cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זוראב נור'אידלי
שר האוצר
תקופה קצרה, בין השנים 2002–2003, הוא היה מעורב ביוזמות עסקיות בבנקאות והשקעות, לאחר נישולו של שוורדנדזה ממשרת נשיא גאורגיה במהפכת הוורדים, 23 בנובמבר 2003, הגיש גוגיאשווילי, ב-25 בנובמבר של אותה שנה, את התפטרותו מתפקיד שר האוצר, לאחר שיחה עם הנשיאה הזמנית של גאורגיה, נינו בורג'נדזה. יומיים לאחר מכן, ב-27 בנובמבר של אותה שנה, אושר מינוי של נור'אידלי לתפקיד שר האוצר. תחת ממשלתה הזמנית של נינו בורג'נדזה. בפברואר 2004, הוא המשיך לכהן בתפקידו, הפעם תחת הנשיא מיכאיל סאקשווילי. בממשל זה כיהן חברו זוראב ז'ווניה בתפקיד ראש ממשלת גאורגיה.
ראש הממשלה
עקב מותו הפתאומי של זוראב ז'ווניה, ב-11 בפברואר 2005, מינה סאקשווילי את נור'אידלי לראש ממשלת גאורגיה. ב-17 בפברואר של אותה שנה אישר הפרלמנט את המינוי ברוב גדול (175 מול 24). ולרי צֶ'צֶ'לאשווילי, השגריר הגאורגי ברוסיה, החליף אותו בתפקיד שר האוצר. נור'אידלי לא חבר בשום מפלגה ונחשב כטכנוקרט בעל גישה קשוחה לשחיתות שפשתה בכלכלה הגאורגית.
על פי שבועון פיננסי גאורגי, העניקו לו הבנק העולמי והסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי את תואר "הרפורמטור הסביבתי הטוב ביותר לעסקים לשנת 2007". נור'אידלי הוביל רפורמות שהזניקו את גאורגיה ממקום 112 למקום 37 בדירוג הבנק העולמי של רגולציה וקלות עשיית עסקים.
התפטרות
ב-16 בנובמבר 2007 הודיע נור'אידלי על התפטרותו עקב בעיות בריאות, לאחר שבאפריל אותה שנה עבר ניתוח לב פתוח בארצות הברית. לאחר התפטרותו, פרש מפוליטיקה והצטרף ל"קלה קפיטל קומפני" שבבעלות כוכב הכדורגל הגאורגי קאחה קאלדזה, כיושב ראש. מיוני 2008 הוא יושב ראש הוועדה העסקית של בית הספר הבינלאומי לכלכלה של האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי.
Fireflies
Fireflies
Odds & Ends
Odds & Ends הוא האלבום הראשון של דיידו, אך מעולם לא יצא באופן רשמי. האלבום יצא בשנת 1995, בגרסה מצומצמת כאלבום דמו.
הפקה
ב-1995, לאחר שפרשה מלימודי משפטים ובמקביל לשיתוף פעולה עם פיית'לס, הקליטה דיידו את אלבומה הראשון. האלבום כלל שירים חדשים מוגמרים ושירים שנכתבו בשנים קודמות שנכללו באלבום בגרסת דמו. רוב השירים באלבום הולחנו והורכבו על ידי דיידו. האלבום היווה פריצת דרך ועצמאות מעבודתה עם אחיה רולו והרכבו פיית'לס. האלבום משלב סגנון קלאסי עם טריפ הופ (לדוגמה: Hurry Home) ואלקטרוני עם טריפ הופ (לדוגמה: Me).
האלבום גרם להתעניינותה של חברת התקליטים האמריקאית אריסטה רקורדס. החברה פנתה לחברת Cheeky Records שבבעלות אחיה- רולו והחתימה את דיידו על חוזה.
הקלטות קודמות
השיר Believe שהוקלט כבר בשנת 1987, הוקלט מחדש בשלוש גרסאות שונות עבור האלבום והם נכללו באלבום כגרסאות בונוס. השיר הופק מחדש על ידי רולו וסיסטר בליס ונכלל ב-No Angel כ-Take my hand. השיר Sweet Eyed Baby הוקלט עבור האלבום כגרסת דמו ולאחר הפקה מחודשת הוקלט ב-1999 כ-Don't think of me. השיר Worthless שאורכו כ-7:52 דקות, הוקלט מספר פעמים בגרסאות מיקס והאוס לפני צאת האלבום. גרסתו הסופית הופצה באלבום Odds end Ends. שירים רבים לא נכללו באלבום הדמו, בהם: Coming Home ,Yesterday ו-Afraid to sleep.
יספר סטויבן
יספר סטויבן (בהולנדית: Jasper Stuyven; נולד ב-17 באפריל 1992) הוא רוכב אופני כביש בלגי בקבוצת טרק-סגפרדו. סטויבן הוא מנצח המונומנט מילאנו–סן רמו ב-2021, אומלופ הט ניוסבלד (2020) וקורנה–בריסל–קורנה ב-(2016).
ביוגרפיה
סטויבן נולד בלוון שבפלנדריה.
בתור חובבן, הוא ניצח את אליפות העולם באופני כביש עד גיל 19 בשנת 2009. שנה לאחר כך, הוא זכה במדליית הארד באותה התחרות.
בונטראגר - ליווסטרונג (2012–2013)
ב-2012, הצטרף סטויבן לקבוצת בונטראגר ליווסטרונג מדרג הקונטיננטל. ב-2013, הוא ניצח את מרוץ הוואלטה אלנטחו בפורטוגל, לאחר שגם ניצח את הקטע הראשון במרוץ. סטויבן גם ניצח את קטגוריית הנקודות וקטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ. הוא ניצח קטע בטור של ביוק בקנדה. לקראת סוף העונה, הוא סיים שלישי במרוץ Grote Prijs Jef Scherens.
טרק פאקטורי רייסינג (2014–היום)
ב-2014, הצטרף סטויבן לקבוצת טרק פאקטורי רייסינג מדרג ה-UCI World Tour. הוא סיים שישי באליפות בלגיה וערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור בוואלטה אספנייה, סטויבן סיים רביעי שלוש פעמים (לא כולל בנגד השעון הקבוצתי), בקטע ה-2, ה-5 וה-17.
ב-2015 השתתף שנית בוואלטה אספנייה והפעם גם הצליח לנצח קטע, כשבקטע ה-8 הקדים את פייו בילבאו ואת קווין רזה  בספרינט המוני וניצח את השלב. סטויבן לא זינק לשלב למחרת ובכך פרש מהמרוץ.
בעונת 2016, סטויבן המשיך להשתפר וסיים תשיעי באומלופ הט ניוסבלד. אך למחרת רשם סטויבן את אחד מההישגים הגדולים בקריירה שלו עד כה, כשניצח את מרוץ הקורנה–בריסל–קורנה לאחר בריחת יחיד, כשהוא מקדים את הפלוטון ב-17 שניות. הוא סיים חמישי ב-E3 הרלבקה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטור דה פראנס והתוצאות הטובות ביותר שלו היו מקום 6 בקטע ה-11 וה-21.
ישי לפידות
ישי לפידות (נולד בל' בכסלו תשכ"ח, 1 בינואר 1968) הוא זמר, מלחין, שדרן, מנחה, פובליציסט ואיש תקשורת חרדי־מודרני. סולן להקת אוף שימחעס ולשעבר מנהלה המוזיקלי של להקת הקינדרלעך. זוכה פרס אקו"ם.
יספר סטויבן
טרק פאקטורי רייסינג (2014–היום)
ב-2017, סטויבן הצליח לשפר את מיקומו משנה שעברה וסיים שמיני באומלופ הט ניוסבלד. הוא לא הצליח לשחזר את ההישג שלו משנה שעברה כשסיים שני בקורן–בריסל–קורן, לאחר שהפסיד לפטר סאגאן. הוא סיים רביעי במונומנט פריז–רובה, לאחר שהיה חלק מקבוצה של 5 רוכבים ששרדה עד הסיום. הוא סיים שביעי במרוץ אשבורן–פרנקפורט וערך את הופעת הבכורה שלו בג'ירו ד'איטליה, לאורך המרוץ, סטויבן היה קרוב לניצחון מספר פעמים. הוא סיים שביעי בקטע ה-1 ושלישי בקטע ה-2, לאחר רוברטו פרארי ואנדרה גרייפל. הוא סיים תשיעי בקטע ה-5, חמישי בקטע ה-7, תשיעי בקטע ה-12 ושלישי בקטע ה-13, לאחר סם בנט ופרננדו גאביריה. אך סטויבן היה הכי קרוב לניצחון בקטע ה-6, לאחר שהפסיד לסילבן דילייר בספרינט סיום בין השניים וסיים שני. סטויבן הצליח לסיים שני בקטגוריית הנקודות עם 192 כאלו, 133 פחות מפרננדו גאביריה שניצח במרוץ. הוא סיים שלישי באליפות בלגיה ובבינקבנק טור, כשבמרוץ השני הוא גם ניצח את הקטע האחרון. הוא סיים שביעי בקלאסיקת המבורג וחמישי בקלאסיקת בריסל.
ישי לפידות
ביוגרפיה
נולד באבן שמואל, שם שהו הוריו בשליחות חינוכית. בגיל ארבע עברה משפחתו לשכונת זיכרון מאיר בבני ברק. אביו אהרון, למד בישיבת מרכז הרב, והתקרב יותר לדת כשלמד בישיבת עזתה. בהמשך היה לרב צבאי ושירת במשך כ-30 שנה בתפקיד רב חיל המודיעין. אמו מרים היא בתו של משה עירוני, בן עירו של החזון איש, קוסובה, שעלה עמו לארץ ישראל.
למד בישיבת אור ישראל לצעירים ולאחר מכן בישיבת קול יעקב, ישיבת ירוחם (בראשות הרב רפאל יונה טיקוצ'ינסקי) וישיבת מיר. בגיל 22 התגייס לצה"ל ושירת כמורה חייל.
יספר סטויבן
טרק פאקטורי רייסינג (2014–היום)
בעונת 2018 סטויבן רשם לא מעט הישגים, זה התחיל כשעוד פעם היה קרוב לניצחון באומלופ הט ניוסבלד, אך סיים רק במקום הרביעי. הוא סיים במקום העשירי במונומנט מילאנו–סן רמו ולאחר מכן התחרה בקלאסיקות האביב בבלגיה, הוא היה דומיננטי בכולם אך לא הצליח לנצח אף אחת מהן, כשסיים 6 ב-E3 בינקבנק קלאסיק, 9 בגנט–וייפלחם, 10 בדווארס דור פלנדרן, שביעי ברונדה ון פלנדרן וחמישי בפריז - רובה. הוא סיים שוב במקום השלישי באליפות בלגיה ונבחר שוב לטור דה פראנס, כשהתוצאה הטובה ביותר שלו היא מקום 3 בקטע ה-14, 6 שניות לאחר עומאר פראילה המנצח, כשגם ז'וליאן אלאפיליפ מקדים אותו בקרב על המקום השני. הוא ניצח את הקטע הרביעי בבינקבנק טור, לאחר שהקדים את קיילב יואן וזדנק שטיבר בספרינט המוני. סטויבן לבסוף סיים במקום ה-10 הכללי במרוץ, 50 שניות לאחר המנצח מאטיי מוחוריץ'. הוא סיים שני בקלאסיקת בריסל, לאחר פסקל אקרמן בספרינט המוני. הוא סיים שלישי בגרנד פרי קוויבק, לאחר גרג ואן אוורמאט ומייקל מת'יוס המנצח. לאחר מכן חזר סטויבן להתחרות בבלגיה וניצח את מרוץ גרנד פרי וואלני ואת Grote Prijs Jef Scherens, עוד בבלגיה, סטיבן סיים שלישי במרוץ קמפיונשפ ואן פלנדרן ועשירי בטור דה יורומטרופל.
ב-2019 רשם סטויבן תחילת עונה פושרת, כשלא בלט בקלאסיקות האביב אך הוא עדיין נבחר לטור דה פראנס. גם פה סטויבן היה קרוב לניצחון לא מעט פעמים, כשסיים 7 פעמים בתוך העשירייה הראשונה. התוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום 3 בקטע ה-3. הוא סיים רביעי בקלאסיקת לונדון-סארי וניצח את הטור של גרמניה, שמנה 4 קטעים. התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום 2 בקטע ה-3, לאחר שהפסיד לקספר אסגרן בספרינט סיום בין שניהם. הוא סיים חמישי בקלאסיקת בריסל ובגרנד פרי קוויבק, הוא סיים שישי בגרנד פרי דה פורמייה. הוא סיים שני בגראנד פרי דה וואלני, 2 שניות לאחר קריסטס ניילנדס שניצח מבריחת יחיד. סטויבן המשיך להתקרב לניצחון, כשסיים שלישי בטור דה יורומטרופול ושישי בבינץ'–שימאי–בינץ', אך לבסוף לא הצליח לסיים את 2019 עם ניצחון.
ישי לפידות
ביוגרפיה
בשנת 1996 הקים את להקת הדאנס החסידית אוף שימחעס.
יספר סטויבן
טרק פאקטורי רייסינג (2014–היום)
ב-2020, הצליח סטויבן לנצח את מרוץ אומלופ הט ניוסבלד לראשונה, כשהוא גובר על איב למפרט בספרינט סיום. הוא סיים חמישי בקורנה–בריסל–קורנה.
ישי לפידות
ביוגרפיה
בשנת 2008 הוציא אלבום סולו ראשון בשם "ואני המנגינה שלכם".
בשנת 2000 התחיל להגיש לתוכנית ברדיו קול חי בימי שלישי, לאחר כמה חודשים זה עבר ליום שישי בשם "אישי בשישי" בימי שישי ברדיו קול חי, ב-26 במאי 2020 הגיש את תוכנית האחרונה שלו ברדיו קול חי.
הגיש בין השנים 2007–2010 תוכנית לילדים ביום שישי בערוץ 10 בשם "חמישה בעקבות הפרשה" העוסקת בפרשת השבוע.
בין השנים 2011–2015 היה חבר ה"וועדה המקצועית" בתוכנית המציאות בית ספר למוזיקה בערוץ 2.
זכה ב-2013 בפרס אקו"ם לזמר חסידי.
בקיץ 2013 חבר למפיק יוחאי כפיר איתו הקים את הלייבל YOYO למוזיקה ותרבות יהודית שבין השאר מייצג את ההרכב המוזיקלי "מועצת השירה היהודית" המתרכז בשירה יהודית נוסטלגית.
באותה שנה אף נעשה מנהל מוזיקלי בלהקת הילדים "צמד ילד" שאותה הקים יחד עם איש יחסי הציבור אריה הינץ. ב-2017 הקים את להקת הפופ היהודי "אוומן".
באותה שנה הוציא גרסת כסוי לשיר "תעיתי כשה אובד" (בקש עבדך) של הראל טל.
רבים מלחניו הפכו ללהיטים, ביניהם: "הוא יגאל אותנו" (בביצוע אריה ברונר) "מודה אני" ו"עלה קטן שלי" (בביצוע אברהם פריד) "עם ישראל לא מפחד" (בביצוע יעקב שוואקי), "אשת חיל" ו"אלע חסידים".
ב-3 ביולי 2020 החל לשדר תוכנית בשם "אישי בשישי" בימי שישי בקול פליי', מאוגוסט 2020 הוא משדר שם תוכנית פותחים שבוע בכל במוצאי שבת ובמאי 2022 הפסיק לשדר את התכנית.
באוגוסט 2020 הוציא ביחד עם שוקי סלומון את "שיר השמחה".
הגיש תוכנית אקטואליה יומית, "שמונה אפס אפס", ברדיו "קול ברמה", לצד העיתונאי יקי אדמקר.
החל משנת 2020 הנחה למשך ארבע עונות את תוכנית הנוער "כמו גדולים" בערוץ הידברות.
באפריל 2021 לוהק לסרטם של בני פרדמן ושלום אייזנבך "בית", המועמד ל-9 פרסי אופיר לשנת 2023.
בינואר 2022 לוהק לתפקיד משנה בסרטו של יהודה גרובייס "הסיפור שנשכח" שצולם בפולין, ובאפריל לוהק גם לסרט רשב"י של גרובייס.
בבפרואר 2023 יצאה לאור סדרה חינוכית לילדים אותה הפיק בשם "החברים של ישי".
חיים אישיים
ב-1994 נישא לסלין עובדיה. הבמאית רחל רוזנברג ליוותה אותם בהכנות לקראת החתונה והלבטים הנלווים לה והוציאה סרט תיעודי מתקופה זאת בשם "מדרש חופה".
בני הזוג הורים לשלושה ומתגוררים בנתניה.
חבר בלהקות
ישי לפידות חבר במספר להקות בו זמנית והמנהל של רובן
פילמוגרפיה נבחרת
טלוויזיה
קולנוע
קמילה קולט
קַמִילָה קוֹלֶט (בנורווגית: Jacobine Camilla Collett; 23 בינואר 1813 – 6 במרץ 1895) הייתה סופרת נורווגית, המכונה לעיתים קרובות הפמיניסטית הנורווגית הראשונה. היא הייתה גם אחותו הצעירה של המשורר הנורווגי הנריק ורגלנד, והיא מוכרת כאחת התורמות הראשונות לריאליזם ב. אחיה הצעיר היה מייג'ור גנרל. היא הפכה לחברת כבוד של כאשר האגודה נוסדה ב-1884.
ביוגרפיה
קמילה נולדה בקריסטיאנסנד בנורווגיה, בתם של, תאולוג, פוליטיקאי ומלחין ידוע בזמנו, ואלט (Alette) לבית תאולו (Thaulow). אחיה, היה הסופר הנריק ורגלנד. כאשר קמילה הייתה בת ארבע, עברה משפחתה ל, שם אביה מונה לכומר הקהילה. קמילה גדלה במשפחה ספרותית, והיא הפכה לכותבת יומנים צעירה, בין השאר משום שמצאה שהחיים באיידסוול משעממים. היא בילתה את רוב שנות ההתבגרות שלה בבית ספר בכריסטיאנספלד בדנמרק.
במהלך ביקור בכריסטיאניה היא פגשה והתאהבה במשורר, שהיה גם אויבו הספרותי של אחיה הנריק. היחסים בין השלושה היו מסובכים ועם הזמן הפכו לאגדיים בתנועה הרומנטית הנורווגית. קולט צדדה מבחינה פילוסופית בוולהאן בוויכוח, וייתכן שיחסיה עם אחיה היו לא פשוטים במשך זמן מה. אבל יש אינדיקציות לכך שקמילה נשאה טינה מסוימת כלפי אביה ואחיה בשל התנגדותם ליחסיה עם ולהאבן. היא גם סבלה מבעיות בריאות, ובמהלך קיץ 1834 לקח אותה אביה לפריז כדי לאזור כוח, ולאושש אותה.
בכל מקרה, מערכת היחסים שלה עם ולהאבן הסתיימה בסופו של דבר, ובשנת 1841 היא נישאה ל, פוליטיקאי בולט, מבקר ספרות וחבר ב- (מפלגת המודיעין). לכל הדעות היו אלה נישואים שנולדו מאהבה והוא היה בעל תומך ומבין שאיתו יכלה קמילה לדון בכל נושא. היא החלה לכתוב לפרסום לאחר שנישאה לקולט.
יצירתה המפורסמת ביותר היא הרומן היחיד שלה, (בנותיו של מושל המחוז) שפורסם בעילום שם בשני חלקים נפרדים ב-1854 וב-1855. הספר נחשב לאחד מרומני הריאליזם הפוליטי והחברתי הראשונים בנורווגיה ועוסק בקשיים של אישה בחברה פטריארכלית בכלל ובנישואים בכפייה ספציפית. מאמינים כי חוויותיה האישיות בחיים, במיוחד מערכת היחסים שלה עם ולהאבן, השפיעו על הספר. לאחר ספר זה, היא כתבה מעט מאוד סיפורת, אך כן המשיכה לכתוב מסות, פולמוסים ואת זיכרונותיה.
בשנת 1851, לאחר עשר שנות נישואים, נפטר בעלה בפתאומיות, והותיר את קמילה לגדל ארבעה בנים צעירים. היא נאלצה למכור את ביתה ומעולם לא הצליחה לקנות בית חדש שוב. שלושת בניה הגדולים נשלחו לקרובי משפחה. היא נאבקה בבעיות כלכליות אישיות למשך שארית חייה. היא נפטרה בכריסטיאניה (אוסלו) ב-6 במרץ 1895.
סגנון כתיבה והשפעות
קולט גדלה בבית שהעריץ את יצירותיו של ז'אן-ז'אק רוסו, שישפיעו רבות הן על קולט והן על אחיה, ניקולאי. בתחילת כתיבת Amtmandens Døtre, היא מצאה השראה מז'ורז' סאנד, אם כי היא הרגישה שהרעיונות של סאנד קיצוניים מדי. ברומן היא דנה כיצד מונעים מנשים ונערות צעירות הכשרה וחינוך שיעודדו אותן להצלחות בחיים טובים יותר, אך היא אינה טוענת שנשים צריכות לרדוף אחרי חיים והצלחה ללא תלות בנישואין. קולט מציעה שעבור ארבע הבנות, נישואים המבוססים על אהבה וכבוד הם ההזדמנות האולטימטיבית לחיים מוצלחים. הספר נחשב ל"ביקורתי חריף" כלפי המושגים של נישואים בכפייה ונישואים המתקיימים למען המוסכמות החברתיות והפופולריות. היא תומכת ברעיון של אהבה רומנטית, ובחופש של נשים לבחור בעצמן במערכות יחסים, באמצעות אמנציפציה אישית.
ככל שקולט התבגרה, כך הפכו דעותיה לקיצוניות יותר, והפכו ליותר ויותר וכחניות. היא תמכה בשינוי חברתי ופוליטי לקידום תפקידיהן של נשים בחברה, והמאמרים שכתבה פורסמו בעילום שם, אך לבסוף פורסמו בספר של אוסף יצירותיה. סטיגמה הוצמדה לרעיון של אישה שכותבת את התוכן ומשתפת את הרעיונות ששיתפה בפומבי, והדבר השפיע על הקריירה שלה ועל מצבה הרגשי. קולט תיעלה תסכול זה לכתיבתה, שם היא בחנה לעיתים קרובות סטיגמה זו. לאחר כתיבת Amtmands Døtre היא התמקדה בעיקר בביקורות ומאמרים על ספרות, שרבים מהם חיזקו את קולט כמבקרת הספרות הפמיניסטית הראשונה בנורווגיה. במסות ובמאמרי דעה אלה, היא הכריזה על הצורך בדימוי חדש לנשים ודחתה את הרעיון שנשים צריכות להיות מאופקות, ושיקריבו את עצמן בחייהן.
עבודתה צוטטה על ידי בני דורה כמו הנריק איבסן.
בונאנו פיזאנו
בּוֹנאנוֹ פּיזאנוֹ (איטלקית:  Bonanno Pisano) היה פסל ואדריכל איטלקי בן המאה ה-12. נולד ונפטר בפיזה.
היה פעיל בשנות השבעים והשמונים של המאה ה-12. בעיקר בפיזה. יצירתו התאפיינה בשילוב של אלמנטים ביזנטיים וקלאסיים רומיים/יווניים.
לפי ג'ורג'ו וזארי, בונאנו פיזאנו היה האדריכל הראשון של המגדל הנטוי של פיזה. אולם חלק מהחוקרים מטילים ספק בכך.
יצירותיו הפיסוליות הידועות העיקריות הן: שערי הברונזה של קתדרלת פיזה (1180; נהרסו בשריפה של 1595), שערי קתדרלת מונריאלה שליד פלרמו בסיציליה (1186), שער סאן ראניירי (San Ranieri) בטרנספט הימני של הקתדרלה של פיזה (אחרי 1186).
ביוגרפיה של בונאנו פיזאנו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר".
קודו הביצות
קודו הביצות או הסיטטונגה (שם מדעי: Tragelaphus spekii) הוא מין של אנטילופה ממשפחת הפריים.
קודו הביצות נפוץ ברחבי אפריקה, בעיקר ליד נהר הקונגו. ישנם עדרים מסוימים שחיים בסביבות נהר הזמבזי. תפוצתו מוגבלת לאזורי ביצות, יערות וסבכי שיחים.
גובהו בכתפיים של קודו הביצות 75–125 ס"מ, אורך ראשו וגופו 115–170 ס"מ ומשקלו נע בין 40 ל-120 ק"ג. הזכרים גדולים וכבדים באופן ניכר מהנקבות, ובנוסף יש להם זוג קרניים סליליות שאורכן נע בין 45 ל-90 ס"מ. צבעו של הזכר חום כהה ופס לבן חוצה את גבו לאורך. הנקבות חסרות קרניים וצבען חום בהיר, מבנה גופן עדין יותר משל הזכרים. פרסותיו של קודו הביצות מפושקות וגדולות, ומבנה זה תורם ליכולתו לנוע בבוץ הטובעני.
בעונת הרבייה, זכרי הקודו נוגחים בקרניהם ביריב שלהם כדי לזכות בנקבות. הזכר המנצח זוכה בנקבות ומזדווג אתן. הזכרים המובסים הכפופים לזכר השליט, יוצרים עדרים משלהם. לאחר היריון שנמשך 8–9 חודשים הנקבה ממליטה גור אחד בלבד. לאחר הלידה גור "קודו הביצות" דומה לנקבה (גם אם הוא זכר).
אורך חייו הממוצע של קודו הביצות הוא 15–20 שנה.
אויביו העיקריים של הקודו הם אריות, נמרים, צבועים, ואת הגורים הקטנים טורפים הבבונים והשימפנזים. הביצה היא מקום המפלט של הקודו. הקודו נמלט לעבר הביצה כדי לברוח מטורפיו, אם הביצה עמוקה דיה יוכל הקודו לקפוץ למים ולהסתתר כשנחיריו מחוץ למים כדי שיוכל לנשום. הקודו יוצא מהמים כאשר האויב מתייאש והסכנה חולפת.
דורותי פארקר
דורותי פארקר (באנגלית: Dorothy Parker; 22 באוגוסט 1893 – 7 ביוני 1967) הייתה סופרת, משוררת, עיתונאית, תסריטאית ומבקרת תיאטרון אמריקנית ממוצא יהודי.
ביוגרפיה
דורותי רוטשילד נולדה בלונג ברנץ', ניו ג'רזי וגדלה במנהטן. שנות ילדותה ונעוריה עברו עליה בצל מותם של רבים מבני משפחתה. אמה מתה כשהייתה בת ארבע, אמה החורגת כשהייתה בת תשע, דודה טבע בטיטניק כשהייתה בת תשע עשרה ואביה נפטר כשהייתה בת עשרים.
למרות שאביה ג'ייקוב הנרי רוטשילד היה יהודי, פארקר התחנכה בבית ספר קתולי, אך חדלה לפקוד את ספסל הלימודים בהיותה בת שלוש עשרה.
בשנת 1914 מכרה שיר למגזין ואניטי פייר, בו החלה לעבוד באופן קבוע מספר חודשים מאוחר יותר. בתחילה עבדה בעריכה אך כעבור זמן מה החלה לכתוב ביקורות תיאטרון. בהמשך כתבה ביקורות ספרים למגזינים נחשבים כדוגמת ניו יורקר.
פארקר כתבה סיפורים ושירים רבים, המתאפיינים בציניות, מודעות עצמית, הומור עוקצני ומקבריות. היא כתבה גם לקולנוע, וביחד עם בעלה השני, אלאן קמפבל, חיברה את התסריט זוכה האוסקר לסרט "כוכב נולד" מ-1937. כמו כן כתבה לתיאטרון, את המחזה "הרמוניה רכה" (עם אלמאר רייס) ומחזה קצר עם המחזאי הנודע ג'ורג' .ס. קאופמן.
פארקר ידועה גם בזכות חייה הפרטיים הסוערים. היא הייתה נשואה מספר פעמים- לאיש הבורסה אדווין פארקר ולתסריטאי אלאן קמפבל (פעמיים), וניהלה רומנים רבים עם כמה וכמה גברים (בין השאר הסופר פ. סקוט פיצג`רלד, הסאטיריקן רינג לארדנר, העיתונאי ג'ון מקקיין והטייקון הפשיסטי סיוארד קולינס). היא ניסתה להתאבד מספר פעמים. פארקר הייתה אלכוהוליסטית כבדה, והתנהלותה הכספית הייתה תמיד על סף האסון. על אף עוקצנותה הקשה הייתה ידידה נאמנה וטובה, אהובה על רוב ידידיה.
מלבד הכתיבה, הייתה גם פעילה פוליטית. היא הייתה ממקימות התנועה האנטי-נאצית בהוליווד ותמכה באופן נלהב בארגונים שפעלו למען זכויות השחורים. בשנות החמישים נחשדה בקומוניזם, נחקרה על ידי ה-FBI. וכתוצאה מכך נכנסה לרשימה השחורה של הוליווד.
פארקר מתה ביוני 1967 בחדר המלון בו התגוררה, והיא בת 73. בצוואתה ציוותה להוריש את כל הונה למרטין לותר קינג.
אנצאר א-שריעה (לוב)
אנצאר א-שריעה בלוב (בערבית: أنصار الشريعة بليبيا – "נאמני השריעה") הוא ארגון מיליציה אסלאמיסטית סלפית, הדוגל ביישום חוקי השריעה באופן קפדני בלוב. ארגון אנצאר א-שריעה נוצר במהלך מלחמת האזרחים בלוב ב-2011. הארגון פעל במכוון נגד אזרחים לובים ואזרחים אמריקאים, ולקח חלק במתקפת הטרור בקונסוליה האמריקנית בבנגאזי ב-2012. הקבוצה הוגדרה על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית כארגון טרור.
רקע
ארגון אנצאר א-שריעה הוקם במהלך מלחמת האזרחים בלוב ב-2011 ועלה לגדולה לאחר הריגתו של מועמר קדאפי. הארגון מורכב ממורדים לשעבר מגדודי אבו עוביידה בן אלג'ראח, גדודי מאליכ, וגדודי חללי 17 בפברואר. בתחילה הקבוצה עשתה את שמה על ידי פרסום קטעי וידאו של עצמם נלחמים בקרב על סירת.
ההופעה הפומבית הראשונה של הארגון הייתה ב-7 ביוני 2012, כאשר הארגון הוביל עצרת שכללה 200 טנדרים שעליהם נשקי ארטילריה בכיכר תחריר בבנגאזי, ודרשו להטיל את חוקי השריעה. לפי הניו יורק טיימס "דיפלומטים מערביים היו המומים מקנה המידה של הארגון ומתצוגת הנשק".
מאוחר יותר, מנהיג הארגון השייח' מוחמד א-זאהאווי, התראיין לערוץ טלוויזיה מקומי, ואסר על השתתפות בבחירות לפרלמנט שנעשו לראשונה לאחר מלחמת האזרחים, מכיוון שהם לא נעשו לפי חוקי האסלאם. לאחר מכן הארגון שמר על מבנים ציבוריים ביניהם בית החולים אל-ג'אלה בבנגאזי. לפי דיווחים הארגון הוא הזרוע הצבאית של ארגון הצדקה אל-דעוה אל-איסלאח.
נומן בנוטמן, חבר לשעבר בארגון הקבוצה האסלמית הלוחמת בלוב ואנליסט של האיסלמיזם בלוב טוען, שהארגון הוא יותר קואליציה של קבוצות אסלמיות סלפיות הפועלות במזרח לוב מאשר ארגון עצמאי.
הלוגו של הארגון מורכב מזוג רובי סער AK-47, אגרוף קמוץ מלבד אצבע אחת המצביעה כלפי מעלה, ספר קוראן פתוח, ודגל ג'יהאד שחור.
פעילויות
פאוזי בוקטאף, המנהיג בבנגאזי של המיליציה האסלאמית היריבה גדודי חללי 17 בפברואר, טען כי חברי ארגון אנצאר א-שריעה הם האחראים להתנקשות בחייו של עבד אל-פתאח יונס מפקד כוחות המורדים במלחמת האזרחים בלוב.
אנצאר א-שריעה ביצע הרס של מקדשים סופיים בבנגאזי, הנחשבים בעיניהם לעבודת אלילים. בנובמבר 2011 אירעה בלוב סדרת התקפות מצד הסלפים על מקדשים סופיים בכל רחבי המדינה. מוחמד יוסף אל-מגאריאף, נשיא הקונגרס הלאומי הכללי בלוב, גינה את התקפות המקדשים, כינה אותם "מעשים מבישים", ואמר ש"המעורבים הם פושעים שיש לרדוף ולהעניש".
אנצאר א-שריעה גינה באינטרנט את לכידתו של פעיל אל-קאעידה אבו אנאס א-ליבי בידי כוחות אמריקאיים.
מלבד פעילויות צבאיות, ניסה הארגון להשיג תמיכה מקומית באמצעות צדקה - דעוה, מתן שירותים חברתיים, סיורי אבטחה, איסוף אשפה, הקמת מרפאות ובתי ספר דתיים.
המתקפה על שגרירות ארצות הברית בבנגאזי - 2011
ב-11 בספטמבר 2012 הודיע מרכז המבצעים של מחלקת המדינה של ארצות הברית שאנצאר א-שריעה הוא האחראי למתקפת הטרור בקונסוליה האמריקנית בבנגאזי שהתרחשה זמן קצר קודם לכן. עדי ראייה אמרו שהם ראו בזירת התקיפה כלי רכב עם לוגו של הארגון, וכי חמושים שהיו במקום הודו שהם שייכים לאנצאר א-שריעה. עדים גם אמרו שהם ראו את אחמד אבו ח'טאלה - מפקד אנצאר א-שריעה בלוב, מוביל את ההתקפה. הוא הכחיש את הדיווח. לפי האתר longwarjournal.org, הארגון פרסם הצהרה לפיה "הארגון לא השתתף בהתקפה כישות יחידה", וכי התקיפה הייתה "התקוממות עממית ספונטנית בגלל קדימון הסרט האנטי-אסלאמי 'תמימות המוסלמים'".
ב-6 באוגוסט 2013 אישרו גורמים רשמיים בארצות הברית שאחמד אבו ח'טאלה, מפקד אנצאר א-שריעה בלוב, לקח חלק משמעותי בהתקפה על מתחם השגרירות האמריקאית שנה קודם לכן. לפי רשת NBC הוגש כתב אישום נגדו בסוף חודש יולי 2013. אבו ח'טאלה נעצר בלוב על ידי לוחמי כוח דלתא ב-15 ביוני 2014. הוא הועבר לארצות הברית על סיפונה של נושאת המטוסים USS New York וצפוי לעמוד לדין בבית משפט פלילי בארצות הברית.
החלשות זמנית והתעצמות מחדש
ב-21 בספטמבר 2012, התרחשו בבנגאזי מחאות מסיביות לא חמושות נגד הארגון והאשימו אותו בהתקפה על השגרירות האמריקנית. מאות מפגינים הסתערו על מטה הארגון, הורידו את דגליו, והציתו כלי רכב בתוך הבסיס. הארגון נאלץ לעזוב את בסיסיו בבנגאזי למחרת.
כמה שעות לאחר ההתקפות, גדודי חללי 17 בפברואר וגדודי חללי בו סלים, הסכימו להתפרק מנשקם. למרות זאת כ-150-200 מלוחמיהם עברו מבנגאזי לאזור ג'בל אחדר.
בדצמבר 2012, הארגון עדיין היה קיים, אך הוא תפס עמדה מינורית יותר. בחודש מרץ 2013, הארגון חזר לבנגאזי והחל לשמור על בתי חולים ולאייש מחסומים, וכן חזר לתת שירותים חברתיים לתושבים. בסוף 2013, הארגון פתח סניף בעיר דרנה, תחת הסיסמה "צעד נוסף לקראת בניית המדינה האסלאמית". הקבוצה גם הציבה נוכחות בערים הלוביות אג'דאביא וסירת.
"מבצע כבוד" - 2014
בעקבות מתחים ממושכים בין האסלאמיסטים לבין מתנגדיהם בלוב, ב-16 במאי 2014 כוחות צבאיים הנאמנים לח'ליפה בלקאסם חפתר השיקו מבצע אווירי וקרקעי בשם "מבצע כבוד" נגד המיליציות האסלאמיות בבנגאזי, ובהן אנצאר א-שריעה.
לאחר הפסדים ראשוניים בשדה הקרב, ארגון אנצאר א-שריעה וארגונים אסלאמיים וג'יהדיסטיים נוספים התאחדו ונלחמו יחד תחת השם "מועצת השורא של מהפכני בנגאזי". הם השיקו מתקפות נגד הכוחות הנאמנים לח'ליפה בלקאסם חפתר, והצליחו במידה רבה לדחוק אותם מחוץ לבנגאזי עד אוגוסט 2014. לאחר שהצליחו לכבוש כמה בסיסי צבא, פרסם אנצאר א-שריעה תמונות באינטרנט של נשק וציוד שנתפס, כולל תותחי הוביצר מדגם D-30, משגרי רקטות רב-קניים, טילי כתף נגד מטוסים מסוג 9K32 סטרלה-2, וכמויות גדולות של תחמושת וכלי רכב.
פירוק הארגון
ב-27 במאי 2017 הודיע הארגון על פירוקו לאחר שסבל אבדות קשות מידי צבא לוב במלחמת האזרחים השנייה בלוב בהן גם פגיעות בחלק מבכירי הארגון. רבים מאנשי הארגון עברו לפני ועם פירוקו לשורות המדינה האסלאמית.
The Journal of Legal Studies
The Journal of Legal Studies הוא כתב עת משפטי המופק על ידי ההוצאה לאור של אוניברסיטת שיקגו ומתמקד במחקר אקדמי בינתחומי באושיות המשפט והחוק. כתב העת שם דגש בגישות של מדעי החברה, במיוחד אלו של כלכלה, מדע המדינה ופסיכולוגיה, אולם הוא גם מפרסם עבודות של היסטוריונים, פילוסופים, ואחרים המתעניינים בתאוריה של המשפט. כתב העת נוסד ב-1972.
כתב העת מדורג בדירוג הפופולרי של Washington and Lee Law School, כראשון בעולם בקטגוריית כתבי העת העוסקים בתאוריה של המשפט
אנטנאס וינוליס
חייו
וינוליס נולד בשם אנטנאס ז'וקאוסקאס, באוז'אוז'ריאי שהייתה אז תחת שלטון האימפריה הרוסית. הוריו, ז'וליונאס ז'וקאוקאס ורוזאליה בארנאוסקאיטה, היו איכרים אמידים שבבעלותם היה שטח של 25 אקר. אנטנאס היה ילדם הצעיר ביותר והבן היחיד במשפחה, ואח צעיר לחמש בנות.
בשנת 1894 עבר לגור באז'ופייצ'יאי, שם למד בבית הספר של אניקשט, בו כל החומר נלמד בשפה הרוסית. ז'וקאוקאס היה תלמיד מצטיין בבית ספרו. בשנת 1895 עבר לגור בליפאיה שבלטביה, שם למד בגימנסיה המקומית. במקום זה הכיר את הסופר הליטאי הנודע יונאס ביליונאס.
וינאוליס כתב בחייו הרבה אגדות, נובלות, ספרי זכרונות ודרמות.
נפטר כתוצאה מפקקת בחלקי המוח, ונקבר בחצר שעל יד ביתו.
זיגלר
{{פירושונים|
ראו גם
}}
עידית הרמן
עידית הרמן (נולדה ב-2 באוקטובר 1971) היא מייסדת תיאטרון קליפה, במאית תיאטרון, רקדנית ויוצרת ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה ב-1971 בתל אביב, למשה ורבקה הרמן. למדה בבית הספר תלמה ילין במגמת מחול. בסיום לימודיה נישאה לחבר קרוב כדי לקבל פטור משירות צבאי ובין השנים 1989–1991 רקדה בלהקת המחול בת-שבע.
בגיל 19, בעיצומה של מלחמת המפרץ, נפרדה מבעלה ועברה לארצות הברית בעקבות אהבה חדשה לרקדן אמריקני. היא רקדה בלהקות בניו יורק ובלוס אנג'לס, ונישאה לאהובה כדי לקבל גרין קארד.
הם נפרדו לאחר כמה שנים והיא עברה להולנד ושם פגשה את בן זוגה דמיטרי טולפנוב, שהגיע להופיע באמסטרדם עם קבוצה מסנט פטרבורג. השניים התאהבו וטולפנוב עבר עם עידית לישראל והותיר בסנט פטרבורג אישה וילדה.
ב-1995 הקימו בני הזוג את תיאטרון קליפה ברחוב הרכבת בתל אביב, ויצרו עשרות מופעים בשפה תיאטרונית ייחודית, שזכתה להכרה בפסטיבלים בארצות הברית, יפן, הודו ועוד.
ב-2015 נפטר טולפנוב במפתיע מהתקף לב בעת שהיה בסיבוב הופעות בהודו. הרמן המשיכה לנהל את התיאטרון עם אריאל ברונז, שותפה החדש ליצירה.
בשנת 2019 החליטה הרמן להעתיק את "קליפה" למתחם חדש בבניין ששימש בעבר כבית כנסת ברחוב הרב קוק, וכתבה כי " מאז שנפטר, אני מאוד לא אוהבת להיות שם ולמרות החיות הרבה שהכניסו בו חברי קבוצת קליפה בשנים האחרונות, עבורי הוא עול, מציבה מתפוררת, מצבורים של עצב ולכלוך, לא משנה כמה מנסים לנקות - לא נטהר"
חיים אישיים
הרמן מתגוררת בתל אביב עם ביתה היחידה לילה, שנולדה לאחר שלוש שנות טיפולים. היא נמצאת גם בקשר עם ביתו מנישואיו הקודמים של טולפנוב, סשה. אחותה היא השחקנית והכוריאוגרפית מיכל הרמן.
הרמן הרביעי, מרקיז באדן
הרמן הרביעי, מרקיז באדן (בגרמנית: Hermann IV. von Baden; 1135 – 13 בספטמבר 1190) היה מרקיז ורונה ומרקיז באדן מ-1160.
ביוגרפיה
הרמן נולד ב-1135, והיה בנם של הרמן השלישי וברטה מלורן, בתו של סיימון הראשון, דוכס לורן. בסביבות 1162 התחתן עם ברטה, בתו של הרוזן פלטין לודוויג מטיבינגן.
יחד עם הקיסר פרידריך הראשון, הרמן השתתף במצור ובחורבן מילאנו. בשנים 1176 עד 1178 הוא השתתף במערכה האיטלקית של פרידריך, והיה שותף בקרב לגנאנו ב-1176. הרמן היה ערב לשלום קונסטנץ ב-1183, שבו הפכו ערי לומברדיה לעצמאיות.
הרמן לחם תחת הקיסר במהלך מסע הצלב השלישי, וחצה את אנטוליה בדרך למצור על עכו. מותו של פרידריך ביוני 1190 גרם לאלפי חיילים גרמנים לעזוב את הכוח ולחזור הביתה דרך הנמלים של קיליקיה וסוריה. הצבא הגרמני-הונגרי המשותף המשיך דרומה אך נפגע במחלה ליד אנטיוכיה, מה שהחליש אותו עוד יותר. הרמן מת במחנה ב-13 בספטמבר 1190. רק שריד מהצבא המקורי הגיע למצור.
אלזבייטה קשסינסקה
אלזבייטה דונסקה-קשסינסקה (בפולנית:  (Elżbieta Maria Krzesińska (Duńska; 11 בנובמבר 1934 – 29 בדצמבר 2015) הייתה אתלטית פולנייה, אלופה אולימפית (מלבורן 1956), סגנית אלופת אירופה (בלגרד 1962), שיאנית עולם (1956–1960) ו-7 פעמים אלופת פולין (1952, 1953, 1954, 1957, 1959, 1962 ו-1963) בקפיצה לרוחק. נוסף לכך, היא הייתה אלופת פולין (1957) בריצת 80 מטר משוכות ובקרב חמש (1953 ו-1962).
ביוגרפיה
באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיימה קשסינסקה במקום 12 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.65 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בברן, שווייץ 1954 זכתה קשסינסקה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.83 מטר, אחרי ג'ין פיקרינג (6.04 מטר) ואלכסנדרה צ'ודינה מברית המועצות (5.93 מטר).
שיאנית עולם ואלופה אולימפית
בתחרות שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-20 באוגוסט 1956 קבעה קשסינסקה בקפיצה לרוחק שיא עולם חדש של 6.35 מטר, שיפור לשיא העולם בן השנה של גלינה וינוגרדובה מברית המועצות שעמד על 6.31 מטר. חודשיים לאחר מכן, באולימפיאדת מלבורן (1956) היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק לאחר שהשוותה את שיאה (6.35 מטר), לפני ווילי וייט מארצות הברית (6.09 מטר) ונדז'נה פבלובנה חניקינה מברית המועצות (6.07 מטר).
באוניברסיאדה הראשונה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1959 זכתה קשסינסקה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.94 מטר.
באולימפיאדת רומא (1960) זכתה קשסינסקה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.27 מטר, אחרי ורה קרפקינה מברית המועצות שקבעה שיא אולימפי חדש של 6.37 מטר ולפני הילדרון קלאוס מגרמניה (6.21 מטר) ובכך לא הצליחה להגן על תוארה.
באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, באותה העת יוגוסלביה 1962 זכתה קשסינסקה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.22 מטר, אחרי שיאנית העולם טטיאנה שלקנובה מברית המועצות (6.36 מטר) ולפני מרי ראנד מבריטניה (6.22 מטר).
חיים אישיים
בשנים 1981–2000 התגוררה קשסינסקה בארצות הברית ואחר כך חזרה למולדתה עד ליום מותה ב-29 בדצמבר 2015, לאחר תקופה ארוכה שבה הייתה חולה.
שמואל מירום
ביוגרפיה
נולד וגדל בקריית ביאליק שירת בצה"ל בחיל השריון והשתתף כטנקיסט בקרבות סיני במלחמת יום הכיפורים.
הצטרף למשרד החוץ ב-1975, והחל את שירותו כסגן השגריר בוונצואלה ואחר כך בגואטמלה וברומניה. במטה המשרד בירושלים שימש כסגן מנהל המחלקה לאמריקה הלטינית, והחל מ-1994 כמנהל המחלקה למזרח אירופה. במקביל למשרתו זו שימש כשגריר לא-תושב לטורקמניסטן.
ב-1990 מונה לשגריר באסונסיון שבפרגוואי וב־2005 הקים את השגרירות בזאגרב שבקרואטיה ועמד בראשה עד 2009. ב-2010 נשלח כשגריר מיוחד לנשיאת האיחוד האירופי – ספרד, בשגרירות ישראל במדריד.
בין השנים 2010–2016 כיהן כשגריר לא-תושב לסלובניה ולארמניה.
מתגורר במוצא עילית, נשוי לסימה – יועצת ארגונית וקאוצ'רית, ולהם שלושה ילדים.
עודד ראור
עודד ראור (3 באוקטובר 1967 - 19 באוגוסט 2014) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, פיקד על סיירת מטכ"ל ועל חטיבה 5.
ביוגרפיה
עודד נולד בנהריה, בן בכור ליהודית ויהושע ראור. עם גיוסו לצה"ל בפברואר 1985 התנדב לסיירת מטכ"ל, ולאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה. בהמשך השלים קורס קציני חי"ר, חזר לסיירת מטכ"ל ולקח חלק במבצע הצגת תכלית. בהמשך שירת כמפקד צוות וכמפקד פלגת האימונים. בשנת 1992, בעת ששימש בתפקידו, אירעה תאונת אימונים שגבתה את חייהם של שני לוחמים ביחידה. השניים, שהיו בעיצומו של אימון ניווטים בקרבת הר שלמה, מצאו את מותם כתוצאה ממכת חום והתייבשות. ראור הורשע כעבור ארבע שנים ברשלנות ונידון ל-90 ימי מאסר על תנאי.
בהמשך שימש במספר תפקידי פיקוד ובהם סגן מפקד יחידת מגלן. בשנת 2004 הוגשה עתירה לבג"ץ נגד מינויו למפקד סיירת מטכ"ל בגין הרשעתו ברשלנות. העתירה נדחתה, וראור פיקד על סיירת מטכ"ל בשנים 2004–2007. בין היתר פיקד על כוח היחידה במבצע ברצועת עזה במהלכו נחטפו שניים ממתכנני חטיפת גלעד שליט בטרם בוצעה החטיפה וכן במבצע חד וחלק, ועל מבצעים נוספים במלחמת לבנון השנייה ובניהם הפעולה בבעלבכ בה נפל עמנואל מורנו. בשנים 2009-2012 שימש כמפקד חטיבה 5.
לאחר שחרורו מצה"ל שימש מנהל בחברת Celestica הקנדית ומנהל פיתוח עסקי בבינת יישום מערכות.
ב-19 באוגוסט 2014 נפטר בשנתו בביתו שבקדימה מדום לב. הותיר אחריו אישה, איילת, ושתי בנות.
הנצחתו
בשנת 2015 נפתח "תיכון עודד" בקדימה על שם ראור.
בית מלון לחרקים
בית מלון לחרקים (באנגלית: Insect hotel) הוא מתקן המספק לחרקים מקום מגורים. שטחי הערים ושטחי החקלאות צמצמו את שטח המחיה של חרקים רבים, כולל מאביקים כגון דבורי בר וחרקים המשמשים להדברה ביולוגית כגון מושית השבע. מתקנים אלו מכילים קנים ועץ עם מחילות וחללים המותאמים לחרקים שונים. המתקנים מוצבים בסוף עונת החורף, כאשר חרקים מחפשים מקומות מחסה, ומאפשרים לחרקים לשגשג.
CD8
CD8 (אשכול התמיינות 8, אנגלית: Cluster of Differentiation 8) הוא גליקופרוטאין (חלבון בעל שארים סוכריים) המשמש כקו-רצפטור ל-TCR, ומוצג על פני תאי T צטוטוקסיים.
מבנה
החלבון מורכב משתי שרשראות חלבונים- α ו β שניהם ממשפחת על של אימונוגלובולינים (immunoglobulin superfamily). מולקולת CD8 נקשרת לדמיין 3α של חלבון MHC סוג 1, קשר זה שומר על הקשר שבין תא T ציטוטוקסיים לתא המטרה המיועד להרג או תא מציג אנטיגן מקצועי (בייחוד תא דנדריטי). CD8 נמצא גם על תאים דנדריטיים ועל תאי NK, אם כי הוא פחות נפוץ עליהם.
תפקיד
לזנב הרצפטור הנמצא בתוך הציטופלסמה קשור Cdk, זהו אנזים מזרחן. לאחר קשירה של ה TCR ל MHC מסוג I ולאחר הקשירה של CD8 לאלפא 2 ו ואלפא 3 על ה MHC מופעל האנזים. כאשר Cdk מופעל הוא מזרחן את החלק הנמצא בציטופלסמה של CDR3 וכן את הזנב של zeta (נקרא גם CD247) זירחון של חלק זה ברצפטור הנקרא גם ITAM, גורם להפעלה של ZAP 70. לאחר הזרחון ZAP 70 עובר אקטיבציה והוא מצידו מוביל לזרחון של מספר מולקולות בהם PLC ו small G protein שיובילו בסופו של דבר לאקטיבציה של התא ולסינתזה של מולקולות שיגרמו להרג של התא הפגוע.
אבן הולדת
אבן הולדת (מאנגלית: birthstone) היא אבן חן או אבני חן המסמלות את חודש הלידה בלוח הגרגוריאני הניתנות כמתנה כשהן משובצות בתכשיט. מנהג זה מקובל בעיקר בארצות הברית ואומץ גם באוסטרליה ובתאילנד. גם בישראל ניתן לפגוש אותו בחנויות תכשיטים.
המנהג לענוד אבני חן כאמצעי מיסטי שנועד להעניק מזל ובריאות הוא כנראה עתיק. כך למשל נטען כי באירופה נהגו לענוד אבני חן על פי חודש הלידה החל מהמאה ה-15, אם כי לצורפים שונים היו רשימות שונות של אבני חן על פי החודש, וכי קיימות גם רשימות אחרות עתיקות יותר, מטיבט או ממסורת האיור ודה ההודית. חלק מהטענות בדבר המזל שמביאות 12 אבני החן משתמשות בסיפור המקראי על 12 אבני החושן.
המנהג צבר תאוצה בשל תכסיס שיווקי של איגוד התכשיטנים הלאומי של ארצות הברית (American national association of jewelers). האיגוד ניצל את המסורת וקבע ב-1912 טבלה שתשמש כתקן מודרני בנושא אבני ההולדת. טבלה מודרנית זו מצויה בשימוש נרחב בארצות הברית. לכל חודש נקבעה אבן החן המתאימה לו (בדרך כלל אבני החן היקרות ביותר). למעט חודש יוני, שנקבע כי אבן ההולדת שלו היא פנינה, שאר אבני החן הן מינרלים. על מנת להרחיב את שוק הקונים נקבעה לכל חודש בנוסף לאבן הראשית גם אבן או אבנים אלטרנטיביות זולות יותר.
קישורים חיצוניים
התייחסות לאבני ההולדת קיימת באתרי תכשיטנות רבים בארצות הברית המוכרים את האבנים. להלן מדגם מייצג המוסיף מידע על הכתוב בערך:
קוראים לי בטהובן 2
קוראים לי בטהובן 2 (באנגלית: Beethoven's 2nd) הוא סרט משפחה קומי אמריקאי משנת 1993, בבימויו של רוד דניאל ובכיכובם של צ'ארלס גרודין ובוני האנט. הסרט הוא השני בסדרת הסרטים "בטהובן".
הסרט נכתב על ידי לן בלום. עלילת הסרט ממשיכה את הרפתקאותיו של הכלב הסן ברנרד בשם בטהובן, כשמו של המלחין לודוויג ואן בטהובן, וקורותיו בבית משפחת ניוטון.
ג'פרי דין מורגן
ג'פרי דין מורגן (באנגלית: Jeffrey Dean Morgan; נולד ב-22 באפריל 1966) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בזכות הופעותיו בסרטים "השומרים", "המפסידנים" ובסדרות "על טבעי", "המתים המהלכים" ו"האנטומיה של גריי".
ביוגרפיה
מורגן נולד לסנדי תומאס וריצ'רד דין מורגן בסיאטל, וושינגטון. שיחק כדורסל בתיכון ובאוניברסיטה ואף שקל קריירה מקצוענית, עד לפציעת ברך שאילצה אותו לפרוש.
קריירה
התגלה לראשונה כשחקן אורח בסדרת הדרמה המשפטית "ג'אג". הופעת הבכורה הייתה ב-"Uncaged", סרט קצר משנת 1991. המשיך ככשחקן ראשי בסדרת הדרמה "האזור הבוער" ובקומדיית האימה "מת וארוחת בוקר".
התפרסם לראשונה בשנת 2005 בסדרת המתח "על טבעי" בתור ג'ון וינצ'סטר, אביהם של גיבורי הסדרה סאם ודין וינצ'סטר. ב-2006 הצטרף אל העונה השנייה של סדרת הדרמה הרפואית "האנטומיה של גריי" לתפקיד דני דוקט, ארוסה הגוסס של המתמחה לרפואה איזי סטיבנס (קתרין הייגל) שנפטר משבץ, במהלך הסדרה הוא חוזר כהזיות בחייה של סטיבנס.
חיזק את מעמדו כשחקן קולנוע כאשר השתתף בדרמה הקומית "נ.ב. אני אוהב אותך", בתור הזמר האירי ויליאם גלאגר ושיחק בתפקיד הראשי הראשון שלו לצדם של אומה תורמן וקולין פירת' בסרט הקומדיה "בעל מזדמן". ב-2009 התפרסם בסרט גיבורי העל "השומרים" בתפקיד "הקומיקאי" אדוארד בלאק ובדרמה הקומית-מוזיקלית של אנג לי "לקחת את וודסטוק". ב-2010 שיחק בקומדיית האקשן "המפסידנים" בתור פרנקלין קליי, מפקד יחידת העילית המיוחדת של צבא ארצות הברית ובמותחן "שנגחאי".
החל משנת 2016, הוא התפרסם בזכות תפקידו בתור ניגן, הנבל הראשי בעונות השישית, השביעית והשמינית של סדרת הטלוויזיה "המתים המהלכים". באותה שנה שיחק בסרט המתח המקסיקני-צרפתי "נטושים", לצד גאל גרסיה ברנאל.
קוראים לי בטהובן 2
עלילת הסרט
בעזרתו של בטהובן, מיסי הצליחה לברוח מרג'ינה, ושניהם התאהבו. בינתיים, רייס מפתחת רגשות חזקים אל טיילר, חבר שלה מהכיתה, לאחר שהתנשקו. טד ואמילי ידעו שבטהובן מתגנב ומהבית ועקבו אחריו, שם הם גילו שהוא ומיסי הולידו 4 גורים במרתף בבניין. השרת, גאש, גם מצא את הכלבים וסיפר לרג'ינה. היא ציינה שהיא מתכוונת להיפטר מהגורים, גם אם היא תהרוג אותם, אולם גאס אמר לה שמהגורים היא יכולה להרוויח הרבה כסף והחליטה למכור אותם לחנות החיות ולהרוויח הון.
ג'פרי דין מורגן
חיים אישיים
החל לנהל בשנת 2006 מערכת יחסים מתוקשרת עם השחקנית מרי-לואיז פרקר איתה שיחק בסדרה "העשב של השכן", הזוג הודיע על אירוסים בתחילת 2008, אך נפרד חודשים ספורים לאחר מכן.
קוראים לי בטהובן 2
עלילת הסרט
כאשר ידעו על התוכנית של רג'ינה להטביע את הגורים, טד ואמילי התגנבו מחוץ לבניין ולקחו את הגורים הביתה. הם שמרו אותם במרתף שלהם כדי שהאבא לא יראה. כאשר הבינה שהם נלקחו, רג'ינה מתכננת נקמה. רייס, טד ואמילי טפלו בגורים והאכילו אותם בעצמם. אולם, אליס וג'ורג' מגלים על הגורים והסכימו לטפל בהם עד שהגורים יתבגרו.
ג'פרי דין מורגן
חיים אישיים
למורגן בן ממערכת יחסיו עם השחקנית שרי רוז.
קוראים לי בטהובן 2
עלילת הסרט
משפחת ניוטון הרוויחה חופשה בבית האגם בהרים על חשבון חברת העסקים של ג'ורג'. רייס הלכה למסיבה עם חברים שם היא מסרבת לשתייה ולהצקה. בטהובן השמיד את החצר הפנימית של הבית והציל את רייס. רג'ינה ופלויד נסעו אל מקום שלא נודע לברילו, ליד בית החופש של משפחת ניוטון. הם הלכו ליריד הכפר עם הכלבים, והילדים שכנעו את ג'ורג' להשתתף בחרות אכילת המבורגרים עם בטהובן, שם הם ניצחו. רג'ינה ופלויד הגיעו גם ליריד, אולם הם השאירו את מיסי במכונית שלהם.
מיסי ברחה מהמכונית בעזרתו של בטהובן כאשר רג'ינה חטפה את הגורים מהטד ואמילי. בטהובן ומיסי רצו אל ההרים, ורג'ינה ופלויד עקבו אחריהם. משפחת ניוטון עקבו אחריהם גם כן ועמדו בקצב. לאחר עימות בין ג'ורג' לפלויד, פלויד איים להטביע את הגורים בנהר והכה בבטנו של ג'ורג' באמצעות מקל גדול. בטהובן תפס את המקל והכה במפשעה של פלויד, מה שגרם לו לאבד את שיווי המשקל וליפול מההר כשהוא לוקח את רג'יניה אתו. הם נפלו לתוך בריכת בוץ ונשטפו בידי הנהר.
ג'פרי דין מורגן
חיים אישיים
בשנת 2009 החל לצאת עם השחקנית הילרי ברטון. בשנת 2010 נולד לזוג בן, בשנת 2018 נולדה לזוג בת, באוקטובר 2019 הזוג נישא.
קוראים לי בטהובן 2
עלילת הסרט
כעבור 5 חודשים, ברילו מבקר בביתם של משפחת ניוטון יחד עם מיסי, ואומר להם שהשופט דחה את בקשתה של רג'ינה ופסק לטובתו ונתן לו משמרת מלאה על מיסי. הגורים, אשר גדלו, רצו מהמדרגות כדי לראות אותה.
הכנסות וביקורות
הסרט גרף הכנסות של 53,443,066 דולר באמריקה הצפונית ו-64,800,000 דולר בשאר המדינות. בסך הכל גרף הסרט בכל רחבי העולם סכום של 118,243,066 דולר.
תלמה (מותג)
תלמה היא מותג מזון בבעלות יוניליוור ישראל המתמחה בייצור מוצרי דגנים ומגוון רחב של מוצרי מזון וחטיפים. תלמה הוקמה בשנת 1947 כמחלקת הממרחים של חברת תמ"י (תוצרת מזון ישראלית), אז התמחתה בייצור ממרחים ורטבים. מאז השיקה לאורך השנים מגוון רחב של מוצרים, חלקם חדשים לשוק הישראלי. כיום ממשיכה תלמה בייצור חלק ממוצריה הוותיקים, לצד פיתוח וחיזוק תחום הדגנים אותו היא מובילה מאז 1985 עם נתח שוק של כ-60 אחוז (לפי מדד נילסן 2013). מוצרי תלמה מיוצרים במפעליה אשר בחיפה, חדרה וערד בהם מועסקים מאות עובדים. מוצרי תלמה מיוצאים לכ-20 מדינות ברחבי העולם.
היסטוריה
תלמה נוסדה כמחלקה לייצור ממרחים בחברת בלו בנד שהתמחתה בייצור מרגרינה. הבעלים, ד"ר ארנולד הילדסהיימר, אשר התמחה בייצור מרגרינה במפעל יוניליוור בגרמניה, האמין שהמוצר, אשר טרם נמכר בארץ באותה תקופה, מתאים לצרכים של הצרכן הישראלי. לאור ההצלחה, הוחלט להרחיב את המפעל ששכן בתחילה בחצר בית החרושת "שמן" בחיפה, ואת מגוון המוצרים.
מיתוג ושיווק
בשנת 1947 החלה לפעול בתמ"י מחלקה שפיתחה את המותג "תלמה", שהתמקד בייצור מוצרי מזון כגון מיצים, ממרחים ומיונז. משנת 1985 החלה תלמה לפתח דגני בוקר ישראליים, קטגוריה שכמעט ולא הייתה קיימת בישראל, למעט מספר מצומצם של מוצרים מיובאים.
בשנת 2011 נבחר עומרי כספי, שחקן הכדורסל הישראלי הראשון ב-NBA, כפרזנטור של מותג הדגנים של תלמה. הקמפיין נשא את הסיסמאות "קורנפלקס של אלופים" ו"אתה תסמן את המטרה, אנחנו ניתן לך את הכוח". בנוסף, הקורנפלקס עוצב באריזה חדשה עם תמונתו של עומרי כספי. במאי 2012 האריך כספי את החוזה שלו כפרזנטור של מותג הדגנים תלמה בשנה נוספת.
ביולי 2022 החליטה תלמה לתמוך במשלחת הפאראלימפית הישראלית ושלושה ספורטאים מהמשחקים הפאראלימפים טוקיו 2020 נבחרו להופיע על מהדורה מיוחדת של דגני הבוקר הנפוצים: השחיינית ורוניקה גירנקו, חותר סירת הרביעייה אחיה קליין ושחקנית הכדורשער רוני אוחיון.
קורנפלקס תלמה
הקורנפלקס הישראלי הראשון פותח על ידי תלמה בשיתוף עם קבוצה של מהנדסי מזון מאנגליה. בראשית, התמקדה החברה בהתאמת המוצר לטעמו של הקהל הישראלי ובחינוך השוק לצריכת מוצר זה. בעקבות הפופולריות של דגני הבוקר ונוכח הביקוש הרב הוחלט להשקיע בייצור קו מיוחד של דגנים מצופים ודגנים ממולאים. עם ההתפתחות הטכנולוגית והעלייה בדרישת קהל הצרכנים למוצרי נישה, יצא לשוק המוצר "כריות" בשנת 1994 – פרי פיתוח ישראלי, מקורי וחדשני גם ברמה העולמית.
פרשת הסלמונלה
ב-27 ביולי 2016 נחשף כי החברה מסתירה מהציבור וממשרד הבריאות שחיידק הסלמונלה התגלה במפעלם בערד חודש קודם לכן. תחילה טענו בתלמה ששום מוצר מזוהם לא הגיע לרשתות השיווק, אך ב-4 באוגוסט 2016 פרסמה החברה הודעה לציבור, לפיה יצאו ממפעלה ושווקו לציבור אריזות קורנפלקס הנגוע בחיידקי סלמונלה. על פי נתוני יוניליוור, 643 משטחים - כ-150 אלף מוצרים - זוהמו בפרשת הסלמונלה. מתוכם יצא לצרכנים משטח אחד שבו היו 240 מוצרים, כל יתר המוצרים הנגועים לא יצאו מתחומי המפעל. בעקבות כך שלח משרד הבריאות צוות מקצועי לבצע בדיקה מקיפה במפעל, וזה ביטל זמנית את היתר ה-GMP שניתן לחברה.
מודוס טולנס
מודוס טוֹלֶנְס (Modus tollens), בלוגיקה, הוא כלל היסק שמאפשר להסיק משני הנתונים הבאים: את המסקנה הבאה:
במילים פשוטות, אם קיים תנאי מסוים כדי שדבר מה יהיה נכון, וידוע שהדבר שגוי, הרי שהתנאי לא מתקיים (כי אילו היה התנאי מתקיים אזי הדבר היה נכון).
לדוגמה, נניח את שתי ההנחות הבאות: מכאן נסיק את המסקנה:
חשוב להדגיש שאף אחד מהמשפטים לא בהכרח נכון, אך במידה שהם נכונים, המסקנה "יעקב אינו עורב" תנבע מהם. הלוגיקה מאפשרת הסקת מסקנות מהנחות יסוד, בלי קשר לנכונותן.
הוכחה
עיקרון זה מוכח על ידי עקרון הקונטרה פוזיטיב, ומעקרון מודוס פוננס, שקובע שמרגע שקיימת גרירה A\to B, והרישא A אמת, אז גם הסיפא B אמת:
ליאן לה הוואס
ליאן שארלוט בארנס (באנגלית: Lianne Charlotte Barnes; נולדה ב-23 באוגוסט 1989), הידועה בשם הבמה ליאן לה הוואס (Lianne La Havas), היא זמרת-יוצרת ומפיקה מוזיקלית אנגלייה.
ביוגרפיה
לה האווס נולדה וגדלה בלונדון, לאב יווני ולאם ג'מייקנית. היא גדלה בטואטינג ובסטריאת'ם, ובילתה את רוב זמנה עם סבה וסבתה לאחר שנפרדו הוריה. לה הוואס החלה לשיר בגיל שבע. אביה, רב-נגן, לימד אותה את יסודות הגיטרה והפסנתר. לה הוואס כתבה את השיר הראשון שלה בגיל 11, אך לא למדה לנגן על גיטרה עד גיל 18. היא שרה במקהלת בית הספר שלה.
הוואס החלה את הקריירה שלה לאחר שהוצגה בפני מוזיקאים שונים, בהם הזמרת פאלומה פיית', שעבורה שרה קולות רקע. בשנת 2010 חתמה לה הוואס בחברת האחים וורנר רקורדס, ובילתה שנתיים בפיתוח כתיבת השירים שלה לפני שהוציאה מוזיקה כלשהי.
ב-2011 יצא המיני-אלבום הראשון שלה, Lost & Found, מתוכו השיר הפותח "No Room for Doubt", בו השתתף הזמר-יוצר וילי מאסון, שנכלל גם באלבום הבכורה שלה. השיר זכה להצלחה במצעדים של בלגיה, והגיע למקומות ה-67 וה-21 במצעדים של פלנדריה וולוניה בהתאמה. ב-2012 יצא אלבום הבכורה שלה, Is Your Love Big Enough?, שקיבל שבחים ממבקרי המוזיקה והגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד האלבומים הבריטי. האלבום אף זכה בפרס אלבום השנה של אייטונס.
ביולי 2015 יצא אלבומה השני, Blood, שזכה לשבחים ולהצלחה רבה בבריטניה, תוך שהגיע למקום השני במצעד האלבומים הבריטי. האלבום אף זכה להצלחה מחוץ לבריטניה, והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים שבניו זילנד ול-52 במצעד הבילבורד 200 האמריקאי. נוסף על כך, הועמד האלבום לפרס גראמי בקטגוריית "האלבום האורבני העכשווי הטוב ביותר". מהאלבום יצאו הסינגלים המצליחים "Unstoppable" ו-"What You Don't Do". לה הוואס יצאה לסיבוב הופעות בבריטניה ובאירופה לקידום האלבום.
ביולי 2020 הוציאה את אלבום האולפן השלישי שלה הנושא את שמה. האלבום הגיע למקום השביעי במצעד האלבומים הבריטי וזכה לשבחים רבים מהמבקרים, תוך שקיבל ציון ממוצע משוקלל של 83 מתוך 100 באתר Metacritic.
היסטוריה של טורקמניסטן
היסטוריה של טורקמניסטן עוד בתקופה הקדומה, חנו צבאות האימפריות השונות בשטחה של טורקמניסטן בדרכם לאזורים משגשגים יותר. שבטים של מגדלי סוסים טורקמנים, כנראה מהרי אלטאי (באזור מונגוליה), נדדו לשטחים של טורקמניסטן בתקופות הקדומות בעקבות עדרי הסוסים שרעו בשולי מדבר קאראקום, לתוך פרס, סוריה ואנטוליה. מאוחר יותר פיתחו נוודים אלה את גזע הסוסים הטורקמניסטני "אחאל-טקה" (Akhal-Teke).
תקופת אלכסנדר הגדול
במאה ה-4 לפנה"ס הובסה האימפריה הפרסית על ידי צבאו של אלכסנדר הגדול. ב-330 לפנה"ס צעד צבאו של אלכסנדר צפונה לכיוון מרכז אסיה, בדרך הוא כבש את שטחי טורקמניסטן והקים על דרך המסחר העיקרית את העיר אלכסנדריה ליד נהר מורגב, מאוחר יותר הוסב שמה של העיר למורב, והריסות העיר נראות עדיין לצד הנהר.
פאוזי קאוקג'י
פַאוּזִי קָאוֻקְגִ'י (ערבית: فوزي القَاوُقْجِي, תעתיק מדויק: פוזי אלקאוקג'י; 19 בינואר 1890 – 5 ביוני 1977) היה מפקד צבאי ערבי סורי, שמוכר במיוחד על לחימתו כנגד היישוב היהודי בארץ ישראל במרד הערבי הגדול (1936) ובמלחמת העצמאות (1948).
אברהם יעקב זלזניק
רבי אברהם יעקב זלזניק (ט"ו בכסלו ה'תרע"ג, 1912 – כ"א באלול ה'תש"ע, 31 באוגוסט 2010) היה ראש ישיבת עץ חיים בירושלים וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.
ביוגרפיה
נולד בירושלים בט"ו בכסלו ה'תרע"ג לרב שלמה זלמן זלזניק, ראש ישיבת עץ חיים. לאחר פטירת אביו, בשנת תשל"ה מונה תחתיו כאחד מראשי הישיבה.
נישא לאיטה בתו של הרב ישראל שלום לוריא מירושלים. התגורר כל ימיו בשכונת כרם בירושלים.
בשנת ה'תשל"ז מונה לכהן במועצת גדולי התורה. במשך כל השנים היה מחברי המועצה שסרו למרותו של הרב שך, וכשהרב שך פרש ממועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בתחילת שנת ה'תשמ"ט וייסד את תנועת דגל התורה, הצטרף אליו הרב זלזניק, ועבר לכהן במועצת גדולי התורה של התנועה החדשה.
נפטר בירושלים בכ"א באלול ה'תש"ע, בגיל 98.
אחיו הרב שמעון זלזניק, שימש כר"מ בישיבת ההסדר שעלבים. אח נוסף, הרב אפרים היה אף הוא תלמיד חכם בולט, כיהן בראשות ישיבת עץ חיים והיה תלמידם של רבי יצחק זאב סולובייצ'יק ושל הרב יוסף דב סולובייצ'יק. גיסיו הם הרב חיים גריינימן, הרב אברהם יעקב ויינר (מחבר ספרי "שארית יעקב"), הרב יוסף ליס והרב חיים אהרן טורצ'ין, ראש "הישיבה למצוינים".
חתנו הרב יוסף קפלן, נכדו של הרב ירוחם ליבוביץ, כיהן כראש כולל "בית אשר" בירושלים.
מיץ עגבניות
מיץ עגבניות הוא מיץ העשוי מעגבניות. המשמש בדרך כלל למשקה, או רכיב עיקרי בקוקטיילים כגון בלאדי מרי. בקנדה, מיץ העגבניות אינו מפוסטר ואינו מרוכז.
פאוזי קאוקג'י
צעדיו הראשונים כקצין וכמורד
בזמן המלחמה ערק לשורות המרד הערבי. הוא נלחם בשורות הצבא הערבי שנוצח על ידי הצרפתים בקרב מייסלון בסוריה, אך בחר להישאר בה ושירת כמפקד פלוגה ב"לגיון הסורי".
מיץ עגבניות
המיץ עשוי גם להכיל חומצת לימון, מלח ולעיתים גם סוכר או תחליף סוכר.
פאוזי קאוקג'י
צעדיו הראשונים כקצין וכמורד
בשנת 1925, לאחר פרוץ המרד הסורי הגדול, ערק מ"הלגיון הסורי" והשתלט עם אנשיו על האזורים הסמוכים לעירו חמאה. הוא הנהיג את המרד בעיר, וגייס לשם כך את הבדווים מהסביבה.
מיץ עגבניות
היסטוריה
מיץ העגבניות נוצר לראשונה על ידי לואי פרין בשנת 1917 במלון פרנץ' ליק ספרינגס בדרום אינדיאנה. כאשר נגמר ללואי מיץ התפוזים, הוא חיפש תחליף מהיר. הוא שילב עגבניות סחוטות, סוכר ורוטב מיוחד. מיד המיץ זכה להצלחה רבה והיה נפוץ בעיקר אצל אנשי עסקים בשיקגו אשר הפיצו את המיץ כ"קוקטייל מיץ העגבניות". לאחר חצי שנה, המיץ נהיה מפורסם בכל רחבי אינדיאנה ויותר ויותר אנשים החלו להפיק ולמכור אותו.
פאוזי קאוקג'י
צעדיו הראשונים כקצין וכמורד
עם דיכוי המרד, לאחר שהצרפתים דנו אותו למוות שלא בפניו, הגיע לסעודיה, ב-1928 שם סייע למלך עבד אל-עזיז אבן סעוד בהקמת הצבא הסעודי. בתחילת שנות ה-30 נחשד בקשרים עם ההאשמים ונאלץ להימלט מערב הסעודית. למשך תקופה קצרה שירת בצבא הצרפתי בסוריה.
מיץ עגבניות
הפקת המיץ
לאחר שהמיץ נהיה מפורסם, יצרנים מסחריים רבים שהפיקו את מיץ העגבניות החלו להוסיף מלח למיץ. אך לעיתים קרובות, הם גם הוסיפו אבקת בצל, אבקת שום ותבלינים אחרים. בארצות הברית, מיץ העגבניות היה מייצור בייצור המוני החל משנות העשרים, ונפץ בעיקר בארוחות הבוקר. בארצות הברית, המיץ היה עשוי ברובו מרסק עגבניות. לעומת זאת, בקנדה המיץ היה עשוי מעגבניות בשלות ללא כל תוספת תעשייתית.
פאוזי קאוקג'י
צעדיו הראשונים כקצין וכמורד
בשנת 1932 הגיע לבגדאד לבקשת המלך פייסל שם לימד באקדמיה צבאית, אך לא ניתק את קשריו עם התנועה הפן-ערבית. לפי מקורות בריטים עסק משנת 1934 בתכנון המרידות הצבאיות בסוריה או בארץ ישראל, תוך התחייבות להבריח נשק מעיראק ולגייס מתנדבים אם יפרוץ מרד. הוא אף החל להכין את אנשיו לקראת מלחמה כאשר החלה השביתה הלאומית בסוריה בשנת 1936, אך נמנע מלהתערב כשהוחל במשא ומתן עם צרפת.
מיץ עגבניות
שימושים
במקסיקו, מיץ העגבניות מעורב בדרך כלל עם בירה, שם הוא הבסיס עבור הקוקטיילים בלאדי מרי ועוד. בארצות הברית, מיץ העגבניות נמכר כמיץ עגבניות צונן בעיקר במסעדות גורמה. מיץ העגבניות משמש לעיתים קרובות לבסיס של אריזות עגבניות משומרת המחליפות את פירה העגבניות. הסיבה העיקרית לכך היא בשל בעיות התעריף הגבוהה של הירקות לעומת הרטבים. על פי המגזין האנגלי "Cook's Illustrated", צורה זאת נתפסת כטעימה וטרייה בעיני הקהל.