cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מצ'יסטה
השפעה תרבותית
דמותו של מצ'יסטה, שנוצרה על ידי הלאומן ד'אנונציו, דורשת עיון בהקשר לזמנה ולתקופתה. מצ'יסטה של ד'אנונציו משקף תפיסה קולוניאליסטית של איש המערב הנלחם כנגד הברברים האוריינטלים המנוונים, כשם שהכיבוש האיטלקי בלוב ובמזרח אפריקה התיימר לעשות. מצ'יסטה, על אף שהיה קרתגני בעצמו, ייצג את הדמות האידיאלית של היליד. הוא היה עבד צפון אפריקני שתשוקתו הייתה להתאחד ולהיטיב עם אדונו הרומי.
אך דמותו של השרירן מצ'יסטה קיבלה נפח מעבר להקשר ההיסטורי המסוים, והשפיעה על יוצרי סרטים באירופה ובארצות הברית. פליני סיפר כי את הרצון להיות יוצר סרטים קיבל בעת שצפה, כילד, בסרט "Maciste all'inferno" (מצ'יסטה בתופת) בשנת 1926. השפעה ישירה יותר הייתה על יוצר הסרטים ג'ון מיליוס, שצילם בסרטו "קונן הברברי" סצנה בה נדון קונן, בגילומו של ארנולד שוורצנגר, לסובב גלגל של טחנה למשך עשר שנים, בדומה למצ'יסטה בסרט "כביריה". הסרטים היוו באופן כללי חלק מתרבות סרטי הניצול שפרחה בשנות ה-60 ושנות ה-70 ועל אף שנחשבה בזמנה לתרבות שוליים ירודה במיוחד, זכתה לעדנה בשנות ה-2000 ולהכרה כסוגה קולנועית מן השורה, המכונה אף "פאראסינימה".
גם בישראל הוקרנו סרטי מצ'יסטה וזכו להצלחה, במיוחד בבתי קולנוע שהקרינו סרטי ניצול, מצ'יסטות, מערבוני ספגטי, סרטי קראטה מהמזרח הרחוק ופורנוגרפיה רכה. בתי קולנוע אלו, כקולנוע מרכז בתל אביב ואוריון בחיפה, היוו מקור משיכה לנוער. מצ'יסטה מופיע בשירו של ברי סחרוף "כמה יוסי" בשורה "בהצגה יומית, טרזן מנצח את מצ'יסטה". הצלחת הסרטים הובילה את יזם הספרות הזולה אורי שלגי מהוצאת רמדור להזמין מגלעד מורג, שכתב עבורו את סדרת "פטריק קים" בכינוי "ברט ויטפורד", סדרת ספרי "מצ'יסטה" שהייתה אמורה ללכת בעקבות עלילות הסרטים. הסדרה כללה שישה ספרים, שפורסמו תחת שם העט ג'אוקומו ברטלי, ויצאו לאור בין השנים 1964–1969.
אף אוזן גרון (להקה)
היסטוריה
אף אוזן גרון הוקמה בשנת 1970 בלהקת חיל התותחנים כשאל יובל דור וקיקי (צבי) רוטשטיין הצטרף עמי מנדלמן. בתחילת דרכם הם הופיעו בתוכנית שכולה לחנים של יוני רכטר, חבר נוסף בלהקה הצבאית. הם הקליטו שמונה שירים ובהם הגרסה הראשונה של "דמעות של מלאכים" של דן מינסטר. השיר הוצג במצעדי הפזמונים, אך לא משך תשומת לב רבה.
לאחר שחרורם משירות סדיר בסוף 1971, הופיעה השלישייה כשלישייה אזרחית ובשנים הבאות היו להם מספר להיטים, גם כשלישייה עצמאית וגם כמלווים קוליים לזמרים דוגמת אבנר גדסי עם השיר "נפרדנו כך".
בין להיטיהם במצעד הפזמונים עד אמצע 1975 היו: "שמש אחת", "מלך במלונה", "שרה שרה שיר שמח" שזכה במקום ראשון בפסטיבל שירי הילדים, "עושים היסטוריה", "חגיגה" ו"שלא ייגמר לי הלילה" שהיה להיטה הגדול של השלישייה.
ב-1975 יצא אלבום הבכורה של השלישייה, "שמש אחת", ובו היו בעיקר שיריהם המקוריים. בין היתר נכללו בו גם חידושים לשירים "חמסינים במשלט" של נעמי שמר בעיבוד רוק של גיל דור ואת "החמה מראש האילנות" של חיים נחמן ביאליק.
שירם האחרון שהצליח במצעדים היה "חגיגה", קטע רוק מורכב, עם הרמוניות קוליות מפתיעות, שהראה מה היה הפוטנציאל הגלום בשלישייה. חבריה בחרו ללכת בדרך אחרת, צירפו אליהם את הזמרת שלומית אהרון והקימו את להקת הכל עובר חביבי.
אנסלם מקנטרברי
אנסלם מקנטרברי, או אנסלם הקדוש (באנגלית: Anselm of Canterbury, 1033 או 1034 – 21 באפריל 1109), היה פילוסוף ותאולוג משפיע בימי הביניים. מילא את משרת הארכיבישוף מקנטרברי מ־1093 ועד מותו. מכונה "מייסד הסכולסטיקה". מפורסם כממציא הטיעון האונטולוגי לקיומו של אלהים, והדיון במכוונות (אודותיות) בעניין כוכב השחר ששימש הוגים רבים בפילוסופיה ובלשנות.
חייו
אנסלם נולד בדוכסות בורגונדיה, בעיר אאוסטה שבאזור האלפים האיטלקיים, קרוב לגבול צרפת ושווייץ של ימינו. עזב את ביתו בגיל 23 ונסע לצרפת. ב-1059 הוא נמשך לנורמנדי מתוך רצון להתקרב אל אב המנזר הבנדיקטיני בבק, לנפרנק. שנה לאחר מכן הוא נכנס למנזר. שלוש שנים מאוחר יותר, ב-1063, כאשר לנפרנק נעשה לאב המנזר בקאן, אנסלם נבחר לראשון הנזירים.
ב-1078, עם מותו של הנזיר הרלוויין, המייסד והאב הראשון בבק, אנסלם נבחר לאב המנזר. תחת חסותו, בק נעשה למקום מפורסם בלמדנותו. שם כתב אנסלם את יצירותיו הפילוסופיות הראשונות, ה"דיאלוגים על האמת" ו"בחירה חופשית", ושניים מהכתבים המפורסמים שלו, ה"מונולוגיון" וה"פרוסולגיון". כאב המנזר בבק, אנסלם נקרא פעמים רבות לעמוד מקרוב על מצבם של נכסי המנזר באנגליה, וכך הפך למועמד מוביל לרשת את לנפרנק כארכיבישוף של קנטרברי.
כאשר לנפרנק מת, ב-1089, המלך ויליאם השני בחר שלא למנות איש למשרה הפנויה. ב-1093, חלה המלך, חשב שהוא עומד למות ומינה את אנסלם לארכיבישוף. במשך ארבע השנים הבאות הייתה יריבות מתמדת בין המלך לאנסלם, על רקע הזכויות והפריבילגיות של הכנסייה. אנסלם ביקש את עזרת ראשי הכנסייה ברומא ביריבות זו; ב-1097 הוא קיבל את רשותו של ויליאם לנסיעה, אך קיבל עזרה מועטת מהיושבים ברומא, וכאשר ניסה לחזור לאנגליה, ויליאם לא איפשר לו זאת.
ויליאם מת ב-1100 ויורשו, הנרי הראשון, הזמין את אנסלם חזרה לאנגליה. ב-1103 הנרי גירש את אנסלם חזרה לגלות. לאחר פשרה עם הנרי ב-1107, אנסלם הורשה לחזור לאנגליה, שם הוא חי עד מותו ב-1109. הוא נעשה לקדוש ב-1494, ובשנת 1720 הוכרז כאחד מ"מורי הכנסייה".
כתבים
תאולוגים מערביים רואים חשיבות בתורתו של אנסלם, מכיוון שהוא חשב לראשונה על התאוריה של "כפרה על ידי החלפה", בספרו "למה אלהים נעשה לאדם?", אנסלם טוען כי החטא של האדם מפריע לצדקתו של האל, וכי האל אינו יכול לגאול את האדם כל עוד צדקתו אינה מושלמת. מכיוון שכל אדם חוטא, אף אדם אינו יכול להיות צודק בעיני האל. לפיכך, האל שלח את ישו, שמותו וקומו לתחייה השלימו את צדקתו של האל ואפשרו את גאולת האדם. כאן אנסלם ייסד את אחת מתאוריות הכפרה המרכזיות בהיסטוריה של התאולוגיה הנוצרית המערבית.
בתרבות
בקומדיה האלוהית מאת דנטה אליגיירי מזכיר אותו הדובר בקנטו 12 של "העדן", בונוונטורה הקדוש, כשרוי בגן העדן של התאולוגים והפילוסופים יחד עם מלומדי דורו הוגו מסנט ויקטור, פטרוס קומסטור, פדרו הספרדי, יוחנן כריסוסטומוס, יואכים מפיורה ותומאס אקווינס.
2007 WD5
2007 WD5 הוא אסטרואיד אפולו בקוטר של 50 מ' הוא אסטרואיד חוצה מאדים, שנצפה לראשונה ב־20 בנובמבר 2007 על ידי אנדראה בואטיני מסקר השמיים של קטלינה. תצפיות מוקדמות על WD5 2007 גרמו להתרגשות בקרב הקהילה המדעית, כאשר ההערכה הייתה כי יש סיכוי של 1 ל-25 להתנגש במאדים ב־30 בינואר 2008. עם זאת, עד 9 בינואר 2008, תצפיות נוספות איפשרו את תוכנית האובייקטים הקרובים לכדור הארץ של נאס"א (NEOP) להפחתת אזור אי הוודאות וכתוצאה מכך יש סיכוי להשפעה של 1 ל-10,000. 2007 WD5 ככל הנראה עבר את מאדים במרחק של 6.5 רדיוס מאדים. בשל המרחק הקטן יחסית הזה ורמת הוודאות של התצפיות הקודמות, השפעות הכבידה של מאדים על מסלולו אינן ידועות, ולדברי סטיבן צ'סלי מתוכנית אובייקט הקרקע-אדמה של נאס"א, תוכנית אובייקט קרוב לכדור הארץ, 2007 WD5 נחשבת כיום 'אבודה' (ראו אסטרואידים אבודים).2007 WD5
גילוי
האסטרואיד התגלה ב־20 בנובמבר 2007 על ידי אנדראה בואטיני מסקר סקיי סקלינה במימון נאס"א בהר למון, ליד טוסון, אריזונה, ארצות הברית, באמצעות טלסקופ בגובה מטר וחצי. הוא התגלה בקבוצת הכוכבים מזל שור בעוצמה לכאורה של +20. זה יותר מ-400,000 יותר קלוש מכפי שרוב האנשים יכולים לראות בעין בלתי מזוינת בלילה חשוך רחוק מאורות העיר. הוא התגלה תשע עשרה יום לאחר שעבר ליד כדור הארץ. עד שהגיע למאדים היה גודל ניכר של כ26 + ולכן נראה יותר פי מאה יותר מאשר בזמן הגילוי.
מפגש מאדים: סיכוי להשפעה
ציר זמן של תצפיות ואירועים
1 בנובמבר 2007: תשע-עשרה יום לפני התגליתו, אסטרואיד קטן זה עבר בטווח של 7.5 מיליון ק"מ (5 מיליון מיילים או 0.0476 AU) מכדור הארץ.
20 בנובמבר 2007: האסטרואיד התגלה לראשונה על ידי אנדראה בואטיני מסקר השמיים של קטלינה.
בריטה הרדי
בריטה הרדי (נולדה ב-23 באפריל 1946) היא אימונולוגית וחוקרת סרטן ישראלית, פרופסור חבר בדימוס בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב ומנהלת המעבדה לאימונולוגיה רפואית במכון למחקר רפואי ע"ש פלסנשטיין, המרכז הרפואי רבין.
ביוגרפיה
בריטה הרדי נולדה בברית המועצות בשם בריטה קוגוט לרוזה ויצחק קוגוט מפולין. המשפחה עלתה לישראל ב-1949 והתיישבה בתל אביב. את לימודיה התיכוניים עשתה בתיכון אליאנס ברמת אביב.
למדה לתואר ראשון במיקרוביולוגיה ובביוכימיה באוניברסיטת בר-אילן, אותו השלימה ב-1967. לאחר מכן המשיכה לתואר שני במיקרוביולוגיה, גם כן באוניברסיטת בר-אילן, וסיימה את לימודיה בהצטיינות. בהמשך עברה למכון ויצמן למדע, שם ביצעה את לימודיה לתואר שלישי בביולוגיה של התא. עבודת הדוקטורט שלה, שהוגשה בשנת 1975 בהנחיית פרופ' דוד דנון, עסקה בתהליכי התחדשות במערכת החיסון.
ב-1976 יצאה הרדי להשתלמות בתר-דוקטורט, בחסות מלגת חיים ויצמן. היא השתלמה במחלקה ההמטולוגית של בית הספר לרפואה באוניברסיטת סטנפורד ושהתה שם מספר שנים בהנחיית פרופ' סטנלי שרייר, ראש המחלקה.
עם חזרתה לישראל ב-1980 ייסדה הרדי מעבדת מחקר במכון למחקר רפואי ע"ש פלסנשטיין (FMRC) בבית החולים בילינסון המסונף לפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
בשנים 1984–1985 ביצעה שנת השתלמות נוספת בסטנפורד, בה עסקה בהיבטים פונקציונליים של מערכת החיסון, ובשנים 1988–1989 השתלמה בתאגיד הפרמצבטי IDEC בקליפורניה, שם עסקה במחקר שמרכזו נוגדנים חד-שבטיים לקולטן על-תאי ממערכת החיסון, המשמשים לטיפול בחולי סרטן הדם.
עם חזרתה למעבדתה במכון פלסנשטיין, החלה במחקרים שמטרתם זיהוי נוגדנים חד-שבטיים המפעילים את מערכת החיסון במחלת הסרטן. ב-1995 הקימה במעבדתה במכון פלסנשטיין את חברת קיורטק (Curetech) בע"מ על בסיס תגליותיה באיתור נוגדנים חד-שבטיים להפעלת מערכת החיסון לטיפול בחולי סרטן. זאת, יחד עם שותפה פרופ' אברהם נובוגרודסקי ובמימון קרן ההון סיכון של חברת כלל.
ב-2001 עברה Curetech למשכנה בעיר יבנה ומשם המשיכה החברה בפעילותה, כשהרדי משמשת כיועצת וכמדענית הראשית.
מאז 2001 ועד לפרישתה ב-2015, המשיכה לנהל במעבדתה מחקרים בתחום האימונולוגיה התאית בתהליכים קרדיווסקולרים להבנת תהליכי עקה (cellular stress) ואנגיוגנזה בשיתוף המחלקה הקרדיולוגית במרכז הרפואי רבין ומנהלה, פרופ' אלכסנדר בטלר.
בשנת 2012 מונתה לפרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב.
נשואה לפיזיקאי עמוס הרדי והם הורים לשניים וסבים לחמישה נכדים. מתגוררת בתל אביב.
מחקר
במרוצת השנים פרסמה הרדי כ-60 מאמרים שפורסמו בכתבי עת שפיטים, הוזמנה להרצות בעשרות כנסים בינלאומיים, כתבה שני פרקים בספרים ורשמה עשרות פטנטים. במעבדתה השתלמו מספר רופאים במדעי יסוד.
חקר הסרטן
תגליותיה של הרדי הובילו ליישום בפיתוח תרופה המתבססת על נוגדנים חד-שבטיים אשר בודדו במעבדה הנקשרים לתאי מערכת החיסון, ומפעילים אותם לטיפול במחלה. התגליות הראשונות פורסמו ב-1997 ונמשכו עד להקמתה של חברה ביוטכנולוגית שעסקה בניסויים קליניים מתקדמים באימונותרפיה של מחלת הסרטן ברחבי בעולם.
במחקריה, הדגימה הרדי כי שפעול של המערכת החיסונית למאבק בסרטן הוא כלי משמעותי ותחילת העידן החדש של אימונותרפיה סרטנית.
חקר מחלות איסכמיה קרדיווסקולרית
מחקרה של הרדי מתמקד באקטיבציה של העקה התאית באמצעות החלבון GRP78 המתבטא במחלות איסכמיות קרדיווסקולריות. במעבדתה, היא הגדירה פפטידים סינתטיים אשר בנלווה להיקשרותם לתאי אנדותל המרפדים את דופן כלי הדם, הם נקשרים לקולטן ה-GRP78. כך הודגמו מערכות ניסיוניות שונות בהן נגרם חוסר חמצן כגון גפיים, עיניים, תאי לב ועוד, אשר היקשרות הפפטיד הנקשר לחלבון ה-GRP78 מניע מנגנון פרו-הישרדותי ומונע מוות תאי. מאידך, נחקרו תהליכי הנעה של הסיגנל האנטי-הישרדותי, העשויים להיות שימושיים לטיפול בסרטן.
סוזן פולגאר
ראשית חייה
סוזן (או ז'וז'ה) פולגאר החלה לשחק שחמט בגיל 4. אביה, לאסלו פולגאר, לימד ואימן אותה ואת שתי אחיותיה הצעירות (יהודית וסופיה). הוא חינך את שלוש הבנות להיות ילדות פלא, ולימד אותן בין השאר את השפה הבינלאומית אספרנטו. היא הייתה בת 4 כשזכתה באליפות עיר הולדתה בודפשט לילדות עד גיל 11 ובת 12 כשזכתה באליפות העולם לבנות עד גיל 16.
בילדותה ביקר בבית הקיץ של המשפחה אלוף העולם לשעבר בובי פישר. סוזן ואחיותיה שיחקו איתו שחמט בגרסה אקראית פרי המצאתו.
דרכה לאליפות העולם
ב-1992 זכתה באליפות העולם לנשים בשח בקצב בליץ וב-1996 זכתה באליפות העולם לנשים בשחמט. התואר נלקח ממנה ב-1999 לאחר מחלוקת בינה לבין הפיד"ה לגבי תנאי ההתמודדות בינה לבין הטוענת לכתר.
פולגאר בארצות הברית
לאחר שהיגרה לארצות הברית והייתה לשחקנית המובילה שם, החלה פולגאר בפעילות ענפה בתחום. בין השאר היא מארגנת טורניר שנתי המפגיש את אלופות המדינות השונות בארצות הברית, כותבת ספרי הדרכה ומנהלת מרכז שחמט הקרוי על שמה בעיר מגוריה ניו יורק. עם זאת, היא לא פרשה ממשחק פעיל, וב-2004 היא הובילה את נבחרת ארצות הברית (שכללה גם אירינה קראש, אנה זטונשקי וג'ניפר שהדה) למדליית כסף אולימפית חסרת תקדים, תוך כדי שהיא דוחקת את נבחרת רוסיה החזקה למקום השלישי בלבד.
ביולי 2005 קבעה מספר שיאי גינס במשחק הסימולטני הגדול ביותר אי פעם. היא שיחקה במשך שש עשרה שעות נגד 1131 יריבים (326 בעת ובעונה אחת) מתוכם השכילו לגבור עליה רק 3.
באולימפיאדות השחמט
היא ייצגה את הונגריה ב-3 אולימפיאדות וארצות הברית באולימפיאדה אחת. היא לא הפסידה שום משחק באף אולימפיאדה שבה השתתפה.
כמאמנת שחמט
בשנת 2007 החלה לעבוד כמאמנת נבחרת הגברים של אוניברסיטת טקסס טק בארצות הברית. הקבוצה בהנהגתה זכתה באליפות המכללות האמריקאיות בשנים 2011 ו-2012. לאחר הזכייה באליפות השנייה הודיעה פולגאר כי הקבוצה כולה תחת שרביטה תעבור לאוניברסיטת וובסטר בסנט לואיס.
משחקים מנותחים
סימן אגדסטין (בלבן) - סוזן פולגאר המשחק מוצג פעמיים:
א. המשחק כולו כאשר ניתן לראות אותו בצורה רציפה, או לעצור מדי פעם ולקרוא את ההערות למשחק זה.
ב. המשחק מוצג מסע אחר מסע עם הערות מפורטות ברמה בסיסית יותר כך שניתן לעקוב אחר הרעיונות של שני השחקנים. המשחק מדגים היטב עקרונות של פיתוח מסודר של הכלים. כאן טעותו של הלבן היא פתיחת אגף המלכה והתקדמות הרגלים ולאחר מכן הצרחה גדולה תוך חשיפת המלך לסיכון רב.
אליפות אירופה בכדוריד
אליפות אירופה בכדוריד לגברים (European Men's Handball Championship) מנוהלת על ידי איגוד הכדוריד האירופאי, ונערכת אחת לשנתיים החל משנת 1994. אליפות זו משמשת גם כמוקדמות אליפות העולם בכדוריד. שיאנית הזכיות בטורניר היא נבחרת שוודיה עם חמש זכיות. האלופה הנוכחית (2022) היא נבחרת שוודיה.
נבחרת ישראל באליפות אירופה
נבחרת ישראל שיחקה פעם אחת ויחידה באליפות אירופה, בשנת 2002, בה שובצה בבית 2 מול פורטוגל, רוסיה ודנמרק. הנבחרת הפסידה בכל משחקיה והודחה מהמשך הטורניר.
אסי טובי
אסף (אסי) טובי (נולד ב-27 בינואר 1972) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ, ובעונת 1999/2000 היה מלך השערים של ליגת העל.
קריירה
בעונת 1998/1999 שיחק טובי בהפועל תל אביב, במדיה כבש עשרה שערי ליגה וזכה עמה בגביע המדינה לאחר ניצחון על בית"ר ירושלים במשחק הגמר. עונת השיא של טובי הייתה 1999/2000, כשזכה בתואר מלך השערים של ליגת העל לאחר שכבש 27 שערים במדי מכבי פתח תקווה. באותה עונה זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו, ובמדיה שיחק גם בעונה שלאחר מכן.
טובי נשוי בשנית, ולו שני ילדים מאשתו אורה וארבעה ילדים מאשתו הראשונה דורית. מתגורר ברעננה וכיום רב קהילת המניין הספרדי חנקין ברעננה.
מד דרך ימי
מד דרך ימי (באנגלית: Marine Odometer) הוא אמצעי מדידה עתיק שהיה בשימוש בידי ימאים כדי למדוד את הדרך שעברו ספינותיהם בים. מד הדרך הימי זהה בעקרון פעולתו למד הדרך היבשתי - ה-odometer, שהומצא על ידי ארכימדס במאה ה-3 לפנה"ס. שניהם מבוססים על מכניזם גלגלי שיניים עם יחס גלגלי שיניים (Gear Ratio) גבוה במיוחד כדי להמיר בין הדרך שעברה האונייה למרחק שניתן למדידה.
מד הדרך היבשתי התבסס על שרשרת גלגלי שיניים (Gear Train) שהגלגל הראשון בה הוא אחד מהגלגלים של המרכבה, ושרשרת גלגלי השיניים תוכננה כך שבכל שלב (רכיב בשרשרת) מהירות הסיבוב של גלגל השיניים המוביל ירדה בפקטור מסוים, כך שבסיום השרשרת מהירות הסיבוב של הגלגלים ירדה בפקטור מעריכי. מכיוון שמהירות הסיבוב של הגלגל הראשון הייתה זהה למהירות ההתקדמות של המרכבה (בהנחת אי החלקה), ספירת מספר הסיבובים של הגלגל האחרון בשרשרת אפשרה לקבוע את הדרך שעברה המרכבה. מספר זה צוין בדרך כלל על ידי נפילת כדור בכל מרחק מסוים של תנועת המרכבה.
מד הדרך הימי התבסס על אותו עקרון אלא שהגלגל הראשון היה טורבינה בתחתית הספינה שנשקה למים. מכיוון שמהירות הסיבוב של הטורבינה הייתה זהה למהירות הזרימה היחסית (זרימת המים ממערכת הייחוס של הספינה), ומהירות זו הייתה למעשה מהירות התקדמות הספינה במים, שרשרת גלגלי שיניים אפשרה לקבוע מה הדרך שעברה הספינה.
הסט של מד הדרך הימי ביחד עם ההסתמכות על כוכב הצפון, אפשר לקבוע את כיוון תנועת האוניה יחסית לצפון, והיווה את כלי העזר העיקרי לקביעת המיקום הגאוגרפי של האוניה ולניווט ימי בעולם העתיק, והיה בשימוש נרחב בספינות של האימפריה הרומית וגם מאוחר יותר.
אסתר כפיר
אסתר כפיר (נולדה ב-1944) הייתה מלכת היופי של ישראל לשנת 1963, דוגמנית ומורה.
ביוגרפיה
אסתר כפיר נולדה בסין ובגיל 5 עלתה לישראל עם הוריה והתגוררו בחיפה, אביה היה וטרינר ואמה הייתה פיזיותרפיסטית. בגיל 19 ובזמן שירותה הצבאי בחיל הים זכתה בתחרות מלכת היופי. לאחר זכייתה נסעה לקליפורניה ושם הרצתה בפני ארגונים יהודיים כגון: הדסה, בני ברית ושם באחד הנשפים שהשתתפה פגשה את חנוך כרמלי, קיבוצניק צעיר שעשה שם דוקטורט בביוכימיה
בשנת 1965 התחתנה עם פרופסור חנוך כרמלי. בשנת 1970 סיימה את לימודיה לתואר ראשון ושני בתיאטרון עיוני וספרות אנגלית באוניברסיטת תל אביב.
אברהם אליהו קפלן
הרב אברהם אליהו קפלן (י"ב בחשוון ה'תר"ן, 16 בנובמבר 1889–ט"ו באייר ה'תרפ"ד, 19 במאי 1924) היה ראש בית המדרש לרבנים בברלין ומאנשי תנועת המוסר.
אסתר כפיר
ביוגרפיה
בסיום הלימודים לימדה בבית הספר למשחק תלמה ילין והייתה למורה לאנגלית בבית ספר תיכון ובין תלמידיה נמנים מיכל ינאי, מילי אביטל ורוני פינקוביץ' ולאחר צאתה לגמלאות החלה ללמד יוגה ותקשורת בינאישית.
אברהם אליהו קפלן
ביוגרפיה
נולד בעיירה קיידאן, במחוז קובנה שבליטא בה כיהנו סבו הרב זלמן שמחה קפלן ואבי-סבו הרב אברהם שמעון טרויב כרבנים. אביו, שכונה "העילוי מרקוב", נפטר חמישה חודשים לפני לידתו והוא נקרא על שמו. בשנת תרס"א בהיותו בן 11 נישאה אמו פראדל ליעקב רבינוביץ' מטלז. הוא החל ללמוד בישיבה בריטובה הסמוכה לטלז. בשנת תרס"ג לאחר בר המצווה שלו החל ללמוד בישיבת טלז. בקיץ תרס"ו בגיל 17 נסע ללמוד בישיבת קלם, משם עבר לאחר חצי שנה לישיבת סלובודקה ובה למד כשבע שנים, עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה אז חזר לבית אמו בטלז, שם התקרב אל הרב יוסף יהודה לייב בלוך ראש הישיבה ורב העיר. בשנותיו בישיבת סלובודקה התקרב אל "הסבא מסלובודקה", ר' נתן צבי פינקל, מן הדמויות הבולטות בתנועת המוסר, וכן אל הרב משה מרדכי אפשטיין שהסמיכו לרבנות. כבר בנעוריו בלט בהשתתפותו בתנועת הנוער החרדית וכתב יומן, שירה ופובליציסטיקה.
נישא בשנת 1920 וכעבור מעט זמן התמנה לר"מ בבית המדרש לרבנים בברלין ("סמינר הילדסהיימר"), המוסד המרכזי של הנאו-אורתודוקסיה, והביא את רוחן של ישיבות ליטא ושל תנועת המוסר אל בית המדרש. השתתף בעריכת השו"ת של קודמו בראשות בית המדרש, הרב דוד צבי הופמן. בתפקידו זה שילב למדנות יחד עם הגות מוסרית, וכן החל לעסוק בכתיבת תשובות בהלכה. פרסם מאמרי הגות רבים, וכן ערך את חלקו העברי של כתב העת "ישורון" של יהדות גרמניה. הוא תמך באגודת ישראל, אך פרסם מאמר הספד אחרי מותו של תאודור הרצל.
כאביו, היה גם הוא בעל נפש פיוטית, ניגן בכינור וכתב שירים; המפורסם שבשיריו נקרא "שקעה חמה", אשר מושר באותה מנגינה כמו "אני מאמין" של שאול טשרניחובסקי.
נהג לחזור לימים הנוראים לישיבת סלובודקה בה שימש כחזן ביום כיפור בישיבה, והיה מלחין מדי שנה ניגון חדש לפיוט יעלה תחנוננו. אחד מניגוניו השתמר עד היום בישיבת חברון.
לאחר ארבע שנים בבית המדרש לרבנים הלך לעולמו בט"ו באייר ה'תרפ"ד, והוא בן 34 בלבד. מותו היה מכה קשה לבית המדרש; החליף אותו בתפקיד ידידו מישיבת סלובודקה, הרב יחיאל יעקב וינברג.
גיסו היה פרשן המקרא והמחנך פרופ' פיבל מלצר. גיס נוסף (חתן אמו) היה הרב יעקב לנדא. בנו היחיד, צבי קפלן עלה לארץ ישראל ביחד עם אימו.
הגותו
הגותו על תנועת המוסר פורסמה במאמרו "בעקבות היראה", וכן מאמרים רבים שכתב על תנועת החסידות ועוד נדפסו על ידי בנו בספר "בעקבות היראה" (הוצאת מוסד הרב קוק, תש"ך; מהדורה חדשה, תשמ"ח). חידושיו בתלמוד ובהלכה יצאו בספר "דברי תלמוד" (מוסד הרב קוק, תשי"ח-תש"ל). בדעתו היה לכתוב פירוש על התלמוד הבבלי שישלב את הלמדנות הליטאית עם מחקר התלמוד, אך הוא הספיק לכתוב רק את המבוא. כתביו יצאו בהוצאה חדשה בספר "מבחר כתבים", ירושלים תשס"ח.
רבים מנאומיו המפורסמים, תורגמו והובאו לדפוס במסגרת האסופה "בעקבות היראה". ניתן לאפיין אותם בהבעה חדה, ובדרך כלל בעימות מול גישות אחרות שרווחו בקרב הנוער היהודי. לדוגמה, קטע מנאומו באספת נוער בטלז, ליטא, בשנת תרע"ט הוא מיצר על המצב הקיים בו
בסיון ה'תרפ"א, לאחר הרצח של יוסף חיים ברנר, כתב קפלן מסה הגותית על העם היהודי, במתכונת ביקורת על ספרו של ברנר "שכול וכישלון" ופרסם אותה בכתב העת ישורון. המסה פורסמה שנית במהדורה מוערת עם הקדמה מאת אלון שלו בכתב העת השילוח.
דעותיו
תמך בתנועה הציונית, ואף כתב בספרו דברי שבח על בנימין זאב הרצל שבסיומם כתב:
אליפות אירופה בכדורסל 1965
אליפות אירופה בכדורסל 1965 הידועה גם בשם יורובאסקט 1965 היא האליפות ה-14 שנערכה על ידי פיב"א אירופה.
הטורניר נערך במוסקבה (בית א' וגמרים) וטביליסי (בית ב') ברית המועצות.
באליפות זו זכתה נבחרת ברית המועצות בתואר, בפעם השמינית בתולדותיה (חמישית ברציפות).
רדיבוי קורץ' זכה בתואר מלך הסלים בפעם הרביעית ברציפות.
שיטת המשחקים
10 קבוצות העפילו ישירות למשחקי האליפות. 6 קבוצות נוספות (צ'כוסלובקיה, גרמניה המערבית, צרפת, ישראל, איטליה וספרד העפילו משלב המוקדם. 16 הנבחרות הוגרלו לשני בתים בני 8 נבחרות כל אחד. שתי הראשונות מכל בית העפילו לחצי הגמר.
סגל הנבחרת
מאמן - שמעון שלח
קבוצת האחים עופר
אחים עופר נכסים בע"מ הידועה גם כקבוצת האחים עופר היא שמה לשעבר של חברת "עופר השקעות". בעברה היא הייתה קונצרן, שתחומי הפעילות שלה כללו, אוניות מכולות, תעופה, רכב, לוגיסטיקה, תעשייה כימית, אנרגיה, תקשורת, נדל"ן, בנקאות והשקעות נוספות. הקבוצה הייתה בשליטה משותפת של האחים סמי ויולי עופר, ובשנת 2002 היא פיצלה את עסקיה למספר חברות שבשליטת שני האחים באופן נפרד. בשנת 2011 שני האחים נפטרו, והשליטה בחברות אלה עברו לידי יורשיהם.
החברות
נכסי המשפחה כוללים בנוסף את חברת הספנות הפרטית מהגדולות בעולם, כולל חברת צים ורויאל קאריביאן, וכן נכסי דלא ניידי, בעלות (מלאה או חלקית) על חברת האחים עופר, החברה לישראל, כימיקלים לישראל, בתי הזיקוק (בז"ן) בחיפה, בנק המזרחי, טאואר סמיקונדקטור ועוד.
בשנת 2002 פירקו האחים סמי ויולי את השותפות ביניהם, בניסיון לבצע הפרדה בין נכסיהם לקראת העברתם לדור ההמשך. סמי רכש אז את חלקו של יולי בחברה לישראל לפי מחיר השוק עם פרמיה מוסכמת. את החזקות האחים בבנק מזרחי טפחות רכש יולי עופר, וכן את השליטה באחים עופר נכסים ועסקי נדל"ן בחו"ל. לימים פורסם כי בני משפחתו של יולי עופר הרגישו שמכרו את החברה לישראל במחיר נמוך מדי.
XT ספנות
תת הקבוצה קבוצת עופר ספנות היא רכיב ליבה של קבוצת האחים עופר. היא מפעילה אוניות מכולה, אוניות צובר, נושאי מכוניות, מיכליות כימקלים, אוניות קירור ומיכליות עבור מוצרים מיוחדים. ב-24 במאי 2011 נכללה החברה ברשימה של חברות שעליהן הוטלו סנקציות על ידי ארצות הברית, באשמת הפרה של איסור הסחר עם איראן.
מדיה
עופר מדיה:
החברה לישראל
מאז שנת 1999 מחזיקה קבוצת האחים עופר ב-53% ממניות "החברה לישראל", חברת ההחזקות הגדולה בישראל, שעם החברות הבנות שלה נמנות כימיקלים לישראל, צים, בתי הזיקוק (בז"ן) בחיפה, טאואר סמיקונדקטור, מיזם בטר פלייס (33.3%), אינקיה, קוונטום.
בעלים
הקבוצה נמצאת בבעלות משפחת עופר ואהוד (אודי) אנג'ל. משפחת עופר היא אחת המשפחות היהודיות הישראליות העשירות בעולם, וכוללת בין היתר את נכסיהם של משפחות האחים סמי עופר ויולי עופר.
האחים אייל ועידן עופר, הם שני בניו של סמי עופר:עידן עופר ניהל את הקבוצה וחברות הבת השונות. לאחר כמה שנות עבודה בתחום הספנות הוא היה ליו"ר החברה לישראל. הוא שולט במשט השקעות בע"מ, המחזיקה ב-80% מההון של מילניום השקעות אלעד. עידן עופר משמש גם כיו"ר החברה בטר פלייס. בעבר כיהן כיו"ר של בנק המזרחי המאוחד (התאגדה בשנת 2005 עם בנק מזרחי טפחות).
אייל עופר הוא יו"ר של חברת התיווך עופר גלובל הולדינגס. בחודש מאי 1991 הוא היה ליו"ר ומנכ"ל של Deerbrook. משנת 1995 הוא מכהן כדירקטור של חברת השיט השנייה בגודלה בעולם, רויאל קריביאן, מיזם משותף עם משפחת פריצקר (מלונות הייאט). הוא גם יו"ר ומנכ"ל חברת הנדל"ן קרלייל MG, ומאז 1996, יו"ר משותף של קרן מילר גלובל. בנוסף הוא חבר בוועדה המייעצת הבינלאומית של חברת הנדל"ן הגרמנית Eurohypo.
סדרת הרכבות - דמויות
סדרת הספרים "סדרת הרכבות" וסדרת הטלוויזיה "תומס הקטר וחברים" מכילות אוסף רב של דמויות שנוצרו לאורך השנים על ידי הסופרים וילברט אודרי ובנו, כריסטופר אודרי. בערך זה מוצג ריכוז של הדמויות הראשיות והמרכזיות בסדרה.
הרכבת של המפקח השמן
להלן הקטרים בחברת הרכבת של המפקח השמן באי האגדי סודור:
רכבת סקארלווי
קטרי רכבת סקארלווי מס' 1 עד 6 הם בני-דמותם הבדיוניים של הקטרים ברכבת טאליל'ין, בעלי אותם מספרים.
פריץ שליפר
פריץ אלברט אוטו שליפר (בגרמנית: Fritz Albert Otto Schlieper; 4 באוגוסט 1892 – 4 ביוני 1977) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה
תחילת דרכו
שליפר נולד בשנת 1892, בעיר פוזן שבקיסרות הגרמנית (כיום האזור נמצא בתחומי פולין). היה לו אח צעיר בשם פרנץ שליפר ששרת גם הוא בוורמאכט בדרגת גנרל מיור. בשנת 1911 התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, ולחם במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה המשיך שליפר לשרת בצבא הגרמני החדש הרייכסווהר. לאחר שהרייכסווהר פורק, הצטרף לוורמאכט. בין השנים 1935-1938 פיקד על רגימנט הארטילריה ה-17.
מלחמת העולם השנייה
ב-22 ביוני 1941 דקות מספר לאחר תחילת מבצע ברברוסה, פקד שליפר להפגיז את המבצר. ההתקפה תפסה את הסובייטים לא מוכנים, החיילים נסוגו במהירות לתוך המבצר ולא ניסו כלל להגן על העמדות שמסביבו. חצי שעה לאחר מכן פקד שליפר על אנשיו לתקוף את המבצר רגלית, כאן התגוננו הסובייטים באומץ, ו-281 גרמנים נהרגו כבר ביום הראשון של ההתקפה. בדו"ח שלו למפקדיו טען שליפר שבשל אש המקלעים הסובייטית, לא ניתן יהיה לקחת את המבצר בהתקפה רגלית, והציע להרעיב את חייליו למוות. הפיקוד העליון לא קיבל את ההצעה, הלופטוואפה הפציץ את המבצר, וכשהחומות התחילו להתפורר המגנים נסוגו. על תפקודו בקרב קיבל שליפר את אות צלב הברזל. לאחר מכן נשלח לסלובקיה ושימש כחלק מכוח הכיבוש הגרמני שם. הוא כיהן בתפקיד זה עד אוגוסט 1944, לאחר מכן הועבר חזרה לחזית. הוא נפל בשבי בעלות הברית בתחילת מאי 1945, ושוחרר ממעצרו בדצמבר 1947.
אחריתו
לאחר שחרורו חי בנירנברג, עד מותו בשנת 1977 והוא בן 84.
דגלי המושלים של מדינות אוסטרליה
דגלי המושלים מדינות אוסטרליה הם הדגלים האישיים אשר בשימושם הרשמי של מושלי המדינות המרכיבות את אוסטרליה המייצגים, כל אחד בנפרד, את ראש המדינה (צ'ארלס השלישי, מלך אוסטרליה). למעט דגל מושל קווינסלנד, מקורם של הדגלים בשינויים החוקתיים אשר חלו בשנות השבעים ושנות ה-80 של המאה ה-20 במדינות אוסטרליה.
היסטוריה
בעבר, מושלי המושבות הבריטיות הניפו כדגלם האישי, את דגל הממלכה המאוחדת מושחת במרכזו בסמל המושבה, על מנת לציין את מעמדו כמשנה למלך ונציגו של הכתר במושבה. במושבות האוסטרליות של אז, דגלי המושלים היום מושחתים בסמל המושבה מוקף בזר עלי דפנה. גם לאחר איחוד אוסטרליה, כאשר המושבות לשעבר הפכו למדינות בחבר העמים, המשיכו מושלי המדינות להניף את דגלם הישן.
במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, המדינות (למעט מדינת קווינסלנד) הפנו עורף למודל הקולוניאלי הבריטי, לצד השינויים החוקתיים של אותה תקופה אשר הגיעו לפסגתם עם חוק אוסטרליה, 1986 אשר סיים את מעמדן של המדינות כמושבות עצמאיות של הממלכה המאוחדת. מאז אישורו של החוק, מערכת היחסים בין מושלי המדינות לבין ממשלת הממלכה המאוחדת פסקה והמושלים הפכו לנציגיה של המלכה, כל אחד במדינתו הוא.
הדגלים הנוכחיים
דגלי המושלים של רוב המדינות הם למעשה דגלי המדינות בתוספת כתר אדוארד הקדוש מעל סמל המדינה. כיוון ובדגלי ויקטוריה וקווינסלנד כבר משובץ הכתר, אימצו המדינות הללו גרסאות שונות: דגל מושל ויקטוריה הוא דגל המדינה אשר שדהו זהוב (במקום כחול) וכוכבי צלב הדרום מופיעים באדום, בעוד שמושל קווינסלנד עודנו מניף את היוניון ג'ק המושחת הישן.
בלינק-182
בלינק-182 (באנגלית: Blink-182) היא להקת פופ פאנק אמריקאית מסן דייגו, קליפורניה. הלהקה מורכבת ממארק הופוס (שירה, גיטרה בס), טום דה-לונג' (שירה, גיטרה) וטראוויס בארקר (תופים).
הלהקה נוסדה בשנת 1992 בשם "בלינק" על ידי טום דה-לונג', מארק הופוס וסקוט ריינור. בשנת 1998, במהלך סיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית, החליף המתופף טראוויס בארקר את ריינור בשל התמכרותו לטיפה המרה. ובשנים 2004-1999 הגיעה הלהקה לשיא הצלחתה המסחרית.
שיא ההצלחה המסחרית של הלהקה הייתה בסוף שנות התשעים ותחילת העשור הראשון של המאה ה-21 כאשר הוציאה רצף אלבומים שזכו להצלחה רבה ובהם השירים - "Dammit", "What's My Age Again?", "All the Small Things", "Adam's Song", "The Rock Show", "First Date", "Stay Together for the Kids", "Feeling This" ו-"I Miss You". לאורך כל שנותיה, ראתה הלהקה חשיבות עליונה בצילום והפקת קליפים מושקעים ללהיטיהם, כאשר שלושת חברי הלהקה משחקים בהם, מטבע הדברים, תפקידים מרכזיים.
השנים המוקדמות (1992- 1998)
טום דה-לונג' גדל בפאוויי, פרוור ליד סן דייגו, ולמד בתיכון המקומי. הוא סולק מבית הספר לאחר שהשתכר במשחק כדורסל. הוא הוכרח ללמוד במשך סמסטר אחד בתיכון אחר. בתיכון זה, הוא התחבר עם קרי קיי שהתעניינה גם במוזיקת פאנק. אן הופוס, חברתה של קיי, הכירה לדה-לונג' את אחיה מארק הופוס באוגוסט 1992. השניים התחברו במהרה והחלו לנגן במשך שעות בחנייה של דה-לונג' ולכתוב שירים ביחד, אחד מהשירים היה "Carousel". באחת מפגישותיהם הראשונות, הופס ניסה להרשים את דה-לונג כאשר טיפס על פנס רחוב וקפץ ממנו. פעולה אשר הובילה לשבר בקרסול. דה-לונג' צירף ללהקה את חברו מהתיכון סקוט ריינור ששימש כמתופף.
השלושה החלו להתאמן בחדרו של ריינור, ובילו שעות ביחד בכתיבת שירים, צפייה בהופעות והליכה לסרטים. תחילה ניגנה הלהקה תחת השמות "Duck Tape" ו"Figure 8", עד שדה-לונג' החליט על השם "בלינק". במאי 1993, בלינק הקליטו את קלטת הדמו הראשונה שלהם שנקראה "Flyswatter", בחדרו של המתופף סקוט ריינור. הלהקה הקליטה את החומר על "4-track", וכתוצאה מכך איכות הסאונד היה ירוד. הופוס סיפר, שרק 50 עותקים יצאו לדמו, בשביל החברים והמשפחה. בסוף אותה שנה, הלהקה הוציאה דמו נוסף בשם "Buddha". 1000 עותקים הופקו על ידי ראש חברת תקליטים עצמאית, שהיה הבוס של הופוס.
בתחילת 1994, בלינק הוחתמו ב"Cargo Records". הלהקה הקליטה את אלבום הבכורה שלה שנקרא "Cheshire Cat", בשלושה ימים. הסגנון המוזיקלי של האלבום מוגדר כסקייט-פאנק, פופ פאנק או פאנק רוק. בנוסף לשירים חדשים, כמו M&M's שזכה לקליפ, האלבום הכיל גם כמה גרסאות מחודשות לשירים כמו: "Carousel", "Strings" ,"Sometimes", ו"TV" שהופיעו בדמו "Buddha". הוא יצא ב-17 בפברואר 1995.
זמן קצר לאחר צאת האלבום, היו בלינק מאוימים בתביעה מצד להקת פופ אירית עם אותו שם. כדי למנוע ריב משפטי, הוסיפו בלינק את המספר "182" לשמם. הלהקה ציינה כמה סיבות לבחירת המספר 182, הבולטות שביניהן הן: זהו מספר הפעמים שטוני מונטנה (המגולם על ידי אל פצ'ינו) אומר את המילה "fuck" בסרט "פני צלקת", המספר לקוח משם הסרט "Turk 182!" מ-1985, המשקל האידיאלי של הלהקה, מספר הימים בחצי שנה, מספר המיילים שהופוס נסע כדי לבקר את חברתו וכו'.
ב-1996, לאחר שהלהקה עברה לאינסיניטאס, קליפורניה, הם הקליטו את אלבום השני "Dude Ranch" עם המפיק מארק טרומבינו. בלינק-182 הקליטו את האלבום בהוצאת חברת התקליטים " Cargo Records", אך חתמו באותה תקופה עם חברת התקליטים "MCA", שלאחר מכן הפכה ל"Geffen Records", כדי להגדיל את תפוקת התקליטים. ב-1997, יצא האלבום, והצליח באופן המסחרי, הוא מכר 4 מיליון עותקים ברחבי העולם. הסינגל "Dammit" הגיע למצעדי הרוק האמריקנים והושמע ברדיו לעיתים תכופות והאלבום עסק ברובו, בנושאים כמו: התבגרות, פרידות, אהבה וחברויות. הסגנון המוזיקלי של Dude Ranch, היה דומה מאוד לאלבום האולפן הקודם, כאשר חברי הלהקה שוזרים קטעם קומיים גסים בין השירים ובסיום השיר האחרון.
ב-1998 הפסיק ריינור להיות חלק מן הלהקה לאחר שהוא פיתח התמכרות לאלכוהול והפסיק להיות מסוגל לתפקד בהופעה. הופוס ודה-לונג' צירפו את המתופף טראוויס בארקר, שהיה אז בלהקת החימום של בלינק, "The Aquabats", למלא את מקומו של ריינור ליתר סיבוב ההופעות, והוא היה צריך ללמוד לנגן את השירים של הלהקה, כמה שעות לפני ההופעה. בסופו של דבר הוא הסכים להצטרף ללהקה לתמיד, ועזב את The Aquabats.
ההצלחה במיינסטרים (2004-1999)
ב-1999, הוציאו בלינק את אלבומם השלישי "Enema of the State", עם המפיק ג'רי פיין. האלבום הביא את הלהקה למיינסטרים, והלהיטים "What's My Age Again?", "All the Small Things" ו"Adam's Song" זכו לשידורים רבים ברדיו ולקליפים מושקעים ב-MTV. בעוד שרוב שירי האלבום עוסקים באהבת נעורים והתבגרות של נערים, Adam's song נחשב לשיר הרציני של האלבום ועוסק בהתמודדות על דיכאון, בדידות ואף אובדנות. האלבום מכר יותר מ-10 מיליון עותקים ברחבי העולם, והוא הפך להיות האלבום הנמכר ביותר של הלהקה עד אז. עד היום, האלבום נחשב למכונן ולפורץ-דרך בתת-הז'אנר של הפופ-פאנק. באותה שנה, התארחה הלהקה בסרט "אמריקן פאי", וכתוצאה מטעות, טראוויס בארקר הופיע בקרדיטים כסקוט ריינור.
ב-2000, הלהקה הוציאה את " The Urethra Chronicles", DVD שמכיל קטעי מאחורי הקלעים של הלהקה. בנוסף באותה שנה, היא הוציאה אתThe Mark, Tom, and Travis Show: The Enema Strikes" Back", אלבום הופעה חיה של הלהקה, המכילים שירים משלושת אלבומם הקודמים, וסבבי התבדחויות של שני הסולנים בין שיר לשיר. הייתה זו, למעשה, הדינמיקה והכימיה, המטורללת והגסה, לכאורה, בין שני הסולנים, הופס ודה-לונג, שנשאה חן בעיני מעריציה. אלבום ההופעה החיה כלל שיר חדש בשם "Man Overboard", שלמרות הכחשות הלהקה, מספר על בעיית השתייה של המתופף לשעבר של הלהקה. האלבום, שהופץ במהדורה מוגבלת בתחילה, יצא בנובמבר, 2000.
ההצלחה של הלהקה המשיכה עם יציאת האלבום "Take off Your Pants and Jacket" ב-2001, אשר היה דומה בסגנונו לאלבום "Enema of the State" וכלל את הלהיטים: The rock show, First date ו-Stay together for the kids. בעוד ש-The rock show ו-First date נחשבים לשירי אהבת נעורים בסגנון הפופ-פאנק, Stay together for the kids הוא שיר קודר ורציני יותר אשר מתייחס לחוויותיהם האישיות של הופס ודה-לונג כילדים להורים גרושים. בחורף 2001, הייתה אמורה הלהקה לצאת לסיבוב הופעות באירופה, אך הוא התבטל לאחר פיגועי 11 בספטמבר. הסיבוב נדחה לתחילת 2002, אך בוטל שוב בגלל בעיות בגב שהיו לדה-לונג'. ב-2002, יצאו בלינק-182 לסיבוב הופעות עם גרין דיי, אשר נקרא "Pop Disaster Tour". סיבוב הופעות זה תועד בDVD בשם " Riding In Vans With Boy".
לאחר שהלהקה לקחה הפסקה ב-2002, היא הקליטה את אלבומה הבא ב-2003 אשר יצא ב-18 בנובמבר 2003. חברי הלהקה לא הצליחו לבחור את שם האלבום, ולכן שמו הוא "Untitled". הוא הכיל את הלהיטים: "Feeling This", "I Miss You", "Down" ו"Always". על פי דבריו של בארקר, אלבום זה היה אמור לייצג סוג חדש של בלינק-182. חברי הלהקה הציגו סגנון אלטרנטיבי, עמוק וקודר יותר והרחיבו את מנעד הצלילים המוקלטים. הלהקה שכרה בית פרטי לצורך ההקלטות ושהתה בו מדי יום, למשך כשלושה-ארבעה חודשים, עד שהאלבום הושלם. האלבום הפתיע את מעריצי הלהקה, שהיו רגילים לסגנונות הסקייט-פאנק והפופ-פאנק שאפיינו את חמשת אלבומי האולפן הקודמים. אולם, כיום נחשב האלבום ליצירה ברמה גבוהה - הן מבחינה מוזיקלית והן מבחינה ליריקלית.
אלבום זה קיבל השמעות רבות ברדיו ובטלוויזיה. סולן להקת הקיור, רוברט סמית', אשר תמיד היווה השפעה רבה ללהקה, הופיע בשיר "All of This". במהלך סוף 2003 הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בשם " Dolla Bill Tour", הנקרא כך בגלל העלות הנמוכה (דולר אחד) של הכרטיסים למופע (במקור תוכנן שההופעות יהיו בחינם, אך מאוחר יותר הובן שזה הכרחי לגבות עלות לכרטיס). סיבוב ההופעות עם להקת נו דאוט בקיץ 2004, גרף גם הוא הצלחה רבה.
התפרקות הלהקה, והקמת להקות חדשות (2009-2005)
באמצע פברואר 2005, באופן לא מוסבר, ביטלה הלהקה את הופעתה ב־"Music for Relief – קונצרט למען דרום אסיה" שנוצר על ידי לינקין פארק (הופעה למען נפגעי רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי (2004)). זמן קצר לאחר מכן, ב־22 בפברואר 2005, לפני שתכננה את סיבוב ההופעות הסופי בארצות הברית באביב – הודיעה הלהקה שהיא מפסיקה את פעילותה לתקופה לא מוגבלת בזמן.
"Geffen Records" הוציאה אלבום אוסף של שירי הלהקה שנקרא "Greatest Hits", ב-1 בנובמבר 2005 בארצות הברית. באלבום הופיע שיר שלא יצא קודם לכן שנקרא "Another Girl Another Planet" (גרסת כיסוי לשיר של להקת "The Only Ones"). שיר זה שימש כשיר פתיחה לתוכנית הריאלטי של בארקר שנקראה "Meet the Barkers". בנוסף כלל האלבום שיר שהופיע בכבי-סייד לשיר "I Miss You", והופיע באלבום האחרון של בלינק, בשם "Not Now". האלבום הגיע למקום השישי, במצעד בילבורד 200 בארצות הברית.
שלושה שבועות לאחר מכן, הודיע דה-לונג' על להקתו החדשה, הנקראת "איינג'לס אנד איירוויבס". כשנשאל מדוע עזב את בלינק-182, סיפר דה לונג על מתיחות בינו לבין הופוס, הנגרם בגלל בקשתו של דה לונג' להפסקה כדי שיוכל להיות עם משפחתו, זאת בנוסף להרגשת הבגידה שהופוס חש כלפי דה-לונג' כאשר הקים האחרון את "בוקס קאר רייסר", להקה שהייתה קיימת במשך כשנתיים ובה היה חבר גם בארקר, בשנת 2001. הוא גם הודיע שהוא מתכנן ליצור סרט על ימיה האחרוניה של בלינק-182. "איינג'לס אנד איירוויבס" הוציאו את אלבום הבכורה שלהם "We Don't Need to Whisper" ב-23 במאי 2006, והגיע למקום הרביעי במצעד בילבורד 200.
הופוס ובארקר הגיחו עם להקה חדשה בשם "+44", ב-13 בדצמבר 2005, עם השיר "No It Isn't". באופן מקרי, השיר יצא במייספייס הרשמי של הלהקה באותו יום שאיינג'לס אנד איירוויבס ייעדו להוציא את הסינגל הראשון שלהם (וגם זה יום הולדתו של דה-לונג'), אך לבסוף יציאת סינגל זה נדחתה. בתחילה, הופוס היסס להודות שיש קשר מכוון בין השיר להתפרקותה בלינק, אך לאחר מכן הודה שהשיר הוא עם דה-לונג' ועל התפרקות הלהקה. אלבום הבכורה של +44, "When Your Heart Stops Beating", יצא ב-14 בנובמבר 2006, והגיע למקום העשירי במצעד בילבורד 200.
באוגוסט 2006], הופוס התראיין באתר מעריצים של בלינק-182 וסיפר על האירועים שלא ניתנים להסבר שגרמו למתיחות ולהתפרקות הלהקה. בניגוד לטענותיו של דה-לונג', הופוס טוען שהמתיחות בלהקה הגיעה בתקופת האלבום האחרון שלהם (2003). הופוס מספר שדה-לונג' ביקש חצי שנה הפסקה מסיבוב הופעות, כדי לבלות יותר עם משפחתו, למרות שכבר תוכנן סופית מסע ההופעות בארצות הברית באביב. הופוס ובארקר היססו ואמרו שדבר זה יוביל לביטול מסע ההופעות. בנוסף התעוררו בעיות ודיונים בנוגע לניסיון להקליט אלבום נוסף בעתיד. זו הייתה הנקודה בה הרגיש הופוס שבלינק-182 הפסיקה לתפקד כלהקה. הופוס המשיך הלאה, ובמהלך נסיעה לאירופה החליט ביחד עם בארקר להקים את +44, משאיר מאחוריו את תסכולו מאי רצונו של דה-לונג' להמשיך עם בלינק.
ב-5 באפריל 2007, אושר שבלינק-182, "Rancid" וגרין דיי, הם חלק מהלהקות שיוצגו בסרט דוקומנטרי על מוזיקת הפאנק המודרנית. הסרט נקרא "One Nine Nine Four", והוא הציג את ז'אנר מוזיקת הפאנק בשנות ה-90. הסרט הכיל ריאיון עם הלהקות, וקטעים ארכיונים, והכל לוקט לסרט של היוצרים "Robot Academy Films", והוצג באוסטרליה בתחילת 2009. הסקייטבורדר טוני הוק שימש כדובר בסרט, ובסרט הופיעו גם הלהקות NOFX והאופספרינג.
ב-20 בספטמבר 2008, נפצע המתופף טראוויס בארקר בתאונת מטוס בדרום קרוליינה. בארקר סבל מכוויות בדרגה שנייה ושלישית בפלג גופו התחתון, נזק עצבי בפרק כף ידו השמאלית והחלים לגמרי. מלבד בארקר ששרד, כל חברי הצוות של המטוס נספו, והשורד השני, הדי. ג'יי. AM, אדם גולדשטיין, שסבל מפציעות קשות, נפטר ממנת-יתר כשנה מאוחר יותר.
האיחוד (2009-היום)
ב-8 בפברואר 2009 במעמד טקס חלוקת פרסי גראמי הודיעה השלישייה כי היא חוזרת לפעילות ותצא לסיבוב הופעות בקיץ ואף תקליט ותוציא אלבום חדש עוד באותה שנה. כמו כן הודיע דה-לונג' כי הוא אינו מפרק את להקתו איינג'לס אנד איירווייבס אלא רק עוסק בדברים נוספים במקביל. במהלך 2010, אובחן דה-לונג' כחולה בסרטן העור. בנובמבר פרסם הופוס בבלוג שלו כי הקלטות האלבום יסתיימו באפריל-מאי 2011, והאלבום יצא בקיץ 2011. ב-18 באפריל 2011, הלהקה הודיעה על דחיית סיבוב ההופעות ל-2012, מכיוון שהאלבום החדש אינו גמור.
במאי 2011 הלהקה הודיעה על סיבוב הופעות בארצות-הברית עם My Chemical Romance בקיץ 2011. הלהקה הודיעה שאין קשר בין סיבוב ההופעות הזה לביטולו של סיבוב ההופעות האירופאי. הלהקה טענה שביטול סיבוב ההופעות נבע מכך שהאלבום לא היה גמור או קרוב לסיומו, אך כעת יש התקדמות משמעותית באלבום והוא יצא ביחד עם סיבוב ההופעות. הופוס הודיע כי התחייב לחברת התקליטים לשלוח את האלבום עד ה-31 ביולי. ב-15 ביולי 2011, יצא הסינגל הראשון מהאלבום, "Up All Night". ב-5 באוגוסט 2011, הסינגל השני מהאלבום, "Heart's All Gone", שוחרר. חודש בדיוק לאחר מכן, ב-6 בספטמבר, סינגל נוסף, ששמו After Midnight, שוחרר. ב-27 בספטמבר 2011 יצא האלבום לאור. האלבום נמכר ביותר מ-150,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. באותה תקופה, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עם להקת "מיי כמיקל רומנס". בפברואר 2012 פרסם הופוס שהלהקה עובדת על אלבום חדש וסיבוב הופעות לחגיגות 20 שנים מיום היווסדה של הלהקה.
במהלך חודש אוקטובר-דצמבר 2012 הלהקה עבדה על מיני-אלבום (EP) המונה 5 שירים, שיצא לאור ב-18 בדצמבר 2012 ושמו הוא Dogs Eating Dogs. ב-10 בדצמבר 2012 יצא סינגל מתוך האלבום בשם "Boxing Day". באביב 2013, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות באוסטרליה. באוגוסט 2014, הופיעה הלהקה בפסטיבל רדינג ולידס.
הלהקה תכננה להקליט אלבום שהיה אמור לצאת במהלך 2015. האלבום לא יצא עקב בעיות ומחלוקות בין חברי הלהקה, והגיטריסט דה-לונג' החל להפסיק להופיע עם הלהקה. במרץ 2015, נסיבותיו של דה לונג' שנויות במחלוקת. תחילה טען דה לונג' שהוא רוצה לעשות עוד דברים בחייו ולא רק לנגן עם הלהקה. אחד התחביבים של דה לונג' היו חקר חייזרים ובאותה תקופה הוא נכנס לעומק בנושא הזה כאשר הוא גם שחרר ספר בנושא וסרט.
החל להחליפו מאט סקיבה, סולן וגיטריסט להקת אלקליין טריו במהלך סיבוב ההופעות, והוא הפך לחבר רשמי בלהקה ב-21 ביולי. בינואר 2016, החלה הלהקה להקליט את אלבומה השביעי "קליפורניה". באפריל 2016, יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום "Bored to Death". האלבום יצא ב-1 ביולי 2016 והגיע למקום הראשון במצעד בילבורד 200. האלבום שומר על סגנונות הפופ פאנק, פאנק רוק ורוק אלטרנטיבי המזוהים עם הלהקה ואחריו יצאה מהדורת Deluxe שכללה שמונה שירים נוספים.
במהלך קיץ 2018 החלה הלהקה לעבוד על האלבום התשיעי שלה ביחד עם מאט סקיבה. הסינגל הראשון blame it on my youth יצא ב-9 במאי 2019, וזכה לביקורות שליליות מצד הקהל מאחר שהוא מאוד שונה בסגנונו משאר השירים של הלהקה. הלהקה הודיעה בנוסף על יציאה לסבב הופעות בתחילת יוני 2019 ועד אוקטובר 2019 ביחד עם הראפר ליל ווין. ב-21 ביוני 2019 יצא הסינגל generational divide וב-1 ביולי 2019 הלהקה שחררה את השיר happy days לאחר מכן הלהקה שחררה עוד שני שירים.
האלבום התשיעי של הלהקה "nine" יצא ב-20 בספטמבר 2019, על אף הביקורות השליליות לסינגלים ששוחררו לפני, האלבום זכה לביקורות מאוד חיוביות מצד המבקרים והקהל מאחר ששאר השירים היו יותר מזוהים עם סגנון הלהקה. הלהקה המשיכה להרחיב המנעד המוזיקלי ולפרסם שירי רוק אלטרנטיבי, ובד בבד, להקליט שירי פופ פאנק ופאנק רוק, כמו The first time ו-Pin the grenade. על רקע הנחיות הבידודים והסגרים בעקבות משבר הקורונה, הזמינה הלהקה את המעריצים לצלם עצמם בטלפון החכם לצלילי הסינגל Happy days, וערכה את הקטעים לכדי הקליפ הרשמי של השיר.
במאי 2020 הלהקה היית החלק של הוצאה גרסה חדשה של שיר Death Bed (Coffee for Your Head).
באוקטובר 2022 הלהקה הודיעה על איחוד עם טום דה לונג', שעזב את הלהקה ב־2015, והוציאה סינגל בשם Edging. הסיבה לאיחוד היא שמארק הופוס הודיע שחלה בסרטן בשנת 2021 מאז נוצר הקשר המחודש בין מארק לטום. כחלק מהאיחוד פורסם כי יתקיים סיבוב הופעות ויוקלט אלבום חדש. מאט סקיבה שהחליף את דה לונג' לא יצטרף לאיחוד, אך סקיבה בירך בפומבי את הלהקה על חזרתה למקורות.
באפריל, 2023, פתחה הלהקה את סיבוב ההופעות בארצות הברית כאשר הופיעה בבימה המרכזית בפסטיבל קואצ'לה
דיסקוגרפיה
{{טורים
אלבומים נוספים
}}
ג'נטל ג'ייאנט
היסטוריה
הלהקה נוסדה בשנת 1970 בידי האחים דרק, ריי ופיל שולמן, לאחר שפירקו את להקתם הקודמת, "Simon Dupree and The Big Sound".
האחים גייסו את הקלידן קרי מיניר ואת הגיטריסט גארי גרין והוציאו באותה שנה את אלבומם הראשון "Gentle Giant". תמונת העטיפה של האלבום, פניו של ענק חייכני, הפכה לסמל המסחרי המזהה של הלהקה. האלבום התאפיין בעיקר בשירים נסיוניים וכך גם האלבום שיצא אחריו בשנת 1971 "Acquiring The Taste". אלבומם הבא שיצא בשנת 1972, "Three Friends" היה כבר מגובש יותר בסגנונו - אלבום קונספט העוסק בהבדלי מעמדות ומספר על שלושה חברים הגדלים להיות פועל קשה יום, אמן שאינו מוצא נחמה ביצירתו, וקפיטליסט שבוחר חברים על פי צרכיו.
לאחר הקלטת האלבום, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות עם להקת הרוק המתקדם ג'טרו טאל וצברו קהל מעריצים חדש, באותו סיבוב הופעות מתופף הלהקה, מלקולם מורטימור, נקלע לתאונת-דרכים על האופנוע שלו ובמקומו הוזנק המתופף ג'ון וות'רס שהיה חבר בלהקה עד לפירוקה ב-1980.
לאחר סיבוב זה, ג'נטל ג'ייאנט יצאו לסיבוב הופעות אמריקאי ראשון, ולאחריו הקליטו את אלבומם הבא "Octopus". (משחק מילים על המילים Octo=שמונה וOpus=אפוס, שמונה אופוסים, על שם שמונת השירים שבאלבום), בעיני רבים, אלבום זה הוא הנגיש ביותר של הלהקה. ג'נטל ג'ייאנט שילבו בו סגנונות רבים, מהארד רוק עד הרמוניות ימי-ביניימיות ויצירות א-טונאליות. האלבום גרם לביקוש רב להופעות הלהקה, והלהקה יצאה שוב לסיבוב הופעות. באמצע הסיבוב כשהלהקה הגיעה לאיטליה, פיל שולמן הודיע שהוא עוזב את הלהקה ולאחר מכן, חזר לאנגליה והחל לעבוד בהוראה.
לאחר הסיבוב ועזיבתו של פיל, הלהקה הקליטה והוציאה את אלבומה הבא In a Glass House ב-1973. אלבום שלפי שמו, סיפר על התחושה השברירית בין חברי הלהקה על עזיבתו של פיל. חברת התקליטים קולומביה רקורדס שהוציאה לאור את אלבומי הלהקה לאמריקה, חשבו שהאלבום לא יצליח מסחרית ולכן החליטו שלא להוציא לאור את האלבום בארצות הברית. למרות זאת, האלבום זכה להצלחה ענקית, נמכר במיליוני עותקים, והופץ לאמריקה כמוצר ייבוא וגם שם הצליח בניגוד למה שחשבה חברת התקליטים (ולמעשה, היו כמה מעריצים באותה תקופה שלא ידעו כלל על קיומו של האלבום). בעקבות זאת, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בעיקר בארצות הברית הסיבוב הוא אחד מהיקרים שהלהקה הפיקה (כ-30,000 פאונד). ההחלטה של חברת קולומביה סימנה את תחילת הסכסוכים של הלהקה עם החברה.
לאחר הסיבוב, הלהקה הקליטה את אלבומה השישי ואלבום הקונספט השני שלה, The Power and the Glory (שיצא ב-1974) אלבום המספר על מלך שנבחר לשלטון. אנשי העם מתייחסים למלך כאל ונותנים בו את אמונם. הציניקן של הארמון לא מאמין במלך וטוען שהוא מושחת. לאחר מכן, התנהגותו המושחתת של המלך נחשפה והוא היה צריך להחליט אם לבחור להנהיג את העם לעתיד טוב יותר, או לרדת מהשלטון. הוא לא בוחר באף אחת מהן ולבסוף יורד מהשלטון בכוח. האלבום הוביל לסיבוב מצליח נוסף.
לאחר הסיבוב, הקליטה הלהקה את אלבומה השביעי Free Hand (שיצא ב-1975) המכוון ישר אל חברת התקליטים שלא נתנה להם חופש אמנותי ובו הלהקה דורשת את החופש הזה. האלבום הוא אחד האהובים של הלהקה עד היום. האלבום הוביל לסיבוב ההופעות נוסף, והגיע למקום ה-48 במצעד האלבומים האמריקאי. באותה שנה, יצא אלבום אוסף של הלהקה הנקרא Giant Steps הכולל שירים מאלבומים קודמים של הלהקה. הלהקה גם קיבלה הצעה להקליט את הפסקול לסרט רובין הוד. הלהקה נענתה לבקשה והחלה להקליט. החומר לבסוף לא יצא, ולא נכלל בסרט (רק לאחר שנים החומר נמצא על ידי מעריץ ויצא לאור).
בשנת 1976, החלה הלהקה לעבוד על אלבומה השמיני Interview שלפי שמו, הנושא עוסק בראיונות של הלהקה מה שגרם להם להימאס מכך. האלבום הצליח פחות מקודמיו, והחל להראות נפילה. אך עם זאת, זהו עדיין אחד מהאלבומים האהובים של הלהקה. לטענת מעריצי הלהקה, זהו האלבום האחרון של הלהקה מהתקופה ה"קלאסית" ולאחריו, הסגנון של הלהקה החל להידרדר מה שגרם בסוף לפירוק. באותה שנה, יצא אלבום ההופעה היחיד של הלהקה, Playing the Fool עם הקלטות מהסיבוב לתמיכת האלבום Interview ב-1976. בשנה זו הקליט המוזיקאי הישראלי אבנר קנר את יצירתו ברידג' כמחווה לסגנונה של ג'נטל ג'ייאנט.
בסוף שנות השבעים, הרוק המתקדם החל לרדת בפופולריות בשל משבר כלכלי ובעלייתו של הפאנק רוק. בשל עלייה במיסים ב-1977, הלהקה נסעה להולנד והקליטה את האלבום התשיעי The Missing Piece. האלבום הראה שינוי בכיוון המוזיקלי. לצד סגנון הרוק המתקדם הייחודי שלה, הופיעו באלבום גם שירים בסגנון פאנק ופופ מה שגרם לירידה בפופולריות של הלהקה ואכזבה מצד המעריצים.
בתחילת שנות השמונים, הוציאה הלהקה את אלבומה ה-11 והאחרון, Civillian. האלבום כמו קודמו, היה כישלון וגם לא הראה שום סימנים של רוק מתקדם. האלבום סימן פנייה אל סגנון הניו וייב. חברי הלהקה החלו להרגיש מיאוס. ההופעה האחרונה של הלהקה הייתה ביוני 1980 באולם וורפילד ת'יאטר שבסן פרנסיסקו. לאחר מכן, הלהקה הודיעה על פירוקה.
בשנת 1997 נפטר המתופף המקורי של הלהקה מרטין סמית' בגיל חמישים. באותה שנה, מעריץ אשר מצא הקלטות נדירות של הלהקה, החליט לפרסמם במארז. המארז יצא תחת השם Under Construction ונמכר גם כיום.
בשנות האלפיים, החלה התעניינות מחודשת בלהקה וב-2003, יצא המארז Scrapping the Barrel אשר הכיל יחד עם דמואים גם קטעים חדשים.
בשנת 2009, החליטו שלושה מחברי הלהקה קרי מיניר, גרי גרין ומלקולם מורטימור להקים הרכב בשם Three Friends (על שם האלבום השלישי של הלהקה) אשר מנגן את שירי ג'נטל ג'ייאנט. ההרכב כלל מספר נגנים שונים יחד עם שלושת חברי הלהקה המקוריים של ג'נטל ג'ייאנט.
ב-2012, Three Friends הופיעו בנמל תל אביב ובעקבות זאת, התקיים כנס המעריצים העולמי של הלהקה בישראל.
בשנת 2013, יצא מארז חדש של הלהקה בשם Memories of Old Days שכולל חומרים של הלהקה מ-1975 עד 1980 יחד עם הופעות, דמואים, חזרות ובוטלגים.
סוג דם
סוג דם הוא תכונה גנטית של דם הנקבעת בהתאם לסמנים הסוכריים (קבוצה גדולה של אנטיגנים) הנמצאים על פני כדוריות הדם האדומות. התכונה מועברת בתורשה מדור לדור.
עירויים בין סוגי דם לא תואמים עלולים לגרום לתוצאות חמורות ואף למוות, ומכאן חשיבותה הרבה של ההבחנה בין סוגי הדם השונים. שני הסיווגים העיקריים של דם אנושי, קבוצות ABO וגורם Rh, פותחו על ידי הרופא האוסטרי קרל לנדשטיינר, שקיבל על כך פרס נובל ב-1930.
קבוצות ABO
לפיכך, אדם בעל סוג דם AB יכול לקבל תרומות דם מכל סוגי הדם האחרים (ולכן נקרא "מקבל אוניברסלי"), ואדם בעל סוג דם O יכול לתרום לכל סוגי הדם האחרים (ולכן נקרא "תורם אוניברסלי"). מלבד סוג הדם (A/B/AB/O), סוג הדם יכול להיות חיובי (+) או שלילי (-). הפלוס או המינוס נקבעים על ידי הגן RHD (להלן, גורם Rh), שמכיל את ההוראות לחלבון שנמצא במעטפת התא ומוצג כלפי חוץ. אם אדם בלי החלבון במעטפת התא (למשל A-) יקבל תרומת דם מאדם עם החלבון (למשל O+), מערכת החיסון תזהה את החלבון (+) כפולש זר ותתקוף את תאי הדם של התרומה.
O הוא סוג הדם הנפוץ בעולם. האנטיגן A נפוץ יותר מהאנטיגן B, ואילו סוג הדם AB הוא הנדיר ביותר. בישראל, סוג הדם הנפוץ ביותר הוא +A וסוג הדם הנדיר ביותר הוא -AB.
לאסי (סדרת טלוויזיה, 1997)
אירועי הסדרה התרחשו בורמונט וצולמו בקוובק. בעל הכלב טימי קבוט (קורי סביאר) הוא בן 13, שהגיע לעיירה עם אימו לאחר מות אביו. במקום החדש אימו של טים פתחה מרפאה לחיות. בעונה הראשונה, בתפקיד של לאסי היה הוורד, בן מהדור השמיני של לאסי המקורי מהסרט "לאסי חוזרת הביתה" (1943). במהלך העונה השנייה הכלב הוחלף, אך בעקבות ביקורת צופים הסדרה נמשכה עם כלבה, שהיא בת של הדור התשיעי של "לאסי" המקורית.
סוג דם
קבוצות ABO
ניתן לטפל במנות דם מסוג A, B ו-AB כך שיהפכו ל-O באמצעות אנזים המפרק את הסמנים הסוכריים מהכדוריות האדומות, ואולם, מעולם לא נעשה שימוש בטכנולוגיה זו, מחשש להסבה חלקית בלבד שעשויה לגרור תגובות קליניות קשות ואף מוות.
לאסי (סדרת טלוויזיה, 1997)
במוקד של סדרה זו, בניגוד לסרט המקורי, תוארו יחסיה של משפחת קבוט עם תושבי המקום ו"לאסי" שיחקה רק תפקיד משני.
לאחר העונה השלישית צילומי הסדרה הופסקו. הסדרה שודרה גם בארצות הברית, בערוץ של Animal Planet.
סוג דם
קבוצות ABO
מקור הקבוצות ABO הוא בגן יחיד שמקודד לאנזים מסוג טרנספראז. השונות בגן באוכלוסייה קובעת איזה אנטיגן - A או B – ייווצר, אם בכלל.