cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צוק
לפי כמה מקורות הצוק הגבוה ביותר בעולם, שגובהו 1,340 מטרים, הוא הצד המזרחי של מגדלי טראנגו בקארקוראם שבצפון פקיסטן (טענה זו מסתמכת על הגדרה מחמירה של המושג צוק, מכיוון שתצורת הקרקע הזאת היא כמעט אנכית). אם מקלים בהגדרת המושג צוק, הגובה הכולל הוא מעל 1,600 מטרים. הצוק הימי הגבוה ביותר (1,010 מטרים) שוכן בכפר קאלאופאפה בהוואי (טענה זו מסתמכת על הגדרה מקילה של המושג צוק, מכיוון שהזווית של הקרקע באזור זה היא 60 מעלות).
לארי קאיודה
אוסטריה וינה
ב-17 באוגוסט 2017 אוסטריה וינה הודיעה על מכירתו של לארי קאיודה למנצ'סטר סיטי. ב-18 באוגוסט 2017 קאיודה נשלח בהשאלה לעולה החדשה לליגה הספרדית ז'ירונה. ב-2 במרץ 2018 הושאל קאיודה לשחטאר דונצק עד לסוף העונה.
צוק
כאשר מדובר בקטע שהוא אך ורק אנכי, הר ת'ור באי באפין שבקנדה הוא הצוק הגבוה ביותר (1,370 מטרים).
לארי קאיודה
אוסטריה וינה
ב-8 ביוני 2018 חתם בשחטאר לחמש עונות.
קריירה בינלאומית
קאיודה שיחק בנבחרת הנערים של ניגריה באליפות העולם עד גיל 17 שנערכה בשנת 2009. ב-3 במאי 2010 קיבל זימון ראשון לנבחרת עד גיל 20, והשתתף במוקדמות אליפות אפריקה לנבחרות צעירות שנערכה בלוב. ב-12 באפריל 2011 זומן לסגל הנבחרת עד גיל 20 למשחקי אליפות אפריקה לנבחרות צעירות שנערכה בדרום אפריקה, ולאחר מכן השתתף עמה באליפות העולם עד גיל 20 ב-2011 וב-2013. ב-23 במרץ 2017 ערך את הופעתו בנבחרת הבוגרת בתיקו 1-1 נגד.
סטטיסטיקה
נכון ל-3 ביוני 2017
ההנהלה הציונית
ההנהלה הציונית היא הוועד הפועל המצומצם של ההסתדרות הציונית העולמית. תפקידה הוא לקיים את החלטות הקונגרס הציוני והוועד הפועל הציוני, והיא אחראית גם לפעילויות השוטפות של ההסתדרות הציונית העולמית.
בשנת 1920 הוקמה ההנהלה הציונית העולמית, שמילאה עד שנת 1929 את תפקיד הסוכנות היהודית שעל פי כתב המנדט. ההנהלה הציונית פעלה באמצעות מחלקות: המחלקה המדינית, המחלקה לעלייה ולעבודה, המחלקה להתיישבות והמחלקה לחינוך ולבריאות, ופעלה גם באמצעות מוסדותיה הכספיים של ההסתדרות הציונית העולמית.
ההנהלה הציונית הייתה הגוף החשוב ביותר שעמד בראש היישוב בשנות ה-20. היא יצגה את כל המוסדות בא"י כמו ההסתדרות הציונית, קק"ל ועוד. המרכז היה בלונדון שם נקבעו ההחלטות העיקריות בתחומי ההתיישבות, כלכלה, חינוך ועלייה. ההנהלה קיבלה שיתוף פעולה מלא מצד ממשלת בריטניה וגם מצד היישוב היהודי בא"י.
עם הקמת הסוכנות היהודית לארץ ישראל בשנת 1929, הועברו הפעילויות המדיניות של ההנהלה הציונית לסוכנות היהודית.
תפקידיה של ההנהלה הציונית
הקונגרס הציוני בוחר ביו"ר ההנהלה ובהנהלה שתפקידה לנהל את ענייני ההסתדרות הציונית העולמית בישראל ובתפוצות. ההנהלה היא המוסד המבצע של ההסתדרות הציונית, היא מטפלת בענייני העבודה היום-יומית של התנועה הציונית בחו"ל, בפדרציות הציוניות, בהסברה ובחינוך פורמלי ובלתי פורמלי. מחובתה של ההנהלה להוציא לפועל את החלטות הקונגרס והוועד הפועל הציוני שהיא אחראית לפניהם. ההנהלה הציונית פועלת לפי מחלקות אלה:
פעילותה של ההנהלה הציונית במשך השנים
בשנים 1973-1948 התרכזו מחלקות ההנהלה הציונית בעיקר בתחומי פעולה אלה: עידוד העלייה וארגונה וביצועה פעולות הכשרה בישראל של 7,500 צעירים להיות מורים ומדריכי-נוער בקהילותיהם בגולה. הכשרת הצעירים ניתנה להם במוסדות ההכשרה של ההנהלה הציונית: מכון גרינברג, מכון גולד, מכון למדריכי חו"ל ובית-המדרש לתורה. יותר מ-100,000 בני נוער, סטודנטים, מחנכים ופעילים ציוניים מן הגולה השתתפו במפעלי השתלמות ועבודה בישראל, שאורגנו על ידי מחלקות ההנהלה. נשלחו 2,000 מחנכים ישראליים להורות בבתי-ספר ב-24 ארצות, סופקו ספרים חינוכיים ועזרי הוראה ולימוד בשביל חינוכם של יותר מ-300,000 תלמידי בתי-ספר בגולה, נתקיימו פעילויות ציוניות והופצה הסברה על ישראל בפדרציות ציוניות ב-40 ארצות. מאז 1967 הקימה החטיבה להתיישבות של ההסתדרות הציונית העולמית 70 יישובים ברמת הגולן, בבקעת הירדן, בגוש עציון, בפתחת רפיח (חבל ימית) ובסיני.
יחסי ההנהלה הציונית עם היישוב היהודי ועם הבריטים
היחסים בין ההנהלה הציונית בפרט, וההנהגה בארץ בכלל לבין הבריטים היו מתוחים מאוד. התדרדרותו של הקשר החל בשל מאורעות 1929 כאשר המון ערבי אשר החל במעשי טבח בעיר העתיקה בירושלים ומשם לאזורים נוספים בירושלים ובסביבתה. הבריטים החישו תגבורות רק אחרי שלושה ימים והפסיקו את המהומות בירושלים, אלא שהמהומות כבר פשטו על פני כל הארץ. בשבוע המאורעות נהרגו 133 יהודים, 230 יהודים נפצעו. 116 ערבים נהרגו, רובם על ידי הבריטים ומיעוטם על ידי כוח המגן היהודי. כ-1,600 ערבים הועמדו למשפט, שלושה מהם נתלו והשאר שוחררו.
בעקבות המאורעות הגיעה לארץ ועדת חקירה בראשות השופט וולטר שו. במרץ 1930 פרסמה ועדת שו את מסקנותיה והן:
בנוסף, ב-20 במאי 1930 הגיע הופ-סימפסון לארץ-ישראל על מנת לבחון את מצב יחסי היהודים-ערבים. ב-22 באוגוסט הגיש לשר המושבות את הדו"ח שקבע כי כשליש מן הערבים חסרי קרקע, ובארץ אין מספיק אדמות לעיבוד, ובשל כך הוא ממליץ לחלק את הקרקע הראויה לעיבוד לפלאחים ולהפסיק את העלייה היהודית אם לא יוכשרו קרקעות ולא ייוצרו תוכניות השקעה סבירות. עוד קבע כי אין זה מן הצדק שיהודי פולין, ליטא או תימן ייכנסו לארץ ויועסקו בה, בשעה שיש בארץ פועלים ערבים המשוועים לעבודה. מאידך, יש להרשות את כניסתם של עולים בעלי הון אשר יפתחו ענפי תעשייה חדשים שיקלו על מצבם הקשה של הערבים. בנוסף, בדו"ח הומלץ לבריטניה להגביר את הפיקוח על העלייה, לגרש עולים לא חוקיים, להגן על הפלאחים ולסייע להם.
בעקבות ממצאי שתי ועדות אלו (שו והופ-סימפסון) פורסם "הספר הלבן של פאספילד", שבו הציגה ממשלת בריטניה את מדיניותה לגבי ארץ-ישראל. החלטות הספר הן:
מבחינתו של הציבור היהודי-הציוני משמעותם של הצעדים הללו היו הקפאה של היישוב היהודי בארץ וחיסול התקוות הציוניות.
פרסום "הספר הלבן" עורר ביישוב ובמוסדותיו ביקורת קשה על מוסדות ההנהלה הציונית, שראשיה חיים ויצמן, פליקס ורבורג ואלפרד מונד המכונה "הלורד מלצ'ט" אשר התפטרו ערב פרסומו. המכה הקשה שספג היישוב וחוסר האמון שרחשו בעקבותיה יצחק בן-צבי וחבריו בוועד הלאומי כלפי ההנהלה הציונית, הביאו אותם לשוב ולהעלות את תביעותיהם ביתר עוז. כפי שאמר יצחק בן-צבי: "אם יש ישיבה של הקהילות בארץ - היא לא תוכל להסתפק בעניינים הארגוניים שהם אמנם חשובים, אלא תצטרך להתערב גם בעניינים הפוליטיים". ההנהלה הציונית הסתייגה מן התביעות הללו ולא ראתה בעין יפה את ניסיונותיו של רוטנברג לנהל בלונדון פעילות מדינית משלו. ההנהלה הציונית ביקשה להמשיך לשמור על מערכת יחסים תקינה עם הממשל הבריטי ולהגיע עמו להבנות והסכמות שיובילו בהדרגה להרחבת האוטונומיה של היישוב היהודי בא"י במסגרת שלטון המנדט. הם הדגישו את חשיבות העשייה הציונית: עלייה, התיישבות, רכישת קרקעות ופיתוח הארץ כמפתח העיקרי שיבטיח את המשך קידום הבית הלאומי היהודי, "עוד דונם ועוד עז". בשלב מאוחר יותר לאחר שהיישוב היהודי יגדל, יתחזק ויתבסס ניתן יהיה להכריז על הקמת מדינה יהודית. ראשי מוסדות היישוב התנגדו לכך מפני שדרשו עוד לפני פרסום הספר הלבן העברת סמכויות ועצמאות מורחבת, וכעת, על-פי החלטות הספר הלבן, היישוב היהודי מוגבל יותר מבעבר. בשל חילוקי הדעות הללו נוצר קרע בין ההנהלה הציונית לבין מוסדות היישוב.
יושבי ראש ההנהלה הציונית
בשנים 1933–2009 שימשו יושבי ראש הסוכנות היהודית גם כיושבי ראש ההנהלה הציונית (ההסתדרות הציונית העולמית). בשנת 2009 - הופרדו התפקידים.
לקריאה נוספת
יעל איקן, ההסתדרות הציונית העולמית, ההסתדרות הציונית העולמית, 1996.
משפחת סטרוגנוב
משפחת סטרוגנוב (ברוסית: Строгановы) הייתה משפחת אנשי מסחר, תעשייה וממשל רוסית שפעלה מהמאה ה-16 עד המאה ה-20. מוצא המשפחה בחקלאים מאזור צפון רוסיה.
בהתאם למסורת המשפחה, מוצאה מספירידון איש נובגורוד. בשנת 1515 הקימה המשפחה עסק בתחום תעשיית המלח. בשנת 1558 נתן איוואן הרביעי לראש המשפחה שטחים גדולים באזור נהרות קאמה וצ'וסובאיה. בשנת 1581 הזמינו אנשי סטרוגנוב את ירמק לשמירה על תחנות המסחר ובהמשך מימנו את הפשיטה שלו לתחום חאנות סיביר. במהלך המאה ה-16 והמאה ה-17 תמכה המשפחה באופן פעיל בצארים הרוסים, בתמורה להטבות משמעותיות. במאה ה-18 הקימה המשפחה מספר מפעלים בתחום המתכות באזור הרי אורל. בשנת 1722 קיבלו שלושה מבני המשפחה תואר ברון מפיוטר הגדול. בתקופה זו התחילה המשפחה להשתתף באופן פעיל בממשל והתקדמה לתפקידי מפתח.
פארק מפרץ פלהאם
פארק מפרץ פלהאם או פארק פלהאם ביי (באנגלית: Pelham Bay Park) הוא פארק מרכזי בעיר ניו יורק הממוקם בקצהו הצפון מזרחי של רובע הברונקס. הפארק הוא הגדול שבפארקי העיר (גודל הפארק - פי שלושה מגודלו של סנטרל פארק המצוי באי מנהטן) והוא כולל שטחי קרקע נרחבים המשתרעים משתיי גדות נהר הטצ'ינסון, וכן את שטח האי האנטר במפרץ לונג איילנד.
הפארק גובל בצפונו בכפר פלהם מנור שנמצא בוסטצ'סטר שבמדינת ניו יורק, וכן בשכונות הברונקס "קאונטרי קלאב", פלהאם ביי, קו אופ סיטי וסיטי איילנד.
בדרום הפארק נמצאת אחוזת ברטו פל - אחוזה הבנויה בחיקוי של הסגנון היווני הקלאסי.
היסטוריה
במקום בו נמצא כיום הפארק, התרחש בעבר ניסיון ההתיישבות שלא צלח של אן האטצ'ינסון - מושבה אנגלית שהתיישבה במקום בהיותו תחת שלטון הולנדי, והושמדה בשנת 1643 במתקפה של אינדיאנים משבט סיוואנוי שנקמו רצח באינדיאנים שבוצע על ידי ויליאם קיפט ביוזמת חברת הודו המערבית ההולנדית. בשנת 1654 רכש אנגלי בשם תומאס פל 200 קמ"ר משבט סיוואנוי ובנה עליו את אחוזת פלהאם מכוח צו מלכותי משנת 1666 של המלך צ'ארלס השני.
במהלך המהפכה האמריקאית היה השטח שטח הפקר בין העיר ניו יורק שנשלטה על ידי הבריטים, לבין מחוז ווסטצ'סטר שנשלט על ידי המורדים, ונערך בו קרב נקודת בל בה עצרה המיליציה של מסצ'וסטס את התקדמות החיילים האנגלים.
הפארק הוקם בשנת 1888 ביוזמת מחלקת הפארקים של הברונקס. ועם איחודה עם העיר ניו יורק, הועבר הפארק לאחריות מחלקת הפארקים של העיר.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 הוקם בפארק חוף רחצה פופולרי, וב-1941 הוקם במקום מטווח.
יחסי קומורו–קוריאה הצפונית
יחסי קומורו–קוריאה הצפונית הם מערכת היחסים הנוכחית וההיסטורית בין האיחוד של איי קומורו לבין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה. אף אחת משתי המדינות לא שומרת שגרירות אחת אצל השנייה אך בעבר היה לקוריאה הצפונית שגריר במורוני.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים עם קוריאה הצפונית כוננו זמן קצר לאחר שקומורו קיבלה את עצמאותה מצרפת ב-6 ביולי 1975. ב-13 בנובמבר באותה שנה הפכה קומורו לחברה ה-143 באו"ם. זה היה בתקופת שלטונו של הנסיך סעיד מוחמד ג'עפר, שהחליף את הנשיא אחמד עבדאללה בהפיכה רק חודשים קודם לכן. הוא עצמו הוחלף בינואר 1976 על ידי עלי סולה, סוציאליסט אסלאמי מהפכן ואנטי קולוניאליסטי. סולה, נוסף על ביצוע רפורמות רדיקליות, הקים קשרים הדוקים עם מדינות רבות בזמן המלחמה הקרה, ונהג לסייע לתנועות מהפכניות. בין אלו הייתה קוריאה הצפונית, אשר הקימה שגרירות בקומורו בתוך שנה. ב-18 בינואר 1977 הציג השגריר הראשון ג'וניונג את כתב האמנתו לסגן הנשיא מוחמד חסן עלי, וביקר אצל הנשיא סולה.
רק חודשיים לאחר האירוע הזה סולה נהרג בהפיכה של שכירי חרב צרפתיים, אשר שמו על כיסאו כנשיא קומורו את הנשיא לשעבר אחמד עבדאללה. שלטונו של עבדאללה היה אנטי-קומוניסטי מובהק, וב-3 בדצמבר 1983 הפכה קומורו למדינה האפריקנית היחידה שניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם קוריאה הצפונית, כאשר ב-9 באוקטובר אותה שנה ניסו הצפון-קוריאנים לרצוח את ראש הצבא הדרום קוריאני צ'ון-דו-האן במהלך ביקור בבורמה. בשאר תקופת כהונתו שמר עבדאללה על קשרים קרובים עם קוריאה הדרומית, כמו בביקור בסיאול ב-1987. היחסים התחדשו בשנות התשעים, עם סיום ממשלת עבדאללה ב-1989, והחליפו שורה ארוכה של משטרים לא יציבים.
כוראלים מאת יוהאן סבסטיאן באך
להלן מובאת רשימת הכוראלים אשר חיבר יוהאן סבסטיאן באך במשך חייו. הרשימה מקוטלגת על פי שיטת הרי"ב אשר נעשתה על ידי וולפגנג שמיידר.
Straits Times Online Mobile Print
Straits Times Online Mobile Print, או בקיצור STOMP הוא פורטל סינגפורי בשליטת חברת Singapore Press Holdings, חברת תקשורת סינגפורית. האתר משמש לכתיבת בלוגים, תכנים עיתונאים ועוד. החלק המרכזי באתר נקרא Singapore Seen ומשמש כאתר מרכזי למשתמשים הסינגפורים להעלות תלונות על חיי היום יום שלהם. אירועים שנתפסים בעיניהם כלא הולמים את הערכים הסינגפורים - בעיקר בציבור.
בין היתר ניתן למצוא באתר תלונות על אנשים שמתנהגים בחוסר התחשבות במקומות ציבוריים, שגיאות כתיב בפרסום חוצות, אנשים המביעים חיבה פיזית מוגזמת בנוכחות ילדים, אנשים החוצים את הכביש באדום ובמקום ללא מעבר חצייה ועוד. פעמים רבות לתלונות מצרפים תמונות וסרטי וידאו קצרים המוכיחים את הטענות המועלות, ומביכים את האנשים המופיעים בהם ברבים.
תלונות חריפות במיוחד אף נחקרות על ידי התקשורת הסינגפורית ומפורסמות באמצעי התקשורת המסורתיים דוגמת עיתונים ותוכניות טלוויזיה. האתר נחשב לאחד מהפופולרים בסינגפור, וזכה בשנת 2008 להיות אחד מעשרת האתרים הנפוצים ביותר במדינה.
מיכאל אביטבול
מיכאל (מישל) אביטבול (נולד ב-14 באפריל 1943 בקזבלנקה, מרוקו) הוא היסטוריון ומזרחן, פרופסור אמריטוס במכון ללימודי אסיה ואפריקה ובמכון ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא מתמחה בנושא ארצות צפון אפריקה וקהילותיהן היהודיות וביהדות צרפת.
בין השנים 1978–1981 ו-1987–1994 אביטבול עמד בראשות מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח והיה חבר בוועדת שנהר. הוא כיהן כיו"ר המזכירות הפדגוגית בעת כהונתו של שר החינוך יוסי שריד. בשנת 2000 הוא זכה בפרס האקדמיה הצרפתית להיסטוריה וסוציולוגיה. הוא כתב ערכים באנציקלופדיה יודאיקה ושימש כיועץ מיוחד לאנציקלופדיית "זמן יהודי חדש". כמו כן, אביטבול חבר במועצה של הקרן החדשה לישראל.
בירוא יערות
בירוא יערות הוא תהליך של כריתת עצי יער על ידי האדם לצורך פינוי שטחים לחקלאות, מרעה, והפקת מחצבים. התהליך גם משמש לניצול עצי יער כחומר גלם לתעשייה ולבניין. בירוא יערות מתרחש בעולם כולו ומשפיע על גורמים רבים כמו אקלים, אלבדו של כדור הארץ, ריכוז הפחמן הדו-חמצני באטמוספירת כדור הארץ ועוד, כאשר במספר מקרים כלל אי-אפשר להחזיר את היער. בירוא יערות הוא התהליך ההפוך לייעור, גידול יערות באזורים פתוחים יותר.
יערות מכסים כשליש משטח האדמה בעולם. הם בעלי תועלת לאדם בכך שהם מנקים את המים והאוויר ומספקים תעסוקה ישירות או בעקיפין לכ־50 מיליון איש. ליערות יש תפקיד חיוני בהתמודדות עם משבר האקלים מכיוון שהם קולטים פחמן דו-חמצני שאחרת היה נפלט לאטמוספירה. היערות מספקים גם בית לבעלי־חיים רבים. תועלות אלה נמצאות תחת איום בשל בירוא יערות, המתרחש בעיקר בשל פינוי שטחים למטרות חקלאיות וכריתת עצים. בחמישים השנים האחרונות, כ־17% מיער הגשם באמזונס אבד. בשנת 2019, יערות הגשם איבדו שטח מיוער השקול לשטחם של כ־30 מגרשי כדורגל בכל דקה. בירוא יערות מזיק במיוחד ביערות הגשם, מכיוון ששם שוכנים מינים רבים של בעלי־חיים.
כריתה ובירוא יערות הגשם
בירוא יער גשם טרופי, למשל באזור יער האמזונאס בברזיל, הוא תהליך בירוא היערות בעל ההשפעה הרבה ביותר על כדור הארץ.
כריתת יערות הגשם מהווה סיכון. יערות הגשם מהווים מקום מחיה לכשני שלישים ממיני החיות והצמחים על פני כדור הארץ. עם כריתת יערות הגשם מצטמצם מרחב המחיה של בעלי חיים וצמחייה, חלקם נדירים ובסכנת הכחדה, כשלעיתים זהו בית הגידול הטבעי היחיד שלהם.
בנוסף, הצמחייה העבותה ביערות העד אחראית ל-28 אחוזים מייצור החמצן על גבי כדור הארץ, על ידי עיבוד באמצעות פוטוסינתזה של פחמן דו-חמצני ואחסונו. כריתת יערות הגשם עלולה להגביר משמעותית את כמות הפחמן הדו-חמצני הגורם לאפקט החממה, וזאת באופן בלתי הפיך. יערות הגשם הם גם בעלי כמות הצמחייה הרבה ביותר בעולם. כשעצים נשרפים (לעיתים כחלק מבירוא היערות) נפלט הפחמן הדו-חמצני לאטמוספירה, דבר שגורם להתחממות כדור הארץ.
זאת ועוד, בירוא היערות יכול לגרום במקומות מסוימים להתפרצות מחלות, למשל מחלת האבולה, שמתפרצת לרוב בקהילות כפריות מרוחקות. לאחר הבירוא של היערות, אשר מהווים בית לעטלפי פירות ולעוד בעלי חיים נוספים אשר יכולים להעביר את המחלה, עטלפי הפירות מוצאים את דרכם קרוב לקהילות של בני אדם, מה שגורם ליותר מגע בין עטלפים אלו לבני אדם. כך נמצא קשר בין בירוא יערות להפצת האבולה.
ההתנגדות לכריתת יערות הגשם
ארגונים בינלאומיים רבים ובהם הקרן לשימור חיות הבר (WWF), ארגונים של האו"ם וגרינפיס, זועקים מזה שנים כנגד כריתת היער. בעבר נכנעה ממשלת ברזיל ללחצים והפסיקה לחלק רישיונות כריתת עצים, אך עקב כך חוותה ברזיל גל אלימות מצד החוואים וזכייני העצים. הם רצחו מספר פעילים ובהם הנזירה הברזילאית דורותי סטאנג, בת 73, אשר הייתה מהפעילות הבולטות נגד כריתת יערות הגשם ואשר נרצחה בפברואר 2005 לאור פעילותה כנגד כריתת היערות.
חברות אשר מספקות את הדרישה העולמית לעץ פרצו דרכים וכרתו עצים. לאחר מכן, היה זה קל ופשוט לאיכרים להגיע לאזורים שהיו קודם לכן מרוחקים ובלתי נגישים. שרפות ענק בוערות ביער האמזונס חודשים רבים בכל שנה. השריפות מוצתות על ידי איכרים המנסים "לכבוש" שטחי עיבוד חדשים. האיכרים מציתים את שרידי היער והשריפות מתפשטות על פני אלפי קמ"ר ובוערות עד שהגשמים העונתיים מכבים את האש. בוקרים שורפים שטחים כדי להאיץ צמיחה של עשב טרי, וחוואים מכשירים שטחי ענק לגידול סויה ליצוא לאירופאים החוששים מהסויה אשר מייצאת ארצות הברית ואשר עברה שינוי גנטי. כעבור עונות אחדות מתברר לחקלאים כי הקרקע ענייה והם נעים הלאה, מציתים חלקות נוספות וכך ממשיך ההרס של היער.
אחת התמונות המפורסמות אשר צולמה ממעבורת החלל קולומביה, בטיסה מ-2003 שהסתיימה באסון, הייתה צילום שרפה ביערות האמזונס, שסביבתה הייתה נקייה מעננים. המסקנה העגומה היא כי השריפות גם משנות לרעה את מאזן הגשם ביער הגשם.
ב-2021, 105 מדינות (כולל ברזיל) התחייבו לעצור את תהליך כריתת היערות עד שנת 2030. במדינות אלה נמצאים יותר מ-85% מיערות העולם. במסגרת ההסכם 12 מדינות, בהן בריטניה וארצות הברית, התחייבו לספק 12 מיליארד דולר בין השנים 2021 ל-2025 כדי לסייע למדינות מתפתחות לשקם קרקעות ולהתמודד עם שריפות.
השפעת כריתת היערות על האקלים באזור
כריתת היערות משפיעה על האקלים באזור היער הנכרת: טמפרטורת פני הקרקע ושיעור האידוי עולים וישנה ירידה בכמות הגשמים. עליית הטמפרטורה יחד עם הירידה בכמות המשקעים מאריכה את העונה היבשה ומעלה את כמות השרפות. תוך כדי שרפת היערות משתחררות כמויות גדולות של גזים כגון: פחמן דו-חמצני ומתאן לאטמוספירה, שמגבירים את אפקט החממה.
היעלמות יערות הגשם מפחיתה את הפוטוסינתזה, וריכוז דו תחמוצת הפחמן עולה, משום שמתחוללת הפרת האיזון בחילופי הגזים (בעקבות תהליך הפוטוסינתזה הצמחים קולטים פחמן דו - חמצני ופולטים חמצן בחזרה לאוויר). בנוסף לכך, יערות הגשם מווסתים את הזרימה של מים במערכת האקולוגית, המדענים חוששים שהפרת מעגל הזרימה הזה עלולה לייבש את יערות הגשם הנותרים.
עצי היער הוותיק מחזיקים את האדמה ומונעים סחף. בירוא היערות מגביר את הסחף וגורם על ידי כך לזיהום מקורות מים, מפולות בוץ ושיטפונות.
בנוסף היער מקיים פלורה ופאונה עשירה של בעלי חיים, בייחוד באזורים הטרופיים. בירוא היערות גורם להיעלמות רבים מהם ובמקרים מסוימים גורם לקרבתם ליישובי האדם, מה שמעלה את העימותים עם האדם.
בירוא יערות בימי התנ"ך
בימי התנ"ך נחשבו יערות בארץ ישראל כקרקע "מבוזבזת", שלא ניתן לגור עליה, לגדל בה תבואה או לרעות עליה. בשל כך העדיפו לברא את היערות, כמו בסיפור של בני יוסף הבאים אל יהושע בבקשה להרחיב את נחלתם והצעתו להם היא:, כלומר לכרות את היערות שבשטחם כדי להרחיב את אזורי המחיה.
ארכיפלג ביסמרק
ארכיפלג ביסמרק הוא קבוצת איים השוכנת צפונית לגינאה החדשה ובמערב האוקיינוס השקט, התוחמת את חלקו הצפוני והמזרחי של ים ביסמרק. ארכיפלג ביסמרק מכיל בעיקר איים גבוהים ושטחם הכולל הוא 49,700 קילומטר רבוע. ארכיפלג ביסמרק שייך לפפואה גינאה החדשה.
היסטוריה
תושבי הארכיפלג הראשונים הגיעו לאיים לפני כ-33,000 שנים מגינאה החדשה על גבי סירות לאורך ים ביסמרק או לאורך מעבר יבשתי זמני שנוצר עקב התרוממות קרום כדור הארץ. האירופאי הראשון שהגיע לאיים היה החוקר ההולנדי וילם שוטן בשנת 1616. האיים נותרו בלתי מיושבים על ידי מערביים עד סיפוחם למדינת החסות הגרמנית גינאה החדשה הגרמנית ב-1884. הארכיפלג נקרא על שמו של קנצלר גרמניה אוטו פון ביסמרק.
ב-13 במרץ 1888 התפרץ הר געש באי ריטר וגרם למגה-צונאמי. לאחר ההתפרצות שקע ההר כמעט בשלמותו לתוך האוקיינוס והותיר אחריו קלדרה.
במלחמת העולם הראשונה כבש כוח המשלוח הצבאי והימי האוסטרלי את האיים ולאחר מכן קיבלה אוסטרליה את מנדט חבר הלאומים על הארכיפלג. הארכיפלג נותר תחת מינהל אוסטרלי – מלבד כיבוש יפני במלחמת העולם השנייה - עד הפיכת פפואה גינאה החדשה למדינת עצמאית ב-1975.
Medo De Sentir
Medo de Sentir (בעברית: הפחד להרגיש) הוא שיר בפורטוגזית, שנכתב והולחן על ידי מרתה קרבליו, ובוצע על ידי אליזה סילבה. ב-7 במרץ 2020 השיר זכה בתוכנית "Festival da canção 2020" שמהווה את קדם האירוויזיון הפורטוגזי, ונבחר לייצג את המדינה באירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד.
אלכסנדר סלקירק
אלכסנדר סלקירק (באנגלית: Alexander Selkirk; 1676 – 12 בדצמבר 1721) הוא יורד ים ושודד ים בריטי, אשר ירד מספינתו בשנת 1704 אל אי בודד (שלימים ייקרא אי רובינזון קרוזו), ושרד בו כחמש שנים לאחר שננטש, עד לחילוצו על ידי ספינה חולפת ב-1709. דמותו וסיפורו שימשו השראה לרומן "רובינזון קרוזו" מאת דניאל דפו, שיצא לאור עשור לאחר מכן.
נעוריו ותחילת דרכו
סלקירק נולד בסקוטלנד ב-1676 לאב מעבד עורות. בשנת 1695, בגיל 19, עבר סלקירק על החוק וכדי להימנע ממשפט החליט לברוח מסקוטלנד דרך הים. הוא הצטרף כאיש צוות באחת הספינות, והחל לחבב את החיים כימאי. בשל שכלו החריף הצליח סלקירק בתוך כשמונה שנים להגיע לדרגות פיקוד גבוהות בספינות שבהן שירת. בשנת 1703 שב לארץ מולדתו, ולאחר שהבטיח לתקן את דרכיו, הורשה להישאר במדינה.
השארתו על האי
בספטמבר 1703 הצטרף סלקירק לצוות ספינת פריבטירים בשם "סינק פורטס", אשר יצאה לאוקיינוס השקט על מנת ללכוד ולגזול שלל ספינות ספרדיות (ספרד באותה העת הייתה אויבתה הגדולה של אנגליה). במגפה שפרצה בספינה בשל הצפיפות ששררה בה, מתו כ-48 מאנשי הצוות ובתוכם רב החובל צ'ארלס פיקרינג. הקצין תומאס סטרדלינג מונה במקומו לרב החובל, וסלקירק הצעיר היה לסגנו, אולם בפיקוד החדש נתגלעו חילוקי דעות. רב החובל החדש סטרדלינג התקשה בפיקוד על הספינה, ובעקבות מספר סערות שעברו על הספינה במהלך הקפת כף הורן התעמת עמו סלקירק וטען כי הספינה אינה חזקה דיה לעמוד בהפלגה חזרה לאנגליה וכי יש לעצור באחד החופים הקרובים ולשפצה. משלא נענתה דרישתו ניגש אל רב החובל ודרש כי יוריד אותו מן הספינה בחוף הבא שבו יעגנו. באוקטובר 1704 עצרה הספינה באחד מאיי חואן פרננדס על מנת להצטייד במים, ושם החליט סלקירק, ברגע של כעס, לרדת מן הספינה. רב החובל, ששמח להיפטר ממנו, השאירו שם בלא מחשבה יתירה. עם ירידתו ליבשה נמלך סלקירק בדעתו. הוא קרא והתחנן בכל כוחו אל הספינה כי תשוב ותאספהו, אך קריאותיו לא נענו.
לפני ירידתו לחוף לקח עמו סלקירק ציוד בסיסי שנועד לקיימו כגון בגדים, נשק ומזון, וכן ספר תנ"ך. בחושבו כי בתוך כמה חודשים תעבור ליד האי ספינה אנגלית אשר תחלץ אותו, השתקע סלקירק בסמוך לחוף הים ולדבריו בכל יום היה יושב שעות ומביט אל האופק. כעבור כמה חודשים ללא כלי שיט באופק נכנס סלקירק לדיכאון ובשלב מסוים אפילו שקל להתאבד, לבסוף הוא חזר בו, ותחת זאת השקיע זמנו בקריאת פרקי התנ"ך. בחלוף הזמן הבין כי במקום לבכות על מר גורלו, עדיף לנסות להפוך את האי למקום מגורים נוח יותר. בשל עלייתן של חיות ים אל החוף החליט סלקירק כי מוטב שיתיישב בתוך האי פנימה. משהחל לחקור את פנים האי, מצא בו פירות וירקות רבים, מה ששיפר מאוד את מצבו, כמו כן הוא מצא עדויות לכך שספינות נוהגות לעגון בו כתחנת מנוחה. בין היתר מצא חתולים מבויתים שהסתובבו באי, וכן חפצים מעשה ידי אדם. את החתולים אשר הסתובבו באי גידל סלקירק במסירות עד שהתרבו, שכן הועילו לו באכילתם את החולדות שנפוצו שם, כמו כן הועילו לו החתולים כחברה והוא סיפר כי היה יושב ושר להם וזה גרם לו אושר רב. סלקירק נהג לחרוט את שמו על גזעי העצים באי.
בזמן שהותו באי הבחין סלקירק במספר ספינות חולפות, אך כל מאמציו להפנות את תשומת לבן אליו כשלו. הספינות היחידות שאכן חנו בקרבת האי היו ספינות ספרדיות מהן התחבא היטב, בשל חששו כי יביאו אותו לספרד שם צפוי היה לו מוות בשל היותו אנגלי. בשל כישלונות אלו ביצירת קשר עם העולם השלים סלקירק עם מצבו והמחשבה להישאר באי עד יום מותו כבר לא הייתה לו קשה כבעבר.
חילוצו
בשנת 1708 יצא שודד הים וודס רוג'רס יחד עם חברו, רופא אנגלי בשם תומאס דובר למסע, על מנת ללכוד ולבזוז ספינות ספרדיות באופן פרטי. רוג'רס יצא בספינה גדולה, כשעל סיפונה 151 אנשי צוות וכלי נשק רבים. כנווט נבחר ויליאם דמפייר, מי שהיה המפקח על הספינה אשר הורידה את סלקירק באי. לאחר הקיפם את כף הורן החליטו שודדי הים לעצור את הספינה ולעגון באחד מאיי חואן פרננדס. הם הגיעו לאי בו ישב סלקירק לפנות ערב, ובשל כך לא זיהו את מקור העשן שעלה ממנו וחששו שמא אלו הן ספינות ספרדיות שעלולות להכריע אותם. הספינה המתינה עד הבוקר, אז הורדו אנשיה אל החוף בסירות. עם הגיעם סמוך לאי יצא סלקירק לקראתם במראהו המוזר, וכשהוא הולך במים החל לכוונם על מנת שלא יתנגשו בשוניות ובסלעים שבחוף.
עם הגיעם לחוף הסביר סלקירק לאנשי הספינה כי הוא ימאי אנגלי אשר הושאר באי ארבע שנים קודם לכן. כששמע על כך הנווט דאמפייר הבין מיד כי זהו האיש אשר השאירוהו במסעם הקודם באזור. הוא הזדהה בפני סלקירק, ועודדו בספרו לו כי בדיעבד הסתבר שטוב עשה בעוזבו את הספינה, שכן זו טבעה על כל אנשי צוותה ליד חופי פרו. הניצולים היחידים היו שבעה מלחים שנתפסו על ידי הספרדים, ונכלאו בכלא בפרו.
דאמפייר העיד בפני רב החובל רוג'רס כי סלקירק הוא ספן מיומן, ועל כן ניאות רב החובל לצרפו אל צוות הספינה. ב-12 בפברואר 1709 יצאה הספינה מהאי, וכעבור חודש וחצי, ב-29 במרץ, לכדו שודדי הים ספינה תלת תורנית. בספטמבר 1710 מונה סלקירק לעמוד בראש הספינה אשר שמה שונה ל"דוכס".
לאחר חזרתו לאנגליה
ב-14 באוקטובר 1711 חזר סלקירק לאנגליה, לאחר שמאס בחיי פיראט, ושב לכפר הולדתו בסקוטלנד בשנת 1712. המחזאי ריצ'רד סטיל שפגש אותו באותו זמן כתב עליו ספר בשם "האנגלי" ("The Englishman"), בו הוא מספר את קורותיו.
בשנת 1717 נישא סלקירק לסופיה ברוס, נערה בת 16, ויחד הם עברו להתגורר בלונדון. לאחר כשמונה חודשים שבהם לא הצליח להסתגל לחיים ביבשה, נשא פניו שוב אל הים והצטרף לצי המלכותי. ב-1720 עגנה ספינתו בפלימות' שבאנגליה, שם הכיר סלקירק אלמנה בשם פרנסס קנדיס (Frances Candis) ומאוחר יותר נשאה לאישה.
הנצחתו
האי שסלקירק ננטש עליו נקרא בספרדית "מאס א טיירה" (Más a Tierra, "הקרוב ליבשה"). ב-1966 שינתה ממשלת צ'ילה את שם האי לצורכי עידוד תיירות, וכיום שמו הוא אי רובינזון קרוזו. האי הוכרז אתר מורשת עולמי מטעם ארגון אונסק"ו. שמו של אי אחר בארכיפלג, "מאס אפוארה" (Más Afuera, "החיצוני") שונה אז לאי אלחנדרו סלקירק.
TacSat-3
הלוויין מצויד במצלמה היפר ספקטראלית המכונה ארטמיס, ופרט להיותו מדגים טכנולוגי של לוויין ליישומים טקטיים ומערכתיים בתחום החישה מרחוק, הוא נועד לבחון גם מטע"ד ניסיוני בתחום התקשורת המיוחד למיקרו-לוויינים.
קישורים חיצוניים
מידע על הלוויין מאתר מעבדת המחקר של חיל האוויר של ארצות הברית
מונדיאליטו 2008 (כדורגל חופים)
מונדיאליטו 2008 בכדורגל חופים היה טורניר כדורגל חופים, שנערך בחוף "פראיה דה רושה" בפורטימאו, פורטוגל בין התאריכים 1 באוגוסט ל-3 באוגוסט 2008. התחרות כללה ארבע נבחרות שהתחרו ביניהן בשיטת ראונד-רובין (שיטה שבה כל נבחרת פוגשת את כל הנבחרות האחרות).
דימיטריוס איפסילנטי
דימיטריוס איפסילנטי או דימיטריוס איפסילנטיס (Δημήτριος Υψηλάντης; 1793 - 16 באוגוסט 1832) היה דרגומן פנריוט של האימפריה העות'מאנית, שירת כקצין בצבא האימפריה הרוסית בנסיכות מולדובה וכפילדמרשל הראשון של יוון המודרנית, גיבור מלחמת העצמאות היוונית.
איפסילנטי היה בנו השני של קונסטנטין איפסילנטי, נולד בקונסטנטינופול בתקופה בה היה אביו המתורגמן הראשי של השער הנשגב. כילד הוא נשלח לצרפת, שם הוא התחנך בבית ספר צבאי צרפתי.
נפטר בנאפפליו. על שמו קרויה העיר איפסילנטי במישיגן, כ-10 ק"מ מאן ארבור.
קריירה צבאית
ב-1820 עבר לאודסה והצטרף לאחיו אלכסנדר איפסילנטי, מנהיג הפיליקי אטריה, הוא היה חלק מהכוח היווני שחצה ב־6 במרץ 1821 את הנהר פרוט בין רוסיה לנסיכות מולדובה ונכנס ליאשי. בתגובה שלל אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה שחשש מזליגת רעיונות העצמאות למחוזותיו את דרגותיהם הצבאיות של כל משתתפי המסע ואישר לקיסר העות'מאני לשלוח כוחות צבא לתוך הנסיכות על מנת לדכא את המרד. תקוותם של היוונים שהעם הרומני יצטרף למרד נכזב והרומנים העדיפו להישאר משועבדים מאשר לסתכן במלחמה מול כוחות הצבא העות'מאני. לאחר כישלון המרד במולדובה נסע איפסילנטי לפלופונסוס, שם פרצה מלחמת העצמאות היוונית. יחד עם פפאפלסאס (Παπαφλέσσας) ותאודורוס קולוקוטרוניס הוא היה אחד מהבולטים שבמנהיגים הפנריוטים בשלבים הראשונים של המרד. ב-20 ביוני 1821 הוא ניסה לצרף את מפקדי המורדים ולארגן צבא סדיר. אולם מנהיגים מקומיים והשלטונות האזרחיים בראשותו של אלכסנדרוס מברוכורדטוס (Αλέξανδρος Μαυροκορδάτος) הערימו עליו קשיים. כתוצאה מקשיים אלו הארגון של צבא המורדים הואט והפעילות הייתה מוגבלת. בזמן המצור על טריפוליס הוא לא הצליח להגיע להסכמות עם ראשי המיליציות החמושות ופרש מהנהגת המרד. כאיש צבא השתתף במספר קרבות, בשנת 1828 הוא מונה על ידי יואניס קפודיסטריאס כמרשל, מפקד הכוחות במזרח יוון, וניסה להפוך את צבא העם היווני לצבא סדיר המבוסס על תקנים אירופיים. ב -25 בספטמבר 1829, הוא הפסיד בקרב מול כוחות עות'מאניים ונאלץ להיכנע במעבר שליד פטרה.
איקריוטים
אֵיקַרְיוֹטִים (שם מדעי: Eukaryota, Eukarya, Eucarya – "בעלי גרעין") הם יצורים תאיים בעלי גרעין תא ואברונים, המהווים על-ממלכה במיון עולם הטבע. הם כוללים מגוון גדול של אורגניזמים, ובהם חד-תאיים, כמו פרוטוזואה, ריריות, אצות ופטריות חד-תאיות, וכן את הממלכות של הרב-תאיים שכוללות פטריות, צמחים ובעלי חיים בהם גם בני אדם. שתי העל-ממלכות האחרות - חיידקים וארכאונים - כוללות את היצורים הפרוקריוטיים.
תא איקריוטי מתאפיין בכך שקיימים בו גרעין ואברונים מתמחים, המופרדים מהציטופלזמה על ידי ממברנה ביולוגית. לעומתו, תא פרוקריוטי הוא חסר גרעין ואברונים (פרו - לפני, קריוט - גרעין; "לפני הופעת הגרעין").
מבנה התא האיקריוטי
תאים איקריוטיים לרוב גדולים יותר מתאים פרוקריוטיים. המחשה לכך ניתן למצוא בהשוואה בין מסת התאים המרכיבים את גוף האדם, לבין מסת החיידקים השוכנים בו באופן תמידי. אף שמספר החיידקים ומספר תאי האדם הם בעלי אותו סדר גודל (10^{14}), מסת החיידקים בגוף מסתכמת בכ-200 גרם בלבד; הדבר מתאפשר בזכות ההבדל העצום בין גודלם של תאי הגוף (האיקריוטיים) וזה של החיידקים (הפרוקריוטיים).
תאים איקריוטיים מכילים אברונים - חלקי תא בעלי תפקוד ייחודי. בדומה לפרוקריוטים, תאים איקריוטיים מכילים ממברנת תא ושלד תא. בנוסף, ובשונה מפרוקריוטים, לכל התאים האיקריוטיים גרעין ומערכת ממברנות תוך-תאית, וכמעט כולם מכילים גם מיטוכונדריה. תאים איקריוטיים רבים מכילים אברונים נוספים.
ממברנת התא
ממברנת תא (cell membrane) היא הממברנה החיצונית של התא, המפרידה את הציטופלזמה מהסביבה. ממברנת תא קיימת בכל התאים - האיקריוטיים והפרוקריוטיים - והיא מאופיינת בחדירות בררנית, כלומר היא מאפשרת רק לחומרים מסוימים לעבור דרכה פנימה והחוצה. ממברנת התא מורכבת מדו-שכבה ליפידית, וחלבונים רבים מסוגים שונים שקועים בה או נצמדים אליה.
גרעין התא
כל התאים האיקריוטיים מכילים גרעין (nucleus) - אברון שבתוכו נמצא ה-DNA של התא, ומיוצר בו ה-RNA. בתוך הגרעין נמצאים הגרעינון/ים והנוקלאופלזמה, והוא מוקף במעטפת הגרעין.
מעטפת גרעין
את הגרעין מקיפה מעטפת הגרעין (nuclear envelope) – ממברנה המורכבת משתי דו-שכבות ליפידיות המקופלות יחד לכדי ממברנה אחת. מעטפת הגרעין נתמכת על ידי רשת חלבונים סיביים, וחוצות אותה אלפי נקבוביות זעירות הקרויות "נקבוביות גרעין" (nuclear pore). את נקבוביות הגרעין מחזיקים חלבונים התומכים בצידה הפנימי של המעטפת. נקבוביות הגרעין מתפקדות כשערים למולקולות גדולות, כגון RNA וחלבונים, והתא יכול לווסת את כמויות החלבונים שהוא מייצר באמצעות הגבלה בררנית של מעבר מולקולות מסוימות דרך נקבוביות הגרעין.
נוקלאופלזמה
מעטפת הגרעין מקיפה את הנוקלאופלזמה (nucleoplasm) – נוזל דומה לציטופלזמה, אשר בתוכו נמצא ה-DNA של התא. ברוב התאים האיקריוטים, ישנן כמה מולקולות DNA. לכל מולקולת DNA נצמדים חלבונים רבים, ויחד איתם היא נקראת "כרומוזום". כלל הכרומוזומים בנוקלאופלזמה נקראים יחד "כרומטין".
הכרומוזומים מעוגנים ברשת החלבונים הסיביים התומכת במעטפת הגרעין, ומראם החיצוני משתנה במהלך חיי התא. כאשר התא אינו מתחלק, הכרומטין שלו אינו נראה במיקרוסקופ אור. זמן קצר מאוד לפני חלוקת התא, ה-DNA בכל כרומוזום מוכפל, וכאשר מתחילה חלוקת התא הכרומוזומים מתכווצים ונעשים דחוסים. רק במצב זה הם נראים במיקרוסקופ אור, בצורת X. בנוקלאופלזמה מתרחש שעתוק ה-DNA ל-RNA.
גרעינון
הגרעינון (nucleolus) הוא אזור צפוף בתוך הגרעין, שצורתו אינה קבועה. בכל תא איקריוטי יש גרעינון אחד לפחות, ובחלק מהתאים האיקריוטים יש מספר גרעינונים. בגרעינון מיוצרות תת-יחידות של ריבוזומים, אשר עוברות לאחר מכן דרך נקבוביות הגרעין לציטופלזמה.
מערכת הממברנות התוך-תאית
מערכת הממברנות התוך-תאית (endomembrane system) היא שם כולל לאברונים מוקפי-ממברנה שונים בתא, המבצעים תפקידים מסוימים במשותף ומעבירים זה לזה חומרים. מערכת הממברנות התוך-תאית כוללת את הרשתית התוך-פלזמית, מערכת גולג'י, ליזוזומים, בועיות שונות ואברונים נוספים.
רשתית תוך-פלזמית
הרשתית התוך-פלזמית (endoplasmic reticulum ובקיצור ER) היא מארג של ממברנות הנוצר מהסתעפות של מעטפת הגרעין ויוצר מדור רצוף אחד. הממברנות מקופלות ויוצרות שקיקים וצינורות שטוחים. הרשתית התוך-פלזמית מתחלקת לשני חלקים, המחוברים זה לזה: הרשתית התוך-פלזמית המחוספסת והרשתית התוך-פלזמית החלקה.
הרשתית התוך-פלזמית המחוספסת (rough endoplasmic reticulum ובקיצור RER) נקראת כך על-שם המראה שלה במיקרוסקופ אלקטרונים חודר. ריבוזומים נצמדים לפני השטח של הרשתית התוך-פלזמית המחוספסת ומסנתזים פפטידים לפי RNA שליח (תהליך התרגום). הפפטידים הנוצרים ברשתית התוך-פלזמית המחוספסת הם בחלקם חלבונים ממברנליים, והאחרים הם חלבונים שיופרשו בהמשך אל הסביבה החיצונית של התא, או לתוך אחד מהאברונים מוקפי-הממברנה של התא.
לאחר ייצורם ברשתית התוך-פלזמית המחוספסת, חלק מהחלבונים ממשיך לחלק השני של הרשתית התוך-פלזמית – הרשתית התוך-פלזמית החלקה (smooth endoplasmic reticulum ובקיצור SER). זו אינה מכילה ריבוזומים ואין לה חלק בסינתזת חלבונים. במקום זאת החלבונים הנמצאים בה מתפקדים כאנזימים המייצרים ליפידים ומפרקים פחמימות, חומצות שומן ורעלים מסוימים. בתאי שריר קיים סוג מיוחד של רשתית תוך-פלזמית חלקה – הנקרא רשתית סרקופלזמית (sarcoplasmic reticulum ובקיצור SR) – שתפקידו אינו סינתזת ופירוק מולקולות, אלא אגירת יוני סידן ושחרורם לציטוזול כדי לכווץ את תא השריר.
תאים המייצרים בעיקר חלבונים נוטים להיות בעלי רשתית תוך-פלזמית מחוספסת גדולה, בעוד אלה המייצרים בעיקר ליפידים נוטים להיות בעלי רשתית תוך-פלזמית חלקה גדולה.
מערכת גולג'י
החלבונים המסונתזים ברשתית התוך-פלזמית המחוספסת, ואינם נעשים אנזימים ברשתית התוך-פלזמית החלקה, כמו גם הליפידים המסונתזים בה, עוברים באמצעות בועיות למערכת גולג'י – ממברנה נפרדת המקופלת לקפלים רבים. במערכת גולג'י החלבונים והליפידים עוברים עיבוד סופי: אנזימים מצמידים אליהם קבוצות זרחה או סוכרים, ומבקעים חלק מהפוליפפטידים. התוצרים הגמורים ממוינים ונשלחים בבועיות חדשות לאברונים מוקפי-ממברנה שונים בתא, לממברנות עצמן או לסביבה החיצונית לתא.
בועיות
בועית (vesicle) היא אברון מוקף-ממברנה. בועיות נוצרות לעיתים מאליהן ולעיתים הן מניצות מממברנות אחרות. חלקן מובילות חומרים בין אברונים וממברנות שונים, מהסביבה לתוך התא (אנדוציטוזה) ולהפך (אקסוציטוזה); בועיות אחרות מאחסנות חומרים או מפרקות אותם.
עיכול תוך-תאי
בעיכול התוך-תאי משתתפים שני אברונים עיקריים: פרוקסיזומים וליזוזומים - מתוכם רק ליזוזומים נחשבים כחלק ממערכת הממברנות התוך-תאית. אצל שני סוגי האברונים קיים לעיתים קרובות יותר מאברון אחד לתא. פרוקסיזומים (peroxisomes) מפרקים חומצות שומן, חומצות אמיניות ורעלים בריאקציות חמצון-חיזור. ליזוזומים (lysosomes) מפרקים פחמימות, חלבונים, חומצות גרעין וליפידים בריאקציות הידרוליזה ובאמצעות חומציות גבוהה. בעוד שפרוקסיזומים קיימים בכל האיקריוטים, ליזוזומים נחשבים כקיימים בבעלי חיים בלבד. למרות זאת, לאיקריוטים נוספים, כגון צמחים, יש בועיות דמויות-ליזוזום. תאי דם לבנים ותאים נוספים מובילים באמצעות בועיות חיידקים, חלקי תא ושיירים נוספים שהם בלעו לליזוזומים, שם הם מפורקים.
חלוליות
חלוליות (vacuoles) הן בועיות הנראות ריקות תחת מיקרוסקופ, והן נוצרות מהתאחות של בועיות רבות. לחלוליות תפקידים שונים, בהתאם לסוג התא, ורבות מהן מבודדות חומרי פסולת או רעלים.
מיטוכונדריה ופלסטידים
בתאים איקריוטיים נפוצים שני אברונים נוספים: מיטוכונדריה (ביחיד: מיטוכונדריון) ופלסטידים. שני האברונים הללו כפולי ממברנה, והם דומים לחיידקים בגודלם, בצורתם ובתהליכים הביוכימיים המתרחשים בהם. הם בעלי DNA משל עצמם, הדומה לזה של חיידקים, יש להם ריבוזומים משלהם והם מתחלקים בנפרד מחלוקת התא. המאפיינים הללו מצביעים על מקורם בחיידקים שהפכו לתושבי קבע בתוך תאים איקריוטיים – תופעה המכונה אנדוסימביוזה.
מיטוכונדריה
מיטוכונדריה (ביחיד מיטוכונדריון; mitochondria או mitochondrion בהתאם) קיימים כמעט בכל התאים האיקריוטיים ומתמחים בנשימה אירובית – רצף של ריאקציות כימיות המתרחשות במיטוכונדריה באמצעות חמצן, אשר מפרק פחמימות ומייצר ATP באמצעות האנרגיה המשתחררת מפירוק זה.
אורכו של מיטוכונדריון ממוצע הוא בין מיקרון אחד לארבעה. מיטוכונדריה מסוגלים לשנות את צורתם, להתפצל לשניים ולהתאחות למיטוכונדריון אחד. כל מיטוכונדריון מוקף בשתי ממברנות, והפנימית שבהן מקופלת לקפלים רבים מאוד. בתהליך הנשימה האירובית מצטברים יוני מימן במרווח בין שתי הממברנות; מפל הריכוזים גורם לזרימה של יונים דרך הממברנה הפנימית, וזרימת היונים מניעה סינתזה של ATP.
מספר המיטוכונדריה משתנה בין תאים שונים. למשל, תא שמר עשוי להכיל מיטוכונדריון יחיד, בעוד תא בשריר שלד עשוי להכיל אלף מיטוכונדריה או יותר. בתאים הצורכים אנרגיה רבה יותר יהיו בדרך כלל מיטוכונדריה רבים יותר.
איקריוטים מסוימים החיים בסביבה חסרת חמצן אינם מכילים מיטוכונדריה, ובמקום זאת הם מייצרים ATP באברונים אחרים הנקראים הידרוגנוזומים (hydrogenosomes). הידרוגנוזומים מוקפים גם הם בממרנה כפולה, והם ככל הנראה התפתחו ממיטוכונדריה.
פלסטידים
פלסטידים (plastids) מתפקדים כאתרים של פוטוסינתזה או כאברוני אגירה בתאים של צמחים ושל אצות חד-תאיות. פלסטידים מחולקים לשלושה סוגים: כלורופלסטים, כרומופלסטים ולאוקופלסטים.
כלורופלסטים (chloroplasts) הם פלסטידים המבצעים פוטוסינתזה. רוב הכלורופלסטים הם בעלי צורה סגלגלה או דמוית דיסקית. שתי הממברנות החיצוניות של כל כלורופלסט מקיפות יחד חומר נוזלי למחצה הנקרא "סטרומה". הסטרומה מכילה אנזימים ואת ה-DNA של הכלורופלסט, ובתוכה ממברנה שלישית המקופלת בקפלים רבים מאוד. צורתה של ממברנה זו כערמות של שקיקים או כדסקיות שטוחות, והיא נקראת "ממברנת התילקואיד". עליה מתרחשת הפוטוסינתזה.
ממברנת התילקואיד מכילה פיגמנטים רבים, אשר השכיח שבהם הוא כלורופיל. במהלך הפוטוסינתזה, כלורופיל ומולקולות נוספות מנצלים את אנרגיית האור מהשמש לסינתזה של ATP, אשר בהמשך מנוצל בסטרומה לסינתזה של פחמימות מפחמן דו-חמצני וממים. כלורופלסטים דומים לחיידקים פוטוסינתטיים (כגון כחוליות), וההשערה היא שמהם התפתחו הכלורופלסטים.
כרומופלסטים (chromoplasts) הם פלסטידים המייצרים ואוגרים פיגמנטים. לעיתים המונח "כרומופלסט" מתייחס לכל פלסטיד בעל פיגמנטים, כולל כלורופלסטים, אך לרוב הוא מציין פלסטידים בעלי פיגמנטים שאינם כלורופיל. כרומופלסטים נפוצים בפרחים, בעלים, בפירות ובשורשים אדומים או כתומים. למשל, כאשר עגבנייה מבשילה, הכלורופלסטים הירוקים שבה משתנים והופכים לכרומופלסטים, וצבעה משתנה לאדום.
לאוקופלסטים (leucoplasts) הם פלסטידים חסרי פיגמנטים, ונפוצים ברקמות לא-פוטוסינתטיות בצמחים, כגון שורשים, פקעות וזרעים, ובתאים אוגרים בגבעולים. חלקם מתמחים בסינתזה ואגירה של עמילן, ליפידים או חלבונים; אחרים חולשים על תפקידים רבים, כגון סינתזה של חומצות שומן, חומצות אמיניות ומולקולות נוספות. הלאוקופלסטים הנפוצים ביותר הם עמילופלסטים (amiloplasts), אשר מסנתזים ואוגרים גרגרי עמילן. עמילופלסטים הם כבדים ודחוסים בהשוואה לשאר הציטופלזמה, ולעיתים הם מתפקדים כאברונים רגישים לכבידה.
שלד התא
שלד תא (cytoskeleton) הוא שם כולל למערכת של סיבים חלבוניים הקשורים ביניהם, והוא קיים בכל התאים - האיקריוטיים והפרוקריוטיים. בתאים איקריוטיים שלד התא מורכב משלושה רכיבים עיקריים: מיקרוטובולים, מיקרופילמנטים וסיבי ביניים.
מיקרוטובולים (microtubules) הם גלילים ארוכים וחלולים המורכבים מחלבוני טובולין רבים. המיקרוטובולים בתא יוצרים שלד דינמי התומך בתהליכים רבים בתא – חלבוני הטובולין נצמדים זה לזה במהירות ויוצרים מיקרוטובול, ונפרדים מיד כשאין בו עוד צורך.
מיקרופילמנטים (microfilaments) הם סיבים המורכבים בעיקר מחלבוני אקטין. מערכים של מיקרופילמנטים מרכיבים את קורטקס התא (cell cortex) – רשת חיזוק שנמצאת בצידה הפנימי של ממברנת התא. מיקרופילמנטים הנוצרים בשולי התא מושכים או מרחיבים אותו בכיוון מסוים, ומניעים את התא לכיוונם.
סיבי ביניים (intermediate filaments ובקיצור IFs) מורכבים מסלילים כפולים של חלבונים, השלובים זה בזה ויוצרים יריעות יציבות. סיבי ביניים יוצרים מסגרת המקנה יציבות מבנית לממברנות, לתאים ולרקמות.
חלבונים מוטוריים
לרכיבי שלד התא נלוות מולקולות רבות, ביניהן חלבונים מוטוריים (motor proteins). חלבונים מוטוריים קולטים קבוצות זרחה ממולקולות ATP ובזכות האנרגיה שהם מקבלים מכך, הם מניעים חלקי תא מסוימים. חלבונים מוטוריים מסוימים מתפקדים כקרוניות משא: הם נושאים מטען – למשל בועיות שבתוכן מולקולות אחרות – לאורך "מסילות" דינמיות בתא, שהן צירים המורכבים ממיקרוטובולים ו/או ממיקרופילמנטים, המתפרקים ומתלכדים יחד לפי הצורך.
חלבונים מוטוריים מניעים גם מבנים גדולים בתא. תאים איקריוטים מסוגים מסוימים יוצרים רגליים מדומות (pseudopods, ביחיד pseudopod) – שלוחות זמניות ובלתי-סדורות של התא, אשר מתבלטות מהתא, מניעות אותו ומאפשרות לו לבלוע חומרי מזון וגופים אחרים. רגליים מדומות נוצרות על ידי מיקרופילמנטים המתארכים ודוחפים את השלוחה בכיוון קבוע, וחלבונים מוטוריים הנצמדים אליהם ומושכים את ממברנת התא בכיוון התנועה.
שוטונים וריסים איקריוטיים
תאים איקריוטיים מסוימים מצוידים בשוטון (flagellum) – שלוחה ארוכה ודקה של התא המשמשת לתנועה. השוטון מסתובב סביב עצמו בתנועת דמוית מדחף ודוחף את התא בסביבה מימית. איקריוטים רבים נוספים מצוידים בריסים (cilia, ביחיד cilium) - שלוחות קצרות ודמויות-שערה, הדומות לשוטונים קצרים, אשר לרבות מהן יכולת תנועה גלית. את השוטונים והריסים של איקריוטים מניעים מערכים של מיקרוטובולים שבהם משולבים חלבונים מוטוריים מהסוג דינאין. המיקרוטובולים מסודרים במבנים אלה במערך 9+2: תשעה זוגות של מיקרוטובולים במעגל שבמרכזו זוג מיקרוטובולים נוסף.
לחלבוני הדינאין יש "זרועות": העברת קבוצות זרחה מ-ATP גורמת לזרועות הדיאנין של זוג מיקרוטובולים אחד להיקשר לזה שלפניו, לנטות בצליפה המושכת את זוג המיקרוטובולים הקשור אליהן ואז להרפות את אחיזתן. הזרועות המחוברות לזוג המיקרוטובולים שזז מזיזות בתורן את הזוג הבא, וכן הלאה. לאורך שוטונים וריסים ישנה מערכת תמיכות המונעת מהמיקרוטובולים להחליק מתוך מערך ה-9+2 וכופה על השוטון או הריס כולו להתכופף.
מטריקס חוץ-תאי
תאים רבים - איקריוטיים ופרוקריוטיים - מפרישים חומרים היוצרים סביבם מטריקס חוץ-תאי (extracellular matrix) – תערובת של חלבונים סיביים ורב-סוכרים. ההרכב והתפקוד של המטריקס החוץ-תאי משתנה בין סוגי התאים המפרישים אותו.
דופן תא (cell wall) הוא דוגמה למטריקס חוץ-תאי. הוא מופרש על-ידי כמעט כל הפרוקריוטים, ועל-ידי פטריות, צמחים וחלק מהפרוטיסטים. מבנה דופן התא שונה בין הקבוצות הללו, אך בכולן הוא מגן על התא, תומך במבנהו ומקנה לו צורה קבועה. דופן התא הוא נקבובי: מים ומומסים קטנים עוברים דרכו בקלות אל ממברנת התא וממנה.
הדופן של תא צמח נוצר כאשר תא צעיר מפריש פקטין ורב-סוכרים אחרים אל פני השטח החיצוניים של הממברנה שלו. המעטה הדביק הזה מצמיד תאים סמוכים זה לזה, אשר חולקים אותו זה עם זה. בהמשך מפריש כל תא סיבי תאית למעטה המשותף, וכך יוצר לעצמו דופן ראשוני (primary cell wall). חלק מהמעטה המשותף נותר בצורת למלה (lamella) – שכבה דביקה הנמצאת בין הדפנות הראשוניים של תאי צמח צמודים. הדופן הראשוני דק וגמיש, והוא מאפשר לתא לגדול, להתארך ולשנות את צורתו. בהגיעם לבגרות, התאים בחלק מרקמות הצמח מפסיקים לגדול ומתחילים להפריש חומרים לפני השטח הפנימיים של הדופן הראשוני. חומרים אלה יוצרים דופן שניוני (secondary cell wall) נוקשה בין ממברנת התא לדופן הראשוני. אחד החומרים בדופן התא השניוני הוא ליגנין. בהשוואה לרקמות צעירות, חלקי צמח עתירי-ליגנין הם עמידים יותר למים ולפגיעות מזיקים.
קוטיקולה (cuticule) היא סוג נוסף של מטריקס, המופרש מתאים הנמצאים על פני השטח החיצוניים של גוף, והוא קשיח אך גמיש, ומספק הגנה. הקוטיקולה המופרשת מפני השטח של צמחים מורכבת משעוות ומחלבונים, והיא מסייעת לצמח לשמור בתוכו מים ולהגן על עצמו משריטות ומחרקים. הקוטיקולה של פרוקי רגליים רבים מורכבת ברובה מכיטין.
בבעלי חיים יש מטריקס חוץ-תאי מסוגים אחרים, התומך ברקמות ובארגונן. סוגי מטריקס חוץ-תאי מסוימים משתתפים בהעברת אותות בין תאים. לדוגמה, חומר העצם הוא מטריקס חוץ-תאי המורכב ברובו מחלבון סיבי בשם קולגן.
צמתים תאיים
המטריקס החוץ-תאי אינו מונע אינטראקציות בין תאים. באורגניזמים רב-תאיים, הן מתרחשות באמצעות צמתים תאיים (cell junctions) – מבנים המחברים תאים לתאים אחרים ולסביבה. צמתים תאיים מסוימים משמשים תאים לשליחת יונים, מולקולות ואותות נוספים ולקבלתם, ואחרים מצמידים תאים זה לזה.
לבעלי חיים שלושה סוגי צמתים שכיחים: צומתי חסימה, צומתי הדבקה וצומתי מעבר.
בצומתי חסימה (tight junctions), שורות של חלבונים בין ממברנות של תאים מונעות דליפה של נוזלים לסביבה. הצומת מאפשר מעבר נוזלים בין שני תאים סמוכים, אך מונע מעבר כזה בינם לבין תאים אחרים הסמוכים להם. צומתי חסימה שכיחים ברקמות המצפות חללים פנימיים בגוף, כמו ברקמת הציפוי של הקיבה.
צומתי מעבר (gap junctions) יוצרים תעלות המחברות ישירות בין ציטופלזמות של תאים סמוכים, בדומה לפלזמודזמות. כשהתעלות הללו נסגרות ונפתחות הן מאפשרות לתאים רבים להגיב לגירוי יחיד, לכן צומתי מעבר שכיחים ברקמות שהתאים בהן מבצעים פעולות מתואמות היטב, כגון שריר הלב.
המיון המדעי של האיקריוטים
מחקרים גנטיים מודרניים משנות ה-90 ומתחילת מהמאה ה-21 מראים שהחלוקה הקלאסית אינה תואמת בצורה טובה את המציאות הגנטית ואת הקרבה ההתפתחותית בין הקבוצות השונות. בשנים 2005–2012 הוצעו מספר חלוקות, שבסופן נקבעו חמש קבוצות עיקריות: גם בחלוקה זאת היו בעיות רבות, בעיקר בכך שלא כללה כמה קבוצות קטנות יחסית (כמו Telonemia או פיקוזואה ואפילו הסוג הבודד Collodictyon), ובכך שלא הראתה את הקשרים ההתפתחותיים בין כל הקבוצות הנ"ל.
החלוקה הפילוגנטית המודרנית
באיור זה מוצגת חלוקה זו (המקובלת פחות או יותר כקונצנזוס מדעי מלבד ההסתייגויות הכתובות מעלה), כשבסוגריים כתובות הקבוצות הבולטות בכל ענף:
בית הכנסת בקרלסבאד
בית הכנסת בקרלסבאד (כיום: קרלובי וארי) היה אחד מבתי הכנסת היפים והגדולים ביותר בשטח צ'כוסלובקיה בתקופה שבה עמד על תלו.
יואב ספיר
יואב ספיר הוא פרופסור, חבר סגל בפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביב. כיהן כסניגור הציבורי הארצי בישראל בשנים 2011–2021.
בית הכנסת בקרלסבאד
היסטוריה
לבית הכנסת קדם בית כנסת קטן יותר, ששימש מאז 1860 את האורחים היהודים במלונות הספא של היישוב.
יואב ספיר
ביוגרפיה
בוגר הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו, שימש סגן עורך של כתב העת "עיוני משפט". לאחר התמחות אצל שופט בית המשפט העליון מישאל חשין הצטרף לסניגוריה הציבורית עם הקמתה בשנת 1996. כסניגור ציבורי ייצג ספיר נאשמים רבים בכל הערכאות. בשנת 1999 יצא ללימודים בבית-הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד, שם השלים לימודי תואר שני (2000) ודוקטורט (2004) שבו התמקד בהליך הפלילי ובתאוריה של לגיטימציה, ובחן באופן ביקורתי את ההיסטוריה של הזכות לייצוג בישראל. בזמן שהותו בארצות-הברית עבד ד"ר ספיר בסנגוריה הציבורית בבירה וושינגטון ובמשרד עורכי-הדין Paul, Weiss Rifkind Wharton & Garrison בניו יורק. כמו כן הוא עבד בארגון זכויות האדם Bureau des Avocats internationaux בהאיטי, שם סייע בהכנת כתבי-אישום בגין פשעים נגד האנושות כנגד ראשי המשטר הצבאי בהאיטי. מחקריו ופרסומיו עוסקים בהליך הפלילי ובזכויות נאשמים וחשודים. לצד עבודתו בסניגוריה הציבורית לימד ד"ר ספיר סדר דין פלילי בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה ותל אביב וכן בקליניקה המשפטית לייצוג בהליך הפלילי הפועלת באוניברסיטת בר-אילן, קליניקה הקרויה של שמו של ד"ר דייוויד וינר, שהיה ממלא מקום הסניגור הציבורי הארצי.
ספיר הוא חבר בוועדה לסדר דין פלילי וראיות, בראשות השופטת עדנה ארבל, והיה חבר בצוות לבחינת הרפורמה בעבירות ההמתה, בראשות פרופ' מרדכי קרמניצר.
בספטמבר 2011 נבחר על ידי ועדה בראשות שר המשפטים יעקב נאמן לעמוד בראש הסניגוריה הציבורית, והחל לשמש בתפקיד זה בפברואר 2012. ספיר גם פעל למען הקמת סניגוריות במדינות עולם שלישי באפריקה. בתחילת שנת 2017 קיבל הארכה לכיהון קדנציה נוספת כסניגור הציבורי הארצי. במהלכה ספיר התייחס במיוחד לנושא של עודף מעצרים וייחס לו משמעות רבה מאוד הכוללת כתיבת מאמרים וחשיפה בתקשורת. הוא התעסק בפרשת תכנון הפיגוע במלון בי סנטר באילת כנציג הסנגוריה הציבורית.
במאי 2021 סיים ספיר את תפקידו כסניגור הראשי והוחלף על ידי ד"ר חגית לרנאו עד למינויה של עו"ד ענת מיסד כנען בספטמבר 2021[2 ]. עם סיום תפקידו כסניגור הציבורי הארצי מונה כפרופסור חבר והצטרף לסגל הפקולטה למשפטים שבאוניברסיטת תל אביב. בחודש ספטמבר 2021 נכלל ספיר ברשימת המועמדים לכהונה כשופט בבית המשפט העליון. בשנת 2022 זכה בפרס גורני למשפטנים בשירות הציבורי מטעם העמותה למשפט ציבורי בישראל.
ספיר חבר בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה, הפועל נגד שינויי המשטר שהוצעו במערכת המשפט בשנת 2023.
בית הכנסת בקרלסבאד
היסטוריה
רבה של הקהילה ורב בית הכנסת היה הרב ד"ר איגנץ ציגלר.
ב-1983 נבנתה במקום אנדרטה לחללי קרלסבאד בתקופת השלטון הנאצי, שהועברה מאוחר יותר לבית הקברות המקומי.
יואב ספיר
חיים אישיים
כיום חי בתל אביב עם משפחתו.
אליזה סילבה
אליזה סילבה (נולדה ב-2000) מוכרת בשמה הפרטי אליזה היא זמרת פורטוגזית מהאי מדיירה. סילבה ניצחה ב-7 במרץ 2020 בתחרות קדם האירוויזיון הפורטוגזי, "Festival de Cancao 2020" ונבחרה לייצג את פורטוגל בתחרות האירוויזיון לשנת 2020 שברוטרדם, הולנד. האירוויזיון בוטל ב-18 במרץ בעקבות מגפת הקורונה. ב-23 במרץ חשפה הזמרת כי היא לא תבחר דרך בחירה פנימית לייצוג פורטוגל בשנה הבאה.
TacSat-4
TacSat-4 הוא לוויין חישה מרחוק הפועל במסגרת תוכנית הלוויינים הטקטיים של ארצות הברית.
הלוויין מצויד מכ"ם SAR ליצירת הדמאות של כדור הארץ ביום, בלילה ובכל מזג אוויר. הלוויין מפותח על ידי מעבדת המחקר של חיל האוויר האמריקני, מעבדת המחקר של הצי האמריקני ואוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
קישורים חיצוניים
מאמר על תוכנית הלוויינות הטקטית ועל TacSat 4
מצר מקאסאר
מְצַר מקאסאר (באינדונזית: Selat Makassar) הוא מצר ים באינדונזיה בין האי סולאווסי ממזרח לבין האי בורנאו (קלימנטן) ממערב. המצר מקשר בין ים ג'אווה שמדרום לו לבין ים סלבס  (ים סולאווסי) שמצפונו.
רוחבו של המצר נע בין 130 קילומטרים ל-370 ק"מ. עומקו נע בין כ-2,500 מטרים במעבר הצפוני ל-930 מ' במעבר הדרומי.
על חופיו באי סולאווסי שוכנים ערי הנמל מקאסאר (שהיא גם העיר הגדולה ביותר על האי ועל שמה קרוי המצר) ופאלו (בתוך המפרץ שיוצא למצר), ואילו על חופו בבורנאו – באליקפאפאן.
במצר שוכנים איים רבים, שהבולטים שבהם הם האי לאוט (שטחו 2,062 קמ"ר ואוכלוסייתו כ-80,000 תושבים) בקצהו הדרום-מערבי, והאי סבוקו  השכן.
בשל עומקו הרב משמש המצר (יחד עם מצר לומבוק) כנתיב שיט חלופי למצר מלאקה עבור אוניות גדולות (מכליות נפט גדולות).
דרך המצר שאורכו כ-800 ק"מ עובר קו וולאס, המפריד בין הפאונה האסייתית לפאונה האוסטרלית (בהמשך ודרומה יותר עובר הקו בין האי באלי לאי לומבוק – דרך מצר לומבוק). הקו קרוי על שמו של חוקר טבע בריטי וידידו של צ'ארלס דרווין, אלפרד ראסל וולאס שחקר את איי אינדונזיה במחצית השנייה של המאה ה-19.
איזוט
איזוט (שם מדעי: Isoetes) הוא סוג יחיד בסדרת האיזוטונים, סדרה של צמחים וסקולריים חסרי זרע. בסוג זה 140 מינים.
טינון
טינון הוא חלק מתהליך הסרת הסובין מגרעיני הדגן על ידי לחלוח הגרעינים ברטיבות עשבים. לצורך כך היו מטמינים את גרעיני הדגן בתוך מצע של עשבים, במשך כמה שעות. הטינון שימש ביהדות תימן כשלב בהכנת המצות מצווה לחג הפסח.
הטינון מופיע בתלמוד ירושלמי (מסכת פסחים ג,א), כתחליף לשיטת הלתיתה השנויה במחלוקת מחשש החמצת גרעיני החיטה, וככל הנראה נעשה בו שימוש בתקופות קדומות, בתימן המנהג השתמר עד לעליית מרבד הקסמים, בדרך כלל השתמשו בשבר לבן (בערבית "חרמל") ולעיתים השתמשו גם באצבעונית ארגמנית (עת'רוב) כשהחרמל לא היה בנמצא. הקפידו לקטוף את העשב לאחר חצות היום, לאחר שהתייבש באופן מלא מטל הלילה, כמו כן נהגו שלא להשהות את החיטים יותר מ-12 שעות מחשש חימום החיטה.