cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טופח
אפון תרבותי (אפונה)
התפרחת מסוג אשכול בעל פרח אחד עד שלושה פרחים קטנים יחסית לאפון תרבותי. ייתכן שבבסיס הצמח יתפתחו ענפים, פרחים ופירות תת-קרקעיים. הפרחים התת-קרקעיים חיוורים, אינם נפתחים, וההאבקה בהם היא עצמית מושלמת. התרמילים המתפתחים בקרקע קצרים מאלו שמעל הקרקע ומכילים בדרך כלל לא יותר מ-3 זרעים. הפרחים פרפרניים, דו-מיניים. הכותרת שאורכה 10 עד 25 מ"מ לעיתים רחוקות 30 מ"מ, צבע המפרש ורוד או לילך או כחול, צבע המשוטים ארגמן עד סגול כהה וצבע הסירה סגול. הגביע דמוי פעמון, 5 שיניו אינן שוות. משוטי הכותרת מעורים בסירה. שפת הצינור של זירי האבקנים ישרה. האבקנים 9 מהם זיריהם מאוחים ואחד חפשי. השחלה מרובת ביציות. עמוד השחלה פחוס וכפוף ושפתיו גלולות במקצת כלפי מטה, חלקו העליון פחוס ומצויד באגודת שערות.
הפרי הוא תרמיל פחוס, נפתח, קצר, אורכו 2.5 ס"מ עד 3 ס"מ ולעיתים רחוקות 4 ס"מ. התרמילים מתוקים וטעימים בעודם ירוקים. פיתול פתאומי של קשוות התרמיל ביום חם ויבש מביא ליריית הזרעים הרחק מצמח האם. הזרעים הבשלים הם כדוריים ונישאים על עוקצים קצרים שמחוברים לתפר הבטן של התרמיל. הזרעים עקודים.
התפוצה העולמית משתרעת בארצות סביב אגן הים התיכון כולל מצרים ולא סיני, בואכה איראן ואפגניסטן ואל צפון הקווקז. אפון תרבותי מצוי בבקעת חולה, בגליל העליון, בבקעת כנרות, בכרמל, בעמק יזרעאל ובשפלה; נדיר בגליל התחתון, בשרון, בדרום מישור החוף ובהרי יהודה; נדיר מאוד בגולן, בבקעת בית שאן, בשומרון, בערבות הירדן ובעמון.
העלווה מתפתחת מתחילת נובמבר עד סוף אפריל. הפריחה מפברואר עד מאי, לרוב במרץ, הפצת הזרעים מתחילת מסוף מתחילת אפריל עד אמצע יוני.
טופח תרבותי
ראה ערך מורחב על טופח תרבותי.
תמונות
תמונות טופח בארץ ישראל:
מי שפיר
מי השפיר (באנגלית: Amniotic fluid) הוא נוזל המצוי בשק השפיר שברחם במהלך ההיריון. למי השפיר מספר תפקידים בשמירה על העובר והזנתו. בין השאר, הם מספקים הגנה פיזית לעובר מפני טראומה במקרה של פגיעה בבטן האישה, מגנים על חבל הטבור, מגנים על העובר מפני זיהומים ומשמשים כמאגר של נוזלים ונוטריינטים מהאם, כגון חלבונים, נוגדנים, ויטמינים ואלקטרוליטים.
מי השפיר מיוצרים ממקורות שונים. בתחילת ההיריון, המקור העיקרי הוא הפלזמה של האם ולקראת סוף ההיריון המקור העיקרי הוא שתן עוברי. הפרשות שונות תורמות גם כן להרכב מי השפיר. העובר משתתף ברגולציה של כמות מי השפיר על ידי שתן והפרשות, מצד אחד, ובליעה של מי שפיר וספיגה שלהם למערכת הדם, מצד שני.
כמות מי השפיר חשובה להתפתחות תקינה של העובר ומטרתן של חלק מהבדיקות הרפואיות במהלך ההיריון היא לבדוק שכמות זו תקינה. לצורך כך נעשה שימוש באולטרה סאונד. בנוסף, בדיקת מי שפיר (amniocentesis) פולשנית יותר נועדה לאסוף מידע על הכרומוזומים העובריים, שנמצאים בתאים של העובר שהגיעו למי השפיר. בדיקת מי שפיר מאפשרת לקבוע את הקריוטיפ של העובר או לבדוק חלקים תת-מיקרוסקופיים של הכרומוזום (מכונה "בדיקת צ'יפ גנטי").
מקור מי השפיר
שק השפיר מתחיל להתמלא, בעיקר על ידי מים, בערך כשבועיים לאחר ההפריה. כעשרה שבועות לאחר מכן הנוזל מכיל חלבונים, פחמימות, שומנים ופוספוליפידים, אוריאה ואלקטרוליטים, אשר מסייעים בתהליך הגדילה של העובר.
מחקרים שבוצעו על ידי חוקרים בראשות אנתוני אטלה (Anthony Ataka) באוניברסיטת Wake Forest בשיתוף עם צוות מאוניברסיטת הרווארד מצאו שנוזל מי השפיר הוא מקור עשיר בתאי גזע, שמקורם כנראה בעובר. תאים אלה הוכחו כבעלי יכולת התפתחות לתאים אחרים מסוגים שונים, כולל תאי מח, כבד ועצם.
שתן עוברי מכיל אוראה, קריאטינין, תאים עובריים שנשרו, ורמיקס, ולנוגו. הכליה מייצרת שתן החל מהשבוע השנים-עשר להיריון, כאשר שיא יצור השתן הוא בשבוע 32, רמת ייצור הנשמרת עד שבוע 36. לאחר מכן יש ירידה ביצור השתן עד שבוע 40 ולאחר מכן יש ירידה חדה יותר.
תפקיד מי השפיר
למי השפיר מספר תפקידים, ובהם:
הערכת כמות המים
הערכת כמות מי השפיר יכולה להיעשות במספר דרכים.
הערכה על ידי בדיקה פיזיקלית: במישוש הבטן ניתן להעריך האם קיים ריבוי מי שפיר, במצב כזה יהיה קושי במישוש רגליים והראש למשל. במיעוט מי שפיר תהיה בטן קטנה יחסית למועד ההיריון. עם זאת, בדיקה בטנית אינה כל כך מדויקת בהערכת כמות מי השפיר.
בדיקת נפח מי השפיר (או AFI): בדיקה בה משתמשים באולטראסאונד, מחלקים את הבטן ל-4 רביעים דמיוניים לפי היחס לטבור, ובודקים את הכיס הגדול ביותר של מי שפיר בכל רביע. סוכמים את כל הכיסים ומתקבל מספר בס"מ, כאשר מספר הנמוך מ-5 ס"מ מעיד על מיעוט מי שפיר ומספר הגדול מ-24–25 ס"מ מעיד על ריבוי מי שפיר. למעשה, ערך AFI בשבוע 20 הוא 14.1 (אחזון 50), בשבוע 30 – 14.5, ובשבוע 40 – 12.3
סיבוכים הקשורים למי השפיר
מיעוט מי שפיר או ריבוי מי שפיר עלולים להוות אינדיקציה למחלה או לבעיה אצל העובר והאם.
בשלבי ההריון הראשונים, נפח מי השפיר רב יחסית לנפח העובר. קרוב למועד הלידה, נפח מי השפיר הופך לנמוך יחסית לנפח העובר. אצל נשים בעלות משקל גבוה נוצר לעיתים רושם מוטעה שקיימים מעט מי שפיר.
במצבי מיעוט מי שפיר, נפח מי השפיר במחצית השנייה של ההריון קטן מ-300–500 סמ"ק. מדידת ה-AFI תהיה 5 ס"מ.
מצבי מיעוט מי שפיר קשורים לרוב בהפרעה בתפקוד מערכת השתן העוברית, בפיגור בגדילה תוך־רחמית או בירידת מים מוקדמת. כאשר קיים מיעוט קיצוני או חוסר במי שפיר בשק ההריון ללא פקיעת קרומים, ייתכן שקיים כשל כלייתי בעובר, חוסר כליות (תסמונת פוטר), חסימה בצינורות השתן, אי-ספיקה שלייתית חמורה המתבטאת בפיגור קשה בגדילת העובר, ואף מוות עוברי.
פקיעת קרומים מוקדמת (ירידת מים מוקדמת, premature rupture of membranes, או PROM), מהווה מצב שבו קרום מי השפיר נקרע טרם התחלת תהליך הלידה, כאשר בחלק מן המקרים פקיעת הקרומים תהיה בשבוע מוקדם יחסית של ההיריון. הסיבות לכך יכולות להיות רבות, וכוללות זיהום או בעיה כלשהי של השק, הרחם או צוואר הרחם. במרבית המקרים של פקיעת מים מוקדמת, תתפתח לידה תוך זמן קצר, ולכן קיימת חשיבות לשבוע ההיריון, סיבת פקיעת הקרומים, וניהול הטיפול בהריון (לידה או טיפול שמרני הכולל טיפול אנטיביוטי ומתן סטרואידים להבשלת ריאות העובר).
ריבוי מי שפיר מוגדר כעודף מי שפיר בשק ההריון, בכמות שבין 1500–2000 סמ"ק. מדידת ה-AFI תהיה מעל 24 ס"מ. מצבים של ריבוי מי שפיר קשורים בסיבוכי הריון לאם ולעובר. ריבוי מי שפיר יכול להופיע בסוכרת הריון, אך גם במקרים של הפרעות בבליעת מי שפיר כתוצאה מפגיעה במערכת העצבים המרכזית, בעמוד השדרה, וכן חסימות במערכת הבליעה כולל לוע, ושט, ועד לאזור המעי הדק. כמו כן דווח על מומי לב, פגיעה בדופן הבטן של העובר, חסימות בדרכי השתן, והפרעות בשלד ובשריר. גם תסמונות כרומוזומליות יכולות לגרום לריבוי מי שפיר. ריבוי מי שפיר יכול לגרום לירידת מים מוקדמת, לצירים מוקדמים ואף ללידה טרם המועד בשיעור הנע בין 11.1%–29.4%
קיימת חשיבות גם לצבע מי השפיר עצמם: מי שפיר ירוקים יעידו על תוכן מקוניאלי (העלול לגרום לתסמונת שאיפת מקוניום); מי שפיר צהובים יעידו על מחלה המוליטית ומי שפיר חומים לעיתים מרמזים על זיהום תוך רחמי.
גלוריה מקפגל ארויו
גלוריה מקפגל ארויו (באנגלית: Gloria Macapagal-Arroyo; נולדה ב-5 באפריל 1947) היא פוליטיקאית פיליפינית, לשעבר הנשיאה ה-14 של הפיליפינים בשנים 2001-2010. לפני כן כיהנה כסגנית הנשיא בשנים 2001-1998. כיום, חברה בבית הנבחרים המייצגים את המחוז ה-2 של הפרובינציה פמפנגה.
ארויו היא פרופסורית לכלכלה. נכנסה לממשלה בשנת 1987, כמזכירת משרד הסחר והתעשייה. שימשה כסנטורית בשנים 1992- 1998 ולאחר מכן שימשה כסגנית הנשיא. לאחר שבשנת 2001 הנשיא הואשם בשחיתות, היא נבחרה למלא את מקומו. לאחר הנשיאות החלה לכהן בבית הנבחרים של הפיליפיניים, מה שהופך אותה לנשיאה השנייה שממלאת לאחר הנשיאות תפקיד ציבורי נמוך יותר.
ארויו הייתה לאישה השנייה שכיהנה כנשיאת הפיליפינים לאחר קורסון אקינו, ולמעשה היא הנשיאה הנבחרת הראשונה בתולדות המדינה. אביה של ארויו דיוסדאדו מקפגל היה סגן נשיא הפיליפינים 1961-1957. והנשיא ב-1965-1961 וב-1973-1971.
ביוגרפיה
נולדה ב-5 באפריל 1947 לפוליטיקאי דיוסדאדו מקפגל. היא דוברת אנגלית, ספרדית, טאגאלוג וסבואנו. כשהייתה בת 14, אביה נבחר לנשיא, והיא עברה עם משפחתה למנילה, בירת המדינה.
למדה באוניברסיטת ג'ורג'טאון, לצד נשיא ארצות הברית העתידי, ביל קלינטון. בשנת 1968 סיימה את התואר הראשון שלה בכלכלה בהצטיינות. באותה השנה היא התחתנה ונולדו לה שלושה ילדים. בשנת 1978 סיימה את התואר השני והדוקטורט שלה בכלכלה באחת האוניברסיטאות בפיליפינים. בשנים 1977–1987 מילאה תפקידים בהוראה במספר אוניברסיטאות.
בשנת 1987 הוזמנה על ידי הנשיאה קורסון אקינו לכהן כמזכירת משרד התעשייה והמסחר. כשנתיים לאחר מכן, מונתה גם למזכירת המדינה.
בשנת 1992 ארויו התמודדה בבחירות לסנאט ונבחרה. בשנת 1995 נבחרה לקדנציה שנייה. במהלך כהונתה כסנטורית, הציעה ארויו למעלה מ-400 הצעות חוק וחוקקה למעלה מ-50 מתוכם.
ב-30 ביוני 1998 החלה לכהן כסגנית הנשיא, ובמקביל כיהנה גם כמזכירת הרווחה והפיתוח.
בשנים 2001–2010 כיהנה כנשיאת המדינה.
בנובמבר 2009 הכריזה ארויו על כוונתה להתמודד על מקום בבית הנבחרים הלאומי. היא ניצחה ברוב מוחץ. בתחילת 2011 חלתה בהיפופרתירואידיזם ונותחה. בזמן הניתוח נעצרה בעקבות הגשת תלונה על חבלה אלקטורלית בזמן הבחירות. ב-16 ביולי 2016 זוכתה ארויו על ידי בית המשפט העליון על העבירות המיוחסות לה.
רלטיביזם
רֵלָטִיבִיזם (Relativism; מלשון 'relative', "יחסי"; בעברית: יַחְסוּתָנוּת) היא תפיסה הגורסת כי לנקודת מבט אין תוקף או אמת מוחלטת, אלא ערך יחסי בלבד הנקבע על-פי הבדלים בתפיסה ובשיקול דעת.
הנחות יסוד לרלטביזם
רלטביזם המחזיק בשתי ההנחות הללו נקרא רלטביזם מוחלט. רלטיביזם יחסי לעומת זאת הוא סוג מרוכך יותר של רלטביזם. הוא גורס שיש אמיתות, אך כיוון שאנחנו מוגבלים ביכולת שלנו לדעת את האמת, עלינו לפעול בצורה רלטיבסטית. רלטיבזם יחסי הוא כלי המאפשר סוג אחר של שיח. הוא מאמץ את ההנחה הראשונה, אך אינו מאמץ לגמרי את ההנחה השנייה.
ביקורת
רלטיביזם ספג ביקורת בעיקר משני כיוונים, הומאנית-אנושית, ולוגית-פילוסופית.
הביקורת ההומאנית-אנושית על הרלטיביזם היא - שמאחר ורלטיביזם יגיד כי כל אמות מידה שתבחר תהיינה נכונות ומוצדקות - אזי יש פה הפחתה בערכי המוסר ובערכים הומאניים המוכרים ומוסכמים לכול.
הביקורת הלוגית-פילוסופי היא הסתירה העצמית. אם כל אמת היא יחסית, אז גם האמת הזאת - הטיעון שכל הטענות הן יחסיות - הוא יחסי.
גאיוס פלאמיניוס נפוס
גַאיוּס פלַאמִיניוּס נֶפּוֹס (לטינית: Gaius Flaminius Nepos; מת ב־217 לפנה"ס), פוליטיקאי פלבי ברפובליקה הרומית; נובוס הומו שהגיע לדרגת קונסול. ממנהיגי הסיעה הפופולרית הבולטים שניסה לערער על סמכות הסנאט כמאה שנה טרם פעילותם של האחים גרקכוס.
בתום המלחמה הפונית הראשונה, פלאמיניוס, נובוס הומו, היה למנהיגה של תנועת רפורמה שדרשה לארגן מחדש את אדמות המדינה באיטליה. כטריבון הפלבים בשנת 232 לפנה"ס, העביר משאל עם שחילק את האדמות מדרום לארמיניום אשר נכבשו מידי הגאלים לפני מספר עשורים, ונתנם למשפחות עניות שמשקיהן נהרסו בזמן המלחמה. הסנאט התנגד לצעד זה, ופלאמיניוס לא התייעץ בהם בצעד זה, בניגוד לחוקה ולמסורת.
פלאמיניוס מונה למושל סיקיליה בשנת 227 לפנה"ס. בינתיים, חלוקת האדמות המחודשת עודדה התקפות גאליות נוספות על אדמות רומא. הגאלים הובסו סופית בקרב טלמון (224 לפנה"ס). בשנה העוקבת, פלאמיניוס נבחר לתפקיד קונסול בפעם הראשונה. יחד עם מרקוס קלאודיוס מרקלוס הוא כפה את הכניעה על הגאלים, ויצר את הפרובינקיה הרומית של גאליה קיסאלפינה.
בשנת 221 לפנה"ס נבחר פלאמיניוס לתפקיד המגיסטר אקוויטום לפאביוס מאקסימוס, ובשנה העוקבת נבחר לקנסור. בזמן כהונתו הוא דאג לבנין הויה פלאמינה מרומא לארמיניום, ייסד קולוניות רומיות בשם קרמונה ופלקטינה, ארגן מחדש את אספת הקנטוריות כדי להעניק למעמדות הנמוכים כוח הצבעה גדול יותר, לבסוף בנה את הקירקוס פלאמיניוס בקמפוס מרטיוס. בשנת 218 לפנה"ס, בשירותו כסנאטור, היה היחיד לתמוך בלקס קלאודיה, שמנעה מסנאטורים לקחת חלק בסחר חוץ.
בשנת 217 לפנה"ס, בתקופת המלחמה הפונית השנייה הוא נבחר מחדש כקונסול עם גנאיוס סרביליוס. פלאמיניוס גייס לגיונות חדשים וצעד צפונה לפגוש את חניבעל. הלה ארב לו, והביסו בקרב אגם טראסימני. צבאו הושמד כליל ופלאמיניוס נהרג. תומכיו בסנאט החלו מאבדים מכוחם לטובת הפלגים האריסטוקרטיים, והרומאים חששו כי חניבעל יטיל מצור לרומא. הסנאט מינה את פאביוס מאקסימוס לדיקטטור.
בג"ץ אל טאיי נגד שר הפנים
בג"ץ 4702/94 סלאח אחמד קאדם אל טאיי ואח' נ' שר הפנים הוא פסק דין משנת 1995 שנכתב על ידי נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק. בג"ץ דן בשלוש עתירות שאוחדו כנגד מדינת ישראל ועוסקות בחוקיות המעצר בו נתונים העותרים, קבוצת פליטים עיראקים. חלק מהפליטים נכנסו שלא כדין לישראל ונגדם הוצא צו גירוש מכוח סעיף 13(א) לחוק הכניסה לישראל, תשי"ב-1952. שאר הפליטים בעתירה נכנסו שלא כדין ליהודה ושומרון ונגדם הוצא צו גירוש מכוח סעיף 3(א) לצו בדבר מניעת ההסתננות (יהודה והשומרון) (מס' 329), תשכ"ט-1969. בית המשפט קבע שהעותרים מוחזקים זמן רב וביקש מהמדינה לבחון את מסוכנות העותרים ולפי הממצאים להחליט אם ישוחררו או לא.
פסק הדין דן בסמכויות הנתונות לשר הפנים במסגרת הליך הגירוש ובאופן הפעלתן – סמכות הגירוש עצמה, וסמכות המעצר שנלווית לה. במסגרתו, קבע בית המשפט כי עקרון אי-ההחזרה, כפי שמופיע באמנה בדבר מעמדם של פליטים, נוגע לכל אדם ולא בהכרח למי שעונה להגדרת 'פליט' על פי האמנה. במסגרת פסק הדין נדונו אפשרויות המעצר והגירוש של העותרים, אזרחי עיראק אשר הגיעו לישראל ושהו בה באופן לא חוקי. עיקר השאלות המשפטיות שעלו במסגרת העתירה היו לאילו מדינות ניתן לגרש את העותרים, והאם יש לשחררם ממעצר עד ביצוע הגירוש?
רקע משפטי
הגדרת הפליט נקבעה בשנת 1951 באמנה בדבר מעמדם של פליטים, בסעיף 1(2) לאמנה: "כל אדם אשר [...] לאור פחד מבוסס היטב מרדיפה מסיבות של גזע, דת, לאום, קבוצה חברתית מסוימת או דעה פוליטית, נמצא מחוץ למדינת הלאום שלו ומסוגל, או לאור פחד כזה אינו מסכים להסתייע בהגנתה של מדינה זו; או שבהיעדר אזרחות ובהיות מחוץ למדינה שבה נהג להתגורר כתוצאה ממאורעות כאלה, לאור פחד מבוסס היטב, אינו מוכן לשוב אליה". בשנת 1967 הוגבלו הגבלות הזמן והמקום באמנה.
לפי האמנה הנחת המוצא לדיון במשמעות המונח "פליט" היא כי הכרתה של מדינה כלשהי באדם כפליט היא מהותית ולא קונסטיטוטיבית. כלומר אדם הוא פליט מרגע שמתקיימים בו יסודות הגדרת המונח פליט שבאמנה ולא מרגע שמדינה מכירה בו כפליט. פירוש אחר היה מרוקן את האמנה מתוכן.
האמנה בדבר מעמדם של פליטים קובעת הוראות הרלוונטיות לסוגיית מעצרם של פליטים ומבקשי מקלט בס' 31 לאמנה, שקובע איסור על ענישה, בלשון התרגום העברי. הדין הבין-לאומי אינו עוסק במפורש בשאלת השימוש במעצר הגירתי באופן כללי. עם זאת ההוראות הכלליות הנוגעות למעצר באמנה הבינלאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות זכו לפרשנות בהקשר של מעצר הגירתי, ולפיה כשמדובר במעצר הנמשך פרק זמן ארוך ואינו מלווה בהליך של גירוש, המעצר חדל להיות חוקי.
מדינת ישראל הייתה בין הראשונות לקידום ניסוח אמנת הפליטים ומהראשונות החתומות עליה. בפועל במהלך השנים, לא פותחה בישראל מדיניות כלפי מהגרים בכלל ומבקשי מקלט בפרט. חוק הכניסה לישראל הסתפק בקביעה לפיה שר הפנים רשאי לתת צו גירוש למי שאינו עולה או אזרח ישראל ונמצא בישראל ללא רישיון ישיבה. החוק קובע גם שקצין ביקורות הגבולות או שוטר רשאי לעצור את מי שניתן עליו צו גירוש ולהחזיקו במעצר עד ליציאתו מישראל. רק ב-2001, במסגרת תיקון מס' 9 לחוק נקבע מנגנון מפורט העוסק בהליכים להוצאת צווי גירוש ומעצר המכונים כעת במסגרת החקיקה החדשה "הרחקה" ו"משמורת". להבדיל ממעצר פלילי, שבמסגרתו שלילת החירות העולה על פרק זמן קצר ביותר מחייבת צו שיפוטי, המעצר בתיקון מס' 9 הוא מנהלי. הצו המנהלי תקף לזמן בלתי מוגבל מבלי צורך לחדשו או להאריכו, ונתון לביקורת מעין שיפוטית של גוף המכונה "בית דין לביקורת משמורת של שוהים שלא כדין". בפני בית דין זה אמור להיות מובא כל עצור בתוך ארבעה ימים ממועד מעצרו. החוק לא מאפשר לבית הדין סמכות לבחון מחדש את ההצדקה להחזיק אדם במעצר, אלא לקיים ביקורת שיפוטית על החלטת המעצר.
הוראה נוספת באמנת הפליטים אשר נעשתה רלוונטית בישראל גם בהקשר של פרקטיקות של מעצר, היא ההוראה העוסקת בחופש התנועה הפנימי (ס' 26). הסעיף קובע כי המדינות החברות באמנה תאפשרנה חופש תנועה לפליטים הנמצאים בהן כדין, בכפוף למגבלות הרגילות החלות על "זרים".
רקע עובדתי
בפסק הדין נדון עניינה של קבוצת פליטים עיראקים שהוחזקו במעצר במשך כמה שנים, כשמדינת ישראל מסרבת להעניק להם מקלט, אף שהכירה בכך שאי אפשר לגרשם לעיראק. "הוותיק" מבין העותרים היה נתון במעצר קרוב לשלוש שנים ואילו העצורים "הטריים" ביותר היו נתונים במעצר למעלה משנה. המדינה טענה כי נשקף מהעותרים סיכון ביטחוני וכי ספק אם העותרים הם פליטים כמשמעות דיבור זה באמנה בדבר מעמדם של פליטים שכן העידו שעזיבתם היא מסיבות כלכליות. ככלל, מהגרים כלכליים לא יחשבו כפליטים ועמם מי שעזב ארצו על רקע רעב, היעדר טיפול רפואי הולם, מחלות והיעדר חינוך.
בג"ץ קבע כי מעצרם של העותרים נמשך פרק זמן ארוך מדי, וכי על המדינה לבחון את מידת הסיכון הנשקף מכל אחד ואחד מן העותרים, וככל ששחרורו לא יסכן את ביטחון המדינה, יש לשחררו לחלופת מעצר.
סוגיה משפטית
השאלות השנויות במחלוקת בעתירות הן בעיקרן שתיים: ראשית, האם יש להמשיך ולהחזיק את העצורים או שיש לשחררם עד לגירושם; שנית, האם יש בכוח השיקולים הביטחוניים לגבור על שמירת זכויות הפרט והחופש לחירות בפרט. מדינת ישראל עיגנה זכויות אדם בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. הכנסת העניקה לחוק יסוד זה מעמד על-חוקי, שעל-פיו ניתנה לבתי המשפט הסמכות להכריז על בטלותו של חוק העומד בסתירה לחוק יסוד זה. בין הזכויות המעוגנות נמצא את כבוד האדם, הזכות לחירות, הזכות לחיים, הזכות לשלמות הגוף, חופש התנועה, הקניין והפרטיות.
החלטות השופטים
לא הייתה מחלוקת באשר לסמכות המדינה לגרש את העותרים ולהותירם במעצר. עם זאת, מוקד המחלוקת היה היקף הסמכות הזאת ובאילו נסיבות יש להשתמש בה. טענת המשיבים הייתה כי יש להותיר את העותרים במעצר בייחוד לאור מסוכנותם, ואילו העותרים מצידם סברו כי השארתם במעצר אינה מוצדקת ומנוגדת לעקרונות יסוד בסיסיים של זכויות האדם.
סמכות הגירוש
סמכות גירוש זו, ככל סמכות – איננה מוחלטת. לפיכך, בית המשפט קבע את העקרונות לפיהם היא תופעל. בית המשפט קבע שבעת הפעלתה יש להתחשב בטובת הציבור בישראל ובנוסף לכך חייו וחירותו של האדם המגורש. ראוי לאזן ערכים אלו בהתבסס על ערך קדושת החיים והיות האדם בן-חורין, כפי שמופיע בסעיף 1 לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. כחלק מאיזון זה, קיים עקרון יסוד בדיני הגירוש (כפי שמוצג על ידי ביהמ"ש) - העיקרון לפיו לא יגורש אדם למדינה בה נשקפת סכנה לחייו או לחירותו. בהקשר זה בית המשפט מגדיל וקובע כי עיקרון זה מטיל חובה מוגברת על המדינה המגרשת לוודא את ביטחונו של המגורש – במישרין ובעקיפין. דהיינו, אין לגרש את האדם למדינה גם אילו היא בטוחה מבלי לוודא ולהבטיח שהמדינה לא תגרש אותו מגבולותיה אל מקום אחר, בו יהיה נתון לסכנה כאמור. גם בהקשר זה מדגיש בית המשפט כי העיקרון הבסיסי הזה חל על כל אדם ולאו דווקא על פליטים. כמו כן, נקבע כי לא נדרשת הסכמתו של המגורש לשם גירושו למדינה כלשהי, ואין בידו את הזכות לבחור אותה. הזכות הבסיסית שעומדת לצידו היא הזכות לחיים ולחירות, וההבטחה שהם לא יועמדו לסכנה במדינת היעד.
העקרונות לעיל הם העקרונות החלים על הפעלת סמכות הגירוש על פי חוק הכניסה לישראל. משקבע זאת בית המשפט, על המשיבים לשקול את השיקולים הללו בעת בחינת הגירוש ומדינת היעד.
סמכות המעצר
כאמור, לשר הפנים שמורה הסמכות לעצור ולהחזיק אדם שנגדו ניתן צו גירוש. גם סמכות זו איננה מוחלטת, וגם אותה יש להפעיל בהתאם לתכלית החוק שמקנה אותה. התכלית של סמכות המעצר היא להבטיח את האפקטיביות של צו הגירוש, ולכן יש לבחון את התכלית שלו. סמכות המעצר היא סמכות נלווית שבאה להבטיח את הביצוע של צו הגירוש. בית המשפט מדגיש שהמעצר איננו מעצר עונשי, והוא לא נועד להרתיע את המגורשים הבאים. המעצר נועד להבטיח שהמגורש יימצא בהישג יד ולא ימלט לכשיגיע מועד הגירוש.
לעיתים תכלית הגירוש תהה להרחיק את המגורש מהחברה הישראלית. במקרה הקונקרטי של פסק הדין, חלק מהעותרים נאשמו בעבירות ביטחון ואף בקשר עם מודיעין אויב. לאור מסוכנות זו ביקשו המשיבים להותירם במעצר. בית המשפט מסכים לאמרה עקרונית זו, וקובע שבמקרי מסוכנות המעצר אכן מגשים את התכלית ולכן יהיה לגיטימי. לאור זאת, יש לבחון בכל מקרה את מסוכנותו של המגורש לציבור ולביטחון המדינה ככלל, בטרם משתמשים בסמכות כאמור.
בחינה זו תתבצע בדומה למבחנים כפי שמופיעים בפסקת ההגבלה של חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. ראשית, בהפעלת הסמכות יש לנהוג במידתיות ואין לעצור אדם לתקופה שאינה עולה על הנדרש לשם קיום תכלית המעצר כפי שמוצגת לעיל. תקופה ארוכה תוכל להיות מוצדקת רק אילו מוכח שללא המעצר תכלית הגירוש לא תוגשם, מכל סיבה שהיא (דוגמת בריחת המגורש וכו'). כמו כן, יש לתת את הדעת ולבחון האם ישנם אמצעים אחרים שיכולים להגשים את תכלית הגירוש. כך לדוגמה, אילו החשש מפגיעה בתכלית היא משום שהמגורש יברח, הרי שניתן גם להבטיח את הימצאותו באמצעות חיוב להופיע במשטרה מדי יום וכדומה. האיזון הראוי בבחינת אמצעים אחרים הם צורכי ביטחון הציבור לבין חירותו של הפרט.
השלכות
בעקבות פסק הדין בעניין אל טאיי נבחנה באופן אינדיבידואלי שאלת הסיכון הנשקף מידי מבקשי המקלט העיראקיים, והוחלט לשחרר את רובם. ניתן להבחין שלהבדיל ממבקשי מקלט אחרים, ששחרורם לא הותנה בהגבלות של ממש, חופש התנועה של מבקשי המקלט העיראקים הוגבל באופן משמעותי - הם שוחררו לקיבוצים ונאסר עליהם לצאת משטח הקיבוץ. בנוגע לשישה ממבקשי המקלט מצאו רשויות הביטחון כי נשקף מהם סיכון ביטחוני ולכן הם נשארו במעצר.
בשנת 1997 הגישו ששת העותרים שנותרו במעצר עתירה שנייה, שנדחתה. נאמן לגישתו בעתירה הראשונה, קבע בית המשפט העליון כי מקום בו המדינה סבורה שנשקף סיכון אינדיבידואלי מאדם, אין מניעה להוסיף ולהחזיקו במעצר מכוח חקיקת הגירה. בחלוף שנתיים מפסיקה זו, הוגשה עתירה נוספת על ידי העותרים שהביאה לשחרורם בתנאים דומים לתנאי השחרור של שאר מבקשי המקלט העיראקים וזאת בהסכמת המדינה.
פסיקת השופטים בפרשת אל טאיי דוחה מחד את הגישה עליה התבססה עמדת המדינה, לפיה על מבקשי המקלט העיראקים להיות מוחזקים במעצר, מהטעם שמאזרחותם כשלעצמה נלמדת הסכנה הנשקפת מהם לביטחון המדינה; ומאידך אימץ את העמדה שנדחתה כאמור על ידי בית הדין האירופי לזכויות אזרח בפרשת צ'אהל וע"י בית המשפט העליון בישראל בפרשת בן ישראל, כי ניתן לעשות שימוש באמצעי של מעצר הגירתי כלפי מי שאין מתקיימים בעניינו הליכי גירוש אך שנשקף ממנו סיכון. בפועל אישר בית המשפט מעצר בלתי מוגבל בזמן (אם לא תמצא מדינת יעד), שאין לו זיקה למטרת המעצר שנקבעה בחוק.
סעיף 33 לאמנה בדבר מעמדם של פליטים עוסק בעקרון האי-החזרה. זהו העיקרון לפיו אין להשיב אדם למקום בו הוא צפוי לסבול מרדיפה. חרף העובדה שמדובר בעקרון שמעוגן באמנה הנוגעת לפליטים, בפסק הדין הורחב העיקרון לעקרון כללי, הנוגע לכל אדם ואינו מוגבל רק לפליטים. עוד קבע בית המשפט כי מדובר בעקרון שחל על כל סמכות שלטונית שעניינה גירוש אדם מישראל. כאמור, האחריות הוטלה לא רק במישרין אלא גם בעקיפין כך שהעיקרון הורחב אף יותר. בכך למעשה הכניס הנשיא אהרן ברק, את עקרון אי-ההחזרה לליבת הפסיקה הישראלית וקבע שהוא תוצר של חוק יסוד כבוד האדם וחירותו. פסק הדין קבע את עקרון האי-החזרה כעיקרון בסיסי בדין הישראלי. עיקרון זה קיבל ביטוי גם בדין הישראלי. כך לדוגמה, עוגן בחוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט), שבסעיף 30(א1) שקובע שצו גירוש יתבצע בכפוף ובהתאם לנסיבותיו האישיות של המסתנן ובמדינת היעד לגירושו.
הגלקסיה הננסית קסיופאה
הגלקסיה הננסית קסיופאה או גלקסיית אנדרומדה VII היא גלקסיה אליפסואידית ננסית, שנמצאת בקבוצת הכוכבים קסיופאה צמוד לגבול עם קבוצת אנדרומדה במרחק של כ-2.5 מיליון שנות אור ממערכת השמש, והיא גלקסיית לוויין של גלקסיית אנדרומדה (M31). לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 11.8 והיא התגלתה בשנת 1999 יחד עם הגלקסיה הננסית האליפסואידית פגסוס (אנדרומדה VI) על ידי האסטרונומים איגור קרצ'נצב וולנטינה קרצ'נצבה בתמונות שצולמו במצפה הכוכבים פאלומר.
מאפיינים
הגלקסיה נמצאת כ-16 מעלות מצפון-מערב למרכזה של גלקסיית אנדרומדה, כ-4.5 מעלות מצפון-צפון-מערב לכוכב λ באנדרומדה. גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-2.5 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-1,800 שנות אור. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כ-100 מיליוניות ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא כ- מסות שמש, כשישית בלבד מהמסה הכוללת, ונראה שהיא מורכבת ברובה מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. עוצמת ההארה הכוללת שלה היא פי 18 מיליון מעוצמת ההארה של השמש והמתכתיות של כוכבי הגלקסיה היא כ-4% בלבד מהמתכתיות של השמש, כך שכוכבי הגלקסיה הם זקנים יחסית לכוכבים של שביל החלב ושל גלקסיית אנדרומדה. הגלקסיה מקיפה את מרכזה של גלקסיית אנדרומדה במרחק שנע בין 510,000 שנות אור ל-900,000 שנות אור בזמן הקפה של כ-8 מיליארד שנים.
הלקאתו של ישו (פיירו דלה פרנצ'סקה)
"הלקאתו של ישו" (באיטלקית: Flagellazione di Cristo) הוא ציור מאת הצייר האיטלקי, בן תקופת הרנסאנס פיירו דלה פרנצ'סקה. הוא נחשב לאחת מן היצירות המורכבות והחשובות במחקר תולדות האמנות. בנוסף, מהווה התיאור הפרספקטיבי שבציור את אחד מן ההשגים הטכניים של הציור בתקופת הרנסאנס.
הציור מתאר אירוע מחייו של ישו המתואר בברית החדשה, ובו מוכה ישו בידי החיילים הרומים. אירוע זה מהווה חלק מן התיאור המקובל של "הפסיון של ישו".
מידותיו הקטנות של הציור עוררו שאלות רבות בקשר ליעודו. ייתכן כי הוא נועד להוות חלק מתמונת מזבח, אולם גם על כך יש מחלוקת בין החוקרים.
תיאור
ההתרחשות בציור מתוארת בתוך חצר מקורה חלקית. בקדמת הציור, בחלקו הימני, מופיעות שלוש דמויות המשוחחות ביניהן. הן לבושות בגדים בני תקופת הרנסאנס.
בחלקו השמאלי של הציור, מופיע ישו הקשור לעמוד איוני שבראשו פסל מוזהב. הוא מולקה על ידי שלושה גברים. בצד התיאור מתוארת דמותו של פונטיוס פילאטוס, היושבת על כיסא, לבושה בבגד בצבע כחול וורוד, וחובשת כובע. מתחת לכסאו של הנציב הרומי מופיעה חתימתו של דלה פרנצ'סקה - "OPVS PETRI DE BVRGO S[AN]C[T]I SEPVLCRI" ("עבודתו של פיירו מ***** Borgo Santo Sepolcro).
ההלקאה מתרחשת במעין חלל פתוח למחצה, המופרד משאר התיאור בעזרת תיאור ארכיטקטוני. ראשית, המעמד מופרד על ידי מסגורו בין העמודים קורינתיים הנושאים את התקרה. שנית, על הרצפה מתואר דגם מורכב של מרצפות שיש בצבע לבן ושחור. על פי ניתוח הפרספקטיבה המורכבת של הציור שחזרו החוקרים את מבנה החלל של הציור.
סבסטיאן בורנאוו
סבסטיאן בורנאוו (בהולנדית: Sebastiaan Bornauw; נולד ב-22 במרץ 1999 בוומל שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת וולפסבורג מהבונדסליגה ובנבחרת בלגיה.
קריירת מועדונים
בורנאוו גדל במחלקת הנוער של אנדרלכט. ב-28 ביולי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 4-1 על קורטרייק במסגרת המחזור הראשון בליגת העל הבלגית לעונת. ב-27 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-0 על בוורן במסגרת המחזור ה-21 בליגה. הוא ערך 24 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-6 באוגוסט 2019 חתם בורנאוו על חוזה לחמש שנים בפ.צ. קלן מהבונדסליגה. ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-1 לבורוסיה דורטמונד במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2019/2020. ב-20 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על פאדרבורן 07 במסגרת המחזור השמיני בליגה. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 52 הופעות ליגה והבקיע שבעה שערים.
ב-16 ביולי 2021 חתם בורנאוו על חוזה לחמש שנים בוולפסבורג מהבונדסליגה.
קריירה בינלאומית
ב-8 באוקטובר 2020 ערך בורנאוו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת חוף השנהב במשחק ידידות.
קוליברי מצויץ
קוליברי מצויץ (שם מדעי: Heliactin bilophus) הוא מין של קוליברי קטן החי באמריקה הדרומית והמין היחיד בסוגו. הוא חי בטבע בבוליביה, ברזיל וסורינאם ביערות פתוחים, סוואנות לחות כמו הסראדו ואזורים פתוחים דומים.
אורכו של הקוליברי 9.5-11 ס"מ ומשקלו 1.8-2.8 גרם בממוצע. הזכרים של מין זה מקושטים ופרחוניים בצבעים ירוקים לבנים והגרון שחור עם דלדול נוצות קטן מתחת. הראש כחול עם 2 "ציצות", מהם קיבל את שמו, בצבע צהוב ואדום. הזנב לבן ואברות הכנפיים חומות. הקוליברי בעל ראש קטן ומקור ארוך המיועד לשתות צוף והכנפיים מיוחדות במינם ומאפשרות לו לעשות שמיניות באוויר, לעוף במהירות ואפילו לאחור והוא יכול לנופף בהם עד 10,000 פעם בדקה.
צבעי הזכר נועדו לעזור לו למשוך נקבות, אך הוא טריטוריאלי ונלחם באכזריות עם זכרים אחרים שלא יתקרבו לגבולו.
הקוליברי צמחוני וניזון רק מפרחים ביערות ובסוואנות כמו Stachytarpheta ,Lantana ,Malvaviscus ,Palicourea ופירות הדר. עם זאת כשיש לו גוזלים הוא מאכיל אותם במגוון חרקים אותם הוא תופס במקורו הארוך. בלילות הקוליברי ישן על ענף בצורה נרפית לגמרי שבה רק המוח פועל עד הבוקר, דבר שאחרת היה מכלה את מאגרי החלבונים בגופו והורג אותו בטרם יאכל.
ברכת בורא פרי העץ
ברכת בורא פרי העץ היא אחת מברכות הנהנין הנאמרת לפני אכילת אחד מפירות עץ. יוצא מהכלל הוא היין שאף שנוצר מענבים קבעו לו חז"ל ברכה מיוחדת 'ברכת בורא פרי הגפן'.
הברכה האחרונה שיש לברך לאחר אכילת אחד מפירות האילן היא ברכת בורא נפשות, מלבד אם אכל פרי שהוא משבעת המינים שמחמת חשיבותם תיקנו לברך לאחר אכילתם ברכה מיוחדת ברכה אחת מעין שלוש.
המקור במשנה
בדיעבד, אדם שברך על פירות העץ "בורא פרי האדמה" יצא ידי חובתו, משום שגם העץ גדל באדמה וניזון ממנה.
מדיני הברכה
ניתן לברך על פרי בורא פרי העץ רק אם נשלמו מספר תנאים:
קדימה
על פי הכלל 'מגע אש' ברכת בורא פרי העץ קודמת לברכת בורא פרי האדמה. אך ברכת בורא פרי הגפן קודמת לה.
ההבחנה בין ברכת "בורא פרי העץ" לברכת "בורא פרי האדמה"
ההבחנה הבסיסית בין פירות עץ לפירות אדמה היא האם הצמח הוא חד-שנתי או רב-שנתי, כאשר שתי הגדרות ניתנו לכך:
מקרים מיוחדים
ישנם כמה פירות שדנו בהם הפוסקים האם דינם כפירות העץ או כפירות האדמה:
פירות נוספים שדנו בברכתם הם חמוציות הצלף קוצני, ועוד.
רוזה ג'אצ'ינטה באדאלה
רוזה ג'אצ'ינטה באדאלה (באיטלקית: Rosa Giacinta Badalla, נולדה בסביבות 1660, נפטרה בסביבות 1710 הייתה מלחינה איטלקייה ונזירה בנדיקטית. היא נזכרת לראשונה ברשימות של מנזר רדגונדה הקדושה במילאנו משנת 1678. קלאודיה ססה, קלאודיה רוסקה וקיארה מרגריטה קוצולאני היו גם הן פעילות במנזרי מילאנו באותה תקופה.
רק קובץ אחד של יצירותיה התפרסם בדפוס, "מוטטים לקול סולו" Motetti a voce sola (ונציה, 1684). קנדריק מתאר אותו כ"ראוי לציון בין ספרי המוטטים לקול סולו שיצאו במילאנו הודות לווירטואוזיות הווקאלית, המקוריות המוטיבית וטכניקת החיבור הבוטחת בעצמה."
מיצירותיה נותרו עוד שתי קנטטות חילוניות, Vuò cercando ו-O fronde care, לטקסט שכתבה באדאלה עצמה.
טובין מסה
טובין מסה (באנגלית: Tobin Mesa) היא מסה (הר שולחן) גדולה ברכס מסה, באזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
טובין מסה ממוקמת בין פיין מסה (שמצפון לטובין מסה) לבין גייר מסה (שמדרום לטובין מסה).
מקור השם
המחלקה הצפונית של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד (the Northern Party of New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition (בראשי תיבות: NZGSAE)) אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבין השנים 1962 – 1963 נתנה להר את שמו.
ההר נקרא על שם ג'יימס טובין, שהיה סוקר במשלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד.
שמורת אלונה
שְׁמוּרַת אלונה היא שמורת טבע ברמות מנשה.
תיאור השמורה
בשמורה עוברות שתי דרכים, דרך ג'יפים מסומנת אדום, 4357, ודרך מסומנת ירוק, 4365.
בשמורה יער של אלון התבור, אלון מצוי ואלה ארץ-ישראלית. כמו כן השמורה עשירה בפריחה עונתית.
בשולי השמורה מצוי מערכת נקבות ופירים שהוליכו מים לקיסריה. מערכת זו מתחילה ככל הנראה באזור עין צברים שבמזרח השמורה. קטע מהמערכת, מחוץ לגבולות השמורה, נחפר ונפתח לקהל בתשלום בקרבת המושבים אביאל ועמיקם.
היסטוריה
השמורה משתרעת על חלק מהשטח של יער אלונה, שבעבר נודע כיער בוריקה. היער היה שטח אש של צה"ל ולכן לא הוכרז כשמורת טבע וסבל מכריתה רבה ורעיה בלתי מבוקרת של צאן. באמצע שנות ה-80 הוחלט על הקמת "פארק אלונה" על שטח של 19,000 דונם ובמסגרת זאת נפרצו דרכים בשטח. תוכנית לפארק אלונה הופקדה להתנגדויות הציבור בשנת 2011 ואושרה בשנת 2012. ההכרזה הרשמית על השמורה הייתה ב-11 בנובמבר 2019. השמורה מקיפה רק את חלק מהשטח של פארק אלונה, מכיוון שחלק מהשטחים הוחרגו מהשמורה כדי שינוהלו על ידי הקרן הקיימת.
הלודרמה ארסית
לטאה זו נפוצה יחסית בתחומי מחייתה. מספר הפרטים של ההלודרמה פוחת בין השאר עקב ציד לא חוקי ופגיעה בבית הגידול של הלטאות.
פגיעים במיוחד הם הלטאות מתת-המין הלודרמת גואטמלה שנפוצים באזור נהר מוטגואה בגואטמלה, ומספרם נכון לתחילת המאה ה-21, פחות מ-200.
תיאור
להלודרמה גוף וראש שחור ולאורך צידי הגוף ישנם קשקשים גרמיים היוצרים כתמים חברבורות צהובות או כתומות בצידי הגוף, על הגפיים והזנב ועל הגב. הזנב עבה ומשמש לאגירת שומן בעתות רעב, אך איננו יכול להינתק מגופה כמו רוב הלטאות. הראש רחב ושחור לגמרי והעיניים קטנות. כמו לנחשים יש ללטאה לשון מפוצלת שחורה העוזרת בהרחה ולסתות חזקות עם שיניים אחוריות ארסיות.
אקולוגיה
לטאה זו מצויה מדרום מדינת סונורה במקסיקו לאורך חוף האוקיינוס, עד לגואטמלה שבמרכז אמריקה. הן נפוצות במדבריות, ערבות, יערות פתוחים טרופיים ונשירים, חופים והרים סלעיים עד גובה 1,500 מ' ויוצאות בעיקר בשעות הלילה, בייחוד אלו החיות במדבר.
לטאה זו היא טורפת שניזונה בעיקר מביצים של עופות וזוחלים והיא מחפשת אותם על הקרקע ועל העצים. הלטאות ניזונות גם מעופות קטנים, זוחלים אחרים כמו לטאות, דוחיים, עכברים, חולדות וחרקים גדולים. כמו לטאות הכוח, הם לא יימנעו מקניבליות וההורים נוטשים את צאצאיהם הצעירים אחרי בקיעתם. בשבי הם אוכלים בעיקר בשר של יונקים כמו עכברים בתוספת ביצי עופות.
הלטאה תופסת את טרפה, מטלטלת אותו וכשנוטף דם, הארס מהשיניים מטפטף לפצע והורג את הטרף. הארס בדרך כלל לא משפיע על בני אדם, אם כי הוא גורם לנפיחות האזור, בצקת, דימום פנימי והיפותרמיה. לארס הלטאה ישנו ערך רפואי בריפוי מחלות כמו סוכרת, אלצהיימר ואפילו לסרטן.
תת-מינים
לטאה זו היא קרובתה של ההלודרמה המרירית הנפוצה באותם אזורים ושניהם המינים היחידים במשפחת ההלודרמיים, הקרובה ללטאות הכוח וקרבה רחוקה לנחשים.
ביואיק ראטה
ביואיק ראטה (באנגלית: Buick Reatta) היא מכונית ספורט המוגדרת כמכונית גראן טוריסמו בתצורות: קופה ורודסטר אשר יוצרה על ידי חטיבת המכוניות ביואיק בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית בין השנים 1988–1991.
הוועד הישראלי נגד הריסת בתים
הוועד הישראלי נגד הריסת בתים (או התנועה הישראלית נגד הריסות בתים. באנגלית: ICAHD) הוא קואליציה של קבוצות לפעולה ישירה בלתי-אלימה נגד הרס בתים של פלסטינים. התנועה הוקמה בשנת 1997 על ידי ג'ף הלפר, פרופסור לאנתרופולוגיה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, יחד עם פעילי קבוצות אחרות כגון הרב אריק אשרמן, מקים שומרי משפט - רבנים למען זכויות האדם, עמוס גבירץ, יעקב מנור ופרד סמוחה. חברי הוועד הישראלי נגד הריסת בתים מגיעים מארגוני שמאל בישראל.
אידאולוגיה
מבנים שנבנו בניגוד לחוק מועדים להריסה. בנוסף, על פי תקנה 119 לתקנות ההגנה (שעת חירום), רשאי המפקד הצבאי להרוס מבנה אם נוכח לדעת כי שימש לפעולה המהווה עבירה שעליה נשפטים בבית משפט צבאי, או שמי מתושביו היה מעורב בעבירה כזאת.
הריסות בתים נתפסות על ידי הוועד כאחת הפעולות הקשות ביותר כלפי האוכלוסייה הפלסטינית, והוא שואף להעלות אותן לסדר היום הציבורי, כמו גם את העוולות האחרות מהן סובלת לדבריו, האוכלוסייה הפלסטינית מצד הרשויות הישראליות. ההתנגדות נובעת מכמה סיבות:
מחקרי הוועד מנוהלים בפיקוח ד"ר מאיר מרגלית, חבר מועצת העיר ירושלים מטעם מרצ. מרגלית מסייע לתושבי מזרח ירושלים בהתמודדות בהליכים מנהליים מול העירייה וגורמים ציבוריים אחרים. לפי נתוני הוועד, מאז 1967 הרסו כוחות הביטחון כ-25 אלף בתי פלסטינים בעזה, ביהודה ושומרון ובמזרח ירושלים.
הוועד אינו מביע עמדה בעד פתרון של שתי מדינות או מדינה אחת לסכסוך, אלא מוכן לקבל כל פתרון שיעמוד לדעתו בקנה אחד עם זכויות האדם והחוק הבינלאומי. הוועד תומך בסרבנות צבאית.
פעילות
הוועד פועל נגד הריסת בתים, גירוש בדואים, הפקעת קרקעות, הרחבת התנחלויות, סלילת דרכים עוקפות, עקירה של עצים, גדר ההפרדה, סגר, אי אספקת מים ועוד. פעילותו כוללת:
תקציב
בשנת 2006 עמד תקציב העמותה על 2,346,196 שקלים וב-2007 על 4,810,765 שקלים.
הזמר פיט סיגר הורה לתרום 45% מתמלוגי השיר Turn! Turn! Turn! עבור הוועד, "בגלל שהם, בניגוד לכל היגיון, מנסים לשכנע את הפלסטינים להכיר בכך שלא כל הישראלים-יהודים הם רעים".
פרסים
הוועד זכה במספר פרסים, בהם פרס "אזרח העולם" של קרן פרייבורג-קנט ב-2009 שהוענק למייסד וראש הארגון, ג'ף הלפר; פרס "ענף הזית" מטעם "קול יהודי לשלום" ב-2007; פרס דיים שילה מק'ליין ליישוב סכסוכים ב-2006.
בשנת 2006 הומלצו מייסד הארגון ג'ף הלפר והפעיל הפלסטיני ע'סאן אנדוני (Ghassan Andoni) כמועמדים לזכייה בפרס נובל לשלום על ידי ארגון AFSC.
עוד יסופר
עוד יסופר הוא שיר מאת נתן אלתרמן המתאר את תחושותיו מליל ה-14 ביולי 1956, בו נכח המשורר בעת פריקתם החשאית של כלי שריון שהגיעו לישראל מצרפת ערב מבצע סיני במסגרת מבצע יונה. הצנזורה הצבאית אסרה את פרסום השיר, אך המשורר מסר עותק לראש הממשלה דוד בן-גוריון. בעת פרסום המבצע לציבור, ב-15 באוקטובר הקריא בן-גוריון את השיר המלא מעל בימת הכנסת, בכך היה זה השיר העברי הראשון שהוקרא במלואו מעל בימת המשכן. למחרת נדפס השיר במדורו של אלתרמן הטור השביעי ב"דבר" ובמקביל בעיתונים "למרחב" ו"הארץ" (תחת הכותרת "לילה ללא תואר ושם") השיר שב ונדפס עם תיקונים בכרך השני של שירי "הטור השביעי" תחת הכותרת אחד הלילות.
רקע
בשנת 1956 שררה במדינת ישראל אווירת חרדה וחשש מפני "סיבוב שני" של מלחמה נגד מדינות ערב. עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית ב-1955 במסגרתה סופקו למצרים מאות מטוסים וטנקים וציוד לחימה רב אחר, שינתה את מאזן הכוחות במזרח התיכון. בתגובה חתמה ישראל במרץ וביוני 1956 על עסקאות לרכישת ציוד צבאי בצרפת. מכיוון שישראל רצתה למנוע כוננות מצרית, תוכנן המבצע כך שהציוד יועבר וייפרק באופן חשאי בחשכת הלילה. שם הקוד למבצע נקבע ל"מבצע יונה" על שם יונה הנביא, כיוון שהציוד הגיע ונפרק מלב ספינות.
בליל ה-24 ביולי תוכננה הפריקה הראשונה בנמל קישון. בין הנוכחים על החוף היו דוד בן-גוריון, שמעון פרס ומשה דיין. כן נכח במקום העיתונאי שבתאי טבת, על מנת שיסקר את המאורע. דיין הזמין את המשורר נתן אלתרמן, על מנת שיתן למאורע גם ביטוי פואטי. שבתאי טבת תיעד את ההרגשה על החוף במילים "הצלתה של ישראל הופכת לעובדה".
כתיבת השיר ופרסומו
אלתרמן אכן נפעם ממעמד הגעת האוניות בחשכת הלילה ופריקת הנשק וכתב מיד שיר בן 52 שורות ארוכות בו תיאר את פריקת הנשק כאירוע מכונן בתולדות העם והמדינה.
אלתרמן הביא את השיר לראש הממשלה בעצמו. ראש הממשלה קרא והתרשם עמוקות, אך אמר למשורר שלא יוכל לפרסמו, עקב חשאיות המבצע. עם זאת הקריא בן-גוריון את השיר לשרי ממשלתו, שחלקם ידעו על המבצע פחות מאלתרמן.
ב-15 באוקטובר 1956, כמעט חודשיים לאחר כתיבת השיר, הקריא ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון את השיר במלואו מעל בימת הכנסת. לפני שהקריא אמר:
אלתרמן כתב לנחמיה ארגוב, שהיה ידידו ומזכירו הצבאי של בן-גוריון "רוצה אני כי יוודע לו, לדוד בן-גוריון, ולו ברמיזה בלבד, כמה נפעם אני מהזכות הגדולה והמפתיעה הזו שזכיתי... השמעת הטור כולו מפי האיש הנעלה והמורם מעם ומעל הרמה שבבמות... ואותן מילות הערכה מופלאות ונמרצות שקודמו למקרא השיר - היש שכר סופרים רב מזה בדורנו?".
למחרת נדפס השיר במדורו של אלתרמן "הטור השביעי" ב"דבר" ובמקביל בעיתונים "למרחב" ו"הארץ" (תחת הכותרת "לילה ללא תואר ושם"). השיר שב ונדפס עם תיקונים בכרך השני של שירי "הטור השביעי" תחת הכותרת "אחד הלילות" ובכל מקום בשיר שהמשורר השתמש בו בביטוי "אולי זה לילה שהיה או לילה שיהיה" מופיע בגרסת הספר הביטוי: "זה לילה שהיה".
חולדת אורז גלאפגוס
חולדת אורז גלאפגוס (שם מדעי: Aegialomys galapagoensis) הוא מין של מכרסם קטן האנדמי לאיי גלאפגוס ומצוי בסכנת הכחדה. החולדה שייכת לשבט Oryzomyini (בה מצוי המין אוגר יער הררי), המכונה גם "חולדת אורז", וקרובו היחיד לסוג הוא המין Aegialomys xanthaeolus, החי באקוודור ופרו.
מאפיינים
זו חולדה קטנה שאורכה עד 15 ס"מ, החיה בערבות ושיחיות טרופיות וסאב-טרופיות ואין לה פחד מבני אדם. הם חיים בכמה איים כמו סנטה פה ופרננדינה וסן קריסטובל ונחשבו בעבר למינים נכחדים עד שהתגלו מחדש.
החולדה נמצאת בסכנה עקרב מינים חדשים כמו חתולים וכלבים וכן חולדות אמיתיות שפלשו לאיים ומאיימים על החולדות. האוכלוסייה שלהם אינה גדולה בכל מקרה ונחשבת פגיעה כיום.
אחד מהתת-מינים A. g. galapagoensis - נכחד. בעיקר עקב האוכלוסיות המבודדות מדי שלו.
ArenaNet
ArenaNet היא חברת בת של חברת המשחקים NCsoft.
החברה הוקמה באביב 2000, והיא נמצאת במדינת וושינגטון. לרוב החברה מכונה "Anet" או "A.net".
Guild Wars: Prophecies
Guild Wars Prophecies הוא המשחק הראשון שיצא בסדרת המשחקים Guild Wars, וגם פיתוחה הראשון של החברה. הוא זכה להצחה רבה יותר מציפיות החברה, במיוחד מכיוון שהמשחק ללא תשלום חודשי.
המשחק כונה פשוט "Guild Wars" שהוא יצא, אך בשביל להבדילו מהמשחק השני שיצא בסדרת המשחקים, הוא כונה בשמו המלא.
Guild Wars: Factions
Factions הוא המשחק השני בסדרת משחקי ה-Guild Wars של חברת ArenaNet. המשחק יצא ב-28 באפריל 2006, והביא עמו חידושים רבים ועולם חדש שניתן לשחק בו.
כמו כן, למשחק עלילה נפרדת מעלילת המשחק המקורי, וניתן לראות בו שווה לחלקו הקודם, ולא כחבילת הרחבה. בעלי Factions שאין בבעולתם עותק של Prophecies יכולו לשחק רק במשחק זה.
Guild Wars: Nightfall
Nightfall הוא הכותר השלישי של ArenaNet של סדרת משחקי הרשת Guild Wars. המשחק הביא עמו חידוש עצום, ה'גיבורים' (Heroes). בנוסף, כמו קודמו, היה ניתן לשחק בשתי מקצועות חדשים וייחודיים למשחק.
Guild Wars: Eye of the North
כש-ArenaNet החליטו שלא להמשיך להוציא קמפיינים למשחק, אלא להתחיל לעבוד על Guild Wars 2, הם הוציאו את Eye of the North כהרחבה למשחק שתקשר אותו למשחק ההמשך. כהרחבה, Eye of the North דורש שלשחקן כבר יהיה לפחות קמפיין אחד מהסדרה וכדי לשחק בה על השחקן ראשית להגיע לרמה 20 עם הדמות שלו.
יהדות טאיוואן
הנוכחות היהודית בטאיוואן נחשפה לראשונה לציבור הרחב במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20, כאשר טקסי דת יהודיים החלו להתקיים בכנסייה הצבאית של ארה״ב בטאיוואן, כאשר גם לאזרחים טאיוואנים ניתנה האפשרות להשתתף בטקסים אלו.
בשנת 1975, הרב אפרים פרדיננד איינהורן החל לשמש כרב הראשי של הקהילה היהודית באי. איינהורן החל לנהל תפילות בבית הכנסת בטאיוואן כ-5 שנים לאחר הגעתו. עד למותו בשנת 2021 ניהל בית כנסת בטאיפיי שבטאיוואן.
לאור העובדה שמדינת ישראל מקיימת קשרים דיפלומטיים מלאים עם הרפובליקה העממית של סין, הדבר מונע ממנה מלהכיר באופן רשמי בעצמאותה של טאיוואן, לאור הסכסוך ארוך השנים בין שתי המדינות. עם זאת, בחודש מאי 1993 נפתח בתל אביב-יפו "משרד הכלכלה והסחר של טאיפיי" ובחודש אוגוסט של אותה השנה פתחה ישראל בטאיפיי את "משרד הכלכלה והסחר של ישראל", ובכך קיבלו יחסי המסחר בין שתי המדינות גושפנקה.
בקיץ 2011 נחנך בטאיפיי בירת טאייואן מרכז חב"ד, המוכר גם בשם "המרכז היהודי של טאיפיי".
בשנת 2016 התקיים בטייפה לראשונה טקס לציון יום הזיכרון הבינלאומי לשואה ביוזמת נציגות ישראל בטאיוואן. בטקס השתתף גם נשיא טאיוואן מא יינג ג׳ו שנשא דברים.
לפי הערכות, בטאיוואן מתגוררים כיום כ-800 תושבים יהודים, מתוכם 95-90% מתגוררים בטאיפיי.
נוצרים אוהבי ישראל בטאיוואן
בשנת 2002, מוזיאון השואה של טאיוואן נפתח לציבור הרחב בעיר טאינאן. המוזיאון נוסד על ידי צ'או צ'או (בסינית: 卓枝安), כומר טאייואני אשר משתייך לזרם היהדות המשיחית, שנחשב לפי היהדות ולפי הנצרות כזרם בדת הנוצרית.
גסטרואנטרולוגיה
גסטרואנטרולוגיה (Gastroenterology, או גסטרולוגיה, Gastrology, מיוונית, הלחם המילים gaster שמשמעה "בטן" ו-enteron, שמשמעו "מעי") היא ענף ברפואה העוסק בחקר מחלות מערכת העיכול.
התחום עוסק במחלות הוושט, הקיבה, התוספתן, המעי הדק והמעי הגס. כמו כן, יש המכלילים בתוכו את הכבד. במדינת ישראל הגסטרואנטרולוגיה עשויה להיות התמחות שנייה לאחר סיום ההתמחות במקצוע הרפואה הפנימית, או התמחות עצמאית, במסלול המשלב פרקי התמחות ברפואה פנימית.
חולים הפונים לרופא בעל תחום התמחות זה עוברים בדרך כלל בדיקה גופנית עם דגש על אזור הבטן ובמידת הצורך תבוצע על ידי הגסטרואנטרולוג בדיקה רקטלית על מנת להעריך הימצאות טחורים או חיפוש ממצא גושי באזור החלחולת. על מנת להרחיב את הבירור יבצע הגסטרואנטרולוג, לעיתים, בדיקות משלימות כגון גסטרוסקופיה, שמהותה הכנסת צינורית עם מצלמה דרך פיו של הנבדק המדגימה את מערכת העיכול העליונה (ושט, קיבה וחלקו הראשון של התריסריון) ומאתרת בעיקר כיבים, בקעים, דמם וממצאים החשודים כגידוליים.
בדיקה נוספת שייתכן ותבוצע היא קולונוסקופיה שמהותה העברת צינורית עם מצלמה דרך פי הטבעת של הנבדק על מנת לדגום את המעי הגס בכללותו. בדיקה זו מאתרת בעיקר מחלות מעי דלקתיות, סעיפים (diverticulosis), וממצאים החשודים כגידוליים.
בדיקה נוספת שעלולה להיכלל בתחום הגסטרואנטרולוגיה היא ביופסיית כבד שמטרתה היא לבדוק מחלות כ- הפטיטיס מסוגי A,B,C,D,E הנמצאות בכבד וכן דלקות נוספות. הבדיקה מתבצעת על ידי החדרת מחט לתוך אזור הכבד והוצאת רקמה ממנה אשר לאחר מכן נבדקת.
ייתכנו הדמיות נוספות כגון CT בטן, צילום בטן ריק (ללא חומר ניגוד), חוקן עם חומר ניגוד או צילום של מערכת עיכול עליונה לאחר בליעת חומר ניגוד, בהתאם להערכת הצורך בכך על ידי הגסטרואנטרולוג.
הפניות לרופא גסטרואנטרולוגיה
בדרך כלל הפניה לרופא גסטרו מתבצעת לאחר הפניה של רופא משפחה, וכאשר יש חשד למחלה חריפה או כרונית של דרכי העיכול. הפניה לרופא גסטרו מתבצעת בדרך כלל במקרים הבאים:
גסטרואנטרולוגיה ברפואת ילדים
רופא בעל מומחיות בגסטרואנטרולוגיה של ילדים התמחה ברפואת ילדים כללית לאחר סיום לימוד הרפואה (התמחות שאורכה כארבע וחצי שנים). לאחר סיום ההתמחות עבר הרופא תת-התמחות נוספת, בגסטרואנטרולוגיה של ילדים. סך זמן ההכשרה של רופא מומחה כזה הוא בין 6 ל– 8 שנים, מלבד לימודי הרפואה הכלליים.
אלווין איילי
אלווין איילי (באנגלית: Alvin Ailey; 5 בינואר 1931 - 1 בדצמבר 1989) היה רקדן וכוריאוגרף אמריקני ממוצא אפרו-אמריקני.
ילדות
איילי נולד ברוג'רס, טקסס. אביו נטש אותו ואת אימו כשאלווין היה בן שלושה חודשים. אימו נאלצה לעבוד בשדות הכותנה וכעוזרת בית אצל משפחות לבנות. אימו והוא חיו בעוני ובנדודים, בחיפוש מתמיד אחר עבודה, בשנות השפל הגדול. אלווין אף ראה אותה נאנסת בידי גבר לבן כשהיה בן חמש. בשנת 1942, בהיותו בן 11, עבר בעקבות אימו ללוס אנג'לס, שם ראה לראשונה, במסגרת לימודיו, הופעות מחול. בין השאר ראה הופעות של הלהקה של קתרין דונהם, להקת המחול האפרו אמריקאית הראשונה, ואת בלט מונטה קרלו. מפגש הראשוני זה של אלווין עם המחול עורר בו את העניין בתחום זה והניע אותו לעסוק בו בשנים הבאות. בהמשך אפשר היה לראות את השפעת ההופעות הללו על הרפרטואר האישי שלו.
לימודי מחול
איילי התחיל את לימודי המחול שלו אצל הכרויאוגרפית קתרין דנהאם ומשנת 1949 המשיך בלימודיו אצל לסטר הורטון עד 1953, במקביל ללימודיו אצל הורטון למד שפות רומניות בקולג' ונרשם, בזו אחר זו, ללימודים באוניברסיטאות שונות בקליפורניה. הכוריאוגרפיה של הורטון, שבאה לביטוי בקטעים תיאטרליים מבוססים על ציורים של פול קלה, על שירי גרסיה לורקה, על מוזיקה של דיוק אלינגטון ואיגור סטרווינסקי ואפילו על נושאים מקסיקנים. בהדרכתו של הורטון פיתח לו סגנון ריקוד וגישה משלו, הורטון היה משמעותי עבורו בהרבה מובנים. אחרי מות הורטון, בשנת 1953, נבחר איילי בן ה-22 למלא את מקום מורו. הוא היה למנהל ולכוריאוגרף הבית של תיאטרון המחול של לסטר הורטון ויצר מחולות מקוריים משלו ללהקה.
ב-1954 עבר לניו יורק, שם המשיך את לימודי המחול שלו אצל המורים הגדולים - אנה סוקולוב, הניה הולם (Hanya Holm), צ'ארלס ווידמן וקרל שוק (Karel Shook). הוא רקד ושיחק בברודוויי במספר הפקות מצליחות. לימודי המחול שלו כללו "ריקודי נקישות" (Tap dance), "ריקוד פרימיטיבי"(Primitiv dance) - עם תלמה רובינסון (Thelma Robinson), שיעורים אצל סטלה אדלר (Stella Adler 1960-62), מרתה גרהם (Martha Graham) (הופיע אצלה בתור פרטנר בריקודי דואט), צ'ארלס ווידמן (Charles Weidman), אנה סוקולוב (Anna Sokolow) ועוד רבים וטובים – שמאוחר יותר נעזר בשיטות שלהם.
הקמת להקת מחול
ההרכב הבלעדי של רקדנים שחורים עמד בעינו רק בעונה הראשונה. איילי הרגיש, שיש משום נסיגה בכך, שלהקה המורכבת רק מרקדנים שחורים מופיעה לפני קהל שכולו שחור, לכן הרחיב וגיוון את ההרכב והכניס רקדנים לבנים ויפנים ללהקתו. איילי ראה ביפנים משהו מן ה"שחור" - הוא גילה עניין רב באותם קווים משותפים לשחורים וליפנים.
ביצירותיו עשה שימוש במחול אתני, מחול קלאסי, מחול מודרני, תיאטרון מחול ועוד. מחולותיו היוו שילוב של סגנונות רבים וטכניקות שונות, ששאב במשך שנות לימודיו ממוריו השונים, ואלה תרמו לגיוון ולעניין.
חוק ליביג
חוק המינימום של ליביג, נקרא לעיתים חוק ליביג ולעיתים חוק המינימום הוא עיקרון שפותח במדעי החקלאות על ידי הבוטניקאי קרל שפרנגל בשנת 1828 וזכה לתפוצה על ידי הביוכימאי יוסטוס פון ליביג. העיקרון קובע שקצב הצמיחה נקבע לפי המשאב הנדיר ביותר ולא על פי הסכום הכולל של משאבים זמינים. המשאב שבמחסור הוא גורם מגביל.
אלווין איילי
הקמת להקת מחול
ב-1958 איילי יצר ללהקתו את הכוריאוגרפיה הראשונה, סוויטת בלוז Blues Suite. הריקוד הושפע מדמויות ומקומות מילדותו בטקסס. הריקוד מלווה במוזיקת בלוז מסורתית. זו יצירה מרשימה ומעוצבת. אחרי שנתיים, ב-1960, העלה את יצירת המופת שלו "תגליות" REVELATIONS, שנוצרה גם היא בהשראת ילדותו בטקסס.
חוק ליביג
יישומים
החוק יושם לראשונה בגידולים חקלאיים, לאחר שלא נמצא שיפור בקצב הגידול של צמחים בעקבות הגדלת כמויות חומרי ההזנה המסופקים להם בדישון. קצב הגידול של הצמח הואץ רק כאשר סופק לצמח חומר ההזנה הנדיר ביותר מבין אלה הנחוצים לו. צמח דורש קרקע, מים, אור שמש וחומרי הזנה (כלומר מינרלים). הזמינות של כל אחד ממשאבים אלו משתנה באזורי גידול שונים ובסביבות שונות. לפיכך, בכל זמן ומקום, אחד מהמשאבים יהיה מגביל יותר מהאחרים והוא זה שיקבע את התפתחות הצמח.
אלווין איילי
הקמת להקת מחול
בשנים הראשונות של הלהקה, איילי רקד בריקודים שיצר. הוא יצר ריקודי סולו רבים שזיכו אותו בביקורות חיוביות על הכוריאוגרפיה, על כישרונותיו הדרמטיים ועל נוכחותו הבימתית. איילי פרש מהריקוד בגיל 34, אך המשיך ביצירה - התחום שעניין אותו יותר מכל.
חוק ליביג
יישומים
ביצועי מחשב תלויים במהירות המעבד, נפח זיכרון העבודה, נפח וסוג זיכרון האחסון, התקשורת ומשימות אחרות המתבצעות במקביל. המשאב שנמצא בזמינות הנמוכה יהווה צוואר בקבוק לביצועי המחשב.
אלווין איילי
הקמת להקת מחול
איילי יצר יצירות כוריאוגרפיות (חלקן ריקודי סולו) ללהקתו וכן יצר עבודות לאופרה ולברודוויי. בנוסף יצר בלטים מוצלחים רבים (70 במספר, למרות היותו כוריאוגרף מודרני).
חוק ליביג
חבית ליביג
ד"ר דובנקס (Dobenecks) הסביר את החוק בעזרת דימוי של חבית, המכונה "חבית ליביג". אילו היינו בונים חבית העשויה מלוחות באורכים שונים אלה מאלה, היה קיבול החבית מוגבל על ידי הלוח הקצר ביותר. הארכת הלוחות האחרים לא הייתה משפרת את קיבול החבית, כל עוד אין מאריכים את הלוח הקצר ביותר. באופן דומה, הספקת חומרי הזנה אחרים אינה משפרת את קצב הגידול של הצמח, כל עוד לא מגבירים את זמינותו של חומר ההזנה הנדיר ביותר. הזמינות של החומרים עשויה להשתנות, כך שבכל זמן נתון חומר אחר עשוי להיות מגביל יותר מהאחרים.
אלווין איילי
הקמת להקת מחול
הלהקה שלו הייתה בין היחידות שסובסדה על ידי הממשל של ארצות הברית. הם היו להקת השחורים הראשונה שנשלחה להופיע בארצות הברית ומחוצה לה. הם השתתפו בפרויקט "החלפת ידע בינלאומי".
חוק ליביג
חבית ליביג
הרעיון מקביל לזה האומר שחוזק של שרשרת תלוי בחוליה החלשה שבה.
אלווין איילי
הקמת להקת מחול
ב-1962 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בעולם, כמו כן השתתפה בהרבה פסטיבלי-מחול ופסטיבלי אומנות ברחבי העולם: אוסטרליה, דרום–מזרח אסיה, ברזיל ועוד.
חוק ליביג
יישום מדעי
בחוק ליביג נעשה שימוש גם ביחס לאוכלוסיות נוספות במערכות אקולוגיות מגוונות. ככלל, קצב הגידול של האוכלוסייה, \ O(t), הוא פונקציה של המזערי מבין הגורמים השונים בהן היא תלויה. לדוגמה, אם נחוצים לאוכלוסייה שלושה גורמים (\ I,N,P), הנצרכים כל אחד בהתאם לקינטיקת מיכאליס-מנטן, אזי קצב הגידול תלוי בגורם המצוי בכמות המזערית מביניהם:
אלווין איילי
הקמת להקת מחול
ב-1967 ביסס איילי את "תיאטרון המחול" (כממשיך דרכו של הורטון לסטר) במובן האמריקאי של המושג, זאת אומרת מחול על במה, שבא לספר ולהביע רעיון או סיפור.
חוק ליביג
יישום מדעי
תוצאה זו תקפה בתנאי מצב מתמיד ותחת ההנחה ששכיחויות הגורמים השונים בלתי תלויות זו בזו, או ניתנות להזנחה.
דרכי התמודדות
בניהול משאבי טבע, מניחים שצמיחה בשווקים מוגבלת על ידי המשאב הנמצא במחסור. משאבי כדור הארץ הם סופיים ולכן יש מגבלת צמיחה. גישות הקיימות ופיתוח בר-קיימא באו על מנת למנוע הגעה לניצול יתר של המשאבים ולחריגה מכושר הנשיאה. ומצד שני באים חידושים ביוטכנולוגיים והנדסה גנטית להגדיל את התפוקה.