cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ז'אן-ז'ורז' וונגריכטן
מלונות סטארווד
וונגריכטן ושותפו פיל סוארז יצרו חברה חדשה עם מלונות סטארווד Starwood Hotels & Resorts Worldwide Inc וקטרטון פארטנרז, קרן השקעות פרטיות ממוקדת צרכן שתפעיל, תנהל ותהיה הבעלים של מסעדות בנכסי סטארווד כמו גם מיזמים נוספים שאינם קשורים למלונות. העסקה כוללת שבעה סניפים של ספייס מרקט ומיזמים נוספים ברחבי תבל. המספר הכולל של יעדים גסטרונומיים יסתכם ב-56 לפי החוזה. הראשון עתיד להשיק שני סניפי ספייס מרקט במלונות W Hotel באטלנטה ובאיסטנבול.
J&G Steakhouse (Scottsdale)
וונגריכטן פתח את הסטקייה החדש ביותר שלו בדצמבר 2008 מעל The Phoenician Resort בסקוטסדייל, אריזונה. הוא תואר כ"מסעדה מבריקה, סקסית ומקסימה", הקירות מורכבים מחלונות מהרצפה לתקרה המשקיפים על הנוף של אזור פיניקס/סקוטסדייל. המזון מורכב מסטייקים ופירות ים, המסעדה קיבלה ארבעה כוכבים מהעיתון Arizona Republic. והיא נחשבת לאחת משלוש הסטייקיות המובילות באזור פיניקס/סקוטסדייל.
המסעדה בוונקובר
וונגריכטן פתח מסעדה במלון שנגרי-לה בוונקובר, מלון פאר ש-Shangri-La Hotels and Resorts פתחו ב-2009. “Market by Jean-Georges” הוא שיתוף הפעולה הראשון בין שנגרי-לה וזוהי כניסתו של וונגריכטן לשוק ההסעדה הקנדי או זה של החוף המערבי.
סטקיית ז'אן-ז'ורז'
ז'אן ז'ורז' עומד לפתוח מסעדה על שמו בתוך אריה, אחד הנכסים הראשונים שייפתחו במרכז העיר CityCenter החדש בסטריפ של לאס וגאס. המסעדה תציג סטייקים המוגשים על לבנים לוהטות כמו גם מרכיבים אורגניים.
מרקט (בוסטון)
בנובמבר 2009 וונגריכטן פתח את מרקט (Market) ב-W Hotel החדש בבוסטון, כשבכוונתו שזה יהיה "צירוף של אוכל שוק ושוק של אמנות, שמשתנה מדי חודש".
ניהול
בספטמבר 2008, הגיע וונגריכטן להסכם שלפיו ישלם 1.7 מיליון דולר אחרי שהצוות שלו הגיש נגדו תביעה על כך שטיפים מאחדות מהמסעדות שלו השתלשל ישירות לכיסם של המנהלים.
השפעה
ניו יורק מגזין כתב שבשני העשורים שחלפו, לא הייתה לאף שף השפעה על תרבות האכילה במסעדות של הניו יורקים כמו ז'אן ז'ורז' - או על הדרך שבה שפים מבשלים ומסעדות אחרות נושאות עיניהן. "הוא המציא את התשובה האמריקנית לנובל קוויזין", אומר השף מאריו בטאלי. "כשהגעתי לראשונה לניו יורק, ספרו Simple Cuisine היה הגביע הקדוש עבור שפים צעירים, וז'וז'ו המקום החם ביותר בעיר."
ביוני 2009 הכין ז'אן-ז'ורז' סעודת ערב בביתו של המזכיר הכללי של האומות המאוחדות באן קי-מון. בין האורחים היו ראש עיריית ניו יורק מייקל בלומברג ונשיא ארצות הברית לשעבר ביל קלינטון.
משפחה
ז'אן-ז'ורז' נשוי למרג'ה אלן ולהם שלושה ילדים.
מונטריאול (כדורגל)
מועדון הכדורגל מונטריאול (בצרפתית: Club de Foot Montréal), ובקיצור מונטריאול (בצרפתית: CF Montréal), הוא מועדון כדורגל מקצועי קנדי מהעיר מונטריאול שבקוויבק, קנדה, המשחק במחוז המזרחי של ליגת ה-MLS. המועדון נוסד לראשונה בשנת 1992 בשם מונטריאול אימפקט (בצרפתית: Impact de Montréal, באנגלית: Montreal Impact). המועדון זכה בזיכיון הרחבה בליגת ה-MLS בשנת 2010, והתחיל לשחק בליגה בשנת 2012, כקבוצה הקנדית השלישית בליגה. המועדון שינה את שמו לשם הנוכחי ב-14 בינואר 2021.
בשנת 2015, מונטריאול הפך למועדון ה-MLS השני, ולמועדון הקנדי הראשון, שעלה לשלב גמר ליגת האלופות של CONCACAF, תחת שם המפעל הנוכחי מאז 2008, ובגמר הפסיד המועדון בסיכום שני משחקי הגמר נגד קלוב אמריקה. מונטריאול זכתה במפעל האליפות הקנדית בשנים 2013, 2014 ו-2019. המועדון משחק את משחקי הבית באצטדיון סאפוטו.
טרם ההצטרפות לליגת ה-MLS
הקבוצה נוסדה בדצמבר 1992 על ידי איש העסקים ג'ואי סאפוטו, בליגת ה-APSL, שם שיחקה עד שנת 1994. בין עונות 1995-1999 שיחקה הקבוצה בליגת ה-A-League, עד שבעונת 1999 פרשה הקבוצה מהליגה עקב סכסוכים בין הנהלת הקבוצה להנהלת הליגה. בעונת 2000 חזרה הקבוצה לליגה, אך הגיעה למצב של חדלות פרעון במהלך עונת 2001. הבעלים הראשון, סאפוטו, שיקם את הקבוצה והקים אותה מחדש כמלכ"ר בבעלות מדינת קוויבק ובבעלותו. הקבוצה המשיכה לשחק בליגה, ששינתה את שמה מספר פעמים במהלך השנים, עד שהפכה לליגת ה-USL. בעונת 2010 שיחקה הקבוצה בליגת ה-USSF, שהציגה קבוצות מה-USL וגם מהליגה שאליה התכוונו האימפקט להצטרף, ה-NASL. בעונת 2011 הצטרפה הקבוצה סופית ל-NASL. ב-2010 הוענק לקבוצה זיכיון MLS, ובעונת 2012 הצטרפה לליגה כישות משפטית שונה מהקבוצה ששיחקה ב-NASL, אך שמרה על שמה וסמלה.
אצטדיון הקבוצה מהקמתה עד 2008 היה אצטדיון CSCR בעיר. לקבוצה הייתה גם קבוצת מילואים מ-2006 עד 2010, שנקראה "התקפת שלושת הנהרות" (צרפתית: Trois-Rivières Attak) ושיחקה בליגת הכדורגל הקנדית (CSL). בשנת 2010 הקימה הקבוצה מחלקת נוער שייתרה את השימוש בקבוצת מילואים, והתקפת שלושת הנהרות נסגרה.
הקבוצה זכתה באליפויות בעונות 1994, 2004 ו-2009, כשהיא מסיימת את העונה הסדירה במקום הראשון בעונות 1995-97 ברציפות ובעונות 06–2003 ברציפות, אך מצליחה לזכות באליפות ובראשות הטבלה בעונה הסדירה יחד רק בעונת 2004. האימפקט הודחו מהפלייאוף ארבע פעמים בידי יריבתם רוצ'סטר ריינואוס, עד שלבסוף ניצחו אותם בגמר הפלייאוף של אותה עונת שיא ב-2004.
האימפקט זכו בגביע הסוחרים הקנדי בין 2002 ל-2008 ברציפות, כשהזכייה האחרונה העניקה לה כרטיס כניסה למוקדמות ליגת האלופות של CONCACAF, בפעם הראשונה בתולדותיה, עקב הקמתה מחדש של התאחדות הכדורגל הקנדית ושינוי המבנה של הליגה. מ-2009 שינה המפעל את שמו לאליפות הקנדית, והאימפקט לא זכו בו עד מעברם ל-MLS. במוקדמות ניצחו האימפקט את קבוצת ריאל אסטלי מניקרגואה (1-0 בסיכום שני המשחקים) והעפילו לליגת האלופות. בליגת האלופות סיימה הקבוצה את שלב הבתים במקום השני, אחרי מאזן של. בשלב שמינית הגמר פגשה מונטריאול את קבוצת סנטוס לגונה המקסיקנית, וניצחה אותה 0–2 במפגש הראשון, שנערך באצטדיון האולימפי במונטריאול שבו נכחו מספר שיא של 55,571 צופים. במפגש השני ניצחה סנטוס בתוצאה 2–5, והדיחה את האימפקט, אחרי שאלו הובילו 1–2 במחצית.
בנובמבר 2009 הודיעה הקבוצה על כוונתה להצטרף לליגה חדשה, ה-NASL, אך הקמת הליגה נדחתה בשנה עקב סכסוך של הקבוצות המקימות וה-USL, והוקמה ליגה זמנית שנקראה USSF, שבה שיחקו קבוצות משתי הליגות. בעונת 2011 עברה הקבוצה סופית לליגת ה-NASL, ובעונת 2012 מימשה את הזיכיון שניתן לבעליה והפכה לקבוצת MLS המשחקת באזור המזרחי של הליגה, ולקבוצה הקנדית השלישית בתולדות הליגה, אחרי מועדון הכדורגל טורונטו וקבוצת ונקובר וייטקאפס.
קבלת הזיכיון
הרעיון לתת לאימפקט זיכיון לשחק בליגת ה-MLS ניתן לקבוצה לאחר הקמת האצטדיון החדש, אצטדיון סאפוטו, שמכיל יותר מ-20,000 מקומות, ב-2008. אף על פי שלמועדון הכדורגל טורונטו היה חוזה על בלעדיות של קבוצה מקנדה בליגה עד 2009, כשה-MLS פרסמה את רשימת הקבוצות המועמדות להצטרף לליגה אחרי עונת 2011 - הרשימה כללה את האימפקט.
לעומת כל האמור, הקבוצה לא נכללה ברשימה הסופית של הקבוצות המרחיבות, אך לאחר שהוייטקאפס מוונקובר קיבלו רישיון ב-2009, בעלי הקבוצה שלח בקשה נוספת לזיכיון, שהתקבלה, ובעונת 2012 התחילה הקבוצה לשחק ב-MLS. רוב הסגל הראשוני של הקבוצה הצטרף אליה במסגרת דראפט ההרחבה של שנת 2011.
הליגה הראשונה
את העונה הראשונה שלה ב-MLS סיימה הקבוצה במקום השביעי במזרח, עם מאזן של. הקבוצה רשמה שיא לצופים במשחק כדורגל בקנדה, כשלמשחק נגד לוס אנג'לס גלאקסי באצטדיון האולימפי הגיעו 60,860 צופים.
בפברואר 2013 זכתה הקבוצה בטורניר הכדורגל הקלאסי ע"ש וולט דיסני שנערך בדיסניוורלד בפלורידה, התואר הראשון של הקבוצה במיתוגה החדש כקבוצת MLS. במאי אותה שנה זכתה מונטריאול לראשונה באליפות הקנדית במתכונתה החדשה, תואר גדול ראשון, שגם העניק לה את המקום הקנדי בליגת האלופות של CONCACAF. הקבוצה סיימה את הליגה במקום החמישי במזרח, המוביל לפלייאוף, עם מאזן של . בפלייאוף הפסידה הקבוצה ליוסטון דינמו בסיבוב הנוקאאוט הראשון.
בליגת האלופות של 2013/14 סיימה הקבוצה את שלב הבתים במאזן של, אך לא העפילה לשלב הבא בשל הפרש שערים.
בעונת 2016 סיימו האימפקט במקום החמישי במזרח, ובפלייאוף ניצחו בשני הסיבובים הראשונים את די.סי. יונייטד ואת ניו יורק רד בולס, אך הפסידו ליריבה טורונטו בגמר המזרח בתוצאה כוללת של 7-5, על אף שניצחו במשחק הראשון 3-2. בשלוש העונות הבאות סיימה הקבוצה ממונטריאול במקום השביעי ומטה בקונפרנס וזכתה פעם אחת באליפות הקנדית.
תארים
טרום-MLS:
MLS:
סטטיסטיקות
הערה: רק שערים בעונה הסדירה של ה-MLS נספרו.
מעולם לא הבטחתי לך גן של ורדים
מעולם לא הבטחתי לך גן של ורדים (באנגלית: I Never Promised You a Rose Garden) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1977 בבימויו של אנתוני פייג', עם קת'לין קווינלן וביבי אנדרסון בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על ספר בשם זה מאת ג'ואן גרינברג בשם העט חנה גרין משנת 1964. הספר מבוסס על חוויותיה האישיות ועובד גם למחזה בשנת 2004.
הספר הוא עדיין רב המכר הידוע ביותר שנכתב על סכיזופרניה מנקודת מבטו של אדם שחווה זאת מבפנים. הספר התפרסם כרומן בדיוני, ורק בהמשך נחשפה המחברת בשמה האמיתי והעידה על כך שהספר מבוסס על חוויותיה מגיל שש עשרה, כאשר אובחנה כסכיזופרנית והייתה מאושפזת בבית חולים, שפעל באוריינטציה פסיכואנליטית. גרינברג טופלה על ידי האנליטיקאית פרידה פרום - רייכמן, שהייתה אחת התאורטיקניות הבולטות בארצות הברית בשנות הארבעים והחמישים בשדה הטיפול בסכיזופרניה. הספר זכה לפופולריות רבה, וכבר באמצע שנות השבעים המכירות עמדו על מיליוני עותקים.
בסרט מופעים דניס קווייד ומל גיבסון בתפקידי קמע כשחקני בייסבול.
תקציר עלילה
דברה בלייק (קת'לין קווינלן) היא נערה בת 16 שהוריה מביאים אותה לטיפול במוסד פסיכיאטרי בגלל התנהגות מוזרה וניסיון התאבדות על ידי חיתוך ורידי הידיים. ד"ר פריד (ביבי אנדרסון) מתמנית לטפל בה.
דברה נמצאת בתוך עולם פנטזיה שבנתה לעצמה והיא חושבת שהוא אמיתי. היא נמצאת בתוך שבט פראי שנקרא "איריה" ומדברת בשפה "איריאנית" שידועה רק לה. היא רואה את הפראים האלה בכל החדרים והפינות הנסתרות במוסד.
היא מבקשת מהרופאה לשחרר אותה במהירות מהפראים האלה אך ד"ר פריד אומרת לה שזה לא קל וכי "מעולם היא לא הבטיחה לה גן של ורדים". היחסים ביניהם יודעים עליות וירידות ודברה מנסה שוב להתאבד על ידי חיתוך ורידי הידיים.
מבין המאושפזות יש לציין את הלן (סינייה האסו) שצורחת ומכה אותה, שתיהן מחוללות ריב גדול במוסד שבסופו האחים הובס (ריי סנטוני) ומקפרסון (נורמן אלדן) קושרים אותן למיטה.
מיס קורל (סילביה סידני) היא המבוגרת בין המאושפזות ונמצאת בטיפול שנים רבות עם התפרצויות שבסופן קשירה למיטה. היא מלמדת את דברה מתמטיקה בעת שהיא צלולה.
לי (סוזן טיירל) היא החברתית בין המאושפזות והיא פוצחת בשיר עליז וריקוד וזוכה לתשואות המאושפזות.
לבסוף מצליחה ד"ר פריד לשחרר את דברה מעולם הפנטזיות שלה. בסוף הולכות דברה וקלרה (דרלן קרביוטו) לצפות במשחק בייסבול ושני שחקנים (דניס קווייד ומל גיבסון) מסכימים לשתף אותן במשחק.
סופיה, נסיכת רומניה
סופיה, נסיכת רומניה (ברומנית: Sofia, Principesă a României; נולדה ב-29 באוקטובר 1957) היא בתם הרביעית של מיכאי הראשון, מלך רומניה ואנה, מלכת רומניה.
ביוגרפיה
סופיה נולדה בארמון טאטוי שביוון השייך למשפחת המלוכה היוונית, סנדקיתה הייתה בת דודתו של אביה סופיה, מלכת ספרד, היא התחנכה בשווייץ שם התגוררה משפחתה תקופה מסוימת ובבריטניה. היא למדה שנתיים אמנות יפה וצילום באוניברסיטת דרום קרוליינה באשוויל (University of North Carolina at Asheville), לאחר מכן היא למדה עיצוב גרפי בבית הספר קורקוראן לאומנות ועיצוב (Corcoran School of the Arts and Design) שבוושינגטון די. סי..
משפחתה
ב-1998 נישאה לאלן מייקל לאונס ביארניקס וב-1999 נולדה בתה היחידה, אליזבטה מריה דה רומניה ביארניקס. בשנת 2002 התגרשו בני הזוג.
אברהם בר מנחם
אברהם בר מנחם (16 במאי 1912 – 24 במרץ 2017) היה פוליטיקאי, דוקטור למשפטים ומגשר ישראלי. כיהן כראש  חוף אשקלון הראשון וכראש עיריית נתניה החמישי, בין השנים 1967–1969 ובין השנים 1974–1978.
ביוגרפיה
אברהם בר מנחם נולד ב-16 במאי 1912 בעיר גיסן שבגרמניה, בשם אלפרד גוטסמוט, בן לברטה לבית ברמן ועמנואל גוטסמונט, שהיה סוחר בדים ובגדים. למד משפטים באוניברסיטה בגיסן וקיבל תואר דוקטור. בשנת 1934, בעקבות עליית היטלר לשלטון, נמלט להולנד.
בשנת 1938 עלה לארץ ישראל בנישואי סרטיפיקט והצטרף לקיבוץ גברעם, שם נישא ליוהנה, שנפטרה בשנת 2012. בשנים 1948–1950 היה מזכיר ועד גוש יישובי הנגב. בשנת 1953 נבחר לראש המועצה האזורית חוף אשקלון. בשנת 1956 עבר להתגורר בנתניה. שימש מזכיר מועצת פועלי נתניה ופעל לביסוס ההסתדרות בעיר. כעבור שש שנים נבחר לחבר מועצת העיר.
בשנת 1965 מונה לממלא מקום ראש העירייה, וביוני 1967 נבחר לראשות עיריית נתניה, במסגרת הסכם רוטציה עם ראש העירייה הקודם, משה שקד, וכיהן בתפקיד זה עד 1969. בתקופה זו תוכנן ונבנה שובר הגלים הראשון בחופי העיר. בשנת 1969 התמודד שוב על ראשות העירייה, אך הפסיד לעובד בן עמי ומונה לממלא מקום ראש העירייה. בשנת 1974 נבחר פעם נוספת לראשות העירייה, וכיהן בתפקיד זה עד 1978. בשנת 1978 כונן ברית ערים תאומות בין נתניה ועיר הולדתו, גיסן, והעיר ניס שבצרפת.
נפטר ב-24 במרץ 2017, כחודשיים לפני יום הולדתו ה-105. הותיר אחריו שלושה ילדים.
הגנים הבוטניים בסינגפור
הגנים הבוטניים הוקמו באתר הנוכחי בשנת 1859 על ידי האגודה החקלאית לגננות. הגנים מילאו תפקיד מרכזי בתנופת סחר הגומי באזור בתחילת המאה העשרים, כאשר המנהל המדעי הראשון שלהם, הנרי ניקולאס רידלי, עמד בראש המחקר על גידול הצמח. על ידי השלמת הטכניקה של שאיבת גומי, שעדיין נמצאת בשימוש כיום, וקידום ערכה הכלכלי באזור, תפוקת הגומי התרחבה במהירות.
גן הסחלבים הלאומי, שנמצא בתוך הגנים הראשיים, ידוע כמתקדם במיוחד במחקרי הסחלבים, וחלוץ בהרבעת כלאיים. הגן את קובע את מעמדה של המדינה כיצואנית גדולה של סחלבים חתוכים. בסיוע של האקלים המשווני טרופי, הגן מאכלס את אוסף הסחלבים הגדול ביותר, של 1,200 מינים ו-2,000 כלאיים.
בעת הפיכת המדינה לעצמאית, הגנים הבוטניים של סינגפור סייעו להפוך את האי ל-"עיר גן טרופי", כינוי ותדמית שהמדינה ידועה בה. בשנת 1981 נבחר סחלב הטיפוס ההיברידי, ואנדה מיס ז'ואקים, כפרח הלאומי של האומה. "דיפלומטיית הסחלבים" של סינגפור מעניקה כבוד לראשי מדינות, נכבדים וסלבריטאים, באמצעות קריאה של הכלאיים המשובחים ביותר על שמם.
היסטוריה
רק כעבור 30 שנה נפתחו הגנים הבוטניים הנוכחיים, בשנת 1859, כאשר הוקצב לאגודה החקלאית לגננות בסינגפור 32 דונם אדמה בטנגלין על ידי הממשלה הקולוניאלית, שהשיגה אותה מהסוחר הו אה קיי, המכונה וומפואה, תמורת קרקע ברציף הסירות.
1859–1876
הגנים החדשים החלו לתפקד בעיקר כ"פארק תענוגות" עבור הציבור. לורנס ניבן נשכר כמפקח ומעצב נוף, כדי להפוך את המטעים ואת וסבך יערות הגשם לגן ציבורי. ניבן וצוותו עבדו בפיתוח הגנים כדי לדמות את הסגנונות של נוף הגנים האנגליים. מתווה הגנים כפי שהוא כיום מבוסס במידה רבה על העיצוב של ניבן. בשנת 1866 התרחבו הגנים בכיוון צפון מערב של כ-12 דונם, כאשר הוסף לגן אגם ברבורים. בשנת 1868 הושלמה בניית בורקיל הול. בסופו של דבר, אזל כספה של האגודה החקלאית לגננות בסינגפור את הכספים, מה שהוביל לכך שהממשלה הקולוניאלית לקחה שליטה על הגנים בשנת 1874.
1877–1920
שתילי הגומי הראשונים הגיעו לגנים מגני קיו בשנת 1877. חוקר טבע, הנרי ניקולס רידלי, הידוע כ-"רידלי המטורף", הפך למנהל הגנים בשנת 1888 ועמד בראש גידול הגומי. בהצלחה בניסיונותיו עם שתילת גומי, רידלי שכנע חקלאים ברחבי חצי האי המלאי לאמץ את שיטותיו. התוצאות היו מדהימות, מלאיה הפכה למפיקה וליצואנית הגדולה ביותר בעולם של גומי טבעי.
1920-1985
הישג נוסף של הגנים היה חלוציות בהכלאת סחלבים על ידי פרופסור אריק הולטום, מנהל הגנים בשנים 1925–1949. הטכניקות שלו הובילו לכך שסינגפור הייתה אחד המרכזים המובילים בעולם לגידול סחלבים. כיום יש בו את האוסף הגדול ביותר של דגימות צמחים טרופיים.
במהלך הכיבוש היפני בסינגפור בין השנים 1942–1945, נודע להיידזו טנקאדאטה (田中 館 秀 三), פרופסור לגאולוגיה מאוניברסיטת טוהוקו האימפריאלית, על האפשרות שניתן יהיה לבזוז את הגנים והמוזיאון בגלל הכיבוש, וניהל משא ומתן ישירות עם גנרל טומויוקי ימאשיטה כדי להשיג שליטה בגנים הבוטניים של סינגפור ובמוזיאון. בתחילת הכיבוש הוא דאג שלא יבוצע גזל בגנים ובמוזיאון. שני המוסדות המשיכו לתפקד כמוסדות מדעיים. הולטום ואדריד ג'ון הנרי קורנר נכלאו בגנים והונחו להמשיך בעבודת הגננות שלהם. הממשלה והצבא היפני לא היו מוכנים לממן את המוסדות. עם זאת, טנקאדאט נאלץ לשלם מכיסו משכורות לצוות התחזוקה ולעובדים נוספים. שמם של הגנים השתנה לגנים הבוטניים של שונאן (昭南 植物園). טנאקה חזר ליפן ביולי 1943, וד"ר קוואן קוריבה (郡 場 寛), פרופסור בדימוס לבוטניקה מהאוניברסיטת קיוטו ומזכ"ל המחלקה לעניינים כלליים של הצבא היפני בחצי האי המלאי, מונה למנהל הגנים והמוזיאון, תפקידים שהוא מילא עד סוף המלחמה.
1986-עתה
הגנים הבוטניים של סינגפור הובאו לשליטת מועצת הגנים הלאומיים. לגנים נוספו מתקני ציבור חדשים ומשופרים, מתקני מחקר ומתקני אימונים (1990-2005).
בשנת 2009 הוכרז על הרחבת הגנים. בסך הכל נוספו 18 דונם אדמה שהרחיבו את הגנים כמעט פי ארבעה מגודלם המקורי בשנת 1859, המכונים "יער הלמידה של הגנים", שהושלם במלואו בשנת 2018. בשטח הנוסף נכלל מרכז פרשנויות לשימור יער וגלריה לאמנות להיסטוריה של הטבע, השוכנת במבנים קולוניאליים בני יותר ממאה שנה. ביער הלמידה מוצגים מיטב העצים הטרופיים הגדלים בתנאים המקומיים, המחזקים את מעמדם של הגנים הבוטניים כמכון מוביל למחקר, שימור וחינוך. למבקרים ביער מוצעים טיולים בנושאיים שונים בתוך יער הלמידה, המציעים עצי ענק, עצים בעלי צורות מעניינות, אוסף של מיני פירות ואגוזים נדירים, וגן במבוק.
אטרקציות
הגן גובל בהולנד רוד ונאפייה רוד מדרום, קלוני רוד ממזרח, שדרת טיירסל וקלוני פארק רוד ממערב, וכביש בוקיט תימה מצפון. המרחק הקווי בין הקצוות הצפוניים לדרומיים הוא כ-2.5 ק"מ. ישנן מספר כניסות לאזורים שונים בגנים, כאשר שער טנגלין, הפונה להולנד רוד בדרום נחשב לכניסה הראשית הגדולה לפארק.
גן הסחלבים הלאומי
גן הסחלבים הלאומי הוא האטרקציה העיקרית בגנים הבוטניים, אשר ממוקם בצד התיכון-מערבי של הגנים. באתר ההררי, בן השלושה דונם, אוסף של יותר מ-1,000 מינים ו-2,000 כלאיים של סחלבים.
יער גשם
בגנים הבוטניים של סינגפור ישנו יער גשם טרופי קטן בגודל של כשישה דונם, הוותיק יותר מהגנים עצמם. יער הגשם בגנים הבוטניים, וכן יער גשם גדול יותר הנמצא בשמורת הטבע בוקיט תימה, ממוקמים בגבולות העיר סינגפור. סינגפור היא אחת משתי הערים הגדולות היחידות שממוקמים בתחומיהן יערות גשם טרופיים, יחד עם ריו דה ז'ניירו, בה ממוקם יער טיג'וקה.
גן הג'ינג'ר
בגן הג'ינג'ר מוצגים רבים ממיני משפחת הג'ינג'ר (Zingiberaceae). הגן נפתח רשמית בשנת 2003, ומוקם בסמוך לגן הסחלבים הלאומי. הגן בן דונם אחד, ופועלת בו מסעדה בשם מסעדת האליה.
המרכז הבוטני ושער טנגלין
המרכז הבוטני מכיל את שני הבלוקים המשרדיים החדשים והכיתות המשודרגות באזור ליבת טנגלין. במרכז פועלים ספריית בוטניקה וגננות, וכן ההרבריום הסינגפורי (ראשי תיבות בינלאומיים: Herb. SING), המאכלס 750,000 דגימות צמחים שונות.
המסדרונות והמסלולים של מרכז הבוטניקה מכוסים בטביעות עלים. ישנם גם מספר גילופי עץ הפזורים בשטח, וקירות אנכיים מכוסים בשרך.
הביתן הירוק הוא "הגג הירוק" הראשון בסינגפור. דשא, עשבים שוטים וצמחים מכסים את הגג המשופע באופן מלא. בביתן הירוק נמצא דלפק שירותי המבקרים, וכן בית קפה בשם Food For Thought במרתף.
משרדיהם של מנהלי המקום לשעבר, הנקראים הולטום הול (על שם אריק הולטום, מנהל הגנים בשנים 1925–1949) והרידלי הול (על שם הנרי ניקולס רידלי, מנהל הגנים הראשון בין השנים 1888-1911) נשתמרו, וכיום ידועים כמוזיאון המורשת של הגנים הבוטניים של סינגפור. רידלי הול פועל גם כאולם אירועים.
גן הילדים של ג'ייקוב באלאס
הגן נבנה בעלות של 7 מיליון דולר סינגפורי (מתוכם 99 מיליון דולר נתרמו על ידי ג'ייקוב באלאס). הוא ממוקם בקצה הצפוני והשקט יותר של הגנים הבוטניים. לגן מרכז מבקרים משלו, הכולל בית קפה. הגן נפתח ביום הילדים, ב-1 באוקטובר 2007. בגן ישנם אזורי משחק שונים, כגון אזור משחקי מים, מגרש משחקים קטן, בתי עץ, מגלשות ומבוך. בגן ישנן תערוכות אינטראקטיביות המלמדות כיצד מתרחשת הפוטוסינתזה, וגן קטן המלמד כיצד ניתן להשתמש בצמחים לייצור צבעים, משקאות או כצמחי מרפא.
במרכז המבקרים של גן הילדים ניצב פסל של האמן הישראלי צדוק בן דוד, בשם Mystree, שהוזמן על ידי מוזיאון יד ושם בשנת 2010. מרחוק הפסל נראה כמו עץ, אך מבדיקה מדוקדקת יותר ניתן לגלות 500 דמויות אנושיות.
על אף שהוא נחשב לחלק מהגנים הבוטניים, לגן הילדים יש כניסה משלו לאורך דרך בוקיט תימה, הקיימת כמתחם נפרד.
אטרקציות אחרות
שורת צמחים טרופיים גדלה על גדת נחל סראקה, המתפתלת במורד גבעה קטנה. נקודות השיא העיקריות בהליכת לאורך הנחל הן עצי הסראקה הצהובה (Saraca cauliflora) והסראקה האדומה (Saraca declinata). אטרקציות נוספות באזור הן עמק הדקל, אזור הבאנדסטנד, גן השמש וגן שעון השמש.
בגנים הבוטניים יש שלושה אגמים: אגם סימפוניה, אגם אקו ואגם הברבורים. בבמת קרן שו באגם סימפוניה מתקיימות מדי פעם הופעות בחינם בסופי שבוע. מבין המופיעים הבולטים נמנים התזמורת הסימפונית של סינגפור והתזמורת הסינית של סינגפור. ב-10 באוקטובר 2008, הוצב פסל של המלחין פרדריק שופן דרומית לאגם סימפוניה.
שדה התעופה ארושה
שדה תעופה ארושה הוא שדה תעופה לטיסות פנים ברובע אולאסיטי בעיר ארושה, בירת מחוז ארושה בטנזניה. בקצה המערבי של השדה נמצאת משואה לא-כיוונית (מזהה: AR). השדה הוקם ב-1956 כשדה תעופה פרטי, וב-1961 לאחר הקמת טנגניקה עבר השדה לבעלות ממשלתית.
הגנים הבוטניים בסינגפור
אתר מורשת לאומית
בקשה רשמית לרישום הגנים הבוטניים של סינגפור כאתר מורשת עולמית הוגשה לאונסק"ו בינואר 2014. ההצעה הדגישה את חשיבותם ההיסטורית והתרבותית של הגנים, ואת הישגיה בשימור ובמחקר. מסמך מועמדות בן 700 עמודים נערך ונכתב במשך שנה וחצי, בהובלת האגף לשימור אתרים ומונומנטים של המועצה הלאומית למורשת (NHB), ומנהל הגנים הבוטניים, ד"ר נייג'ל טיילור.
שדה התעופה ארושה
חברות תעופה ויעדים
שדה התעופה ארושה משרת על ידי שש חברות תעופה:
הגנים הבוטניים בסינגפור
אתר מורשת לאומית
כחלק מהתהליך, היה עליהם לזכות בהערכת המועצה הבינלאומית לאנדרטאות ואתרים (ICOMOS), איגוד מקצועי נפרד. ב-16 במאי 2015, צוות המומחים של ICOMOS תמך בכיתוב ללא סייג - ההמלצה הטובה ביותר האפשרית, והסביר: "הגנים מדגימים את התפתחות הגן קולוניאלי-טרופי הבריטי לגן בוטני מודרני ברמה עולמית, מוסד מדעי ומקום לשימור וחינוך".
ב-4 ביולי של אותה שנה, בבון, דן מושב 39 של הוועדה למורשת עולמית בהצעת הגנים הבוטניים, כאשר כל 21 החברים אישרו את ההצעה.
הגנים הבוטניים של סינגפור הם הגן הטרופי הראשון, והגן הבוטני השלישי המופיעים ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו. הכבוד צוין רבות כמחווה הולמת לעשור העצמאות החמישי של המדינה.
יוזמת השלום הצרפתית (2016)
יוזמת השלום הצרפתית נועדה לכנס ועידת שלום בינלאומית בפריז ולהניע מחדש את תהליך השלום הישראלי-פלסטיני.
פרטי היוזמה
שר החוץ הצרפתי הציג את יוזמת משרדו במילים הבאות: "צרפת תחל בשבועות הקרובים בהכנות לוועידת שלום בינלאומית שתקבץ יחדיו את הצדדים ואת השותפים העיקריים למשא ומתן - האמריקאים, האירופים והערבים - על מנת לשמר ולהביא לכך שחזון שתי המדינות לא ירד לטמיון."
היוזמה היא בת שלושה שלבים:
היוזמה הוצגה לראשונה ב-29 בינואר בנאום שנשא שר החוץ הצרפתי לורן פביוס בפריז. פביוס אמר אז כי אם היוזמה תיכשל, צרפת תכיר בפלסטין כמדינה. ב-10 בפברואר התפטר פביוס מתפקידו והוחלף על ידי ז'אן-מארק ארו. למרות החילופים, רעיון הוועידה הבינלאומית נותר חלק ממדיניות ממשלת צרפת, ומשרד החוץ הצרפתי ממשיך לקדמה.
תגובת ישראל
ב-16 בפברואר 2016 צרפת הציגה באופן רשמי יוזמתה לנציגי משרד החוץ הישראלי.
נציגי משרד החוץ דחו את היוזמה, וציינו כי איום ההכרה במדינה פלסטינית מרוקן מתוכן את רעיון הוועידה. דובר משרד החוץ אמר שעמדת משרד החוץ הישראלי היא משא ומתן ישיר עם הפלסטינים, ללא כל ניסיון לקבוע מראש את תוצאות המשא ומתן. "עיקרון זה, המלווה את התהליך מתחילתו, זוכה לתמיכה של הקהילה הבינלאומית לאורך השנים, ועמד גם בבסיס המשא ומתן לשלום עם ירדן ומצרים." כמו כן העלה משרד החוץ בפני נציגי צרפת את בעיית גל הטרור הפלסטיני וההסתה לשנאה ולאלימות שמלבה אותו, והצביע על החובה להיאבק בהם בהתמדה.
ב-28 באפריל דחתה ממשלת ישראל באופן רשמי את יוזמת השלום הצרפתית.
בישיבת הממשלה ב-3 ביוני נמסר שישראל מעדיפה לקדם את היוזמה האזורית שאותה דוחף נשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי, על פני היוזמה הצרפתית, משום שסיכויי ההצלחה שלה גדולים יותר. א-סיסי בעצמו נסוג בינתיים מתוכניתו והביע תמיכה ביוזמה הצרפתית.
ב-22 ביוני נאם נשיא המדינה ראובן ריבלין בפרלמנט האירופי וקרא לאיחוד האירופי שלא לכפות הסדר על ישראל והפלסטינים במסגרת היוזמה הצרפתית: "היא רק מרחיקה את השלום. חתירה להסדר קבע כעת תדחף את שני העמים לחיק הייאוש".
תגובת הפלסטינים
בתחילת פברואר 2016 הציגה צרפת את פרטי היוזמה לנציגים פלסטינים, שהגיבו בחיוב.
גם נשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, אמר כי הוא תומך ביוזמה, וקרא להקמת מנגנון בינלאומי לסיום הכיבוש הישראלי.
ועידת השלום בפריז
ועידת השלום הבינלאומית בפריז נפתחה ב-15 בינואר 2017 בהשתתפות שרי חוץ ודיפלומטים בכירים מכ-70 מדינות וארגונים בינלאומיים. בוועידה לא השתתפו נציגים של ישראל או הפלסטינים.
בפתיחת הוועידה אמר ז'אן-מארק ארו, שר החוץ של צרפת: "כולנו כאן כי אנחנו מודעים לעד כמה המצב דחוף ועד כמה צריך לדחוף מחדש את תהליך השלום. אני מודע להסתייגויות לגבי הוועידה הזו ולגבי הספקות האם היא בכלל צריכה להתקיים... אבל צרפת חושבת שזה חשוב לחדש את הדחיפה להשגת שלום. עבור צרפת ומשתתפי הוועידה אין מטרה אחרת זולת השגת שלום, והמצב בשטח מלמד שאין יותר מדי זמן לאבד". כמו כן שיבח את החלטה 2334 של מועצת הביטחון של האו"ם.
ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו יצא נגד ועידת פריז וכינה אותה "ועידת סרק".
ישראל באולימפיאדת הנוער לילהאמר (2016)
אולימפיאדת הנוער לילהאמר היא משחקי החורף האולימפיים לנוער ה-2 המתקיימים. המשלחת הישראלית השתתפה לראשונה במשחקי החורף האולימפיים לנוער וכללה 2 ספורטאים המתחרים ב-2 ענפי ספורט שונים. המשלחת הישראלית הבוגרת הראשונה למשחקי החורף האולימפיים הייתה בשנת 1994 לאולימפיאדת לילהאמר.
נושא דגל ישראל בטקס הפתיחה היה הגולש האלפיני, איתמר בירן.
הרכב המשלחת הישראלית
המשלחת כללה 2 ספורטאים שהתחרו ב-2 ענפים.
ישראל
המשלחת הישראלית לא זכתה באף מדליה לאורך המשחקים.
30x30 פיקסלים החלקה אומנותית
בנים
30x30 פיקסלים סקי אלפיני
בנים
סליפ טריין ארנה
הסליפ טריין ארנה (באנגלית: Sleep Train Arena) הוא אולם ספורט רב תכליתי בסקרמנטו שבקליפורניה ששימש עד שנת 2016 כאולמה הביתי של קבוצת הסקרמנטו קינגס מליגת ה-NBA. בעבר אירח גם את הסקרמנטו מונארכס מה-WNBA וסקרמנטו אטאק מה-Arena Football League. האולם אירח בשנת 2009 את המכה האמריקאית הגדולה של WWE ה-6.
בוסטון קורבט
'''תומאס פ. "בוסטון" קורבט (Thomas P. "Boston" Corbett''', 29 בינואר 1832 – 1 בספטמבר 1894) היה חייל בצבא האיחוד שירה והרג את ג'ון וילקס בות', המתנקש בחייו של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן. הוא נעלם בשנת 1888, אולם על פי ראיות נסיבתיות מעריכים שהוא נהרג בשריפה בהינקלי, מינסוטה (Great Hinckley Fire) בשנת 1894.
ראשית חייו
קורבט נולד בשנת 1832 בלונדון, אנגליה והיגר ביחד עם משפחתו לעיר ניו יורק בשנת 1839. משפחתו נדדה בין מספר מקומות עד שלבסוף התיישבה בעיר טרוי (Troy) שבמדינת ניו יורק. כבר מגיל צעיר החל קורבט להתמחות במקצוע הכובען, מקצוע שבו הוא החזיק לסירוגין במשך כל חייו.
ככובען נחשף קורבט באופן קבוע לאדים של כספית (Mercury(II) nitrate), כאשר החומר משמש לטיפול בפרוות הכובעים. חשיפה ממושכת לאדי הכספית יכולה לגרום לתופעות של הזיות ופסיכוזות (ידוע בתור "רעידות הכובען" - "Hatter Shakes"). ישנם מספר היסטוריונים שהעלו תאוריה על פיה המצב הנפשי של קורבט לפני ואחרי מלחמת האזרחים נבע כתוצאה מהחשיפה לאדי הכספית.
משפחה ולידה מחדש
לאחר פרק זמן מסוים שבו עבד קורבט ככובען בעיר טרוי, שב קורבט לניו יורק סיטי. לאחר מכן הוא נישא, אולם אשתו וילדו מתו במהלך הלידה. בעקבות המוות, עבר קורבט מניו יורק סיטי לבוסטון, בנוסף על כך כתוצאה מהמוות נכנס קורבט לדיכאון והפך לאלכוהוליסט. הוא לא היה מסוגל להחזיק עבודה ונהפך לחסר בית. לאחר לילה של שתייה חריפה, הוא התעמת עם מטיף ברחוב ששכנע אותו להצטרף לכנסייה המתודיסטית האפיסקופלית (Methodist Episcopal Church). לאחר הפגישה קורבט חדל לשתות ונהפך למאמין אדוק. כחלק מתהליך האמונה, קורבט עבר טבילה, ושינה את שמו לבוסטון (Boston) על שם העיר בה נהפך למאמין. הוא החל ללכת למפגשים במספר כנסיות בבוסטון שם זכה לכינוי "The Glory to God Man". בניסיון להדמות לישו קורבט חדל מלהסתפר והחל לגדל שיער ארוך (הוא חויב להסתפר כאשר הצטרף לצבא האיחוד).
בשנת 1857 הוא החל לעבוד במפעל כובעים בבוסטון, הוא נחשב לעובד אשר היה בקיא בתחום הכובענות, אולם היה ידוע בכך שנטל לעיתים קרובות הפסקות בזמן העבודה על מנת לשיר ולהתפלל. נוסף על כך הוא החל לעבוד בתור מטיף ברחוב, דבר שהקנה לו תוך זמן קצר מוניטין של "אקסצנטרי מקומי" ו"דתי פנאטי" בסביבת בוסטון. ב-16 ביולי 1858, קורבט קיבל הצעה מגונה משתי פרוצות, במהלך הליכתו ממפגש בכנסייה לביתו. קורבט שהיה מוטרד עמוקות מן ההצעה שקיבל, החל לקרוא לאחר ששב לביתו את פרקים 18 ו-19 בהבשורה על פי מתי (מוזכר שם משפט המתאר אנשים שהפכו את עצמם לסריסי מלכות למען השם). לאחר מכן במטרה להימנע מפיתויים מיניים ולהישאר קדוש, הוא סירס את עצמו באמצעות זוג מספרים. אחרי הסירוס הוא פנה תחילה לקבוצת תפילה ורק לאחר מכן פנה לטיפול רפואי.
המרדף אחרי ג'ון וילקס בות'
ב-24 באפריל 1865, נשלח הגדוד של קורבט לעצור את ג'ון וילקס בות', אשר התנקש בחייו של הנשיא אברהם לינקולן ב-14 באפריל 1865. ב-26 באפריל הקיף הגדוד של קורבט מבנה של חוות טבק בווירג'יניה, בחווה הסתתרו בות' ושותפו דייוויד הרולד. כתוצאה מכך שהבינו שהם מוקפים, הרולד נכנע אולם בות' סירב להסגיר את עצמו. על מנת לגרום לבות' לצאת החוצה הועלתה החווה באש אולם בות' נשאר בה. במשך כל זמן המעצר קורבט הוצב על יד סדק גדול שהיה בקיר האסם בו התחבא בות'. בראיון שנערך בשנת 1878, קורבט טען שראה את בות' מכוון אליו את רובה הקרבין שלו ובשל כך נאלץ לירות בו על מנת לפגוע על אף שמזכיר המלחמה באותה תקופה, אדווין סטנטון נתן הוראה כך שיש לתפוס את בות' בחיים. הכדור שנורה פגע מאחור בראש של בות' ופצע אותו קשה, בות' מת כשעתיים לאחר הפגיעה.
מספר עדי ראייה לירי לעבר בות' סתרו את גרסתו של קורבט לאירועים והטילו ספק בכך שקורבט הוא האחראי לירי לעבר בות'. קצינים שהיו ליד קורבט בעת הירי טענו שהם לא ראו אותו יורה ברובה שלו (הרובה של קורבט מעולם לא נבדק). הם טענו שקורבט טען שהוא האיש שאחראי לירי רק לאחר שקונגר העלה את השאלה מי ירה בבות'. ריצ'רד גארט, שהיה בעל החווה בה נתפס בות', סתר גם הוא את גרסתו של קורבט בדבר הטענה להגנה עצמית, גארט עצמו טען שבות' עצמו לא זז לפני הירי.
על אף העובדה הביקורת על פעולתו של קורבט, הוא התקבל על ידי רוב הציבור כגיבור. על חלקו בתפיסת בות' קיבל קורבט חלק מן הפרס של ה-100,000 דולר שהוצב על ראשו של בות'. בסה"כ קיבל קורבט 1,653.84 דולר (שווה כ-25,000 דולר בשנת 2015).
חיים אחרי המלחמה
באוגוסט 1865, לאחר שיחרורו מהצבא, שב קורבט לעבודתו ככובען בברוקלין, בנוסף לעבודתו המשיך קורבט לפקוד באופן קבוע את הכנסייה באזור בו התגורר. מאוחר יותר כאשר עסקי הכובעים באזור בוסטון נחלשו, עבר קורבט לעיירה דאנבורי, קונטיקט. בנוסף לצד הכלכלי, קורבט ראה גם צד דתי במעבר תוך כדי מטרתו להטיף ברחבי המדינה ("Preached in the country rount about"). בשנת 1870 קורבט התמקם מחדש בקמדן, ניו ג'רזי, שם נודע כ-"Methodist lay preacher". התנהגותו הבעייתית של קורבט תרמה לכך שלא הייתה לו את היכולת להחזיק עבודה במקום קבוע לאורך זמן, הוא פוטר באופן סדרתי ממספר מקומות עבודה בשל העובדה שהיה באופן קבוע מפסיק את עבודתו על מנת להתפלל עבור שותפיו לעבודה. מתוך מטרה להרוויח כסף, קורבט ניסה להעביר הרצאות באמצעות פנס קסם על ההתנקשות בבות'. קורבט העביר הרצאות בבתי ספר, קבוצות מפגש של נשים וכדומה. בשל העובדה שהיה בעל התנהגות בלתי יציבה ושנאומיו והרצאותיו היו מבולבלים, הוא מעולם לא נתבקש לחזור ולהעביר הרצאה נוספת במקום בו כבר היה.
ר.ב הובר, אשר התיידד בתקופה מאוחרת יותר עם קורבט, טען שקורבט עצמו האמין ש"אנשים שהיו בדרגים גבוהים בוושינגטון בעת ההתנקשות" ניסו לפגוע בו. הוא האמין שהאנשים הללו פעלו נגדו מכיוון שהוא שלל מהם את האפשרות להעמיד לדין את בות'. כמו כן הוא חשב שהאנשים הללו הם אלו שגרמו לפיטוריו ממספר עבודות שונות. הפרנויה ממנה סבל קורבט, קיבלה חיזוק כאשר הוא קיבל בדואר מכתב שנאה על הריגת ג'ון וילקס בות'. הוא החל לפחד מנקמה ("Booth's Avengers"), והיה משוכנע שישנם ארגונים אשר מתכננים לנקום בו, דבר אשר גרם לו להסתובב עם אקדח כל הזמן. כאשר הפרנויה התגברה, החל קורבט לנופף באקדחו אל עבר כל בן אדם אשר נראה בעיניו חשוד.
בשנת 1875, כאשר הלך למפגש של חיילי האיחוד בקולדויל, אוהיו, נכנס קורבט לעימות עם מספר אנשים בנוגע למותו של ג'ון וילקס בות'. במסגרת העימות הועלתה השאלה האם בות' בכלל נהרג, דבר שעורר את זעמו של קורבט. במסגרת העימות הוא שלף את האקדח תוך מטרה לירות על אחד מהאנשים שהעלו את השאלה, אולם הוא נעצר לפני שהספיק לירות. בשנת 1878, עבר קורבט לקונקורדיה (Concordia), קנזס, שם רכש אדמה והקים לעצמו מקלט (Dugout). הוא המשיך גם שם בעבודתו כמטיף ונהג ללכת לעיתים קרובות למפגשים וכנסים דתיים. (Revival meeting).
אחרית חייו
מצבו של קורבט הלך והדרדר עם השנים. ב–1886 ארגון של יוצאי צבא גילה רחמים על התמהוני, והציע לו משרה של עוזר לשוער בבית המחוקקים של מדינת קנזס בטופיקה. ב-15 בפברואר הוא האמין (כנראה מהתקף פסיכוזה) שהקצינים בבית המחוקקים מפלים אותו, כתוצאה מכך, הוא החל לרדוף אחרי הקצינים תוך כדי שהוא מנופף באקדחו. במהלך האירוע קורבט נעצר ולא נפגע אף אחד. ביום שלאחר מכן, השופט קבע כי קורבט אינו שפוי ("מטורף") ושלח אותו למקלט עבור חולי נפש. ב–26 במאי 1888, בשעת ההתעמלות של החוסים, הבחין קורבט בנער שליח הקושר את סוסו בחזית המוסד. הוא התנתק מהקבוצה, קפץ על הסוס ונמלט מהמקום. הוא רכב על גבי סוסו לניאודשה (Neodesha), קנזס, שם הוא שהה למשך זמן קצר אצל ריצ'רד טאצ'ר, אותו הוא הכיר מן התקופה בה שניהם היו שבויי מלחמה. כאשר הוא עזב הוא אמר לטאצ'ר שהוא מתכוון להגיע למקסיקו.
נכון להיום, מעריכים כי קורבט לא הגיע למקסיקו, אלא התיישב במבנה שהוא הקים ביערות בסביבת הינקלי, במזרח מינסוטה. על פי הערכות הוא נהרג בשריפה בהינקלי, מינסוטה (Great Hinckley Fire) ב-1 בספטמבר 1894. על אף שאין הוכחה חד משמעית לכך שהוא בין ההרוגים, השם תומאס קורבט הופיע ברשימת הנעדרים והמתים של השריפה.
בשנים שבאו לאחר התאריך המשוער בו נהרג קורבט, מספר אנשים טענו שהם האנשים ש"נקמו את נקמתו של לינקולן". מספר שנים לאחר הפעם האחרונה בה נראה קורבט (בנאודשה, קנזס), איש מכירות באניד, אוקלהומה, מילא טפסים תוך שהוא משתמש בשם של קורבט וזאת במטרה לקבל הטבות בפנסיה. לאחר חקירה התברר שהאדם אינו בוסטון קורבט והוא נשלח לכלא. בספטמבר 1905, נעצר אדם נוסף בדאלאס שטען שהוא בוסטון קורבט. כמו במקרה הקודם גם כאן לאחר חקירה התברר שהוא מתחזה והוא נשלח לכלא ומאוחר יותר הועבר לבית חולים עבור חולי נפש.
הנצחתו
בשנת 1958, הוקמה אנדרטה לזכר בוסטון קורבט לצד הכביש הראשי בקונקורדיה, קנזס. כמו כן ישנו שלט המסמל היכן היה ביתו בתקופה בה חי בעיירה זו.
בתרבות
בשנת 1962, במסגרת התוכנית "איש החוק" (Lowman), של רשת ABCwestren הוצגה דמות בדיונית המבוססת על קורבט. הדמות עצמה שוחקה על ידי דאבס גריר.
מוחמד האטה
מֻוחַמַּד הָאטָא (באינדונזית: Mohammad Hatta; 12 באוגוסט 1902 – 10 במרץ 1980) היה מדינאי אינדונזי ומראשי מלחמת העצמאות של אינדונזיה לצד סוקרנו ומאוחר יותר שירת בתור ראש ממשלת אינדונזיה ונודע בתואר "המכריז" על פועלו בעצמאות המדינה.
שנותיו הראשונות והשכלה
מוחמד האטה נולד בפורט דה קוק במערב סומטרה שבאיי הודו המזרחיים ההולנדיים ב-12 באוגוסט 1902. על אף כי אביו נפטר עוד כשהיה תינוק, הוא גדל בסביבה משפחתית בטוחה ואמידה, שעודדה הישגים בלימודים ונאמנות לדת האסלאם. מאפיינים אלה הפכו לעתיד חתימת ידו במהלך הקריירה שלו כאחד האינטלקטואלים המובילים בתנועה האפרו-אסייתית האנטי-קולוניאלית.
בילדותו האטה קיבל את החינוך הטוב ביותר שהיה באינדונזיה ההולנדית, כולל לימוד תיכון בשפה ההולנדית בג'קרטה. עם צאתו להולנד להמשך לימודיו בבית הספר למסחר (אוניברסיטת ארסמוס המודרנית) ברוטרדם כבר פיתח עניין רב בעניינים פוליטיים, לאחר שכיהן עוד בהיותו בשנות העשרה כקצין בארגוני הנוער במערב סומטרה וג'קרטה. זמן קצר לאחר שהגיע לרוטרדם הוא הפך לראשו של האיחוד האינדונזי (Perhimpoenan Indonesia) בתקופה שבה הוא אימץ ראייה פוליטית מפורשת.
האטה לא חזר לאינדונזיה, כפי שהוא וחבר שותפיו הלאומיים כינו את המושבה ההולנדית, עד שנת 1932. במהלך עשר השנים הללו התגלה כמנהיג מעבר לים של התנועה הלאומנית האינדונזית והתוודע לעמיתים המייצגים תנועות עצמאות אחרות, כולל המנהיג ההודי ג'ווהרלל נהרו.
בשנת 1927 האטה הואשם על ידי הרשויות ההולנדיות בכתיבת מאמרים בוגדניים. לאחר שהיה כלוא במשך שנה וחצי, התגונן האטה בהצלחה על עצמו ועל מקורביו בנאום בית משפט מסעיר ובלתי מתפשר, אשר עם פרסומו באינדונזיה העניק העלאה מרובה להשפעת תנועת העצמאות.
לאחר חזרתו לאינדונזיה האטה ובני ארצו מסומטרה ביקשו לאחד כוחות עם מנהיגים לאומניים אחרים, כולל סוקרנו. המאמצים הארגוניים של אישים אלה סוכלו על ידי המדיניות המדכאת של המדינה הקולוניאלית. סוקרנו היה הראשון להיעצר והוגלה לפלורס; בשנת 1934 האטה ותומכו סוטאן שהריר נעצרו ונכלאו בסופו של דבר במחנה הכלא בדיגול, מערב גינאה החדשה. מאוחר יותר הם הועברו לאי בנדה, שם המשיכו לנסח את רעיונותיהם ולהביע אותם במאמרים שהופצו בערים רבות באינדונזיה.
כאשר כוחות ההולנדים במזרח הרחוק נכנעו אל האימפריה היפנית בתחילת 1942 לאחר קרב איי הודו המזרחיים, האטה, דאז חזרה בג'קרטה, קיבל תפקיד מנהיגותי חדש בראש הממשלה האינדונזית ה"חופשית", תחת חסות יפן במסווה למרחב השגשוג המשותף של מזרח אסיה רבתי.
מלחמה ועצמאות
יחד עם סוקרנו וסוטאן שהריר השתתף האטה בממשלת הכיבוש היפנית. הוא נותר בתקשורת עם גורמים מחתרתיים של התנועה הלאומית, והוא השתמש בתפקידו כסגן יו"ר פוטרה - ארגון הומני שנוצר בשנת 1943 - כדי להמשיך בהכנות פוליטיות לקראת עצמאות.
עם קריסת השאיפות האימפריאליות של יפן לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, אינדונזיה הכריזה על עצמאות ב-17 באוגוסט 1945 מיפן ומממלכת ארצות השפלה. הימים שקדמו לאירוע זה היו סוערים וכללו "חטיפה" קצרה של סוקרנו וחטה על ידי צעירים שדחקו למען פעולה דרמטית מצד מנהיגיהם.
סוקרנו והאטה חתמו על הכרזת העצמאות ובמהירות נקבעו על ידי הפרלמנט הזמני לנשיא וסגן נשיא, בהתאמה. ארבע השנים הבאות היו תקופת מאבק מזוין נגד ההולנדים, שהתכוונו להחזיר את השליטה על איי הודו המזרחית. עבור האטה זו הייתה תקופה של פעילות פוליטית אינטנסיבית שכללה מעצר נוסף שביצעו בו הרשויות ההולנדיים וקרע מעמיק עם סוקרנו. מקראת הסדר הפך האטה חשוב יותר ויותר למען מטרת הריבונות של אינדונזיה וניצחונה על הכוחות ההולנדיים. פועלו החשוב ביותר במשא ומתן היה כאשר התנגד להפוך את אינדונזיה למדינה פדרלית.
אידאולוגיה והשפעה
אף על פי שלאחר מכן הושם האטה בצד המפה הפוליטית על ידי סוקרנו הרועש והתוקפני יותר, רבים מעמדותיו הפכו חשובות לא רק באינדונזיה אלא גם מבחינה בינלאומית. הוא היה היה תומך מרכזי בארגון המדינות הבלתי-מזדהות כמו גם בסוציאליזם חברתי. על פועלו כאחד הכלכלנים המובילים באינדונזיה, האטה ידוע כ"אבי התנועה הקואופרטיבית האינדונזית".
הוא גם האמין כי יש לבסס את הסוציאליזם האינדונזי באסלאם המשמש גורם מאחד לאומי. מכיוון שהיה במקורו מסומטרה והיה שונה כל כך בסגנון אישיותו מסוקרנו, הג'אווני, השניים נחשבו כמשלימים לחלוטין זה את זה בייצוג הפוליטי של הזרמים והתרבויות השונות מכל רחבי המדינה.
בסופו של דבר היו אלו אותם הבדלים אשר גרמו לפירוק השותפות של האטה וסוקרנו, וכאשר סוקרנו זנח את התהליכים הפרלמנטריים לטובת "דמוקרטיה מודרכת" בשנות ה-50 המאוחרות, הוריד האטה את הכובע וירד מהבמה הפוליטית. קריסת משטרו של סוקרנו בבלבול ובזלזול בשנת 1966 ועלייתו של סוהארטו לא הובילה לחזרתו של האטה לעמדה פוליטית רשמית; הממשלה היורשת בפיקודו של סוהארטו נשלטה על ידי הצבא, ארגון שהאטה ראה בו מושחת, לא יעיל ולא מתאים לממשל בשום פנים ואופן.
מוחמד האטה נותר ברקע הפוליטיקה האינדונזית לאורך כל שנות ה-70 למעט תקופה קצרה בשנת 1978, כאשר הסכים לשמש כיו"ר כללי של הקרן למכון למודעות חוקתית. הקרן סיפקה פורום לביטויים נועזים של ביקורת ממגוון רחב של מתנגדים לממשלת סוהארטו, אולם היא לא הצליחה להחליש באופן משמעותי את שליטתו של הצבא במוסדות ציבוריים, והיא איבדה את המומנטום שניסתה לצבור כאשר האטה נפטר ב-14 במרץ 1980.
פרוטנגוילה פלאו
פרוטנגוילה פלאו (שם מדעי: Protanguilla palau) הוא מין של דג מסדרת הצלופחאים המהווה מין יחיד במשפחת הפרוטנגויליים (Protanguillidae). זהו מין קדום מאוד המהווה מאובן חי שמוצאו לפני 200 מיליון שנה, בתור היורה שבעידן המזוזואיקון. הוא נמצא ב-2010 בידי חוקרים שצללו במערה תת-ימית בשונית אלמוגים באי פלאו שבאוקיינוס השקט.
אורך צלופח זה רק 18 סנטימטרים והוא בעל מעל 90 חוליות בעצמות החוטם, דבר הידוע רק ממיני צלופחים מאובנים. בנוסף הוא בעל זיזי זימים קשותים בשונה מכל מין צלופח אחר, אף שיש אותם לכמה דגי גרם אחרים. דבר זה גרם לחוקרים לשייך אותו למין במשפחה עצמאית וקדומה יותר מכל צלופח חי.
כיום אין ליצור מצב שימור קבוע ולא ברור כמה דגים כאלה יש בעולם.
צ'ריטי וייקפילד
צ'ריטי וייקפילד (באנגלית: Charity Wakefield; נולדה ב-18 בספטמבר 1980) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה
וייקפילד נולדה בסאסקס שבאנגליה. כשהייתה תינוקת עברה עם אמה, קרוליין, לספרד לעיר ל'אמפויה (L'Ampolla) שבקטלוניה. הן חזרו לאנגליה כשהייתה בת ארבע. לווייקפילד יש אחות למחצה בשם אוליביה. סבה מצד אמה היה השחקן ג'יימס הייטר.
וייקפילד למדה בקולג בקסהיל, ובין השנים 2000 ל-2003 למדה משחק בבית הספר לדרמה באוקספורד. בנוסף למשחק היא גם מנגנת בכינור ויש לה קול סופרן.
הופעת הבכורה של וייקפילד על המסך הייתה בשנת 2004 בסרט "". היא כיכבה בהפקה של BBC One של אגדות ילדים בפרק "רפונזל", בה גילמה דמות של שחקנית טניס צעירה בשם "רפונזל". היא שיחקה גם בדרמה "חדר מיון 1907".
בתיאטרון הופיעה וייקפילד במחזה "Yesterday Was a Weird Day" העוסק בפיגועים בלונדון שהתרחשו בשנת 2005. היא שיחקה בתפקיד קונסטנס במחזה "שלושת המוסקטרים" בתיאטרון בריסטול אולד ויק, ובתפקיד איליין במחזה "הבוגר" בתיאטרון ניו ויק. היא זכתה לשבחים על הופעתה בתפקיד סוזן במחזה "Baby with the Bathwater" שהוצג בתיאטרון אולד רד ליון.
ב-2015 הופיעה וייקפילד בתפקיד מרי בוליין בסדרת הדרמה "וולף הול" של BBC2. עוד שיחקה בדרמה של NBC בשם "The Player" יחד עם פיליפ וינצ'סטר ווסלי סנייפס.
דומיניק בול
דומיניק בול (באנגלית: Dominic Ball; ב-2 באוגוסט 1995, ולווין גרדן סיטי) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר.
קריירה
דומיניק בול החל לשחק עבור קבוצת נוער של טוטנהאם הוטספר בשנת 2011. ב-22 בינואר 2015 הוא הושאל לקבוצת הפוטבול ליג השנייה בה עשה הופעת בכורה כשחקן מקצועי. ב-13 באוגוסט 2015 סוכמה השאלתם של נתן אודווה ודומיניק בול לגלאזגו ריינג'רס עד לסיום העונה. במדי הקבוצה הוא עלה לליגת העל הסקוטית.
בשנת 2016 הוא חתם לשלוש שנים ברות'רהאם יונייטד, אך שוחרר כעבור חמישה חודשים. הוא שיחק במספר קבוצות בהשאלה, עד שבשנת 2019 עבר לקווינס פארק ריינג'רס.
קריירה בינלאומית
דומיניק בול שיחק בנבחרות הנוער של אירלנד הצפונית. בשנת 2013 הוא הוזמן לנבחרת אנגליה לנועד עד גיל 20 ועשה בנבחרת זו שש הופעות.
ג'ון קייר
קריירה מוקדמת
קייר נולד ב-6 ביולי 1856, ולאחר שקיבל את השכלתו המוקדמת במכללת ווימבלדון, למד באקדמיה הצבאית המלכותית, ווליץ', ולאחר מכן הצטרף כלוטננט משנה לרגימנט הארטילריה המלכותי בפברואר 1876. הוא שיר בסוללה בהודו, ואחרי שש שנים הועבר לארטילריית הסוסים המלכותיים. בשנת 1884, הועלה לדרגת קפטן, וחזר ל-RFA. הוא הפך לרוכב מיומן בתותחנים, ובעוד שהיה כבד מכדי להתמודד במרוצי סוסים מסורתיים, הוא השתתף במרוצי נקודה ואירועים דומים. לאחר שלמד בבית הספר לארטילריה, הוא נכנס למכללה לפיקוד ומטה בשנת 1892, ולאחר מכן הועלה לדרגת מייג'ור ומונה למפקד סוללת שדה באנגליה.
מאוחר יותר קייר עבר חזרה ל-RHA ופיקד על סוללה עם פרוץ מלחמת הבורים השנייה באוקטובר 1899. יחידתו לא נשלחה עם כוח המשלוח, והוא נשאר בבית בשלבים הראשונים של המלחמה. עם זאת, בתחילת 1901 הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה למפקד הגדוד ה-1 של היומנרי הקיסרי שזה עתה הוקם ונשלח לשרת בדרום אפריקה. הוא פיקד על הגדוד במשך מספר חודשים לאורך נהר אורנג', ובדצמבר 1901 מונה למפקד רובאי ארטילריה רכובה המלכותית. הוא נשאר עם יחידה זו עד זמן קצר לפני תום המלחמה, וקיבל את דרגת קולונל ב-26 ביוני 1902. עבור שירותיו בדרום אפריקה, הוא אוזכר בשדרים, וכן זכה במדליית המלכה עם חמישה תפסים. לאחר תום המלחמה ביוני 1902 שב לבריטניה בספינה "טירת דונוטאר" שהגיעה לסאות'המפטון ביולי 1902.
פייר ג'קסון
פייר דשון ג'קסון (באנגלית:  Pierre Deshawn Jackson; נולד ב-29 באוגוסט 1991) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת גלאטסראיי.
ג'ון קייר
קריירה מוקדמת
הוא עבר בחזרה ל- RHA כלוטננט קולונל באפריל 1902, והועבר להודו, שם הועלה רשמית לקולונל ומונה קצין מטה, ובשנת 1907 הוענק לו פיקוד על חטיבה באללהאבאד. בשנת 1909 הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל, ובשנת 1911 הוא חזר לביתו. ביולי 1912 הוא מונה למפקד דיוויזיית סאות' מידלנד, חלק מהכוח הטריטוריאלי, ופיקד עליה עד יולי 1914, אז מונה למפקד הדיוויזיה ה-6, יחידה של הצבא הסדיר באותה תקופה שבסיסה היה באירלנד.
פייר ג'קסון
קריירת תיכון
ג'קסון למד בתיכון דסרט פינס בלאס וגאס. בעקבות קריירה בולטת, שבה היה מלך האסיסטים של מדינת נבדה, הוא עבר לקולג' של דרום איידהו (CSI). ב-CSI, ג'קסון הוביל את גולדן איגלס לאליפות הלאומית של איגוד האתלטיקה הלאומית (NJCAA) בשנת 2011, וזכה בתואר MVP של הטורניר. הוא העמיד ממוצעים של 18.6 נק' ו-4.4 אסיסטים למשחק בעונת 2011/2010, ונבחר לחמישיית העונה באול-אמריקן וב-NJCAA בסיום העונה.
ג'ון קייר
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייסה הדיוויזיה כחלק מחיל המשלוח הבריטי, והיא יועדה לשרת ביבשת אירופה. עם זאת, התוכנית המקורית לשליחת שש דיוויזיות לצרפת שונתה בגלל חשש מנחיתות גרמניה בבריטניה, והדיוויזיה השישית בילתה את החודש הראשון למלחמה בעתודה במזרח אנגליה. בספטמבר 1914 היא נחתה בצרפת, ומיד לחמה בקרב על האן. בהמשך השנה הוא פיקד על הדיוויזיה בקרב ארמנטייר ובקרב איפר הראשון. באמצע שנת 1915 מונה קייר למפקד הקורפוס ה-6 החדש שהוקם, והשתתף עמו בקרב לוס בספטמבר 1915. בדצמבר 1915 הותקף הקורפוס על ידי הצבא הגרמני הקיסרי באמצעות גז פוסגן, הפעם הראשונה שבה נעשה שימוש בצורת לוחמה כימית זו.
ב-8 באוגוסט 1916 פרש קייר מפיקודו על הקורפוס ה-6, בעוד שההסבר הרשמי למהלך ניתן כתוצאה מתשישות או מחלה, הגורם האמיתי היה סכסוך אישי בין קייר לאדמונד אלנבי, מפקדו בראש הארמייה השלישית. אלנבי היה ידוע לשמצה בגלל התנהגותו הפיקודית האכזרית עם הכפופים לו, וקיבל את הכינוי "השור" בגלל התוקפנות שלו בקרבם. קייר מחה בעבר בפני דאגלס הייג, המפקד הראשי של חיל המשלוח, וכתוצאה מכך רכש את הכינוי בארמייה השלישית של "המטאדור" - כלומר האיש שיכול היה להתמודד עם "השור".
פייר ג'קסון
קריירת קולג'
לאחר שסיים תיכון, ג'קסון עבר לביילור כדי להשלים את הקריירה שלו בקולג'. הוא העמיד אצל הבירס ממוצעים של 13.8 נקודות ו 5.9 אסיסטים בעונת 2011-12. הוא עזר להוביל את ביילור ל-8 הגדולות של טורניר ה-NCAA ב-2012, שם הם הפסידו בסופו של דבר לאלופים העתידיים קנטקי. ג'קסון נבחר לחמישיית העונה השנייה בביג-12 וקיבל ציון לשבח על ידי סוכנות הידיעות Associated Press, על השתתפותו המוצלחת בביג-12.
ג'ון קייר
לאחר המלחמה
קייר פרש רשמית מהצבא הבריטי ביולי 1918, ופרסם ספר המפרט את מחשבותיו לעתידו שלאחר המלחמה של הצבא הבריטי, תחת הכותרת "מבט של עין חייל" (1919). בו קרא ל"צבא לאומי אמיתי", לצד רפורמות ליצירת "כנסייה לאומית". הרפורמות שהציעו כללו קיצוץ גודל הכוחות הסדירים בימי שלום, לצד צמצום משמעותי בכוחות הפרשים, וארגון מחדש של הכוחות הביתיים והקולוניאלים לטובת יעילות טובה יותר. באופן חריג יותר, הוא גם ציפה לשליטה ממשלתית חזקה בעבודה בכל התחומים - "תוכנית לאומית של שירות אישי למדינה" - ויצירת "סנאט צבא" שיפקח על ארגון וממשל הצבא הלאומי. הסנאט היה ממלא תפקידים גם בתקופת שלום וגם בזמן מלחמה, ויכול לשמש גוף מייעץ הדומה לממשל המלחמה בזמן מלחמה. בפנסיה הוא שימש כסגן לוטננט ושופט שלום בווריקשייר.
פייר ג'קסון
קריירת קולג'
ג'קסון חזר לביילור, שם רשם את עונתו הטובה ביותר. הוא נבחר להיות שחקן העונה בטרום עונה של הביג-12.
ב-4 באפריל 2013, סיים ג'קסון את קריירת הקולג' עם ניצחון בגמר על איווה בטורניר NIT. באותה עונה הוא עמד על ממוצעים של 19.8 נק' ו -7.1 אסיסטים למשחק.
ג'ון קייר
לאחר המלחמה
קייר נפטר בספא לימינגטון במחוז ווריקשייר, ב-3 במאי 1937, בגיל 80.
פייר ג'קסון
קריירה מקצועית
ג'קסון נבחר במקום ה-42 בדראפט ה-NBA לשנת 2013 על ידי פילדלפיה 76'. ב-12 ביולי 2013, זכויות הניהול עליו נמכרו יחד עם זכויות הניהול על ג'רו הולידיי, לניו אורלינס פליקנס תמורת נרלנס נואל. יומיים לאחר מכן, הוא הצטרף לפליקנס לליגת הקיץ.
ב-ביולי 2013, חתם חוזה לשנה מול אסוול ליון-וילרבאן מהליגה הצרפתית. אולם, עזב את הקבוצה בספטמבר 2013 בטרם החל להשתתף במשחקים.
ב-נובמבר 2013, ג'קסון נבחר בבחירה הרביעית בליגת הפיתוח של ה-NBA על ידי איידהו סטמפד. ב-3 בפברואר 2014, השתתף במשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח. ב-4 בפברואר 2014, קלע 58 נקודות נגד טקסס לג'נדס, שיא נקודות בליגת הפיתוח, שנשבר בהמשך.
ב-20 בפברואר 2014, ג'קסון עזב את איידהו כדי לעבור לטורקיה. למחרת, הוא חתם בפנרבחצ'ה למשך שארית העונה. ב-10 באפריל 2014, שוחרר מפנר לאחר שרשם במדיה שישה משחקים בלבד. הוא עמד על ממוצע של 3.3 נקודות ו-1.3 אסיסטים.
ב-27 ביוני 2014, חזר ג'קסון לפילדלפיה 76' מהפליקנס תמורת זכויות הניהול על רוס סמית'. ב-1 ביולי 2014, הוא הצטרף לסיקסרס לליגת הקיץ. במשחקו הראשון בליגת הקיץ באורלנדו ב-5 ביולי, הוא קרע את האכילס שלו במחצית הראשונה בהפסד 77-83 לאורלנדו מג'יק. על אף הפציעה, הוא חתם על חוזה מובטח חלקית בפילדלפיה ב-24 ביולי 2014. ג'קסון שוחרר מפילדלפיה לאחר חצי שנה.
ב-15 ביולי 2015, ג'קסון חזר לפילדלפיה לאחר ממוצעים של 12 נקודות למשחק בשני משחקיו בליגת הקיץ בלאס וגאס. למרות זאת, פילדלפיה ויתרה עליו מאוחר יותר ב-26 באוקטובר לאחר שהופיע בשלושה משחקי טרום עונה.
ב-6 בינואר 2016, ג'קסון חזר לאיידהו. הוא השתתף בהופעת הבכורה שלו בעונה, שהסתיימה לאחר שלושה ימים בניצחון 98-92 על פורט ויין מאד אנטס. ב-4 במרץ הוא נמכר לטקסס לג'נדס בתמורה לאריק גריפין. ב-20 במרץ שוחרר מטקסס מבלי שערך הופעה אחת במדיה.
ביולי 2016, הצטרף ג'קסון לפורטלנד טרייל בלייזרס לליגת הקיץ.
ב-18 באוקטובר 2016, חתם ג'קסון על חוזה לחודש במועדון הקרואטי צדביטה זאגרב. ג'קסון הופיע בצדביטה בשני משחקי יורוקאפ וחמישה משחקים בליגה הקרואטית.
ב-30 בנובמבר 2016, ג'קסון חזר לטקסס לג'נדס. לאחר שהופיע 10 משחקים במדי הלג'נדס, הוא חתם בדאלאס מאבריקס ב-27 בדצמבר 2016. באותו לילה, הוא עלה להופעת הבכורה שלו ב-NBA בהפסד 123-107 ליוסטון רוקטס.
ב-6 בינואר 2017, ויתרה עליו דאלאס. יומיים לאחר מכן, הוא חזר לטקסס לג'נדס. הוא חזר למאבריקס ב-25 בינואר. הוא התחיל את הקדנציה השנייה שלו במדי המאבריקס נגד אוקלהומה סיטי ת'אנדר ב-26 בינואר. במהלך המשחק נפצע ג'קסון בעצם הזנב השמאלית.
כעבור יומיים הוא עזב וחזר ללג'נדס.
ב-6 בפברואר 2017, הוא נבחר לשחק עם נבחרת המערב באולסטאר של ליגת הפיתוח של ה-NBA.