cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וירג'יל גריסום
שירות בנאס"א
הליברטי בל נחתה במרחק 468.15 קילומטר מכן השיגור, סמוך לאיי הבהאמה. הטיסה עברה ללא תקלות עד לנחיתה באוקיינוס, שבמהלכה הועף בפיצוץ פתח החירום, החללית הוצפה וגריסם היה בסכנת טביעה. גריסום חולץ בזמן והחללית שקעה לתוך האוקיינוס. החללית חולצה מהמים רק בשנת 1999.
למרות הצהרותיו של גריסום כי הוא לא שחרר את הדלת ופוצץ אותה לפני הזמן, היו שחשבו כי הוא היה אחראי לכך. ועדת חקירה לא הייתה יכולה לקבוע בוודאות אם הוא לחץ בטעות. גריסום עצמו ניסה מגוון רחב של תרחישים על דגם החללית כדי לבחון אם הוא היה יכול להפעיל בטעות, ללא הצלחה. טיסות מאוחרות יותר הראו כי וולטר שירה ואסטרונאוטים נוספים נפגעו בידיהם מהרתע כאשר הם הפעילו את המתג והפיצוץ, וגריסום לא נפגע במהלך טיסתו.
ג'מיני 3
ב־23 במרץ 1965 שוגר כמפקד ג'מיני 3, החללית המאוישת הראשונה בתוכנית ג'מיני. במהלך ההכנה לטיסות של תוכנית מרקורי, ניתנה לכל טייס הזכות להעניק כינוי לחללית שבה הוא יטוס, וכך גם ניתנה זכות דומה לגריסום ויאנג, הטייסים של משימה זו. גריסום, שהחללית בה הוא טס במשימתו הקודמת בתוכנית מרקורי שקעה בים לאחר שנחתה, אחרי שקצר גרם לשחרור פתח החללית לפני שזו נאספה, החליט להעניק לחללית הג'מיני 3 את הכינוי "מולי בראון", על שם גיבורת מחזה הברודוויי המוזיקלי מ־1960: "מולי בראון הבלתי ניתנת לשקיעה" (מחזה שמבוסס על חייה של מרגרט בראון, אישה ששרדה את טביעתה של הטיטניק). "טיטניק", הייתה האפשרות השנייה שגריסום חשב עליה, שזכתה לסירוב גורף מנאס"א. לאחר משימה זו, החליטו בנאס"א לוותר על הענקת שם לחלליות.
מאוחר יותר היה מפקד גיבוי של ג'מיני 6.
אפולו 1
גריסום מונה למפקד משימת AS-204, ששמה שונה מאוחר יותר לאפולו 1. החללית הייתה אמורה להיות המשימה המאוישת הראשונה בתוכנית אפולו. אך ב־27 בינואר 1967, אירע אסון. בעת בדיקה לפני טיסה, שרפה שפרצה בתא הפיקוד של החללית, שאמורה הייתה להיות משוגרת ב־21 בפברואר, ושלושת האסטרונאוטים שהיו בה נהרגו: גריסום, אדוארד וייט ורוג'ר צ'אפי.
ההכרזה על צוות המשימה הייתה ב-21 במרץ 1966. מטרת משימת אפולו 1, אשר הייתה אמורה להמשך שבועיים, הייתה לבדוק את מערכות החללית ואת המערך הקרקעי.
ב-27 בינואר 1967, גריסום, וייט, וצ'אפי השתתפו בתרגיל הכנה לקראת שיגור בנמל החלל קייפ קנוורל לקראת השיגור שתוכנן להתבצע ב-21 בפברואר. האסטרונאוטים נכנסו אל החללית בשעה אחת בצהריים באותו יום. הבעיות צצו מיד. הראשונה הייתה ריח מוזר בו הבחין גאס גריסום לאחר שחיבר את חליפת הלחץ שלו לאספקת החמצן. הצוות דגם את החמצן במערכת, אך הוחלט להמשיך בבדיקה.
הבעיה הבאה הייתה זרם חמצן גבוה מדי, שהפעיל את האזעקה מדי פעם. הצוות העלה את הנושא בפני אנשי בקרת הסביבה, אך אלה שיערו שהסיבה היא תנועות של חברי הצוות. בעיה שלישית צצה בתחום התקשורת. תחילה היו בעיות בתקשורת בין גריסום לחדר הבקרה. הצוות ביצע התאמות נדרשות. מאוחר יותר, הבעיה התרחבה והפכה לבעיה בתקשורת בין בניין הפעולות והבדיקות והמבנה בקומפלקס 34 (כן השיגור). בעיה זו חייבה את עצירת הספירה לאחור בשעה 17:40 (זמן מקומי). בשעה 18:30:55 (23:30:55 GMT) זוהתה עליית מתח, ככל הנראה קצר חשמלי בצד השמאלי התחתון של התא. בשעה 18:31:04 ( 23:31:04 GMT), אחד האסטרונאוטים, ככל הנראה צ'אפי, אמר "אש, אני מריח אש". שתי שניות מאוחר יותר, קולו של וייט היה החלטי יותר: "אש בקוקפיט!".
טכנאי החללית מיהרו אל תא הצוות, אך לפני שהגיעו, התא נפרץ ותמרות עשן סמיך ולהבות עלו ממנו. רבים חששו שהאש תצית את מערכת המילוט שבראש הרקטה, וזאת תצית את כל מודול השירות. חלק מן המחלצים נמלטו כדי לא להילכד באש, אך אחרים נשארו כדי לנסות להציל את האסטרונאוטים. פתח התא היה מורכב משלוש דלתות. החיצונית בהן לא הייתה סגורה לחלוטין, עקב כבלים שחוברו דרכה לצורך הבדיקה. למרות זאת, היה צורך בכלי מיוחד כדי לפתוח אותה. העשן הכבד הפריע לפעולות החילוץ ועל פתיחת דלת זו. לפי נוהל החירום, גריסום, שישב בצד ימין של תא הפיקוד, היה צריך לשחרר את הלחץ כדי לפתוח את הדלת הפנימית שנפתחה כלפי פנים, אולם הלחץ והחום הרב בחללית הקשו על האסטרונאוטים לפתוח ולהיחלץ. לאחר 30 שניות של אש בסביבת חמצן טהור, אחד מקירות תא הפיקוד נפרץ בצד ימין בשעה 18:31:19 (23:31:19, 15 שניות מקריאת האש הראשונה), והאוויר המעורב עם חנקן גרם לייצור כמויות גדולות של עשן, אשר גרמו למות האסטרונאוטים.
בניסיונם להגיע אל האסטרונאוטים, הטכנאים נהדפו מפני האש בזה אחר זה, אך עד שהצליחו להגיע אליהם, היה מאוחר מדי. כוחות הכיבוי הגיעו תוך שלוש דקות לאחר פתיחת הצוהר, ורופאים הגיעו זמן קצר לאחריהם. הבדיקות הרפואיות קבעו שהאסטרונאוטים מתו מהרעלת פחמן חד-חמצני, וכוויות כגורם תורם. האש כילתה 70% מחליפת החלל של גריסום, 20% מחליפת החלל של וייט ו־15% מחליפתו של צ'אפי, כיוון שישב הכי רחוק ממקום תחילת השרפה.
גריסום נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
היה חבר במסדר הבונים החופשיים, ואח בלשכת מיטשל מספר 228, מיטשל אינדיאנה.
אותות ועיטורים
צוות אפולו 1 הונצח במגוון דרכים:
פרדוקס סימפסון
שמאל|ממוזער|250px|המחשה של פרדוקס סימפסון: ניכרת מגמת עלייה בשתי הקבוצות (האדומה והכחולה) בנפרד אך כשמאחדים אותן המגמה מתהפכת (שחור מקווקו) פרדוקס סימפסון (או אפקט יוּל-סימפסון) הוא פרדוקס בתחום הסטטיסטיקה בו תוצאה (מתאם או מגמה מסוימת) הבאה לידי ביטוי בקבוצות נתונים, מתהפכת כאשר מאחדים את קבוצות הנתונים השונות. תוצאות כאלה מתקבלות לעיתים במחקרים של מדעי החברה ומחקרים רפואיים, בדרך כלל, על ידי ניתוח נמהר של הנתונים. הפרדוקס נעלם כשבוחנים לעומק את הקשרים הסיבתיים בין הנתונים. דרך אפשרית להתמודד עם הפרדוקס היא להשתמש במבחן קוקראן-מנטל-הנזל.
אדוארד ה' סימפסון תיאר לראשונה את התופעה במאמר בשנת 1951, אך אפקטים דומים הוזכרו כבר בעבודותיהם של הסטטיסטיקאים קרל פירסון (1899) ואדני יול (1903). השם "פרדוקס סימפסון" ניתן על ידי קולין ר' בליית' בשנת 1972.
משקל לידה נמוך
פרדוקס משקל הלידה הנמוך הוא תצפית פרדוקסלית הקשורה למשקל הלידה של תינוקות (ולתמותת תינוקות) לאימהות מעשנות.
בכל מדינה יש משקל סף אשר תינוקות הנולדים מתחת למשקל זה מסווגים כבעלי משקל לידה נמוך. באוכלוסייה מסוימת, שיעור תמותת התינוקות בקרב תינוקות בעלי משקל לידה נמוך גבוה בהרבה מאשר בקרב שאר התינוקות.
שיעור תמותת התינוקות בקרב תינוקות במשקל רגיל זהה בקירוב בין תינוקות של אימהות מעשנות לבין לא-מעשנות, ושיעור תמותת התינוקות בקרב תינוקות במשקל לידה נמוך הוא דווקא נמוך יותר עבור תינוקות של אימהות מעשנות מאשר עבור אימהות לא-מעשנות. עם זאת, בהסתכלות כוללת שיעור תמותת התינוקות של תינוקות של אימהות מעשנות גבוה מזה של אימהות לא-מעשנות. זאת משום שלאימהות מעשנות נולדים תינוקות בעלי משקל לידה נמוך בשיעור גבוה יותר, ולתינוקות בעלי משקל לידה נמוך שיעור תמותת תינוקות גבוה יותר.
הטבלה הבאה מדגימה את היחסים של תמותת התינוקות בין אימהות מעשנות לאימהות לא-מעשנות:
אפליה על רקע מגדרי באוניברסיטת ברקלי
אחד המקרים המפורסמים של פרדוקס סימפסון קשור לחשש של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי מתביעה נגדה, בטענה שהיא מפלה נשים בקבלה לתואר שני. נתוני הקבלה לסתיו 1973 הראו כי לגבר סיכויים גבוהים יותר להתקבל מאישה. הפער היה כה גדול שלא ניתן היה להסבירו כצירוף מקרים סטטיסטי.
אולם, כאשר נבחנו הנתונים מכל פקולטה בנפרד, לא נמצאה אף אחת שמפלה נשים, אך נמצאה אחת שמפלה לכאורה גברים. התברר כי ההסבר לפרדוקס הוא שנשים נטו להגיש מועמדות לפקולטות תחרותיות בעלות אחוז קבלה נמוך ואילו גברים העדיפו כאלו שמקבלות את רוב המועמדים המתאימים.
טיפול אבנים בכליות
במחקר רפואי שבוצע הושוו שיעורי ההצלחה של שני טיפולים אפשריים עבור אבנים בכליות.
הטבלה הבאה מציגה את שיעורי ההצלחה של שני סוגי הטיפול למול אבנים קטנות או גדולות בכליות. טיפול א' מתייחס לניתוחים פתוחים, בעוד טיפול ב' מתייחס לטיפול פחות חודרני הנעשה בעזרת חור קטן.
הטיפול המוצלח יותר בכל שורה מודגש. המסקנה הפרדוקסלית היא שבעוד בעבור כל סוג אבן בנפרד טיפול א' עדיף, כשמסתכלים על הסה"כ טיפול ב' עדיף.
זאת משום שלא התחשבנו ב"משתנה המתערב" - חומרת המקרה.
עבור מקרים "קלים" - אבנים קטנות, העדיפו הרופאים להעניק את טיפול ב', בעוד עבור מקרים "קשים" העניקו את טיפול א'. לכן הקבוצות 2 ו-3 גדולות משמעותית מקבוצות 1 ו-4. כמו כן, סיכויי ההצלחה במקרים קשים של אבנים גדולות הם נמוכים משיעורי ההצלחה עבור אבנים קטנות. כיוון שמספר המקרים הקשים שקיבל את טיפול ב' קטן משמעותית, הוא פחות משפיע על סה"כ אחוזי ההצלחה בלי להפריד למקרים.
בייסבול
דוגמה מפורסמת לפרדוקס בוחנת את נתוני החבטות של שחקני בייסבול. ייתכן מצב בו שחקן אחד חובט בממוצע שנתי יותר משחקן שני במשך שנתיים ברצף אולם אם מאחדים בין השנים דווקא לשחקן השני יהיה ממוצע רב שנתי גבוה יותר. התופעה מתרחשת כאשר יש פער גדול בין כמות המשחקים בין השנים. דוגמה אמיתית לנתונים כאלה בוחנת את נתוני החבטות של דרק ג'יטר מול דייוויד ג'סטיס בשנים 1995/6:
דוגמה עם כדורים
נניח כי יש בידינו ארבעה כובעים (שני שחורים ושני אפורים), 41 כדורים (23 אדומים ו-18 לבנים) ושני שולחנות (A ו-B). הכדורים מסודרים בכובעים באופן הבא:
נניח ונרצה להוציא כדור אדום.
ההסתברות להוצאת כדור אדום מהכובעים הנמצאים על שולחן A:
קיבלנו שההסתברות לכדור אדום גבוהה יותר בכובע השחור.
כעת נחשב את ההסתברות להוצאת כדור אדום מהכובעים הנמצאים על שולחן B:
כלומר קיבלנו שגם כאן הסיכויים לכדור אדום גבוהים יותר בכובע השחור.
ועכשיו נבדוק מה קורה אם נחבר את הכדורים בשני הכובעים השחורים זה עם זה ואת הכדורים בכובעים האפורים אחד עם השני:
קיבלנו כי ההסתברות לקבלת כדור אדום גבוהה יותר בכובע האפור מאשר בכובע השחור.
אורי אורון
אורי אורון (נולד ב-1967) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, המכהן כמנהל סוכנות החלל הישראלית. שירת בחיל האוויר כראש להק המודיעין וכמפקד בסיס חצור.
ביוגרפיה
אורון נולד וגדל בקיבוץ להב, בנם של נילי וחיים אורון. בשנת 1985 התגייס לחיל האוויר וסיים קורס טיס מס' 117 במגמת קרב. מילא מספר תפקידי פיקוד בחיל ובין היתר שימש כמפקד טייסת 102 (2003-2005), כמפקד טייסת 110 (2005-2007), ראש מחלקה בלהק האוויר (2007-2009) וכמפקד בסיס חצור (2009-2011). לאחר מכן קודם לדרגת תא"ל ושירת כראש חטיבה באגף המבצעים. אורון לחם במבצע צוק איתן והשתלם במכללה לביטחון לאומי. ב-2015 מונה לראש להק המודיעין. במהלך כהונתו ערך חיל האוויר תקיפות רבות של מטרות בשטח סוריה.
מאז השחרור מצה"ל אורון בנה וניהל את התחום האופרטיבי בחברת הסטארט-אפ SparkBeyond המפתחת טכנולוגיה לפתרון בעיות בכלים של בינה מלאכותית (AI) וב-13 בספטמבר 2021 משרד המדע עדכן על מינויו לתפקיד מנהל סוכנות החלל הישראלית.
אורי אורון נשוי לגלית ואב לבן ושלוש בנות.
מלון לוטציה
מלון לוטציה (נכתב גם כמלון לוטסיה, בצרפתית: Hôtel Lutetia) הוא בית מלון ברובע ה-6 של פריז, בפינת סן ז'רמן דה פרה נחשב אחד מששת מלונות היוקרה בפריז והיחיד מתוכם הממוקם בגדה השמאלית של נהר סן. המלון שימש כתחנת קליטה לניצולי השואה, מיד אחרי מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
את המלון בנו אריסטיד ומרגרט בוסיקו בשנים 1907-1910 בסגנון אר דקו והוא נועד לשרת את לקוחות בית הכלבו המפואר "אוֹ בּוֹ מַרשֶׁה" "Au bon marché" שבבעלותם. לוטציה היה מלון הפאר היחיד בגדה השמאלית של הסן, לפני המלחמה התאכסנו בו אנשי בוהמה, אנשי רוח ופליטים שיכלו להרשות לעצמם את המחיר.
ב-15 ביוני 1940, מיד אחרי הכיבוש הגרמני של פריז, הופקע המלון ואדמירל קנריס מיקם בו במהלך כל מלחמת העולם השנייה את מפקדת האבווהר, שירות הריגול והריגול הנגדי של הצבא בפיקודו של קולונל פרידריך רודולף.
מיד אחרי שחרור פריז הופקע המלון לשם שיכונם של קציני בעלות הברית. הפקעה נוספת נועדה להפוך את המלון ל"מרכז קליטה" לשבים למולדת. אוכלוסיית החוזרים כללה שבויי מלחמה, מגויסים לעבודות כפייה, תושבי אלזס-לורן שגויסו לשירות הנאצי ומגורשים, כולל אלו שגורשו למחנות הריכוז.
ב-2009 היו הכנסות המלון כ-24.7 מיליון יורו והוא נהנה מתפוסה שנתית ממוצעת של 70% נכון ל-2010 יש במלון 231 חדרים וסוויטות. בנוסף עליהם יש במלון מסעדות, מרכז עסקים, אולמות אירועים וספא.
חברת לוקה הולדינג, חברה בת של אלרוב נדל"ן, הנמצאת בשליטת אלפרד אקירוב הודיעה באוגוסט 2010 על השלמת רכישת המלון בתמורה ל-135 מיליון יורו.
מעבר לקבר
תקציר
איימי ודן טסים למצרים, עם האומנת שלהם נלי גומז, כדי למצוא את הרמז, שהוסתר על ידי קאתרין קהיל (בית אקטרינה). אירינה ספסקי עקבה אחריהם ותקפה אותם, אבל הם ברחו לחנות עתיקות וגילו פסל של האלה סח'מת. הם חשבו שפסל הוא חלק ממרוץ הרמזים אז הם ניסו להימלט מהחנות עם הפסל. אבל בחור בשם תיאו קאטר תפס אותם, ומשכנע אותם שזה מזויף. מיואשים, הם חוזרים לנלי. הם הולכים למלון אקסלסיור ונחים בו. הם מוצאים בחדרם מפקדה סודית של בית אקטרינה. בתוך המפקדה, הם מוצאים שלושה פסלי סח'מת, כשפתאום הם נלכדים על ידי ראש בית אקטרינה באה הו, שמסביר להם את ההיסטוריה של הפסלים, מתברר גם שבאה הוא הבעלים של המלון. באה דורש מהם מידע על אחיינו, אליסטר הו, והוא מכניס אותם למעצר בגלל שהם לא מספקים לו את המידע. הם מצליחים לברוח, אחת מחברותיה של גרייס, הילרי וייל, מוצאת אותם ולוקחת אותם אל ביתה. היא נותנת להם פריטים שגרייס שלחה לה לפני מותה, מדריך טיולים, מכתב ופסל רביעי של סח'מת, הם מגלים שתיאו הוא נכדה של הילרי. הרמז שהם מוצאים בתוך הפסל מוביל אותם לחיפוש במקדש מצרי שם הם נלכדים על ידי אירינה ותיאו (שעשה זאת בטעות). אחרי שאיימי ודן נמלטים מהמקדש (בעזרת נלי), הם נלכדים שוב, הפעם על ידי ג'ונה ויזרד, אשר משאיר אותם על אי בודד בנילוס. אחרי שג'ונה נטש אותם, רודף אחריהם תנין בכל רחבי האי, אך דייג מקומי עוזר להם ומחלץ אותם מהאי. כשהם חוזרים הם מגלים שתיאו והילרי רימו אותם כדי לגנוב את פסל סח'מת מכיוון שהם ניסו להיות עשירים. הם הולכים למלון שם הם מגלים ציור שהושאר שם על ידי גרייס. כאשר הם מנסים לפענח את משמעות הציור הם מגלים שאליסטר הו מאזין להם, אליסטר מציע להם שיתוף פעולה והם מבינים שבלעדיו הם לא יצליחו למצוא את הרמז, הם מגלים שהם צרכים לצלול למקום כלשהו בנילוס אך הכתובת שהייתה אמורה לגלות להם את הרמז הבא הייתה שבורה בחציה. איימי ודן מחליטים יחד עם אליסטר שכדי שהם התפצלו מכיוון שהם לא הצליחו למצוא את הרמז. איימי ודן חוזרים לקהיר כדי לחשוב מה לעשות. הם מבינים שהמכתב שהילרי הביאה להם אמור להביא אותם לרמז הבא. הם הולכים לחנות שבה הם חושבים שנמצא הרמז ובעל החנות, סמי, מביא להם מזוודה עם מנעול. הם מצליחים לפתוח אותה הם מגלים עוד רמז: חצי גרם מור.
אייזקראוקלה
אייזקראוקלה (בלטבית: Aizkraukle) היא עיירה בת כ-8,000 תושבים באזור וידזמה שבלטביה.
היסטוריה
לפני מלחמת העולם הראשונה הייתה אייזקראוקלה ידועה בשם הגרמני שלה- אשרדן (גרמנית: Ascheraden). במאה ה-14 הקימו אבירים גרמנים מן המסדר הליבוני את טירת אייזקראוקלה, אשר ממנה נותרו באזור עדיין כמה חורבות.
העיירה הנוכחית נבנתה במהלך שנות השישים של המאה העשרים כיישוב עבור הבונים של תחנת הכוח הסמוכה. שם היישוב במהלך התקופה הסובייטית היה סטוצ'קה (לטבית: Stučka), על שם המנהיג הקומוניסטי הלטבי פטריס סטוצ'קה. בשנת 1991, לאחר שלטביה קיבלה מחדש את עצמאותה, שונה שמו לאייזקראוקלה - השם ההיסטורי המקומי.
ענפים כלכליים שונים באזור הם: ייצור חשמל, עבודות עץ, דפוס וחקלאות.
צתרנית
צַתְרָנִית (שם מדעי: Thymbra) הוא סוג צמחים קטן ממשפחת השפתניים, הכולל 7 מינים ו־4 תת־מינים של בני שיח, שמשרעת תפוצתם באזורים סובטרופיים וחמים סביב אגן הים התיכון ובאיים שלו הלאה אל צפון עיראק ומערב איראן. בצמחיית הבר של ישראל וסביבתה מיוצג הסוג על ידי 4 מינים.
טקסונומיה
מבין שבעת המינים, ארבעה גדלים בישראל וסביבתה: צתרנית משובלת, קורנית מקורקפת, צתרה מדברית וצתרה נבטית. שני המינים צתרה מדברית ממדבר יהודה (Thymbra thymbrifolia (Hedge & Feinbrun) Bräuchler) וצתרה נבטית מאדום (Thymbra nabateorum (Danin & Hedge) Bräuchler) ששויכו לצתרה, משויכים כיום לסוג צתרנית. בספרות ובאתרים הישראלים הם עדיין משויכים לסוג צתרה, כמו גם קורנית מקורקפת.
שלושת המינים האחרים, שאינם בישראל, הם שני בני-שיח אנדמיים: האחד הוא בן-שיח אנדמי לדרום-מזרח האי כרתים (Thymbra calostachya), והשני הוא בן-שיח אנדמי למזרח לוב (Thymbra linearifolia) והשלישי - תפוצתו מוגבלת לאיים במזרח האיים הים האגאי, טורקיה וצפון עיראק (Thymbra sintenisii).
מאפיינים
בני שיח מעוצים ומסועפים, ומכוסים בבלוטות יושבות המפרישות שמן אתרי.
העלים נגדיים, פשוטים, תמימים, יושבים ואורכם 1 עד 2 ס"מ.. טרפי העלים מוארכים וצרים או דמוי סרגל-אזמל. לעיתים העלים אשונים (מחודדים, אך לא קוצניים) ובסיסם ריסני (קורנית). שטחם מנוקד בנקודות אדמדמות או נקודות כהות (קורנית).
עלי התפרחת דמויי חפים.
התפרחות דמויות שיבולת או קרקפות. דורי הפרחים מקורבים זה לזה ויצרים יחד כעין שיבולת שאורכה 5 עד 8 ס"מ (צתרנית משובלת). או קרקפת צפופה (קורנית) הפרחים גדולים מ-1 ס"מ וצבעם ורוד או אדום, לילך. הגביע ירוק, דוקרני במקצת. בכל דור 3 או יותר פרחים.
הגביע דמוי צינור (דמוי ביצה) ופחוס פחות או יותר בגבו, דו-שפתני, שיני השפה העליונה משולשות, שני השפה התחתונה דמוית מרצע וארוכות יותר. הגביע בעל 13 עורקים והלוע שעיר ושאר שטחו כמעט קירח והוא מכוסה בבלוטות יושבות אדמדמות או כהות.
הכותרת דו-שפתנית, צינורה בולט מתוך הגביע, קירח בפנים (חסר טבעת שערות), צבעה ורוד-ארגמן או לילך, לפעמים לבן. השפה העליונה זקופה, שטוחה מעט וכפופה לאחור. השפה התחתונה פרושה, האונה האמצעית רחבה מהאונות הצדדיות. האבקנים 4, עולים מתחת לשפה העליונה. הזוג הקדמי ארוך מהזוג האחורי. המאבקים של כל זוג מקורבים זה אל זה. אונות עמוד העלי שווים או כמט שווים. הפרודות דמוי ביצה וחלקות.
צתרה מדברית
צַתְרָה מִדְבָּרִית (Thymbra thymbrifolia (Hedge & Feinbrun) Bräuchler) – שיח מדברי נדיר הגדל במדבר יהודה ונדיר יותר בבקעת ים המלח. המין אנדמי לישראל והסכנה המקומית היא גם הסכנה העולמית. לפי הבוטנאים הישראליים מין זה אינו גדל באדום ולא בחצי האי-ערב. המין שגדל שם הוא המין צתרה נבטית שהתגלה והוגדר בשנת 1986. הצמח גדל אך ורק על תצורת חתרורים בצפון מדבר יהודה. תצורה זו הבנויה מפסיפס של גיר מצורר וקירטון, עשירה במינרלי קורט מיוחדים בתנאי מדבר שחונים. היא יוצרת ערבת בני-שיח יחד עם מלחית אשונה.
צתרית מדברית היא בן-שיח מדברי אפור ולביד, פרחיו לבנים עם נגיעות ונקודות ורודות וגובהו 10 עד 30 ס"מ לעיתים רחוקות 40 ס"מ. מכוסים בשערות מקורזלות וצפופות (דומים במראה לגעדה) עם שערות בלוטיות יושבות בעלות גוון אדמדם ופרחיו לבנים ולבנים ורדרדים.
הגבעולים זקופים. העלים סְדוּרִים שְׁתִי וָעֵרֶב לאורך הגבעול (ראה הסבר צתרנית משובלת). העלים, נגדיים, פשוטים תמימים, פשוטים, יושבים (ללא פטוטרת), ואורכם 8 עד 12 מ"מ ורוחבם 2 עד 2.5 מ"מ. טרפי העלים מוארכים, קודקודם קהה, שטוחים, שמנים ומלבינים בהיותם מכוסים בשערות לבנות סבוכות.
הפרחים ערוכים בדורים בחלק העליון של הגבעול. בכל דור 6 עד 10 פקעיות ובו זמנית ישנם עד 3 פרחים. כל פרח יושב בחיקו של חפית השווה באורכה לגביע. הגביע דמוי צינור, שאורכו כ־2.5 מ"מ, בעל 5 שינים זעירות וגם הוא מכוסה בשערות צמריות לבנות ושערות בלוטיות יושבות. אורך הגביע 2.5 מ"מ ושניו ושיני חפים אינם מסתיימים בחוד קוצני. צינור הכותרת בולט הרבה מהגביע. הפרח דו-שפתני, לבן, עם נקודות סגולות על אונות הכותרת, אורכו 5 עד 8 מ"מ. גם על שפת הכותרת יש שערות בלוטיות. האבקנים בולטים מעט מצינור הכותרת וממוקמים מתחת לשפה העליונה. המאבקים סגולים. הפריחה בחודשי הקיץ עד חודש אוקטובר.
צתרנית משובלת
צַתְרָנִית מְשֻׁבֶּלֶת (Thymbra spicata) בן-שיח ריחני מאוד, צפוף, מסועף, גובהו 20 עד 50 ס"מ, והוא מכוסה בבלוטות יושבות המפרישות שמן אתרי ריחני.
הגבעולים מרובים, זקופים ונוקשים מכוסים בשערות זעירות לאורך שתי שורות. העלים סְדוּרִים שְׁתִי וָעֵרֶב לאורך הגבעול (opposite decussate), דהיינו זוגות העלים העוקבים ממוקמים בזווית ישרה זה לזה (עלה אחד נמצא בזווית של 90 מעלות לעלה שמתחתיו או מעליו). על הענף ערוכים 4 טורים של עלים. העלים נגדיים, פשוטים, תמימים, ללא פטוטרת, נוקשים, צרים (דמויי סרגל עד דמויי אזמל) ואורכם 1 עד 2 ס"מ. הם בעלי עורק אחד ומכוסים בשערות בלוטיות יושבות בתוך נקבים. בשפת העלה פזורים ריסים לבנים שמרוחקים זה מזה. עלי קיץ קטנים בבסיס הגבעול, עלי חורף גדולים בשאר חלקי הגבעול.
התפרחות דמויות שיבולת, שאורכם 1.5 ס"מ עד 7 ס"מ. הפרחים נישאים בדורים מקרובים זה לזה משני צדי הגבעול ויוצרים מעין שיבולת בקצהו העליון של הגבעול. הפרחים צפופים בתוך כל דור (בשונה מצתרה ורודה). עלי התפרחת וחפיה דומים בצורתם והם דמוי אזמל שקודקודם מחודד וארגמני. בשפת עלי התפרחת והחפיות בולטות שערות ריסניות לבנות וזקופות.
הפרחים בעלי עטיף כפול, מאוחה עלים ודו-שפתניים. הגביע דמוי צינור דו-שפתני, בעל 13 עורקים, פחוס בגבו ובעל שני בליטות (קרינים) צדדיים ריסניים, שטחו כמעט קרח מכוסה בלוטות יושבות אדמדמות. שיני השפה העליונה משולשות, שיני השפה התחתונה ארוכות ומחודדות יותר. השיניים בעלות שערות זקופות. הכותרת דו-שפתנית, ורודה-ארגמנית, לעיתים רחוקות לבנה. צינור הכותרת צר וארוך ובולט מהגביע, אורכו כמעט כפליים מהגביע והוא קירח (חסר טבעת שערות) בפנים. השפה העליונה זקופה, שטוחה ומעט כפופה לאחור. השפה התחתונה פרושה, האונה האמצעית רחבה משתי האונות הצדדיות. האבקנים 4, עולים מתחת לשפה העליונה. הזוג הקדמי ארוך מהזוג האחורי. המאבקים של כל זוג מקורבים זה אל זה. קודקוד עמוד העלי מפוצל לשתי אונות (צלקות) שוות או כמט שוות. הפרודות דמוי ביצה, חלקות.
צתרנית משובלת גדלה בר בבתות על סלעי קירטון חווארי. טיפוס התפוצה ים-תיכונית ומערב אירנו-טורנו (אזור בעל אופי ערבתי-יבשתי). התפוצה מיוון ועד טורקיה ומשם דרומה לסוריה ללבנון ולישראל ומערבה לצפון עיראק עד מערב איראן. בישראל הוא מצוי בשרון, בגליל העליון, בגליל התחתון, בכרמל, בשומרון, בשפלה, בהרי יהודה ובגלעד. צתרנית משובלת גדלה גם כצמח נוי כצמח אור מלא, עמיד בקרה בשרב ובגיר, ורגיש למליחות עם העדפה לקרקעות מאווררות ומנוקזות. הריבוי באמצעות זרעים בסתיו ובאמצעות ייחורים בחורף. פריחה מאפריל ועד יולי.
צתרה נבטית
צַתְרָה נַבָּטִית (Thymbra nabateorum (Danin & Hedge) Bräuchler) - מין זה נמצא בהרי אדום (דרום מערב ירדן), מחוז ממלכת הנבטים על ידי הבוטנאי הישראלי אבינעם דנין והוגדר ופורסם בשנת 1998 יחד עם הבוטנאי איין אידג'. המקום הייחודי בירדן בו נמצא הצמח הוא ג’בל אום אדמי שהוא ההר הגבוה ביותר של ירדן וחציו בסעודיה. מעל רום 1400 מ’ מין זה שולט בסדקי סלעים חלקים. נראה שבגלל הקרבה הגאוגרפית וסוג הקרקע אפשר לשער שמין זה גדל גם בסעודיה. בשנת 2018 צתרה נבטית שויכה לסוג צתרנית.
צתרה נבטית היא בן-שיח ירוק-עד, שפרחיו לבנים. גזעו מפותל. העלים, נגדיים, פשוטים ותמימים, מוארכים, קהים בראשם ומלבינים בהיותם מכוסים בשערות לבנות סבוכות. המרחקים בין הדורים גדולים יותר מאשר בצתרה מדברית. צינור הכותרת בולט מן הגביע. מחשופים של סלעים קשים בסדקי אבן-חול באדום. הפריחה מסוף אפריל ועד תחילת נובמבר.
קורנית מקורקפת
קוֹרָנִית מְקֻרְקֶפֶת (.Thymbra capitata (L.) Cav) ששמה הנרדף בישראל הוא Coridothymus capitatus Rchb.f. לפי שיטת המיון העכשווי הסוג קורנית (Coridothymus) בוטל וקורנית מקורקפת משויכת לסוג צתרנית. קורנית מקורקפת היא בן-שיח נמוך, צפוף, נוקשה, נופו כדורי, ופרחיו קטנים ורודים-סגולים. העלים קטנים ומוארכים ומדיפים ריח עז של זעתר. הפריחה בסוף האביב ובקיץ, ממאי עד אוקטובר. להרחבה ראה את הערכים קורנית, וקורנית מקורקפת.
משרד הפנים (מצרים)
משרד הפנים של מצרים הוא משרד ממשלתי מקצועי שאמון על טיפול בנושאי הפנים של מצרים כגון השלטון המקומי, שרותי הביטחון, המשטרה וההצלה וברשות ההגירה. המשרד הוא חלק מהמשרדים הקבועים בממשלת מצרים.
ביטחון
משרד הפנים המצרי מתעסק בביטחון פנים ומעסיק את רוב עובדיו בתחומי הביטחון. בין הגופים הנמצאים באחריותו:
ניהול אזרחי
גופים אלו פועלים תחת משרד הפנים בתחומים אזרחיים ומשטרתיים.
ג'וליוס ארווינג
ג'וליוס וינפילד ארווינג השני (באנגלית: Julius Winfield Erving II; נולד ב-22 בפברואר 1950 ברוזוולט, ניו יורק), שידוע בכינויו ד"ר ג'יי (Dr. J), הוא כדורסלן עבר אמריקאי שהתפרסם בעיקר בשל תקופתו בפילדלפיה 76' מליגת ה-NBA. נודע בעיקר ביכולותיו האתלטיות, ונחשב לאחד המטביעים הגדולים בהיסטוריה.
קריירה מוקדמת
שיחק בתיכון רוזוולט בניו יורק, שם גם קיבל את כינויו "ד"ר ג'יי".
לאחר התיכון עבר ארווינג לאוניברסיטת מסצ'וסטס והיה אחד מחמישה שחקנים בהיסטוריה של ה-NCAA שסיימו עם ממוצע של מעל 20 נקודות ומעל 20 ריבאונדים למשחק. הוא סיים את השנתיים במכללה עם ממוצע של 32.5 נקודות, 20.2 ריבאונדים.
תחנתו הבאה של ארווינג הייתה ליגת ה-ABA, הנמוכה בחשיבותה מה-NBA. למרות שחוקי ה-ABA באותה תקופה לא איפשרו לקבוצות להחתים שחקנים שלא השלימו ארבע שנות תיכון, ניצל ארווינג חוק "מצוקה" שהונהג באותה תקופה, חתם בשנת 1971 על חוזה לארבע שנים בשווי 500,000 $ עם קבוצת ווירג'יניה סקוויירס, ושיחק במדיה באותה עונה. כבר בשנתו הראשונה התבלט עם ממוצע של 27.3 נקודות למשחק, הוביל את הליגה בריבאונד התקפה ונבחר במקום השני בתחרות על תואר "רוקי העונה", אחרי ארטיס גילמור.
בשנת 1972 נבחר ארווינג בדראפט ה-NBA במקום ה-12, בידי מילווקי באקס. כיוון שמוקדם יותר הוא חתם על חוזה עם אטלנטה, יצר ארווינג סכסוך חוזה בין שלוש הקבוצות (בשתי ליגות שונות), ובסופו של דבר הגיע לבית משפט שקבע שהזכויות על כרטיסו כשחקן שייכות לבאקס. אטלנטה הגישה ערעור, ובסופו של דבר חזר ארווינג לשחק במדי הסקוויירס. הוא העמיד באותה עונה ממוצע של 31.9 נקודות למשחק.
ב-1973 עבר בטרייד לשחק בניו יורק נטס, עבור שכר של 350,000 דולר לשנה, וכיכב במדיה עד 1976, כשבעונתו האחרונה מעמיד ממוצע של 34.7 נקודות למשחק. במחצית משחק האולסטאר של ה-ABA לשנת 1976 התקיימה תחרות ההטבעות הראשונה בהיסטוריה. את התחרות ניצח ארווינג, שהציג בפעם הראשונה הטבעה בריחוף מקו העונשין.
הקריירה ב-NBA
ב-1976 הגיע לליגת ה-NBA לקבוצת פילדלפיה 76', ושיחק במדיה עד שנת 1987. הוא השתתף ב-11 משחקי אולסטאר רצופים (1977–1987), ופעמיים אף נבחר ל-MVP של המשחק (1977, 1983). בשנת 1981 נבחר ל-MVP של העונה הסדירה.
בשנת 1983 הצטרף לקבוצתו מוזס מלון, ויחד הובילו השניים את הקבוצה למאזן הטוב במזרח, ולזכייה באליפות ה-NBA, תוך שהם מנצחים בחצי הגמר בסוויפ (4-0) את ניו יורק ניקס, בגמר המזרח את מילווקי באקס 4-1, ובגמר מביסים בסוויפ את לוס אנג'לס לייקרס.
ארווינג פרש ממשחק פעיל ב-1987. סך הכל קלע בקריירה (NBA ו-ABA גם יחד) 30,026 נקודות והוא מדורג שמיני בכל הזמנים לאחר כרים עבדול-ג'באר, קארל מלון, לברון ג'יימס, קובי בראיינט, מייקל ג'ורדן, דירק נוביצקי ווילט צ'מברלין. בעונת קלע שיא קריירה של 31.9 נקודות למשחק, בממוצע. בשנת פרישתו היה מדורג במקום הראשון בחטיפות.
הוא אחד השחקנים הבודדים ששתי קבוצות שונות קבעו שאף אחד משחקניהן העתידיים לא ילבש את גופיית המשחק הנושאת את המספר בו שיחק ארווינג: מספר 32 בברוקלין נטס ומספר 6 בפילדלפיה 76'. ארווינג נכנס להיכל התהילה של הכדורסל ב-1993. בשנת 1996 נבחר לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA.
לאחר הפרישה מכדורסל
בשנים שלאחר פרישתו מהמשחק, הפך ארווינג לאיש עסקים. הוא רכש את הבעלות על מפעל בִּקבוק של קוקה-קולה בפילדלפיה וב-1997 הפך לחלק מההנהלה הראשית של האורלנדו מג'יק. באמצע 2010 עוקל מועדון גולף שרכש. באוקטובר 2011 תבע בנק בג'ורג'יה חברה שבבעלותו בסכום של 205,277 דולר. ב-20 בנובמבר 2011 הסתיימה מכירה פומבית בה הציע ארווינג מזכרות מימי הכדורסל שלו בהן טבעת אליפות וגביעי MVP בהם זכה. המכירה הניבה הכנסה של כ-3.5 מיליון דולר.
שמורה פולינומית
במתמטיקה, שמורה פולינומית ביחס לפעולה של חבורה G על מרחב וקטורי היא פולינום  הנשמר תחת הפעולה:  לכל \ g\in G. השמורות תלויות בחבורה G, ובאופן שבו היא פועלת על המשתנים  (המהווה הצגה ליניארית שלה על המרחב V). אוסף השמורות מהווה תת-חוג של חוג הפולינומים, שאותו מקובל לסמן ב-\ R^G. תורת השמורות הפולינומיות סובבת סביב המבנה של חוג הפולינומים, החל ממציאת יוצרים מפורשים עבור חבורה נתונה (היינו, קבוצת שמורות שאפשר להציג בעזרתה כל שמורה אחרת), וכלה בפרטי המבנה האלגברי של החוג.
היסטוריה
התוצאה הראשונה בתחום זה היא המשפט של ניוטון, שהוכיח שכל פונקציה סימטרית, היינו, שמורה של החבורה הסימטרית בפעולה הטבעית שלה על האינדקסים, היא פולינום ב"שמורות היסודיות", עבור. לדוגמה, כל פולינום בשני משתנים המקיים הוא למעשה פולינום בשני הביטויים  ו-.
לשמורות (בעיקר של החבורה הסימטרית) היה תפקיד חשוב בפתרון משוואות פולינומיות, משום שהמקדמים של פולינום הם פונקציות סימטריות של השורשים שלו, והן מופיעות מאז כחלק טבעי בפיתוח של תורת גלואה, במיוחד עבור שדות טרנסצנדנטיים.
חקר השמורות הפולינומיות היה אחד התחומים המרכזיים באלגברה של המאה ה-19, שבה התמקד המחקר במציאת שמורות ושיטות לחישובן עבור חבורות שונות. התחום שינה את פניו כאשר דויד הילברט פתר, ב-1888, את הבעיה היסודית שלו, בהראותו שכל מערכת של שמורות נוצרת על ידי בסיס סופי (בלשון מודרנית, הוא הראה שהחוג \ R^G נוצר סופית, כחוג). תוצאה זו נתקלה בתחילת הדרך בהתנגדות (פאול גורדן, מן המתמטיקאים החשובים באותה עת, פטר אותה כ"תאולוגיה"), משום שלא הייתה קונסטרוקטיבית. אמי נתר, תלמידתו של גורדן, הובילה אמנם את האלגברה המודרנית בכיוון הלא-קונסטרוקטיבי שייסד הילברט (בפתחה למשל את החוגים הנתריים), אבל גם מצאה פתרונות קונסטרוקטיביים לאותה בעיה יסודית (ראו להלן).
מבוא מתמטי
שמורה פולינומית היא, כאמור, איבר של חוג הפולינומים, הנשמר תחת פעולה ליניארית של חבורה (סופית) G. לחוג הפולינומים יש דירוג טבעי לפי המעלה הכוללת,, והפעולה של G על כל מרכיב הומוגני מושרית מן הפעולה על המרכיב הליניארי \ V = R_1. כל עוד G סופית, ממד קרול של חוג השמורות \ R^G שווה לזה של R, שהוא גם דרגת הטרנסצנדנטיות של שדה השברים, m. (לכל הצגה אי-פריקה עם קרקטר \ \chi אפשר להגדיר את האוסף של שמורות ביחס ל-\ \chi; אלו מודולים מעל חוג השמורות המוחלטות, \ R^G).
כל שמורה של G אפשר להציג כסכום של שמורות הומוגניות, כך שחוג השמורות מתפרק, והוא למעשה תת-אלגברה מדורגת של R. קבוצת יוצרים הומוגניים של חוג השמורות נקראת לפעמים "בסיס". לאחר שהילברט הוכיח שתמיד קיים בסיס סופי, השאלה המתבקשת היא מהן הדרגות של איברים בבסיס, ומהם הקשרים האלגבריים בין אברי בסיס, בהנחה שהם תלויים אלגברית. נקודת המבט המדורגת מביאה להגדרה של סדרת הילברט-פואנקרה (נקראת גם סדרת הילברט או סדרת פואנקרה) של החוג,.
כמו בכל היבט אחר של תורת ההצגות, "המקרה המודולרי", שבו סדר החבורה G מתחלק במאפיין של שדה הבסיס F, מסובך בהרבה מן המקרה הלא-מודולרי; בהמשך נטפל רק במקרה האחרון. נתר הוכיחה (במקרה הלא-מודולרי) שחוג השמורות נוצר על ידי העקבות של המונומים h ממעלה לכל היותר סדר החבורה. בפרט, חוג השמורות נוצר על ידי לכל היותר איברים. זהו ניסוח קונקרטי למשפט שהוכיח הילברט, לפיו החוג נוצר סופית.
משפט מוליין מחשב את סדרת הילברט-פואנקרה של חוג השמורות:  כאשר הדטרמיננטה מחושבת במרחב האנדומורפיזמים שבו G משוכנת (ובהכללה לשמורות יחסיות: ), והוא שימושי מאוד כשמכירים כמה שמורות יסודיות, ורוצים לוודא שאין שמורות נוספות (עם זאת, סדרת הילברט-פואנקרה אינה קובעת את הדרגות של השמורות היסודיות).
המבנה של חוג השמורות
לפי משפט הנורמליזציה של נתר, יש בחוג השמורות קבוצה בלתי-תלויה אלגברית מקסימלית, היוצרת תת-חוג \ S (איזומורפי בעצמו לחוג הפולינומים ב-m משתנים), שחוג השמורות כולו הוא מודול נוצר סופית מעליו. (אברי הקבוצה הראשונה נקראים שמורות ראשיות, ואברי קבוצה פורשת של מודול השמורות מעל S נקראים שמורות משניות). השאלה המרכזית, היא, אם כך, מהו המבנה של המודול הזה. מתברר שחוג השמורות הוא חוג כהן-מקולי, כלומר, מודול חופשי מעל תת-החוג S (תכונה זו אינה תלויה בבחירה של S). את קבוצת היוצרים של S אפשר לבחור באופן הבא: בוחרים ליניארי כלשהו, ולאחר שנבחרו  בוחרים \ f_{j+1} ליניארי שאינו באיחוד של אף תת-מרחב מהצורה. הנורמות המצומצמות \ N(f_i), המוגדרות כמכפלת כל הצמודים השונים זה מזה של הפולינום הנתון, מהוות קבוצת יוצרים בלתי-תלויה כדרוש. כל הדרגות המתקבלות באופן זה מחלקות את סדר החבורה G, ומכאן נובע שהמכפלה היא פולינום; מכאן ראיה (נוספת) לכך שסדרת הילברט-פואנקרה היא פונקציה רציונלית. ממשפט מוליין אפשר אז להסיק שחוג השמורות \ R^G נוצר, כמודול מעל S, על ידי שמורות ממעלה לכל היותר.
המבנה המוצלח ביותר שיכול להיות לחוג השמורות הוא שיהיה בעצמו חוג פולינומים (בעל בסיס חופשי, כלומר שווה ל-S). מתברר ש-\ R^G הוא חוג פולינומים אם ורק אם G נוצרת על ידי פסאודו-שיקופים, שהם העתקות (של V) שכל הערכים העצמיים שלהן - פרט לאחד בדיוק - שווים ל-1 (פסאודו-שיקוף שהערך העצמי האחרון שלו הוא 1- הוא שיקוף). זהו משפט Shephard-Todd-Chevalley-Serre. במקרה זה, וב-G יש בדיוק פסאודו-שיקופים.
במקרה הכללי אין לחוג השמורות קבוצת יוצרים בלתי-תלויה אלגברית, ולכן אין מנוס מהבנת הקשרים בין היוצרים. קשרים אלו נקראים syzygy מסדר ראשון (syzygy היא מילה קשה לתרגום שמובנה האסטרונומי הוא התלכדות שלושה גרמי שמיים על קו ישר אחד). הקשרים עצמם הם פולינומים, העשויים להיות תלויים אלגברית - והקשרים ביניהם נקראים syzygy מסדר שני. משפט ה-syzygy של הילברט קובע שתהליך זה מוכרח להסתיים. בלשון מודרנית מציגים את חוג השמורות כחוג מנה של חוג פולינומים (כלומר, יש בסיס בן s שמורות הומוגניות, שמהן \ m\leq s בלתי תלויות, ובין כל קבוצה גדולה יותר של שמורות יש בהכרח תלות אלגברית). מערכת הקשרים והקשרים בין הקשרים וכן הלאה מבוטאת דרך רזולוציה חופשית של \ R^G כמודול מעל A (ומשפט ה-Syzygy פירושו שיש רזולוציה חופשית סופית). למעשה, אם היא רזולוציה שבה ה-\ F_i הם A-מודולים חופשיים, אפשר לחשב את סדרת הילברט-פואנקרה לפי הנוסחה, כאשר \ d_{ij} הן הדרגות של היוצרים של \ F_i.
יש רזולוציה יחידה שבה הדרגה של כל \ F_i היא הנמוכה ביותר האפשרית; הדרגות של המודולים המשתתפים בה הם מספרי בטי. אורכה של רזולוציה זו (שהיא גם הקצרה ביותר האפשרית) הוא s-m (תכונה זו שקולה לכך שחוג השמורות הוא כהן-מקולי). אם המרכיב האחרון ברזולוציה הוא מדרגה 1, אז חוג השמורות הוא חוג גורנשטיין (תכונה זו אינה תלויה בבחירת היוצרים, או אפילו במספרם). חוג השמורות הוא גורנשטיין אם ורק אם. בפרט, G מוכלת בחבורה הליניארית המיוחדת של V אם ורק אם r=0 וחוג השמורות הוא גורנשטיין. בכל מקרה מתקיים ; המקרה שבו יש שוויון נקרא חיתוך שלם (גם זו תכונה של חוג השמורות שאינה תלויה בבחירת היוצרים). במקרה זה לרזולוציה המינימלית יש צורה סטנדרטית, המאפשרת גם לחשב בקלות את סדרת הילברט-פואנקרה, וממנה נובעת גם תכונת גורנשטיין. תכונה חזקה עוד יותר היא המקרה שבו, המבטיח גם שהממד ההומולוגי יהיה 1. במקרה זה \ R^G נקרא על-משטח (hypersurface); כל על-משטח הוא חיתוך שלם.
Christmas Time
Christmas Time (בעברית: זמן חג המולד) הוא הסינגל הראשון והיחיד שיצא מאלבום חג המולד של זמרת הפופ כריסטינה אגילרה, My Kind of Christmas. הסינגל יצא לתחנות הרדיו בלבד למטרת שידור ולכן גם לא צעד במצעדים ונמכר בחנויות ברחבי העולם. אגילרה הקליטה חידוש בעבר לשיר חג המולד שהוציאה לתחנות הרדיו, "The Christmas Song", שנכלל באלבום גם כן, עוד לפני שהוקלט אלבום חג המולד.
הסינגל הוא שיר חג המולד היחיד של אגילרה שהוא שיר מקורי ולא חידוש לשיר מוכר, לעומת שאר השירים הכלולים באלבום. נכון לשנת 2020, צבר השיר בספוטיפיי למעלה מ-14 מיליון השמעות.
אלן דרשוביץ
אלן מורטון דרשוביץ (באנגלית: Alan Morton Dershowitz; נולד ב-1 בספטמבר 1938) הוא עורך דין, משפטן וסופר יהודי-אמריקאי. כיהן כפרופסור מן המניין בבית הספר הרווארד למשפטים משנת 1967 ועד לפרישתו בדצמבר 2013. עמית מחקר בכיר במכון גייטסטון.
קורות חייו
אברהם מרדכי דרשוביץ נולד בשכונת ויליאמסבורג שבברוקלין בניו יורק, ב-1938. הוריו, הארי וקלייר דרשוביץ, היו שניהם יהודים אורתודוקסים. אביו, הארי (9 במאי 1909 – 26 באפריל 1978), היה נשיא אגודת "בית הכנסת ישראל הצעיר" בשנות ה-60 של המאה ה-20. בהמשך למד דרשוביץ בתיכון של ישיבה יוניברסיטי, בברוקלין קולג' ובאוניברסיטת ייל, שם קיבל תואר ראשון במשפטים ב-1962.
דרשוביץ התמנה למרצה בכיר למשפטים (Assistant Professor) באוניברסיטת הרווארד ב-1964, ולפרופסור מן המניין ב-1967 (ובכך היה לפרופסור מן המניין למשפטים הצעיר ביותר שהתמנה עד אז במוסד זה). הוא הרצה באוניברסיטה עד לפרישתו בדצמבר 2013.
דרשוביץ מומחה במשפט פלילי ושימש פרקליטם של ידוענים רבים, במיוחד בשלב הערעור, ובהם קלאוס פון בילוב, או ג'יי סימפסון, יונתן פולארד, ליאונה הלמסלי, מייק טייסון, ג'פרי אפשטיין ועוד. בהקדמה לספרו "מכתבים לעורך דין צעיר", מספר דרשוביץ על המעמד שזכה לו:
בסדרה "ג'פרי אפשטיין: עושר מחריד", שבה מעידות נשים שנפגעו מאפשטיין, טענה אישה בשם וירג'יניה רוברטס ג'ופרה שקיימה יחסי מין עם דרשוביץ שש או שבע פעמים בהיותה קטינה. דרשוביץ תבע אותה תביעת דיבה, שעדיין מתבררת בבתי המשפט. דרשוביץ תבע דיבה בנושא זה גם את "CNN" ו"ידיעות אחרונות". בעקבות תביעה שהגיש נגד פרופ' יורם לס ותחנת הרדיו 103fm התנצל לס על שאמר בשידור שדרשוביץ "אנס ילדות יחד עם אפשטיין".
דרשוביץ הצטרף לצוות ההגנה של דונלד טראמפ בהליך ההדחה נגדו בשנת 2020. חלק מהערותיו בדיונים היו שנויות במחלוקת, וסתרו דברים שאמר בעבר לגבי הליך ההדחה של ביל קלינטון. לאחר סיום ההליך הוא חזר בו מאמירות אלה. דרשוביץ ניצל את קשריו עם ממשל טראמפ כדי לבקש ממנו להעניק חנינה ללקוחותיו, ולפחות 12 מהם אכן זכו לחנינה. כמו כן פנה דרשוביץ לממשל כדי להקל בעונשו של ג'ורג' נאדר, שנדון ל-10 שנות מאסר על אחזקת פורנוגרפיית ילדים וסחר במין, אך פנייתו נדחתה.
ישראל
דרשוביץ ידוע כתומך של מדינת ישראל. ספרו "ישראל – כתב הגנה" עונה על ביקורת טיפוסית נגד ישראל. בספרו האחרון, "The Case for Peace" (יצא בעברית בשם "עת שלום"), הוא מפרט את הצעותיו לפתרון הסכסוך הישראלי-ערבי במזרח התיכון. עיקרן נסיגה של ישראל מרצועת עזה ורוב שטחי יהודה ושומרון והקמת מדינה פלסטינית ללא "זכות השיבה", ונקיטת כל האמצעים על ידי הפלסטינים לחיסולו המוחלט של הטרור. הוא קורא לעצמו "פרו-ישראלי ופרו-פלסטיני", והוסיף כי אילו היה ישראלי היה מצביע לשמאל. ב-1999 אמר כי "בית המשפט העליון הישראלי הוא הטוב ביותר בעולם כיום" וחזר על תמיכתו בבית המשפט העליון ב-2018 והתנגד לחקיקת פסקת ההתגברות. ב-2018 ביקר את חוק הלאום והגדיר אותו כשגיאה. בפברואר 2019, לקראת פרסום החלטת היועץ המשפטי לממשלה בעניין חקירות ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בתיק 2000 ובתיק 4000, אמר דרשוביץ שהאשמתו של נתניהו בתיקים אלה על סמך התנהלותו מול גופי התקשורת מסכנת את הדמוקרטיה ואת חופש העיתונות.
על השופט ריצ'רד גולדסטון שעמד בראש צוות הבדיקה של האו"ם למבצע עופרת יצוקה, אמר: "מפיץ שקרים, שיתבייש". בדצמבר 2011 התארח דרשוביץ בוועידת ישראל לעסקים ואמר, כי ישראל צריכה להיות מדינת הלאום של העם היהודי, וכי אויביה הגדולים של ישראל הם ישראלים. בדצמבר 2016, לאחר שהחלטה 2334 של מועצת הביטחון של האו"ם אושרה תוך הימנעות ארצות הברית מהטלת וטו, אמר דרשוביץ שהנשיא ברק אובמה שיקר לו. לדבריו "פעל לא מתוך הגיון כלשהו", אלא מנקמה אישית בראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו.
דרשוביץ מרצה גם בבית ספר רדזינר למשפטים, בתוכנית התואר השני של המרכז הבינתחומי הרצליה. במאי 2010 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת תל אביב ותואר "עמית כבוד" מטעם המרכז הבינתחומי הרצליה. דרשוביץ חבר בעמותת 'הוועד הציבורי למען שארית יהודי אתיופיה'. בשנת 1993, קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה.
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
לגיון ההצטיינות
היסטוריה
המלצות ליצירת עיטור חדש להצטיינות ניתנו כבר בשנת 1937. בשנת 1941 התחילו לעבוד על העיצוב של העיטור ושנה לאחר מכן מזכיר ההגנה של ארצות הברית אישר אותו.
הקונגרס של ארצות הברית אישר את יצירת העיטור החדש בחוק ב־20 ביולי 1942.
קריטריון להענקה
העיטור מוענק על ביצוע או שירות מצטיין במשימה צבאית בזמן מלחמה, ובזמן שלום העיטור מוענק על הצטיינות בתפקיד בעל קושי משמעותי או הצטיינות בשורה של תפקידים.
העיטור יכול להינתן גם לאנשי צבא או אזרחים זרים.
דרגות
העיטור ניתן לחיילים אמריקאים ללא דרגה, אולם לאזרחים זרים המקבלים את העיטור קיימות מספר דרגות בהתאם לתפקידם:
אוניברסיטת וילנה
אוניברסיטת וילנה (בליטאית: Vilniaus universitetas) היא אוניברסיטה ציבורית בעיר וילנה שבליטא. האוניברסיטה נוסדה בשנת 1579 והיא האוניברסיטה הגדולה ביותר בליטא, והוותיקה ביותר במדינות הבלטיות וצפון אירופה. נכון לשנת 2019, לומדים באוניברסיטה 19,768 סטודנטים ב-14 פקולטות. האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט וחברה בקבוצת קוימברה.
היסטוריה
אוניברסיטת וילנה הוקמה בשנת 1579 בהוראתו של מלך פולין ודוכסה הגדול של ליטא סטפאן באטורי, בתמיכתו של מסדר הישועים של הכנסייה הקתולית. בזמן בנייתה, האוניברסיטה הייתה השלישית בגדולה (אחרי האוניברסיטה היגלונית ואוניברסיטת קניגסברג) באיחוד הפולני-ליטאי. בעקבות חלוקת פולין בשנת 1795 ומרד נובמבר, הפסיקה האוניברסיטה את פעילותה ושבה לפעול בשנת 1919.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם כבשה פולין את חלקים בדרום ליטא, בהם וילנה רבתי. בעקבות כך, ניהול האוניברסיטה עבר לידי הפולנים. בתקופה זו השיגה האוניברסיטה מעמד יוקרה בינלאומי. בין תלמידיה בתקופה זו ניתן היה למצוא את צ'סלב מילוש (לימים חתן פרס נובל לספרות בשנת 1980). בשנות ה-30 של המאה ה-20, יושמה מדיניות של ספסלי גטו באוניברסיטה, דבר הגרם למחאה אלימה, והרחקה של סטודנטים יהודיים מהאוניברסיטה. על רקע מדיניות זו, התפטר מתפקידו רקטור האוניברסיטה ולדיסלב מריאן יקוביצקי.
האוניברסיטה המשיכה את פעילותה על אף פלישת גרמניה הנאצית לפולין בשנת 1939. לאחר שמזרח פולין נכבשה על ידי הסובייטים, שבה וילנה לשליטתה של ברית המועצות וליטא באוקטובר 1939, לאחר 18 שנות כיבוש פולני. האוניברסיטה נסגרה לאחר מספר שבועות; הסגל והסטודנטים פוזרו, ונדרשו לעזוב את תחומי המגורים. ליטא הנחילה מדיניות תרבותית חדשה במדינה, שבעקבותה הקימה את האוניברסיטה מחדש, בעזרת סגל מאוניברסיטת קובנה. תוכניות הלימוד הפולניות הוחלפו באלה של הליטאים, והשפה הרשמית באוניברסיטה הפכה לליטאית. מספר פרופסורים פולניים אשר לימדו באוניברסיטה (בהם הרקטור לשעבר יקוביצקי) נעצרו על ידי השלטונות הסובייטים, ואף תשעה מהם נרצחו בטבח יער קאטין.
מבנה
באוניברסיטת וילנה יש 14 פקולטות:
בנוסף, קיימות באוניברסיטה המחלקות הבאות:
סוזן דייוויס
סוזן קרול אלפרט דייוויס (באנגלית: Susan Carol Alpert Davis; נולדה ב-13 באפריל 1944) היא פוליטיקאית יהודייה-אמריקאית מהמפלגה הדמוקרטית. כיהנה בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז ה-53 של קליפורניה משנת 2001 ועד 2021.
ביוגרפיה
דייוויס נולדה בקיימברידג' שבמסצ'וסטס, אבל בילתה את רוב חייה בקליפורניה. היא בוגרת אוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובעלת תואר שני בעבודה סוציאלית באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. בעלה, סטיב דייוויס, היה רופא בחיל האוויר האמריקני בזמן מלחמת וייטנאם. אחרי שחזרו לארצות הברית, עבדה כעובדת סוציאלית בסן דייגו שבקליפורניה.
קריירה
דייוויס נבחרה למועצת בתי הספר של סן דייגו ב-1983 לצידו של נציג יהודי עתידי אחר בבית הנבחרים, בוב פילנר. היא כיהנה במועצת בתי הספר עד 1992, רוב הזמן כנשיאה או סגנית נשיא המועצה. ב-1994, היא נבחרה לראשונה לבית הנבחרים המדינתי של קליפורניה, אליו נבחרה מחדש ב-1996 ו-1998. בבית הנבחרים המדינתי, דייוויס הייתה יושבת הראש של הוועדה להגנת הצרכן, הוועדה ליעילות ממשלתית והוועדה לפיתוח כלכלי. היא חיברה חוק מדינתי שנותן לנשים גישה ישירה למיילדות וגניקולוגים, ללא הפנייה מרופא המשפחה שלהן.
בשנת 2000 התחרתה על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית מול הרפובליקני שכיהן מזה שלוש כהונות, בריאן בילבריי, במה שהיה אז ממוספר כמחוז ה-49, וניצחה עם 54% מהקולות. המחוז שלה מוספר מחדש כמחוז ה-53, אחרי תיחום מחדש של מפקד האוכלוסין של שנת 2000. היא נבחרה מחדש בקלות יחסית ב-2002, 2004 וב-2006. היא הדמוקרטית הראשונה שייצגה את המחוז ליותר מקדנציה אחת מאז היווצרו ב-1953 (הוא היה ידוע כמחוז ה-30 עד 1963, המחוז ה-36 עד 1973, המחוז ה-40 עד 1975, המחוז ה-41 עד 1993 והמחוז ה-49 עד 2003). הדמוקרטית האחרת היחידה שאי פעם החזיקה במושב זה בבית הנבחרים, הייתה גם יהודייה בשם לין שנק שכיהנה בו מ-1993 ועד 1995, היא הובסה במהפך הרפובליקני בקונגרס ב-1994.
דייוויס כיהנה בוועדת הכוחות המזוינים, בו גם כיהנה כיושבת ראש ועדת המשנה לסגל הצבאי מ-1 ביולי 2007. היא כיהנה גם בוועדת בית הנבחרים לחינוך ולעבודה ובוועדת המנהל של בית הנבחרים.
בספטמבר 2019 הודיעה כי אין בכוונתה להתמודד לתקופת כהונה נוספת בבית הנבחרים, וכהונתה נחתמה בינואר 2021 עם פיזור הקונגרס ה-116 של ארצות הברית. בנובמבר 2020 נבחרה במקומה שרה ג'ייקובס הדמוקרטית.
צבא וביטחון
כחברה בוועדת הכוחות המזוינים, היא הביעה את דעתה בנושא הצבא. היא טוענת כי היא בעד צבא חזק שיש להסתמך עליו, אולם אינה תומכת במימון כה גדול בתוכנית להגנת הטילים, שלטענתה לא הוכיחו את התועלת מול העלות שלהם. היא תומכת יחד עם חבריה הדמוקרטים בקיצוץ גדול ממימון תוכנית זו בשנת התקציב של 2008.
כדבריה, היא שמה ליעד לטפל בשיפור איכות חייהם של החיילים האמריקנים בשרות הצבאי, תשלומי הקצבאות, השיכון וביטוח הבריאות. ב-2007, היא הצליחה להשיג יעדים במטרתה כשהעבירה שני חוקים שמשפרים לחיילים בשרות בצבאי את חישובי הביטוח הלאומי וכן השיגה להם הלוואות נוחות לרכישת בתים. תחום השיפוט שלה כיושבת ראש ועדת המשנה של הכוחות המזוינים נוגע לגיוס חיילים, בריאות בצבא וחינוך צבאי. כמו כן, מתוקף תפקידה כחברה בוועדת המשנה של הכוחות המזוינים, לבקרה וחקירות, היא מבצעת בקרה על הרשות המבצעת בנושא עיראק ואפגניסטן ופרסמה ב-2007 דו"ח הנוגע למצב ציוד החיילים המוצבים שם.
עיראק
באוקטובר 2002, היא הצביעה נגד ההסמכה לשימוש בכוח צבאי בעיראק. ביוני 2006, היא הצביעה נגד הכרזה של מלחמת עיראק כחלק מהמלחמה בטרור אך ללא תאריך יעד לנסיגה. מכל מקום, במאי 2007, דייוויס הצביעה בעד המשך מימון מלחמת עיראק ללא תאריך יעד לנסיגה. המימון של 100 מיליארד דולר של משלם המיסים האמריקני היה עבור הוצאות על הפעולות הצבאיות בעיראק ואפגניסטן. היא טענה שהיא הצביע לחוק כתוספת כסף לחיילים ולא כתמיכה בהמשך במלחמה. משחזרה ב-2007, מביקורה הרביעי בעיראק, היא סיכמה את דעתה ופעולותיה בנושא: "אני חושבת שעמיתיי במסע זה - הן הדמוקרטים והן הרפובליקנים - היו רוצים לראות שירטוט בהיר של תוכנית שזזה מעבר ל'העלאה' [תוכנית ההעלאה במספר החיילים בעיראק, שהביאה להעלאה בביטחון בעיראק] לכוון של לוח זמנים שאומר באופן קטגורי שאנחנו נמשיך לתמוך בעיראקים בעוד הם מתחזקים [בשלטון] אבל, 'נפרוס מחדש' את מרבית הכוחות שלנו בזמן קבוע מראש".
ב-26 בספטמבר 2007, דייוויס הצביעה בעד הצעת החוק שמגנה את הארגון השמאלני, MoveOn.org, על מודעה שפרסמו בניו יורק טיימס בגנות הגנרל פטריאס שמונה כדי להביא תוכנית צבאית חדשה בעיראק, למה שנתפס אז ככישלון ועל העדות שלו בפני הקונגרס. המודעה קראה לו במקום הגנרל פטריאס "General betray us" (משחק מילים), במחאה על הבאת תוכניות צבאיות חדשות במקום תוכנית לנסיגה.
איראן
ב-2007, היא הייתה מודאגת לגבי הרטוריקה מצד הבית הלבן כלפי איראן, והצטרפה להצעת חוק 64, לחסום מלחמה עם איראן בחקיקה משותפת של שני בתי הקונגרס, כאשר על פי החוקה של ארצות הברית מי שרשאי להכריז על מלחמה הוא הקונגרס ולא הנשיא ולפיכך החקיקה היא הבהרה חוקית כי חוקים קודמים של הקונגרס לא נתנו סמכות לנשיא לפתוח במלחמה כנגד איראן.
לדעתה הנשיא דוהר לקראת מלחמה עם איראן, מתוך חוסר היכולת של הרשות המבצעת למצוא פתרון אמיתי לאיראן. היא מאמינה כי יש צורך להתיש קודם את הערוצים הכלכליים והדיפלומטים לפני ששוקלים תגובה צבאית. בנובמבר של אותה שנה היא קראה במליאה לנשיא בוש להתמודד עם איראן דרך לחץ בינלאומי ולא צעדים חד צדדיים.
חצר בית
חצר היא שטח קרקע הסמוך למבנה. החצר יכולה להיות סגורה או פתוחה.
קיימת גם חצר פנימית.
באזורים שבהם חקלאות היא חלק חשוב מהחיים, חצר היא גם חלקת אדמה סגורה עבור חיות משק או מטרה חקלאית אחרת. באוסטרליה חצרות ניידות או ניידות הן סטים של לוחות פלדה ניידים, המשמשים לבניית מחסנים זמניים.
המונח
בצפון אמריקה ובאוסטרליה, חצר יכולה להיות כל חלק מנכס המקיף, או משויך לבית או למבנה מגורים אחר, בדרך כלל (אם כי לא בהכרח) נפרדת מגינה (שם תחזוקת הצמחים רשמית יותר). חצר בדרך כלל מורכבת בעיקר ממדשאה או אזור משחקים. החצר מול הבית מכונה חצר קדמית, השטח מאחור מכונה חצר אחורית. החצרות האחוריות הן בדרך כלל פרטיות יותר ולכן מהוות מקום נפוץ יותר לבילוי. גודל החצר משתנה בהתאם לצפיפות האוכלוסייה. במרכזים עירוניים, לבתים רבים יש חצרות קטנות מאוד או אפילו ללא חצרות כלל. בפרוורים, החצרות בדרך כלל גדולות בהרבה ויש בהן מקום למתקנים כמו פטיו, מקום משחקים לילדים או בריכת שחייה.
באנגלית בריטית, אזורים אלה יתוארו בדרך כלל כגן. המונח חצר שמור לאזור בעל משטח קשה, בדרך כלל סגור או לפחות עם גישה מוגבלת. בבריטניה המודרנית, המונח חצר משמש גם עבור קרקעות בצמוד לבנייני מקום עבודה או בין בניינים או עבור שטחים מסחריים, למשל מחסן עצים או מחסן סירות.
סוזן דייוויס
איראן
ב-2007, במסגרת התפיסה שלה שיש לטפל באיראן בלחץ דיפלומטי וכלכלי, היא הייתה אחת מיוזמי הצעת חוק בית הנבחרים 1400, ובשמו "מענה לתפוצת הנשק של איראן", אשר מגביר את המאמצים הדיפלומטיים בנוגע לאיראן על ידי הטלת סנקציות כלכליות נוספות כנגד איראן. כמו גם הצביעה בעד הצעה 2347, אשר יאפשר למדינות וממשלים מקומיים לקחת רווחים של חברות שיש להם השקעות משמעותיות במגזר הנפט של איראן. בנוסף, היא הצביעה בעד כמה חקיקות נוספות להפחתת האיום האיראני על המזרח התיכון ולארצות הברית.
ישראל
באמצע שנות ה-60, גרה דייוויס בקיבוץ בישראל למשך זמן מועט, ומאז חזרה למזרח התיכון מספר פעמים. היא מאמינה במנהיגות אמריקנית חזקה במזרח התיכון (שזה אומר מעורבות עמוקה) ויחד עם סיוע דיפלומטי, היא סבורה שזה השילוב הטוב ביותר להביא לתהליך הפוליטי שיכול לפלס את הדרך לשלום וביטחון באזור. היא יזמה את הצעת החוק 143, אשר מפצירה בנשיא בוש למנות שליח מיוחד למזרח התיכון, מפני שאינה מאמינה שארצות הברית הקדישה מספיק משאבים דיפלומטיים למשברים בין הישראלים והפלסטינים בשנים האחרונות. היא סבורה כי הנושא הזה חשוב מדי לארצות הברית מכדי לא להיות מעורבים בו לחלוטין.
ביולי 2005, היא נאמה במליאת בית הנבחרים בנושא הצעת חוק 535, המכבדת את חייו, מורשתו והדוגמה שראש ממשלת ישראל, יצחק רבין היווה ביום השנה העשירי למותו: "חייו נותנים לנו תקווה להתקדמות בתהליך השלום במזרח התיכון. יום השנה של מותו מאשר מחדש את היחסים המיוחדים בין ארצות הברית לישראל ומהווה תזכורת שהמשא ומתן יכול להצליח ושלום בין ערבים ויהודים יכול להיות מושג".
במרץ 2007, בעקבות הקמת ממשלת האחדות הפלסטינית יחד עם חמאס, היא חתמה על מכתב יחד עם 243 חברי קונגרס, ביוזמתו של חבר הקונגרס רוברט וקסלר המפציר בחוויאר סולאנה והאיחוד האירופי שלא לתת סיוע מענק הכרה לרשות הפלסטינית עד אשר היא תכיר בישראל, תתנער מהטרור ותקבל את כל ההסכמים הישראלים-פלסטיניים הקודמים.
ב-6 ביוני 2007, לרגל 40 שנה לאיחוד בירת ישראל, החליט בית הנבחרים האמריקני פה-אחד להעתיק את שגרירות ארצות הברית לירושלים. החברים לא הפסיקו לברך את ישראל לרגל המאורע - וקראו למדינות אחרות בעולם: "הכירו בירושלים כבירת ישראל הבלתי מחולקת". דייוויס גם בירכה את ישראל: "במלאת 40 שנה לשחרור ירושלים".
ביולי 2006, כשמונה ימים אחרי פתיחת מלחמת לבנון השנייה, היא נאמה במליאה, הביעה שביעות רצון מההסכמה על הצורך לעמוד לצידה של ישראל ואמרה: "אחרי שהבענו את רצוננו [בהעברת החלטה המגנה את ההתקפות האחרונות על ישראל], הקונגרס חייב להתעקש שהבית הלבן ייקח את ההחלטה שלנו וישתמש בה כדי לעודד את הקהילה הבינלאומית לגנות את חמאס ואת חזבאללה ולחשוף אותם על מה שהם באמת--קבוצות טרור שפועלות באופן גלוי בתוך גבולותיהם של משטרים נבחרים; האירועים האחרונים במזרח התיכון הטרידו את כולנו. המערכה של חמאס וחזבאללה לחטוף חיילים ישראלים ולשגר התקפות של רקטות לישראל, יש לו את הפוטנציאל לערער את האזור כולו ולהזמין קונפליקט מורחב; הפשיטה המתמשכת של ישראל לתוך לבנון צריכה בצדק להראות כגמול כנגד חזבאללה—ולא כנגד האנשים של לבנון; אבל ככל שהרקטות טסות מהר לעבר גבול ישראל, החלומות של הלבנונים הושמו בהשהייה; האוכלוסייה שלהם מוחזקת כבת ערובה על ידי אינטרסים זרים ושוב פעם האיום לריבונות הישראלית כפתה תגובה חמושה; לישראל יש את הזכות והחובה להגן על עמה. זה בדיוק מה שבסעיף 51 של האו"ם מבטיח לכל האומות הריבוניות; ככל שתגובתם מוצדקת אשר תהיה, ישראל חייבת להמשיך להתחשב באפקטים, הן הפיזי והפסיכולוגי, שהפעולות שלהם השפיעו על אזרחים באזור; יש ראיות ניכרות שישראל נקטה בכמה אמצעים למזער פגיעה באוכלוסייה האזרחית בלבנון; זה כולל השלכת דפי אזהרות מראש של המשימות הישראליות באזורים אזרחיים; זה גם כולל את השימוש בנשק מתקדם ששם למטרה את היעדים הצבאיים ללא פגיעה באזרחים או תשתיות אזרחיות; אבל אנחנו חייבים להיות כנים. כשבאים במגע עם קונפליקט חמוש זה קשה להבטיח את הביטחון של האזרחים; למעשה, חזבאללה וחמאס במכוון פועלים באזורים מאוכלסים, לעיתים קרובות שמים את האוכלוסייה בין טרוריסטים חמושים וצה"ל; ההשפעה של סוג זה של לוחמה היא גם כואבת לישראל; כשם שגולדה מאיר הצהירה בחריפות, 'כשהשלום יבוא אנחנו אולי במשך הזמן נהיה מסוגלים לסלוח לערבים על שהרגו את בנינו, אבל זה יהיה קשה יותר עבורנו לסלוח להם על שהכריחו אותנו להרוג את בניהם'; הממשל חיב במהירות לעשות מה שהוא יכול כדי ליצור תנאים באזור אשר יפתחו את הדלתות לדיפלומטיה.