cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
השתלטות הטליבאן מחדש על אפגניסטן
המשך הלחימה
ב-1–2 באוגוסט נפלו אזורי סאפיאן, קאלה-א-קוהנה וקאריז בפאתי לשקר גאה לידי הטליבאן. עימותים בין הטליבאן לכוחות הממשלה התקיימו גם בפרוורי העיר, כאשר חיל האוויר האפגני וחיל האוויר של ארצות הברית תקפו עמדות של הטליבאן. ב-3 באוגוסט נהרגו 40 אזרחים ויותר מ-100 נפצעו בלחימה. המורדים החלו לתקוף גם את נמל התעופה בעיר. בינתיים, הממשלה שלחה תגבורת כדי למנוע מהעיר ליפול למורדים. החל מ-5 באוגוסט נהרגו 115 אנשי כוחות הביטחון הלאומיים האפגניים ו-58 אזרחים במהלך העימותים עם הטליבאן, בעוד שמשרד ההגנה האפגני טען כי הרגו 3,197 לוחמי טליבאן מתחילת החודש.
ב-12 באוגוסט כבשו הטליבאן את העיר ע'זני, מה שהפך אותה לבירת המחוז העשירית שנפלה תוך שבוע. מושל מחוז ע'זני נעצר עד מהרה. באותו היום הציע השלטון המרכזי הצעה של "חלוקת סמכויות" במקום הפסקת אש, הטליבאן דחה הצעה זו וקבע כי הוא רוצה להקים אמירות איסלאמית חדשה. באותו היום בשעת לילה מאוחרת נפלה חראט, העיר השלישית בגודלה באפגניסטן ובירת המחוז. בשלב זה, שלטו הטליבאן ב-11 מתוך 34 בירות המחוזות באפגניסטן. הטליבאן פתחו גם הם בתקיפה על קאלה א-נאו, וכבשו את העיר.
ב-15 באוגוסט נכנסו הטליבאן ללא התנגדות לג'לאלאבאד, בירת מחוז ננגרהאר. הייתה זו עיר הבירה הפרובינציאלית שנפלה, וכיבושה הותיר את קאבול כעיר הגדולה האחרונה שעדיין בשליטת ממשלת אפגניסטן. זמן קצר לאחר מכן נפלה בידי הטליבאן גם העיר ח'וסת, צ'אריקאר, פארון ובמאן.
נפילת קאבול
ב-15 באוגוסט, על אף הצהרת הטליבאן כי "אין לו כוונה לקחת את הבירה האפגנית בכוח", כוחותיו נכנסו בפאתי קאבול ממספר כיוונים, כולל מחוז קלקאן, מחוז קראבאג ומחוז פגמן. מסוקי בואינג CH-47 וסיקורסקי UH-60 בלקהוק החלו לנחות בשגרירות האמריקאית בקאבול על מנת לבצע פינויים של נפגעים ושל מסמכים מסווגים. המקומיים דיווחו כי לוחמי הטליבאן מתקדמים לאזורים העירוניים למרות ההצהרות הרשמיות של מנהיגיהם. לאחר מספר עימותים, המורדים לכדו את בית הסוהר פול-צ'ארחי, בית הסוהר הגדול באפגניסטן, ושחררו את כל האסירים, ביניהם אנשי המדינה האסלאמית ואל-קאעדה, על פי הדיווחים.
ב-15 באוגוסט דווח כי גאני וסגנו עזבו לטג'יקיסטן. עזיבתו של גאני את אפגניסטן ספגה ביקורת מצד תושבים אפגנים רבים וגם מחוץ למדינה. ניקיטה אישצ'נקו, דובר השגרירות הרוסית בקאבול, טען כי גאני נמלט מאפגניסטן עם ארבע מכוניות ומסוקים מלאים בכסף. מאוחר יותר מסר הנשיא גאני הודעה מאיחוד האמירויות הערביות, לשם נמלט, ובה אמר כי הוא עזב על פי עצת עוזריו בממשלה כדי להימנע ממקרה של לינץ' (הנשיא האפגני מוחמד נג'יבוללה נתלה בפומבי בצל ההשתלטות הקודמת של הטליבאן בשנת 1996). הוא הכחיש את הדיווחים לפיהם לקח איתו סכומים גדולים של כסף, וציין כי עבר דרך המכס בהגיעו לאיחוד האמירויות. מאוחר יותר ב-15 באוגוסט, מטוס סופר טוקאנו של חיל האוויר האפגני ומיג-29 של חיל האוויר האוזבקי התנגשו זה בזה באוויר, ושניהם התרסקו במחוז סורקסונדאריו שבאוזבקיסטן. הטייסים שהיו בשני המטוסים נפלטו מהם ונחתו עם מצנחים. מוקדם יותר באותו היום, אוזבקיסטן מסרה כי היא עיכבה 84 חיילים אפגנים שחצו את הגבול בחיפוש אחר סיוע רפואי בעודם נמלטים ממתקפות הטליבאן.
ב-16 באוגוסט, דובר הטליבאן מוחמד נאים סיפר בריאיון לאל-ג'זירה כי תמה המלחמה באפגניסטן. הוא הוסיף כי הטליבאן השיגו את מטרתם; הם לא יאפשרו שימוש בשטחה של אפגניסטן נגד אף אחד, וגם לא רוצים לפגוע בעוד מישהו. באותו היום, משרד התובע הכללי באוזבקיסטן הודיע כי בסך הכול 22 מטוסים ו-24 מסוקים שהובילו 585 אנשי צבא אפגניים הגיעו לאוזבקיסטן. בנוסף, 158 חיילים אפגנים חצו את הגבול לאוזבקיסטן ברגל.
הפנטגון אישר כי ראש פיקוד מרכז של ארצות הברית, הגנרל קנת' פ. מקנזי ג'וניור, פגש את מנהיגי הטליבאן בקטר. אנשי הטליבאן הסכימו לתנאים שהציב מקנזי בנוגע להימלטות מהגרים דרך שדה התעופה בקאבול.
לאחר ההשתלטות
ב-16 באוגוסט, דובר הטליבאן, מוחמד נאיים, אמר בראיון לאל-ג'זירה כי "המלחמה נגמרה באפגניסטן". הוא גם הוסיף ואמר כי "הטליבאן השיג את מבוקשו והם לא יאפשרו לשימוש בנשק בשטח אפגניסטן כנגד אף אחד והם לא רוצים לפגוע באף אחד".
עם נפילת קאבול דווח על תורים ארוכים מחוץ לשדות התעופה ושגרירויות זרות, כאשר תושבים ממתינים בתקווה שיוכלו להשיג ויזות או טיסות מחוץ למדינה.
אלפי אפגנים הצטופפו בשדה התעופה בקאבול, כולל טיפוס על קירות הגבול. כמה אזרחים נהרגו בהריסות וכוחות ארצות הברית שירו באוויר יריות אזהרה כדי לפזר אנשים המנסים לעלות בכוח על מטוסים. צילומי וידאו הראו מאות אנשים רצים לצד מטוס צבאי אמריקאי שהחל לנוע בשדה התעופה הבינלאומי בקאבול. ניתן היה לראות כמה אנשים נתלים מתחת לכנף של מטוס C-17A. אחרים רצו לצדו כשהם מנופפים וצועקים. על פי הדיווחים, לפחות שלושה אנשים נראו נופלים מהמטוס מיד לאחר המראתו לאחר שנתלו על כנפיו. בסופו של דבר אושרו שבעה הרוגים - כולל שני חמושים שנורו על ידי כוחות ארצות הברית. כך דווח ממשרד ההגנה האמריקאי. מיעוט התושבים במדינה חגג את השתלטות הטליבאן.
לאחר נפילת קאבול ובריחת הנשיא ע'ני מהארץ, עבר סגן הנשיא אמרוללה סאלח לעמק פנג'שיר, שם הכריז על עצמו כנשיא אפגניסטן והודיע על הקמת חזית אנטי-טליבאן (או התנגדות פנג'שיר) יחד עם אחמד מסעוד (בנו של אחמד שאה מסעוד) ושר הביטחון ביסמילה חאן מוחמדי. חלק מחברי החזית היו חברי הברית הצפונית בעבר. הם וחברים לשעבר בממשל של גאני ניהלו משא ומתן עם הטליבאן. המגעים נכשלו ובספטמבר 2021 היו קרבות בין לוחמי הטליבאן וכוחות החזית, המכונה "החזית ההתנגדות הלאומית של אפגניסטן". ב-6 בספטמבר טען דובר הטאליבן כי פנג'שיר נכבשה. מתנגדיו הכחישו.
ב-18 באוגוסט, לפחות 3 אנשים נרצחו ורבים אחרים נהרגו עקב מחאה כנגד שינוי דגל אפגניסטן בדגל הטליבאן. אירוע דומה היה במחאה אחרת נגד הטליבאן. עדויות לאלימות ודיכוי מצד אנשי הטליבאן התפרסמו.
נערכו ברחבי העולם, מוושינגטון ועד ז'נבה, הפגנות תמיכה באפגנים. בהפגנות קראו המפגינים "להציל את אפגניסטן" ודורשים מהממשלות לסייע לאפגנים שרוצים להימלט משלטון הטליבאן.
התורמים מהמערב שסיפקו כ-75% מהכספים ששימשו לפעילות מוסדות אפגניסטן קטעו את הסיוע שלהם. גם ממשל ביידן החליט להקפיא את הכספים של הממשלה האפגנית. נאמר ש"סיוע לאפגניסטן לא יזרום דרך הממשלה האפגנית, אלא דרך סוכנויות עצמאיות".
מרגע השלמת ההשתלטות, נמל התעופה חאמיד כרזאי הפך לנקודת הפינוי היחידה מהמדינה, ועשרות אלפי אנשים הגיעו אליה. ב-26 באוגוסט, ארגון הטרור דאעש הוציא לפועל פיגוע בשער המזרחי של שדה התעופה, שגרם לעשרות הרוגים ולמאות פצועים.
נסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן הושלמה ב-31 באוגוסט 2021. במהלך ספטמבר 2021 נערכו קרבות בפנג'שיר וטליבאן השתלט על האזור.
פליטים
לאחר נפילת קאבול והרפובליקה האיסלאמית אירע זינוק בכמות הפליטים שנמלטו מהטליבאן. כמה ממשלות הודיעו על תוכניות בימים שלאחר הנפילה לקלוט כמות מסוימת של פליטים. יותר מ-300,000 אזרחים אפגנים שעבדו עבור ארצות הברית נמצאים בסיכון של נקמה מצד הטליבאן. תועדו אפגנים שעברו את הגבולות של המדינה עם איראן ופקיסטן.
ב-17 באוגוסט הכריזה ממשלת בריטניה כי תקים תוכנית יישוב מחדש לעד 20,000 פליטים אפגנים, ותתעדף נשים, ילדים ומיעוטים. ב-19 באוגוסט הכריזה ממשלת פינלנד כי היא מתכננת להכפיל את מכסת הפליטים שלה כדי לקבל יותר פליטים מאפגניסטן. הפיליפינים הביעו גם הם את רצונם לקבל פליטים מאפגניסטן. נשיא הפרלמנט האירופי דוד ססולי קרא למדינות האיחוד האירופי לקחת את חלקן ההוגן של פליטים, וקבע כי האיחוד האירופי יצטרך להראות שהיא דואגת לכבד אתיקה. ממשלת ספרד יצרה מחנה פליטים זמני בבסיס חיל האוויר הספרדי. נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן שוחח עם ראש ממשלת ספרד פדרו סנצ'ס על מנת לאפשר את השימוש של בבסיסים צבאיים למיגון פליטים ובפרט מיעוטים.
עם זאת, כמה ממשלות החלו להצביע על יחס עוין כלפי פליטים. במסיבת עיתונאים הצהיר נשיא צרפת עמנואל מקרון כי צרפת צריכה לצפות ולהגן על עצמה מפני גל מהגרים. ממשלת אוסטריה הודיעה כי לא תשהה את הגירושים לאפגניסטן, בניגוד למספר מדינות אחרות באיחוד האירופי.
פרוקסימה קנטאורי C
פרוקסימה קנטאורי C (באנגלית: Proxima Centauri c) הוא כוכב לכת חוץ שמשי שהתגלה בשנת 2019 אך טרם אושר. הוא מקיף את הכוכב פרוקסימה קנטאורי, הכוכב הקרוב ביותר למערכת השמש, וביחד עם פרוקסימה קנטאורי b הוא הכוכב לכת חוץ שמשי הקרוב ביותר למערכת השמש.
אלירן כספי
ביוגרפיה
כספי נולד ביפו וגדל בה, שירת בצה"ל כסמל מחלקה ביחידת עורב (לימים דוכיפת). הוא החל את דרכו המקצועית בלימודי משחק ובימוי בסמינר הקיבוצים.
תיאטרון
ב-1994 כשהיה בן 25 הקים קבוצת תיאטרון שעיבדה יצירות ספרותיות בעיקר מאת ש"י עגנון, בשם "במה 2". קבוצה זו העלתה את ההצגות "משהו מעגנון" (פסטיבל עכו 1994) והרופא וגרושתו (פסטיבל עכו 2000). בשתיהן גם שיחק בתפקיד הראשי. במקביל למד בבית הספר לכתיבת דרמה, ומחזהו הראשון, "ליברמן", זכה במלגת פיתוח בפסטיבל "פותחים מסך" בבית ליסין ב-2003.
כספי שיחק בתפקיד הראשי בהצגה "פרידה" בפסטיבל תיאטרון קצר, לצד חוה אורטמן (2003). בשנת 2004 הצטרף לאנסמבל הרצליה ושיחק בתפקיד הראשי בהצגה "בעלת הארמון". הוא הופיע בתפקיד הראשי בהצגה הקומית "בגידה באהבה" ב-2008 השתתף בהצגה "נדרים" בתיאטרון מיקרו בתפקיד הראשי ב-10–2009; ב-"HighSchool Musical" (2009) בתפקיד המאמן, לצידה של גילת אנקורי ובבימוי סטיבן דקסטר; וב"תתחילי לחייך" בבימוי ארז שפריר.
ב-2008 החל כספי לביים, בעיקר בתיאטרון הפרינג'. הוא כתב וביים את ההצגה "לעזוב את פולה" (2009) בתיאטרון גבעתיים; ביים את "לעולם לא תשחה לבד" במרכז הפרינג' צוותא (2010), שהייתה מועמדת לפרס הפרינג'; את ההצגה "קילר ג'ו", זוכת פרס שחקנית השנה בפרינג' 2012; את "כל יום חמישי" בתיאטרון הסימטה (2012), אותה גם כתב ובה ושיחק בה בתפקיד הראשי לצד השחקנית אורה מאירסון, אשר הייתה מועמדת לפרס שחקנית השנה בפרינג' 2013 על תפקידה בהצגה. בשנת 2013 עיבד כספי למחזה וביים את "טיק תיק", הצגת יחיד של השחקן ניר יוספי, שזכתה במקום הראשון בתיאטרונטו. ההצגה האוטוביוגרפית מספרת את סיפורו האישי של השחקן, הסובל מתסמונת טורט.
בינואר 2017 עלה בבימויו באולם הסייקל בתיאטרון תמונע המחזה "BUG" מאת טרייסי לטס בכיכובם של אנה דוברוביצקי, המועמדת לפרס שחקנית השנה בפרינג' 2017, ויחיעם ברקו. המחזה עוסק בבדידותם של אנשים בחברה המודרנית. בהצגה זו כספי מגלם פסיכיאטר מניפולטיבי, שבא להחזיר למעבדה חייל בפוסט טראומה שברח ממתקן צבאי. בפברואר 2017 עיבד לבמה עבור תיאטרון באר שבע את המחזה "המצית", המספר על גבר שגזר על עצמו ניתוק מהסביבה החברתית במשך 20 שנים. באפריל 2017 עלה בבימויו במסגרת פסטיבל התיאטרונטו ביפו ובעכו המחזה "בק ריבר" מאת רחל שליטא בביצועה של השחקנית דניאל גרטמן. ביוני 2017 ביים בהפקת תיאטרון האינקובטור את המחזה "מקודשת", שכתבה מורן רוזנבלט בביצועה של איילה שיפטן. המחזה עוסק בקורותיה של לוחמת לח"י הנופלת בשבי השלטון הבריטי בארץ ישראל. בספטמבר 2017 כתב, ביים ועיצב בתיאטרון הקאמרי את המחזה "הגט", בביצועה של נופר בוקר, המספר את סיפורה של אישה חרדית, שהייתה מסורבת גט חמש שנים. ההצגה המשיכה את דרכה ברחבי הארץ ובתיאטרון תמונע וזכתה בפרס קיפוד הזהב 2018 לשחקנית השנה בהצגת יחיד. במאי 2018 עלה מחזהו Despair באולם האמפי בתמונע. המחזה מתאר משבר ואובדן דרך של גבר באמצע החיים. את המחזה ביים כספי, שגם שיחק בתפקיד הראשי לצידן של אורה מאירסון, אורלי טובלי ומורן טחן בן אריה. בתחילת 2019 ביים את מחזהו של סם שפרד "Cowboy Mouth" בתיאטרון תמונע בכיכובם את דניאל גרטמן ואילון קורח. המחזה הלא ריאליסטי מספר על שני יוצרי רוק גבר ואישה המסתגרים בחדר ומחפשים ריגוש, אהבה והכלה והיה הומאז' אוטוביוגרפי שיצר סם שפרד על יחסיו עם פטי סמית.
בסוף יוני 2020 העלה בתיאטרון תמונע עיבוד חדש למחזה הקנדי "לעולם לא תשחה לבד", אשר ביים עשר שנים קודם בכיכובם אמיר פתר ותמר בנבנישתי.. בספטמבר 2020 עלה בתיאטרון האינקובטור המחזה "שלוש יריות ברחוב מזרחי ב'", בעיבוד ובימוי של כספי. המחזה עוסק בימים האחרונים של אברהם שטרן (יאיר), מקים מחתרת לוחמי חרות ישראל. במחזה שיחקו אמיר פתר ויעל שטולמן.
במרץ 2021 עלתה בתיאטרון תמונע " מרוב אהבה" המספרת על פסיכולוגית ומטופלת שלה הנקלעות, כל אחת בחייה, לקשר מורכב ואלים נפשית. ההצגה מאת ובבימוי אלירן ובכיכובה של מעין וינשטוק. יצאה לסיבוב הופעות בארץ. אלירן היה מועמד לפרס מחזאי השנה בפרסי "קיפוד הזהב" על מחזה זה, ומעין וינשטוק לפרס שחקנית השנה.
בהמשך אותה שנה עלתה בתיאטרון תמונע ההצגה "אבא יצא מהקבוצה" מאת אלירן כספי המספרת על גבר גרוש שמנסה להגשים את עצמו תוך כדי שהוא מתמרן בין גידול בנותיו, הגשמה מקצועית, אם בנותיו, אמו וסבתו שמאיימות לא למות. השראת ההצגה הייתה הבלוג שכתב בעיתון הארץ תחת אותו שם.
אלירן גם שיחק בהצגה שלידו השחקניות יעל שטולמן, מאשה שמוליאן ורחלי פנחס ואף ביים אותה יחד עם אמיר פתר.
ביולי 2022 עלתה בתיאטרון הבימה המונודרמה "דן ואני" מאת דודי זיסמן שאותה ערך וביים כספי. בתחילת 2022 עלה בתמונע המחזה "אדום"(זוכה פרס הטוני) מאת ג'ון לוגן בבימוי אלירן כספי ובתרגומו של תום אבני. במחזה מתמודד מארק רות'קו מגדולי הציירים בזרם האקספרסיוניזם המופשט עם הצעה מסחרית לצייר על קירות מסעדה ולבגוד באמונותיו האומנותיות. בהצגה מגלם אוהד שחר את רותקו שלצידו יחיעם ברקו בתפקיד האסיסנט הכריזמטי שלו.
טלוויזיה
כספי הופיע בסדרה "עניין של זמן" וגילם תפקידים ראשיים בדרמות "מלח הארץ", ו"כבשים". הוא השתתף בסדרות "צה"ל 1", "שמש", "הפוך", "החברים של נאור", "כחול עמוק", "כן או לא", "כנפיים" (בתפקיד מדריך הטיסה בשנת 2001).
הופיע ב-2003 בסדרה "אהבה מעבר לפינה" בתפקיד עופר.
ב-2006 שיחק בסדרה "מעורב ירושלמי".
ב-2009 השתתף בסדרה "המקום".
ב-2013 השתתף בסדרה "בלתי הפיך" ובעונות 2 ו-3 בסדרה "גאליס". גילם את יוכי שמואלוב אבא של אלכס (מאור שויצר)
ב-2015 השתתף בסדרה "החדש של עומרי גורדון" בתפקיד מנהל משרד הפרסום.
ב-2016 השתתף בסדרה "נבסו".
ב-2018 השתתף ב"כפולים עונה 2"
2019 השתתף בסדרה "נחמה" שכתב רשף לוי.
ב-2021 השתתף בעונה השנייה של הסדרה מלכות.
קולנוע
בשנת 2005 הופיע בתפקיד נוח בסרט הקולנוע "מוכרחים להיות שמח".
בשנת 2006 שיחק בסרט הקולנוע "בקרוב יקרה לך משהו טוב", בתפקיד חברה של דלי.
ב-2007 הופיע בסרט הקולנוע "מתוק ומר", בתפקיד הפסיכולוג והמאהב של צופית גרנט. ב-2012 הופיע בקופרודוקציה ישראלית-פלסטינית "תחת אותה שמש" ובתפקיד מרכזי בסרטו של דני ססלר "אני אוהב אותך" 2015.
ב-2018 שיחק בתפקיד ראשי בסרטה של כליל כובש "מסיבת פרידה" אשר הופץ באירופה.
ב-2019 השתתף בסרטו של נדב שירמן " הלילה הארוך ביותר" על פי תסריט של בני ברבש, בתפקיד אריאל מררי, פסיכולוג המתמחה במשא ומתן לשחרור בני ערובה. הסרט עובד לשני פרקי טלוויזיה ששודרו בכאן 11.
פרסומות
כספי היה פרזנטור של חברת "גולף" ובשנים 2007–2012 הוביל את קמפיין בית ההשקעות אקסלנס נשואה. בשנים 2013–2017 כיכב בסרטוני חברת מובילאיי. כמו כן, השתתף בלמעלה מ-60 פרסומות בערוצים המסחריים.
כתיבה
בנובמבר 2019 החל לפרסם את הבלוג הקומי "אבא יצא מהקבוצה", העוסק בחייו של הורה גרוש. במאי 2020 הפך הבלוג לטור דו-שבועי בעיתון הארץ.
Goodyear Tire and Rubber Company
גודייר (אנגלית: The Goodyear Tire & Rubber Company) היא חברה אמריקנית המייצרת צמיגים למכוניות, למשאיות, למכוניות פורמולה 1, למכוניות ספורט, לרכבי שטח, למכוניות נאסקאר ולמכוניות מרוצי תיור.
החברה ידועה בעולם בזכות פרסומות הענק שלה במרוצי מכוניות שונים ובאירועי ספורט אחרים, לרוב בארצות הברית מופיעות הפרסומות של החברה על ספינות אוויר במהלך אירועי ספורט מוטורי שונים כמו מרוצי נאסקאר, מרוצי פורמולה 1, מרוצי מכוניות תיור ומרוצי ראלי. גודייר נחשבת לאחת מיצרניות הצמיגים הגדולות בעולם ומתחרותיה העיקריות הם מישלן, פירלי, ברידג'סטון וקונטיננטל AG.
מאז 1999 רוב צמיגי דאנלופ מיוצרים על ידי מפעלים השייכים לגודייר.
מכון שילה
מכון שילה הוא מרכז פסיכולוגי ייחודי וייעודי לציבור הדתי לאומי, שנוסד בשנת 2004 בגבעת שמואל ופועל ברחבי ישראל.
רקע
מכון שילה הוקם כמענה לתופעה בחברה הדתית, שבה אנשים חששו לפנות לייעוץ פסיכולוגי מקצועי, ומתוך הבנה שהציבור מהציונות הדתית זקוק לאוזן קשבת שתוכל להבין את מרקם החיים המיוחד שלו. בחברה הדתית והדתית לאומית נהגו מאז ומעולם לפנות לרבני הקהילה, מתוך חשש שפסיכולוגים עלולים שלא להבין או אף להשפיע לרעה בנושא האמוני וההלכתי. בנוסף, בנושאים רגישים השייכים לעולם הרגשי הפנימי, נושאי משפחה, זוגיות, מיניות, ובמיוחד הטרדות ופגיעות מיניות, ובעיות. בזהות המינית, דורשים מענה משולב של רבנים ואנשי מקצוע, דבר שלא היה קיים עד להקמת מכון שילה.
היסטוריה
בסוף שנות ה-90 נעשה ניסיון להקמת מכון דתי, ביוזמתו של ד"ר צבי מוזס, אך הניסיון נכשל בשל קשיים כספיים, למרות ניסיונו לערב גורמים ציבוריים, דוגמת משרד החינוך, החינוך הממלכתי-דתי ומרכז ישיבות בני עקיבא.
בשנת 2004, ד"ר צבי מוזס החל ביישום הפרויקט על ידי חברת קונטקט בבעלותו, אשר באותה תקופה, נתנה טיפולים פסיכולוגיים לעולים חדשים.
פינוי גוש קטיף
במהלך התקופה לפני ביצוע תוכנית ההתנתקות, פנה מכון שילה, לשירותי הרווחה בגוש קטיף במטרה להקים צוות טיפולי שיסייע בהתמודדות של התושבים מהכיוון הפסיכולוגי. לאחר קבלת תקציב מהמחלקה להתיישבות בסוכנות היהודית, הוקם צוות ממטפלי המכון שפעל בגוש קטיף והורשה לנוע בין היישובים ולתת סיוע טיפולי מתאים. בין השאר, הצוות עסק בליווי משפחות שאיבדו את יקיריהם ונאלצו להעתיק את מקום קבורתם.
כיום
כיום, מכון שילה פועל עצמאית בניהולו של ד"ר צבי מוזס, ומרכז פעילות ענפה בנושא הפסיכולוגיה בציבור הדתי. במכון עובדים עשרות פסיכולוגיים דתיים בכל הארץ. בנוסף, מכון שילה שם לו למטרה להעלות לדיון ציבורי נושאים שלא דוברו בציבור הדתי. כחלק ממטרה זו, אורגנו במשך השנים כנסים שעסקו בנושאים רגישים ואקטואליים. בין הנושאים: המחיר הנפשי של שמירת הלכה, השלכות של חינוך נפרד ומעורב, נישואין מוקדמים ורווקות מאוחרת, גירושין וייעוץ משפחתי או זוגי.
הגבלת תדירות
בפרסום מקוון, הגבלת תדירות (frequency capping) היא הגבלה של מספר הפעמים שבהן מוצגת למשתמש פרסומת מסוימת במהלך פרק זמן מוגדר. כאשר מקור הפרסומת הוא ברשת פרסום, ההגבלה יכולה לחול על כל האתרים שבהם מוצגות פרסומות מאותה הרשת.
הצורך בהגבלת תדירות תלוי בהקשר הפרסום. לדוגמה, ידוע שפרסומות וידאו הנלוות לסרטונים ביוטיוב יכולות לגרום למשתמשים להשאיר תגובות שליליות אשר פוגעות במותג במקום לשרת אותו.
נקודת רילה
נקודת רילה (באנגלית: Rila Point; בבולגרית: нос Рила) היא לשון יבשה נמוכה שאינה מכוסה קרח, בחוף הדרומי של חצי האי בורגס באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה נקודת רילה בולטת לכיוון מערב - צפון-מערב לתוך מפרץ מון.
אורכה של לשון היבשה 330 מטרים.
נקודת רילה, מהווה את הצד המזרחי של פתחו של מפרצון ברואיקס.
נקודת רילה ממוקמת 3.2 קילומטרים צפונית-מזרחית מפסגת דלצ'ב;
נקודת רילה ממוקמת 1.93 קילומטרים מזרחית מנקודת יאנה;
נקודת רילה ממוקמת 9 קילומטרים דרומית מגבעת אדינבורו;
נקודת רילה ממוקמת 8.61 קילומטרים ממערב לנקודת רנייר.
מיפוי חצי האי
לשון היבשה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטייםבשנת 1968; סוקרים צ'יליאניים בשנת 1971; ארגנטינאים בשנת 1980, ספרדים בשנת 1991, ועל ידי הסקר הטופוגרפי הבולגרי Tangra 2004/05 ומיפוי נוסף על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ובשנת 2009.
מקור השם
נקודת רילה נקראת על שם רכס הרי רילה, שבבולגריה.
שמה של הנקודה ניתן לה רשמית ב-15 במרץ 2002.
אומרים ישנה ארץ
אומרים ישנה ארץ הוא שיר עברי מאת המשורר שאול טשרניחובסקי, שנכתב בשנת 1923. לשיר שני נוסחים אותם כתב המשורר בהפרש זמן קצר בין זה לזה. הנוסח הראשון מבטא אכזבה וייאוש, בעוד השני מבטא תקווה. השיר הולחן מספר פעמים וזכה לביצועים רבים.
הנוסח הראשון
הנוסח הראשון של השיר נכתב בשנת 1923, במהלך נסיעתו של המשורר בחשמלית בברלין. בנוסח זה מופיעות שאלות רבות על הארץ והדרך אליה, ותשובות להן אין, כפי שממחיש הבית הבא:
גבניתיים
גבניתיים (שם מדעי: Kyphosidae) היא משפחת דגים ימיים מסדרת הדקראים.
אומרים ישנה ארץ
הנוסח הראשון
בנוסח זה ניכרת נימה של אכזבה וייאוש מהארץ וממה שלכאורה היא מבטיחה. השיר מסתיים בדברים הבאים:
גבניתיים
דגים אלה חיים במימי האוקיינוס האטלנטי, האוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט באזורים הטרופיים, בעיקר סביב שוניות אלמוגים או איים רחוקים וניזונים בעיקר מפלנקטון ומיצורים קטנים. הם בעלי גוף מעוגל, ראש עגול עם עיניים גדולות וסנפירים מגודלים. אורכם יכול להגיע ל-15–90 ס"מ.
אומרים ישנה ארץ
הנוסח הראשון
השורה האחרונה מכילה ציטוט של מגילת איכה, טקסט מקראי של חורבן ואובדן תקווה.
גבניתיים
הם שוחים בלהקות בין האלמוגים ומחפשים מחסה או שוחים בזרם בקרבה לפני המים אך חיים במים רדודים. חלק מדגים אלה צבעוניים מאוד. הם משריצים בקבוצות גדולות והביצים צפות במים ובוקעות באוקיינוס.
אומרים ישנה ארץ
הנוסח השני
לקראת הוועידה העולמית של תנועת "החלוץ" שהתקיימה בברלין באביב 1923, כתב המשורר שני בתים נוספים וגם הקריא בוועידה את הנוסח המורחב. בנוסח זה, ששני בתיו הראשונים כמעט זהים לאלה של הנוסח הראשון, ניתנות תשובות לתהיות שמובעות בתחילתו; והדובר משוחח כביכול עם רבי עקיבא, שהוא סמל של גבורה והקרבה, ושומע מפיו את המילים:, כלומר עליך להביא את הגאולה. נימת הייאוש שבבתים הראשונים מוחלפת באזכור של מורשת העבר היהודי הקדום, המוצגת כדרך לגבור על הייאוש.
ביצועים ועיבודים
השיר הולחן לראשונה על ידי יואל אנגל בשנת 1924, וזכה לביצועים רבים, אחד המוקדמים שבהם בוצע על ידי החזן ישראל אלטר, אשר הקליט יצירה זו (בנוסח השני) בעת כהונתו כחזן בעיר הנובר שבגרמניה (ככל הנראה בסוף שנות ה-20/תחילת שנות ה-30 של המאה ה-20).
קיימים ביצועים נוספים, בהם של עדה שור, ושל שולמית לבנת ולהקת רון הכרמל. לחן פופולרי לנוסח זה נכתב על ידי שלמה ארצי בשנת 1973, שגם שר את השיר. ארצי השמיט את הבית השלישי של הנוסח המקורי, ואת הבית האחרון הפך לפזמון חוזר.
נעמי שמר יצרה בשנת 1979 גרסה המשלבת את שני נוסחיו של טשרניחובסקי. בניגוד לשלמה ארצי, שהפך את הבית המסיים, הפסימי, לפזמון חוזר, שמר השמיטה בית זה מגרסתה. שמר חיברה לחן משלה לגרסתה, ואף ביצעה גרסה זו. גרסה זו זכתה לביצוע גם על ידי ירדן בר-כוכבא, ושימשה כפתיח הסדרה בנות בראון, בה השתתפה.
הזמרות אסתר שמיר, מירי אלוני וצילה דגן השתמשו בלחן של נעמי שמר לביצוע גרסה שבה מושמעים שני נוסחיו של טשרניחובסקי גם יחד.
השיר בלחן של נעמי שמר בוצע גם כחלק מהמַסֶּכֶת בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-70 למדינת ישראל.
המוטאנטים החדשים
המוטאנטים החדשים (באנגלית: New Mutants) הייתה קבוצה בדיונית של גיבורי-על מוטאנטים שהופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. לקבוצה היו שלושה גלגולים, שהחלו עם הרצתו של הכרך הראשון בחוברת Marvel Graphic Novel #4 תחת כתיבתו של כריס קלרמונט ואיורו של בוב מקלאוד. הכרך הראשון החל בהרצה ממרץ 1983 ועד לאפריל 1991 למשך 100 חוברות, כאשר בסיומו החלה בהרצה סדרת חוברות אקס פורס.
הכרך השני של המוטאנטים החדשים החל בהרצה ביולי 2003 וכלל קבוצה חדשה של מוטאנטים צעירים, אך בשונה מהקבוצה המקורית חבריה היו רק חלק קטן מקבוצת תלמידים רחבה של מכון אקסבייר. הרצה זו נמשכה כ-13 חוברות ונמשכה ככרך שני של חוברות "אקס-מן החדשים" ביולי 2004 בשם New X-Men: Academy X. השלכות אירועי "בית אם" מסוף שנת 2005 הביאו לאיחודם של חברי הקבוצה הנותרים לתוך חברי האקס-מן החדשים.
כרך שלישי של המוטאנטים החדשים החל במאי 2009 וכלל את רוב חברי הקבוצה המקורית - הרצה שנמשכה עד לדצמבר 2012.
עיבוד קולנועי אודות הקבוצה, תחת השם "המוטנטים החדשים", יצא לאקרנים ב-2020.
יחסי איי בהאמה–גרמניה
סקירה כללית
היחסים בין איי בהאמה לגרמניה הם ידידותיים ובלתי מעורערים, אך לא אינטנסיביים במיוחד. שיתוף הפעולה באו"ם טוב; איי בהאמה תמכו לעיתים קרובות ביוזמות ומועמדות גרמניות. אין תפקיד דיפלומטי גרמני או קרייזי בקריירה באיי בהאמה; קונסול כבוד דואג לאינטרסים הגרמניים בשטח.
היקף הסחר הוא שולי, כאשר היצוא לגרמניה הסתכם ב-2.9 מיליון אירו בלבד בשנת 2019, בעוד שהיבוא מגרמניה, בעיקר מכונות, הסתכם ב-32.3 מיליון אירו בשנת 2019.
טונה כחולת-סנפיר דרומית
טונה כחולת-סנפיר דרומית (שם מדעי: Thunnus maccoyii) הוא מין של דג ממשפחת הקולייסיים השייך לסוג טונה והוא אחד מהמינים הגדולים במשפחה. הוא מצוי בסכנת הכחדה חמורה.
מאפיינים
הטונות מצויות באוקיינוס הפתוח בחצי הכדור הדרומי בטמפרטורות נמוכות עד ל-10 מעלות והם יכולות לצלול מתחת ל-2.5 ק"מ. הם נפוצות בלהקות היכן שמצוי טרף ונפוצות בכל האוקיינוסים.
הם בסכנת הכחדה עקב דיג אינטנסיבי. בשרו של דג זה נחשב כמאכל גורמה והוא משמש להכנת סושי וסשימי ולכן הוא מבוקש ביותר.
אקס פקטור (קומיקס)
"אקס-פקטור" (באנגלית: X-Factor) היא קבוצה בדיונית של גיבורי-על מוטאנטים המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הקבוצה המקורית הופיעה לראשונה בחוברת X-Factor #1 מפברואר 1986, ונוצרה על ידי הכותב פביאן ניצ'זה והמאייר רוב ליפילד.
חברי הקבוצה בראשיתה כללו את חמשת חברי קבוצת אקס-מן המקורית (סייקלופס, מארוול גירל, אייסמן, חיה ואנג'ל). הופעתה האחרונה של הקבוצה המקורית הייתה בחוברת X-Factor #70 מספטמבר 1991, ולאחר "סאגת האי מיואר", חברי הקבוצה שבו למקומם הראוי באקס-מן. סדרת אקס-פקטור החלה בהרצה מחודשת כקבוצה הנתמכת על ידי ממשלת ארצות הברית החל מאוקטובר 1991 (X-Factor #71) ועד ספטמבר 1998 (X-Factor #149). דמויות משנה רבות מיקום האקס-מן חברו לקבוצה עד לפירוקה.
בשנת 2002, מיני-סדרה בת ארבע חוברות תיארה חקירה אותה ביצע כוח משימה לזכויות המוטאנטים על תאוריית קשר לרציחתם של מוטאנטים בידי קבוצות שנאה. בנובמבר 2004 הוקמה סוכנות בילוש תחת השם אקס-פקטור חקירות, תחת מנהיגותו של ג'יימי מדרוקס. במיתוג מחדש "מארוול עכשיו!" החלה לפעול קבוצת אקס-פקטור חדשה המנוהלת בידי תעשיות סרבאל, וחברים בה פולאריס, גמביט, קוויקסילבר, סייפר, וורלוק, דיינג'ר ודיקיי.
קבוצת "אקס-פקטור חקירות" נוספת החלה לפעול בשנת 2020 כחלק מסדרת חידוש כותרי האקס-מן, "שחר אקס". את הקבוצה מנהיג נורת'סטאר וחברים בה פולאריס, דאקן, פרודיג'י, פרסטיג' ואיי-בוי, שעליהם לחקור את נסיבות מותם של מוטאנטים שונים אחרי הקמת אומת המוטאנטים על האי קרקואה.
הקבוצה המקורית (1991-1986)
סדרת החוברות "אקס-פקטור" החלה בהרצה בשנת 1986, כאשר חבריה כוללים את חמשת חברי האקס-מן המקוריים.
קבוצה ממשלתית (1998-1991)
במקום לסיים את הרצת הסדרה, חברת מארוול שכרה את הכותב פיטר דייוויד כדי ליצור מחדש את הקבוצה עם חברים חדשים, שהיו בני בריתם של האקס-מן. קבוצת אקס-פקטור החדשה עבדה עבור הפנטגון, ומערכת היחסים בין חברי הקבוצה לממונים עליהם הייתה טעונה ומורכבת. חברי הקבוצה כללו את:
כרך שלישי (2013-2005)
אקס-פקטור חקירות היא סוכנות בילוש שמנוהלת בידי ג'יימי מדרוקס, שנודע בעבר בתור המשוכפל. הצוות המקורי כלל את ג'יימי, את חברו הטוב גואידו קרוסלה (סטרונג גאי) ואת ריין סינקלר (וולפסביין). לאחר מאורעות "בית אם", מדרוקס זכה בחידון מי רוצה להיות מיליונר? והונו עזר לו לגייס חברים נוספים מתאגיד אקס לשעבר, ביניהם נמנים סיירין ואם. מדרוקס גייס את ריקטור לאחר שחברי קבוצתו עצרו אותו מלהתאבד בגלל אובדן כוחותיו המוטאנטים באירועי "בית אם". ליילה מילר שהייתה ילדה באותו זמן הצטרפה מיוזמתה ושאר חברי הקבוצה נאלצו לקבל אותה כי היא הייתה שימושית ומפני שהיא הייתה יתומה וסבלה מאלימות בבית היתומים שבו היא חיה.
מאוחר יותר הצטרפו לקבוצה גם לונגשוט, דרווין, שאטרסטאר, פיפ הטרול, האבוק ופולאריס.
כרך רביעי (2021-2020)
סדרת חוברות "אקס-פקטור" החלו בהרצה מחודשת כחלק מאירועי "שחר אקס". הקבוצה החדשה חוקרת מקרים בהם מוטאנטים נעלמו או נחשבו למתים, ומיועדים לתחייה מחודשת בידי האי התבונתי קרקואה. חברי הקבוצה כוללים את:
עקומים! (סדרת טלוויזיה, 2022)
עלילה
הסדרה עוקבת אחר מיילו, החנון החביב שעובד בחנות קומיקס. מיילו נאלץ להתמודד עם העובדה הזאת שהבוס שלו קיבל לעבודה של מיילו את רובי המוזרה והנרגשת. וביחד הם עושים הרבה צחוקים ושטויות.
הפקה
ב-23 באוקטובר 2020, הוכרז שניקלודיאון הזמין פיילוט לסדרה "עקומים!" סדרת טלוויזיה-קומית שנוצרה על ידי קווין קופלו והית' סייפרט. קווין קופלו, הית' סייפרט וקווין קיי משמשים כמפיקים בפועל. ב-18 במרץ 2021, ניקלודיאון הכריזה רשמית שהיא מאשרת את צילום ושידור הסדרה! כסדרת טלוויזיה קומית. צוות השחקנים של הסדרה כולל את קייט גודפרי בתור רובי, אנטון סטארקמן בתור מיילו, אריאנה מולקרה בתור דארבי וכריסטופר מרטינז בתור הרלי. את פרק הפיילוט ביים יונתן ג'אג. ב-20 בדצמבר 2021, הוכרז שהסדרה תעלה לאקרנים ב-20 בינואר 2022; עם זאת, הסדרה החלה להיות משודרת ב-16 בינואר 2022, שסומנה כהצצה. הסדרה הסתיימה לאחר עונתה היחידה ב-31 במרץ של אותה שנה.
יעקב יחזקיה גרינוולד (ויגד יעקב)
הרב יעקב יחזקיה גרינוולד (ה"ויגד יעקב", תרמ"ב, 1882 - ב' באדר תש"א, 1941) היה רבה של קהילת עץ חיים בפאפא שבהונגריה וראש הישיבה בה.
חייו
נולד בצורנא (Csorna) לרב משה גרינוולד, בעל "ערוגות הבושם". למד אצל אביו והיה תלמידו המובהק. בשנת תר"ס (1900) נישא לבת דודו הרב ישראל מנחם ברוין, שהיה אב"ד ברזוביץ. בשנת תרס"ו (1906) התמנה לרב בליקוב. בשנת תרע"ב (1912) התמנה כרבה של צעהלים, במקום דודו הרב אליעזר דוד גרינוולד בעל "קרן לדוד" שעבר לכהן כרבה של אויבר-וישובה.
בשנת תרפ"ד (1924) עבר לכהן כרבה של הוניאד (Hunyad) ועמד בראש ישיבה בעיר. בשנת תרפ"ט (1929) התמנה כרבה של קהילת פאפא, ואף בה עמד בראשות ישיבה גדולה שהייתה מהגדולות והחשובות בהונגריה.
נפטר בשנת תש"א, ונקבר בבית הקברות היהודי בפאפא. לאחר פטירתו מילא את מקומו בנו, הרב יוסף גרינוולד, כרבה של קהילת עץ חיים בפאפא וכראש הישיבה.
לקריאה נוספת
שלמה לורינץ, במחיצתם של גדולי התורה חלק ב' עמ' 113–136
מסכות בתקופת מגפת הקורונה
ממשלות רבות המליצו על חבישת מסכות במהלך המגפה. 177 מתוך 198 המליצו להשתמש במסכות פנים. סוכנויות בריאות לאומיות ובין-ממשלתיות בולטות ומנהיגיהן המליצו על שימוש במסכות כדי להפחית את ההדבקה, כולל ארגון הבריאות העולמי, המרכז האמריקאי, האירופאי והסיני לבקרת ומניעת מחלות, והאימונולוג האמריקאי ומנהל ה-NIAID, אנתוני פאוצ'י.
על פי הערכות, נעשה שימוש ב-129 מיליארד מסכות פנים בחודש.
סוגי מסכות
ישנם סוגים אחרים של ציוד מגן אישי (PPE), כמו מגן פנים ומשקפי מגן רפואיים, המשמשים לעיתים יחד עם מסכות פנים, אך אינם מומלצים כתחליף. סוגים אחרים של PPE כוללים כפפות, סינרים, שמלות, כיסויי נעליים וכיסויי שיער.
המלצות
השימוש במסכות פנים או כיסויים על ידי הציבור הרחב הומלץ על ידי גורמי הבריאות כדי למזער את הסיכון, כאשר הרשויות דרשו שימוש בהן במסגרות מסוימות, כגון בתחבורה ציבורית ובחנויות, או באופן אוניברסלי בציבור.
הרשויות, במיוחד באסיה, המליצו לעטות מסכות פנים בציבור בתחילת המגפה. באזורים אחרים בעולם, נמסרו הצהרות סותרות. כמה ממשלות ומוסדות, כמו בארצות הברית, דחו בתחילה את השימוש במסכות פנים מצד כלל האוכלוסייה, לרוב עם מידע מטעה או לא שלם לגבי יעילותן. הפרשנים ייחסו את ההודעות נגד השימוש במסכות לניסיונות לנהל מחסור במסכות שנגרם מכשל ביצועי, והעירו כי הטענות אינן מבוססות מדעית, או שהן פשוט שקריות.
בפברואר 2020 צייץ המנתח הכללי של ארצות הברית, ג'רום אדמס בטוויטר "אנשים ברצינות - תפסיקו לקנות מסכות! הן אינן יעילות עבור הציבור הרחב, למניעת מחלת הקורונה"; מאוחר יותר הוא הפך את עמדתו, כאשר עדויות הולכות וגוברות הצביעו על כך שמסכות יכולות להגביל את התפשטות מחלת הקורונה. ב־12 ביוני 2020, אנתוני פאוצ'י (בכיר בכוח המשימה של מחלת הקורונה בבית הלבן) אישר כי אמרו לציבור האמריקאי לא לחבוש מסכות מההתחלה, בגלל מחסור במסכות, ולאחר מכן הסביר כי מסכות אכן מגנות מפני המחלה.
ישנן טענות שווא כי השימוש במסכות גורם לבעיות בריאות כגון הורדת החמצן בדם, העלאת פחמן דו-חמצני בדם, והחלשת מערכת החיסון. חלקן גם טענו כי מסכות גורמות לדלקת ריאות עמידה לאנטיביוטיקה על ידי מניעת הוצאה של פתוגנים מהגוף.
ארגון הבריאות העולמי
בתחילת 2020, ארגון הבריאות העולמי המליץ על עטיית מסכות בד לאנשים עם חשד לזיהום ותסמיני נשימה, למטפלים שלהם ולמי שחולקים מרחב מחיה ועובדי שירותי בריאות. באפריל 2020, ארגון הבריאות העולמי הודה שעטיית מסכה רפואית יכולה להגביל את התפשטותן של מחלות ויראליות נשימתיות מסוימות כולל נגיף הקורונה, אך טען כי מסכות בד נותנות תחושת ביטחון מזויפת והזנחה של אמצעים נחוצים אחרים, כגון היגיינת ידיים.
ארגון הבריאות העולמי שינה את הנחיות המסכות שלו ביוני 2020, כאשר פקידיו הכירו כי מחקרים הצביעו על התפשטות אסימפטומטית או פרה-סימפטומטית. העצה המעודכנת המליצה לציבור הרחב לעטות מסכות בד לא רפואיות היכן שידוע או שיש חשד להדבקה נרחבת ובמקומות בהם לא ניתן להתרחק פיזית, וכי אנשים פגיעים (בני 60 ומעלה, או עם סיכונים בריאותיים בסיסיים) או אנשים עם תסמינים כלשהם המרמזים על הדבקות בנגיף, כמו גם מטפלים ועובדי בריאות צריכים לעטות מסכה.
המרכזים של ארצות הברית לבקרת מחלות ומניעתן
בתחילת 2020, המרכז לבקרת מחלות ומניעתן של ארצות הברית (CDC) אמר כי אינו ממליץ על שימוש במסכות פנים לציבור הרחב. עם זאת, ב-3 באפריל 2020, ה-CDC שינה את עצתו והמליץ ללבוש כיסוי פנים מבד "במסגרות ציבוריות כאשר הם נמצאים בקרבת אנשים מחוץ למשק ביתם, במיוחד כאשר קשה לשמור על אמצעי ריחוק חברתי".
אירופה
רוב המדינות באירופה הכניסו חוק חובה לחבישת מסיכות במקומות ציבוריים במהלך המגפה. ב-8 באפריל 2020, המרכז האירופי למניעת ובקרת מחלות (ECDC) פרסם את המלצות המיסוך שלו, ואמר כי "ניתן לשקול שימוש במסכות בקהילה, במיוחד בעת ביקור במקומות עמוסים וסגורים".
המדינות הנורדיות והולנד היו חריגות כשבתחילה לא המליצו על שימוש במסכות, אך בסופו של דבר החלו להמליץ על מסכות. לדוגמה, עקב התפשטות נגיף הקורונה בהולנד, הייתה חובה לעטות מסיכת פה/אף בתחבורה ציבורית החל מ-1 ביוני 2020.
שוודיה הייתה בולטת במיוחד כמדינה שבה לא הומלצו כלל חבישות מסכות פנים. האפידמיולוג הממלכתי של שוודיה, אנדרס טגנל, התנגד לחבישת מסכות פנים בקרב האוכלוסייה הכללית, אם כי הוא אמר כי מסכות פנים עשויות להתאים למקומות עבודה שבהם אנשים נמצאים במרחק של מטר עד שניים אחד מהשני במשך יותר מחמש עשרה דקות, דבר שחלק מהתקשורת השוודית והזרה פירשו כהמלצה. עמדה זו השתנתה מעט כאשר ראש ממשלת שוודיה, סטפן לוון, הודיע כי ממשלתו ממליצה על חבישת מסכות ב-18 בדצמבר 2020. סוכנות בריאות הציבור של שוודיה הבהירה מאוחר יותר באתר האינטרנט שלה שההמלצה תכלול אזרחים שנולדו לפני 2004 ללבוש מסכות בשעות העומס בתחבורה ציבורית ברחבי המדינה החל מ-7 בינואר 2021 ואילך. עד 22 בינואר 2021 התחבורה הציבורית של סטוקהולם העריכה שכמחצית מכלל הנוסעים ברכבות ובאוטובוסים חבשו מסכות בשעות העומס. בין אלה שבחרו שלא למלא אחר ההמלצה היו יוהאן קרלסון, המנהל הכללי של הסוכנות לבריאות הציבור, ואנדרס טגנל, האפידמיולוג של המדינה.
המחסור במסכות
בתחילת התפשטות נגיף הקורונה בארצות הברית, המאגר הלאומי האסטרטגי של ארצות הברית הכיל רק שנים עשר מיליון מכונות הנשמה N95, הרבה פחות מהערכות הכמות הנדרשת. מיליוני מסכות N95 וציוד אחר נרכשו מ-2005 עד 2007 באמצעות מימון משלים של הקונגרס, אך 85 מיליון N95 חולקו כדי להילחם במגפת שפעת החזירים ב-2009, והקונגרס לא ביצע את ההקצבות הנדרשות כדי לחדש את המלאי, הורגש המחסור בתחילת התפשטות המגפה. עד 1 באפריל 2020, המאגר כמעט התרוקן מציוד מגן. בינואר ובפברואר 2020, יצרנים אמריקאים, בעידוד ממשל טראמפ, שלחו מיליוני מסכות פנים וציוד מגן אישי אחר ל-PRC, החלטה שגררה לאחר מכן ביקורת על רקע המחסור במסכות שאיתו התמודדה ארצות הברית במהלך הטיפול במגפה.
גניבות של מסכות פנים וציוד מגן אישי אחר דווחו בבתי חולים בארצות הברית ובמדינות אחרות. המרכז הרפואי הימי בסן דייגו החל בבדיקת תיקים אקראיים חובה לאנשי הצוות, לאחר מספר מקרים של גניבה. בתי חולים בקנדה דיווחו שגניבת PPE הפכה לשגרתית עד שהיה צורך לנעול מסיכות פנים.
פוליטיקה
אף על פי שהרשויות, במיוחד באסיה, המליצו לאנשים ללבוש מסכות פנים בפומבי, במקומות רבים אחרים בעולם, עצות סותרות גרמו לבלבול רב בקרב האוכלוסייה הכללית. כמה ממשלות ומוסדות, כמו בארצות הברית, פסלו תחילה את השימוש במסכות פנים על ידי האוכלוסייה הכללית, לעיתים קרובות עם מידע מטעה או חלקי על התועלת של מסכות.
בארצות הברית, הנושא הפך לפוליטי, שכן המתנגדים טענו שהוא מעכב את החופש האישי ואילו התומכים הדגישו את חשיבותן של מסכות לבריאות הציבור. אנשים מסוימים עשויים לראות זאת כהצהרה פוליטית. ההשתייכות למפלגה קבעה חלקית את מידת הסבירות שאנשים יאמצו את חבישת מסכות בפומבי. דמוקרטים היו בעלי סיכוי גבוה יותר לחבוש מסכות מאשר רפובליקנים.
התנגדות
בחלק מהמדינות התקיימו הפגנות גדולות במחאה נגד חובת עטיית מסכות. בקנדה, המפגינים נגד המסכות קראו להפגנות "מצעד לחיסול המסכה". בבריטניה התפתחו מחאות חדשות בעקבות ההכרזה הרשמית כי תהיה חובת עטייה בחנויות. לאחר שמונה חודשים מאז תחילת הסגר בצ'כיה, החלו מחאות המוניות נגד ההגבלות שהטילה הממשלה. המפגינים נגד מסכות שיתפו פעולה בסיסמה הפמיניסטית "הגוף שלי, הבחירה שלי" ואת הסלוגן Black Lives Matter "אני לא יכול לנשום".
בארצות הברית, ההתנגדות לחבישת מסכות במהלך מגפת הקורונה הגיעה במהלך הפוליטיזציה של הנשיא דונלד טראמפ. ההתנגדות האמריקאית לחבישת מסכות בזמן מגיפות אינה חדשה, במהלך השפעת הספרדית, הוקמה הליגה נגד מסכות של סן פרנסיסקו.
במאי 2021, Vice דיווחה שכמה מחברי הקהילה נגד החיסונים מקדמים את השימוש במסכות והתרחקות חברתית כדי להגן על עצמם מאלה שקיבלו חיסונים, תוך ציון טענות שווא שאלו שחוסנו השילו חלבונים מגופם.
דת
אנשי דת נוצרים מהמסורות הלותרניות, הקתוליות, הפרסביטריאניות, האנגליקניות, הבפטיסטיות והקדושים של אחרית הימים, כמו גם אלה מהדתות היהודיות, הבודהיסטיות והיוניטריות הפצירו באנשים ללבוש מסכות.
אופנה
ככל שהמגפה התקדמה אנשים החלו להשתמש במסכות פנים כאביזרים תואמים לתלבושת שלהם וכן הלאה. מה שהתחיל ככורח בריאות הציבור, התפתח בהדרגה לקטגוריה חדשה של אביזרים הכפופים לשיקולי עיצוב ושיווק דומים לאביזרים אחרים. מותגי אופנה פתחו בסופו של דבר מחדש את המפעלים שלהם לייצור עקב הביקוש הגובר למסכות והחלו לייצר מסכות במגוון רחב יותר של סגנונות. מותגים קטנים יותר, שמכרו בעיקר את המוצרים שלהם באינטרנט, גילו שמכירת מסכות היא אסטרטגיה טובה לשמירה על המכירות. מעצבים החלו לייצר מסכות התואמות לחלקי לבוש ואביזרים אחרים.
במאי 2020 התקיים בעיר וילנה שבליטא "שבוע האופנה של מסכות". האירוע קודם עם שלטי חוצות ברחבי העיר ובהם אנשים מקומיים כולל ראש העיר רמייג'וס סימסיוס עוטים מסכות פנים.
חברת וולט דיסני הציגה מסכות פנים אחידות לעובדיה בדיסניוורלד ובדיסנילנד בארצות הברית.
איכות הסביבה
עקב מספר גדול של מסכות פנים שנזרקו, נרשמה עלייה בפסולת הפלסטיק, והשפיעו לרעה על הסביבה. יתרה מכך, ייצור מסכות פנים תורם גם לפליטת פחמן דו-חמצני, המאיץ את ההתחממות הגלובלית.
ג'וזפין ג'ונסון
ג'וזפין ווינסלו ג'ונסון (באנגלית: Josephine Johnson; 20 ביוני 1910 - 27 בפברואר 1990) הייתה סופרת, משוררת ופעילת זכויות אדם אמריקאית.
ביוגרפיה
נשארה בחווה בוובסטר גרובס וסיימה את הספר "Winter Orchard" בשנת 1935. היא פרסמה ארבעה ספרים נוספים לפני שהתחתנה עם גרנט ג. קאנון בשנת 1942. הזוג עבר להתגורר במדינת איווה, שם לימדה באוניברסיטת איווה במשך שלוש השנים הבאות. הם עברו למחוז המילטון, אוהיו בשנת 1947, שם פרסמה את ספרה "ווילדווד". לג'ונסון נולדו שלושה ילדים: טרנס, אן וקרול. המשפחה עברה לסינסינטי, אך בסופו של דבר קנו שטח במחוז קלרמונט, אוהיו.
בשנת 1955 העניקה לה אוניברסיטת וושינגטון תואר דוקטור לשם כבוד ב"סיפורת אנושית". פרסמה ארבעה ספרים נוספים לפני מותה. ב־27 בפברואר 1990 נפטרה ג'ונסון מדלקת ריאות בעיר בטביה, אוהיו, בגיל 79.
מירי סיסו
מירי סיסו היא ספורטאית פאראלימפית. אלופה פאראלימפית (סיאול 1988) ובעלת שתי מדליות ארד בתחרויות השחייה במשחקים הפאראלימפיים.
ג'וזפין ג'ונסון
פרסים
זכתה בפרס פוליצר בשנת 1935 בגיל 24 על הרומן הראשון שלה, "Now in November". עד היום היא האדם הצעיר ביותר שזכה בפרס זה. זמן קצר לאחר מכן פרסמה את האוגדן "Winter Orchard", אוסף סיפורים קצרים שהופיעו בעבר במגזין "The Atlantic". מבין הסיפורים הללו, הסיפור "Deep" זכה בפרס או. הנרי בשנת 1934, והסיפור "John the Six" זכה באותו הפרס בשנה השלישית לפרסומו. ג'ונסון המשיכה לכתוב סיפורים קצרים וזכתה בשלושה פרסי או. הנרי נוספים: עבור "אלכסנדר לפארק" (1942), "יונת הזכוכית" (1943) ו"טיסת לילה" (1944).
מירי סיסו
ביוגרפיה
סיסו בת בכורה במשפחה בת ארבעה ילדים ונולדה עם שיתוק מוחין עקב סיבוכים בלידה. בגיל עשר החלה להתאמן במרכז הספורט לנכים.
מדליית ארד פאראלימפית
באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) זכתה סיסו במדליית ארד, במשחה ל-100 מטר גב. נוסף לכך היא סיימה במקום חמישי במשחים ל-50 מטר חופשי ול-100 מטר חופשי. היא סיימה במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל ובמקום חמישי בזריקת דיסקוס.
אלופה פאראלימפית
במשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) השתתפה בארבעה משחים וסיימה במקומות חמישי ומטה.
סיפורה מסופר בחוברת "מדריך לשילוב ילדים עם מוגבלות גופנית בבית הספר ובקהילה" של משרד החינוך ובו היא אומרת: "אני חושבת שלכל אדם יש לקות או נכות מסוימת, גם אם לא רואים אותה. אין בן אדם מושלם. כשאני מרגישה באדמה, מושפלת, דוחיה וכל הרגשות השליליים האפשריים, אז אני בוכה, לוקח לי מעט מאוד זמן כדי לקום ולהתאושש ולהגיד לעצמי: אם זה לא הלך פה, זה לבטח ילך במקום אחר או בזמן אחר".
סיסו הוכשרה כמאבחנת דידקטית ובעלת תואר בחינוך מסמינר הקיבוצים. עובדת כמורה לחינוך מיוחד בבית ספר בנתניה לילדים לקויי שמיעה.
אחד מאיתנו משקר (סדרת טלוויזיה)
אחד מאיתנו משקר (באנגלית: One of Us Is Lying) היא סדרת דרמה אמריקאית, שפותחה על ידי אריקה סאלח. הסדרה מבוססת על הרומן באותו שם משנת 2017 מאת קארן מ. מקמנוס ועוקבת אחר חמישה תלמידי תיכון שנכנסים לריתוק, שם מת אחד מהם בנסיבות חשודות ומתבצעת חקירה. בסדרה מככבים מארק מקקנה בתפקיד סיימון, התלמיד המנוח, אנליסה קוקרן, צ'יבויקם אוצ'ה, מריאנלי טג'דה וקופר ואן גרוטל כחשודים העיקריים ובארט קרנהאן, ג'סיקה מקלאוד ומליסה קולאזו בתפקידי משנה. הסדרה עלתה לראשונה בשירות הסטרימינג Peacock ב-7 באוקטובר 2021, וזכתה לביקורות חיוביות בדרך כלל. בפברואר 2022 פורסם שהסדרה חודשה לעונה שנייה שעלתה ב-22 באוקטובר 2022.
הפקה
"אחד מאיתנו משקר" הוא רומן הביכורים של קארן מ. מקמנוס משנת 2017. בספטמבר 2017, חברת יוניברסל הודיעה שרכשה את הזכויות על הרומן ותפיק עיבוד לסדרת טלוויזיה שתשודר ב. באוגוסט 2019, הפרויקט הועבר ל- NBC Universal, ושידור פרק הפיילוט שודר בשירות הסטרימינג Peacock.
בספטמבר 2019 דווח שג'ניפר מוריסון תביים את פרק הפיילוט. האודישנים החלו באותו חודש, ובאוקטובר פורסם שמריאנלי טג'דה, קופר ואן גרוטל, אנאליסה קוקרן, צ'יבויקם אוצ'ה, ג'סיקה מקלאוד, בארט קרנהאן ומליסה קולאזו לוהקו לתפקידים בסדרה. כשנבחנו לסדרה, ואן גרוטל, קוקרן ואוצ'ה אמרו כולם שלא שמעו על הרומן לפני שנבחנו. הצילומים לפרק הראשון התרחשו בוונקובר, החל ב-2 בנובמבר 2019, והסתיימו ב-20 בנובמבר.
שלושת הפרקים הראשונים עלו בבכורה בפיקוק ב-7 באוקטובר 2021, ואחריהם הגיעו שלושה פרקים ב-14 באוקטובר, ושני הפרקים האחרונים ב-21 באוקטובר.
ב-14 בינואר 2022 חידש שירות הסטרימינג Peacock את הסדרה לעונה שנייה, כאשר סאלח החליפה את מדרונה בתור מפיקה.
ביקורות
לפני שידור הבכורה של הסדרה, המבקרים קיבלו את שלושת הפרקים הראשונים לביקורת. ג'ון אנדרסון מהוול סטריט ג'ורנל, אמר שקשה לסווג את הסדרה וכתב, "מה שמייחד את הסדרה הוא האופן שבו היא מטפלת בנקודות העלילה השונות שלה, ללא צורך בהסברים או בפיתוח נרטיבי. אנחנו לא צריכים את כל זה. המסקנה תהיה הפתעה, מניחים. אבל ההגעה לשם היא, כפי שאומרים בשיעורי צרפתית, דז'ה וו." בראד ניוסום, כתב בעיתון "סידני מורנינג הראלד", שהסיפור "מתאים במיומנות את מאזן החשדות שלו כדי לשמור על דברים מעניינים, אבל אלו מק'קנה וואן גרוטל שבאמת מושכים את הפוקוס".
Autodesk Revit
Autodesk Revit הוא כלי תוכנה למידול מידע מבנים עבור אדריכלים, אדריכלי נוף, מהנדסי מבנים, מהנדסי מכונות, חשמל ואינסטלציה (MEP), מעצבים וקבלנים. התוכנה המקורית פותחה על ידי Charles River Software, שנוסדה ב-1997, בשנת 2000 שונה שמה ל-Revit Technology Corporation ונרכשה על ידי Autodesk ב-2002.
התוכנה מאפשרת למשתמשים לתכנן בניין ומבנה ומרכיביו בתלת-ממד, להעיר את המודל עם אלמנטי שרטוט דו-ממדיים, ולגשת למידע הבניין ממסד הנתונים של מודל הבניין. Revit היא אפליקציית מידול מידע בניין 4D המסוגלת עם כלים לתכנן ולעקוב אחר שלבים שונים במחזור החיים של הבניין, מהרעיון ועד לבנייה ובהמשך לתחזוקה או הריסה.
היסטוריה
צ'ארלס ריבר תוכנה נוסדה בניוטון, מסצ'וסטס, ב-31 באוקטובר 1997, על ידי ליאוניד רייז ואירווין יונגרייז, מפתחי מפתח של תוכנת ה-Pro/Engineer של PTC לתכנון מכני, כדי להביא את הכוח של מודלים פרמטריים לבניין. עם מימון מקרנות ההון סיכון Atlas Venture ו-North Bridge Venture Partners, Raiz ויונגרייס שכרו כמה מפתחי תוכנה וארכיטקטים והחלו לפתח את Revit ב- C++ בפלטפורמת Microsoft Windows. ב-1999 הם מינו את דייב למונט כמנכ"ל וגייסו את חברי הדירקטוריון ג'ון הירשטיק, מייסד SolidWorks, ואת ארול וולפורד, מייסד CMD Group.
סקירה כללית
Revit נועדה לכתחילה לאפשר לאדריכלים ואנשי מקצוע אחרים בבניין לתכנן ולתעד בניין על ידי יצירת מודל תלת ממדי פרמטרי הכולל הן את הגיאומטריה והן את מידע התכנון והבנייה הלא גיאומטרי, הידוע גם בשם בניית מידע מודלים. או BIM (1975 Eastman C.). באותה תקופה, מספר חבילות תוכנה אחרות - כמו ArchiCAD ו-Reflex - סיפקו מודל בנייה וירטואלי תלת ממדי, ואפשרו למשתמש לשלוט ברכיבים בודדים באמצעות פרמטרים (רכיבים פרמטריים). שני הבדלים מרכזיים ב-Revit היו שמשתמשים יצרו רכיבים פרמטריים ב"עורך משפחתי" גרפי ולא בשפת תכנות, והמודל תפס את כל הקשרים בין רכיבים, תצוגות והערות כך ששינוי בכל אלמנט התפשט באופן אוטומטי כדי לשמור על המודל עקבי, למשל, הזזת קיר עדכנה קירות, רצפות וגגות שכנים, תיקנה את המיקום והערכים של מידות והערות, התאימה את שטחי הרצפה המדווחים בלוחות הזמנים, צייר מחדש את תצוגות החתך וכו' - כך שהדגם נשאר מחובר וכל התיעוד היה מתואם. המושג של אסוציאטיביות דו-כיוונית בין רכיבים, תצוגות והערות היה מאפיין ייחודי של Revit עבור מהדורות רבות. קלות ביצוע השינויים העניקה השראה לשם Revit, התכווצות של Revise-Instantly. בליבה של Revit הוא מנוע הפצת שינויים פרמטריים שהסתמך על טכנולוגיה חדשה, פרמטריות מונחות הקשר, שהייתה ניתנת להרחבה יותר מהפרמטריות הווריאציות והיסטוריות המשמשות בתוכנת CAD מכנית. המונח 'מודל בנייה פרמטרי' אומץ כדי לשקף את העובדה ששינויים בפרמטרים הניעו את כל מודל הבניין והתיעוד הנלווה, לא רק רכיבים בודדים.
גרסה 1.0 ואילך
Revit גרסה 1.0 שוחררה ב-5 באפריל 2000. התוכנה התקדמה במהירות, עם גרסה 2.0, 3.0, 3.1, 4.0 ו-4.1 שפורסמו באוגוסט 2000; אוקטובר 2000; פברואר 2001; יוני 2001; נובמבר 2001; וינואר 2002, בהתאמה.
התוכנה הוצעה בתחילה רק כהשכרה חודשית, ללא אפשרות רכישה. הרישוי נשלט על ידי תהליך אוטומטי לחלוטין, חידוש בתקופה שבה נדרשו התערבות אנושית ושידור ידני של קודי הרשאה כדי לקנות סוגים אחרים של תוכנות עיצוב.
Autodesk הוציאה מספר גרסאות של Revit לאחר 2004. בשנת 2005 הוצגה Revit Structure, ולאחר מכן בשנת 2006 Revit MEP. לאחר השחרור של 2006 שונה שם Revit Building ל- Revit Architecture.
בשנת 2011 שוחררה Dynamo בצורת בטא המאפשרת הצצה ראשונית לתכנות ישיר של ההתנהגות של רכיבים מתארחים באמצעות ממשק גרירה ושחרור של צומת. זה דומה לאופן שבו שפת התכנות החזותית Grasshopper 3d עובדת על אובייקטים ב- Rhinoceros 3D.
מאז Revit 2013 הדיסציפלינות השונות התגלגלו למוצר אחד, שנקרא בפשטות Revit. Autodesk מוכרת מספר חבילות או 'אוספים תעשייתיים'; Revit כלולה באוסף AEC.
Revit זמין במספר שפות לוקליזציות: אנגלית, גרמנית, צרפתית, ספרדית, פורטוגזית, איטלקית, רוסית, פולנית, צ'כית, סינית, יפנית וקוריאנית.
עם שחרורו של Revit 2016, Autodesk הפסיקה את התמיכה ב-Windows 32 סיביות.
עיצוב
משתמש מנוסה יכול ליצור משפחות מציאותיות ומדויקות החל מרהיטים ועד גופי תאורה, וכן לייבא דגמים קיימים מתוכנות אחרות. ניתן ליצור משפחות Revit כמודלים פרמטריים עם מידות ומאפיינים. זה מאפשר למשתמשים לשנות רכיב נתון על ידי שינוי פרמטרים מוגדרים מראש כגון גובה, רוחב או מספר במקרה של מערך. בצורה זו משפחה מגדירה גיאומטריה שנשלטת על ידי פרמטרים, כל שילוב של פרמטרים יכול להישמר כ'טיפוס', וכל מופע (מופע ב-Revit) של 'סוג' יכול להכיל גם וריאציות נוספות. לדוגמה, דלת נדנדה עשויה להיות משפחה. יכול להיות שיש לו סוגים שמתארים גדלים שונים, ובמודל הבניין בפועל יש מקרים של סוגים אלה הממוקמים בקירות שבהם פרמטרים מבוססי מופע יכולים לציין את חומרת הדלת באופן ייחודי עבור כל אירוע של הדלת.
אף על פי שתוכנת Revit מגיעה עם מגוון משפחות מחוץ לקופסה (OOTB), הן מוגבלות, כך שמשתמשים עשויים למצוא צורך לבנות משפחות משלהם או לקנות אותן מחנויות מקוונות.
ביצוע
כאשר משתמש יוצר בניין, מודל או כל סוג אחר של אובייקט ב-Revit, הוא עשוי להשתמש במנוע הרינדור של Revit כדי ליצור תמונה מציאותית יותר של מה שהוא מודל דיאגרמטי מאוד. המשתמש משיג זאת על ידי שימוש בדגם המוכן מראש, קיר, רצפה וכו', כלי עבודה, או יצירת דגמים, קירות, חומרים וכו' משלו. Revit 2010 מגיעה עם שפע של חומרים מוגדרים מראש, שכל אחד מהם ניתן לשינוי לפי רצונות המשתמש. המשתמש יכול גם להתחיל עם חומר "גנרי". בעזרת זה, המשתמש יכול להגדיר את הסיבוב, הגודל, הבהירות והעוצמה של מרקמים, מפות ברק (הידועות גם כ-shinemaps), מפות שקיפות, מפות השתקפות, מפות השתקפות אלכסוניות, מפות חורים ומפות בליטות, כמו גם להשאיר את המפה חלק ופשוט להשתמש במחוונים עבור כל אחת (או כל אחת או אף אחת) מהתכונות האמורות של טקסטורות.
עיבוד מבוסס ענן עם הפלאגין הניסיוני המכונה Project Neon, הממוקם ב-Autodesk Labs נמצא בשלבי בטא ומאפשר למשתמש להציג את התמונות שלו דרך חשבון Autodesk שלו במקום באופן מקומי דרך המחשבים שלו. דגמי Revit עשויים להיות מקושרים ישירות אל Autodesk 3ds Max (מהדורה 2013 ואילך) עבור פרויקטי רינדור והנפשה מתקדמים יותר, כאשר חלק גדול ממידע החומר והאובייקט שלהם נשמר.
ולריאן קויבישב
ולריאן קויבישב (ברוסית: Валериа́н Влади́мирович Ку́йбышев; 6 ביוני [על פי הלוח היוליאני: 25 במאי] 1888, אומסק – 25 בינואר 1935, מוסקבה) היה מהפכן, פוליטיקאי סובייטי וחבר הפוליטביורו (בשנים 1927–1935).
ביוגרפיה
ולריאן קויבישב נולד למשפחת קצין בעיר אומסק בה שירת אביו. בשנת 1889 המשפחה עברה לעיר אחרת בקרבת מקום בעקבות שינוי של מקום שרותו של אב המשפחה. באוגוסט 1898 החל קויבישב ללמוד בבית הספר לקצינים באומסק. כבר בשנת 1900 הוא החל בפעילות מהפכנית והעביר ספרות אסורה. בשנת 1904 הוא התקבל למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית באותה שנה אביו נפצע במהלך מלחמת רוסיה–יפן.
פעילות כמהפכן
בשנת 1905 נסע קויבישב לסנקט פטרבורג והחל את לימודיו באקדמיה לרפואה צבאית. במקביל הוא המשיך ואף הגביר את התערבותו בפעילות נגד השלטון. בתחילת 1906 הוא נעצר, נחקר ובעקבות כך סולק מהאקדמיה. לאור סילוקו מהלימודים, קויבישב חזר למשפחתו בסיביר. הוא המשיך בפעילות מהפכנית ובסתיו 1906 נעצר באומסק. לאחר משפט הוא שוחרר ממעצר, אך מושל המקום החליט להגלות אותו ועיירה בקרבת טומסק בה נמצאת משפחתו. קויבישב לא הגיעה לעיירה והחל בפעילות מהפכנית בטומסק תוך מעבר לשהייה לא חוקית.
קויבישב נעצר פעם נוספת בפברואר 1908, נמלט לסנקט פטרבורג וב-11 ביולי 1908 נעצר ונשלח בחזרה למקום מגורי משפחתו.
בסתיו 1909 החל קויבישב ללמוד בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת טומסק. עקב פעילות מהפכנית הוא סולק מלימודיו כבר בתחילת 1910, נעצר והוגלה לכפר נידח. באותו כפר הוא הכיר את יעקב סברדלוב והם הקימו במקום סניף של הבולשביקים. במאי 1912 נמלט קויבישב לטומסק אך נעצר ונשפט. בקיץ 1913 נמלט פעם נוספת ועסק בפעילות מהפכנית במספר ערים. ביולי 1914 נעצר קויבישב שוב ונשלח לסיביר. מהגליה זו שוחרר בעקבות מהפכת פברואר.
תקופת השלטון הסובייטי
קויבישב היה ראש השלטון המקומי בסמרה וגם קומיסר של הצבא האדום. הוא מונה לתפקיד פיקודי בחזית הדרומית ולחם נגד הכוחות של אלכסנדר קולצ'ק. לאחר מכן קויבישב היה בראש הכוחות באסיה המרכזית.