cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כיכר השבת
היסטוריה
כאשר הוקמה הכיכר נקראה בתחילה בשם: כיכר יחזקאל על שם הרחוב הסמוך. שם הכיכר כיום נובע מכך שבשנים שלאחר קום המדינה נערכו בה בקביעות הפגנות נגד חילול שבת שלא פעם הסתיימו באלימות. כיום האזור כולו חרדי והכיכר סגורה לתנועת כלי רכב בימי שבת וחגי ישראל.
מבנה הכיכר
הכיכר מוקפת בבנייני מגורים, שבחזית רובם חנויות.
על הכביש בצומת מסומנים מעברי חצייה, ישרים ואלכסוניים. המעבר להולכי רגל בכל ארבעת מעברי החציה מתנהל בבת אחת. מעברי החציה האלכסוניים הם היחידים שקיימים כיום בירושלים, לאחר שהמעברים האלכסוניים בצומת האיקסים בוטלו בעת בניית מסילת הרכבת הקלה.
הכיכר כמוקד הפגנות שבת
מאבקי השבת בירושלים בשנים הראשונות שלאחר הקמת מדינת ישראל, שהתמקדו במקום זה שהיה פתוח בשבת לתנועת כלי רכב, היו ציון דרך חשוב ביחסי חרדים-חילונים בירושלים ובישראל בכלל. המאבקים בכיכר החלו ביוזמת אנשי "נטורי קרתא" והסתיימו בהישג: הצומת נסגר באופן רשמי בשבתות ובחגים, והתנועה ברחובות הסמוכים הידלדלה בימי שבת וחג.
מעמד הצומת בחברה החרדית
הגאוגרפיה של הצומת ומיקומו בלב מרכז העסקים הראשי החרדי בירושלים גרמה להיותו מעין כיכר העיר של החברה החרדית בשכונות מאה שערים, גאולה, שכונת הבוכרים והשכונות הסמוכות. נערכו בה גם כינוסים מסוגים שונים, כמו הפגנות וחגיגות קבלת הפנים לרבי מסאטמר וכן לגאב"ד ירושלים הרב יצחק טוביה וייס (בתמוז תשס"ג), או הקפות שניות, כגון ההקפות המרכזיות של אגודת ישראל בעבר, מאז תשמ"ט מתקיימת במקום תהלוכת ל"ג בעומר של חב"ד. בפינות הכיכר מתנהל מסחר ער.
עקב מרכזיותה בחברה החרדית, נגזר ממנה שמו של אתר האינטרנט כיכר השבת.
ספידי
{{פירושונים|
שונות
}}
המאה ה-14 לפנה"ס
המאה ה-14 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 1400 לפני הספירה והסתיימה בשנת 1301 לפני הספירה. זוהי המאה ה-14 לפני תחילת הספירה הנוצרית.
גי-מנואל דה הומם-קריסטו
גיום עמנואל "גי-מנואל" דה הומם-קריסטו (בצרפתית: Guillaume Emmanuel "Guy-Manuel" de Homem-Christo; נולד ב-8 בפברואר 1974) הוא מוזיקאי, מפיק מוזיקלי, זמר, פזמונאי, תקליטן, ומלחין צרפתי. הוא ידוע בעיקר כחצי צמד המוזיקה האלקטרונית הצרפתי דאפט פאנק לשעבר, יחד עם תומא בנגלטר. הוא הפיק מספר יצירות מחברת התקליטים שלו, Crydamoure, עם הבעלים השותף של חברת התקליטים אריק צ'דוויל.
ראשית חייו
הומם-קריסטו נולד ב-8 בפברואר 1974 בניי-סור-סן. הוא נינו של המשורר הפורטוגזי הומם-קריסטו פיליו, ונינו של איש הצבא הפורטוגזי פרנסיסקו מנואל הומם-קריסטו, שנאלץ להגר לצרפת בשנת 1910. הומם-קריסטו קיבל גיטרת צעצוע וקלידים בסביבות גיל שבע. בסופו של דבר הוא קיבל גיטרה חשמלית בגיל 14.
קריירה
הומם-קריסטו פגש את תומא בנגלטר כאשר הם למדו בבית הספר ליצ'י קרנו בשנת 1987. שם הם גילו את המשיכה ההדדית שלהם לסרטים ולמוזיקה של שנות ה-60 וה-70: "דברים מאוד בסיסיים של פולחן נעורים, מאיזי ריידר ועד הוולווט אנדרגראונד". הם ולורן ברקוביץ' חברו בסופו של דבר ויצרו להקת רוק אינדי בשם Darlin', בה ניגן הומם-קריסטו בגיטרה. בנגלטר הרגיש ש"זה עדיין היה אולי יותר עניין של גיל ההתבגרות באותה תקופה. זה כאילו, אתה יודע, כולם רוצים להיות בלהקה". ביקורת שלילית התייחסה למוזיקה שלהם כאל "אוסף פאנק מטופש", מה שהיווה השראה לשמם החדש של בנגלטר והומם-קריסטו. הם החלו להתעניין במוזיקת דאנס אלקטרונית לאחר שיצאו למועדון בשנת 1992. הומם-קריסטו זוכה לקרדיט על עיצוב הלוגו של דאפט פאנק בקרדיטים של Homework.
בנוגע לתהליך היצירה של דאפט פאנק והעבודה עם בנגלטר, אמר הומם-קריסטו כי "הוא הרבה יותר איש הטכנולוגיה. עשינו הכל ביחד. אבל יש לי יותר מרחק". הוא הוסיף: "אני יותר ביקורתי כלפי כל מה שאנחנו עושים. אנחנו שני חצאים של שילוב מוצק אחד. יש שם איזון – שלמות בינינו, כן". הומם-קריסטו הוא מייסד שותף של הצמד Le Knight Club, יחד עם אריק צ'דוויל. הם המייסדים של חברת התקליטים Crydamoure, על שם וריאציה של הביטוי הצרפתי "cri d'amour" או "cry of love" באנגלית. Crydamoure הוציאו יצירות מאת אחיו של הומם-קריסטו, פול דה הומם-קריסטו, תחת השם Play Paul. בנוגע ל-Crydamoure אמר הומם-קריסטו:"לי ולתומא יש את אותו טעם במוזיקה. כשאני מקליט תקליטים ל-Crydamoure זה סגנון שונה ממה שעשוי להיות בסופו של דבר שיר של דאפט פאנק. אני יודע מה תומא אוהב, והוא יודע מה אני אוהב. Crydamoure לא כל כך מכוון להפקה, גם אם הוא לא רחוק מדי מדאפט פאנק. החומר של דאפט פאנק מתוזמר יותר ומעט שונה. יכול להיות שאני עובד על מדגם עבור Crydamoure, ואולי אף אחד אחר לא יכול לשמוע את ההבדל, אבל אנחנו יודעים. זה מאוד מדויק."בשנת 2008 הפיק את אלבומו של סבסטיאן טלייר, Sexuality. ובשנת 2010 הומם-קריסטו עבד על השיר "Nightcall" של קווינסקי. בשנת 2012 הופיע באלבומו של טלייר, My God is Blue, בשיר "My Poseidon".
לאחר יציאת האלבום הרביעי של דאפט פאנק, Random Access Memories, הומם-קריסטו ובנגלטר שיתפו פעולה בשני שירים עם דה ויקנד, "Starboy" ו-"I Feel It Coming", כאשר הראשון הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100 והאחרון. הומם-קריסטו ובנגלטר תרמו שניהם קרדיט כתיבה והפקה לשיר "Overnight" של Parcels משנת 2017, זו הייתה עבודת ההפקה האחרונה של דאפט פאנק כצמד, שכן דאפט פאנק הודיעו על פרידתם דרך יוטיוב בפברואר 2021.
הומם-קריסטו עבד על שיר הנושא של אלבום האולפן החמישי של שארלוט גינסבורג, Rest, שיצא בשנת 2017. ב-2018 השתתף בשיר "Hurt You", בשיתוף פעולה עם דה וויקנד וגספלשטיין.
בשנת 2020, במהלך מגפת הקורונה, הומם-קריסטו יצר פלייליסט בשם "Star of a hero" עבור המותג האיטלקי MEDEA, המכיל שירים מהביץ' בויז, דה וויקנד, ג'ורג' דיוק ות'אנדרקאט, בין היתר.
ב-22 בפברואר 2021, דאפט פאנק שחררו סרטון בו הודיעו על פרידתם. חברו ושותפו של הומם-קריסטו, טוד אדוארדס, הבהיר מאוחר יותר כי בנגלטר והומם-קריסטו נותרו פעילים בנפרד. השניים עדיין חולקים אולפן וציוד.
חיים אישיים
להומם-קריסטו שני ילדים: בן ובת. הוא ואשתו התגרשו בשנת 2010. גם להומם-קריסטו וגם לבנגלטר אין עניין להיות סלבריטאים או לדבר על חייהם הפרטיים. במקרים נדירים של ראיונות, בנגלטר מנהל את רוב השיחות עם עיתונאים. בכל הנוגע לעבודה ושיתוף פעולה עם אמנים אחרים, הומם-קריסטו רואה בכך עניין של תזמון ויצירתיות, ולא תהילה והזדמנות. הוא אמר פעם בראיון:"ובכן, זה תלוי מה אנחנו רוצים לעשות באותו זמן. זה תלוי. אני לא יודע. כן, בדיוק. יש את כל השיקולים האלה שאתה מדבר עליהם. אבל כן, זה פשוט תלוי ברגע ששואלים אותך. אם אתה מרגיש את זה ואם אתה מרגיש משהו מעניין מבחינה יצירתית אז זה אפשרי. על כל דבר שאנחנו מתבקשים לעשות, אם יש לנו תשובה יצירתית ואנחנו חושבים שאנחנו יכולים להביא משהו לפרויקט אז אנחנו יכולים לעשות את זה. אבל אם אין לנו רעיונות או שאנחנו לא חושבים שאנחנו יכולים לדחוף את המעטפה על ידי יצירה עם מישהו... ובכן, אם ניקח לדוגמה את סבסטיאן טלייר, זה אחד משיתופי הפעולה הבודדים שבהם היה לי רעיון שאני יכול לעשות משהו ולהביא אליו משהו. אבל הכל עניין של הרגע והמצב. כשזה מרגיש לנו נכון, כשאנחנו מרגישים את זה אנחנו עושים את זה, וכשיש לנו זמן. יש כל כך הרבה גורמים."
מודל אופסלה
מודל אופסלה הוא מודל תאורטי מתחום הניהול הבינלאומי המשמש לתיאור תהליכי בינאום חברות. בבסיס המודל עומדת התפיסה לפיה חברות יפתחו פעילות בינלאומית באופן הדרגתי ולאורך זמן. דפוס הרחבת הפעילות הבינלאומית יונחה על ידי חדירה הדרגתית ממדינות הקרובות פסיכולוגית למדינת המקור למדינות הרחוקות פסיכולוגית ממדינת המקור.
המודל נקרא על שם קבוצת חוקרים מאוניברסיטת אופסלה בשוודיה אשר פיתחו אותו במהלך שנות ה-70 של המאה העשרים, ונודע גם כאסכולת אופסלה.
לפי המודל, תהליך החדירה לשוק זר מתחיל ממצב של אי מעורבות בייצוא למעורבות חלקית וספורדית בייצוא ישירות ממדינת המקור. בשלב השני החברה מקיימת ייצוא למדינת יעד מסוימת דרך מפיץ או סוכן מקומי ללא נוכחות פיזית במקום. בשלב השלישי החברה פותחת משרד מכירות מקומי במדינת היעד. ובשלב האחרון החברה פותחת ומנהלת מתקני ייצור במדינת היעד.
בשלבים הבאים החברה שוקלת הרחבת פעילות לשווקים זרים אחרים, כשהעיקרון המנחה הוא מעבר משווקים קרובים פסיכולוגית לשווקים מרוחקים פסיכולוגית. קרבה או מרחק פסיכולוגי מאופיינים על ידי מידת הדמיון במסגרות המימסדיות והמסחריות, התרבות הלאומית והשפה בין מדינת המקור של החברה ומדינת היעד.
MotoGP עונת 2019
עונת 2019 ב-MotoGP היא העונה ה-71 של מרוצי אופנועי גרנד פרי. בדומה לעונה הקודמת, גם בעונה זאת התקיימו 19 מרוצים.
מארק מארקס זכה באליפות בפעם הרביעית ברציפות, תוך שהוא קובע שיא נקודות (420) ושיא פודיומים לעונה (18 פודיומים ב-19 מרוצים). אנדראה דוביציוזו סיים כסגנו של מארקס בפעם השלישית ברציפות. במהלך העונה ניצח שני מרוצים. למרות היתרון הגדול של מארקס בראש הטבלה, שבעה מרוצים הוכרעו על ידי עקיפות בהקפה האחרונה.
דרבוקה
דרבוקה (לפעמים נקרא בשיבוש גם טרבוקה) היא סוג של תוף יד. הדרבוקה היא כלי הקשה מהמזרח התיכון, וחוקרים אף הצליחו להתחקות אחר עקבות הדרבוקה כבר בחריש העתיקה. מקור השם דרבוקה בא מהשפה הערבית בשם "דראב" ("להכות") הדרבוקות היו עשויות מחרס ועליו מתוחה פיסת עור, אך עם הזמן החלו להופיע דרבוקות שגופן עשוי מתכת וראשן פלסטיק. הדרבוקות נפוצות גם היום במזרח התיכון ולאחרונה גם בשאר העולם.
MotoGP עונת 2019
תוצאות ודירוג
הנקודות באליפות חולקו בהתאם למפורט בטבלה הבאה
דרבוקה
בין הסוגים השונים של הדרבוקות ניתן למצוא את הדרבוקה הטורקית, הדוהולה המצרית גדולת הממדים, וגרסאות נוספות של הדרבוקה נמצאות במדינות רבות באגן הים התיכון, כולל ארמניה, יוון, בולגריה והונגריה.
MotoGP עונת 2019
אליפות הרוכבים
רוכבים ששמם מופיע על רקע כחול הם רוכבים בעונתם הראשונה באליפות
דרבוקה
במצרים הדרבוקה נקראת "טַ֫בְּלַה" בסוריה נקראת "דִרְבַּ֫כֶּّה" ובעיראק נקראת "דנבּכּ".
שני הצלילים העיקרים שאפשר להפיק מדרבוקה הם צליל עמוק הנוצר ממכה במרכז התוף וצליל גבוה הנוצר ממכה בדפנות הדרבוקה. פרט לאלה, ניתן להפיק צלילים ממכות על החרס או המתכת.
אצבעונית
אצבעונית היא דמות אגדית מאת הסופר הדני הנס כריסטיאן אנדרסן, המופיעה בסיפור שפורסם לראשונה בשנת 1835. זוהי דמות קטנת ממדים וזעירה במיוחד, שגודלה כגודל זרת בלבד.
כדמויות אחרות בספריו של אנדרסן, גם אצבעונית איננה מתאימה לדמות הגיבור הקלאסי, וייתכן שמאפיינים מסוימים בה מתאימים אף להגדרת אנטי גיבור. הגדרה זו אינה מתאימה במדויק, שכן בדמותה מודגש הניגוד בין גופה הזעיר לבין אומץ ליבה ושכלה החריף, שבעזרתם היא גוברת על קשיים רבים.
סרט באותו שם בהפקת Golden Films יצא ישירות לווידאו בשנת 1992. סרט נוסף בעל אותו שם, בבימויו של דון בלות' ובהפצת האחים וורנר, יצא לאקרנים בשנת 1994. בסרט נישאה אצבעונית לקורנליוס, נסיך הפיות. היא עמדה להינשא לחולד מבוגר אבל סירבה בכל תוקף להינשא לו כי לא אהבה אותו.
גלן דייוויס (אתלט)
גלן אשבי דייוויס (באנגלית: Glenn Ashby Davis; 12 בספטמבר 1934 – 28 בינואר 2009), היה אצן אמריקאי ואלוף אולימפי פעמיים ברציפות בריצת 400 מטר משוכות, זכה בשלוש מדליות זהב אולימפיות באולימפיאדת מלבורן (1956) ורומא (1960) והיה שיאן עולם בתחום זה. דייוויס היה האתלט הראשון בהיסטוריה שרץ 400 מטר משוכות מתחת ל-50 שניות. לאחר פרישתו עבר לתחום הפוטבול ושיחק בקבוצת דטרויט ליונס, ובהמשך עבד 33 שנים כמורה ומאמן בעירו ברברטון, אוהיו.
ביוגרפיה
דייוויס נולד בפולנסבי, מערב וירג'יניה, וגדל במרייטה. הוא כונה "ג'יפ דייוויס" לאחר שאימץ כנער שם של דמות מהקומיקס "פופאי". לאחר שהוריו נפטרו בהיותו בגיל 15 הוא עזב עם תשעת אחיו לברברטון, אוהיו.
ב-1954 הוביל את קבוצת האתלטיקה בבית הספר התיכון שלו לזכייה באליפות האתלטיקה הארצית. הוצעו לו כמאתיים מלגות ללימודי ההמשך שלו, והוא בחר ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת המדינה של אוהיו, בהדרכתו של לארי סניידר, מאמנו של האתלט הנודע ג'סי אוונס.
שיאן עולם
בתחרות אתלטיקה שנערכה בלוס אנג'לס, קליפורניה ביולי 1956 קבע דייוויס בריצת 400 מטר משוכות שיא עולם חדש של 49.5 שניות, ובכך היה לאתלט הראשון בהיסטוריה שרץ ריצה זו מתחת ל-50 שניות.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה דייוויס במדליית זהב בריצת 400 מטרים משוכות. בתוצאת הריצה שלו קבע שיא אולימפי חדש של 50.1 שניות, לפני חבריו לנבחרת ארצות הברית, אדי סאות'רן (50.8 שניות) וג'וש קאלברת' (51.6 שניות).
בתחרות אתלטיקה שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 1958 קבע דייוויס בריצת 400 מטר משוכות שיא עולם חדש של 49.2 שניות. בתקופה זו זכה דייוויס בפרס ג'יימס א' סאליבן, פרס לספורטאי החובבן הטוב ביותר.
באולימפיאדת רומא (1960) זכה דייוויס בשתי מדליות זהב. בריצת 400 מטר משוכות הוא הגן על תוארו וזכה במדליית זהב ובשיא אולימפי חדש של 49.51 שניות, לפני חבריו לנבחרת ארצות הברית, קליף קושמן (49.77 שניות) ודיק הווארד (49.90 שניות). הוא זכה עם חבריו לנבחרת במדליית זהב נוספת בריצת שליחים 4x400 מטר והשיג בשיא עולם חדש של 3:02.37 דקות, לפני נבחרות גרמניה (3:02.84 דקות) ואיי הודו המערבית (3:04.13 דקות).
לאורך השנים כאתלט היה קרוב מספר פעמים לשבירת שיאי עולם במספר ענפי אתלטיקה נוספים: ריצת 100 מטר (10.3 שניות), 200 מטר (21.0 שניות), 400 מטר (45.2 שניות), חצי מייל (1:52 דקות), 120 יארד משוכות גבוהות (14.0 שניות), 200 מטר משוכות נמוכות בעקומה (22.5 שניות) וקפיצה לרוחק (8.24 מטר). לפיכך הישגיו נחשבים גבוהים מאוד בהיסטוריה של האתלטיקה, ושמו מופיע ב"היכל התהילה האולימפי" של ארצות הברית.
ב-1960 הופיע על שער המגזין האמריקאי הנחשב ספורטס אילוסטרייטד.
לאחר הפרישה
לאחר שפרש מאתלטיקה הפך דייוויס לשחק פוטבול מקצועי בקבוצת דטרויט ליונס, בה שיחק בשנים 1960 ו-1961, בעמדת התופס. הוא קיבל 10 תפיסות ל-132 יארד במהלך שתי העונות בהן שיחק בקבוצה.
דייוויס היה מורה אהוד בבית הספר התיכון בעירו ברברטון. היה מאמן אתלטיקה ופוטבול בברברטון במסגרות שונות 33 שנים. כן היה מורה לנהיגה ובעליו של בית הספר לנהיגה אולימפית "ג'יפ", שנקרא על שמו. תקופה מסוימת היה גם בעלים-שותף של פיצרייה. בסוף שנות ה-90 סבל מהתקף לב קל, ובעקבותיו פרש והעביר את עסקי בית הספר לנהיגה לבנו טים.
דייוויס היה נשוי לדלורס ואב לשני בנים ובת. הוא מת בגיל 74 לאחר מחלה ממושכת.
שנת ארבעת הקיסרים
שנת ארבעת הקיסרים הוא כינוי לשנת 69 לספירה, בה התרחשה באימפריה הרומית מלחמת אזרחים. כתוצאה מאי היציבות שלטו ברומא בשנה זו ארבעה קיסרים בזה אחר זה – גלבה, אותו, ויטליוס ואספסיאנוס.
מתוך ארבעת הקיסרים נרצחו שניים במהלך כהונתם (גלבה וויטליוס), אחד התאבד (אותו) ואחד מת במהלך כהונתו (אספסיאנוס).
מנירון לגלבה
גלבה עלה לשלטון לאחר התאבדותו של נירון קיסר ב-9 ביוני 68.
במרץ 68 הצטרף גלבה, שהיה באותה עת נציב היספניה טארקוננסיס, למרד של וינדקס, נציב גאליה לוגדנסיס, נגד נירון. מרד זה אמנם דוכא וגלבה הוכרז כבוגד על ידי הסנאט, אך שלטונו של נירון עורער. לאחר שמרד נוסף פרץ נגדו באפריקה ולאחר בגידת מפקדי המשמר הפרטוריאני שתמכו בגלבה, החליט נירון לברוח למצרים והתאבד כאשר ניסיון הבריחה שלו נכשל. לאחר התאבדותו של נירון הוכר גלבה כקיסר על ידי הסנאט.
מגלבה לאותו
לאחר עלייתו של גלבה לשלטון, הוא לא הצליח לזכות באהדת אזרחי רומא וחיילי המשמר הפרטוריאני, בין היתר עקב החסכנות שנקט בענייני כספים (אי מתן מענקים לחיילים, הפסקת משחקי הגלדיאטורים וכדומה). גם חלק מן הפרובינקיות לא הכירו בשלטונו של גלבה. בפרט סירבו הלגיונות שהיו מוצבים בגרמניה להישבע אמונים לגלבה.
גלבה, שהיה זקן בן 73 וערירי, סבר שיוכל לזכות באהדת הציבור על ידי מינוי יורש פופולרי ואימץ כיורש סנטור צעיר בשם פיסו ליקיניאנוס. צעד זה לא התקבל בעין יפה בקרב מקורבים אחרים של גלבה שראו עצמם מועמדים לתפקיד היורש. המרכזי שבהם היה אותו, נציב לוסיטניה ומראשוני התומכים בגלבה. לאחר שתקוותו להתמנות כיורש נכזבה, קשר אותו קשר יחד עם חיילי המשמר הפרטוריאני והללו רצחו את גלבה ואת פיסו ב-15 בינואר 69. לאחר רצח גלבה, הוכרז אותו כקיסר על ידי המשמר הפרטוריאני והוכר ככזה על ידי הסנאט.
מאותו לוויטליוס
לאחר שעלה לשלטון הצליח אותו לרכוש את חיבת הסנאט והציבור ברומא, אך לא את אמון הלגיונות בגרמניה. כאשר הגיע אליהם דבר הרצחו של גלבה, הכתירו כקיסר את מפקדם ויטליוס, שנשלח לגרמניה על ידי גלבה זמן קצר לפני כן. ויטליוס נשאר לעת עתה בגאליה, אך חלק מלגיונותיו פלשו לאיטליה במטרה להדיח את אותו.
כוחותיו של אותו נחלו בתחילה מספר ניצחונות משניים, אך ספגו מפלה בקרב המכריע שהתרחש על יד בדריאקום (בקרבת קרמונה) ב-15 באפריל 69. לאחר התבוסה שנחלו כוחותיו, התאבד אותו (17 באפריל), וויטליוס, ששהה עדיין בגאליה, הוכר כקיסר (19 באפריל).
מוויטליוס לאספסיאנוס
לאחר עלייתו לשלטון של ויטליוס הוא כונן ברומא שלטון טרור. גייסותיו של ויטליוס נהגו באיטליה כבארץ אויב כבושה, בעוד ויטליוס עצמו, שהיה ידוע כנהנתן גדול, הרבה במשתאות וחגיגות.
מוקדי התנגדות לשלטונו של ויטליוס קמו בשני אזורים שונים – במזרח ובאזור הדנובה.
במזרח חברו ליקיניוס מוקיאנוס (נציב סוריה), טיבריוס יוליוס אלכסנדר (נציב מצרים) ואספסיאנוס (מפקד הצבא שעסק בדיכוי המרד הגדול ביהודה) במטרה להדיח את ויטליוס. ב-1 ביולי 69, השביע אלכסנדר את הלגיונות המוצבים באלכסנדריה שבועת אמונים לאספסיאנוס, ועד מהרה הצטרפו אליהם גם הלגיונות מסוריה ומיהודה. למרות שאספסיאנוס היה הקיסר המיועד, מי שיצא בראש הלגיונות לאיטליה להדיח את ויטליוס היה דווקא מוקיאנוס. אספסיאנוס עצמו יצא למצרים להשגיח על אספקת התבואה.
אולם את הלחימה בפועל נגד ויטליוס נהלו לגיונות הדנובה. הללו נמנו על תומכיו של אותו, ולאחר ההפסד בקרב בדריאקום, השפילו אותם אנשי ויטליוס. ב-24 באוקטובר 69, הביסו לגיונות הדנובה בפיקוד אנטוניוס פרימוס את כוחותיו של ויטליוס, בקרב שנערך על יד בדריאקום. לאחר ניצחונם נעו הכוחות שבפיקוד פרימוס אל עבר רומא, שם שהה ויטליוס, והגיעו אליה באמצע דצמבר.
ב-18 בדצמבר, כאשר עמד פרימוס בשערי רומא, החליט ויטליוס לוותר על השלטון ולהיכנע, אולם ההמון והחיילים ברומא סירבו לקבל את התפטרותו. כעבור יומיים, חייליו של פרימוס תקפו את רומא והביסו את הכוחות שתמכו בוויטליוס. ויטליוס ניסה להתחבא, אך נלכד בידי חיילי פרימוס שהפקירו אותו ללינץ' בידי ההמון. אספסיאנוס, שהיה אותה עת עדיין במצרים, הוכתר כקיסר והחלה יציבות שלטונית שנמשכה כ-30 שנה תחת שלטון השושלת הפלאבית.
מבצע צלצל
מבצע צלצל היה פשיטה של צה"ל שנערכה בליל 19 - 20 ביולי 1981, ובה פשטו לוחמים מחטיבת הצנחנים על בסיס מחבלים בלבנון במטרה לפגוע במחבלים ולהרוס תשתיות טרור.
היערכות למבצע
בשנת 1981 בעקבות מספר ימי קרב ארטילרי בין כוחות אש"ף שבלבנון וצה"ל, בהם הופגזו יישובי הצפון, הורה הרמטכ"ל, רפאל איתן, לאלוף פיקוד הצפון אביגדור בן-גל, להיערך לביצוע פשיטה מדרום ל"מזרעת-אל-מצילה", כחמישה קילומטרים דרומית לשפך הזהרני בלבנון. יעד הפשיטה היה מפקדת מחבלים מארגון החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית של אחמד ג'יבריל, אשר כלל מספר מבנים, אוהל ועמדות ירי ואויש על ידי כחמישה עשר מחבלים שהיו אמונים על הפעלת מחסום בציר נבטיה-זהרני.
הפעולה הוטלה על כוחות מחטיבת הצנחנים, עליה פיקד אל"ם יורם יאיר. כוחות הפשיטה התחלקו לשני צוותי-קרב: האחד, שמנה 54 לוחמים בפיקוד יאיר, אשר כלל כוח מסיירת צנחנים בפיקוד ישראל זיו, וכוח מפלחה"ן צנחנים בפיקוד אהרון זיו, והשני שמנה 27 לוחמים מגדוד 890 בפיקוד מפקד הגדוד, זאב זכרין. בעוד שהכוח בפיקוד יאיר יועד לפשוט על מחנה, תוכנן הכוח בפיקוד זכרין להציב מארב בקרבת הציר לרכבי מחבלים.
מהלך המבצע
הכוח הוטס במסוקי "יסעור" והונחת בקרבת היעד. במהלך התנועה ליעדים זיהה כוח הסיירת מחבל והרגו. בקרב שהתפתח נהרגו חמישה מחבלים. לכוח הפושט, בפיקוד יאיר, היו שבעה פצועים והרוג, קצין האג"ם החטיבתי . בין הפצועים היה גם מפקד פלחה"ן צנחנים, אהרון זיו, ואת הפיקוד על כוח פלחה"ן נטל סגנו, עפר שלח. תחת אש עזה חולצו יאיר ואנשיו במסוקים מן השטח לאחר שהמשימה בוצעה במלואה והיעד הושמד. אחד המסוקים ספג פגיעה באחד מלהבי הרוטור שלו ופגיעות נוספות, אולם טייסי המסוק הצליחו להמשיך לטוס עד לשטח ישראל, שם נחת המסוק.
תוצאות המבצע
כוחות צה"ל הרגו חמישה מחבלים, פצעו מספר מחבלים נוספים והרסו את המבנים ביעד. לכוחות צה"ל היו הרוג ושבעה פצועים. לטייסי המסוקים אילן פרנק ובועז פלג הוענק צל"ש מפקד חיל האוויר על אומץ לבם. בסיכום המבצע הדגיש הרמטכ"ל רפול כי הכוח ביצע את המשימה בשלמות.
התקוממות ליל ג'ורג' הקדוש
מרד ליל ג'ורג' הקדוש היה סדרה של מהומות והתקוממויות אנטי-גרמניות שהתרחשו באסטוניה ובלטביה בלילה שבין 23 ל-24 באפריל 1918. המרד היה תגובה לכיבוש הגרמני של האזור במהלך מלחמת העולם הראשונה וההתעללות הנתפסת מצד השלטונות הגרמניים.
השלטונות הגרמניים הגיבו בכוח, והשתמשו בכוחות וארטילריה כדי לדכא את המרד. הלחימה נמשכה מספר ימים, כאשר בסופו של דבר הובסו הלאומנים האסטונים והלטבים. מספר ההרוגים מההתקוממות מוערך בין 500 ל-1,000 בני אדם.
למרד הלילה של ג'ורג' הקדוש היו השלכות פוליטיות משמעותיות על אסטוניה ולטביה. היא תרמה לעליית הסנטימנט הלאומי בשתי המדינות וסייעה לעורר תמיכה בעצמאות משלטון זר. בעקבות המרד החלה מלחמת העצמאות של אסטוניה, שהובילה בסופו של דבר להקמת הרפובליקה של אסטוניה. באופן דומה, מלחמת העצמאות של לטביה החלה זמן קצר לאחר מכן, והביאה להקמת הרפובליקה של לטביה.
כיום, מרד הלילה של ג'ורג' הקדוש זכור כאירוע חשוב בהיסטוריה של אסטוניה ולטביה. הוא נחגג מדי שנה כחג לאומי בשתי המדינות ונראה כסמל להתנגדות נגד כיבוש ודיכוי זרים.
צ'נגרשימה
צ'נגרשימה (בהונגרית: Csengersima) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-13. ובשנת 1981 התאחד הכפר עם נגיגץ (Nagygéc) שנהרס בשיטפון שהיה בשנת 1970, הכפרים התאחדו תחת השם צ'נגרשימה.
יהודי צ'נגרשימה ונגיגץ
יהודים חיו בצ'נגרשימה ובנגיגץ במאה ה-19 ובמאה ה-20, בשנת 1885 נעשו הקהילות היהודיות בשני הכפרים כפופות לקהילת צ'נגר. במקום קיים בית קברות יהודי. הקהילות הושמדו ורוב יהודי הכפרים נרצחו בשואת יהודי הונגריה.
יהודי נגיגץ
רפי כהן (מאמן כדורגל)
רפי כהן (נולד ב-2 במרץ 1965 בירושלים) הוא כדורגלן עבר ישראלי, וכיום מאמן כדורגל.
קריירה כשחקן
רפי כהן שיחק 2 משחקים בנבחרת ישראל בכדורגל ב-1990.
קריירה כמאמן
לאחר פרישתו מונה לעוזרו של גיא לוי בהפועל פתח תקווה (עונת 1995/96) ובעונה הבאה החל לאמן במחלקת הנוער של המועדון, במשך שנתיים. בהמשך שב להיות עוזר מאמן בבוגרים, ושימש כעוזר תחת גיורא שפיגל (1998/99) וניר לוין (1999/2000), ואז עזב להפועל חיפה, שם שוב שימש כעוזר מאמן תחת גיא לוי. בשלב זה עבר לתפקד כמאמן ראשי, ובית"ר/שמשון ת"א הייתה קבוצתו הראשונה. לאחר מכן אימן בהכח ר"ג ועלה איתה מהליגה השלישית, ומשם המשיך לאשקלון ושיחזר את ההישג, כשבדרך הוא גם מוביל אותה לחצי גמר גביע המדינה.
בעקבות הצלחותיו בעונה זו הוחלט למנות אותו למאמן הראשי של הפועל פתח תקווה בתחילת עונת 2005/06. הקבוצה עברה זעזוע לפני עונה זו, הסגל שעמד לרשותו היה בעייתי, והתוצאות היו בהתאם - חמש נקודות בלבד בשמונה מחזורים (כולל ארבעה הפסדים רצופים במחזורים 5–8), ומקום לפני אחרון. בעקבות פתיחה כושלת זו הוחלט לפטרו. שנה לאחר מכן מונה למאמנה של הפועל חיפה אך עזב את תפקידו אחרי קצת פחות מחצי שנה. שנתיים לאחר מכן, ב-2008 מונה בשנית למאמן בית"ר שמשון תל אביב אך גם כאן אימן פחות מחצי שנה לפני שעזב לסקציה נס ציונה אותה הדריך במשך כשנתיים.ב-2012 שב לעמוד על הקווים בהכח עמידר רמת גן ובתום עונה זו עזב ומונה למאמן עירוני ניר רמת השרון אותה אימן במשך כשלושה מחזורים בלבד בהם רשם שלושה הפסדים רצופים ומאזן שערים שלילי 9:2.
ב-2016 מונה לעוזרו של אלישע לוי בנבחרת ישראל. בתפקיד זה שימש במשך כשנה. ב-2019, שב לאמן ומונה למאמנה של מכבי יבנה אך לאחר כשבוע הודיע על עזיבה מסיבות אישיות.
פתן שחור כחול-בטן
פתן שחור כחול-בטן (שם מדעי: Pseudechis guttatus) היא מין של נחש ארסי ממשפחת הפתניים החי במזרח אוסטרליה. נחש זה הוא השני בארסיותו בסוג פתן אפעי, לאחר המין הקרוב פתן שחור אדום-בטן.
תיאור
הפתן מגיע לאורך ממוצע של 1.2 מטר או 1.5 מטר והוא בעל קשקשים כהים עד שחורים עד לאפור ועד לצבע שמנת. בניגוד לשמו הבטן שלו אינה כחולה אלא כהה אך הצידיים התחתונים לעיתים כחולים. לנחש ראש מעט שטוח עם עיניים גדולות שחורות. צווארו יכול להתנפח בדומה לנחשי ממבה ובמידה פחותה לקוברה, דבר שהוא עושה להגנה. הנחש מטיל 7 עד 12 ביצים בעונת הרבייה.
הנחש הוא צייד של צפרדעים, זוחלים קטנים ויונקים קטנים החיים בסבכים. הוא יחידאי ולרוב נחבא אל הכלים. הוא יוצא מבין סלעים או חללי עצים בלילות.
נחש זה ארסי מאוד, והכשותיו נפוצות יחסית אך לא בהכרח קטלניות. לרוב הנחש יעדיף להימנע מקרבה לאדם וינסה להתחמק אלא אם כן נדחק או מופתע. הארס מורכבת מנוירוטוקסין ודומה לארס של פתן שחור אדום-בטן. ההכשה גורמת לאדם לכאבים, סחרחורת, מיגרנות, בחילות, הקאות, שלשולים, הזעת יתר ולימפדנופתיה ולעיתים גם למוות, לרוב מאי-ספיקת כליות. ההכשות אינם נדירות אך נסיוב נגד ארס של הנחש או של נחש טיגריסי יכול להציל חיים אם ניתן בזמן. מספר ההרוגים ממין זה נמוך יחסית.
Live For
Live For הוא סינגל של הזמר הקנדי דה ויקנד, מתוך אלבום הבכורה שלו, Kiss Land, בהשתתפות הראפר הקנדי דרייק. השיר יצא לאור ב-20 באוגוסט 2013, כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-47 במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ. נכון לינואר 2021, השיר צבר למעלה מ-72 מיליון השמעות בספוטיפיי.
רקע
ב-27 ביולי 2013, דה ויקנד פרסם תמונה שלו עם דרייק עובדים יחד באולפן, והפיג את שמועות העבר כי השניים במריבה.
גיא מלמד (1992)
גיא מלמד (נולד ב-21 בדצמבר 1992) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בהפועל חיפה ובנבחרת ישראל.
קריירת מועדונים
מלמד נולד ברעננה. החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא, והיה מלך השערים של קבוצת הנוער בעונת עם 14 שערי ליגה. ב-24 באוקטובר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בניצחון 1–0 נגד מכבי אחי נצרת במסגרת גביע הטוטו בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה. ב-12 בדצמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הלאומית בהפסד 1–2 להפועל בני לוד. עד סיום העונה ערך בסך הכול עשר הופעות בליגה והבקיע שני שערים. בעונה שלאחר מכן הפך לשחקן הרכב והיה מלך השערים של הקבוצה עם עשרה שערים, אך בסוף העונה ירדה הקבוצה לליגה א'.
לקראת עונת 2013/2014 חתם במכבי פתח תקווה. ב-24 באוגוסט 2013 ערך את הופעות הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל רעננה. ב-23 בנובמבר 2013 כבש את שערו הראשון בליגת העל, במשחק מול בני סכנין. מלמד התקשה להשתלב בקבוצה ובינואר הושאל למכבי הרצליה מהליגה הלאומית, במדיה כבש שישה שערים ב-15 משחקי ליגה. לקראת עונת 2014/2015 חזר למכבי פתח תקווה והפך לשחקן הרכב. בעונה זו כבש ארבעה שערי ליגה, ובעונת 2015/2016 כבש שישה שערים. בעונת 2016/2017 כבש תשעה שערים.
ב-4 בספטמבר 2017 חתם לחמש שנים בהפועל באר שבע, ששילמה עבורו 300 אלף אירו. ב-18 בנובמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל עכו. ב-6 בינואר 2018 כבש את שערו הראשון במדי הפועל באר שבע, במשחק מול מכבי אחי נצרת במסגרת גביע המדינה. בליגה כבש ארבעה שערים ב-16 הופעות בעונת 2017/2018, כולל שלושער במחזור האחרון מול מכבי נתניה, ובסופה זכה עם הקבוצה באליפות.
את עונת 2018/2019 פתח בהפועל באר שבע ואף כבש שער במשחק מול עירוני קריית שמונה שהסתיים בתיקו 1–1 במחזור הפתיחה, אך ב-17 בספטמבר 2018 חתם לשלוש שנים במכבי נתניה, במסגרת העסקה בה עבר דיא סבע להפועל באר שבע. ב-29 בספטמבר כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4–1 על מ.ס. אשדוד, ועד תום העונה כבש תשעה שערי ליגה במדי מכבי נתניה. מלמד כבש שער מוקדם ומרהיב בבעיטה ממרחק לזכות קבוצתו בגמר גביע המדינה מול בני יהודה, אך נתניה הפסידה בדו-קרב פנדלים לאחר שוויון 1-1 בסיום.
ב-31 באוגוסט 2021 חתם לעונה אחת בבני סכנין מליגת העל. ב-17 במאי 2023 חתם לשנתיים בהפועל חיפה.
נבחרת ישראל
ב-15 בספטמבר 2022 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת על-ידי המאמן הלאומי אלון חזן, וערך הופעת בכורה ב-27 בספטמבר 2022, כאשר נכנס כמחליף בהפסד במשחק הידידות בחוץ 1–2 למלטה.
חיים אישיים
מלמד הוא בעל דרכון ליטאי.
מרימבה
מרימבה הוא כלי הקשה שהתפתח במרכז אמריקה על ידי עבדים אפריקאים על בסיס כלים אפריקאיים קדומים. למרימבה יש ארבע אוקטבות ובדרך כלל היא עשויה מעץ. המרימבה דומה לקסילופון אך יש לה יותר אוקטבות והצינורות מהן יוצא הצליל בצורה שונה.
הצליל מופק מן הקלידים ולא מן הרזונטורים ("הצינורות"). הרזונטורים מעבים ומאריכים את הצלילים. למרימבה יש ארבע אוקטבות והקלידים עשויים מעץ סיסם או פאדוק. הרזונטורים לא שונים בצורתם מאלה של הקסילופון, רק גדולים יותר פרט לאוקטבה הראשונה של הכלי בה הרזונטורים מתעקמים כלפי מעלה.
ורה אטקינס
קורות חיים
ורה אטקינס נולדה בעיר גאלאץ שברומניה, בת יחידה להילדה אטקינס ומקס רוזנברג, איש עסקים יהודי מצליח ברומניה. עסקיו והצלחתו הכלכלית של אביה תרמו לפיתוח קשריו הדיפלומטיים ברחבי אירופה. קשרים אלה, הקנו לאטקינס מעמד שאפשר לה איסוף מידע חשוב (שעניין את המודיעין הבריטי) בתוך הסגל הדיפלומטי הגרמני בבוקרשט.
בשנת 1931 נשלחה אטקינס לבריטניה ולמדה שם בקורס למזכירות בכירות. בשנת 1933 נפטר מקס אביה, ולאחר מכן החליטה לאמץ את שמה האמצעי של אימה, אטקינס, כשם משפחתה, בשאיפה לקבלת אזרחות בריטית נייטרלית, בגלל האנטישמיות שרבצה באירופה. שינוי שמה תרם לעיסוקיה בתקופה זו בענייני מודיעין. אטקינס חזרה לרומניה תוך שהיא עובדת כמזכירה בכירה, מתורגמנית ומנהלת יחסי ציבור של חברות זרות במשך כ-7 שנים. באותה תקופה אף התחילה לפעול כסייענית לשירות המודיעין הבריטי.
לקראת סוף שנת 1937, אטקינס הרגישה שהאנטישמיות ברומניה לא מאפשרת לה ולאמה להמשיך באורח החיים שניהלו בבוקרשט, ולכן היגרו לאנגליה. לעומת אמה, שמיד קיבלה את האזרחות הבריטית, אטקינס בהיותה ילידת רומניה נחשבה לנתינה זרה. החלטתן לעזוב את רומניה התגלתה כחשובה ביותר, משום שבדיוק באותה תקופה החלה מלחמת העולם השנייה שפגעה גם ביהודי רומניה.
פעילותה במהלך מלחמת העולם השנייה
מאז שעזבה אטקינס את רומניה ועד לשנת 1941, היא חיה באנגליה במעמד בעייתי מאוד. משום שהייתה תושבת מדינה זרה היא לא קיבלה רישיון עבודה, ולאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה (1939), נאסר עליה להתנדב לכל תפקיד בשירות הביטחון בבריטניה. באותה תקופה אטקינס המשיכה לקיים קשרים עם מכריה משירות המודיעין הבריטי מתקופת מגוריה ברומניה.
בפברואר 1941, כאשר אטקינס הוזמנה לראיון במשרד המלחמה הבריטי, המנהל למבצעים מיוחדים שהוא חלק ממשרד זה (SOE- Spacial Operations Executive) עדיין נאבק על מעמדו. כמעט שנה מאז נפילתה של צרפת ותשעה חודשים לאחר היווסדו של הארגון, נראה היה שמטרתו, לוחמה חשאית על אדמת צרפת מול הגרמנים, הגיעה למבוי סתום. עד כה אף לא סוכן בריטי אחד הצליח להסתנן לשטחה של צרפת, ובבריטניה הייתה תחושה של ניתוק מוחלט מהיבשת האירופאית. לכן, באביב 1941 הייתה עדיפות להחדרת סוכנים לצרפת בשביל לסייע לכבוש בחזרה את אדמת צרפת מהגרמנים. סוכנים אלו היו צריכים להיות אנשים מאומנים היטב שיימצאו בשטח. הם היו צריכים להעריך את הפוטנציאל הקיים בצרפת לפעילות חתרנית. רק אחרי שסוכנים וסוכנות אלו קיימו תאי גרילה פעילים, אפשר היה לחשוב על אספקת אמצעי לחימה ומשאבים אחרים ללוחמי תנועת ההתנגדות הצרפתית.
לקראת סוף המלחמה, אטקינס קבלה את התפקיד החשוב להפעיל סוכנים אלה מעבר לקווי האויב, אולם כאשר התחילה את שירותיה ב- SOE באפריל 1941 לא היה לה ולעמיתיה מושג איך להתחיל במלחמה חשאית זו.
אטקינס לא פעלה מעבר לקווי האויב, אך הייתה למפעילה המרכזית של 470 סוכנים שפעלו שם. היא הייתה אחראית להכנות להחדרתם לצרפת, והיה לה מידע על כל משימה חשאית שהוטלה על כל אחד מהסוכנים באופן אישי. היא נשאה באחריות לפעילותו של כל אחד מ"חבריה" (כפי שנהגה לכנות את הסוכנים). היא הזדהתה במיוחד עם הנשים, הסוכנות שהפעילה מעבר לקווי האויב.
תוצאות המלחמה
אחד השיאים בפעילות סוכניה של אטקינס היה בהשתלבותם בנחיתת בעלות הברית בנורמנדי. הסוכנים הבריטים עסקו בניתוק כל קווי התקשורת הגרמנים במרחב הנחיתה. בנוסף, הם גרמו לניתוק רבים מהכוחות הגרמנים מיכולת דיווח או קבלת הנחיות מהרמות המפקדות עליהם.
תוך התגברות על אי הסדר בגרמניה אחרי המלחמה, הלכה אטקינס בעקבותיהם של סוכניה עד למחנות הריכוז וההשמדה וסייעה לתפוס רבים מאלה שהרגו את הסוכנים. היא סיפקה עדויות שאפשרו להעמיד לדין רבים מהנאצים שנטלו חלק בפשעי המלחמה ולהכריע את דינם.
ההכרה בתרומתה במהלך המלחמה
במשך מרבית שנות המלחמה, תוך שירותה במנהל למבצעים מיוחדים, אטקינס עדיין לא קיבלה אזרחות בריטית, ומ-6 בדצמבר 1941, יום הכרזת המלחמה על רומניה, היא אף נחשבה לנתינת מדינת אויב.
רק בשנת 1944, אישר משרד הפנים הבריטי את אזרחותה. הדבר אפשר לגייס אותה סוף סוף באופן רשמי לשירות העזר לנשים של חיל האוויר הבריטי (WAAF) ולהעניק לה דרגה של רב-סרן.
בשנת 1946 נסגר המנהל למבצעים מיוחדים וורה אטקינס סיימה את תפקידה בלי שסיפורה ייחקר ויפורסם עד לשנת 2005. רק בשנת 1997 החליט משרד ההגנה הבריטי להעניק לה "עיטור מפקד" במסדר האימפריה הבריטית. ורה אטקינס נפטרה ב-24 ביוני 2000.
שרה אליאש
שרה אליאש (נולדה בי"ב באדר ה'תשי"א, 18 בפברואר 1951) היא אשת חינוך ופעילה פוליטית ישראלית. חברת גוש אמונים, ממייסדי היישוב קדומים וממקימי מערכת החינוך בשומרון.
ביוגרפיה
אליאש נולדה למשה שפירא, שהיה ניצול שואה שנמלט מצעדת המוות ועלה לארץ ולאחר שנפצע במלחמת השחרור בעינו, פנה לקבלת טיפול רפואי בארצות הברית, שם פגש את בחירת ליבו, נעמי וורצברגר. הוריה של אליאש התגוררו בכפר פינס, שם היה לאביה משק חקלאי. בנערותה הייתה פעילה בתנועת הנוער בני עקיבא, ואף ריכזה את הסניף במושב כפר פינס.
אליאש למדה כימיה ופיזיקה לתואר ראשון באוניברסיטה העברית והמשיכה לתואר שני בהיסטוריה ופילוסופיה של המדע באוניברסיטת תל אביב. במקביל ללימודי התואר השני, החלה ללמד כימיה ופיזיקה בתיכון הרא"ה ברמת גן.
עם הקמת היישוב קדומים, מיסודו של גרעין אלון מורה, עברה שרה עם בעלה, אחיה אליאש, להתיישב בו. אליאש הקימה את בית הספר הראשון ביישוב וניהלה אותו במשך 5 שנים. לאחר מכן הקימה את חטיבת הביניים, שהפכה בהמשך לאולפנת להב"ה, כיום בין האולפנות הבולטות בארץ, ומספר התלמידות בה עומד על כאלף.
בשנת 2005 הצטרפה אליאש לסגל המרצים במכללה בירושלים ופתחה שם תוכנית להוראת כישורי מודעות וניהול. כיום היא מרצה במכללת אורות ישראל ללימודי התואר השני. לצד זאת, היא עסוקה בפרויקטים חינוכיים ורוחניים שונים. בשנים האחרונות הקימה אליאש בקדומים בית מדרש לנשים, המשלב לימודי גמרא, מדרש וחסידות לצד תחומים יצירתיים שונים. כמו כן, יזמה את פרויקט "חברותא בקפה".
בהנהלת האולפנה
תחת ניהולה זכתה אולפנת להב"ה בפרס החינוך הארצי, בפרס החינוך הדתי ובפרס ההישגים הדיפרנציאליים. אולפנת להב"ה הייתה בית הספר הדתי הראשון שפתח מגמת תקשורת וקולנוע. כמו כן, אליאש ייסדה את "המסע האלטרנטיבי" בארץ, עבור התלמידים שאינם נוסעים למסע בפולין. בעקבות אולפנת להב"ה, הלכו מוסדות חינוך דתיים אחרים. בשנת 1993 נפתחה באולפנה פנימייה, על-מנת לקלוט נערות עולות מאתיופיה מכל רחבי הארץ. בשנת 1995, מיד לאחר רצח רבין, יזמו באולפנת להב"ה ובתיכון מטרו-ווסט רעננה מפגשי הידברות בין תלמידי בתי הספר. אליאש ניהלה את האולפנה במשך 25 שנים, עד צאתה לגמלאות בשנת 2007. לאחר פרישתה השתתפה אליאש בפרויקט מניפ"ה, המאתר ומטפל בנוער נושר ועוסק בהתאמתו למסגרות חינוכיות הולמות.
פעילותה הציבורית
לאורך השנים הייתה אליאש פעילה מרכזית במאבקים למען ההתיישבות. היא ירדה עם משפחתה להתגורר בימית בשנה שלפני פינוי העיר והשתתפה בתנועה לעצירת הנסיגה מסיני. בסמוך לביצועה של תוכנית ההתנתקות עברה אליאש להתגורר בגוש קטיף ולהשתתף במאבק נגד התוכנית
לאחר התנתקות יזמה אליאש יחד עם עדי מינץ והרב עזריאל אריאל רה-ארגון במועצת יש"ע, במסגרתו נבחרה לסגנית יו"ר מועצת יש"ע המתחדשת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-18 השתתפה במועצה הציבורית לבחירת ח"כים לרשימת הבית היהודי ופעלה נמרצות למניעת פילוג בסיעה, דבר שלא צלח. בעקבות כך התפטרה ממזכירות "תקומה". במערכת הבחירות לכנסת התשע עשרה ב-2013 הוצבה במקום ה-78 הסמלי ברשימת הבית היהודי.
ב-2014 נבחרה כאחת מ-10 הנשים בוועדה הציבורית לבחירת הרבנים הראשיים.
מ-2014–2018 אליאש שימשה כחברת מועצת קדומים.
בראיון שנתנה הסתייגה משירותן של נשים בצה"ל.
בינואר 2015 התמודדה בפריימריז על מקום ברשימת הבית היהודי בבחירות לכנסת ה-20, ושובצה במקום ה-21 ברשימה הסופית.
משפחתה
שרה אליאש נשואה לד"ר אחיה אליאש, ולבני הזוג עשרה ילדים. היא כלתם של יחיאל אליאש, מייסד תנועת בני עקיבא, ומרים אליאש, ממייסדות תנועת אמונה לאישה הדתית. גיסתה היא ד"ר שולמית אליאש, היסטוריונית ישראלית.
היינץ ציגלר
גנרל היינץ ציגלר (בגרמנית Heinz Ziegler; 19 במאי 1894 – 21 באוגוסט 1972) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
ציגלר נולד ב-19 במאי 1894 בדארקהמן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1912 התגייס ציגלר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-15 (פומרניה ה-2), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה, וב-18 ביוני 1917 הועלה לדרגת אובר לויטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר ציגלר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1925 הועלה ציגלר לדרגת האופטמן, ומונה לתפקיד מטה במשרד המלחמה בברלין. באביב 1926 מונה למפקד סוללה 6 ברגימנט הארטילריה ה-6 (הפרוסי), ובאביב 1927 הועבר בחזרה למשרד המלחמה בברלין. באביב 1931 מונה למפקד סוללה 2 ברגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי), ובשנת 1933 הועלה לדרגת מיור. ב-1 ביוני 1935 הועלה ציגלר לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת אוברסט. ב-10 בנובמבר 1938 מונה ציגלר למפקד רגימנט הארטילריה ה-98, ובקיץ 1939 מונה לראש מטה צבא העתודה.
לאחר המלחמה
ציגלר שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר ציגלר בגטינגן, עד למותו ב-21 באוגוסט 1972.
חסידן אפריקני
חסידן אפריקני או בשמו הנפוץ יותר חסידן וורוד (שם מדעי: Mycteria ibis) הוא מין של עוף טרופי בעל מקור ארוך, צהוב וכפוף. החסידנים חיים באזורי ביצות וסוואנות ברחבי אפריקה וייתכן שגם במדגסקר. למרות מראהו דמוי המגלן הוא שייך למשפחת החסידתיים.
מאפיינים
אורכו של החסידן 90-105 ס"מ ומשקלם 1.9-2.3 ק"ג. הזכרים גדולים יותר מהנקבות. הוא עוף גדול יחסית ובעל נוצות לבנות וראש אדום עם מקור צהוב ומעוקל כמו מגל. הצוואר והרגליים ארוכים ודקים והחסידנים נמצאים רוב הזמן בתוך מים עומדים, שם הם מחפשים מזון והם אף ישנים שם, עם רגל אחת מורמת. החסידנים עפים במבנה של דאייה בלהקות, דבר העוזר להם לחסוך באנרגיות.
הם חיים בלהקות גדולות, אך לא קולניות ברחבי מספר ביצות ואגמים באפריקה מסנגל וסומליה בצפון עד לדרום אפריקה ואולי גם במדגסקר. החבורות רגועות יחסית ויש בהם זכרים ונקבות. עם זאת בעונת הרבייה פורצים עימותים בין הזכרים על נקבות. בהרבה מקרים הם נמצאים ליד עופות מים נוספים ביניהם פלמינגו, מגלן, כפן, טגואן, מנעלן, שקנאים ואנפות. הם נמצאים גם ליד עופות מים קטנים מהם כמו שחפים, קורמורנים ושלדגים ולפעמים מנסים לחטוף להם את מזונם.
הם עצמם ניזונים בשיטת חטיפת טרף קטן מתוך המים או פיתוי שלו וגם מנערים את מקורם במים רדודים מאוד ותופסים מה שנתפס בהם. המזון העיקרי הוא דגים קטנים עד לגודל 150 גרם. זמן הדיג העיקרי הוא התקופה החמה בה מתייבשים הרבה מקווי מים והמים נעשים רדודים ונגישים יותר לדיג וכן קשים יותר לשחייה עבור הדגים. בנוסף לדגים הם יאכלו צפרדעים, סרטנים, רכיכות, חרקים, זוחלים, גוזלים ויונקים קטנים.
הם עצמם נטרפים על ידי נמרים, ברדלסים, בבונים ותנינים. עם זאת בהרבה נהרות נראים חסידנים העומדים בסמוך לתנינים בלי פגע.
פלאקפאנצר 4
מובלוואגון
3.7cm FlaK auf Fahrgestell Panzerkampfwagen IV (מספר הדגם: Sd.Kfz. 161/3) היה רק"מ נ"מ אשר היה מוכר יותר בשם הכינוי שלו מובלוואגון (בגרמנית: Möbelwagen; 'רכב הובלת רהיטים'). פיתוח המובלוואגון החל לקראת סוף 1943 כאשר התגבר הצורך בנשקי נ"מ ניידים בשדה הקרב בחזית המזרח, הדגם הראשוני שהוצע כלל עמדה שהורכבה על תובת פאנצר סימן 4 אשר כלל ארבעה תותחי 20 מ"מ מסוג 30 FlaK cm 2. הדגם הראשוני בוטל משום שתותחי 20 מ"מ נחשבו חלשים מידי, לכן הם הוחלפו בתותח נ"מ 37 מ"מ מסוג 43 FlaK cm 3.7. סך הכל יוצרו כ-300 כלים מסוג זה, מה שהפך אותו לנפוץ מבין הדגמים.
וירבלוינד
וריבלוינד (בגרמנית: Wirbelwind; 'מערבולת רוח') היה רק"ם הנ"מ השני בסדרת הפיתוח המבוססת על תובת הפאנצר 4. הוירלוינד בדומה לקודמו אותו הוא החליף, הורכב מתובה של טנק הפאנצר סימן 4 ועליו צריח בעל 9 דפנות אשר הכיל ארבעה תותחי נ"מ 20 מ"מ מסוג 30 FlaK cm 2. צריח הווירבלוינד נשאר פתוח כלפי מעלה, מה שהעניק לצוות הגנה קלה לצדדים בלבד והם נותרו חשופים לפגעי מזג האוויר, הפגזות ורסיסים.
תותחי הנ"מ בעלי קוטר 20 מ"מ נמצאו כחלשים מידי כנגד מטרות אוויריות רבות, לכן לבסוף הוחלף הווירבלוינד באוסטוינד. למרות נחיתות הכלי אל מול מטרות אוויריות, קצב האש הגבוה והניידות של הכלי הפכו אותו לכלי מוצלח גם כנגד מטרות יבשתיות כגון חיל רגלים ורכבים קלים.
משום סתירה בין הוורמאכט לבין המפעל המייצר של הכלי, המידע אודות מספר הכלים אשר יוצר אינו ברור ונע בין 87 או 105 כלים.
אוסטוינד
אוסטוינד (בגרמנית: Ostwind; 'רוח המזרח') היה רק"ם הנ"מ השלישי בסדרה המבוססת על תובת הפאנצר 4. עיצובו דומה לקודמו הוירלוינד והוא נבדל בעיקר בחימוש שלו. האוסטוינד כלל בצריך משושה תותח נ"מ 37 מ"מ יחיד מסוג 43 FlaK cm 3.7. בדומה לויבלוינד, גם צריח האוסטוינד היה פתוח כלפי מעלה מה שהיה חיסרון לכוח השרידות של צוות הכלי. הבדל נוסף על פני קודמו היה מיגון מעט טוב יותר בצריח ומקלע MG34 נוסף.
סך הכל יוצרו בין 43 ל-45 כלים מסוג זה.
קוגלבליץ
קוגלבליץ (בגרמנית: Kugelblitz; 'כדור ברק') היה רק"ם הנ"מ הרביעי והאחרון בסדרה המבוססת על הפאנצר 4. הקוגלבליץ היה פיתוח משמעותי אל מול קודמיו, הוא כלל צריח סגור בעל יכולת צידוד מלאה (יכולת להסתובב 360 מעלות), אשר הרכיב זוג תותחי נ"מ 37 מ"מ מסוג 43 FlaK cm 3.7 המורכבים זה לצד זה. הרעיון ליצור כלי רק"ם בעל זוג תותחי נ"מ 37 מ"מ בצריח סגור עלה כבר בשנת 1943, אך פיתוחו הסתיים רק בשנת 1945. רק כחמישה כלים מסוג זה נוצרו והם היו עוד בשלב הניסויים כאשר המלחמה נגמרה. ישנם עדויות לכך שכלי אחד או שניים השתתפו בקרבות האחרונים באירופה בקרבת ברלין.
הערות שוליים
Flakpanzer IV Flakpanzer IV
יעקב קינמון
יעקב קינמון (תרנ"ח, 1898, יאנדז'איוב, פולין – תשט"ו, 1955, תל אביב) היה ראש המועצה המקומית של עפולה. מהמתיישבים הראשונים בצריפין (כיום מזרע), בעפולה ובכפר ויתקין.
ביוגרפיה
קינמון נולד בעיירה שרוב תושביה יהודים עמלים. מצעירותו נמשך לתנועה הציונית ונסחף בזרם הצעירים שעזבו את פולין. נסע לברסלאו והגיע לווינה, ולאחר מלחמת העולם הראשונה היה מראשוני העולים לארץ ישראל.
קינמון הגיע לארץ בשנת 1919 ועבד כפועל דפוס ואחר כך כפועל בניין. היה מראשוני המתיישבים בצריפין שבעמק יזרעאל (כיום קבוצת מזרע). זמן מה עבד במרכז מפלגתו הפועל הצעיר.
בשנת 1928 נבחר לראש המועצה המקומית עפולה, וכיהן במשרה זו עד 1930. לאחר פרישתו נמנה עם ראשוני המתיישבים בכפר ויתקין. לאחר מכן עבד במרכז מפא"י ובמרכז קופת חולים. בשנת 1938 התחיל עבודתו כמנהל לשכת המס המרכזית בתל אביב וכיהן בתפקידו זה שתים עשרה שנים רצופות. את שנותיו האחרונות עשה בשליחות חברת העובדים בחוץ לארץ וחזר שוב לניהול לשכת המס.
בנו אהוד קינמון שימש בשנות השמונים כראש עיריית בת-ים. על שמו קרוי בעפולה רחוב קינמון.
אלפין A106
אלפין A106 (בצרפתית: Alpine A106) היא מכונית ספורטיבית בתצורות קופה וקבריולה אשר יוצרה על ידי יצרנית מכוניות המרוץ והספורט הצרפתית "אלפין" (בצרפתית: Societe Anonyme des Automobiles Alpine) אשר יוצרה בין השנים 1961–1955.
דגם ה-"אלפין A106" בנוי ממרכב עשוי מפיברגלאס.
סיטרואן סוג B2
סיטרואן סוג B2 (בצרפתית: Citroën Type B2) היא מכונית קטנה שיוצרה ב-25 צורות גוף שונות הכוללות: מכונית משפחתית, לימוזינה, מכונית ספורט, רודסטר, מכונית לנדולט, קבריולה וטנדר.
דגמי "סיטרואן סוג B2" הם מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן אשר יוצרו בין השנים 1921–1929.
חלקם של דגמי "סיטרואן סוג B2" הוגדרו כסוג של מכונית "Torpedo (car)".
יוצרו 89,841 יחידות מדגם סיטרואן סוג B2. מסך כל 25 צורות הדגם יוצרו 281,596 יחידות.
השינויים שביצע היצרן "סיטרואן" ביחס לדגם הקודם ("Citroën Type A" ) היו משמעותיים. הגלגל החלופי עבר לאחור, היו תריסי אוורור מנוע צדדיים, המהירות המרבית עלתה ל-72 קמ"ש, וכן יוצר דגם סגור. בגלל אמינותה ומהירותה של המכונית, היא הייתה חביבה על רופאים והיא קיבלה את הכינוי "מכונית הדוקטור". יוצרה גם גרסת ספורט B2 קאדי, בעלת בוכנות מסגסוגת קלה, מהירות 90 קמ"ש ומנוע 1.4 ליטר. זוהי מכונית הספורט הראשונה באירופה שיוצרה בייצור המוני.
מרווין בארנס
מרווין ג'רום בארנס (באנגלית: Marvin Jerome Barnes; 27 ביולי 1952 – 8 בספטמבר 2014) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1974–1980. לאורך הקריירה השתתף פעמיים במשחק האולסטאר של ה-ABA, ורשם ממוצעים כוללים של 16.0 נקודות, 9.1 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק.
בשנת 1997 נבחר לאחד מ-30 חברי קבוצת כל הזמנים של ה-ABA.
קריירת מכללות
בארנס נולד וגדל בפרובידנס שברוד איילנד, ובין השנים 1970–1974 למד בפרובידנס קולג'. בעונת 1972/1973 הוביל את קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, לצדו של ארני דיגרגוריו, להעפלתה הראשונה אי פעם לפיינל פור טורניר אליפות המכללות. במשחק חצי הגמר נפצע בארנס כבר לאחר 11 דקות, וקבוצתו הפסידה מול אוניברסיטת ממפיס בתוצאה 85–98. בעונה הבאה המשיך להציג יכולת טובה, אולם קבוצתו הודחה מטורניר המכללות כבר בשלב שמינית הגמר (NCAA Sweet Sixteen), לאחר שהפסידה מול האלופה שבדרך – אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית. לאורך 3 עונותיו בליגת המכללות קלע 20.7 נקודות והוריד 17.9 ריבאונדים למשחק, תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל, דייב גאוויט.
קריירה מקצועית
בדראפט ה-NBA 1974 נבחר בארנס בבחירה השנייה, על ידי פילדלפיה 76', אולם בחר לשחק עבור קבוצת ספיריטס אוף סנט לואיס מליגת ה-ABA. כבר במשחקו השביעי ב-ABA קלע 48 נקודות במשחק מול סן דייגו קונקיסטדורס, ובהמשך אותה עונה קלע שיא קריירה של 54 נקודות מול ממפיס סאונדס. במהלך אותה עונה השתתף במשחק האולסטאר של ה-ABA, לצד חברו לקבוצה פרדי לואיס, ובסיומה זכה בפרס "רוקי השנה" לאחר שרשם ממוצעים של 24.0 נקודות ו-15.6 ריבאונדים למשחק. בפלייאוף 1975 התעלה על עצמו עם 30.8 נקודות בממוצע למשחק, אך קבוצתו הודחה בגמר האזור המזרחי, מול קנטקי קולונלס. בעונת 1975/1976 הציג ממוצעים דומים, ונבחר בשנית להשתתף במשחק האולסטאר.
בקיץ 1976 התפרק מועדון הספיריטס יחד עם ליגת ה-ABA, ובארנס עבר לשחק בדטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA. בעונתו המלאה היחידה בקבוצה קלע 9.6 נקודות למשחק בלבד, כשחקן ספסל.
לאחר 12 משחקים בעונת הועבר בטרייד לבאפלו ברייבס, בתמורה לג'ון שומייט וגאס ג'רארד. עד לסיום אותה עונה תרם 11.8 נקודות ו-7.3 ריבאונדים למשחק כשחקן חמישייה קבוע.
ביולי 1978 הועבר עם נייט ארצ'יבלד, בילי נייט ושתי בחירות דראפט עתידיות לבוסטון סלטיקס, בתמורה לקרמיט וושינגטון, סידני ויקס, פרימן ויליאמס וקווין קונרט. בפברואר 1979 שוחרר מהקבוצה. בעונת שיחק ב-20 משחקים עם סן דייגו קליפרס, בטרם עזב את ליגת ה-NBA.
בשנת 1980 עבר לשחק בקבוצת פלקנסטרו טריאסטה האיטלקית, ובין השנים 1980–1986 שיחק לתקופות קצרות עבור "דטרויט ספיריטס", "אוהיו מיקסרס" ו"אוונסוויל ת'אנדר" מליגת ה-CBA.
חייו האישיים
בשנתו האחרונה בבית הספר התיכון בפרובידנס נעצר ביחד עם כנופייתו לאחר שניסו לשדוד אוטובוס. בשנת 1972 הכה את אחד מחבריו לקבוצה בפרובידנס קולג' עם מפתח ברגים. לאחר שהודה באשמה, הוטל עליו לשלם פיצויים בסך 10,000 דולר, ונגזר עליו מאסר על תנאי. בשנת 1976, בעת ששיחק עבור דטרויט פיסטונס, נמצא סוחב רובה בתיקו בנמל התעופה דטרויט מטרופוליטן; בכך הפר את תנאי שחרורו, והוא נשפט ל-152 ימי מאסר בבית סוהר.
לאחר פרישתו ממשחק נעצר בארנס באשמות פריצה, הסגת גבול ואחזקת סמים. לאחר שאיבד את כל כספו הפך לחסר בית, ונדד בין בוסטון, דטרויט וסנט לואיס.
ב-8 בספטמבר 2014 נפטר בארנס בפרובידנס, בגיל 62.
נישואי נוחות
נישואי נוחות הם נישואים שנוצרו מסיבות שונות מלבד אהבה רומנטית מחויבות ורצון לבנות חיים משותפים. בדרך כלל המטרה העיקרית היא על מנת להשיג יתרון מסוים - לרוב למען רווח אישי, או מטרה אסטרטגית אחרת, כגון נישואים פוליטיים.
בעת המודרנית אחת הסיבות הנפוצות ביותר לנישואי נוחות היא השגת אשרת שהייה. במקרים אלו ייתכן שאחד מבני הזוג יזדקק לאשרת שהייה על מנת להמשיך להתגורר בגבולות מדינה מסוימת, בעוד שבן/בת הזוג שלו/ה עשוי להסכים להתחתן על מנת לסייע להם בכך. נישואים אלו הם לרוב חסרי רגשות רומנטיים, ולעיתים רבות אין לאותם בני הזוג שום כוונה לחיות יחד כשותפים לחיים.
סיבה נוספת לנישואי נוחות היא רווח כספי. לדוגמה, אנשים עשירים עשויים לבחור בנישואי נוחות על מנת להגן על נכסיהם או על מנת להפחית את חבות המס שלהם. במקרים הללו לעיתים מסוימות אין לבני הזוג שום כוונה לחיות יחד כזוג.
נישואי נוחות שמובצעים למטרות פוליטיות מתקיימים לדוגמה על מנת לבסס בריתות פוליטיות בין מדינות, שושלות או משפחות חזקות ומשמות כסמל לאחדות פוליטית. בעבר, נישואים מהסוג הזה היו נפוצים ושימשו לרוב להבטחת המשך קיום הברית וליצירת בריתות אסטרטגיות בין משפחות חזקות, אך כיום הם פחות נפוצות. לעיתים רבות נישואי נוחות שמבוצעים למטרות פוליטיות אינם מבוססים על אהבה רומנטית בין בני הזוג וייתכן אף שבני הזוג לא הכירו לפני כן.
חשוב לציין כי נישואי נוחות שאינם נישואים פיקטיביים שנוצרו למטרות מרמה, או נישואים בכפייה, אינם מבוצעים בניגוד לחוק. כל עוד שני הצדדים הם אנשים מבוגרים שהתחתנו בהסכמה מרצונם החופשי, זה נחשב לאיחוד משפטי תקף.
גביע המדינה בכדורגל 1965/1966
לקראת תחילת התחרות הוחלט על ביטול המשחקים החוזרים. במקום זה אם הארכה הסתיימה בתיקו הוחלט לבצע דו-קרב פנדלים.
הפועל חיפה ניצחה במשחק הגמר ובכך זכתה בפעם השנייה בגביע.
השלבים המוקדמים
בשלבים הראשונים השתתפו קבוצות של ליגה ג' וליגה ב'. בסיבוב השישי לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגה לאומית.
שלבי הגמר
הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
הערה:
יצחק חיים קסטיליוני
הרב פרופ' יצחק חיים (ויטוריו) קסטיליוני (באיטלקית: Vittorio (Hayyim) Isacco Castiglioni; 25 במרץ 1840, אדר ה'ת"ר, טריאסטה - 1911, ה'תרע"א, רומא) היה רב, משורר ומתמטיקאי איטלקי, כיהן כרבה הראשי של רומא והסמכות הרוחנית הראשית של יהדות איטליה בין השנים ה'תרס"ג-ה'תרע"א (1903-1911). תרגם את המשנה לאיטלקית.
תולדות חייו
נולד בטריאסטה, אז בתחומי האימפריה האוסטרית, למשה חי דוד ואניטה (לבית קמפוס) קסטיליוני. למד את לימודיו התורניים אצל הרבנים שמואל דוד לוצאטו (שד"ל) ושבתי אלחנן טריוס. הוסמך ב-1861. למד מתמטיקה, ועסק בחינוך ובהוראת מתמטיקה בטריאסטה במשך כ־30 שנה, והגיע לדרגת פרופסור. במקביל, כיהן כסגן הרב של טריאסטה. בשנת 1903 התמנה לרבה של רומא. כשנה לאחר מכן, נחנך בית הכנסת הגדול של רומא, בהשתתפות מלך איטליה ויטוריו אמנואלה השלישי. בתפקיד זה כיהן כשמונה שנים, עד לפטירתו בשנת ה'תרע"א (1911).
משפחתו
נשא לאשה את אנריצ'טה לבית בולפיו. נפטרה בגיל צעיר. ממנה נולדו לו שלושה בנים:
כשלוש שנים לאחר פטירת אשתו הראשונה, נשא את ג'וליה לבית סונינו, ממנה נולדו בניו אוגוסטו וד"ר מרצ'לו.
Charmbracelet
Charmbracelet (בעברית: צמיד הקסם) הוא אלבומה התשיעי של הזמרת מריה קארי אשר ראה אור ב-3 בדצמבר 2002 דרך חברות התקליטים מונרק אנטרטיינמנט, ואיילנד רקורדס. האלבום היה לאלבום הראשון שהופץ מאז ההתמוטטות של הזמרת שבין היתר נבעו מהכישלון של הסרט שהוציאה כל מה שנוצץ והפסקול הנלווה לו שגם הוא זכה להצלחה פושרת. המבקרים תיארו את האלבום כאלבום האישי ביותר של הזמרת מאז אלבומה Butterfly, משנת 1997.
במהלך העבודה על האלבום שיתפה פעולה עם זמרים והרכבים כמו ג'רמיין דופרי, ג'ימי ג'אם וטרי לואיס, 7 אורליוס ודרה & וידאל.
רקע וסוגה
על פי קארי אהבה הוא הנושא המרכזי של האלבום והשירים משלבים נושאים אינטרוספקטיביים ואישיים עם חגיגה וכיף. האלבום מכיל ערבוב של בלדות R&B ופופ בשילוב של ז'אנרים אחרים כמו גוספל ומוזיקת נשמה. בניגוד לאלבומה הקודם Glitter, אשר הכיל סימפולים של שירים משנות ה-80, האלבום הזה הכיל יותר מוזיקה עכשווית שכללה בין היתר היפ-הופ ו-R&B עכשווי אשר בא לידי ביטוי בהשתתפותם של ראפרים כמו ג'יי זי, ג'רמיין דופרי וקאמ'רון.
הצלחה
הסינגל הראשון שפורסם מהאלבום היה "Through the Rain" אשר הגיע לעשירייה הפותחת בקנדה, שווייץ, שוודיה, איטליה ובריטניה. בארצות הברית השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס אך במצעד הרשמי הוא הגיע רק למקום ה-81.
על מנת לקדם את האלבום יצאה קארי לסיבוב ההופעות "Charmbracelet World Tour" אשר כלל 69 הופעות שנערכו מעל ל-8 חודשים, ובנוסף גם הופיע בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית ותוכנית של אופרה וינפרי.
משל חישוב העלויות
משל חישוב העלויות , הוא אחד ממשלי ישו שם מתאים אחר: משל חישוב ההוצאות . המשל מופיע בבשורה על פי לוקס י"ד 25–33 בלבד והוא כולל צמד משלים.