cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996
המפלגה הרפורמיסטית
המפלגה הרפורמיסטית חוותה קושי בלמצוא מועמד שירצה לרוץ בבחירות. לוול וויקר, טים פני, דייוויד בורן וריצ'רד לאם היו בין אלו שהשתעשעו ברעיון להתמודד, למרות שכולם חוץ מלאם דחו את המועמדות. לאם בעצמו כמעט פרש מהמירוץ.
לבסוף, המפלגה מינתה את מייסד המפלגה רוס פרו, בבחירות הראשונות שלה כמפלגה רשמית. למרות שפרו זכה בקלות במועמדות, תומכי לאם האשימו אותו בזיופים. הם יצרו קבוצה משלהם, מפלגת הרפורמה האמריקנית, וניסו לגרום ללאם להתמודד מטעמם. לאם דחה את ההצעה בטענה שהבטיח לכבד את הכרעת המפלגה.
פרו היה מועמד בכל מדינה אמריקנית בבחירות. הכלכלן פאט צ'ואט נבחר כמועמד לתפקיד סגן הנשיא.
מפלגת הירוקים
ראלף ניידר התמודד לנשיאות ארצות הברית מטעם מפלגת הירוקים. הוא לא היה מועמד רשמי של מפלגת הירוקים של ארצות הברית, שהייתה באותה עת קבוצת הירוקים הלאומית הגדולה ביותר; במקום זאת הוא היה מועמד עצמאי מטעמן של מפלגות ירוקים שונות (ואפילו באזורים מסוימים הופיע בפתקי ההצבעה כעצמאי). וינונה לאדיוק הייתה המועמדת לסגן הנשיא.
מסע בחירות
בנוגע לנושאי הבחירות, דול הבטיח הפחתה של 15% במס ההכנסה, טענה שנתמכה בהשקפותיו הכלכליות של ג'ק קמפ. קלינטון טען כי דול הוא שיבוט של דובר הבית הלא פופולרי ניוט גינגריץ', והזהיר שיחד עם הקונגרס הוא יקצץ בביטוח הלאומי ובביטוח הבריאות. הבית הלבן תקף את הצעת הורדת המס, וטען כי זה יגביר את הגירעון שקוצץ בחצי בתקופת קלינטון.
במהלך מערכת הבחירות, קלינטון הוביל באופן נוח בסקרים. העימותים כללו אותו ואת דול, ללא פרו ומועמדים קטנים אחרים. פרו, שהשתתף בעימות ב-1992, ניסה לפנות לבית המשפט על כך וטען כי נפגע כתוצאה מכך שלא היה בעימות. בנוסף הוא טען כי התקשורת לא כיסתה אותו באופן הוגן.
תרומות לקמפיין
בסוף ספטמבר 1995, נטען כי הוועידה הדמוקרטית גייסה כספים לא חוקיים. בפברואר הוושינגטון פוסט פרסם שנתגלו ראיות לכך שאנשי ממשל בסין העבירו דרך השגרירות מימון לקמפיין, בניגוד לנוהלי הבחירות. שבעה עשר אנשים נעצרו בשל כך.
אל גור ערך אירוע גיוס כספים בקליפורניה. חוקיות התורמים הוטלה בספק. לבסוף המפלגה החזירה את הכסף.
תוצאות
למרות שקלינטון ואל גור היו דרומיים, רק ארבע מדינות דרומיות מתוך 11 תמכו בהם. כמו ב-1992, זאת הייתה התמיכה הדרומית הנמוכה ביותר לפני שנת 2000, בה הדרום הפך להיות רפובליקני בעיקרו. רק ב-2008 זכו הדמוקרטיים בשלוש מדינות דרומיות, עדיין פחות מקלינטון בבחירות הללו. זאת הייתה מערכת הבחירות האחרונה בה זכה מועמד שלישי ביותר מ-3%. מאז 1984, אף מועמד לא עקף את ההפרש של קלינטון מיריבו, 8.5%, ומאז 1988, אף אחד לא עבר את יתרונו בן 220 האלקטורים. אף דמוקרט לא הצליח לנצח בהפרש כזה מאז 1940 (מלבד לינדון ג'ונסון ב-1964). בפעם הראשונה בהיסטוריה המועמד המנצח לא זכה לרוב קולות בקרב הגברים, ובפעם השלישית הוא נבחר בלי לקבל רוב מוחלט (גרובר קליבלנד לצד וודרו וילסון הם המועמדים הנוספים, אף על פי שכולם זכו בהכי הרבה קולות).
קלינטון היה הדמוקרט הראשון שנבחר מחדש מאז פרנקלין דלאנו רוזוולט, והדמוקרט הדרומי הראשון שנבחר מחדש מאז אנדרו ג'קסון ב-1832.
זאת הייתה הפעם האחרונה שאחת מהמדינות הבאות נתנה את קולותיה למועמד דמוקרט: ארקנסו, טנסי, לואיזיאנה, קנטקי ווירג'יניה המערבית.
NGC 4449
NGC 4449 היא גלקסיה לא-סדורה דמוית ענני מגלן בקבוצת הכוכבים כלבי ציד, הנמצאת במרחק של כ-12.6 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לקבוצת M94.
היסטוריה
לגלקסיה בהירות מדרגה סביב 9.6 והיא התגלתה ב-1 באפריל 1787 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שהכניס אותה לרשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1789 תחת הציון I.213, ותיאר אותה כבהירה מאוד, גדולה למדי, מאורכת בכיוון דרום-מערב - צפון-מזרח ועם 4-3 גרעינים בהירים. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן מספר פעמים והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1281 כשהיא מתוארת כערפילית כפולה או מפוצלת, בהירה או בהירה מאוד וגדולה או גדולה מאוד וכן ציין שהוא מצליח להבחין בכוכבים בתוכה. הוא הכניס את הערפילית לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 3002 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 44449, כשהיא מתוארת כבהירה מאוד, גדולה למדי, מאורכת מאוד, כפולה או מפוצלת ומורכבת מכוכבים הניתנים להפרדה.
תצפית
הגלקסיה נמצאת כ-3 מעלות מצפון-צפון-מערב לכוכב β בכלבי ציד וכ-7.75 מעלות מצפון-מערב לכוכב קור קרולי. כ-5 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לה נמצאת M94 וכ-6.5 מעלות מדרום-דרום-מערב לה נמצאת NGC 4244, שתיהן שייכות גם כן לקבוצת M94.
תכונות
אורכה הזוויתי של NGC 4449 הוא כ-6 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כ-23,000 שנות אור, כרבע מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כ-2% ממסת שביל החלב, כאשר רק כעשירית ממנה, כ- מסות שמש היא מסת הכוכבים שבגלקסיה ומסה דומה יש גם לגז המימן החופשי שבגלקסיה. שאר המסה של הגלקסיה, כ-80%, היא של חומר אפל שטיבו אינו ידוע. הגלקסיה מוקפת בענן עצום של מימן נייטרלי שמשתרע למרחק של פי 10 מרדיוס הגלקסיה עצמה וצורתו מעוותת, ככל הנראה בשל נוכחותה של גלקסיית לוויין ננסית שמקיפה את NGC 4449. בתוך הגלקסיה יש למעלה מ-10 צבירי כוכבים צעירים שגילם לא עולה על 5 מיליון שנים ומסתם בין 5,000 ל-50,000 מסות שמש, והם פולטים קרינה על סגולה בעוצמה שמצביעה על קיומם של עשרות כוכבי הסדרה הראשית צעירים וחמים מסוג O. הגלקסיה כולה מתאפיינת ביצירת כוכבים חדשים בקצב גבוה יחסית של כמסת שמש וחצי בשנה, בערך פי שניים מקצב יצירת הכוכבים בענן המגלני הגדול. ככל הנראה יצירת הכוכבים האינטנסיבית היא תוצאה של תהליך התמזגות של NGC 4449 עם גלקסיה לוויינית קטנה שהקיפה אותה והתפרקה.
שרה פיזנטי
שרה פיזנטי (נולדה 1933) היא רופאת שיניים ישראלית, פרופסור אמריטה בבית הספר לרפואת שיניים באוניברסיטה העברית בירושלים, לשעבר יועצת בתחום רפואת הפה למחלקת עור ומין במרכז רפואי הדסה, חלוצת מחקר וטיפול בתחום מחלות עור המתבטאות בפה בישראל.
ביוגרפיה
פיזנטי נולדה בשנת 1933 בבולגריה.
בין השנים 1953–1959 למדה פיזנטי רפואת שיניים בבית הספר לרפואת שיניים של האוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים 1959–1965 התמחתה פיזנטי ברפואת הפה, בבית הספר לרפואת שיניים של האוניברסיטה העברית.
בין השנים 1963–1965 התמחתה פיזנטי במחלות עור ומין, במחלקת עור ומין, בבית החולים הדסה, ירושלים.
משנת 1966 משמשת פיזנטי יועצת בתחום רפואת הפה למחלקת עור ומין, בבית החולים הדסה, ירושלים.
החל משנת 1989 פיזנטי פרופסור מן המנין בבית ספר לרפואת שיניים, האוניברסיטה העברית בירושלים.
מחקר
מערכת חדשנית ייחודית למתן תרופות דרך העור פותחה בשנת 2003, בבית הספר לרוקחות של האוניברסיטה העברית. היא עשויה לאפשר ולייעל טיפול במגוון של בעיות, מאקנה ונשירת שיער ועד העברת תרופה לכלי הדם. הניסויים הקלינים הראשונים באתוזומים נעשו במרכז הדסה עין כרם בשיתוף פרופ' שרה פיזנטי.
עמנואל לובצקי
עמנואל לובצקי-מורגנשטרן (Emmanuel Lubezki Morgenstern; נולד ב-21 ביוני 1964) הוא צלם קולנוע יהודי-מקסיקני. הוא זכה שלוש פעמים ברצף בפרס האוסקר בקטגוריית הצילום. כמו כן זכה בפרס באפט"א ובפרסים רבים נוספים בפסטיבלי קולנוע.
ביוגרפיה ויצירה
לובצקי נולד וחי במקסיקו סיטי, החל מ-1986 עבד כצלם בסדרת הטלוויזיה המקסיקנית " La Hora Marcada". ב-1993 צילם לראשונה סרט בארצות הברית, היה זה הסרט העצמאי "שטר של עשרים דולר" (Twenty Bucks).
שיתוף הפעולה הפורה ביותר שלו היה עם במאי הקולנוע בן ארצו אלפונסו קוארון עמו עבד בסרטים "רק עם שותף" (Sólo con tu pareja; 1991), נסיכה קטנה (1995), תקוות גדולות (1998), ואת אמא שלך גם (2001), הילדים של מחר (2006) וכוח משיכה (2013).
הוא עבד גם עם הבמאים טים ברטון (סליפי הולו; 1999), רודריגו גרסיה (דברים שאפשר לדעת עליה; 2000), מייקל מאן (עלי; 2001), טרנס מאליק (העולם החדש; 2005, עץ החיים; 2011), האחים כהן (לקרוא ולשרוף, 2008), אלחנדרו גונסלס איניאריטו (בירדמן, 2014, האיש שנולד מחדש, 2015)
עבודתו בסרטו של טרנס מאליק, העולם החדש, זכתה להערכה רבה ולפרסים בינלאומיים. בסרט מפגין לובצקי יכולות צילום, טכנולוגיות ויצירתיות יוצאות דופן. בין היתר מצולמת בסרט תמונת קרב בת שבע דקות שנדמית כשוט אחד ארוך, אף שצולם בחמישה המשכים, שלא ניתן להבחין ב"תפרים" ביניהם (כפי שנעשה בצילום הסרט "החבל" מאת הבמאי אלפרד היצ'קוק).
פרסים ומועמדויות
מועמדויות לפרס אוסקר לצילום בשנים:
ב-2006 זכה בפרס האיגוד האמריקאי לצילום (American Society of Cinematographers), על הישג יוצא דופן בסרט הילדים של מחר וב-1999 היה מועמד לפרס עבור "סליפי הולו". כמו כן זכה בפרסים רבים בפסטיבלי קולנוע ובפרס הקולנוע הלאומי של מקסיקו, "אריאל", בשנים 1992, 1993 (עבור "כמו מים לשוקולדה") ו-1994.
רות גלר
רות גלר-אשכר (שמה המקורי: רות קוכמן; נולדה ב-16 באוקטובר 1923) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע, מוזיקאית ומורה למשחק ישראלית.
ראשית דרכה
רות גלר (במקור: קוכמן) נולדה בקמניץ שברפובליקת ויימאר (כיום גרמניה) ב-1923, ועלתה לארץ ישראל ב-1935, בילדותה, לאחר עליית הנאצים לשלטון. היא למדה נגינה בפסנתר מהמורים פרנק פלג ורבקה בורשטיין-ארבר. במהלך מלחמת העצמאות שירתה בלהקה הצבאית הארצית ("המרכזית") יחד עם שמואל סגל, שרגא פרידמן ואחרים. לאחר מכן נסעה לפריז ולמדה משחק אצל ז'אן-לואי בארו; עם שובה ארצה קיבלה תעודת הוראה לדרמה ממשרד החינוך. גלר היא בעלת תואר ראשון בהיסטוריה וספרות מהאוניברסיטה הפתוחה, ותואר שני בהיסטוריה של עם ישראל מאוניברסיטת תל אביב.
תיאטרון
ב-1950 החלה להופיע בתיאטרון הקאמרי. בשלב זה עוד נודעה כמוזיקאית לא פחות משחקנית: מבקר "מעריב" אורי קיסרי כתב על השתתפותה במחזה "מאז גן עדן" מאת ג'יי .בי. פריסטלי: "רות גלר הוכיחה, שגם פסנתרניות טובות עלולות לפעמים לבצע בכשרון תפקיד שאינו לירי אלא דרמטי." מיכאל משה רנדל, מבקר "חרות", ציין בטורו על העלאת "הילולת רפאים" מאת נואל קאוורד בקאמרי: "לעומת זאת, גרמה לי נחת-רוח השחקנית הצעירה - הגברת רות גלר, שהבטיחה גדולות... עכשו נתנה הגברת גלר דמות בולטת ובימתית, - במובן הטוב של מלה זו." ב-1951 הופיעה לראשונה בקולנוע בתפקיד קטן בסרט "תולדות כפר אחד", שהופק מטעם ויצו. באמצע שנות החמישים החלה לשחק גם בתיאטרון זירה, בין היתר במחזות "הזמרת הקרחת" ו"הפינג'אן". באותן שנים השתתפה גם בהכנת תסכיתי רדיו.
גלר שיחקה את גברת פירס בשתי ההפקות של "גבירתי הנאווה", ב-1969 עם רבקה רז, וב-1986 עם ריטה.
ב-2010 זכתה גלר בפרס הבמה לילדים ונוער לשחקנית הראשית הטובה ביותר על השתתפותה ב"דור 3.5" של תיאטרון הנפש.
ב-2017 זכתה גלר בפרס מפעל חיים מטעם אמ"י.
על המסך
בנוסף לקריירה שלה על הבמה, הרבתה גלר לשחק בקולנוע ובטלוויזיה: היא הופיעה בסרטו של ג'ורג' עובדיה "רחוב 60" מ-1976, בסרטו של מנחם גולן "מבצע יונתן" מ-1977, שיחקה בסרטיו של דניאל וקסמן "טרנזיט" משנת 1979 ו"חמסין" מ-1982". שיחקה בסרטו של עקיבא טבת "עתליה" לצד מיכל בת אדם משנת 1984, בסרט הטלוויזיה "משחקים בחורף" בהפקת הערוץ הראשון משנת 1988, בסרט "אבא גנוב 2" משנת 1989, בסרט "זמן אמת" בכיכובו של אסי דיין משנת 1991, בסרט "מיתה טובה" משנת 2014 ובסרט "דרייבר" משנת 2017. בטלוויזיה שיחקה בסדרות רבות, ביניהן "משפט קסטנר" מ-1994 (סדרה שעסקה במשפט קסטנר), ב"זבנג!", "מלך של קבצנים", "בוקר טוב אדון פידלמן", "סברי מרנן", "איצ'ה", "שתיקת הצופרים", "רמזור", "בנות הזהב", "סרוגים", "המיוחדת", "פצועים בראש", "שטיסל", "חטופים", "לאהוב את אנה", "בלתי הפיך", "יום האם", "עמק תפארת", "חברות" ו"לצבי יש בעיה".
ז'ואאו פדרו
ז'ואאו פדרו ז'ראלדינו דוס סנטוס גלבאאו (בפורטוגזית: João Pedro Geraldino dos Santos Galvão; נולד ב-9 במרץ 1992), המוכר בשם ז'ואאו פדרו, הוא כדורגלן ברזילאי-איטלקי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי במועדון הטורקי פנרבחצ'ה ובנבחרת איטליה.
אתלטיקו מיניירו
ז'ואאו פדרו החל את דרכו במחלקת הנוער של אתלטיקו מיניירו באפריל 2006, ולאחר 4 שנים במחלקות הנוער הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-23 במאי 2010 במשחק נגד אתלטיקו פרנאאנסה. מספר הופעות טובות בבוגרים הובילו את מאמנו, ונדרליי לושמבורגו, לתת לו מקום בסגל הקבוצה בליגה הברזילאית שנערכו בין מאי לאוגוסט 2010, במסגרתם העביר אותו לושמבורגו מעמדת החלוץ לעמדת הקשר ההתקפי בה הוא מתפקד מאז ולאורך הקריירה שלו.
פלרמו
ב-30 באוגוסט 2010, הודיע מועדון הכדורגל של פלרמו מהסרייה א' על החתמתו של ז'ואאו פדרו על חוזה לחמש שנים. את הופעת הבכורה שלו במדי פלרמו ערך ז'ואאו פדרו כשנכנס כמחליף במשחק נגד ספרטה פראג במסגרת הליגה האירופית. וב-17 בינואר 2011 הגיעה הופעת הבכורה שלו בסרייה א' כאשר הוא נכנס כמחליף במחצית השנייה בהפסד 1–3 לקליארי.
אך כשבועיים לאחר מכן הוא הושאל לויטוריה גימארייש מהליגה הפורטוגלית עד לתום העונה. וכבר באפריל הוא הוחזר לפלרמו מסיבות משמעתיות, לאחר שהגיב בכעס על כך שהוחלף במחצית הראשונה במשחק נגד ספורטינג ליסבון. ולא זכה לשחק יותר עד לסוף העונה. ביולי 2011 הוא הושאל פעם נוספת למועדון הכדורגל פניארול מליגת העל האורוגוואית, שם הוא התחיל להטביע את חותמו כשכבש 6 שערים ב15 הופעות.
סנטוס / אשטוריל
ז'ואאו פדרו שב למולדתו ב-5 ביולי 2012, כשחתם בסנטוס על חוזה לשנתיים. אך העונה בסנטוס לא הייתה מוצלחת עבור ז'ואאו פדרו, הוא שותף ב-10 משחקים בלבד ולא כבש אפילו שער אחד, מה שהוביל אותו לנדוד פעם נוספת בתום העונה.
ב-1 ביולי 2013 חתם פדרו על חוזה לשנה באשטוריל פראיה מהליגה הפורטוגלית הבכירה. עונת 2013/2014 במדי אשטוריל הייתה עונה מוצלחת עבור ז'ואאו פדרו, הוא כבש 9 שערים ב-28 הופעות, וסייע לקבוצה לסיים במקום הרביעי בליגה המוביל לשלב הבתים בליגה האירופית.
קליארי
העונה המוצלחת של ז'ואאו פדרו באשטוריל זיכתה אותו בחוזה מהמועדון קליארי מהסרייה א' כשב-30 באוגוסט 2014, הוא חתם על חוזה על סך מיליון יורו. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש ז'ואאו פדרו 5 שערים ב-29 הופעות, אך קליארי סיימה במקום ה-18 בליגה ונשרה לסרייה ב'. העונה הבאה כבר הייתה מוצלחת יותר גם עבור ז'ואאו פדרו באופן אישי בה הוא כבש 13 שערים ב-38 הופעות, אך גם עבור קליארי, שסיימה במקום הראשון בסרייה ב' וחזרה לליגה הבכירה לאחר עונת היעדרות אחת בלבד. בעונה שלאחר מכן קליארי סיימה במקום ה-11 בליגה הבכירה, ז'ואאו פדרו כבש 7 שערים ב-22 הופעות, ובסיום העונה הוא זכה לחוזה חדש ל-4 שנים עד שנת 2021. בעונה שלאחר מכן המשיך ז'ואאו פדרו להפגין יכולת טובה אך ב-16 במאי 2018 הוא ספג עונש השעייה ל-6 חודשים, לאחר שנמצא חיובי להידרוכלוריאתיאזיד בבדיקת שתן שנערכה לאחר משחק נגד ססואולו בפברואר באותה שנה. יכולתו הטובה טרם ההשעיה זיכתה אותו בהארכת חוזה, ובנובמבר באותה שנה הוא האריך את חוזהו עד שנת 2022. ז'ואאו פדרו שב למגרשים בעונת 2018/2019 וסיים אותה עם 7 כיבושים ב-34 הופעות. עונת הפריצה של ז'ואאו פדרו הגיעה כשנה לאחר מכן כשהוא סיים את עונת 2019/2020 במקום ה-5 בטבלת מלך השערים של הסרייה א' עם 18 שערים ב-36 הופעות.
ב-21 ביולי 2022 חתם בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית.
קריירה בינלאומית
ז'ואאו פדרו היה חלק מנבחרת הנוער של ברזיל, עד גיל 17 שהופיעה באליפות דרום אמריקה לנבחרות עד גיל 17 בשנת 2009 ובגביע העולם עד גיל 17 גם כן בשנת 2009.
בנובמבר 2021 הביע פדרו לו אזרחות איטלקית מתוקף נישואיו, את נכונותו לייצג את נבחרת איטליה. ב-5 בינואר 2022 אישרה פיפ"א לפדרו לייצג את הנבחרת האיטלקית. כשמאוחר יותר באותו חודש, הוא זומן רשמית על ידי המאמן רוברטו מאנצ'יני למחנה אימונים של הנבחרת.
ב-18 במרץ 2022, זומן פדרו על ידי מאנצ'יני לקראת חצי גמר פלייאוף העלייה למונדיאל 2022 נגד נבחרת מקדוניה הצפונית. ב-24 במרץ 2022 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו, כשעלה כמחליף בדקה האחרונה בהפסד של איטליה 0–1 למקדוניה הצפונית שקבע כי איטליה אלופת אירופה המכהנת לא תופיע במונדיאל בקטאר.
סטטיסטיקות קריירה
מעודכן ל-7 במאי 2023
נבחרת
מעודכן ל-24 במרץ 2022
Most Nights Tour
Most Nights Tour הוא סיבוב הופעות של הלהקה פאן, התומך באלבום האולפן השני של הלהקה, Some Nights. סיבוב ההופעות החל ב-6 ביולי 2013 בטורונטו שבקנדה, וצפוי להסתיים ב-14 באוקטובר 2013 במקסיקו סיטי שבמקסיקו.
The Last Great American Dynasty
The Last Great American Dynasty (בעברית: השושלת האמריקאית הגדולה האחרונה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, Folklore. השיר יצא לאור ב-24 ביולי 2020, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום. השיר נכתב על ידי סוויפט ביחד עם ארון דנסר והופק על ידי דסנר גם כן. השיר זכה להצלחה בינלאומית מבלי שיצא כסינגל, תוך שנבחר גם לא לצאת כסינגל ולא נשלח לשום פורמט של רדיו הלהיטים העכשוויים.
עם יציאתו, "The Last Great American Dynasty" זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה, תוך שפורסמו שלל מחקרים אודות ההיסטוריה שלו והמשמעות שלו. כמו כן, מבקרי המוזיקה טענו שהשיר מייצג את "סגנון כתיבת השירים האוטוביוגרפי והמדויק של סוויפט". השיר הופיע במקום הרביעי במצעד שירי הספוטיפיי העולמי וצבר למעלה מ-5.961 מיליון השמעות ביממה אחת, תוך שהפך לאחד מהשירים עם הפתיחות הגדולה ביותר בשנת 2020. בשבוע אחד, צבר 23 מיליון השמעות.
הרכב ומילים
"The Last Great American Dynasty" מספר סיפור בהשראת סיפור חייה האמיתי של רבקה וסט הרקנס - יורשת מפורסמת ועשירה מסנט לואיס שהייתה בעבר בעלת אחוזת החוף של רוד איילנד, אותה רכשה סוויפט בשנת 2013 תמורת כ-17 מיליון דולר. .
השיר מתאר את נישואיה של רבקה לבעלה השני, ביל הרקנס, יורש ההון של חברת ואת רכישת ביתם ברוד איילנד. סוויפט מתארת את חייה של הרקנס לפני ואחרי ההתאלמנות מבעלה, שנים מעטות אחרי חתונתם, ואת הקהילה באזור שמעולם לא קיבלה את הרקנס כאחת משלהם ואף האשימה אותה במותו של בעלה מהתקף לב.
הרקנס - שהפכה לאחת הנשים העשירות באמריקה – חיה חיי בוהמה, אירחה מסיבות מפוארות עם אישים מפורסמים, וייסדה להקת בלט מקצועית. בבית האחרון של השיר, סוויפט עוברת לגוף ראשון ומתארת מנקודת מבטה שלה שהיא קנתה את אותו הבית ברוד איילנד, ועורכת הקבלה בין הפרסום הרב שלה עצמה בתקשורת לבין השערוריות בצהובונים שרדפו את הרקנס בזמנה.
ביקורת
השיר זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה. בוושינגטון פוסט נכתב כי השיר "מתחרה על תואר השיר הטוב ביותר בקריירה של טיילור סוויפט". במגזין Elle נכתב כי "השיר, בשונה משירים אחרים של סוויפט, לא נכתב על משהו שקשור אליה, אלא נכתב מנקודת המבט שלה בנוגע לסיפור מפורסם מהעבר".
הצלחה מסחרית
עם הפצתו של Folklore, השיר נחת במקום הרביעי במצעד הספוטיפיי האמריקאי, עם 3.348 מיליון השמעות והפך לאחד מהשירים עם הבכורה הגדולה ביותר של אמנית בארצות הברית בתולדות הפלטפורמה. בהמשך, התברג במקום הרביעי במצעד הסינגלים החמים של ניו זילנד, תוך שבמצעד השירים הדיגיטליים הגיע למקום ה-42.
מיוזיקלי
מיוזיקלי (באנגלית: musical.ly) הייתה אפליקציית רשת חברתית סינית שאיפשרה יצירה ושיתוף של סרטוני וידאו ולשידור חי.
היסטוריה
הגרסה השנייה של האפליקציה הושקה באפריל 2014 והגרסה הרשמית יצאה באוגוסט אותה שנה, ומאז צברה פופולריות רבה, ובשיאה היו לה מעל 130 מיליון משתמשים. מדי יום הועלו כ-11 מיליון סרטונים באמצעות האפליקציה.
The Last Great American Dynasty
הצלחה מסחרית
במצעד הבילבורד הוט 100 הגיע למקום ה-13 והיה לאחד מהשירים היחידים בהיסטוריה שעשו זאת מבלי שיצאו כסינגל.
קרדיטים וצוות
הקרדיטים לקוחים מהאתר טיידל.
מיוזיקלי
היסטוריה
האפליקציה איפשרה למשתמשים, בין השאר, ליצור סרטוני וידאו באורך של 5–60 שניות, ולהוסיף פסקול לסרטונים במהירויות שונות, להשתמש בפילטרים ולהוסיף אפקטים. באפליקציה ניתן "לעקוב" אחרי משתמשים אחרים, לכתוב תגובות לסרטונים שהם העלו וגם ללחוץ על כפתור Like.
לשלושת המשתמשים הכי פופולריים במיוזיקלי היו יותר מ-25 מיליון עוקבים.
ב-10 בנובמבר 2017 פורסם כי האפליקציה נמכרה לחברת בייטדאנס הסינית תמורת כמיליארד דולר. החברה מנהלת בנוסף גם אפליקציה בשם TikTok, וב-2 באוגוסט 2018 האפליקציה התמזגה עם מיוזיקלי, והשאירה את השם TikTok.
מיוזיקלי בישראל
על פי סקר שנערך בפברואר 2017, כ-48% מבני הנוער בישראל משתמשים באפליקציה.
במהלך 2017 נערכו כמה תחרויות ואירועי "מיוזיקלי" שונים שאורגנו על ידי גופים מסחריים.
"כוכבי מיוזיקלי" בולטים בישראל: אנה זק, שזכתה במקום הראשון ב"אירוע אליפות המיוזיקלי" הראשון שנערך בסינמה סיטי גלילות באפריל 2017 ויש לה מעל 4 מיליון עוקבים, אלין כהן, שהנחתה את אליפות המיוזיקלי (לצדו של לאון שניידרובסקי) ולה קרוב למיליון עוקבים.
איוואנובסקויה
נפת איוואנובסקויה (ברוסית: район Ивановское) היא נפה של המחוז המזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטחה הוא 10.1916 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 128,514 תושבים (2020).
על שטחה של איוואנובסקויה יש את פארק איזמאילובסקי, פארק יער טרלצקי (כולל החלק ההיסטורי, המהווה אנדרטה לאמנות גינון נוף של המאה ה -18) ופארק יער איוואנובסקי, וכן אזורי בילוי בסמוך לבריכות לבדיאנסקי וליד בריכה ברחוב סטלבארוב.
בנפה יש 13 בתי ספר תיכוניים ו-24 גני ילדים.
אין תחנת מטרו אחת בשטחה של הנפה.
מירקו לוי
מירקו לוי (בסרבית קירילית: Мирко Леви; בקרואטית: Mirko Levi; 5 בנובמבר 1920, נובסקה, ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים – 2 בספטמבר 2002, בלגרד, סרביה ומונטנגרו) היה פרטיזן יוגוסלבי ממוצא יהודי, חבר במפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה וגנרל-מאיור בצבא העממי היוגוסלבי.
קורות חייו
נולד בעיירה נובסקה הסמוכה לסיסאק לעמנואל וקרולינה לבית קָאוּפֶר. רכש השכלה תיכונית בנובסקה, ותיכונית בווינקובצי. בהמשך החל בלימודי הנדסת רכבות באוניברסיטת זאגרב וב-1941, השנה השלישית ללימודיו התרחשה הפלישה ליוגוסלביה ולימודיו הופסקו. לוי חזר לנובסקה ובהמשך נאסרו הוא ומשפחתו על ידי כוחות האוסטאשה ונשלחו למחנה ההשמדה יאסנובאץ. ביאסנובאץ פגש בקצין אוסטאשה שהיה חברו לספסל הלימודים בווינקובצי, אשר עזר לו להימלט מהמחנה. במשך מספר חדשים הסתתר מירקו לוי בכנסייה באחד הכפרים.
בראשית 1942 חבר לכוחות הפרטיזנים של טיטו ושירת כקצין קשר. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה המשיך לשרת בצבא העממי היוגוסלבי, הוצב בזאגרב ובהמשך בבלגרד. בבלגרד מונה למנהל אחד המפעלים של חברת SOKO וב-1952 מונה למנהל הצבאי של מפעל הנשק "זראק" (בסרבית: Зрак) בסרייבו והועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-1959 נסע להשתלמות במפעל נשק בעיר ינה בגרמניה המזרחית. ב-1963 ניהל את המכון הטכני של צבא יוגוסלביה והועלה לדרגת קולונל. במסגרת תפקידו עסק בפיתוח טנקים עבור צבא יוגוסלביה. בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 הועלה לדרגת גנרל-מאיור. ב-1974 השתחרר משירות צבאי. מירקו לוי הלך לעולמו בבלגרד ב-2002 והוא בן 81.
חנוך לנער
חנוך לנער היא רשת מוסדות חינוך של חב"ד הנותנת מענה חינוכי לנערים על מנת למנוע את נשירתם מהמסגרת החינוכית. מטרת המוסדות הם לשלב לימודי קודש ולימודי חול ברמה המקצועית הגבוהה ביותר.
הרשת נוסדה על ידי הרב אליעזר וילשאנסקי בשנת תשס"ג, בתחילה כתוכנית זמנית לקבוצת נערים, וכיום היא כוללת ארבעה מוסדות – ישיבת חנוך לנער, מכון תורני טכנולוגי, מכון הסמכה לרבנות, ומכון חיה מושקא לבנות – בכולם יחד לומדים כ-300 תלמידים. המוסד ומנהליו זכו במהלך השנים בפרסי הצטיינות והם מהווים מודל לדוגמה בשילוב איכות הוראה ומקצועיות, תוך שמירה על ערכים חינוכיים.
המוסדות מלווים על ידי הנהלה רוחנית בראשות הרב יוסף יצחק וילשאנסקי ועל ידי ועד ידידים, בראשם עומד פרופסור שלמה קליש. המוסדות נתמכים ומפוקחים על ידי גופים ממשלתיים ופרטיים רבים, כמו פדרציית ניו יורק, החברה לישראל של עופר השקעות, ועוד.
רקע והקמה
בקיץ שנת תשס"ג אסף הרב וילשאנסקי קבוצת נערים מקהילת חב"ד בצפת, שהיו באותה תקופה ללא כל מסגרת ישיבתית מתאימה, והחל ללמוד איתם שיעור תורה שבועי. במהלך השיעורים עלו מהם תלונות על הנטישה שחוו מעולם הישיבות ועל העדר מסגרת ישיבתית מתאימה לצרכיהם. הרב וילשאנסקי הציע להקים עבורם מסגרת זמנית לקיץ, בו ישולבו לימודי תורה וחקלאות ובמהלכה ייבחנו חלופות ראיות. באייר תשס"ג קמה המסגרת הזמנית בחצר ביתו ובתפעולו השוטף של עינב וספי, מאנשי חב"ד ביישוב יסוד המעלה. המסגרת שתוכננה להימשך כשבועיים, נמשכה למעשה חודשיים וחצי. במקביל הגיעו פניות מהורים לנערים חסרי מסגרת, מצפת ומחוצה לה, וזוהה הצורך להקים מסגרת קבועה וייחודית עבור אותם נערים.
בשנת הלימודים תשס"ד, לאחר סיום המסגרת הזמנית של הקיץ, הוקם באופן רשמי מוסד הלימודים הראשון ברשת "חנוך לנער", כאשר הרב אליעזר וילשאנסקי משמש כראש ישיבה והרב שניאור ליפסקר כמנכ"ל. המסגרת כללה שילוב של לימודי יהדות ולימודי מקצוע. בשנים שלאחר מכן הוקמו למוסד סניפים נוספים.
ישיבת חנוך לנער
הוקמה לקראת שנת הלימודים תשס"ד ביישוב שדה אליעזר. המסגרת כללה חצי יום לימודי יהדות ישיבתיים וחצי יום לימודי רתכות ומכונאות, מקצתם בשיתוף עם אולפנת בני עקיבא במירון. לקראת שנת הלימודים תשס"ו עברה הישיבה ליישוב דלתון, שם התקיימה שלוש שנים וחצי. באמצע שנת הלימודים תשס"ט, עברה הישיבה למתחם רחב ידיים באזור התעשייה של העיר צפת, אותו רכשה באמצעות מימון המונים בסיוע חסידי חב"ד בארץ ובעולם. עקב בעיות עם רישוי המתחם לאור העובדה שהוא ממוקם באזור תעשייה, עברה הישיבה למבנה של ישיבת "צעירי השלוחים" בצפון העיר. בשנת תשע"ד זכתה הישיבה במרכז לרכישת מתחם אכסניית הנוער 'בית בנימין' שבמרכז העיר צפת, ושם ממוקמת הישיבה עד היום. בין השנים תשע"ז-תש"פ התקיים גם סניף של הישיבה בעיר אופקים.
מכון תורני טכנולוגי
נפתח בשנת הלימודים תש"ע לבוגרי "ישיבת חנוך לנער". בתחילה פעל המכון תחת רשת עמל, לאחר מכן עבר לרשת אורט עד לשנת תשפ"ב, אז החל לפעול תחת הרשת העצמאית "חנוך לנער" שתחת משרד העבודה. התלמידים במוסד לומדים לבחינת בגרות במקצועות הטכנולוגיים ואת מקצועות החשמל והמחשוב. מנהלו החינוכי הוא הרב שלמה אזרף.
כדי לאפשר לנערים למידה מותאמת, משולבים לימודי קודש עם לימודי חול. תוכני הלימוד עוברים התאמה ייחודית: כמות חומרי הלימודים קטנה ומונגשת באופן ידידותי, שיעורים פרטיים ניתנים לפי הצורך, כיתות קטנות, חוברות ודפי עבודה, אינטראקציה עם התלמידים ויותר דגש על הבנה מעמיקה ופחות על הספק. בשיעורים הפרונטליים נעשה שימוש במיצגים ויזואליים ובכלים דידקטיים מתקדמים, הרבה מעבר למקובל בישיבות המסורתיות.
מכון הסמכה לרבנות
בשנת תשע"ז נפתח בצמוד למכון התורני טכנולוגי מסלול נפרד עבור הרוצים ללמוד הנדסאות, חשמל ומבנאות (הנדסה אזרחית), בשילוב לימודי הסמכה לרבנות מטעם הרבנות הראשית לישראל. לימודי ההנדסה נעשים בשיתוף עם המכללה האקדמית צפת, כאשר חנוך לנער אחראית על בניית תוכנית הלימודים הרבנית, ניהול המסלול, עידוד התלמידים להצלחה והעמדת תנאי פנימייה מלאים. הלימודים במכון נמשכים כשנתיים. כיום לומדים במכון כ-140 תלמידים ובוגריה משולבים ביחידות מובחרות בצה"ל ובמשרות בכירות בשוק התעסוקה.
במשך שלוש שנים זכתה כיתת חנוך לנער במקום הראשון בממוצע כיתתי בפרויקט הגמר של חשמל בישראל. הזכיות הרצופות העלו את הדירוג של מסלול הלימודים להנדסאות במכללה האזורית של צפת, ממקום 15 למקום 4 בישראל.
כרם חיה מושקא
ברוח ובשיטת ישיבת חנוך לנער והמכון התורני טכנולוגי, נפתח בשנת תש"פ מוסד דומה גם עבור בנות. בשנה ראשונה המוסד פעל מהישוב ביריה בצפת. לאחר מכן עבר לקריית שמונה, תחת משרד החינוך. בכרם חיה מושקא לומדים, לצד לימודי קודש, אומנויות העיצוב ומגדנאות. במוסד לומדות כ-50 בנות, ומנהלתה החינוכי היא גברת ורד סגרה.
גישה חינוכית
הקמתה של רשת חנוך לנער מבוססת על מכתבו של הרבי מליובאוויטש ביחס נערים שלא מסוגלים ללמוד במסגרת ישיבתית יום שלם. וכך כותב הרבי:
האמירה פורצת הדרך של מוסדות חנוך לנער, בהתאם למכתבו של הרבי, היא בעצם ההכרה בקיומם של נערים ונערות חרדים שלא מותאמים ללמידה במסגרת של ישיבה או סמינר רגילים, ויש להתאים עבורם מסגרות חלופיות שמשלבות הכשרה לימודית ותעסוקתית. יתרונו החינוכי של מוסדות חנוך לנער על פני מוסדות דומים לו, הוא בגישה האקטיבית לאתר את הנערים עבורם נדרשת גישה חינוכית ייחודית ותוכנית לימודית מותאמת, ודאגה למסגרת עבורם לפני שהם מגיעים למצב של נשירה מהלימודים. זאת בניגוד לתפיסה הרווחת בה מציעים לתלמיד מסגרת מותאמת רק בדיעבד לאחר שנשר מהישיבה. עיקרון זה הופך את מוסדות חנוך לנער למוסדות מועדפים לכתחילה עבור בחורים ובחורות איכותיים ולא רק כמוסד ברירת מחדל. הנהלת המוסד רואה בגישה זו המשך של מה שהיה נהוג במסורת היהודית בכל הדורות.
בנוסף, הנהלת המוסדות מכירה בצורך לתת מענה להיבטים הרגשיים של התלמידים, בהקשר האישי, המשפחתי, החברתי, ודגש מיוחד על תפיסת הפנימיה כמקום עם היבטים חינוכיים משמעותיים ולא רק כממלא פונקציה של שינה בלבד. גם הפעילות החברתית בשעות הפנאי נתפסת כמנוף להשפעה בלתי פורמלית וגם בהם משולבים היבטים חינוכיים מהנים. בשעות אחר-הצהריים מתקיימים חוגי העשרה במגוון תחומים. ביניהם: כתיבת סת"ם, מוזיקה, גינון, טיפול בבעלי-חיים, דרמה, גרפיקה ממוחשבת, עזרה ראשונה, ספורט ונגרות.
בתקופות החגים יוצאים התלמידים לפעילות עם כוחות הביטחון וחיילי צה"ל. בימי בין הזמנים, מארגנת הישיבה "ישיבת בין הזמנים" בהם יוצאים תלמידי המוסדות לפעילות אתגרית בשטח. מוסדות הרשת נהנים מחדרי פנאי רבים, מתחמי משחקייה מאובזרים הכוללים מערכות פלייסטיישן מתקדמות, שולחנות פינג פונג, הוקי אוויר ומשחקי חברה ומחשבה שונים. כמו כן ישנם מגרשי כדור רגל וכדור סל, ויציאות קבועות לבריכה ולטיולי שטח.
אותות והישגים
נכון להיום (תשפ"ב), לומדים בכלל מוסדות רשת חנוך לנער כ-300 תלמידים ותלמידות והיא מנוהלת על ידי כ-130 אנשי צוות.
מנהל הישיבה, הרב וילשאנסקי, קיבל בשנת 2017 תעודת מנהל מצטיין מרשת אורט ישראל. במשך שנתיים קיבל המוסד מקום ראשון באקלים בית ספרי חיובי. בסקרי שביעות רצון שעורכת קרן ידידות טורונטו אצל הורים, קיבל חנוך לנער דירוג גבוה.
מנהל הישיבה, הרב אליעזר וילשאנסקי, היה מיוזמי ומנהלי "הסדר חב"ד" של בחורי ישיבות חב"ד מול צה"ל. ההסכם זכה להצלחה גדולה ועקב כך עורר פולמוס נוקב בתקשורת החרדית.
שומרי הגלקסיה (קבוצה מקורית)
שומרי הגלקסיה (באנגלית: Guardians of the Galaxy) היא קבוצה בדיונית של גיבורי-על חייזרים שמופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הקבוצה הופיעה לראשונה בחוברת Marvel Super-Heroes #18 מינואר 1969, ונוצרה על ידי הכותב ארנולד דרייק והמאייר ג'ין קולן. הקבוצה המקורית של שומרי הגלקסיה פועלת בעתיד אפשרי של יקום מארוול, ובו גזע הבאדוּן כבש את מערכת השמש. העתיד האפשרי הזה מכונה "ארץ-691", בעוד יקום מארוול המרכזי מכונה "ארץ-616".
בן האנוש ואנס אסטרו, שנחת בכוכב הלכת קנטאורי-4 לאחר מאות שנים של מסע בחלל בהקפאה קריוגנית, פגש בפרא ילד קנטאורי-4 יונדו אודונטה, ושניהם נמלטו מכוחות הבאדון שפלשו לקנטאורי-4 וטבחו בבני מינו של יונדו. בינתיים, יליד כוכב צדק צ'ארלי-27 המהונדס-גנטית חזר ממשימה בחלל, גילה כי הבאדון כבשו את צדק והרגו את כל בני-מינו, נמלט לכוכב פלוטו ושם פגש בפלוטוני מרטינקס ט'נאגה דמוי הקריסטל. ארבעת המורדים, שככל הנראה נעשו לאחרונים מבני מינם, נלכדו בידי הבאדון והועברו לכלא בכדור הארץ, בסיס האימפריה הבאדונית. הם חברו זה לזה נגד הבאדון, ברחו מכדור הארץ והפכו לשומרי הגלקסיה, קבוצה שמטרתה להתנגד לכיבוש הבאדון.
בהמשך, הקבוצה חזרה אחורה בזמן למאה ה-20, שם סייעו לגיבורי המאה, בהם קפטן אמריקה והדבר, נגד הבאדון. בהרפתקאותיהם, לקבוצה הצטרפו כשני חברים חדשים - סטארהוק, דמותם המשולבת של הזוג סטאקאר ואלטה אוגורד, וניקי גולד, נערה מהונדסת-גנטית מכוכב חמה המחפשת ריגושים. בשלב מסוים הם הביסו את הבאדון אך המשיכו להגן על היקום מאיומים שונים, בהם מייקל קורבאק, גזע הסטארק ועוד. מבין החברים שהצטרפו לקבוצה במרוצת השנים נמנים גרסה עתידית של ויז'ן המכונה "מיינפריים", המכשף דמוי התולעת קרוגאר, סיימון ויליאמס/וונדר מן המזדקן הידוע כ"הוליווד", הגולש הכסוף בעל צמידי הקוונטים, המוטאנט גיראוד בעל כוח הפניקס, ריטה ד'מארה/יילוג'אקט מארץ-616, מבשרו של גלקטוס פיירלורד, הבלתי אנושי טאלון, הסקרולית רפליקה, וכן קוהולין המיתולוגי שנולד מחדש. ג'ינה דרייק, בת אנוש בעלת כוחות נבואיים, הצטרפה לקבוצה בהרצה המחודשת משנת 2014.
הפצת ההרצה המקורית של סדרת "שומרי הגלקסיה" הופצה בין יוני 1990 עד ליולי 1995 במשך 62 חוברות, ולאחר הם הופיעו הופעות מעטות בתפקידי אורח, לרוב בהרצה העוסקת בקבוצת "שומרי הגלקסיה" השנייה. הרצה שנייה העוסקת בקבוצה הופצה בין דצמבר 2014 ליולי 2015 במשך 8 חוברות, כשלאחריה ההרצה "שומרי האינסוף" הפגישה בין חברי שתי הקבוצות למשך 8 חוברות שפורסמו בין פברואר לספטמבר 2016.
הקבוצה המקורית הופיעה בסרט הלייב אקשן "שומרי הגלקסיה: חלק 2", ועתידה להופיע בסרט ההמשך "שומרי הגלקסיה: חלק 3". בגרסה זו, הקבוצה היא חלק מקבוצה אינטר-גלקטית של מבריחים וגנבים, הידועה כ"בוזזים". בגרסה זו, השחקנים מייקל רוקר, סילבסטר סטאלון, וינג ריימס ומישל יאו מגלמים את דמויותיהם של יונדו, סטאקאר, צ'ארלי-27 ואלטה, בהתאמה. בנוסף, מיילי סיירוס מדבבת את דמותה של מיינפריים וקרוגאר מופיע כדמות עשויה CGI.
חצר דיסקין
חצר דיסקין הוא מתחם יהודי ברחוב הסאריה סמוך לשוק הכותנה ברובע המוסלמי שבעיר העתיקה בירושלים.
היסטוריה
ב-10 ביולי 1877, כ"ט בתמוז ה'תרל"ז, עלה לארץ ישראל המהרי"ל דיסקין עם אשתו הרבנית שרה סוניה והגיעו לירושלים. הוא רכש מתחם ובו מבנה בן שלוש קומות, והתגורר בקומה העליונה, הפונה מזרחה להר הבית. י"א ויס מתאר כי המהרי"ל דיסקין ראה חשיבות בכך שחלונות דירתו יפנו לכיוון הר הבית, והקפיד להביט מהם להר הבית לפחות פעם בשלושים יום.
הרב דיסקין שילם לבעלי המתחם הערבים, מפרעה על חלק מהסכום שנקבע כמחיר הבית, ונשאר חייב להם 1,000 נפוליון זהב. כאשר התקרב זמן פרעון שאר הסכום, לא היה באפשרותו לשלם, ולפי החוק העות'מאני, במצב זה היה אמור להיות מושלך לבית האסורים. ידידיו פנו למשה ויטנברג, שהסכים לשלם את יתרת החוב. המתחם עבר לבעלות ויטנברג, אשר תרם אותו להקדש עבור בית יתומים ומוסדות תורה וחסד. בשנת ה'תרנ"ט (1899), לאחר פטירתו של משה ויטנברג, עברה הבעלות על המתחם ל"הקדש עזבון ויטנברג".
בפרעות תרפ"ט (1929) נטשו היהודים תושבי הרובע המוסלמי. בסקר שערך "ועד הקהילה" בירושלים בשנת תרצ"ב (1932), נכתב:.
לאחר הכיבוש הירדני בשנת ה'תש"ח (1948), השתכנו במתחם ערבים. האחריות על המקום הועברה ל"אפוטרופוס הירדני על נכסי אויב" של ממלכת ירדן והדיירים שילמו לו דמי שכירות.
במתחם נותר שקע מזוזה במשקוף הכניסה.
בשנת ה'תשכ"ז (1967) לאחר מלחמת ששת הימים, עברה האחריות המשפטית על חצר דיסקין מ"האפוטרופוס הירדני על נכסי אויב" לידי האפוטרופוס הכללי של מדינת ישראל. בעלות האפוטרופוסים של "עזבון הקדש ויטנברג" על האתר הוכרה, והערבים ששכנו בו הוצאו ממנו. כיום מתגוררות במתחם משפחות יהודיות אחדות.
ישיבת אהל משה
בשנת תרע"ד (1914) הוקמה בחצר ישיבת אהל משה על ידי רבי ישעיה אורנשטיין ובנו רבי יעקב. הישיבה נוסדה בעקבות הדוחק הכלכלי של תלמידי חכמים ואברכים אשכנזים בישיבות ירושלים. בישיבה זו קיבלו תמיכה חודשית בסך שני נפוליון לחודש לעומת הסכום שניתן בשאר הישיבות - חצי נפוליון לחודש.
בית כנסת העגונה
מול ישיבת אהל משה, בחצר הסמוכה, שכן "בית כנסת העגונה", שהוקם מעיזבונה של יהודייה עגונה שהתגוררה בעיר העתיקה. הסופר א"ר מלאכי כותב כי ברחוב הסאריה בשנות ה-60 של המאה ה-19 היה:
.
"חצר העגונה" הוקדשה לכולל ורשה, ובחצר פעל בית כנסת של חסידי צ'ורטקוב. ממלחמת העולם הראשונה עד שנת ה'תרפ"ב פעל במקום בית כנסת של חסידי ברסלב. בשנת 1927 (ה'תרפ"ז) נפגע בית הכנסת ברעידת אדמה עזה שפקדה את ירושלים, והקיר הצפוני (בצד הכניסה) נחרב. בית הכנסת שוקם על ידי חסידי ברסלב בשנת ה'תרצ"א הוקם במקום כולל לחסידי ברסלב. הכולל הפסיק לפעול במאורעות תרצ"ו, וערבים נכנסו לגור בו.
במפקד שערך ועד קהילת ירושלים בשנת ה'תרצ"ב (1932), על מצב הרכוש היהודי בעיר העתיקה לאחר פרעות תרפ"ט, נמצאת התייחסות ל"בית הכנסת העגונה": "חצר עיזבון העגונה, שיכת לכולל ורשה: 6 חדרים, בית הכנסת עזוב ושדוד".
פלימות' סטנדרט
פלימות' סטנדרט (באנגלית : Plymouth Standard) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת חטיבת "פלימות'" בתאגיד המכוניות קרייזלר האמריקאי אשר יוצרה בין השנים 1935–1933 בארצות הברית.
טבח וואנוקו
טבח וואנוקו (בספרדית: Masacre de Aucayacu) היה טבח סלקטיבי שהתרחש ב-6 באוגוסט 1986 בעיר וואנוקו בפרו. המתקפה הופנתה בעיקר כלפי גברים הומוסקסואליים ועובדי מין. האחראים לפיגוע היו חברים בקבוצת הטרור הנתיב הזוהר במהלך הסכסוך הפנימי בפרו. הטבח בוצע כחלק ממדיניות "הטיהור החברתי" שביצעה הקבוצה בחזית הצפון-מזרחית.
הקשר
הנתיב הזוהר והתנועה המהפכנית טופאק אמארו היו ארגוני טרור של השמאל הקיצוני שיזמו סכסוך נגד המדינה הפרואנית בשנות ה-80 של המאה ה-20. הם הפגינו התנהגות עוינת מאוד כלפי מגזרים שהם לא אוהדים את עמדותיהם האידאולוגיות, במיוחד כלפי פקידי המדינה. העוינות שלהם לא הייתה מוגבלת רק למתנגדיהם הפוליטיים, הם גם היו נגד כל ההתקדמות בנושא זכויות מיעוט מיניות ונשים, שראו כתוצאה מהקפיטליזם.
רקע כללי
הנתיב הזוהר יצר את הוועדות הפתוחות הפופולריות כביכול בשטחים שבהם שלטה. ועדות אלו שלטו בהתפתחות המינית של התושבים, כמו כן ההבטחה כי האוכלוסייה תחת שלטונן לא חרגה מהמשפט הקאנוני המיני-מסורתי.
בועדת האמת והפיוס נאמר כי:
הטבח
ב-6 באוגוסט 1986, בעיר וואנוקו, בירת המחוז חוזה קרספו וי קסטילו , חטפו חברי הנתיב הזוהר 10 אנשים, כולל גברים הומוסקסואלים וזונות. על פי הנתיב הזוהר, אנשים אלה היו "כתמים חברתיים". לא צוין מספר כל קבוצה ופרטים. קיום הטבח אושר על ידי האוכלוסייה.
גינוי
מעשי הרצח ההמוניים של הומוסקסואלים וזונות במהלך הסכסוך נחשבים לאחד המעשים הגדולים ביותר של מיזוגיניה, הומופוביה ופעולות אלימות נגד זנות במדינה. הטבח מסווג גם כמדגם של גבריות מחמירה ומורשת של אפליה על נטייה מינית בחלקים מהאוכלוסייה הכפרית.
חנות הגלידה של פרנצ'סקו טירלי
"חנות הגלידה של פרנצ'סקו טירלי" הוא ספר ילדים עברי מאת ד"ר תמר מאיר, מרצה וחוקרת ספרות, המבוסס על קורות משפחתה בבודפשט בתקופת השואה. העלילה מספרת על בעל חנות גלידה הנותן מחסה ליהודים בעת מלחמת העולם השנייה. הספר ראה אור בשנת 2017 וזכה לשבחים רבים ולפרסים.
על המחברת
תמר מאיר נולדה למשפחת לאור, נשואה למרדכי ואמא לשישה ילדים. מאיר למדה במדרשות נשמת, ורכשה השכלה אקדמית באוניברסיטת בר-אילן. במקביל ללימוד תורה במסגרות שונות של מדרש, תלמוד, מחשבת ישראל וספרות לתואר ראשון היא התמחתה במדרש ובאגדה במחלקה לספרות בתארים השני והשלישי. במקביל ללימודים האקדמיים למדה הנחיית קבוצות, גישור והדרכת כלות. כמו כן, כתבה עבודת דוקטורט העוסקת במדרש רות רבה כמפתח לשאלות העריכה והמשמעות במדרש.
בעולם האקדמי היא משמשת כראש החוג לספרות במכללת גבעת וושינגטון. מלמדת בתוכנית לתואר שני בהוראת אגדה במכללת אפרתה. בעולם התורני לימדה במת"ן, במדרשה בר-אילן ובמדרשות נוספות, וכיום עומדת בראש בית המדרש הקהילתי 'כֻּלָנָה' לנשים בגבעת שמואל. בנוסף, יזמה את הקמת 'השמיעיני', מאגר מרצות בנושאים תורניים והיא חברה בהנהלת ארגון רבני בית הלל.
רקע הספר
הספר מבוסס על סיפור אמיתי. פרנצ’סקו טירלי נולד באיטליה, אך את חנות הגלידה שלו פתח בהונגריה. בשנת 1944 לאחר שהנאצים נכנסו להונגריה, הוא החביא יהודים בחנות הגלידה שלו וסייע ליהודים נוספים למצוא מקומות מסתור. בשנת 2008 הוא הוכר כחסיד אומות העולם.
אחד מהילדים שהתחבאו בחנות הגלידה יחד עם בני משפחתו וחמישה עשר יהודים נוספים היה פטר מאיר. לימים מאיר עלה לארץ והפך לפרופסור יצחק מאיר מראשי המחלקה לכימיה באוניברסיטה העברית. כלתו תמר מאיר, דוקטור לספרות, מרצה וחוקרת, העוסקת בהכשרת מורות וגננות ומלמדת בבתי מדרש, כתבה את הספר.
עלילה
הספר מספר את סיפורו של פרנצ’סקו טירלי, ילד שמאד אהב גלידה, עד כדי כך שאמו נהגה לומר לו שיום אחד תצמח לו גלידרייה בבטן. הוא המשיך לאהוב גלידה גם כשגדל ועזב את מולדתו איטליה ועבר לגור בהונגריה, שם פתח חנות גלידה במרכז בודפשט, וגילה שגם בבודפשט ילדים אוהבים מאוד גלידה.
ילד אחד כזה היה פטר, ילד יהודי שנהג לעבור כל יום ליד החנות. פטר גדל והפך לנער. כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה, אף אחד לא רצה לקנות גלידה, ופרנצ’סקו סגר את החנות. פטר והוריו חיפשו מקום מסתור. פרנצ’סקו דאג, בעיקר לשכניו ולמשפחתו של פטר, והחליט לעזור להם ולתת להם מחסה. הוא החליט להסתיר אותם במחסן של חנות הגלידה האהובה שלו.
"'חנות הגלידה של פרנצ’סקו טירלי' הוא סיפור על חברות, אומץ לב ועזרה הדדית".
איורים
את הספר איירה יעל אלברט, בוגרת מסלול איור במחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל, ומאיירת של ספרי ילדים נוספים. האיורים לספר זכו לשבחים רבים. כך למשל תארה אותם אחת הביקורות כ"מקסימים לא פחות. יעל... עשתה בספר זה עבודת מופת ... (והיא) מצליחה יעל להעניק נופך של אותנטיות, המכניסה את הקורא לרוח התקופה". באיוריה הדגישה יעל את מוטיב האור והחושך באמצעות משחק עם הצבעים, ונתנה ביטוי למלחמה ולקושי באמצעות סמלים שונים, וביניהם ייצוג שלבי המלחמה באמצעות אתריה המוכרים של בודפשט: הפרלמנט וגשר האריות. איוריה של אלברט ל"חנות הגלידה של פרנצ'סקו טירלי" זיכו אותה במדליית כסף מטעם מגזין האיור 3*3.
ביקורת ספרים ופרסים
הספר זכה לפרס יד ושם למפעלים חינוכיים. בנימוקיהם, כתבו חברי הוועדה שהסופרת הטיבה להציג סיפור מתאים בתכניו, בשפתו וברוחו לילדים, שדרכו עוקבים אחר סיפור ילדות שיש בו מלחמה ורדיפה, אך מקבלים את המסר שהטוב והאחריות האישית חזקים מהכל.
כמו כן זכה הספר בפרס דבורה עומר לספרות ילדים לשנת 2017.
הספר זכה לתמיכת המכון לתרגום ספרות עברית שהביא לתרגומו לאנגלית, איטלקית, צ'כית, רוסית, והונגרית..
חולץ לשון
חולץ לשון משמש לחילוץ ותפיסת לשון המטופל במגוון מצבי חירום רפואיים.
שימוש בחולץ לשון יתבצע אך ורק על ידי איש צוות רפואי המוכשר לכך – פרמדיק או רופא.
החייאה
אחד המצבים הנפוצים בהם נעשה שימוש בחולץ לשון הוא טרם ביצוע הנשמות במהלך החייאה במטופל. לאחר שהמטופל מחוסר ההכרה הועבר למקום בטוח, התרשמנו מנשימתו וממצב הכרתו, ואם התחלנו בביצוע עיסויים בהתאם לסכמת ההחייאה, יש לבצע הנשמות בעזרת מנשם (מסכת החייאה, מפוח, מנשם מציל, בלון חמצן וכדומה). עם זאת, טרם ביצוע הפעולה, יש להיעזר בחולץ הלשון על מנת להקל על המטפל לבצע סילוק הפרשות וגופים זרים מחלל הפה והלוע, ועל מנת למנוע מהלשון להיבלע (צניחת בסיס הלשון) כתוצאה מאובדן טונוס השרירים, מה שיכול להוביל לחנק אצל המטופל.
נטרול חנק
לעיתים, ניאלץ להיעזר בחולץ הלשון במקרים חריגים של חנק כתוצאה מעצם זר. במקרים אלה נשתמש בחולץ הלשון על מנת לאפשר את הסרת העצם הזר בעזרת פינצטה. במקרים נדירים יותר, ניאלץ להשתמש בחולץ לשון כאשר המטופל סובל מכוויות בחלל הלוע. כוויות חום או כוויה כתוצאה ממגע עם חומרים בעלי רמת חומציות גבוהה (לדוגמה: פעוט ששותה בטעות חומר ניקוי על בסיס חומצה). כוויות חמורות בחלל הפה והלוע יכולות לגרום לרפיון שרירים הדרגתי, שעשוי לגרום לצניחה פתאומית של בסיס הלשון. לכן, במקרה שיש חשש לכוויות בחלל הפה והלוע, גם אם נראה שהלשון אינה "נבלעה" יש להקדים תרופה למכה ולקבע אותה מחוץ לחלל הפה באמצעות החולץ.
נטל המס
קישורים חיצוניים
נטל המס (אנגלית: tax burden, בהקשר של חלוקת נטל המס יותר שכיח: tax incidence) הוא מונח כלכלי שמשמש להפסד הרווחה לגוף כלכלי (לדגומה: צרכן או יצרן) שנוצר בעקבות מס מסויים, ומשמש לרוב עבור החלוקה של הפסד זה בין הגופים הכלכלים השונים.
נטל המס מודד את ההשפעה הכלכלית על גוף כלכלי שנוצרה בעקבות הטלת המס, הנמדד בהפרשי הכנסה או תועלת. לדוגמה, אם מוטל מס של 10% על מוכרי החמאה, ייתכן שמחיר השוק יעלה ב8% ובכך ייתכן שרוב נטל המס יוטל על הקונים ולא על המוכרים.
חלוקת נטל המס הובאה לראשונה על ידי האסכולה הפיזיוקרטית, במיוחד פרנסואה קניי, שהביאו ביטוי זה בהקשר של מיסוי על קרקעות והשאלה האם נטל המס מוטל על בעלי האדמות או על השוכרים שלהם.
בניתוח מיקרו-כלכלי, יש חשיבות לגמישות הביקוש וההיצע, בניתוח חלוקת נטל המס.
Ob-La-Di, Ob-La-Da
Ob-La-Di, Ob-La-Da הוא שיר של הביטלס מאלבומם The Beatles ("האלבום הלבן") שיצא לאור בשנת 1968. השיר נכתב על ידי פול מקרטני והקרדיט ניתן ללנון-מקרטני. השיר יצא כסינגל באותה שנה במדינות שונות, אך לא בבריטניה. מקרטני כתב את השיר בסגנון רגאיי שהיה פופולרי בבריטניה באותה תקופה. הקלטה אלטרנטיבית נמצאת באלבום "Anthology 3". בניגוד לשמועה רווחת, מקרטני אומר כי ג'ון לנון לא אהב את השיר הזה. ג'ורג' האריסון כתב בשיר אחר באותו אלבום, "Savoy Truffle" את שם השיר.
לוקה סוצ'יץ'
לוקה סוצ'יץ' (בקרואטית: Luka Sučić; נולד ב-8 בספטמבר 2002 בלינץ שבאוסטריה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת רד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית.
קריירת מועדונים
סוצ'יץ' החל את הקריירה המקצוענית שלו בליפרינג מליגת המשנה האוסטרית.
ב-15 ביולי 2020 חתם סוצ'יץ' על חוזה לארבע עונות ברד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית. ב-9 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 10-0 על שוורץ-וייס ברגנץ במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע האוסטרי. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. ב-13 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 3-1 על וולפסבורג במסגרת המחזור הראשון. ב-25 בנובמבר ערך סוצ'יץ' את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 3-1 לבאיירן מינכן במסגרת שלב הבתים לעונת 2020/2021. ב-10 בפברואר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 3-1 על אוסטריה וינה במסגרת המחזור ה-16. בעונתו הראשונה במועדון, בה זכתה רד בול זלצבורג באליפות אוסטריה ובגביע האוסטרי, ערך סוצ'יץ' 17 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-14 בספטמבר 2021 הבקיע סוצ'יץ' את שער הבכורה שלו בליגת האלופות, בתיקו 1-1 נגד סביליה במסגרת שלב הבתים לעונת 2021/2022.
קריירה בינלאומית
ב-11 באוקטובר 2021 ערך סוצ'יץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה, בתיקו 2-2 נגד נבחרת רוסיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר מונדיאל 2022.
הנרי ויליאם ביצ'י
הנרי ויליאם ביצ'י (באנגלית: Henry William Beechey; 1788 או 1789 – 4 באוגוסט 1862) היה צייר וחוקר אנגלי. אביו היה הצייר סר ויליאם ביצ'י, ואמו החורגת הייתה הציירת אן ג'זופ.
ביוגרפיה וקריירה
הנרי ביצ'י נולד בשנת 1789. אמו הייתה אשתו הראשונה של אביו שנולדו לה חמישה ילדים לפני מותה. את הנרי ביצ'י גידל אביו ויליאם ביצ'י ואשתו השנייה, אן ג'זופ. אביו ואמו החורגת היו ציירים והם התחתנו בשנת 1793. נולדו להם ילדים נוספים, וחלקם הפכו לציירים בולטים. ביצ'י למד באקדמיה המלכותית.
זמן מה לפני 1816 מונה למזכירו של הנרי סולט, הקונסול הכללי הבריטי במצרים, ולבקשת של הקונסול ליווה את החוקר ג'ובאני בלזוני באותה השנה ובשנה שלאחריה לצורך לימוד של המונומנטים הקדומים בתבאי. ביצ'י השתתף בחפירה של מקדש אבו סימבל וכן העתיק את הציורים בקברי הפרעונים בעמק המלכים שנפתחו על ידי ג'ובאני בלזוני.
במשותף עם הנרי סולט, לביצ'י היה הרבה מה לחשוש מהטבע החשדן והקנאי של בלזוני. בערך בשנת 1820 הוא חזר לאנגליה, ובשנה שלאחר מכן מונה על ידי באת'רסט, מהמשרד הקולוניאלי, לבחון ולדווח על עתיקות קירנאיקה, בעקבות הסקר שערך אחיו, סרן פרדריק ויליאם ביצ'י, בקו החוף מטריפולי לדרנה.
תוצאות משלחת זו, שנמשכה בשנים 1821–1822, נכתבו ביומן שנערך על ידי שני האחים, אליו הוסיף הנרי ביצ'י רישומים רבים, הממחישים את האמנות ותופעות הטבע של האזור בו הם חקרו. רבים מהם לא הושארו לדפוס, לאחר הפרסום של הסקר בשנת 1828.
מלבד חלקו ביצירה עם אחיו, הנרי ביצ'י כתב ספר זיכרונות קפדני על סר ג'ושוע ריינולדס, שפורסם לפני הוצאה לאור של המהדורה הספרותית של רינולנדס, בלונדון, 1835.
משאר חייו של הנרי ביצ'י אין כמעט תיעוד. הוא חווה תהפוכות רבות ובשנת 1851 היגר לניו זילנד, שם נפטר בשנת 1862.
מיג-27
מיג-27 (ברוסית Микоян МиГ-27, לפי קוד דיווח נאט"ו Flogger-D/J) הוא מטוס תקיפה בעל כנף בעלת גאומטריה משתנה שתוכנן ויוצר על ידי חברת מיג בברית המועצות. לאחר מספר שנים, התעשייה האווירית ההודית ייצרה גרסה של המטוס ברישיון. המיג-27 מבוסס על קודמו, המיג-23 שהוא מטוס יירוט, אך הוא מטוס בעל מאפיינים המסווגים אותו יותר כמפציץ לעומת מטוס קרב. כמו כן, המיג-27 לא זכה לתפוצה נרחבת מחוץ לרוסיה שלא כמו המיג-23. מטוס זה עודו בשימוש מבצעי בחילות האוויר של הודו, קזחסטן וסרי לנקה על תקן של מפציץ. כל מטוסי המיג-27 של חיל האוויר הרוסי והאוקראיני הוצאו מכלל שימוש.
תכנון ופיתוח
המיג-27 חולק את אותו השדרה כמו של קודמו, המיג-23, אלא שאף המטוס צר ומאורך יותר. האבטיפוס הראשון של המטוס, שכונה Mig-23BN זכה לביקורות שליליות. בעקבותיו באו שינויים נוספים בעיצוב ובתכנון המטוס שכללו פתחי יניקת אוויר פשוטים יותר, צינור פליטה קצר יותר, הסרת המכ"ם לטובת איזון המטוס וכן התקנת מד טווח לייזר ומערכת ביות מבוססת לייזר. בפי טייסי הניסוי, המטוס כונה "מרפסת" (בלקון ברוסית) שכן הוא אפשר צפייה בשדה ראייה רחב יותר. התכנון הראשוני עבר שינויים נוספים ושודרג כך שיכלול מערכת ניווט/תקיפה חדישה.
מאחר שהמיג-27 נועד לבצע את רוב המשימות שלו ברום טיס נמוך, פתחי יניקת האוויר וצינור הפליטה של המיג-23 הוסרו לטובת מבנה פשוט וקל יותר וכן כזה שמצריך פחות עבודות תחזוקה. כן הנסע שהותקן במטוס היה מסיבי יותר לעומת קודמו, כך שיוכל לנחות גם על מסלולי המראה בעלי איכות ירודה. כדי לענות לדרישות שהמטוס יהווה מטוס תקיפה לגובה נמוך, נעשו שיפורים נוספים בדגם הראשוני כדי שיוכל לשאת נשק מונחה, ואף נשק גרעיני כך שיעמוד בקו אחד עם שאר המפציצים ומטוסי התקיפה של העידן הסובייטי.
היסטוריה מבצעית
נעשה שימוש במטוסי מיג-27 בשלבים המאוחרים של מלחמת ברית המועצות באפגניסטן בשנים 1987-1989.
במערב, היו אנשי מודיעין ששגו ובילבלו בין מטוס זה לבין המיג-23. מחוץ לשטחי רוסיה וברית המועצות, המטוס נמכר רק למדינות הודו וסרי לנקה. בעבר המטוס היה פעיל בחיל האוויר הרוסי וחיל האוויר האוקראיני, אך לא בימינו.
סרי לנקה
המיג-27 נכנס לשירות בחיל האוויר של סרי לנקה בשנת 2000. עם פרוץ מלחמת האזרחים בסרי לנקה נעשה שימוש במטוס זה כמפציץ וכמטוס סיוע אווירי קרוב. באוגוסט 2000, מטוס מיג-27 התרסק בקרבת שדה התעופה הבינלאומי "קולמבו", בתקרית נהרג טייס המטוס האוקראיני. ביולי 2001 ארגון הטרור "טיגריסי השחרור של טאמיל אילם", פגעו בשני מטוסי מיג-27, אחד שהיה באוויר ושני שהיה על הקרקע. מיג-27 אחר התרסק לים ביוני 2004, ודגם אחר של המטוס התרסק במהלך טיסת אימון ב-13 בפברואר 2012. הטייס השתמש בכיסא המפלט והצליח להימלט מהמטוס ללא פגע.
הודו
ב-27 במאי 1999, לאחר התפתחות עימות צבאי בין הודו לפקיסטן, מטוס מיג-27 ומיג-21 של חיל האוויר ההודי הופלו מעל קשמיר בעת מתן סיוע אווירי לכוחות קרקע.
מאז שנת 2001, החיל איבד יותר מ-12 מטוסי מיג-27 בהתרסקויות. מסוף פברואר 2010, הודו קרקעה את כל צי מטוסי המיג-27 שברשותה שכלל 150 מטוסים. זאת לאחר התרסקות של מטוס מדגם זה ב-16 בפברואר 2010 מעל מערב בנגלדש. עלה חשד שתחזוקה לקויה מצד התעשייה האווירית ההודית היא זו שפגמה במנועי המטוס. מיג-27 נוסף התרסק בשטח הודו ב-27 בינואר 2015.
ב-13 ביוני 2016 מיג-27 נוסף של חיל האוויר ההודי התרסק, הפעם בשטח עירוני ולא בשטח פתוח. המטוס פגע בשני בתי מגורים, בהתרסקות נפגעו שלושה אזרחים אך הטייסים נטשו אותו בבטחה. המטוס היה דגם משודרג של המיג-27 של החיל.
קזחסטן
מטוסי המיג-27 נמצאים בשירות פעיל בחיל האוויר של קזחסטן.
זוראן סאביץ'
זוראן סאביץ' (בסרבית: Зоран Савић; נולד ב-18 בנובמבר 1966) הוא כדורסלן עבר המשמש כמנהל ספורטיבי בפרטיזן בלגרד מליגת העל הסרבית, הליגה האדריאטית והיורוליג.
קריירה מקצועית
סאביץ' עשה את צעדיו הראשונים בקריירה עם צ'ליק בליגה היוגוסלבית הראשונה. בשנים ו- הוא שיחק במדי יוגופלסטיקה ספליט וזכה בכתר המשולש (אליפות הליגה היוגוסלבית, הגביע היוגוסלבי וגביע אירופה לאלופות), בכל אחת מהשנתיים הללו. בשנת 1991 הוא עזב את יוגוסלביה וחתם בברצלונה מליגת העל הספרדית, אותה הוביל ב-1993 לחצי גמר גביע קוראץ', שם הודחה הקבוצה על ידי וירטוס רומא.
לאחר מכן חתם סאביץ' בפאוק סלוניקי מיוון, עימה זכה בגביע קוראץ' ב-1994 אחרי ניצחון על פלקנסטרו טריאסטה ובגביע היווני ב-1995 אחרי ניצחון על פאניוניוס. לאחר מכן שיחק שנה בריאל מדריד הספרדית לפני שחזר לאיטליה וחתם בקינדר בולוניה ב-1996.
עם בולוניה הוא זכה בגביע האיטלקי ב-1997 ובאליפות איטליה וביורוליג ב-. הוא זכה בפרס ה-MVP של פיינל פור היורוליג באותה שנה. בקיץ 1998 עבר למועדון הטורקי אפס פילזן וזכה עימו בסופר קאפ הטורקי.
לאחר מכן חזר סאביץ' בברצלונה בשנת 2000 ועבר לסקיפר בולוניה ב-2001. ב-2002 הוא פרש ממשחק מקצועני.
SFR יוגוסלביה
סאביץ' היה חבר בנבחרת יוגוסלביה בכדורסל, בתקופתה כ (SFR). במדי הנבחרת הוא זכה באליפות העולם בכדורסל 1990 ובאליפות אירופה בכדורסל 1991.
FR יוגוסלביה
סאביץ' ייצג גם את נבחרת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה בכדורסל (סרביה ומונטנגרו). כחבר בנבחרת הוא זכה באליפויות אירופה ב-1995 ו-1997. הוא היה מהנבחרת שזכתה במדליית הכסף בטורניר הכדורסל באולימפיאדת אטלנטה (1996).
לאחר הפרישה
לאחר שפרש ממשחק בפורטיטודו בולוניה ב-2002 הפך סאביץ' לחלק מהנהלת המועדון, וכיהן שלוש שנים כג'נרל מנג'ר של הקבוצה. בין 2005 ל-2008 הוא היה הג'נרל מנג'ר של ברצלונה, וב-2008–2009 ניהל את פורטיטודו. לאחר מכן הפך סאביץ' לסוכן, והקים את סוכנות Invictus Sports Group.
ב-16 במרץ 2021 מונה סאביץ' למנהל ספורטיבי בפרטיזן בלגרד.