cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סילביה טמאלה
השכלה
טמאלה סיימה תואר ראשון במשפטים בהצטיינות באוניברסיטת מקררי, את התואר השני במשפטים קיבלה מבית הספר הרווארד למשפטים. ב-1997 קיבלה תואר דוקטור בסוציולוגיה ולימודי פמיניזם מאוניברסיטת מינסוטה. ב-1990 קיבלה טמאלה את הדיפלומה שלה בפרקטיקה משפטית מהמרכז לפיתוח החוק בקמפלה, לאחר שסיימה בראש כיתתה בהצטיינות.
קריירה אקדמית ומקצועית
טמאלה הייתה פרופסור אורחת במספר מוסדות לימוד כגון אוניברסיטת פרטוריה, אוניברסיטת זימבבואה, המכון האפריקני למגדר באוניברסיטת קייפטאון וכן הייתה חוקרת אורחת באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. ב-1999 פרסמה את ספרה "כשהתרנגולות מתחילות לקרקר; מגדר ופוליטיקה פרלמנטרית באוגנדה". ספר זה זכה להוקרה בינלאומית רבה ונחשב לאבן דרך בתחום. ב-2003 היא גונתה על ידי האוכלוסייה השמרנית באוגנדה לאחר שהציעה שגברים הומוסקסואליים ונשים לסביות יכללו תחת הגדרת "מיעוט". היא כונתה על ידם "האישה הנוראה ביותר של השנה", ואף קראו לבצע בה לינץ' בשל הצעתה מעוררת המחלוקת. טמאלה מילאה את תפקיד דיקאנית הפקולטה למשפטים ותורת המשפט באוניברסיטת מקררי בקמפלה שבאוגנדה בשנים 2004 - 2008. ב-28 באוקטובר 2016 הפכה טמאלה למרצה האישה הראשונה שהעבירה את הרצאת הפתיחה באוניברסיטת מקררי. להרצאתה היא קראה "עירום, מחאה וחוק". טמאלה קיבלה השראה להרצאה זו בין היתר ממחאת העירום של סטלה ניאנזי שהתרחשה מוקדם יותר באותה השנה, בה הביעה טמאלה תמיכה, שכן לטענתה נינאזי לא הפרה שום חוק. בנאומה קראה טמאלה לשינוי החוק באוגנדה שמפלה נשים. במרץ 2018 נבחרה ד"ר טמאלה על ידי אוניברסיטת מקררי להרכיב ועדה שתחקור הטרדה מינית במוסד ציבורי זה. ביוני 2018 פורסם הדו"ח.
פרסים והוקרה
ב-1990 זכתה טמאלה בפרס אוגנדה למשפטים עבור ההופעה הטובה ביותר במרכז לפיתוח המשפט. בין השנים 1993–1997 זכתה במלגת Fulbright-MacArthur לשם המשך לימודיה בהרווארד. ב-1999 זכתה בפרס ארגון המבקרים הבינלאומי ללימודי אפריקה ב-2003 היא זכתה בפרס אוניברסיטת מינסוטה למנהיגות בינלאומית מובחרת על פועלה באוניברסיטה. ב-2004 זכתה טמאלה להוקרה מטעם Akina Mama wa Afrika, ארגון בינלאומי פאן אפריקאי לא ממשלתי לנשים אפריקאיות, שבסיסו באנגליה, ולו מטה בקמפלה שבאוגנדה. ב-2004 היא הוכרה בידי מספר ארגוני נשים באוגנדה בשל פעילותה למען זכויות אדם. ב-2011 קיבלה את פרס הפמיניסטית האפריקאית מעוררת ההשראה על היותה הדיקאנית הראשונה למשפטים באוניברסיטת מקררי.
סמואל ברוקנטל
הברון סמואל פון ברוקנטל (26 ביולי 1721, לשקירך – 1803, סיביו) היה משפטן ואיש מנהל גרמני, בן לקהילת הסקסונים הטרנסילבנים, שכיהן כמושל טרנסילבניה מטעם בית המלוכה הבסבורג, מ- 6 ביולי 1774 ועד 9 בינואר 1787. ברוקנטל החזיק בתואר ברון של האימפריה הרומית הקדושה והיה יועצה האישי של הקיסרית מריה תרזה. הברון נודע באותה עת, כאחד מאספני האומנות והמטבעות הגדולים ביותר באותה התקופה.
על שמו נקראת כיום גימנסיה, בסמיכות לארמונו בסיביו, והיא בית הספר הגרמני הוותיק ביותר בשטחי רומניה של היום. הארמון שלו משמש בית למוזיאון הלאומי ברוקנטל הקרוא על שמו, המכיל את אוספיו והוא המוזיאון לאמנות הוותיק ביותר במרחב רומניה (משנת 1817).
הקינה על מות ישו (מאנטנייה)
"הקינה על מות ישו" הוא ציור מאת הצייר האיטלקי, בן תקופת הרנסאנס, אנדראה מנטניה (Andrea Mantegna). הציור מתאר את האבל של מרים, אם ישו ושל יוחנן בן זבדי על מותו של ישו לאחר צליבתו. תאריך יצירתה של היצירה שנוי במחלוקת, והוא מתוארך לתקופה שבין השנים 1457-1501. הציור ידוע בזכות השימוש החדשני, לתקופתו, בפרספקטיבה קיצונית התורם לריאליזם של התיאור.
הציור נמצא בסטודיו של מאנטניה לאחר מותו ונמכר כדי לשלם חובות. הוא מוצג כיום בגלריה בררה לאמנות (Pinacoteca di Brera) במילאנו, איטליה.
Cold Shoulder
Cold Shoulder (בעברית: כתף קרה) הוא הסינגל השלישי של זמרת הנשמה הבריטית אדל, מתוך אלבום הבכורה שלה, 19. הסינגל יצא להורדה דיגיטלית באירלנד ב-30 במרץ 2008, ובממלכה המאוחדת יצא באותו פורמט ב-31 במרץ 2008. השיר הוא היחידי מאלבומה של אדל שהופק על ידי מארק רונסון.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הבלגי של פלנדריה ולמקום ה-19 במצעד הסינגלים הבלגי של ולוניה. הוא הגיע גם למקום ה-28 במצעד הסינגלים ההולנדי ולמקום ה-18 במצעד הסינגלים הבריטי.
גדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו
גדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו היא מחסום בגבול ארצות הברית–מקסיקו, ומורכבת למעשה מכמה מחסומי הפרדה שונים שנועדו למנוע הגירה בלתי חוקית לעבר ארצות הברית ממקסיקו הגובלת עימה. המחסומים נבנו על ידי ארצות הברית כחלק משלושה מבצעים יותר גדולים כדי לשלוט בהגירה הלא חוקית - מבצע "Gatekeeper" בקליפורניה, מבצע "Hold-the-Line" בטקסס, ומבצע "Safeguard" באריזונה. הייעוד של המחסומים הללו הוא להכריח מהגרים בלתי חוקיים לעבור את הגבול דרך שטחים גאוגרפיים אשר יותר קשה לחצות אותם, בהנחה שזה ירתיע את המהגרים הבלתי חוקיים.
אורכו הכולל של הגבול בין ארצות הברית ומקסיקו הוא 3,360 ק"מ והוא חוצה מגוון רב של פני שטח, כולל תחומים עירוניים ומדבריות. גדר ההפרדה נמצאת בחלקיו העירוניים של הגבול, התחומים הפופולריים יותר של מעברים לא חוקיים בעבר. התחומים העירוניים הללו כוללים את סן דייגו, קליפורניה ואל פאסו, טקסס. כתוצאה מהצלחת גדר ההפרדה, חל ריבוי במספר הניסיונות הבלתי חוקיים לחצות את מדבר סונורה והר באבוקיוארי באריזונה. בין 1 באוקטובר 2003 ו-30 באפריל 2004 660,390 אנשים עוכבו על ידי משמר הגבול של ארצות הברית בזמן שהם ניסו לחצות את הגבול באופן בלתי חוקי. בין 43 ל-61 אנשים מתו בזמן שניסו לעבור את מדבר סונורה במשך אותה התקופה בלבד, פי שלושה יותר משנה הקודמת. באוקטובר 2004, משמר הגבול האמריקאי הודיע כי במהלך 12 החודשים האחרונים 325 איש נהרגו בזמן שניסו לחצות את הגבול בין ארצות הברית למקסיקו. בין השנים 1998–2004, 1,954 איש הוכרזו רשמית כמתים לאורך גבול ארצות הברית–מקסיקו.
בשנים האחרונות חלה גם עלייה במספר המהגרים הלא-חוקיים מרחבי העולם אשר מנסים להיכנס לארצות הברית דרך הגבול המקסיקני. במהלך קמפיין הבחירות לנשיאות, קרא דונלד טראמפ לבניית מחסום יבשתי גדול וחומה מבוצרת בגבול ארצות הברית - מקסיקו. הפרויקט מכונה "חומת טראמפ". הוא הצהיר כי מקסיקו תשלם את עלות בניית החומה, שעלותה בין 8 ל-12 מיליארד דולרים, באמצעות מיסים. עם זאת, אנריקה פניה נייטו, נשיא מקסיקו, אמר פעמים רבות כי "מקסיקו לא תשלם עבור בניית החומה". ב-25 בינואר 2017, טראמפ חתם על צו נשיאותי להתחלת בניית החומה. עד תום כהונתו של טראמפ נבנו יותר מ-700 ק"מ מהמכשול, מתוכם רק כ-130 ק"מ הם מכשול חדש והיתר שיפור של המכשול שהיה קיים לפני כהונת טראמפ. ממשל ארצות הברית מימן את הבנייה.
ב-26 ביולי 2019 אישר בית המשפט העליון של ארצות הברית העברה של 2.5 מיליארד דולר מתקציב משרד ההגנה לצורך בניית קטע באורך 150 ק"מ של גדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו.
עם כניסתו לתפקיד ב-20 בינואר 2021, חתם הנשיא ג'ו ביידן על צו המקפיא את בניית החומה.
אילן חת
אילן חת (נולד ב-12 באפריל 1939) הוא פרופסור אמריטוס למיקרוביולוגיה ונשיאו התשיעי של מכון ויצמן למדע.
ביוגרפיה
במרוצת השנים, היה חת פרופסור אורח באוניברסיטאות הרווארד, קורנל ורטגרס בארצות הברית ובאוניברסיטאות לונד וגטינגן באירופה. מחקריו התפרסמו 390 מאמרים וזיכו אותו בשלושים פטנטים הרשומים על שמו. חת הועסק גם כמדען בכיר בחברת דופונט ושימש יועץ מדעי לאיחוד האירופי ולנאט"ו.
בשנים 2001–2006 כיהן חת כנשיא מכון ויצמן למדע. מאז סיום תפקידו במכון ויצמן עוסק פרופ' חת בייעוץ לחברות שונות ושימש כדירקטור חיצוני בחברת מכתשים אגן. מאז שנת 2010 ועד לשנת 2016 משמש פרופ' חת כסגן המזכיר הכללי של האיחוד למען הים התיכון (UFM - Union for the Mediterranean), המקושר לאיחוד האירופי, שם הוא אחראי לתחום ההשכלה הגבוהה והמחקר. מאז 2008 מכהן גם כיו"ר הקרן לבריאות וסביבה.
עבודתו המדעית
עבודותיו המוקדמות של חת עסקו בטיהור מים בעזרת חיידקים. כמו כן השתתף במחקרים על שימוש בחיידקים לזיהוי סמים. במחקריו היה חת לחלוץ בחקר ההדברה הביולוגית של מחלות צמחים, באמצעות שימוש במיקרואורגניזמים ידידותיים לסביבה.
עבודתו המדעית של חת זיכתה אותו לאורך השנים בפרסים רבים ובהם: פרס רוטשילד לחקלאות (1990), תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לונד בשוודיה (1991), פרס המחקר על שם מקס פלאנק (1994), פרס ארימה למיקרוביולוגיה יישומית (1996), פרס ישראל לחקר החקלאות (1996), פרס וולף (1998) ופרס א.מ.ת (2003), וקיבל אות כבוד מנשיא גרמניה. בשנת 1998 הוא נבחר לחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. בשנת 2006, קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה. בשנת 2011 זכה בפרס בובליק מטעם האוניברסיטה העברית. בשנת 2014 עוטר פרופ' חת באות לגיון הכבוד הצרפתי, ובשנת 2015 התקבל כחבר האקדמיה האירופאית למדעים. ב-2015 גם קיבל אות כבוד של האוניברסיטה הבינלאומית סנט ג'ון בטורינו, איטליה. אילן חת נכלל ברשימת 70 החוקרים והמלומדים אזרחי ישראל שתרמו תרומת פורצת דרך ‏בתחומי המחקר שלהם ב-70 שנות קיומה של המדינה; הרשימה ‏הוצגה מטעם פרויקט ‏משותף של אוניברסיטת תל אביב וקרן ‏Milner Global Foundation.‏‏
נובוזיבקוב
נוֹבוֹזיבְּקוֹב (ברוסית: Новозыбков; בבלארוסית: Навазыбкаў, נבזיבקאו; ביידיש: זיבקאוו, זיבקאי או נאווא זיבקאוו) היא עיר במחוז בריאנסק ברוסיה. העיר שוכנת על גדות נהר קרנה במרחק של כ-180 קילומטרים מערבית לעיר בריאנסק, בירת המחוז. בעיר מתגוררים כ-39 אלף תושבים (נכון ל-2021).
היסטוריה
בתחילת המאה ה-18 נוסדה במקום התיישבות בשם "זיבקאיה" או "זיבקוב" והיא הייתה מוקד של אדוקי האמונה הישנה.
ההתיישבות הייתה חלק מהאוייזד של נובויה מסטו בפלך צ'רניגוב של האימפריה הרוסית. ב-1809 הוחלט להעביר את בירת האוייזד מנובויה מסטו אל עיר חדשה שהוקמה בשטח זיבקוב ונקראה נובוזיבקוב (מילולית: "זיבקוב החדשה"). העיר החדשה גדלה באופן משמעותי לאורך המאה ה-19.
באוגוסט 1941 העיר נכבשה מברית המועצות על ידי כוחות גרמניה הנאצית במבצע ברברוסה במלחמת העולם השנייה. נובוזיבקוב שוחררה על ידי הצבא האדום ב-25 בספטמבר 1943.
ב-1986 התרחש אסון צ'רנוביל בעקבות תאונה בתחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל, שבעקבותיה נשורת גרעינית התפזרה עם הרוח והגיעה גם לאזור נובוזיבקוב. בימים הראשונים נרשמה קרינה גבוהה מהמותר שגרמה לנזקים רפואיים לחלק מהתושבים ולדור ההמשך, אך כעבור שנים הקרינה ירדה לרמות נורמטיביות (בניגוד למקומות כמו הכפר סביאטסק בנפת נובוזיבקוב שפונה וננטש), ותוכנית ליישוב מחדש של נובוזיבקוב במקום אחר לא יצאה לפועל.
הקהילה היהודית
בנובוזיבקוב הייתה קהילה יהודית שנוסדה באמצע המאה ה-19. היא הגיעה לשיא גודלה בתחילת המאה ה-20 כשמנתה קרוב ל-5,000 יהודים שהיו כרבע מכלל האוכלוסייה וכיהנו בה מספר רבנים חשובים כמו יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, בעל "ערוך השולחן". ב-1942 הקהילה הושמדה במהלך השואה.
הפארק הלאומי והנגנאוי
הפארק הלאומי והנגנאוי (Whanganui National Park) הוא פארק לאומי הממוקם במזרח האי הצפוני של ניו זילנד, סביב נהר והנגנאוי. האתר הוכרז כפארק לאומי בשנת 1986 ומשתרע על שטח של 742 ק"מ רבוע סביב חלקו המרכזי של הנהר, אך הנהר עצמו אינו מוגדר כחלק מהפארק.
טולבגיה
מרבית המינים הם אנדמיים למחוז הכף המזרחי בדרום אפריקה.
תיאור
התפרחת סוככנית, הניצן פורח בקצה שדרת תפרחת היוצאת ממרכז הצמח ומתנשאת לגובה של כ-1.5 מטרים. הפרחים בצורת משפך או צינור, בגוונים של ורוד עד סגול לילכי ולבן. לכל פרח שישה עלי גביע צרים. מאפיין נוסף של הסוג הוא עטרה מורמת במרכז הפרח בדומה לנרקיס.
כמאפיין רבים מהנמנים במשפחת השומים, העלים משחררים ריח של שום במגע איתם ומכאן שמו הנפוץ. הפקעות והעלים אכילים.
נכללו בעבר
השם טולברגיה ניתן למספר מינים שבעבר נחשבו קרובים לסוג, אך כיום נחשבים מתאימים יותר לסוג אגפנתוס.
ז'אק מארקט
האב ז'אק מַארקֶט (בצרפתית: Jacques Marquette; 10 ביוני 1637 – 18 במאי 1675) היה מיסיונר ישועי ומגלה ארצות, אשר חקר את אזור המערב התיכון באמריקה הצפונית והקים התיישבויות בטריטוריית מישיגן. בשנת 1673 היו מארקט ולואי ז'ולייה למגלי הארצות הראשונים שחקרו את חלקו הצפוני של נהר המיסיסיפי.
תולדות חייו
ז'אק מארקט נולד בלאן שבצרפת ב-10 ביוני 1637. בגיל 17 הצטרף למסדר הישועי שבמסגרתו עבד ולימד ברחבי צרפת למעלה מעשור. בשנת 1666 נשלח על ידי המסדר לקוויבק כמיסיונר לילידי אמריקה. במסגרת פעילותו מארקט למד שפות מקומיות רבות. בשנת 1668 נשלח מארקט למשימות בחלקיו הצפוניים של נהר סנט לורנס בחלקו המערבי של אזור הימות הגדולות. באזור זה הקים מיסיון באזור סו סנט מרי במישיגן של ימינו ואת מיסיון לה פוינט על גדת לייק סופיריור בוויסקונסין, באזור העיר המודרנית אשלנד. במהלך שליחותו באזור פגש מארקט לראשונה בשבטי האיליניווק אשר לימדו אותו על חשיבותו של נהר המיסיסיפי כערוץ תחבורה. בני השבטים הזמינו אותו ללמד בכפריהם. בעקבות מלחמות בין השבטים עזב מארקט את המיסיון ונסע אל מיצרי מקינק, שם הודיע לממונים עליו במסדר על הנהר המדובר וביקש רשות לחקור אותו.
המסע אל המיסיסיפי
בקשתו של מארקט אושרה וב-17 במאי 1673 יצא עם מגלה הארצות הצרפתי-קנדי לואי ז'ולייה מסנט איגנס. השניים היו מצוידים בשתי סירות קנו וחמישה שייטים ממוצא מעורב. הם שטו על ימת מישיגן עד לגרין ביי ומשם שטו בסמוך לפתחו של נהר פוקס. משם הובילו את הסירות דרך היבשה כשלושה קילומטרים באזורי ביצות ומישור לנהר ויסקונסין. בנקודה זו בנו הצרפתים בשלב מאוחר יותר את עיירת המסחר פורטז' - פתח הנהר. מארקט וז'ולייה המשיכו לאורך הנהר וב- 17 ביוני הגיעו אל נהר המיסיסיפי בסמוך למקום בו שוכנת כיום פריירי דה שייאן.
המשלחת המשיכה עד פתחו של נהר ארקנסו, מרחק של כ-700 קילומטרים בלבד ממפרץ מקסיקו ושם בחרו לשוב. בשלב זה פגשו השניים מספר שבטים אשר החזיקו בסחורות אירופאיות והם חששו כי במוקדם או במאוחר ייפגשו במגלי ארצות או מתיישבים מספרד. הם שטו על הנהר בחזרה עד לנהר אילינוי אשר היה, כפי שלמדו מהילידים המקומיים, נתיב קצר יותר בחזרה לימת מישיגן. הם שבו אל האגם בנקודה הקרובה לשיקגו של ימינו דרך פורטז' שיקגו. בספטמבר חנה מארקט, שחלה במהלך המסע בדיזנטריה, במיסיון סנט פרנסיסקו חאווייר, הממוקם בגרין ביי של ימינו, בעוד ז'ולייה המשיך לקוויבק לבשר על תגליותיהם.
מארקט ומשלחתו חזרו לטריטוריית אילינוי בשלהי 1674 והיו לאירופאים הראשונים שחנו באזור שלימים יהפוך לעיר שיקגו. המשלחת זכתה לחסות מטעם קונפדרציית אילינוי אשר ליוו אותם במסעם והזינו אותם במאכלים מקומיים.
באביב 1675 נסע מארקט נסע מערבה ונשא מסה חגיגית בכפר הגדול של אילינוי שבסמוך לסטאבד רוק. בדרכו חזרה לסנט איגנס נפטר ז'אק מארקטט בגיל 38 כתוצאה מתנאי הדרך ומבריאותו שהתדרדרה לאחר המסע על המיסיסיפי. בעיר לודינגטון מסומן מקום מותו המשוער באנדרטה המספרת על מותו.
שלושת הצבעים
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מתחם הבורסה
מתחם הבורסה, המוכר גם בשם מתחם בורסת היהלומים, הוא מרכז עסקים בחלקה המערבי של העיר רמת-גן, על גבול תל אביב וגבעתיים. האזור מרכז מספר רב של מגדלי משרדים ובהם בורסת היהלומים הישראלית (שהיא אחת מהמובילות בעולם בתחומה, ומהווה את מרכזה של תעשיית היהלומים הישראלית) ואשר סביבה התפתח המתחם ועסקים נוספים בתחומי יהלומנות, היי טק, מערכות מידע, עריכת דין, הנהלת חשבונות ועסקי מזון. המתחם תחום על ידי רחוב אבא הלל סילבר ממזרח, רחוב ז'בוטינסקי מדרום, רחוב ביאליק מצפון, ומקושר לנתיבי איילון ממערב.
התפתחות המתחם
בתקופת קום המדינה שכנה בורסת היהלומים בשתי קומות ברחוב אחוזת בית בתל אביב. בתחילת שנות ה-60 החלו דיונים על הקמת בניין משרדים לבורסת היהלומים ולאחר הערמת קשיים בעניין מצד עיריית תל אביב, הציע ראש עיריית רמת גן דאז, אברהם קריניצי, כי הבניין יוקם ברמת-גן. ב-14 בנובמבר 1961 נחתם חוזה לרכישת מגרש בן 3.5 דונם למטרה זו באזור שנודע לימים כמתחם בורסת היהלומים. הקמתו של מגדל המשרדים הראשון במתחם, "מגדל שמשון", נמשכה בין הנחת אבן-הפינה בשנת 1964 לבין חנוכתו ב-24 באוקטובר 1968. בניין זה היווה סנונית ראשונה להתפתחותו של מתחם הבורסה, שעד להקמתו כלל רק בנייני תעשייה זעירה ומלאכה. בין 1946 ועד 1994 שכנה במתחם גם בריכת השחייה העירונית "גלי גיל". באתרה של בריכת שחייה זו ניצב היום המלון לאונרדו סיטי טאוור.
מועדוני החשפנות שפעלו במתחם
ב-1992 הוקם במתחם מועדון חשפנות בשם "מועדון הבורסה", ואחריו נפתחו במתחם מועדוני חשפנות נוספים.
מתחילת המאה ה-21 פעלו עיריית רמת גן ומשטרת ישראל לסגירת מועדוני החשפנות במתחם ובתי הבושת שפעלו בו. "מועדון הבורסה" עבר ב-2010 לתל אביב, ולקראת סוף שנת 2016 נסגרו רוב המועדונים ובתי הבושת שפעלו במתחם.
שינוי אופי המתחם
ב-24 בנובמבר 2011 החליטה מועצת העיר רמת גן לשנות את שמו של מתחם הבורסה לקריית צבי בר - מרכז העסקים הבינלאומי. שינוי זה עורר ביקורת לאור החלטת הפרקליטות להעמיד את צבי בר לדין באשמת לקיחת שוחד, הלבנת הון, זיוף, מרמה והפרת אמונים.
בשנת 2017 הוחלט לבצע "מתיחת פנים" למתחם, במסגרתה רחובות מרכזיים כמו אהליאב, תובל, רקון, בצלאל ויצירה עוברים שיפוץ מאסיבי ומשולבים במרחבים ציבוריים רחבים לקהל הולכי הרגל. במתחם הבורסה החלה להתפתח סצנה של בילוי לילי ברוח צעירה בפאבים, דאנס בר ומסעדות וזאת יחד עם פיתוח המרחב הציבורי בפרויקטים המשלבים אדריכלות ואורבניות חווייתית. התרחבות המתחם כוללת בניית מגדלי משרדים נוספים לשימוש הבורסה ולעסקים אחרים.
במתחם מתוכנן המגדל הגבוה בישראל, "מגדל 120" שאמור להגיע לגובה 520 מטרים ולכלול 120 קומות.
מגדלים נוספים במתחם
לצד בנייני בורסת היהלומים מאכלס המתחם מבני משרדים רבים המשרתים אוכלוסיית שוכרים מגוונת.
הבניין ביזמות חברת לז-רום ובתכנון משרד ברעלי-לויצקי-כסיף הושלם בשנת 1999.
בתחילת המאה ה-21 נחנכו שלושה אתרים במתחם הבורסה - גשר מודעי המחבר את רמת גן עם דרך חיפה בתל אביב (בצומת רחוב ז'בוטינסקי של ת"א), תיאטרון היהלום שהפך למרכז תרבות משמעותי והמגדל הגבוה בישראל עד 2016, מגדל משה אביב. מתחם הבורסה שוקק חיים ביום ובלילה. בלילה נוצר לו דימוי מפוקפק כמרכז זנות ואזור הימורים.
תחבורה
מתחם הבורסה קולט מדי יום עשרות אלפי עובדים המועסקים במגדלי המשרדים שבו, ואלפי מבקרים המגיעים במשך היום לפגישות עסקיות. פתרונות תחבורה אחדים מאפשרים למתחם לקלוט תנועה זו:
נבחרת קוריאה הדרומית בכדוריד
נבחרת קוריאה הדרומית בכדוריד היא הנבחרת לאומית של קוריאה הדרומית. הנבחרת זכתה במקום השני באולימפיאדה הביתי בשנת 1988 היא הנבחרת החזקה באסיה עם 9 זכיות באליפות היבשת. בהתאם לדירוג של האיגוד הכדוריד העולמי, נכון לדצמבר 2022 הפדרציה מדורגת במקום ה-11
קרוליין וינברג
קרוליין מריה וינברג (שוודית: Caroline Maria Winberg; נולדה ב-27 במרץ 1985) היא דוגמנית ושחקנית שוודית.
קריירה
החלה לדגמן בגיל 16, ותוך זמן קצר דגמנה עבור מותגים בולטים כולנטינו, ורסצ'ה, אוסקר דה לה רנטה, אסקדה וארמני. במקביל, הופיעה בפרסומות עבור דולצ'ה וגבאנה, טומי הילפיגר, אדידס, רולקס, קלואי, ראלף לורן וניימן מרקוס. בנוסף, הופיעה מספר פעמים על שער המגזין ווג. החל מ-2005, היא מדגמנת בתצוגת האופנה של "ויקטוריה'ס סיקרט" על בסיס שנתי. היא הופיעה בתצוגת האופנה של נעמי קמפבל שהכנסותיה הוקדשו לאמנות בהאיטי. ב-2011 הופיעה לראשונה כשחקנית, בסרט "ללא גבולות", לצד בראדלי קופר ורוברט דה נירו.
גלקסי (ביולוגיה חישובית)
גלקסי (Galaxy) - היא תוכנה אינטרנטית חינמית לעיבוד וניתוח נתונים בתחום הביולוגיה החישובית, שנועדה להנגיש את המחקר למדענים חסרי רקע בתכנות מחשבים. התוכנה פותחה עבור מחקר גנומי, אך משמשת כלי למגוון תחומי מחקר בביולוגיה החישובית.
שימושים
התוכנה מאפשרת ליצור רצף של שלבי אנליזה חישוביים, כמעין מתכון עבודה אותו ניתן להפעיל על נתונים רבים. ניתן לעשות זאת באמצעות ממשק גרפי המסייע לבחור את הנתונים עליהם יופעל המתכון, איזה שלבים כדאי להכניס ובאיזה סדר.
גלקסי מאפשרת שילוב של נתונים ממאגרי מידע שונים. התוכנה תומכת בהעלאת נתונים מהמחשב האישי, מ-URL וממקורות רבים ברחבי המרשתת (כמו הדפדפן הגנומי של אוניברסיטת קליפורניה, BioMart ו-InterMine).
גלקסי כוללת כלים למניפולציה על אינטרוולים, שבאמצעותם ניתן לעשות פעולות תאורטיות מוגדרות במרווחים (כגון חיתוך ואיחוד נתונים).
פורמטים רבים של תוכנות ביולוגיות כוללות מידע גנומי אינטרוולי (למשל שם כרומוזום, קואורדינטות על גבי כרומוזום) שניתן לעבוד עליו באמצעות גלקסי.
גלקסי גם תומכת בעיבוד וניתוח ארוכי טווח, אשר ממשיכה לחשב גם כאשר התוכנה אינה פתוחה במחשב האישי, וכן בפרסום הנתונים.
כדי להשתמש בתוכנה, יש ליצור שם משתמש. באמצעות המשתמש ניתן לבצע פעולות רבות שיתוארו להלן.
נגישות
ביולוגיה חישובית הוא תחום מחקר הדורש לרוב הבנה בתכנות מחשבים. גלקסי שואף להנגיש את כלי המחקר למדענים שאינם בעלי רקע בתכנות מחשבים. גלקסי עושה זאת באמצעות מתן דגש על ממשקים ידידותיים למשתמש על פני היכולת לבנות מתכוני עבודה מורכבים. העדפה זו מאפשרת ליצור מתכוני עבודה פשוטים בקלות, אך מקשה על האפשרות לבנות תכנוני עבודה מורכבים.
שחזור
במחקר מדעי ישנה חשיבות רבה לשחזור. כאשר מתפרסמות תוצאות של מחקר מדעי, יש לספק מספיק נתונים כדי שאחרים יוכלו לחזור על הניסוי ולקבל את אותן התוצאות. לאחרונה הושקעו מאמצים רבים כדי לאפשר זאת בתחומי מחקר חישוביים ("מעבדה יבשה") ולא רק מניסויים במעבדה ("מעבדה רטובה").
גלקסי תומכת בשחזור הפעולות שנעשו על ידי מידע שנצרב בכל שלב ושלב, כך שניתן לעשות בדיוק את אותו הניתוח בכל עת. דבר זה כולל מעקב אחר כל הקלט, שלבי הביניים, מערכי הנתונים הסופיים, הפרמטרים שהופעלו עליהם וסדר הפעולות שנעשו.
זמינות
גלקסי זמינה:
יישום
גלקסי היא תוכנת קוד פתוח המיושמת באמצעות שפת תכנות פייתון. היא פותחה על ידי צוות גלקסי באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה ובאוניברסיטת אמורי ועל ידי קהילת גלקסי.
ניתן להרחיב את השימוש בגלקסי על ידי שימוש בממשק שורת פקודה. אותה ניתן לשלב ולשתף באמצעות ארגז הכלים של גלקסי (Galaxy ToolShed). דוגמה להרחבה כזו היא Galaxy-P, אשר הותאמה לניתוח נתונים המתקבלים מספקטרומטר מסה על ידי המכון למחשוב-על באוניברסיטת מינסוטה.
קהילה
גלקסי היא מיזם קוד פתוח והקהילה כוללת משתמשים, ארגונים, מפתחי גלקסי ומפתחי כלים ביואינפורמטיים. למיזם הגלקסי יש רשימות תפוצה, ויקי קהילתית ומפגשים שנתיים.
היסטוריה
גלקסי הושקה לראשונה ב-2004 כפרויקט משותף בין מעבדות באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה ובאוניברסיטת אמורי. מקור השם הוא במאגר מידע בשם (GALA (Genome Alignment and Annotation שהוסיפו לו את האותיות XY. התוכנה נכתבה בשפת התכנות פרל. לתוכנה זו היו פונקציות בסיסיות, ביניהן האפשרות לייבא מידע מהדפדפן הגנומי של אוניברסיטת קליפורניה שנעשתה ללא אישור מצדם. בהמשך הדפדפן הגנומי של אוניברסיטת קליפורניה הוסיפו את האפשרות לייצא נתונים בפורמט המתאים לגלקסי. באמצע 2005 הושקה התוכנה כמבוססת על שפת התכנות פייתון. פריצת דרך משמעותית חלה בשנת 2006 כאשר ה-NSF תמכה בפיתוח ממשק חדש ונגיש יותר, שהיווה את הצעד המשמעותי הראשון במילוי מטרות המיזם. בשנת 2010 צוות הגלקסי מנה כ-80 עובדים, וב-2011 עמד המספר על 150 עובדים. בשנים אלו החלו לתת דגש על פיתוח התוכנה אשר ניתן להתאים אותה לצרכים שונים על פני האתר, בד בבד עם העלייה באיכות והירידה במחיר של הרצפה, דבר המצריך ניתוח של תוצאות הקריאה. התחזית היא שלכל בתי החולים תהיה הטכנולוגיה הזו, ועקב כך יתרחב השימוש בשירותי התוכנה. ב-1.1.2014 המעבדה באוניברסיטת אמורי בראשות ג'יימס טיילור עברה, יחד עם צוותה אל אוניברסיטת ג'ונס הופקינס ומשם היא פועלת כיום (2014).
קהל חסידי ירושלים
קהל חסידי ירושלים היא חסידות ירושלמית המשתייכת לעדה החרדית.
תולדות הקהילה
הקהילה נוסדה בשנות ה-80 על ידי קבוצה שפרשה מחסידות קרלין. עד שנת תשמ"ה (1985) לא נטלו מוסדות קרלין תקציבים ממשלתיים, בהתאם להשקפת העדה החרדית. בשנת תשמ"ה החלו המוסדות לקבל תקציבים כאלה, דבר שהביא למאבק חריף שניהלה העדה החרדית נגד חסידות קרלין. קבוצה קטנה מהחסידות, שהזדהתה מבחינה רעיונית עם העדה החרדית, פרשה והקימה בית כנסת נפרד. בתחילה השתכנו הפורשים בבית הכנסת "תרביצ"א" בבתי ורשה שברשות חסידות דושינסקיא ולאחר זמן עברו למשכן קבע ברחוב רבינו גרשום בירושלים. הקהילה מונה קרוב ל-300 משפחות.
בני הקהילה מתלבשים בלבוש החרדי הירושלמי. לקהילה שלושה בתי כנסת, אחד בירושלים ושנים בבית שמש.
בשנת תשס"א (2001) מונה הרב אברהם שמחה חנון למנהיג הקהילה. באדר תשס"ז (2007) התקיימו בחירות בקרב חברי הקהילה שהכריעו כי הרב חנון יוכתר לאדמו"ר.
בין החברים הבולטים בקהילה:
21 Reasons
הוא סינגל של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי הבריטי, נייתן דאו, בשיתוף פעולה עם הזמרת-יוצרת הבריטית, אלה הנדרסון, שיצא, על ידי חברות התקליטים וורנר מיוזיק גרופ ואטלנטיק רקורדס, ב-29 באפריל 2022. השיר נכתב על ידי אלה הנדרסון, ג'ון ניקולס אילנד מורגן, מייגן קוטון, נייתן דאו, רון ריילי קולש וויליאם מרטין לנסלי, והופק על ידי נייתן דאו ופאנקטואל. בשיר נמצא דגימה מהשיר "Calabria" של רון ריילי קולש.
Sleeping Awake
Sleeping Awake הוא השיר המוביל של P.O.D. מ-The Matrix Reloaded: The Album. הפסקול של הסרט שוחרר בתאריך ה-6 במאי 2003 על ידי וורנר מיוזיק גרופ ו-Maverick, כאשר השיר עצמו שוחרר ב-26 במאי.
Sleeping Awake הוסף יותר מאוחר כשיר בונוס לאלבום Payable on Death של P.O.D..
הווידאו והמילים של השיר הושראו ישירות מהסרט מטריקס Reloaded, בשיר ישנה חזרה על השורה 'Dreaming of Zion', המתייחסת לעיר האנושית האחרונה על פני כדור הארץ כפי שבסרט.
וידאו קליפ
בסרטון של השיר רואים שתי גרסאות של הלהקה מבצעים את השיר. בחדר הראשון, הלהקה מבצעת את השיר בלבוש שחור ומשקפי שמש, בדומה לדמויות מהמטריקס. חדר זה הוא ייצוג של המציאות הווירטואלית במחשב, הידוע בשם המטריקס מסדרת הסרטים.
החדר השני הוא ייצוג של העולם המציאותי מחוץ ל"מטריקס", והלהקה בחדר זה לבושים באופנת העיר Zion, עם בגדים ישנים ומלוכלכים כמו של התושבים שם.
אולימפיאדת בייג'ינג (2008)
אולימפיאדת בייג'ינג (2008) הייתה תחרות הספורט הגדולה בעולם בשנת 2008. האולימפיאדה נפתחה רשמית ב-8 באוגוסט 2008 וננעלה ב-24 באוגוסט. המשחקים נערכו ברובם במתחם האולימפי שבעיר בייג'ינג בירת סין. באולימפיאדה השתתפו 204 משלחות ממדינות שונות ו-10,942 ספורטאים. סלוגן התחרות היה "עולם אחד - חלום אחד".
המכרז האולימפי
ההצבעה על קיום המשחקים נערכה בישיבה ה-112 של הוועד האולימפי הבינלאומי במוסקבה. על הזכות לארח התמודדו 5 ערים: טורונטו, פריז, איסטנבול אוסקה ובייג'ינג. תוצאות ההצבעה בטבלה:
המתקנים
חלק מהתחרויות התקיימו מחוץ לעיר בייג'ינג: תחרויות הרכיבה התקיימו בהונג קונג; תחרויות הכדורגל התקיימו במספר ערים: שנגחאי, טיינג'ין, צ'ינהואנגדאו, שן-יאנג; תחרויות השיט התקיימו בצ'ינגדאו.
שנים עשר מתקנים חדשים ושמונה מתקנים זמניים נבנו במיוחד עבור התחרויות. עלות הקמת מתקני הספורט שנבנו במיוחד לאולימפיאדה מוערכת בכ-1.9 מיליארד דולר.
תחרויות
אולימפיאדת בייג'ינג הייתה דומה במתכונתה לזו שהתקיימה באתונה בשנת 2004. היא כללה 302 תחרויות (165 לגברים, 127 לנשים ו-10 תחרויות מעורבות) ב-28 ענפי ספורט, תוספת של תחרות אחת לעומת אולימפיאדת אתונה (2004). בסך הכול נוספו 9 תחרויות חדשות במקום 8 שהוצאו מהתוכנית.
טקס הפתיחה
טקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים נערך באצטדיון הלאומי בייג'ינג ב-8 באוגוסט 2008, והחל בשעה שמונה ושמונה דקות בערב, שעון בייג'ינג (כך שהתאריך והשעה יכולים להיכתב בצורה הסמלית 08/08/08 08:08). בתחילה תוכננו המשחקים להפתח בשבוע האחרון של יולי, אולם עם זכייתם של הסינים בזכות לארח את המשחקים, ביקשו מהוועד האולימפי לדחות אותם בשבועיים. כך, הועברו המשחקים לתאריך שניתן לרשום אותו כך: 08/08/08, שכן המספר 8 מסמל הצלחה וביטחון על-פי המסורת הסינית. את שיר הנושא הרשמי של האולימפיאדה, "You and Me", ביצעו בתחילת הטקס ליו הואן ושרה ברייטמן.
הדעה המקובלת היא, שהטקס היה מרשים ביותר, ובשיאו הודלק הלפיד האולימפי על ידי המתעמל הסיני לי נינג, אשר ריחף בגובה רב באמצעות חבלים מעל האצטדיון.
לאחר מספר ימים התברר, שחלקים מהשידור הטלוויזיוני שהועבר לכל העולם, לא היו אותנטיים:
מעצב האפקטים המיוחדים בטקס הפתיחה ובטקס הנעילה היה אמן סיני צאי גוו-צ'יאנג.
טקס הנעילה
טקס הסיום של המשחקים האולימפיים נערך באצטדיון הלאומי בייג'ינג ב-24 באוגוסט 2008, בשעה 20:00, שעון בייג'ינג. באופן מסורתי הונפו דגל הארץ המארחת, הדגל האולימפי, דגל יוון (שם החלו המשחקים האולימפיים בעת העתיקה) ודגל הארץ שעתידה לארח את המשחקים הבאים - בריטניה. לאחר כניסה של ספורטאים נושאי דגלי המדינות המשתתפות, נכנסו הספורטאים ואחריהם 40 אלף ממיליון המתנדבים שסייעו לאולימפיאדה. ראש עיריית בייג'ינג וראש הוועד האולימפי הבינלאומי נשאו נאומים. לאחר הורדת הדגל האולימפי הוא נמסר למשמרת לראש עיריית לונדון, והלפיד האולימפי כובה. בטקס הופיעו שחקן הכדורגל דייוויד בקהאם, אשר בעט כדורגל לעבר הקהל, ג'ימי פייג' (נגן לד זפלין) והזמרת הבריטית ליאונה לואיס. שלושת המופיעים הללו סימלו את המעבר של המשחקים האולימפיים לאולימפיאדת לונדון (2012).
משתתפות
בבייג'ינג השתתפו 204 משלחות. המשלחת הגדולה ביותר הייתה של סין, בת 639 ספורטאים. שלוש מדינות שלחו לראשונה משלחות למשחקים האולימפיים: מונטנגרו (לאחר שהתפרקה מסרביה), איי מרשל וטובאלו. בנוסף, אישר הוועד האולימפי לקוסובו לשלוח משלחת למשחקים, אך בשל איחור במועד ההרשמה, היא לא השתתפה לבסוף במשחקים.
ב-24 ביולי החליט הוועד האולימפי הבינלאומי להרחיק את המשלחת מעיראק בשל התערבות הממשלה בספורט במדינה. ב-29 ביולי חזר הוועד האולימפי הבינלאומי מהחלטתו ואישר את השתתפות עיראק באולימפיאדה.
מדליות
87 מתוך 204 המשלחות זכו במדליות. המארחת סין זכתה במספר הגדול ביותר של מדליות זהב, אך ארצות הברית זכתה במספר הכולל הגדול ביותר של מדליות. חמש המדינות אפגניסטן, טג'יקיסטן, טוגו, מאוריציוס וסודאן זכו במשחקים במדליות ראשונות בתולדותיהן, כשמדינה שישית שזכתה לראשונה במדליה, בחריין, איבדה אותה בעקבות תוצאות בדיקת סמים, שנה לאחר האולימפיאדה. סרביה זכתה לראשונה במדליות תחת שם זה, לאחר פרידתה ממונטנגרו. מונגוליה ופנמה זכו לראשונה במדליות זהב.
עשר המדינות המובילות במדליות שזכו ספורטאיהן:
המשלחת הישראלית
אולימפיאדת בייג'ינג הייתה אולימפיאדת הקיץ ה-14 בה נטלה חלק ישראל. המשלחת הישראלית לאולימפיאדה זו הייתה הגדולה ביותר בכל הזמנים ומנתה 43 ספורטאים. החותר מיכאל קולגנוב נשא את דגל ישראל בטקס הפתיחה.
ההישגים הבולטים של המשלחת היו:
סיקור המשחקים
האולימפיאדה בבייג'ינג היא הראשונה ששודרה באיכות HDTV (טלוויזיה באיכות גבוהה). על פי מדד נילסן כ-4.7 מיליארד בני אדם צפו בחלק כלשהו של שידור המשחקים האולימפיים. הערכות הצפייה בטקס הפתיחה ברחבי העולם, נעו בין מסביב למיליארד ל-4 מיליארד, כאשר התקשורת הישראלית העמידה את מספר הצופים בטקס הפתיחה ברחבי העולם בכמעל ל-2 מיליארד. בישראל מספר הצופים שצפה בטקס הפתיחה נאמד על ידי רשות השידור בכמיליון וחצי איש.
זכויות שידור בטלוויזיה
בהתאם לחוקי הוועד האולימפי הבינלאומי חייבת רשות השידור הממלכתית של כל מדינה לשדר את המשחקים באופן חופשי.
סיקור מקוון
בעידן המקוון, זכה גם תחום הפרת זכויות השידור המקוון לתשומת לב. אתר יוטיוב נאלץ להסיר קטעים מהאולימפיאדה לבקשת בעלי הזכויות, אך למרות המאבק במפרי הזכויות, הועלו לאינטרנט על פי הערכות למעלה מ-100 אלף קטעי וידאו של המשחקים המפירים זכויות יוצרים.
בישראל אתר רשות השידור שידר שידורים ישירים וקטעי וידאו נבחרים מהמשחקים, אך כחלק מתנאי זכויות השידור יכלו רק גולשים מישראל לצפות ברוב הקטעים.
כדורגל
טורניר הכדורגל באולימפיאדת בייג'ינג היה הפופולרי ביותר מבין טורנירי הכדורגל האולימפיים בהיסטוריה. לפני פתיחת הטורניר הקשו המועדונים על שחרורם של שחקנים בכירים לאולימפיאדה, כדוגמת ליונל מסי מברצלונה. נבחרות (אלופת אולימפיאדת אתונה) ו נחשבו כמועמדות הבכירות לזכייה, אך גם  הוזכרה כמועמדת בזכות שחקנים מובילים כמו ג'וזפה רוסי וסבסטיאן ג'ובינקו. במהלך שלב הבתים ורבע הגמר נרשמו מספר הפתעות, ובחצי הגמר הביסה ארגנטינה את יריבתה ברזיל בתוצאה 0–3. ארגנטינה זכתה בסיום בטורניר לאחר ניצחון במשחק הגמר 0–1 על, כתוצאה משער של אנחל די מריה שהביא לארגנטינה זכייה שנייה ברציפות. במשחק על מדליית הארד ניצחה את  בתוצאה 3:0.
שחייה
קובית המים בבייג'ינג סיפקה את אחת הדרמות הספורטיביות הגדולות ביותר באולימפיאדה ובהיסטוריה השחייה בכלל. בבריכת השחיה נקבעו 25 שיאי עולם חדשים ב-21 משחים שונים ונשברו 65 שיאים אולימפיים. ארצות הברית זכתה ב-12 מדליות זהב, 9 מדליות כסף ו-10 מדליות ארד, ואוסטרליה זכתה ב-6 מדליות זהב, 6 מדליות כסף ו-8 מדליות ארד. השליטה העיקרית של ארצות הברית הייתה בגברים עם 10 מדליות זהב ו-17 בסך הכול, ושל אוסטרליה בנשים עם 6 מדליות זהב ו-12 בסך הכול. המספר הגדול של ההישגים והשיאים יוחס לפיתוחן של דור חדש של חליפות שחייה ובראשן חליפת הלייזר רייסר. החליפות החדשות עוררו מחלוקת עזות בעולם השחייה שהגיעו לשיאן שנה לאחר מכן באליפות העולם בשחייה 2009.
סמים
לאחר התחרויות נמצאו חומרים אסורים בספורטאים נוספים, ועל כן נשללו המדליות ממדינות רבות.
ההתנגדות לקיום האולימפיאדה בסין
במקביל להכנות לאולימפיאדה, הועלו הצעות להחרים אותה בגין ההפרות הרבות של זכויות האדם בידי המשטר הסיני, ובעיקר בעקבות יחסו של המשטר הסיני לטיבט. באירופה הועלו הצעות רבות להחרמת האולימפיאדה. המחאה הציבורית צברה פופולריות רבה סביב מסעו של הלפיד האולימפי במהלכו ניסו פעילים למען טיבט החופשית לכבות את הלפיד ולהפריע למסעו סביב העולם. קבוצה נוספת שניסתה למחות הייתה קבוצת המיעוט המוסלמי האויגורי במערב סין, האויגורים על פי פרסומים זרים מוחזקים במחנות חינוך מחדש.
נוסף על הטענות לגבי הפרות בנושא זכויות האדם, ספגה סין גם ביקורת בנושא איכות הסביבה, סביב זיהום האוויר החמור בעיר בייג'ינג, דבר שעלול להפריע לספורטאים להתחרות. בסופו של דבר, מספר מועט של ראשי מדינות כסטיבן הארפר, ראש ממשלת קנדה ואנגלה מרקל, קנצלרית גרמניה לא השתתפו בטקס הפתיחה. החשש שמהלך האולימפיאדה תלווה בהפגנות רבות התברר כשגוי, כשבזמן המשחקים דעכה המחאה הציבורית והפגנות בודדות בלבד נרשמו.
על אף שביום השני לאולימפיאדה, תקף אזרח סיני את הורי אשת מאמן נבחרת הכדורעף של ארצות הברית, יו מק'קצ'ון, רצח אחד מהם והתאבד, הוביל המאמן את קבוצתו לזכות במדליית הזהב בתחרות.
ביקורת על ההכנות לאולימפיאדה ועל פגיעה בחופש התקשורת
על אף הרושם הרב שהותירה האולימפיאדה, ההכנות לה פגעו בחייהם של אזרחים רבים. כך למשל, כדי לבנות את הכפר האולימפי, הממשלה הסינית סילקה מאות תושבים מבתיהם, ללא פיצוי מספק. שתי קשישות שביקשו להפגין נגד אי קבלת הפיצוי ההולם, נידונו לעבודה בכפייה. עוד נטען, כי אזרחים סיניים רבים מתו בחורף, כשהממשלה החליטה לא לספק להם חימום כדי לחסוך בתצורך החשמל וכך, להוריד את רמת זיהום האוויר בעיר.
ביקורת נמתחה גם על כך שממשלת סין סיננה את הגלישה באינטרנט ממרכזי התקשורת שבהם פעלו העיתונאים הזרים. ממשלת סין חוסמת דרך קבע את הגלישה למספר רב של אתרי אינטרנט, כגון אתרים התומכים בעצמאות טיבט, אך לפני האולימפיאדה הבטיח הוועד האולימפי הסיני כי עיתונאים זרים יוכלו לגלוש ברשת ללא הגבלות ממרכזי תקשורת שיוקמו לצורך סיקור המשחקים. הבטחה זו לא קוימה, אך תחת הלחץ הבינלאומי צומצם מספרם של האתרים שנחסמו.
במהלך המשחקים התעוררה פרשה של זיהום מזון רחב היקף: תחליפי חלב מזוהמים גרמו לרבבות ילדים לחלות. בלחץ השלטונות נמנעה התקשורת בסין מלדווח על הפרשה, אשר התפרסמה רק לאחר תום ימי המשחקים הפאראלימפיים, אשר נערכו לאחר האולימפיאדה.
מרידיאן
מִצְהָר או "קו אורך" או מרידיאן (באנגלית: Meridian) הוא קו דמיוני הנמתח על פני כדור הארץ מהקוטב הצפוני לקוטב הדרומי, ומקשר את כל הנקודות שיש להן אותו אורך גאוגרפי. מיקום נקודה על המרידיאן נקבע לפי הרוחב הגאוגרפי שלה. כל מרידיאן ניצב לקווי הרוחב בנקודת המפגש שלהם. כל המרידיאנים שווים באורכם, שהוא חצי מהיקף כדור הארץ (בין הקטבים).
המרידיאן העובר דרך מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ', בסמוך לעיר לונדון, הוגדר כקו האורך אפס, או המרידיאן הראשי. המרידיאן בצידו השני של כדור הארץ הוא אפוא 180 מעלות. קו התאריך הבינלאומי עובר פחות או יותר לאורך המרידיאן של 180 המעלות. האזור ממערב לגריניץ' מכונה חצי הכדור המערבי וממזרח לגריניץ' - חצי הכדור המזרחי.
מקור המונח "מרידיאן" במילה הלטינית meridies, שפירושה "אמצע היום". השמש חוצה במסלולה כל מרידיאן נתון באמצעו בחצות היום בין הזריחה לשקיעה. מקובל לפעמים לתרגם את המונח לעברית כמִצְהָר או קו-צהריים.
אנדריי וורונין
אנדריי וורונין (באוקראינית: Андрій Вікторович Воронін; נולד ב-21 ביולי 1979) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדת חלוץ או קשר התקפי ובעבר שיחק בנבחרת אוקראינה.
קריירה
וורונין נולד באודסה לאם אוקראינית יהודייה, ולאב רוסי. סביו לחמו מול הנאצים בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה.
ב-1995 החל לשחק בקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך. לרוב שיחק בקבוצת הנוער שלה, ובמדי הקבוצה הבוגרת ערך 9 הופעות וכבש שער בודד. אחרי 5 שנים במנשנגלדבאך, בשנת 2000, עבר לשחק במיינץ. כעבור שלוש עונות חתם בקבוצת פ.צ. קלן. עימה שיחק במשך שנה, שבה הבקיע 4 שערים ב-19 הופעות. בשנת 2004 עבר וורונין לקבוצת באייר לברקוזן. בלברקוזן זכה להצלחה רבה. בעונת דחה את הארכת החוזה שהוצעה לו על ידי באייר לברקוזן, ובתום העונה עבר לשחק בליברפול.
בעונת הושאל וורונין להרטה ברלין. בתום העונה חזר לליברפול. ב-13 בינואר 2010 עבר לדינמו מוסקבה. ב-31 ביולי 2012 הושאל עד 2013 לפורטונה דיסלדורף.
בסוף עונת פרש מכדורגל, בגיל 34.
בשנת 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אוקראינה. את השער הראשון שלו במדי הנבחרת כבש במוקדמות יורו 2004 במשחק מול. וורונין שותף עם הנבחרת במונדיאל 2006, שבו הגיעה נבחרתו עד לרבע הגמר.
ב-19 ביוני 2012 הודיע על פרישה מנבחרת אוקראינה, לאחר שהאחרונה סיימה את דרכה ביורו 2012.
יוסף כוג'הינוף
הרב יוסף הכהן כוג'יהנוף (1840 – 1924) היה איש ציבור, רב העיר סמרקנד שבאוזבקיסטן, ממנהיגי יהדות טורקסטן והפעיל המרכזי בייסוד שכונת הבוכרים בירושלים יחד עם הרב שלמה מוסיוף.
קורות חיים
נולד בח'אנות קוקנד שבבוכרה בשנת 1840 (ה'ת"ר) לרב יצחק כוג'הין שהיה נכדו של הרב מרדכי אבלייא. בצעירותו התחנך בתלמוד תורה וישיבה מקומיים, וכשהגיע לעירו השד"ר הירושלמי הרב יהושע שושן, למד אצלו תלמוד במשך ימי השבוע לצד הרב שלמה מוסיוף והרב אברהם אמינוף.
בשנת 1885 (ה'תרמ"ה) עבר להתגורר בסמרקנד, שם פעל בקרב הקהילה היהודית, ובשנת 1905 (ה'תרס"ה) מונה לשמש כרב העיר קרוב ל-20 שנים.
לאחר שהגה רעיון להקמת תנועה לעידוד העלייה מטורקסטן לישראל, ושם להקים עבורם מוסדות השכלה, עלה לשם כך לישראל בין השנים 1887–1888 (ה'תרמ"ז - ה'תרמ"ח) והתיישב בעיר העתיקה בירושלים.
בראותו את צפיפות הבתים בעיר העתיקה, בעצת הרב יעקב מאיר החל לפעול עם הרב שלמה מוסאיוף לרכישת חלקת אדמה מחוץ לשכונה. בחודש מאי 1890 (סיוון ה'תר"ן) ייסד עם הרב שלמה מוסיוף את הוועד לייסוד שכונת הבוכרים, ושימש בו כחבר. בשנת 1891 (ה'תרנ"א) רכש יחד עם הרב מוסיוף מכספם האישי שטח אדמה שנקרא "כרם ג'יזאל" בגודל 65 דונמים, עליו ייסדו יחד את שכונת הבוכרים, ונמנו עם ראשוני בוני הבתים בשכונה. לאחר הרכישה פרסמו קול קורא לאנשי העדה הבוכרית לרכוש חלקות ולבנות בהן את בתיהם, ואט אט התרחבה השכונה.
בשנת 1901 (ה'תרס"א) חזר לסמרקנד, בשל רצונו לייסד שם תלמוד תורה, ולהכניס את בניו שנולדו בישראל לעסקי המסחר שמהם התפרנס גם הוא. בסמרקנד המשיך בפעילותו, ייסד תלמוד תורה בו הכשיר תלמידים לשמש כאנשי דת בערי ובכפרי הסביבה, והיה עובר מעיר לעיר להפיץ את רעיון תקומת עם ישראל בארצו.
בשנת 1922 (ה'תרפ"ב) חזר לישראל, יחד עם הרב משה יצחקוף הכהן והרב יוסף חיים שלומוף. בשובו לישראל הגה ויישם תוכניות להמשך פיתוח שכונת רחובות הבוכרים, אך עם זאת רצה לחזק את ההתיישבות החקלאית בישראל, ולשם כך קנה קרקעות בחדרה. בשל היכרותו עם תחום החקלאות, בחדרה עבד באדמותיו עד ליומו האחרון, לצד עולים נוספים מבני עדתו שהיו בקיאים בגידול צמר גפן, תולעי משי וקרקולים.
הלך לעולמו ב-25 בפברואר 1924 (כ' באדר א' ה'תרפ"ד) ונקבר בהר הזיתים.
מרי מודר
מרי מודר (באנגלית: Mary Moder; 28 בנובמבר 1905 – 11 ביולי 1993) הייתה מדבבת אמריקאית בחברת וולט דיסני שנודעה בעיקר כקולו של החזיר הכנר בסרט "שלושה חזירים קטנים" ובהמשכיו. היא הייתה חברה בהרכב המוזיקלי והווקאלי "The Rhythmettes", שכלל גם את בוני פו, מיי קווסטל ודורותי קומפטון. היא נולדה בנברסקה, ונפטרה מהתקף לב בקליפורניה, בהיותה בת 87.
ג'ון דזמונד ברנל
ג'וֹן דֶזְמוֹנְד בֶּרְנַל (באנגלית: John Desmond Bernal; 10 במאי 1901 – 15 בספטמבר 1971) היה עמית החברה המלכותית, קריסטלוגרף ופיזיקאי יליד אירלנד, שפעל בבריטניה.
ברנל היה מחלוצי הביולוגיה המולקולרית, ואת עיקר מחקריו בתחום ערך בשנות ה-30 של המאה ה-20 במעבדת קוונדיש שבאוניברסיטת קיימברידג'. לאחר מכן הקים את המחלקה לקריסטלוגרפיה בקולג' בירקבק שבאוניברסיטת לונדון, שהייתה אחד המרכזים החשובים בתחום בבריטניה. בתקופת מלחמת העולם השנייה הועסק כיועץ מדעי בתחום ההגנה האזרחית, ואחר כך כיועץ מדעי של המטה למבצעים משולבים. בתפקידו זה היה שותף לתכנון הפלישה לנורמנדי. לאחר המלחמה השתתף בהקמת האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה, והיה נשיאו בין השנים 1963–1966.
ברנל דגל בהשתתפות פעילה של הממשלה בתכנון ובתקצוב המחקר המדעי. כקומוניסט אדוק מאז תקופת לימודיו באוניברסיטה, ראה בברית המועצות את המודל האידיאלי למדינה הפועלת לטובת אזרחיה, ופעל בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה בהנהגת ארגוני עובדים וארגונים פציפיסטיים שפעלו בחסות ברית המועצות. ברנל היה כותב פורה ופרסם למעלה מ-200 ספרים ומאמרים בתחומים מגוונים, החל במחקרים מדעיים וכלה בעתידנות ובסוציולוגיה של המדע.
נעורים ולימודים
ברנל נולד בנינה (Nenagh), במחוז טיפררי שבמרכז אירלנד. אביו, סמואל ברנל, היה קתולי אדוק, אך מוצאו היה מצאצאי האנוסים מספרד שנמלטו ב-1650 מקורדובה שבספרד לאמסטרדם שבהולנד לאחר ששניים מבני משפחתו שבו ליהדות והועלו על המוקד. מהולנד הגיעו חלק מהם לאנגליה, וב-1840 הגיעו אחרים מהמשפחה לאירלנד, וככל הנראה המירו את דתם כבר אז. אמו של ברנל, אליזבת לבית מילר, הייתה אמריקנית פרוטסטנטית ממוצא אירי שהמירה את דתה לקתוליות על מנת להינשא לסמואל ברנל. אליזבת ברנל הייתה מהבוגרות הראשונות של אוניברסיטת סטנפורד ועסקה תקופת מה בעיתונאות. סמואל ברנל היה חקלאי, ודזמונד גדל בחווה של אביו המכונה ברוּקווטסוֹן (Brookwatson), אך אמו דאגה להרחיב את השכלתו מעבר ללימודיו בבית הספר היסודי. בגיל 10 נשלח על ידי אביו, יחד עם אחיו הצעיר, קווין, ללמוד בבית ספר קתולי בלנקשייר שליד ליברפול, כהכנה ללימודים בבית הספר הישועי סטוניהרסט (Stonyhurst).
שנה אחר כך החלו שני האחים ללמוד בסטוניהרסט, ועל אף שהצטיין בלימודיו, שנא דזמונד את החיים במקום שדמו בעיניו במידה רבה לבית סוהר, ולא למד מדע עד הכיתות האחרונות. אחרי חופשת חג המולד סירבו דזמונד וקווין לחזור לסטוניהרסט והמשיכו את לימודיהם בבית הספר המקומי בנינה. אליזבת ברנל, שהכירה במשיכה שהייתה לשני ילדיה למקצועות מדעיים, חיפשה עבורם בית ספר אנגלי הולם, ורשמה אותם לבית הספר בעיירה בדפורד, כ-70 קילומטרים צפונית ללונדון. דזמונד למד בבית הספר בבדפורד מינואר 1914 ועד ינואר 1918, והצטיין במקצועות הכימיה והפיזיקה, אך התקשה במתמטיקה. את החופשות מבית הספר בילה עם הוריו באירלנד. כך אירע שבדרכו חזרה לבית הספר מחופשת הפסחא בשנת 1916, עבר ברנל בדבלין זמן קצר אחרי מרד הפסחא, וחזה בחורבן שנגרם בעת דיכוי המרד. מלחמת העולם הראשונה פרצה זמן קצר לאחר שהחל ללמוד בבדפורד, ולאחר חופשת חג המולד של 1917, שבמהלכה הטביע הצי הגרמני הקיסרי כמה ספינות בים האירי המפריד בין אנגליה לאירלנד, החליטו הוריו של ברנל, לאור הסיכון במסע חזרה לאנגליה, להכשירו בדבלין ללימודים באוניברסיטת קיימברידג', בעזרת מורה פרטי מטריניטי קולג' של דבלין. במרץ 1918 חזר ברנל לבדפורד וסיים את לימודיו. בקיץ של אותה שנה חלה אביו, וברנל החל לנהל את החווה המשפחתית. סמואל ברנל מת באמצע ספטמבר 1919, כשברנל נסע להיבחן לקראת לימודיו בקיימברידג'.
ב-1919 החל ברנל ללמוד בקולג' עמנואל שבאוניברסיטת קיימברידג'. הוא למד מתמטיקה, פיזיקה ומדעים לתואר ראשון, אך התחבר דווקא עם קבוצת סטודנטים למדעי החברה. המפגש עם קבוצת הסטודנטים, שהייתה סוציאליסטית רדיקלית בהשקפתה, חולל תפנית בהשקפתו הפוליטית, וברנל, שעד אז היה קתולי אדוק, המיר את הדת באידאולוגיה סוציאליסטית שבה דבק עד יומו האחרון. הוא הצטרף לארגון הסטודנטים הסוציאליסטים (CUSS), תלה מנשרים ברחבי האוניברסיטה, ארגן כנסים שבהם השתתפו מרצים שמאלנים וספג מכות מחברים בקבוצות שמרניות. בהדרגה הקצינו דעותיו הפוליטיות והוא עבר מסוציאליזם לקומוניזם. בתקופה זו הדביקה לו דורה גריי, אחת מפעילות השמאל, שהתרשמה מכישוריו האינטלקטואליים ומהידע המעמיק שלו בתחומי מדע מגוונים, את הכינוי "סייג'" (באנגלית: Sage – מלומד, אדם בעל ידע אנציקלופדי), כינוי שדבק בו מאז.
בשנת 1922 סיים ברנל את לימודיו לתואר בוגר. עם סיום הלימודים התחתן עם אגנס איילין ספראג (Agnes Eileen Sprague), אף היא פעילה כמוהו בחוגי השמאל, בנישואים פתוחים שבהם כל אחד מבני הזוג היה רשאי לקיים קשרים עם בני זוג אחרים. הסדר זה, שנוצל במלואו על ידי שני בני הזוג, הצליח להחזיק מעמד, חרף משברים רבים, עד מותו של ברנל. בשנה שאחר כך למד ברנל שנה נוספת של מדעי הטבע. במקביל, לאחר שלמד בכוחות עצמו את התאוריה של חבורות סימטריות מרחביות, כתב ברנל עבודת מחקר בת 80 עמודים שביססה את המתמטיקה של חבורות אלה על אלגברת הקווטרניונים. העבודה הייתה כה מורכבת עד שרק מעטים בקיימברידג' יכלו להבינה, ולכן לא הצליח למצוא אכסניה שתפרסם אותה. עם זאת הידע שצבר בכתיבתה היווה בסיס לעבודה מאוחרת יותר שלו על מבנה הגביש.
המכון המלכותי (1923–1927)
בשנת 1923, לאחר סיום לימודיו, החל ברנל לעסוק במחקר בהנחיית ויליאם הנרי בראג במעבדת דייווי-פאראדיי במכון המלכותי בלונדון. עבודת המחקר הראשונה שקיבל הייתה לקבוע את מבנה הגרפיט. לשם כך השתמש ברנל במתקן ידני עגול שחובר למנגנון של שעון שבו צולם גביש הגרפיט בעזרת קרני רנטגן מספר פעמים. התוצאה הייתה תבנית גלילית של נקודות שאותה היה על ברנל לפענח ידנית תוך שימוש בלוח לוגריתמים (שהיה אז אמצעי העזר היחיד לחישובים מורכבים). פעולה זו ארכה חודשים, ולאחר שפענח את מבנה הגרפיט נשבע ברנל כי לא יחזור יותר על התהליך הידני הארוך והמציא את השיטה המכונה "תרשימי ברנל" (Bernal charts), שבה נעשה שימוש במשך ארבעה עשורים אחר כך.
ברנל המשיך בפעילותו הפוליטית במסגרת המפלגה הקומוניסטית של בריטניה (באנגלית: Communist Party of Great Britain, בראשי תיבות: CPGB), ובתמיכה בפועלים בסכסוכי העבודה הרבים שהתרחשו בבריטניה באותה עת. במקביל ניהל חיים בוהמיינים, שלמימונם נדרשה גם תמיכה כספית מהחווה החקלאית שאמו המשיכה לנהל לבדה. איילין ילדה בשנת 1926 את מייקל ברנל, שלטענת ברנל, על פי הכתוב ביומניו, לא היה בנו.
בשנתו האחרונה במכון המלכותי עסק ברנל בשני נושאים:
במכון המלכותי פגש ברנל את ויליאם אסטבורי ואת קתלין ירדלי (Kathleen Yardley), לעתיד קתלין לונסדייל (Lonsdale), לימים שניים מטובי הקריסטלוגרפים. הקשר עם השניים עתיד היה להמשיך שנים רבות אחר כך, בייחוד עם אסטבורי, שעבר ללידס והמשיך את מחקריו באוניברסיטת לידס על מבנה הסיבים של הצמר ועל מבנה החלבון הבונה אותו, הקרטין. ברנל זקף לזכותו של אסטבורי את המצאת המונח "ביולוגיה מולקולרית".
אוניברסיטת קיימברידג' (1927–1937)
ב-1927 חזר ברנל לאוניברסיטת קיימברידג'. באותה שנה החליטה האוניברסיטה להפריד את נושא הקריסטלוגרפיה מהמינרלוגיה ולפתוח משרת הוראה חדשה בקריסטלוגרפיה מבנית. ברנל היה המועמד הטבעי לקבל משרה זו. את הציוד הנדרש לביצוע המחקרים התקין ברנל בחדרים שהוקצו לו במעבדת קוונדיש של המחלקה לפיזיקה, שנוהלה אז על ידי ארנסט רתרפורד. שני האישים לא הסתדרו ביניהם. ראשית, רתרפורד הביע זלזול מופגן בקריסטלוגרפיה. מוקד העניין של רתרפורד היה במבנה האטום ולדעתו הניסיון למקם את האטומים במולקולות הוא ענף של גאוגרפיה ולא של פיזיקה. שנית, רתרפורד היה חסיד של ניסויים במעבדה ושנא תאוריות שהופרחו באוויר, וברנל שפע תאוריות. שלישית, רתרפורד היה שמרן בדעותיו הפוליטיות והחברתיות וברנל היה קומוניסט אדוק. השילוב בין דמיונו הפורה, דעותיו הפוליטיות והמתירנות המינית שלו הפכו את ברנל לאחד מהאנשים המעטים שרתרפורד תיעב.
בשנותיו הראשונות של ברנל בקיימברידג' הוא חשש למעמדו ולמעמדה של הקריסטלוגרפיה, בשל ניסיונות שנעשו לארגן את לימודי התחום על בסיס הקריסטלוגרפיה של המאה ה-19. במרץ 1931 שכנע את ויליאם לורנס בראג, חתן פרס נובל לפיזיקה בשנת 1915 עבור גילוי חוק בראג שעל בסיסו קמה הקריסטלוגרפיה המודרנית, ובנו של ויליאם הנרי בראג, לכתוב לרתרפורד מכתב אישי שבו הוא מדגיש תחילה את חשיבותה של הקריסטלוגרפיה ואחר כך את דעתו על ברנל:
בסופו של דבר קיבל רתרפורד ב-1934 את האחריות המנהלית על קבוצת הקריסטלוגרפיה כחלק ממעבדת קוונדיש וברנל מונה לעוזר מנהל מחקר (Assistant Director of Research) תחתיו, בלא לקבל קביעות (tenure) באוניברסיטה.
בקיץ 1928 סייר ברנל, על פי הצעתו של ויליאם הנרי בראג, במרכזי המחקר של הקריסטלוגרפיה באירופה, כשהוא מתמקד בעיקר בגרמניה. את הממצאים, שכללו ניצנים ראשונים של מחקר החלבונים באמצעות קריסטלוגרפיה, סיכם בדו"ח ששלח לוויליאם הנרי בראג, והשניים הסכימו כי יש צורך לערוך כנס על קריסטלוגרפיה. לקראת הכנס הכין ברנל מאמר על "המצב המתכתי" מנקודת ראותו של קריסטלוגרף. עד אז הייתה ההגדרה המקובלת של מתכת - "חומר בעל יכולת הולכת חשמל". ברנל, לעומת זאת, הראה כי מבנה המתכות בצורתן הטהורה הוא של אטומים הארוזים בצפיפות וכי גודלם הקבוע של האטומים יוצר מבנה של מישורים מקבילים, תופעה המתבטאת ביכולת הריקוע של מתכות. לינוס פאולינג זקף אחר כך לזכות מאמר זה את העניין בנושא, שהביא אותו אחר כך לחקור את המבנה האלקטרוני של מתכות כדוגמת ברזל, נחושת וניקל.
הכנס על הקריסטלוגרפיה, שאותו עזר ברנל לארגן, התקיים ב-15 במרץ 1929 במכון המלכותי, והוביל להקמת שלוש ועדות שנועדו לבחון היבטים שונים של קריסטלוגרפיה, וברנל התמנה למזכיר של כולן. בין השאר פעל לשכנע את כל העוסקים בתחום לנסות ולקבוע מינוח אחיד לטבלאות של חבורות סימטריות מרחביות. לשם כך נפגש עם פאול פטר אוואלד בשטוטגרט בספטמבר 1929, והשניים החליטו על ארגון כנס בנושא שהתקיים בקיץ 1930 בציריך בחסותו של פאול ניגלי (Paul Niggli), ששימש אז כעורך של הביטאון החשוב ביותר בתחום, "Zeitschrift für Kristallographie". התוצאה הישירה מהכנס הייתה ההוצאה לאור ב-1935 של "טבלאות בינלאומיות לקביעת מבני הגביש" (Internationale Tabellen zur Bestimmung von Kristallstrukturen) בעריכת קרל הרמן (Carl Hermann).
באוקטובר 1930 החל ברנל לחקור, על פי בקשתו של אסטבורי, את המבנה של חומצות האמינו, אבני הבניין של החלבונים. ברנל חקר את המבנה של האלאנין, הציסטאין, הלאוצין, החומצה הגלוטמית, החומצה האספרטית ופנילאלנין, כמו גם את מבנה הטבעת של הדיקטופיפרזין (פפטיד המורכב משתי מולקולות של גליצין). ב-1931 הוא פרסם את תוצאות מחקריו הראשוניים על גודל תא היחידה שלהם בביטאון "Zeitschrift für Kristallographie".
על פי בקשתו של ג'ון הלדיין החל ברנל לחקור את מבנה ויטמין D וסטרולים אחרים, וב-1932 פרסם את מחקריו בכתב-העת Nature. במקביל עבד גם על מחקר מבנה הורמון המין הנשי, האסטרוגן. ההצעה לבחון את מבנה ההורמון הגיעה לברנל מהרופא והזואולוג הדרום אפריקאי ממוצא יהודי, סולי צוקרמן. צוקרמן, שהגיע מחוסר אמצעים לאנגליה, הצליח בעזרת קסם אישי להיכנס לחוגים חברתיים חשובים כדוגמת אלו של קבוצת בלומסברי. צוקרמן וברנל הפכו לחברים טובים וצוקרמן דאג לשתף את ברנל בסופי שבוע בכפר או במסיבות בלונדון. הקשר בין השניים התהדק ועתיד היה להיות משמעותי ביותר במלחמת העולם השנייה. על אף שעבד על מבנה הסטרולים ועל מבנה האסטרוגן במקביל, לא ראה ברנל את הקשר בין המבנה של שניהם.
את מקומה של קרופוט מילאו איזידור פנקוכן (Isidore Fankuchen) ומקס פרוץ. פנקוכן, פיזיקאי אמריקני יהודי (אם כי היה אתאיסט ושמאלן מוצהר), הגיע למעבדה של ברנל בסוף 1935, ועל פי הצעתו של ברנל חקר את המבנה של נגיף מוזאיקת הטבק. פרוץ, ביוכימאי אוסטרי יהודי מומר, הגיע למעבדה של ברנל בסוף 1936. בעקבות מפגש עם קרוב משפחה שהיה ביוכימאי, החל פרוץ לחקור את מבנה ההמוגלובין בקריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן, מחקר שעתיד היה להימשך בהפסקות שבע עשרה שנים. פריצת הדרך של פרוץ הגיעה כשהחליט להחליף חלק מהאטומים באטום כבד (כספית), רעיון שהעלה ברנל שנים רבות לפני כן במחקריה של קרופוט על האינסולין. פרוץ זכה בפרס נובל לכימיה בשנת 1962 וכתב לברנל כי היו אלו ביקוריו של ברנל במעבדה בקיימברידג' והשיחות עמו שהשרו בו התלהבות מחודשת והחלטיות להמשיך במחקר.