cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרלה אוברבק
קריירה
ב-6 במאי 2006, נבחרה אוברבק כחברה בהיכל התהילה הלאומי לכדורגל, וארבע שנים מאוחר יותר כחברה בהיכל התהילה הספורטיבי של צפון קרוליינה. מאז 1992, מחזיקה אוברבק במשרת עוזר-המאמן של קבוצת הכדורגל של אוניברסיטת דיוק.
לשרוד עד החופש
לשרוד עד החופש (באנגלית: Rescue Dawn) הוא סרט קולנוע של הבמאי ורנר הרצוג. הסרט שיצא לאקרנים ב-2007, מספר את סיפור חייו של דיטר דנגלר, אותו מגלם כריסטיאן בייל. סיפור זה כבר כיכב בעבר בסרט ביוגרפי של הרצוג, דיטר הקטן לומד לעוף, משנת 1997.
עלילה
דיטר הוא טייס אמריקאי בזמן מלחמת וייטנאם, המשרת בטייסת VA-145 על נושאת מטוסים רינג'ר, מטיס מטוס מסוג A1 סקייראידר. בפברואר 1966 בעת ביצוע משימה מעל לאוס מטוסו נפגע ומתרסק לקרקע. הגם שדיטר שורד את ההתרסקות, הוא נרדף ולבסוף נתפס על ידי מיליציה מקומית.
לדיטר ניתנת הזדמנות לשחרור או לפחות להקלה בתנאי השבי על ידי המושל המחוזי (בגילומו של פרנסואה צ'או) אם יחתום על מסמך המגנה את אמריקה, אולם הוא מסרב. הוא מעונה ונלקח למחנה מאסר במעבה הג'ונגל. שם הוא פוגש טייסים נוספים, ביניהם ג'ין בראיין (ג 'רמי דייוויס) ודוויין וו מרטין (סטיב זאן), שמטוסיהם הופלו שנים קודם לכן. דיטר מתחיל לתכנן בריחה, אך נתקל בחוסר אמון של חבריו האסירים, המדוכאים באמצעות עינויים פיזיים ופסיכולוגיים של שומרי המחנה.
בבית החולים הצבאי הוא נתון בהשגחה קפדנית בגלל מחלוקת בין הצי לחיל האוויר בנוגע לתיחקורו (חיל האוויר חילץ אותו). כל זאת עד שחבריו מן הטייסת מגיעים ו'חוטפים' אותו. הוא נלקח בחשאי בחזרה אל נושאת המטוסים שלו, שבה הוא מתקבל כגיבור על ידי הצוות כולו.
מפרץ בוקה
מפרץ בוקה (באנגלית: Bouquet Bay) הוא מפרץ שרוחבו 11 קילומטרים, הממוקם בין האי לייז', לבין צפון האי בראבנט בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
גילוי המפרץ
המפרץ התגלה על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה (בין השנים 1903–1905) בראשות ז'אן-באטיסט שארקו.
מקור השם
שארקו קרא לאי עם שמו של ז'אן בוקה דל לה גרי (Jean Bouquet de la Grye), מהנדס הידרוגרפי צרפתי וחבר בוועדה שפרסמה את התוצאות המדעיות של המשלחת.
הפרלמנט של ניו זילנד
הפרלמנט של ניו זילנד (באנגלית: New Zealand Parliament, במאורית: Pāremata Aotearoa) כולל את מלך ניו זילנד, את בית הנבחרים של ניו זילנד ועד 1951, הוא כלל גם את המועצה המחוקקת של ניו זילנד. בית הנבחרים מכונה לעיתים קרובות כ"הפרלמנט". עד 1986 היה השם הרשמי של הפרלמנט של ניו זילנד, "האספה הכללית של ניו זילנד" (General Assembly of New Zealand).
בית הנבחרים מונה בדרך כלל 120 חברים ולעיתים יותר מכך, בתלות באחוזי ההצבעה למפלגות השונות. 70 מחברי הבית נבחרים ישירות במחוזות הבחירה והשאר נבחרים מתוך רשימות מועמדים מפלגתיות. הבחירות בניו זילנד הן כלליות, כלומר, כל אזרח ניו זילנדי מעל גיל 18 (למעט אסירים), רשאי להצביע. תהליך הרכבתה של ממשלה בניו זילנד היא על פי שיטת וסטמינסטר ואת הממשלה מנהיג ראש ממשלת ניו זילנד שנבחר מבין חברי בית הנבחרים.
בית הנבחרים מתכנס בבנייני הפרלמנט בוולינגטון, בירת ניו זילנד מאז 1865. דיוני הפרלמנט משודרים בערוצי טלוויזיה ורדיו ייעודיים.
היסטוריה
הפרלמנט של ניו זילנד הוקם על פי "חוק החוקה של ניו זילנד" (New Zealand Constitution Act 1852), שחוקק ב-1852 על ידי הפרלמנט הבריטי. הפרלמנט הוקם כגוף מחוקק דו-בתי, באופן רשמי הוא נקרא "האספה הכללית" (General Assembly) אך בדרך כלל כונה הפרלמנט. על פי חוק זה היה הפרלמנט של ניו זילנד דומה מאוד לזה של בריטניה וכלל בית תחתון שנקרא "בית הנבחרים" (House of Representatives) ובית עליון שנקרא "המועצה המחוקקת" (Legislative Council). חברי הבית התחתון נבחרו בבחירות בשיטה הרובנית, בעוד שחברי המועצה המחוקקת מונו על ידי המושל הכללי של ניו זילנד. בתחילה מונו חברי המועצה לכל ימי חייהם, אך מאוחר יותר נקבעו תקופות כהונתם לשבע שנים. כוונתו של שינוי זה, שבוצע במקביל להקמתה של הממשלה העצמאית הראשונה של ניו זילנד (שעל פיו ייעץ ראש הממשלה למושל על המינויים למועצה) ובמקביל להקמתן של מפלגות פוליטיות, הייתה שעם פרוס המאה ה-20, לממשלה תהייה שליטה על המועצה ועל הבית התחתון ושאישורם של החוקים במועצה תהייה עניין פורמלי בלבד. ב-1951 בוטלה המועצה המחוקקת ובכך הפך הפרלמנט של ניו זילנד לחד-בתי.
על פי חוק החוקה, הסמכות החקיקתית ניתנה גם לפרובינציות של ניו זילנד (בתחילה שש) ולכל אחת מהן הייתה מועצה מחוקקת משל עצמה. מועצות מחוזיות אלו יכלו לחוקק חוקים הנוגעים למחוזותיהם ברוב התחומים. עם זאת, ניו זילנד מעולם לא הייתה מושבה פדרלית או דומיניון כמו קנדה או אוסטרליה. הפרלמנט יכול היה לחוקק במקביל למועצות המחוזיות בכל נושא ובמקרה של מחלוקת, הייתה עדיפות לחוק שחוקק על ידי הפרלמנט. במשך תקופה של 22 שנים בוצע תהליך הדרגתי של ריכוזיות העוצמה הפוליטית וב-1876 בוטל קיומם של המחוזות.
הפרלמנט קיבל בהדרגה שליטה רחבה יותר על ענייניה של ניו זילנד, באמצעות העברתם של חוקים אימפריאליים כמו חוק תקפות החוקים הקולוניאליים, תיקונים לחוקה וההעברה ההדרגתית של הסמכויות מידי הממשלה הבריטית לממשלת ניו זילנד. בסופו של דבר, ב-1947, התקבל החוק לאשרור חוק וסטמינסטר והוא נתן לפרלמנט את הסמכות המלאה לחקיקה בניו זילנד והחוק לתיקון החוקה שנחקק באותה שנה אפשר לפרלמנט להחליט על הרכבו. ב-1986 חוקק "חוק החוקה" (Constitution Act) ובמסגרתו שונו ההוראות האחרונות של החוק מ-1852 שעדיין היו בתוקף, אוחד תחום החקיקה ובאופן רשמי הוגדרה האספה הכללית כפרלמנט.
"המכסה הכפרית"
תופעה ייחודית היסטורית שאפיינה את הפרלמנט של ניו זילנד הייתה "המכסה הכפרית" (Country quota). על פי מכסה זו ניתנה העדפה בייצוג למחוזות כפריים החל מ-1889 ובמובנים מסוימים גם קודם לכן. משקלם האלקטורלי של המחוזות נקבע על פי האיזון בין אוכלוסייתם הכפרית והעירונית, כאשר כל יישוב שאוכלוסייתו מנתה פחות מ-2,000 תושבים, נחשב לכפר. במחוזות הבחירה שאחוז גבוה מהיישובים בהם היו כפריים, נמנו המצביעים במספרים גדולים יותר מאשר היו למעשה. לדוגמה, ב-1927, מחוז וואיפווה, שלא התגוררה בו שום אוכלוסייה עירונית, קיבל 4,153 קולות בנוסף ל-14,838 המצביעים שהיו בו למעשה ובכך קיבל תוספת של 28% במשקלו האלקטורלי. עקרון המכסה הכפרית התקיים עד 1945, אז בוטל על ידי ממשלת הלייבור שבסיס התמיכה שלה היה עירוני ברובו והונהג העיקרון של "אדם אחד – קול אחד" (One man, one vote).
ריבונות
הפרלמנט של ניו זילנד הוא ריבוני מבלי אפשרות שגורם כל שהוא יבטל החלטה שלו. יכולתו של הפרלמנט לפעול היא ללא עוררין מבחינה חוקית. לדוגמה, חוק מגילת הזכויות של ניו זילנד (New Zealand Bill of Rights Act 1990), הוא חוק רגיל לחלוטין והוא לא מהווה חוק בעל עדיפות כמו בחוקותיהן של מדינות אחרות. המגבלה היחידה ביכולת החקיקה של הפרלמנט היא בנושאים הקשורים לשיטת הבחירות. נושאים אלה כוללים את אורך כהונתו של הפרלמנט, ההחלטה מי ראשי להצביע, אופן ההצבעה, אופן חלוקת המדינה למחוזות בחירה ומינוי הוועדות שמחליטות על נושאים אלו. החלטות כאלו מחייבות רוב של לפחות 75% מחברי הפרלמנט או העברתן למשאל עם. יחד עם זאת, הפרלמנט יכול לבטל או לשנות החלטות כאלה ברוב רגיל.
בית הנבחרים
מאז 1951 כולל הפרלמנט של ניו זילנד רק את בית הנבחרים. חברי הבית נבחרים באופן דמוקרטי כל שלוש שנים ומכהנות בו 18 ועדות.
בית עליון
לפרלמנט של ניו זילנד אין בית עליון. הוא פרלמנט חד-בתי ולא דו-בתי. עד 1950 היה לפרלמנט בית עליון ומאז הועלו כמה הצעות ליצור בית עליון.
המועצה המחוקקת
המועצה המחוקקת (Legislative Council) הייתה הגוף המחוקק הראשון של ניו זילנד והיא הוקמה ב-16 בנובמבר 1840, מתוקף "מגילת ההקמה של המושבה של ניו זילנד" (Charter for Erecting the Colony of New Zealand), שעל פיה הוקמה ניו זילנד כמושבת כתר נפרדת מניו סאות' ויילס החל מ-1 ביולי 1841. בתחילה, כללה המועצה המחוקקת את המושל, את המזכיר הקולוניאלי, את שר האוצר ושלושה שופטי שלום שמונו על ידי המושל. בסמכות המועצה היה לחוקק חוקים.
עם חקיקתו של חוק חוקת ניו זילנד ב-1852, הפכה המועצה המחוקק לבית עליון של האספה הכללית. תפקיד המועצה היה לבחון ולתקן את החוקים שחוקקו על ידי בית הנבחרים, למרות שלא היה בסמכותה ליזום צעדי חקיקה או לתקן חוקים בעלי משמעות כספית. למרות הצעות שהועלו לעיתים לכינונה של מועצה מחוקקת נבחרת, חברי המועצה מונו על ידי המושל, בדרך כלל על פי המלצת ראש הממשלה. בתחילה מונו חברי המועצה לכל ימי חייהם, אך ב-1891 הונהגה תקופת כהונה של שבע שנים לחברי המועצה. בסופו של דבר הוחלט שלמועצה אין תפקיד משמעותי בתהליך החקיקה בניו זילנד וכהונתם של חבריה הסתיימה ב-31 בדצמבר 1950. בעת ביטולה של המועצה היא כללה 54 חברים, כולל יושב הראש.
הצעות להקמת סנאט
ממשלת המפלגה הלאומית בראשותו של ג'ים בולגר הציעה עם כינונה ב-1990, להקים סנאט שחבריו ייבחרו והיא הגישה הצעת חוק בנושא. על פי הצעת החוק, אמור היה הסנאט למנות 30 חברים שייבחרו בשיטת הקול היחיד הנייד בשישה מחוזות בחירה, ארבעה באי הצפוני ושניים באי הדרומי. כמו המועצה המחוקקת, לא הייתה אמורה להיות לסנאט הסמכות לעקב חוקים בעלי משמעות כספית. בית הנבחרים היה אמור להמשיך ולהיבחר בבחירות בשיטה הרובנית.
תהליך החקיקה
הפרלמנט של ניו זילנד מעביר חוקים על פי מודל דומה (אך לא זהה) לזה של מדינות אחרות הפועלות על פי שיטת וסטמינסטר.
הצעות החוק הופכות לחוקים לאחר שחברי הפרלמנט מצביעים עליהן בשלוש קריאות ולאחר מכן הן מקבלות הסכמה מלכותית (Royal Assent) מהמושל הכללי. רוב יוזמות החקיקה נעשות על ידי הממשלה המכהנת. כישלון של הממשלה להעביר חוקים הוא נדיר והפעם הראשונה בה אירע מקרה כזה במאה ה-20 הייתה ב-1998. קיימת גם אפשרות להגשת הצעות חוק פרטיות. הצעות אלו מוגשות בדרך כלל על ידי חברי מפלגות האופוזיציה או על ידי חברי פרלמנט שרוצים להעלות נושא שהמפלגות לא נוקטות עמדה לגביו.
לאחר שהצעת חוק עברה בשלוש קריאות היא מועברת על ידי פקיד של בית הנבחרים למושל הכללי, אשר מעניק את ההסכמה המלכותית כעניין שבשגרה. כמה משפטנים לענייני חוקה, כמו פרופסור פיליפ ג'וזף, מאמינים שלמושל הכללי אין את הסמכות לסרב להעניק הסכמה מלכותית במקרים חריגים. אחרים, כמו ראש הממשלה לשעבר, סר ג'פרי פאלמר ובנו, המשפטן מתיו פאלמר, טוענים שסירוב למתן הסכמה מלכותית עלולה לגרום למשבר חוקתי. מצב של סירוב להעניק הסכמה מלכותית לא אירע מעולם בניו זילנד. מרגע שבו ההסכמה המלכותית נתנה, הצעת החוק הופכת לחוק.
אמבראר פנום 100
אמבראר פנום 100 (באנגלית: Embraer Phenom 100) הוא מטוס מנהלים סילוני קל מאוד פרי פיתוחה של יצרנית המטוסים הברזילאית, אמבראר.
תכנון
מטוס פנום 100 מתוכנן לשאת 4–6 נוסעים וטווח הטיסה שלו הוא 2,182 קילומטרים.
פיתוח
באפריל 2005 חברת אמבראר החלה ליזום את פיתוחו של מטוס קל מאוד. בנובמבר של אותה שנה הוכרז כי שמו הוא פנום 100 והוצג דגם בקנה מידה של הייצור הסופי. טיסת הבכורה התקיימה ב-26 ביולי 2007 בסאו ז'וזה דוס קמפוס שבברזיל. ב-9 בדצמבר 2008, זכה בפרס רשות התעופה האזרחית הלאומית הברזילאית.
תאונות
ב-8 בדצמבר 2014 התנגש מטוס פנום 100 מספר N100EQ בבית בפרברי מרילנד. בתאונה נהרגו שלושת האנשים ששהו במטוס ועוד שלושה בני אדם ששהו בבית.
גולן רייז
גולן רייז (נולד ב-2 בנובמבר 1977) הוא תסריטאי ובמאי קולנוע ישראלי.
קריירה
גולן רייז נולד וגדל בקיבוץ הדתי עין צורים. הוא בוגר תואר ראשון במדעי ההתנהגות ותקשורת במכללה למינהל ובוגר בית הספר לקולנוע "מעלה בירושלים.
נשוי לרעות רייז ואב ל 5 ילדים.
בסיום לימודיו יצר שני סרטים זוכי פרסים: "חסימות" (עלילתי, 22 דקות) שזכה בפרס הראשון לסרט הקצר בפסטיבל ירושלים, ו"פרלמנט ארוחת הבוקר" (דוקומנטרי, 40 דקות) שזכה בפרס השני בפסטיבל דוקאביב. לאחר סיום לימודיו יצר את הסרט הקצר "על חבל דק" (עלילתי, 8 דקות) שהשתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, ושנתיים לאחר מכן יצר את "בדרכו שלו" (דוקמנטרי, 40 דקות) על אליסף פרץ, בנה של מרים פרץ. הסרט שודר בערוץ 10.
בשנת 2017 יצר את הסרט: "המחברות של אליש" (דוקומנטרי, 75 דקות) שהשתתף בתחרות הרשמית של פסטיבל דוקאביב. עורכת הסרט שרון יעיש זכתה בפרס העריכה.
בשנת 2021 יצא הסרט הדוקומנטרי "עיניים של אבא", שיצר וביים רייז יחד עם שרון יעיש, בעקבות התמודדותו עם מחלת הסרטן של בנו. בשנת 2022 שיתף פעולה שוב עם שרון יעיש ביצירת המחזמר הדוקומנטרי "לוס אנג'לס דרום", שעלילתו מתרחשת בקריית מלאכי.
פרסים
המחברות של אליש חסימות פרלמנט ארוחת הבוקר
חיים שלמה עראקי
ביוגרפיה
נולד בירושלים לשלמה (סלימאן) עראקי, בן למשפחה שמוצאה בתימן. בצעירותו למד בישיבת "אוהל מועד", ולאחר מכן בבית הספר דורש ציון. בסיום לימודיו למד את מקצוע השחיטה, ושימש כשוחט מוסמך של העדה התימנית בעיר.
נמנה עם עסקני העדה התימנית בירושלים, ובשנת ה'תרפ"ג (1923) ייסד בעיר את שכונת נחלת אחים יחד עם יעיש נדאף. בשכונה הקים בית לעולים, תלמוד תורה ובית כנסת מרכזי, שנקרא "מקור חיים" על שמו. הוא עצמו התגורר בצמוד לבית הכנסת (כיום: נרקיס 28).
בשנת ה'תרצ"ז (1937) הוציא לאור בירושלים יחד עם הרבנים שלום חבשוש ויהודה נג'אר את הספר "אמונת ה'" (שככל הנראה נכתב על ידי הרב יחיא ערוסי הלוי), העוסק באמיתות הזוהר כמענה לספר "מלחמות ה'" של הרב יחיא קאפח.
בשנת ה'תש"ה (1945) שימש כחבר האספה הבוחרת של מועצת הרבנות הראשית לישראל, ולקראת הבחירות לעיריית ירושלים בשנת ה'תש"י (1950) נמנה עם מועמדי רשימת "יהודי תימן" לעירייה. בשנת ה'תשט"ו (1955) נבחר לשמש כחבר הוועד הרוחני של העדה התימנית, ובשנת ה'תשי"ט (1959) נבחר לשמש כנשיא הכבוד של מועצת הרבנות של העדה התימנית בישראל.
נפטר בט"ו באדר א' ה'תשל"ח (22 בפברואר 1978), ונקבר בבית הקברות הר המנוחות בירושלים. על מצבתו נכתב:.
שמריה האיקריטי
רבי שמריה בן אליה האיקריטי, היווני, המכונה לעיתים: רבי שמריה מנגרופונט (באנגלית: Shemariah of Negropont; ה'ל"ה, 1275 (בערך), רומא – ? אחרי 1352, ה'קי"ב) היה רב יהודי-איטלקי, פילוסוף יהודי, משורר ופרשן המקרא.
ניסה לקרב ולהשיב את היהדות הקראית, אל היהדות הרבנית המסורתית. לפי האגדה, בסוף ימיו נאשם שהציג את עצמו ב"אל-אנדלוס" כמשיח, נכלא בידי השלטונות המקומיים ונפטר בכלאו.
קורות חיים
חונך על ברכי הביקורת, ושלט מלבד בלשון הקודש גם באיטלקית, רומית ויוונית. עד גיל 30 למד בעיקר תנ"ך, ולאחר מכן הרחיב את לימודיו במקורות היהודיים גם לתחום אגדות התלמוד ופילוסופיה. הוא זכה לחסותו של רוברט, מלך נאפולי, ובחצרו חיבר ביאורים לתנ"ך
ב-1328 סיים את חיבורו על פרשת בראשית ופרשת בריאת העולם, ספר איוב ושיר השירים. ב-1346 כתב את "ספר המורא". ספר נוסף שלו הוא "אלף המגן", ביאור על אגדה במסכת מגילה, ופיוטים ושירים.
תוכניתו לפעול למען איחודם מחדש של הקראים עם היהדות הרבנית, התעכבה בשל מות בנו ב-1330, אך ב-1352 יצא למסע ארוך בקרב קראי קסטיליה ואנדלוסיה, בניסיון לשכנע אותם לשוב אל חיק היהדות הרבנית. נוצרה סביבו תנועה המונית, שהייתה מוגבלת ליהודים הקראים, ונפוצה השמועה כי הוא רואה בעצמו משיח. השלטונות האנדלוסיים לא ראו את כל העניין בעין יפה וכלאו אותו. הוא נפטר בכלאו במחצית השנייה של המאה ה-14.
רונדה פלמינג
רונדה פלמינג (באנגלית: Rhonda Fleming ;10 באוגוסט 1923 - 14 באוקטובר 2020) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה וזמרת אמריקאית. התפרסמה בעיקר במערבונים, סרטי פילם נואר וסרטי הרפתקאות בשנות ה-40 ושנות -50.
ביוגרפיה
נולדה בהוליווד-1923 בשם מרילין לואיס, צעירה בין שתי הבנות של הדוגמנית והשחקנית אפי גרהם וסוכן הביטוח הרולד שברטון לואיס. ב-1941 סיימה את בית הספר התיכון בבברלי הילס בו הופיעה בהצגות תלמידים. סוכן שחקנים וצייד כישרונות הבחין בנערה הג'ינג'ית היפה והמוכשרת, שינה את שמה לרונדה פלמינג וסידר לה חוזה אצל דייוויד סלזניק.
תפקידה הרציני הראשון היה בסרטו של אלפרד היצ'קוק "בכבלי השכחה" בו שיחקה נערה מאושפזת במוסד פסיכיאטרי ומטופלת על ידי פסיכיאטרית אותה מגלמת אינגריד ברגמן.
ב-1949 שיחקה בסרט "יאנקי בחצר המלך ארתור" לצידו של בינג קרוסבי. בסרט גם שרה וזה היה סרטה הראשון בצבעי טכניקולור. הצבעים האלה הפכו אותה פופולרית בגלל עיניה הירוקות, שערה הלוהט ופניה החלקים. היא כונתה "מלכת הטכניקולור" בדומה למורין או'הרה.
היא שיחקה ב-46 סרטים לצידם של שחקנים ידועים כמו ברט לנקסטר, קירק דאגלס, צ'רלטון הסטון, רונלד רייגן ועוד.
היא הופיעה גם בסדרות טלוויזיה כמו ספינת האהבה, מקמילן ואשתו, רד סקלטון שואו, דיק פאוול שואו ועוד.
היא גם שרה והוציאה שני אלבומים: שירי גוספל ושירי אהבה קלאסים בשם "רונדה".
לרונדה פלמינג יש כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. וכוכב דקל זהב בשדרת הכוכבים בפאלם ספרינגס.
חיים אישים
פלמינג הייתה נשואה שש פעמים. התגרשה ארבע פעמים והתאלמנה פעמים. בעל החמישי, המפיק טד מאן היה יהודי והיא קבורה לידו בחלק היהודי של בית הקברות הילסייד ממוריאל פארק.
מבעלה הראשון תומאס ליין, היה לה בן אחד, קנת ליין יליד 1941. ממנו היו לה שתי נכדות, ארבעה נינים ושני בני נינים.
קוואמה אקוטו-במפו
ביוגרפיה
אקוטו-במפו גדל באקרה ובאזור המזרחי של גאנה, שם גודל יחד עם אחותו על ידי אמו החד הורית וסבתו. מחיי הכפר עם סבתו ספג תרבות וערכים גאנים מסורתיים כמו גם פילוסופיה אפריקאית. הוא למד בבתי ספר באקרה ובבית הספר תיכון לבנים פרסביטריאניים שם. לאחר סיום לימודיו, למד במכללה לאמנויות של אוניברסיטת קוואמה נקרומה למדע וטכנולוגיה, שם סיים תואר ראשון בהצטיינות ולאחר מכן סיים גם תואר שני. הוא עבד כמרצה וממלא מקום ראש המחלקה לעיצוב גרפי במשך ארבע שנים, ועזב ב-2013 כדי להמשיך בקריירה כאמן במשרה מלאה ויזם חברתי.
תערוכות
התערוכה הגדולה הראשונה של אקוטו-במפו הייתה במהלך חגיגת יום העצמאות ה-60 של גאנה, עת הציג במאוזוליאום קוואמה נקרומה את המיצב "Nkyinkyim" - למעלה מ-1,200 פסלי ראש עשויים בטון של אנשים ממוצא אפריקאי, בתערוכה שזכתה לכינוי 'Faux-Reedom'. אקוטו-במפו השתמש בדימויים החזקים של ראשים מפוסלים בגודל טבעי כדי להטיל ספק בעצמאותה של גאנה ולמשוך תשומת לב בינלאומית למורשת הנאו-קולוניאלית של גאנה.
עבודתו של אקוטו-במפו חוצה קו דק בין אמנות ציבורית לאקטיביזם. עבודותיו מתייחסות למורשת קולוניאלית, צדק גזעי, שוויון גזעי, ריפוי וצדק מאחה.
בשנת 2019 הציג אקוטו-במפו לראשונה תערוכה נודדת בשם. התערוכה סבבה בארצות הברית, שם הוצגה במקומות בעלי משמעות היסטורית ל"חוויה האפרו-אמריקאית" כמו סלמה, הארלם, וכיכר טיימס בניו יורק שם נחשפה האנדרטה במהלך גזר הדין של דרק שובין על רצח ג'ורג' פלויד. תחנות בולטות נוספות כללו את לואיוויל קנטקי, מוזיאון מוטאון בדטרויט, מוזיאון דוסבל בשיקגו ומרכז קינג  באטלנטה.
ג'יאג'ינג, קיסר סין
גְ'יָאגִ'ינְג (במנדרינית: 嘉靖, נולד בשם ג'וּ חוֹאוּ-צונְגּ; 16 בספטמבר 1507 – 23 בינואר 1567) היה קיסר סין ה-11 משושלת מינג, אשר שלט בין השנים 1521–1567. שלטונו הארוך הוסיף מידה של יציבות לממשלה בתחילתו אף עם הזמן נחלש כאשר הועברו רוב הסמכויות לידי הסריסים בחצר המלוכה. הזנחת התפקידים הרשמיים בממשל הביא לתחילת עידן של שחיתות שלטונית ועצירת הפיתוח של שושלת מינג לעומת מעצמות ברחבי העולם, בעיקר לעומת האירופאים.
שלטונו נודע מצד אחד בפיתוח נרחב בנושאי האומנות אך בו בזמן היחלשות הצבא כפי שנראה במהלך פלישת צבא מונגולי שעבר את החומה הגדולה של סין והגיע עד פרברי בייג'ינג. תקופת שלטונו שארכה 45 שנים הייתה השנייה באורכה בתולדות שושלת מינג ושנית רק לנכדו, ואן-לי, קיסר סין (שלט 48 שנים).
שנותיו הראשונות
אביו של ג'ו, הקיסר גֶ'נְגְדֶה, עוד מאז שירש את הכתר בשנת 1505, התנגד לקחת על עצמו את סמכויות השלטון ובמקום זאת העביר את רוב הסמכויות לסריסים בחצר המלוכה, שרבים מהם, ביודעין כי הם נמצאים ללא כל פיקוח מצד הקיסר אודות פועלם, החלו לפעול כדי להאדיר את הכנסתם ואוצרם האישי, מה שהעלה את השחיתות השלטונית. בשנת 1519, בעודו בן 12, נפטר אביו של ג'ו וזה הפך ליורש העצר הקיסרי של גֶ'נְגְדֶה.
שנתיים לאחר מות אביו של ג'ו נפטר גם הקיסר גֶ'נְגְדֶה כאמור ללא ילדים. ג'ו היה הבן היורש המקורב ביותר לקיסר המנוח ועל כן הועלה להיות קיסר סין בתמיכת מספר שרים רבי השפעה בחצר המלוכה כמו גם אלמנתו הקיסרית של גֶ'נְגְדֶה. במהלך צעדה לעבר הבירה לקראת ההכתרה שלו, התקבל ג'ו בפני קהל ענק של תושבי הבירה בייג'ינג שבירחו את הקיסר החדש. עם עלייתו לשלטון ניתן לו התואר הקיסרי גְ'יָאגִ'ינְג, משמע "שלווה מעוררת התפעלות".
ענייני דת
הקיסר ג'יאג'ינג הצעיר, אף על פי שהיה רק בן 14 בירושת הכתר והיה בעל ניסוי פולטי מועט, נכנס במהרה למריבה עם כוהני דת אודות ערכיה של הדת הסינית העממית ומעורבותה בתוך המנהל של האימפריה הסינית. המריבה הביאה פקידים רבים בחצר המלוכה להתנגד להמשך שלטונו של הקיסר הצעיר. לפי חוק הירושה הסיני הדתי היה על הקיסר החדש לרשת את אביו. מכיוון שזה מעולם לא עלה לשלטון ולא היה קיסר אז צופה מגיאג'ינג להכיר בגֶ'נְגְדֶה בתור אביו החורג. ג'יאג'ינג מצידו סירב לכך וכיבד את הוריו בתור קודמיו, דבר שנגד את ערכי הדת ומעורבותה בשלטון. ג'יאג'ינג וידא לאחר המריבה עם הפקידים והכהנים על ערכי הדת כי מאותה הנקודה והאלה יתבצע פיקוח מצד הג'יניוויי (המשמר החשאי הקיסרי שנשמע רק לקיסר המכהן) על העלאתם של פקידים חדשים דרך בחינות קבלה לתפקידי מפתח במטרה למנוע את עלייתם של יריבים נוספים מאוחר יותר. לאחר דיונים במשך שלוש שנים הסכימו מנהיגי הדת ופקידי הממשל להכיר בדרישותיו של הקיסר הצעיר וקיבלו אותו כיורש של אביו ולא של דודו.
ביחס לטווח הארוך תרמה המריבה לשלטונו של ג'יאג'ינג. היא שימשה אותו כדי להשתפשף בפוליטיקה הלאומית, לזהות מתנגדים אפשריים מחצר המלוכה ולסלקם, להוכיח את מרות רצונו ולהשיג סמכות ריכוזית ברחבי האימפריה. בעשור השנים מאז שהתחתן הקיסר לראשונה, לא נולדו לו ילדים יורשים. רק לאחר ביקור אצל מורה רוח דאואיסט נולד ילדו הראשון של הקיסר. האירוע הביא את הקיסר להפוך לפטרון של הדאואיזם. הוא העביר כספים רבים מהאוצר הלאומי במטרה לפתח בתי מדרש וקרא להאדיר את השפעתה של הדת בתוך הפוליטיקה הפנימית ביחד עם הקונפוציאניזם, בדומה לעירוב הדאואיזם בפוליטיקה הקוריאנית מאז שלטונו של סג'ונג הגדול, מלך קוריאה לבית שושלת ג'וסון (שהייתה מדינת חסות סינית).
פיתוח פנימי
שלטונו הארוך של הקיסר ג'יאג'ינג בולט בהידרדרות באיכות גוף החרסינה, מוצר שנסחר רבות, בעיקר עם מעצמות אירופאיות. הידרדרות זאת באיכות גוף החרסינה הביאה את המייצרים הסינים להשתמש בצבע כחול כהה עשיר במטרה להסתיר את האיכות הירודה. סחורות שצוירו עליהם על זיגוג יתר, מולאו גם כן בצבעים כהים במטרה להסתיר שגיאה זאת, עם קווי מתאר מסומנים היטב המיועדים להסב את מבט המתבונן מן השגיאות. צבע אופייני למעבר על גוף החרסינות הירוד בערכו היה "אדום הברזל אטום", הנקרא לפעמים אדום עגבניות בפי סוחרים, אשר שימש ליצירת פס צבע אחיד ועליו מעברי פס מוזהב על קערות שלעיתים עוטרו בזיגוג מועט מהצפוני, מה שהוריד מערכן. מוצרים שונים מאותה התקופה מעוטרים בצבעי אדום וירוק, צבא שהפך מוכר יותר מאוחר יותר והוכר כנאהב על ידי הקיסר. זיגוג צהוב נמצא לרוב בשילוב עם פס קישוט (בדרך כלל של דרקון) בירוק. לעיתים רחוקות מאוד נעשה שימוש אחיד בצבעי ירוק או כחול ולרוב למען צבע אחיד שומש האדום ברזל אטום.
ריכוז כוח
מאבקו הראשון עם סריסים ופקידים בחצר המלוכה עוד בעת ירש את הכס, הביא את הקיסר הצעיר להבין את הסכנה שבהסתמכות על הסריסים והפקידים מתקופת קודמו. הקיסר ג'יאג'ינג נודע כאחד הקיסרים האכזריים ביותר ביחסו לפקידי הממשל בתולדות ההיסטוריה של שושלת מינג, ביחד עם יונגלה, קיסר סין השלישי מהשושלת. כל הסריסים רבי ההשפעה מתקופת שלטונו של גֶ'נְגְדֶה הוצאו להורג בטיהור פוליטי והשאר מתקופתו של הקיסר הקודם גורשו מחצר המלוכה. ודרך המשטרה החשאית וידא הקיסר ג'יאג'ינג את נאמנותם של הנבחנים בבחינות הקבלה לשירות האזרחי ווידא מי מהם יכול להשיג תפקיד מפתח בחצר המלוכה שלו. מאוחר יותר וידא הקיסר לבצע רפורמות בטקסים רשמיים שפעלו על בסיס ערכים להם התנגד והקים מערכת קבינט ממשלתי הנאמן ישירות לדרישותיו. פעילות זאת הביאה לקיסר מוניטין של שליט אוטוקרטי. לאורך שלטונו המוקדם פעל הקיסר לפתח את הכלכלה, לקדם חקלאות ומסחר ובנוסף לכך גם להוריד את כמות המיסים. מעורבותו הפוליטית של ג'יאג'ינג בענייני המדינה פחתה לאורך השנים.
בליל 27 בנובמבר, שנת 1542, התגנבו 18 חדרניות קיסריות לחדר השינה של הקיסר במטרה לחנוק אותו למוות. הן כמעט נתפסו עקב הרעש שביצעו ועל כן היה עליהן לברוח והקיסר נותר ללא פגע. בהמשך הגיעה הידיעה אודות ניסיון ההתנקשות פוליטית בחיי הקיסר לידי הקיסרית שְׂיַאו-לְיֵה, אשר הורתה על תפיסתן של החדרניות והעמדתן לדין. לאחר מכן הורה הקיסר על טיהור פוליטי נוסף של רוב הסריסים בחצרו אך המניע מאחורי ניסיון ההתנקשות נותר לא ידוע. ישנה טענה כי החדרניות עשו זאת על דעת עצמן מכיוון שהקיסר דרש מהן מדי בוקר לאסוף מוקדם טל למען האימונים שלו באלכימיה. ישנה טענה נוספת כי ניסיון ההתנקשות היה בפועל ניסיון הפיכה שהונהג בידי חלק מאנשי חצר המלוכה שהתנגדו להמשך שלטונו של הקיסר. לאחר ניסיון ההתנקשות החל הקיסר לפעול מאחורי הקלעים וסירב להצטרף לפגישות של הקבינט בנושאי מדינה. מנקודה זאת והאלה העביר הקיסר מסמכים חשאיים לפקידים עליהם סמך ופעל לרוב דרכם. בהמשך שלטונו, ג'יאג'ינג התאמן בדאואיזם במהלך היום, וניהל מסמכים בנוגע לעסקי המדינה במהלך הערבים.
יחסי חוץ
לאחר מלחמת השבת הכתר הפורטוגזי ועצמאותה של האימפריה הפורטוגזית מידי האיחוד האיברי, ניסתה פורטוגל לסבסד מחדש את יחסי המסחר שהחזיקה בהם קודם האיחוד. בשנת 1557 התקבלה החלטה סופית בחצר המלוכה הסיני להותיר לסוחרים פורטוגזים להתיישב במקאו שהפכה רשמית לנקודת מעבר סחורות בין האימפריה הפורטוגזית והאימפריה הסינית. ג'יאג'ינג, כפי כל קודמיו סירב להכיר בפורטוגזים בתור מדינה ריבונית וכמו כן סירב להכיר גם בריבונותה של האימפריה הספרדית (אשר באותה העת כבשה וסיפחה את הפיליפינים לתוך מלכות המשנה של ספרד החדשה). אי הכרה זאת בוצעה בהמשך למסורת הסינית שראתה והכירה את האימפריה הסינית כמדינה הריבונית היחידה בעולם והאמינה כי עם הזמן יפלו כל ה"ברברים" ויסורו למרותו של הקיסר הסיני.
היחלשות ומוות
בשנת 1543, המנהיג השבטי של המונגולים המזרחיים, אלטן ח'אן (במונגולית: ᠠᠯᠲᠠᠨ ᠬᠠᠨ), החל להוציא לפועל סדרת פשיטות אל מול הגבול הצפוני עם סין באזור החומה הגדולה של סין. לאורך כל שלטונו של הקיסר ג'יאג'ינג נחלש הצבא עד מאוד עקב הורדה בתקציב, מחסור במאבקים הדורשים פיתוח ושחיתות פנימית מצד מפקדים. אלטן הפך למפקד המונגולים המזרחיים בשנת 1543 ולאחר מכן היווה איום מתמיד על גבולותיה הצפוניים של סין. בשנת 1550 הוא הוביל את כוחותיו מעבר לחומה הגדולה, שסימנה את הגבול הצפון מערבי של סין, ופשט על פרברי הבירה בייג'ינג. אלטן, ביחד עם צבאו, נאלץ לסגת חזרה למונגוליה כעבור כמה ימים אך הביא את הקיסר לחתום על סבסוד מחודש של מסחר ביחד עם השבטים המונגולים מצפון. הפשיטה המונגולית פגעה ביוקרתה של החומה הגדולה של סין ואפשרה את התחזקותם של המונגולים המזרחיים מצפון לסין ברחבי הערבה האסייתית.
האסון הגדול ביותר לאורך שלטונו של הקיסר ג'יאג'ינג התרחש ב-23 בינואר 1556, כאשר התחוללה רעידת האדמה בשאאנשי, רעידת האדמה הגדולה ביותר בהיסטוריה האנושית שהביאה למותם של לערך 800,000 איש והייתה בדרגה 8 לפי סולם מגניטודה לפי מומנט. לפי הדת הסינית העממית, אסון טבע מתרחש כאשר פועל הממשל לא בה בעין טובה בפי שמיים, משמע שהקיסר פעל נגד רצון האלים. האירוע היווה פגיעה חריפה בסמכות הקיסרית לא רק של הקיסר ג'יאג'ינג, אלא של כל השושלת. הרישומים ההיסטוריים אודות האירוע בוצעו בידי פקידים שסרו למרותו של הקיסר, ועל כן לא הוזכרה כל פגיעה בסמכות שושלת מינג:
ב-23 בינואר 1567 נפטר הקיסר ג'יאג'ינג, ככל הנראה עקב כספית בה השתמש במהלך לימודי האלכימיה שלו ואת מקומו ירש בנו, הקיסר החדש לונְגְצִ'ינְג. רעייתו המלכותית הרביעית והאחרונה של הקיסר נפטרה בשנת 1554 ומאז לא נשא עוד אישה. במותו השאיר אחריו חמישה ילדים חוקיים, שני בנים ושלוש בנות.
חיים אישיים
ישנן שמועות רבות על כך שהעובדה כי סירב הקיסר להשתתף בהחלטות רבות ונהג להעביר סמכויות לסריסים ופקידים עליהם סמך, בעיקר במהלך חייו המאוחרים, נבעה מכך שבילה באורח חיים מהודר כמו של דודו. לאחר ניסיון ההתנקשות עבר הקיסר מערבה מעיר הבירה ובנה ארמון חדש שנועד במטרה לטפח את הדאואיזם. לאורך חייו היו לקיסר ארבע נשים קיסריות. ישנן שמועות כי הקיסר נהג לדבר ולהתייעץ עם רוחות המתים למען קבלת החלטות בנושאי המדינה וכי נהג להשתמש בדת הדאואיזם במטרה להתקשר עמן. הקיסר נהג לכתוב שאלות למתים במסמכים רשמיים שכללו את חתימתו, לאחר מכן העביר אותם לכוהנים דאואיסטים עליהם סמך, כוהנים אלו "העבירו" את המסמכים לעולם הבא בכך ששרפו אותם ובהמשך הרוחות כיוונו שני פקידים בחצר המלוכה לרשום את תגובתן לקיסר.
משפחתו
אשתו הראשונה של הקיסר, שְׂיַאו גְּ'יֵה-סוּ, נפטרה בשנת 1528, שש שנים לאחר שחותנה עם הקיסר וללא ילדים. אשתו השנייה של הקיסר, הקיסרית גַ'אנְג, חותנה עם הקיסר גם כן בשנת 1522 והייתה לאם בנו הבכור של הקיסר. עקב סכסוך משפחתי גורשה מן הארמון המלכותי בשנת 1534, בנה, ג'וּ דְזַאי-זְ'װֵי, איבד את תואר יורש העצר וגַ'אנְג איבדה את כל מעמדה המלכותי. בשנת 1530 התחתן הקיסר עם שְׂיַאו-לְיֵה, אשר הפכה לקיסרית לאחר גירושה של גַ'אנְג. בשנת 1547 נהרגה שְׂיַאו-לְיֵה במהלך שרפה. גם כן בשנת 1530 התחתן הקיסר עם שְׂיַאו-קֶה, שהייתה אם לבנו ויורשו של הקיסר ונותרה רעייה קיסרית עד לפטירתה בשנת 1554. להלן רשימת כל ילדיו החוקיים (לא רק מהקיסריות) של הקיסר ג'יאג'ינג:
יחסי אוסטריה–קזחסטן
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים המתקיימים בין רפובליקת אוסטריה לרפובליקת קזחסטן הם יחסים דיפלומטיים מלאים. אוסטריה הכירה בעצמאותה של קזחסטן מברית המועצות ב-18 בינואר 1992, כשלושה חודשים לאחר שזכתה בה. החל מההכרה האוסטרית בעצמאות עד חודש לאחר מכן התקיימו מגעים בין נציגי שתי המדינות שבסופם, ב-19 בפברואר, כוננו היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות.
שתי המדינות הקימו ועדה קבועה אוסטרית-קזחית הממונה על היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות ואחראית לשיתוף הפעולה שלהן בנושאים: כלכלה, חקלאות, אקולוגיה, תעשייה, טכנולוגיה וסחר. הוועדה נוהגת לקיים ועידות שונות בשתי המדינות ולקיים בהן דיונים רבים בנושאים שונים. בין שתי המדינות גם שיתוף פעולה תרבותי כאשר אוסטריה וקזחסטן מקיימות פרויקטים תרבותיים שונים במדינה השנייה.
מצעד שירי הסטרימינג
מצעד שירי הסטרימינג (באנגלית: Streaming Songs) הוא מצעד פזמונים שבועי אשר מפורסם על ידי מגזין הבילבורד. המצעד מדרג את שירי הרדיו המושמעים ביותר בסטרימינג בכל שבוע, שירים וסרטונים לפי דרישה בשרותי המוזיקה המקוונים המובילים בארצות הברית. המצעד מייצג אחד משלושת המרכיבים, יחד עם איירפליי (מצעד 100 שירי האיירפליי) ומכירות (מצעד השירים הדיגיטליים ומצעד מכירות הסינגלים), הקובעים את מיקומי השירים במצעד הבילבורד הוט 100, שמדרג את השירים הפופולריים ביותר בארצות הברית.
מנהל מערכת בילבורד ביל ורד אמר כי ההצלחה של "Harlem Shake" גרמה להם לעדכן את מדיניות המצעד לאחר שנתיים של דיונים עם יוטיוב. השיר הראשון שהגיע למקום הראשון במצעד הוא "Thrift Shop" של מאקלמור וראיין לואיס, במצעד של התאריך 19 בינואר 2013.
שירים בעלי מספר השבועות הרב ביותר בצמרת המצעד
מקור:
סינגלים בעלי מספר ההשמעות הרב ביותר לשבוע
מקור:
גינוצנטריות
גינוצנטריות (Gynocentrism) היא גישה המציבה את הנשים במרכז העולם, כאשר מבוצע תעדוף לצרכים ולרצונות של נשים לפני הצרכים והרצונות של הגברים. בפועל כל מערכת בה ההחלטות מבוצעת קודם לכל מתוך מחשבה על נקודת המבט הנשית יכולה להיחשב לגינוצנטרית. מקור הביטוי במילה היוונית "Gyno", שמשמעותה "אישה".
המונח ההפוך לגינוצנטריות מכונה אנדרוצנטריות.
חלק מארגוני זכויות הגברים מציינים כי גינוצנטריות מהווה את אחד המכשולים העיקריים להשגת שוויון בין המינים.
היסטוריה
המונח גינוצנטריות נמצא בשימוש לפחות מאז 1897 כאשר נעשה שימוש במונח בבית המשפט הפתוח אשר קבע כי האירופים רואים באמריקאים "כמי שסובלים יותר מגינוצנטריות מאשר מאנדרוצנטריות".
בכתביו של הסופר האירי ג'ורג' א. ברמינגהם משנת 1914 כתב ברמינגהם כי הוא סבור שחיי החברה האמריקאים הם "גינוצנטריים" וכי הם "אורגנו בראש ובראשונה לנוחותן ולהנאתן של נשים".
פילוסופיית MGTOW, המבוססת על כך שגברים הטרוסקסואלים בוחרים להתמקד בפיתוח עצמי והגשמה עצמית תוך כדי הימנעות מנישואין ומגורים משותפים עם נשים, תוארה בעבר כתגובת נגד ל"מיזאנדריה של הגינוצנטריות". לפי הפרופסורית לפילוסופיה מטעם אוניברסיטת מסצ'וסטס, כריסטה הודאפ, תנועות הגברים המודרניות מתארות את הגינוצנטריות כהמשך של מוסכמות של ימי הביניים, שלפיהן הנשים נחשבו כמעין מעמד אריסטוקרטי, ומרבית הגברים נחשבו כמשתייכים למעמד נמוך יותר, שתפקידו לשרת.
במחקר משנת 2019 על החברה בטרינידד שפורסם בכתב העת Justice Policy Journal החוקרים הגיעו למסקנה כי "גינוצנטריות חודרת לכל ההיבטים של מערכת המשפט הפלילי כמו גם לכל ההיבטים של החברה".
מריה הררה מגדלנו
מריה הררה מגדלנו (בספרדית: María Herrera Magdaleno), הידועה גם בשם דוניה מרי (בספרדית: Doña Mary), היא אשת עסקים מקסיקנית ופעילת זכויות אדם. בשנת 2014 היא הקימה רשת ארצית של קולקטיבים מקומיים כדי לחנך משפחות כיצד לחקור היעלמות.
ביוגרפיה
הררה היא ממדינת מיצ'ואקאן והיא אם לשמונה ילדים ושני ילדים חורגים. היא נולדה בשנת 1949. עד שנת 2008, היא הקימה עסק לאחר שעזבה בעל שלדעתה היה לא נאמן. הררה ייצרה בגדים ומכרה תכשיטי זהב, תחילה במיצ'ואקאן, מאוחר יותר היא התרחבה לגוודלחרה.
בשנת 2008, בניה של הררה, ראול (19) וחסוס סלבדור (24) עשו טיול עם חמישה חברים ליד אטויאק דה אלוורז. בניה וחבריהם מעולם לא שבו. שנתיים לאחר מכן, בניה גוסטבו (28) ולואיס ארמנדו (24) נעלמו במהלך עבודתם במזרח וראקרוס. היא חושדת שבניה נעלמו כתוצאה מפעילות של קרטלי הסמים.
סוניק - הסרט
סוניק - הסרט (באנגלית: Sonic The Hedgehog; בתרגום חופשי, "סוניק הקיפוד") הוא סרט פעולה קומי בהנפשה ממוחשבת ולייב אקשן המבוסס על זיכיון משחקי הווידאו "סוניק הקיפוד" של חברת סגה. הסרט בוים על ידי ג'ף פאולר (סרטו הראשון כבמאי) ונכתב על ידי פט קייסי וג'וש מילר. בסרט מככבים בן שוורץ, המדבב של סוניק הקיפוד וג'ים קארי בתור הנבל הראשי, דוקטור רובוטניק, לצד ג'יימס מרסדן, טיקה סאמפטר, אדם פלי וניל מקדונו. בסרט, סוניק מתאחד עם שריף בשם טום, בזמן שהוא מנסה לברוח מרובוטניק ומהממשלה. הסרט מופץ על ידי חברת סרטי פרמאונט.
בתחילה, הסרט תוכנן לעלות לאקרנים ב-8 בנובמבר 2019, אך נדחה ל-14 בפברואר 2020 בעקבות הביקורות השליליות על העיצוב של סוניק בטריילר הראשון. בישראל הסרט יצא ב-20 בפברואר 2020, באנגלית ובדיבוב לעברית.
עלילה
סוניק הוא קיפוד כחול שחי מחוץ לכדור הארץ ומסוגל לרוץ במהירות על-קולית. האפוטרופסית שלו, לונגקלו, אומרת לו להסתיר את כוחותיו, אך סוניק אינו מקשיב. כתוצאה מכך, שבט של קיפודניים מנסה לחטוף אותו. לונגקלו נותנת לסוניק שק עם טבעות הפותחות שערים לכוכבי לכת אחרים, ומשתמשת באחד כדי לשלוח אותו לכדור הארץ בזמן שהיא נלחמת בקיפודניים. סוניק מקשיב ללונגקלו ונמלט לכדור הארץ.
כעבור עשר שנים, סוניק מתבודד בעיירת גרין הילס שבמונטנה. הוא מעריץ את השריף המקומי, טום ווקווסקי, ואת אשתו הווטרינרית מאדי. טום נשכר לאחרונה על ידי משטרת סן פרנסיסקו ומתכונן להתמקם שם מחדש.
בהמשך, סוניק מגלה שטום מתכנן לעזוב את גרין הילס וכועס עליו בטענה שהוא עוזב את חבריו האמיתיים. לאחר קרב על הכביש עם רובוטניק והמכונות שלו, סוניק נפצע מאחד הרחפנים שרובוטניק שלח, זמן קצר לפני שהשניים מגיעים לסן פרנסיסקו. טום מוביל את סוניק לביתה של אחותה של מאדי, רייצ'ל, שם מאדי שוהה. מאדי מבצעת בסוניק החייאה, וסוניק מקבל מג'וג'ו, האחיינית של מאדי, זוג נעליים אדומות. השלושה נוסעים לפירמידת טרנסאמריקה, שם נמצא שק הטבעות של סוניק. סוניק מתכונן לעזוב לכוכב הפטריות, אולם מתגלה על ידי רובוטניק והרובוטים שלו תוקפים אותם בראש הבניין. במהלך הקרב, טום ומאדי נופלים מהבניין, אולם סוניק משתמש בטבעת כדי לשגר אותם בחזרה לגרין הילס. זמן קצר לאחר מכן, רובוטניק וסוניק מתעמתים ומתחיל מרדף מהיר ברחובות סן פרנסיסקו. בעזרת כוחו של הקוץ של סוניק, רובוטניק משיג מהירות על-קולית ורודף אחרי סוניק ברחבי העולם.
המרדף של רובוטניק וסוניק מחזיר אותם לגרין הילס, שם רובוטניק פוגע בסוניק קשות ומנטרל אותו. טום זועם על רובוטניק ואומר שסוניק היה חבר שלו, מה שמחזיר לסוניק את כל כוחותיו. סוניק מחזיר לעצמו את האנרגיה שרובוטניק משתמש בה. בעזרת טום, סוניק משתמש בטבעת כדי לשלוח את רובוטניק לכוכב הפטריות.
כשרובוטניק מובס, טום ומאדי מחליטים להישאר בגרין הילס ולתת לסוניק לגור איתם בביתם. ממשלת ארצות הברית מוחקת את כל הראיות לאירוע, כולל רישומים על קיומו של רובוטניק.
כשלושה חודשים לאחר מכן, רובוטניק איבד את שפיותו לחלוטין, גילח את שערו ושפמו התארך באופן מוגזם. בעודו עדיין מחזיק בקוץ של סוניק, הוא מתכנן את הנקמה שלו.
בסצנה שאחרי הכתוביות, טיילס, שועל מעולמו של סוניק, יוצא מתוך פורטל בגרין הילס בחיפוש אחר סוניק.
שחקנים
בנוסף, פאצ'קאמק, מנהיג השבט של נאקלס במשחק Sonic Adventure, מבצע הופעת קמע בתחילת הסרט.
פיתוח
פיתוח לעיבוד קולנועי למשחקי הווידאו של סוניק הקיפוד החל בשנת 1993, במהלך הפקת התוכנית "סוניק הקיפוד" של DIC Entertainment. מיקאלין ריזלי, שעזרה במתן אור ירוק לסדרה, ניהלה משא ומתן עם כמה מפיקים מהוליווד. עם זאת, מנכ"ל סגה, טום קלינסקה, נזהר מפגיעה במותג, בעקבות הכישלונות המסחריים והביקורתיים של הסרטים "האחים סופר מריו" ו"סטריט פייטר". למרות הדאגות של קלינסקה, סגה התלהבו מעיבוד קולנועי. באוגוסט 1994, הוצעה לסגה עסקת פיתוח עם מטרו גולדווין מאייר ו-Trilogy Entertainment Group, בזמן שפן דנשם היה המפיק הבכיר של הסרט.
MGM וסגה שכרו את ריצ'רד ג'פריס לכתיבת תסריט. באותה תקופה, סגה פיתחו את "Sonic X-treme" לקונסולות ה-Sega Saturn, והם ביקשו מג'פריס להציג את הקונסולה בתסריט. העיבוד של ג'פריס, שכותרתו "סוניק הקיפוד: פלאי העולם", הוגש במאי 1995. בעוד שהטיוטה קיבלה תגובות חיוביות בקרב בכירי MGM וסגה, שינובו טויודה, סמנכ"ל סגה, הציע להחליף את רובוטניק בנבל מרושע יותר. MGM ביטלה את הפרויקט לאחר ניסיון כושל לחדש את הסרט בדרימוורקס; ג'פריס אמר כי הסרט בוטל כי גם סגה וגם MGM רצו חלק גדול יותר מהרווחים, ואילו דנשם אמר שהוא בוטל בעקבות הבדלים יצירתיים בין סגה ל-Trilogy.
סוני רכשו את הזכויות להפיץ סרט על סוניק הקיפוד בשנת 2013. ב-10 ביוני 2014 הוכרז הסרט כמיזם משותף בין סוני ל-Marza Animation Planet, וכי הוא יופק על ידי ניל ה' מוריץ, טאקאשי איטו, מי אונישי וטורו נקהרה, ועלילתו תיכתב על ידי ואן רוביצ'אוקס ואיוון סאסר. בפברואר 2016 הכריז האג'ים סאטומי, מנכ"ל סגה, כי הסרט יצא ב-2018. טים מילר וג'ף פאולר נשכרו בשנת 2016 כדי לפתח את הסרט. פטריק קייסי, ג'וש מילר ואורן עוזיאל כתבו את התסריט.
ב-2 באוקטובר 2017 סרטי פרמאונט הודיעו כי רכשו את הזכויות לסרט מסוני. עם זאת, רוב צוות ההפקה נשאר ללא שינוי. בפברואר 2018 הוכרז כי הסרט ייצא לאקרנים בנובמבר 2019.
ליהוק
ב-29 במאי 2018, פול ראד ניהל מגעים לגילום דמותו של טום ווקובסקי, "שוטר שמתיידד עם סוניק וחובר אליו כדי לעצור את דוקטור רובוטניק", אך יום לאחר מכן, ג'יימס מרסדן אושר לגילום תפקיד זה. ביוני 2018 אושר ליהוקה של טיקה סאמפטר. ג'ים קארי אושר לגילום דמותו של דוקטור רובוטניק. בחודש אוגוסט בן שוורץ אושר לדיבוב דמותו של סוניק הקיפוד. כמה ימים לאחר מכן, אדם פלי וניל מקדונו הצטרפו לצוות השחקנים. דבס הווארד ואלפינה לוק הצטרפו לצוות השחקנים בנובמבר. ריף רף לוהק לתפקיד שלא נחשף, אם כי נגנז מהסרט.
צילומים
שלב הצילומים החל ב-24 ביולי 2018, ונגמר בוונקובר, קולומביה הבריטית, ליידיסמית' ואי ונקובר ב-16 באוקטובר 2018. קדם הפקה החל ונגמר בחודש אוקטובר של אותה שנה בניו יורק.
אפקטים חזותיים ועיצוב
ב-2 במאי 2019 הודיע פאולר בחשבון הטוויטר שלו כי סוניק יעוצב מחדש לפני שחרורו של הסרט, בשל התגובות החריפות של הקהל נגד העיצוב בטריילר הראשון. כתוצאה מכך, הסרט נדחה ל-14 בפברואר 2020. האמן טייסון הס, שעבד על מדיה נוספת הקשורה לסוניק הקיפוד, עיצב מחדש את סוניק. בעיצוב המחודש סוניק קיבל עיניים גדולות יותר, נעלי סניקרס חדשות, כפפות לבנות וגוף פחות אנושי. העיצוב מחדש ועיכוב הסרט הוסיפו 5 מיליון דולר לתקציב המקורי של 90 מיליון דולר.
מוזיקה
בפברואר 2019, טום הולקנבורג, שעבד בעבר על הפסקול של דדפול משנת 2016, נשכר כדי להלחין את פסקול הסרט. הפסקול שוחרר ב-14 בפברואר 2020, התאריך שבו הסרט עלה לאקרנים, בפורמטים דיגיטליים ופיזיים. ריף רף, שהיה לו תפקיד גנוז בסרט, מופיע בפסקול. בפסקול מופיע שיר מקורי, "Speed Me Up" של ויז קאליפה, טיי דולה סיין, ליל יאכטי ו-Sueco the Child; השיר שוחרר ב-24 בינואר באטלנטיק רקורדס. בהמשך, נוצר לשיר אתגר בפלטפורמת טיקטוק, שקיבל 1.8 מיליארד צפיות. "Friends" של Hyper Potions, שיר הפתיחה של המשחק Sonic Mania, מופיע גם הוא, יחד עם עיבודים לשירים מהמשחק הראשון שהולחנו על ידי מסאטו נקמורה.
בסרט עצמו הופיעו מספר שירים, כגון "Don't Stop Me Now" של קווין, "Boom" של X Ambassadors, ו-"Where Evil Grows" של משפחת פופי.
הפצה
הסרט היה אמור לצאת ב-2018 על ידי סרטי קולומביה. חברת סרטי פרמאונט הכריזה שעקב תפנית הסרט יצא ב-15 בנובמבר 2019, לפני שהשתנה שוב. לאחר מכן, הסרט הוקדם ל-8 בנובמבר 2019. ב-24 במאי 2019 הודיע פאולר כי הסרט נדחה ל-14 בפברואר 2020 כדי "לעשות את סוניק בדיוק כמו שצריך". הבכורה העולמית של הסרט התקיימה בתיאטרון פרמאונט בלוס אנג'לס ב-25 בינואר 2020. בארצות הברית ובקנדה, יצא הסרט לצד "אי האשליות" ו"פוטו אהבה".
שיווק
כרזת הסרט פורסמה ב-10 בדצמבר 2018, והיא חושפת את העיצוב המחודש של סוניק. מעריצים רבים הגיבו בשלילה לעיצוב במדיה החברתית, והשוו אותו לסרט אחר מ-2019 המבוסס על משחק וידאו באותו השם, "פוקימון: הבלש פיקאצ'ו", בו נוספו עור ופרווה לדמויות פוקימון. חברים לשעבר מSonic Team, שיצרו את משחקי סוניק המקוריים, הופתעו מהעיצוב.
כרזה שנייה הודלפה באינטרנט זמן קצר לאחר שחרורה של הראשונה. מספר מעריצים ציינו כי רגליו של סוניק ממוקמות באופן לא טבעי, ויצרו מם אינטרנט שבו הם משנים את המיקום של סוניק. בתגובה לכך, דף הטוויטר של הסרט פרסם תמונה של סוניק מתחבא מאחורי שלט ובו רשום "בן אדם לא יכול להתפתח?". מספר תמונות הקשורות לסרט הודלפו במרץ 2019; יוג'י נאקה, הנשיא לשעבר של Sonic Team, הופתע מהעיצוב והרגיש שהיחס בין הראש והבטן של סוניק לא היה מאוזן.
הטריילר הראשון הוקרן לראשונה ב-4 באפריל 2019 ב-CinemaCon בלאס וגאס, ויצא לאור ב-30 באפריל 2019. הטריילר קיבל ביקורות שליליות בעיקר, בעיקר בגלל המראה האנושי של סוניק. עם זאת, רבים שיבחו את תפקידו של קארי בתור דוקטור רובוטניק. השימוש בשיר "Gangsta's Paradise" של קוליו בתור מוזיקת רקע זכה גם כן לביקורות שליליות. לעומת זאת, שון קיין מ-CNET שיבח את ההומור והאזכורים למשחקים. הטריילר קיבל 20 מיליון צפיות ביוטיוב תוך יומיים לאחר שחרורו.
טריילר שני, המציג את העיצוב החדש של סוניק, שוחרר ב-12 בנובמבר. לעומת הטריילר הקודם, הביקורות עליו היו חיוביות יותר, כאשר רבים משבחים את העיצוב החדש ואת ההומור הקיים בטריילר.
כדי לקדם את הסרט, נוספה גרסת הסרט של סוניק בתור דמות הניתנת למשחק למשחקי המובייל Sonic Dash ו-Sonic Forces: Speed Battle.
גרסת הטריילר הראשון של סוניק לקחה חלק בולט בסרט "יחידת ההצלה של צ'יפ ודייל".
מדיה ביתית
ב-20 במרץ 2020, פרמאונט הכריזו כי הסרט ישוחרר למדיה ביתית מוקדם יותר, בעקבות החלטתם של אולפני קולנוע אחרים לצד פרמאונט, שבחרו לשחרר סרטים מוקדם למדיה ביתית בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. הסרט שוחרר למדיה ביתית ב-31 במרץ, בעוד שגרסאות Blu-ray, DVD ו-4K Ultra HD הפכו לזמינות ב-19 במאי, והן כוללות סרט קצר, "מסביב לעולם ב-80 שניות".
סרט המשך
בעקבות הצלחת הסרט, הוכרז סרט המשך ב-28 במאי. בנוסף, אושר כי פאולר יהיה במאי הסרט, יחד עם פט קייסי וג'וש מילר בתור תסריטאים. טים מילר, האג'ים סאטומי והארוקי סאטומי יחזרו גם הם בתור מפיקים בכירים, וניל ה' מוריץ, טובי אשר וטורו נקהרה יפיקו את הסרט. ביולי 2020, הוכרז תאריך היציאה לאקרנים, 8 באפריל 2022. ב-10 בפברואר 2021 הוכרז שם הסרט, "סוניק הקיפוד 2".
ביולומינסנציה
בִּיּוֹלוּמִינֵסֶנְצִיָּיה (אוֹרוּת בִּיּוֹלוֹגִית, הארה ביולוגית או נהורנות ביולוגית; באנגלית: Bioluminescence, מורכב מהמילים ביו-לומינסנציה, מהמילה היוונית bios שפירושה חי והמילה הלטינית lumen שפירושה אור) היא ייצור ופליטת אור על ידי אורגניזם חי כתוצאה מתגובה כימית שבה אנרגיה כימית הופכת לאנרגיית אור. תופעה זו היא גורם מרכזי באינטראקציות אקולוגיות ובעיקר תכונה אקולוגית חשובה באורגניזמים החיים בעומק הים. אורגניזמים ימיים משתמשים בהארה הביולוגית כבסיס לתפקודים פיזיולוגיים חשובים ואסטרטגיות שונות שעיקרן קשורות להגנה, מציאת טרף ותקשורת. קיים שימוש ביוטכנולוגי נרחב במגוון שדות מחקר החל מכימיה, מדעי הסביבה ועד לרפואה בחלבונים הקשורים בתגובת ההארה הביולוגית.
מאפייני התופעה
הארה ביולוגית מיוצרת על ידי תגובת כמולומיניסנציה, שבה הפיגמנט לוציפרין מחומצן על ידי האנזים לוציפראז. ביולומינסנציה היא צורה של פליטת אור או יצירת "אור קר"; פחות מ-20% מהאור מיוצר על ידי קרינה תרמית. באורגניזמים ימיים, רוב פליטת האור שייכת לחלקים הכחולים והירוקים של ספקטרום האור, שלהם יש את החדירה הטובה ביותר במים. עם זאת, ישנם דגים מסוימים שפולטים אור אדום ותת-אדום.
אין לבלבל תופעה זו עם תופעות אור דומות:
תפוצה והיקף התופעה
ניתן למצוא אורגניזמים עם יכולות הארה ביולוגית בבתי גידול יבשתיים כמו גם במים. ביולומינסנציה נפוצה בעיקר באורגניזמים שחיים במים עמוקים יותר בהשוואה לרמות נמוכות במינים בינתיים או רדודים. בערך 76% מהאורגניזמים הימיים בים העמוק, כולל סרטנים, צורבים, ראש-רגלאים, תולעים שונות, דגים וחיידקים הם בעלי יכולות הארה ביולוגיות. התופעה כמעט לא קיימת בסביבת מים מתוקים (פרט ללרוות של חרקים מסוימים) ויחסית נדירה בסביבה יבשתית שם מספר מוגבל של אורגניזמים מפיקים אור כשהידועים בהם הן גחליליות. אך בסביבה הימית קיים מגוון עצום של אורגניזמים מפיקים אור. הרוב המכריע של האורגניזמים המאירים ביולוגית חיים באוקיינוס; מתוך יותר מ-700 סוגים הידועים כמכילים מינים זוהרים, כ-80% הם ימיים. מינים אלה תופסים מגוון רחב של בתי גידול, ממי הקוטב, מים טרופיים ועד קרקעית הים .התופעה נפוצה מבחינה אבולוציונית וגאוגרפית בכל האוקיינוסים, ומופיעה אצל דגים, טוניקטים, קווצי עור, פרוקי רגליים, צורבים, תולעים ימיות ממחלקות שונות, רכיכות וחיידקים בסביבות פּלאגיות ובסביבות חופיות. עם זאת, הארה ביולוגית בים בדרך כלל נפוצה יותר באורגניזמים החיים בסביבת הים העמוק ובעלי חיים פלנקטוניים ופלאגיים מאשר במינים בנטיים או רדודים. בקרב חולייתנים התופעה התפתחה רק בדגים סחוסיים וגרמיים המאכלסים סביבות ימיות, כאשר יותר מ-80% מהם מוגבלים לים העמוק.
אבולוציה
התופעה התפתחה באופן עצמאי באבולוציה מספר רב של פעמים באורגניזמים שונים במנגנון של אבולוציה מתכנסת. קיימות מגוון השערות על הבסיס האבולוציוני של התופעה. חלקן מציעות שהמקור קשור לחילוף חומרים או לסילוק נגזרות חמצן מזיקות בתאי האורגניזמים וההארה הייתה תופעה נלווית לתהליך. משוער שבסביבות מסוימות כמו הים העמוק להארה היה יתרון, ולחצי סלקציה ותחרות בסביבה הייחודית עודדו פיתוח אסטרטגיות שונות ומגוונות ופיתוח מורפולוגיות מתמחות למטרות הארה.
אף על פי שהארה ביולוגית היא תהליך אנרגנטי יקר לאורגניזם התופעה נפוצה בקרב מגוון אורגניזמים. הארה ביולוגית התפתחה שוב ושוב על פני עץ החיים, החל מחיידקים חד-תאיים ודינופלגלטים ועד פטריות, מדוזות, חרקים וחולייתנים. קיימים מספר מקרים של התפתחות התופעה במספר אורגניזמים החל מחיידקים ועד דגים. כל המקרים עצמאיים לחלוטין זה מזה, ומראים דפוס של אבולוציה מתכנסת. ההשערה הרווחת היא שמערכות הארה ביולוגית חיידקיות היו בין הראשונות להתפתח בטבע. מחקרים בגנומיקה השוואתית הראו כי כל החיידקים הזוהרים חולקים רצף גנים משותף: אופרון הלוקס המקודד לביוסינתזה של לוציפראז שמור מאוד ומופיע בחיידקים מנישות אקולוגיות שונות מאוד, דבר המרמז על יתרון סלקטיבי חזק למרות העלויות האנרגטיות של הפקת אור.
מספר מאפיינים של הסביבה הימית איפשרו את האבולוציה של ההארה הביולוגית: הסביבה הימית היא ייחודית, עם תנאי סביבה יחסית יציבים לאורך זמן, דבר שאיפשר היסטוריה אבולוציונית ארוכה ללא הפרעה. צלילות מי האוקיינוס מאפשרת חדירות טובה של אור מבחינה אופטית בהשוואה לנהרות ואגמים, וחלקים נרחבים מבית הגידול מקבלים אור עמום עד חלש מאוד או שרויים בחשיכה מתמשכת ויציבה ללא חדירות של אור שמש. בנוסף, בית הגידול הענק מאפשר אינטראקציות בין מגוון עצום של אורגניזמים ממערכות ומחלקות שונות, כולל אינטראקציות טורף, טפיל וטרף. הארה ביולוגית היא צורת תקשורת בולטת בים, עם השפעות אקולוגיות נרחבות וזרימת החומר דרך רשת המזון. התנאים הייחודים הללו עודדו תחרות ולחצי סלקציה שאיפשרו התפתחות של פונקציות ואסטרטגיות שונות שהבסיס להן הוא הארה ביולוגית.
ספקטרום אור וקינטיקה
לתופעת ההארה הביולוגית מגוון של צבעים, עוצמות וקינטיקה. מדידות של ספקטרום פליטת אור ביולוגי חשפו פלטת גוונים המשתרעת על פני כל הטווח הנראה. מכיוון שרוב התופעה התפתחה באוקיינוס הפתוח, רוב ספקטרום הפליטה הנראה באורגניזמים הוא אורות כחולים, אור כחול הוא בעל אורך הגל העובר הכי רחוק במי הים. ירוק הוא הצבע הנפוץ הבא, והוא נמצא לעיתים קרובות יותר במינים חוף רדודים וקרקעיים, אולי בגלל שעכירות מוגברת של חלקיקים במים מפזרת אור כחול ויוצרת עדיפות להעברת אורכי גל ארוכים יותר. סגול, צהוב, כתום ואדום מתרחשים רק לעיתים רחוקות, וברוב המקרים הללו תפקידם נותר מעורפל אך קיימת השערה שמינים מסוימים של בעלי חיים בים העמוק לא מסוגלים להבחין באור אדום לכן ייתכן שיש יתרון למינים מסוימים שמפיקים אור זה, בעיקר כדי להימנע מטורפים או לחפש טרף. קינטיקה של פליטת האור נעה בין זוהר מתמשך אצל חיידקים לבין הבהובים קצרים עד 43 אלפיות השנייה מאיברי אור של דג ממשפחת האורנוניים.
סוגי הארה ביולוגית ומנגנונים ביוכימיים
הארה ביולוגית מתרחשת כאשר החמצון של המולקולה לוציפרין מזורז על ידי האנזים לוציפראז ליצירת מצב מעורר הפולט אור. לזוגות הלוציפרין-לוציפראז השונים יש אורכי גל שונים של פליטת אור. ישנן יותר מ-40 מערכות הארה ביולוגיות ידועות, אך המבנים של לוציפרין ולוציפראז הובהרו רק עבור 11 מהן. אחד ממבני הלוציפרין המוקדמים ביותר שהובהרו היו אלה של D-luciferin שנמצאו בגחליליות, שדווחו במאה ה-19. גילוי זוגות לוציפרין-לוציפראז חדשים הוא תחום מחקר פעיל.
האור המופק ביולוגית מקורו משני סוגים עיקריים של מערכות: מערכות ביולוגיות המורכבות מאנזימי לוציפראז וסובסטרט לוציפרין, ופוטופרוטאינים שבהם הכרומופור פולט האור הוא חלק מהחלבון עצמו ופליטת האור מופעלת על ידי שינויים בסביבת החלבון. מערכות מסוימות דורשות גם אנרגיה בצורה של ATP או NADH.
מבין שני המרכיבים העיקריים בתגובה הכימית של ההארה הביולוגית, הלוציפרינים שמורים אבולוציונית על פני מחלקות וקבוצות. ידועים ארבעה לוציפרינים שאחראים לרוב ייצור האור באוקיינוס. בעוד שלוציפרינים הם שמורים, לוציפראזים ופוטופרוטאינים הם ייחודיים ונגזרים משושלות אבולוציוניות רבות. התגובה הכימית המעורבת בהארה הביולוגית חייבת להיות אנרגטית מספיק כדי לייצר מצב מעורר של המולקולה שיצור פוטון כשהמולקולה חוזרת בחזרה למצב הלא מעורר שלה (בניגוד לפלורסצנטיות ופוספורסצנציה התלויות בספיגה של פוטונים). ברוב המקרים, הארה מיוצרת על ידי האורגניזמים עצמם על ידי תגובה ביוכימית שמתרחשת אנדוגנית בתאי בעלי החיים למשל בדגי גרם מקבוצת הכליל-גרמיים. קיימים גם בעלי חיים מאירים שמקור ההארה שלהם מושג על ידי חיידקים סימביונטים שמאוחסנים ברקמות שלהם, למשל, בדגים ממשפחת החכאים המשתמשים בהארה כפיתיון. בהארה ביולוגית בחיידקים, שני סובסטרטים פשוטים FMNH2 ו - RCHO מתחמצנים על ידי חמצן מולקולרי ולוציפראז. האלדהיד נצרך במהלך התגובה אך מסונתז ברציפות על ידי החיידקים, וכתוצאה מכך נוצר זוהר מתמשך. בנוסף, קיימים בעלי חיים שמשתמשים בשני סוגי ההארה האנדוגנית והחיידקית, למשל Linophryne oronate.
חיידקים מאירים
חיידקים מאירים שייכים בעיקר לקבוצת Gammaproteobacteria, והם מוגבלים לשלושה סוגים Vibrio ,Photobacteriu ו-Xenorhabdus. מבין אלה, Vibrio ו-Photobacterium נמצאים בעיקר במערכות אקולוגיות ימיות, ואילו Xenorhabdus מאכלס בתי גידול יבשתיים. כל מערכות ההארה של חיידקים דומות בדיוק מבחינת הביוכימיה, כלומר, כולן מסתמכות על אותן הרכיבים. בעלי חיים רבים משתמשים במקור ההארה הביולוגית החיידקי וצוברים את החיידקים המאירים בגופם במערכת המשוערת כסימביוטית. מנגנון ההארה של החיידקים מסייע להיפטר מנגזרות חמצן מזיקות המיוצרות ברקמה המארחת. החיידקים הסימביוטיים מתקבלים מהסביבה החיצונית, והמארחים מראים מידה מסוימת של סלקטיביות כלפי הסימביונט.
במקרה של חיידקים זוהרים היוצרים סימביוזות ספציפיות עם דגים ימיים ודיונונים מסוימים, הערך האדפטיבי של פליטת האור ניכר בדרך כלל בזה שהחיידקים מספקים למארח אור שניתן להשתמש בו כדי למשוך טרף, להתחמק מטורפים או למשוך בן זוג, בעוד המארח מספק לחיידקים סביבת גידול אידיאלית. עבור חיידקים חופשיים שלא חיים בסמביוזה ובכל זאת פולטים אור, ההשערה המקובלת ביותר היא שחיידקים זוהרים הגדלים על מצעים אורגניים מסוימים עשויים לשמש כחומר משיכה, ולגרום לצריכת החומר על ידי בעלי חיים ובכך להחדיר את החיידקים למעי העשיר בחומרי מזון של בעל חיים.
שימושים פונקציונלים
להארה הביולוגית יש תועלות פונקציונליות רבות מלבד סילוק רדיקלים חופשיים שהוצע כמקור אבולוציוני. עיקר הפונקציות המשוערות מתחלקות לקטגוריות של הגנה, מציאת טרף ותקשורת. התועלת הפונקציונלית של התופעה בסביבה הימית קשורה בהתמחויות מורפולוגיות מגוונות החל מאיברים המשמשים כפתיונות ועד סידורים מורכבים של פוטופורים – בלוטות מפיצות אור – המסייעים בהסוואה, הגנה, טריפה ותקשורת.