cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שלמה טויסיג
קריירה מוזיקלית
בשנת ה'תשפ"ב (2022) הוציא את אלבומו 5 קולות האלבום בלחניהם ובהפקתם של הצמד אלי קליין ואיצי ברי, למעשה האלבום הוא אלבום הEP הראשון בסוגת המוזיקה החסידית, את האלבום מלווה גם מקהלת הילדים החסידית מבית מלכות - מקהלת חסידימלך.
לטויסיג טור קבוע במגזין החודשי של רדיו קול פליי.
טאונגיי
טאונגיי (בבורמזית: တောင်ကြီးမြို့း) היא עיר במיאנמר השוכנת מצפון לאגם אינלה והינה העיר הגדולה ביותר במדינת שאן  ומהווה את בירתה. טאונגיי היא העיר החמישית בגודלה במיאנמר.
היסטוריה
במהלך הכיבוש הבריטי הפכה העיירה לעיר הראשית ולבירה של מדינות דרום השאן. ההתפתחות המודרנית של טאונגגי החלה בשנת 1894, כאשר הבריטים העבירו את משרדי המנהלה שלהם מ-Maing Thauk (פורט סטדמן) על החופים המזרחיים של אגם אינלה לאזור הגבוה יותר, היכן ששוכנת העיר טאונגיי, מסיבות בריאותיות וגאוגרפיות. למרות שבאופן גאוגרפי בתוך מדינת Yawnghwe, העיר הוגדרה כ"אזור מסומן" (Notified area) על ידי הבריטים, ובכך לא הייתה כפופה לממשל של הסאבווה. ב-1906, מנתה העיר כבר אלף בתים. בגלל תסיסה אזרחית ברחבי מדינות השאן במהלך שנות ה-1900 המוקדמות, שימש טאונגגי כחיל המצב הראשי של המשטרה הצבאית.
נברלק
נברלק (שם מדעי: Petrogale concinna; מכונה גם וולבי סלע ננסי) הוא מין של וולבי קטן ונדיר בסוג וולבי הסלע שאנדמי לצפון יבשת אוסטרליה. מין זה חי בקבוצות קטנות על גבעות וצוקים ביערות הטרופיים בארץ ארנהם וביערות האקליפטוס של קימברלי, והוא פעיל בשעות הלילה. הנברלק ניזון מעשבים ושרכים והוא ידוע בשיניים הטוחנות הייחודיות שלו. בשל אופיו הזהיר של המין, מעט מאוד ידוע על הביולוגיה שלו. הנברלק נתון בסכנת הכחדה כנראה משילוב של מספר גורמים, ואוכלוסייתו נמצאת במגמת ירידה.
טאונגיי
היסטוריה
מאז עצמאות מיאנמר העיר המשיכה בצמיחה והיא מרכז מסחר אזורי.
נברלק
טקסונומיה
הנברלק תואר מדעית לראשונה בשנת 1842 על ידי ג'ון גולד, מדגימה שנאספה בווינדהאם באוסטרליה המערבית ונשלחה לאנגליה באה"מ ביגל. שמו הרשמי נברלק הושאל משפת הילידים האבוריג'ינים בצפון היבשת, והוא ידוע גם בשמות וולבי סלע ננסי או וולבי סלע קטן, אף שאינו המין הקטן ביותר בסוג. הנברלק שייך לקבוצת המינים brachyotis בסוג וולבי סלעים, ובעל קשר הדוק למונג'ון, וולבי סלע קצר-אוזן ווולבי סלע וילקינס הדומים לו מבחינה חיצונית. הנברלק קטן מן השניים האחרונים ובעל חוטם מחודד יותר, אך זהה פחות או יותר למונג'ון וההבחנה ביניהם לא תמיד קלה; הנברלק גדול במקצת ומתאפיין בפרווה אפרפרה עם סימונים בולטים יותר, לעומת המונג'ון בעל הפרווה הצהבהבה וחסרת הסימונים. הנברלק נחשב בעבר לטקסון מונוטיפי בשם המדעי Peradorcas concinna על בסיס הטוחנות הייחודיות שלו, אולם בהמשך נמצא שאין הצדקה למעמד זה.
לנברלק 3 תת-מינים:
אנטומיה ומראה חיצוני
הנברלק הוא המין הקטן ביותר בסוג וולבי סלע לאחר המונג'ון, ובין הכיסאים הקטנים במשפחת הקנגוריים. מבנה גופו גוצי ועגלגל, צווארו קצר, וראשו המחודד דומה לראש הצבי. עיניו גדולות ואפו קטן וחלק. האוזניים שלו צרות ומשולשות וקטנות משאר המינים בסוג (להוציא את המונג'ון). הגפיים האחוריות ארוכות וחזקות בניגוד לגפיים הקדמיות. הסוליות בכפות הרגליים עבות ומחוספסות, ומותאמות במיוחד לטיפוס באמצעות חיכוך הסוליה עם הסלע. זנבו של הנברלק ארוך ועבה, ומסתיים בקצהו בציצת שיער סבוכה, עגולה ודמוית מברשת. מידות גופו של הנבלרק הן כדלהלן: אורך הראש והגוף 29–36 סנטימטרים; אורך הזנב 22–33 סנטימטרים; אורך האוזן 4 סנטימטרים; אורך הרגל האחורית: 10-9 סנטימטרים; משקל 1.7-1.1 קילוגרם.
לנברלק מאפיין ייחודי מעורר השתאות שאינו מצוי אצל אף כיסאי אחר מלבדו: השיניים הטוחנות שלו מתחלפות ללא הפסקה במהלך חייו. הטוחנות הישנות נדחקות בהדרגה החוצה על ידי הטוחנות החדשות שצומחות תחתיהן, עד שבסופו של דבר נושרות מהפה. בהתאם לכך, המספר הקבוע של הטוחנות בכל רגע נתון אצל הנברלק דינמי ואינו קבוע; בדרך כלל יש 5 טוחנות, אולם לעיתים באמצע תהליך הדחיקה עשויות להיות בלסת לא פחות מ-9 טוחנות במקביל. חוקרי הטבע סבורים שתופעה זאת נועדה להקל על הנברלק בלעיסת השרכים; מאחר שהשרכים גורמים לשחיקה משמעותית של השיניים, החלפת הטוחנות מאפשרת לנברלק לאכול אותם בבטחה מבלי להסתכן באובדן נצחי של השיניים.
הפרווה של הנברלק קצרה וצפופה ובעלת מרקם משי רך. צבעה הכללי נע בין אפור-כסוף לבז' או חאקי והיא שזורה בשערות בגוונים שונים. הגב נוטה לאפור כהה עד שחרחר, לעומת המותניים החיוורות. החזה, הבטן, המפשעה והגרון בצבע לבן בוהק, שמנת, שנהב או אפרפר דהוי. הסימון השחור-לבן בשכמות והסימון הלבן בירכיים שאופייני לוולביי הסלע, דהויים יחסית אצל הנברלק. הזרועות והרגליים של הנברלק עשויים להיות צבועים לעיתים בכתמתם חיוור, ולהקשות על ההבחנה בינו לבין וולבי סלע קצר-אוזן. ראשו של הנברלק בצבע אפרפר בהיר או בז', עם פס שחור צר ודהוי לאורך המצח וטבעות בהירות סביב העיניים. הסנטר, השפתיים והלחיים לבנים, ובין העיניים לאף יש פס שחור דהוי שנעדר לעיתים קרובות. כפות הידיים והרגליים בצבע חום כהה או שחור, והאוזניים שחורות-אפורות בצידן החיצוני וורודות בצידן הפנימי. הזנב בצבע אפור-כסוף או בז'-צהבהב, והוא מתכהה בהדרגה עד שהופך לשחור מבריק בקצהו.
תפוצה ואקולוגיה
הנברלק אנדמי לצפון אוסטרליה, שם הוא מצוי באוסטרליה המערבית ובטריטוריה הצפונית. הטווח שלו נחלק לשני אזורים עיקריים המרוחקים זה מזה: הראשון בארץ ארנהם והשני בקימברלי. הנברלק מצוי בארבעה איים: בורדה (איי אסבורן שבמפרץ האדמירליות), אוגסטוס (ארכיפלג בונפרטה), לונג והידן (ארכיפלג בוקאנייר), ואולי גם באי גרוטה במפרץ קרפנטאריה.
בית הגידול של הנברלק מורכב מגבעות, ערוצים וצוקים סלעיים שעשויים מאבן חול או גרניט ושוכנים בתוך יערות גשם טרופיים ויערות אקליפטוס. הנברלק תועד במאות אזורים סלעיים מבודדים מנהר דאלי במערב עד מורוואנגי במזרח - כולל ברוק קריק, נלי קריק, נהר מרי, הייז קריק, ליצ'פילד, מפלי רובין, סלע נורלנגי, גבעות ענברין, מפלי ג'ים ג'ים, נהר קינג, הר בורראדיילה, גבעת נימבבייר והחלק הדרומי של נהר האליגטור. הנברלק הוא יונק פעיל לילה שמבלה את שעות היום כשהוא ספון במערות ונקיקים, ומדי פעם, עשוי להשתזף להנאתו בשעות הבוקר. בתקופות קרירות, הוא עשוי להיות פעיל לסירוגין גם בשעות היום. הנברלק משתדל להישאר בקרבת המקלט הסלעי שלו, אך במהלך הלילה, מתרחק לפרקים מאות מטרים בתורו אחר מזון. התזונה של הנברלק מורכבת בעיקר מעשבים, צמחים בעלי פרחים ושרכים. בעונה היבשה, הוא ניזון בעיקר מהשרך Marsilea crenata שאותו הוא מוצא בקרבת בילבונגים, ובעונה הגשומה מדשא טרי וממיני גומא.
הנברלק חי בקבוצות קטנות שלהן מדרג חברתי המבוסס על גיל וכוח, והוא זהיר וחששן במיוחד; כל תנועה לא מזוהה בסביבה שלו, מובילה אותו לפתוח בריצה קופצנית מהירה לאזור מוגן במרומי הסלעים. הריצה של הנברלק אופקית, ובמהלכה הזנב מתכרבל עד לאמצע הגב. טורפיו העיקריים הם הדינגו ודורסי לילה גדולים. לנברלק רפרטואר קולות מגוון הכולל עיטוש, נביחה, שיעול ושריקה, והם מושמעים על ידו בתדירות גבוהה בתגובה לאיום חיצוני, בהפגנת דומיננטיות או בסמוך לרבייה.
הרבייה מתרחשת כל השנה ללא עונה קבועה. הנקבות תוקפניות יחסית, ולאחר הרבייה הן מרחיקות מהן את הזכר באמצעות בעיטות ונשיכות חזקות בעורף ובראש; זכר שלא יתרחק מהאזור עשוי להסתכן במוות. הנברלקית ממליטה צאצא אחד לאחר היריון של 30 יום. הגור שוהה בכיס חודשים ספורים, והוא נגמל תוך 160 יום - קצר בהרבה מוולביי סלע אחרים. בגיל 175 יום הוא הופך לעצמאי, והאם מסלקת אותו משטחה באגרסיביות באמצעות נגיסות בזנב. שני הזוויגים מגיעים לבגרות בגיל שנתיים לכל היותר.
תוחלת החיים של הנברלק 11–17 שנים בשבי.
מצב
לפני ההתיישבות האירופאית באוסטרליה הנברלק היה יונק שכיח למדי, ועד המאה ה-19 נצפה במספרים עצומים. האוכלוסייה שלו הצטמצמה בהדרגה לאורך השנים. אף על פי שהמידע הכללי על הנברלק מוגבל, הרשימה האדומה של IUCN הצליחה בכל זאת להגיע למסקנה שהמין נמצא בסכנת הכחדה (EN), בשל סקרים בצפון היבשת שמצביעים באופן עקבי על ירידה ניכרת במספרי הנברלק שעשויה להגיע לכדי מחצית מהאוכלוסייה.
האיומים על הנברלק אינם ברורים דיים; טריפה על ידי חתולים עשויה להיות הגורם העיקרי לירידה, אך מאחר שקרובו המונג'ון לא הושפע מהם לא בטוח האם הם אחראים לכך. גורם אפשרי אחר הוא שינוי במשטרי האש (הפסקת השריפות הקטנות) בבית הגידול של הנברלק שמוביל לפריצת שריפות בר גדולות הפוגעות בבית הגידול, אך גם איום זה לא וודאי מאחר שבית הגידול הסלעי מונע את התפשטות השריפות. ייתכן שהירידה נובעת משילוב שני הגורמים הנזכרים לצד הכנסת עשבים פולשים שמפחיתים את המזון הזמין של המין, והפרעה אנושית. הנברלקים שחיים על האיים מוגנים כרגע, אולם קיים חשש תמידי מפני הכנסה לא חוקית של טורפים פולשים לאדמת האיים.
האוכלוסייה העולמית של הנברלק נאמדת בסביבות 10,000-5,000 פרטים.
יחסי נורווגיה–קוריאה הדרומית
יחסי נורווגיה–קוריאה הדרומית הם היחסים הדו-צדדיים בין נורווגיה וקוריאה הדרומית.
סקירה כללית
בשנת 1951 שלחה נורווגיה בית חולים שדה, כדי לסייע לכוחות האו"ם במלחמת קוריאה. נוכחותם של הנורווגים בתקופה קשה זו יצרה קשרים חזקים בין קוריאנים לנורווגים והביאה לידידות ושיתוף פעולה בין שתי המדינות. בסך הכל שירתו 623 נורווגים ב-NORMASH ובסך הכל טופלו שם 90,000 חולים.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-2 במרץ 1959. היחסים הלכו והשתפרו בין השנים, וביקורים רשמיים רבים נערכו במהלך השנים, כמו גם כמה הסכמים לשיתוף פעולה שנחתמו בין המדינות.
יחסי סחר
בשנת 2019 הסתכם הסחר בין המדינות ב-35.4365 מיליון דולר, כאשר היבוא מקוריאה הדרומית לנורווגיה הסתכם ב-1.802 מיליארד דולר, וכלל בעיקר כלי רכב וכלי נשק, ואילו היצוא מנורווגיה לקוריאה הדרומית הסתכם ב-1.325 מיליארד דולר, וכלל בעיקר פלטינה, בשר ודגים. באותה שנה קוריאה הצפונית השקיעה בנורווגיה כ-1.96 מיליארד דולר, ואילו נורווגיה השקיעה בקוריאה הדרומית 540 מיליון דולר.
System of a Down (אלבום)
System of a Down (בתרגום חופשי: מערכת של מטה) הוא אלבום הבכורה של להקת המטאל הארמנית-אמריקאית סיסטם אוף אה דאון. האלבום יצא לאור ב-30 ביוני 1998, על ידי חברת ההקלטות קולומביה רקורדס. האלבום זכה בתואר אלבום זהב מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי ב־2 בפברואר 2000. שנתיים לאחר מכן, בזכות הצלחת האלבום הנוסף שהוציאה הלהקה, בשם Toxicity, זכה האלבום באלבום פלטינה.
רשימת השירים
חלק משירי האלבום, הופיעו בגרסאות מוקדמות בסדרת אלבומי הדמו של הלהקה (Demo Tape 1). כל המילים באלבום נכתבו על ידי סרג' טנקיאן, וכל הלחנים נכתבו ידי דארון מלכיאן, למעט היכן שצוין.
ויליאם פיפס
ויליאם פיפס (באנגלית: William Phipps; 4 בפברואר 1922 – 1 ביוני 2018) היה שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה
פיפס נולד באינדיאנה וגדל באילינוי. הוריו התגרשו בהיותו בן שש. מגיל צעיר התעניין במשחק והופיע בהצגות עוד בהיותו תלמיד בבית ספר, הוא למד באוניברסיטת איסטרן אילינוי, ולאחר מכן עבר להוליווד. כשארצות הברית הצטרפה לקרבות מלחמת העולם השנייה, הוא הצטרף לחיל הים האמריקאי.
ב-1947 שיחק בסרט אש צולבת העוסק בפשע על רקע אנטישמי, וב-1950 שיחק בסרט "האיש על מגדל אייפל" המבוסס על יצירה של ז'ורז' סימנון. הוא שיחק גם במספר סרטי מערבונים, וב-1993 שיחק בסרט המסע המופלא - הביתה.
הוא דיבב את הנסיך של סינדרלה בסרט סינדרלה של דיסני.
פארק החתירה האולימפי שוניי
עבודות הבנייה החלו בראשית 2005, הפארק הושלם ב-28 ביולי 2007, וב-8 באוגוסט 2007 נערכו בו לראשונה תחרויות במסגרת אירועי "מזל טוב בייג'ינג".
שטח מבני הפארק 31,500 מ"ר ובו מושבים קבועים ל-1,200 צופים, בזמן האולימפיאדה נוספו בו מקומות צפייה זמניים ל-25,800 צופים (מהם 10,000 מקומות עמידה) שהוסרו בתום התחרויות. שטחי המים בפארק - 6.35 מיליון מ"ר.
בית סטארק
בית סטארק (באנגלית: House Stark) הוא בית אצולה בדיוני המופיע בסדרת הספרים שיר של אש ושל קרח מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין וסדרת הטלוויזיה משחקי הכס המבוססת על סדרת הספרים. בני משפחת סטארק הם דמויות מרכזיות בעלילה, כאשר כמה מבני המשפחה שימשו כנקודת תצפית בפרקים המיוחסים להם.
בני סטארק מאופיינים במידות טובות וקוד של כבוד. מעוז כוחם הוא טירת ווינטרפל. סמלו של בית סטארק הוא זאב בלהות אפור על רקע לבן, ואלו צבעי הבית. האימרה שלהם היא החורף קרב (באנגלית: Winter is Coming).
היסטוריה
שורשיו של בית סטארק בהיסטוריה הרחוקה של וסטרוז. הבית מזוהה עם ראשוני האדם שפלשו לווסטרוז בעידן הגיבורים ונלחמו בילדי היער, גזע גמדים דרואידיים שאכלסו את וסטרוז. ראשוני האדם וילדי היער מצאו אויב משותף באחרים, המוכרים גם בשם ההלכים הלבנים, שהגיעו לראשונה במהלך הלילה הארוך. ראשוני האדם הצליחו להביס את האחרים בעזרתם של ילדי היער והענקים. בסיפור הניצחון מסופר על בראנדון הבנאי (באנגלית: Brandon the Builder) שבנה חומת קרב מכושפת שהרחיקה את האחרים משאר יבשת וסטרוז ושמרה על הממלכה, היא החומה המופיעה בספרים ובסדרה. בראנדון ייסד את בית סטארק וטירת וינטרפל, מעוזם.
בית סטארק שימשו כמלכי החורף ושלטו באחת מהממלכות הקטנות שהקימו ראשוני האדם בצפון וסטרוז. יריביהם המרכזיים היו המלכים האדומים מבית בולטון, אותם הצליחו לבסוף להביס. המלכים לבית סטארק הצליחו להביס את כלל האדונים והמלכים של הצפון, המלך ג'ון סטארק סילק את הפיראטים מנהר הסכין הלבן, ובנו, ריקארד, הרג את אחרון מלכי הביצות ונישא לביתו, וכך צורף אזור המיצר בו שלטו מלכי הביצות, לממלכת הצפון של בני סטארק. על פי האגדה, המלך רודריק סטארק (באנגלית: Rodrik Stark) זכה בשליטה על אי הדובים בקרב היאבקות מול אחד ממלכי אנשי הברזל ונתן אותו לבית מורמונט. במהלך התקופה הארוכה בה שלטו בני סטארק בצפון, מרד בהם בית בולטון. אחד מבניו של המלך, קארלון סטארק (באנגלית: Karlon Stark), דיכא את המרד, ובכך זכה באדמותיהם של בית בולטון בחלקו המזרחי של הצפון, והקים שם טירה שנקראה בתחילה "מעוזו של קארלון", אך שמה שונה לבסוף ל"מעוז קאר" (קארהולד). צאצאיו של קארלון סטארק, או הסטארקים ממעוז קאר, החלו נקראים בית קארסטארק.
בית סטארק מלכו בכל שטחי הצפון מראשית ההיסטוריה ועד לפלישתו של אאיגון מבית טארגאריין. בעת פלישת בית טארגאריין, על כס המלכות בוינטרפל ישב המלך טורהן סטארק (באנגלית: Torrhen Stark). טורהאן קרא לדגל את כלל צבאות הצפון ורכב דרומה בראשותם כדי לקרוא תיגר על הכובשים, אך כאשר ראה את הכוח של הצבא שבראשותו של אאיגון וההרס שיצרו הדרקונים על הממלכות הדרומיות החליט להיכנע וכרע ברך מול הכובש. בתמורה לכניעה, מינה אאיגון את טורהן ובית סטארק כריבוני הצפון ובית סטארק נשבע אמונים לכס הברזל. טורהן מאז נודע בתור "המלך שכרע ברך" (באנגלית: the King Who Knelt).
לפני תחילת העלילה
במהלך תקופת מלכותו של אחרון מלכי בית טארגאריין, המלך אאיריז טארגאריין, עמד בראש בית סטארק הלורד ריקארד סטארק, אשר לו היו ארבעה ילדים: בראנדון סטארק, הבכור והיורש שהיה מאורס בעקבות כך לקייטלין מבית טאלי, אדארד "נד" סטארק, ליאנה סטארק ובנג'ן סטארק. אדארד "נד" סטארק, נשלח בילדותו להתחנך תחת הלורד ג'ון ארין בקן הנשרים, שם פגש והתיידד עם רוברט באראתיאון. רוברט התאהב באחותו של אדארד, ליאנה, והתארס איתה. בליאנה היה מאוהב גם הנסיך ראיגר טארגאריין, יורש העצר, שחטף אותה במטרה להינשא לה. כתגובה לחטיפה יצא בראנדון למעלה מלך לדרוש מהמלך את שחרורה של אחותו, המלך אאיריז סירב לבקשתו ושם אותו במעצר. אביו, הלורד ריקארד סטארק הגיע אחרי בנו למעלה מלך ודרש את שחרור בנו באמצעות משפט באמצעות קרב. המלך אאיריז הסכים אך דרש שהאש תייצג אותו בקרב ולמעשה שרף את הלורד ריקארד בעודו חי ואילו בנו הבכור נחנק למוות במכשיר עינויים. אז דרש המלך מהלורד ג'ון ארין להסגיר את שני חניכיו, רוברט הדורש את ידה של ליאנה, ואדארד סטארק, יורשו של ריקארד; והוא בתגובה סירב והניף את נס המרד. אדארד נישא לארוסת אחיו המת, קייטלין טאלי, ובכך צירף את בית טאלי מארצות הנהר לברית בין בית ארין, בית סטארק ובית באראתיאון, שמרדו באופן ישיר בבית טארגאריין. המרד של רוברט, הידוע גם בשם "מלחמת החמס", הוביל לנפילתו של בית טארגאריין, והמלכתו של רוברט כמלך על שבע הממלכות - אך גם למותה של ליאנה. במהלך מלחמה זו נולדו רוב סטארק, בנו הבכור של אדארד, וג'ון שלג, בנו הממזר של אדארד, אשר סיפור מוצאו מסתורי ונשמר בסוד.
כחמש שנים לאחר שרוברט תפס את השלטון, בית גרייג'וי מאיי הברזל קרא אף הוא למרד, ולורד באלון גרייג'וי טען למלוכה על איי הברזל. רוברט באראתיאון קרא לבתי האצולה ודיכא את המרד בקלות. אדארד סטארק לקח אליו את תיאון גרייג'וי, יורשו של לורד באלון והיחיד מבניו ששרד את המרד, כבן חסות וערובה לשמירה על השלום.
זאבי הבלהות
בתקופת שלטונו של המלך רוברט, בסצנה הראשונה שבה פוגשים הקוראים במשפחת סטארק, חוזר נד סטארק לוינטרפל מהוצאה להורג של עריק ממשמר הלילה. בדרך מגלים בני סטארק משפחה של גורי זאב בלהות - שישה גורים, בדיוק כמספר ששת ילדיו של נד. הם מחליטים לגדל את הזאבים הללו ובין כל זאב לבעליו מתפתח קשר מיוחד. גורלם של הזאבים ובעליהם מופיע רבות במהלך הסדרה. חלק מילדי סטארק הם "פושטי עורות" (או "זאבנים") - כלומר, יכולים לראות דרך עיני חיה הקשורה אליהם.
זאבי הבלהות הם מיוחדים וקטלניים, גדולים ונבונים בהרבה מזאב רגיל. במרוצת השנים, הם נכחדו כמעט כליל מווסטרוז, ומצויים בארץ שמעבר לחומה. זאב הבלהות נבדל מזאב רגיל בגודל, בצורת הראש וברגליו שהן ארוכות יותר.
אדארד "נד" סטארק
דמות שמהווה נקודת תצפית בסיפור. לורד ווינטרפל ומנהיג הצפון, בן לשושלת סטארק העתיקה. הוא וחברו הטוב רוברט באראתיאון, המלך בעת תחילת הסיפור, היו חניכים של ג'ון ארין, לורד קן הנשרים, שגידל אותם והיה להם כאב. אדארד היה הראשון שהגיע לתפוס פיקוד לאחר שג'יימי לאניסטר, אביר ממשמר המלך, רצח את המלך אאריז טארגאריין המטורף, אך לבסוף ויתר על המלוכה לטובת חברו, רוברט באראתיאון. אירוע זה, עליו מסופר רבות, קרה 15 שנים לפני העלילה המתוארת ב"משחקי הכס". לו ולקייטלין טאלי, אשתו, שלושה בנים (רוב, בראן וריקון) ושתי בנות (סאנסה ואריה). בנוסף, הוא מתעקש לגדל את בנו הממזר, ג'ון שלג, בטירתו, יחד עם ילדיו האחרים בתנאים שווים, למורת רוחה של אשתו קייטלין. בספר הראשון בסדרה, משחקי הכס, הוא נענה בעל כורחו לבקשתו של רוברט למנות אותו כימין המלך, וביחד עם אריה וסאנסה עובר להתגורר במעלה מלך, שם הוא עסוק בפיענוח תעלומת מותו של ג'ון ארין, קודמו בתפקיד ימין המלך. פתרון התעלומה, שהיה כרוך בגילוי שכל ילדיה של המלכה סרסיי הם ממזרים שלה ושל אחיה, מביא עליו לבסוף את מותו. כאשר נד טוען בפומבי שג'ופרי ושאר ילדיה של סרסיי הם ממזריו של אחיה ג'יימי, ג'ופרי מאשים אותו בבגידה ואוסר אותו עד למשפט שבו יואשם בבגידה. סאנסה בתו של נד, וגם המלכה סרסיי, אמו של ג'ופרי, מתחננים בפני ג'ופרי שיחוס על חייו של אביה במשפט שייערך. ג'ופרי נענה לבקשתן של סאנסה וסרסיי, בתנאי שנד יתוודה שהוא בוגד ושיחזור בו מדבריו במשפט שייערך. למרות הבטחתו של ג'ופרי לסאנסה שיחוס על חיי אביה, הוא מצווה לערוף את ראשו ומיד. אמו סרסיי ויועצו הלורד וואריז מנסים לעצור בעד ג'ופרי, אך לשווא. ראשו של נד נערף לעיניי שתי בנותיו, סאנסה ואריה.
קייטלין סטארק
קייטלין סטארק (לבית טאלי) היא דמות נוספת שמהווה נקודת תצפית בסיפור. קייטלין היא בתו הבכורה של לורד הוסטר טאלי מנהרן בדרום, ורעייתו של אדארד סטארק.
כשאדארד עזב את ווינטרפל על מנת להפוך לימין המלך, היא נשארה בווינטרפל עם בנה החולה בראן. אך עד מהרה, לאחר ניסיון התנקשות בבנה בראן, היא מגיעה למעלה מלך כדי להזהיר את בעלה ולגלות את זהותו של בעל הפגיון שכוון אל בנה. "אצבעון" (פיטר בייליש), חבר ילדות מעברה בנהרן, מספר לה שהפגיון היה שלו אך הוא הפסיד אותו לטיריון לאניסטר בהתערבות בטורניר, והיא אוסרת את טיריון. ביודעה שאנשי בית לאניסטר ירדפו אחריה לכיוון צפון, היא לוקחת את טיריון מזרחה לקן הנשרים, שם הוא דורש משפט בדו-קרב ומנצח בסיוע שכיר חרב בשם ברון הנלחם עבורו, וכך משתחרר. בדרכה צפונה אל ווינטרפל, פוגשת קייטלין את בנה רוב, היוצא למלחמה נגד בני לאניסטר לאחר מאסרו של אדארד בידי סרסיי, ומחליטה להישאר עמו. בדרכם דרומה, היא כורתת ברית עם בית פריי באמצעות הבטחה כי רוב ינשא לבתו של לורד פריי. קייטלין מנסה לכרות ברית דומה עם רנלי באראתיאון, אך הוא נרצח מול עיניה על ידי צל שזומן על ידי מליסנדרה, יועצת דתית לאחיו של רנלי ואויבו, סטאניס. קייטלין נמלטת מהאזור עם בריאן מטארת', שומרת ראשו של רנלי שהייתה עדה אף היא למותו, אשר לאחר מכן הופכת לשומרת האישית של קייטלין. מאוחר יותר קייטלין משחררת את ג'יימי לאניסטר, תמורת הבטחה להחזיר לה את בנותיה, סאנסה ואריה. היא נרצחת על ידי בני פריי ב"חתונה האדומה".
בסדרת הספרים (אך לא בסדרת הטלוויזיה), גופתה של קייטלין מוקמת לתחייה על ידי לורד הברק (בריק דונדריון). היא הולכת בגרון חתוך, גלימה אפורה וברדס אפור, ומנהיגה כנופיה גדולה של פורקי עול, שנשבעים לקדש מלחמה על בני פריי, בולטון ולאניסטר, ותולים את נבלותיהם על עצים. לאחר שקמה לתחיה, היא נקראת "ליידי לב-אבן".
רוב סטארק
בנם הבכור של אדארד וקייטלין סטארק ויורש וינטרפל אינו משמש בתור נקודת מבט בסיפור, וניתן לשמוע עליו רק דרך דמויות אחרות. כאשר אביו נשלח למעלה מלך, נשאר רוב בצפון כלורד וינטרפל. כשאביו מת, אנשיו של רוב מכתירים אותו ל"מלך בצפון" בעודו רק בן 16. רוב נלחם לצד זאב הבלהות שלו, סער, ומנצח בכל קרבותיו. בזמן שרוב נמצא במלחמה, אביו מת, אימו נמצאת בנהרן ואחיותיו - במעלה מלך. תיאון גרייג'וי, בן חסותו של אביו וחבר ילדותו הקרוב של רוב, נשלח על ידו לגייס את תמיכת בית גרייג'וי וצי הברזל אך תיאון בוגד בו וכובש את וינטרפל. רוב מתחייב לשאת את אחת מנכדותיו או בנותיו הרבות של וולדר פריי בתמורה לזכות המעבר ב"תאומים" ולתמיכת בית פריי, אך לא עומד בהבטחתו ונושא את אהובתו טאליסה, ומכאן ואילך מצבו הולך ומתערער. נוצר שיתוף פעולה בין בית בולטון, בית לאניסטר ובית פריי שהוביל ל"חתונה האדומה" בה נרצחים רוב ואשתו טאליסה שהייתה בהריון עם בנם. בשונה מסדרת הטלוויזיה, בסדרת הספרים רוב מתחתן עם ג'יין ווסטרלינג, והיא לא מגיעה לחתונה האדומה ונשארת בחיים בנהרן.
סאנסה סטארק
כשג'ופרי מת מהרעלה במהלך חתונתו, סאנסה וטיריון מואשמים ברצח המלך ופיטר בייליש, שהיה חבר ילדות של קייטלין, מבריח את סאנסה לקן הנשרים, ביתה של דודתה ליסה. ליסה נישאת לפיטר בייליש, אשר רוצח אותה בדחיפה מדלת הירח לאחר שהיא מאיימת על סאנסה שתהרוג אותה. סאנסה קרויה בפי כולם "אלאין", ומוצגת כבתו הטבעית (ממזרה) של לורד בייליש, שמייעד אותה להינשא להארולד (הארי היורש) הרדינג, קרוב משפחתו של רוברט (רובין בסדרה) ארין, לורד קן הנשרים. בייליש מתכנן לגלות את זהותה לאחר החתונה, ולגייס את כל אנשי הבקעה לכבוש מחדש את ווינטרפל עבורה.
בסדרת הטלוויזיה, פיטר בייליש מחתן אותה לבסוף עם רמזי בולטון, היורש הסדיסטי של בית בולטון. רמזי אונס אותה ביום חתונתם ומכריח את תיאון "סרחן" גרייג'וי לצפות באונס. לאחר שג'ון שלג פורש ממשמר הלילה, סאנסה נמלטת מרמזי ומצטרפת אליו, ויחד הם שולטים בבית סטארק ומאחדים תחתיהם את כל בתי הצפון. בפקודתה, אחותה אריה מוציאה להורג את פיטר בייליש באשמת רצח ליסה ארין ובגידה באדארד סטארק. אחרי שג'ון שלג כובש את צור מגור, מבצרם של בית בולטון, סאנסה משסה ברמזי את כלביו הרצחניים אשר הורגים אותו.
אחרי שג'ון נפגש עם דאינריז טארגריין ומתאהב בה, סאנסה חושדת בתחילה בדאינריז, אך בסוף הן משלימות בשל אהבתן לג'ון שלג. אחרי הקרב הגדול מול ההלכים הלבנים והקרב על מעלה מלך, סאנסה מחליטה להקים ממלכה נפרדת בצפון לאחר שהמועצה העליונה בווסטרוז בוחרת באחיה בראן כמלך ווסטרוז. בראן אינו מתנגד וכך מתסתיים סיפורה.
אריה סטארק
בתם הצעירה של אדארד וקייטלין סטארק, נסעה יחד עם אביה ואחותה למעלה מלך. בדרך למעלה מלך אריה ממלטת את זאבת הבלהות שלה, ניימריה, כדי שלא יהרגו אותה, לאחר שניימריה תוקפת את הנסיך ג'ופרי. אריה היא ילדה בת 10, שובבה, נראית כמו נער וכלל לא מתנהגת כמו ליידי. היא אוהבת קרבות וחולמת להיות לוחמת חזקה.
כאשר אביה נרצח היא בורחת מהארמון אל רחובות מעלה מלך. אח שחור בשם יורן נשבע שייקח אותה יחד עם עוד חבורה של אנשים לחומה כדי שיגנו עליה. אך הדרך לא פשוטה והחבורה נלקחת לעבוד בטירת הארנהל הידועה לשמצה, בה שולטים תחילה סר גרגור קלגאן ואנשיו האכזריים, ומאוחר יותר בידי רוז בולטון שאריה הופכת למשרתתו האישית. אריה מצליחה לברוח משם יחד עם שניים מחבריה במטרה להגיע לנהרן, אל אמה. בדרך הם פוגשים את "האחווה ללא דגלים" שנשבעת שתיקח את אריה חזרה לאמה. התוכנית משתבשת כשלוחמו ומגינו של המלך ג'ופרי, סנדור קלגאן שמכונה "כלב השמירה", חוטף אותה במטרה להביא אותה בעצמו לאמה ולקבל עליה את הכופר. אריה נשארת איתו בלית ברירה זמן רב ולומדת ממנו הלכות לחימה, עד שהוא נפצע קשה והיא משאירה אותו למות מפצעיו. אז מפליגה אריה לעיר החופשית בראאבוס, שם היא נהיית מתלמדת כמתנקשת בבית השחור והלבן, מקדשו של האל חסר הפנים.
בסדרת הטלוויזיה, חוזרת אריה לאחר מכן אל וסטרוז, ומביאה למותם של בני פריי באמצעות הרעלה, כנקמה על רצח אחיה רוב. לאחר מכן, היא הורגת את פיטר בייליש שניסה לסכסך בינה לבין סאנסה, ומשתתפת בקרב נגד ההלכים הלבנים, אותו היא מכריעה על ידי הריגת מנהיגם.
בראנדון "בראן" סטארק
מגיל קטן מאוד בראן אהב לטפס על חומות ווינטרפל. כשהמלך רוברט בא לבקר בווינטרפל, בראן רואה בטעות את סרסיי המלכה בוגדת בבעלה רוברט יחד עם אחיה ג'יימי לאניסטר דרך החלון, כאשר הוא מטפס על חומות ווינטרפל. ג'יימי פוחד שבראן ילשין על מעשיהם ולכן דוחף אותו מהחלון. בראן לא מת אולם הופך משותק ברגליו. כשרוב יוצא למלחמה, נשאר בראן כלורד של ווינטרפל. כאשר תיאון גרייג'וי כובש את ווינטרפל בורח בראן מהטירה יחד עם אחיו ריקון, עם אשת הפרא אושה, נער החווה גדול הממדים ורפה השכל הודור, ושני חבריו מירה וג'וג'ון ריד. השישה מתחבאים זמן רב במערות הקבורה של ווינטרפל עד שהסכנה חולפת. כאשר הם יוצאים החוצה, אושה וריקון מתפצלים משאר החבורה. בראן חולם חלומות זאבים, חלומות שבהם הוא פושט את עורו שלו ולובש את עורו של זאב הבלהות שלו, קיץ. עם הזמן בראן הופך להיות מומחה בעניין, ומגלה שהוא מסוגל ללבוש עורו של כל אדם ולאו דווקא של זאב בלהות.
בראן, מירה, ג'וג'ון והודור יוצאים למסע אל מצפון לחומה, בחיפוש אחר העורב בעל שלוש העיניים, הם מוצאים אותו, והוא מלמד את בראן את יכולות הראייה הירוקה והחלפת העור. בעזרת יכולות אלה, מגלה בראן את מוצאו האמיתי של ג'ון שלג.
ריקון סטארק
בנם הצעיר של אדארד וקייטלין סטארק. ריקון הוא ילד קטן בן 6 שאינו משמש בתור נקודת תצפית על הסיפור ולכן המידע עליו אינו רב. לזאב הבלהות שלו קוראים שאגידוג (או שעירון) וכמו ריקון הוא פרוע ושובב. כאשר אדארד נוסע למעלה מלך לשמש כימין המלך, ריקון נישאר בווינטרפל יחד עם אימו קייטלין עקב גילו הצעיר. אחרי שרוב יוצא דרומה בראש צבא הצפון נשאר ריקון יחד עם אחיו בראן. אחרי כיבוש וינטרפל בידי בני גרייג'וי, ריקון ואושה אשת הפרא מתפצלים מחבורתם של בראן, בני ריד והודור, ולא ידוע מה עלה בגורלם אחר כך, פרט לכך שהם הלכו לסקאגוס, אי המיושב בידי קניבלים. בסדרת הטלוויזיה נהרג ריקון בידי רמזי בולטון בקרב על ווינטרפל.
ג'ון סנואו (שלג)
ג'ון שלג הוא בנו הממזר של אדארד סטארק, ומשמש נקודת תצפית בסיפור. ג'ון הוא לוחם מיומן, איש של כבוד, ישר ובעל לב רחום. הוא חונך ואומן בידי אדארד סטארק.
כאשר אדארד נשלח למעלה מלך, ג'ון אינו יכול להתלוות אליו בשל היותו ממזר, אולם קייטלין אינה מסכימה שיישאר בווינטרפל תחת חסותה. לכן ברירתו המכובדת ביותר של ג'ון היא להצטרף יחד עם זאב הבלהות שלו אוב אל משמר הלילה. במשמר הלילה ג'ון מפגין יכולות טובות והוא נבחר להיות משמשו ונושא כליו של מפקד המשמר, לורד ג'אור מורמונט. בהמשך מצטרף ג'ון לחדירה עמוקה לארץ שמעבר לחומה יחד עם מספר סיירים מובחרים, אותם מוביל הסייר הראשי של המשמר, קהורין חצי-יד. במהלך הסיור מבצע ג'ון פשיטה עם סייר נוסף על עמדת תצפית של אנשי הפרא, הורג אחד מהם וחס על אחרת, אשת פרא אדומת שיער בשם ייגריט, איתה הוא בהמשך מנהל רומן ומתנה אהבים. כאשר הסיור מתגלה ואנשיו נרדפים בידי אנשי הפרא, פוקד חצי-יד על ג'ון לרגל אחרי אנשי הפרא ולעשות כל דבר שיבקשו ממנו. כשג'ון מבקש מאנשי הפרא להצטרף אליהם הם פוקדים עליו להרוג את קהורין חצי יד כדי להוכיח את נאמנותו. קהורין דורש מג'ון בחשאי לעשות כפקודתם כדי להוכיח את נאמנותו. לאחר מכן ג'ון נלווה אליהם בתור לוחם. אנשי הפרא פוקדים עליו לעזור לכבוש את החומה, וכשג'ון מוצא את ההזדמנות לכך הוא בורח מאנשי הפרא ומצטרף אל אנשי משמר הלילה שעל החומה. הוא מגלה שדברים רבים השתנו, ושמפקד משמר הלילה נהרג וכמוהו רבים אחרים. כך מוצא עצמו ג'ון מופקד על הגנת החומה מפני מתקפת אנשי הפרא, ומתגלה כמנהיג וכמפקד צבאי מוכשר. על אף הישגיו בהגנת החומה, אנשי הפרא מארגנים מתקפה שהחומה לא תוכל להדוף. למזלם של אנשי משמר הלילה המלך סטאניס בא לעצור את אנשי הפרא עם צבאו. סטאניס, שסבור כמו רבים אחרים שכל בני סטארק מתו, זקוק לעזרתו של ג'ון בהיותו בנו של אדארד סטארק. הוא מבקש להכיר בג'ון כיורשו החוקי של בית סטארק, ולמנות אותו למושל ווינטרפל בתמורה לכך שיעזור למלך סטאניס ויאמץ את דתו של אל האור, במקום דת הצפון העתיקה. בעוד שג'ון מתלבט האם לקבל את ההצעה, מתקיימות הבחירות לתפקיד הלורד המפקד החדש. חברו של ג'ון, סאמוול טארלי, משקיע את כל מאמציו בכך שג'ון יבחר והדבר אכן מצליח. ג'ון הופך להיות הלורד המפקד ה-998 של משמר הלילה. ג'ון מקבל החלטות מהפכניות בהיותו הלורד המפקד. בגלל הפחד מ"האחרים" - האנשים המתים המהלכים בחורף - מחליט ג'ון להכניס את כל שאריות צבא הפראים לחומה ולשכן אותם במוצבים הריקים שלאורך ה"חומה" ולהילחם יחד ב"אחרים". חלק מאנשי "משמר הלילה", שהמלחמה בפראים הייתה טבועה בהם, מתקשים לקבל את החלטותיו. בסופו של דבר ג'ון נדקר בידי כמה מאנשיו.
בעונה השישית של הגרסה הטלוויזיונית ג'ון מוחזר לחיים על ידי מליסנדרה, פוגש את סאנסה וביחד הם משתלטים בחזרה על ווינטרפל. לאחר מכן, הם כורתים ברית עם דאינריז טארגאריין, שבה ג'ון מתאהב, ומשתפים איתה פעולה בכיבוש מעלה מלך. לאחר שדאינריז פוגעת באוכלוסייה האזרחית של מעלה מלך באופן שמזכיר את מעשי אביה, המלך המטורף, מבין ג'ון שעליו להרוג אותה, וכך הוא עושה. כעונש על כך נגזר דינו למוות, אך המלך החדש בראן ממתיק את עונשו ושולח אותו חזרה אל משמר הלילה, שם הוא יוצא למסע אל מעבר לחומה - אזור חופשי ובטוח לאחר תבוסת ה"אחרים". (נכון לנובמבר 2021, לא ידוע עדיין מה עלה בגורלו בסדרת הספרים).
תאוריות
בין מעריציה של סדרת הספרים רווחו ספקולציות בנוגע לזהות אמו ואביו האמתיים של ג'ון שלג. הספרים הראשונים עוררו אצל הקוראים את השאלה האם נד באמת ניהל רומן בעיצומה של המלחמה? הדבר מנוגד לאופיו הנאמן של נד סטארק ולאהבתו לקייטלין, והוא מעולם לא עשה זאת לפני כן או אחרי כן. בנוסף, ליאנה סטארק מתה במגדל כאשר נד היה האחרון שראה אותה, והוא סירב לדבר על מה שהתרחש שם עם איש, גם לא עם המלך רוברט שהיה מאוהב בה. התאוריה המרכזית שזכתה לפרסום היא שג'ון הוא בנם של ליאנה ורייגר טארגאריין, ונד גידלו כבנו כדי לשמור עליו מפני נקמתו של רוברט בראתיאון, שרדף אחר כל זכר לבית טארגאריין; התאוריה התפרסמה בסימון R+L=J (רייגר + ליאנה = ג'ון). תאוריה זו מתכתבת עם שמה של הסדרה "שיר של אש ושל קרח": שלג, בשל מוצאם המעורב של הוריו, הוא חצי אש וחצי קרח, לפי הניסוחים הספרותיים בהם השתמש הסופר.
בתי חסות
תחת בית סטארק יש כ-40 בתים. בין בתים אלה: בית הורנווד, בית מנדרלי, בית גלובר, בית סרווין, בית ריד, בית לוק, בית פלינט, בית וולס, בית מורמונט, בית מוס, בית בולטון, בית אומבר ועוד.
ולנטין גלושקו
ולנטין פטרוביץ' גלושקו (ברוסית: Валентин Петрович Глушко; 2 בספטמבר 1908 - 10 בינואר 1989), מחשובי ה"מתכננים הראשיים" של ברית המועצות בתחום הנעה רקטית, פיתוח משגרי חלל וחלליות. היה מיריביו הבולטים של סרגיי קורוליוב, ובהיותו במאסר העיד ביחד עם עוד כמה אסירים-מדענים נגדו על פעילות אנטי סובייטית, ובעקבות העדות נשלח קורוליוב לגולאג. עם זאת, בעת המירוץ לחלל גלושקו שיתף פעולה עם קורוליוב בתכנון מנועים למשגר R-7.
מתכנן ראשי של מנועים רקטיים
גלושקו קיבל לניהולו משרד תכנון (משרד התכנון 456, לימים אנרגומאש), והחל בפיתוח שורה של מנועים רקטיים המונעים בדלק נוזלי. גלושקו קידם את המנועים הרקטיים המונעים באמצעות תערובת רעילה במיוחד של דלק ומחמצן, דבר שעורר את התנגדותו של סרגיי קורוליוב. באסון הקשה ביותר בתולדות פיתוח הטילים, נהרג מרשל ברית המועצות נדלין ועוד כמאתיים בני אדם, בהתפוצצות טיל בליסטי מפיתוחו של גלושקו. רבים מהנפגעים נחנקו מהמחמצן הרעיל - חומצה חנקתית בריכוז גבוה. הטיל המזוהה ביותר עם גלושקו הוא משגר הלוויינים הכבד פרוטון.
עיטורים והוקרות
גלושקו עוטר במגוון עיטורים ומדליות של ברית המועצות, ובהם:
פונקציות טריגונומטריות
במתמטיקה, הפונקציות הטריגונומטריות הן פונקציות של זווית. הן משמשות, בין השאר, לקשור בין הזוויות במשולש לאורכי צלעותיו. הפונקציות הטריגונומטריות המוכרות ביותר הן סינוס, קוסינוס וטנגנס. הפונקציות הטריגונומטריות חשובות במחקר המשולשים, במידול תופעות מחזוריות ובשימושים רבים נוספים. שני משפטים בסיסיים הנוגעים לפונקציות הטריגונומטריות הם משפט הסינוסים ומשפט הקוסינוסים.
הפונקציות הטריגונומטריות במשולש ישר-זווית
בגאומטריה אנליטית, כאשר מייצגים ישר על ידי משוואה אפינית: y=mx+n, הקבוע m הוא טנגנס הזווית שבין הישר ובין כיוונו החיובי של ציר ה-X.
הפונקציות מקיימות ו-  כאשר הזוויות נתונות ברדיאנים.
ממשפט פיתגורס נובע כי סכום ריבועי הסינוס והקוסינוס של אותה זווית שווה ל-1.
לכל אחת מפונקציות אלו מוגדרת גם פונקציה שערכה הוא ההופכי הכפלי של ערך הפונקציה:
על ידי צמצום לתחום מתאים, הפונקציות הטריגונומטריות הופכות לפונקציות הפיכות. פונקציות טריגונומטריות הפוכות מסומנות: arcsin x או sin−1(x)‎, arccos x או cos−1(x)‎, arctan x או tan−1(x)‎ וערכן היא הזווית שנותנת את היחס הטריגונומטרי x.
הטבלה הבאה מסכמת את הקשרים בין הפונקציות הטריגונומטריות, הפונקציות ההפוכות ופונקציות הערך ההופכי שלהן. את פונקציית הקוסקנט רושמים לעיתים בצורה הארוכה יותר cosec במקום csc.
הפונקציות הטריגונומטריות על מעגל היחידה
מעגל היחידה הוא מעגל ברדיוס של יחידה אחת, שמציג באופן גרפי את הפונקציות הטריגונומטריות.
הסינוס והקוסינוס מורחבות גם לזוויות שאינן יכולות להופיע במשולש ישר-זווית, בהן או, על ידי הגדרתן באמצעות הקואורדינטות של מעגל היחידה, שמרכזו בראשית הצירים ורדיוסו 1. לפי הגדרה זו, הסינוס של הזווית \theta הוא קואורדינטת ה-y של הנקודה הנוצרת על היקף מעגל היחידה עם "סיבוב" הרדיוס נגד כיוון השעון החל מקרן המספרים החיוביים בציר ה-X לאורך זווית \theta, וקוסינוס הזווית הוא קואורדינטת ה-x של אותה נקודה. לפי הגדרה זו, עבור זוויות כלליות ייתכן שהסינוס או הקוסינוס יהיו שליליים (מה שלא אפשרי עבור זוויות שבין 00 ל-900, שם הפונקציות מייצגות יחס בין אורכים), אך סכום הריבועים שלהם הוא תמיד 1. מסיבה זו, ערכם המוחלט חסום על ידי 1.
לסיכום:
מעגל היחידה מהווה שיטה נוחה לזכור את הסימן (+/-) של ערכי הפונקציות הטריגונומטריות.
קירובים של הפונקציות הטריגונומטריות
את טורי טיילור של הפונקציות הטריגונומטריות אפשר למצוא בעזרת חישובי נגזרות, שהבסיס להם הוא הגבול של sin(x)/x. הטורים המתקבלים הם: ו- (כל החישובים נעשים ברדיאנים). פונקציות הסינוס והקוסינוס הן פונקציות אנליטיות. טורי טיילור שלהן מתכנסים אליהן במידה שווה על כל קבוצה קומפקטית בישר הממשי ובפרט בכל קטע סגור. הטורים לא מתכנסים במידה שווה על כל הישר בבת אחת.
כדי לקבל קירובים טובים לפונקציות צריך באופן כללי לחשב כמה שיותר איברים בטור. עם זאת, קצב התכנסות הטורים תלוי במרחק מהאפס - עבור נקודות הקרובות לאפס הטורים מתכנסים מאוד מהר וככל שמתרחקים ממנו הטורים מתכנסים יותר לאט. מהסיבה הזו נוח יותר להעריך את הפונקציות באמצעות טור טיילור עבור זוויות שקרובות יחסית לאפס, ולהשתמש ככל הניתן בזהויות טריגונומטריות כדי לקבל תוצאות עבור זוויות גדולות יותר. למשל, כדי לחשב את ניתן להשתמש בנוסחה  ולחשב רק את, וזווית זו קרובה יחסית לאפס.
קירוב מסדר ראשון ושני של פונקציות אלו נמצא בשימוש נרחב בניתוחים פיזיקליים שונים ונקרא קירוב זוויות קטנות.
הקשר לפונקציות מעריכיות והרחבה לערכים מרוכבים
פונקציות הסינוס והקוסינוס הן פתרונות של המשוואה הדיפרנציאלית
פתרון של משוואה זו בשדה המספרים המרוכבים \mathbb{C} הוא פונקציית האקספוננט של מספר מרוכב טהור. נוסחת אוילר מקשרת בין פונקציית האקספוננט המרוכב והפונקציות הטריגונומטריות:
מהזוגיות של הפונקציות הטריגונומטריות מקבלים
ולכן:
הצגה זו של הפונקציות הטריגונומטריות מאפשרת לנו להרחיב את תחום של פונקציה שלהן לשדה המספרים המרוכבים. בדרך זו מתקבלות פונקציות הולומורפיות במקרה של סינוס וקוסינוס ופונקציות מרומורפיות במקרה של טנגנס וקוטנגנס.
סינוס וקוסינוס של זוויות אי-רציונליות
מהצבה בפולינום צ'בישב נובע שהסינוס והקוסינוס של זווית (ברדיאנים) שהיא כפולה רציונלית של π הוא תמיד מספר אלגברי. עם זאת, הערך אינו יכול להיות מספר רציונלי, אלא אם הזווית היא כפולה של π/6.
Xkcd
xkcd הוא קומיקס מקוון פרי עטו של רנדל מונרו. הקומיקס עוסק במגוון תחומים, לעיתים סביב הצהרות על משמעות החיים והאהבה ולעיתים סביב נושאים מתמטיים ובדיחות פנימיות מעולם המדע. סגנון הקומיקס פשטני והדמויות אינן יותר מדמויות גפרורים.
לשם xkcd אין שום משמעות. מונרו חיפש לעצמו כינוי ייחודי אשר יוכל להשתמש בו ברשת ומצא לנכון לחפש "נ.צ. במרחב ה-4 אותיות אשר ייצג אותו באופן ייחודי". אחד הקריטריונים החשובים לבחירת הכינוי היו שארבע האותיות לא יהיו מזוהות עם שום דבר ובמיוחד לא ראשי תיבות של ביטוי כלשהו.
Hurts Like Hell (שיר של פלורי)
Hurts Like Hell (בעברית: כואב כמו הגיהנום) הוא סינגל, שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית, פלורי, מתוך אלבום הבכורה שלה, Love and War. השיר יצא לאור ב-28 ביולי 2015, כסינגל מתוך האלבום, בהוצאה עצמית.
בנוסף לכך, נכלל השיר באלבום האוסף.
רקע
את השיר כתבה פלורי ביחד עם טומי פרופיט שגם הפיק אותו. בשנת 2015, הוציאה פלורי את המיני-אלבום השני שלה, Arrows. לאחר הצלחתו הנאה, הוציאה את השיר "Fire in My Bones", כסינגל האחרון מתוכו, עד שביולי 2015, החליטה להוציא את השיר הזה כסינגל שלא מתוך אלבום.
לבסוף, בשנת 2016, הוחלט לצרף את השיר הזה לאלבום הבכורה שלה Love and War, אשר יצא באותה השנה, תוך שהשיר עצמו תיפקד כסינגל הראשון מתוכו.
ביקורות
באתר המוזיקה Musicismyradar, נכתב על השיר כי "האלבום הנוצץ הזה [Love and War] מסתיים בירידה. כלומר, בשיר סוחט דמעות ועצוב. המנגינה הרכה אך הרגשית הזו הוצגה בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית "צעקה" של MTV. כמו כן, השורה "I loved, and I loved, and I lost you" שוברת את הלב".
ליריקה
השיר כשמו, מדבר על סבל רב שעוברת מישהי.
הצלחה
ב-29 ביולי 2015, יום לאחר צאתו של השיר כסינגל, העלתה פלורי לערוץ היוטיוב שלה את האודיו הרשמי של השיר. האודיו זכה להצלחה, תוך שצבר למעלה מ-2.5 מיליון צפיות. יומיים לאחר מכן, הועלה קליפ המילים של השיר, אשר צבר קרוב ל-50 מיליון צפיות. קליפ מילים נוסף של השיר שתורגם לשפה הספרדית והועלה ליוטיוב, צבר 10 מיליון צפיות. כמו כן, ישנן שלל גרסאות שונות של השיר שהועלו ליוטיוב גם כן וצברו עשרות מיליוני צפיות.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה, ספוטיפיי. השיר זכה שם להצלחה רבה, כאשר צבר קרוב ל-40 מיליון השמעות בסך הכול.
אזכורים
במרוצת השנים זכה השיר לגרסאות כיסוי, רמיקסים ואזכורים שונים:
עונת 2007/2008 בליגת העל בכדורגל
עונת 2007/2008 בליגת העל הייתה העונה התשיעית של ליגת העל כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הליגה כללה 12 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 3 סיבובים בני 11 משחקים כל אחד - 33 מחזורים בסה"כ. העולות החדשות שהצטרפו לליגת העל לקראת עונה זו היו עירוני קריית שמונה ובני סכנין. העונה החלה ב-18 באוגוסט 2007 והסתיימה ב-1 ביוני 2008. העונה הסדירה הסתיימה באליפות של בית"ר ירושלים בפעם השנייה ברציפות. בשנה זו בית"ר זכתה גם בגביע המדינה, וקשר הקבוצה גל אלברמן נבחר לכדורגלן העונה בישראל. מלך השערים של העונה היה סמואל יבואה (הפועל כפר סבא) עם 15 שערים.
בסיום העונה הפועל כפר סבא ומכבי הרצליה ירדו ליגה. הקבוצות שעלו מהליגה הלאומית לליגת העל בתום העונה היו הכח עמידר רמת גן והפועל פתח תקווה.
רצח יצחק לוי
רצח יצחק לוי התבצע בירושלים בפברואר 1950. יעקב מזרחי הורשע בביצוע הרצח, ונגזר עליו עונש מוות בתלייה, ולאחר שערעורו נדחה, הומתק עונשו על ידי נשיא המדינה, יצחק בן-צבי.
הרצח
יצחק לוי, סבל בן 25 מירושלים, נעלם ביום 23 בפברואר 1950. משלא חזר לביתו, פנו בני משפחתו למשטרה. במהלך החקירה התברר כי לוי נראה לאחרונה עם יעקב מזרחי, צעיר בן 22. ב-28 בפברואר נחקר מזרחי, אך שוחרר לאחר שחקירתו לא העלתה כי היה מעורב ברצח. בחודשים לאחר מכן, התקשתה המשטרה לפענח את היעלמותו של לוי, שנחשבה בגדר תעלומה והסעירה את תושבי ירושלים.
כשמונה חודשים לאחר ההיעלמות, ב-30 בנובמבר 1950, אסיר בשם ציון עבאדי סיפר למשטרה כי מזרחי התוודה בפניו ברצח של אדם, אשר שמו לא ידוע לו. לפי עדותו של עבאדי בוצע הרצח ביריית אקדח, והקורבן נקבר בחצר הקונסוליה הבריטית בה הועסק מזרחי כשומר. החוקרים הגיעו לקונסוליה, ומצאו בה עצמות אדם, שבהמשך, זוהו כשייכות ללוי. בגולגולת שהתגלתה נמצא חור, שבעדו חדר כדור אקדח.
יעקב מזרחי נעצר. מהחקירה עלה כי ביום הרצח, פיתה מזרחי את לוי להגיע לבניין הקונסוליה בנימוק שהוא יסדר ללוי עבודה כנהג. כשהגיע לוי, ירה מזרחי בראשו וקבר את גופתו בחצר. המניע לרצח היה שהרוצח רצה להרגיע את חששה של אשתו, אשר האשימה את לוי בכך שהוא יפיץ עליה מידע משירותה בצה"ל. בהמשך עצרה המשטרה גם את אחיו הצעיר, יצחק מזרחי וכן את חברו ניסים רביבו שנחשדו כי לאחר הרצח הפשיטו את הקורבן, ושרפו את בגדיו לאחר שנורה.
במקביל, בדצמבר 1951 הורשע מזרחי בפרשת רצח אחרת - רצח חיים הנדלר, ונגזר עליו גזר דין מוות.
ב-25 ביוני 1952 הוגש כתב אישום נגד השלושה בגין רצח יצחק לוי. בית המשפט הורכב משופטים מחיפה ותל אביב, כדי למנוע ניגוד עניינים של שופטים המתגוררים בירושלים. בנובמבר 1952 הורשע יעקב מזרחי ברצח יצחק לוי ונגזר עליו מוות בתלייה. ב-9 באפריל 1953 דחה בית המשפט העליון את ערעורו של מזרחי ואישר את עונש המוות. בסמוך לאחר מכן נתן מזרחי גט לאשתו. בספטמבר 1953, לכבוד יום הכיפורים, המתיק נשיא המדינה, יצחק בן צבי, את עונשו של מזרחי למאסר עולם.
מזרחי שוחרר מהכלא בשנת 1970. לאחר השחרור סיפר על התקופה בה המתין לעונש המוות: “רק נידון למוות יכול להרגיש ולהבין את זה”, אמר מזרחי. “תבין, אתה מרגיש שאתה הולך למות בצורה מתוכננת וקרה. זה לא קרב שאתה יכול להתחמק ממנו”. כאשר ביקר שר המשטרה בכור שלום- שטרית בכלא אמר לו מזרחי, לדבריו: “כבוד השר, אל תחשוב שאתם עושים לי טובה שאתם משאירים אותי בחיים. 28 חודשים בתא הנידונים למוות זה דבר נורא. תחליטו – או-או. תעשו טובה ותגמרו. או חי או מת, אבל לא תלוי בספק”.
העורק הבין-גרמי המשותף
הָעוֹרֵק הַבֵּין-גַּרְמִי הַמְּשֻׁתָּף (TA: arteria interossea communis) הוא עורק קצר באמה המסתעף מעורק הגומד.
ראשיתו של העורק באזור גומץ המרפק, מתחת לגבששת החישור, לאחר פיצול עורק הזרוע לעורק הגומד ולעורק החישור. העורק נע צדית ועמוק אל האמה, לעבר הגבול העליון של קרום האמה הבין-גרמי, ושם הוא מתפצל לעורק הבין-גרמי הקדמי ולעורק הבין-גרמי האחורי.
שוליית הקוסם (פואמה של דיקא)
שוליית הקוסם (בצרפתית: L'apprenti sorcier) היא פואמה סימפונית מאת המלחין הצרפתי פול דיקא, שחיבורה הושלם בשנת 1897. היצירה, שכותרת המשנה שלה היא "סקרצו בעקבות בלדה של גתה", נכתבה בהשראת הבלדה באותו השם מאת יוהאן וולפגנג פון גתה משנת 1797. יצירה זו זכתה לביצועים יותר מכל יצירותיו האחרות של דיקא, והופעתה בסרט האנימציה "פנטסיה" (1940) של דיסני הביאה לכך שהיא מוכרת היטב בקרב הקהל הרחב.
שאיפת ממסים נדיפים
ממסים נדיפים מהווים קבוצה מגוונת של חומרים ממסים אורגניים, חומרים דליקים וגזים הנשאפים באופן מכוון כסמים פסיכואקטיביים. השפעותיהם של חומרים אלה נעות בין תחושת שכרות, בדומה לשכרות מאלכוהול לבין הזיות. ממסים נדיפים נמצאים בשימוש בעיקר בקרב ילדים, בני נוער, אסירים ואנשים אחרים ממעמד סוציו-אקונומי נמוך, המשתמשים בחומרים הללו כסם. הסיבה לכך היא שחומרים אלה, המיועדים לשימושים אחרים, נמכרים באופן חוקי, במחיר זול יחסית או מצויים במוצרים זמינים וחוקיים, כגון: מכלי תרסיס, דבקים, מטהרי אוויר, בנזין לרכב, נוזל למציתים, צבע, מדללי צבע, פריאון (גז קירור למזגנים), חומר לניקוי מקלדות מחשב ועוד.
ממסים נדיפים עלולים להזיק לבריאות המשתמשים כיוון שאינם מיועדים לשימוש אדם בריכוזים שבהם הם משווקים. חלק מן המשתמשים בממסים נדיפים נפגעים ואף נהרגים כתוצאה מהשפעות החומרים העלולים לגרום להיפוקסיה (חנק כתוצאה ממחסור בחמצן), דלקת ריאות, אוטם שריר לב או דום לב, או חנק כתוצאה משאיפת קיא. משתמשים אחרים נפגעים כתוצאה מהשפעות חומרים נוספים המעורבים בממס הנדיף, כך למשל, כוויות כתוצאה מהתלקחות אדי דלק, או התנהגות מסוכנת בשעה שהם תחת השפעת הסם, למשל, קפיצה מגג בניין לאחר שאיפת פריאון.
הממסים הנדיפים המשמשים כסמים, לא הוכרו כסמים בפקודת הסמים המסוכנים בישראל. מצב דומה קיים בארצות הברית ובמדינות אחרות בעולם. בארצות הברית וקנדה דאגו רשויות הממשל המקומי להגביל את מכירת כמה מן הממסים הנדיפים המשמשים כסמים. כך למשל, הוגבלה מכירת "דבק מטוסים" לקטינים, כיוון שחומר זה משמש לעיתים קרובות כסם. השימוש בממסים נדיפים כסם מכונה לעיתים קרובות בשם "הרחת דבק" (אנגלית: glue sniffing, huffing, chroming).
שיטת השימוש
משתמשי ממסים נדיפים שואפים את אדי החומר או תרסיס של החומר, זאת באמצעות הצמדת שקית פלסטיק לפיהם ולאפם, או על ידי שאיפת החומר ישירות מן המכל שבו הוא נמכר, למשל דלק או מדלל צבע. גז תחמוצת החנקן המשמש כחומר דוחף במכלי קצפת מתוקה מוכנה, תרסיסים לשיער או מכלי תרסיס שמן לטיגון, מוחדר לשקית פלסטיק ונשאף ממנה. יש משתמשים המסננים את התרסיס באמצעות סמרטוט. גזים מסוימים, כגון פרופאן ובוטאן נשאפים ישירות ממכל הגז שבו הם נתונים.
מעת שהגז חודר לריאות הוא נספג במהירות למחזור הדם. לעיתים ההשפעה הפסיכואקטיבית של הממס הנדיף היא כה מהירה עד שהיא דומה להשפעת הזרקה של סם פסיכואקטיבי ישירות לווריד.
השפעת שימוש בממסים נדיפים עשויה להיות מגוונת מאוד בהתאם למינון החומר ולסוג החומר שבו נעשה שימוש. אדם השואף כמות קטנה של אדי "דבק מטוסים" או מדלל צבע עשוי להיפגע באופן דומה לשכרות מאלכוהול – מצב של עוררות, תחושת עליצות קיצונית (אופוריה) ולאחריה תחושת דיכאון. אדם השואף כמות גדולה של ממסים או גזים, עשוי לחוש בהשפעות חזקות יותר של הסם, כגון עיוות בתפיסת מקום וזמן, הזיות והפרעות נפשיות.
בטווח הקצר לאחר השימוש משתמשים רבים חווים כאבי ראש, בחילה והקאות, הפרעה בדיבור, אובדן קואורדינציה ונשימה קולנית. לאחר שימוש ממושך בממסים נדיפים מופיעה פריחה אופיינית על עור הפנים, סביב האף והפה. בגדיהם, עורם ונשימתם של משתמשים בממסים נדיפים מדיפים ריח חריף של החומר הכימי שבו השתמשו, דבר המשמש אחד הסימנים הבולטים להתמכרות. לעיתים ניתן לזהות את הממס הנדיף אף בזיעתם של המשתמשים.
ממסים
היפוקסיה עלולה להתרחש בשעה שהמשתמש שואף את הגז מתוך שקית פלסטיק הצמודה לפניו, דבר המונע ממנו לנשום אוויר צח. אולם, חלק מן הגזים הנשאפים כבדים מן האוויר ועלולים שלא להינשף מן הריאות אם המשתמש מתחיל לנשום ברדידות. משתמשים רבים אף סבלו מכוויות קטלניות לאחר שהשתמשו בחומרים דליקים.
נשים הרות המשתמשות בממסים נדיפים עלולות ללדת תינוקות במשקל נמוך יותר ובעל תחלואה גבוהה יותר. קיימים מחקרים המצביעים על שכיחות גבוהה יותר של מומים מולדים אצל נשים אשר שאפו בנזין בעת ההריון.
לקטם
לקטמים הם קבוצה של תרכובות אורגניות.
הלקטמים הם אמידים טבעתיים (ציקליים). הם מוגדרים כאמידים כיוון שהם מכילים קבוצת קרבוניל (C=O, אטום פחמן הקשור בקשר כפול לאטום חמצן) הסמוכה לאטום חנקן. לקטם נוצר כשחומצת אמינו נסגרת לטבעת בעקבות חימום; בתגובה זו נוצר לקטם ונפלטת מולקולת מים. על חומצת האמינו להיות מסוג גמא או דלתא (כלומר, קבוצת האמינו בה נמצאת במרחק של 4 או 5 אטומי פחמן מקבוצת הקרבוקסיל).
לקטם מכונה בטא אם הוא מכיל בסך הכול ארבעה אטומים (שלושה פחמנים וחנקן), גמא אם הוא מכיל חמישה אטומים וכולי.
התרופות האנטיביוטיות הידועות פניצילין ואמוקסיצילין (מוקסיפן) משתייכות למשפחת תרופות הבטא-לקטם. טבעת הלקטם המרובעת בפניצילין ובתרופות הדומות לו מהווה את הרכיב הפעיל בתרופה, הפוגעת ביכולת ייצור דופן התא של חיידקים גראם-חיוביים. חיידקים רבים פיתחו עמידות לאנטיביוטיקה זו: חיידקים אלו מייצרים את האנזים בטא-לקטמאז, הפותח את טבעת הלקטם ומבטל בכך את פעילותה.
שאיפת ממסים נדיפים
גזים
גז תחמוצת החנקן עלול לגרום למוות כתוצאה מחנק אם המשתמש שואף את הגז ישירות ממכל גדול, מסיכה או צינור. בדרך כלל, משתמשים אקראיים של תחמוצת החנקן ממשיכים לנשום אוויר צח לאחר ששאפו את הגז מתוך בלון או שקית. אולם, אם המשתמש חובש מסיכה המחוברת למכל הגז הוא נושם גז טהור ללא נשימת חמצן. אם הגז נשאף ישירות ממכל גז, ההתפשטות המהירה של הגז גורמת לירידה חדה בטמפרטורה ועלולה לגרום לכוויות בשפתיים ובגרון, דבר שאינו מתרחש בעת שאיפה מבלון.
ארצות הברית
אתר שימש כסם פסיכואקטיבי בתקופת היובש, כאשר מכירת אלכוהול הייתה בלתי חוקית לאורך תקופה של למעלה מ-10 שנים. את האתר שאפו או שתו ובחלק מן הערים בארצות הברית צריכת האתר החליפה לחלוטין את צריכת האלכוהול. אולם עם ביטול האיסור על צריכת אלכוהול ירדה הפופולריות של השימוש באתר, זאת לאור הסיכון המוגבר למוות בצריכת סם זה וכן הנזקים שהוא גורם לקיבה ולדרכי העיכול. השימוש בדבק, צבע ובנזין כסמים פסיכואקטיביים כמעט ולא היה ידוע קודם לשנות החמישים. במחצית השנייה של המאה ה-20 הפכה הרחת דבק לתופעה עולמית. הסיבות ל"פריחה" זו של השימוש בדבק כסם נתונות לוויכוח ובין הפעילים בחינוך נגד סמים יש הטוענים כי מסעי הפרסום שנועדו למנוע את השימוש בדבק כסם, דווקא תרמו לעליית השימוש בחומר זה. העלייה העיקרית בשימוש בגז ממכלי תרסיס הייתה בשנות ה-80 כאשר פחת השימוש בגזי חממה ואלה הוחלפו על ידי גזים המזיקים פחות לסביבה, כגון בוטאן ופרופאן.
השימוש בממסים נדיפים נפוץ בקהילות עניות, במדינות בלתי מפותחות ובמדינות מפותחות (כך למשל, בקרב קהילות ילידים בצפון קנדה או באוסטרליה). כיוון שניתן לרכוש ממסים נדיפים באופן חוקי ובזול, חומרים אלה זמינים לבני נוער בכל שכבות האוכלוסייה. אולם, שימוש בממסים נדיפים לאורך זמן, או על ידי מבוגרים, מאפיין שכבות אוכלוסייה עניות מאוד או אלה שבשולי החברה.
קנדה
ילדי ילידים בקהילה מבודדת בשם דייוויס אינלט באזור צפון לברדור זכו לתשומת לב לאומית כאשר בשנת 1993 נמצא שרובם שואפים בנזין. שלטונות ניופאונדלנד ולברדור התערבו ושלחו רבים מילדים אלה לטיפול במוסדות מחוץ לקהילה. אף על פי שהקהילה כולה הועתקה למקום יישוב אחר, עדיין קיימות בה תופעות נרחבות של שימוש בממסים נדיפים. תופעות דומות דווחו בקהילות ילידים מבודדות אחרות בצפון קנדה.
דרום-מזרח אסיה ואפריקה
שאיפת צואה היא תופעה מוכרת אף בחלק מארצות אפריקה. במדינות אלה אף קיימת תופעה של הרחת דבק לאלה היכולים לקנות את החומר. שאיפת צואה נעשית בדרך כלל על ידי העניים ביותר שאין ידם משגת אף קניית דבק.
רוסיה ומזרח אירופה
שאיפת בנזין הפכה לנפוצה בצי הרוסי לאחר שנעשו ניסיונות להגביל את אספקת האלכוהול לאנשי הצוות בספינות בשנות ה-80. הסרט הדוקומנטרי משנת 2001 "ילדים בתחתית" (Children Underground) תיאר שימוש נרחב בשאיפת חומר בשם אאורולק (Aurolac) אצל ילדי רחוב בבוקרשט, רומניה. תופעה של שאיפת בנזין אף קיימת בכפרים ועיירות נידחות במזרח אירופה.
אוסטרליה
שאיפת בנזין באוסטרליה היא תופעה הקיימת בעיקר באזורים מרוחקים בהם קיימות קהילות ילידים אבוריג'ינים. בקהילות עניות אלה הבנזין הוא החומר הנדיף הזמין ביותר ולכן הפך לסם פסיכואקטיבי נפוץ. ההשערה היא כי תחילת השימוש בבנזין כסם פסיכואקטיבי בין ילידי אוסטרליה החלה לאחר שחיקו את התנהגותם של חיילים מצבא ארצות הברית אשר הוצבו באזורים נידחים אלה בעת מלחמת העולם השנייה. בתחילת המאה ה-21 שאיפת בנזין היא תופעה נפוצה בין קהילות אבוריג'ינים בטריטוריה הצפונית, במערב אוסטרליה ובחלקים הצפוניים של דרום אוסטרליה וקווינסלנד.
בין השנים 1981-1991 דווחו 60 מקרי מוות של גברים אבוריג'ינים ושלושה מקרי מוות של נשים אבוריג'יניות, כתוצאה משאיפת בנזין. גילאי הנפטרים נעו בין 11 עד 32. גורמי המוות כללו דלקת ריאות, אוטם שריר הלב או דום לב, שאיפת קיא וכוויות. בקהילות אבוריג'ינים רבות ילדים מנסים שאיפת בנזין לפחות פעם או פעמיים במהלך התבגרותם. חלקם הופכים למשתמשים קבועים. לאחרונה היו דיווחים אף על שאיפת בנזין בקרב אבוריג'ינים באזורים עירוניים סביב הערים דרווין ואליס ספרינגס.
בניסיון להילחם בתופעה החלה חברת הדלק האוסטרלית BP Australia לשווק דלק אופל בעל נדיפות נמוכה אשר לא ניתן להשתמש בו לצורך שאיפה. שינוי זה הביא לירידה בשאיפת דלק בקהילות מסוימות.
הודו ודרום אסיה
שלושת החומרים הנדיפים בעלי השימוש הגבוה ביותר בהודו ובדרום אסיה הם דבק מגע בעיקר מתוצרת "דנדרייט" (Dendrite) המיוצר בכלכתה וכן טולואן (הידרוקרבון ארומטי ליפופילי) המצוי במדללי צבע וכן משחת "לודקס" המשמשת להקלה על כאבי שרירים.
ממסים נדיפים נפוצים
ממסים וגזים המשמשים לשאיפה מצויים במגוון רחב של מוצרים זולים וחוקיים המשמשים באחזקת הבית, או בשימוש משרדי, תעשייתי ובאחזקת הרכב.