cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית הכנסת חאג'י אדוניה הכהן ירושלים
העלייה לישראל 1890
במסעם של היהודים ובעלייה לרגל למכה בשנת 1890, הגיעו לשכונת הבוכרים לביקור והחליטו לפעול להעברת משפחותיהם והקהילה לירושלים.
לאבי המשפחה אהרון כהן אהרונוף היו חמישה בנים אשר עלו לרגל וזכו לתואר חג', ביניהם היה חאג'י אדוניה הכהן אשר חי ערירי בעקבות מות 14 ילדיו בגיל צעיר. חאג'י אדוניה החליט להשקיע את ממונו בבניית מרכז לקהילה בירושלים.
בניית בית הכנסת בשכונת הבוכרים
עם עלייתו לירושלים בשנת 1892 החליט חאג'י אדוניה על בניית חצר הקדש אשר תכלול בית כנסת מפואר וחדרי מגורים לקהילת העולים. בניית החצר נמשכה עד 1901 וביום חנוכת בית הכנסת נפטר חאג'י אדוניה בשיבה טובה. הכתובת על לוח האבן בכניסה לבית הכנסת אומרת: "הבניין המפואר הזה נבנה מכסף נדבת הישיש הנכבד מרדכי אדוניה הכהן תנצב"ה שנפטר בר"ח כסלו תרס"ב כן צוינו האחים אשר סייעו בבנייה וכן צוינו האפוטרופוסים שיבטיחו שהבניין לא יימכר ולא ייגאל לא להתמשכן ולא להתחלף בצדקה אחרת, וצדקתם עומדת לעד יהי רצון שנזכה בנחמת ציון ובבניין ירושלים".
החצר שימשה מקום קליטה ראשוני לעולים בתקופת קליטתם. בחצר היו כ-10 דירות, היה גם בור מים, ומערכת הזנה לחברי הקהילה הנזקקים. בית הכנסת נבנה ברוב פאר כשבחלונותיו הבנויים בסגנון גותי חקוקים מגיני דוד, הנותנים ביטוי לשובם של האנוסים לציון ולשחרורם מהרדיפות. את ארון הקודש שנבנה על ידי אומן חרש עץ, תרם רפאל אחיו של המייסד לזכר אחיו.
עם השנים עברו חלק מאנשי הקהילה לערים אחרות וניבנו בתי כנסת נוספים. בתל אביב נבנה בית הכנסת לאנוסי משהד ובהמשך: בבני ברק, בצפון תל אביב, ובערים נוספות.
בית הכנסת לפני מלחמת העצמאות ועד היום
במהלך המאה ה-20 עלו יהודים רבים ממשהד לירושלים.
הקהילה נחשבה לקהילה מאורגנת ותומכת. היו פעולות סיוע לחברי הקהילה לכל צורכיהם מלידה ועד קבורה. ראשוני הנפטרים נקברו בחלקה מיוחדת בהר הזיתים ולאחר הפרעות נקבעה חלקה חדשה בבית העלמין סנהדריה.
שכונת הבוכרים ובית הכנסת היו ממש ליד רחוב שמואל הנביא אשר היה הגבול במלחמת השחרור. בתקופה שלפני המלחמה היו רבים מתושבי השכונה פעילים במחתרות השונות , ולאחר התחלת המלחמה הייתה השכונה מוקד להפצצות רבות מכוון העיר העתיקה ומבית הספר לשוטרים אשר היה סמוך לרחוב שמואל הנביא. חצר בית הכנסת אשר הייתה בנויה מקירות אבן עבים במיוחד, שימשה מגן לתושבים אשר נזקקו להגנה.
לאחר המלחמה היו ימי הפריחה של בית הכנסת אשר ריכז סביבו מתפללים רבים אשר הגיעו לתפילות לאירועים וכינוסים בחגים בשבתות ובשמחות.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 שינתה השכונה את אופייה וחברי קהילה רבים העתיקו את מגוריהם לערים אחרות ובתוך כך נבנו בתי כנסת לאנוסי משהד בבני ברק בתל אביב ובמקומות נוספים. כיום נותרו חברי קהילה מעטים בשכונה.
בקומת בית הכנסת, הקומה השנייה יש גם אולם שמחות אשר משמש באופן שוטף כבית תמחוי לנזקקים. בדירות המגורים בקומת הקרקע מתגוררות גם היום משפחות אשר מנוהלות על ידי ועד ההקדש המנהל את עמותת בית הכנסת.
בית המשפט המחוזי בתל אביב
היסטוריה
בשנת 1966 עבר בית המשפט המחוזי בתל אביב למבנה חדש שנבנה ברחוב ויצמן 1 בתל אביב. באוקטובר 2014 עבר בית המשפט להיכל המשפט תל אביב, שהוקם מצפון למבנה הקודם.
אגם פרייקסל
אגם פרייקסל (באנגלית: Lake Fryxell) הוא אגם קפוא, בשטח העמקים היבשים מקמרדו בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
בית המשפט המחוזי בתל אביב
היסטוריה
עד לשנת 2008 שירת בית המשפט המחוזי בתל אביב גם את מחוז המרכז. בשנה זו הוקם בית המשפט המחוזי מרכז כבית המשפט המחוזי של מחוז המרכז.
אגם פרייקסל
האגם ממוקם בין קרחון קנדה, וקרחון חבר העמים.
גאוגרפיה
עשרה נחלים של מי קרחונים נמסים מזינים את האגם (ובהם נחל קרסנט).
שטח אגן הניקוז של האגם 230 קמ"ר.
אורכו של האגם 5.8 קילומטרים, רוחבו 2.1 קילומטרים, ושטח פני האגם 7.8 קמ"ר.
עומקו הממוצע של האגם 3.2 מטרים. עומקו המרבי של האגם כ-20 מטרים, ולכן, מאחר שפני האגם מצויים בגובה של 18 מטרים מעל פני הים, שיא עומקו של האגם מצוי מתחת לפני הים.
קרחון קנדה סוכר את האגם, ולאגם אין שפך בשל כך.
האגם מכוסה בקרח בגובה של 4.5 מטרים, ואולם בחודשי הקיץ לעיתים נמס חלק מהקרח ונגלים חלק מפני האגם. בין השנים 1971–1996 בשל התחממות כדור הארץ עלו פני האגם בכ-2 מטרים.
באגם מספר איים קטנים.
אקלים
אגם פרייקסל ממוקם בשטח העמקים היבשים מקמרדו, בהם אקלים יבש באופן יחסי, וזאת בשל רוחות המדרון היורדות מן ההרים הסמוכים. רוחות אלה שמהירותן יכולה להגיע ל-320 קמ"ש, מעלות את הטמפרטורה של האזור, ויכולות להביא לאידוי מים, ולהמסת השלג שעל פני הקרקע (בשל החיכוך עם הקרקע). בשל כך טמפרטורת העמקים הממוצעת היא  20 −°C, והטמפרטורה בחודשי הקיץ היא מעל נקודת הקיפאון.
מחנה המחקר אגם פרייקסל
מחקר רב מבוצע באגם פרייקסל, וזאת בשל גילוי אצות בימי האגם, ומחנה מחקר קבוע ובו ארבע מעבדות ומבנים נוספים הוקם בשנת 1984 על גדת האגם (החוקרים ישנים באוהלים, בדומה לחוקרי אנטארקטיקה בראשית המאה ה-20). לוחות סולאריים וטורבינת רוח מספקות חשמל למחנה המחקר.
היסטוריה גילוי האגם
האגם מופה לראשונה בשנת 1910, על ידי משלחת טרה נובה, שבראשה עמד רוברט פלקון סקוט.
האגם נחקר במהלך מבצע הקפאה עמוקה, בשנת 1950, על ידי פרופסור ט. ל. פווה (T.L. Péwé) שנתן לאגם את שמו.
האגם נקרא על שם דוקטור פריטיוף פרייקסל (Dr. Fritiof M. Fryxell), חוקר קרחונים ממכללת אוגוסטה במדינת אילינוי שבארצות הברית.
לקריאה נוספת
• Enderson, R., Prebble, W., Hoare, R., Popplewell, K., House, D., & Wilson, A. An Ablation Rate for Lake Fryxell, Victoria Land, Antarctica, Journal of Glaciology, 6(43), 129-133. doi:10.3189/S0022143000019110
• Radu Herbei, Alexander L. Rytel, W. Berry Lyons, Diane M. McKnight, Christopher Jaros, Michael N. Gooseff, John C. Priscu, Hydrological Controls on Ecosystem Dynamics in Lake Fryxell, Antarctica
• M.J.F. Lawrence & C.H. Hendy, Water column and sediment characteristics of Lake Fryxell, Taylor Valley, Antarctica, ca, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 28:3, 543-552, DOI: 10.1080/00288306.1985.10421206
• Elizabeth A. Karr, W. Matthew Sattley, Melissa R. Rice, Deborah O. Jung, Michael T. Madigan, and Laurie A. Achenbach, Diversity and Distribution of Sulfate-Reducing Bacteria in Permanently Frozen Lake Fryxell, McMurdo Dry Valleys, Antarctica, APPLIED AND ENVIRONMENTAL MICROBIOLOGY, Oct. 2005, p. 6353–6359 Vol. 71, No. 10, doi:10.1128/AEM.71.10.6353–6359.2005
הדיוויזיה ה-711 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-711 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה, שלחמה במערכה בנורמנדי, ובמבצע מרקט גארדן, ולאחר מכן לחמה בקרבות בהונגריה.
היסטוריה
ב-6 ביוני 1944 הותקפה הדיוויזיה בפיקודו של יוזף רייכרט, על ידי הדיוויזיה המוטסת הבריטית ה-6 שנחתה בחוף סורד, כחלק מהפלישה לנורמנדי. אולם, על אף שהדיוויזיה ספגה אבדות כבדות, היא הצליחה להדוף את התקפות הבריטים ממזרח לנהר האורן. ניסיונות הדיוויזיה לתקוף את ראש הגשר הבריטי נהדפו, בין השאר בעקבות האבדות הכבדות של הדיוויזיה ה-346 שהייתה אמורה לסייע לה.
בהמשך השתתפה הדיוויזיה בלחימה בקן במסגרת מבצע גודווד, והיא הצליחה לבלום את התקדמות הקורפוס הבריטי ה-8. באוגוסט הועברה הדיוויזיה להולנד, שם השתתפה בספטמבר במבצע מרקט גארדן.
H.A.T.E.U.
(ראשי תיבות: Having A Typical Emotional Upset) הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי, מתוך אלבומה השנים עשר, Memoirs of an Imperfect Angel. השיר יצא לאור ב-1 בנובמבר 2009, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-72 במצעד שירי ה-R&B/היפ הופ.
רקע וכתיבה
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו של האלבום בו נכלל.
ביקורת
בניו יורק טיימס זכה השיר לסיקור שפורסם בסמוך לצאת האלבום Memoirs of an Imperfect Angel. גם ב-Rap-Up דורג השיר כאחד מארבעת השירים הטובים ביותר באלבום. ב-The Seattle Times סוקר השיר גם כן, תוך שתואר כ-"בלדת שברון לב יפה".
הצלחה
נכון לאפריל 2020, צבר כ-8 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
אחסאן תורג'מאן
עאדל אִחסאן תוּרג'מאן (1893 – 1917) היה יליד ירושלים, שהתפרסם כמחברו של יומן המתעד את שירותו הצבאי במפקדת צבא האימפריה העות'מאנית בירושלים בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה
אחסאן תורג'מאן נולד בשנת 1893 בעיר העתיקה בירושלים לחסן בּכּ תורג'מאן ולאשתו השנייה נביהה אלח'חלילי. המשפחה התגוררה בשטח אל־חרם א־שריף (הר הבית), בכניסה לשער השלשלת. היה זה מבנה בן שלוש קומות. בילדותו זכה תורג'מאן לחינוך מוסלמי מסורתי. אולם, בשנת 1909 החל ללמוד במכללת אלדוסתוריה החילונית, שהייתה בניהול ח'ליל אֶפֶנדי סכּאכּיני. תורג'מן הפך מקורב לסכאכיני, ואף החל לכתוב בשנת 1913 יומן בהשראתו.
בנובמבר 1914 גויס אחסאן לצבא. הוא הוצב בדאהרייה ואחר כך בשכם. לאחר מכן הועבר, הודות לקשרי המשפחה, לשרת ב"מנזיל", מפקדת הצבא העות'מאני בירושלים, שמוקמה במתחם "נוטרדאם" הצרפתי. הוא היה כפוף לעלי רוּשֶן בֵּיי, שהיה מפקד הלוגיסטיקה הצבאית בחזית הדרומית. מלבד היותו מפקד המפקדה היווה רושן ביי את הסמכות הצבאית העליונה בארץ-ישראל הע'ותמנית באותה עת. תורג'מאן שירת כפקיד זוטר, שעיקר פעילותו היתה, כפי שהעיד ביומנו, "לשחק בשפמו". אחסאן נהרג, כנראה בידי קצין עות'מאני, לפני נסיגת הצבא מירושלים בשנת 1917.
יומנו של אחסאן תורג'מאן
אף על פי שתורג'מאן העיד כי כתב יומן מוקדם יותר, יומנו הנמצא כיום נכתב בין 28 במרץ 1915 ולבין אוגוסט 1916. הוא מתאר את חייו של תורג'מאן, תוך התייחסות למאורעות ההיסטוריים ולחיי התושבים בירושלים בתקופת המלחמה. הוא שמור באוסף הספרייה הלאומית בתוך אוסף "AP", שהוא אוסף ספרים שהוגדרו ב"רכוש נטוש". היומן צוין לראשונה בספרו של יהושע פורת – "צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית" (1976) ולאחר מכן בספרו של עאדל מנאע "תולדות פלסטין בעידן העות'מאני, 1700–1918" (1999). ב-2005 נחקר היומן לראשונה על ידי אביגיל יעקבסון וסלים תמרי. הוא פורסם בתרגום לשפה האנגלית ב-2011 ובשנת 2018 ראה אור תרגום שלו לעברית.
מדינת פרנקלין
מדינת פרנקלנד החזיקה 4 שנים עד 1788, כאשר הופלה על ידי צפון קרולינה שהחילה על שטחיה את ריבונותה מחדש. כישלון זה היה רק זמני, שכן מדינת פרנקלין ומורשתה היוו את הבסיס הרעיוני והמעשי להקמתה של מדינת טנסי, עם ג'ון סויר כמושלה הראשון.
היסטוריה
בסופה של מלחמת העצמאות של ארצות הברית, ובעקבות מחיריה הכבדים, הממשלה הפדרלית וממשלות המדינות שקעו בחובות כבדים לבעלי חוב שונים ועמדו בפני קריסה כלכלית. חברי קונגרס קידמו תוכנית הצלה שמטרתה למכור את האזורים המערביים, שהיו ברובם לא מיושבים, והחלו לשדל את מנהיגי המדינות למסור את אותם שטחים לממשלה הפדרלית. באפריל 1784, לאחר חילוקי דעות בקרב האספה הכללית של צפון קרולינה, מדינה אשר הייתה שותפה לשפל הכלכלי, החליטה האספה להעביר את כל שטחיה ממערב להרי האפלצ׳ים לידי הפדרציה, אשר כללו את המחוזות וושינגטון, גרין, סוליואן, ודוידסון. בהחלטה זו, צפון קרוליינה הצטרפה למדינות ניו-יורק ווירג׳יניה אשר ויתרו על שטחם 4 ו-3 שנים קודם לכן בהתאמה.
הקהילות שחיו באותם אזורים מערבים, איכרים ברובם, התאחדו לראשונה ב-1772 תחת ״ממשלת וואטאוגה״, וחמש שנים לאחר מכן, בעקבות בקשת המתיישבים, הצטרפו לריבונותה של צפון קרולינה. למרות שהשתייכו לקבוצות אתניות ודתיות שונות, תהילת הקרב המשותפת של המתיישבים ממלחמת העצמאות האמריקאית, ומאבקם המשותף על ביתם נגד פשיטות עוינות של אינדיאנים, תרמו לאווירת אחדות ביניהם. אמנם, השלכות המלחמה יצרו ערפל כלכלי וחוסר יציבות פוליטי אשר השפיעו על אינטרסים של גורמים רבים, דבר שהחל להעיב על יציבותם החברתית, וממילא גם על אחדותם. כתוצאה מהריחוק הגאוגרפי, וקולות גוברים בקרב הנהגת צפון קרוליינה להפטר מהמתיישבים המערביים, סבלו אותן קהילות מהזנחה תקציבית של הממשל אשר עיכבה את התפתחותן הכלכלית, ומהפקרה צבאית שהותירה אותן חלשות אל מול תקיפות אינדיאנים. הלהט המהפכני ששרר בקרב האוכלוסייה בעקבות המלחמה, ביחד עם חוסר ביטחונם בתמיכתה התלושה של ממשלת צפון קרוליינה, הכשירו תמיכה רחבה בשאיפה המתממשת להקמת מדינה עצמאית. בנוסף, מלבד התסכול והאיבה שנוצרו אצל אנשי המערב כלפי מדינתם, החלו מאבקי כוח מקומיים, פוליטיים וכלכליים, אשר היוו את היסודות לפלגנות שתתעצם בעקבות השאיפה הבדלנית לעצמאות.
ב-23 באוגוסט 1784, התאספה הוועדה הראשונה בראשות הנשיא הנבחר ג׳ון סויר, מנהיג צבאי ובעל קרקעות רבים, והצהירה על זכותה לעתור לחברי הקונגרס הפדרלי על מנת שיאשרו את ויתורה של צפון קרוליינה על שטחיה, ושבהתאם יעודדו הקמת ממשלה נפרדת תחת חוקה שתאושר על ידם. בהצבעה שהתקיימה באותה ועדה רוב של 28 נגד 15 תמך בהקמת מדינה נפרדת ועצמאית. אולם, עוד בטרם הספיק הקונגרס לאשר את ויתורה של צפון קרוליינה על שטחיה המערביים, הנהגתה חזרה בה מהחלטתה. זאת משום שנציגים שונים בממשלת צפון קרוליינה מחו על כך ששאיפת הבדלנים לעצמאות חותרת תחת המניע המקורי להחלטתם, שמטרתו הייתה תועלת רווחת הממשלה הפדרלית, ובעקבות כך טענו שהוויתור אינו מפצה כלכלית כראוי את מדינתם. ביטול החלטת ויתור השטחים על ידי צפון קרוליינה הוביל לתחילת המאבק בינה לבין הבדלנים המערביים על אותן אדמות. ב-14 בדצמבר באותה שנה, בבית משפט במחוז וושינגטון, התקבצה קבוצה קטנה של מנהיגים מקומיים, אשר חלקם ראו בתפניתה של צפון קרוליינה הכרזת מלחמה על שאיפתם לריבונות, ובלהט הרגע הצביעה ברוב גדול על עצמאות ומדינת פרנקלין הוקמה באופן רשמי.
עמדתם של הבדלנים מתומצתת מתוך מכתב שנשלח מהאסיפה הכללית של מדינת פרנקלין אל מושל צפון קרוליינה, אלכסנדר מרטין, ב-21 במאי 1785: ״אנשי המדינה המערבית מצאו עצמם משלמים מיסים לרווחת הממשלה, בזמן שנשללה מהם כל תמורה… מקרי הרצח התדירים שבוצעו בחזיתנו על ידי האינדיאנים, הביאו אותנו לגבש תוכנית להגנתנו… זה נכון שהצהרנו על עצמנו כמדינה עצמאית… ואנו נחושים לעולם לא להזניח עצמאות זו שאנו מחויבים לה בקשרי כבוד ודת״.
מאמציהם של נציגי האספה לזכות בהכרה במדינתם החדשה על ידי הקונגרס לא הניבו פירות. אף לאחר שפנו לבנג׳מין פרנקלין, שאת שמו אימצו כשמה של מדינתם על מנת לגייס את תמיכתו, הוא השיבם עם עצה לחדול מניסיונותיהם להשגת עצמאות. המצב הפוליטי אליו נקלעו אנשי המדינה החדשה, שמחד נאבקו עם צפון קרוליינה על עצמאותם, ומאידך לא הצליחו לזכות בתמיכת הממשל הפדרלי, העמיק את הקרע בין התומכים והמתנגדים, שממילא התאפיין ביריבויות אישיות ארוכות ימים.
אנשי ההנהגה הבינו כי הונם הכלכלי והפוליטי האישי נמצא בסיכון, כמו גם של ציבורם, ועל כן הם נחלקו בדבר המדיניות שתהווה את הפתרון היעיל ביותר. הבדלנים, בראשות ג׳ון סויר, שבתחילה התנגד להקמת המדינה, האמינו כי עצמאות תאפשר להם להרחיב את כלכלתם על ידי כך שתסיר מכשולים פוליטיים המונעים מדיניות נוקשה יותר כלפי האינדיאנים, תאפשר מיסוי מקומי שיטיב עם התפתחות האזור, ותייצר להנהגתם השפעה פוליטית גדולה יותר מאשר הייתה לה תחת ריבונותה של צפון קרוליינה. את מתנגדיהם הנהיג ג׳ון טיפטון, שחלק יריבות אישית ארוכה עם ג׳ון סויר, ושלמרות שנכשל במאבק הפוליטי, הצליח להעמיד תנועת-נגד חזקה במטרה להפיל את מדינת פרנקלין ולבסס את עצמו ואת תומכיו בעמדות שליטה תחת ריבונותה של צפון קרוליינה. טיפטון קיים קשר רציף עם אלכסנדר מרטין מושל צפון קרוליינה, אשר תמך בתנועת ההתנגדות ובמקביל ניהל קמפיין תודעתי להשחרת שמם של מנהיגי התנועה הבדלנית בקרב מתיישבי המערב כאנשים תאווי בצע במסווה אידאולוגי.
בבחירות המקומיות של צפון קרוליינה בקיץ 1785, החליף את אלכסנדר מרטין בתפקיד המושל ריצ׳רד קאסוול, שהיה חברו ושותפו העסקי של ג׳ון סויר, ובהתאם הנהיג גישה מאופקת יותר כלפי מדינת פרנקלין. אמנם, הפלגנות הפנימית הייתה קוטבית מתמיד, והגיעה למצב של אובדן שליטה ומאבק מזוין בעקבות וויכוחים פנימיים סביב אופייה של החוקה.
אספת העם הראשונה מקיץ 1784, שהורכבה דאז מנציגי ארבעת המחוזות, לא הצליחה להסכים על מאפייני החוקה. בוועידה נוספת שהתקיימה בג׳ונסבורו, בדצמבר של אותה שנה, הוחלט על אימוץ זמני של חוקת צפון קרוליינה, ״אשר תהיה נתונה לאשרורה או דחייתה של ועידה עתידית שתבחר על ידי העם, ושתפגש ב-14 בנובמבר בגרינוויל״. ביומה הראשון של הוועידה החוקתית המתוכננת, ב-14 בנובמבר 1785, סמואל יוסטון, כומר ומנהיג מקומי ותיק, העלה להצבעה את נוסח החוקה שחיבר ביחד עם מורו, הכומר וויליאם גרהאם. החוקה שהציג הייתה בעלת מאפיינים דמוקרטים וליברלים יוצאי דופן לאותה תקופה, אשר הגבילו את כוח השלטון ואפשרו דריסת רגל רחבה של האזרחים בענייני המדינה. בהקדמה שהוסיף לנוסח החוקה, מתאר יוסטון בפני האזרח את מטרתה: ״…קורא יקר, הנח בצד דעות קדומות, וחפש בכנות אחר האמת, ולא אחר עוקץ והתפלפלות, ובסבלנות תשקול כל קטע כחלק מההקשר הכללי, וסביר מאוד שתבחין בבירור, שעיקר התוכן של מסמך הוועדה מכיל עקרונות, הוראות, והגבלות אשר מגנים על העניים והנשלטים מלהירמס על ידי העשירים והמושלים; כמו גם על רכושם וכספם מלהינטל מידיהם לטובת פזרנותם של אנשים גדולים…״.
חוקתו הייחודית של יוסטון עוררה מחלוקת גדולה בקרב האספה ולבסוף נפסלה מלהיבחר לאחר שזכתה למיעוט של 19 תומכים כנגד 24 מתנגדים. פרופסור קווין בארקסדייל, חוקר היסטוריה של אמריקה, טוען כי מנהיגי מדינת פרנקלין, בראשותו של סויר, איחדו מאמצים להכשלת חוקת יוסטון-גרהאם על מנת לשמר לעצמם את הסמכות לקבוע את זהותם של פוליטיקאים, שופטים, ובכירי צבא. מיד עם תום הפסילה, אישרה האספה את הצעתו של ג׳ון סויר לאמץ את נוסח החוקה של צפון קרוליינה עם מספר שינויים והתאמות.
ריצ׳רד קאסוול, מושל צפון קרוליינה, התנצל בפני חברו ג׳ון סויר על כך שמחויבותו הנובעת ממעמדו קודמת לחברותם, וב-1786 החל לנצל את חוסר היציבות של מדינת פרנקלין בשיטת ״הפרד ומשול״. הוא אפשר לנאמני צפון קרוליינה, הטיפטונים, לראשונה לצבור כוח פוליטי מקומי על ידי קיום בחירות לראשויות המקומיות בפרנקלין תוך התעלמות מריבונותה, ומקביל הציע חנינה מלאה לבדלנים אשר יצהירו נאמנותם לצפון קרוליינה. כתוצאה מכך התקיימו בפועל שתי רשויות שלטון במקביל על אותה אוכלוסייה מה שיצר בקרבה בלבול רב.
מכאן ואילך ג'ון סויר והנהגת פרנקלין לא הצליחו לבסס מחדש שליטה יציבה על מדינתם. בין 1786-1787 התחוללו קרבות דמים בין הטיפטונים לפרנקלינים אשר גבו עשרות קורבנות. שפיכות הדמים עוררה את עניינם של מנהיגים אמריקאים בולטים, אמנם גם בשלב זה לא הצליחו הפרנקלינים לגייס את תמיכתם. בלית ברירה, בספטמבר 1787, פנה ג'ון סויר בחשאיות לגורמי ממשל בממלכת ספרד על מנת לשכנע את המלך לקחת את מדינת פרנקלין תחת חסותו. ניסיון זה נכשל בשל חוסר אמון של ספרד כלפי פרנקלין שנבע בעיקר מהפערים התרבותיים.
ג'ון סויר נעצר בהאשמות של בגידה אמנם קיבל חנינה מלאה ואף תפקד כנציג בבית הנבחרים של צפון קרוליינה. ב-1796 הוא היה ממקימי מדינת טנסי והיה למושלה הראשון.
ארתור מריק בויד
ארתור מריק בויד (באנגלית: Arthur Merric Boyd; 19 במרץ 1862 – 30 ביולי 1940) היה צייר אוסטרלי. הוא ואשתו אמה מיני בויד (לבית בקט) הקימו אורח חיים של אמנים שצאצאיהם הלכו בעקבותיהם ויצרו את הדימוי הפופולרי של משפחת בויד.
ביוגרפיה
בויד נולד באופוהו, דנידין, ניו זילנד, בנו של קפטן ג'ון תיאודור תומאס בויד, לשעבר ממחוז מאיו, אירלנד, ואשתו לוסי שרלוט, בתו של ד"ר רוברט מרטין מהיידלברג, ויקטוריה. משפחת בויד עברה לאוסטרליה באמצע שנות השבעים, וב־14 בינואר 1886 התחתן בויד עם אמה מיני בקט, גם היא אמנית וידועה בשם מיני, בתו של ויליאם ארתור בקט ממלבורן. בשנת 1890 הם עברו לאנגליה והתגוררו שם זמן מה עם ילדיהם, ובשנת 1891 בויד ואשתו הציגו ציורים בתערוכת האקדמיה המלכותית.
בויד נסע וצייר ביבשת אירופה, וחזר לאוסטרליה בסוף 1893, שם התגוררו במלבורן למשך שארית חייו. מדי פעם שלח עבודות טובות לתערוכות של חברת האמנים הוויקטוריאנית, אך מעולם לא התערב בחיים האמנותיים של תקופתו.
מיני בויד נפטרה במלבורן ב־13 בספטמבר 1936 בסנדרינגהאם.
ארתור מריק בויד נפטר במורומביינה ב־30 ביולי 1940.
כל אחד מהם מיוצג על ידי תמונה בגלריה הלאומית של ויקטוריה במלבורן. הם השאירו שלושה בנים, פנלי בויד (1890–1923), מרטין בקט בויד (1893–1972), סופר פופולרי ומריק בויד (1888–1959), קדר, ובת הלן בקט בויד, ציירת.
Test Case Generation
Test Case Generation מתייחס לשיטות וכלים המשמשים לייצור אוטומטי, מלא או חלקי, של מקרי בדיקה.
גישות עיקריות לייצור מקרי בדיקה באופן אוטומטי
ישנן מספר גישות הנוגעות לייצור אוטומטי של מקרי בדיקה. כל גישה מגדירה באופן שונה מהיכן שואבים את הפרמטרים לבדיקה ואיך מחליטים האם הבדיקה עברה בהצלחה או נכשלה.
Model Based Test case generation
ה-test case שמיוצרים הם ברמה האבסטרקטית של המודל. על מנת שניתן יהיה להריץ אותם כנגד המערכת יש צורך ליצור Executable Test Suite. Executable Test Suite נגזרים מה- Abstract Test Suite על ידי אוסף של הוראות לייצור של מקרי בדיקה שניתנות ל generator, כקלט בצירוף עם המודל של המערכת.
ה-test case שמיוצרים בשיטה זו מבוססים על מודל אבסטרקטי של המערכת ולא על הקוד עצמו לכן יש נטייה להתייחס אליהם כ- black box testing. ניתן לשלב אותם עם בדיקות שמבוססות על הקוד של המערכת על מנת לשפר את איכות הכיסוי.
שימוש במודל של המערכת על מנת ליצור מקרי בדיקה נהוג כבר זמן רב בתעשיות החומרה, תקשורת ואווירונאוטיקה, וכיום מנסים להכניס את השיטה הזו גם לעולם התוכנה ובמקביל מתבצע מחקר בתחום על מנת  לשפר ולהתאים את השיטה לעולם התוכנה.
Specification Based Test case generation
ה- test cases מיוצרים לפי ספציפיקציה של המערכת - מסמכים המגדירים דרישות פונקצינאליות של המערכת כמו use-cases או תרשימי מכונת מצבים. למעשה רב הכלים שעובדים בשיטה זו משתמשים בתרשימי מכונת מצבים של המערכת או מודול מסוים שלה כדי לייצר test-cases. היתרון העיקרי בשיטה זו הוא האפשרות ליצירה של test oracles בקלות יחסית.
גישות נוספות
יתרונות עיקריים: קל לייצר test cases, לא נדרשת הבנה של ה-domain והמערכת. חסרונות: קשה ליצור test oracle שיגדיר האם הבדיקה עברה בהצלחה או לא, קשה להעריך את איכות הכיסוי. יתרונות: ניתן להעריך את איכות הכיסוי של הבדיקות.
חסרונות: קשה לבחור פרמטרים שיכסו את מסלול ספציפי בקוד.
Specification Based Test case generator
DAS-BOOT כלי אוטומטי ליצירת test-cases לפי תרשים מצבים. - מחלקה ב-java. - תרשים מצבים למחלקה. - מטריקת כיסוי. - המטריקות נבחרות לפי ה-W method. - מחייבת כיסוי של כל הרצפים האפשריים של מעברים בתרשים, החל ממצב התחלתי מסוים, מבלי לבקר במצב יותר מפעם אחת. Das-Boot מאפשר ביקור של עד 3 פעמים במצב. - ה-input ב- test case גורם למעבר הרצוי.
Model Based Test case generator
קיימים כמה כלים שעובדים בשיטה זו: UNITESK כלי שנכתב על ידי האקדמיה הרוסית למדעי המחשב. מקבל מודל של המערכת שנכתב בשפות J@VA או C@++, השפות האלה הן שפות שנועדו למידול של מערכת שנכתבה בשפות c++, java. המודל מגיע בצורה של pre-condition ו- post-condition לפונקציות ולמחלקות שבקוד. ה-Test case מיוצרים על ידי ניתוח של המודל, כך שיגיעו לערכים קיצוניים במסלול ההחלטות (סוג של branch covering). הכלי עובד ברמה של הקוד כלומר מייצר unitTests בצירוף עם test drivers (תוכנית שמריצה את הבדיקות). הכלי היה בשימוש על ידי nortel כדי לבדוק מערכת הפעלה שפיתחו.
REACTIS פותח על ידי Reactive Systems. מקבל כקלט מודלים בשפות SimuLink, StateFlow המודל מהודר ומתקבל סימולטור של המודל (איך המערכת אמורה להתנהג במצבים מסוימים). מתוך הסימולטור הזה נגזרים ה- test case תוך כדי אפשרות לבחירת קריטריון הכיסוי של המודל (branches, states, transitions, conditions).
קריטריון כיסוי
מדד לאיכות הכיסוי של סט בדיקות.
ישנם כמה קריטריונים ע"פ ניתן לקבוע את איכות הכיסוי:
כל כלי לייצור של test case עובד עם קריטריון כיסוי שונה, חלקם (כמו reactis) נותנים אפשרות לבחור. במערכות גדולות לא ניתן להשיג כיסוי מלא ב- path coverage, דורש כמות אקספוננציאלית של test case ואין את הזמן הדרוש לייצר ולהריץ אותם.
מטילדה (סרט, 2022)
מטילדה (באנגלית: Roald Dahl's Matilda the Musical) הוא סרט פנטזיה מוזיקלי שבוים על ידי מתיו ורצ'וס, נכתב על ידי דניס קלי ומבוסס על רומן באותו שם משנת 1988 מאת רואלד דאל ועל עיבודו המוזיקלי משנת 2010. סרט זה הוא גם העיבוד הקולנועי השני לרומן, לאחר העיבוד הקולנועי משנת 1996 בבימויו וכיכובו של דני דה ויטו.
בבריטניה ובאירלנד, הסרט עלה לאקרנים ב-25 בנובמבר 2022 תחת הפצתם של סרטי סוני. בשאר העולם הסרט עתיד לעלות לשירות "נטפליקס" ב-25 בדצמבר.
תקציר העלילה
מטילדה היא בת לזוג הורים מזניחים, שלפי תפיסת עולמם, אין ערך לקריאת ספרים וחינוך. גם בבית הספר, מטילדה אומללה, שכן היא נאלצת להתמודד מול גברת טרנצ'בול, המנהלת העריצה והאכזרית שלה; אך עולמה משתנה כשהיא מתיידדת עם מורתה, מיס האני, שמבחינה ביכולותיה יוצאות הדופן ומחליטה לעזור לה למצוא את מקומה.
פיתוח
ביוני 2016, הצהיר טים מינצ'ין כי עיבוד קולנועי להפקה המוזיקלית על פי הרומן מאת רואלד דאל, נמצא בפיתוח, ש"יופק כנראה ב-4 או 5 השנים הבאות". מארה וילסון, שגילמה בעבר את דמותה של מטילדה בעיבוד הקולנועי של הרומן מ-1996, הביעה עניין בהופעת קמע במהלך הסרט. ב-15 בנובמבר 2013, נמסר כי מתיו ורצ'וס ודניס קלי, שהיו אמונים על בימוי כתיבת המחזמר, בהתאמה, ייקחו חלק בהפקת הסרט. ב-28 בינואר 2020, נמסר כי "Working Title Films" תהיה אמונה על הפקת הסרט, בעוד שעל הפצתו תהיינה אמונות "נטפליקס", ו"סרטי סוני", שהפיצה בעבר את הסרט המקורי מ-1996. כמו כן, אושרה מעורבותם של ורצ'וס וקלי בהפקת הסרט. הכוריאוגרפית אלן קיין, שעבדה עם הכוריאוגרף פיטר דרלינג על ההפקה הבימתית, הייתה אמונה על יצירת הכוריאוגרפיה.
ליהוק
ב-4 במאי 2020, נמסר על ליהוקו של רלף פיינס לדמותה של גברת טרנצ'בול; עם זאת, ב-14 בינואר 2021, נמסר כי את דמותה תגלם אמה תומפסון, וכי לדמויותיהן של מיס האני ומטילדה לוהקו לשאנה לינץ' ואלישה וייר. למעלה מ-200 ילדים לוהקו כתלמידי בית ספרה של מטילדה. באפריל 2021, נמסר על ליהוקם של סטיבן גרהאם, אנדראה רייסבורו וסינדהו וי.
צילומים
צילומי הסרט התעתדו להתקיים בין אוגוסט לדצמבר 2020 באולפני "Shepperton", אך נדחו לאביב 2021 בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. צילומי הסרט החלו ב-3 במאי 2021, באירלנד.
מוזיקה
ב-15 בנובמבר 2013, נחשף כי המוזיקאי טים מינצ'ין, שהיה אמון על כתיבת השירים למחזמר, נמצא במשא ומתן על כתיבת שירים חדשים עבור הסרט. בשנת 2020, אושרה מעורבותו של מינצ'ין.
הפצה
הסרט עתיד לעלות לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-9 בדצמבר 2022. בבריטניה, הסרט יופץ לבתי הקולנוע על ידי "סרטי סוני". "סרטי סוני" תהיה גם אמונה על הפצת מהדורת המדיה הביתית של הסרט בבריטניה.
שיווק
הקדימון הראשון של הסרט הופץ ב-15 ביוני 2022.
Lady of the Night
Lady of the Night (בעברית: הגברת של הלילה) הוא אלבום הבכורה של הזמרת האמריקאית דונה סאמר. האלבום יצא לאור ב-26 בפברואר 1974, על ידי חברות התקליטים גרובי רקורדס, קזבלנקה רקורדס ואפיק רקורדס. מתוך האלבום יצאו שלושת הסינגלים: "", "" ו-"Little Miss Fit".
בסמוך להוצאת האלבום, הוציאה סאמר גם את אלבומה השני Love to Love You Baby.
רקע והפקה
האלבום כולו הופק על ידי פיט בלוט. בינואר 1974, הוציאה סאמר את השיר "" כסינגל הראשון מתוך האלבום. השיר זכה להצלחה נאה כאשר כבש את מצעד שירי הפופ של בלגיה, תוך שהגיע אל המקום השני במצעד הרשמי של הולנד.
כל שירי האלבום נכתבו על ידי ג'ורג'ו מורודר ופיט בלוט, פרט לשירים: "", "" ו-"" אותם כתב בלוט לבדו.
SixDegrees.com
Sixdegrees.com היה אתר רשת חברתית מקוונת שפעל בשנים 1997 – 2000. הוא קיבל את שמו מהמושג שש דרגות של הפרדה והוא איפשר למשתמשים לנהל רשימות של חברים, קרובי משפחה ומכרים באתר, וגם להזמין אנשי קשר חיצוניים להירשם באתר. משתמשים יכלו לשלוח הודעות ולפרסם פריטים לאנשים בדרגת הקרבה הראשונה, השנייה והשלישית שלהם, ולראות את הקשר שלהם לכל משתמש אחר באתר. זה היה אחד הביטויים הראשונים של אתרי רשתות חברתית בתצורה דומה למה שאנחנו רואים היום. לאחר עלייתו של Six Degrees, קמו אתרי רשתות חברתיות מוצלחים יותר דוגמת MySpace, Facebook, LinkedIn ועוד.
היסטוריה
חברת MacroView (ששמה השתנה בהמשך ל-SixDegrees) אשר פיתחה את האתר, הוקמה על ידי המנכ"ל אנדרו ויינרייך והתמקמה בניו יורק. בשיא הצלחתה, לחברה היה כ-100 עובדים, לאתר היה מעל לשלושה מיליון משתמשים רשומים, וכ-4,000 משתמשים חדשים הצטרפו בכל יום לאתר.
Sixdegrees.com קידם את עצמו כממשק המאפשר לאנשים ליצור קשר אחד עם השני ולשלוח הודעות. אולם, בעוד שהאתר הצליח למשוך אליו מיליוני משתמשים, הוא לא הצליח להפוך לעסק יציב, ובשנת 2000, האתר נסגר.
בין הסיבות שהובילו לסגירת האתר, הייתה העובדה שעולם הפרסום באינטרנט באותם ימים היה עוד בחיתוליו, כך שלא היה מספיק מפרסמים שיכלו לתמוך בהוצאות הגוברות של האתר. בנוסף, משתמשים שהיו רשומים לאתר התלוננו על כך שהיה מעט פעולות אשר ניתן היה לבצע באתר לאחר קבלת בקשות חברות, וכי רוב המשתמשים לא היו מעוניינים בליצור קשרים עם אנשים זרים.
הפטנט של האתר נקנה על ידי YouthStream Media Networks בשנת 2000, עבור סכום של 125 מיליון דולר.
ב-2010, SixDegrees.com נפתח מחדש, אבל הוא זמין רק עבור אנשים שהיו רשומים כבר בעבר. משתמשים חדשים יכולים להירשם רק באמצעות קבלת הזמנה.
מאפייני האתר
האתר Sixdegrees.com איפשר למשתמשיו ליצור פרופילים אישיים, לנהל רשימות חברים, והחל מ-1998, לגלוש ברשימות החברים של חבריהם. כל אחת מהיכולות הללו היו קיימות בצורה מסוימת לפני Sixdegrees.com. רוב אתרי ההיכרויות ואתרים קהילתיים איפשרו לנהל פרופיל אישי. תוכנות כמו ICQ איפשרו ליצור ולערוך רשימה של חברים. אך, Sixdegrees.com היה הראשון לשלב את שלל האפשרויות הללו.
בנוסף, אנשים שאישרו כי הם מכירים משתמש קיים באתר, אך לא נרשמו לאתר עצמו, המשיכו לקבל הודעות דואר אלקטרוני מזדמנות המכילות עדכונים ובקשות הצטרפות.
שביט פניני
שביט פניני (שם מדעי: Fromia monilis) הוא מין של כוכב ים.
מאפיינים
כוכב ים זה מגיע לאורך של עד 30 סנטימטרים (האורך הממוצע הוא 7.5 עד 10 סנטימטרים) והוא בעל צבע אדום. מין זה חי בהאוקיינוס ההודי ומערב האוקיינוס השקט כולל איי אנדמן וניקובר, אוסטרליה, מפרץ אילת, החוף של אפריקה המזרחית ויפן בקרקע חולית וקרקע סלעית עד עומק של 40 מטרים. כמו רוב המינים במשפחתו כוכב ים זה ניזון רק מזואופלנקטון ופיטופלנקטון. כוכב ים זה נפוץ גם באקווריומים שם הוא זקוק לאצות שבהן נמצא הטרף שלו. אם שמים את כוכב הים באקווריום בלי אצות הוא מת מרעב.
Genius
Genius (לשעבר Rap Genius) הוא מאגר מידע מקוון בתחום המדיה, שהוקם באוקטובר 2009 על ידי מהבוד מוגדם, טום ליהמן ואילן זקורי. האתר מאפשר למשתמשים לספק מילים, הסברים ופרשנויות לשירים, לסיפורים, למקורות, לשירה ולמסמכים.
האתר הושק במקור תחת השם Rap Genius, ושם דגש על מוזיקת היפ הופ. האתר התרחב ב-2014 כדי לכסות צורות אחרות של מדיה, כגון מוזיקת פופ, ספרות ורית'ם אנד בלוז. באותה השנה פורסמה גם אפליקציה לאייפון. כדי לשקף את היעדים החדשים האלו, האתר הושק מחדש כ-Genius ביולי 2014. גרסה המותאמת למערכת ההפעלה אנדרואיד פורסמה באוגוסט 2015.
נינה פטקוביץ'
נינה פטקוביץ' (נולדה ב-10 באפריל 1981) היא זמרת, מוזיקאית, מתופפת ואישיות טלוויזיונית מונטנגרית. פטקוביץ' פרצה לתודעה במדינות הבלקן בעקבות השתתפותה בתוכנית הטלוויזיה "Operacija Trijumf", הגרסה הבלקנית לתוכנית הספרדית "Operacion Triunfo".
חייה האישיים
פטקוביץ' מעריצה את רוג'ר ווטרס, אלאניס מוריסט והזמר הסרבי אוליבר מנדיץ' ורואה בהם השראה. פטקוביץ' נמצאת בקשר חברות עם משתתפים אחרים בתוכנית Operacija Trijumf ובקשר זוגי עם חבר בלהקתה שלה "Dan Poslije".
קריירה
התוכנית "Operacija Trijumf" עלתה לאוויר ב-29 בספטמבר 2008. פטקוביץ' הייתה המתמודדת היחידה ממונטנגרו והייתה מאחוריה תמיכה עממית מונטנגרית. פטקוביץ' הגיעה לגמר התוכנית וסיימה בו במקום הרביעי, כשהיא מודחת בסיבוב הראשון. במהלך התוכנית ביצעה פטקוביץ' דואטים עם זמרים בלקניים מפורסמים כגון ז'ליקו יוקסימוביץ'. מיד לאחר התוכנית, בשנת 2009, הוציאה פטקוביץ' שיר יחד עם משתתפת אחרת בתוכנית, סוניה בקיץ', ועוד שני סינגלים מאוחר יותר באותה השנה.
פטקוביץ' ניסתה לייצג את מדינתה באירוויזיון פעמיים - ב-2018 עם השיר "Disem" (נושמת) איתו הגיעה למקום החמישי בקדם המונטנגרי, וב-2019 עם השיר "Uzmi ili ostavi" איתו הגיעה למקום הרביעי בקדם המונטנגרי. עוד ב-2009 הצהירה פטקוביץ' על רצונה לייצג את מדינתה באירוויזיון; היא התקבלה לקדם המונטנגרי של 2009 שבסופו של דבר בוטל כשאנדריאה דמירוביץ' נבחרה בבחירה פנימית לייצג את מדינתה באירוויזיון 2009 במוסקבה שברוסיה.
TSN
TSN (באוקראינית: Телевізійна служба новин; בתרגום חופשי לעברית: "שירות הטלוויזיה של חדשות") היא תוכנית חדשות יומית בערוץ 1+1 בהפקת מדיה 1+1. בימי חול יוצאים לאור עד 8 מהדורות של TSN, בהתאם ליום בשבוע, בשבת ובראשון - אחד בכל פעם. המהדורה העיקרית של TSN היא בערב, ומתחילה ב-19:30.
המהדורה הראשונה של TSN עלתה לאוויר בערוץ 1+1 בערב 1 בינואר 1997 עם המנחה אלה מזור.
העורך הראשי הראשון של TSN מינואר עד דצמבר 1997 היה אלכסנדר טקצ'נקו.
קהילת יהודי יאבורוב
הקהילה היהודית ביאבורוב (בפולנית: Jaworόw), עיר במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, התקיימה בעיר החל משנת 1548 ועד להשמדתה במלחמת העולם השנייה. יאבורוב נודעה כמרכז חסידי ודתי שלצידו פעלו כמה מפלגות ותנועות נוער ציוניות.
ראשית הקהילה
בשנת 1578 התאפשר ליהודי המקום לקיים בית כנסת ובית עלמין ובנוסף הותר להם לעסוק במסחר. ידוע שעוד קודם לכך נדרשו יהודי המקום לשלם לשלטונות מס גולגולת בסך 27 זהובים. בשנת 1629 הייתה ביאבורוב שכונה יהודית בפרבר הלבוואי כאשר 23 מתוך 40 הבתים במקום היו בבעלות יהודית.
עד למינויו של המלך יאן סובייסקי במחצית השנייה של המאה ה-17, הוטלו מגבלות על היהודים ועל משלח ידם. תחת שלטונו של סובייסקי הוטב מצבם של היהודים והם קיבלו כתב זכויות חדש. בנוסף, הותר ליהודים לבנות בעיר בית כנסת מעץ. בשנים 1673 עד 1690 שימש הרב חיים בן רבי יהודה לייב כפרנס 'ועד 4 הארצות' וייתכן שכיהן גם כרבה של העיר. נראה שבסוף המאה ה-17 הפכה הקהילה לעצמאית.
התפתחות הקהילה
בשנת 1740 התגוררו היהודים בכל חלקי העיר והתפרנסו בעיקר ממסחר אך גם ממלאכה, בעיקר מחייטות וצבעות. בעיר פעלו גם רופאים יהודים. הידוע שבהם היה הרופא אברהם עוזר פאסיק, עליו נאמר "לא מת אדם תחת ידו". בשנת 1765 חיו בעיר 639 יהודים.
בשנת 1772 עברה יאבורוב עם גליציה כולה, לשליטת אוסטריה. גם תחת שלטון זה המשיכו היהודים להתפרנס בעיקר ממסחר אך נראה שהיו גם שותפים בתעשייה בעיר, חלקם עסקו בעגלונות וסבלות. בסוף המאה ה-19 עסקו רבים מיהודי יאבורוב בייצור מברשות מזיפי חזיר.
בשנת 1900 חיו בעיר 2,846 יהודים שהיוו כ-28 אחוזים מכלל האוכלוסייה. בשנת 1905 בנתה הקהילה בית כנסת חדש ומפואר שהחליף את בית הכנסת העתיק הבנוי עץ. שינוי זה מעיד על ביסוסה הכלכלי של הקהילה. בית הכנסת החדש עלה באש בימי הכיבוש הנאצי וכך מתאר זאת מ. זטוקובסקי: "בליל שבת אחד שפכו הגרמנים בנזין על בית הכנסת היפה שבעיר, הציתו אותו והכריחו את היהודים לכבות את האש. בין המכבים הייתי גם אני. הבינותי כי הייתה זו תרמית ואחיזת עיניים והיא עלולה להסתיים בעינוי היהודים המכבים את האש. ברחתי עם הדלי והסתתרתי בחצרו של ד''ר שנפר". עוד מסופר שגג בית הכנסת עלה וירד מעוצמת להבות האש. כשראה זאת השוחט שמלקה, הוא רץ פנימה אל תוך הלהבות כדי להציל ספרי תורה. וכשיצא עם ספר תורה בידו, תפסו אותו הנאצים והכו אותו עד מוות.
מלחמת העולם הראשונה
יאבורוב נכבשה בידי חיילי הצבא הרוסי שפגעו קשות ביהודי המקום. לאחר זמן קצר המצב התייצב והיהודים אף החלו לסחור עם הצבא שחנה במקום. כשהצבא האוסטרי כבש את האזור החלו היהודים לעסוק בפעילות ציבורית-פוליטית ענפה. הוקמו מוסדות סעד, התארגנה האגודה "צעירי ציון" (1916) וכן נוסד ארגון הנוער "השומר הצעיר" (1918). אחרי המלחמה שבה יאבורוב לשליטת פולין העצמאית.
בין שתי מלחמות העולם
מבחינה כלכלית היהודים המשיכו לעסוק במסחר, רוכלות, מלאכה ובענף ההובלה ונוספו אליהם בעלי מקצועות חופשיים. בנוסף, התאגדו הסוחרים ובעלי המלאכה באיגודים מקצועיים והפעילות הציונית החלה לפרוח בעיר. בתקופה זו, היהודים היו אף שותפים בפוליטיקה המקומית.
מוסדות לימוד
ביאבורוב פעל בית ספר עברי משלים מתחילת שנות העשרים של המאה ה-19. לאחר כמה שנים נסגר ונפתח שוב בראשית שנות השלושים. הפעם, תחת רשת תרבות ובו למדו 100 תלמידים. לידו הוקם גן לילדים. בנוסף, פעלה בעיר ספרייה יהודית שנוסדה כנראה עוד לפני מלחמת העולם הראשונה. בסמוך לה הוקם חדר קריאה ואולם הרצאות.
ארגוני קהילה וחסד
בעלי המלאכה והסוחרים היהודים התארגנו באיגודים עצמאיים בהם 'איגוד הסוחרים' ו'יד חרוצים' ובשנת 1928 פתחו שני האיגודים הללו קופות גמ"ח שהעניקה הלוואות לנזקקים. הגמח תמך בסוחרים, בבעלי מלאכה, בפועלים ובכל מי שנדרש לעזרה כלכלית. מי שטיפל בתחילה בבעיות הסעד והעזרה לתושבי העיר היה "ועד הקהילה" וחברות העזרה המסורתיות. בשנת 1935 הצטרפה למערך הסיוע קרן ויצו שבנוסף לפעילותה הציונית והתרבותית בעיר העניקה עזרה לילדים עניים. בשנת 1936 הוקם ועד עזרה לאקדמאים יהודים בני יאבורוב שהתקשו במציאת תעסוקה.
פעילות ציונית
החל משנת 1902 פעל בעיר סניף של ההסתדרות הציונית אך לפני מלחמת העולם הראשונה הייתה פעילותו מצומצמת והשפעתו מועטה. אחרי המלחמה פעלה בעיר מפלגת הציונים הכלליים שיזמה פעולות תרבות ועזרה הדדית ליהודי העיר. ובשנת 1923 קמה מפלגת ההתאחדות על בסיס צעירי ציון.
תנועת בית"ר פעלה בעיר משנת 1927 לאחר שתנועת השומר הצעיר הפסיקה את פעולתה בראשית שנות ה-20, אז הפכה בית"ר לארגון הנוער היחיד בעיר ובו כשמונים חברים. חברי המזרחי פעלו בעיר מאמצע שנות ה-20 אך סניפם הוקם רק בשנת 1930. תנועות נוספות שפעלו בעיר היו הנוער הציוני, סניף אחווה, מועדון ספורט הפועל, גורדוניה וכן סניפים של מפלגת המדינה והמפלגה הרוויזיוניסטית.
בשואה
בראשון בינואר 1939, נהרגו ביאבורוב כ-30 יהודים כתוצאה מהפצצות מטוסים גרמנים. הצבא הגרמני נכנס לעיר ב-11 בספטמבר והחלו בחטיפת יהודים לעבודות כפייה. הם הציתו את בתי הכנסת ואילצו יהודים לאסוף את ספרי התורה ולהשליכם לאש. בשיתוף פעולה מלא עם המיליציות האוקראיניות התעללו הגרמנים ביהודי העיר ופגעו בכבודם.
היודנראט נדרש לספק מדי יום כ-400 יהודים לעבודות כפייה. בחודשים נובמבר ודצמבר נשלחו עוד 500 יהודים למחנות עבודה שונים. ובנוסף על היהודים הוטלו קנסות (קונטריבוציות). בחורף 1942 סבלו היהודים מרעב ומחלות רבות ורבים מתו. היודנראט הקים מטבח ציבורי ובית חולים שהקל אך במעט על המצוקה. בחודשים אפריל ומאי 1942 נחטפו למחנה העבודה ינובסקה שבלבוב צעירים וצעירות יהודים וכן כ-400 גברים. במקומם הועברו ליאבורוב כ-350 יהודים מכפרים בסביבה. בהמשך גורשו לינובסקה עוד כ-100 צעירות יהודיות.
ביום שבת השביעי לנובמבר 1942 נכנסו לעיר כוחות גרמנים ואוקראינים והחלו באקציה. 1800 יהודים בהם חולים מבית החולים היהודי, הסגל הרפואי, אנשי יודנרט ומספר שוטרים יהודים נשלחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. במהלך האקציה שארכה יומיים נרצחו עוד כ-200 יהודים בבתים וברחובות העיר. בסיום האקציה הוקם גטו בו היו כ-80 בתים. אל הגטו נדחסו כ-7000 יהודים בהם שרידי הקהילה וכן אלפי יהודים מיישובי הסביבה. מחוץ לגטו פעל מחנה עבודה בו שוכנו כ-60 עובדים. בחורף 1943 מתו בגטו כ-3000 יהודים מרעב, קור ומחלות. בסוף פברואר 1943 נשלחו לינובסקה כ-500 גברים.
שלומית (אופרה)
שלומית (סלומה) (בצרפתית: Salomé) היא אופרה במערכה אחת של ריכרד שטראוס (אופוס 54, TrV 215). אורך האופרה הוא כשעה ו-40–45 דקות. הופעות היצירה לוו בדיונים סוערים ובשערוריות במשך שנים רבות.
הלברית היא התרגום הגרמני של הדוויג לחמן למחזה הצרפתי "Salomé" משנת 1891 של אוסקר ויילד, בעריכת המלחין. שטראוס הקדיש את האופרה לחברו סר אדגר ספייר. האופרה מפורסמת (בזמן הופעת הבכורה שלה, הייתה "ידועה לשמצה") בזכות "ריקוד שבעת הצעיפים". הסצנה האחרונה נשמעת לעיתים קרובות כקונצרט של סופרן דרמטית.
הצגת הבכורה הייתה בשנת 1905 בדרזדן ב-9 בדצמבר.
תולדות האופרה
לאחר סיבוב ההופעות הראשון של ריכרד שטראוס בצפון אמריקה בהצלחה מלאה כמנצח וכמלחין, החל לעבוד על שלומית בשנת 1905. העבודה נוצרה בהשראת חוויה תיאטרלית שנתיים קודם לכן.
»שטראוס, זה יהיה חומר האופרה עבורך!«
על כך עניתי, »אני כבר כותב אותו.«
כמעט במקביל, בא אליו ליברתן וינאי, אנטון לינדנר, כדי ליצור לברית אופרה מהמחזה של ווילד. עם זאת, שטראוס לא היה שבע רצון, שלומית בשום אופן לא רצתה להתחבר ללברית זו. בסופו של דבר עלה לו רעיון הצלה: מדוע לא להתחיל את האופרה כמו שהדרמה, מתחילה במילה? "איזו יפה הנסיכה שלומית הלילה."
הסיפור המקראי, הריקוד המפורסם של שלומית, קבלת הפנים ראשו הכרות של יוחנן המטביל, הפך לנושא של יצירות רבות באמנות, בספרות ובמוזיקה הנוצרית האירופית, בהן ציוריהם של גוסטב מורו, גוסטב קלימט, ברדסלי, יצירותיהם הספרותיות של גוסטב פלובר, אוסקר ויילד וז'וריס-קרל הויסמנס, האופרה של ז'יל מאסנה על בסיס יצירתו של פלובר, "הרודיאס" (1881, בריסל), או הטרגדיה של המחזאי פ' שמיט "סלומה", ועוד.
כיום, בהכרת שלומית של ויילד ושל שטראוס ובעקבות תורתו של זיגמונד פרויד, מאחורי הסיפור הטרגי ניתן למצוא גורמים פסיכולוגיים וגורמים מיניים, אם כי מאפיינים אלה בהיסטוריה של האמנות נכנסו לאגדות ורעיונות של שלומית די מאוחר, רק בשנת 1842. זה קרה כאשר הופיע אטה טרול של היינריך היינה, (Atta Troll: A Midsummer Night's Dream, long poem, written 1841–1846), ובו פרק 19 מציג את הרודיאס (אמה של שלומית), אשתו המופלאה של הורדוס אנטיפס.
גומרץ קארילה, חברו של ויילד, תיאר בשנת 1906 באלמנך של מינכן כיצד העסיקה את המשורר דמותה הבשר ודם של הנסיכה. איך היא הייתה, או אפילו יותר: איך היא צריכה להיות? ויילד רצה לנסוע לספרד כדי לראות את שלומית של טיציאן בפראדו. את התמונה שלפניה טינטורטו צעק: "סוף סוף מישהו מצייר בשר מתפתל!" הוא רצה לראות תמונות של סטנציוני וורונזה. לא חלף יום שהוא לא דיבר, שהוא לא חלם על הנסיכה היהודייה. הוא עמד מול חלון חנות תכשיטים במשך שעות כדי לבחור את התכשיטים שיתאימו באופן אידיאלי לגוף האלילה הדמיונית שלו. הוא גם לא מצא שהבדים השופעים ביותר בחנויות מספיקים בכדי לכסות את העירום המדהים של אחייניתו של הורדוס בסטייל. ערב אחד הוא עצר באמצע הרחוב ואמר פתאום, "מוטב להיות עירום לגמרי. אתה לא חושב? בלי כל הבגדים, אבל מכוסה בשפע של אבנים יקרות, טבעות, תכשיטים, פעמונים בשיער, על פרקי ידיה, סביב זרועותיה, סביב צווארה, ותכשיטים שיקיפו גם את מותניה. אני אפילו לא רוצה לשמוע על שלומית התמימה שהיא רק הכלי של אמה. לא, לא, שלומית יודעת מה היא עושה. לאונרדו דה וינצ'י צייר אותה כך ששפתיה שיקפו את אכזריות הלב".
אפיון
שטראוס סבר שדמותה של שלומית מזוהה עם ציורו על הבד של הצייר גוסטב קלימט. "זהב מנצנץ כזה צף לנגד עיני במהלך המכשור," אמר מאוחר יותר.
ויאנה
ויאנה בירו (בצרפתית: Vianney Bureau; נולד ב-13 בפברואר 1991), המוכר בשמו הפרטי ויאנה, הוא זמר-יוצר צרפתי.
ביוגרפיה
ויאנה נולד בפו לאב ששירת כטייס מסוק בצבא ולאם שעבדה בבקרת תנועה אווירית, ולו שלושה אחים. הוא גדל במשפחה אוהבת מוזיקה, והאזין לאביו שניגן בגיטרה ושר שירים של ז'ורז' ברסנס, ריקי לי ג'ונס, מקסים לה פורסטייה ופרנסואה ברנז'ה. ויאנה גדל בפריז, וכבר בגיל 12 גילה את תשוקתו למוזיקה והחל לכתוב שירים. ב-2005 הכיר לו אביו מספר חברים מוזיקאים, שאיתם ועם אחיו הבכור הוציא דיסק ראשון בהוצאה עצמית.
קריירה
ב-2015 היה מועמד לראשונה לזכייה בפרס ניצחונות המוזיקה, המקבילה הצרפתית לפרס הגראמי, על אלבומו הראשון Idées blanches. הוא זכה בפרס ב-2016 בקטגוריית זמר השנה, וב-2017 בקטגוריית שיר השנה עבור השיר Je m'en vais. הוא היה מועמד לפרס גם בשנים 2020 ו-2021, אולם לא זכה.
ב-2018 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "אמא שלי משוגעת", לצד פאני ארדן ואריאל דומבסל. באותה שנה הוציא יחד עם הראפר מטר גים את השיר La Même, שהגיע למקום הראשון במצעדי השירים השבועיים בצרפת ובבלגיה.
ב-2021 שימש כשופט בעונה העשירית של תוכנית The Voice הצרפתית, לצד אמל בנט, פלורן פאני ומארק לאבואן.
חיים אישיים
החל מ-2016 ויאנה בזוגיות עם נגנית הצ'לו קתרין רובר, לה נישא ב-14 ביולי 2020. באוקטובר 2021 הודיע בטוויטר על היותו אב לבן.
דניאל קופרברג
דניאל קופרברג (נולד ב-8 בדצמבר 1997) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת מכבי חיפה מהליגה הלאומית.
ביוגרפיה וקריירה
נולד בסנקט פטרבורג שברוסיה, וכמה חודשים לאחר לידתו אומץ על ידי משפחה מחיפה. למד בבית הספר הריאלי. שיחק בקבוצת הנערים של מכבי חיפה, ובתיכון למד בתיכון נוצרי באריזונה. עם תיכונו האמריקאי זכה באליפות המקומית ונבחר למצטיין, אך לאחר שנה שב לישראל, ואף דחה הצעות לשחק במכללות אמריקאיות דוגמת אריזונה ו-UCLA.
בשנת 2016 הוא התאמן עם שחקני ניז'ני נובגורוד, אך ויתר על חתימה בקבוצה מפני שהיה לפני צבא ובסופו של דבר חתם בקבוצה הבוגרת של מכבי חיפה ביולי 2016.
בינואר 2018, הוא האריך את חוזהו במכבי חיפה ובמקביל שיחק במסגרת חוק הכרטיס הכפול בהפועל עפולה מהליגה הלאומית.
ב-30 בדצמבר 2019 חתם לשלוש שנים בקבוצת הפועל תל אביב. ביוני 2021 חזר לשחק במכבי חיפה, הפעם לליגה הלאומית, ומונה לקפטן.
נבחרת לאומית
קופרברג שיחק בנבחרת העתודה של ישראל. בטורניר הכנה לאליפות אירופה 2016 נבחר למצטיין. באליפות אירופה לנבחרות עתודה בשנת 2016 הוביל קופרברג את נבחרת ישראל הן בנקודות והן בריבאונדים, אך לא הצליח להוביל את הנבחרת, שסיימה במקום ה-12, להישגים.
באליפות אירופה לנבחרות עתודה בשנת 2017, קופרברג והנבחרת זכו במדליית הכסף לאחר שהגיעו עד הגמר והפסידו לנבחרת יוון המארחת. הוא סיים את האליפות עם ממוצע של 10.7 נקודות ו-6.9 ריבאונדים למשחק.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-17
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-17 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך בשנת 1964, בו הוענקו פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת 1963.
הסרט הטוב ביותר
טום ג'ונס
השחקן הזר הטוב ביותר
מרצ'לו מסטרויאני – גירושים נוסח איטליה
השחקן הבריטי הטוב ביותר
דירק בוגרד – המשרת
השחקנית הזרה הטובה ביותר
פטרישה ניל – האד
התסריט הבריטי הטוב ביותר
טום ג'ונס – ג'ון אוסבורן
Discogs
Discogs (באנגלית קיצור של דיסקוגרפיות) הוא אתר ומסד נתונים המכיל מידע על הקלטות אודיו, כולל הוצאות מסחריות, הוצאות שיווקיות, בוטלגים או הוצאות ללא חברת תקליטים. שרתי Discogs, המפורסמים תחת שם הדומיין discogs.com, נמצאים בבעלות Zink Media, Inc., וממוקמים בארצות הברית בפורטלנד, אורגון.
נתונים
נתוני הפרסום של הוצאות, להקות, ואלבומים באתר לפי תאריכים, ובהתאם לשינויים משמעותיים, להל"ן:
האהבה נשארת
"האהבה נשארת" הוא האלבום השני של הזמר גלעד שגב, שיצא ב-7 בספטמבר 2006.
הפקה
שיר הנושא של האלבום - "האהבה נשארת" יצא בקיץ 2006, וזכה להצלחה, הושמע פעמים רבות ברדיו, ובנוסף נבחר על ידי חברת הכבלים "הוט" להוביל את הקמפיין הפרסומי שלה באותה שנה. האלבום כולל 11 רצועות שאת כולן כתב והלחין שגב. לשירים "האהבה נשארת", "מאמי" ו"נצמד ללב" הופקו וידאו קליפים.
באתר האינטרנט שלו כתב שגב על יצירת האלבום: "ימים ארוכים ישבתי וכתבתי כחמישים שירים, מהם נבחרו האחד עשר שנמצאים באלבום. זו הייתה תקופה שבה לא ראיתי כמעט אף אדם (חוץ מהשליח שהביא מדי פעם טייק אוואי). דרך הכתיבה יכולתי להביט לתוך עצמי ולראות את הדרך הפנימית שעשיתי. אוכל לדמות את הדרך הזו לריצה בתוך מנהרה חשוכה, כשהאור שבתוכה הוא האהבה האמיתית לה אתה זוכה מהאנשים שבאמת אוהבים אותך, והאנשים שאתה באמת אוהב."
Songkick
Songkick היא חברה אמריקאית המספקת מידע על סיבובי הופעות ומכירת כרטיסים להופעות מוזיקליות. החברה, באמצעות אתר אינטרנט ואפליקציה למכשירים ניידים, מאפשרת למשתמשים לעקוב אחר אמנים הנמצאים בסיבוב הופעות, לקבל התראות על הופעות באזור שלהם ולרכוש כרטיסים להופעות.
לחברה, שבסיסה בניו יורק, יש משרדים בלונדון, בנאשוויל ובלוס אנג'לס. השירות שלה זמין ב-61 מדינות ברחבי העולם.
לוקסו ג'וניור
לוקסו ג'וניור (באנגלית: .Luxo Jr) הוא סרט האנימציה הראשון שחברת "פיקסאר" יצרה. הסרט הקצר יצא לאור ב-17 באוגוסט 1986 והוקרן לראשונה בכנס SIGGRAPH בדאלאס, טקסס. בשנת 1999 הסרט חודש (הופק מחדש) והופץ בבתי הקולנוע יחד עם הקרנת הסרט "צעצוע של סיפור 2".
בסרט הקצר מוצגת מנורה המשמשת כסמלה הידוע של חברת "פיקסאר" ומהווה את ה"I" ב- PIXAR.
עלילה
בחדר חשוך, מנורת שולחן גדולה ומוארת בעלת זרוע מאוזנת בשם לקסו רואה כדור צהוב קטן עם פס כחול וכוכב אדום מתגלגל אליו. הוא מביט בכדור בסקרנות ודוחף אותו משם, אך הכדור חוזר אליו. הוא דוחף אותו שוב. והכדור חוזר אליו, אבל הפעם, הוא מתגלגל על ​​פניו. מנורת שולחן קטנה יותר, בשם לקסו ג'וניור, מדלג וממשיך לשחק עם הכדור. אז לקסו ג'וניור מאזן את עצמו מעל הכדור, אך קופץ חזק מדי וגורם לכדור להתפוצץ. לקסו ג'וניור מעיף את הכדור על צדו ומביט אל לקסו, שמפנה בעדינות את בנו. אז לקסו ג'וניור מדלג מחוץ למסך ונראה מאוחר יותר משחק עם כדור חוף. לקסו מביט במצלמה ואז מנענע את ראשו במבוכה.
הפקה
הסרט נכתב, בוים והופק על ידי ג'ון לאסיטר. מפיק נוסף לסרט היה ויליאם ריבס. הפסקול של הסרט הופק על ידי בריאן בנט וצ'יק קוריאה.
בסאראב
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שד פיברוציסטי
שד פיברוציסטי (באנגלית: Fibrocystic breast changes, או בקצרה "FBC") הוא מצב שבו יש שינויים ברקמת השד. מצב זה משפיע על כ- 30-60% מהנשים ולפחות 50% מהנשים בגיל הפוריות. מספר מחקרים מצביעים על כך שהשכיחות של השד הפיברוציסטי עשוי אפילו להיות גבוה כ- 70% ל-90%. שד פיברוציסטי מאופיין על ידי גושים בשד אשר לפעמים עלולים לגרום אי נוחות. התופעה לעיתים קשורה לשינוי ההורמונלי של האישה או מושפעת על ידי המחזור החודשי.
סימנים וסימפטומים
השינויים במחלת השד הפיברוציסטית מאופיינים על ידי הופעתם של סיבי רקמות ומרקם גושי בשדיים. גושים אלה הם גושים חלקים עם קצוות מוגדרים והם בדרך כלל נעים בחופשיות ביחס למבנים סמוכים. הגושים לעיתים יכולים להיות מוסתרים על ידי מבנה השד. הגושים לרוב נמצאים בחלק העליון והחיצוני של השד (הקרוב לבית השחי), אבל ניתן למצוא אותם גם בשאר רחבי השד. נשים עם רקמת שד פיברוציסטית, עלולות להרגיש אי נוחות מתמשכת או לסירוגין כאב או רגישות בשדיים הקשורים לכך שיש נפיחות בשדיים. השדיים עצמם והפטמות עלולים לעיתים להיות רגישים או מגרדים. הסימפטומים נוטים להיות קשורים תקופתית למחזור החודשי של האישה. הסימפטומים נוטים להיות בשיאם בימים אלו, או במקרים חמורים, שבועות לפני כל מחזור חודשי. אחרי המחזור החודשי הספטומים יהיו במגמת ירידה. בשיא הסימפטומים, השדיים עשויים להרגיש מלאים, כבדים, נפוחים ורגישים למגע. עד כה, לא גילו סיבוכים אשר שד פיברוציסטי עלול לגרום להנקה.
פתופיזיולוגיה
המנגנון המדויק של השד הפיברוציסטי הוא לא לגמרי מובן, למרות זאת ידוע שכלל הנראה הוא קשור לרמות ההורמונים בגוף האישה. התופעה בדרך כלל חולפת לאחר גיל המעבר וידוע בנוסף שהוא קשור למחזור החודשי. נשים בגיל הבלות אשר מקבלות טיפול הורמונלי דיווחו על סימפטומים של שד פיברוציסטי. הדבר מציין שאכן רמות ההורמונים רלוונטיות למצב זה.
הפיכת השד לפיברוציסטי הוא תהליך מתמשך. התהליך נגרם בחלקו על ידי שינויים הורמונליים רגילים במהלך המחזור החודשי של האישה. החשובים ביותר מבין ההורמונים המשפיעים על מצב זה הם: אסטרוגן, פרוגסטרון ו - פרולקטין.
הורמונים אלו משפיעים ישירות על רקמות השד על ידי כך שהם גורמים לתאים לגדול ולהתרבות. הורמונים רבים אחרים כגון TSH, אינסולין, הורמון גדילה וגורמי צמיחה כגון TGF-בטא גורמים באופן ישיר או עקיף להגברה של צמיחת תאים. שנים של כאלה תנודות בסופו של דבר גורמות לייצור של ציסטות קטנות או לאזורים צפופים בשד שבו רקמה סיבית. הופעתן של מספר ציסטות קטנות בשד והתחלה של כאב בשדיים בדרך כלל מתפתח כאשר האישה מגיעה לשנות ה-30 בחייה. ציסטות גדולות בדרך כלל לא נפוצות לפני גיל 35.
אבחון
מחלת השד הפיברוציסטי תאובחן בראש ובראשונה על סמך תסמינים קליניים ובדיקת השד על ידי הרופא. במהלך בדיקה זו, הרופא בודק אם יש אזורים חריגים שדיים, גם ויזואלית וגם באופן ידני. כמו כן, נבדקות בלוטות הלימפה בבית השחי ואזורים בצוואר התחתון. היסטוריה רפואית מלאה ומדויקת של המטופלת עוזרת גם לאבחון מצב זה. אם לחולה יש היסטוריה רפואית ובדיקה גופנית תקינה אשר לא מעלים חשד לרקמת שד פיברוציסטית, לרוב לא יבוצעו בדיקות נוספות. בדר"כ נשים עם היסטוריה רפואית מחשידה למצב זה יוזמנו לביקורות דחופות יותר אצל הרופא.
הדמיה
על מנת לקבוע אם הגוש הוא ציסטה או לא, נדרשות לביצוע מספר בדיקות הדמיה. ממוגרפיה היא בדרך כלל בדיקת ההדמיה הראשונה אשר נדרשת כאשר נמצאים ממצאים חריגים בבדיקת שד אצל רופא. אבחון ממוגרפיה מורכב מסדרה של צילומי רנטגן אשר מספקים תמונות ברורות של אזורים ספציפיים של השד.