cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
A Symptom of Being Human
וידאו קליפ
במקביל לצאתו של השיר כסינגל, יצא גם הווידאו קליפ הרשמי לשיר. הקליפ, שבוים על ידי לואיס קייטר, מתמקד בדמותה של אישה צעירה שמהתנהגותה ניכר שסובלת מדיכאון, חרדה, בדידות וחסרון כיס. במהלך הקליפ היא מוצגת לסירוגין כמי שעוברת סיטואציות חברתיות שמקשות עליה, ומסתובבת בספרייה בה היא מוצאת ספר ששמו "A Symptom of Being Human" בו היא קוראת. בתחילה הספר ריק ודפיו חלקים, אך לאורך הקליפ נחשף תוכן דפיו, והיא מגלה בו מסרים שמסייעים לה להתגבר על המצוקה שהיא חווה. במקביל נראה שבחיי היא נחשפת יותר ויותר לטוב לב אנושי שמסייע לה להתעודד ובסיום הקליפ היא רואה עוד ועוד אנשים סביבה קוראים את אותו הספר בהוצאות שונות, ויוצאת מהספרייה כשעל פניה מבע של תקווה ותחילתה של אופטימיות. לאורך כל הקליפ מוצגת הלהקה כשארבעת חבריה מנגנים במבואה של מבנה, ככל הנראה אותה הספרייה שבה נמצאת האישה.
על כריכת הספרים אותם קוראים האנשים מופיע צופן באלפבית הייחודי שנוצר על ידי הלהקה עבור האלבום Planet Zero ומשולב ברבים מהקליפים והמוצרים הנלווים לאלבום. פירוש הצופן הוא האותיות ASOBH, ראשי התיבות של שם השיר.
מיקומי שיא
ב-18 במרץ 2023 נכנס השיר למצעד הפופ למבוגרים של המגזין בילבורד, במקום ה-36. ב-29 במרץ נכנס השיר למצעד ה-Hot AC של מדיהבייס, במקום ה-29 (בפועל צעד השיר במצעד לפני כן, אך מצעד ה-Hot AC מפרסם את 30 המקומות הראשונים).
סדר (ישיבה)
סדר הוא כינוי המקובל בעולם הישיבות לזמן המוקדש ללימוד במהלך היום. המונח "סדר" מציין זמן המוקדש ללימוד עם חברותא תלמוד בבקיאות או בעיון.
גם זמן לימוד המוסר שמונהג בחלק מהישיבות מכונה "סדר מוסר", וכן בישיבות חסידיות מכנים את זמן לימוד החסידות "סדר חסידות".
סדרי הלימוד
היום נהוג בישיבות כי ישנם שלושה סדרי לימוד ביום:
למעט לימוד ההלכה, המושג "סדר" הוא כנראה אחד המושגים היחידים המקובלים בכל סוגי הישיבות (אף כי לא באותה מתכונת) - קטנות וגבוהות, ישיבות חרדיות או ישיבות הסדר ואף במכינות קדם צבאיות דתיות. אך עם זאת, התפיסה באשר לנוקשות תוכן הלימוד ב"סדר" משתנה מישיבה לישיבה. בישיבות קטנות או תיכוניות ה"סדר" נוקשה יותר ואין כמעט לתלמידים חופש לימודי, לעומת זאת בישיבות לגיל הבוגר קיים חופש רב יותר.
גם בין הישיבות החרדיות וישיבות ההסדר קיים הבדל בנדון, בישיבות חרדיות תוכן הלימוד ב"סדר" הוא קבוע ומסורתי ואילו יש ישיבות הסדר, ובוודאי גם מכינות, בהן לתלמידים מותר ללמוד תנ"ך, מוסר, חסידות וכדומה ולא רק תלמוד.
סדר מוסר
"סדר המוסר" הוא חדש יחסית ל"סדר" הרגיל, ובתקופת המצאתו היה מהפכני מסוגו. בניגוד ל"סדר" הרגיל, "סדר המוסר" ברוב המקרים לא נלמד בחברותא, והוא התקיים רק בישיבות שהיו שייכות לתנועת המוסר, כגון ישיבת סלבודקה או ישיבת נובהרדוק. לעומתן, בישיבות האחרות כדוגמת ישיבת וולוז'ין או ישיבת טלז, לא הונהג כלל סדר מסוג זה. אלה האחרונות, אף התנגדו ל"סדר המוסר" מטעמי ביטול תורה ומטעמים אקטיביים שכנגד תנועת המוסר.
"סדר המוסר" נועד לשיפור ותיקון המידות על ידי התבוננות עצמית. תוכנו של "סדר המוסר" ואופיו, השתנו מישיבה לישיבה בהתאם לאופייה ושיטתה הרוחנית. בישיבת נובהרדוק, שהתאפיינה בעבודה עצמית סוערת ובהתנהגות רדיקלית, על מנת לשנות את המידות ו"לשבור" את ה"יצר הרע" מתוך תפיסה כי העולם הוא זירת מאבק מול כוחות הרע - הונהגה וריאציה מיוחדת של "סדר מוסר" שכונתה - "הבורסה". ב"בורסה" טיילו התלמידים בזוגות בבית המדרש, דנו והתייעצו זה עם זה בסערה וצעקות בנוגע לשבירת המידות הרעות. את התחושה ב"סדר המוסר" בנובהרדוק תימצת הרב ד"ר בני לאו: גם בישיבת סלבודקה שהייתה ממעוזי "תנועת המוסר" אך עם זאת נחשבה סולידית יותר, התנהל "סדר המוסר" באופן סוער למדי ועל יחודו של "סדר המוסר" הסלבודקאי, ניתן ללמוד מתוך התיאור הבא:
כיום, לפחות מבחינה פורמלית, מקובל "סדר המוסר" רק בישיבות חרדיות ולא בישיבות תיכוניות, הסדר או מכינות. גם בישיבות החרדיות בהם מונהג "סדר המוסר", חלו שינויים בהתפתחותו הממתנים אותו. ניתן להבחין בניגוד היטב, תוך השוואת הציטוט הקודם מתקופתה המוקדמת של ישיבת סלבודקה, לגלגולה המאוחר יותר - "ישיבת חברון" בירושלים, שם מתואר סדר המוסר כך:
ספרי הלימוד המקובלים ב"סדר המוסר" הם: "מסילת ישרים" מאת ר' משה חיים לוצאטו, "אורחות צדיקים" (מחבר לא ידוע), "שערי תשובה" מאת ר' יונה גירונדי - בעיקר בזמן אלול, ו"תורת חובת הלבבות" של ר' בחיי אבן פקודה. נוספים להם אך נפוצים פחות, כתבים נוספים כגון: "פרקי אבות" מסדר נזיקין במשנה, "איגרת הרמב"ן", כתבי המהר"ל מפראג, ועוד. בישיבות הקטנות הליטאיות, מקובל גם הספר "בנין עולם" העוסק במעלת ההתמדה בלימוד התורה.
מילוש אוברנוביץ'
מילוש אוברנוביץ (בסרבית: Милош Обреновић) נולד כמילוש תאודורוביץ' (Милош Теодоровић; 18 במרץ 1780 (7 במרץ לפי לוח השנה היוליאני, - 26 בספטמבר 1860) היה הנסיך של נסיכות סרביה בשנים 1839-1815 ושוב בשנים 1860-1858. הוא השתתף במרד הסרבי הראשון נגד שלטון הטורקים העות'מאנים בארצו, הנהיג את המרד הסרבי השני וייסד את שושלת אוברנוביץ'. תחת הנהגתו, הפכה סרביה לנסיכות אוטונומית במסגרת האימפריה העות'מאנית. מילוש אוברנוביץ' היה אחראי במידה רבה לתהליך התחייה של הישות המדינית הסרבית ולעיצוב המדיניות הפנים והחוץ של המדינה הסרבית המודרנית. שלטונו היה אוטוקרטי, כשהוא סירב לחלק את הכוח עם אחרים.
רקע משפחתי ושנותיו המוקדמות
מילוש אוברנוסיץ' נולד כמילוש תאודורוביץ' בכפר דובריניה, על יד פוז'גה, במחוז אוז'יצה בסרביה, אז תחת שלטון עות'מאני, לאביו איכר עני ממונטנגרו בשם תאודור מיכאילוביץ' (מת ב-1802) ולאמו וישנייה אורושביץ' (או אולי גויקוביץ') (מתה ב-1817). הוא היה בנם הבכור מתוך שלושה ילדים. אחיו הצעירים היו יברם ויובאן. לשני ההורים היו גם ילדים מנישואים קודמים. עם בעלה הראשון, אוברן מרטינוביץ' (מת ב-1777), נולדו לאם שלושה ילדים: סטאנה (נולדה ב-1773), יאקוב (1767–1817) ומילן (1810-1770). אחרי מותו של אחיו למחצה, מילן, שהיה אחד מגבורי המרד הסרבי הראשון, אימץ מילוש את שם אביו של מילן - וקרא לעצמו "אוברנוביץ'". לא ברור מתי בדיוק אימץ מילוש שם זה. רווחת הדעה שעשה כן אחרי מותו של מילן. אולם גילויים אחרונים חושפים כי השתמש בשם משפחה זה עוד בשנת 1808. בנעוריו עבד מילוש כשרת במשפחה של אקסנטיה (אקסו) יצ'מניצה, סוחר בקר אמיד בזלטיבור.
חייו הבוגרים
בשנת 1805, בגיל 25, התחתן מילוש עם ליוביצה ווקומנוביץ' (1843 - 1788). מילוש הצטרף למרד הסרבי הראשון נגד השלטון העות'מאני עד לסיומו בשנת 1813. אחיו למחצה, מילן, עלה בימי המרד למעמד של מפקד של אזור הרי רודניק ונהרג. אחרי דיכוי המרד נמנה מילוש עם המנהיגים היחידים שנותרו בסרביה והצטרכו לעמוד בפני נקמת הטורקים. אחרי רציחתו של קאראג'ורג'ה פטרוביץ' ב-1817 הפך מילוש אוברנוביץ' למנהיג הסרבים.
באפריל 1815 הוא ארגן והוביל את המרד הסרבי השני. הטורקים הצליחו להביס את המורדים אולם בסופו של דבר הסכים המושל העות'מאני מרשלי עלי פאשה לשאת ולתת עם אוברנוביץ'. כתוצאה מההסכם שחתמו, קיבלה סרביה אוטונומיה תחת השלטון העות'מאני ומילוש אוברנוביץ' הוכר כשליט שלה הבלתי מעורער, בעל תואר נסיך. החל מסוף שנת 1828 ועד הסתיו 1830 הקים הנסיך מילוש "ועדה חוקתית" שנועדה לתרגם את קוד נפוליאון לשפה הסרבית ולנסח חוקים וכללים למדינה המתגבשת מחדש. אחרי דיונים עם הוועדה, הזמין הנסיך שני משפטנים מומחים משטחי סרביה שהיו תחת השלטון אוסטרי, כדי לכתוב קובצי חוקים פלילים ואזרחיים בשביל הנסיכות הסרבית. היה מדובר בווסיליה לזרביץ', ראש העיר זמון וביובן חאג'יץ', משפטן ומשורר, חבר במועצת העיר נובי סאד. בינואר 1830 הודיע מילוש אוברנוביץ' לאספה הלאומית שכינס, כי הסולטאן העות'מאני הכיר בצו מיוחד בסרביה כישות אוטונומית בכל הנוגע בניהולה הפנימי. השלטון הטורקי אף השאיר פתוחות אפשרויות של התרחבות טריטוריאלית של ישות סרבית זו בעתיד, ביטל את כל התחייבויות האיכרים הסרבים כלפי הפאודלים העות'מאנים, נתן יד חופשית בהקמת בתי ספר, בתי משפט ומוסדות מנהל אוטונומי.
צווי הסולטאן משנת 1830 ו-1833 הרחיבו זכויות אלה לשטח גדול יותר והפכו את סרביה לנסיכות כשבראשה מילוש אוברנוביץ' כנסיך בעל זכויות תורשתיות. בבלגרד הבירה הוקמה מטרופוליה של הכנסייה האורתודוקסית הסרבית, בעלת אוטונומיה ביחס לפטריארך היווני של קונסטנטינופול. בשנת 1837 בנה מילוש את הקתדרלה של בלגרד - "סבורנה צרקבה" בסגנון נאו-בארוקי. הסולטאן העות'מאני הכיר גם במעמדה של רוסיה כערבה לאוטונומיה של סרביה.
המשך שלטונו
העם הסרבי לא רווח נחת משלטונו האוטוקרטי ולעיתים קרובות ברוטלי של מילוש אוברנוביץ' ומרד תכופות נגדו. בעקבות אחת המרידות, הוא הסכים לאמץ חוקה בשנת 1835, זאת למורת רוחן של שלוש האימפריות באזור: ההבסבורגית, העות'מאנית והרוסית. שלושתן ראו בחוקה תקדים מסוכן לשלטון האוטוקרטי של עצמן. הקנצלר האוסטרי מטרניך לגלג במיוחד לעובדה שלסרביה יש דגל ואף שר חוץ משלה. בסופו של דבר ביטל מילוש את החוקה לפי דרישות הטורקים והרוסים.
בשנת 1839 הוא ויתר על הכתר לטובת בנו מילאן, שמת כעבור שבועות אחדים, ואחר כך לטובת בנו השני, מיכאילו. הנסיך מיכאילו אוברנוביץ' הודח בשנת 1842 ובית אוברנוביץ' סולק מהשלטון עד שנת 1858. בשנות הגלות שהה מילוש אוברנוביץ' באוסטריה, בההוטל עליו מאסר, אחר כך בוולאכיה.
בשנת 1858 חזר מילוש בגיל 78 לעוד שנתיים בשלטון בסרביה עד יום מותו. גם בשלטון השני שלו אופי האוטוריטרי של הנהגתו לא השתנה. ב-12 בינואר 1860 הכיר השער הנשגב בשלטונו אך סירב להכיר בזכותו להוריש אותו לצאצאיו. אחרי מות מילוש, שוב הוכתר במקומו בנו, מיכאילו.
גבריאלה אמורט
האב גבריאלֶה אַמוֹרְט (באיטלקית: Gabriele Amorth;1 במאי 1925 – 16 בספטמבר 2016) היה כומר קתולי איטלקי, מגרש השדים של דיוקסיית רומא והוותיקן.
ביוגרפיה
אמורט נולד במודנה למשפחה קתולית אדוקה, והוריו היו חברים בארגון החילוני "פעולה קתולית" (Azione Cattolica). הוא למד משפטים באוניברסיטת מודנה והיה חבר אחוות הסטודנטים הקתוליים של איטליה. בגיל שמונה-עשרה הצטרף לחטיבת הפרטיזנים שהוקמה בעירו, בה שירת כמפקד, וזכה בעיטור לאחר המלחמה. ב-1947 מונה לסגן יו"ר תנועת הנוער של המפלגה הנוצרית-דמוקרטית, ג'וליו אנדראוטי. אמורט החליט שלא להיוותר בפוליטיקה והתפטר מהתנועה. הוא סיים את לימודי המשפטים ב-1951, ואז עזב את החיים החילוניים והצטרף לאחוות השליח פאולוס הקדוש. ב-24 בינואר 1954 הוסמך לכמורה. הוא עסק בהוראה ובעיתונות. ב-1959 ארגן את אירוע הקדשתה של המדינה לליבה חסר המתום של הבתולה, שהיה כרוך בהטסה במסוק של פסל גבירתנו מפאטימה בכל הבירות המחוזיות. ב-1977 מונה לעורך הירחון המריאני Madre de Dio.
ב-1986 ביקש ממנו הארכידיאקון הראשי, החשמן אוּגוֹ פּוֹלֶטי, לקבל את תפקיד עוזרו של מגרש השדים של רומא, האב קנדידיו אמנטיני, שכיהן במשרה בסקלה סנטה מאז 1961. אמורט חסר כל ניסיון בגירוש שדים, וטען שהסכים רק לאחר תפילה ממושכת שבסופה אמר לו השטן שהוא טהור מכדי להיפגע. הוא התפטר מעריכת הירחון ונעשה לשולייתו של אמנטיני. ב-1992, עם מותו, ירש אותו בתפקיד מגרש השדים הרשמי של הדיוקסיה כולה.
אמורט הדגיש בהזדמנויות שונות את ההכרח להאמין ששדים הם בריות ממשיות, לא מטאפורה לדחפים אנושיים, וציטט בעניין זה את הבשורה על פי לוקאס ט': ואת דברי האפיפיור יוחנן פאולוס השני ש"מי שלא מאמין בשטן, כופר בבשורה." במהלך הקריירה שלו טען שערך יותר מ-70,000 גירושי שדים מוצלחים. ב-1999 הביע התנגדות לתקנון החדש להוצאת איחוזים שאושר בוותיקן, שהחליף את כללי הטקס שאושררו ב-1614, ושהמליץ לפנות לרופאים ולפסיכיאטרים תחילה. עם זאת, במאי 2016 אמר לוויליאם פרידקין שהוא תומך בהתייעצות באנשי רפואה, משום שרוב הטוענים לאיחוז שראה בקריירה שלו סבלו ממתחים נפשיים או בעיות בריאות. לדבריו, "רק אחד או שניים, לכל היותר, מכל מאה" סבלו באמת משדים.
בין היתר, אמורט סבר שליל כל הקדושים הוא חגיגה שטנית והמליץ להורים שלא לאפשר לילדיהם לחגוג אותו. הוא התנגד לספרי הארי פוטר, משום שקידמו לדעתו מאגיה שחורה, וליוגה, שהייתה פולחן מזרחי אלילי. הוא חיבר מספר ספרים על עבודתו כמגרש.
אמורט מת ב-2016 ממחלת ריאות.
התיאטרון הפיזי DV8
התיאטרון הפיזי DV8 היא להקת תיאטרון מחול שנוסדה בשנת 1986 על ידי קבוצת רקדנים עצמאיים, שלטענתם הרגישו מתוסכלים ומפוקחים מהדרך והתפיסה של מרבית הריקוד הקיים. הלהקה הציגה 15 קטעי מחול שהוצגו ברחבי העולם. 5 קטעים של הלהקה נערכו לטלוויזיה וזכו בפרסים. הלהקה מציגה עבודות השוברות גבולות בין ריקוד, תיאטרון, פוליטיקה ומגדר, ומעל לכל, רעיונות ורגשות ברורים ללא יומרנות. רקדניה משלבים בריקוד שירה, אתלטיות גבוהה, אקרובטיקה, מגע חזק ואלתור.
הלהקה מנוהלת על ידי לויד ניוסון ופועלת בלונדון.
פוארטו ריקו במשחקים האולימפיים לנוער
פוארטו ריקו משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער מפוארטו ריקו ארבעה מדליות, מהן מדליית זהב יחידה.
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של פוארטו ריקו למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 15 ספורטאים שהתחרו בתשעה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית זהב יחידה. המשלחת הגיעה להישגים בענפים איגרוף עם זכייה במדליית זהב בקטגוריית משקל זבוב לנערים, ואתלטיקה עם העפלה לגמר בהטלת כידון לנערים בה סיימה במקום השישי. המשלחת התחרתה גם בענפים שחייה ושיט. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים התעמלות במקצוע התעמלות מכשירים לנערים, טניס, טניס שולחן, טריאתלון וכדורסל בהם סיימה בין המקומות האחרונים.
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג הייתה המשלחת הגדולה ביותר שפוארטו ריקו שלחה עד כה. המשלחת מתנה 23 ספורטאים שהתחרו בעשרה ענפי ספורט. המשלחת הגיעה להישג בענף האתלטיקה עם העפלה לגמר בריצת 2000 מטר מכשולים לנערות בה סיימה במקום השישי. המשלחת התחרתה בענפים טאקוונדו, טניס שולחן, כדורסל, כדורעף חופים ושחייה אך לא הצליחה להגיע להישגים ולמקומות גבוהים. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים ג'ודו, התעמלות, סיף ושיט וסיימה בין המקומות האחרונים.
מדליות לפי משחקים
width="20px"|
רני פלק
רענן (רני) פלק (נולד ב-1953) הוא טייס קרב לשעבר בחיל האוויר הישראלי, שירת כמפקד בסיס רמת דוד, כמפקד בסיס חצרים וכנספח אווירי בארצות הברית, סיים את שירותו בצה"ל בדרגת תת-אלוף. כיהן כמנכ"ל המשרד לביטחון פנים מתחילת 2005 עד יוני 2008. וכמנכ"ל המכללה האקדמית גליל מערבי בשנים 2011–2014.
ביוגרפיה
פלק נולד במושב מרחביה. בנם של עדינה ושמחה. למד עד כיתה י"ג והוכשר כהנדסאי מכונות. ב-1972 התגייס לקורס טיס (מספר 73) ובמהלך מלחמת יום הכיפורים, בעודו בקורס, שירת כאיש צוות קרקע בטייסת 107 בבסיס חצרים. לאחר הקורס שובץ בטייסת 116, טייסת מטוסי A-4 סקייהוק. עבר הסבה למטוסי F-4 פנטום ושירת בטייסת 69, ב-1977 סיים בהצטיינות קורס מדריכי טיסה ושירת כמדריך בקורס אימון מתקדם. בדצמבר אותה שנה היה מעורב בתאונה אווירית במהלך אימון קרב אוויר בין מטוסי פנטום למטוסי F-15 איגל, במהלך האימון התנגש מטוסו במטוס פנטום אחר, פלק נאלץ לנטוש יחד עם נווטו ונפצע ואילו הפנטום התרסק ושני אנשי צוותו,, מפקד טייסת 69, והנווט נהרגו. פלק חזר להדריך בבית הספר לטיסה ושירת כסמ"ט ב' בטייסת 110.
ב-1980 יצא עם משלחת חיל האוויר להסבת טייסת 117 למטוסי F-16 פייטינג פלקון, בשובו התאמן עם עמיתיו לקראת הפצצת הכור העיראקי אך לא נבחר לאחד מהטייסים שהשתתפו במבצע. במלחמת לבנון הראשונה השתתף במבצע ערצב 19 והיה חלק ממבנה הטייסת שהשתתף בתקיפת חטף של סוללות הטילים הסוריות. במהלך קרב אוויר המוני שהתפתח במלחמה, הפיל שני מטוסי מיג סוריים. לאחר המלחמה מונה לסמ"ט א' בטייסת 69.
באוגוסט 1984 מונה לראש מדור במחלקת מבצעים של חיל האוויר, ובין השאר היה אחראי לתכנון תקיפת מפקדת אש"ף בתוניס באוקטובר 1985 (מבצע רגל עץ), מבצע ההפצצה ארוכת הטווח המרוחקת ביותר שביצע חיל האוויר. פלק היה מתוכנן לשמש כמפקד טייסת 69, אך בעקבות מותו של מפקד טייסת 253 נקרא להחליפו. הוא השתתף יחד עם אילן רמון ודן חלוץ בצוות בחינת מטוס הלביא בקרבות אוויר מול F-16C. לאחר תפקיד זה יצא ללימודים בבית הספר לפיקוד ומטה של חיל האוויר האמריקאי באלבמה ותואר ראשון באוניברסיטת אובורן. ב-1989 מונה למפקד טייסת 101 ובהמשך שירת כראש ענף וכראש מחלקת מבצעים. לאחר שנתיים של לימודי תואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטת חיפה, מונה ב-1996 למפקד בסיס רמת דוד וב-1998 למפקד בסיס חצרים. במהלך כהונתו הוכשר גם כטייס מסוקי בל 212 ואף השתתף בפעילות מבצעית של חילוץ פצועים. ב-2001 מונה לנספח חיל האוויר בארצות הברית, שירת בתפקיד זה במהלך שלוש שנים, במהלכן אירע אסון מעבורת החלל קולומביה בו נהרג אילן רמון, חברו לקורס הטיס ולהסבה למטוסי ה-F-16.
פלק נשוי ואב לארבעה, בנו משרת אף הוא כטייס בחיל האוויר. אחיו של פלק,, טייס קרב אף הוא, נהרג בתאונת אימונים ב-1988.
עינה ארדל
עינה ארדל (נולדה ב-1973) היא משוררת ישראלית.
ביוגרפיה
ארדל נולדה בקופנהגן שבדנמרק. גדלה בירושלים. בעלת תואר ראשון בחוגים לתולדות התיאטרון ולספרות כללית והשוואתית באוניברסיטה העברית בירושלים. פרסומה הראשון היה השיר "מפרחי הגן" בעיתון "כל העיר",27 באפריל 1990 ומאז פורסמו שיריה בכתבי-עת ספרותיים ובספרי שירה.
ארדל זכתה בפרס הרי הרשון מטעם האוניברסיטה העברית (1999) ובפרס נשיא המדינה לספרות לשנת תשס"ה על ספר "סנדלי הדם שלי" שיצא ב-2002. בשנת 2008 הוציאה את הספר "שירי אהבה לימים רעים". בשנת 2010 זכתה בפרס היצירה, מטעם ראש הממשלה. בשנת 2014 הוציאה את הספר "כשהגעגועים היו מבישים", וב-2017 את רומן המכתבים "בואנוס איירס, איסטנבול". ניהלה סדנאות כתיבה, שימשה כלקטורית בהוצאות ספרים, עבדה בחנות ספרים משומשים, וכתבה סקירות על ספרים לרדיו.
עובדת כמורה לספרות בתיכון "יד ביד" ובתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות בירושלים.
אם לשנים.
קישורים חיצוניים
מבחר משיריה:
אחזקת הבית
אחזקת הבית או תחזוקת הבית היא התחזוקה של מקומות המשמשים למגורים. זהו תת-תחום של תחזוקת מבנים, שמתבצע ברובו על ידי המתגוררים עצמם, שאינם בהכרח אנשי מקצוע בתחום זה.
בתחום אחזקת הבית כלולות עבודות של תחזוקה שוטפת, אבחון ופתרון של בעיות ותקלות. אחזקת הבית מקיפה את כלל המרכיבים החיוניים לפעילותו התקינה, ובכללם המבנה עצמו, מערכות המותקנות במבנה דרך קבע, ציוד וכלים המשמשים את צורכי הבית. מגוון עבודות האחזקה הנדרשות בבית רחב מאוד, ונע בין עבודות פשוטות ביותר לעבודות שמורכבותן רבה.
אחזקה עצמית
אחזקת הבית יכולה להתבצע על ידי אנשי מקצוע תמורת תשלום, אך מקובל כי לאחזקה עצמית של הבית מספר יתרונות, שהבולט שבהם הוא עלות יחסית נמוכה.
האפשרות והיקף עבודות האחזקה הניתנות לביצוע על ידי דיירי הבית עצמם תלוי במספר גורמים. הראשון שבהם הוא עצם הנכונות לבצע את העבודה הנדרשת. הגורם הבא הוא המיומנות האישית - עד כמה הדייר מכיר את המערכת ויכול לבצע את התחזוקה הנכונה. המיומנות האישית ניתנת לפיתוח עד לרמות גבוהות מאוד, ואף עד ליכולת להתמודד עם רובן המוחלט של התקלות שעלולות להתרחש. כמובן, שרכישת המיומנות היא תהליך שתנאי מוקדם לו הוא הנכונות לרכישתו. עם התפתחות השיתופיות באינטרנט נוצרה גישה קלה למידע המקיף את רוב הכרוך בתחזוקת הבית. בנוסף, קיימים חוגים, קורסים וסדנאות המלמדים מיומנויות אחזקת הבית.
עלויות
במקרים רבים, ביצוע עצמי של עבודות אחזקה בבית חסכוני מאוד. מכיוון שבפנייה לשירותיהם של אנשי מקצוע התשלום הוא גם על גורם הזמן ("קריאת שירות"), הרי שבעבודות פשוטות מדובר בחיסכון משמעותי.
מגבלה על עבודות אחזקת הבית היא כלי העבודה והחומרים הנגישים לדיירים. ישנן עבודות שלביצוען נדרשים כלי עבודה שאינם שכיחים במשקי בית, וההשקעה הנדרשת לרכישתם אינה מוצדקת כשמדובר בשימוש נדיר. בנוסף, העלות של חלק מהחומרים הדרושים לתחזוקה עשויה להשתנות באופן קיצוני אם הם נרכשים לשימוש ביתי (קרי בכמויות קטנות) או באופן סיטונאי. בשני המקרים, כאשר מדובר במוצרים שעלותם גבוהה, ההפרש עשוי להצדיק שכירת שירותים של גורם חיצוני לביצוע עבודות האחזקה.
סוגי תחזוקה
כמו בתחזוקת מבנים, מתחלקת תחזוקת הבית לשני סוגים: תחזוקה שוטפת ותחזוקת שבר.
תחזוקה שוטפת
התחזוקה השוטפת כוללת את כל הפעולות שמבוצעות על בסיס סדיר, תקופתי. התדירות של פעולות התחזוקה השוטפת נעה מפעולות יומיומיות (למשל אוורור הבית) ועד לפעולות שמתבצעות אחת למספר שנים (למשל זיפות גגות).
תחזוקת שבר וחירום
כתחזוקת שבר נחשבות הפעולות המבוצעות אך ורק במקרה של תקלה, קלקול או שבר. תחזוקת השבר כוללת איבחון התקלה, תיקונה או החלפה של רכיב פגום.
תקלות מסוימות עלולות להחשב כתחזוקת "חירום" - כאלו הן תקלות שאינן מאפשרות המשך קיום חיים סביר בבית, למשל הצפה של הבית, פיצוץ של צינור מים ראשי, קצר כללי בלוח החשמל, סתימה בצינור ביוב ראשי ועוד.
תחזוקת המבנה
תכולת התחזוקה של המבנה עצמו תלויה מאוד בסוג המגורים - אם מדובר בוילה, דירה בבניין מגורים, בית נייד או כל סוג אחר.
עבודות תחזוקה שוטפת המשותפות לכל בתי המגורים:
עבודות תחזוקה שוטפת התלויות בסוג הבית:
תחזוקת שבר של מבנה כוללת:
תחזוקת מערכות
בבתים שונים קיימות מערכות מבנה שונות, אולם ישנן מערכות בסיסיות המשותפות לכל המבנים. מערכות אלו הן מערכות המים, סילוק השפכים ומערכת החשמל. מערכות נוספות שקיימות במרבית בתי המגורים הן מערכות חימום, קירור, וגז.
תחזוקת טקסטיל
וילונות, שטיחים שמיכות, מצעים וגם בגדים עשויים להשחק ולהקרע, ניתן לתחזק אותם על ידי תיקון קרעים וחורים (באמצעות טלאי), תפירת כפתורים שנקרעו, החלפת רוכסנים.
תחזוקת כלים ומכשירים
חלק מהכלים והמתקנים המשמשים לתפעול הבית דורשים פעולות תחזוקה - למשל השחזת סכינים, חיזוק ידיות של סירים ומחבתות, החלפה של חבלי תליית כביסה, ועוד.
עיקר התחזוקה הנדרשת למכשירי חשמל ביתיים היא תיקון תקלות. תיקון עצמי של מכשירי חשמל אינו מחזה נפוץ, היות שהמיומנות הנדרשת לכך רבה יחסית, והסיכון הכרוך בטעות גבוה. עם זאת לא פעם מדובר בתיקונים פשוטים יחסית. כתוצאה מכך, פעמים רבות מכשירי חשמל "זולים" מוחלפים בשל תקלה (על אף שדווקא במכשירים הזולים קל יחסית לאתר ולתקן תקלות), ורק למכשירים "יקרים" כמקרר ומכונת כביסה משתמשים בשירותי תיקון.
גינון
בבתים הכוללים חצר נחשב הגינון כחלק מאחזקת הבית. לעיתים כוללת החצר מתקנים שונים אשר דורשים תחזוקה. בשל היותה של החצר והמתקנים שבה חשופים לפגעי מזג האוויר, נדרשות בדרך כלל פעולות תחזוקה תכופות ובהיקף משמעותי יחסית לתחזוקת פנים הבית.
תחזוקה מונעת ותפעול
חלק ניכר מפעולות התחזוקה השוטפות הן בגדר "תחזוקה מונעת", כלומר שההקפדה עליהן מעכבת או אף מונעת תקלות שדורשות תחזוקת שבר או אף תחזוקת חירום. דוגמה לפעולת תחזוקה כזו היא זיפות תקופתי של גגות, המונע התפתחות סדקים ונזילות בתקרה.
גם תפעול היומיומי נכון של הבית מהווה חלק מהתחזוקה המונעת. כך למשל, כיבוי אורות מיותרים יעכב את הצורך בהחלפת נורות, ואוורור של חדרי רחצה לאחר השימוש עשוי למנוע הופעת עובש. תפעול נכון משפיע מאוד על מניעת תקלות במכשירי חשמל, ולעיתים חיוני למניעת סכנות כשריפה.
תיקון מול החלפה
שאלת העלות היא גם חלק מההחלטה האם לתקן תקלה או להחליף רכיב. כאשר לצורך תיקון מערכת או רכיב כלשהו נדרשת השקעה נמוכה יחסית, פעמים רבות תהיה העדפה לתיקון. כאשר עלות התיקון גבוהה מאוד, תישקל החלפה מלאה. שיקול נוסף הוא המצב הכללי של המערכת או הרכיב בהם קיימת התקלה. במערכות ישנות לא פעם תישקל החלפת המערכת כולה, על מנת למנוע הופעת תקלות חוזרות ונשנות הנובעות מבלאי מצטבר.
חנויות "עשה זאת בעצמך"
בתחום הקמעונאות קיים ענף של חנויות המתמקדות במכירת ציוד לצורך אחזקת הבית, מחנויות קטנות ועד לרשתות וחנויות ענק. כיום ניתן לרכוש בחנויות אלו את כל הציוד הדרוש לאחזקת הבית. בדרך כלל ניתן גם בחנויות אלו ייעוץ מקצועי.
ביטוח
ביטוח בית מגורים עשוי לכלול רכיבים המושפעים מאחזקת הבית, למשל ביטוח בפני נזקים שנובעים מתקלות בצנרת המים. בנוסף, קיימים ביטוחים לכלל מכשירי החשמל הביתיים המציעים שירותי תיקונים או אף החלפה של מכשירים.
שלום (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מערכת ברמינגהאם
מערכת ברמינגהאם הייתה תנועת אזרחית, שיזמה התאחדות ההנהגה הדרומית-נוצרית בהובלת מרטין לותר קינג בשנת 1963, למאבק בהפרדה הגזעית בברמינגהאם שבאלבמה.
רקע
מרטין לותר קינג הגדיר את העיר ברמינגהאם "העיר המופרדת ביותר בארצות הברית". בעיר שבה חיו כ-350,000 תושבים מתוכם 60% "לבנים" לא היו כל נושאי משרות ציבוריות מקרב התושבים האפרו-אמריקאים. האבטלה הקשה ותנאי האפליה הביאו את היחסים הבין גזעיים בעיר לכלל עימות אלים שכלל שימוש בנשק חם ומטעני חבלה. ניסיון של איגודי זכויות אדם לפעול דרך ערוצים משפטיים נתקלו בחומה בצורה של גזענות. בשנת 1963 נרצחו ארבע ילדות אפרו-אמריקאיות בהתקפת טרור על ידי מטען נפץ שהונח ברחוב הכנסייה הבפטיסטית. האירוע הונצח על ידי המשורר השחור דדלי רנדל, בשיר "הבלדה של ברמינגהאם", ועל ידי סקסופוניסט הג'אז ג'ון קולטריין, בשיר "אלבמה".
המערכה
במהלך המערכה נעצר מרטין לותר קינג, בפעם ה-13 מתוך 29 בסך הכל בחייו. הכליאה הפכה לכלי במאבק הציבורי בעוד תומכיו פונים לתקשורת ואף לנשיא ארצות הברית תוך גרימת מבוכה לרשויות המקומיות. קינג ניצל את זמנו בכלא וכתב את המנשר המפורסם מכתב מבית הכלא של ברמינגהאם, שנכתב על בדלי נייר ושוליים של עיתונים. החיבור היה תשובה ישירה לאנשי כמורה לבנים שהאשימו את קינג בהסתה למרדנות ודרשו ממנו לנהל את המאבק באמצעים משפטיים. ה"מכתב" כלל את עיקרי אמונתו ודעותיו של קינג. בתגובה לביקורת קבע קינג כי השבר של הגזענות הוא עמוק, הצורך בשינוי דחוף והמערכת מחופרת בעמדתה, קינג טוען כי חירות אינה ניתנת במתנה על ידי הצד המדכא אלא המדוכא חייב לדרוש את חירותו. קינג מציין כי מסיבת התה של בוסטון הייתה למעשה צעד של מרדנות אזרחית ואף מרחיק לכת וקובע כי מעשיה של המפלגה הנאצית בגרמניה נעשו בחסות החוק. קינג ממשיך ומתאר את החברה "הלבנה" העומדת מול המפגינים:
בסופו של דבר קצרה המערכה הצלחה, וב-12 ביוני 1963 נשא הנשיא ג'ון קנדי נאום בו ביקש להבטיח את זכותם של כל האזרחים לקבל שירות ולהשתמש בכל התשתיות, בכלל זה בתי מלון, חנויות, תיאטראות, מסעדות ומוסדות דומים ומימוש הזכות להצביע בכל המדינות. לאחר מכן, ב-19 ביוני, הגיש קנדי לקונגרס הצעת חוק לשוויון זכויות.
את המערכה סיכם קינג במילים הבאות:
.
ג'ון ליידון
ג'ון ליידון, הידוע גם בכינוי ג'וני רוטן (מילולית ג'וני הרקוב) (באנגלית: John Joseph Lydon; נולד ב-31 בינואר 1956), הוא נחשב לאחד האמנים המשפיעים ביותר על מוזיקת ותנועת הפאנק. ליידון היה בין היתר חבר בלהקת הפאנק "סקס פיסטולס" ובלהקת "Public Image Limited".
סקס פיסטולס
בשנת 1975 בחנות אנטי-אופנה קטנה בבריטניה חשב יזם צעיר בשם מלקולם מקלארן על הקמת להקת רוק חדשה. מקלארן החליט לצרף ללהקה הזאת את פול קוק, סטיב ג'ונס וגלן מטלוק. הוא הכיר להם בחור בשם ג'ון ליידון. כאשר ראה ג'ונס את ליידון הוא החל לכנות אותו ג'וני רוטן (רקוב) בגלל חוסר ההיגיינה שלו. רוטן הצטרף ללהקה בתור הזמר הראשי והפתיע את כל חבריה ביכולות הקוליות המיוחדות שלו, אף על פי שקודם לכן הוא מעולם לא שר. בהתאם לאופייה המרדני של הלהקה, רוטן היה מסתובב עם חולצה בעלת הכיתוב: "אני שונא את פינק פלויד!" (הגם שציין את פינק פלויד כאחת מהשפעותיו).
הלהקה, שהחלה לקרוא לעצמה סקס פיסטולס, קיבלה תדמית של להקה אלימה לאחר שרוב הופעותיה הסתיימו באלימות. לתדמית האלימה לא התאים מטלוק, כיוון שהוא היה "ילד טוב" בהשוואה לשאר חברי הלהקה. הלהקה החליטה להחליף אותו בחבר ילדות של רוטן, סיד וישס.
סמוך לחגיגות היובל של מלכת אנגליה הוציאו הסקס פיסטולס שיר שלעג למלכה ושמו God Save the Queen. השיר הגיע למקום הראשון במצעדי הפזמונים אך צונזר – ריבוע שחור הופיע במקום שם השיר במצעדי הפזמונים. פעם אחת, כאשר הסתובב רוטן ברכבת התחתית, תקפו אותו חבורת בריונים שהיו בעד המלכה ודקרו אותו. לאחר כל זה רוב המועדונים בבריטניה לא נתנו לסקס פיסטולס להופיע אצלם, והסקס פיסטולס נאלצו לנסות את מזלם בארצות הברית. במהלך אחת ההופעות בארצות הברית כינה רוטן את האמריקאים בכינוי "בוקרים". הכינוי הזה הרגיז מאוד את הקהל האמריקני והוא החל להשליך חפצים לכיוון הלהקה.
בעוד סיבוב ההופעות בארצות הברית נמשך וישס החל להתמכר קשות להרואין. רוטן שכבר איבד את סבלנותו לווישס ולסקס פיסטולס החליט לפרק את הלהקה.
Public Image Limited
לאחר פירוק הסקס פיסטולס חזר רוטן לבריטניה ושינה את שמו בחזרה לג'ון ליידון. ליידון החליט להקים להקה חדשה וביחד עם קית' לווין, ג'ון וובל וג'ים ווקר הקים את להקת Public Image Limited (או בקיצור PIL).
להקת PIL הגיע לשיאה עם אלבומה השני Metal Box שלאחר מכן יצא בארצות הברית בשם Second Edition. בעקבות אלבום זה יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בארצות הברית שבמהלכה היא הספיקה לפטר את וובל ולהחליף אותו במתופף חדש בשם מרטין אטקינס שפוטר גם הוא בסוף סיבוב ההופעות.
לאחר כמה שנים פרש לווין מהלהקה ובעקבות זאת הלהקה התחילה להתפרק. הלהקה התפרקה בשנת 1993 לא לפני שליידון חזר לשם הבמה שלו ג'וני רוטן כמה שנים קודם לכן.
בשנת 2009 התאחדה הלהקה ויצאה לסיבוב הופעות עולמי, ואף הוציאה אלבום חדש בשם This is PiL.
רוטן עצמאי
לאחר פירוקה של PIL החל רוטן בקריירת סולו. את קריירת הסולו הוא פתח עם הסינגל Open Up שיצא ביחד עם ההרכב לפטפילד.
בשנת 1996 לרגל חגיגות העשרים להקמת הסקס פיסטולס התאחדו חברי הלהקה לסיבוב הופעות עולמי. חודש לאחר סיבוב ההופעות הם הוציאו אלבום בהופעה חיה.
בשנת 2004 זכה רוטן לתוכנית מציאות על חייו.
השפעות
בניגוד למה שניתן לחשוב, השפעותיו של ליידון, שונות לחלוטין מהסגנון בתחילת הקריירה שלו יחד עם הסקס פיסטולס. עם הקמת PIL, השפעות אלו התבטאו יותר כשהוא דומיננטי יותר בכיוון של ההרכב. בין השפעותיו הוא מציין את להקת מאגמה, טים באקלי, ג'ון קייל, קפטן ביפהארט, פיטר האמיל וואן דר גראף ג'נרייטור, ניל יאנג, להקת הקראוטרוק Can, וז'אנרים כמו רגאיי ודאב.
מאבק משפטי על זכויות מוזיקה
בשנת 2021, תבע את יוצרי הסדרה העתידית פיסטול, בזמן שהסדרה עדיין הייתה בשלבי ההפקה, ומתח ביקורת על הסדרה וכינה אותה בכינויים פוגעניים. זמן קצר לאחר מכן, הוא הגיש תביעה נגד חברי הלהקה לשעבר, סטיב ג'ונס, פול קוק, גלן מטלוק ויורשיו של סיד וישס, על מנת למנוע שימוש במוזיקה של הלהקה בסדרה. ב-23 באוגוסט 2021, פורסם שליידון הפסיד במאבק המשפטי ובית המשפט התיר להשתמש במוזיקה של הלהקה בסדרה.