cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סטיבן הנדרי
חיים אישיים
בשנת 1995, התחתן הנדרי עם אמנדה (מנדי), ולהם שני בנים: בליין (נולד ב-1996) וקרטר (נולד ב-2004). בשנת 2014 התגרש הזוג לאחר 19 שנות נישואים. תחביביו כוללים את משחקי הפוקר והגולף.
ב-1994 הוענק לו תואר כבוד, חבר במסדר האימפריה הבריטית (MBE).
טוקוגאווה יושינובו
טוקוגאווה יושינובו (ביפנית: 徳川 慶喜; 28 באוקטובר 1837 – 22 בנובמבר 1913) היה השוגון האחרון בשוגונות טוקוגאווה ביפן. הוא הנהיג את התנועה ששמה לה למטרה לערוך רפורמות בשוגונות, אך ניסיון זה נכשל בסופו של דבר והשליטה הפוליטית ביפן עברה משושלת השוגונים לקיסר יפן מוצוהיטו, תהליך היסטורי זה קיבל את השם רסטורציית מייג'י.
ראשית חייו
טוקוגאווה יושינובו נולד בהאן מיטו שבמחוז היטאצ'י (כיום איבראקי), בנו השביעי של נאריאקי טוקוגאווה, הדאימיו של מיטו. משפחתו הייתה אחת משלוש המשפחות שהיו רשאיות להעמיד יורש לתואר השוגון. השם שניתן לו בלידה היה שיצ'ירומה מטסודאירה, וחינוכו מגיל צעיר היה נוקשה וקפדני, ודגש רב ניתן ללימודי ספרות ואמנויות לחימה, וכן על פוליטיקה וממשל.
בגיל צעיר, ובעידוד אביו, אימצה משפחת היטוטסובאשי-טוקוגאווה את שיצ'ירומה, וזאת על מנת לאפשר לו סיכוי טוב יותר להפוך לשוגון. ב-1847 הוא הפך לראש המשפחה, קיבל תואר רשמי ודרגה ושינה את שמו הפרטי ליושינובו. עם מותו של השוגון ה-13, אייסאדה טוקוגאווה, ב-1858 הפך יושינובו ליורש לתואר, אך יושיטומי טוקוגאווה (שאחר כך שינה שמו לאיימוצ'י) הוכתר תחתיו, והיה לשוגון ה-14. זמן קצר לאחר מכן החל השוגון החדש בטיהור גורמים שעלולים לאיים על שלטונו ויושינובו ותומכיו הושמו במעצר בית, ויושינובו נאלץ לוותר על ראשות המשפחה שלו.
תקופת שלטונו של השוגון יושיטומי טוקוגאווה התאפיינה בניהול כושל ובאי שקט פוליטי. לאחר התנקשות בחייו של היועץ הבכיר של השוגון, שב והתמנה טוקוגאווה לראש המשפחה, ואף הפך להיות האפוטרופוס של השוגון בן ה-16 ב-1862. שניים מחבריו הקרובים, יושנאגה וקטמורי מטסודאירה, התמנו אף הם למשרות בכירות בממשל; הראשון התמנה לראש הנושאים הפוליטיים והשני הפך למגן העיר קיוטו. השלושה פעלו למען הרגעת הסערות הפוליטיות באזור הבירה הקיסרית וצרפו אליהם בעלי ברית כנגד האן צ'ושו שהתמרד. הם גם השתייכו לתנועה הפוליטית שדגלה בשיפור היחסים בין השוגון לקיסר.
כשוגון
לאחר מותו של איימוצ'י ב-1866 נבחר יושנובו להחליפו, והפך לשוגון ה-15 בשושלת טוקוגאווה. מיד עם עלותו לכס השוגון החל טוקוגאווה לערוך שינויים בממשלתו שנועדו לחזק אותה. אחת הרפורמות העיקריות הייתה הזמנת יועצים מצבא הקיסרות השנייה הצרפתית על מנת להעביר את צבא השוגון מודרניזציה.
הצבא והצי הלאומיים של יפן, שהיו תחת פיקוד טוקוגאווה, זכו לחיזוק משמעותי בדמות הסיוע הצרפתי, שכלל גם אספקת ציוד וכלי נשק מודרניים מאירופה ומארצות הברית, ובכך נראה היה ששוגונות טוקוגאווה חיזקה את עצמה וביססה את מעמדה ביפן, עם זאת השוגונות נפלה תוך שנה.
מלחמת בושין
החשש מהתחזקות ומהתחדשות השוגונות הביא את הדאימיו של ההאן סצומה, צ'ושו וטוסה, שהיו יריבים מסורתיים של השוגון, להקמת ברית תחת הסיסמה סונו ג'וי ("כבדו את הקיסר, גרשו את הברברים!") שמטרתה ביטול השוגונות. הברית נקטה מספר גישות, והאן טוסה, שחשש מעימות אלים, הציע לשוגון לוותר על תוארו בתמורה לשמירה על כל נכסיו ועל צבאו, בנוסף לקבלת תפקיד בכיר במועצה שתתפקד כממשלה. למעשה, מלבד התואר, לא דרשה הצעה כל ויתור מצד השוגון, שקיבל אותה, בחושבו שזהו מחיר נוח לשלם עבור הימנעות ממלחמת אזרחים בזמן שיפן נמצאת תחת לחץ מעצמות המערב.
ב-9 בנובמבר 1867 הגיש טוקוגאווה את התפטרותו לקיסר, ועשרה ימים לאחר מכן העביר אליו באופן רשמי את סמכויותיו. לאחר מכן הוא עזב את קיוטו ועבר לאוסקה. עם זאת, צ'ושו וסצומה, שאמנם הסכימו לשיטת השלטון החדשה אך התנגדו לעובדה שטוקוגאווה יעמוד בראשה, שלחו חיילים לקיוטו. בפגישה שנערכה בנוכחות הקיסר הכריזו הנאספים על שלילת כל תאריו ונכסיו של טוקוגאווה. האחרון, שהתנגד להצהרה, כתב איגרת מחאה לקיסר ושלח אותה בליווי צבאי כבד, מתוך ידיעה שחיילי צ'ושו וסצומה שלטו בבירה.
עם הגיעם נאסרה כניסת חייליו של טוקוגאווה לקיוטו, והם הותקפו על ידי חיילי צ'ושו וסצומה במה שהיה הקרב הראשון במלחמת בושין. על אף יתרונו המספרי של צבאו, נמלט טוקוגאווה במהלך הקרב ועבר לאדו (טוקיו כיום), שם שם עצמו בהתבודדות מרצון. לאחר שנבחר ראש משפחה חדש למשפחת טוקוגאווה - אייסאטו טוקוגאווה - נחתם הסכם שלום בין הבית לבין החצר הקיסרית, וב-11 באפריל נמסרה טירת אדו לצבא הקיסרי ללא קרב.
אחרית חייו
לאחר שפרש, ניהל טוקוגאווה חיים שלווים ורגועים, ועסק במספר תחביבים. ב-1902 התיר לו הקיסר מייג'י להקים מחדש את ענף משפחתו והעניק לו את התואר "נסיך", תואר האצולה הגבוה ביותר, על שירותו הנאמן ליפן וצירף אותו לבית הגבוה של הדיאט הקיסרי. טוקוגאווה יושינובו נפטר ב-21 בנובמבר 1913 ונקבר בטוקיו.
אלמה (זמרת צרפתייה)
אלכסנדרה מאקה (בצרפתית: Alexandra Maquet; נולדה ב-27 בספטמבר 1988), הידועה בשם הבמה אלמה (Alma), היא זמרת וכותבת שירים צרפתייה. נבחרה בבחירה פנימית לייצג את צרפת באירוויזיון 2017, עם השיר "Requiem".
ביוגרפיה
בתקופת מגוריה בפריז התחילה שיתוף מוזיקלי עם הפזמונאי נאזים חאלד בשנת 2016, חתמו על חוזה הקלטות בחברת וורנר מיוזיק גרופ, והוציאו לראשונה את הסינגל הראשון בביצועה "La chute est lente".
ב-9 בפברואר 2017 הודיע ערוץ "France 2" כי מאקה נבחרה לייצג את צרפת באירוויזיון של אותה שנה, בקייב בירת אוקראינה, בשירה "Requiem" ("הרקוויאם"), אשר פורסם ביום ההכרזה. השיר נכתב בידי נאזים חאלד, שכתב והלחין גם את השיר שנשלח לתחרות על ידי צרפת שנה קודם לכן, בביצוע עמיר חדד. שירה של צרפת העפיל אוטומטית לגמר התחרות, כיוון שצרפת היא אחת מחמש המדינות המממנות העיקריות של האירוויזיון, ולכן אינה צריכה להשתתף קודם לכן בשלב חצי הגמר המונהג החל מהתחרות שנערכה ב-2004. השיר הוגרל להיות מבוצע כ-26 והאחרון בסדר ההופעות של מופע הגמר, שנערך ב-13 במאי, והגיע למקום ה-12.
אלבום הבכורה של הזמרת, "Ma peau aime", אשר יצא במאי 2017, לא זכה להצלחה והגיע רק למקום ה-33 במצעדי מכירות האלבומים בצרפת. בעקבות חוסר ההצלחה החליטה הזמרת לעזוב את חברת התקליטים ובנובמבר 2018 הוציאה שיר נוסף בשם ""T'es pas un homme", אשר אף הוא לא זכה להצלחה. ביולי 2017 הוציאה את השיר "Zumbaa" יחד עם זמרת אלמונית בשם לורי דרמון, אשר כתבה והלחינה את השיר.
גן סגור (שיר)
"גן סגור" הוא שיר שנכתב על ידי הזמר והיוצר יהונתן גפן, והולחן ע"י יוני רכטר, ויצא לאור בשנת 1978 כחלק מספר שירי ילדים. באותה השנה, שירי הספר הוקלטו והולחנו לאלבום "הכבש השישה עשר", שהוקלט בשיתוף עם יהודית רביץ, גידי גוב, יוני רכטר ודויד ברוזה ששרו את שירי הילדים. בשנת 1991 השירים שולבו בהצגת ילדים, ובשנת 2021 יצאה הצגה חדשה שנקראה "הכבש השישה עשר", שהכילה את שירי הילדים מאותו הספר.
מאפיינים טקסטואליים
השיר נכתב בגוף ראשון רבים, והוא מתואר מנוקדת המבט של ילד קטן. אוצר המילים בשיר מתאים גם הוא לאותה נקודת מבט (מילים כמו אמא, נדנדות, גן וקוביות), וכך גם המשלב הלשוני.
השיר מתאר חוויות לא נעימות של הילד המגיע לגן שלו בזמן שהוא כבר סגור ושומם. השיר מאופיין בניגודיות בין המקום הבטוח של הילדים לבין העובדה שהוא עומד סגור. למרות החוויות הלא נעימות, השיר מסופר בריחוק מסוים - האירוע התרחש אתמול ולא מתואר בזמן אמת.
מאפיינים מוזיקליים
לחן השיר מורכב משני חלקים מוזיקליים החוזרים לסירוגין עם שינויים קלים. על אף האווירה הקודרת מעט של מילות השיר, הלחן כתוב בסולם מז'ורי שגורם לשיר להישמע שמח. החלק הראשון הוא מונוטוני יחסית, והוא סב סביב צליל הדומיננטה ומסתיים בטוניקה. החלק השני פותח בקפיצה של אוקטבה למעלה מצליל הטוניקה.
ביצועים שונים של השיר
השיר בוצע על ידי מספר זמרים ויוצרים שונים. מקהלת שרונית ביצעה את השיר בעבור ערוץ הופ, גידי גוב ביצע את השיר במסגרת הוצאת אלבום שירי ילדים בשנת 1983, ומשתתפי הכבש השישה עשר ביצעו את השיר לכבוד הוצאתו המחודשת ביוטיוב.
כריס וון סלטצה
סוזן כריסטינה "כריס" וון סלטצה-אולמסטד (באנגלית: Susan Christina "Chris" von Saltza-Olmstead; נולדה ב-3 בינואר 1944) היא שחיינית עבר אמריקאית, היא אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות, מהן 3 זהב מאולימפיאדה אחת (רומא 1960) ושיאנית עולם.
ביוגרפיה
וון סלטצה נולדה בסן פרנסיסקו, שבקליפורניה. היא התאמנה במועדון השחייה של סנטה קלרה בהדרכתו של ג'ורג' היינס, מועדון שבו שחו מספר אלופים אולימפיים כמו דונה דה וארונה, קלאודיה קולב, דיק רות', דון שולנדר, מארק ספיץ, דבי מאייר וקארן מו.
שיא עולם
בתחרות שנערכה בטופיקה, שבקנזס ב-1 באוגוסט 1958 קבעה וון סלטצה במשחה ל-200 מטר גב שיא עולם חדש של 2:37.4 דקות, שיפור לשיא בן השנה של לני דה ניס מהולנד (2:38.5 דקות). שיא זה החזיק מעמד שנה ונשבר על ידי סטוקו טאנאקה מיפן (2:37.1 דקות).
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בשיקגו, שבאילינוי בספטמבר 1959 זכתה וון סלטצה ב-5 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי (1:03.8 דקות), במשחה ל-200 מטר חופשי (2:18.5 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי (4:55.9 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (4:17.5 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש של 4:44.6 דקות.
שיאנית עולם ואלופה אולימפית
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת רומא (1960) שנערכו בדטרויט שבמישיגן ב-5 באוגוסט 1960, קבעה וון סלטצה במשחה ל-400 מטר חופשי, שיא עולם חדש של 4:44.5 דקות, שיפור לשיא בן ה-7 חודשים של אילזה קונרדס מאוסטרליה (4:45.4 דקות). שיא זה החזיק מעמד 4 שנים, עד שנשבר על ידי בת ארצה היהודיה מרילין רמנובסקי (4:42.0 דקות). במשחקים עצמם הייתה וון סלטצה כוכבת תחרויות השחייה, לאחר שזכתה ב-4 מדליות, 3 זהב, ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 4:50.6 דקות, לפני יין קדרקוויסט משוודיה (4:53.9 דקות) וטינקה לכרברג מהולנד (4:56.9 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם ג'ואן ספילן, שירלי סטובס וקארולין ווד, בשיא עולם חדש של 4:08.9 דקות, לפני אוסטרליה (4:11.3 דקות) וגרמניה (4:19.7 דקות), כשחיינית אחרונה היא שחתה ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 1:00.9 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם לין בורק, פטי קמפנר וקארולין שולר, בשיא עולם חדש של 4:41.1 דקות, לפני אוסטרליה (4:45.9 דקות) וגרמניה (4:47.6 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.8 דקות, אחרי דון פרייזר מאוסטרליה שקבעה שיא אולימפי חדש של 1:01.2 דקות ולפני נטלי סטיוורד מבריטניה (1:03.1 דקות).
וון סלטצה השתתפה בכינוס הפועל השביעי שנערך בישראל בשנת 1961.
משפחתה
סבה, הרוזן וון סלטצה, היגר לארצות הברית משוודיה בתחילת המאה ה-20. היא עדיין בעלת תואר אצולה, הברונית וון סלטצה.
מרצדס-בנץ F-Cell
מרצדס-בנץ F-Cell (בגרמנית: Mercedes-Benz F-Cell) היא מכונית משפחתית עם מנוע חשמלי הפועל באמצעות תא דלק מימן מתוצרת יצרן הרכב הגרמני מרצדס-בנץ חברת בת של דיימלר AG אשר יוצרה בין השנים 2007–2002
גרסאות "מרצדס-בנץ F-Cell"
"מרצדס-בנץ F-Cell" נבנו והתבססו על פלטפורמות של 2 דגמי "מרצדס-בנץ". הפלטפורמה הראשונה הייתה של מרצדס-בנץ A-קלאס, והשנייה של "מרצדס-בנץ B-קלאס".
מרצדס-בנץ A-קלאס
שלוש מכוניות מהדגם השתמשו בתערוכת הרכב הבינלאומית של פרנקפורט לשירותי הסעות עיתונאים. ב־18 ביוני 2004 נמסרו 4 רכבי "מרצדס-בנץ F-Cell" לחברת הטלקומוניקציה דויטשה טלקום ו- BEWAG/Vattenfall Europe ("Bewag (Berlin)" ) בברלין.
"מרצדס-בנץ B-קלאס" (Mercedes-Benz B-Class )
טווח הנסיעה שופר משמעותית ל-402 ק"מ. הספק המנוע החשמלי שופר ל-134 כ"ס. מהירות השיא שופרה ל-170 קמ"ש. תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 11.4 שניות.
שיפור טווח זה נובע בחלקו מהמרחב הגדול יותר של דגם ה-"B-Class" להחזקת מיכלים של מימן דחוס, בלחץ אחסון גבוה יותר, כמו גם התקדמות טכנולוגית של תאי הדלק.
שתי המכוניות שיוצרו השתמשו בקונספט עיצובי "כריך" (sandwich design concept), שמטרתו למקסם את מרחב הנוסעים וגם לרכיבי ההנעה. תא הדלק הוא תא דלק ממברנה מחליפה פרוטון ("Proton-exchange membrane fuel cell" (PEMFC), שתוכנן על ידי חברת תאי הדלק לרכב (AFCC).
Bet You Wanna
Bet You Wanna (בעברית: מתערב/ת שאת/ה רוצה) הוא שיר שהוקלט על ידי להקת בנות הקיי-פופ הדרום קוריאנית בלאקפינק, ביחד עם הראפרית האמריקאית קארדי בי, מתוך אלבום האולפן השני של הלהקה, The Album. השיר יצא לאור ב-2 באוקטובר 2020, על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ו-YG אנטרטיינמנט, ביחד עם שאר שירי האלבום.
רקע וכתיבה
ב-29 בספטמבר 2020 השיר הוזכר לראשונה על ידי קארדי בי בטוויטר שלה. עם יציאתו, חשפה קארדי בי כי היא נאבקה בדחף שלה לא לקלל בשירים והצהירה באופן רשמי כי "ממש קשה לי לשיר בתים ושירים בלי לנבל את הפה שלי ובלי להזכיר בהם מילות גנאי". לכן, היא דיברה על כך שתצא גרסה מורחבת של השיר, בה כן יהיו מילות גנאי וניבולי פה.
לאחר שהותקפה על ידי מעריצים בטוויטר, היא הבהירה כי המעריצים הופך את "היחסים עם האמנים למוזרים מאוד" וכי היא כבר קיבלה תשלום עבור הבית שלה.
הצלחה
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-60 מיליון השמעות.
עומר צלישר
עומר צלישר (נולד ב-22 בינואר 1993) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי.
קריירה
צלישר התחיל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של מכבי נתניה, וכשהיה בן 14 עבר למחלקת הנוער של בית"ר טוברוק. בקיץ חתם בקבוצה הבוגרת של מכבי נתניה, וב-19 ביולי 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 לקופס הפינית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-25 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול הפועל חיפה שהסתיים בתיקו 0–0. במהלך העונה שולב צלישר לרוב כמחליף, וערך בסך הכל 24 הופעות בליגת העל בעונת 2012/2013, אשר בסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת 2013/2014 הפך צלישר לשחקן הרכב קבוע, וב-22 בנובמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 2–1 נגד הפועל עפולה. בתום העונה חזרה מכבי נתניה לליגת העל והעפילה לגמר גביע המדינה, שם פתח צלישר בהרכב בהפסד 1-0 לעירוני קריית שמונה. בעונת 2014/2015 שותף ב-20 משחקים בליגה הבכירה. את שערו הראשון בליגת העל הבקיע ב-27 בספטמבר 2014, בהפסד 1–2 לעירוני קריית שמונה.
ב-18 באוגוסט 2015 חתם צלישר בהפועל ניר רמת השרון מהליגה הלאומית. ב-19 בינואר 2016 חזר לליגת העל כאשר חתם בעירוני קריית שמונה. את שערו היחיד במדי עירוני קריית שמונה כבש ב-2 באפריל 2016, בניצחון 2–0 על מכבי נתניה, ובסך הכל עד תום עונת 2016/2017 ערך 12 הופעות במדי הקבוצה. בעונת 2017/2018 שותף ב-24 משחקים ליגה.
ב-17 ביולי 2017 חתם צלישר בהפועל עפולה, ובעונת 2017/2018 ערך במדיה 34 הופעות בליגה הלאומית וכבש שישה שערים.
ב-23 באוגוסט 2018 צלישר חתם בהפועל רמת גן. ב-17 בינואר 2019 חתם צלישר בהפועל כפר סבא.
ב-6 בפברואר 2020 חתם צלישר בהפועל פתח תקווה. ב-30 ביוני 2020 שוחרר מהקבוצה.
ב-19 באוגוסט 2020, צלישר חתם בהפועל אום אל-פחם מהליגה הלאומית.
קרל הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד
קרל הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (גרמנית: Karl I. von Pfalz-Zweibruecken-Birkenfeld; 4 בספטמבר 1560 - 16 בדצמבר 1600), היה רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד בין השנים 1569–1600.
ביוגרפיה
קרל נולד ב-4 בספטמבר 1560 בנויבורג על הדנובה, לוולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ואנה מהסן, בתם של פיליפ הראשון, רוזן הסן וכריסטינה מסקסוניה.
בשנת 1569 נהרג אביו וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, במהלך מלחמות הדת בצרפת. לאחר מותו חילקו בניו את נחלותיו ביניהם: פיליפ לודוויג קיבל את פפאלץ-נויבורג, יוהאן קיבל את פפאלץ-צווייבריקן, אוטו היינריך קיבל את פפאלץ-זולצבאך, פרידריך קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-ווהנשטראוס-פארקשטיין וקרל קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד.
נחלותיו של קרל היוו חלק מרוזנות שפונהיים, וכללו כמה שטחים קטנים סביב בירקנפלד. קרל הקים את הענף של פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד שהיה חסר חשיבות, אולם ממנו יצאו לבסוף מלכי בוואריה. ב-16 בדצמבר 1600 מת קרל, ובניו חילקו את נחלותיו: גאורג וילהלם קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד, ואילו כריסטיאן קיבל את פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר.
משפחתו
ב-23 בפברואר 1590 התחתן קרל עם דורותיאה מבראונשווייג-לינבורג, בתם של וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג ודורותיאה מדנמרק, דוכסית בראונשווייג-לינבורג, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
סקובי-דו! מסתורין בע"מ
'''סקובי-דו! מסתורין בע"מ (באנגלית: Scooby-Doo! Mystery Incorporated''') היא סדרת הנפשה אמריקאית, שנוצרה על ידי אולפני האנה-ברברה והופקה על ידי האחים וורנר הנפשה עבור רשת "Cartoon Network". זו הסדרה ה-11 של הזיכיון "סקובי דו", והראשונה בו שלא שודרה במקור בבקרי שבת.
עלילת הסדרה מגוללת את ימיהם הראשונים של סקובי-דו והחבורה, כשהם עדיין פותרים תעלומות בעיר מולדתם, אם כי נכללים בה התייחסויות ומחוות מרובות לסדרות קודמות בזיכיון. בנוסף, נוקטת עלילת הסדרה בגישה יותר הומוריסטית לנוסחת "סקובי-דו" הקלאסית, ומכילה טכנולוגיה, כישורים ותרחישים מוזרים יותר ויותר סביב כל מקרה שהחבורה חוקרת. בניגוד לסדרות קודמות בזיכיון, הפורמט הוא של סדרה בהמשכים, עם קשת עלילה שנמשכת לאורך כל הסדרה. בנוסף, הסדרה כוללת אלמנטים עלילתיים אפלים יותר מאלה שהופיעו בסדרות קודמות, והם המטופלים ברצינות רבה. זו גם הסדרה הראשונה בזיכיון שעושה שימוש ברוחות רפאים ומפלצות אמיתיות מאז הסדרה "13 הרוחות של סקובי-דו" (1985).
בסדרה טמונים מחוות רבות לסרטי אימה ויצירות מהקולנוע, הטלוויזיה והספרות, המוצגים באמצעים פרודיים ורציניים. בין השאר כוללת הסדרה מחוות לסרטי אימה קלאסיים כמו "סיוט ברחוב אלם", סרטי סלאשר מודרניים כמו "המסור", סדרות טלוויזיה כמו "טווין פיקס"; לכתביו של ה.פ. לאבקרפט ולסרטי המפלצות הקלאסיים. בעונה השנייה, קשת העלילה המרכזית מציגה שימוש רב במיתולוגיה הבבלית, תוך חקירת עם ה, המושגים הפסאודו-מדעיים הבבליים והמודרניים הקשורים ל, וכתביו של זכריה סיטשין. בנוסף, במהלך העלילה, מופיעים דמויות נוספות של האנה-ברברה בהופעות אורח, דוגמת קפטן קייבמן, ג'אברג'או, ספיד באגי, הפנטום הפאנקי, ובלו פלקון ודינומט.
כשלוש קודמותיה בזיכיון, הסדרה גם עיצבה מחדש את מראן החיצוני של הדמויות הראשיות, שזכו בעיבוד זה למראה רטרו שמשיב אותן לתלבושותיהן המקוריות משנת 1969, בצירוף פרטים קטנים. סדרה זו היא גם הראשונה בה דיבב מת'יו לילארד את דמותו של שאגי רוג'רס, לאחר שגילם את הדמות בשני סרטי הלייב אקשן של הזיכיון, "סקובי-דו" (2002) ו"סקובי-דו 2: חופשי חופשי" (2004). קייסי קאסם, מדבב דמותו של שאגי המקורי, דיבב את אביו של הדמות בחמישה פרקים, אך לא זכה ל על הופעתו; שהייתה לתפקידו האחרון טרם מותו. בנוסף, דיבבה לינדה קרדליני, שגילמה את דמותה של ולמה דינקלי בסרטי הלייב אקשן, את דמותו של הוט דוג ווטר. הסדרה גם השיבה דמויות שהופיעו בסדרות קודמות של "סקובי-דו", כמו להקת הרוק האקולוגית "ההקס גירלז" ווינסנט ואן גול מ-"13 הרוחות של סקובי-דו", אם כי דמותו מוצגת כמחווה ישירה לשחקן וינסנט פרייס, בהיותו שחקן סרטי אימה מפורסם, במקום קוסם אמיתי כפי שהוצג במקור.
הסדרה עלתה לשידור ברשת "Cartoon Network" בארצות הברית ב-5 באפריל 2010, והגיעה לסיומה ב-5 באפריל 2013, לאחר שתי עונות ו-52 פרקים. בישראל, שודרה הסדרה תחת דיבוב עברי בערוץ הילדים.
עונה 1
פרד ג'ונס, דפני בלייק, ולמה דינקלי, שאגי רוג'רס וסקובי-דו הם צוות של פותרי-תעלומות מתבגרים המתגוררים בעיירה הקטנה בשם קריסטל קוב, הנחשבת ל"מקום הרדוף ביותר על פני כדור הארץ". הלכה למעשה, משמשת ההיסטוריה הארוכה של העיירה ה"מקוללת", הכוללת היעלמויות מסתוריות ותצפיות של רוחות רפאים ומפלצות, את הבסיס לתעשיית התיירות המשגשגת שלה; משכך, תושבי העיירה המבוגרים (ובראשם עומדים אביו של פרד, ראש העיר פרד ג'ונס האב, והשריף ברונסון סטון) אינם מרוצים מכך שהחמישה מפריכים את התקריות העל-טבעיות שמביאות את ההכנסות וחושפים את העומדים מאחוריהם כשרלטנים ופושעים.
בנוסף למקרים המסורתיים שהם תמיד פותרים, החמישה מוצאים את עצמם שוקדים על חשיפת סוד אפל שחבוי בעברה של "קריסטל קוב". בעקבות רמזים מסתוריים מאיש עלום וחסר-פנים, הידוע רק בשם "מר אי." (באנגלית: ""; משחק מילים על המונח "מסתורין"), החמישה חושפים את האגדה על אוצר קונקיסטאדור המקולל, את ההיסטוריה הסודית של משפחת דארו, שבניה ייסדו את קריסטל קוב, ואת פרשת היעלמותם המסתורית והבלתי-פתורה של ארבעה מתבגרים פותרי-תעלומות וציפור המחמד שלהם – "מסתורין בע"מ" המקורית.
עונה 2
שובה של "מסתורין בע"מ" המקורית לקריסטל קוב מתחילה מרוץ בין שתי הקבוצות לאיתור חלקי הדיסק הפלניספירי החידתי, שהרכבתו תורה את הדרך אל האוצר הארור הקבור מתחת לעיירה. בעוד החלקים נאספים, מגלים החמישה כי קבוצתם וקבוצת "מסתורין בע"מ" המקורית אינן הצוותים היחידים של פותרי-תעלומות שחיו בקריסטל קוב: במשך מאות שנים, חיו בקריסטל קוב קבוצות דומות רבות, שהורכבו תמיד מארבעה מתבגרים וחיית מחמד, וחשיפת הסוד מאחורי הקשר שלהם בן-מאות השנים מביאה לגילוי האמת מאחורי קללת קריסטל קוב. עד מהרה, מבינים החמישה כי גורלם וגורלה של כל המציאות עצמה תלויים על הכף כאשר כוחות חוץ-ממדיים נאספים לקרב הסופי ו ממשמש וקרב.
שידור
עונתה הראשונה של הסדרה כללה 26 פרקים ששודרו בין 2010 ל-2011, וכללה עצירה שסיבותיה טרם ידועות בשידור הפרקים לאחר פרקה ה-13. פרקה הראשון של הסדרה שודר לראשונה ב-5 באפריל 2010, ולאחר מכן, שודר מחדש ב-12 ביולי 2010 ברשת "Cartoon Network", יחד עם 12 הפרקים הנותרים. בקנדה, שידורי הסדרה עברו לרשת "Teletoon" של קנדה לאחר שידור פרקה ה-13.
13 הפרקים הנותרים, שמותגו כעונה שנייה על ידי "Cartoon Network", שודרו מ-3 במאי 2011 עד 26 ביולי 2011. במהלך ההפסקה, פרקה הראשון של העונה השנייה שודר לראשונה ב-30 במרץ 2012 ב-"Cartoon Network Videos", ובערוץ "בומרנג" בבריטניה ב-2 ביוני 2012 עם ארבעה פרקים נוספים עד ל-6 ביוני 2012. באתרם הרשמי, הודיעו "האחים וורנר" כי העונה השנייה תעלה לשידור ברשת "Cartoon Network" במאי 2012 אך עלתה למעשה ב-30 ביולי 2012. 15 הפרקים הראשונים שודרו עד ל-17 באוגוסט 2012. ב-25 במרץ 2013, יצאה הסדרה להפסקה נוספת, ופרקיה הנותרים של העונה השנייה שודרו בארצות הברית עד ל-5 באפריל 2013.
בהתאם למבנהו העלילתי של הסדרה, נקרא כל פרק בסדרה "פרק" (באנגלית: "Chapter"), שמספרו מ-1 עד 52 בשתי העונות.
מדיה ביתית
טרם הפצת הכרך הראשון, הופץ הפרק הראשון של הסדרה, "Beware the Beast from Below", כפרק בונוס בפיצ'רים המיוחדים של הסרט "סקובי-דו ומחנה הפחד" ב-14 בספטמבר 2010. גם הפרק "Menace of the Manticore" הופץ כפרק בונוס בפיצ'רים המיוחדים של הסרט "סקובי-דו על הגובה" ב-9 באוקטובר 2012. כמו כן, "When the Cicada Calls" מעונה הראשונה ו-"The Devouring" מעונה השנייה הופצו כפרקי בונוס יחד עם סרט ה-DVD "" ב-7 בינואר 2014; והפרק "Night on Haunted Mountain" הופץ כפרק בונוס יחד עם סרט ה-DVD "Scooby-Doo! 13 Spooky Tales: Field of Screams" ב-13 במאי 2014.
ב-8 באוקטובר 2013, הפיצה "Warner Home Video" את עונתה הראשונה של הסדרה בסט בן ארבעה דיסקים; וב-7 באוקטובר 2014, את עונתה השנייה בסט נוסף של ארבעה דיסקים.
משחק וידאו אפיזודי מקוון
רשת "Cartoon Network" פרסמו משחק וידאו אפיזודי באתרם הרשמי בשם "Scooby-Doo! Mystery Incorporated: Crystal Cove Online", בו התבקשו השחקנים לפתור תעלומה חדשה מדי שבוע על סמך הפרק השבועי ששודר. במהלך המשחק, נכנסו השחקנים לנעליהם של שאגי וסקובי בעודם חוקרים את קריסטל קוב, פותרים תעלומות ומסייעים לאזרחים אחרים עם שאר החבורה. על אף שלסדרה שודרו 52 פרקים, הרשת פסקה מלעדכן את המשחק עם סיום העונה הראשונה.
פסגת סנטינל (קולומביה הבריטית, רכסי מיסינצ'ינקה)
פסגת סנטינל (באנגלית: Sentinel Peak) היא פסגה בולטת, הנמצאת ממערב לקו פרשת המים של אמריקה, בשטח פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הפסגה מהווה חלק מרכסי מיסינצ'ינקה, המהווים חלק מרכסי הארט שבהרי הרוקי הצפוניים.
הפסגה ממוקמת 120 קילומטרים מצפון-מזרח לעיר פרינס ג'ורג'.
גובהה של הפסגה 2,513 מטרים מעל פני הים, והיא הגבוה ביותר מפסגות רכסי מיסינצ'ינקה.
הפסגה עשויה אבן גיר.
הפסגה מתנשאת לגובה של 1,452 מטרים מעל סביבתה.
הפסגה מתנשאת מעל סביבתה - מאחר שהיא מרוחקת מהפסגות הסמוכות לה מרחק רב.
הפסגה ממוקמת 148 קילומטרים מדרום-מזרח להר קריסדייל; ו-54 קילומטרים מצפון-מערב להר מונקמן.
ברוס גרינווד
סטיוארט ברוס גרינווד (באנגלית: Stuart Bruce Greenwood; נולד ב-12 באוגוסט 1956) שחקן קולנוע ומוזיקאי קנדי.
הוא מוכר בין היתר בזכות סרטיו "סטארטרק" ו-"האויב בתוכנו - סטארטרק", שם שיחק בתפקיד הדמות כריסטופר פייק.
ביוגרפיה
גרינווד נולד בקוויבק, קנדה. בן למרי סילביה, אשר עבדה כאחות, וליו ג'ון גרינווד, גאופיזקאי ומרצה באוניברסיטת פרינסטון. הוא נשוי לסוזן דוולין ומתגורר בלוס אנג'לס.
גרינווד ידוע בתפקידיו בסרטים "סטארטרק", "אני, רובוט", "טרומן קפוטה", "שְמוֹנָה, מתחת לאפס" ו-"הטיסה". בנוסף הוא מדבב את Overlord במשחק Call of Duty: Modern Warfare 3.
הוא שיחק בסרטים "אקזוטיקה", "המתיקות שאחרי" בבימויו של אטום אגויאן ואשר זכו בין היתר בפרסי ג'יני.
הוא זכה ב-1995 ב-Gemini Awards בפרס "שחקן האורח הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה", ב-2001 זכה בפרס סטלייט בקטגוריית "שחקן המשנה הטוב ביותר" וב-2009 ב-Boston Society of Film Critics Awards.
בשנת 2013 שיחק לצד קולין פירת' וריס וית'רספון בסרט הפשע "קשר שטני" של הבמאי אטום אגויאן.
בשנת 2017 שיחק בסרטו הביוגרפי של פיטר לנדסמן "האיש שהפיל את הבית הלבן", בכיכובו של ליאם ניסן.
MC Pipokinha
דורות הלנה דה סוזה אלבס (באנגלית: Doroth Helena de Sousa; נולדה ב-17 באוגוסט 1998) אשר ידועה בשם הבמה MC Pipokinha היא זמרת-יוצרת ורקדנית ברזילאית. התפרסמה בעיקר בעקבות מעשים מיניים שבוצעו בהופעותיה על ידיה ועל ידי מעריציה.
ביוגרפיה
על פי ריאיון שקיימה ב-G1, הלנה אלבס נולדה בעיירה Forquilhinha , גדלה ב-Capivari de Baixo , בדרום סנטה קטרינה שבברזיל, כבת מאומצת למשפחה מורמונית. בעוד על פי מקורות אחרים היא נולדה בעיירה Tubarão, גם היא בסנטה קטרינה.
בשנת 2019 עברה אלבס אל העיר סאו פאולו, שם נאלצה לישון בבתים של מכרים או בברים ובחנויות טבק. בתקופה זו הכירה אנשים העוסקים בביילה פאנק, והוזמנה לשמש כרקדנית בקליפים של שירי ביילה פאנק. היא הוזמנה להשתתף גם בסדרת סרטוני יוטיוב הסוקרים את החיים בשכונות העוני בברזיל, שם התבלטה על ידי כך שיצרה לעצמה דמות של נערה מפתה הדומה לאלו מתוכניות הקומדיה.
2019–2023: קריירה
בשנת 2020, החלה אלבס את הקריירה המוזיקלית שלה וצברה פופולריות עם פרסום שירים בעלי כוריאוגרפיה ומילים חושפניות, תוך שהיא מכנה את עצמה Rainha da Putaria (בעברית: מלכת הזונות).
באוגוסט 2021 היא הוציאה יחד עם MC Nerak, את השיר "Índio". השיר הוסר בסופו של דבר מרשתות הסטרימינג בנובמבר של אותה שנה, בעקבות תלונה של הראפר הברזילאי Kaê Guajajara, אשר גינה את מילות השיר, אשר לדבריו עושות שימוש פסול בסטריאוטיפים המיוחסים לתרבות הילידים. הראפר ביקר גם את העובדה שבוידאו-קליפ של השיר נראים מספר שחקנים לובשים כיסויי חלציים, כיסויי ראש ומכנסיים עשויים נוצות ועלים, כמו גם מצנפות ושמלות שאינן קשורות לתרבות הילידית הברזילאית שאותה הם מתיימרים להציג.
באותו חודש יצא השיר "Bota na Pipokinha" אשר צבר מעל ל-30 מיליון צפיות ביוטיוב, מעל ל-20 מיליון השמעות בספוטיפיי , ונכנס למקום ה-48 במצעד ספוטיפיי ברזיל.
בשנת 2022 היא חתמה על חוזה עם חברת Novo Império, וכיום היא מנוהלת על ידי וגנר מגאלהאס. היא פרסמה עוד מספר סינגלים אשר צברו מיליוני צפיות ביוטיוב, ובנובמבר של אותה שנה זכתה בפרס Prêmio Sobre Funk בקטגוריית הזמר הטוב ביותר.
במרץ 2023 הוציאה לאור את הסינגל Noite Fria בהשתתפות MC IG. הסינגל צבר מעל 20 מיליון השמעות בספוטיפיי ומעל 20 מיליון צפיות ביוטיוב.
מיניות בהופעות
ההופעות של אלבס ידועים בסצנות של אלימות מינית בהסכמה, במהלכם הרקדנים תופסים מעריצים שרוצים להשתתף, זורקים אותם מעלה ומטה, תוך כדי הכאתם. הזמרת נוהגת לעיתים להניח כתר על ראשה תוך שהיא מכנה עצמה "מלכת הזונות". ב-12 בינואר 2023, אחד מאותם משתתפים איבד את הכרתו לאחר שהופל מהבמה בעקבות בעיטה שספג מאחד הרקדנים. באותו חודש, הופץ ברשתות החברתיות סרטון בו נראה כי הזמרת חווה תקיפה מינית באמצע הופעה, כשכמה גברים ניסו להפשיט ממנה את התחתונים לאחר שירדה אל הקהל. אלבס אישרה לאחר מכן כי המעשים היו שלא בהסכמה אך ציינה כי לדעתה הטרדה מינית זה "הדבר הכי נורמלי שקיים", ושהדבר החשוב הוא שהאישה תדע להגן על עצמה. עוד הוסיפה כי "מי שלא יודעת איך להתמודד עם הטרדות, אז לא תלבש בגדים קצרים", וכי לה לא אכפת שהמעריצים יראו אותה עירומה או יגעו בה כל עוד יבקשו זאת בצורה מנומסת. בעקבות האירוע הגיש חבר מועצת עיריית גורופי איוונילסון מריניו הגיש עתירה לבית המשפט בטענה כי יש למנוע כניסה של ילדים ובני נוער להופעותיה הבאה של הזמרת.
במרץ של אותה שנה, גרמה שוב לסערה תקשורתית לאחר שפורסם תיעוד של מעריצה אשר עלתה לבמה וביצעה בזמרת מין אוראלי בהסכמתה. התיעוד הפך במהרה לוויראלי תוך שהיו רבים שהגנו על זכותה של הזמרת לעשות כרצונה בהופעותיה, ומנגד הושמעה ביקורת על כך שהמעריצים רצו לראות אותה מופיעה ושרה שירים, ולא לצפות בה מקיימת יחסי מין.
במדיה החברתית
בספטמבר 2022 נחסם חשבון האינסטגרם של אלבס בגין פרסום תכנים פורנוגרפים. במרץ 2023, פסק בית המשפט בסאו פאולו כי על אף שהזמרת משתמשת בגופה ובקונטציות מיניות בפלטפורמה, הדבר לא מהווה עילה לחסימה והטיל על חברת מטא קנס בשווי 50 אלף ריאל ברזילאי. נכון לאפריל 2023 מונה חשבון האינסטגרם של אלבס מעל ל-3 מיליון עוקבים.
הכפשת אנשי חינוך
בתחילת 2023 התבטאה הזמרת בזלזול כלפי אנשי חינוך דרך חשבון האינסטגרם שלה. היא כינתה אותם מובטלים ולעגה לכמות המשכורת בה הם משתכרים. התבטאות זו גררה סדרה של ביטולי הופעות של הזמרת, בין השאר באוניברסיטה הפדרלית של ריו גרנדה דו נורטה, ב-Cariacica , אספיריטו סאנטו, בלנאריו קמבוריו, סנטה קטרינה, Ribeirão Preto , סאו פאולו והמחוז הפדרלי של ברזיל. מצוותה של אלבס נאמר בתגובה כי דבריה פורשו בצורה מעוותת וכי היא מאמינה בחשיבות אנשי החינוך ובצורך שלהם להשתכר בשכר מכובד.
האשמות בזואופיליה
בפברואר 2023 הואשמה הזמרת בזואופיליה ובהתעללות בבעלי חיים בעקבות סרטון שפורסם בפלטפורמת OnlyFans בו היא נראית כשגור חתולים מוצץ את שדיה. נציג המשטרה האזרחית של פרנה וחבר הפרלמנט הברזילאי מתאוס אראוג'ו ליולה, דרשו מהמשטרה הפדרלית ומהמשרד הציבורי הפדרלי לחקור את המקרה. פלטפורמת OnlyFans פרסמו הודעה בה הם מודיעים כי תוכן מסוג זה מפר את כללי הפלטפורמה, ויש לאסור יוצרים המפרסמים תוכן שכזה.
חיים אישיים
לאמה המאמצת של אלבס יש שלושה ילדים משלושה גברים שונים. לדברי אלבס, אמה המאמצת אפשרה להשמיע רק מוזיקה דתית בבית. בני המשפחה נהגו להתפלל מספר פעמים ביום ולקרוא בספר מורמון. אלבס טוענת כי היא מאמינה בדת וכי הקהילה המורמונית הייתה טובה כלפיה.
דרך ליד ארל
דרך ליד ארל צויר על ידי וינסנט ואן גוך בשנת 1888, בעודו גר בארל. הוא מתאר נתיב המוקף בעצים העוברים בין השדות מחוץ לארל, צרפת.
תיאור
בית צהוב ניצב בצד הדרך. השימוש בצבע בציור אופייני לוואן גוך בתקופה זו. הצבעים בהירים וחיים, מאירים את הבד ומציעים נוף מורגש יותר מאשר מנוסה. האופי האידילי של הרגע מועבר כך בשימוש בצבעים.
דרך ליד ארל נמצא כרגע באוסף המוזיאון הלנדרזרי של פומרשס, גרייפסוואלד, גרמניה.
תחרות יהודי מנוחין הבין-לאומית לכנרים צעירים
תחרות יהודי מנוחין הבין-לאומית לכנרים צעירים (הידועה אף בכינוי תחרות מנוחין) היא תחרות מוזיקה בינלאומית לכנרים מתחת לגיל 22. היא נוסדה על ידי יהודי מנוחין בשנת 1983, במטרה לטפח כנרים צעירים. בשנותיה הראשונות התקיימה התחרות בעיר פולקסטון בחוף הדרומי של אנגליה. מאז שנת 1998 התחרות מקיימת אחת לשנתיים בערים שונות ברחבי העולם. בין הזוכים בתחרות, יוליה פישר, טסמין ליטל וניקולאי זניידר, אשר המשיכו ובנו קריירה בינלאומית משמעותית.
התחרות
התחרות היא חלק מן האיחוד האירופי לתחרויות מוזיקה לנוער תחרות מנוחין מתקיימת אחת לשנתיים, בערים שונות בתמיכת נותני חסות מקומיים. התחרויות האחרונות הוזרמו בשידור חי באינטרנט. התחרות פתוחה לכנרים מכל מדינות העולם עד גיל 22. המתחרים נבחרים מראש על יסוד הקלטת וידאו ומתחרים בשלושה סיבובים במהלך התחרות. קיים רפרטואר חובה שנבחר על ידי מארגני התחרות. עם זאת, למתחרים בשלב חצי הגמר ניתנת הבחירה לנגן יצירה לכינור המבטאת את כישרונם. בסיבוב הראשון, לכל מתחרה ניתן גם מאמר מוזיקלי בן ארבע עד שמונה תיבות עליהן עליו לאלתר במשך שלוש דקות.
בשנים האחרונות הרפרטואר הנדרש והופעות הגאלה כללו יצירות חדשות שהולחנו במיוחד לתחרות או יצירות הקשורות למדינה המארחת. בתחרות שהתקיימה באוסלו בשנת 2010, הוחלפו יצירות החובה של פגניני ביצירות של הכנר והמלחין הנורווגי אולה בול לציון 200 שנה ליום הולדתו. בתחרות שנערכה בשנת 2008 בקארדיף, נערכה בכורה עולמית ליצירה "אלגיה למלך ארתור" של המלחין הוולשי מרווין ברץ'. התחרות שנערכה בשנת 2014 באוסטין, טקסס, כללה שתי בכורות עולמיות של יצירות שנושאן הוא מדינת טקסס: "סוזי שחורת העין" של דונלד גרנתם ויצירתו של דן ולצ'ר "הקאובוי והעכסן".
בקטגוריית הבוגרים מוענקים פרסי כסף לארבעת המקומות הראשונים ואילו בקטגוריית הצעירים (מתחת לגיל 16) מוענקים פרסי כסף לחמשת המקומות הראשונים. בתחרות מוענקים מספר פרסי כסף נוספים, בהם: פרס באך על הביצוע הטוב ביותר של יצירות הכינור של יוהאן סבסטיאן באך. זהו פרס שנתרם לזכרו של רוברט מאסטרס, המנהל המייסד של בית הספר על שם יהודי מנוחין. זוכה הפרס הראשון בקטגוריית הבוגרים זוכה גם להשאלה לשנה של כינור סטרדיוואריוס מ"תור הזהב". זוכה הפרס הראשון בקטגוריית הצעירים מקבל השאלה לשנה של "כינור איטלקי ישן ונאה". התחרות נוסדה על ידי יהודי מנוחין ורוברט מאסטרס, אשר סייעו להקמת בית הספר על שם יהודי מנוחין. התחרות התקיימה לראשונה בשנת 1983 בפולקסטון שבחוף הדרומי של אנגליה והמשיכה להתקיים בעיר במשך 15 השנים הראשונות שלה כאשר במהלכה מנוחין עצמוערך כיתות אמן למתחרים. בשנת 1998 התקיימה התחרות לראשונה בבולון-סור-מר בצד הצרפתי של תעלת למאנש ובשנת 2000 שבה התחרות לפולקסטון. בפתיחת התחרות הראשונה אמר יהודה מנוחין:
"נגני הכינור הצעירים והמחוננים שלנו יהיו שגרירי רצון טוב, כיוון שהם באים בלב נקי והמוזיקה בנשמתם. באותם אנשים צעירים אנו משקיעים את עתידנו.
לאחר מותו של מנוחין, הפסנתרן גורדון באק, שהיה נגן הליווי של התחרות מאז הקמתה, נטל לידיו את הניהול האמנותי של התחרות, והרחיב את התוכנית למתכונת פסטיבל בו מתקיימת תחרות לצד קונצרטים, כיתות אמן ואירועים חינוכיים וקהילתיים. התחרות גם החלה בערים שונות בעולם בכל פעם. בשנים 2002 - 2014 התקיימה התחרות ב:
ארגון
תחרות יהודי מנוחין ממומנת על ידי ארגון הצדקה קרן תחרות מנוחין, הרשומה בבריטניה. נשיא הקרן הוא הכנר והמנצח היפני ג'וג'י האטורי. הקרן מקיימת קשר הדוק עם משפחת מנוחין. בתו של יהודי מנוחין, זמירה מנוחין-בנטאל, היא פטרונית הקרן לכל חייה ונכדו, אהרון מנוחין, משמש כאחד הנאמנים בקרן.
המנהל האמנותי של התחרות הוא הפסנתרן גורדון בלק.
פרח (שיר)
פרח הוא שיר שנכתב על ידי צרויה להב על רקע הפיגוע בראס בורקה בשנת 1985. את השיר הלחין יהודה פוליקר וביצע גידי גוב, ולימים בוצע גם על ידי יהודה פוליקר.
התקבלות השיר
האלבום הצליח מאוד ונמכרו ממנו עותקים רבים בצאתו לאור. הצלחתו הגדולה של השיר והעובדה שהושמע ברדיו פעמים רבות גרמו לביקורת שלילית על הסאונד של השיר והפקתו, שנחשבו בעיני הרבה אנשים ניסיון כושל להפוך את גוב לזמר רוקיסט וכעוס.
ביצועים מיוחדים
יהודה פוליקר (מלחין השיר) הקליט בשנת 1990 את השיר 'פרח' מחדש בביצוע אישי שלו. ביצוע זה התפרסם באלבומו "פחות אבל כואב". האלבום זכה להצלחה אדירה ונמכר ב-140,000 עותקים.
באנדה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אסינייאט
אסינייאט (Assignat) הוא מכשיר מוניטרי בו נעשה שימוש בזמן המהפכה הצרפתית ומלחמותיה.
האסינייאטים היו שטרות עשויים מנייר שהונפקו על ידי האספה הלאומית בשנים 1789–1796. הם הונפקו על רקע פשיטת הרגל של הממשלה הצרפתית ב-1790 ולאחר החרמת רכוש הכנסייה. הממשלה חשבה שבעיותיה הפיננסיות ייפתרו על ידי הנפקת שטרות המייצגים את ערך הרכוש שהוחרם, שכלל בעיקר את אדמות הכנסייה. השימוש באסינייאטים היה מוצלח בתחילה והם שימשו כדי לפרוע חלק משמעותי מהחוב הציבורי, מאחר שכובדו על ידי נושים מקומיים ובינלאומיים כאחד.
הכוונה הראשונית הייתה שהאסינייאטים ישמשו כאיגרות חוב המגובות על ידי הרכוש המוחרם ונושאות ריבית של 5%. הממשלה הייתה אמורה להשמיד את האסינייאטים ברגע שהם חזרו לקופת האוצר. אולם, המחסור בכסף עודד את האספה לשנות את אופן השימוש בשטרות. באפריל 1790 הריבית הורדה ל-3% ולאחר מכן בוטלה לחלוטין. בנוסף, האסינייאטים לא הושמדו ובמקום זאת הוחזרו לסירקולציה לאחר שהגיעו לאוצר המדינה. כך הם הפכו באופן מעשי להילך חוקי ולכסף פיאט בסירקולציה. צעדים אלה זכו לביקורת ואף זירזו את פרישתו של ז'אק נקר.
אי נקיטת אמצעי זהירות מספקים והנפקת יתר, לצד חוסר אמון ציבורי בערך של האסינייאטים, גרמו לירידת ערכם. הממשלה המשיכה להדפיס אסינייאטים בכמויות גדולות. פריצת המלחמות הגבירה את הלחץ על הכלכלה וגרמה להחרפה של האינפלציה. כתוצאה מכך האסינייאטים איבדו 60% מערכם בשנים 1793-1790. האספה הלאומית ניסתה ללא הצלחה לקבע את שער החליפין בין האסינייאטים למטבעות אחרים, אך הערך של האסינייאטים המשיך לרדת. היפר-אינפלציה גרמה למחסור במזון ולאי-שקט ברפובליקה, והאספה ניסתה לפתור זאת על ידי קביעת מחירי מקסימום למוצרים שונים ב-1793, אך צעד זה הוביל לכך שחקלאים נמנעו מלהביא את מוצריהם לשוק בערים ורק החריף את אי-השקט.
ב-1795, כשעלה הדירקטורט לשלטון, בוטלו מחירי המקסימום למוצרי המזון, האינפלציה נמשכה וכמוה נמשכו המהומות. ב-1796 הערך הנומינלי של האסינייאטים הגיע ל-45 מיליארד ליברה בעוד שערך הקרקעות שהוחרמו מהכנסייה היה 2–3 מיליארד ליברה, כך שהאסינייאטים הפכו לכמעט חסרי ערך. האסינייאטים נשרפו באופן סימבולי בכיכר ונדום והדירקטורט הנפיק במקומם את ה"מנדטים", מטבע בצורת שטרי בעלות על קרקעות. כמו האסינייאטים גם המנדטים כשלו וערכם ירד כה מהר שאחרי כשנה הם הפכו לחסרי ערך.
ב-1803 נבלמה האינפלציה על ידי נפוליאון שהכניס לשימוש את מטבע הפרנק, שהיה מגובה בזהב.
ההתקפה על חברי הקונגרס בווירג'יניה 2017
ההתקפה על חברי הקונגרס בווירג'יניה התרחשה ב-14 ביוני 2017. תוקף יחיד, תומך המפלגה הדמוקרטית, פתח באש בשעת בוקר לעבר מספר חברי הקונגרס של ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית, שערכו אימון בייסבול בעיר אלכסנדריה שבמדינת וירג'יניה, ליד וושינגטון די. סי..
חברי הקונגרס התאמנו במקום לקראת משחק הבייסבול השנתי של הקונגרס למען צדקה, שהיה צפוי להיערך למחרת. ג'יימס תומאס הודג'קינסון מבלוויל, אילינוי, פתח באש לעברם. במשך עשר דקות נערך קרב יריות בין הודג'קינסון לבין שוטרי משטרת הקפיטול שהוקצו להגן על סקאליס ונמצאו במקום ושוטרי משטרת וירג'יניה שהוזעקו לשם. השוטרים הצליחו לפגוע בהודג'קינסון, שמת מאוחר יותר מפצעיו בבית החולים האוניברסיטאי ע"ש ג'ורג' וושינגטון.
ארבעה אנשים נפגעו מיריות התוקף: מצליף הסיעה הרפובליקנית חבר הקונגרס סטיב סקליס מלואיזיאנה, עוזר פרלמנטרי, לוביסט עבור חברת המזון "טייסון פודס", ואחד משוטרי משטרת הקפיטול שהוקצו להגן על סקליס. ככל הנראה נוכחות שוטרי משטרת הקפיטול במקום מנעה פגיעות קשות יותר. סקליס, שנפצע פצעים חמורים באגן, הועבר במסוק למרכז הרפואי מדסטאר בוושינגטון. יתר הפצועים נפצעו קל יותר. סקליס עבר מספר ניתוחים ושוחרר מבית החולים ב-26 ביולי. חבר הקונגרס בראד ונסטרופ שהיה הראשון להעניק עזרה רפואית לפצועים עוטר על פועלו במדליית החייל.
חברי הקונגרס שנכחו בעת הירי היו הסנאטורים ג'ף פלייק וראנד פול; וחברי בית הנבחרים רוג'ר ויליאמס, ג'ף דאנקן, בראד ונסטרופ, רודני דייוויס, מו ברוקס, טרנט קלי, צ'אק פליישמן, מייק בישופ, ג'ק ברגמן וג'ו ברטון.
לאחר הפיגוע התברר כי התוקף היה פעיל במטה של הסנאטור הדמוקרטי ברני סנדרס.
אברהם אדולף ברמן
אברהם אדולף ברמן (בפולנית: Adolf Behrmann; 13 ביולי 1876 – אוגוסט 1943) היה צייר יהודי-פולני פעיל בין מלחמות העולם, ידוע בעיקר בזכות ציוריו את חיי העיירה היהודית וכן נופים ודיוקנאות קבוצתיים. הוא בילה את רוב חייו בלודז' ונרצח במהלך חיסול גטו ביאליסטוק בשואה.
קורות חיים
מקום לידתו של ברמן אינו בטוח. הוא נולד בעיירה טוקום ליד מיטאווה, או בריגה (המקורות משתנים), בנם של רוז'ה ומרקוס ברמן, שהגיעו ללודז' זמן מה לפני סוף המאה. [2] אדולף למד אמנות אצל ג'ייקוב קובנבוגן בבית הספר הפרטי לציור שלו בלודז' לפני 1900. הוא המשיך את לימודיו במינכן בשנים 1900–1904, תחילה באופן פרטי, אחר כך באקדמיה לאמנויות, במינכן בהנהלתו של גבריאל פון האקל.
בוגר האקדמיה לאמנויות יפות במינכן. ההצלחה המסחרית הראשונה של ברמן היה מכירת סדרת ציורים ורישומים לאספן אומנויות בלודז' בשנת 1905 שאיפשר לו לנסוע לפריז. הוא גר שם, למד באקדמיה ועבד בחמש השנים הבאות. בין השנים 1924 עד 1927, ברמן נסע לארץ ישראל, מצרים ומאוחר יותר למרוקו. נופיו שמקורם באותה תקופה הפכו לחלק הידוע ביותר ביצירתו. לוח הצבעים של ברמן התבהר באותה תקופה עם הצגת גוונים אימפרסיוניסטים. בשנות השלושים של המאה העשרים שב לפולין ונסע לראשונה לקז'ימייז' דולני. שם הוא יצר את אחת מיצירותיו החשובות ביותר, פנים בית הכנסת בקז'ימייז' דולני.
ברמן היה צייר סצנות מחיי היומיום של יהודי פולין והשתקפותם ברבעים היהודיים. ציורו "הכלה היהודית" משנת 1914 שימש לכריכת הספר "הסיפורים שההורים שלנו מצאו מכאיבים מדי לספר", במקור ספר זיכרונות שנכתב ביידיש שכותרתו "השמדת יהדות ביאליסטוק" מאת רפאל ראז'נר והנרי לב.
רבים מציוריו של ברמן נהרסו במלחמת העולם השנייה.
כמה מציוריו ניתן למצוא במוזיאון ההיסטורי של קרקוב ובמוזיאון לודז'.
הארי פ. בירד
הארי פלאד בירד האב (באנגלית: Harry Flood Byrd, Sr.; 10 ביוני 1887 — 20 באוקטובר 1966) היה פוליטיקאי ומוציא לאור אמריקאי, סנאטור, מושל וירג'יניה, ומנהיג המפלגה הדמוקרטית בווירג'יניה. הוא תפקד כמנהיג "הקואליציה השמרנית" בסנאט של ארצות הברית, שמנע את מרבית החקיקה הליברלית מ-1937.
ביוגרפיה
בירד החל תחילה כמוציא לאור של העיתון של אביו, "Winchester Star", ב-1903, ובהמשך רכש מספר עיתונים נוספים. בתקופה זו עוצבו עמדותיו הכלכליות, שליוו אותו בהמשך דרכו הפוליטית. ב-1908 הפך לנשיא חברת הכבישים "Valley Turnpike". ב-1915 נבחר לראשונה לסנאט של וירג'יניה.
בירד נחשב דמות משמעותית בתהליך הארגון-מחדש והמודרניזציה שעברה ממשלת וירג'יניה, ומהדמויות הדומיננטיות ביותר במפלגה הדמוקרטית של וירג'יניה במחצית הראשונה של המאה ה-20. ב-1925 נבחר למושל וירג'יניה, וב-1933 נבחר לסנאט האמריקאי, שם כיהן עד 1965. הוא הפעיל בסנאט שיטת קבלנות-קולות יעילה, שהשפיעה מאוד על החקיקה והפוליטיקה בתקופתו; היא כונתה על שמו "Byrd Organization".
בירד נודע גם בשל עמדותיו הפוליטיות הגזעניות, והוא תמך בין השאר בהפרדה גזעית בין שחורים ללבנים. הוא התנגד בתוקף לאינטגרציה גזעית בבתי הספר הציבוריים, ודווקא לאחר פסק דין בראון נגד מועצת החינוך פעל במהירות לסגירתם של מספר מערכות בתי ספר ציבוריים מעורבים בווירג'יניה בשנים 1959-1964 (עד שבית המשפט עצר זאת בסוף שנות ה-60, בטענה שהמהלך מנוגד לחוקת ארצות הברית). בעקבות זאת נמנעו לימודים ממספר רב של תלמידים שחורים במחוזות אחדים בווירג'יניה, והם כונו "הדור האבוד".
בירד היה נשוי לאן דגלאס בוורלי, והיו לו 4 ילדים. הוא מת מסרטן המוח ב-1966, בגיל 79.
ונרה 15
ונרה 15 (ברוסית: Венера-15), היא משימת חלל סובייטית בלתי מאוישת לחקר כוכב הלכת נוגה, כחלק מתוכנית ונרה. ונרה 15 שוגרה ב-2 ביוני 1983 מכן שיגור 200/39 בקוסמודרום בייקונור. מספר ימים אחרי השיגור שוגרה גשושית נובפת ונרה 16. הגשושית נבנתה במשרד לאבוצ'קין.
הגשושית נבנתה בצורת גליל באורך 5 מ' ובקוטר של 0.6 מ'. על הגשושית הותקנו 2 אנטנות של מכ"ם לביצוע מיפוי. בנוסף לכך היו פאנלים סולארים וציוד מדידה נוסף.
במהלך טיסה לכיוון נגה בוצעו מדידות קרינה קוסמית.
ב-10 באוקטובר 1983 הגשושית הגיע לסביבת נגה. מיפוי ראשון נערך ב-16 באוקטובר. אזור המיפוי היה האורך 7000 ק"מ וברוחב של 100 ק"מ. מיפוי יומי נמשך כ-16 דקות במהלכו התקבל כ-100 מגהביט של נתונים. המידע היה מתקבל בהמרכז לתקשורת חלל רחוקה ביבפטוריה. בהמשך הנתונים היו מועברים ליחידות של אקדמיה למדעים של ברית המועצות לעיבוד ויצירת מפות. בסך הכול במהלך פעילות הגשושית נסרקו כ-30% משטח נגה. צוות הכנת המפות קיבל בשנת 1989 פרס ברית המועצות.
בנוסף למיפוי בוצעו מדידות טמפרטורה על פני הכוכב.
הגשושית פעלה עד לינואר 1985.
אבולוציה של לווייתנאים
האבולוציה של הלווייתנאים היא תהליך השינוי הגנטי באוכלוסיית הלווייתנאים שהביא ליצירת מינים חדשים. לפי עדויות פלאונטולוגיות התהליך החל בתת-היבשת ההודית בתחילת תקופת האאוקן לפני 50 מיליון שנה ונמשך על פני תקופה של 15 מיליון שנה לפחות. בראשיתו התפתחו ראשוני הלווייתנאים מאב קדמון המשותף לסדרת מכפילי הפרסה.
הלווייתנאים הם יונקים ימיים השייכים לעל-סדרה לאורסיאתריה וחולקים אב קדמון משותף קרוב יחסית עם סדרת מכפילי פרסה ובמיוחד עם ההיפופוטמים. ללווייתנאים מספר מאפיינים: בהיותם יונקים ימיים, הם עולים לפני המים כדי לנשום אוויר, יש להם חמישה גלילים (עצמות האצבעות) בסנפירים, הם מטפלים בצאצאיהם ולמרות היותם יצורים ימיים הם שומרים על מאפייני שלד רבים מאבותיהם הקדמונים היבשתיים. מחקר שנערך בסוף שנות ה-70 בפקיסטן חשף כמה מאובני מעבר המצביעים על שלבים בהתפתחות של הלווייתנאים והפיכתם מיצורים יבשתיים ליצורים ימיים.
על פי הסברה במחקר, שתי הסדרות המודרניות של הלווייתנאים, לווייתני מזיפות ולווייתני שיניים - נפרדו זו מזו לפני כ-28–33 מיליוני שנה במפץ האבולוציוני השני של הלווייתנאים, לאחר המפץ הראשון שהתרחש עם לווייתנים קדומים. ההסתגלות של איכון הד של בעלי חיים בלווייתני שיניים מבדילה אותם מלווייתנים קדומים. ההתפתחות של מזיפות אצל לווייתני מזיפות התרחשה בהדרגה לאורך התהליך האבולוציוני.
אבולוציה מוקדמת
ההשערה ההיסטורית של אבולוציית הלווייתנאים, שהוצעה לראשונה על ידי ואן ואלן ב-1966, הייתה כי לווייתנים קשורים למזוניכידים, סדרה נכחדת של פרסתנים. השערה זו מתבססת על קווי הדמיון בין השיניים המשולשות יוצאות הדופן של המזוניכידים לאלו של לווייתנים מוקדמים. עם זאת, נתוני פילוגניה מולקולרית מצביעים על כך שלווייתנאים קשורים קשר הדוק למכפילי פרסה ומסווגים לפי גילוי זה בקרבה יתרה להיפופוטמים. עם זאת, האנתרקותריים המוקדמים ביותר, אבותיהם של ההיפופוטמים, אינם מופיעים בתיעוד המאובנים עד לאאוקן התיכון, מיליוני שנים לאחר הופעת משפחת הפקיצטיים, בעוד שהאב הקדמון הראשון של הלוויתן הידוע הופיע במהלך האאוקן הקדום; הבדל זה בהערכת הזמנים מצביע על מועד פיצול של שתי הקבוצות הקדום מתור האאוקן.
לווייתנים קדומים שמרו על מאפיינים מאותו אב קדום להם ולמזוניכידים (כגון השיניים המשולשות) אשר מכפילי פרסה ולווייתנים מודרניים איבדו. אבותיהם הקדומים ביותר של כל היונקים בעלי הפרסה היו ככל הנראה לפחות בחלקם טורפים או אוכלי נבלות, ומכפילי הפרסה ומפריטי פרסה הפכו לאוכלי עשב מאוחר יותר בתהליך האבולוציוני. לווייתנים, לעומת זאת, שמרו על תזונתם הטורפת מכיוון שהטרף היה זמין יותר והם היו זקוקים לערך תזונתי גבוה יותר כדי לחיות כאנדותרמיים ימיים (בעלי דם חם). מזוניכידים הפכו לטורפים מיוחדים, אך ייתכן שמאפיין זה היה בגדר חיסרון אבולוציוני מכיוון שטרף גדול היה נדיר. ייתכן שזו הסיבה שהם 'הוחלפו' על ידי בעלי חיים מותאמים יותר כמו האינודונים ומאוחר יותר על-ידי סדרת הטורפים.
דורודונטידים חיו בסוף האאוקן לפני כ-33.9 עד 41 מיליון שנים, והם הלווייתנאים הימיים הקדומים ביותר הידועים. הם הראשונים שזוהו במחקר כלווייתנים שחיו באופן מלא באוקיינוס. זיהוי זה נתמך על ידי המאובנים שנמצאו במרבצים המעידים על סביבה ימית מלאה, ללא סימנים לזרימה של מים מתוקים.
למרות דמיון אנטומי של הלווייתנאים המודרניים, לדורודונטידים היה חסר 'איבר מלון' המאפשר ללווייתנים בעלי שיניים להשתמש בהד. הנקבים בלסת התחתונה של הדורודונטידים כיסו את כל עומק הלסת התחתונה כמו אצל הלווייתנאים המודרניים. פתח האף ממוקם במעלה החוטם, קרוב יותר למיקום חור הנשיפה אצל לווייתנאים מודרניים. יתר על כן, מבני האוזניים שלהם היו מודרניים מבחינה תפקודית, עם סינוסים מלאי אוויר בין האוזן לגולגולת.
הדורודונטידים היו גדולים כמו סוגי הלווייתנים המודרניים הגדולים יותר, כמו בסילוזאורוס שהגיע לאורכים של עד 15 מטרים; הדורודונטינים היו קטנים יותר, עם סוגים כמו דורודון שהגיעו לאורך של כחמישה מטרים. גודלם של הבזילוזאורידים נובע מההתארכות הקיצונית של החוליות המותניות שלהם. לעומת זאת, לדורודונטינים היה עמוד חוליה קצר יותר אך רב עוצמה ובניגוד לבזילוזאורידים, הם כנראה שחו בדומה ללווייתנאים מודרניים, באמצעות תנודות הזנב. הגפיים הקדמיות של הבזילוזאורים היו כנראה בצורת סנפיר, והגפיים האחוריות החיצוניות היו זעירות ובוודאי לא תרמו ליכולת תנועה. האצבעות שלהם, לעומת זאת, שמרו על המפרקים הניידים של קרוביהם האמבולוצידים. עצמות האגן הקשורות לגפיים האחוריות הללו לא היו מחוברות לעמוד החוליה כפי שהיו בפרוטוצטידים.
אבולוציה של לווייתנאים מודרניים
כל לווייתני המזיפות מסננים את מזונם דרך מסננים, אם כי האמצעים המדויקים שבהם נעשה שימוש במנגנון סינון שונה בין מינים שונים של לווייתנאים. ראשוני הלווייתנאים מסוג מזיפות הופיעו במהלך המיוקן האמצעי. תזונה דרך מסננים מאפשרת לייעל את תהליך ניצול משאבי האנרגיה העצומים, מה שמאפשר את גודל הגוף הגדול בזנים המודרניים.
יש עדויות למרכיב גנטי באבולוציה של לווייתנים חסרי השיניים. זוהו מוטציות מרובות בגנים הקשורים לייצור אמייל בלווייתנאים מודרניים. אלו הן בעיקר מוטציות הכנסה/מחיקה שגורמות לקודונים לעצור התפתחות שיניים בשלב מוקדם. ההשערה היא שהמוטציות הללו התרחשו אצל לווייתנאים שכבר יש להם מבני שיניים ראשוניים, מה שהוביל לפסאודגניזציה של ייצור האמייל. מחקרים עדכניים הצביעו על כך שהתפתחות הברזל ואובדן שיניים עם כיפות אמייל התרחשו שניהם פעם אחת, ושניהם התרחשו בלווייתני המזיפות.
לווייתני שיניים
לווייתני שיניים קדומים, שונים מלווייתני שיניים מודרניים במספר השיניים ובצורת הפנים והלסתות. לדוגמה, לזנים מתקופות האוליגוקן והמיוקן היו שיניים בלסתות העליונות. הבדלים אנטומיים אלו מצביעים על כך שהמינים הקדומים הללו לא היו בהכרח ציידי דיונונים במים עמוקים כמו לוויתן הזרע המודרני, אלא שחלק מהזנים אכלו בעיקר דגים. בניגוד לראשתן גדול-ראש המודרני, רוב לווייתני השיניים הקדומים התפתחו לבעלי יכולת מפותחת לצוד. ללווייתן מלווילי היה ראש קצר ורחב בגודל לרוחב, מה שנתן ללווייתן את היכולת לגרום נזק משמעותי לטרף גדול. מינים כמו אלה ידועים ביחד בתור לווייתני שיניים קטלנים.
לווייתני מקור מורכבים מיותר מ-20 סוגים. סוגים מוקדמים יותר כנראה נטרפו על ידי לווייתני שיניים קטלנים וכרישים גדולים כגון מגלודון. בשנת 2008 התגלו מספר רב של מאובני לווייתנים קדומים מול חופי דרום אפריקה, מה שמאשר ששאר מיני לווייתני המזיפות עשויים להיות רק שריד למגוון גבוה יותר שנכחד מאז. לאחר שחקרו מספר רב של גולגולות מאובנים, חוקרים גילו את היעדר השיניים הלסתיות בכל הלווייתנים הקדומים הדרום אפריקאים, וזו עדות לכך שמנגנון ההאכלה על-ידי יניקה כבר התפתח במספר שושלות לווייתנים קדומים במהלך המיוקן. ללווייתנים קדומים שנכחדו היו גם גולגולות חזקות, מה שמרמז על כך שהחטים שימשו לאינטראקציות בין זכר לזכר.
אבולוציה של השלד
ללווייתנאים מודרניים יש תכונה דומה של לווייתנאים קדומים: גפיים אחוריות פנימיות, כגון עצם הירך וחגורת אגן. תכונה דומה נוספת היא הרכב השיניים, שהכילו בעיקר סידן פוספט הנחוץ לאכילה ולשתייה על ידי בעלי חיים במים, אם כי, בניגוד ללווייתני השיניים המודרניים, הם היו בעלי שיניים הטרודנטיות (צורות בסיסיות שונות של שיניים), בניגוד לשיניים הומודנטיות (צורה בסיסית אחת של שיניים). אף על פי שהם דומים במקצת לזאב, המאובנים של הפקיסטידים הראו שארובות העיניים היו הרבה יותר קרובות לחלק העליון של ראשן מאשר של יונקים יבשתיים אחרים, אך דומים למבנה העיניים אצל הלווייתנאים. המעבר מהיבשה למים הוביל לעיצוב מחדש של הגולגולת והמנגנונים הביולוגים לעיבוד מזון מכיוון שהרגלי האכילה השתנו. האמבולוצטידים החלו לפתח גם חוטמים ארוכים, מה שרואים אצל הלווייתנאים המודרניים. הגפיים שלהם וצורת תנועתם המשוערת במים היו דומים לאלו של הלוטרות.