cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוגוסטין הירשפוגל
יצירתו
לזכותו של הירשפוגל קיים גם דיוקן אותנטי יחיד של הרופא השווייצרי Paracelsus, אך ייחוס זה אינו בטוח. נופי העט ודיו שלו תוארו כ"חזקים אך קלים, בטוחים ועדינים". היעדר הצל בנופיו תורם למצב רוח שלווה, אידילי. כמעט 100 רישומים מיוחסים אליו; חלקם ככל הנראה לא שלו, אך דומים בסגנון ליצירתו. האמנות שלו מציגה את השפעתם של אלברכט דירר, אלברכט אלטדורפר, סבלד בהאם, האנס בורגקמאייר ואגוסטינו דל מוסי - שחלקם סיפקו לסדנה של אביו עיצובים.
אייקון איי 5
אייקון איי 5 (ICON A5) הוא מטוס ספורט קל המיוצר החל משנת 2013.
זהו מטוס אמפיבי. למטוס כנפיים מתקפלות, המאפשרות לאחסנו בקלות במוסך ולגרור אותו באמצעות מכונית. במטוס יש מקום לטייס ולנוסע אחד.
בשנת 2015 החברה הודיע שבידיה כ-1200 הזמנות והיא מתכננת לייצר 500 מטוסים כל שנה. נכון לשנת 2019 רק 100 מטוסים נמסרו ללקוחות. בשנת 2019, בעקבות מלחמת הסחר בין ארצות הברית לסין השקעות בחברה הוקטנו והיא פיטרה חלק משמעותי של העובדים.
בשנת 2017 מטוס נחת בתחום הפארק הלאומי ביסקיין וטבע. בסך הכול עד היום התרחשו חמש תאונות עם המטוסים.
המטוס מפותח בשיתוף פעולה בין קירק הוקינס, טייס אף 16 לבין סטין סטראנד, מעצב סקייטבורד.
מארה קרפניה
מריה רוזאריה "מארה" קרפניה (באיטלקית: Maria Rosaria "Mara" Carfagna; נולדה ב-18 בדצמבר 1975) דוגמנית, מנחת טלוויזיה והשרה לענייני שוויון הזדמנויות בממשלת איטליה.
חייה
קרפניה נולדה בסלרנו. ב-1997 השתתפה בתחרות מיס איטליה, והגיעה למקום השישי. היא למדה משפטים באוניברסיטת סלרנו, וב-2001 קיבלה תואר ראשון. במקביל ללימודי המשפטים, הצטרפה בשנת 2000 לדווידה מנגאצ'י בהנחיית תוכנית הטלוויזיה "La Domenica del Villaggio" ("יום ראשון בכפר"), שעסקה בכפרים באיטליה, ושודרה בערוץ 4 של רשת מדיאסט בבעלותו של סילביו ברלוסקוני עד 2006. בשנה זו החלה להנחות את התוכנית "Piazza Grande", לצדו של ג'אנקרלו מגאלי. במקביל להופעותיה בטלוויזיה, עסקה קרפניה גם בדוגמנות, ואף הצטלמה בעירום למגזין "מקסים".
בשנת 2004 הצטרפה קרפניה למפלגתו של ברלוסקוני, פורצה איטליה. בשנת 2006 נבחרה לבית התחתון של הפרלמנט האיטלקי, ושמרה על מקומה גם ב-2008. במהלך עבודתה בפרלמנט הייתה פעילה בוועדה לעניינים חוקתיים. מראהּ המצודד חילץ מברלוסקוני מספר התבטאויות סקסיסטיות ושנויות במחלוקת. לאחר בחירתה לפרלמנט אמר כי יציע לעגן בחוק את זכות הלילה הראשון. בינואר 2007 אמר עליה כי אלמלא היה נשוי, היה נישא לה מיד. רעייתו של ברלוסקוני, ורוניקה לריו, דרשה ממנו להתנצל מעל דפי העיתונות. ב-8 במאי 2008 מינה אותה ברלוסקוני לשרה לענייני שוויון הזדמנויות.
קרפניה מגדירה את עצמה כ"אנטי-פמיניסטית", וסבורה שחירות אינה תוצר של עצמאות, כי אם של חוק ומשמעת. היא עוררה את חמתם של פעילים לזכויות הומוסקסואלים, כאשר טענה כי זכויות לבני זוג צריכות להתבסס על יכולתם להביא ילדים לעולם, וכן כי אין צורך במצעד גאווה, מאחר שאין עוד אפליה נגד הומוסקסואלים באיטליה. בספטמבר 2008 יזמה את הצעת החוק הראשונה שלה כשרה, הצעה שנועדה להוציא את הזנות מחוץ לחוק, באמצעות הטלת קנסות הן על הזונות והן על הלקוחות.
דניאל צוקרמן
דניאל צוקרמן (נולד ב-9 ביולי 1995) הוא טניסאי ישראלי, שחקן נבחרת גביע דייוויס של ישראל, אלוף ישראל בטניס לשנים 2018 ו-2019. נכון ליולי 2023 מדורג במקום ה-400 בעולם.
ביוגרפיה
צוקרמן נולד בתל אביב. הוא למד בתיכון עירוני ד' בתל אביב, ובתום לימודיו התגייס לצה"ל. לאחר שיחרורו מצה"ל, בשנת 2017 החל ללמוד באוניברסיטת דרום קליפורניה בארצות הברית, ולשחק טניס במסגרת זו. אביו הוא איש העסקים הישראלי-צרפתי, אדוארד צוקרמן/קוקרמן. סבו רוז'ה קוקרמן הוא בנקאי, איש עסקים ונדבן יהודי-צרפתי, שכיהן כנשיא ײקריףײ, ארגון הגג של יהדות צרפת וסגן נשיא הקונגרס היהודי העולמי.
קריירה
צוקרמן החל לשחק טניס בגיל צעיר. הוא השתתף בשנת 2013 בטורניר הזוגות לנערים בטניס במסגרת המכביה התשע-עשרה, יחד עם רם קאפח. הם העפילו לגמר הטורניר, ובו הפסידו ליונתן קאופמן ואלון שץ בשתי מערכות. באותה שנה זכה לראשונה בתחרות ארצית בפסח לגילאי 18.
בדצמבר 2016 העפיל צוקרמן לראשונה בקריירה שלו לגמר אליפות ישראל בטניס, לאחר שניצח בחצי גמר את אלוף ישראל לשעבר אמיר וינטרוב. בגמר הוא הפסיד לדודי סלע בשתי מערכות.
בדצמבר 2017 זכה יחד עם שותפו עידן לשם באליפות ישראל לזוגות לאחר שניצח במשחק הגמר את ישה זמל ובן פתאל.
בדצמבר 2018 הוא עלה בפעם השנייה לגמר אליפות ישראל בטניס, ולראשונה הוכתר כאלוף ישראל, לאחר שניצח בגמר את אלון אליה 1:6, 2:6. באותו חודש סייע לקבוצת עירוני לוד לזכות בפעם השנייה באליפות ישראל לקבוצות, כאשר בגמר נגד רמלה ניצח במשחק היחידים את איגור סמילנסקי וניצח במשחק הזוגות המכריע (עם שותפו פיטר קובלט) את נועם בר וישי עוליאל.
בדצמבר 2019 זכה בפעם השנייה ברציפות באליפות ישראל בטניס, לאחר שגבר בגמר על אור רם-הראל בשתי מערכות.
גביע דייוויס
בפברואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גביע דייוויס של ישראל (יחד עם ישי עוליאל) בהפסד החוץ של הנבחרת לנבחרת פורטוגל במשחקי גביע דייוויס 2017. הוא שיחק נגד פדריקו סילבה והפסיד לו בשתי מערכות. בפברואר 2023 היה שותף לניצחון 2:3 על נבחרת לטביה, שבעקבותיו נשארה הנבחרת בבית העליון.
אייר נוסטרום
אייר נוסטרום (באנגלית: Air Nostrum), ידועה גם בשם איבריה רג'יונל (Iberia Regional), היא חברת תעופה אזורית ספרדית המפעילה את הרשת האזורית של חברת התעופה איבריה איירליינס. בסיסה הראשי של החברה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי של ולנסיה. אייר נוסטרום היא חברה בברית התעופה Oneworld, והיא מפעילה 91 מסלולים מקומיים ובינלאומיים ל 51 יעדים, וטיסות שכר, בעיקר משלושה שדות תעופה: ברצלונה, מדריד וולנסיה.
בשנת 2015, חברת אייר נוסטרום הצטרפה לשיתוף פעולה עם חברת Amaszonas כדי ליצור חברת תעופה פרגוואית אזורית, Amaszonas Paraguay (כיום Paranair).
בשנת 2018 הודיעה החברה כי בכוונתה להתאחד עם חברת התעופה האזורית האירית סיטיג'ט ובכך ליצור את חברת התעופה האזורית הגדולה באירופה. החברות, אשר שתיהן מפעילות טיסות בעבור חברות אחרות (חכירה רטובה) ימשיכו לפעול כמותגים נפרדים.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2023:
שיטות אינטגרציה
שיטות אינטגרציה הן שיטות לחישוב אינטגרלים ולהצגתם אותו באופן מפורש באמצעות פונקציות מוכרות, או, כאשר המשימה קשה או בלתי אפשרית, לחשב אותו עבור ערכים כלליים של x, או לכל הפחות עבור ערכים מיוחדים.
עבור פונקציה ממשית או מרוכבת \,f, "אינטגרל לא מסוים" הוא פונקציה שנגזרתה שווה ל-\,f. על-פי המשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי, האינטגרל המסוים מהווה פונקציה כזו (בתנאי ש-\,f רציפה בקטע בין \,x לבין \,x_0 - לא נעסוק באינטגרלים לא מסוימים של פונקציות שאינן רציפות).
הצגת האינטגרל לפי פונקציות מוכרות אינה אפשרית בכל מקרה. לדוגמה, האינטגרל המסוים אינו אלמנטרי. בניגוד לפעולת הגזירה, שהיא טכנית בעיקרה ומבוססת על כמה כללים ברורים היטב, אין אלגוריתם למציאת אינטגרל לא מסוים של פונקציה. באמצעות נוסחאות הגזירה ניתן למצוא מיידית אינטגרלים לפונקציות האלמנטריות הבסיסיות, ובמקרים מסובכים יותר מפעילים שיטות שונות, כגון החלפת משתנים או אינטגרציה בחלקים, על-מנת לפשט את הפונקציה לפונקציה שאת האינטגרל שלה קל יותר למצוא.
את שיטות האינטגרציה ניתן לחלק באופן עקרוני לשלוש קטגוריות (לפי רמת הכלליות):
פסיטקוזאורוס
הפסיטקוזאורוס נחשב לאחד מראשוני הדינוזאורים הצרטופסים, שמהם התפתחו הפרוטוצרטופסיים והצרטופסיים, להם מקור דמוי תוכי, עטרה ולאחרונים אף קרניים חדות וארוכות. הפסיטקזאורוסים התקיימו על פני תקופה של כ-30 מיליון שנה, מתחילת הקרטיקון ועד אמצעו, ונתגלו ממנו בין 11 ל-12 מינים (אחד מהם שנוי במחלוקת), שיא עבור דינוזאורים. הוא נתגלה לראשונה ב-1922 על ידי הנרי פיירפילד אוסבורן וסווג ב-1923.
תיאור
הפסיטקוזאורוס היה דינוזאור צמחוני קטן למדי שהלך על שתי רגליו האחוריות. אורכו היה כ-2 מטר וגובהו הגיע עד למותניו של אדם בוגר. הוא שקל כ-20 ק"ג. הגולגולת הייתה קטנה ודמוית קופסה והמאפיין הבולט שלה היה עצם ה-Rostral שיצרה מקור חד דמוי מקור-תוכי בקדמת הפה שלו. לפסיטקוזאורוס לא הייתה עטרה המאפיינת צרטופסים מתקדמים יותר, אלא רק בליטה קטנה דמוית מדף באחורי וצידי הגולגולת, וכן בליטות לחיים (Epijugal) חדות. ככל הנראה היה מדף זה ההתחלה של מה שהתפתח לעטרה ובליטות הלחיים החדות המאפיינות צרטופסים מתקדמים יותר (כגון פנטצרטופס).
שאר השלד דמה לאורניתופוד: דינוזאור בעל אגן דמוי עוף שהלך על 2 רגלים אחוריות ארוכות והשתמש בגפיו הקדמיות והקצרות יותר כידיים לאחיזת מזון ועצמים אחרים. אילולא נתגלתה גולגולתו הייחודית ייתכן שהיה עדיין מסווג כאורניתופוד ולא כצרטופסי.
מאמר מדעי שפורסם ב-2016 הצליח לשחזר את צבעי עורו של הפסיטקוזאורוס באמצעות גילוי שרידי מלנוזומים האחראים על צבעי העור. החוקרים מצאו שהוא היה צבוע בסכמת הסוואה הנקראת "הצללת נגד": חלקו העליון היה כהה יותר שכן עליו האירה השמש, ואילו חלקון התחתון היה בהיר יותר שכן הוא היה מוסתר על ידי הצל. באמצעות "הצללת הנגד", הצליח הפסיטקוזאורוס לשמור על גוון עור אחיד ולהיטמע יותר טוב בסביבתו, דבר שהיה חשוב להגנה מפני טורפים.
מיני פסיטקוזאורוס
כ-400 מאובנים של פסיטקוזאורוסים נתגלו, והם סווגו ל-11 עד 12 מינים (אחד מהם שנוי במחלוקת), שיא עבור דינוזאורים.
בתרבות
דינוזאור זה הופיע בסדרות "הדינוזאורים!" ו"דינו דן" ובמשחק "פארק היורה 3: בניית פארק".
טג'יקיסטן
רפובליקת טג'יקיסטן (בטג'יקית: Ҷумҳурии Тоҷикистон جمهوری تاجیکستان Çumhurii Toçikiston, ברוסית: Республика Таджикистан) היא מדינה השוכנת במרכז אסיה. בעברה הייתה חלק מברית המועצות והפכה למדינה עצמאית ב-9 בספטמבר 1991.
המדינה גובלת באפגניסטן בדרום, בסין במזרח, בקירגיזסטן בצפון ובאוזבקיסטן במערב ובצפון.
רוב תושבי טג'יקיסטן הם מוסלמים, והיא אף חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
היסטוריה
בהתאם לעדויות שנמצאו באתר סראזם האזור בו שוכנת טג'יקיסטן מאוכלס החל משנת המאה ה-4 לפנה"ס. אימפריות רבות שלטו באזור משחר ההיסטוריה. האימפריה ששלטה באזור לאורך הכי הרבה זמן הייתה ממלכת פרס על גלגוליה, אשר הטמיעה שם את תרבותה ושפתה. צורת כתיבת שם המדינה בכתיב ערבי-פרסי: تاجیکستان (תאג'יכסתאן).
האסלאם הובא לאזור על ידי הערבים במאה ה-7. מאוחר יותר המונגולים שלטו באזור ואחרי זה השטח היה חלק מאמירות בוכרה וח'אנות קוקנד.
במאה ה-19, האימפריה הרוסית החלה להתפשט לכיוון מרכז אסיה במהלך המשחק הגדול והשתלטה בין היתר על טג'יקיסטן. לאחר המהפכה הרוסית בשנת 1917 הממשלה הסובייטית החלה בפעולות שונות של מאבק בדת תוך כדי ניסיון לגרום לתהליך של חילון נרחב בקרב תושבי מרכז אסיה. מוסלמים, יהודים ונוצרים כאחת סבלו מרדיפות דתיות ומסגדים, כנסיות ובתי כנסת רבים נסגרו.
בשנת 1924 הוקמה האוטונומיה הטג'יקית הסובייטית כחלק מרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית אך בשנת 1929 היא הפכה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית. הערים סמרקנד ובוכרה, אף על פי שרוב אוכלוסייתן הם טג'יקים השתייכו לאוטונומיה האוזבקית הסובייטית.
בשנת 1991 התפרקה ברית המועצות וטג'יקיסטן הפכה למדינה עצמאית.
תקופת העצמאות
הפסקת האש שנכנסה לתוקף בין אנשיו של רחמון (המייצגים את הממשלה) לאנשי מיליציה שנלחמו נגד נמשכת עד היום. המתנגדים לא הצליחו להדיח את רחמנוב מהשלטון, ובשנת 1999 כאשר במדינה נערכו בחירות, רחמנוב נבחר כמעט בפה אחד להמשך כהונה.
חלק מהתושבים הלא מוסלמים, הרוסים והיהודים, ברחו בזמן המלחמה מהמדינה וכפועל יוצא אחוז המוסלמים במדינה עלה. בעקבות המלחמה של רוסיה באפגניסטן הציבו הרוסים חיילים בגבול בין טג'יקיסטן לאפגניסטן בשטח הטג'יקי עד שנת 2005. לאחר אירועי 11 בספטמבר ותחילת המלחמה באפגניסטן גם חיילים אמריקאים וצרפתים הוצבו באזור הגבול.
כלכלה
כלכלת טג'יקיסטן מבוססת בעיקר על חקלאות. התושבים מגדלים צאן ובקר, כותנה, חיטה ופירות. מאז תחילת המאה ה-21 התפתחה תעשיית המכרות, והמדינה מפיקה כמויות קטנות של נפט.
טג'יקיסטן היא מהמדינות הכי עניות באסיה עם תמ"ג לנפש של 1,018 דולר. en:List of countries by GDP (PPP) per capita
גאוגרפיה
רוב שטחה של טג'יקיסטן הוא הררי. בתחומה מתנשאות שתי פסגות גבוהות, "פסגת איסמעיל סומוני" (7,495 מטר) ו"הר איסתיקלאליאת" (7,134 מטר). במזרחה נמצאים הרי פמיר שגובהם כ-5,000 מטר מעל גובה פני הים. בצפון המדינה משתרע עמק פרגנה הפורה בו שוכנת העיר פרגנה. בדרום המדינה נמצאים עמק קאפירניגן בו שוכנת העיר קאפירניגן ועמק וואקש.
נהר אמו דאריה ונהר פאנג' מפרידים בין טג'יקיסטן לאפגניסטן בדרום. בטג'יקיסטן יש שישה אגמים המכסים 1% משטח המדינה, אך אין לה מוצא לים.
דמוגרפיה
אוכלוסיית טג'יקיסטן מונה 9.9 מיליון נפש, על-פי הערכת ספר העובדות העולמי מ-2008. הטג'יקים, עם ממוצא פרסי, מונים כ-80% מן האוכלוסייה. מיעוט גדול, כ-15%, הם אוזבקים. שיעור הרוסים והקירגיזים הוא מעט יותר מאחוז, כל אחד, וכן קיימים מיעוטים קטנים נוספים – טורקמנים, גרמנים, טטרים, קוריאנים ועוד. בתקופה הסובייטית יושבו בטג'יקיסטן תושבים מחלקים אחרים בברית המועצות, בכפייה או על ידי פיתוי כלכלי. חלקם של הטג'יקים באוכלוסייה היה נמוך יותר לפני קבלת העצמאות, אך עלה מאז כתוצאה משיעורי ילודה גבוהים. (במפקד אוכלוסין ב-1989 נמנו כ-3.17 מיליון טג'יקים מתוך כ-5.09 מיליון תושבים, 62%, הרוסים מנו באותו מפקד קרוב ל-400 אלף).
96.7% מהאוכלוסייה הם מוסלמים סונים (כ-5% הם איסמאעילים) ומיעוט קטן של כ-1.6% נוצרים-אורתודוקסים, לצד מיעוטים קטנים אף יותר של בני דתות אחרות. האסלאם נותר מרכיב רב-השפעה בחברה, למרות מאמצים בתקופת השלטון הסובייטי, שנמשכו גם בתקופת העצמאות, לקדם את החילוניות.
השפה הרשמית היא טג'יקית, הקרובה מאוד לפרסית, ונכתבה באלפבית קירילי. מאז קבלת העצמאות נעשים מאמצים להעביר אותה לאלפבית הערבי. הרוסית משמשת לעיתים לצורכי מסחר. על אף עונייה של המדינה, שיעור האוריינות גבוה מאוד, ומוערך ביותר מ-99%.
חלוקה ארגונית
הצבא מחולק לשלושה סניפים ועוד שני תת-סניפים נפרדים והם: הצבא הקרקעי, חיל האוויר, החיל המוצנח (חלק מהמורשת הארגונית הסוביטית) ותת-סניפים של חיל משמר הגבולות וכוח שמירה פנים ארצי/נשיאותי.
ציוד
כוח האדם הסדיר עומד על 85,000 עם עוד כוח מילואים של 120,000, וציודו הוא:
לרשות חיל האוויר יש מספר כלי טיס: מטוס אטונוב An-26 אחד, 14 מיל מי-8, שישה מיל מי-24 וארבעה מטוסי L-39.
גלריית דגלי אוסטרליה
דגלי אוסטרליה:
יחסי בנגלדש–לוקסמבורג
יחסי בנגלדש–לוקסמבורג הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה העממית של בנגלדש לבין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג.
ב-11 בפברואר 1972, לוקסמבורג הכירה בבנגלדש לאחר הפרדת מזרח פקיסטן מפקיסטן ברצח העם הבנגלי ב-1971.
ביקורים רשמיים
ב-2003, ביקרה מריה תרזה, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, בבנגלדש על מנת לחנוך במדינה זו פרויקט של אונסק"ו. במהלך הביקור, נפגשה הדוכסית מריה תרזה יחד עם מרשל בית המשפט של לוקסמבורג ושגריר הולנד בבנגלדש, עם נשיא בנגלדש יאג'ודין אחמד, ועם נציגי משרד החוץ של בנגלדש. היא גם נפגשה בנפרד עם שר החוץ של בנגלדש ודנה איתו בשוויון בין המינים, בחינוך ובחיסונים.
יחסי מסחר
בנגלדש ולוקסמבורג הביעו אינטרס משותף להרחיב את הפעילות הכלכלית הדו-צדדית בין שתי המדינות, והן נוקטות בצעדים הדרושים בעניין זה. ארגון BBCCL הוא ארגון אשר הוקם על מנת לקדם את הסחר של מוצרים מבנגלדש בלוקסמבורג.
אחד המכשולים הגדולים ביותר של ייבוא מוצרים מבנגלדש ללוקסמבורג, הוא הובלת המוצרים מבנגלדש דרך גרמניה ובלגיה אשר מעלות את עלויות המוצרים. מומחים הדגישו את החשיבות של נקודת ריכוז של המוצרים אשר מייבאת לוקסמבורג מבנגלדש.
יחסים דיפלומטים
בנגלדש מחזיקה בקונסוליה בלוקסמבורג העיר. מאידך, לוקסמבורג מחזיקה בקונסוליה בדאקה.
דימיטריה קאמנוביץ'
דימיטריה קאמנוביץ' (בסרבית: Димитрије Каменовић; נולד ב-16 ביולי 2000 בפירוט שברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ספרטה פראג.
קריירת מועדונים
קאמנוביץ' גדל במחלקת הנוער של צ'וקריצ'קי. הוא ערך 50 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הסרבית, בהן הבקיע שני שערים.
ב-14 ביולי 2021 חתם קאמנוביץ' על חוזה לחמש עונות בלאציו מהסרייה א'. ב-21 במאי 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 3-3 נגד הלאס ורונה במסגרת המחזור ה-38 בליגה לעונת 2021/2022.
שבתי זליקוביץ
הרב שבתי זליקוביץ (ט"ו באדר ה'תרצ"ז, 26 בפברואר 1937) הוא רב ישראלי ופעיל ציבורי אשר הקים וניהל ישיבות ומוסדות חינוך ועלייה, ביניהם קריית החינוך "קול מבשר" במבשרת ציון וישיבת "בית יהודה" בכפר מימון.
ביוגרפיה
שבתי זליקוביץ נולד בשנת ה'תרצ"ז (1937) בתל אביב לישראל ואהובה זליקוביץ. למד בישיבת כפר הרא"ה אצל הרב משה צבי נריה והיה בן שבט איתנים וגרעין גחל"ת (ראשי תיבות: גרעין חלוצי לומד תורה). לצד ידידיו הרב צפניה דרורי והרב יעקב פילבר, נשלח בידי הרב נריה בכיתה י' להקים במירון ישיבה לילדי עולים. בשנת ה'תשי"ד היה ממקימי ישיבת ההסדר כרם ביבנה, ובהמשך למד בישיבת מרכז הרב אצל הרב צבי יהודה קוק.
קריית החינוך "קול מבשר"
בשנת ה'תשכ"ט (1969), לאחר שישיבת "בית יהודה" בכפר מימון התבססה, הקים הרב זליקוביץ עם הרב סופר את הישיבה התיכונית "קול מבשר", על שם ספרו של הרב משולם ראטה, במבשרת ציון ועמד בראשה.
בכסלו ה'תשל"ג (1972), נערכה הנחת אבן הפינה לקריה החינוכית "קול מבשר", בסיוע חבר הכנסת אברהם עופר, חבר נאמנים, ועולי העיירה צ'ורטקוב, אשר היו מתלמידיו של הרב ראטה. הקריה התפתחה משנה לשנה וכוללת מוסדות חינוך כגני ילדים, בתי ספר, ישיבה תיכונית, כיתות עולים, כולל ועוד. בראש הקריה עמד הרב זליקוביץ.
בשנת ה'תשל"ד (1974), לצד הרב אורי כהן, ייסד הרב זליקוביץ בקריית "קול מבשר" את כולל מר"ץ (ראשי תיבות: מרכז צוותים), הנחשב כגרעין התורני הראשון, ואשר נועד בין השאר להכשרת מורים בפריפריה. הוביל את הבאת הרב סיני אדלר ללמד בכולל מר"ץ.
בשנת ה'תשמ"ה, עם עליית יהודי אתיופיה במבצע משה, עסק במבצע לוגיסטי מורכב לגיוס תרומות ובגדים לעולים, והקים בית תבשיל מיוחד, אשר סייע בתקופה מסוימת לאלפי עולים. חמש שנים לאחר מכן, בשנת ה'תש"ן, הקים בקריית החינוך במבשרת ציון את בית הספר "לה"ב לבנות ולהבנות" (ראשי תיבות: ללימוד מקצועות הבנייה), תוך מטרה לבסס את עתידם המקצועי של בני העולים.
בשנת ה'תשפ"א (2021) זכה הרב זליקוביץ בפרס ירושלים על מפעליו החינוכיים והתורניים.
חיים אישיים
הרב שבתי זליקוביץ נשוי לאיילה ואב לתריסר ילדים (בת אחת הלכה לעולמה לאחר לידת בנה). התגורר בעבר במבשרת ציון וכיום בקריית ארבע.
החזון לחקר החלל
החזון לחקר החלל (באנגלית: Vision for Space Exploration) היה חזון כללי לחקר החלל של ארצות הברית שהוכרז בנאום שנשא ב-14 בינואר 2004 נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש. החזון היה ככל הנראה תגובה לאסון מעבורת החלל קולומביה והביקורת הרבה שהאסון גרר על תוכנית החלל של ארצות הברית, וכניסיון להלהיב מחדש את הציבור בחקר החלל. החזון לחקר החלל התפתח בהמשך לתוכנית קונסטליישן, עד לביטולה בשנת 2010 על ידי הנשיא ברק אובמה.
קרב אראס (1654)
קרב אראס, התרחש ב-23 באוגוסט 1654 - 25 באוגוסט 1654. הקרב נערך בקרבת העיירה אראס. הקרב הסתיים בניצחון מוחץ של הצבא הצרפתי בפיקודו של אנרי דה לה טור ד'אוברן, רוזן טורן, על הצבא הספרדי בפיקודו של לואי השני, נסיך דה קונדה ולאופולד וילהלם, ארכידוכס אוסטריה.
מיכאליס פלקאנוס
מיכאליס פלקאנוס (ביוונית: Μιχάλης Πελεκάνος; נולד ב-25 במאי 1981) הוא כדורסלן יווני המשחק בעמדת הקלע/סמול פורוורד בקבוצת אויקס נפליו מליגת העל היוונית. גובהו 1.99 מטר.
קריירה
פלקאנוס, יליד קורידלוס, שיחק במשך חמש שנים בפריסטרי מהליגה היוונית, ולאחר מכן עבר לאא"ק אתונה, בה שיחק שנתיים ועבר לפאניוניוס. בעונת 2007/08 שיחק בריאל מדריד, בה נודע במשחק ההגנה שלו. לקראת עונת 2008/09 חתם בקבוצת אולימפיאקוס פיראוס. באוגוסט 2009 למארוסי לעונה אחת. כאשר חזר לאולימפיאקוס זכה עם הקבוצה ביורוליג ואליפות יוון.
בקיץ 2012 חתם באריס סלוניקי, לאחר שנתיים בקבוצה פלקאנוס חתם באססופט פלוישט הרומנית. ביולי 2015 חתם באריס סלוניקי. בקיץ 2016 חתם בפאניוניוס.
פלקאנוס היה חלק מנבחרת יוון ביורובאסקט 2007 ובמשחקים האולימפיים.
דורה אירופוס
העיר נוסדה על ידי הסלאוקים בסוף המאה ה-4 לפנה"ס על צומת של נתיב הסחר מערב-מזרח ונתיב הסחר על נהר הפרת. מאוחר יותר הפכה העיר למוצב קדמי של האימפריה הפרתית. העיר נכבשה על ידי הרומאים בשנת 165 לספירה וננטשה לאחר המצור שנערך בשנים 256-257 על ידי האימפריה הסאסאנית, במהלכו השתמשו הסאסאנים בלוחמה כימית נגד הרומאים. שנים לאחר נטישתה, היא כוסתה באדמה ונעלמה מעין רואה.
דורה אירופוס ההלניסטית
בתקופת שלטון בית סלאוקוס חיו בעיר אוכלוסיות שונות: אצולה יוונית, חיל מצב יווני-סורי, סוחרים יוונים, אוכלוסייה מקומית שהתייוונה מרצון, כמקובל באותה תקופה ואוכלוסיות קטנות אחרות, בהן היהודים. העיר הייתה תחנת מעבר לסוחרים, לחיילים, לפקידי ממשלה ולשאר נוסעים. מיקומה ואופי תושביה יצרו עיר רב-לשונית ובה הווי דתי מגוון: נישואים בין האוכלוסייה היוונית לבין האוכלוסייה המקומית, שמות יוונים נפוצו בקרב רוב האוכלוסיות והדת הפרתית והיוונית היו לדתות משותפות לתושבי העיר. בסוף המאה ה-2 לפני הספירה עברה העיר לשלטון האימפריה הפרתית, אך הגיוון התרבותי בה נשאר יווני, והיוונית הייתה השפה הדומיננטית.
החברה בעיר הייתה קוסמופוליטית, ובראשה עמדה אריסטוקרטיה מקדונית פגאנית של צאצאי המתיישבים הראשונים. החפירות גילו מקדשים לאלים יוונים, רומים ותדמורים (בהם לאל בעל המוסופוטמי). במקום נמצאו גם בית כנסת והכנסייה הנוצרית העתיקה ביותר המוכרת כיום. בחפירות התגלו מעל מאה רסיסי קלף ופפירוס וכתובות רבות כללו טקסטים ביוונית, לטינית (בין היתר ריבוע סאטור ), תדמורית, עברית, צפאית , ארמית של חאטרה ופרסית אמצעית (פהלווית).
גילוי העיר מחדש
למרות שקיומה של דורה אירופוס היה ידוע בשל אזכוריה בספרות, מקומה לא נודע עד שחיילים בריטים גילו אותה לאחר המרד הערבי. ב-30 במרץ 1920 מצא חייל בריטי ציורי קיר מרהיבים. צוותים צרפתיים ואמריקאיים ערכו באתר חפירות ארכאולוגיות מקיפות בשנות העשרים והשלושים. את החפירות הארכאולוגיות הראשונות באתר ביצע פרנץ קומונט (Franz Cumont) בשנים 1922-1923. אז זוהה האתר כדורה אירופוס, ונחשף מקדש שהיה בעיר. חידוש פעולות האיבה באזור מנע את המשך החפירות. משלחות ארכאולוגיות נוספות בראשות מיכאל רוסטובצף (Michael Rostovtzeff) המשיכו לחפור באזור, במימון אוניברסיטת ייל. בשנת 1932 התגלה במקום בית כנסת עתיק מאמצע המאה ה-3 ובו ציורי פרסקאות. בית כנסת זה נחשב לגילוי הארכאולוגי המעניין והחשוב ביותר בחפירות העיר. בשנת 1937 אזל התקציב, החפירות הופסקו ורק חלק מהממצאים פורסמו. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה פסקו החפירות לתקופה ארוכה, עד שחודשו ב-1986.
אזור התעשייה עטרות
אזור התעשייה עטרות הוא אזור תעשייה השוכן בצפונה של ירושלים. פארק התעשייה קרוי על שם מושב העובדים עטרות ששכן בסמוך לו בין השנים 1919–1948. פארק התעשייה מונה כ-300 מפעלים בענפי תעשייה רבים. בפארק עובדים כ-6,500 עובדים, מהם כ-3,500 ישראלים וכ-3,000 עובדים מיהודה ושומרון. בצדו הצפוני של אזור התעשייה נמצא שדה התעופה עטרות שנסגר בעקבות האינתיפאדה השנייה. באזור בין היתר נמצאים קניון רמי לוי, מפעל תעשייה אווירית ובסיס מג"ב עוטף ירושלים.
היסטוריה
לאחר מלחמת ששת הימים, בתחילת שנת 1970, בחנה החברה הכלכלית לירושלים אופציות שונות להקמת אזור תעשייה נוסף לעיר והוחלט שהוא יוקם באזור בו שכן מושב עטרות ההיסטורי ושטחיו החקלאיים. לצורך כך הוקצו לקראת סוף שנת 1970, 9 מיליון לירות ישראליות. אזור התעשייה כלל מחסנים לאחסון ולחלוקה, תעשייה קלה ומוסכים. רבים מהעובדים בו היו ערבים-פלסטינים בני השכונות והכפרים הסמוכים. המרחק הרב בין אזור התעשייה לבין מרכז העיר ירושלים, ובעיות ביטחוניות שנבעו ממיקומו, הקשו על התפתחותו, בעיקר בעתות של מתיחות ביטחונית. אלו הגיע לשיאן לאחר פרוץ האינתיפאדה השנייה בשנת 2000, שהובילה לסגירת 45 מפעלים באזור במשך שנת 2001. באותה תקופה מפעלים גדולים כגון "אינטרקוסמא" לקוסמטיקה, "טבע" לתרופות ומפעל המסוקים של התעשייה האווירית עזבו את האזור. המצב המשיך להידרדר עד שהובע חשש לקיום אזור התעשייה בכלל. החברה הכלכלית לירושלים אף עתרה לבג"ץ שהאזור יוכרז נפגע פעולות איבה. בתגובה הודיע משרד האוצר שהאזור לא יוכרז כ"נפגע איבה", אך יקבל סיוע בשיקומו.
לאחר סיום האינתיפאדה שוקמה פעילות אזור התעשייה והוא נגיש בהווה לתנועה באמצעות כביש 443 וכביש 404, המאפשרים תנועה מהירה וקלה של סחורות מהאזור ואליו. על מנת לעודד מפעלים ובתי עסק לפעול באזור למרות המכשולים הכריזה הרשות לפיתוח ירושלים המנהלת את אזור התעשייה באמצעות מינהלת פארק התעשייה עטרות על שורת הטבות למפעלים הכוללים הטבות בארנונה, ומענקים שונים. אזור התעשייה הוקף בגדר ביטחון ושוטרי משמר הגבול עורכים סיורים באזור התעשייה על מנת להבטיח את ביטחון העובדים והרכוש. ב-2015 נפתח בעטרות מפעל למיון ועיבוד אשפה המשרת את אזור ירושלים ומחליף את אתרי הטמנת האשפה באזור העיר. בתחילת 2016 הוחלט להרחיב את שטח אזור התעשייה במאות דונמים לכיוון שטח שדה התעופה הסגור בעטרות (אך בינתיים לא על שטחי שדה התעופה עצמו) שיאפשרו תוספת עשרות מפעלים. כמו כן נבנה באזור התעשייה מרכז קניות בשטח של 20,000 מ"ר בבעלותו של היזם רמי לוי.
ב-2017 החלה הקמת פרויקט אזור עטרות ג', בו הוקצו 12 מגרשים בשטח כולל של כ־70 דונם עבור 12 מפעלים. המתחם נחנך בספטמבר 2019.
בנובמבר 2020 הכריזה עיריית ירושלים על פרויקט לשדרוג המרחב הציבורי של אזור התעשייה, כולל המדרכות, אזור החניה, תשתית החשמל והכבישים, בהיקף ההשקעה של כ-40 מיליון שקלים. במאי 2022 הסתיים שדרוג פארק התעשייה עטרות ירושלים. כיום, מהווה הפארק את פארק התעשייה הגדול ביותר במטרופולין ירושלים לתעשייה מסורתית. את הפארק מנהלת הפארק מינהלתו בשיתוף עיריית ירושלים והרשות לפיתוח ירושלים.
מערת עטרות
בשנת 1975 נתגלתה מערת נטיפים רחבת היקף באזור התעשייה עטרות. תחילה פעלה עיריית ירושלים להכשיר את האתר למבקרים אך לאחר שנתיים הוחלט לאטום את המערה, עקב חוסר תקציב לפיתוח האתר. המערה כנראה נחשפה בעקבות עבודות חציבה בתקופה הירדנית בשנות ה-60. היא מערת הנטיפים עם האולם הגדול בישראל, שגודלו כ-700 מ"ר, ועמקו כ-100 מטר.
שושנת הרוחות (ספר)
שושנת הרוחות הוא אוסף של סיפורים קצרים של הסופרת אורסולה לה-גווין שפורסם בשנת 1982. הסיפורים מסודרים לפי תמות של כיוון, אך לאו דווקא אחד מכיווני רוחות השמיים. הספר זכה בפרס לוקוס בשנת 1983.
הדרקון הראשון שלי (זיכיון)
הדרקון הראשון שלי (באנגלית: How to Train Your Dragon, ובתרגום מילולי לעברית: איך לאמן את הדרקון שלך) הוא זיכיון בידור אמריקאי של אולפני ההנפשה של דרימוורקס. הזיכיון כולל שלושה סרטים באורך מלא, 2 סדרות טלוויזיה ושישה סרטים קצרים. הזיכיון נחשב למוצלח, והכנסותיו ברחבי העולם כולו מסתכמות ב-$1,636,312,926, מה שהופך אותו לזיכיון האנימציה השביעי ברווחיותו בהיסטוריה (אחרי "שרק", "עידן הקרח", "מדגסקר", "צעצוע של סיפור", "גנוב על הירח", "מכוניות", "מפלצות בע"מ" ו"קונג פו פנדה").
שלושת סרטי הקולנוע של הזיכיון הם "הדרקון הראשון שלי" (2010), "הדרקון הראשון שלי 2" (2014) ו"הדרקון הראשון שלי: העולם הנסתר" (2019).
שני סדרות סדרות הזיכיון הם "המגנים של ברק" (2011), "מאסטר הדרקון" (2015)
הדרקון הראשון שלי
עלילת הסרט הראשון מתרחשת באי ברק, אי בו חיים וויקינגים ודרקונים במלחמה אלו עם אלו. היקאפ, נער ויקינגי ובנו של סטויק, מנהיג שבט החוליגנים, מצטרף לקבוצת תלמידים המתאמנת בלחימה מול דרקונים המנוהלת על ידי חבר ילדות של סטויק. במסגרת אימוני הקבוצה יורדים עליו חבריו לקבוצה בשל כך שהוא חלש יחסית ועוד במיוחד ביחס לאביו, היקאפ רוצה להוכיח לכולם שהם טועים, ומחליט שברוצונו לתפוס את הדרקון החזק ביותר אצלם, דרקון נדיר ביותר ומסוכן מזן "זעם לילי", במהלך התקפה שביצעו הדרקונים על האי יורה היקאפ רשת תפיסה שקוטעת את זנבו של הדרקון ומפילה אותו לריצפה, היקאפ מחליט לאלף את הדרקון לאחר שהיה לו קשה להרוג אותו, ואף נותן לו שם - "שום שן". בעקבות אילופו של שום שן, מתקדם היקאפ בלימודי הלחימה כשהוא מנסה דברים על שום-שן, וכך מגיע לזירה עם חבריו כאשר בידיו ידע איך להביס את הדרקונים ללא לפגוע בהם, לאט-לאט מדרבן את הוויקינגים להפסיק להילחם עם הדרקונים, כי, לטענתו, הם לא מה שהם חשבו.
הדרקון הראשון שלי 2
ב-27 באפריל 2010 הוכרז סרט שני בזיכיון. הסרט נכתב ובוים על ידי דיקן דבילוס, מביים הסרט הראשון לצד כריס סנדרס, שפרש מבימוי סרט זה לטובת עבודה על סרט אחר, "הקרודים". הסרט יצא ב-13 ביוני 2014.
עלילת הסרט השני מתרחשת כחמש שנים לאחר הסרט הראשון, כשהוויקינגי והדרקונים התאחדו באי. בזמן שהוויקינגים מאתגרים אחד את השני במרוצי דרקונים, היקאפ ושום שן יוצאים לחקור אזורים נוספים בעולם, כי כשרוכבים על דרקונים העולם יותר נגיש. באחת מהרפתקאותיהם של היקאפ ושום שן הם נתקלים בקרחון עצום שבו מאות דרקונים מסוג מיוחד, אשר ניצלו על ידי אימו של היקאפ - ואלקה, ואלקה שנחטפה בידי דרקון בהתקפה לפי 20 שנה כשהיקאפ נולד עדיין זיההת אותו, ומתאחדת איתו, ובהמשך גם עם אביו. היקאפ, יחד עם אימו ואביו, יוצאים לקרב נגד מנהיג רשע הכולא דרקונים בעזרת דרקון גדול יותר שנקרא "אלפא" במטרה להפוך אותם לחייליו.
הדרקון הראשון שלי: העולם הנסתר
בדצמבר 2010 אישר ג'פרי קצנברג, מנכ"ל אולפני ההנפשה של דרימוורקס, כי יהיה גם סרט שלישי בזיכיון. דיקן דבילוס, תסריטאי ובמאי סרטי הזיכיון, אמר בראיון כי הסרט השלישי יצא במהלך 2016. קרסידה קאוול, מחברת סדרת הספרים שעליה מבוסס הזיכיון, אמרה כי הסרט השלישי יחתום את הזיכיון וכי סופו יהי דומה לשל סדרת הספרים, וכי הוא יסביר "מדוע דרקונים לא חיים יותר".
עלילת הסרט מתרחשת שנה אחר אירועי הסרט הקודם. היקאפ נהיה הצ'יף, ואנשי ברק כולם כבר מאמצים דרקונים ומתנהגים אליהם כדבר מובן מאליו, הם יוצאים בתור צבא דרקונים ורוכביהם על מנת למצוא לדרקונים את 'העולם הנסתר', מקום בו על-פי סיפורי אביו יוכלו הדרקונים לחיות ללא חשש. בדרכו עליו להתעמת עם גרימל הגריזלי - לוכד הדרקונים, האחראי לסיבת העילמות כל דרקוני "זעם לילי" מלבד של שום שן, ולו גם דרקונית שלו מסוג זעם אורי.
הכנסות הזיכיון
הסרט הראשון בזיכיון, "הדרקון הראשון שלי", גרף בקופות ברחבי העולם $494,878,759, והסרט השני בזיכיון, "הדרקון הראשון שלי 2", גרף $618,849,989. בסך הכל, הכנסות הזיכיון ברחבי העולם כולו עומדות על $1,113,728,748, מה שהופך אותו לזיכיון האנימציה השביעי ברווחיותו בהיסטוריה (אחרי "שרק", "עידן הקרח", "מדגסקר", "צעצוע של סיפור" ו"גנוב על הירח").
ביקורות
באופן כללי, זכו סרטי הזיכיון לביקורות חיוביות מצד מבקרים. באתר Rotten Tomatoes, קיבל "הדרקון הראשון שלי" ציון של 98% המבוסס על כ-204 חוות דעת,, "הדרקון הראשון שלי 2" ציון של 92% המבוסס על כ-180 חוות דעת., ו"הדרקון הראשון שלי: העולם הנסתר" ציון של 91% המבוסס על כ-241 חוות דעת. באתר Metacritic, קיבל "הדרקון הראשון שלי" ציון של 74% המבוסס על כ-33 חוות דעת,, "הדרקון הראשון שלי 2" ציון של 76% המבוסס על כ-39 חוות דעת. ו"הדרקון הראשון שלי: העולם הנסתר" ציון של 71% המבוסס על כ-39 חוות דעת.
הדרקונים של דרימוורקס
ב-12 באוקטובר 2010 הודיע ערוץ Cartoon Network האמריקאי כי הוא רכש את הזכויות לשידור סדרת טלוויזיה שבועית המבוססת על הזיכיון. שידורי הסדרה החלו באוגוסט 2012. ב-2013 יצאה עונה שנייה לסדרה. שתי סדרות משלימות את פער הזמנים בין אירועי הסרט הראשון לסרט השני, והסדרה השלישית בין הסרט השני לשלישי. ב-2015 עלתה העונה השלישית שהחלה לשדר בנטפליקס עד העונה השמינית ב-2018 לאחר שנטפליקס קיבלה את זכויות השידור.
אגדת דרקון הבונקנפר
"אגדת דרקון הבונקנפר" (במקור: legend of the boneknapper dragon) הוא סרט קצר באורך 16 דקות שפותח על ידי דרימוורקס. עלילת הסרט מתרחשת לאחר אירועי הסרט הראשון בסדרת "הדרקון הראשון שלי". הסרט שודר ב-14 באוקטובר 2010 יחד עם הסרט הדרקון הראשון שלי. הסרט מספר על הופעתו של בונקנפר בחייו של גובר. הבונקנפר הוא מיסטי ואגדי שמחפש עצמות כדי להרכיב אותן סביב לגופו חסר החוליות. הסרט דובב על ידי ג'יי בארושל, אמריקה פררה, ג'ונה היל ועוד רבים מקאסט "הדרקון הראשון שלי".
מתנתו של זעם לילי
"מתנתו של זעם לילי" (במקור: gift of the night fury) הוא סרט קצר באורך 22 דקות שפותח על ידי דרימוורקס. עלילת הסרט מתרחשת בין אירועי הסרט "הדרקון הראשון שלי" לבין אירועי הסרט "הדרקון הראשון שלי 2". הסרט יצא ב-15 בנובמבר 2011 יחד עם הסרט "ספר הדרקונים". את הסרט דובבו ג'יי בארושל, אמריקה פררה, ג'ונה היל ועוד רבים מקאסט הזיכיון. הסרט מספר על חג החורף המסורתי של הוויקינגים ועל ההיעלמות של הדרקונים לאי הדרקונים.
Dawn of the Dragon Racers
סרט קצר באורך 25 דקות, בשם "Dawn of the Dragon Racers", שוחרר ב-11 בנובמבר 2014. הוא בוים על ידי ג'ון סנפורד ואיליין בוגן, והוא כולל את הקולות של ג'יי ברושל ואמריקה פררה יחד עם צוות השחקנים מסדרת הטלוויזיה. בסרט, מצוד אחר כבשה אבודה הופך לתחרות בין היקאפ וחבריו על התואר הראשון של אלוף מרוצי הדרקון של ברק.
הדרקון הראשון שלי: השיבה הביתה
"הדרקון הראשון שלי: השיבה הביתה" (במקור: How to Train Your Dragon: Homecoming) הוא סרט קצר באורך 22 דקות שפותח על ידי דרימוורקס. הסרט יצא ב-3 בדצמבר 2019. עלילת הסרט מתרחשת עשר שנים אחרי שהדרקונים עזבו את הוויקינגים בסרט "הדרקון הראשון שלי: העולם הנסתר". ילדיהם של היקאפ ואסטריד מאמינים שדרקונים הם מפלצות מסוכנות לאחר שמצאו את היומנים הישנים של סטויק, מה שמוביל את היקאפ ואסטריד להחזיר את הופעת סנוגלטוג כדי לשכנע אותם אחרת. בינתיים, שלושת ילדי "אור לילי" של חסר-שן והזעם אורי מגיעים לניו בארק ומחפשים את היקאפ, מה שמניע את הוריהם ללכת אחריהם.
Snoggletog Log
"Snoggletog Log" הוא סרט טלוויזיה קצר באורך 28 דקות. זהו צילום רציף של 28 דקות של אח של חג המולד, עם תרחישים שונים הכוללים את הדמויות הראשיות של הזיכיון, ויקינגים ודרקונים כאחד. הסרט זמין בהולו מ--5 בדצמבר 2019.
הדרקון הראשון שלי
"הדרקון הראשון שלי" (במקור: How to train your dragon) הוא משחק וידאו של הזיכיון שמתבסס על הסרט הראשון בסדרה. משחק הווידאו הוא משחק פעולה. המשחק יצא בגרסאות שונות ל-Wii ו-xbox. במשחק, השחקן יכול לאמן חמישה סוגי דרקונים וביניהם דרקון ייחודי למשחק. המשחק פותח על ידי חברת ELB ושווק על ידי חברת המשחקים Activision.
הדרקון הראשון שלי 2
"הדרקון הראשון שלי 2" (במקור: How to train your dragon 2) הוא המשחק השני בסדרת משחקי 'הדרקון הראשון שלי' והוא מבוסס על הסרט השני בסדרת הסרטים. המשחק יצא בגרסאות שונות לפלייסטיישן 3, wii ,Wii U ,נינטנדו 3DS ול-xbox 360. במשחק השחקן יכול לבחור דרקונים שונים, ולעבור אתגרים ומשימות. המשחק פותח על ידי חברת Torus Games ושווק על ידי חברת Little Orbit.
בית ספר לדרקונים
"בית ספר לדרקונים" (במקור: school of dragons) הוא עולם וירטואלי שנוצר על ידי jumpstart.com ודרימוורקס. המשחק נמצא באינטרנט והושק גם לטלפונים ניידים. במשחק השחקן יכול להגיע לבית הספר לדרקונים, מקום הייחודי למשחק, לאי ברק ולאזור השממה, שהיא חלק מבית הספר לדרקונים. לאחר ההרשמה למשחק, על השחקן לבחור ביצה מהמאורה שתגדל להיות הדרקון שלו. לאחר בחירת הביצה על השחקן לבחור את מינו ואת צבעו של הדרקון שלו. השחקן יכול להאכיל את הדרקון שלו, להשלים משימות שונות, לקנות פריטים בכסף שצבר מהמשימות שהצליח לבצע, לגדל ולעצב שדה, להצטרף או ליצור שבט של שחקנים מסוימים ולהגדיל את הדרקון שלו. ככל שהדרקון גדול יותר, נפתחות בפניו אפשרויות חדשות. השחקן יכול ליצור דרקון חדש בעזרת אבני חן. השחקן יכול לאמץ דרקון אחד בלבד.
זורק הדיסקוס
זורק הדיסקוס (ביוונית: Δισκοβόλος του Μύρωνα) הוא פסל יווני מהתקופה הקלאסית, שנוצר בין השנים 425–485 לפנה"ס על ידי מירון. פסל הברונזה המקורי אבד, אך מספר העתקי שיש רומיים נמצאו. הפסל מציג אתלט יווני המשתתף בתחרות זריקת דיסקוס שהייתה מקובלת מאוד במשחקים האולימפיים ביוון העתיקה.
גובה הפסל 1.55 מטרים. פני השטח החלקים מעניקים לפסל אופי מאופק ומרוחק. תחושת התנועה נוצרת על ידי התנוחה הסיבובית בה נמצא הפסל - הפסל בחר תנועה זורמת היוצרת מעגל (צורה גאומטרית המסמלת שלמות), וכך יצר התאמה מושלמת בין תנועת הגוף של האתלט לבין צורתו של הדיסקוס, אותו הוא זורק. התנועה המתוארת בפסל אינה אפשרית במציאות. הדינמיות של הפסל, ומשחקי האור והצל שבו, מוסיפים לתחושת התנועה שבפסל.
תחרויות הספורט ביוון נערכו בהקשר דתי והספורטאים היווניים באותה העת התאמנו והתחרו בעירום, דבר שבעקבותיו גם התפתחה תרבות של פיתוח הגוף. הרקע לפסל זה, המציג ספורטאי עירום הוא למעשה גם דתי וגם חברתי – תרבותי. הפסל מציג דמות אידיאלית של האדם במלוא הדרו אל מול הטבע והאלים. הפסל מסמל את תום התקופה הארכאית באמנות היוונית וראשית תקופת הפריחה הקלאסית אשר התאפיינה בשלמות הרמונית, שאיפה ליופי מושלם ואידיאליזציה של האדם. התנוחה בה פוסל האתלט אינה הפוזה הטובה והנוחה ביותר כדי לזרוק דיסקוס והייתה זו החלטת הפסל לעוות מעט את התנוחה על מנת ליצור אידיאליזציה של שאר ההיבטים.
פסלו המקורי של מירון מעולם לא נמצא, ואנו יודעים עליו הודות לסופרי התקופה. הרומאי פליניוס הזקן למשל, כותב על עבודותיו של מירון, והוא מזכיר בנוסף לזורק הדיסקוס פסלים נוספים שלא שרדו, כמו "פסל פרה" ו"פסל האצן לאדאס".
ההעתק הרומי נמצא באיטליה רק בשנת 1781. במהלך המאה ה-19, הפסל נשמר בקפידה במוזיאון קטן והוכנו ממנו כמה העתקים נוספים אך חלקם נעשו בחוסר דיוק. כמו כן נמצאו לו גם כמה העתקים נוספים עוד מהתקופה הרומית שגם ביניהם העתקים בלתי מדויקים. הפסל זכה לפרסום רב והפך עם השנים לסמל של שלמות האדם אך הפסל האחד שנחשב להעתק המושלם של פסלו המקורי של מירון נמצא במוזיאון הלאומי של רומא. העתקים עתיקים נוספים נמצאים במוזיאון הבריטי ובמוזיאון הוותיקן.
בשנת 1937 רצה אדולף היטלר לרכוש לעצמו את הפסל הרומי. גליאצו צ'אנו שר החוץ האיטלקי במשטרו של בניטו מוסוליני הסכים בסוף למכור אותו להיטלר תמורת 5 מיליון לירות איטלקיות בשנת 1938, זאת למרות התנגדויות רבות באיטליה, בין השאר של שר החינוך האיטלקי ג'וזפה בוטאי. הפסל הוחזר לרומא בשנת 1948.
דיסקוגרפיה של דמי לובאטו
הזמרת האמריקאית דמי לובאטו הוציאה לאור שמונה אלבומי אולפן, שני אלבומי וידאו, שני פסקולים, חמישה מיני-אלבומים, 50 סינגלים - מתוכם 14 כשיתופי פעולה, 14 סינגלים שיווקיים, ן-44 וידאו קליפים.
לאחר שחתמה על חוזה הקלטות עם הוליווד רקורדס, לובאטו הוציאה לאור את סינגל הבכורה שלה, "Get Back". אלבום הבכורה שלה - Don't Forget, הגיע למקום השני במצעד בילבורד 200. האלבום כלל גם את הסינגלים "La La Land" ו-"Don't Forget".
אלבומה השני של לובאטו - Here We Go Again, יצא לאור ביולי 2009 והגיע למקום הראשון בארצות הברית. הסינגל "Here We Go Again" שיצא מתוכו הגיע למעמד פלטינה בארצות הברית.
אלבומה השלישי של לובאטו, Unbroken, יצא לאור בחודש ספטמבר 2011. האלבום כלל שני סינגלים - "Skyscraper" ו-"Give Your Heart a Break".
האלבום הרביעי של לובאטו, Demi, יצא לאור במאי 2013. הוא הגיע לראש המצעדים בקנדה ובברזיל. הסינגל הראשון מתוכו, "Heart Attack" זכה להצלחה בארצות הברית ובאירופה והגיע למעמד פלטינה כפולה בארצות הברית. האלבום כלל גם את הסינגלים "Made in the USA", "Neon Lights" ו-"Really Don't Care" - שהגיעו אף הם למעמד פלטינה בארצות הברית.
אלבומה החמישי של לובאטו - Confident, יצא לאור באוקטובר 2015 והיה האלבום הראשון אותו הוציאה תחת חוזה משותף בין חברת הוליווד לאיילנד רקורדס. האלבום הגיע למקום השני בארצות הברית, כמו כן גם למעמד פלטינה. הסינגלים "Cool for the Summer", "Confident" ו"Stone Cold" זכו להצלחה בארצות הברית ובעולם, והגיעו למעמד פלטינה בארצות הברית.
בשנת 2017 הוציאה לובאטו את האלבום "Tell Me You Love Me" - ומתוכו את הסינגל "Sorry Not Sorry" שהיה לסינגל המצליח ביותר שלה בארצות הברית, והגיע למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100. האלבום הגיע למעמד אלבום יהלום בברזיל.
בין השנים 2018 ו-2020 עסקה לובאטו בהוצאת סינגלים שלא מתוך אלבום ושיתופי פעולה שונים, ביניהם "Solo" עם קלין בנדיט, "Anyone", "I Love Me", דואט עם הזמר הבריטי סם סמית' בשם "I'm Ready". שיתוף פעולה עם הדי ג'יי האמריקאי מרשמלו בשיר "OK Not to Be OK" ו-"Commander in Chief".
לובאטו צפויה להוציא לאור את אלבום האולפן השביעי שלה Dancing with the Devil... the Art of Starting Over באפריל 2021. האלבום הוא הראשון שלה שלא יוצא תחת חברת הוליווד. מהאלבום יצאו הסינגלים "What Other People Say" עם סם פישר, "Dancing with the Devil" ו-"Met Him Last Night" בהשתתפות אריאנה גרנדה.
ביוני 2022 הוציאה לובאטו את "Skin of My Teeth", הסינגל המוביל של אלבום האולפן השמיני שלה Holy Fvck, שיצא ב-19 באוגוסט 2022.
יהושע צבי מיכל שפירא
הרב יהושע צבי מיכל שפירא (כינויו: ר' הירש מיכל; ת"ר; 1840 - י"ב באלול; תרס"ו 1906) היה צדיק ירושלמי, מדמויות המופת של היישוב הישן במאה ה-19. מרבותיו של הרב יעקב משה חרל"פ.
תולדותיו
נולד בחברון לרייצא גולדה ולרבי יעקב קאפיל שפירא והיה נכד לרבי זאב שפירא בעל הכינוי רבי זאב חריף, שעלה לארץ בשנת תקע"ח (1818) מטיקטין לצפת. למד אצל רבי יוסף שטיינהרט. מגיל צעיר נהג בפרישות ובקדושה. בשנת תרי"א (1851), בהיותו בן אחת עשרה, הגיע לחברון יהודי מקובנה וסיפר לו על תנועת המוסר שייסד רבי ישראל מסלנט. הנער הצעיר התלהב מן הרעיון, וביקש מאביו שיקנה לו את הספר מסילת ישרים, ספר היסוד של תנועת המוסר, ומאז דבק בעולם של צדקות ומוסר.
בשנת תרט"ז (1855), בהיותו כבן חמש עשרה, נישא לרחל, בתו של רבי נחמן נתן קורונל, חוקר, בן העדה הספרדית, שעלה ארצה מאמסטרדם. במשך שנים רבות היה ר' הירש מיכל סמוך על שולחן חותנו, וכך יכול היה להקדיש את כל זמנו ללימוד תורה.
ר' הירש מיכל התפרסם כאיש קדוש ובעל מופת. כל ימיו חי בפרישות והיה מסגף עצמו בסיגופים ותעניות. לפי האגדה, בשנות בגרותו היה ישן בעמידה, וגם כשנחלש ונאלץ לישון בשכיבה לא ישן על מיטה אלא על מחצלת שנפרסה על הרצפה. במשך שנים היה הולך מדי לילה למקומות מסתור בירושלים ושם היה עוסק בלימוד תורה ובתפילה, ובשעת חצות היה אומר תיקון חצות. מלבד גדלותו בתורה, היה בקי גדול בתורה הקבלה.
הקפיד שלא לצאת מארץ ישראל כלל, הרב שמואל אוירבך סיפר ש"ר' הירש מיכל הגיע עד פת לחם כדי לא לצאת מארץ ישראל".
רבותיו
מבחרותו קבע את מקום לימודו בבית המדרש "אהלי יעקב", שבו למדו בקביעות גדולי ירושלים, ובהם רבי מאיר אוירבך מקאליש, רבי נחום משאדיק ורבי משה יהודה לייב זילברברג מקוטנא, בעל "זית רענן". עם השנים התקרב ר' הירש מיכל אל בעל ה"זית רענן" והוא נהיה לרבו המובהק. הרב זילברברג עמד על מעלותיו וקרבו אליו, וכפי שהעיד ר' הירש מיכל עצמו באחד ממכתביו לנכדו: "כמעט לא העלים ממני דבר מכל אשר עבר עליו מיום עמדו על דעתו עד הרגע האחרון". בספרו "זית רענן" הוא מזכירו פעמים רבות ומביא מקושיותיו.
בשנת תרל"ח (1878), שתים עשרה שנה לאחר פטירת רבו בעל ה"זית רענן", התקרב ר' הירש מיכל לרבי יהושע לייב דיסקין, שעלה באותם ימים לארץ ישראל. ר' הירש מיכל היה מסגל תלמידיו המצומצם ועם השנים נעשה איש סודו.
נוסח מצבתו
רבי הירש נקבר בבית הקרבות בהר הזיתים, על מצבתו נכתב:
תלמידיו
בנו יחידו, רבי בן ציון אברהם שפירא (תרל"ג; 1873 - י"ג בשבט תש"ז; 1947) למד תורה מפיו והחזיק בביתו את כל כתביו. רבי בן ציון אברהם עצמו נחשב איש קדוש ופרוש שהלך בדרכי אביו. היה מגדולי המקובלים בבית מדרשו של הרש"ש "בית אל" בעיר העתיקה בירושלים. בן בנו, הרב משה אליעזר שפירא, שימש כרב הקהילה היהודית באטלנטיק סיטי.
תלמידים נוספים: הרב ישעיהו חשין, הרב עקיבה פרוש, הרב צבי (בן אשר לעמיל) וייספיש והרב מאיר הלר.
ספריו
הרב חרל"פ עסק רבות בכתבי ר' הירש מיכל והוציא לאור את ספריו:
ציץ הקודש - שאלות ותשובות בהלכה,
אמרות טהורות - מאמרי מוסר,
צבי לצדיק - אוסף מכתבים של הרב שפירא לתלמידיו, הכוללים דברי חיזוק ומוסר והדרכה בעבודת ה'.
תלמיד אחר, רבי שמואל לוי, עסק בכתבים נוספים שלו ומהם יצא ספרו התרגשות הלב הכולל אוסף דברי מוסר. הספר יצא לאור במהדורה מחודשת בשנת תשס"ו, במלאת מאה לפטירתו.
כמו כן חיבר ר' הירש מיכל שפירא בעילום שם ספר בשם תיקון חצות, העוסק במעלת מצוות "תיקון חצות".
טיסה 522 של הליוס איירווייז
טיסה 522 של הליוס איירווייז (HCY 522 או ZU522) הייתה טיסה של מטוס מסוג בואינג 737-31S של חברת התעופה הקפריסאית הליוס איירווייז אשר התרסקה ב-14 באוגוסט 2005 בשעה 12:05 בהרים שמצפון לעיר מרתון שביוון; צוותי החילוץ איתרו את השברים ליד גראמטיקו, קהילה הנמצאת כ-40 קילומטרים מצפון מזרח לאתונה. כל 121 הנוסעים ואנשי הצוות נספו.
מהלך הטיסה וההתרסקות
הטיסה עזבה כמתוכנן את נמל התעופה הבינלאומי בלרנקה, קפריסין, ב-09:07 (שעון מקומי) בדרכה לעצירה בנמל התעופה הבינלאומי אתונה-אלפתריוס וניזלוס בדרך לפראג שבצ'כיה. לאחר שהטייסים לא יצרו קשר עם פיקוח התעופה היווניות בכניסה למרחב האווירי של המדינה, הוזנקו לעברה 2 מטוסי F-16 של חיל האוויר היווני על מנת ליצור קשר עין. הטייסים ציינו כי המטוס נדמה שנשלט על ידי טייס אוטומטי. על פי החוקים, שהוקשחו בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, יש לשקול יירוט של המטוס בטרם יתרסק על אזורים מאוכלסים בצפיפות. בהתקרבם למרחק של מאה מטרים מהמטוס, הבחינו כי המטוס אינו בשליטה, טייס המשנה שוכב חסר תנועה על ההגאים, ואילו הקברניט אינו במקומו. מסכות חמצן נראו משתלשלות מתקרת תא הנוסעים. לאחר מספר רגעים, טייסי הקרב הבחינו בדמות שנכנסה לתא והתיישבה מול ההגאים ונראה כי ניסה להשיב את השליטה על המטוס. בתוך מספר דקות אזל הדלק ושני מנועי המטוס כבו בזה אחר זה, המטוס גלש דומם אל קצו, התרסק אל תוך גבעה, תוך שהוא מתפרק לשברים ועולה בלהבות. במטוס היו 115 נוסעים, בהם 22 ילדים, ו-6 אנשי צוות, כאשר 67 מתוכם יעדם אתונה, והשאר לפראג.
החקירה
בינתיים בתא הנוסעים נפלו מסכות החמצן אשר אפשרו לנוסעים זמן מועט של נשימה סדירה שלאחריה איבדו רובם את הכרתם אך נותרו בחיים. מסכות החמצן במטוס מיועדות לפעול כאשר בתא הנוסעים לחץ האוויר יורד והן מתוכננות לפעול במשך 12 דקות על מנת לאפשר לטייס להנמיך לגובה בו ניתן לנשום בצורה חופשית. אחד הדיילים, צעיר בן 25, שהיה גם טייס חובב בהכשרתו והיה בעברו חייל בכוח מיוחד של צבא קפריסין ניצל את ארבעת מכלי החמצן הגדולים שנועדו לשמש את הדיילים בעזרה לנוסעים והשתמש בהם במשך כשלוש שעות עד להתרסקותו.
כאשר נכנס המטוס לשטחה האווירי של יוון, ומשלא נענה לקריאות במערכת הקשר, הוזנקו לעברו מטוסי קרב של חיל האוויר היווני אשר חשש כי מדובר במטוס חטוף שבכוונתו להתרסק מעל העיר אתונה. בינתיים הצליח הדייל להיכנס לתא הטייס, שעורר דיון רב בהמשך החקירה לגבי זהותו ומטרתו של הדייל: האם הדייל ניסה מלכתחילה לחבל במטוס? האם הכל קרה בתכנונו? האם אחד הנוסעים איים על הדייל כך שיחבל במטוס? אך במהלך שיחזור הטיסה ומציאת הקופסה השחורה, נשמע כי ניסה ליצור קשר עם מטוסי הקרב בשארית כוחותיו. הוכחה זו אישרה באופן רשמי את כוונתו של הדייל. כאשר הדייל יצר קשר עם מטוסי הקרב, תדר מכשיר הקשר שבו השתמש היה מכוון על תדר לרנקה שבקפריסין ולכן איש לא שמע אותו. טייסי הקרב דיווחו כי מולם במרחק 100 מטרים בלבד מטוס רפאים בו אין שום תנועה עד אשר נכנס הדייל אל תא הטייס, וניסה להחיות את טייס המשנה וליצור קשר עם מגדל הפיקוח ועם טייסי הקרב. כאשר הגיע המטוס לאזור שדה התעופה של אתונה הוא נכנס למצב "המתנה" על ידי הטייס האוטומטי. כעבור כשלוש שעות בעוד מנסה הדייל בתא הטייס לזעוק לעזרה ואולי אף להנחית את המטוס אזל הדלק. על פי דו"ח החקירה, התאונה התרחשה בשל רצף של טעויות ואי הבנות קטנות אשר היו עשויות להימנע בבדיקה יסודית יותר של הטכנאים והטייסים.
פכומיוס
פַּכוֹמיוּס (ביוונית: Παχώμιος, בלטינית: Pachomius; 292 – 348) היה אחד מאבות הנזורה במצרים ומכאן אחד מאבות הנזורה הנוצרית בכלל. נחשב כמייסד צורת ה"קוינוביון" של המנזר. פכומיוס הוכרז כקדוש על ידי הכנסיות השונות. בנצרות הקופטית יומו הוא 9 במאי, ובנצרות הקתולית ובנצרות האורתודוקסית יומו הוא 15 במאי.
פכומיוס היה חסיד של אנטוניוס הגדול, החליט שיש לייסד קהילה של נזירים, שבה הנזירים חיו בחדרים שונים אך עבדו, אכלו והתפללו יחד. שיטה זו של ארגון נזירי מכונה "קוינוביון" (בלטינית: Cenobium, ביוונית: κοινός =משותף, βίος = חיים) או מבוססת-קהילה.
ביוגרפיה
המידע על חייו של פכומיוס מגיע מהגיוגרפיה שנכתבה עליו. פכומיוס נולד בתבאי שליד לוקסור של ימינו למשפחה פגאנית קופטית ממעמד כלכלי נמוך. הוא גויס בכפייה לצבא הרומי בתחילת המאה ה-4, בתקופה בה היו רדיפות נגד נוצרים (כלומר בין שנת 303 לשנת 313). המגויסים הוחזקו במאסר (כנראה במטרה למנוע בריחתם) עד שיגיע זמנם להשלח למקום בו יחוילו, ושם הוא נתקל לראשונה בנוצרים מקומיים שהגיעו לכלא על מנת לסייע לנוצרים כלואים והעניקו מזון וסעד גם לכלואים אחרים ובהם לקבוצת החיילים אליה השתייך. הוא התרשם מאוד ממעשי החסד שעשו הפילנתרופים הנוצרים ונדר כי כשישתחרר ימיר דתו לנצרות. הוא הצליח להשתחרר מהצבא מבלי להילחם וב-314 המיר דתו לנצרות.
פכומיוס התחבר לנזיר מתבודד בשם פלאימון (Palaemon) שחי ליד הנילוס בסמוך לדנדרה. פכומיוס הפך לתלמידו של פלאימון בשנת 317 והתבודד יחד איתו כ-7 שנים באזור מיושב בעמק הנילוס. לאחר מכן החליט לעבור לחיי התבודדות במדבר סקטיס (Sketis) ליד המנזר של אנטוניוס הגדול שאת אורחותיו אימץ. פלדיוס (Palladius) מהלנופוליס (365–425), בחיבורו על הנזירות "Historia lausiaca", מספר שאחרי כ-5 שנים, בעת שישב במערתו ליד טבניסי (Tabennisi) שמע פכומיוס בת קול שאמרה לו כי מאחר שארגן את חייו נכון, אסור לו לשבת לבד במערה ועליו לצאת ממנה ולבנות מעון (מונסטריון) לנזירים שיגיעו. פכומיוס אימץ אורח חיים שהתחיל מקריוס ממצרים, נזיר מתלמידי אנטוניוס, שארגן נזירים בתאי התבודדות. אנשים ששמעו על פכומיוס החליטו לבוא ולחיות באורח החיים שהוא חי. הם מצאו כפר בעל חומות שניטש, כנראה בגלל עול המיסים, והתיישבו בו. שם הקימו קבוצה שיתופית של גברים בלבד לעיבוד האדמות ולעבודת האל. עד אותה תקופה סגפנים התבודדו איש איש (או אישה) בבקתה, מערה או תא משל עצמו, בבדידות ממתבודדים אחרים. הם היו נפגשים רק לעיתים (בדרך כלל אחת לשבוע) לשם עבודת אל משתפת והחלפת התוצרת שייצרו במהלך השבוע (לרוב סלי קש ומחצלאות) במזון וחומרי גלם חדשים. פכומיוס ייסד מבנה ארגוני חדש, הקוינוביון, בו חיה קבוצת אנשים (קבוצות נפרדות של גברים ושל נשים) ביחד תוך שיתוף נכסים תחת הנהגת אב מנזר (או אם מנזר). פכומיוס עצמו היה אב המנזר של המנזר בטבניסי.
את המנזר הראשון ייסד פכומיוס בטבניסי בשנת 320 לערך. הראשון שהצטרף אליו היה אחיו הבוגר. תוך זמן קצר חיו במנזר כ-100 נזירים שחיו בקומונה או בלשונם קוינוניה כלומר חבורה שיתופית, ותוך שנים ספורות עלה המספר לכ-1,000 נזירים. צורות של חבורות שיתופיות היו עוד קודם לכן במצרים, ואף אנטוניוס צירף את אחותו לקבוצה כזו. אולם הקבוצות הקודמות התגוררו ביישובים קיימים ואילו הקבוצה של פכומיוס הייתה הראשונה (שידוע עליה) שהשתלטה על מקום עזוב והתיישבה בו. פכומיוס בנה ממול לטבניסי, על גדת הנילוס, מנזר נשים, בו השתכנה אחותו והוא עמד בראש שני המנזרים. המנזר היה מוקף חומה, במתחם המנזר היו כנסייה, חדר אוכל משותף, מאפייה, בית חולים ואכסניה לאורחים. הנזירים עצמם חיו בבתים פשוטים, כל זאת על פי דגם מחנה צבאי רומי. בכל אחד מהבתים חיו כ-20 נזירים, כל קבוצת נזירים הונהגה על ידי פריור, שהיה המדריך הרוחני של הנזירים שבחסותו, אחראי המשמעת והאחראי לסדר ולנהלי החיים. כאשר הצטרפו נזירים נוספים נוצרו אולמות שינה בהם ישנו עשרות נזירים.
בין שני המנזרים היו יחסי גומלין כלכליים, הנשים ייצרו בגדים (משלב טווית החוטים) למנזר הגברים ואלו נתנו להן בתמורה תוצרת חקלאית ומוצרים מבתי המלאכה וכן הגנה. עם הצטרפותם של נזירים נוספים הקים פכומיוס מנזרים נוספים. סך הכל 9 מנזרי גברים ו-2 מנזרי נשים, כולם שכנו בין העיר לטופוליס לבין פנופוליס (Panopolis). ייתכן ולא כל המנזרים נוסדו על ידי פכומיוס ואנשיו, וחלקם נוסדו על ידי אחרים והצטרפו לרשת המנזרים של פכומיוס. מספר כה רב של נזירים מצריך נוהלי חיים והיררכיה. פכומיוס אימץ רעיונות שנחשף אליהם בעת שירותו בצבא הרומי בנוגע לסדר והיררכיה. כפי שהצבא הרומי היה מאורגן בקנטוריות שבראשן קנטוריון, כך גם הנזירים אורגנו בקבוצות ובראש כל קבוצה הועמד פריור. פכומיוס עצמו עמד בראש ההיררכיה. הנזירים צייתו לתקנון נזורה (רגולה) שנכתב על ידי פכומיוס ובבסיסו צייתנות מוחלטת של הנזיר לממונים עליו. ביטול הרצון הפרטי שנדרש לצורך מימוש אותה צייתנות נתפס כחלק מהותי מהאסקטיות, כלומר דרך החיים הסגפנית הכוללת ויתור על הנאות העולם החומרי. פלדיוס כתב שפכומיוס קיבל רגולה הכתובה (בקופטית) על לוח נחושת מידי מלאך, אולם רגולה זו לא שרדה. הירונימוס תרגם בשנת 404 את התקנון של פכומיוס ללטינית, ורק העתקי תרגום זה הועברו לדורות הבאים.
אף על פי ששימש פכומיוס כרועה רוחני ומתווה דרך, לא הוא ולא איש מאנשיו הפכו לכמרים ועל מנת לקיים את טקסי הדת היה צריך להביא כמרים למנזרים. אל מנזרי הנשים היה מותר רק לכמרים מבוגרים (זקנים) להיכנס.
מנזרי הגברים התקיימו כמושבות חקלאיות מאורגנות היטב ועצמאיות. הנזירים שבמנזריו של פכומיוס בילו חלק ניכר מיומם בתפילה משותפת, בקריאה בכתבי הקודש, בסעודות משותפות ובעבודה שאף היא הייתה לרוב משותפת. העבודה מילאה צורך כפול, הן צורך כלכלי של סיפוק צורכיהם של הנזירים, הן מילוי תוכן ביומם של הנזירים והן דרך ליגע את הגוף כך שהנזיר יהיה חשוף פחות לפיתויים. על מנת שיוכלו לקרוא את התפילות ואת כתבי הקודש דאג פכומיוס שהנזירים ירכשו יכולות קריאה. הנזירים במנזריו של פכומיוס לבשו גלימה אחידה, נטולת שרוולים.
אחרי שנת 336 בילה פכומיוס את רוב זמנו במנזר שבפבאו. אחרי כ-40 שנה בהן שימש אב מנזר פכומיוס חלה. לפני מותו הספיק למנות את יורשו ולהיפרד מהנזירים. הוא נפטר ב-9 במאי 348.