cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קנד היט
פריצה (סוף שנות השישים)
ד.א נבאקר צילם את הביצועים שלהם לשירים "Rollin and Tumblin", "Bullfrog Blues" ו-" Dust My Broom", וכלל אותם בסרט תיעודי שיצא שנים רבות אחר כך, בשנת 1992. הלהקה אף החלו ליצור תדמית של "ילדים רעים" בעקבות פרשיות סמים רבות שאליהן נקלעו. מנהל הלהקה, סקיפ טיילור, נאלץ לשלם ערבות בסך 10,000 דולר מכספו האישי על מנת לשחרר אותם ממעצר. תקריות אלו העלו את המודעות ללהקה בציבור הרחב, אך גם גו מחיר מחברי הלהקה. לאחר שנתפס מזריק סמים קשים, הודח מתופף הלהקה פרנק קוק ובמקומו התווסף אדולפו דה לה פארה, שכבר צבר ניסיון בלהקות בלוז מקומיות. כחבר רשמי בלהקה הופיע דה לה פארה לראשונה ב־1 בדצמבר 1967, בהופעה משותפת עם הדלתות. לאחר צירופו של דה לה פארה ללהקה, החלו הקבוצה לתת זה לזה כינוים שעד מהרה הפכו לשמות הבמה שלהם (גם חברי הלהקה שצורפו מאוחר יותר זכו לכינויים): בוב "הדוב" הייט, אלן "הינשוף העיוור" וילסון, הנרי "החמנית" וסטין, לארי "השומה" טיילורו אדולפו "פיטו" דה לה פארה.
האלבום השני של הלהקה, Boogie with Canned Heat, יצא בשנת 1968 וכלל את הסינגל "On the Road Again", שיר מחווה לשיר של פלויד ג'ונס משנות החמישים. "On the Road Again" הפך לשיר הפריצה של הלהקה וזכה להצלחה עולמית, והיה בצמרות המצעדים במדינות רבות. האלבום כלל גם שיר באורך 12 דקות שנקרא "Fried Hockey Boogie", (נכתב על ידי לארי טיילור, אך מקורו בשיר "Boogie Chillen" של ג'ון לי הוקר) ובו כל אחד מחברי הלהקה הראה את יכולותיו עם סולו ארוך וממושך. השיר "Amphetamine Annie" שכתב בוב הייט היה גם הוא ללהיט, והיה לאחד השירים הראשונים שהתנגדו לסמים בעשות של שנות השישים.
יצחק שחיבר
בארגנטינה
הרב יצחק משה שחיבר נפטר בשבת קדש, כ"ז באב ה'תש"ן - 18 באוגוסט 1990.
הנצחתו
לזכרו ועל שמו הוקם כולל אברכים 'אור יצחק' בשכונת רמת שלמה בירושלים.
קנד היט
ההצלחה ופסטיבל וודסטוק
באוקטובר 1968 הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי, Living the Blues, שכלל בתוכו את הסינגל "Going Up the Country", שירם הידוע ביותר של הקבוצה. השיר, שהולחן בהשראה מהלחן של השיר "Bull Doze Blues", שהוקלט בשנת 1928 על ידי אמן הבלוז הנרי תומאס, שונה ונכתב מחדש על ידי וילסון כך שכלל יותר קטעים אינסטרומנטליים, כלי נשיפה, מורכבויות הרמוניות וסולואים. השיר יצא גם כסינגל והיה להצלחה ענקית בכל העולם – השיר היה במקום הראשון של מצעדי המכירות ב-25 מדינות ברחבי העולם (ובמספר 11 בתרשים הלאומי של ארצות הברית) ואף היה לשיר הנושא של הסרט התיעודי "וודסטוק" שחיבר מייקל וודלי בשנת 1970.
האלבום השלישי כלל גם שיר אחד בן 19 דקות בשם "Parthenogenesis", שהיה מעיין ניסוי מוזיקלי – השיר כלל צלילי נבל, קולות סטטיים, אלמנטים פסיכדליים ועוד; יתרה מכך הוא השיר "Boogie Refried", שחולק לשני חלקים שיחד אורכם עולה על 40 דקות – השיר הוא הקלטה חיה מהופעה.
ביולי 1969, קצת לפני וודסטוק יצא אלבומם הרביעי, 'Hallelujah'. מגזין "The Melody Maker" כתב: "אמנם האלבום פחות אמוציונלי משאר עבודותיהם, אך זהו אלבום בלוז מצוין והם [הלהקה] עדיין להקת הבלוז הלבנה הטובה ביותר". אלבום זה נכתב בצורה הרבה יותר "אנושית", עם שירים עצובים או רציניים כדוגמת "Time Was" של אלן וילסון, שעוסק בהתפוגגות האהבה, וכמה גרסאות כיסוי לשירי בלוז רציניים כגון "Sic 'em Pigs" של בוקה וייט.
מספר ימים לאחר צאת האלבום עזב הגיטריסט הראשי הנרי וסטין את הלהקה לאחר חיכוכים בינו לבין בסיסט הלהקה, לארי טיילור, בזמן הופעה בפילמור וסט. למחרת בלילה הציעו מייק בלומפילד והארווי מנדל להצטרף במקום וסטין, ולאחר אודישן קצר מנדל נבחר. הוא זכה לכינוי "הנחש".
באוגוסט 1969 חברי הלהקה בוב הייט, אלן וילסון, לארי טיילור, אדולפו דה לה פארה והארווי מנדל נסעו להופיע בפסטיבל וודסטוק לשלום. אלא שהגיעו לפסטיבל כל כך הרבה אנשים, שמכוניתם נתקעה בפקק תנועה גדול. מחשש שלא יגיעו בזמן להופעה של עצמם, לאחר כמה שעות הגיע מסוק שלקח את חברי הלהקה אל הפסטיבל. מאחר שכל ההופעות נדחו בכמה שעות בעקבות העומס, הלהקה הופיעה עם השקיעה, והשעה יצרה 'תפאורה' מושלמת עבור ההופעה. הופעתם בוודסטוק הייתה אחת ההופעות המוצלחות של הלהקה, והשיר שלהם, "Going Up The Countrey" היה להמנון של התנועה ההיפית. כמו כן הלהקה הופיעה עם עוד להיטים, כמו "On the Road Again" ו-"Let's Work Together".
בתחילת שנות השבעים הקליטה הלהקה את האלבום Future Blues, אלבום המכיל חמישה קטעים מקוריים ושלוש גרסאות כיסוי. השיר "Let's Work Together" שהופיעו איתו בוודסטוק עוד לפני פורסם כחלק מאלבום, היה להיט גדול, והיחיד שבו שר הזמר בוב הייט (כל שאר הלהיטים של הלהקה מושרים על ידי וילסון על אף שהוא לא שר את רוב השירים). באלבום לראשונה הלהקה הביאה גם תפקיד פסנתר.
עטיפת האלבום הייתה לסמל אייקוני בתרבות האמריקאית, שהציג את הנפת הדגל באיוו ג'ימה על הירח, כאשר דגל ארצות הברית הפוך. הדגל ההפוך היה רעיון של וילסון, בהתייחסו לאהבתו לסביבה וחששו מזיהום אנושי של הירח (כפי שהוא מתאר בשיר "Poor Moon"). העטיפה, שמעבירה ביקורת על התפישה המיליטריסטית הן בכך שהיא מציגה את ארצות הברית כובשת את הירח והן בכך שהיא מציגה את דגל ארצות הברית הפוך – עוררה מחלוקת רבה בארצות הברית. העטיפה הופיעה בעוד מקומות מאוחר יותר, כשהתייחסו ל"כיבוש הירח". הדוגמה החדשה ביותר היא בסדרה האמריקאית חיל החלל, שם האיור מוטבע בקיר הלובי של משרדי חיל החלל.
בשנת 1970 יצאו הלהקה לסיבוב הופעות באירופה, שהקלטותיו סיפקו את האלבום "Live In Europe". למרות שהאלבום זכה לתהודה רבה ונמכר מאוד בבריטניה (הגיע למספר 15 במצעד האלבומים הבריטי), היה לו רק הצלחה מסחרית מוגבלת בארצות הברית; כשחזרו מאירופה במאי 1970, הבסיסט לארי טיילור עזב את הלהקה כדי להצטרף לג'ון מאייל ואחריו עזב גם מנדל.
1970 ומותו של וילסון
כשטיילור ומנדל עזבו, הנרי וסטין חזר לנגן גיטרה בלהקה באופן לא רשמי, מלווה על ידי הבסיסט אנטוניו דה לה ברדרה שניגן עם המתופף דה לה פארה במשך חמש שנים במקסיקו סיטי. הקבוצה הזו ביצעה אלבום משותף עם ג'ון לי הוקר, שנקרא Hooker 'N Heat. הלהקה פגשה במקור את הוקר בשדה התעופה בפורטלנד, אורגון, ושם נגלה להם שהם מעריצים זה את עבודתו של זה. הוקר והלהקה התיידדו ונפגשו כמה פעמים כדי להקליט יחד את האלבום. הוקר אף אמר על וילסון שהוא "נגן המפוחית ​​הנהדר ביותר אי פעם".
האלבום יצא בסוף 1970 והגיע למקום 73 בבילבורד 200 מ-1971. הלהקה והוקר התאחדו פעם נוספת בשנת 1978 להופעה משותפת, ובשנת 1989 התארחו Canned Heat (ורבים אחרים) באלבומו של ג'ון לי הוקר, The Healer.
אלבומים מאוחרים
ג'ואל סקוט היל, נגן גיטרה חדש יחסית, גויס למלא את החלל שהותיר מותו של וילסון. ללהקה עדיין היה חוזה הופעות לאורך חודש ספטמבר, כמו גם תאריכי אולפן צפויים, שמנעו מהקבוצה להשקיע זמן באבל על חברם שנפטר. באותו שתיו הם הופיעו באוסטרליה ובאירופה; כולל מופע ששודר בשידור חי בברן, הולנד, עבור תוכנית הטלוויזיה VPRO Piknik ובקיץ שלאחר מכן הם הופיעו בפסטיבל בטורקו, פינלנד.
הופעות הללו הוקלטו, אך ההקלטות לא פורסמו עד האלבום Under the Skies שיצא בשנת 2007. בסוף 1971 יצא האלבום Historical Figures and Ancient Heads. האלבום כלל קטעים מוזיקליים מיוחדים ושירה שהייט לא זכה להפגין כשוילסון עוד היה בחיים, אך האלבום לא הניב אף להיט ולא שבר שיאי מכירות רבים. ההרכב הזה של הייט, וסטין, סקוט היל, דה לה ברדה ודה לה פארה לא החזיק מעמד, מכיוון שהלהקה לא הייתה מתואמת; עמדותיהם של סקוט היל ודה ברדה מבחינת כיוון מוזיקלי לא התאימו לאלה של שאר הלהקה. שניהם עזבו את הלהקה מעט אחרי צאת האלבום.
במקומם נוספו לקבוצה ג'יימס שיין בתפקיד גיטרה וכלי הקשה, אד בייר הצטרף כקלידן, שהיה תפקיד חדש בלהקה, וריצ'רד הייט (אחיו של בוב הייט) ניגן על הבס. ההרכב הזה הקליט את האלבום האחרון של הלהקה עבור חברת התקליטים Liberty שנקרא "The New Age". האלבום יצא בשנת 1973. המוזיקה שהפיקו חברי הלהקה כבר לא הייתה פופולרית כמו בימי השיא שלהם, אך הלהקה יצאה שוב לסיבוב הופעות אירופי, אשר במהלכו קיימו הופעה משותפת עם ממפיס סלים, בפריז. ההקלטות המשותפות של האמנים יצרו את האלבום "Memphis Heat".
המתופף דה לה פארה כתב בספרו אודות הלהקה כי בתקופות של הופעות מרובות הלהקה נקטה הברחת ​​סמים ממקסיקו כדי לקבל הפוגה בין ההופעות. במקביל, מפיק הלהקה מחברת התקליטים Liberty מצא את עצמו בחובות של למעלה מ-30,000 דולר, ויעץ ללהקה לעבור לחרת התקליטים Atlantic Records. לאחר השארת רושם גרוע באטלנטיק רקורדס בעקבות קטטה בין הייט לוסטין על מכונה אוטומטית, הלהקה הוציאה את האלבום היחיד שלהם בלייבל זה: One More River to Cross בשנת 1973. זה הופק על ידי רוג'ר הוקינס ובארי בקט.
התפוררות ההרכב
לאחר כמה סיבובי הופעות בארצות הברית המפיק החדש מטעם אטלנטיק רקורדס, טום דווד, דחק בחברי הלהקה המותשים ליצור אלבום נוסף, למרות חוסר התפקוד שלהם עקב בעיות סמים ואלכוהול; בסופו של דבר הם הקליטו בעל כורחם ב'אולפני Criteria', מיאמי, פלורידה במהלך 1974, אבל לפני שיצא האלבום הלהקה הסתכסכה עם מנהלי הלייבל והם עזבו, כך שההקלטות חזרו למפיק הישן של הלהקה, סקיפ טיילור. הלהקה לא פרסמה את ההקלטות בגלל שבזמן שהוחזקו אצל טיילור פרצה שרפה בביתו וההקלטות נהרסו. שנים אחר כך דה לה פארה הצליח לשחזר הקלטות אלו ובשנת 1997, תחת הכותרת בשם "The Ties That Bind".
במקומם צורפו ללהקה הפסנתרן ג'ין טיילור והגיטריסט כריס מורגן, שניהם בסוף שנת 1974. ג'ין טיילור עזב בשנת 1976 בתגובה לוויכוח במהלך סיבוב הופעות בגרמניה, והוחלף במארק סקייר. בסוף שנות השבעים עבדה הלהקה עם חברת טקומה רקורדס, וההרכב הקליט את אלבום משותף עם להקת האחים צ'יימברס משנת 1977. למרות שיתוף הפעולה, האלבום לא נמכר כמעט בכלל, בעיקר בגלל עליית ז'אנר הדיסקו בשנים אלו. לא לקח זמן רב וסכסוכים נוספים התלקחו בין חברי ההרכב, ומארק סקייר, כריס מורגן וריצ'רד הייט, אחיו של בוב הייט, התפטרו מלהקה בשנת 1977. בוב הייט מיהר לצרף את נגן הבס ריצ'רד אקסלי, לאחר שהתיידדו בסיבוב הופעות שבו אקסלי הופיע עם להקת מונטנה. אך ידידות זו לא החזיקה זמן רב, וויכוח שנוצר בין אקסלי להייט תוך כדי הופעה על צריכתו המוגזמת של הייט בסמים תוך כדי נגינה, נמשך עד מהרה גם אל מאחורי הקלעים ושם נוצרה קטטה בין השניים. אקסלי התפטר עוד למחרת מחברותו בלהקה, אך חזר בהמשך כדי לעזור להייט בשנותיו האחרונות. אקסלי אמר על זמנו עם הלהקה כי "אף אחד אף פעם לא זוכר את נגן הבס...". היעזבו של אקסלי הותיר בלהקה רק את הייט ודה לה פארה.
שנות השמונים ומותו של הייט
לאחר השפל של סוף שנות השבעים, הבלוז חזר להיות באופנה עם יציאתו לאקרנים של הסרט שובר הקופות "האחים הבלוז" (1980), בכיכובם של דן אקרויד וג'ון בלושי. במהלך תקופה זו של תחילת שנות השמונים דה לה פארה נכנס שותף באולפן ההקלטות שהקים נגן הבס המקורי של הלהקה, לארי טיילור. טיילור התחבר לנגן הגיטרה מייק מאן ונגן הפסנתר העיוור ג'יי ספאל. ההרכב החדש הזה של הלהקה – הייט, דה לה פארה, טיילור, מאן וספאל – הופיע בשחזור העשור לפסטיבל וודסטוק. ההקלטות מהופעה זו יצאו כאלבום בשם Canned Heat In Concert, בשנת 1995.
לאחר שהלהקה לא נוהלה יותר על ידי האוורד וולף, הקבוצה יצאה לסיבובי הופעות בבסיסים צבאיים ברחבי ארצות הברית, אירופה ויפן ללא הפסקה. כשלא קיבל מספיק כסף לטעמו, פרש ג'יי ספאל מהלהקה. הייט ניסה שוב ושוב לנסות להחיות את הלהקה, אך בו בזמן מצבו הבריאותי התדרדר. כשנגן הבס החדש ארני רודריגז הצטרף להרכב, הקליטו Canned Heat את מחצית האלבום האחרון בו השתתף הייט – Kings of the Boogie, משנת 1981.
ב־5 באפריל 1981, קיבל הייט בקבוק מלא עד קצהו בקוקאין ממעריץ נלהב. הייט, שמאז מותו של וילסון נהג להסניף כמויות עצומות של הסם, הסניף את כל תכולת הבקבוק. הכמות הגדולה של הסמים שלקח גרמו לו להשתנק ולהיחנק, ובתוך זמן קצר התמוטט לגמרי. הוא נלקח לביתו של דה לה פארה כדי שיתאושש מהמנה, כפי שכבר עשה לפני, שם לאחר כמה שעות נמצא מת מהתקף לב שנוצר בעקבות שילוב של סמים ומשקל יתר. הרופאים ייחסו את מותו למנת היתר שלקח כמה שעות קודם לכן, אך כמות הסמים שהכניס לגופו בחודשים האחרונים לחייו ובנוסף משקל היתר שממנו סבל היו כנראה הגורם המכריע למותו. עדים ששהו במקום סיפרו שמילותיו האחרונות היו "החרא הזה לא ממסטל אותי". הוא נקבר בקניון טופאנגה שליד ביתו בקליפורניה, בגיל 38 בלבד.
לאחר המוות ומותו של וסטין
מותו של הסולן בוב הייט היה למכה הרסנית על הלהקה; עם זאת דה לה פארה החזיק את הלהקה בחיים ככל יכולתו ומנע ממנה להתפרק, אפילו שהיה היחיד שנותר מן ההרכב המקורי. ריק קלוג, נגן מפוחית, נקרא כדי להשלים את תפקידו של הייט במחצית השנייה של האלבום Kings of the Boogie. האלבום הוקדש להייט. הנרי וסטין, הגיטריסט המקורי של הלהקה, הסכים להצטרף ללהקה עבור מסע הופעות באוסטרליה, ונשאר יחד איתם עבור הופעות נוספות בארצות הברית.
כמה חברים לשעבר בלהקה, כולל מנדל, בארון וטיילור, חברו למאמץ של דה לה פארה ליצור אלבום נוסף, Internal Combustion, שיצא בשנת 1994, אך לא פרסמו כמעט בכלל עותקים של האלבום. בשנת 1995, כדי למלא את מקומו של הייט צורף הזמר רוברט לוקאס במשך כשנתיים היה ההרכב מורכב מלוקאס, טיילור, וסטין, ודה לה פארה, עד שב־20 באוקטובר 1997, וסטין נפטר לאחר הופעה בפריז, צרפת. לאחר מכן עזב גם טיילור את הלהקה, ובכך ההרכב המקורי של Canned Heat נעלם מהעולם.
שם הלהקה
שמה של הלהקה, Canned Heat, בעברית "חום משומר" נובע במקור ממשקה אלכוהולי חריף ומסוכן שהיה נהוג לשתות בקרב שחורים עניים, בארצות הברית של המאה התשע עשרה ותחילת המאה העשרים. המשקה, שהיה מורכב בין היתר מאלכוהול רב וחומרים כימיים מסוכנים אחרים, היה מזוהה עם נגני בלוז שחורים, שכן שירים רבים נכתבו אודות המשקה. החום המשומר היה כל כך רעיל, שרוב מי ששתה אותו מת כעבור זמן לא רב. אמן הבלוז האמריקאי שהיה אהוב על אלן וילסון ובוב הייט, טומי ג'ונסון, פרסם בשנת 1928 את השיר "Canned Heat Blues" מתוך אלבום בעל שם זהה. השיר דיבר על העוני שדרדר אנשים לשתות מהמשקה כדי לברוח מצרותיהם. כשהוקמה הלהקה החליטו שני המייסדים לקרוא בשם זה ללהקה, כמחווה לאמן ולאנשים שמתו מהמשקה, על אף שהוא מזוהה עם הקהילה השחורה.
סגנון מוזיקלי
ללהקה תפקיד חשוב בהתפתחות סגנון הבלוז-רוק. היא נחשבת לאחת הלהקות המשפיעות ביותר בתחום, לצד קרים, לד זפלין, בי בי קינג וכו'. המוזיקה של הלהקה משלבת את הגיטרות החשמליות והמקצבים האמורפיים מה של סגנונות הרוק הקלאסי, ההארד רוק והרוק הפסיכדלי עם היסודות של הבלוז והבוגי ווגי.
גיטרה
תפקידי הגיטרה של הלהקה היו וישנם פורצי דרך ובפרט נגינתם של הנרי וסטין והארווי מנדל בזמן השתתפותם בלהקה. הנגינה של וסטין בפרט תוארה כפנטסטית ופורצת דרך. סגנון הנגינה של וסטין שונה מסולואי בלוז קלאסיים, והוא מרבה להשתמש בדיסטורשן ופדל גיטרה. וסטין אף דורג במקום 77 במצעד 100 הגיטריסטים הגדולים בכל הזמנים של מגזין רולינג סטון. גם נגינת הגיטרה של מנדל נחשבת לאחת מהחשובות בז'אנר הבלוז רוק, אם כי דומה יותר לנגינת הבלוז המסורתית.
גיטרה בס
גיטרת הבס, המאופיינת בקרב הלהקה בעיקר על ידי נגינתו של לארי טיילור, הייתה כלי מרכזי בנגינה, אך לא חדשנית. הטכניקה בה השתמשו נגני הבס השונים של הלהקה לאורך הזמן (בהם טיילור, רום שומייק, סקיפ ג'ונס וארני רודריגז) לא הייתה פורצת דרך בתחום הכלי, אך הוא שימש כתפקיד מפתח ברבים מהשירים. דוגמה ידועה היא, למשל, השיר "Time Was" שהופיע באלבום Hallelujah, בו נמצאים מעברי בס קבועים כל ארבע שורות של שירה, שיחד יוצרים סולו בס.
תופים
את התופים של הלהקה (למעט האלבום Canned Heat) ניגן אדולפו דה לה פארה, שנודע במערכת התופים המשונה שלו: מכיוון שהיה שמאלי מערכת התופים שלו מורכבת הפוך מהמערכת הסטנדרטית, כאשר מצילות ה'היי-הט' וה'קראש' נמצאות לצד ה'סנר' בצד ימין, בעוד שתוף ה'פלור' ומצילת ה'רייד' נמצאים בצד שמאל.
התיפוף של דה לה פארה חדשני מה אף הוא, שכן תפקידי התופים של הבלוז המסורתי לרוב היו קבועים מאוד ושקטים מאוד, בצורה בה הדגש הוא על הקצב ולא על המקצב. לעומת זאת (עם השפעה ניכרת של מתופפים בני זמנו כמו ג'ינג'ר בייקר וקית' מון) התיפוף של דה לה פארה הוא משתנה, מהיר ומלא במעברים מהירים על שלל תופים שונים. ניתן להבחין בכך בעיקר בהופעות הלהקה, שם נהג דה לה פארה להכניס מעברים בכל כמה תיבות. דוגמה טובה היא הגרסה החיה של הלהקה לשיר "Boogie Part I" שביצעה הלהקה בוודסטוק, בה ניתן לשמוע מעברי תופים רבים.
חברי ההרכב
הלהקה החליפה נגנים רבים במרוצת השנים. חמשת הנגנים ה"קלאסיים" של הלהקה הם אלן וילסון, בוב הייט, הנרי וסטין, לארי טיילור ואדולפו דה לה פארה. האחרון הוא גם חבר הלהקה המקורי היחיד שחבר בהרכב הנוכחי של הלהקה.
חברי להקה
* המוזיקאים המסומנים בדגש הם חברי אחד ההרכבים הקלאסיים.
לורים (קבוצה אתנית)
אֲנָשִׁים לוּרִים (בלורית: لوریا/لُرو; לוּרְיָא/לֵרוּ) הם קבוצה אתנית, איראנית אשר חיים בדרום-מזרח איראן ודרום עיראק. אוכלוסייתם נאמדת בכחמישה מיליון איש ומרכזי האוכלוסין שלהם הם לורסתאן (אשר נמצאת על שמם), כהגילויה ובויראחמד, ח'וזסתאן, פארס, בושהר, צ'הארמחאל ובח'תיארי, המדאן, אילאם ואספהאן. הם דוברים את השפה הלורית אשר על פי האנציקלופדיה של האסלאם השפה התפתחה כניב שפה מתוך הפרסית.
ייחוד
במקורם היו הלורים ערבוב של מספר עמים איראנים, ביניהם הכשים (אשר מקורם בלורסתאן) והגותים. ישנם היסטוריונים אשר טוענים כי הלורים הם יורשם של ממלכת עילם והשפה הפרסית התחברה עם שפתם רק בימי הביניים. ההסכמה ההיסטוריונית כי הלורים מקורם בכורדים נתמכת בידי הספר ההיסטורי "שהראפנאמא", אשר כולל בתוכו את סיפורם של שתי שושלות לור-כורדיות. מבין הלורים לאורך ההיסטוריה, המפורסמים ביותר הם קארים ח'אן זנד, מייסדה של שושלת זנד וסוראיה אספנדיארי בח'תיארי, השנייה בנשותיו של השאה האחרון מוחמד רזא שאה פהלווי.
בכל הקשור לגנטיקה, בהתחשב בכרומוזום Y שונים הלורים משאר האיראנים בתדירות משתנה DNA של קבוצת הפוגר. על פי הערכות נוצר ההפרש הגנטי לפני כ-4,000–8,000 שנים במסופוטמיה העתיקה.
איתו לנצח
רקע
השיר הופק באולפני ההקלטות "טריטון", והוקלט בו וב"דאון טאון". בשיר מתוארת אהבה הומוסקסואלית בין שני גברים.
הצלחה וביקורת
השיר, שנחשב לראשוני השירים בישראל שנכתבו מפורשות על יחסים הומוסקסואליים, זכה להצלחה רבה, ועורר התעניינות רבה בלהקה ובאלבום. הצלחתו הרבה בשנות ה-90, לקראת שיא המאבק הלהט"בי בישראל, הייתה עבור רבים נדבך נוסף בלגיטימציה של הקהילה הגאה במרחב הציבורי בישראל.
השיר נכנס למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-20 ביולי 1997, ושהה שם במשך עשרה שבועות, עד 12 באוקטובר 1997. בשיאו הגיע למקום השני (17 באוגוסט). השיר דורג במקום ה-28 במצעד השנתי של התחנה לשנת תשנ"ז (1997).
גרסתה של ליהי עטר
איתו לנצח הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית ליהי עטר. השיר יצא לאור ב-2010, מתוך אלבום הבכורה שלה, הקרוי על שמה.
בגרסה של עטר שונו חלק מהמילים (מנקבה לזכר), ובכך הטקסט הוצא ממשמעותו המקורית – משיר אהבה הומוסקסואלי ("רוצֶה לחיות איתו לנצח") להטרוסקסואלי ("רוצָה לחיות איתו לנצח").
בביקורת של יוסי חרסונסקי לשיר, הוא נתן לו 3.5 כוכבים ואמר עליו "פופ נדוש, טוב בסוגו, שום דבר שיש לרוץ לבשר עליו בראש חוצות".
מיקומי שיא
השיר הגיע שלוש פעמים לראש המצעד העברי השבועי של מדיה פורסט – ב-7, ב-14 וב-28 במרץ 2010.
פאפו גומס
אלחנדרו דריו גומס (בספרדית: Alejandro Darío Gómez, נהגה: [aleˈxandɾo ðaˈɾi.o ˈɣomes] נולד ב-15 בפברואר 1988 בבואנוס איירס, ארגנטינה), הידוע גם בשם פאפו גומס (Papu), הוא כדורגלן ארגנטינאי, המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת סביליה מהלה ליגה ובנבחרת ארגנטינה.
קריירת מועדונים
גומס החל את קריירת המועדונים שלו במולדתו עם ארסנל דה סרנדי, לפני שהצטרף לסן לורנסו בשנת 2009. בשנה שלאחר מכן הוא הוחתם על ידי המועדון האיטלקי קטניה, שיחק שם שלוש שנים ובשנת 2013 חתם בשורות הקבוצה האוקראינית מטאליסט חרקוב, באוקראינה שיחק גומס עונה אחת לפני שחזר לאיטליה וחתם בשורות אטאלנטה, בה שיחק 6.5 עונות מתוכן 3.5 עונות גם שימש כקפטן הקבוצה. בינואר 2021 לאחר סכסוך עם מאמן הקבוצה, עבר גומס למועדון הספרדי סביליה מהליגה הספרדית הבכירה.
ארסנל דה סרנדי
גומס החל את קריירת הנוער שלו ב-2003 בשורות הקבוצה הארגנטינאית ארסנל דה סרנדי. כשנתיים לאחר מכן ב-2005 הוא נקרא לראשונה לקבוצה הבוגרת אך לא זכה להופיע בה באופן קבוע, בעונת האפרטורה של 2006, החל גומס לקבל דקות יותר משמעותיות ואף כבש שני שערים ב-15 הופעות, כאשר ארסנל סיימה את העונה במקום החמישי.
ב־30 בנובמבר 2007, כבש גומס את שני השערים החשובים ביותר בקריירה שלו עד לאותה נקודה, במסגרת המשחק הראשון בחוץ בגמר הקופה סודאמריקאנה, נגד קלוב אמריקה המקסיקנית, והעניק לארסנל יתרון 2–3 יקר לקראת משחק הגומלין, ארסנל הפסידה בגומלין בבית בתוצאה 1–2 אך זכתה בגביע בזכות שערי חוץ.
סן לורנסו
ב-2009 החתימה סן לורנסו דה אלמרגו את גומס תמורת סכום של שני מיליון דולר, מחצית משווי השוק המשוער שלו, לקראת עונת הקלאוסורה של 2009. הביצועים המרשמים שלו, הכוללים שמונה שערים ב-48 הופעות, משכו את תשומת ליבם של סקאוטים מרחבי אירופה מה שהוביל ביולי 2010 למעברו של גומס לקבוצת קטניה מהליגה האיטלקית הבכירה, תמורת שלושה מיליון אירו.
קטניה
ב-31 ביולי 2010 ערך גומס את הופעת הבכורה שלו במדי קטניה כשהופיע בהרכב הפותח במשחק ידידות נגד הראקליס סלוניקי היוונית, שהסתיים בניצחון 0–1. גומס השתלב בצורה טובה בקבוצה והפך לחלק בלתי נפרד מהרנסס שחווה המועדון בשלוש העונות הבאות.
אל פאפו תרם ארבעה שערים וחמישה בישולים בכל אחת משתי העונות הראשונות שלו. אך הפריצה הגדולה שלו הגיעה במהלך עונת 2012/2013, אז יכולות עשיית המשחק והיכולת ההתקפית שלו הפכו למנוע של הקבוצה, והצעידו את המועדון לשיאי ניצחונות ונקודות "הרוזאצורי" סיימו את העונה במקום השמיני, והשוו את המיקום הגבוה ביותר שלהם אותו השיגו בעונת 1964/1965, אך היו חסרות להם 5 נקודות כדי להרוויח מקום בליגה האירופית. וגומס שהוביל את הקבוצה להישגי השיא הללו תואר כשחקן הטוב ביותר בתולדות המועדון. גומס סיים את העונה עם שמונה שערים ב-36 הופעות, שני רק לגונסאלו ברחסיו, בנוסף תרם גומס גם שבעה בישולים, מה שהפך אותו לשחקן שהיה מעורב בהכי הרבה שערים באותה עונה עבור קטניה.
במהלך הקיץ מכרה קטניה את גומס למטאליסט חרקוב האוקראינית והחליפה אותו בסבסטיאן לטו שהגיע בהעברה חופשית מפנאתינייקוס.
דניאל קמפבל
דניאל קמפבל (באנגלית: Danielle Campbell, נולדה ב-30 בינואר 1995) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר מתפקידה בסדרה "המקוריים" כדווינה קלייר ומתפקידה של ג'סיקה אולסון בסרט "התאהבתי בכוכב" של ערוץ דיסני.
פאפו גומס
מטאליסט חרקוב
גומס דחה הצעות ממספר מועדונים גדולים, ביניהם אתלטיקו מדריד, פיורנטינה ואינטר מילאנו, וביקש העברה למועדון פחות מפורסם מטאליסט חרקוב מהליגה האוקראינית תוך שהוא מסביר את מעברו במחויבות המועדון לצמיחה וההזדמנות לשחק בליגת האלופות. חרקוב שילמה עבורו לקטניה שבעה מיליון אירו, וב־2 באוגוסט 2013 הוא חתם על חוזה לארבע שנים, חוזה שכלל סעיף שחרור על סך 12 מיליון אירו.
דניאל קמפבל
ביוגרפיה
קמפבל נולדה בעיירה קטנה בשם הינסדיל במחוז קוק, אילינוי לג'ורג'ין וג'ון קפמבל, ויש לה אח צעיר ממנה. היא התגלתה בגיל 10 בשיקגו כאשר שהתה בסלון יופי.
פאפו גומס
מטאליסט חרקוב
עם זאת, כבר מההתחלה העניינים לא הסתדרו בצורה טובה, כשבועיים לאחר המעבר אופ"א הרחיקה את חרקוב מליגת האלופות בגלל מעורבותו של המועדון בהטיית משחקים בשנת 2008. פאפו לא הצליח להתאקלם בקבוצה בעקבות קשיי שפה ותרבות, והאיכות הירודה של הליגה לטענתו ובדצמבר של אותה שנה בפגרת החורף ביקש גומס להשתחרר מהחוזה שלו, לפיכך הוא ביקש העברה חזרה לסרייה A בחלון ההעברות של ינואר, רצוי לפיורנטינה, ואף הסכים להפחתת שכר משמעותית כדי להשיג זאת. עם זאת, בקשתו לא התקבלה, והוא נשאר בחרקוב עד סוף העונה, שיחק ב־23 משחקים, הבקיע שלושה שערים ובישל ארבעה, וסייע לחרקוב לסיים במקום השלישי בליגה.
דניאל קמפבל
קריירה
את ההזדמנות הראשונה שלה לשחק היא קיבלה כאורחת בעונה הראשונה והשנייה של הסדרה "נמלטים" ב-2006, שם שיחקה בארבעה פרקים כגרייסי הולנדר. בשנת 2008 שיחקה בסרט האימה "בית הפוקר" בתפקיד דרלה, לצד קלואי גרייס מורץ. בשנת 2010 גילמה את ג'סיקה אולסון בסרט של ערוץ דיסני "התאהבתי בכוכב" וחתמה עם הערוץ על חוזה.
בשנת 2012 שיחקה בדרמת הפשע "מדיאה בהגנת עדים" לצד טיילר פרי. בשנת 2013 התקבלה לתפקיד של דווינה בסדרה "המקוריים" שהיא ספין אוף לסדרה יומני הערפד.
בשנת 2018 שיחקה בעונה השנייה של סדרת הנוער "אהבה מפורסמת" ברשת Freeform, כהרפר טייט. כמו כן, השתתפה בקליפ לשיר "Better With You" של הזמר ג'סי מקרטני. בהמשך השנה לוהקה לתפקיד ראשי בסדרה "Tell Me a Story" של שירות הסטרימינג פרמאונט+, בדמותה של קיילה פאוול. בסוף שנת 2019 עלתה הסדרה לעונה השנייה וקמפבל גילמה דמות אחרת בשם אוליביה מון.
חיים אישיים
בדצמבר 2015 החלה לצאת עם לואי טומלינסון, חבר להקת "וואן דיירקשן", ולאחר שנה בדצמבר 2016 השניים נפרדו.
לאחר הפרידה קמפבל החלה לצאת עם השחקן נת'ניאל בוזוליק, אשר שיחק ביחד איתה בסדרה "המקוריים" ולאחר כמה חודשים הם נפרדו.
החל מאפריל 2018 קפמבל נמצאת במערכת יחסים עם השחקן קולין וודל, אשר שיחק גם בסדרה "המקוריים".
פאפו גומס
אטאלנטה
לאחר עזיבתו של ג'אקומו בונוונטורה למילאן ב-1 בספטמבר 2014, החתימה אטאלנטה את גומס עוד באותו יום על חוזה לשלוש שנים, בשעות האחרונות של חלון ההעברות באיטליה. העונה הראשונה של גומס במדי אטאלנטה הייתה מכובדת, והוא תרם שלושה שערים ושני בישולים ב-24 הופעות, אך ברמה הקבוצתית אטאלנטה חוותה עונה לא טובה ובסיומה הייתה רחוקה רק מקום אחד ושלוש נקודות מקליארי, שירדה לסרייה ב'.
בעונה שלאחר מכן, הוביל פאפו את המועדון גם בשערים וגם בבישולים עם שבעה ושישה, בהתאמה, כשהוא מציג מחדש את היכולת שהפגין בעונתו האחרונה בקטניה, ולמרות המשך העדר תמיכה התקפית הוביל את אטלנטה למקום ה-13 בליגה. הופעותיו צדו את עינם של כמה מועדונים גדולים, מה שדחף את המועדון מברגמו להאריך את חוזהו בשלוש עונות נוספות עד יוני 2020, ב־4 בפברואר 2016.
את עונת 2017/2018 סיימה אטלאנטה במקום השביעי, שהבטיח לה מקום בסיבוב המוקדמות השני של הליגה האירופית ומיצבה את עצמה כקבוצה שיכולה להתמודד בצמרת, תוך שגומס בעונתו הראשונה כקפטן, כובש שישה שערים ומבשל עוד עשרה.
עונת 2018/2019 הייתה עונה היסטורית עבור גומס ועבור אטאלנטה. כקפטן עזר גומס להוביל את אטאלנטה לסיים במקום השלישי בסרייה א', מקום המקנה את הזכות להשתתפות היסטורית עבור אטאלנטה בליגת האלופות של אופ"א, ברמה האישית גומס כבש שבעה שערים ואף סיים כמלך הבישולים של הליגה, עם 11 (בצוותא עם דריס מרטנס מנאפולי). בנוסף הגיעה אטאלנטה גם לגמר הגביע האיטלקי, שם הפסידה ללאציו בתוצאה 0–2.
את העונה בליגת האלופות פתחה אטלאנטה בצורה רעה, כשהפסידה את כל שלושת משחקיה בסיבוב הראשון של שלב הבתים והייתה קרובה להדחה, אך בזכות תיקו ושני ניצחונות בסיבוב השני הצליחה אטלאנטה להעפיל לשמינית הגמר בהנהגתו של הקפטן גומס שגם כבש את שער הבכורה שלו בליגת האלופות בניצחון הביתי על דינמו זאגרב הקרואטית. בשלב שמינית הגמר השיגה אטלאנטה ניצחון כפול על קבוצת ולנסיה הספרדית תוך שהיא מציגה צמד משחקים מלהיבים ומרובי שערים ועלתה לרבע הגמר מול פריס סן ז'רמן לה הפסידה, פאפו סיים קמפיין מוצלח עם שער ושני בישולים בתשע הופעות.
גומס פתח מצוין את עונת 2020/2021 והוא כבש 4 שערים ב-10 הופעות. ב-1 בדצמבר בהפסקת המחצית במשחק בין אטלאנטה למיטיולן במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות התפתח ויכוח סוער בין גומס למאמן אטאלנטה ג'אן פיירו גספריני בנוגע למיקומו על המגרש. וגומס לא שב למגרש בתחילת המחצית השנייה, במשחק הבא נגד אייאקס היחסים כבר התערערו לחלוטין. ואף על פי שגומס פתר את הבעיות עם נשיא המועדון הוא הצהיר כי לא ניתן לאחות את הקרע עם המאמן גספריני. ב-16 בדצמבר ערך גומס את הופעתו האחרונה במועדון במשחק הליגה נגד יובנטוס. ב-26 בינואר 2021, אחרי שש וחצי שנים באטאלנטה, עזב גומס את המועדון.
סביליה
ב-26 בינואר 2021 חתם גומס בסביליה לשלוש שנים וחצי, תמורת שלושה מיליון אירו לעונה. אטאלנטה קיבלה תמורתו חמישה וחצי מיליון אירו, ועוד שלושה מיליון בעתיד. ב-2 בפברואר ערך גומס את הופעת הבכורה שלו במדי סביליה במשחק רבע גמר גביע המלך נגד אלמריה. את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה, ערך גומס ב-6 בפברואר 2021 במשחק נגד חטאפה, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה. בסך הכל בעונתו הראשונה כבש גומס 3 שערים ב-23 הופעות במדי הקבוצה בכל המסגרות. בעונה המלאה הראשונה שלו בקבוצה עונת 2021/2022 הפך גומס לשחקן משמעותי, והוא סיים אותה עם 6 שערים ב-40 הופעות בכל המסגרות.
קריירה בינלאומית
גומס מחזיק באזרחות כפולה ארגנטינאית ואיטלקית, לאחר שקיבל אזרחות איטלקית ב־14 במאי 2016, בזכות אשתו שהיא אזרחית איטלקית, אך הוא מייצג את נבחרת ארגנטינה.
בשנת 2007 זומן גומס לייצג את נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 באליפות דרום אמריקה לנוער בפרגוואי. בהמשך אותה שנה הוא היה חלק מהסגל של ארגנטינה שזכה בגביע העולם עד גיל 20 של פיפ"א שנערך בקנדה.
לאחר ששיחק בארגנטינה רק ברמת הנוער, האמינו כי אזרחותו הכפולה והחיים באיטליה יגרמו לו לבחור לייצג את הנבחרת האיטלקית, וגומס אף הביע עניין לייצג אותה. אך פיפ"א קבעה שהוא אינו רשאי לייצג את איטליה כיוון שלא החזיק באזרחות איטלקית כשייצג לראשונה את ארגנטינה וכיוון שאין לו שורשים איטלקיים (מה שהיה מאפשר לו לעקוף דרישה זו).
ב-19 במאי 2017 קיבל גומס לראשונה זימון לנבחרת ארגנטינה על ידי המאמן החדש חורחה סמפאולי, לקראת משחקי הידידות של ארגנטינה מול הנבחרות של ברזיל וסינגפור שנערכו ביוני של אותה שנה. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך גומס במשחק נגד סינגפור שהתקיים ב-13 ביוני 2017, משחק שהסתיים בתוצאה 0–6 לטובת ארגנטינה. גומס גם כבש את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים, ואף בישל שער נוסף לפדריקו פאסיו באותו משחק. באותה שנה ערך גומס שלוש הופעות נוספות בנבחרת.
גומס לא זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018 שנערך ברוסיה, אולם באוקטובר 2020, לאחר שתי עונות מוצלחות במדי אטאלנטה, בסרייה א' ובליגת האלופות, הוא זומן לסגל הנבחרת לקראת מוקדמות מונדיאל 2022. לאחר שלא זכה לדקות בשלושת המשחקים הראשונים של נבחרת ארגנטינה נגד הנבחרות של אקוודור, בוליביה ופראגוואי, ערך בכורה מחודשת במדים הלאומיים ב-17 בנובמבר 2020, כששותף כמחליף בניצחון 0–2 על פרו.
נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה שזכתה בטורניר מונדיאל 2022.
סגנון משחק
סגנון המשחק של גומס מאופיין במרכז כובד נמוך וזריזות רגליים, הוא נחשב לשחקן יצירתי ודינאמי הידוע בכישורי הכדרור שלו. יש לו יכולת מסירה טובה והוא שולט בשתי הרגליים. אף על פי שההתמחות שלו היא יצירת מצבים עבור חבריו לקבוצה הוא גם נחשב שחקן התקפה רב תכליתי, והוא מסוגל לשחק בכמה עמדות התקפיות, ואף תופקד כחלוץ מרכזי או כ-9 מדומה בכמה הזדמנויות, אם כי בדרך כלל הוא משחק בתור חלוץ שני, או בתור פליימייקר באגף שמאל עמדה שמאפשרת לו לקחת את המגינים של הקבוצה היריבה באחד על האחד, לחתוך למרכז ולבעוט ברגלו הימנית החזקה. בעונות האחרונות הוא מוצב לעיתים קרובות מאחורי החלוץ מה שמאפשר לו גמישות להסתובב במגרש ולהחליף עמדות. גומס נחשב גם לבועט טוב של בעיטות חופשיות ולא פעם הוא בועט את הפנדלים עבור קבוצתו. בנוסף ליכולת המשחק שלו ניחן גומס גם בכושר מנהיגות ועל כן הוא משמש כקפטן של אטאלנטה החל מעונת 2017.
מועדונים
מעודכן ל-14 במאי 2023
נבחרת
מעודכן ל-18 בדצמבר 2022
מועדונים
סביליה
נבחרות
נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 ארגנטינה
אדט שבלמבך
אדט שבלמבך (בבווארית: Edt bei Lambach) היא עיירה במחוז ולס שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה.
גאוגרפיה
העיירה נמצאת 330 מטרים מעל פני הים. עד שנת 2012 העיירה הייתה שייכת למחוז למבך, והחל משנת 2013 שייכת העיירה למחוז ולס.
שטחה הכולל הוא 21.3 קמ"ר. 27.7% מהשטח מיוער ו-62.4% מהשטח משמש לחקלאות.
Fancy Bear
Fancy Bear היא קבוצת תקיפת סייבר רוסית המשויכת בסבירות גבוהה למינהל הראשי של המטה הכללי הרוסי (GRU). הקבוצה פעילה לפחות משנת 2004. בין פעילויות הסייבר ההתקפיות הידועות שהקבוצה ביצעה היו פריצה לקמפיין הבחירות של הילרי קלינטון ול-Democratic Congressional Campaign Committee של המפלגה הדמוקרטית בארצות הברית בשנת 2016. מטרת התקיפות הייתה להתערב בבחירות לנשיאות ארצות-הברית בשנת 2018. Fancy Bear מבצעת פעולות סייבר התקפיות נגד מגוון רחב של גורמים ברחבי העולם בהם משרדי ביטחון וגורמי צבא.
חברות אבטחת מידע קוראות לקבוצה במספר שמות. למשל:
ג'יימס מדיסון (כדורגלן)
ג'יימס דניאל מדיסון (באנגלית: James Daniel Maddison; נולד ב-23 בנובמבר 1996) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בטוטנהאם הוטספר ובנבחרת אנגליה.
ראשית הקריירה
מדיסון, יליד קובנטרי, מערב המידלנדס, החל לשחק בגיל צעיר בקבוצת קובנטרי סיטי המקומית. הוא נכלל לראשונה בקבוצה הבוגרת בעונת, עת שיחקה קובנטרי בפוטבול ליג הראשונה, הליגה השלישית בחשיבותה באנגליה. מדיסון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה באוגוסט 2014, כאשר נכנס כמחליף בהפסד הביתי 1–2 לקארדיף סיטי, במסגרת גביע הפוטבול ליג. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך בהפסד 1–3 לבריסטול סיטי, בו נכנס גם כן כמחליף. הוא פתח לראשונה בהרכב במשחק העוקב, מול אולדהאם אתלטיק, ובמשחק זה כבש את שערו הראשון ככדורגלן מקצועי.
נהר דיאלא
נהר דיאלא (בערבית: نهر ديالى, בכורדית ובפרסית סירואן سيروان) הוא יובל של נהר החידקל. תחילתו של הנהר באיראן, עיקר נתיבו הוא במזרח עיראק. אורכו הכולל הוא 445 ק"מ.
הנהר
שמו של הנהר בכורדית ובפרסית הוא סירואן, שמשמעותו "הים השואג" או "צעקות הנהר". זה גם שמה של עיר עתיקה ליד העיר עלאם, בירת מחוז עלאם באיראן. בתקופה הסאסאנית והאסלמית הקדומה, חלקו התחתון של הנהר היה חלק מתעלת נאחרוואן (Nahrawan). מחוז דיאלא בעיראק נקרא על שם הנהר.
ג'יימס מדיסון (כדורגלן)
ראשית הקריירה
ב-1 בפברואר 2016 חתם מדיסון בנוריץ' סיטי, על חוזה לשלוש וחצי שנים, והושאל באופן מיידי לקובנטרי, קבוצתו הקודמת, עד לסיום העונה. ב-31 באוגוסט 2016 הושאל מדיסון לאברדין מליגת העל הסקוטית, למחצית הראשונה של עונת. במהלך ארבעת החודשים בהן שיחק בסקוטלנד הופיע מדיסון ב-14 משחקי ליגה, בהם כבש שני שערים.
נהר דיאלא
הנהר
תחילתו של הנהר בהרי הזגרוס שבאיראן ליד סננדג' (سنندج). לאחר מכן הוא יורד דרך ההרים כשלאורך 32 ק"מ אפיק הנהר מהווה את הגבול בין איראן לעיראק. הנהר נשפך לחידקל מדרום לבגדאד. השיט בחלקו העליון של הנהר אינו אפשרי בגלל המבנה הצר של אפיק הנהר. עמק נהר הדיאלא מהווה כבר מהעת העתיקה נתיב מעבר וסחר חשוב בין ערי מסופוטמיה ועילם, וכיום בין עיראק ואיראן.
ג'יימס מדיסון (כדורגלן)
ראשית הקריירה
מדיסון ערך את הופעת הבכורה במדי נוריץ' ב-17 באפריל 2017, כאשר נכנס כמחליף בניצחון החוץ 1–3 על פרסטון נורת' אנד. ביוני 2017 חתם מדיסון על חוזה חדש בנוריץ', לארבע שנים.
נהר דיאלא
הנהר
באלף השלישי לפנה"ס שכנה בעמק נהר דיאלא ממלכת אשנונה. שרידי הממלכה נמצאו במספר אתרים תל אסמר, אתר חָפָגֶ'ה, ותל חַרְמַל, האתר של העיר העתיקה שדופום.
ג'יימס מדיסון (כדורגלן)
ראשית הקריירה
עם הגעת המאמן הגרמני דניאל פארקה לנוריץ', הפך מדיסון לשחקן הרכב פותח קבוע בעונת. בעונה זו ערך מדיסון 46 הופעות בכל המסגרות, והבקיע 15 שערים. הוא נבחר לשחקן העונה של נוריץ', והיה מועמד לפרס השחקן הצעיר המצטיין בצ'מפיונשיפ. כמו כן נכלל בנבחרת העונה בליגה.
נהר דיאלא
הנהר
הנהר מופיע במקורות בשם גינדס. על פי המקורות, המלך כורש הגדול חילק את הנהר על ידי כך שחפר 360 תעלות מים, כעונש על כך שסוס קדוש לבן נספה בנהר, ולאחר שערוצי התעלות נעלמו בתוך החול הנהר חזר לממדיו המקוריים.
ג'יימס מדיסון (כדורגלן)
לסטר סיטי
מדיסון הצטרף ללסטר סיטי ביוני 2018, ששילמה עבור ההעברה 25 מיליון לירות שטרלינג, חתם על חוזה לחמש שנים וקיבל את הספרה 10. הוא כבש את שער הפרמייר ליג הראשון שלו במחזור השני של העונה, ב-18 באוגוסט, בניצחון הביתי 0–2 על וולבס.
נהר דיאלא
הנהר
במלחמת העולם הראשונה, בין 8 ל-11 במרץ 1917, התנהל הקרב המכריע על כיבוש בגדאד על גדות נהר הדיאלא.
ג'יימס מדיסון (כדורגלן)
לסטר סיטי
עונת 2021/2022 הייתה העונה הטובה ביותר שלו בלסטר, הוא כבש 12 שערים והוסיף שמונה בישולים ואף היה מועמד לתואר כדורגלן העונה באנגליה.
נהר דיאלא
סכרים על הנהר
לאורך הנהר מספר סכרים. באיראן, נכון לשנת 2013, נמצא בבנייה "סכר דאריאן" (سد داریان), ליד העיר דאריאן שבמחוז כרמאנשאה. מטרתו של הסכר היא להסיט חלק ניכר ממי הנהר לאזור דרום מערב איראן לצורך השקיה באמצעות מנהרת שינוע מים באורך 48 ק"מ, וכן לייצר חשמל הידרואלקטרי. גבהו המתוכנן מהיסודות הוא 169 מטר ואורכו 368 מטר.
בהמשך זרימת הנהר בתוך עיראק הוא מגיע לסכר דרבנדח'אן (سد دربندخان), הנמצא במחוז סולימאניה. הסכר מייצר אנרגיה הידרואלקטרית ואוגר מים לצורכי השקיה. סכר זה נבנה בין השנים 1956–1961, גובהו 128 מטר ואורכו 445 מטר. בהמשכו הנהר מגיע לסכר חמרין (سد حمرين), הנמצא כ-100 ק"מ מצפון מזרח לעיר בגדאד. סכר זה, שנבנה בין השנים 1976–1981, נועד גם הוא למטרות ייצור אנרגיה שליטה בשיטפונות ואגירת מים. גובהו 53 מטר ואורכו 3,360 מטר. בחלקו התחתון של עמק נהר הדיאלא ליד בגדאד נמצא סכר דיאלא ( سد ديالى) , שנבנה לצורך שליטה ובקרה על השיטפונות בנהר ומספק מים להשקיה לאזור מצפון-מזרח לבגדאד.
ג'יימס מדיסון (כדורגלן)
לסטר סיטי
בתום עונת 2022/2023 נשר ליגה עם הקבוצה לצ'מפיונשיפ.
נבחרת אנגליה
מדיסון זומן לראשונה לסגל נבחרת אנגליה עד גיל 21 במרץ 2016, אך לא שיחק עקב פציעה. הוא שיחק לראשונה בנבחרת הצעירה של אנגליה בניצחון 0–2 על אוקראינה.
נכלל בסגל נבחרת אנגליה לטורניר מונדיאל 2022.
כוס מרטיני
כוס מרטיני (מאנגלית: martini glass) היא כוס בצורת חרוט רחב שקודקודו מחובר אל רגל הכוס. הכוס דומה לכוס קוקטייל קלאסית, אך קטנה יותר ודקה יותר. הכוס משמשת בעיקר לקוקטייל מרטיני ועל שמו נקראת "כוס מרטיני". את הכוס מקררים לפני ההגשה.
צורתה נובעת מכך שכל הקוקטיילים מוגשים מצוננים ומכילים מרכיב ארומטי, מבנה זה מאפשר לשותה להחזיק בכוס מבלי להשפיע על טמפרטורת המשקה, ובית-הקיבול הרחב מציב את המשקה מתחת לאפו של הלוגם ומבטיח שלאלמנט הארומטי יהיה את האפקט הרצוי.
מעוף הצללים
מעוף הצללים (באנגלית: Shadows in Flight) הוא ספר מדע בדיוני מאת הסופר האמריקני המצליח אורסון סקוט קארד. הספר יצא לאור ב-17 בינואר 2012 ועד שיצא הצל האחרון, הספר היווה את הספר החמישי והמסיים של סדרת הצל (או סדרת בין). הספר היה מועמד לפרס Goodreads Choice למדע בדיוני לשנת 2012.
תקציר עלילה
מאות שנים לאחר שעזבו את כדור הארץ ומלחמותיו, בין ושלושת ילדיו, אנדר, קרלוטה וסרג'נט משייטים על סיפון ספינת החלל "הרודוטוס" ומחפשים תרופה לבעייתם הגנטית. כשהחיישנים מתריעים על עצם זר המתנהג כספינה, הם מתפלאים למצוא שהספינה היא למעשה ספינת התיישבות פורמיקית מוקדמת - מאות שנים לאחר שכל מלכות הכוורת הושמדו.ילדיו של בין יוצאים לחקור את הספינה ובסופו של דבר, בעזרתה של הגנטיקה הפורמיקית וזכרי באגים שנותרו בחיים. מצליחים השלושה לרפא את עצמם מן המחלה הגנטית.
הספר נגמר עם מותו של בין והתיישבותם של שלושת ילדיו בכוכב הסמוך, על פי תוכניתו של בין, ובהתחלתם גזע חדש.
ספר המשך
בתאריך יציאתו לאור, הספר למעשה היווה את סיומה של סדרת הצל, אולם ב-2021, יצא לאור הספר "הצל האחרון" שלמעשה לא רק שיסיים את סדרת הצל, אלא אף יחבר אותה עם סדרת המשחק של אנדר. קארד תכנן את אירועי הספר הצל האחרון כך שהאירועים ב"מעוף הצללים" אמורים היו לשמש כפרק הראשון של הצל האחרון.
שריון (זואוטומיה)
בזואוטומיה (אנטומיה של בעלי חיים), שריון הוא כיסוי קשיח על גוף בעל חיים, שמטרתו להגן עליו מפני טריפה על ידי טורפים. השריון הגיע לשיאו באנקילוזאורים ("הדינוזאורים המשוריינים") ובצבים. עם זאת, השריון קיים גם בקבוצות אחרות של בעלי חיים כגון תנינאים, פרוקי-רגליים (שם השלד החיצוני משמש גם כשריון), יונקים ארמדילאים, ודגים בעלי שריון. אמצעי נוסף ודומה להגנה מפני טורפים הוא מעטה של קוצים.
ממפיס סאונדס
ממפיס סאונדס (באנגלית: Memphis Sounds) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר ממפיס שבטנסי, אשר שיחקה בליגת ה-ABA בין השנים 1967–1975. בין השנים 1967–1970 שיחקה בניו אורלינס, לואיזיאנה, תחת השם ניו אורלינס באקנירס, ובארבע העונות הבאות שיחקה בממפיס בתור ממפיס פרוס וממפיס טאמס בטרם שינתה את כינויה ל"סאונדס".
שריון (זואוטומיה)
מבנה השריון
השריון של בעלי חיים מענף החולייתנים מורכב בדרך כלל מאוסטאודרמים (אוסטאו – עצם, דרמיס – עור): מדובר בלוחיות עצם שגדלות על העור, ולעיתים מכוסות בשכבת עור נוספת או בציפוי קרני מגן. שריון גם יכול להיות מורכב מעור עבה וקשיח מאוד או ממשטחי קראטין קשים. אסטרטגיה הגנתית הדומה לשימוש בשריון היא מעטה קוצים המכסה את הגוף, כגון אלו של דרבניים.
מספר ענפים וקבוצות של בעלי חיים הם משוריינים בחלקם והחלק המשוריין משמש לרוב גם להתקפה פעילה ולא רק להגנה סבילה, כך למשל הראש המשוריין של הטריצרטופס שכולל מלבד קרניים ארוכות וחדות גם עטרה מוצקה וקשיחה היוצרת מעטה גרמי דמוי מניפה סביב העורף והצוואר. העטרה של הטריצרטופס הייתה עשויה מעצם עבה וייתכן שצופתה בחומר קרני ששימש כ"שריון מרוכב" שהגדיל את חוזקה.
ממפיס סאונדס
היסטוריה
באוגוסט 1970 נמכר המועדון, והקבוצה עברה לשחק בממפיס, טנסי, בשם "ממפיס פרוס". בשנת 1972 שינתה הקבוצה את כינויה ל"ממפיס טאמס", ובשנת 1974 נמכרה פעם נוספת ושינתה את שמה ל"ממפיס סאונדס". באותו שנה החליפה ממפיס את מרבית שחקניה, וצירפה מספר שחקני אולסטאר ותיקים כגון מל דניאלס, פרדי לואיס ורוג'ר בראון. הסאונדס סיימו את עונת 1974/1975, שהתבררה כאחרונה שלהם, עם מאזן ניצחונות שלילי (27–57) בפעם החמישית ברציפות.
שריון (זואוטומיה)
מבנה השריון
אצל בעלי חיים רבים שלהם שלד חיצוני, שלד זה עשוי מחומר קשיח (כגון כיטין בפרוקי-רגליים וגיר בקווצי עור) ומשמש גם כשריון מגן. אצל חלק מהחיפושיות כנפי החפייה הכיטניות כל כך חזקות עד שצריך מקדחה על מנת לנעוץ בהן מסמר (דבר שנעשה בדרך כלל לצורכי תצוגה מוזיאלית).
בקרב הרכיכות, חלק מרקמת העור, הנקרא גלימה מפריש מבנה גירני מורכב הנקרא קונכייה. אצל רוב הרכיכות הקונכייה משמשת כשריון לבעל החיים שמתכנס לתוכה כאשר יש סכנה.
ממפיס סאונדס
היסטוריה
לקראת עונת 1975/1976 נמכר המועדון לקבוצת אנשי עסקים אשר העבירו את הקבוצה לבולטימור שבמרילנד. עם זאת, לפני פתיחת העונה התפרקה הקבוצה בשל קשיים כלכליים, ומעולם לא השתתפה במשחק רשמי בשמה המועד "בולטימור קלוס".
שריון (זואוטומיה)
שריון של צבים
לצבים שריון נוקשה וכבד על גבם וגחונם. שריון הגב ושריון הגחון מחוברים זה לזה כשבשריון מצויים פתחים לראש, לרגליים ולזנב. השריון העליון נקרא "קאראפס" והשריון התחתון נקרא "פלסטרון". הזכר בעל שריון תחתון קעור וזנב ארוך יחסית לנקבה. הנקבה בעלת שריון תחתון שטוח וזנב קצר. ההבדל במבנה השריון התחתון מאפשר לצבים להזדווג ביציבות. בעת סכנה, חלק מהצבים מסוגלים להכניס את ראשם ורגליהם לתוך השריון כדי להתגונן.
מבחינה אנטומית, השריון של הצבים הוא התפתחות של כלוב הצלעות, ובנוסף לעצמות אלו וחוליות עמוד השדרה הוא כולל גם לוחות עצם המכוסים במגינים קרניים. דבר זה מרמז ששריון הצבים התפתח מאיחוי של אוסטאודרמים לשלד הצירי (צלעות ועמוד השדרה). מספר המגינים וצורתם משתנה בין הסוגים והמינים. השריון גדל עם הצב במשך חייו.
שריון של אנקילוזאורים
לאנקילוזאורים היה שריון מפותח שהורכב מאוסטאודרמים (לוחות עצם) ולעיתים קרובות כלל גם קוצי עצם ודוקרנים. רמת הכיסוי נעה מלוחיות קטנות ומרווחות בסקלידוזאורוס ועד למערך לוחות מאוחה המכסה את כל הגב באנקילוזאוריים. השריון כיסה בעיקר את הגב וצידי הגוף, הבטן הייתה חשופה אך במספר מינים גם הראש והצוואר כוסו בשריון.
שריון של זאורופודים
חלק מהזאורופודים, בעיקר בני משפחת סלטזאוריים, היו אף הם בעלי אוסטאודרמים משובצים בין קשקשים קשיחים. עם זאת, השריון אצלם לא היה מפותח כמו אצל האנקילוזאורים.
שריון של תנינאים
רוב בני סדרת התנינאים מכוסים בשריון גבי המורכב מאוסטאודרמים גרמיים גדולים, חלקם עם קשקשים מחודדים. לחלק ממיני התנינאים יש גם לוחיות עצם על הגחון. מאחר שרוב התנינאים הם טורפי-על, מטרת שריון האוסטאודרמים העיקרית איננה הגנה אלא תמיכה במשקל הגוף בעת הליכה ביבשה ותרמורגולציה (ויסות חום הגוף) מאחר שהקשקשים משמשים כרדיאטור מצוין בזכות כלי הדם הרבים שעוברים בהם (כעצם חיה).
שריון של יונקים
בקרב היונקים, השריון נפוץ בעיקר בבני סדרת הארמדילאים, שאצלם הוא מורכב מאוסטאודרמים המשובצים בעור עבה וציפוי קראטין. מספר יונקים אחרים מגינים על עצמם באמצעות קוצים.
שריון של דו-חיים
בעבר חיו דו-חיים בעלי ראש משוריין, אך כולם נכחדו לפני מיליוני שנים.
שריון של דגים
דגים רבים מכוסים בקשקשים המשמשים להם כשריון. בעבר חלק מהדגים, בעיקר בני מחלקת דגים בעלי שריון (Placodermi), היו מכוסים גם בלוחות עצם (בעיקר סביב אזור הראש). דגים אלו חיו בתקופת הדבון ונכחדו בסופה.
שריון של רכיכות
לרוב הרכיכות יש איבר הנקרא גלימה, ואיבר זה מפריש מבנה קשיח מורכב הנקרא קונכייה. הקונכייה עשויה מסריג של חלבונים, גיר, קונכיולין ודר. אצל רוב הרכיכות, בעיקר החלזונות והצדפות, הקונכייה משמשת כשריון וכאשר בעל החיים חש בסכנה הוא מתכנס לתוכה.
יעקב נמרי
יעקב נמרי (ט"ו בכסלו ה'תרע"ב, 6 בדצמבר 1911 – י"ט בטבת ה'תשמ"ב, 14 בינואר 1982) היה מפקד תחנת הנוטרים וההגנה בקריית ים ומראשוני התושבים בעיר.
ילדותו ונעוריו
נולד לינטה ונחום למפרט בעיירה סקידל בפלך גרודנה בפולין (מאז 1991 שייכת לבלארוס). עד מלחמת העולם השנייה הייתה בסקידל קהילה יהודית גדולה (כ-80 אחוז מהתושבים) ופעילות ציונית ענפה. האב נחום היה בין ראשי ההגנה העצמית היהודית בעיר ובסליק בחצר ביתו הטמין נשק. הבית היה בית יהודי ציוני שבו גדלו 4 הילדים, בת ושלושה בנים, באווירה המחנכת אותם לאהבת ארץ ישראל ולכן היו חברים בתנועות נוער ציוניות.
יעקב, צעיר הילדים, היה חבר בקן השומר הצעיר בסקידל, הדריך בתנועה, היה המנהלן של הקן ועסק בגיוס כספים לקן באמצעות תיקוני אופניים, מכירת ירקות מגן הירק בקן ומגביות שונות. יחד עם חבריו לתנועת הנוער השתתף במחנה הכשרה באוליבאצ'י הסמוכה לסקידל, לקראת העלייה לארץ. ב-17 בדצמבר 1932 בעקבות שני אחיו הגדולים, עלה ארצה עם חבריו לתנועה באונייה "קרנארו". אונייה זו הייתה אחת מאמצעי התחבורה העיקריים בין ארץ ישראל לאירופה ובעיתוני התקופה התפרסמו בקביעות לוחות הזמנים של הפלגות האונייה. האונייה הגיעה לחוף שמן בחיפה ומשם יצאו החברים העולים להקים את קיבוץ השומר הצעיר ברחובות.
בהגנה ובנוטרות
ב-1933, שנתו הראשונה בארץ, הצטרף יעקב נמרי להגנה וב-1938 התנדב לנוטרות. הוא יצא לקורס הכנה להקמת חייל הנוטרות, שנערך במרחב התערוכה בצפון תל אביב, ולאחר זמן מה נקרא להתנדב למשמר הרכבות.
יעקב עבר קורס סרג'נטים במחנה ג'וערה ושירת במשמר הרכבות בקו טול-כרם, קאקון וראש העין. בסוף 1938 הועבר לתחנת חדרה שם הדריך טירונים לפני שיבוצם לתחנות. רוב האימונים נערכו בחורשות האקליפטוסים הסובבות את חדרה, שם רבים מהמתאמנים, כולל יעקב נמרי, חלו בקדחת.
ב-1940 הוצב בתחנת הנוטרים בקריית מוצקין ומונה למפקד תחנת הנוטרים בקריית ים. בקריית ים המוקמת הוצבו 70 נוטרים שתפקידם היה שמירה על הבסיסים הצבאיים הבריטים באזור. הבסיס הצבאי הבריטי הגדול בקריית מוצקין שימש מחסן ראשי של חיל ההנדסה הבריטי ובחולות קריית ים היה בית הספר המרכזי לתותחנים של הצבא הבריטי בארץ. בתקופת מלחמת העולם השנייה, כאשר הצבא הגרמני הגיע עד מצרים, שרר חשש הכבד של הבריטים ושל היישוב העברי בארץ מפלישת הצבא הגרמני הנאצי ממצרים לארץ ישראל. בשל כך עלתה חשיבותו הצבאית והאסטרטגית של מפרץ חיפה וכחלק מההכנות הוקמה תחנת הנוטרים הגדולה.
מגורי הנוטרים היו בין בתי התושבים בקריית ים א'. בינואר 1941 הגיעו המתיישבים הראשונים לקריית ים, בתחילה 10 משפחות ובהמשך מתיישבים נוספים. בהתאם למסורת הנוטרות היו נוטרי קריית ים שותפים בבניית היישוב וחלקם, כולל יעקב, בחרו להתגורר בקריה ולבנות בה את ביתם. ב-1942 מונה יעקב נמרי גם למפקד ההגנה באזור קריית ים בנוסף לפיקוד על הנוטרים.
כחלק מפעילות הרכש של ההגנה, הגיעה בתחילת 1947 אונייה עמוסה בנשק ותחמושת לחוף גליה בקריית ים במטרה להעביר את הנשק להגנה באזור. המפקד יעקב נמרי דאג להסב את תשומת לבם של החיילים הבריטיים ולהעסיקם בשתיית אלכוהול בבית הקפה גליה, כאשר באותו זמן, תחת עיניהם הסומות מאלכוהול, הורידו חברי ההגנה את כל הנשק והתחמושת מהאונייה והעבירו לסליקים באזור. בנוסף, היו פעמים שפעילי ההגנה מוניה מרדור ופיניק וזה, יחד עם יעקב נמרי ופיקודיו, הוציאו בחשאי נשק מבסיסים בריטיים באזור הקריות והמפרץ והעבירו להגנה.
במלחמת העצמאות מונה יעקב נמרי ליושב ראש ועדת המצב בקריית ים. בתקופת ההמתנה ערב מלחמת ששת הימים פנה בנימין אפרת, ראש מועצת קריית ים ליעקב נמרי וביקש את עזרתו באיתור בונקרים גדולים מבטון שהיו במחנה הצבאי הבריטי בקריה אך כוסו עם השנים בחול. בארץ שררה חרדה מהמלחמה הקרבה וברוב היישובים לא היו מקלטים. הבונקרים אותרו ובנו של מפקד ההגנה והנוטרים, החייל בן ה-21 דוד נמרי, התגייס למשימה. הוא קיבל מ"קבוצת חול", טרקטור מסוג יעה זחלילי (שופלדוזר) 955, ומשך לילה שלם, לאור פנסי הטרקטור בלבד כאשר בארץ כבר שררה האפלה, פינה את החול שכיסה את הבונקרים הבריטיים. הבונקרים הוכשרו לקליטת התושבים ולשמחת הכל בזכות הניצחון במלחמת ששת הימים לא היה בהם שימוש.
ב-1946 נבנה חוף גליה בקריית ים בשם "מפעל מרחצאות עברי של חיילים משוחררים, קריית ים - מפרץ חיפה". היזמים היו משוחררי הצבא הבריטי והנוטרות. בין היזמים, יקותיאל פדרמן, שייסד בהמשך את רשת מלונות דן. יעקב נמרי מונה למנהל החוף. חוף גליה פעל עד אמצע שנות השישים והיה מקום בילוי רב תכליתי מרכזי באזור. בקיץ, בעיקר בשבתות, היו מגיעים לחוף נופשים רבים מכל האזור, גם בקווי אוטובוס מחיפה, ליהנות משירותי הצלה, מלתחות (גרדרובות), כיסאות נוח, מסעדה ותזמורת ריקודים. בחורף הוסבה המלתחה למועדון ריקודים לצעירים. חוף גליה היה גם מרכז אירועים בו נערכו טקסי בר מצווה, חתונות, נשפים ומחנות נופש ליחידות צה"ל מפיקוד צפון. גם עיריית תל אביב-יפו ערכה מחנות קיץ לנוער באוהלים שהוקמו לשם כך בחלקו הצפוני של חוף גליה. ישיבתה הראשונה של מועצת קריית ים בראשות משה קובר נערכה בקפה גליה ב 6.3.1951. הזמר אריק לביא שירת כנוטר בקריית חיים ובערבים היה בא לקפה גליה במכנסיים קצרים ומבקש מהמנהל יעקב נמרי לשיר. כך החלה הקריירה המוזיקלית שלו.
עם הקמת מלון דן כרמל בחיפה ב-1961, עבר יעקב נמרי להיות חלק מצוות ההקמה של המלון והתמנה לקניין והמחסנאי הראשי, תפקיד בו החזיק עד יציאתו לגמלאות.
האותות והעיטורים אותם זכה לענוד: אות המשמר, אות ההגנה, עיטור על"ה, אות הקוממיות, אות סיני ועיטור תיירן מצטיין. היה פעיל בוועדת הביטחון בקריית ים ובארגון חברי ההגנה בחיפה.
נפטר בחיפה ב-1982 והובא למנוחות בצור שלום שבקריית ביאליק.
ב-11 במאי 1983 נערך טקס קריאת רחוב על שמו בקריית ים א'. בטקס השתתפו ראש העיר בנימין שנל, ראש העיר הקודם בנימין אפרת, ותיקי קריית ים, בני המשפחה, ידידים ושכנים.
משפחתו
רעייתו: חנה בת חיה ודוד טבצ'ניק (1913-2011) נולדה בבר (פלך ויניצה) אוקראינה, עלתה ארצה עם הוריה, אחיותיה ואחיה ב-1925, בוגרת גימנסיה נורדיה מחזור שלישי בתל אביב-יפו, וחברת פלוגת האתתים בהגנה בתל אביב. פעילת ארגון אמהות עובדות בקריית ים ומתנדבת יע"ל. בניהם: דוד - מהנדס רכב ויוסי - מורה דרך.
הוריו ינטה ונחום למפרט עלו ארצה ב-1934 והתיישבו בגשר, שלימים עברה לאשדות יעקב, ליד שני בניהם הגדולים.
אחותו הבכורה צפורה באבקס (1900-1942) נשארה בבית המשפחה בסקידל ונספתה בשואה עם בעלה וילדתה, אחיו קדיש (1904-1979) עלה ארצה עם תנועת החלוץ ב-1925, היה ממייסדי קיבוץ אשדות יעקב ומנהל בית החרושת אשד בקיבוץ, אחיו דוד נמרי ("דוידקה") (1908-1966), עלה ארצה עם תנועת החלוץ ב-1926,  והיה ממייסדי קיבוץ אשדות יעקב, סגן מפקד הפלמ"ח, סגן מפקד המוסד לעלייה ב' ומנכ"ל משרד התחבורה.
שאול מטלוב עבאדי
הרב שאול מטלוב עבאדי (30 ביולי 1889 - 31 בדצמבר 1969) היה רב, פוסק, דיין ומגדולי רבני חלב ומנהיג הקהילה החלבית באמריקה.
ביוגרפיה
נולד בב' באב ה'תרמ"ט 30 ביולי 1889, לרב אברהם עבאדי, בנו של הרב מרדכי עבאדי.
למד תורה מפי מורו ורבו רבי עזרא עבאדי-שעיו, יחד עם חברו הצעיר ממנו, רבי משה טוויל - לימים רב הקהילה היהודית בחלב.
בשנת ה'תרע"ג - 1913 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, וכעבור כשנה נשא לאישה את בתו של המקובל הרב נסים נחום. בהיותו בירושלים ראו רבניה את גאונותו והציעו לו לעמוד בראשות ישיבת פורת יוסף, אך הוא סרב.
תקופה קצרה לאחר מכן החליט לשוב לעיר מולדתו חלב יחד עם אשתו, ושם הקים את תלמוד תורה 'מגן דוד', בו הקפיד שילמדו התלמידים בלשון הקודש.
בשנת ה'תרפ"א - 1921, עם ההגירה ועזיבת היהודים את חלב, היגר לאמריקה, והתיישב ברובע ברוקלין בניו-יורק יחד עם רבים מבני הקהילה היהודית-סורית. שם נחשב למנהיג הקהילה הקהילה החלבית, אף שסירב לקבל על עצמו תפקיד רבני רשמי. בהיותו שם פתח תלמוד תורה לילדי הקהילה ועמד בראשותו, וכן נמנה עם הרכב בית הדין בקהילה לצד חברו הרב יעקב קצין.
מעט לפני פטירתו היה מעורב בתאונת דרכים בה נפגעה רגלו באופן קשה.
הרב שאול מטלוב עבאדי נפטר בכ"ג בטבת ה'תש"ל, 31 בדצמבר 1969 והובא למנוחות בירושלים.
מאיר צבי גרוזמן
הרב מאיר צבי גרוזמן (כונה ר' מונקע; י"ז בשבט ה'תרצ"ד, פברואר 1934 – י"ז בטבת ה'תשע"ז, 15 בינואר 2017) היה ראש ישיבה בקריית מלאכי ומראשי ישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד ובחולון. שיעוריו הודפסו בספר "אמרי צבי" והם עוסקים בפרשנות וחידושים על התלמוד הבבלי ועל משנה תורה לרמב"ם.
ביוגרפיה
נולד בברית המועצות למרדכי ופלה והתגורר בעיר מוסקבה. בשנת 1946 המשפחה עלתה לישראל והתיישבה ברמת גן. למד בישיבת אחי תמימים בתל אביב ובישיבת תומכי תמימים המרכזית בלוד שבה התקרב למשפיע הרב שלמה חיים קסלמן. בשנת תשט"ו החל לשמש ר"מ בישיבת תומכי תמימים בלוד.
בו' באלול ה'תשט"ו נישא לחיה בת הרב ישראל יוסף שניאורסון. בין השנים תשמ"ד-תשמ"ח כיהן כראש ישיבת בית הר"מ בקריית מלאכי, היה מראשי ישיבת חב"ד בחולון. ר"מ ומראשי ישיבת חב"ד המרכזית בכפר חב"ד.
בי"ז בטבת ה'תשע"ז נפטר בגיל 83 ונקבר בבית הקברות היהודי העתיק בצפת.
שיעוריו על התלמוד הבבלי ועל משנה תורה לרמב"ם נדפסו בספרו "אמרי צבי".
משפחתו
חלק מבניו של הרב גרוזמן משמשים כשלוחי חב"ד: