cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ביונסה
2008–2010: I Am... Sasha Fierce
אלבומה השלישי של ביונסה, I Am... Sasha Fierce, יצא ב-18 בנובמבר 2008 בארצות הברית, והציג לראשונה את האלטר אגו שלה, סשה פירס. שש הרצועות הראשונות נכתבו כבלדות ווקאליות על ידי ביונסה, ואילו חמש הרצועות העוקבות נכתבו כשירי דאנס על ידי פירס. בשבוע הראשון לצאתו נמכר בכ-482,000 עותקים, ונכנס לבילבורד 200 במקום הראשון – אלבומה השלישי ברציפות שעשה זאת. שיר אחד מתוכו, "Single Ladies (Put a Ring on It)", ניצב בראש פסגת הבילבורד הוט 100. "If I Were a Boy" ו"Halo" הגיעו למקום השלישי והחמישי בהתאמה. בנוסף, באלבום נכללו גם "Diva", "Ego", "Broken-Hearted Girl" ו-"Video Phone". על פי עיתון Toronto Star, הווידאו קליפ של "Single Ladies" יצר את תופעת הריקוד הראשונה בעידן האינטרנט. פורסמו מאות אלפי סרטונים המחקים את תנועות הריקוד של ביונסה, שהפכו לכה מזוהות עמה. הקליפ זכה בפרס הווידאו קליפ הטוב ביותר של MTV אירופה ובפרס BET. בפרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2009 קיבל הסרטון מועמדויות בתשע קטגוריות שונות, שמתוכן בשלוש הוא זכה. על-אף שזכה בטקס בפרס "קליפ השנה", הוענק פרס הקליפ הטוב ביותר של אישה לטיילור סוויפט עם "You Belong with Me". במהלך נאומה התפרץ קניה וסט לבמה וטען שהפרס הגיע לביונסה. כשהיא עלתה לבמה לנאום אחרי קבלת בפרס עבור קליפ השנה ביקשה מסוויפט לעלות שוב ולסיים את הנאום שלה. התקרית הזו הפכה בן לילה למוקד ההתעניינות של כלי התקשורת שסיקרו את האירוע. במרץ 2009 יצאה לסיבוב הופעות בשם "I Am... World Tour" במאה ושמונה מקומות שונים על רחבי הגלובוס.
בסרט התיעודי Cadillac Records (2008) גילמה את דמותה של זמרת הבלוז אטה ג'יימס. הופעתה בסרט זכתה לשבחים מפי מבקרי הקולנוע, ואף קיבלה מספר מועמדויות לפרסי התעשייה, דוגמת פרס סטלייט ופרס NAACP עבור שחקנית המשנה הטובה ביותר. ביונסה תרמה את כל הכנסותיה מהסרט לבית פיניקס, ארגון גדול לשיקום מכורי הרואין ברחבי ארצות הברית. ב-20 בינואר 2009 ביצעה את "At Last" בטקס ההשבעה הראשונה של ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית. בנוסף, כיכבה ביונסה לצד אלי לרטר ואידריס אלבה במותחן "אובססיבית". היא גילמה את שרון צ'ארלס, אם שמוטרדת מבת-זוגו לשעבר של בעלה. סצנת הקרב בין שרון לדמותה של לרטר זכתה גם בפרס הסרטים והטלוויזיה של MTV.
בטקס פרסי גראמי ה-52 צברה ביונסה עשר מועמדויות, כולל בקטגוריות "אלבום השנה" עבור I Am... Sasha Fierce, "הקלטת השנה" עבור "Halo" ו"שיר השנה" עבור "Single Ladies (Put a Ring on It)". היא ולורן היל נחשבות לאמניות בעלות מספר המועמדויות הגבוה ביותר בטקס גראמי אחד. מתוכן זכתה ביונסה בשישה פרסים. בשנת 2010 השתתפה בשיר "Telephone" של ליידי גאגא. הוא עמד בראש מצעד 40 שירי המיינסטרים וקיבל מועמדות בפרס גראמי עבור שיתוף הפעולה הטוב ביותר.
בינואר 2010 הודיעה ביונסה על הפסקה מקריירת המוזיקה שלה. אמה טינה טענה כי היא צריכה "לקבל השראה נוספת מדברים". במהלך ההפסקה היא ואביה נפרדו כשותפים עסקיים. בנוסף, לאורכה ביקרה במספר אתרים, כמו החומה הסינית, הפירמידות במצרים, אוסטרליה ומופעי בלט שונים.
2011–2013: 4 והופעת המחצית בסופרבול XLVII
ב-26 ביוני 2011 הפכה לאמנית הסולו הראשונה שעומדת בראש קו ההופעות של פסטיבל גלסטונברי מזה כעשרים שנה. אלבום האולפן הרביעי שלה, 4, יצא בארצות הברית יומיים קודם לכן. בשבוע הראשון לצאתו נמכר בכ-310,000 עותקים, ונכנס לראשונה במקום הראשון לבילבורד 200 – אלבומה הרביעי ברציפות שעושה זאת. לפרסום האלבום קדמו שתי הוצאות סינגלים: "Run the World (Girls)" ו-"Best Thing I Never Had". הסינגל הרביעי, "Love on Top", שהה בפסגת מצעד שירי ה-R&B/היפ הופ שבעה שבועות רצופים, ואף דורג במקום ה-20 בבילבורד הוט 100. "Love on Top":
2013–2015: Beyoncé
ב-13 בדצמבר 2013 הוציאה ללא כל הודעה מוקדמת ביונסה את אלבום האולפן החמישי שלה, Beyoncé, ב-iTunes. הוא נכנס לבילבורד 200 במקום הראשון – אלבום האולפן החמישי ברציפות של ביונסה שעושה זאת. זכה לשבחים מפי מבקרי המוזיקה העכשווית ולהצלחה מסחרית גבוהה ברחבי העולם. בששת הימים הראשונים לצאתו נמכר בכמיליון עותקים דיגיטליים. Beyoncé הוא אלבום אלקטרו–R&B, שמורכב מנושאים דיכאוניים שלא הופיעו באלבומיה הקודמים, כמו בולמיה, דיכאון לאחר לידה וחוסר הביטחון באמא צעירה. הדואט יחד עם ג'יי-זי, "Drunk in Love", הגיע למקום השני בבילבורד הוט 100.
באפריל 2014 הכריזו ביונסה וג'יי-זי על פרסומו של סיבוב הופעות משותף בשם "On the Run Tour". ב-24 באוגוסט קיבלה ביונסה פרס מפעל חיים ע"ש מייקל ג'קסון בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2014. היא זכתה בשלושה פרסים נוספים בטקס: הצילום הטוב ביותר, שיתוף הפעולה הטוב ביותר עבור "Drunk in Love" והקליפ הטוב ביותר בעל מסר חברתי עבור "Pretty Hurts". לאחר שהכניסה לקופותיה כ-115 מיליון דולר בשנה החולפת דווח בעיתון "פורבס" כי ביונסה היא האמנית המרוויחה ביותר לשנה זו – תואר שקיבלה גם בשנת 2013. Beyoncé פורסם בשלושה פורמטים נוספים: מיני-אלבום, מארז תקליטורים ומהדורת פלטינה אקסקלוסיבית. לפי הפדרציה הבין-לאומית לתעשייה הפונוגרפית נמכר האלבום בתשעה עשר הימים הראשונים לצאתו כ-2.3 מיליון עותקים ברחבי העולם.
2016–2018: Lemonade ו-Everything Is Love
ב-6 בפברואר 2016 הוציאה ביונסה לאור את השיר "Formation" ואת הווידאו קליפ הרשמי שלו בפלטפורמת הסטרימינג "טיידל". בהופעת המחצית של סופרבול 50 ביצעה אותו בשידור חי לראשונה. מיד לאחר מכן הכריזה על פתיחת סיבוב ההופעות השביעי שלה, "The Formation World Tour", שנערך באמריקה הצפונית ובאירופה בלבד. הופעתו האחרונה התרחשה ב-7 באוקטובר, וכללה מופעי אורח של ג'יי-זי, קנדריק לאמאר וסרינה ויליאמס. בפרסי המוזיקה האמריקאית 2016 זכה בפרס לסיבוב ההופעות של השנה.
ב-16 באפריל פרסמה ברשתות החברתיות סרטון המרמז על הוצאת פרויקט מוזיקלי חדש. שבוע לאחר מכן יצא האלבום השישי של ביונסה, Lemonade, וסרט בן שעה ב-HBO. בדומה לחמשת אלבומיה הקודמים נכנס Lemonade למצעד הבילבורד 200 לראשונה במקום הראשון. כל רצועותיו דורגו בשבוע הראשון לצאתם בבילבורד הוט 100. דרך "טיידל" שבר שיא עבור מספר ההשמעות הגבוה ביותר לאלבום בשבוע בודד לאישה (115 מיליון השמעות). ברשימת האלבומים הנמכרים ביותר בשנת 2016 בארצות הברית דורג במקום השלישי, עם 1.554 עותקים טהורים. ביוני 2019 קיבל על שלושה מיליון עותקים בה נמכר ברחבי ארצות הברית מעמד פלטינה משולשת.
אתר "Metacritic" העניק ל-Lemonade ציון גבוה מאוד, 93 נקודות. הוא מתבסס על שלושים ושלוש ביקורות שפורסמו בחברי האינטרנט. האלבום נכלל ברשימות סוף השנה של מרבית כתבי העת למוזיקה פופולרית. רולינג סטון אף הכתיר אותו לאלבום הטוב ביותר של 2016. הווידאו קליפים שלו זכו בשמונה קטגוריות שונות בפרסי הווידאו קליפים של MTV, כולל בקליפ השנה עבור "Formation". בעקבות כך הפכה ביונסה לאמנית שזכתה במספר הפרסים הגבוה ביותר בטקס זה (24), ושברה את שיאה הקודם של מדונה (20). ברשימת איש השנה של המגזין "טיים" דורגה במקום השישי.
בינואר 2017 הוכרז כי ביונסה תעמוד בראש לוח ההופעות של פסטיבל קואצ'לה למוזיקה ולאמנויות – האישה השנייה בתפקיד זה מאז 1999. ב-23 בפברואר נאלצה לבטל את ההופעה המתוכננת, כיוון שהייתה בתהליכי היריון מתקדמים. מנהלי הפסטיבל החליטו לדחות זאת ל-2018, ואת מקומה תפסה ליידי גאגא. בעקבות ההודעה על עזיבתה של ביונסה מקו ההופעות של קואצ'לה, ירדו נתוני מחירי כרטיסיו בשנים-עשר אחוזים. על-אף שקיבל תשע מועמדויות בטקס פרסי הגראמי השנתי, כולל בשלוש הקטגוריות הגדולות: הקלטת השנה, שיר השנה ואלבום השנה, זכה Lemonade בפרס גראמי לאלבום ה-R&B המתקדם הטוב ביותר ובפרס גראמי לווידאו קליפ הטוב ביותר בלבד. כשעלתה לבמה לנאום ולהודות על זכייתה באלבום השנה עבור 25 הצהירה אדל כי Lemonade היה ראוי הרבה יותר לקבל את הפרס.
בספטמבר 2017 שיתפה פעולה עם ג'יי באלווין ווילי ויליאם בהוצאת הרמיקס ל-"Mi Gente". ביונסה תרמה את כל הכנסותיה מהשיר לעמותות צדקה, שפעלו עבור נפגעי הוריקן הארווי והוריקן אירמה בטקסס, במקסיקו, בפוארטו ריקו ובאיים נוספים באזור. ב-10 בנובמבר הוציאה יחד עם אמינם את הסינגל המוביל שלו מתוך האלבום Revival, "Walk on Water". ב-1 בדצמבר יצא "Perfect Duet", רמיקס ל-"Perfect" של אד שירן. הוא הגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 – שיר הסולו השישי של ביונסה שעושה זאת.
ב-4 בינואר 2018 יצא וידאו קליפ, בבימויה של אווה דוברני, לדואט בין ביונסה לג'יי-זי ב-4:44, "Family Feud". ב-1 במרץ הוציא די ג'יי חאלד את השיר "Top Off", בו השתתפו ביונסה, ג'יי-זי ופיוצ'ר. ב-12 במרץ, לאחר שמועות שנכתבו בפייסבוק, הכריזו ביונסה וג'יי-זי על יציאתם לסיבוב הופעות משותף נוסף בשם "On the Run II Tour".
2019–2021: Homecoming, The Lion King ו-Black Is King
Homecoming, סרט תיעודי המתמקד בהופעותיה בפסטיבל קאוצ'לה לשנת 2018, שזכו לשבחים מפי מבקרי המוזיקה העכשווית, יצא לאקרנים בהוצאת נטפליקס ב-17 באפריל 2019. לצדו פורסם גם אלבום הופעה בשם Homecoming: The Live Album. לאחר מכן נחשף כי חברת נטפליקס וביונסה עובדות יחד להפקת שני סרטים תיעודיים נוספים. Homecoming קיבל שש מועמדויות בטקס פרסי אמי לאמנויות יצירה ה-71.
בגרסה החדשה ל"מלך האריות", שעלתה למסך ב-19 ביולי 2019, דיבבה ביונסה את דמותה של נלה, בתה היחידה של סרפינה, בת־זוגו של סימבה ומלכת "צוק התקווה". לצד דונלד גלובר, בילי אייכנר וסת' רוגן ביצעה מחדש את "Can You Feel the Love Tonight", שהולחן במקור על ידי אלטון ג'ון ב-1994. ביונסה הוציאה לאור את "Spirit" כסינגל המוביל של פסקול הרימייק ושל The Lion King: The Gift – אלבום נלווה לסרט הקולנועי בהקפת ביונסה. היא ציינה כי האלבום בהפקתה משלב מספר סגנונות מוזיקליים, החל מ-R&B ופופ וכלה בהיפ הופ ואפרו־ביט. רצועותיו נכתבו והולחנו על ידי מוזיקאים אפריקאים, על מנת לשמר את האותנטיות של עלילת הסרט באפריקה. בספטמבר עלה ב-ABC סרט המתעד את הפיתוח, ההפקה והצילומים של "מלך האריות" בשם "Beyoncé Presents: Making The Gift".
ביונסה כתבה והקליטה שיר בשם "Be Alive" עבור סרט הדרמה "משפחה מנצחת". עבור שיר זה הועמדה לראשונה לפרס אוסקר בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-94.
2022–הווה: Renaissance
החל מ-7 ביוני 2022 מחקה ביונסה את תמונת הפרופיל שלה מכל הפלטפורמות שלה ברשתות החברתיות, והחלה לפזר רמזים לקראת יציאת אלבום חדש. ארבעה ימים לאחר מכן נכתב באתר האינטרנט הרשמי שלה, שעוצב בפורמט חדש, "" - האות "B" מייצגת קיצור לשמה של ביונסה והספרה "7" מסמלת את אלבום האולפן השביעי שלה. ב-15 ביוני הכריזה ביונסה באופן רשמי על האלבום, ושחררה את המכירות המוקדמות ל-Renaissance בפלטפורמות הסטרימינג השונות. ב-20 ביוני 2022 הודיעה כי הסינגל המוביל של האלבום, "Break My Soul", ייצא לאור ב-21 ביוני בחצות בהתאם לשעון המזרח ובמקביל לנקודת ההיפוך של חודש יוני. עם זאת, השיר הופיע ביוטיוב ובטיידל ב-20 ביוני כמה שעות לפני מועד ההוצאה שתוכנן. עם פרסומו כתבה ביונסה הערה באתר האינטרנט שלה שמאשרת כי Renaissance הוא האלבום הראשון מתוך הפרויקט החדש שלה בן שלוש יצירות מוזיקליות. בנוסף, שיתפה כי הוא מוקדש לג'יי זי בעלה ולדודה ג'וני, הומוסקסואל שחלה באיידס, ולטענתה משמש עבורה דוגמה למוזיקה ולתרבות אליה היא מתחברת. ב-28 בספטמבר יצא לאור הסינגל השני מתוך האלבום, "Cuff It".
עם יציאתו זכה Renaissance להערכה רבה מפי מבקרי המוזיקה העכשווית. הוא הופיע לראשונה במצעד הבילבורד 200 במקום הראשון, והפך את ביונסה לאמנית היחידה ששבעת אלבומיה נכנסו בשבוע הראשון לצאתם לפסגת המצעד. במקביל דורג "Break My Soul" במקום הראשון בבילבורד הוט 100 – שירה השנים-עשר שניצב בראש המצעד.
השיר "Heated", שנכתב יחד עם דרייק, כלל במקור את המשפט "". מספר ארגוני צדקה לבעלי מוגבלויות טענו שהמילה "Spaz" היא כינוי גנאי לדיפלגיה ספסטית, סוג של שיתוק מוחין. באוגוסט 2022 פורסמה מטעם ביונסה הצהרה, על פיה השימוש במילה לא נעשה בכוונת זדון וכי מילות השיר ישונו בהתאם.
קול וסגנון מוזיקלי
סוג הקול של ביונסה מסווג כמצו סופרן דרמטי-קולורטורה, קול בעל גמישות, אופי וצבע דרמטיים. ג'ודי רוזן תיארה את קולה של ביונסה ככלי נגינה, וטענה כי הוא נמנה בין הצלילים המוכרים ביותר שעיצבו את המוזיקה הפופולרית. ג'ון פארלס מהניו יורק טיימס ציין כי קולה משתלב היטב עם מוטיבים מסוגת הנשמה. רוזן אף הוסיפה כי עידן ההיפ הופ השפיע רבות על ייחודיות הזמרה שלה. מבקרים אחרים משבחים את ביונסה על המנעד הקולי הרחב שלה ועל עוצמתה הווקאלית.
הסוגות המובילות בשיריה של ביונסה הן פופ, R&B, היפ הופ, פאנק ונשמה. 4 הדגים את השילוב בין R&B משנות ה-90 למוזיקת נשמה והיפ הופ עדכניים. שיריה מבוצעים בשפה האנגלית בלבד, אולם עבור Irreemplazable הקליטה כמה שירים בספרדית, שנלמדה על ידי המפיק המוזיקלי רודי פרז.
כתיבה
ביונסה לקחה חלק בתהליך הכתיבה של מרבית משיריה. בנוגע לאופן שבו היא מתחילה תהליך כתיבה משותפת עם יוצרים נוספים הסבירה:. שיריה המוקדמים, כמו "Independent Women Part I" ו-"Survivor", שנכתבו בעיקר בתקופת הדסטיניז צ'יילד, היו המנוני העצמה נשית. מאז חיבורה לג'יי-זי נוהגת לכתוב שירים הלועגים למין הגברי, דוגמת "Cater 2 U".
בשנת 2001 הפכה לאשה האפרו-אמריקאית הראשונה ולכותבת השנייה שזכתה בפרס "כותב שיר הפופ של השנה" על ידי האגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור. במאי 2011 דירג מגזין הבילבורד אותה במקום ה-17 ברשימת "20 כותבי השירים הטובים ביותר". היא הייתה אחת משלוש הנשים היחידות ברשימה, שכללה גם את אלישיה קיז וטיילור סוויפט.
השראות
ביונסה הצהירה על מייקל ג'קסון כמוזיקאי בעל ההשפעה הגבוהה ביותר על אישיותה המוזיקלית. בגיל חמש נכחה בקונצרט הראשון שלה אי פעם בו הופיע ג'קסון. לאחר ההופעה טענה כי היא הבינה את יעודה בעולם. כשהעניקה לו את פרס היהלום בטקס פרסי המוזיקה העולמית אמרה:. ביונסה הושפעה רבות גם מטינה טרנר:. היא מעריצה את דיאנה רוס כבדרנית, ואת ויטני יוסטון, שלדבריה העניקה לה השראה לעלות על במה כל ערב ולהשאיר חותם נוסף בעולם המוזיקה. מדונה היוותה השראה לביונסה לא רק כזמרת, אלא גם כאשת עסקים. . בזכות מריה קארי ושירה "Vision of Love" ביונסה פיתחה את יכולת המליסמה  הווקאלית המוכרת שלה. זמרים נוספים שנהגה ביונסה לשמוע בילדותה הם פרינס, שאקירה, לורן היל, שאדיי, דונה סאמר, מרי ג'יי בלייג' וטוני ברקסטון.
בעקבות תפקידה ב"נערות החלומות" כתבה ביונסה את B'Day וכללה בו נושאים פמיניסטיים ונשיים בהשראת הזמרת ג'וזפין בייקר. כשביצעה את "Déjà Vu" בשנת 2006 לבשה את חציאתה של בייקר, כשהיא מעוטרת בקישוטי בננות מזויפות. I Am... Sasha Fierce נוצר בהשראת אטה ג'יימס, שהתעוזה שלה העניקה לביונסה את האומץ לחקור סוגות מוזיקליות אחרות.
מעבר למוזיקאים שאבה ביונסה במרוצת השנים השראה גם מאישים נוספים. על מישל אובמה, הגברת הראשונה ה-44 של ארצות הברית אמרה כי היא מוכיחה שאפשר לעשות הכל, לא משנה כמה בדיוני זה נשמע. אופרה וינפרי היא ההגדרה, לטענת ביונסה, לאישה חזקה. המכשולים בחייו וכישרון הכתיבה שלו הפכו את ג'יי-זי למושא הערצה של ביונסה. היא אף הצהירה כי שר משמשת להשראה עבור תלבושותיה בווידאו קליפים ובהופעות.
וידאו קליפים והופעות חיות
בשנת 2006 טסה עם ביונסה במהלך סיבוב ההופעות של B'Day להקה המורכבת מנשים בלבד. הן תפקידו יחד כבסיסטיות, מתופפות, גיטריסטיות, נגניות כלי נשיפה, קלידניות ורקדניות. מלוות אותה בשירתה מונטינה קופר-דונל, קריסטל קולינס וטיפני מוניקה-רידיק, שמכונות שלישיית "The Mamas" ("האימהות"). הן הופיעו יחד לראשונה בטקס פרסי ה-BET לשנת 2006, ואף השתתפו בווידאו קליפים של "Green Light" ו-"Irreplaceable". להקתה ליוותה אותה ברוב סיבובי ההופעות שלה, דוגמת "The Beyoncé Experience", "I Am... World Tour", "The Mrs. Carter Show World Tour" ו-"The Formation World Tour".
על הנוכחות הבימתית הווקאליות שלה במהלך הופעות חיות זכתה ביונסה לשבחים. ג'ארט ויזלמן מעיתון New York Post מיקם אותה במקום הראשון ברשימת "חמשת הזמרים הטובים ביותר בריקוד". לפי ברברה אלן מ-The Guardian ואליס ג'ונס מ-The Independent, ביונסה נחשבת לאמנית היחידה שהופעותיה מופקות ללא רבב. כלומר, בעלות פירוטכניקה, כוריאוגרפיה ותפאורה מרהיבות. תלבושותיה עוררו שיח ציבורי, בעיקר במדינות בהן חלה חובה על נשים ללבוש בגדים המצניעים את גופן. לאחר שהתבקשה מממשלת מלזיה ללבוש בגד שאינו חושף את גופה יתר על המידה, החליטה לבטל את ההופעה במדינה. ביונסה עבדה יחד עם במאים רבים עבור הפקת הווידאו קליפים הייחודיים שלה. ביל קונדון, במאי הסרט "היפה והחיה", ציין לטובה את הטכניקה החזותית בה השתמשו ב-Beyoncé: Lemonade.
תעלת הימים
תעלת הימים היא שם כולל למיזמים לחפירת תעלת מים, שתשמש להובלת מים בין ימים בישראל. המיזמים שהוצעו קשורים בבקעת הירדן, בים המלח ובערבה, והימים הסובבים אותם: הים האדום מדרום והים התיכון ממערב. רובם קשורים בהזרמת מים שפירים או מי ים לבקעת הירדן ולים המלח. הזרמת המים המתוכננת נועדה להיעשות באמצעות מובלים שונים: תעלות, מנהרות וצינורות.
בעבר תוכנן להשתמש במי אגן הירדן להשקיית הנגב ובקעת הירדן, והזרמת מי ים מהים התיכון לים המלח לייצוב פני הים תוך רתימת הפרש הגבהים לבקע הירדן ולים המלח ליצירת אנרגיה הידרואלקטרית. בעת האחרונה בודקים בהקמת המיזמים מטרות נוספות כגון: התפלת מי ים, ייצוב או הרמת פני ים המלח, חיזוק השלום האזורי על ידי יצירת שיתוף פעולה בין גורמים בעלי עניין בים המלח. בעקבות דיון ציבורי נרחב בנושא בעבר, נקבע השם "תעלת הימים" כשם כולל למיזמים אלה.
ביונסה
אלטר אגו
ביונסה, שתוארה הרבה פעמים כ"חושנית" וכ"פרובקטיבית", הצהירה כי זו המהות של האלטר אגו שלה, סשה פירס. היא יצרה אותה על מנת לשמור על זהות בימתית נפרדת מזהותה האמיתית. היא תיארה את פירס כ"תוקפנית, חזקה וחושנית יתר על המידה", והצהירה כי בחייה האישיים איננה מתנהגת כמוה כלל. עם יצירת I Am... Sasha Fierce ניתן לפירס המקום להתבטא בכחצי אלבום. האופי הקופצני שלה מתח גבול ברור בין חציו הראשון לשני. בפברואר 2010 הודיעה למגזין Allure על הפסקת השימוש בפירס. לטענתה, היא מרגישה שלמה עם עצמה.
תדמית ציבורית
לאורך הקריירה שלה תוארה ביונסה כבעלת קסם אירוטי. טורה, מבקר מוזיקה צרפתי, ציין כי הפיכתה לסמל מין התרחשה בזכות הוצאת אלבום הבכורה שלה, Dangerously in Love. ביונסה הצהירה כי התלבושות החושניות בהן היא משתמשת בהופעותיה החיות הופקו עבור מטרה זו בלבד, וכי בחייה האישיים היא מתנהגת בצורה שונה לגמרי. בשל הקימורים בגופה והקליטות של המונח נהגו כלי התקשורת לכנות אותה "Bootylicious", הלחם בסיסים של המילה "Booty" ("עכוז") ו-"Delicious" ("טעים"), שנוצר על שם סינגל של הדסטיניז צ'יילד. בשנת 2006 נוסף כהגדרה מילונית ב.
בספטמבר 2010 צעדה לראשונה על מסלול דוגמנות בתצוגת האופנה של טום פורד לאסף של אביב/קיץ 2011. היא זכתה בתארים "האישה היפה בעולם" ו"הזמרת היפה ביותר בכל הזמנים" מפיפל ומ-Complex Networks בהתאמה. בינואר 2013 הציב GQ את ביונסה בשער העיתון שלו, ואף כלל אותה ברשימת "100 הנשים החושניות ביותר של המאה ה-21". VH1 מיקמה אותה במקום הראשון ברשימה דומה. מספר בובות שעווה של ביונסה ממוקמים במוזיאוני השעווה של מאדאם טוסו בערים מרכזיות, כמו ניו יורק, וושינגטון, אמסטרדם, בנגקוק, הוליווד וסידני.
תעלת הימים
הקמת תעלת הימים נמנעה בגלל מספר גורמים: ריבוי הרעיונות של התעלות; המספר הרב של גורמים חזקים התומכים בהם והמתנגדים להם; הסיבוך הפוליטי עם מספר מדינות, הנמצאות בסכסוך, השותפות באזורים הגאוגרפיים שהתעלות אמורות לעבור בהם; היקף ההוצאות הכרוך בהקמתן; היעדר מקורות מימון ברורים; והסיכונים הכרוכים בהקמתן.
ב-9 בדצמבר 2013 נחתם מזכר הבנות בין ישראל, ירדן והרשות הפלסטינית להסדרת נושאי מים התלויים ועומדים בין המדינות, חלוקת המים של מפעל התפלה שיקום בעקבה בין ישראל וירדן והנחת צינור להובלת התמלחת של מפעל ההתפלה לים המלח. בפברואר 2015 הפך מזכר ההבנות להסכם בין הצדדים. הנחת הצינור והובלת התמלחת לים המלח נועדה לסילוק התמלחת מאזור מפרץ אילת ולבחינת תוצאות הערבוב של מי הימים בים המלח. פרויקט זה עשוי להיות השלב הראשון להקמת תעלת הימים מים האדום לים המלח. בשנת 2021, הודיעו הירדנים על ביטול פרויקט תעלת הימים.
ביונסה
תדמית ציבורית
לפי דבריו של רוברטו קוואלי, ביונסה משתמשת במספר רב של סגנונות אופנה על מנת לייפות את הופעותיה ולמקד את הקהל במילות השיר, שמשתלבות עם בגדיה בהתאמה. אמה טינה הייתה שותפה לכתיבת הספר Destiny's Style, תיאור כיצד השפיעו בגדיה של הדסטיניז צ'יילד על הצלחתה, שראה אור ב-2002. בשנת 2007 הוצגה ביונסה על שער גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, והפכה לאישה האפרו-אמריקאית השנייה שעושה זאת.
תעלת הימים
רקע גאוגרפי
עמק הירדן, ים המלח והערבה הם חלק מבקע גאולוגי גדול הנקרא הבקע הסורי-אפריקני. חלקים גדולים של הבקע שבתחומי ארץ ישראל נמצאים מתחת לפני הים. (מפלס פני הכנרת הוא כ-210- מטר מתחת לפני הים, ומפלס פני ים המלח הוא כ-430- מטר). הבקע נמצא בסמוך לים התיכון ולים האדום ועמקים מחברים אותו אליהם, עמק יזרעאל לים התיכון והערבה לים האדום. הבקע הוא אגן סגור וזורם בו נהר הירדן שנשפך אל ים המלח. במשך התקופות הגאולוגיות השונות מילאו כמה גופי מים חלקים שונים של הבקעה. עקב חדירת מי הים התיכון לבקע דרך עמק יזרעאל ושינויים באקלים נוצרה בבקע לפני כמה מיליוני שנים ימה מלוחה גדולה מהכנרת עד חצבה הנקראת "ימת הלשון", שבשיאה הגיעה לגובה 180 מ' מתחת לפני הים. הימה נסוגה ולפני 25,000 שנים התחיל האזור להיראות כפי שנראה היום. מפלס ים המלח השתנה במשך אלפי השנים האחרונות מ-360- עד 400- מטר בהתאם לשינויים ברמת המשקעים באגן הניקוז. בדוח של הבנק העולמי מאוגוסט 2011 נמסר כי ללא נקיטת צעדים מתאימים יתייצב מפלס ים המלח על 550- מטר בתוך 150 שנה, לעומת כ-427- מטר בשנת 2013 ושטח האגם יצטמצם בשליש ויהיה 450 קמ"ר.
הרכב מי ים המלח שונה מאוד מהרכב מי ים רגילים. במי ים המלח יש פי 10 יותר מלחים מאשר במי הים (340 גרם מלחים לליטר לעומת 35 גרם לליטר). השוני הוא גם בהרכב המלחים. בים המלח יש יותר מגנזיום, סידן ואשלגן ופחות נתרן וגופרית מאשר במי הים. הרכב המלחים של ים המלח גורם להגברת הכדאיות של הפקת האשלגן ותרכובות הברום ממימיו. ערבוב מי הימים גורם להיווצרות גבס. עד שנת 1979 מי ים המלח היו משוכבים בהתאם לריכוז המלחים. החל בשנה זו החל תהליך היפוך שנתי בשיכוב מי הים. בשכבה העליונה של הים שבה לעיתים המליחות יורדת מתחת ל-100 גרם לליטר יש נוכחות של אצות ויצורים חד-תאיים.
ביונסה
תדמית ציבורית
ביונסה כונתה על ידי מספר רב של כתבי עת "קווין בי", מונח המתאר מנהיגה של קבוצת נקבות. הכינוי מתייחס גם למלכה של כוורת דבורים ("Queen Bee"). שם קהל המעריצים שלה הוא "The BeyHive". נקרא בעבר גם "The Beyontourage", אך במרוצת השנים שונה לאחר עצומה מקוונת בטוויטר. "The BeyHive" נבחרו לקהל המעריצים הנאמנים ביותר, ואף זכו להכרה שלילית כשהגנו על ביונסה יתר על המידה מביקורות.
תעלת הימים
רקע גאוגרפי
הבקע הוא ייחודי מבחינה אקלימית, קרקעית ונופית. האקלים בבקע הירדן הוא חם מאוד ויבש, והקרקע היא תערובת של שטחי גיר, גבס ומלח עם אדמת סחף משני צידי הבקע. עקב זרימת הנהרות מאגן הניקוז הגדול היו שטחי הבקע מעובדים על ידי בני האדם מתקופות קדומות. בבקע יש מפעלי השקיה גדולים כגון תעלת הע'ור-עבדאללה בגדה המזרחית של הירדן ושטחי עיבוד נרחבים בעמק בית שאן, הגדה המערבית של הירדן הדרומי, דרום מזרח ים המלח, נאות הכיכר והערבה. הנופים הייחודיים של הבקע, האיכות המיוחדת של מי ים המלח והשפעתם הרפואית היו הבסיס לתעשיית תיירות מפותחת באזור ים המלח. ההרכב הכימי של מי ים המלח והאקלים החם והשחון היו הבסיס להקמת תעשיית הפקת אשלג, ברום ומגנזיום.
ביונסה
תדמית ציבורית
בשנת 2006 ביקר ארגון זכויות בעלי החיים אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים (PETA) את השימוש של ביונסה בפרוות בעלי חיים בקו האופנה שלה, "House of Deréon". ב-2011 הופיעה על שער מגזין האופנה הצרפתי L'Officiel. איפורה, שהוכן בשילוב עם מוטיבים אתניים של שבטים אפריקאים, גרר אחריו ביקורות עזה מכלי התקשורת, שטענו כי מדובר במעשה גזעני. דוברות המגזין הודיעה כי המראה נבחר בקפידה על מנת לתאר את ההפך המוחלט מסשה פירס ואת שורשיה האפריקאים של ביונסה.
תעלת הימים
רקע גאוגרפי
הבקע ואגן הניקוז שלו נמצאים בידי מספר ישויות פוליטיות: ירדן, ישראל, לבנון, סוריה והרשות הפלסטינית. המדינות הגובלות משתמשות כמעט בכל הזרימה השנתית בנהרות, וכתוצאה מכך כמויות המים המגיעות לים המלח הן נמוכות ביותר (כ-350 מיליון מטר מעוקב לשנה - מלמ"ש). בשל התנאים האקלימיים המדבריים השוררים באזור ים המלח, האידוי השנתי ממנו עולה על 1,000 מלמ"ש. תנאים אלה, וכן שאיבת מימיו בידי מפעלי האשלג, יצרו מצב שבו חסרים לייצוב מפלסו של ים המלח כ-700 מלמ"ש, וכתוצאה מכך יורד מפלסו בקצב של כמטר עד מטר וחצי לשנה.
מיזמי תעלת הימים
המבנה הגאולוגי של הבקע וים המלח, המבנה הגאופוליטי של האזור ומבנה משק המים האזורי, יצרו את הרקע למיזמים רבים. גורמים רבים ניסו לרתום את האזור כמכשיר למימוש מטרות אסטרטגיות:
ביונסה
תדמית ציבורית
ביונסה היא מושא להערצה עבור תנועת Black Lives Matter. "Formation", שיצא לאור ב-6 בפברואר 2016, האדיר את שורשיה האפריקניים תוך שימוש ויזאולי בתמונות התומכות בקהילה האפרו-אמריקאית בארצות הברית. צילום של גרפיטי על קיר ובו כתוב "תפסיק לירות בנו" נכלל בקליפ של השיר, כפרפרזה לרצח ג'ורג' פלויד. ביונסה ביצעה אותו יום לאחר פרסומו במופע המחצית של הסופרבול 50 עם רקדנים המייצגים את מפלגת הפנתרים השחורים. הדבר עורר ביקורת מצד פוליטיקאים וקציני משטרה, שאף החרימו את סיבוב ההופעות "The Formation World Tour". – כתבה ביונסה כתגובה.
נישואים וצאצאים
לאחר שיתוף הפעולה שלהם ב-"" התחילה באופן רשמי מערכת היחסים בין ביונסה לראפר האמריקאי ג'יי-זי. בווידאו קליפ של השיר, טרם הצהרתם המשותפת על היחסים ביניהם, גילמה ביונסה את בת-זוגו של ג'יי-זי. ב-4 באפריל 2008 נישאו השניים בחתונה בדלתיים סגורות, ללא משתתפים פרט לנוכחותם של משפחותיהם. נכון לאפריל 2014 נתוני המכירות שלהם יחד עומדים על 300 מיליון עותקים פיזיים ברחבי העולם – הזוג הנשוי הנמכר ביותר בעולם. תחילה נודעו בבריחתם מהעין הציבורית בכל הקשור לזוגיות שלהם. בשנת 2013 החלו להתראיין בנושא ללא פירוטים מלאים על סכסוכיהם האישיים. עם זאת, שניהם הכירו מול כלי התקשורת בקושי שחוו כזוג נשוי לאחר שהתגלה כי ג'יי-זי ניהל רומן נוסף עם מאהבת סודית.
תעלת הימים
חלופה לתעלת סואץ
תוכניות לחיבור הים התיכון והאוקיינוס ההודי היו קיימות עוד מתקופת מצרים העתיקה. אחת מהאפשרויות דיברה על אלטרנטיבה לתעלת סואץ דרך מצרים על ידי חפירת תעלות ומילוי הבקע במי ים. הוצעו שתי תוכניות, האחת בידי קצין הצי הבריטי ויליאם אלן בשנת 1850/1, והשנייה בידי גנרל צ'ארלס גורדון בשנת 1883. הם הציעו לחפור תעלות בערבה ובעמק יזרעאל ולנצל את העובדה שבקע הירדן נמצא מתחת לפני הים ולמלא אותו במי ים. התוכניות נתקלו בהסתייגויות רבות: פינוי האוכלוסייה הקיימת בבקע הירדן, והפסד מקורות המים ואדמות חקלאיות. בשנות השלושים של המאה העשרים הציע האדריכל-מהנדס משה יצחק בלוך הצעה דומה למשרד המושבות הבריטי. לאחר הלאמת תעלת סואץ על ידי מצרים ביולי 1956, שוב עלתה תוכנית לכריית תעלה אלטרנטיבית בשטח ישראל.
אספקת אנרגיה
מבנה בקע הירדן והיותו מתחת לפני הים העלה את הרעיון לחפירת תעלת מי ים מהים התיכון דרך עמק יזרעאל לים המלח, ולניצול הפרשי הגובה להפקת חשמל. האידוי הגבוה של מים מים-המלח יאפשר הזרמה של מי ים לאגן בכמות שנתית השווה לכמות הגבוהה שמתאדה בשנה. מפעלי החשמל של בקע הירדן וים המלח היו צריכים לאזן את מי הירדן שיילקחו להשקיית הדרום השחון ולהפקת חשמל לתעשייה שיסייעו לתהליך יישוב הארץ במסגרת המפעל הציוני.
ביונסה
נישואים וצאצאים
בשנת 2010 או 2011 עברה ביונסה הפלה טבעית, שתוארה על ידה כדבר הנוראי ביותר שחוותה אי פעם. על מנת להתמודד עם האובדן חזרה לאולפן והחלה לכתוב חומרי מוזיקה חדשים. באפריל 2011 טס הזוג לפריז, כדי לצלם את עטיפת האלבום 4. במהלך שהותם במקום הרתה ביונסה באופן לא צפוי. בסיום הביצוע שלה ל-"Love on Top" בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2011 חשפה ביונסה את ציפייתם לילד ראשון. בקטע זה צפו בשידור חי כ-12.4 מיליון צופים ברחבי העולם, ורגע החשיפה נרשם כשיא גינס עבור "האירוע שקיבל את מספר הציוצים הגבוה ביותר בשנייה אחת" (8,860 ציוצים בטוויטר בשנייה). המושג "ביונסה בהיריון" הפך לשאילתת החיפוש המגוגלת ביותר לשבוע שהתחיל ב-29 באוגוסט 2011. ב-7 בינואר 2012 ילדה את בלו אייבי קרטר בבית החולים לנוקס היל בניו יורק.
תעלת הימים
אספקת אנרגיה
רעיון תעלת הימים זכה להתייחסות רבה בקרב הוגים ציוניים. הדמות הציונית הראשונה המזוהה עם רעיון תעלת הימים הוא התעשיין והיזם הציוני יוהאן קרמנצקי. עדות לכך מופיעה בקטע מיומנו של בנימין זאב הרצל, ידידו הקרוב של קרמנצקי, מיום 23 באוגוסט 1896: "עם המומחה לחשמל קרמנצקי שוחחתי ארוכות. .... לחופי ים–המוות עתיר המלחים אפשר להקים תעשיות גדולות לחומרים כימיים. את המים המתוקים הזורמים לשם עכשיו יהיה אפשר להטות ולהשתמש בהם לשתייה. תחליף לזרימה - להעביר מים מן הים התיכון דרך תעלה שבחלקה תהיה תת–קרקעית, בגלל האזור ההררי (אטרקציה עולמית), ואילו את הפרש הגובה בין שני הימים אפשר לנצל ככוח מניע להפעלת מכונות (מפל מים). הרבה אלפים של כוחות–סוס ...". רעיון תעלת הימים שבה את לבו של הרצל, והוא התייחס לכך בספרו "אלטנוילנד" (1902), שבו מתוארת חפירת תעלה שתזרים מים מהים התיכון לים המלח.
מספר שנים לאחר מכן, בשנת 1899 פותח הרעיון על ידי המהנדס מקס בורקארט. בהצעתו של בורקארט מופיע פירוט של כריית תעלה שתוביל את מי הים התיכון לים המלח במסלול: מהים התיכון דרך עמק יזרעאל, עמק בית שאן ובקעת הירדן לים המלח. רעיון דומה הועלה על ידי מומחה לשימור קרקע וולטר קליי לאודרמילק. תוכניות הנדסיות מפורטות מוקדמות של המוביל הארצי, בשילוב עם תוכניות לתעלה מהים תיכון לים המלח, הובאו על ידי המהנדסים שמחה בלאס (1944) וג'יימס בנג'מין הייס (James Benjamin Hays) מרשות עמק טנסי (1946). בתוכנית של בלאס מובאים מי הים מנקודה דרומית לעכו דרך תעלות ומנהרה (מתחת להרי הגליל התחתון) עד הכנרת (שתומלח, לאחר שמי הירדן יופנו להשקיה) ומשם דרך שורת אגמים מלאכותיים לים המלח.
בנושא האנרגיה פרסם מכון ירושלים את נתוני יצור האנרגיה הצפויים עבור שבע הצעות למימוש תעלת הימים. מהנתונים עולה, כי הזרמה של מיליארד מטר מעוקב לשנה במסלולים שהוצעו, צפויה לייצר עד 718 מיליון קוט"ש לשנה. כמות אנרגיה זו אינה גדולה במונחים של היום, ומשתווה לכ-1.4% מהאנרגיה שסופקה על ידי חברת החשמל לישראל בשנת 2010.
כמות האנרגיה החשמלית שתתקבל בכל מימוש מעשי של תעלת הימים, כתוצאה מהפרשי הגבהים בין הימים, מוגבלת על ידי כמות המים שתעבור את הפרש הגובה בין הימים. במצב שבו גובה מפלס ים המלח יציב, יש איזון בין כמות המים הנכנסים והיוצאים מים המלח, וההערכה היא שבגלל אידוי מוגבר שיתלווה להזרמה המתוכננת, יהיה צורך בהזרמה של כ-1.2 מיליארד מטר מעוקב לשנה בממוצע על מנת לאזן ולייצב את גובה המפלס. לכן, ובהתאם לכמות מים זו, צפוי שהאנרגיה שתתקבל במצב שבו גובה המפלס יציב, תהיה מוגבלת ללא יותר מכ-1.3 מיליארד קוט"ש בשנה בממוצע. אם יתאפשר להעלות את המפלס, אפשר יהיה להפיק אנרגיה נוספת, של לא יותר מכמיליארד קוט"ש לעלייה של מטר בגובה המפלס, כתוצאה מהזרמה נוספת. אך בכל מקרה העלאה זו מוגבלת עד לרום 405- שהוא הרום שמעבר לו מוצפים מתקני השאיבה והבריכות של המפעלים, ולכן גם האנרגיה שתתקבל כתוצאה מהעלאת המפלס מוגבלת בהתאם. האנרגיה שתתקבל בפועל בכל יישום של תעלת הימים, כתוצאה מהפרשי הגבהים בין הימים, צפויה להיות נמוכה מהערכים שהוזכרו, עקב הפסדי אנרגיה בהתאם למימוש. למשל, נצילות הפקת החשמל של מפעלים הידרואלקטריים בראשית שנות ה-2000 עומדת על כ-90%. כמו כן, ייתכנו הפסדי אנרגיה בהובלת המים את הדרך הארוכה בין הימים: בחלק מההצעות הוצע לשאוב את המים לגובה, ואז להוריד אותם במדרון, דבר המלווה בהפסדי אנרגיה גם כתוצאה מנצילות השאיבה. דרדור המים מטה בשיפוע ללא הפקת אנרגיה, ילווה בהפסדי אנרגיה כתוצאה מאיבוד גובה. קצב קבלת האנרגיה, מוגבל גם עקב שיקולי ההפעלה של התעלות ועקב שיקולי איכות סביבה, שלפיהם הגבהת המפלס באופן מהיר תפגע בים המלח.
חברת ים תיכון-ים המלח
לאחר המהפך בבחירות לכנסת התשיעית ביולי 1977, החליט שר האוצר החדש שמחה ארליך לקדם פרויקט להקמת "תעלת ימים" לצורכי הפקת אנרגיה. הוא יזם הקמת ועדת היגוי שעסקה בבדיקות ובמחקרים הנדסיים וכלכליים על היתכנות הפרויקט. ארליך אף פנה לממשלת גרמניה בבקשה לסיוע במימון הפרויקט. לאחר שנה של דיונים הוחלט להקפיא את הפרויקט עקב חוסר תקציב. בשנת 1980 החליטו שר האוצר יגאל הורביץ ושר האנרגיה יצחק מודעי לחדש את עבודת ועדה ההיגוי, ולהטיל עליה להמליץ על תוואי. על הוועדה הוטל לבדוק שלושה נתיבים חלופיים. נתיב צפוני לאורך עמק יזרעאל ומשם דרומה דרך בקעת הירדן, נתיב מרכזי בין פלמחים לצפון ים המלח ונתיב דרומי בין רצועת עזה לדרום ים המלח. ב-24 באוגוסט 1980, קיבלה ממשלת ישראל החלטה להקים את התעלה בנתיב הדרומי. נתיב המתחיל מדרום לעיר עזה נכנס למנהרה באורך שישה קילומטר, אחר כך בתעלה פתוחה העוברת מדרום לבאר שבע, לתוך אגם מלאכותי ומשם במנהרה באורך כ-80 קילומטר עד לים המלח סמוך לעין בוקק. לצורך הקמת התעלה הוחלט על הקמת "מנהלת תעלת הימים", השר מודעי החליט שחברת החשמל תנהל את הפרויקט בראשות רחבעם זאבי, אך חברת מקורות טענה שהיא זו שצריכה להוביל אותו. בנוסף חל עיכוב באיוש התפקידים הבכירים במנהלת.
לבסוף הוחלט על הקמת "חברת הים התיכון ים המלח בע"מ", שתגייס את התקציב למימונו של הפרויקט, שהוערך בכ-800 מיליון דולר, באמצעות מפעל הבונדס באירופה וארצות הברית. ב-28 במאי 1981, נערך טקס תחילת כריית התעלה במעלה יאיר, בנוכחות ראש הממשלה מנחם בגין. במהלך המחצית השנייה של 1981 החברה פרסמה מכרזים ראשונים לביצוע קידוחי בדיקה בתוואי המנהרה המתוכננת.
ההחלטה על הקמת תעלת הימים הביאה לגינויים ומחאה בקהילה הבינלאומית, מאחר שהיא נוגדת את המשפט הבינלאומי, בין השאר לאור זה שהיא תוכננה לעבור ברצועת עזה ובגלל השפעות אפשריות על ממלכת ירדן השותפה בים המלח, שהסכמתה לכריית התעלה דרושה, לפי המשפט הבינלאומי. בין השאר גינו את הפרויקט ממשלות מצרים ובריטניה. גם העצרת הכללית של האומות המאוחדות קיבלה החלטה שכריית התעלה נוגדת את המשפט הבינלאומי, וקראה לישראל להימנע מכרייתה. באוקטובר 1982 הודיע משרד האוצר שיש לבדוק שוב את כדאיות הפרויקט, לאחר שעלותו הייתה כפולה מהצפוי בתחילה והוערכה בכ-1.3 מיליארד דולר. בפברואר 1983 הגישה חברת הים התיכון ים המלח את התכנון המפורט של הפרויקט, שלפיו עלותו גדלה לכ-1.4 מיליארד דולר. במאי החליט שר האוצר יורם ארידור להקציב רק 5 מיליון דולר לחברה, לטובת המשך בדיקות ההיתכנות, אך עדיין לא להתחיל בפועל בעבודות. אך משרד האנרגיה ביקש להמשיך בפרויקט במקביל התברר שמשרד האוצר השתמש ב-100 מיליון דולר שגייס הבונדס לטובת הפרויקט לצרכים אחרים. במהלך השנים 1983 ו-1984 עסקה החברה בחפירת מנהרת בדיקה סמוך לים המלח, מטרת המנהרה הייתה למצוא נקודה בתוואי המתוכנן, שבה הסלע יציב וחזק מספיק לבניית תחנת הכוח התת-קרקעית. עד ספטמבר 1984 נחפרה המנהרה לעומק של כ-250 מטר. בנובמבר 1984 פרסם מבקר המדינה דווח ביקורת חריף על הפרויקט. מסקנתו הייתה שאין כדאיות כלכלית לפרויקט וש"חברת ים תיכון ים המלח" סילפה את הנתונים האמיתיים. בעקבות הדו"ח החליטה ממשלת ישראל על הפסקת הפרויקט, והחברה נסגרה בסוף שנת 1985.
התפלה והספקת מים אזורית
העובדה שארץ ישראל עשירה במקורות מים בצפון ושחונה בדרום הייתה הרקע לתוכניות העברת המים מהצפון לדרום במובל גדול (המוביל הארצי). מתכננים ובראשם לאודרמילק ובלאס תכננו בשנות ה-40 של המאה ה-20 להוביל את מי הצפון במוביל מים גדול למישור החוף והנגב ולחפור תעלה מהים התיכון להוביל מי ים לים המלח דרך עמק יזרעאל או באזור הצפון. הובלת מי הים נועדה לפצות את מאזן המים, למנוע ירידת המפלס של ים המלח ולהפיק חשמל. המתכננים הציעו להקים את רשות עמק הירדן שתפריח את בקעת הירדן משני צידי הירדן ותפתח תעשייה כימית בים המלח. בשנות ה-50 החזון התגשם והמוביל הארצי קרם עור וגידים. מי הכנרת הובלו לנגב והירדנים בנו תעלת מים להשקיית בקעת הירדן המזרחי – תעלת עבדאללה. התעלה הצפונית להובלת מי הים התיכון לבקעת הירדן ולים המלח לא בוצעה והטיפול במפלס ים המלח לא מומש. לאור התוכניות הישראליות, הירדניות והסוריות להעברת מים מאגן הירדן התעורר בשנות ה-50 סכסוך מים אזורי. בתיווך אמריקני הוצעה תוכנית ג'ונסטון להבנה שקטה בין הצדדים בנושא המים האזורי.
בנוסף לתוכניות להובלת מים בין אזורים הקשורים לאגן ים המלח והירדן תוכננו גם תוכניות אזוריות גדולות להתפלת מים. התוכניות משלבות את האפשרות לייצר אנרגיה באגן ים המלח עם תוכניות להתפלת מים והובלת התמלחת לים המלח. רעיונות נוספים היו להתפלת מים לחופי הים התיכון (אולי בחדרה) או בעמק בית שאן, הובלת המים המותפלים לכנרת, שימוש בכנרת כמאגר מים מרכזי לאזור וחלוקת המים למדינות האזור. מפעל מים זה יקצה כמויות מתאימות של מים שפירים או תמלחת ממפעל ההתפלה בעמק בית שאן, להזרמה לים המלח. התוכנית בגלגוליה השונים נמצאת על הפרק כבר עשרות שנים. היא הוצעה למדינות השכנות אך נדחתה על ידן.
חלק מהתוכניות שהוצעו היו להשתמש בעומד ההידרוסטטי בבית שאן ובים המלח כדי ליצור ישירות את האנרגיה הדרושה להתפלה. השימוש בעומד ההידרוסטטי להתפלה עשוי לחסוך הוצאות אנרגיה בתהליך ההתפלה. השימוש בתהליך זה היה בבסיס הרעיונות לתעלות הימים של הים האדום - ים המלח בשנות התשעים של המאה הקודמת ופרויקט בית שאן.
פרויקט נוסף העוסק בהתפלת מים בקנה מידה אזורי הוא פרויקט 'מובל השלום' להובלת מי ים מהים האדום לים המלח (ראה להלן המסלול הדרומי). פרויקט זה משתמש בעומד ההידרוסטטי לייצר אנרגיה לרשת החשמל ומשתמש בחשמל מהמערכת לצורך ההתפלה. התמלחת הנוצרת בתהליך ההתפלה תשמש לייצוב ירידת מפלס ים המלח. המים המותפלים יספקו את צריכת המים בעמאן, הערבה, אגן ים המלח ואזור יריחו. הפרויקט יסייע לירדן להתגבר על המחסור הגדול במים הצפוי בשנים הקרובות.
קידום שלום אזורי
האתגרים שעומדים בפני ישראל וירדן לטיפול בבעיות אזוריות והיתרונות באיחוד כוחות יצרו את הרקע לחיפוש פרויקטים משותפים בעמק בקע הירדן. הממסדים הפוליטיים של שתי המדינות האמינו ששיתוף פעולה הדוק בכלכלה ובתחומים סמוכים עשוי להזין התקדמות לקראת שלום או לשריין את מצב השלום לאחר השגתו. הצדדים סימנו כיעד משותף את מפעלי הפיתוח האינטגרטיבי של עמק בקע הירדן (JRV). בשנת 1993 הוקמה ועדה משולשת של ירדן, ארצות הברית וישראל כדי ללוות את תהליך ההכנה והביצוע של התוכניות והפרויקטים בעמק בקע הירדן. בשנת 1994 נחתם הסכם השלום בין ישראל לירדן הכולל את סעיף 20 העוסק בפיתוח משותף של בקעת הירדן. הוועדה המשולשת, בראשות חדדין מירדן, בנבנשתי מישראל וורסטנדיג מארצות הברית, הכינה מסמך של "תחומי תפקיד" (TOR) לבדיקת תוכנית פיתוח לעמק בקע הירדן והפרויקטים הכלולים בו. הוועדה פנתה לבנק העולמי לסייע בעריכת הבדיקה. הפרויקט המרכזי של בדיקת הבנק היה פרויקט תעלת הימים מהים האדום לים המלח עם מפעל התפלה גדול של 850 מיליון ממ"ק לשנה. בנוסף לפרויקט תעלת הימים היו עוד 110 פרויקטים במרחב שבין הים האדום ועמק בית שאן. בשנת 1997 הגישה חברת "הרזה" מארצות הברית את הדו"ח המסכם שהמליץ על הקמת תעלת הימים והפרויקטים הנלווים לפיתוח עמק בקע הירדן. מדינת ישראל קיבלה את הדו"ח שנגע לפיתוח המשולב של עמק הבקע, אולם לא קיבלה את הדו"ח של תעלת הימים. לצורך ביצוע חלק מהפרויקטים הוקמו ועדות מיוחדות, אולם מרביתם התעכבו ואלו שבוצעו בפועל היו קטנים.
בניתוח לאחר מעשה מתברר שהפעילות של שיתוף פעולה אזורי נתקלה בקשיים גדולים שבלמו את היקף וקצב שיתוף הפעולה. בין הגורמים הבולמים ניתן לציין את הגורמים הפוליטיים של חוסר אמון בתהליך השלום ונחיצותו; גורמים ביטחוניים שחששו מפני החשיפה לסיכונים המתלווה לפעילות כלכלית משותפת או פתיחה חופשית יותר של הגבולות; אינטרסים של עובדים או גורמים בענפים שהיו נחשפים לתחרות עם גורמים כלכליים מעבר לגבול; פעילות של משרדי הממשלה שבטריטוריה שלהם היו הפרויקטים; ופעילות של משרד האוצר שחשש מפריצה תקציבית אפשרית הגלומה בפרויקטים חדשים. הגורמים השותפים בירדן נבלמו: על ידי הדעה שהפרויקטים מקדמים נורמליזציה עם ישראל לפני שהבעיה הפלסטינית נפתרת; על ידי גורמים כמו האחים המוסלמים שהתנגדו לתהליך השלום ונלחמו עם מבצעי הפרויקטים; ועל ידי הבירוקרטיה.
הפיתוח האינטגרטיבי של עמק בקע הירדן ותעלת הימים מהים האדום (ראה להלן המסלול הדרומי) המשיך להיות נושא לדיונים עם ירדן והיה במרכז פעילות המשרד לשיתוף פעולה אזורי בראשות פרס בשנים 1999–2001. לאחר מכן המשיך המשרד לקדם את הנושא. במרץ 2007 יזם השר פרס החלטת ממשלה לקידום מיזם "עמק השלום", שכלל את "מובל השלום" מהים האדום, וכן פרויקטים נוספים בתחום התחבורה, אזורי התעשייה ומפעלי תיירות. החל משנת 2007 פועלת ועדה משולשת של ירדן, ישראל והרשות הפלסטינית כדי לבדוק היתכנות "מובל השלום" מהים האדום לים המלח שבין מטרותיו קידום השלום האזורי.
שיקום אגן הירדן וים המלח
בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלו להתפתח תוכניות נוספות לגבי אגן הירדן וים המלח. ארגונים למען איכות הסביבה פיתחו חזון משולב של שיקום הירדן וים המלח. הרעיון המרכזי היה חידוש ההזרמה של מים שפירים ומים מושבים בנהר הירדן ותרומה לשמירת המפלס של ים המלח. על פי התוכנית, חידוש ההזרמה יתאפשר כתוצאה משינוי בניהול משק המים האזורי; ייעול השימוש במים בחקלאות בישראל ובירדן והתפלה בחוף הים התיכון. פיתוח מקורות מים חדשים וייעול השימוש במים באזור יהיו תחליף לשימוש במי הירדן והכנרת. החלופה מוסיפה יעד נוסף ליעדי תעלת הימים והוא חידוש הזרימה בירדן על המשמעויות האקולוגיות המרחיקות לכת שלו. המיזם כולל מספר מתארים: התוכניות השונות נבחנו בצוותים שהוקמו לצורך בדיקת החלופות. הבחינות הציגו את היתרונות והמגבלות של תוכניות שיקום הירדן וים המלח. לפי הבדיקות היתרונות העיקריים של התוכניות הן: שיקום הירדן, הקטנת הסיכונים הסביבתיים הקשורים בערבוב מי הימים ופגיעה באקוויפר הנובעת ממתקני ההובלה של מי הים. החסרונות העיקריים הם: היעדר בדיקה כלכלית ופיננסית מפורטת של התוכניות וחששות מעלות גבוהה, חוסר תמיכה של ממסדי משק המים והמערכות הפוליטיות של הגורמים הגובלים בירדן ובים המלח, אפשרות של שיכוב במפלס ים המלח ופריחת אצות כמו באפשרויות הזרמת מי ים. בנוסף לכך התומכים בשיקום ים המלח מציעים הכרזת אזור הים כשמורה ביוספרית עם פיתוח תיירותי מוגבל.
פיתוח תעשייה
חזון אחר לים המלח הוא של המפעלים הישראלים והירדנים המנצלים את המינרלים בים לשימוש חקלאי ותעשייתי לפי זיכיון. המפעלים שואבים מים מים המלח לצורך אידוי בבריכות המפעלים בדרום הים. חזונם של המפעלים לגבי האזור הוא המשך ניצול המינרלים מהים תוך הרחבת השימוש בחלק הדרומי של האגן לבריכות התפעול. המפעלים הישראלים רואים את פעילות ענף התיירות כחלק מהפעילות הנלוות הנשענת על בריכות המפעל. לטענת מפעלי ים המלח, ירידת המפלס היא פעילות מורכבת שניתן לטפל בה באמצעות הבאת מי ים במובל, אולם בשל התוצאות השליליות האפשריות מערבוב מי ים המלח והים האדום, יש לבנות את הפרויקט בהדרגה ותוך בקרה.
פיתוח תיירות
חזון נוסף הוא פיתוח ים המלח כמוקד תיירות עולמי. מדינת ישראל קידמה ופיתחה את האזור כמוקד תיירות וביקורי מרפא. בתוכניות הפיתוח לעתיד מודגש הנושא התיירותי עם תכנון רב היקף של מלונאות ואתרי ביקור ושהייה באזור. בשנות האלפיים החלה ירדן בתנופת פיתוח של ים המלח כמותג וכמוקד פיתוח לתיירות בהיקף נרחב. יש הטוענים שמימוש תוכניות התיירות מחייב טיפול בנושא ירידת המפלס והבעיות הסביבתיות שהוא מעורר.
מסלולים אפשריים
להשגת מטרות המיזמים הוצעו מתארים רבים, ביניהם:
מסלול צפוני
הזרמת מי הים התיכון בתעלה דרך עמק יזרעאל לעמק בית שאן ומשם לים המלח. תחנות הידרו-אלקטריות תוכננו לאורך המסלול. הפרויקט הוצע על ידי בנימין זאב הרצל ומתכננים כמו בורקארט (1899) ווולטר קליי לאודרמילק (1946). מסלול צפוני יותר, דרך מנהרה בגליל התחתון והמלווה בהמלחת הכנרת, הוצע על ידי שמחה בלאס בראשית 1944. בשנות ה-90 של המאה ה-20, קוּדָם הפרויקט, במסלול שונה במעט. המובל תוכנן להתחיל מעתלית או חדרה, לעבור במנהרה את רכס הכרמל ולהמשיך בצינור דרך עמק יזרעאל עד למפעל התפלה בעמק בית שאן. התמלחת ממפעל ההתפלה תוכננה לזרום בצינור או בתעלה לים המלח. הפרויקט קודם על ידי שלמה גור (גרזובסקי) ודן שומרון מהתעשייה הצבאית. פרויקט דומה קודם באותה תקופה על ידי מאיר בן מאיר ונציבות המים.
מסלול מרכזי
הזרמת מי הים התיכון דרומה מאשקלון בתעלה פתוחה ומנהרה תת-קרקעית חצובה מתחת להרי חברון לים המלח. פרויקט זה הוצע על ידי ממשלת ישראל, בראשות מנחם בגין, שאף החלה בביצועו בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, בניהולו של יובל נאמן. ביצוע הפרויקט הופסק באמצע שנות ה-80, מסיבות של חוסר כדאיות כלכלית. בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, הוצע הפרויקט מחדש, בשתי צורות, על ידי גורמים חדשים: בפרויקט אחד הוצע להתחיל בתעלה בחוף פלמחים ובפרויקט האחר הוצע להקים תחנת כוח הידרואלקטרית בשפלת החוף מתחת לפני הקרקע, ולהזרים את מי הים לים המלח באמצעות מנהרות, בהתבסס על גרביטציה.
מסלול דרומי
הזרמת מי הים האדום לים המלח דרך מובל בערבה ובאזור ים המלח. הפרויקט הוצע לראשונה בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20. בתחילת שנות ה-90 הוצע הפרויקט בשנית, לבדיקה של ועדה המשותפת לישראל, לירדן ולארצות הברית, ואף נערכה בדיקת היתכנות מקדימה שהמליצה על הקמת הפרויקט. בשנת 2000 הוצע מתאר חדש לפרויקט על ידי רפי בנבנשתי, שזכה לתמיכת השר לשיתוף פעולה אזורי שמעון פרס ולהסכמה של ממשלת ירדן. המתאר החדש שילב את מטרת ייצוב המפלס ("הצלת ים המלח"), יחד עם התפלת מים לאזור ויצירת מודל לשיתוף פעולה אזורי לחיזוק השלום. המתאר המליץ לבצע את הפרויקט בצורה מודולרית (כל פעילות מרכזית של הפרויקט תיבחן ותתבצע בפני עצמה) ובשלבים. במרץ 2007 הפרויקט הופיע במסגרת יוזמת "מסדרון השלום הכלכלי" של שמעון פרס שאושרה על ידי ממשלת ישראל. הפרויקט נמצא בבדיקת היתכנות הנדסית, סביבתית וכלכלית, ביוזמת הבנק העולמי. עריכת הבדיקה מנוהלת על ידי וועדה משותפת של ישראל, ירדן והרשות הפלסטינית. התוצאות הסופיות של הבדיקה התפרסמו בשנת 2014. בין השותפים לבדיקה יש הסכמה שההמלצה תהיה לבצע את הפרויקט בצורה מודולרית ובשלבים. השלב הראשון יהיה ניסיוני לפרויקט כולו כדי למזער הסיכונים האקולוגיים. עלות ההשקעה המלאה בפרויקט להובלת 2,000 מלמ"ש מי ים והתפלה של 850 מלמ"ש מים שפירים והובלתם לירדן, ישראל והרשות הפלסטינית היא כ-10 מיליארד דולר. עלות הניסוי 200 מיליון דולר ועלות השלב הראשון, אם יוחלט לקדמו, עשויה להגיע ל-3.7 מיליארד דולר. במקביל לבדיקה זו, הגיש צוות מומחים של הבנק העולמי דו"ח על חלופות הנוספות לתעלת הימים.
ב-9 בדצמבר 2013 נחתם הסכם בין ישראל, ירדן והרשות הפלסטינית להנחת צינור שיוביל תמלחת ממפעל התפלה בעקבה לים המלח. זאת, כדי לבחון את השפעת ערבוב מי הימים על ים המלח, על-פי המלצת הבנק העולמי, כפרויקט ניסוי לפני בניית התעלה.
בדיקות החלופות של תעלת הימים
בעשור הראשון של המאה ה-21 הושוו מספר ההצעות לתעלת הימים בוועדות לבדיקת חלופות למיזם ונעשו חישובים לסדרי העדיפויות לביצוע הפרויקטים. הבדיקות כללו השוואת נתונים בנושאי ההשקעות, הפקת אנרגיה, התפלה, וייצוב המפלס בים המלח. החלופות נבדקו על ידי מספר צוותים ביניהם: צוות מוסד שמואל נאמן למחקר מתקדם במדע וטכנולוגיה (2007), צוות מכון ירושלים (2011) וצוות שמונה על ידי הבנק העולמי (2012). לפי דברי צוות הטכניון - "מוסד נאמן": המטרה העיקרית של תעלת הימים צריכה להיות "מימוש שיקום ים המלח"; בכל החלופות יש אי ודאות וסיכונים מסוימים; הצמדת הפתרון של ים המלח לפתרון אזורי משולב להספקת מים שפירים יש בו יתרון; לחלופות הזרמת מי ים מצפון ומדרום יתרונות פרגמטיים על פני חלופות אחרות; לחלופה הצפונית יתרונות כלכליים-סביבתיים ולחלופה הדרומית יתרונות יישומיים וייתכנות פוליטית. לפי דברי צוות מכון ירושלים: החלופה המיטבית היא הספקת מים שפירים מהכנרת לממלכת ירדן ללא קשר למטרה של ייצוב המפלס של ים המלח; מבין החלופות הדו-תכליתיות החלופה הזולה ביותר לייצוב המפלס והספקת מים לירדן היא הזרמת מי ים לעמק בית שאן, התפלתם והזרמת המים השפירים לממלכת ירדן והתמלחת לים המלח; עלות חלופת הים האדום - ים המלח גבוהה בכעשרים וחמישה אחוזים מחלופת ים תיכון - עמק בית שאן; חלופת הים האדום שנבחרה להשוואה כוללת כריית מנהרה יקרה בעקבה (25% מעלות הפרויקט) במקום הובלת מי הים ישירות מצפון הים האדום בצינורות. אם מפחיתים את תוספת ההוצאה החלופות שוות בעלויות. הצוות שמונה על ידי הבנק העולמי בדק את החלופות הבאות: חלופות להספקת מים שפירים למדינות הגובלות לעמק בקע הירדן, חלופות לפתרון בעיית ירידת מפלס ים המלח, וחלופות לפתרון בעיית הזרימה המוגבלת בנהר הירדן ותוצאותיה. החלופות כללו את רשימת המסלולים לעיל בתוספת חלופות של שיקום הירדן, הספקת מים לעמאן מהכנרת, והבאת מים שפירים לשיקום הירדן וים המלח בצינורות או בהובלה ימית מטורקיה ונהר הפרת. דו"ח מוקדם התפרסם בשנת 2010. הדו"ח הסופי התפרסם בספטמבר 2012. מסקנות הבדיקות של החוקרים מטעם הבנק העולמי הן:
השלכות סביבתיות
למיזמי תעלת הימים, על מתאריה השונים, קמו מתנגדים מקרב הארגונים הירוקים, ובראשם השלוחה המזרח-תיכונית של ארגון "ידידי כדור הארץ" (Friends of the Earth). אלה טוענים כי הפרויקט, בעיקר במסלולו הדרומי, עלול לגרום לבעיות סביבתיות קשות. ארגונים אלו מציעים, כפתרון חלופי לאיזון מפלס ים המלח, להזרים אליו מים שפירים, מים מליחים ומים מוחזרים, בין השאר על ידי שימוש במי הכנרת, התפלת מי ים בחופי הים התיכון, הקמת מפעלי מיחזור מים בבקע הירדן וחידוש זרימת המים בהיקף גדול בנהר הירדן. לפי גורמי איכות הסביבה, יש לבחון פגיעה אפשרית בערכים סביבתיים הקשורים בים האדום, ים המלח והערבה; שאיבת מי ים בכמויות גדולות מהים האדום עלולה לפגוע באקולוגיה הימית של מפרץ אילת; הפרויקט עלול ליצור מפגעים בים המלח: ערבוב מי הים האדום בים המלח עלול ליצור מפגע של יצירת גבס בים המלח. יצירת הגבס נובעת מהמפגש של תרכובות הגופרית במי הים עם תרכובות הסידן במי ים המלח. הגבישים שנוצרים עלולים לרחף במי הים ולצבוע אותם בלבן. אם מי הים יולבנו, יהיו לכך משמעויות סביבתיות והשפעה על תהליכי הייצור של מפעלי האשלג. הופעת מי הים האדום בשכבה העליונה של ים המלח עלולה ליצור שכבת מים בעלת ריכוז מלחים נמוך יותר. בשכבה זו עלולים להתפתח ולשגשג אצות ויצורים חד-תאיים בעלי צבע אדום/סגול. תופעה זו עלולה לגרום להאדמת מי הים. הובלת מי הים במוליכים בערבה, שהיא סביבה גאולוגית לא יציבה, עלולה לגרום לפגיעה במים התת-קרקעיים של האזור במקרה של נזילת מי ים מהמוליכים. הפרויקט הוא צרכן אנרגיה גדול להובלת מי הים, ההתפלה והובלת המים לצרכנים, וייצור אנרגיה זו עלול לגרום לנזקים סביבתיים. הקמת הפרויקט במפרץ אילת, הערבה וים המלח עלולה לגרום לפגיעה נופית ניכרת. גורמים אלה ונוספים גרמו לגופים ירוקים בישראל ובירדן להתנגד לפרויקט ולהציע פתרונות חלופיים לבעיית ירידת המפלס בים המלח ולבעיות הקטנת הזרימה של מים בנהר הירדן.
לפי גורמים התומכים בפרויקט, הוא יוצר גם אפשרויות חיוביות. הובלת מי ים ותמלחת לים המלח תאפשר להפסיק את התהליך של ירידת פני ים המלח על כל סכנותיו ופגיעתו בסביבה, לייצב את מפלס הים ואולי גם להעלותו לאורך זמן. התפלת המים לשימוש בירדן והובלת התמלחת לים המלח עשויה לחסוך את הצורך להקים מפעלי התפלה באזורים אחרים ואת הפגיעה הסביבתית הקשורה בכך. הפרויקט ייצר אנרגיה הידרו חשמלית שהיא ידידותית לסביבה. נושא ההשפעה הסביבתית של הפרויקט והאלטרנטיבות בנושאי הטיפול במפלס ים המלח, הבעיות בנהר הירדן והתפלת המים לצרכנים באזור נבדקו בבדיקה יסודית של צוותים שהוקמו לצורך זה על ידי הבנק העולמי.
דו"ח של המכון הגאולוגי, אוניברסיטת פורטלנד, המכון למדעי החיים באוניברסיטה העברית וחברת תה"ל, שנערך במסגרת הבדיקה של הבנק העולמי קובע שהתנאים השוררים היום בים המלח יתקיימו עד להיקף הזרמה של מי ים או תמלחת של עד 400 מיליון ממ"ק (מטר מעוקב) לשנה. הזרמה של מעל ל-600 מיליון ממ"ק לשנה עלולה ליצור תופעה של הלבנה של מי הים. תופעת ההלבנה מותנית בגודל הגבישים שייווצרו. לפי החוקרים ייתכן שניתן למנוע ריחוף של הגבס במי הים על ידי הוספת גבס בתהליך הערבוב מי הימים. שיכוב של מי הים/תמלחת המוזרמים לא יתרחש בהזרמה של עד 600 מיליון ממ"ק לשנה. כדי לייצב את ים המלח צריך להזרים אליו יותר מ-700 מיליוני ממ"ק מי ים, תמלחת או מים שפירים לשנה. הזרמה של כמות מעל 700 מלמ"ש עלולה ליצור שכבתיות בים המלח ובשכבה העליונה ייתכנו אצות אדומות ויצורים חד-תאיים שעלולים לשנות את האקולוגיה של הים. ייתכן שפריחת האצות תימנע בשל היווצרות הגבס שסופח את הזרחן והברזל החיוניים לפריחה. הזרמת התמלחת לים צריכה להיות בתנאים מבוקרים במפרץ הים הנמצא ממזרח ללשון.
ביונסה
נישואים וצאצאים
ב-1 בפברואר 2017 חשפה ביונסה בחשבון האינסטגרם שלה כי היא הרה לתאומים. הפוסט הזה זכה למעלה מ-6.3 מיליון לייקים תוך שמונה שעות, והפך לאהוב ביותר ביישומון באותה התקופה. ב-13 ביולי העלתה את התמונה הראשונה של התאומים, ואישרה כי הם נולדו חודש לפני כן ב-13 ביוני. התאומים, בת בשם רומי ובן בשם סר, נולדו במרכז הרפואי על שם רונלד רייגן. בגיליון של חודש ספטמבר 2018 של ווג כתבה על תהליך ההיריון והשלכותיו.
תעלת הימים
השלכות סביבתיות
דו"ח הבנק העולמי בנושא הארכאולוגי והסביבתי קובע שהיות שהמתאר הנבחר הוא של צינורות קבורים או מנהרות, הפגיעה הסביבתית והפגיעה באתרים ארכאולוגיים תהיה נמוכה מאוד. בנושא הדליפה של מי ים לאקוויפר בערבה מציע הדו"ח שורה שלמה של צעדים למזעור הנזקים האפשריים מרעידות אדמה על ידי תכנון נכון של תוואי המובל, התקנת סוגרים וסוגי מתקנים מיוחדים.
ביונסה
אקטיביזם
בשנת 2009 ביצעה ביונסה את "America the Beautiful" בטקס ההשבעה הראשונה של ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית. על מנת לגייס כספים עבור מסעות הפרסום שלו ב קיימו ביונסה וג'יי-זי מספר אירועי התרמה במועדון 40/40 במנהטן, שהניבו כארבעה מיליון דולרים. לאחר שהעניקה את קולה לאובמה בקלפי הבחירות שרה בינואר 2013 את המנון ארצות הברית בטקס ההשבעה השנייה שלו.
העיתון "וושינגטון פוסט" דיווח במאי 2015 כי ביונסה השתתפה באירוע התרמה גדול עבור המועמדת הדמוקרטית ב הילרי קלינטון. כשנה לאחר מכן הובילה קונצרט מיוחד לכבודה שנערך כשבוע לפני יום הבחירות. בדומה לבגדיה של קלינטון לבשו בהופעה זו ביונסה ורקדניה חליפות מכנסיים. בנוסף, על חולצת הרקדנים היה כתוב "I'm with her" ("אני איתה"), סיסמת הבחירות של קלינטון. בנאום קצר לקהל אמרה ביונסה:. במהלך הבחירות לסנאט של ארצות הברית 2018 בטקסס תמכה בבטו או'רורק.
בשנת 2013 תיארה ביונסה את עצמה בריאיון לווג כ"פמיניסטית מודרנית". מאוחר יותר באותה השנה פורסם השיר "Flawless", שכלל בו את נאומה של צ'יממנדה נגוזי אדיצ'יה, סופרת ופמיניסטית ניגרית, בוועידת TED. ב-2014 הופיעה בשידור חי בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV כשמאחוריה הכיתוב "פמיניסטית". הזדהותה כאייקון פמיניסטי עוררו מספר ויכוחים בנוגע להבדל בין האידיאלים הפמיניסטיים הישנים לערכים בהם היא דבקה. אנני לנוקס, סולנית יורית'מיקס, תיארה את ביונסה כ"פמיניסטית לייט". בל הוקס טענה כי מעשיה הפמיניסטיים לכאורה משתווים למעשי טרור, שמשפיעים באופן רע על הילדות שצופות בה.