cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סטלה מקרטני
קריירה
ב-2001 פתחה מקרטני בית אופנה עצמאי הנושא את שמה, בבעלות משותפת עם קבוצת גוצ'י (נכון ל-2014). היא הפעילה 17 חנויות והקולקציות שלה מופצות בצורה סיטונאית ביותר מ-50 ארצות. ב-2007 השיקה בושם וסדרת קרמים אורגנית. ב-2010 מקרטני החלה לייצר הלבשה תחתונה ושנים לאחר מכן קוקלציות לבגדי ילדים. בסוף 2016 החלה לעצב בגדי גברים תחת שמה.
מקרטני עיצבה פריטי לבוש עבור מפורסמים רבים. העיצוב הידוע שבהם הוא שמלת הכלה של מדונה לחתונתה עם גאי ריצ'י.
אופנה בת קיימא
כצמחונית, התומכת בהגנה על זכויות בעלי חיים ובעיקר בארגון הגדול PETA, מקרטני לא משתמשת בעור, פרווה או נוצות בעיצוביה, אך משתמשת במשי וצמר בני קיימא.
בשנת 2010 היא הפסיקה להשתמש ב- PVC ובשנת 2012 פיתחה חלופה אורגנית לאצטט במסגרות משקפי הראייה בעיצובה. היא הציגה באותה שנה פוליאסטר ממוחזר ובשנת 2017 הקימה שותפות עם Parley for the Oceans, שהשיקו נעליים וביגוד ספורט תוך שימוש בחוטים עשויים מפלסטיק שנאסף מהאוקיינוסים. מקרטני משתמשת בקשמיר ממוחזר בלבד.
שיתופי פעולה בולטים
בספטמבר 2004 השיקה קו משותף עם אדידס, "אדידס מאת סטלה מקרטני", המכיל בגדי ספורט לנשים. השותפות המצליחה חזרה במשך 20 עונות, נכון ל-2014. בספטמבר 2010 מונתה מקרטני בידי אדידס למנהלת הקריאטיבית של הקבוצה האולימפית של בריטניה לאולימפיאדת 2012.
ב-2005 עיצבה מבחר בגדים ואביזרים עבור H&M, כדי לעורר מודעות ציבורית למותג שלה. הקו הופיע בחנויות בנובמבר של אותה השנה ואזל כמעט כולו ביום הופעתו.
ב-2007 יצרה מהדורה מוגבלת של 42 פריטים, שנמכרו ב-100 סניפים של רשת טארגט אוסטרליה. ב-2010 עיצבה קולקציית ילדים עבור גאפ וכן שיתפה פעולה עם חברת וולט דיסני ועיצבה מהדורה מוגבלת של תכשיטים בהשראת הסרט אליס בארץ הפלאות.
בשנת 2020, עיצבה בגדים עבור טיילור סוויפט, שהופיעו באלבומה התשיעי, Evermore.
חיים אישיים
נכון ל-2014, מקרטני נשואה למוציא לאור אלסדייר וויליס ולזוג ארבעה ילדים.
אוסקר אמבון
אוסקר אמבון (נולד ב-1 בספטמבר 1947) הוא רופא ישראלי, פרופסור לרפואה שכיהן כמנהל בית החולים רבקה זיו בצפת.
ביוגרפיה
אמבון נולד בארגנטינה. למד רפואה באוניברסיטת בואנוס איירס ועלה לישראל בשנת 1973. התמחה באורולוגיה בבית החולים מאיר בכפר סבא במקביל ללימודי המשך באוניברסיטת תל אביב וקיבל תואר מומחה ב-1982. כמו כן יצא להשתלמות באורולוגיה בלונדון (1988). מ-1982 היה רופא בכיר במחלקה לאורולוגיה בבית החולים רבקה זיו, היה סגן ראש המחלקה ובהמשך מנהל היחידה לאורולוגיה פולשנית, עד 1993. בשנים 1987–1988 שימש כסגן מנהל בית החולים ובין השנים 1993–2014 כיהן כמנהלו. סמוך לעזיבתו את בית החולים זיו עבר לנהל את בית החולים לה פאז בגינאה המשוונית.
אמבון הוא פרופסור חבר אמריטוס של הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בר-אילן וכיום פרופסור חבר במכללה אקדמית צפת, ראש התכנית לתואר שני בניהול מערכות בריאות.
אמבון חבר האיגוד האורולוגי הישראלי וחבר הוועדה להכרה, ביקורת ואבטחת איכות במועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית בישראל. הרצה במספר קורסים לרופאים ואחיות בבית החולים זיו ובמכללת צפת. זכה במספר מלגות מחקר והיה חתן הפרס על שם חנוך מילוויצקי (1988). היה שותף בכתיבת 36 מאמרים מדעיים.
בשנים 1990–1991 למד לתואר מוסמך במינהל ציבורי באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית. כמו כן היה עמית בתוכנית החינוכית של המזרח התיכון במכון למדיניות חברתית וכלכלית של המזרח התיכון שליד בית הספר למינהל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד.
חיים אישים
אמבון נשוי לד"ר רבקה אמבון ואב לשלושה ילדים. אחד מהם הוא איש ההנפשה והקריאייטיב נדב אמבון.
דלברט מאן
דלברט מאן (אנגלית: Delbert Mann; 30 בינואר 1920 - 11 בנובמבר 2007) היה במאי קולנוע וטלוויזיה אמריקני, זוכה פרס האוסקר על הסרט "מרטי".
חייו
דלברט מרטין מאן ג'וניור נולד בעיר לורנס שבקנזס. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה על שם קורנליוס ואנדרביט שבנאשוויל, טנסי. הוא נישא לאן קרוליין מאן בשנת 1941, נישואין אשר החזיקו מעמד עד למותה של אן קרוליין, 60 שנה אחר כך (2001). בתום לימודיו התגייס לחיל האוויר האמריקני ושימש כטייס בעת מלחמת העולם השנייה. לאחר מכן למד בחוג הדרמה של אוניברסיטת ייל ובסיום לימודיו עבד כבמאי תיאטרון בדרום קרוליינה.
בסיוע חבר קרוב, שעבד כמפיק ב- NBC, נכנס לעולם הטלוויזיה, כשהוא עובר להתגורר בניו יורק (1941). כך ביים מאן שורה של פרקים של סדרות טלוויזיה במהלך שנות החמישים, בהן "Goodyear Television Playhouse", שם כיכב וולטר מתאו בראשית דרכו. בשנת 1953 ביים מאן סרט טלוויזיה ראשון, בשם "מרטי", אותו גילם רוד סטייגר. מאן, שהחליט שלסרט יש פוטנציאל קולנועי החל לביים את סרט הקולנוע "מרטי", אף על פי שלא היה לו ניסיון קודם בבימוי סרטי קולנוע. את מרטי נבחר לגלם ארנסט בורגניין. העברתו של הסרט לקולנוע הוכיחה את עצמה כנכונה, לאחר שהסרט היה להצלחה קופתית גדולה וזכה בארבעה פרסי אוסקר, כולל לסרט הטוב ביותר, וכמו כן לדלברט מאן על הבימוי. השניים שיתפו פעולה גם ב-1979 בסרט "במערב אין כל חדש".
לאחר מכן עברו עוד שנתיים של עשייה טלוויזיונית בטרם שב לביים סרטי קולנוע. גם סרטיו הבאים עסקו בנושאים רומנטיים, כמו "מסיבת הרווק", "תשוקה בצל האילנות", בו כיכבו סופיה לורן ואנטוני פרקינס. ב-1958 ביים את סרטו הקלאסי "שולחנות נפרדים", בו כיכבו דברה קר וריטה הייוורת', ואשר גרף 7 מועמדויות לפרס האוסקר, כולל לשחקן הראשי - דייוויד ניבן. ב-1960 ביים את הסרט "האופל שבמעלה המדרגות" בהשתתפותם של רוברט פרסטון, דורותי מקגוויר ושירלי נייט. שנה לאחר מכן, ביים את הקומדיה הרומנטית "אהובי חזור אלי", בו כיכבו רוק הדסון, דוריס דיי וטוני רנדל. ב-1962 ביים עם דיי וקרי גרנט את הסרט "מגע של מינק". הוא ביים דרמת מלחמה שעסקה בלחימה על האי איוו ג'ימה במסגרת מלחמת העולם השנייה. החל מסוף שנות השישים מאן ביים כמעט אך ורק סרטי טלוויזיה, שהביאו לו שלוש מועמדויות לפרס אמי. בין השנים 1967 - 1971 כיהן כנשיא איגוד הבמאים האמריקני.
FindFace
FindFace היא טכנולוגיית זיהוי פנים, שפותחה על ידי חברת NtechLab הרוסית, המתמחה בכלי רשת עצביים מלאכותיים. החברה מספקת קו שירותים למדינה ולמגזרים עסקיים שונים המבוססים על אלגוריתם FindFace. בעבר, הטכנולוגיה שימשה כשירות אינטרנט שעזר למצוא אנשים ברשת החברתית VK באמצעות התמונות שלהם.
טכנולוגיה
בשנת 2015 אלגוריתם NTechLab זכה באתגר MegaFace Benchmark, שאורגן על ידי אוניברסיטת וושינגטון.
במאי 2016 התקבלה חברת NtechLab לבדיקה הרשמית של טכנולוגיית הביומטריה על ידי NIST בקרב שלוש חברות רוסיות. על פי תוצאות הבדיקות, האלגוריתם תפס את המיקום הראשון בדירוג מבחן הספק העולמי של זיהוי פנים.
באביב 2017, אלגוריתם NtechLabs שוב דורג במקום הראשון במבחן ספקי זיהוי הפנים.
בסתיו 2017 זכתה NtechLab בתחרות הטכנולוגיה לזיהוי פנים שאורגנה במשותף על ידי NIST ו-IARPA, בשתי מועמדויות מתוך שלוש ("מהירות זיהוי" ו"דיוק אימות").
בספטמבר 2018, אלגוריתם NtechLab לזיהוי צלליות הולכי רגל זכה בפרס בתחרות לגילוי הולכי רגל ורוכבי אופניים של אמזון ו-SenseTime.
FindFace מעסיקה אלגוריתם רשת עצבי לזיהוי פנים שפותח על ידי N-Tech. מעבדה להתאמת פנים בתצלומים שהועלו על ידי משתמשיה לבין פנים בתמונות שפורסמו ברשת החברתית VK, עם דיוק מדויק של 70 אחוז. מקורות שונים המצביעים על הדיוק הטכנולוגי של מעבדת NTech מ-85.081% ל-99%.
היסטוריה
הטכנולוגיה פורסמה לציבור כשירות אינטרנט המסייע במציאת אנשים ברשת החברתית VK באמצעות תמונותיהם בפברואר 2016.
במאי 2016 מספר המשתמשים בשירות עלה על מיליון איש.
באוגוסט 2016 העביר מייסד שותף ב-NtechLab, ארטיום קוחארנקו את תפקיד ראש החברה למיכאל איוואנוב.
בספטמבר 2018, השירות הפסיק לספק מתקן לחיפוש בפרופילים החברתיים של אנשים, שכן הוא הפך על ידי NtechLab לקו שירותים למגזרים עסקיים שונים והוא משמש את חברות התחבורה ושירותי הביטחון הפדרליים ברוסיה.
מקרי יישום
בשנים 2016–2018 הציגה NtechLab מספר תרחישים לשימוש בטכנולוגיית FindFace, אשר היוו מאוחר יותר את הבסיס למוצרים המסחריים של החברה:
• ביוני 2016 הוצג שירות FindFace בפסטיבל Alfa Future People: אורחי האירוע יכלו להזדהות עם השימוש באפליקציה, ואז להשיג את האפשרות לקבל את תמונותיהם שצולמו במהלך האירוע באמצעות הרשת החברתית שלהם. ההשתתפות בניסוי הייתה מרצון ולא הפרה את סודיותם של מבקרי הפסטיבל.
• בשנת 2017, אלגוריתמים לזיהוי פנים של NtechLab נבנו במערכת מעקב הווידאו בעיר מוסקבה המופעלת על ידי מחלקת טכנולוגיית המידע של עיריית מוסקבה. המערכת עושה שימוש במאגר המידע של משרד הפנים כדי למצוא תכתובות אליו בווידאו. השימוש לכאורה במערכת הוא חיפוש אחר עבריינים ומאבק בטרור.
• בפברואר 2018 נודע כי ישמשו טכנולוגיות NtechLab בטטרסטן. כפי שהוכרז בתחילת 2019, פרויקט פיילוט באלמטיבסק הראה את יעילות הטכנולוגיה בהבטחת ביטחון הציבור.
• באפריל 2018 הוכרז כי אלגוריתם זיהוי הפנים של NtechLab יושם במתחם הקניות והבידור הגדול "לטו" בסנקט פטרבורג. הנהלת לטו אספה מידע לא אישי על המבקרים מבלי לזהותם. הניתוח סייע לקבוע את ההרכב הדמוגרפי של הלקוחות, לזהות ביקורים חוזרים, להעריך את משך הזמן שביקרו המבקרים ולהשוות את התנהגות הלקוחות בחנויות שונות.
• ביולי 2018, יישום ה-NtechLab יושם בפארק שעשועי המים ליבו אקווה-פארקס ביורמלה. לאחר ביקור בפארק, הצליחו לקוחות הפארק לפשט את החיפוש אחר כל התצלומים המכילים את תמונתם.
• אפליקציית FindFace Security שהוטמעה בכמה ערים במהלך מונדיאל 2018 ברוסיה, אפשרה לעצור יותר מ-180 אנשים שנכללו בבסיס הנתונים של עבריינים מבוקשים, חלקם ברשימת המבוקשים הפדרלית.
מפתחים
חברת NtechLab שיצרה את השירות הוקמה בשנת 2015 על ידי בוגר הפקולטה למתמטיקה חישובית וסייברנטיקה של אוניברסיטת מוסקבה, ארטיום קוחארנקו ואיש העסקים אלכסנדר קבקוב.
שימוש שנוי במחלוקת
בשנת 2016, FindFace יצרה מחלוקת מכיוון ששימשה לשם מילול שם של שחקניות פורנוגרפיה וזונות לכאורה. מאמצים אלה אורגנו על ידי משתמשים בלוח תמונות רוסי דבך שטענו כי נשים בתעשיית המין הן "מושחתות ומתעתעות". בנוסף, FindFace אופיינה כצעד מרכזי לקראת שחיקת האנונימיות.
נעים קאסם
השייח' נעים קאסם (בערבית: نعيم قاسم; נולד ב-1953 בדרום לבנון) הוא סגן מזכ"ל חזבאללה מאז שנת 1991.
קאסם הוא חבר מייסד של הארגון בשנת 1982, והוא מחזיק בתואר בכימיה ובלימודי דת. הוא לימד כימיה ברמת קולג' וחיבר עשרות ספרים ומאמרים בנושאים כגון זכויות האזרח, מעמד האישה, מעמד המורה והתלמיד, זכויות הבעל והאישה וחובות ההורים כלפי ילדיהם. בנוסף, חיבר ספר אשר יצא לאור בשנת 2002 תחת הכותרת: "חזבאללה: הסיפור מבפנים". בספר זה שוטח קאסם את תולדות הארגון מתקופת כינונו ועד כתיבת הספר, כמו גם את האידאולוגיה והעקרונות אשר מניעים את הארגון.
קאסם בקי בדת האסלאם ונחשב הפוסק ההלכתי של הארגון.
הממשל האמריקאי הכריז על קאסם כטרוריסט בינלאומי, ואסר על אזרחים ועסקים אמריקאיים לקיים עמו קשרים.
קאסם חיבר 11 ספרים, בהם קיימים אמירות אנטישמיות כנגד ישראל.
יש לו שישה ילדים.
קרולין גליק
קרולין גליק (באנגלית: Caroline Glick; נולדה בדצמבר 1969) היא עיתונאית ופובליציסטית ישראלית-אמריקאית. עמיתה במרכז למדיניות ביטחון בוושינגטון, עורכת בכירה בעיתון ה"ג'רוזלם פוסט", כותבת טור ב"ברייטברט" וב"מקור ראשון", וממקימות אתר הסאטירה הישראלי "לאטמה" ועורכת ראשית בו. חברה בוועד המייעץ של תנועת הביטחוניסטים.
ביוגרפיה
גליק נולדה ביוסטון, טקסס וגדלה בשיקגו, אילינוי שבארצות הברית. בוגרת אוניברסיטת קולומביה במדע המדינה. עלתה לישראל בשנת 1991.
שירות צבאי
גליק התנדבה לשירות בצה"ל ושירתה כקצינה בפרקליטות הצבאית במהלך האינתיפאדה הראשונה. ב-1993 הייתה שותפה לכתיבת ספר באנגלית בהוצאת צה"ל, בשם "ישראל, האינתיפאדה ושלטון החוק". בין השנים 1996-1994 שירתה בלשכת מתאם פעולות הממשלה בשטחים. גליק כיהנה כמרכזת המשא ומתן עם אש"ף בנושאים אזרחיים ובתוך כך הייתה לחברה קבועה בצוות המשא ומתן הישראלי בשנים אלו.
לאחר שחרורה, הצטרפה ללשכת ראש ממשלת ישראל, שם שימשה כעוזרת היועץ המדיני לראש הממשלה, בנימין נתניהו.
פעילות תקשורתית וציבורית
בין השנים 2000-1998 למדה לתואר שני במדיניות ציבורית וביטחון בינלאומי בבית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרוורד. בשנת 2000 חזרה לארץ ושימשה ככתבת בעיתון "מקור ראשון". כמו כן שימשה סגנית עורך ראשי ב"ג'רוזלם פוסט".
בשנת 2003 התלוותה לכוחות המזוינים של ארצות הברית (יחידות חיל רגלים) במהלך הפלישה האמריקנית לעיראק. היא דיווחה על המלחמה מהקו הקדמי עבור הג'רוזלם פוסט, מעריב, שיקגו סאן-טיימס, וערוץ 2. כתבותיה התפרסמו בבוסטון גלוב, בוושינגטון טיימס ובוול סטריט ג'ורנל.
בשנת 2008 הקימה את אתר האינטרנט "לאטמה", המבקר באמצעות סאטירה את התקשורת בישראל. האתר הוקם במימון "המרכז למדיניות ביטחון" מיסודו של פרנק גפני, המקדם אידאולוגיית ימין רדיקלי אנטי-מוסלמית.
בשנת 2014 יצא לאור ספרה "The Israeli Solution: A One-State Plan for Peace in the Middle East." מהדורה עברית של הספר, תחת השם "סיפוח עכשיו", יצאה לאור בתחילת 2015 בתרגומו של אורי רדלר. בספר זה מעלה גליק טיעונים בעד פתרון המדינה האחת לסכסוך הישראלי-פלסטיני.
בתחילת 2019 הצטרפה למפלגת הימין החדש בראשות נפתלי בנט ואיילת שקד ושובצה במקום השישי ברשימה לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת. הרשימה לא עברה את אחוז החסימה ולכן לא נבחרה לכנסת. בחודש ספטמבר של אותה שנה מערכת עיתון ישראל היום הודיעה שגליק תחל לכתוב טור קבוע ב"ישראל השבוע", מוסף האקטואליה בגיליון יום שישי של העיתון. ביוני 2022 פוטרה מ"ישראל היום".
פרסים
גליק היא כלת פרס "עט הזהב" לעיתונות לשנת 2003, מטעם ארגון האמריקאים והקנדים בישראל, וכלת הפרס לעיתונות ע"ש בן הכט לשנת 2005, מטעם ארגון ציוני אמריקה. בשנת 2005 זכתה גליק בפרס הישראלי לביקורת התקשורת ע"ש אברמוביץ' של "האגודה לזכות הציבור לדעת" . קיבלה את פרס "שומר ציון" מטעם אוניברסיטת בר-אילן בשנת 2009.
בשנת 2016 זכתה בפרס מוסקוביץ' לציונות.
חיים פרטיים
נשואה לשמעון ואם לשני בנים. מתגוררת באפרת.
סימפוניה מס' 53 (L'Impériale) של היידן
הסימפוניה מס' 53 ברה מז'ור "האימפריאלית" של יוזף היידן נכתבה בין השנים 1775 ל-1777 וממוספרת כ-53 בכרך הראשון ברשימת היצירות של היידן על פי הובוקן (Hob. I\53). היא מן הסימפוניות הראשונות שנכתבו אחרי הסימפוניות שכמשוער הושפעו מתנועת "הסער והפרץ" ואופיה קליל ופשוט יותר מהן.
רקע
הסימפוניה מס' 53 נכתבה באמצע תקופת שירותו הממושכת של היידן בחצר הנסיך אסטרהאזיאך זמן חיבורה אינו ידוע במדויק. גרסתה הראשונה מתוארכת לשנים 1775–1777. עד לזמן זה הספיק לחבר עשרות סימפוניות על פי דרישת הנסיך אבל אז החל אסטרהאזי לדרוש מהיידן להתמקד בכתיבת אופרות. ייתכן שדרישה זו נבעה, בין השאר, מהיותן של הסימפוניות האחרונות של היידן, אלו המשויכות אל "הסער והפרץ", "כבדות" ומורכבות מדי בשביל אירועי החצר להם נועדו. הסימפוניות שהיידן כתב בהמשך היו על כן קלילות ובעלות מבנה תמטי פשוט יותר. דבר זה לא מנע מהסימפוניה הזו להיות אחת המוצלחות והפופולריות של היידן באותה עת, כאשר עותקים שלה נמכרו בכל אירופה.
הרכב ופרקים
הסימפוניה כתובה להרכב תזמורתי תקני המונה חליל, שני אבובים, שני בסונים, שתי קרנות, טימפני וכלי קשת. מבנה הפרקים וסדרם תואמים למבנה הטיפוסי של סימפוניות מן התקופה המאוחרת של היידן. פרקי הסימפוניה הם:
הפרק הראשון נפתח במבוא איטי ולאחריו חלק מהיר הכתוב כרגיל בצורת סונטה, נמרץ ועשיר באפקטים הרמוניים וריתמיים, האופייניים מאוד לסגנונו הבוגר של היידן.
הפרק השני הוא בצורת ווריאציות כפולות. הנושא לווריאציות הוא קליט ביותר, והפך במהרה לאחת המנגינות הפופולריות של היידן באותו הזמן.
המינואט של הסימפוניה הזו הוא נמרץ ועשיר, ומתחלף בטריו בעל אופי נינוח יותר עם סולו לחליל.
פרק הפינאלה של הסימפוניה קיים בשלוש גרסאות לפחות, כאשר ייתכן שאף אחת מהן אינה מקורית לחלוטין. הגרסה הראשונה, שכותרתה "אלגרטו" היא הגרסה הנחשבת למקורית. היא נכתבה יחד עם הסימפוניה עצמה והוכנה לדפוס על פי כתב היד של התפקידים שנמצאו בארכיב באסטרהאזי. ישנה אפשרות שגרסה זו נכתבה על ידי אחד מתלמידיו של היידן ובפיקוחו. תתכנה שתי סיבות לחיבור הגרסה השנייה; היידן לא היה מרוצה מהגרסה הקודמת, והחליט להחליפה בפתיחה של אופרה אלמונית שנוגנה אז בחצר של אסטרהאזי (לא ידוע אם האופרה עצמה היא של היידן) משנת 1777. לגרסה זו הכותרת "פרסטו". יכול להיות שהיידן השתמש במוזיקה זו משום שהאופרה האמורה הייתה אז פופולרית מאוד בחצר. לגרסה זו לא נמצאו תפקידי החליל והטימפני, והם הושלמו אחר כך. הגרסאות השלישית והרביעית של הפרק הרביעי הופיעו בהוצאות שונות באירופה, וידוע בבטחה כי אינן של היידן.
לודוויג פון רויטר
לודוויג פון רויטר (בגרמנית: Ludwig von Reuter; 9 בפברואר 1869 – 18 בדצמבר 1943) היה אדמירל גרמני במלחמת העולם הראשונה, אשר פיקד על צי הים הפתוח הגרמני בעת היותו במשמורת בסקפה פלו בסוף המלחמה. ב-21 ביוני 1919 הוא פקד על הטבעת האוניות, כדי למנוע את נפילתן לידי הבריטים.
קריירה מוקדמת
פון רויטר נולד ב-9 בפברואר 1863 בגובן (Guben), למשפחת אנשי צבא פרוסית. בשנת 1870 נהרג אביו במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1885 הוא הצטרף בעידוד אמו לצי הגרמני הקיסרי.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא שירת כמפקד סיירת המערכה "דרפלינגר" (SMS Derfflinger), עליה פיקד גם במהלך קרב שרטון דוגר. בספטמבר 1915 הועלה לדרגת קומודורה וקיבל את הפיקוד על פלגת סיור הכוללת חמש סיירות קלות, שהשתתפו בפיקודו בקרב יוטלנד. הוא קודם לדרגת קונטר-אדמירל, ובקרב הלגולנד השני פיקד על שתי אוניות המערכה "קייזר" (SMS Kaiser) ו"קייזרין" (SMS Kaiserin).
סקפה פלו
לאחר שביתת הנשק שסיימה את מלחמת העולם הראשונה, נצטווה פון רויטר ליטול את הפיקוד על הצי הנתון במשמורת בבסיס הימי הבריטי בסקפה פלו עד שיוחלט בורסאי על גורל האוניות. אדמירל פרנץ פון היפר, המפקד הראשי של צי הים הפתוח, סירב להוביל בעצמו את אוניותיו למעצר.
משהתקרבה שעת החתימה של הנציגים הגרמנים על הסכם ורסאי, העריך רויטר שאוניותיו יועברו לבנות הברית המנצחות. כדי למנוע זאת, פקד על כל 74 האוניות להטביע עצמן, כשהוא מעביר את הפקודה באמצעות דגל איתות יוצא דופן שהוסכם עליו מבעוד מועד. בתוך חמש שעות טבעו במימי המעגן בסקפה פלו 10 אוניות מערכה, 5 סיירות קרב, 4 סיירות קלות ו-32 ספינות טורפדו. אוניית המערכה "באדן" (SMS Baden), ארבע הסיירות הקלות "אמדן" (SMS Emden), "נירנברג" (SMS Nürnberg), "פרנקפורט" (SMS Frankfurt) ו"ברמזה" (SMS Bremse) ועוד 14 ספינות טורפדו הועלו על החוף, אך הבריטים מיהרו להגיע אליהן ולגררן למים רדודים. רק ארבע ספינות טורפדו נותרו שלמות. תשעה אנשי צוות גרמנים נהרגו, מהם שטבעו ואחרים נורו למוות כשניסו לחמוק בסירות ההצלה. היו אלה החללים הגרמנים האחרונים של מלחמת העולם הראשונה.
פון רויטר ועימו עוד 1,773 קצינים ומלחים נתפסו ונשבו על ידי הבריטים. בגרמניה ראו בו גיבור מלחמה, שהגן על כבוד הצי.
אחרית חייו
לאחר שחרורו מהשבי פרש מן הצי, ולא מילא עוד כל תפקיד בשירות הציבור.
באוגוסט 1939 הוא הועלה לדרגת אדמירל מלא, וב-18 בדצמבר 1943 נפטר פון רויטר בפוטסדם.
רות רוש, ברונית פרמוי
רות רוש, ברונית פרמוי (באנגלית: Ruth Sylvia Roche, Baroness Fermoy; 2 באוקטובר 1908 - 6 ביולי 1993) הייתה חברתה ואשת סודה של המלכה אליזבת, המלכה האם וסבתה מצד האם של דיאנה, הנסיכה מוויילס. כמו כן היא הייתה אחת הגבירות בהמתנה של המלכה האם.
ביוגרפיה
הקריירה המוזיקלית שלה נפסקה כאשר פגשה את מוריס רוש, ברון פרמוי הרביעי. הם נישאו ב-17 בספטמבר 1931 בכנסיית סנט דווניק בבילדסייד, אברדינשייר. נולדו להם שלושה ילדים, ביניהם פרנסס, שהפכה לאמה של דיאנה, הנסיכה מוויילס.
ליידי פרמוי ניגנה בפסנתר בפומבי מדי פעם אחרי נישואיה, בעיקר עם יוזף קריפס באולם אלברט הול ב-1950, ועם סר ג'ון ברבירולי ותזמורת האלה בקינגס לין ב-1966 היא ייסדה את פסטיבל קינגס לין ב-1951 ונותרה קשורה קשר הדוק לפסטיבל במשך 25 שנה, ואף הצליחה לשכנע את המלכה אליזבת, המלכה האם להיות הפטרון שלה.
בשנת 1956 מינתה המלכה האם את ליידי פרמוי לגבירה נוספת של חדר-השינה. המלכה האם, שהייתה אלמנה בעצמה, העדיפה מינוי אלמנות לביתה, וארבע שנים לאחר מכן אף קידמה את ליידי פרמוי לגבירה של חדר-השינה, משרה שהחזיקה בה במשך 33 השנים הבאות.
ליידי פרמוי האמינה בקדושת הנישואין. בשנת 1969 התגרשו בתה פרנסס וג'ון ספנסר, ויקונט אלתורפ, לאחר שפרנסס עזבה את בעלה לטובת פיטר שאנד קיד. ליידי פרמוי העידה נגד בתה, ובכך איפשרה לוויקונט אלתורפ לקבל משמורת על דיאנה.
המלכה האם והגבירה פרמוי הפכו לאנשי סוד, ורבים הניחו ששתי הנשים תכננו את השידוך בין נכדיהן, צ'ארלס, נסיך ויילס וליידי דיאנה ספנסר. עם זאת, כשנשאלה על כך, העירה ליידי פרמוי: "אתה יכול להגיד את זה אם אתה רוצה - אבל זה פשוט לא יהיה נכון". היא סיפרה גם כי יעצה לנכדתה נגד הנישואין, ואמרה: "יקירתי, את חייבת להבין שחוש ההומור שלהם ואורח החיים שלהם שונים, ואני לא חושבת שזה יתאים לך".
ליידי פרמוי מתה בביתה בכיכר איטון 36, לונדון, ב-6 ביולי 1993, בגיל 84. נמסר כי היא הייתה בקשר עם דיאנה בעת מותה.
משפחתה
ב-17 בספטמבר 1931 התחתנה רות עם מוריס רוש, ברון פרמוי הרביעי, ונולדו להם שלושה ילדים:
אילן יוחסין
סבתא רבתא של ליידי פרמוי, קיטי פורבס, הייתה בתם של הסקוטי תיאודור פורבס וההודית-ארמנית אליזה קווארק. אביה של אליזה, האקוב קוורק או קבורקיאן, היה ארמני. אמה ההודית הייתה ככל הנראה מוסלמית.
נייג'ל שורט
נייג'ל שורט (באנגלית: Nigel Short; נולד ב-1 ביוני 1965, לי (אזור מנצ'סטר בריטניה) הוא שחמטאי אנגלי בדרגת רב אמן. היה אלוף אנגליה בשחמט, התחרה מספר פעמים באליפות העולם בשחמט. בשנת 1993 העפיל להתמודדות נגד גארי קספרוב על תואר אלוף העולם בשחמט.
נכון לפברואר 2020, מדורג במקום השישי באנגליה לפי מד כושר.
אטיין בונו דה קונדיאק
אטיין בונו דה קונדיאק (בצרפתית: Étienne Bonnot de Condillac, : 30 בספטמבר 1715 - 3 באוגוסט 1780) היה פילוסוף ואפיסטמולוג צרפתי שחקר את תחום הפסיכולוגיה והפילוסופיה של הנפש. בחלק מחייו קונדיאק היה אב של המנזר מירו (Mureau).
נייג'ל שורט
ביוגרפיה
נייג'ל שורט גדל באזור מנצ'סטר. הוא התחיל לשחק שחמט בצעירותו. בגיל 10 הוא ניצח את ויקטור קורצ'נוי במהלך משחק סימולטני. בגיל 12 הוא השתתף לראשונה באליפות בריטניה בשחמט, ובגיל 14 זכה בתואר. בשנים 1980–1983 הוא השתתף באליפות העולם לנוער, ובשנת 1983 זכה במקום השני לאחר גארי קספרוב.
בשנת 1984 הוענק לו תואר רב אמן, הוא היה רב אמן הצעיר ביותר באותה עת.
אטיין בונו דה קונדיאק
רקע משפחתי, ילדותו ולימודיו
קונדיאק נולד בגרנובל במשפחה של משפטנים. היה ילד חלש מבחינה פיזית ובעל ראייה לקויה, ולכן התפתחותו האינטלקטואלית הייתה איטית מאוד, עד כדי כך שמספרים כי בגיל 12 עדיין לא ידע לקרוא. ואכן המשפחה החשיבה אותו לבעל פיגור שכלי. חינוכו התחיל רק בשנות העשרה תחת השגחתו של כומר מקומי. אחר כך, בעקבות מות אביו, עבר לגור וללמוד בבית אחיו ז'אן בונו, שנודע כאדון או ה"אבאטה" (אב מנזר) דה מאבלי, בעיר ליון. הצליח במשך הזמן להשלים את החסר ונשלח בהמשך, בדומה לאחיו הגדול ז'אן, ללמוד לימודי כמורה בפריז. למד בסמינר של המנזר סן סולפיס (1733-1740 ובסורבון. הוסמך ככומר בשנת 1740. למרות שלבש גלימת כומר כל חייו, ואף נהפך ל"אבאטה" (ראש מנזר) של מירו (Mureau), קונדיאק לא התחייבויותיו הכנסייתיות היו במידה רבה רשמיות בלבד.
נייג'ל שורט
ביוגרפיה
בשנת 1990 הוא הודח ברבע הגמר של אליפות העולם בשחמט על ידי ג'ונתן ספילמן. ב-1993 הוא העפיל לגמר תוך ניצחון על אנטולי קרפוב ויאן טימן. בעקבות סכסוך עם נשיא פיד"ה שורט וקספרוב פרשו מהארגון, ונערך דו-קרב בין השניים מחוץ למסגרת פיד"ה. נייג'ל שורט הפסיד בדו-קרב וגארי קספרוב המשיך להיות אלוף העולם. באליפות העולם 1995 הוא הודח בחצי הגמר על ידי גטה קמסקי.
אטיין בונו דה קונדיאק
חייו הבוגרים
קונדיאק בילה כמה שנים בפריז כאיש ספרות, תקופה שבה פקד את החוג של דני דידרו. בפריז קישר קונדיאק יחסי ידידות ארוכת ימים גם עם רוסו שעבד זמן מה כמורה במשפחת אחיו הבכור של קונדיאק בליון. הודות לזהירותו הטבעית ולאיפוקו, יחסיו עם פילוסופים שלא הלכו בתלם, לא פגעו בשמו בפני הממסד.
מג רוסוף
מג רוסוף (באנגלית: Meg Rossof; נולדה ב-16 באוקטובר 1956) היא סופרת אמריקאית שמתגוררת בלונדון, בריטניה. ספרה המפורסם ביותר "ככה אני חיה עכשיו" זכה בשלל פרסים, מתוכם בפרס הבריטי Guardian Children's Fiction Prize, בפרס האמריקאי Michael L. Printz Award ובנוסף היה הבסיס לסרט תחת אותה כותרת. ספרה השני "ג'סטין קייס" זכה במדליית קרנגי והוכרז בתור ספר הילדים הטוב ביותר שיצא לאור בבריטניה באותה שנה.
אטיין בונו דה קונדיאק
חייו הבוגרים
פרסומיו באותן השנים הביאו בשנת 1749 לבחירתו לחבר באקדמיה הפרוסית למדעים. בשנת 1758 שלחה אותו החצר המלכותית  לפארמה על מנת לחנך את הדוכס היתום, אז בן 7, נכדו של המלך לואי החמישה-העשר עבד בתפקיד זה במשך עשור, בשנים 1768-1758. בשובו מאיטליה לפריז בשנת 1768, נבחר לאקדמיה הצרפתית. בניגוד לדעה הרווחת שהשתתף רק בישיבה אחת של המוסד, פקד אותו באופן פעיל ותדיר עד שנתיים לפני מותו. אמנם ב-1753 הפסיק לגור בפריז והתיישב באחוזה קטנה הקרויה פלוקס, אותה קנה בסביבות בוז'אנסי. את רוב הזמן הקדיש לחשיבה וכתיבה פילוסופית.
נייג'ל שורט
ביוגרפיה
נייג'ל שורט היה כתב בתחום השחמט וגם מאמן.
נייג'ל שורט באולימפיאדת השחמט
בין השנים 1984 ל-2016 השתתף נייג'ל שורט ב-17 אולימפיאדות שחמט:
מג רוסוף
קורות חיים
מג רוסוף נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס למשפחה יהודית בת ארבע אחיות. בגיל 18 היא למדה באוניברסיטת הרוורד אנגלית ואמנות אסתטית, ואז עברה ללונדון על מנת ללמוד פיסול בבית ספר יוקרתי לאמנות ועיצוב. כשהייתה בת 24 היא חזרה לארצות הברית ועברה לניו יורק לאחר שסיימה את התואר שלה, שם עבדה בתור פרסומאית וכתבת עבור מגזין פיפל ומאוחר יותר עבור ניו יורק טיימס. בזמן עיסוקה היא החלה לעבוד בתור רעיונאית והמשיכה בכך למשך 15 שנים, במהלכן חזרה ללונדון וגרה שם מאז. היא סיפרה שסיבתה להתחיל לכתוב הייתה מות אחותה מסרטן. באותו שבוע שבו ספרה הראשון פורסם, אובחנה בעצמה כחולת סרטן השד. רוסוף ממשיכה במקצועה כסופרת עד היום.
אופי כתיבתה
העמדה של רוסוף לגבי כתיבה קובעת כי מקורה בסופר, אותה מפרטת ומצדיקה באמרה:
היא טענה זאת בעת שיח אינטרנטי, בו הגיבה על תגובה של אקטיביסטית לגבי ספרי ילדים המשווקים למיעוטי המיעוטים. בתגובתה, רוסוף הסבירה כי התכלית של ספר איננה להעביר מסר מסוים מאוד או לקדם שינוי חברתי, אלא להרחיב את דעת הקורא על ידי שימוש בפילוסופיה ונקודת המבט של הסופר.
פרסים
מג רוסוף זכתה בעצמה בתואר חברה באגודה המלכותית לספרות בשנת 2014, יחד עם פרס אסטריד לינדגרן בשנת 2016.
ספרה "ככה אני חיה עכשיו" זכה ב-8 פרסים משנת 2004 עד 2006, מתוכם Guardian Children’s Fiction Prize, ופרס Michael L. Printz, בנוסף לשני פרסים גרמניים שונים: Der Luchs des Jahres ו-Deutscher Jugendliteraturpreis. ספרה "ג'סטין קייס" זכה במדליית קרנגי ועוד 4 פרסים שונים, בנוסף לספרים What I was ו-The Bride’s Farewell שהיו מתמודדי הגמר למדליה בשנים 2008 ו-2011. "תארו לעצמכם שאינני" היה מתמודד הגמר עבור פרס ה-U.S. National Book בשנת 2013.
נינה דוברב
ניקולינה קמנובה דוברבה (בבולגרית: Николина Каменова Добрева; נולדה ב-9 בינואר 1989), המוכרת בשם הבמה נינה דוברב (באנגלית: Nina Dobrev), היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה קנדית ילידת בולגריה. ידועה בעיקר בזכות תפקידיה בסדרה "דגראסי - הדור הבא" בה גילמה את מיה ג'ונס, ובסדרה "יומני הערפד" בה גילמה את אליינה גילברט.
ביוגרפיה
דוברב התקבלה ללימודים באוניברסיטת ריירסון בטורונטו בחוג ללימודי סוציולוגיה, אם כי העיסוק שלה בקריירת משחק מנעה ממנה לסיים את לימודיה.
קריירה
בשנת 2007 שיחקה את בלה בסרט "רסיסים" ובאותה שנה שיחקה בסרט "הרחק ממנה".
בשנת 2008 הופיעה בסרט הטלוויזיה של ערוץ MTV "הקניון האמריקאי" בדמותה של אלי שפרד. בהמשך השנה שיחקה בסרט הרוק המוזיקלי "ריפו! האופרה התורשתית" המבוסס על מחזמר באותו שם.
בשנת 2009, היא שיחקה במותחן האירוטי "קלואי" שביים אטום אגויאן. באותה שנה היא החלה לככב בסדרה "יומני הערפד" של רשת The CW, עד לפרישתה מן הסדרה בתום העונה השישית ב-2015. היא שיחקה תפקיד כפול בתור קתרינה פטרובה (ערפדית), וגם בתור הכפילה שלה - אליינה גילברט. דוברב הגיחה להופעת אורח בפרק האחרון של הסדרה.
בשנת 2011 שיחקה בסרטים "הזירה" ו"השותפה", לצידה של לייטון מיסטר. שיחקה בפרק בסדרת האנימציה הקומית "איש משפחה". בשנת 2012 שיחקה את קנדס בסרט "כמה טוב להיות פרח קיר"; עיבוד קולנועי של הרומן בעל אותו השם מאת הסופר האמריקאי סטיבן צְ'בּוֹסקי.
בשנת 2014 שיחקה בסרט "נראה אותך שוטר". שיחקה גם בפרק בסדרת הספין-אוף של יומני הערפד, "המקוריים".
בשנת 2015 שיחקה בסרט קומדיית האימה "בחורות אחרונות". בשנת 2017 שיחקה בסרט הפעולה "XXX: הילוך גבוה", לצד וין דיזל וסמואל ל. ג'קסון. באותה שנה כיכב בסרט האימה הפסיכולוגי "קו הדממה" בדמותה של מרלו, אודות חמישה סטודנטים לרפואה שעורכים ניסוי מסוכן על מנת לזכות בהצצה לחיים שאחרי המוות.
בשנת 2019 שיחקה בתפקיד מרכזי בסיטקום "אחותי בהפרעה".
בשנת 2021 כיכבה בסרט הקומדיה הרומנטית "מתה לאהוב" של שירות הסטרימינג נטפליקס. בשנת 2022 שיחקה בסרט הרומנטי "עד שתחפץ האהבה" שביים דיי. ג'יי. קארסו ומבוסס על הרומן באותו שם מאת הסופרת האמריקאית פרנסין ריברס.
חיים אישיים
לדוברב יש אזרחות כפולה; אזרחות קנדית ובולגרית מלידה. היא דוברת אנגלית ובולגרית שוטפת, ושולטת בשפה הצרפתית. בזמן הצילומים של "יומני הערפד", דוברב התגוררה באטלנטה, אך עברה ללוס אנג'לס לאחר שעזבה את הסדרה ב-2015. דוברב הייתה בזוגיות עם השחקן הקנדי בנג'מין הולינגסוורת' בין השנים 2006–2009. לאחר מכן, הייתה בזוגיות עם השחקן האמריקאי איאן סומרהולדר בין השנים 2010–2013.
במאי 2020 פרסמה דוברב כי היא נמצאת בזוגיות עם גולש השלג והסקייטבורד האמריקאי שון וייט.
פביפירביר
פביפירביר (באנגלית: Favipiravir), הידוע גם בשם אביגן (T-705, (Avigan, או favilavir היא תרופה אנטי-ויראלית, המפותחת על ידי טויאמה כימיקל (קבוצת Fujifilm ) מיפן עם פעילות כנגד נגיפי RNA רבים. כמו תרופות אנטי-ויראליות ניסויית אחרות (T-1105 ו-T-1106), מדובר בנגזרת של פיראזינקרבוקסמיד. בניסויים שנערכו בחיות פביפירביר גילתה פעילות נגד נגיפי שפעת, קדחת מערב הנילוס, נגיף קדחת צהוב, מחלת הפה והטלפיים כמו גם אחרים flaviviruses, arenaviruses, bunyaviruses ו alphaviruses. הודגמה פעילות נגד enteroviruses ונגיף קדחת השבר. פביאפירוויר הראתה יעילות מוגבלת כנגד נגיף זיקה במחקרים על בעלי חיים, אך הייתה פחות יעילה מאשר כנגד נגיפים אחרים כמו MK-608. התרופה הראתה גם יעילות מסוימת כנגד כלבת, והוא שימש בניסוי בכמה בני אדם שנדבקו בנגיף.
בפברואר 2020 נחקר פביפירביר בסין לטיפול ניסיוני במחלת נגיף קורונה 2019. ב־17 במרץ, גורמים רשמיים בסין שיערו כי התרופה אפקטיבית בטיפול ב- COVID בווהן ובשנג'ן.
מנגנון פעולה
נראה כי מנגנון פעולותיו קשור לעיכוב הסלקטיבי של פולימראז RNA תלוי RNA ויראלי. מחקרים אחרים מראים כי פביפירביר מעורר מוטציות טרנס-רנסיות קטלניות, ומייצר פנוטיפ נגיפי בלתי-נסבל. פביפירביר הוא קדם-תרופה כי הוא מפורק לצורתה הפעילה, favipiravir-ribofuranosyl-5'-אדנוזין (favipiravir-RTP), זמין בשתי נוסחאות טבליית פה או הזרקה תוך ורידית. ההאפקסנטין האנושי גואנין פוספוריבוסילטרנספרז (HGPRT) אמור למלא תפקיד מפתח בתהליך הפעלה זה. פביפירביר אינו מעכב סינתזה של RNA או DNA בתאי יונקים ואינו רעיל עבורם. בשנת 2014 אושרה פביפירביר ביפן לאחסון נגד מגיפות שפעת. עם זאת, לא הוכח כי favipiravir יעיל בתאי דרכי הנשימה הראשוניות של האדם, ומטיל ספק ביעילותו בטיפול בשפעת.
סטטוס אישור
בשנת 2014 אישרה יפן את פביפירביר לטיפול בזנים ויראליים שאינם מגיבים לאנטי-וירוסים הנוכחיים. בטויאמה כימיה קיוו בתחילה שאביגן יהפוך לתרופת שפעת חדשה שיכולה להחליף את טמיפלו. עם זאת, ניסויים בבעלי חיים מראים את הפוטנציאל להשפעות טרטוגניות על עוברים, ואישור הייצור של משרד הבריאות, העבודה והרווחה עוכב מאוד ומצב הייצור מוגבל רק במקרה חירום ביפן.
ניסויים בנגיף אבולה
כמה מחקרים שנעשו מצביעים על כך שפביפירביר עשויה להיות בעלת יעילות כנגד אבולה במדגמים על עכברים. יעילותה כנגד אבולה בבני אדם אינה מוכחת. במהלך התפרצות נגיף האבולה במערב אפריקה ב-2014 דווח כי אחות צרפתית שחלתה באבולה תוך התנדבות ללימודי רופאים ללא גבולות בליבריה התאוששה לאחר שקיבלה מינון של פביפירביר. ניסוי קליני שחקר את השימוש בפביפירביר כנגד מחלת נגיף האבולה, התחיל בגווידו, גינאה, במהלך דצמבר 2014. תוצאות ראשוניות הראו ירידה בשיעור התמותה בקרב חולים עם רמות נמוכות עד בינוניות של נגיף האבולה בדם, אך לא הייתה השפעה על חולים עם רמות גבוהות של הנגיף, קבוצה בסיכון גבוה יותר למוות. המודל הניסיוני ספג ביקורת מסקוט האמר ואחרים על כי השתמשו רק בפקדים היסטוריים. תוצאות הניסוי הקליני הזה הוצגו בפברואר 2016 בכנס השנתי בנושא רטרו-וירוסים וזיהומים אופורטוניסטיים (CROI) על ידי דאודה סיסוקו ופורסם ב-1 במרץ 2016 ב-PLOS Medicine.
מחלת נגיף SARS-CoV-2
בניסוי קטן עם גודל מדגם של 80 נבדקים הייתה לפביפירביר פעולה אנטי-ויראלית חזקה יותר ב- SARS-CoV-2 בהשוואה ללופינביר / ritonavir.
ניסויים בנגיף הקורונה (COVID-19)
במרץ 2020 הציעו גורמים סיניים כי נראה כי פביפירביר יעיל בטיפול ב-COVID-19. ב-6 באפריל פורסם שמדינת ישראל תבצע ניסוי קליני בתרופה ב-80 חולים בבתי החולים הדסה ואיכילוב.
ביוני 2020 הקרן הרוסית להשקעות ישירות שיתפה פעולה עם ChemRar Group בפיתוח חיסון על בסיס תרופה זו בשם אוויפאביר, שהיא גרסה גנרית של תרופה נגד שפעת בשם Avigan (favipiravir), המשמשת ביפן מאז 2014 לטיפול בצורות שפעת חמורות ואף אושרה לשיווק כתרופה ביתית ברוסיה.
מקדש הבאב
מקדש הבאב (פרסית مقام اعلی - "המקום העליון"; ערבית ضريح الباب - "צריח הבאב") הוא מקדש בהאי השוכן במתחם הבהאי על מורדותיו הצפוניים של הכרמל בחיפה, והמכונה לעיתים "כיפת הבהאים", "כיפת הבאב" או "כיפת הזהב". המקדש הוא אחד מסמליה הבולטים של העיר חיפה.
מייסד הדת הבהאית, בהאא אללה, הורה לבנו, עבד אל-בהאא', את המיקום המדויק להקמתו של המקדש, בעת סיור שערכו יחדיו בחיפה ב-1891, שנה לפני מותו של הראשון. עבד אל-בהאא' תכנן את המבנה, וזה הוקם מאוחר יותר על ידי נכדו, שוגי אפנדי. בשנת 2008 הוכרז המקדש, יחד עם מספר אתרים בהאים נוספים בחיפה ובגליל המערבי, כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה
ב-21 במרץ 1909 הונחו שרידיו של הבאב במאוזוליאום בן שישה חדרים, אשר הוקם במקום בו ניצב כיום המקדש. המאוזוליאום נבנה מאבן מקומית, ושכן מעל המושבה הגרמנית. באחד החדרים במבנה הונחו גם שרידיו של עבד אל-בהאא', בנו של הבהאא אללה, בחודש נובמבר 1921, אך הם צפויים להיות מועברים להיכל עבד אל-בהאא לכשזה יבנה. שלושה חדרים נוספים נבנו במבנה בין השנים 1928–1929, וב-23 במאי 1944, מאה שנים לאחר הכרזת הבאב, הוצג דגם של המקדש בגובה של 60 ס"מ.
אדריכל המבנה היה ויליאם מקסוול, בהאי קנדי וחותנו של שוגי אפנדי. הוא הקים את המבנה לפי הנחיותיו הכלליות של שוגי אפנדי, ובכלל זה הנחייתו לשלב יסודות אדריכליים מזרחיים ומערביים, אך האחרון הותיר בידי האדריכל את הפרטים המדויקים. מקסוול נפטר ב-1952 ושוגי אפנדי הנציח את זכרו בשמו של השער הדרומי של המקדש. רוב חומרי הבניין למקדש הבאב הובאו מאיטליה, ולמעשה, 36 עמודים ו-28 קשתות נחצבו ועוצבו שם, והועברו בדרך הים לישראל כשהם מוכנים.
המבנה
המבנה משלב סגנון בנייה מזרחי ומערבי, וניצב בלב הגנים הבהאים. מעליו מטפסות תשע טראסות במעלה ההר המוליכות אל מרכז הכרמל, ומתחתיו מובילות תשע טראסות נוספות אל המושבה הגרמנית.
בקומתו הראשונה ארקאדה רבועה שעמודיה עשויים גרניט ורודה. הארקדה נושאת מעקה מעוטר בפסיפסים בצבעי ברקת ושני, המקיף רחבה רבועה. במרכז הרחבה ניצבת הקומה השנייה והמתומנת של המבנה ומעליה ניצבים שמונה צריחים מחודדים קטנים, המחוברים זה לזה במעקה פלדה מסוגנן. מעליה שוכנת קומה שלישית בצורת גליל בגובה של 11 מטר, שבו קבועים 18 חלונות. מעל לאחרונה קבועה כיפת המבנה המוזהבת. זו עשויה מ-12,000 אריחי זהב מזוגגים בחמישים צורות וגדלים, אשר יוצרו בהולנד. משקלן הכולל של כל הקומות שמעל לארקאדה הוא למעלה מ-1,000 טון. המקדש המואר בלילה, היה לסמלה המוכר ביותר של העיר חיפה.
פנים המבנה מיועד לתפילה ולמדיטציה, ולא נערכים בו טקסים דתיים. נוסח התפילה המיוחדת הנאמרת בעת הביקור במקדש, תלוי על קיר המבנה בערבית ובאנגלית.
סודיום פרבוראט
סודיום פרבוראט הוא תרכובת של נתרן ובור שנוסחתה. התרכובת מתקבלת מתגובה כימית של בוראטים עם מי חמצן או מחומצה בורית עם נתרן פרוקסיד.
קווריאנטיות לטרנספורמציות אפיניות חיוביות
קווריאנטיות לטרנספורמציות אפיניות חיוביות היא תכונה מתמטית המתארת מושגי פתרון של משחקים בצורה קואליציונית ומשחקים בצורה אסטרטגית. התכונה אומרת שאם משחק אחד מתקבל ממשחק אחר על ידי הפעלת טרנספורמציה אפינית חיובית, אז הפתרון של המשחק הראשון שווה לפתרון המשחק השני לאחר הפעלת אותה טרנספורמציה אפינית. קווריאנטיות לטרנספורמציות אפיניות חיוביות מתקיימת עבור הפתרונות של הליבה, ערך שפלי, קבוצות מיקוח, הגרעינון והגרעין במשחקים השיתופיים, ועבור שיווי משקל נאש ושיווי משקל מתואם במשחקים הלא שיתופיים.
טרנספורמציה אפינית חיובית
טרנספורמציה אפינית חיובית של פונקציה כלשהי היא הפונקציה המקיימת עבור מספר \alpha > 0 ומספר ממשי \beta.
קווריאנטיות לטרנספורמציות אפיניות חיוביות (משחק מיקוח)
פתרון f למשחקי מיקוח מקיים את הקווריאנטיות לטרנספורמציות אפיניות: אם לכל משחק מיקוח (S,d), לכל וקטור a \in R^2 כאשר שתי הקואורדינטות של a הן חיוביות, ולכל וקטור b \in R^2 יתקיים הדבר הבא:. באופן זה ניתן לומר כי העיקרון המוצג כאן הוא שילוב עקרונות הקווריאנטיות תחת הזזות והאי-תלות ביחידות המדידה.
במשחק בצורה קואליציונית
עקרון הקווריאנטיות לטרנספורמציות אפיניות חיוביות מופיע כעיקרון שקילות אסטרטגית עבור משחקים בצורה קואליציונית עם תשלומי צד.
פתרון \phi למשחק בצורה קואליציונית עם תשלומי צד מקיים שקילות אסטרטגית אם לכל משחק , לכל a \in R_+, לכל וקטור b \in R^N ולכל שחקן i\in N מתקיים:
במשחק בצורה אסטרטגית
במשחק בצורה אסטרטגית מושגי הפתרונות של שיווי משקל נאש ושיווי המשקל המתואם מקיימים קווריאנטיות לטרנספורמציות אפיניות חיוביות, עבור כל שחקן i במשחק, באופן הדומה לזה שהוצג במשחקי מיקוח ובמשחקים בצורה קואליציונית.
קשר למשפט פון נוימן-מורגנשטרן
משפט פון נוימן-מורגנשטרן קובע באיזה תנאים קיימת לשחקן פונקציית תועלת ליניארית. בנוסף, המשפט קובע כי פונקציית התועלת הליניארית של השחקן נקבעת עד כדי טרנספורמציה אפינית חיובית. לכן, כאשר מביעים את תוצאות המשחק ביחידות תועלת, על הפתרון להיות קווריאנטי תחת שקילות אסטרטגית: אם משנים את יחידות התועלת של שחקן על פי טרנספורמציה אפינית חיובית, הפתרון אמור להשתנות על פי אותה טרנספורמציה אפינית חיובית.
היסטוריה של השואה - השנים שלפני מלחמת העולם השנייה
אירופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה הייתה פצועה, חבולה ומוכה מנקודת מבטן של מדינות ואומות אחדות. במיוחד אזרחים בגרמניה הרגישו מושפלים בשל הסכמי הכניעה - הסכם ורסאי, משום שזה קבע כי גרמניה ובעלות בריתה הן האשמות הבלעדיות במלחמה, והטיל על גרמניה עונשים כבדים. ישנם היסטוריונים הטוענים כי כבר בעקרונות הסכם ורסאי נזרעו זרעי מלחמת העולם השנייה. שמאל|ממוזער|150px|[[אדולף היטלר]] כבר בתקופה זו שלאחר תום מלחמת העולם הראשונה, צצו זרמים לאומניים ימניים, איטליה הפכה לפשיסטית, וגם בגרמניה החלה להתעורר תנועה של משוחררי צבא שלימים תהיה המפלגה הנאצית.
המדיניות הנאצית כלפי היהודים (1939-1933)
בשש השנים הללו הוקמו הכלים והאמצעים לביצוע רצח העם והטיהור האתני על פי האידאולוגיה נאצית והאינטרסים של גרמניה כפי שתוכננו על ידי מנהיגי המפלגה הנאצית. במשך שש השנים הללו גילו מעצמות המערב אזלת יד בכך שלא הגיבו לחימושה של גרמניה כשבראשה דיקטטור. בין השאר, בשנים הללו גיבשו הנאצים בגרמניה חוקים המפלים לרעה את היהודים ומשפילים אותם. סופו של הליך זה, או המשכו, הוא פרוץ מלחמת העולם השנייה בתחילת ספטמבר 1939 במלחמת העולם השנייה נהרגו למעלה מ-60 מיליון בני אדם, כשלמעלה מ-20 מיליון מהם לא היו חמושים. למעלה משבעה מיליון פולנים נרצחו ולמעלה מחמישה מיליון רוסים, סרבים, סלובקים ויוונים נרצחו על ידי הגרמנים. בניגוד לרצח של לא-יהודים אחרים, רצח היהודים היה שיטתי, מכוון מראש ונעשה באופן פרוצדורלי וביורוקרטי. בתקופת השואה נרצחו כשישה מיליון יהודים, וגורשו, הורעבו ונוצלו מיליונים רבים נוספים. קהילות שלמות נספו ולא נותר מהן זֵכֶר. למעלה מ-90% מיהודי פולין, שמנו כשלושה מיליון נפש לפני המלחמה, נספו בגטאות, במחנות הריכוז ובמחנות ההשמדה.
1939
ממוזער|שמאל|270px|זגוגיות חנות מנופצות לאחר [[ליל הבדולח. מאחור ניתן לראות ציור של צלב הקרס]]
מוזיאון הקרב על בריטניה בקנט
מוזיאון הקרב על בריטניה בקנט (באנגלית:  Kent Battle of Britain Museum) הוא מוזיאון הנמצא בסמוך לעיר פוקסטון שבמחוז קנט בדרום-מזרח בריטניה, המוקדש לתצוגת מטוסים וציוד צבאי מימי הקרב על בריטניה בשנת 1940. המוזיאון, הנמצא בבעלות פרטית, ניצב בשטחו של שדה תעופה של חיל האוויר המלכותי, שהיה קיים באותו מקום בעת הקרב. המוזיאון, שנפתח ב-1971, הוא הוותיק במוזיאוני הקרב על בריטניה.
אתר המוזיאון
המוזיאון שוכן בתחומי הכפר הוקינג (Hawkinge), כשני קילומטרים מצפון לעיר פוקסטון שלחוף תעלת למאנש. הוא ניצב על חלק משטחו המקורי של בסיס חיל האוויר המלכותי הוקינג, שהיה שדה תעופה פעיל במהלך הקרב על בריטניה. בתקופה זו הייתה מוצבת בו טייסת אחת של מטוסי קרב, שהשתתפה בהגנת שמי דרום-מזרח אנגליה.
בשל מיקומו היה בסיס הוקינג בין שדות התעופה הבריטיים הקרובים ביותר לשטח צרפת הכבושה על ידי הגרמנים. הבסיס והאזור סביבו היו נתונים להרעשה של תותחים גרמניים ארוכי טווח שירו אל החוף הבריטי מעבר למצר דובר.
שדה התעופה נסגר לאחר המלחמה ובניינים אזרחיים נבנו על פני מרבית שטחו.
המוזיאון
אוסף המוזיאון מוצב בחמישה מבנים, שחלקם שימשו את שדה התעופה הצבאי בימי המלחמה, ובכללם בניין המבצעים שלו וצריף הכוננות להזנקה של הטייסים. האוסף כולל:
בנוסף כלולים באוסף כלי רכב טכניים של חיל האוויר המלכותי, תותחים נ"מ וזרקורים, מנועי מטוסים, מדים ואביזרי טיסה.
נמל התעופה הבין-לאומי בוקרשט אנרי קואנדה
נמל התעופה הבינלאומי בוקרשט אנרי קואנדה (ברומנית: Aeroportul Internaţional Henri Coandă), הוא נמל התעופה הבין־לאומי העמוס ביותר ברומניה.
עד מאי 2004 היה שמו "נמל התעופה הבינלאומי בוקרשט אוטופן". שמו הנוכחי ניתן לו כדי להנציח את אנרי קואנדה - ממציא, פיזיקאי ומהנדס אווירונאוטיקה ממוצא רומני.
היסטוריה
בזמן מלחמת העולם השנייה שדה התעופה אוטופן שימש כבסיס חיל האוויר הנאצי ואחר כך עד שנת 1965 שימש כבסיס לחיל האוויר הרומני כשבו סלול מסלול באורך 1,200 מטרים. בסוף שנות השישים ביקר נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון ברומניה ולכבודו הוקם טרקלין VIP. בשנת 1965 הוארך המסלול הקיים דאז, לאורך של כ-3,500 מטרים. באפריל 1970 שודרג טרמינל הנוסעים ולאחר השיפוץ יכל להכיל עד 1,200,000 נוסעים, במסגרת השיפוצים נבנה מסלול חדש ומקביל לקיים, באורך של כ-3,500 מטרים, שודרגו מסלולי ההסעה ושופרה מערכת התאורה.
בשדה הותקן ILS CAT IIIb.
נמל התעופה אנרי קואנדה כיום, נמצא בשלב השדרוג השלישי, בהשקעה של כ-150 מיליון אירו. בסוף השיפוץ הטרמינל יוכל להכיל יותר מ-4,500 נוסעים לשעה.
טיסות לישראל וממנה
נכון לדצמבר 2018 שבע חברות תעופה מפעילות קווים בין נמל התעופה בן-גוריון לנמל תעופה בוקרשט אנרי קואנדה, אל על מפעילה 11 טיסות שבועיות במטוסי בואינג 737. טארום מפעילה 8 טיסות שבועיות בקו זה עם מטוסי בואינג 737 ואיירבוס A318. ישראייר מפעילה 4 טיסות שבועיות בקו זה. ויז אייר מפעילה 9 טיסות שבועיות בקו זה, בלו אייר שמפעילה 4 טיסות שבועיות בקו זה. בלו בירד איירוויז שמפעילה טיסה שבועית בקו זה. ארקיע מפעילה טיסה שבועית בקו זה.
שירות הביטחון הלאומי (ארמניה)
שירות הביטחון הלאומי של ארמניה (בארמנית: Հայաստանի Հանրապետության Ազգային Անվտավգության ծառայություն) הוא ארגון המודיעין והביטחון העיקרי של הרפובליקה הארמנית.
הוקם ב-2002 כיורש לארגון קודם שהתקיים מ-1991. מטה הארגון שוכן ברחוב נלבאנדיאן 104, ירוואן.
היסטוריה
הארגון הארמני העצמאי הראשון שעסק בביטחון המדינה היה המינהל הממלכתי לביטחון לאומי של ארמניה שנוסד ב-4 בדצמבר 1991 כיורש האגף הארמני של הקג"ב. ב-1995 הארגון שינה את שמו והפך למשרד לביטחון לאומי. ב-8 בנובמבר 1996 המשרד אוגד אל תוך משרד הפנים ונקרא המשרד לביטחון לאומי וענייני פנים.
ב-17 בדצמבר 2002 הארגון נקרא שירות הביטחון הלאומי של ממשלת ארמניה.
סורדס
סורדס (שם מדעי: Sordes; משמעות השם מלטינית: "לכלוך" או "זוהמה") הוא סוג זוחל מעופף מסדרת הפטרוזאורים אשר חי ביורה העליון לפני 155.7 מיליון שנה. במראהו פטרוזאור זה דמה מעט לרמפורינקוס והיה מקורב אליו. הוא נמצאו ב-1971 בקזחסטן. הוא קיבל את שמו עקב הפולקלור המקומי שהתייחס אליו כאל שד או רוח רעה. בעבר השתייך למשפחת הרמפורינקוסיים.
הסורדס היה מהקטנים שבמיני הפטרוזאורים מעולם, עם מוטת כנפיים באורך 0.63 מטרים ורגליים קטנות. היה לו זנב ארוך, כמעט חצי מאורכו וכנפיים קטנות יחסית. היה לו צוואר קצר, גולגולת ארוכה באורך 8 ס"מ ולסת ארוכה עם שיניים קדמיות חדות שפנו החוצה והותאמו לאחיזה ותפיסה של טרף, כמו חסרי חוליות, דגים או דו-חיים. מאחוריהם היו שיניים עדינות בהרבה שאולי שחקו ומחצו את הטרף הלכוד. עקב דגימות דמויי-שיער על גופו ייתכן שהיה בעל דם חם.
פטרוזאור זה נחשב לפרימיטיבי ביחס למיני הפטרודקטיליים המפותחים יותר שהיו בעלי זנב קצר וגוף מגודל שיכל לדאות בקלות.
היצור הקדום עופף ברחבי קזאחסטאן של ימינו וצד בביצות יצורים קטנים.
Life for Rent (שיר)
Life for Rent (בעברית: חיים להשכרה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית דיידו. השיר יצא לאור ב-1 בדצמבר 2003, על ידי חברת התקליטים ברטלסמן מיוזיק גרופ, כסינגל השני מתוך האלבום וכשיר הנושא שלו. השיר הושמע פעמיים בסאונדטרק של סדרת המדע הבדיוני "4400". הווידאו קליפ שביימה סופי מולר מציג את דיידו בכמה חדרים בבית.
השיר הגיע למקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי וזכה להצלחה בינלאומית.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-3 באוקטובר 2009 בערוץ היוטיוב של דיידו. בתחילתו, ניתן לראות את פרצופה של דיידו וכשהמצלמה מתרחקת, ניתן לראותה כשהיא יושבת לבדה בחדר סגור ומסך עם מילותיו של השיר מופיע מאחוריה. לאורכו של הקליפ, מוצגות על המסך סצנות שונות.
מטריות שרבורג
מטריות שרבורג (בצרפתית: Les Parapluies de Cherbourg) הוא סרט מחזמר/אופרה צרפתי בבימויו של ז'אק דמי שיצא בשנת 1964.
כל משפט ומשפט בסרט מולחן ומושר, כמו באופרה. ברוב הסרט הזמרה הוקלטה על ידי זמרים ולא על ידי השחקנים. המוזיקה למחזמר נכתבה על ידי מישל לגרן.
תקציר העלילה
גברת אמרי ובתה ז'נבייב מוכרות מטריות בבוטיק שלהן בשרבורג. ז'נבייב (קתרין דנב) בת ה-17, מתאהבת בגִי (נינו קסטלנובו, בצרפתית: Guy), מכונאי רכב במוסך. גי גר עם הסנדקית שלו אליז החולה ועם המטפלת המסורה שלה מדלן. ז'נבייב וגי מאוהבים מאוד ואף מתחילים לבנות תוכניות לעתיד שבהם כלולים: חתונה, ילדה שתקרא פרנסואז ותחנת דלק פרטית משלהם שתהיה עסק מצליח. בנובמבר 1957 מקבל גי זימון מהצבא לשרת באלג'יריה, שם מתרחשת מלחמה. במרץ 1958 מגלה ז'נבייב, לאחר ביקור אצל רופא, שהיא בהריון מגי. היא מיואשת מכך שלא קיבלה מכתבים חדשים מגי ובעצת אמה היא נישאת לרולן קסאר, סוחר תכשיטים עשיר.
בחג המולד בשנת 1963 עוברת בתחנת הדלק מכונית ובה ז'נבייב עם בתה (שהיא גם בתו של גי). היא נפגשת עם גי ומגלה כי הוא נשוי וכי יש לו ילד. הוא לא מעוניין לדבר עם בתו, פרנסואז, שנותרה במכונית. ניכר כי הוא עדיין אוהב אותה, אך הוא נותר נאמן לבחירתו. כך הם נפרדים. הסרט מסתיים בכך שתוך כדי עזיבתה של ז'נבייב, גי משחק עם בנו, פרנסואה, בשלג.
הסרט זכה בפסטיבל קאן בפרס הסרט הטוב ביותר (פרס דקל הזהב), והיה מועמד לפרס האוסקר בחמש קטגוריות וביניהן הסרט הזר הטוב ביותר והסיפור והתסריט הטוב ביותר.
טייברן
טייברן (באנגלית: Tyburn) היה כפר במחוז מידלסקס, אשר במקום בו עמד ניצבת כיום מארבל ארץ' (קשת השיש) בווסטמינסטר שבלונדון. הכפר נקרא על שם פלג הטייברן שזרם באזור (כיום הנהר זורם מתחת לפני הקרקע).
האתר ידוע כאתר ההוצאה להורג של הסיטי של לונדון משך שנים רבות.
היסטוריה
הכפר מוזכר בספר יום הדין, וככל הנראה עמד במקום בו ממוקם כיום קצהו של רחוב אוקספורד - צומת של שתי דרכים רומיות.
בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-13 הייתה האחוזה בבעלותו של גילברט דה סנדפורד, בנו של ג'ון סנדפורד, הצ'מברלין (שר החצר) של המלכה אלינור מקסטיליה, רעייתו של המלך הנרי השני.
עמודי התלייה
טייברן שימש כאתר תלייה עד המאה ה-18. האסירים הוצאו מכלא ניוגייט שבסיטי, דרך כנסית סנט גיילס שבשדות ורחוב אוקספורד.
אירוע התלייה הראשון המתועד באתר הוא תלייתו של מנהיג העניים הפופולרי ויליאם פיץ אושברן בשנת 1196.
מיקום עץ התלייה נבחר בשל הדרך הראשית שעברה באתר, על מנת לסמל את המשפט האנגלי ואת הציות לחוק בעיר לונדון.
הקורבן הראשון שנתלה על העץ היה ד"ר ג'ון סטורי, נוצרי קתולי אשר סירב להכיר במלכותה של אליזבת הראשונה. לימים ניתלו על העץ גם ג'ון ברדשו, הנרי אירטון ואוליבר קרומוול אשר ניתלו לאחר מותם, במצוות צ'ארלס השני כנקמה על כך שהורו על כריתת ראש אביו, צ'ארלס הראשון.
ההוצאות להורג היו פופולריות ביותר בלונדון, וקהל של אלפים מתושבי העיר נהר לצפות בהם. תושבי הכפר טייברן נהגו להקים בסמוך לעץ התלייה מושבי עץ ולמכור כרטיסי צפייה במקומות הטובים. מתועד מקרה בו התמוטט יציע המושבים והרג רבים מהצופים.
בשל מספרן הרב של ההוצאות להורג, והתקופה הארוכה בה פעל עץ התלייה הפך המונח "טייברן" לכינוי להוצאה להורג בתלייה, והביטוי "לרכב לטייברן" ("to take a ride to Tyburn") משמעו "להוציא להורג", "לורד האחוזה של טייברן" ("Lord of the Manor of Tyburn") היה כינוי לתליין, ו"לרקוד את ריקוד טייברן" ("dancing the Tyburn jig") ביטוי המסמל תלייה.
גלובוס האנט-לנוקס
גלובוס האנט-לנוקס או גלובוס לנוקס (באנגלית: Hunt-Lenox Globe), שנוצר בשנת 1510, הוא הגלובוס השני או השלישי בגילו אחרי גלובוס ארדאפפל (משנת 1493) ושמור במחלקה לספרים נדירים של הספרייה הציבורית של ניו יורק. גלובוס האנט-לנוקס דומה מאוד לגלובוס יָגֵלוֹנִיקוּס משנת 1510 המוצג בקרקוב. מופיע בו הכיתוב "כאן נמצאים דרקונים" (בלטינית: HIC SUNT DRACONES), כיתוב שקיים במפה עתיקה נוספת אחת בלבד.
קוטר הגלובוס 11.2 ס"מ והיקפו 34.5 ס"מ. הוא חלול, עשוי נחושת ומורכב משני חלקים שמחוברים בקו המשווה. מחזק אותו תייל מתוח מקטביו.
מוצא
מוצאו של הגלובוס אינו ידוע. הוא נרכש בפריז ב-1855 על ידי הארכיטקט ריצ'רד מוריס האנט שמסר אותו לאספן ג'יימס לנוקס. האוסף הועבר לרשות הספרייה הראשית של ניו יורק ובה הוא נמצא עד היום.
בשנת 2012 התגלה גלובוס דומה בגודל אשכולית, עשוי משני חצאי ביצת יען וסבורים שהוא נעשה ב-1504. אם כך, הוא הראשון שמראה על גלובוס את העולם החדש. סטפאן מיסינג שחקר את הגלובוסים מאמין שגלובוס האנט-לנוקס הוא תעתיק נחושת של גלובוס היען..
אודות הדרקונים
נעשו ניסיונות להסביר מדוע מופיע הכיתוב על המפה דווקא בדרום-מזרח אסיה. יצוין שמיקום הכתובת הוא באזור שכלל לא קיים במציאות למעט איים פזורים. מרקו פולו מספר על ממלכה בשם דגרויאן באי סומטרה בספר מסעותיו "על האזורים המזרחיים" (בלטינית: De Regionibus Orientalis, ספר 3, פרק 10 "על מלכות הדגרויאן"). לדברי מרקו פולו אנשי הממלכה היו נוהגים להרוג ולאכול את אלה מבין השבויים שלא יכלו לשלם כופר נפש. אך האי סומטרה נמצא מרחק רב מערבה ממקום זה.
הנחה אחרת גורסת שקיים קשר בין המילה דרקון לשם ארץ המופיעה במפה סינית כ'ארץ הפרצופים המקועקעים'. בניב שבט אמוי המקום נקרא Dakolien.
הנחת אוילר-ברנולי
הנחת אוילר-ברנולי, הנקראת על שם דניאל ברנולי ולאונרד אוילר, היא הנחה פיזיקלית הטוענת כי בכפיפה סימטרית של קורות, חתך מישורי וניצב לציר הקורה לפני הכפיפה יישאר מישורי וניצב לציר הקורה גם בעת הכפיפה.
הנחה זו תקפה אם אורך הקורה גדול משמעותית מרוחבה. תאונה של מטוס בואינג התרחשה מכיוון שתנאי זה לא התקיים: פין החיזוק של אחד המנועים נסדק וגרם לנפילת המנוע. חקירה בנושא העלתה כי השימוש בהנחה היה מוטעה מכיוון שיחס ממדי הפין היו 1:1.5.
בתורת הכפיפה של לוחות, הנחה מקבילה לתנאי ברנולי-אוילר היא הנחת קירכהוף-לאב (Love).
שמאל|350px
להלן פיתוח משוואת אוילר-ברנולי, כמתואר באיור.
העיבור בציר c-c יחסית לציר הנייטרלי הוא: מחוק הוק: המאמצים בכיוונים y,z זניחים יחסית למאמץ בכיוון x ולכן: נגדיר את המומנט ואת כיוונו יחסית לציר הנייטרלי: אם נציב תוצאה זו בחוק הוק נקבל: כלומר כאשר הקורה אחידה, המאמץ עקב כפיפה לא תלוי בחומר.