cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יהושע מגנס
משנתו
במשנתו בולטת ההערכה למסורת התורנית המועברת מגדול דור אחד למשנהו, ובפרט המסורת המועברת בין ראשי ישיבת מרכז הרב לדורותיה, מהרב קוק עד לרב אברהם שפירא. לאור זאת הוא מדגיש את חשיבות דרכה של ישיבת מרכז הרב, לעומת מגמה שקיימת לדבריו בחלקים מהציבור הציוני דתי לחדש דרכים שאינן מסתמכות על גדולי הדור ומנוגדות להדרכתם.
הרב אברהם שפירא היה מפנה את תלמידי הישיבה לשאול אותו שאלות הלכתיות, כיום פוסק הרב מגנס בשאלות ההלכתיות בישיבה.
קאתארבוסה
קאתארבוסה (ביוונית: Καθαρεύουσα; קתרוס, καθαρός = טהור. קרי, [השפה] הטהורה, וגם יוונית ספרותית) היא סוציולקט חצי-מלאכותי שנוצר במאה ה-19 בעת הקמתה של המדינה היוונית המודרנית (במהלך ביסוס עצמאותה של יוון מהאימפריה העות'מאנית), כמיזוג בין שפה כתובה ארכאית הקרובה יותר ליוונית עתיקה, ליוונית עממית מודרנית (ביוונית: Δημοτική דימוטיקי, Dimotiki ).
קאתארבוסה הייתה בעיקר שפת האינטלקטואלים, והאליטה האינטלקטואלית בעיקר היא ששלטה בה. אינטלקטואלים אלה היו מעוניינים לחזור לשפה היוונית "הטהורה" של יוון הקלאסית כחלק מהתחייה הלאומית היוונית והרצון להישען על עבר יווני מפואר. היוזם של הקאתארבוסה היה מלומד הומניסטי ודמות מרכזית בתנועת ההשכלה היוונית, אדאמנטיוס קוראיס (1748–1833). אנציקלופדיה בריטניקה מציינת כי "השפעתו על השפה היוונית המודרנית ועל התרבות היוונית אף הושוותה לזו של דנטה על האיטלקית ומרטין לותר על הגרמנית". תרומתו הגדולה ביותר הייתה יצירת שפה ספרותית חדשה תוך כדי טיהורה של השפה הדמוטית המדוברת מיסודות זרים ושילובה ביוונית הקלאסית. האטקטה (ביוונית: Ἄτακτα) שלו שחוברה בין השנים 1828–1835 היה המילון היווני המודרני הראשון. באמצעות הקאתארבוסה נטבעו במאה ה-19 הרבה מילים חדשות שכיבדו את היוונית העתיקה. קוראיס יצר, למשל, את המילה politismos, πολιτισμός, עבור המילה "ציוויליזציה", בעוד ש-famelia הפכה ל- oikogeneia ,οικογένεια (משפחה), kontrabando - ל-lathremporio, λαθρεμπόριο (הברחה), ואילו ministros - ל-ypourgos, υπουργούς (שרים).
אחרי עצמאותה של יוון, קאתארבוסה פרחה באסכולה הספרותית הרומנטית של אתונה. הדבר בא לידי הביטוי באודות הקלאסיות, בהמנונים, בבלדות, בפואמות נרטיביות, בטרגדיות ובקומדיות של המחבר היווני אלכסנדרוס ריזוס ראנגאוי? (1810–1892) ובפיוטים של המשורר היווני אכילאס פאראסכוס (1838–1895). שפתו הנמלצת של פאראסכוס חבה רבות למשוררי הפנרים שאת מסורתם הוא המשיך. המשורר, הנובליסט והסופר היווני הנודע אלכסנדרוס פאפאדיאמנטיס (1851–1911) שנחשב לאבי הספרות היוונית המודרנית, כתב עשרות רבות של סיפורים קצרים בשפת הקאתארבוסה (מלבד הדיאלוגים שנכתבו בדמוטית). כמו כן שימשה קאתארבוסה למטרות משפט, מנהל ותקשורת רשמית. לעומת זאת, העם הפשוט נשאר דובר דיאלקטים שונים – עובדה שיצרה פער גדול בין השפה הכתובה למדוברת.
ביוון היה מצב לשוני ייחודי המכונה "דיגלוסיה", שבו קיים פער גדול בין השפה הכתובה לשפה המדוברת (בדומה במקצת להבדל בין לערבית ספרותית), ובמצב זה נאלצו דוברי השפה ללמוד את השפה הכתובה כאילו הייתה שפה זרה.
שפת הדיבור היומיומית ביוון הייתה הדימוטיקי, שהיא בעצם סדרת ניבים יווניים שהתפתחו במהלך הדורות, תוך השפעה של שפות נוספות של עמים אשר כבשו את יוון או היו עמה בקשרים. בין השאר הושפעה הדימוטיקי מטורקית, איטלקית, לטינית וסרבית. לדוגמה, המילה "דלת" בדימוטיקי היא πόρτα - "פורטה" (מאיטלקית, porta) ו"עצלן" הוא τεμπέλης - "טֶמְבֶּלִיס" (מטורקית, tembel; בערבית - تنبل). המילה "נמל" היא λιμάνι - "לימָאני" (מטורקית, liman); המילה "מטרייה" היא ομπρέλα - "אוֹמבְּרֶלָה" (מאיטלקית, ombrello); המילה "גן עדן" היא παράδεισος - "פָּרָאדִיסוֹס" (מפרסית אווסטית, pairi.daêza); ואילו המילה "מעיל" היא παλτό - "פַּלְטוֹ" (בצרפתית, paletot; ברוסית - пальто).
בעוד שביוונית עממית ישנן מילים שאולות משפות אחרות, בקאתארבוסה מרבית המילים הללו טוהרו מן השפה. זאת ועוד, ניב הקאתארבוסה נכתב בכתב יווני פוליטוני.
במהלך המאה ה-20, השימוש בדימוטיקי התרחב אט אט והיא חדרה בהדרגה ליותר ויותר תחומים של החיים, כולל ספרות וחלקים מסוימים של העיתונות והחינוך. לאחר מלחמת העולם השנייה נקשר הוויכוח הפוליטי ביוון לסוגיית השפה: בעוד שהקומוניסטים וחוגי השמאל תמכו בדימוטיקי, הימין השמרני צידד בקאתארבוסה. אף שדימוטיקי הייתה נהוגה בחינוך היסודי כמעט באופן רצוף מאז 1917, הקאתארבוסה נשארה השפה הסטנדרטית של החינוך התיכוני והאוניברסיטאי עד 1976. בשנים 1967–1974, בתקופת "משטר הקולונלים", נעשה ניסיון לכפות את הקאתארבוסה ולאסור את הוראת הדימוטיקי.
ב-1976 הוכרעה שאלת השפה (קרי, התחרות בין דימוטיקי לקאתארבוסה) ביוון לטובת הדימוטיקי (קאתארבוסה הייתה השפה הכתובה הרשמית של יוון עד 1976). בשנה זו (על פי νόμος - חוק - 1976/306), לאחר סיום שלטון הקצינים, הפכה היוונית המודרנית (הדימוטיקי) לשפה הרשמית של הרפובליקה ההלנית: תחילה כשפה רשמית בחינוך (1976) ושנה לאחר מכן כשפת המינהל הציבורי (1977). אנדראס פפנדראו, בהיותו ראש ממשלת יוון, ביטל בשנת 1981 את השיטה הפוליטונית של הכתיבה. מאז שנות ה־80 שפת הלימוד בבתי הספר היווניים ושפת ההודעות הרשמיות היא דימוטיקי, והשימוש בקאתארבוסה דועך. ואולם, הדימוטיקי של ימינו איננה שפה דימוטית טהורה, שכן היא משלבת בתוכה תכונות של קאתארבוסה, מה שהביא לצמיחתה, בפי הבלשנים, של "יוונית מודרנית סטנדרטית" (ביוונית: Κοινή Νεοελληνική) או "קוינה המודרנית" ("יוונית מודרנית סטנדרטית" נמצאת כיום בשימוש בחינוך, במדיה ובמסמכים ציבוריים של קפריסין).
הכנסייה היוונית, הכנסייה הקפריסאית, הכנסייה היוונית-אורתודוקסית של קונסטנטינופוליס, הכנסייה היוונית-אורתודוקסית של אלכסנדריה, הכנסייה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים, עדיין משתמשות בקאתארבוסה לתקשורת רשמית. כמו כן התפילות וקריאה בכתבי קודש שעורך כומר בטקסי הליטורגיה הקדושה נעשים לעיתים בשפת הקאתארבוסה.
ידיעת שפת הקאתארבוסה עדיין הכרחית בימינו לצורך עיון בספרים ישנים, בחוקים, בפרסומים ממשלתיים ובמסמכי כנסייה.
עונת 1996/1997 בפרמייר ליג
עונת 1996/1997 הייתה העונה החמישית של פרמייר ליג שהיא הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-17 באוגוסט 1996 והסתיימה ב-11 במאי 1997.
הליגה הבכירה כללה 20 קבוצות. סנדרלנד, דרבי קאונטי ולסטר סיטי היו הקבוצות שעלו מפוטבול ליג.
עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר.
בסוף העונה לפוטבול ליג ירדו סנדרלנד, מידלסבורו, ונוטינגהאם פורסט. במקומן לליגה הבכירה עלו בולטון וונדררס, בארנסלי וקריסטל פאלאס.
כדורגלנים מצטיינים
אלן שירר מניוקאסל יונייטד כבש 25 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאת בפעם השלישית בקריירה.
ג'אנפרנקו זולה מצ'לסי זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית.
זברת ברצ'ל
זברת ברצ'ל (שם מדעי: Equus quagga burchellii) היא תת-מין של זברה מצויה שבמשפחת הסוסיים והיא הנפוצה בתת-המינים של הזברה. את שמה קיבלה מהחוקר "ויליאם ברצ'ל" (William John Burchell).
לזברה זו פסים עבים על ירכה וגבה ולפעמים יש לה פסים אפורים בין השחור-לבן. שני הזוויגים דומים זה לזה, אך הזכרים תוקפניים יותר.
תפוצת זברה זו מבוצואנה עד לנמיביה ולצפון דרום אפריקה. היא שוכנת סוואנות רחבות ולעיתים גם אזורים יבשים יותר ואף מדבריות ולהקות של זברות עושות את המרחק היבשתי הגדול ביותר ביבשת אפריקה, של 160 ק"מ מנהר קואנדו (Cuando) שבנמיביה לפארק נקסאי פאן (Nxai Pan) שבבוצואנה.
הזברות רועות יחדיו וניזונות מהחלקים העליונים של הצמחייה. כך היא יכולה לאכול יחד עם אנטילופות כמו הגנו והדלגן הלועסים חלקים נמוכים יותר. העדרים המשותפים עוזרים לעדרים להתמודד עם טורפים כאשר עיניים רבות יותר מבחינות בו. ואולם פרטים קטנים או חלשים נטרפים על ידי אריות או צבועים.
תיק נעדר (סדרת טלוויזיה אמריקאית)
תיק נעדר (באנגלית: The Calling) היא סדרת דרמת פשע פרוצדורלית אמריקאית שנוצרה על ידי דייוויד אי קלי עבור שירות הזרמת המדיה "Peacock". הסדרה היא עיבוד אמריקאי לרומן הישראלי "תיק נעדר", שנכתב על ידי דרור משעני ויצא לאור בשנת 2011.
הסדרה עלתה לשירות של "Peacock" ב-10 בנובמבר 2022.
תקציר
עלילת הסדרה מגוללת את קורותיו של אברהם אברהם, בלש ויהודי דתי בעל כישרון מיוחד לפתרון פשעים במשטרת ניו יורק, בעודו נאלץ לפתור תיקים מורכבים.
הפקה
באוקטובר 2021, נמסר כי שירות הזרמת המדיה "Peacock" הזמינה מדייוויד אי קלי סדרה שתתבסס על הרומן הישראלי "תיק נעדר" מאת דרור משעני. בנובמבר 2021, נמסר על ליהוקו של ג'ף וילבוש לגילום דמותו של הבלש אברהם אברהם.
אוריאל רוזן
אוריאל רוזן (רוזנברגר), (23 באוקטובר 1934 – 12 ביולי 2017) היה קצין צבא מוותיקי חיל השריון בצה"ל.
ביוגרפיה
רוזן נולד ב-23 באוקטובר 1934 בתל אביב להורים ילידי גרמניה. בצעירותו היה חניך, מדריך וראש גדוד בשבט צופי רמת גן.
קריירה צבאית
רוזן התגייס לצה"ל בספטמבר 1953, סיים קורס מפקדי טנקים והוצב כמדריך תותחנות שריון בבית הספר לשריון. סיים בשנת 1955 קורס קציני שריון כחניך מצטיין והוצב כמפקד מחלקה בפלוגת טנקים א' בגדוד 82, חטיבה 7. במבצע "קדש" פיקד כסגן מפקד פלוגה (סמ"פ) תחת מפקד הפלוגה סרן משה בר כוכבא (בריל) והשתתף בכיבוש מחנות אבו עגילה וסכר הרואיפה, פעולה שזיכתה את הפלוגה בצל"ש.
בסוף 1956 השתחרר מצה"ל ועבר לעסקים פרטיים, כאשר בשירות המילואים הוא שימש כסגן מפקד פלוגה בחטיבה 27 שהפעילה טנקי שרמן ו־AMX-13, וסיים בסוף שנת 1959 קורס מפקדי פלוגות.
חזר לשרת בצבא הקבע בסוף 1966, הועלה לדרגת רב-סרן ומונה לסגן מפקד גדוד 52 בחטיבה ממוכנת 14. במלחמת ששת הימים השתתף הגדוד תחת פיקודו של ששון יצחקי, ובמסגרת אוגדת האלוף שרון, בהבקעת וכיבוש המערך הדיוויזיוני המצרי באום-כתף ואום-שיחן ובפתיחת ציר ניצנה-אבו עגילה.
בדצמבר 1969 הועלה לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד גדוד 9 בחטיבה 14. הסב את הגדוד מחרמ"ש לטנקי פטון (מגח-3) והשתתף עם הגדוד במלחמת ההתשה בגזרה הצפונית של תעלת סואץ.
בשנת 1971 מונה מדריך בקורס מפקדי פלוגות וקצין ההדרכה של מפקדת גייסות השריון (מפג"ש). ביום הקודם לפרוץ מלחמת יום הכיפורים, ב־5 באוקטובר 1973, מונה לסגן מפקד חטיבה 500 (חטיבת מתקן האימונים החילי). ב־11 באוקטובר מונה לממלא מקום סגן מפקד חטיבה 460 (חטיבת בי"ס לשריון). השתתף בקרבות הבלימה, בצליחת תעלת סואץ ובכיתור הארמייה השלישית.
השכלה
רוזן בוגר בית הספר לפיקוד ומטה (1969) והמכללה לביטחון לאומי (1981).
חייו האישיים
רוזן התגורר בכרמי יוסף, היה נשוי לאילנה ואב לבן ובת.
אדננתוס
אדננתוס (שם מדעי: Adenanthos), הוא סוג של צמח במשפחת הפרוטאיים שאנדמי לאוסטרליה וכולל למעלה מ-30 מינים. הוא התגלה בשנת 1791 ותואר מדעית לראשונה בשנת 1805. למרות היותו סוג אוסטרלי, מבחינה פילוגנטית הוא קרוב יותר לסוגים דרום-אפריקנים במשפחה כמו הפרוטיאה. מיני הסוג נפוצים ברובם המכריע בדרום-מערב אוסטרליה, להוציא שני מינים הנפוצים בדרום ובדרום-מזרח היבשת. האדננתוס מואבק על ידי חרקים, ציפורי שיר וחיות כיס.
גילוי וטקסונומיה
האירופאים הראשונים שנתקלו בסוג היו ככל הנראה מגלי הארצות וילם דה ולמינגה ההולנדי וויליאם דמפייר האנגלי שביקרו בקצה הדרומי של אוסטרליה כבר במהלך המאה ה-17, אם כי אין תיעוד של הצמח ברשומות שלהם מהמסע. הדגימות הראשונות של צמח האדננתוס נאספו על ידי ארצ'יבלד מנזיס, מנתח וחוקר טבע במשלחת ונקובר בשנים 1791–1795. במהלך עגינה של המשלחת במפרץ קינג ג'ורג' בקצה הדרומי של היבשת בספטמבר 1791, מנזיס אסף דגימות של מיני צמחים רבים, כולל שני מיני אדננתוס.
הבוטנאי הצרפתי ז'אק לבילארדייר שביקר במפרץ אספרנס בשנת 1792 כחלק ממשלחת ברוני ד'אנטרקאסטו שתרה אחר עקבות המשלחת של ז'אן-פרנסואה לה פרוז, אסף גם הוא מין אחד של אדננתוס. בין דצמבר 1801 לבינואר 1802, המשלחת של מתיו פלינדרס שהחלה את מסעה סביב יבשת אוסטרליה לצורך מיפוי קו החוף, עגנה במפרץ קינג ג׳ורג׳ במשך מספר שבועות. הבוטנאי למסע, רוברט בראון, אסף באותה עת 3 מינים נוספים בסוג, ולאחר מספר חודשים אסף דגימת מין נוסף בעגינה בפורט לינקולן.
תיאור
באופן יוצא דופן עבור בני משפחת הפרוטאיים, הפרחים של צמח האדננתוס בודדים, חבויים לעיתים קרובות בעלווה ואינם מתקבצים יחדיו בתפרחות גדולות וראוותניות. מאידך, במינים עם עלים מתפצלים, יש פרח בקצהו של כל פיצול שהופך אותו לפרחוני למדי. למעשה, מבחינה מורפולוגית, לאדננתוס יש תפרחת, אך כזאת שמספר הפרחים בה הצטמצם לאחד. הפרחים אדומים בדרך כלל, אך יש גם כתומים, ורודים, סגולים ולבנים. הפרי הוא אגוז פשוט יבש בעל קליפה קשה המקיפה את הזרע; הוא חום, צורתו אליפסואידית, אורכו 3–8 מילימטרים ורוחבו 1–2 מילימטרים. הפרי לעיתים קרובות חבוי בתוך הצמח ואינו נראה. ישנם מינים שמייצרים פירות ללא זרעים או כאלה שמייצרים זרעים שנושרים מיד.
תפוצה ואקולוגיה
האדננתוס הוא צמח אנדמי ליבשת אוסטרליה. המגוון הגדול ביותר של המינים בסוג מופיע בקצה הדרום-מערבי של אוסטרליה המערבית עם למעלה מ-30 מינים. החוף הדרומי בין רכס סטירילינג לנהר פיצג׳רלד שופע במיוחד במיני אדננתוס, עם 17 מינים המופיעים במישור אספרנס לבדו. אחת הסיבות לגיוון בחוף הדרומי היא הימצאותו של הקוונגאן: בתה ייחודית של שיחים נמוכים על אדמות דלות בזרחן בלב האקלים הים-תיכוני של דרום-מערב אוסטרליה, שידועה במגוון הביולוגי העצום שלה וברמות גבוהות מאוד של פלורה אנדמית. שני המינים המופיעים מחוץ לאזור זה, נמצאים באי הקנגורו, חצי האי אייר באוסטרליה הדרומית, ומערב מדינת ויקטוריה.
האדננתוס מתבסס על האבקה של חרקים וציפורי שיר, בפרט נמליים ודבשניים; הוא משמש גם כמקור חשוב של צוף ואבקה עבור יונקי כיס קטנים שהבולט שבהם הוא הצופון.
יש עם מי לדבר (תוכנית רדיו)
יש עם מי לדבר הייתה תוכנית רדיו יומית ששודרה בגלי צה"ל במשך 21 שנים, מ-1989 עד 2010, בימים א' עד ד', בין השעות 15:00 עד 16:00. בתוכנית התקשרו המאזינים ושוחחו עם מנחה על נושאים בעלי עניין לכלל, נושאי השעה, ועל בעיות המטרידות את הציבור. אחת למספר שבועות הוקדשה התוכנית לנושא מסוים, בעל עניין לציבור, הקשור לרוב לנושאי השירות בצה"ל או נושאים דומים. דמויות ציבוריות בעלות ידע בנושא הופיעו לצד המנחה, וענו למאזינים על שאלות אינפורמטיביות.
התוכנית שודרה לראשונה בשנת 1989, ומאז שודרה בקביעות, ושמה היה אף למטבע לשון. במאי 2010 פורסם כי הוחלט להוריד את התוכנית מלוח השידורים, לאחר 21 שנות שידור. השידור האחרון היה ב-9 ביוני 2010.
בין היתר, הנחו את התוכנית השדרנים הבאים:
באוגוסט 2011 חזרה לתוכנית אחת בלבד, בהגשת שרון טייכר וערן זרחוביץ', מגישי תוכנית המערכונים "חותרים למגע", במסגרת חגיגות 60 לגלי צהל.
בשנים האחרונות חזרה התכנית, במתכונת מעט שונה בהגשת אברי גלעד תחת השם "השיח"
בשנת 2020 חזרה התכנית למספר תוכניות עם מגישים שונים במסגרת לוח שידורים מיוחד עקב התפרצות מגפת הקורונה, בנוסף לתוכנית "השיח".
קומפלמנטציה
קומפלמנטציה (מילולית: השלמה) היא התהליך בגנטיקה בו הכלאה בין שני זנים בעלי פנוטיפ זהה, השונה מזן הבר, נותנת צאצאים בעלי פנוטיפ של זן הבר. הכלאה של הזנים, כל זן בתוך עצמו, תיתן תמיד את הפנוטיפ המוטנטי, לגן מוטנטי רצסיבי. הכלאה בין שני הזנים שנותנת צאצאים בעלי פנוטיפ שונה מעידה על קיום תכונת הקומפלמנטציה. משמעות הדבר תהיה שהמוטציה בכל אחד מהזנים נמצאת במקום (Locus, לוקוס) שונה בגנום של האורגניזם.
תאמרת עמנואל
1888 - 1921
עמנואל נולד ב-1888 בכפר אזזו הסמוך לעיר גונדר, לאביו דווית ולאמו טרונש. כפר הולדתו של עמנואל התנצר לפני הולדתו ועל כן השתייך לפלאשמורה, וכך גם אביו; אמו מתוארת לחלופין כ"אצילה קופטית" או כפלאשמורה. עמנואל עצמו למד בבית הספר של המיסיון האוונגליסטי השוודי באריתריאה האיטלקית באותם זמנים. בגיל 16 פגש עמנואל את ד"ר יעקב פייטלוביץ' ועמנואל הצטרף אליו ושניהם נסעו לפריז בירת צרפת. כאשר הגיעו לפריז עמנואל נשלח ללמוד בבית ספר למורים של ארגון "כל ישראל חברים" בפריז, והוא החל ללמוד בשנת 1904. ארבע שנים לאחר מכן, ב-1908, כאשר היה בן 20, נשלח על ידי פייטלוביץ' לבית המדרש לרבנים בפירנצה שבאיטליה (Collegio Rabbinico Italiano) תחת עינם הפקוחה של הרב ד"ר שמואל צבי מרגליות והרב צבי פרץ חיות. ד"ר יעקב פייטלוביץ' כתב ב-1908: . בשנת 1915 ניתנה לעמנואל תעודת המשכיל, ובכך הפך למשכיל, רב, שוחט ופרופסור. עמנואל לימד באותה מכללה כ-16 שנים וב-1920 כאשר היה בגיל 32 הוא נסע יחד עם פייטלוביץ' לאתיופיה.
1921 - 1936
לאחר כשנה וחצי באתיופיה עזבו תאמרת ופייטלוביץ' את אתיופיה לארץ ישראל וחיו בה בין אוגוסט 1921 - אפריל 1923 עד ששבו לאתיופיה. כאשר חזרו לאתיופיה פייטלוביץ' הקים בית ספר יהודי להכשרת מורים ותלמידו תאמרת מונה למנהל בית הספר ששימש גם כמרכז קהילתי לכלל יהודי אדיס אבבה גם אלו שאינם נמנים עם הקהילה הגיעו למקום זה. בשנים שלאחר מכן לתאמרת הוצעו משרות רבות בייחוד ממדינות אירופאיות כאוסטריה וצרפת שביקשו שישמש כשגריר, אך תאמרת סירב והמשיך בפועלו. אחד מיזמותיו היו תרגום המצהף קדוס משפת הגעז, שחדלה לשמש כלשון דיבור, לשפה האמהרית הנפוצה. תאמרת נהפך למנהיג בקהילת יהודי אדיס אבבה שהחלה לגדול בגלל ההגירה היהודית מהכפרים בצפון אתיופיה אליה. ב-8 בינואר 1924 התכנסו מנהיגי ביתא ישראל והקימו באופן רשמי את הקהילה היהודית באדיס אבבה וב-15 בינואר אותה השנה המנהיגים חתמו על מסמך מכונן שהקים את הקהילה באופן רשמי, עשר שנים לאחר מכן העדות היהודיות השונות בעיר שלא היו מקרב ביתא ישראל הצטרפו אל הקהילה המקומית.
1936 - 1963
במהלך הכיבוש האיטלקי, תאמרת נשאר באתיופיה ופעל להכיר בביתא ישראל כחלק מיהדות איטליה. בשנת 1936 התלווה לקרלו אלברטו ויטרבו, שליח מאיטליה שהחל לבדוק את כפרי היהודים, תוכנית שבוטלה בעקבות ניסיון ההתנקשות בחיי מושל מזרח אפריקה האיטלקית רודולפו גרציאני. התגובה של האיטלקים הייתה קשה וכללה טבח באזרחים רבים, כולל מאסר של משכילים אתיופים. בעקבות זאת ברח תאמרת למצרים בשנת 1937 ששם קיבל מעמד של תושב שנה לאחר מכן והפך ליושב ראש של ארגון פליטי אתיופיה. כמו כן הוא לימד פליטים יהודים מגרמניה יהדות. בשנת 1941 הצטרף תאמרת לקיסר היילה סלאסי כחלק מכוח גדעון במלחמת השחרור האתיופית. לאחר מכן תאמרת היה מדינאי אתיופי ששימש כחבר בוועדות רבות וכן חבר של הקיסר עצמו ושל יורש העצר.
בסוף שנות הארבעים מונה תאמרת לנספח התרבות של שגרירות אתיופיה בצרפת והמשיך בעשייתו למען ביתא ישראל, כמו גם בכתיבת ספרים וחיבורים רבים על קהילתו ועל אתיופיה עצמה. בערוב ימיו חי בירושלים. בט"ו בטבת תשכ"ד (31 בדצמבר 1963) נפטר תאמרת עמנואל בתל אביב ונקבר בהר המנוחות.
ספר הג'ונגל 2
ספר הג'ונגל 2 (באנגלית: 2 The Jungle Book) הסרט נוצר על ידי חברת וולט דיסני באוסטרליה בשנת 2003 ותוכנן במקור להפצה בווידאו בלבד. זהו סרט המשך לסרט ספר הג'ונגל ואינו מבוסס על הספר "ספר הג'ונגל השני" שכתב רודיארד קיפלינג בשנת 1895. הסרט הצליח קופתית והופץ בישראל בדיבוב עברי על גבי DVD.
עלילה
הסרט מתחיל בנקודת זמן לאחר סיום אירועי הסרט הקודם. בתחילת הסרט, מוגלי ממחיז למשפחתו החדשה את קורותיו בג'ונגל. למרות שמוגלי התרגל לחיי האדם, געגועיו אל הג'ונגל הפראי מתחזקים עם הזמן. אחרי שמוגלי מוביל את ילדי הכפר אל הג'ונגל ומסכן אותם, הוא נענש בידי אביו המאמץ על כך שהמרה את פיו בהתקרבות מסוכנת אל הג'ונגל והעמדת ילדי הכפר בסכנה.
בעוד שמוגלי נאבק ברצון לחזור אל הטבע הפראי, באלו הדוב מתקשה להתמודד עם חסרונו של מוגלי. למרות התנגדותו הנחרצת של בגירה, שלטענתו מוגלי צריך לגדול בחברת בני אדם כמוהו, מחליט באלו לצאת אל הכפר ולהחזיר את מוגלי בחזרה אל הג'ונגל. בגירה, שנעזר בפילים החיים בג'ונגל ובמנהיגם קולונל האטי, מחפש אחר באלו בכדי למנוע ממנו להגיע אל כפר בני האדם, אך נכשל במשימה. באלו מתגנב בהצלחה בין העצים ומחוץ לג'ונגל. במקביל אליו נכנס גם שירחן הנמר אל הכפר, אף הוא בחיפושו אחר מוגלי. בשונה מבאלו, שירחאן מגיע במטרה להרוג את מוגלי, אך הוא מותקף על ידי אנשי הכפר ובורח בחזרה אל בין העצים. באלו, שמצליח לחלץ את מוגלי מתוך הכפר, ממהר להמלט אל תוך הג'ונגל, ובמטרה להציל את מוגלי מידיי הדוב, עוקבים אחריו אל בין העצים גם שאנטי וראנג'ן.
בזמן שהייתם של מוגלי ובאלו בג'ונגל, קבעו השניים ביניהם שאם יראו את חברתו של מוגלי, יפחיד אותה באלו באזרת שיניו ושאגתו, ויפתור את מוגלי מחזרה אל כפר בני האדם. באותו זמן, מוצאים את עצמם שאנטי וראנג'ן במאבק נגד קא הנחש, ומצליחים להחלץ ברגע האחרון.
מוגלי מוביל את הטיגריס בעקבותיו אל תוך מקדש עתיק, מעוצב בגונגים רבים תלויים מתקרת המקדש, שם הוא מתחבא מאחורי אחד הגונגים, וכמוהו עושים גם שאנטי ובאלו, כל אחד מהם מאחורי גונג אחר. בגירה וראנג'ן נשארים מאחור. השלושה מנסים לבלבל את שירחן, אך התוכנית נכשלת ומעמידה את שאנטי בסכנה. בכדי להגן עליה, יוצא מוגלי מתוך מחבואו ומושך את תשומת ליבו של שירחן. באלו מתערב אף הוא, ויחד הם מצליחים להביס את הטיגריס, ללכוד אותו, ולהותירו מאחור בעודם נמלטים מהמקדש.
בסוף הסרט מחליט מוגלי להיפרד מהג'ונגל, והוא חוזר יחד עם שאנטי וראנג'ן אל הכפר. באלו ומוגלי קובעים שיפגשו מדי פעם ליד הנהר.
דמויות ומדבבים
בסוגריים מופיעים המדבבים של הגרסה העברית.
עונת 2002/2003 בלה ליגה
עונת 2002/2003 הייתה העונה ה-72 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-31 באוגוסט 2002 והסתיימה ב-22 ביוני 2003.
הליגה כללה 20 קבוצות. שלוש הקבוצות האחרונות ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
על ניצחון במשחק ליגה מוענקות שלוש נקודות.
מליגת המשנה עלו אתלטיקו מדריד, ראסינג סנטנדר ורקראטיבו ולבה (בפעם הראשונה בתולדות המועדון).
ריאל מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם ה-29 בתולדות המועדון. היא זכתה בהסופר קאפ הספרדי תוך ניצחון על מיורקה בסיכום מפגש כפול - 2:1, 0:3.
ראיו ואיקאנו, דפורטיבו אלאבס ורקראטיבו ולבה ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
כדורגלנים מצטיינים
"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה: רוי מקאיי ( הולנד), דפורטיבו לה קורוניה, שכבש 29 שערים. בסוף לכך זכה מקאיי גם בנעל הזהב האירופית.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר: פבלו קבאז'רו ( ארגנטינה), סלטה ויגו, שספג 27 שערים ב-34 משחקים.
פרס דון בלון הוענק על ידי העיתון דון בלון:
פרנק פינלי
פרנסיס פינלי (באנגלית: Francis Finlay; 6 באוגוסט 1926 - 30 בינואר 2016) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי, זוכה פרס באפט"א ומועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1965 על הופעתו בסרט "אותלו".
ביוגרפיה
פינלי נולד בעיירה פארנוורת' (Farnworth) שבמחוז לנקשייר, צפון אנגליה, בנם של מרגרט וג'וזיה פינלי. גדל כקתולי אדוק ונשר מלימודיו בגיל 14 כדי לעבוד כקצב כמו אביו. למד משחק האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה ושיחק רבות כחובבן בתיאטרון.
קריירה
פינלי החל את דרכו כשחקן קולנוע בריטי מן המניין בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 בסרטים הצבאיים "היום הארוך ביותר" בתפקיד הטוראי הבריטי קוק ו"סמל פוטר". התפרסם לראשונה בשנת 1965 בעיבוד הקולנועי למחזה של ויליאם שייקספיר "אותלו" בתפקיד הנבל יגו, אויבו של אותלו (לורנס אוליבייה) אשר זיכה אותו במועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. המשיך את העשור עם תפקידים בסרט "המפקח קלוזו חוזר" מסדרת סרטי "הפנתר הוורוד" בתור קצין המשטרה וובר, במותחן "שיעור בטרור" בתפקיד המפקח לסטרייד ובמותחן הפסיכולוגי "עצב מסובב".
בתחילת שנות ה-70 הופיע פינלי בדרמות "זעם הכורים" בתור כורה הפחם האירי דייוויס, "קרומוול" בתפקיד ג'ון קרטר, בקומדיית הפשע "גאמשאו", בסרט הבלקספלוטיישן "שאפט באפריקה" והועמד לפרס באפט"א על הופעתו בסדרה "קזנובה" בה שיחק בתפקיד הראשי . בשנת 1973 לוהק לתפקיד המוסקטר פורתוס בעיבודו המוצלח של ריצ'רד לסטר לרומן ההרפתקאות "שלושת המוסקטרים" וגם לסרטי ההמשך שיצאו בעקבות ההצלחה "ארבעת המוסקטרים" ו"חזרתם של המוסקטרים". בהמשך אותו עשור זכה פינלי בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה, חזר לתפקיד המפקח לסטרייד בסרט "רצח על ידי דרסי", והופיע בסרט המלחמה "אווזי הפרא". באותו העשור זכה פינלי לשבחים גם על הופעתו בתור צייד הערפדים אברהם ואן הלסינג בעיבוד הטלוויזיוני של ה-BBC לרומן האימה "דרקולה".
ב-1982 פינלי הועמד לפרס באפט"א לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בדרמה "חזרתו של החייל" בתור ויליאם בעלה של מרגרט גריי (גלנדה ג'קסון). ב-1984 שיחק בעיבוד הטלוויזיוני לרומן "מזמור חג המולד" בתפקיד ג'ייקוב מרלי. ב-1985 הופיע בהפקת האימה הבדיונית של מנחם גולן ויורם גלובוס "ערפדי החלל" בתפקיד חוקר החלל ד"ר האנס פדאלדה.
חיים אישיים
בשנת 1984 קיבל הוכתר פינלי כמפקד במסדר האימפריה הבריטית. בשנת 2010 קיבל פינלי על פועלו תואר דוקטורט של כבוד מ"אוניברסיטת בולטון".
פינלי היה אב ל-3 מאשתו דורין שפרד. נפטר ב-30 בינואר 2016.
קורמורן (סוג)
קורמורן (שם מדעי: Phalacrocorax) הוא סוג של עופות ימיים במשפחת הקורמורניים שבסדרת הסולתאים. זהו הסוג הגדול במשפחה.
הקורמורנים נפוצים ברחבי חופי ימים, אגמים ונהרות טרופיים שונים. הם צוללים לעומק של עד 45 מ' בחיפוש אחר דגים וסרטנים אותם הם בולעים מתחת למים. ביפן מחזיקים את הקורמורנים בסירות דיג ושמים להם קולר על צווארם. הקורמורנים תופסים את הדגים והדייגים לוקחים מהם את שללם.
בחירת עם ישראל
בקרב פרשנים, רבנים ופילוסופים נידונות שאלות שונות הנוגעות לרעיון הבחירה, לתפקיד שהיא ממלאת מבחינת האל, לסיבות בגינן נבחר דווקא עם ישראל, ולמשמעותה של הבחירה והנגזר ממנה.
דברי המהר"ל
אחת ההגדרות הידועות ביותר בסוגיה זו היא הגדרתו של המהר"ל מפראג לפיה הבחירה בעם ישראל אינה תלויה בזכויות, אלא היא יצירה אלוקית של עם מיוחד לה'. מסיבה זו לא מוזכרות זכויותיו של אברהם אבינו בתורה לפני שה' פונה אליו ומצווה אותו ללכת אל ארץ ישראל:
הערות שוליים
Naród wybrany
אהרן הגדול מקרלין
רבי אהרן פרלוב מקרלין (ה'תצ"ו (1736) – י"ט בניסן ה'תקל"ב (22 באפריל 1772)) היה אדמו"ר בראשית ימי תנועת החסידות, תלמידו של המגיד ממזריטש, מגדולי מפיצי החסידות בליטא ומייסדה של חסידות קרלין. מכונה רבי אהרן הגדול.
קורות חייו
נולד ביאנובה ליעקב מקוברין, אחיו של רבי נחמן מקוסוב ולפערל. בצעירותו למד תלמוד ופוסקים. בהשפעת אחי אמו, רבי מנלי מקרלין, התקרב לרבי דב בער, "המגיד ממזריטש", שהיה ממשיכו של הבעל שם טוב, והפך לאחד מתלמידיו המובהקים. עוד בחיי רבו הקים את המרכז החסידי בעיר קרלין (כיום פרבר בעיר פינסק בבלארוס). ביחד עם רבי מנחם מנדל מויטבסק הפיץ את תורת החסידות ברחבי ליטא. על השפעתו הרבה תעיד העובדה שמתנגדי תנועת החסידות שהחלו לפעול בתקופה זו נהגו לכנות את כלל החסידים "קרלינים".
אחד המאפיינים של שיטתו היה המנהג להתפלל בהתרגשות ובהתלהבות עד כדי צעקות של ממש. הנהגה כזאת קיימת עד היום בחצר קרלין. רבי אהרן שהיה בעל חוש מוזיקלי הוא מחברו של הפיוט הידוע יה אכסוף. פיוט זה הוא אחת היצירות הקאנוניות החסידיות היחידות שנכנסו לזמירות שבת והוא מושר עד היום בחצרות חסידיות רבות בכמה לחנים. על פי המסורת החסידית את הפיוט חיבר בהוראת רבו, המגיד ממזריטש.
רבי אהרן נפטר בצעירותו, כשהוא בן 36 שנה בלבד. על מצבתו בבית הקברות בקרלין נכתב: "זכה וזכה את הרבים כמה וכמה פעמים ומסר את נפשו במסירות נפש על זה, לפי שכלו לזכות את הרבים והיה מוכיח לרבים בתוכחת מגולה ואהבה מסותרת לקרב את ישראל לאביהם שבשמים וליחדם בייחוד גמור".
משפחתו
לרבי אהרן ולאשתו לאה היו ארבעה ילדים:
חוף ריימיל
חוף ריימיל (באנגלית: Rymill Coast) הוא אזור חוף בחוף המערבי של חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
חוף ריימיל הוא אזור החוף שבין כף ג'רמי ונונאטאקי באטרס.
חוף ריימיל נמצא 65 קילומטרים ממזרח לחוף אינגליש שבאי אלכסנדר (שנמצא מעברו השני של מצר ג'ורג' השישי).
אזור החוף כולל את הרי באטרבי.
גילוי ומיפוי החוף
החוף צולם מהאוויר באופן חלקי על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסתו ביום 23 בנובמבר 1935.
החוף צולם מהאוויר ונסקר על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם באוקטובר – נובמבר 1936.
האזור נסקר בשנת 1940 על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית, ובין השנים 1948–1950 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
החוף צולם מהאוויר בשנת 1947, על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, ובשנת 1966 על ידי צי ארצות הברית.
מקור השם
שמו של החוף ניתן לו בשנת 1985 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
לקריאה נוספת
• Ute Christina Herzfeld, Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data, P 170
• Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Amy M. Mathie, Richard S. Williams, Jr., Charles Swithinbank, Kevin M. Foley, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, Coastal-Change and Glaciological Map of the Larsen Ice Shelf Area, Antarctica: 1940–2005, USGS
זמרשת
זֶמֶרֶשֶׁת הוא אתר אינטרנט של חברה לתועלת הציבור הפועל לשימור הזמר העברי המוקדם – הפזמונים העבריים שלמן ראשית הציונות ועד שנות ה-50. נכון ליולי 2022 מופיעים באתר 7,770 שירים ו-15,364 הקלטות, שניתן לקרוא את תמליליהם ולהאזין לביצועיהם – לרוב על ידי מיטב מבצעי ומבצעות התקופה, ולעיתים על ידי ותיקי היישוב כיום או משתתפי אירועי "זמרשת", המתקיימים במקומות שונים בארץ אחת לחודשיים בהובלת הזמרת נגה אשד. לשירים רבים מוצעות מספר הקלטות. ניתן לצרף קרדיטים לשיר לצד מילות השיר.
אלפי שירים נוספים משנות ה-50 הועלו לרשת בפרויקט אוצר הזמר העברי של קול ישראל.
מטרות המייסדים
מייסדי "זמרשת" מגדירים עצמם כ"פרויקט חירום להצלה ולמחשוב של הזמר העברי המוקדם", ומצהירים כי מטרתם העיקרית היא שימור והפצה של הזמר העברי.
מטרות מוצהרות:
ג'ייסון דונובן
ג'ייסון דונובן (באנגלית: Jason Donovan; נולד ב-1 ביוני 1968 במלבורן) הוא שחקן וזמר אוסטרלי.
ביוגרפיה
דונובן, בנם של השחקן טרנס דונובן ושדרנית החדשות סו מקינטוש, נולד וגדל במאלוורן, פרוור של העיר מלבורן. הוא הופיע לראשונה על מרקעי הטלוויזיה כשהיה בן 11, בפרק של הסדרה "Skyways". כנער גילם מספר תפקידי אורח בסדרות טלוויזיה וכן השתתף בסרטי טלוויזיה.
ב-1986 קיבל תפקיד קבוע באופרת הסבון "שכנים שכנים", והחל לגלם את דמותו של סקוט רובינסון, שניהל מערכת יחסים עם שרלין מיטשל (בגילומה של קיילי מינוג). דונובן זכה לפופולריות רבה במהלך השתתפותו בסדרה. ב-1987 זכה בפרס לוגי בקטגוריית הכישרון החדש הטוב ביותר, וב-1988 זכה בפרס לוגי הכסף בקטגוריית השחקן הפופולרי ביותר. במקביל להשתתפותו ב"שכנים שכנים", השתתף במיני-סדרה "Heroes" שעסקה בתקופת מלחמת העולם השנייה. על תפקידו זה זכה ב-1990 בפרס לוגי נוסף, בקטגוריית השחקן הפופולרי ביותר במיני-סדרה.
ב-1989 עזב את "שכנים שכנים", ועוד קודם לכן פתח בקריירה מוזיקלית בסיועם של המפיקים סטוק אייטקן ווטרמן. הסינגל הראשון שהקליט, "Nothing Can Divide Us" הגיע למקום החמישי בבריטניה ולמקום הראשון בהונג קונג וביפן. הסינגל הבא, "Especially for You", שהיה דואט בינו לבין קיילי מינוג, הגיע למקום הראשון במצעדי המכירות בבריטניה, והגיע למקום הרביעי בטבלת המכירות השנתית בממלכה ב-1988. הסינגל השלישי, "Too Many Broken Hearts", הגיע אף הוא לראש מצעד המכירות בבריטניה. במאי 1989 יצא אלבומו הראשון, "Ten Good Reasons". גם האלבום זכה להצלחה גדולה ובמשך 3 שבועות ברציפות עמד בראש טבלת המכירות בבריטניה. סינגל נוסף מתוך האלבום, גרסת כיסוי ל-"Sealed with a Kiss" של בובי וינטון, הגיע אף הוא למקום הראשון במצעדי המכירות.
ב-1990 השתתף לראשונה בסרט קולנוע, "שבועה", בו גילם את דמותו של חייל שנשבה בידי היפנים במלחמת העולם השנייה. ב-1991 עלה לראשונה על בימת התיאטרון, כשגילם את דמותו של יוסף במחזמר יוסף וכתונת הפסים המשגעת בתיאטרון לונדון פלדיום שבלונדון. דונובן גילם את התפקיד במשך שנתיים, עד 1993. שיר הנושא של המחזמר, "Any Dream Will Do", הגיע אף הוא לראש מצעד המכירות בבריטניה.
בשנת 1992 הגיש דונובן תביעת דיבה נגד המגזין "The Face", בו נכתב כי הוא הומוסקסואל. הוא זכה ב-200 אלף ליש"ט, אך הוא הצטייר כהומופוב ותדמית זו גרמה לנזק אנוש לקריירה שלו. האלבום הראשון שהוציא לאחר מכן, "All Around The World" נכשל, ואף לא שווק באוסטרליה. באוטוביוגרפיה שפרסם ב-2007, ציין דונובן כי הטעות הגדולה ביותר שעשה בקריירה שלו הייתה התביעה נגד "The Face". בעקבות חוסר ההצלחה הידרדר דונובן לשימוש בסמים.
בינואר 1995 אושפז לאחר שחווה התקף כתוצאה משימוש בקוקאין במהלך מסיבת יום ההולדת של הדוגמנית קייט מוס. בהמשך אותה שנה, השתתף בסרט הקולנוע "The Last Bullet".
ב-1998 השתתף במופע הקולנוע של רוקי, שם פגש את מי שתהיה אם ילדיו, אנג'לה מלוץ'. בעידודה, נגמל לגמרי מהשימוש בסמים. מאז שנת 2000 גילם מספר תפקידים קטנים בקולנוע, וב-2003 גילם את דמותו של עורך הדין ריצ'רד סוואג' בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "MDA". ב-2004 שב לבימת התיאטרון, כשהשתתף במחזמר המבוסס על סרט הקולנוע "צ'יטי צ'יטי בנג בנג", שהוצג בלונדון פלדיום.
בשנת 2006 השתתף דונובן בעונה השישית של תוכנית המציאות הבריטית "I'm a Celebrity…Get Me Out of Here" (מעין גרסה של "הישרדות" המיועדת לסלבריטאים) וסיים במקום השלישי. ב-2007 לוהק לאופרת הסבון "Echo Beach", אך היא ירדה מהמרקעים לאחר 12 פרקים בלבד. ב-2008 החליף את ג'רמי סטנפורד בתפקיד מיצי במחזמר המבוסס על הרפתקאותיה של פריסילה, מלכת המדבר, בתיאטרון פאלאס בלונדון.
ביוני 2019, עלה שוב המחזמר "יוסף וכותחנת הפסים המשגעת" בתיאטרון פלדיום בלונדון, כשדונובן מגלם הפעם את תפקיד פרעה.
בשנת 2022 שיחק במחזמר הידוע "גריז" בעיבוד של תיאטרון וסט אנד.
ב-2006 הוציא אלבום אוסף משיריו, וב-2008 הוציא אלבום עם שירים חדשים ("Let It Be Me"), לראשונה מזה 15 שנה. האלבום הגיע למקום ה-28 במצעדי המכירות בבריטניה.
אמה עברייה
ביהדות, אָמה עברייה היא נערה יהודייה שנמכרה לשפחה על ידי אביה. בתורה נאמרו לגביה דינים מיוחדים לעניין דרך העסקתה וחיובים שונים של האדון כלפיה. בדומה לעבד עברי, גם האמה העבריה אינה מכורה ממש, אלא רק עבודתה ('מעשה ידיה') מכורה לאדון.
דיני האמה העברייה מובאים בפרשת משפטים שבספר שמות, וכן בפרשת ראה שספר דברים. בנוסף, בספר ויקרא, דנה התורה בדיני עבד עברי שונים, אשר חלים גם על אמה עברייה.
קניית אמה עברייה
לפי התורה, אישה אינה יכולה למכור את עצמה לשפחה, ואף בית הדין אינו רשאי למוכרה בעקבות גנבה. (בניגוד לאיש שגנב, שבית הדין יכול למוכרו לעבד עברי על מנת לשלם את הגנבה).
האפשרות היחידה שתיווצר אמה עבריה היא אם כן, כאשר אביה נקלע לבעיות כלכליות, ואינו מסוגל לפרנס את עצמו ואת משפחתו. התורה איננה מעודדת מצב זה, ומעדיפה שאדם ימכור את עצמו לעבד מאשר ימכור את בתו, וכן מחייבת את האב לפדות את בתו ברגע שתהיה לו אפשרות. האב יכול למכור את בתו כל זמן שהיא קטנה, אך כאשר הבת מגיעה לגיל נערות פוקעת מהאב אפשרות המכירה באופן מוחלט.
מהות המכירה
כדינו של עבד עברי, גם אמה עברייה אינה נמכרת בפועל, אלא רק עבודתה נמכרת לאדון. מאחר שלפי התורה הזכויות על עבודתה של הבת לפני בגרותה שייכות לאביה, הוא יכול למכור זכות זאת לאדם אחר.קיימת אופציה שבה הנערה מקבלת מעמד של נשואה לאדון או לבנו, דבר המתבצע פורמלית על ידי הפיכת כסף המכירה לכסף קידושין. אופציה זו נקראת בתורה "ייעוד", והיא נעשית על ידי אמירה בלבד של האדון, בהסכמתה של הנערה. לאחר מכן הנערה נחשבת לאשתו החוקית לכל דבר, והאדון או בנו חייבים כלפיה את כל החובות שאיש חייב כלפי אשתו הנשואה, הנקראים בתורה "שאר כסות ועונה". התורה מעדיפה אפשרות זו, מאחר שכך האמה נמצאת בעצם בבית בעלה/חמיה לעתיד, והיחס אליה יהיה משפחתי ולא כספי בלבד.
ייעוד
'ייעוד' היא מצווה המוטלת על האדון, שמשמעותה כי מי שברשותו אמה עבריה, מוטלת עליו מצווה להתחתן עימה או לחתנה עם בנו, על ידי שמייעדה ומייחדה לאישות, ובכך, המעות הראשונות שנתן לאביה כדי לקנותה לשפחה – נהפכים למפרע למעות קידושין.
לפי דעתו של רבי יוסי ברבי יהודה, הקידושין נעשים בחוב המעות שנותר מתוך המעות הראשונות, המחייב אותה להשלים את העבודה שנתן לאביה, ולכן דווקא אם מתוך שש השנים שנמכרה נותר זמן עבודה השווה פרוטה, היא מקודשת.
לפי דעתם של שאר חכמים, המעות הראשונות נהפכות למפרע למעות קידושין, ולכן אם הלך האב וקידש את בתו לאחר שמכר אותה לאמה עבריה, יכול עדיין האדון לקיים בה את מצוות ייעוד, שכן בכך הוא מברר למפרע שהמעות הראשונות ניתנו לקידושין על ידו, ולא יכול היה השני לקדשה. בגמרא גם ישנה דעה אחרת, האומרת כי למרות זאת יש צורך שיישאר בזמן שנשאר עליה לעבוד, שווי של שווה פרוטה, שכן נלמד מהפסוק "והפדה".
הייעוד חל על ידי שאומר לה בפני שנים הרי את מקודשת לי, והחל מהייעוד, היא נעשית אשתו לכל דבר ועליו להתנהג עימה כאשה ולא כעובדת.
זכויות האמה
האמה העבריה נהנית מכל הזכויות ואופני השחרור של העבד העברי. בנוסף, קיימות זכויות נוספות שהיא זוכה בהן:
גבעה (יהודה)
גִּבְעָה הייתה עיר מקראית בהר יהודה. העיר נזכרת בספר יהושע, כחלק מתיאור נחלת שבט יהודה, ונמנית בקבוצה 7 של רשימת ערי יהודה, בספר המדבר הדרומי של הר יהודה: "נה מָעוֹן כַּרְמֶל וָזִיף וְיוּטָּה. נו וְיִזְרְעֶאל וְיָקְדְעָם וְזָנוֹחַ. נז הַקַּיִן גִּבְעָה וְתִמְנָה עָרִים עֶשֶׂר וְחַצְרֵיהֶן. "
ברשימות היחש של יהודה נזכרת גִבְעָא בין צאצאי כָּלֵב, לצד מַדְמַנָּה ועַכְסָה, ומקובל להניח כי מדובר גם כאן באותה גִּבְעָה, למרות הבדלי הכתיב.
לפי גרסה אחת במקרא, אימו של אֲבִיָּה / אֲבִיָּם מלך יהודה הייתה מִיכָיָהוּ בַת אוּרִיאֵל מִן גִּבְעָה, וייתכן שגם כאן מדובר באותו מקום, אך אין שום אינדיקציה ברורה לכך, ובשאר המקורות אימו של אביה היא מעכה בת אבישלום.
משמעות האזכור המקראי
קבוצה 7 ברשימת ערי יהודה נמצאת כאמור בהר יהודה, בספר המדבר הדרומי שלו. באזור זה ידוע לנו על קיומן של משפחות כלֵביות, כגון נבל הכרמלי, "אִישׁ בְּמָעוֹן וּמַעֲשֵׂהוּ בַכַּרְמֶל", שהיה כלבי ; מקובל להניח כי שם העיר "הַקַּיִן", הנזכרת גם היא בקבוצה ובצמוד לגבעה, מעיד גם על משפחות קיניות שישבו כאן. ניתן איפוא להניח שגם יושבי גבעה היו בעלי שיוך משפחתי דומה. אזכורה של גבעא/גבעה ברשימות היחש מחזק הנחה זו; העובדה שגִּבְעָא נזכרת שם לצד עכסה בת כלב, הקשורה בדביר שבקבוצה 7 של רשימת הערים, ויחד עם מַדְמַנָּה שמקובל לזהותה גם כן ביישוב בדרום יהודה, מחזקת מצידה את זיהוי גִּבְעָא של רשימות היחש עם גִּבְעָה שלפנינו, שגם היא נמנית עם קבוצה 7 של רשימת ערי יהודה.
הזיהוי
בעבר הוצע לזהות את גבעה זו עם אל-ג'בעה, במשולש הערקוב שבמורדות הר יהודה צפון מערבה, אל השפלה; אולם מיקום זה לחלוטין אינו מתאים להופעתה בקבוצה 7 של ערי יהודה, בדרום מזרח הר יהודה, ואכן משה כוכבי שלל זיהוי זה. בהיעדר נתונים נוספים, יש לבקש את גבעה בסביבת האתרים הרבים מקבוצה 7 אשר מזוהים בוודאות: מָעוֹן, כַּרְמֶל, זִיף, יוּטָּה, הַקַּיִן. ניתן לצפות למצוא אותה על גבעה בולטת, כמשתמע משמה. מועמד אפשרי אחד הוא תל טוני: אתר סקר ישראל מס' 1/50/321{16-09}, נ"צ 1653.0908, גובה מוחלט 833 מ', גובה יחסי 50 (!) מ', תצפית מצוינת במידה יוצאת מגדר הרגיל. בסקר תשכ"ח לא נמצאו כאן שרידים קדומים. מאוחר יותר דוד עמית ליקט באתר חרסים מתקופת הברזל 2ב-ד וגם בסקר הר יהודה הממצא דומה, אך ללא שרידים של ממש. אפשר שאין כאן אלא פעילות הקשורה במעון הנשקפת מנגד, אבל אין לשלול לחלוטין את זיהוי העיר בגבעה כה בולטת זו. אפשרות אחרת היא כי תחום קבוצה 7 השתרע בספר הדרומי גם צפונה מעבר לקין, הצפוני ביישובים המזוהים בקבוצה. מצפון לקין ובאותו תחום גאוגרפי בא בחשבון האתר בכפר בני-נעים, שהתקיים בתקופת הברזל אם כי גם בו הממצא מתקופה זו דל. אין זו גבעה גבוהה במיוחד, אך היא משקיפה למרחקים עקב מיקומה, ובולטת מאד מכיוון המדבר. שמו העברי של יישוב זה בתקופה הביזנטית הוא כפר-ברוך, והשם בני נעים הוא תרגום של שם זה; אולם שם זה אינו מוכר במקרא ויש להניח כי השם המקראי היה שונה, ונשתכח במהלך הפער היישובי שכנראה התקיים באתר בין תקופות הברזל 2 לביזנטית.
בסקר הר יהודה העדיף הסוקר את זיהוי גבעה בבני נעים, אולם אין לשלול גם את אפשרות זיהויה בח' וטני. צפונה עוד יותר מצויים אתרי ספר רמת ההר, ח' עדיסה וח' רס א-טויל, כל אחד מהם בראש גבעה גבוהה, ולכן העלה גליל אפשרות של זיהוי גבעה כאן ; אולם אזור זה נבדל ושונה מספר הדרום בו מצויים היישובים המזוהים מקבוצה 7. בח' רס א-טויל יש לזהות בכל מקרה את בית ענות מקבוצה 8 ברשימת ערי יהודה, ובח' עדיסה יישוב אחר מקבוצה 8, כנראה אלתקן.
יזהר אשדות
יזהר אשדות (נולד ב-23 בנובמבר 1958 בירושלים) הוא זמר, מלחין ומוזיקאי ישראלי. פרסומו הראשון בא כחבר להקת תיסלם, ולאחר מכן פיתח קריירת סולו מצליחה, לצד עבודה כמעבד ומפיק מוזיקלי פעיל.
נעוריו ותחילת דרכו
אשדות נולד בשנת 1958 בירושלים אך לאחר חצי שנה עבר עם הוריו אל מחוץ לעיר. בגיל 11 החל ללמוד לנגן על גיטרה. אשדות הוא שמאלי, אך בשונה מרוב הגיטריסטים השמאליים שכדי להקל על נגינתם הופכים את סדר המיתרים בגיטרה - הוא הפך רק את הגיטרה והותיר את סדר המיתרים המקורי. בגיל 13 הקים בבית הספר שלמד, "נוף ים", את להקתו הראשונה שנקראה "הכלבים האדומים".
בשנת 1977 התגייס לגלי צה"ל, שם שירת כעורך מוזיקלי. במקביל המשיך לעסוק במוזיקה והקליט את השיר "מאומה לא קרה" למילים שלו ושל אמו (לימים נלקח הלחן לשיר "לראות אותה היום" של תיסלם). בתקופת שירותו הצבאי הכיר את יאיר ניצני, ששירת כטכנאי בתחנה. השניים התחברו והפכו לשותפים מוזיקליים. מאוחר יותר נפגשו עם דני בסן, אשר שירת באותה תקופה בלהקת חיל האוויר. אשדות ובסן הקימו חברת דיסקו והפכו לתקליטנים במסיבות. לניצני הייתה חברה דומה, והוא ואשדות כתבו את השיר "תנו לי רוק'נ'רול", כפרודיה על מקצועם. כך נוצר הגרעין של להקת תיסלם.
תקופת תיסלם
להקת תיסלם פרצה לתודעה הישראלית בסוף שנת 1980, עם השיר "רדיו חזק". כמה חודשים מאוחר יותר יצא גם האלבום באותו השם. לאורך כל שנות הלהקה היה אשדות מנהיגה, בעיקר כמלחין וכמעבד, ולעיתים אף כסולן. בין היתר הלחין את השירים "לראות אותה היום" (שזכה בתואר שיר השנה במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג'), "רדיו חזק" (עם יאיר ניצני), "תפסיק לכוון אלי", "עוד פגישה", "שנה שנייה" (עם ניצני), "חצבים פורחים", "כוכבים" ועוד.
כבר בתחילת ימי תיסלם החל אשדות להתעניין גם בעיבוד ובהפקה מוזיקליים, ועסק בכך במקביל לפעילות הלהקה. לאחר שהתפרקה תיסלם בשנת 1983, עבד אשדות בעיקר כמפיק וכמעבד מוזיקלי. באותה שנה תכנת את מכונת התופים הממוחשבת (Linn Drum) בהקלטות אלבומו של ארצי "תרקוד".
מפיק ומעבד מוזיקלי בשנות השמונים
בימי תיסלם אשדות וניצני הפיקו למני בגר את השירים "הלילה לבד" ו"אמא יש לי להקה". ב-1983, לאחר שהתפרקה הלהקה, הלחין ועיבד את שירה של אסתר שמיר "קלף חזק", שהפך לשם אלבומה מ-1984. בסוף השנה הפיק לראשונה אלבום שלם - אלבום הבכורה של קורין אלאל. אשדות אף הלחין ועיבד את השיר "תן לי קצת ממך" למילותיו של יעקב גלעד. עוד באותה שנה הלחן ועיבד את "הבוקר שלמחרת" לאלבומה של נורית גלרון "נגיעה אחת רכה".
שנה מאוחר יותר הפיק יחד עם משה לוי את אלבומו של בעז שרעבי "אצלי הכל בסדר". בין השירים באלבום בלטו "את לי לילה", "תני לי יד" ושיר הנושא. בהפקת האלבום השתתף גם ניצני, אשר שב לעבוד עם אשדות. באותה שנה גם הפיק ועיבד את השירים "שיר השחרור" ו"אין לי זמן" של מני בגר, את "גלבי" של עפרה חזה.
בשנת 1985 שיחק אשדות בסרט "שוברים". אשדות הלחין את רוב שירי הסרט ועיבד את כולם, כולל הלהיט הגדול "שירו של שפשף" שביצע מאיר בנאי. אשדות אף שר במספר שירים בסרט, בהם "הנה הגעתי", "איך לאהוב אותך" (עם גלי עטרי) ו"זהב טהור" (עם סי היימן). בעבודה על הסרט הכיר את אלונה קמחי, אשר הפכה לבת זוגו ולשותפתו ליצירה. באותה שנה כתב והפיק את השיר של אילנה אביטל, "Connection", שיצא באירופה תחת שם הבמה הבינלאומי שלה, Lena.
בשנת 1986 החל אשדות לעבוד עם שלמה ארצי על הקלטת האלבום "לילה לא שקט", אך ארצי לא אהב את התוצאה והקליט את השירים בעיבודו של רביב גזית, ללא עזרתו של אשדות. באותה שנה הלחין ועיבד אשדות את אחד משיריו היחידים של יאיר ניצני, "האשם תמיד", אשר בוצע בתוכנית הרדיו "מה יש". במקביל עיבד מספר שירים באלבומו של אבי טולדנו "תרקדי את הלילה", והפיק את אלבום הבכורה של דני בסן, בו גם הלחין את השיר "ככלות הקול והתמונה". בסוף השנה חזר אשדות לשתף פעולה עם עפרה חזה, והפיק את אלבומה "ימים נשברים". אשדות עיבד את כל שירי האלבום בהם שיר הנושא, "בוא ונגן אותי", "כל הקלפים" / "ליידי", "להמשיך לצעוד" ו"הכאב הזה", אותו הלחין יחד עם חזה.
בשנת 1987 הפיק אשדות את אלבום הבכורה של אדם, "סוד". הוא הלחין ועיבד את רוב שירי האלבום, בהם "סוד", "אין מוצא" (לחן של מיץ' הילר), "הכרזת מלחמה", "נוסע רחוק", "תמונות" ו"זריחה על המדבר". האלבום היה לאחד המצליחים ביותר של התקופה, ומכר יותר מ-45,000 עותקים. היה זה גם אחד משיתופי הפעולה הראשונים בין אשדות לאלונה קמחי, אשר כתבה את השירים "סוד", "הכרזת מלחמה", "נוסע רחוק" ו"תמונות".
בשנת 1988 הפיקו אשדות וניצני רמיקס של עפרה חזה לשיר "אם ננעלו". השיר הפך ללהיט גדול באירופה באותה שנה, וצעד במקום הראשון במרבית מדינות היבשת. אלבומה של עפרה "Shaday", שהופק ברובו על ידי אשדות, הפך גם הוא לרב מכר ברחבי העולם כאשר מכר יותר מ-1.5 מיליון עותקים.
באותה שנה הפיק את אלבומו השני של אדם, "מרחוק לרחוק", אשר שיחזר את ההצלחה של קודמו. בין היתר הלחין ועיבד אשדות לאלבום את השירים "היא רוקדת לבדה" (בעיבוד בלבד), "לא לוקח בקלות", "שקיעה אחת", "מכור לאהבה" (עיבוד), ו"מצטער", אשר זכה בתואר שיר השנה של רשת ג'. בסוף אותה שנה יצא אלבומה השני של סי היימן, "התקליט השני". אשדות עיבד בו את רוב השירים, בהם "עולם תעשייתי", "משוטטת" ועוד.
בשנת 1989 יצא אלבום הבכורה של להקת החברים של נטאשה בהפקתו של אשדות. אשדות אף עיבד מספר שירים באלבום, בהם "את לא", "שיר אחר" ו"אוגי". באותה שנה הפיק את אלבומו השני של דני בסן, "הילד שבי", בו גם היה אחראי על העיבודים יחד עם רן בגנו. באלבום בלטו בעיקר השירים "דרכנו" ו"דברים שרציתי לומר". עוד באותה שנה הפיק ועיבד אשדות את אלבומה השלישי של סי היימן, "עובדים בכביש", בו נכללו בין היתר השירים "גראפיטי תל אביב 89" ו"זה כואב".
בשנת 1990, שבע שנים לאחר פירוקם, התאחדה להקת תיסלם לסיבוב הופעות. בעקבות הצלחת ההופעות, הוציאה הלהקה אלבום אוסף, "נגנו עכשיו", בו נכללו שני שירים חדשים - "פרצופה של המדינה" שכתב ניצני והלחינו כל חברי הלהקה, ו"יש לך אותי", שהלחין אשדות למילים של צוף פילוסוף.
בשנת 1991 הפיק מוזיקלית את מופע הבכורה של אתי אנקרי "רואה לך בעיניים" (בעקבות אלבומה הראשון מ-1990), בישל את פסקול הסרט "גמר גביע", ועיבד ללהקת פורטרט את השירים "הכל מבינה" ו"פתי מאמין". כמו כן הוא היה העורך המוזיקלי של אלבום של להקת קין.
עם תחילת שידורי ערוץ 2 החדש (1993), הלחין אשדות את מנגינת לוח השידורים שליוותה את הערוץ עד סוף שנות ה-90 והופקה על ידי הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.
קריירת סולו לצד המשך הפקה ועיבוד
בשנת 1992 הוציא אשדות אלבום סולו ראשון, "יזהר אשדות". אשדות הלחין, עיבד והפיק את כל שירי האלבום, בהם "איש השוקולד", "הלילות שלנו", "מה תאמרי", "מלך שלך" ו"נועה של הים". את רוב שירי האלבום כתבה אלונה קמחי, בהם "איש השוקולד", "הלילות שלנו" ו"נועה של הים". אשדות כתב שלושה שירים לאלבום: "עד הפחד הבא", "מלך שלך" ו"דרך ארוכה". האלבום הצליח במכירות, והיה לאלבום זהב. בעקבות הצלחת האלבום יצא אשדות לסיבוב הופעות עם שירי האלבום, ומספר שירים של תיסלם.
במקביל לקריירת הסולו, המשיך אשדות בשיתופי פעולה עם אמנים אחרים. באותה שנה עיבד אשדות את שירם של להקת שפיות זמנית "פרחים לבנים", והלחין למיקיאגי את השיר "רציתי להחליף", אותו ביצע בפסטיגל. בשנת 1993 הפיק את אלבומו של אלון אולארצ'יק "תגיד לי מה אתה מרגיש", בו גם היה שותף בעיבוד חלק מהשירים.
באוגוסט 1994 הוציא אשדות את אלבום הסולו השני שלו, שנקרא "יזהר אשדות 2". האלבום כלל את הלהיטים "הבלדה על", "הירושימה שלי" ו"צילו של יום קיץ", שגם צולם לו לקליפ. בעיבודים ובהפקה המוזיקלית של האלבום היה שותף משה לוי, ובין כותבי השירים נמנו אלונה קמחי, חמי רודנר, דן תורן, דני דותן ומאיר גולדברג. למרות הלהיטים הגדולים האלבום לא זכה להצלחה מסחרית גדולה.
באותה שנה הפיק אשדות את אלבומם השלישי של החברים של נטאשה, "רדיו בלה בלה", בו גם עיבד את הלהיטים "עכשיו אני" ו"אני לא רוקד כשעצוב".
בשנת 1995 הוציא אשדות את אלבום ההופעה "הופעה חיה בהארד-רוק קפה". לצד להיטיו של אשדות בביצועים מחודשים, כלל האלבום שני שירים חדשים: "התחלות" ו"בכל פעם שאני מתאהב". בהופעה אף התארחה קורין אלאל, אשר שרה עם אשדות את שירה "תן לי קצת ממך". האלבום זכה להצלחה מסחרית גדולה, עוד יותר משני אלבומי האולפן הראשונים של אשדות.
באותה תקופה הפך אולפן ההקלטות של אשדות לאחד המובילים בארץ, ואשדות היה מעורב בהפקת ועיבוד אלבומים רבים. בשנת 1997 הפיק מוזיקלית את אלבומה השלישי של אתי אנקרי "למרות ובגלל", בו עיבדו השניים את השירים במשותף. בין היתר נכללו באלבום "עוד לא נרגע בינינו", "ככה לגמור", "האישה", "נלקח ממני סוד" ועוד. כעבור שנה הפיק ועיבד יחד עם ברי סחרוף את אלבום הבכורה של מיכה שטרית, "מסמרים ונוצות", בו נכללו הלהיטים "טבריה", "אינתי עומרי" ו"מסמרים ונוצות", בו היו השניים שותפים להלחנה. באותה שנה אף היה אחראי על העריכה הדיגיטלית באלבומו של סחרוף "נגיעות", וחידש את שירו של שמוליק קראוס "זה קורה" לפרויקט "עבודה עברית" בהפקתו של שטרית. בנוסף עיבד את אלבומה היחיד של להקת פרה קדושה, "Two Good".
בספטמבר 1999 הוציא אשדות את אלבומו השלישי, "זמן קסם". היה זה האלבום הראשון אשר הקליט אשדות באולפן הפרטי שלו. באלבום שיתף אשדות פעולה עם ברי סחרוף בשלושה שירים, בהם שיר הנושא שכתב שחר אריאל, בנו של מאיר אריאל. לאלבום כתב אריאל (מאיר) את השיר "למה לא", כחודש לפני מותו.
המאה ה-21
לרגל השקת אתר הורדות המוזיקה הראשון בארץ בשנת 2000, הרכיב אשדות אלבום אוסף מיוחד שנמכר אך ורק באינטרנט בשם "לך עם הלב". האלבום כלל ביצועים מהופעות חיות וביצוע ראשון של אשדות לשיר "רגע" שהלחין ללהקת פרה קדושה. באותה שנה גם עיבד את השירים באלבומה השני להקת גאיה, "רוקדים ושרים".
בשנת 2004 עיבד אשדות חידוש מצליח נוסף לסדרת הטלוויזיה "הבורגנים", הפעם את שירו של איתן מסורי "אלוהים נתן לך במתנה". עוד באותה שנה הקים אשדות לייבל עצמאי, והראשונה לחתום בו הייתה הזמרת רונה קינן. באותה שנה הפיק ועיבד אשדות את אלבום הבכורה של קינן, "לנשום בספירה לאחור". מאוחר יותר חתם בלייבל גם הזמר פיטר רוט.
בינואר 2005 יצא אלבום האולפן הרביעי של אשדות, "במרחק נגיעה מכאן". שיר הנושא, אשר נכתב על ידי יהלי סובול, היה ללהיט הגדול ביותר מהאלבום. שירים בולטים נוספים מהאלבום כללו את השיר "אבנים" שבו השתתפה רונה קינן ואת "כל האור שרק אפשר לשאת". באותה שנה הלחין אשדות את השיר "נערה מהצפון" לתוכנית "מפגשיר" של ערוץ 24, בו שר את השיר בדואט עם שלומי סרנגה.
שנה מאוחר יותר עיבד שיר נוסף לתוכנית, "הריקוד המוזר של הלב" של גידי גוב ורונה קינן. באותה שנה הפיק ועיבד את אלבומה של נורית גלרון "מה שהשמיים נותנים", ואת אלבום הבכורה של הראל סקעת. השיר "ואת" שעיבד לאלבום היה השיר הרביעי בעיבודו של אשדות אשר זכה בתואר "שיר השנה" ברשת ג'.
באוגוסט 2008 הוציא אשדות את אלבום ההופעה "ריקוד קטן", שתיעד את סיבוב ההופעות שערך בסגנון מוזיקה אירית. האלבום כלל שיר אחד חדש, את שיר הנושא, שהלחין אשדות למילים של יהלי סובול עבור הפסטיבל האירי בתל אביב. כמו כן נכללו באלבום הנעימה "Eric and the Angels" והשיר העממי Whiskey in the Jar.
בשנת 2011 הפיק את אלבומה של רונה קינן "המראות ונחיתות".
בשנת 2012 יצא אלבום האולפן הראשון של אשדות מזה שבע שנים, "עניין של הרגל". האלבום הורכב כמעט כולו משירים שכתבה אלונה קמחי, שמהם התפרסם הסינגל "ערב בלי טלפון". שיר אחד באלבום, "שמש סתיו", כתב יהלי סובול. באלבום התארחה אפרת גוש בדואט "אל אש בהירה". בהפקה המוזיקלית של השירים השתתף המוזיקאי משה לוי.
בשנת 2013 השתתף כיועץ לשירי מימון בפרק בתוכנית הריאלטי אקס פקטור ובאותה שנה הוציא אלבום בשם Solo. Live! שהוקלט בהופעות הסולו של אשדות, בהן הוא מופיע לבד על הבמה. באלבום נכללו לראשונה בקריירה שלו גרסאות כיסוי שלו לשירים שהלחינו אחרים, כמו "אהבה לבנת כנף" של בועז שרעבי ו- Working Class Hero של ג'ון לנון, אותו הוא מבצע עם רונה קינן.
בקיץ 2014, במהלך מבצע צוק איתן, התכנסו אשדות ויהלי סובול (מילים) לסדנת כתיבה בת שלושה שבועות שבמהלכה כתבו מספר רב של שירים שמתוכם מצאו שישה את דרכם לאלבום הבא של אשדות, כך הולך הרוח, שיצא בחודש יולי 2018. האלבום כלל גם שישה קטעים אינסטרומנטליים שאשדות יצר לבדו, בעבודה עם מערכת Eurorack של סינטיסייזרים מודולריים. את האלבום הפיק מוזיקלית יחד עם משה לוי.
בחודש יולי 2023, יום לאחר זכייתו בפרס אקו"ם, הוציא אשדות את אלבום ההופעה "יזהר אשדות וחברים לדרך". באלבום, שהוקלט במהלך סיבוב הופעות שערך לציון 30 שנות קריירה, התארחו, בין השאר: ברי סחרוף, דנה ברגר, רונה קינן, מוניקה סקס, מיכה שטרית, ירמי קפלן, וחבריו מלהקת תיסלם.
פעילות ציבורית
אשדות הוא פעיל מפלגת מרצ ואף נואם בעצרות וכנסים של המפלגה. בבחירות לכנסת השבע עשרה הוצב במקום 107 ברשימת המפלגה ובבחירות לכנסת התשע עשרה הוצב במקום 88.
חיים אישיים
אשדות הוא בן-זוגה של השחקנית והסופרת אלונה קמחי. ב-1998 נולד בנם עיליי, מוזיקאי גם הוא.
אבשלום כהן
אבשלום כהן (13 במאי 1928 – 29 במאי 2017) היה פזמונאי, מלחין וזמר בישראל מסוף שנות ה-40 ועד אמצע שנות ה-50.