cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפלישה להודו-סין
רקע
יפן החלה ללחוץ על ממשלת וישי שתפעל לסגירת קו הרכבת, אשר איפשר לסינים להמשיך להילחם. ב-5 בספטמבר, הוקם מתוך "ארמיית דרום סין" "חיל המשלוח של הודו-סין," שתוכנן להיות חיל המצב באזור לאחר כיבושו. חיל המשלוח היה תחת פיקוד מייג'ור-ג'נרל טקומה נישימורה, וזכה לסיוע הצי הקיסרי היפני בדמות שייטת ספינות מלחמה ונושאות מטוסים, וסיוע אווירי מבסיסים על האי האינאן.
ב-22 בספטמבר, חתמו יפן וממשלת וישי על הסכם המתיר ליפנים זכות לנוע בתוך הודו-סין ולהקים בה בסיסים. עם זאת, מספר החיילים היפנים שיוצבו באזור הוגבל ל-6,000 חיילים, כאשר ההסכם קובע כי לא ישהו בהודו-סין יותר מ-25,000 חיילים בכל רגע נתון. כל תוספת של כוחות צבא יפניים לאזור נאסרה על פי ההסכם.
הקרב
מספר שעות לאחר החתימה על ההסכם, הפרו היפנים את תנאיו. הדיוויזיה החמישית היפנית, תחת פיקודו של לוטננט-ג'נרל אקיהיטו נקמורה, חצתה את הגבול בשלושה מקומות, וסגרה על העיר לאנג סון, משם התחילה מסילת הרכבת צפונה. הכוחות היפנים נתקלו בהתנגדות מצד חטיבה צרפתית אחת וכוחות של לגיון הזרים הצרפתי שהוצבו באזור, אשר החזיקו מעמד עד 25 בספטמבר. כיבוש לאנג סון פתח בשביל היפנים את הדרך להאנוי, אולם בדרכם ניצבו מספר גדודים צרפתים שהיו מוכנים להגן על הדרך לעיר.
ב-24 בספטמבר, תקפו מטוסים מנושאות מטוסים שהוצבו במפרץ טונקין את העיר האי פונג, ויומיים לאחר מכן, החלו נוחתים חיילים יפנים על החופים בסביבות העיר. נחיתה נוספת נערכה זמן קצר לאחר מכן, והוסיפה טנקים לכוחות היפנים הנוחתים. בצהרי היום היו מסביב להאי פונג כ-4,500 חיילים יפניים ותריסר טנקים.
בערב 26 בספטמבר הסתיימה הלחימה. יפן השתלטה על שדה התעופה ג'יה לאם שמחוץ להאנוי, מסוף רכבות על גבול יונאן ושטחים הצופים על מסילת הרכבת בגבול גואנגשי. יפן אף הציבה כ-900 חיילים בעיר האי פונג ו-600 בהאנוי,. כך התחילה תקופת הכיבוש היפני בהודו-סין, שתימשך עד סוף המלחמה.
יואכים פסט
יואכים קלמנס פסט (בגרמנית: Joachim Clemens Fest; 8 בדצמבר 1926 - 11 בספטמבר 2006) היה עיתונאי והיסטוריון גרמני שכתב אודות הרייך השלישי. כתיבתו שנויה במחלוקת, אך נחשבת בעיני רבים מהמומחים לתחום, כולל הביוגרף של היטלר איאן קרשו, ככתיבה חשובה ובעלת ערך רב.
תחילת דרכו
יואכים פסט נולד בשנת 1926 בברלין למשפחה מן המעמד הבינוני. לאחר עליית הנאצים לשלטון פוטר אביו מעבודתו כמורה עקב מתיחת ביקורת על הנאצים. המשפחה, הוריו של פסט וחמשת ילדיהם, ירדה במעמדה וברווחתה והתדרדרה לעוני, אך האב לא הסכים להתפשר עם השלטון, ולא נענה להפצרות האם כי יצטרף למפלגה הנאצית כדי שייחלצו מחיי מחסור. משפחתו סירבה לכך שיואכים בן העשר יצטרף לנוער ההיטלראי.
לאחר שפסט הנער צייר קריקטורה על היטלר, הוא סולק מלימודיו ונכנס לפנימייה קתולית. כנער נשלח בימי מלחמת העולם השנייה להיות כוח עזר בסוללת תותחי נ"מ. בדצמבר 1944, בהתקרבו לגיל גיוס, רצה פסט להתגייס לוורמכט כדי שלא יגויס לאס אס. אביו התנגד לכך, אך פסט התגייס לצבא בשלביה האחרונים של מלחמת העולם השנייה והוצב ללופטוואפה. זמן לא רב לאחר מכן נפל בשבי הצבא האמריקאי בצרפת. אביו נלקח בשבי על ידי חיילי הצבא האדום בהיכנסם לברלין, והוחזק בברית המועצות במחנה עבודה ממנו חזר כאדם שבור.
עיתונאי
לאחר תום המלחמה למד פסט משפטים, היסטוריה וסוציולוגיה באוניברסיטאות ברלין, פרייבורג ופרנקפורט. כשהשלים את לימודיו פנה לעסוק בעיתונאות: החל בשנת 1954 בתחנת רדיו אמריקאית בברלין ובהמשך, משנת 1961 ועד 1968, בתחנת רדיו בהמבורג.
מחבר ספרי עיון ועורך
בשנת 1963 פרסם פסט את ספרו הראשון "פני הרייך השלישי" (שכותרת המשנה שלו הייתה "דיוקנאות של המנהיגות הנאצית"). לאחר פרסום הספר החליט להתרכז בכתיבת ביוגרפיה מקיפה על אדולף היטלר. הוא שקד על כתיבתה שנים רבות, ובשנת 1973 היא יצאה לאור תחת השם "היטלר - דיוקנו של לא-איש". הספר זכה להצלחה מרובה והפך לרב-מכר עולמי.
לאחר מכן כתב ספרים על תומאס מאן ועל היינריך מאן וכן ספרים בנושאים חברתיים, אך עיקר פרסומו בא לו מספריו אודות היטלר והרייך השלישי.
בספרו הביוגרפי על היטלר הסביר פסט את עלייתו של היטלר לשלטון בגרמניה כנובעת מפחדו של המעמד הבינוני בגרמניה מפני הבולשביזם שהתגלם בדמותה של המפלגה הקומוניסטית הגרמנית. את היטלר כמנהיג תיאר יותר ככישלון מנהיגותי, מבלי להבליע את צדדיו הרצחניים. את דמותו של היטלר האיש צייר פסט מתוך הבנה פסיכולוגית מעמיקה, מבלי להיגרר לדמוניזציה. הצגה זו נתפסה על ידי אחדים כניסיון להבליע את צדדיו הגזעניים והרצחניים של המשטר הנאצי.
על אישיותו של היטלר, בתקופת עלייתו לשלטון, כתב פסט בספרו:
על תורת הגזע של היטלר, שחוללה רצח עם, כתב פסט בספרו:
בין השנים 1973 ל-1993 ערך פסט את מדור התרבות בעיתון "פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג". תוך כדי כך מצא לנכון לפרסם מאמר של אריך נולטה מן ההיסטוריונים של הרוויזיוניזם הגרמני, זרם שניסה להפחית את אשמת גרמניה במוראות הרייך השלישי, מלחמת העולם השנייה והשואה. עיקר טענותיהם היו כי זוועות המלחמה והשואה לא היו יוצאות דופן בהיסטוריה האנושית, משטרים ושליטים רבים (הדוגמה המועדפת עליהם היא סטלין) היו אחראים למות מיליוני בני אדם, רצח עם בוצע כבר במקומות שונים בעולם לפני התקופה הנאצית, והעיקר - העם הגרמני עצמו סבל סבל רב במלחמה ובהפצצות בעלות הברית. טענותיו של נולטה נתפסו בעיני רבים כניסיון לטשטש את אחריותה המוסרית של גרמניה לפשעי הנאצים. העובדה כי פסט העמיד במה לרשותו של נולטה, וכן השתתף באופן פעיל בוויכוח, בכתבו מאמרים המצדדים לכאורה בדיעה זו, בנוסף לאופן בו תיאר את היטלר בספרו אודותיו, הפכה את פסט לשנוי במחלוקת. עתה צפה מן העבר העובדה כי בשנת 1969 שימש פסט כעורך ספר זכרונותיו של אלברט שפר, האדריכל ושר החימוש של היטלר. עם זאת, ספרו של פסט "Plotting Hitler's death", מחקר חשוב ביותר על ההתנגדות הגרמנית לנאציזם, משבח את אומץ לבם של לוחמי ההתנגדות הגרמנים שחירפו נפשם במאבק כנגד המשטר הנאצי. יחד עם הצגה מהימנה של העובדות, מדגיש פסט את בידודם של מתנגדי המשטר בעם הגרמני.
בשנת 2004 פרסם פסט את ספרו האחרון "בתוך הבונקר של היטלר - 14 הימים האחרונים", בו תיאר את ההתרחשויות בפיהררבונקר בברלין בו מצא היטלר מקלט בימיה האחרונים של המלחמה, עד להתאבדותו ביחד עם אווה בראון ב-30 באפריל 1945. בתיאור השתלשלות האירועים בבונקר לא סטה פסט ממחקרו של יו טרבור-רופר "ימיו האחרונים של היטלר", שהתבסס על מחקר של ההיסטוריון הבריטי שפורסם בשנת 1947, לאחר תחקור יסודי של אנשי מטהו של היטלר ושל ניצולי הבונקר. לעומת זאת, תיאור האווירה ששררה בבונקר הוא תיאור מקורי של פסט, שיש בו מידה של חמלה על היטלר והבנה לטענותיו החוזרות ונשנות כי כולם בגדו בו. על יסוד ספרו זה של פסט וכן בהתבסס על ספרו של שפר "בתוככי הרייך השלישי" ועל זיכרונותיה של טראודל יונגה, מזכירתו של היטלר, נוצר הסרט הגרמני "הנפילה" (Der Untergang), שיצא לאקרנים בשנת 2004. בתיאור דמותו של היטלר ובתיאור האווירה בבונקר הולך הסרט בעקבות הספר, מתרכז במצבם הקשה של השרויים בבונקר. היטלר מוצג באור שלילי אך אנושי, כעריץ צמא דם המחופר מתחת לאדמה בעוד עמו רעב וסובל.
סוף הדרך
בימיו האחרונים כתב פסט ספר אוטוביוגרפי על ימי ילדותו ונעוריו בשם "אני לא. זיכרונות ילדות ונעורים". הספר ראה אור ימים ספורים אחרי מותו. סמוך למותו מתח פסט ביקורת על הסופר הגרמני חתן פרס נובל גינטר גראס, אשר התוודה באוטוביוגרפיה שלו שפורסמה באותה עת כי בחודשים האחרונים של מלחמת העולם השנייה התגייס לוואפן אס אס. ביקורתו של פסט לא הייתה על כך שגראס שירת בוואפן אס אס, אלא על כך שהסתיר עובדה זאת במשך שישים שנה.
יואכים פסט נפטר בשנת 2006, בגיל 80.
ויקטור זילברמן (מאמן)
ביוגרפיה
זילברמן נולד בקישינב שהייתה חלק מברית המועצות ובשלב כלשהו עבר למינסק. בגיל 12 הוא החליט שעליו כיהודי להיות חזק והחל להתאמן בהיאבקות. הוא היה מתאמן שישה ימים בשבוע באימונים שכללו ריצות, שחייה והתעמלות מכשירים. בשנת 1962 הוא החל ללמוד במדרשה לספורט ממנה קיבל תואר של מורה לחינוך גופני. בשנת 1964 זכה בתואר אלוף ברית המועצות לנוער בהיאבקות ובשנת 1964 זכה בתואר עד גיל 18, במשקל עד 62 קילוגרם. בשנת 1966 זכה במקום הראשון בתחרות בבולגריה אולם עם כניסתו לעולם הבוגרים ירד בדירוג ובתחרות בשנת 1967 הגיע במקום השביעי בלבד. בשנת 1969 זכה במקום השלישי באליפות ברית המועצות ובשנת 1971 זכה במקום השני באליפות ברית המועצות. בשנת 1972 זכה בתואר אלוף ברית המועצות, אולם למרות זאת הוא לא נשלח לאולימפיאדת מינכן. בשנת 1973 הוא זכה במדליית כסף באליפות אירופה שנערכה בלוזאן, שווייץ. בהמשך אותה שנה הוא הגיש בקשה לעלות לישראל עם משפחתו. הוא הגיע לישראל בתחילת 1974 ונקלט בקורס מורים בווינגייט. במאי 1974 הוא זכה במדליית כסף באליפות אירופה ובספטמבר 1974 זכה במדליית ארד באליפות העולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה. באוקטובר 1974 הוא זכה באליפות ישראל בג'ודו במשקל עד 80 ק"ג לאחר שניצח את משה פונטי אלוף הנוער ובגמר את האלוף היוצא גד סקורניק למרות שנחשב למתחיל בענף זה.
זילברמן היה מאוכזב מהתמיכה המועטה שקיבל בישראל שלא איפשרה לו לטענתו להתאמן כיאות לאולימפיאדת מונטריאול. הוא הודיע שלא ישתתף בתחרות באוקטובר 1974 בפולין ובדצמבר 1974 הוא ירד לקנדה. אנשי ההתאחדות לספורט טענו לכפיות טובה מצדו ואמרו שהוא קיבל את כל התנאים כדי שיוכל להתאמן. בקנדה החל זילברמן ללמוד לתואר בחינוך גופני ובמקביל התאמן ועבד כמאמן היאבקות.
במהלך שנת 1975 הוא ניסה לקבל רשות מהתאחדות הספורט בישראל להופיע כנציג קנדה באולימפיאדת מונטריאול, ומשלא נענה ביקש להגיע להסדר על פיו ישוב לישראל וייצג אותה. אולם שר החינוך, אהרן ידלין סירב להבטיח לו שיאופשר לו לייצג את ישראל באולימפיאדה ודרש ממנו להתייצב בישראל לשירות צבאי ללא תנאים מוקדמים. במאי 1976 פנה אישית לראש הממשלה, יצחק רבין, בבקשה לאפשר לו להשתתף באולימפיאדה, אך סורב שוב בידי ידלין שכתב לו: "לא הוכחת שאתה ראוי לייצג את ישראל". לאחר מכן התמודד זילברמן בתחרויות שונות במדי קנדה. בשנת 1978 הוא זכה במדליית כסף במשחקי חבר העמים שנערכו באדמונטון, קנדה.
בשנת 1977 קיבל זילברמן תואר ראשון מאוניברסיטת לייקהד. בשנת 1979 הוא סיים תואר שני בחינוך משווה באוניברסיטת מקגיל והחל ללמוד לקראת דוקטורט אותו השלים בשנת 1991 באוניברסיטת מונטריאול. הוא לימד במקביל בקולג' ווניר במונטריאול. בשנת 1981 זכה לתואר כבוד על הישגיו באימוני היאבקות. בשנת 1977 הוא החל לעבוד כמאמן היאבקות באוניברסיטת קונקורדיה ונודע כאחד המאמנים הטובים ביותר בקנדה. בשנת 1988 הוא אימן את נבחרת קנדה באוליפיאדת סיאול.
זילברמן נודע כמאמן קשוח שהצליח לקחת ספורטאים טובים ולהעלות אותם לרמה עולמית. בין השאר הוא אימן את אילנה קרטיש, את בנו דוד זילברמן ואת מרטינה דוגרנייר. שיטותיו הקשוחות הביאו לבחינה של שיטותיו לאחר שבשנת 2008 נטען שהוא הכה את המאומנת שלו.
ישיבת אור וישועה
ישיבת אור וישועה היא ישיבת הסדר וישיבה גבוהה בראשות הרב ד"ר אליהו רחמים זייני בנווה שאנן בחיפה.
היסטוריה
בשנת ה'תשס"א (2001) הוקמה בשכונת נווה שאנן בחיפה ישיבת ההסדר אור וישועה על ידי הרב ד"ר אליהו זייני, הישיבה היא הישיבה הציונית הראשונה בעיר. הישיבה ממוקמת במתחם מוסד הילדים אומנה לשעבר, ב"בית חנניה" ע"ש חנניה ועקנין ובבית המדרש "היכל בנימין" ע"ש הרב פרופ' בנימין זאב בנדיקט.
רבים מבוגרי המחזור הראשון שסיים בשנת ה'תשס"ז, המשיכו ללמוד בטכניון, בין היתר במטרה להישאר קרוב אל הרב זייני.
בנוסף לרמי"ם, גם ראש הישיבה מלמד שעורים כלליים בתחומים שונים, כמו סוגיות בתלמוד, שעורי הגות החל מתקופת חז"ל והוגי דעות בני זמנינו. שעורים בהתמודדות עם שאלות בפילוסופיה כללית, תורה ומדע, פוסט מודרניזם, ביקורת המקרא וביקורת התלמוד. נושאים נוספים הנלמדים בישיבה הם תנ"ך, הגות ומחשבה ולימודי רשות להסמכה לרבנות.
מוסדות הישיבה
בביהמ"ד של הישיבה פועלים ישיבה גבוהה וישיבת הסדר שבראשם עומד הרב ד"ר אליהו זייני.
סביב הישיבה התבססה קהילה, שעיקרה הוא גרעין של משפחות בוגרי הטכניון שנקשרו לרב זייני וקבעו בגללו את מקומם בחיפה. קהילה זו גדלה מאז הקמת הישיבה, כאשר חלק מבוגרי הישיבה והטכניון נותרו באזור.
בישיבה פועלים גם גני ילדים. גני הילדים פתוחים לציבור הרחב ומלמדים בהם קריאת אותיות מגיל 3. הילדים בני ה-5 אף עולים לתורה וקוראים את ההפטרה.
בישיבה מופעלים גם חוגי ההעשרה לכיתות הנמוכות, וכן מתקיים קשר עם תנועת [אריאל] בשכונה לפעילויות נוספות.
בישיבה מתקיים מכון הוראה, שלוחה של מכללת שאנן להכשרת מורים.
בישיבה מתקיים כולל שבמסגרתו נגשים התלמידים למבחני הרבנות של הרבנות הראשית לישראל.
מכון הוצאת ספרים
בישיבה פועל גם מכון להוצאת ספרים, שבין השאר הוציא מתוכו את:
במפעל הוצאת הספרים שותפים תלמידי הישיבה בהגהה ועריכה.
הישיבה במלחמת לבנון השנייה
במהלך מלחמת לבנון השנייה, קרא הרב זייני לתלמידיו ולאנשי קהילתו שלא לברוח מן העיר. הוא המשיך בשיעוריו הקבועים בבית הכנסת של הטכניון והכפיל את שיעוריו בישיבה, במקום הר"מים המגויסים. לדבריו של הרב זיני, הישיבה הייתה היחידה שנשארה בעיר חיפה במשך כל זמן המלחמה. הרב זייני עודד את תלמידיו לחלק מצרכים במקלטים, ולבקר את פצועי צה"ל שאושפזו בבית החולים רמב"ם. על פעילות זו הוענקה לישיבה תעודת הוקרה מטעם משרד ראש הממשלה.
אלי ברקוביץ'
דר' אלי ברקוביץ' (ברומנית: Elly Berkowitz, 1864 - 1932) היה בנקאי, נדבן, פוליטיקאי, מנהל ועיתונאי יהודי-רומני.
קורות חיים
אלי ברקוביץ' החל את לימודיו בבוקרשט והשלים דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטאות של ברלין ופריז. לאחר מות אביו ניהל, יחד עם אחיו, אדולף ומקס, את העסק הבנקאי המשפחתי, שנחשב בין המוסדות הפיננסיים הגדולים והיציבים ביותר ברומניה. עד כניסת רומניה למלחמת העולם הראשונה (1916) היה המנהל הכללי של חברת "דנוביאן פרס" (Danubien Press) ולאחר מכן מנהל L'Independence Roumaaine וכתב חוץ של Le Temps הפריזאי.
ברקוביץ' היה אחד ממייסדי איחוד הקהילות היהודיות ברגאט ואחד ממייסדי הקהילה היהודית של בוקרשט וסגן נשיא הוועד המנהל של היכל קורל של בוקרשט. הוא הקים בית יתומים שנשא את שמות הוריו, לבל ושרה ברקוביץ' ותמך במוסדות החברה התרבותי "Instrucţiunea" (ההדרכה). היה חבר הוועד המרכזי של המפלגה הלאומית ליברלית של רומניה וכיהן בשנים 1927 - 1928 כחבר הסנאט הרומני.
ביוני 1931 בנק ברקוביץ' פשט את הרגל והאחים ברקוביץ' ערבו לחובות. תהליך פשיטת הרגל נמשך שנים, אך האחים לא הצליחו לאושש את הבנק.
Dance Vault Remixes: Get It Off/Knock Knock
Dance Vault Remixes: Get It Off/Knock Knock הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת מוניקה אשר יצא לאור ב-1 בינואר 2004 על ידי ג'יי רקורדס ומכיל רמיסים לשני השירים "Get It Off" ו-"Knock Knock" אשר יצאו כסינגלים מתוך אלבומה "After the Storm". אלבום זה יצא לאור לצורכי שיווק וקידום בלבד ולכן לא קודם באופן מיוחד ויצא לאור באינטרנט בלבד. האלבום מכיל רמיקסים של המפיקים That Kid ופלאנט פאנק.
במהלך 2004 הוציאה חברת התקליטים EP רמיקסים נוסף בהוצאה מחודשת אשר מכיל שני רמיקסים נוספים של אותם המפיקים.
דוד בן שטרית
דוד בן שטרית (1954 – 24 באוקטובר 2017) היה במאי קולנוע ישראלי, מפיק, צלם ומרצה לקולנוע. זוכה פרס וולג'ין, פרס לנדאו לאמנויות הבמה ופרס שרת התרבות לקולנוע ועוד. ממקימי "פורום היוצרים הדוקומנטריים".
ביוגרפיה
נולד במרוקו בשנת 1954 ועלה לישראל בגיל 13.
במסגרת עבודתו על סרטו "אבי היקר - שקט יורים", שהתמקד בשאלות של תופעת סרבנות הגיוס לצה"ל, קבע בחודש אפריל 2004 פגישה עם דוברת צה"ל רות ירון בקריה בתל אביב. כשהגיע לקריה וביקש להיכנס לפגישה, הותקף על ידי מאבטחי משרד הביטחון, לאחר שלא מצא את תעודת הזהות שלו. בשל התקיפה אושפז בבית החולים למשך כשלושה חודשים עקב חבלות בכל חלקי גופו.
בשנת 2006 זכה בפרס לנדאו לאמנויות הבמה.
בחודש אוקטובר 2009 תקף את מועצת הקולנוע, שלדבריו לא מחלקת את תקציביה בצורה הוגנת עבור תושבי הפריפריה, מזרחים, יוצאי אתיופיה וחבר המדינות. בחודש דצמבר 2009 זכה בפרס משרד התרבות לאמנות הקולנוע לשנה זו.
נמנה עם מייסדי הקשת הדמוקרטית המזרחית, ועבד שנים רבות כצלם חדשות, בעיקר עבור סוכנויות ידיעות זרות בשטחים. כן שימש כמרצה וכמורה לצילום ולקולנוע.
יצירתו
עיקר יצירתו הייתה בימוי סרטים תיעודיים. במשך השנים צילם, תיעד וביים סרטים בנושאים חברתיים ופוליטיים, שביקשו להעלות לשיח הציבורי היבטים הקשורים ליחסים עם הפלסטינים, לשאלת הכיבוש והשפעתו על החברה הישראלית והחברה הפלסטינית, ולנושא הגזענות והאפליה כלפי מזרחים. באמצעות סרטים אלו נאבק למען צדק חברתי ותרבותי עבור כלל האוכלוסיות.
חיים אישיים
היה נשוי לסיני (סניורה) בר דוד - במאית, עורכת סרטים ומפיקה. התגורר בהוד השרון, והותיר אחריו שני ילדים.
בשנים האחרונות לחייו סבל ממחלת ריאות. הלך לעולמו ב-24 באוקטובר 2017 בשל דום לב, לאחר שאושפז בבית חולים מספר ימים קודם לכן. נקבר בבית העלמין נווה הדר שבהוד השרון.
The Wolf Among Us
The Wolf Among Us (בתרגום חופשי: הזאב שביננו) הוא משחק וידאו מתמשך מסוג הרפתקאות שמבוסס על סדרת הקומיקס של ביל וילינגהאם, "פייבלס". המשחק פותח והופץ על ידי חברת Telltale Games. המשחק מחולק לחמישה פרקים. הפרק הראשון יצא ב-11 באוקטובר 2013 והפרק האחרון יצא ב-8 ביולי 2014.
משחקיות
סצינות מסוימות במשחק הן מסוג פעולה, שדורשות לשחקן להגיב במהירות על ידי לחיצה על מקשים מסוימים (Quick Time Events). כישלון באירועים האלו יכול לגרום למותו של השחקן או של דמות אחרת, אך המשחק יאתחל את עצמו מחדש לנקודה שבה הסצנה מתחילה, דבר המאפשר לשחקן לנסות שוב.
דמויות
הדמות שאותה השחקן משחק במשחק היא ביגבי וולף (מדובב בידי אדם הרינגטון), אשר מבוסס על הזאב הרע. הוא השריף של פייבלטאון, שעובד ב-"משרד עסקים" (Business Office) תחת פיקודו של ראש העיר הזמני של פייבלטאון, איקבוד קריין (האגדה על סליפי הולו). בסיועה של שלגיה, מראת הקסמים לה והקוף המכונף באפקינס, אשר מנהל את הרישומים של הפייבלס בפייבלטאון, הוא חוקר פשעים, ואוכף את החוק בעיר. כחול הזקן גם עובד במשרד, אך המניע שלו לכך אינו ידוע. ביגבי מתגורר בדירות וודלנדס (Woodlands). שם הוא מרשה לקולין (אחד משלושת החזירונים) להישאר איתו, לאחר שזה פוצץ את בית החזירים בחווה. היפה והחיה, גם הם דיירים בוודלנדס, אף על פי שהם כרגע נאבקים על נישואיהם הבעיתיים. אחת הדמויות החוזרות היא מר. טוד (הרוח בערבי הנחל) והבן שלו, טיג'יי (טוד ג'וניור), המתגוררים בבניין דירות מוזנח בקרבת מקום.
כשהמשחק מתחיל, השחקן מוצג לאיש היערות (וודסמן) מהסיפור כיפה אדומה, אשר מתגורר באותו ביניין שבו מר. טוד, פיית', והנסיך לורנס גרים מהסיפורים אללרליירלואה/דונקיסקין. השחקן גם נתקל בשני אחים אשר מפריעים לו להמשיך בדרכו, טווידלדם וטווידלדי, אשר עובדים בשביל סוכן לא ידוע. ביגבי גם נפגש עם הולי, טרולית אשר מנהלת בר בשם "Trip Trap" (טריפטראפ, בתרגום חופשי: טיול מלכודת), ועם גרנדל הדיכאוני. הפרק השני של המשחק מציג את ג'ורג'י פורגי, מנהל מועדון חשפנות בשם "Pudding and Pie" (פודינג ופאי) וגם הסרסור של פיית' ומציג את קלבר האנס, הסדרן במועדון. הפרק השלישי של המשחק מציג את מרי המדממת, סוכנת של איש בשם קרוקדמן (איש עקום).
עלילה
הערה: תיאור העלילה יכול להשתנות משכתוב למטה בעקבות בחירות השחקן.
פרק 1: Faith
ביגבי נקרא לבניין שבו מר. טוד מתגורר, בעקבות המולה שנגרמה על ידי הוודסמן בדירה מעל דירתו של טוד. שם, בגיבי עוצר את הוודסמן מפגיעה באישה צעירה. לאחר לחימה בוודסמן, נפילה מהחלון על מכוניתו של טוד ולחימה נוספת בוודסמן עד שהאישה תוקעת גרזן לתוך ראשו ומשתקת אותו זמנית. ביגבי מדבר עם אותו אישה צעירה, וחושב שהיא בעצם זונה, ומסייע לה לוודא שהיא בטוחה.
ביגבי פונה לבר טריפטראפ, מקום השתייה הרגיל של הוודסמן, כדי למצוא את בעליו של הבר - הולי וגרנדל הדיכאוני. הולי אומרת כי היא איננה מכירה את הוודסמן, וכי הוא לא נכנס לבר שלה כבר מספר שבועות, אם בכלל. אחרי שהוודסמן יוצא מין השירותים של הבר, ביגבי מנסה לדבר איתו אך גרנדל הופך לצורת הפייבל שלו ותוקף את ביגבי. השניים נלחמים, אך ביגבי, שהופך לזאב - צורת הפייבל שלו, מצליח לפצוע את גרנדל וזה נכנע. לאחר שביגבי נרגע והופך לצורת האדם שלו, הוא מנסה לתשאל את הוודסמן, אף לפני זה טווידלדי נכנס לבר, אשר גם מחפש את הוודסמן. לאחר שראה את ביגבי, גם הוודסמן וגם טווידלדי מנסים לברוח. ביגבי נאלץ לתפוס את אחד מהם, לעצור אותו על חשד לרצח. ביגבי לוקח אותו בחזרה לוודלנדס, אך מגלה כי ניידות משטרה עומדות חוץ לבניין. ביגבי מתגנב לתוך המון השוטרים, כדי לגלות שראשה הכרות של שלגיה עומד בפתח הביניין.
פרק 2: Smoke and Mirrors
הפרק השני מתחיל בפלאשבאק של ביגבי על גילוי ראשה הכרות של שלגיה. לאחר מכן ביגבי הועבר לחקירת המשטרה, אשר מצאו את גופתה של שלגיה. במהלך החקירה, מר. קריין משתמש בכישוף לאיבוד זיכרון על השוטרים בתחנה כדי לחלץ את ביגבי, את הגופה שנמצאה ואת דו"ח המקרה, כדי לוודא שהמשטרה המקומית תשכח מהמקרה שאירע. בחזרה למשרד העסקים, ביגבי לוקח את התפקיד של חוקר. ביגבי חוקר את החשוד שהוא תפס בפרק הראשון במקום כחול הזקן, זאת כדי לגלות ששלגיה עדיין בחיים, אשר נכנס לחדר החקירות ומסבירה כי הגופה שנמצאה רק דומה לה, ומי שנהרגה לא הייתה שילגיה אלא מישהי אחרת. לאחר ההלם הראשוני שלו, ביגבי הולך עם שלגיה לדבר עם טיג'י, בנו של מר. טוד, אשר היה עד לניסיון הסתרת הגופה כרותת הראש על ידי טביעתה בנהר. ביגבי ושלגיה בודקים את הגופה, רק כדי למצוא שהקורבן היא לא אשר מלילי - אחותה של הולי, אשר נעלמה מספר שבועות לפני אירועי הפרק הראשון. הם מוצאים כי הגלאמור שהיה בשימוש היה זול (הבגדים לא היו תואמים במדיוק לאלה של שלגיה) ולא חוקי. לאחר ידיעת הולי על רצח אחותה, ביגבי הולך למועדון החשפנות של ג'ורגי, איפה שלילי עבדה פעם אחרונה, כדי לגלות שהקליינט האחרון של לילי היה אדם בשם "מר. סמית'" (שהתברר כשם בדוי) ושהם התאכסנו במלון קרוב למועדון החשפנות בחדר מספר 207. ביגבי הולך לאותו מלון ומפותע לגלות את היפה עובדת בתור פקידה, בחשאי, כדי שבעלה - החיה לא יגלה, בשביל לשלם את שכר הדירה וכדי לא לקלקל את נישואיהם. כאשר היפה מובילה את ביגבי לחדר בו שכנו לילי והקליינט שלה "מר. סמית'" בחדר מספר 207, החיה מופיע ומאמין כי אשתו בוגדת בו עם ביגבי. הוא תוקף את ביגבי. במהלך הקטטה, הם שוברים את הדלת של חדר מספר 207 (אשר הייתה נעולה ולא נפתחה גם עם מפתח המספר שהיה להיפה), הם מוצאים את זירת הרצח שבו לילי נהרגה על ידי "מר סמית'". החיה מפסק לתקוף את ביגבי ומתרחק מעט ממנו, כאשר ביגבי חוקר את החדר ומגלה שמישהו ניסה להלביש את לילי ככה שהיא תראה כמו שלגיה ואף ניסה לשחזר את הסיפור, אך בקטע שבו הנסיך בסיפור מנשק את שלגיה, אותו "מר. סמית'" הורג את לילי. ביגבי מגלה שכדי להסוות את הרצח, מוזיקת רקע בווליום גבוהה נוגנה. לאחר שביגבי חוקר את הפריט האחרון שנשאר, הוא מגלה תמונה שמגלה ש"מר. סמית'" הוא בעצם מר. קריין. קריין, אשר רואה את המתרחש מבעד למראת הקסמים, מרסק אותה עם מנורה קסומה לשעבר.
פרק 3: A Crooked Mile
מתוך דאגה על ביטחונה של שלגיה, ביגבי הולך לשלגיה אשר היא ועוד מספר פיבלים נמצאים בהלווייתה של לילי - אחותה של הולי. ביגבי לביגבי יש בחירה אם לספר לשלגיה או להישאר שקט ושלגיה תחזור להלוויה מיד לאחר מכן האחים טווידלדם וטווידלדי מופיעים, כשהם חמושים ברובי ציד ומאיימים על ביגבי. לביגבי יש בחירה אם להסכים לעסק או לא ולאחר מכן אם להילחם באחים או לא להגיב מה שכמעט גורם למותה של שלגיה ביגבי ושלגיה חוזרים למשרד ומנסים לקבוע לאן קריין נעלם. הם נקלים למבוי סתום כיוון שחסרה חתיכה אחת לשלים את המראה הקסומה ובלי החתיכה הזאת המראה לא תעבוד. כחול הזקן מגיע ודורש מביגבי ושלגיה לנקוט פעולה. השלושה דנים על שלוש נקודות אפשרויות שבהן ניתן להיעזר כדי למצוא את קריין, ובאפקין חושף כי לקריין הייתה פגישה עם "המכשפה שלו" וכי הוא ייפגש איתה למחרת ב-2 בלילה, מה שמשאיר להם מספר שעות בודדות לפני שהם יפספסו את ההזדמנות לתפוס אותו. השלושה מסכימים לחקור שלושה מקומות אפשריים כדי למצוא את מיקום המפגש: דירתו של קריין, המשרד של טווידלדם וטווידלדי וחפציה של לילי. ביגבי לומד כי קריין גנב כספים מהפייבלים למען צרכים אישיים ועבד עם מכשפה בשם "גרינליף" (Greenleaf, בתרגום חופשי: עלה ירוק) כדי לייצר את הגלאמור שהשתמש על לילי. אחרי מציאת דירתה של המכשפה, ביגבי ושלגיה מגלים כי הם באו מאוחר מדי. הם מדברים עם המכשפה ומגלים כי קריין הלך למועדון החשפנות "פודינג ופאי", כדי להשתמש בטבעת שקיבל מהמכשפה כדי לגלות את סוד החשפניות (החשפניות לא יכולות לגלות סודות בגלל כישוף שהוטל עליהן שגורם להם לומר "השפתיים האלו חתומות").
ביגבי ושלגיה מגיעים למועדון החשפנות, ומוצאים את קריין מנסה לבטל את הכישוף שהוטל על הבנות ללא הצלחה. כאשר ביגבי מציג לקריין את ההוכחות כי הוא הרוצח, שלגיה מבינה כי קריין לא היה הרוצח של שתי הבנות - פיית' ולילי, אך הוא מואשם בגנבת כספים ונלקח למעצר. מיד כאשר הם עוזבים את המועדון, מספר מכוניות מקיפות אותן, ודמות מסתורית יוצאת מהמכונית יחד עם האחים טווידלדם וטווידלדי, שלושת חמושים - האחים חמושים ברובי ציד והדמות חמושה באקדח מגנום. הדמות מציגה את עצמה בתור מרי המדממת (Bloody Mary) וששלושתם עובדים עבור אדם אחד - קרוקדמן (Crooked Man, בתרגום חופשי: איש עקום). מרי דורשת את קריין אך ביגבי מסרב, ומרי מורה לאחים להרוג את ביגבי. האחים פוצעים את ביגבי קשות, אך ביגבי מצליח להפחיד את האחים, לאחר שהוא הופך לזאב הגדול והרשע. ביגבי מצליח לפצוע אנושות את טווידלדם, וניתנה לשחקן אפשרות להורגו או להשאיר אותו פצוע. לאחר קרב ממושך עם האחים, מרי יורה לעבר ביגבי כדור מכסף, מה שגורם לביגבי להיפצע אנושות. מרי התכוונה להרוג את ביגבי אך שלגיה נכנעה והעבירה למרי את קריין. לאחר מכן מרי, האחים והבוס הגדול עזבו את המקום, משאירים את ביגבי מדמם.
פרק 2: Smoke and Mirrors
הפרק השני קיבל גם הוא ביקורות חיוביות ושבחים אודות הכתיבה ופיתוח הדמויות במשחק, לצד מספר ביקורות שמעידות על חוסר רצף עלילתי. אתרי הסקירה GameRankings ו-Metacritic נתנו לגרסת ה-Playstation 3 ציון של 86.40% וניקוד של 84 מתוך 100, לגרסת המחשב האישי ציון של 78.12% וניקוד של 76 מתוך 100, ולגרסת ה-Xbox 360 ציון של 74.20% וניקוד של 74 מתוך 100.
פרק 4: In Sheep's Clothing
הפרק הרביעי קיבל ביקורות חיוביות לצד ביקורות מעורבות. אתרי הסקירה GameRankings ו-Metacritic נתנו לגרסת ה-Playstation 3 ציון של 66.00% וניקוד של 73 מתוך 100, לגרסת המחשב ציון של 77.40% וניקוד של 76 מתוך 100, ולגרסת ה-Xbox 360 ציון של 71.25% וניקוד של 74 מתוך 100.
פרק 5: Cry Wolf
הפרק החמישי קיבל ביקורות חיוביות. אתרי הסקירה GameRankings ו-Metacritic נתנו לגרסת ה-Playstation 3 ציון של 74.67% וניקוד של 75 מתוך 100, לגרסת המחשב ציון של 85.27% וניקוד של 85 מתוך 100, ולגרסת ה-Xbox 360 ציון של 85.64% וניקוד של 85 מתוך 100.
The Wolf Among Us Overall
המשחק כאוסף קיבל ביקורות חיוביות לצד ביקורות מעורבות. אתר הסקירה GameRankings נתן לגרסת ה-Playstation 3 ציון של 90.00%, לגרסת המחשב ציון של 78.25%, ולגרסת ה-Xbox 360 ציון של 90.00%. אתר הסקירה Metacritic נתן לגרסת המחשב ניקוד של 75 מתוך 100.
פוטוקינה
פוטוקינה (באנגלית: photokina) הוא יריד הסחר הגדול ביותר בתחום תעשיית הצילום. האירוע מתרחש בספטמבר כל שנתיים, בעיר קלן, גרמניה. תערוכת פוטוקינה הראשונה התקיימה ב-1950. האירוע הוא בעל חשיבות רבה בתחום הטכנולוגיה בכלל ותחום הצילום בפרט, עד כדי כך שבפוטוקינה 1964 שלח נשיא ארצות הברית, דווייט אייזנהאואר, מברק ברכה לרגל הפתיחה. חברות צילום רבות מנצלות את הבמה של התערוכה להכרזה על מוצרים ופיתוחים חדשים.
פוטוקינה 2008 הייתה התערוכה הגדולה ביותר עד כה, ונערכה מ-26 בספטמבר עד 1 באוקטובר. השתתפו בה 1,579 ספקים שונים מ-46 מדינות, ויותר מ-169,000 מבקרים מ-61 מדינות שונות.
לאחר 70 שנות פעילות, בנובמבר 2020 הודיעה החברה כי התערוכה נסגרה ולא תתקיים עד להודעה חדשה.
מועדון הכדורגל לוס אנג'לס
מועדון הכדורגל לוס אנג'לס (באנגלית: Los Angeles Football Club, וידוע גם בקיצור LAFC) הוא מועדון כדורגל מהעיר לוס אנג'לס, שבקליפורניה, המשחק בליגת ה-MLS. צבעי המועדון הם שחור, לבן וזהב. המועדון נוסד בשנת 2014, והצטרף לליגה בעונת 2018, העונה בה החל לשחק לראשונה. אצטדיון הבית של המועדון הוא אצטדיון בנק קליפורניה המכיל 22 אלף מקומות ישיבה.
היסטוריה
ב-30 באוקטובר 2014, הודיע ה-MLS שיהיה מועדון כדורגל נוסף ללוס אנג'לס. ב-15 בספטמבר 2015, הוכרז כי שם המועדון הרשמי יהיה "מועדון כדורגל לוס אנג'לס". ביולי 2017, לוס אנג'לס הכריזה על מינוי בוב בראדלי כמאמן הראשי, והשחקן המקסיקני קרלוס ולה הוחתם כשחקן הראשון של המועדון ב-11 באוגוסט 2017.
ב-4 במרץ 2018, לוס אנג'לס ערכה את משחקה הראשון ב-MLS נגד סיאטל סאונדרס, המשחק הסתיים בתוצאה 1–0 לטובת לוס אנג'לס. כובש השער במשחק היה השחקן דייגו רוסי, שהפך לכובש הראשון בהיסטוריה של המועדון.
ב-31 במרץ 2018, לוס אנג'לס ספגה את ההפסד הראשון שלה ב-MLS ובהיסטוריה, כששמטה יתרון של 3–0 והפסידה 3–4 ליריבה העירונית לוס אנג'לס גלאקסי במהלך הופעת הבכורה של זלאטן איברהימוביץ' במדי לוס אנג'לס גלאקסי. לוס אנג'לס הייתה הקבוצה השנייה אי פעם שהפסידה משחק MLS לאחר שהובילה 3–0 במהלך המשחק. בסיום העונה הסדירה, לוס אנג'לס השיגה את המאזן הטוב ביותר לקבוצת הרחבה בהיסטוריה של ה-MLS, עם 57 נקודות, סכום ששבר את השיא שהחזיקה שיקגו פייר משנת 1998 בה הצטרפה לליגה והשיגה 56 נקודות.
ב-6 באוקטובר 2018, לוס אנג'לס השיגה את ניצחון הפלייאוף הראשון בתולדותיה לאחר שניצחה 3–0 את קולורדו ראפידס.
לוס אנג'לס הופיעה לראשונה, בליגת האלופות של CONCACAF בשנת 2020, העפילה משלב שמינית הגמר בו ניצחה את לאון המקסיקנית בתוצאה של 3–2 בסיכום שני המפגשים, וכל זאת לאחר שהפסידה 0–2 במשחק הראשון. הקבוצה הגיעה עד הגמר, בו הפסידה לקבוצת טיגרס המקסיקנית בתוצאה 2-1.
אצטדיון
ב-17 במאי 2015, הקבוצה בחרה באתר הזיכרון לספורט של לוס אנג'לס, כדי לבנות אצטדיון שיכיל 22,000 מושבים בשביל ה-MLS, בעלות של 250 מיליון דולר.
ב-6 במאי 2016, אישרה מועצת העיר לוס אנג'לס את בניית האצטדיון, תוך כדי פינוי דרך לבניית האצטדיון.
טקס פורץ דרך נערך ב-23 באוגוסט 2016, באירוע בו השתתפו הבעלים וצוותי הבנייה, הודיע מועדון לוס אנג'לס על עסקת חסות עם בנק קליפורניה בה הוסכם כי האצטדיון יקרא אצטדיון בנק קליפורניה למשך 15 שנים תמורת תשלום של 100 מיליון דולר.
משחק הבית הראשון של המועדון שוחק ב-29 באפריל 2018, נגד סיאטל סאונדרס, בו ניצחה לוס אנג'לס בתוצאה 1–0, משער של לורן סימאן.
אצטדיון פאנאתינאיקו
אצטדיון פאנאתינאיקו (ביוונית: Παναθηναϊκό στάδιο) המכונה גם הקאלימארמארון (יוונית: Καλλιμάρμαρο, "יפה השיש") באתונה שביוון, הוא האצטדיון המרכזי היחיד בעולם שנבנה כולו בשיש לבן. השיש הובא מהר פנטליקון.
היסטוריה
האצטדיון שימש ביוון העתיקה כאתר המשחקים הפאן-אתנאיים, שנערכו לכבוד האלה אתנה. בתקופה הקלאסית של יוון היה האצטדיון בנוי עץ. בשנת 329 לפנה"ס הקים ליקורגוס את אצטדיון השיש, והוא הורחב על ידי הרודס אטיקוס בשנת 140 לספירה, על מנת שיוכל להכיל 50,000 צופים.
שרידי האצטדיון העתיק נחשפו בשנת 1870 והאצטדיון שוקם מחדש בשנת 1895 על מנת לשמש כאצטדיון אולימפי במשחקים האולימפיים הראשונים בעת המודרנית בשנת 1896. שיקום האצטדיון נערך במימונו של ג'ורג' אברוף (ועל כן פיסלו מוצב בכניסה לאצטדיון), על פי תוכניות של האדריכלים אנאסטאסיוס מטאקסס וארנסט זילר, ויש בו מושבים ל-80,000 צופים. האצטדיון נבנה על פי מידותיו העתיקות, ולא בהתאם לסטנדרטים מודרניים שטרם נוסחו בעת שיקומו.
כיום משמש האצטדיון לטקסים רשמיים ולחגיגות הנערכות לאחר ניצחונות של קבוצות יווניות. בשנת 1997 שימש האצטדיון לטקס הפתיחה של אליפות האתלטיקה העולמית.
במהלך אולימפיאדת אתונה שנערכה בשנת 2004 שימש האצטדיון את תחרויות הירי בחץ וקשת, וכן שימש כנקודת הסיום של ריצות המרתון לגברים ולנשים.
בשנת 2011 נערך באצטדיון טקס פתיחת "הספיישל אולימפיקס", הטורניר האולימפי לבעלי מוגבלויות שכליות שהתקיים באתונה.
1000
שנת 1000 הייתה השנה האחרונה במאה ה-10, כמו גם השנה האחרונה באלף הראשון. בניגוד לחישובי הקיצין לקראת סיום המילניום השני, טיעונים כאלה כמעט ולא הופיעו עם סיום המילניום הראשון, מכיוון שמרבית האוכלוסין לא ספרו את השנים על-פי ספירת הנוצרים, אלא על-פי שנות מלוכה מקומיות, ולפיכך טיעונים אסכטולוגיים היו מוגבלים בעיקר לחוגים של נזירים בצרפת.
שנת 1000 גם מסמלת את המעבר בין ראשית ימי הביניים לשיא ימי הביניים. במערב אירופה מתחילים להופיע מחדש בשנה זו לערך מאפיינים של ערים ימי ביינימיות, של שכבת סוחרים, הקמת האוניברסיטאות הראשונות, עיסוק מחדש במשפט הרומי, ועוד. מוסד האפיפיורות נותר תחת פיקוחו של אוטו השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בניגוד למערב אירופה, במזרח אירופה הייתה האימפריה הביזנטית בשיאה. בעוד שבערים כמו רומא או פריז גרו בין 20,000 ל-35,000 איש, בקונסטנטינופול התגוררו כ-300,000. גם בית אומיה בעולם האסלאמי (כולל ספרד) וגם שושלת סונג בסין שגשגו באותה תקופה.
אוכלוסיית העולם: 310,000,000 איש.
נולדו
ללא תאריך מדויק:
נפטרו
ללא תאריך מדויק:
The Power of Good-Bye
The Power of Good-Bye (בעברית: כּוֹחָהּ שֶׁל הַפְּרֵדָה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבום האולפן השביעי שלה, Ray of Light (1998). הוא נכתב על ידי מדונה וריק נואלס, והופק על ידי הזמרת ביחד עם ויליאם אורביט ופטריק לאונרד. השיר הופץ כסינגל הרביעי מתוך האלבום ב-22 בספטמבר 1998, בהוצאת חברות התקליטים האחים וורנר ומאבריק רקורדס. הוא הופץ בנוסף כסינגל איי-סייד כפול בממלכה המאוחדת בצירוף השיר "Little Star". מילות השיר עוסקות בכמה חופשית ומעצימה יכולה להיות התחושה שבפרידה או סיום של מערכת יחסים. הבלדה האלקטרונית המלנכולית הזו, כוללת שימוש בגיטרות אקוסטיות וכלי מיתר בעיבודו של קרייג ארמסטרונג.
"The Power of Good-Bye" זכה לשבחים ממבקרי מוזיקה ברחבי העולם, שהגדירו אותו כאחד מהשירים הטובים ביותר ב-Ray of Light; הם ציינו לשבח את המנגינה והאווירה האלקטרונית שלו, כמו גם את שירתה של מדונה שהושוותה ל-"Frozen" (1998). השיר זכה להצלחה מסחרית ברחבי אירופה, ודורג בעשירייה הפותחת במצעדים בלמעלה מתשע מדינות, כולל אוסטריה, גרמניה, הונגריה, איסלנד, ספרד והממלכה המאוחדת, בעוד שבארצות הברית הגיע למקום ה-11, והפך לשירה ה-37 של מדונה שדורג ב-20 העליונים במדינה. בישראל, הוכתר "The Power of Good-Bye" לשיר ה-15 המצליח ביותר במדינה במצעד השנתי שפורסם על ידי גלגלצ בשנת 1999. הוא דורג במקום ה-15 במצעד השבועי של גלי צה"ל.
את הווידאו קליפ בעל הגוון הכחול-ירוק של "The Power of Good-Bye" ביים מת'יו רולסטון. הוא צולם במאליבו, קליפורניה, ומככב בו השחקן גוראן וישניץ' בתור מושא אהבתה של מדונה. היא ביצעה אותו בשידור חי במספר טקסי פרסים ובמהלך הופעות שונות בטלוויזיה, אך מעולם לא כללה אותו ברשימת השירים של אחד מסיבובי ההופעות שלה.
רקע והוצאה
בין 1996 ליציאתו של Ray of Light ב-22 בפברואר 1998, עברה מדונה מספר "חוויות משנות חיים", ביניהן לידת בתה הבכורה לורדס מריה צ'יקונה ליאון, התעניינותה במיסטיקה מזרחית (תורת הנסתר) ובקבלה (תורת הסוד והמיסטיקה היהודית), וגילום התפקיד הראשי בעיבוד הקולנועי למחזמר "אוויטה" (1996). שנה לאחר מכן, בעקבות קידום הפסקול של הסרט, היא החלה לעבוד על Ray of Light; האלבום שיקף את נקודות המבט המשתנות שלה לגבי החיים. מדונה כתבה שירים עם ויליאם אורביט, פטריק לאונרד וריק נואלס.
באותה העת, כתבה מדונה את "The Power of Good-Bye" ביחד עם נואלס; הוא היה לאחד מתשעת השירים שהם כתבו ל-Ray of Light. נואלס כמה לעבוד עם מדונה, והתפעל מהעבודות הקודמות שלה עם לאונרד, סטיבן בריי וגם עם נייל רוג'רס; הוא היה בניו יורק לרגל טקס פרסי גראמי, ובמהלך מסע קניות בבארניז, פגש אותה. נואלס שיבח את הזמרת על כישורי כתיבת השירים שלה, ולאחר מכן הוזמן ללוס אנג'לס לסדרת מפגשי כתיבה. לדברי לוסי או'בריאן, מחברת הספר, "מדונה: כמו אייקון", "[נואלס] הופתע מיכולת כתיבת השירים [של מדונה], והודה שהיא עמוקה, פואטית ואינטליגנטית. כשהיא נמצאת בשיא כתיבתה, היא דומה לג'וני מיטשל או פול סיימון". בהמשך לכך, הוא הצהיר שיכולת כתיבת השירים שלה מאופיינת ב"קריאה רעבתנית". שלושה שירים ממפגשיהם נבחרו להיכלל ברשימת הרצועות הסופית, "The Power of Good-Bye", "Little Star" ו-"To Have and Not to Hold".
לאחר ש-"Drowned World/Substitute for Love" הופץ כסינגל השלישי מתוך האלבום ברחבי העולם, "The Power of Good-Bye" נבחר לצאת כסינגל הרביעי מתוך האלבום, כיוון ש"ששדרני רדיו ומעריצים מושבעים [של מדונה] הפעילו לחץ שהדבר ייצא לפועל". בארצות הברית, הופץ השיר כסינגל השלישי מתוך האלבום, לאחר שנשלח לרדיו להיטים עכשוויים ב-1 בספטמבר 1998, ויצא לרכישה ברשתות הקמעונאות ב-22 בספטמבר 1998, בשני פורמטים. בממלכה המאוחדת, "The Power of Good-Bye" הופץ כאיי-סייד כפול עם "Little Star" ב-23 בנובמבר 1998. בשאר רחבי אירופה, נכלל האחרון במהדורות הסינגל כבי-סייד. במהדורות המקסי סינגל האירופאיות, נכללו כמה רמיקסים ניסיוניים שנעשו על ידי לוק סלייטר ורמיקס נוסף של דאלאס אוסטין, שעבד עם מדונה ב-Bedtime Stories (1994). כפי שציין חוסה פ. פרומיס מ-AllMusic, "המיקס של לוק סלייטר הופך את הבלדה להמנון דיפ האוס קצבי וגורם לו להישמע כמו שיר אחר לגמרי". בהמשך, תיאר את המיקס של פאביין כ"מיקס אלקטרוני, שמצליח לשמור על שלמותו של "The Power of Good-Bye" המקורי".
הקלטה והרכב
את "The Power of Good-Bye" הפיקו מדונה, אורביט ולאונרד, בעוד קרייג ארמסטרונג היה אחראי על עיבוד כלי המיתר. הוא נכתב בסולם פה מינור בקצב מתון של 80 פעימות בדקה; הוא בעל קצב איטי-בינוני ואורכו ארבע דקות ועשר שניות. שירתה של מדונה נעה בין G3 ל-C5 והשיר עוקב אחר רצף בסיסי של כמהלך ההרמוני שלו. מבקרי המוזיקה גרסו שזוהי בלדה מלנכולית אלקטרונית, והעיבוד שלה תואר כ"כזה המעוגן בקצב איטי-בינוני בשילוב כלי מיתר ותזמורת, עם גיטרה אקוסטית". על המאסטרינג שלו היה אחראי טד ג'נסן.
לדברי ריקי רוקסבי, מחברת הספר, The Complete Guide to the Music of Madonna, "The Power of Good-Bye" מתחיל ברצף ארפג'ו ובעל ארבעה אקורדים. לטענתה, יש בו משפטים מלודיים "קליטים", תוך שימוש בחצוצרה סינת'ית בסוף הפזמון הראשון, כמו גם שימוש בכלי מיתר עליהם היה אחראי ארמסטרונג. השיר כולל קטעים אינסטרומנטליים ארוכים, בדומה לשירים נוספים ב-Ray of Light. בהמשך, הוסיפה שהאקורדים של הגיטרה האקוסטית הכפולה נותנים אווירה "אורגנית" בתחילת הבית השני, תוך שימוש בקודה קצרה. בשיר ישנם צלילים אלקטרוניים כמו גם צלילי טכנו, שהצליח אורביט ליצור באמצעות סינתיסייזר אנלוגי מדגם Korg MS-20. הוא הסביר כי "[יש] משהו ייחודי בדגם הספציפי [של ה-MS-20] שגורם לצליליו להיות חודרניים ועמוקים. צלילים שיכולים לגרום לכלי המוזיקלי הזה לצעוק". מוזיקולוגים ומבקרי מוזיקה שונים הגדירו את "The Power of Good-Bye" כשיר מסוגת האלקטרוניקה.
מבחינת המילים, "The Power of Good-Bye" עוסק בכוח המגיע לאחר שחרור מדבר מסוים, והוא תואר ככזה הממשיך את הנושאי של "Frozen" (1998) שכן, שניהם עוסקים בשברון לב, התבוננות ואהבה נכזבת. הדבר מודגש בשורות "לבך לא פתוח אז אני חייבת ללכת" ("Your heart is not open so I must go") וכן, "החופש בא כשאתה לומד לשחרר, הבריאה באה כשאתה לומד לומר לא" ("Freedom comes when you learn to let go, Creation comes when you learn to say no"). הרעיון להשתמש בניתוק כהשראה לשיר נבע מהתעניינותה של מדונה בפילוסופיה בודהיסטית, כמו גם מתרגול יוגה. נואלס תיאר את מילותיו כ"מדהימות" ושיבח את אופיו הכנה. הוא תיאר אותו כמעין "מדיטציה" והוסיף שהוא "יפהפה". מבקר המוזיקה האוסטרלית וחברה של מדונה, מולי מלדרום, טען שהשיר עוסק בבעלה לשעבר, שון פן. תוכנו הושווה ליצירות ספרותיות של ויליאם שייקספיר, סילביה פלאת' ואן סקסטון.
וידאו קליפ
את הווידאו קליפ של "The Power of Good-Bye" ביים מת'יו רולסטון בין 8–10 באוגוסט 1998, בבית סילברטופ בלוס אנג'לס, קליפורניה ובחוף מאליבו. על פי תוכנית הטלוויזיה האמריקאית "אנטרטיינמנט טונייט", הצילומים היו רגשיים עבור מדונה בגלל משמעות השיר של הפרידה ו"סיפור אהבה שהשתבש". היא רצתה להפוך את הסיפור החזותי לדרמטי, ולכן בחרה את רולסטון כבמאי, וביחד הם יצרו את הנרטיב הרגשי של הקליפ. אף על פי שהיא העריכה את חזונו של במאי הקליפ, מדונה בכל זאת רצתה לקחת חלק בתהליך היצירתי של צילומיו. בסצנות שבהן מופיעה מדונה על שפת הים, השתמשו בהליכון.את מושא אהבתה של מדונה בקליפ מגלם השחקן הקרואטי, גוראן וישניץ', שנבחר על ידה, לאחר שזו העריכה את כישורי המשחק שלו בסרט "סרייבו", שיצא שנה קודם לכן. היא כינתה אותו בתור – "הגבר הסקסי ביותר שפעל באותה העת", והסבירה ש"היא חיפשה שחקן שיופיע בקליפ, ופניו נכנסו לה לראש באותם הרגעים". הקליפ שודר לראשונה ב-MTV ב-10 בספטמבר 1998, מספר דקות לפני תחילת המופע השנתי שהתקיים באותה שנה. חברת התקליטים שלה – וורנר מיוזיק גרופ, דאגה לפרסם אותו במהלך קטעי מעבר שהתקיימו בסדרת האימה האמריקאית, "פליסיטי". את הקליפ צילמו בצבעים קרים במטרה להעצים את הדכדוך והעצב המאפיינים אותו. כמו כן, צולמו סצנות שונות בחוף מאליבו ומאפיין הצבעים בולט גם בהן.
תחילה, ניתן לראות את מדונה ואת וישניץ' משחקים בשחמט, דבר אשר מסמל את תחילת מערכת היחסים ביניהם. באמצע המשחק, מדונה הופכת את שולחן המשחק. היא מעיפה לכל עבר את כלי השחמט, והדבר מסמל את קץ מערכת היחסים. לאחר מכן, היא יוצאת מתוך המבנה בו חל משחק השחמט. בסמוך לכך, ניתן לראותה כשהיא מתהלכת על שפת ים; היא חולפת על פני איש ההולך עם הכלב שלו לאורך החוף. במהלך הקליפ, ישנן סצנות שבהן ניתן לראות את מדונה כשהיא יושבת על שפת הים ושרה את השיר באיטיות. הגוונים שבהם צילמו את אותו נוטים לגוון הכחול-ירוק ("צבעים קרים"). סצנת השחמט נוצרה בהשראת הסרט משנת 1968, "השוד המושלם" (עם סטיב מקווין ופיי דאנאוויי). הקליפ דורג במקום ה-23 ברשימת – "55 הקליפים הטובים ביותר של מדונה", שנערכה על ידי לואי וירטל מאתר המוזיקה AfterEllen, שאמר שהזמרת נראית – "מדהים להפליא, ואת גרונות הייסורים שלה בקליפ ניתן להרגיש בקלות כצופה".
הסצנות בהן התהלכה מדונה לבד לאורך שפת הים, היו מחווה לשחקנית ג'ואן קרופורד בסרט, "הומורסקה" (1946). כריסטופר רוזה מ-VH1 דירג את הקליפ בתור אחד מהקליפים הטובים ביותר שהוציאה מדונה. הוא השווה את האפקטים והצבעים החזותיים לקליפ של שירה "Frozen" (1998), שצולם גם כן באותה הצורה, אך אמר ש"משמעות הקליפ הזה חזקה יותר". רוזה ציין שהסיום בו נראית מדונה כשהיא הולכת לכיוון הים היה מעורפל בכוונה, ואמר ש"היא מטביעה את עצמה בתוך הים וממשיכה הלאה מבן זוגה לשעבר. מה שלא יהיה, אין להכחיש שהקליפ המצוין הזה הוא אחד מהמרגשים ביותר שלה". בשנת 1999 יצא אלבום הווידאו, The Video Collection 93:99, בו נכלל הקליפ של "The Power of Good-Bye". 10 שנים לאחר מכן, יצא אלבום הווידאו, Celebration: The Video Collection, בו נכלל הקליפ גם כן.
ביקורת
סטיבן תומאס ארלוויין מ-AllMusic בחר ב-"The Power of Good-Bye" כאחד מרגעי השיא ב-Ray of Light, ואילו איימי פטיפר מ-The Quietus כינתה אותו "אחד מהרגעים הטובים ביותר של [הזמרת]". לארי פליק מבילבורד שיבח את העובדה ש"[מדונה] מתפרקת בצורה מבריקה באמצעות בלדת האהבה, בתוך מסגרת פופ אלקטרונית חדשנית". הוא ציין ש"[אדם] יכול להאזין לשיר הזה תריסר פעמים ועדיין לחוש משהו חדש מהעיבוד המורכב שלו", תוך הדגשת יכולת השירה של מדונה, וכתב שהיא "מלאה בביטחון עצמי המאפשר לה להגיע לטון רחב שמעצים את השיר. זאת, בנוסף לכך שהוא גדוש ברגש ונשמה". ב-Daily Record קבעו שהוא "מבריק". בריאן לארק מ-The Michigan Daily בחר אותו ואת "Frozen" (1998) בתור "שני השירים הטובים ביותר באלבום", וציין ששניהם הוכיחו ש"[מדונה] עדיין אוהבת ללכת לפי התלם". בהמשך חיזק את טענתה שמדובר ב"אלבום טכנו שאינו מתיימר להיות [עוד] סדרת מצבי רוח". גרג קוט משיקגו טריביון חש ש"הסחיפה המלהיבה של '' מוכיחה שמדונה הצליחה היכן שכל חבריה לפופ נכשלו: הצלחתה התבטאה הן בדיסקו והן בפופ". אלן מץ וקרול בנסון כותבי הספר, The Madonna Companion, קבעו שהשיר יחד עם "Frozen" ו-"To Have and Not to Hold", מהווים "טרילוגיית חלומות" במהלכה מדונה עושה מונולוג עם עצמה, ומדברת על אלוהות.
רייצ'ל ברודסקי מ-Spin ציינה ש-"The Power of Good-Bye" ו-"Frozen" הצליחו "להבליט ולהחזיר את תרבות הדאנס שפעם נדחקה למסיבות מרתף בלתי חוקיות". אליזה גרדנר מלוס אנג'לס טיימס חשה ש"הכישרון המתמשך של מדונה לשלב טקסטורות מודרניות ואקזוטיות במנגינות פופ כאלה, ניכר ברצועות דאנס בעלות נטייה אוונגנית כמו "Nothing Really Matters" ו-"The Power of Good-Bye" גם כן". שרלוט רובינסון מ-PopMatters שיבחה את העובדה שמדונה כללה את השיר ב-GHV2 (2001). בנוסף, שיבחה אותה על כך שהיא מייצגת "עדות ליכולת [של המפיק] להשתמש בגאדג'טים ובכלי נגינה אלקטרוניים לא כדי להרחיק את המאזינים, אלא למשוך אותם פנימה". סאל צ'ינקוומני מ-Slant Magazine העניק ציון של לשיר על הלחנתו, וכתב שהוא "נבנה כמו הבלדה העכשווית הממוצעת, עם מספיק כלי נגינה אלקטרוניים שגורמים לו להישמע עצבני". בהמשך לכך, הוסיף ש-"The Power of Good-Bye" פורץ דרך בתחום המוזיקה האלקטרונית. בעת שדירגה את שיריה של מדונה לכבוד יום הולדתה ה-60, ג'וד רוג'רס מגרדיאן דירגה אותו במקום ה-29, וכינתה אותו כאחת מהבלדות החזקות ביותר ב-Ray of Light. באופן דומה, צ'אק ארנולד מאנטרטיינמנט ויקלי הכתיר את "The Power of Good-Bye" כשיר ה-41 הטוב ביותר שלה. ריצ'רד לאבו ממדיום טען שמדובר ב"אחד מהשירים הלא מוערכים בקריירה שלה" והוסיף שהוא "מלנכולי" ו"עמוק".
הצלחה מסחרית
"The Power of Good-Bye" דורג לראשונה במקום ה-24 במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית בשבוע שהסתיים ב-17 באוקטובר 1998, והפך לשירה ה-16 של מדונה שהופיע לראשונה ב-40 העליונים במצעד ולשירה ה-38 שדורג ב-40 העליונים. הוא הגיע בשיאו למקום ה-11 בשבוע שהסתיים ב-28 בנובמבר 1998. לפי חוסה פ. פרומיס מ-AllMusic, מה שמנע מהשיר להגיע לעשירייה הפותחת היה העובדה ש"(תקליטור המקסי שלו), למרבה הצער, מעולם לא ראה אור בארצות הברית". "The Power of Good-Bye" שהה בסך הכול 19 שבועות בהוט 100. בקנדה, הופיע לראשונה במקום ה-87 ב-RPM; הוא הגיע בשיאו למקום ה-16 במצעד לאחר 10 שבועות מצאתו.
בממלכה המאוחדת, זכה השיר להצלחה גדולה יותר מזו בארצות הברית. האיי-סייד (ביחד עם "Little Star") הופיע לראשונה במקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי, ושהה בו בסך הכול 11 שבועות; הוא נמכר בלמעלה מ-175,095 עותקים נכון לאוגוסט 2008, לפי חברת המצעדים הרשמית (OCC). הוא הפך לשירה ה-36 הנמכר ביותר של מדונה במדינה ובמאי 2018 קיבל את תואר הכסף על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI). גרסת התקליטור של השיר התפרסמה בנפרד, והופיעה לראשונה במקום ה-91 במצעד של המדינה. "The Power of Good-Bye" הגיע בשיאו למקום ה-39 במצעד הדאנס הבריטי בזכות רמיקסים שונים שהופצו בסמוך לצאתו.
במדינות כמו אוסטריה, פינלנד, גרמניה, הולנד, סקוטלנד, ספרד ושווייץ הצליח "The Power of Good-Bye" להגיע לעשירייה הפותחת. מיקומי השיא הגבוהים שלו אפשרו לו להופיע במקום השני באירופה הוט 100, מאחורי "Believe" (1998) של הזמרת שר. בנוסף לכך, הוא קיבל את תוארי הזהב באוסטריה, גרמניה ושוודיה. בספרד, "The Power of Good-Bye" היה הסינגל היחיד מ-Ray of Light שלא הגיע למקום הראשון. באוסטרליה, היה לסינגל הראשון שלה מאז "Love Don't Live Here Anymore" (1996) שלא דורג ב-20 העליונים במצעד הסינגלים האוסטרלי. עם זאת, זכה להצלחה רבה באיסלנד ודורג בשיאו במקום השני במצעד של המדינה.
בישראל
"The Power of Good-Bye" זכה להצלחה רבה בישראל כאשר יצא. הוא נוגן בתחנות הרדיו לעיתים קרובות, ודורג במקום ה-15 באחד המצעדים השבועיים של גלי צה"ל. מיקום השיא שלו במצעד לא תועד, אך במצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי של גלגלצ דורג במקום ה-15, בעוד ש-"Beautiful Stranger" דורג במקום ה-11. בשנת 2018 זכה השיר להצלחה מחודשת, כאשר הושמע בפרק ההדחה של "האח הגדול".
הופעות חיות
מדונה ביצעה את "The Power of Good-Bye" לראשונה ב-23 באוקטובר 1998, במהלך טקס פרסי האופנה של VH1 ו-Vogue, כשהיא והרקדנים שלצידה היו לבושים בבגדים שחורים העשויים מעור, בליווי "ילדי אופוס 118" מבית הספר לאמנויות בהארלם. ב-12 בנובמבר באותה השנה, ביצעה אותו בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה 1998, שאירע באסאגו, איטליה, כשהיא לבושה בבגדים שחורים גם כן. ג'ון דינגוול מ-Daily Record ציין ש"מדונה נראתה לחוצה ועצבנית יתר על המידה בעת שביצעה את השיר". "The Power of Good-Bye" היה לאחד מהשירים היחידים אותם ביצעה מדונה בתוכנית Top of the Pops של BBC ששודרה לאחר שבעה ימים לאחר מכן.
ב-23 בנובמבר 1998, הופיעה מדונה בתוכנית הספרדית, RTVE, שם ביצעה את "The Power of Good-Bye" ביחד עם הסינגל הקודם מתוך האלבום, "Drowned World/Substitute for Love".
קרדיטים
הקרדיטים מותאמים מהערות האלבום של Ray of Light.
אלטירינוס
אלטירינוס (שם מדעי: Altirhinus; מילולית: "חוטם גבוה") הוא סוג דינוזאור צמחוני מקבוצת האורניתופודים אשר חי במונגוליה של הקרטיקון התחתון. במראהו הוא הזכיר את בני משפחת האיגואנודוניים. הוא תואר ב-1998 בידי החוקר הבריטי דייוויד ב. נורמן ונמצא ממנו מין אחד - Altirhinus kurzanovi. נחשפו ממנו מאובני בוגרים וגם כמה שלדי צעירים.
דינוזאור זה היה גדול ובעל גולגולת גדולה עם חוטם עגלגל ומוגבה מאוד, ממנו קיבל את שמו. אורך הגולגולת הגיע ל-760 מ"מ והדינוזאור עצמו הגיע לאורך 6.5 מטר ולמשקל של 1.1 טון. הוא היה בעל מבנה של הליכה על ארבע אך אולי הזדקף כדי לאכול מצמרות עצים. בתוך פיו היו שורות של שיניים טוחנות רבות ששימשו ללעיסת עלים או פירות.
המבנה של האף הגדול אולי עזר לו לצורכי רבייה כמו אצל פיל הים או ששימש לשיפור הנשימה, לעזור בהרחה או לאגור מים כמו חדק. מבנה האף שלו דמה לקרובו האוסטרלי - המוטבורזאורוס.
פרנסיס בנג'מין
פרנסיס אישידה בנג'מין (באנגלית: Francis Ishida Benjamin; נולד ב-20 ביוני 1993) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת המגן השמאלי.
קריירה
בקיץ 2014 הגיע בנג'מין לישראל ונבחן בקבוצת הפועל תל אביב. ב-31 באוגוסט שיחק לראשונה במדי הקבוצה, כשפתח בהרכב בדרבי מול מכבי תל אביב בגביע הטוטו. ב-2 בספטמבר חתם רשמית לשנתיים בהפועל תל אביב, וב-13 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 1–0 על מכבי נתניה במסגרת המחזור הראשון של עונת 2014/2015. בסך הכל ערך בנג'מין שש הופעות בכל המסגרות במדי הפועל תל אביב, וב-26 בנובמבר 2014 שוחרר מהמועדון.
ביולי 2015 חתם בקבוצה הניגרית סאנשיין סטארז. בספטמבר 2016 עבר לשורות ספראנצה ניספורני מליגת העל המולדובית, ובינואר 2017 שוחרר מהמועדון. לאחר תקופה ארוכה בה לא שיחק, בינואר 2018 חתם בקבוצה הניגרית אנימבה.
רעידת האדמה בפורט טהון (1857)
רעידת האדמה בפורט טהון התרחשה ב-9 בינואר 1857 בשעה 8:20. מוקדהּ היה בסמוך לפורט טהון אשר בקליפורניה.
פורט טהון הוא מחנה צבאי לשעבר שהיה בשימוש צבא ארצות הברית במאה ה-19. אף כי מוקד רעידת האדמה התרחש בשטח בלתי מיושב המרוחק מספר קילומטרים מהמחנה, הרעידה נקראת על שמו עקב היותו האתר המיושב הקרוב ביותר למוקד ועקב הנזק הרב שנגרם במקום. רעידות האדמה שהתרחשו לאחר הרעידה הזו, החל משנת 1881, נקראו על שם העיירה פארקפילד הסמוכה, שקמה שנים ספורות אחרי רעידת האדמה של שנת 1857.
מחקר מאקרוסייסמי שעסק ברעידה הזו קבע : שהיא התרחשה ב-9 בינואר בשעה 08:20. היא נחשבת לאחת מהרעידות המתועדות הגדולות ביותר שהתרחשו במערב ארצות הברית, וגודלה הוערך לכ־7.9 בסולם המומנט הסייסמי. אורך השבר שפעל ברעידה הזו היה כ-350 קילומטר וכמות ההסטה היחסית הממוצעת הייתה 4.5 מטרים, והמקסימלית הגיעה לכ-9 מטרים. תזוזה יחסית זו לאורך 350 קילומטרים, הותירה רישומה על פני השטח בצורה של צלקות מאזור העיירה פארקפילד דהיום ועד ל-רייטווד הממוקמת כ-125 קילומטרים מצפון מזרח ללוס אנג'לס, באזור סן ברנרדינו. ברעידת האדמה בסן פרנסיסקו בשנת 1906 אמנם אורך השבר היה גדול יותר, אך כמות ההסטה ברעידת פורט טהון 1857 הייתה גדולה יותר.
העוצמה הסייסמית המקסימלית הייתה IX בסולם מרקאלי, אך היקף הנזק היה מצומצם עקב דלילות האוכלוסייה, ובסך הכל נהרגו ברעידה הזו 2 אנשים. לרעידה העיקרית קדמה רעידה מקדימה בגודל 6 בסולם ריכטר. חוקרים מעריכים, שאורך השבר שפעל ברעידה זו, הוא קטע נעול בהעתק סן אנדריאס, ש"מתפרץ" ונקרע רק ברעידות אדמה גדולות מאד, ואילו רעידות אדמה מתונות יותר, בגודל 6, שהתרחשו באזור פארקפילד מאז שנת 1881, לא מצליחות "לקרוע" את הקטע שפעל בשנת 1857.
רעידות מקדימות
המחקרים המאקרוסייסמיים שבוצעו אודות רעידת האדמה בדקו גם את הדיווחים על רעידות מקדימות ורעידות עוקבות. התרחשו מספר רעידות מקדימות באותו בוקר: כ-4 שעות לפני הרעידה העיקרית (לפני עלות השחר), שעתיים לפני הרעידה העיקרית (עם עלות השחר) ושעה לפניה (עם הזריחה). האירוע שלפני עלות השחר הורגש בסן פרנסיסקו בעוצמה שבין II ל-III בסולם מרקאלי; בסן חוזה בעוצמה IV ובסנטה קרוז בעוצמה IV גם כן. "אירוע השחר" הורגש באזורים אלה, וגם בפורט טהון וייתכן שגם במישור קאריזו. "אירוע הזריחה" הורגש בסן פרנסיסקו בעוצמה III, במונטריי בעוצמה IV ובוייסייליה בעוצמה שבין II ל-III בסולם מרקאלי. בסקרמנטו ולוס אנג'לס לא דיווחו על אף אחד מהאירועים הללו. גודל הרעידות המקדימות הללו מוערך למגניטודה שבין 5 ל-6.