cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טילבורך
שלוש תחנות רכבת משמשות את העיר: טילבורך, טילבורך-אוניברסיטה וטילבורך ריסהוף. השטח בהיקף של 750 דונם סביב לתחנת הרכבת המרכזית היה בעבר בבעלות חברת הרכבות ההולנדית ושימש אותה כאחד ממרכזי התחזוקה הארציים. לאחרונה הוא נרכש על ידי העיר ועובר הסבה להיות אזור אירועים עירוני.
היסטוריה
מעט ידוע על ראשית ימיה של טילבורך. שמה של העיר מופיע לראשונה במסמכים משנת 709 לספירה, אך במשך מאות שנים לא קיים אזכור למקום. בימי הביניים המאוחרים מוזכר השם טילבורך יותר כאזור מאשר כשם של יישוב מסוים. אוכלוסייתה התרכזה בעיקר בשני כפרים קטנים, אחד מהם היה הידוע בשם "מזרח טילבורך" (Oost-Tilburg), שם שהשתקף מאוחר יותר בשם "הרובע המזרחי" (Oisterwijk). כפר זה התרכז סביב לטירה קטנה, שהייתה בנויה ככל הנראה מעץ, על גבי גבעה קטנה, ושננטשה ונהרסה לאחר כמה מאות שנים. מטירה זו לא נותר דבר, למעט שרידים מעטים של החפיר ברובע המזרחי. במאה ה-14 הוכרזה טילבורך כמנור, יחד עם חוירל השכנה היא זכתה בתואר "המנור של טילבורך וחוירל".
לאחר מכן הועברו הזכויות של טילבורך כמנור לידיהם של כמה אצילים. הכנסתם הגיעה ממיסים, מקנסות ומריבית ששולמה על ידי הכפריים.
במאה ה-15 בנה אחד מאדוני טילבורך, יאן ואן השטרכט, את טירת טילבורך, שהוזכרה בכמה מסמכים היסטוריים. הטירה נהרסה ב-1858 כדי לבנות עליה מפעל, אך זכרה עדיין קיים בסמל העיר. העתק של יסודות הטירה שוחזר ב-1995 במיקומה המקורי לאחר שהמפעל נהרס. ב-1803 הופרדה חוירל מטילבורך וב-18 באפריל 1809 הוענקו לטילבורך זכויות עיר. באותה שנה מנתה אוכלוסיית העיר כ-9,000 תושבים.
המלך וילם השני
וילם השני, מלך הולנד (מלך בשנים 1840–1849) חיבב מאוד את טילבורך. "כאן אני יכול לנשום בחופשיות ולהרגיש מאושר", הוא אמר פעם. וילם השני תמיד העניק תמיכה לעיר. הוא דאג למימון לשיפור מצבו של ענף הצאן, בנה חוות חדשות והקים את מחנה חיל הפרשים ברחוב יוזף הקדוש, כיום הבניין המונומנטלי של הארכיון העירוני. למרות שלמלך היו ידידים רבים בעיר שאצלם הוא נהג להתארח, הוא היה זקוק למעון משלו בעיר והוא הזמין את בנייתו של ארמון שהיה אמור להיות מעון הנופש שלו. הבנייה החלה ב-1847 והושלמה ב-1849, ימים ספורים לפני מותו של וילם השני. כיום זהו חלק מבניין העירייה. ב-1987 הוצב אובליסק ליד הבניין לזכרו של המלך והוא החליף אובליסק ישן יותר שהוצב במקום ב-1874 והוסר ב-1968. לאחר שנבנה האובליסק החדש, הוצב עליו פסלו של המלך. קבוצת הכדורגל של העיר, וילם II, קרויה על שמו.
בירת הצמר של הולנד
טילבורך התפתחה סביב לשטחי מרעה ששמשו לגידול עדרי כבשים. החוואים העניים שהתגוררו בכפרים הקטנים שסביב לעיר של היום החליטו לא למכור את הצמר אלא לארוג אותו בעצמם ובמשך זמן רב, החלק העיקרי של החללים בתוך בתיהם נתפס על ידי נולים. במאה ה-17 הגיע מספרם של אלה לכ-300. עד מהרה התפתחה באזור תעשיית האריגה וב-1881 היו בטילבורך 145 מפעלי אריגה. האריגה הביתית המשיכה עד לראשית המאה ה-20. שמעם של אריגי הצמר של טילבורך יצא למרחוק. לאחר מלחמת העולם השנייה שמרה טילבורך על מעמדה כבירת הצמר של הולנד, אך בשנות השישים קרסה התעשייה ובשנות השמונים נותרו בה מפעלים אחדים בלבד.
התחדשות עירונית
באותה תקופה בה קרסה תעשייתה הצמר בטילבורך, כיהן כראש העיר קייס בכט (Cees Becht). בעת כהונתו נהרסו בניינים ישנים רבים בעיר, כולל כמה בעלי ערך אדריכלי. השכונה שנקראה Koningswei נהרסה ותחתה נבנתה השכונה Koningsplein. השכונה הישנה הייתה שכונת עוני והיה צורך לחדש אותה. אף על פי כן, השכונה החדשה לא הייתה סיפור הצלחה כפי שציפו ממנה. יותר גרוע מכך הייתה הריסתו של בניין העירייה הישן. הבניין שהיה בנוי בסגנון קלאסיציסטי היה אתר מורשת לאומי, ואף על פי כן הדבר לא מנע מבקט להרוס אותו לטובת בניין בן תשע קומות בסגנון מודרני קר. בניין נוסף שנהרס היה תחנת הרכבת הישנה שנהרסה בשנות השישים במסגרת מיזם להעברת מסילות הברזל לגשרים עיליים לצורך הפחתת עומסי התנועה בעיר. הבניין שהיה בן מאה שנים הוחלף בבניין חדש. בשל כל אלה זכה בקט בכינוי "קייס המחריב" (Cees de Sloper).
היסטוריה מודרנית
בשנות השמונים הפכו בניינים רבים שבעבר שימשו את תעשיית הצמר למיזמי מגורים בקנה מידה קטן. תהליך זה אירע בעיקר בעת כהונתו של הנק לטסחרט (Henk Letschert) כראש העיר. באחת הכיכרות החשובות בעיר (Heuvel) נכרת ב-1994 עץ תרזה לצורך הקמת חניון תת-קרקעי לאופניים. מהלך זה עורר מחאות רבות, בשל העובדה שהעץ היה עדיין במצב טוב. לאחר השלמת העבודות הוחלט על שתילת עצים מנצרים שנלקחו מהעץ שנכרת. מתוך שלושה שתילים שנטעו, רק אחד שרד והוא הועבר בסופו של דבר למקום אחר, אך גם הוא לא שרד והעץ שניצב שם כיום הוא עץ אחר. בשנות התשעים התפתחה טילבורך להיות עיר עם קו רקיע מודרני. בתקופה זו נבנו שלושה בניינים שבקנה מידה הולנדי נחשבים כגורדי שחקים. שלושת הבניינים הללו הם מטה חברת הביטוח Interpolis, מגדל Westpoint ובניין StadsHeer המשמשים למגורים. מגדל Westpoint היה בניין המגורים הגבוה ביותר בהולנד עד אשר עקף אותו בניין Montevideo שברוטרדם.
יהודים
ההיסטוריה של יהודי טילבורך החלה בשנת 1767, כאשר הותר לאזרחים היהודים של העיר אויסטרויק להתיישב בטילבורך, למרות התנגדות שהובעה על ידי מועצת העיר. כמה משפחות יהודיות הצליחו לקבוע את מקום מגוריהם בטילבורך, כמה שנים לאחר מכן, ב-1791.
בשל התפתחות התעשייה בעיר התיישבו בה יותר ויותר יהודים. רובם הגיעו מאויסטרויק, שם תעשיית הטקסטיל הייתה בתקופה של שקיעה. ב-1820 נבנה בטילבורך בית כנסת ובעקבות גידול באוכלוסייה היהודית בעיר נבנה בשנים 1873 – 1874 בית כנסת גדול יותר. ב-1855 הוקדש לקהילה בית קברות.
רבים מיהודי טילבורך היו פעילים בתעשיית הצמר ובסחר בו. בניגוד לקהילות אחרות כמו באמסטרדם, רוטרדם והאג, הקהילה בטילבורך לא הצטמצמה עקב מעמדה הכלכלי המועדף.
בשנות השלושים של המאה ה-20 חלה עלייה קלה במספר יהודי העיר עקב זרם קל של פליטים שהגיעו מגרמניה הנאצית. לאחר כיבוש הולנד על ידי הגרמנים במלחמת העולם השנייה, הוקם לקהילה ב-1941 בית ספר נפרד. בקיץ 1942 הוקם בעיר יודנראט. מאז ועד לאפריל 1943 גורשו רוב יהודי העיר ובסופו של דבר הושמדו. מספר קטן של יהודים הצליח להסתתר. פנים בית הכנסת נהרס לחלוטין. כ-130 מיהודי טילבורך נספו בשואה.
לאחר המלחמה הוקמה הקהילה מחדש. בית הכנסת נחנך מחדש ב-1949. ב-1976 הוא הועבר לרשות העירייה ושימש למטרות חברתיות ותרבותיות. ב-1998 שב הבניין לשמש כבית כנסת של התנועה הרפורמית.
גיא מזיג
גיא מָזִיג (נולד ב-23 בספטמבר 1978) הוא מוזיקאי יוצר, מלחין, גיטריסט, פזמונאי, מעבד ומפיק מוזיקלי, זמר, כותב קומי ושחקן ישראלי.
פרץ לתודעה הציבורית עם להקת "הדורבנים", ולאחר התפרקותה החל בקריירה עצמאית.
ביוגרפיה
גיא מזיג נולד בשנת 1978 בלוד. את דרכו המוזיקלית החל כחצוצרן בתזמורת הנוער של לוד. בגיל 14 החל לנגן בגיטרה ללא הדרכת מורה ובמשך שנות התיכון למד מוזיקה כאוטודידקט. בצבא שירת כחובש קרבי ומפקד מרפאה, שם הכיר את ציון ברוך ובעקבות זאת הרבה לעבוד עם שלישיית מה קשור וכתב להם קטעים מוזיקליים-קומיים בהופעתם הראשונה. מזיג מרצה בבית הספר למוזיקה ע"ש ג'ונתן ווהל ב.
קריירה מוזיקלית
בשנת 1999 הקים את להקת הדורבנים יחד עם איתי גלוסקא, עידו אופק, רון אלמוג ואחיו אייל מזיג. הלהקה הוציאה שלושה אלבומים מצליחים, בהם יצר גיא חלק נכבד מהשירים, ביניהם: "יצאנו לרקוד", "אחלה בחלה", "אם רק תדברי", "את", "לבדוק לך ת'מנוע", "כל מה שרצית" ועוד רבים אחרים. אלבומם הראשון של הדורבנים, "קובי", הגיע למעמד של אלבום זהב.
ב-2003, כגיטריסט, היה חלק מלהקת הבית של התוכנית "ערב אדיר" בהנחיית אדיר מילר. ב-2005 ניגן בלהקת הבית של התוכנית "לא נפסיק לשיר" בערוץ 2. באותה שנה גם ניהל מוזיקלית, הפיק ועיבד את הלהקה בתוכנית ״מלך הכורסה״ גם בערוץ 2. כמו כן ליווה יחד עם אחיו אייל (פסנתר) את הזמרת שירי מימון בשירה "השקט שנשאר" בתחרות האירוויזיון שזכה במקום הרביעי.
ב-2006 זכה עם הדורבנים בתואר "הרכב השנה" בגלגלצ. הלהקה התפרקה בשנת 2009 לאחר שהוציאה את אלבומה השלישי, "אחד אחרי השני".
ב-2010 ייסד, הקים וניהל את נבחרת האמנים של ישראל בכדורגל יחד עם עובד קראוס והיה הקפטן של הקבוצה. הקבוצה השתתפה באליפות העולם לנבחרות אמנים וזכתה במדליית ארד ב-2013, במדליית כסף בשנת 2014 ובמדליית זהב (ובגביע האליפות) בשנת 2015. כמו כן הנבחרת זכתה גם באליפות אירופה בשנת 2016.
ב-9 במרץ 2015 הוציא סינגל ראשון בשם "לבד במדבר" מתוך אלבום הסולו הראשון שלו, "השחור החדש", שיצא ב-24 בדצמבר 2015.
הסינגל השני מתוך האלבום, "רוצה שנתממש", יצא לאור ב-22 ביולי 2015. באלבום ניגן עידן רייכל בפנדר רודס בשירים "רוצה שנתממש" ו"אם רק תדברי". ביוני 2017 זכה מזיג בפרס אקו"ם בקטגוריית "מעבד השנה" על אלבום זה.
ב-2016–2017 שידר, כתב וערך רצועה שבועית בת שעתיים בשם "אנשי המוזיקה" בגלגלצ שעיקרה מוזיקה שחורה.
ב-2018 ייעץ מוזיקלית במחזמר "פשוט לאהוב" של תיאטרון הקאמרי בניהולו המוזיקלי של טל בלכרוביץ' ובכיכובם של אליאנה תדהר ועוז זהבי.
ב-2018 ניהל מוזיקלית, תיזמר והפיק את מופע "הפסקול של המדינה" שנעל את אירועי חגיגות ה-70 לישראל.
ב-23 באוגוסט 2018 הוציא לאור סינגל ראשון מתוך אלבום שני בשם "Dancing all the way", בו שר לראשונה באנגלית. השיר מהווה מעין מחווה לסגנון של כמה מהשפעותיו הבולטות, כמו סטיבי וונדר, ברונו מארס ומייקל ג'קסון. הסינגל השני מאותו אלבום, "אנחנו", יצא ב-11 באפריל 2019, והסינגל השלישי, "כמה אני אוהב אותך", ראה אור ב-14 במאי 2020.
ב-13 ביוני 2019 הפיק וניהל מוזיקלית את מופע המחווה לשיריו של יצחק קלפטר "דמיון חופשי" בהיכל התרבות בתל אביב.
ב-19 בפברואר 2021 שחרר את אלבומו השני: "השחור החדש יותר".
בינואר 2022 הוציא את הסינגל "ירח דבש".
ב-17 באוגוסט 2023 יצא לאור השיר "כתונת הפסים 2023" בו השתתף לצד אמנים ישראלים רבים אחרים.
שיתופי פעולה
מאז פירוק הלהקה, עבד מזיג עם אמנים כמו שלמה גרוניך, דני סנדרסון, חיים אוליאל, גבי שושן, ריטה, רמי קליינשטיין, אפרים שמיר ואריאל זילבר. הקליט והיה שותף ללחן בשיר "קבל" בשיתוף עם שי 360.
ב-2005 ליווה יחד עם אחיו אייל (פסנתר) את הזמרת שירי מימון בשירה "השקט שנשאר" בתחרות האירוויזיון שזכה במקום הרביעי.
גיא מזיג נבחר על ידי יוני רכטר לנגן בשני שירים שראו אור לראשונה במהדורה המחודשת של האלבום "משירי אברהם חלפי" עם אריק איינשטיין בשירים "ולמות" ו"על ענף".
ב-2012 הפיק את המופע "50 שנה לגשש החיוור" בהנחיית שייקה לוי ובהשתתפות אמנים רבים.
ניגן, עיבד, והפיק מוזיקלית לאריאל זילבר את מופע "המיטב", שאיתו חזר אל הבמות הגדולות. כמו כן ניגן גם באלבומו "מישהו" מ-2016.
כתב לאלבום "אחרי הכל" של שלמה גרוניך טקסטים לשירים "הפעם הראשונה" ו"במקום שהם בנו".
בשנת 2014 ניהל, תיזמר והפיק מוזיקלית את מופע המחווה לאריק איינשטיין בפארק הירקון.
בשנת 2015 ניגן בגיטרה ובס באלבומו של עידן רייכל "היד החמה" בשיר "דלת מסתובבת". כן היה המפיק המוזיקלי בחתונתה של בר רפאלי.
ב-2017 התארח באלבומם של Lucille Crew כזמר בשיר "Got It" באלבומם "Respect The Dawn".
בשנת 2019 ניגן בגיטרה באלבום הראשון של "ילדי בית העץ" והתארח בשיר ״חצי אחותי״ באלבומם השני. כמו כן התארח באלבומם השלישי בשיר ״חדשות טובות״ שבו גם היה שותף ללחן.
ב-10 ביוני 2019 ביצע, ניגן והשתתף בכתיבת השיר "לתפוס אותה" של המפיק עידו מימון.
מוזיקה לסרטים וטלוויזיה
מזיג כתב את המוזיקה למספר תוכניות רדיו ולתוכניות טלוויזיה, בהן "שידורי המהפכה", "המאסטרו", "יחס חם", "היהודים באים", "שב"ס", "ערוץ אפס", "אנחנו במפה" ו"הפיג'מות", לה עיבד ושר את שיר הפתיחה ששודר בעונות 5–7.
גיא מזיג השתתף ככותב קומי וכאורח קבוע בפאנל של התוכנית "מהדורה מוגבלת" וב-2011 שימש ככותב קומי של גורי אלפי בתוכנית "מצב האומה" במשך כל העונה.
ב-2012 תפקד כלהקת הבית וכסייד-קיק קומי בתוכנית "פוטו פיניש" בהנחיית אלי פיניש. הלחין וכתב יחד עם מריאנו אידלמן את השיר "אני יודע" (עם בנזינו). את השיר שביצע מריאנו בפסטיגל מאסטר X ואת שירם המשותף (אלטע זאכן).
מזיג לקח חלק במספר מערכונים בסדרה "שב"ס", לה הפיק את הפסקול. כמו כן, מזיג הלחין, עיבד מוזיקלית וביצע את שיר הסיום הבלתי רשמי שלה, לחלק מגרסאות ההפצה ברשת, כדי למנוע בעיות של זכויות יוצרים עם השירים המקוריים שנבחרו לשידור.
במאי 2019 פורסם שמזיג יצר, הפיק והקליט קומפוזיציה לפארק Star Wars: Galaxy's Edge בדיסנילנד.
באוקטובר 2022 עלתה הסדרה "מי שמע על חווה ונאווה" בה לקח חלק בהלחנת וכתיבת המוזיקה ושיר הנושא של הסדרה.
חיים אישיים
אחיו הוא המוזיקאי אייל מזיג.
המוח בגיל ההתבגרות
המוח, כמו כל המבנים הגופניים, עובר התפתחות וגדילה עוד טרם הלידה. התפתחות זו נמשכת עד הבגרות הצעירה. ההשפעה הגנטית, הביולוגית והסביבתית על עיצוב התפתחות המוח בגיל ההתבגרות היא קריטית לא פחות מאשר בשנים הראשונות לחיים. במהלך התפתחות המוח בגיל ההתבגרות, מתרחשים שינויים דרמטיים במוח, התומכים במעבר מן הילדות אל עבר הבגרות, כך שהמוח מתאים עצמו לדרישות הסביבה, המצפה מן המתבגר לפתח עצמאות, שיקול דעת ודחיית סיפוקים. במקביל, עולה המשיכה לגירויים חדשים הכוללים למשל סמים ואלכוהול וכן פעילות מינית. אלו עלולים להוביל להתמכרות, הריון מוקדם ואף למוות. השינוי המשמעותי ביותר במהלך ההתבגרות מבחינה מוחית הוא בחיזוק והתייעלות הקשרים שבין אזורי המוח השונים, ובפרט של האזורים הקדמיים, המסייעים בשיפור פונקציות ניהוליות: יכולת קבלת החלטות ותכנון לטווח ארוך, ויסות עצמי, ניהול סיכונים ושליטה בדחפים.
שינויים בחומר האפור הקורטיקלי והתת קורטיקלי
השינויים המתרחשים במוח מתחוללים בחומר האפור, בחומר לבן, ובמוליכים עצביים (נוירוטרנסמיטורים) וכוללים עיצוב מחדש וכוונון של מעגלים עצביים באופן שונה לכל אזור במוח, בתהליך תלוי גיל ומין. שינויים מוחיים אלו יקבעו את מסלול ההתפתחות של הרשתות המוחיות והם מתרחשים בשני אופנים של התקדמות ונסיגה. שינויים של התקדמות כוללים התפשטות של נוירונים וסינפסות וכן הופעה של מעטפת החומר הלבן (הקרויה מיאלין) ושינויים של נסיגה כוללים מוות של נוירונים וגיזום סינפטי. לפני תחילתו של גיל הבגרות המינית החומר האפור עולה בנפחו בקליפת המוח באופן משמעותי עד גיל עשר בערך, והחל משלב זה מתחיל לרדת נפחו. מחד, קיימת התקדמות אשר באה לידי ביטוי בהתעבות של החומר האפור, זאת כתוצאה מעלייה בכמות ובהתחזקות הקשרים בין הסיבים העצביים (אקסונים) והדנדריטים באותם האזורים. מאידך, קיימת נסיגה שמתאפיינת בירידת נפחו של החומר האפור ומראה למעשה כי מתרחשת התקדמות והתייעלות המוח לקראת הבגרות. הצמצום של החומר האפור מתרחש כתוצאה מכמה גורמים: גיזום של סיבים עצביים, דנדריטים וסינפסות, הפחתה של תאי תמיכה (תאי גליה) ועלייה בכמות המיאלין אשר משנה את היחס הנמדד בין חומר אפור לחומר לבן במוח. הכחדה או חיזוק נוירונים מסוימים, כחלק מהחומר האפור, מתרחשים בעקבות חוויות ודרישות הסביבה. החומר האפור התת-קורטיקלי, כמו בקליפת המוח עצמה, מתעבה עד לשלב מוקדם בגיל ההתבגרות, רק במידה פחותה יותר, ולאחר מכן יורד בנפחו עד לבגרות. השינויים בחיבורים בין קליפת המוח הקדם-מצחית לבין המבנים התת-קורטיקלים בגיל ההתבגרות משקפים עלייה בשליטה של אזורים פרה-פרונטליים, דבר הגורם לתגובות נשלטות ומכוונות יותר המערבות תכנון והיגיון.
שינויים בחומר הלבן
בדומה לחומר האפור, גם נפח החומר הלבן עולה החל מהלידה, אולם במקרה זה העלייה מתרחשת עד אמצע גיל הבגרות. במקביל לתהליך זה, מתבצע ארגון של החומר הלבן אשר חל בקצב שונה באזורי מוח שונים, כתלות במורכבות הפעילות של אותו אזור. אזורי המוח בהם החומר הלבן מתפתח באופן ניכר בגיל ההתבגרות מעורבים בשליטה רגשית, התנהגותית וקוגניטיבית. להבשלת חומר לבן באזורים ספציפיים אלו ישנן גם השלכות על יכולות למידה, מאחר שהם קשורים לאינטליגנציה, יכולות קריאה, מיומנויות ראייה מרחבית, עיכוב תגובה שפתית וזיכרון. השלמת התפתחות מעטפת החומר הלבן הופכת את ההולכה העצבית ליעילה יותר. עם זאת, היא פוגעת ביכולת המוח להשתנות בשל עיכוב צמיחת סיבים עצביים ויצירת סינפסות חדשות, שהם מאפיינים של גדילה והסתגלות. לפיכך, בהתאם לשינויים והתפתחות בחומר הלבן, ישנם חלונות זמן מסוימים בהם התנסויות סביבתיות יכולות לשנות את הקישוריוּת המוחית באזור מסוים.
שינויים בקישוריוּת המוחית
הבסיס לשינויים בהתנהגות המופיעים בגיל ההתבגרות טמון בהגברת הקישוריוּת המוחית בין הרשתות המוחיות הקדמיות ובהתייעלות הקשרים שלהן עם מבנים קורטיקליים ותת-קורטיקליים, בפרט בקשרים עם גרעיני הבסיס, האמיגדלה ההיפוקמפוס והמוחוןן. שני שינויים משמעותיים בקישוריוּת המוחית מובילים לעבודה יעילה ותפקוד קוגניטיבי מורכב יותר: ראשית, רשתות קורטיקליות עוברות שינוי מעבודה מפוזרת לעבודה ממוקדת יותר, בזכות תהליך הגיזום הסינפטי. בילדות, הרשתות המוחיות מפעילות באופן נרחב את האזורים הקרובים מבחינה אנטומית, לעומת עבודה ממוקדת ויעילה הרבה יותר בבגרות. שנית, קשרים ארוכי טווח בין אזורי מוח מרוחקים מתפתחים וגורמים לעיבוד אינטגרטיבי יותר על ידי חלוקת עומס עבודה באזורי מוח שונים. כתוצאה מחיזוק הקישוריוּת המוחית בין אזורי המוח השונים חל שיפור ביכולת לנהל סיכונים ולקבל החלטות בהתאם, הגברת החשיבה הלוגית, שליטה בדחפים, יעילות ביצועית, וכן מתפתחת היכולת לעבוד לקראת מטרות ארוכות טווח על חשבון סיפוקים מיידיים.
הבדלים בין המינים בהתפתחות המוח בגיל ההתבגרות
נפח המוח הכולל בקרב גברים גדול בכ-10% לעומת נשים במהלך הילדות וגיל ההתבגרות. אולם, נמצא כי היחס בין החומר האפור לחומר הלבן גדול יותר בקרב נשים. עם זאת, לא קיימים בין המינים הבדלים בכמות תאי המוח, וכן להבדלים אלו לא נמצאו השלכות תפקודיות. עוד נמצא כי בקרב נשים ישנה התפתחות מוקדמת יותר של מבני החומר הלבן, ואילו אצל גברים יש גדילה מהירה יותר בחומר הלבן. בנוסף, הבדלים הורמונליים בין המינים משפיעים על גדילת אזורים מוחיים במהלך תקופת ההתבגרות. כך לדוגמה, האמיגדלה של גברים גדלה באופן משמעותי יותר מאשר אצל נשים, ואילו אצל בנות נפח ההיפוקמפוס גדל באופן משמעותי יותר מאשר אצל גברים. הפערים בין המינים יכולים להיות בעלי השלכות על הבדלים בפסיכופתולוגיות בין נערים ונערות בתקופה זו. למשל, בגיל ההתבגרות שכיחות של דיכאון גבוהה יותר בקרב נערות, ביחס של 1:2.
שינויים תפקודיים במערכת הלימבית
במהלך גיל ההתבגרות חלים שינויים תפקודיים במערכות מוחיות שונות, כמו למשל בהמערכת הלימבית ובמערכת התגמול. מחקרים עדכניים מראים כי קשיים בדחיית סיפוקים והתנהגות נטילת סיכונים, המאפיינים בני נוער, נובעים מחוסר התאמה ברמת הבשלות בין רשתות עצביות במערכת הלימבית לבין קליפת המוח הקדם-מצחית; המערכת הלימבית, שקשורה לחוויה רגשית, מוטיבציה ולמידה, מגבירה את הפעילות העצבית שלה בגיל ההתבגרות ואילו קליפת המוח הקדם-מצחית, שתפקידה למתן פעילות אימפולסיבית ולווסת תגובות רגשיות, מגיעה לבשלות רק כעשור לאחר מכן. בגיל ההתבגרות, האמיגדלה, שהיא חלק מהמערכת הלימבית ומעורבת בתהליכים של עיבוד רגשי, מגדילה את נפחה ופועלת בעוצמה רבה יותר. פעילותה המועצמת מובילה לכך שבני נוער נוטים לפרש גירויים נייטרליים כעוינים, להציג תגובתיות רגשית מוגברת, לחוש רמות רגש שלילי גבוהות ולחוות שינויים תכופים ועוצמתיים יותר במצב הרוח. פעילותה של המערכת הלימבית בתקופת גיל ההתבגרות קשורה גם לחיפוש מוגבר אחר ריגושים וסיכונים, לצד עניין והזדהות רבה יותר עם בני הגיל. גם ההיפותלמוס- חלק מהמערכת הלימבית- עובר שינויים ייחודיים בתקופת ההתבגרות, בשל העלייה ברמת הורמוני הדחק, אדרנלין וקורטיזול, ובפעילותה של מערכת הדחק (ציר ה-HPA), בה הוא מעורב. השינויים ההורמונליים, שמתרחשים ביתר שאת בגיל ההתבגרות, מעורבים גם בתהליכי למידה וזיכרון, כך שחשיפה ממושכת להורמוני דחק משפיעה לרעה על התפתחותן המאוחרת של מערכות קוגניטיביות ורגשיות. שינויים תפקודיים אלו במערכת הלימבית והביטוי ההתנהגותי שלהם בולטים אף יותר בנוכחות קבוצת השווים, וזאת בשל רגישותם המוגברת של מתבגרים ללחצים חברתיים. אף על פי שרגישות זו מאפשרת להם התמודדות יעילה עם מצבים חברתיים, היא עשויה להוות גורם סיכון עבורם, כך שהם מפעילים פחות שליטה ובקרה על התנהגותם לנוכח לחץ חברתי.
שינויים תפקודיים במערכת התגמול
בנוסף לעוררות היתר של המערכת הלימבית בגיל ההתבגרות, תקופה זו מאופיינת בהתפתחות ובהגברת הפעילות של מערכת התגמול. העלייה בפעילות של מערכת התגמול, לצד העדר ההבשלה של קליפת המוח הקדם-מצחית והקישוריוּת ביניהן, קשורה לנטייה המוגברת של בני נוער להעדפת תגמול מידי, להתנהגות נטילת סיכונים, לחיפוש אחר ריגושים ולתגובות מוחיות עוצמתיות יותר לנוכח התנסויות חדשות. כך, לפעילותה המוגברת של מערכת התגמול השלכות על המוטיבציה, ההתנהגות והנטייה להתמכרות בקרב מתבגרים. אחד המסלולים המרכזיים של מערכת התגמול הוא המסלול המֶזוֹלימבי, המתחיל את דרכו במוח האמצעי (midbrain) ומגיע לאזור הסטריאטום הגחוני (ventral striatum), שהוא אזור התגמול העיקרי במוח. המרכז התגובתי המרכזי לתגמולים באזור זה הוא גרעין האָקוּמבֶּנס (NAc), המערב הפרשה של המוליך העצבי דופמין, בתגובה לגירויים שנתפסים כמתגמלים. פעילותו הרבה של מסלול זה בגיל ההתבגרות מגבירה את הפרשת הדופמין ובכך מגדילה את הסיכוי שהפרט יחזור על אותה התנהגות שהביאה בעיניו לתוצאות חיוביות; מנגנון זה קשור לשינויים בדפוסי מוטיבציה וליצירתן של תופעות התמכרות ונטילת סיכונים, בעיקר לאור נטייתם של מתבגרים להיות רגישים יותר לתגמול ורגישים פחות להפסד או עונש. העובדה כי השליטה הקוגניטיבית, הקשורה לשליטה בדחפים, ויסות ואיזון התגובה המוטיבציונית, אינה בשלה דיה בתקופת ההתבגרות, מעצימה את אותם שינויים ותופעות. דפוסים אלה קשורים גם לשינויים הורמונאליים המתרחשים במהלך שנות העשרה, ובפרט להשפעתם של הורמוני המין על המוליך העצבי דופמין, ולכך שכמות הקולטנים לדופמין בקליפת המוח גדלה משמעותית. לתגובתיות היתר לתגמול השפעה גם על תהליך קבלת ההחלטות, כך שבעת קבלת החלטה רגשית מתבגרים משתמשים בפחות מידע ומתקשים בקבלת החלטה רציונלית. נטיות אלו מקבלות משנה תוקף למול חיזוק של נוכחות בני הגיל, כך שלנוכח לחץ חברתי התנהגויות אימפולסיביות, כולל נהיגה מסוכנת, שימוש לרעה בחומרים, התנהגות מינית לא בטוחה וביצוע פעילויות פליליות, נתפסות כמתגמלות יותר עבור מתבגרים ובהתאם הסיכוי לבצען עולה. לראיה, במחקר בו נמדדה מידת לקיחת סיכונים באמצעות שימוש במשחק וידאו, נבדקים התבקשו לקבל החלטה על תזמון עצירת מכונית נוסעת בזמן שאור רמזור מתחלף מירוק לצהוב וצפוי להפוך לאדום. מטרתם הייתה לצבור כמה שיותר נקודות, באמצעות נסיעה למרחק רב יותר, ובמקביל להימנע מהתרסקות פוטנציאלית שעלולה להוביל להפסד בעת מעבר באור אדום. נמצא כי למתבגרים, בהשוואה למבוגרים, לקח זמן רב יותר להחליט על עצירת הרכב מרגע הופעת האור הצהוב. דהיינו, מתבגרים נטלו יותר סיכונים, תוך התמקדות יתרה בחיזוקים המידיים והתמקדות פחותה בסיכונים הקיימים. התנהגויות אלו התחזקו אף יותר לנוכח הימצאותם של בני קבוצת השווים שצפו בנבדק בזמן המשחק. במחקר נוסף, נמצא שעצם הידיעה של בני נוער שאחרים בני גילם מתבוננים בהם בעת משחק וידאו, גם ללא נוכחותם הממשית, הספיקה למתבגרים לשם נטילת סיכונים מוגברת והצגת תגובה מוחית גבוהה יותר במערכת התגמול.
גיל ההתבגרות כתקופה רגישה בהתפתחות המוח והפגיעות לפסיכופתולוגיות בקרב מתבגרים
התפתחות החומר האפור, החומר הלבן ורמת הקישוריות, כמו גם השינויים התפקודים במערכות המוח השונות, מדגישים את העובדה שהמאפיין הבולט ביותר בהתפתחות המוח המתבגר הוא התרחשותם של שינויים מפליגים. הגמישות המוחית הרבה המאפיינת את גיל ההתבגרות, לצד הרגישות הגבוהה לשינויים הורמונליים, מבניים ותפקודיים, מהווים את היסודות להיווצרותה של תקופה רגישה בהתפתחות המוח, בה עולה הפגיעות לפסיכופתולוגיות שונות. הרגישות המוגברת לגורמי דחק חברתיים ורגשיים בגיל ההתבגרות עשויה גם היא עצמה להיות מזיקה ולהיות קשורה להתפתחותה של פסיכופתולוגיה. זאת בעיקר לנוכח חוסר בשלותן של הרשתות העצביות המצויות בקליפת המוח הקדם-מצחית, האחראיות על שיקול דעת, שליטה בדחפים וויסות רגשי. ואכן, בגיל ההתבגרות מגיע לשיאו הסיכון לחלות בהפרעות נפש מסוימות, כולל הפרעות חרדה, הפרעה דו-קוטבית, דיכאון, הפרעות אכילה, פסיכוזה ושימוש בחומרים אסורים (כ-50% ממחלות הנפש מופיעות עד גיל 14 וכ-75% מתחילות עד גיל 24). הקשר בין השינויים האופייניים למוחם של מתבגרים ובין התפרצות מחלות פסיכיאטריות הוא קשר מורכב, אולם ניתן להמחישו באמצעות הרעיון המכונה "חלקים נעים עשויים להישבר"; דהיינו, השינויים הנרחבים המתרחשים בתקופה זו מגבירים את הסיכוי שיצוצו בעיות. הבדלים אינדיבידואלים בהתפתחות המוח המתבגר ובתגובה הרגשית ללחץ חברתי ודחק יכולים להוביל להבדלים בפגיעות או בחוסן לפסיכופתולוגיה. ההבנה שהמוח המתבגר הוא ייחודי ומשתנה במהירות עשויה לעזור לחברה ולבני הנוער עצמם להתמודד בצורה טובה יותר עם הסיכונים הטמונים בתקופה רגישה זו, כמו גם לנצל את ההזדמנויות הרבות של שנות העשרה.
תיקון טעות (עיתונות)
בעיתונות, תיקון טעות הוא הודעה המודפסת בעיתון המדווחת על טעות שנפלה בגיליון קודם של העיתון.
לעיתים מתפרסם תיקון הטעות לא כהודעה מטעם העיתון, אלא במכתב מקורא המעיר על הטעות, שאליו נלווית הודאה בטעות מטעם המערכת.
כאשר בטעות יש פגיעה בשמו הטוב של אדם, תיקונה מפורסם לעיתים תחת הכותרת "התנצלות"
באתרי חדשות ניתן לתקן את הטעות בידיעה המקורית, או למחוק את הידיעה השגויה, אך יש הבוחרים להשאיר את הידיעה כפי שפורסמה, ולהוסיף בתחילתה הודעת תיקון טעות.
בנוסף לתיקון טעות מתפרסמת לעיתים הבהרה, העוסקת בידיעה נכונה עובדתית (כך שאין צורך בתיקון טעות), אך מצריכה הבהרה מחשש שתובן לא נכון.
בתקנון האתיקה המקצועית של העיתונות, שפרסמה מועצת העיתונות בישראל, נכלל סעיף העוסק בתיקון טעות:
תקנון האתיקה של תאגיד השידור הישראלי מתייחס אף הוא לטעויות ותיקונן:
דוגמאות לטעויות נפוצות הדורשות תיקון:
טווס קונגו
טווס קונגו (שם מדעי: Afropavo congensis) הוא מין יחיד בסוגו ממשפחת הפסיוניים, המזכיר את הטווסים האסייתים. הוא חי ביערות גשם באפריקה באזור יערות קונגו, שם התגלה והוגדר כמין רק ב-1936.
מאפיינים
טווס זה הוא עוף גדול שאורכו 64-70 ס"מ. הוא מזכיר את הטווס הכחול והירוק בצבעיו הכחולים וירוקים וגם הסגולים, אף שהם בולטים פחות מהטווס הכחול וזנבו אינו מרהיב כמו של הכחול. עור צווארו אדום, זנבו שחור עם נוצות כחולות והכתר מעוטר בנוצות לבנות. הנקבה קטנות יותר: אורכן 60-63 ס"מ ונוצותיהן בצבעי חום-ערמוני עם בטן שחורה, גבן ירוק כשפניהן בהירות ובעלות כתר קטן. בניגוד לטווס הכחול, טווס זה הוא מין מונוגמי הנקשר לנקבה אחת אליה הוא קורא בקריאות צורמניות נמוכות.
כמו רוב הפסיוניים, טווס קונגו אוכל כל הניזון הן מהחי והן מהצומח כמו גרגירים, זרעים, פירות, חרקים ולטאות קטנות. הוא מתעופף כאשר הוא נתקל בסכנה ונוחת על ענפים נמוכים. מין זה נחבא ומסתתר על כן קשה להיתקל בו. כתוצאה מציד ומכריתת היערות בהם הוא חי הטווס נפגע ומצב שימורו הנוכחי הוא פגיע. נכון לשנת 2013 נותרו 2,500 עד 9,000 עופות בוגרים בטבע.
סטניל דה לאס בודגאס
סטניל דה לאס בודיגאס או סטניל דה לאס בודיגס (בספרדית: Setenil de las Bodegas) היא עיירה ורשות מקומית במחוז קדיס, שבספרד.
העיירה נודעת בבתי המגורים שלה שנבנו מתחת לצוקי הסלע ולסלעים שמעל נהר גואדלפורקון.
העיירה ממוקמת לאורכו של ערוץ הנחל הצר. כמה מבתי העיר שנבנים בתוך קירות הסלע של הערוץ עצמו, שנוצרו על ידי הגדלת מערות טבעיות או ניצול סלעים התלויים מעל הקרקע והוספת קיר חיצוני (ראו מטה בגלריית התמונות).
יום הציידים
יום הציידים (באנגלית: Day of the Hunters) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב שנכתב בשנת 1950. הסיפור תורגם לעברית בשנת 2014 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 4. הסיפור מבוסס על סיפור שאסימוב רשם בצעירותו, בשם Big Game, אשר אבד לו ונמצא באחרית ימיו. הסיפור תורגם בשם 'המשחק הגדול' בגיליון 10 של מגזין פנטסיה 2000. כמו סיפורים רבים של אסימוב, סיפור זה מושפע מהפחד שהיה בתקופת המלחמה הקרה מפני התחמשות הולכת וגברה של המין האנושי שעלולה להביא לידי הכחדה עצמית.
סטניל דה לאס בודגאס
כמו כן סטניל נודעת במוצרי הבשר המיוצרים בה, במיוחד נקניקיות צ'וריסו וצ'רדו (נקניקיות בשר חזיר), המיוצרת מבשר החזירים אותם מגדלים על הגבעות שסביב העיירה.
יום הציידים
עלילה
קבוצת טכנאים נפגשים בבר, ופוגשים באדם המתברר כפרופסור שבנה מכונת זמן ונסע לעידן המזוזואיקון כדי לגלות מה גרם להכחדת הדינוזאורים. הוא גילה כי הדינוזאורים הגדולים נהרגו בידי דינוזאורים קטנים יותר שהיו חמושים ברובים, ולאחר מכן הרגו אלה את אלה.
סטניל דה לאס בודגאס
כמו כן העיירה ידועה במאפים (pasteles) המיוצרים בה, וכאתר תיירות בה ברים ומסעדות הנחשבות כטובות ביותר באזור.
היסטוריה
האתר היה מיושב קודם לפלישה הרומית לאזור במאה ה-1.
מקורה של העיירה המודרנית, בעיירה מורית מבוצרת שהייתה ממוקמת על צוק הסלע המשקיף על עיקול חד בנהר ריו טרחו (Rio Trejo) צפונית מערבית לעיר רונדה. המצודה נבנתה ככל הנראה בתקופת אל-מוואחידון, במאה ה-12.
על פי מסורת מקומית, שמה הנוכחי של העיר מקורו בביטוי (אמרה) לטינית) - septem nihil ('שבע פעמים שום דבר"). מסורת זו משייכת את הביטוי להתנגדותה של העיר המורית לתקיפה נוצרית, שנלכדה לכאורה רק לאחר שבע מצורים - בשנים האחרונות של הרקונקיסטה. בשנת 1407, הנוצרים צרו על העיר, בלי הצלחה. העיר נכבשה לבסוף בשנת 1484 כאשר כוחות נוצרים גירשו את המוסלמים המורים. תוך שימוש בארטילריה המבוססת על אבק שרפה, הנוצרים הצליחו להחריב את המצודה המוסלמית, ולכבוש אותה לאחר חמישה-עשר יום.
השם המלא הנוכחי של העיר, מקורו מהמאה ה-15. משמעות המילה "בודגאס" היא מחסני יין. המתיישבים הנוצרים, אשר הגיעו לעיר לאחר כיבושה, המשיכו לגדל את מטעי הזיתים והשקדים שגידלו התושבים המוסלמיים, אולם החלו גם לגדל גפני יין (אשר המוסלמים לא גידלו). המילה "מחסנים" מתייחסת למחסנים עבור היין המיוצר בעיר.
יחסי מאוריציוס–צרפת
יחסי מאוריציוס–צרפת הם היחסים ההיסטוריים, הפוליטיים, הכלכליים, החברתיים והתרבותיים שבין הרפובליקה הצרפתית לבין רפובליקת מאוריציוס. מאוריציוס חולקת גבול ימי עם ראוניון, מחוז של צרפת שמעבר לים. הקשרים בין צרפת למאוריציוס החלו ב-1710 כאשר מאוריציוס הפכה למושבה צרפתית ששמה "איל דה פראנס" (האי הצרפתי, Isle De France), בירת מאוריציוס קרויה על שם לואי ה-15 מלך צרפת. מחלוקת בין שתי המדינות היא הריבונות על האי טרומלין, הנכלל במחוז ראוניון; הריבונות על האי נטענת על ידי מאוריציוס. צרפת מיוצגת במאוריציוס באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בפור לואי, בירת המדינה. בעוד מאוריציוס מיוצגת בצרפת באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בפריז, בירת המדינה.
סחר
יחסי המסחר של מאוריציוס וצרפת התרחבו במהלך השנים. צרפת היא המדינה ממנה מגיעים הכי הרבה תיירים למאוריציוס והיא שותפה בשוק המאוריצי במגוון רבדים וצורות שונות.
תחנת האוטובוסים המרכזית של מוסקבה
תחנת האוטובוס המרכזית במוסקבה (Московский автобусный вокзал, הידוע בעיקר כמרכז המסחר והבידור שצ'לקובסקי, ТРЦ «Щелковский») היא תחנת אוטובוסים מרכזית הממוקמת על כביש שצ'לקובסקי, סמוך לתחנת מטרו באותו שם במזרח העיר מוסקבה ומשרתת קווי אוטובוס היוצאים ל-54 ערים (15 מתוכם בינלאומיים). התחנה נמצאת בבעלות חברת "תחנות האוטובוס של מחוז מוסקבה" ומופעלת על ידי חברת "מוסטרנסאבטו" (ברוסית: Мострансавто) ובשיאה עברו בה מדי יום 30,000 איש ו-1,667 אוטובוסים ביממה והיא נחשבה לאחת מתחנות האוטובוס הגדולות ברוסיה.
היסטוריה
מבנה התחנה נחנך לראשונה ב-1971 ונבנה על פי פרויקט של האדריכלים רוצ'גוב, נסטרוב וגינזבורג. המבנה הורכב משלוש קומות: בקומה הראשונה אולם ההמתנה, היכל הכרטיסים, בית קפה ומסופים, בקומה השנייה אולמי המתנה ובקומה השלישית מסעדה. בתחנה 11 מסופים, 3 מהם בינעירוניים והשאר בינלאומיים. בשנת 1997 שופץ מבנה התחנה.
בשנת 2015 תוכנן לסגור את התחנה לצורך שיפוצים נרחבים והעברת כל קווי האוטובוס לתחנת האוטובוס "שערי הדרום" שנחנכה באפריל 2015 (ומשמשת בעיקר קווי אוטובוס בינלאומיים). השלמת השיפוץ תוכננה לשנים 2017-2018. במסגרת התוכנית תוכנן לבנות על מתחם התחנה מבנה חדש ובו מסופים מודרניים וקומות מסחר ובידור בתחנה, כשעלות השיפוץ מוערכת ב-7 מיליארד רובלים. שיפוץ המבנה החל ב-14 ביוני 2017, עם הריסת המבנה הישן כאשר כבר ב-25 באפריל 2017 נחנך מסוף אוטובוסים זמני ששימש קווים בינעירוניים, עד להשלמת השיפוץ.
פתיחת התחנה מחדש תוכננה ליוני 2020 והיא כוללת 11 קומות. אך הפתיחה נדחתה בעקבות מגפת הקורונה ברוסיה ובסופו של דבר היא נפתחה ב-29 באוקטובר 2020, בנוכחות ראש עיריית מוסקבה סרגיי סוביאנין, מושל מחוז מוסקבה אנדריי וורוביוב ובכירים בעיריית מוסקבה. תחנת האוטובוס החדשה מורכבת מ-11 קומות, מתוכן חמש מתחת לאדמה. בקומת הקרקע יש כספומטים, דלפק מודיעין ומחסן. אזור בילוי, בית קפה וקולנוע ל־500 מושבים נמצאים בקומה החמישית. הקומה השישית שמורה לחדרי המתנה, חדרים לאמהות ולילדים ומשרד רפואי. חמש קומות תת-קרקעיות מאוכלסות בחנויות ומוסכים לתיקוני אוטובוסים, כמו גם מלוניות לנהגים. שמונה מסופים מסופקים לאוטובוסים פרבריים בתחנה, ומתוכננת גישה לקווים בי-אזוריים ובינלאומיים בקומה השישית: רמפות מיוחדות לאוטובוסים מוקמו בגובה 32 מטר. כמו כן בבניין החדש יש חניה תת-קרקעית ל-955 מכוניות, חנויות, בתי קפה. לתקשורת בין הקומות, ישנן ארבע מעליות שקופות, שיכולות לשמש גם אנשים עם מוגבלות בניידות. החלק החיצוני של הבניין החדש מזכיר ספינת זכוכית עם גאמוטריה גלית שקופה שחלקו העליון מרופד בלוחות אלומיניום.
פרידריך הראשון, רוזן צולרן
פרידריך הראשון, רוזן צולרן (בגרמנית: Friedrich I. Graf von Zollern; מת: לפני 1125), היה רוזן צולרן בין השנים 1061 ועד לפני 1125.
ביוגרפיה
פרידריך היה בנו של בורקארד הראשון, רוזן צולרן , והיה נשוי ליודיהילד מאוראך-דטינגן, ממנה נולדו לו 9 ילדים. בנו הבכור היה פרידריך השני, רוזן צולרן, ובן נוסף שלו היה בורקארד, אשר ייסד את רוזנות צולרן-הוהנברג (אשר נכחדה בשנת 1486).
פרידריך גם היה הפוגט הראשון שלמנזר אלפירסבאך השוואבי, אשר נוסד על ידי אדלברט מצולרן (מענף צולרן-הייגרלוך קצר הימים), ועל ידי לורדים אחרים.
בית צולרן (מאוחר יותר: הוהנצולרן) ביסס את כוחו והתעצם על ידי הנאמנות שלהם למשפחה הקיסרית. פרידריך שירת את היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואף נשלח בשליחות דיפלומטית לצרפת. הוא אף ליווה את היינריך החמישי במסעו לאיטליה בשנת 1110 ושוב בשנת 1111, בשל כוונת היינריך החמישי לתבוע את הכתר הקיסרי ברומא. הוא מוזכר גם כיועץ להיינריך החמישי בשנים 1111 ו-1114, בעת האספה הקיסרית בשטרסבורג.
קולאמי
קולאמי (בקולאמי: कोलामी ; באנגלית: Kolami) היא שפה דראווידית מרכזית שבטית המדוברת באזורים מהאראשטרה וטלנגאנה שבהודו. קולאמי היא השפה המדוברת ביותר מבין השפות הדראווידיות המרכזיות.
לקולאמי יש שמונה ניבים. המרכזי שבהם הוא "קולאמי הדרומית" שלעיתים נחשב כשפה שונה, לניב יש בין 60% ל-74% דמיון לשאר הניבים של קולאמי ולו כ-10,000 דוברים.
True Love (שיר מאת קול פורטר)
True Love (בתרגום חופשי מאנגלית: אהבה אמיתית או אהבת אמת) הוא שיר פופולרי מאת כותב השירים האמריקאי קול פורטר. השיר יצא לאור והתפרסם לראשונה ב־1956, בביצוע בינג קרוסבי וגרייס קלי בסרט המוזיקלי "החברה הגבוהה". השיר היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
הקלטות אחרות
רשימה חלקית של גרסאות אחרות שהצליחו:
מצעדים שבועיים
גרסת בינג קרוסבי וגרייס קלי
גרסת שאקין סטיבנס
גרסת אלטון ג'ון וקיקי די
מצעדי סוף שנה
גרסת בינג קרוסבי וגרייס קלי
גרסת אלטון ג'ון וקיקי די
בתרבות הפופולרית
בינג קרוסבי רכש לימים יאכטה באורך 55 רגל (16.76 מטר), אותה כינה "True Love".
נקודת ד'אורסל
נקודת ד'אורסל (באנגלית: D'Ursel Point) היא לשון יבשה בחוף הדרום-מזרחי של האי ברבנט, בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
הלשון מהווה את הקצה הדרומי של הכניסה למפרץ בול.
גילוי לשון היבשה
לשון היבשה התגלתה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897–1899) בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
לשון היבשה נסקרה ומופתה בשנית על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד באפריל 1955; משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד צילמה מהאוויר את האזור בשנים 1956–1957
מקור השם
ז'ארלש קרא ללשון היבשה על שמו של הרוזן איפוליט ד'אורסל (Hippolyte d'Ursel) נשיא האגודה המלכותית לגאוגרפיה של בלגיה (Royal Belgian Society of Géographics), אשר תמך במשלחת הבלגית.
ג'אמפאולו פאציני
ג'אמפאולו פאציני (מאיטלקית: Giampaolo Pazzini; נולד ב-2 באוגוסט 1984) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
בינואר 2005 עבר פאציני לקבוצת פיורנטינה מאטאלנטה תמורת סכום משוער של כ-6.5 מיליון אירו. בעונתו הראשונה בקבוצה לא זכה לדקות משחק רבות, מאחר שמאמן הקבוצה בעדיף על פניו את לוקה טוני, והותיר אותו להילחם על תפקיד החלוץ השני עם ואלרי בוז'ינוב. לאחר עזיבתו של טוני, הפך פאציני לשחקן הרכב קבוע, ובעונת 2007/2008 כבש 9 שערים במסגרת הליגה.
לאחר הצטרפותו לקבוצה של אלברטו ג'ילארדינו, העדיף מאמן הקבוצה לפתוח בהרכב עם ג'ילארגינו ואדריאן מוטו, ומשום שהפך לשחקן ספסל בשנית, עבר פאציני לסמפדוריה.
פאציני הצטרף לקבוצת סמפדוריה בינואר 2009. משחק הבכורה שלו היה נגד פלרמו. שערו הראשון במדי הקבוצה היה במשחקו השני במדיה נגד אודינזה במסגרת הקופה איטליה.
ב-28 בינואר 2011 עבר פאציני רשמית לאינטר מילאנו תמורת סכום המוערך ב-12 מיליון אירו ותמורת העברתו של ג'ונתן ביאביאני לסמפדוריה. במשחק הבכורה שלו נגד פלרמו, הוא כבש צמד וסחט פנדל. ב-22 באוגוסט 2012 עבר פאציני ליריבה העירונית מילאן בעסקת חילופי שחקנים שבמקביל אנטוניו קסאנו עבר לאינטר.
בקיץ 2015 חתם בהלאס ורונה. ב-31 בינואר 2018 הושאל פאציני ללבאנטה עד לסוף העונה. ב--22 בנובמבר 2020 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
נבחרת לאומית
פאציני קיבל את זימונו הראשון לנבחרת איטליה ב-28 במרץ 2009, לקראת משחקה של הנבחרת מול מונטנגרו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, ואף כבש באותו משחק. לאחר ארבעה ימים פאציני כבר פתח בהרכב הנבחרת במשחקה מול אירלנד, אך הורחק כעבור שתי דקות בלבד לאחר שפגע בג'ון אושיי.
בניין IBM
בניין יבמ (שמות נוספים: פלאזה יבמ, שדרות וובש צפון 330, באנגלית: IBM plaza, IBM building) הוא גורד שחקים במרכז העיר שיקגו שבארצות הברית. את הבניין תכנן האדריכל המודרניסטי הנודע לודוויג מיס ון דר רוהה, שנפטר לפני תחילת הבנייה. המבנה הושלם בשנת 1973 ונבנה כדי להכיל את המטה והמשרדים של חברת המחשבים והאלקטרוניקה IBM. הבניין נבנה על פי עקרונות הסגנון הבינלאומי המינימליסטי המאוחר, במתכונת ובצורה הדומות לאלו של בניין סיגראם - תיבה מלבנית פשוטה, קירות מסך מזכוכית כהה, קומות מסוימות המודגשות בעזרת חלונות שונים ונסיגה היוצרת כיכר עירונית בחזית הבניין. עם 52 קומות ובגובה של 211.8 מטרים, זהו הבניין השני בגובהו שתכנן מיס, אחרי גורד השחקים במרכז "טורונטו-דומיניון" שבטורונטו.
בשנת 1996 החלה IBM בתהליך עזיבת הבניין, תהליך שארך עשר שנים. במקומה מאכלס הבניין כיום שימושים שונים, ביניהם משרדי חברת התרופות AMA, מלון ומשרד עורכי דין.
בלובי הבניין מוצג פסל ראש של מתכנן הבניין מיס ון דר רוהה, בעיצוב הפסל האיטלקי מרינו מריני.
בתרבות הפופולרית
הבניין מופיע בסרט האביר האפל כמקום בו נמצאים משרדיהם של התובע הארווי דנט וראש העיר אנתוני גרסיה.
מותק בול באמצע
מותק בול באמצע היא דרמה קומית בתחום הפוליטיקה הישראלית, שכתב וביים שמואל הספרי (אשר כתב דרמה פוליטית נוספת בשם "פולישוק") ואשר שודרה בערוץ כאן 11.
הסדרה עלתה לשידור יומי ב-7 במרץ 2021, כשבועיים לפני הבחירות לכנסת העשרים וארבע, והסתיימה בערב יום הבחירות.
בפברואר 2023 פורסם שהסדרה תחודש לעונה שנייה.
עלילה
אגוז בזלת (קובי מימון), יושב ראש מפלגת המרכז "בול באמצע" - המגדירה את עצמה "מרכז קיצוני רדיקלי" - מצרף למקום העשירי (שנחשב אז לא-ריאלי) ברשימת מפלגתו לכנסת את מותק מרדכי (גילי איצקוביץ'), פליטת ריאליטי בת 25 שהפסידה בגמר "האח השורד הבא", מיד לאחר שראה אותה במסיבה. בבחירות קיבלה המפלגה שבעה מנדטים בלבד ומותק לא נכנסה לכנסת. שנה לאחר הבחירות, אחרי ששני ח"כים עזבו את המפלגה וח"כ שלישי, מוקי פטיש (אריה צ'רנר), התאבד בחדרו, מותק נכנסת לכנסת בלי שום ניסיון ציבורי. היא נסחפת לתוככי הפוליטיקה הישראלית, שם היא ושאר חבריה למפלגה מתמודדים עם הלחצים הפנימיים והחיצוניים, כאשר היא מגובה בקבוצת המעריצות שלה מימי הריאליטי – "סוכריות הזעם של מותק", ובעוזריה האישיים גבי (נעמי לבוב) וזיף (יקיר שוקרון), חבר ילדותה.
כמחליפתו של מוקי פטיש מתמנה מותק מרדכי ליושבת ראש ועדת הרפורמות של הכנסת. היא מפגינה דעה עצמאית, בניגוד למשמעת הקואליציונית ולמשמעת המפלגתית. בראש החותרים לרסנה כך שתפעל לפי רצונו ומטרותיו עומד השדלן אלכס טורצ'ין (אבי קושניר) המכונה התמנון, שמייצג אינטרסים של לקוחותיו, ובעיקר נאבק בסימון מוצרי תמ"ל בעיגול אדום המעיד על סוכר בכמות גבוהה.
חלמון שאשא (דניאל גד), בן 19, חניך בקורס כתבים בגלי צה"ל, עוקב אחר ההתרחשויות בכנסת, ומנסה לפענח את חידת התאבדותו של מוקי פטיש, הלוטה בערפל.
הפקה
ב-2018 החלו שלבי ההפקה של הסדרה. צילומיה הסתיימו ב-2020, לאחר שהופסקו באופן בלתי צפוי בשל משבר הקורונה. עלות ההפקה הכוללת של הסדרה עומדת על כתשעה מיליון שקלים.
אף על פי שהסדרה עוסקת במתרחש בכנסת, היא לא צולמה בכנסת, שבזמן צילומי הסדרה כלל לא הייתה פעילה, לאחר שלא קיבלה אישור מהכנסת לצלם בתחומי המשכן. המבנה שמוצג ככנסת בסדרה מורכב מעשרות מקומות ובהם בית המוסדות הלאומיים, בנייני האומה, אולפני כאן 11 בירושלים ומכללת רמת גן.
עבור קידום הסדרה, נפתחו לדמות הראשית מותק מרדכי חשבונות הומוריסטיים ברשתות חברתיות שונות, המנוהלים על ידי חטיבת הדיגיטל של כאן 11.
סקירת סדרה
הסדרה עלתה לשידור יומי ב־7 במרץ 2021 בכאן 11 והיו בה 13 פרקים.
מקורות השראה
בפתח כל פרק של הסדרה מופיעה ההסתייגות:.
על הסתייגות זו כתבה מבקרת התרבות צוף ישראלי: "ההתנערות של התאגיד ברורה (הגנה משפטית וזה, אתם יודעים) אבל האמת הכואבת היא למעשה, שאם נחליף את השמות המצחיקים ונתעלם מהגימיקים השנונים – נקבל סוג של מסמך דוקומנטרי על מה שקורה במקום שמחליט איך ייראו חיינו." המבקר עמית סלונים התייחס אף הוא לשקופית זו וציין: "מדובר ברמיזה עבה לכך שהרבה מהאירועים הכי מגוחכים ולא אמינים בסדרה, אלה שנרקחו במוחו הקודח של היוצר שמואל הספרי, קרו, קורים וימשיכו לקרות גם במציאות המאוד לא יצירתית של עולם הפוליטיקה הישראלית, ובכלל."
הצבתה של מותק מרדכי ברשימת "בול באמצע" לכנסת, לפי גחמה של יושב ראש המפלגה, היא רמז סאטירי לשיטת הרכבת הרשימה בחלק ניכר מהמפלגות שבכנסת, לפי שיקול דעתו הבלעדי של יושב ראש המפלגה.
על פי הערכות, דמותו של מנהל חברת השדלנים בסדרה, אלכס טורצ'ין, הפועל בשירות יצרני המזון, שאבה השראה מדמותו של בוריס קרסני, בעליה של חברת "פוליסי", שפעל בכנסת בשירות חברות שונות.
בנוסף לכך, פרטים שונים על זכויות חברי הכנסת מדויקים, אף שהם מוצגים בצורה סאטירית. דוגמה לכך היא ההטבות שחשב הכנסת ושתי עוזרותיו מונים באוזני מותק מרדכי, שהן אכן ההטבות שחברי הכנסת זכאים להן.
קישורים חיצוניים
ביקורות:
נבחרת דרום סודאן בכדורגל
ד"ר סלי סמואל לולאקו מונה ב-25 במאי 2011 כמפקח על הנבחרת הלאומית..
ביולי 2012 מונה למאמן זוראן דורדביץ', אחריו אימן איסמאיל בלאנגה, לאחר מכן סליי לולאקו סמואל. כיום מאמן את הנבחרת אליה ווקו.
בשנת 2014 הנבחרת התמודדה בפעם הראשונה בטורניר מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2015. בשנת 2015 הנבחרת התמודדה בפעם הראשונה בטורניר מוקדמות גביע העולם בכדורגל.
רכבות ברוסיה
תחבורת הרכבות ברוסיה נוטלת חלק חשוב ומשמעותי מאוד בכלכלת המדינה. הרכבות ברוסיה הופעלו לראשונה באוגוסט 1837.
התחבורה המסילתית ברוסיה פועלת באחת מרשתות הרכבת הגדולות בעולם. מסילות הרכבת הרוסיות הן השלישיות באורכן והשלישיות בנפח המטענים הנגררים, אחרי מסילות הברזל של ארצות הברית וסין. בצפיפות הכוללת של פעולות (טון משא-ק"מ + קילומטרים של נוסעים)/אורך המסלול, רוסיה שנייה רק לסין. תחבורה ברכבת ברוסיה תוארה כאחד הפלאים הכלכליים של המאות ה-19, ה-20 וה-21.
לחברת הרכבות הלאומית, מסילות הברזל הרוסיות, יש כמעט מונופול על נסיעות ברכבת למרחקים ארוכים ברוסיה, עם נתח שוק של 98.6%, נכון ל-2017. ישנן מפעילות תחבורה עצמאיות של רכבות למרחקים ארוכים כמו Grand Service Express (שמפעילה את רכבת גרנד אקספרס), טברסקוי אקספרס, טרנס קלאס רוויס, חברת הנוסעים של סחלין, פרברי קוזבאס, רכבות יקוטיה ורכבות קרים, המפעילה הבלעדית של תחבורה מסילתית בחצי האי קרים.
לידת הרכבות הרוסיות
ממשלת רוסיה החלה לדון בהקמת מסילות ברזל ברוסיה כבר מתחילת המאה ה-19, כאשר הבסיס להקמת גוף לניהול רכבות ברוסיה הייתה מחלקת הקישור הימי (Департамент водных коммуникаций) שהוקמה ב-1789 על פי צו קיסרי של פאבל הראשון. את הארגון ניהל ניקולאי רומיאנצב גם כשזה הפך ב-1809 למינהל התחבורה והוא כיהן כשר התחבורה הקיסרי. באותה שנה הוא הביא להקמת מכון התחבורה הצבאי.
מגילת פירנצה
מגילת פירנצה היא מגילה מצוירת, המתוארכת לעשור השני של המאה ה-14 ומתארת את מסעו של עולה רגל יהודי, החוצה ממצרים לארץ ישראל, שתיהן במרחב הגיאו-תרבותי הממלוכי, ומתעד את דיוקנם המצויר של מקומות קדושים ליהודים בארץ ישראל אותם פקד.
רכבות ברוסיה
המשך הפיתוח
אחת התוצאות של מלחמת קרים הייתה האצה בבניית מסילות ברזל. כמו כן, במהלך מחצית השנייה של המאה ה-19 חוברו למערכת כל הערים הגדולות ונבנו תחנות מרכזיות במרכזי הערים. מערכת מסילות הברזל באותה תקופה הייתה שייכת למדינה.
מגילת פירנצה
המגילה שבה וזוהתה בספרייה הלאומית המרכזית פירנצה בשנת 2011 ונחקרה על ידי האוצרת, וחוקרת האמנות היהודית במוזיאון ישראל, רחל צרפתי. ככל הנראה צוירה במצרים או בארץ ישראל מקום מושבו החדש של המאייר אם עלה.
המגילה נעדרת קולופון כך שהמחבר נותר חסר שם.
רכבות ברוסיה
המשך הפיתוח
במהלך תחילת המאה ה-20 מסילות הברזל הרוסיות התחברו עם אלה של סין והמדינות השכנות. באותה עת הוקמה מסילת הברזל הטרנס-סיבירית שעודנה עד היום מסילת הברזל הארוכה ביותר בעולם.
מגילת פירנצה
שייכת לסוגת מגילות מאוירות של מקומות קדושים - 130 בקירוב, ממצא חריג ומבשר, שמקורה במזרח, במצרים ובארץ. יחודה האומנותי בהיותה מערכת שלמה של איורים עצמאיים - שפה צורנית המחליפה טקסט, תחת איורים שהם אילוסטרציה לכיתוב המאפיינים כתבי יד עבריים מאוירים מימי הביניים.
רכבות ברוסיה
המשך הפיתוח
תהליך חישמול הרכבת החל בשנת 1929 והיה מהיר מאוד. אורך מסילות הברזל עם הנעה חשמלית בברית המועצות היה הארוך בעולם.
התקופה הפוסט סובייטית
בתקופה הסובייטית מערך הרכבות פותח והוקמה מסילת הברזל הטרנס-אסיאתית. ב-1991 האחריות על מסילות הברזל הרוסיות הוטלה על משרד הרכבות הרוסי שב-2003 פורק והוחלף על ידי חברת הרכבות הרוסית.
בשנת 2009 הופעל קו רכבת מהירה בין מוסקבה לבין סנקט פטרסבורג. בקו זה הופעלו רכבות מתוצרת סימנס. משך הנסיעה הוא כ-4–5 שעות והרכבות נעות במהירות ממוצעת של 200 קמ"ש. בשנים 2010–2015 הופעלו רכבות מסוג זה גם במסלול מוסקבה - ניז'ני נובגורוד - סנקט פטרסבורג.
Vuracak
Vuracak (באנגלית: Will Hit You, ובעברית: יכה בך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה מרווה אזביי, מתוך אלבום המחווה של יילדיז טילבה, Yıldız Tilbe'nin Yıldızlı Şarkıları. השיר יצא לאור ב-11 ביולי 2018, על ידי חברת התקליטים אוזדמיר מיוזיק, כסינגל מתוך אלבום המחווה.
השיר הגיע אל המקום הראשון במצעד טורקיה טופ 20.
רקע וכתיבה
השיר נכתב במקור על ידי יילדיז טילבה עצמה, בדומה לשאר שיריה, והוא הופק על ידי אוזדמיר מיוזיק. השיר הוקלט מחדש על ידי מרווה אזביי, כחלק מתוך הפרויקט המוזיקלי Yıldız Tilbe'nin Yıldızlı Şarkıları, בו הוקלטו שיריה של טילבה מחדש, על ידי שלל אמנים טורקיים מצליחים.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-22 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-11 ביולי 2018, ביום צאתו של השיר כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את אזביי, כשהיא לבד בחושך ובידה גפרור בוער. בהמשך, ניתן לראותה כשהיא משחקת בלהבה של הגפרור, תוך שהיא מתחילה לשיר את השיר ומזיזה את הגפרור.
לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את אזביי בשתי סצנות מנוגדות: האחת, כשהכול מסביבה נשרף ובוער והשנייה, כשהכול מסביבה מוצף במים. הקליפ צבר למעלה מ-145 מיליון צפיות ונחשב לאחד מהקליפים הטורקיים הנצפים ביותר בכל הזמנים ולקליפ הנצפה ביותר של אזביי.
ביממה אחת, הצליח הקליפ לצבור למעלה מ-1.6 מיליון צפיות, דבר אשר הופך אותו לאחד מהקליפים הטורקיים הבודדים בהיסטוריה שעשו זאת.
קרל גוסטב m/45
קרל גוסטב m/45 הוא תת-מקלע מתוצרת יצרנית הנשק השוודית Carl Gustafs Stads Gevärsfaktori. ידוע גם בשם Kulsprutepistol m/45 (בשוודית: תת-מקלע m/45) ובקרב הכוחות המזוינים של ארצות הברית בשם Swedish K. הוא תוכנן על ידי גונאר ג'ונסון, ואומץ בשנת 1945 (ומכאן שמו, m/45). נשק זה היה התמ"ק התקני של צבא שוודיה בין 1945 ו-1965. הוא הוחלף בהדרגה על ידי רובי הסער Ak 4 ו-Ak 5.
תכונות
ה-m/45 התקני יכול לירות אש אוטומטית בלבד. ירי בודד אפשרי לאחר תרגול, על ידי עזיבת ההדק מיד לאחר הכדור הראשון. לנשק יש מנגנון מכנס פתוח עם נוקר קבוע. קצב אש נמוך יחסית של 500–600 כדורים בדקה, והדף קטן יחסית הופך אותו לקל יחסית לשליטה בירי אוטומטי. ה-m/45 מדויק למדי עד לטווח של 200 מטרים.
ה-m/45 משתמש במחסנית ישרה בת 36 כדורים, שצידה האחורי רחב יותר מן הקדמי. מבנה זה מאפשר פעולה אמינה יותר בתנאי אבק וקיפאון.
המעבר הבטוח
המעבר הבטוח הוא כינוי למעבר יבשתי בין יהודה ושומרון לרצועת עזה, לתנועה פלסטינית, עליו התחייבה מדינת ישראל במסגרת מספר הסכמים עם הרשות הפלסטינית.
היסטוריה
עד האינתיפאדה הראשונה נהנו הפלסטינים בשטחים מחופש תנועה מלא בין הרצועה ליהודה ושומרון, דרך שטח ישראל. החל מ-1988 נזקקו הפלסטינים להיתרי כניסה לישראל שהונפקו על ידי צה"ל. במסגרת בהסכם אוסלו א' והסכמי ההמשך שנבעו ממנו, התחייבה ישראל לאפשר מעבר פלסטיני בין עזה ליהודה ושומרון (דובר על יצירת שני מעברים מרצועת עזה - האחד דרומי לאזור הר חברון והשני צפוני לשומרון). תחילה הוזכרו כבישים קיימים, בהם יורשו הפלסטינים לנוע לסירוגין, אולם נוכח צורכי הביטחון הוחלט לבחון רעיונות אחרים. בין השאר, הוזכרה האפשרות לבניית כביש עילי, או קו רכבת, שיאפשרו תנועה פלסטינית מבלי לחשוש מהסתננות גורמי טרור לתחומי ישראל באמצעות המעבר הבטוח. במעבר זה אמורים לנוע גם מסורבי כניסה לישראל. המעבר הבטוח נהגה כפתרון המאזן בין הצורך הפלסטיני לנוע, לבין הצורך הישראלי בביטחון. מטרתו הייתה בין השאר לאפשר חיבור חברתי וכלכלי בין רצועת עזה ליהודה ושומרון.
הדיונים על יישום המעבר הבטוח נמשכו מספר שנים. בהסכם וואי, שנחתם ב-23 באוקטובר 1998, סוכם כי "השיחות על המעבר הבטוח יחודשו ויעשה מאמץ לסיימן, לגבי הנתיב הדרומי, תוך שבוע מכניסת ההסכם לתוקף". בהסכם שארם, שנחתם ב-4 בספטמבר 1999, סוכם בין השאר גם על הקמת המעבר הבטוח וב-6 באוקטובר 1999 נחתם "פרוטוקול המעבר הבטוח" בין ישראל והרשות הפלסטינית, שבעקבותיו נפתח המעבר ב-26 באוקטובר. המעבר הבטוח פעל למשך שנה, עד לפרוץ האינתיפאדה השנייה. הנסיעה בו הייתה על גבי כבישים ישראליים לאורך 47 קילומטרים בין מחסום ארז בעזה לבין מחסום תרקומיא באזור יהודה. במסגרת יישומו הייתה אמורה להתפרס מערכות של מצלמות בצידי הכבישים, כחלק ממערך צפייה ושליטה ומרכז בקרה ראשי בבית דגן ומרכז גיבוי בקרית גת. ביוני 2001 זכתה חברת סימנס במכרז להקמתו. לאחר סגירתו תושבי עזה שעברו באמצעותו ליהודה ושומרון, הוכרזו על ידי מדינת ישראל כשוהים לא חוקיים
עסקת המאה שהציג נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ ב-2019, כוללת חיבור בין יהודה ושומרון לרצועת עזה באמצעות כביש ייעודי ורכבת.
רעיונות ליישום המעבר
במסגרת המגעים בין ישראל לרשות הפלסטינית על יישום המעבר הבטוח הועלו מספר רעיונות ליישומו, בהם חפירת מנהרה או סלילת כביש עילי על גבי עמודים. רעיון הכביש העילי הועלה בשנת 1996, ככביש שיוקם בתוואי שבין בית חאנון שברצועה לדורא שבהר חברון. מתאם פעולות הממשלה בשטחים דאז, האלוף אורן שחור, ביקש ממע"צ הערכה לעלות הכביש. מהנדסי מע"צ העריכו את העלות בכמיליארד דולר (הרשות הפלסטינית העריכה את העלות בכ-400 מיליון דולר). הם גם צפו קושי הנדסי כיוון שמדובר היה בהקמת כביש שיעלה מגובה פני הים ועד לגובה של 800-900 מטרים מעל פני הים בהר חברון. ראש הממשלה לשעבר אהוד ברק אמר בריאיון עיתונאי כי המעבר העילי היה אמור לכלול כביש בעל שני מסלולים לכל כיוון, קו רכבת, צינור מים וקו תקשורת. ב-2009 הציע שהמעבר יעבור ברובו במנהרה.
באפריל 2001, הציע ראש הממשלה אריאל שרון, לקדם את הקמת המעבר הבטוח הצפוני באמצעות רכבת ממחסום ארז - בצפון רצועת עזה - ועד לטול כרם. תוואי שיתבסס ברובו על תוואי המסילות הקיים של מסילת החוף והמסילה המזרחית ההיסטורית (שבעבר עברה בטול כרם).
ב-2005 מימן הממשל האמריקאי מחקר, שבחן את החלופות (כביש משוקע, גשר או רכבת) ליצירת מעבר תחבורתי מרצועת עזה ליהודה ושומרון, דרך שטח ישראל. את כתיבת המחקר יזם הבנק העולמי.
ב-2012 הציג האדריכל היהודי-צרפתי מארק מימרם תוכנית להקמת גשר רב-מפלסי באורך של 37 ק"מ, שייצור קישור פיזי בין שני חלקיה של הרשות הפלסטינית ויכיל מסילת רכבת, כביש דו מסלולי, צינור להעברת מים מותפלים וצינור להעברת מים מליחים מהים התיכון לים המלח.
ג'ורג' עזרא
ג'ורג' עזרא בארנט (באנגלית: George Ezra Barnett; נולד ב-7 ביוני 1993) הוא מוזיקאי, זמר וכותב שירים אנגלי.