cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דוביים
דובים ביהדות
דובים מוזכרים ביהדות בדרך כלל בשל תכונותיהם השליליות. למשל במדרש בראשית רבה מוזכר הדוב כסמל לכעס של אשת פוטיפר על יוסף. כמו כן דובים מוזכרים בספר דניאל. שם בנבואתו הוא רואה ארבע חיות, כל אחת מסמלת אימפריה אחרת שהיהודים סבלו תחת עולה באותו זמן.
חז"ל עשו שימוש בפסוק לעיל בהשוותם את הפרסים הפראיים לדב –
הדוב מסמל את האימפריה הפרסית לה מיוחסות בנבואה זו תכונות של קמצנות, גרגרנות ועושר חומרי.
בספר מלכים ב' מובא מקרה אלישע והדובים בו שיסה הנביא אלישע דובים בנערים, שהקניטו וביזו אותו.
שמואל אהרנסון
שמואל (סם) אהרנסון (1883, זכרון יעקב – 1950, חיפה) היה אגרונום יהודי מארץ ישראל, בנם של אפרים-פישל ומלכה אהרנסון, ממייסדי זכרון יעקב, ואחיהם של אהרֹן, צבי, אלכסנדר, שרה ורבקה.
קורות חיים
לפי מספר מקורות, שמואל היה בנה הראשון של המושבה זכרון יעקב. שמואל אהרנסון למד בבית הספר העממי שבמושבה, שנוסד על ידי הברון רוטשילד, ולאחר מכן בבית הספר החקלאי של כל ישראל חברים שבמקווה ישראל (בין השנים 1896–1898 לערך). עם סיום לימודיו אלו נסע לאלג'יריה הצרפתית על מנת ללמוד בבית הספר הגבוה לחקלאות ברואיבה, שם קיבל תואר אגרונום. לאחר תום לימודיו חזר לזכרון יעקב ועבד במשק החקלאי של הוריו. כמו כן פעל כיזם וכסוחר; בין השאר ייצא סוסים ערביים אצילים מהאזור לאירופה.
בשנת 1910 נשא לאישה את מרים (מרי) שטרנברג (נולדה בשנת 1888 בזכרון יעקב), ולאחר נישואיו החל לעבוד בתחנת הניסיונות החקלאיים בעתלית (חוות אהרנסון), שהוקמה על ידי אחיו הבכור אהרן באותה שנה. יחד עם אחיו הצעיר אלכסנדר נמנה עם ראשי אגודת הגדעונים, שהוקמה בשנת 1913 בהשראת אהרן. כמו אחותו רבקה לא הצטרף למחתרת ניל"י, ובזמן מלחמת העולם הראשונה נסע לארצות הברית. יחד עם זאת תמך בפעולות אחיו הבכור אהרן כמנהיג ניל"י, ובין השאר היה מעורב עמו בהכנה מאחורי הקלעים של 'הצהרת בלפור'.
אחרי כיבוש הארץ על ידי הבריטים חזר עם משפחתו לזכרון יעקב, וניסה לשקם את תחנת הניסיונות בעתלית. בשנת 1920 נבחר מטעם רשימת התאחדות האיכרים לאספת הנבחרים הראשונה. בהמשך, הקים מחלבה מתקדמת ופעל כיזם כלכלי בתחומים אחדים. בשנת 1938 עבר עם משפחתו לחיפה. נולדו לו שני בנים: ידידיה (יליד 1912) ואהרן (יליד 1925), שאביו שמואל קראו על שם אחיו הבכור הנערץ.
שי איגנץ
שי איגנץ (נולד בשנת 1969) הוא אמן ומרצה, בוגר המחלקה לצילום, בצלאל, ולימודי התואר השני, בצלאל. עבודותיו כלולות באוספים חשובים בישראל ובעולם, והוא זכה בפרס שרת התרבות לשנת 2012, פרס מורשה של מוזיאון תל אביב לשנת 2005, ובמלגת שהייה בסיטה פריז. מרצה לצילום באוניברסיטת חיפה ובמכללת ספיר. בין השנים 2016–2018 פרסם טור צילומי במגזין המקוון "תוהו".
ביוגרפיה
איגנץ נולד באשדוד בשנת 1969, חי ופועל בתל אביב-יפו.
יצירתו
עיקר עבודתו של איגנץ מתמקדת בתחום צילום דיוקנאות, ורבות מעבודותיו מציגות היבטים של מגדר ותרבות חזותית להט"בית. הוא יוצר קשר עם אנשים, לרוב זרים, ומבקש להיכנס לטריטוריה הטבעית שלהם ולצלם אותם בה. הדיוקנאות הצילומים שהוא יוצר משרטטים את דמותם בבהירות, על פגמיהם ועל יופיים. את רוב המצולמים שלו הוא מכיר דרך האינטרנט, ואף פעם לא יודע עם מי ייפגש, ועד כמה הזהות הווירטואלית שאותו אדם ייצר לעצמו שונה לעומת דמותו בחיים. על יצירותיו אמרה נעמי אביב, אוצרת התערוכה שהשתתף בה "שדים" (2008) כי הדמויות בעבודותיו של איגנץ נינוחות בשל היכולת של האמן לנהוג בפתיחות וקבלה שמאפשרת למצולם להרגיש בנוח ולשתף אותו בפנטזיות שלו. האוצרת דיאנה דלל, שאצרה את תערוכת היחיד הראשונה של איגנץ בגלריה רוזנפלד בשנת 2001, אמרה על עבודתו כי הוא ניחן ביכולת לזמן את החריגות שמובנית באופי של כולם.
הנושאים של עבודותיו שאובים מהרפרטואר הקלאסי של הצילום: דיוקנאות, גופים ומראות חוץ ופנים של בתי מגורים. תצלומי הצבע שלו ברורים, ישירים וחודרניים. הגרים המבוגרים, הנשים המהודרות והנערים הצעירים מודעים להיותם נצפים. הפריטים המופיעים ברקע הדיוקנאות מרמזים במעורפל על סיפורן האישי של הדמויות, אבל סיפור זה נותר לא מפוענח, ויצר המציצנות של הצופה לא בא על סיפוקו. ההצצה למרחב הפרטי של הדמות באמצעות החשיפה הישירה לכאורה נחסמת ומותירה את הדמות באנונימיותה, במצב של בידוד וניכור.
מר לרי (2012)
הצילומים הראשונים התקיימו באחד מחדרי המוזיאון, חדר צדדי שאוחסנו בו חפצים שיצאו מכלל שימוש – רהיטים מפוארים אך ישנים – באותו חדר לרי התגורר במשך כמה שנים. לרי ניהל את המוזיאון שני עשורים והרגיש בו בבית, ייתכן שזו גם הסיבה לכך שהוא התנהג בטבעיות לצד הספות הרקומות, הטפטים העשירים והשטחים הססגוניים בעודו לבוש או מעורטל.
בתערוכה הוצגה גם עבודת וידאו, "אוליבייה" (2006), שהוקרנה במכשיר טלוויזיה שעמד על שולחן באחד מהחדרים בחלל. בווידאו הופיע גבר אדמוני הפושט את בגדי לקראת הצילום, ושואל את האמן בקול שאלות מהסוג ששואלים את עצמם מבקרים בתערוכה – איך הוא בוחר את המצולמים? מה הוא מרגיש כלפיהם? בחדר אחר פוזרו על שולחן שלוש מהדורות שונות של מגזינים שיצר איגנץ ובהם תצלומים שלא נתלו על קירות התערוכה. מלבד תמונות ספורות שבהן מופיעות דמויות אחרות, מרבית התצלומים מספקים הצצה לתפאורות של המוזיאון הפריזאי, שבהן מדגמן לרי בתנוחות שונות.
קליק, גררר..., קליק, גררר... – מחווה למקרן שקופיות (2004)
תערוכה קבוצתית משנת 2004 שאצרו רותי דירקטור ודני יהב-בראון. התערוכה ביקשה להפנות את תשומת הלב אל מקרן השקופיות כטכנולוגיה נכחדת, ובכל זאת רלוונטית לאמנות העכשווית. עבודתו של שי איגנץ בתערוכה הזו מבוססת על סדרה שצילם בזמן לימודיו בבצלאל בחתונה משפחתית. צילום חתונות הוא צילום מסובך, מכיוון שהצלם חייב להיות ער לכל המתרחש, לא להפסיד דבר, שכן מדובר באירוע מכונן וחד פעמי. בתנאים כאלו, הצילום הוא האופציה היחידה למתוח את האירוע מעבר לזמן אמת, להעיד על חד-פעמיותו ולהצביע בכל פעם מחדש על המשמעות שלו. השקופיות שצילם איגנץ חותרות תחת התיעוד המסורתי של הז'אנר – במקום להיות יפות ומוצלחות, כאלה שכל המשפחה תתגאה בהן, הן מאפשרת לראות מבעד לאירוע, דרך השכבה החגיגית ולחדור אל הפרוזאיות של הדמויות.
אמנות ישראלית צעירה: זוכי פרס מורשה 2007
בתערוכה זו אינגץ הרכיב מקטעי צילומים מסדרות שונות שצילם בחמש שנים שקדמו לה, שהיו מנוגדים לרצף המהודק של הסדרות שיצר עד אז. יוסף קריספל כתב על הצילום של איגנץ בקטלוג התערוכה, והתייחס לשאלות רבות העולות מהעבודות: מי הם המצולמים? מדוע הם מצטלמים? האם הם בחרו להצטלם? מי מביט במי? האם אני מביט בהם? האם אני מתבונן בתצלום?. הוא תוהה מי הם אותם אנשים שאיגנץ מצלם, שפותחים את הדלת, מארחים בסלון ביתם, בחצר האחורית שלהם, שפושטים את הבגדים. נדמה כיאילו כל אחד מן המצולמים הצטלם במיוחד עבור אותו צופה שמביט בתצלום, והנוכחות של הצופה מולו היא של חוקר שאין באפשרותו לחדור לתוך החלל המדומיין של התצלומים הללו. האפשרות היחידה שעולה מהם היא לשוט במרחב הפנימי שלהם, ולבחון כל אלמנט שמצוי בהם. מול התצלומים של איגנץ הצופה הופך לאובייקט של ראייה.
ריז אחמד
ריזוואן "ריז" אחמד (באנגלית: Rizwan "Riz" Ahmed; נולד ב-1 בדצמבר 1982) הוא שחקן, מוזיקאי ופעיל חברתי בריטי ממוצא פקיסטני, הידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסרטים: "הדרך לגואנטנמו", "ארבעת האריות", "חיית הלילה", ו"רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים". כמו גם בסדרת הטלוויזיה "ליל האירוע". הוא היה מועמד שלוש פעמים לפרסי הקולנוע הבריטי העצמאי.
ראשית חיים
אחמד נולד למשפחה בריטית-פקיסטנית, מוהג'ירים, בלונדון (אזור וומבלי). הוריו עברו לאנגליה מהעיר קראצ'י בפקיסטן בשנות ה-70. אחד מקרובי משפחתו היה סר שאה מוחמד סולימאן, "השופט ההודי הראשון שמונה על ידי הבריטים באוטר פרדש" הוא גם גילה עניין בשירת אורדו והיה מחברם של כמה מהמאמרים הביקורתיים הראשונים על תורת היחסות. בנוסף, אחמד הוא צאצא של מולה מחמוד יאונפורי (נפטר בשנת 1652), אחד הפילוסופים המדעיים החשובים ביותר באזור זה בתקופת שלטון האימפריה המוגולית.
אחמד למד בבית הספר מרצ'נט טיילור. בהמשך סיים את לימודיו בכרייסט צ'רץ' עם תואר FPE בכלכלה. אחר כך למד משחק בבית הספר המרכזי לנאומים ולדרמה.
קריירת משחק
בשנת 2009 שיחק בסרטה של סאלי פוטר "זעם". בשנה שלאחר מכן, אחמד כיכב בקומדיה הסאטירית "ארבע אריות" של כריס מוריס, עליה הוא זכה במועמדותו השנייה לפרס הסרט העצמאי הבריטי לשחקן הטוב ביותר. אחמד שיחק גם תפקיד משנה במותחן ההיסטורי "סנטוריון" מאת ניל מרשל.
בשנת 2014 אחמד לקח חלק בצילומי חיית הלילה, בסרט בו שיחק בתפקיד ריק, בן זוגו של השחקן ג'ייק ג'ילנהול. סרט זה התקבל בחום רב על ידי המבקרים, השחקן קיבל מועמדויות רבות לפרסים שונים. בשנת 2016, אחמד שיחק את התפקיד של נאסיר "נאזה" חאן במיני סדרה של HBO "ליל האירוע", שזכה לשבחי הביקורת. באותה שנה, אחמד כיכב בסרט "רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים", אנתולוגיה חדשה ביקום הקולנועי של מלחמת הכוכבים.
בשנת 2020 יצא לאקרנים סרט הדרמה "צלילי מטאל", שם אחמד שיחק בתפקיד הראשי של מתופף מטאל המאבד את שמיעתו ובשל כך נאלץ לבנות מחדש את כל חייו. המבקרים שיבחו את הסרט ואת הופעתו של אחמד, שקיבל את פרס חוג מבקרי הקולנוע בלונדון לשחקן השנה הבריטי הטוב ביותר והיה מועמד לפרסי אוסקר, BAFTA, גלובוס הזהב ופרסי גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר. בסך הכל, הסרט, בין היתר, היה מועמד לשישה פרסים בטקס פרסי האוסקר ה-93 וארבעה פרסים בטקס פרסי האקדמיה הבריטית ה-74.
קריירה מוזיקלית
בשנת 2006 הקליט אחמד רצועת ראפ סאטירית בשם Post 9/11 Blues. השיר נאסר במקור להשמעה ברדיו הבריטי מכיוון שהמילים נחשבו "פרובוקטיביות פוליטית". מאוחר יותר, אחמד שחרר מספר רצועות נוספות, כולל "Sour Times", שצולם עם המוזיקאים סקרוביוס פיפ, פלאן B וג'ים סטרג'ס.
בשנת 2007 הוא נבחר לארח את פסטיבלי גלסטונברי ו-BBC Electric Proms. הוא גם הופיע במופע הפתיחה של להקת הטריפ הופ מאסיב אטאק בהיכל הפסטיבל המלכותי (2008). באוגוסט 2009 הופיע בפסטיבל Camp for Climate Action.
בשנת 2011 הוציא את אלבום הבכורה שלו, MICroscope, תחת שם בדוי Riz MC. ב-1 בדצמבר 2011 הוכרז כי Riz MC חתם על חוזה עם חברת Tru Thoughts, מברייטון. בשנת 2016 הוציא את האלבום השני שלו, אנגליסטן.
אחמד הוא גם חבר בצמד ההיפ-הופ של Swet Shop Boys עם הימאנשו סורי. מהדורת הבכורה שלהם, המיני-אלבום Swet Shop, יצא בשנת 2014. אלבום האולפן באורך מלא - קשמיר, יצא ב-14 באוקטובר 2016.
פנגיאה
פנגיאה (Pangaea או Pangea מיוונית πᾶν γαία – "כל האדמות"), הוא השם שבו השתמש אלפרד וגנר בהתייחסו ליבשת-על שהתקיימה במהלך עידן המזוזואיקון, האחרונה עד כה מתוך מספר יבשות-על שהתקיימו על פני כדור הארץ, ואשר נוצרו בתהליך מחזורי של התכנסות הלוחות הטקטוניים ליבשת-על אחת והיפרדותם ליבשות נפרדות. פנגיאה נוצרה לפני כ-335 מיליון שנים, והופרדה לפני כ-175 מיליון שנים לשתי יבשות-על נפרדות, שמאוחר יותר התחלקו ליבשות שאנו מכירים כיום.
כאשר היבשות התכנסו ויצרו את פנגיאה, נוצרו רכסי הרים; חלק מרכסי ההרים הללו עדיין קיימים, כגון הרי האפלצ'ים או הרי אורל. האוקיינוס הכביר שהקיף את פנגיאה נקרא פנטלסה (ביוונית עתיקה: 'כל הים').
פנגיאה הייתה בצורה של האות C, והתפרשה לאורך קו המשווה. כיוון שהייתה כה גדולה, חבליה הפנימיים היו בעלי אקלים חם מאוד בגלל מיעוט משקעים.
מעטפת כדור הארץ שתחת היבשת הקדומה הייתה עדיין חמה מאוד, והירבתה לפרוץ החוצה אל פני כדור הארץ בצורת לבה, בעיקר באזור יבשת אפריקה. כתוצאה מכך, הייתה אפריקה מוגבהת בכמה עשרות מטרים לעומת היבשות האחרות.
ככל הנראה, פנגיאה לא הייתה יבשת-העל היחידה בהיסטוריה. הסברה הרווחת היא שיבשת-על בשם פנוטיה נוצרה לפני 600 מיליון שנים והתפצלה לפני 550 מיליון שנים. לפניה התקיימה יבשת-על בשם רודיניה, אשר נוצרה לפני כמיליארד שנה והתפצלה לפני כ-750 מיליון שנים.
ההתפצלויות השונות שעברה היבשת גרמו להיווצרותם של הלוחות הטקטונים והרכסים באוקיינוסים, ואלו הם הגורמים לרעידות אדמה ולהתפרצויות געשיות.
במהלך עידן היורה, התפצלה פנגיאה לשני חלקים:
בהמשך התפצלו שתי יבשות אלו לחלקים נוספים עד שכדור הארץ הגיע למצבו הנוכחי.
עמי ותמי
האגדה היא אבטיפוס של סוג מוטיב עלילתי 327A בסיווג ארנה-תומפסון.
עלילה
עמי ותמי הם ילדיו של חוטב עצים עני. בשל הרעב הכבד השורר בבית מבקשת אשתו של חוטב העצים, אמם החורגת של הילדים, להיפטר מהם. היא משכנעת את בעלה לקחת את הילדים ליער ולנטוש אותם שם. התוכנית לא צולחת משום שעמי מפזר חלוקי נחל קטנים בדרכם אל היער, כך הם מוצאים את דרכם חזרה לביתם.
האם החורגת לא מתייאשת ולוקחת את הילדים שוב ליער, הפעם לא מספיק עמי להכין חלוקי נחל, ובמקומם הוא מפזר פירורי לחם. לרוע המזל חיות היער אוכלות את הפירורים, ועמי ותמי נשארים אבודים ביער.
הם משוטטים רעבים ביער, עד שמגיעים לבית מיוחד שקירותיו בנויים מעוגות וממתקים. הם נכנסים לבית ומתוודעים לבעליו, זקנה בודדה המארחת אותם בנדיבות ומאכילה אותם ממתקים. חיש קל מתגלה הזקנה כמכשפה המתכננת לפטם את הילדים בממתקים כדי שישמינו, כך שתוכל לאכול אותם לתיאבון. המכשפה כולאת את עמי בכלוב והופכת את תמי למשרתת אישית. מדי פעם בודקת הזקנה האם השמין עמי והוא כבר ראוי לאכילה, עמי מצדו, מתעתע במכשפה כבדת הראיה, ומגיש לה בכל פעם עצם רזה לבדיקה, כדי שלא תאכל אותו.
לבסוף מתייאשת המכשפה ומחליטה לאכול את עמי כמו שהוא. היא פוקדת על תמי להסיק את התנור, תמי יורדת לסוף כוונתה של המכשפה, וטוענת במרמה כי אינה יודעת לעשות זאת. כאשר המכשפה מדגימה כיצד מחממים את התנור, תמי דוחפת אותה פנימה, משחררת את עמי מהכלוב ויחד שניהם בורחים מבית המכשפה. לבסוף, חוזרים האחים לביתם, מגלים כי אמם החורגת מתה, וחיים עם אביהם האוהב באושר רב עד סוף חייו של אביהם.
עיבודים לבמה
ב-2015 פסטיבל Outside The Box בבוסטון בשיתוף עם תזמורת Landmarks Orchestra העלה בהפקה מחודשת את המחזמר הסימפוני עמי ותמי מאת מתי קובלר ואיה לביא, בתרגום מקורי לאנגלית מאת ספנסר גרפילד. אחרי מופעים בבוסטון ופאלו אלטו, המחזמר הועלה באוף ברודוויי ובמסגרת פסטיבל הפרינג' באדינבורו.
בישראל
ב-1999 עלה בהפקת בכורה המחזמר הסימפוני "עמי ותמי" מאת מתי קובלר ואיה לביא. המחזמר הועלה בהפקה חד פעמית על ידי תלמידי התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות בשיתוף פעולה עם התזמורת של האקדמיה למוסיקה בירושלים, בניצוחו של מיכאל וולפה והדרכתו המוזיקלית של אנדרה היידו.
קובץ אצווה
קובצי אצווה מכילים לעיתים קרובות אותן פקודות שניתן לתת במעטפת הפקודות של מערכת ההפעלה (כמו במערכת DOS, ראו להלן) אולם דבר זה לא הכרחי. גם במקרים כאלו לרוב יש פקודות שמשתמשים בהן כמעט אך ורק בקובצי אצווה (למשל goto).
עמי ותמי
בישראל
ב-2001 עלה מחזמר החנוכה "עמי ותמי" בו שיחקו טל מוסרי ודנה דבורין בתפקיד עמי ותמי, ומיקי קם בתפקיד המכשפה. ב-2002 עלה המחזמר פעם נוספת שהפעם שיחקו בו אמיר פרישר גוטמן, ודנה מרמור בתפקיד עמי ותמי, ומיקי קם נשארה בתפקיד המכשפה.
קובץ אצווה
קובצי אצווה בחלונות ו-MS DOS
במערכת ההפעלה MS-DOS, קובצי האצווה נשמרים עם סיומת BAT ובחלונות הנגזרות מחלונות NT ניתן להשתמש גם בסיומת CMD. בהפעלתם תחת חלונות נפתח חלון DOS שמבצע את קובץ האצווה.
עמי ותמי
בישראל
ב-2006 עלה מחזמר החנוכה "עמי ותמי" עם לירון כרקוקלי בתפקיד תמי ובהשתתפות אמנים נוספים. את המחזמר הפיקו באותה שנה מ. מ. הפקות.
ב-2012 עלה המחזמר "עמי ותמי" בהפקת התיאטרון שלנו.
ב-2014 עלה מחזמר החנוכה "עמי ותמי - הרפתקה מתוקה" בו שיחקו אסף הרץ בתפקיד עמי, ליאור כהן בתפקיד תמי וניקול ראידמן בתפקיד מאדאם פומפדור, המכשפה. השתתפו בו גם: דניאל מייזלר, גיל וסרמן, מתי אטלס, טל קלאי ותום עוזיאל ובײַם אותו עופר שפריר.
ב-2018 עלה מחזמר החנוכה "עמי ותמי" שבו טל מוסרי שב לגלם את עמי, מיכל ויצמן גילמה את תמי, וחנה לסלאו - את המכשפה.
קובץ אצווה
תוכנית לדוגמה
תוכנית המדפיסה את המחרוזת "Hello World!" לפלט הסטנדרטי:
@echo off echo Hello World! pause
הסבר: הפקודה echo off מסמנת שהפקודות לא יוצגו, וסימן @ שלידה מסמן שגם את השורה הזו המסך לא יציג. הפקודה echo מדפיסה למסך את הטקסט שאחריה. הפקודה pause משאירה את המסך פתוח עד שהמשתמש ילחץ על כפתור במקלדת, ללא הפקודה בסוף הדפסת המשפט התוכנית הייתה נסגרת.
דוגמה פשוטה לשימוש בחיבורי אינטרנט
netstat -a
הסבר: קטע הקוד הנ"ל מציג פקודה הנקראת Netstat, המציגה את כל החיבורים הנוכחיים למחשב שבו היא מופעלת. התוסף -a אומר לפונקציה זו להדפיס על המסך רשימה של כל החיבורים למחשב בשמם הדינאמי (DNS). כדי להציג את כתובת פרוטוקול האינטרנט (IP) של כל חיבור, יש לשלוח ping לכתובת זו. ping היא מין מחרוזת מידע ה"שואלת" את השרת על מצבו, כשהשרת "עונה" בחזרה כתובת הIP שלו חוזרת איתו.
דוגמה לשליחת ping
ping 127.0.0.1
הסבר: הפקודה ping שולחת את חבילת המידע לכתובת הנתונה לה (כתובת IP או DNS).
קובצי אצווה במערכת הפעלה Unix או Linux
במערכות הפעלה דמויות יוניקס, ליבת המערכת מזהה סוג של תוכנית להרצה לפי ההתחלה שלה. כאשר קובץ להרצה מתחיל בתווים „״, הליבה מתייחסת אליו כקובץ אצווה שמורץ על ידי המפרש כתוב בהמשך השורה הראשונה בקובץ.
לדוגמה, קובץ שמתחיל בשורה יורץ על ידי, כלומר, על ידי Bourne Shell או מפרש תואם. דוגמה לתוכנית פשוטה שמסדר את כל השורות בקובץ לפי סדר אלפבית ושולח אותם להדפסה במדפסת ברירת מחדל:
אפשר להשתמש בכל תוכנית אחרת. לדוגמה, סקריפט פרל פשוט. במקרה הזה מעבירים למפרש של פרל פרמטר נוסף (, כדי להפעיל אזהרות:
במקרים רבים משתמשים כ„מפרש״ בתוכנית env שנועדה להריץ תוכנית אחרת עם משתני סביבה שונים אבל כתוצאת לוואי מאפשרת להריץ את המפרש האמיתי מכל נתיב סטנדרטי. לדוגמה, מקובל במקרים רבים להשתמש בשורה הבאה עבור סקריפטי פייתון:
המפרש מקבל את שם קובץ הסקריפט כפרמטר ראשון. לדוגמה, הפלט של הסקריפט הבא: הוא מידע מהפקודה ls על קובץ הסקריפט עצמו.
איטלקית
איטלקית (באיטלקית: Italiano; איטליאנו) היא שפה רומאנית מערבית מתוך קבוצת השפות הרומאניות של משפחת השפות ההודו-אירופאיות. האיטלקית מדוברת כשפת אם בפי כ-85 מיליון איש, ובהם 59 מיליון איטלקים החיים באיטליה. זוהי שפתה הרשמית של איטליה, ובכ־23 מדינות ישנן קהילות גדולות המדברות את השפה.
כמו רוב השפות הלאומיות, האיטלקית המודרנית היא ניב ש"זכה להצלחה", כלומר שזכה לשמש שפה הרשמית בשטח גדול הרבה יותר מהמחוז שבו דובר בתחילה. במקרה זה הניב הפלורנטיני, היינו הניב שדובר בפירנצה, הוא שגבר על האחרים. שלא כמו ברוב המקרים, שבהם הסיבות לשליטת ניב כלשהו הן פוליטיות, במקרה זה הסיבה הייתה יוקרה תרבותית. למעשה, הניב הטוסקני, ובייחוד זה הפלורנטיני (אשר הועשר במידה רבה על ידי הסיציליאנית, הצרפתית והלטינית), היה השפה שבה כתבו דנטה אליגיירי, פרנצ'סקו פטררקה וג'ובאני בוקאצ'ו - שלושת הסופרים והמשוררים האיטלקיים הנחשבים ביותר באותה תקופה (המאות ה-13 ו14). ניב זה שרווח בפירנצה, שהייתה במשך שנים מרכז של פריחה תרבותית (ובעיקר בתקופת הרנסאנס), כונה גם שפת המלומדים.
הניבים הנהוגים באיטליה
את הניבים האיטלו-רומאניים הרבים ניתן לחלק לקבוצות על פי מקורותיהם הלשוניים המשותפים. ככלל, ניבים אלה נגזרים מן הלטינית, אך לשוני בהתפתחות שפות הדיבור המקומיות, הניכר בין מחוז למחוז, אחראיות שפות שנבלעו על ידי שפות אחרות ("סובסטראטום") שקדמו לכיבוש הרומי ובעיקר השפות הדומיננטיות שהשתלטו על שפות אחרות ("סופרסטראטום"), שנבעו מקשרים עם עמים אחרים.
בשנים האחרונות נהוג לבודד את הניבים הצפוניים ("רומאניים-מערביים") מאלה של המרכז והדרום ("רומאניים-מזרחיים"). בתחום הצפוני, לסובסטראטום הקלטי כפי הנראה הייתה השפעה על הניבים הגאלו-איטאליים אך לא על הניב הוונֶטי. עם זאת, ישנם מאפיינים רבים המשותפים לניבים הצפוניים ולאלה של המרכז והדרום. לדוגמה: צורת רבים נון-סיגמטית (שאינה מסתיימת באות S). הניבים של הצפון מכונים "גאלו-איטאליים" או "גאלו-רומאניים" מסיבות רבות, ביניהן: הנוכחות הרבה של תנועות ביניים כגון ö ו-ü בלומברדיה, אמיליה-רומאניה, פיימונטה וליגוריה; הנוכחות של צורות דקדוקיות מיוחדות המוכרות כ"גאליציזמים" הניכרות אף בצרפתית; האפשרות להרכבת משפט שאלה על ידי היפוך סדר חלקי המשפט (תופעה הנפוצה בלומברדיה ובאמיליה רומאניה); נוכחות ה-n המאונפפת בניבים שונים, הפיכת ה-a המוטעמת ל-ä או ל-è באזורים שונים של פיימונטה ושל אמיליה רומאניה.
שפה רשמית
האיטלקית היא השפה הרשמית באיטליה ובסן מרינו. כמו כן, משמשת כשפה הרשמית, לצד השפה הסלובנית בארבעה יישובים סלובניים לחוף הים, ובאיסטריה שבקרואטיה, לצד השפה הקרואטית. היא אף אחת השפות הרשמיות בשווייץ (כ-10% מהדוברים), בקנטון טיצ'ינו ובקנטון הגריג'וני- לצד השפות: גרמנית (63%), צרפתית (25%) ורומאנש. בוותיקן נמצאת האיטלקית בשימוש נרחב והיא אף משמשת כשפה הרשמית השנייה של מושב הוותיקן, לאחר השפה הלטינית. גם אנשי הכנסייה בוותיקן משתמשים בה לרוב בתקשורת היומיומית ביניהם.
תפוצה בעולם
האיטלקית נפוצה ביותר במלטה, שבה רבים דוברים את השפה, ורבים אף יותר מבינים אותה. האיטלקית שימשה במלטה כשפה רשמית עד לשנת 1934. השפה האיטלקית נפוצה אף ברצועות החוף של חבל דלמטיה (קרואטיה), בסלובניה, באלבניה ובתוניסיה, בין היתר הודות לתוכניות הטלוויזיה המשודרות שם ולמיעוטים דוברי האיטלקית החיים במקום. האיטלקית נפוצה מאוד גם באי קורסיקה שבצרפת מפני שהשפה הקורסיקאית המדוברת שם דומה מאוד לטוסקנית, וכמו כן, אף בריוויירה הצרפתית ובנסיכות מונקו.
לשפה האיטלקית תפוצה נרחבת גם בקולוניות לשעבר באפריקה: לוב (בה משמשת האיטלקית שפת העבודה), אריתרֵיאה, אתיופיה, ובסומליה (בזו האחרונה שימשה האיטלקית שפה רשמית עד לשנת 1963, והייתה בשימוש בלימודים הגבוהים עד לפרוץ מלחמת האזרחים, בשנת 1991). בחלקים אחרים בעולם, אליהם הייתה הגירה רחבה של איטלקים, ישנן עד היום קהילות גדולות דוברות איטלקית (ארצות הברית, דרום אמריקה ובמיוחד ברזיל וארגנטינה, אוסטרליה, קנדה, מקסיקו, צרפת, גרמניה ובלגיה). קהילות אלה מנסות כיום להעביר לצאצאיהם את שפת מוצאם ואת מורשת איטליה ותרבותה בכלל. מאתר האינטרנט של משרד החוץ האיטלקי עולה כי ישנן קהילות גדולות של אזרחים איטלקים החיים מחוץ לאיטליה (קהילות של יותר מ-10,000 אנשים). מספרים אלה כוללים אך ורק את אזרחי איטליה ולא את כל דוברי האיטלקית, ומכאן ניתן ודאי להסיק שמספרם של אלה האחרונים גדול בהרבה: לסיכום: אף על פי שהשפה האיטלקית ניצבת רק במקום ה-21 ברשימת השפות המדוברות ביותר (כ-70 מיליון דוברים), היא השפה השלישית הנלמדת ביותר בעולם לאחר האנגלית והצרפתית ולפני גרמנית וספרדית. בחלק דובר האנגלית של קנדה, זו השפה השנייה הנלמדת ביותר (לאחר הצרפתית), בעוד שבארצות הברית ובממלכה המאוחדת היא השפה הרביעית הנלמדת ביותר, לאחר הצרפתית, הספרדית והגרמנית. על פי מחקר של האיחוד האירופי, האיטלקית נמצאת במקום השני על פי מספר דוברים כשפת אם בתחום אירופה (כ-16%) לאחר הגרמנית (24%) ולצד הצרפתית והאנגלית, אך היא מדורגת רביעית מבחינת מספר הדוברים הכולל. על פי מחקרים מהימנים, דוברי האיטלקית בעולם מספרם כ-200 מיליון, מתוכם כ-70 מיליון אזרחים איטלקיים, אזרחי מדינות דוברות איטלקית או המשתייכים למיעוטים דוברי השפה, ו-65 מיליון ממוצא איטלקי.
האלפבית האיטלקי
השפה האיטלקית משתמשת ב-21 אותיות מתוך האלפבית הלטיני. האיטלקית עושה שימוש באותיות j, k, w, x, y רק בשמות פרטיים (שמות ערים, נהרות, מחוזות וכיוצא בזה), שמות ממקורות זרים, או כחלופות גרפיות של כתיב (לואיג'י פיראנדלו, למשל, נהג לכתוב gioja במקום gioia). באיטלקית קיימים גם שלושה אקצנטים גרפיים (accento grave, accento acuto, accento circonflesso) המצביעים על ההטעמה במילה, לעיתים על אופן הגיית התנועה, ולעיתים מצביעים על אות שנעלמה. (ראו הרחבה בערך: הגיית האיטלקית).
מערכת הפועל האיטלקי
פעלים איטלקיים נוטים לפי שלוש נטיות בסיסיות: פעלים אשר בצורת המקור מסתיימים ב-are (נטייה ראשונה;I coniugazione), ב-ere (נטייה שנייה; II coniugazione), וב-ire (נטייה שלישית; III coniugazione).
יתר על כך, הפעלים מחולקים לשתי קבוצות, יוצאים (transitivo) ועומדים (intransitivo), כאשר ליוצאים בדרך כלל נוספת צורת פועל העזר avere (להיות בעל של) ובדרך כלל נוספת לעומדים צורת פועל העזר essere (להיות):
נוסף על כך, קיימים כמה פעלים חריגים למחצה בנטיית ה-ire שבזמן הווה נוספות להן אותיות SC ברוב הגופים:
בינוני ההווה
בינוני ההווה הוא צורת הפועל המשמש בדרך כלל לשם תואר שמתאר נושא המבצע פעולה, למשל: .La donna cantante è la mia amica (האשה השרה היא חברה שלי.)
אדוה כהן
ביוגרפיה
כהן החלה להתאמן בריצה מגיל 14 בקבוצת לידר ירושלים בהדרכתו של רומן פרדמן. אביה, יגאל, מנהל את קבוצת האתלטיקה של מועדון לידר ירושלים. בשנת 2017 החלה ללמוד באוניברסיטת איווה בארצות הברית והתאמנה במסגרת נבחרת האתלטיקה של המכללה. בשנת 2018 היא עברה לאוניברסיטת ניו מקסיקו.
איטלקית
בינוני ההווה
בשביל פעלים של הנטייה הראשונה (are-)
בינוני העבר
בינוני העבר, עוד צורה שנגזרת מן הפועל, הוא הן מרכיב בפעלים והן שם תואר.
אדוה כהן
2017: שיאנית ישראל
באליפות ישראל בריצת 3000 מטר מכשולים שנערכה ב-11 במאי 2017 זכתה כהן במדליית זהב בשיא ישראלי חדש של 10:16.20 דקות, שיפור לשיא בן 12 השנים של אירינה ויינגרטן (10:41.56 דקות). שבועיים לאחר מכן, בתחילת יוני, היא זכתה באליפות ישראל בריצת 5000 מטר בשיא אישי חדש של 17:05:91 דקות. שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות אירופה לאומות באתלטיקה שנערכה בתל אביב היא זכתה במדליית כסף בשיא לאומי חדש של 10:12.95 דקות. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בתחילת יולי היא זכתה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 4:24.49 דקות. שבועיים לאחר מכן, באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בבידגושץ', פולין היא סיימה במקום תשיעי בשיא ישראלי חדש של 10:07.82 דקות.
איטלקית
הפעלים האוגדים
באיטלקית קיימים שני פעלים אוגדים, כלומר הפעלים "להיות": essere ו-stare. להלן רשימת שימושיהם של שני הפעלים וטבלות נטייתם:
אדוה כהן
2018: מקום חמישי באירופה
בתחרות שנערכה בוויצ'יטה, קנזס, ארצות הברית באפריל 2018 זכתה כהן במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בשיא ישראלי חדש של 10:04.00 דקות. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בקנזס רילייס היא קבעה בריצת 5000 מטר שיא ישראלי חדש של 16:07.03 דקות, שיפור של 74 מאיות השנייה לשיא הקודם בן השנתיים של מאור טיורי (16:07.77 דקות). בתחרות שנערכה ב-26 באפריל היא שברה שוב את שיאה ישראל בריצת 3000 מטר מכשולים וקבעה תוצאה של 9:52.37 דקות והשיגה את הקריטריון להשתתפות באליפות אירופה. ב-23 ביוני היא שברה שוב את שיאה הישראלי בריצת 3000 מטר מכשולים כשקבעה 9:48.48 דקות בתחרות במינסק בה זכתה במדליית כסף.
איטלקית
הפעלים האוגדים
essere מבטא:
אדוה כהן
2018: מקום חמישי באירופה
באליפות אירופה שנערכה בברלין באוגוסט אותה שנה היא סיימה במקום חמישי בריצת 3000 מטר מכשולים בשיא ישראלי חדש של 9:29.74 דקות. כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא ישראלי חדש של 9:36.13 דקות ועלתה לשלב הגמר מהמקום ה-12.
איטלקית
הפעלים האוגדים
stare:
אדוה כהן
2018: מקום חמישי באירופה
בתחרות באולם שנערכה בבוסטון בחודש דצמבר, קבעה תוצאה של 15:42.85 דקות, המהווה שיא ישראלי חדש באולם, ושיא ישראלי מתחת לגיל 23 באצטדיון.
איטלקית
פועל השייכות
הפועל "avere" משמש באיטלקית לשני תפקידים עיקריים:
אדוה כהן
2019
בתחרות שנערכה בחודש מרץ בלוס אנג'לס, כהן סיימה במקום השני בריצת 5000 מטר, בשיא אישי חדש של 15:31.01 דקות. חודשיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בקולורדו, סיימה במקום השני בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:45.71 דקות, רק 5 מאיות מאלי אוסטרנדר, אלופת המכללות (בשנים 2017, 2018) בריצת 3000 מטר מכשולים.
איטלקית
פועל השייכות
1. ציון שייכות ובעלות.
אדוה כהן
2019
בסוף מאי, בחצי גמר אליפות המכללות, סיימה כהן במקום השני במקצה והשלישי באזור המערב בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:44.41 דקות, ועלתה לשלב הגמר. למחרת, בחצי הגמר בריצת 5000 מטר, סיימה במקום החמישי במקצה ובאזור המערב בתוצאה של 15:38.82 דקות, ועלתה גם כן לשלב הגמר. בגמר שנערך ביוני, כהן סיימה במקום הרביעי בריצת 3000 מטר מכשולים, לאחר שקבעה תוצאה של 9:46.36 דקות, 28 מאיות מהמקום השלישי.
איטלקית
פועל השייכות
לדוגמה: Ho un libro (יש לי ספר).
אדוה כהן
2019
חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בפינלנד, סיימה כהן במקום הרביעי בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:38.01 דקות, המהווה קריטריון לאליפות העולם.
איטלקית
פועל השייכות
2. פועל עזר לזמנים מסוימים (עבר קרוב, למשל).
לדוגמה: Hanno vinto (הם ניצחו).
אדוה כהן
2019
באליפות אירופה לאומות שנערכה באוגוסט אותה שנה היא ניצחה בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 10:21.07 דקות וסיימה במקום השלישי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:20.96 דקות.
באליפות העולם באתלטיקה השתתפה כהן בריצת 3000 מטר מכשולים וסיימה במקום העשירי במקצה וה24 הכללי בתוצאה של 9:42.92 דקות ולא העפילה לגמר.
2020
באליפות ישראל שנערכה ביולי זכתה כהן בשתי מדליות, מדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים, לאחר שקבעה תוצאה של 10:10.62 דקות ומדליית כסף בריצת 1500 מטר, בתוצאה של 4:25.50 דקות אחרי לונה צ'מטאי-סלפטר ממכבי תל אביב (4:17.96 דקות) ולפני כרואן חלבי ממכבי חיפה כרמל (4:27.65 דקות).
עליית אף על פי
תוכניות והכנות
עם כינונו של המנדט הבריטי על ארץ ישראל, בנאומו הראשון של הנציב הבריטי העליון הראשון הרברט סמואל, ב-7 ביולי 1920 הוא הודיע על הגבלת העלייה היהודית לארץ ישראל ל-16,500 נפש לשנה. כשנה לאחר מכן, בעקבות מאורעות תרפ"א צומצמה העלייה היהודית עוד יותר, ל"יכולת הקליטה" של הארץ. המשבר הכלכלי שפרץ כאן ב-1925 ונמשך שנים אחדות לאחר מכן מנע גם הוא עליית יהודים במספרים ממשיים ולאחריו התרחשו מאורעות תרפ"ט. כך הסתיימו שנות ה-20 של המאה ה-20, בעלייה יהודית מצומצמת מאוד, אם בכלל.
בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 השתנתה המגמה. קבוצת אנשי בית"ר מקרב פלוגות הגיוס של בית"ר בראש פינה, ובראשם דוד אסא וגרשון שץ, החלה לפעול מאזור משמר הירדן להבאת קבוצות יהודים בנות 20–40 בני אדם דרך היבשה מלבנון ומסוריה. באותה דרך פעלה גם קבוצה של ברית הבריונים בהנהגת יהושע ליכטר באזור מטולה. ההעברות נעשו בניגוד לחוקי המנדט הבריטי ולמרות הגברת השמירה באזורי הגבול. באותו זמן החלו גם תכנונים להרחבת היקף העלייה וארגונה, בין היתר על ידי אברהם סטבסקי, שעתיד היה להיות ממארגני עלייה ב'. ב-1932 החלו דיונים בעניין הסדרת נוהלי העלייה. בנוסף, החלו גם לשכור את שירותיהם של כפרים צ'רקסים באזור הגבול, מקומות בהם הייתה שמירה בריטית חלשה יותר. כך, למרות הגברת הפיקוח ולמרות תפיסת מספר קבוצות, הועברו עולים אשר הגיעו מפולין ומרומניה אל אזור ראש פינה. בשנים 1930-1934 הועברו דרך הגבול הצפוני כמה אלפי עולים.
אוניות והפלגות ההעפלה
ב-26 בפברואר 1932 פרסם זאב ז'בוטינסקי את מאמרו "על האוונטוריזם", בו הייתה קריאה גלויה ובעלת תעוזה שלא הושמעה כמוה קודם לכן בפומבי, לנטוש את דרכי שמירת הסדר והחוק ולעלות אל הארץ בניגוד לחוקי המנדט וההגבלות שהטיל. היה במאמר זה זרז משמעותי בעניין ההעפלה בקרב בני נוער וצעירים, אשר אליהם פנה ז'בוטינסקי.
החל משנת 1933, בשל קשיי העלייה היבשתית, הוחלט בהנהגת הצה"ר על ניסיון לארגן את "העלייה הבלתי ליגאלית" דרך הים. הסנונית הראשונה הייתה האונייה "כוכב", שהגיעה בינואר 1934 ממצרים עם 50 מעפילים ואחריה "אוניון", הראשונה שהגיעה במסגרת זו מאירופה. בפיראוס התארגנה קבוצה של 117 יהודים ועלתה על האונייה המושכרת "קאפולו". לאחר הפלגה רבת תלאות עם צמצום במזון ובמים הגיעה האונייה באחד הלילות אל חופי תל אביב. סירה של בית"רים החלה לשוט לעברה בהאירה אליה בפנס. רב החובל של האונייה, בחושבו כי מדובר במשטרה הבריטית, החליט להסתלק מהמקום, והפליג עם נוסעי האונייה לאיי יוון ושם הוריד את האנשים. פעילי בית"ר, בסיוע גורמים מקומיים, הצליחו לארגן אונייה חלופית, "אוניון", אשר הפליגה עם העולים אל חופי הארץ. מול חופי צפון תל אביב הספיקו מאה אנשים לרדת אל החוף בסירות. 17 האחרונים, שסירתם נפגעה, לא הספיקו להגיע בחסות הלילה ונאסרו עם צוות האונייה על ידי הבריטים. הם גורשו ליוון והעפילו מאוחר יותר באונייה "אודיסיה".
במשך שלוש השנים הבאות הוקפאה העלייה. שנת 1936 היוותה מפנה. באירופה החל לגדול האיום שהטיל הרייך השלישי. ז'בוטינסקי יצא בקריאה ל"אוואקואציה", הצלת יהודי אירופה מגורל מבשר רעות כל עוד הדבר אפשרי. בארץ ישראל החלו מאורעות דמים. הנהגת היישוב נקטה במדיניות ה"הבלגה", והאצ"ל התחיל בפעולות תגמול שדרשו תוספת בכוח האדם. ממשלת המנדט נהגה לאכוף נאמנה את הגבלות העלייה וניסתה להגביל את התפתחות היישוב היהודי. גורמים אלה הביאו לחידוש כוחות במפעל העלייה.
באותה שנה יזם משה גלילי, צעיר מארץ ישראל שבנסיעתו לצרפת נתקל בהמוני פליטים יהודים מגרמניה, קשר עם ההנהגה הרוויזיוניסטית באוסטריה. שם החל לארגן את העלייה מבחינה לוגיסטית ועסק בגיוס כספים. הפליטים המיועדים לעלייה הגיעו לבדם בנסיעות לפיראוס. משם הפליגו על אונייה מושכרת קטנה ודלה אל חופי הארץ. בעקבות הצלחת האונייה הראשונה, ארגן גלילי 3 ספינות נוספות. במחנה שהוקם באזור וינה התרכזו צעירים מפולין, מליטא ומלטביה, ומשם, דרך אלבניה, הם עלו כסטודנטים מטיילים על הספינה. באונייה האחרונה, ביוני 1938, הגיעו 381 צעירי בית"ר מווינה, בה כבר לא היה אפשר לקיים את המחנה בשל השלטון הנאצי. המשטרה הבריטית ניסתה לתפוס את ספינתם בחופי הארץ, אך שמועות מוטעות שלחו אותה לחופי הרצליה בעוד הם ירדו באזור בנימינה.
האוניה "דראגא" ציינה את המעבר של ארגון העלייה מיוזמה פרטית לפועלם של כלל הגופים הרוויזיוניסטים. לאחר כיבוש אוסטריה על ידי הנאצים לא היה ניתן לרכז בה עוד יהודים. גם יוון סגרה שעריה לעולים. אנשי העלייה הצליחו להשיג 170 אשרות שהייה לזמן קצר לאיטליה, ואליה העבירו את המיועדים לעלייה. אולם שם עלתה בעיה חמורה של מציאת ספינה וצוות להובלת המעפילים הבלתי חוקיים. ביום האחרון לפקיעת האשרות הצליח מרדכי כץ, מזכיר שלטון בית"ר, לארגן אונייה, שהובילה ארצה את העולים.
בכינוס העולמי של בית"ר בוורשה באותה שנה, הועלתה בעיית השגת אשרות מעבר ואשרות כניסה במדינות אירופה. הפתרון שנמצא היה הוצאת אשרות שיעדיהן הסופי הוא מדינות באפריקה, שאותן ניתן היה להוציא בצורה קבוצתית ולא רק לבודדים. את בעיית נמלי המוצא פתרו המבריחים היוונים, כשהציעו להפליג מנמל בדנובה וממנו לצאת לים השחור. בדנובה שטו ספינות ממדינות רבות והפיקוח עליהן היה מצומצם. שני פתרונות אלה ליוו מעתה והלאה את עליות אף על פי. הספינות "דראגא" ו"ארטימיסיה" נשכרו שוב, והתווספה אליהן הספינה "אלי". עד סוף השנה הגיעו משלוחים רבים של מעפילים שנקלטו בחופי נתניה. במשך כחודשיים נקלטו כך כאלפיים עולים.
בהמשך הגיעה האנייה "קאטינה", ובה 850 איש. בדרכה אבדו לה מי השתייה וכמעט כל מזונה. ליד קפריסין עברו 237 איש לאונייה "ארטימיסיה" שתפקידה להובילם ארצה. לאחר מכן נתקלה קאטינה בבעיות חמורות של ניתוק הקשר עם ארטימיסיה, כמעט ללא פחם ומזון, שני מקרי מוות כתוצאה מדלקת קרום המוח וסחטנות שהפעיל צוות האונייה כדי להמשיך. לאחר שהצליחו להסדיר חלק מהעניינים, קלטה האונייה איתות אס.או.אס מאוניית ההעפלה ג'יפו ב' שעלתה על שרטון, עמדה לשקוע, ובה היו מצויים 750 מעפילים. במבצע הצלה הועברו המעפילים אל קאטינה. לאחר נדודים בים התיכון הגיעה על מעפיליה לחופי כפר ויתקין.
בסוף מרץ יצאה מרומניה האונייה "אגיוס ניקולאוס", ועליה פליטים שהגיעו בדנובה מאוסטריה ומצ'כוסלובקיה הכבושות. בפעם הראשונה שעגנה מול הארץ גורשה ביריות בידי הבריטים, ואחד העולים נהרג. האונייה נמלטה לאיי יוון ועגנה ליד האי קיאה במשך שלושה חודשים. בשלהי יוני הועלו המעפילים על גבי הספינה "סאלומיה" וב-3 ביולי ירדו בחוף חיפה. 697 המעפילים נעצרו על ידי משטרת המנדט, שוחררו מאוחר יותר ומספרם הופחת מאשרות העלייה לאותה השנה.
אחריה הגיעה האונייה "אסתיר", אשר התאימה ל-400 איש אך נדחסו בה 720. כשהגיעה לחופי הארץ פתחו עליה הבריטים באש, והיא נאלצה לשהות שלושה חודשים בים. לבסוף הורידה את עוליה באשקלון; אלו נלקחו למעצר ושוחררו אחרי כמה ימים. בין מרץ לספטמבר 1939 יצאו לפועל 35 הפלגות באוניות שונות. מספר העולים על כל אונייה עמד על כ-400 עד 700 נפש. האונייה "סנדו" ועליה 270 עולים מרומניה הייתה היחידה שנעצרה על ידי הבריטים וחזרה לנמל המוצא השלה. האונייה "רים" יצאה מנמל קונסטנצה ועליה כ-750 איש. באזור רודוס פרצה אש בעקבות התפוצצות באונייה. אונייה איטלקית הצילה את הנוסעים והורידה אותם ברודוס. שם הוחזקו העולים על ידי השלטונות בתנאי הסגר קשים. אחרי חודש וחצי הועלו על האונייה "אגיוס ניקולאוס" שנזכרה לעיל. ב-22 באוגוסט נחתה בחופי תל אביב האונייה פאריטה כשעל סיפונה 850 מעפילים, שיצאה מהים השחור והטלטלה ארבעים יום בים ובין נמלי יוון וטורקיה וכל מעפיליה נעצרו. שלוש אוניות ועשר סירות שעליהן כ-250 עולים בממוצע נתפסו על ידי הבריטים. עוליהן נאסרו והושמו במחנות מעצר בעתלית ובצריפין. רוב ההורדות בחודשים אלה בוצעו על ידי האצ"ל בחוף נתניה. העולים רוכזו והוסתרו בהתחלה במרתף בית הקולנוע "אסתר" שהיה מתחת לבמת הקולנוע ומשם פונו ליישובים ברחבי הארץ.
"סקריה", אוניית פחם טורקית בעלת תפוסה של 3,000 טון, שאורגנה על ידי ערי ז'בוטינסקי, נשאה את מספר העולים הגדול ביותר, 2,400 מעפילים. רוב העולים הגיע מצ'כיה והשאר מהונגריה. היה צורך במימון גדול להשכרתה ולשם כך ערכו מגביות (אף בדרום אפריקה) כשרוב הכסף הגיע מתרומת יהודי רומניה. היהודים העשירים יותר מימנו את הצעירים חברי המפלגה הרוויזיוניסטית שעלו אף הם באונייה, ומילאו תפקידי אספקה ושירות. על האונייה  היו לידות ופטירות. כשהתקרבה לחופי הארץ מספרים כי כמעט והתהפכה כשנוסעיה מיהרו אל לסיפון להביט אל חופי הארץ. בארץ נעצרו העולים במחנות המעצר. 300 נשים שוחררו במקום מפאת חוסר מקום, ובאוגוסט 1940 שוחררו כולם. מספרם היווה כחצי אחוז מכלל היהודים בארץ אותה עת. אחד המעפילים, אליהו גלזר, סיפר:
ב-1942 טבעה על כל נוסעיה האונייה סטרומה מפגיעת טורפדו שנורה על ידי צוללת סובייטית.
ב-1944 אורגנו ארבע עליות באוניות "מילקה" ו"מריצה" על ידי ועדת העלייה של ההסתדרות הציונית והסוכנות היהודית בבוקרשט, שבהן עלו 1,074 עולים. באוגוסט טבעה מול הנמל הבולגרי בורגאס האונייה "מפקורה", ורק חמישה ניצלו מבין 300 נוסעיה. שלוש אוניות נוספות הביאו מרומניה קרוב ל-1,000 איש. בסוף אותו חודש נכבשה רומניה בידי הצבא האדום.
דעיכת התנועה
לאחר שפרצה מלחמת העולם השנייה התבטלו רבות מתוכניות ההעפלה, בהן התוכנית הגדולה עלייה ג' (או "תוכנית הרבבה"). סדרת אירועים, בהם מאסר הנהגת האצ"ל, פירוד הלח"י, מותו של דוד רזיאל ופטירת ז'בוטינסקי הביאו להאטה משמעותית בפעולות הארגון. לאחר מלחמת העולם השנייה לא עסקה התנועה הרוויזיוניסטית בעלייה, והפנתה את כל מאמציה במרד בשלטון הבריטי. המוסד לעלייה ב' של הנהגת היישוב הוא שנשא בנטל העליות בתקופה זו. יוצאות דופן היו שתי ספינות, "בן הכט" ובה 600 יהודים מצפון אפריקה, והאונייה "אלטלנה" שבה הפליגו 930 עולים בהם כ-800 לוחמים ועימהם ציוד רפואי ותחמושת רבה.
גלילאו (גשושית)
גלילאו (באנגלית: Galileo) היא גשושית שנשלחה על ידי נאס"א לחקור את כוכב הלכת צדק ואת ירחיו. הגשושית נקראה על שמו של האסטרונום ואיש תקופת הרנסאנס גלילאו גליליי, שגילה בין היתר את ארבעת ירחיו הגדולים של צדק. היא שוגרה ב-18 באוקטובר 1989 מסיפון מעבורת החלל אטלנטיס בטיסה STS-34 והגיעה לצדק ב-7 בדצמבר 1995, למעלה משש שנים לאחר שיגורה. לצורך כך היא נעזרה בכוח המשיכה של כוכב הלכת נוגה, על ידי שימוש בשיטת האצה של מקלעת כבידתית. הגשושית ביצעה את הטיסה הראשונה אי פעם בקרבת אסטרואיד, גילתה ירח ראשון של אסטרואיד, והייתה הגשושית הראשונה לחוג במסלול סביב צדק וכן שיגרה גשושית לעבר האטמוספירה שלו.
תקציר המשימה
שיגורה של הגשושית התעכב זמן רב בשל אסון הצ'לנג'ר. הליכי בטיחות חדשים שנקבעו בעקבות האסון חייבו את נאס"א להשתמש בטיל האצה חלש יותר במקום בטיל הקנטאור לשיגור הגשושית מהמעבורת אטלנטיס ולכן הגשושית שוגרה לעבר נוגה וכוּונה גם לשני מפגשים עם כדור הארץ. תמרונים אלה סיפקו את המהירות הנוספת שנדרשה כדי להגיע לצדק. בדרך חקרה הגשושית את האסטרואידים גספרה ואידה השייכת למשפחת האסטרואידים קורוניס, וגילתה את ירחו של אידה, שזכה לשם דקטיל (Dactyl). ב-1994 הייתה גלילאו במיקום טוב כדי לצפות בהתרסקות רסיסי השביט שומייקר-לוי 9 על צדק. טלסקופים קרקעיים חיכו להמשך סחרורו הצירי של צדק כדי לצפות באזורי ההתרסקות כמה דקות לאחר ההתרסקויות עצמן.
הגשושית תוכננה לחקור את מערכת צדק במשך כשנתיים. היא הקיפה את צדק במסלולים אליפטיים מוארכים, כאשר כל הקפה נמשכה כחודשיים. המרחקים השונים מצדק במסלול זה איפשרה לגלילאו לחקור חלקים שונים של המגנטוספירה החזקה של כוכב הלכת. המסלולים תוכננו כך שהגשושית תעבור בקרבת ירחיו הגדולים. מיד כשהסתיימה משימתה העיקרית, הוחלט על הארכת המשימה החל ב-7 בדצמבר 1997. הגשושית ביצעה כמה התקרבויות מסוכנות-יחסית לירחים אירופה ואיו. ההתקרבות הגדולה ביותר הייתה כשהגיעה ב-15 באוקטובר 2001 למרחק של 180 ק"מ מאיו. סביבת הקרינה ליד איו חזקה במיוחד והיא הזיקה למערכות גלילאו, וזו הסיבה שהתקרבויות אלה נשמרו לשלב ההארכה של המשימה, שבו אובדן אפשרי של הגשושית לא יגרום נזק ניכר.
ב-17 בינואר 2002 הושבתו מצלמותיה של גלילאו לאחר שספגו נזקי קרינה שלא איפשרו לתקנן. המהנדסים הצליחו לתקן מרחוק את מכשיר ההקלטה האלקטרוני, ואז חזרה גלילאו לשדר לכדור הארץ את הנתונים המדעיים משאר המכשירים, עד שהוחלט לרסקה על צדק ב-2003, כשהיא מבצעת ניסוי מדעי אחרון – מדידת מסת הירח אמלתאה, כשגלילאו חלפה לידו.
הגשושית גלילאו
הגשושית נבנתה על ידי המעבדה להנעה סילונית (JPL) אשר גם ניהלה את המשימה עבור נאס"א. המנועים יוצרו בגרמניה. מרכז המחקר איימס של נאס"א ניהל את משימת הגשושית הקטנה שחדרה לאטמוספירת צדק, שנבנתה על ידי חברת יוז איירקראפט.
בעת השיגור היה משקל המערך המשולב של הגשושית וטיל ההאצה 2,564 ק"ג וגובהו היה שבעה מטרים. חלק אחד של הגשושית הסתחרר במהירות שלושה סיבובים לדקה, וכך שמר על יציבות הגשושית והחזיק את ששת המכשירים שאספו נתונים מכיוונים שונים, לרבות מכשירים שמדדו את החלקיקים. חלקו השני של הגשושית שמר על יציבות ובו אוחסנו המצלמה וארבעה מכשירים שנדרשו כדי להצביע במדויק על מטרת הצילום בעוד הגשושית טסה בחלל. זו הייתה המשימה של מערכת בקרת הגובה. בנוסף לתוכנות המחשב שהפעילו את הגשושית ואשר עדכונים שלהן שודרו אליה מדי תקופה, השתמשו אנשי הבקרה בתוכנה שכללה 650 אלף שורות קוד ששלטו על רצף הפעולות במסלול, 1,615,000 שורות קוד במערכת פרשנות הטלמטריה, וכ-550 אלף שורות קוד לצורך הניווט.
מערכות המחשוב של הגשושית לא היו מתקדמות במיוחד. המעבד המרכזי היה מדגם RCA 1802 במהירות 1.6 מגה-הרץ, שבו נעשה שימוש בחלליות וויאג'ר 1, וויאג'ר 2 וויקינג בשנות ה-70.
השבתת האנטנה
התקלה הגדולה ביותר בפרויקט הייתה השבתת האנטנה בעלת השבח הגבוה (High gain antenna) של הגשושית, שהייתה אמורה להיפרש כמטריה. מסיבות שאינן מובנות כל צרכן, לא נפתחה האנטנה כראוי. אנטנה זו אמורה הייתה להעביר לכדור הארץ שידורים בקצב 134 קילו-ביט בדקה – תמונה בכל דקה. התקלה אילצה את נאס"א להסתמך על אנטנה השבח הנמוך (Low gain antenna), שתפקידה היה למצוא את כדור הארץ אם הגשושית חלילה תאבד את הכיוונים.
בנאס"א הבינו מייד את משמעות התקלה. מכיוון שהאנטנה הקטנה לא הייתה אמורה להעביר מידע מדעי, יהיה ניתן לשלוח באמצעותה תמונות בקצב של 10 ביט בדקה – תמונה אחת בחודש. לאחר שבועות ארוכים של חרדה, נמצא הפתרון. מנהלי המשימה החליטו לטעון למחשב הגשושית תוכנה חדשה, שתאפשר את דחיסת המידע שישודר מהאנטנה המשנית. חלפו שנים עד שהתוכנה נטענה למחשב. לאחר מכן, הסתבר שהיא מסוגלת לשלוח כ-200 תמונות בחודש. אומנם קצב זה היה נמוך מהמתוכנן, אך הוא הציל את המשימה מכישלון צורב. הקרינה החזקה בקרבת צדק נתנה גם היא את אותותיה על החלקים האלקטרוניים בגשושית, שקיבלה את האנרגיה שלה מפלוטוניום רדיואקטיבי.
תגליות עיקריות בצדק
בין התמונות המרהיבות ביותר מבין 14 אלף התמונות שהעבירה גלילאו, בולטות אלו שצולמו בירח איו. הגשושית קלטה כמה מ-150 הרי הגעש הוולקנים על הירח בעת פעילותם, יורקים לבה לוהטת וענני אבק וגזים. בין השאר חשפו תמונותיה ירחים רבים החגים סביב צדק, שהיו קטנים מכדי להיראות מכדור הארץ. על-פי ההערכה הנוכחית, לצדק לא פחות מ-61 ירחים. בנוסף, צילמה הגשושית כמה אסטרואידים וכן את השביט שומייקר-לוי 9, וגילתה כי סביב אחד האסטרואידים חג ירח.
חצי שנה בטרם הגיעה לצדק, שחררה הגשושית לווין מחקר קטן במשקל 339 ק"ג, שתפקידו היה להיכנס לאטמוספירת צדק (חצי שנה לאחר השחרור). לאחר החדירה לאטמוספירה שלח הלוויין אל הגשושית במשך שעה נתונים לגבי המבנה הכימי של צדק, הרוחות, הקרינה וסביבתו הטבעית. ללווין המחקר לא הייתה מערכת ניווט משל עצמו וכאשר שוחרר מהגשושית היא הייתה בנתיב התרסקות על צדק, ולאחר השחרור תיקנה הגשושית כיוון כדי להיכנס למסלול סובב צדק בלא התנגשות.
ב-1996 שידרה הגשושית תמונות של הירח אירופה, שהובילו את המדענים למסקנה כי מתחת למעטה הקרח המכסה אותו, נמצאים מים. ממצאים אלה הובילו לדיון על השאלה אם בתוך המים אפשרית הייתה התפתחות חיים. תמונות אלו שכנעו את המדענים לרסק את גלילאו על צדק, מחשש שהגשושית, שמשקלה 1,300 ק"ג, תתרסק על הירח אירופה.
האסטרואיד גספרה
ב-29 באוקטובר 1991, חודשיים לאחר כניסתה לחגורת האסטרואידים, ביצעה גלילאו את משימת המעבר הראשונה אי-פעם של גשושית ליד אסטרואיד. היא חלפה 1,600 ק"מ מהאסטרואיד 951 גספרה במהירות יחסית של 8 ק"מ בשנייה.
כמה מהתמונות של גספרה צולמו ביחד עם מדידות שנעשו באמצעות מכשיר NIMS, כדי לקבוע את הרכבו הכימי ותכונותיו הפיזיקליות של האסטרואיד. שתי התמונות האחרונות, שהן גם טובות ביותר, שודרו לכדור הארץ בנובמבר 1991 וביוני 1992.
האסטרואיד אידה וירחו דקטיל
22 חודשים לאחר המפגש עם גספרה, ב-28 באוגוסט 1993, התקרבה גלילאו למרחק של 2,400 ק"מ מהאסטרואיד 243 אידה. הגשושית גילתה כי לאידה יש ירח קטן שזכה לשם דקטיל (Dactyl). קוטרו של דקטיל 1.4 ק"מ בלבד, והוא ירח האסטרואיד הראשון שהתגלה. הגשושית ביצעה מדידות במכשיר ההדמיה במצב מוצק, במגנטומטר ובמכשיר NIMS.
מניתוח של הנתונים העוקבים, התברר שהירח שונה מאוד מהאסטרואיד עצמו. המדענים מעריכים שדקטיל נוצר כתוצאה מהתכה של שברי אסטרואיד שממנו נוצרו גופים המכונים משפחת גופי קורוניס. גם אידה עצמו שייך לאותה משפחה הנעה בחגורת האסטרואידים העיקרית בין מאדים לצדק. אידה ניצל ככל הנראה מגורל דומה והוא לא הותך.
ג'יימס בגס
ג'יימס מונטגומרי בגס (באנגלית: James Montgomery Beggs; 9 בינואר 1926 – 23 באפריל 2020) היה המנהל השישי של נאס"א, מ-10 ביולי 1981 עד 4 בדצמבר 1985.
נפטר מאי ספיקת לב בבת'סדה, מרילנד ב-23 באפריל 2020.
מאלי
מאלי מורכבת משמונה מחוזות הגובלים במדבר סהרה מצפון כשחלקה הדרומי של המדינה, המאוכלס ברובו, משופע בנהרות, וכולל את נהר הניז'ר ונהר סנגל. עיר הבירה היא במקו.
מאלי היא חלק משלוש אימפריות מערב אפריקאיות שהתקיימו באזור מ-830 ועד 1600 לספירה ושלטו על הסחר האזורי: קיסרות גאנה, קיסרות מאלי (על שמה נקראת המדינה) וקיסרות סונגהאי. מאלי השתחררה מהקולוניאליזם הצרפתי וזכתה לעצמאות ב-1960. המדינה ביצעה ב-1991–1992 מעבר מוצלח ממשטר צבאי למשטר דמוקרטי רב-מפלגתי יציב ונחשבה לאחת המדינות היציבות ביותר ביבשת אפריקה, עד למלחמת האזרחים במאלי בשנת 2012. למרות זאת, היא נחשבת לאחת המדינות העניות בעולם.
כ-95% מאוכלוסיית מאלי הם מוסלמים, והיא אף חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
היסטוריה
החל מהמאה התשיעית קמה אימפריית גאנה במערבו של האזור המכונה כיום מאלי. אימפריית גאנה שלטה באזור עד שנת 1078 כאשר הוחלשה ולאחר מכן נהרסה. בהתקפות חוזרות ונשנות מצד ממלכת סוסו ושושלת האלמורבידים שפלשו מצפון. החל מהמאה השלוש עשרה קמה באזור אימפריית מאלי, שפיתחה את הסחר באזור והייתה מרכז כוח מוסלמי. מהמחצית השנייה של המאה הארבע עשרה והלאה, מדינת חסות קטנה בשם סונגהאי החלה לצבור כוח. בסופו של דבר מדינת החסות הקטנה הפכה לאימפריית סונגהאי ותפסה את מקומה של אימפריית מאלי כשליטת האזור. בסוף המאה השש עשרה, עם שקיעתה של אימפריית סונגהיי, התחלקה מאלי להרבה ממלכות קטנות וחלשות שהתחרו על השליטה באזור עד המאה התשע עשרה, עת הגעתם של הצרפתים לאזור.
לקראת סוף המאה ה-19, בתקופת המרוץ לאפריקה, צרפת הגדילה את שליטתה על מאלי, והפכה אותה לחלק מסודאן הצרפתית או הרפובליקה הסודאנית (שמה של מאלי בתקופה הקולוניאלית). זו התאחדה עם סנגל ב-1959, ויצרה את "הפדרציה של מאלי" שקיבלה עצמאות ב-20 ביוני 1960. כאשר פרשה סנגל אחרי חודשים ספורים, שינתה הרפובליקה הסודאנית את שמה למאלי.
לאחר תקופה ארוכה של שלטון מפלגה בודדת, פרצה הפיכה צבאית ב-1991, שהביאה לכינון חוקה חדשה ומשטר דמוקרטי רב מפלגתי. לאחר הקמת ממשלת מעבר בשנת 1991, התקיימו בחירות דמוקרטיות לנשיאות שנה לאחר מכן, בשנת 1992. אחרי בחירתו לקדנציה שנייה ב-1997, הצליח הנשיא אלפה עומאר קונרה להנהיג רפורמות פוליטיות וכלכליות ולהילחם בשחיתות. אחרי שהשלים שתי קדנציות בשנת 2002, נבחר אמדו טומני טורה לנשיאות.
ב-22 במרץ 2012 ביצעה קבוצת קציני צבא זוטרים הפיכה, לאחר שהשתלטו על הארמון הנשיאותי והכריזו על פיזור הממשלה בראשות סיסה מאריאם קאידמה סידיבה ופיזור הפרלמנט וחוקת המדינה הושעתה, לטענתם בשל חוסר שביעות רצונם מן הממשל. באפריל 2012, הנשיא המודח אמדו טומני טורה התפטר רשמית מתפקידו ובמקומה הוסכם למנות את יו"ר האספה הלאומית, דינוקונדה טראורה, לנשיא זמני עד לכינון בחירות. הדחת הנשיא זכתה לגינויים ממנהיגים ברחבי העולם. באפריל 2012, מורדים איסלמיסטים משבט הטוארג הכריזו על אזוואד, אזור בצפון מאלי, כמדינה עצמאית. ממשלת מאלי סירבה להכיר במורדים ובדרישתם. המורדים המשיכו לנסות ולהשתלט על חלקים נוספים במאלי, וצבא צרפת פתח במתקפה נגד המורדים במבצע שנקרא מבצע סרוואל.
באוגוסט 2013 נערכו הבחירות לנשיאות. איברהים בובאכר קיטה נבחר לנשיא מאלי לאחר שגבר על יריבו, סומאילה סיסה.
Heavy Rotation
Heavy Rotation (בעברית: מחזוריות כבדה) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית אנסטסיה. האלבום יצא לאור ב-24 באוקטובר 2008 על ידי חברת התקליטים מרקורי רקורדס, לראשונה מזה ארבע שנים.
מאלי
היסטוריה
ב-24 במאי 2021 חלה הפיכה צבאית במדינה, והנשיא, ראש הממשלה ושר הביטחון של הממשלה הזמנית נעצרו על ידי הצבא.. ב-7 ביוני, מונה אסימי גויטה כנשיאה הזמני של מאלי. ב-10 בינואר 2022, מאלי הודיעה על סגירת גבולות המדינה, והשיבה אליה את שגריריה ממדינות שהטילו עליה סנקציות עקב החלטתה לדחות את הבחירות בארבע שנים. ב-2 במאי, הודיע השלטון על הפרת הסכמי ההגנה עם צרפת משנת 2013.
Heavy Rotation
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-17 במצעד האלבומים הבריטי.
מאלי
פוליטיקה
רשמית, צורת המשטר במאלי היא רפובליקה נשיאותית. הנשיא הנבחר לתקופה של חמש שנים עומד בראש המדינה ובראש הרשות המבצעת, וממנה את ראש הממשלה ואת השרים. הנשיא מוגבל לשתי כהונות.
Heavy Rotation
רקע
אנסטסיה הסבירה כי שם האלבום נובע מ-"ההרגשה הכבדה" שהיא מקבלת כאשר הדברים בחייה חוזרים במעגליות ללא שום שינוי מרענן. אף על פי שבכל העולם הופץ ב-2008, בארצות הברית האלבום הופץ ב-17 בפברואר 2009, בפורמט דיגיטלי ועם כמה שינויים קטנים ברשימת השירים.
מאלי
פוליטיקה
הרשות המחוקקת היא האספה הלאומית, ש-160 חבריה נבחרים לכהונה של חמש שנים. 147 נבחרים במחוזות בחירה, נציג לכל מחוז, ועוד 13 על ידי יוצאי מאלי שחיים בניכר. שמונה מפלגות, המקובצות לארבעה גושים פרלמנטריים, מרכיבות את האספה הנוכחית, שנבחרה ב-2007.
Heavy Rotation
רקע
בניגוד לאלבומיה הקודמים, אלבום זה לא זכה להצלחה גדולה בניגוד לצפיות של חברת התקליטים שראו באלבום כאלבום קאמבק. גם אנסטסיה עצמה אמרה כי היא מתחרטת על הכיוון המוזיקלי שלקחה באלבום ואמרה כי תחזור לכיוון המוזיקלי הקודם שלה באלבומיה הבאים.
הערכה
ברשימה שפורסמה במגזין הבילבורד, דורג האלבום במקום ה-10 ברשימת "האלבומים הטובים ביותר לשנת 2008". ב-AllMusic זכה האלבום לשבחים, תוך שהוענק לו ציון של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.
מאלי
פוליטיקה
מערכת המשפט מבוססת על החוק הצרפתי, בהתאמות לחברה המאלית. קיים בית משפט נפרד לחוקה.
Heavy Rotation
הערכה
ממוצע הציונים של האלבום במטקריטיק עומד על 66 מתוך 100.
מאלי
פוליטיקה
ב-18 באוגוסט 2020 שוב בוצעה הפיכה צבאית במדינה, במהלכה הודחו הנשיא וראש הממשלה מתפקידם. כוחות צבא במדינה האפריקאית עצרו את הנשיא, דווח על יריות ברחובות. לאחר מחאה מתמשכת נגד הנשיא איברהים בובאכר קיטה שעלה לשלטון ב-2013. דווח שההפיכה יצאה מבסיס צבאי. קיטה, המחזיק במשרה השלטונית הרמה ביותר במדינה, נעצר וכך גם ראש הממשלה בובו סיסה.
מאז פרוץ ההפיכה הצבאית במדינה באוגוסט 2020, המדינה מנוהלת על ידי חונטה צבאית באמצעות "הוועדה הלאומית לישועת העם".
דמוקרטיה
מאז כינון חוקת מאלי והמעבר למשטר אזרחי ב-1992, ועד ההפיכה הצבאית שהתחוללה ב-2012, התקיימה במאלי דמוקרטיה ייצוגית רב-מפלגתית מתפקדת ויציבה, עם בחירות חופשיות והוגנות, על-פי משקיפים זרים, ושמירה על חופש העיתונות. ארגון "בית החירות" מונה את מאלי בין 7 המדינות המוגדרות "חופשיות" באפריקה שמדרום לסהרה, נכון ל-2008.
התבססות משטר דמוקרטי במאלי לא הייתה מובנת מאליה לאחר שלושה עשורים של משטר צבאי, באזור בלתי יציב ובלתי דמוקרטי ברובו, ולנוכח העוני הקשה, רמת האי-שוויון הגבוהה, היעדר ההשכלה והפיצול האתני והלשוני. חוקר מדע המדינה זריק קיי סמית' תולה את הצלחתה המפתיעה של הדמוקרטיה בנורמות המסורתיות בחברה המאלית, אשר עולות בקנה אחד עם חברה אזרחית דמוקרטית. ביניהן הוא מונה אמון הדדי, שיתוף-פעולה בין קבוצות שונות, סובלנות, פלורליזם, הפרדת סמכויות, והציפייה ממנהיג לשאת באחריות כלפי ההולכים אחריו. מסורות של צדקה וסולידריות ממתנות את השפעת הפערים הכלכליים. גם המאלים האמידים הם בדרך כלל צאצאים למשפחות כפריות, ולעיתים קרובות שומרים על קשר עם כפרי מוצאם ומסייעים לתושביהם העניים.
הסבר נוסף להתבססות הדמוקרטיה נעוץ בתכונותיהם האישיות של מנהיגי המדינה, ובפרט מחויבותו לדמוקרטיה ולזכויות האדם של נשיאה הראשון של מאלי הדמוקרטית, אלפה עומאר קונרה, שהתבטאה בין היתר בנכונותו להמתיק את עונש המוות שהוטל על הרודן טראורה למאסר עולם. קונרה גם כיבד את החוקה המגבילה את מספר הכהונות של נשיא לשתיים, ובניגוד למנהיגים אחרים פרש מן הנשיאות בתום שתי כהונות מבלי לנסות ולשנות את החוקה. גם לאחר פרוץ ההפיכה הבטיח המשטר הצבאי לערוך בחירות דמוקרטיות הוגנות.