cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרד הארבעה עשר
מחאות ראשוניות
המתחרים החליטו שהכללים החדשים מעמידים את ציירי הז'אנר וההיסטוריה במצב לא שוויוני ולכן ב-8 באוקטובר 1863, אחד המתחרים איוואן קרמסקוי ארגן מכתב קולקטיבי למועצה האקדמית, וביקש לתת למשתתפים בחירה חופשית של נושא אם הנושא שנקבע על ידי המועצה לא תאם את נטיותיהם האישיות של האמנים. המכתב גם הטיל ספק במידת ההמלצה לבודד את המשתתפים למשך 24 שעות כדי לעבוד על סקיצה של הציור העתידי. מכתבם נדחה ב-10 באוקטובר.
לאחר הדחייה שלחו התלמידים מכתב מפורט יותר לנשיא האקדמיה הנסיך גריגורי גגארין, שנותר ללא מענה. בניסיונם השלישי כתבו המתחרים ליו"ר המועצה, הרקטור פיודור ברוני, והלכו לבתיהם של לפחות ארבעה פרופסורים כדי לבקש מכל אחד מהם לשנות את הכללים. כתוצאה מכך, המועצה החליטה שלא ליישם נושאים רחבים וחזרה לפרקטיקה הרגילה של הקצאת נושאים ספציפיים למתחרים.
המרד
הסטודנטים נעלבו מחוסר ההיענות לעתירותיהם והחליטו אם בקשתם לא תענה, הם יסרבו להשתתף בתחרות, וכי כל אחד מהם יגיש בקשה לסיום האקדמיה בלילה שלפני התחרות. בשעה 10:00 ב-9 בנובמבר 1863, זומנו כל חמישה עשר משתתפי התחרות לאולם הכנסים של האקדמיה, שם הכריז גגארין שנושא התחרות הקרובה יהיה "המשתה בוואלהלה" עם התמקדות באושרם שלאחר המוות של הגיבורים שנפלו. זהו נושא מהסאגות הנורדיות.
לאחר ההכרזה, איוואן קרמסקוי נשא נאום קצר בו הצהיר על סירובו להשתתף בתחרות, וביקר את האקדמיה על כך שלא הגיבה לעתירות שלהם. בעקבות הנאום, כל הסטודנטים מלבד אחד החלו לעזוב את אולם הכנסים. בדרכו החוצה השאיר כל תלמיד מכתב מוכן המודיע כי לא ישתתף בתחרות וביקש להעניק לו דיפלומה כאמן מדורג, לה זכאי כל תלמיד ללא קשר להצלחתו בתחרות.
המשתתף שנותר היה האמן ההיסטורי פיוטר זבולוצקי, שהודיע ​​על כוונתו להשתתף בתחרות. מועצת האקדמיה אמרה לזבולוצקי שהתחרות לא יכולה להתקיים עם אדם אחד בלבד.
תוצאות
בסוף 1863, המשיכו האמנים להקים את ארטל האמנים שם יכלו למכור באופן עצמאי את יצירותיהם. למרות הצלחתה הכלכלית, הקבוצה התפרקה שמונה שנים לאחר מכן וחלק מחבריה הצטרפו לקבוצה חדשה בשם ״הנודדים״ (Peredvizhniki).
שבעה מתוך ארבעה עשר חברי המרד, כולל איוואן קרמסקוי, קיבלו מאוחר יותר את תואר הכבוד אקדמאי ואילו שלושה קיבלו את התואר פרופסור של האקדמיה הקיסרית לאמנויות. זוהי אינדיקציה לכך שהאמנים לא היו מתנגדים עקרוניים לאקדמיה לאמנויות, אליה הם השתייכו מבחינות רבות. הם רצו להיות חופשיים להראות ולמכור את עבודתם באופן עצמאי.
האקדמיה סיפקה ל״נודדים״ חללי תצוגה במשך השנים הבאות.
האירוע היה ההפגנה הראשונה של אמנים ריאליסטים נגד הסגנון הקלאסי שהיה פופולרי ברוסיה של המאה ה-19. היסטוריונים כגון ו מציינים את המרד כמקור הריאליזם באמנות הרוסית.
איבאר אוסן
חייו
אוסן, שגדל כבנו של חוואי מן השורה, היה אוטודידקט. בגיל 18 פתח בית ספר עבור ילדי המחוז בו גדל, מרה ורומסדל. לאחר כשנתיים, בהיותו בן עשרים, הקדיש את זמנו ללימודי שפות, ובמהרה הפך למומחה בשפות רבות. ספרו הראשון, אוסף שירי עם בניב המקובל באזורו, יצא בשנת 1843 והתקבל בעניין רב. בשנת 1848 יצא ספרו המונומנטלי "דקדוק הניבים הנורווגיים" ("Det Norske Folkesprogs Grammatik"), לאחר תחקיר ממושך, שכלל מסעות לרחבי המדינה. שנתיים מאוחר יותר הוציא אוסן בפעם הראשונה את המילון לדיאלקטים הנורווגיים, "Ordbog over det Norske Folkesprog", מתוך חומרים שכבר אסף עבור ספרו הקודם. בכך הניח למעשה את התשתית ליצירת שפה חדשה, נורווגית חדשה. אוסן כתב שירים ומחזות בשפה שיצר, כדי להמחיש כיצד יש להשתמש בה. מחזותיו זכו לפופולריות רבה, והוצגו שוב ושוב. למרות שאוסן עצמו התרחק מפרסום ציבורי, שמו הלך לפניו והוא הפך לבעל שם ברחבי המדינה. הפרלמנט תמך בו בנדיבות, כך שהתאפשר לו לעסוק בהרחבת השפה ושיפורה ללא צורך לדאוג לפרנסתו. הוא המשיך להוציא מילונים משופרים וספרי דקדוק עבור השפה החדשה, שהפכה לשפה הרשמית השנייה של המדינה (בנוסף לנורווגית ספרותית). אוסן הוא מן האנשים הבודדים בהיסטוריה, וייתכן שאף היחיד, שאחראי ליצירת שפה (או לכל הפחות הגדרתה מתוך ניבים קודמים) שהתקבלה בצורה כה רחבה בקרב ההמון.
אוסן מת ב-23 בספטמבר 1896 ונקבר בלוויה ממלכתית.
שנת 2013 נקבעה בנורווגיה כ"שנת השפה" לרגל מאתיים שנה להולדתו (וכן במלאת מאה שנה לפתיחת התיאטרון הנורווגי באוסלו). השנה התמקדה בהצגת המגוון הלשוני בנורווגיה ושימורו. ביום הולדתו המאתיים, 5 באוגוסט 2013, ה-Bergens Tidende, אחד העיתונים הגדולים במדינה, היוצא לאור בדרך-כלל בנורווגית ספרותית, הופיע במהדורה מיוחדת בנורווגית חדשה.
Israel Journal of Entomology
Israel Journal of Entomology הוא כתב עת מדעי של גישה חופשית הנבדק בביקורת עמיתים ומכסה את כל תחומי האנטומולוגיה, כולל Uniramia שאינם חרקים (נדלים ורבי רגל) וסרטנאים ובעלי כליצרות יבשתיים. כתב העת מתפרסם בעיקר באופן אלקטרונית באתר החברה האנטומולוגית בישראל. גליונות כתובים מודפסים פעם שנה ומכילים את כל המאמרים שפורסמו באותה שנה. הפרסום בכתב העת אינו כרוך בתשלום.
היסטוריה
כתב העת יצא לראשונה ב-1966 ועורכו הראשון היה חנן ביטינסקי-זלץ. בהקדמה של הכרך הראשון הסביר ביטינסקי-זלץ ושהעיתון נועד ליצור קהילה ולתת במה לחוקרים מקומיים ואחרים שעוסקים במחקרים אנטומולוגים בארץ ישראל והמזרח הקרוב. לאחר ביטינסקי שימשו כעורכים ראשיים יחזקאל ריבנאי, אלכסנדר טהורי, אורי גרזון, יאיר בן דב, אמנון פרידברג ומיכאל מוסטובסקי. במשך השנים בחרו חוקרים רבים מכל העולם לפרסם בו את מאמריהם בתחום הטקסונומיה והסיסטמטיקה של חרקים עכבישנים, מאמרים רפואיים וחקלאיים בנושא האנטמולוגיה כמו גם אקולוגיה, התנהגות אנטומיה של פרוקי-רגליים.
אום סלאל (כדורגל)
נאדי אום סלאל א-ריאדי (מועדון הספורט אום סלאל; בערבית: نادي أم صلال الرياضي; בתעתיק מדויק: נאדי אם צלאל אלריאצ'י) הוא מועדון כדורגל מהעיר אום סלאל מוחמד שבקטר. בעבר הוא נקרא "מועדון הספורט א-תדאמון". זהו המועדון הקטרי הראשון שהעפיל לשלב חצי הגמר של ליגת האלופות האסיאתית.
היסטוריה
מועדון הספורט אום סלאל נוסד בשנת 1979 תחת השם "מועדון ספורט א-תדאמון", ונכנס לליגת המשנה הקטרית לצד חמישה מועדונים אחרים. לאחר התפרקות של שני מועדונים בליגה, התפרקה גם קבוצת א-תדאמון.
הקבוצה הוקמה מחדש בשנת 1996, כאשר השייח' עבדולעזיז בן עבדולרחמן אלת'אני עומד בראשה. היא זכתה באליפות ליגת המשנה הקטרית בעונתה השנייה ועשתה זאת גם בשנים 2000 ו-2006.
בשנת 2004 שונה שם המועדון ל"אום סלאל" בהחלטת הוועד האולימפי של קטר.
המועדון העפיל לליגת העל הקטרית בעונת 2006/2007. הוא נהנה מהצלחה בליגה, כשסיים במקום השלישי מספר עונות ברצף. בשנת 2008 העפיל המועדון לליגת האלופות האסיאתית 2009, לאחר שניצח את אל-גראפה בתוצאה 4:1 בדו-קרב בעיטות עונשין מ-11 מטרים בגמר גביע אמיר קטר.
כינויה של הקבוצה, "הבזים של ברזן", מתייחס למגדל ברזאן.
תותחי בטאסי
תותחי בטאסי (באנגלית: Guns at Batasi) הוא סרט דרמה בריטי משנת 1964, בבימויו של ג'ון גילרמן, עם ריצ'רד אטנבורו, ג'ק הוקינס, פלורה רובסון ומיה פארו בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "המצור על בטרסי" מאת רוברט הולס (1962). העלילה מתרחשת במדינה אפריקאית שהייתה עד לא מזמן בשלטון בריטי, שפורץ בה מרד נגד המשטר. הבריטים המעטים שנשארו לאמן את צבא הילידים נמצאים במצב מביך ובראשם רס"ר המחנה שעומד על שלו, לא נכנע לדרישות המורדים ויודע לשמור על כבודם ועל מסורת האתיקה של הצבא הבריטי.
ריצ'רד אטנבורו זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי.
זה תפקידה המשמעותי הראשון של מיה פארו בקולנוע ועל כך זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית חדשה ומבטיחה.
דאגלס סלוקומב זכה בפרס באפט"א לצילום הטוב ביותר.
תקציר העלילה
מחנה אימונים של רובאי המלך האפריקנים, ליד העיר בטאסי במדינה שאך זה קיבלה עצמאות מבריטניה. את החיילים מאמנים סמלים בריטיים ובראשה רס"ר המחנה (Regimental Sargesnt Major) לודרדייל (ריצ'רד אטנבורו) שנמצא במחנה זה כבר 23 שנים.
במדינה מתחוללת הפיכה ומפקד המחנה, קולונל דיל (ג'ק הוקינס) מקבל פקודה להגיע לתדרוך אצל סגן הנציב הבריטי סיר ויליאם (ססיל פרקר) ולהעביר את הפיקוד במחנה לקפטן אברהם (ארל קמרון).
אחד ממפקדי הפלוגות, לוטננט בוניפס (ארל ג'ון) מחולל מרד ועוצר את קפטן אברהם. אברהם מצליח להימלט ולהגיע פצוע לחדר האוכל שם נותן לו לודרדייל מקלט.
לודרדייל מארגן את סמליו, מגיע למחסן הנשק ובצעקות מפחידות מכריח את הזקיף לתת לו לעבור ולפתוח את הנשקיה שם הם מצטיידים ברובים, מקלעים, רימוני יד ועוד.
למקום מגיעים חייל בריטי בשם וילקס (ג'ון לייטון) ואתו עובדת או"ם בשם קארן אריקסון (מיה פארו) שנתקעו בשדה התעופה. לודרדייל מחלק את האנשים לשמור על חדר האוכל. בין וילקס ואריקסון מתפתח רומן קצר.
מסבכת את המצב היא חברת הפרלמנט מיס ברקר-וייז (פלורה רובסון) שמגיעה לביקור ומתנגדת לפעילות המיליטריסטית של לודרדייל. היא מכירה את בוניפס ורוצה ללכת אליו ולסדר את העניינים ללא אלימות אך הוא לא נותן לה לעזוב את המקום גם לאחר איומיה שזה יעלה לו בתפקידיו בעתיד.
ברקר -וייז שמטפלת בקפטן הפצוע מצליחה להימלט ולהגיע לבוניפס ומגלה לו כי אברהם מוחזק בחדר האוכל. היא מכירה את בוניפס משהותו בבריטניה ומעריכה אותו כאדם מוסרי. היא מבקשת ממנו לדאוג לפנות את קפטן אברהם לבית חולים ורק מאוחר היא מבינה שהוא עומד לרצוח אותו לאחר שהוא מודיע לה כי "בארצו יש סטנדרטים אחרים"
בוניפס מציב שני תותחי בופורס 40 מ"מ מול חדר האוכל ונותן אולטימטום של שעה להסגיר את קפטן אברהם אחרת יפגיז ויהרוס את המבנה ואת הנמצאים בו. לודרדייל לא נרתע ומתכנן פעולת נגד. הוא וווילקס (שנבחר בהגרלה), מצטיידים ברימונים ואוגפים את התותחים בעוד שהסמלים מארגנים שירה ונגינה שמושכת את לב החיילי הילידים. הם מצליחים להגיע לתותחים, להניח עליהם רימוני יד ולפוצץ אותם.
לאחר זמן קצר מגיע למקום קולונל דיל ומודיע ללודרדייל כי הוקמה ממשלה חדשה וכי בוניפס הוא כעת קולונל ודורש כי לודרדייל יעזוב את המדינה תוך 24 שעות. הקולונל לוחש לו כי לדעתו פעל כיאות. לודרדייל פוסע בגאווה במחנה לקראת תפקידו הבא.
יחסי אורוגוואי–שוודיה
שוודיה הייתה מקלט חשוב עבור אורוגוואים גולים במהלך הדיקטטורה הצבאית-אזרחית (1973-1985); ישנם מספר אורוגוואים שעדיין חיים בשוודיה.
ביקורים
באוקטובר 2011, הנשיא האורוגוואי חוסה מוחיקה הגיע לביקור רשמי בשוודיה.
זהר אוריין
זהר אוריין (נולדה ב-19 בדצמבר 1937) היא אשת ציבור וקריינית ישראלית. הייתה קריינית בקול ישראל במשך 40 שנה.
ביוגרפיה
גדלה בקיבוץ שער העמקים שם התבלטה בקטעי קריאה, בשירה ובמשחק.
בשנים 1957–1959 שירתה בלהקת הנח"ל יחד עם אורי זוהר, עליזה רוזן, יוסי פרוסט, יהורם גאון, אריק איינשטיין, עמי גלעד ועוד.
לאחר שחרורה השתתפה במקהלה שליוותה את להקת כרמון במופע של אד סאליבן באולם רדיו סיטי בניו יורק.
הייתה חלק מלהקת הנשים שהופיעו במועדון התיאטרון בחיפה יחד עם עליזה עזיקרי, מרגלית אנקורי, ברוריה אביעזר, רינה אוסצ'גה, גליה טופול ועוד.
השתתפה גם בלהקת "זרקור" יחד עם אלברט כהן, ליה דוליצקיה ויעקב בנאי.
ב-1962 החלה לעבוד בקול ישראל. במשך כ-10 שנים הגישה את התוכנית לעקרת הבית ששודרה מדי יום בשעות 10.00 - 12.00. בתוכניות אלה עסקו בבישול (רות סירקיס), טיולים (אורי דביר), נימוסים (חנה בבלי) ורופא ילדים (ד"ר פנחס שרשבסקי). היא החליפה בתפקיד זה את רבקה מיכאלי.
במשך השנים קריינה ושרה מאות פרסומות ביחד עם משה טימור ויורם ארבל.
ב-1986 החלה לקריין חדשות והמשיכה בכך עד לפרישתה בשנת 2002.
הייתה נשואה לנחום רז, ממקימי קריית עתידים ומרכז הירידים והקונגרסים בישראל, יקיר העיר תל אביב-יפו וחבר מועצת העיר (נפטר ב-2011) ולהם שתי בנות.
קאל סוברפנה
פליפה סוברפנה קלוסה ( הידוע גם בשם קאל סוברפנה; נולד ב-1 במאי 1940 בפנגסינאן שבפיליפינים) הוא אמן קומיקס פיליפיני.
ביוגרפיה
הוא ילדם היחיד של רופינו קלוסה וטיאופילה סוברפנה. סוברפנה התייתם מוקדם בחייו, אמו נפטרה במלחמת העולם השנייה כשהיה בן שנה בלבד ואביו עבד תמיד ביער בגלל המלחמה. הוא הושאר בהשגחת דודות וקרובי משפחה.
כאשר המלחמה הסתיימה, אביו הצליח לקבל עבודה כשליח בסניף דואר במנילה, ואביו לקח אותו להתגורר שם. סוברפנה בילה את מרבית חייו בגיל העשרה בבית הספר התיכון קזון סיטי בקאמונינג, קזון סיטי. לאחר הלימודים בתיכון, הוא החל ללמוד אמנויות באוניברסיטת הפיליפינים בדילימן. בזמן לימודיו בקולג' הוא עבד כמאייר בחנות ספרים מקומית, וסיפק את הציורים לספרי הלימוד המשמשים בבתי ספר יסודיים ובתי ספר תיכוניים.
לאחר קבלת התואר בקולג', הוא קיבל עבודה קטנה בחברת פרסום מקומית, שם היה מצייר את כל דמויות הרומן פלורנטה של פרנסיסקו בלגטה בלורה. הוא הגיש מועמדות כמאייר בכמה פרסומי קומיקס, כולל שירותי גרפיקה לאמנויות בע"מ. (GASI), פרסום האטלס, חברת ההוצאה לאור Islas Filipinas ופרסום ACE. הוא עבד שם שנים, ויצר קומיקסים כמו Silangan, Aliwan, Wakasan, Lovelife, Funny Komiks, שהיו פופולריים מאוד באותם זמנים.
הוענק לו פרס על "האיור הטוב ביותר של קומיקס" על איור שערו של Lovelife Komiks.
בין עבודותיו היו קרפוב, דרמו קנדאדו, ורטוד ותנ"ך לילדים בפיליפינית.
אברהם קלויזנר
רבי אברהם קלויזנר (? - ה'קס"ט/ה'ק"ע; מכונה גם מהרא"ק) שימש כרב, וככל הנראה גם כראש ישיבה בווינה במאה ה-14. על פי עדות תלמידו רבי אייזיק מטירנא המהרא"ק חיבר הגהות לספר מנהגים קדום יותר המסודר לפי לוח השנה החל מראש חודש אלול. בנוסף חיבר המהרא"ק ספר העוסק בהלכות שחיטה ובדיקה. תלמידיו המהר"י טירנא והמהרי"ל חיברו את ספרי המנהגים המפורסמים והמשפיעים ביותר במאות השנים שלאחר מכן, בשניהם מובא רבות מתורתו של רבם המובהק, המהרא"ק. פסיקותיו מובאות גם בכתבי חכמי אשכנז אחרים, ובהם המהר"י וייל.
חייו
בארכיון העיר וינה המהרא"ק מכונה בתואר כבוד "מייסטער" ומופיע כנשוי לרבקה, שמופיעה כאלמנה ברישומים מחורף ה'ק"ע, דבר המעיד על מותו מאז השנה שלפני בה עוד הופיעו כנשואים. על פי דברים שהובאו בלקט יושר משמו של רבי ישראל איסרלן, וכן מדברי המהרי"ל בשו"ת שלו, משתמע שהמהרא"ק כיהן כראש ישיבה בווינה לצד מהר"ם ס"ל, והמשיך לכהן גם לאחר מותו של המהר"ם.
ספר המנהגים
ספר המנהגים עליו חיבר רבי אברהם את הגהותיו הוא ככל הנראה קובץ קדום שקיבץ מנהגים מאזור צרפת ואשכנז לאורך כמה מאות שנים שבהן נוספו הגהות על ידי רבנים שונים, על חלק מהתוכן חתום חיים פלטיאל (בתוספת כינויים שונים, "הבחור/תולעת/רבי"), אליו מיוחס התוכן עליו חוברו הגהות המהרא"ק, אך לעיתים רבות מובאים דבריו של רבי חיים בצורה ויכוחית ואף סותרת תוכן קודם, מה שמעיד על מחברים נוספים. כמו כן, נראה שחלק מההגהות חוברו אף לאחר המהרא"ק.
ההגהות בספר מביאות מסידור רש"י ומחזור ויטרי, מנהגי מהר"ם מרוטנבורג, התשב"ץ, המרדכי, הרא"ש, הגהות אשרי, הגהות מיימוניות, טור אורח חיים ועוד. סגנונו של המהרא"ק הוא בעיקר לצטט את לשון המקורות אותם הוא מביא לעדות על המנהג, כך שפעמים רבות לא ברורה דעתו האישית בנדון, פרט שחשוב במקרים בהם מביא שני מקורות סותרים. מאידך, סגנון זה מהווה לעיתים עדות קדומה על נוסח שונה בספר הפסיקה האשכנזיים הקדומים.
ספר המנהגים היווה ככל הנראה את ההשראה לתלמידיו המהר"י טירנא והמהרי"ל, לחבר ספרי מנהגים נוספים ולהפיץ את תורתם. דבריו ומנהגיו של המהרא"ק מובאים רבות בספרי תלמידיו.
עונת 1969/1970 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל
עונת 1969/1970 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-15 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-21 באוגוסט 1969 ותחרות הסתיימה ב-6 במאי 1970.
בתחרות השתתפו 33 קבוצות.
משחק הגמר נערך בסן סירו, מילאנו. התחרות הסתיימה בניצחון של פיינורד בפעם הראשונה בתולדות המועדון. זה היה הפעם הראשונה שקבוצה הולנדית זכתה בגביע.
מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו 33 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר.
בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", הורחב לכל שלבי התחרות. סוכם שבכל מקרה לא יהיה משחק נוסף, ובמקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח יקבע על ידי הטלת מטבע.
יחסי אירלנד–ארגנטינה
יחסי אירלנד–ארגנטינה הם יחסי החוץ בין ארגנטינה לאירלנד.
הגירה
שתי המדינות חולקות היסטוריה של התרבות האירית בשל העובדה שמעל 50,000 מתיישבים אירים היגרו לארגנטינה. ארגנטינה היא בית הקהילה האירית החמישית בגודלה בחו"ל והגדולה ביותר במדינה שאינה דוברת אנגלית. למעלה מחצי מיליון אזרחים ארגנטינאים טוענים למורשת אירית.
היסטוריה
מהגרים אירים קדומים אולי הגיעו לארגנטינה עם מתנחלים ספרדים בשירות ספרד. בין השנים 1806–1807 ניסו הכוחות הבריטיים להשתלט ללא הצלחה על חלקים בארגנטינה, בעיקר סביב אזור ריו דה לה פלטה, שנודע בכינוי "הפלישות הבריטיות לתחתית הנהר". במהלך הפלישה ערכו כמה חיילים אירים את הצבא הבריטי והצטרפו לצבא הספרדי / ארגנטינאי. האירי הידוע ביותר היה האדמירל ויליאם בראון שהגיע לארגנטינה בשנת 1810. הוא מוסמך כי יצר את הצי הארגנטינאי ועל לחימה מטעם ארגנטינה נגד ספרד, ברזיל, אנגליה וצרפת. בגלל עוני ורעב, למעלה מ-50,000 אזרחים אירים היגרו לארגנטינה בין השנים 1830–1930 בחיפוש אחר אדמה וחיים טובים יותר.
במהלך מלחמת פוקלנד (אפריל–מאי 1982) בין ארגנטינה לבריטניה, אירלנד הייתה חברה בלתי קבועה במועצת הביטחון של האו"ם והצביעה בעד החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 502 שדרשה הפסקת פעולות איבה בין ארגנטינה לבין בריטניה ונסיגה מוחלטת על ידי הכוחות הארגנטינאים של איי פוקלנד. במקביל, ראש ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר ביקשה מממשלת אירלנד להימנע מהחלטה הקוראת להפסקת אש בין בריטניה לארגנטינה.
ביקורים רשמיים
ביקורים רשמיים מאירלנד בארגנטינה
נכון להיום, אף נשיא ארגנטינה לא ביקר באירלנד.
יחסי סחר
בשנת 2014 הסתכם המסחר הכולל בין ארגנטינה לאירלנד ב-545 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של ארגנטינה לאירלנד כולל: פולי סויה, סובין, יין, ירקות אחרים ושמנים אתרים. הייצוא העיקרי של אירלנד לארגנטינה כולל: תרופות ארוזות, מנופים, מחשבים וציוד רפואי. ארגנטינה היא שותפת הסחר השלישית בגודלה של אירלנד בסחר באמריקה הלטינית. בשנת 2000 החלו המדינות החברות במרכוסור (הכוללת את ארגנטינה) והאיחוד האירופי (הכולל את אירלנד) משא ומתן על הסכם סחר חופשי.
הסכמים דו צדדיים
לשתי המדינות יש הסכם החלפת מידע על מיסים.
בשנת 2015 חתמו ארגנטינה ואירלנד על אשרת עבודה וחופשה.
חלום מרדכי
חלום מרדכי  הוא סיפור המתאר חלום שחלם מרדכי היהודי בשנה השנייה למלכות אחשוורוש. הסיפור הוא אחד מהתוספות המאוחרות המופיעות לראשונה בנוסח תרגום השבעים היווני של מגילת אסתר.
הסיפור
על פי התוספת למגילת אסתר החלום מהווה הקדמה למגילה, הוא התרחש שנה לפני תחילת הסיפור שבמגילה המקראית, בשנה השנייה להמלכתו של אחשוורוש ומצורפת לו גם פרשת קשר הסריסים בגתן ותרש שסוכלה על ידי מרדכי. לפי הסיפור מרדכי היהודי חולם חלום ובו קיים מאבק בין שני תנינים שבעקבותיו נאספו כל העמים להילחם ב"גוי קטן". לפי סוף החלום העם ניצל בדרך כלשהי בזכות מעיין מים שנהפך לנהר גדול שהפך את העם הקטן למשפיע יותר, את החלום לא גילה מרדכי לאיש. פתרון החלום מופיע בתרגום השבעים בסוף מגילת אסתר, ובו נאמר כי שני התנינים הם מרדכי והמן האגגי, ואסתר היא המעיין שהושיע את העם.
השפעת הסיפור
סיפור החלום נכנס בווריאציות שונות לדברי חז"ל ובהם למדרש אסתר רבה בפרשה ב'. גם בספר יוסיפון מופיע סיפור החלום, בו זיכרון החלום מתלווה לידיעתו של מרדכי לגבי מזימתו של המן האגגי ומובא לידיעת אסתר. בוולגטה החלום מופיע כנספח בסוף מגילת אסתר.
המטרה להוספת הסיפור יכולה להיות הענקת משמעות דתית-מטאפיזית לאירועי המגילה, שבנוסח המסורה אינה נזכרת.
יחסי החוץ של פרגוואי
מדיניות החוץ של פרגוואי מתרכזת בשמירה על יחסים טובים עם שכנותיה והיא תומכת פעילה בשיתוף פעולה אזורי. היא חברה באו"ם וכיהנה כהונה אחת במועצת הביטחון של האו"ם בשנים 1967–1969. היא שומרת על חברות במספר מוסדות פיננסיים בינלאומיים, ביניהם הבנק העולמי, בנק הפיתוח הבין אמריקני וקרן המטבע הבינלאומית.
ברמה הפוליטית הטיפול בעניינים דיפלומטיים ויחסים בינלאומיים של פרגוואי מטופלים רשמית על ידי משרד יחסי החוץ, העונה לרשות המבצעת של הממשלה. שר החוץ הנוכחי נכון לשנת 2018 הוא לואיס אלברטו קסטיליוני.
שלא כמו כל מדינה אחרת בדרום אמריקה, פרגוואי מכירה ברפובליקה של סין במקום הרפובליקה העממית של סין. אף על פי שאינה מדינה גדולה במיוחד במונחים מוחלטים, פרגוואי כיום היא המדינה הגדולה ביותר המקיימת יחסים דיפלומטיים רשמיים עם הרפובליקה של סין.
ארגונים בינלאומיים
פרגוואי חברה בארגונים הבינלאומיים הבאים:
CAN (עמית), ארגון המזון והחקלאות, G-11, G-77, הבנק הבין-אמריקאי לפיתוח, סבא"א, הבנק העולמי, הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית, בית הדין הפלילי הבינלאומי, הצלב האדום, IDA, הקרן הבינלאומית לפיתוח חקלאי, IFC, IFRCS, ארגון העבודה הבינלאומי, קרן המטבע הבינלאומית, ארגון הימאות הבינלאומי, אינטרפול, הוועד האולימפי הבינלאומי, ארגון ההגירה הבינלאומי, האיגוד הבין-פרלמנטרי, ארגון התקינה הבינלאומי (משקיפה), ITSO, איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי, קונפדרצית איגודי העובדים הבינלאומית, LAES, LAIA, מרקוסור, MIGA, MINURSO, MINUSTAH, MONUSCO, המדינות הבלתי-מזדהות (משקיפה), ארגון מדינות אמריקה, OPANAL, הארגון למניעת הפצת נשק כימי, PCA, קבוצת ריו, האומות המאוחדות, UNASUR, ועידת האו"ם לסחר ופיתוח, אונסק"ו, UNFICYP, UNIDO, האיחוד הלטיני, UNMIL, UNMIS, UNOCI, UNWTO, UPU, WCO, ארגון הבריאות העולמי, הארגון העולמי לקניין רוחני, הארגון המטאורולוגי העולמי, ארגון הסחר העולמי.
האפלת שפה
האפלת שפה היא תופעה פיזיקלית שבה הבהירות הנראית של פני השמש או כוכב נחלשת ממרכזה אל שפתה. מקורה של תופעה זו בכך שפני הכוכב אינם אטומים, אלא בעלי מידה מסוימת של שקיפות המאפשרת לצפות לעומק של כמה מאות קילומטרים לתוך שכבת הפוטוספירה. תופעה זו נראית באופן ברור במיוחד בשמש בזכות קרבתה לכדור הארץ ביחס לכוכבים, אולם תופעות פיזיקליות נוספות מאפשרות לצפות בהאפלת השפה גם בכוכבים מסוימים. בירח לדוגמה, לא נצפית תופעת האפלת שפה, מפני שפניו מוצקים ואטומים.
מבט אל מרכז השמש, שם בהירותה מרבית מכוון שבכיוון זה עומק החדירה מיתרגם למבט אל מרחק קטן ממרכז השמש בו הטמפרטורה גבוהה יותר. מבט אל שפת השמש, שם בהירותה נמוכה יותר, נגרם מכך שחדירה לאותו עומק אופטי מיתרגם למבט אל אזור הרחוק יותר ממרכזה. מראה האפלת שפת השמש תלוי בנקודת המבט של הצופה, וכאשר השמש סובבת סביב צירה אזורים שנעים משפתה למרכז מתבהרים ומוחשכים בהמשך הסיבוב לעבר שפתה השנייה. תופעת האפלת השפה נצפית נוסף לשמש גם בכוכבים שונים, במיוחד בכוכבים משתנים לוקים וכוכבים בעלי כוכבי לכת.
תופעת האפלת השפה נובעת משני תהליכים פיזיקליים המנוגדים זה לזה: השכבה הפנימית יותר חמה יותר ושטף הקרינה ממנה גדול יותר, אולם ההסתברות שפוטון שנפלט משכבה פנימית ייפלט מפני השמש קטנה ככל שמקורו בשכבה עמוקה יותר. במרכז השמש הטמפרטורה מגיעה לכ-15 מיליון מעלות, בעוד שבפניה הטמפרטורה היא כ-6,000 מעלות בלבד, משמעותה של ירידת טמפרטורה זו היא ירידה בעוצמת האור שנפלטת מכל שכבה בתלות בטמפרטורה כפי שמתואר על ידי חוק סטפן-בולצמן. הפוטוספירה אטומה באופן חלקי, ולכן פוטון שנפלט בתוככי השמש עשוי להיבלע לפני שיצא מן השמש, חוק בר-למברט מתאר את הירידה בהסתברות של פוטון לחצות דרך אופטית מסוימת מבלי להיבלע, ומשמעותו ששכבות שנמצאות בעומק אופטי גדול יותר יתרמו פחות להארה. השפעות פנימיות אלו לא משתנות באופן משמעותי בתוך השמש, אולם היטלן על קו ראייה של צופה המרוחק מן השמש תלוי בקו הראייה.
יוחנן הרסון
יוחנן הרסון (1 בפברואר 1950 – 20 בפברואר 2022) היה צייר, פסל, שחקן ותפאורן ישראלי.
ביוגרפיה
הרסון נולד וגדל במונטריאול, קנדה. החל לצייר בגיל צעיר ובגיל 8 זכה בפרס יוקרתי לאמנות ילדים. כבר מגיל 12 החל לעבוד כשחקן. הוא שיחק באופרת סבון בטלוויזיה במשך חמש עונות רצופות והופיע במספר סרטים עלילתיים, דרמות טלוויזיה, ושיחק בהצגות תיאטרון.
בשנת 1967 הגיע לישראל על מנת ללמוד בבצלאל אך חזר לקנדה והחל ללמוד באוניברסיטת קונקורדיה שבמונטריאול, דרמה ועיצוב. הוא סיים את לימודיו בשנת 1971. בשנת 1974 קיבל תואר ראשון מהאוניברסיטה העברית בירושלים בספרות אנגלית ותיאטרון.
הרסון ייצר שטיחי קיר דקורטיביים, ושימש אמן והמנהל האומנותי של סטודיו ארט נובה בירושלים.
עבודותיו של הרסון מוצגות במוסדות ציבוריים ופרטיים שונים כמו: בנייני האומה בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, בית העיתונאים בירושלים, בנק מזרחי (ב-38 סניפים), סביוני הגן בתל אביב, לובי אפריקה ישראל (פרס העיצוב הטוב ביותר), תיאטרון רמת גן, קונסרבטוריון באור יהודה, מרכז היהלומים בתל אביב ועוד. כמו כן עבודותיו מוצגות בתערוכות באירופה ובצפון אמריקה.
שיחק בתפקיד אורח בסדרת המתח והמסתורין של מיקי בהגן "סיפורים לשעת לילה מאוחרת" בפרק 'מוות בטוח' לצידם של נתן זהבי ודן תורג'מן. בשנים 1996–1999 שיחק הרסון בסדרת טלוויזיה הישראלית כסף קטלני, בערוץ 2 את דמותו של מרסל הצרפתי.
בשנת 2007 הקים בצוותא עם מרלן פרר את גלריית GEBO בבית אמריקה בתל אביב. רפאל ברביבאי הצטרף אליהם כאוצר הגלריה. בדצמבר 2011 אצר תערוכה ייחודית "מבט גאה", שבאה לבחון, מהי "מיניות גברית הומוסקסואלית".
הרסון התגורר בתל אביב, היה גרוש ואב לשני ילדים. נפטר ב-20 בפברואר 2022 בגיל 72.
תערוכות
תערוכות יחיד:
תערוכות קבוצתיות:
אנדרטת המגינים
אנדרטת המגינים היא פסל העשוי מברונזה, שיצר נתן רפפורט בשנת 1953. האנדרטה מציגה שלוש דמויות עומדות זקופות, חברה וחבר של הקיבוץ עם חייל לוחם, לזכרם של 44 מגיני קיבוץ נגבה ולוחמי חטיבת גבעתי שנפלו במלחמת העצמאות. האנדרטה ניצבת על שטח קרקע מוגבה בסמוך לחלקה הצבאית של בית הקברות בקיבוץ נגבה.
תיאור הפסל
האנדרטה עשויה מברונזה, מתנשאת לגובה של 4.5 מטר ולרוחב של 4 מטר ושוקלת 6 טון. האנדרטה מציגה מתוך רקע של שיבולים, ענבים ועלי עצי זית, שלוש דמויות עומדות זקופות כשהן אוחזות ידיים, המסמלת את אחוות האחים והלוחמים: חברה וחבר של הקיבוץ עם חייל לוחם. הדמויות הן אידיאליסטיות, גדולות מהחיים וגבוהות מגובה אדם. הן צופות אל עבר האופק בתקווה, ומבטן מכסה את כולו. בגדיהן אופייניים לתקופה ונצמדים לגופם כאילו הם עומדים מול הרוח, אך עמידתם איתנה ומביעה הן עוצמה פיזית והן עוצמה רוחנית. מצידו הימני של הפסל עומדת אישה הנושאת על כתפה תיק עזרה ראשונה, במרכז עומד חלוץ צעיר האוחז בטוריה ובצדו הימני של הפסל עומד חייל חגור במותניו כדורים ובידו רובה העולה מתוך ענפי זית. האנדרטה היא לזכרם של 44 מגיני קיבוץ נגבה ולוחמי חטיבת גבעתי שנפלו במלחמת העצמאות.
ההיסטוריה של הפסל
האנדרטה הוקמה ביוזמת מזכירות הקיבוץ וראשי תנועת השומר הצעיר. אבן הפינה של האנדרטה הונחה ב-ט"ו בתמוז תש"ט, 12 ביולי 1949, עשור לאחר הקמת הקיבוץ במסגרת חומה ומגדל.
נתן רפופורט בנה שני דגמים והגישם לבחירת אנשי הקיבוץ, אך דרש להעביר שיעורי אמנות לחברי המשק, כדי שבחירתם תהיה מושכלת יותר. לאחר שהסתיימה "ההשתלמות", ניגשו חברי הקיבוץ להצבעה והכריעו בעד הדגם שכלל שלוש דמויות: אחות, חלוץ וחייל חמוש. בינואר 1953 הושלמה יצירת הפסל והדגם נשלח לצרפת לשם יציקת הברונזה. האנדרטה נחנכה ב-10 בנובמבר 1953 (ג' בכסלו תשי"ד), בהשתתפות 3000 אנשים. את הלוט הסיר סגן אלוף שמעון אבידן מי שהיה מפקד חטיבת גבעתי.
הדגם השני נשאר במחסן הקיבוץ שמתחת למגדל המים, עד שבשנת 2008 האוצר והחוקר אליק מישורי הציג אותו בתערוכה "אמנות עברית-ארצישראלית המוליכה אל המחר" במשכן לאמנות עין חרוד.
היבט אומנותי
הדמויות גדולות ומזכירות פיסול יווני, הן בעיצוב המושלם של הגוף והן בתווי הפנים בעלי האף הישר והתלתלים. מקור השראה נוסף הוא הריאליזם הסוציאליסטי, שהאדיר את דמותו של הפועל הפשוט.
ההתנקשות בראשי הערים הפלסטינים
ההתנקשות בראשי הערים הפלסטינים התרחשה ב-2 ביוני 1980, והייתה פיגוע הטרור היהודי הראשון של המחתרת היהודית, שבו מילכדו חברי המחתרת מכוניות של שלושה ראשי ערים, חברי אש"ף ו"הוועדה להכוונה לאומית". הפיגועים נעשו כנקמה על הפיגוע בבית הדסה, שנעשה חודש קודם לכן.
ההתנקשות
ב-2 ביוני 1980 הניחו חברי המחתרת היהודית מטעני חבלה במכוניותיהם של ראש עיריית שכם בסאם א-שכעה וראש עיריית רמאללה כרים חלף, ובדלת המוסך של ראש עיריית אל-בירה איבראהים טאוויל. כתוצאה מפיצוץ המטענים במכוניות, א-שכעה וחלף נפצעו קשה: שתי רגליו של א-שכעה נכרתו, ונכרתה כף רגלו של חלף. טאוויל התקשר בעקבות האירועים לממשל הצבאי ששלח לביתו חיילים, בהם חבלן מג"ב סלימאן חירבאווי. כאשר פתח חירבאווי את דלת המוסך של טאוויל התפוצץ מטען החבלה. חירבאווי נפגע בשתי עיניו והתעוור.
שניים מקציני הממשל הצבאי, שלמה לויתן ואהרון גילה, קיבלו מידע מאנשי המחתרת על הימצאות המטען, אך לא הסגירו זאת, ולא מנעו את ההתנקשויות ואת פציעתו של חירבאווי. כך תואר חלקם של לויתן וגילה:
חברי המחתרת תכננו לפגוע גם בד"ר חמזה נטשה מבית לחם ובאיברהים דקאק מוואדי ג'וז וערכו הכנות לכך, אך תוכנית זו לא יצאה לפועל.
מעצר המתנקשים ומשפטם
כארבע שנים לאחר ההתנקשות, לאחר פיגועים נוספים של המחתרת היהודית וחקירה של השב"כ, נעצרו 29 חברי המחתרת ב-27 באפריל 1984 ובימים שלאחר מכן.
חגי סגל מילכד את מכוניתו של ח'אלף ואת דלת המוסך של טאוויל, והורשע בעברות של גרימת חבלה חמורה, החזקת נשק ופעילות בארגון טרור.
נתן נתנזון מילכד, יחד עם אדם נוסף, את מכוניתו של שקעה. הוא הורשע בגרימת חבלה חמורה והחזקה ונשיאת נשק שלא כדין.
עוד הורשעו, בגרימת חבלה חמורה או ניסיון גרימת חבלה חמורה, יצחק גנירם, בן ציון הנמן, חיים בן-דוד ויצחק נוביק. משה זר הורשע בניסיון פגיעה ברכוש שלא כדין וישועה בן-שושן הורשע בעברה של אי מניעת פשע.
שני קציני צה"ל, סרן אהרון גילה ורס"ן שלמה לויתן, שלא מנעו את ההתנקשויות, הועמדו לדין אף הם. במשפטו סיפר לויתן: "לאחר הפיגוע בראשי הערים ביהודה ושומרון היה בממשל הצבאי משתה יום טוב. קצינים ומושלים השיקו מסות לרגל האירוע ורוב הקצינים התבטאו, כי חבל שרק פצעו את ראשי הערים ולא הרגו אותם." גילה הורשע בהפרת אמונים, אי-מניעת פשע וגרימת חבלה ברשלנות ונדון ל-15 חודשי מאסר. לויתן הורשע בהפרת אמונים ובאי-מניעת פשע ונדון לשלושה חודשי מאסר.
דוד גמבורג
דוד גמבורג (נולד ב-12 בדצמבר 1993) הוא שחיין ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל הנוכחי (2019) במשחה ל-100 מטר גב (בריכת 25 מטר) ושיאן ישראל בעבר במשחה ל-100 מטר חופשי (בריכת 25 מטר). בעל מדליית ארד מאליפות אירופה לנוער (הלסינקי 2010) אלוף המכביה, בעל 7 מדליות מהן 4 זהב. הוא השחיין הישראלי הראשון ששחה 100 מטר חופשי (בריכת 25 מטר) מתחת ל-48 שניות.
2010
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בבית איל, אשדות יעקב מאוחד, בפברואר 2010 זכה גמבורג במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא ישראלי חדש לאגודות ביחד עם אמרי גניאל, שקד זרוצקי וניר ברנע בתוצאה של 3:42.80 דקות
מדליית ארד באליפות אירופה לנוער
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בהלסינקי, פינלנד ביולי אותה שנה זכה גמבורג במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.58 שניות. במדליית זהב זכה יעקב טומרקין (55.20 שניות) ובכך לראשונה שני שחיינים ישראלים על דוכן המנצחים באירוע זה. שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף יולי הוא זכה ב-3 מדליות, כסף ו-2 ארד. מדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:03.51 דקות, אחרי יהונתן קופלב (2:03.48 דקות) ולפני יורי סמויליץ' (2:03.73 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 26.70 שניות, אחרי גיא ברנע (25.85 שניות) וקופלב (26.03 שניות) ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.51 שניות, אחרי קופלב (55.97 שניות) וברנע (56.40 שניות).
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באיינדהובן הולנד בנובמבר אותה שנה סיים גמבורג במקום 13 במשחה ל-200 מטר גב בשיא אישי חדש של 1:57.70 דקות, במקום 25 במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש לגילאי 17 של 54.41 שניות ובמקום 30 במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש של 25.78 שניות.
2011
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באשדות יעקב בפברואר 2011 זכה גמבורג ב-6 מדליות, 3 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי בתוצאה של 1:32.05 דקות, במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:41.81 דקות, כשחיין גב הוא שחה תוצאה של 25.74 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:42.44 דקות. מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר גב בשיא אישי חדש של 1:57.09 דקות, אחרי יעקב טומרקין (1:54.24 דקות) ולפני איתי צ'מה (1:57.96 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בצוותא עם יורי סמוליץ' בתוצאה של 1:50.52 דקות, אחרי דניס גייבורונסקי (1:50.27 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.84 שניות, אחרי קופלב (53.85 שניות) ואלון מנדל (54.01 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-100 מטר, לאחר ששחה במשחה גמר ב' בתוצאה של 50.92 שניות, תוצאה טובה מזו של השחיין שזכה במדליית ארד.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בבלגרד, סרביה ביולי 2011 סיים גמבורג במקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.36 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:45.29 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:04.84 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 2:03.28 דקות ועלה מהמקום השישי.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 2011 סיים גמבורג במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.66 שניות, במקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 26.34 שניות, במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:08.11 דקות ובמקום תשיעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.05 שניות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשצ'צ'ין שבפולין בדצמבר אותה שנה סיים במקום 17 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:57.25 דקות, במקום 30 במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 53.75 שניות ובמקום 39 במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש של 25.51 שניות.
2012
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באשדות יעקב בפברואר 2012 זכה גמבורג ב-5 מדליות, 3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי בתוצאה של 1:31.11 דקות, במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:39.62 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:41.57 דקות. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:57.34 דקות, אחרי יעקב טומרקין (1:54.83 דקות) ולפי איתי צ'מה (2:00.26 דקות). מדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.66 שניות, אחרי אלון מנדל (53.07 שניות) ויהונתן קופלב (53.57 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.81 דקות ובמקום עשירי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.59 שניות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בדברצן, הונגריה במאי 2012 סיים גמבורג בשלב המוקדמות במקום 14 במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש של 25.86 שניות, אך מאחר שסיים שלישי מבין השחיינים הישראלים הוא לא היה יכול להמשיך בתחרות מאחר שרק שני שחיינים מכל מדינה רשאים להמשיך לשלבים המתקדמים, ובמקום 33 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:03.71 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט ביולי אותה שנה זכה גמבורג ב-7 מדליות, 3 זהב, 2 כסף ו-2 ארד. מדליות זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:25.03 דקות, כשחיין רביעי הוא שחה ב"זינוק שליחים" 50.93 שניות, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:39.58 דקות, כשחיין שני הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:51.63 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:44.76 דקות. מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.95 שניות, אחרי יהונתן קופלב (25.61) ולפני גיא ברנע (25.97 שניות), במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 55.88 שניות, אחרי יעקב טומרקין (55.50 שניות) ולפני תומר זמיר (57.07 שניות) ומדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:52.59 דקות, אחרי נמרוד שפירא בר אור (1:51.13 דקות)ו ולירן קונובלוב (1:52.44 דקות), במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:04.06 דקות, אחרי טומרקין (2:00.50 דקות) וסמויליץ' (2:03.92 דקות).
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשארטר צרפת בנובמבר אותה שנה סיים גמבורג במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר גב בשיא אישי חדש של 1:54.20 דקות, במקום 15 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.55 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 52.43 שניות ועלה מהמקום ה-12, במקום 20 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.58 שניות ובמקום 33 במשחה ל-200 מט חופשי בשיא אישי חדש של 1:48.75 דקות.
2013
בתחרות גרנד פרי באופסלה, שוודיה שנערכה בסוף ינואר 2013 זכה גמבורג ב-3 מדליות, זהב, כסף וארד. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.92 שניות, מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.27 שניות ומדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 25.20 שניות.
אלוף ישראל (בריכת 25 מטר)
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באשדות יעקב בפברואר אותה שנה, זכה גמבורג ב-5 מדליות, 4 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 52.32 שניות לפני ברנע (52.56 שניות) ותומר זמיר (55.45 שניות), במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי בתוצאה של 1:29.21 דקות, כשחיין רביעי הוא שחה ב"זינוק שליחים" בשיא אישי חדש של 22.65 שניות, במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:37.75 דקות, כשחיין פרפר הוא שחה ב"זינוק שליחים" בשיא אישי חדש של 23.73 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:38.35 דקות, כשחיין פרפר הוא שחה ב"זינוק שליחים" בשיא אישי חדש של 52.94 שניות. מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 49.84 שניות אחרי יורי סמויליץ' (49.18 שניות) וטומרקין (49.45 שניות). נוסף לכך, במשחה ל-200 מטר חופשי הוא קבע שיא אישי חדש של 1:48.65 דקות במשחה גמר ב', תוצאה טובה מזו שקבע השחיין שזכה במדליית הכסף.
בתחרות השחייה הבינלאומית החמישית שנערכה באוארס פרבר של ליסבון, פורטוגל במרץ אותה שנה זכה גמבורג בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 50.39 שניות ומדליית כסף, במשחה ל-200 מטר גב בשיא אישי חדש של 2:02.17 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 55.40 שניות.
באוניברסיאדה שנערכה בקאזאן שברוסיה בתחילת יולי אותה שנה סיים גמבורג במקום 18 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.89 שניות, במקום 19 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 26.01 שניות, במקום 24 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.72 שניות, במקום 25 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.07 דקות ובמקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:44.54 דקות.
בתחרויות השחייה של המכביה ה-19 שנערכו בסוף יולי אותה שנה במכון וינגייט זכה גמבורג במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם לירן קונובלוב, אלמוג אולשטיין ונמרוד שפירא בר אור בשיא ישראלי חדש של 3:21.44 דקות, כשחיין ראשון קבע גמבורג שיא אישי חדש של 50.37 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.88 שניות.
אלוף ישראל
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בהרנינג שבדנמרק בדצמבר אותה שנה סיים גמבורג במקום עשירי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:55.13 דקות.
שיאן ישראל
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט בפברואר 2014, זכה גמבורג ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף וקבע שיא ישראלי חדש. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי, בשיא ישראלי חדש של 48.23 שניות, שיפור לשיא הישראלי הוותיק ביותר בן ה-18 שנים של יואב ברוק (48.52 שניות), לפני לירן קונובלוב (48.82 שניות) וגלב יוניצ'ב מהפועל בת ים (49.35 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.75 דקות, לפני קונובלוב (1:46.90 דקות) וגלב יוניצ'ב (1:49.32 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 51.53 שניות, אחרי גיא ברנע שקבע שיא ישראלי חדש של 50.77 שניות ולפני יעקב טומרקין (51.53 שניות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.09 שניות, אחרי ברנע (51.65 שניות) ולפני נמרוד חייט מהפועל דולפין נתניה (53.51 שניות).
באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט 2014 סיים גמבורג במקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.87 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 54.76 שניות ועלה מהמקום השישי. נוסף לכך, הוא סיים במקום 18 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 26.05 שניות, במקום 21 משחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:03.50 דקות ובמקום 52 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.92 שניות. גמבורג היה שותף לרביעיית השליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם תום קרמר, נמרוד שפירא בר אור ולירן קונובלוב שסיימה במקום שישי בשיא ישראלי חדש של 3:18.43 דקות, וקבע כשחיין ראשון תוצאה של 50.16 שניות. בשלב המוקדמות הרביעייה קבעה שיא ישראלי חדש של 3:19.95 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 11 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם ירון שגלוב, תום קרמר ולירן קונובלוב בתוצאה של 3:40.72 דקות.
אליפות עולם
באליפות העולם שנערכה בקאזאן רוסיה בשנת 2015 סיים גמבורג במקום 38 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.98 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 17 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם לירן קונובלוב, יעקב טומרקין וזיו קלונטרוב בשיא ישראלי חדש של 3:18.31 דקות. כשחיין רביעי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.61 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2015 זכה גמבורג בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 49.62 שניות, לפני לירן קונובלוב (49.97 שניות) וזיו קלונטרוב (50.46 שניות). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 54.63 שניות, אחרי יעקב טומרקין (53.96 שניות) ולפני גיא ברנע (54.82 שניות).
2016
באליפות אירופה שנערכה בלונדון במאי 2016 הוא סיים במקום 14 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.14 שניות, במקום 32 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:03.71 דקות ובמקום 45 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.22 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם תום קרמר, לירן קונובלוב ועידו הבר בתוצאה של 7:16.82 דקות. בשלב המוקדמות הרביעייה הישראלית קבעה שיא ישראלי חדש של 7:16.25 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי אותה שנה הוא זכה ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.45 שניות, לפני תום קרמר (49.53 שניות) ולירן קונובלוב (49.81 שניות). מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.10 דקות, אחרי יעקב טומרקין (1:59.09 דקות) ולפני ארתור פולק מהפועל ירושלים (2:01.22 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.05 דקות, אחרי לירן קונובלוב (1:49.39 דקות) ותום קרמר (1:50.00 דקות) ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של אחרי גיא ברנע (54.42 שניות) ויונתן קופלב.
אינגה סוונסון
אינגה סוונסון (באנגלית: Inga Swenson) (29 בדצמבר 1932 - 23 ביולי 2023) הייתה שחקנית וזמרת אמריקאית. היא הופיעה במספר הפקות בברודוויי והייתה מועמדת פעמיים לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזמר על הופעותיה כליזי קארי במחזמר 110 in the Shade וכאיירין אדלר ב"בייקר סטריט". בנוסף גילמה במשך שבע עונות את גרטשן קראוס בסדרה הקומית של ABC "בנסון".
ביוגרפיה
אינגה סוונסון נולדה באומהה, נברסקה, ארצות הברית ב-29 בדצמבר 1932, הצעירה מבין שלושת ילדיהם של ז'נבה פאולין (לבית סיגר) ואקסל קארל ריצ'רד סוונסון. אביה נהרג בתאונת דרכים כשהייתה בת 15.
סוונסון סיימה את בית הספר התיכון המרכזי של אומהה בשנת 1950. בשנתה האחרונה בתיכון נחשבה לסולנית הטובה ביותר בבית הספר ונשיאת המרכז לשחקנים. היא למדה דרמה באוניברסיטת נורת'ווסטרן תחת אלווינה קראוזה, והייתה חברה באחוות אלפא פי אלפא.
קריירה
בתחילת הקריירה שלה, לסוונסון היו תפקידי משנה בסרטים "ייעוץ והסכמה" (1962) ו"עושת הנפלאות" (1962) שבהם גילמה את אמה של הלן קלר. סוונסון הייתה זמרת סופרן וכיכבה בברודוויי ב- New Faces (בערך 1956), וב- The First Gentleman (1959). היא קיבלה מועמדויות לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזמר על הופעותיה ב"110 בצל" (אנ') (1964) ו"רחוב בייקר" (1965). סוונסון הייתה חברה באולפן השחקנים.
סוונסון פרשה ממשחק ב-1998.
חיים אישיים
סוונסון התחתנה עם מהנדס הסאונד לואל האריס ב-1953, ולזוג נולדו שני בנים: מארק וג'יימס. ג'יימס מת בתאונת אופנוע ב-1987, בגיל 26. מארק הוא עורך סרטים.
היא נפטרה בלוס אנג'לס ב-23 ביולי 2023, בגיל 90.
אנדרטה לזכר שלמה בן-יוסף
האנדרטה לזכר שלמה בן יוסף עולה הגרדום הראשון ניצבת לצד כביש 8900, בין ראש פינה לצפת.
ניסיון הפגיעה באוטובוס הערבי
ב־21 באפריל 1938 הטילו שלמה בן-יוסף, אברהם שיין ושלום ז'ורבין, רימון על אוטובוס ערבי בכביש ראש פינה-צפת. הרימון נזרק כנקמה על הוצאה להורג ורצח יהודים בידי ערבים בגליל העליון ימים ספורים קודם לכן. הרימון שהוטל על האוטובוס לא התפוצץ ואיש מהנוסעים לא נפגע. השלושה הסתתרו במערה שנקראת כיום "מערת שלמה בן-יוסף" ונמצאת בה אנדרטה נוספת. משטרת המנדט תפסה את שלושתם. ז'ורבין הוכרז כלא שפוי ועל בן יוסף ושיין נגזר גזר דין מוות. בסופו של דבר גזר הדין בוצע רק על בן יוסף בשל גילו הצעיר של שיין.
האנדרטה
האנדרטה ניצבת במקום בו זרקו בן יוסף וחבריו את הרימון לכיוון האוטובוס הערבי. היא תוכננה על ידי הפסל יצחק דנציגר ונחנכה בטקס חגיגי בשישי ליולי 1957. האנדרטה עשויה בטון ובנויה כאובליסק בגובה שבעה מטרים ששבור פעמיים בצורה זוויתית. צורת האנדרטה מזכירה גרדום וכן את פיתולי הדרך לצפת.
בתחתית האנדרטה רשומה הכתובת:
על דופן אחרת של האנדרטה כתובה שורה משירו של זאב ז'בוטינסקי שנקבע כהמנון בית"ר:.
על פי עדותו של יגאל תומרקין, דנציגר לא אהב את העבודה שיצר; היה זה המבנה המשולש של האנדרטה שהפך אותה ללא-מוצלחת בעיני דנציגר, בעוד שילוב הנוף והטופוגרפיה כרקע לפסל היה מוצלח בעיניו.
בשנת 2013 שופצה האנדרטה והוכשרו רחבה ומקומות חנייה. בנוסף, הוצבה אבן זיכרון במצפור שמעבר לכביש.
ביום של הפצצה
ביום של הפצצה (באנגלית "Rami 1") הוא אלבום הבכורה של הזמר רמי קלינשטיין, שיצא בשנת 1986.
קלינשטיין הלחין ועיבד את כל שירי האלבום, שביניהם הצליחו מאוד: שיר הנושא וכן "את שרה ברדיו", "אש", "הניחי לי", והדואט "שבועה" עם ריטה.
ההרכב הבסיסי בהקלטות כלל בין היתר את: נאור דיין בגיטרות וקולות, צוף פילוסוף בבס וקולות, ואלון הלל בתופים וכלי הקשה, והם גם ליוו את קלינשטיין בהופעותיו הטלוויזיוניות, בהן הוא משך תשומת לב מיוחדת כשניגן בקלידים שלו כשהם תלויים על צווארו כמו גיטרה חשמלית. בשירת קולות באלבום הצטרפו גם ריטה, דן תורן, מיקי שביב ואחרים. הרבה שירים שולבו בתוכניות פופ שונות בטלוויזיה, כשלחלקם, למשל: "זמן גשום", "אש" ו-"שיר מִדְבָּר" יצרו אהרון קפלן ואמיר מלמד גם קליפים.
בעקבות הצלחת האלבום יצא קלינשטיין לסיבוב הופעות בשם "אש על הבמה".
יום ניקיון לאומי
יום הניקיון הלאומי מתקיים בישראל אחת לשנה, ביום שלישי האחרון של חודש אדר, ובשנה מעוברת - ביום שלישי האחרון של חודש אדר ב', כך נקבע בסעיף 21ב בחוק שמירת הניקיון שכותרתו "יום ניקיון ארצי".
כבר ב-2004 התחילו לתכנן את החוק והחוק אושר בשנת 2008, לאחר שנקבע שהוא יתקיים בחודש אדר (בדרך כלל מרץ) ולא בספטמבר כמו בארצות אחרות כדי שהתזמון יתאים לאקלים הישראלי.
4K
רזולוציית 4K (נקראת גם 2160p) היא רזולוציה לאמצעי צילום ותצוגה כגון טלוויזיות, מצלמות ומסכי מחשב, המציגה סדר גודל של כ-4,000 פיקסלים לרוחב המסך. באופן מדויק רזולוציה העומדת על 3840 על 2160. הטכנולוגיה קיימת במספר טלוויזיות והתקני צילום. בענף הקרנת הסרטים, יוזמות קולנוע דיגיטלית (DCI) היא תקן 4K הדומיננטי. בטלוויזיה ובצרכנות התקשורת, 4K UHD או UHD-1 הם תקני 4K דומיננטיים.
בגלל שבמסכים דיגיטליים התמונה מורכבת ממספר גדול של נקודות צבע הנקראות "פיקסלים", מספר פיקסלים גבוה יותר משמעותו תמונה חדה ומציאותית יותר. רזולוציית ה-4k הגיעה לתפוצה רחבה לאחר שהטכנולוגיה הנפוצה הקודמת הייתה HD ועמדה על כרבע מכמות הפיקסלים בהשוואה ל-4k.
בישראל
בשוק התקשורת בישראל נכון ל-2018 טכנולוגיית השידור הנפוצה היא HD (בעברית: "הבחנה גבוהה"). HD מציגה 1,920 פיקסלים לרוחב על 1,080 פיקסלים לאורך, רבע מאשר ב-4K
תקן שידור ה-HD בישראל אצל החברות Yes ו-HOT הוא 1080p ו-50 פריימים לשנייה.
תאגיד השידור הישראלי הצהיר שיחל לשדר בטלוויזיה ובדיגיטל ברזולוציית 4K וב-1 בנובמבר 2017 הפיץ לראשונה סרטון באיכות 4K בערוץ היוטיוב של כאן ובערוץ הטלוויזיה כאן 11 ושידר את כל משחקי מונדיאל 2018 ב-4K.
חברת yes מספקת סדרות מקור שמוצגות באיכות 4K ומציעה ממיר תואם אשר תומך ברזולוציה. כמו כן חברת HOT מציעה ממיר תומך וחברת פרטנר TV מספקת ממיר 4K לכל לקוחותיה.
בעולם
בין ספקיות התוכן באירופה וארצות הברית המשדרות ב-4K נמצאות נטפליקס, אמזון, סקיי וה-BBC. סוני מהחלה בדצמבר 2017 שירות VOD בארצות הברית באיכות 4K. באוקטובר 2017 פיפ"א הודיעה שכל שידורי מונדיאל 2018 יהיו באיכות 4K HDR.
עבור גיימרים (שחקני מחשב) ה-4K מהווה הבטחה מיידית יותר, לפחות על הנייר, כיוון שמשחקים יכולים לעבוד תאורטית בכל רזולוציה. אבל פה קיימת מגבלה אחרת – עוצמת העיבוד הגרפי שנדרשת כדי להציג משחקים עכשוויים ב-4K היא אדירה אפילו יחסית לדור האחרון של החומרה. סוני כבר הצהירה שפלייסטיישן 4 תוכל אמנם להציג סרטים וצילומים ב-4k אבל לא תריץ משחקים ברזולוציה זו, ומיקרוסופט טוענת שחלק ממשחקי Xbox One יוכלו לתמוך בה; הדגמים העדכניים יותר של הקונסולות הנ"ל (Xbox One X ו-Playstation 4 Pro) מאפשרים הרצת משחקים ברזולוציה זו, בעוד הדגמים החדשים (כדוגמת Playstation 5) צפוי לתמוך גם ברזולוציית 8k. בקונסולות, עלייה ברזולוציה תמיד תגיע במחיר ירידה בקצב הפריימים (60FPS ברזולוציית 1080P לעומת 30FPS ברזולוציית 4K).
החל מהעשור השני של המאה ה-21 נעשה שימוש נרחב בתקן 4K UHD בהפצת סרטי קולנוע ישנים על גבי מדיה מגנטית, על מנת לשמר את הרלוונטיות של סרטים בעלי ערך תרבותי ואת הדיון בהם.
כבלים תואמים
רזולוציה חדה יותר דורשת פס רחב יותר עבור תעבורת נתונים לטלוויזיה. כבל מסוג HDMI 2.0 תומך בצורה מלאה ב-4K ויכול להכיל בצורה חלקה וידאו באיכות 2160p בקצב של 60 פריימים בשנייה.
וונדה פלאזה
וונדה פלאזה (סינית: 昆明西山万达广场) הם צמד גורדי שחקים הממוקמים בעיר קונמינג שבמחוז יונאן שבסין. המגדלים זהים בגובהם ומתנשאים לגובה של 307 מטרים (1,007 רגל). בניית המגדלים החלה ב-3 ביוני 2012 והסתיימה בשנת 2016. כל אחד מהמגדלים כולל 67 קומות עיליות ו-3 קומות תת-קרקעיות. שני המגדלים משמשים כמגדלי משרדים.
צ'ארלס ג'ונס
קריירת משחק
ג'ונס נולד בעיר מקגיהי שבארקנסו, ובין השנים 1975–1979 למד באוניברסיטת המדינה של אולבני. ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 12.5 נקודות ו-12.9 ריבאונדים למשחק.
בדראפט ה-NBA 1979 נבחר ג'ונס בבחירה ה-165 על ידי פיניקס סאנס, אולם לא זכה לחוזה בקבוצה. ב-5 השנים הבאות שיחק עבור קבוצות שונות מאיטליה, מצרפת ומליגת ה-CBA האמריקאית. בשנת 1984 שיחק לראשונה בליגת ה-NBA, במסגרת חוזים קצרי מועד בפילדלפיה 76' ובשיקגו בולס.
בפברואר 1985 חתם על חוזה בקבוצת וושינגטון בולטס, במדיה ביסס את מעמדו כשחקן רוטציה קבוע. ב-8 וחצי עונותיו בקבוצה פתח ב-408 מתוך 595 המשחקים בהם שותף, הודות לתרומתו ההגנתית, ועל אף שקלע 2.8 נקודות בממוצע למשחק בלבד. ב-4 העונות הראשונות הודח עם וושינגטון מפלייאוף ה-NBA בסיבוב הראשון, וב-5 העונות העוקבות כלל לא העפילה הקבוצה לפלייאוף. במשחק מול אורלנדו מג'יק ב-3 במרץ 1990, השיג ג'ונס שיא קריירה של 10 חסימות.
בעונת עבר לשחק בדטרויט פיסטונס, וב-4 העונות הבאות שיחק עבור יוסטון רוקטס. לאורך פלייאוף שותף ב-19 מתוך 22 משחקי קבוצתו, וסייע לה לזכות באליפות ה-NBA השנייה בתולדותיה. בסיום עונת עזב ג'ונס את הרוקטס ופרש ממשחק, בגיל 41. באותה העת היה השחקן החמישי הכי מבוגר בתולדות ה-NBA.
Simple Life
Simple Life (בתרגום חופשי מאנגלית: חיים פשוטים) הוא שיר של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון, שיצא לאור כסינגל הרביעי מתוך האלבום "The One" (1992). הסינגל הגיע למקום ה־30 במצעד בילבורד הוט 100. הוא היה השיר ה־13 של ג'ון שהגיע למקום הראשון במצעד השירים העכשוויים למבוגרים של המגזין, מיקום בו שהה במשך שלושה שבועות. הוא הגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הקנדי של מגזין "RPM" ולמקום הראשון במצעד השירים העכשוויים למבוגרים של אותו מגזין, מקום בו שהה בו שלושה שבועות.
ההופעה של הסינגל בטופ־40 של מצעד בילבורד הוט 100 קבעה רצף של 24 שנים עם לפחות להיט אחד של ג'ון בטופ־40 של מצעד זה, ובכך שברה את השיא הוותיק הקודם של 23 שנים רצופות, שנקבע על ידי אלביס פרסלי ב־1977.
רקע
האלבום "The One" הוא אלבום האולפן הראשון שהוציא ג'ון מאז נגמל מבולימיה ומהתמכרויותיו לסמים. כדי לצאת מהבועה שהרגיש שהיה נתון בה, החל ג'ון לעשות דברים בעצמו: הוא החל לעשות את שיחות הטלפון שלו, להזמין חדרים במלון, ואפילו לטפל בכלב. מלות השיר מהוות הצהרה על סגנון החיים החדש הזה, בו הוא נחוש שלא להדרדר חזרה לחיים של תלות ושל התמכרות.
את מלות השיר כתב ברני טופין, שרוב השירים שכתב לג'ון נוגעים רק באופן רופף בחייו של ג'ון עצמו, אם בכלל, אך ישנם שירים בודדים שקשורים יותר באופן ספציפי לחיי ג'ון, כמו השיר הזה.
גרסת הסינגל לעומת גרסת האלבום
גרסת הסינגל שונה מגרסת האלבום המקבילה. לגרסת הסינגל מפעם יותר מהיר וקצב התופים בה מוגדר יותר. יש בה יותר מפוחית, פחות בס מסונתז, והיא משמיטה את הפזמון החוזר שלאחר הבית השני. היא קצרה ביותר מ־90 שניות מגרסת "The One": אורך גרסת האלבום הוא 6:25, בעוד שאורך גרסת הסינגל הוא 4:54.