cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
התנגשות של אלופים (2020)
סמאקדאון
בפרק של התוכנית סמאקדאון באותו השבוע, האלוף האוניברסלי, רומן ריינס (שלווה על ידי פול היימן) הגיעו כדי לדבר על מה שאירע באירוע. ריינס הצהיר שהוא עשה את מה שהיה אמור לעשות וקרא לג'יי אוסו החוצה. ג'יי הגיע לזירה וטען שבמהלך הקרב מולו, ריינס הראה את ה"אני" האמיתי שלו. לעומת זאת, ריינס התעקש על כך שג'יי לא הכיר בו כראש השבט של המשפחה. ריינס הודיע שכל מה שהוא רצה זה לתת לג'יי את אור הזרקורים של הקרב המרכזי, ומנגד, ג'יי בייש את המשפחה. לאחר נזיפות מריינס כלפי ג'יי, הוא העניק לג'יי קרב חוזר על תוארו בקרב גיהנום בכלוב באירוע גיהנום בכלוב.
סשה בנקס אתגרה את ביילי לקרב על אליפות הנשים של סמאקדאון, שנקבע ביניהן לשבוע לאחר מכן, שהוא גם הלילה הראשון של הדראפט. בקרב ביניהן, בנקס ניצחה את ביילי כתוצאה מפסילה לאחר שביילי תקפה אותה עם כיסא. בעקבות זאת, בנקס אתגרה את ביילי לקרב נוסף על התואר, כשהפעם הן יתחרו ביניהן בקרב גיהנום בכלוב באירוע גיהנום בכלוב. קרב זה הפך רשמי יום לאחר מכן.
ג'ף הארדי קיבל קרב חוזר על אליפות הבין יבשתית נגד סמי זיין. זיין הגן בהצלחה על תוארו לאחר שגרם להארדי ליפול על אחת מפינות הברזל החשופות.
קווייק (קומיקס)
קווייק (באנגלית: Quake, רעידת אדמה) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Secret War #2 מיולי 2004 ונוצרה על ידי הכותבים בריאן מייקל בנדיס והמאייר גבריאל דל'אוטו.
קווייק היא האלטר אגו של דייזי לואיס ג'ונסון, בתם של קלווין זאבו/מיסטר הייד וקים ג'ונסון. נוסחת הייד של אביה שעברה אליה גנטית העירה את הגנים הבלתי אנושיים שלה מצד אמה, והיא קיבלה כוחות מניפולציה סייסמית – כלומר, תפעול ויצירת רעידות אדמה וחסינות להשפעות הרעידות. היא מסוגלת לגרום לדברים לרעוד מבפנים החוצה, מה שהוכח כאשר פוצצה את לבו של וולברין. לאחר שנולדה נשלחה ג'ונסון לאימוץ, ואומצה על ידי גרגורי וג'אנט סאטר. היא נקראה קורי סאטר, וכאשר בבגרותה גנבה תקליטור, כוחותיה הופעלו והיא גרמה לרעידת אדמה. היא הושמה במעצר סוכנות S.H.I.E.L.D., ועברה חקירות מצד ניק פיורי. פיורי סיפר לה על הוריה, והציע לה להצטרף לסוכנות. ג'ונסון הסכימה, סווגה ברמת בטיחות עשירית והגבוהה ביותר ונשארה נאמנה לפיורי גם למרות עריקתו בעקבות המלחמה הסודית נגד לאטבריה בה השתתפה ג'ונסון. במלחמה נגד לאטבריה, ג'ונסון מוטטה את טירתה של לוסיה פון בארדאס.
בפעולתה הבולטת ביותר, וזאת בציוות לאוונג'רס החדשים נגד מגנטו, קסורן והקולקטיב, ג'ונסון הביסה את מגנטו בכך שגרמה לרטט במוחו שגרם לו לאבד את ההכרה. היא החליטה שאם תצטרף לאוונג'רס, היא תאמץ את שם הקוד "קווייק". האוונג'רס התפרקו, ובמהלך מלחמת האזרחים היא ופיורי גייסו צוות תקיפה נגד פלישת גזע הסקרול. היא הפכה לסגניתו של פיורי, ועזרה בקרב הסופי נגד הסקרול במנהטן. היא נעשתה המפקדת בשטח של הלוחמים הסודיים, וכאשר גורגון כרת את ידיה של סלינגשוט, פיורי אמר לג'ונסון כי צוותה לא מוכן למלחמה. היא נעשתה מקורבת רומנטית להלפייר, אך הקשר נקטע כאשר פיורי הרג את הלפייר.
ג'ונסון נכחה במצור על אסגרד, ועזרה בהדיפת כוחותיו של נורמן אוסבורן. לצד חבריה באוונג'רס, באוונג'רס הצעירים ובלוחמים הסודיים, כוחותיה הועצמו על ידי לוקי, שלקח חזרה את אבני הנורן מהברדס כדי לנטרל את "הריק" שהשתלט על הסנטרי. במהלך אירועי "הפחד עצמו", ג'ונסון איתרה את טירתה של סין בשוודיה. היא מוטטה את הטירה וזאת בעת שקפטן סטיב רוג'רס, מריה היל, שרון קרטר ו-ויקטוריה האנד נלחמו במאסטר-מן ובגולים. הם נמלטו ללא נזק, והודו לג'ונסון על פעולתה. כאשר רוג'רס הרכיב מחדש את סוכנות, הוא מינה את ג'ונסון כמנהלת. היא הצטרפה לאוונג'רס ונאבקה בנורמן אוסבורן ושארית ארגון H.A.M.M.E.R, גייסה את ניק פיורי הבן ופיל קולסון ל- ועזבה את האוונג'רס.
במיתוג מחדש "מארוול עכשיו!", לאחר פשיטה של ארגון A.I.M. שהרגה את רבל רלסטון, ג'ונסון שלחה את האוונג'רס הסודיים להתנקש במנהיג הארגון, אנדרו פורסון. לאחר שהצליחו במשימתם לכאורה, ג'ונסון הושעתה מסוכנות, ומריה היל חזרה לתפקיד מנהלת הסוכנות. פורסון נעשה חבר באומות המאוחדות, ולכן ג'ונסון ניצלה את העובדה שכל פעולה שלו הייתה צריכה לעבור אישור. בעזרת חברה ללוחמים הסודיים עדן פסי, היא מחקה חלק מזיכרונותיה על מנת ש- לא יוכלו לגשת אליהם, בדומה לפעולתו של טוני סטארק בשלטונו של נורמן אוסבורן. היא פגשה את חייל החורף, אשר בדומה לניק פיורי נאלץ להסתתר. היא חברה אליו, והשניים פגשו את בובי מורס כאשר גם היא הושעתה מ- ונאלצה להסתתר. כאשר חייל החורף עטה את זהות "האיש שבקיר" במקום ניק פיורי באירועי "החטא הקדמון", ג'ונסון ליוותה אותו במסעותיו השונים.
ג'ונסון הופיעה בסדרת האנימציה המבוססת על האוונג'רס. בסדרת הלייב אקשן "סוכני ", השחקנית קלואי בנט מגלמת את דמותה של סקיי, האקרית וחברת סוכנות. התגלה כי סקיי היא גרסת היקום הקולנועי של מארוול לג'ונסון, אשר קיבלה את כוחותיה בחשיפה לערפילי טריגן והפכה לבלתי אנושית.
עונת 1986/1987 בליגת העל ההולנדית
עונת 1986/1987 הייתה העונה ה-31 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה פ.ס.וו. איינדהובן באליפות הליגה. פיינדאם, גו אהד איגלס ואקסלסיור רוטרדם ירדו לליגת המשנה.
מבנה
על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (15 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו פיינדאם, דן האג וזוולה שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצות במקומות 16, 17 ו-18 ירדו לליגת המשנה.
בעונה זו נערך בפעם השנייה פלייאוף על כרטיס לגביע אופ"א, הקבוצות שסיימו במקומות 4–7 העפילו לבית בו שיחקו בשיטה של 2 סבבים מול כל קבוצה, 6 משחקים לכל קבוצה בסך הכל.
גיבתון ערמוני
גִּבְּתוֹן עַרְמוֹנִי (שם מדעי: Emberiza rutila) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת הגיבתוניים המצוי במזרח האזור הפלארקטי.
בישראל הוא מזדמן נדיר ביותר: התצפית היחידה הייתה של פרט שנלכד במהלך פעילות טיבוע ציפורים בפארק הצפרות באילת ב-3 בנובמבר 2021.
טקסונומיה ואטימולוגיה
שם הסוג Emberiza מגיע מגרמנית העתיקה מהמילה Embritz, שמשמעותה גיבתון. שם המין הספציפי rutila מגיע מלטינית ומשמעותו זהוב, אדום, או ערמוני.
זהו מין מונוטיפי, כלומר לא הוגדרו תת-מינים שונים.
תיאור
זהו גיבתון קטן וביישן, הנצפה בדרך-כלל מבעד לסבך של צמחייה עבותה בשיחים. אורכו 14–15 ס"מ, ומשקלו 12–24 גרם. לזכרים בלבוש קיץ יש חזה ובטן הצבועים בצהוב בולט עם פספוס חלש בצדדים, וראש וחלקים עליונים בצבע חום-ערמוני. זנבו קצר למדי עם מעט צבע לבן או ללא לבן כלל בנוצות החיצוניות. הזכרים בלבוש חורף דומים אך דהויים יותר, כשהצבע הערמוני מוסתר בחלקו על ידי שוליים בהירים של הנוצות. לנקבה צבע חום עמום ברובו עם פספוס כהה מעל ואילו החלקים התחתונים בצבע צהוב חיוור. השת בצבע ערמוני דהוי והגרון צהבהב. המקור ורדרד חיוור וחלקו העליון כהה.
השירה משתנה וגבוהה, מבוצעת מעמדה נמוכה בעץ. הקריאה היא "זיק" קצר, בדומה לקריאתו של הגבתון הגמדי.
תפוצה ואקולוגיה
הגיבתון הערמוני מקנן בסיביר, בצפון מונגוליה ובצפון-מזרח סין. הוא נודד למרחקים ארוכים, חורף בדרום סין, דרום-מזרח אסיה וצפון-מזרח הודו. ישנן מספר תצפיות באירופה, אך חלקן מיוחסות לפליטי שבי ולא למזדמנים אמיתיים. במהלך עונת הקינון הוא מעדיף יער פתוח עם שפע של מחסות קרקעיים ושיחים. פרטים חורפים ונודדים נצפים בשטחים חקלאיים, באזורי שיחים ובשולי חורשים. הוא ניזון מפרוקי-רגליים וזרעים.
סטטוס
זהו מין בעל תפוצה נרחבת ואוכלוסייה גדולה ויציבה, ולכן ה-IUCN מסווג אותו במצב שימור "ללא חשש".
ז'אן ראפ
ז'אן ראפ (בצרפתית: Jean Rapp; 27 באפריל 1773 – 8 בנובמבר 1821) היה גנרל צרפתי בתקופת נפולאון.
ביוגרפיה
ז'אן ראפ נולד בשנת 1773 בקולמר למשפחה פוטסטנטית. הוריו רצו שהוא יהיה כומר, אך בגיל 17 ז'אן עזב את הלימודים והתנדב לצבא.
בהיותו בצבא הוא הצטיין באומץ והתקדם בסולם הדרגות. בשנת 1798 הוא השתתף במערכה הצרפתית במצרים ובארץ ישראל. בעקבות פעילותו הוא קודם וב-14 בפברואר 1799 מונה למפקד חטיבה. בשנת 1800 הוא השתתף בקרב מרנגו, בסיומו מונה לתפקיד בכיר במטה של נפולאון. בשנת 1803 הוא קודם לדרגת בריגדיר גנרל ובשנת 1804 הקבל ללגיון הכבוד.
בשנת 1805 ראפ הצטיין בקרב אוסטרליץ ולקח בשבי קניאז רפנין. לאחר כיבוש דנציג בשנת 1807 הוא מונה למושל העיר.
בשנת 1812 ראפ השתתף בקרב בורודינו. בשנת 1813 הוא עמד בראש כוחות צרפת הנצורות בדנציג ונכנע לאחר מצור ממושך. לאחר שבי שהוא בילה בקייב, ראפ חזר לצרפת בשנת 1814.
בשנת 1815 הוא הצטרף לכוחות של נפולאון שחזר לצרפת. לאחר נפילת נפולאון ראפ נותר בצבא אך עזב אותה כבר בספטמבר 1815.
ב-1820 ראפ התיישב בבאד בלינגן וב-8 בנובמבר 1821 נפטר מסרטן.
דמותו הונצחה בשער הניצחון בפריז ובפסל שהוצב בקולמר.
דרן ויליאמס
דרן מייקל ויליאמס (באנגלית: Deron Michael Williams, נהגה - DARE-in; נולד ב-26 ביוני 1984 בפרקרסברג שבווירג'יניה המערבית) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז. גובהו של ויליאמס הוא 1.91 מטר.
ביוגרפיה
ויליאמס שיחק בצעירותו בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אילינוי. בשנת 2005 הוביל ויליאמס את אילינוי לגמר טורניר אליפות המכללות, שם הפסידה קבוצתו בהפרש של נקודה אחת. לאחר מכן הוא החליט להירשם לדראפט ה-NBA כיוון שהיה בעל סיכויים טובים להיבחר במקום גבוה, ונבחר על ידי יוטה ג'אז במקום השלישי. בדראפט זה נבחר אחריו כריס פול דבר שהוביל להשוואות רבות בין שני הרכזים.
בר מיניאלי
פרח בר מיניאלי (נולדה ב-19 בפברואר 2001 בשם בר מיניאלי) היא שחקנית, מדבבת ויוטיוברית ישראלית.
ביוגרפיה
מיניאלי היא בתה של השחקנית אריאלה מיניאלי-רובינוביץ, ושל הרוקח ישראל מיניאלי. אחיה אור מיניאלי התמודד בתוכנית "נינג'ה ישראל". מיניאלי גדלה בחיפה. בשנת 2022, שינתה את שמה הפרטי ל"פרח בר".
למדה בבית הספר קמפוס אריסון לאמנויות במגמת תיאטרון, ולאחר מכן למדה בתיכון תלמה ילין במגמת תיאטרון. ב-2020 התגייסה והחלה לשרת בתיאטרון צה"ל.
קריירת משחק
מיניאלי החלה את קריירת המשחק שלה בפרסומות. בגיל שש כיכבה בפרסומת "בוא הביתה" של תנובה למוצר הקוטג'. בגיל שמונה השתתפה בתשדיר שירות של פיקוד העורף. עד כיתה ב', השתתפה מיניאלי ב-12 פרסומות. בהמשך שיחקה בסדרות הטלוויזיה "טקסי דרייבר", "חבורת הספסל האחורי" (בתפקיד עצמה), ובסדרת הטלוויזיה "קופיקו", בה גילמה את נוגה לזר למשך שלוש עונות, מ-2009 עד 2013 (עונות 2–4, קופיקו והחונטוזים).
בשנת 2015 שיחקה בסדרה "כפולים" בתפקיד רוני רפאל. באותה שנה כיכבה בתור תמר בסרט הקולנוע "אבוללה". ב-2017 שיחקה את ליטל בסדרה "אנחנו במפה", ואת תמר בסדרה "צפוף".
ב-2019 שיחקה את רוני ב"אחותי קפצה כיתה" למשך 3 עונות. באותה שנה כיכבה בתור אנני במחזמר "אנני".
ב-2020 שיחקה את מאיה כהן בסדרה "משפחה בהנפקה".
החל משנת 2021 משחקת מיניאלי את דמותה של שלי, חברתה הטובה של ליאור ושל מילי בסדרת הפנטזיה "סקיי" של גיורא חמיצר.
ב-2020 נבחרה להשתתף בקמפיין טלוויזיוני להעצמה נשית של חברת ההיגיינה הנשית האמריקאית "Kotex" בישראל.
החל משנת 2022 משחקת ב"פלמ"ח" בתור בת שבע. בנוסף, בשנת 2022 שיחקה בסדרה "מיוחדת" בתור מאיה.
פעילות ברשת
משנת 2013 מנהלת מיניאלי ערוץ יוטיוב אחריו עוקבים, נכון ל-2021, מעל 48 אלף איש. בשנת 2016, החלה להנחות את הוולוג של סוי לונה בערוץ היוטיוב הישראלי של ערוץ דיסני.
חיים אישיים
מיניאלי היא ביסקסואלית.
משנת 2022 הייתה בזוגיות עם מיכאל גבעתי, וב-13 בנובמבר באותה השנה הם נפרדו.
דרן ויליאמס
יוטה ג'אז
בקיץ 2008 שיחק ויליאמס עם נבחרת ארצות הברית בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת בייג'ינג, והיה שותף לזכייה במדליית הזהב.
ניו ג'רזי/ברוקלין נטס
ב-10 פברואר התפטר מאמן היוטה ג'אז מזה 23 שנה, ג'רי סלואן, ככל הנראה בעקבות סכסוך מתמשך עם ויליאמס. ב-23 בפברואר 2011 ויליאמס נשלח בטרייד לניו ג'רזי נטס בתמורה לדווין האריס, דריק פייבורס ושתי בחירות דראפט עתידיות.
בקיץ 2012, בשיא פריחתו בקבוצה, חתם דרן על חוזה לחמש שנים בברוקלין בסכום של 27.5 מיליון דולר. החל מאותה עונה דרן הראה יכולות חלשות על המגרש והוחלט לשחרר אותו לאחר שלוש עונות נוספות. בהמשך פורסם כי הקבוצה נדרשה לשלם לו את השכר המלא שהובטח לו בחוזה למשך שנתיים נוספות אף על פי שלא שיחק בקבוצה.
בשיקטש
ב-2011, בשל שביתת השחקנים ב-NBA, חתם בקבוצה הטורקית בשיקטש.
דאלאס מאבריקס
ב-2015 חתם ויליאמס בדאלאס מאבריקס לשלוש שנים.
קליבלנד קאבלירס
ב-2017 חתם ויליאמס בקליבלנד קאבלירס אך שוחרר במהלך העונה.
סטטיסטיקת קריירה
נכון לסוף עונת
דייוויד בויסן
דייוויד כץ בויסן (בדנית: David Katz Boysen; נולד ב-30 באפריל 1991) הוא כדורגלן דני ממוצא יהודי המשחק בעמדת החלוץ והקיצוני בפרמאד אמאגר הדנית.
קריירה
בויסן נולד בהרלב שבדנמרק לאב ישראלי. מחזיק בדרכון דני וישראלי. בויסן נתקל בגילויי אנטישמיות בדנמרק. ב-2011, צרח לעברו אוהד לינגבי: "יהודי מזדיין, אני ארצח אותך". המועדון ביקש את סיוע האוהדים באיתור העבריין, ונער בן 17 נתפס ונשפט בגין ההתבטאות. ב-2013 חזרה התופעה כאשר מספר אוהדי לינגבי קראו לבויסן "חזיר יהודי".
בויסן התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של AB ושיחק בכל הנבחרות הצעירות של דנמרק. בצעירותו נבחן ברג'ינה ואף עורר עניין בליברפול וצ'לסי. בקיץ הצטרף לקבוצה הבוגרת ששיחקה אז בליגה הדנית השנייה וב-10 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ליגה נגד קולדינג. ב-24 באוגוסט 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד רוסקילדה במסגרת הגביע הדני. כבר בעונתו הראשונה כבש 8 שערי ליגה ב-24 משחקים.
בינואר נבחן בסלטיק מליגת העל הסקוטית, אך לא הוחתם כיוון שהיה בכושר ירוד שהושפע מהפגרה בדנמרק. ב-31 בינואר 2011 חתם בלינגבי בולקלוב. תחילה הוא היה עתיד להצטרף אליה בתום העונה, אך בסופו של דבר הצטרף לקבוצה מיד לאחר החתימה. ב-14 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–2 לאודנזה. משחק לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד אולבורג. בשנת ערך משא ומתן עם הפועל תל אביב, שגילתה בו עניין בגלל מוצאו היהודי שמאפשר לקבוצה לרשום אותו כישראלי וכך לא יתפוס מקום של זר. בסופו של דבר, לא חתם בקבוצה.
ב-13 בינואר 2014 חתם בויבורג. ב-23 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד ראנס. לאחר החלפת המאמן, בויסן ירד לספסל ובתום העונה עזב את הקבוצה. ב-27 ביוני 2014 חתם לשנתיים בלינגבי שירדה ליגה עונה קודם לכן. בויסן הבקיע 12 שערים ב-24 משחקים. בתום העונה חזרה לינגבי לליגת העל. בעונת רשם את פתיחת העונה הטובה בקריירה שלו כאשר כבש 11 שערים ב-18 משחקי ליגה. ב-25 בינואר 2016 חתם בברונדבי. ב-28 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד הוברו.
ב-8 ביולי 2016 חתם ברודה מליגת העל ההולנדית שהייתה התחנה הראשונה שלו מחוץ לדנמרק. ברודה בויסן שיחק רק 13 משחקים וכבש שער אחד ובינואר עזב את המועדון. לאחר משא ומתן עם האמרבי ובית"ר ירושלים, בויסן החליט לחזור לקדנציה שלישית בלינגבי למרות שקיבל הצעות פחות טובות לדבריו.
ב-7 בדצמבר 2017 חתם בבית"ר ירושלים מליגת העל. ב-8 בינואר 2018 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה בניצחון 2–0 על הפועל חיפה. בסך הכל שותף בשבעה משחקים בכל המסגרות במדי בית"ר ירושלים, ובסוף עונת 2017/2018 שוחרר מהקבוצה.
ב-12 באוגוסט 2018 חתם באלפסבורג מליגת העל השוודית. ב-15 בפברואר 2019 בויסן חתם בהלסינגבורג.
ב-11 בספטמבר 2019 חזר בויסן לישראל וחתם בסקציה נס ציונה. ב-7 בינואר 2020 שוחרר מהקבוצה לאחר ששיחק במדיה כ-140 דקות בלבד שהתפרסו על פני חמישה משחקי ליגה, בהם כבש שער אחד.
ב-29 בינואר 2020 חתם בהפועל נוף הגליל.
ב-21 באוגוסט 2020, בויסן חתם באלסינור מהליגה הדנית הראשונה. בקיץ בויסן חתם בפרמאד אמאגר.
מארי-אן פירט פולז לבואזיה
מארי-אן פִּירֶט פּוֹלז לָבוּאַזיֶה (בצרפתית: Marie-Anne Pierrette Paulze Lavoisier; 20 בינואר 1758 – 10 בפברואר 1836) הייתה כימאית צרפתיה, שנטלה חלק חשוב בייסוד הכימיה האנליטית.
ביוגרפיה
לבואזיה נולדה לעורך דין. אמה נפטרה בהיותה בת שלוש ובעקבות זאת נשלחה להתחנך במנזר.
לבואזיה קיבלה בגיל שלוש-עשרה הצעת נישואין מגבר בן 50. אביה התנגד להצעה, והעדיף במקום זאת להשיאה לידידו, המדען אנטואן לבואזיה. השניים התחתנו ב-16 בדצמבר 1771, כאשר לבואזיה היה בן 28 ומארי-אן בת 13.
ב-1794 לבואזיה הוקע כבוגד במהפכה הצרפתית. הוא נעצר ונכלא יחד עם אביה. לבואזיה פעלה למען שחרורם. היא הציגה את הישגיו המדעיים של בעלה ואת חשיבותו לאומה הצרפתית. למרות מאמציה, לבואזיה ואביה הורשעו בבגידה והוצאו להורג ב-8 במאי 1794 בפריז.
לאחר מות בעלה, הוחרמו מלבואזיה כספים, רכוש וכמו כן מחברות מדעיות וציוד מעבדה. על אף זאת, הצליחה לבואזיה לשחזר את הכתבים ולפרסם את עבודתו המדעית.
לבואזיה נפטרה בביתה בפריז בגיל 78 ונקברה בבית הקברות פר לשז.
תרומה לכימיה
לבואזיה השתתפה בעבודת המעבדה של בעלה ועמיתיו. היא עסקה בתיעוד ניסויים ובעריכת הדו"חות. הכשרתה ברישום על ידי הצייר ז'אק-לואי דויד תרמה לתיאור מדויק של הניסויים. היא שמרה על מרבית הניסויים שנערכו. לתיעוד זה הייתה חשיבות רבה להתפתחות המדע.
עבודת התרגום שלה אפשרה לצוות המעבדה להתעדכן בהתפתחויות בכימיה. הישג שהתבססה על עבודה זו היה גילוי גז החמצן.
לבואזיה סייעה לפרסם ב-1789 תאוריה כימית חדשה פורצת דרך. הפרסום כלל תרשימים פרי ידיה המתארים את הניסויים ואת ציוד המעבדה.
צ'רניהיב
לעיר יש חשיבות רבה בהיסטוריה של רוס של קייב והעמים הסלאביים. היא הייתה העיר האוקראינית השנייה בחשיבותה ברוס של קייב ומושל העיר דאנילו כתב על מסעותיו לארץ ישראל ועליית הרגל לירושלים.
היסטוריה
העיר הוזכרה לראשונה בשם צ'רניגוב (Черниговъ) בחוזה בין רוס לבין ביזנטיון משנת 907. ממצאים ארכאולוגיים, בהם גם פריטים שמשויכים למאה התשיעית, מראים שבאזור הייתה התיישבות כבר במאה התשיעית. באותו אזור נמצא גם הקבר השחור, תל קבורה מהמאה העשירית.
העיר נכנסה לאזור שליטתה של הדוכסות הגדולה של ליטא ב־1353. במשך תקופה ארוכה השליטה בעיר עברה בין נסיכות ולדימיר, נסיכות מוסקבה, טטרים של קרים, והאיחוד הפולני-ליטאי שבשנת 1623 העניק לה את זכויות מגדבורג. ב־1635 העיר הייתה לבירת מחוז צ'רניהוב (Czernihów) הפולני. בתקופת פרעות חמלניצקי העיר הייתה מרכז הקוזקים שבהנהגתו.
כחלק מהסכם אנדרוסובו אשר נחתם בשנת 1667 בין רוסיה הצארית לבין האיחוד הפולני-ליטאי, הריבונות בעיר עברה לרוסיה, אך הקוזאקים קיבלו שלטון עצמי. עם הזמן השלטון העצמי נשחק והאזור הפך למחוז רגיל של האימפריה הרוסית, שמושלו מונה על ידי השלטון המרכזי.
יהדות
משנת 1883 עד שנת 1925 כיהן הרב דוד צבי חן כרב העיר במקום אביו. תחת שלטון הקומוניסטים המשיכה קהילת צ'רניהיב לפעול במהלך שנות ה-20 תוך שקבלה סיוע מיהדות ארצות הברית לצורך אחזקת המקווה ובית הקברות היהודי.
עדים בצד אסתן ותאסר
בהלכה, עדים בצד אסתן ותאסר הוא כלל האומר שאם לדבר מסוים יש חזקת כשרות, אין צריך לחשוש שקיימים עדים היודעים שהוא אסור.
דין זה אמור רק בחפץ או אדם שיש לו חזקת כשרות, האומרת שהוא מותר כל עוד לא יתברר אחרת, אבל בשר בהמה או עוף שאין לו חזקת כשרות, אלא הוא בחזקת איסור אבר מן החי, אין לאכלו עד שיתברר שנשחט כראוי.
הכלל
אמרה זו שנאמרה על ידי רבי חנינא נאמרה בשבויה, שבאה לפניו, והוא התירה מכח הפה שאסר הוא הפה שהתיר. אף על פי שהדין אומר שאם אשה נשבתה בידי אויבים קיים חשש שמא באו עליה באונס ומכאן שהיא פסולה מלהנשא לכוהן, ניתן להתיר את נישואיה מכח הדין "הפה שאסר הוא הפה שהתיר" האומר כי אם מסתמכים על עדותה שלה עצמה לגבי העובדה שנשבתה, יש להסתמך גם על עדותה האומרת שהיא טהורה ולא נאנסה מעולם, ומכאן שיש להתיר את נישואיה. אמרו לפניו, שיש עדי טומאה בעיר ששמה "אסתן" שיודעים שהיא אסורה מכיוון שהיא נאנסה, על כך התבטא רב חסדא: "עדים בצד אסתן ותאסר", וכי אשה נאסרת על סמך עדים שעדיין לא באו לבית דין להעיד שהיא טמאה?
במקרה אחר, המוזכר במסכת קידושין אדם קידש אשה בדבר ששוויו פחות מפרוטה, כך שעל פי ההלכה היא לא מקודשת. אמרה לפניו שיש עדים היודעים, כי הדבר היה שווה פרוטה באותו יום שקידשה, במדי, ולכן היא מקודשת. אמר רב חסדא: עדים בצד אסתן ותאסר?
הגמרא מספרת, על יהודית, אשתו של רבי חייא, שילדה תאומים וסבלה מכך, לכן ביקשה לאסור את עצמה על בעלה. היא אמרה לרבי חייא, שאמה אמרה לה, שאביה קיבל עבורה מעות קידושין בהיותה קטנה, ולכן היא נחשבת לאשת איש ואסורה על רבי חייא. על כך אמר רבי חייא: אין לאמך נאמנות להעיד בדבר, שכן היא פסולה להעיד, שהרי היא אשה הפסולה להעיד, וכן קרובה הפסולה לעדות. אמרו לפניו: והלא יש עדים שאביה אכן קיבל עבורה קידושין, הגיב רבי חייא: עדים בצד אסתן, כלומר: כל עוד לא יתברר הדבר, אין לי לחשוש לכך.
אמוראים אחרים במסכת קידושין חלוקים על רב חסדא, וטענו שהדין "עדים בצד אסתן ותאסר" אמור רק בשבויה, המותרת מהתורה, וגם מפני שישנה סברא נוספת להתירה, שכן היא מנוולת ומכערת את עצמה על השובים אותה כדי שלא יחשקו בה, ולכן יש לנו להניח שהיא טהורה, ומה שאסרוה לכוהן היא רק חומרא מדרבנן, אך באיסור אשת איש שהוא מהתורה אין לנו להקל אם נודע לנו שיש עדים במקום אחר.
התייחסויות אקטואליות
בסערה שהתחוללה בשנת תשס"ד אודות הפאות הנכריות, לאחר שהתעורר חשש שמייבאים אותן ממרכזים בהודו שם נחתכו לשם עבודה זרה ונאסרו מדין אביזרייהו של עבודה זרה האסורים בהנאה, פסק הרב מנחם מנדל שפרן כי כל עוד אין עדות ברורה שהפיאות אסורות אין סיבה לאסור אותן ויש להעמידן על חזקת כשרות, וזאת על פי הכלל עדים בצד אסתן ותאסר.
פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה
פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה (15 באוקטובר 1795 – 2 בינואר 1861), היה בנו הבכור של מלך פרוסיה פרידריך וילהלם השלישי ושל אשתו לואיזה ממקלנבורג-שטרליץ. לאחר מות אביו הוכתר ב-7 ביוני 1840 למלך פרוסיה, ומלך עד ליום מותו. מסיבות בריאותיות מונה אחיו וילהלם הראשון ב-7 באוקטובר 1858 לעוצר הממלכה במקומו.
בצעירותו נחשב פרידריך וילהלם לבחור ביישן, וילדותו המוגנת עברה עליו בבית הוריו באווירה כמו-בורגנית. הוא נחשב למלך רומנטיקן אשר הושפע מהאידיאלים הימי-ביניימים של האימפריה הרומית הקדושה, וראה עצמו כעמוד התווך של הממלכה וכמלך פטריארכלי.
ילדות ונעורים
את המשבר הגדול הראשון בחייו של יורש העצר הצעיר הביאה תבוסתו של הצבא הפרוסי מול כוחותיו של נפוליאון בונפרטה בקרב ינה ב-14 באוקטובר 1806. משפחת המלוכה נמלטה לפרוסיה המזרחית, לממל. מבין ילדיו של המלך היה רק פרידריך וילהלם הרביעי מבוגר דיו להבין את הטרגדיה שבמנוסתו של בית המלוכה, והדבר נחקק בזכרונו. בעוד אחיו הצעירים שמחו על המסע המפתיע, הבין עתה פרידריך וילהלם את גודל האחריות שבמלוכה, והלקח ליווה אותו בבגרותו.
נישואיו
ב-29 בנובמבר 1823 נשא פרידריך וילהלם את הנסיכה אליזבת לודוויקה מבוואריה לאישה. הנסיך הבחין בה במהלך נסיעה שנועדה אך ורק לצורך מציאת כלה, והחל בתחרות על ידה. אף שלנישואים היו יתרונות פוליטיים גם לפרוסיה וגם לבוואריה, ניצבו בפניהם קשיים דתיים, משום שאליזבת סירבה להצטרף לנצרות הפרוטסטנטית, בעוד שמלך פרוסיה פרידריך וילהלם השלישי סירב לנישואי בנו יורש העצר עם נסיכה קתולית. פרידריך וילהלם הרביעי הצהיר שדווקא דבקותה של בחירת לבו בעקרונותיה מעלה את קרנה בעיניו.
רק לאחר מאמצים דיפלומטיים נרחבים של שני הצדדים נמצאה נוסחת פשרה, לפיה תשמור אליזבת על דתה, אבל תסכים להתעמק בעקרונות האמונה הפרוטסטנטית ותימנע מלתת ביטוי נרחב לאמנותה הקתולית. לאחר חיים ממושכים בחצר הפרוסית הצטרפה לבסוף אליזבת מרצונה לאמונה הפרוטסטנטית, שאפיינה את בית הוהנצולרן.
לפי כל העדויות היו נישואיהם של פרידריך וילהלם ושל אליזבת מאושרים, אך בני הזוג נותרו חשוכי ילדים.
חיבתו לאדריכלות
כבר כיורש העצר הייתה לפרידריך וילהלם השפעה גדולה על האדריכלות הפרוסית בת זמנו, שבה נחשב לבקי גדול. הוא התכתב עם שורה של גדולי האדריכלים בני התקופה והתייעץ איתם בעניינם של בניינים שונים שתכנן לבנות בעיר הבירה ברלין ובמושב בית המלוכה בפוטסדם. בהקשר הזה ראויים להיזכר קרל פרידריך שינקל, תלמידיו פרידריך אוגוסט שטילר, לודוויג פרזיוס וכריסטיאן דניאל ראוך.
הרקע הפוליטי
תחת שלטונו של אביו, פרידריך וילהלם השלישי, הונהגה בפרוסיה מדיניות רסטורציה, לאחר הניצחון על נפוליאון. תחת השפעתו של מטרניך הונהגה צנזורה של העיתונות, ודוכאו השאיפות הבורגניות לחירות פוליטית ולאחדות גרמנית לאומית.
בשנת 1836 לבדה נעצרו 204 סטודנטים שנחשבו לחותרים. חלקם נדונו למוות. חוקים משנת 1825 בעניין נישואים בין פרוטסטנטים לקתולים הובילו למתיחות עם הכנסייה הקתולית. החוקים האלה קבעו שילדים הנולדים לנישואים שכאלה ישתייכו לכנסייה של האב. בישופים רבים התנגדו לחוק הזה, וחלקם נעצרו, מה שהחריף את המתיחות עם הכס הקדוש.
מוסטאר
מוסטאר (בבוסנית: Mostar) היא עיר הנמצאת בבוסניה והרצגובינה, בירת אזור הרצגובינה.
פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה
שנות מלכותו
עם עלייתו לשלטון בשנת 1840, עצר פרידריך וילהלם את מדיניות הרסטורציה של אביו, וכן גם את המתיחות עם הכנסייה הקתולית, שלהם ויתר בכמה נקודות חשובות. גזרי דין מוות רבים בוטלו, והוגי דעות ליברליים רבים שוחררו ממעצר. רק הצנזורה על העיתונות נותרה על כנה.
מוסטאר
היסטוריה
התיעוד הראשון ליישוב במקום הוא מ-1452. ב-1468 נכבש האזור על ידי צבאו של מהמט השני, סולטאן האימפריה העות'מאנית. בתקופתו של הסולטאן סולימאן הראשון הורחב היישוב וחוזקו ביצוריו ובהוראתו הוחל בבנייתו של הגשר במוסטאר אשר לימים הפך לאחד מסמליה הבולטים של העיר. ב-1878 סיפחו האוסטרו-הונגרים את אזורי בוסניה והרצגובינה לשטחם, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה מוסטאר בשטחי ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941 תקפו מדינות הציר את יוגוסלביה והכניעו אותה תוך ימים אחדים. צבא איטליה השתלט על אזור הרצגובינה ובכלל זה העיר מוסטאר. בהמשך, נמסר השטח רשמית לחזקת הבובות של מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה, אך בפועל שלטו האיטלקים במקום. לאחר המלחמה נכללה מוסטאר בשטחי יוגוסלביה. לאחר פירוק יוגוסלביה נכללה העיר בשטחי בוסניה והרצגובינה. בין 1992 ל-1995, במהלך מלחמת בוסניה, התחוללו באזור קרבות כבדים בין צבא יוגוסלביה לבין מגיני העיר ובמהלכם הופגזה העיר מספר פעמים ונגרמו בה נזקים כבדים. עם זאת, לא עלה בידי הצבא היוגוסלבי לכובשה.
פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה
השנים הראשונות
בשנת 1842 השתתף פרידריך וילהלם בכינוס חשוב שהחליט על בניית הקתדרלה של קלן, שהייתה סמל חשוב לאחדותה של גרמניה, ואף היה בין מניחי אבן הפינה. פרידריך וילהלם היה פטרון של האמנויות, והביא לבנייה של כמה מבני כנסייה בסגנון הנצרות המוקדמת בפארק סנסוסי בפוטסדם, שחיקו כנסיות דומות ברומא (למשל כנסיית סן קלמנטה ומגדל הפעמונים של כנסיית סנטה מריה בעיר). מדרום לעיר קובלנץ בנה את ארמון שטולצנפלס בסגנון נורמאני, ובאחוזת משפחתו בהוהנצולרן בנה טירה בסגנון נאו גותי.
מוסטאר
הגשר
כאשר שלטו העות'מאנים בעיר, הם בנו חלק גדול מגשר המכונה בשם הגשר הישן במוסטאר. הגשר פוצץ בזמן מלחמת האזרחים בבוסניה, וב-1998 החלו לבנות אותו מחדש. בזמן הבנייה הקפידו המהנדסים להשתמש באותם חומרים שבהם השתמשו העות'מאנים, ובסגנון המרמז לצורת הגשר הישן. דבר זה מסביר את העובדה שזמן הבניה הגיע לשש שנים, והסתיים ב-2004. הגשר הוא אחד משני אתרי המורשת העולמית בבוסניה והרצגובינה, נכון ל-2007. הגשר משמש גם לתחרויות קפיצה.
פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה
השנים הראשונות
ב-26 ביולי 1844 ניסה היינריך לודוויג צ'ך (Tschech), עובד מדינה לשעבר שלא התקבל בחזרה לשירות המדינה והרגיש נבגד בשל כך, להתנקש ביריות אקדח במלך פרידריך וילהלם ובאשתו בחצר הארמון בברלין, אך בני הזוג לא נפגעו.
בית הנבחרים הפרוסי המאוחד
בשנת 1847 כינס פרידריך וילהלם גוף שנקרא "בית הנבחרים המאוחד" (Vereinigter Landtag), אשר העלה את הדרישה לחוקה. המלך סירב לבקשה, כפי שטרח להבהיר בנאומו בפתיחתו של בית הנבחרים, שבו שלל מכל וכל, באופן תקיף ביותר, החלפה של הסדר הישן בשיטת ממשל חוקתית. כמו כן יצא חוצץ נגד זכותם של הנבחרים להתבטא ולהשמיע את דעתם, בהסבירו כי המלך מולך בפרוסיה לפי חוק אלוהי, ואינו יכול או רשאי למשול לפי דעת רוב מקרי. בכך עורר עליו את חמתם של כל החוגים הפוליטיים, אף השמרניים ביותר. בית הנבחרים הזה התפזר עוד לפני מהפכת מרץ 1848 והחוקה שנתקבלה בעקבותיה.
מוסטאר
בית עלמין ומרכז הנצחה לפרטיזנים
בית עלמין ומרכז הנצחה לפרטיזנים נבנה ב-1965 לזכרם של 850 חיילים ואזרחים שהקריבו את חייהם, כמו רבים באירופה, כדי להגן על העיר נגד כוחות מדינות הציר במלחמת העולם השנייה.
פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה
מהפכת 1848
כאשר פרצה מהפכת מרץ 1848 (אביב העמים בגרמניה), הסכים פרידריך וילהלם לוויתורים מסוימים, לא מעט בהשפעת מקורבו פרידריך שטראוס. ב-18 במרץ ביטל את הצנזורה על העיתונות והבטיח לנסח חוקה כלל-גרמנית.
מוסטאר
ספורט
בעיר קיימות שתי קבוצות כדורגל, זרינסקי מוסטר, וולז' מוסטאר המתמודדת בליגת העל הבוסנית. וקבוצת כדורסל זרינסקי מוסטאר, המשתתפת בליגה הבוסנית הבכירה ובעבר השתתפה בליגה הבלקנית.
הקהילה היהודית
עדויות לנוכחות סוחרים יהודים בעיר קיימות החל מהמחצית השנייה של המאה ה-16. במהלך המאה ה-18 נוסדה קהילה ספרדית קטנה והוקם בית עלמין יהודי. לאחר סיפוח האזור על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית הגיעו למוסטאר גם יהודים אשכנזים והוקמה קהילה מאוחדת אשכנזית-ספרדית. ב-1902 נחנך מבנה בית הכנסת וב-1910 מנתה הקהילה 254 נפשות. בני הקהילה עסקו בייצור וממכר מוצרי סדקית, מהם נמנו גם צורפים ומקצתם הועסקו כפקידים. ב-1912 הוקמה אגודה ציונית ראשונה בשם "קדימה" אשר שאבה השראה מקדימה הווינאית. ב-1931 מנתה הקהילה 300 נפשות. המשבר הכלכלי העולמי לא פסח על מוסטאר ויהודיה והחלה הגירה פנימית לקהילות גדולות ומבוססות יותר.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו במוסטאר 142 יהודים. לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי מדינות הציר והשתלטות האיטלקים על האזור, הגיעו לעיר מאות פליטים יהודים מרחבי בוסניה והאיטלקים סירבו לעוצרם ולמסור אותם לידי הגרמנים. בהמשך פינה הצבא האיטלקי את יהודי העיר והפליטים לאזורים שונים ובכלל זה לאיטליה גופא. לאחר כניעת איטליה, הצטרפו חלק מבני הקהילה לכוחות הפרטיזנים של טיטו ומהם בלט וויו טודורוביץ', לימים גנרל בצבא יוגוסלביה. לאחר תום המלחמה שבו מקצת מבני הקהילה למוסטאר ולאחר הקמת מדינת ישראל עלו אליה רבים מהם. ב-1968 התגוררו במוסטאר 74 יהודים.
פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה
מהפכת 1848
את האספה הלאומית הפרוסית (Preußische Nationalversammlung), אשר החליפה את בית הנבחרים המאוחד, הרחיק פרידריך וילהלם אל הספר ולבסוף פיזר אותה בנובמבר 1848.
ב-6 בדצמבר 1848 הודיע המיניסטריון לענייני ברנדנבורג, שהיה אנטי-מהפכני, על חוקה חדשה לפרוסיה, שבה הונהג אמנם פרלמנט, אבל מירב הכוח השלטוני נותר אצל המלך. פרידריך וילהלם סמך את ידו על החוקה, אשר אמורה הייתה לעבור אשרור מחודש בידי כל אחד מצאצאיו בעתיד, עם עלייתו לכס המלכות. בסתר ציווה להוסיף לחוקה נספח סודי, שבו קרא לכל אחד מממשיכי דרכו לסרב להכיר בחוקה. מלכי פרוסיה אחריו, וילהלם הראשון ופרידריך השלישי, התעלמו מנספח זה, ווילהלם השני אף העלה אותו באש.
ב-3 באפריל 1849 הביאה משלחת מטעם האספה הלאומית של פרנקפורט לפרידריך וילהלם את כתר קיסר גרמניה, אלא שהוא סירב לקבלו בטענה שזהו "כתר ביבים". הניסיון הזה נודע בשם "איחוד הרייך מלמטה". לאחר גל מהומות נוסף במאי 1849, אשר דוכא בידי כוחות צבאיים בפיקוד פרוסי, בא הקץ למהפכה הגרמנית של מרץ 1848.
מעט מאוחר יותר הציע מקורבו של המלך, הגנרל יוזף מריה פון רדוביץ, פתרון מדיני של "גרמניה קטנה" (ללא אוסטריה), אך עם קשר פוליטי הדוק יותר לאוסטריה, פתרון מהסוג שגם המלך יכול היה להסכים לו. אלא שהאוסטרים וכן יועצים שמרניים רבים של המלך דחו זאת מכל וכל, ובועידת אולמיץ הרוסית-אוסטרית-פרוסית הוכשלה התוכנית סופית, ובמקומה הוקמה מחדש הקונפדרציה הגרמנית.
שנות שלטונו המאוחרות
בשנת 1850 סופחו הנסיכויות הדרומיות הוהנצולרן-זיגמרינגן והוהנצולרן-הכינגן לפרוסיה כמחוזות חדשים.
מחלה ואובדן היכולת למשול
בשנת 1857 סבל פרידריך וילהלם מכמה מקרי שבץ, שהביאו בין השאר לפגיעה ביכולת הדיבור שלו, ומנעו ממנו לטפל עוד בענייני השלטון. אשתו אליזבת לודוויקה דאגה שאחיו וילהלם הראשון יתמנה לעוצר הממלכה במקומו, ב־7 באוקטובר 1858.
לאחר מכן יצאו בני הזוג לנסיעה ארוכה ברחבי אירופה, ששיאה היה ביקור אצל האפיפיור.
מותו וקבורתו
העדות על מותו של המלך נמסרה מפי שלישו הנסיך קראפט פון הוהנלוהה-אינגלפינגן, שהיה אחראי גם להודיע על כך לקרוביו של המלך. זה הזדרז לדווח לאחי המלך, וילהלם הראשון, כבר בחצות הלילה של מפנה השנה, על מותו הקרוב של המלך.
כל משפחת המלוכה הזדרזה להגיע מברלין לארמון סנסוסי, והדבר עורר תשומת לב רבה בציבור. כך אירע שהמלך מת מוות פומבי כמעט. ב־2 בינואר שם שבץ אחרון סוף לייסוריו של המלך.
לפי צוואתו, נקבר המלך בכנסיית השלום (Friedenskirche) בפוטסדם, אבל רק לאחר שלבו הוצא מגופו ונקבר בנפרד בכניסה לקבר משפחתו בארמון שרלוטנבורג, מקום קבורת הוריו, בברלין.
המפסטד הית'
המפסטד הית' (באנגלית: Hampstead Heath) הוא פארק אנגלי גדול (שטחו 3.2 קילומטר רבוע) בצפון לונדון, סמוך להמפסטד. בפארק מספר רב של אגמים קטנים, חורשות, ביצה ושטחי דשא גדולים. מגבעת הפרלמנט הנמצאת בפארק ניתן לראות אל כל הסיטי.
הפארק נמצא ברובו ברובע קמדן (2.8 קמ"ר מהפארק) של לונדון. חלק קטן (0.4 קמ"ר) נמצא ברובע ברנט.
בקצהו הדרומי של הפארק נמצאת בריכת הלידו - בריכה לא מקורה, וצפונה לה שני אגמים קטנים שגם בהם ניתן לשחות. בפארק נמצא בית קנווד, בעבר בית אחוזה וכיום אתר מורשת בריטי. בשנת 2005 הציב בפארק הפסל ג'אנקרלו נרי את פסלו "הסופר" - פסל בגובה 9 מטרים המתאר שולחן וכיסא.
בשעות הלילה ידוע הפארק כמקום בילוי להומוסקסואלים.
בית הכנסת הגדול של בקאו
בית הכנסת הגדול של בקאו (ברומנית: Sinagoga Mare din Bacău), הידוע גם כ"בית הכנסת של סוחרי הדגן" או "הטמפל של סוחרי הדגן" (Templul Grânarilor ,Templul Cerealierilor ,Templul Cerealiștilor, במקור בארמית: חברא דחטין יידיש מולדבית: פפשוינעקעס שול) הוא בית כנסת בעיר בקאו שברומניה, השוכן בצומת בין הרחוב שטפאן צ'ל מארה (מס. 29, אחר כך מס.35) ורחוב 22 בדצמבר לרחוב מיוריציי. בבקאו היה קיים בעבר בית כנסת אחר בשם "בית הכנסת הגדול" שנודע כ"הוישיע שיל".
היסטוריה
בית הכנסת הראשון של סוחרי הדגן הוקם בסביבות אמצע המאה ה-19 אך ניזוק בדליקות חוזרות. בניית בית הכנסת ה"מודרני" של העיר, בית כנסת של סוחרי הדגן היהודים, תוכננה בשנת 1887 ביוזמת כמה מראשי הקהילה היהודית בבקאו, ביניהם שלמה בר, אברהם מנדל ומנדל גרינברג. בקיץ של שנת 1941 כשרומניה נכנסה למלחמה נגד ברית המועצות עשרות גברים יהודים רוכזו למשך כמה שבועות בכמה מקומות, כולל בית הכנסת הזה, לקראת שליחתם לעבודות כפייה, שנקבעו ליהודים במקום חובת הגיוס שבוטלה. החל מן המאה ה-19 פעלו בבקאו בתי כנסת של "גילדות" יהודיות שונות - החייטים (מ-1815), הפרוונים (או "תופרי המעילים מעור" cojocari) (מ-1848), בעלי העגלות והסנדלרים (מ-1876) הבנאים (מ-1878) ,המובילים (cotiugari) (מ-1880 הסוחרים הקרויים "ליפסקאן", על שייבאו בזמנו סחורות מלייפציג). קמו בנפרד גם שני בתי כנסת נוספים: אחד של החייטים הצעירים ואחד של החייטים הוותיקים.
המיקום של בית הכנסת של סוחרי הדגן בזמנו, היה ברחוב שנקרא אז בקאו-פיאטרה, בימינו רחוב שטפאן צ'ל מארה. השנים 1887ו-1899 מצוינות תכופות במקורות שונים כשנת "הקמת" בית הכנסת. לפי מקור אחר הסתיימה בנייתו בשנת 1906.במהלך שנות קיומו סבל הבניין ממספר דליקות. זכורה במיוחד זו משנת 1926 בעקבותיה הוא שופץ בשנים 1945-1935 באופן יסודי.
הבניין הוסתר לחלוטין בימי השלטון הקומוניסטי מאחורי שיכונים ונמצא לא רחוק מבית המשפט לערעורים. הגישה לבית הכנסת נעשית באחת הדרכים הפנימיות של השכונה. החל משנת 1955 בית הכנסת אינו פעיל יותר. בשנת 1991 הוא הוכרז על ידי שלטונות רומניה כיעד מוזיאוני ובשנת 2004 כמורשת היסטורית. הוא עבר תהליך שיפוצים בתחילת העשור השני של המאה ה-21. בית הכנסת הגדול הוא, לצד "בית הכנסת הקטן" על שם הרב אברהם אריה רוזן (ששוכן ברחוב ארו רוסו 31), בית הכנסת היחיד ששרד מבין 22 בתי כנסת שפעלו בבקאו בשנת 1920. (בשנת 1940 צוינו 9 בתי כנסת ו-15 בתי תפילה). קירות וכיפת הבניין מצוירים בציורי קרי 1926–1927 מאת הצייר המקשט מנדל (אברהם מנדל בן שלמה) גרינברג (Mendel Grünberg), מיאש (נפטר ב-1928), שצייר ב-50 בתי כנסת בחבל מולדובה.
קהילת בית הכנסת
בית הכנסת שירת בין מלחמות העולם כ-107 מתפללים. בבניין היו 100 כיסאות לגברים ו-100 בעזרת הנשים. הפולחן הדתי בו נשא צביון אשכנזי-אורתודוקסי. סגל בית הכנסת כלל רב, חזן וגבאי.
פרטים אדריכליים
בית הכנסת משתרע על שטח של 397 מטרים מרובעים. הבניין נראה מבחוץ כמו חווילה או "תיאטרון" בן שתי קומות בסגנון נייטרלי מקומי. לבניין שתי שורות של חלונות וכניסה מהודרת. החלונות בשורה התחתונה גבוהים יותר עם חלק עליון חצי-מעגלי. בקומה העליונה החלונות נמוכים יותר, ומסתיימים בקשתות מקומרות במקצת. הגג המכוסה בפח צבוע, מוגבה ועקמומי. בחלל הפנימי של בית הכנסת קיימת ספינה (נאוס) מרכזית, מרובעת. כנדרש בבתי הכנסת האורתודוקסים הבימה ניצבת באמצע הספינה, מוקפת בגדר מסורגת, וסביבה ממוקמים כיסאותיהם של חברי הקהילה. משלושה צדדים מוקפת הספינה המרכזית של בית הכנסת בגלריה רחבה הנשענת על עמודים שעליהם נשענת גם התקרה. פנים בית הכנסת עתיר קישוטים בסגנון נאו-בארוקי וציורים של מנדל גרינברג על הקירות, על מעקות עזרת הנשים, ועל כל שטח התקרה המרכזית העקמומית, עם תמונות נוף תנ"כיות, תמונות בעלי חיים (אריות, כבשים, פרות, צבאים), תמונת דמיונית של בית המקדש לפי דגם כיפת הסלע שעל הר הבית (על הקיר הדרומי), יסודות צמחיים וקוויים. על תמונה בקיר הצפוני רואים שקיעת חמה וכינורות תלויים על עצי הערבה, ככתוב בתהלים קלז ,א-ג ב. ציורים דומים יצר גרינברג גם בבית הכנסת גדול בחרלאו. במרכז התקרה צויר עיט ומימינו ושמאלו - השמש והלבנה ממול לארון הקודש צייר גרינברג תמונה בהשראת חזון ימי המשיח מפי הנביא ישעיה י"א, ו. מסביב לארון הקודש נראים על הקירות מזלות שבטי ישראל.
ארון הקודש המקושט בתבליטים קלאסיים והבימה המרכזית מוקפים מעקות עץ עם רכיבים מנוסרים בצורה אלגנטית.
לבניין מספר חדרים נספחים, ששימשו את הרב ואת החזן, חדר תפילה לימי החורף וכיתת שיעור.
קישורים חיצוניים
BetTfila,org/info nr.17 2/14 Boris Khaimovich Synagogue Wall Paintings – A New Research Project of the Center for Jewish Art עמוד 3
/rak_18/2018_nina/2018_kipa.html]
רונה דורון
קורות חייה
רונה דורון נולדה וגדלה עד הצבא בקריית היובל, ירושלים. לאביה ואמה הייתה חנות בגדים בירושלים שנהפכה אחר-כך לחנות הצעצועים של אחותה. בצעירותה חלמה להיות ציירת. בצה"ל שירתה בקיבוץ אייל במסגרת הנח"ל. בתום שירותה הצבאי הלכה ללמוד ציור בבית הספר לאומנות בעין הוד (1978-1975). בין מוריה היו מיכאל ארגוב, יצחק דנציגר, מיכאל גרוס, יוסף שאלתיאל. בשלב זה לא הייתה מוכנה לצייר כדי להתפרנס וחשבה לעסוק בעיצוב תפאורה (Art). היא הגיעה לראיון עבודה בטלוויזיה הישראלית, שם נקבע עתידה כשהופנתה לעסוק בעיצוב תלבושות. ברשות השידור עבדה בשנים 1980–1982, במחלקות: דת, דרמה, ילדים, שם למדה היבטים שונים של המקצוע.
סרט הקולנוע הראשון לו דורון עיצבה תלבושות היה "מבצע שטריימל", בבימויו של בני שוילי (1984), שצולם בירושלים. זוהי קומדיה שמתרחשת בישראל של שנות הארבעים. אבי נשר שצפה בסרט, אהב את עבודתה והזמינה לעצב תלבושות לסרטו "זעם ותהילה" (1985). הסרט עסק במחתרת הלח"י והיה משופע בתלבושות. בעקבות הסרט הזה עברה דורון לתל אביב. עד היום היא עיצבה תלבושות ללמעלה משישים סרטי קולנוע וללמעלה מעשרים סדרות ודרמות טלוויזיה.
מאז העשור הראשון של המאה העשרים ואחת החלה דורון לעצב תלבושות לסרטי תעודה של מוזיאונים רבים הסוקרים את ההיסטוריה של עם ישראל. בהם: מוזיאון הפלמ"ח, היכל הספר במוזיאון ישראל (סרט שמתאר את החיים של האיסיים), מוזיאון הרצל בירושלים, מוזיאון ההרודיון, "חמאם אל-באשה" בעכו (מצגת אור-קולית בשם "הבלן האחרון"), מוזיאון אסירי המחתרות - עכו, מרכז מורשת מנחם בגין בירושלים, הבית השרוף ברובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים, פארק תמנע באילת, מוזיאון באר אברהם (נבנה כיום בבאר שבע) ומרכז המבקרים "תל שילה" בשילה.
הכפר האולימפי באולימפיאדת לילהאמר
הכפר האולימפי באולימפיאדת לילהאמר (בנורווגית: Lillehammer OL-landsby) היה כפר אולימפי שהוקם בעיר לילהאמר שבנורווגיה. בכפר התגוררו כ-2,300 ספורטאים ומנהיגים במהלך משחקי החורף האולימפיים שנערכו ב-1994 ובהמשך שימש מספר קטן יותר ספורטאים במהלך משחקי החורף הפאראלימפיים שנערכו זמן קצר לאחר מכן.
הכפר האולימפי בלילהמאר הוקם כ-3 קילומטרים צפון מזרחית ממרכז העיר לילהאמר והוא נבנה על שטח של כ-2300 דונם. בכפר התגוררו כ-2,300 ספורטאים ומאמנים מ-67 מדינות. מלבד מבנה המגורים, הוקמה קפיטריה שיכלה לשרת כ-2,000 אנשים בו זמנית, הוקם מתחם של תחנות אוטובוס וחנייה בכניסה לכפר ואף הוקם מערך חימום שסופק על ידי חשמל ואנרגיה סולארית.
היסטוריה
עבודות ההקמה של הכפר החלו ב-1992, כאשר המבנה הראשון הוקם כבר באוגוסט של אותה השנה. על מנת שהעבודות יושלמו במהירות ולפני פתיחת התחרות, נבחרו מספר קבלנים, עם מספר שיטות בנייה שונות. הכפר שמורכב מ-185 בנייני עץ, הושלם בדצמבר 1993 ועלות הקמתו הוערכה בכ-250 מיליון קרונות נורווגית.
לאחר האולימפיאדה, הוסבו מבני הכפר לקפיטריה, כנסייה ופעוטון, שאר הבניינים שהיו ניידים נמכרו לאזורים אחרים ברחבי נורווגיה לאחר תום המשחקים.
נורמה אליאנדרו
נורמה אליאנדרו רובלדו (ספרדית: Norma Aleandro Robledo; נולדה ב-2 במאי 1936; בואנוס איירס, ארגנטינה) היא שחקנית, תסריטאית, במאית תיאטרון וסופרת ארגנטינאית מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1987 על משחקה בסרט "גאבי: סיפור אמיתי". אליאנדרו נחשבת לשחקנית הקולנוע הארגנטינאית הטובה בכל הזמנים והיא השחקנית הארגנטינאית היחידה שהייתה מועמדת לפרס האוסקר.
ביוגרפיה
אליאנדרו נולדה בבואנוס איירס, בתם של זוג השחקנים מריה לואיסה אליאנדרו ופדרו אליאנדרו. במהלך שנות ה-70 הגיעה לתודעה הציבורית בארגנטינה בשל דעותיה הליברליות כנגד חונטה צבאית אשר שלטה במדינה באותה העת, היא הוגלתה על ידי השלטון הרודני לאורוגוואי ולאחר מכן עברה לגור בספרד. היא חזרה למולדתה רק לאחר נפילת השלטון הצבאי בשלהי 1982.
החלה את דרכה בקולנוע המקומי עם הופעות בסרטים "המהפכה של מאדאם שבע" ו"הפסקת האש" שהיה מועמד לאוסקר. פרצה ב-1985 בסרט הארגנטינאי זוכה פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר "הסיפור האמיתי", על תפקידה בתור הדמות הראשית אליסיה דה איבנז זכתה אליאנדרו בפרס השחקנית הטובה ביותר במסגרת פסטיבל קאן. בשנת 1987 הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב על תפקידה כפלורנסיה בדרמה האמריקאית-מקסיקנית "גאבי: סיפור אמיתי", בכך הפכה אליאנדרו לשחקנית הארגנטינאית הראשונה והיחידה עד היום שהייתה מועמדת לפרס אוסקר.
תפקידה הראשון בארצות הברית היה תפקיד קטן בקומדיה הרומנטית "בני דודים", הופיעה ב-1991 בסרט הטלוויזיה הפוליטי "מלחמתו של איש אחד". שיחקה לקראת סוף שנות ה-90 בדרמות ארגנטינאיות כגון: "שמש סתווית", "המגדלור", "חיוך שטותי", "לילה עם סברינה לאב" ו"כל הדיילות עולות לגן עדן". ב-2001 גילמה את נורמה, אמו החולה במחלת אלצהיימר של רפאל בלבדרה בעל מסעדה הטרוד, בקומדיה מועמדת פרס אוסקר לסרט הזר "הבן של הכלה".
שיתפה פעולה עם שחקנית הטלנובלות המפורסמת נטליה אוריירו ב-2003 בסרט מסע הסוחף "קליאו וסנדרה" שהוגדר כ"תלמה ולואיז של דרום אמריקה", לאור העלילה הדומה בין שני הסרטים. ב-2004 גילמה את גלוריה דלי, אימה היהודייה ההיסטרית של לני אשר מזמינה לארוחת ערב את חברה הפלסטיני בקומדיה המשפחתית אשר זכתה להצלחה בישראל "רק בן אדם". באותה שנה הופיעה גם בדרמה האינטימית "לגור עם עוזרת בית" בה גילמה את בבה, גרושה אלכוהוליסטית המוותרת על עוזרת ביתה אשר הייתה נאמנה שלה במשך שלושים שנה. השתתפה ב-2007 בדרמה של ג'יימס אייבורי "העיר של היעד האחרון שלך".
בשנת 2012 החלה להופיע בסדרה "En terapia", הגרסה הארגנטינאית של הסדרה הישראלית בטיפול.
חיים פרטיים
לאליאנדרו בן יחיד מנישואיה לשחקן אוסקר פרגינו.
פאדי אל-בטש
פאדי מוחמד אל-בטש  (בערבית: فادي محمد البطش) (1983 – 21 באפריל 2018) היה מהנדס, חבר בזרוע הצבאית של חמאס שעסק בייצור רקטות ושיפור הדיוק של הרקטות, כמו גם של מטוסים ללא טייס.
אל-בטש נורה למוות על ידי אלמונים בשכונת גומבק בקואלה לומפור, בירת מלזיה.
ביוגרפיה
נולד ברצועת עזה וגדל בג'בליה. עבד ברשות האנרגיה בעזה. סיים את התואר הראשון באוניברסיטה האיסלאמית בעזה ונחשב לעילוי בלימודי הנדסת חשמל ומומחה לרכיבים שונים במזל"טים. היה מקורב לכמה מראשי החמאס והג'יהאד האסלאמי בעזה. הוא עבד ברשת החשמל והאנרגיה של עזה עד נסיעתו ללימודים. את הדוקטורט בהנדסת חשמל קיבל מאוניברסיטת מאלאייה במלזיה.
אל-בטש התגורר עם משפחתו בקואלה לומפור, שם עבד כמרצה וחוקר במכון הבריטי-מאלזי, אחת האוניברסיטאות הפרטיות במלזיה וכיהן כאימאם באחד המסגדים.
מותו
ב-21 באפריל 2018, בעת שהיה בדרכו מביתו לתפילה במסגד, חוסל בידי שני מתנקשים רכובים על אופנוע. משטרת מלזיה חקרה את ההתנקשות. משפחתו האשימה את המוסד בחיסולו, אך ישראל הכחישה באופן רשמי כל מעורבות בפרשה.
סט (עיר)
סֶט (בצרפתית: Sète, באוקסיטנית: Seta) היא עיר בדרום צרפת במחוז ארו בחבל אוקסיטניה על שפת הים התיכון. ידועה גם בכינוייה "ונציה של לנגדוק" בזכות הנמל שלה והתעלות החוצות אותה.
התפתחותה של סט מכפר קטן לעיר החלה עם השלמתה של ה-Canal du Midi ב-1681. העיר בנויה על וסביב הר סט קלייר (St Clair) וגובלת בצידה האחד באגם המלוח Bassin de Thau, המשמש בעיקר לגידול צדפות מאכל, ובצידה השני בים התיכון. סט מהווה נקודת הראשית המזרחית של תעלת מידי (Canal du Midi) ונקודת הסיום של התעלה מהרון לסט (Canal du Rhône à Sète). בעיר עוברת רכבת ויוצאות ממנה מעבורות למרוקו.
לעיר סט יש כ-300 ימי שמש בשנה והיא משמשת אתר תיירות משגשג.
דקסמתזון
דקסמתזון (Dexamethasone) הוא תרופה ממשפחת הקורטיקוסטרואידים. הוא משמש לטיפול במצבים מגוונים, בהם בין היתר בעיות ראומטיות, מספר מחלות עור, אלרגיות קשות, אסתמה, מחלת ריאות חסימתית כרונית, דלקת גרון, קנה נשימה וסימפונות, בצקת מוחית וטיפול משולב באנטיביוטיקה בשחפת. צורת המתן של דקסמתזון יכולה להיות דרך הפה, הזרקה לתוך שריר או במתן תוך-ורידי. ההשפעות של דקסמתזון נראות לעיתים קרובות בתוך יום ונמשכות עד כשלושה ימים.
סט (עיר)
בשנת 1947 הפליגה מנמל סט אוניית המעפילים "אקסודוס", אירוע המצוין באנדרטה בנמל.
דקסמתזון
שימוש ממושך בדקסמתזון עלול לגרום קנדידיאזיס, אובדן עצם, קטרקט, חבורות קלות, או חולשת שרירים. בארצות הברית מוגדר דקסמתזון כתרופה בקטגוריית סיכון בהיריון C כלומר השימוש בתרופה נעשה רק במקרה שבו ברור שהפונטנציאל הטיפולי עולה על הסיכונים שבכך. באוסטרליה, דקסמתזון נמצא בקטגוריה A, כלומר נעשה בתרופה שימוש נפוץ בהריון ולא נצפו נזקים לעובר. אין לקחת את התרופה בתקופת הנקה. לדקסמתזון יש השפעות אנטי-דלקתיות ודיכוי של מערכת החיסון.
דקסמתזון נרקח לראשונה ב-1957 ואושר לשימוש רפואי בשנת 1961. התרופה נמצאת ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי, רשימת התרופות היעילות והבטוחות ביותר במערכת הבריאות. דקסמתזון אינה תרופה יקרה, כשבארצות הברית טיפול חודשי בתרופה עולה פחות מ-25 דולר. התרופה זמינה ברוב המקומות בעולם. בשנת 2016 הייתה התרופה במקום ה-259 במספר המרשמים שלה בארצות הברית עם יותר ממיליון מרשמים.
סט (עיר)
בין האישים שנולדו בעיר נמנים פול ואלרי וז'ורז' ברסנס.
דקסמתזון
נגד דלקת
דקסמתזון משמש לטיפול במצבים דלקתיים ואוטואימוניים רבים, כגון דלקת מפרקים שגרונית ועווית הסמפונות (ברונכוספזם). ארגמנת תרומבוציטופנית חיסונית, ירידה במספר הטסיות בשל בעיה חיסונית, יכולה להיות מטופלת באמצעות כ-40 מ"ג ליום במשך ארבעה ימים; התרופה יכולה להינתן במחזורים של 14 יום. לא ברור אם דקסמתזון במצב זה הוא טוב בהרבה מאשר גלוקוקורטיקואידים אחרים.
התרופה ניתנת גם בכמויות קטנות לפני ולאחר ניתוחי שיניים מסוימים, כגון הוצאת שיני בינה, פעולה אשר לעיתים קרובות משאירה את המטופל עם לחיים נפוחות.
דקסמתזון ניתן לעיתים קרובות כטיפול בדלקת גרון, קנה נשימה וסימפונות בילדים, מאחר שמנה אחת יכולה להפחית את הנפיחות של דרכי הנשימה, וכך לשפר את הנשימה ולהפחית את אי הנוחות.
דקסמתזון ניתן בהזרקה לעקב כאשר מטפלים בדורבן, לפעמים בשילוב עם טריאמצינולון אצנויד.
כאשר התרופה ניתנת במינונים גבוהים, היא שימושית כדי לטפל בהלם אנפילקטי אלרגי.
דקסמתזון נמצא במגוון תכשירים כדוגמת טיפות עיניים, תרסיסים לאף ובטיפות אוזניים. דקסטמזון בצורה של שתל תוך עיני המטופל (שם מסחרי Ozurdex) אושר על ידי ה-FDA לטיפול בבעיות עיניים כגון בצקת מקולרי סוכרתית, חסימת וריד הרשתית המרכזית, ודלקת הענבייה. דקסמתזון שימש גם בשילוב עם אנטיביוטיקה לטיפול דלקת תוך עינית חריפה (endophthalmitis).
סרטן
חולי סרטן העוברים כימותרפיה מקבלים לעיתים קרובות דקסמתזון כדי לנטרל תופעות לוואי של הטיפולים נגד הגידול. דקסמתזון יכול להגדיל את האפקט נגד בחילה של אנטגוניסטים לקולטן, כגון אונדאנסטרון. המנגנון המדויק של אינטראקציה זו אינו מוגדר היטב, אבל משערים כי השפעה זו עשויה לנבוע בין היתר כתוצאה מעיכוב של סינתזה פרוסטגלנדין, השפעות אנטי דלקתיות, השפעות של דיכוי מערכת החיסון, ירידה בשחרור של אופיואידים אנדוגניים, או שילוב של הנ"ל.
בגידולים במוח (ראשוני או גרורתי), דקסמתזון משמש כדי להפחית את התפתחות הבצקת, אשר עלולה בסופו של דבר לדחוס מבנים אחרים במוח. דקסמתזון ניתן גם בטיפול במצבים של דחיסת חוט השדרה על ידי גידול.
דקסמתזון משמש גם כתרופה כימותרפית בגידולים המטולוגיים מסוימים, במיוחד בטיפול במיאלומה נפוצה, שבה התרופה ניתנת לבדה או בשילוב עם תרופות כימותרפיות אחרות כדוגמת תאליומיד, לנלידומיד, פלודרבין, בורטזומיב, או שילוב של דוקסורוביצין ווינקריסטין או בורטזומיב/ לנלידומידלנלידומיד/ דקסמתזון.
בעיות אנדוקריניות
דקסמתזון משמש גם לטיפול בהפרעה נדירה של ההתנגדות לגלוקוקורטיקואיד.
דקסמתזון יכול לשמש לטיפול בהיפרפלזיה מולדת של האדרנל במתבגרים ומבוגרים כדי לדכא את הייצור של ACTH. דקסמתזון ניתן בדרך כלל בלילה.
הריון
השימוש בדקסמתזון בהריון מצריך אישור רופא ומעקב. דקסמתזון עשוי להינתן לנשים בסיכון ללידה מוקדמת כדי לקדם את ההבשלה של ריאות העובר. השימוש בתרופה נקשר לתופעות של משקל לידה נמוך, אם כי ללא שיעור מוגדל של מוות ילודים.
מחלות גבהים
דקסמתזון משמש בטיפול בבצקת מוח תלוית גובה (HACE) ובצקת ריאות תלוית גבוה (HAPE). משלחות של מטפסי הרים מצוידות לרוב בתרופה כדי לעזור למטפסים להתמודד עם סיבוכים של מחלת גובה.
בחילה והקאה
דקסמתזון במתן תוך ורידי יעיל למניעת בחילה והקאות אצל אנשים שעברו ניתוח.
כאב גרון
מנה אחת של דקסמתזון או סטרואיד אחר מעודד את ההבראה מכאב גרון.
מחלת נגיף הקורונה
ב-16 ביוני 2020 התפרסם מחקר של אוניברסיטת אוקספורד לפיו טיפול בדקסתמזון בכמות קטנה (6 מ"ג ביום) עשוי להוריד את שיעורי התמותה ממחלת נגיף קורונה 2019 בכשליש עבור חולים מונשמים ובכחמישית עבור חולים המקבלים טיפול בחמצן. לא נצפו יתרונות עבור מטופלים שלא נזקקו לסיוע נשימתי. בחודש ספטמבר 2020 פרסם ארגון הבריאות העולמי המלצה לטפל בחולי קורונה קשים באמצעות דקסמתזון.
התוויות נגד
לדקסמתזון מספר התוויות נגד בהן בין היתר:
תופעות לוואי
השכיחות המדויקת של ההשפעות השליליות של דקסמתזון אינן זמינות, ולכן נעשו אומדנים לגבי ההיארעות של ההשפעות השליליות שלהלן על בסיס ההשפעות השליליות של סטרואידים קשורים ועל תיעוד אודות דקסמתזון.
נפוץ:
אינטראקציות
אינטראקציות מוכרות עם תרופות אחרות:
פרמקולוגיה
כמו גלוקוקורטיקואיד, דקסמתזון הוא אגוניסט של קולטן גלוקוקורטיקואיד (GR). אין לו פעילות מינרלוקורטיקואידית. יחס ההמרה של דקסמתזון לפרדניזון הוא 3 מ"ג דקסמתזון ל-20 מ"ג פרדניזון.
כימיה
דקסמתזון הוא קורטיקוסטרואיד פרגנאן סינתטי והוא נגזרת של קורטיזול (הידרוקורטיזון). הוא ידוע גם בשם 1-dehydro-9α-fluoro-16α-methylhydrocortisone או כ־9α-fluoro-11β, 9α-fluoro-11β,17α,21-trihydroxy-16α-methylpregna-1,4-diene-3,20-dione.
היסטוריה
דקסמתזון סונתז לראשונה בשנת 1957. הוא הוכנס לשימוש רפואי בשנת 1958.
נאנפינג
נָאנְפִּינְג (בסינית: 南平; בפין-יין: Nánpíng; ובעבר ינפינג) היא נציבות עירונית בדרג שלישי בקצה הצפוני של מחוז פוג'יין שבדרום-מזרח הרפובליקה העממית של סין. היא גובלת עם (וחולקת גם גבול קטן עם בירת המחוז פוג'ואו) מדרום-מזרח, עם  מדרום-מערב ועם מחוזות ג'ג'יאנג וג'יאנגשי מצפון-מזרח ומצפון-מערב בהתאמה. חלק מהרי וו-יי המפורסמים ממוקם בנציבות. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה 2,680,645 תושבים בשטח כולל של 26,282 קילומטרים רבועים, מתוכם 795,448 בשטח האורבני.