cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוהאן מקלן
יוהאן מקלן (גרמנית: Johannes von Köln) הידוע גם כחואן מקולוניה, נולד ב-1410 בקלן ומת ב-3 באוגוסט 1481 בבורגוס, היה אדריכל גותי, שידוע בעיקר בזכות עבודתו על קתדרלת בורגוס.
פריץ דלית
קורות חיים
לפי דרישת דוד בן-גוריון עברת את שמו מסאלברג לדלית (שם משפחת רעייתו היה דאהל).
אוריאנה סבטיני
חיים אישיים
בשנת 2018 נכנסה סבטיני לזוגיות עם הכדורגלן הארגנטינאי וקשר מועדון הכדורגל רומא, פאולו דיבאלה.
נברסקה
גאוגרפיה
המישורים הגדולים משתרעים על ארבע החמישיות המערביות של המדינה.
פריץ דלית
קורות חיים
לאחר מלחמת העצמאות, מונה דלית למנהל המכון. הוא המשיך את שרותו בצה"ל עד שנת 1965, אז השתחרר בדרגת סגן-אלוף, אך המשיך לנהל את המכון כאזרח.
נברסקה
גאוגרפיה
נקודת פנורמה, שגובהה 1,653 מטרים, היא הנקודה הגבוהה במדינה.
אקלים
בנברסקה מצויים שני אזורי אקלים: החלק המזרחי של המדינה מאופיין באקלים יבשתי ממוזג, בעוד שמערב המדינה מאופיין באקלים ערבתי יבש.
פריץ דלית
קורות חיים
בשנות ה-60 דלית החליט שכל בכיר במכון יהיה אחראי על תחום הדמיה מסוים. הדמיה ב קרדיולוגיה, הדמיה בגסטרואנטרולוגיה, הדמיה בנוירולוגיה, הדמית דרכי השתן, והדמית פדיאטריה. בהמשך הונהגו בדיקות הארתרוגרפיה, (ה-CT הראשון הוכנס בשנת 1979).
נברסקה
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת דומה בכל רחבי המדינה, אך המדינה מאופיינת בהבדלים משמעותיים בכמות המשקעים הנופלים בחלקיה השונים - 800 מילימטר גשם במזרח המדינה לעומת 350 מילימטר גשם במערבה.
פריץ דלית
קורות חיים
באותה עת ניהל את ההוראה הרדיולוגית בשיתוף עם בית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב במסגרת לימודי המשך של רפואה.
נברסקה
אקלים
נברסקה נמצאת באזור המכונה סמטת הטורנדו וסופות אלה נפוצות במדינה כמו גם סופות רעמים בחודשי האביב והקיץ.
פריץ דלית
קורות חיים
דלית היה בעל אוריינטציה מדעית, הוא נסע כל שנה לחו"ל כדי ללמוד וליצור קשרים עם רדיולוגים בחו"ל.
נברסקה
הרשות המחוקקת
נברסקה היא המדינה היחידה מבין מדינות ארצות הברית בה קיים בית מחוקקים אחד בלבד - בית המחוקקים של נברסקה, וזאת מאז שנת 1934. המעבר לשיטת בית מחוקקים אחד נבע מן התפיסה כי שיטה של שני בתים מהווה כפל בירוקרטיה, והזרז לשינוי היה רצון לחסוך בתקציב בעת השפל הכלכלי הגדול. בהשוואה למדינות אחרות בעולם, נברסקה ייחודית בכך שבחרה לבטל דווקא את הבית התחתון ולא את הבית העליון.
פריץ דלית
קורות חיים
דלית ערך מחקר מקיף על המיקום השכיח ביותר להופעת הסתיידויות באאורטה (אבי העורקים). הייתה לו תאוריה שהסידן שוקע בlocus minoris resistentiae, המקומות בהן יש חולשה מרבית של הדופן, אזורים שמהם מניצים לאחר הלידה ענפים של עורקים מהאאורטה, וכן במקום של הדוקטוס ארטריוזוס. הוא גם ביצע ניתוחים באאורטות של בעלי חיים.
יוהאן מקלן
יוהאן מקלן נולד בקלן ושם למד את הסגנון הגותי הלוהב וצריחי התחרה הגרמניים. בסביבות 1440 זומן יוהאן על ידי Alfonso de Cartagena, הבישוף של בורגוס שבקסטיליה, לעבוד על הקתדרלה הגותית המפורסמת שבנייתה החלה ב-1221. בעבודה הוא שילב את הסגנון הגותי המאוחר בקתדרלה ובכך הביא אותו לקסטיליה.
פריץ דלית
קורות חיים
מתלמידיו ותלמידותיו: ד"ר אברהם שטרנברג, ד"ר נזים שהיין, שמונה למנהל מכון הרנטגן בבית החולים וולפסון, ד"ר ויקטור דויטש שכיהן כמנהל מכון הרנטגן בשיבא בשנים 1973–1979, פרופ' מאיה הרץ, שכיהנה כמנהלת מכון הרנטגן בשיבא בשנים 1979–1987, ד"ר זאן מיליטיאנו, פרופ' בנימינה מורג, ד"ר מנחם הירש שעבר למכון הרנטגן שנפתח בבית החולים סורוקה.
דלית חלה בדלקת של מסתמי הלב, אנדוקרדיטיס זיהומית. הוא נותח ב-יוסטון על ידי גדול מנתחי הלב בתקופה מייקל דבייקי, חזר לישראל, אך מת מאי-ספיקת לב בגיל 63, ב-1973.
השאיר אישה, אלזה ובן מיכאל. נקבר בבית הקברות קריית שאול
נברסקה
הרשות המחוקקת
בית המחוקקים של נברסקה, שנקרא סנאט עד 1934, מכונה "בית המחוקקים" ("Legislature") וכן ה"חד-בתי" ("Unicameral"), אולם חבריו עדיין מכונים "סנטורים" ולא "נציגים", "צירים" וכדומה. בית מחוקקים זה הוא גם היחיד בארצות הברית שחבריו נבחרים בבחירות לא-מפלגתיות: לצד שמם של המועמדים לבחירות בפתקי ההצבעה לא מופיעה השתייכותם המפלגתית, ומשרות יושב ראש הבית וראשי הוועדות אינן נקבעות לפי מפתח מפלגתי.
בבית המחוקקים של נברסקה כולל 49 חברים, כך שהוא הקטן ביותר מבין הרשויות המחוקקות של מדינות ארצות הברית.
ייחוד נוסף של בית מחוקקים זה הוא שנחוץ לו רוב של שלוש חמישיות בלבד לשם הטלת וטו על החלטות המושל, ולא שני שלישים כמו ביתר המדינות.
בחירות כלל ארציות
מאז שנת 1991 נבחרים שנים מחמשת האלקטורים בבחירות כלל מדינתיות, והשלושה האחרים ניתנים למועמד שזוכה במספר הקולות הגבוה ביותר בכל אחד משלושת מחוזות הבחירה המרכיבים את המדינה.
כלכלה
מחלקת הסטטיסטיקה הכלכלית של ארצות הברית מעריכה את התוצר המדינתי הגולמי של מדינת נברסקה בשנת 2010 ב-89 מיליארד דולר. ההכנסה הממוצעת לנפש בשנת 2004 הייתה $31,339 (מקום 25 מבין מדינות ארצות הברית).
Nano
GNU nano, או בקיצור nano, הוא עורך טקסט חופשי המיועד לשימוש בסביבת יוניקס ומערכות הפעלה דמויות יוניקס. עורך טקסט זה, שיצא לראשונה ב-1999, מדמה את פעולתו של עורך הטקסט Pico שקדם לו, עורך טקסט שפותח על ידי אוניברסיטת וושינגטון ונכלל כחלק מתוכנת הדואר האלקטרוני Pine. כיוון שבאותו זמן פרטי הרישיון של Pico לא היו ברורים, החליט מפתח בשם כריס אלגרטה לפתח העתק (clone) משלו ל-Pico, ולהוציא אותו תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו. התוכנה זמינה בממשק שורת הפקודה.
נברסקה
כלכלה
עיקר כלכלת המדינה מתבססת על חקלאות ובעיקר על ענפי ייצור בשר בקר, חזיר, גידולי תירס וסויה. כמו כן מייצרים במדינה מכולות משא ומוצרי תקשורת. המיליארדר וורן באפט, האיש השלישי בעושרו בעולם (2012), מתגורר באומהה, ובה שוכן מטה חברת ההשקעות ברקשייר האת'וויי שבשליטתו.
Nano
היסטוריה
המפתח, כריס אלגרטה, יצר את עורך הטקסט לראשונה בשם TIP, ראשי תיבות רקורסיביים של TIP Isn't Pico. מטרתו הייתה לפתח עורך טקסט חופשי כחלופה ל־Pico, שבאותו זמן לא היה חופשי (הוא היה חלק מתוכנה אחרת) ופרטי רישיון השימוש בו לא היו ברורים דיו. כדי לא ליצור מחלוקת שיום עם פקודה אחרת של יוניקס, שנקראה גם היא tip, החליט אלגרטה בינואר 2000 לשנות את שם התוכנה ל־nano, בהשראת התחילית המדעית העשרונית ננו - שהרי ננו היא יחידה הגדולה פי 1000 מאשר פיקו.
בפברואר 2001, הצטרף המפתח אל פרויקט גנו, וכתוצאה מכך עורך הטקסט הפך לחלק מהפרויקט.
נברסקה
דמוגרפיה
במרכז נברסקה ממוקמת מונווי, עיירה בה מתגורר בן אדם בודד.
Nano
היסטוריה
באוגוסט 2003, מסר אלגרטה רשמית את קוד המקור של nano למפתח בשם דייוויד לורנס ראמזי במטרה שימשיך את פיתוח התוכנה. ראמזי המשיך לעבוד על קוד המקור של התוכנה עד שפרש בשנת 2007.
עם יציאתה של גרסה 2.6.0 לשוק התפתחה מחלוקת על אופן רישוי התוכנה בין המפתחים לבין אנשי המוסד לתוכנה חופשית. בעקבות המחלוקת החליטו המפתחים להיפרד מפרויקט גנו ולהמשיך את הפרויקט בנפרד, מהלך שזכה לתמיכה מצד דביאן ומצד Arch Linux, אבל נתקל בהתנגדות מצד אנשי המוסד לתוכנה חופשית שעדיין ראו בתוכנה חלק מהמיזם והחשיבו את הפרידה כפיצול. המחלוקת הסתיימה כאשר אלגרטה, המפתח המקורי של התוכנה, חזר לצוות המפתחים ו"החזיר" את המיזם חזרה אל פרויקט גנו.
נברסקה
לקריאה נוספת
אנטוניה שלי, וילה קאתר, תרגום ע. ארבל, עם עובד 1952
Nano
תכונות
שלא כמו Pico, עורך הטקסט nano תומך בסכמת צביעה של קודים בשפות שונות ובפורמטים שונים, דבר המקל על מלאכת כתיבת קוד תכנותי. עוד תכונות שנוספו לעורך הם מספור שורות, חיפוש והחלפה של ביטויים רגולריים, גלילת טקסט לפי שורה, קטעי קוד מוזחים, עריכת קיצורי מקלדת, וביטול או חזרה על פקודות אחרונות.
בדומה ל־Pico, על התוכנה ניתן לשלוט באמצעות קיצורי מקלדת, המפורטים בתחתית המסך. צירוף המקשים Ctrl+O, למשל, שומר את המסמך הנוכחי, Ctrl+W מאפשר להפעיל את פונקציית החיפוש, Ctrl+X משמש ליציאה כאשר לפני היציאה תוצג בפני המשתמש הודעה האם לשמור את המסמך. עם זאת התוכנה תומכת גם במקשי meta כדי לבצע פעולות שונות. (במקלדות שאין בהן את המקש הזה, מקש ה־meta יהיה ממופה למקש Esc). בנוסף לכך, ניתן גם לשלוט בתוכנה בעזרת העכבר כאשר הוא משמש לגלילה של טקסט ולמיקום הסמן.
נאשה
נאשה (בצרפתית: Nachet), בעבר נאשה ובנו (Nachet et fils), היא חברת מיקרוסקופים פריזאית שהחלה לפעול באמצע המאה ה-19. "נאשה" הייתה יצרנית מיקרוסקופים בולטת, ונמנתה עם יצרניות המיקרוסקופים המובילות של פריז בתקופתה, לצד שבלייה (Chevalier) ואוברהאוסר (Oberhauser).
החברה החלה כעסק קטן שפתח קאמיל סבסטיאן נאשה (Camille Sebastien Nachet; 1799-1881), אופטיקאי פריזאי שעבד תחילה בייצור עדשות בעבור יצרנית המיקרוסקופים הידועה שבלייה. הסדנה שלו הייתה ברחוב רו סרפנט (Rue Serpente) 16 בפריז. מכשירי המיקרוסקופ הראשונים שייצר התבססו על מודל קיים, מטיפוס תופי (drum-type), שאותו ייצרו כבר יצרנים אחרים לפניו.
בשנת 1851 השתתף נאשה ב"תערוכה הגדולה" של לונדון, שבה הציג את מכשירי המיקרוסקופ שלו. בתחרות שנערכה בין יצרני המיקרוסקופ בתערוכה, זכה נאשה במדליית זהב לפי החלטת השופטים, בשל העיצוב המעולה של מכשיריו ושל עדשותיהם. בתחרות זו השתתפה גם יצרנית המיקרוסקופים שבלייה, שבה עבד קודם לכן, אשר זכתה רק לציון לשבח. על אף שהשתתף בתערוכה הגדולה ב-1851, אין מידע על מכשירי מיקרוסקופ מתוצרת נאשה, שנמכרו לציבור לפני 1856.
בשלהי שנות ה-50 של המאה ה-19 הצטרף לעסקי המיקרוסקופ בנו של קאמיל סבסטיאן, ז'אן אלפרד נאשה (Jean Alfred Nachet; 1831-1908), שעבד לצד אביו. ב-1862 העביר נאשה את הסדנה שלו לרחוב רו סנט סוורין (Rue St. Séverin) 17 בפריז, ובאותה שנה גם אימצה החברה את השם "נאשה ובנו". בשנת 1881 נפטר קאמיל סבסטיאן נאשה, ובנו אלפרד ירש אותו בניהול החברה, ושינה את שמה ל"א. נאשה" (A. Nachet). בשנת 1885 שינה אלפרד את המבנה של המיקרוסקופ, לפי מודל המתבסס על קפיץ חזק הנשלט על ידי מערכת ברגים. כאשר הצטרף בנו לעסק בסביבות שנת 1890, שינה אלפרד את שם החברה חזרה ל"נאשה ובנו".
Nowhere Man
Nowhere Man (בעברית: איש משום מקום) הוא שיר מאת להקת הביטלס, שנכתב על ידי ג'ון לנון (אך הקרדיט ניתן לו ולפול מקרטני), ונכלל באלבומם Rubber Soul שיצא ב-3 בדצמבר 1965. בארצות הברית ובקנדה יצא השיר כסינגל ומאוחר יותר נכלל באלבום Yesterday and Today, שיצא והופץ שם. במספר מדינות נוספות יצא השיר כסינגל.
בארצות הברית צבר השיר פופולריות רבה והגיע למקום השלישי במצעד הפזמונים של בילבורד הוט 100. באוסטרליה ובקנדה כבש השיר את מצעדי הפזמונים והעפיל למקום הראשון.
רקע
מסופר כי לנון, ישב נואש כדי למצוא רעיון לשיר לאלבום החדש Rubber Soul, ועסק בכתיבתו במשך חמש שעות. בריאיון אחד סיפר ג'ון:
פול מקרטני אמר על השיר:
עופר שלמה גיסין
הרב עופר שלמה גיסין (נולד בשנת 1959) הוא מרצה ליהדות חסיד ברסלב, עורך סדרה מכתבי רבי נחמן מברסלב, יזם בתחום ההיי-טק והמוזיקה היהודית. נודע כ"רב הסלבס" בשל זמרים ושחקנים שונים הנמנים עם תלמידיו.
לוקהיד F-80 שוטינג סטאר
לוקהיד P-80 שוטינג־סטאר (באנגלית: Lockheed P-80 Shooting Star מאוחר יותר סומן F-80) הוא מטוס קרב סילוני תת־קולי מהדור הראשון שיוצר על ידי לוקהיד והיה למטוס הסילון המבצעי הראשון של ארצות הברית. פיתוח המטוס החל בשנת 1943 וראשוני המטוסים נמסרו לידי צבא ארצות הברית תוך 143 ימים וסומן P-80. למרות תקופת הפיתוח הקצרה המטוס לא ראה שירות מבצעי במהלך מלחמת העולם השנייה.
עופר שלמה גיסין
ביוגרפיה
נולד וגדל בראשון לציון, מצאצאיו של אריה לייב גיסין, מאנשי העלייה הראשונה שהתיישב בראשון לציון. אביו הוא מידד גיסין, יו"ר עמותת "צב"י" (צרכני הבריאות בישראל) שהוצב במקום השני ברשימת הגמלאים לכנסת ה-19.
לוקהיד F-80 שוטינג סטאר
לאחר המלחמה כאשר חיל האוויר האמריקאי נהיה עצמאי, המטוס סומן כ-F-80, והיה למטוס טורבו סילון הראשון בשירותו. הניסיון שהחיל צבר עם המטוס הזה עזר לו להיכנס ל"עידן הסילון".
עופר שלמה גיסין
ביוגרפיה
בעקבות נפילתו של בן דודו,, במלחמת יום הכיפורים, החל בפעילות פוליטית והיה ממקימי "חוג הנוער השמאלי הפתוח", לימים נוער מרצ. לאחר מכן היה חבר במפלגת מוקד שלימים הפכה למפלגת של"י.
בשנת 1979, בזמן שירותו הצבאי בנח"ל, החל בתהליך של חזרה בתשובה. בתחילת שנות ה-80 נישא ועבר להתגורר בירושלים. במשך עשר שנים הקדיש עצמו ללימוד תורה וחסידות, התקרב לחסידות ברסלב והיה בין תלמידיו של הרב לוי יצחק בנדר (גיסין גם ערך והוציא לאור את סדרת שיחותיו של הרב בנדר "דיבורי אמונה" בחמישה כרכים).
לוקהיד F-80 שוטינג סטאר
על בסיס המטוס הזה פותח ה־F-94 סטארפייר ששימש כמטוס יירוט לכל מזג אוויר. כמו כן ממטוס זה פותח ה־T-33 שוטינג סטאר שהיה למטוס אימון מוצלח במיוחד שנשאר בשירות חיל האוויר האמריקאי עד אמצע שנות ה־80.
עופר שלמה גיסין
ביוגרפיה
לאחר מכן למד תכנות והחל לעסוק בתחום המחשבים. בשנת 1996 הקים יחד עם אחיו שי את אתר האינטרנט תפוז אנשים, וכעבור שלוש שנים הוא נמכר תמורת מיליון דולר. גיסין ממשיך לעסוק בתכנות ובייעוץ בתחום האינטרנט.
במקביל עוסק גיסין בעריכת כתבי רבי נחמן מברסלב. הוא העורך הראשי של הסדרה המחודשת של כתבי רבי נחמן מברסלב שבהוצאת מכון "אב"ן שתייה". ערך את הכרך "רבי נחמן מברסלב" בסדרת "עם הספר" של "ידיעות ספרים" וכתב וערך את הפרויקט "בשמחה תמיד" על תורתו של רבי נחמן מברסלב, במסגרת פרויקט של השירות הבולאי בדואר ישראל. גיסין עוסק במתן הרצאות ושיעורים בנושאי יהדות בהם משתתפים אמנים ואנשי במה, עיתונאים ואנשי תקשורת. רוב הרצאותיו הן בתל אביב ובחלק מהן משולבת הופעה של זמרים ויוצרים במוזיקה היהודית, בהם ברי סחרוף, שולי רנד, אביתר בנאי, מאיר בנאי ואהרן רזאל.
אולימפיה וולגוגרד
אולימפיה וולגוגרד (ברוסית: Оли́мпия Волгогра́д) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר וולגוגרד, שנוסד בשנת 1989. בשנים 1998 ו-1999 השתתף המועדון באליפות רוסיה לקבוצות חובבניות. בתקופה שבין 2000 ל-2008 שיחקה בליגה המקצוענית, השלישית בחשיבותה במערך הליגות ברוסיה. המועדון ירד חזרה לליגה החובבנית בעונת 2009 ואומנם העפיל חזרה בעונת 2012, אך מאז 2014 שוב מתמודד במסגרות החובבניות.
עופר שלמה גיסין
ביוגרפיה
באותה שנה הקים עם יזם ההייטק אילון תירוש, מבקר הקולנוע יאיר רוה וצבי שפיגל, טייס בדימוס ואיש חינוך, את מיזם ליבא, הכולל אתר תוכן העוסק ביהדות, תרבות, חברה ורוח, ובין השאר הפעיל גם מרכז תרבות בשכונת נוה צדק בתל אביב, כמו גם בתים יהודים בהודו.
אולימפיה וולגוגרד
היסטוריה
מועדון הכדורגל אולימפיה הוקם בסוף שנת 1989 על ידי ניקולאי ניקולאייביץ' שובלסקי. בתמיכתו המלאה החל בה את קריירת האימון שלו, לאוניד סלוצקי שאימן בה החל משנת 1993 ואימן את קבוצת הילדים שהורכב מילידי 1982. ההצלחה הגדולה הראשונה הגיעה לאולימפיה בשנת 1996, אז זכתה באליפות ליגת הכדורגל לילדים (DFL).
בשנת 1998, קבוצת הנוער השתתפה באליפות הארצית לקבוצות חובבניות וזכתה במקום הראשון במחוז הדרום בשנת 1999 וזכתה בגביע הרוסי לקבוצות חובבניות, בעקבות זאת אולימפיה העפילה לליגה השנייה בה התמודדה במשך 8 שנים.
עופר שלמה גיסין
משפחתו
גיסין מתגורר בירושלים ונשוי לשפרה ולהם 12 ילדים.
אולימפיה וולגוגרד
היסטוריה
ב-27 ביוני 2012 הקבוצה הודיעה כי החל מעונת 2012/13 תתמודד שוב בליגה השנייה.
אצטדיון הקבוצה
אצטדיון אולימפיה משמש כמגרש הבית של הקבוצה והוא מכיל 3,200 מושבים וכולל גם חדרי הלבשה, משרדים ומלונית קטנה. משמש לעיתים את קבוצות רוטור וולגוגרד ואירח גם משחקים במסגרת מוקדמות יורו 2014 כאשר נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 17 אירחה מספר משחקים בספטמבר 2013.
יאן השני קז'ימייז', מלך פולין
יאן השני קז'ימייז' ואזה (פולנית: Jan II Kazimierz Waza, ליטאית: Jonas Kazimieras Vaza, 22 במרץ 1609 - 16 בדצמבר 1672) היה מלך פולין ודוכס גדול של ליטא בעידן "האיחוד הפולני-ליטאי", נשא פורמלית גם בתואר "מלך שוודיה" (1660-1642) ו"דוכס אופלה". בהיסטוריה של פולין הוא ידוע בעיקר בשם יאן קז'ימייז' (יאן קזימיר - במקורות זרים).
יאן קז'ימייז' היה בנם של זיגמונט השלישי ואזה (1632-1566) ושל קונסטנצה מאוסטריה (1631-1588). אחיו וקודמו כמלך היה ולדיסלב הרביעי ואזה. יאן קז'ימייז', אשר היה מיוחס לקיסרים לבית הבסבורג, היה השלישי והאחרון מבין מלכי פולין שהשתייכו לבית ואזה השוודי. הוא היה גם האחרון שבשליטי האיחוד הפולני-ליטאי המיוחס לשושלת יגיילו. בימי שלטונו, הממלכה הפולנית-ליטאית איבדה שטחים נרחבים במלחמות נגד הרוסים, השוודים, הטטרים והאוקראינים.
תאריו
יאן קזימיר, מלך פולין בחסד האל, דוכס גדול של ליטא, רוסיה, פרוסיה, מזוביה, סמוגיטיה, ליבוניה, סמולנסק, סבריה, צ'רניהוב, וגם מלך תורשתי של השוודים, הגותים והוונדלים וכו' (בלטינית)
יאן קז'ימייז' נולד ב-1609 בקרקוב כבן השני של זיגמונט השלישי לבית ואזה.
הרפתקאות בימי מלחמת שלושים השנים
כנסיך השתתף במלחמת שלושים השנים במאבק נגד צרפת, לצידם של ההבסבורגים. בשנת 1639 הסכים לקבל תפקיד פיקודי בספרד של המלך פליפה הרביעי שנמצא גם הוא במלחמה נגד צרפת. הפליג מג'נובה על ספינת גלרה, אך בגלל מחלת ים ירד בנמל סן טרופה. בהמשיכו את דרכו ביבשה עד למרסיי, נעצר על ידי משטרתו של הקרדינל רישלייה. אחרי ניסיון להימלט על סיפון האנייה הראשונה שעזבה את הנמל, אבל נתפס בטודה בוק, כיום פור דה בוק. בפקודת רישלייה נכלא במבצר של סלון (סלון דה פרובאנס) ולאחר מכן הועבר למצודת סיסטרון, בה, אף על פי שהתקבל עם כל הכבוד, הושלך לכלא שבראש המצודה. משם הועבר כעבור זמן לצינוק בטירת ונסן משם שוחרר לפי החלטתו של רישלייה, ב-16 באוגוסט 1639. אחרי השחרור, ויתר על כל שאיפה פוליטית ונכנס למסדר הישועים. האפיפיור אינוקנטיוס העשירי מינה אותו כקרדינל בשנת 1646. בסופו של דבר ויתר על תפקיד זה ולא לבש מעולם את בגדי השרד של קרדינל.
מלך פולין
במות אחיו, ולדיסלאב הרביעי, מלך פולין, נבחר הוא בשנת 1648 למלך פולין ודוכס גדול של ליטא והשיג אישור הכנסייה על מנת שיתחתן עם אלמנת המלך המנוח, גיסתו, לואיזה מריה לבית גונזגה-נוור.
למרות רצונו לשאת ולתת עם הקוזקים האוקראינים, בלחץ האצולה הפולנית ששאפה להרחבת שטחי הממלכה, נצרך להמשיך המלחמה נגדם. ב-20-30 ביוני 1651 ניצח את הכוחות הקוזקים והטטרים בקרב ברסטצ'קו, אך הקרבות פרצו שוב כשהקוזקים כרתו ברית עם רוסיה ובו זמנית שוודיה פלשה לפולין.
ב-1656 נחל תבוסה בוורשה מידי מלך שוודיה, קארל העשירי גוסטב. בהסכם שנחתם ויתר על זכויותיו לכתר שוודיה ומסר את ליבוניה לשוודים. המלחמה נגד רוסיה הסתיימה בהסכם אנדרוסובו.
ב-19 בספטמבר 1657 חתם גם על הסכם והלאו לפיו דוכסות פרוסיה השתחררה מחסותו. לבסוף הצליח לדחוף את הצבא השוודי ולהגיע להסכם חדש עם שוודיה - בהסכם אוליבה. בפיקודו של יאן סובייסקי צבאו ניצח את הטטרים.
כשנפטרה אשתו בשנת 1667 והתחיל להימאס מהמלחמות וממרד הדיאטה (אספה) הפולנית, התפטר יאן קז'ימייז' מתפקידו ב-16 בספטמבר 1668. בשנת 1670 יצא את פולין לצרפת כדי להיות אב המנזרים סן ז'רמן דה פרה וסן מרטן דה נוור.
ב-14 בספטמבר 1672 התחתן בפריז עם פרנסואז מרי מיניו (1711-1624), אלמנתו העשירה של האציל ומרשל צרפת פרנסואה דה ל'הוספיטל, אותה הכיר באחד הסלונים הפריזאים שהוא נהג לפקוד בהם. החתונה התקיימה בפריז ברחוב דה פוס מונמארטר, אבל לא הוכרזה רשמית ולזוג לא נולדו ילדים. בהמשך נפל יאן קז'ימייז' למשכב והאשה ישבה שלושה חודשים בנוור (Nevers) ליד מיטת חוליו עד שנפטר ב-16 בדצמבר 1672 בגיל 63. יאן קז'ימייז' הובא לקבורה בכנסיית המנזר בסן ז'רמן דה פרה בפריז, שבה ניתן לראות עדיין המאוזולאום המרשים שעוצב לזכרו.
פרסי בחירת הנוער 2006
טקס פרסי בחירת הנוער לשנת 2006 התקיים ב-20 באוגוסט 2006 באמפיתיאטרון גיבסון שבקליפורניה ושודר בערוץ פוקס. את הטקס הנחו השחקן והקומיקאי דיין קוק והזמרת-שחקנית ג'סיקה סימפסון ולאורכו הופיעו האומנים נלי פורטדו עם טימבלנד, ריהאנה וקווין פדרליין.
סופיה שלגרן
אנה סופיה הלנה שלגרן (בשוודית: Anna Sofia Helena Källgren; נולדה ב-17 באוגוסט 1970) היא זמרת שוודית.
ביוגרפיה
שלגרן נולדה בעיר הוגסבו (Högsbo) שבמחוז גטבורג.
היא הופיעה לראשונה כזמרת ב-1982, בתוכנית הבוקר "Gomorron Sverige" (בוקר טוב שוודיה) של SVT.
ב-1986 ביצעה שיר בתוכנית הכישרונות "Folkparkernas talangjakt".
ב-1987 זכתה ב"מלגת אולה בילקוויסט", מלגה המוענקת מדי שנה לנוער מצטיין במוזיקה ובתיאטרון הנקראת על שם הזמרת אולה בילקוויסט (Ulla Billquist).
היא הופיעה במלודיפסטיבלן 1989 עם השיר "Världen är vår", וסיימה במקום השביעי.
במלודיפסטיבלן 1990 השתתפה עם השיר "Handen på hjärtat", וסיימה במקום הרביעי.
היא דובבה את בל בדיבוב השוודי של הסרט "היפה והחיה" ואת הנסיכה אודט בדיבוב השוודי של "סוד הממלכה הקסומה".
ב-1998 זכתה בפרס "Guldmasken", הפרס השוודי המקביל לפרס טוני, על הופעתה במחזמר מיס סייגון בתיאטרון בסטוקהולם.
ב-2000 החליפה את קרולה במהלך סיבוב הופעות מוזיקלי לכבוד חג המולד.
בנוסף לשוודית היא שרה גם באנגלית ובמנדרינית.
היא נשואה ויש לה בן.
Post Office Protocol
Post Office Protocol version 3 (או בקיצור POP3) הוא פרוטוקול לשליפה של הודעות דואר אלקטרוני משרת דואר מרוחק. זהו פרוטוקול שרת–לקוח בשכבת היישום של רשתות TCP/IP. לפרוטוקול קדמו גרסאות POP ו-POP2, כאשר בשנים האחרונות כמעט כל ספקי שירותי הדואר האלקטרוני משתמשים בשרתי POP3, והמונח POP הפך שם נרדף ל-POP3. הפורט הסטנדרטי של פרוטוקול POP3 הוא 110.
תיאור הפרוטוקול
פרוטוקול POP3 וקודמיו תוכננו במטרה לאפשר למשתמשים שאין להם חיבור-קבוע לשרת הדואר, דוגמת משתמשי מודם חיוג או ADSL, גישה לדואר האלקטרוני שלהם. במרבית המקרים, צד הלקוח מתחבר אל השרת, מוריד ממנו את ההודעות במלואן בסדר שבו התקבלו, ושומר אותן על מחשבו. לאחר מכן ההודעות נמחקות מהשרת. הפרוטוקול תומך באפשרות (אם כי השימוש בה הוא לא-נפוץ) להשאיר עותק מן ההודעה המקורית על השרת. בצורה זו יכול המשתמש לקרוא את הדואר שלו מכמה מקומות וגם מכמה תוכנות לקוח שונות.
אחת מחולשותיו של POP3 המקורי היא שהוא לא איפשר אימות מוצפן מול השרת, וכל ההזדהות של הלקוח בוצעה בטקסט גלוי. כיום קיימות מספר הרחבות לפרוטוקול, המאפשרות שיטות שונות של הצפנת הקשר בין הלקוח והשרת, דוגמת APOP המשתמשת בהצפנת פונקציה חד כיוונית על מנת להסתיר את שם המשתמש והסיסמה. קיימת גם אפשרות להצפין את כל תעבורת הנתונים על ידי שימוש ב-POP3 מעל שכבת SSL.
מתכנני הפרוטוקול בנו אותו כך שיהיה דל יחסית בתכונות על מנת לפשט את המימוש שלו – וכך הם עודדו ליישם לוגיקה מורכבת בצד הלקוח ולא בצד השרת. ואכן, פונקציות מתקדמות, דוגמת ניהול תיקיות, חיפוש, ספרי כתובות וכו' ממומשות כולן על ידי תוכנת הדוא"ל ללא תמיכה מצד שרת ה-POP.
פרוטוקול נוסף להעברת דואר הוא פרוטוקול IMAP. זהו פרוטוקול חדש יותר ובעל מגוון פונקציות נוספות, כגון אימות מוצפן, הפרדת הדואר לתיקיות-משנה, הפרדה בין כותרי ההודעה לגוף, ועוד. מאחר שזהו פרוטוקול מורכב הרבה יותר, הוא נפוץ פחות ורוב ספקיות האינטרנט אינן מאפשרות גישת IMAP ללקוחותיהן.
תוכנות דוא"ל התומכות ב-POP3
ישנן עשרות ואולי מאות תוכנות לקוח לקריאת דוא"ל בפרוטוקול POP3. דוגמאות נפוצות הן:
הדגמת עבודה ב־POP3
כאשר תוכנה או יישום מתחברים לשרת POP3 מצפה השרת לקבל שורת טקסט עם הביטוי USER ולאחריה את שם המשתמש של המנוי במערכת. USER myUserName לאחר מכן השרת ישלח הודעה, שתיפתח ב-OK+. הודעה כזו מציינת כי המידע שנקלט תקף. הודעה שונה תישלח אם שם המשתמש אינו קיים במערכת, או שמבנה שם המשתמש אינו תואם למבנה המקובל בשרת. לאחר מכן, השרת יצפה לקבל PASS בצירוף סיסמה תקפה. PASS myPassword במידה וישנו כשל בסיסמה, תישלח הודעה הנפתחת במילים ERR-. במידה והסיסמה נכונה, תצא הודעה הנפתחת במילים OK+. בשלב זה, מרבית תוכנות הדואר יבקשו לבדוק כמה הודעות יש על השרת. ניתן לעשות זאת על ידי שליחת הודעת STAT. STAT תגובה מקובלת של השרת תהיה מספר ההודעות והנפח שהן תופסות בתיבה. 2 959859 הצגת הודעה מבוצעת על ידי הוראה TOP, ולאחריה מספר ההודעה, ואיזה חלק מן ההודעה ברצוננו לראות. כיוון שלרוב רצוננו לראות את כל ההודעה, נמסרת בקשה לראות הודעה בגודל גבוה מכפי שההודעה יכולה להיות. TOP 1 9999999 עם קבלת הודעת הדואר, תוכנת הדואר תעתיק את תוכנה, תעבד אותה, ותציג אותה. לרוב היא תוסיף גם הוראת מחיקה לכל הודעת דואר שהתקבלה. DELE 1 סיום ההתחברות ייעשה על ידי שליחת הודעת QUIT לשרת.
דוגמה לשיחה
דוגמה ישירה לשימוש ב- APOP
S: <wait for connection on TCP port 110> C: S:    +OK POP3 server ready <1896.697170952@dbc.mtview.ca.us> C:   APOP mrose c4c9334bac560ecc979e58001b3e22fb S:   +OK mrose's maildrop has 2 messages (320 octets) C:   STAT S:   +OK 2 320 C:   LIST S:   +OK 2 messages (320 octets) S:   1 120 S:   2 200 S:. C:   RETR 1 S:   +OK 120 octets S:   <the POP3 server sends message 1> S:. C:   DELE 1 S:   +OK message 1 deleted C:   RETR 2 S:   +OK 200 octets S:   <the POP3 server sends message 2> S:. C:   DELE 2 S:   +OK message 2 deleted C:   QUIT S:   +OK dewey POP3 server signing off (maildrop empty) C:  S:
שרת POP3 ללא אופציית APOP המאשר משתמש:
C:   USER mrose S:   +OK User accepted C:   PASS tanstaaf S:   +OK Pass accepted
ג'. ג'יימס אקסון
ג'ון ג'יימס "ג'ים" אקסון (באנגלית: John James "Jim" Exon; 9 באוגוסט 1921 – 10 ביוני 2005) היה פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית. הוא כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת נברסקה בשנים 1979–1997 וקודם לכן כמושל נברסקה בשנים 1971–1979. אקסון הוא הדמוקרטי היחיד שלא הפסיד בבחירות כלשהן בנברסקה, מעוז מובהק של המפלגה הרפובליקנית.
ביוגרפיה
אקסון נולד בגדס שבדרום דקוטה הדרומית ב-1921 ובשנים 1939–1941 למד באוניברסיטת אומהה. אקסון הצטרף לחיל הקשר של צבא ארצות הברית ב-1942, ושירת שנתיים מעבר לים בגינאה החדשה, בפיליפינים ובחזית מול הקיסרות היפנית במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא השתחרר בדרגת רב-נגד (Master Sergeant) בדצמבר 1945, ועד ל-1949 שירת בכחוחת המילואים של הצבא. לאחר המלחמה הוא עבד כמנהל סניף של מוסד לשירותים פיננסיים. הוא הקים חברה לציוד משרדי בנברסקה ב-1953 וכיהן כנשיא החברה עד 1971.
הוא החל את הקריירה הפוליטית שלו כעובד מחוזי עבור המפלגה הדמוקרטית. ב-1964 היה ציר בכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית מטעם נברסקה, ושימש ציר מטעם אותה המדינה בכל כינוס של הוועדה בין 1972 ל-2004. הוא כיהן כחבר בוועדה המרכזית הדמוקרטית של מדינת נברסקה בשנים 1964–1968 והיה חבר הוועדה הלאומית הדמוקרטית משנת 1968 עד 1970. אקסון היה יו"ר המפלגה הדמוקרטית בנברסקה ב-1970 כשהחליט להתמודד על תפקיד המושל.
התמודדותו הראשונה של אקסון לתפקיד ציבורי הייתה מסע הבחירות המוצלח שלו לתפקיד מושל נברסקה, תוך שהוא מנצח את המושל נורברט טיימן המכהן מטעם המפלגה הרפובליקנית. תקופת כהונתו של המושל הוארכה לארבע שנים החל מהיבחרו של טיימן ב-1966. אקסון נבחר מחדש ב-1974 והיה מושל נברסקה הראשון שכיהן שמונה שנים בתפקיד זה. הטלות הווטו החוזרות ונשנות שלו על תוכניות בית המחוקקים העושות שימוש בכספי הציבור הוציאו לו מוניטין של שמרן פיזיקלי. הוא הטיל וטו על 141 הצעות חוק בשבע שנותיו כמושל, שהן בממוצע 20 פעמים בשנה בשל יכולתו לשלוט על ההוצאות של כספי הציבור וחוסר רצונו להעלות מסים, זכה אקסון בתמיכתם של רבים מתושבי נברסקה שהצביעו בדרך כלל למפלגה הרפובליקנית.
הפופולריות של אקסון כמושל סייעה לו בניצחון בבחירות לסנאט של ארצות הברית מטעם נברסקה ב-1978. יצא לו מוניטין של דמוקרט מתון, ולעיתים קרובות שיתף פעולה עם הרפובליקנים בסוגיות פיסקליות וצבאיות. בזמן ששירת בוועדת הכוחות המזוינים של הסנאט של ארצות הברית, היה אקסון תומך נלהב בשימוש במפציץ החמקן B-2 ספיריט. ב-19 באוקטובר 1983 נמנה אקסון בין ארבע סנאטורים דמוקרטיים שהצביעו נגד החקיקה הקובעת כי יום מרטין לותר קינג הוא חג לאומי. ב-1984 התמודד אקסון במערכת הבחירות הצמודה ביותר בקריירה הפוליטית שלו בגלל הפופולריות של הנשיא הרפובליקני רונלד רייגן, אך בסופו של דבר זכה אקסון בבחירות ברוב של 25,000 קולות. הוא נבחר שוב ב-1990.
אקסון נתן את חסותו לתיקון אקסון-פלוריו, שמנע השתלטות או מיזוגים בין חברות זרות לחברות אמריקאיות, אם נקבע כי מיזוג זה נמצא כאיום על הביטחון הלאומי. ב-1988 יצא אקסון ל-10 חופשות ששילמו ארגוני שדלנות. אקסון עזר לנסח ולהעביר חקיקה התומכת בהפחתת ההוצאות בתקציב ארצות הברית בסך 14 מיליארד דולר אמריקני ב-1994, מה שראה כהישג הפוליטי הגדול ביותר שלו. חוק הגינות התקשורת מ-1996 שיזם אקסון היה המאמץ הראשון של הקונגרס האמריקאי לנסות להסדיר תוכן אינטרנטי במטרה למנוע גישה או העברת פורנוגרפיה במרשתת. מאוחר יותר הפך בית המשפט העליון של ארצות הברית את החוק פה אחד בתואנה שהוא מהווה פגיעה ב.
יקיר רומנו
יקיר (פריסיאדו) אברהם רומנו (בבולגרית: Якир Романо; 1865, פלובדיב, האימפריה העות'מאנית – 1933, פלובדיב, ממלכת בולגריה) היה פובליציסט, ממייסדי התנועה הציונית בבולגריה, יושב ראש הוועד המרכזי הראשון של התנועה ומנהיג הזרם המתון בה. רומנו פעל לפישור בין הפלג האקטיביסטי-ניצי בתנועה הציונית, לבין רשת החינוך של כל ישראל חברים, הרב מרדכי אהרנפרייז ונכבדי הקהילות השונות. הוא הצליח למצב את התנועה הציונית, כתנועה הפוליטית המובילה ברחוב היהודי בבולגריה ובתקופת כהונתו הוכפל מספר חבריה.
ראשית הקריירה
יקיר רומנו נולד בפלובדיב למשפחת נוטאבלים שבניה נמנו עם מייסדי וראשי התנועה הציונית בבולגריה, ומהם ניתן למנות את אחיו אשר רומנו ואחיינו אלברט רומנו. רומנו למד בבית הספר התיכון בעירו ובהמשך הועסק במשרד עורכי דין ועסק במקצוע אף שלא הוסמך אליו רשמית.
לאחר שעזב יוסף מרקו ברוך את בולגריה ייסדו מרקו רומנו, אשר רומנו ויקיר רומנו את תנועת "ציון" שהיוותה המשך לתנועתו של יוסף מרקו ברוך, "כרמל". בהמשך החל יקיר רומנו לכתוב בעיתון הציוני "אל דיאה" אשר הופץ בלדינו והתקרב בהשקפותיו לזרם המרכזי בתנועה הציונית העולמית.
רומנו נאבק כנגד האנטישמיות אשר פשטה בנסיכות הבולגרית הצעירה וב-1897 השתתף במשלחת בראשות אברהם דויצ'ון לוי, אשר נפגשה עם ראש הממשלה קונסטנטין סטואילוב וראש הכנסייה הבולגרית וביקשה מהם לפעול להפסקת עלילות הדם בדבר שימוש בדם של ילדים נוצרים למטרות פולחן. כפועל יוצא מהפגישה פרסם הסינוד כי תעמולה אנטישמית זו אין לה יסוד והנחה את כמריה להפיץ את החלטתה לקהל המתפללים.
בהנהגת התנועה הציונית
בדצמבר 1898 השתתף יקיר רומנו בוועידת היסוד של התנועה הציונית בבולגריה ובמהלכה נבחר ליושב ראש הוועד המרכזי. לאחר הוועידה החל העימות בין רשת החינוך של "כל ישראל חברים" לבין התנועה הציונית וזאת בעקבות מכתבו של יקיר רומנו לוועד המרכזי של הרשת בפריז ובו דרש תיקונים בתוכניות הלימודים. בקשת התנועה הציונית נדחתה על הסף. בוועידה הציונית השנייה אשר נערכה בדצמבר 1900, נבחר שוב יקיר רומנו ליושב ראש הוועד המרכזי של התנועה הציונית, ב-1901 נבחר ליושב ראש הקהילה היהודית בפלובדיב ובהמשך לחבר הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה.
הוא נבחר לכהן כיושב ראש הוועד המרכזי, גם לאחר הוועידה הציונית השלישית אשר נערכה ברוסה באוגוסט 1902. לאחר הוועידה החל העימות בין הרב אהרנפרייז לבין קיצוני התנועה הציונית על רקע בקשתו של הרב מראשי הפלג הקיצוני להתפשרות בתביעותיהם מול הנוטבלים ומול רשת החינוך של כל ישראל חברים. רומנו, שהעדיף פשרה על פני עימות נאלץ להתפטר מהקונסיסטוריה בלחץ חבריו לתנועה. בהמשך, הוחרף העימות מול רשת כל ישראל חברים ומרכזו בעיר פלובדיב. העימות שגלש לפסים אלימים הוביל לתקרית דיפלומטית ומחאה רשמית של הקונסוליה הצרפתית לממשלה הבולגרית בנושא. רומנו בהבינו את פוטנציאל הנזק שעלול הנושא להביא לעתידה של התנועה הציונית ויחס השלטונות הבולגרים אליה, ניסה לגבש הצעת פשרה אך נתקל בהתנגדות של חברי הוועד המרכזי. יקיר רומנו התפטר מראשות הוועד המרכזי של התנועה הציונית ומחברותו בו, תוך שהוא מותח ביקורת נוקבת בנאומים ובסדרת מאמרים, על התנהלותה הקיצונית של התנועה. לאחר התפטרותו, השתלט הפלג הקיצוני בראשות ישועה כלב ומרקו רומנו על הנהגת התנועה. במרץ 1904 התקיימה בפלובדיב הוועידה הציונית הרביעית אשר בין שאר הנושאים, דנה בהתפטרותו של יקיר רומנו. בהשפעתם של ראשי הפלג הקיצוני, נדחו הצעותיו השונות של יקיר רומנו בסוגיות המנגנון ואופי התנהלותה של התנועה הציונית.
השתלטות הפלג הניצי על הנהגת התנועה הציונית הוביל להסלמת העימות ברחוב היהודי, גרירתו לפסים אלימים ולהחלשותה של התנועה הציונית. ב-13 במאי 1907 נחלה התנועה הציונית כישלון נוקב בבחירות לוועדי הקהילה. קהילות סופיה, פלובדיב, רוסה, וארנה ודופניצה נשלטו בידי נוטאבלים ומתנגדי התנועה הציונית. הכישלון עורר טלטלה בהנהגת התנועה. במאמר שפורסם בעיתון "השופר", תקף יקיר רומנו בחריפות את הנהגת התנועה הציונית וציין שהפלג הקיצוני מוביל מלחמת מעמדות בתוך הקהילה היהודית הגורמת לפילוג והחלשת הרעיון הציוני. רומנו אשר נכשל בבחירות לוועד הציוני בעיר הולדתו פלובדיב, הופיע לוועידה הציונית השישית, אשר נערכה בסופיה באפריל 1908, כציר מטעם הקהילה היהודית בימבול. במהלך הוועידה הצליחו חברי "הפלג המתון" להחזיר לעצמם את השליטה בהנהגת התנועה הציונית ויקיר רומנו נבחר ברוב קולות ליושב ראש הוועד המרכזי. יחד עמו נבחרו לוועד המרכזי הרב שמואל בנימין בכר מפלובדיב, הירש רימאלובסקי ורחמים אשרוב, כולם נציגי המתונים. הצעותיו של רומנו לתיקונים במנגנון התקבלו וכך גם עקרונות מדיניותו לפשרה מול הרב אהרנפרייז ורשת החינוך של כל ישראל חברים. בתקופת כהונתו הוכפל מספרם של חברי התנועה הציונית והכנסות קק"ל בולגריה גדלו פי שלושה. רומנו הצליח למסד יחסי עבודה תקינים מול הרב אהרנפרייז ובינואר 1909 אף הגיעו רומנו ואהרנפרייז לסיכום עקרוני מול רשת החינוך "כל ישראל חברים" ובמסגרתו הוסכם ששפת הלימוד תוחלף מצרפתית לעברית, ישולבו תוכני תולדות עם ישראל ויהיה פיקוח של הקהילות על מוסדות החינוך של הרשת.
הסיכום שהתקבל על ידי הנוטאבלים, הרב אהרנפרייז והפלג המתון בתנועה הציונית, זכה להתנגדות נחרצת מצד הפלג הניצי, ונציגי פלג זה בוועד המרכזי ובקהילות השונות פעלו ל"התססת" האווירה. כפועל יוצא מכך חזרה בה הרשת מהצעת הפשרה והופר הסטאטוס קוו ביחסים עם הרב אהרנפרייז. העימות הגלוי בין כל הפלגים שב לרחוב היהודי במלוא עוצמתו ובמאי 1910 הודיע יקיר רומנו על התפטרותו מהקונסיסטוריה המרכזית ומהוועד המרכזי, תוך מתיחת ביקורת על התנהלותו של הרב אהרנפרייז וקרא לכינוס וועידה ציונית. במהלך הוועידה שהתכנסה מאוחר יותר ציין יקיר רומנו, כי ניסיונות הפשרה שלו נכשלו וכעת על כל פלגי התנועה הציונית להציג חזית אחידה לקראת הבחירות לוועדי הקהילות ובתי הספר.
שלהי הקריירה ואחריתו
ביוני 1912 נערכה בסופיה הוועידה הציונית השמינית ובה השתתף יקיר רומנו כיועץ לוועד המרכזי מטעם קהילת פלובדיב. רומנו התרחק בהדרגה מהעשייה במסגרת הרשמית. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, מלחמת הבלקן השנייה ומלחמת העולם הראשונה, שותקה כמעט לחלוטין הפעילות הציבורית בקרב יהדות בולגריה, בשל אחוז המגויסים והנפגעים הגבוה בקרב בני הקהילה היהודית. ב-1915 הקים יקיר רומנו ועד ציוני עצמאי בפלובדיב ובמסגרתו מינה את הרב שמואל בנימין בכר לעמוד בראש ועדה שתפקידה היה לסייע לקהילות השונות ברכישת ספרי לימוד למוסדות החינוך הקהילתיים, בתוך בולגריה ומחוצה לה. במאי 1922 נבחר יקיר רומנו לעמוד בראש נשיאות הוועידה הציונית ה-12, אשר במהלכה נבחר אחיינו אלברט רומנו ליושב ראש הוועד המרכזי של התנועה. יקיר רומנו מונה ליושב ראש הקרן הקיימת – בולגריה ובתפקידו זה אירח ונועד עם מנחם אוסישקין בעת ביקורו בבולגריה במאי 1924. ביולי 1926 נבחר שוב יקיר רומנו לחבר הקונסיסטוריה המרכזית.
ב-1930 עבר רומנו אירוע מוחי ובעקבותיו לקה בשיתוק. ב-1932 מונה במקומו יעקב ז'ק פרידמן ליושב ראש הקרן הקיימת בבולגריה. יקיר רומנו הלך לעולמו בפלובדיב ב-1933 והוא בן 68 שנים וערירי.
צבי כרמל
צבי כרמל (קרוכמל) (30 ביולי 1925 – 13 באוקטובר 2012) היה מהאלחוטנים הראשונים בפלמ"ח, לאחר מכן שירת כגדעוני על אוניות הרכש של ההגנה, בהמשך היה מראשוני התח"ל (תחנות חוץ לארץ) ושימש כסגן ראש התח"ל. לאחר מכן שירת את המדינה במוסד בתפקידים רבים כמעט עד סוף חייו.
ביוגרפיה
=== הילדות בווינה והעלייה לארץ ישראל === הוריו (אלכסנדר והינדה) ברחו מפולין לווינה שבאוסטריה לאחר מלחמת העולם הראשונה. אביו לחם בצבא אוסטרו- הונגריה, שנחל מפלה קשה במלחמה, ולכן איבד את אזרחותו הפולנית. בווינה, כפליטים הם היו חסרי אזרחות, ולכן גם צבי ואחותו הגדולה חנה היו חסרי אזרחות. אימו הייתה חולה בשחפת, ואביו התפרנס בעיקר מתפירה. כרמל (קרוכמל בזמנו) למד ב"חדר", ב"תלמוד תורה". המשפחה הייתה ציונית נלהבת. אוסטריה הייתה תחת משטר אוסטרו פאשיסטי בשנים 1934–1938, ולאחר מכן הייתה חלק מגרמניה הנאצית. הצבא הנאצי פלש לאוסטריה ב-11 במרץ 1938. האנטישמיות גברה. חנה (אנה) קרוכמל, אחותו הגדולה, הצליחה להשיג סרטיפיקאט ועלתה לארץ, לנהלל. ב-10 בנובמבר 1938 השכם בבוקר של אותו היום פרצו אנשי פלוגת הסער (SS) לכל בתי הכנסת בעיר, השליכו משם את כל ספרי הקודש לרחוב ושרפו אותם שם. לאחר מכן הציתו גם את בתי הכנסת. מעשים אלה שמשו לדוגמה לפרחחי העיר אשר החלו להשתולל ברחובות, להכות בעוברים ושבים היהודיים ולזרוק אבנים לחלונות הראווה של חנויות היהודים. ובעת שכל היהודים התחבאו בבתיהם, החלו לאסור אותם בשיטתיות. ב־11 לספטבמבר 1939 נלקח אביו של כרמל על ידי הנאצים לבוכנוואלד, ולאחר מכן למחנה ההשמדה באושוויץ, שם נרצח. משפחתו של כרמל הצליחה בקושי רב להשיג עבור הנער בן ה-14 סרטיפיקאט לעליית ילדים לפלשתינה דרך טרייסט שבאיטליה. שם עלה על האוניה "גליליאה" והגיע לחיפה ב־21 בנובמבר 1939.
הילדות בארץ ישראל
בארץ ישראל הגיע כרמל, כילד בן 14, לדודיו (יהושע ודבורה, אחות אימו של כרמל) העשירים שחיו בחיפה, אולם רוב עסקיהם היו בתל אביב, כך שרוב זמנו חי לבדו בדירה ברח' נורדוי 27, וניזון באמצעות קניית מצרכים בהקפה במכולת. הוא החל לימודיו בבית הספר הריאלי "יבנה", אולם במהרה הבין שעליו ללמוד מקצוע, ולא המשיך בלימודיו. הוא החל לעבוד כשוליה בבית מלאכה, ולאור היחס הגרוע נסע בגפו לחפש עבודה בתל אביב ובירושלים. לאחר שלא מצא, חזר לעבוד בבית המלאכה בחיפה. אף על פי שדודיו אצלם התגורר היו בעלי אמצעים, הוא נאלץ לפרנס את עצמו. בהמשך הזמן, בעקבות מודעה שראה בעיתון- החל לעבוד כשוליה בבית מלאכה לתיקון מכשירי רדיו, מקצוע שעניין אותו מאוד. הילד חסך כל גרוש שהרוויח על מנת ללמוד לימודי מקצוע בתחום האלקטרוניקה שכה אהב, ובסופו של דבר, בעזרת פרופ' אולנדורף הצליח להתקבל ללימודים בלתי פורמליים בבית הספר המקצועי בסמ"ת. בשנת 1942 קיבל כרמל את הידיעה המעציבה על מות אימו משחפת.
הכשרה מגויסת בנען ואלחוטן בחזית הצפון
עם סיום לימודיו בבסמ"ת, הכיתה של כרמל התגייסה להכשרה מגויסת של הפלמ"ח בקיבוץ נען. ביוני 1946 נשלח לקורס אלחוט- משותף להגנה ולפלמ"ח- שהתקיים בג'וערה. שרות הקשר החשאי (קשר מורס) התפתח במהירות בעיקר בגלל הצורך לצייד נקודות יישוב מבודדות בנגב בקשר אלחוטי. באחד מחיבוריו כתב כרמל: "סופחתי לפלוגה ח' שהמטה שלה היה בקבוץ רמת-רחל. כעבור זמן קצר הופרעה עבודתי השגרתית בתחנה על ידי הידיעה שהתצפית שלנו גילתה תנועה של רכבים צבאיים בריטיים בעלי אנטנות לגילוי כוון (D.F.) בקרבת גדר המשק. קבלתי הוראה להפסיק מיד את השידור ולהסליק את מכשיר הקשר. כעבור יום קבלתי הוראה לרדת לירושלים ולהתקשר למטה המחוז של ההגנה ולהסדיר איתם את הסידורים המתאימים שיאפשרו לי לעבוד במשותף בתחנה שלהם. עכשיו תנסו להבין את המציאות של אותם הימים. המושג "עבודת מטה" טרם נולד, המידור היה קיצוני. אף אחד לא הכיר את אף אחד ובוודאי שלא ידע מה הוא עושה. על קיום של תחנות אלחוט בכלל- ידעו רק המפקדים הבכירים. ובכלל- מה עושה אצלנו איש פלמ"ח? אני קיבלתי רק את שמו הפרטי, או אולי זה היה כינויו- של איש אחד שהוא היה אמור לעזור לי. הוא כמובן לא ידע על מה מדובר אבל הבטיח לברר… צריך גם להבין שהמשרדים הרלוונטיים פעלו בכיסוי משרדי המוסדות (הסוכנות והועד הלאומי) ואין ספק שה-C.I.D. [המחלקה לחקירות פליליות של הבריטים] היה ער ביותר לתנועת האנשים בסביבה כך שהיה הכרח בזהירות מרבית. הקשר היחידי עם "האיש" היה באמצעות פתקים קטנים שהשלשנו בחור שהיה מאחורי לבנה בקיר שמאחורי השער לבנין המוסדות, לאחר שעשו הכרה ביני לבין שלושת השומרים ששמרו על הכניסה. בתורנויות קבלתי הרשאה להשתמש בחור. לאחר אין סוף של חילופי פתקאות קבלתי פתק עם כתובת של דירה ברחביה עם סיסמה לזיהוי, ושם מצאתי את התחנה של מטה מחוז ירושלים ואת האלחוטאית שלה וסוף סוף יכולנו להשלים את הסידורים הטכניים הדרושים להפעלת הקשר ברשת הפלמ"ח. העיקרון של השיטה היה שכל אחד מאתנו ידע מה עליו לעשות, את האיך, כל אחד היה צריך לאלתר בעצמו. בעיית העברת החומר המשיכה להיות באמצעות הפתקים והחור- לגבי חומר המחוז, ואילו לגבי חומר מטה הפלוגה- הלכתי פעם או פעמיים ביום לרמת רחל ובחזרה - ברגל- ושם החלפתי פתקאות עם המ"פ." כרמל הדריך בארבעה קורסי אלחוט של ההגנה ברמת אהרון, עד מאי 1948. אז נשלח להקים תחנה חדשה בחזית עמק הירדן, ולאחר מכן נבחר להקים את רשת הקשר של חזית הצפון, שם שימש כאחראי על תחנות המורס עד נובמבר 1948.
גדעוני
בנובמבר 1948 החל כרמל את שירותו בפלמ"ח כגדעוני, תחת פיקודו של סרן משה ירושלמי (הידוע בכינויו זיק) על אוניות הרכש של ההגנה. בנסיעתו הראשונה, יחד עם גדעונים נוספים הם ביקרו (בזהות בדויה, עם מסמכים של פליטים) במחנות פליטים של יהודים ניצולי שואה באוסטריה, וכך כתב: "היינו שלושה גדעונים ויצאנו ברכבת מרומא לעיירה היפהפייה מראנו שבצפון איטליה ומשם לבולזאנו השוכנת לרגלי הדולומיטים לא רחוק מהגבול האוסטרי. תודרכנו איך להגיע אל האיש שלנו המופקד על הצד האיטלקי של מעבר הגבול אשר שימש נתיב ההברחה העיקרי למעפילים בין אירופה לאיטליה. מוצא המעפילים היה במחנות המעבר שהמוסד הכין בכל רחבי אירופה בעיקר באוסטריה ובצרפת שם רוכזו ניצולי מחנות ההשמדה מכל אירופה. הרוח החיה בארגון נפלא זה היה אשר בן-נתן המכונה "ארטור" שברבות הימים היה שגרירנו הראשון בגרמניה ולאחר מכן בצרפת. ובכן, האיש שלנו- דני- ששהה שם בכיסוי של איש הג'וינט (ארגון הסיוע האמריקני-יהודי לפליטים) הביא אותנו בג'יפ שלו לגבול האוסטרי. לפני המחסום הוא עצר, נכנס למשרד משטרת הגבול וכעבור כמה דקות יצא, המחסום הורם, נפרדנו מדני ועברנו את הגבול ברגל כאשר מעברו השני המתינה לנו מכונית של "אנשינו" אשר הסיעה אותנו למחנה הפליטים ליד אינסברוק. המחנה שימש למחנה מעבר של הפליטים לפני העברתם לאיטליה לנמלים השונים, מפקד המחנה היה קיבוצניק בשם (הבדוי) פרץ כהן. הוא קיבל אותנו בלבביות ובילינו איתו כמה שעות בהסברים מרתקים על דרכי פעולתם בטיפול בפליטים- ריכוזם במחנות, מיונם והכנתם למעבר הגבול. שם המשחק היה ברוב המקרים- שוחד, כושר אלתור מדהים, ובעיקר- מסירות אין קץ, ולפעמים גם סתם מזל. השוחד, בימים ההם היה בצורת סיגריות אמריקאיות ומיצרכי צריכה חיוניים שלא היו בנמצא. בצורה זו נוצר מצב שממש שלטנו בגבולות אירופה לצורכי ארגון העלייה על אפם ועל חמתם של שלטונות המנדט שניסו בכל כוחם להכשיל את מפעל ההעפלה באכזריות רבה. מעט מאד ידוע על הצד האפל של ההגשמה הציונית כפי שנתגלתה לנו בשיחותינו עם הפעילים שם. בקביעת סדר העדיפויות בתור לעליה נקבע- על פי הוראה- להעדיף צעירים ורווקים אשר גם קבלו הכשרה צבאית בסיסית במחנות אימונים שהוקמו בעיקר בצרפת ולעיתים נשלחו הישר לקרבות (ראה דוגמת לטרון). צעירים אלה התארגנו גם על פי השתייכותם המפלגתית, ובמקרים רבים פרצו מהומות על רקע של קיפוח- אמיתי או מדומה- של קבוצה זו או אחרת, ולא קשה להאמין שהמקופחים היו הקבוצות שהשתייכו למחנה הרוויזיוניסטי- האצ"ל והלחי אשר פרשו מההגנה ולא קבלו את מרות המוסדות הלאומיים. מהר מאד פרצו מהומות כאשר הפורשים תבעו להגדיל את חלקם בעליה מעבר למספרם היחסי. בכמה מקומות ניסו להשיג את מבוקשם בכוח הנשק. פרץ סיפר לנו על כמה אירועים שהסתיימו במספר פצועים מבין הפעילים שלנו. אני אישית נתקלתי בפעם הראשונה בתופעה מסוג זה והשוק היה עצום. הדבר האחרון שיכולתי להעלות על דעתי היה מעשי אלימות על רקע פוליטי באווירה שהייתה מלאה במאמץ עליון, גבורה ומסירות נפש שמטרתה הייתה אחת ויחידה- להקים בית בטוח עבור פליטי השואה. חזרנו לרומא עם חוויות שלא נשכח לעולם. קודם כל הארגון הפנטסטי של הובלת העולים ברב המקרים בדרך לא דרך בהרי האלפים עד שהצליחו לארגן משאיות בהסוואה של הצבא האמריקאי. בכל מקרה תוך הליכה על החבל הדק בין הזכויות הלגיטימיות שהשגנו על ידי משא ומתן עקשני עם שלטונות הכיבוש בשם ההומניות ותוך כדי מתיחה נועזת של הזכויות גם מעבר לגבול החוקיות. גם לא נשכח את המפגש המזעזע עם העיניים חסרות החיים שראו כל כך הרבה מוות ועדיין מתקשים לתפוס שאכן הם חיים ושישנם אנשים מסביבם המוכנים לתת הכל כדי שיוכלו לחיות יחד עם כולנו במולדת משלנו."
כרמל ביצע 8 הפלגות כגדעוני על אוניות הרכש "הזקן", "ירדנה", "רקס", "בהירה". ב־01/10/1948 גויס מהפלמ"ח לצה"ל, שם המשיך שירותו כגדעוני עד מאי 1949. אז נשלח לשרת כאיש קשר במסגרת תח"ל (תחנות חוץ לארץ), בפיקודו של סרן משה ירושלמי, בנציגות ישראל בפראג, עדיין בשירות פעיל בצה"ל, עד שחרורו הרשמי מצה"ל ב־15/01/1950, וקליטתו כעובד מדינה במשרד ראש הממשלה.
בפראג פגש כרמל סטודנטית יהודיה צעירה בשם קטיה שליכטר, שנרדפה על ידי השלטונות הקומוניסטיים בצ'כוסלובקיה באותה התקופה. לאחר ניסיונות כושלים להבריחה מצ'כוסלובקיה לישראל, הם נישאו בתאריך 06 ביוני 1959, והגיעו לישראל ב-26 במרץ 1951, ללא כל כסף או רכוש. הזוג הצעיר התגורר בדירה צפופה ברח' רופין 38 בתל אביב, שהוקצתה לכרמל בתוקף "צו דיור" לחייל משוחרר, עד שזכו בדירה בשיכון עממי בבני ברק, ובהמשך- הצליחו לרכוש דירה במעוז אביב, שם התגוררו עד סוף חייהם.
השירות בתח"ל- תחנות חוץ לארץ ובמוסד לתפקידים מיוחדים
מקים התח"ל והעומד בראשו היה משה ירושלמי. תפקיד התח"ל היה לקיים קשר רציף בין נציגויות ישראל בחו"ל לבין משרד החוץ בארץ. בתחילה היה התח"ל שייך למשרד החוץ, ולאחר מכן ללמשרד ראש הממשלה. בשנת 1958 נשלח כרמל להקים את תחנת התח"ל באדיס אבבה. כרמל, יחד עם ציוד טכני הכולל שני משדרים מק-81 שני מקלטים RCA, חומרים לבניית אנטנות דייפול ואנטנה ארוכה הגיעו מאילת לנמל מסאווה שבאתיופיה. לאחר התגברות על לא מעט מכשולים בדרך, כרמל, הציוד ומספר מלווים הגיעו לאדיס אבבה בטיסה. תוך כ-6 שבועות התחנה הוקמה, והצליחה לקיים קשר עם מרכזת התח"ל בארץ.
במהלך שירותו בתח"ל נשלח כרמל עם משפחתו למספר שליחויות בחו"ל: במוסקבה (1954–1955), ברומא (1955–1957), באנקרה (1959–1962) ובאדיס אבבה (1964–1967). במהלך שהות המשפחה באדיס אבבה נוצר קשר הדוק עם משפחת מיכאל (אדמס) אשכול, לימים ממנהיגי קהילת ביתא ישראל. משפחת אשכול גרה במגורים בשטח בית משפחת כרמל, ועבדה בחצר הבית, ושם גם נולדה בתם הבכורה. כרמל היה בקשר הדוק עם מיכאל אשכול במהלך השנים, ועזר למשפחה בעלייתה ארצה במבצע אחים. בתו הבכורה של כרמל, עדנה, נולדה במהלך שהות המשפחה ברומא, ובנו דן נולד במהלך שהותם באנקרה. בהמשך נשלח כרמל לשליחויות נוספות (קצרות וארוכות) ביעדים שונים.
בשנת 1967 מונה כרמל לראש מרכזת התח"ל, ובשנת 1968- לסגן ראש התח"ל. בשנת 1977 עבר כרמל לעבוד במוסד, בו שרת בתפקידים ניהוליים שונים עד פרישתו, בשנת 1989. מאז המשיך לעבוד במוסד בהתנדבות, באגף ההיסטוריה ובאגמון (אגף האחראי לטיפול בגמלאי המוסד) עד שחלה, מחלה ממנה נפטר ב-13 באוקטובר 2012. אשתו, נעמי (קטיה) כרמל נפטרה ממחלת הסרטן ב-16 בפברואר 2000.
דיפלומה
דיפלומה היא מסמך המונפק בדרך כלל על ידי רשות ריבונית או גוף רשמי, המקנה או מוכיח זכות, תואר (אצילות, מקצוע), הכרה (פרס), לימודים בכלל, או תואר אקדמי בפרט (תואר ראשון, תואר שני, ותואר שלישי). הדיפלומה כוללת אימות לאותנטיות של המסמך בדמות חותמת, מונוגרמה, או חתימה בכתב יד.
אטימולוגיה
המילה "דיפלומה" היא מילה ביוונית (δίπλωμα) שמשמעותה: תעודה מקופלת.
תארים לא-אקדמיים
בישראל מוענקות דיפלומות על ידי גורמים ממשלתיים שונים. בוגרי לימודים טכנולוגיים, לימודי טכנאי והנדסאי, מקבלים דיפלומות מטעם מה"ט, המכון הממשלתי להכשרה בטכנולוגיה ובמדע . דיפלומות אלו של טכנאים והנדסאים לא-נחשבות לתארים אקדמיים. הזכאות לדיפלומות היא בכפוף לעמידה בכל דרישות הלימודים ומעבר בחינות ממשלתיות שנערכות על ידי מה"ט. סוג הדיפלומה משתנה בהתאם למגמה ולמסלול הלימוד. לבוגרי י"ג-י"ד (מסלולי העתודה הטכנולוגית) הלומדים לימודי טכנאי או הנדסאי, מוענקות הדיפלומות על ידי משרד החינוך. במסגרת הנפקת הדיפלומות לבוגרים שולחים במשרד החינוך את הדיפלומות החתומות אל המכללות שבהן למדו הסטודנטים. הדיפלומות מונפקות על ידי אגף הבחינות במשרד לאחר קבלת הזכאות לכך ועמידת התלמיד בכל דרישות הסף.
תארים אקדמיים
על הענקת הדיפלומות למסיימים לימודים אקדמיים לתואר ראשון אקדמי ולתארים מתקדמים מפקחת המועצה להשכלה גבוהה (מל"ג) . סוגי הדיפלומות המוענקים לבוגרי תואר ראשון בישראל משתנה בהתאם לסוג התואר ותחום הלימוד.
חוק האפס-אחד של קולמוגורוב
חוק האפס-אחד של קולמוגורוב הוא משפט יסודי בתורת ההסתברות שהוכיח המתמטיקאי אנדריי קולמוגורוב. המשפט מתאר מאורעות המכונים "מאורעות זנב", שהסתברותם יכולה להיות 0 או 1 בלבד.
באופן לא לגמרי פורמלי, "מאורע זנב" הוא מאורע שניתן לתיאור על ידי אוסף בן-מנייה של משתנים מקריים בלתי-תלויים, מבלי שהוא תלוי באף קבוצה סופית של משתנים מקריים מתוך האוסף. כל מאורע כזה, קובע חוק האפס-אחד, הוא בהכרח קורה או בהכרח לא קורה בהסתברות 1.
מאורעות זנב מתוארים בדרך-כלל כמאורעות גבוליים. כך למשל, באופן לחלוטין לא פורמלי, מאורע מהסוג של "הסכום האינסופי של סדרת משתנים מקריים מסוימת - מתכנס למספר סופי" הוא מאורע שאינו תלוי כמובן באף קבוצה סופית מתוך סדרת המשתנים המקריים, ולכן הוא מאורע זנב. דוגמה פורמלית למאורע זנב כזה מובאת בהמשך.
ניסוח המשפט
נוסח ראשון: יהי מרחב הסתברות, ותהי  קבוצה בת-מנייה של משתנים מקריים בלתי-תלויים.
חוק האפס-אחד של קולמוגורוב קובע כי כל מאורעות הזנב הם בעלי הסתברות טריוויאלית "אפס-אחד". כלומר, לכל מאורע זנב A, מתקיים או.
נוסח שני: יהי מרחב הסתברות, ותהי  קבוצה בת-מנייה של סיגמא אלגבראות שהן כולן מוכלות ב-\mathcal{F} ובלתי-תלויות.
עבור n=0,1,2,..., נגדיר, ונתבונן בסיגמא-אלגברת הזנב,. מאורעות \mathcal{T} מכונים "מאורעות זנב".
חוק האפס-אחד של קולמוגורוב קובע כי כל מאורעות הזנב הם בעלי הסתברות טריוויאלית "אפס-אחד". כלומר, לכל מאורע מתקיים  או.
הנוסח הראשון אינטואיטיבי יותר, והוא מתקבל כמקרה פרטי של הנוסח השני, על ידי לקיחת, כלומר F_i היא הסיגמא-אלגברה המינימלית שביחס אליה X_i מדיד.
הוכחה
המשפט נובע באופן מיידי מחוק האפס-אחד של לוי. עם זאת נציג כאן הוכחה ישירה שלו.
למה: תהי \mathcal{A} אלגברה של קבוצות על X. תהי.
אזי לכל, לכל קיימת , כך שמתקיים.
הוכחה בקצרה: ניתן להראות שמשפחת כל הקבוצות המקיימות את התכונה שבלמה מהווה סיגמא-אלגברה, ומשפחה זו בבירור מכילה את \mathcal{A}, ולכן היא מכילה את \mathcal{F}.
נפנה כעת להוכחת חוק האפס-אחד.
עבור נגדיר, ונגדיר. נשים לב כי \mathcal{G} היא איחוד של סדרה עולה של אלגבראות, ולכן היא אלגברה. כמו כן ניתן לראות כי מתקיים.
בהינתן מאורע, מהלמה נובע כי לכל יש מאורע  שעבורו מתקיים , כלומר.
יהי N שעבורו. נשים לב כי, ולכן A,B בלתי-תלויות, ונקבל בסיכום כי.
אבל \epsilon שרירותי, ולכן נובע כי, כלומר או.
דוגמאות
נגדיר מידה על מרחב זה באמצעות לכל a ולכל n. ממשפט ההרחבה של קרתאודורי נובע כי הגדרת המידה על הקבוצות היוצרות מתרחבת להגדרתה על כל הסיגמא-אלגברה הנוצרת על ידיהן.
עבור i=1,2,3,... נגדיר, ובהתאם נגדיר משתנים-מקריים.
אזי ניתן להראות כי המאורעות הבאים הם מאורעות זנב:
היארעות-תדירה והקשר ללמה השנייה של בורל-קנטלי
באופן כללי יותר, אם אוסף של מאורעות כלשהם, אז המאורע  הוא מאורע זנב שלהם. לכן אם המאורעות בלתי-תלויים, אז ההסתברות למאורע זה היא 0 או 1.
הלמה השנייה של בורל-קנטלי קובעת כי במקרה שבו המאורעות בלתי-תלויים וגם הטור מתבדר לאינסוף, אז ההסתברות מתבררת להיות.
בניין בנק מינשנג
בניין בנק מינשנג (ידוע גם בשם: בניין ווהאן לניירות ערך בינלאומיים) הוא גורד שחקים אשר משמש למשרדים הממוקם בעיר ווהאן שבמחוז חוביי שבסין. המגדל מתנשא לגובה של 331 מטרים (1,086 רגל) וכולל 68 קומות (קיימות עוד 3 קומות תת-קרקעיות נוספות). בניית המגדל החלה בשנת 2001 והסתיימה כעבור 7 שנים, בשנת 2008. בניין בנק מינשנג משתרע על שטח של 110,000 מטרים רבועים, הוא עוצב על ידי המכון לעיצוב אדריכלי של ווהאן. עלות בניית המגדל נאמדת בכ-145 מיליון דולר אמריקני.
מכרז הכל משלמים
בתורת המשחקים, מכרז הכל משלמים (all-pay auction) הוא סוג של מכירה פומבית. זהו מכרז סגור - הצעות המחיר מוגשות במעטפות סגורות, כלומר אין הקונים יודעים על הצעות המחיר האחד של השני. הזוכה במכירה הוא מגיש הצעת המחיר הגבוהה ביותר. במנגנון זה, כל קונה משלם את הצעת המחיר שהגיש, בין אם זכה בחפץ ובין אם לא. בכך נבדל סוג זה של מכירות פומביות מאלו מסוג מכרז מחיר ראשון, בהן רק הזוכה בחפץ משלם את גובה הצעתו. באופן דומה, מכירות מסוג זה נבדלות ממכירות פומביות מסוג מכרז מחיר שני, שכן בהן יתרה על כך שרק הזוכה בחפץ משלם - הוא משלם את גובה הצעת המחיר השנייה בגובהה.
סוג זה של מכרז מהווה מודל מתאים לתחרויות בהן מתקיים כי גם קונה שאינו זוכה משלם את הצעת המחיר שהגיש. לדוגמה, במירוץ חימוש בין מדינות, המדינה הזוכה במירוץ היא זו שהגיעה לכמות החימוש הגדולה ביותר, ואמנם כל המדינות "משלמות" את גודל השקעתן.
הגדרה פורמלית
תהי קבוצת הקונים במכירה. הקונה ה-i מגיש הצעת מחיר b_i אי-שלילית, במעטפה סגורה. הערך הפרטי של הקונה ה-i לחפץ הנמכר מסומן ב- v_i. כל הקונים משלמים את הצעת המחיר שהגישו, ברם, הזוכה במכירה הוא מגיש ההצעה הגבוהה ביותר.
מתקבל כי התשלום לקונה ה-i הוא כדלקמן:
דוגמאות
דוגמה פשוטה:
הזוכה במכרז הוא מגיש ההצעה הגבוהה ביותר. נסמנה ב-b_{winner}. ידוע לנו כי לכל קונה, ובפרט של הזוכה, הערך הפרטי של החפץ עבורו הוא 100. אזי נקבל כי התשלום לזוכה הוא, וכי התשלום לכל קונה אחר j שהגיש את הצעת המחיר b_j הוא -b_j.