cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דיור שיתופי
מיזמים עסקיים של דיור שיתופי
במאה ה-21 החלו להתפתח ברחבי העולם מיזמים עסקיים לדיור שיתופי, שמציעים מודל אלטרנטיבי של שכירות לרווקים, זוגות ומשפחות המחפשים לשלב בין החיים בעיר לתחושת קהילתיות. מיזמים אלה משווקים את עצמם כיוזמה קהילתית-עירונית (לרוב בשכונה או מתחמים מסוימים) המציעה הסכמי שכירות ארוכת טווח, מרחבים משותפים וחיי קהילה תוססים.
Venn
מיזם דיור שיתופי של חברת Venn שהתחיל בשכונת שפירא בתל אביב בשנת 2016, והתרחב לפרויקטים נוספים בשכונת בושוויק בברוקלין ופרידריכסהיין בברלין. מקימי החברה מגדירים את המיזם שלהם כ-NAS — Neighborhood As Service, שכונתיות כשירות.
מאפיינים כלכליים: Venn למעשה מתווכת בין הדיירים לבין בעלי נכסים ברחבי השכונה, כאשר היא מתקשרת איתם בהסכמי ניהול נכסים ארוכי טווח של 10–20 שנה (עם עליות מחירים ידועות מראש), אחראית על שיפוץ וריהוט הדירות והחללים המשותפים ומנהלת את השכירות. במקביל שותפה החברה גם בהפעלת נכסים מסחריים של יזמים מהשכונה — כמו מסעדות ובתי קפה. בנוסף לדמי השכירות, משלמים הדיירים דמי ניהול בעלות של כמה מאות שקלים. דמי הניהול מכסים שירות דיירים הכולל טיפול בתקלות, סיוע בהתנהלות מול בעל הנכס והרשויות, וכן נגישות לכלל המרחבים המשותפים, השירותים והפעילויות המוצעים להם.
ביקורת: כניסת Venn לשכונת שפירא גרמה להשבחת הנדל"ן ועידוד תהליכי ג'נטריפיקציה. תושבי שכונת שפירא מדווחים כי מאז כניסת החברה לשכונה, מחירי השכירות עלו באופן משמעותי, ושהחברה מציעה לבעלי דירות סכומים גבוהים על מנת לשכור מהם את הנכסים שבבעלותם. גורם בשוק ההון מתאר את המודל של Venn כמודל להשבחת נדל"ן: רכישה או שכירת נכסים לטווח ארוך, שיפוצם, הוספת ערך מוסף בדמות שירותים קהילתיים ושיתוף משאבים לדיירים המשלמים דמי מנוי, ויציאה מהשכונה ברווח כעבור מספר שנים. בכך ניתן לראות את המהלך כשכלול ועידוד תהליכי ג'נטריפיקציה שהיו מתרחשים גם ללא Venn, אך זו כנראה מאיצה אותם. תושבים מהשכונה מתארים את התהליך כיצירת מונופול אורבני, מצב בו החברה צוברת כוח רב בשכונה ההופך אותה לגורם ביניים בין התושבים לעירייה, המנהל בפועל את המתרחש בשכונה מבחינת עליית מחירי הדיור, החברה היא זו שמחליטה אלו עסקים ייפתחו או ייסגרו בשכונה וכו'. ביקורת נוספת נוגעת למיסחור יוזמות קהילתיות עצמאיות: Venn שמה תג מחיר על התארגנויות ספונטניות של תושבים. בכך, מצד אחד היא מרוויחה עליהם ומצד שני מבטלת את כוחה הספונטני של הקהילתיות השכונתית. לדוגמה, לפני כניסת החברה לשכונה נהגו תושבים רבים לשתף ביניהם כלי עבודה דרך קבוצות וואטסאפ ופייסבוק. כאשר הגיעה Venn הקימה את החנות "משאלה" כפלטפורמה מתחרה, בתשלום או בחינם לחברי Venn.
דוד חשין
דוד חשין (נולד בשנת 1948) הוא משפטן והנשיא לשעבר של בית המשפט המחוזי בירושלים. כיהן כשופט בפועל בבית המשפט העליון.
ביוגרפיה
נולד בירושלים, בנו של הרב בנימין זאב חשין, שהיה מרבני חסידות ברסלב ומראשי ישיבת המקובלים שער השמים. למד בישיבת עץ חיים. בשנת 1967 התגייס לצה"ל. עם שחרורו מהצבא החל ללמוד במכינה הקדם אקדמאית לחיילים משוחררים וסיים את לימודיו ב-1972. למד באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים את לימודיו בשנת 1977. לאחר מכן שימש מספר שנים כעורך דין בשוק הפרטי.
ביולי 1984 מונה לכהן כשופט בבית המשפט השלום בירושלים. שש שנים מאוחר יותר, בדצמבר 1990, מונה לכהן כשופט בית המשפט המחוזי בירושלים. בשנת 1999 יצא לאור בעריכתו הספר "בית המשפט: חמישים שנות שפיטה בישראל".
בשנת 2004 היה חשין אחד משלושת המועמדים שהומלצו על ידי הוועדה המקצועית-ציבורית לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה, לצידם של עוזי פוגלמן ושל מני מזוז שנבחר לבסוף לתפקיד.
ביוני 2006 מונה בידי נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק, יחד עם השופטת דבורה ברלינר, לכהן כשופט בפועל בבית המשפט העליון לתקופה של חצי שנה. בדצמבר 2006 הוארכה הכהונה הזמנית בשלושה חודשים נוספים.
כיהן כנשיא בית המשפט המחוזי בנצרת, וכסגן נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים.
לקראת סוף שנת 2015 פרש לפנסיה מוקדמת.
בשנת 2017 עמד בראש ועדת המינויים, תחת שרת המשפטים איילת שקד.
בשנת 2018 השתתף במיזם בירושלים, במסגרתו הרצה בפני תלמידי בית ספר על עבודתו המשפטית.
ב-30 באוגוסט 2020 מונה ליושב ראש הוועדה למינוי דירקטורים בתאגידים בנקאיים.
בספטמבר 2021 מונה לבורר בסכסוך הארוך בישיבת פוניבז'.
משפחתו
חשין היה נשוי לליאורה, עד לפטירתה באפריל 2023. ואב לשניים. בתו, טל, הייתה נשואה לאורן וייגנפלד, ולהם שני ילדים. מתגורר בירושלים. השופט מישאל חשין היה בן דודו. אחיו לבית משפחת חשין משמשים ראשי ישיבות ודרשנים מראשי ועסקני חסידות ברסלב בירושלים. בין אחיו, הרב צבי, מרבני ישיבת מיר, והרב שלמה זלמן, מרבני ישיבת טורדא.
ג'ק מונרו
ג'ק מונרו (באנגלית: Jack Monroe; נולדה ב-17 במרץ 1988) היא סופרת ועיתונאית בריטית, הכותבת בעיקר על מזון, עוני ותופעת הרעב בקרב השכבות הנחשלות בבריטניה. בתחילת דרכה התפרסמה בבלוג "נערה בשם ג'ק" (ששמו כיום "Cooking on a Bootstrap", בתרגום חופשי "בישול חסכני") ומאז פרסמה מאמרים בעיתונים רבים, בהם הגרדיאן והניו יורקר.
מונרו כתבה גם מספר ספרי בישול המתמקדים במתכונים בתקציב נמוך.
קורות חייה
ג'ק מונרו נולדה בשם מליסה חג'יקוסטס בסאות'אנד-און-סי למשפחה ממעמד הפועלים. אביה בן למשפחה ממוצא קפריסאי ששירת מספר שנים בצבא הבריטי.
היא נשרה מלימודי בית הספר בגיל 16 ועבדה במזנון פיש אנד צ'יפס, ולאחר מכן כמוקדנית בשירות מכבי אש באסקס. כשהייתה בת 23 נולד לה בן, היא התפטרה מעבודתה ועסקה בעבודות זמניות שונות וחיה במצוקה כלכלית. בתקופה זו אימצה את השם הפרטי ג'ק, קיצור של הביטוי "Jack of all trades, master of none" - "מתאימה לכל עבודה אך לא מומחית בכלום".
בשנת 2012 החלה לפרסם בלוג בשם "נערה בשם ג'ק" ובו פרסמה מתכונים שבישלה עבורה ועבור בנה בתקציב נמוך של 10 ליש"ט או פחות. בשנת 2015 הוחלף שם הבלוג לשם "Cooking on a Bootstrap" (בתרגום חופשי - "בישול חסכני").
בשנת 2017 זכתה מונרו בתביעת דיבה נגד קייטי הופקינס, שטענה שמונרו תומכת בוונדליזם וכינתה אותה "אנתרקס חברתי." הופקינס חויבה לשלם למונרו פיצויים בגובה 24,000 ליש"ט, בתוספת הוצאות משפט.
חיים אישיים
מונרו חשפה כי היא אובחנה כאוטיסטית.
באוקטובר 2015 הצהירה מונרו כי היא ג'נדרקוויר. היא הייתה בעבר בקשר אינטימי עם גבר, ממנו נולד בנה, ולאחר מכן בעיקר במערכות יחסים עם נשים.
סלית'רין
בית סלית'רין הוא בית בבית הספר הוגוורטס, בסדרת ספרי הארי פוטר שכתבה ג'יי קיי רולינג. בית זה נוסד על ידי סלזאר סלית'רין, שהסכים לקבל לביתו בעיקר צאצאי קוסמים (ישנם בבית סליתרין לעיתים רחוקות גם חצויי-דם, כמו טום רידל וסוורוס סנייפ ולעיתים נדירות אפילו בני מוגלגים). התכונות הרצויות בבית זה הן טוהר דם (השתייכות למשפחת קוסמים), נחישות, שאפתנות, עורמה ומנהיגות. מקור שם הבית הוא במילה האנגלית slithering - תנועה מתפתלת, נחשית. ואכן נחש כסוף על רקע ירוק הוא סמל הבית, וסלזאר סלית'רין נודע בכך שיכל לדבר עם נחשים. חדר המועדון של הבית נמצא במרתפים מתחת לאגם השחור מה שנותן לו את אורו הירקרק.
לבית סלית'רין יש תפקיד חשוב בסדרת הספרים, שכן יש לו יריבות מרה ורבת שנים עם הבית המרכזי בסדרה, גריפינדור. למעשה, היריבות בין גריפינדור (המייצג את הצד הטוב) וסלית'רין (המייצג את הצד הרע כביכול) היא מוטיב מרכזי לאורך כל סדרת הספרים. הדבר מתבטא ביריבות בין הארי לבין דראקו מאלפוי, בין נבחרות הקווידיץ' של שני הבתים, בין דמבלדור לבין וולדמורט, בין מסדר עוף החול לבין אוכלי המוות, בין ארגון צבא דמבלדור לבין פלוגת הפיקוח של אמברידג' בספר החמישי ועוד. כאמור, רובם של אוכלי המוות הם יוצאי הבית, ובהם: בלטריקס לסטריינג', רדולפוס לסטריינג', לוציוס מאלפוי, אחדים מבני ובנות משפחת בלק (למעט סיריוס. בהמשך רגולוס, אחיו, שהיה אוכל מוות אך בגד בוולדמורט בסוף ומצא את מותו באגם במערה שבה וולדמורט החביא את ההורקרוקס), אנדרומדה בלק (אחותה של בלטריקס ונרקיסה מאלפוי) וביתה של אנדרומדה, נימפדורה טונקס) והלורד וולדמורט.
דברי מצנפת המיון על הבית
מצנפת המיון:
"Or perhaps in Slytherin you'll make your real friends, This cunning folk use any means to achieve their ends."
"Slytherin will help you on the way to greatnes, there's no doubt about that"
סלזאר סלית'רין
סלית'רין הוא אחד מארבעת מייסדי הוגוורטס, והוא ידוע כערמומי, שאפתן ובעל יכולת לדבר עם נחשים, המכונה "לחשננות". עקב יכולת זו, כונה סלית'רין בתואר 'לשון-נחש'.
כמו כן, הותיר סלית'רין אחריו קמע, אשר עבר מדור לדור במשפחתו, גם לאחר ששושלת סלית'רין נכחדה כשושלת פטריארכלית. קמע זה לימים עבר לבני המשפחה הקרובים ביותר, משפחת גונט. מרופי, אחת מהצאצאיות האחרונות של משפחת גונט, היא אמו של טום רידל, אשר לימים יוודע בתואר "הלורד וולדמורט", ומאוחר יותר בחייו יתבע את בעלותו על הקמיע ויהפכו להורקרוקס.
אידיי
אידיי (באנגלית: Eday) הוא אי בצפון איי אורקני שבצפון סקוטלנד בממלכה המאוחדת. האי אידיי ממוקם כ-24 ק"מ צפונית לאי מיינלנד (האי המרכזי, והגדול באיי אורקני).
גאוגרפיה
שטחו של האי כ-27 קמ"ר ומתגוררים בו כ-130 תושבים. מרבית שטח האי הוא אדמת ביצה המכוסה צמחי אברש. באי מחצבות כבול ואבני גיר. באי שטחי קינון רבים לעופות ים.
ממצאים ארכאולוגיים באי, ובהם אבן סטר (אבן ניצבת) ושרידי חדרים (ובהם החדרים וינקוי, בריסייד והנטרסקווי) מהתקופה הנאוליתית מלמדים כי האי היה מיושב כבר בתקופה זו.
האי מקושר לאי מיינלנד בקוי מעבורת המופעלים על ידי מעבורות אורקני. הקו מקשר בין העיר באראלנד שבאי לקירקוול שבמיינלנד. חברת לוגנאייר מפעילה קו תעופה בין שדה התעופה קירקוול שבמיינלנד לשדה התעופה אידיי.
המרכז האירופאי לאנרגיה ימית (European Marine Energy Centre) שמרכזו בסטרומנס שבמיינלנד מפעיל באי אתר ניסויים לבדיקת יכולת הפקת אנרגיה מהגאות והשפל. שותפות אידיי (Eday Partnership) היא קרן מקומית אשר הוקמה לצורך קידום כלכלת האי. השותפות הקימה את המרכז למורשת אידיי (Eday Heritage Centre) אשר נפתח ביולי 2008, והשקיעה בפרויקטים שונים ברחבי האי סכום של 380,000 ליש"ט בין השנים 2005–2007.
מיס תבל 1975
מיס תבל 1975 היא תחרות מיס תבל ה-24 במספר שנערכה באולם "הגימנסיה הלאומית" שבסן סלוודור, בירת אל סלוודור.
התחרות לוותה במחאה פוליטית על ידי תושבים מקומיים, עקב כך שהממשלה הוציאה סכומים מתקציבה עבור התחרות.
יאנוש הוניאדי
יאנוש הוניאדי (בהונגרית: Hunyadi János, ברומנית: ינקו מחונדוארה - Iancu de Hunedoara, בפי הכרוניקנים הטורקים: ינקו - Yanku, בלטינית מכונה גם Ioannes Corvinus`; (1387 - 11 באוגוסט 1456) היה מצביא ומדינאי הונגרי ממוצא רומני, שנודע בניצחונותיו על הטורקים. היה באן של סוורין בשנים 1439–1446, שליט (וויבוד) של טרנסילבניה בין השנים 1441–1446 והעוצר של ממלכת הונגריה בין השנים 1452-1446. בנו, מתיאש הוניאדי היה למלך הונגריה.
פרטים ביוגרפיים
עם מותו הפתאומי של אלברכט השני, מלך גרמניה, יורשו של זיגיסמונד, לאחר שתי שנות שלטון, ב-1439, נותרה הונגריה ללא יורש מוסכם. במאבקים בין האצילים, שהפכו לשגרה לאחר מות המלך, ניתנה המלוכה לולדיסלב השלישי, מלך פולין הצעיר מבית יגלו. הוניאדי היה בין התומכים בהמלכתו של ולדיסלב, ובתמורה הפך אותו ולדיסלב לאיש שבידו הכוח האמיתי במדינה.
לאחר נפילת קונסטנטינופול לידי הטורקים, בשנת 1453, הפנה הסולטאן מהמט השני את תשומת לבו להונגריה. בשנים שלאחר מכן אימן וחימש הוניאדי את ציו וצבאו, וב-14 ביולי 1456 השמיד את הצי הטורקי, והכה בצבא הטורקי שצר על בלגרד. פעולות אלו הבטיחו את דחיית פלישת האימפריה העות'מאנית להונגריה למשך שבעים השנים שלאחר מכן. ב-11 באוגוסט מת הוניאדי ממחלת הדבר בעודו בשדה הקרב.
הוניאדי נחשב לאחד מגדולי שליטי הונגריה. הוא היה בין הראשונים שהבינו את חוסר היעילות של הצבא הפיאודלי המבוסס על חיילים המגויסים לתקופות קצרות וקצובות, והראשון שגייס צבא סדיר לזמן ארוך (שיטה שהובאה לכדי שכלול בימי בנו, מתיאש הוניאדי). בתולדות אירופה נחשב הוניאדי כמי שמנע את התפשטות הטורקים והתקדמותם אל לב אירופה.
קישורים חיצוניים
Lupta antiotomană condusă de Iancu de Hunedoara în perspectiva istoriografiei bizantine
נבחרת אלבניה בכדורגל
שיאי שחקנים
נכון ל-17 ביוני 2023.
תזת צ'רץ'-טיורינג
תזת צ'רץ'-טיורינג היא סברה בסיסית במדעי המחשב, אשר הוצעה על ידי אלן טיורינג ואלונזו צ'רץ' באמצע שנות השלושים של המאה העשרים, ולפיה חישוב הנעשה במודל חישובי סביר, ניתן גם לביצוע במכונת טיורינג.
הניסוח המקורי של התזה גורס כי כל פונקציה הניתנת לחישוב (במובן טבעי אך לא מוגדר היטב מתמטית), ניתנת לחישוב גם על ידי מכונת טיורינג. "תזת צ'רץ'-טיורינג החזקה" גורסת כי כל פונקציה הניתנת לחישוב במודל חישובי סביר (במובן שאינו מוגדר בצורה מתמטית מדויקת) ניתנת לחישוב גם על ידי מכונת טיורינג הסתברותית ותוך שימוש במשאבים דומים (עד כדי פונקציה פולינומית). "תזת צ'רץ'-טיורינג הפיזיקלית" גורסת כי כל פונקציה אשר ניתנת לחישוב על ידי מערכת פיזיקלית, ניתנת לחישוב גם על ידי מכונת טיורינג הסתברותית.
כאמור, תזת צ'רץ' טיורינג היא סברה ולא משפט דבר העשוי להקשות על קבלתה. למעשה, התזה טוענת כי המושג "חישוב" הוא בעל משמעות אוניברסלית. למעשה, מאחר שהמתמטיקה מתעסקת בהגדרות פורמליות, ואין לנו הגדרה פורמלית אחרת לחישוב, תזת צ'רץ'-טיורינג היא ההגדרה הפורמלית של חישוב. ניתן להשתכנע בנכונות התזה עקב הנימוקים הבאים:
Tiuringo mašina
עיר המלכים
"עיר המלכים" היה פארק שעשועים באילת שנושאו תקופת התנ"ך. בתחילת שנת 2016 הפארק נסגר בעקבות ירידה בכמות המבקרים וחובות של כ-50 מיליון שקלים.
היסטוריה
רעיון הפארק עלה ב-1993, ובנייתו החלה כעבור שבע שנים, בשנת 2000. הפארק נפתח למבקרים ביוני 2005. הפארק נבנה על ידי אלרן נדל"ן, מלונות אפריקה ישראל וז'ול וורן אחזקות והושקעו מיליוני שקלים בתפאורת הפארק ובמבנהו. יועצים מהעולם ובתוכם אנשי דיסנילנד עזרו בניסיונם המקצועי למתכנני הפארק, שהיה לפארק השעשועים הראשון והיחיד בישראל שנבנה על פי נושא – התנ"ך.
בעקבות ירידה מתמדת בכמות המבקרים וחובות כספיים גדולים של כ-50 מיליון ש"ח, הפארק נקלע להליך של כינוס נכסים וסגר את שעריו בשנת 2016.
הפארק נרכש באותה השנה על ידי חברת דונה ברקליס, תמורת 36 מיליון ש"ח. המתקנים בלונה פארק "פנטזיה" שנבנו על ידי פתאל הוצעו למכירה לאחר הפסדים שיצרו לפארק.
במרץ 2023 נפתחה החנות הראשונה של רשת חנויות הצעצועים ג'מבו במתחם עיר המלכים.
מתקני הפארק
בעיר המלכים מנו חמישה מתקני שעשועים:
פארק השעשועים פנטזיה
בשנת 2010 נפתח בסמוך לפארק עוד חלק בשם "פארק השעשועים פנטזיה" שהכיל רכבת הרים, מכוניות מתנגשות, עמוד נפילה חופשית, ספינת פיראטים לילדים. בנוסף לכרטיס הרגיל של עיר המלכים, ניתן כרטיס לארבעה מתקנים בפארק השעשועים פנטזיה – רכבת ההרים, ספינת האוויר, מעגל הפיות והספארי הקסום. שימוש במתקן נוסף הצריך תשלום נוסף.
המתקנים, שנבנו על ידי פתאל, נמכרו לאחר שיצרו הפסדים לפארק, וכיום הם פועלים ב"פארק פרס" שבחולון.
לאחר סגירת הפארק
ב-2018 קיבלה חברת ברקליס היתר להסבת מבנה עיר המלכים למתחם מסחר ובילוי שיקרא "פלאטיום", המבנה עתיד לשמש כמרכז פנאי ואטרקציות ויכלול 12 אולמות קולנוע, אולם קונגרסים הכולל 1300 מקומות ישיבה, מתחם מסיבות בריכה, מתחם מזון מהיר, פאבים ומתחם של משחקי מחשב ומציאות מדומה אשר יתפרש על פני 4,000 מ"ר של ביתני משחק.
את אולמות הקולנוע העתידיים צפויה להפעיל חברה זרה שתגיע לישראל לראשונה ומתקיימים מגעים עם רשת המלונות ישרוטל להשכרת אולם הקונגרסים. בסך הכול יכלול המתחם כ-18,000 מ"ר שטחים בנויים, ועלויות הבניה מוערכות ב-150 מיליון שקל. המתחם החדש צפוי היה להיפתח בפסח 2019, אך נכון לאוקטובר 2021 עבודות הבנייה במקום מושהות. בהמשך מתכוונת החברה, להגיש לות"ל תוכנית לתוספת זכויות בנייה של כ-50 אלף מ"ר להוספת 1,300 חדרי מלון שיוקמו במעטפת המתחם.
במרץ 2023 נפתח במתחם סניף של רשת חנויות הכלבו היוונית "ג'מבו", המשתרע על שטח של יותר מ-10,000 מטר רבוע בשתי קומות.
נייטיביזם (פסיכולוגיה)
בפסיכולוגיה נייטיביזם הוא תפיסה על פיה כישורים או יכולות מסוימים הם 'טבעיים' או מולדים. השקפה זו עומדת בניגוד לתפיסת "לוח חלק" (או "טאבולה ראסה") הגורסת כי למוח יכולת מולדת מועטת וכמעט הכול נלמד דרך אינטראקציה עם הסביבה.
הנייטיביזם קשור לאסכולה הרציונליסטית בפילוסופיה, שרואה בכללי החשיבה הרציונלית כללים מולדים. הפילוסוף המזוהה ביותר עם גישה זו הוא רנה דקארט.
ההשקפה הנייטיביסטית מיוחסת ברובה לעבודותיהם של נועם חומסקי וסטיבן פינקר, הטוענים כי אנו נולדים עם "דגמים" קוגניטיביים (יכולות פסיכולוגיות מיוחדות המורשות גנטית) מסוימים המאפשרים לנו ללמוד ולצבור כישורים מסוימים (כגון שפות). לדעתם, יכולות וכישורים מסוג זה היו נפגמים קשות ללא התרומה הגנטית.
הפסיכולוגית אנט קרמילוף-סמית טוענת כנגד נייטיביזם כה קיצוני. בתאוריה המוכרת בשם "המודל ההתפתחותי התיאור מחדש הייצוגי" (Representational Redescription model of developement) היא מציעה כי המוח עשוי להפוך מודולרי דרך התנסות במרחבים שונים (כגון אינטראקציה חברתית או תפישה ויזואלית) ולא במודלים מוגדרים מראש גנטית.
שרה הרצוג
שרה הרצוג (קיץ 1896 – ט"ו בטבת ה'תשל"ט, 14 בינואר 1979) הייתה ממייסדות תנועת "אמונה" ורעיית הרב הראשי לישראל, הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג.
ביוגרפיה
שרה הרצוג נולדה בריגה שבלטביה, אז חלק מן האימפריה הרוסית. אביה, הרב שמואל יצחק הילמן, החל לכהן כרב בעיר ברזינו הסמוכה למינסק זמן קצר לאחר לידתה. בשנת תרס"ח עברה עם משפחתה לגלאזגו שבסקוטלנד, שם החל אביה לכהן ברבנות. בגלאזגו למדה בבית ספר יוקרתי שמלבדה היו בו רק שלושה יהודים. בזמן מלחמת העולם הראשונה בית אביה שימש כמרכז של פעילות ציבורית יהודית.
במקביל לפעילותו של בעלה בנוגע להשגת אישורי עליה ("סרטיפיקטים"), הרבנית לקחה חלק פעיל במאבקים הציבוריים המתנהלים נגד הבריטיים, היא צעדה בראש ההפגנה נגד גזירות "הספר הלבן" יחד עם רחל ינאית ורעייתו של דב יוסף.
כשבעלה יצא לארצות הברית ודרום אפריקה להזעיק את מנהיגי העולם לפעולות הצלה של יהודי אירופה ולמען יהודי ארץ ישראל, הרבנית הצטרפה לבעלה ונפגשה עם נשים יהודיות מקומיות והצליחה להתרים אותן לארגוני צדקה וחסד כמו "חונן דל" ו-"עזר ליולדת".
הרבנית ייחסה חשיבות רבה לעצמאות האישה וכתבה על כך ביומנה:
הירתמותה לעשייה הציבורית המאורגנת נעשתה מיד עם בואה ארצה. היא פעלה להקמת ארגון נשי מזרחי בארץ ישראל ועמדה בראשו.
לאחר הקמת אמונה - תנועת האישה הדתית לאומית המאוחדת היא שימשה נשיאת התנועה מאז הקמתה בחול המועד סוכות ה'תש"ך (1959) ועד ליומה האחרון.
פטירת בעלה לא עצרה את רצף פעילותה, ובמיוחד למען הנשים. מפעל חיים שלה היה בית החולים לחולי נפש "עזרת נשים" בירושלים, אשר בשנות האלפיים נושא את שמה, "בית חולים הרצוג". בין השאר דאגה הרצוג לפתיחת מחלקה מיוחדת לטיפול בנפגעי סמים בשנת 1975.
בשנת 1975 הוענקו לה תוארי ד"ר לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית ומאוניברסיטת בר-אילן.
על תפיסתה הדתית כתבה:.
תמכה בשירות לאומי לבנות. נהגה לערוך קידוש מדי בוקר שבת בביתה, גם לאחר פטירת בעלה. לצד פעילותה הציבורית הרחיבה אופקיה בספרות, בתיאטרון ובמוזיקה.
נפטרה במוצאי שבת פרשת ויחי, ט"ו בטבת תשל"ט. בניה הם חיים הרצוג שהיה נשיא מדינת ישראל ה-6, ויעקב הרצוג, שהיה מדינאי ושגריר ישראל בקנדה. בנו של חיים הרצוג הוא יצחק הרצוג נשיא מדינת ישראל.
ישראל (עיתון)
ישראל (בצרפתית: Israël; בערבית: إسرائيل) היה עיתון שבועי יהודי-מצרי ציוני תלת-לשוני שיצא לאור בקהיר בשנים 1920–1939. היה מהחשובים שבעיתונים היהודים במצרים במחצית הראשונה של המאה ה-20, ויצא לאור בשלוש מהדורות; צרפתית, עברית וערבית.
מייסד העיתון היה ד"ר אלברט מוצרי, בן האליטה היהודית הוותיקה במצרים ומראשי התנועה הציונית בארצו. העיתון ביטא את מגמת מייסדו שתמך הן בציונות והן בלאומיות המצרית, וסבר שהתנועה הלאומית היהודית יכולה להתקיים בשלום הרמוניה ושוויון עם התנועות הלאומיות האחרות במזרח התיכון. הגישה הציונית של העיתון באה לידי ביטוי בתמיכה ברפורמות בקהילה היהודית במצרים ונתינת צביון עברי ולאומי יותר למוסדותיה, וכן תמיכה בבניין היישוב היהודי בארץ ישראל.
המהדורה העברית של העיתון שאבה השראה מהעיתונות העברית המודרנית של ארץ ישראל, והייתה בעלת חשיבות סמלית רבה בתור כזו המשתמשת בעברית בתור שפה מדוברת מודרנית ומפיצה אותה בקרב יהודי מצרים. המהדורה הערבית של העיתון כוונה לא רק לקהל היהודי המצרי אלא גם לקהל הכללי של קוראי עיתונות במצרים. העיתון הופץ אף לקהילות יהודיות בארצות צפון אפריקה והמזרח התיכון האחרות, ואחד מיעדיו המוצהרים היה להיות עיתון של כלל הקהילות היהודיות בארצות המזרח. בעוד המהדורות העברית והערבית שרדו רק חלק משנות העיתון, המהדורה הצרפתית הייתה מהדורתו המרכזית והממושכת ביותר.
העיתון נוהל על פי המודלים של העיתונות המערבית והעיתונות הערבית המודרנית של מצרים בתקופתו. בשיאו העיתון יצא לאור בכ-2,000 גיליונות. בעיתון הופיעו מאמרי מערכת, כתבות ומדורים שונים, והוא שימש דוגמה לעיתונים יהודים שנוסדו אחריו. שורה של עיתונאים צעירים שהתחילו את דרכם בעיתון התבלטו בהמשך דרכם בזירות עיתונאיות וציבוריות אחרות. למהדורות השונות של העיתון היו עורכים שונים. את המהדורה הערבית ערך לתקופה ממושכת סעד מלכי, עיתונאי יהודי-מצרי ופעיל ציוני. את המהדורה העברית ערכו בדרך כלל עיתונאים שהגיעו מהיישוב היהודי בארץ ישראל.
לאחר פטירתו של ד"ר אלברט מוצרי בשנת 1933, אשתו מזל (מתילדה) מוצרי לקחה לידיה את ניהול העיתון, והייתה לאחת הנשים הראשונות במצרים שעמדו בראשות עיתון. מזל מוצרי הייתה ילידת חברון, בת למשפחת מני הידועה מהעיר. העיתון תחת ניהולה ובעריכתה התפרסם במהדורתו הצרפתית במשך 6 שנים נוספות עד שנת 1939, והמשיך במגמות של תמיכה בלאומיות יהודית לצדה של אהדה ללאומיות המצרית. השנים שבהם מזל מוצרי עמדה בראשות העיתון היו שנים של תעמולה פשיסטית איטלקית וגרמנית עזה במצרים, והעיתון התבלט בהתנגדותו לתעמולה הפשיסטית. בשנת 1939 העיתון נתבע דיבה על ידי הקונסוליה האיטלקית בקהיר בגין מאמריו הבוטים כנגד הפשיזם האיטלקי. מוצרי חשבה להילחם בתביעה באמצעים משפטיים, אך בהבינה שאין באפשרות העיתון להמשיך להתקיים באווירה המשתנה במצרים ובמצבו הכלכלי המתדרדר, החליטה לשוב לארץ ישראל ולהשתקע בה. לפני נסיעתה היא דאגה למזג בין העיתון לבין עיתון יהודי-ציוני צעיר אחר בשם לה טריבון ז'ואיב (La Tribune Juive), שבמידה רבה היה ממשיך דרכו של "ישראל".
בשנות האלפיים העיתון עבר סריקה והעלאה לרשת האינטרנט כחלק ממיזם עיתונות יהודית היסטורית, וכעת גיליונותיו בצרפתית בשנים 1922–1932, 1935–1939 נגישים לצפייה מלאה באתר המיזם. הגיליונות באתר הן מאוספה הפרטי של ד"ר הגר הלל אשר הייתה החוקרת המרכזית של העיתון ושל העיתונות היהודית-מצרית.
מנטוטו
מחוז מנטוטו (בטטום: Manatutu) הוא מחוז השוכן על החוף הצפוני של המדינה מזרח טימור. האוכלוסייה במחוז מונה 36,719 אנשים שחיים בשטח של 1,706 קמ"ר. המחוז גובל במחוזות באוקאו וויקקה מכיוון מזרח, ובמחוזות אילאו, דילי ומנופני ממערב. מחוז זה ומחוז לאוטם הם היחידים במזרח טימור, שחולקים גבול עם שני הצדדים של הים במדינה (גם מדרום וגם מצפון), מה שגורם לכך שהוא המחוז בעל הגיוון הגאוגרפי הגדול ביותר בכל מזרח טימור.
גזרות
המחוז מחולק ל-6 גזרות מרכזיות והן:
DLL hell
הביטוי DLL hell בלשון מדוברת, משמש לתיאור סיבוכים שנובעים משימוש בספריית קישור-דינמי (DLL) במערכות הפעלה חלונות של מיקרוסופט. למרות שהביטוי DLL hell ייחודי לחלונות, לעיתים משתמשים בו במקום הביטוי הכללי יותר Dependency hell, כנראה בגלל החריזה.
הסיבוך יכול לבוא לידי ביטוי בהודעות שמופיעות כאשר מנסים להפעיל תוכנה במחשב. לדוגמה: "A Required DLL File, xxxx, was not found" או "The procedure entry point xxxx couldn't be located in xxxx.DLL". לעיתים לא תופענה הודעות, אבל היישום יפעל באופן לא תקין.
סריול ללנדי
סריול ללנדי (שם מדעי: Seriola lalandi) הוא מין של דג ים ממשפחת הצניניתיים מהסוג סריול, בו המינים הגדולים ביותר במשפחה. הוא מצוי בטבע במי האוקיינוסים של חצי הכדור הדרומי, אף שבעבר חשבו שהוא מצוי בכל האוקיינוסים. עם זאת לעיתים הוא נודד צפונה עד חצי הכדור הצפוני. לא ידוע עליהם הרבה והם לא נצפים הרבה בטבע. הצנינית הוגדרה בשנת 1833 ושמה המדעי נקרא ע"ש החוקר הצרפתי פייר אנטואן דלאלנד.
DLL hell
תקלות DLL נפוצות
תקלות DLL hell מופיעות בדרך כלל לאחר התקנה או הסרה של תוכנות ממערכת ההפעלה. התקלות יכולות לנבוע מקונפליקט בין גרסאות של DLL, קושי למצוא את קובצי ה-DLL המתאימים, וריבוי עותקים של קובצי DLL.
סריול ללנדי
מאפיינים
הבוגרים חיים סביב איים מרוחקים, הרי מצולה ובשוניות מבודדות, כרי אצות קלפ או קרקעות סלעיים בעומק שבין 3 ל-825 מטרים.
DLL hell
גרסאות לא תואמות
גרסה מסוימת של ספריית קישור-דינמי יכולה להיות תואמת לתוכנית אחת ולא תואמת לתוכנית אחרת. מערכות ההפעלה חלונות פגיעות במיוחד לאי תאימות גרסאות בגלל הדגש על קישור דינמי בשפת C++ ואובייקטים של OLE. מחלקות בשפת C++ מייצאות שיטות רבות, ולכן שינוי יחיד במחלקה יכול לפגוע בתאימות עם תוכניות שנבנו מול גרסאות מוקדמות יותר. לדוגמה, תיקון "באג" בתוכנה אחת יכול להסיר מאפיין של תוכנה אחרת.
סריול ללנדי
מאפיינים
דג זה הוא טורף של דגי גרם, סרטנאים ודיונונים המרחפים במים, אחריהם הוא עט במהירות גבוהה. לעיתים די נדירות הוא מצוי בחבורה קטנה הניזונה יחדיו.
DLL hell
גרסאות לא תואמות
עד לגרסה XP, מערכת ההפעלה חלונות הייתה פגיעה לתקלות כאלה מכיוון שטבלת ה-COM הייתה משותפת לכל המשתמשים ולכל התהליכים. כלומר, אם תוכנית רצתה ליצור עותק של המחלקה היא נאלצה להשתמש ביישום הנוכחי של אותה מחלקה. כתוצאה מכך, אם תוכנה חדשה התקינה אובייקט COM חדש היא יכלה בלי כוונה לפגוע בתוכנות אחרות.
אפנדקטומיה
היסטוריה
תיעוד האפנדקטומיה הראשון היה על ידי אמייאן, רופא בצבא האנגלי. הוא הציג את התהליך בשנת 1735 ללא הרדמה. הראשון שבכלל אבחן אפנדיציטיס ובין הראשונים לבצע ניתוח מסוג זה היה פתולוג בשם רג'ינלד הבר פיץ (Reginald Heber Fitz) בשנת 1886, אך מכיוון שלא היה מנתח מוסמך לא ייחסו לכך חשיבות. מקרים מוקדמים יותר היו של המנתחים ויליאם גראנט בארצות הברית ב-4 בינואר 1885, אברהם גרובס (Abraham Groves) בקנדה ב-10 במאי 1883 ורוברט לוסון טייט (Robert Lawson Tait) בבריטניה ב-1880.
מאוחר יותר, בסוף המאה ה-19, ביצע בהצלחה H.Hancock ניתוח להסרת תוספתן בחולה עם אפנדיציטיס חריפה. כמה שנים לאחר הניתוח של Hancock, פרסם C.McBurney שורה של דו"חות על אופן האבחון והניתוח של תוספתן חולה באפנדיציטיס.
אפנדקטומיה, בניתוח לפרוסקופי או בניתוח פתוח, היא דרך הריפוי השלמה לחולי אפנדיציטיס. לפני שנים תועד מקרה יוצא דופן על אישה אשר חלתה באפנדיציטיס וטופלה באנטיביוטיקה, לאחר 10 חודשים חזרה לה האפנדיציטיס. בעקבות התקדמות הרפואה שיעורי התמותה מאפנדיציטיס הם אפסיים.
הניתוח
מהלך הניתוח כולל כריתה של התוספתן והוצאתו דרך חתך באורך 2-4 ס"מ בצד הימני התחתון של הבטן. ניתוח זה נמשך כפחות משעה אם לא הופיעו סיבוכים. במקרה שפותחים את הבטן ומגלים שהבעיה היא לא בתוספתן, מתחילים בניתוח בטן חוקר ומעמיק. גם אם הבעיה היא לא בתוספתן בכל זאת חותכים אותו. הסרת תוספתן היא פעולה פשוטה: מרחיקים את התוספתן מן הרקמה המקיפה אותו וחותכים אותו מצד שמאל, ולבסוף תופרים את הנקב שנוצר במעי.
אייר (להקה)
אייר (באנגלית: AIR) הוא שמם של צמד המוזיקאים הצרפתי, ניקולה גודָה וז'אן-בנוּאַה דוֹנקֶל. המוזיקה של אייר היא מוזיקה אלקטרונית המאופיינת בסגנון אמביינט איטי, ובעלת השפעות של רוק פסיכדלי ורוק מתקדם. הלהקה זכתה לפרסום עם צאת אלבומם הראשון Moon Safari ב-1998, והצלחת שלושת הסינגלים שיצאו ממנו "Kelly Watch the Sky", "All I Need", "Sexy Boy". שנתיים לאחר מכן, הוציאו את אלבומם השני The Virgin Suicides שהיווה את הפסקול לסרטה של סופיה קופולה מ-1999, חמש ילדות יפות, שזכה גם הוא להצלחה ביקורתית ומסחרית. מאז הוציאה הלהקה עוד שישה אלבומים. ארבעת האלבומים הראשונים שלהם הגיעו למעמד של אלבום זהב באנגליה.
היסטורית הלהקה
הלהקה התחילה את דרכה בתחילת שנות ה-80 בבית ספר התיכון "אוֹש" (Lycée hoche) שבוורסאי. ז'אן-בנואה דונקל וניקולה גודה שיתפו פעולה עם אלכס גופר, זאווייר ז'אמו ואטיין קרסי בהרכב Orange, להקת בית הספר. לאחר שסיימו את לימודיהם גודה התרכז בלימודי אדריכלות בבית הספר הגבוה לאדריכלות של ורסאי, שחייבו אותו לנטוש את המוזיקה לזמן מה.
אפנדקטומיה
שיקום
לאחר כ-24 שעות החולה מתחיל לאכול ולאחר כ-48 שעות הוא מתחיל ללכת ויכול להשתחרר לביתו.
אייר (להקה)
היסטורית הלהקה
בשנת 1995 עבד גודה על האלבום הראשון של טרי מואיז, חבר ילדות שעבד ב"Source", חברה בת של הלייבל Virgin blue. גודה הלחין קטע אינסטרומנטלי כמחווה ליצירה של קורבוזיר, המודולור, תחת השם "אייר". הקטע היה המוצלח ביותר באלבום Sourceleb, ובאותה שנה הוא יצא גם בלייבל האנגלי Mo'max. דונקל למד באותה עת מתמטיקה והיה חלק מלהקה בשם "דינמו" ובמקביל ניגן על פסנתר בבר ברובע הלטיני שבפריז.
בהמשך להצלחה של מודולור, גודה רצה להקים הרכב והציע לדונקל להצטרף אליו. השניים חברו מחדש ויצרו קטעים חדשים שיצאו כסינגלים (סינגלים והקלטות אלו אוגדו בסוף למיני-אלבום Premiers Symptomes שיצא ב-1997), ביניהם קלסיקות כגון Casanova 70 ו-J'ai dermi sous l'eau, שנתנו את הטון לאווירה והכיוון המוזיקלי של הלהקה. גודה ודונקל הושפעו מפופ של שנות ה-60, פסי-קול וצלילו של סינטיסייזר אנלוגי בשם "מוג". בתחילת דרכם, הלהקה צברה מוניטין רב בשל הרמיקסים הרבים שביצעו לאמנים מפורסמים של סוף שנות ה-90, ביניהם ננה שרי, דפש מוד, Ollano, הלהקה של מארק קולין, אקסאוייר ג'מו והלנה נגוארה.
סגנון מוזיקלי
האלבום הראשון שלהם, Moon Safari, יצא ב-1998 וזכה להצלחה רבה בזכות ייחודו המוזיקלי באותה תקופה. הסגנון האלקטרוני של האלבום הושפע ממוזיקאים ומלחינים כגון ז'אן מישל ז'אר וואנגליס ובעיקר בכלי הנגינה האלקטרוניים שהיו בשימושם. אייר השתמשו בעיקר ב-Vocoder, סינתיסייזר וסמפלרים כדי ליצור סגנון עדין ורגוע למוזיקה שלהם. תחילת העבודה על האלבום הוקלטה באולפן הקרוב למגרש גולף של Saint-nom-la-breteche, ולאחר מכן באולפן +XXX ובאולפן Gang שבפריז.
לשניים היה שיתוף פעולה קרוב עם ג'ון-ג'אק פּארֵה, חלוץ המוזיקה האלקטרונית, ועם התזמורת הפילהרמונית אבי רוד. בעקבות העבודה והיצירה המשותפת, השניים הכריזו על יציאה למסע הופעות; בעקבות ההצהרה החלו להיות מוקפים במוזיקאים רבים ובפעם הראשונה על ידי חברי הלהקה פניקס. הצלחת האלבום הראשון, הובילה את הצמד לערוך עיבוד חדש של Premiers Symptomes ב-1999, עם שני קטעים מוזיקליים נוספים כבונוס.
שיתופי פעולה
ב-1999 יצרה סופיה קופולה קשר עם אייר, לקראת הסרט הראשון שביימה וכתבה "חמש ילדות יפות", היא רצתה להשתמש באלבום "Moon Safari" כפסקול, אך השניים הציעו להלחין עבורה פסקול ייחודי לסרט. הם הקליטו את הפסקול באותו אולפן שהוקלט "Moon Safari". לבקשת קופולה, השתתף בהקלטות בראיין ראצל, מתופף להקת "הצלב האדום".
הדיסק זכה לביקורות טובות ואף זכה בטקס פרסי המוזיקה הצרפתי, בקטגוריית האלבום הייחודי לשנת 2001. השניים המשיכו בשיתוף הפעולה עם קופולה והשתתפו גם בסרטיה הבאים: "אבודים בטוקיו" משנת 2003, עם הקטע המוכר "לבד בקיוטו" והסרט "מארי אנטואנט" משנת 2006.
שיתופי פעולה נוספים של הצמד בסצנת המוזיקה האלקטרונית כוללים את האמנים: אטיאן של קרסי (מלחין ותקליטן), ג'ואקים (מפיק ותקליטן), אלכס גופר (מפיק צרפתי בתחום המוזיקה האלקטרונית ותקליטן) ואלסנדרו בריקו (מוזיקולוג, סופר ושחקן תיאטרון איטלקי).
ב-2006, "אייר" הפיקו את האלבום "5:55" של שארלוט גינסבורג (בתו של סרז' גינסבורג) שיצא באוגוסט 2006.
רובאוס האגריד
רקע והתפתחות הדמות
דמותו של האגריד היא בין הראשונות שנוצרו על ידי רולינג. השיחות בבקתה של האגריד בינו לבין הארי, רון והרמיוני שימשו כאמצעי אקספוזיציוני לאורך כל הסדרה, כיוון שהשלישייה גילתה פעמים רבות מידע על הוגוורטס ועל המנהל אלבוס דמבלדור באמצעות האגריד, שהיה בעל הרגל לחשוף בטעות מידע חסוי. האגריד היה אחד מחבריו הטובים של הארי פוטר מאז תחילת הספר הראשון. הוא השגיח עליו לאורך הסדרה, ומגונן עליו במידה רבה כיוון שראה בו יתום ושונה. לאורך הסדרה מסופר כיצד הארי ראה בהאגריד חבר טוב ואחד האנשים החשובים בחייו, למעט חיבתו של האגריד לחיות מסוכנות. רולינג אמרה על הסצנה בספר האחרון שבה האגריד נשא את גופתו המתה לכאורה של הארי כמשמעותית מאוד, כיוון ש"האגריד הביא את הארי מהדרסלים. הוא מביא אותו אל עולם הקוסמים... הוא היה מעין שומר ומדריך עבורו... וכעת רציתי שהאגריד יהיה זה שמוביל את הארי אל מחוץ ליער". האגריד היה אחד הראשונים בסדרה שטען כי הרעיונות הנוגעים ל"טוהר הדם" הם מיושנים.
באחד מהראיונות שנערכו עמה אמרה רולינג כי האגריד שובץ בבית גריפינדור כשהחל את לימודיו בהוגוורטס ב-1940. כשהצליח לרכוש עכביש מסוג אקרומנטולה הוא סולק מבית הספר, כיוון שהעכביש נחשד בהיותו "המפלצת של סלית'רין" שהוצגה בספר השני. אולם, מנהל הוגוורטס אז, ארמנדו דיפט, שוכנע על ידי אלבוס דמבלדור (שהיה אז מורה בהגוורטס) להשאיר את האגריד בתור אחראי הקרקעות, כך שהוא יוכל להישאר בהוגוורטס. בעת תחילת לימודיו של הארי פוטר בהוגוורטס האגריד היה גם שומר המפתחות, ולפי המתואר בספרים משמעות התפקיד היא שהוא היה אחראי על הכנסה והוצאה של אנשים מאדמות הטירה. חלק מעבודתו של האגריד היה להוביל את תלמידי השנה הראשונה בבית הספר בשיט על פני האגם הסמוך לו.
שלושת הספרים הראשונים
האגריד הוצג לראשונה בפרק הראשון של הספר הראשון. בעקבות רציחתם של ג'יימס ולילי פוטר החליט דמבלדור להפקיד בידי האגריד את משימת החילוץ של הארי התינוק מחורבות בית הוריו. כשמינרווה מקגונגל מביעה את חששותיה על כך שהאגריד יביא את הארי אל הדרסלים, דמבלדור אומר לה כי הוא מוכן להפקיד גם את חייו שלו בידי האגריד, עובדה המודגשת פעמים נוספות לאורך הסדרה כשדמבלדור ביקש ממנו לבצע משימות מסוכנות. שנים אחדות לאחר מכן התבקש האגריד על ידי דמבלדור להביא את אבן החכמים מבנק הקוסמים גרינגוטס, והטיל עליו ללמד את הכלב התלת-ראשי פלאפי להגן על הכניסה למחבוא של האבן.
דמבלדור הטיל על האגריד גם את משימת איתורו של הארי, הדרכתו כיצד יש להתנהג בעולם הקוסמים וסיוע ברכישת חפצי בית הספר. האגריד היה חבר הצוות הראשון של הוגוורטס שפגש את הארי לפני שזה החל את לימודיו, והשניים הפכו לחברים טובים. מאוחר יותר בספר הוא התיידד עם רון והרמיוני, חבריו הטובים של הארי. לקראת אמצע הספר הוא פגש אדם שהסתיר את פניו במסיכה, הזר נתן להאגריד ביצת דרקון על מנת לפתות אותו לספר מידע סודי על פלאפי. האגריד אמר בטעות להארי ולחבריו כי ניתן לעקוף את פלאפי באמצעות השמעת מוזיקה, והשלושה עשו זאת באמצעות החליל שהאגריד העניק להארי בחג המולד, כך שיכלו לצאת בעקבות מי שניסה לגנוב את האבן. השלושה סייעו להאגריד לאחר שביצת הדרקון בקעה, בכך שעזרו להעביר את הדרקון הצעיר לידי מומחים לגידול דרקונים שעבדו בשמורה ברומניה ביחד עם צ'ארלי ויזלי, אחיו של רון.
בספר השני התברר כי האגריד סולק מהוגוורטס כשלמד שם. כמו כן, בספר תואר כי האגריד למד ביחד עם תלמיד מצטיין בשם טום ואנדרולו רידל, לימים לורד וולדמורט. האגריד סולק בשנת הלימודים השלישית שלו, לאחר שנתפס כשברשותו עכביש ענק מסוג אקרומנטולה אותו כינה "הרעגוג". בעקבות חשיפת קיומו של העכביש הענק נטען כי הוא היצור המכונה "המפלצת של סלית'רין", וכי האגריד היה זה ששיחרר אותו מחדר הסודות בטעות או בכוונה, ובך איפשר לו לתקוף ולהרוג תלמידה מבית הספר. לאחר סילוקו הצליח אלבוס דמבלדור, אז המורה לשינויי צורה, לשכנע את המנהל ארמנדו דיפט להתיר להאגריד להישאר בבית הספר בתפקיד שומר הקרקעות.
האשמת השווא הזאת נתמכה על ידי טום רידל, הפושע האמיתי, שהשתמש במפלצת האמיתית (נחש גדול ממדים מסוג בסיליסק) על מנת לתקוף את התלמידים, והפליל את האגריד על מנת למנוע את סגירת הוגוורטס. לאורך הספר השתחרר הבסיליסק מספר פעמים מחדר הסודות, ובשל כך נשלח האגריד לכלא הקוסמים אזקבאן כיוון שנחשד באחריות גם לתקיפות הללו. אולם, לפני שהוא נעצר הוא הספיק לומר להארי ורון שהסתתרו בבקתתו לעקוב אחרי העכבישים בבית הספר, וכשהם עשו זאת הם פגשו בהרעגוג והצליחו לנחש כי המפלצת היא בסיליסק. לאחר שהארי הרג את הבסיליסק, התברר כי טום רידל הצליח להשתלט על תודעתה של ג'יני ויזלי, ובכך טוהר שמו של האגריד והוא שוחרר מכלאו. מאסרו של האגריד שימש כאמצעי להדגשת היותו של אזקבאן כמקום המטיל תחושת אימה וייאוש על כל מי שנמצא בו.
הספר הרביעי עד הספר השישי
בספר הרביעי התברר כי האגריד הוא בנם של קוסם ושל ענקית בשם פרידוולפה, שעזבה את אביו כשהוא היה תינוק. לענקים בספרי הארי פוטר היה מוניטין גרוע של יצורים אכזריים, ובעבר הם היו בני ברית של וולדמורט. האגריד הסתיר את מוצאו, ואפשר לאנשים להעלות ניחושים שונים בכל הנוגע לגודלו הרב (כגון שתיית שיקוי הגורם לגדילת עצמות). מוצאו נחשף בעיתון הקוסמים "הנביא היומי" על ידי הכתבת ריטה סקיטר, המתארת אותו כיצור מסוכן שאינו מתאים ללמד בהוגוורטס. האגריד סירב להתראות עם אנשים לאחר פרסום הכתבה בעיתון, שכללה הטחת האשמות רבות כגון גידול זן לא חוקי של סרטנים קסומים בשם סקרוטים פוצי-תחת, שהייתה נכונה בסופו של דבר, אך גם האשמה שקרית של הטלת אימה על התלמידים. הוא ניסה להתפטר מתפקידיו בהוגוורטס, אך נתקל בסירוב עיקש של דמבלדור.
במהלך הספר הוא פיתח מערכת יחסים רומנטית עם אולימפ מקסים - ענקית למחצה נוספת והמכשפה שניהלה אז את אקדמיית בובאטון מצרפת. האגריד היה גם אחד מן האנשים הבודדים בהוגוורטס שהאמינו כבר מההתחלה כי הארי לא רימה על מנת להתקבל לטורניר הקוסמים המשולש. בשלב כלשהו של הספר הציע אלאסטור מודי (שהיה בעצם אוכל מוות במסווה בשם ברטי קראוץ' הבן) להאגריד להראות להארי את המשימה הראשונה בטורניר, שכללה התמודדות עם דרקונים.
דמותו של האגריד לא הופיעה כלל בחלקו הראשון של הספר החמישי. בפרק מספר 20 הוא חזר, וסיפר להארי, לרון ולהרמיוני כי הוא נסע עם מדאם מקסים ברחבי אירופה במשימה סודית מטעם מסדר עוף החול, ותכנן למצוא את הענקים ולשכנעם להילחם בוולדמורט לצידו של דמבלדור: אולם, בשלב מסוים הצליחו שני אוכלי מוות למצוא גם הם את הענקים, ושכנעו אותם להצטרף אל וולדמורט פעם נוספת. האגריד הותקף על ידי הענקים במהלך משימתו, אך ניצל בזכות כישורי הקרב של מקסים. בדרכם חזרה מההרים שבהם היו הענקים הם נפרדו, בשל ייאושה של מקסים מנסיונותיו של האגריד להביא עמם את אחיו החורג, הענק גרעפ. גרעפ רצה להישאר עם הענקים האחרים, ופעמים רבות לאורך הספר הוא פגע בהאגריד כיוון שלא היה מודע לכוחו הרב. האגריד הציג את אחיו החורג להארי ולהרמיוני, וביקש מהם לדאוג לו במקרה שהוא ייאלץ לעזוב את הוגוורטס. דולורס אמברידג', שפעלה כמורה בבית הספר מטעם משרד הקסמים, פיקחה על כל השיעורים של האגריד, וחיפשה כל סיבה אפשרית על מנת לפטרו כיוון שהיה מקורב לדמבלדור. לקראת סוף הספר היא הביאה לבית הספר שישה הילאים (מעין שוטרים) ממשרד הקסמים על מנת לעצור את האגריד. האגריד הצליח להימלט מידי אנשי משרד הקסמים, אך במהלך בריחתו נפגעה המורה מינרווה מקגונגל שניסתה לסייע לו. בסופו של דבר חזר האגריד לתפקידו בעקבות טיהור שמם של דמבלדור ושל הארי.
יורי בויקו
יורי אנטוליביץ' בויקו (באוקראינית: Юрій Анатолійович Бойко; נולד ב-9 באוקטובר 1958) הוא מדינאי ופוליטיקאי אוקראיני. חבר הראדה העליונה של הכינוס השישי, השמיני והתשיעי (2007 -2010 ומאז 2014). גיבור אוקראינה (2004).
רובאוס האגריד
הספר הרביעי עד הספר השישי
בספר השישי האגריד היה עצוב כשגילה כי אף אחד מהתלמידים בשנתו של הארי כולל הארי, רון והרמיוני, לא מעוניין להמשיך ללמוד אצלו. הוא הפסיק לבוא לארוחות בית הספר, ובאופן כללי התחיל להתדרדר כיוון שחשב כי אף אחד לא אוהב אותו. תוך זמן קצר הגיעו אליו הארי, רון והרמיוני, והצליחו לשכנעו כי הם בחרו שלא להמשיך כיוון שעומס הלימודים גדול מדי והמקצוע שאותו הוא מלמד איננו הכרחי לקריירות שהם מעוניינים בהן. כמו כן, כשהארי מגיע הוא יוצר פרובוקציה על מנת לגרום להאגריד להתייחס אליהם, ובאחת הפעמים הבודדות בסדרה מגיב האגריד בזעם רב. כעבור זמן מה הלך לעולמו עכביש האקרומנטולה הענק הרעגוג, והאגריד החליט לסכן את חייו על מנת להשיג את גופתו ולהעניק לו הלוויה "ראויה", ואליו הצטרפו הארי והמורה לשיקויים הוראס סלגהורן. לאחר ההלוויה משתכרים האגריד ופרופסור סלגהורן, והארי מצליח לנצל את היתרון הזמני שלו ולהשיג מסלגהורן זיכרון מסוים לבקשתו של דמבלדור. בסוף הספר נערכה מתקפה של אוכלי המוות על הוגוורטס, ובזמן שהם ברחו מגבולות הטירה הצית אחד מאוכלי המוות את הבקתה של האגריד. לאחר מותו של דמבלדור מידיו של סוורוס סנייפ האגריד היה שרוי ביגון עמוק, ואף נשא את גופתו של דמבלדור אל קברה במהלך ההלוויה.
יורי בויקו
ביוגרפיה
יורי בויקו נולד ב-9 באוקטובר 1958 בהורליבקה. בוגר המכון לטכנולוגיה כימית במוסקבה, מהנדס-כימאי-טכנולוג.
מועמד לתפקיד נשיא אוקראינה בבחירות 2019 (לפי תוצאות הבחירות תפס את המקום הרביעי). ראש הכוח הפוליטי של גוש האופוזיציה והסיעה הפרלמנטרית שלו (ספטמבר 2014 - 20 בנובמבר 2018). מייסד ויו"ר משותף של פלטפורמת האופוזיציה - לכל החיים.
רובאוס האגריד
הספר האחרון
האגריד היה חלק מאנשי מסדר עוף החול שהגיעו לבית משפחת דרסלי בתחילת הספר השביעי על מנת לאבטח את מעברו של הארי אל בית משפחת ויזלי ("המחילה"). האגריד והארי טסו על האופנוע המכושף אותו ירש הארי מסיריוס, אך התוכנית השתבשה בעקבות מארב של אוכלי המוות. הם מגיעים בקושי רב אל "המחילה" לאחר שהותקפו על ידי וולדמורט עצמו, ונמלטו רק כיוון שהשרביט של הארי ביצע קסם בכוחות עצמו. ככל הנראה הוא חזר לתפקידו בהוגוורטס לאחר החתונה של ביל ויזלי ופלר דלאקור, ואזכורו הבא בספר היה רק כשהארי שמע ברדיו הקוסמים כי נעשה ניסיון נוסף לעצור אותו על אדמות הוגוורטס, לאחר שאירח בבקתה שלו "מסיבת תמיכה בהארי פוטר".
יורי בויקו
ביוגרפיה
בשנים 2006–2007 בויקו היה שר הדלק והאנרגיה של אוקראינה בממשלתו השנייה של ויקטור ינוקוביץ'.
רובאוס האגריד
הספר האחרון
הוא הופיע בעצמו לקראת שיא העלילה, לאחר ששהה במחבוא בהרים המקיפים את הוגוורטס ביחד עם אחיו הענק גרעפ וכלבו פנג. במהלך הקרב על הוגוורטס בסוף הספר ניסה האגריד להגן על צאצאיו הרצחניים של הרעגוג, שגורשו ממקום מושבם ביער של הוגוורטס על ידי אוכלי המוות, ותקפו ללא הבחנה את מגיני הוגוורטס ואת אוכלי המוות. אולם, העכבישים הענקיים לא העריכו את הטיפול שלו באביהם, ונחיל שלהם חטף אותו לתוך היער. האגריד הופיע מאוחר יותר כשבוי במחנה של אוכלי המוות כשהארי הגיע על מנת להתמודד עם וולדמורט בעצמו. הוא אולץ לשאת את גופתו של הארי בחזרה אל בית הספר, אך לא הצליח להבחין כי הארי שרד פעם נוספת, ובדרך לבית הספר האשים את הקנטאורים שצפו בהם בכך שלא סייעו מספיק.
יורי בויקו
ביוגרפיה
מ-24 בדצמבר 2012 עד 27 בפברואר 2014 - סגן ראש ממשלת אוקראינה. בתפקיד זה, הוא הבטיח את מילוי המשימות והסמכויות שהוקצו לקבינט השרים של אוקראינה בתחומי האקולוגיה, משאבי הטבע, האנרגיה, תעשיית הפחם והמדיניות התעשייתית. תחת אחריותו היו גם סוגיות של הבטחת יישום תוכנית הרפורמה הכלכלית לשנים 2010–2014.
רובאוס האגריד
הספר האחרון
זמן קצר לאחר מכן פרץ החלק השני של הקרב, אליו הצטרפו הקנטאורים. האגריד נטל חלק בשלב זה, והצליח להטיח בקיר של אולם הכניסה להוגוורטס את אוכל המוות וולדן מקנייר, שהיה השנוא עליו ביותר בשל יחסו הסדיסטי לבעלי חיים. הוא היה גם אחד מהראשונים שבירכו את הארי לאחר תבוסתו הסופית של וולדמורט. רולינג אמרה כי היא מעולם לא תכננה שהאגריד ימות כיוון ש"תמיד הייתה בראשי תמונה של הענק הגיגנטי האגריד הולך דרך היער בבכי עם גופתו של הארי בידיו".
יורי בויקו
ביוגרפיה
משנת 2002–2005 היה יו"ר ההנהלה של החברה הגדולה באוקראינה, נפטוגז.
רובאוס האגריד
בסרטים
שחקן הראגבי יוניון האנגלי מרטין בייפילד גילם את דמותו של האגריד כניצב בצילומים ממרחק רב, על מנת להדגיש את גובהו וממדיו הגדולים של האגריד. בייפילד הופיע גם בתפקיד האגריד הצעיר בסרט השני.
מראה חיצוני
בספר הראשון מסופר כי גובהו של האגריד הוא פי שניים מהגובה הממוצע של אדם נורמלי, ורוחבו פי חמישה, אם כי בספרים הבאים מסופר כי הוא רחב פי שלושה (ייתכן כי הוא הרזה בינתיים). האגריד ידוע בשל המבטא שלו שגורם לשיבוש מילים מסוימות. כיוון שהוא ענק למחצה יש לו חסינות מסוימת בפני קללות ולחשים בעלי פוטנציאל פגיעה בקוסמים רגילים. במהלך הספר החמישי ניסו דולורס אמברידג' ועוזריה לסלק אותו מהוגוורטס, והוא נאבק בהם. הם ניסו לשתק אותו ביחד, אך קרני הלחש ניתרו מגופו ולא השפיעו עליו כלל. תכונה זו באה לידי ביטוי גם בסוף הספר השישי, כאשר בפרק "מנוסתו של הנסיך" הוא לא מושפע מפגיעה ישירה של קללות אוכלי המוות.
הוא ידוע גם בשל המעיל מפרוות בונה, אותו הוא לובש פעמים רבות לאורך הסדרה.
אישיות
האגריד תואר כאדם חברותי וכבעל אישיות רחמנית, ולאורך הסדרה יש דוגמאות אחדות לרגישות מצידו המתבטא בבכי. הוא נאמן מאוד לידידיו, ובעיקר לדמבלדור, אותו הוא תיאר פעמים רבות כקוסם הגדול ביותר בכל הזמנים. הוא מפגין זעם רב כשמישהו בסביבתו מטיח עלבונות בדמבלדור, כפי שקרה בספר הראשון עם ורנון דרסלי ובספר הרביעי עם איגור קרקרוף. האגריד הפגין נאמנות רבה כלפי הארי, ובשל כך סבל פעמים אחדות לאורך הסדרה כשנאלץ להימלט על מנת להימנע ממאסר. בנוסף לכך, להאגריד יש נטייה לחבב חיות פלא הנחשבות "מפלצתיות" בעיני הקוסם הסביר, בין היתר דרקונים, אקרומנטולות (עכבישי ענק) וכלב בעל שלושה ראשים, נטייה שלא פעם ולא פעמיים כמעט ועלתה לו במשרתו, ואף בחייו ובחיי חבריו. רולינג אמרה עליו "האגריד תמיד היה אמור להיות כח בסיסי כזה. הוא כמו מלך היער, או האיש הירוק. הוא האיש החצי פראי הזה שמתגורר בקצה היער".
יכולות קסם
בעקבות סילוקו מהוגוורטס שבר משרד הקסמים את שרביט האלון של האגריד, ואסר עליו לבצע קסמים. הוא שמר את שברי השרביט בתוך מטרייה ורודה, ומדי פעם ביצע עמם כישופים קטנים; אולם, מבחינה טכנית הוא הפר את החוק עד הספר השלישי, וכיוון שלא סיים את הכשרתו כקוסם הוא היה פחות טוב בהשוואה לקוסמים בוגרים אחרים, אך מדי פעם כן הצליח לבצע קסמים מורכבים.
משפחה
בספר הרביעי נחשפת האמת על הוריו של האגריד; אביו, ששמו מעולם לא הוזכר בספרים, נישא לענקית בשם פרידוולפה. היא נטשה את בעלה ובנה זמן קצר לאחר שילדה אותו, ולדברי האגריד היא מעולם לא הייתה בעלת כישורים מתאימים של אמא. מאוחר יותר היא ילדה את גרעפ, שהיה ענק טהור. היא מתה זמן רב לפני שהאגריד הגיע אל הענקים בספר החמישי. האגריד תיאר את אביו כאדם נמוך קומה, וסיפר כי אהב אותו מאוד; בספר השלישי הוא סיפר כי מות אביו היה אחד הרגעים הקשים ביותר בחייו.
גובהו של גרעפ הוא כחמישה מטרים, ולדברי האגריד בספר החמישי מדובר בענק קטן יחסית. פרקי האצבעות שלו עבים מאוד, ככל הנראה בגודל של כדור קריקט. הענקים שעמם חי גרעפ היו מציקים לו, והייתה זו הסיבה העיקרית לכך שהאגריד החליט לקחת אותו עמו בחזרה להוגוורטס. גרעפ ידע מילים בודדות בלבד באנגלית, והיה מחוסר כישורים חברתיים לחלוטין (כמו רוב הענקים). לפי המסופר בספר החמישי נראה כי בתחילה גרעפ לא התייחס לנסיונותיו של האגריד לחנך אותו, והעדיף לבלות את זמנו בעקירת עצים. לאחר שהאגריד נמלט מהוגוורטס הוא הותיר את גרעפ לטיפולם של הארי, רון והרמיוני. כשהם נלכדו ביער במהלך עימות עם חבורת קנטאורים הם הופתעו לגלות שגרעפ הצליח לזהות אותם, וניצלו את הסחת הדעת שגרם על מנת להימלט.
בספר השישי הועבר גרעפ למקום מגורים בהרים המקיפים את הוגוורטס, וככל הנראה למד שם באופן חלקי כיצד להתנהג בחברת בני אדם. הוא השתתף עם האגריד בהלווייתו של אלבוס דמבלדור, התלבש באופן המתאים לאירוע מסוג זה ואף התנהג בצורה רגילה לחלוטין. בפרק זה תואר גם כי הוא ככל הנראה הצליח להבין רגשות במידה מסוימת, כיוון שניחם את האגריד וטפח בעצמה על שכמו.
בספר השביעי נמלט גרעפ ביחד עם האגריד וכלבו פנג, לאחר שהאגריד אירח בביתו "מסיבת תמיכה בהארי פוטר", וככל הנראה סייע בהימלטות. הוא היה הענק היחיד שנלחם נגד אוכלי המוות בקרב על הוגוורטס, ככל הנראה בניסיון להגן על האגריד, ופעמים רבות קרא לו תוך כדי לחימה. גרעפ השתתף בחגיגות הניצחון לאחר תבוסתו של וולדמורט, אך בגלל ממדיו העצומים נאלץ לשבת מחוץ לחלונות האולם הגדול שבו ישבו התלמידים והביעו את הערכתם בין השאר באמצעות השלכת מזון לתוך פיו הפעור.
בסרט החמישי נוצרה דמותו של גרעפ באמצעים ממוחשבים בלבד, והשחקן טוני מודסלי תרם את קולו לדיבוב הדמות.
חיות המחמד של האגריד
האגריד שמר וגידל מגוון בעלי חיים, וחלקן נחשבות בספרים כבלתי ניתנות לביות. רולינג אמרה כי להאגריד אין עניין לטפל ביצורים הקסומים השגרתיים בגלל היעדר אתגר. חיבתו של האגריד ליצורים מסוכנים היא קו עלילה משני ברוב הספרים.
בתרבות הפופולרית
דמותו של האגריד הופיעה במספר פרודיות המבוססות על הארי פוטר. הוא הופיע במערכון של התוכנית האמריקנית סאטרדיי נייט לייב, בגילומו של הורציו סאנז, לצדה של לינדזי לוהן שגילמה את הרמיוני. בתוכנית The Big Impression של השחקן הבריטי אליסטייר מק'גואן הוא הופיע במערכון הנקרא "לואיס פוטר וביסקוויט החכמים" (Louis Potter and the Philosopher's Scone), בגילומו של רובי קולטריין עצמו. דמותו של האגריד, בגילומו של רוני קורבט נמוך הקומה, נכללה גם ב"הארי פוטר וסיר הלילה הסודי של אזרבייג'ן (Harry Potter and the Secret Chamberpot of Azerbaijan), שהיה מערכון שהופק על ארגון הצדקה הבריטי קומיק רליף בשנת 2003.
ברנו (כדורסל)
מועדון הכדורסל ברנו היא קבוצת כדורסל צ'כית מהעיר ברנו, המשחקת בליגת העל הצ'כית בכדורסל.
הקבוצה מחזיקה בשיא אליפויות צ'כוסלובקיה (21). בתקופת הזהר שלה היא הופיעה תחת השם "ספרטק ברנו".
כיום הקבוצה נמצאת בבעלות ישראלית משותפת של חברת "שחקן אמיתי" (עידן אבשלום וכנרת בלאט) וידידיה רפפורט.
הקבוצה הגיע 3 פעמים לגמרים בתחרויות אירופיות ובין-יבשתיות:
גידו וסטרוולה
גידוֹ וֶסטֶרוֶולֶה (27 בדצמבר 1961 – 18 במרץ 2016) היה פוליטיקאי גרמני. כיהן בשנים 2009–2013 כשר החוץ בממשלתה השנייה של אנגלה מרקל. בשנים 2009–2011 כיהן גם כסגן קנצלרית גרמניה. בשנים 2001–2011 היה יושב ראש המפלגה הדמוקרטית החופשית בגרמניה. היה להומוסקסואל הגלוי הראשון שכיהן בתפקידים בכירים אלה.
חייו
וסטרוולה נולד בבאד הונף שבמדינת נורדריין-וסטפאליה. הוא למד עד שנת 1991 משפטים באוניברסיטת בון, וב-1994 השלים דוקטורט במשפטים באוניברסיטה הפתוחה של האגן עם עבודה על "חוקי המפלגות והארגונים הפוליטיים של בני נוער".
הצטרף למפלגה הדמוקרטית החופשית (FDP) ב-1980, ונמנה עם מקימי המשמרת הצעירה של המפלגה, 'הליברלים הצעירים'. הוא חבר המועצה המרכזית של המפלגה מאז 1988, וב-1994 מונה למזכ"ל המפלגה. וסטרוולה נבחר לבונדסטאג (הפרלמנט הגרמני) ב-1996 וירש את וולפגאנג גרהרט בראשות המפלגה בשנת 2002. במסגרת זו כיהן בתפקיד יו"ר האופוזיציה בבונדסטאג. כחודש אחרי הצלחתה של המפלגה בבחירות 2009 (14.9%), הקימה הקנצלרית אנגלה מרקל קואליציה עם ה-FDP; במסגרת ההסכם הקואליציוני מונה גידו וסטרוולה לשר החוץ של גרמניה ולסגן הקנצלרית.
אבי גנור
אָבִי גַּנּוֹר (נולד ב-8 באוקטובר 1950) הוא אמן ויוצר ישראלי.
ביוגרפיה
גנור נולד ב-1950 ברמת השרון. החל לצייר מגיל צעיר ולמד ציור בנעוריו אצל רפי לביא. למד הנדסה אווירונאוטית בטכניון ומנהל עסקים באוניברסיטה העברית. לאחר מכן נסע לארצות הברית ולמד צילום במכון פראט (Pratt Institute) אשר בניו יורק ובמכון סן פרנסיסקו לאמנות (San Francisco Art Institute). ב-1977 שב לישראל, בין השנים 1996–1998 למד לימודי מדיה דיגיטלית באוניברסיטת רייכמן.
גנור מתמודד בעבודתו עם מורכבות היחסים בין תמונה ומציאות, צילום ומטאפורה, בזמן, מולו ובתוכו, לתיאור חוויית חיים של היות אדם בעולם.
גנור הוא מחבר משותף של הספרים:
יזם ביחד עם חיים לוסקי ומכון שפילמן לצילום את האנתולוגיה RealityTrauma וההגיון הפנימי של צילום, וכן את תרגומו של הספר לקראת פילוסופיה של הצילום, בהוצאת רסלינג.
גנור צילם את עטיפות התקליטים "יחס חם" של דני ליטני (1978), "רוק תל אביב" של מני בגר (1980), סוף היום של מתי כספי (1981), צמר גפן מתוק של שלמה גרוניך (1982), על פני האדמה של שלום חנוך (1983), דרך ארץ של גידי גוב (1987), ואלבום הבכורה של החברים של נטאשה (1989).
גנור עסק בייעוץ לחברות עסקיות בתחומי המיתוג והאסטרטגיה. הוא לימד בבצלאל פרסום, מיתוג וארט דיירקשן במחלקה לתקשורת חזותית, בקמרה אובסקורה, בבית צבי ובמדרשה לאמנות.
אשתו עפרה גנור היא הבעלים של מסעדת "מאנטה ריי" ושל "שי-שי".
גידו וסטרוולה
חייו
בחודש מאי 2001 נבחר כמנהיג מפלגתה- FDP, משרה שהחזיק בה עד אפריל 2011, אז הודיע שהוא מעדיף להתרכז בתפקידו כשר החוץ. כיהן כשר החוץ הגרמני בממשלתה השנייה של אנגלה מרקל (28 באוקטובר 2009 – 17 בדצמבר 2013). במהלך הקדנציה פרש מתפקידו כיו"ר המפלגה הליברלית עקב הפסדים משמעותיים של מפלגתו בבחירות המקומיות בגרמניה ולאור רצונו להתמקד בתפקידו כשר החוץ. בשל הנסיבות, פרש גם מתפקידו כסגן קנצלרית גרמניה, והעביר זאת למחליפו, פיליפ רסלר, עד לאחרונה שר הבריאות וכיום שר הכלכלה.
ב-1 בפברואר 2012 במוזיאון יד ושם בירושלים חתמו בשם ממשלת גרמניה, גידו וסטרוולה ובשם ממשלת ישראל שר החינוך גדעון סער, על סיוע כספי למוסד ההנצחה בסך מיליון יורו בשנה (כ-5 מיליון שקל) לתקופה של עשר שנים.
ב-20 ביוני 2014 דווח כי ווסטוולה לקה בלוקמיה חריפה וב-18 במרץ 2016 נפטר מהמחלה בבית חולים בקלן. הובא לקבורה בבית הקברות "מלאטן" של העיר קלן, אחרי טקסים דתיים קתוליים ואוונגליים.
חיים אישיים
וסטרוולה הוא הומוסקסואל מוצהר. הוא יצא מהארון ב-20 ביולי 2004, במסיבת יום הולדתה ה-50 של אנגלה מרקל, אליה הופיע עם בן זוגו (החל משנת 1988) מיכאל מרונץ. ב-17 בספטמבר 2010 נישא לבן זוגו בבון. מרונץ ניהל את מרוצי הסוסים באאכן ואירועי ספורט אחרים.
שרה'לה שרון
ביוגרפיה
שרון נולדה וגדלה בשם שרה אלתר בקיבוץ אשדות יעקב איחוד, למשפחה בת חמישה ילדים. סיימה הכשרה מקצועית כמורה למוזיקה במדרשה ועבדה במקצועה בקיבוץ ובבתי ספר בסביבה עד גיל 50, בו החליטה לפרוש מההוראה. בשנת 1978 הוקם מועדון הזמר של עמק הירדן ביוזמתו של ירוחם כהן מאפיקים, שהיה אז רכז המחלקה לתרבות במועצה האזורית עמק הירדן, ושרון קיבלה את תפקיד ההנחיה של המועדון. בשנות השמונים צולמו תוכניות המועדון לטלוויזיה הישראלית ושרון הפכה לידועה בתחום השירה בציבור, כשהקהל הרחב הצטרף לשירי ארץ-ישראל בהנחייתה. תקליט שהוציאה שרון עם מקהלת המועדון זכה להצלחה רבה.