cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ספרות אנגלית עתיקה
הספרות האנגלו-סקסונית כוללת דרשות דתיות, סיפורי חיי הקדושים, תרגומים של כתבי הקודש הנוצריים ויצירות לטיניות של אבות הכנסייה; כרוניקות בעלות יומרה לתיעוד היסטורי; ספרי חוקים, צוואות וכתבים משפטיים כלליים; כתבים בעלי אופי מדעי אודות אומנות הדקדוק, הרפואה והגאוגרפיה; וכן קטעי שירה. שירו של קאדמון מהמאה ה-7 נחשב לפי ההיסטוריון בן התקופה בדה ונרביליס, וכך גם לפי רוב החוקרים בימינו, ליצירה הממשית הכתובה המוקדמת ביותר של השפה האנגלית. עלילת ביאוולף ידועה בדרך כלל בתור היצירה המפורסמת ביותר של ספרות התקופה, וכחלק בלתי נפרד מהקאנון המסורתי של הספרות האנגלית לדורותיה. ולצד שתי אלו, הכרוניקה האנגלו-סקסונית נחשבת לכרוניקה ההיסטורית המשמעותית ביותר עבור מחקר היסטורי של אנגליה בימי הביניים המוקדמים.
מחקר אקדמי
למעלה מ-400 כתבי יד אשר נכתבו באנגליה בתקופה האנגלו-סקסונית שרדו ומצויים כיום לפנינו, רובם קצרים יחסית ו-189 מתוכם מזוהים כגדולים באורכם. בעבר הייתה באנגליה כמות גדולה יותר של כתבי יד מתקופה זאת, אך אלו ספגו פגיעות ניכרות בעת פירוק המנזרים באנגליה תחת מלכותו של הנרי השמיני במהלך ראשית המאה ה-16, אז אבדו כתבי יד חשובים רבים. ניצנים ראשונים של מחקר אקדמי של השפה החלו במחצית השנייה של אותה המאה, תחת מלכותה של אליזבת הראשונה. עם זאת היו אלו מצומצמים למדי בדרך כלל.
כמו ההיקף המוגבל של מידת מחקר הספרות האנגלית העתיקה, עד למאה ה-18, גם ההתעניינות הציבורית ביצירות אלו הייתה הנמוכה עד אותה המאה. עם זאת, בשלהי אותה המאה, על רקע עליית הלאומיות הרומנטית באירופה, חוותה הספרות האנגלו-סקסונית פריחה נרחבת. באותן השנים החלו רבים לחפש אחר שורשי "התרבות הלאומית" היסודית של העם האנגלי, אותה מצאו לא מעטים בכתבים האנגלו-סקסוניים. אנשים אלו, ביניהם אנשי מחקר רבים, הביטו בערגה על אנגליה שטרם הכיבוש הנורמני בתור דמותה של האומה במקורה הטבעי. לפיכך במהלך המאה ה-19 באוניברסיטאות רבות באנגליה, הפכה האנגלית העתיקה, אשר נלמדה יחד עם היצירות הספרותיות המרכזיות שלה, לאורח קבוע בתוכניות לימודים רבות.
עם תרגומה של ההתעניינות הציבורית בספרות האנגלית העתיקה לתחייה אקדמית בנושא, זכתה ספרות התקופה למחקר פורה ונרחב. במאות ה-19 וה-20 הושם הדגש המחקרי בעיקר על בחינת השורשים הגרמאנים והפגנים של הכתיבה של אנגליה הקדומה. בהמשך, היו חוקרים שבחרו להתמקד בהשפעת הפרשנות האוגוסטינית על הספרות האנגלו-סקסונית, בעיקר זו הדתית. בתקופתינו, יחד עם משקל רב למתודולוגיות העכשוויות של ענף הפלאוגרפיה, בחזית המחקר עומדים בחינת מוצאם וחייהם של מחברי הכתבים, וכן הקשרים בין הספרות של אנגליה באותן השנים ליצירה הספרותית בארצות אחרות באירופה של ימי הביניים.
ארבעת הקודקסים הגדולים
החוקרים זיהו את "ארבעת הקודקסים הגדולים של הספרות האנגלו-סקסונית" (the four major Anglo-Saxon literature codices), המהווים את אוספי כתבי היד העיקריים המצויים בידינו מתקופה זו:
שירה אפית
השירה מהווה את אחד החלקים הדומיננטיים ביותר בספרות האנגלית העתיקה, והיא נושאת שורה של מאפיינים בולטים. השירה האנגלו-סקסונית רצופה בשימוש בדימויים ומטפורות. עוד היא כוללת ביטוי נחרב לאליטרציה מפותחת, אשר אפשר לראות בטקסטים רבים בה הכוללים חזרות צליל מסוים או צירוף של צלילים. גם שימוש בוריאציה לא נעדר מהשירה האנגלית העתיקה. כמעט כל המשוררים בני התקופה הם אנונימיים.
שירה אפית, הכוללת שירה אודות גיבורים אגדיים, שופעת בקרב הכתיבה האנגלו-סקסונית. הפואמה האפית האנגלו-סקסונית הידועה ביותר, היא ללא ספק ביאוולף, המצויה בקודקס נוול. ביאוולף הוא גיבור רב עוצמה אשר נאבק בהצלחה, הודות לכוחו הגופני, אומץ ליבו ונאמנותו, מפלצות מרושעות וחורשות רע. הפואמה מתרחשת באזור סקנדינביה, שם חיו אבות אבותיהם של האנגלו-סקסונים. החיבור הנושא אופי ביוגרפי, כולל שירים המלאים באפיונים מהמיתולוגיה הנורדית וכן בביטויים מהנצרות. לקראת סוף הפואמה, מתואר הספד אשר נישא עם מותו של באיוולף, לאחר שזה הביס דרקון:
הגם שעלית ביאוולף בולטת במיוחד, קטעי שירה אפית אפשר למצוא גם בחיבורים אנגלו-סקסוניים רבים אחרים. ביניהם גם כאלו בעלי אופי אגדי פחות והיסטורי יותר, לרבות שירים מהכרוניקה האנגלו-סקסונית המפארים מלכים אנגלו-סקסוניים שונים. דוגמה טיפוסית אחרת אפשר למצוא בשיר הידוע "הקרב של מאלדון" (The Battle of Maldon), המתאר תבוסה אנגלו-סקסונית בקרב כנגד הוויקינגים אשר אירע בשנת 991. לקראת סוף השיר, לנוכח ההפסד, נכתב:
שירה נוגה
בשירה האנגלו-סקסונית ישנו ביטוי רחב יחסית לשירים בעלי אופי קודר שאפשר לתאר בתור קינות – פיוטי אבל, או שירה לירית – שירה המערבת ביטוי משמעותי לרגש. שירים עלו מתחקים אחר חייהם של אנשים, אשר מגיעים לעיתים לפסגות מרשימות אך לעיתים מדרדרים לשפל. כאלו הם שירים המתארים חורבן שהיטלו כוחות אויב ומבכים את מותם של אישים קרובים. לעיתים מובע בהם הספק את היותו של האדם טוב מיסודו, לנוכח רשעותו, וכן את היותו של העולם טוב, על רקע האסונות הרבים הפוקדים אותו. כך למשל בשיר הנווד (The Wanderer) במצוי בידינו מקודקס אקסטר, אדם מבוגר מספר על אירוע בצעירותו במסגרתו כל חבריו הקרובים נטבחו, ומתאר כי חוויית הטראומה מלווה אותו מאותה העת. הזיכרון שלו באירוע זה מביא אותו להטלת ספק בתבונה של הבחירה להפוך ללוחם, ומגיע למסקנה כי אסור למהר לקרב וכי יש לשים את הדגש על יישוב סכסוכים בדרכי שלום. לבסוף, לנוכח הקשיים והסבל בהם מלא כדור הארץ ובהתחשב בכך שתופעות רבות בו הן עניין בר חלוף, הוא פוסק שאין לאדם אלא להישען על האל היציב, באופן הדומה אולי למסקנותיו של קוהלת:
שירה נוצרית
הטקסט האנגלי העתיק הקדום ביותר שהחוקרים זיהו, הוא שיר דתי – שיר הבריאה של קאדמון, משורר אנגלו-סקסוני בן המאה ה-7. קאדמון, אשר היה בתחילה רועה צאן נתין נורת'מבריה, החל יום אחד, כך לפי תיאורו של בדה ונרביליס, לשיר דברי שבח והתפעלות מיצירת הבורא:
שירה דתית על סגנונותיה השונים אפשר למצוא בכל אחד מהקודקסים הגדולים, ודוגמה ידועה לכך רואים רבים בפואמה החלום של הצלב (Dream of the Rood) מקודקס ורצ'ילי. שיר זה עוסק באחד האירועים המכוננים ביותר של הנצרות, צליבתו של ישו:
בקודקס ורצ'ילי אנו מוצאים ארבעה סיפורים, העוסקים בדברי שבח, פאר והלל לחיי הקדושים. כך לדוגמה בפואמה אנדראס (Andreas) אפשר לראות סיפור על אנדראס הקדוש היוצא להציל את מתי מפני מחפשי רעתו; ובאיליין (Elene) אנו קוראים על הלנה הקדושה, אמו של קונסטנטינוס, היוצאת למסע אשר בסופו היא מאתרת את הצלב האמיתי.
סוגה ספרותית נוספת בקרב השירה הנוצרית האנגלו-סקסונית, היא פרפרזות מקראיות. דוגמאות רבות לכך אנו מוצאים בקודקס קאדמון, שם עומדת במרכז בעיקר הברית הישנה. אלו היו למעשה ניסוחים מחדש באנגלית עתיקה של קטעים מהתנ"ך בתור פואמות. באותן השנים כעיקרו של דבר, גרסאות מלאות של התנ"ך היו זמינות באנגליה רק בשפה הלטינית, כך שפואמות אלו היוו את קטעי התנ"ך היחידים כמעט אשר היו זמינים לאוכלוסייה דוברת האנגלית באותה העת. הפרפרזות, נמנעו באופן מודע משמירה על עקביות רבה ביחס למקור. היו אלו כי אם לא תרגומים בלבד, אלא יצירות ספרותיות המתבססות על עלילות התנ"ך, ומשאירות למחברן מידת מה של חופש כתיבה עצמאי. הפואמה הפרפרזאית הגדולה ביותר הייתה על ספר בראשית. פואמה עיקרית נוספת סיפרה את סיפור יציאת מצרים, ואחרת התבססה על ספר דניאל. אף על פי שהדגש בטקסטים הללו היה על הברית הישנה, הברית החדשה לא נעדרה ממנו. פרפרזות מקראיות נוספות אנו מוצאים גם בקודקס נוול, שם אפשר למצוא את פואמה המתבססת על ספר יהודית.
סגנון נוסף של השירה האנגלו-סקסונית הוא פואמות של עימותים דתיים, בהן דמויות שונות, בדרך כלל אלוהיות, נאבקות בשיחה על עניינים ברומו של עולם. את הדוגמה הארוכה ביותר לכך אנו מוצאים בקודקס קאדמון בפואמה המשיח והשטן (Christ and Satan). בפואמה זאת אנו נתקלים בעימות מתמשך בין ישו לשטן.
תרגומים מהספרות הלטינית
עקב מחסור במתרגמים, עד לשלהי האלף הראשון לספירה, חסרה הספרות האנגלית העתיקה טקסטים רבים אשר כבר רווחו באותן השנים בחלקים רבים באירופה. אחת הדמויות החשובות ביותר לתפוצתם של ספרים קאנוניים רבים באנגליה, היה ללא ספק אלפרד הגדול, מלך וסקס במחצית השנייה של המאה ה-9. אל אלפרד הגדול מייחסים אחריות על תרגומים של ספרים רבים מהלטינית אל האנגלית. כך מתאר אלפרד הגדול את השפל התרבותי בו הייתה מצויה אנגליה עד סמוך לתקופתו:
אלפרד הגדול אומר כי מדרום להאמבר, כלומר באנגליה ולא בסקוטלנד בעלת המסורת הנזירית המפותחת או באזורים הסמוכים לסקוטלנד, חסרים אנשים בעלי ידע מספיק לתרגום כתבים מלטינית. את מצבה העגום של אנגליה, פתר אלפרד הגדול על ידי כך שקרא לצעירים באנגליה אשר הלשון האנגלית הייתה שגורה בפיהם ובכתבם ללמוד גם לטינית. תחת ידו של אלפרד הגדול, תורגמו כתביו של גרגוריוס הראשון, ספר תהילים ונחמת הפילוסופיה של בואתיוס. מאוחר יותר תורגמו מהלטינית גם כתביו של פאולוס אורוסיוס, עיר האלוהים של אוגוסטינוס וההיסטוריה הכנסייתית של העם האנגלי של בדה ונרביליס.
במפנה המאה ה-10 למאה ה-11 פעל באנגליה אב המנזר אלפריק, אשר היה כנראה המתרגם האנגלו-סקסוני החשוב ביותר באותן השנים. אלפריק תרגם מלטינית לאנגלית את ששת הספרים הראשונים של הברית הישנה, כמו גם חלקים נוספים מכתבי הקודש. הוא עסק רבות גם בתרגום פרוזות על חיי הקדושים, ובמסגרת זאת כתב גרסה אנגלית לשבעת הישנים של אפסוס ולסיפורי אוסטתיוס הקדוש. כתביו של אלפריק והעתקים שלהם שימשו קוראים למשך עד כמאתיים שנה מאוחר יותר, אל תוך המאה ה-13.
תרגומים נפוצים של ספרי הברית החדשה הועלו ככל הנראה על הכתב כבר סביב שנת 990 על ידי מתרגמים אלמוניים. היו אלו ארבעת הבשורות (מתי, מרקוס, לוקס ויוחנן). מאוחר יותר, לאורך המאה ה-11 הועלו גם בשורות אפוקריפיות שונות, כמו גם האפוקליפסה של פאולוס.
ספרי מחקר
לצד ספרות פרוזאית ושירה, הספרות האנגלו-סקסונית כללה גם ספרים בעלי יומרה מחקרית ומדעית. כך למשל היה אפשר למצוא בה מדריכים לרטוריקה מוצלחת, מילונים אנגליים-לטיניים ורשימות חוקי דקדוק לשוניים; ספרי רפואה הכוללים הדרכות מפורטות לשימוש בתרופות, צמחי מרפא, קמעות ולחשים; ספרי מתמטיקה וגאוגרפיה; לוחות שנה; ואף כתב המסייע לנבא את מידת הגאות בהתאם למיקום הירח.
חיבורים היסטוריים
באנגליה בתקופה האנגלו-סקסונית נכתבו לאורך השנים מספר חיבורים היסטוריים חשובים, אשר מהווים מקור היסטורי משמעותי לתקופה ואמצעי להבנת תפיסותיהם של האנגלו-סקסונים עצמם על מוצאם שלהם. חיבור יוצא דופן שכזה הוא ההיסטוריה הכנסייתית של העם האנגלי, פרי עטו של ההיסטוריון בן המאה ה-8 בדה ונרביליס. הספר, אשר במקור יצא בלטינית, מתאר את תולדות הנצרות באנגליה הקדומה בפרט ואת ההיסטוריה של אנגליה בכלל. את כתבי היד של ההיסטוריה הכנסייתית אפשר למצוא כיום בין השאר בספרייה הבודליינית, אוניברסיטת קיימברידג', הספרייה הלאומית הרוסית, המוזיאון הבריטי ובמספר ספריות בגרמניה. בדומה לספר זה, גם ההיסטוריה בריטונום המיוחס לוולשי נניוס, שנכתב גם כן בלטינית אך כמאה שנה מאוחר יותר, מהווה ספר היסטוריה. עם זאת במובן חשוב הוא שונה באופן בולט. בניגוד להיסטוריה הכנסייתית, הוא מערב באופן נרחב מוטיבים מיתיים וביחס לאמינות רבים מהסיפורים המובאים בו החוקרים מטילים ספק רב.
בשונה מההיסטוריה בריטונום ומההיסטוריה הכנסייתית שהם ספרי היסטוריה, הכרוניקה האנגלו-סקסונית היא הכרוניקה – רשימת תיעוד אירועים בסדר כרונולוגי. למעשה זו הכרוניקה הגדולה ביותר שנכתבה באנגליה האנגלו-סקסונית, והיא מתעדת את ההיסטוריה של אנגליה באותן השנים ובאלו שלפניהם ונכתבה על ידי בני התקופה. מלאכת הכתיבה החלה בממלכת וסקס בימיו של המלך אלפרד הגדול במהלך המחצית השנייה של המאה ה-9, ונמשכה למעלה מ-300 שנה, עד לשנת 1154, כמאה שנה לאחר הכיבוש הנורמני. בכמה מחלקיו המקור נחשב לאמין, אך לא פעם האובייקטיביות שלו מוטלת בספק. שבעה מתוך תשעה כתבי היד של הכרוניקה נמצאים כיום בספרייה הבריטית, אחד נוסף שוכן בספרייה הבודליינית, והכתב הנותר ממוקם באוניברסיטת קיימברידג'.
חגי ארד
חגי ארד (נולד ב-23 בדצמבר 1975) הוא מפיק ובמאי קולנוע ישראלי. ארד ושותפו אלעד פלג הם המייסדים, המנהלים והמפיקים הראשיים של חברת "דרומהפקות". לצד זאת עוסק ארד בהוראה וביזמות חברתית בתחום הקולנוע.
סרטים שהפיק הוקרנו בפסטיבלי קולנוע בישראל ובעולם, וזכו בפרסים ישראליים, בהם פרס פסטיבל אוטופיה לסרט הישראלי הטוב ביותר, פרס אופיר לשנת 2019 ופרס הפורום הדוקומנטרי בישראל עבור הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר, וכן בציונים לשבח ופרסים בינלאומיים: פרס "נמר הזהב" לשחקן ראשי בקנדה, ופרס הפדרציה הבינלאומית של מבקרי הקולנוע, שניהם עבור הסרט "עלים אדומים" בכיכובו של השחקן האתיופי דבבה אשטו.
ביוגרפיה
חגי ארד נולד וגדל בקיבוץ גבים שבמועצה האזורית שער הנגב. את שירותו בצה"ל עשה כלוחם בנח"ל המוצנח. בשנים 1999–2003 הוא למד בבית הספר לאומנויות הקולנוע והמסך במכללת ספיר, סיים בהצטיינות תואר ראשון בקולנוע וזכה במלגת במאי מצטיין מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל. כעבודת גמר הפיק ארד וביים את הסרט התיעודי הקצר "הנוסע ה-74" שבו התמודד עם חוויית ליל אסון המסוקים, עת נשלח כחייל לפנות את גופות חללי האסון. הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע "דוקאביב" ובפסטיבלים רבים ברחבי העולם.
עם סיום לימודיו, ארד ביים את הסרט התיעודי "גם וגם", בהפקת yes דוקו וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי. הסרט, שפתח את רצועת "דוקו ישראלי" ב-31 באוקטובר 2005, בוחן את תופעת הגמגום כתוצאה של תורשה, חיקוי או התניה חברתית, על רקע היותו של ארד מגמגם, וכך אביו ושלושה מארבעת אחיו.
בין השנים 2006 ו-2008 שימש ארד כרכז הפקות גמר במחלקה לקולנוע של מכללת ספיר, ומשנת 2008 עד 2013 עבד בעמותת "גוונים" בעיר שדרות, שם ניהל את תוכנית "חבר-הד" לצעירים שחוו משבר נפשי, ריכז את תוכנית ההסברה "נגיש להרגיש", וכן יזם את תוכנית המפגשים "סינמנגיש" המשלבת קולנוע, תרבות, יצירה ומגבלה, בשיתוף סינמטק שדרות ובתמיכת קרן IDB, קרן רבינוביץ וקרן "לרון" של משרד הרווחה.
בשנת 2008 הקים ארד יחד עם אלעד פלג, את חברת "דרומהפקות" ששמה לה למטרה להביא לקולנוע את קולם של מי שלא נמצאים במרכז תקשורת ההמונים בישראל, כגון: בני אדם עם לקויות, מהגרים ומיעוטים, תושבי פריפריה ונשים, ולקדם את זכויות האדם ובעלי חיים. מאז הקמת החברה הפיקו ארד ופלג מעל עשרים סרטים תיעודיים ועלילתיים.
משנת 2013 משמש ארד כמורה לקולנוע במוסד החינוכי "שקמה" בקיבוץ יד מרדכי, ומשנת 2019 הוא לומד לתואר שני בתרבות הקולנוע באוניברסיטת חיפה. לצד זאת, ארד הוא מרצה, עורך תסריט ולֶקְטוֹר בקרנות התומכות ביצירות קולנוע.
חיים פרטיים
ארד מתגורר בלהבים שבדרום ישראל,נשוי ליהודית (דיתי) הורביץ-ארד, ואב לארבעה. .
פאת'פיינדר (משחק תפקידים)
משחק התפקידים פאת'פיינדר הוא משחק תפקידים מז'אנר הפנטזיה, שיצא לאור באנגלית בשנת 2009, על ידי חברת פאיזו. המהדורה הראשונה של המשחק התבססה על מבוכים ודרקונים מהדורה 3.5. המהדורה השנייה של פאת'פיינדר יצאה לאור באוגוסט 2019, וכוללת שינויים ושיפורים לשיטה, שהפכו אותה לשונה מהותית ממהדורה 3.5.
היסטוריה
חברת פאיזו הוציאה תוכן של מבוכים ודרקונים התואם למהדורה 3 ו-3.5, כולל המגזינים הרשמיים של השיטה: Dragon, Dungeon. בשנת 2007, החוזה בין פאיזו לחברת מכשפי החוף הופסק, לקראת ההשקה של המהדורה הרביעית של מבוכים ודרקונים. עקב חששות לגבי העתיד של מבוכים ודרקונים ועצמאות החברה, החליטה פאיזו ליצור את משחק התפקידים פאת'פיינדר, שהוכרז במרץ 2008 ועבר תהליך פלייטסט ציבורי שנמשך כשנה. השיטה יצאה לאור באוגוסט 2009.
יש מספר הבדלים בחוקים בין פאת'פיינדר לבין מבוכים ודרקונים 3.5, עקב הרצון של פאיזו להפוך את מקצועות הבסיס ליותר מעניינים ולפשט את השיטה באופן יחסי למהדורה 3.5. עם זאת, השיטה שומרת על תאימות לאחור, כך שניתן בהמרות פשוטות יחסית להשתמש בתוכן של מבוכים ודרקונים 3.5 עם פאת'פיינדר ולהפך.
בשנת 2018 הוכרזה המהדורה השנייה של פאת'פיינדר, שגם היא עברה תהליך של פלייטסט פומבי. באוגוסט 2019 יצאה לאור המהדורה השנייה באנגלית.
ההצלחה של השיטה
בשנים הראשונות של פאת'פיינדר, היא זכתה להצלחה רבה כשבאותה המהדורה הרביעית של מבוכים ודרקונים לא זכתה לאהדה בקרב שחקנים וותיקים. בחלק מהשנים עד 2014, פאת'פיינדר אף הייתה השיטה הנמכרת ביותר בארצות הברית.
מצב זה השתנה עם היציאה לאור של המהדורה החמישית של מבוכים ודרקונים ב-2014, כשהיא זכתה לשבחים רבים ושברה שיאי מכירות. בשלב זה המכירות של פאת'פיינדר ירדו מתחת למכירות של מבוכים ודרקונים. זהו אחד הגורמים להוצאה לאור של המהדורה השנייה, ביחד עם תחושה שהמכניקה של המהדורה הראשונה, שהתבססה על מהדורה 3.5 שיצאה לאור בשנת 2003, מיושנת.
המהדורה השנייה יצאה לאור באוגוסט 2019, וזכתה לביקורות חיוביות באתרים שונים.
פאת'פיינדר בישראל
בשנת 2015, תרגמה חברת מאנקי-טיים את פאת'פיינדר לעברית, זאת לאחר שהמהדורה החמישית של מבוכים ודרקונים יצאה לאור, ולא הגיעו להסכם על תרגומה לעברית.
לשיטה יצאו חצי-תריסר ספרים בעברית והם:
דומינגוס דה גייה
דומינגוס דה גייה (בפורטוגזית: Domingos Antonio da Guia; 19 בנובמבר 1912 – 18 במאי 2000) היה כדורגלן ברזילאי, ששיחק בעמדת המגן ימני. נחשב לאחד משחקני ההגנה הברזילאים הגדולים בכל הזמנים.
ביוגרפיה
דומינגוס נולד בשנת 1912 למשפחה מאוד צנועה בשכונת באנגו. הוא עבד כמה שנים במפעל טקסטיל לפני שהחל לשחק כדורגל בקבוצה באנגו בטורניר ריו דה ז'ניירו. דומינגוס זכה להיות אחד שחקני ההגנה הראשיים שלה בין השנים 1929–1932. אף על פי שלבאנגו הייתה היסטוריה של שחקנים כהי עור (הראשון מביניהם היה פרנסיסקו קרגל ב-1905) הוא היה עד שם לגזענות. כשרואים את היחס האכזרי שחוו האנשים כהי העור דומינגוס האמין שהיווה השראה ביכולתו היוצאת דופן לכדרר את הכדור ולהתחמק מן המגנים, תכונה שלגביה הברזילאים יתפרסמו ברחבי העולם. אחרי באנגו עבר בקבוצות הדרום אמריקניות ואסקו דה גאמה, נסיונל, בוקה ג'וניורס ופלמנגו. דומינגוס שהה זמן קצר בקורינתיאנס לפני שחזר לאהובתו באנגו עד לפרישתו ב-1948.
במדי נבחרת ברזיל ערך 30 הופעות. הוא היה שותף להגעתה עד למקום השלישי במונדיאל 1938 ובמהלכו גרם לשלושה פנדלים. אחד מהם היה בהפסד 2–1 לאיטליה בחצי הגמר כשהכשיל ברשלנות את סילביו פיולה. עם זאת, דומינגוס התלונן בצדק על כך שנחשף לפרובוקציות אלימות מצד פיולה כבר מההתחלה. הוא נבחר להיות בנבחרת המצטיינת של הטורניר. בקופה אמריקה 1945 סיים במקום השני עם ברזיל ונבחר לשחקן המצטיין.
דומינגוס נפטר ב-18 במאי 2000 בריו דה ז'ניירו שבברזיל בגיל 87. בנו, אדמיר דה גייה, שיחק גם הוא בבאנגו בין השנים 1959–1961 לפני שהפך לאליל בפלמיירס. גם אחיו, לאדיסלאו דה גייה, היה כדורגלן והחלוץ הגדול ביותר בתולדות באנגו עם 215 שערים.
בילי אוונס
בילי יוג'ין אוונס (באנגלית: Billy Eugene Owens; נולד ב-1 במאי 1969) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1991–2001. לאורך 10 עונותיו ב-NBA שיחק עבור 6 קבוצות שונות, והעמיד ממוצעים כוללים של 11.7 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק.
נבחרת ארצות הברית
בקיץ 1990 השתתף אוונס בטורניר אליפות העולם בכדורסל כשחקן נבחרת ארצות הברית, וזכה עמה במדליית הארד. לאורך הטורניר היה הקלעי השלישי של נבחרתו, אחרי קני אנדרסון ואלונזו מורנינג, עם ממוצע של 14.0 נקודות למשחק.
קריירה מקצועית
בדראפט ה-NBA 1991 נלקח אוונס על ידי סקרמנטו קינגס בבחירה השלישית, אחרי לארי ג'ונסון וקני אנדרסון. בטרם שיחק עבור הקינגס נשלח אוונס בטרייד לגולדן סטייט ווריורס, בתמורה למיץ' ריצ'מונד; בכך פירקה גולדן סטייט את שלישיית הכוכבים הצעירה "Run TMC", בה נכללו ריצ'מונד, כריס מאלין וטים הארדוויי. בעונת הרוקי שלו העמיד ממוצעים של 14.8 נקודות ו-8.0 ריבאונדים למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה. בשתי העונות הבאות המשיך להציג יכולת טובה עבור הווריורס עם ממוצעים של 15.5 נקודות, 7.8 ריבאונדים ו-4.1 אסיסטים למשחק, אך בהשוואה לריצ'מונד אשר הפך לשחקן אולסטאר קבוע, תרומתו של אוונס הייתה מאכזבת.
לקראת עונת הועבר יחד עם סשה דנילוביץ' בטרייד למיאמי היט, בתמורה לרוני סייקלי. לאחר כעונה וחצי במיאמי, בהן קלע 14.5 נקודות למשחק, נשלח בטרייד נוסף, לצד קווין גאמבל, לסקרמנטו קינגס בתמורה לוולט ויליאמס וטיירון קורבין. עד לסיום עונת הציג יכולת סולידית עם הקינגס, כשקלע 10.6 נקודות בממוצע למשחק.
בשנים 1998–2001 שיחק עבור סיאטל סופרסוניקס, פילדלפיה 76' ודטרויט פיסטונס, ולאורך התקופה קלע 5.7 נקודות בממוצע למשחק בלבד, בעיקר כשחקן ספסל.
ג'ון אביזייד
ג'ון פיליפ אביזייד (באנגלית: John Philip Abizaid; נולד ב-1 באפריל 1951) הוא גנרל בצבא ארצות הברית בדימוס שפיקד על פיקוד מרכז של ארצות הברית. מכהן מאז יוני 2019 כשגריר ארצות הברית בערב הסעודית.
קריירה צבאית
אביזייד נולד וגדל בקליפורניה למשפחה ממוצא לבנוני. הוא החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית. לאחר שסיים את חוק לימודיו ב-1973, והוסמך כקצין בדרגת לוטננט התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר, קורס סיירים והסמכה כצנחן. אביזייד התנדב לכוחות המוטסים של צבא ארצות הברית ובתפקידו הראשון שימש כמפקד מחלקה ברגימנט הרגלים ה-504 של הדיוויזיה המוטסת ה-82. בהמשך שירת אביזייד שירת כמפקד פלוגה ברגימנט הריינג'רס ה-75 ופיקד עליה במבצע זעם דחוף, במהלכו הוצנחה פלוגתו במטרה לתפוס שטחי מפתח ובהם שדה התעופה ריו-אטו. במלחמת המפרץ שימש כמפקד הגדוד ה-3 ברגימנט ה-325 שבדיוויזיה המוטסת ה-82. בהמשך פיקד על רגימנט הרגלים ה-504 שבדיוויזיה המוטסת ה-82, על האקדמיה הצבאית של ארצות הברית ועל דיוויזיית הרגלים ה-1, אותה הוביל במבצע כוח מאוחד. בתפקידו האחרון פיקד על פיקוד מרכז של ארצות הברית. בנובמבר 2018 החליט הנשיא דונלד טראמפ למנותו לשגריר ארצות הברית בסעודיה.
ויקי קאיה
ויקי קאיה (ביוונית: Βίκυ Καγιά; נולדה ב-4 ביולי 1978) היא דוגמנית ומנחת טלוויזיה יווניה.
ביוגרפיה
קאיה נולדה באתונה. היא החלה לדגמן בגיל ארבע עשרה והופיעה בפרסומות טלוויזיה ברחבי העולם. בגיל שמונה עשרה היא עברה להתגורר בפריז ועבדה גם במילאנו, בלונדון, בגרמניה ובניו יורק.
היא הופיעה על שערי המגזינים "אסקווייר", "ווג", "מאדאם פיגרו", "מארי קלייר" ו"אל". דיגמנה לניבאה, לשוורצקוף, ללוראל ולמוצרי דאב, היא הנחתה את פסטיבל הסרטים הבינלאומי של סלוניקי וב-2009 החלה להנחות את הגרסה היוונית של התוכנית "הטופ מודל הבאה". ב-2007 ייסדה ארגון צדקה הנקרא "ויקי וחברים".
שטייף (פירושונים)
שטייף הוא שם משפחה ממקור גרמני.
בודקת טהרה
בודקת טהרה היא אחות או בעלת הסמכה רפואית מקבילה, שהוכשרה לביצוע בדיקות גינקולוגיות על מנת לזהות מקור אפשרי נוסף לדימום שאין מקורו ברחם, כגון פצע בנרתיק או בצוואר הרחם. מטרת בדיקה זו היא כדי שלא תיטמא האישה בטומאת נידה, כדין כל אשה שראתה כתם על גופה או על בגדיה, או הרואה דם בבדיקה פנימית.
מאז שנת תשס"ב מכון פוע"ה בשיתוף בית החולים ביקור חולים מפעיל קורס הכשרה לבודקות טהרה בהיקף 48 שעות, המועבר לאחיות, מיילדות או רופאות שומרות מצוות, וכולל הדרכה הלכתית ורפואית. המכון גם מקפיד שהבודקות לא יורו לנבדקת האם היא טמאה או טהורה, וכן מקפיד על תעריף בדיקה מקסימלי אחיד ונגיש..
סיבת הפנייה
נשים מופנות לבודקת טהרה על ידי רב או פונות אליה מיוזמתן, כשהן סובלות מדימום מחוץ לתקופת המחזור החודשי שלהן, וישנה סבירות שמקורו אינו ברחם. בודקת הטהרה משלימה את המידע הנדרש לקביעת מעמדו ההלכתי של הדם ולעיתים גם מזהה מצב פתולוגי ומפנה את הנבדקת לטיפול רפואי.
בודקת הטהרה עשויה להיות נגישה ופנויה לביצוע הבדיקה יותר מרופא גינקולוג, ומודעת יותר למשמעותה ההלכתית של הבדיקה, ולייתר צורך בבדיקה גינקולוגית על ידי גבר. בדיקות הטהרה מתבצעות בקליניקה פרטית, במרפאות קופת חולים בשיתוף פעולה עם הקופה, או בביתה הפרטי של הבודקת.
סיבה נוספת לפנייה לבודקת טהרה היא במקרה של אישה הסובלת מרגישות בנרתיק, וחוששת לפצוע עצמה תוך כדי בדיקת הפסק טהרה או הבדיקות הפנימיות המתבצעות בשבעת הנקיים שאחריה. אישה זו עשויה לבקש מהבודקת לבצע את הבדיקה עבורה. במקרה זה, הבודקת עשויה לעקוף אזור מדמם בפתח הנרתיק באמצעות מפסק גינקולוגי (בדיקה המוכרת בספרות ההלכה כ'בדיקת שפופרת') או לנטרל פצע עמוק יותר באמצעות משחה.
תליה
במקרה שהדם לא נמצא בבדיקה פנימית (וגינלית) אלא בכתם על גופה או בגדה של האישה וללא תחושה של יציאת דם וסת, די בזיהוי מקור אפשרי לדימום מחוץ לרחם, כדי שיהיה ניתן לתלות שהדם הגיע משם ואיננו מטמא. יתר על כן, בברייתא המובאת בתלמוד הבבלי במסכת נידה, מבואר שבתנאים מסוימים ניתן לתלות את הדם בפצע בנרתיק או אף ברחם:.
כאשר בבדיקה מתגלה אזור אדמומי או מגורה אך הוא אינו מדמם, הבודקת עשויה לשפשפו בעדינות באמצעות מקלון עם צמר גפן כדי לבדוק האם מדובר בפצע.
סנשו השני, מלך פורטוגל
סנשו השני (פורטוגזית: Sancho II; 8 בספטמבר 1209 - 4 בינואר 1248) היה מלך פורטוגל בין השנים 1223–1248.
חייו
אביו אפונסו השני הסתכסך עם האפיפיור הונוריוס השלישי, כתוצאה מניסיונותיו להחליש את כוח הכנסייה בממלכה, ובעקבות כך נודה על ידי האפיפיור. ב-25 במרץ 1223 מת אפונסו השני, מלך פורטוגל, וסנשו השני עלה לשלטון במקומו. סנשו הגיע להסכם עם האפיפיור, אך נמנע מלקיימו עקב העדפתו בכיבוש דרום חצי האי מידי המוסלמים.
מאוריסיו פלגרינו
מאוריסיו אנדרס פלגרינו (בספרדית: Mauricio Andrés Pellegrino; נולד ב-5 באוקטובר 1971) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם ומאמן לגאנס בהווה.
ככדורגלן בתחילת דרכו בארגנטינה, שיחק פלגרינו בקבוצת נעוריו ולס סארספילד. כשעבר לאירופה שיחק בין היתר בברצלונה ובליברפול (היה הארגנטינאי הראשון בהיסטוריה של המועדון), וכן בוולנסיה שבמדיה זכה בשתי אליפויות ספרד וגביע אופ"א אחד. הוא אף רשם שלוש הופעות במדי נבחרת ארגנטינה.
קריירת משחק
פלגרינו החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של ולס סארספילד. הוא החל את דרכו בקבוצה הבוגרת בשנת 1990. פלגרינו זכה עם הקבוצה באליפות הקלאוסורה בשנת 1993, וב-1994 עזר לה לזכות לראשונה בתולדותיה בגביע ליברטדורס. ולס פגשה למפגש גמר כפול את סאו פאולו, ופלגרינו פתח בהרכבה במשחק השני, שהסתיים בהכרעה בדו-קרב פנדלים. באותה שנה הפתיעה ולס כשזכתה גם בתואר הגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון 2-0 על אלופת אירופה, מילאן. בארבע השנים הבאות השתפר עוד יותר מאזן התארים של ולס ופלגרינו, ובמקביל השתפר גם מעמדו של פלגרינו במרכז ההגנה של ולס. הקבוצה צברה שלוש אליפויות נוספות (שתי אליפויות קלאוסורה ואליפות אפרטורה אחת), וכן זכתה בגביע אינטראמריקנה, סופרקופה סודאמריקנה וגביע רקופה סודאמריקנה. פלגרינו נותר בקבוצה עד לשנת 1998, והספיק לרשום 186 הופעות ליגה במדי הקבוצה, בהן כבש 11 שערים.
פלגרינו החל את הקריירה האירופית שלו לקראת עונת, כשהצטרף לקבוצת ברצלונה מספרד, אותה אימן אז לואי ואן חאל. הוא הספיק לרשום 16 הופעות ליגה בהרכב הפותח, ועוד שבע כמחליף, בדרך לזכייה של הקבוצה באליפות ספרד, בפער של 11 נקודות מסגניתה ריאל מדריד.
לקראת עונת, בתום עונה אחת בברצלונה, עבר פלגרינו לולנסיה, אותה החל לאמן באותה עונה בן ארצו הקטור קופר. הוא תפס במהרה את המקום בהרכב לצידו של חברו הארגנטינאי, רוברטו אז'אלה, וכבר בעונה הראשונה בקבוצה הגיע עימה לגמר ליגת האלופות. פלגריני פתח בהרכב קבוצתו שהובסה 3-0 על ידי ריאל מדריד. עונה אחר כך העפילה ולנסיה בפעם השנייה ברציפות לגמר ליגת האלופות, שם פגשה את באיירן מינכן. פלגרינו היה לגיבור הטרגי של ההתמודדות, שהגיעה לדו-קרב פנדלים לאחר שוויון 1-1 בתום הארכה. פלגרינו היה הבועט השביעי של קבוצתו, והיה חייב לכבוש כדי למנוע הפסד. הבעיטה שלו נעצרה אצל שוער באיירן, אוליבר קאן, ובאיירן זכתה בתואר. לקראת עונת הגיע לקבוצה המאמן רפאל בניטס, וכבר בעונתו הראשונה הוביל את ולנסיה, עם פלגרינו כבלם הרכב פותח, לזכייה באליפות ספרד. בעונת זכתה הקבוצה באליפות נוספת, ואף השלימה זכייה בגביע אופ"א. במשחק הגמר, שהסתיים בניצחונה של ולנסיה 2-0 על אולימפיק מרסיי, עלה פלגרינו כמחליף בדקה ה-86.
פלגרינו חזר לספרד, שם חתם בדפורטיבו אלאבס לעונת. העונה התאפיינה בחוסר הצלחה הן מצד פלגרינו, ששותף ב-13 משחקי ליגה בלבד, והן מבחינת הקבוצה שנשרה בסיום העונה לליגת המשנה. בסיום העונה פרש פלגרינו ממשחק פעיל בגיל 35.
נבחרת ארגנטינה
על אף ששיחק בקבוצות בכירות והישגיות, דרכו הבינלאומית של פלגרינו הייתה קצרה מאוד. הוא זומן על ידי המאמן דניאל פסארלה לסגל נבחרת ארגנטינה לקראת קופה אמריקה 1997. פלגרינו פתח בהרכב הנבחרת בכל שלושה המשחקים שלה בשלב הבתים, שהסתיימו בשוויון 0-0 מול, ניצחון 2-0 על ושוויון 1-1 מול. אף על פי שבמשחקי שלב הבתים ספגה ארגנטינה שער אחד בלבד, פלגרינו לא שותף ברבע הגמר מול, שהסתיים בהפסדה של ארגנטינה 2-1 והדחתה מהטורניר.
פלגרינו לא שב ללבוש את מדי ארגנטינה, וסיים את הקריירה עם שלוש הופעות בינלאומיות בלבד.
קריירת אימון
לאחר פרישתו חזר פלגרינו לקבוצה בה שיחק חמש וחצי עונות, ולנסיה. הוא התמנה לתפקיד המאמן באחת מקבוצות הנוער של המועדון (קבוצת הקדטים - ב').
בשנת 2008, לאחר כשנתיים בתפקיד, שב פלגרינו לשתף פעולה עם מאמנו לשעבר, רפאל בניטס. הוא חזר לליברפול, בה שיחק תחת בניטס חצי עונה, והתמנה לאחר מעוזריו של בניטס ולמאמן הרכב ראשון בקבוצה. ב-2010, לאחר כשנתיים בתפקיד, עבר פלגרינו יחד עם בניטס כשהאחרון התמנה לתפקיד המאמן של אינטר מילאנו, ושימש כעוזרו במועדון האיטלקי. בדצמבר 2010, עם פיטוריו של בניטס, שוחרר פלגרינו מתפקידו.
ב-7 במאי 2012 הודיעה ולנסיה כי פלגרינו יחזור למועדון ויאמן את הקבוצה בעונת, במקומו של אונאי אמרי. ולנסיה של פלגרינו נקלעה לקשיים, וב-1 בדצמבר 2012, בתום הפסד ביתי 5-2 לריאל סוסיאדד שהוריד את ולנסיה למקום ה-12, פוטר פלגרינו מתפקידו.
ב-5 באפריל 2013 חזר פלגרינו למולדתו כשהתמנה למאמנה של אסטודיאנטס לה פלאטה. הוא החזיק בתפקיד במשך שנתיים, עד שב-14 באפריל 2015 פוטר מתפקידו על ידי נשיא אסטודיאנטס, חואן סבסטיאן ורון.
ביוני 2015 התמנה פלגרינו לתפקיד המאמן בקבוצת אינדפנדיינטה. כבר בתחילת דרכו רשם את פתיחת העונה הטובה בהיסטוריה למאמן חדש בקבוצה, כשהוביל אותה לשישה ניצחונות בששת מחזורי הפתיחה.
לקראת עונת חזר פלגרינו לדפורטיבו אלאבס, במדיה סיים את קריירת המשחק. הוא התמנה לתפקיד המאמן בקבוצה שחזרה באותה העונה לליגת העל הספרדית. בעונת הבכורה שלו בקבוצה הוביל את אלאבס למקום התשיעי, הרחק ממאבקי ההישרדות, וכן הוביל אותה לראשונה בתולדותיה לגמר הגביע הספרדי, שם נוצחה 3-1 על ידי ברצלונה.
ב-23 ביוני 2017, לאחר עונה אחת באלאבס, התמנה פלגרינו לתפקיד מאמן סאות'המפטון מהפרמייר ליג. במרץ 2018 פוטר מאימון הקבוצה.
ביוני 2018 חזר לספרד ומונה למאמן לגאנס מליגת העל הספרדית.
אנליזת ריצוף - Bowtie
Bowtie היא חבילת תוכנה נפוצה עבור עימוד רצפים ואנליזת ריצוף בביולוגיה חישובית.
קוד המקור של החבילה זמין ללא עלות וקבצים בינאריים מהודרים זמינים עבור פלטפורמת המחשוב: Linux, macOS ו- Windows. החל מ-2017, הכתב העת המדעי Genome Biology המתאר את השיטה המקורית של Bowtie צוטט מעל 11,000 פעמים.
Bowtie היא תוכנת קוד פתוח וכרגע מתוחזקת על ידי אוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור ארצות הברית.
היסטוריה
תוכנת עימוד הרצפים פותחה לראשונה על ידי בן לנגמיד ושותפיו (Ben Langmead et al). באוניברסיטת מרילנד בשנת 2009. תפעול התוכנה לרוב מתבצע עם אורכי קריאה קצרים ורצף ייחוס ארוך, או עבור אנליזת גנום שלם (whole genome analysis). התוכנה משווקת כ "תוכנת עימוד לרצפי DNA קצרים אולטרה-מהירה ויעילה בזיכרון". השיפור במהירות התוכנה נובע בחלקו מיישום שיטת התמרת בורווס-וילר עבור עימוד, אשר מפחיתה את טביעת הרגל של הזיכרון- שימוש בזיכרון הגישה אקראית (בדרך כלל ישנו צורך ב-2.2 ג'יגה-בייט עבור הגנום האנושי). שיטה דומה משמשת תוכנות העימוד BWA ו-SOAP2.
התכנה מבצעת אלגוריתם חיפוש לעומק בצורה איכותית, חמדנית ורנדומית דרך העימודים האפשריים. מפני שהחיפוש הוא חמדני, העימוד המתאים הראשון הנבחר על ידי Bowtie לאו דווקא יהיה ה'טוב ביותר' מבחינת מספר החוסר התאמות או במדדי איכות.
בנוסף, משתמשים ב-Bowtie לצורך עימוד רצפים במספר אלגוריתמים נוספים הקשורים לביולוגיה חישובית כגון TopHatCufflinks וחבילת CummeRbund Bioconductor.
חבילת Bowtie 2
ב-16 באוקטובר 2011, מפתחי Bowtie הוציאו לאור גרסת בטא של פיצול הנקראת Bowtie 2.
בנוסף לשיטת התמרת בורווס-וילר, Bowtie 2 משתמשת גם בFM-index (בדומה למערך סיפות) על מנת לשמור על טביעת הרגל של הזיכרון נמוכה. Bowtie 2 מתאימה יותר למציאת רצפים ארוכים יותר ובעלי רווחים לעומת הגרסה המקורית של Bowtie. אין חסם עליון לאורכי הרצפים ב־2 Bowtie והיא מאפשרת בעימוד הרצפים מצבים שבהם החפיפה היא דו משמעית ברצף הייחוס.
ז'רמי קלמאן
ז'רמי קלמאן (בצרפתית: Jérémy Clément; נולד ב-26 באוגוסט 1984 בבזייה) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה
קלמאן החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של ליון בה שיחק כ-12 שנים. בשנת 2003 עבר לקבוצה הבוגרת בה שיחק כ-3 שנים ורשם 54 הופעות ליגה ושער אחד. ב-7 ביולי 2006 לאחר תום החוזה של קלמאן בקבוצה, חתם לשלוש שנים במועדון הסקוטי גלאזגו ריינג'רס. בשנת 2007, לאחר שלא הצליח בקבוצה הקודמת, עבר לפריז סן-ז'רמן תמורת 1.8 מיליון אירו. קלמאן רשם בקבוצה 192 הופעות ליגה ו-6 שערים. בשנת 2011 לאחר ארבע שנים חתם במועדון הצרפתי סנט אטיין.
נבחרת לאומית
בשנת 2005 זומן קלמאן לנבחרת צרפת עד גיל 21 והשתתף באליפות אירופה עד גיל 21 שנערכה בפורטוגל בשנת 2006. לאחר סיום הטורניר, עזב קלמאן את הנבחרת.
חיים אישיים
באוקטובר 2009 חלה קלמאן ביחד עם לודוביק ז'ולי וממאדו סאקו שחקני פריז סן-ז'רמן בשפעת חזירים. עקב זאת, נדחה משחק הליגה נגד אולימפיק מרסיי בשבוע.
גאטן מאטרצו
גאטנו ג'ון מאטרצו השלישי (באנגלית: Gaetano John Matarazzo III; נולד ב־8 בספטמבר 2002) הוא שחקן אמריקאי. התפרסם בשל גילום דמותו של דסטין הנדרסון בסדרה "דברים מוזרים" מבית שירות הסטרימינג "נטפליקס".
הוא החל את הקריירה שלו על במת ברודוויי בין היתר בתור בנג'מין במחזמר "פריסילה, מלכת המדבר" (2011–12), בתור גברוש ת'נרדייה במחזמר "עלובי החיים" (2014–15) ובתור ג'רארד קליינמן במחזמר "אוון הנסן היקר" (2022)
ביוגרפיה
למאטרצו אחות גדולה ואח קטן. הוא נולד עם דיסוסטוזיס קלידיוקרניאלי מאפיין שהוא חולק עם דסטין הנדרסון, הדמות שהוא מגלם בסדרה "דברים מוזרים". הוא מרכיב שיניים תותבות בשל מחלתו.
קריירה
בשנת 2019 הנחה מאטרצו את תוכנית מתיחות "מי מפחד ממתיחות" ברשת נטפליקס, תוכנית זו זכתה לאהדה רבה בקרב הצופים וזכתה לעונה שנייה ב-2021.
פילנתרופיה
מאטרצו פועל להעלאת המודעות למחלה ולגיוס תרומות לעמותת CCD Smiles המסייעת במימון ניתוחי פה לחולים. בנובמבר 2017 פתחה אחותו בקמפיין בפייסבוק לגיוס כסף לעמותה.
ריגל אקדמי
ריגל אקדמי (באיטלקית: Regal Academy) היא סדרת אנימציה איטלקית. שידוריה התחילו באיטליה ב-21 במאי 2016 בערוץ Rai Gulp, בישראל בערוץ זום ב-4 בספטמבר 2016 ובנטפליקס מתחילת 2018.
עלילה
כדי לוודא שהדורות הבאים יכירו את מורשת האגדות, הגיבורים הקימו בית ספר מיוחד – תיכון ריגל. גיבורת הסדרה היא רוז – נערה רגילה לגמרי, שאוהבת שני דברים יותר מכל דבר אחר בחיים: סיפורי אגדות, ונעליים. היא מופתעת לגלות שזכתה להתקבל לתיכון ריגל כנכדתה של סינדרלה, מנהלת בית הספר. סינדרלה מכניסה אותה לעולם קסום של אגדות, דרקונים ונסיכות. רוז סינדרלה, נץ שלגייה, טראוויס חיה, ג'וי לה-פרוג ואסטוריה רפונזל הם התלמידים החדשים בתיכון ריגל שעומדים לגלות את סיפור האגדה האישי שלהם.
עונה 1
עונה 2
ג'ורג'ה ברונזיני
ג'ורג'ה ברונזיני (באיטלקית: Giorgia Bronzini; נולדה ב-3 באוגוסט 1986) היא רוכבת אופני כביש ואופני מסלול איטלקית לשעבר. היא אלופת העולם באופני כביש (מלבורן 2010 וקופנהגן 2011) ואלופת העולם במרוץ הנקודות באופני מסלול (פרושקוב 2009).
חיים אישיים
ברונזיני נולדה וגדלה בפיאצ'נצה שבאיטליה.
ברונזיני היא לסבית מוצהרת. בת זוגה הנוכחית היא אמיליה פאלין, רוכבת אופני כביש שוודית.
כביש
ברונזיני סיימה חמישית באליפות העולם עד גיל 19 באופני כביש ב-2001, ב-2005 סיימה במקום השישי במקצה העלית.
ההצלחה הראשונה שלה באליפות העולם הגיעה ב-2007, כשזכתה במדליית ארד במקצה העלית באליפות שהתקיימה בשטוטגרט.
ב-2010 זכתה במדליית זהב באליפות העולם במלבורן, כשגברה על מריאנה ווס, על אמה יוהנסון ועל ניקול קוק במאוץ סיום. ברונזיני שחזרה את ההישג ב-2011, כששוב ניצחה במאוץ רב משתתפות.
מסלול
ברונזיני זכתה במדליית כסף באליפות אירופה ב-2002 במקצה הנקודות, עד גיל 23. היא זכתה בשתי מדליות, זהב (נקודות, עד גיל 23) וארד (סקרץ', עד גיל 23) באליפות אירופה 2003. ברונזיני זכתה במדליית כסף ב-2005 עד גיל 23 במקצה הנקודות.
ב-2009 ברונזיני רשמה את ההישג הבולט שלה בתחום, כשזכתה במדליית זהב באליפות העולם במקצה החזק שלה, מרוץ הנקודות. באותו מקצה היא זכתה במדליית ארד ב-2011 וב-2013.
לילי קול
לילי לוהאנה קול (באנגלית: Lily Luahana Cole, נולדה ב-27 בדצמבר 1987) היא דוגמנית, שחקנית, ויזמית אנגלייה.
ביוגרפיה
קול נולדה בטורקי, דבון שבדרום-מערב אנגליה, בתם של פיישנס סנדרה אוון (Patience; סבלנות), אמנית וסופרת, ולכריסטופר ג'יימס קול, דייג ובונה סירות. אמה ממוצא ו|וולשי. היא ואחותה גודלו על ידי אמם בלונדון. בשנת 2006, קול התקבלה ללימודי מדעי המדינה ומדעי החברה בקינגס קולג', אך דחתה את לימודיה פעמיים. ב-2008 החלה ללמוד לתואר ראשון בתולדות האמנות וסיימה את לימודיה ב-2011.
קריירה
קול פיתחה קריירת דוגמנות מנערותה, והוזכרה ב-2009 על ידי מגזין ווג פריז בתור אחת מ-30 הדוגמניות המובילות שנות ה-2000. בגיל 16 היא הופיעה לראשונה על שער מגזין ווג הבריטי, ובשנת 2004 הוכתרה בתואר "דוגמנית השנה" בטקס פרסי האופנה הבריטי. קול עבדה עם הרבה מותגים ידועים, כולל אלכסנדר מקווין, שאנל, לואי ויטון, ז'אן פול גוטייה ו-Moschino. מסעות הפרסום שלה כללו את Longchamp, אנה סוי, Rimmel ו-Cacharel.
בשנת 2007 שיחקה בקומדיית הנעורים "טירוף של קולג'" בכיכובם של ג'מה ארטרטון וקולין פירת'.
התפקיד הראשי הראשון של קול כשחקנית היה בדמותה של ולנטינה בסרט משנת 2009 "מופע הפלאים של דוקטור פרנסוס" בבימויו של טרי גיליאם. בשנת 2011 שיחקה בסרט האימה הקנדי "יומני העש" לצד שרה בולג'ר. סרטים אחרים עליהם עבדה כוללים את "מעברים", סרט קצר בבימויו של שקאר קאפור ואת "ישנם דרקונים", בבימויו של רולנד ז'ופה. ב-2013 הקימה קול את impossible.com, אתר שמארח משאלות ובקשות לסיוע. בשנת 2015 שיחקה בסרטו של ג'יימס רודיי "רוטב" בתור מימי, לצדן של שרה סילברמן וגבורי סידיבי.
רוברט פיירצ'יילד
רוברט פיירצ'יילד (באנגלית: Robert Fairchild; נולד ב-9 ביוני 1988) הוא רקדן, שחקן וזמר אמריקאי.
ברודוויי
בשנת 2015, ערך פיירצ'יילד את הופעת הבכורה שלו בתיאטראות ברודוויי במחזמר "אמריקאי בפריז", המבוסס על סרט באותו השם, עבורו היה מועמד לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזמר וזכה בפרס עולם התיאטרון ובפרס דרמה דסק. בשנת 2017, פיירצ'יילד חזר לשחק במחזמר בבכורה הלונדונית שלו.
סרטים
בשנת 2018, פיירצ'יילד לוהק לדמותו של מאנקוסטראפ, זכר האלפא של שבט הג'ליקל ומספר העלילה הראשי, בעיבוד הקולנועי למחזמר "קאטס" מאת אנדרו לויד וובר.
הכרזת כורש
הכרזת כורש היא הכרזתו של המלך כורש, מייסד הממלכה הפרסית, בשנת 538 לפנה"ס, המאפשרת לכל העמים תחת מלכותו לחזור לפולחן אלוהיהם. ליהודים שהוגלו לבבל עם חורבן הבית הראשון בשנת 586 לפנה"ס אף התאפשרה השיבה לאוטונומיה היהודית בארץ ישראל, יהוד מדינתא.
הכרזת כורש הייתה פריצה חדשנית לאותה תקופה, שליטי העבר של התקופה נהגו להגלות ולהתייחס בחוסר חמלה לעמים שכבשו. כורש הביא לעידן חדש – במיוחד לעם היהודי.
כורש תרם מאוד לעמים שכבש עם הכרזתו וסובלנותו אך עשה טובה מאוד גדולה גם לאימפריה הפרסית עצמה, מטרת ההכרזה הייתה בראש ובראשונה לרכוש את אהדתם של העמים שכבש ובכך לשפר את האימפריה הפרסית מבחינה כלכלית, מדינית ואסטרטגית.
רקע היסטורי להכרזת כורש
בשנת 586 לפנה"ס הוחרב בית המקדש הראשון על ידי מלך בבל נבוכדנצר, ויהודים רבים נשלחו לגלות בארצות שונות. היהודים אומנם השתלבו בארצות השונות, אך רבים מהם הרגישו זיקה חזקה לארץ מולדתם. האימפריה הנאו־בבלית הייתה בשלטון במשך שלושים שנה אחרי חורבן בית המקדש הראשון.
בבל נכבשה בשנת 539 לפנה"ס על ידי האימפריה הפרסית, אשר התחילה לכבוש שטחים עצומים וביניהם ארץ ישראל, סוריה ועוד. כיבוש זה מציין תחילתה של תקופה חדשה בחיי היהודים – תקופת שיבת ציון. בראש האימפריה הפרסית עמד המלך כורש, שהנהיג מדיניות סובלנית יחסית וכיבד את האמונה של עמים שנכבשו. הוא הרחיב את האימפריה וכבש שטחים נרחבים וגדולים.
ליהודים שהוגלו לבבל בחורבן בית ראשון בשנת 586 לפנה"ס איפשר כורש שיבה ל"יהוד מדינתא", רשות אוטונומית יהודית שהתקיימה בחבל יהודה בארץ ישראל בתקופה הפרסית החל מהמאה ה־6 לפנה"ס. כורש האמין בתפיסה הפוליתאיסטית, אמונה בכל האלים. אמונתו של כורש הביאה לכך שהתיר לעמים שבשליטתו לקיים את פולחנם כרצונם.
מדיניותו של כורש הייתה שונה משל השליטים הקודמים לו, המלך כורש הרשה ליהודים לחזור לפולחנם ולקיים את מצוותם, כלומר, הוא נתן להם אוטונומיה דתית ועזר להם להשתקם לעומת השליטים בעבר שנהגו להגלות את העמים שכבשו. שלטונה של האימפריה הפרסית נמשך יותר מ־200 שנים עד לכיבושה על ידי אלכסנדר מוקדון. הצהרת כורש ניתנה ב"בִשְׁנַת אַחַת לְכוֹרֶשׁ מֶלֶךְ פָּרַס" כלומר, שנה לאחר שכורש הקים את האימפריה הפרסית, ב־538 לפנה"ס. בהצהרה כורש לא חייב את היהודים לשוב לארץ מולדתם. אך, הוא הוסיף כי מי שבוחר להישאר בבבל מחויב לתרום כסף ומתנות ליהודים שרוצים לחזור לארצם. בנוסף, כורש מחזיר ליהודים את הפריטים מבית המקדש שנגנבו על ידי מלך בבל לשעבר נבוכבדנצר.
הכרזת כורש בספר עזרא
אופן הצגת הכרזת המלך כורש בספר עזרא כייחודית לעם ישראל ותיאור כורש כשליח אלוהי ישראל הפתיע חוקרים רבים, שטענו שאין אפשרות שתעודה זאת היא היסטורית, שכן לא יעלה על הדעת שמלך זר יכתוב תעודה בנוסח כה אוהד לשאיפות היהודים. אולם, מתעודות שהתגלו (ובהן "הגליל של כורש"), התברר כי כורש הצהיר לאחר כיבוש בבל ב־539 לפנה"ס כי הוא החזיר עמים רבים לארצם (לאחר שהבבלים הגלו מספר רב של עמים כעונש על מרידות) והתיר לעמים השונים לעבוד את אלוהיהם. ככל הנראה, הציג כורש את עצמו, בפנותו לכל עם ועם, כמלך שנבחר על ידי האל של אותו עם, והגיע להסכם עם כל אומה במסגרת הסובלנות הדתית של הממלכה הפרסית (כפי שמצוטט במגילת אסתר על אחשוורוש, "לעשות כרצון כל איש ואיש"), וכניסיון ליצור מוקד תמיכה בממלכה האחמנית הן בקרב שבי ציון ליהודה, שהייתה חיץ וגשר גאוגרפי בין יבשות אירופה, אפריקה ואסיה, והן בקרב האליטה היהודית שנותרה בפרס – ומשום כך חשיבותה האסטרטגית.
כורש כרת בריתות עם קבוצות של גולים וערך עמם הסכמים, שבתמורה לתמיכה בו ובהגמוניה הפרסית, הוא יחזירם מהגלות לארצם – וזאת בהצהרה כי הוא שליח האל. לאור זאת, מתחזקת טענת החוקרים הרואים בהצהרה תעודה היסטורית, בהנחה שכורש שלח לכל עם נוסח המותאם לאמונתו.
אין בהצהרה משום השבת ריבונותה של יהודה ואין בה משום השבת עטרת בית דוד ליושנה ושושלתו לכסאה. כורש לא חייב את היהודים לעלות לארץ ישראל והותיר בידיהם את הבחירה. עם זאת, אלה שלא ישובו ליהודה חויבו לסייע לעולים בכסף ובזהב.
לפי הכרונולוגיה המסורתית הכרזת כורש הייתה בשנת ג'שצ"א (370 לפנה"ס). תעודות הרישיון שניתן ליהודים על ידי כורש לבנות את בית המקדש השני והתוכניות לבנייתו נשמרו בבית גנזיא של הממלכה באחמתא.
במקביל לשם המודרני "הכרזת כורש" שהתקבל בקרב חוקרי ההיסטוריה בעקבות הממצא, השם התנכ"י להכרזה זאת הוא: רִשְׁיוֹן כּוֹרֶשׁ.
השלכות ההכרזה
בעקבות הכרזת כורש שבו חלק מיהודים ליהודה עם הנשיא ששבצר, והקימו את בית המקדש השני; המלך כורש החזיר את כלי המקדש שנבוכדנצר מלך בבל לקח משם, כפי שמתואר בספר עזרא:
אמינות המסמך
יש חוקרים הטוענים כי ההכרזה היא מעשה זיוף של סופר יהודי שרצה להציג בסיס חוקי לבניית בית המקדש. לטענתם, לא ייתכן שכורש האמין באלוהי ישראל ונשמע לו כפי שיכול אולי להשתמע מן ההכרזה המקראית. לעומתם, יש חוקרים הסבורים כי ההכרזה אמינה כי היא חלק ממדיניות כוללת של כורש: כורש נתן זכויות דומות לעמים נוספים, כמו הבבלים, כמו שמתואר בגליל כורש. על פי ההיסטוריון יוחנן אהרוני: "כורש שאף לקנות את לב התושבים של ממלכתו הגדולה על ידי סובלנות דתית ולאומית והתיר חידושם של פולחנות שבוטלו ודוכאו על ידי הבבלים".
רומן רוסי
"רומן רוסי" הוא רומן הביכורים של מאיר שלו, שיצא בשנת 1988. בתוך שנתיים מיציאתו מכר הספר כמאה אלף עותקים, הפך לאחד מרבי-המכר בשפה העברית, ונבחר לאחד מששת הספרים הנקראים ביותר של הוצאת עם עובד. הספר תורגם לאנגלית, תחת הכותרת "The Blue Mountain". הספר נסב על ההוויה החברתית, החלוצית והחקלאית של התקופה שבטרם הקמת המדינה, של המתיישבים הראשונים במושבים, במושבות ובקיבוצים.
עלילה
הרומן עוקב אחר משפחת איכרים, מהראשונות להתיישב בעמק יזרעאל, ביישוב ששמו לא מוזכר בספר. הרומן פורש את עלילות המשפחה והיישוב מהעלייה לקרקע בתקופת העלייה השנייה ועד למחצית השנייה של המאה ה-20. התיאורים ברומן פורשים יריעה רחבה של נופי העמק, המיתוסים של ראשית ההתיישבות ועולם החי והצומח.
הרומן מסופר מנקודת מבטו של ברוך שנהר, נכדו של יעקב מירקין, ממקימי היישוב. על אף שלא היה עד לרבים מהאירועים בספר, הוא נחשף אליהם דרך האזנה לסיפורי סבו והאזנה (לעיתים בסתר) לסיפורי אנשים אחרים ביישוב. הרומן אינו מתנהל באופן כרונולוגי, אלא נע קדימה ואחורה על ציר הזמן.
בלב הרומן מסופר סיפורה של "חבורת העבודה על שם פייגה", קבוצה בה חברים יעקב מירקין, אליעזר ליברסון, צירקין מנדולינה, פייגה לוין ואחיה שלמה. מירקין, ליברסון וצירקין עלו מאוקראינה לארץ ישראל במסגרת העלייה השנייה והתפרנסו כפועלים שכירים. בעת שעבדו בזכרון יעקב, פגשו בפייגה ואחיה שלמה שחברו אליהם. כדי לשמח את פייגה, החליטו שלושת הראשונים להקים באופן היתולי קבוצת עבודה ולקרוא לה על שם פייגה. הקמת הקבוצה לוותה בתקנון ובמצע היתוליים והקבוצה התנהלה באופן דמוקרטי. אופן התנהלות זה הוביל בסופו של דבר לנישואיהם של יעקב ופייגה בעקבות הצבעה של הקבוצה, על אף שליבו של יעקב היה נתון לאהובתו שולמית, שנותרה באודסה.
הקבוצה התיישבה בעמק יזרעאל עם קבוצה נוספת של חלוצים. ליעקב ופייגה נולדו שני בנים ובת – אברהם, אפרים ואסתר. אברהם היה הבן הראשון שנולד ביישוב, וככזה עורר ציפיות בקרב המתיישבים אולם לא עמד בהן. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס אפרים לצבא הבריטי, התנדב לקומנדו הבריטי ועבר הכשרה כלוחם בסקוטלנד. בפשיטה על דייפ לחם אפרים בגבורה תחת פיקוד הלורד לובאט, והוענק לו אות השירות המצוין. בהמשך נפצע בתוניסיה וחזר מהמלחמה עם כוויות קשות על פניו, שגרמו לו להתנהל בציבור כשעל פניו מסכה, מה שגרם ליחס מנוכר מצד בני היישוב. יחס זה גרם לכך שבסופו של דבר אפרים עזב את הכפר ומעולם לא נודעו עקבותיו. העזיבה גרמה לכעס עצום של יעקב על חבריו למושב והוא החל לתכנן נקמה ששלבי בנייתה מלווים את הספר לכל אורכו.
אסתר, בתם השלישית של יעקב ופייגה, נישאה לפועל פשוט בשם בנימין, שברוך, מספר הסיפור, הוא פרי אהבתם. זמן קצר לאחר לידתו, ניספו אסתר ובנימין בפיגוע, אך לפני מותו, מספיק בנימין להציל את ברוך התינוק. יעקב מגדל את ברוך, אך גם למורה הכפר פינס, חברו הטוב של יעקב, יש השפעה רבה על גידולו וחינוכו של ברוך.
עם התקדמות העלילה מתגלה כי גידולו של ברוך, הוא חלק מתוכנית הנקמה של יעקב ביישוב. יעקב מגדל ומזין את ברוך, כך שהוא הופך לגבר גדול מידות ועצום כוח.
בערוב ימיו, יעקב מתאחד עם שולמית, אהובתו מאודסה, ועובר עמה לבית אבות. לקראת מותו הוא מבקש את ברוך לקבור את גופתו בחלקת אדמתו ולא במסגרת בית הקברות של הכפר. ברוך נעתר לבקשתו, ובכוחו הרב מונע מאנשי היישוב לחלץ את הגופה ולקבור אותה בבית הקברות.
זמן מה לאחר מכן, מתחילות להגיע בקשות של ותיקי העלייה השנייה, בעיקר כאלה שעזבו את ישראל, להיקבר לצד קברו של יעקב. ברוך מקים בית קברות חלופי לזה של היישוב, קורא לו "בית העולם לחלוצים", ומנהל עסק לכל דבר סביב נושא הקבורה. הנקברים העתידיים או ילדיהם משלמים כסף רב תמורת הזכות להיקבר קרוב ככל האפשר לקברו של יעקב.
דמויות בספר
ברוך שנהר: נכדו של יעקב מירקין ומי שמנקודת מבטו מגולל הסיפור. החל משנות ילדותו ועד בגרותו היה חזק ואדיר ממדים, בהתאם לתוכניתו של סביו לגדלו כך כדי שיוכל לשמור על מקום קבורתו לעתיד. לאורך שנות ילדותו חסה ברוך בצל זקני הכפר, וקשר מיוחד נרקם בינו ובין יעקב פינס. ברוך גדל והתחנך על ברכי סיפוריהם של הזקנים, נופי העמק והטבע וערכי העבודה החקלאית שעברו מדור לדור בכפר.
יעקב פינס: מורה ומחנך ותיק בכפר שלימד טבע ותנ"ך ושתחת ידו עברו דורות שלמים של תלמידים. חבר טוב של מירקין ואף לקח חלק מהותי בתהליך גידולו וחינוכו של ברוך.
אורי מירקין: נכדו של יעקב מירקין, בנם של רבקה ואברהם ואחיו של יוסי. עלם נאה ויפה תואר וככזה חשקו בו רבות מנשות הכפר, שעם חלקן קיים יחסי מין על מגדל המים והכריז על כך בקול. חברו הטוב של ברוך ומי שגר עמו בתקופתו האחרונה ביישוב בטרם קנה בית בעיר.
אפרים מירקין: בנם של מירקין ופייגה ואחיהם של אברהם ואסתר. במלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי ועוטר על שירותו. חבלה קשה בפניו שינתה את מראהו ללא-היכר ותגובת אנשי הכפר לכך אילצוהו לעטות מסכה. לימים עזב את הכפר באורח מסתורי תוך שהוא נושא על כתפיו את הפר שקיבל כהוקרה על שירותו, ז'אן ולז'אן.
רילוב: שומר הכפר, בעלה של טוניה, אביו של דני וסבו של עוזי. לאורך השנים צבר ארסנל עצום של כלי נשק בסליק שבנה בתוך רפת. נהרג בפיצוץ הסליק ונקבר ב-"בית-העולם לחלוצים" (שמו הפרטי לא מוזכר).
משולם צירקין: אספן אובססיבי של מזכרות מימיו המוקדמים של היישוב ובנו של צירקין מנדולינה. זקן בטלן שלא ידע אישה ושבערוב ימיו השתגע והחל להרוס ולהשחית פינות שונות בכפר.
אליעזר ליברסון: מראשוני החלוצים בעמק ואחד המייסדים של "חבורת העבודה על שם פייגה". בעלה של פניה (אשר אותה "גנב" מהקיבוץ הסמוך) ואביו של דניאל.
יונתן פולק
יונתן פולק (נולד ב-1982) הוא פעיל פוליטי-חברתי, אנרכיסט המשתייך לשמאל הרדיקלי, ממייסדי "אנרכיסטים נגד גדרות" ופעיל למען זכויות בעלי חיים. ב-2021 הורשע בהפרעה לשוטר בשעת מילוי תפקידו ונידון לחודש מאסר.
ביוגרפיה
נולד בתל אביב לשחקן יוסי פולק ולתמי, פסיכולוגית וסופרת. עובד כמעצב גרפי במערכת עיתון "הארץ".
בשנת 2003 הקים עם אנרכיסטים אחרים מחנה אוהלים על אדמות הכפר מסחה שבשומרון כדי להשתתף במחאת תושביו נגד הקמת גדר ההפרדה, בטענה שהגדר מונעת מהם גישה לאדמתם. שם התגבשה תנועת "אנרכיסטים נגד גדרות". השתתף באופן קבוע בהפגנות נגד הגדר בסמוך לכפרים הפלסטיניים בלעין, נעלין ועוד. בשנת 2005 נפצע קל בראשו מרימון גז שנורה לעברו. לטענתו, הפגיעה בו נעשתה במכוון ובניגוד להוראות הירי של הצבא. מנגד, דובר צה"ל טען שרימון הגז ניתז מהקרקע ולא מדובר בפגיעה מכוונת. משתתף בהפגנות נוספות נגד הכיבוש הישראלי, בהן הפגנות בנבי סאלח במחאה על מה שהוא מחשיב כהשתלטות מתנחלים על עין אל-קוס, ובכפר קדום נגד חסימת הדרך לשכם. פולק הוא גם מתאם התקשורת של "הוועדה לתיאום המאבק העממי" - ארגון פלסטיני המתאם את פעילות ועדות המאבק העממיות המקומיות.
בשנת 2004 השתתף בהפגנה נגד הקמת הגדר מול מחנה רבין בתל אביב, בעקבותיה הורשע בהתקהלות אסורה ונגזר עליו מאסר על-תנאי של שלושה חודשים. בתחילת 2008, במהלך הסגר על רצועת עזה, השתתף בהפגנה של רוכבי אופניים בתל אביב נגד המדיניות כלפי רצועת עזה שגרמה לעיכוב התנועה, בעקבותיה הואשם בשנית בהתקהלות אסורה. סירב להצעת השופט לרצות את עונשו בעבודות שירות, כדי שלא לשתף פעולה עם השלטונות, בנימוק שהעבודות היו מועילות להם ואילו מאסר גורם להם נזק כלכלי. בסוף 2010 נפסק להחיל את העונש על-תנאי – שלושה חודשי מאסר, וכן קנס של 1,500 ש"ח. פולק לא ערער, לטענתו בשל כך שכ"ישראלי יהודי אשכנזי מרקע מסוים" היה כנראה מזוכה בערעור, וכך שמה הטוב של הדמוקרטיה הישראלית לא היה נפגע והייתה מוסתרת העובדה שמי שאיננו פריבילגי כמוהו היה נשלח לכלא. עוד אמר שלא ערער מכיוון שאין הוא מכיר בסמכות בית המשפט.
בשנת 2018 הוגשה נגדו קובלנה פלילית על ידי ארגון "עד כאן צעירים למען ישראל", בטענה שתקף עם אחרים את חיילי צה"ל בהפגנות שבהן השתתף. פולק לא התייצב בבית המשפט, וסירב לשלם ערבות לכך שיתייצב, בנימוק שאינו מכיר בזכות בית המשפט לדון בהתנגדות למשטר הישראלי בשטחים הכבושים. בעקבות כך הוצא נגדו במאי 2019 צו הבאה. ביולי 2019 הותקף ופניו נשרטו בסכין בדרכו מעבודתו. על פי עדותו, התוקפים כינו אותו בכינויי גנאי על היותו שמאלני. הוא נעצר בינואר 2020, המשיך לסרב להפקיד ערבות כדי להשתחרר, ולכן נשאר במעצר. במקביל, הוצא נגדו צו הרחקה מיהודה ושומרון לחמישה עשר יום. לאחר ששהה במעצר קרוב לחודשיים, שוחרר פולק בעקבות החלטת היועץ המשפטי לממשלה לעכב את ההליכים נגדו. המשנה ליועץ המשפטי לממשלה נימקה את ההחלטה בכך שראוי שהאכיפה בנושא תיעשה על ידי רשויות המדינה ולא על ידי צדדים במחלוקת הפוליטית.
פולק הביע תמיכה בתנועת ה-BDS, אך אמר שלדעתו חשוב אף יותר לתמוך במאבק העממי הפלסטיני. במאמר שפרסם באתר הארץ כתב פולק: "עלינו לחצות את הקווים ולהפר את החוק. למרות המחיר, עלינו להצטרף אל ילדי האבנים ובקבוקי התבערה. עלינו לצעוד בעקבותיהם". בפברואר 2020 הודיע המשנה ליועץ המשפטי לממשלה רז נזרי כי פולק ייחקר בחשד להסתה לטרור בעקבות דברים אלה.
ב-13 באפריל 2021 הרשיע בית המשפט את פולק בהפרעה לשוטר בשעת מילוי תפקידו, בעת הפגנה שנערכה בסמוך לקבר רחל בשנת 2017, וגזר עליו חודש מאסר בפועל. פולק לא שיתף פעולה עם ההליך המשפטי ולא מסר את גרסתו. חברו קובי סניץ שעמד עמו לדין באשמה דומה זוכה מחמת הספק.
פולק הוא חתן פרס ליבוביץ של תנועת יש גבול לשנת 2021, יחד עם ישי מנוחין.
משפחה
אחיו למחצה הם השחקן אבשלום פולק והבמאי שי כרמלי פולק. סבו הוא נמרוד אשל, מנהיג שביתת הימאים.