cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Started from the Bottom
וידאו קליפ
ב-4 בספטמבר 2012 נראה דרייק מצלם את הווידאו קליפ לשיר, שביים הבמאי דיירקטור X. הקליפ פורסם ב-10 בפברואר 2013. בקליפ מופיע דרייק לבוש בלבן ועומד בחלק האחורי של מכונית בנטלי לבנה, תוך סופת שלג. בסצנות אחרות, הוא עובד בתחום הקמעונאות בבית המרקחת Shoppers Drug Mart, מטיס מטוס על עיר מולדתו טורונטו ורוקד במועדון. אמו של דרייק, סנדי, והמפיקים בוי-1דה ונואה "40" שביב הופיעו אף הם בקליפ. בסוף, נראים דרייק וחבריו חוגגים בווילה.
רמיקסים
זמן קצר לאחר צאת השיר, ויז קאליפה פרסם רמיקס לשיר. לאחר מכן, אמנים נוספים כגון ליל ויין, משין גאן קלי, באו ואו, סולג'ה בוי, אייס הוד , מיק מיל, כריס בראון, פפוס , וייקליף ז'אן, ריף ראף , ארקנגל ודה לה גטו , מישה בי וקארמין פרסמו רמיקסים או פריסטיילים משלהם לשיר. ב-15 בפברואר 2013, מייק פוזנר, אשר רות, טי מילס , צ'אק אינגליש וקינג צ'יפ  פרסמו וידאו קליפ עבור הרמיקס שלהם לשיר. ב-12 באוקטובר 2013, די ג'יי פלי פל הוציא רמיקס לשיר כתמיכה בפלייאוף השנתי של קבוצת הבייסבול לוס אנג'לס דודג'רס, בהשתתפות אייס קיוב, טייגה וטיי דולה סיין. זמן קצר לאחר מכן, פורסמה גרסה נוספת לרמיקס בהשתתפות וורן ג'י, פרובלם ו-Chino XL.
בטקס פרסי גראמי ה-55, דרייק הכריז על רמיקס רשמי שיפורסם לשיר. הוא החל לעבוד עם ריק רוס ודי. ג'יי. חאלד על רמיקס לשיר, אך במקום זאת הם עבדו באולפן ההקלטות על הסינגל הראשון מתוך אלבומו השביעי של חאלד, "No New Friends".
ביקורת
לואיס קורנר מדיגיטל ספיי העניק לשיר ביקורת חיובית, באומרו:
ב-2 בדצמבר 2013, מגזין Complex דירג את השיר במקום השני ברשימת השירים הטובים ביותר שיצאו לאור ב-2013. דייוויד דרייק מ-Complex אמר כי "מבחינה מוזיקלית, "Started from the Bottom" הוא דרייק בזכרונו הבלתי נשכח ביותר. מפושט לקו פסנתר פשוט ותבנית תוף חדה ובלתי נשכחת, פשטות השיר העניקה לו טביעת אצבע יחידה. זה מתבטא בכיוון החדש הנקי והמינימלי שדרייק לקח לאורך Nothing Was the Same, תוך שהוא לא נשמע כמו שום שיר אחר מתוכו. זה עגום, אטמוספירי, קליט כמו חרוז ילדים. מבחינה לירית, השיר עמוס הוקים, כל שורה מנטרה של ביטחון מתפתח, שנצברו בקושי". מגזין רולינג סטון דירג את השיר במקום התשיעי ברשימת 100 השירים הטובים ביותר מ-2013. מגזין XXL דירג את השיר כאחד מחמשת שירי ההיפ הופ הטובים ביותר מ-2013.
הצלחה מסחרית
השיר הופיע לראשונה במקום ה-71 במצעד הסינגלים הבריטי ב-10 בפברואר 2013. בשבוע שלאחר מכן, עלה כ-46 מקומות אל המקום ה-26, ובכך הפך לשירו השלישי של דרייק כאמן סולו שנכנס ל-40 השירים המובילים במצעד. השיר הגיע בשיאו למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100, והפך לשיר ה-11 של דרייק שהגיע לעשירייה הפותחת במצעד. השיר נמכר בלמעלה מ-2 מיליון עותקים דיגיטליים בארצות הברית עד ינואר 2014.
גיא רז (צלם, 1964)
גיא רז (נולד ב-13 ביולי 1964) הוא צלם ישראלי, חוקר ואוצר לצילום מקומי.
ביוגרפיה
למד בקמרה אובסקורה (1993), בצלאל (BFA) והאוניברסיטה העברית בירושלים (MA).
כצלם עוסק רז בשאלות של זיכרון ושיכחה בחברה הישראלית דרך פרספקטיבות פוליטיות של זמן ומקום. רז מציג החל משנת 1993; בין עבודותיו: שבע שנים (1994), ואדי סידר (1995), כיכר העיר (1996), עמק דותן (1999), בדרך לאפרת (2000), סוכת מציל (2002), מזמור (2005), 2 שניות (2007), ליגה טרזין (2009), נפילים (2014). לצד כל אלה עוסק רז בפרויקט מתמשך של התפתחות המחסום בארץ ישראל ממלחמת העולם השנייה ועד היום. צילומיו נמצאים באוספים ציבוריים ופרטיים בארץ ובעולם.
כחוקר ואוצר לצילום מקומי החל לאצור תערוכות היסטוריות משנת 1995. זכה בפרס האוצר לשנת 2012 מטעם משרד התרבות והספורט. החל בספטמבר 2018 משרת כאוצר לצילום במוזיאון ארץ ישראל, תל אביב.
ערך שני גיליונות של המגזין "סטודיו" בשנים 2000 ו-2001 בנושא היסטוריה של צילום מקומי. בשנת 2003 ערך את הספר צלמי הארץ - מראשית ימי הצילום ועד היום בהוצאה לאור של מפה והקיבוץ המאוחד. הספר הניח מסד נתונים ראשון להיסטוריה של הצילום המקומי. בין הצלמים שאת תערוכותיהם אצר: אליהו כהן - אני מצלם היסטוריה (1995), מיכאל רורברגר: פולארויד (2001), אברהם סוסקין - רטרוספקטיבה (2003), ניסן בן-נועם: צלם המושבה (2003), שי אלוני - לוחמים (2005), צדוק בסן - יתומות (2005), סוניה קולודני - פוטו סוניה (2006), מקסים סלומון - רפורטאז'ות (2007), זולטן קלוגר - צלם ראשי (2008), רחל פישר - פוטו רחל (2010), נפתלי אופנהיים - אנשי הכנרת (2014), טוביה ריבנר - פרשת הדרכים (2015), ציפורה דוד - צלמת חלוצה (2016), דני ברנע - הדרך (2016), עליזה אורבך - חיים (2016), עמאר יונס - ים האש (2017), רינה ניקובה - בלרינה תנכית (2018), דוד רובינגר - אמת צילמתי (2018), מיכה בר-עם קיבוץ (2019), ראאד בואיה- השחור הוא החיים / הלבן הוא האמנות (2023).
בין תערוכות הנושא אותן אצר:
יחסי בלארוס–מקסיקו
יחסי בלארוס–מקסיקו הם היחסים הבילטרליים שבין רפובליקת בלארוס לבין המדינות המקסיקניות המאוחדות. בלארוס מיוצגת במקסיקו על ידי השגרירות שלה בהוואנה ולמקסיקו קונסוליה לשם כבוד במינסק, והיא מיוצגת בבלארוס על ידי השגרירות שלה במוסקבה.
היסטוריה
במהלך שלהי המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 היגרו למקסיקו כמה מאות מהגרים מבלארוס של ימינו, רובם יהודים. בדצמבר 1922 בלארוס הפכה לחלק מברית המועצות, וקיבלה עצמאות רק 69 שנים אחר כך, ב-26 בדצמבר 1991 כחלק מפירוק ברית המועצות. זמן קצר אחר כך, בינואר 1992, מקסיקו ובלארוס כוננו יחסים דיפלומטיים. מאז, היחסים הדיפלומטיים בין המדינות נוטים להיות מצומצמים ומתקיימים בעיקר במסגרת וועידות בינלאומיות, דוגמת האומות המאוחדות.
בדצמבר 2007 העצרת הכללית של האו"ם ערכה הצבעה בנושא זכויות האדם בבלארוס, עם התייחסות לבחירות שנערכו במדינה שנה קודם לכן, הצבעה בה מקסיקו נמנעה. בספטמבר 2008 בלארוס ומקסיקו חתמו על הסכם לקידום ויצירה של מנגנון השקעות הדדיות. ההסכם נחתם במינסק על ידי סגני שרים משתי המדינות. באותה שנה, הסכם בנוגע להקמת נציבות סחר משותפת נחתם גם הוא.
במרץ 2016 פתחה מקסיקו קונסוליה של כבוד במינסק.
סחר
בשנת 2018 עמד היקף הסחר בין שתי המדינות על 9.6 מיליון דולר. עיקר הייצוא של בלארוס כלל מתכות, צמיגים, ואילו עיקר הייצוא של מקסיקו לבלארוס כלל בירה מאלט, טקילה וצינורות.
מפלגת הזריחה של יפן
מפלגת הזריחה של יפן (ביפנית: たちあがれ日本, בתעתיק: טָצ'יגָארֶה ניפּוֹן, מילולית : "התעוררי יפן!") הייתה מפלגת ימין ביפן. המפלגה נוסדה ב-10 באפריל 2010 על ידי קבוצה של ארבעה פורשים מהמפלגה הליברלית-דמוקרטית, חמישה מחברי הדיאט של יפן ופוליטיקאי עצמאי אחד. את שם המפלגה בחר שינטרו אישיהארה, מושל טוקיו.
הסיבה לפרישתם של החברים ולהקמת המפלגה נעוצה בדעה של חבריה שהמפלגה הדמוקרטית, שזכתה בבחירות הכלליות של 2009, חסרה את הניסיון הדרוש על מנת להוביל את יפן, ובדעה שחולשתה של המפלגה הליברלית-דמוקרטית היא הרסנית לכלכלת המדינה. שאיפתה של המפלגה היא לזכות במושבים בבחירות הבאות לבית היועצים של יפן.
יצחק פנגר
הרב יצחק פַנגֶר (נולד ב-3 באוקטובר 1971) הוא דרשן ומחזיר בתשובה חרדי-ישראלי. בהרצאותיו משולב הומור והן זוכות לפופולריות ברשת האינטרנט.
ביוגרפיה
נולד בהרצליה, בן בכור לאליק ומירה פנגר, משפחה חילונית. התחרה בנערותו בגלישת רוח וטריאתלון ודורג במקום השישי בישראל בשיאו. שירת בחיל השריון בחטיבה 7. אחד מחבריו נהרג בעת שירותו, עובדה שהשפיעה לדבריו על חייו. למד מספר קורסים באוניברסיטה הפתוחה, ופנה ללימודי רפואה סינית והוסמך למאסטר רייקי. במשך כשנתיים שהה בארצות הברית ועסק במתן טיפולי רייקי. לאחר מכן נסע להודו שם רצה להעמיק את ידיעותיו בשיטת הרייקי ולאחר זמן מה הצטרף למנזרו של הדלאי למה. הוא נשלח לשהות של מספר חודשים במנזר שתקנים ליד דרמסאלה ולמד בודהיזם. לאחר כמה חודשים של שתיקה חווה התגלות רוחנית, שהובילה אותו לחקור את מקורות היהדות.
סיפר שלאחר שאחיו הצעיר חזר בתשובה האח ביקש ממנו לדבר עם חבריו על נושאי יהדות וכך נכנס לתחום ההרצאות. כיום הרב פנגר מרצה בערוץ הידברות ובסמינרים לחוזרים בתשובה.
בשנים 2015–2016 הגיש הרב פנגר תוכנית שבועית בשם "ליל שישי אופטימי" ברדיו קול ברמה.
החל משנת 2018 הוא מגיש בימים א'-ד' תוכנית בוקר יומית בשם "השראה יומית" ברדיו קול חי.
סגנונו כמרצה וכותב
הרב פנגר לרוב פותח את דבריו במילתא דבדיחותא. ממעט להתעסק בהלכה או סיפורי תורה ומרבה להתייחס לעבודת המידות ויחסים בן אדם לסביבתו, אירועים בלוח השנה היהודי ופרשת השבוע. משתמש בכלים מעולמות התוכן של אימון והעצמה אישית. בהרצאותיו הוא מרבה להשתמש בתנועות ידיים ובמימיקה ומשלב סיפורים הומוריסטיים בעלי מוסר השכל. הוא התפרסם גם בשל קטעים משעשעים מהרצאותיו שהובאו בתוכנית "מה נסגר?" בערוץ 10 ובערוץ כאן 11.
חיים אישיים
בשנת 1998 נישא לנחמה, בתו של החזן יאיר סובר. לבני הזוג שבעה ילדים. הוא מתגורר במודיעין עילית ועובד כמשגיח בישיבת נזר ישראל.
אעדיף כל שמונה
אַעְדִּיף כָּל שְׁמוֹנָה הוא פיוט לחנוכה מסוג קדושתת י"ח לחזרת הש"ץ של תפילת שחרית, פרי עטו של רבי אלעזר בירבי קליר. חשיבות מיוחדת נודעה לפיוט זה בשל המסורות המדרשיות וההיסטוריות שהוא משמר על גזרות אנטיוכוס ומרד החשמונאים, וכן בשל פרטי הלכה מחודשים שיש בו בהלכות חנוכה. בימי הבינים המוקדמים אמירת הפיוט הייתה נפוצה בקהילות במזרח ועותקים שלו נמצאו בגניזת קהיר. בנוסף, הוא התגלגל גם למנהגי אירופה, ובימי הביניים נאמר בחלק מקהילות נוסח רומניא, נוסח איטליה ונוסח אשכנז, בהן במנהג מגנצא. כיום הוא אינו נאמר באף קהילה.
תפקיד ליטורגי
הפיוט הוא קרובה לתפילת שחרית של אחד מימות החול בחנוכה. בחנוכה נהגו בארץ ישראל לומר קדושה בתפילת שחרית, ולכן הפיוט אינו קרובת י"ח פשוטה, אלא "קדושתת י"ח", הכוללת פיוטי הרחבה בברכת קדושת השם, לכבוד אמירת הקדושה.
תבניתה של קדושתת י"ח היא צירוף של קרובת י"ח פשוטה עם תבנית הקדושתא. שלד הקרובה הוא קרובת י"ח רגילה, דהיינו שמונה עשרה חטיבות פיוט כנגד שמונה עשרה הברכות של תפילת שמונה עשרה. רק בברכה השלישית העיצוב חורג לראשונה מעיצוב של קרובה פשוטה, והחטיבה השלישית היא פיקטיבית, כלומר שאף שהיא נראית כאילו אמורה להעביר אל חתימת הברכה השלישית, היא למעשה מעבירה בסופה אל שרשרת פסוקים הפותחת את ההרחבות בקרובה. לאחר שרשרת הפסוקים מופיע הצירוף "אל נא", ולאחריו פיוט הרחבה. בניגוד לקדושתאות ממש, שיש בהן פיוטי הרחבה רבים, בקדושתת י"ח מסתפקים בדרך כלל בפיוט הרחבה אחד או בשנים. לאחריהם, בא הפיוט האחרון המשמש כ"סילוק", כלומר כפיוט המעביר לאמירת פסוק הקדושה הראשון. לאחר הסילוק באים בדרך כלל שלושה פיוטי קדושה המעבירים בין פסוקי הקדושה. בתום הקדושה, באה החטיבה השלישית האמיתית, המעבירה לחתימת ברכת קדושת השם, ומכאן שבה הקרובה להראות כקרובת י"ח פשוטה.
פיוטי חנוכה
בשונה ממרבית פיוטי החגים, הפיוטים שנכתבו לחנוכה בתקופה הקלאסית (המאה ה-6–המאה ה-8) בדרך כלל אינם עוסקים בסיפור החנוכה עצמו (גזירות אנטיוכוס, מרד החשמונאים וחנוכת המקדש). בשבת חנוכה עוסקים הפייטנים בעיקר בחנוכת המשכן בימי משה, הנקראת בימים אלה כקריאת התורה, ושאר הפיוטים לרוב עוסקים בישועה מגזרות היוונים כנושא כללי בלבד, או משתמשים במקדש, בנרות ובאור כרמזים לגאולה מבלי לרמוז למאורע ההיסטורי. ככל הנראה, הסיבה לכך היא המחסור במקורות היסטוריים על חנוכה שעמדו לפני הפייטנים. סיפור חנוכה אינו נזכר בתנ"ך, וגם בספרות חז"ל ובמדרשי האגדה אין כמעט תיאורים של הסיפור ההיסטורי של חנוכה.
מבחינה זו חריג הפיוט שלפנינו, שבו ביקש רבי אלעזר בירבי קליר לספר את סיפור גזירות אנטיוכוס ומרד החשמונאים. לשם כך, הוא ליקט מכלל מקורות חז"ל אזכורים נקודתיים ובודדים של הגזרות, ובנה על פיהם את פיוטו.
מבנה כללי
ככל קדושתת י"ח, הפיוט מורכב משמונה עשרה חטיבות פיוט ראשיות, אחת לכל אחת מברכות תפילת שמונה עשרה. כל חטיבה כזו היא מחרוזת בת חמישה טורים, כשארבעה מהם מתחרזים ביניהם והחמישי מסתיים במילות הקבע "בנר חנוכה" או "בזאת חנוכה", לסירוגין. מילות קבע אלה, לצד החריזה המתחלפת ממחרוזת למחרוזת בטורים הראשונים, יוצרות מבנה הדומה למה שיכונה בשירת ספרד "שיר מעין-אזורי" שבו כל מחרוזת מחורזת בחרוז משלה, אך בסופה יש חרוז אחר, משותף לכל המחרוזות. ראשי המחרוזות מצטרפות לאקרוסטיכון אלפביתי, והטורים החמישיים יוצרים את שם המחבר "אלעזר בירבי קליר חזק".
קטעי ההרחבה בברכה השלישית פותחים במחרוזת מחומשת, בדומה למחרוזות הראשיות, אך היא אינה מעבירה בסופה לחתימת ברכת קדושת השם כמתבקש, אלא לשרשרת פסוקים: ;. לאחר הכותרת "אֵל נָא", מופיע במרבית המקורות פיוט הרחבה אחד העוסק בהלכות חנוכה לפרטיהן ופותח במילים "נר חנוכה אסור בו להשתמש". פיוט הרחבה זה בנוי במחרוזות בנות שני טורים ובאקרוסטיכון אלפביתי ללא חתימה. כל מחרוזת פותחת במילות הקבע "נר חנוכה". בכתב יד אחד ישנם פיוטי הרחבה אחרים, שיתוארו בנפרד לקמן. לאחר פיוט ההרחבה ישנו "סילוק" – פיוט המוביל לאמירת הפסוק הראשון של הקדושה –. לאחר שלושה פיוטי קדושה, המעבירים לאמירת שאר פסוקי הקדושה, חוזר הפיוט אל המחרוזות הראשיות המעבירות לברכות, מברכת קדושת השם ועד סוף העמידה. בחלק מכתבי היד נוסף פיוט בברכת מודים המשמש נוסח מפויט ומורחב לפסקת "וּכְנִסֵּי פְּלָאֶיךָ" (תפילת "מעין המאורע" לחנוכה בנוסח ארץ ישראל, במקביל לעל הנסים הבבלית), אך לא ברור אם הפיוט הזה הוא חלק מקורי מן הקרובה.
המחרוזות הראשיות
כאמור, הפיוט חריג בין פיוטי חנוכה בני תקופתו, ויחודיותו בכך שהוא עוסק ברובו בסיפור ההיסטורי של נס חנוכה. המחרוזות הראשיות עוסקות במלכות יוון ובגזרות אנטיוכוס, וכדרכו של הקליר, הן עושות זאת באמצעות רמיזות למדרשים רבים. את הגזרות השונות, שאינן מופיעות במדרשים במקובץ ובפירוט, ליקט הפייטן ממקורות רבים. הפייטן רומז לחזונות הנזכרים בספר דניאל ולמדרשים רבים העוסקים בארבע המלכויות, ועל פי מקורות אלה מכנה את מלכות יוון שעיר עיזים, נמר, חידקל, ארנבת, "חשכה גדולה", עקרב, וכינויים נוספים. בין הגזרות המוזכרות בפיוט, ישנן גזרות שמופיעות במדרש בפירוש כגזירות של מלכות יוון, כמו הגזרה "כתבו לכם קרן השור שאין לכם חלק באלהי ישראל", הפרצות שנפרצו בסורג בבית המקדש והטומאה שגרמו למזבח העולה, וגם סיפור תרגום השבעים, אף שנעשה בידי מלך מבית תלמי ואין כלל הכרח לראותו כ"גזרה". לכך מוסיף הפייטן גם את מכירת בני ישראל לעבדים, ע"פ נבואת יואל. אולם, לעיתים מובאות גם גזרות המופיעות בספרות חז"ל ללא קישור ישיר ליוון, כמו איסור על ברית מילה ועינוי בתולות שנישאות על פי האזכור ב הנוגע ל"שעת השמד".
בהמשך הפיוט מסופר על ניצחון פרחי הכהונה, החשמונאים, את היוונים, וטיהור בית המקדש. החשמונאים מצוינים כבני משמרת אִמֵּר. פרט זה מופיע בפיוטים נוספים אך אין לו מקור המוכר לנו, וככל הנראה מדובר במסורת בעל פה שרווחה בארץ ישראל בתקופה הביזנטית. הפיוט נחתם באזכור ההודיה והלל שערכו החשמונאים ובהדלקת המנורה החדשה במקדש, ובתיאור קריאת ההלל והדלקת הנרות לזכרם.
פיוטי ההרחבה
כאמור, פיוט ההרחבה הראשון הוא פיוט הלכתי, המפרט את הלכות הדלקת נרות חנוכה. ההלכות בפיוט מובאות בעיקר על פי מסכת סופרים ומקורות ארץ ישראליים, ולחלק מההלכות זהו המקור הקדום ביותר. כך למשל הדין שאסור להשתמש בנר חנוכה כנר הבדלה לברכת בורא מאורי האש, המופיע בספרות ההלכה בשם ירושלמי אך אינו מצוי בתלמוד הירושלמי לפנינו, מופיע בפיוט זה.
הסילוק חתום באקרוסטיכון "אלעזר בירבי קלליר", ותוכנו הוא בקשה מה' לבנות מחדש את בית המקדש ולחדש את העבודה במקדש, כפי שמבקשים המתפללים המקדישים אותו כמלאכי מרום. הסילוק מעביר, כמתבקש מתפקידו, אל הפסוק הראשון של הקדושה. שלושת פיוטי הקדושה מעבירים בין פסוקי הקדושה השונים (מ"קדוש" ל"ברוך", מ"ברוך" ל"שמע", ומ"שמע" ל"אני ה' אלהיכם"). הם משורשרים ויוצרים שוב אקרוסטיכון "אלעזר ברבי קליר". תוכנם הוא שילוב בין נושאי הקדושה, המתבקשים ממיקומם בתפילה, ובין נושאי חנוכה.
בתחום הפיוט
הפיוט ההלכתי שבקרובה "נר חנוכה אסור בו להשתמש", זכה לממשיכים ולחיקויים בידי הפייטנים שלאחריו, וגם הוא בעצמו הועבר לקרובות נוספות. הפיוט מופיע גם בכתב היד היחיד של הקרובה "נר אהליבה תאיר בחדריך" של רבי פינחס ברבי יעקב הכהן, ועל כן סבר מנחם זולאי שזהו מקורו של הפיוט ואילו הופעתו בתוך "אעדיף כל שמונה" היא צירוף משני של המעתיקים. ברם, עקב הופעתו בקרובה "אעדיף", הן בקטעי גניזה, והן במחזורי אירופה, סביר יותר שהוא חלק מקורי של קרובה זו, ודווקא ההופעה בקרובת רבי פינחס היא מעשה ידי המעתיק.
בקדושתת י"ח שנייה שלו לחנוכה, הפותחת "וזה אלי בנס הנסיסי", צרף רבי פינחס הכהן גם הוא פיוט הרחבה הלכתי, הבנוי בעקבות "נר חנוכה אסור בו להשתמש" ומחקה את מבנהו. גם קרובה נוספת לחנוכה, של פייטן בשם שלמה, כוללת פיוט דומה. הפיוט של רבי פינחס אינו חיקוי מדויק של הפיוט הקלירי, אלא פיתוח ושכלול שלו, שכן הוא הוסיף להלכות גם את טעמיהן ובנה להן טעמים על דרך הדרש.
בספרי ההלכה
כמה קטעים מהפיוט צוטטו בקרב פוסקי ההלכה הראשונים, בעיקר שורות מפיוט ההרחבה ההלכתי. רבי יצחק מווינה מצטט בספרו אור זרוע את השורה מפיוטנו כסמך לפסיקתו שאסור להשתמש באור נרות חנוכה. רבי מאיר הכהן מרוטנבורג מצטט מהפיוט את השורה כראיה שאסור להדליק נרות חנוכה בנר חרס ישן. שורה זו מצוטטת באופן דומה גם בדברי ריבב"ן.
בספרו שיבולי הלקט מביא רבי צדקיה בן אברהם את השורה כראיה שהמעשה בתלמוד על הדלקת נרות בברור חיל מתייחס לברית מילה, ומכאן שיש להדליק נרות בזמן ברית מילה, ובניגוד לתלמוד הבבלי המפרש זאת על חתונה.
קליטה במנהגי התפילה
הקרובה נאמרה באחד מימי חנוכה בחלק מקהילות המזרח בתקופת הגניזה, כמוכח מהמצאות עותקים ממנה בגניזת קהיר. מלבד זאת, הקרובה התגלגלה לאירופה כמו פיוטים קליריים רבים, והתקבלה למחזור התפילה של חלק מקהילות אירופה בימי הביניים כקרובה ליום הראשון של חנוכה. הקרובה מופיעה בכתבי יד של נוסח רומניא ושל נוסח אשכנז, והייתה נהוגה בחלק מקהילות אלה. סביר שבעבר נאמרה גם בחלק מקהילות איטליה, שכן היא מצוטטת בחיבורי חכמי איטליה. עם זאת, הקרובה לא הגיעה לאשכנז בשלמותה, ובכתבי היד האשכנזיים מופיעים רק חלקיה הראשונים, עד סוף הסילוק, בדומה לקדושתא רגילה (שאינה קדושתת י"ח).
למרות היותה מוכרת באירופה, הקרובה לא התקבלה למחזור התפילה במרבית קהילות אירופה, ואמירתה נעשתה כנראה מנהג של קהילות בודדות. בהגהה לספר מנהגי מהרי"ל מצוינת הקרובה כמנהג ייחודי של קהילת מגנצא בלבד. המנהגים הייחודיים של קהילת מגנצא נעלמו ברובם בגירושים שחוותה הקהילה במאה ה-15, ובימי הדפוס כבר לא הייתה הקרובה חלק משום מנהג קיים.
"איד נכון לצלעי"
בחלק מכתבי היד משולב בתוך הקרובה, בברכת מודים פיוט הרחבה נוסף הפותח "איד נכון לצלעי". פיוט זה בא כנגד פסקת "מעין המאורע" שההלכה מורה לשלב בימי חנוכה בברכה זו. במנהגי התפילה כיום מקובל להוסיף בברכה זו את נוסח על הנסים, על פי מנהג בבל. בנוסח ארץ ישראל נוסח הפסקה המקבילה היה "וכנסי פלאיך", והפיוט בא להרחיב פסקה זו. הפיוט בנוי במבנה דמוי-קיקלר, דהיינו במחרוזות משולשות, כשאחר כל שלוש מחרוזות באה מחרוזת רפרן משולשת. האקרוסטיכון הוא אלפבית ולאחריו החתימה 'אלעזר', שמטה את הדעת לייחס אותו לרבי אלעזר בירבי קליר. אמנם, לא ברור האם הרחבה זו, גם אם היא קלירית, נתחברה כחלק מהקרובה "אעדיף", או שהיא פיוט נפרד או מקרובה אחרת.
בשונה מהמחרוזות הראשיות של "אעדיף" שתארו את גזרות אנטיוכוס וניצחון החשמונאים על פי רמזים למדרשים, "איד נכון לצלעי" הוא סיפור רציף של הגזרות ושל מרד החשמונאים. בסיפור כזה משתמש לא מסתפק הפייטן ברמיזות אלה, ומתאר בפרוטרוט את הקרבות והניצחון עד לטיהור המקדש. בתיאור מפורט זה משתמש הפייטן כנראה במסורות בעל פה שהיו בידו, וניתן ללמוד מהן אילו פרטים ידעו בארץ ישראל בתקופה זו על מרד החשמואים. הפייטן מזכיר בפירוש את שמו של מתתיהו הכהן ואת חמשת בניו, אף שאין מקורות רבים המזכירים את שמו. גם כאן הוא מציין את ייחוס החשמונאים למשמרת אמר, ומנגד את מיקום הקרב במודיעית. הוא מספר גם על קרב שהתרחש בעכו, ומצרף אליו את המסורת המוכרת על בת קול שנאמרה ליוחנן כהן גדול אודות ניצחון בקרב באנטיוכיה. בטיהור המקדש, מזכיר הפייטן הקמת "שבעה מנורות" באופן זמני ואת הדלקת הנרות, ומסיים באזכור מצוות הדלקת נרות חנוכה וקריאת ההלל, זכר לנס.
"אתה אל איילותי" ו"כי זכר את דם נאמנים"
באחד מכתבי היד מן הגניזה מופיעים בקרובה, במקום הפיוט ההלכתי "נר חנוכה אסור בו להשתמש" והסילוק, פיוט הרחבה וסילוק אחרים. עדות זו מנוגדת לכל שאר כתבי היד, וייתכן שהיא נובעת ממנהג המעתיקים להעביר פיוטי הרחבה מקרובה לקרובה. מאחר שפיוטי ההרחבה בדרך כלל אינם חתומים בשם המחבר, לא ניתן לדעת אם שני פיוטים אלה הם קליריים או לא, ואף אם הם קליריים, ייתכן שהם שייכים במקורם לקרובה אחרת שלו לחנוכה. מאידך, יש הסבורים שניתן לראות פיוטים אלה כחלק מן הקרובה "אעדיף" בשל מקבילות לשוניות בין הפיוטים ובין הקרובה.
צמד פיוטים זה דומה בתוכנו ל"אעדיף כל שמונה" בעובדה שהוא עוסק בסיפור ההיסטורי של נס חנוכה. אולם, בניגוד ל"אעדיף" פיוטים אלה מספרים את סיפור המרד והנס כסיפור היסטורי רציף, המתאר את שלבי הסיפור החל מגזרות אנטיוכוס, דרך בריחת החשמונאים אל המדבר מחמת הגזרות ותחנונים לה' שיושיע אותם, מלחמתם ביוונים וניצחונם, טיהור המקדש, וכלה בקביעת חנוכה כמועד לדורות. יתר על כן, בשונה מ"אעדיף כל שמונה", שהתבסס בעיקר על פסוקים ומדרשי חז"ל בקשר לגזרות אנטיוכוס, הסיפור המסופר בפיוטים אלה אינו מתבסס על מדרשים, ולרבים מדבריו אין מקור בספרות חז"ל. נראה שהפייטן התבסס על מסורות בעל פה שרווחו בארץ ישראל, ובמקומות רבים יש דמיון בין מסורות אלה למסופר בספרי מקבים א' ומקבים ב'. למשל, בריחת החשמונאים אל המדבר מחמת הגזרות נזכרת בפיוט בפירוש, וכך גם תעניותיהם ותפילותיהם טרם המלחמה. תיאורים אלה דומים למסופר בספר מקבים א'. מאידך, לקביעה כי הגזרות נמשכו "שבוע וחצי שנים" אין מקור אחר ידוע, והיא מנוגדת לנאמר בספר מקבים. גם סיום הפיוט, המציין בפירוש שחג החנוכה נקבע כמקביל לחג הסוכות, מזכיר את הקבלת החגים בספר מקבים ב'. נראה אם כן, שבניגוד ל"אעדיף כל שמונה" שהסתמך בעיקר על ליקוט רמזים מספרות חז"ל, צמד פיוטים זה מספר את הסיפור לפרטיו על פי מסורות שרווחו בארץ ישראל, שאולי מקורן עוד בספרי המקבים מימי בית שני. ייתכן גם שהפייטן הסתמך על גרסה כלשהי של מגילת אנטיוכוס.
הסדר האיאולי
הסדר האיאולי הוא אחד מראשוני הסדרים הקלאסיים. הוא דומה במאפייניו לסדר האיוני, אך נבדל ממנו בצורת הכותרת, שכן הוא כולל בין הוולוטות מוטיב נוסף בצורת עץ הדקל.
כריס וולאס
כריסטופר "כריס" וולאס (באנגלית: Christopher "Chris" Wallace; נולד ב-12 באוקטובר 1947) הוא עיתונאי ומגיש חדשות יהודי-אמריקאי. בתחילת דרכו עבד כמגיש וככתב הבית הלבן מטעם רשת NBC, ואחר כך כמגיש רשת ABC. בשנים 2003-2021 אירח את התכנית Fox news sunday של רשת פוקס ניוז.
הסדר האיאולי
כותרות פרוטו-איאוליות
כותרות אבן מעוטרות המזכירות את הסדר האיאולי היו שכיחות במיוחד בארץ ישראל בתקופת הברזל. כותרות מסוג זה התגלו במבנים מלכותיים ובשערי ערים מבוצרות מימי בית ראשון. במחקר מקובל לכנותן "כותרות פרוטו-איאוליות" או "כותרות פרוטו-איוניות". הן מכונות לעיתים גם "כותרות תימורה" על בסיס הטענה שהן מדמות כפות תמרים. היו שהציעו לכנותן בשם הנייטרלי יותר "כותרות וולוטיביות מתקופת הברזל בלבנט הדרומי".
כריס וולאס
בסקר שנערך בשנת 2018 הוא דורג כאחד מעשרת המגישים האמינים בטלוויזיה. וולאס גם מפורסם כמנחה עימותים נשיאותיים. הוא עשה היסטוריה כאשר נבחר להנחות את העימות השלישי והאחרון בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, ובכך הפך למנחה העימות הנשיאותי הראשון מטעם פוקס ניוז. הוא הנחה גם את העימות הנשיאותי הראשון בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
וולאס זכה בפרס פיבודי, בשלושה פרסי אמי, בפרס אלפרד דופונט של אוניברסיטת קולומביה, ובפרס מפעל חיים על שם פול וויט.
הסדר האיאולי
כותרות פרוטו-איאוליות
הקשר בין הכותרות הפרוטו-איאוליות לכותרות האיאוליות הוא מורכב, ונראה שהראשונות הן גלגול מאוחר של מוטיב עץ הדקל שהיה שכיח בעיטורים בכל רחבי המזרח הקדום עוד קודם לכן.
כריס וולאס
קורות חייו
וולאס נולד בשיקגו למגיש רשת CBS המפורסם מייק וולאס ונורמה קפאן, שניהם יהודים. הוא נקרא כריסטופר כיוון שנולד ביום קולומבוס. הוריו התגרשו כשהיה בן שנה, והוא גדל עם אמו ועם אביו החורג ביל ליאונרד, נשיא רשת CBS. ליאונרד העניק לו חשיפה מוקדמת לעיתונאות פוליטית כאשר שכר אותו כעוזרו של וולטר קרונקייט בוועידה הלאומית של המפלגה הרפובליקנית ב-1964. וולאס למד במכללת הרווארד, שם שימש לראשונה ככתב חדשות בתחנת הרדיו הסטודנטית. על התקוממות סטודנטים שהתקיימה במכללה ב-1969 שידר במקוריות מבית המעצר, לשם נלקח עם רבים מהמתקוממים. הוא ביקש את שיחת הטלפון היחידה שלו, התקשר לתחנת הרדיו ומסר דיווח שהסתיים במילים "כאן כריס וולאס, במעצר בכלא מחוז מידלסקס".
הסדר האיאולי
כותרות פרוטו-איאוליות
כיוון שהסגנון הפרוטו-איאולי מזוהה עם ממלכות ישראל ויהודה, הוא אומץ כמוטיב רשמי גם במדינת ישראל של ימינו. כותרת פרוטו-איולית מופיעה לצד סמל המדינה על מטבע חמישה שקלים חדשים.
כריס וולאס
קריירה
וולאס החל לעבוד כעיתונאי ביומון "הבוסטון גלוב". את הקריירה הטלוויזיונית שלו פתח בשנת 1975 ככתב ברשת NBC, שם עבד במהלך הזמן במגוון תפקידים, בהם כתב פוליטי, כתב הבית הלבן, מגיש ומנחה. בשנת 1989 עבר לרשת ABC, שם שימש ככתב הראשי של התוכנית Primetime. והתארח מדי פעם בתוכנית Nightline. במסגרת תפקידו זה דיווח במהלך מלחמת המפרץ מתל אביב על התקפות הסקאדים העיראקים. באותה מלחמה הייתה ממשלת ישראל מעוניינת לשמור בסוד את מיקום נפילת הסקאדים, כדי למנוע מהעיראקים להתאים את השיגורים. באחת הפעמים החל וולאס לתאר את מיקום נפילת הטיל בתל אביב, המארח טד קופל ניתק אותו וביקש שישדר תיאור כללי ולא ספציפי. בזמן שעבד ברשת זכה וולאס במועמדות לפרס אמי לחדשות ודוקומנטריות.
הסדר האיאולי
הסדר האיאולי באסיה הקטנה
הסדר האיאולי פותח בצפון-מערב אסיה הקטנה בהשראת כותרות פיניקיות. כותרות אלו נתגלו גם באתרים בסיציליה. מקור שמן באיולי, אחד משבטי יוון העתיקה.
כריס וולאס
קריירה
בשנת 2003 עבר וולאס לפוקס ניוז, שם החל להגיש את התוכנית Fox News Sunday.
הסדר האיאולי
הסדר האיאולי באסיה הקטנה
השימוש בסדר האיאולי פסק בשלהי התקופה הארכאית.
כריס וולאס
עימות נשיאותי 2016
הוועדה לעימותים נשיאותיים (CPD) בחרה בוולאס למנחה העימות הנשיאותי השלישי בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016.העימות התקיים ב-19 באוקטובר 2016, באוניברסיטת נבאדה, לאס וגאס. זו הייתה הפעם הראשונה שמגיש פוקס ניוז הנחה עימות נשיאותי בבחירות כלליות. לאחר שנבחר אמר וולאס אמירה שנויה במחלוקת, לפיה אין זה תפקידו לבדוק את המועמדים, אלא תפקידו של המועמד שכנגד. הוא זכה לשבחים משני צידי המפה הפוליטית על התשאול הקשה שערך לשני המועמדים. לאחר מכן, העיתונאית ג'ניפר רובין כתבה בוושינגטון פוסט כי למרות מורת הרוח החריפה שלה מפרשני פוקס ניוז אחרים, "איש לא יכול היה לצפות בעימות האחרון ולהכחיש שכריס וולאס הוא אחד הטובים בעסק".
סיקור דיוני קבאנו
בספטמבר 2018 סיקר וולאס את הדיונים בסנאט בשאלת אשמתו של המועמד לשופט עליון ברט קבאנו. את קבאנו האשימו מספר נשים, וביניהם כריסטין פורד, בתקיפה מינית. את עדותה של פורד תיאר וולאס: ""רגשית ביותר, גולמית ביותר ואמינה ביותר ... איש לא היה יכול להקשיב לה.. מבלי שלבו יוצא אליה. ברור שהיא הייתה בטראומה מאירוע." הוא גם טען כי צורת החקירה הנגדית היא "אסון עבור הרפובליקנים". כאשר נמתחה על עדותה של פורד ביקורת מצד מומחים שמרנים וולאס סיפר כיצד בנותיו סיפרו לו על חוויות שלא חשפו בעבר: "העניין הוא שיש נערות מתבגרות שלא מספרות סיפורים.. ואז זה עולה.. אני לא חושב שאנחנו יכולים להתעלם מכריסטין בלאסי פורד והרצינות של העניין. אני חושב שזו תהיה טעות גדולה".
ראיון עם דונלד טראמפ 2020
ב-19 ביולי 2020 ראיין וולאס את הנשיא דונלד טראמפ ראיון נרחב מחוץ לבית הלבן. הראיון זכה לעניין נרחב בתקשורת וברשתות החברתיות בשל תוכנו. וולאס קיבל שבחים על שעימת את הנשיא עם העובדות, והטיל עליו אחריות. היה זה בעיצומן של ההפגנות אחר מותו של ג'ורג' פלויד, ו-וולאס לחץ על טראמפ בנוגע לטענתו כי ג'ו ביידן, המועמד הדמוקרטי לנשיאות, רוצה לבטל את המשטרה בתשובה "לא אדוני, הוא לא". בהתייחס למגפת הקורונה, וולאס עימת את טענותיו של טראמפ בנוגע לשיעור התמותה והבדיקות עם הנתונים. הנשיא הגיב: "בסופו של דבר אני אצדק." לאחר הראיון טענו כלי תקשורת שונים כי טראמפ הובך בראיון, למשל מייגן מקיין שהצהירה בתוכנית The View כי "זו הייתה הפעם הראשונה שראיתי את הנשיא טראמפ מתפתל באמת." העיתונאים טום בטאג ופרנק ססנו התבטאו כי ישתמשו בראיון כדי ללמד סטודנטים לעיתונות במכללה כיצד מבצעים ראיון טוב. מנגד בחודש דצמבר 2021 כתב הרשת השמרנית Newsmax גרג קלי אשר סיקר את הראיון בהקשר עזיבת וואלס את פוקס ניוז טען כי באותו ראיון טראמפ צדק כאשר טען כי ביידן תמך בקיצוץ תקציב המשטרה והביא כראיה קטע מראיון בו ביידן בו אכן הצהיר כי הוא תומך בביטול המשטרה, ובכך הוכיח קלי כי וואלס טעה וטראמפ צדק. עוד הוסיף קלי כי וואלס הוא כתב השייך לצד השמאלי של המפה הפוליטית שכן הכתבים מאגף זה דואגים לבצע בדיקת עובדות בזמן אמת למרואיינים רפובליקנים, בעוד מועמדים דמוקרטים זוכים לראיונות מקלים ואוהדים. כראיה הביא קלי קטע מראיון אותו ערך וואלס מול המועמד הדמוקרטי לנשיאות פיט בוטיג'ג' בו שאל וואלס את בוטיג'ג' מה ילדיו מתכננים ללבוש בחג ליל כל הקדושים, בשעה שבראיון מול הנשיא טראמפ תקף וואלס את טראמפ בשאלות קשות ותקיפות תוך בדיקת עובדות בזמן אמת. .
עימות נשיאותי 2020
הוועדה לעימותים נשיאותיים בחרה בוואלס כמנחה העימות הראשון בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020. העימות התקיים ב-29 בספטמבר 2020, באוניברסיטת קייס ווסטרן ריזרב בקליבלנד, אוהיו. העימות כונה "אסון" על ידי מומחי חדשות שונים בשל היעדר תפאורה, אדיבות ותוכן. במהלך העימות ניסה וולאס להשיג שליטה פעמים רבות, כולל לעצור את הדיון ולהגיד למועמדים, ובמיוחד לטראמפ, "אז הנה העסקה ... אני חושב שמוטב למדינה שנאפשר לשני הצדדים לדבר עם פחות הפרעות. אני מבקש ממך, אדוני".
הנשיא טראמפ טען כי וולאס היה מוטה כנגדו. "אני מניח שאני בעימות איתך ולא איתו", אמר לוולאס במהלך העימות. "אבל זה בסדר, אני לא מופתע". אחרי העימות צייץ הנשיא מחדש תומכים שלו שטענו כי וולאס היה מוטה, ואף פרסם ציוץ בו הוא מציג את עצמו כמתמודד בעימות מול ביידן ווולאס יחדיו. מנהלי פוקס ניוז פרסמו הודעה המברכת את "המקצועיות, המיומנות והעוז במצב ייחודי" של וולאס. גם ה-CPD שבחו את וולאס, והודו לו על "המקצעויות והמיומנות שהביא לעימות".
וולאס עצמו הביע תסכול מהתנהגותו של טראמפ בעימות. בראיון לביל המר הטיל וולאס על הנשיא את עיקר האחריות למה שקרה, ואמר כי הוא מתוסכל כיוון שהוא התכונן לדיון רציני, וכי זה מתסכל יותר עבור העם האמריקני, שלא קבל את העימות שהוא רוצה וראוי לו.
חיים אישיים
וולאס נשוי פעמיים. בשנת 1973 התחתן עם אליזבת פארל, איתה יש לו ארבעה ילדים. בשנת 1997 נישא ללוריין סמוטרס (לבית מרטין, ילידת 1959), אשתו לשעבר של השחקן דיק סמוטרס, לזוג ילד משותף. ללוריין ישנם שני ילדים מנישואיה הקודמים.
דעות פוליטיות
כשנשאל על דעותיו הפוליטיות השיב: "האם יש לי דעות פוליטיות? בהחלט. אבל אני מצביע בעד האדם, והצבעתי לדמוקרטים, לרפובליקנים ולעצמאים במהלך חיי. אני מרגיש מאוד חזק כאשר אני מנסה לא לתת לזה להשפיע על הדרך בה אני מדווח את החדשות". רוג'ר איילס, יו"ר פוקס ניוז, אמר עליו: "אחד המראיינים הטובים.. אין לי מושג מה הוא חושב באופן אישי, אבל הוא שואל טוב. שאלות של כולם".
ב-11 באוקטובר 2006 דיווח ה"וושינגטון פוסט" כי וולאס היה דמוקרט רשום במשך יותר משני עשורים. וולאס הסביר כי עשה זאת מסיבות פרגמטיות, מאחר שכדי להשפיע בהליכי הבחירות בוושינגטון הבירה, בה נבחרים תמיד הנציגים הדמוקרטים, צריך להירשם למפלגה הדמוקרטית. לדבריו, הוא הצביע בעבר למועמדים משתי המפלגות.
יצחק אוירבך
הרב יצחק אוירבך (י"ב באב תרל"ז, יולי 1877 - כ"ח באדר א' תשי"א, 5 באפריל 1951) היה מרבני ישיבת עץ חיים ורב ומו"ץ שכונת רוחמה בירושלים.
קורותיו
נולד בירושלים, בנו של הרב מנחם נתן נטע אוירבך ונינו של הרב מאיר אוירבך. אמו, צירל יכט, הייתה בתו של קרוב משפחתו הרב יהושע פלק אוירבך, אב"ד קלצ'בה שבפולין. למד בישיבת עץ חיים והיה מתלמידי הרב אליעזר דן רלב"ג והרב משה נחמיה כהניו.
בשנת תרנ"ד (1894) נישא לסימה, בת הרב חיים יעקב נפתלי זילברברג. בין השנים תר"פ – תר"צ היה ראש ישיבה בישיבת עץ חיים. לאחר פטירת אביו, בשנת תר"צ (1930), התמנה תחתיו כרב ומורה צדק של שכונת רוחמה.
עסק בהדפסת ספרי אביו "זכות אבות", "ענף אבות" ו"אורח נאמן", שאותו אף הגיה. בשנת תרס"ט (1909)שלח לראי" קוק את ספרו "אוצר הלכה" וקיבל בתשובה מכתב נרגש "...לכבוד אוהב אהוב..הרב הגדול לתורה ולתעודה, חריף ובקיא...מגזע יחס המעלה מו"ה יצחק נ"י לבית אויערבאך, מח"ס היקר "אוצר הלכה"...שמח ליבי ואורו עיני...ברכתי ברכת הנהנין, ברוך ד' אשר אור תורה זורח על הררי ציון, וגם מצעירי ת"ח יצא פרי קודש הילולים...הק. אברהם יצחק ה"ק" מכתב שהודפס ב"אגרות הראיה חלק א, מכתב קעא.
נפטר בשנת תשי"א, ונקבר בבית הקברות סנהדריה.
בנו הרב אברהם בנימין אוירבך כיהן כרב בברוקלין. אחותו שפרה הייתה אשת אברהם ברנט, בנו של זרח ברנט, ואחותו הנדל הייתה אשת מרדכי זוננפלד, בנו של הרב יוסף חיים זוננפלד.
אבחון וטיפול באמצעות מנדלה
המנדלה משמשת כאמצעי התערבות טיפולי וכלי אבחוני בתחום הטיפול באמנות. מקורה הוא בתחומי האמנות הפלסטית, הארכיטקטורה והצילום. את השימוש הראשוני במנדלה ככלי טיפולי מייחסים לקרל גוסטב יונג (אבי הפסיכולוגיה האנליטית), שהתנסה ביצירתה בעצמו כחלק מתהליך טיפול עצמי, מתוך תפיסה שהמנדלה היא חלק מקבוצת סמלים וארכיטיפים מהם ניזון הלא מודע האישי והקולקטיבי שנמצאים בבסיס הקיום הנפשי האנושי.
משמעותה הסמלית של המנדלה
המנדלה, שפירושה בסנסקריט "מעגל" או "מרכז", היא דיאגרמה סימבולית, מעגל טיפוסי, בו יכול להיות ציור, או סימן גרפי אחר. לאורך השנים השתמשו במנדלה ונתנו לה מגוון משמעויות סימבוליות בתרבויות שונות בעולם. ישנן תרבויות, בהן המנדלה מסמלת את תבנית הקיום, וכן מייצגת את המערכת שעל בסיסה מתקיימת ויזואליזציה של המדיטציה. בנוסף לכך היא מסמלת מקום מקודש וסגור, טוטאליות, את המיקרוקוסמוס, אינטליגנציה קוסמית ואיטגרציה. המנדלה מייצגת את רוח הקוסמוס ואת קיום העולם. הריבועים, שמופיעים בה לסירוגין, מייצגים עקרונות דואליים, אך גם משלימים של היקום, את שחזור הבריאה, ועלייתה של הנשמה לשמיים. כמו כן, הם מייצגים את מרכז הכוח, שמותיר את האזור מאובטח מהשפעות עוינות. מרכז זה מתפקד כשמש או כאמצעי לכניסה לשמיים.
צורת המנדלה מורכבת מחמש נקודות עיקריות: האחת במרכז, וארבע האחרות מסתובבות סביבה - משמאלה, מימינה, מעליה ומתחתיה. המרכז הוא סמל לאגו, שסובב סביב עצמו בזמן ובחלל. חמש נקודות אלו מייצגות, בין השאר, חמישה אלמנטים, הקשורים באישיותו של האדם, או את חמשת הבודהות. בנוסף הן מייצגות בהינדואיזם את חמש ה'משפחות', המקבילות לחמשת הפנים של שיווה: המערב - לבן ,Sadyojāta (שם של שיווה, בריאה): צפון - צהוב ,Vāmadeva (שימור); דרום - שחור ,Aghora (התפרקות/התחדשות); מזרח - אדום ,Tatpuruṣa (הסתרת החסד); המרכז - ירוק, הפנים של Īśāna (גילוי החסד, הכוח היצירתי).
המקדש ההודי אף הוא בנוי כמנדלה, ומסמל את היקום ברמות שונות. כמו כן, במבנה שערים או דלתות לארבע נקודות חשובות, המקבילות למספר הנקודות הקיימות סביב מרכז המנדלה.
זיהוי המנדלה ככלי טיפולי אצל יונג
הפסיכואנליטיקאי קרל גוסטב יונג האמין, שהמנדלה היא ארכיטיפ ייצוגי של העצמי, שאותו הוא מתאר כמרכז ממנו מתפתחת הנפש. יונג זיהה את המנדלה כמופיעה בתרבויות שונות אצל מטופלים, בחלומות וציורים, והשתמש בה לתרפיה עצמית. הוא סבר, שלמנדלה יש השפעה ממרכזת על המצייר אותה, וכן על הצופה בה, וכי היא מאפשרת ארגון מחדש של האישיות באמצעות יצירתו של מרכז חדש.
במהלך עבודתו כפסיכיאטר בבית חולים פסיכיאטרי בציריך, הבחין יונג, שהמנדלה מופיעה לעיתים קרובות בחלומות וביצירות אמנות של מטופלים שאיתם עבד, וכמו כן אצל מטפלים אחרים. הוא הבחין כי מנדלות הופיעו באופן ספונטני, ותפסו מקום מרכזי במהלך תקופות בהן מטופלים חוו מצבי כאוס, מתח ובלבול. לפיכך המריץ יונג את מטופליו להמשיך וליצור מנדלות, מתוך אמונה שאלו יאיצו את תהליך ההחלמה. בשלב מסוים בתהליך הטיפולי טען, כי יש להוסיף לכך מלל; הוא האמין, שהדיבור על הציור מקדם את הטיפול, ואף משחרר את המטופל מהתלות במטפל. שחרור מתלות זו, לדעתו של יונג, מאפשר למטופל לטפל בעצמו כשלב בתהליך האינדיבידואציה שלו. לפי יונג, כאשר מטופל מפרש את חלומותיו ומבין את הסמלים שהוא יוצר, הוא מגיע לשלב חדש בתהליך הטיפולי.
דרך רעיון האינדיבידואציה הגדיר יונג את החיים כהשתוקקות לשלמות הפוטנציאלית הראשונית, ובשילוב עם הרעיון של "אחדות הניגודים", הוא טען, כי הדבר מכוון ומתבטא בציור המנדלה. על-פי יונג, השלמות הפוטנציאליות הראשונית מתבטאת בסמלים, שהאנושות השתמשה בהם מאז ומעולם; הם מבטאים אחדותיות, שלמות והשלמה, וניתן לראותם בסמלי הריבוע והמעגל. כמו כן, דמויות ארכיטיפיות, שלעיתים מופיעות באופן ספונטני בחלומות, בציורים ובתוצרי נפש אחרים, מצביעות בין השאר על מאבקו של האדם בין חלקים מנוגדים באישיותו. לטענת יונג, הבאת ניגודים אלה ביחד במנדלה, תרפא את האדם ותהפוך אותו לשלם יותר.
בתיאורו את תהליך יצירת המנדלה, שהיא ארכיטיפ של העצמי - מרכז מארגן שממנו יש גדילה נפשית, הזכיר שני מקורות כוח עיקרים: הלא מודע, שממנו מופקות הפנטזיות באופן ספונטני; והחיים, שהם מודעות אינטואיטיבית לעצמי.
תהליך היצירה התרפויטי
תהליך יצירת המנדלה מתואר על ידי יונג כיצירת תמונה, שמתפתחת באופן ספונטני, מתוך עצמה, ובאופן נפרד מהאדם היוצר אותה. הוא הבחין בתבניות חוזרות ובמוטיבים מסוימים, הקשורים לשלבים ספציפיים בטיפול.
ביצירת מנדלה קשה להבחין אם התהליך הוא בשליטת היוצר, או אם היא נעשית באופן ספונטני ללא תכנון מראש. משמעות יכולה להיווצר במצב עירני ומודע, או בצורה לא מודעת בשלב מאוחר יותר. צורות, קווים ויחידות גרפיות, מאפשרים יציאה ליצירת צורות נוספות. כמו כן הבחין יונג, שכל מנדלה שנוצרת היא ייחודית, ואין דומה לה, אלא אם כן היא הועתקה. המנדלה בשלמותה היא כמטריצה, שעליה ניתן להשליך חומר לא מודע, כשהמצייר יוצר לעצמו מעין "רורשך" שלו. בנוסף הבחין יונג כי לכלל תהליך יצירת המנדלה יש איכות מרגיעה.
מתוך כך האמין יונג, שהמנדלה באיכותה מסייעת בעיקר למטופלים פסיכוטיים, בכך שהיא מספקת מסגרת לתוכן סימבולי מאורגן, ויוצרת הגנה מפיצול של הלא מודע. בנוסף טען, שכל ציור שיש בו אלמנט של מעגל, יסייע במניעת פיצולים שכאלה, ויעזור בחיבור כוחות נפשיים מנוגדים. בהתאם לכך, חלק מהמטפלים משתמשים במנדלות בשכיחות גבוהה במצבים כאוטיים ופסיכוטיים, המאופיינים בדיסאוריינטציה ופאניקה. המנדלות מסייעות להסדיר את הבלבול, הן מביאות לסדר, ארגון ומלאוּת, ומטופלים בעצמם לעיתים קרובות מציינים את התועלת וההשפעה שלהן.
מבנה המנדלה ומשמעותו במובן הגרפי והגאומטרי
המנדלה בצורתה העגולה, ובאלמנטים הגאומטרים המשולבים בה, מבטאת את רעיון השילוב בין תוכן לצורה. בצורתה המושלמת היא מאפשרת יציקת סמלים לא מודעים בתוך מבנה מסודר, סימטרי, מאוזן והרמוני. הגאומטריה מעניקה למנדלה עקביות, כדי שיהיה ניתן להרחיב תוכן ומשמעות פסיכולוגית ופילוסופית.
מרכז המנדלה
כאשר מרכז המנדלה הוא מעגל אדום, הוא יכול לייצג סובייקט חי או חוויה נפשית אנושית (ביצירות אמנות בתקופות הגותיות הנוצריות בימי הביניים, המעגל הפנימי הופיע בדמות סובייקט חי כמו ילד נוצרי, חיה או ציפור). בנוסף, בגישה האלכימאית, המעגל האדום כמרכז מקביל למרכז "אבן החכמים", המופיעה כאבן פנינה אדומה. למרכז המנדלה יש הדגש ורטיקלי, שהוא יישור קוטבי של המנדלה, ואנלוגי לעצמי. יונג מתאר את המעגל החיצוני כגבול המגדיר של העצמי. הוא רומז שזה מושא לשינוי, להרחבה או לצמצום. אם המודעות לא עוברת דרך אינדיבידואציה, הגבול נתון לסיכונים של הלא מודע, שהוא כל מה שמחוץ לאני. על פי יונג, כאשר האדם מאבד את האבחנה בין הקוטב הפנימי לקוטב החיצוני, יכול להיווצר "אפקט בי-פולרי". אם המרכז הוא חדיר וניתן לעבור דרכו, לא תהיה הפרדה מובחנת בין פנימי לחיצוני, ואז גורלו של האני יתבטא ביחסים סכיזואידים.
גאומטריה
ניתן להתבונן בגאומטריה במנדלה בשני אופנים:
אלביו סיריס
'''אלביו ב. סיריס (באנגלית: Albio B. Sires'''; נולד ב-26 בינואר 1951) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של מדינת ניו ג'רזי, בשנים 2023-2006. עד 2013 נספר מחוז הבחירה שלו כמחוז הקונגרס ה-13. מחוזו כולל את מרבית צפון ומזרח ג'רזי סיטי, כמו גם את השכונות הלטיניות של ניוארק. סיריס, חבר המפלגה הדמוקרטית, היה חבר האספה הכללית של ניו ג'רזי בשנים 2000–2006, ומ-2002 עד להיבחרו אל הקונגרס האמריקאי היה יושב ראש האספה הכללית.
אבחון וטיפול באמצעות מנדלה
אלמנטים צורניים
ייחודה של המנדלה בא לידי ביטוי בצורות עגולות פשוטות, ובדגמים מסובכים ביותר. בכולם קיים השילוב בין העיגול לריבוע, או בצורה עגולה בעלת מרכז המחולקת לארבע, או לכפולות של ארבע, בדומה לארבע רוחות השמיים. העיגול מסמל את השלמות בטבע, כצורה שלמה, המופיעה למשל בדמותם של השמש והירח. הריבוע, מאידך, מבטא את השלמות מעשה ידי אדם. השילוב ביו הריבוע לעיגול מבטא את השילוב בין האלוהי לבין האנושי, בין האוניברסלי לבין האישי, בין הלא מודע לבין התודעה, בין נשיות לגבריות, ובין פנים לחוץ.
המנדלה בהיבט ההתפתחותי
מעגל כצורה גרפית ככלל, ומעגל שבו ייצוגים משמעותיים לאדם בפרט, טבועים בהתפתחות הטבעית של האדם ומהווים חלק ממהותו. התפתחות זו גם מיוצגת בפעולה ובתנועה החזרתית, שיש ביצירת קווים ליניאריים ומתעגלים. במהלך מאה שנים האחרונות זכו הייצוגים הגרפיים של ילדים לתשומת לב רבה. פסיכולוגים, אנתרופולוגים, אמנים ומחנכים תהו מה טבעה של ההתפתחות האמנותית, ומהם העקרונות העשויים להסביר בדרך הטובה ביותר את מהלכה. הפרסומים הראשונים של מחקר שיטתי של אמנות הילד החלו להופיע בסוף המאה ה-19. מחקרים אלו התבססו באיסוף הנתונים על התבוננות נרחבת בציורי ילדים. הם הציגו הבנה חדשה של היצירה הגרפית של ילדים, והתייחסו אליה כאל כזו העשויה לשפוך אור על החיים המנטליים של הילד. נקודת המוצא הייתה ראייה התפתחותית. חוקרים שונים של ציורי ילדים זיהו רצף התפתחותי אוניברסלי ביצירה הילדית, והבחינו שרצף התפתחותי זה מושפע רק במעט מן הסביבה התרבותית והחברתית של הילד.
התפתחות הקו ובניית הסמל
בשלב השרבוט, בגילאים שנתיים עד ארבע, מתחיל הילד להתנסות בציור, כשהוא מייצר תנועות קינטיות על גבי משטח הציור. במהלך שלב זה, שרבוטים קוויים של תנועה חזרתית מימין לשמאל וההפך, הופכים לשירבוטים מעגליים. אז נרכשת התנועה הנשלטת, ומתחילות להופיע הצורות הראשונות. בשלב זה הילד רואה דמיון בין הצורה המצוירת, שהיא על פי רוב עיגולית, לבין אובייקט מוכר. כאן מתחיל לראשונה השימוש בצורות, שמתוכו נוצרים הסמלים, בכך שהצורה המצוירת מצביעה כעת על ישות אחרת, מעבר לזו שאותה היא מייצגת. היכולת להפשטה מאינספור הפרטים המרכיבים את האדם, והיכולת לאפיין ולהגדיר את טבעו החי, מעידות על ההבנה שהסמלים הם "מייצגים", ושאין להחשיבם בטעות רק לאובייקט הממשי שאליו הם מתייחסים.
זאת ועוד, שלב זה הוא שלב של גילוי והנאה; הילד שהתנסה עד עתה בחזרתיות מתמדת, מתנסה בסוג חדש של תנועה, שממנה מתפתח הקו המעגלי. מתוך תנועה מעגלית זו, עובר הילד לשלב הפרה-סכמטי, שמגיע בסביבות גיל ארבע עד שבע. בשלב זה מתחיל הילד להתנסות ביצירת דמות אנוש: העיגול משמש כייצוג לראש, וקווים ארוכים משמשים כרגליים.
אלביו סיריס
ביוגרפיה
סיריס היה פעיל במפלגה הדמוקרטית בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20. הוא עבר למפלגה הרפובליקנית ב-1985 ובשנה העוקבת התמודד נגד פרנק גואריני. סיריס הפסידו בבחירות האלה, ביחס של 26%–71%. סיריס עזב את המפלגה הרפובליקנית ב-1994 והכריז על עצמו פוליטיקאי עצמאי, וב-1998 שב אל המפלגה הדמוקרטית. שלוש שנים אחר כך כבר נבחר ליו"ר האספה המדינתית של ניו ג'רזי. במסגרת תפקידו כיו"ר, שימש סיריס כמושל ניו ג'רזי דה פקטו במספר הזדמנויות, כאשר מקגריווי וריצ'רד קודי שהו מחוץ לגבולות המדינה. הוא היה האדם ההיספני הראשון שכיהן כמושל בפועל. במקרים אחדים אף חתם על הצעות חוק וביצע את התפקידים השגרתיים של המושל.
אבחון וטיפול באמצעות מנדלה
התפתחות ציור דמות אנוש
בני אדם הם אחד האובייקטים הראשונים והמועדפים על ידי ילדים בציור. ילדים מתרגשים למראה הגילוי שיצרו ישות חדשה, שלא הייתה שם קודם. הדמויות הייצוגיות הראשונות מצוירות בצורה גלובלית וכוללנית. הן מורכבות מצורות פשוטות, ומצוידות בפרטים מועטים בלבד, בדרך כלל תווי הפנים. המצייר עשוי להוסיף נקודות המסמלות את העיניים, האף והפה. בפרק זמן קצר יחסית הופכות הדמויות מובחנות יותר ויותר. לדמות האנוש, המתחילה כעיגול, או מבנה אליפטי בלתי מובחן, מתווספות רגליים וזרועות, ויש המכנים אותה "ראשן".
הראש הוא המרכז החשוב של "העצמי", והוא חלק הגוף שמצוי בפעולת גומלין עם הסביבה. הופעת הדמות מגיעה מהראשן, שמסמן את המעבר משירבוט ספירלי לייצוג של עיגול. רודה קלוג מבחינה בשתי צורות מעבר בין השרבוט לראשן: המנדלה והשמש. לפי קלוג, המנדלה מופיעה רק אחרי גיל שלוש וחצי, כסמל לעצמי, והקווים החוצים אותה מייצגים את הלא-אני. בגיל ארבע מתפתחת מן המנדלה השמש, שהיא צורה מתקדמת יותר, ובה הקווים הפנימיים כמו זזים, ומתרכזים מסביב לעיגול, כקרניים הפונות כלפי חוץ. הקווים הפנימיים במנדלה מסמלים את המאבק, את ההתרוצצות והמתח הפנימי. בציור המנדלה ישנו ביטוי להצלחתו של הילד להגדיר לעצמו את ישותו האינדיבידואלית, ולבטא סמל ל"עצמי", שמתגבש מתוך היחסים הסימביוטיים עם האם.
אלביו סיריס
ביוגרפיה
ב-2006, עזב חבר הקונגרס בוב מננדז את בית הנבחרים האמריקאי לשם מינויו אל הסנאט של ארצות הברית, במקומו של הסנאטור המתפטר ג'ון קורזיין. בעקבות זאת, סיריס הודיע על התמודדותו לייצוג מחוז הקונגרס ה-13 של ניו ג'רזי בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא התמודד בשתי מערכות בחירות מקדימות ב-6 ביוני 2006 – בחירות מקדימות מיוחדות למילוי החודשיים האחרונים לכהונתו השביעית של מננדז, ובחירות מקדימות רגילות לכהונה מלאה בת שנתיים. לאחר שניצח בשתי מערכות אלה, גבר בקלות על מועמד המפלגה הרפובליקנית, והושבע לתפקידו ב-13 בנובמבר 2006.
ב-1 באוקטובר 2020 חתם על מכתב שנמען אל מזכיר המדינה של ארצות הברית מייק פומפאו ובו גינוי פעולותיה הצבאיות של אזרבייג'ן במהלך מלחמת נגורנו קרבאך השנייה, והוקיע את תפקידה של טורקיה במלחמה. סיריס הביע את התנגדותו להסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית. בדצמבר 2021 הכריז סיריס כי אין בכוונתו להתמודד לתקופת כהונה נוספת בבית הנבחרים האמריקאי, לפיכך כהונתו תמה עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית בראשית ינואר 2023.
אבחון וטיפול באמצעות מנדלה
המנדלה בטיפול באמנות
הספרות המחקרית, העוסקת במנדלה כאמצעי לאבחון וטיפול, מדגישה שני נושאים עיקריים: הראשון הוא המבנה והאלמנטים הגרפיים של המנדלה, והשני הוא נושא הצבע והגוון.
מנדלה כאמצעי לטיפול
מטפלים באמנות שעושים שימוש בטיפול במנדלה, רואים בה פיסת אמנות מעוגלת, בעלת איכויות של מדיום מרגיע. מסקירת מחקרים שונים, נראה כי פסיכותרפיסטים רבים מפרשים קווים זוויתיים כביטוי לתסכול וזעם, בעוד שביטויים של קווים כמעט ישרים או מעוקמים מהווים אינדיקציה למצב של רוגע.
השאלה באשר ליכולת הקווים לבטא איכות רגשית, נחקרה באופן שיטתי על ידי מספר חוקרים. עוד בשנת 1921 הראתה לונדהולם בסדרה של ניסויים, שרגשות יכולים לבוא בהקשר של מספר צורות בסיסיות של קווים. היא קיטלגה טונאליות של רגשות על בסיס הבעה קינסתטית, בה נמצאו מספר סוגים של קווים. בולנדר ציינה, שקווים בעלי זווית מביעים בדרך כלל עוינות, וגל זוויתי הוא סימבולי לאגרסיביות קיצונית, או פחד מאוד גדול. המר כתב, שקו משונן מקושר לעוינות. במחקר של האריס שבדק את הקשר בין רישומי ילדים לבגרות אינטלקטואלית ואישיותית, נמצא כי עקומות הזווית בקו הרישומי תיארו מוטיבים וצרכים מודחקים ולא מודעים. לפיכך נראה כי הספרות המקצועית תומכת בטענה, שקווים מזוותים מציינים אספקטים של מצבים שליליים (דוגמאות לקווים מזוותים אלו הן זוויות חדות, קווים מזוותים, גלים מזוותים, קווים משוננים, ומשולשים חדי זווית).
במחקר שנערך על ידי סלג'ליס (1987) נמצא שמספר הזוויות שצוירו בתוך מעגל, היה נמוך באופן מובהק סטטיסטית לעומת אלו שצוירו בתוך ריבוע. מכך הסיק שמיעוט זוויות המצוירות בתוך מעגלים, תומכים בטענתו של יונג אודות ההשפעה המרגיעה של המנדלה על המצייר. בנוסף ציין כי תמות שהובאו בעיגול היו בעלות אופי שמח וחיובי יותר, ובמקרים בהם היה רצון להביע רגש של כעס ועוינות נראתה הבחירה בריבוע כעדיפה. כמו כן ציין כי רישומים בעלי אופי חזרתי נראו בצורה תחופה יותר בתוך ריבועים, וכשחזרתיות זו מופיעה בעבודת אמנות של מטופלים, זו מעידה לרוב על רמה נמוכה של התארגנות נפשית.
המנדלה ככלי פנמנולוגי להתבוננות
המנדלה בטיפול באמנות יכולה לשמש כמקור להבנה, הדרכה והעמקה בתכנים אצל המטופל, כמו גם אצל המטפל. על פי הגישה הפנמנולוגית, שמיוצגת בין השאר על ידי התאורטיקנית מלה בטנסקי, ניתן להתייחס למנדלה כמודל פנמנולוגי של הפסיכותרפיה. בגישה זו מסבירה בטנסקי כי ניתן לבקש מהמטופל לצייר תמונה, ולאחר מכן להתבונן בה ממרחק. המטופל מספר את שהוא רואה, ועל חוויית הציור שלו עצמו. המטפל יכול לשאול את המטופל שאלות במטרה להגיע להקשרים משמעותיים, ומאוחר יותר יכול המטפל לתת משוב שמבוסס על תצפיתו האישית, כאשר הוא לוקח בחשבון שההשלכות שלו יכולות להיות נוכחות. גישה מתבוננת זו יכולה להיות מיושמת על ציור מנדלה, שבמבניות שלה ובאיכות שלה היא מספקת מדיום התבוננות נגיש.
אבחון באמצעות מנדלה
מחקרים שונים מדגימים מקרים בהם המטפל באמנות יכול להשיג מידע פסיכולוגי גם מביצוע גרפי חסר יחסית של מנדלה. ציור המנדלה שימושי לאבחון פנימי בטיפול, מסייע לזכור תבניות הבעה של מטופל, ומשמש אף ככלי להערכה של קשרים ויחסים של המטופל עם סביבתו.
המנדלה במבנה הקלאסי בנויה כמעגל בעל מרכז, בה אלמנטים גאומטריים, החוזרים על עצמם בצורה וגודל שונה. מבניותה של המנדלה מבוססת על יסודות הסימטריה. המנדלה המוכרת מתרבויות המזרח עשויה בצבעים בדרך כלל, ולצבעים משמעות סימבולית. באבחון בטיפול באמנות מתבוננים בשני יסודות מרכזיים במנדלה: יסוד הצבע והיסוד הצורני. ניתן לומר, שהמנדלה ברוב המקרים מספקת מבנה קלאסי, מאורגן וידוע, אשר בתוכו ניתן להתבונן ולבחון צבע, ושימוש בצבע. בנוסף, חלק מהמחקרים העוסקים באבחון באמצעות מנדלה מתייחסים גם לאלמנטים הצורניים, המרחקים ביניהם, הגדלים, וכל זאת בהתייחסות למרכז המנדלה.
כלי הערכה מחקרי במנדלה - MARI Card test
ג'ואן קלוג, אמנית ופסיכותרפיסטית יונגיאנית המטפלת באמנות, חקרה רבות את משמעויות הצבע ודרך העבודה איתו, ביצירה בכלל ובטיפול באמנות בפרט. במסגרת מחקריה פיתחה קלוג מודל אבחוני, המתייחס לצבעים בהתייחסות למבנה המעגלי של המנדלה. מודל זה הוא מודל התפתחותי פסיכולוגי, בו חילקה קלוג את שלבי ההתפתחות לשנים עשר שלבים, שלטענתה מתרחשים במהלך החיים הטבעי של ילדים ומבוגרים:
שלושת הצבעים אדום, צהוב וכחול, נחשבים לשלושה כוחות שעובדים באופן סימולטני בגוף בזמנים שונים ובאיכויות שונות. הם מיוצגים בסקאלה של גוונים ובעוצמות שונות. למשל, השלב האנאלי, שבא לאחר השלב האוראלי (האדום), הוא בצבע כתום (ערבוב של אדום וצהוב); השלב הגניטלי מיוצג בירוק (ערבוב של כחול וצהוב).
בנוסף מציינת קלוג, שהמעבר מהשלב האדיפלי לגניטלי גורם גם להתעוררותם של צבעים כמו אפרסק, ירוק בהיר, צבע הפנינה וצהוב בהיר, שיוצרים מעין פלטה של גוונים רומנטית. עוד היא טוענת, שכאשר ההתפתחות דרך שלבי הגדילה מופרת על ידי תאונה או מחלה, אז האגו של האדם נופל לתוך גוונים חשוכים וכהים יותר. במקרה כזה, על המטפל לסייע למטופל לעורר צבעים בהירים יותר, וכך במקביל לתנועה המעגלית של המנדלה, חומרים קונפליקטואלים מועלים וסובבים, ובהדרגה מופחתים ומבוטלים. האפרוריות נעלמת, וההבעה הבהירה של הרגשות מופיעה. זו מראה על כוחות, אמביציה, אנדיבידואליזציה, החופש לאהוב, ולבסוף מוכנות להמשיך הלאה.
כאשר למשל אדום בהיר מופיע בשלב הרביעי (האוראלי) אצל אדם בוגר, הדבר יכול להוות אינדיקטור לרצון לשגשוג, והעדרו של צבע זה יכול להעיד על נושאים הקשורים בהישרדות וצרכים אוראליים. דוגמה נוספת היא שכאשר הצבע הכחול יופיע בשלב השמיני, שלב האינדיבידואציה והדיפרנציאציה, הדבר יכול להצביע על יכולת תקשורת עם אחרים באופן בוגר, פתיחות לשונית ואוטונומיה מלאה.
קלוג טענה כי לא רק הגוון חשוב, אלא גם עוצמת הצבע, ולכל צבע וגוון יש משמעות שלילית ומשמעות חיובית.
קלוג התייחסה אף למבניות המנדלה. היא מציינת את המבנה המעגלי, שיוצר מבנה התפתחותי מחזורי, ובכך יוצר דו-שיח עם שלבים קוטביים. למשל השלב הרביעי, השלב האוראלי, שקשור לאהבה, יכול להתכתב עם השלב העשירי, "שער המוות", הקשור באובדן.
שלבים 1 עד 3, שנמצאים בפינה השמאלית התחתונה של הסיבוב, משקפים חומרים טרום-לידתיים, או הכרה עמוקה. התפתחות מקבילה מתרחשת ברבע השמאלי העליון בשלבים 4 עד 6, שהן השנים מהלידה ועד ההתבגרות. בפינה הימנית העליונה של המעגל שלבים 7 עד 9, תואמים את ההתבגרות והאתגרים הרבים שהיא מציבה. שלבים 10 עד 12 ברבע הימני התחתון במעגל, מייצגים את המוות וחוסר ההכרה, שינוי ולידה מחדש. מרכז העיגול הוא שלב 0, הכולל מערך של מושגים פרסונליים.
אבחון גילוי עצמי באמצעות צבע – SRTC
אבחון SRTC (Self-Revelation Through Color), שפותח על ידי פרופ' רחל לב ויזל מאוניברסיטת חיפה, מתבסס על מחקרים שנעשו במהלך השנים בנוגע לשימוש בצבע, ובחנו את הקשריו למאפייני אישיות ומצבים רגשיים. לב ויזל מציינת כי נושא הצבע מופיע בהקשרים קליניים בקרב רבים העוסקים בתחום בריאות הנפש. היא מראה כי חוקרים ממגוון רחב של דיסציפלינות מסכימים שלצבעים יש השפעה פיזיולוגית על תהליכי מחשבה והתנהגות אנושיים, וכן לעיתים קרובות יש להם השפעה פסיכולוגית בלתי מודעת. זאת ועוד, צבעים מסמלים יחסים בין אישיים, ויחסים חברתיים ותרבותיים בהקשרים שונים, כשמשמעותם של אלה יכולה אף לעבור מדור לדור. ייצוגים לכך ניתן לראות לטענתה בטלאי הצהוב, המסמל את הרדיפה של העם היהודי, או בדגל האדום הקומוניסטי, המסמל את דיקטטורת המהפכה.