cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הכוח בידיים של צ'אק
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחר חייו של צ'אק מקפרליין, ילד בן 12 שקיבל מתנה גלקטית מן הכוכבים, מכשיר היודי 3000. מכשיר זה נותן לו את הכוח לבחור מה תהיה ההרפתקה והבאה שלו ומאפשר לו לפתור את הבעיות שלו. המכשיר עושה את זה בכך שהוא מציע לצ'אק שלוש אפשרויות וצ'אק צריך לבחור איזו דרך הוא מעדיף. חלק מהבחירות מביאות לתוצאות מעולות, וחלקן לתוצאות איומות. בסוף כל פרק, צ'אק מציג לצופים מה היה קורה אם הוא היה בוחר באופציה שונה ממה שהוא בחר בפרק.
במהלך הפרקים בסדרה יש מחוות ופרודיות לסדרות וסרטים שונים, ביניהם: המנטליסט, 6 גיבורים, דאק דיינסטי והטוב, הרע והמכוער.
המדבבים
במאית הדיבוב של הסדרה בעברית הייתה טליה ברקאי ומפיקי הדיבוב היו יעל אללוף וליאור ידידיה.
חוות הלימוד
חוות הלימוד היא משק חקלאי-חינוכי שהקימה רחל ינאית בן-צבי בירושלים. המשק התקיים בשנות ה-20 בשכונת רחביה ואז במשך שני עשורים באזור ארמון הנציב. לאחר מלחמת העצמאות שימש השטח כמאחז צה"ל וכתחנת ניסיונות חקלאית של האוניברסיטה העברית.
רחביה
בשנת 1919 הקימה רחל ינאית בן-צבי על מגרש ביתה בשכונת רחביה משתלת צמחים שכונתה "משק הפועלות". במשתלה זו ביקשה רחל להכשיר חלוצות במלאכת החקלאות, והן התמחו בנטיעת עצים וגידול פרחים. עצי אורן שגודלו במשתלה ניטעו לימים במורדות שער הגיא על ידי הקרן הקיימת לישראל, ואילו הפרחים נמכרו לעוברי אורח בשכונת רחביה עצמה. על החווה כתבה בזיכרונותיה:
הפעילות עוררה התנגדות הולכת וגוברת מצד יושבי השכונה השקטה, והפגנות סוערות של חרדים, שזעמו על כי מכירת הפרחים נמשכת גם לאחר כניסת השבת.
ארמון הנציב
ההתנגדות של אנשי רחביה ומצוקת המקום הביאו ב-1928 להעתקתו של "משק הפועלות" לאזור ארמון הנציב, מזרחית לשכונת תלפיות. השטח בגודל של 50 דונם נרכש על ידי קק"ל. הבחירה במקום זה נבעה מאיכות הקרקע וממרחב השטח הריק, וכן מפני שרחל שיערה כי עקב בניית 'ארמון הנציב' בקרבת מקום, תוכל אף היא ליהנות מאספקת מים ישירה. בשנת 1929, בפרעות תרפ"ט המשק חרב, אך חזר לפעול כמה חודשים וב-1933 הפך לחוות לימוד לנערות. בחווה למדו בשנים הראשונות כ-30–40 בנות בגילאי 15–17 לתקופת לימודים של שנתיים. החווה כללה גן עצי פרי ומשתלה, כרם על שטח של 4 דונם, גן ירק, לולים ומכוורת. בשנת 1934 נעשה ניסיון לרכוש שטח של 17 דונם בעמק בצמוד לחווה, אולם הוא נרכש לבסוף בידי סוחרי קרקעות יהודים שבקשו לשווקו למגרשים למגורים. המבנה הראשון תוכנן על ידי האדריכל ריכרד קאופמן ואוכלס בשנת 1931. המבנה השני תוכנן על ידי האדריכל ליאופולד קרקואר והושלם בשנת 1936. בשנת 1939 עלה מספר התלמידות ל-80. במהלך המרד הערבי הגדול הוקמו במקום עמדות בטון והצבו כוחות משמר.
השטח בימי קום המדינה
במהלך ההפוגה הראשונה במלחמת העצמאות, הוסכם על הכללת חוות הלימוד בשטח מפורז בחסות הצלב האדום. בלילה שבין 16–17 באוגוסט 1948, במהלך ההפוגה השנייה, נערך על שלוחת ההר שממזרח לחווה קרב דמים, בו ניסו לוחמי גדוד "בית חורון" של חטיבת עציוני לכבוש את ההר שבמרכזו "ארמון הנציב". הקרב נכשל ובבוקר, לאור יום, נסוגו הלוחמים לחוות הלימוד. רחל ינאית, שהייתה במקום, קיבלה את פני הפצועים והחיילים התשושים והגישה להם מזון ושתייה. טענת ישראל הייתה שהכוחות הוכנסו למקום לאור התקדמות כחות ערביים והצורך לפנות ממנו את התלמידות. מצרים הציבה אולטימטום לפינוי כוחות הצבא מהחווה, אך ישראל לא נענתה לה ודרשה פינוי משולב של כל הכוחות מהמובלעת. בתגובה הפגיזו המצרים את החווה. מטה האו"ם קבע שישראל היא זאת שהפרה את ההפוגה. ב-4 בספטמבר 1948 פונו כל הכוחות מהמובלעת על פי הסכמות שהושגו בחסות האו"ם. שבוע לאחר מכן שוב הופגזה חוות הלימוד. בתחילת אוקטובר 1948 הועבר השטח מאחריות הצלב האדום לאחריות האו"ם.
חוות הלימוד לנערות עברה באוקטובר 1948 לפנימיית "כרמית" הסמוכה לשכונת עין כרם, שם פועל בימינו בית הספר הקהילתי סביבתי עין כרם. במהלך שיחות שביתת הנשק ברודוס נקבע שהמקום יהיה שטח הפקר עד השגת הסכמה אחרת. ישראל ביקשה לחלק את השטח ולחזור לחווה, אך הערבים התנגדו לכך. ב-7 ביוני 1949 נכנסו כוחות צה"ל לחווה וישראל הכריזה על סיפוח החווה לישראל. לאחר שבוע הוסכם שכל הכוחות יוצאו מהשטח המפורז. עם זאת, אזרחים ישראליים הורשו לשהות בשטח ואליהם נלוו חיילים במסווה של שוטרים, שכן אסור היה לאנשי צבא לשהות בתחומי השטח המפורז. המקום שופץ והוכשר לקליטה מחדש של תלמידות ובאוקטובר שבו למקום כ-50 נערים ונערות, בעיקר עולים מטורקיה, במקביל להמשך פעילות החווה בעין כרם. שטח החווה גדל מ-70 דונם ל-700 דונם והוא השתמש במים מושבים להשקיה. הירדנים התלוננו מפעם לפעם על הפעילות בחווה טענו שמדובר בפעילות צבאית. במרץ 1950 נהרגו שבעה נערים ו-11 נפצעו בהתפוצצות מוקש ישראלי בחוות הלימוד. במאי 1950 דווח על יריות לעבר החווה. במרץ 1951 נתגלע סכסוך קרקעות בין החווה לבין קיבוץ רמת רחל.
בידי האוניברסיטה העברית
ב-1954 הועבר השטח לידי האוניברסיטה העברית שפתחה במקום תחנת ניסיונות חקלאית, שפעלה עד שנת 1967. בשנת 1957 עבדו בשטח החווה עובדים של הקרן הקיימת שהכינו את המקום לנטיעות. בין השאר, נעשו במקום ניסיונות בצמחי מרפא, ירקות וסוגים של עלי טבק. בשנת 1961 גודלו במקום, באופן נסיוני, חורפנים, במטרה לבדוק האם הם יסתגלו למזג האוויר החם יחסית בישראל. לאחר מלחמת ששת הימים נסגרה התחנה. כיום עדיין נראים בשטח המבנים הישנים של 'משק הפועלות', וישנם עוד כמה שטחים חקלאיים המעובדים בידי בני חניכי פנימיית "עין כרמית", ממשיכת דרכה של פנימיית "כרמית".
ב-5 ביוני 1967, יום פרוץ מלחמת ששת הימים, לאחר שכוחות הלגיון הירדני נכנסו לארמון הנציב, החלו להפגיז את החווה. בחווה היו אז שני שומרים, אשתו של מנהל החווה ומספר פועלים יומיים. אשתו של מנהל החווה, רחל קאופמן, שלא הצליחה ליצור קשר עם הצבא, חילקה את כלי הנשק שנשמרו במקום לעשרה מהפועלים שהגיעו לעבודה ולימדה אותם איך לירות בהם. היא הורתה להם לעלות לעמדה מבוצרת ולירות ברובים כדי לעשות רושם שהמקום מוגן. בהמשך הגיעו למקום חיילי החטיבה הירושלמית. פגז שנפל ביניהם הרג אחד ופצע שמונה.
תוכניות פיתוח
החל מסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 מקדם מינהל מקרקעי ישראל ומשרד התיירות תוכנית להקמת מתחם מלונות בשטח חוות הלימוד ובסמוך לו. על פי התוכנית יהרסו המבנים ההיסטוריים במקום, ויוקמו ארבעה בתי מלון בהם 1,400 חדרים, בבניינים בגובה של 5–12 קומות, עם חזית אחידה באורך 350 מטר ומגדל עורפי בגובה 24 קומות. הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה אישרה את התוכנית בפברואר 2002. בית המשפט המחוזי בירושלים, אישר לחברה להגנת הטבע והמועצה לשימור אתרים לערער למועצה הארצית לתכנון ובנייה על אישור התוכנית. בספטמבר 2005 המועצה הארצית ביקשה לערוך תיקונים בתוכנית ואחר כך היא הוקפאה.
בשנת 2013 שוב החל ניסיון לשיווק המתחם לבניית מלונות.
גיר (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
אפרים סנה
אפרים סנה (נולד ב-19 בספטמבר 1944) הוא איש ציבור ישראלי, כיהן כחבר הכנסת מטעם סיעת העבודה-מימד, רופא במקצועו. כיהן כשר הבריאות, שר התחבורה וסגן שר הביטחון. ב-2008 פרש ממפלגת העבודה והקים את מפלגת ישראל חזקה, שלא עברה את אחוז החסימה. סנה הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, והיה בעבר מפקד יחידת 669.
קורות חייו
אפרים סנה נולד בתל אביב והוא בנו של משה סנה, שהיה ראש המטה הארצי של ההגנה וחבר הכנסת מטעם מפ"ם ומק"י. למד בבית חינוך לילדי עובדים ובתיכון עירוני א'.
שירותו הצבאי
סנה שירת בנח"ל בגרעין מתנועת בנק"י בקיבוץ יד חנה בשנים 1962–1964. למד רפואה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר של אוניברסיטת תל אביב, והתמחה ברפואה פנימית. עם סיום לימודיו חזר לשירות סדיר כרופא גדודי, ואחר כך רופא חטיבתי בחטיבת הצנחנים. במלחמת יום הכיפורים פיקד על פלוגת הרפואה החטיבתית של הצנחנים בקרב החווה הסינית ובקרבות ממערב לתעלת סואץ. כמו כן פיקד על צוות הרפואה במבצע אנטבה.
פעילותו הפוליטית
לאחר שחרורו מהשירות הסדיר בצה"ל ב-1964, היה פעיל במפלגה הקומוניסטית הישראלית וסייע בתחום הארגון בבחירות לכנסת השישית ב-1965. בדצמבר 1987, עם שחרורו משירות הקבע, הצטרף למפלגת העבודה ושאף להתמודד לכנסת כבר בבחירות של שנת 1988 אולם הדבר נמנע ממנו על ידי אנשי המפלגה, שלא שיבצו אותו ברשימה בטענה שהוא חסר ותק מספיק כחבר מפלגה. בשנים 1988–1994 ביצע שליחויות מדיניות, בעיקר מול ההנהגה הפלסטינית מאש"ף.
תמך ביצחק רבין בהתמודדותו על ראשות מפלגת העבודה בשנת 1992 ועמד בראש מטה ההסברה שלו בבחירות המקדימות. באותה שנה נבחר לכנסת, וכיהן ברציפות עד מאי 2008. בשנת 1994 התמנה לשר הבריאות במקום חיים רמון, היה לרופא הראשון שכיהן בתפקיד זה, וכיהן בו עד לאחר הבחירות ב-1996. במהלך כהונתו היה אחראי על הבראת קופת חולים כללית ממשבר שכמעט הוביל לקריסתה. הוא העביר את חוק ביטוח בריאות ממלכתי, שהבטיח לראשונה כי כל אזרחי ישראל ייהנו מביטוח בריאות מקיף ומלא ודאג ליישומו. אחרי כישלונו של שמעון פרס מול בנימין נתניהו, התמודד על ראשות מפלגת העבודה מול אהוד ברק, יוסי ביילין, עוזי ברעם ושלמה בן עמי, וקיבל את מספר הקולות הנמוך ביותר, 5% מהקולות בלבד. הפרשנים תיארו אותו כמי שלא הצליח להתגבר על תדמיתו האפורה.
בשנת 1999 התמנה לסגן שר הביטחון, ובשנת 2001 מונה לשר התחבורה בממשלת האחדות הלאומית, וכיהן בתפקיד זה עד לפרישת מפלגתו מהקואליציה ב-2 בנובמבר 2002. במהלך כהונתו הוכנה תוכנית החומש של רכבת ישראל.
בלט בהתנגדותו ליציאה מדרום לבנון, אם כי השלים עימה בעקבות החלטתו של ראש הממשלה.
ב-2005, בעקבות התמנותו של ח"כ איתן כבל לתפקיד מזכ"ל מפלגת העבודה, מונה אפרים סנה לתפקיד יו"ר סיעת העבודה בכנסת.
ב-30 באוקטובר 2006 אישרה הממשלה את מינויו של סנה בשנית לתפקיד סגן שר הביטחון, במקביל לצירופו של אביגדור ליברמן לממשלה. עם פרוץ מלחמת לבנון השנייה התנדב לשירות מילואים בגבול הצפון כרופא בחטיבת הצנחנים. לאחר המלחמה, בעקבות הטיפול הלקוי בעורף, הקים את רשות החירום הלאומית ובמהלך כהונתו עסק בשיפור היחסים עם הרשות הפלסטינית. ב-18 ביוני 2007, עם כניסת אהוד ברק לתפקיד שר הביטחון במקום עמיר פרץ, חדל סנה מלכהן כסגן שר. הוא לא מונה לתפקיד בשנית, והוחלף במתן וילנאי, ככל הנראה על רקע יחסיו העכורים עם ברק והעובדה שתמך בעמיר פרץ בהתמודדות לתפקיד יו"ר המפלגה.
ישראל חזקה
ב-25 במאי 2008 הודיע על פרישה ממפלגת העבודה ומהכנסת, על מנת להקים מפלגה בהנהגתו שתיקרא "ישראל חזקה". לדבריו אז,. יממה לאחר מכן הניח על שולחנה של יושבת ראש הכנסת, דליה איציק מכתב התפטרות.
לסנה הצטרפו חברי הכנסת לשעבר מיכאל בר-זוהר ממפלגת העבודה, ואראלה גולן ממפלגת חץ (מפלגה של פורשי שינוי).
אידאולוגיה
"ישראל חזקה" תמכה במדיניות של רווחה עם כלכלה מודרנית, בה הממשלה אחראית לרווחת האזרח בכל התחומים: חינוך, בריאות, סיעוד, פנסיה, שכר מינימום. המפלגה תומכת בחיזוק עליונותה הצבאית של ישראל מול כל האיומים באזור, בדגש על סיכול האיום האיראני. "ישראל חזקה" קראה לסיום הסכסוך עם הפלסטינים על בסיס שתי מדינות לשני עמים. כמו כן, המפלגה תומכת בשימור ארץ ישראל ונופה, איכות הסביבה, המים והאוויר.
מצע "ישראל חזקה" נכתב על ידי 60 כותבים מתנדבים מרחבי הארץ ומתחומי מומחיות שונים. במסיבת העיתונאים שבה הוצג המצע, אמר סנה כי בחן את סיבת שקיעתן של מפלגות ד"ש, הדרך השלישית, צומת ושינוי ומצא כי לא הייתה למפלגות הללו השקפה מגובשת בנושאים רבים. סנה טען כי בניגוד למפלגות שמנה, מצע מפלגתו מתמקד בכל תחומי החיים: כלכלה וחברה, חינוך, בריאות, דיור ושיכון, ביטחון הפנים ואכיפת החוק, שיפור השירות הציבורי, עלייה וקליטה, זכויות אדם, דת ומדינה, תחבורה, איכות הסביבה, אנרגיה ותשתיות, חקלאות וביטחון.
התמודדות בבחירות
בחירות פנימיות למפלגה התקיימו ב-10 בדצמבר 2008. הבחירות התקיימו, לראשונה בישראל, ברשת האינטרנט, והושג בהן אחוז הצבעה של 92.7% מבעלי זכות ההצבעה.
מתוך רשימת המתמודדים שהתפרסמה באתר המפלגה נבחרו האנשים הבאים:
המפלגה התמודדה בבחירות לכנסת ה-18, קיבלה 6,722 קולות (0.2% מהקולות) ולא עברה את אחוז החסימה. המפלגה לא השתתפה במערכות הבחירות שלאחר מכן.
חיים אישיים
אפרים סנה גר בהרצליה, נשוי ואב לשתיים.
אולדסמוביל Cutlass Calais
אולדסמוביל Cutlass Calais (באנגלית: Oldsmobile Cutlass Calais) - היא מכונית משפחתית גדולה, בעלת מנוע בעירה פנימית, אשר יוצרה על ידי חטיבת הרכב האמריקאית, "אולדסמוביל" (באנגלית: Oldsmobile), של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, בין השנים 1984–1991.
סך הכול יוצרו 748,000 יחידות.
אולדסמוביל Cutlass Calais
הדגם האחרון מדגמי "אולדסמוביל Cutlass Calais" שירד מפס הייצור של אולדסמוביל, היה בתאריך 26 באפריל 1991.
תאוצת "אולדסמוביל Cutlass Calais" בין 0–100 קמ"ש היא 7.6 שניות (מנוע 2,260 סמ"ק המפיק 180 כ"ס).
אורביטר 4
אורביטר 4 הוא כלי טיס בלתי מאויש טקטי ממשפחת אורביטר של חברת אירונאוטיקס, בעל יכולת נשיאת שני מטע"דים בו זמנית.
פיתוח
האורביטר 4 פותח כהמשך להתפתחות קו האורביטר והארוסטאר אשר חולקים יחד את אותה פלטפורמה עם יכולות מוביל, משימה ורב-תכליתיות.
שירות בצה"ל
בדצמבר 2019 זכתה רפאל יחד עם אירונאוטיקס במכרז לפרויקט "ענני סערה" מול חברת אלביט לאחר שהתעשייה האווירית ויתרה על ההתמודדות.
הכטב"ם הוא חלק ממערך ״ענני סערה״ אשר עתיד לקום בצה"ל ומשותף לזרוע האוויר ולזרוע היבשה. בצה"ל מכונה הכטב"ם בשם "ניצוץ".
באוגוסט 2022 נפתחה מחדש טייסת 144 כטייסת כטב"ם בבסיס חצור, והיא הטייסת הראשונה המפעילה את "ניצוץ".
מאפיינים
אורביטר 4 הוא כטב"ם טקטי ייחודי, בעל יכולת לשהות באוויר כ-25 שעות ברציפות – שהות ארוכה במיוחד, שאפשר היה להשיג עד לאחרונה רק בכלים יקרים וגדולים יותר. ממדיו הקטנים יחסית (מוטת כנף של 5.4 מטרים) מקשים על האיתור והיירוט שלו מעל שטח עוין, לעומת כלים מסורתיים שמסוגלים לשהות יותר מיממה רצופה באוויר.
הכטב"ם יכול לשאת בו זמנית שילוב של מטע"ד אלקטרו-אופטי עם מכ"ם SAR, מכ"ם סיור ימי MPR או סנסורים נוספים, מה שמרחיב את יכולות ה-ISTAR שלו. קל להשתמש בו והוא מופעל על ידי צוות קטן של 3 אנשים.
הוא לא צריך מסלול: הוא משוגר ממסילה בשטח, ונוחת בעזרת מצנח.
סליס עבדול סאמד
קריירת מועדונים
עבדול סאמד גדל באקדמיית JMG. בין השנים 2019–2022 שיחק בקלרמון פוט, תחילה במסגרת ליגת המשנה הצרפתית ובהמשך במסגרת ליגת העל הצרפתית.
קריירה בינלאומית
נכלל בסגל נבחרת גאנה לטורניר מונדיאל 2022, על-אף שלא ערך הופעות במדי הנבחרת עד למועד הזימון.
דניאל פרנהייט
דניאל גבריאל פרנהייט (בגרמנית: Daniel Gabriel Fahrenheit; 24 במאי 1686 – 16 בספטמבר 1736) היה פיזיקאי ומהנדס גרמני שחי את רוב ימיו בהולנד. ב-1714 המציא את מדחום הכספית. בעזרת מדחום הכספית המציא את סולם המעלות הקרוי על שמו, סולם פרנהייט.
חייו
דניאל פרנהייט נולד בדנציג (אז חלק של האיחוד הפולני-ליטאי, גדנסק הנוכחית) למשפחת סוחרים גרמנים. לאחר מות הוריו, החל לעסוק במכירת סחורות לרוסיה. עקב רצונו להתקדם במדע, בשנת 1717 עבר להאג, שם פתח עסק למכירת דברי זכוכית, ברומטרים, מדי טמפרטורה וכדומה. המכשירים הראשונים שלו התבססו על מילוי אתנול, אך מאוחר יותר עבר לכספית.
בשנת 1724 הוא התקבל לחברה המלכותית.
הוא נפטר בהאג.
קים ת'איל
קים ת'איל (אנגלית: Kim Thayil; נולד ב-4 בספטמבר 1960) נודע בעיקר כגיטריסט להקת הגראנג' סאונדגארדן, אותה הקים עם כריס קורנל והירו ימאמוטו.
חייו
ת'איל נולד בסיאטל בשנת 1960 וגדל בפארק פורסט, פרבר של שיקגו. חלק מילדותו עברה עליו בדרום הודו, במדינת קראלה, ממנה היגרו הוריו לארצות הברית. הוא נחשב לאחד ממוזיקאי הרוק הבולטים ממוצא הודי.
ת'איל הכיר את ימאמוטו בבית הספר התיכון ריץ' איסט שבפארק פורסט. הם עברו יחד לוושינגטון לאחר סיום הלימודים ושם למד ת'איל באוניברסיטת וושינגטון. כריס קורנל היה שותפם לחדר ויחד איתו הם הקימו את סאונדגארדן ב-1984. להקתם הייתה הראשונה מגל להקות הגראנג' הסיאטלי שחתמה חוזה בחברת תקליטים גדולה (A&M Records), זכתה בצמד פרסי גראמי ומכרה 3 אלבומי פלטינה. סאונדגארדן התפרקה באפריל 1997.
בשנת 2003 הוא נבחר על ידי המגזין "רולינג סטון" למקום המאה ברשימת "100 הגיטריסטים הגדולים של כל הזמנים". הוא מנגן בגיטרות Guild S-100, גיבסון לס-פול, גיבסון פיירבירד, פנדר טלקאסטר וגז'מאסטר.
מרגרט וייס
מרגרט אדית וייס (באנגלית: Margaret Edith Weis; נולדה ב-16 במרץ 1948) היא סופרת פנטזיה ומדע בדיוני אמריקאית שיצרה, בשיתוף עם טרייסי היקמן, את סדרת רומח הדרקון ופיתחה את עולם קרין הבדיוני שבו מתרחשת עלילת הסדרה. בנוסף לכך, כתבה עשרות ספרים נוספים.
קורות חיים
נולדה באינדפנדס שבמדינת מיזורי שבארצות הברית.
למדה באוניברסיטת מיזורי.
בנוסף להיות סופרת, וייס היא בעלת שתי חברות הוצאה לאור שאחת מהן מייצרת משחקי ואביזרי פנטזיה.
וייס חלתה בסרטן השד והחלימה בעזרת כימותרפיה.
וייס התגרשה פעמיים. מנישואיה הראשונים נולדו לה בן ובת. כיום היא מתגוררת בדרום ויסקונסין.
עין תחת עין
An eye for an eye
מחוזות תימן
מחוזות תימן הם המחוזות (محافظات מוחאפזאת) האדמיניסטרטיביים המרכיבים את תימן. נכון לשנת 2018 תימן כוללת 21 מחוזות ומועצה אחת של עיר הבירה צנעא (أمانة العاصمة).
בוגדאן הראשון
חייו ופעלו
בוגדאן נודע תחילה כאציל שרכושו כלל 22 כפרים על החלק העליון של הנהר איזה (בין סטרמטורה ובין ברסאנה) וגם בעמק הנהר וישאו.. מושבו הרשמי המבוצר נמצא ביישוב שנקרא קוחיה (Cuhea) או קוחניה (Cuhnea) (בימינו - הכפר קרוי על שמו - בוגדאן וודה) בעמק האיזה. בסביבות 1343 הוא הסתכסך עם השלטון של מלך הונגריה,. המזכיר אותו במסמך מ-21 באוקטובר 1343 כ"וויבוד מרמורש לשעבר" ו"בלתי נאמן" (Quondam woyvoda de Maramarosio, noster infidelis) כלפי הכתר. ב-15 בספטמבר 1349 תעודה נוספת של המלך מכנה אותו "הבלתי נאמן הידוע". מציינים בה שנכד של בוגדאן, בשם שטפאן, הצית את בתיו של אציל יריב רומני בשם גיולה מגיולשט וגרש אותו מאחוזתו, כגמול על כך שסירב להצטרף למרד האנטי-הונגרי. ייתכן כי בשלב מסוים בוגדאן הוגלה על ידי המלך.".
ישנן כמה השערות לגבי סיבת המרד של בוגדאן נגד מלך הונגריה: אחת מתייחסת לריב עם יאנוש מוישק (וישקובה נאד טיסו, הנמצאת בימינו באוקראינה), אציל הונגרי שייצג את המלך האזור, והשערה אחרת מתייחסת למס חדש של 18 דינר לשנה שהטיל המלך קארוי רוברט לפני מותו, על כל "שער של צמית"..
בשנת 1359, יחד עם תומכיו, וחצה את הרי הקרפטים מזרחה אל נסיכות מולדובה (דרך המעבר פריסלופ-בורשה), אז ישות מדינית חדשה שנוצרה על ידי דראגוש, גם הוא יליד מרמורש, ושהייתה כפופה למלך הונגריה. בוגדאן השתלט על חבל ארץ זה, תוך שהוא מאלץ את ההנהגה המקומית לקבל את מרותו ומגרש את השליט המקומי, באלק, נכדו של דראגוש, עם בני חצרו, חזרה למרמורש. ייתכן כי הצלחותיו של בוגדאן בהתמודדות עם הונגריה, היו קשורות כך שהמלך כיוון באותה תקופה את כובד המאמץ הצבאי במלחמתו נגד הצאר סטפאן אורוש הרביעי דושאן של סרביה.
ניסיונות מלך הונגריה, לאיוש הגדול להכניע את בוגדאן, לא צלחו.
בירתו הראשונה מוקמה בבאיה, לאחר מכן הועברה לסירט, ולבסוף לסוצ'אבה. בוגדאן נישא למאריה ובנם, לאצקו וודה Laţcu ירש את השלטון עם מות אביו בשנת 1365.
בתיעוד העות'מאני מתקופה זאת ואילך הטורקים השתמשו בשם "קארא בוגדאן" או "בוגדאניה" כדי לציין את מולדובה. במשך שנות שלטונו הוטבעו המטבעות הראשונים של מולדובה, עליהם מופיע הכיתוב "Moneda Moldaviae-Bogdan Waiwo". בימי בוגדאן ובנו לאצקו הוקמו במולדובה "מנגנון מנהלי, פיסקלי ומשפטי, הייררכיה כנסייתית, חיי חצר, עם פקידים בכירים (דרגטור) ולשכה שהנפיקה מסמכים גם בשפה הלטינית"
הנצחה
(Bogdan Întemeietorul Moldovei). לרגל מלאת 650 שנה להקמת מולדובה העצמאית, נחנך על יד המכון פסל של בוגדן הראשון, בטקס ממלכתי בנוכחות נשיא מולדובה, ולדימיר וורונין.
המועצה הלאומית של כווית
המועצה הלאומית של כווית (בערבית: مجلس الأمة) היא בית המחוקקים החד-ביתי של כווית. המועצה הלאומית מתכנסת בבירת כווית, כווית סיטי. במועצה אין מפלגות, משום שמפלגות פוליטיות אינו חוקיות בכווית, וכל חבר מועצה מתמודד ונבחר כעצמאי. המועצה הלאומית מורכבת מ-50 חברים נבחרים, יחד עם שרי ממשלה ממונים.
סקירה
המועצה הלאומית הוקמה בשנת 1963.
בהתאם לסעיף 107 של חוקת כווית, המועצה הלאומית יכולה להתפרק על ידי האמיר בצו, תוך ציון הסיבות לפירוק. עם זאת, המועצה הלאומית לא תפורק שוב מאותה עילה, ויש לקיים את הבחירות למועצה חדשה תוך תקופה שלא תעלה על חודשיים ממועד הפירוק.
בשנת 2001 טען חוקר בשם נתן ג'יי בראון שהמועצה של כווית היא הפרלמנט העצמאי ביותר בעולם הערבי. בשנת 2009 טען החוקר הישראלי ערן סגל שהוא בין הפרלמנטים החזקים והטובים במזרח התיכון.
שוויון מגדרי
בשנת 2005 אושר לנשים להשתתף בבחירות למועצה. בבחירות 2006 ו-2008 אף מועמדת לא זכתה במושבים. נשים זכו לראשונה במושבים באספה הלאומית בבחירות 2009, שבהן נבחרו ארבע נשים.
מבנה המועצה
בניין המועצה תוכנן על ידי האדריכל הדני ירן אוטזון, שתכנן גם את בית האופרה של סידני. הבניין תוכנן ב-1972 והסתיימה בנייתו ב-1982. הבניין ניזוק קשות בפברואר 1991 כאשר כוחות עיראקים שנסגו מן מהמדינה, בעקבות מלחמת המפרץ, הציתו אותו, אך הוא שוחזר מאז.
גושים פוליטיים
אף על פי שמפלגות אסורות בכווית, ישנם 3 גושים פוליטיים במועצה:
התאומים הסיאמיים מוונציה
התאומים הסיאמיים מוונציה נולדו בגטו היהודי בעיר בשנת 1575, הוצגו לראווה והיו מקור לסקרנות, לחקירה מדעית ולדרשות מיסטיות ומוסריות של יהודים ונוצרים כאחד.
לידת התאומים ואחריה
התאומים נולדו ב-26 במאי 1575 בגטו ונציה לבתו של גבריאל צרפתי, אשתו של יהודי בשם פרחיה. הם היו בעלי שני ראשים, ארבע ידיים וגוף אחד מן המותניים ומטה. התאומים היו לסנסציה מיידית ויהודים ונוצרים כאחד הגיעו לבית המשפחה על מנת לחזות בפלא. לאחר שמונה ימים נפטרו התאומים.
לאחר מותם מסר אביהם את הגופה לחברת גמילות חסדים של הגטו, אך הם לא נקברו אלא שומרו בתמיסה מיוחדת והחלו להיות מוצגים לראווה בתמורה לתשלום. החברה והאב אף השיגו הסכמות של רבנים לביצוע הפעולה. אולם רבני ונציה הרב שמואל יהודה קצנלבוגן ורפאל יוסף טרווש דרשו לקבור את הגופה לפי ההלכה. הרב קצנלבוגן אף כתב תשובה הלכתית ארוכה להוכיח שהתאומים חייבים בקבורה על פי ההלכה. בסופו של דבר נקברו התאומים לאחר שנאסף "סכום נאה" לקופת הגמ"ח.
התייחסויות לתופעה
הידיעה אודות ה"מפלצת" עשתה לה כנפיים ונפוצה ברחבי איטליה וגרמניה הן בקרב הציבור הרחב והן בקרב משכילים ומלומדים. באותה עת נפוצה ההתעניינות ציבורית ב"מדע המפלצות" (טרטולוגיה, התפתחות עוברית בלתי תקינה) מתוך רצון לתעד ולסקר כל תופעה מוזרה החורגת מן הטבע, מתוך התפעמות מן הגיוון והעושר שמציע הטבע (שהזרים כמויות של מוזרויות ומפלצות מן "העולם החדש"). תיעוד בן התקופה נמצא בספרות מדעית ופופולרית באיטלקית ובגרמנית. איור של התאומים מוצג בספרו של אוליסה אלדרובנדי Monstrorum historia משנת 1642.
סמוך למועד לידת התאומים פרצה בוונציה מגפת דבר. סמיכות האירועים סיפקה שני כיווני התייחסות חדשים: התייחסות מיסטית ללידה כאות מבשר והטפה מוסרית שראתה הן בלידה הבלתי טבעית והן במגפה אות לזעם האל. החוברת בשם Discorso sopra gli accidenti del parto monstruoso nato di una Hebrea nell'anno 1575 a di xxvi Maggio ("דיון על המקרה המפלצות שנולדו בשנת 1575 ב-26 לחודש מאי") מאת ג'וזפה גרגוריו, תרמה לקישור בין המפלצות והדבר לבין המוסר הלקוי של היהודים. החוברת כוללת ציור של התאומים, הורוסקופים של יום לידתם ויום התעברות האם ודיון המתחלק לשלושה "עולמות": חומרי, שמיימי ואלוהי. הדיון החומרי מציג את הדעה המדעית המקובלת של התקופה לפיה הייתה בזרע האב כמות גדולה מדי של זרעונים בלתי נקיים. הדיון השמיימי עוסק באסטרולוגיה ומפרט מקרים נוספים של צמידות בין לידת תאומים סיאמיים ואסונות שונים לאורך הדורות. מסקנת הדיון היא שלידת תאומים זהים מנבאת אסון והיא אות לחוסר רצון משמיים. הדיון האלוהי מיועד להשמצת הדת היהודית ("הסינגוגה המושחתת"), לגינוי עיסוקם של יהודי הגטו בהלוואה בריבית ולפרשנותם המוטעית לספר דניאל.
הרופא, הפילוסוף והמקובל אברהם בן חנניה יגל מתייחס לתאומים בהרחבה בספרו "ספר גיא חיזיון" ומנסה באמצעותם לחבר את ההסבר הטבעי ואת ההסבר הקבלי ולשלב בקנה אחד את ההסברים משלושת העולמות. רוחות התאומים, שנגלות אל יגל בחיזיון טוענות, על סמך הלכת "עגלה ערופה" (דברים כ"א א-ט), שדמם של התאומים על ידיהם של פרנסי הציבור, הם ומנהיגותם אחראים לאסון שנפל על ונציה. לאחר מכן משתמש יגל בחוברת האיטלקית של גרגוריו לצורך ההסברים החומרי והשמימי, אך מרחיב לפי ניסיונו כרופא וכן בדוגמאות עצמאיות לפי דברי קסנופון ואבן רג'ל. הוא מסכם את עיסוקו בתאומים במסקנה המקובלת לדבריו הן בקבלה והן אצל אריסטו לפיה "האיש או האשה בשעת תשמיש" הם כוח המופעל על ידי הסיבות השמיימיות.
אורנה דץ
אורנה דץ (נולדה ב-10 במאי 1964) היא זמרת, שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית. ייצגה את ישראל באירוויזיון 1991 לצד בן זוגה לשעבר משה דץ עם השיר כאן וסיימה במקום השלישי. הרבתה לעשות את פעילותה לצד דץ בתחום הילדים, בהנחיית תוכניות ואירועים. מרבה להשתתף בערבי שירה הן כמנחה והן כזמרת. הנחתה את תוכנית הטלוויזיה, "מהפך", והשתתפה גם בתוכנית "רוקדים עם כוכבים" ובתוכנית "הזמר במסכה".
ביוגרפיה
נולדה בשם אורנה כהן בחולון, שם גדלה והתחנכה. בשנת 1982 התגייסה לצה"ל ושירתה במקהלת צה"ל ובלהקת המפח"ש.
קריירה כזמרת ומנחה
בשנת 1985 השתתפה בתחרות הקדם אירוויזיון כאחת מזמרות הליווי של ירדנה ארזי, בשיר, "עוד נגיע".
בשנת 1987 התמודדה יחד עמו כצמד "אורנה ומשה דץ" בתחרות הקדם אירוויזיון עם השיר, "קופידון" שזכה במקום הרביעי. בקיץ 1988 הוציאו לאור את אלבומם הראשון "באותה המיטה".
לאורך השנים הוציא הצמד כעשרה אלבומים, בהם שני אוספים.
במחצית שנות ה-90, החל הצמד לבסס את מעמדו גם בעולם הילדים, כאשר הוציא את קלטת הילדים הראשונה שלו "בא לי מסיבה לי עם דץ ודצה". בהמשך יצר הצמד חמש קלטות ילדים נוספות, בסדרה המצליחה "טיף וטף", שמכרה כ-650 אלף עותקים והגיעה למעמד אלבומי פלטינה, ובנוסף, הופיעו בחמש הצגות לילדים ברחבי הארץ.
משנת 2001, החלה דץ להנחות את תוכנית הטלוויזיה, "מהפך", בה עוברים שני משתתפים שינוי תדמית חיצוני, תחת שידורי "קשת" של ערוץ 2. התוכנית זכתה להצלחה רבה ושודרה במשך שש עונות ובמסגרת התוכנית הנחתה גם את תחרות הדוגמנות "הכי יפה שיש". את התכנית הפיק בעלה באותם ימים משה דץ.
בחנוכה 2004, השתתפה בפסטיגל לצד משה דץ והם שרו את השיר "ונשיר כולם" וזכו במקום השביעי.
באוקטובר 2005 הנחתה בערוץ עשר משדר מיוחד לראש השנה, "בשנה טובה עם אורנה דץ".
בשנת 2006, החלה דץ להנחות את התוכנית, "המראה", בה עוברים המשתתפים סדרת טיפולים קוסמטיים, בערוץ 10. דץ הגישה גם את העונה השנייה של התוכנית. במקביל, הגישה שלושה טקסים של תחרויות "מלכת היופי" בערוץ 2.
במאי 2008, פרסמה אורנה סינגל ראשון לקראת האלבום היחיד שלה, "כי ככה אני רוצה", שהייתה שותפה גם בכתיבתו. לבסוף הוחלט שלא לכלול את השיר באלבום. בספטמבר הוציאה דץ את אלבומה, "שיר ערש פנימי", בהפקת משה דעבול, בו שותפים יוצרים כגון יוני בלוך, אהובה עוזרי, רונית שחר, זאב נחמה, אוהד חיטמן ומאיר גולדברג. לקראת יציאת האלבום, שודר בערוץ 2 ("רשת") סרט תיעודי אודותיה, "אורנה בלי דץ", שיצר גיל ריבה.
בשנת 2009 לוהקה למופע הילדים "הופ! מותק של פסטיבל 2" לצד יובל המבולבל, מיכל צפיר ורינת גבאי.
החל משנת 2010, הנחתה דץ מדי יום את התוכנית, "יפה לך", ששודרה בערוץ 24, לצד שרון חזיז, מיכל אמדורסקי ואיגי וקסמן. בנוסף, החל מאותה שנה הנחתה גם את התוכנית, "שישי חם", בערוץ 2. באותה השנה הופיעה בשנית במופע "מותק של פסטיבל 3 - ביער הקסום" יחד עם משה דץ ולצד טוביה צפיר, יובל המבולבל ומיכל צפיר.
בשנת 2012, השתתפה דץ בתוכנית "רוקדים עם כוכבים". כמו כן חזרה להופיע במותק של פסטיבל שבו שוב איחדה כוחות לצד משה דץ ובהפקה זו השתתף גם לי בירן. באותה שנה החלה גם להנחות את התוכנית "כל בוקר עם אורנה דץ", אשר שודרה בערוץ 10 וירדה משידור בגלל מכירת אייטמים.
בשנת 2013, הנחתה את תחרות קדם האירוויזיון ביחד עם רון שחר. כמו כן הופיעה בפעם הרביעית במותק של פסטיבל לצד משה דץ, בו הופיעו גם מיכל הקטנה, מיכל ינאי ויובל המבולבל.
בשנת 2016, השתתפה בתוכנית המציאות "היחידה" וכן השתתפה בחנוכה במופע "מותק של פסטיבל" לצד טל מוסרי, רוני דלומי, חני נחמיאס ואחרים.
מאוקטובר 2018, הגישה דץ יחד עם ג'ודי שלום ניר מוזס את התוכנית "מקבלות שבת", ששודרה בימי שישי ברשת 13.
בשנת 2020, השתתפה בתוכנית המציאות "הזמר במסכה" של קשת 12, בתור הפופקורן.
בשנת 2021, החלה להגיש פינה בתוכנית הבוקר של רשת, "העולם הבוקר".
באוקטובר 2022 לקחה דץ חלק בספיישל הטלוויזיוני "מחווה לדנה אינטרנשיונל", ששודר לרגל ציון 20 שנה לארגון הנוער הגאה (איגי) ולקריירה המוזיקלית של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. היא ביצעה את "לילה טוב אירופה".
קריירה כשחקנית
בשנת 2009, החלה לשחק בדרמה "חשופים", ששודרה בערוץ HOT3.
בשנת 2014, הופיעה בגרסה הבימתית למחזמר "101 כלבים דלמטים" לצד משה דץ, חני נחמיאס ומיקי קם.
בשנת 2015, לקחה חלק במופע "היי סקול פסטיגל" בתפקיד האמא של שירן.
בשנת 2018 החלה דץ לשחק בסדרה "פוראבר", בתור מנחת התוכנית "כוכב אירופה לאירוויזיון".
החל מ-2022 משתתפת דץ במחזמר "השנה היפה בחיי" המוצג בתיאטרון הבימה, ובתיאטרון חיפה.
קריירת דוגמנות
ב-1997 השתתפה במסע פרסום של מועצת החלב, ושנה אחר כך במסע פרסום של מותג החיתולים "טפנוקים".
ב-2001 שימשה יחד עם משה דץ כפרזנטורית של רשת "המשביר מחסני אופנה" בעת שעברה מיתוג מחדש כרשת "H&O".
ב-2007 שימשה כפרזנטורית במסע פרסום של רשת "הום סנטר".
חיים אישיים
בשנים 1985–2006 הייתה נשואה למשה דץ ועבדה עמו כצמד "אורנה ומשה דץ". לזוג שני בנים, הזמר עומר דץ וכוכב הרשת יועד דץ. הייתה בזוגיות שנייה למשך 7 שנים, עד 2020. מתגוררת ברמת גן.
דיסקוגרפיה
ראו: אורנה ומשה דץ
משל לבלוב התאנה בקיץ
משל לבלוב תאנה בקיץ הוא אחד ממשלי ישו בברית החדשה. הוא מופיע בבשורות מתי (כ"ד 32–35), מרקוס (י"ג 28–31) ולוקס (ח' 16–18),
משל זה, על בואה של מלכות אלוהים הקרבה, נסב על עץ התאנה, בדומה למשל אחר של ישו משל התאנה ללא פרי.
סיפור המשל
על פי בשורת מתי:
על פי בשורת מרקוס:
פרשנויות
ישו מתייחס לדברי תלמידיו המתגאים בבנייני המקדש והפאר שבהם ואומר להם שבעתיד הלא רחוק עתיד המקדש להיחרב. התלמידים שואלים למתי הנבואה, בהתכוונם לאחרית הימים ובחשבם שחורבן המקדש ושובו של ישו באחרית הימים מתרחשים בו זמנית. תשובתו של ישו היא כי אל להם לחשוב שהקץ קרב, אירועים רבים עוד צפויים בהיסטוריה עד הגיע המועד, ושעליהם להיזהר מכל מחשבי הקיצין ונביאי השקר, משיחי השקר ומורי השקר, המנבאים שהוא, ישו, כבר חזר והוא מצוי כאן או שם. אבל כשיגיע המועד הם יוכלו לזהותו על פי סימנים, בדומה לחקלאים המזהים את הקיץ הקרב (קיץ וקץ הן מילים קרובות) על פי הופעת הפריחה-הלבלוב של עץ התאנה.
הקטעים המצוטטים לעיל מן הבשורות מציגים את אחרית הימים בהמשלה לטבע: כפי שעלי עץ התאנה, רומזים על סימני אחרית הימים כמתואר באפוקליפסה הסינופטית של לוקס כ"א 28-5 כן גם הפריחה ולבלוב עץ התאנה במשל מצביעים על כך שמלכות אלוהים קרבה ובאה.
פרשנות חלופית מודרנית, היא הפרשנות האומרת שעץ התאנה מייצג את עם ישראל, כאשר הקמתה של מדינת ישראל היא הישות הפוליטית המתחדשת בארץ ישראל. לפי פרשנות זו, הקמתה של מדינת ישראל מבשרת את תחילת אחרית הימים והתמלאות נבואות התנ"ך והברית החדשה בדבר הקמת מלכות אלוהים, ושובו של המשיח. בהתאם לכך, כאשר מדינת ישראל הוקמה ב-14 במאי 1948, הגיע הל לינדסי למסקנה, כי אנחנו חיים בדור האחרון.
בהקשר לכך ראוי לציין את נבואת חזון העצמות היבשות של יחזקאל פרק ל"ז כולו ובמיוחד את הפסוקים כ"א -כ"ז, המתאר את תקומתו של עם ישראל, שובו מן הגלות לארצו, והקמת ישות מדינית (עד כאן התמלא) וישות מלוכה רוחנית עם ברית עולם עם אלוהי ישראל והקמת מקדש (טרם התמלא).
יעקב יהודה ורשנר
הרב יעקב יהודה (בגרמנית: ליאופולד) ורשנר (12 פברואר 1865, ט"ז בשבט ה'תרכ"ה - 1935, ב' אלול ה'תרצ"ה) היה רבם של סמטר שבפולין ובאד הומבורג שבגרמניה, ר"מ בבית המדרש לרבנים בברלין, ומנהל בית הספר היהודי בבאד הומבורג.
ביוגרפיה
הרב יעקב יהודה ורשנר נולד בברסלוי, שבה אביו הרב זאב נחום וולף ורשנר, מחבר ספר 'נחלת יעקב' על התורה, שימש ברבנות. סבו היה הרב אברהם ורשנר, תלמיד רבי עקיבא איגר.
למד בבית המדרש לרבנים בברלין ובמקביל באוניברסיטת ברלין, שם קיבל תואר ד"ר, כפי שהיה מקובל אצל רבני גרמניה באותה העת. בשנת 1899 מונה לרבה של סמטר שבמחוז פוזן. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוכרח לעזוב את המדינה ולחזור לגרמניה, אז התמנה לרבה של באד הומבורג.
בשבתו בעיר הקים וניהל בית ספר יהודי שבו למדו כשישים ילדים, ובמקביל לימד יהדות בשעות הצהרים גם לילדים שלמדו בבתי הספר הכלליים.
בשנת 1935 הלך לעולמו, בעודו בן 70. לאחר מותו תפקיד הרב כבר לא אוייש בשל התגברות אנטישמיות בגרמניה, והחזן הרץ שימש בפועל כאחראי על שירותי הדת בעיר.
אחיו היה ארתור ורשנר.
טרייסי ויקהאם
ביוגרפיה
ויקהאם נולדה ברוזבאד (75 ק"מ דרומית-מזרחית למלבורן), ויקטוריה. היא החלה לשחות בגיל 8 וכבר בגיל 10 זכתה באליפות אוסטרליה לגילאים הצעירים במשחה ל-200 מטר גב. בגיל 12 זכתה לראשונה באליפות אוסטרליה בשחייה לבוגרות במשחה ל-200 מטר מעורב אישי. היא התאמנה בהדרכתו של לורי לורנס.
בהיותה בת 13 וחצי ניבחרה ויקהאם לייצג את אוסטרליה באולימפיאדת מונטריאול (1976) ובכך הייתה לספורטאית הצעירה ביותר במשלחת האוסטרלית. במשחה ל-400 מטר חופשי היא סיימה במקום ה-12 בתוצאה של 4:24.44 דקות ובמשחה ל-800 מטר חופשי היא סיימה במקום ה-15 בתוצאה של 9:01.93 דקות.
לאחר המשחקים משפחת ויקהאם עברה למישן וייחו, קליפורניה, לתקופה של 9 חודשים על מנת שטרייסי תוכן להתאמן בהדרכתו של המאמן מארק שוברט.
שבירת שיא העולם
במשחקי חבר העמים שנערכו באדמונטון, אלברטה, קנדה בתחילת אוגוסט 1978 זכתה ויקהאם ב-5 מדליות, 2 מזהב. מדליית זהב ב-800 מטר חופשי, משחה שבו שיפרה את שיא העולם שלה וקבעה 8:24.62 דקות (תוצאה זו עדיין מהווה שיא משחקים, הוותיק ביותר), מדליית זהב ב-400 מטר חופשי (4:08.45 דקות), מדליות כסף ב-200 מטר חופשי (2:01.50 דקות) וב-4x100 מטר מעורב וכן מדליית ארד ב-4x100 מטר חופשי.
אירוע השיא
אל אליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין, מערב גרמניה, בסוף אוגוסט 1978 הגיעה ויקהאם מוכנה מתמיד. היא זכתה בשתי מדליות זהב ובכך הייתה לשחיינית האוסטרלית הראשונה שזוכה בזהב באליפות עולם. במשחה ל-400 מטר חופשי היא קבעה שיא עולם חדש בתוצאה של 4:06.28 דקות, לפני הכוכבת הצעירה מארצות הברית סינתיה וודהד (4:07.15 דקות) שגם שברה את השיא הקודם. שלישית סיימה האמריקאית קים לינהאן (4:07.73 דקות) שהחזיקה בשיא העולמי הקודם שלושה שבועות בלבד (4:07.66 דקות). במשחה ל-800 מטר חופשי קבעה ויקהאם שיא תחרות חדש בתוצאה של 8:24.94 דקות, לפני וודהד (8:29.35 דקות) ולינהאן (8:32.60 דקות).
בפברואר 1979 באליפות אוסטרליה בשחייה, שנערכה בפרת' קבעה ויקהאם שיא עולם חדש במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:06.63 דקות.
ויקהאם הייתה מוכנה יותר מתמיד למשחקים האולימפיים במוסקבה. היא ניבחרה לייצג את מדינתה, אולם סיבות אישיות ומשפחתיות מנעו ממנה להגשים אחת החלום האולימפי. למרות שאוסטרליה בחרה שלא להחרים את המשחקים באופן רשמי מספר ספורטאים עשו כן. בסופו של דבר, במשחה החזק שלה, ל-800 מטר חופשי ניצחה בת ארצה מישל פורד בתוצאה של 8:28.90 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי ניצחה אינס דירס ממזרח גרמניה 4:08.76 דקות.
היא החליטה לפרוש משחייה תחרותית, אולם 8 חודשים מאוחר יותר היא חזרה וזכתה בשתי מדליות זהב באליפות אוסטרליה בשחייה ב-100 מטר פרפר וב-200 מטר חופשי. בזכות המאמנת שלה לורי לורנס מבריסביין היא החליטה להמשיך לשחות עד למשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בעירה.
בשנת 1982 במשחקי חבר העמים שנערכו בבריזביין, זכתה ויקהאם להשביע את הספורטאים בטקס הפתיחה ובתחרויות עצמם היא זכתה ב-2 מדליות זהב, ב-800 מטר חופשי (8:29.05 דקות) וב-400 מטר חופשי (4:08.82 דקות) ובמדליית כסף ב-200 מטר חופשי (2:00.60 דקות).
לאחר פרישתה משחייה נולדו לה שתי בנות. אנה בתה, נפטרה מסרטן מסוג סינוביאל סרקומה, לאחר מאבק של שלוש שנים בשנת 2007 בגיל 19. שלוש שעות לפני מותה היא התחתנה עם החבר, לפי משאלתה.
ויקטורס אראייס
ויקטורס אראייס (בלטבית: Viktors Arājs; 13 בינואר 1910, בלדונה, פלך קורלנד שליד ריגה – 13 בינואר 1988, קאסל) היה משתף פעולה לטבי וקצין אס-אס שפיקד על יחידת משתפי הפעולה קומנדו ארייס. חיילי יחידה זו רצחו עשרות אלפי יהודים בלטביה - כמחצית מיהודי לטביה - וכן יהודים בבלארוס. בין היתר רצחו חיילי היחידה את יהודי לייפאיה.
ביוגרפיה
אביו של אראייס היה נפח. אמו הייתה בת למשפחה לטבית ממוצא גרמני. הוא למד בגימנסיה בילגבה ובשנת 1930 סיים את לימודי התעודה והתגייס בגיוס חובה לצבא הלטבי. בשנת 1932 למד משפטים באוניברסיטת לטביה אך לא סיים את לימודיו. הוא היה חבר באגודת סטודנטים לאומנית בשם "Lettonija", שסייעה לו למצוא עבודה במשטרת לטביה. הוא קודם לדרגת קצונה ובשנות שלטונו של קרליס אולמניס בלטביה היה קצין זוטר.
בתקופת מלחמת העולם השנייה
עם פלישת הגרמנים לברית המועצות נפגש אראייס עם האנס דרסלר, יליד לטביה, שהיה מתורגמן הכוחות הגרמניים הפולשים. השניים הכירו מתקופת לימודיהם בגימנסיה. בהמלצתו של דרסלר מונה אראייס לפיקוד על יחידת לטבים שסייעה לצבא הגרמני בפעולות נגד אוכלוסייה מקומית בלטביה ובנציבות הרייך אוסטלנד, בעיקר נגד יהודים.
קומנדו אראייס השתתף ברצח יהודים, צוענים, חולי נפש ואזרחים בגבול הלטבי המזרחי. הקומנדו רצח כ-26,000 יהודים, בין היתר בטבח אלפי יהודים מגטו ריגה וכאלף יהודים מגרמניה בטבח יער רומבולה, ב-30 בנובמבר וב-8 בדצמבר 1941, ובטבח לייפאיה ב-24 וב-25 ביולי 1941. חלק מאנשי הקומנדו היו שומרים במחנה הריכוז סלספילס.
לאחר המלחמה
עד 1949 היה אראייס עצור בידי הצבא הבריטי. לאחר מכן היה נהג עבור השלטון הבריטי בדלמנהורסט. הוא שינה את שמו לוויקטור זייבוטס (Viktor Zeibots) והסתייע בממשלת לטביה הגולה בלונדון. לאחר מכן עבד בשמו הבדוי בבית דפוס בפרנקפורט.
בשנות השישים נודע במערב גרמניה על פעולות הרצח שביצע אראייס עם יחידתו. מהגר לטבי מסר מידע על מיקומו של אראייס ועל השם הבדוי ששימש אותו.
אראייס נאסר בשנת 1975 והורשע בשנת 1979. הוא נדון למאסר עולם, נכלא ומת בכלא.
שוברי גלים
שוברי גלים היא סדרת נעורים ישראלית ששודרה החל מ-22 ביוני 2014 ועד 3 בפברואר 2016 בערוץ הילדים למנויי Yes, למשך 2 עונות ו-104 פרקים. הסדרה הופקה על ידי חברת "טדי הפקות" ובוימה על ידי מרקו כרמל ו דקלה אלקסלסי (עונה 2). את שיר הנושא של הסדרה כתב אילן רוזנפלד, שהוא חלק מיוצרי הסדרה, בביצוע של גיא מנטש ויהל דורון. הסדרה עלתה לשידור מחדש ב-12 במאי 2019 בערוץ הילדים ללקוחות פרטנר TV ובסלקום tv וזמינה לצפייה ב- yesVOD Kids ובספריית ה-VOD של HOT.
עלילת הסדרה מתרכזת בחוף בשם צ'ילי, ומסופר בה על אהבות, קשיים, אכזבות, לאחר שחבורת נערים מוצאת אוצר קבור בים, ואחד מהם נהרג בתאונת גלישה, במקום נקרא "פיק השטן".
עונה 1
עלילת הסדרה מתרכזת בים, בחוף צ'ילי, ומציגה את סיפורה של חבורת בני נוער גולשים, והבעיות והקשיים שנתקלים בהם במהלך הסדרה. לחבורה מתברר כי החוף הוא מסוכן, ומיועד לסגירה, קיבלו צו שבעוד 30 ימים החוף ייהרס. יעל הסקרנית, שרוצה לדעת את האמת מאחורי תאונת הגלישה של אביה, שאמה לא רוצה להגיד לה, פונה לנעם, שבא לשכנע את דבש לצלם את הסרט על החוף, שאומר לה לשכנע את דבש לצלם כאן את הסרט ולעזור לנאור, כוכב הסרט רוצה לגלוש אך הוא מתנגד לכך.
יעל מציעה לחבורה להיעזר בסרט, בכיכובו של נאור לוין, שאינו יודע לגלוש. צילומי הסרט ידחו את ההריסה, ויוסיפו להם זמן חשיבה על איך להציל את החוף. נאור מגיע לחוף אחרי שכנועים רבים של הסוכן, ובדרך קורים דברים לא נעימים, לבסוף יעל משכנעת את נאור ללמוד לגלוש, ונאור נדלק על יעל שחושב שהיא בעניין שלו. יעל מביאה את נאור לקומזיץ של החבורה, ודברים מוזרים מתחילים לקרות. יעל ממשיכה לנסות ללמד את נאור לגלוש, ולבסוף נכנע ומתחיל ללמוד לגלוש. מורנו מספר לנאור שקבע עם במאי הסרט לראות אותך גולש, בזמן שנאור לא יודע לגלוש, החבורה מנסה למצוא רעיון כדי שהסרט לא יבוטל, לבסוף עומרי מחליף את נאור בגלישה, והבמאי לא שם לב להבדל.
מורנו שם לב שלא נאור גלש, ואחרי שכנועים רבים של נאור, קבע עם הסוכן שעומרי יחליף אותו בגלישה. אמה של יעל ראתה בעיתונים את יעל ונאור בתמונה, והשתכנעה שהחבר החדש שלה הוא סלב, יעל כבר הייתה אמורה ללכת עם עומרי, אבל יעל סיפרה לנאור על המצב ונאור אמר לה לשכנע את עומרי שיגלוש במקומו, בתמורה שיבוא אִתה לארוחת ערב עם אמה. בסוף העונה יעל מבינה שהיא אוהבת את עומרי והם נהפכים לזוג.
בונדר שולח את לארה לרחרח קצת בחוף, לצלם תמונות, ולברר מה עושה שפירו עם אחייניו על החוף, ומספר לבונדר שמחפש אוצר שכל הזמן מלמל מתוך שינה כאשר הוא במעצר. שפירו לוקח מהר את בוני ובבר, ומתכננים לברוח מהחוף כמה שיותר מהר, וכשהתקרבו למכונית, היא התפוצצה.
לבסוף התברר שצ'ילי חי יחד עם דייג זקן שמצא אותו וגר אִתו עד מות הדייג.
העונה הראשונה מסתיימת כאשר האנשים שצריכים להרוס את חוף צ'ילי מגיעים, ובזכות נאור שהעלה ליוטיוב סרטון שבו הוא קורא לאנשים להפגין מול המועדון.
עונה 2
בעונה 2 בונים את המועדון החדש בניהולה של עופרה בון (אוולין הגואל), במהלך השנה מצטלמת התוכנית תופסים גלים עם סוואמי סוול בעזרת המפיקה חושן (דנה פרידר) ונאור סוואמי סוול (אביב בן אור) במהלך העונה נאור עוזב את התוכנית ושחר (הילה הרוש) הופכת לסוואמי סוול.
במהלך מסיבה גלשן הפירמיום נגנב ונשבר, ולאחר מכן מתגלה לצופים מזימתם של בונדר וחושן האחראים על מזימה זו: הם מחפשים אחר תיבת הזהב (שהופיעה בעונה שעברה) ובו זמנית בונדר שולח את חושן להוציא מתוך גלשנים מיוחדים הנקראים "פרימיום" ונמצאים בתוך החנות של צפריר (שעובד בשביל חושן) את אבני החושן המיוחדים. בעצם, כל סיפור המועדון הוא סיפור כיסוי להברחות בגלשנים, שמי שבאמת אחראים על זה זוהי חושן, שאותה בונדר מעסיק.
בשני פרקי סיום החלק הראשון:
מורידים לבונדר את התחבושת מראשו, והוא חונק למוות את המטפלת שלו ויוצא לחופשי.
עומרי ואסיה סופית ביחד, ויעל פגועה ומתכוונת לטוס עם דבש לחו"ל אך נאור בסופו של דבר הגיע לעצור אותה.
סיפור הרקע של חושן מתגלה לצופים: אבא שלה הראה לה בעבר אבני חושן, שתיאר זו "כתגלית הכי חשובה של המאה ה־21" שהוא וחושן ביתו גילו..הוא אומר בהקלטה שאותה חושן צילמה, שזהו החלום שלו, ועל שם האבן חושן נקראת..
וכל זה בזמן שדפני עשתה עסקה עם עופרה מנהלת המועדון, שדפני תקבל את המועדון, בתנאי שתגלה מי מתחבל לעופרה במועדון.
בסופו של דבר, הם מוציאים מגלשן הפרימיום את אבן החושן האחרונה אותה חושן הייתה אמורה להוציא מגלשן הפרימיום, וכאשר ניקו לוקחת לידה את אבן החושן, האבן מאירה עליה באור ירוק, ומגלה בחיזיון שהמועדון עומד להישרף, וכאשר שאלו אותה איך עשתה זאת, אמרה שהיא לא יודעת, והייתה בהלם.
המשך העונה נפתח כאשר האנשים של בונדר מנסים לחטוף את עומרי ומצליחים כדי שיגיד להם איפה האבן הוא לא מגלה להם ומוקפא בתוך חדר סגור במשך יום וחצי. הוא מצליח לברוח אך נתפס שום בפעם השנייה לוקחים אותו לראות את אסיה נרצחת במעלית, בשנייה האחרונה יעל משחררת את עומרי ואסיה ניצלת. בהמשך החבורה מחביאה את האבן המזויפת של בנזין ועומרי שומר על האבן בכיסו. דפני גונבת את האבן המזויפת וכולם משוכנעים שהאבן נגנבה, עומרי מספר לאסיה מה עשה ואומר לה לא לגלות לאף אחד.
דוד של חושן מגיע ואומר לה שהוא שומר עליה אבל בעצם כל הזמן הזה הוא מנסה לגנוב את האבנים אבל לשמור על ניקו שהיא הנצר של דבורה הנביאה.
עומרי ובנזין מסתכסכים כי בנזין משוכנע שעומרי הבריז לו לתחרות גלישה בגלל אסיה אבל במציאות דפני התקשרה לעומרי ואמרה לו שתחנת ההסעה עברה מקום מה שלא באמת קרה ועומרי חיכה לאוטובוס שלא יבוא בעוד שבנזין ואריאל שהגיע לשם "במקרה" מתחרים ביחד. בשל המצב בנזין חוזר להתיידד עם עומרי אבל דפני ואריאל משכנעים אותו שלא ושלושתם גורמים למצב שיישפך על עומרי דלי עם מים ועלים.
בינתיים הוריה של יעל מודיעים לה שהם מכרו את הבית שהיא עדיין בו והיא צריכה לבוא אליהם לקוסטה ריקה, היא לא רוצה ושוברת חלון בחנות, נעצרת ואומרת שהיא רוצה להישאר בתחנת המשטרה. פתאום מגיע אליה שוטר סמוי ונותן לה משימה לרגל אחרי דודה של חושן, היא מסכימה ומצליחה לגלות את הבונקר בו נמצא בונדר ואומרת על כך לשוטר הסמוי שאחראי עליה.
לאחר מכן, חושן חוטפת את ניקו, וגונבת מיעל ועמרי את הלוח והאבנים. היא הורגת את לאצי ומאלצת את ניקו להעביר לה את כוחות הכוהן הגדול, ואם לא היא תפוצץ את הסירה שעומרי, אסיה אריאל, דפני ויעל נמצאים עליה. ניקו מתכוננת העביר לה את הכוחות, אלא שאז יש לה חיזיון שבו כל מי שהיה על הסירה בסדר. ניקו מסרבת להעביר לחושן את הכוחות, ואריאל מפעיל את הפצצה על הסירה, כדי להציל את אסיה ולגרום לה להתאהב בו, אך הוא לא מצליח לעצור את הפצצה כאשר הוא מתעשת. יעל זורקת את הפצצה למים, אבל מאוחר מדי והסירה מתפוצצת. כולם (כולל חושן) נדהמים, אלא שאז האבנים והלוח מגשימים את משאלתה של ניקו, שחבריה יחיו. לאחר מכן המציאות משתנה, וכל חבורת שוברי גלים מתכוננים לגלוש. העונה מסתיימת כאשר הצופה רואה דרך עינה של ניקו את גוצ'י, שמזמין אותה לגלוש איתו.
פינחס קהתי
הרב פינחס קְהָתי (גכטמן) (Kehati; ז' באלול ה'תר"ע, 11 בספטמבר 1910 – א' בטבת ה'תשל"ז, 21 בדצמבר 1976) היה מחבר הביאור "משניות מבוארות" לששת סדרי המשנה, המכונה בפי הלומדים "משניות קהתי".
ביוגרפיה
נולד בפולין לקהת ולמלכה גכטמן.
למד בבית הספר הציוני-דתי למורים "תַּחְכְּמוֹנִי" ונסמך בבית המדרש לרבנים בוורשה. היה חבר בתנועת הנוער השומר הדתי וחבר ההנהלה הארצית של הארגון בפולין. עבד במחלקת ההכשרה והעלייה של מרכז "החלוץ המזרחי".
נודע בכינוי "קהתי" ששימש לעיתים כשם משפחתו, ולאחר השואה עברת את שמו לקהתי לזכר אביו. לפרנסתו עבד כפקיד בבנק הפועל המזרחי ולאחר מכן בבנק המזרחי, ולאחר מכן פעל כרכז הנוער של הפועל המזרחי ורכז מחלקת ההדרכה של תנועת הנוער בני עקיבא. יחד עם הרב משה צבי נריה הקים חוג לומדי תורה בסניף בני עקיבא בבני ברק. בשנת 1945 הוא העביר שיעורים בפרשת השבוע והדריך בקורס לגננות של הפועל המזרחי.
קהתי ביקש להפיץ תורה ברבים ותר אחר פירוש למשנה קל לקריאה ולהבנה גם לתלמידים ולציבור הרחוק מעולם התורה. הפירושים שמצא לא תאמו את קהל היעד, ולכן החליט לכתוב ביאור בעצמו.
הביאור יצא בשנים תשט"ו–תשכ"ד (1955–1964) כקונטרס שבועי שהגיע לתפוצה של כ-5,000 עותקים. כל קונטרס כלל 14 משניות מבוארות, שתיים לכל יום - לפי סדר לימוד המשנה היומית  וכן שתי הלכות מהשולחן ערוך, שתי הלכות מהרמב"ם וקטע מהתנ"ך. בהמשך יצא ביאורו למשנה כסדרת ספרים, עם הסכמתו של הרב איסר יהודה אונטרמן. הביאור יצא בכמה מהדורות ופורמטים. על אף השתייכות מחברו לציבור הדתי לאומי, וניסיונות גורמים קנאיים להחרים את החיבור, התקבל הביאור באופן חלקי אף בציבור החרדי.
האיגוד הישראלי לטיפוס ספורטיבי
האיגוד הישראלי לטיפוס ספורטיבי (איט"ס), היה הגוף המאגד את ספורט טיפוס הקירות בישראל, כיום הגוף הייצוגי הוא מועדון המטפסים הישראלי.
פינחס קהתי
ביוגרפיה
ייחודיותו של הביאור, המבוסס על הפרשנות המסורתית, בכך שמחד הוא קל לקריאה ונכתב בלשון מודרנית ורהוטה, ומאידך, הוא משלב מספר ביאורים על דרך הפשט, תמצית חידוש הגמרא הנוגע למשנה, ופעמים רבות גם את פסיקת ההלכה ברמב"ם ובשולחן ערוך.
האיגוד הישראלי לטיפוס ספורטיבי
עיקר פעילותו היה בארגון תחרויות ורגולציה של הענף. בין הפעולות הראשונות של איט"ס ניתן למנות את הפיכת ספורט הטיפוס לענף ספורט מוכר מטעם חוק הספורט, ולפיכך מטעם רשויות השלטון בישראל. בהמשך, עיקר פעילותו האיגוד מתרכזת התרכזה תחרויות טיפוס (אחת בכל קיר מרכזי בכל שנה), ארגון משלחות לאליפויות אירופה, והכשרת שופטים ו"בוני מסלולים" מוסמכים.
פינחס קהתי
ביוגרפיה
בשנת תשכ"ז זכה על מפעלו התורני בפרס הרב קוק. הביאור יצא בשנת תשנ"א בתרגום רוסי.
הרב קהתי היה גם מלחין של נעימות למילים מן המקורות.
נפטר בליל ראש חודש טבת, נר שישי של חנוכה תשל"ז (21 בדצמבר 1976).
האיגוד הישראלי לטיפוס ספורטיבי
ב-2018 רשם העמותות הגיש בקשה לפירוק העמותה, וב-2019 ניתן צו שופט לפירוק העמותה.
פינחס קהתי
ביוגרפיה
היה אב לשתי בנות. חתנו, בעלה של בתו ליביה, הוא הרב אורי כהן (אחיו של ידידיה כהן), ראש כולל מר"ץ. אחותו בת ציון נישאה לדב רוזן.
רחוב בשכונת גבעת שאול בירושלים קרוי על שמו.
קישורים חיצוניים
על הקונטרסים:
אמצעי חיכוך (טיפוס)
אמצעי חיכוך הוא שם כולל לכל מכשיר המשמש לאיבטוח ולגלישה. אמצעי חיכוך מאפשר בקרה על מהירות זרימת החבל בטיפוס או בגלישת מצוקים (סנפלינג). מרבית אמצעי החיכוך מאלצים את החבל לעבור במסלול המאפשר לווסת את כמות החיכוך, ועל ידי כך לשלוט על מהירות מעבר החבל. ניתן לחלק את אמצעי החיכוך למספר קבוצות: דמויי שמינית, דמויי שטיכט, אביזרים ננעלים פשוטים כמו גיגי וגלובוס ומורכבים כמו גריגרי, Stop, Robot ועוד כל מיני.
ג'סיקה סלואן
ג'סיקה סלואן (באנגלית: Jessica Sloan; נולדה ב-2 בנובמבר 1982) היא שחיינית קנדית. סלואן התחרתה במשחקים הפאראלימפיים בעבור המשלחת הקנדית פעם אחת בלבד, וזכתה בשש מדליות זהב פאראלימפיות.
קריירה
באולימפיאדת הנכים סידני (2000) השתתפה סלואן במשחקים הפאראלימפיים בפעם היחידה בקריירה, וזכתה בשש מדליות זהב. במשחה ל-50 מטר חופשי (קטגוריה S10) היא קבעה שיא עולם של 28.52 שניות במקצה המוקדם, אותו שיפרה במקצה הגמר וזכתה במדליית הזהב עם תוצאה של 28.44 שניות. במקצה ל-100 מטר פרפר קבעה במקצה המוקדם שיא פאראלימפי של 1:18.35 דקות, ובמקצה הגמר שיפרה אותו והעמידה שיא עולם חדש של 1:16.93 דקות, ובמקצה ל-100 מטר חופשי שוב קבעה שיא עולם במקצה המוקדם, עם 1:02.84 דקות, אותו שיפרה במקצה הגמר כשעצרה את השעון על 1:01.67 דקות.
במשחה ל-200 מטר מעורב אישי זכתה סלואן במדליית זהב נוספת כשקבעה שיא עולם של 2:33.64 דקות, לפני ג'מה דשווד האוסטרלית שזכתה במדליית הכסף עם 2:41.39 דקות, והגרמנייה קלאודיה הנגסט עם 2:43.02 דקות. במקצה השליחות ל-4X100 חופשי שברה שיא עולם לצידן של סטפני דיקסון, דניאל קמפו ואנדראה קול כשקבעו 4:38.01 דקות, ובמשחה הקבוצתי ל-4X100 מעורב, לצידן של דיקסון, אליזבת ווקר ודרדה בייגר סייעה לנבחרתה לקבוע שיא עולם נוסף של 5:07.56 דקות.
סלואן השתתפה במשחקים גם במשחה ל-100 מטר בסגנון גב, בו סיימה אחרונה במקצה הגמר עם תוצאה של 1:19.06 דקות, ובמקצה ל-400 מטרים בסגנון חופשי בו סיימה במקום הרביעי עם תוצאה של 4:54.00 דקות.
אמינאטה ודראוגו
אנימטה ודראוגו (בצרפתית: Aminata Ouédraogo) היא במאית קולנוע ומנהלת בורקינאית. היא המנהלת הכללית של האיחוד הפאן-אפריקאי של נשים בתעשיית הקולנוע (UPAFI).
ביוגרפיה
ודראוגו שימשה כיועצת עבור הפסטיבל הפאן-אפריקאי לקולנוע וטלוויזיה של ואגאדוגו (FESPACO). ב-1991, במהדורת FESPACO ה-12, היא יסדה את העמותה לנשות מקצוע אפריקאיות בקולנוע, הטלוויזיה והווידאו (AFAPCTV). ב-1995 העמותה התארגנה מחדש בתור האיחוד הפאן-אפריקאי של נשים בתעשיית הקולנוע (UPAFI), ומונתה למנהלתו. היא גם יועצת טכנית של שר התרבות והתיירות בבורקינה פאסו.
תגובת שחלוף
שחלוף (באנגלית: Rearrangement) הוא סוג של תגובה כימית האופיינית בעיקר לתרכובות אורגניות.
בתגובת שחלוף נודדים אטומים או קבוצות פונקציונליות למקום אחר באותה המולקולה. תגובת שחלוף מביאה אם כן לקבלת איזומר מבני של התרכובת המקורית.
שער לוגי
שער לוגי הוא רכיב פיזיקלי המבצע פעולות באלגברה בוליאנית, או מודל חישובי המייצג שער אידיאלי כזה. שערים לוגיים מקבילים לקשרים לוגיים שהתפתחו בלוגיקה הפורמלית. שערים לוגיים מקובלים הם:
השער הלוגי הוא מרכיב בסיסי במעגלים אלקטרוניים דיגיטליים, וככזה הוא נמצא בבסיסם של מכשירים אלקטרוניים רבים כגון: מחשב, טלפון סלולרי, DVD, שעון דיגיטלי ועוד.
היסטוריה
הרעיון להשתמש בערכי-אמת לוגיים לצורך חישובים שונים נהגה על ידי איש האשכולות גוטפריד וילהלם לייבניץ. המערכת הבינארית נומרית הוגדרה על ידי לייבניץ כמרכיב חשוב של כל מחשב מודרני. עם זאת, עד לשנות ה-40 של המאה ה-20 הרבה תכנונים התבססו על המערכת הדצימלית הקשה בהרבה למימוש. השערים הלוגיים הראשונים היו מכניים. ב-1837 צ'ארלס בבג' תכנן את המנוע האנליטי, שהכיל שערים לוגים מכניים. ב-1891 אלמון סטראוג'ר רשם פטנט על מתקן המכיל שערים לוגים מבוססי ממסרים. התקדמות בייעול התרחשה לאחר שלודוויג ויטגנשטיין ניסח טבלת אמת של כל קשר לוגי בספרו טרקטט לוגי-פילוסופי.
המצאת שפופרת הריק והטריודה אפשרה ב-1924, לולתר בותה, את תכנון השערים הלוגיים המודרניים הראשונים. המצאת הטרנזיסטור ב-1947, חוללה מהפכה באלקטרוניקה, ואפשרה יצור שערים לוגים קטנים ואמינים יותר. כיום ניתן למצוא על פיסת סיליקון אחת מיליוני שערים לוגיים, דבר המאפשר יכולות חישוב גדולות.
מבנה
שערים לוגיים ממומשים בעזרת מתגים, כאשר כיום הטרנזיסטור משמש כ"מתג אלקטרוני". למימוש שער AND מציבים שני "מתגים" בטור בין מקור המתח למוצא השער, ולמימוש שער OR מציבים שני מתגים במקביל בין מקור המתח למוצא השער. כיום השיטה הנפוצה ביותר שבה מיוצרים שערים לוגיים היא שיטת CMOS.
צירופי שערים
ניתן לממש לוגיקה בוליאנית מורכבת באמצעות צירוף של שערים לוגיים בסיסיים המפורטים לעיל. באמצעות מפת קרנו ניתן לפשט לוגיקות מורכבות, ולהגיע למימוש פשוט יותר, שבדרך כלל דורש פחות רכיבים - בהשוואה למימוש של הלוגיקה הראשונית.