cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ריצ'רד דרייפוס
קריירה
במהלך שנת 1978 החל דרייפוס להשתמש בקוקאין לעיתים תכופות. ארבע שנים לאחר מכן, כשנעצר בעבור אחזקת הסם אחרי שהתנגש עם רכבו בעץ, הבין שהוא מכור לקוקאין. הוא נכנס לגמילה וכשיצא, חזר להוליווד עם הסרטים "היחפן מבוורלי הילס" ו"אני והחבר'ה" ב-1986. ב-1991 כיכב דרייפוס לצד ביל מארי בקומדיה "מה הסיפור שלך בוב?", וכן שיחק והיה שותף בהפקה של הסרט "Prisoner of Honor" המגולל את פרשת דרייפוס ההיסטורית, שם הוא גילם את איש הצבא ז'ורז' פיקאר. ב-1994 השתתף דרייפוס בקונצרט ההיסטורי להנצחת השואה בוותיקן, בנוכחות האפיפיור יוחנן פאולוס השני, אליהו טואף, רבה של רומא, ונשיא איטליה. דרייפוס קרא קדיש כחלק מהופעתו של ליאונרד ברנשטיין עם התזמורת הפילהרמונית המלכותית תחת ניצוחו של גילברט לוין.
ב-1995 היה דרייפוס מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט "סימפוניית החיים".
ב-2004 הופיע בברודוויי בעיבוד מחודש ל"Sly Fox". בנובמבר 2004 היה דרייפוס אמור להופיע במחזמר "המפיקים" בלונדון, אבל פרש מההפקה שבוע לפני הצגת הבכורה. התקשורת ציינה כי דרייפוס עדיין סובל מבעיות בנוגע לניתוח פריצת דיסק שעבר בינואר, וכי התפקיד במחזה תובעני פיזית. דרייפוס ועוזרו הצהירו כי הוא סובל ממספר פציעות, וכי הוא נדרש להשתמש במכשירים תומכים במהלך החזרות. דרייפוס הוחלף על ידי ניית'ן ליין בליל הבכורה בלונדון, ומאוחר יותר התברר כי הוא פוטר.
בשנת 2015 שיחק בגרסתה האמריקאית לסדרה הישראלית "סברי מרנן" בשם "Your Family or Mine" (אנ'), ברשת TBS, עד לביטול הסדרה.
לדרייפוס כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד בשדרות הוליווד 7021.
חייו האישיים
דרייפוס היה נשוי לג'רמין ריין, תסריטאית ומפיקה במקצועה, בין השנים 1983–1995. לזוג שלושה ילדים, אמילי (1983), בנג'מין (1986) והארי (1990). בנו, בנג'מין, נולד עם גידול סרטני ממאיר בעינו השמאלית, ומאז, דרייפוס וריין מגייסים כספים למרכזי אופתלמולוגיה ברחבי ארצות הברית.
דרייפוס סובל מהפרעה דו-קוטבית, וב-2006 אף הופיע בסרט התיעודי של סטיבן פריי "Stephen Fry: The Secret Life of the Manic Depressive", שבו פריי (שגם כן לוקה בהפרעה) ראיין אותו על חייו.
ב-9 באוגוסט 2008 דווח שדרייפוס תובע את אביו ודודו, על הלוואה בת יותר מ-24 שנים, שטען שאף פעם לא שולמה. הוא סיפר שב-1984 נתן לקרוביו סכום בסך 870,000 דולרים, עת היו להם זכויות בבניין משרדים בלוס אנג'לס. התביעה הוגשה לבית המשפט ב-8 באוגוסט 2008, ודרייפוס טען שההלוואה עדיין לא נפרעה, ושדודו סירב למסור דו"חות פיננסים. הוא דיווח שהוא מבקש פירעון להלוואה בתוספת ריבית ופיצויי נזיקין.
ב-1999 נישא דרייפוס לג'נאל לאסי, אך הוא התגרש ממנה, וב-2006 נישא לסבטלנה ארוקין, ילידת רוסיה. כיום הם גרים בסן דייגו.
פעילות פוליטית
דרייפוס ביטא את דעתו בפומבי בשנים האחרונות בנושא מדיניות דיווח החדשות בתקשורת ובנושאי חקיקה ודעת הקהל, תוך שהוא מדבר וכותב על תמיכתו בזכות לפרטיות, בחופש הביטוי, בדמוקרטיה ובאחריות אישית. הוא ארגן ותמך בקמפיינים שמטרתם הייתה ליידע את הציבור במה שהוא מגדיר כ"שחיקה פוטנציאלית של זכויות אדם, וזאת במסגרת יוזמה פרטית שהחל בשנת 2006 בתגובה להפרות זכויות האדם שבוצעו תחת ממשלו של ג'ורג' בוש, כדבריו.
ב-16 בפברואר 2006 דיבר דרייפוס בפני אגודת העיתונאים הלאומית (National Press Club) בוושינגטון בתקווה לעורר דיון לאומי בנוגע להליכי הדחה כנגד הנשיא בוש. ב-17 בנובמבר באותה שנה הוא הופיע בתוכנית האירוח "זמן אמת עם ביל מאהר" (Real Time with Bill Maher) בחבר דיון שדן בנושא לימודי האזרחות בבתי הספר. בשנת 2007 הופיע בסרט התיעודי "" העוסק בהצבעתם של בני נוער בבחירות. כיום דרייפוס חבר בחבר הנאמנים של המרכז הלאומי לחוקה (National Constitution Center) בפילדלפיה.
ספרים
ב-1995 כתב דרייפוס את הספר "The Two Georges" מסוגת ההיסטוריה חלופית/מסתורין, לצד סופר המדע בדיוני הארי טרטלדאב, על פי רעיון של דרייפוס. הספר היה מועמד לפרס סיידווייז להיסטוריה חלופית.
ג'וני (שיר)
ג'וני הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי בר צברי, אשר יצא לאור ב-3 ביולי 2020, כסינגל הראשון מתוך אלבומו השני, "רוקנ'רול בצהריים".
רקע וכתיבה
השיר הוא שיר בסגנון רוק מזרחי, אשר נכתב על ידי צברי עצמו, הולחן על ידי עדי לוי, והופק על ידי לוי וצברי יחד עם רון בקאל. על השיר אמר צברי בראיון לתוכנית הרדיו של מאיה וג'ובאני רוסו ברדיו חיפה כי נכתב במהלך טיול בברזיל.
ביקורת
העיתונאי ומבקר המוזיקה שחר אמאנו סקר את השיר באופן חיובי: "העיבוד וההפקה המוזיקלית של עדי לוי (שגם הלחין), רון בקאל ובר צברי משובחים, הביצוע של צברי פשוט כובש ומהווה שילוב של כמה מעולמות המוזיקה הישראלית. ויש לי תחושה שבקרוב כולם יכירו את ג'וני כמוני".
הצלחה
השיר זכה בצאתו להצלחה רבה, כשהצליח להגיע לראשונה למקום ה-129 במצעד שירי הספוטיפיי הישראלי השבועי, ובשיאו הגיע למקום ה-2. במצעד הרשמי של גלגלצ הגיע השיר למקום ה-2, ובמצעד ההשמעות ברדיו השבועי של חברת מדיה פורסט הגיע השיר למקום הראשון.
נכון ליולי 2022, מונה הצפיות של הקליפ השיר באתר יוטיוב עומד על כ-19 מיליון וכ-1.3 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
גרסאות כיסוי
השיר זכה לגרסאות כיסוי ופארודיות שונות, בהן של הקומיקאי אמירם טובים ושל הזמרת הגר יפת, שזכו להצלחה באתר יוטיוב.
קו טאו
קו טאו (בתאית: เกาะเต่า) הוא אי בתאילנד הממוקם בחלקו המערבי של מפרץ תאילנד, 45 ק"מ צפונית לקו סמוי ו-40 ק"מ מזרחית לצ'ומפון. שטחו 21 קמ"ר.
גאוגרפיה
מנהלתית האי הוא תת-נפה של נפת קו פאנגן שבמחוז סוראט תאני. משמעות השם היא "אי הצב" בגלל צורתו הטופוגרפית של ההר המרכזי. נכון לשנת 2006 מנתה אוכלוסיית האי 1,382 תושבים.
משנת 1933 שימש האי כבית כלא לאסירים פוליטיים. ב-1947 העניק ראש הממשלה חנינה לכל האסירים באי וסגר את הכלא. עוד באותה שנה החלו להגיע מתיישבים ראשונים מהאי הסמוך קו פאנגן. בשנות ה-80 של המאה ה-20 החלו להגיע תיירים ועד מהרה הפך האי ליעד תיירות פופולרי עם למעלה מ-100,000 תיירים בשנה.
כלכלת האי מבוססת על תיירות ובעיקר על תיירות לצורך צלילת סקובה. נכון לסוף 2005 היו בקו טאו כ-150 אכסניות וכ-50 ברים ומועדונים.
באי אין שדה תעופה. הגישה לאי היא דרך הים בלבד, מעבורות מגיעות לאי מהעיר סוראט תאני, מקו סמוי, מקו פאנגן ומצ'ומפון. רוב התחבורה בתוך האי היא באמצעות אופנועים ודרך שבילי עפר.
וואלאס קלמנט סבין
וואלאס קלמנט סאבין (באנגלית:Wallace Clement Sabine ; 13 ביוני 1868 – 19 בינואר 1919 ) היה פיזיקאי אמריקאי שייסד את תחום האקוסטיקה האדריכלית. סאבין היה האקוסטיקאי האדריכלי של אולם הסימפוני בבוסטון, שנחשב לאחד משניים או שלושת אולמות הקונצרטים הטובים בעולם בשל האקוסטיקה שלו.
רצח יוסף חיים ברנר וחבריו
רצח יוסף חיים ברנר וחבריו התרחש ב"בית יצקר" ביפו ב-2 במאי 1921, ביומם השני של מאורעות תרפ"א ורישומו האפיל על הטבח בבית החלוץ ביפו יום קודם לכן. במקום בית יצקר עומד כעת מבנה בשם "משכן ברנר וחבריו".
רקע היסטורי
בית יצקר היה בית באר שהוקם במאה ה-19 בין פרדסים בקרבת אבו כביר. הבית קרוי "בית יצקר" על שם דייריו, בני משפחת יצקר, שקנו אותו בשנת 1918 לאחר עלית אב המשפחה לארץ ישראל והפעילו בו מחלבה. הבית היה צבוע באדום וכונה על ידי היהודים "הבית האדום" ועל ידי הערבים "קצר אל אחמר". הקומה הראשונה שמשה לצורכי עבודה, ובה שוכנו הפרות לצד התבואה, ומחבצת החמאה. בקומה העליונה היו מספר חדרי מגורים ואולם כניסה מרווח. משפחת יצקר השכירה חלק מחדרים אלו לדיירי משנה, ובהם הסופר יוסף חיים ברנר, ששכר חדר לאחר שאשתו נפרדה ממנו ונסעה עם בנם לאירופה. בין הדיירים האחרים נמנו חתנו של יצקר צבי שץ, צבי גוגיג ויוסף לואידור.
הפרעות והרצח
עם פרוץ מאורעות תרפ"א, ב-1 במאי 1921, יצאו בני משפחת יצקר, יחד עם צבי שץ, מן הבית, לביקור חולים אצל בנם יעקב יצקר. ברנר מיאן לצאת ולהשתתף בחגיגות אחד במאי משום שהעדיף להישאר ולדאוג למשק. הערבים הטילו מצור על הבית וניסו לפרוץ אליו, אבל יוסף לואידור, שהיה מצויד ברובה, הניס אותם. מששמעו בני משפחת יצקר את היריות הראשונות של הפרעות, מיהרו האב יהודה והבן אברהם לשוב אל הבית, בעוד שצבי שץ ניסה למצוא רכב שיוכל לסייע בפינוי היושבים בבית. עם הגעתו עם הרכב אל הבית, התברר כי קבוצת כוורנים ממשפחתו של ראובן לרר ששהו בסביבה הסתתרה אף היא בבית, ולא היה מקום ברכב לכולם. חרף ההפצרות, לא הסכים ברנר להתפנות טרם יפונו שאר המסתתרים, ולכן עזב הרכב עם בני משפחת לרר. שאר יושבי הבית נותרו בו, ובהם שץ.
במשלחת שהתארגנה למחרת נמצאו חמש גופות במרחק קצר זו מזו, וגופה מושחתת, ככל הנראה של לואידור, במרחק מה מהשאר. הערבים התעללו בה וביתרו אותה. ברנר נמצא שוכב על בטנו ומחצית גופו התחתונה עירומה. עד ראייה סיפר שהחזיק בידו נייר מוכתם בדם, שעליו כתב כמה שורות. החיילים הבריטים במשלחת התנגדו לפינוי הגופות; ומשחזרו לאסוף אותן לאחר מכן לא נמצאה גופתו של לואידור. ההרוגים הובאו לזיהוי באולם הכניסה של הגימנסיה העברית, ונקברו בקבר אחים בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
הנרצחים היו הסופר יוסף חיים ברנר בן 40, הסופר צבי גוגיג (ברגגרין) בן 27, יהודה יצקר בן 54, בנו אברהם יצקר בן 19, הסופר יוסף לואידור בן 28 והסופר צבי שץ בן 31.
כעבור ארבעה ימים קיבל ברל כצנלסון אישור לצאת אל הבית ולאסוף ממנו מסמכים וכתבי יד שנותרו בו.
רבים מבני היישוב ספדו לברנר, הסופר הגדול. בין הסופדים בולט הלל צייטלין שהיה ידידו אף על פי שהיו חלוקים בדיעותיהם.
בספרו האוטוביוגרפי, "מקדמות" מספר ס. יזהר, כיצד חזר אביו ביום הפרעות לבית שבו הסתתרה משפחתו.
מקום בית יצקר כיום
בשנות השישים נהרס בית יצקר המקורי. ב-15 בספטמבר 1968 החלה בנייתו של בניין חדש באתר, בדרך קיבוץ גלויות 120, תל אביב-יפו בתכנון האדריכלים היו שמואל מסטצ'קין ובנו יוסי מסטצ'קין, והוא כונה "משכן ברנר וחבריו". בבית, שמשמש כמרכז הנוער העובד והלומד, ישנו חדר הנצחה לדיירי הבית ("חדר יצקר") ובו תערוכה על הנספים, תערוכה על חייו, יצירתו ופועלו של י"ח ברנר, ופינת הנצחה למאורעות תרפ"א. בסמוך לבניין, בשכונת קריית שלום רחובות המזכירים את המאורעות כמו "רחוב תרפ"א" ו"רחוב בית יצקר".
בית ויסקונטי
בית ויסקונטי (באיטלקית: Visconti) היא משפחת אצולה איטלקית. שליטי ודוכסי מילאנו בין השנים 1277–1447. ענף קדום יותר של המשפחה (המכונה Gallura "תרנגול", על שם שלט האצולה שלהם) פעל בפיזה ובממלכת סרדיניה. משפחת ויסקונטי זכתה לכינוי "הצפעונים של מילאנו" ושלטונם של חלק ניכר מבניה התאפיין ב:
שליטי מילאנו
ראש השושלת היה אוטונה ויסקונטי (1207 – 1295), ארכיבישוף מילאנו שבשנת 1277 נטל גם את כתר השליט. בני ויסקונטי היו מאז שליטי העיר באופן רצוף לאורך למעלה מ-150 שנה. ברנבאו ויסקונטי הנהיג במילאנו שלטון רודני, עריץ ורצחני, הוא הצליח להכפיף לשלטונו כמעט את כל לומברדיה, הטיל נטל מס כבד ושלט ביד ברזל. ב-1386 הדיח אותו בן-אחיו, ג'אן גלאצו ויסקונטי, כלא אותו וכנראה גם הרעילו. ב-1395 קיבל ג'אן גלאצו ויסקונטי תואר דוכס מאת ונצסלאוס, מלך הרומאים. הוא הביא את השטח שתחת שלטונו לשיא ושלט כמעט על כל לומברדיה ופיימונטה ועל חלקים נוספים באיטליה בהם לוקה, פדובה, פיזה, אסיזי, סיינה ובולוניה.
ברברה טוכמן מציינת שבני ויסקונטי, (ומשפחות אחרות מסגה כגון בני מלטסטה מרימיני) שלטו בנחלותיהם ללא זכות חוקית או תואר אלא באמצעות כוח בלבד.
במאה ה-16 קשרה המשפחה קשרי נישואין עם בית ספורצה ובית בורומאו ושלוש המשפחות יצרו את ה"איחוד הבלתי נפרד" (unione inscindibile) ששלט במילאנו, שילוש זה מונצח בסמל שלוש טבעות שזורות זו בזו הקרוי טבעות בורומאיות.
חברים נוספים במשפחה הם:
שלט האצולה
על שלט האצולה של המשפחה מופיע נחש בולע נער (אולי הנער מורי). הסיבה לסמל זה, הקרוי בהרלדיקה biscione או vipera, אינה ברורה. ייתכן שהסמל נלקח מסמל על מגן של לוחם סרצני בעת מסעי הצלב או שהוא מתייחס לאגדה אודות תאודוריק הגדול.
הסמל מופיע כמטען בשלטי האצולה של בית ספורצה, של בית בורומאו, של דוכסות מילאנו, של ארכיבישוף מילאנו ושל מותג הרכב אלפא רומיאו (לצד סמל מילאנו).
מכונית הקונספט אלפא רומיאו ויסקונטי קרויה על שם בית ויסקונטי.
מאיו (כף ורדה)
מאיו הוא המזרחי ביותר מבין איי סוטאוונטו של כף ורדה. מאיו ממוקמת מדרום לאי בואה ויסטה וממזרח לאי סנטיאגו. מבחינה מנהלית, האי הוא יחידה מנהלית עירונית בשם מאיו.
היסטוריה
האי התגלה בשנת 1460. הוא יושב לראשונה בסוף המאה ה-16, כאשר האדמה שימשה לגידול בעלי חיים, בעיקר עיזים. המלח באי נוצל לראשונה במאה ה-17 מה שהביא לגידול באוכלוסיית האי. האנגלים ייצאו מלח לאירופה מהיישוב פורטו אינגלס שהוא כיום היישוב העיקרי הגדול באי. שמה של העיר שמשמעותו נמל האנגלים ניתן לה בעקבות יצוא המלח מהיישוב.
בקרב מאיו שהתקיים ב-23 בינואר 1814 התקיים קרב בין פריגטות בריטיות וצרפתיות מול החוף הדרומי של האי מאיו. הקרב היה חלק ממלחמות נפולאון והתקיים בשלבים האחרונים של המלחמות.
האי מאיו סובל במאה ה-20 מהגירת תושבים רבים. חלקם היגרו לאי סנטיאגו השכן. הסיבה לכך היא בצורת מתמשכת.
גאוגרפיה
שטח האי הוא 274.5 קמ"ר. אורכו 24.1 ק"מ ורוחבו 16.3 ק"מ.  ההר הגבוה ביותר באי (436 מ') נמצא ליד החוף המזרחי, ברכס הרים בשם מונטה פנסו . בחלקו הצפוני של האי נמצא אזור טראס סאלגאדס (בפורטגזית אדמות מלוחות). זהו אזור טבעי עצום המכסה את החלק הצפון-מערבי של האי מאיו. הנקודה הצפונית ביותר באי היא פונטה קאיס.20% משטח האי (54.5 קמ"ר) מיוער ו-28% משטח האי (76.0 קמ"ר) הם שמורה. המפרצים באי כוללים את Baía do Galeão ואת Baía da Santana מצפון ובדרום מזרח לגונה בשם Lagoa Cimidor.
ליד החוף הצפוני נמצא האי הבלתי מיושב Ilhéu Laje Branca. העיירה המרכזית של האי היא פורטו אינגלס (Porto Inglês), ליד שדה התעופה שלו, שדה התעופה מאיו.
הסחת דעת
הסחת דעת או מוסחות היא תופעה שבה הקשב של אדם או קבוצה מוסט מאובייקט הקשב הנבחר אל גורם מסיח. הסחת דעת עלולה לגרום לאובדן של חוט המחשבה.
הפרעת קשב
הפרעת קשב היא הפרעה נוירו-התפתחותית שתסמיני הליבה שלה הם: קשיי קשב, היפראקטיביות (פעלתנות יתר) ואימפולסיביות. אחד המאפיינים של הפרעת קשב הוא נטייה מוגברת להסחת דעת. בנוסף, הפרעת קשב מקושרת לנדידת מחשבות ספונטנית ואינטנסיבית, בעקבות קשיי ויסות של רשת ברירת המחדל. הנטייה למוסחות בקרב אנשים עם הפרעת קשב יכולה להיגרם בעקבות חוסר יכולת לדכא בצורה מספיקה את הפעילות של רשת ברירת המחדל כתגובה לעלייה ברמת הקושי של משימה מסוימת.
בהתאם לכך, מוסחות רבה מעוררת חשד לקיומה של הפרעת קשב. במקרה זה יש לפנות לאבחון הפרעת קשב על מנת לברר את המקור לקשיים.
השפעות של הסחת דעת
משום שההתמדה היא מרכיב חיוני של החשיבה היצירתית, מוסחות עלולה לפגוע ביצירתיות של האדם.
להסחת דעת יכולות להיות השפעות שליליות או חיוביות, בהתאם למצב ולהקשר בו נמצא האדם. בהתאם לכך, ישנם מקרים בהם עולה הצורך להימנע מהסחת דעת ולצדם ישנם מקרים בהם עולה הצורך לעודד ואף ליצור הסחת דעת.
הימנעות מהסחת דעת
ניתן לצמצם את כמות הסחות הדעת על ידי מעבר לסביבה שקטה יותר שבה יש פחות גורמים מסיחים.
הקשב הסלקטיבי מאפשר למידע רלוונטי להנחות את ההתנהגות של האדם, תוך כדי צמצום ההשפעה של מידע מסיח או לא רלוונטי. פעולה זו של הפניית הקשב לגירויים המתאימים בלבד מכונה "סינון" (Filtering).
אנשים הנמצאים במצב של זרימה מדווחים על היעדר הסחת דעת.
יצירת הסחת דעת
אסקפיזם היא הסחת דעת נפשית המכוונת לבריחה ממצבים שנתפסים מלחיצים או לא נעימים במציאות היומיומית.
עורבא פרח הוא ביטוי שהמקבילה הנכונה שלו היא בלשון העממית של ימינו היא "ראה, ציפור!", שאומרו עושה בו שימוש במטרה לחמוק מדיון בנושא העיקרי להסיט את תשומת לבו אל עניין אחר.
פעוטות בגילאי 3–6 חודשים כבר מסוגלים ליצור הסחת דעת עצמית מגירויים לא נעימים.
חלק מפעילות הליצנות רפואית מערבת יצירה של הסחת דעתם של החולים במהלך תהליכים רפואיים כואבים או מפחידים.
יואנס סקיליצס
חייו
מעט מאוד ידוע על חייו. הכותרת של חיבורו מציינת אותו כ"קורופלאטס" ("אשר על הארמון") וכ"דרונגאריוס של המשמר"  (תפקיד צבאי ביזנטי בכיר) לשעבר, לפיו הוא בדרך כלל מזוהה עם אדם בשם יואנס תראקסיוס.
חיבורו העיקרי הוא "קיצור היסטוריות" (Σύνοψις Ἱστοριῶν), המכסה את שלטון קיסרי האימפריה הביזנטית ממותו של ניקפורוס הראשון בשנת 811 ועד להדחת מיכאל השישי בשנת 1057; הוא ממשיך את הכרוניקה של תאופאנס המודה ("כרונוגרפיה"). יש המשך לחיבור זה, המכונה "המשך סקיליצס" ומכסה את השנים 1057 עד 1079; כמה היסטוריונים משערים שגם הוא נכתב על ידי סקיליצס.
כתב היד "סקיליצס מדריד"
כתב היד המפורסם ביותר של התקציר הופק בסיציליה במאה ה-12 ומכונה "סקיליצס מדריד", וכיום הוא נמצא בספרייה הלאומית של ספרד במדריד. כתב היד כולל 574 מיניאטורות (ציורים זעירים), בעוד שכמאה מהן אבדו, והוא הכרוניקה הביזנטית המוארת היחידה ששרדה ביוונית, ומהווה מקור ראשוני יקר ערך ביותר להצגתה החזותית של ביזנטיון באותה תקופה.
השאילתות (פיזיקה)
השאילתות (באנגלית: The Queries) הוא הכרך השלישי של ספרו של אייזק ניוטון "אופטיקה", אשר מכיל אוסף של שאלות (שמספרן הגיע עד ל-31 במהדורה הרביעית של "אופטיקה") הנוגעות במישרין למחשבותיו האחרונות של ניוטון על הפאזלים העתידיים של המדע. שאילתה 31 זכתה לפרסום מיוחד, שכן במובנים רבים התניעה את העבודה המאומצת של הסיווג והקטלוג הכימי של חומרים שנעשתה במאה ה-18. באופן יותר ספציפי, היא תרמה לחקר האפיניות (זיקה כימית), כשעשרות טבלאות האפיניות שהוכנו במאה ה-18 התבססו רבות על התיאורים של ניוטון לגרדיאנטי אפיניות.
סקירה כללית
אופטיקה מסיימת באוסף של "שאילתות". במהדורה הראשונה, היו 16 שאילתות כאלה; מספרן גדל במהדורה הלטינית, שפורסמה ב-1706, ולאחר מכן במהדורה האנגלית המחודשת, שפורסמה ב-1718. האוסף הראשון הורכב משאילתות קצרצרות, אולם במהדורות המאוחרות יותר הן הפכו לחיבורים קצרים, הממלאים עמודים רבים. במהדורה הרביעית של 1730, היו 31 שאילתות, והייתה זו "השאילתה ה-31" המפורסמת, אשר, במהלך שתי המאות הבאות עוררה עניין רב, והתניעה ספקולציות ופיתוחים של התאוריות של זיקה כימית.
השאילתות, במיוחד המאוחרות יותר, דנות במגוון של תופעות פיזיקליות, ומרחיקות לכת הרבה מעבר לפירוש הצר של נושא האופטיקה. הן עוסקות בטבעו של החום ותהליכי ההעברה שלו; בסיבות אפשריות לכבידה; בתופעות חשמליות; בטבעה של הפעולה הכימית; בדרך שבה אלוהים ברא את החומר "בהתחלה"; בדרך הנאותה לחקור את המדע; ואפילו בניהול האתי של בני אדם. השאילתות הללו אינן באמת שאלות במובן המקובל; כמעט כולן נכתבות בצורתן השלילית, כשאלות רטוריות. כדוגמה, ניוטון לא שואל האם האור "הוא" או "עשוי להיות", בעל סממנים חומריים. במקום זאת, הוא מצהיר: "האין האור גוף חומרי?", באופן שמעיד על כך שלניוטון הייתה תשובה, אך זו עשויה להימשך דפים רבים. כפי שסטפן היילס (אחד מחסידי ניוטון בתחילת המאה ה-18) הצהיר בבירור, זה היה אופן ההסבר של ניוטון באמצעות "שאילתות".
מדענים אחרים הלכו בעקבות דרכו של ניוטון. הם ראו שהוא הציב מעיין פילוסופיית טבע מחקרית שבה המקור הראשוני לידע הוא הניסוי. מורשת ניוטונית זו של פילוסופיית טבע ניסויית הייתה שונה מזו המבוססת על היקשים מתמטיים. במובנים מסוימים, אופטיקה ביססה סוג של מסורת ניוטונית אשר במהלך המאה ה-18 עלתה בחשיבותה על פילוסופיית הטבע המתמטית של הפרינקיפיה. כמה מממשיכי דרכו הבולטים של ניוטון בקידום פילוסופיה זו כוללים את בנג'מין פרנקלין, אנטואן לבואזיה וג'יימס בלאק.
שאילתות לדוגמה
ניוטון למעשה מציע כאן את קיומה של קרינה תרמית.
במילים אחרות, שאילתה זאת היא גם טיעון המצודד בקיומו של האתר, וגם ניסיון לספק הסבר מכני לכבידה.
ניתן לפרש בזהירות שאילתה זו כמעין קביעה מוקדמת של עקרון גידול האנטרופיה (החוק השני של התרמודינמיקה). את הפרשנות מחזקת העובדה שניוטון כתב אותה בהקשר להרהוריו על התנגשויות לא-אלסטיות ועל "כמות התנועה" הכוללת של מערכות פיזיקליות. על כל פנים, בהמשך השאילתה ניוטון מסיק מנטייה זו של התנועה לדעוך, שבסופו של דבר היקום חייב יהיה "לשקוע", וש-"כל הדברים יתפתחו בהדרגה לקרים וקפואים, ויהפכו למסות חסרות כל יכולת אקטיבית" - תיאור שניתן לפרשו כניסוח מוקדם לרעיון מות החום של היקום.
ניוטון ממשיך וכותב באופן ספקולטיבי על כך שהכוח החשמלי פועל בטווחים קצרים כדי להחזיק את החלקים של כימיקלים שונים ביחד, ושכוח זה הוא שמושל באינטראקציות הכימיות שלהם. חלק גדול מהשאילתה הזאת (20 עמודים!) מוקדש לרישום ותיעוד של תופעות כימיות שניוטון מביא כדי לתמוך בהשערה זו.
ניוק
ניוק (באנגלית: Nuke, פיצוץ גרעיני) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס דרדוויל ו-וולברין ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Daredevil #232 מיולי 1986 ונוצרה על ידי הכותב פרנק מילר והמאייר דייוויד מאזוצ'לי.
ניוק הוא האלטר-אגו של פרנק צ'ארלס סימפסון, חייל-על סכיזופרן התלוי בגלולות אדרנלין מיוחדות. סימפסון נולד באוהיו לאם עשירה, פוגענית ואלכוהוליסטית מן המעמד העליון, אשר פיתח חיבה לא בריאה כלפי השמרטפית שלו, דמות האם היחידה בחייו. האישה הצעירה, אשר שמשה כאוזן קשבת לרגשותיו של אביו של פרנק הצעיר, שכנעה את הילד להרוג את אמו. הסוכן הקנדי לוגאן, באותו זמן סוכנם שטוף המוח של פרויקט נשק פלוס, נשלח לחטוף את פרנק כדי לפקח עליו בעתיד והתחזה לשוטר. בהגיעו לביתם הוא הרג את השמרטפית, גרם לאביו של פרנק לבצע התאבדות וחטף את פרנק עצמו עבור פרויקט: גידולי פרא, הפרויקט השביעי בתוכנית נשק פלוס.
שנים מאוחר יותר, סימפסון החל לשרת בצבא ארצות הברית ונשלח למשימה סמויה במלחמת וייטנאם. הוא נלכד בידי הוייטקונג ועבר עינויים קשים בידי לוגאן, אשר התחזה לסוכן רוסי ומוטט את שפיותו הלא-יציבה של פרנק. הוא קעקע על פניו את דגל ארצות הברית, והשתיל במוחו את הביטוי No VC (לא וייטקונג, ביטוי צבאי ששימש למניעת הרג אזרחים וייטנאמים חפים מפשע שאינם חברי וייטקונג) כמילת טריגר הגורמת לו להרוג את כל מי שהביטוי נאמר עליו ואת האומר אותו. לוגאן שלח את סימפסון לכפר בווייטנאם, וכאשר חייל אמריקני צעק את הביטוי, סימפסון הרג את כל תושבי הכפר ושרף אותו עד היסוד. בעקבות טראומה זו, סימפסון לעיתים הוזה כי היריבים בהם הוא נלחם הם אנשי וייטקונג. הוא נלקח חזרה לפרויקט: גידולי פרא, שם עבר תהליך שבסופו הפך לקיבורג באופן חלקי באמצעות שתלים קיברנטיים המעניקים לו כוחות על-אנושיים, עור חסין לכדורים, ריפוי עצמי ולב שני, העובד בתיאום עם גלולות אדרנלין מיוחדות - אדום להעלאת אדרנלין, לבן כדי לייצב אותו בין משימות וכחול כדי להשבית אותו. כפי שמתגלה בהמשך, הגלולות גורמות להתמכרות ולמעשה הן תרופות סרק וכי יכולת האדרנלין של סימפסון טבעית ונשלטת בידי אנשי הפרויקט כפלצבו.
בהופעתו הראשונה בקומיקס, הוא הושכר בידי הקינגפין להרוג את דרדוויל והובס בידי דרדוויל וקפטן אמריקה. בין היתר הוא נשלח לצוד את לוגאן, שנעשה לגיבור-העל וולברין. סימפסון, תחת זהות נגע העולם התחתון, הצטרף לקבוצת ת'נדרבולטס של נורמן אוסבורן באירועי "שלטון אפל" ונעשה למעין שליחו האישי, ואף נלחם בחברי צוותו סונגבירד, האלמנה השחורה, הדסמן, פלדין והרוח בהוראתו. הוא הרג בשוגג את חברו לקבוצה הדסמן, ובמהלך אירועי "מצור" כרת את גפיו הימניים של סוכן ארצות הברית כדי להביא את חנית גונגניר של אודין לאוסבורן לפני שנוטרל בידי פלדין. לאחר המצור הוא נפצע קשה ונותר בטיפול רפואי בכלא הרפסודה, אך נראה מאוחר יותר במשימות התנקשות במזרח אירופה. לאחר שכרת ברית עם הנבל איירון נייל, הוא הובס בידי קפטן אמריקה ופלקון ונלקח למעצר של סוכנות S.H.I.E.L.D, שם הנבל דוקטור מיינדבאבל פוצץ אותו מבפנים והרג אותו. עם זאת, הוא נראה בחיים עם ראש מגולח יחד עם חבורת שכירי חרב בשירותה של וייפר, והם נשלחו להתנקש בחיי לוגאן חסר יכולת הריפוי בקולומביה הבריטית, קנדה. לאחר קרב, לוגאן ניצח את סימפסון ואנשיו והכריח אותו לגלות לו מי שכר אותו.
דייוויד הרברט דונלד
דייוויד הרברט דונלד (באנגלית: David Herbert Donald; 1 באוקטובר 1920 – 17 במאי 2009) היה היסטוריון אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות הביוגרפיה שכתב על אברהם לינקולן בשנת 1995. הוא זכה פעמיים בפרס פוליצר לביוגרפיה על יצירות קודמות; הוא פרסם יותר מ-30 ספרים על דמויות פוליטיות וספרותיות בארצות הברית ועל ההיסטוריה של הדרום.
קורות חייו ומחקריו
דונלד נולד בגודמן, מיסיסיפי, עיירה במרכז מחוז הולמס.
הוא התמחה בהיסטוריה וסוציולוגיה, וקיבל תואר ראשון ממכללת מילספס בג'קסון, מיסיסיפי. הוא סיים תואר שני בהיסטוריה בשנת 1942 באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. שם עשה דוקטורט בשנת 1946 תחת חוקר לינקולן ג'יימס ג' רנדל. רנדל עודד את דונלד לכתוב דוקטורט על שותפו למשרד עורכי הדין של אברהם לינקולן, ויליאם הרנדון. דונלד עיבד ופרסם את עבודת הגמר בתור ספרו הראשון, Lincoln's Herndon (הרנדון של לינקולן, 1948).
לאחר הדוקטורט לימד דונלד באוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת ג'ונס הופקינס ומשנת 1973 - באוניברסיטת הרווארד. הוא לימד גם במכללת סמית', אוניברסיטת צפון ויילס (במענק תוכנית פולברייט), אוניברסיטת פרינסטון ויוניברסיטי קולג' לונדון, והיה פרופסור קתדרת הרמסוורת' להיסטוריה אמריקאית באוניברסיטת אוקספורד. בג'ונס הופקינס, קולומביה והרווארד הכשיר דונלד עשרות סטודנטים לתארים מתקדמים, בהם הת'ר קוקס ריצ'רדסון, ג'ין ה' בייקר, ויליאם ג'יי קופר ג'וניור, מייקל הולט, אירווין אונגר, ארי הוגנבום וריצ'רד ר' ג'ון.
דונלד כיהן כנשיא האגודה ההיסטורית לחקר דרום ארצות הברית. דונלד כיהן גם בוועדת המערכת של המיזם לפרסום כתבי אברהם לינקולן.
דונלד היה פרופסור בקתדרה על שם צ'ארלס וורן להיסטוריה אמריקאית (אמריטוס משנת 1991) באוניברסיטת הרווארד. הוא כתב יותר משלושים ספרים, כולל ביוגרפיות של אברהם לינקולן, תומאס וולף וצ'ארלס סאמנר. הוא התמחה בתקופות מלחמת האזרחים האמריקאית ובתקופת השיקום, ובהיסטוריה של דרום ארצות הברית.
מורשת ואותות
דונלד קיבל פעמיים את פרס פוליצר לביוגרפיה או אוטוביוגרפיה, ב-1961 עבור ספרו צ'ארלס סאמנר ובוא מלחמת האזרחים וב-1988 עבור Look Homeward: A Life of Thomas Wolfe. הוא קיבל גם מספר תוארי כבוד.
דונלד קיבל את פרס צלחת הזהב של האקדמיה האמריקאית להישגים בשנת 1997.
דונלד היה חתן פרס אקדמיית לינקולן באילינוי וקיבל את אות מסדר לינקולן (אות הכבוד הגבוה ביותר במדינה) מידי מושל אילינוי בשנת 2008 בתחום התקשורת והחינוך.
יצירותיו
דייוויד מ' פוטר, חוקר מלחמת האזרחים, אמר שהביוגרפיה של דונלד על צ'ארלס סאמנר תיארה את "סאמנר כאדם עם חוסר התאמה פסיכולוגית חריפה" וחשפה את "חזית השווא של הגינות מפוארת" אותה הציג סאמנר. גישתו הבלתי משוחדת של דונלד לסאמנר, סיכם פוטר, היא מודל לביוגרפים שעבדו על נושא קשה. "אם הספר לא הופך את סאמנר לאטרקטיבי, הרי שהוא [הספר] בהחלט הופך את סאמנר למובן."
חיים אישיים
דונלד התגורר בלינקולן, מסצ'וסטס, עם אשתו אאידה דיפייס דונלד, היסטוריונית וסופרת שהייתה עורכת בכירה ולאחר מכן עורכת ראשית בהוצאת אוניברסיטת הרווארד. דונלד מת מאי-ספיקת לב בבוסטון ב-17 במאי 2009. הותיר אחריו את אשתו, בנו ברוס דונלד ושתי נכדות.
ברוך ויסבקר
הרב ברוך ויסבקר (נולד ב-21 בנובמבר 1940, כ' בחשוון ה'תש"א) הוא ראש ישיבת בית מתתיהו בבני ברק וחבר מועצת גדולי התורה.
ביוגרפיה
נולד בשכונת נחלת יצחק בתל אביב למשה וצביה ויסבקר. למד בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה, ולאחר מכן בעידודו של הרב משה צבי נריה המשיך את לימודיו בישיבת פוניבז' בבני ברק והיה תלמידם של ראשי הישיבה הרב שך והרב שמואל רוזובסקי. בהיותו בחור מבוגר שימש גם ה"אילן" (חברותא בוגר של תלמיד צעיר) של הרב שמואל מרקוביץ', מראשי ישיבת פוניבז'. כאברך למד בחברותא עם הרב אליהו ברוך פינקל, מראשי ישיבת מיר.
בתחילת שנות השישים נישא לשרה לאה דרבקין, בתו של הרב אליהו ירוחם דרבקין, שכיהן כרבה של הוד השרון ואחותו של הרב צבי דרבקין ראש ישיבת גרודנא באר יעקב.
בתחילת דרכו שימש הרב ויסבקר כר"מ בישיבת קול תורה שבשכונת בית וגן בירושלים. בשנת ה'תשמ"ב הקים את ישיבת בית מתתיהו.
הרב ויסבקר הקים שתי ישיבות נוספות, האחת היא מאור יצחק שבמושב חמ"ד, בראשה עומד חתנו הרב מנחם יעקובזון, והשנייה היא ישיבת תפארת חיים המיועדת לבני עדות המזרח, אשר שכנה במוסדות ישיבת הרמב"ם בתל אביב ונסגרה בתשע"ד.
בכסלו תשפ"א מונה לחבר במועצת גדולי התורה.
דרכו החינוכית והלימודית
שיטת הלימוד של הרב ויסבקר מתאפיינת בדגש רב בלימוד עיון על פני לימוד בקיאות. שיטת העיון שלו מבוססת על תפיסות כלליות בסדרי נשים ונזיקין.
הרב ויסבקר מפקח אישית על תלמידיו, וממלא במידה מסוימת גם תפקידים שבישיבות אחרות מוטלים על המשגיח. בישיבתו קיימת מדיניות פיקוח מחמירה,(באופן יחסי) הכוללת איסור גורף על שימוש במכשירי טלפון סלולרי (כולל כאלו המאושרים על ידי ועדת הרבנים לענייני תקשורת), איסור הוצאת רישיון נהיגה, הקפדה על תפילה בישיבה, איסור על נסיעה מחוץ לישראל ואיסור על עישון סיגריות לבני השיעורים הנמוכים. לדעתו, הקפדות אלה תורמות להתעלותם הרוחנית ולהתמדתם של התלמידים.
יוהאן יאקוב בלמר
יוהאן יאקוב בלמר (גרמנית: Johann Jakob Balmer; 1 במאי 1825 – 12 במרץ 1898) היה מתמטיקאי ופיזיקאי שווייצרי.
חייו
בלמר נולד בלאוזן (Lausen) שבשווייץ, בנו של נשיא בית המשפט שגם שמו היה יוהאן יאקוב בלמר. אמו הייתה אליזבת רולה בלמר, והוא היה בנה הבכור. במהלך לימודיו הצטיין במתמטיקה, ולכן החליט להתמקד בתחום זה בלימודיו האוניברסיטאיים.
אן דה באצלייה
אן דה באצלייה (בהולנדית: Anne De Baetzelier; נולדה ב-15 באוגוסט 1964) היא מנחת טלוויזיה ולשעבר פוליטיקאית ודוגמנית בלגית.
יוהאן יאקוב בלמר
חייו
הוא למד באוניברסיטת קארלסרוהה ובאוניברסיטת ברלין, בשנת 1849 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת בזל, כאשר השלים את עבודת המחקר שלו על הציקלואידה. מאז חי בבזל, שם היה מורה בבית ספר לבנות. כמו כן הרצה באוניברסיטת בזל. בשנת 1868 נשא לאישה את כריסטינה פאולינה רינק. לזוג נולדו שישה ילדים.
אן דה באצלייה
ביוגרפיה
דה באצלייה נולדה בגנט, ב-1988 הופיע לראשונה בטלוויזיה הבלגית.
יוהאן יאקוב בלמר
חייו
למרות היותו מתמטיקאי, הוא אינו ידוע ממחקר בתחום זה. תרומתו החשובה ביותר (שאותה יצר בגיל 60 בשנת 1885) הייתה הנוסחה המתמטית הפשוטה עבור אורכי הגל של סדרות שונות של הספקטרום של אטום המימן:
כאשר \lambda> הוא אורך הגל, h= מטר, ו-. בלמר השתמש בנוסחה זו כדי לחזות את אורך הגל כאשר m=7, ואחד מעמיתיו מהאוניברסיטה אישר שישנה התאמה במידה גבוהה של דיוק. הסיבה שנוסחת בלמר נותנת את ערכי אורכי-הגל הנכונים לא הובנה עד להצגת מודל האטום של בוהר בשנת 1913, והתפתחות מכניקת הקוונטים בתחילת המאה ה-20.
מכתש בלמר על הירח וסדרת בלמר קרויים על שמו.
אן דה באצלייה
ביוגרפיה
היא נבחרה למיס בלגיה לשנת 1989 וייצגה את בלגיה במיס תבל 1989.
יוהאן יאקוב בלמר
חייו
יוהאן יאקוב בלמר נפטר בבזל.
אן דה באצלייה
ביוגרפיה
בשנה זו קיבלה הצעת עבודה מ-VTM, ערוץ טלוויזיה בלגי דובר הולנדית והיא נהייתה לאחת המנחות הקבועות בערוץ.
מ-1992 ועד 2008 הנחתה את תוכנית המוזיקה "10 om te zien".
מ-2004 ועד 2006 הנחתה את הגרסה הבלגית של משחק הטלוויזיה "BrainTeaser".
ב-2006 ו-2007 הנחתה את "Schlagerfestival", פסטיבל מוזיקה הנערך בעיר האסלט.
ב-2007 השתתפה בתוכנית "Celebrity Shock" בה ידוענים מבלגיה נשלחים לגור במקומות אקזוטיים ברחבי העולם.
ב-2008 שימשה כמגישה בתחנת הרדיו "Nostalgie Vlaanderen".
ב-2011 התמודדה בתוכנית הבלגית של "הישרדות VIP".
היא דוברת הולנדית, צרפתית ואנגלית.
אליפות וימבלדון 1906
אליפות וימבלדון 1906 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-25 ביוני והסתיימה ב-5 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים. זו הייתה האליפות האחרונה בה השתתפו אחים דוהרטי שבמהלך השתתפותם בתחרויות וימבלדון זכו ב-17 תארים (מהם 8 בתחרויות זוגות).
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 48 טניסאיות בריטיות שחולקו ל-4 בתים. בגמר התחרות דורותי דאגלס צ'יימברס (מנצחת תחרות בשנים 1903, 1904) נפגשה עם שרלוט קופר (מנצחת בשנים 1895, 1896, 1898, 1901) וניצחה אותה ב-2 מערכות. במשחק על התואר היא פגשה את מיי סטן בונדי (מנצחת אליפות וימבלדון 1905) וניצחה אותה ב-2 מערכות.
תחרות הזוגות
בתחרות הזוגות השתתפו 28 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד האחים דוהרטי, מנצחי אליפות וימבלדון 1905. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. בתחרות זו ניצחו פרנק ריסלי וסידני סמית' (מנצחי אליפות וימבלדון 1902). במשחק על האליפות הם ניצחו את האחים דוהרטי (מנצחי אליפות וימבלדון 1905) ב-4 מערכות. בכך הם זכו באליפות בפעם השנייה.
סובק (קומיקס)
סובק (באנגלית: Sobek, על שם האל המצרי סובק) היה דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת #26 52 מאוקטובר 2006 ונוצרה על ידי הכותבים ג'ף ג'ונס, מארק וייד, גרנט מוריסון וגרג רוקה והמאיירים קית' גיפן ופטריק אוליף.
מייד לאחר אירועי "המשבר האינסופי", דוקטור תדאוס סיבאנה הצטרף ליחידת המדע של צ'אנג צו ועבר לאי אולונג. שם, הוא הפך לאחד מאחראי פרויקט ארבעת פרשי אפוקוליפס (פרפרזה לארבעת פרשי האפוקליפסה). סיבאנה לקח תנין מנהר הנילוס ושינה אותו מבחינה גנטית לפרש הרביעי, יוּרְד הבלתי נודע (רעב). יורד נמלט מהמתקן כשהוא זוכר מעט ממקום מוצאו וחי שישה חודשים לבדו, כאשר בסופם עשה את דרכו לאחוזתו של סיבאנה. בהגיעו למקום, הוא התיידד עם אמון טומאז, הגיבור שנודע בכינוי אוסיריס והמומר הטרי למשפחת מארוול השחורה. אוסיריס קרא לאיש הקרוקודיל בשם סובק, על שם האל המצרי סובק שחציו תנין וחציו אדם. סובק הפך לדמותג של משפחת מארוול השחורה, ואדם השחור הזמין אותו ללוות אותם לאומה הבדיונית קאנדאק, מקום הולדתו של אדם. סובק נשאר לצידו של אמון ונכח כאשר אמון איבד שליטה על רגשותיו והרג בשוגג את חבר יחידת המתאבדים קול פארקר, "המשכנע".
מספר חודשים לאחר מכן, טבעו האמיתי של יורד התגלה. בתור האווטאר של רעב בארבעת פרשי אפוקוליפס, עצם נוכחותו של סובק גרמה לשידפון גדול בכל רחבי קאנדאק. אפילו כוחות האלמנטלים של איזיס התבררו כבלתי יעילים כאשר היבולים בקאנדאק קמלו. רעב גדול כילה את יורד, והוא נכנע לאינסטינקטים הלא טבעיים שלו. הוא בגד באמון והתקיף אותו באכזריות, בעודו נושך בו בעזרת מלתעותיו האימתניות. עד מהרה, שאר פרשי אפוקוליפס הצטרפו אליו וביחד הם התקיפו את משפחת מארוול השחורה. אולם, יורד היה הפרש הראשון שמת בידי היד השחורה, שקרע מעליו את מלתעותיו. במהלך זמן זה, אדם השחור הפשיט את עורו של יורד הבוגדני והכין ממנו זוג מגפיים.
אולם, השמדת גופו הגשמי של יורד לא השמידה את מהותו. עם הזמן, יורד צץ מחדש והשתלט על גופו של חבר תעשיות ויין. אותו עובד, טיילור ריס, פיקח על מבצע פליטים במדינה המזרח-תיכונית הבדיונית ביאליה ומכר מזון בשוק השחור למצביא מקומי. אחרי שהרג את מעבידיו של ריס, סובק התעמת עם ברוס ויין. הוא גרם לתעשיין העשיר רעב, אך ויין הצליח לשלוט בעצמו. לאחר שסופרמן הגיע, יורד נמלט כשגרם לשומריו של ריס רעב - דבר שגרם להסחת דעת, שכן סופרמן ובאטמן נאלצו להדוף את התקדמותם.
בחוברת "כוחו של שאזאם!" שבמהלך אירועי "הלילה האפל ביותר", גופו המקורי של סובק הוחייה מחדש כחבר חיל הפקחים השחורים על ידי היד השחורה. הוא איתר את אוסיריס, שגם הוא הפך לפקח שחור ונלחם נגדו. אוסיריס השמיד את סובק על ידי אמירת שמו של אדם השחור, ומכת הברק שהכתה את שניהם השמידה את חיבורה של טבעת הכוח השחורה אליהם. באירועי "היום הבהיר ביותר", אמון הוחזר לחיים כחבר בחיל הפקחים הלבנים.
כאשר אמון נכלא בארקהם אסיילום, הוא טעה לחשוב שקילר קרוק הוא סובק, בשל מראהו התנינאי שדמה לו. כאשר התבצעה בריחה מהכלא, אמון תקף את קרוק באכזריות.
פביולה, מלכת הבלגים
דונה פביולה, מלכת בלגיה (בספרדית: Fabiola de Mora y Aragón; 11 ביוני 1928 - 5 בדצמבר 2014) הייתה אלמנתו של בודואן שהיה מלך בלגיה.
ביוגרפיה
כמלכת בלגיה זכתה פביולה לאהדה עממית רחבה בזכות אמונתה הקתולית וארגוני הסיוע אותם היא ייסדה למען פגועי המוח וילדים במצוקה. המלכה אף הקימה מוסדות סיוע לנשים במדינות העולם השלישי, פעולה אשר זיכתה אותה בשנת 2001 במדליה מטעם ארגון המזון והחקלאות הבינ"ל.
המלכה פביולה נפטרה ב-5 בדצמבר 2014.
בית בלגיה באוניברסיטה העברית בירושלים נקרא על שמה של המלכה פביולה אשר נתנה את חסותה להקמת המבנה ב-1967.
פרידוט
פרידוט הוא שמה של אבן חן, סוג של פורסטריט, מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים) השייך לקבוצת האוליבין. נוסחת המבנה של הפרידוט היא Fe,Mg)2SiO4) כאשר אחוז המגנזיום גבוה מאחוז הברזל. מקור שם אבן החן הגיע כנראה מערבית - "פארידת" שפרושו "אבן חן" או מהמילה הצרפתית "פריטו" (peritot), כלומר "בלתי ברור".
פרידוט היא אחת מאבני החן היחידות בעלות צבע אחד בלבד. עומק הצבע הירוק תלוי בכמות ברזל הכלולה במבנה הגביש, ומשתנה מצהוב-ירוק לצבע זית לירוק חום במקצת. הפרידוט בעל הצבע הנאה ביותר מכיל פחות מ-15% ברזל וכולל יסודות קורט של ניקל וכרום. בניסיון להגדיל את שיווקו יש צורפים המשווקים את הפרידוט תחת השם המסחרי "אזמרגד של ערב" (Evening Emerald), אבל לעומתם יש המכנים בלעג את הפרידוט "אזמרגד לעניים" (לאזמרגד יש גוון ירוק כהה בהשוואה לגוון הירוק צהבהב של הפרידוט). תקופה מסוימת אף שווק הפרידוט תחת השם "כריזוליט" (מיוונית, "אבן זהובה") אלא ששם זה ניתן גם לאבני חן נוספות כדוגמת הכריזובריל הצהוב והשימוש בשם זה הופסק.
היסטוריה
הפרידוט היא אחת מאבני החן בהן נעשה שימוש בתקופה העתיקה ומשערים כי החלו לכרות אותה כבר לפני 4000 שנה. המקור העיקרי ממנו כרו את האבן מהתקופה העתיקה ועד מלחמת העולם הראשונה הוא קבוצת האיים זגברגד המכונים גם "האי של יוחנן הקדוש" (כיום זבירגט בים האדום מול חופי מצרים). היוונים קראו לאי טופאזיוס ועל שמו לאבן הפרידוט "טופזיון" והרומאים "טופזיוס"" בעקבותיהם. בסופו של דבר ניתן השם לטופז על מנת להבחין בין שתי אבני החן. משערים גם כי הפטדה, אבן המצויה בחושן שכיום מזהים אותה עם הטופז הייתה לאמיתו של דבר סוג של פרידוט.
תפוצה
האוליבין הוא אחד המינרלים הנפוצים ביותר. בשל נקודת ההתכה הגבוהה של האוליבינים הם הראשונים בשורת בואן להתגבש מתוך מגמה מאפית עשירה במגנזיום וענייה בסיליקה ומצוי לכן בלבה ובקסנוליתים בפרידוטיט של מעטפת כדור הארץ שהמגמה נושאת אל פני השטח. עם זאת, פרידוט באיכות של אבן חן מתהווה רק בחלק קטן מאוד ממקרים אלו. גבישי פרידוט נמצאו גם במטאוריטים של ברזל-ניקל. את הפרידוט כורים בצפון קרולינה, אריזונה, הוואי, נבדה וניו מקסיקו בארצות הברית, ובאוסטרליה, ברזיל, סין, קניה, מקסיקו, בורמה, נורווגיה, פקיסטן, דרום אפריקה, סרי לנקה וטנזניה. פרידוט/אוליבין באיכות גבוהה נכרה באופן מסחרי בשדות הלבה של ערב הסעודית. גביש הפרידוט/אוליבין החתוך כאבן חן הגדול ביותר מצוי במוזיאון הסמית'סוניאן בוושינגטון הבירה ומשקלו 310 קרט (62 גרם). סוג מיוחד של פרידוט/אוליבין מפקיסטן ידוע כפרידוט "קשמיר". בשל גודלן הבלתי רגיל של אבנים אלו הצליחו אומנים מקומיים ליצור אבנים מלוטשות מרובות פאות שמשקלן מעל ל-100 קרט (20 גרם).
בארצות הברית, באוסטרליה ובתאילנד פרידוט הוא אבן ההולדת של חודש אוגוסט.
מקורות
הערך הוא תרגום של הערך המקביל בוויקיפדיה האנגלית בתוספת מידע מאתר Mineral Galleries.
טריאתלון אילת
טריאתלון אילת הוא אליפות ישראל בטריאתלון, תחרות הטריאתלון הוותיקה בישראל.
היסטוריה
מאז תחילת הטריאתלון בעולם בשנות ה-70 ועד 1987 התקיימו מספר טריאתלונים בארץ, אך אף אחד מהם לא היה בינלאומי, ואף אחד מהם לא הוגדר כאליפות ישראל. בשנת 1987 יזמו עוזי רן מקיבוץ עין דור ואבי מויאל מקיבוץ עינת את טריאתלון אילת כאליפות ישראל בטריאתלון. הם גייסו את עיריית אילת ואת רשת מלונות ישרוטל שהיא נותנת החסות הראשית מאז ועד היום, והתחרות יצאה לדרך.
התחרות הראשונה התקיימה ב-28 בנובמבר 1987. השתתפו בה 148 טריאתלטים. השחייה התקיימה בלגונה הצפונית, הרכיבה כמו ברוב המהדורות הייתה בכביש הערבה עד צומת באר אורה וחזרה והריצה לכיוון מעבר טאבה ובחזרה. המקצה היחידי היה המקצה הארוך (שהפך מאוחר יותר למרחק האולימפי), והשתתפו בו גם ילדים מגיל 13. המנצח בתחרות היה הבריטי קן גלא, והמנצח בין הישראלים מיכה כגן. בין הנשים ניצחה שרה קופ ומהישראליות הגיעה ראשונה עדית גנות. בשנת 1989 השתתפו כמה מהטריאתלטים הטובים בעולם ביניהם דייב סקוט שסיים רביעי, גלן קוק שסיים שני וקן גלא שניצח בתחרות בפעם השלישית ברציפות. בין הישראלים ניצח מיכה כגן בפעם השלישית ברציפות גם הוא.
בשנות התשעים התפתח טריאתלון אילת כאשר כמות המשתתפים גדלה משנה לשנה. נוספו לתחרות מקצה השליחים לשלשות, ומקצה הספרינט, גם כאליפות ישראל לנוער וגם כמקצה נוסף לחובבים. השחייה עברה מהלגונה הצפונית לים הפתוח, כאשר הזינוק עבר לחוף הרויאל ביץ. בתחילת שנות התשעים התבצעו חילופי דורות בענף כאשר מיכה כגן פרש אחרי חמש זכיות רצופות ואת מקומו תפסו טראיתלטים צעירים כעידו מאורי שי פיפמן ואילן ברסלר. בשנת 1993 נערך הטריאתלון באילת כגמר הסבב האירופי, בתחרות השתתפה רוב הצמרת העולמית באותה תקופה. המנצח היה אוליביה ברנאר משווייץ, וראשון בין הישראלים היה אילן ברסלר שהגיע למקום ה-16 הכללי. החל משנת 1997 ירדה יוקרתו של טריאתלון אילת כטריאתלון בינלאומי. בכירי הענף לא הגיעו לתחרות בשנים אלה, והמקומות הראשונים נתפסו בידי הטריאתלטים הישראלים.
בעשור הראשון של המאה ה-21 המשיכה מגמת הגדילה של התחרות. נוספו לתחרות מקצי ילדים קצרים יותר, מקצים נפרדים לקבוצות הגיל ומקצה נפרד לנשים. האחים רן ודן אלתרמן שלטו בתחרות וזכו בשני המקומות הראשונים בין הישראלים משנת 2001 ועד 2011. בין הנשים שלטה נינה פקרמן כשניצחה באליפות בין הישראליות חמש פעמים, עד שעברה להתרכז בתחרויות האיירון מן הארוכות יותר. בשנת 2004 שבה התחרות להיות יוקרתית בזירה הבינלאומית. בשנה זו הגיע גדול רוכבי האופניים בכל זמנים, אדי מרקס כאורח, ואף השתתף בתחרות השליחים לשלשות, כשעשה את חלק האופניים. בין השנים 2005–2006 ו 2008–2011 התקיימה התחרות כחלק מסבב גביע אירופה. בשנת 2007 התקיימה התחרות כחלק מסבב גביע העולם. בשנת 2011 התקיימה במסגרת התחרות גם אליפות אירופה עד גיל 23. בתחרות שהתקיימה בשנת 2014 שונה המסלול עקב דליפת הנפט בשמורת עברונה והתקצר בכ-2 ק"מ.
אליפות אירופה באילת 2012
בשנת 2012 התקיימה פרט לטריאתלון אילת גם אליפות אירופה בטריאתלון. האליפות התקיימה בין ה-20 ל-22 באפריל. השתתפו בה 900 טריאתלטים מכל אירופה. במסגרת התחרות התקיימו מקצים לקבוצות הגיל למרחק אולימפי ולמרחק ספרינט, מקצים לנכים, ומקצי עלית למרחק האולימפי. במקצי העלית לגברים ונשים התחרו מרבית בכירי הענף באירופה, והמנצח היה האלוף האולימפי מאולימפיאדת בייג'ינג (2008) חאויאר גומז.
הזוכים לפי שנים
(*) מסלול האופניים התקצר עקב דליפת הנפט בשמורת עברונה.
מייק סטרן
מייק סטרן (נולד ב -10 בינואר 1953) הוא גיטריסט ג'אז אמריקאי. לאחר שניגן עם להקת "דם יזע ודמעות", עבד בין השנים 1981 ל -1983 ושוב ב -1985 עם המתופף בילי קובהאם, אחר כך עם החצוצרן מיילס דייוויס. אחר מכן החל בקריירת סולו, והוציא יותר מתריסר אלבומים.
סטרן נבחר על ידי המגזין " Guitar Player" לגיטריסט הג'אז הטוב ביותר בשנת 1993. בפסטיבל הבינלאומי azz de Montréal ביוני 2007 הוענק לו פרס מיילס דייוויס, שנוצר כדי להכיר באמני ג'אז עטורי שבחים בינלאומיים, שעבודתם תרמה באופן משמעותי לחידוש הז'אנר.
קורות חייו
סטרן נולד כמייקל סדוויק בבוסטון, מסצ'וסטס, בנם של הלן שטרן (לבית הלן פיליפס בורוז), פסלת ופטרונית אמנות, והנרי דווייט סדגוויק החמישי. אביו החורג המאמץ היה פיליפ מ. שטרן, בנו של איש העסקים אדגר ב. שטרן והפילנתרופית אדית רוזנוולד שטרן, ונכדו של הנדבן ג'וליוס רוזנוולד. אחותו הולי היא אם השחקן הקנדי-אמריקאי פיליפ נוזוקה והזמרים ג'ורג 'נוזוקה, ג'סטין נוזוקה והנרי נוזוקה. אחותו השנייה (למחצה) היא השחקנית קירה סדג'וויק. סטרן נשוי לגיטריסטית והסולנית לני סטרן.
קריירה
סטרן גדל בוושינגטון הבירה ולמד במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון. כשהיה בן עשרים ושתיים הוא הפך לחבר בלהקת דם יזע ודמעות- (Blood, Sweat & Tears) וניגן יחד שלוש שנים עם הלהקה, והופיע באלבומים More Than Ever ו- Brand New Day. בשנת 1979 הצטרף ללהקת הפיוז'ן של המתופף בילי קובהם. שנתיים לאחר מכן הצטרף למיילס דייוויס, והופיע לראשונה בציבור בשנת 1981, הופעה שהוקלטה באלבום הכפול We Want Miles. הוא נשאר עם דייוויס עד 1983 עד שהוחלף על ידי הגיטריסט ג'ון סקופילד. באותה תקופה, שטרן היה שתיין אלכוהול כבד והשתמש בהרואין. בראיון שנערך בשנת 2009 הוא אמר, "אם מיילס רוצה להכניס אותך לגמילה, אתה יודע שמשהו לא בסדר אצלך".
בין השנים 1983–1984 הוא סייר עם המוזיקאי והבסיסט ג'אקו פסטוריוס (תקופה, שהתאפיינה אף היא בשימוש כבד בסמים) ובשנת 1985 חזר לסיור עם דייוויס. שטרן ואשתו עברו גמילה ושיקום; הם נעזרו גם על ידי נגן הסקסופון מייקל ברקר ואחרים. הופעת סולו הבכורה של שטרן, Upside Downside, עם ג'קו פסטוריוס, והסקסופוניסטים דייוויד סנבורן ובוב ברג, פורסמה בחברת התקליטים אטלנטיק רקורדס בשנת 1986. בין השנים 1986 ל -1988 הוא היה חבר בחמישייה של מייקל ברקר, והופיע באלבום " Don't Try This at Home ".
באלבום השני של חברת אטלנטיק, "Time in Place" בשנת 1988, הופיעו פיטר ארסקין בתופים, ג'ים בירד בקלידים, ג'ף אנדרוז בבס, דון אליאס בכלי הקשה ודון גרולניק בעוגב. אלבומו הבא, Jigsaw, הופק על ידי הגיטריסט סטיב חאן וכלל את השיר "צ'יף", מחווה של סטרן למיילס דייוויס.
בשנת 1989 הקים סטרן להקה עם בוב ברג, דניס צ'יימברס ולינקולן גואינס. הם נשארו יחד עד שנת 1992 והם הופיעו באלבום Odds or Evens. בשנת 1992 הצטרף סטרן ללהקת "האחים ברקר" למשך שנתיים. אלבומו עטור השבחים משנת 1993, (Standards and Other Songs), הביא לכך שקוראיו ומבקריו של המגזין הפופולרי Guitar Player בחרו בו לתואר "נגן גיטרת הג'אז הטוב ביותר" השנה. הוא המשיך עם הסרט "Is What It Is" ב -1994 ו- " Between the Lines," משנת 1996, שניהם קיבלו מועמדות לפרס הגראמי. בשנת 1997 הוא הוציא לאור את Give and Take, עם הבסיסט ג'ון פטיטוצ'י, המתופף ג'ק דז'ונט, נגן ההקשה דון אליאס והאורחים המיוחדים מייקל ברקר ודייוויד סנבורן. הוא זכה בפרס "אורוויל וו. גיבסון" לגיטריסט הג'אז הטוב ביותר.
לאחר חמש עשרה שנה עם אטלנטיק, חתם שטרן בחברת ESC Records להוצאת " These Times" שנת 2004, אלבום אקלקטי שכלל הופעות אורח של הבסיסט ריצ'רד בונה, הסקסופוניסט קני גארט ונגן הבאנג'ו בלה פלק.
הוא הצטרף לחברת התקליטים Heads Up עם מהדורת Who Let the Cats Out באוגוסט 2006. בשנת 2008, הוא שיתף פעולה עם להקת הג'אז האמריקאית Yellowjackets באלבום Lifecycle, תרם שתי יצירות והופיע ברוב הקטעים באלבום, וסייר איתם בחלק מהשנים 2008 ו -2009. בפברואר 2009, התפרסם במגזין המוזיקה "דאון ביט", כי שטרן נבחר לאחד מ -75 הגיטריסטים הגדולים בכל הזמנים.
באוגוסט 2009 הוציא סטרן את אלבום הסולו ה-14 שלו, Big Neighborhood, שהיה מועמד לפרס גראמי ל"אלבום הג'אז העכשווי הטוב ביותר".
ב-21 בינואר 2018 הוענק לו "פרס האגדה המוסמך" (The Certified Legend Award) על ידי מגזין Guitar Player.הפרס ניתן בערב הופעה של נגנית הגיטרה מוריאל אנדרסון, שם הופיע עם נגן הגיטרה לי ריטנור. גיטריסטים נוספים שזכו בפרס כללו את לס פול, דואן אדי, דיק דייל, לארי קרלטון וטומי עמנואל.
ביוני של אותה שנה הוציא סטרן את האלבום All Over the Place, בהשתתפות החצוצרן רנדי ברקר, הסקסופוניסטים קני גארט, כריס פוטר, בוב פרנצ'יני ובוב מלאך, המתופפים דייב וקל, קית' קרלוק, ליונל קורדו, אל פוסטר, קים תומפסון, הקלידן / מפיק. ג'ים בירד, ואשתו של סטרן, הגיטריסטית והסולנית לני שטרן. כמו כן, השתתפו מספר בסיסטים בהם: נגנית הבס האקוסטי והחשמלי והזמרת אספרנסה ספולדינג, ריצ'רד בונה, ויקטור ווטן, אנתוני ג'קסון, דייב הולנד, טום קנדי, וויל לי וויקטור ביילי. בשנת 2014 סייר שטרן עם הגיטריסט אריק ג'ונסון בסיור Eclectic Guitar Tour. הם הקליטו אלבום באותו שם.
בקיץ 2016 נפצע סטרן קשות בכתפיו ובזרועו הימנית לאחר מעידה ונפילה. כתוצאה מכך הוא נאלץ לסיים את סיבוב ההופעות האירופי שלו, והיה צריך לשנות את טכניקת הנגינה שלו כדי להמשיך ולהופיע. בקיץ 2017 חזר לאירופה בסיבוב הופעות עם הרכב חדש בשם "להקת מייק שטרן ורנדי ברקר", בהשתתפות רנדי ברקר (חצוצרה), טיימור פיל (גיטרה בס) ולני ווייט (תופים).
בשנת 2017 הקליט סטרן את "Mike Stern: Burn with Stern!", סדרת סרטוני הדרכה לגיטרת ג'אז עבור חברת TAGAPublishing.com.
בשנת 2008 הופיע מייק סטרן בפסטיבל הג'אז באילת
כלי נגינה
הגיטרה העיקרית בה השתמש בהתחלה הייתה גיטרת פנדר טלקסטר משנות החמישים והשישים, שהייתה בבעלותם של הגיטריסטים רוי ביוקנן ודני גטון, שנגנבה ממנו בשוד מזוין בבוסטון. גיטרה זו היא הבסיס לגיטרה בהזמנה אישית שנבנתה על ידי מייקל ארונסון, בונה כלי המיתר מבוסטון. הגיטרה העיקרית שעליה מנגן מייק סטרן כבר שנים רבות, היא גיטרת מייק סטרן סיגנצ’ר בסגנון טלקסטר (Mike Stern’s Telecaster Signature), מסדרת פסיפיקה של חברת ימהה. המגברים העיקריים בהם משתמש סטרן הם Fender 65 Twin Reverb ו-Yamaha G100-212 וסט של אפקטים, בעיקר של חברת Boss. הצליל המוכר של סטרן נוצר בחלקו על ידי גיטרת ימאהה SPX-90, מפוצל לסטריאו. לוח הדוושות שלו מורכב בעיקר מדוושות חברת "בוס".
פרסים והוקרות
מועמדויות לפרס הגראמי לאלבום הג'אז העכשווי הטוב ביותר:
תבנית מודולרית
במתמטיקה, תבנית מודולרית היא פונקציה אנליטית (מרוכבת), המוגדרת על חצי המישור העליון, ומקיימת משוואות פונקציונליות ותנאי גידול מסוימים. מעיקר הדין שייכות התבניות המודולריות לאנליזה המרוכבת, אבל המחקר הקשור בהן מהווה באופן מסורתי חלק מרכזי בתורת המספרים האנליטית. תבניות מודולריות מופיעות, בין השאר, גם בטופולוגיה אלגברית ובתורת המיתרים.
לכל תבנית מודולרית יש משקל, שהוא מספר שלם. תבניות ממשקל 0 הן פונקציות מודולריות. פונקציות כאלה אינן משתנות תחת הפעולה של החבורה המודולרית (ולכן הן מוגדרות על התחום היסודי שלה בפעולה על חצי המישור העליון), בעוד שהתבניות ממשקל שאינו אפס מותמרות על ידי איברי החבורה באופן מסוים, התלוי במשקל. באופן כללי יותר, אפשר להגדיר פונקציות מודולריות לכל סריג של.
יוני פוליקר
יוני פוליקר (נולד ב-1 בנובמבר 1980) הוא זמר ומוזיקאי ישראלי, היוצר ומנגן בסגנון רוק ובסגנון יווני.
תבנית מודולרית
תבניות מודולריות הן מקרה פרטי של תאוריה מורכבת יותר, העוסקת בתבניות אוטומורפיות.
יוני פוליקר
ביוגרפיה
יוני הוא אחיינו של הזמר והמוזיקאי יהודה פוליקר, ומלווה אותו מזה שנים בנגינה על גיטרות ועל בוזוקי.
תבנית מודולרית
היסטוריה
ראשיתה של התאוריה של תבניות מודולריות בארבעה מקורות: הכללת המשוואות המתארות פונקציות אליפטיות בראשית המאה ה-19; פיתוח התבניות האוטומורפיות (במשתנה אחד), כפי שהבינו אותם פליקס קליין ואחרים, בסוף המאה ה-19; עבודתו של אריך הקה בסביבות 1925; וההתקדמות בתורת המספרים בשנות ה-60, שהצביעה על יותר ויותר קשרים מעניינים של התאוריה עם תחומים אחרים. בשנות ה-90 ניתנה לתחום דחיפה משמעותית נוספת, כאשר הוכיחו ויילס וטיילור את משפט המודולריות, המוכר גם כמשפט טניאמה-שימורה.
המונח "תבנית מודולרית" מיוחס ל-Hecke; ג'. ה. הארדי הסתייג מבחירה זו, והוא אכן אינו מופיע בעבודות של תלמידו ועמיתו סריניווסה רמנוג'ן, שתרם לתחום הרבה מן התובנות הראשוניות.
חצי המישור העליון
המונח חצי המישור העליון מתייחס למחצית העליונה של המישור המרוכב, כלומר לקבוצה. על חצי המישור העליון מוגדרת מטריקה לפי תבנית האורך, ההופכת אותו למרחב היפרבולי (בעל עקמומיות שלילית קבועה), שבו העקומים הגאודזיים הם מעגלים וישרים המאונכים לציר ה-x. זהו מרחב היפרבולי חשוב ביותר, מכיוון שכמרחב פשוט קשר, זהו מרחב הכיסוי האוניברסלי של כל משטחי רימן מגנוס גדול מ-1.
חבורת האיזומטריות שומרות הכיוון של חצי המישור העליון היא חבורת המטריצות, הפועלת עליה (טרנזיטיבית) לפי טרנספורמציות מביוס: .
יוני פוליקר
ביוגרפיה
הפיק וכתב את אלבומה השני של לירז צ'רכי, שיצא בשנת 2012.
תבנית מודולרית
חצי המישור העליון
ל"נקודה באינסוף", \ \infty i (הנמצאת באינסופו של הכיוון החיובי של הציר המדומה) יש תפקיד מיוחד בפעולה הזו: כאשר, , וכך אפשר להגיע לכל נקודה על הציר הממשי. מכיוון שכך, נקודות השפה (היינו: הנקודות על הציר הממשי, והנקודה באינסוף) כולן שקולות זו לזו.
יוני פוליקר
ביוגרפיה
בשנת 2014 הוציא את אלבומו השני "מים אוויר אדמה ואש", שהופק בשיתוף פעולה עם שמוליק דניאל ודן תורן. מספר שירים מהאלבום יצאו כסינגלים וחלקם גם זכו לקליפים.
תבנית מודולרית
חצי המישור העליון
מרחבי המנה של H מתקבלים מקיפול המרחב לפי תת חבורה דיסקרטית של, והדוגמה החשובה ביותר מאלה היא החבורה המודולרית. התחום היסודי שלה,, הוא דוגמה טיפוסית למשטח רימן בעל שטח סופי שאינו קומפקטי - בדיוק בגלל הנקודה באינסוף, הנקראת "חוד" (cusp). במרחב המנה, החוד הזה נמצא לא רק אי-שם במעלה הציר המדומה, אלא גם בכל נקודה רציונלית של הציר הממשי, ובכל המקרים מדובר באותו חוד ממש (משום שהנקודות שקולות זו לזו תחת פעולת החבורה המודולרית).
יוני פוליקר
ביוגרפיה
בשנת 2023 הוא כתב שיר "כוכב חדש בעיר".
תבנית מודולרית
תבניות מודולריות כפונקציות על מרחב הסריגים
נסמן ב- את קבוצת כל הסריגים במישור המרוכב. אחת הדרכים האפשריות להגדיר תבנית מודולרית היא כדלקמן:
הגדרה. תבנית מודולרית ממשקל k היא פונקציה, המקיימת את התכונות הבאות:
כאשר k=0, פירושו של התנאי השני הוא שהערך תלוי רק בסריג רק עד כדי דמיון (כלומר, כפל בקבוע). זהו מקרה פרטי חשוב, אך לרוע המזל מתברר שהתבניות המודולריות היחידות ממשקל 0 הן הפונקציות הקבועות. אם מוותרים על תנאי (3), ומרשים לפונקציה נקודות סינגולריות, מתקבלת המחלקה של פונקציות מודולריות.