cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דייוויד יום
קיום העולם החיצון
על פי יום, ההאמנה שלפיה אובייקטים ממשיכים להתקיים גם כשאיננו צופים בהם, נועדה ליישב האמנות מנוגדות שנוצרות ברוחנו כתוצאה של מפגש עם דפוסים מסוימים בניסיון החושי. בפרט, יום התייחס לכך שכאשר מופיעה ברוחנו תפיסה מסוימת, דוגמת הירח, ולאחר שהיא נעלמת מעיינינו לזמן מה (למשל, כשאנו עוצמים את עינינו) מופיעה לנגדנו תפיסה זהה לה בכל האיכויות, הדמיון בין התפיסות גורם לנו להאמין שמדובר בשני מופעים של אותו אובייקט. כדי ליישב בין ההאמנה הזו ובין העובדה שבניסיון הופיעה למולנו תפיסת ירח אחת, התאיינה, ולאחר מכן הופיעה לנגדנו תפיסת ירח אחרת, אנו מאמצים את הרעיון שלפיו תפיסת הירח המשיכה להתקיים על אף שלא חזינו בה. באופן דומה, אם אנחנו שומטים עט מידינו, מביטים לצד השני, ואז מסתכלים לרצפה ורואים עליה עט, אנו מאמינים מיד כי בשעה שלא צפינו בו, אותו עט נע במעופו מידינו ועד נקודת נחיתתו ברצפה. לדידו של יום, מטרתה של האמנה זו היא ליישב בין הניסיון, שבו העט "נעלם" מידינו, ולפתע הופיע עט על הרצפה יש מאין, ובין ההאמנה שלנו בחוקי הסיבתיות, שלפיהם דברים אינם נעלמים ומופיעים יש מאין, וחפצים שנעים מנקודה א' לנקודה ב' בחלל צריכים לעבור בדרך בין כל הנקודות בחלל שמפרידות ביניהן.
בנוסף למתן דין וחשבון למנגנונים הפסיכולוגיים שמעוררים בקרבנו את ההאמנה בקיום העולם החיצון, חקירתו של יום את הסוגיה כוללת ביקורת על תורות הפילוסופיות המפרידות בין התפיסות המופיעות ברוחנו, שתלויות בנו מבחינה אונטולוגית, ובין אובייקט חיצון, שאמנם המפגש עמו מחולל את הופעתן של תפיסות ברוחנו, אך הוא נבדל מתפיסותינו בטבעו ובאיכויותיו. לדידו של יום, העמדות הפילוסופיות האמורות מיועדות להתמודד עם סתירות שמתעוררות בין האמונה שלנו בהתמדת מושאי ההכרה שלנו ובין תופעות בניסיון המעידות כי הם תלויים בנו לשם קיומם. לדוגמה, כשאנו לוחצים על עינינו, מושאי ראייתנו "מוכפלים". אנו תופסים מיד שהמושא ה"מוכפל" שמופיע לנגדנו יפסיק להתקיים כאשר נרפה מן העין, ומכאן אמורים לגזור את המסקנה כי המושא ה"מקורי", שזהה בטבעו למושא המוכפל, תלוי גם הוא בנו לשם קיומו מכוח גזירה שווה. ה"מענה" הפילוסופי לתופעות הללו, בצורת ההפרדה בין תפיסות ובין אובייקט חיצון, נכשל ממספר סיבות: 1. הדבר שאנו מייחסים לו התמדה בחיי היום-יום הוא המושאים הנתפסים על ידי הרוח, לא אובייקט חיצון שלכאורה מחולל אותן. 2. קיומו של קשר סיבתי מבוסס על התנסות בהישנות תמידית בהופעה של שני סוגי מושאים (ראו לעיל), אך מעולם לא נתקלנו באובייקט חיצון, ומכאן כמובן שלא נתקלנו בהישנות תמידית בינו ובין תפיסה שהוא לכאורה מחולל. 3. מעולם לא התנסינו בדבר מלבד בתפיסות, ולכן אין אנו מסוגלים לחשוב דבר ששונה בטבעו מתפיסה (ראו לעיל, עקרון ההעתק).
עמדתו של יום בחקירת העולם החיצון נותרה סוגיה שנויה במחלוקת בקרב פרשניו. יש הטוענים שהחקירה מעידה שיום, בדומה לברקלי, היה אידיאליסט. אחרים מזהים בחקירה רוח ספקנית. כך או כך, מעטים מייחסים ליום את העמדה שלפיה מושאי ההכרה שלנו מפסיקים להתקיים בשעה שאין אנו צופים בהם, בפרט לאור העובדה שיום עצמו נסמך על ההתמדה של מושאי ההכרה במרבית חקירותיו, ויש שיאמרו אף בחקירת העולם החיצון עצמה.
היגיון מעשי: אינסטרומנטליזם וניהיליזם
האינסטרומנטליזם נעשה לתורה האורתודוקסית של היגיון מעשי בכלכלה, תאוריית הבחירה ההגיונית, ובכמה מדעים חברתיים אחרים. אך יש הטוענים כי יום הלך צעד אחד קדימה לניהיליזם, ואמר גם כי אין שום דבר לא-הגיוני במניעת המטרות והרצונות שלי עצמי ("אני רוצה לאכול רדיד אלומיניום, ולפיכך אני נועל את פי"). התנהגות כזו בוודאי תהיה יוצאת דופן, אך היא הגיונית, ונקודה זו חשובה על מנת לקבל החלטות בנושא זה.
אנטי-ריאליזם מוסרי ומוטיבציה
לאחר שהצביע על חלקו של ההיגיון בשיפוט ההתנהגות, טוען יום כי התנהגות לא-מוסרית אינה כזו כיוון שהיא לא-הגיונית. הוא טוען ראשית כי אמונות מוסריות גורמות למוטיבציה באופן מהותי; כלומר, אם אתה מאמין כי רע להרוג, תהיה לך מוטיבציה לא להרוג, ולבקר הרג אם אתה רואה אותו (אינטרנליזם). הוא מזכיר כי ההיגיון בלבד אינו יכול לגרום למוטיבציה לשום דבר; ההיגיון מוצא את העובדות ואת הלוגיקה, אך הרצונות וההעדפות שלנו הן שקובעות האם עובדות אלה יגרמו לנו לעשות דבר מסוים. לפיכך, ההיגיון לבד אינו יכול לגרום לאמונות מוסריות. יום הציע כי המוסריות נשענת רק על היחס והסנטימנט שלנו. טענה זו נחשבת לאחת הטענות היסודיות של האנטי-ריאליזם; הפילוסוף היומיאני ג'ון מקי טען כי על מנת שעובדות מוסריות יהיו עובדות אמיתיות ובאותו זמן גם גורמות למוטיבציה במהותן, הם יצטרכו להיות עובדות מאוד מוזרות. לפיכך, קשה לראות סיבה להאמין בהן.
בחירה חופשית לעומת אינדטרמיניזם
הסתירה בין בחירה חופשית לבין דטרמיניזם ברורה מאליה; אם המעשים שלך נקבעו לפני מיליארדי שנים, כיצד אתה יכול לקבל החלטות חופשיות לגביהם? אך יום הצביע על קונפליקט נוסף, שהפך את בעיית הבחירה החופשית לדילמה מוחלטת: בחירה חופשית אינה מתאימה לאינדטרמיניזם. דמיין כי מעשיך לא נקבעו לפי האירועים שבאו לפניהם. אם כן, מעשיך הם כנראה מקריים לחלוטין. יותר מזה, הם לא נקבעו לפי האופי שלך; רצונותיך, ערכיך, וכדומה. אם כן, כיצד אפשר לטעון כי אדם אחראי למעשה שלא נבע מאופיו? כיצד אפשר לומר כי אדם אחראי למעשה שקרה בצורה אקראית? נראה, כי מבחירה חופשית נובע דטרמיניזם, שאם לא כן, הפועל ופעולותיו לא יהיו קשורים זה לזה באופן שלו נדרשים מעשים חופשיים. מכיוון שכמעט כולם מאמינים בבחירה חופשית, נראה כי בחירה חופשית סותרת את הדטרמיניזם, ומאידך – היא מחייבת אותו. דעתו של יום היא כי ההתנהגות האנושית נגרמת, כמו כל מעשה אחר, ולפיכך האחריות שיש להסב על אנשים למעשיהם צריכה להתמקד בענישה או בגמול מתאים, באופן כזה שהם ינסו לעשות את מה שהוא רצוי מוסרית ולא יעשו את מה שאינו רצוי.
תיאור המצוי לעומת תיאור הראוי
יום העיר כי כותבים רבים מדברים על הראוי על בסיס קביעות לגבי המצוי, או בלשונו של יום, עוברים מן היחס של is ו-is not ליחס של Ought ו-Ought not. אך, מזכיר יום, ישנו הבדל גדול בין קביעות מתארות (מה ישנו) לבין קביעות הקובעות כללים (מה שצריך להיות). יום קורא לכותבים לשים לב שלא לגלוש בין שתי קביעות שונות אלה, אם אינם נותנים הסבר איך קביעות הראוי מגיעות מקביעות המצוי. נשאלת מטענתו של יום שאלה פשוטה: כיצד אפשר בכלל להפיק טענות נורמטיביות מתיאור המצב הקיים? ובמילים אחרות: כיצד אפשר לבסס את האתיקה על המדע? שאלה זו, שהתעוררה מפסקה קטנה של יוּם, נעשתה לאחת השאלות המרכזיות של התאוריה האתית, ובדרך כלל מייחסים ליום את העמדה כי לא ניתן להפיק טענות כאלו. אחרים מפרשים את יום כך שניתן לעבור מתיאור המצוי לתיאור הראוי, אך ורק אם מביאים בחשבון את רצונות האדם. ג.א. מור הגן על עמדה דומה עם "טענת השאלה הפתוחה" שלו, שמטרתה למנוע כל זיהוי של תכונות מוסריות עם תכונות טבעיות, מה שקרוי "כשל נטורליסטי".
תועלתנות
יום, יחד עם חבריו להשכלה הסקוטית, קידם לראשונה את הרעיון שיש להסביר עקרונות מוסריים בתועלת שהם מביאים. אין להפריז בתפקידו של יום בנושא זה, שכן בן ארצו פרנסיס הוצ'סון הוא שטבע את הפתגם התועלתני "האושר הגדול ביותר למספר הגדול ביותר". אך מקריאת ה"מחקר על טבע האדם" הרגיש ג'רמי בנת'ם לראשונה את עוצמתה של השיטה התועלתנית: הוא חש כאילו "ניטלה קורה מבין עיניו". אף על פי כן, הפרוטו-תועלתנות (אוטיליטריאניזם) של יום מוזרה מנקודת המבט שלנו. הוא לא חושב כי חיבור כל היחידות של התועלת מוביל לאמת מוסרית. להפך, יום היה סנטימנטליסט מוסרי, וככזה, חשב כי לא ניתן להצדיק עקרונות מוסריים בצורה אינטלקטואלית. יש עקרונות שנראים לנו כנכונים, ויש כאלה שלא; והסיבה שהעקרונות התועלתניים נראים לנו נכונים היא שהם מתאימים לאינטרסים שלנו ושל חברינו, שאותם אנו אוהדים. בני אדם בנויים כך שיתמכו בדברים שעוזרים לחברה. יום השתמש בהבנה זו כדי להסביר את ההערכה שלנו של תופעות שונות, ממוסדות חברתיים ומדיניות פוליטית ועד תכונות אופי.
ניסים
צורה אחת לתמוך בדת היא על ידי פנייה לניסים. יום טען כי, לכל הפחות, ניסים אינם יכולים לתמוך בדת בצורה רצינית. ישנן מספר טענות שיום מציע, שכולן נסובות על הבנתו את הנס: שהאל עובר על חוקי הטבע. טענה אחת היא שלא ניתן לעבור על חוקי הטבע. טענה אחרת היא שעדות אנושית לעולם לא תהיה מספיק אמינה כדי לעמוד כנגד הראיות שיש לנו על חוקי הטבע. או במילים אחרות, טענות יוצאות דופן מצריכות הוכחות יוצאות דופן. נקודה זו יושמה לשאלת תחייתו של ישו שעליה יום ישאל, "מה יותר הגיוני; שאדם יקום לתחייה או שהעדות הזו מוטעית באופן כלשהו?" או, באופן יותר בנאלי, "מה יותר הגיוני; שאורי גלר באמת מעקם כפיות בכוח שכלו, או שיש פה איזושהי תחבולה?" טענה זו היא היסוד לתנועה הסקפטית והיא נושא חשוב ומעורר ויכוח אצל היסטוריונים של הדת.
אך הטיעון העיקרי של יום נגד שימוש בניסים כהוכחה דתית, הוא טיעון לוגי שמצביע על בעיה עקרונית עמוקה בבסיסם של הניסים, ברוח האמפיריציזם: לכאורה, ניסים מצביעים על קיומו של אלוהים מפני שהם חורגים מחוקי הטבע, ומכאן מתקבל, לכאורה, הצורך בישות חיצונית שיכולה לעבור על חוקי הטבע. יום שואל כיצד אנחנו יודעים מה הם חוקי הטבע ובאיזו מידה הם עקביים. הניסיון הוא התשובה האפשרית היחידה לכך: אנחנו יודעים מהניסיון שאדם לא יכול ללכת על המים, ואנחנו יודעים מהניסיון שהחוק הזה עקבי ומתקיים תמיד. ואולם, אם הניסיון שלנו מספיק כדי להסיק שחוק הטבע הזה תמיד מתקיים, אזי באותה המידה בדיוק הוא מספיק כדי להסיק שגם אלוהים, אם הוא קיים, איננו מפר את חוק הטבע הזה לעולם. מהכיוון השני, אם אנו מאמינים שעל אף הניסיון שלנו מאלוהים (שלעולם לא הפר את החוק הזה) הוא יכול לחרוג מהכלל לעיתים רחוקות ובכל-זאת לגרום לאדם ללכת על המים, אז באותה המידה בדיוק ייתכן שעל אף הניסיון שלנו מהטבע ייתכן שלעיתים רחוקות החוק הזה לא מתקיים.
תאוריה פוליטית
אף שהיה פרגמטי ביותר כתב יום מאמר שכותרתו "לקראת קהילייה מושלמת", שבו פירט מה צריכות להיות המטרות של רפורמות כלשהן. הוא טען בזכות הפרדת הרשויות, ביזור, הרחבת זכות הבחירה לכל מי שיש לו רכוש בעל ערך, צמצום הכוח של הכמורה, והציע את שיטת המיליציה השווייצרית כמוצלחת ביותר להגנה. על בחירות להתקיים מדי שנה והנציגים הנבחרים יעבדו ללא תשלום, על מנת שהפוליטיקאים ינצרו בלבם את האינטרסים של בוחריהם.
העיון ההיסטורי הביא את יום למסקנה שההיסטוריה אינה רק אוסף מקרי של עובדות, אלא היא פועלת לפי חוקים סיבתיים, אם כי לא עלה בידו לנסחם באופן תאורטי. "החוק המקובל" דוחה במשנתו של יום את "החוק הטבעי". הוא ראה באמנה החברתית אשליה, וסבר כי מסורת ומנהגים הם הכוח המניע המרכזי בהתפתחות החברה ולא עקרונות רציונליים. לכן הסתייג יום משינויים אלימים וטען כי אפשר להשיג חופש אמיתי רק במסגרת החוק. בהשפעת מונטסקייה ראה יום בממשל תולדה של גורמים חברתיים וכלכליים.
יום ציין כי המטרה המרקנטיליסטית של שמירה על מאזן מסחרי חיובי באופן תמידי אינה בת-השגה. אם מדינה מסוימת צוברת מטילי זהב, הרי שמחיר הזהב ירד באופן הדרגתי ביחס לסחורות אחרות. לעומת זאת במדינה המייצאת מטילי זהב, מחיר הזהב יעלה באופן הדרגתי. בטווח הארוך הייצוא ממדינה שבה מחירי הזהב גבוהים למדינה שבה הם נמוכים לא יהא כלכלי והמאזן המסחרי יתהפך. המרקנטיליסטים כשלו בהבנת רעיון יסודי זה וטענו שהגידול בתזרים הכספים יביא להתעשרות.
כתביו בעברית
מבחר מכתביו של יום תורגמו לעברית בשנות השלושים על ידי יוסף אור, והודפסו בסטנסיל לשימושם של תלמידי החוג לפילוסופיה באוניברסיטה העברית. מסכת טבע האדם (שנקראה תחילה מסכת הטבע האנושי) החלה את דרכה בצורה זו, ולבסוף יצאה לאור בהוצאת האוניברסיטה, מאוחר יותר הוצאת מאגנס (הכרך הראשון בלבד: על התבונה). ספרים נוספים שראו אור בעברית:
Ben
שיר הנושא, Ben, הוא בלדה שנכתבה על עכברוש כחלק מפסקול לסרט.
סלין דיון
סלין מרי קלודט דיון (בצרפתית: Céline Marie Claudette Dion,, נולדה ב-30 במרץ 1968) היא זמרת קנדית. דיון ייצגה את שווייץ במסגרת אירוויזיון 1988 וזכתה במקום הראשון. היא מכרה מעל ל-200 מיליון תקליטים ונחשבת לאחת מהמוזיקאים הנמכרים ביותר בעולם. נכון ל-2020 הונה של דיון מוערך כעומד על 800 מיליון דולר, מה שהופך אותה לאמנית עם השווי השני בגודלו בכל הזמנים, לאחר מדונה.
ביוגרפיה
דיון נולדה במונטריאול, קוויבק שבקנדה. הבת הצעירה מבין 14 אחים. שני הוריה ממוצא צרפתי-קנדי. בגיל 5 שרה לראשונה על הבמה במועדון של הוריה, שנקרא "חבית היין הישנה".
בין השנים שעברו הוציאה דיון אלבומים צרפתיים שהצליחו מאוד וזכתה לתהילה רבה בקנדה ובקוויבק.
הקריירה של דיון המשיכה לפרוח, וב-1987 הציגה את האלבום Incognito ("בעילום שם") שזכה להצלחה. בשנת 1988 ייצגה את שווייץ בתחרות הזמר האירוויזיון וזכתה עם השיר "Ne partez pas sans moi". הזכייה סייעה לקידום הקריירה שלה באירופה.
בשנת 1989, בתחרות הזמר של האירוויזיון שנערכה בלוזאן שבשווייץ, ביצעה דיון בבכורה עולמית את שירה הראשון באנגלית, "Where Does My Heart Beat Now". ב-1990 הוציאה את אלבומה הראשון באנגלית Unison, שתרם אף הוא להכרה הבינלאומית בה.
הפריצה הגדולה של דיון לתודעה הבינלאומית מיוחסת בעיקר להשתתפותה בפסקול הסרט "היפה והחיה" בשנת 1991 עם השיר "Beauty and the Beast". בטקס פרס אוסקר אותה שנה, שנערך במקרה ביום הולדתה ה-24, הופיעה דיון עם השיר, שזכה באוסקר לשיר הטוב ביותר. באותה שנה הוציאה את אלבומה השני באנגלית שנקרא על שמה, Celine Dion.
בשנת 1993 הוציאה את האלבום The Colour of My Love, שמכר מעל 20 מיליון עותקים, מתוכו יצא הלהיט הראשון של דיון שהגיע אל ראש מצעד הסינגלים האמריקאי "The Power of Love", גרסת כיסוי לשיר של ג'ניפר ראש.
סינגלים נוספים מתוך האלבום הם "Think Twice" שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, שהה במקום הראשון 7 שבועות ונמכר מעל 1.3 מיליון עותקים בבריטניה לבדה, השיר נחשב לאחד הסינגלים הכי מצליחים בבריטניה בכל הזמנים. בנוסף, הסינגל "To Love You More" הגיע למקום הראשון במצעד היפני ונחשב לאחד השירים הכי נמכרים שם על ידי אומן לא-יפני.
בשנת 1995 חברה לזמר ולמלחין היהודי ז'אן-ז'אק גולדמן, שכתב לה את האלבום המצליח D'eux, בצרפתית. מתוכו יצאו הסינגלים "Pour que tu m'aimes encore" ו"Je sais pas" שהגיעו למקום הראשון בצרפת ולעשרת הגדולים במדינות רבות באירופה. האלבום זכה להצלחה רבה, הפך לאלבום הנמכר ביותר בהיסטוריה של המוזיקה הצרפתית, הוא הגיע לזהב אפילו בבריטניה, למרות מחסום השפה. היא הפכה לאמנית היחידה בעולם שאלבומיה היו הנמכרים ביותר גם בשפה האנגלית וגם בשפה הצרפתית, האלבום ביסס את מעמדה של דיון כאחת הזמרות המובילות גם בצרפתית.
בינואר 1996 קיבלה משר התרבות הצרפתי אות אבירות מיוחד של מסדר האמנויות, על היותה "הנציגה הטובה ביותר של השפה הצרפתית". בפתיחת המשחקים האולימפיים באטלנטה ב-96', שרה דיון את השיר "The Power Of A Dream”, בפני מאה אלף צופים. דיון הודתה כי זה היה הרגע הגדול ביותר בקריירה שלה. פרט להופעה זו, הופיעה דיון מול מיליון וחצי איש ב-116 קונצרטים נפרדים באותה שנה בלבד.
בשנת 1996 הוציאה את האלבום Falling into You, הוא נמכר בלמעלה מ-32 מיליון עותקים ברחבי העולם, ונחשב לאחד מאלבומי המוזיקה המצליחים בכל הזמנים, מתוכו יצא הלהיט "Because You Loved Me", שיר הנושא של הסרט "צמודים אישית". השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון בין היתר בארצות הברית, קנדה ואוסטרליה. בנוסף נכללו באלבום גם השירים "It's All Coming Back to Me Now" אשר הגיע למקום הראשון בין היתר בקנדה ובלגיה ולמקום השני בארצות הברית, ו-"All by Myself" שהוא גרסת כיסוי לשירו של אריק כרמן, אשר הגיע לעשירייה הפותחת במדינות רבות ולמקום ה-4 בארצות הברית.
האלבום זכה בפרסים רבים ובין היתר בשני פרסי גראמי בקטגוריות "אלבום השנה" ו-"אלבום הפופ הטוב ביותר", 3 פרסי המוזיקה העולמית בקטגוריות - "האמן המוכר ביותר של השנה", "אמן הפופ המוכר ביותר של השנה" ו-"האמן הקנדי המוכר ביותר של השנה". בנוסף לכך, האלבום נכנס לרשימת 200 האלבומים של היכל התהילה של הרוק אנד רול.
ב-1997 הוציאה דיון את להיטה הגדול ביותר, "My Heart Will Go On”, שיר הנושא מתוך סרט שובר הקופות, "טיטניק". השיר שבר את שיאי ההשמעות בארצות הברית והגיע לראשי המצעדים בכל העולם – מדרום אמריקה ועד אירופה, בשנת 1998 הוכתר לשיר השנה במדינות רבות. הוא נחשב לאחד משירי האהבה המפורסמים ביותר.
בנובמבר 1997 דיון הוציאה את האלבום Let's Talk About Love, גם הוא כמו קודמו הפך לאחד מאלבומי המוזיקה המצליחים בכל הזמנים, עם מכירות של מעל 31 מיליון עותקים ברחבי העולם, היא המשיכה להיות בולטת כאחת הזמרות המוכרות והמצליחות בעולם. באלבום זה שיתפה פעולה עם הזמרת ברברה סטרייסנד בשיר "Tell Him", ועם בי ג'יז בשיר "Immortality" אשר זכו להצלחה במיוחד באירופה.
באלבומה הצרפתי הבא שיצא ב-1998 S’il Suffisait d’Aimer, (עד שלאהוב יהיה מספיק), שרה דיון שירים שקטים ומלודיים, ונדמה היה שהיא מנסה להירגע מההמולה ולחזור למקורות.
אלבום נוסף מאותה שנה, These Are Special Times, אלבום שירי חג המולד, הופיעו בו שירים בחמש שפות, הוא נחשב לאחד מאלבומי החג הנמכרים ביותר ומכירותיו מסתכמות עד היום בכ-12 מיליון עותקים. הסינגל הראשון אשר יצא מהאלבום היה השיר "I'm Your Angel" (דואט עם אר. קלי) אשר הגיע למקום הראשון בארצות הברית. הסינגל השני מהאלבום היה השיר "The Prayer" (בשיתוף עם הזמר אנדראה בוצ'לי) אשר שימש כחלק מהפסקול לסרט החרב הקסומה ואף זיכה את דיון בפרס גלובוס הזהב.
בנובמבר 1999 הוציאה דיון אלבום אוסף ראשון באנגלית All the Way... A Decade of Song, מתוכו יצא הלהיט "That's the Way It Is".
בליל 31 בדצמבר 1999, בפארק הלאומי של מונטריאול, עמדו דיון וכל משפחתה על הבמה המרכזית, וקיבלו את פני המילניום החדש עם עוד עשרות אלפי צופים. מעריצים רבים חצו יבשות כדי להיות נוכחים במה שהוגדר "ההופעה האחרונה של סלין דיון", לפני שהיא ובעלה יוצאים להפסקה של כמה שנים.
בשנת 2002 חזרה דיון עם אלבום חדש, A New Day Has Come, אשר נמכר בכ-12 מיליון עותקים ובו גרסה לשיר "Nature Boy", אותו שר במקור נט קינג קול. מתוך האלבום יצאו הלהיטים "I'm Alive" ושיר הנושא. באלבום נכלל השיר "I Surrender", שזכה לגרסאות כיסוי רבות.
במרץ 2003, הוציאה דיון אלבום נוסף, One Heart, הסינגל הראשון מתוכו היה חידוש לשיר "I Drove All Night" שביצעה במקור סינדי לאופר.
בשנת 2004 חתמה דיון על חוזה עם חברת Coty, שמערב אותה בתעשיית הבשמים. באותה שנה הוציאה את האלבום Miracle, עם שירים העוסקים בקשר המיוחד בין אמא לתינוקה, פרויקט מיוחד של סלין דיון וצלמת התינוקות הידועה Anne Geddes.
בשנים 2006 ו-2007 דורגה על ידי פורבס במקום החמישי ברשימת הנשים העשירות בעולם הבידור, כאשר הונה נאמד בכ-250 מיליון דולר אמריקני, על אף שיש הסבורים שהונה גבוה הרבה יותר.
בשנת 2007 הוציאה דיון שני אלבומים. הראשון בצרפתית, נקרא D'elles, והפך לאחד האלבומים הנמכרים בעולם בשפה הצרפתית. השני באנגלית, נקרא Taking Chances.
בפברואר 2008 יצאה דיון לסיבוב הופעות עולמי לקידום האלבום תחת השם "Taking Chances World Tour", אשר זכה להצלחה מסחרית רבה. זה גם היה סיבוב ההופעות העולמי הראשון שלה מאז 1999 במהלכו ביקרה ב-5 יבשות וגרפה 280 מיליון דולר מה שהופך אותו לסיבוב ההופעות ה-7 המרוויח ביותר בעשור הראשון של המאה ה-21, לסיבוב ההופעות השני הנשי המרוויח ביותר לעשור הזה ולאחד מסיבובי ההופעות הנשיים המרוויחים ביותר בהיסטוריה.
בשנת 2012 הוציאה אלבום בצרפתית בשם Sans attendre, ובנובמבר 2013 את האלבום, Loved Me Back to Life, באנגלית.
חיים אישיים
בשנת 1994 נישאה למי שהיה סוכנה ומנהלה האישי במשך השנים, רנה אנג'ליל, קנדי ממוצא סורי ולבנוני. בנם הראשון של השניים נולד בשנת 2001, וב-23 באוקטובר 2010 ילדה דיון תאומים. אנג'ליל נפטר מסיבוך של מחלת הסרטן ב-14 בינואר 2016 בביתם שבלאס ווגאס.
בשנת 2021 יצא לאקרנים הסרט "אלין" על פעילותה.
בדצמבר 2022, דיון חשפה כי היא אובחנה עם תסמונת האדם הנוקשה, הפרעה נוירולוגית המשפיעה על השרירים שלה ונאלצה לבטל מסע הופעות שלה.
אלבומי אולפן באנגלית
}}
לא יהיה לך
לֹא יִהְיֶה לְךָ אֱלֹהִים אֲחֵרִים עַל פָּנָי היא מצוות לא תעשה השנייה מבין עשרת הדברות האוסרת על עבודה זרה.
בנוסף באיסור זה, נאסר אחזקת צלמים ועשייתם. בדת היהודית נחשב איסור זה לאחד משלושת האיסורים עליהם צריך אדם למות ולא לעבור, (ביחד עם: שפיכות דמים, וגילוי עריות).
מצווה זו היא אחת משש המצוות התמידיות שאפשר לקיימן תמיד ואינן דורשות מעשה בפועל.
בנוסף, יש הגורסים כי על פי המצווה אסור לאדם להעלות על דעתו שיש עוד אלים.
מקור המצווה
בספר שמות נכתב:
אמונה בעבודה זרה
לדעת הרמב"ם, עיקר האיסור הוא על הרהור באמונת אל אחר, וכל המעלה בדעתו שיש אלוה אחר חוץ מה', עובר בלא יהיה לך וכפר בעיקר, שזה הוא העיקר הגדול שהכל תלוי בו . לפי דבריו, המאמין בלבו באלהים אחרים, אפילו לא עשה מעשה המעיד על אמונה זו, עובר על איסור זה.
קיום פסלי עבודה זרה
חז"ל דרשו מהמילים "לא יהיה" שהכוונה לא רק לא לעבוד את הפסלים אלה גם לא ליצור:
מקרו-כלכלה
מקרו-כלכלה הוא ענף של תורת הכלכלה החוקר את המשק הכלכלי כולו, ולא של יחידות בו, כמו צרכנים, יצרנים או משקי בית. המקרו-כלכלה עוסקת בחקר תופעות הגאות והשפל הכלכליים, בקביעת גודלו של התוצר המקומי, היקף התעסוקה והאבטלה, במדידת שינויים ברמת המחירים הממוצעת, במאזן תשלומים ובצמיחה כלכלית. זאת לעומת תחום המיקרו-כלכלה, העוסק בניתוח פעילותם של פרטים במשק, כגון צרכנים, יצרנים ומגזרים. המקרו-כלכלה מאפשרת בחינה וניתוח של משתנים כלכליים אשר בעזרתם ניתן להשפיע בצורה זו או אחרת על מטרות של מדיניות כלכלית כגון צמיחה, יציבות מחירים, תעסוקה מלאה, ומאזן תשלומים קביל וריאלי.
התפתחות התאוריה המקרו-כלכלית
עד שנות ה-30 של המאה ה-20, מרבית הניתוחים הכלכליים התרכזו בתחום המיקרו-כלכלה, בתחום הפרטני, ולכלכלה ברמה המשקית התייחסו כמצרף של פרטים. בעקבות השפל הגדול שהאפיל על כלכלת התקופה, ולאחר פיתוח הרעיון הסטטיסטי של הכנסה לאומית ותוצר לאומי, החל תחום המקרו-כלכלה להתרחב. רעיונותיו של ג'ון מיינרד קיינס, אשר השתמש במודל של ביקוש מצרפי כדי להסביר את תנודות התפוקה והאבטלה, היוו השפעה חזקה במיוחד על פיתוח תחום זה.
אחד האתגרים אשר עמדו בפני כלכלנים בתקופה זו היה לגשר בין המודלים של המיקרו-כלכלה ואלה של המקרו-כלכלה. מודלים של התנהגות מקרוכלכלית (כגון פונקציית התצרוכת), שהתבססו על המיקרו-כלכלה, פותחו על ידי כלכלני-מקרו בתחילת שנות ה-50. אחד הכלכלנים הבולטים הוא הכלכלן ההולנדי ג'אן טינברגן אשר פיתח מודל מקרוכלכלי לאומי מקיף ראשון מסוגו עבור הולנד. לאחר מלחמת העולם השנייה, יישם טינברגן את המודל על ארצות הברית ועל הממלכה המאוחדת. המודל המקרוכלכלי הגלובלי הראשון, פרויקט "LINK" של שותפות וורטון לחיזויים כלכליים, יוזם בתחילה על ידי לורנס קליין. על עבודה זו קיבל קליין פרס נובל לכלכלה בשנת 1980.
בשנות ה-70 העלו תאורטיקנים דוגמת רוברט לוקאס ספקות לגבי תקפותם של מודלים מקרוכלכליים קיינסיאנים, בטענה שהם לא התבססו על הנחות לגבי התנהגות כלכלית של פרטים. עקב הספק שנוצר, פותחה הכלכלה הנאו-קיינסיאנית אשר הציגה בכלליות מודלים מיקרוכלכליים על מנת לתמוך בפיתוח רעיון המקרו-כלכלה שלהם. עם זאת, ישנם קיינסיאנים המתנגדים לרעיון זה, על פיו יסודות המיקרו-כלכלה חיוניים, אם המודל שימושי בצורה אנליטית.
גישות אנליטיות
קיימות שתי גישות מסורתיות בתחום המקרו-כלכלה: הכלכלה הקיינסיאנית, המתמקדת בביקוש, והכלכלה הנאו-קלאסית, המתמקדת בהיצע. אף אחת מהן, אינה יכולה להתעלם לחלוטין מההיבט האחר - זוהי שאלה של דגש בלבד. מרבית האסכולות ברורות למדי בגישתן.
סרגיי ריכטר
סרגיי ריכטר (נולד ב-23 באפריל 1989) הוא קלע ישראלי, פעמיים אלוף אירופה (2013 ו-2019) ותשע פעמים אלוף ישראל ברובה אוויר. ייצג את ישראל שלוש פעמים במשחקים האולימפיים (לונדון 2012, ריו דה ז'ניירו 2016 וטוקיו 2020).
ביוגרפיה
ריכטר נולד ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית (כיום אוקראינה). אביו היה מתאבק ואמו עסקה בהחלקה אמנותית. משפחתו עלתה לישראל מאוקראינה ב-1996, כשהיה בגיל שש. את תקופת ילדותו עשה בבת ים ובהמשך משפחתו עברה לרחובות.
את שירותו הצבאי עשה בבסיס הקריה.
לענף הקליעה ריכטר התוודע בגיל שתים עשרה, כשקרוב משפחתו, אלכסנדר דנילוב, נתן לו להתנסות בירי. את צעדיו הראשונים בקליעה עשה כשנרשם באפריל 2004 למועדון הגדנ"ע קליעה ברחובות. במקביל, החל להתאמן במועדון הקליעה הפועל רחובות באותו מטווח. לאחר כמה שנים, ריכטר, שהצטרף לנבחרת הלאומית של ישראל והחל להתאמן במטווח האולימפי בהרצליה לעיתים קרובות, לאחר שלא קיבל תמיכה מספקת, עבר ריכטר מהפועל רחובות למועדון הקליעה של הרצליה תחת חסות יעל קן-דגן וב-2009 למכבי רעננה.
לקראת אולימפיאדת לונדון
ריכטר זכה במדליית הזהב בתחרות סבב גביע העולם לשנת 2009 ברובה אוויר. בתוצאה שקבע, 599 נקודות, הוא השווה את שיא העולם לנוער והיה מרחק נקודה משיא העולם לגברים (טרם שינוי שיטת הניקוד בקליעה ב-2012). ב-2011 זכה במדליית כסף בגביע העולם.
הוא היה לספורטאי הישראלי הראשון שהשיג קריטריון אולימפי והבטיח את מקומו במשלחת הישראלית לאולימפיאדת לונדון (2012).
במשחקים האולימפיים עצמם, בתחרות הקליעה מ-10 מטרים, סיים במקום התשיעי עם ציון של 595, נקודה אחת פחות מהמקום השמיני המוליך למקצה הגמר. הישג זה הוא השני בטיבו לענף הקליעה הישראלית באולימפיאדות, אחרי הישגו של איציק יונסי באולימפיאדת לוס אנג'לס. בתחרות ירי ברובה קליבר זעיר ("0.22) למרחק 50 מטר במצב שכיבה סיים במקום 44.
אלוף אירופה
במרץ 2013 זכה במדליית זהב באליפות אירופה ברובה אוויר ל-10 מטר שנערכה באודנסה שבדנמרק.
ריכטר מתאמן במרכז האולימפי הלאומי לקליעה בהרצליה בהדרכתם של יבגני אלייניקוב ו אלכסנדר בלינוב. הוא מתגורר ברחובות.
לקראת אולימפיאדת ריו
במשחקים האירופיים (2015) שנערכו בבאקו אזרבייג'ן ביוני 2015 זכה ריכטר במדליית ארד בירי ברובה אוויר ל-10 מטר בתוצאה של 185.5 נקודות, אחרי ויטאלי בובנוביץ' מבלארוס (206.6 נקודות) וניקולו קמפריאני מאיטליה (206.4 נקודות) ובכך קבע גם את הקריטריון האולימפי לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים ריכטר במקום 14 ברובה אוויר בעמידה מ-10 מטר בתוצאה של 623.8 נקודות, מרחק של 1.7 נקודות מעלייה לגמר (מהמדורג שמיני) ובמקום 15 ברובה 50 מטר שכיבה, בתוצאה של 622.6, מרחק של 2.2 נקודות מעלייה לגמר.
לקראת אולימפיאדת טוקיו
באליפות אירופה 2021 שנערכה באוסייק, זכה ריכטר במדליית הכסף בירי ברובה אוויר ל-10 מטר עם תוצאה של 251.3 נקודות, בדיוק כמו יריבו אישטוון פני ההונגרי. הקרב בין השניים הוכרע באמצעות כדור אחד בלבד, שם ההונגרי השיג 10.7 ואילו ריכטר 10.3.
באולימפיאדת טוקיו 2020, סיים ריכטר במקום 27 בירי ברובה אוויר ל-10 מטר בתוצאה של 624.5 נקודות.
אריק לביא
אריה (אריק) לביא (9 במרץ 1927 – 29 ביוני 2004) היה זמר, קומיקאי ושחקן תיאטרון וקולנוע ישראלי.
תחילת הדרך
לביא נולד בארפורט שבגרמניה בשם ליאו אלכסנדר האופן (בגרמנית: Leo Alexander Hauven). הוא נולד לאם חד-הורית יהודיה צעירה בת 19, בשם אדית האובן. אביו, זלמן קיפמן היה סטודנט לרפואה מריגה שבלטביה שנטש אותו ואת אימו עוד לפני שנולד. אמו התחתנה עם איש לגיון צרפתי בשם פרנק אינזלסבכר והוא העניק לו את שם משפחתו. בשנת 1936, כשהיה בן 9, עלה לישראל יחד עם קרובי משפחה רחוקים (ללא הוריו) ולמד בכפר יהושע. בשנת 1945 התגייס למשטרת היישובים העבריים בבסיס קריית-חיים. בתקופה זו בהיותו נוטר, החל אריק לביא את הקריירה המוזיקלית שלו בהופעות בבית הקפה של חוף גליה בקריית ים. ב-1947 הצטרף ל"להקת הכרמל". הקריירה הבימתית העשירה שלו, שנמשכה עשרות שנים, החלה בשנות ה-50 במשחק בתיאטרון הקאמרי ובהרכב "שלושת המיתרים" (טריו ערבה), שהתמחה בשירי רועים. לאחר מכן החל בקריירת הסולו.
כזמר
במהלך הקריירה הקליט מאות שירים, הופיע על הבמה בשיריו ושיחק בהצגות, במחזות זמר ובסרטים.
בנוסף לשירי ארץ ישראל, היה לביא מהזמרים הראשונים שהחלו לשיר שירי פופ. בין שיריו המוכרים: "הסלע האדום" (אשר נאסר להשמעה בשנות החמישים, לאחר שנטען כי הוא עודד יציאת צעירים לפטרה בירדן), "שיר הקטר", "שיר ההד", "שיר סתיו" ("כל הנחלים הולכים לים"), "זה קורה", "נועה", "ניגון עתיק", "אני אשיר לך שיר" ועוד. לביא גם חידש שירים עבריים ישנים, בהם שירי פלמ"ח לתקליטו "הפרוטה והירח" אותו הקליט עם שלישיית שוקולד מנטה מסטיק, שירי תנועות הנוער (היה חלק מהלהקה אשר יצרה את האלבום "משירי תנועות הנוער" שיצא ב-1974) ושירים נוספים כמו "יש לי כנרת", "את חכי לי ואחזור" ו"אני מאמין" ("שחקי שחקי").
לביא הופיע רבות לפני החיילים במלחמות ישראל. בתקופת ההמתנה למלחמת ששת הימים נרתם לעידוד רוח העם ושר את הפזמון "נאצר מחכה לרבין" למילים של חיים חפר. לאחר סיום הקרבות הקליט את השיר "שוב לא נלך" (ראי רחל ראי) שביטא את תחושת הניצחון במלחמה והפך ללהיט גדול. לאחר מלחמת יום הכיפורים הקליט את "שיר הוא לא רק מילים" ובזמן מלחמת לבנון הראשונה שר את "האביר", שניהם שירי מחאה כנגד מלחמות ולמען השלום.
בסוף 1988 הוציא את האלבום הכפול "כל החלומות", כשאת שיר הנושא (אותו כתב ללחן של דוד קריבושי) ביצע בדואט עם בתו נועה. ב-1990 הוציא את האלבום "אורח של הזמן הבורח" בו בלטו שיר הנושא, וגרסתו ל"באה מנוחה ליגע" (שיר העמק). לביא עצמו הפיק מוזיקלית ביחד עם גיא מרוז.
בשנת 1998 הוציא אלבום אוסף "המיטב" המכיל את מיטב להיטיו.
כשחקן תיאטרון וקולנוע
בתיאטרון השתתף אריק לביא בין השאר בהצגות "הוא הלך בשדות", "עוץ לי גוץ לי", "אופרה בגרוש", "המלך ואני" "גבירתי הנאווה", "הקוסם!", ו"אירמה לה דוס" (הן בישראל והן בברודוויי). בשנת 1963 העלה יחד עם אשתו, השחקנית שושיק שני, את הצגת הבידור המצליחה "הוא והיא" מאת אפרים קישון על הקשיים בחיי זוג נשוי. בראשית שנות ה-70 שהה בארצות הברית, שם הופיע עם שני במחזמר "לחיות עוד קיץ ולעבור עוד חורף". לאחר שובם של הזוג ארצה, העלו הצגה נוספת של קישון, "הו, הו יוליה", איתה הופיעו גם בגרמניה המערבית.
בקולנוע הוא שיחק בסרטים רבים, בהם: "מבצע יונתן", "השגעון הגדול", "המובטל בטיטו", "עליזה מזרחי", "סוסעץ", "גבעה 24 אינה עונה", "חור בלבנה", "מרגו שלי", "אודות המוניטין" ואחרים.
סרז' סרקיסיאן
סרז' אזאטי סרקיסיאן או סרגסיאן (בארמנית: Սերժ Սարգսյան; נולד ב-30 ביוני 1954) הוא פוליטיקאי ארמני, נשיא ארמניה בשנים 2018-2008 וראש ממשלת ארמניה ב-23-17 באפריל 2018
אריק לביא
מותו והנצחתו
בשנת 2004 נפטר לביא ממחלת לב קשה בבית החולים בילינסון בפתח תקווה. הוא נטמן בבית העלמין ירקון. השאיר אחריו את אשתו שושיק שני ושתי בנותיו, נועה לביא, שחקנית בעברה וכיום מרצה לסוציולוגיה וחוקרת טלוויזיה במכללה האקדמית תל אביב-יפו, ויעל לביא, שעוסקת בעיתונות, בימוי ודוקומנטציה.
סרז' סרקיסיאן
ביוגרפיה
ב-17 באפריל 2018 מונה לכהן כראש ממשלת ארמניה, אך התפטר כעבור כמה ימים בשל מחאות נגד מינויו.
אריק לביא
מותו והנצחתו
מכללת BPM למוזיקה והפקה מעניקה מלגה על שמו, לצורך הנצחת מורשתו המוזיקלית.
סרז' סרקיסיאן
חייו האישיים
סרז' סרקיסיאן נשוי לריטה ולהם שתי בנות, אנוש וסטניק.
אריק לביא
מותו והנצחתו
ביוני 2014, במלאת עשר שנים לפטירתו, במסגרת מיזם הנצחת אמנים של עיריית תל אביב, נקבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתם של אריק לביא ושושיק שני ברחוב בזל 38.
בשנת 2017 ביימה בתו, יעל לביא, סרט תיעודי על חייו בשם "למה לא אמרת לי?"
חנה ליבנה
חנה ליבנה (נולדה ב-1950) היא סופרת ישראלית.
ביוגרפיה
ליבנה כותבת שירים וספורים קצרים שהתפרסמו בעיתונים וכתבי עת, היא כתבה גם מספר מחזות. המחזה "ארגון הלא מקובלים" הועלה בתיאטרון הקלאסי, המחזה "תכתבי בגוף זכר" הועלה בפסטיבל אישה בחולון. המופע "עמודו" הועלה בגלריית המדרשה לאומנות, במוזיאון תל אביב, בחנויות הספרים "האחים גרין" ו"הנסיך הקטן" ובספרייה העברית בברלין. המופע ״ערומה ברחובות״ בעקבות הנובלה ״עמודו״ בשתוף עם האומנית לילך ליבנה הועלה בפסטיבל א-ז׳אנר בפסטיבל ״החצר האחורית״ בתיאטרון תמונע באפריל 2018. באותה שנה הועלה ספרה ״ציפור המזל שלי״ כמופע בפסטיבל רותיקה בפולין.
ליבנה מנחה סדנאות כתיבה יוצרת לילדים ומבוגרים בשירה ובספורת ונפגשת עם ילדים בבתי ספר וספריות, במסגרת סל תרבות וסופר אורח מטעם משרד החינוך. ליבנה מלמדת גם במרכז יום העשרה למחוננים ומצטיינים.
ליבנה נשואה ואם לשלושה ילדים, מתגוררת כיום בהרצליה.
אולימפיה ליובליאנה (כדורסל)
מועדון כדורסל אולימפיה (בסלובנית: Košarkarski klub Olimpija) היה מועדון כדורסל מליובליאנה, סלובניה, שהתאחד עם צדביטה זאגרב הקרואטית ליצירת קבוצת צדביטה אולימפיה.
אולימפיה זכתה ב-23 אליפויות לאומיות, כולל שמונה רצופות בין 1992 ל-1999. המועדון שיחק בשתי ליגות לאומיות שונות מאז 1946, הליגה היוגוסלבית (1946–1991) והליגה הסלובנית (1991–2019). הקבוצה זכתה בשלוש אליפויות אזוריות, אחת ב ושתיים בליגה המרכז אירופית. היא גם זכתה ב-20 גביעים, 8 תוארי סופר-קאפ וגביע ספורטה אחד.
היסטוריה
מועדון הכדורסל אולימפיה נוסד בשנת 1946 כחלק מאגודת התרבות הפיזית סוובודה. משחקה הראשון של הקבוצה נערך באותה שנה מול קבוצת אודרניק, ואולימפיה ניצחה 37–14. בסוף 1946 שונה שמו של המועדון לאנוטנוסט (Enotnost) ונודע בשם זה עד 1954, אז קיבל את השם א.ס.ק. אולימפיה.
אולימפיה זכתה באליפות הליגה היוגוסלבית הראשונה שלה בעונת 1957 תחת ניצוחו של המאמן-שחקן בוריס קריסטנצ'יץ'. בשנים הבאות זכתה אולימפיה בחמש אליפויות יוגוסלביה נוספות: 1959, 1961, 1962, 1966 ו-1970. המועדון פתח עידן חדש עם התפרקות יוגוסלביה ועצמאותה של סלובניה, כאשר אולימפיה זכתה בשמונה אליפויות רצופות בין 1992 ל-1999.
ברמה הבינלאומית, עונת הייתה העונה הטובה ביותר של המועדון, בה זכה ב נגד טאו ויטוריה. בעונת זכתה אולימפיה ב"כתר המשולש הקטן", לאחר שזכתה בליגה הסלובנית, בגביע הסלובני וב.
המועדון היה חבר מייסד באיגוד הכדורסל האדריאטי ב-2015, ובנובמבר 2020 הועברו מניות המועדון באיגוד למורנר בר ממונטנגרו.
אולמות
אולמה הראשון של הקבוצה היה גימנסיום טאבור, לפני שעברה לטיבולי הול בעל 4,500 המושבים ב-1965. בשנת 2010 עברה הקבוצה לאולם החדש, סטוז'יצה ארנה עם קיבולת של 12,480 אוהדים.
שחקנים בולטים
השחקנים הבאים נחשבים לחשובים ביותר על ידי האתר הרשמי של המועדון.
16 שחקני אולימפיה לשעבר שיחקו ב-NBA:
יחסי לוקסמבורג–רומניה
יחסי לוקסמבורג–רומניה הם היחסים הבילטרליים בין לוקסמבורג ורומניה.
סקירה כללית
לאורך ההיסטוריה, רומניה ולוקסמבורג המודרנית תמיד נהנו ממערכת יחסים ייחודית, שהחלה ב, כאשר סקסונים טרנסילבנים שמקורם היה בין השאר מדוכסות לוקסמבורג, נדדו מזרחה והתיישבו בטרנסילבניה. תנועת הגירה שנייה התרחשה ב כאשר תושבי דוכסות לוקסמבורג דאז יצאו לכיוון מישורי הדנובה (באנאט טמשוואר), והתבססו כמתיישבים על אדמה זו שנכבשה בעבר על ידי ההבסבורגים מהטורקים וכיום היא חלק מרומניה.
היחסים הדיפלומטיים הדו-צדדיים בין רומניה ללוקסמבורג כוננו לראשונה ב-8 בדצמבר 1920, ובשנת 1966 הועלו הנציגויות הדיפלומטיות בהתאמה לדרגת שגרירות. לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי, הממשלה הדמוקרטית של רומניה מינתה, בשנת 1990, את השגריר התושב הראשון שלה בלוקסמבורג. במהלך שילובה ההדרגתי במבנים האירו-אטלנטיים (האיחוד האירופי, נאט"ו), רומניה ולוקסמבורג מגדילות את הסינרגיה שלהן במסגרת בינלאומית דו-צדדית ורב-צדדית. יתרה מכך, ב-5 באפריל 2005 חתמו רומניה (ובולגריה) על אמנת ההצטרפות לאיחוד האירופי בלוקסמבורג, תחת נשיאות לוקסמבורג של מועצת האיחוד האירופי.
הסוואה
הסוואה היא שיטה לגרום לדבר מה להיטמע בשטח מבחינה ויזואלית ולעיתים גם מבחינה אקוסטית או תרמית (בהתאם לתנאי השטח ולצורך בהסוואה). דוגמאות לשיטות הסוואה הן שינויי הצבע של הזיקית או חליפות הסוואה של לוחמים.
מטרות הסוואה
מטרתה העיקרית של ההסוואה היא למעשה לאפשר לאובייקט או לאורגניזם המוסווה להימצא בשטח בלי שיבחינו בו. במבצעים צבאיים משמשת ההסוואה את החיילים כדי שיוכלו לחדור לשטח האויב. ההסוואה משמשת גם מרגלים ובלשים כדי שיוכלו להתקרב לאובייקט או לאדם שאחריהם הם מרגלים. בטבע משמשת ההסוואה את הצמחים ובעלי החיים כדי שיוכלו לנוע בשטח מבלי שיתגלו (למשל טורפים אשר רוצים להתקרב לטרפם או נטרפים אשר רוצים להתחמק מטורפיהם).
הסוואה בעולם החי
ההסוואה הטבעית מתאימה לבעלי חיים וצמחים, לטורפים ונטרפים כדי שיוכלו לשרוד בטבע. בין הדוגמאות לכך:
הסוואה צבאית
ההסוואה הצבאית מותאמת לחיילים וכלי רכב בתנאי שדה ובשטחי קרב.
בשטחים שבהם ישנה צמחייה מרובה הלוחם יעטה על עצמו חליפת הסוואה (Ghillie suit) ומדים המותאמים לצבעי הצמחייה (בגווני ירוק שונים, עם תבנית מנומרת או מפוקסלת לשבירת צורה, מצנפת לקסדה ועוד), איפור על פניו שיתאים לצמחייה ולעיתים על הביגוד עצמו יוצמדו מיני צמחים שיסוו את הלוחם בשטח. ללא הסוואה זו, הלוחם יבלוט ולאויב יהיה קל לאתר אותו בקלות. בקרב צלפים ההסוואה היא חשובה ביותר, על מנת שיוכלו לתצפת ולירות אל עבר האויב מבלי להתגלות, על כן הצלפים מצוידים בחליפת הסוואה (Ghillie suit), רשתות הסוואה בהן הם מתכסים ולעיתים גם כלי הנשק מוסווה.
הסוואה קיימת גם ברכב קרבי משוריין הצבוע בצבעי ירוק זית או חאקי בהתאם לסביבה. כך למשל, טנקים אמריקניים צבועים בצהוב בהיר כי הם מותאמים לזירת לחימה מדברית (כמו בעיראק). בצה"ל מכוסה טנק המרכבה במרקם מחוספס בצבע ירוק זית-אפור שנועד לספוח אבק וחול מהסביבה ובכך להתאים את צבע הטנק לצבע הסביבה בה הוא פועל. בדחפורי D9 צה"ליים, שבמקור מגיעים צבועים בצבע צהוב בולט, מוחלפים לוחות הפח בלוחות שריון בצבע אפור-ירוק זית הנועד להסוות אותם בשטח עירוני ובשדה הקרב. בחיל האוויר הישראלי צבועים חלק ממטוסי הקרב בתצורת הסוואה מנומרת בצידם העליון (כדי להסוותם על רקע הקרקע) ובאפור בהיר בצידם התחתון (כדי להסוותם על רקע השמים). מטוסי ה-F-15 בז שנועדו להשגת עליונות אווירית צבועים באפור-תכלכל בכל גופם, כדי להסוותם בשמיים.
בית מדרש גבוה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ויקטור בראר
ויקטור בראר (בצרפתית: Victor Bérard; 10 באוגוסט 1864, מורז - 13 בנובמבר 1931, פריז) היה היסטוריון, דיפלומט ופוליטיקאי צרפתי.
כיום, הוא ידוע בעיקר בזכות עבודותיו על מחקרים הלניסטיים וגאוגרפיה של האודיסאה. בתקופתו החלה הגאווה האירופית "לטהר" את מדעי הרוח מכל השפעה כנענית או פיניקית קדומה שהתגלתה בהם; בראר מחה נגד דרך זאת, ופירש את כתבי הומרוס באופן הרואה את הכנענים כמחנכי יוון הצעירה וכמתיישבים וסוחרים בה. הוא שיער מקור משותף לתנ"ך ולאודיסאה, אך לא זכה לראות בחייו את פענוח שירת אוגרית. "L'Angleterre et l'impérialisme" (האימפריאליזם האנגלי) של בראר תורגם לאנגלית ופורסם ב־1906 כ־"British imperialism and commercial supremacy" (אימפריאליזם בריטי ועליונות מסחרית).
מצודת שלוחה
המבצר הצלבני - קראק דה שבלייה שבסוריה מהווה את הדוגמה הטובה והשלמה ביותר למבצרים אלו במזרח התיכון. הצלבנים בחרו בפסגות גדולות מספיק על מנת להכיל את כל מכלול המבנים הדרושים לקיום חיל המצב ולהגנה על המבצר תוך שליטה על כל שטח ההר. טופוגרפיה מסוג זה איפשרה שימוש באלמנטים פשוטים יחסית, ובדרך כלל חומות חיצוניות איתנות, המוגנות על ידי מגדלים בולטים. אלה הפכו את המצודה לקלה להגנה וקשה לחדירה. בנייה זו הקשתה ואף מנעה את הצבת כלי הארטילריה של האויב מול החומות, ובאותה עת הקשתה על חיל הרגלים והפרשים של האויב להגיע אל שערי המבצר. שערים אלו, ודרכי הגישה אליהם, היו למעשה נקודות התורפה העיקריות, אם לא היחידות, של המבצר, וריכזו את מירב מאמצי הביצור של המתכננים והבונים. הדבר איפשר לחיל מצב קטן יחסית להגן על המבצר גם בפני צבא גדול. לסוג מצודות אלו שייכות גם מצודות אי, שביצוריהן עקבו אחר קו חוף שמנע התקפה ישירה על המבצר כמו במבצר עתלית או במבצר הים בצידון.
בארץ ישראל מהווה מבצר המונפור שנבנה על ידי המסדר הטבטוני דוגמה יפה למבצר שלוחה. המונפור נבנה בצורת מבנה ארוך וצר, הבנוי מאגפים מדורגים אשר הוקמו לאורך השלוחה הטבעית עליה הוא שוכן.
דדליין (קומיקס)
דֶּדְלַיְין הוא כותר קומיקס הומוריסטי מבית סטודיו קומיקום המתאר באופן מופרך והומוריסטי את סיפורם של יוצרי קומיקס הפנטזיה "ארינאה": אביב אור וערן אביאני אשר כותבים על עצמם וחייהם בעקבות בחירתם במקצוע בלתי רגיל זה.
הכותר מצויר בשחור-לבן. מונה שתי חוברות וחוברת הקדמה המופצת חינם. לאחר שנים בנפרד, ושאביב אור עברה למגורים בלונדון, אנגליה חוברת שלישית לכותר לא נראת באופק.
היסטורית הדמויות
תחילה דמויותיהם של אביב וערן הופיעו בקומיקס קומי קצר בסיום כל חוברת של ארינאה ותיארו את יצירתה. בעקבות התגובות האוהדות החליטו ערן ואביב לתת לדמויותיהם סידרה משלהם.
באחת הכתבות עליה אביב גילתה שמקור דמות הפנתרה השחורה שלה היא בעצם אותה דמות פנתרה שחורה בקומיקס הגמר של אביב "אלוניה" רק עם "התאמות קלות" לדמותה של אביב.
אהבת אפריל
אהבת אפריל (באנגלית: April Love) הוא סרט מוזיקלי רומנטי אמריקאי משנת 1957 עם פט בון ושירלי ג'ונס בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הרומן Phantom Filly של ג'ורג' אגניו צ'מברלין משנת 1941.
שיר הנושא "אהבת אפריל" הולחן על ידי סמי פיין והיה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
תקציר העלילה
ניק קונובר (פט בון) מגיע משיקגו לחוות סוסים בקנטקי של דודתו הנרייטה (ז'נט נולן) ובעלה ג'ד ברוס (ארתור או'קונל) אותם לא ראה מאז שהיה ילד. הוא מגיע לשם בהוראת בית משפט לאחר שנתפס נוהג ברכב גנוב ורישיונו נשלל ממנו. מטרת שליחתו למקום הזה היא להרחיקו מחבריו העירוניים בשיקגו.
הדוד ג'ד מקבל אותו בקרירות מופגנת גם בגלל עברו העברייני וגם בגלל שהוא משווה בינו לבין בנו המחונך, שנהרג במלחמת קוריאה. מאז מות בנו הזניח ג'ד את החווה ומכר את כל הסוסים חוץ מ"טגפייר" שהיה אהוב על בנו. לאחר שניק מראה את כישוריו כמכונאי ומתקן את הטרקטור והטרנטה של ג'ד, משתנה יחסו של ג'ד אליו.
ניק מתוודע לשתי בנות משפחת טמפלטון שלאביהן יש חוות סוסים גדולה. פראן (דולורס מייקלס) הבכורה שיש לה כבר חבר וליז (שירלי ג'ונס) הצעירה והנמרצת. שתיהן מתאהבות בניק וקנאה סמויה שוררת ביניהן. הן מזמינות אותו לנשף בו הוא שר את "אהבת אפריל".
היחסים בין ניק וליז יודעים מעלות ומורדות, היא כועסת עליו כשהוא מכנה אותה כ"חברמנית" (good sport).
ג'ד מתחיל לאמן את ניק ברכיבת מרוץ סוסים עם עגלה דו-אופנית הקשורה ל"טגפייר". ליז מעודדת אותו אבל פעם אחת הוא שוכח להכניס את טגפייר לאורווה בעת שיורד גשם שוטף. הסוס חולה בדלקת ריאות וניק וליז שוכבים לידו עד שהוא מתאושש.
פראן מציעה לערוך תחרות מהירות בין רכבה לטרנטה של ניק. ניק מסרב בתחילה כי אסור לו לנהוג אך לא עומד בלחץ. בעת הנסיעה נכנסת פראן בגדר ונגרם נזק לרכבה. היא מדווחת לחברת הביטוח כי ברכב השני נהג ניק והדיווח מועבר למשטרה.
ניק מנצח בתחרות אך השוטר המקומי רוצה לעצור אותו בגלל נהיגה בעת שלילת רישיון. כולם מעידים שהם נהגו ולא ניק אך לבסוף מודה ניק שהוא היה הנהג. השוטר מבין את דקות העניין, גוער בניק על שהציג את חבריו כשקרנים ועוזב. כולם שבים שמחים לחווה ושרים את "אהבת אפריל".
ברט אנדרסון
ברט לואיס אנדרסון (באנגלית: Brett Anderson; נולד ב-29 בספטמבר 1967) הוא זמר וכותב שירים בריטי, סולן הלהקות סווייד ו-The Tears. ב-2007 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו. כיום פועל כסולן ומנהיג להקת סווייד במקביל לקריירת הסולו שלו.
ביוגרפיה
אנדרסון נולד בעיירה בשם לינדפילד,מרכז סאסקס; ליד היוורדס הית' שבדרום אנגליה.
בנעוריו, אנדרסון ניגן על גיטרה בלהקות כמו The Pigs and Geoff, שכללה את מאט אוסמן, באסיסט סווייד לעתיד. סווייד נוסדה ב-1989 על ידי הבסיסט מאט אוסמן, ברט אנדרסון שהיה סולן הלהקה ובת-זוגו, ג'סטין פרישמן שניגנה בגיטרת קצב. השלושה פרסמו מודעה במגזין המוזיקה NME בחיפוש אחר גיטריסט נוסף, וכך מצאו את ברנרד באטלר שהצטרף כנגן גיטרה ראשית. עם מכונת תופים במקום מתופף, חתמה הלהקה בלייבל RML Records מהעיר ברייטון. לאחר מכן הצטרף אליהם מייק ג'ויס (מי שהיה מתופף הסמית'ס לשעבר) כמתופף, ובסופו של דבר צורף סיימון גילברט כמתופף קבוע, כשג'סטין פרישמן, עזבה את הלהקה והקימה את אלסטיקה.
סווייד הייתה ללהקה בריטית מצליחה שפעלה עד 2003. הלהקה נחשבת לאחת מלהקות היסוד של זרם הבריטפופ וזכתה להצלחה רבה בבריטניה ואירופה במהלך שנות ה-90 ולשבחי הקהל והביקורת כאחד.
עוד לפני שהאלבום הראשון של סווייד הופיע בחנויות, העדפתו המינית של ברט העסיקה רכילאים. סגנון לבושו האנדרוגיני, בשילוב אלמנטים נוספים כמו תמונת אלבום וקליפ בהם לא ברור מינם של המופיעים בהם, הביאו להעדפתו המינית של אנדרסון תשומת לב תקשורתית. אנדרסון גם היה מכור לקראק והירואין מספר שנים, מה שהשפיע אף על פעילות הלהקה.
לאחר התפרקותה של סווייד ב-2003, ייסדו אנדרסון ומי שהיה גיטריסט סווייד, ברנרד בטלר, את להקת The Tears. הלהקה הוציאה את האלבום Here Come the Tears, שכלל את הסינגלים Refugees ו- Lovers. שיתוף פעולה זה בא בהפתעה לרבים, לאחר שבתקופת הקלטות אלבומה השני של להקת סווייד, חל סכסוך שפורסם בתקשורת הבריטית בין בטלר ואנדרסון על הפקת האלבום. סכסוך זה הוא שהוביל בסופו של דבר, לעזיבתו של בטלר באמצע הקלטות האלבום השני. בסוף שנת 2006 הודיעה אנדרסון באופן רשמי כי ההרכב מקפיא את פעילותו לטובת הוצאת אלבום סולו הבכורה שלו, ולאחריו יצא אלבומו השני של ההרכב - דבר שלבסוף לא מומש.
באופן עצמאי, אנדרסון שיתף פעולה עם סטינה נורדנסטם ואפשר לשמוע את קולו באלבום This Is Stina Nordenstam. בין השאר הקליט דואט עם ג'יין בירקין ב-1995 (שהופיע באוסף שלה שיצא מאוחר יותר, ב98'); והשתתף בחידוש לשירו של לו ריד, Perfect Day למען ילדים נזקקים ושר את השורה "You're going to reap just what you sow" ("מה שזרעת, תקצור") שקיבלה משמעות חדשה ובאה כביקורת על הזנחת הילדים.
ב-2006 פרסם אנדרסון פרטים על אלבום סולו שהוא מתכוון להוציא. הפרסום היווה פריצת דרך בעולם המוזיקלי, היות שאנדרסון העלה לאתר YouTube סרטוני וידאו המתעדים את תהליך העבודה על שירי האלבום בדירתו הפרטית. האלבום יצא במרץ 2007, תחת השם "Brett Anderson (אלבום)". הסינגל הראשון מאלבום זה היה Love Is Dead שהגיע למקום 42# במצעד הבריטי.
אנדרסון הגיע עם סווייד לישראל לשלוש הופעות. הוא הגיע פעם נוספת להופעה בתל אביב ב-22 באוגוסט 2007 במסגרת סיבוב ההופעות לאלבום הסולו שלו. בסיבוב הופעות זה שר אנדרסון הן שירים מאלבומו החדש והן שירים מסווייד. אחד מהגיטריסטים שליווה אותו במהלך סיבוב הופעות זה היה מאט אוסמן, לשעבר מסווייד אף הוא. באותה שנה הוציא אנדרסון שני אלבומים כפולים בהופעה חיה שנמכרו במהדורה מוגבלת של 1500 עותקים כל אחד.
בשנת 2008 הוציא אנדרסון את אלבום הסולו השני שלו Wilderness. בסופה של אותה שנה, שיתף פעולה עם המוזיקאי הישראלי אביב גפן, במספר הופעות שהתקיימו בבריטניה ובישראל. בהופעות אלו לצד השניים ניגנו רביעיית כלי מיתר והקלידן ערן מיטלמן.
בראשית שנת 2010 שב אנדרסון אל אולפן ההקלטות במטרה להקליט את אלבום האולפן הרביעי שלו שעתיד לצאת בספטמבר 2011. במקביל, שבה להופיע להקת סוויד בהרכבה האחרון כשמופע החזרה התקיים במסגרת מופע התרמה חד-פעמי ברויאל אלברט הול. ב-1 ביולי 2011 הופיע אנדרסון בישראל כחלק ממסע ההופעות של להקת סוויד. במסגרת זו יצאה גם מהדורה חדשה ומורחבת של כל אלבומי הלהקה, שנערכה על ידי אנדרסון.
ב-26 בספטמבר יצא "Black Rainbows", אלבום הסולו הרביעי של אנדרסון בחברת EMI. ימים ספורים לאחר מכן, יצא אלבום ההופעה הכפול Live at Koko. בפברואר 2012 התארח אנדרסון בהקלטת אחד משירי אלבום ההרכב בלקפילד בו שותף אביב גפן. במרץ 2012 יצא בהוצאה מוגבלת מארז הכולל את הופעת האיחוד שקיימה סוויד באלברט הול בשנת 2010. באותה שנה חזרה הלהקה להקליט אלבום חדש ואנדרסון הפסיק את פעילותו כמוזיקאי עצמאי.
בינואר 2013 הוציאה סוויד את הסינגל "Barriers", כסנונית ראשונה מתוך האלבום Bloodsports שיצא בהמשך השנה. האלבום, שיצא לאחר תקופה ארוכה של הפסקה מפעילות הלהקה, זכה לביקורות אוהדות במיוחד כמו זו של מבקר המוזיקה של הדיילי טלגרף שהעניק לו ציון חמישה כוכבים.
ב-2014 השתתף אנדרסון באלבום הסולו של המוזיקאי קרייג ארמסטרונג, ובמסגרת זו שר את השיר Crash. ב-30 ביולי 2015 שבה להקת סוויד להופעה נוספת בתל אביב. ב-2016 הוציאה הלהקה את אלבומה השביעי - Night Thoughts, בו השתתף אנדרסון בכתיבת כל השירים. שנה לאחר מכן הוציא אנדרסון מארז של אלבומי הסולו Collected Solo Work, הכולל כמה שירים שלא פורסמו עד כה. ב-2018 פרסם את האוטוביוגרפיה Coal Black Mornings ובהמשך השנה יצא אלבומה השמיני של סוויד - The Blue Hour.
ב-2019 התארח אנדרסון במופע של אביב גפן שהתקיים באמפי בראשון לציון ובקיץ אותה שנה חזר והופיע באמפי עם להקת סוויד שהיה זה לה ביקורה השישי בישראל. בינואר 2021 השתתף ב"Death Songbook" שבמסגרת זו הוקלטו חידושים לשירים העוסקים במוות ובאהבה בעיבודים מיוחדים לתזמורת Paraorchestra.
ג'ייקוב סרטוריוס
רולף ג'ייקוב סרטוריוס (, נולד ב-2 באוקטובר 2002) הוא זמר אמריקאי ואישיות אינטרנט. הוא התפרסם דרך ערוץ המוזיקה שלו ברשת "Musica.ly" וצבירת עוקבים רבים. הוא נכנס פעמים רבות ל"בילבורד הוט-100". הוא היה התשיעי בחיפושים בגוגל בשנת 2016 בקטגוריה "אמנים".
ב-20 בינואר 2017 הוציא מיני-אלבום שכלל שירים שכתב והלחין. האלבום הגיע למצעדים במדינות רבות בעולם. למקומות הגבוהים ביותר הוא הגיע בארצות הברית, אוסטרליה, הממלכה המאוחדת, קנדה, ניו זילנד ואירלנד. סיבוב ההופעות הבינלאומי הראשון שלו נערך באותה השנה.
ביוגרפיה
סרטוריוס נולד באוקלהומה, אך מיד לאחר לידתו אומץ ועבר לוירג'יניה, מכיוון שהוריו הביולוגיים לא היו מסוגלים לטפל בו. הוא גדל ברסטון, וירג'יניה בחיק הוריו המאמצים. בגיל 7 החל לשחק במחזות זמר וגילה בהם את אהבתו לתחום הבמה ובמיוחד השירה. הוא פרש ממחזות הזמר מכיוון שהיה קורבן של בריונים עקב כך.
בשנת 2014, בגיל 11, העלה את הסרטון הראשון שלו לאינטרנט. הסרטון היה מסר שרצה סרטוריוס להעביר נגד בריונות. הסרטון שהעלה הפך לוויראלי, והוא ניצל זאת כדי לזכות בתהילה ממדיה חברתית. לאט לאט החל לצבור פופולריות מהסרטונים. אך הפריצה שלו הגיעה מאוחר יותר באותה השנה, כשפתח חשבון ברשת החברתית מיוזיקלי והחל להפיק סרטוני ליפסינג (הזזת השפתיים בהתאם לשיר). הפופולריות שלו נסקה עד מהרה והוא הפך לאחד הכוכבים של הרשת, עם יותר מ-15 מיליון עוקבים.
התהילה החדשה של סרטוריוס החריפה את הבריונות נגדו בבית הספר: הוא הודה כי ב-2015 היה צריך להחליף שלושה בתי ספר עקב הבריונות וההצקות של חבריו לכיתה כלפיו. הוא נשר מבית הספר בעקבות הצעה שהציעה לו הנהלת מיוזיקלי.
לאחר שנשר הפכו הרשתות החברתיות והאמנות לעיסוקו הראשי. הוא הוציא אלבומים שהשירים בהם הגיעו למצעדים בארצות הברית.
אלף ליצנים
אלף ליצנים (באנגלית: A Thousand Clowns) הוא סרט קולנוע אמריקאי בשחור-לבן מסוגת דרמה קומית משנת 1965, בבימויו והפקתו של פרד קו, עם ג'ייסון רוברדס, מרטין בלסם, ברברה האריס ובארי גורדון בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי הרב גרדנר והוא מבוסס על המחזה שלו באותו שם שהועלה בברודוויי ב-1962. ג'ייסון רוברדס, ג'ין סאקס, ויליאם דניאלס ובארי גורדון שיחקו על הבמה באותם התפקידים. בארי גורדון היה מועמד לפרס טוני וכן המחזה. את התפקיד הנשי שיחקה בתיאטרון סנדי דניס וזכתה על כך בפרס טוני.
תקציר העלילה
ניק מודיע לו כי כתב חיבור על התועלת בקבלת דמי אבטלה ובעקבות זאת יבואו אליהם לחקירה, צוות ממחלקת הרווחה של העירייה.
הצוות כולל את העובד הסוציאלי אלברט אמונדסון (ויליאם דניאלס) והפסיכולוגית הכפופה לו, ד"ר סנדרה מרקוביץ (ברברה האריס). ניק ומארי מוצאים חן בעיני סנדרה והיא משוחחת אתם "בגובה העיניים" דבר שלא מוצא חן בעיני אלברט ה"מרובע" המתרה במארי כי ימליץ על הרחקת ניק ממנו. מארי מגלה שלניק אין שם קבוע וכל פעם הוא משנה אותו היות שאין לו תעודת לידה. חילוקי הדעות בין הבודקים מתחזקים ואלברט מתריע בפני סנדרה כי אין לה מספיק ניסיון. הוא נפרד ממנה בכעס וכאשר סנדרה מודיעה כי היא נשארת שם, הוא מבהיר לה שהיא מפוטרת. כל זה קורה אף על פי שלפני כן הם היו ידידים ותכננו להתחתן.
סנדרה מדוכאת ומארי מעודד אותה ומשבח אותה כי עמדה על דעתה והכל כעת מתפרץ ממנה כמו שמראים בקרקס מכונית קטנה וממנה מתפרצים אלף ליצנים.
מארי מטייל אתה ברחבי העיר והיא מסדרת את הדירה ביחד עם ניק. ארנולד מסדר לו פגישות עם מפיקים שונים אך מורי דוחה את כולם כי לא רוצה לעבוד. לבסוף מתעמתים שני האחים על שתי השקפות חיים שונות: ארנולד בעד חיים מסודרים ו"הליכה בתלם" ומארי בעד חיים חפשיים ללא אחריות.
סנדרה מתרה בו כי אם לא ימצא עבודה ייאלץ להיפרד מניק וממנה. מעסיקו של מארי בטלוויזיה, לאו הרמן (ג'ין סאקס), מגיע לדירה ומדגים את בדיחותיו של מארי אך ניק לא מתרשם מהם ובכל זאת מארי מחליט מחוסר ברירה לחזור לעבוד באותה תוכנית ילדים וסנדרה מצטרפת אליהם.
טסטר
ידית הטסטר שקופה ועשויה מחומר מבודד. החלק המתכתי של המברג, אשר ברובו עטוף בחומר מבודד, מחובר בתוך הידית לנורת ניאון. בצידה השני הנורה מחוברת לרכיב אלקטרוני בעל התנגדות של עשרות מגה אוהם. הנגד מחובר בצידו השני אל חלק מתכתי הקבוע בבסיס הטסטר. נגיעה של קצה הטסטר בנקודה הנבדקת, כאשר האדם הבודק נוגע בבסיסו, תאפשר לזרם חשמלי לזרום דרך הנורית אל גוף האדם וממנו אל האדמה. די בזרם חלש ביותר כדי לגרום לנורית להאיר ולהעיד בכך על קיום מתח חשמלי.ישנם טסטרים המכילים סוללות על מנת לבדוק סגירת מעגל חשמלי (שאינו טעון במטען חשמלי), או לגילוי קרינה אלקטרומגנטית חלשה שאינה ניתנת לגילוי בטסטר רגיל (כגון לבדוק האם יש מתח בכבל חשמלי מבלי לפרק את המפסק)
אם האדם שבודק קיום מתח חשמלי נועל נעליים בעלות סוליית גומי או חומר מבודד אחר, או שהוא עומד על משטח מבודד - ייתכן שהנורה לא תאיר גם כאשר המוליך הנבדק נושא מתח חשמלי. במקרה כזה, מגע יד בקיר או בחומר בעל מוליכות טובה יותר, שמחובר אל האדמה או הארקה, יגרום לנורה להאיר.
חשוב להדגיש שמה שנרשם עד כה מתייחס בעיקר לבדיקה של חשמל ביתי מחברת החשמל. יתרה מכך. במרבית השקעים 3, ולעיתים רק 2, הדקים. הטסטר אמור להאיר רק בהדק הימני, בפאזה, בקו המופע. אם זה לא כך, אז משהו אינו תקין.
יוסף יחזקאל ראג'פורקר
יוסף יחזקאל ראג'פורקר (באנגלית: Joseph Ezekiel Rajpurkar; 1834–1905) היה מורה, מנהל, שופט, סופר, מתרגם, איש דת ומלומד, בן לקהילת "בני ישראל" שבהודו.