cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ברט איוואן
ברט איוואן (באנגלית: Bret Iwan; נולד ב-10 בספטמבר 1982) הוא שחקן קול ומדבב אמריקאי. הוא המדבב של מיקי מאוס, בעקבות מותו של ויין אלווין בשנת 2009.
ביוגרפיה
נולד בשנת 1982 בארצות הברית בעיר פסדינה. איוואן למד בתיכון LeRoy, בין השנים 1996–2000. הוא סיים את לימודיו במכללת רינגלינג לאמנות ועיצוב בסרסוטה, פלורידה, בשנת 2004. איוואן היה בעבר מאייר על הולמרק.
בשנת 2009 החל לדבב את מיקי מאוס בהפקות "מועדון החברים של מיקי מאוס", "הסרטים המצוירים של מיני", "מיקי ומכוניות המירוץ", "מיקי מאוס: כייף של בית" ו"מיקי מאוס: סיפורן של שתי מכשפות".
חיים אישיים
ביולי 2021 התחתן איוואן עם בן זוגו דאגלס הופמן, מנהל אמנותי.
עפיין
קישורים חיצוניים
Анчоус
סינתיה לנון
סינתיה לֶנוֹן (באנגלית: Cynthia Lennon; 10 בספטמבר 1939 – 1 באפריל 2015) הייתה אשתו הראשונה של המוזיקאי ג'ון לנון. כתבה שני ספרים על חייה המשותפים עם לנון: A Twist of Lennon ב-1978 ו-"ג'ון" ב-2006. התגוררה עד למותה ממחלת הסרטן במיורקה שבספרד.
לנון נולדה כסינתיה פאוול (Powell) למשפחה ממעמד הביניים מהוילייק שבצפון מערב אנגליה, בתם הצעירה מבין שלושה ילדים של צ'ארלס וליליאן. ב-1957 החלה ללמוד גרפיקה במכללה לאמנות של ליברפול, שם הכירה את ג'ון לנון, אשר למד אף הוא במכללה. מערכת היחסים הייתה סוערת בתחילתה, בשל התקפי קנאה וזעם של ג'ון, בעקבותיהם הזוג אף נפרד לתקופה של מספר חודשים. ב-1961 הצטרפה סינתיה לשבועיים לאחד ממסעי ההופעות הראשונים של הביטלס בגרמניה.
הנישואים לג'ון לנון
הזוג נישא ב-23 באוגוסט 1962 במשרדי הרישום בעיר ליברפול, לאחר שסינתיה הרתה עם בנם ג'וליאן.
באוגוסט 1962 סינתיה גילתה שהיא בהריון. בדיעבד סיפרה שהם מעולם לא השתמשו באמצעי מניעה. כשסיפרה לג'ון, הוא הכריז: "אנחנו חייבים להתחתן". השניים נישאו בטקס עליו סינתיה ספרה: "היה מוזר ביותר, אך לא הייתי משנה דבר". בחתונתם נכחו חברי הביטלס פול מקרטני, ג'ורג' האריסון וכן מנהלם, בריאן אפשטיין, ששימש כשושבינו של ג'ון. החתונה הייתה אירוע משעשע, שכן מיד עם תחילת הטקס החלו עבודות שיפוץ רעשניות מאחורי הבניין בו נערך הטקס ולא ניתן היה לשמוע דבר ונוצר רצף של טעויות משעשעות. בחתונה לא נכחו צלמים. לאחר הטקס המשיכו החוגגים למסעדה מקומית, בה גם חגגו הוריו של ג'ון את נישואיהם 24 שנים קודם לכן, ב-1938. הזוג הטרי לא יצא לירח דבש שכן לג'ון נקבעה הופעה כבר באותו ערב, והופעות רבות כמעט מדי ערב לאחר מכן.
מצבו הכלכלי של הזוג היה קשה, ואפשטיין, מנהלם של הביטלס, שילם על חגיגות החתונה, הציע את עזרתו לזוג הצעיר ושיכן אותם בחדר בדירתו ולאחר מכן אף שילם על חדר פרטי בבית החולים ללידתו של ג'וליאן, וזכה לכבוד להיות סנדקו.
ג’ון לנון היה גבר מכה, בראיון המשותף של לנון ויוקו אונו ל"פלייבוי" בספטמבר 1980 הודה האמן ש"הייתי מתאכזר לאישה שלי. הייתי גבר מכה. לא יכולתי לבטא את עצמי, והייתי מכה. נלחמתי בגברים והרבצתי לנשים" היה זה לנון, שכתב עם מקרטני את השיר "Getting Better" ואחראי לשורה הבאה: "הייתי אכזרי לאישה שלי. הרבצתי לה והרחקתי אותה מהדברים שאהבה. בנאדם, הייתי רע". לנון הוסיף שהאלימות שהייתה חלק מהתנהגותו בעבר היא שהפכה אותו לרודף שלום: "האנשים האלימים ביותר הם אלה שהולכים אחרי אהבה ושלום"
עם הצלחתם של הביטלס, השתפר מעמדם הכלכלי והזוג עבר לאחוזת קנווד בת 22 החדרים בוייברידג', אותה שיפצו במשך חודשים ארוכים. אביו של לנון וארוסתו התגוררו איתם במשך חודשים מספר, לאחר שצץ לפתע בפתח ביתם וביקש את עזרתם הכלכלית. הם העסיקו את ארוסתו הצעירה כאומנת לג'וליאן ובעזרה במענה על הררי מכתבי המעריצים.
הגירושים נערכו ב-8 בנובמבר 1968. סינתיה נמנעה מלתבוע חצי מהרכוש של לנון. על פי ההסכם, היא קיבלה סכום התחלתי של 100,000 פאונד (שווה ערך של 1,700,000 פאונד בשנת 2020) וקצבה שנתית של 2,400 פאונד (שווה ערך ל 42,000 פאונד בשנת 2020) לגידולו של ג'וליאן.
אחרי מותו של ג'ון לנון מכרה סינתיה למכור מזכרות שהיו קשורות בו מכירות פומביות. כרטיס ברכה לחג המולד שקיבלה מג'ון נמכר ב-8,800 פאונד. "נהניתי מהפריטים האלה 30 שנה, אבל זהו, הגיע הזמן לשינוי", אמרה.
לאחר הגירושים
ב-31 ביולי 1970 נישאה סינתיה למלונאי האיטלקי רוברטו באסניני, אותו פגשה באיטליה בשנת 1966. הנישואים החזיקו מעמד כ-3 שנים. ב-1 במאי 1976 נישאה לג'ון טוויסט, מהנדס בריטי מלנקשייר. נישואים אלו החזיקו מעמד עד שנת 1983 ולאחריהם חזרה סינתיה להשתמש בשם המשפחה לנון. מאוחר יותר פגשה בג'ים כריסטי, איתו חיה כבן זוג במשך 17 שנים, עד 1999. ב-2002 נישאה פעם נוספת לנואל צ'ארלס, בעליו של מועדון לילה, והם התגוררו בספרד.
סינתיה שמרה פריטים של לנון, אשר את חלקם מכרה במכירות פומביות לאחר מותו. ספר הזכרונות הראשון שפרסמה פורסם ב-1978 בשם A Twist of Lennon וסיפר על חייה לפני הנישואים ועל חייהם המשותפים, בנוסף לאיורים ושירה פרי עטה. ב-2006 פרסמה ספר נוסף בשם "ג'ון", אשר בחן מחדש את חייה עם לנון ואחרי גירושיהם, וכן את האירועים שלאחר מותו. דמותה של סינתיה לנון היא "סינתיה פאוול" במשחקה של ג'ניפר אילי, המשחקת את אשתו לעתיד של לנון, בסרט Backbeat.
מכבי חיפה (כדורסל נשים)
מכבי חיפה היא קבוצת כדורסל נשים ישראלית מהעיר חיפה, המתמודדת בליגת העל בכדורסל נשים. הקבוצה מארחת את משחקי הבית שלה באולם ביכורים בחיפה.
היסטוריה
קבוצת כדורסל הנשים הוקמה בחיפה בשנות ה-70 ושיחקה בליגה הלאומית שהייתה הבכירה דאז. בתחילת שנות ה-80 ירדה הקבוצה לליגות הנמוכות. ב-27 במאי 2019 ניצחה הקבוצה את הפועל גליל עליון 0:2 בסדרת הגמר של הלאומית, וחזרה לליגה הבכירה בכדורסל הנשים - "ליגת העל", אחרי 40 שנים מאז שהייתה שם בפעם האחרונה.
ב-19 בינואר 2023 הפסידה הקבוצה במשחק גמר גביע המדינה בכדורסל לנשים למכבי בנות אשדוד בתוצאה 78:84 לאחר הארכה.
סגל הקבוצה
מעודכן ל-29 באוקטובר 2021
אל-איתיחאד (כדורגל)
אל-איתיחאד (בערבית: الاتحاد - "ההתאחדות") הוא מועדון כדורגל סעודי מהעיר ג'דה, המשחק בליגת העל הסעודית. אל-איתיחאד מארחת את משחקיה באצטדיון הראשי של ג'דה, עיר הספורט המלך עבדאללה, האצטדיון השני בגודלו בערב הסעודית, אשר מכיל 62,345 צופים.
המועדון הוא אחד ממועדוני הכדורגל הפופולריים בסעודיה. לאל-איתיחאד יש יריבות ארוכת שנים עם אל-הילאל, המכונה האל קלאסיקו הסעודי ונחשב למשחק השנתי הבולט והנצפה ביותר בכדורגל הסעודי.
המועדון המצוי בבעלות מוחמד אל-פאייז וחברת Sela Sport Co, שגם מממנת את נבחרת ערב הסעודית בכדורגל. בשנים 2007–2013, מומן על ידי חברת הטלקום הסעודית.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1927, מה שהופך אותו למועדון הספורט הוותיק ביותר שעדיין פעיל בסעודיה. התקופה המצליחה ביותר בתולדות המועדון הייתה שנות ה-90 וה-2000, כאשר המועדון השיג מספר רב של תארים והישגים מקומיים הבינלאומיים. בשנת 1999, זכה המועדון בגביע אסיה למחזיקות גביע אחרי ניצחון על צ'ונאם דרגונס. המועדון זכה בליגת האלופות האסיאתית בשנת 2004 לאחר ניצחון על אלהווה צ'ונמה, ובשנת 2005, לאחר ניצחון על אל-עין. המועדון הגיע למקום הרביעי באליפות העולם למועדונים ב-2005 ביפן. המועדון צפוי להשתתף בגביע העולם למועדונים 2023 שיתקיים בסעודיה.
הצלה אבולוציונית
הצלה אבולוציונית היא תהליך שבו אוכלוסייה, שהייתה נכחדת בהיעדר תהליכי אבולוציה, שורדת עקב ברירה טבעית. המונח נטבע לראשונה בשנת 1995 על ידי ריצ'רד גומולקביץ' ורוברט הולט בהקשר של שינוי סביבתי פתאומי, אך תהליך ההצלה האבולוציונית נחקר עוד קודם לכן בהקשר של שינוי סביבתי מתמשך ובעיקר בנושא האבולוציה של עמידות לתרופות.
מסגרת תאורטית
הצלה אבולוציונית הבאה בעקבות שינוי חד בסביבת החיים של אורגניזם, מייצרת גרף היקף אוכלוסייה לפי זמן שצורתו כצורת האות U, כאשר בעלי הגנוטיפ המקורי מוחלפים בבעלי גנוטיפ המותאם לשינוי.
הצלה אבולוציונית נבדלת מהצלה דמוגרפית, בה אוכלוסייה שורדות על ידי הגירה מתמשכת (למשל, הגירת חיות בר לתוך הערים), ללא צורך באבולוציה. מצד שני, הצלה גנטית, שבה אוכלוסייה שורדת בשל הגירת הבלתי מתאימים, יכולה להיחשב כמקרה מיוחד של הצלה אבולוציונית.
תצפיות תומכות
הצלה אבולוציונית הודגמה במחקרים ניסיוניים ותצפיות רבים ושונים, כגון:
Aim and Ignite
Aim and Ignite הוא אלבום הבכורה של להקת האינדי פופ האמריקאית פאן. האלבום יצא לאור ב-25 באוגוסט 2009 דרך חברת התקליטים "Nettwerk". מהאלבום יצאו שלושה סינגלים. שם האלבום לקוח מהרצועה השישית באלבום, "Light a Roman Candle with Me".
אליפות גרמניה בכדורגל 1950
אליפות גרמניה בכדורגל 1950 הייתה העונה ה-40 של התחרות. זה היה השלב האחרון של עונת 1949/1950 בכדורגל הגרמני.
התחרות הסתיימה בניצחון של שטוטגרט וזאת בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
ארגון האליפות
התחרות כללה 16 קבוצות שהעפילו מליגות אזוריות:
קרל טימולאון פון נף
קרל טימולאון פון נף (ברוסית: Тимофей Андреевич Нефф; 14 באוקטובר 1804 – 5 בינואר 1877) היה אמן ממוצא גרמני בלטי.
אליפות גרמניה בכדורגל 1950
ארגון האליפות
תחילה היה מתוכנן שגם שלוש קבוצות מגרמניה המזרחית ישתתפו בתחרות. כאשר התברר שפקידי הנהלות הליגות לא יכולים להגיע להסכמות במקומן הוכנסו קבוצות מהמערב. אוברשנוויידה ברלין לא קיבלה אישור לנסיעה למערב. אמנם כדורגלנים התארגנו באופן עצמאי והגיעו למשחק. בהמשך הם חזרו לברלין המערבית והקימו שם קבוצה חדשה.
קרל טימולאון פון נף
ביוגרפיה
קרל טימולאון פון נף נולד בבית אחוזה בנו-איסנהוף, באסטוניה של האימפריה הרוסית, בשנת 1804. אמו הייתה אומנת צרפתית באחוזה; הוא היה ילד לא חוקי. הוא החל ללמוד אמנות באסטוניה בהדרכתו של קארל פון קוגלגן והמשיך באקדמיה לאמנויות בדרזדן, גרמניה. הוא סיים שם את לימודיו בשנת 1825. לאחר סיום לימודיו הוא נסע וחילק את זמנו בין אסטוניה, איטליה וסנט פטרסבורג, הבירה הקיסרית. בסנט פטרבורג קיבל הזמנה לצייר את בנותיו של הקיסר ניקולאי הראשון.
אליפות גרמניה בכדורגל 1950
ארגון האליפות
המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט. במידה ולא הייתה הכרעה לאחר תוספת זמן, נערך משחק נוסף.
כדורגלנים מצטיינים
הרברט וויקוויאק המבורג כבש 5 שערים במהלך התחרות וזכה בתואר מלך השערים
קרל טימולאון פון נף
יצירה
כאמן חצר, פון-נף זכה להערכה כדיוקנאי וצייר של נושאים אקדמיים טיפוסיים שהיו אז פופולריים, בעיקר מתרחצים ונימפות עירומות. כאמור, הוא תרם לעיטור האמנותי של קתדרלת אייזק הקדוש, סנט פטרבורג, קתדרלת ישו המושיע, במוסקבה וקתדרלת הלסינקי, בפינלנד. וכן כן קישט כנסיות מחוץ לאימפריה הרוסית: בניס, צרפת ובויסבאדן, גרמניה ועוד.
כמה מיצירותיו מוצגות היום במוזיאון לאמנות של אסטוניה.
בילבורד טורקיה
בילבורד טורקיה (בטורקית: Billboard Türkiye) היה מגזין בשפה הטורקית שפעל תחת מגזין הבילבורד בטורקיה והיה אחראי על פרסום המצעדים במדינה, כמו גם על פרסום המצעדים הבינלאומיים במדינה. המגזין עסק בעולם המוזיקה הטורקי ופורסם מדי שבוע.
את המגזין ייסדו בנובמבר 2006 וסגירתו הייתה בשנת 2010.
המצעדים הטורקיים
מגזין בילבורד טורקיה פרסם את טורקיה טופ 20; מצעד טורקי רשמי לשירים בינלאומיים שאינם טורקיים. "רדיו בילבורד" שידר את המצעד בתחנת הרדיו 87.7 Rokket FM (איסטנבול). המצעדים הללו היו למצעדים הרשמיים של שירים בינלאומיים בטורקיה. המצעדים עודכנו בכל יום שני באתר ובמגזין. החל מספטמבר 2009 הפכו המצעדים למצעדים חודשיים בלבד.
בילבורד טורקיה היו אחראים לפרסם גם את מצעד טורקיה טופ 20, שמכיל בתוכו שירים טורקיים בלבד והוא המצעד הרשמי לשירים בטורקיה.
המגזין הפסיק את פועליו בשנת 2010.
טייסת 210
טייסת 210 שכינויה הנוכחי "טייסת הנשר הלבן" (או "טייסת המל"טים השלישית"), היא טייסת כלי טיס בלתי מאוישים בחיל האוויר הישראלי המפעילה את המל"ט "איתן". הטייסת פועלת מבסיס תל נוף.
היסטוריה
כבר בחודש אוגוסט 2006 דווח כי חיל האוויר הישראלי הפעיל כטמ"ם תקיפה (UCAV) חדש, הגדול פי ארבעה מההרון, בשם "איתן", בעל יכולת תקיפה מן האוויר והשמדת טילים בליסטיים בשלב ההאצה.
ה"הרון TP" הוצג לראשונה בפומבי בסלון האווירי בפריז שנערך ביוני 2007. באוקטובר 2007 הודיע חיל האוויר על כוונתו להצטייד בכלי, תחת השם "איתן".
הטייסת הוקמה ב-21 בפברואר 2010 ומשם נגזר שמה – טייסת 210, וטקס לתחילת פעילותה המבצעית נערך ב-21 בדצמבר 2010. הטייסת מוצבת בבסיס תל נוף.
הטייסת הושבתה למספר חודשים ב-2012 בעקבות התרסקות אחד ממטוסי ה"איתן".
ב-2017 נקלטו בטייסת מטוסי "איתן" מדגם משופר בעלי כושר נשיאה מוגדל ויכולות חדשות. מה שהגדיל את הסד"כ של הטייסת ב-%50.
במהלך 2021 הטייסת נחשפה לתקשורת מספר פעמים במסגרת של עשור להקמת הטייסת. במהלך הראיונות הסביר מפקד הטייסת סא"ל ש׳ על תפקידי הטייסת:
יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו–הרפובליקה המרכז-אפריקאית
יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו–הרפובליקה המרכז-אפריקאית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לבין הרפובליקה המרכז-אפריקאית.
היסטוריה
בין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לבין הרפובליקה המרכז-אפריקאית מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים. שתי המדינות הן מדינות שכנות, וחולקות גבול אשר אורכו מגיע ל-1,747 קילומטרים.
מכיוון שבשני הצדדים המצב הפוליטי מתוח וישנה אש צבאית לעיתים קרובות, נוהגים אזרחים לעבור את הגבול בין שני הצדדים. נכון לשנת 2014 מתגוררים ברפובליקה המרכז-אפריקאית 200,000 פליטים מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. נכון לשנת 2016 מתגוררים ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו 100,000 פליטים מהרפובליקה המרכז-אפריקאית.
עקב המצב הרגיש ברפובליקה המרכז-אפריקאית, הוצבו ב-2003 כ-1,000 שומרי שלום מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ברפובליקה המרכז-אפריקאית. שומרי השלום תוגברו מאז תחילת מלחמת האזרחים ברפובליקה המרכז-אפריקאית של האוכלוסייה הנוצרית במדינה נגד האוכלוסייה המוסלמית.
קהילת יהודי אקל
הקהילה היהודית בכפר אקל (בסלובקית: Okoličná na Ostrove; בהונגרית: Ekel) שבסלובקיה נכחדה בשואה, ואינה מתקיימת עוד כיום.
תולדות הקהילה
לא ידוע מתי החלה ההתיישבות היהודית באקל. חלק מהיהודים תושבי הכפר עסקו בחקלאות, והיו בעלי אדמות חקלאיות.
גורל יהודי הקהילה בשואה
העדויות על הידרדרות מצב היהודים מתחילות מחורף 1938. בשנה זו נראה היה כי היציאה מאקל והעלייה לארץ נעשתה בעייתית, אולם לא בלתי אפשרית.
בינואר-פברואר 1939 החלו יהודי הקהילה להרגיש שדבר מה רע עומד לקרות, אך עדיין קיוו שאפשר יהיה להישאר באקל. מי שרצה להגר נתקל בקשיים לקבלת אישורי הגירה שהיו עולים כסף רב והיו שהצליחו להגר באופן לא חוקי.
בהמשך, המצב הכלכלי בקהילה החל להדרדר. מי שלא היה יכול להוכיח את אזרחותו, וגם יהודים שהגיעו לקהילה מאז שנת 1928 אולצו לעזוב את המדינה. במאי 1939 נאסר על הרבה יהודים לעסוק ביצור ובמסחר אך עדיין לא החלה אלימות פיזית כלפי יהודים. בחודש יוני באותה שנה הפגיעה הכלכלית הוחרפה. רוב אישורי הייצור בוטלו והאדמות הולאמו. בשלב זה כבר התחיל להיות חשש להרג המוני של יהודים ומתקיים גיוס בכפייה.
באוגוסט לא התאפשרו ליהודים קנייה או שכירה של חווה. כשלושה חדשים אחר כך, בנובמבר 1939 היו יהודים שהתנצרו במחשבה שכך יוכלו להציל את החוות שלהם. לאחר חודש אכן נמצאה דרך, בתנאים מסוימים, להשיג חסינות כדי שהחווה תישאר בידיים יהודיות. בדצמבר 1940 אחרוני היהודים ניסו למכור את אדמותיהם החקלאיות, גם במחירי הפסד.
טל משקיף
טל משקיף (נולד בשנת 1967) הוא שחיין עבר, אלוף ושיאן ישראל בשחייה במשחים ל-100 מטר גב ול-200 מטר גב. בעל שתי מדליות מהמכביה השתים עשרה (1985). הוא השחיין הראשון בישראל ששחה 100 מטר גב מתחת לדקה (בריכת 25 מטר).
ביוגרפיה
משקיף התאמן כעשרה חודשים באוקלהומה, ארצות הברית תחת הדרכתו של המאמן ג'ו סטאקר.
אלוף ישראל
לאחר שחזר לארץ, באליפות ישראל בשחייה לגילאים שנערכה בווינגייט בתחילת חודש אוגוסט 1983 קבע משקיף שיא ישראלי חדש לגילאי 16 בתוצאה של 2:15.31 דקות. שבועיים לאחר מכן, בסוף חודש אוגוסט, באותה הבריכה ובמסגרת אליפות ישראל בשחייה זכה משקיף במדליית הזהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש לגילאי 16 ו-18 בתוצאה של 1:02.36 דקות, לפני ניר דנאי (1:02.40 דקות, שקבע לאחר מכן כשחיין ראשון במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 1:02.22 דקות והשיאן הישראלי יזהר שנהר (1:02.98 דקות) שקבע בשלב המוקדמות את התוצאה המהירה בתחרות, 1:01.95 דקות, 3 מאיות השנייה איטי משיאו הישראלי. הוא זכה גם במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש לגילאי 16 בתוצאה של 2:13.54 דקות, אחרי דנאי שקבע שיא ישראלי חדש של 2:13.29 דקות ולפני דרור גרינברג מהפועל גלבוע (2:16.05 דקות).
1984
בתחרות שנערכה בבריכת מכבי חיפה (בריכת 25 מטר) בפברואר 1984 קבע משקיף במשחה ל-200 מטר גב שיא ישראלי חדש של 2:11.95 דקות, שיפור לשיאו של ניר דנאי.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט 1984 זכה משקיף בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:01.55 דקות, שיפור לשיא הטרי מהמוקדמות בבוקר של זוהר גלילי (1:01.85 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:13.69 דקות, לפני זוהר גלילי (2:15.10 דקות) ויזהר שנהר (2:16.50 דקות). למחרת השיא במשחה ל-100 מטר גב, במסגרת משחה שליחים 4x100 מטר מעורב שחה גלילי את סגנון הגב וקבע שיא ישראלי חדש של 1:00.48 דקות, שיפור לשיאו הטרי של משקיף.
1985
באליפות החורף (בריכת 25 מטר) שנערכה בערד ב-1985 זכה משקיף במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 59.87 שניות ובכך היה לשחיין הישראלי הראשון ששחה משחה זה מתחת לדקה.
המכביה ה-12
בתחרויות השחייה של המכביה ה-12 שנערכו באוניברסיטת תל אביב ביולי אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם אייל שטיגמן, נדב שנל וזוהר וייס בשיא ישראלי חדש של 3:55.48 דקות, אחרי ארצות הברית (3:54.45 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:01.45 דקות, שיפור לשיאו הישראלי של גלילי (1:01.48 דקות) שסיים רביעי בתוצאה של 1:01.95 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:13.08 דקות, שיפור לשיא של דנאי (2:13.29 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה זכה משקיף במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:02.01 דקות, אחרי זוהר גלילי שקבע שיא ישראלי חדש 1:01.34 דקות ולפני וערן גרומי (1:02.21 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:18.27 דקות, אחרי גלילי (2:13.93 דקות) וגרומי (2:15.72 דקות).
הישגים בתחרויות שחייה למסטרס
בשנים האחרונות משתתף משקיף, לעיתים רחוקות בתחרויות שחייה למסטרס. הוא מחזיק בשיאי ישראל למסטרס בגילאים השונים.
מגפת הקורונה בלטביה
מגפת הקורונה, בה חלו רבים במחלת נגיף הקורונה בלטביה, התפשטה אל המדינה בתחילת מרץ 2020.
התפשטות המגפה
ב-3 בפברואר אזרחית לטבית שגרה בווהאן פונתה עם מטוס של ממשלת צרפת ונלקחה לפריז, שם שהתה בהסגר במשך 14 יום לפני שהורשתה לטוס לריגה.
ב-2 במרץ הודיעה לטביה על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. מדובר באישה שחיה בריגה, אשר נסעה ממילאנו, שבאיטליה למינכן, שבגרמניה ואז חזרה לריגה ב-29 בפברואר.
ב-12 במרץ הודיע ראש ממשלת לטביה, ארטורס קרישיאניס קרינש על מצב חירום לאומי בכל רחבי המדינה וכי החל מ-13 במרץ ועד 14 באפריל מפגשים ציבוריים גדולים עם מעל ל-200 איש ייאסרו, כל בתי ספר נסגרו ועברו ללימוד בשיטה של למידה מרחוק, יחד עם המלצות בטיחות נוספות.
ב-14 במרץ הודיעה ממשלת לטביה כי החל מ-17 במרץ תוספק הנסיעה הבינלאומית לשטחה של לטביה, אולם הדבר לא ישפיע על נסיעות בתוך האיחוד האירופי, על אזרחים חוזרים או על זרימת סחורות. יתרה מזאת, אירועים ציבוריים מאורגנים אסורים ומפגשים אחרים לא יעלו על 50 משתתפים.
ב-16 במרץ ביצעה משטרת לטביה 376 בדיקות ורשמה 14 מקרים של הפרות אמצעי החירום להתמודדות עם התפשטות נגיף הקורונה.
ב-19 במרץ הדגיש הרופא הראשי של המרכז להדבקות בזיהומים בלטביה באיבה רוזנטלה את חשיבות הישארותם וכניסתם של אנשים אשר חוזרים ממדינות זרות לבידוד עצמי והזהיר כי אף על פי שהמצב בלטביה יציב כרגע זה עשוי להיות ה"שקט שלפני הסערה".
באותו יום, התקיים בשעה 9 בערב צילום של פרויקט הנקרא "אמרו תודה" ("Sakām Paldies") בכל רחבי המדינה בו אנשים מחלונותיהם מחאו כפיים והודו לחובשים, המשטרה, המורים, הרוקחים, אנשי המכירות, עיתונאים, אנשי החדשות וכל מי שעובד במהלך ימי המגפה.
ב-20 במרץ, חשף הסגן העצמאי של סאימה, ארטוס קיימיץ בטוויטר שהוא אובחן חיובי כחולה בנגיף הקורונה, והתנצל בפני כל מי שפגש בין 15 ל-16 במרץ והפציר בהם להיבדק. לאחר מכן עברו חברי פרלמנט ושרים אחרים שהיו בקשר עם קיימיץ בדיקות.
ב-24 במרץ הודיעה ממשלת לטביה על סגירת מרכזי ספורט, מכוני כושר ואולמות ספורט לחלוטין, וחנויות קמעונאיות רבות ייאלצו להיסגר בסופי שבוע, חלקן יוחרגו אם לסחורות שנחשבות חיוניות לחיי היומיום. כתוצאה מכך, חנויות מזון וכלי בית, מרכזי גנים, בתי מרקחת, חנויות לחיות מחמד ואופטיקאים יורשו לפתוח בסופי שבוע, אך חנויות מוצרי יוקרה, חנויות בגדים ושאר חנויות קמעונאיות אחרות ייסגרו.
ב-29 במרץ אימצה הממשלה מספר תקנות מחמירות. בראש ובראשונה, כל האנשים חייבים לשמור על מרחק של 2 מטר ולקיים אמצעי בטיחות אפידמיולוגיים באירועים פרטיים וציבוריים, כמו גם במהלך פעילויות ציבוריות פנים וחוץ. קיים חריג לאנשים המתגוררים באותו משק בית או הורים וילדיהם הקטינים אם הם אינם גרים באותו משק בית. מגבלות חדשות אוסרות גם על כל הסדרים הפרטיים (למעט הלוויות), אירועים ציבוריים, מפגשים, תהלוכות, כלונסאות, ספורט מקורה ופעילויות דתיות. מקומות המסחר וההסעדה הציבורית רשאים להחזיק יותר אנשים תוך שמירה על מרחק של 2 מטר ושמירה על אמצעי הבטיחות. קיימת עדיפות על אספקת פריטים רפואיים למטרות לאומיות או זכות הממשלה לבקש מידע ממפעילי תקשורת אלקטרונית על אנשים ספציפיים לצורך בירור אפידמיולוגי.
ב-3 באפריל הודיעה לטביה על מקרה מוות ראשון בשטחה כתוצאה מהדבקה בנגיף הקורונה. הקורבן, היא אישה בת 99 אשר שהתה במרכז האינפקטולוגי הלטבי של בית החולים האוניברסיטאי הקליני המזרחי.
ב-7 באפריל, החליט קבינט השרים להאריך את מצב החירום הלאומי בחודש נוסף עד 12 במאי עם אותן ההגבלות.
נכון לסוף ינואר 2021, בלטביה ישנם 60,496 חולים מאומתים (מתוכם נרפאו 48,134) וכ-1,097 מתים מקורונה.
באוקטובר 2021 הוחלט להטיל סגר חדש לאחר שנמצאו מעל 2000 מאומתים.
עונת 2018/2019 בבונדסליגה
עונת 2018/2019 הייתה העונה ה-56 של ליגת הבונדסליגה הגרמנית. העונה נפתחה ב-24 באוגוסט 2018 והסתיימה ב-18 במאי 2019. באיירן מינכן זכתה באליפות בפעם השביעית ברציפות. את הזכייה הבטיחה רק במחזור האחרון.
קבוצות ואצטדיונים
18 קבוצות משתתפות במשחקי הליגה. פורטונה דיסלדורף ונירנברג הצטרפו לליגה לאחר שסיימו את העונה הקודמת בשני המקומות הראשונים בליגת המשנה, בהתאמה. דיסלדורף חזרה לליגה לאחר 5 עונות בליגה השנייה ונירנברג לאחר 4 עונות. פ.צ. קלן והמבורג, שסיימו את העונה הקודמת בשני המקומות האחרונים, תפסו את מקומן של העולות. נירנברג סיימה את הליגה במקום האחרון ובסיומה חזרה לליגת המשנה. אליה הצטרפה קבוצת הנובר 96.
יהודה גרינוולד
רבי יהודה גרינוולד (בהונגרית: Grünwald Juda ברזוב, 1849 – סאטו מארה, י"ט באדר תר"פ 1920) היה רב הונגרי חסידי, הרב הראשי האורתודוקסי של סאטו מארה במשך 22 שנה.
ביוגרפיה
נולד בשנת 1849 בברזוב, ליהושע פאלק ולחיה שרה, למשפחה אמידה. למד בברזוב אצל הרב דוד משה פישר (מכונה: ר' דוד סערדאהעלי, על שם עירו מולדתו דונה-סרדהלי), אצל הרב דוד דייטש בבלשגיארמט (יארמאט), ובין השנים תרכ"ג-תרכ"ו אצל הרב דוד שיק בסצ'ן. לאחר מכן למד בישיבת פרשבורג אצל הכתב סופר, שהיה לרבו המובהק. לאחר נישואיו למד תריסר שנים בסיוע חותנו. לאחר שסיים את לימודיו בישיבה נסמך לרבנות.
בשנת תרמ"ב החל לכהן כרב ב, אחר כך בבוניהאד, בשוראני ולבסוף בתרנ"ח (1898) בסאטו מארה (סאטמר).
נפטר ללא ילדים.
בחירתו לרב ראשי בסאטמר והתפצלות הקהילה
הרב הקודם של סאטו מארה היה הרב זאב (וולף) מנדלבאום, רב אורתודוקסי נוקשה שהתנגד לחידושים, כולל כאלה שהמסורת האורתודוקסית מאפשרת (למשל, אסר שירת מקהלת ילדים וגברים בבית הכנסת). עם זאת, כוח המנהיגות והכריזמה שלו שמרו על אחדות הקהילה, ואפילו מתנגדיו החריפים קיבלו את מנהיגותו והשתתפו בהנהגת הקהילה. אף על פי כן, מתנגדיו קיוו שלאחר פטירתו ימונה רב אורתודוקסי מקל יותר.
לאחר פטירת הרב מנלדבאום הוזמן הרב גרינוולד לכהן כרב על ידי הקהילה שהייתה על סף קרע. ב-22 בפברואר 1898 (תרנ"ח) נבחר לרב הראשי. בחירתו של הרב גרינוולד לרב הראשי הייתה מכה גדולה לחלק מהקהילה, בשל היותו רב חסידי בעל הונגרית גרועה, שהעדיף שימוש ביידיש על פני הונגרית. מינויו חתם את הקרע ביהדות הונגריה בקהילת המקומית.
הסכסוך על השימוש בשפה ההונגרית
באופן מסורתי במחנה האורתודוקסי בהונגריה התקיימו דרשות בהונגרית רק ביום השם של המלך והמלכה וביום השנה לפטירתו של פרנץ דיאק, ובשאר השנה ביידיש. אך עם השנים ננקטו יוזמות להחלפת השימוש ביידיש להונגרית. כזו הייתה הצעתו של הרב וייס מהעיר אסטרגום בשנת 1882 לשאת דרשה בהונגרית אחת לשבועיים.
אף על פי שהרב מנדלבאום התנגד לחידושים אלה, הוא ויתר רבות והנהיג שהספדים בלוויות נישאו בהונגרית על ידי דוברי הונגרית טובה. ויתור זה כובד גם על ידי הרב גרינוולד, אך בכל שאר התחומים הוא הטמיע את שפת היידיש והחסידות בחיי הקהילה (למרות שחסידיו הפכו רובם גם לדוברי הונגרית).
התפצלות הקהילה
כבר כחודש לאחר בחירתו של גרינוולד לרב ראשי, החלו ראשי הקהילה לעזוב. הרמן טייטלבאום, שהיה ידוע כמחזיק ברעיונות הנאולוגים, היה הראשון שפרש ב-24 במרץ, אחריו מאיר קארוי צ'נגרי וגם בנה מרקוביץ'. הקהילה החדשה שהוקמה לא הייתה ניאולוגית, אלא הגדירה את עצמה כקהילת הסטטוס קוו אנטה.
בחירתו של יהודה גרינוולד לרב הראשי יחד עם עזיבת הנאולוגים היוו תפנית בקהילה והיא הפכה לשמרנית וחסידית עוד יותר מבעבר. שינוי זה התקבע בתקופתו של הרב יואל טייטלבוים, כאשר החסידות המחמירה ביותר במארמורש עברה לסאטו מארה.
פעילותו כרב הראשי של סאטו מארה
תקופת כהונתו של הרב יהודה גרינוולד הייתה עידן של התחדשות הקהילה האורתודוקסית בעיר. אחד הצעדים הראשונים שנעשו היה שיפוץ המקווה. בנוסף הוא חיזק את תלמודי התורה ושם דגש מיוחד על חיזוק ישיבת סאטו מארה, שהפכה לראשונה לישיבה בולטת ברמתה. בשני העשורים שלו כרב של סאטו מארה, הוא לימד אלפי תלמידים. הוא גם דאג להקמתם של שלושה בתי כנסת: חברה משניות, מחזיקי תורה ובית כנסת ברחוב סנטוור.
הרב גרינוולד כתב מספר חיבורים, שחלקם שרדו בכתב יד בלבד.
הנצחה
חסידי סאטמר משמרים את זכרו. קברו בבית הקברות היהודי האורתודוקסי בעיר משמש מקום עלייה לרגל עבור החסידים, ששוטחים את תפילותיהם על הקבר.
נמפולה
אטימולוגיה
השם "נמפולה" נגזר משפת המקומיים ה- eMakhuwa מהמילה "וומפולה", שלפי האגדה מיוחסת למנהיג שבט מהאזור בעבר.
היסטוריה
נמפולה כעיר, היא עיר חדשה יחסית.
בשנת 1907 הפורטוגזים כבשו את המקום שהיה נקודת מסחר ערבית לפני כן. האתר בו הוקמה העיר נכבש על ידי הצבא הקולוניאלי הפורטוגזי ששלט במוזמביק. בראש הכח הפורטוגזי עמד רס"ן נוטל דה אברו-Major Neutel de Abreu.
ב-7 בפברואר 1919 המקום הוכרז ככפר.
ב-19 בדצמבר 1934 הגיעה מסילת הרכבת למקום מלומבו שעל חוף האוקיינוס ההודי, דבר שהביא לפיתוח מואץ של המקום.
ב-22 באוגוסט 1956 הכפר נמפולה הועלה למעמד עיר. בשנים שלפני מלחמת השחרור של מוזמביק נמפולה הייתה המרכז הצבאי האסטרטגי של הצבא הפורטוגזי, ואף הוקמה בעיר האקדמיה הצבאית הפורטוגזית שבמוזמביק. לכן העיר צמחה באופן משמעותי בשנים שלקראת סיום השלטון קולוניאלי. במלחמת העצמאות של מוזמביק נלחם הצבא הפורטוגזי כנגד תנועת השחרור פרלימו המרקסיסטית.
לאחר עצמאות מוזמביק בשנת 1975, נמפולה הפורטוגזית ננטשה. הפורטוגזים הלבנים עזבו את העיר ואוכלוסיות כפריות פלשו לתוכה.
תנועת ההגירה הזו גדלה באופן דרמטי במהלך מלחמת האזרחים, בעשור שבין השנים 1982 ל־1992. כאשר המלחמה הסתיימה הממשלה ציפתה שהפליטים יחזרו לכפרים, אך זה לא קרה והעיר נכנסה להאטה כלכלית ולעוני במיוחד בפרברים בהם התיישבו המהגרים מהכפרים.
בתקופה שלאחר המלחמה נמפולה התפתחה למרכז מסחרי מרכזי בצפון מוזמביק, שמשך מספר הולך וגדל של השקעות ציבוריות ופרטיות במגוון רחב של תחומים כלכליים וחברתיים.
בתקופה הקולוניאלית עירייה נמפולה הייתה בעלת מנדט מוגבל מאוד. המועצה העירונית של נמפולה הוקמה בשנת 1998, במקביל להתפתחות הרשויות המוניציפליות בכלל מוזמביק. מפלגת פרלימו ניצחה בבחירות המקומיות הראשונות באותה שנה, ובבחירות הבאות בשנת 2003 וב-2008. בין השנים 2011 ועד 2021 עברה רשות העיר לידי התנועה הדמוקרטית של מוזמביק MDM.
מנהל
נמפולה מחולקת לשבעה אזורים מינהליים.
מאז הקמת העיר היו לנמפולה תשעה ראשי עיר עד לשנת 2021.
חינוך
בעיר נמצאת הפקולטה למדעי הבריאות, מאוניברסיטת לוריו. בשנת 2009 הושק קורס באופטומטריה, הראשון מסוגו במוזמביק. הקורס הושק במסגרת פרויקט טיפוח העין של מוזמביק. השותפים האחרים בפרויקט היו המכון הטכנולוגי של דבלין, אוניברסיטת אלסטר ומכון החזון Brien Holden. בשנת 2019 סיימו 61 סטודנטים ילידי מוזמביק את לימודיהם באופטומטריה באוניברסיטת לוריו (34 גברים ו -27 נשים). קורס האופטומטריה מוטמע כעת במערכות של אוניברסיטת לוריו והוא ממשיך לגייס סטודנטים חדשים מדי שנה. תחום האופטומטריה רשום כמקצוע במוזמביק, והוא מוכר על ידי המועצה האפריקאית לאופטומטריה (AFCO). מבין הבוגרים 26 עובדים כבר בבתי חולים ציבוריים. בנוסף, 10 ממסיימי הקורס הראשון ממלאים תפקידי הוראה באוניברסיטה (חמשה גברים וחמש נשים). שבעה מהבוגרים נרשמו לתוכניות לתואר שני (חמשה גברים ושתי נשים).
בעיר יש גם בית ספר בינלאומי פורטוגזי, Escola Lusófona de Nampula, וכן ארבעה בתי ספר בינלאומיים לאנגלית ברמה בינונית. בית הספר הבולט ביותר היה בית הספר הבינלאומי סטלה מאריס.
גאוגרפיה
העיר נמפולה שוכנת במרכז מחוז נמפולה ומוקפת במישורים ורכסי סלעיים חשופים. סביב העיר גבהות והרים האופייניים לצפון מוזמביק.
אקלים
בנמפולה יש אקלים סוואנה טרופי (סיווג האקלים של קופן: Aw). נובמבר הוא החם ביותר בממוצע. הטמפרטורות הממוצעות בנובמבר הן 26.7 °C. בחודש יולי, הטמפרטורה הממוצעת היא 20.4 °C, הנמוכה ביותר בשנה כולה. ההפרש בכמות המשקעים בין החודשים היבשים והרטובים ביותר היא 265 מילימטרים. החודש החם ביותר בנובמבר חם בממוצע 6.2 °C מהחודש הקר ביותר יולי.
עפיין אירופי
עַפְיָן אירופי או עַפְיַן אַנְשׁוֹבִי (שם מדעי: Engraulis encrasicolus) הוא מין דג בסוג עפיין ממשפחת העפייניים (אנשובי). מקום חיותו של העפיין האירופי תלוי בתפוצת מזונו. לכן, כאשר הזואופלנקטון מצוי בקיץ בשפע רב סמוך לפני המים מגיע בעקבותיו גם העפיין. בחורף הוא מצוי בקרבת קרקעית הים.
מאפיינים
אורכו של העפיין כ-15 ס"מ וגופו צר. סנפיר הזנב דמוי מזלג וסנפירי הגב והשת קטנים למדי. קדמת ראשו מחודדת ופתח פיו רחב. לסתו העליונה בולטת יותר מהתחתונה. צבע גבו ירוק ואילו גחונו כסוף, ולתכונות אלה תפקיד חיוני בהטעיית טורפים. זהו דג הנודד בלהקות ענק, המשתרעות לאורך מאות מטרים. בהיותו טרף לבעלי חיים ימיים גדולים, הרי שהנצנוץ הצבעוני והזוהר שיוצרת הלהקה מכלל הפרטים המרכיבים אותה, מבלבלת את ציידי הים, משום שאלה מתקשים להתמקד בפרט אחד.
עונת הרבייה מתחילה בקיץ ונמשכת עד בוא הסתיו. הנקבה מטילה ביצים הצפות על פני המים, והזכר מפיץ את תאי הזרע בקרבתן. הביצים הצפות נסחפות בזרם המים, וכעבור יומיים-שלושה בוקעים הדגיגים ויוצרים מיד להקות. הם מגיעים לבגרות מינית בגיל של 4 שנים.
בישראל העפיין הוא דג מאכל מבוקש המוכר בשם אנשובי ונמכר בקופסאות שימורים. במדינות אחרות ניתן לקנותו בשווקים. מינים אחרים במשפחה, בעיקר מאלה המצויים בפרו ובצ'ילה, ניצודים למטרות אחרות כגון ייצור קמח עצמות, חומרי דשן, שמנים ואף מזון לבעלי חיים.
בריאות
העפיין עלול להכיל ריכוז של חומצה דומואית (Domoic acid), אשר גורמת ל"הרעלת רכיכות אמנזית" בבני אדם, יונקי ים וציפורים. בנוסף, העפיין מכיל חומצת שתן בדרגה גבוהה, שיכולה לגרום לדלקת הנקראת "שיגדון" (פודגרה).
העפיין הנמכר בישראל בשם "אנשובי" מכיל כמות גבוהה של מלח.
באה מאהבה (שיר)
באה מאהבה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית יהודית רביץ, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, בעל אותו השם, באה מאהבה. השיר יצא לאור במאי 1987, כסינגל מתוך האלבום וכשיר הנושא מתוכו, על ידי חברת התקליטים NMC.
ג'וקס
ג'וקס (באנגלית: Joox; מסוגנן כ-JOOX) הוא שירות הזרמת מוזיקה בבעלות טנסנט, שהושק בינואר 2015. ג'וקס הוא שירות הזרמת המוזיקה הגדולה ביותר במספר שווקים באסיה, כמו הונג קונג, מקאו, אינדונזיה, מלזיה, מיאנמר ותאילנד, וכן בדרום אפריקה. ג'וקס פועל לפי המודל העסקי פרימיום, המספק את רוב השירים שלו בחינם, בעוד שחלק מהשירים זמינים רק למשתמשי פרימיום, המוצעים באמצעות מנויים בתשלום או על ידי ביצוע משימות שונות המוצעות. כמו כן, היא מפרסמת מדי שבוע את מצעד המוזיקה ג'וקס תאילנד טופ 100. כמו כן, היא אחראית מדי שנה על פרסי המוזיקה של ג'וקס תאילנד.
באה מאהבה (שיר)
כמה שבועות לאחר צאתו, כבש השיר את פסגת המצעד של רשת ג'.
ג'וקס
ב-2017, ג'וקס השיקה את השירות בדרום אפריקה, השוק הראשון שאינו נמצא ביבשת אסיה. ב-2020, לפי התחזיות יש כ-87 מיליון משתמשים בשירות הזרמת המוזיקה.
היסטוריה
לפני הופעתו של ג'וקס, טנסנט היא אחת מבעלי שירות ההזרמה QQ Music, שפועל בסין. ג'וקס הושק באופן רשמי ב-2015, כהרחבה ל-QQ Music, בעיקר בשוק מעבר לים, כאשר הוצג לראשונה בהונג קונג.
באה מאהבה (שיר)
ביקורת וכתיבה
השיר נכתב על ידי יענקל'ה רוטבליט, הולחן על ידי יהודית רביץ עצמה, והופק על ידי ירון בכר.
ג'וקס
היסטוריה
במקום לספק שירותי הזרמת מוזיקה בחינם על ידי השמעת מודעות אודיו למשתמשים, ג'וקס מתמקד במודעות באנר, מודעות ספלאש ושיטות פרסום אחרות בתוך האפליקציה. כמו כן, ג'וקס הציגה את גרסת ה-VIP שלה למנויי DStv ללא תשלום. בנובמבר 2021, הוכרז שג'וקס תפסיק לפעול בדרום אפריקה במרץ 2022.
באה מאהבה (שיר)
הצלחה
השיר זכה להצלחה כה גדולה, עד שהצליח לשהות במשך שבועיים בפסגת המצעד של רשת ג', תוך שדורג במקום ה-21 במצעד העשור תש"ן–תשנ"ט. בנוסף לכך, דורג במקום ה-87 במצעד של המדינה, שהיה מצעד שנערך על ידי עיתונאים ואנשי רדיו שונים בראש השנה ה'תש"ע (2009), לדירוג 500 השירים הטובים ביותר בזמר העברי.
כמו כן, זכה השיר בתואר "שיר השנה", במצעד השנתי של רשת ג' שנערך בשנת 1987. במצעד שירי יהודית רביץ דורג השיר במקום החמישי.
אלכסנדר אלכסנדרוביץ' קוזנצוב
אלכסנדר אלכסנדרוביץ' קוזנצוב (ברוסית: Алекса́ндр Алекса́ндрович Кузнецо́в, באנגלית: Aleksandr Kuznetsov; נולד ב-22 ביולי 1992) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע וזמר רוסי. הופיע במספר סרטים עתירי תקציב, כדוגמת לב פרמה ובסדרה "טובים מאיתנו". בשנת 2019 החל להשתתף בפרויקטים בצרפת ודנמרק.
ביוגרפיה
מלבד קריירת המשחק שלו, קוזנצוב הוא גם הסולן להקת "Space Punk Industry". קוזנצוב מתאר את המוזיקה שלו כשילוב של "בריטפופ ורוק אלטרנטיבי".
בסתיו 2018 זכה קוזנצוב בפרס "שמות חדשים (בקולנוע)" בטקס פרסי המגזין OK! (רוסיה). בשנת 2019 אלכסנדר לוהק לתפקיד מוביל בסרט הצרפתי "הגברים שלנו" בבימויו של רייצ'ל לאנג, שבו מככב גם השחקן הצרפתי לואי גארל. בשנת 2020 סיים קוזנצוב את צילומי סדרת טלוויזיה דנית בת 8 פרקים בשם "קמיקזה" Kamikaze, על פי הרומן "(Muleum (2007" של ארלנד לו, עבור HBO. באותה שנה השתתף גם בצילומי הסרט "חיות הפלא: הסודות של דמבלדור".
בשנת 2022 כיכב בהפקת הענק לב פרמה, שהכניסה 900 מיליון רובל והפכה לשובר קופות ולסרט הרוסי הרווחי ביותר באותה שנה.
Safe with Me
ביקורות
האתר "פיצ'פורק" כתב על השיר כי: "השיר מראה את היכולות הווקאליות של סמית' בצורה הטובה ביותר".
פייר וידאל-נאקה
פייר וידאל-נאקה (בצרפתית: Pierre Vidal-Naquet; 23 ביולי 1930 – 29 ביולי 2006) היה היסטוריון צרפתי-יהודי, מומחה לחקר יוון העתיקה, אך התעניין (והיה מעורב עמוקות) גם בהיסטוריה העכשווית, ובמיוחד במלחמת העצמאות של אלג'יריה, שבמהלכה התנגד לשימוש בעינויים על ידי הצבא הצרפתי, פעל נגד הדיקטטורה של משטר הקולונלים ביוון ותמך במאמצי השלום בסכסוך הערבי-ישראלי במזרח התיכון, וטען כבר בשנת 1967 בעד הצורך בהקמת מדינה פלסטינית לצד ישראל. מסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 הקדיש חלק מפעילותו האינטלקטואלית למאבק נגד הזינוק בהכחשת השואה.
ביוגרפיה
משפחתו של וידאל-נאקה השתייכה לקהילה היהודית הספרדית השורשית בקרפנטרה שליד אביניון. הוא נולד בפריז וגדל בסביבה בורגנית, רפובליקנית וחילונית. אביו לוסיין היה עורך דין, שהצטרף לתנועת ההתנגדות הצרפתית. ביוני 1940 עברה המשפחה למרסיי. אביו של וידאל-נאקה נעצר על ידי הגסטפו ב-15 במאי 1944, ונשלח יחד עם אמו ביוני 1944 לאושוויץ, שם נרצחו. בגיל 14 הסתתר וידאל-נאקה בבית סבתו בדרום צרפת. שם הוא קרא הרבה, כולל האיליאדה, והכיר את בן דודו, הפילוסוף ז'אק ברונשוויג.
לאחר לימודיו בבית הספר התיכון Lycée Carnot בפריז, התמחה בתולדות יוון העתיקה. הוא קרא את הספר "התבוסה המוזרה" של מארק בלוך, ספר שמנסה להסביר את הגורמים לתבוסה בעת המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה ב-1940, שהיה אחד ממקורות ההשראה שלו כהיסטוריון. וידאל-נאקה לימד תחילה היסטוריה בבית הספר התיכון באורליאן ב-1955, לפני שהלך לאוניברסיטה של קאן (1956–60) ואז ליל (1961–62). הוא הושפע מז'ורז' דומזיל וקלוד לוי-שטראוס והיה חבר בקבוצת ההיסטוריונים של "אסכולת פריס", שהורכבה במקור מז'אן-פייר ורנאן, ניקול לורו, מרסל דטיאן והוא עצמו. עבודתם תחדש את הגישות לחקר יוון העתיקה.
וידאל-נאקה כתב יחד עם חברו ז'אן-פייר ורנאן כמה ספרים. עם זאת, אף שוורנאן היה "חבר" המפלגה הקומוניסטית של צרפת (PCF), וידאל-נאקה מעולם לא היה שייך למפלגה פוליטית כלשהי, למעט לתקופה שהיה חבר המפלגה הסוציאליסטית המאוחדת (PSU), אך ראה בה רק כמקום לדיונים פוליטיים כדברו.
בשנים 1962 עד 1964 עבד במרכז הלאומי למחקר מדעי, בשנים 1964 עד 1966 לימד באוניברסיטת ליון ואחר כך מונה לפרופסור באקול פראטיק דה אוטז אטיד.
חיים אישיים
פייר וידאל-נאקה היה אתאיסט, נשוי ואב לשלושה ילדים.
מחקריו
מחקריו ההיסטוריים עסקו ביוון העתיקה, בהיסטוריה היהודית וגם בהיסטוריה בת זמננו. חברו ההיסטוריון ז'אן פייר ורנאן אמר בראיון באוגוסט 2006:
בשנת 1987, ערך את "האטלס ההיסטורי". אטלס המתעדת את ההיסטוריה העולמית באמצעות תיעוד תרבויות בודדות, מערכות פוליטיות וחברות. הוא כולל בעיקרו עמודים כפולים המוקדשים למגמה או אירוע ספציפי בהיסטוריה העולמית, המוצגים עם מפות, טקסט, ציר זמן ואיורים. עורך המהדורה העברית של האטלס היה פרופ' אלי בר-נביא שגם שיתף פעולה עם וידאל-נאקה בעריכת הגרסה המקורית של האטלס.
בשנת 1991, פרסמה הוצאת עם עובד, במסגרת סדרת ספרי העיון ספרית אפקים, קובץ ממאמריו בספר בשם "רוצחי הזיכרון". בספר שלושה שערים ותחומים. השער הראשון כולל דיונים בפרקים נבחרים של ההיסטוריה היהודית המתמקדים בדמותו וביצירתו של יוסף בן מתתיהו. השער השני כולל מאמרים על ההיסטוריה של יהודי צרפת בעידן המודרני ובמרכזם מאמר על אלפרד דרייפוס, החלק השלישי של הספר כולל את המאמר ששמו ניתן לקובץ כולו, על המאבק בניסיונות להכחיש את השואה ולסלף את זכרה.
אקטיביזם
וידאל-נוקט הגדיר את עצמו כ"היסטוריון אקטיביסט", ותוך כדי לימודיו לא הפסיק לעסוק במאבקים פוליטיים. הוא היה חבר ב"וועד האודין" יחד עם ג'רום לינדון, הוא היה אחד המתנגדים הבולטים ביותר לשימוש בעינויים על ידי הצבא הצרפתי במהלך מלחמת אלג'יריה (בשנים 1954 עד 1962). יחד עם ז'אן פול סארטר ו-119 אחרים, הוא חתם על המניפסט של ה-121, קריאה לאי ציות אזרחי נגד המלחמה באלג'יריה. הוא גם התנגד למשטר הקולונלים ביוון.
בתקופת ההמתנה שלפני מלחמת ששת הימים, לאחר שמצרים סגרה את מצרי טיראן למעבר ספינות ישראליות, חתם על גילוי דעת התומך בישראל, יחד עם מאות אנשי רוח צרפתים ובראשם ז'אן-פול סארטר. לאחר המלחמה תמך במאמצי השלום במזרח התיכון והיה פעיל ב"ההתאחדות הצרפתית היהודית למען השלום". עם התמשכות הכיבוש הישראלי החל לבקר את מדיניות ישראל. ב-2004 הכריז: "אני רואה באריאל שרון פושע מלחמה". וידאל-נאקה גם ביקר את השימוש שמדינת ישראל עושה בזכר השואה ואמר "הציונות מנצלת את הטבח הנורא (שביצעו הנאצים ביהודים) בדרך שהיא לעיתים שערורייתית למדי". הוא סבר שליהדות צרפת, כמו גם למיעוטים אחרים, יש זכות לשמור על השוני והנבדלות שלהם בתוך המסגרת של המדינה. בראיון לעיתון הארץ ב-2002 אמר:
יחד עם מישל פוקו וז'אן-מארי דומנאק, ב-8 בפברואר 1971, הוא חתם על המניפסט שלGroupe d'informations sur les prisons, אשר פעלה לאפשר לאסירים ועצורים לדבר עם התקשורת, ואפשר לתקשורת בצרפת לסקר את הנעשה בבתי הכלא, לאחר שהדבר הוגבל בצרפת. התנועה שהוקמה בעקבות המניפסט הביא לרפורמה ושיפור בתנאי הכליאה בצרפת.
וידאל-נאקה היה פעיל גם בגנות הכחשת רצח העם הארמני. במחקריו ומאמריו ביקר רבות את מכחיש השואה רובר פוריסון. בהקשר של הכחשת רצח העם הארמני כתב על פוריסון:.
נמל התעופה הבין-לאומי לונג טאן
נמל התעופה הבינלאומי לונג טאן הוא נמל תעופה עתידי המתוכנן לקום בלונג טאן שבווייטנאם. הצורך בהקמת נמל תעופה חדש באזור נבע מהצפיפות העולה בנמל התעופה הבינלאומי טן סון נהאט של הו צ'י מין סיטי והרצון להקמת נמל תעופה חדש שיחליף את נמל התעופה המיושן שהוקם בתקופת מלחמת וייטנאם ליד אזור עירוני צפוף ומיושב. סיבה נוספת היא לקדם תיירות בדרום וייטנאם ולפתח אזורים שננטשו לאחר איחוד וייטנאם וקביעת הבירה האנוי בצפון המדינה.
הקמת נמל התעופה החדש היא פרויקט שאפתני ארוך טווח לפיתוח המטרופולין המרכזי של דרום המדינה. הבנייה התחילה בשנת 2015 ועתידה להמשך כעשר שנים עד לפתיחתו בשנת 2025. בשלב ראשון יפתחו שני מסלולי טיסה כאשר רוב הטיסות הבינלאומיות צפויות להתקיים עדיין מנמל התעופה הישן. בשלב השני מתוכננת הקמת מסלול טיסה שלישי והנמל יהפוך באופן רשמי לנמל תעופה בינלאומי לטיסות כלל ארציות. בשלב השלישי והאחרון לאחר שנת 2030 מתוכננת הקמת מסלול טיסה רביעי.
אולי ג'ונסטון
אוליבר מרטין ג'ונסטון ג'וניור (באנגלית: .Oliver Martin Johnston Jr; 31 באוקטובר 1912 – 14 באפריל 2008), שכונה אולי, היה אנימטור תמונות אמריקאי, שידוע כאחד מתשעת הזקנים של דיסני, כאשר הוא האחרון מהם שנפטר מסיבות טבעיות. בשנת 1989 הוא קיבל את התואר "אגדת דיסני" על ידי חברת וולט דיסני, ובשנת 2005 הוא קיבל את פרס המדליה הלאומית לאמנויות על ידי ג'ורג' ווקר בוש בחדר הסגלגל.
ביוגרפיה
ג'ונסטון נולד בפאלו אלטו בשנת 1912, כאשר הוא בן זקונים לשתי אחיות גדולות. הוא למד בתיכון פאלו אלטו ולאחר מכן באוניברסיטת סטנפורד, שם אביו עבד כפרופסור, כאשר בשנה האחרונה הוא עבר למכון אומנות צ'וינארד.
בשנת 1934 ג'ונסטון החל לעבוד כאנימטור באולפני ההנפשה של וולט דיסני, שם הוא הכיר את מארי וורתי (נפטרה ב-20 במאי 2005, בגיל 87) שבשנת 1943 הם התחתנו והביאו שני ילדים. כחלק מעבודותיו באולפנים, שהסתיימו בשנת 1978, ג'ונסטון ערך את הסרט "הגן של מיקי", עבד על הסרט "שלגיה ושבעת הגמדים", שימש כבמאי אנימטור לסרט "פינוקיו", ועבד על דמויות רבות, ביניהן מר סמי (מתוך הסרט "פיטר פן"), האחיות החורגות (מתוך הסרט "סינדרלה") והנסיך ג'ון (מתוך הסרט "רובין הוד").
בשנת 1981 ג'ונסטון יחד עם פרנק תומאס, שכונה איתו ועם עוד שבעה אנימטורים על ידי וולט דיסני כתשעת הזקנים של דיסני, עבד על ספר שמכיל את 12 עקרונות ההנפשה של דיסני, כדי לשמר את הידע והטכניקות שפותחו באולפנים. השותפות של ג'ונסטון ותומאס, אשר עבדו בעבר במגזין ההומור של הקמפוס באוניברסיטת סטנפורד, מוצגת כחיובית בסרט הדוקומטרי "פרנק ואולי" שהופק על ידי בנו של תומאס, תאודור תומאס.
בנוסף לעבודתו כאנימטור, ג'ונסטון חיבב קטרי קיטור כאשר הוא בנה קטר קיטור בחצר ביתו האחורית. וולט דיסני התלהב מהרעיון, כאשר גם הוא בנה קטר קיטור בחצר ביתו, שלימים הביא השראה לבניית הרכבת בדיסנילנד.
בשנות ה-80 ובשנות ה-90 של המאה ה-20, כיהן ג'ונסטון במועצה המייעצת של המכון הלאומי לסרטי סטודנטים. בראד בירד, אשר קיבל השראה לקריירה שלו מג'ונסטון ומשאר הזקנים של דיסני, הוקיר את ג'ונסטון ותומאס בהופעת קמע כשני זקנים שצופים במשפחה מגנה על העיר בסרטו "משפחת סופר-על" משנת 2004. כמו כן, ג'ונסטון ותומאס דיבבו מהנדסי רכבות בסרט "ענק הברזל" משנת 1999, שגם בוים על ידי בירד.
ב-14 באפריל 2008, ג'ונסטון נפטר מסיבות טבעיות בגיל 95 בסקווים, כאשר הוא האחרון שנפטר מתשעת הזקנים של דיסני.
פיל קולינס
פיליפ "פיל" דייוויד צ'ארלס קולינס (באנגלית: Philip David Charles Collins; נולד ב-30 בינואר 1951 בלונדון) הוא מוזיקאי ופזמונאי פופ ורוק בריטי. ידוע בתור המתופף והסולן של להקת הרוק ג׳נסיס. הדיסקוגרפיה של קולינס כוללת שמונה אלבומי אולפן שמכרו 33.5 מיליון יחידות מוסמכות בארצות הברית וכ-150 מיליון ברחבי העולם, מה שהופך אותו לאחד האמנים הנמכרים ביותר בעולם.
שנות ילדותו
קולינס נולד בצ'יזוויק שבמערב לונדון. הוא קיבל את מערכת התופים הראשונה שלו בחג המולד כשהיה בן 5. מאוחר יותר, דוד שלו הביא לו מערכת תופים חלופית, הוא התחיל לנגן באופן קבוע, וכישורי הנגינה שלו השתפרו. כשקולינס גדל הוריו קנו לו מערכות תופים נוספות. הוא התאמן לצד הטלוויזיה והרדיו, ומעולם לא למד לקרוא ולכתוב תווים, במקום זאת, הוא השתמש בשיטה שפיתח בעצמו.
קולינס חיפש כל הזדמנות להופיע. האימונים המקצועיים שלו החלו בגיל 14 כשנכנס ל"בית ספר לאומנויות הבמה על שם ברברה ספיק". הוא החל קריירה כשחקן ודוגמן, וזכה בתפקיד הראשי במחזמר "אוליבר!". הוא הופיע בסרטם של הביטלס, "לילה של יום מפרך", כאחד ממאות בני נוער הצורחים בהופעה של הלהקה. למרות ששימש דמות משנית הוא קיבל תקריב. אמו, שהיא סוכנת שחקנים שכרה את הניצבים לקהל, ודאגה שבנה יקבל תקריב בסרט.
למרות תחילתה של קריירת המשחק, קולינס המשיך לפעול בתחום המוזיקה (קולינס העדיף את עולם המוזיקה אף על פי שהוריו דחפו אותו לתחום המשחק). בזמן שלמד בבית הספר "Chiswick Community" הקים להקה שנקראה "The Real Thing" ולאחר מכן הצטרף ללהקת "The Freehold". עם להקה זו הוא כתב את השיר הראשון שלו, אשר נקרא "Lying Crying Dying".
תחילת דרכו כמוזיקאי מקצועי
עבודתו המקצועית הראשונה כמתופף הייתה בלהקת "Flaming Youth", אשר הוציאה אלבום אחד ב-1969, שנקרא "Ark 2". לאחר שנה של סיבוב הופעות, נוצרה מתיחות בין חברי הלהקה וחוסר בהצלחה מסחרית, שהביאה להתפרקות הלהקה.
לאחר זמן קצר, הוזמן קולינס לאודישן חשוב: אלבום הסולו הראשון של ג'ורג' האריסון, "All Things Must Pass". קולינס עבר את האודישן והוקלט מתופף על תופי קונגאס, אך כאשר רכש את האלבום התאכזב לגלות שהוא כלל אינו מוזכר ברשימת הקרדיטים. שמו נכלל באלבום אך ורק בהוצאתו המחודשת בשנת 2000.
השנים הראשונות עם ג'נסיס
ב-1970 ראה קולינס מודעה שהיה כתוב בה "דרוש מתופף רגיש למוזיקה אקוסטית, וגיטריסט אקוסטי". ג'נסיס כתבה מודעה זו לאחר שאיבדה שלושה מתופפים לאחר שני אלבומים שהוציאה. האודישנים התרחשו בחצר בית הוריו של פיטר גבריאל. המועמדים שבאו להבחן ניגנו שירים מתוך אלבומה השני של הלהקה, "Trespass" (1970). קולינס, שלא הכיר את שירי הלהקה לפני כן, הגיע מוקדם ופגש את בסיסט הלהקה מייק ראת'רפורד שהציע לו לשחות בברכת השחייה. בזמן ששהה בברכה, קולינס האזין לביצועיהם של מספר נבחנים ולאחר מספר ניגונים זכר את שירי הלהקה בעל פה.
קולינס עבר את האודישן, ושנה מאוחר יותר, יצא האלבום "Nursery Cryme" (1971). במשך חמש השנים הבאות, שימש כמתופף וזמר הרקע (לפעמים) בלהקה. בשירים "For Absent Friends" (מתוך "Nursery Cryme") ו-"More Fool Me" (מתוך האלבום "Selling England by the Pound", 1973) משמש קולינס כסולן.
ב-1974, בזמן הקלטת האלבום "The Lamb Lies Down on Broadway", בריאן אינו היה צריך מתופף לאלבומו "Another Green World", וקולינס נשלח לנגן, וכך שילמה הלהקה לאינו על עבודתו עמם.
ב-1975, מיד לאחר סיבוב הופעות, עזב גבריאל את הלהקה כדי לפתח קריירת סולו. קולינס הפך לסולן לאחר חיפושים מתישים של תחליף לגבריאל (בהם שר קולות רקע עם מעל לארבע מאות זמרים שנכשלו באודישנים לתפקיד). כדי לאפשר לקולינס לתפקד כסולן בהופעות חיות, הלהקה גייסה בהתראה קצרה את מתופף יס וקינג קרימזון לשעבר, ביל ברופורד כדי לנגן בהופעותיהם אך לאחר זמן קצר הוחלף במתופף צ'סטר תומפסון שמנגן בהופעותיהם עד היום. בזמן קטעים אינסטרומנטליים גם קולינס נוהג לנגן בתופים. לאחר שהפך קולינס לסולן הלהקה, השתנה בהדרגה סגנונה העיקרי מרוק מתקדם לפופ רוק, דבר שאכזב רבים ממעריציה אולם הקנה לה הצלחה מסחרית שלא זכתה לה לפני כן.
פרויקטים עם חברי ג'נסיס מחוץ ללהקה
בשנת 1976, התארח קולינס באלבום "Voyage Of The Acolyte", אלבום הסולו הראשון של סטיב האקט גיטריסט להקת ג'נסיס, קולינס לקח את תפקיד השירה המובילה בשיר "Star Of Sirius".
בשנת 1977, קולינס השתתף ולקח חלק בהקלטת האלבום "The Geese and the Ghost", אלבומו הראשון של הגיטריסט המקורי של להקת ג'נסיס, אנת'וני פיליפס (קולינס הצטרף ללהקה מספר חודשים לאחר שפיליפס עזב את הלהקה עקב פחד במה). קולינס תפקד כסולן בשירים: "Which Way the Wind Blows" ו-"God If I Saw Her Now", בנוסף לכך, קולינס לקח את תפקיד השירה המובילה גם ברצועה "Silver Song" (שיר זה הוקדש למתופף השני של להקת ג'נסיס). הרצועה נוספה לאלבום רק בהוצאתו המחודשת בשנת 2008.
באותה תקופה, ניגן קולינס גם עם להקת ג'אז בשם "ברנד אקס". הלהקה הקליטה את אלבומה הראשון, "Unorthodox Behaviour", עם קולינס כמתופף. מאז שנתן קולינס עדיפות ללהקת ג'נסיס, הלהקה הופיעה והקליטה מספר אלבומים בלעדיו, אחרי מספר שנים, חזר קולינס להקליט עם הלהקה את האלבום "Product", השיר "...And So to F..." אשר קולינס כתב לאלבום זה, נכלל גם ברצועת הבונוסים של הגרסה המחודשת לאלבום הסולו הראשון שלו "Face Value".
בשנת 1980 השתתף קולינס בהקלטת אלבומו השלישי של פיטר גבריאל. בזמן העבודה על האלבום, הכיר קולינס את המפיק המוזיקלי יו פאדג'הם, אשר עתיד להפיק עמו את רוב אלבומיו. כמו כן, באלבום זה פיתח קולינס טכניקת הקלטה מיוחדת לתופים ("Gated reverb", הטכניקה נותנת צליל דומיננטי וחזק יותר לתופים.) אשר עתידה לאפיין סגנונו המוזיקלי כאשר יתחיל את קריירת הסולו שלו.
עזיבתו וחזרתו של קולינס ללהקה
במקביל לפעילותו בלהקת ג'נסיס, בשנות השמונים קולינס פיתח קריירת סולו מצליחה, הוציא שורה של אלבומים שהפכו לרבי-מכר, ועזב את ג'נסיס בשנת 1996 כדי להתמקד בקריירת הסולו שלו. בשנת 1998 הצטרף לחברי הלהקה בהרכבה משנות השבעים לסט צילומים לרגל השקת המארז "Genesis Archive 1967–75" ("ארכיוני ג'נסיס 1967-75"). בשנת 1999 אף שב להקליט עם הלהקה בהרכב זה גרסה מחודשת לשירם "The Carpet Crawlers" (בגרסה זו חלקו קולינס וגבריאל את תפקיד השירה המובילה), אשר נכללה באלבום האוסף המקיף "Turn It On Again: The Hits".
בשנת 2014 השתתפו חברי הרכבה הקלאסי של להקת ג'נסיס (פיל, טוני, מייק, פיטר וסטיב) בסרט התיעודי "להקת ג'נסיס: יחד ולחוד", אשר הופק ושודר ברשת BBC הבריטית. הסרט עסק בסיפורה של הלהקה מתחילת ימיה ועד לאיחוד ב-2007. הסרט התמקד גם בקריירת הסולו של קולינס ועל יציאתו מן הלהקה.
בחודש מרץ 2020 פורסם כי ג'נסיס (בהרכב של קולינס, באנקס וראת'רפורד) תתאחד פעם נוספת ותצא לסיבוב הופעות ברחבי בריטניה בחודשים נובמבר ודצמבר של אותה השנה, לאחר שנוספו גם הופעות ברחבי ארצות הברית, סיבוב ההופעות נדחה פעמיים בשל מגפת הקורונה ולבסוף החל בספטמבר, 2021 כאשר בנו של קולינס, ניקולס מצטרף להרכב כמתופף. הסיבוב הורחב גם לארצות הברית ומדינות נוספות באירופה בשנת 2022.
1981–1983, אלבומיו הראשונים של קולינס וראשית עבודתו כמפיק אולפן
בשנת 1981 יצא אלבום הסולו הראשון של קולינס, "Face Value". בתחילה שירי האלבום נועדו לשימוש פרטי בלבד, והיו למסרים לגרושתו הטרייה של קולינס. אך כאשר חברי להקת ג'נסיס יצאו בקריירות סולו, החליט קולינס להשתמש בשירים אלו ובסופו של דבר יצאו באלבומו הראשון. האלבום כלל את הסינגל "In the Air Tonight", אשר הצליח במצעדים, הושמע רבות ברדיו והפך לאחד מלהיטיו המוכרים ביותר. האלבום כולל גם קאבר לשיר "Behind The Lines" של ג'נסיס בסגנון ג'אז. האלבום הפך להצלחה מסחרית מיידית ודורג במקום הראשון במצעדים רבים ברחבי העולם.
ב-1982 יצא אלבומו השני של קולינס, "!Hello, I Must Be Going". האלבום כלל את הלהיט "I Don't Care Anymore" ואת גרסת הכיסוי לשיר "You Can't Hurry Love" של להקת הסופרימס, אשר הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי. לאחר הוצאת האלבום, קולינס יצא לסיבוב ההופעות הראשון שלו. האלבום נתמך בסיבוב ההופעות העולמי הראשון של קולינס אשר כלל את צפון אמריקה ואירופה.
באותה השנה, הפיק קולינס לזמרת פרידה (אחת משתי הזמרות של הלהקה השוודית אבבא) את אלבום הסולו השלישי שלה: "Something's Going On". האלבום, שהתבסס על גירושיה של פרידה, הראה את המשותף בין שני הזמרים שעברו הליך גירושים.
בנוסף לכך ובמקביל לפרויקט זה, השתתף קולינס כמתופף ברוב רצועות האלבום "Pictures at Eleven", אלבום הסולו הראשון של סולן להקת לד זפלין לשעבר רוברט פלאנט. שנה לאחר מכן, חזר קולינס להקליט עם פלאנט את אלבומו השני "The Principle of Moments". קולינס גם הופיע עם פלאנט כמתופף בסיבוב ההופעות שקידם את אותם אלבומים.