cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חזקת החפות מפשע
הצדקות
חזקת החפות באה לרכך את הכלים היעילים של סטיגמטיזציה והקלנה על יסוד שפיטה מוקדמת. היא באה לשמור על הפרט שלא יפגע ולא יוסקו כנגדו מסקנות מעצם קיומם של הליכים כנגדו. חזקת הזכאות ככלי משפטי מבקשת לקדם תרבות של מניעת שפיטה מוקדמת או לבלום נטייה כזו. יחד עם זאת יש להכיר במגבלותיה של חזקת החפות, שהיא כלי משפטי בלבד, שככזו אינה יכולה לתת מענה מלא להקלנה, המשקפת מציאות עובדתית. קשה לגרום לשינוי אווירה רק בכלים משפטיים. ובאותו אופן יכולים הכלים המשפטיים להמריץ את תהליכי השפיטה המוקדמת.
עוצמת חזקת החפות
חזקת החפות היא חזקה הניתנת לסתירה. החזקה אמנם חזקה (strong) אך אינה חלוטה. החזקה אינה נסתרת כל עוד אשמת הנאשם לא הוכחה מעבר לספק סביר.
על פי התאוריה של דורון מנשה ואיל גרונר המוצגת בספרם "מהות הספק הסביר במשפט הפלילי" חזקת החפות שאינה נסתרת מבטאת את עקרון ההגנה על חפים מפני הרשעות שווא כגובר על האינטרס הציבורי באכיפת המשפט הפלילי, ואילו סתירת חזקת החפות היא ביטוי לכך שהאינטרס הציבורי באכיפת המשפט הפלילי גובר על עקרון ההגנה על חפים מפני הרשעות שווא. חזקת החפות אינה נסתרת או נסתרת על פי אסטרטגיית ההכרעה המצומצמת במשפט הפלילי. על פי אסטרטגיה זו חזקת החפות אינה נסתרת כל עוד השערת החפות אינה נחסמת באחד החסמים הבאים: החסם השיטתי (לפיו אין לקבל השערת חפות שהכללתה בכל מקרה דומה לא תאפשר אכיפה יעילה של המשפט הפלילי), חסם הסתברותי (לפיו אין לקבל השערת חפות לפיה ההסתברות לחפות כה נמוכה כך שניתן להתעלם ממנה לצרכים מעשיים), חסם טבעי (לפיו אין לקבל השערת חפות המתנגשת עם הטבע המוכר לנו לפי גוף הידע המדעי) וחסם פרוצדורלי (לפיו אין לקבל השערת חפות המצריכה בירור שיצריך משאבים שלא ניתן לעמוד בהם או שמתקיים חופש הכרעה דמוקרטי שלא לעמוד בהם).
מרכיבי החזקה
יש הסבורים כי "חזקת החפות" מורכבת משני חלקים בלתי נפרדים זה מזה, האחד עניינו בקביעת החזקה גופה והאחר בקביעת הנטל הראייתי הרובץ לפתחה של התביעה. בפרשת Coofin קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית כי אי הנחיית בית המשפט את המושבעים, לבקשת הסניגור, בדבר "חזקת החפות", והתמקדות בהנחיה בדבר "הספק הסביר" מהווה פגיעה בזכותו החוקתית של הנאשם ולפיכך בוטל פסק הדין והוחזר לשמיעה מחודשת. גישה זו נדחתה בפרשת Taylor בה נקבע, כי "חזקת החפות" ו"שאלת הספק הסביר" אינן קונספציות נפרדות, וכי החזקה מכוונת לתאר את תפקיד התביעה לספק ראיות, שיש בהן כדי לשכנע באשמת החשוד מעבר לספק סביר.
בפרשת Coffin קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית שהחזקה יוצרת ראיה עצמאית לחפותו של אדם. החזקה נתפסה כמכשיר הוכחתי היכול לבסס את הספק הסביר בדבר אשמת נאשם. גישה זו מותנה בפרשת Taylor, ונקבע שמטרת החזקה אינה להוות חלק מן המצע העובדתי ממנו מושכים את הכרעת הדין. החזקה מכוונת לתאר את תפקיד התביעה לספק ראיות שיש בהן לשכנע באשמת חשוד מעבר לספק סביר.
צעדים מנהליים חרף חזקת החפות
במקרים שונים חזקת החפות אינה מונעת נקיטת צעדים מנהליים, אף כאלה שהם בלתי הפיכים, נגד חשוד בפשע:
יצחק פראג אופלטקה
תולדות חייו
נולד בפראג שבאימפריה האוסטרו-הונגרית, אביו היה סוחר בדים. הוא התחנך אצל החת"ם סופר בפרשבורג, וזה דחפו לעלות לארץ ישראל ולהשתקע בירושלים. פראג-אופלטקה הגיע לירושלים בגפו ב-1838, בניגוד לדעת משפחתו והתקבל על ידי רבי ברוך עייאש (נכדו של הראשון לציון הרב יעקב משה עייאש) שאירח אותו בביתו . עד מהרה סיגל לו יצחק פראג אופלטקה את לשון הלאדינו, את נוסח הספרדים בתפילה ואת הלבוש המקובל בעדה הספרדית. הרב עייאש השיא לו את בתו, וידא-חנה.
הרב אופלטקה לא עזב מימיו את ירושלים. הוא טיפל בחולים בדרכים שונות, ביניהן מיני תרופות ועשבים ואף באמצעות היפנוזה (ב-1917 הקים נכדו אליעזר את אחד מבתי המרקחת המודרניים הראשונים בירושלים, "אופלטקה" ברחוב יפו). הוריו שלחו לו סכומי כסף מהם התקיים ונידב לאחרים. היה מיוזמי הקמת כולל הו"ד, שאיגד בתחילתו גם את יוצאי אוסטרו-הונגריה. ניהל את בית החולים מאיר רוטשילד ושימש בא-כוחו של משה מונטיפיורי. ביוזמת הנדיב יוסף בלומנטל מפריז, הקים וניהל בשנת תרכ"ו 1866 את התלמוד תורה "דורש ציון" (שאמור היה להיות משותף אשכנזי-ספרדי, אך לבסוף היה ספרדי לגמרי) וניהלו עד מותו. קנאי ירושלים שהתנגדו למוסדות חינוך מודרניים פגעו בו ואף כתבו נגדו כתב חרם (תרכ"ט) שלא פורסם.,
בשנת 1822 נוסד כולל עצמאי ליוצאי הונגריה, מוראביה ובוהמיה - כולל אונגרין, והרב אופלטקה היה בין ראשיו, ואף כיהן כראש הישיבה של הכולל וכדיין בבית הדין שלו.
עם מותו ב-1900 התקיים ויכוח בין העדות היכן יקבר, כיוון שנולד כאשכנזי וחי כספרדי. לבסוף הוחלט לקברו לצד אשתו בחלקה הספרדית בבית הקברות בהר הזיתים. ב-2015 קברם נחשף והמצבות חודשו על פי הנוסח המקורי. שרידים מחידושיו התורניים הודפסו לאחר מותו בספר פרי יצחק (תרס"ט, ירושלים) אך רוב כתבי היד אבדו אצל המדפיס. בנו ר' רחמים יוסף חיים (חתן הרב אשר אנשיל ניימאן) אופלטקה המשיך אחריו בניהול בית המדרש עד מותו ב-1907.
הרב אופלטקה הוא סב-אמו של יעקב יהושע, אביו של הסופר א.ב. יהושע.
שנים עבריות ר' - רצ"ט
נולדו (ע"פ המסורת היהודית)
רל"ה - אנוש, בנו של שת ונכדו של אדם הראשון.
פולקסווגן SP2
פולקסווגן SP2 (בספרדית: Volkswagen SP2) היא מכונית ספורט בתצורת קופה מתוצרת Volkswagen do Brasil, חברת בת של קונצרן הרכב פולקסווגן אשר יוצרה בין השנים 1972–1976 והייתה מיועדת לשוק הדרום אמריקאי.
סך הכול יוצרו 11,123 יחידות.
גסטון מספרו
גסטון קאמי שארל מַסְפֵּרוֹ (בצרפתית: Gaston Camille Charles Maspero; 23 ביוני 1846 – 30 ביוני 1916) היה אגיפטולוג וארכאולוג צרפתי. שימש במשך שנים רבות כמנהל מחלקת העתיקות המצרית. הוא טבע את המונח "גויי הים" בהתייחסו לקואליציית השבטים שתקפה את מזרח הים התיכון ואת מצרים במאות ה-13 וה-12 לפנה"ס. מספרו חיבר למעלה מ-1,200 מאמרים על מצרים העתיקה.
קורות חייו
מספרו נולד בפריז להורים שמוצאם ממחוז לומברדיה באיטליה. עוד בשנותיו המוקדמות בבית הספר הוא התעניין בהיסטוריה ובכתב החרטומים המצרי. בשנת 1867 בעת לימודיו באקול נורמל סופרייר פגש את האגיפטולוג אוגוסט מארייט. מארייט נתן לו שני טקסטים בכתב חרטומים שהתגלו זמן קצר לפני כן. הטקסטים נחשבו קשים לפיענוח. מספרו פענח אותן תוך שבועיים. פרסום פיענוח הטקסטים ביסס את מעמדו האקדמי. בשנת 1869 הפך למרצה לשפות מצריות קדומות וארכאולוגיה באוניברסיטה. בשנת 1874 קיבל מינוי בקתדרה על שם ז'אן-פרנסואה שמפוליון בקולז' דה פראנס.
בשנת 1880 נסע למצרים בראש משלחת ארכאולוגית מטעם ממשלת צרפת. משלחת זאת הפכה במשך הזמן למכון הצרפתי לארכאולוגיה מזרחית. מספר חודשים לאחר מכן נפטר מארייט ומספרו החליפו כמנהל מחלקת העתיקות המצרית.
עבודתו הראשונה במצרים הייתה בסקארה תוך שהוא ממשיך את עבודתו של מארייט. בהיותו יותר בלשן מאשר ארכאולוג, העדיף להתרכז בחפירת 5 קברים מתקופת הממלכה הקדומה אשר על גביהם נכתבו טקסטים ארוכים בכתב חרטומים. בחפירות אלה מספרו מצא מעל 4,000 שורות בכתב חרטומים.
בשנת 1886 לאחר שעזב את תפקידו כמנהל מחלקת העתיקות, המשיך את עבודתו של מארייט בחפירת הספינקס ליד קהיר. במסגרת החפירה הוא הסיר 20 מטר של חול בניסיון למצוא את פתחי הקברים בספינקס (הוא לא הצליח למצוא את הפתחים והם נמצאו בחפירה מאוחרת יותר). בשנת 1886 חזר לפאריס ועבד שם עד לחזרתו למצרים בשנת 1899, לתפקיד מנהל מחלקת העתיקות המצרית.
ב-3 אוקטובר 1899, שנת חזרתו למצרים ארעה רעידת אדמה בכרנך, 11 עמודים באולם העמודים (היפוסטיל) במתחם של אמון-רע קרסו. בעת כהונתו הקודמת ביצע מספרו עבודות שימור באתר. בעקבות רעידת האדמה הקים מספרו צוות שעסק בהקמת העמודים מחדש תחת פיקוח של צוות אגיפטולוגים צרפתיים. לפעולות אלה הייתה התנגדות של כמה רומנטיקנים אשר העדיפו להשאיר את העמודים במצב של קריסה.
בשנות היעדרותו של מספרו ממצרים גדל מאוד אוסף המוזיאון המצרי בקהיר. מספרו פעל להרחבת האוסף ולהעברת המוזיאון בשנת 1902 מאזור גיזה לכיכר א-תחריר. הגידול באוסף הביא לגידול בכמות העובדים. אחד העובדים היה הווארד קרטר אשר עבד במוזיאון בגיל 17. בתקופה מאחרת יותר, המליץ מספרו על קרטר בפני לורד קרנארבון כמתאים לנהל את החפירות שהביאו למציאת קברו של תות ענח' אמון. בתקופת ניהולו פעל לקדם את הדפסת הקטלוג של המוזיאון. עד שנת 1909 המוזיאון פרסם 24 כרכים.
מספרו לא העריך נכונה את חשיבותם של ציורי דיוקנאות המומיות מפיום. הארכאולוג פלינדרס פיטרי שלח שישים דיוקנאות למוזיאון המצרי בקהיר. לאחר מכן הוא גילה שמספרו לא העריך את חשיבותם והשאיר אותם בחצר המוזיאון מוזנחים ונתונים לפגעי מזג האוויר. כאשר נודע הדבר לפיטרי הוא כעס מאוד ודרש אותם בחזרה, והכריח את מספרו לבחור 12 דיוקנאות להצגה במוזיאון ואת יתרת 48 הדיוקנאות להחזיר לו.
פעילותו כמנהל מחלקת העתיקות כללה גם הקמת רשת של מוזיאונים מקומיים ברחבי מצרים במטרה לעודד את המצרים לקחת אחריות רבה יותר על שמירת המורשת שלהם. בשנת 1912 הצליח להעביר במצרים שורת חוקים שטיפלו בבעיית שוד העתיקות.
מספרו פרש מתפקידו כמנהל מחלקת העתיקות המצרית בשנת 1914. ביוני 1916 נפטר ונקבר בבית הקברות מונפרנאס.
מבחר מפרסומיו
בנוסף פרסם מספרו את כתב העת "Bibliothèque égyptologique" שהוקדש למאמריהם של אגיפטולוגים צרפתיים. וכן את השנתון "Annales du service des antiquités de l'Egypte" שהכיל את הפרסומים של החפירות הארכאולוגיות הרשמיות של מחלקת העתיקות במצרים.
פרסי האוכל של Time Out ישראל
פרסי האוכל של Time Out היא פרסים המוענקים בתחרות שנתית של מגזין Time Out תל אביב לתארים בתחום הקולינריה והמסעדנות בעיקר בתל אביב, אבל גם בשאר הארץ.
הזוכים בפרסים נבחרים במשותף בידי קוראי המגזין, עם פורום הקולינריה הישראלי שייסד Time Out תל אביב, המורכב מכ-300 אנשי מפתח בענף: מסעדנים, שפים, בלוגרים קולינריים, עיתונאי אוכל, צלמי אוכל, סטייליסטים של מזון, ייננים וחובבי קולינריה בולטים.
גביע המדינה בכדורסל 2011/2012
גביע המדינה בכדורסל לעונת 2011/2012 היא התחרות ה-52 מאז היווסדו של המפעל.
מכבי תל אביב זכתה בגביע המדינה ה-39 בתולדותיה, לאחר ניצחון בגמר על מכבי ראשון לציון.
הגמר
מכבי תל אביב, תחת המאמן דייוויד בלאט, זכתה בגביע המדינה ה-39 בתולדותיה.
כבר ברבע הראשון מכבי תל אביב פתחה פער על מכבי ראשון לציון, של המאמן אפי בירנבוים, באמצעות קית' לנגפורד, ליאור אליהו וריצ'רד הנדריקס - הובילה מכבי ב-11 בסיום הרבע הראשון. ברבע השני, קיצ'ן וקרופורד מראשון לציון צימקו ל-5, אבל לנגפורד המשיך לקלוע, ואל המחצית ירדה מכבי ביתרון 12. בתחילת המחצית השנייה ניסתה ראשון לציון לחזור, אבל אז דייוויד בלו עם שתי שלשות רצופות הגדיל את הפער ל-20 הפרש. ברנדון באומן מראשון לציון עוד הצליח לצמצם את הפער ל-9 בלבד, 4 דקות לסיום, אבל מכבי תל אביב, בעזרת נקודות של יוגב אוחיון, שמרה על יתרונה עד סוף המשחק.
ויסות רגשי בגיל הרך
ויסות רגשי בגיל הרך מתייחס לכלל התהליכים, הן החיצוניים והן הפנימיים, האחראיים לנהל, להעריך ולשנות את עוצמות התגובות הרגשיות ומשכן.
מהות הוויסות הרגשי
ויסות רגשי מתייחס לתהליכים העומדים בבסיסה של עבודת הרגשות. אלו הם התהליכים שבאמצעותם האדם מנהל ושולט על סוג הרגשות שהוא חווה או מביע, על העיתוי שלהם, עוצמתם ומשכם. קיימת הבחנה בספרות בין שני סוגים עיקריים של ויסות רגשי:
ליכולת הוויסות הרגשי ידועה השפעה רבה על ההתפתחות הפסיכולוגית הבריאה של הילד. המחקר בנושא וויסות רגשי החל באמצע שנות ה-90 וממשיך להוות מוקד למחקרים רבים נוספים מאז. עיקר המחקר תפס תאוצה בשני העשורים שלאחר מכן. לדוגמה, רק בשנת 2013 התפרסמו בגוגל סקולר מעל 10,000 מאמרים בנושא וויסות רגשי, עובדה זו מדגישה את חשיבות יכולת הוויסות הרגשי בחיי האדם ובגיל הרך בפרט.
יש להבחין בין המושג רגש למושג וויסות רגשי - רגשות מעצבים את האופן בו בני האדם באים באינטראקציה עם העולם החומרי והחברתי. לעיתים, רגשותינו משרתים אותנו אך לעיתים קורה ההפך, לכן, ויסות רגשי מתייחס למאמצים של הפרט להשפיע על רגשותיו בדרכים בהן הפרט חושב שהרגשות יועילו לו
שלבים בתהליך הוויסות הרגשי
תהליך הוויסות הרגשי מורכב משלושה שלבים:
במבט על שלושת המרכיבים של הוויסות, קיימת עבודה לא פשוטה אצל הילדים: תוך כדי שנות חייהם הראשונות, ילדים צריכים ללמוד לווסת את החוויה הפנימית, את ההבעה הרגשית ובוודאי את התנהגותם כדי להתאים אותה לדרישות של החברה. עבור ילדים צעירים ויסות רגשי אינו תהליך כל כך פשוט, החיים של ילדים הם דינמיים. הם חווים מצבים רבים המשתנים במהירות. הם נשלטים וצריכים לעמוד גם בסדר היום הקבוע של גן הילדים. למשל, להיפרד מההורים, למצוא חבר למשחק, לסדר את הצעצועים ועוד
שלבים בהתפתחות הוויסות הרגשי
אחת המשימות ההתפתחותיות המרכזיות של התינוק בשנות החיים הראשונות היא רכישת יכולת ויסות של התנהגות, עוררות ורגש, החיונית להסתגלות המוצלחת של התינוק לסביבתו המורכבת. חשיבותה של יכולת הוויסות הרגשי נעוצה בכך שהיא מהווה בסיס לתפקודים נוירופיזיולוגיים בסיסיים חיוניים כמו נשימה ובליעה וכן קשורה להתפתחות חברתית חיובית. לכן, במצבים בהם, מסיבות שונות, לא הושגה יכולת ויסות רגשי תקינה, הדבר מהווה גורם סיכון להתפתחות קוגניטיבית וחברתית לקויה מאוחר יותר.
בתקופה בין גיל שנה לגיל שלוש בערך מתפתחת אצל הילד היכולת השפתית. התפתחות השפה קשורה להתפתחות הוויסות הרגשי. השפה מהווה עבור הילד כלי לוויסות רגשי מאחר שבאמצעותה הוא יכול להביע את רגשותיו, צרכיו ורצונותיו וגם להבין את רגשות הזולת. המידה בה הורים משתמשים בשפה רגשית ומשוחחים עם ילדיהם על חוויותיהם היא אחת הדרכים בהן יכולת ההבעה השפתית עשויה להשפיע על איכות הוויסות הרגשי
יכולות הוויסות הרגשי מתפתחות ומשתכללות במהלך כל שנות הילדות מתהליך ביולוגי ופיזיולוגי לתהליך המערב יכולות קוגניטיביות, רגשיות וחברתיות. התפתחות הוויסות הרגשי מושפעת מתהליכים מווסתים חיצוניים ופנימיים. בתהליכים פנימיים הכוונה לתהליכי התפתחות והבשלה של מערכות קוגניטיביות, סנסומוטוריות (תחום המתייחס לחושים, לתנועה ולקשר שביניהם) ונוירופיזיולוגיות של הילד. בתהליכים חיצוניים הכוונה לגורמים אינטראקציוניים וחברתיים, כשהדגש הוא על חשיבות התפקוד והסגנון ההורי להתפתחות הוויסות הרגשי. רוב החוקרים מצדדים בגישה הטוענת כי תהליך התפתחות הוויסות הרגשי הוא אינטראקטיבי והשילוב של שני סוגי ההשפעות – מאפיינים של התינוק (מה שהוגדר כתהליכים פנימיים) ואספקטים של הורות (מה שהוגדר כתהליכים חיצוניים) - הוא שחשוב. ועוד יותר מכך, המסקנה העולה מהמחקרים היא שהתוצאות ההתפתחותיות העתידיות מנובאות באופן הטוב ביותר לא בהסתמך על מאפייני הילד או על מאפיינים רגשיים אימהיים אלא על האיכויות האינטראקציוניות שלהם שני השותפים תורמים ושניתן לצפות בהם הטוב ביותר ברמה הדיאדית.
תהליכי התפתחות פנימיים
בשנת החיים הראשונה התפתחות הוויסות הרגשי באה לידי ביטוי ברמה הנוירו פיזיולוגית, בתהליכי בשלות של המערכות המווסתות עוררות. שני שינויים נוירופיזיולוגיים שמתרחשים בשנה הראשונה לחיים מהווים את הבסיס לתהליכי ויסות מתקדמים ומורכבים יותר. הראשון הוא שינויים בתפקוד המערכת שקשורה לתגובות לסטרס (דחק) ואי-ודאות וכתוצאה מבשלות זו, העוררות נעשית יותר מתונה ויותר יציבה. השינוי השני קשור לבשלות של מנגנוני עיכוב קורטיקליים (שקשור לקליפת המוח) ולכך שהם נעשים יותר אקטיביים בשליטה על העוררות וכן לבשלות של האונה הפרונטלית, הקשורה אף היא לוויסות העוררות. בגילאים 6–12 חודשים מתרחשים שינויים גדולים בוויסות רגשי ובמערכות קוגניטיביות בעקבות התפתחויות אלו. הדבר בא לידי ביטוי בהתפתחות יכולת ההערכה הרגשית ובהופעה של התייחסות חברתית כדרך להתייחס לאירועים מעוררים רגש הוויסות הרגשי בא לידי ביטוי גם ברמה של בשלות תהליכי קשב. שינויי בשלות בארגון הנוירופיזיולוגי האחראי על שליטה בראייה, שמתרחשים בגילאי 3–6 חודשים, מאפשרים לתינוק להסיט את הקשב הוויזואלי שלו בין גירויים באופן רצוני וכך להתנתק מאירועים מעוררים רגשית. תינוקות משתמשים באסטרטגיות של התעלמות, מעבר לגירוי אחר או התמודדות ממוקדת עם הבעיה, אשר מטרתן להביא לשינוי המצב הנתון. במצבים מלחיצים הם משתמשים באמצעי ויסות כגון: משחק עם השיער, מציצת אצבע ומשחק עם צעצוע כדי להפיג מתחים. לסיכום, תפקיד ההורים קריטי בשנתיים הראשונות בחיי הילד, בזמן זה הילדים מפתחים ומשכללים כישורים של ויסות רגשי עצמי כך שבגיל הגן, גילאי 2–5, ילדים הם בעלי יכולת גבוהה לווסת את עצמם מבחינה רגשית ולכן תלויים הרבה פחות בהוריהם.
תהליכי התפתחות חיצוניים
הוויסות הרגשי מתפתח בתוך הקשר חברתי. תחילה בעיקר בתוך הדיאדה (המפגש בין הילד וההורה במשחק משותף) אם-תינוק ובהמשך ובמקביל בתוך הקבוצה החברתית והוא מעוצב על ידי הדרכים הישירות והעקיפות שבהן האנשים בסביבתו של התינוק מתייחסים להבעת רגשות ועל ידי ציפיות, תמיכה חברתית, ופירושים קוגניטיביים שיחסים חברתיים מספקים תהליך ההתפתחות של הוויסות הרגשי המתחיל בינקות מביא את התינוק ממצב של תלות והסתמכות על ההורים לוויסות העוררות, למצב שבו הילד מסוגל לוויסות רגשי עצמי. הילד מלידתו נתון בתוך הקשר של יחסים עם אחרים, אשר מספקים לו את ההזנה הפיזית והפסיכולוגית הנחוצה. במהלך ההתפתחות משתנה שווי המשקל בין וויסות על ידי אחרים והוויסות העצמי, כשילד יכול לקחת על עצמו יותר ויותר אחריות לרווחתו. נוכחות מכווננת ומכילה של דמות ההתקשרות, בפרט בחודשים הראשונים של החיים אך גם לאחר מכן, חיונית לצורך וויסות של רמת העוררות (כולל מחזורי שינה- ערות) והכלת חוויות רגשיות שליליות ומאפשרת לילד להגיע למצבים פנימיים של איזון, רוגע ורווחה נפשית. הפנמה של דמות התקשרות זמינה ורגישה, הקשובה לצרכים של הילד ומפענחת את איתותיו, תורמת במהלך ההתפתחות לעיצוב הדרגתי של ייצוגים מנטליים בטוחים של האחר ושל העצמי, המשמשים מנגנון פנימי לוויסות מצוקה לאורך החיים. תפקיד ההורים בתהליך זה הוא משמעותי. תחילה, באספקת המזון, הביגוד וההרגעה הפיזית והרגשית הנעשית על ידי ההורים עוזרים לתינוק לוויסות עוררותו הרגשי. עם הזמן, תקשורת מורכבת יותר ואינטראקציות עם המטפל מלמדים את הילד להתמודד עם מצוקה, לשלוט בדחפים ולדחות סיפוקים. קיימים מספר גורמים אינטראקציוניים, שמתארים את ההשפעות של יחסי הורה-תינוק על התפתחות הוויסות הרגשי והמאורגנים לפי סדר התפתחותי. שלושת הגורמים הראשונים רלוונטיים במיוחד לתקופת הינקות, והם:
אינטראקציות הורה-תינוק כמקדמות התפתחות ויסות רגשי
הן התאוריה והן הדיווחים הקליניים מדגישים את החשיבות שיש לאינטראקציות מווסתות ומתואמות בין ההורה והתינוק, במשך החודשים הראשונים לחיים, להתפתחות יכולות הוויסות הרגשי של התינוק. מחקרים בשנות ה-80 וה-90 ניסו לאפיין כמותית את ההתפתחות של ה"ריקוד" המשותף במבט ובמגע של ההורה עם התינוק. לצורך כך בודדו החוקרים את המצבים השונים של ההורה והתינוק על רצף זמן, ומדדו את דרגת ההתאמה בין מצבים שונים של ההורה והתינוק: מצב של מבט מכוון, הימנעות ממבט, השמעת קול, הקשבה לקול וכדומה. כמו כן, בדקו מי מוביל את האינטראקציה, ההורה, התינוק או הדדית, ואת טווח הזמן שבין התחלה של קשר ותגובת האחר. ממחקרים אלה עולה שבין גיל 3 ל-9 חודשים האינטראקציה הופכת יותר ויותר מתואמת, ומתקצר זמן התגובה. עם זאת, רוב הזמן ההורה והתינוק הם בלתי מתואמים, עד שמתרחש תיקון, ומופיעה התאמה. החוקרים מדגישים את התפקיד החשוב של התיקון של אי ההתאמה, זאת אומרת שהדרך שבה השניים (הדיאדה) מתקנים רגעים של אי התאמה הוא מרכיב מרכזי בבנייה ובשמירה של קשר אינטימי וחוויית התאמה
הורים נדרשים לשים לב לסימנים שנותן להם התינוק. לדוגמה, סימנים של נסיגה מהאינטראקציה מסמנים את חוסר שביעות הרצון של השותף ואת הצורך לשנות את האינטראקציה כדי שתתאים לצרכים המשתנים של השותף ותשמר את העניין שלו. החוויה המוקדמת של אינטראקציות הורה-תינוק מווסתות מחזקת את הביטחון של התינוק באפקטיביות שלו וביכולתו להשפיע על סביבתו כך שבעתות מצוקה התינוק ידע להשתמש בפעולותיו כדי לקבל התייחסות מרגיעה מצד ההורה והסביבה.
לסיכום, סגנון הורות רגיש, המאופיין באפקט חם וחיובי של ההורה כלפי תינוקו וברגישות הורית, מעודד סינכרוניזציה באינטראקציה הדיאדית  ותורם להתפתחות הוויסות הרגשי והמעבר מוויסות הדדי שאופייני ככל שהתינוק רך יותר לוויסות רגשי- עצמי בגיל הגן. לדוגמה, להורים השפעה גדולה על איכות הוויסות הרגשי של ילדיהם באמצעות שימוש בשפה רגשית - תחילה, הורים משתמשים במונחים רגשיים על מנת לשתף את ילדיהם ברגשותיהם שלהם ושל אחרים ולאחר מכן הם מסייעים לילד להבין ולבטא את רגשותיו שלו. הדרך בה ההורה משוחח עם ילדיו והאופן בו ההורה משתמש בשפה כדי לעזור לילדיו לפתור בעיה (למשל: הורה ישאל את ילדו "איך אתה חושב שאפשר לפתור את הבעיה?" ולא פשוט לפתור את בעיה עבור הילד או להתעלם מקיומה) עשויות להשפיע מאוד על היכולת ואיכות הוויסות הרגשי של הילד
אינטראקציות הורה-תינוק כלא כמקדמות התפתחות ויסות רגשי
לעיתים, מערכות היחסים הורה-ילד מאופיינות בחוסר התאמות רבות ברגשות ההורה והתינוק ובקשיים בתהליכי הוויסות ההדדיים. קשיים אלו יכולים להיות מוסברים במקרים רבים כנובעים מגורמים הוריים המשפיעים לרעה על יכולת ההורה להפגין רגישות כלפי תינוקו. לדוגמה, גורם הורי שנחקר רבות הוא דיכאון של האם, מחקרים שבחנו את ההתנהגויות של אימהות מדוכאות בזמן אינטראקציה עם תינוקן מצאו כי לאימהות מדוכאות סגנון אינטראקציה לא טיפוסי, הבא לידי ביטוי בהתנהגויות משני סוגים. הראשון הוא סגנון התנהגות חודרני, המאופיין במגע פיזי נוקשה ודיבור מהיר ורם, והשני הוא סגנון התנהגות נסוג-נמנע המאופיין ברגש שטוח, מגע ודיבור נדירים והתנהגות אדישה. סגנונות אינטראקציה לא אופטימליים אלו מאופיינים ביכולת מופחתת של האם להגיב לרמזי התינוק בצורה רגישה ולעודד אינטראקציה דיאדית. בתגובה לכך, תינוקות לאימהות מדוכאות חווים קשיים להשתתף ביחסים חברתיים ומראים יכולת מופחתת לווסת מצבים רגשיים בהשוואה לתינוקות של אימהות לא-מדוכאות קשיי הוויסות הרגשי של תינוקות אלו באים לידי ביטוי בתגובות לא-סתגלניות של התינוקות בזמן אינטראקציה עם האם, כמו תגובות נסיגה התנהגויות בעלות אופי דיכאוני- פחות רגש חיובי, יותר רגש שלילי ורמת פעילות נמוכה.
תינוקות להורים לא רגישים, מזניחים או מתעללים חווים רמות או עוצמות גבוהות יותר של רגש שלילי והורים אלה אינם מסוגלים לספק את התמיכה ואת הפיגומים הדרושים לילדיהם ובכך נפגמת התפתחות הוויסות הרגשי שלהם. מחקרים הראו שילדים בני 24 ו 36 חודשים שהראו קשיים ביכולות הוויסות הרגשי והפגינו רמות גבוהות של אפקט שלילי במהלך אינטראקציות עם האם, חוו בינקותם פחות רגישות אימהית ופחות גירוי אימהי וכן נחשפו ליותר סימפטומים של דיכאון אימהי
במחקר שנעשה עם ילדים צעירים בגילאי 6 עד 12 אשר חוו הזנחה או התעללות רגשית, פיזית או מינית בילדותם המוקדמת נמצא כי הם סובלים מקושי בוויסות הרגשי. מחקר זה הדגיש את התפקיד החשוב של הוויסות הרגשי כמהווה מנגנון הגנה או סיכון בקשר שבין התעללות בילדות המוקדמת לבין פסיכופתולוגיה בחיים הבוגרים של הילד. חשיפה מתמשכת למצבי לחץ, כגון הזנחה או התעללות, עשויה לפגוע ביכולת של הילד לווסת את רגשותיו. כמו כן, הזנחה והתעללות בילדות המוקדמת עשויה לפתח דפוס התקשרות לא בטוח בין הילד למטפל העיקרי שלו (בדרך כלל אמא או אבא) דבר המוביל לבעיות ביכולת הוויסות הרגשי וקושי בוויסות הרגשי עשוי לפגוע, בהמשך החיים, ביחסים החברתיים של הילד עם בני השווים וגם לגרום להתנהגויות לא מותאמות
הגורמים לקשיים בוויסות רגשי
הגורמים לקשיים בוויסות הרגשי יכולים לנבוע הן מאלמנטים תורשתיים והן מאלמנטים סביבתיים. גורמים תורשתיים אשר עשויים להשפיע על יכולת הוויסות קשורים לנטייה המזגית (הטמפרמנט) של הילד ולנטיות ראשוניות להיות מושפע יותר או פחות מהסביבה. גורמים סביבתיים קשורים בדרך כלל לאיכות הטיפול שהילד מקבל, לנטיות הפסיכולוגיות וההתנהגויות של ההורים, לחוסר התייחסות בבית לרגשות (ההורים לא נותנים מקום לרגשותיו של הילד, ההורים לא מאמינים לילד), וגם, להשפעות המגיעות מסביבות אחרות בהן הילד נמצא (מערכות חינוך, חברים, שכונה, וכו').
שיטות נפוצות לטיפול בקושי בוויסות הרגשי בקרב ילדים בגיל הרך
מאחר שקיימים גורמים שונים לקושי בוויסות הרגשי כך גם תוצאות הקושי שונות מאדם לאדם ולכן יש לדייק ולעצב תוכניות התערבות טיפוליות ממוקדות שמטרתן לשפר את יכולת הוויסות הרגשי של המטופל, כמו כן, כאשר באים להעריך את יכולת הוויסות הרגשי של הפרט חייבים לקחת בחשבון את ההקשר בו הרגשות מנוהלים
קיימות שיטות רבות לטיפול בוויסות רגשי בילדים, להלן כמה מהן:
אסטרטגיות לוויסות רגשי בילדות
ד"ר עדה בקר מומחית להתפתחות חברתית של ילדים בגיל הרך, מציעה עשר אסטרטגיות לוויסות רגשי בילדות, להלן:
פינת המשוררים
פינת המשוררים הוא השם המקובל לאגף הכנסייה הדרומי של מנזר וסטמינסטר בשל משוררים, מחזאים וסופרים הקבורים ומונצחים במקום.
ג'פרי צ'וסר היה המשורר הידוע הראשון שנטמן בפינת המשוררים, אף על פי שקבורתו שם הייתה בגין עבודתו בארמון וסטמינסטר ולא עקב המוניטין שלו כסופר. למרות זאת, לאחר בניית המצבה הגדולה מעל קברו של צ'וסר על ידי ניקולס בריגהאם באמצע המאה ה-16 והטמנתו של המשורר אדמונד ספנסר לא רחוק ממנו, הדבר פתח מסורת הקיימת עד היום, לקבור ולהנציח משוררים בפינה זו.
עם זאת, פינת המשוררים כללה גם את קבריהם של הכמרים מהמנזר. בנוסף, נקבר בפינת המשוררים תומאס פאר, אשר חקוק על מצבתו כי מת בגיל 152, בשנת 1635, לאחר שלאורך חייו התחלפו עשרה שליטים על כס המלוכה.
קבורה או הנצחה בפינת המשוררים לא תמיד התבצעה מיד לאחר המוות. לדוגמה, ג'ורג' ביירון, אשר כתביו ושיריו היו נערצים אך הוא קיים סגנון חיים שערורייתי לזמנו, נפטר בשנת 1824 אך לא הונצח אלא עד שנת 1969. אפילו ויליאם שייקספיר, אשר נקבר בסטרטפורד על האייבון בשנת 1616, לא זכה להנצחה עד שנת 1740, אז נבנתה אנדרטה על ידי ויליאם קנט.
נץ שחור
נץ שחור (שם מדעי: Accipiter melanoleucus) הוא מין של נץ החי ביערות אפריקה הטרופית.
אקולוגיה
הנץ מצוי באפריקה שמדרום לסהרה בעיקר במערב אפריקה מקניה עד דרום אפריקה ומערבה עד סנגל. הוא מצוי בעיקר ביערות גשם או יערות פתוחים וכן בערבות שיחיים ואף בסוואנה הפתוחה. כמו כן הוא מצוי בביצות, ביצות מנגרובים ובחוף הים ואף באזורים עירוניים. באזורים מסוימים כריתת היערות פוגעת במספרם. בדרומה של אפריקה באזור כף התקווה הטובה, הם מקננים על החוף ועלולים לאבד את קינם לאווזי היאורית הארסיביים. כעל כן הם נוהגים לקנן באזורים מרוחקים יותר או לחכות שהאווזים יגמרו את עונת הקינון.
הנצים נוהגים לצוד בעיקר עופות עד גודל בינוני ועד גודל של 300 גרם. הם עפים בדממה מעבר לעצים ותופסים בזריזות ציפור שלא זיהתה את הטורף. לעיתים נדירות הם מנהלים מרדף עם קרבנותיהם. הטרף נקטל באמצעות הטפרים העצומים ששוברים את צווארו או קורעים את בשרו. לעיתים הם צדים גם טרף המצוי על הקרקע.
המינים המועדפים עליהם הם יונים שניצודות בעיקר על ידי הזכרים והנקבות צדות יונים גדולות יותר וגם מיני פרנקולין, פנינייה (שיכולה לשקול עד 1 ק"ג) ואף דורסים קטנים יותר לרבות נצים אחרים. משפחה מקננת מסתמכת על מושבות קינון של יוני סלע שמהם הם ניזונים והם מהגרים אחריהם עד למגורי אדם. לעיתים נדירות יותר הם יצודו גם יונקים קטנים כמו עכברים או סנאים וגורי נמיות.
ישנם 2 תת-מינים לנץ השחור:
תשומה
תשומה (באנגלית: Input) - מונח בכלכלה המתאר את גודל השימוש במשאבים בתהליך מוחשי או מופשט. לרוב מדובר בסך המשאבים, העבודה והעלויות הכרוכים בתהליך או בפעילות כלכלית, בהקשר לנושאים הקשורים למקרו-כלכלה.
להבדיל מהתשומה, התפוקה מתארת את סך התוצרים הסופיים המוחשיים או המופשטים המופקים מתהליך.
תשומות בחינוך
בתחום החינוך התשומות מתייחסות לכלל המשאבים המושקעים בתלמידים מטעם מערכת החינוך. חוק לימוד חובה נוסד מתוך רצון להגיע לשוויון הזדמנויות, אך האופן שבו הוא מיושם מושפע מהגדרת המושג שוויון. בתחילה הייתה נפוצה הגישה שהשוויון הוא תוצרה של השקעת תשומה זהה עבור כל תלמיד. עם זאת, קיומם של הבדלים בין אישיים מוביל לכך שתשומות זהות מובילות לתפוקות שונות בקרב תלמידים שונים. בעקבות זאת החלו להתפתח גישות המעריכות את מידת השוויון על פי התפוקה של מערכת החינוך. כלומר, על פי הידע והמיומנויות שהתלמיד רוכש בעקבות תהליך ההוראה. אחת ממטרות החינוך היא לאפשר לבוגרי בית ספר תיכון לרכוש השכלה גבוהה כדי להשתלב בשוק העבודה. על פי הגישה הרואה בתפוקה את המדד לשווין יש לקבוע את התשומה המושקעת בחינוך על פי הצרכים האישיים של כל תלמיד. זאת הסיבה להשקעת משאבים בחינוך מיוחד ובשילוב בחינוך.
דוד דוד
דוד דוד (1934- מאי 2012) היה יו"ר מועצה אזורית מטה יהודה ופעיל ציבור.
חייו
דוד נולד בעיירה גדס בתימן ועלה לישראל במבצע על כנפי נשרים. לאחר כחצי שנה במחנה עין שמר הוא עלה להתיישבות בגבעת יערים. למרות גילו הצעיר הוא התמנה למזכירות המושב, תפקיד בו כיהן במשך שנים רבות. ביחד עם חבריו הוביל את המושב להיות דוגמה להצלחה של יישוב עולים. בשנת 1960 ניהל מאבק למען בחירה חופשית של ההורים בזרם החינוך של ילדיהם, ממלכתי או ממלכתי דתי.
עם הקמת מועצה אזורית מטה יהודה ב-1964 הוא נתמנה לסגן ראש המועצה, כנציג תנועת המושבים. ביוני 1981 הוא נתמנה לראשות המועצה, תפקיד בו כיהן שלוש קדנציות עד התפטרותו בשנת 1992.
דוד היה גם חבר בהנהלות של אגודות חקלאיות (1984–1992) וחבר המועצה הארצית לתכנון ולבנייה (1981-1993).
בשנת 1977 היה ממקימי חוג פעילי יוצאי תימן במושבים. כן היה פעיל בעמותת "אעלה בתמר".
דוד נפטר במאי 2012.
שנים עבריות ת"ק - תקצ"ט
המאה הזו היא המאה השישית מבריאת העולם. בשנים אלו חיו: אדם, שת, אנוש, קינן, מהללאל וירד.
יוון סיפור אהבה
יוון סיפור אהבה (ביוונית: ...Av, קרי: אָן...; בתרגום לעברית: אִם...) הוא סרט דרמה רומנטית יווני משנת 2012, שכתב וביים כריסטופורוס פאפאקליאטיס. זהו סרט הביכורים של פאפאקליאטיס כבמאי קולנוע, אחרי שנים של התמקדות בטלוויזיה. הוא גם משחק בתפקיד הראשי הגברי (דימיטריס), ואיתו מרינה קָאלוֹגִירוּ בתפקיד הראשי הנשי (כריסטינה). בתפקידי משנה: מָארוֹ קוֹנְדוּ, יורגוס קונסטדינו, מריה סוֹלוֹמוּ ות'מיס בזאקה.
העלילה מתרחשת באתונה על רקע המשבר הכלכלי והידרדרות הביטחון התעסוקתי והאישי ביוון, ומתפצלת מסצנת פתיחה אחת לשני צירי זמן מקבילים. הסרט זכה בשנת 2013 בפרסי האקדמיה היוונית לקולנוע בקטגוריות הסאונד הטוב ביותר והעריכה הטובה ביותר.
אקספוזיציה
שנת 2009. דימיטריס, רווק מושבע בן 33, עובד כבמאי באולפן המפיק סרטוני פרסומת, ומתגורר בדירת שתי קומות ברובע פלאקה  שבאתונה, ביחד עם כלבת רועה גרמני ששמה 'בדידות' (ביוונית: Μοναξιά, קרי: מוֹנַקְסְיָה). בשעת ערב מאוחרת, 'בדידות' דורשת לצאת לטיול לילי כדי להשתין. ההחלטה של דימיטריס אם לצאת או להישאר בבית, משפיעה על גורלו ומתפתחת לסיפור חיים שונה. סצנות דומות או חופפות, שוזרות את שני הסיפורים זה בזה באמצעות עריכה צולבת, מסך מפוצל או תנועת טילט של המצלמה. עם כל תפנית בעלילה מוצג קטע קישור על ידי זוג קשישים הנשואים שנים רבות, אֵלֵנִיצָה ואנדונאקי קוֹקוֹבִיקוֹס, המדברים אל המצלמה, ומשוחחים או מתווכחים ביניהם על מערכות יחסים, גורלות, אהבות, פרידות, אובדן ורגעים המשנים חיים.
סיפור ראשון: דימיטריס יוצא מהבית
דימיטריס יוצא לטייל עם הכלבה. ברחוב, 'בדידות' רודפת אחרי חתול ונפגעת ממכוניתה של כריסטינה המבוהלת, המסיעה אותם לווטרינר. תוך כדי הטיפול, הווטרינר מגלה גידול בבטן הכלבה, מוציא אותו ומציל את הכלבה ממוות. כאשר דימיטריס חוזר הביתה, הוא מגלה שהדירה נפרצה ונשדדה. חוקר המשטרה אומר לו שמדובר בכנופיית שודדים מסוכנת שפועלת באזור, ומזלו הטוב שהוא יצא מהבית. כעבור יומיים, דימיטריס מתקשר אל כריסטינה להודות על על עזרתה, ומבשר בשמחה ש'בדידות' התאוששה, וגם הוא עצמו ניצל ממוות. אולם כריסטינה מוטרדת מאחר שהיא פוטרה באותו יום מעבודתה כאדריכלית, ובעת הנוכחית יקשה עליה למצוא עבודה במקצוע. דימיטריס מזמין את כריסטינה לבית קפה, שם היא מספרת לו שיש לה בן זוג בשם יאניס, אך יחסיהם מעורערים. הוא מצידו מסביר שהוא לא בנוי למערכת יחסים, מכיוון שנשים בגילה של כריסטינה נלחצות מהשעון הביולוגי שלהן, יותר מאשר גברים. בתחילה היא נפגעת מדבריו, אך מתפייסת אחרי שהוא עוזר לה להניע את מכוניתה, הם מבלים אל תוך הלילה, והאהבה פורחת. כעבור חצי שנה, כשדימיטריס מתכוון לתת לכריסטינה מפתח משלה לדירתו, היא מספרת שיאניס, החבר לשעבר שידע שהיא מובטלת, הציע לה משרה בחברת האדריכלות שבבעלות משפחתו, אך לשם כך עליה לנסוע לעבוד במשרד שלהם ברומא. מתחוללת מריבה קצרה לפני שכריסטינה מפתיעה ומספרת לדימיטריס שהיא בהיריון, ובעצם, היא ציפתה שדימיטריס יבקש ממנה לא לנסוע. בסופו של דבר הם מתפייסים, וכריסטינה מחליטה לוותר על הנסיעה לאיטליה.
קיץ 2010. בינתיים נולדה התינוקת אלני. דימיטריס יושב עם התינוקת מול הטלוויזיה, בעוד כריסטינה טורחת על ארוחת ערב לאירוח. בחדשות מדווחים שהרחובות חסומים עקב מהומות בעיר, ולכן האורחים לא באים. היא מתפרצת בחמת זעם על שהיא כלואה בבית, לא עובדת ולא רואה חברים. דימיטריס מטיח בה שנמאס לו להרגיש אשם ולדאוג לה ללא הרף. הם מתפייסים, ומכיוון שאינם יכולים לשלם לשמרטף, הם יוצאים לבר יחד עם התינוקת והכלבה. בשנת 2011 נסגר האולפן שבו עבד דימיטריס, והוא מובטל. באין ברירה, כריסטינה הולכת לעבוד אצל יאניס. ערב אחד נוסע דימיטריס לאסוף את כריסטינה מהמשרד, כשהוא רואה אותה יוצאת מהמעלית עם יאניס, דימיטריס מתנפל עליו בהתקף קנאה. במכונית, הוא שואל את כריסטינה אם היא מזדיינת עם יאניס, דבר שמעורר את חמתה, והיא מצידה כועסת על שהזמין את השמרטף לשמור על אלני, אחרי שהם פיטרו אותה כדי לחסוך בהוצאות.
השמרטף מזעיקה את השניים מכיוון שאלני נפלה מכיסא, וראשה נחבט בפינת שולחן. הם ממהרים עם התינוקת המדממת לבית חולים, ובזמן שהיא מתאוששת בחברת כריסטינה, דימיטריס מתבשר שאימו לקתה בהתקף לב, ומתה. בחדשות מדווחים על אבטלה גואה, עסקים קורסים וחשש מחרם צרכנים. היחסים בין בני הזוג מידרדרים, ובמסיבת ראש השנה מתחוור לכריסטינה שדימיטריס בגד בה עם אישה נשואה אמידה בשם מריה. זאת, אחרי שמריה ניגשה במהלך המסיבה לדימיטריס עם בעלה יורגוס, ויזמה פרובוקציה. כריסטינה עוזבת את דימיטריס עם אלני הקטנה, ועוברת לגור אצל סבתה וסבה, הלא הם אלניצה ואנדונאקי, מגישי קטעי הקישור. דימיטריס נפגש עם כריסטינה לתת כסף למימון מעון היום של אלני, ואומר שצריך להרדים את 'בדידות' מכיוון שהכלבה כבר בת 11, ומצבה הבריאותי מחמיר. מתחוללת מריבה רוויית האשמות הדדיות. הוא מבין שכריסטינה כבר לא תחזור אליו, מפריד בין שתי קומות הדירה ותולה שלט המציע קומה להשכרה, אך אין דורש.
אחרי שהכלבה מתה, כריסטינה באה להשאיר את אלני אצל דימיטריס, ומביאה לו גור רועה גרמני. היא מבקשת לשוחח איתו, והם קובעים שהיא תבוא אליו מחר. בבוקר המחרת, כריסטינה הולכת אל דימיטריס בסמטאות הפלאקה, ונדרסת למוות בגלגלי משאית קירור הנוסעת בין החנויות. דימיטריס מחכה לשווא, ואחרי זמן מה הוא מסיר את השלט "להשכרה". שנים חולפות. אלני בת ה-8 יושבת על אדן החלון ומקשיבה לתיבת הנגינה החולפת ברחוב, כפי שכריסטינה אהבה לעשות, ושואלת את דימיטריס אם הוא מתגעגע לכריסטינה, והוא עונה "אני לא יודע איך היו החיים נראים בלעדיה". אלני סוגרת את החלון.
סיפור שני: דימיטריס נשאר בבית
דימיטריס נשאר בבית, מוציא את הכלבה לחצר להשתין ונועל אחריה את הדלת. שודדים פורצים לדירה, מכים אותו אנושות וגונבים מכל הבא ליד. בבית החולים, חוקר המשטרה מתשאל את דימיטריס החבול, ומסביר לו שהתמזל מזלו שלא נרצח, ועליו להשאיר מאחוריו את התקרית ולהמשיך בחייו, אך דימיטריס מתקשה להתאושש מהטראומה שגרם לו השוד האלים (אחרי שדימיטריס חוזר הביתה, הוא מקצר את שיערו, והצופים יכולים להבחין במעברים בין הסיפורים לפי אורך השיער). הוא יוצא לטייל בעיר עם 'בדידות', והכלבה כמעט שנפגעת בכביש ממכוניתה של כריסטינה. מבטיהם של שני הזרים מצטלבים, הוא ממשיך בדרכו, והיא עוקבת אחריו במבטה. כך גם במספר הזדמנויות נוספות שבהן היא רואה אותו במקרה, כולל בנסיעה ברכבת עם בן זוגה, יאניס. דימיטריס עצמו לא מבחין בה, ולא נוצרת היכרות ביניהם. דימיטריס בא לבקר את אימו הלוקה בשיטיון. במהלך שיחתם היא מאבדת קשר עם המציאות וחיה את שנות ה-80 של המאה ה-20, כאשר דימיטריס היה בן 5, ובעלה נטש אותם ללא שוב. הכלבה מתה במפתיע. בקטע קישור של שני הקשישים, אלניצה מדברת על תחושת בדידות בעקבות מות נפש אהובה, פורצת בבכי, ואנדונאקי מבקש להפסיק את הצילומים.
בשנת 2010 דימיטריס נמצא במערכת יחסים עם אישה נשואה בשם מריה, שבינה לבין בעלה יורגוס יש הסדר לחלוקת ימי הבילוי במשך השבוע. את מפגשי הסקס הם מקיימים במכוניתה משום שדימיטריס מעדיף לישון לבד, ולא רוצה להגיע למצב שהוא יצטרך לבקש ממנה לעזוב. בשנת 2011 נסגר האולפן שדימיטריס עובד בו, עקב מיעוט הכנסות. דימיטריס מנסה לשכנע את פנאיוטיס, בעלי העסק, להמשיך להפעיל את האולפן, אך לשווא, והוא נשאר מובטל.
דימיטריס מוזעק לבית החולים אחרי שאימו לקתה בהתקף לב. ברגעיה האחרונים היא מזהה אותו במפתיע, ומתה על אף ניסיונות החייאה. בהולכו ברחוב לקנות מצרכים, כריסטינה רואה את דימיטריס העצוב. כעת היא בהיריון, והיא ויאניס מעמיסים מזוודות על מונית (כנראה בדרכם לאיטליה). כעבור מספר חודשים, מריה מסבירה לדימיטריס שכרגע הוא בדיכאון עקב מות אימו, אך יוונים רבים היו שמחים להיות במקומו, שאין לו התחייבויות משפחתיות, ובסוף גם יימצאו לו הזדמנויות עבודה כבמאי. במסיבת ערב השנה החדשה, יורגוס בעלה של מריה, מתעמת עם דימיטריס ומבקש ממנו לנתק את הקשר עם מריה, משום שהרומן משפיל אותו ומונע ממנו להמשיך לקיים מראית עין של זוגיות מכובדת עם אשתו. דימיטריס עוזב את המקום בלא להיפרד ממריה.
דימיטריס מחליט להפיק סרט תיעודי העוסק במערכות יחסים, משכנע את פנאיוטיס לאפשר לו להשתמש באולפן המושבת, ומתחיל לצלם דמויות מזדמנות ברחוב. בחלון ראווה של חנות בעלי חיים בפלאקה, הוא רואה גור רועה גרמני שמזכיר לו את 'בדידות'. כאשר הוא בא פעם נוספת לקנות את הגור, בעל החנות אומר לו שבחורה אחת כבר קנתה את הגור לפני מספר ימים. בעת הצגת קטע קישור העוסק בגורל, אנדונאקי בוכה, והבמאי מכריז "קאט!". זווית הצילום נפתחת, ומתברר שהבמאי הוא דימיטריס, ואילו אלניצה ואנדונאקי הם שחקנים בסרט שהוא מצלם. לאולפן נכנסת אישה צעירה עם גור כלבים, ואלניצה מכירה לדימיטריס את נכדתם כריסטינה, גרושה עם ילד ששבה לא מכבר מאיטליה. לשאלת דימיטריס, כריסטינה מאשרת שהיא קנתה את הגור בחנות החיות שהוא עבר בה. הוא בטוח שכבר ראה אותה בעבר, אך היא מכחישה היכרות קודמת ביניהם.
אחרי סיום הצילומים, דימיטריס מציע לכריסטינה לשכור את הקומה העליונה בדירתו. בדרכם לדירה, דימיטריס מציל אותה ברגע האחרון מפגיעת משאית קירור. נוכח נזיפת נהג המשאית, לשניהם יש תחושת דז'ה וו. דימיטריס מראה לה את הדירה, וכאשר נשמעים מהרחוב צלילי תיבת נגינה, כריסטינה יוצאת למרפסת (ובכך משחזרת סצנה מהסיפור הראשון). דימיטריס יוצא אחריה ומראה לה את הסביבה. בתמונת הסיום, המצלמה סוקרת את קו הרקיע של אתונה מן המרפסת.
פיתוח
פאפאקליאטיס החל לכתוב את התסריט בקיץ 2011, וסיים את המלאכה באוקטובר באותה שנה. היה בכוונתו לסיים את התסריט ולהתחיל בהפקה עוד קודם, אך הדבר נמנע ממנו מכיוון שבאותה עת הוא שיחק במחזה התיאטרון "אמדאוס", בו גילם את וולפגנג אמדאוס מוצרט.
צילומים
הסרט כולו צולם באתונה. שלב הצילומים החל ב-2 באפריל 2012 ונמשך כשלושה חודשים, בעיקר באתרים אותנטיים ברובע פלאקה שלמרגלות האקרופוליס.
ישיבת הר המור
ישיבת הר המור היא ישיבה גבוהה השייכת לזרם התורני לאומי. נשיא הישיבה הוא הרב צבי ישראל טאו ובראשה עומד הרב עמיאל שטרנברג. הישיבה נחשבת ל'ספינת הדגל' של ישיבות הקו. בישיבה כ-850 תלמידים, מתוכם כ-400 אברכים.
היסטוריה
הישיבה הוקמה בשנת ה'תשנ"ח (1997) על ידי קבוצת רבנים, בראשות הרב טאו, שפרשה מישיבת מרכז הרב. הסיבה לפרישה, נעוצה בהבדלי הגישות בין ראש ישיבת מרכז הרב, הרב אברהם שפירא לבין הרב טאו, בין השאר, ליחס בין לימודי אמונה לגמרא. נקודת השבר הייתה בקיץ ה'תשנ"ז (1997), כשהנהלת הישיבה הציעה בפני התלמידים אפשרות ללימודי הוראה במקביל ללימודי הישיבה. בעקבות זאת, טענו הרב טאו והרבנים הקשורים אליו, כי הנהלת הישיבה מתכוונת להקים מכון ללימודי הוראה אשר יפעל בישיבה – מה שעלול היה בעיניהם לפגוע בחֵירות הלימוד בה. הרב שפירא הכחיש את הדברים.
יוון סיפור אהבה
הפצה והכנסות
הסרט יצא לבתי הקולנוע ביוון ב-29 בנובמבר 2012, מכר 531,547 כרטיסים, ובכך היה לסרט השני הרווחי ביותר בשנת 2012, אחרי "סקייפול", והסרט היווני השני הרווחי ביותר בעשור השני של המאה ה-21, אחרי "אהבה יוונית", אף הוא סרט של כריסטופורוס פאפאקליאטיס.
ישיבת הר המור
היסטוריה
הישיבה הוקמה בתחילת השנה הבאה, ה'תשנ"ח, ולראשותה מונו הרב מרדכי שטרנברג (שעמד בראשה עד פטירתו בכסליו ה'תשפ"ג) והרב עמיאל שטרנברג. לר"מי אמונה מונו הרב עודד ולנסקי והרב יעקב לבנון. הרב אריאל אדרי מונה לר"מ, והרב יהושע צוקרמן – לר"מ בוגרי צבא.
יוון סיפור אהבה
הפצה והכנסות
"יוון סיפור אהבה" פתח את פסטיבל הקולנוע היווני ה-20 שהתקיים באוקטובר-נובמבר 2013 בבריזבן, אוסטרליה, והוקרן בפסטיבלי קולנוע נוספים, אך לא יצא בהפצה בין-לאומית. כמו כן התקבל הסרט לתחרות פרס גלובוס הזהב לשנת 2013, אך לא נכנס לרשימת חמשת סרטי שלב הגמר של התחרות.
ב-2017 רכשה חברת הפקות טורקית את התסריט, ובשנת 2019 יצא רימייק טורקי בשם "Bir Ask Iki Hayat " (בעברית: "אהבה אחת, שני חיים").
ישיבת הר המור
היסטוריה
מקור שם הישיבה הוא בפסוק:. השם "הר המור" מקובל גם ככינוי להר הבית. ייתכן שברקע לבחירת שם הישיבה עמד גם השם "צרור המֹר" בו השתמשו גרעיני יוצאי מרכז הרב באבן שמואל, בחיפה ובבית אל, שנוסדו בשנות השבעים-שמונים, כאשר המילה "המֹר" שימשה כראשי תיבות של "המשך מרכז הרב".
יוון סיפור אהבה
ביקורות
גידי אורשר נתן לסרט דירוג 6/10, וכתב באתר האינטרנט שלו, שעל אף שפאפאקליאטיס מנסה לשמור על היגיון פנימי, הבעיה בסרט היא נקודות השקה ומעברים לא מוסברים בין שני הסיפורים, המשאירים את הצופה נבוך ומתוסכל, ומדובר בסרט בוסר מבולבל ויומרני בהשוואה לסרטים מכוננים בסוגת היקומים המקבילים: "דלתות מסתובבות" (פיטר הויט), "כוחו של מקרה" ואף "חייה הכפולים של ורוניק", שניהם של קשישטוף קישלובסקי. נחום מוכיח כתב שסגנונו של פאפאקליאטיס נגיש, זורם וסוחף, וסך הכל מדובר בסרט לא רע, אך נוסחתי מדי ומתחנף, ולא מאתגר את הקהל. אורי קליין כתב ב"הארץ" שזהו סרט יומרני שלא תובע מהצופים יותר מדי ואמירותיו צפויות, ובכל זאת אפשר ליהנות ממנו.
ישיבת הר המור
היסטוריה
בתחילת דרכה, שכנה הישיבה בבית כנסת בשכונת קריית מנחם בירושלים; ולאחר מספר שנים עברה לבניין בשכונת בית וגן. בשנים ה'תשס"ח (2008) – ה'תשע"ז (2017) הייתה הישיבה במתחם הסמוך לשכונת קריית היובל שבירושלים, ב"דרך כרמית". הישיבה עברה למבנה הקבע בשכונת חומת שמואל (הר חומה) בל' באב תשע"ז (22 באוגוסט 2017).
בישיבה לומדים כ-700 תלמידים, מתוכם כ-350 הם אברכים נשואים וכ-320 בחורים. הישיבה מתאפיינת בגילם הממוצע הגבוה של התלמידים, יחסית לישיבות אחרות מהזרם הדתי לאומי.
יוון סיפור אהבה
ביקורות
באתר "Movies LTD" היווני, קיבל הסרט דירוג 5/5, ובביקורת נכתב שהיה אפשר לומר שמדובר בהפקה היוונית המעוררת השראה ביותר של המאה ה-21, אלמלא היינו רואים את גווינת' פלטרו מחמיצה או תופסת את הרכבת ב"דלתות מסתובבות", ואת יו גרנט פוגש את ג'וליה רוברטס ב"נוטינג היל". אבל אפשר יותר מלסלוח לפאפאקליאטיס משום שהוא במאי מוכשר, וראויה לציון יכולתו להעתיק אוסף של סצנות קלישאתיות לתוך סרט יחיד, מה שעושה אותו ל"גנב מוכשר". באתר "Movies to See or Not" קיבל הסרט דירוג 5/10, ונכתב שמבחינת הבימוי, התוצאה אחידה וטובה מאד, אחרי שמתאוששים מההלם של תסריט שכמו הועתק מסרטים כגון "מחילת הארנב", "דלתות מסתובבות", "חייה הכפולים של ורוניקה", "נוטינג היל" ו"כשהארי פגש את סאלי", ואפילו וונג קאר-ויי יהיה במצב קשה עם "מצב רוח לאהבה" שלו. פאפאקליאטיס רוצה להפוך אופרת סבון לאמנות גבוהה, אבל דיאלוגים נדושים ותערובת של ענייני בגידות עם משבר כלכלי, מביאים תוצאה משעממת למדי. גם מבקר הקולנוע סטאוורוס גאנוטיס מזהה קווי דמיון עם סרטים כמו "דלתות מסתובבות" ו"כוחו של מקרה", דבר שלדעתו גובל בפלגיאט של ממש, אבל לזכותו של פאפאקליאטיס נזקפת יכולתו להניע את המצלמה ולשחרר אותה בטכניקות נכונות, כך שהתסריט צובר נקודות במקום אחד, ומאבד נקודות במקום אחר, והמבקר מגדיר את הסרט "בסדר".
ישיבת הר המור
היסטוריה
מדי שנה מתקיימות בישיבה במוצאי שמחת תורה הקפות שניות המוניות עד עלות השחר, שבהן משתתפים אלפים רבים.
דרך הישיבה
הישיבה מונהגת ברוח תורתו של הרב קוק, ובנו הרב צבי יהודה הכהן קוק, ובעלת גישה ממלכתית הרואה במדינת ישראל קדושה מיוחדת, על פי דברי הרב קוק "מדינת ישראל יסוד כסא השם בעולם". הישיבה עומדת בראש שורת מוסדות לימוד הקשורים גם הם לרב טאו ומכונים "ישיבות הקו", ונחשבת בעלת רמה לימודית יחסית גבוהה. בלימוד הגמרא, ישנו דגש רב על לימוד מעמיק של דברי התלמוד עם פרשניו הקלסיים. על אף שישנן קבוצות לימוד בישיבה שלומדות בדגש הלכתי, מגמת הלימוד המרכזית של הישיבה היא עיונית, ולא הלכתית פרקטית.
בישיבה ניתן דגש מיוחד על לימודי אמונה ומחשבת ישראל לפי קריאתו של הרב קוק להעמיק בתחומים אלה. הישיבה מחנכת להתמסרות מוחלטת ללימוד תורה, ולכן רוב התלמידים אינם משלבים עיסוקים לימודיים נוספים.
לרוב תלמידי הישיבה מוכוונים לשרת בצבא במסגרת "הסדר מרכז" ביחידות שונות בצבא. בנוסף ניתן דגש רב על התיישבות ביהודה ושומרון. בין היישובים שתושביהם מזוהים עם הקו של הר המור: עצמונה ונצרים שפונו במסגרת תוכנית ההתנתקות והקימו את היישובים נווה ובני נצרים, וכן היישוב שומריה והמושב קשת שברמת הגולן.
קובי באפקין
קובי באפקין (באנגלית: Kobe Bufkin; נולד ב-21 בספטמבר 2003) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע.
קריירה
באפקין נולד וגדל בגרנד ראפידס, מישיגן, ושיחק כדורסל בתיכון מקומי. בשנתו השנייה בתיכון העמיד ממוצעים של 20 נקודות, 7 ריבאונדים ו-3 אסיסטים למשחק. שנה לאחר מכן העמיד ממוצעים של 22 נקודות, 5 ריבאונדים ו-4 אסיסטים למשחק. בעונתו האחרונה בתיכון העמיד ממוצעים של 25 נקודות, 7 ריבאונדים ו-5 אסיסטים בחמישה משחקים, ואז החמיץ את שארית העונה עקב שבר בשורש כף היד השמאלית. בתום העונה נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן וב-Jordan Brand Classic.
הוא בחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מישיגן,  ובעונת 2021/2022 העמיד ממוצעים של 3 נקודות, 1.1 ריבאונדים, ו-0.3 אסיסטים ב-10.6 דקות למשחק. בתום העונה עזבו מספר שחקני מפתח את הקבוצה, ובשל כך באפקין תפס עמדה משמעותית יותר ובעונת 2022/2023 העמיד ממוצעים של 14 נקודות, 4.5 ריבאונדים, 2.9 אסיסטים ו-1.3 חטיפות ב-34 דקות למשחק. ב-2 בפברואר 2023 קלע 15 נקודות והוסיף שיא קריירה של 12 ריבאונדים ושיא קריירה של 8 אסיסטים במשחק הדאבל דאבל הראשון בקריירה שלו. ב-26 בפברואר 2023 קלע שיא קריירה של 28 נקודות בניצחון קבוצתו על ויסקונסין 87–79 בהארכה.
ב-2 באפריל 2023 הכריז כי יתמודד בדראפט 2023 ב-NBA.
דארלי אבי
דארלי אבי (אנגלית: Darley Abbey) הוא כפר השוכן על גדות נהר דרוונט, במרחק 2 קילומטרים צפונית למרכז העיר דרבי שבאנגליה. דארלי אבי היה בעבר כפריר תעשייתי עם מספר מפעלים שבמהלך המאה ה-18 הפכו בהדרגה לחמישה מפעלים מבוססי מים.
היסטוריה
הכפר הוקם באתר שבו שכן מנזר אוגוסטיני שהוקם ב-1137, והוקדש לקדושה פלוויה יוליה הלנה. המנזר הוקם קודם לכן בדרבי על ידי הרוזן רוברט דה פררס, שהעבירו לדארלי זמן מה לאחר מכן. המנזר קיבל מהרוזן ומחלק מצאצאיו זכויות יער ביער דאפילד הסמוך. המנזר היה אחד העשירים ביותר באזור דרבישייר. הנזירים החזיקו בבעלותם והפעילו את בית הספר דרבי המקורי, אך המנזר נחרב כמעט לחלוטין בפירוק המנזרים שיזם הנרי השמיני. רק שני בניינים נותרו מהתקופה המנזרית. אחד מהם הוא הפאב של הכפר שבו בוצעו עבודות שיפוץ וחידוש ב-1978, והמבנה השני הוא בית מגורים פרטי באבי ליין. במהלך העבודות התגלו במקום כלי קדרות מהמאה ה-12.
ב-1782 נבנה המפעל המקומי על ידי תומאס אוואנס, שהיה נצר למשפחה בעלת אינטרסים בתחום הפלדה, ברזל ונחושת. הוא הקים שותפות עם ריצ'רד ארקרייט וג'דדיה סטרוט. המפעל היה מבנה בן שש קומות שהופעל באמצעות אנרגיה הידרואלקטרית, ובקטע הנהר שלידו הוקם סכר. ב-1788 נחרב המפעל בעקבות שרפה, והוקם מחדש עם אמצעי הגנה נגד אש.
משפחת אוואנס הייתה המעסיק היחיד של הכפר, והעניקה לפועליה תנאים סוציאליים משופרים תמורת שעות העבודה הארוכות, שכללו בין השאר דאגה לאנשים חולים ומבוגרים. המשפחה אף העניקה מימון להוצאות הקבורה והקמת המצבה לפועלים ולבני משפחותיהם שהלכו לעולמם.
עד ל-1830 הספיק אוואנס לבנות כפר פועלים של בתים פרטיים תלת-קומתיים לאורך הנהר, שהספיקו עבור 500 פועלים. המבנים הבולטים ביותר שנהרסו במשך השנים הם אלו שבהם התגוררה המשפחה, החווה ומפעל הנייר. הבתים הללו נבנו במשך ארבעה עשורים החל מ-1790, והם אורגנו באופן אקראי ולא בהתאם לתוכנית מוגדרת. כפר זה, ביחד עם כביש האגרה הסמוך, עדיין קיים. כביש האגרה משמש קיצור דרך בין הכביש המהיר A6 וכביש ריפלי. ב-1970 הוכרז המקום כאזור לשימור, ובסופו של דבר הפך לחלק מאתר המורשת העולמית מפעלי עמק דרוונט.
ג'רניה ריצ'רד-נואל
ג'רניה ריצ'רד-נואל (באנגלית: Jarnéia Richard-Noel; נולדה ב-12 ביוני 1994) היא שחקנית וזמרת אנגליה. היא ידועה בעיקר בזכות גילום דמותה של קתרין מאראגון במחזמר שש בסיבוב ההופעות הראשון בממלכה המאוחדת, ובהפקה המקורית בווסט אנד בתיאטרון האומנויות, בתיאטרון ליריק ובתיאטרון וודוויל. ריצ'רד-נואל מהווה חלק מלהקת הפופ SVN.
ראשית חייה
ריצ'רד-נואל גדלה בנורת'המפטון. ריצ'רד-נואל החלה ללמוד באקדמיית אורדנג ב-2014 וסיימה את לימודיה בשנת 2017, היא בעלת דיפלומה בתיאטרון מוזיקלי מקצועי.
קריירה
בשנת 2017 ריצ'רד-נואל היוותה חלק מצוות השחקנים בקונצרט של המחזמר הצבע ארגמן. כמו כן, היא השתתפה באותה שנה בהפקת המחזמר רנט באקדמיית אורדנג.
בין השנים 2018–2021 ריצ'רד-נואל גילמה את קתרין מאראגון במחזמר שש. על תפקיד זה היא חלקה מועמדות לפרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר, יחד עם שאר חברותיה לצוות השחקנים:מילי אוקונל, נטלי פריס, אלכסיה מקינטוש, איימי אטקינסון ומאיה קוונסה-בריד.
SVN
ריצ'רד-נואל היא חלק מלהקת הפופ הנשית SVN (מהמילה 'seven' - שבע באנגלית) לצד חמש חברותיה לצוות השחקנים במחזמר שש בווסט אנד: מילי אוקונל, נטלי מאי פריס, אלכסיה מקינטוש, איימי אטקינסון, מאיה קוונסה-בריד וגרייס מואט.
וושינגטון לואיס
וושינגטון לואיס כיהן כנשיא מטעם המפלגה הרפובליקנית של סאו פאולו והיה נשיא במהלך השפל הגדול. הוא הודח בהפיכה צבאית והיה הנשיא האחרון של תקופת הרפובליקה הישנה בברזיל. במהלך כהונתו נפלה המערכת הפוליטית שהונהגה בידי האוליגרכים מסאו פאולו ומינאס ז'ראיס. בין השנים 1920 ו-1924 היה נשיא (תפקיד שהומר מאוחר יותר למושל) מדינת סאו פאולו. וושינגטון לואיס הודח מתפקידו כנשיא ברזיל בהפיכה צבאית שהונהגה בידי אוגוסטו פרגוזו, מנה ברטו ואיזאיאס דה נורוניה והעבירה בסופה שלטון דיקטטורי לידי ז'טוליו ורגאס.
גם לאחר הדחתו נותר לואיס מעורב בפוליטיקה הברזילאית ובשנת 1932 היה דמות מפתח בניסיון להביא להפיכה שלטונית נגד ורגאס שפרץ בסאו פאולו ונודע בתור המהפכה החוקתית בברזיל. לאחר המהפכה החוקתית הכושלת יצא לואיס לגלות ושב עם הקמתה של הרפובליקה הברזילאית השנייה אך סירב להשתתף שוב בפוליטיקה הלאומית. לואיס נפטר בסבה טובה בסאו פאולו בשנת 1957, בעודו בן 87.
קריירה מוקדמת
ווֹשִׁינְגְּטוֹן לוּאִיס פֵרֵירָה דֶּה סוֹאוּזַה נולד במקאאה, ריו דה ז'ניירו, בירת האימפריה הברזילאית, ב-26 באוקטובר 1869. הוא היה בצעירותו סטודנט בקולג' על שם פדרו השני, קיסר ברזיל בריו דה ז'ניירו. בשנת 1891 סיים לימודי משפטים בפקולטה למשפטים באוניברסיטת סאו פאולו, עליה הוא עבר למען לימודיו. הוא מונה לתובע ציבורי בבארה מאנסה (אנ'), במדינת ריו דה ז'ניירו, אך העדיף להתמסר לעבודת משפטים בבטתיאס (אנ'), עיר הממוקמת בצפון מדינת סאו פאולו. בשנת 1897 נכנס וושינגטון לואיס לקריירה הפוליטית שלו כחבר מועצה בבטתיאס. בשנת 1898 הוא מונה לראשות העיר. בשנת 1904, הודות למוניטין המוצלח שטיפח, נבחר לתפקיד מזכיר מדינת סאו פאולו עבור בית המחוקקים בין השנים 1904–1906, ופעל מטעם המפלגה הרפובליקנית של סאו פאולו.
ב-13 במרץ 1906 הוא נכנס לתפקיד שר החוץ לענייני צדק וביטחון פנים במדינת סאו פאולו, תפקיד שאותו הוא נותר לכהן עד 1 במאי 1914. בראש מזכירות המדינה, בין היתר, הוא ייצג את המגזר העממי שתמך במודרניזציה מואצת ותרם להקמת המשטרה הצבאית של מדינת סאו פאולו. הוא הסדיר את מעמדה המשפטי והחוקתי של המשטרה האזרחית ומינה רק עובדי מדינה בכירים שהוכשרו בלימודי משפטים, לתפקיד נציגי המשטרה. בין 15 בינואר 1914 ל-15 באוגוסט 1919 לואיס היה ראש עיריית סאו פאולו, העיר הגדולה ביותר באוכלוסייתה ברחבי ברזיל.
ב-1 במאי 1920 מונה לנשיא מדינת סאו פאולו (תפקיד שמאוחר יותר הומר במושל), ונשאר בתפקידו עד 1 במאי 1924. בעודו בתפקיד חיזק את ההגנה המשטרתית בפני גנבים ופושעים בכלל שנהגו לעבור את הגבול אל מאטו גרוסו דו סול ופיתח מחדש הגירה אירופאית לברזיל שנעצרה קודם לכן בזמן מלחמת העולם הראשונה. בתמיכה כלכלית של הממשלה המדינית הוקמו שדות חקלאות חדשים שתרמו להעסקת קהילת המהגרים היפנית. ממשל וושינגטון לואיס בסאו פאולו פתח מספר פקולטות ללימודים גבוהים, הקים מספר מוזיאונים והסדיר ביטוח לנפגעי תאונות עבודה. בשנת 1923 אירח וושינגטון לואיס את אלברט הראשון, מלך הבלגים, בביקורו בברזיל. בשנת 1925 הוא נבחר להיות סנאטור בקונגרס הלאומי של ברזיל והחליף במושבו את הסנאטור אלפרדו אליס שנפטר.
נשיא ברזיל
ממשלת וושינגטון לואיס התאפיינה בהקמת תשתיות ציבוריות בתמיכה ממשלתית, בעיקר לפיתוח כבישים. סיסמת ממשלתו הייתה: "לשלוט זה לפתוח דרכים". בין ההישגים החשובים ביותר בולטת בניית הכביש המהיר בין ריו דה ז'ניירו לסאו פאולו וכביש המהיר ריו-פטרופוליס, שנחנך בשנת 1928 ואשר קיבל מאוחר יותר את שמו. וושינגטון לואיס ניסה לבצע רפורמה פיננסית שמטרתה העיקרית הייתה ייצוב של המטבע הלאומי, .הריאל הברזילאי המרכיב הבסיסי ברפורמה זו יהיה יצירת תיבת הייצוב, במטרה להנפיק כספי נייר מגובים, שכן כל הזהב שנכנס לארץ (כולל זהב שנבע במקורו מהלוואות חיצוניות והופקד בבנקים זרים) תוכנן לשולב בעתודות תיבת הייצוב.