלו לריב בציוצים בטוויטר על ההפסד.
ווינר איים על גסקיל שהוא יבצע עליו סווטינג מפני שהפסידו. גסקיל נתן בכוונת זדון כתובת שגויה: המקום בעיר ויצ'יטה בה משפחתו התגוררה עד 2016, בו אמר שהוא "יחכה לו" והמשיך להתגרות בו. לאחר מכן, ווינר יצר קשר עם בריס וסיפק לו את הכתובת שגסקיל נתן לו על מנת לבצע את הסווטינג עליו. פינץ', האדם שהתגורר בכתובת שגסקיל סיפק לא היה קשור בשום צורה לשחקנים, לסיבוב ולויכוח.
על ידי שימוש ב-VoIP דרך רשת WiFi חינמית וציבורית אשר מסופקת על ידי אחת מהספריות הציבוריות בדרום קליפורניה, בריס התקשר למשטרת ויצ'יטה. כיוון שהשיחה הועברה מבית העירייה של ויצ'יטה למוקד החירום 911, המשגר חשב כי השיחה מגיעה מאזור ויצ'יטה. בריס, אשר הזדהה כ-"בריאן", טען כי הוא גר בבית 1033 שברחוב ווסט מקקרומיק (West McCormick), שהוא ירה ורצח את אביו וכי הוא מחזיק את שאר בני המשפחה כבני ערובה ומאיים לרצוח אותם. הוא שאל אם המשטרה מתכוונת להגיע לבית ואמר כי הוא שפך בנזין בכל רחבי הבית ואיים להצית אותו.
הירי
שוטרי משטרת ויצ'יטה, אשר לא היו יחידת SWAT ולא היו מאומנים למצבים טקטיים או לחילוץ בני ערובה, הגיבו לקריאתו של בריס והקיפו את ביתו של פינץ'. על פי דיווח מאמו ליסה פינץ' שהייתה בזירה, לפני שהשוטרים הכריזו על נוכחותם, אנדרו פינץ' פתח את הדלת הקדמית של ביתו ויצא ממנו. אמו מספרת כי בנה בן ה-28. מספר רגעים לאחר שפינץ' פסע לעבר המרפסת הקדמית, המשטרה הורתה לו להרים את ידיו. על פי עדות מאחד מהשוטרים שהיה בזירה, הוא החל בביצוע ההוראה אך עצר לאחר מכן. אחד מהשוטרים אשר עמד בצד השני של הרחוב, ירה ירייה בודדת מנשק קולט AR-15, אשר פגעה בפינץ' וניקבה את הריאה הימנית שלו ואת ליבו. פינץ' הובהל לבית החולים סיינט פרנסיס, שם נקבע מותו.
אמו של פינץ' דיווחה בנוסף כי השוטרים הורו לה ולשאר בני המשפחה לצאת מהבית. בני המשפחה נאזקו והם נלקחו לתחנת המשטרה לתשאול וחקירה. דו"ח ראשוני של סגן המפקד תחנת ויצ'יטה טרוי ליווינגסטון ציין כי . בדו"ח, ליווינגסטון לא ציין אם פינץ' היה חמוש או מה גרם לשוטר לירות. בהצהרה נוספת שהובאה ב-30 בדצמבר, תחנת המשטרה של ויצ'יטה הצהירה כי הירי נבע מכך פינץ'. השוטר היורה זוהה כג'סטין ראפ, אשר שירת בתחנה במשך 7 שנים.
בבית המשפט במאי 2018, ראפ העיד כי לא ניתן לו כל מידע כאשר הגיעה לזירה, לא על ההוראה של הכרוז לפינץ' להרים את ידיו למעלה, לא על מתי השיחה במוקד החירום 911 הסתיימה או אם אחד מהשוטרים האחרים היה מודע לכך שהמדווח עדיין נמצא על הקו עם המוקד. במוקד החירום של סדגוויק קאונטי הכחישו על קיומם של בקשות לתיעודים הנוגעים לשיחת ה-911 וציינו כי המשטרה ביקשה שהתיעודים לא יפורסמו.
אחרית דבר
רבים מתושבי ויצ'יטה וכן פרשנים שונים ברחבי ארצות הברית הביעו דאגה על מותו של פינץ'. תושבי ויצ'יטה ניצלו את הבמה בישיבה של מועצת העיר שהתקיימה ב-9 בינואר 2018 על מנת להעלות את הנושא לציבור וכן לתשאל מדוע שוחרר סרטון מצלמת גוף של האירוע אשר אורכו הוא רק 7 שניות וכן התווכחו האם על העירייה לקחת אחריות מלאה על האירוע על מנת למנוע מאבק ממושך למשפחתו של פינץ' לצדק. מועצת העיר לא התייחסה לכך באופן ישיר, אך הביעה נכונות לשקול נוהלי אימון למקרים כאלו, בזמן יותר מאוחר.
ב-3 בינואר כשבוע לאחר הירי, אמו של פינץ', ליסה, כתבה מכתב לראש העיר של ויצ'יטה ולמפקד תחנת המשטרה של העיר כי היא אינה יודעת היכן נשמרת גופתו של בנה וכי היא רוצה לתת לו והתחננה. באותו המכתב, ליסה שאלה את השוטר שירה בבנה, אשר שמו לא פורסם באותו הזמן, מדוע המשפחה נאזקה ומתי המשטרה תחזיר את חפציהם, הכוללים שני טלפונים סלולרים ומחשב, שהוחרמו. כמו כן, עורך הדין המייצג את המשפחה, אנדרו מ. סטרות', ניסה ליצור קשר עם העירייה, תחנת המשטרה והשוטר המעורב בירי על מנת שייקחו אחריות מלאה על.
אחייניתו של פינץ', אדלינה, שהתגוררה עם פינץ' מאז 2002 והייתה עדה למותו, התאבדה ב-2019. ליסה האשימה את אותו האירוע ב-28 בדצמבר שהוא זה שגרם להתאבדותה של אדלינה.
הליכים משפטיים
פרקליט סדגוויק קאונטי, מרק בנט, הכריז כי השוטר היורה, ג'סטין ראפ, לא יואשם בדבר. ב-19 ביוני 2020 הוגשה תביעה פדרלית אזרחית כנגד ראפ.
ב-23 במאי 2018, בריס, ווינר וגסקיל הואשמו באישומים הקשורים לסווטינג בבית המשפט המחוזי של קנזס. בריס הואשם בדיווח על מידע כוזב ומתיחות שביצע, מעקב ברשת אשר הוביל למוות, איומים במוות ובנזק לרכוש על ידי שרפה, איומים בינערוניים, קשר חזק ליצירת דיווחים כוזבים והונאה טלפונית. ווינר הואשם בהונאות טלפוניות, קשר יצירת דיווחים כוזבים ומתיחות, שיבוש הליכי משפט וכן קשר לשיבוש ההליכים. גסקיל הואשם בשיבוש הליכי משפט, הונאה טלפונית וקשר לשיבוש ההליכים. ביולי 2018, גסקיל נשפט מחדש על אישומים נוספים לאחר שהתגלה שהוא דרבן את בריס "לנסות שוב" לאחר הירי הקלטני.
באפריל 2019, ווינר הודה באשמה לקשרים וכן לשיבוש הליכי משפט. בספטמבר 2019, נגזרו עליו 15 חודשים מאסר בפועל, בנוסף לשנתיים עבודות שירות, שבמהלכם נאסר עליו לשחק במשחקי וידאו. משפטו של גסקיל היה אמור להתבצע במקור ב-23 באפריל 2019 ואם היה מואשם בכל הסעיפים, היו נגזרות עליו 60 שנות מאסר בפועל. בספטמבר 2019, דווח כי גסקיל הגיע להסדר טיעון עם הפרקליטות שאיפשר לבטל חלק מהסעיפים ונגזרו עליו רק שנתיים מאסר על תנאי.
ב-26 באוקטובר 2018, כ-46 אישומים נוספים נוספו כנגד בריס, אשר כוללים הונאה כספית וכן איומים כוזבים על פצצות שהוטמנו וירי למשטרה ולבתי ספר; חלק מהאישומים הללו כוללים אנשים נוספים שיש להם קשר לגסקיל שלא הואשמו. ב-13 בנובמבר בריס הודה באשמה ב-51 סעיפים פדרליים, שעליהן הפרקליט סטפן מקאליסטר המליץ על גזר דין של 20 שנות מאסר בפועל. על פי התנאים להודה באשמה, בריס הוכרח להתנצל רשמית למשפחות של פינץ' ולשלם פיצויים על סך 10,100 דולר אמריקני וכן הוא הסכים למעקב צמוד במשך 5 שנים לאחר שחרורו מהכלא. התובעים הפרדרלים בקליפורניה, קנזס ובמחוז קולומביה הסכימו לא להאשים את בריס באישומים נוספים כמו סווטינג.
אף שוטר שהיה באירוע לא הואשם כלל.
גאבס (מחוז)
מחוז גאבס (בערבית תוניסאית: ولاية ڨابس) הוא אחד מ-24 מחוזות תוניסיה והוא ה-8 בשטחו וה-16 בגודל אוכלוסייתו. הוא משתרע על שטח של 7166 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 374,300 נפש, נכון למפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2014 . בירת המחוז היא גאבס.
גאוגרפיה
חוף הים התיכון של המחוז הוא מחצית מקו החוף של מפרץ גאבס ומהווה מקום בילוי מרכזי עבור תושבי המחוז.
תיירות
מבקרים רבים במחוז מגיעים אל העיר מתמאתה, המורכבת כולה מתושבים ברברים ומאופיינת באדריכלות ייחודית. בערים הגדולות ניתן למצוא באזארים עשירים במוצרים ייחודיים, כמו מוצרי עץ, אבן, מתכת וטקסטיל מסורתיים, המושכים תיירים מכל רחבי העולם.
כלכלה
רוב הכלכלה של המחוז מסתמכת, בדומה לרבים אחרים באזור זה של צפון אפריקה, על דיג וחקלאות. למעשה, המחוז הוא אחד מהעשירים ביותר במיני דגים וכלכלת הדיג שלו היא מהחזקות במדינה. במגזר התעשייתי, המחוז הוא ביתו של "המרכז לתעשייה כימית" המשמש בעיקר לחציבת פוספט ויש בו תעשיית מזון ענפה.
במחוז נמל ראשי יחיד ובו כעשרה מקומות עגינה, מה שהופך אותו למרכז של חילופי הסחורה בין המחוז לכל ישות מוניציפלית אחרת. בשנת 2000 נאמדה כמות הסחורה שנכנסה לנמל בכ-4,000,000 טונות. כ-41.5% מהאוכלוסייה העובדת במחוז עוסקת בתעשייה למיניה, כ-35.5% עוסקים בעבודות לא מוגדרות ו-23% עוסקים בחקלאות.
אפרים לאור
אפרים לאור (נולד ב-1951) הוא איש צבא ישראלי לשעבר, כיהן כמפקד חטיבה 7, בדרגת אל"ם. קיבל את צל"ש אלוף פיקוד הצפון במלחמת יום הכיפורים. ראש המרכז לחקר אפר"ן - אירועי פתע רבי נפגעים במכון הטכנולוגי בחולון.
קורות חייו
נולד ב-1951 בברית המועצות, למשפחת ליקבורניקוב. עלה עם משפחתו לישראל ב-1960 וגדל במעברה באזור ראשון לציון. למד בפנימיה הצבאית לפיקוד שליד הגימנסיה העברית "הרצליה". ב-1969 התגייס לצה"ל ושובץ בחיל השריון. בשריון עבר לאור הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים. במלחמת יום הכיפורים היה לאור מפקד פלוגה בחטיבה 7, שבלמה את התקפות השריון הסורי במהלך קרב עמק הבכא, תחת פיקודו של אביגדור קהלני. על חלקו במלחמה הוענק לו צל"ש אלוף מאת אלוף פיקוד הצפון, רפאל איתן. בהמשך שימש לאור כמפקד גדוד 82, ופיקד עליו במבצע ליטני. לאחר מכן פיקד על חטיבת הראל, והיה מפקדה במהלך מלחמת לבנון הראשונה. בשנת 1987 מונה למפקד חטיבה 7. ב-1989 מונה לראש מחלקת התכנון המבצעי באגף המבצעים ושירת בתפקיד עד שחרורו ב-1991.
בעל תואר ראשון בהיסטוריה, תואר שני במדיניות ציבורית ודוקטורט בניהול מקרי אסון שעשה בקינגס קולג' בלונדון. כיהן כיו"ר ועדת ההיגוי להיערכות המדינה לטיפול ברעידת אדמה וכראש המגמה לגאוגרפיה של אזורי אסון באוניברסיטת חיפה.
דרים פופ
דרים פופ (מאנגלית: Dream pop או dreampop) הוא תת־סוגה של רוק אלטרנטיבי ונאו-פסיכדליה, שהתפתח בשנות ה-80. הסגנון מאופיין בעיסוק במרקם הקולי ובאווירה במידה דומה לעיסוק במנגינה.
המונח "דרים פופ" הוטמע על ידי אלכס איולי מהלהקה A.R. Kane, שנהג להשתמש בו לתיאור סגנונה של הלהקה.
בן 10: החייזרים החדשים
בן 10: החייזרים החדשים (באנגלית: Ben 10: Ultimate Alien) היא סדרת הנפשה אמריקאית לילדים ששודרה בערוץ Cartoon Network. בישראל הסדרה שודרה לקראת 2011 בערוץ הילדים, בדיבוב לעברית. הסדרה מתרחשת לאחר סיום הסדרה "בן 10: כוח החייזרים".
פרק הסיום של הסדרה שודר ב-31 במרץ 2012 עם פרק של שני חלקים בשם "היריב האולטימטי", הפרק הוקדש לזכרו של יוצר הסדרה, הכותב והמפיק דוויין מקדאפי, אשר נפטר במהלך הפקת הסדרה.
תקציר העלילה
הסדרה מתרחשת מספר שבועות לאחר סיום הסדרה הקודמת. כאשר האומניטריקס הושמד בפרק הסיום של בן 10: כוח החייזרים, בן טניסון, כיום בן 16, חייב ללמד לשלוט בכוחות של האולטימטריקס, גרסה משודרגת של האומניטריקס אשר נותנת לבן לשנות לצורות עוד יותר עוצמתיות הידועות בשם "צורות אולטימטיביות".
שווייץ באירוויזיון 1957
שווייץ באירוויזיון 1957 השתתפה עם השיר "L'enfant que j'étais" שאותה ביצעה ליס אסיה. השיר סיים במקום ה-8 עם 5 נקודות.
טוסקולום
טוסקולום (בלטינית: Tusculum; באיטלקית:  Tuscolo) הייתה עיר בלאטיום, האזור החקלאי הסובב את העיר רומא. כיום המקום בו ניצבה העיר הוא אתר עתיקות. מקורות ההתיישבות במקום קדומים ביותר וייסודה מיוחס לטלגונוס, בנם האגדי של אודיסאוס וקירקה. העיר הייתה עיר עצמאית, בת-בריתה של רומא וב-381 לפנה"ס ויתרה על עצמאותה ונכנעה לשלטון רומא. בתקופת הקיסרות הרומית הייתה, כשאר ערי הגבעות הסובבות את רומא, אתר וילות אליו פרשו בקיץ עשירי העיר ונכבדיה. במאה ה-10 וה-11 הייתה העיר בסיס לרוזנות טוקסולום. רוזן טוסקולום היה המנהיג החילוני הבכיר בלאטיום והיה ראש לחבר אצילי לאטיום שאחזו בידיהם את הזכות למנות אפיפיורים, שנבחרו אף הם מתוך בני אותה שכבת אצולה (עד לנטילת זכות זו מידי השלטון החילוני בידי ניקולאוס השני). העיר שקעה במאה ה-12, ננטשה לאחר מלחמתו של פרידריך ברברוסה באזרחי רומא ב-1167 ונהרסה עד היסוד ב-1191. במאה ה-19 החלו באזור חפירות ארכאולוגיות.
גאוגרפיה
אתר העיר שוכן כ-25 ק"מ מדרום-מזרח לרומא, על גבעה ברום של 670 מטר מעל פני הים, אחת מגבעות אלבן המהוות למעשה לוע הר געש כבוי. העיר חוברה לרומא בשתי דרכים רומית, ויה לביקאנה (Via Labicana) וויה לטינה (Via Latina), שנקראה בקטע רומא-טוסקולום ויא טוסקולאנה.
אתר העיר נמצא ליד העיר המודרנית פרסקטי (Frascati).
העת העתיקה
ייסוד העיר אפוף אגדה ונעוץ בשנים שלאחר מלחמת טרויה. ההיסטוריון טיטוס ליוויוס מייחס את הקמתה למלך הלאטיני לטינוס סילביוס. בתקופתו של מלך רומא האחרון, לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס, מוזכרת העיר כעיר-ממלכה עצמאית בעלת אלים משלה ושליט (דיקטטור). העיר, שהייתה העיר הראשה בברית הלטינית, הפכה בת-ברית של רומא משלב מוקדם יחסית לשאר הערים באזור. במאה ה-5 לפני הספירה התחולל ליד העיר אחד הקרבות המכריעים במלחמה בין רומא לברית הלטינית, קרב רגילוס בו הביס המצביא הרומי לוקיוס קווינקטיוס קינקינטוס את ברית הערים הלטיניות. בשנת 381 לפנה"ס קיבלו אזרחי טוסקולום אזרחות רומית והעיר נבלעה למעשה במדינה הרומית. פעולה זו שסעה את לאטיום לשני חלקים ושברה את הברית הלטינית. עם זאת בשנת 340 תמכה העיר בברית הלטינית נגד רומא במסגרת המלחמה הלטינית ולאחר שנוצחה הברית שבה לקבל את זכויותיה כחלק מהמדינה הרומאית. העיר נוהלה על ידי סנאט, אך תוארו של מנהיגהּ היה אידיל ("ראש עיר", להבדיל מראש ישות עצמאית).
במהלך המאה הראשונה לפני הספירה זכתה טוסקולום למעמד בכיר שאתר הווילות של בכירי ועשירי העיר. היא מוזכרת בכתביהם של מרקוס טרנטיוס וארו, סנקה, סטראבון וקיקרו כסמל למעוז עשיר, שמי שחפץ לנפוש בו אינו שוקל שיקולים כלכליים. בין בעלי הווילות בטוסקולום נמנו לוקיוס ליקיניוס לוקולוס, קאטו וקיקרו, שחיבר בה את ספרו "ויכוחי טוסקולום" (Tusculanae Disputationes).
העיר מפסיקה להתקיים כעיר מרכזית במאה החמישית ואולי הופכת לאתר חקלאי. העדות האחרונה לקיום עיר במקום בעת העתיקה היא לוח ברונזה שנמצא בחפירות ארכאולוגיות ומתוארך לשנת 406.
רוזנות טוסקולום
לאחר ששמה של העיר נעדר מן המאה החמישית, הוא שב ומופיע במאה העשירית כרוזנות החשובה ביותר בלאטיום. הרוזן הראשון מטוסקולום הידוע בשמו הוא תיאופילקטוס הראשון (Theophylactus I; מת ב-924), הוא מוזכר כפלטין של הקוריה הרומאית (ממונה על חצר האפיפיור; sacri palatii vestararius) וכמגיסטר מיליטום (קצין צבא בכיר). להלכה היה זה תיאופילקטוס שבחר ביוחנן העשירי כאפיפיור, אך למעשה מי שעמדה מאחורי הבחירה ומאחורי כינון הפריווילגיה של בחירת אפיפיורים כנחלת הרוזן הייתה רעייתו, תיאודורה שכיהנה כסנטורית (senatrix) ופטריצית (patricia). בתם, מרוציה (890 – 936) הייתה אף היא סנטורית. מבקרי התקופה, המכונה "התקופה האפלה" (Saeculum obscurum) בתולדות מינויי האפיפיורים טוענים שהן תיאודורה והן מרוציה היו פילגשיו של האפיפיור סרגיוס השלישי, שהאפיפיור יוחנן העשירי היה מאהבה של תאודורה ושנרצח על ידי מרוציה ושהאפיפיור יוחנן האחד עשר היה בנם של מרוציה וסרגיוס השלישי. מרוציה נישאה לאלבריק הראשון ולאחר מותו נישאה להוגו מפרובאנס. בנה אלבריק השני היה אביו של האפיפיור יוחנן השנים עשר ואף האפיפיורים בנדיקטוס השמיני, יוחנן התשעה עשר, בנדיקטוס התשיעי והאנטי-אפיפיור בנדיקטוס העשירי היו צאצאיה.
הורין (נהר)
הורין (באוקראינית Горинь) הוא יובל של נהר פריפאט. הנהר מתחיל בבלארוס, זורם לאורך של כ-659 קילומטרים ועובר דרך הערים אולקסנדריה, דומברוביץ, דרז'נה, הורינגרוד, הושץ', ויסוצק ובילוהיריה. לנהר יש 19 יובלים, הרוחב המרבי של הנהר הוא 80 מטר והעומק המרבי הוא 16 מטר.