cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מדע הרשתות
תחומי מחקר הרשתות והגרפים
מדע הרשתות עושה שימוש במושגי יסוד ובמודלים תאורטיים מתורת הגרפים לצורכי השוואה לרשתות עולם אמיתי. בנוסף, הוא נשען על תחום הפיזיקה (למשל, בשימוש במודלי התפשטות ברשת) והסטטיסטיקה (למשל, בשימוש בהתפלגות תופעות ברשת). כיוון שרשתות עולם אמיתי הן מערכות או רשתות מורכבות, מדע הרשתות נושק גם לתחום מחקר המערכות המורכבות שמורכב ממחקרים תאורטיים אך גם ממחקרים על רשתות עולם אמיתי.
מהי רשת
רשת היא ייצוג של המציאות על ידי שימוש בצמתים, המייצגים את הגורמים או השחקנים וקשתות בכדי לייצג את הקשרים בין אותם גורמים. בניגוד לגרף, שלעיתים רבות משמש כמילה נרדפת לרשת, שעוסק בצמתים וקשתות תאורטיים (כמו בתורת הגרפים מתחום המתמטיקה) ברשת, לצמתים ולקשתות יכולות להיות תכונות ותיוגים. הקשרים ברשת יכולים להיות מפורשים, כמו למשל קשר בין שרתי מחשב, או קשרים משתמעים, כמו למשל קשרים על סמך דמיון/קורלוציה בין הצמתים.
רשת עולם קטן
מחקר "בעיית העולם הקטן" של מילגרם, הידוע בתור רעיון שש דרגות של הפרדה, נחשב בתרבות הפופולרית כמי שגילה שהמרחק הרשתי בין אנשים הוא קטן ממה שניתן לצפות. מחקר זה כלל העברת מכתב שרשרת ממקור רנדומלי במרכז ארצות הברית ליעד רנדומלי במזרח ארצות הברית. תוצאות המחקר, השנויות במחלוקת, הראו כי המרחק בין האנשים שהשתתפו באופן פעיל בניסוי היה כשישה צעדים. ממרחק היסטורי ניתן לומר שמחקר זה היה אנקדוטלי באופיו וניסיונות לשחזר אותו לא צלחו. הסיבה לכך היא שמילגרם לא בדק את טופולוגיית הרשת (מי מחובר למי) אלא את הזרימה ברשת (מי מעביר מידע למי) שעליה חלים חוקים אחרים מאלה המופיעים בהמשך. במאמר שפורסם ב-1998 על ידי דאנקן ווטס וסטיבן סטרוגאטס התגלה כי על ידי חיווט מחדש של אחוז קטן מהקישורים בגרף מקרי (מודל ארדש-רניי), קוטר הגרף יורד משמעותית, כלומר, ניתן להגיע במהירות מצד אחד של הגרף לצידו האחר באמצעות "קיצורי הדרך" שמאפיינים "עולם קטן". מחקרי המשך אמפיריים מצאו תופעה דומה ברשתות עולם אמיתי, ואף גילו שפרדוקסלית, ככל שהרשת גדלה, כך בסבירות גבוהה יקטן הקוטר שלה שכן מתרבים הסיכויים שאחת מהקשתות החדשות תייצר "קיצור דרך" ברשת.
התפלגות זנב ארוך
במאמר שפורסם ב-1999 על ידי אלברט-לסלו ברבאשי וריקה אלברט שחקרו את הקשרים בין אתרים ברשת ה-WWW, התגלה כי האתרים מתפלגים בהתפלגות זנב ארוך, כלומר, ישנם מעט צמתים, או אתרים, בעלי קשרים רבים מאד ברשת ואילו לרוב הצמתים ישנם רק קשרים בודדים. מחקרי המשך גילו כי התופעה הזו מאפיינת רשתות עולם אמיתי.
קהילות ברשת
אין הגדרה מדעית למהות הקהילות ברשת, אך ההגדרה המוסכמת היא שקהילה היא צביר של צמתים שכמות הקשתות ביניהם גדולה מכמות הקשתות לצמתים או צבירים אחרים ברשת. מקרה קיצון של קהילה הוא "קליקה", כלומר, צביר של צמתים שבו כל הצמתים מקושרים לכל הצמתים בצביר (נקרא גם: גרף שלם). רשתות עולם אמיתי מורכבות מקהילות שמאופיינות בהומופיליה ("אהבת הדומה") בין הצמתים המרכיבים אותן, למשל, רשתות רבות מורכבות מקהילות שההומופיליה המאפיינת אותן היא גאוגרפית (למשל פייסבוק). יש להבדיל בין בעיית חלוקת הגרף, מתורת הגרפים, למציאת קהילות ברשת, מתורת הרשתות. בתורת הגרפים ייתכנו גרפים תאורטיים שאינם מכילים קהילות כלל (למשל, גרפים אקראיים). קהילות הן תופעה אמפירית של רשתות "עולם אמיתי". עד שלהי המאה ה-20, רוב העיסוק בתחום היה בחלוקת גרף, כשהדוגמה המפורסמת ביותר היא מועדון הקראטה של זכארי, שבה בא לידי ביטוי קשר בין ניתוח רשתות חברתיות ותורת הגרפים: זכארי הוא אנתרופולוג שחקר בשנות השבעים של המאה ה-20 רשת חברויות במועדון קראטה. במהלך המחקר המועדון התפצל לשניים, בעקבות סכסוך בין שני המדריכים. זכארי שם לב כי שימוש בשיטת זרימה מקסימלית - חתך מינימלי לחלוקת גרף לשניים, הלקוחה מתורת הגרפים, יכלה הייתה לחזות כיצד יתפצל המועדון.
מיסוד התחום
בשנת 2005, התבצע סקר מקיף של העולם האקדמי של מדע הרשתות, סקר שהובל על ידי הצבא האמריקאי כחלק מניסיון לגייס את התחום החדש לצרכים צבאיים. מתוצאות הסקר ניתן להבין שמדע הרשתות היה אז תחום בהתהוות ולא מוגדר מספיק. ייתכן ועצם קיום הסקר וישיבתם המשותפת של המובילים בתחום במסגרתו, הביאו להקמת העמותה למדע הרשתות, NetSci, שערכה את כנס "מדע הרשתות" הראשון באילינוי שבארצות הברית ב-2006.
יישומים
נוירולוגיה: ניתוח הטופולוגיה הרשתית של המוח ואת רשת הנוירונים בו, בעיקר בזכות הדמיות FMRI, שמאפשרות הבניית המידע כרשת. אפידמיולוגיה: בניית מודלים להתפשטות נגיפים, ניתוח רשת מגעים לזיהוי מקורות הדבקה. מודיעין: ניתוח מערכת יריבה כרשת בכדי לזהות תורפות וצווארי בקבוק. תפיסת הניתוח הרשתי נכנסה לדוקטרינה של צבא ארצות הברית ב-2016. ייעוץ ארגוני: ניתוח הקשרים הרשמיים והלא-רשמיים בין העובדים בארגון בכדי לזהות עוצמות ותורפות.
רשתות תחבורה: ייעול ותכנון רשת התחבורה באמצעות מדדים רשתיים.
המחקר במדע הרשתות בישראל
החוקרים המובילים במדע הרשתות בישראל הם ד"ר מיכאל מן חבר סגל בכיר בבית הספר להנדסת תוכנה ומדעי המחשב באפקה ובאוניברסיטת רייכמן, ופרופ' ברוך ברזל פרופ' במחלקה למתמטיקה ובמרכז הרב תחומי לחקר המוח באוניברסיטת בר-אילן (כתחום מחקר משני של מחקריו על דינמיקת רשתות מורכבות). ישנם חוקרים רבים המתמקדים בתתי תחומים של מדע הרשתות כגון רשתות מחשבים, רשתות תחבורה, חקר המוח ונוירופיזיולוגיה, אפידמיולוגיה וכו'.
נפתלי הורוביץ (מעליץ)
רבי נפתלי הורוביץ (כונה: רבי נפתלי מעליצער) (ד' בטבת תר"ה - י"ח בתשרי תרע"ו) היה האדמו"ר השלישי ממעליץ.
קורות חייו
נפתלי הורוביץ נולד לרבי יהודה ולרייזל שרה בעיר מעליץ.
בהיותו בן 14 נישא ליהודית בת רבי מאיר נתן בנו של רבי חיים הלברשטאם מצאנז. לאחר נישואיו היה סמוך על שולחן סב אשתו רבי אליעזר הורוביץ מדז'יקוב במשך כשתי שנים. בתקופה זו יצר הכרות עם כמה רבנים שבקרו בחצר הסב, ביניהם רבי יוסף ברוך אפשטיין (בנו של רבי קלונימוס קלמן אפשטיין בעל ה"מאור ושמש". בתקופה זו הם למדו יחד. ורבי נפתלי ראה בו אחד מרבותיו), ורבי נתן דוד רבינוביץ' משידלובצה. אחר פטירת הסב התקרב לבנו רבי מאיר הורוביץ בעל ה"אמרי נועם" והיה סמוך על שולחנו.
לאחר פטירת אשתו עבר להתגורר בצאנז והתקרב לרבי חיים הלברשטאם מצאנז. באחד הימים הגיע לצאנז רבי אביש קאנר, גביר וחסיד מפורסם מהעיר סאניק. רבי חיים הלברשטאם הציע לרבי אביש לקחתו כחתן לבתו הבתולה רעכל. לאחר נישואיו המשיך בלימודו יחד עם רבי צבי אלימלך וקספרס.
במשך ימי אברכותו היה נוהג בסיגופים והרבה להתענות.
אדמו"ר ממעליץ
בט' בטבת תרל"ט (4 בינואר 1879) נפטר אביו, והוא הוכתר לממלא מקומו ברבנות העיר מעליץ. בתקופה זו החל לנהוג באדמו"רות, לקח קוויטלעך, ערך טישים בשבתות וחגים וחבש קולפיק.
כיהן ברבנות מעליץ עד סוף שנת תרע"ד (1914). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נמלט לווינה שם פתח בית מדרש והמשיך לשמש כאדמו"ר.
נפטר בווינה בחול המועד סוכות תרע"ו (1915), והועבר לקבורה במעליץ.
מנהגיו
נהג שלא לברך על ברקים ורעמים בשם ומלכות ולברך שהכל על תפוחי אדמה. בבית הכנסת שלו בקריאת התורה לא הקפיד על קריאת כהן לעלייה ראשונה.
ביום הכיפורים הקפיד לסיים את התפילה תיכף אחר צאת הכוכבים ולא לאחר אפילו מעט באמרו "השכינה בצער שבניה צמים ומענים את נפשם ואין להוסף על צער זה אפילו רגע".
רבותיו
רבי נפתלי היה אומר בשם אבות דרבי נתן,. ראה כרבותיו את רבי אליעזר הורוביץ מדז'יקוב (סב רעייתו בזיווג ראשון), רבי יוסף ברוך אפשטיין ("דער גוטער יוד") מניישטאט ורבי חיים הלברשטאם מצאנז. את האחרון החשיב ל"רבו המובהק", נסע אליו פעמים רבות, וכן הקפיד להזכיר דבר תורה בשמו בכל יום.
משפחתו
כל בניו וחתניו שימשו ברבנות או כאדמו"רים:
דוד ענבר
דוד ענבר (25 במרץ 1939 - 19 באוגוסט 2009) היה דוקטור ללימודי ארץ ישראל, ארכאולוג וחוקר מקרא.
חייו
ענבר נולד ברחובות וגדל בקיבוץ רמת הכובש. הוא שירת כקצין קבע בחיל ההנדסה.
ב-1966 נפצע קשה בתקרית בית מרסים, בדרום הר חברון, פציעה שגרמה לאובדן ידו השמאלית. על תפקודו בקרב זה זכה בעיטור העוז.
לאחר פציעתו שירת ענבר באגף המודיעין, היה ראש המדור הצבאי בענף 2 (ירדן), ולאחר מכן היה ראש ענף 2 (ירדן) בחטיבת המחקר. הוא השתחרר בדרגת סגן-אלוף ופנה ללימודי ארכאולוגיה.
בשנת 1988 הופיע ספרו הראשון: "מסע אל העבר המקראי".
איפכא מסתברא
ב־2012 יצא הספר "איפכא מסתברא", שאת כתיבתו הספיק ענבר לסיים מעט לפני מותו.
המשנה יוצאת הדופן שמציג ענבר בספר זה היא סדורה ועקבית, ומבוססת על קריאה מדוקדקת בתנ"ך כולו כמקור היסטורי אמין, בממצאי הארכאולוגיה ומחקרי ההיסטוריה הישראלית והכלל עולמית, ובבדיקה דקדקנית של שמות יישובים ואתרים ברחבי אפריקה ואסיה.
עיקרי החידושים שמופיעים בספר הם:
מחשב שולחני
מחשב שולחני (Desktop computer) הוא מחשב אישי המיועד לשימוש במיקום קבוע אחד, בשל גודלו ובשל היעדרה של סוללה שתאפשר את ניודו ללא כיבוי. התצורה הנפוצה ביותר של המחשבים השולחניים כוללת מארז ובתוכו ספק כוח, לוח אם (לוח מעגל מודפס עם מיקרו מעבד כיחידת העיבוד המרכזית, זיכרון, אפיק נתונים, ורכיבים אלקטרוניים אחרים), שטח פנוי גדול יחסית (לרוב על כונן קשיח אחד או יותר, כונני Solid state drive, כונן תקליטורים אופטי, ובדגמים המוקדמים יותר כונן תקליטונים), מקלדת ועכבר, צג מחשב, רמקולים, ולעיתים קרובות מדפסת. המארז עשוי להיות מונח אופקית, אנכית, ויכול להיות מוצב מתחת, ליד, או על גבי שולחן.
רקע
לפני שמיקרו-מעבדים הפכו נפוצים מחשבים שניתן היה לשים על שולחנות היו יוצאי דופן ונחשבו למחשבים קטנים במיוחד ביחס למרבית המחשבים. באותה העת סוג המחשבים הנפוץ ביותר היו מיני-מחשבים, אשר היו בגודל של כל השולחן. מחשבים מוקדמים יותר היו בגודל של חדר שלם. מיני-מחשבים היו בגודל של מקרר אחד או מספר מקררים.
רק בשנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר החלו לצאת לשווקים מחשבים שהיו ניתנים לתכנות, החלו להיות זמינים לרכישה מחשבים שניתן להציב על שולחנות. ב-1970 יצא לשווקים מחשב המסוף Datapoint 2200, אשר בא עם מקלדת וצג, כאשר הכוונה המקורית הייתה שניתן יהיה להתחבר באמצעותו למחשב מרכזי אך זה לא מנע ממי שרכש אותו להשתמש בו כמחשב שולחני עצמאי. המחשבים מדגם HP 9800, השתמשו בעיצוב מוקטן יותר של עיצוב המיני-מחשב. דגם המחשב Wang 2200 שיצא לשווקים ב-1973 הכיל מסך CRT (CRT) וקלטת אחסון. דגם המחשב IBM 5100 שיצא לשווקים בשנת 1975 הכיל מסך CRT קטן וניתן היה תכנות באמצעות BASIC ו-APL. אלה היו בדרך כלל מחשבים יקרים במיוחד אשר נמכרו בעיקר לשימוש עסקי או מדעי.
הצמיחה וההתפתחות של שוק המחשבים השולחניים
ה-Apple II, ה-TRS-80 וה-Commodore PET היו הדור הראשון של המחשבים האישיים הביתיים שהושקו ב-1977 אשר נועדו לשוק הצרכני ולא לשימוש עסקי. במהלך שנות ה-80 וה-90 המחשבים השולחניים הפכו לסוג המחשב הדומיננטי, כאשר המחשב השולחני הפופולרי ביותר באותה העת היה ה-IBM PC והמחשבים השונים שניסו לחקות אותו, ולאחר מכן דגם המחשב האישי מקינטוש של חברת אפל, כאשר האמיגה של חברת קומודור היה במקום השלישי, וזכה להצלחה מסוימת באמצע שנות ה-80, אך הפופולריות שלו דעכה עד תחילת שנות ה-90. המחשבים האישיים המוקדמים, כמו המחשב האישי IBM PC, הכילו מארז אופקי ומסך CRT שהוצב מעל למארז, ובכך חסך מקום על שולחן העבודה של המשתמש, אם כי המארזים היו חייבים להיות חזקים מספיק בשביל לתמוך במשקל של צגי ה-CRT שהיו נפוצים באותה העת. במהלך שנות ה-90 המארזים השולחניים המקוריים הפכו בהדרגה פחות נפוצים בעוד שמארז ה"Tower" החל להחליף בהדרגה את המארזים הישנים. הכוונה המקורית הייתה שמארז ה"Tower" יוצב על הרצפה ליד השולחן ולא על שולחן. לא רק שהמארזים הללו היו גדולים יותר ולכן אפשרו למשתמשים להוסיף להם הרחבות רבות מבעבר, ההצבה שלהם על הרצפה אפשר לפנות שטח רב יותר על השולחן עבור הצגים שהפכו בהדרגה גדולים יותר ויותר מדי שנה. מארזים שולחניים נשארים פופולריים בעיקר לשימוש עסקי.
משחקים דומיננטיים בשנות ה-90 כגון Doom ו-Quake גרמו לכך שגיימרים רבים שידרגו לעיתים קרובות את המעבדים והכרטיסים הגרפיים ( 3dfx, ATI ו-Nvidia) במחשבים השולחניים שברשותם על מנת שיוכלו להפעיל יישומים אלה. בשלב מסוים במהלך שנות ה-90 כרטיס הקול של Creative Technology (אשר כונה "סאונד בלאסטר") היה דה פקטו ההתקן הנפוץ ביותר לכרטיסי קול במחשבים שולחניים, אך בהמשך הפופולריות של המוצר דעכה כאשר מרבית המחשבים השולחניים החלו להגיע עם כרטיס קול משולב ישירות על לוח האם.
הדעיכה בפופולריות של המחשב השולחני
בעוד שהמחשבים השולחניים היו במשך מספר עשורים התצורה הנפוצה ביותר של מחשבים אישיים, באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 חלה צמיחה עצומה בפופולריות של מחשבים ניידים. ראוי לציין כי בעוד שהמחשבים השולחניים יוצרו בעיקר בארצות הברית, המחשבים הניידים פותחו לאורך השנים בעיקר באסיה. שינוי זה הוביל לסגירה של מפעלים רבים בהם הורכבו מחשבים שולחניים במהלך העשור הראשון של המאה ה-21. מגמה נוספת באותה העת הייתה העלייה בפופולריות של מחשבים שולחניים לא יקרים בלי פיצ'רים מיוחדים - דבר שפגע ביצרני מחשבים אישיים כגון Dell, אשר התבססה באותה העת בעיקר על מכירת מחשבים שולחניים לפי הזמנה הכוללים פיצ'רים מתקדמים שונים.
בעוד שמחשבים ניידים המופעלים באמצעות סוללות כללו רק 2% מסך המחשבים האישים שנמכרו בשנת 1986 בהדרגה המחשבים הניידים הפכו פופולריים יותר ויותר, הן לשימוש עסקי והן לשימוש אישי. כ-109 מיליון מחשבים ניידים נמכרו ברחבי העולם בשנת 2007 - צמיחה של 33% לעומת כמות המחשבים הניידים שנמכרו ברחבי העולם ב-2006. בשנת 2008 הוערך שנמכרו כ-145.9 מיליון מחשבים ניידים ברחבי העולם. ברבעון השלישי של 2008 הייתה זו הפעם הראשונה בה נמכרו יותר מחשבים ניידים ברחבי העולם מאשר מחשבים שולחניים.
בעוד שבשנות ה-90 היציאה לשווקים התדירה של גרסאות חדשות למערכות ההפעלה Windows (כגון Windows 95, 98, XP, Vista, 7, 8, 10 וכן הלאה) היו מבין הגורמים שתרמו להחלפה בתדירות גבוה יחסית של מחשבים אישיים, בעשור הראשון של המאה ה-21 מערכות ההפעלה החדשות לא הובילו לשדרוגים רבים יותר של מחשבים אישיים. ישנם אנליסטים שאף הציעו כי Windows 8 פגע במכירות של מחשבים אישיים בשנת 2012 משום שהיו עסקים שהחליטו להישאר עם Windows 7 במקום לשדרג. היו שטענו שמיקרוסופט הכירה בגסיסה ההדרגתית של המחשב השולחני משום ש-Windows 8 הכיל מעט פונקציות חדשות בהשוואה ל-Windows 7.
במהלך העשור השני של המאה ה-21 חלה דעיכה מואצת במכירות של מחשבים שולחניים וניידים. הירידה במכירות של המחשבים הללו יוחסה בעיקר לעלייה המהותית ביכולות של טלפונים חכמים וטאבלטים. למרות שרוב האנשים משתמשים בטלפונים חכמים ובטאבלטים למשימות בסיסיות למדיי, כגון מדיה חברתית ומשחקים פשוטים שונים, המכשירים הללו החליפו במקרים רבים מחשב שני או שלישי, אשר היה מבצע את אותן המשימות במקום זאת, למרות שברוב הבתים עדיין יש מחשב אישי למשימות המצריכות כוח מחשוב רב יותר.
הדעיכה ההדרגתית במכירות של המחשב השולחני בשוק הפרטי הובילה לכך שיצרני המחשבים השקיעו בקידום פיתוח ומכירה של המחשבים הניידים (בהתחלה מחשבי ה-Netbook שיצאו לשווקים בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, ובהמשך מחשבי ה-Ultrabooks שיצאו לשווקים מ-2011 ואילך), אשר היצרנים סבורים שיש להם פוטנציאל רב יותר להחיות את שוק המחשבים האישיים מאשר מחשבים שולחניים.
באפריל 2017 הכריזה StatCounter על "אבן דרך בתולדות הטכנולוגיה וסופו של עידן" כאשר מערכת ההפעלה אנדרואיד הפכה פופולרית יותר ממערכת ההפעלה Windows (מערכת ההפעלה שגרמה לכך שמחשבים שולחניים היו דומיננטיים יותר ממחשבי mainframe). מערכת ההפעלה חלונות עדיין נותרה פופולרית במיוחד בקרב מחשבים שולחניים (ומחשבים ניידים), בעוד שטלפונים חכמים וטאבלטים משתמשים במערכות ההפעלה Android, iOS.
למרות הירידה במכירות מחשבים שולחניים לצרכן הפרטי, ב-2018 נרשמה עליה בביקוש למחשבים אלו, שיוחסה למגזר העסקי.
All-in-one
מחשבים שולחניים מסוג All-in-one היו פופולריים במיוחד בתחילת שנות ה-80 עם מחשבים אישיים שהיו מיועדים לשימוש עסקי כגון ה-Kaypro II, ה-Osborne 1, ה-TRS-80 Model II וה- Compaq Portable. יצרנים רבים של מחשבים ביתיים כמו קומודור ואטארי כללו את לוח האם של המחשב על אותו המארז כמו המקלדת. מערכות אלה היו מחוברות לרוב למסך טלוויזיה אשר שימשה כמסך התצוגה של המחשב. אפל ייצרה מספר דגמי מחשב פופולריים מסוג All-in-One, כגון מחשב המקינטוש המקורי שיצא לשווקים באמצע שנות ה-80, מחשב ה-iMac שיצא לשווקים בסוף שנות ה-90 ובמהלך העשור הראשון של המאה ה-21. כמה מחשבים שולחניים מסוג All-in-One, כגון iMac G4, השתמשו ברכיבים של מחשבים ניידים על מנת להקטין את גודל מארז המערכת. עד אמצע העשור הראשון של המאה ה-21 עיצובים רבים של מחשבים אישיים מסוג All-in-One השתמשו בצגים שטוחים, ומודלים שיצאו בשלב מאוחר יותר שילבו אף מסך מגע, אשר אפשרו להשתמש בהם באופן דומה בו משתמשים בטאבלט.
בדומה לרוב המחשבים הניידים, חלק מהמחשבים השולחניים מסוג all-in-one התאפיינו בכך שלא ניתן היה לשדרג אותם עם רכיבים פנימיים נוספים, מכיוון שהמארזים של המערכות לא סיפקו גישה נוחה להוספה של רכיבים חדשים, ובמקרים בהם צצו בעיות בחומרה נדרשו המשתמשים להחליף את כל המחשב על אף שחלק ניכר מהרכיבים האחרים במערכת היו תקינים.
Full-sized
מחשבים שולחניים מסוג זה נפוצים מאוד וזולים יחסית בהשוואה למחשבים אחרים בשוק. במחשבים מסוג זה רכיבי התצוגה ורכיבי העיבוד נפרדים. הרכיבים הללו מחוברים לרוב זה לזה באמצעות כבלים או חיבורים אלחוטיים. במחשבים מסוג זה קל יחסית לבצע התאמה אישית ולשדרג אותם לפי דרישות המשתמש.
מחשבי Home theater
מחשבים שולחניים מסוג זה מחוברים למערכות בידור ביתיות ומיועדים בדרך כלל בעיקר למטרות בידור. הם כוללים צג עם חדות תמונה גבוהה, גרפיקה באיכות גבוהה, קול סראונד, וכרטיס טלוויזיה בנוסף לפיצ'רים הטיפוסיים במחשבים אישיים.
מחשבים שולחניים קומפקטיים
מחשבים שולחניים מסוג זה דומים למחשבים שולחניים מסוג "Full-sized", אך קטנים יותר בממדים הפיזיים. במקרים רבים קשה יותר לבצע התאמה אישית ו/או שדרוג למחשבים שולחניים קומפקטיים, מחשבים אלו, נקראים גם מחשב מיני או מחשב זעיר.
מי-רן מנקס
מֵי-רַן מֵנְקֵס (נולדה ב-1 בספטמבר 1989) היא מנחת טלוויזיה, דוגמנית ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
מנקס נולדה וגדלה בחיפה, למדה בתיכון חוגים וסיימה את לימודיה ב-2007. אמה, אתי פנקס (ברנט), היא מרצה לעברית במכינה באוניברסיטת חיפה ומוזיקאית. אביה, אבי הוא איש עסקים מתחום ההייטק. יש לה שתי אחיות צעירות. משמעות השם הפרטי שלה מי-רן בעברית הוא "מים שמחים". סבה מצד אמה, יעקב, עלה מבולגריה.
כדוגמנית
בשנים 2011–2012 דיגמנה לרשת האופנה הישראלית "קסטרו".
בשנים 2012–2014 דיגמנה לקמפיינים של חברת האופנה הישראלית "TNT".
בנוסף ב-2014 דיגמנה לרשת האופנה הישראלית "רנואר", לחברת ההלבשה התחתונה הישראלית "דלתא", לחברת בגדי הים הישראלית "גוטקס", ולמוצרי טיפוח מבית "Schwarzkopf".
ב-2015 דיגמנה לחברת התכשיטים הישראלית "מגנוליה". בנוסף, "פנאי פלוס" הכתירו את מנקס כאחת מהכוכבים המבטיחים של 2015.
ב-2016 כיכבה על שערים של כתבי עת ישראלים, ביניהם "מגזינה" ו"מנטה". באותה שנה הפכה מנקס גם לפרזנטורית של מיזם האופנה "Get Style" באינטרנט והצטלמה לקמפיין של רשת "דזיגוואל" הספרדית.
בשנים 2017–2018 מנקס ודין מירושניקוב, עמיתה לסדרה "תאג"ד", שימשו כפרזנטורים של רשת האופנה הישראלית "זיפ".
ב-2018 השתתפה בישראל בקמפיינים של Aerie (מבית אמריקן איגל), ושל דיזל.
בטלוויזיה
בנוסף ב-2015 הנחתה את השעשועון "הבנים והבנות" בערוץ הילדים לצד שירן סנדל.
בשנים 2015–2016, מנקס הנחתה את המהדורה של ימי חמישי בתוכנית "חדשות הבידור" בערוץ HOT בידור ישראלי, לצד ירדן הראל.
בשנים 2015–2017 מנקס הגישה פינה בתוכנית "צינור לילה" בערוץ 10 לצד גיא לרר.
בשנת 2016 גילמה את התצפיתנית אוריין שיינברג בסדרה הצבאית של ציון רובין, "תאג"ד" ב-yes, לצד שירה נאור.
ב-2017 שיחקה בתור דין דין בסדרה הקומית "שאטו עין כרם" בערוץ עשר. בשנה זו גם שיחקה תפקיד אורח בסדרה "החברים של נאור" בתפקיד פעילה צמחונית.
ב-2022 - גילמה את ״אליק״, תפקיד ראשי בסרט ״השמן״ שזכה בפסטיבל חיפה בפרס סרט הביכורים ובפרס השחקן.
2023 - היום - מגישה פינה קבועה בתוכנית ״זה הדיבור״ ברשת 13 לצד דני רופ.
בקולנוע
ב-2022 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "החבר השמן שלי" לצדו של צחי סדן.
חיים אישיים
החל מ-2012 מתגוררת בתל אביב. היא צמחונית.
בשנים 2015–2016 הייתה בזוגיות עם השחקן רום ברנע.
החל מ- 2022 מתגוררת בתל אביב עם בן זוגה אסף פורת, הייטקיסט בן 40 מתל אביב.
קישורים חיצוניים
הטיקטוק של מי-רן מנקס
גאורגיה באירוויזיון הילדים 2018
גאורגיה באירוויזיון הילדים 2018 השתתפה עם השיר "Your Voice" אותו ביצעה תמר אדילאשווילי. השיר סיים במקום ה-8 עם 144 נקודות.
בחירת השיר והנציג
ב-18 במאי 2018 נבחרה תמר אדילאשווילי לייצג את גאורגיה באירוויזיון הילדים 2018. ב-9 באוקטובר 2018 נבחר השיר "Your Voice" לייצג את גאורגיה בתחרות.
באירוויזיון הילדים
תמר אדילאשווילי הופיע בסדר ה-13 על הבמה, אחרי אוסטרליה ולפני ישראל. גאורגיה סיימה במקום ה-8 עם 144 נקודות.
ממתק (שיר)
ממתק הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן, מתוך אלבום האולפן השישי שלה עם או בלי לאהוב. השיר יצא לאור ב-13 באוגוסט 2021, על ידי חברת התקליטים שרית הפקות, כסינגל המוביל. השיר יצא חודשיים לאחר ש"ברחובות של תל אביב" הופץ כסינגל מתוך מועבט.
כבר כשיצא, ספג השיר שבחים ביקורתיים מטעם אתרי מוזיקה שונים כדוגמת מאקו, פרוגי, וסרוגים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי עדן בן זקן ואבי אוחיון, הולחן על ידי בן זקן ואוחיון והופק על ידי מתן דרור, שהפיק עבורה את "ברחובות של תל אביב". במאקו סקרו את השיר וכתבו "אנחנו רק נזכיר שהפעם האחרונה בה עדן הוציאה שיר ביום שישי בבוקר זה היה עם "מועבט" לצד איתי גלו – אז היינו אומרים לחנויות הממתקים באשר הן להיכנס לכוננות ספיגה".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-650,000 השמעות.
וידאו קליפ
נכון לנובמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-7,120,135 צפיות.
הצלחה
בתוך 24 שעות הצליח קליפ המילים של "ממתק" לצבור למעלה מ-415,000 אלף צפיות.
Tr (פקודה)
tr (אנגלית: Translate; "תרגום") היא פקודה במערכות ההפעלה יוניקס, המחליפה או מסירה תווים ספציפיים במערך הקלט שלה.
הפקודה מתרגמת קלט סטנדרטי לפלט הסטנדרטי בעזרת מילון תווים שהוגדר מראש. אל המערכת מוזנים שתי קבוצות תווים, התווים בחלק הראשון של הפקודה יוחלפו בתווים מחלקה השני לפי סדר.
סביבת Unix
השימוש הסטנדרטי בפקודת, הוא כדלקמן:
תרגום מטווח של תווים, יתבצע כדלקמן:
תפריט העזרה של פקודת :
קישורים חיצוניים
רשימת פקודות CMD (באנגלית)
חוות בולוטין
חוות בּוֹלוֹטִין היא מקלט שימור לחיות בר ומקום אירוח הנמצא בצפון הנגב, צפון-מערבית למושב רנן. המקום נפתח בשנת 1998.
היסטוריה
בשנת 1998, החלו דנדן ולילך בולוטין, זוג וממקימי החווה, בהקמת מקלט לחיות בר כדי שיספק מקום לחיות הבר שלהם מתל אביב: 22 חמוסים ושני שועלים. עם הזמן, הגיעו עוד חיות בר, ודן ולילך שתלו קובו, זית, בוסתן עם עצי פרי, עצים וצמחים נוספים.
לאחר זמן מה, החליטה לילך על הקמת מבנה אירוח בחווה על מנת שיגיעו מבקרים לשמוע הרצאות ולהכיר את המקלט לחיות הבר.
מקלט שימור לחיות בר
במקלט לחיות הבר שהוקם בחווה נמצאים בעלי חיים נדירים, פצועים או בסכנת הכחדה. חלק מבעלי חיים אלו ניצלו מצייד, ננטשו על ידי אימהותיהם כשהיו גורים, נפלטו נגני חיות או שהם חיות בר פצועות שנמצאו בשטח. במקלט שוהות מאות חיות בר, רובן חיות בר ארץ-ישראליות וחלקן זנים בסכנת הכחדה. אחת מהמטרות של המקלט היא ליצור גרעין רבייה לחיות בר שנמצאות בסכנת הכחדה. בשנה 2013, בשיתוף רשות הטבע והגנים, שוחררו לטבע 4 צבאים שגודלו בחווה. השחרור הוכרז כמוצלח, ומאז אחת לשנה כשהעונה מגיעה משיבים לטבע צבאים נוספים.
יחסי הממלכה המאוחדת–סנט וינסנט והגרנדינים
יחסי הממלכה המאוחדת–סנט וינסנט והגרנדינים הם היחסים הדיפלומטיים שבין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד לבין סנט וינסנט והגרנדינים. לשתי המדינות יש היסטוריה ארוכה, בעידן הקולוניאלית היה סכסוך בין צרפת לממלכה המאוחדת על שליטה באזור.
היסטוריה
הבריטים הגו תוכנית חקלאית באי סנט וינסנט שכללה שדות רבים ומטעים מסביב לאי. "הקריביים השחורים" (הקבוצה האתנית המקומית) התנגדה לתוכנית אך היא בכל זאת בוצעה בידי הבריטים.
סנט וינסנט נותרה בשלטון בריטי מקיף כקולוניה עד 1969 למרות התנועות הרבות לעצמאות שהוקמו על יד בני העם בתחילת המאה ה-20.
יחסים קונסולריים
סנט וינסנט והגרנדינים חולקת נציבות גבוהה עם סנט קיטס ונוויס בדרום קנזינגטון, לונדון בירת הממלכה המאוחדת. הממלכה המאוחדת מיוצגת בסנט וינסנט והגרנדינים על ידי הנציבות הגבוהה שלה בברידג'טאון בירת ברבדוס.
ג'ורג' איננס
ג'ורג' איננס (באנגלית: George Inness; 1825 – 1894) היה צייר נוף אמריקאי בולט. אף על פי שהסגנון של איננס התפתח בשלבים שונים על פני קריירה פורה שנמשכה יותר מארבעים שנה ואלף ציורים, עבודותיו זכו בעקביות לשבחים על יכולתם לעורר את הנפש. היה ממייסד סגנון הטונליזם.
ביוגרפיה
ג'ורג' איננס נולד בניובורג, ניו יורק, ב-1 במאי 1825. הוא היה החמישי מבין שלוש עשרה ילדים שנולדו לג'ון ויליאם איננס, חקלאי, ואשתו, קלריסה בולדווין. משפחתו עברה לניוארק, ניו ג'רזי כשהיה כבן חמש. בשנת 1839 למד מספר חודשים אצל הצייר ג'ון ג'סי בארקר. בשנות העשרה שלו עבד איננס כשרטט מפות בעיר ניו יורק. במהלך תקופה זו משך את תשומת ליבו של צייר הנוף הצרפתי רגיס פרנסואה גיינו, עמו למד לאחר מכן. לאורך אמצע שנות הארבעים של המאה ה-19 הוא השתתף בשיעורים באקדמיה הלאומית לעיצוב, ולמד את עבודתם של אמני אסכולת נהר ההדסון תומאס קול ואשר דורנד. "אם", נזכר אינס לאחר מכן במחשבה, "אפשר לשלב בין שני אלה, אנסה." הוא התחיל את עבודתו באקדמיה הלאומית בשנת 1844.
איננס פתח את האולפן הראשון שלו בניו יורק בשנת 1848. בשנת 1849 התחתן עם דיליה מילר, שנפטרה כמה חודשים לאחר מכן. בשנה שלאחר מכן התחתן עם אליזבת אביגיל הארט, איתה נולדו לו שישה ילדים.
קריירה מוקדמת
בשנת 1851 פטרון בשם אוגדן הגרטי נתן לו חסות למסע הראשון של לאירופה לצייר וללמוד. איננס בילה חמישה עשר חודשים ברומא, שם למד לצייר נופים עם קלוד לורן וניקולה פוסן. [7] הוא גם שכר שם אולפן מעל זה של הצייר ויליאם פייג'. בשנת 1853 הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כחבר חבר והפך לאקדמאי מן המניין בשנת 1868.
במהלך הנסיעה לפריז בראשית שנות ה-50 של המאה ה-19, איננס הושפע על ידי אמנים שעבדו באסכולת ברביזון בצרפת. ציירי הברביזון הצטיינו בזכות עבודות הברשת הרופפות יותר, פלטת הצבעים הכהה יותר והדגש על מצב הרוח. איננס הפך במהרה למוביל האמריקאי בציור בסגנון ברביזון, אותו פיתח לסגנון אישי ביותר. בשנת 1854 נולד בפריז בנו ג'ורג' אינס, ג'וניור, שהפך אף הוא לצייר ציורי נוף.
באמצע שנות החמישים של המאה ה-19 הוזמן איננס על ידי חברת הרכבות "דלאוור- לקוואנה המערבית" ליצור ציורים שתיעדו את התקדמות הנחת המסילה. הציור "עמק הלקוואנה", 1855. מתעד את ראשית המסילה בסקרנטון, פנסילבניה, ומשלב טכנולוגיה ושממה בתוך נוף אחד. עם הזמן, לא רק שאיננס התנער מהנוכחות התעשייתית לטובת נושאים לוקאליים או אגרריים, אלא שהוא היה ייצר חלק גדול מעבודותיו המאוחרות בסטודיו, תוך שהוא מצייר מהזיכרון החזותי שלו, כדי לייצר סצינות שלעיתים קרובות קיבלו השראה ממקומות ספציפיים.
שלהי הקריירה
איננס עבר מניו יורק לעיר מדפילד, מסצ'וסטס בשנת 1860, שם הסב אסם לאולפן. בשנים 63–1862 הוא היה מורה לאמנות לצ'ארלס דורמון רובינסון. לאחר מכן עבר לאגלסווד, ניו ג'רזי בשנת 1864. הוא חזר לאירופה באביב 1870, חי ברומא וסייר בטיבולי, אגם אלבנו וונציה. בשנת 1878 הוא חזר לניו יורק ושכר סטודיו בבניין אוניברסיטת ניו יורק. באותה שנה, הוא גם השתתף בתערוכה העולמית בפריז, ופרסם ביקורת אמנות ב"ניו יורק אוונינג פוסט " ובמגזין החדש של הארפר.
עבודותיו בשנות ה -60 וה -70 של המאה ה -19 נטו לעיתים קרובות לעבר הפנורמי והציורי. מעליהם שמים עמוסי עננים ומאיימים, וכללו תצפיות על אזור מולדתו. כמו כן צייר גם סצנות בהשראת המסעות הרבים מעבר לים, במיוחד לאיטליה וצרפת. מבחינת קומפוזיציה, דיוק הרישום והשימוש בצבע, ציורים אלה הציבו את איננס בין ציירי הנוף הטובים והמצליחים ביותר באמריקה.
איננס בנה בית וסטודיו בטרפון ספרינגס, פלורידה בשנת 1877. בסופו של דבר הציגה יצירתו של איננס את השפעת התאולוגיה של עמנואל סווידבורג. עניין מיוחד היה לאינסנס ברעיון שלכל דבר בטבע היה קשר סיבתי עם משהו רוחני וחיבור אלוהי. השפעה נוספת על חשיבתו של איננס הייתה לויליאם ג'יימס, שפיתח את הרעיון שחוויה מיסטית מעצבת את נקודת המבט של האדם כלפי הטבע.
קריירה מאוחרת
אינסנס נפטר ב-3 באוגוסט שנת 1894 באלן ברידג' בסקוטלנד. לדברי בנו, הוא צפה בשקיעה, כאשר הרים את ידיו לאוויר וקרא, "אלוהים אדירים, אוי, כמה יפה!", נפל ארצה ונפטר דקות אחר כך. ההלוויה לאינסנס נערכה באקדמיה הלאומית לעיצוב, ותערוכת זיכרון נערכה בבניין האמנויות היפות בעיר ניו יורק.
מורשת
לא ריאליסט טהור ולא אימפרסיוניסטי איננס היה דמות מעבר שהתכוון ביצירותיו לשלב גם את הארצית וגם הרגשי כדי לתפוס את המהות השלמה של המקום. בהיותו מומחה בטיפול באור, בצבע ובצל, הוא שילב אלמנטים מעורפלים או מטושטשים עם פרטים חדים ומעודנים כדי לשזור בין הטבע הפיזי והרוחני של החוויה. במילים של איננס, הוא ניסה באמצעות האמנות שלו להציג את "המציאות הבלתי נראית" ולחבר את "הנראה עם הבלתי נראה".
במהלך חייו, מבקרי האמנות ציינו את איננס כאחד האמנים הגדולים באמריקה. המכונה לעיתים קרובות "אבי ציור הנוף האמריקני", איננס ידוע בעיקר בזכות יצירותיו הבוגרות שהציגו סגנון אמריקאי מקורי וייחודי.
עמית קולא
עמית קולא (נולד ב-1958) הוא רב וחוקר ציוני-דתי ישראלי.
חייו
קולא נולד בפתח תקווה לאשר וד"ר עליה קולא. למד בתיכון בישיבת בני עקיבא נחלים. לאחר מכן, למד בישיבת מרכז הרב שש שנים. שימש ראש ישיבת הקיבוץ הדתי עין צורים וכן כרב של בית מדרש "דרומא" באוניברסיטת בן-גוריון. הוא שימש גם כרב בבית מדרש לאברכים בגרעין התורני "אלישיב" בלוד. כיום, חבר ברבני צהר ורב קיבוץ עלומים. סיים דוקטורט במחשבת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בהנחיית פרופסור זאב גריס. נושא עבודתו היה "תורה לשמה במשנת הרב קוק".
מלמד בבית המדרש הקהילתי במושב שוקדה, בבית ספר למקצועות הרפואה בבאר שבע, במכינת צהלי, ובמקומות נוספים. מכהן כראש בית המדרש של ארגון רבני בית הלל. עונה לשאלות בהלכה וביהדות בכלל באתר מורשת.
ברבע הראשון של שנת 2016 פרסם ארגון רבני בית הלל, פסק הלכתי העוסק בהתייחסות לבעלי נטייה חד מינית בפרהסיה הציבורית. הפסק קבע כי בעלי נטייה חד מינית הם חלק בלתי נפרד מקהילותיהם, ויישאו בכל הכיבודים הקהילתיים. הרב קולא היה ממנסחי הפסק, ואף הגן עליו במספר מאמרים.
קולא נשוי לטובה ואב לשבעה ילדים.
סוק אחרס
סוק אחרס (בערבית: سوق أهراس, בצרפתית: Souk Ahras) היא עיר בצפון-מזרח אלג'יריה בקרבת הגבול עם תוניסיה. היא מהווה בירת מחוז.
היסטוריה
קיימות עדויות של התיישבות באזור עוד מהתקופה הפלאוליתית. בתקופת רומא העתיקה בקרבת העיר הנוכחית הייתה עיר טגאסט שהיית המרכז עירוני חשוב של האזור. הוא היה מוניקיפיום והוזכר בעבודות של פליניוס הזקן. רוב תושביה היו בֶּרְבֵּרִים ולא מתיישבים מרומא עצמה.
בשנת 1830 השטח נכלל באלג'יריה הצרפתית. בסוף המאה ה-19 לאזור הגיע מסילת ברזל. מציאת מרבצי ברזל ופוספטים תרמו לפיתוח מועץ של האזור.
העיר נמצאת באזור אקלים ים-תיכוני הוא נחצה על ידי נהר מדג'רדה שמספק את המים לעיר להשקיית שדות בסביבה.
גם כיום רוב התושבים הם ברברים. בעבר הייתה גם נוכחות יהודים משמעותית. במהלך המאה ה-19 בין רבני העיר היה שלמה זרקא. בהתאם למפקד שנערך בשנת 1941 בעיר היו מעל ל-600 יהודים.
קאצורה טרו
קאצורה טרו (ביפנית: 桂 太郎; 4 בינואר 1848 - 10 באוקטובר 1913) היה גנרל בצבא היפני הקיסרי, פוליטיקאי וראש ממשלת יפן שלוש פעמים.
ראשית חייו
קאצורה נולד למשפחת סמוראיים בעיר האגי, שבהאן צ'ושו. כנער, הצטרף קאצורה לתנועה שקראה להדחת שוגונות טוקוגאווה, ואף השתתף בספר קרבות מרכזיים במלחמת בושין שהובילה לרסטורציית מייג'י.
קריירה צבאית
בצעירותו נשלח קאצורה על ידי ממשלת יפן לגרמניה, שם למד אסטרטגיה צבאית, ושימש נספח צבאי בשגרירות היפנית במדינה בשנים 1875-1878, ופעם נוספת בשנים 1884-1885. עם שובו ליפן קודם קאצורה לדרגת מייג'ור-גנרל, ושירת במספר תפקידים בצבא הקיסרי, עד שהתמנה לסגן שר המלחמה של יפן ב-1886.
במלחמת סין–יפן הראשונה פיקד קאצורה על הדיוויזיה השלישית של צבא יפן, תחת המנטור שלו, פילדמרשל יאמגאטה אריטומו. במהלך המלחמה צעדה הדיוויזיה שלו בשיאו של החורף הקשה במנצ'וריה, וכבשה את עיר הנמל ניוז'ואנג.
לאחר המלחמה קיבל קאצורה את תואר הקזוקו "שישאקו" (מקביל לויקונט) ושימש מושל טאיוואן במשך ארבעה חודשים ב-1896. לאחר מכן שב ליפן וכיהן כשר המלחמה מ-1898 עד 1901.
ראש ממשלה
טרו היה ראש ממשלת יפן ה-11, ה-13 וה-15, והוא ראש הממשלה היפני שכיהן במשך הזמן הארוך ביותר.
כהונה ראשונה
קאצורה התמנה לראשות הממשלה לראשונה ב-2 ביוני 1901, והחזיק במשרה במשך ארבע שנים וחצי, עד ה-7 בינואר 1906. במהלך ארבע שנותיו עלתה קרנה של יפן במזרח אסיה, והיא החלה לאמץ את האימפריאליזם. מבחינת יחסי חוץ, בכוהנתו הראשונה חתם קאצורה על הברית האנגלו-יפנית ב-1902, והשיג ניצחון על האימפריה הרוסית במלחמת רוסיה–יפן ב-1905. עוד במהלך כהונתו, חתם קאצורה על הסכם טאפט-קאצורה, שהסדיר את ריבונותה של יפן בקוריאה מצד ארצות הברית. בכהונתו הראשונה התקבל קאצורה למסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש בדרגת אביר מפואר, תחת מלך בריטניה אדוארד השביעי, וקיבל תואר מרקיז מהקיסר מוצוהיטו.
מבחינת מדיניות פנים, נחשב קאצורה לפוליטיקאי שמרן שהרחיק עצמו מהדיאט של יפן וממפלגות, מפני שלפי השקפתו הפוליטית, הוא היה אחראי אך ורק בפני הקיסר. יריבו הגדול, איתו נאבק על השליטה בממשלה, היה סיונג'י קינמוצ'י, מנהיג מפלגת ריקן סייוקאי (立憲政友会, "ידידי הממשלה החוקתית").
קאצורה נאלץ להתפטר בינואר 1906, בעקבות ירידה בפופולריות שלו, שנגרמה כתוצאה מהחתימה על הסכם פורטסמות', והא נאלץ להעביר את ראשות הממשלה לסיונג'י. עם זאת, התפטרותו הייתה חלק מעסקה בה תיווך הארה טקאשי, לפיה ישלטו הארה וסיונג'י לסירוגין.
קאצורה קיבל את עיטור מסדר החרצית מהקיסר מוצוהיטו ב-1 באפריל 1906.
כהונה שנייה
קאצורה כיהן פעם נוספת בראשות הממשלה מ-14 ביולי 1908 עד 30 באוגוסט 1911. כהונתו השנייה נודעה בעיקר בזכות אמנת יפן-קוריאה מ-1910, שהחל למעשה את תקופת הכיבוש היפני בקוריאה. הוא גם קידם את חוק המפעלים ב-1911, שהיה החוק הראשון ביפן שהגן על הפועלים.
במהלך כהונתו השנייה איבד קאצורה את אהדת הציבור, שהחל לגלות התנגדות לשליטת האליטה בפוליטיקה היפנית. קאצורה התפטר מתפקידו, קיבל את התואר קוֹשָקוּ (公爵, נסיך), והפך לגנרו ולשומר חותם יפן וחותם הקיסר.
מותו
קאצורה נפטר כתוצאה מסרטן הקיבה ב-10 באוקטובר 1913, בגיל 65, ונקבר במקדש שואין בטוקיו.
טקס פרסי אופיר לשנת 2011
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-22 על שם השחקן ואיש הקולנוע הישראלי שייקה אופיר, המכונה גם "האוסקר הישראלי", התקיים ב-22 בספטמבר 2011 במרכז קריגר לאמנויות הבמה, חיפה. הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
את רשימת המועמדים הוביל הסרט "הערת שוליים" עם 13 מועמדויות, אחריו הסרט "בוקר טוב אדון פידלמן" עם 11 מועמדויות.
פרס מפעל חיים הוענק לאיז'ו שני. פרס על מצוינות, קטגוריה שנוספה השנה, הוענק לעורך הסרטים ציון אברהמיאן.
מועמדויות
מקור:
צפון-מזרח סין
צפון-מזרח סין (בסינית: 中国东北) הוא אזור גאוגרפי בסין.
גאוגרפיה
אזור זה מורכב כיום משלושת המחוזות שנמצאות ממזרח לרכס קינגאן - מחוז ליאונינג, מחוז ג'ילין ומחוז חיילונגג'יאנג. עם זאת, מבחינה היסטורית אזור צפון-מזרח סין כלל גם את ארבעת המחוזות המזרחיים ביותר של אזור מונגוליה הפנימית אשר נמצאים ממערב לרכס קינגאן. במרכז אזור זה נמצא מישור צפון-מזרח סין אשר משתרע על פני מעל ל-350,000 קמ"ר ואשר הוא המישור הגדול ביותר בסין. אזור צפון-מזרח סין גובל במזרח הרחוק הרוסי מצפון, גובל בקוריאה מדרום, וגובל במונגוליה הפנימית ממערב.
אזור צפון-מזרח סין מכונה גם בסינית רק "הצפון המזרחי", או בהגייה המנדרינית של השם הזה - "דונגביי".
אזור צפון-מזרח סין משתרע בסך הכל על פני כ-791,826 קילומטרים רבועים והוא כלל כ-107,400,000 תושבים נכון לשנת 2021, אשר היוו כ-8% מכלל אוכלוסיית סין. הרוב המכריע של תושבי אזור צפון-מזרח סין הוא ממוצא האן.
ערים שמכילות מעל למיליון תושבים
בירות מחוז מוצגות להלן עם טקסט מודגש.
פנחס טברסקי
רבי פנחס טברסקי מאוסטילה (ר' פיניע'לע אוסטילער, תר"מ, 1880 - י"ז באייר תש"ג, מאי 1943) היה אדמו"ר חסידי משושלת רחמסטריווקא. בשונה משאר אדמו"רי השושלת זכה לפרסום רב, והיה מהאדמו"רים הבולטים בגליציה המזרחית ערב מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
בנו של הרב מרדכי טברסקי מרחמסטריווקא. בילדותו מיעט בדיבורו והתמיד בלימודו. נישא לחנה רחל בתו של קרוב משפחתו רבי ישכר דב רוקח מבעלז. הוא התגורר במשך 30 שנה בחצר חמיו, והיה לתלמידו. בזמן מלחמת העולם הראשונה נדד יחד עם חמיו לרצפרט, מונקאטש והולושיץ.
לאחר פטירת חמיו בשנת תרפ"ז החל לכהן ברבנות באוסטילה. בשנת תרצ"ב החל לכהן ברבנות בפשמישל שם נסעו אליו אלפי חסידים, בהם חסידי בעלז. הוא נהג בקירוב ואהבה עם החסידים. בתקופה זו התקרב לאגודת ישראל.
על אף היותו תלמידו של חמיו, נהג בדרך רחמסטריווקא-צ'רנוביל. הוא הסתגף רבות, ונהג לצום לעיתים משבת לשבת. הוא התנהג בנקיות ובאיפוק.
עם כניסת הנאצים לפולין נמלט לבוש כיהודי פשוט והתיישב בסמבור שהייתה בשטח הכיבוש הרוסי. הוא המשיך להתנהג באדמו"רות וסייע ליהודים. לאחר שנתיים וחצי משפחתו נרצחה ביער סמבור והוא נרצח במחנה ההשמדה בלז'ץ. בת אחת נותרה, טראני אשת רבי יעקב יוסף טברסקי מסקווירא.
מכון "משכנות יעקב" של חסידות סקווירא, ליקט את דברי תורתו בספר "שארית לפנחס".
דיוויזיית המשמר השנייה (האימפריה היפנית)
דיוויזיית המשמר השנייה (ביפנית: 近衛第2師団) הייתה דיוויזיה של המשמר הקיסרי היפני אשר השתתפה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
ב-1939 החליט המטה הכללי הקיסרי לפרק את המשמר הקיסרי היפני לשתי בריגדות נפרדות: ה-1 וה-2. הבריגדה ה-1 הועברה לדרום סין ונודעה בכינוי הבריגדה המעורבת של המשמר, הבריגדה ה-2 נשלחה גם היא לסין, וביוני 1941 תוגברה ברגימנט נוסף (ה-5). אי לכך, שמה של הבריגדה שונה לדיוויזיית המשמר הקיסרי. הדיוויזיה השתתפה בקרב מלאיה וקרב סינגפור. במאי 1943 הפכה הבריגדה המעורבת של המשמר לדיוויזיית המשמר הראשונה, ודיוויזיית המשמר הקיסרי הפכה לדיוויזיית המשמר השנייה.
הדיוויזיה כללה הרגימנטים ה-3, ה-4 וה-5 וכן רגימנט סיור, רגימנט ארטילריה ורגימנט הנדסה. היא נותרה במלאיה עד סיום המלחמה, ופורקה יחד עם שאר הצבא הקיסרי.
מדליית ההגנה (בריטניה)
מדליית ההגנה (באנגלית: Defence Medal או בר"ת: DM) הייתה מדליית מערכה בריטית אשר ניתנה לחברי הכוחות המזוינים של בריטניה וחבר העמים הבריטי בנוסף לאזרחים במקרים מסוימים, עבור תקופת שירות במהלך מלחמת העולם השנייה. ייחודה של מדליית ההגנה, שלא כמו המקבילה שלה; מדליית המלחמה, היא שהיא ניתנה בנוסף למשרתים בכוחות המזוינים גם לאזרחים מתחומי שירות שונים אשר תמכו במאמץ המלחמתי בממלכה המאוחדת ומעבר לים.
זכאות
הזכאות למדליית ההגנה התפרסה על מגוון רב של תחומי שירות ותפקידים שונים, כמו גם לתקופות שירות שונות כתלות בקרבה להפגזות האויב. ככלל בסיס, זכאות למדליה ניתנה לכל מי ששירת במספר תחומים ותפקידים מוגדר, במשך לפחות פרק זמן מוגדר בין ספטמבר 1939 ל-מאי 1945. עבור שירות בממלכה המאוחדת, פרק הזמן המינימלי היה 1,080 ימים (כשלוש שנים), עבור שירות מעבר לים אך לא אל מול פני האויב פרק הזמן היה 360 ימים ובמצב בו השירות היה נתון להפגזות האויב מהאוויר, פרק הזמן המינמלי היה יורד ל-180 ימים.
תחומי השירות אשר הוגדרו כזכאים למדליה התפרסו על שלל תפקידים אזרחיים, ביניהם גופי התנדבות שונים, גופי הצלב האדום, גופי התנדבות והגנה אזרחיים, גופי סיעוד שונים, כוחות המשטרה, כוחות מילואים אזרחיים, כוחות כיבוי אש ושלל תפקידים תומכים, התנדבותיים ואזרחיים אחרים.
תיאור
המדליה מורכבת מדיסק עשוי כסף בקוטר 36 מ"מ. בחלקה הקידמי מוצבת דומותו של המלך ג'ורג' השישי שמלך בתקופת המלחמה, בטבעת סביבו נכתב בראשי תיבות תוארו המלכותי המלא; 'GEORGIVS VI D:G:BR:OMN:REX F:D:IND:IMP' (ג'ורג' השישי, בחסד אלוהים, מלך כל הבריטים, מגן האמונה, קיסר הודו).
מצידה השני של המדליה, מתואר הכתר המלכותי מונח על גדם של עץ אלון אשר צומח על אי סמלי, כשלצידיו אריה ולביאה. מעל מצוינות השנים 1939 ו-1945 (שנות המלחמה) ומתחת מצוינת שמה של המדליה 'THE DEFENCE MEDAL' בשתי שורות נפרדות.
המדליה תלויה מסרט המורכב מפס כתום שבשני צדדיו פסים ירוקים, אשר במרכזם פס שחור דק. הפס הכתום במרכז מסמל את ההתקפות וההפגזות על הנוף הירוק והיפה של בריטניה (הפסים הירוקים בצדדים), כאשר הפסים השחורים מסמלים את ההחשכות של תקופת המלחמה. תצורה זו נהוגה גם באות העיטור (גרסה מוקטנת של העיטור אשר נענדת לא באירועים פורמליים).
פרג' פרי
פרג' פרי (נולד ב-1936) הוא צלם ישראלי ומייסד פוטו פרג'.
ביוגרפיה
פרג' פרי נולד בעיראק בשם פרג' בלבול. בן בכור למשפחה דלת אמצעים ומרובת ילדים. בגיל 9 נאלץ לצאת לעבוד על מנת לעזור בפרנסת המשפחה, כאשר המשיך את לימודיו בבית הספר בשעות הערב. כך, הגיע פרג' לעבוד אצל צלם ארמון המלוכה ז'אק שיראק, שם נחשף לראשונה לתחום הצילום. אצל אותו צלם גם למד את אמנות הריטוש וביצוע כל העבודות המקצועיות במעבדה.
כאשר החלה העלייה לישראל נאסר על היהודים להמשיך לעבוד. פרג' פרי החל בצילום לתמונות פספורט את אלפי יהודי בגדאד בדרכם לישראל. החנות הייתה בקרבת בית-הכנסת בו נרשמו היהודים לבקשת עלייה לישראל וויתור על אזרחותם העיראקית. לאחר שצילם כמעט את כל יהדות בגדאד במשך כשמונה חודשים, פרג' עצמו עלה לישראל בשנת 1951 יחד עם בני משפחתו. בישראל התגוררו במעברת פתח תקווה. הוא עבד בכל עבודה מזדמנת, מחקלאות ועד בניין.
לאחר סיום השירות הצבאי בדובר צה"ל, עבד כצלם סטילס באולפני חביב בסרט "באין מולדת", העוסק בעלייתם של יהודי תימן (והיה הסרט הישראלי הראשון שצולם בצבע) בהשתתפותם של שייקה אופיר ושושנה דמארי.
בשנת 1955 פתח פרג' פרי את פוטו-פרג', ביחד עם אחיו סמי ז"ל, חנות הצילום הראשונה שלהם בפתח תקווה. חלון הראווה היה אמצעי הפרסום הטוב ביותר ופרג' הפך לשם דבר. בשנת 1958 צילום של פרג' בשם "כמיהה" המראה דיוקן של ילד מעברה, נבחר מבין מאות צילומים להיות מוצג בתערוכה ב"בית העיתונאים" בתל אביב וזכה בפרס. התערוכה הייתה על שמם של הצלמים הבינלאומיים קאפה וסים, הידועים ביותר בצילומים במלחמות קוריאה ובמבצע "סואץ". מספר שנים לאחר מכן, תצלום נוסף של פרג' מתערוכת "בליבך ירושלים" השתתף וזכה בפרס בתערוכת ה"פוטוקינה" בגרמניה, תערוכת הצילום הבינלאומית הגדולה בעולם.
בשנת 1962 החליט פרג' ביחד עם אחיו לפתוח סטודיו נוסף בתל אביב, ברחוב בן-יהודה. היה זה סטודיו בממדים גדולים בהרבה ממה שהיה מוכר בתחום הצילום ובארץ בכלל. את הפתיחה החגיגית כיבדה בנוכחותה חנה רובינא, הגברת הראשונה של התיאטרון הישראלי.
פרג' פרי ואחיו היו הראשנים בארץ בעלי מעבדות לפיתוח תמונות בצבע, וגם היחידים למשך שנים רבות. הוא ואחיו נסעו במיוחד לגרמניה ללמוד את הטכניקה ולהביא את המכונות. למעשה, פרג' פרי ואחיו הביאו את הצילום הצבעוני לישראל. רבים נהרו לחנות והגיעו מכל קצוות הארץ.
באמצע שנות ה-60 החל בפיתוח התמונות המהיר שהיה חריג באותה תקופה. לאחר שנת הרצה, יצאו בסיסמה חדשה – פיתוח תמונות "מהיום למחר". פרג' פרי צילם סרט פרסומת בחרמון והשתתף בפסטיבל קאן לסרטי פרסומת בכותרת "מהיום להיום". בעקבות צילום הסרט יצא עם הסיסמה של פיתוח תמונות "מהיום להיום", המזוהה איתו עד היום והפכה למטבע לשון בשפה ובתרבות הישראלית. במשך כעשר שנים, פרג' פרי ואחיו היו היחידים בארץ ובזירה הבינלאומית של ענף הצילום שהוביל את הפיתוח המהיר "מהיום להיום".
בשנת 1971 רכשו האחים פרג' את קולנוע "ארמון דוד" בתל אביב ורבים הופתעו כשהפך את הבניין לאולפני הצילום הגדולים ביותר במזרח התיכון, שכללו מעבדות פיתוח תמונות וגלריה לאמנות. אלו "אחים פרג' אולפני צילום" ברחוב דיזנגוף פינת ארלוזורוב שבתל אביב עד היום. לפתיחה החגיגית בחסותו של ראש עיריית תל אביב, יהושוע רבינוביץ', הגיע קהל רב שכלל חברים טובים, צלמים, אמנים ואנשי ציבור.
פרג' פרי המשיך לשמור על מעמדו כאמן צילום. הציג לא אחת את מומחיותו בצילום משפחות, ילדים, דיוקנים, צילומי פרסום ואופנה ואף את מלכות היופי של ישראל, כולל מיס תבל רינה מור, במשך מספר שנים רצופות. בנוסף, פרג' צילם וערך תערוכות צילומים מרהיבות בישראל ומחוצה לה. שלוש מתערוכותיו הוצגו בגבעת הקפיטול שבארצות-הברית בתמיכת משרד החוץ הישראלי ובחסות חברי קונגרס וסנאט. הוא התקבל בחום בבית-הלבן עם התערוכות: "שלום לך סיני", "בליבך ירושלים" ו"מסע בחוג הקוטב הצפוני". פרג' פרי הוא הצלם הישראלי הראשון בקוטב הצפוני.
במשך השנים צירף פרג' פרי לעסק בהדרגה את האחים מתוך אמונה בערכי המשפחה. אף שינה את שם העסק, שהיה נקרא על שמו הפרטי, מ"פוטו פרג'" - ל"אחים פרג'". בשנות ה-80 נפרדו דרכם. פרג' המשיך את העסק המקורי שייסד – את האולפנים והמעבדות ברחוב דיזנגוף בתל אביב. ואילו האחים בחרו להמשיך ולעסוק בצילום, אבל בדרך של הקמת חנויות עצמאיות ונפרדות, שאינן קשורות לפרג'.
בשנת 2011 החל בעידוד צלמים צעירים להציג בתערוכות צילום בגלריה לאמנות שלו בתל אביב.
בשנת 2017 הוענק לו תואר יקיר העיר תל אביב-יפו.
בשנת 2017 הוענקה לו תעודת הוקרה מאיגוד הצלמים והאמנים על תרומתו בתחום הצילום מאז קום המדינה.
פרג' ממשיך לנהל ולפתח את פרג' אולפני צילום, כאשר מתלוות אליו רעייתו, שתיים מבנותיו ושתי נכדותיו.
תום גרציאני
תום גרציאני (נולד ב-2 בנובמבר 1988) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה
גרציאני נולד ביישוב מכבים-רעות וגדל בעיר מודיעין-מכבים-רעות. הוא בוגר מגמת תיאטרון בתיכון עירוני א' מודיעין ובוגר קורס משחק מול מצלמה אצל גלית רוזנשטיין. הוא בוגר סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
את שירותו בצה"ל החל בחטיבה 7 של חיל השריון במסלול הכשרה. בהמשך, הופחת הפרופיל הרפואי שלו, לאחר שהובחנה אצלו קצרת, ומאז שירת במפקדה.
קריירה
בשנת 2014 שיחק בתפקיד ראשי בסרטו של יוסי מדמוני "מקום בגן עדן" בתור נימרוד.
בין השנים 2014–2015 שיחק בעונה הרביעית והחמישית של סדרת הנעורים "גאליס" בערוץ הילדים.
בשנת 2015 שיחק בסרטו של שמי זרחין "המילים הטובות" בתור איש מכירות. בשנת 2016 שיחק בסרט הישראלי דובר-האנגלית "ג'רוזלם" בתור המארח הערבי עומאר.
בשנת 2016 החל לגלם את דמותו של איתן בסדרת הדרמה "תאג"ד" של yes. באותה שנה שיחק גם בסדרה "יום האם" שביים איתן צור לקשת, ב-ערוץ 2. בדצמבר אותה שנה החל לשחק במחזה "הצמה של אבא" מאת רמי דנון ובבימויו של רוני פינקוביץ' אשר עלה בהבימה.
בתיאטרון באר שבע ובתיאטרון הצפון שיחק במחזה "גרין מייל", על פי ספרו של סטיבן קינג.
בשנת 2018 עלתה סדרת הטלוויזיה "משיח", בה שיחק. באותה שנה גם כיכב כאופק גרציאנו בסדרה "שלטון הצללים".
ב-2019 גילם את מיכאל בסדרה בת אל הבתולה, בנוסף גילם את שי בסדרה ביום שהאדמה רעדה.
בשנת 2022 שיחק במחזמר "הלהקה" המבוסס על סרטו של אבי נשר.
בשנת 2023 שיחק בסדרת הנעורים "דרימארס".
משפחת שרבני
משפחת שרבני (בכתב ארכאי: שרבאני) היא משפחה רבנית, שמקורה בעיר שהרבאן שבעיראק.
אבי המשפחה
אבי המשפחה היה רבי יהושע שרבני אשר נולד בסביבות אמצע המאה התשע עשרה בעיר שהרבאן, רבי יהושע היגר בצעירותו לבגדד ולמד בבית המדרש בית זילכה אצל רבי שמעון אגסי ואצל רבי אלישע דנגור, שימש את הבן איש חי.
בהמשך חייו נישא למסעודה (הדסה), רבי יהושע עלה לארץ ישראל בסביבות שנת תרנ"ו, בארץ שימש כרב שכונת בקעה וכראש ישיבת המקובלים אמת ושלום.
הדור השני
לרבי יהושע נולדו שמונה ילדים משלושה נשים: מאשתו הראשונה נולדו לו: יצחק – שימש כדיין, יוסף חיים – ר"מ בישיבת פורת יוסף וראש ישיבת אמת ושלום וישועות יעקב, דוד - רבה הראשי של קולומביה, שאול – ר"מ בישיבת פורת יוסף, שמחה – נישאה לרב יצחק מועלם, ועליזה שנישאה לרב יעקב כהן – מלמד ודרשן.
מאשתו השנייה צ'חלה רחל נולד בן בשם שלמה – ר"מ בישיבת פורת יוסף מאשתו השלישית נולד בנו אברהם ניסן.
הדור השלישי
בדור השלישי היו מספר אישים בולטים, בעיקר מבנו הרב יוסף חיים שרבני, מבניו: הרב ראובן שרבני - מייסד וראש ישיבות יקירי ירושלים ואוהל מועד, הרב משה שרבני – רבה של קריית נוער, הדסה – נישאה לרב בן ציון אבא שאול - ראש ישיבת פורת יוסף ומחבר שו"ת אור לציון, וקלרה - נישאה לרב שבתי אטון ראש ישיבת ראשית חכמה.
אישים נוספים הם הרב יהודה מועלם בנה של שמחה – ראש ישיבת פורת יוסף, הרב שלום כהן בנה של עליזה – רב שכונת טלביה ורסקו, משה חי בן יצחק, גבאי בית הכנסת שושנים לדוד, ואודי שרבני בן אברהם ניסן – סופר ומשורר.
הדור הרביעי
בדור הרביעי מספר אישים בולטים, הרב אליהו אבא שאול – ראש ישיבת אור לציון, הרב בן ציון אטון - ראש ישיבת ראשית חכמה, רבקה ורדי בת הרב ראובן שרבני – מקימת השלוחה החרדית של בצלאל, הרב יעקב שרבני בן הרב ראובן שרבני – ראש ישיבת אוהל יוסף, ועוד.
Stripper (שיר של אקילה לאורו)
Stripper (בעברית: חשפנית) הוא שיר באנגלית ובאיטלקית של הזמר האיטלקי אקילה לאורו. השיר זכה בקדם הסן מרינזי לאירוויזיון 2022, Una voce per San Marino, ב-19 בפברואר 2022, וייצג את המדינה באירוויזיון בטורינו, איטליה.
על השיר
"Stripper" הוגדר על ידי לאורו כשיר פאנק רוק, על-אף שלאחר מכן הסתייג מכך והצהיר כי אין בכוונתו להגדיר את הז'אנר שלו. לדבריו, מילות השיר שלובות במוטיבים פמינסטיים, ומנסות לשבור כמה סטריאוטיפים על נשים שהיו במערכות יחסים רומנטיות רבות.
לפני האירוויזיון
ב-5 באפריל 2021 אישרה SMRTV את השתתפותה של סן מרינו באירוויזיון 2022. בנוסף, היא הצהירה כי בניגוד לשנותיה הקודמות של המדינה בתחרות, הנציג לתחרות יבחר באמצעות הקדם החדש, "Una voce per San Marino". ב-22 בספטמבר אותה השנה הסבירה רשות השידור את פורמט האירוע, שהתקיים בין החודשים דצמבר–פברואר 2022. כול האמנים המתחרים חולקו לשתי קבוצות, מקומיים וזרים. האמנים הזרים, שלא היו אזרחי המדינה, הוזמנו לאודישן פרטי עם מפיקי האירוע. שלב האודישנים התקיים ב-13–17 בדצמבר 2021 וב-3–11 בינואר 2022, בתיאטרון טיטאנו שבעיר סן מרינו. לאחר מכן 60 האמנים שהעפילו לשלב הבא בתחרות, התחלקו לשלושה מקצים, כשבכול אחד השתתפו 20 מתחרים מקבוצת הזרים. שלושת המשתתפים שקיבלו את מרב הנקודות עלו לשלב הגמר של קבוצה זו, ואילו חמישה נוספים עברו למשדר גלגל ההצלה, שהתקיים ב-17 בפברואר 2022. מתוך שלב הגמר של האמנים הזרים, ששודר לאחר גלגל ההצלה, העפילו שבעה לגמר הקדם. ב-16 בפברואר התקיים משדר הגמר של האמנים המקומיים. שישה מוזיקאים אזרחי סן מרינו התחרו על שלושת המקומות הפנויים בגמר הקדם. הוא התקיים ב-19 בפברואר, ביום שבת. שלושת האמנים שהגיעו למקומות הראשונים יזכו ב-1,000, 2,000 ו-7,000 אירו בהתאמה. חבר השופטים בשלב הגמר הורכב מאמיליו מונדה, רוברטה פקאני, רוברטו קוסטה, סטיב ליון, מאוריציו ראימו, נאבוק ומימו פאגנלי. לאורו נמנה בין עשרת המתמודדים המקומיים, שהעפילו לגמר באופן אוטומטי. ב-19 בפברואר, עם סיום הקראת התוצאות, זכה בקדם האומי לאירוויזיון 2022.
באירוויזיון
המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. ב-25 בינואר 2022 נקבע בהגרלת חצאי הגמר כי סן מרינו תופיע בחלק הראשון של חצי הגמר השני.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. סן מרינו הופיעה שביעית, לאחר מלטה ולפני אוסטרליה. ב-12 במאי 2022 ביצע לאורו את "Stripper" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2022. הוא נכשל בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי. לאחר התחרות התברר כי מיקומו בגמר היה 14 עם 50 נקודות.
דפנה בן צבי
דפנה בן צבי (נולדה ב-13 בספטמבר 1968) היא אמנית וסופרת ילדים ישראלית, זוכת פרס דבורה עומר לספרות ילדים. היא בעלת דוקטורט בפילוסופיה ומכהנת כראש המחלקה לתרבות, יצירה והפקה במכללה האקדמית ספיר.
ביוגרפיה
בן צבי, בת לניצולי שואה, נולדה בעמק יזרעאל. אימהּ התמודדה עם מחלת נפש. בילדותה עברה להתגורר עם משפחתה בפתח תקווה. בן צבי למדה בבית הספר "הדר גנים" ובתיכון אחד העם בעיר.
בן צבי סיימה את לימודיה בתיכון ללא תעודת בגרות. היא סיימה בהצטיינות תואר ראשון במדעי הרוח באוניברסיטה הפתוחה.
אלכסנדרה פיבוברובה
אלכסנדרה "סאשה" איגורייבנה פיבוברובה (ברוסית: Aлeкcaндa "Саша" Игoрeвнa Пивоварова; נולדה ב-21 בינואר 1985) היא דוגמנית-על רוסייה, היחידה עד כה שהשתתפה ב-6 עונות רצופות של בית האופנה האיטלקי פראדה.