cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפראים והתמימים
תקציר העלילה
לאחר שלי נפצע מתקיפת דב, הוא שולח את ינסי למכור את העורות. ינסי נפגש בבן סטוקר (סטרוטר מרטין) שמציע לתת לו את בתו הבכורה רוזלי תמורת העורות אך ינסי מסרב וגם מניס את סטוקר מהמקום לאחר שניסה לגנוב את העורות.
רוזלי מגיעה בחשאי לינסי ומבקשת להצטרף אליו במסעו לעיר קספר וינסי מסרב אך מסכים לבסוף. רוזלי היא נערה פשוטה, לבושה סמרטוטים, מלוכלכת ואנאלפביתית.
שניהם נכנסים לקספר, ינסי על סוס ורוזלי על חמור שנושא את ערימת העורות. התושבים מסתכלים עליהם בתימהון ותוך זמן קצר מתעמת ינסי עם הבריון צ'יפ (פיטר ברק) וגובר עליו.
הם נכנסים לחנות הכלבו של הזוג פורבס ומוכרים את העורות. בכסף קונה ינסי בגדים לו ולרוזלי, כעת הוא נראה כ"ג'נטלמן".
ינסי מרוצה שרוזלי השיגה "עבודה" ובינתיים הוא מתאהב במרסי הווארד (ג'ואן דרו) ואינו יודע שהיא למעשה זונה. בנשף ריקודים הוא רואה שהזוגות הרוקדים מתרחקים מהם הוא מתעמת שוב עם צ'יפ ואז מתבררת לו האמת.
קורבנותם אומנותם
קורבּנוּתם – אוּמנוּתם: משׂיח קורבני לשיח ריבוני הוא ספר מאת ד"ר אלון גן העוסק בתופעת ה"קורבניות".
הספר יצא לאור בשנת 2014 בהוצאת המכון הישראלי לדמוקרטיה.
הספר
הספר מציג את המחיר שהחברה בישראל משלמת על "השיח הקורבני", מנתח את הגורמים לו בעולם המערבי בכלל ובמדינית ישראל בפרט, ומציע פתרון מעשי.
המחבר עצמו הגדיר במבוא את מטרת הספר:
הפתרון, אותו מציג המחבר, הוא לקיחת "אחריות אישית" מצד הפרט ה"מדוכא" ומצד הקולקטיב ה"מדוכא".
הספר מורכב משישה פרקים:
דוד בוחבוט כתב בביקורת על הספר:
קישורים חיצוניים
על הספר:
פיאודורה גליכן
פיאודורה גליכן, באנגלית: Lady Feodora Gleichen (20 בדצמבר 1861 - 22 בפברואר 1922) הייתה פסלת דמויות ודיוקנאות בריטית ומעצבת חפצי נוי.
ביוגרפיה
נולדה לרוזנת פיאודורה ג'ורג'ינה מוד פון גליכן, היא הייתה בתם הבכורה של הנסיך ויקטור מהוהנלוה-לנגנבורג (קצין ופסל הצי הבריטי, ואחיין למחצה של המלכה ויקטוריה) ואשתו לורה סימור, בתו של האדמירל סר ג'ורג' סימור, אחיינו של המלך הנרי החמישי. בתוך משפחתה קראו לה Feo. אביה נושל מירושה בזמן נישואיו, הוא אימץ בתחילה את התואר של אשתו. המשפחה נקלטה על ידי המלכה בארמון סנט ג'יימס. אחיה, לורד אדוארד גליכן, הפך לקצין צבא וסופר. אחותה, ליידי הלנה גליכן, הפכה לציירת פורטרטים.
ב-15 בדצמבר 1885, הארמון נתן את אישור המלכה לאמה של פיאודורה לחלוק את דרגת אביה בחצר סנט ג'יימס, ומכאן ואילך הם היו ידועים בתור TSH הנסיך והנסיכה ויקטור מהוהנלוהה-לנגנבורג. אבל המלכה לא הרחיבה את הפריבילגיה הזו לארבעת ילדיהם, אף שהיא אישרה את השימוש בסגנון התואר הגרמני שלהם כרוזן ורוזנות. ב-12 ביוני 1913 פיאודורה ואחיותיה קיבלו עדיפות לפני בנותיהם של דוכסים בתקופת אנגליה על ידי ג'ורג' החמישי.
קריירה
לאחר מות אביה ב-1891, היא השתלטה על הסטודיו שלו בתוך ארמון סנט ג'יימס.
גליכן הייתה אמנית רב תחומית, שיצרה פסלים גדולים עבור מקומות ציבוריים וכן חפצים קטנים יותר, פסלי דיוקן, רישומים, ברונזה קטנים ותבליטים. היא ייצרה חפצים דקורטיביים רבים כמו מסגרות, גביעים ופסלים קטנים, לפעמים לשימוש משפחת המלוכה. היא גם עזרה באיורים למשלחת לטיבט ב-1904.
חיים מאוחרים
במהלך מלחמת העולם הראשונה היא זנחה את תאריה הגרמניים, וקיבלה הורדה על ידי המלך לסגנון ולדרגה של בתה של מרקיזה, על ידי צו קדימות מלכותי, בהתאם לרפורמה השושלת של המלך בתארים ושמות במהלך הקמת בית וינדזור ב-1917.
לאחר ניתוח לדלקת התוספתן בשנת 1922, היא מתה בדירתה בארמון סנט ג'יימס. זמן קצר לפני מותה, היא זכתה בתואר לגיון הכבוד בשנת 1922, ולאחר מכן הוכתרה לאחר מותה לאישה הראשונה בחברה המלכותית הבריטית של פסלים.
האגודה יצרה לאחר מכן פרס על שמה.
A Christmas Album
A Christmas Album (בעברית: אלבום חג המולד) הוא אלבום חג המולד הראשון ואלבומה העשירי של הזמרת ברברה סטרייסנד. האלבום כולל אוסף של גרסאות כיסוי לשירי חג מולד לאורך השנים.
הצלחה מסחרית
האלבום זכה להצלחה רבה בארצות הברית כאשר הפך לאלבום חג המולד הנמכר ביותר במדינה לשנת 1967. בשנת 1981 הוא נכנס לראשונה גם למצעד האמריקאי הרשמי (למקום ה-108) ושהה שם 5 שבועות.
בשנת 2012 האלבום נכנס בפעם השנייה למצעד האמריקאי (למקום ה-183) שם שהה שבועיים נוספים.
בינואר 2013 האלבום נכנס מחדש למצעד אלבומי החג האמריקאי (למקום ה-31) שם שהה במשך שבועיים. נכון להיום מכירותיו של האלבום עומדות על 5 מיליון עותקים במדינה.
יחסי הודו–פורטוגל
יחסי הודו–פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים בין הודו לבין פורטוגל.
היסטוריה
הפורטוגזי הראשון שהגיע לתת-היבשת ההודית היה ואסקו דה גאמה שהגיע לקליקוט ב-20 במאי 1498. כשהם עוגנים ליד חופי קליקוט, הזמינו הפורטוגזים לספינתם כמה דייגים מקומיים ומיד החלו בסחר בפריטים שונים. אחד מחברי המשלחת התלווה עם הדייגים לנמל ושם פגש במוסלמי תוניסאי. בעצתו של איש זה שלח ואסקו דה גאמה שניים מאנשיו לפונאני, כדי לפגוש שם את שליט קליקוט, הזמורין. למרות התנגדותם של סוחרים ערבים, הצליח ואסקו דה גאמה להשיג מכתב הרשאה מהזמורין על זכויות סחר, אך הפורטוגזים לא היו מסוגלים לשלם את חיובי המכס ואת מחירי הסחורות בזהב.
פדרו קברל הפליג להודו, ציין בדרכו את הגעתם של האירופאים לברזיל, ייסד את סחר התבלינים וניהל משא ומתן על הקמתה של פייטוריה (תחנת סחר) בקליקוט, לשם הוא הגיע ב-13 בספטמבר 1500. המצב החמיר כאשר תחנת הסחר הותקפה בהפתעה על ידי המקומיים, וכתוצאה מכך נהרגו יותר מחמישים פורטוגזים. קברל זעם על ההתקפה ולכד עשר ספינות סוחר ערביות שעגנו בנמל, הרג כ-600 איש מצוותי הספינות והחרים את מטענן לפני שהעלה אותן באש. קברל גם הורה לספינותיו להפגיז את קליקוט במשך כל היום כנקמה על הפרת ההסכם. בקוצ'ין ובקננור עלה בידו של קברל לחתום על הסכמים יעילים עם השליטים המקומיים. קברל יצא למסע חזרה הבייתה ב-16 בינואר 1501 וב-23 ביוני הוא הגיע לפורטוגל עם 4 מתוך 13 ספינותיו.
ב-30 באוקטובר 1502 הגיע לקליקוט ואסקו דה גאמה במסעו השני עם צי של 15 ספינות ו-800 אנשים והשליט המקומי הסכים לחתום איתו על חוזה. הפעם העלה דה גאמה דרישה לגרש את כל המוסלמים מקליקוט, אך דרישתו זו סורבה בתוקף. הוא הפגיז את העיר ולכד כמה ספינות שנשאו מטען של אורז. בספטמבר 1503 הוא שב לפורטוגל.
ב-25 במרץ 1505 מונה פרנסישקו דה אלמידה להיות המשנה למלך הודו, ועד מהרה הוא יצא מפורטוגל בראש צי של 22 ספינות ו-1,500 איש. ב-13 בספטמבר הוא הגיע לאי אנג'דיבה, שם הוא החל מיד בתהליך הבנייה של מבצר אנדג'יבה.
המושלים הפורטוגזים הבאים לא נשאו תמיד דרגת משנה למלך. לאחר 1510 הועברה בירת ממלכת המשנה לגואה. עד המאה ה-18 הייתה למושל הפורטוגזי בגואה סמכות על כל נחלותיה של פורטוגל באוקיינוס ההודי בין אפריקה הדרומית לבין דרום-מזרח אסיה. ב-1752 הופרד הממשל של מוזמביק וב-1844 הופרד גם הממשל של מקאו, סולור וטימור ותחום שלטונו של מושל הודו הפורטוגזית הוגבל לנכסים הקולוניאליים של פורטוגל בחוף מלבר שבהודו של ימינו.
עם פירוקו של הראג' הבריטי ב-1947 חולק שטחה של הודו הפורטוגזית לשלושה מחוזות על חופה המערבי של הודו, שלעיתים כונו באופן קולקטיבי "גואה". שלושת המחוזות הללו היו גואה, דאמאן ודיו. ב-1954 איבדה פורטוגל את השליטה על המובלעות של דאדרה ונאגר הבלי ובדצמבר 1961 את השליטה על שארית נחלותיה בהודו בעקבות פעולה צבאית של הודו. במשאל עם שנערך ב-1967, דחו תושבי גואה הצעה להסתפח למדינת מהאראשטרה השכנה. עם זאת, חלף זמן עד שגואה זכתה במעמד של מדינה ורק ב-30 במאי 1987 הפכה גואה להיות המדינה ה-25 של האיחוד ההודי ושאר הטריטוריות הפורטוגזיות לשעבר המשיכו להיות טריטוריות איחוד.
משטרו של אנטוניו דה אוליביירה סלזר בפורטוגל סירב להכיר בריבונותה של הודו על השטחים שסופחו ושהמשיכו להיות מיוצגים באספה הלאומית של פורטוגל. בנוסף, הוקמה בליסבון ממשלה גולה של הודו הפורטוגזית. לאחר מהפכת הציפורנים ב-1974, חידשה הממשלה החדשה את היחסים הדיפלומטיים עם הודו והכירה בריבונותה של זו על השטחים שסופחו. פורטוגל המשיכה להעניק לתושבי הודו הפורטוגזית לשעבר אזרחות פורטוגזית אוטומטית. ב-1994 נפתחה בגואה קונסוליה פורטוגזית.
יחסי סחר
הסחר הבילטרלי ההודי-פורטוגלי צמח מ-69 מיליון דולר בשנת 1991 ל-289.52 מיליון דולר בשנת 2005. יצוא הודו היווה מעל 70% מהמחזור. הייצוא ההודי כלל בעיקר מוצרים ימיים, כותנה וטקסטיל סינתטי, הנעלה, מוצרי עור ועורות, קפה, תה ותבלינים. במהלך המאה ה-21 היצוא מגוון וכולל פריטים כמו שטיחים, אבני חן ותכשיטים, מוצרי משי ומשי, טבק, מכונות חשמל וחלקים, מוצרי ברזל ופלדה, מוצרי צביעה ושיזוף וכימיקלים אורגניים. מיוצאים גם חלפים ורכיבים לרכב, תוכנת מחשב, אופניים, קלנועיות ושני גלגלים אחרים ואורז. הייצוא הפורטוגלי להודו היה ברובו מכונות וציוד כבד (44% בשנת 2006), כאשר השאר כלל בעיקר משעם ומוצרי פקק, מוצרי עיסת נייר, כימיקלים אורגניים ופלסטיקה.
מרטין דוברבקה
מרטין דוברבקה (בסלובקית: Martin Dúbravka; נולד ב-15 בינואר 1989) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בעמדת השוער בניוקאסל יונייטד ובנבחרת סלובקיה בכדורגל.
קריירת מועדונים
דוברבקה החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מ.ש.ק. ז'ילינה. ב-26 במאי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד דובניצה. בעונת הפך לשחקן הרכב בקבוצה הבוגרת ורשם במדיה 26 הופעות באותה עונה ואף זכה עמה באליפות המדינה.
ב-30 בינואר 2014 חתם לשלוש וחצי שנים באסביירג מליגת העל הדנית.
ביולי חתם בסלובן ליברץ מליגה העל הצ'כית. כעבור שנה חתם לשלוש שנים בסלביה פראג.
בינואר הושאל לניוקאסל יונייטד מהפרמייר ליג עד לסיום העונה, עם אופציה לרכישה. ב-11 בפברואר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–1 נגד מנצ'סטר יונייטד. ב-30 במאי 2018 חתם בקבוצה ששילמה תמורתו חמישה מיליון אירו. ב-1 בספטמבר 2022 הושאל למנצ'סטר יונייטד לעונה אחת.
קריירה בינלאומית
ב-23 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובקיה בניצחון 0–2 נגד.
בלילה שלאחר ההפסד ל, שאירע ב-13 באוקטובר 2018, הוא יצא עם חבריו לסגל הנבחרת עד לשעות מאוחרות. כתוצאה מכך הדיח אותו מאמן הנבחרת יאן קוזאק מהסגל. ב-19 באוקטובר הוא התנצל על האירועים וטען כי עבר תקופה לא קלה שהובילה להתנהגות זו.
הוא נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2020. במהלך המשחק נגד עצר פנדל אך הבקיע שער עצמי, ובכך הפך לשוער הראשון בתולדות אליפות אירופה שעושה זאת באותו משחק.
הקאן צ'להאנולו
הקאן צ'להאנולו (בטורקית: Hakan Çalhanoğlu, נולד ב-8 בפברואר 1994) הוא כדורגלן טורקי-גרמני, המשחק באינטר ובנבחרת טורקיה בעמדת הקשר האמצעי.
קריירה
צ'להאנולו נולד במנהיים שבגרמניה למשפחה טורקית. כילד שיחק במחלקת הנוער של וולדהוף מנהיים, לפני שהצטרף לזו של קרלסרוהה, שם גם עשה את צעדיו המקצועיים הראשונים. ב-14 באוגוסט 2012 חתם לארבע שנים בהמבורג תמורת 2.5 מיליון אירו ויומיים למחרת הושאל לקרלסרוהה עד לסיום העונה. בסיום העונה סייע לקבוצה לחזור לליגת המשנה בגרמניה ואף נבחר לשחקן העונה בליגה. כשחקן המבורג, הבקיע בעיטה חופשית ממרחק של 37 מטרים במשחק מול בורוסיה דורטמונד.
ב-4 ביולי 2014 חתם בבאייר לברקוזן תמורת 14.5 מיליון אירו. ב-25 בפברואר 2015 הבקיע את שער הניצחון נגד אתלטיקו מדריד במשחק הראשון במסגרת שמינית גמר ליגת האלופות. בפברואר 2017 הוענש צ'להאונולו על ידי פיפ"א בהרחקה לארבעה חודשים בגין הפרת חוזה. בשנת 2011 חתם צ'להאונולו בקבוצת טרבזונספור הטורקית אך לא רשם הופעה במדיה, ובמקביל חתם בקבוצת המבורג הגרמנית, תוך שהוא תחת חוזה בטרבזונספור.
ב-3 ביולי 2017 חתם במילאן לארבע שנים עבור 25 מיליון אירו. בעונתו הראשונה במילאן הוא רשם 45 הופעות וכבש שמונה שערים.
ב-22 ביוני 2021 חתם באינטר לשלוש שנים. ב-21 באוגוסט, בהופעת הבכורה בליגה כבש גם שער בכורה בניצחון 0–4 על גנואה.
נבחרת לאומית
אף על פי שנולד, גדל וחי כל חייו בגרמניה, צ'להאנולו בחר לייצג דווקא את טורקיה בשל מוצאם של הוריו. אחרי ששיחק בכל הנבחרות הצעירות של טורקיה, ב-31 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הטורקית הבוגרת נגד.
חיים אישיים
בשנת 2014, לאחר משחק של נבחרת טורקיה במוקדמות גביע העולם של אותה שנה, צ'להאנולו וחברו לנבחרת עומאר טופראק שהו בחדרם במלון באיסטנבול, כאשר שני אנשים פרצו לחדרם עם אקדחים ואיימו על חייהם. אחד מהם היה לא אחר מכדורגלן בשיקטאש וחברם לנבחרת גוקאן טורה. הסיבה להתפרצות זו נבעה מכך שטורה שמע שטופראק יוצא עם חברתו לשעבר, מה שגרם לו לתחושת בגידה וזעם.
תקן ביקורת 210
תקן ביקורת 210 - מכתב התקשרות לביצוע ביקורת של דוחות כספיים הוא תקן ביקורת שפורסם על ידי לשכת רואי החשבון בישראל ועוסק בניסוח מכתב ההתקשרות של רואה חשבון מבקר עם המבוקר שלו טרם התחלת עבודת הביקורת על הדוחות כספיים של המבוקר. בהתאם לכך, התקן כולל מספר הגדרות, הנחיות ודרכי פעולה שעל רואה החשבון לבצע בעת ההתקשרות עם המבוקר, בתוך זאת הנוסח של מכתב ההתקשרות.
התקן אושר ופורסם בשנת 2018 כחלק מתהליך הקודיפיקציה שלשכת רואי החשבון ביצעה בתקני הביקורת ונכנס לתוקף ב-1 בינואר 2020 ורלוונטי לדוחות הכספיים של שנת 2019 ואילך.
התקן מבוסס ברובו על סעיפים שונים מתקני ביקורת 91, 99, 121 ו-122 (שבוטלו או הותאמו בעקבות תהליך הקודיפיקציה בתקני הביקורת) שעסקו באותו נושא. כמו כן, הוא מבוסס על תקן ביקורת בינלאומי ISA 210 של הפדרציה הבינלאומית של רואי החשבון (IFAC) תוך התאמה לישראל.
אמצעי התקשורת בישראל
המונח אמצעי התקשורת בישראל מתייחס לתקשורת ההמונים (דפוס, רשתות הרדיו והעיתונות המקוונת) אשר קיימים במדינת ישראל. התקשורת בישראל מכילה עשרות עיתונים, מגזינים, טלוויזיה ותחנות רדיו, הממלאים תפקיד חשוב בחיים הפוליטיים, החברתיים והתרבותיים של ישראל.
ישנן למעלה מ-10 שפות שונות בתקשורת הישראלית, והשפה השלטת היא העברית. העיתונות הערבית נצרכת בעיקר על ידי ערביי ישראל. בשנות ה-80 וה-90 עברה העיתונות הישראלית תהליך של שינוי משמעותי, כאשר גופי התקשורת בישראל מנוהלים מאז ואילך על ידי מספר מצומצם של ארגונים, בעוד שהעיתונים שפורסמו על ידי המפלגות הפוליטיות החלו להיעלם. כיום, שלושה תאגידים גדולים שנמצאים בבעלות פרטית וממוקמים בתל אביב שולטים בתקשורת ההמונים בישראל.
הצנזורה בישראל פחות משמעותית ביחס למדינות אחרות, אך היא קיימת כאשר ישנו חשש כי פרסום של ידיעה עשוי לפגוע בביטחון הציבור. כאשר מידע מצונזר רשאי העיתון לערער על החלטת הצנזור לוועדה מיוחדת. החלטות הוועדה מחייבות, אך לאורך השנים הוועדה דחתה במקרים רבים החלטות לצנזור של מידע.
חופש העיתונות
ממשלת ישראל מכבדת בדרך כלל את חופש העיתונות, המוגן על ידי חוקי היסוד של ישראל ומערכת המשפט. חל איסור על פרסום דברי הסתה, ופרסום שבחים על מעשי אלימות או סוגיות שקשורות לביטחון הלאומי.
בעקבות המשבר הדיפלומטי הקטרי ב-2017, ישראל נקטה בצעדים לאסור את פעילותה בישראל של רשת השידור הטלוויזיונית אל-ג'זירה, אשר פועלת מקטר, על ידי סגירת משרדיה בירושלים, ודרישה מרשתות הכבלים והלוויין בישראל לאסור לשדר את ערוץ אל-ג'זירה. שר הביטחון אביגדור ליברמן תיאר כמה מדיווחי החדשות של אל-ג'זירה כ"תעמולה בסגנון גרמניה הנאצית".
דפוס
בישראל פועלים מספר רב של עיתונים יומיים, שבועונים וכתבי עת אשר כולם נמצאים בבעלות פרטית.
Scenes from a Gay Marriage
Scenes from a Gay Marriage (בעברית: סצנות מתוך נישואים גאים) הוא סרט קולנוע קומי-רומנטי להט"בי-אמריקאי שיצא בשנת 2012. הסרט צולם ברחבי העיר נאשוויל שבמדינת טנסי.
הסרט זכה להצלחה רבה, עד כדי כך שגרם להפקתו של סרט ההמשך More Scenes from a Gay Marriage (בעברית: יותר סצנות מתוך נישואים גאים).
ג'ורג' גריי (ניו זילנד)
סר ג'ורג' גריי (באנגלית: George Grey; 14 באפריל 1812 – 19 בספטמבר 1898) היה חייל בריטי, סופר, חוקר, מושל אוסטרליה הדרומית, מושל ניו זילנד, מושל מושבת הכף וראש הממשלה ה-11 של ניו זילנד. נחשב לאחד האנשים המשפיעים ביותר בניו זילנד במאה ה-19.
ביוגרפיה
גריי נולד בליסבון, פורטוגל בשנת 1812. אביו נהרג במצור על בדחוס כמה ימים קודם לכן. אמו שמעה שני קצינים מדברים על מות בעלה, והדבר הביא ללידה מוקדמת של הילד. למד במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט.
התחתן בשנת 1836 ונולד לו ילד, אך הזוג התגרש כ-24 שנים לאחר מכן.
בשנת 1841 התמנה לתפקיד המושל הכללי של אוסטרליה הדרומית, והחזיק בו עד שנת 1845. נודע כבעל יחסים טובים עם הילידים האבוריג'ינים ובזמן כהונתו ייצב את המאזן הכלכלי של המושבה.
הוא כיהן פעמיים כמושל הכללי של ניו זילנד: משנת 1845 ועד 1853, ומשנת 1861 עד 1868. במהלך כהונתו ההתיישבות האירופית בניו זילנד הואצה וכתוצאה מכך חלו סכסוכי אדמות רבים. בשנת 1845 התמנה למושל בירת המושבה, אוקלנד. בזמן שנכנס לתפקידו, אוקלנד כבר הייתה מרכז מסחרי ופוליטי גדול ומשמעותי בניו זילנד.
בשנים 1854–1861 היה מושל מושבת הכף שבדרום אפריקה.
בשנת 1861 חזר לקדנציה השנייה שלו כמושל ניו זילנד, ובניגוד לקדנציה הראשונה, היה צריך להתמודד כעת עם פרלמנט נבחר אשר הוקם בשנת 1852. הוא החזיק בתפקיד זה עד הדחתו בשנת 1868.
היה חבר הפרלמנט של ניו זילנד בשנים 1875–1895, כחבר עצמאי חסר מפלגה. באוקטובר 1877 נבחר על ידי הפרלמנט לראשות הממשלה. החזיק בתפקיד זה כשנתיים, עד אוקטובר 1879. בשנים 1894–1895 בריאותו הידרדרה והוא פרש מהפוליטיקה.
בשנת 1862 הוא רכש האי ראקינו לקידום עסקיו בתחום העצים.
נפטר ב-19 בספטמבר 1898 בגיל 86, ונקבר בקתדרלת סנט פול. הוא האריך ימים יותר מכל ראש ממשלה ניו זילנדי.
על שמו נקראו ערים, מחוזות ומוסדות רבים בניו זילנד ובדרום אפריקה.
גן החיות אטיקה
גן החיות אטיקה (ביוונית: Αττικό Ζωολογικό Πάρκο) הוא גן חיות פרטי השוכן באחד מפרוורי אתונה, ספטה ביוון. גן החיות הוא ביתם של כ-2000 בעלי חיים המייצגים 400 מינים, והוא פתוח 365 ימים בשנה.
היסטוריה
גן החיות אטיקה נוסד בשנת 2000. בהתחלה, הגן היה פארק ציפורים שהיה ביתם של 1,100 ציפורים מ-300 מינים שונים, וכך גם היה אוסף הציפורים השלישי בגדלו בעולם.
בשנת 2010, נפתח בגן החיות דולפינריום, וקרנפים לבנים נוספו לתערוכה האפריקאית.
החתולים המנומרים של גן החיות כוללים אריות לבנים וטיגריסים, וכמו כן גם פנתרים שחורים ונמרים.
בשנת 2005, גן החיות החל להפעיל תוכניות להקמת דולפינריום וביתן עופות דורסים. בשנת 2010, גן החיות החל לעשות מופעים בדולפינריום המראה אריות ים ודולפינים.
חלק מן התוכניות העתידיות של גן החיות כוללות מוזיאון אבולוציוני שהתמקדותו העיקרית היא הדינוזאורים, וכן אקווריום ימי.
ביקורת
הדולפינריום החל לפעול ביוני 2010 עם הופעות של אריות ים ודולפינים. לכתחילה היו ארבעה דולפינים שנקנו מהמכון הימי הליטאי, ולאחר זמן נוספו שבעה דולפינים מאותו מכון. מפלגת הירוק היוונית, תבעה את גן החיות אטיקה בטענה של הרווחת כסף מרובה מהופעות הדולפינים. באפריל 2011, הוצא צו זמני על ידי בית המשפט המחוזי באתונה האוסר את הפעלת הדולפינריום. באוגוסט 2011, בית המשפט היווני הצהיר כי הוא לא ישפוט את המקרה. גן החיות פתוח כל יום מ-9:00 בבוקר ועד 18:30 בערב.
אוכף פודגורה
אוכף פודגורה (באנגלית: Podgore Saddle; בבולגרית: седловина Подгоре) הוא אוכף שטוח, המכוסה קרח, בצד המזרחי של רכס סנטינל, בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
גובהו של האוכף 2,250 מטרים מעל פני הים.
האוכף מקשר בין רכס טיירי לבין מצוק ברסקין.
האוכף מהווה חלק מקו פרשת הקרחונים בין קרחון פאטון לבין קרחון קרוסוול.
אוכף פודגורה ממוקם 2 קילומטרים מערבית - דרום-מערבית מהר ברסקין;
אוכף פודגורה ממוקם 6.35 קילומטרים צפונית-מזרחית להר טיירי;
האוכף ממוקם 8.4 קילומטרים דרומית-מזרחית מפסגת אוונס.
מיפוי האוכף
האוכף מופה לראשונה על ידי סוקרים אמריקאים בשנת 1961, מיפוי נוסף נערך בשנת 1988.
מקור השם
האוכף נקרא על שם הכפר של פודגור שבצפון מערב בולגריה.
השם אומץ רשמית ב-7 בדצמבר 2012.
איזובל לילאן גלואג
איזובל לילאן גלואג (באנגלית: Isobel Lilian Gloag 1865 – 1917) הייתה ציירת ויקטוריאנית אנגלית, הידועה בזכות דיוקנאות השמן והאקוורל שלה, כמו גם פוסטרים ועיצובי ויטראז'.
ביוגרפיה
איזובל גלואג נולדה בלונדון, בת להורים סקוטים מפרתשייר. לימודיה המוקדמים בוצעו בבית הספר לאמנות סנט ג'ון, ולאחר מכן למדה בבית הספר סלייד לאמנות.
בריאות לקויה אילצה אותה לשים בצד תוכניות ללימודים קבועים, והיא נכנסה לסטודיו של צייר להדרכה פרטית, בעקבות עבודה במוזיאון סאות' קנזינגטון. לאחר לימודים נוספים אצל רפאל קולין בפריז, היא שבה ללונדון ועד מהרה התקבלה עבודתה באקדמיה המלכותית לאמנויות, שם הציגה בסך הכל 19 יצירות.
היא הייתה חברה נבחרת במכון המלכותי לציירי שמן (ROI) ובמכון המלכותי לציירים בצבעי מים (RI). יצירותיה המוקדמות היו בהשראת האחווה הפרה-רפאליטית, בעוד שיצירות מאוחרות היו מודרניות יותר,
עבודותיה הובאו כדוגמאות לאסתטיקה פוסט-ויקטוריאנית. היא הכינה כמה עיצובים עבור אמנית הוויטראז' מרי לוונדס.
עבודתה הוצגה לאחר מותה בתערוכה בגלריות גרפטון, לונדון.
קורומסו
קוּרוֹמסוּ (ביפנית: 黒マスはどこだ) היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי. נכון ל-2005, ניקולי הוציאה לאור חוברת שלמה אחת שמכילה כולה חידות קורומסו.
חוקים
המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת, אשר בחלק מתאיה יש מספרים. כל תא בטבלה יכול להיות או שחור או לבן. המטרה היא לקבוע איזה תא יהיה שחור ואיזה לבן.
החוקים הבאים קובעים איזה תא יהיה שחור ואיזה לבן:
שיטות פתרון
כל תא עם מספר בתוכו חייב להיות לבן; עובדה זו חשובה מאוד. לדוגמה, במקרה שיש תא עם המספר 2 ולצדו תא ממוספר אחר. ברור מאליו ששני התאים הללו נראים מהתא של ה-2. תאים אחרים לא יכולים להראות מהתא של המספר 2, אחרת, התא יחרוג מהמגבלה של מספר התאים הנראים ממנו (במקרה זה, 2). לכן, כל שאר התאים הסמוכים לתא עם המספר 2 חייבים להיות שחורים. כמו כן, גם התא שמעבר לתא הממוספר הסמוך חייב להיות שחור. זוהי דרך טובה להתחיל בפתרון של חידות מעין אלו.
אם המספר בתוך אחד התאים שווה למספר התאים המרבי הנראה מתאו, כל התאים הנראים ממנו חייבים להיות לבנים על מנת להגיע למספר התאים המרבי המצוין בתא. לדוגמה, בטבלה של 7X7, המספר המרבי שניתן לראות מתא כלשהו הוא 13 (התא עצמו ועוד 6 מהשורה ועוד 6 מהטור). אם המספר 13 מופיע בתא בטבלה של 7X7, כל התאים בשורה ובטור שלו חייבים להיות לבנים. על מנת לסמן תאים החייבים להיות לבנים אפשר לצייר עיגול סביבם, או לסמן נקודות בתוכם לחלופין.
היסטוריה
קורומסו היא חידה מקורית של ניקולי; החידה הופיעה לראשונה בכתב העת Puzzle Communication Nikoli גיליון מספר 34 (יוני 1991). האתר באנגלית של ניקולי משתמש באינגריש כדי לתרגם את השם כ"איפה יש תאים שחורים" ("Where is Black Cells").
אלימות מילולית
אלימות מילולית או בריונות מילולית היא אמירה שלילית הנאמרת לקורבן (או על הקורבן), לעיתים תוך מניעת אפשרות של הקורבן לתגובה כלשהי.
מהות
אלימות מילולית יכולה להתבטא בקללות, אמירות מעליבות, קריאה בשמות מעליבים ועוד. גם כאשר האדם צועק על הקורבן, מתעמר בו, נותן לו פקודות, מאיים עליו, בז לו, משפיל אותו או מתעלם ממנו, הדבר מהווה אלימות מילולית; רבים מתקשים לזהות זאת כאשר מעשים אלו מגיעים מאדם קרוב שמהווה דמות סמכות או שמעמדו גבוה יחסית לקורבן, כגון בן משפחה בוגר יותר, מעסיק במקום עבודה וכדומה. אם האדם שמשתמש באלימות מילולית לא מתנצל מיד ונסוג מאמירתו השלילית, אלא ממשיך בכך, עלול להיווצר קשר אלים מילולית בינו לבין הקורבן.
אלימות מילולית עשויה להתרחש במגוון מצבים בחיי היומיום. למשל, בבתי ספר יש תלמידים המשתמשים לעיתים קרובות באלימות מילולית, למשל כבריונות (שלרוב כוללת גם מרכיב פיזי), כדי להשיג מעמד גבוה יותר מהקורבן ולחבור לאחרים כנגד הקורבן. במערכות יחסים זוגיות, לעיתים אחד מבני הזוג מגיב באלימות מילולית כאשר הוא מאוים ממצבי "נפרדות" בין בני הזוג, כלומר מחשבות, רצונות ורגשות שונים שלו ושל הקורבן.
ההשפעה של אלימות מילולית מתמשכת על הקורבן עלולה להיות רחבת היקף וחמורה. הקורבן עלול לחוש כאב רגשי, אכזבה, עוגמת נפש או תחושת אשמה, הוא עשוי לחוות דחק ומתח מתמיד, ואף לפתח דיכאון או הפרעה פוסט-טראומטית.
יחס החברה לאלימות מילולית
אלימות מילית היא די נפוצה ולרוב לא מתייחסים לאלימות מילולית, באותה חומרה שבה מתייחסים לאלימות פיזית, בין השאר כי אין הוכחה גלויה לקיומה, בשונה מאלימות פיזית חמורה, המותירה סימני חבלה על גוף הקורבן. שופט בית המשפט העליון, עוזי פוגלמן, כתב על עבירות של אלימות מילולית:. לעומתו, השופט אורי שהם כתב:. השופט נעם סולברג כתב בעניין:.
המפלגה שלך
המפלגה שלך (ביפנית: みんなの党, בתעתיק: מינָה נוֹ טוֹ) היא מפלגת מרכז-ימין ביפן. נשיא המפלגה, יושימי וטנאבה הקים אותה ב-8 באוגוסט 2009, לאחר שפרש מהמפלגה הליברלית-דמוקרטית בעקבות פיזור בית הנבחרים של יפן על ידי ראש הממשלה טארו אסו. הרעיון בו דוגלת המפלגה הוא הפיכת הממשלה דמוקרטית יותר, והחלשת הקשרים בין הפוליטיקה של יפן לבין מנגנון הבירוקרטיה. בכך מתאימה השקפת המפלגה להשקפותיה של המפלגה הדמוקרטית.
בבחירות הכלליות של 2009 קיבלה המפלגה חמישה מושבים בבית הנבחרים, וב-2010 קיבלה 10 מושבים בבית היועצים של יפן.
לולו
לולו קנדי-קרנס (באנגלית: Lulu Kennedy-Cairns; נולדה ב-3 בנובמבר 1948), הידועה בשם הבמה לולו, היא זמרת, שחקנית ואישיות טלוויזיונית סקוטית. היא בעלת קריירה מצליחה בתחום הבידור משנות השישים עד ימינו (מאי 2022). את פרסומה הבינלאומי קיבלה בעקבות השיר "To Sir with Love", הלקוח מתוך סרט באותו שם, ושיר הנושא מתוך הסרט "האיש בעל אקדח הזהב" מסדרת סרטי "ג'יימס בונד". באירופה היא ידועה גם בזכות זכייתה בתחרות האירוויזיון של שנת 1969 בשיר "בום בנג-א-בנג", ובבריטניה היא מוכרת מאז להיטה הראשון "Shout".
ביוגרפיה
נולדה בשם מרי מקדונלד מקלפלין לורי (Marie McDonald McLaughlin Lawrie) בעיר לנוקסטון שבמחוז סטירלינגשייר בסקוטלנד. היא גדלה בגלאזגו, ולמדה בבתי הספר "תומסון סטריט" ו"אונסלו דרייב". כבר בגיל 12 או 13 פנתה יחד עם מנהלה ללהקה בשם "בלרוקס" (Bellrocks) וביקשה לשיר איתם כדי לצבור ניסיון בימתי. היא הופיעה עם הלהקה כל שבת. הבסיסט של הלהקה, אלכס תומסון, אמר שכבר אז היה לה קול מדהים.
תחת חסותה של מריון מאסי, חתמה לולו על חוזה עם חברת התקליטים "דקה רקורדס". כשהייתה בת 15 הקליטה את שירם של האחים אייזלי "Shout", שהעפיל במצעדי הפזמונים בבריטניה. מאסי הובילה את הקריירה שלה יותר מ-25 שנה, ורוב הזמן הן היו שותפות לעסקים. בעלה של מאסי, מארק, הפיק כמה מתקליטיה של לולו.
ב-1966 יצאה למסע הופעות בפולין יחד עם להקת ההוליס, היא הייתה הזמרת הבריטית הראשונה שהופיעה מעבר למסך הברזל. באותה שנה הקליטה שני סינגלים בגרמנית, "Wenn du da bist" ו-"So fing es an", עבור הלייבל "דקה גרמניה". הוא פתחה בקריירת סולו אחרי שהקליטה שני שירים עם הלהקה הסקוטית The Luvvers.
הופעת הבכורה שלה בסרט קולנוע הייתה ב-1967 בסרט "לאדוני באהבה", סרט בריטי בכיכובו של סידני פואטייה. שיר הנושא של הסרט בביצועה של לולו הפך ללהיט ענק והגיע למקום ראשון במצעד הפזמונים בארצות הברית. בבריטניה השיר יצא בצד ב' של הסינגל "Let's Pretend" שהגיע רק למקום 11 במצעד, אבל השיר "To Sir with Love" מכר יותר ממיליון עותקים והיה לתקליט זהב.
ביוני ויולי 1967 הופיעה יחד עם להקת המאנקיס בארנה של ומבלי. במסגרת מסע הופעות בארצות הברית עם הלהקה היה לה רומן קצר ומתוקשר עם סולן הלהקה דייווי ג'ונס.
תחרות האירוויזיון
ב-29 במרץ 1969 ייצגה לולו את הממלכה המאוחדת באירוויזיון בשיר "בום באנג א באנג" שכתבו פיטר וורן ואלאן מורהאוס. השיר, מתוך שישה שירים, נבחר על ידי הצופים בתוכנית Happening for Lulu של BBC1. את התוכנית הנחה מייקל אספל, ולולו ביצעה את ששת השירים בזה אחר זה. אחד השירים "I Can't Go On..." כתבו אלטון ג'ון וברני טופין הגיע למקום האחרון בבחירת הקהל, אבל הוקלט אחר כך על ידי סילה בלאק, סנדי שו, פולי בראון, אלטון ג'ון עצמו וגם לולו הקליטה גרסה לשיר. בתחרות שנערכה במדריד לוותה לולו על ידי שתי זמרות סו וסאני, ועל התזמורת ניצח המנהל המוזיקלי ג'וני האריס.
"בום באנג א באנג" זכה בתחרות יחד עם שלושה שירים נוספים השיר "Vivo cantando" של סלומה מספרד, "De troubadour" של לני קור מהולנד ו-"Un jour, un enfant" של פרידה בוקארה מצרפת. כל אחד מהשירים זכה ב-18 נקודות. אחרי התחרות שונו חוקי התחרות כדי לפתור מצב דומה של שוויון, עם זאת שש מדינות החרימו את התחרות שנערכה ב-1970. שירה של לולו זכה להצלחה במכירות בנוסף למקור האנגלי גם בגרסאות בגרמנית, צרפתית, ספרדית ובאיטלקית. היא לא אהבה את השיר, אבל הוא היה הלהיט הגדול שלה עד לאותה תקופה והגיע למקום השני במצעד של שנת 1969.
ב-1975 הנחתה לולו תוכנית טלוויזיה "A Song for Europe" שנועדה לבחירת שיר לאירוויזיון. בתוכנית להקת הצלליות ביצעו שישה שירים מועמדים לבחירה. ב-1981 הצטרפה לזוכים נוספים באירוויזיון לאירוע צדקה שנערך בנורווגיה. ב-2009 עזרה ותמכה במועמדים לייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון של אותה שנה.
שבועות אחדים לפני ההופעה באירוויזיון נישאה לולו למוריס גיב מהבי ג'יס בטקס שנערך ב"ג'ררד קרוס" בבקינגהמשייר. אחיו הבכור של מוריס בארי גיב התנגד לנישואיהם בטענה שהם צעירים מדי. ירח הדבש שתוכנן נדחה בגלל התחייבויותיה של לולו להופעה באירוויזיון. בגלל הקריירה שלהם ובעיות השתייה של מוריס הם נאלצו להיפרד, והתגרשו ב-1973, אך נשארו ביחסים טובים.
ב-1969 הקליטה לולו את האלבום "New Routes" באולפני "Muscle Shoals", בחלק מהשירים ניגן הגיטריסט דואיין אולמן בגיטרת סלייד, בין השאר בשיר "Mr. Bojangles".
שנות השבעים
ב-1970 השתתפה לולו בתוכנית הטלוויזיה "Pop Go The Sixties" של ה-BBC וביצעה את השיר "בום בנג-א-בנג". היא הקליטה את האלבום "Melody Fair" בארצות הברית, והסינגל מתוכו היה להיט וזכה אחר כך לגרסאות כיסוי של אריתה פרנקלין וג'ון הולט. היא הקליטה עוד ארבעה שירים בגרמנית.
ב-1972 הייתה בין האמנים שהוזמנו למופע היובל של ה-BBC, "חמישים שנות מוזיקה" (Fifty Years Of Music). עוד באותה שנה הופיעה במנצ'סטר בהצגת פנטומימה של "פיטר פן", ב-1975 גילמה שוב את אותו תפקיד בתיאטרון פאלאדיום בלונדון. ב-1973 השתתפה בתוכנית "Morecambe and Wise" ושרה את "All the Things You Are" ואת "Happy Heart".
ב-1976 שרה במופע הבידור "A Jubilee of Music" את להיטה "Shout", זה היה מופע פופ לכבוד יובל הכסף של המלכה אליזבת.
ב-1977 החלה לולו להתעניין בסידהה יוגה (Siddha Yoga) והתחתנה עם מעצב השיער ג'ון פרידה (John Frieda). הם התגרשו ב-1991. לזוג בן אחד משותף.
שנות השמונים
ההצלחה שלה במצעדי הפזמונים דעכה, אך לולו המשיכה לשחק ולארח בתוכנית רדיו. בשנות השבעים ותחילת שנות השמונים הופיעה בקטלוג האופנה "פרימנס". באוגוסט 1979, בדרכה בחזרה מהופעה במרגייט שבקנט, כמעט קפחה את חייה בתאונת דרכים. באותה שנה הקליטה בלייבל "Rocket Records" את השיר "I Love to Boogie" שזכה לביקורות משבחות, אך לא להצלחה במצעדים.
ב-1983 הקליטה מחדש אחדים משיריה. ביניהם השיר "Shout" שהגיע לעשרת המקומות הראשונים במצעד ב-1986, והבטיח את מקומה בתוכנית "Top of the Pops". לולו היא אחת משני הזמרים היחידים (השני הוא קליף ריצ'רד), שהופיעו ב-"Top of the Pops" בכל אחד מחמשת העשורים שבהם התוכנית רצה. השיר הנוסף שהקליטה "My Boy Lollipop" נכשל במצעד, ולולו הפסיקה להקליט עד 1992, והתמקדה בתוכניות טלוויזיה ובהופעות חיות.
ב-1987 החליפה את ג'ולי וולטרס בתוכנית הטלוויזיה "אדריאן מול" בתפקיד אמו של אדריאן.
שנות התשעים
ב-1993 שבה לולו להקליט, והוציאה את הסינגל "Independence" שהגיע למקום ה-11 במצעדים בבריטניה. זה היה שיר הנושא באלבום באותו שם. ארבעה סינגלים מתוכו הגיעו למצעד, וכמו כן גם סינגלים נוספים שהקליטה ב-1994.
בהמשך 1994 הקליטה בשיתוף עם להקת הבנים טייק ד'את גרסת כיסוי לשירו של דן הרטמן "Relight My Fire". השיר הגיע למקום הראשון במצעד ולולו השתתפה בסיבוב ההופעות של הלהקה באותה שנה. בשלב זה שיחקה גם בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "פשוט נהדרת". היא הרבתה לשתף פעולה עם פרנץ' וסונדרס כולל במערכון שלהן על הספייס גירלז בו חיקתה את בייבי ספייס (אמה בנטון).
ב-1997 השלימה הקלטת אלבום בשם "Where the Poor Boys Dance", אך חברת התקליטים "מרקורי" דחתה את הוצאתו. באפריל 1999 יצא האלבום "Hurt Me So Bad" ושנה אחר כך הגיע שיר הנושא מתוכו למקום 24 במצעד בבריטניה.
שנות האלפיים
כעת היא ידועה בשם לולו קנדי-קיירנס, שהוא שם הנעורים של אמה. בשנת 2000 העניקה לה המלכה אליזבת תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE). ב-2002 פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "I Don't Want to Fight" כשמו של הלהיט שכתבה יחד עם אחיה עבור טינה טרנר, ושהיא עצמה הקליטה ב-2003 לאלבום "The Greatest Hits". ב-2002 הקליטה את האלבום "Together" בו שרה דואטים עם זמרים כפול מקרטני ואלטון ג'ון. קטעים מן האלבום שודרו בתוכנית הטלוויזיה "An Audience With Lulu" של ITV, בין השאר שרה עם בעלה הראשון מוריס גיב את השיר "First of May".
ב-2004 הוציאה אלבום בשם "Back on Track" ויצאה לסיבוב הופעות ברחבי בריטניה לציון 40 שנות קריירה. בסוף 2004 חזרה לשדר ברדיו 2 של ה-BBC, והגישה תוכנית מוזיקה משנות ה-50 ועד שנות האלפיים. ב-2005 הוציאה תקליט אוסף של שירי מוזיקת נשמה "A Little Soul in Your Heart", שהגיע למקום 28 במצעד האלבומים בבריטניה.
היא המשיכה גם לשחק וכיכבה לצידם של טום קורטני וסטיבן פריי בסרט. ב-2006 שפטה בתוכנית הריאליטי "Just the Two of Us" של ה-BBC. ביוני ויולי 2006 הצטרפה למסע הופעות של טייק ד'את בבריטניה ובאירלנד, בביצוע שירם המשותף "Relight My Fire". ב-2007 הופיעה בתוכנית "אמריקן איידול" כמנטור לזמרות המתחרות, וביצעה את השיר "To Sir with Love".
כל ההקלטות של לולו בין השנים 1969–1972 יצאו על גבי תקליטור אוסף בנובמבר 2007. התקליטור כלל גרסאות דמו שלא הופצו קודם לכן. בדצמבר 2007 הפיצה ב-iTunes את הסינגל "Run Rudolph Run". בתקופה זו דגמנה עבור מוצרי קוסמטיקה של חברת QVC, והופיע בפרסומת עבור רשת המרכולים Morrisons.
בספטמבר 2009 הופיעה בקונצרט מחווה ללהקת אבבא בהייד פארק שבלונדון. אחר כך יצאה למסע הופעות "Here Come the Girls" יחד עם הזמרות צ'אקה קאן ואנסטסיה.
העשור השני של המאה ה-21
ב-2010 שרה לולו את שיר הנושא "The Word Is Love" לסרט "". עוד באותה שנה ערכה סיבוב הופעות נוסף במסגרת "Here Come the Girls" עם אנסטסיה והת'ר סמול.
בנובמבר 2010 הגישה ב-BBC את סדרת התוכניות "Rewind the 60s" בה כל פרק היה מוקדש לשנה אחת משנות השישים, והתמקדה בנושאים חברתיים ופוליטיים כמו גם במוזיקה וראיונות עם אישים מאותו עשור.
ב-2011 הופיעה בתוכנית "Let's Dance for Comic Relief", ובתוכנית "Celebrity Juice" של רשת ITV. באוקטובר ונובמבר השתתפה בתוכנית הריקודים "Strictly Come Dancing" ובן זוגה היה ברנדן קול, אך הודחה בשבוע השישי. היא חזרה להופיע ב"פשוט נהדרת" אחרי 17 שנה, היא השתתפה בפרק השני של סדרת הספיישל ששודרה ב-2012.
אוסמאן עלי ח'אן
מיר אוֹסְמָאן עָלִי חָ'אן, אָסָף גַּ'א הַשְּׁבִיעִי (באורדו: عثمان علی خان نظام الملک آصف جاہ ہفتم; 6 באפריל 1886 – 24 בפברואר 1967) היה המונרך (ניזאם) האחרון לשלוט על מדינת היידראבאד; נסיכות חסות של הראג' הבריטי. בזמן חלוקת הודו מדינת היידראבאד פעלה לעצמאות משל עצמה, פעולה אשר נהדפה בפעולה צבאית של הודו אשר סיפחה את מדינת היידראבאד.
הודות לעושרו הרב אשר הסתמך בעיקר על אבני חן, זהב ויהלומים, אוסמאן היה מבין האנשים העשירים ביותר בהיסטוריה.
ביוגרפיה
בצעירותו למד בחינוך פרטי וב-29 באוגוסט 1911, בעודו בן 25 ירש את אביו המנוח, מוהאב עלי ח'אן, שליט שושלת אסף ג'א השישי על היידראבאד בתור הניזאם (קיסר) של מדינת החסות של האימפריה הבריטית.
בתקופת עלייתה של תנועת העצמאות ההודית שימר אוסמאן את האופי הפיאודלי של אומתו ולא ראה עניין רב להעלאת דרישות העצמאות של הרוב ההינדי במדינתו, זה על אף שהעביר כספים רבים לתמיכה כלכלית בהם.
עם פטירתו של ג'ון ד. רוקפלר בשנת 1937, מגזין טיים הכריז על אוסמאן כאדם העשיר ביותר בעולם.
בזמן מלחמת העולם השנייה מדינת היידראבאד תרמה ספינת מלחמה ימית ושתי טייסות לידי חיל האוויר המלכותי. על פועלו הוא עוטר בשנת 1946 במסדר הוויקטוריאני המלכותי.
שלטון שושלת אסף ג'א היה שלטון מוסלמי על גבי רוב הינדי במדינה.
עם חלוקת הודו בשנת 1947 אוסמאן וממשלתו פעלו בתמיכה של הליגה המוסלמית תחת מוחמד עלי ג'ינה בפקיסטן והכריזו עצמאותם כמדינה בפני עצמה הלא מקושרת לא להודו ולא לפקיסטן. מלבד מדינת היידראבאד הייתה גם נסיכות קשמיר שהכריזה על עצמאותה. בשתי המדינות העצמאות המוכרזת לא כובדה, על גורל קשמיר החלה מלחמת הודו–פקיסטן הראשונה אשר התמשכה לתוך הסכסוך על חבל קשמיר ועל גורל היידראבאד ב-13 בספטמבר יצא צבא הודו בפלישה מעברי חמש חזיתות להפיל את הבירה היידראבאד תוך חמישה ימים. לאחר כניעת ממשלת היידראבאד החופשית נותר רק התואר של ניזאם בידיו של אוסמאן.
אוסמאן המשיך לשרת כניזאם טקסי וכדמות משפיעה על אורח החיים של הקהילות המסורתיות באזור היידראבאד עד לפטירתו בשנת 1967, כאשר נכדו ירש אותו.
בזמנו כניזאם טקסי היה חשש לניסיון הפיכה שתעשה לטובת עלייתו לשלטון ועל כן בשנת 1956 מדינת היידראבאד חולקה בין טלנגאנה, אנדרה פרדש, מהאראשטרה וקרנאטקה.
הלובי הארמני בארצות הברית
הלובי הארמני בארצות הברית (באנגלית: Armenian lobby in the United States) הוא קבוצה של חברות יחסי ציבור, עורכי דין ולוביסטים מקצועיים ש שמועסקים ישירות על ידי הממשלה הארמנית על מנת לרתום את המדיניות והממשל האמריקאי על מנת שיהיה מותאם לאינטרסים של ממשלת ארמניה. אחת המטרות העיקריות של הלובי היא שארצות הברית תכיר ברצח העם הארמני אך בינתיים לאור השפעת הלובי הטורקי הכרה זו עדיין לא הוכרזה.
היסטוריה
הלובי הארמני הוקם כמעט אך ורק על ידי ארגונים מקומיים כמו הוועד הלאומי ארמני של אמריקה (ה-ANCA) וכן ארגון האספה הארמנית של אמריקה (ה-AAA), מה שמותיר את ממשלת ארמניה במידה רבה מחוץ לתהליך הקמתו של הלובי, לשני הארגונים הללו יש מטרות לובי דומות, בעיקר סביב שיפור יחסי ארמניה–ארצות הברית, קידום ההכרה ברצח העם הארמני ומנגד חסימת הסיוע לאיובותיה של ארמניה – טורקיה ואזרבייג'ן. עם זאת הגישות בהן נוקטות שתי הקבוצות שונות ולכן הם מתחרות האחת בשנייה, כך למשל ה-AAA פועלים בגישה שדומה לגישתו של הארגון המרכזי בלובי הישראלי, איפא"ק אך ה-AA דוגל בגיוס תרומות גדולות מארמנים בעלי השפעה בארצות הברית.
חלק מההישגים של הלובי מחצית השנייה של המאה ה-20 היו אישור של העברת סכום סיוע לארמניה שמוערך ב-90 מיליון דולר מדי שנה, בנוסף לכך הלובי הארמני הצליח לקדם את סעיף-חוק שאוסר על ממשלת ארצות הברית לתת לממשלת האזרית סיוע ישיר ובעקבות אזרבייג'ן היא המדינה היחידה ממדינות ברית המועצות לשעבר שעדיין לא קיבלה סיוע אמריקאי כלשהו.
ב-2000 הודיע יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית דניס הסטרט שהוא יתמוך ב"תיקון שיף", שנקרא על שמו של המחוקק אדם שיף. שיף יזם תיקון לחוק סיוע, שעתיד היה למנוע מטורקיה להשתמש בכספי סיוע החוץ האמריקאי שמקבלת טורקיה מדי שנה, ובו היא שוכרת שירות שדלנות פוליטיים בוושינגטון הבירה על מנת למנוע הכרה אמריקאית ברצח העם הארמני.
הלובי הארמני אמנם היה אפקטיבי עד סוף המאה ה-20, אך עם חלוף השנים הוא מסורס באופן כמעט מוחלט על ידי הלובי הטורקי שרוצה למנוע את המשכיות ההשפעה הארמנית בארצת הברית לצד האינטרסים הטורקים.
אורבן
{{פירושונים|
אישים ששם משפחתם אורבן:
ראו גם
}}
עידן תלם
עידן תלם (נולד ב-21 במאי 1999), הידוע בשם ערוץ היוטיוב שלו אינדה גיים (Inde Game), הוא יוטיובר, גיימר, אושיית רשת ושחקן ישראלי. הערוץ של תלם הוא בין בעלי מספר העוקבים הגדול ביותר ביוצרי התוכן בישראל, והגיימר עם מספר הרשומים הגדול ביותר ביוטיוב ישראל. בשנת 2019 פתח חשבון טיקטוק ונכון לאוגוסט 2023 יש לו כ-296 אלף עוקבים.
ביוגרפיה
תלם נולד בקריית אתא, בגיל שש עבר לזכרון יעקב ולאחר כחמש שנים עבר עם משפחתו לחיפה. אימו היא לימור מגן-תלם, חברת הכנסת לשעבר מטעם ישראל ביתנו. אביו הוא יריב תלם. לו אחות ושלושה אחים-חורגים מאביו. תלם שירת בצה"ל ביחידת תקשורת והסברה בחיל הים בתפקיד אחראי על הרשתות החברתיות של זרוע הים כגון יוטיוב ואינסטגרם. תלם שירת מינואר 2018 עד שנת 2020.
קריירה
תלם החל את פעילותו בקהילת היוטיוב בספטמבר 2016, ופתח את ערוצו בשם "Inde Clash", מכיוון שעיקר הסרטונים שהעלה לערוץ עסקו במשחק הווידאו "Clash Royale".
ב-24 ביולי 2016 תלם העלה את הסרטון הראשון שלו בערוץ על המשחק המוצלח לאותה תקופה, קלאש רויאל, ומאז הוא העלה סרטונים רבים נוספים על המשחק. בינואר 2017 הרחיב את פעילות הערוץ למשחקים נוספים.
בשנת 2018 תלם הופיע על עטיפת ארטיק PLAY של נסטלה, בארטיק זה ניתנות משימות שצריך לבצע אותן.
ביולי 2019 תלם היה הפרזנטור של מחסני חשמל, במטרה לקדם את תחום הגיימינג במחסני חשמל. בעקבות שיתוף הפעולה, עוצבו תמונות של תלם בסניפים של מחסני חשמל. ביולי 2019 תלם הנחה את כנס הבראול סטארס הגדול ביותר לשנת 2019, שהתרחש בהיכל קבוצת שלמה.
לתלם תוכנית רדיו בשם "מה קורה?" המשודרת ברדיו חיפה שהוא מנחה ביחד עם אור יעקב, שבה הם מארחים זמרים, יוצרים, יוטיוברים ומפורסמים. תוכנית הרדיו התחילה את פעילותה ב-4 ביוני 2020. העונה הראשונה הסתיימה ב-5 בנובמבר 2020.
במאי 2020 תלם הפך לפרזנטור של HOT Gamers, חבילת אינטרנט מיוחדת המתאימה לגיימרים. ב-17 במאי, תלם הצטרף כשגריר לעמותת Make A Wish.
בדצמבר 2020 תלם החל לקחת חלק מספריית Fresh שנמצאת ב-HOT VOD Young, ספריית כוכבי רשת בתשלום, שבה אפשר לראות כל מיני תכנים בלעדיים בכל חודש. באותה השנה, תלם קיבל את תפקידו הראשון במשחק, בסרט "פול ספיד", ספין אוף לסרט "פול גז", בתפקיד גל.
בנובמבר 2021 שיחק את עצמו בתפקיד אורח בסדרה "לבד בבית" בעונה השנייה של הסדרה, שעלתה בקיץ 2022. ב-5 באפריל 2022 השיק רשמית את המותג אינדה גיים והוציא לחנויות אוזניות ייחודיות של עצמו. בנובמבר 2022 הופיע בפסטיגל.
ב-19 ביוני 2023 חשף בסרטון יוטיוב את מוצריו החדשים תחת המותג אינדה גיים, עכבר ופד לעכבר והשיק אותם לחנויות ולאתר הרשמי שלו.
ב-3 באוגוסט 2023 האתר של המוצרים נסגר, וב-15 באוגוסט 2023 פתח תלם חנות פופאפ בקניון עזריאלי שרונה שבתל אביב, וב-21 באוגוסט הוא צפוי לפתוח חנות בעזריאלי הנגב שבבאר שבע.
דיסקוגרפיה של כריסטינה אגילרה
מאז 1998 הוציאה כריסטינה אגילרה שבעה אלבומי אולפן, מיני-אלבום אחד ושלושים סינגלים. את אלבומיה הוציאה אגילרה תחת חסות חברת התקליטים תקליטי RCA.
יחסי סיישל–צ'ילה
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של סיישל לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - אין בין המדינות מתיחויות ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין סיישל לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-1976.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בסיישל אינם זקוקים לאשרה מראש על מנת לעשות כן אלא מנפיקים אחת בעת ההגעה למדינה. לעומת זאת, אזרחי סיישל שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה זקוקים לאשרת כניסה על מנת לעשות כן.
עיניים שלי (אלבום)
עיניים שלי הוא אלבום הסולו הראשון של יהודה פוליקר. האלבום יצא בשנת 1985 בהוצאת CBS. כל השירים באלבום נכתבו והולחנו על ידי אמנים יוונים ותורגמו לעברית על ידי פוליקר ויעקב גלעד, פרט לקטע אינסטרומנטלי אחד שהלחין פוליקר בשם "שקיעה ים תיכונית".
יצירת האלבום
ב-1983, בעת חזרה לתוכנית רדיו של רשות השידור בה היו אמורים להשתתף להקות בנזין ותיסלם, שמעה העורכת המוזיקלית של התוכנית, ורדה איתי, את פוליקר מנגן להנאתו מנגינה יוונית. כבת לקהילת יוצאי קורפו, הדבר משך את התעניינותה והיא הציעה לו להקליט תוכנית המורכבת משירים יווניים מתורגמים. לאחר מאמצים, הם הצליחו לשכנע את יעקב גלעד, שהתנגד עד אותו שלב לשילוב מוזיקה יוונית במוזיקה של פוליקר ובנזין, להצטרף לפרויקט. תחילה תוכנן כי ישתתפו בפרויקט אמנים שונים וכל אחד מהם ישיר שיר יווני אחד המתורגם לעברית, אך הדבר לא הסתייע ופוליקר הפך את הפרויקט לתקליט סולו שלו. חברת התקליטים NMC העמידה לרשותו תקציב זעום שאילץ אותו לנגן בחלק גדול מהכלים בעצמו ואף לרכוש מכונת תופים ולהפעילה במקום שימוש במתופף.
מיד עם יציאת האלבום הוא התקבל היטב והושמע רבות בתחנות הרדיו בישראל, אם כי מסע ההופעות שליווה את יציאתו היה מוצלח פחות. עד סוף שנות ה-80 מכר האלבום כ-70,000 עותקים.
השיר "עיניים שלי"
במקור ביוונית: "Μη μου θυμώνεις μάτια μου" ("אהובתי, אל תכעסי עלי") נכתב על ידי סטאוורוס קויומדזיס (Σταύρος Κουγιουμτζής) מהמלחינים היוונים הבולטים של המאה ה-20, עבור הזמר יאניס פולופולוס.
השפעה
האלבום המשיך מגמה של שילוב אלמנטים של רוק בשירים ים תיכוניים מתורגמים לעברית, כפי שנעשה על ידי דויד ברוזה ב"האישה שאיתי" שנתיים לפני כן. הצלחת האלבום הביאה לשינוי בהתייחסות למוזיקה היוונית שנתפסה עד אותו שלב כמוזיקה של מועדונים ושמחות והביאה אותה אל לב הזרם המרכזי במוזיקה הישראלית הפופולרית. כמו כן, האלבום היה עיסוק ראשון של גלעד ופוליקר בהיותם דור שני לניצולי שואה, וגלעד הסביר שאף שהשירים אינם עוסקים בנושא ישירות הוא מרחף מעל. הדברים נאמרו בתוכנית הרדיו של גלי צה"ל "אחרי המלחמה", שבה לראשונה דיברו פוליקר וגלעד על חייהם כדור שני, ותוכנית זו הולידה בהמשך את האלבום "אפר ואבק" והסרט "בגלל המלחמה ההיא". כך, החיבור לשירים היוונים שאותם הביאו ניצולי סלוניקי היה הפתח הראשון של גלעד ופוליקר בדרך ליצירה ששינתה את השיח הציבורי על הדור השני.
שותפים באלבום
יהודה פוליקר ניגן באלבום בגיטרות בוזוקי, גיטרה בס, בגלמה וקלידים
ביצירת האלבום השתתפו מוזיקאים אחדים, ביניהם:
תרגום השירים ביוונית נעשה בסיוען של טילדה איסאיאס ומרתה עזרא.
האלבום הוקדש לורדה איתי (קלג).
צילום העטיפה: מיכל היימן
עיצוב העטיפה: תמיר להב-רדלמסר
סוקולוב מאלופולסקי
היסטוריה
ראשיתה של העיירה היא בכפר, שעל פי תיעוד היה קיים במאה ה-14. בשנת 1569 קיבלה סוקולוב מאלופולסקי זכויות עיר. רחובותיה תוכננו בסגנון הרנסאנס ובמרכזה הוקמה כיכר שוק. בשנת 1608 נפגעה ונבזזה העיירה על ידי אציל פולני, אך לאחר האירוע נמשך שגשוגה של העיירה. היא הוקפה בחומה ובחפיר.
יהודי סוקולוב מאלופולסקי
בין מלחמות העולם היו בעיירה כ-1,350 יהודים מתוך כ-4,000 תושבים. הג'וינט סייע ליהודי העיירה, ואלה קיימו חיי תרבות וציונות תוססים.
בספטמבר 1939 כבשה ברית המועצות את העיירה, שהוקצתה לה בנספח הסודי להסכם ריבנטרופ–מולוטוב עם גרמניה הנאצית. בקיץ 1941 כבשה גרמניה את העיירה, בשלבים הראשונים של מבצע ברברוסה, ובעיירה הוקם גטו בו רוכזו גם יהודים מיישובים סמוכים, כ-3,000 בסך הכל.
ביוני 1942 נרצחו עשרות יהודים בגטו על ידי המשטרה הגרמנית. ביולי גורשו יהודי העיירה למחנה ההשמדה בלז'ץ.
יחסי אסוואטיני–צ'ילה
יחסי אסוואטיני–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת אסוואטיני לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת אסוואטיני לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין אסוואטיני לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-25 בספטמבר 1978.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות באסוואטיני אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן ויכולים לשהות במדינה למשך שלושים ימים. לעומת זאת, אזרחי אסוואטיני שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן.
סלמנדרה (ספר)
סלמנדרה הוא הראשון מבין סדרה של שישה ספרים (ראו אור תחת השם הכולל "סלמנדרה - כרוניקה של משפחה יהודית במאה העשרים") מאת ניצול השואה יחיאל די-נור, אשר השתמש לצורך הכתיבה בשם עט: ק. צטניק. הספר נכתב בשנת 1945, בסמוך לשחרורו של די-נור ממחנה ההשמדה אושוויץ והוא בעל מאפיינים אוטוביוגרפים חזקים. הספר תורגם ונערך בידי יצחק ליב ברוך ויצא לאור לראשונה בהוצאת דביר בשנת 1946. הספר עורר עניין וזעזוע רב בציבור היהודי והישראלי בארץ בשל היותו אחד הספרים הראשונים אשר סיפרו על השואה כזיכרון חי. הספר נכלל ברשימת היצירות הנלמדות לבגרות בספרות בבתי הספר בישראל וחולק במהדורה מיוחדת לתלמידי תיכון בישראל.
רקע
די-נור החל בכתיבת הספר "סלמנדרה" לאחר שחרורו ממחנה אושוויץ וכתב את היצירה בתוך כשבועיים וחצי, בזמן ששהה במחנה צבאי בריטי באיטליה. הכתיבה החפוזה נעשתה מחשש שמצב בריאותו הלקויה יכריע אותו בקרוב, והוא לא יספיק לספר על הזוועות אשר התחוללו בשואה ושאותן חווה על בשרו. הספר נכתב לראשונה ביידיש ונמסר לחייל בבריגדה היהודית, אליהו גולדנברג, כדי שיתורגם לעברית. די-נור לא ציין בכתב היד את שם המחבר והסביר לגולדנברג: "הם שהלכו אל הקרמטוריום, כתבו את הספר הזה! רשום את השם שלהם: ק. צטניק". שם זה הפך מאז לשמו הספרותי.
עלילה
הספר עוסק בסיפור אהבתם הטראגי של הארי פרלשניק וסאניה שמידט על רקע זוועות השואה ומלחמת העולם השנייה. בתחילת הספר מתוארים חייהם של יהודי פולין דרך נקודת ראותו של הארי פרלשניק. יהודי פולין משגשגים, חבריו היהודים של פרלשניק מקיימים דיונים אינטלקטואלים, אביה של סאניה הוא אדם אמיד ובעליו של מפעל מצליח. עם פלישת גרמניה לפולין, הארי וסאניה מחליטים שלא להצטרף אל חלק ממשפחתה של סאניה בארץ ישראל ולשמור על המפעל של אביה של סאניה. ההחלטה עולה להם במחיר כבד: תחילה הם חווים אירועי שנאה, אלימות ואנטישמיות מצד פולין והצבא הנאצי הכובש, לאחר מכן הם מועברים אל הגטו. החיים בגטו מתוארים בריאליסטיות מזעזעת; הרעב גובר בגטו, אירועי רצח מתרחשים תדיר ומוקם היודנראט, המתואר על פי רוב כקבוצה של יהודים רודפי בצע. לאחר מכן מתחילות האקציות במהלכן נשלחים תושבי הגטו אל מחנות ההשמדה. סאניה והארי מושפעים מאירועי האלימות והאיבה, אולם מסכמים יחד שעליהם לשרוד בכל מחיר. אהבתם העזה ונאמנותם נשמרת זה כלפי זו על אף שיחסים קרובים אחרים בין אנשים בגטו נשברים, אל מול הרעב הכבד השורר בכל. שניהם מסכנים בשלב זה או אחר את חייהם כדי להציל את האחר: סאניה מצליחה לחלץ את הארי ממחנה עבודה שבו קרוב לוודאי שהיה מת, והארי בתורו מצליח להוציא את סאניה מקבוצת המועמדים לשילוח למחנה המוות.
כאשר נערכת בגטו האקציה האחרונה והוא מחוסל, נשלח הארי לאושוויץ, ואילו סאניה אהובתו מצליחה להימלט ולחבור לפרטיזנים. מכאן ואילך נפרד סיפור חייהם של סאניה והארי ובהתאם, העלילה מייחדת לכל אחד מהם קטעים נפרדים. הארי מצליח לשמור על צלם אנוש, בעיקר בזכות מחשבות על סאניה. סאניה לוחמת ביערות יחד עם הפרטיזנים אך נתפסת ונשלחת למחנה ריכוז חזרה. כאשר היא שומעת על גורלו של הארי אשר נשלח לאושוויץ, היא בטוחה שנרצח, והופכת למוזלמנית. כתוצאה מכך היא נשלחת יחד עם שאר המוזלמנים להשמדה במשרפות המחנה. לאחר שרשרת אירועים, המתוארים בצורה פשוטה אך מזעזעת, הארי מועסק בתפקידו האחרון בעבודת כפייה במחנה ההשמדה אושוויץ ביחידת זונדרקומנדו. תפקידו הוא לבדוק האם על הגופות שנרצחו בתאי הגזים נמצאים דברי ערך שהוסתרו, כגון שיני זהב. הוא עורך את פעולת החיפוש והמיון בצורה מכנית, ראשו עסוק במחשבות אחרות. ואז הוא נתקל בגופתה של סאניה שאותה הוא מזהה באמצעות נקודת חן שחורה על הלחי. הוא משתגע ונשלח תחילה לבית חולים. בסופו של דבר מיועד גם הארי להישלח להשמדה על ידי הנאצים, יחד עם שאר עובדי המחנה, בקרחת יער מבודדת. אך הוא מצליח להתחבא בתוך ערימת גוויות. הספר נגמר כאשר הארי ניצל:
שם הספר
כבר בתחילת הספר רומז הדובר על משמעות הכותרת: "כשבוערת אש במקום אחד שבע שנים בלא הפסק, יוצאת מתוכה ברייה ושמה סלמנדרה" {מדרש תנחומא, וישב ג'}. הסלמנדרה המתוארת אינה הסלמנדרה הרגילה, השייכת למחלקת הדו-חיים, אלא סלמנדרה שהיא יצור מיתי אגדתי, שהאש אינה מצליחה לשרוף. האש, אשר מהווה מאפיין חזק במחנות ההשמדה, ואשר על ידה נשרפו מיליוני אנשים במדורות לשריפת גופותיהם של הנרצחים בתאי הגזים. מטאפורית, מדובר על אדם אשר שרד את האש של שבעת מדורי הגיהנום ונותר בחיים כדי להעיד ולספר.
משמעות
הספר שייך לסוגת הרומנים ההיסטוריים ומתאר בד-בבד סיפור אישי וסיפור היסטורי. הסיפורים נכרכים זה בזה ומגיעים למספר שיאים כאשר בסופם מגיעה ההתרה הסופית: רוב יהודי פולין כמו רוב הדמויות המרכזיות אותן הכיר הגיבור באופן אישי (ובמיוחד סאניה) נרצחו ונשרפו באושוויץ. די-נור העיד כי כתב את הספר על מנת לתעד את כל מראות וזעזועי השואה, ובעצם "לשמש פה" לכל אותם מיליונים שנספו ולא זכו לכך. הוא עיצב תיאור של השואה באופן שיעביר את מהותה ומשמעותה ההיסטורית לקוראים. לתפיסתו, תיאור השואה מצריך שימוש בתיאורים בוטים, והמחבר עושה כן, לצד הצגת דילמות קשות אשר ניצבות בפני הדמויות, תוך הענקת תיאורים חייתיים לנאצים "הציידים" ותיאורים של חרקים ועכברים ליהודים (שכך נתפסו באידאולוגיה ובתעמולה הנאצית). כמו כן מתוארים שני קטבים ביחס היהודים לנאצים - מצד אחד, סאניה, הפרטיזנים וחבריה המורדים והלוחמים בגטו ורשה, ומצד שני היהודים שנקלעו למחנה ההשמדה באושוויץ ונרצחו ללא התנגדות.