cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צופן הפרעונים
זהו הספר השני של אדמס שגיבורו הוא דניאל נוקס, הספר הראשון בסדרה היה הצופן האלכסנדרוני. צופן הפרעונים יצא לאור בארצות הברית ב-2008 ותורגם לעברית על ידי אסף כהן.
הספר, כפי שכתוב בהקדמה שלו, שאב רעיונות בדבר קשר אפשרי בין משה לאחנתון ממאמרו של זיגמונד פרויד "משה ומונותיאזם" ורעיון בדבר קשר אפשרי בין עיר הבירה של אחנתון בעמרנה לבין האיסיים קיבל מספר שחיבר רוברט פד'ר.
עלילה
בשנת 415 נרדפת קבוצה עלומה על ידי נוצרים בראשות קירילוס האלכסנדרוני, מסתירה את רכושה ונמלטת. מוזכרת גם רציחתה של היפאטיה על ידי קירילוס האלכסנדרוני ואנשיו.
במעבר חד עוברת העלילה לדניאל נוקס, שמוצא באלכסנדריה קערת חרס שנראית עתיקה. המוכר מספר כי היא הגיעה באופן לא חוקי מחפירה ארכאולוגית דרומית לאגם מריוט. נוקס מחפש את הקערה במאגר המידע של רשות העתיקות ואז מסתבר שזה מכסה של כד אחסון מקומראן. באותו זמן מתגלה במדבר גופת נערה קופטית. ובאותו זמן, ארנסט פיטרסון ואנשיו מוצאים אולם תת-קרקעי.
אוגוסטין מקבל הודעה מנוקס, לוקח טיסן ויוצא לצלם את השטח. הטיסן מתגלה וכאשר אוגוסטין נמלט מתנגש בו גריפין. אוגוסטין נלקח לאתר החפירות ונבדק על ידי קלייר שלא מוצאת נזקים משמעותיים. במהלך הבדיקה הוא מסר לה על התנוחה של גייל וזורע בה ספקנות. לכן אחרי שגריין והסטודנטים יוצאים אל שדה התעופה במטרה לצאת מהמדינה היא חוזרת אל אוגוסטין, משחררת אותו אבל פארוק מגיע למקום ועוצר את קלייר. אוגוסטין משיג עורך דין ומשחרר אותה.
נוקס וגייל מוצאים את מערת האוצרות, המקום בו קבורים על פי האגדה אדם וחוה, הבל, נוח, אברהם, יעקב, יוסף ועוד. נוקס טוען שכל האבות האלו הם אנחתון ונפרטיטי ואלו רק גרסאות שונות לסיפור אחד. המערה מלאה באוצרות ארכאולוגיים, בזהב ובחפצים יקרים.
אוטן
אוטן (בצרפתית: Autun) היא עיר במחוז סון ולואר בחבל בורגון-פראנש-קונטה בצרפת. העיר נוסדה בשם "אוגוסטודום" בתקופת האימפריה הרומית המוקדמת. העיר אוטן הייתה הנקודה המזרחית ביותר באירופה אליה הגיעו כיבושי בית אומיה.
גאוגרפיה
העיר מתנשאת מעל קצהו הדרומי של שקע גאולוגי המכונה "אגן אוטן". גובה העיר: 280 - 642 מטר מעל פני הים. היא מוקפת בחורש טבעי מצפון, בהרי מורוון ממערב, וביער הלאומי של פלנואה מדרום. אדמת אוטן עשירה בפחם, בפחמימנים ובפצלי שמן.
היסטוריה
העיר נמצאת במרחק של 25 קילומטרים מהעיר הגאלית הקדומה ביברקט, אשר נזנחה כמה שנים לאחר הכיבוש הרומי של גאליה. העיר אוגוסטודונום (מכאן השם אוטן) נוסדה בתקופת הקיסר אוגוסטוס הייתה מפורסמת בשל בתי הספר לרטוריקה שלה. מתקופה זו שרדו חומות העיר, שעריה והתיאטרון הרומאי. ב-22 באוגוסט 725 נפלה העיר בידי ח'ליפה בית אומיה אחרי שאמיליין, שהיה בישוף העיר, נהרג בקרב. אוטן הפכה לנקודה המזרחית ביותר של התפשטות בית אומיה באירופה. אך ב-732 נאלצו כוחות בית אומיה לסגת אל חצי האי האיברי אחרי שנוצחו בקרב טור על ידי קרל מרטל. ב-888 רישאר, רוזן אוטן הפך לדוכס הראשון של דוכסות בורגונדיה. בימי הביניים הייתה העיר מקום עלייה לרגל כדי לראות את שרידיו של הקדוש לזרוס.
נפוליאון בונפרטה ואחיו ז'וזף ולוסיאן למדו בבית הספר התיכון של אוטן החל ב- 1779. במלחמת צרפת–פרוסיה שימשה העיר כמטה של ג'וזפה גריבלדי שעמד בראש צבא מתנדבים שתמך בצרפת. במלחמת העולם השנייה אוטן שוחררה ב-9 בספטמבר 1944 על ידי כוחות מבצע דרגון.
כלכלה
ניצול פצלי השמן החל ב-1824, ומאז 1837 הופק מהם דלק נוזלי ששימש לתאורה. ניצולם נמשך עד 1957 למרות התחרות מצד מוצרי הנפט. ענף התיירות מבוסס על קתדרלת אוטן ועל שרידי האדריכלות הרומאית. הגן הטבעי האזורי של מורוון, הנמצא בסמוך לעיר, מושך נופשים ומטיילים. תעשיית רהיטים עושה שימוש בעצי יער וחורש תוך התחשבות בצרכים האקולוגיים. קיימת גם תעשיית מוצרי עור.
מגלשיים
מִגלָשיים (ביחיד מִגְלָשׁ, נורווגית עתיקה: Skid או Ski – "חתיכת-עץ מבוקעת") הם צמד קרשים צרים ומוארכים המשמשים לגלישה על פני שלג. המגלשיים מתחברים לנעליים מותאמות הננעלות על רגלי הגולש, ועיקר השימוש בהם כיום הוא בגלישה ספורטיבית בעוד שבעבר הם היו אמצעי-תעבורה באזורים מושלגים. באופן מסורתי, יוצרו המגלשיים מסוגים שונים של עץ, עם רצועות קשירה; המגלש המודרני מיוצר בעיקר מחומר פלסטי מחושל בפיברגלס וטיטניום, לעיתים עם ליבת עץ, וגם אמצעִי החיבור לנעל עבר שינוי רב.
נורווגיה
בצפון נורווגיה היו המגלשיים הקדומים (לפני כ-5,000 שנה) בעלי שכבת עור מתחתם. ציורי מערות מתקופה זו, שמציגים ציידים על מגלשיים, שרדו ביישוב הקרחוני רֶדֶיי. בחבלים שונים של הארץ שימשו המגלשיים בציד של חיות שונות. היה נהוג זוג מגלשיים עטופי-פרווה שבו מגלש אחד קצר והשני ארוך, כשהקצר משמש לדחיפת הגולש קדימה והארוך לגלישה. ב-1733 הוקמה יחידת גולשים קבועה בצבא. לסונדרה נורהיים (Norheim) ממחוז טלמרק מיוחסת בניית אבטיפוס המגלשיים האופייני לימינו, בהם החלק המרכזי צר יותר ומעוקל מה שמאפשר את פניות הסללוֹם הקשתיות. ב"גלישת טלמרק", תת-הענף שנוסד בעקבות הפיתוח הטכנולוגי של בן-המחוז, החיבורים של המגלשיים לנעליים הם רק בקדמת כף-הרגל (בעוד שהעקב חופשית). חידושיו של נורהיים בתחום ציוד הסקי במאה ה-19 זירזו את הפיכת גלישת השלג לענף פנאי וספורט.
האלפים
שלא כמו הסקי המישורי הסקנדינבי, הסקי האלפיני - שבו תלילות-השטח מציבה תנאים שונים לגמרי - עושה שימוש במגלשיים קצרים יותר, ובהם גם נעשה לראשונה מעבר לתופסנים ממתכת. פיתוח זה מיוחס למתיאס זדארסקי (Zdarsky) מאוסטריה תחתית.
כיום המגלשיים מאופיינים בגמישות, קלוּת ואלסטיות אך גם קשיחות, והסקי נמנה עם המקצועות האולימפיים החשובים.
סקי מים
מלבד סקי שלג - ענף ספורט נוסף שעושה שימוש במגלשיים הוא סקי מים. בסקי מים מסוג "סללום" נועל הגולש מגלש אחד (כשרגלו השנייה מושטת קדימה) ובסוג "דאבל" - שני מגלשיים.
בתעופה
ישנם מסוקים המורכבים ממגלשיים במקום גלגלים כאמצעי לנחיתה על הקרקע. מטוסים קלים בעלי יכולת נחיתה בים כוללים בתחתיתם מצופים דמויי צורת מגלשיים.
הופ דייוויס
הופ דייוויס (באנגלית: Hope Davis; נולדה ב-23 במרץ 1964) היא שחקנית אמריקאית מועמדת שני פרסי גלובוס הזהב, שני פרסי אמי ופרס טוני.
ביוגרפיה
דייוויס נולדה באנגוולד שבניו ג'רזי לספרנית בשם ג'ואן ולמהנדס ויליאם דייוויס. למדה בתיכון טינהפליי, שם שיחקה במחזות קהילתיים ביחד עם חברתה לספסל הלימודים זוכת האוסקר מירה סורבינו. הייתה נשואה לקולנוען פורד אבנסון. נשואה לשחקן ג'ון פטריק ווקר, איתו חובקת דייוויס שתי בנות.
קולנוע
שיחקה לראשונה ב-1990 במותחן של ג'ואל שומאכר "קו הדממה" את אן קולדרן ארוסתו של הסטודנט לרפואה ג'ו הארלי. לאחר מכן ביססה את מעמדה בתפקידים ראשיים בסרטים העצמאיים "המטיילים" ו"תחנה הבאה וונדרלנד". הופיעה במותחן "סכנה ברחוב ארלינגטון" בתור ברוק וולף חברתו של הפרופסור מייקל פארדיי (ג'ף ברידג'ס).
דייוויס הצליחה להשיג לראשונה את תשומת לבם של מבקרי הקולנוע בזכות הופעותייה בדרמות: "לבבות באטלנטיס" בדמות ליס אמו האלמנה של הילד בובי גארפילד (אנטון ילצ'ין) ו"אודות שמידט" בתפקיד ג'ני בתו המאורסת של האלמן וורן שמידט (ג'ק ניקולסון). ב-2003 באחת משנותיה המוצלחות בקריירה, הועמדה דייוויס לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בדרמה הקומית "אמריקן ספלנדור" בתור ג'וייס ברבנר אשתו של כותב הקומיקס האובדני הארווי פיקאר (פול ג'יאמטי). בנוסף הועמדה לפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בתור רופאת השיניים דנה הארסט בסרט "סודות החיים".
ב-2005 שיחקה בדרמה "הוכחה" את קלייר אחותה של קת'רין (גווינת' פלטרו), בקומדיית הפשע "מטאדור" את קרוליין אשתו של איש העסקים דני רייט (גרג קיניר) ובדרמה "החזאי" בתור נורין אשתו לשעבר של מגיש תחזית מזג אוויר דייוויד ספריץ (ניקולס קייג').
ב-2007 השתתפה במותחן הפסיכולוגי "התשעה" בתפקיד משולש משלוש תקופות שונות ובדרמה הקומית "צ'ארלי ברטלט" בתור מרילין אמו הדיכאונית של הנער צ'ארלי ברטלט. ב-2008 שחקה בסרטו הראשון של צ'ארלי קאופמן "סינקדוכה, ניו יורק". ב-2010 גילמה דייוויס את הילרי קלינטון בדרמה הפוליטית "מערכת היחסים המיוחדת" והועמדה לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי.
טלוויזיה
החלה את דרכה בטלוויזיה בדרמות "דדליין" ו"שש דרגות" בתפקיד האלמנה לאורה מורגן. ב-2009 הצטרפה דייוויס אל צוות הסדרה "בטיפול" ושיחקה את עורכת הדין מיה מטופלת לשעבר של הפסיכיאטר פול ווסטון (גבריאל ביירן), הועמדה על משחקה לפרס אמי לתפקיד המשנה הטוב ביותר.
בשנת 2015 שיחקה את סוכנת המודיעין קטיה אוק'ונר במותחן הריגול של רשת NBC "Allegiance", גרסה אמריקאית לסדרה הישראלית "תא גורדין" שיצרו רון לשם, עמית כהן ודני סירקין לרשת yes.
בשנת 2020 שיחקה בסדרת הטלוויזיה של רשת Showtime "כבודו" המבוססת על סדרת ישראלית באותו שם שיצרו רוני ניניו ושלמה משיח.
המלחמה הצפונית הגדולה
המלחמה הצפונית הגדולה התנהלה בין קואליציה שכללה את רוסיה הצארית, דנמרק-נורווגיה וסקסוניה-האיחוד הפולני-ליטאי (והחל מ-1715 גם את פרוסיה והנובר) נגד שוודיה בין השנים 1700–1721. המלחמה החלה במתקפה מתואמת של הקואליציה על שוודיה ב-1700, ונסתיימה ב-1721 עם חתימת הסכם ניסטאד והסכמי סטוקהולם. כתוצאה מהמלחמה רוסיה דחקה את רגליה של שוודיה מעמדת הכח הדומיננטי בים הבלטי, וכך נעשתה, למעשה, למעצמה אירופאית מן המעלה הראשונה.
פרוץ המלחמה
הישגיה של שוודיה בחוזה סטולבובו משנת 1617 מנעו מרוסיה גישה ישירה לים הבלטי, ומאבקים פנימיים במהלך המאה ה-17 עם כמה פלישות זרות, מנעו מרוסיה לקרוא תיגר על שוודיה למען רווח זה. המזל הרוסי השתנה עם עלייתו של פיוטר הראשון לשלטון. לאחר שכונן שלום עם האימפריה העות'מאנית, והפנה את תשומת לבו להשגת העליונות המיוחלת בים. יעדו היה הים הבלטי, שחלקו המזרחי נכבש כמעט כולו על ידי שוודיה חמישים שנה קודם לכן. פיוטר הכריז מלחמה על שוודיה ועל מלכה בן ה-16, קרל ה-12, מלך שוודיה.
יסוד סנקט פטרבורג וקרב פולטבה
בשנת 1703 בעיצומם של הקרבות בין שוודיה לפולין, ייסד פיוטר את עירו החדשה סנקט פטרבורג (על שם פטרוס הקדוש) באזור אינגריה (שאותה כבש מידי שוודיה). במהלך אותן שנים החל לבנות צי גלאות וגייס צבא חדש. הלקח המר של קרב נרבה לא נשכח ופיוטר לא חסך באמצעים על מנת להפוך את צבאו למודרני ואיכותי.
תבוסת שוודיה
פיוטר רדף אחרי קרל לתוך שטחי האימפריה העות'מאנית, אך הובס בשנת 1711 ליד פרוט. למרות הפלישה, העות'מאנים השכילו לא להתערב במלחמה זרה ולא שמעו לתחנוניו של קרל להצטרף למלחמה לצידו. משסר חינו בעיני הטורקים, נאלץ קרל לצאת למולדתו. בזמן גלותו מצבה של שוודיה התערער עד מאוד וקרל לא הספיק להשלים את אשר התחיל עד למותו ב-1718 בטרם עת במצור על עיר נידחת. המומנטום הרוסי המשיך לגבור, כאשר צבאותיו הצפוניים של פיוטר השתלטו על המחוז השוודי ליבוניה (צפונה של לטביה המודרנית ודרומה של אסטוניה המודרנית), ודחקו את השוודים לאזור פינלנד. רובה של פינלנד נכבש על ידי הרוסים בשנת 1714. לאחר ניצחון בקרב גנגוט הצי הרוסי הקיסרי שלט בים הבלטי ופלישה לשוודיה עצמה הסתמנה כאפשרות מציאותית. פיוטר אף השיג את תמיכתן הצבאית של פרוסיה ונסיכות הבוחר מהנובר (שנכנסו למלחמה בעיקר כדי לקבל נתח מהסכם השלום שעתיד היה להחתם). למרות זאת, סירב קרל בעקשנותו להיכנע, ורק נפילתו בקרב בשנת 1718 אפשרה את סיום המלחמה. עד 1720 כרתה שוודיה הסכמי שלום עם כל אויבותיה, מלבד רוסיה. בשנת 1721 חוזה נישטאד סיים את המלחמה. בסיומה השיגה רוסיה את אינגריה, גוברניית אסטוניה, ליבוניה וחלק ניכר מקרליה. בתמורה, נדרשה רוסיה לשלם סכום בן שני מיליון ריקסדלר, כמו גם להשיב את פינלנד לחזקה שוודית. יחד עם זאת, הותר לצאר לספח אדמות פיניות בקרבת סנקט פטרבורג, שנקבעה כבירתו בשנת 1712.
במלחמה זו נשבר כוחה של שוודיה באופן מוחלט והיא אבדה את ההגמוניה במזרח אירופה שהייתה לה מאז מלחמת שלושים השנים. שוודיה לא הצליחה להשתקם ממפלה זו וירדה לדרגת מדינה זניחה מבחינה בינלאומית. לפי תנאי הסכם נישטאד אבדה שוודיה את רוב שטחיה באגן הדרומי והמזרחי של הים הבלטי. את מקומה של שוודיה בחוג המעצמות האירופאיות החליפה רוסיה, שהשיגה כאמור טריטוריות באזור הים הבלטי והפכה עקב כך לכוח דומיננטי במזרח אירופה.
שומרי משפט - רבנים למען זכויות האדם
שומרי משפט - רבנים למען זכויות האדם, הנקראת כיום בשם עֲשׂוֹת משפט - קול רבני לזכויות אדם, היא עמותת רבנים המגדירה את מטרתה כהשמעת קול המסורת היהודית בתחום זכויות האדם. הארגון מגדיר עצמו א-פוליטי/מפלגתי, וחברים בו כמאה רבנים וסטודנטים לרבנות מזרמים שונים, כולל אורתודוקסים, רפורמים, קונסרבטיבים, רקונסטרוקטיבים, רבני התנועה להתחדשות יהודית, וכשלושים אנשי צוות ובהם חילונים, נוצרים ומוסלמים. תחום העיסוק הוא בעיקר במאבק במה שלטענתו מהווה פגיעה בזכויות האדם של הפלסטינים ומבקשי המקלט מאפריקה.
הקמה ופעילות
הארגון הוקם בשנת 1988, בתקופת האינתיפאדה הראשונה, על ידי קבוצת רבנים מזרמים שונים בהנהגתו של הרב הרפורמי דוד פורמן, על מנת להביע את עמדתם בסוגיות מוסריות שהתעוררו באותה תקופה. ב־1990 נרשם הארגון כעמותה.
בארגון ארבע מחלקות:
הארגון מאוגד במסגרת עמותה רשומה ומגדיר את עצמו כארגון ציוני שבא לבטא אמירה יהודית־רבנית למען זכויות אדם. הארגון טוען כי יש לסיים את המשטר הצבאי ביהודה ושומרון ואת מה שהוא רואה כהפרות אחרות של זכויות הפלסטינים הכרוכות במדיניות הישראלית. הוא מתנגד לתוואי גדר ההפרדה, במקומות שבהם, לדבריו, היא גורמת להפקעת אדמות ולהפרדה בין חקלאים לאדמותיהם, מונעת מחולים להגיע אל בתי החולים ומתלמידים להגיע אל בתי הספר. פעילי הארגון משתתפים בהפגנות ביהודה ושומרון, במזרח ירושלים ובכפרים הבדואים הבלתי מוכרים בנגב. בשנת 2004 הורשע מנכ"ל הארגון, הרב אריק אשרמן, בהפרעה לשוטר במילוי תפקידו בעת שהתנגד להריסת בית פלסטיני, ונידון לעבודות שירות . בעקבות מבצע עופרת יצוקה יצא הארגון בקמפיין תחת הכותרת "האם זה אנחנו", שקרא לפתוח בחקירה ישראלית חיצונית על הפעולות בעזה במהלך המבצע. לאחר המשט לעזה השתתף הארגון בהפגנות ברחבי ישראל "במחאה על ההרג והמצור וכהזדהות עם פעילי השלום ועם תושבי עזה הכלואים".
הארגון פועל לקליטת המסתננים מאפריקה. למשל, בסמוך לחג השבועות תשע"ה הגיעה קבוצה מהארגון למתקן "חולות" על מנת להביע סולידריות עם המסתננים במתקן . הארגון ארגן כנס רבנים ואנשי חינוך תחת הכותרת "סוגיית אחריות יהודית בסוגיית מבקשי המקלט והפליטים".
פרסים
צוות ומימון
בראש ההנהלה עומדים הרב משה יהודאי והרבה אניטה סטיינר. מנכ"ל הארגון הוא אבי דבוש.
בשנת 1995 הצטרף לארגון הרב אריק אשרמן, שהפך למנכ"ל הארגון שלוש שנים אחר כך ופרש מהארגון בשנת 2016. כיום מנכ"ל הארגון הוא אבי דבוש ובתפקיד נשיא העמותה משמש הרב לוי קלמן-ויימן. בין חברי ההנהלה ניתן למנות את יו"ר הארגון, הרבה מעיין טרנר; היו"ר היוצא, הרב אד רטיג; הרבות נעמה קלמן, אביטל הוכשטיין ואניטה סטיינר; הרבנים מיכאל מרמור, יחיאל גריינימן, שאול פיינברג, אורי רגב, משה יהודאי, וג'רמי מילגרום; ותלמיד הרבנות רענן מאלק.
בשנים 2007–2009 עמד תקציב הארגון על למעלה מ־3 מיליון שקלים. בשנים אלו הופנו עבור שכר לפעילים למעלה ממיליון שקלים בכל שנה. בשנת 2013 הסתכמו התרומות לארגון בכחמישה מיליון ש"ח.
התורם העיקרי לעמותה הוא "אגודת שומרי משפט בצפון אמריקה". תורמים נוספים הם הקרן החדשה לישראל, קרן פורד והאיחוד האירופי, כמו־גם בתי כנסת וקהילות רפורמיות וקונסרבטיביות בצפון־אמריקה ואירופה.
פורשיה זוואווהרה
פורשיה זוואווהרה (באנגלית: Portia Zvavahera; נולדה ב-28 במרץ 1985) היא ציירת ואמנית מזימבבואה. ייצגה את ארצה בביאנלה לציור בוונציה ה-55 בשנת 2013, ויצירותיה הופיעו גם בביאנלה ה-59 בשנת 2022. ציוריה משלבים אלמנטים מודפסים באמצעות דיו על בסיס שמן. ציוריה מאופיינים בעיסוק עמוק בצבע, לעיתים קרובות משלבים דפוסים דמויי טקסטיל מפורטים עדינים וסימני מחוות אקספרסיביים. היא עובדת עם דיו על בסיס שמן כדי ליצור משטחים סוחפים עשירים החוקרים נושאים פסיכולוגיים, רוחניים ורגשיים מורכבים. סדרת העבודות, "אני יכולה לחוש זאת בעיני" מ-2015 תיארה את הממדים האקסטטיים והאופוריים של האהבה, והצגת היחיד שלה מ-2016, "מה אני רואה מאחורי הרגשות" מתמקדת בעולם החלומות וביכולתם להתפרק, ולתקשר היבטים נסתרים של הנפש.
ביוגרפיה
זוואווהרה נולדה ב-1985 בג'ורו, זימבבואה. היא למדה ב-BAT Visual Arts Studio בחסות הגלריה הלאומית של זימבבואה בין השנים 2003–2005, ולאחר מכן השיגה תעודה באמנות חזותית מהרארה פוליטכניק ב-2006, שם למדה אצל אמן הדפוס צ'יקו צ'זונגוזה.
קריירה
בשנת 2010 הציגה תערוכת יחיד בגלריה הלאומית של זימבבואה, הנמצאת בהרארה.
בנוסף הייתה אמנית במספר גלריות בגלריה No.1 Shanti Road Studio, בנגלור (2018); גזוורקס, לונדון (2017); המרכז לאמנות עכשווית, לאגוס (2012).
בשנים 2014 - 2020 היא הציגה שש תערוכות יחיד בגלריית סטיבנסון בקייפטאון וביוהנסבורג ושתיים בגלריית דייוויד זווירנר, בלונדון ובניו יורק.
בשנת 2020 המכון לאמנות עכשווית באוקיינוס ההודי במאוריציוס הציג תערוכה קטנה שלה, "מסע החיים".
בשנת 2019 הוצגה תערוכה הנקראת: מופע של שני אנשים, דיאלוג בין פורשיה זוואווהרה וגוסטב קלימט בגלריית De 11 Lijnen בבלגיה.
היא ייצגה את זימבבואה בביאנלה ה-55 של ונציה ב-2013 במסגרת התערוכה "דודזירו: חקירת חזון האמונות הדתיות" בביתן זימבבואה.
ב-2023 יצירותיה הופיעו בתערוכה המרכזית של הביאנלה ה-59 של ונציה, "חלב החלומות".
תערוכות קבוצתיות
2021- כוח הידיים שלי, מוזיאון לאמנות מודרנית, פריז, צרפת
2020- ברית עם כוח: אמנות תפוצות אפריקאית מאוסף חורחה פרז, מוזיאון פרז לאמנות, מיאמי, ארצות הברית
2020- פצעים נפשיים: על אמנות וטראומה, המחסן, דאלאס, ארצות הברית
2019- יחסים עתידיים: סיפורים מקו המשווה, הביאנלה ה-6 של לובומבשי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
2018- הבד של פליסיטי - ואחאקה, מקסיקו
2018- המוזיאון לאמנות עכשווית, מוסקבה, רוסיה
2018- ציור בסוף עידן, Zeitz MOCAA, קייפטאון, דרום אפריקה
2018- אנחנו לא צריכות עוד גיבור, הביאנלה העשירית בברלין, גרמניה
2017- הגוף המתמודד, מכון מיניאפוליס לאמנות, ארצות הברית
2016- מטען גוף, פסטיבל סתיו סאטירי, גראץ, אוסטריה
2016 - אני אוהבת אותך קנה סוכר, המכון לאמנות עכשווית האוקיינוס ההודי, מאוריציוס
2015 - אודיסאות אפריקאיות, מרכז התרבות לה פליז, בלגיה
2015- נושאים משוחררים: זמן הווה, אודנבורג, בלגיה
2014 -אפריקה המשתנה - מה שהעתיד צופן, גישור הביאנלה, קונסטהאל פאוסט, הנובר.
פרסים
בשנת 2014 זכתה בפרס מטעם הבנק הלאומי של דרום אפריקה (FNB) ביריד האמנות של יוהנסבורג.
זכתה במלגת שהייה של המכון לאמנות עכשווית האוקיינוס ההודי (ICAIO).
חיים אישיים
נשואה לצייר גדעון גומו ואם לשני ילדים, גרה ועובדת בהרארה, זימבבואה.
כחל מצוי
כָּחָל מָצוּי, הקרוי גם כָּחָל אֵירוֹפִּי (שם מדעי: Coracias garrulus) הוא מין עוף במשפחת הכחליים. זהו מין הכחל היחיד שמתרבה באירופה, תחום-התפוצה שלו מגיע גם למזרח התיכון, מרכז אסיה ומרוקו. הכחל האירופי חולף ומקייץ גם בישראל. אורכו של הכחל הוא כ-29 עד 32 ס"מ, ומשקלו 105–146 גרם; מוטת כנפיו היא כ-56 ס"מ. הכחל נקרא כך על שום צבעו התכלת-כחול. פירוש שמו המדעי הוא "צווחן דמוי עורב" (Coracias = שדומה לעורב, garrulus = צווחני, רעשני) וזאת בשל צווחותיו הדומות לאלו של העורב והעורבני (שגם שמו נגזר מצווחתיו).
תיאור
הכחל הוא עוף גדול וחסון דמוי עורב. אורכו הוא, משקלו 105–146 גרם ומוטת כנפיו כ-. המקור קצר וחסון, ומעוקל בקצהו. צבע המקור אפור וצבע הרגליים צהוב-אפור דהוי עד בז' אפור. קולו של הכחל המצוי הוא צווחות הדומות לאלה של העורבני.
רוב גופו של הכחל צבוע בתכלת-טורקיז, מלבד גבו הערמוני (מעין צבע חום) וכנפיו הצבועות בחום, שחור וכחול. אברות היד והאמה שלו צבועות בכחול בוהק ועמוק מצידן הגחוני ובכחול כהה עד שחור בצידן הגבי. סוככות הכתף צבועות בצבעי חום, סגול-כחול ותכלת מצידן הגבי ובתכלת מצידן הגחוני. נוצות הזנב בצבע תכלת אך המרכזיות שבהן צבועות בבסיסן בכחול כהה, ובתכלת בקצוות ובצדדים. לעיתים צבע התכלת של הכחל עז, ולעיתים הוא דהוי.
צבע התכלת מסווה אותו על רקע השמיים - הן בתעופה והן כשהוא ניצב על עץ או עמוד ותר אחר טרף.
צבע הנוצות דומה בין שני הזוויגים אך דהוי יותר ונוטה לירוק בצעירים. הכחל מחליף את נוצותיו בחורף ובעונה זו צבעו נוטה יותר לתכלת-ירוק.
התנהגות ואורח חיים
לכחל מעוף ישר ומהיר, ולעיתים הוא גולש באוויר ודואה. על הקרקע הליכתו מסורבלת והוא ממעט ללכת אלא מנתר ממקום למקום.
הכחל ידוע בריקוד החיזור שלו שמורכב ממעוף ראוותני מלווה בצווחות הכולל גלגולים באוויר, נסיקה לאוויר וצלילה בספירלת "בורג", ומכאן גם שמו העממי באנגלית Roller. לעיתים הוא משליך אבנים קטנות באוויר ואז תופס אותן תוך כדי מעוף. את המעוף האווירובטי מלווה הכחל גם בצווחות, הדומות לקולות העורבני והשרקרק.
הכחל מקנן בחורים ומחילות שהם חופרים בקירות עפר אך גם בחורים ונקרות בעצים ובמבני מעשי אדם (באירופה הוא דוגר גם בתיבות קינון). התטולה של הכחל המצוי היא 4–5 ביצים לבנות ועגלגלות במשקל 12 גרם, ושני בני הזוג דוגרים על הביצים במשך 18–19 יום. הגוזלים נולדים עיוורים ועצומי-עיניים ופורחים מהקן רק כעבור חודש. בארץ ישראל הקינון נמשך ממאי עד יוני.
בית גידול ותפוצה
בית הגידול המועדף על הכחל הוא שטחים פתוחים עם מעט עצים פזורים, כגון שדות בתה וגריגה. הוא מקנן בחורים שהוא חופר בקירות עפר.
ישנם שני תת-מינים של הכחל המצוי. תחום התפוצה של תת-המין Coracias garrulus garrulus מתפרש מצפון אפריקה דרך מרוקו מזרחה לתוניסיה, דרום-מערב ודרום-מרכז אירופה ואסיה הקטנה, דרך צפון-מערב איראן לדרום-מערב סיביר; ותחום התפוצה של תת-המין Coracias garrulus semenowi מתפרשת על פני עיראק ואיראן, מזרחה לקשמיר וצפונה לטורקמניסטן, דרום קזחסטן וצפון-מערב סין. הכחל המצוי נודד למרחקים ארוכים, והוא חורף בדרום אפריקה ומזרח אפריקה. בסתיו הוא נודד בממוצע 65 ק"מ ליום ובאביב 110 ק"מ ליום.
בישראל
בעוד שבאופן כללי, הכחל מוגדר מבחינת שימור כ"נמצא בסיכון נמוך", עם אוכלוסייה מוערכת של 277,000–660,000 פרטים, אוכלוסייתו באירופה ובארץ ישראל נמצאת בירידה בשלושת העשורים האחרונים. בישראל הוא מוגדר כ"מין שעתידו בסכנה" עם 500 זוגות מקננים בלבד.
Sails.js
Sails.js היא ספרייה מבוססת MVC לסביבת הפיתוח Node.js.
Sails משמשת לפיתוח אתרי אינטרנט ואפליקציות Web גדולות וסקילאבליות, ומצטיינת בעיקר ב-Web Sockets ומסדי נתונים.
הפרויקט נוצר בשנת 2012 על ידי בית תוכנה אמריקאי בשם balderdash, ומתוחזק על ידם עד היום.
הליבה של Sails מורכבת ממודלים אחרים שכתובים בקוד-פתוח אשר חוברו יחדיו. Sails כוללת בתוכה בין השאר את:
דלקות וזיהומים של הריאה
דרכי הנשימה הן האתר השכיח ביותר לזיהומים, בעקבות שאיפה של אוויר מזוהם או עקב פלורה קבועה של חיידקים המתקיימת בחלל האף והפה. קיימים מנגנוני הגנה שונים על מנת למנוע מזיהומים להגיע לריאות: סינון על ידי השערות באף, מקרופאגים אלוואולרים אשר בולעים פתוגנים המסתננים לריאות, ועוד. אולם, כאשר יש הצטברות של חלקיקים קטנים בריאה, המקרופאגים האלוואולרים אינם מצליחים להתגבר עליהם ונוצרות דלקות (תהליך של inoculum - כניסת מסה פתוגנית לגוף בכמות גדולה).
דלקת ריאות (פנאומוניה)
באופן כללי, דלקת ריאות היא מצב של דלקת ושל התמצקות הפרנכימה (הרקמה) הריאתית. זוהי אחת מהמחלות השכיחות ביותר בריאה. דלקת ריאות ניתנת לסיווג לפי מספר קטגוריות שונות (למשל, האם הפתוגן הוא חיידק או נגיף, משך הזמן של המחלה, תגובת החולה ועוד).
קיימים מספר גורמי סיכון לדלקת ריאות: עישון סיגריות מפריע למשל לתפקוד של המקרופאגים האלוואולריים, וגורם לריבוי הפרשה של ריר המהווה קרקע פורייה להתפתחות חיידקים, אצל אלכוהוליסטים יש הפרעה בפעילות הנויטרופילים, ונטייה לבצע אספירציות אשר גורמות לזיהומים, אצל חולים מורדמים יש פגיעה ברפלקס השיעול ונטייה להצטברות הפרשות בריאה, חולי סיסטיק פיברוזיס, חולים עם בצקת ריאות קשה ועוד. גם אצל קשישים ותינוקות יש סיכון גדול יותר לחלות בדלקת ריאות, עקב רגישותה של מערכת החיסון (גם אצל חולים מוחלשים חיסונית לאור חסר בטחול אשר מעלה את הנטייה לפתח דלקת ריאות עם Streptococcus pneumoniae).
הגורמים לדלקת ריאות הם רבים, בין אם חיידקיים, פטרייתיים, נגיפיים או טפיליים, כשהנפוצים ביותר הם: Streptococcus pneumoniae, Mycobacterium tuberculosis, Chlamydophila pneumoniae, Mycoplasma pneumoniae, hRSV.
דלקת ריאות הנוצרת בבית החולים ("פנאומוניה של בית חולים") היא שונה מפנאומוניה בקהילה. דלקת ריאות של בית חולים היא מחלה קשה יותר לרוב: החולה יכול לסבול מקוצר נשימה, טכיפניאה ועוד, כאשר יש חיידקים נוספים הגורמים למחלה, אשר קיימים בסביבת בית החולים כגון חיידקים גראם-שליליים, Staphylococcus aureus וחיידקים אנאירוביים. דלקת ריאות בקהילה היא דלקת ריאות קלה יחסית שאינה מצריכה אשפוז, והפתוגנים העיקריים בה הם אלה הנמצאים במצב נורמלי בדרכי הנשימה העליונות, כגון Streptococcus pneumoniae, ההסתמנות הקלינית היא לרוב חום גבוה, שיעול וממצאים מתאימים במעבדה, וניתן להתגבר על הזיהום באמצעות אנטיביוטיקה. בעבר חילקו את דלקת הריאות ה"קהילתית" לשני סוגים:
בעבר, הטיפול התרופתי בדלקות ריאה בקהילה היה לפי אחד מהקצוות האמורים לעיל - מוקסיפן או צפלוספורין במקרים של זיהום טיפוסי, ומקרולידים במקרים של זיהום לא טיפוסי. אולם אצל אנשים צעירים קיימים מקרי ביניים רבים ולכן מטפלים באמצעות אנטיביוטיקה משולבת- למשל ZINNAT ו-ROXO. אם יש תפליט פלאורלי, חשוב לנקזו (בעיקר אם הוא מוגלתי וחומצי, אחרת אין חדירה טובה של האנטיביוטיקה לחלל האדר (החלל המצוי בין הריאה ובין קיר החזה). הניקוז מתבצע באמצעות מחט תחת הרדמה מקומית, ובתיווך אולטראסאונד על מנת לזהות את מיקום התפליט.
שלבים בהתפתחות של דלקת ריאות
יש מספר שלבים בהתפתחות המחלה- בעבר, טרם הטיפול באנטיביוטיקה, שלבים אלו היו משמעותיים יותר, כיום הגבולות ביניהם היטשטשו.
דלקת ריאות חיידקית (תוך נאדיתית)
דלקת ריאות חיידקית יכולה להיות מחלה חדה אשר נמשכת מספר ימים בלבד, או מחלה כרונית, שבה מתפתחים השינויים באופן איטי במשך מספר שבועות או חודשים. היא פוגעת לרוב באונה האמצעית הימנית, והאונות התחתונות. המחלה החדה נגרמת, בכ-90% מהמקרים, על ידי Streptoccus pneumoniae (שכיח אצל אנשים מבוגרים, חולים במחלות לב כרוניות, סוכרתיים). החיידקים חודרים עד למספר אזורים צנטריאצינריים, סביב או בתוך ברונכיולים, נפגשים עם מקרופאגים וגורמים לדלקת חדה.
פנאומוניה הנגרמת על ידי Staphylococcus aureus היא נדירה יחסית - היא מופיעה בעיקר אצל תינוקות וילדים קטנים, כסיבוך משני של פנאומוניה ויראלית, ובחולים מותשים או עם מצבים של חסר אימוני. היא מופיעה גם בנרקומנים עקב זיהום חיידקי בהזרקה תוך-ורידית. לחיידק זה יש נטייה ליצור זיהום מוגלתי והתפתחות של מורסות - פנאומטוצלה - חלל אוויר הנוצר כתוצאה מהתרחבות של מורסה וגורם לאמפיימה (תפליט מוגלתי פלאורלי). לעיתים נדירות, גורם החיידק הזה לפנאומוניה אינטרסטיציאלית.
פנאומוניה הנגרמת על ידי החיידק הגראם-שלילי Klebsiella pneumoniae: זוהי מחלה נדירה. החיידק עטוף בקפסולה עבה, מוקואידית, אשר מקשה מאוד על המקרופאגים לסלקו על ידי פגוציטוזה. כ-80% מן החולים הם גברים, וכ-70% הם אלכוהוליסטים. חלק מהם סובלים מסוכרת ורובם תשושים. המחלה מאופיינת על ידי הופעה מוקדמת של נמק, מורסות ואמפיאמה של קרום הריאה.
פנאומוניה הנגרמת על ידי חיידקי הסוג Pseudomonas: אלה הם חיידקים גראם-שליליים המזהמים בעיקר ריאות של חולי סיסטיק פיברוזיס. בעקבות הטיפולים הרבים עם אנטיביוטיקה ועם קורטיקוסטרואידים חלה התרבות מסוכנת של חיידקים יציבים לטיפולים אלה, וביניהם חיידקי ה-Pseudomonas. אלה הם חיידקים אלימים מאוד, אשר יכולים לגרום לנמק של רקמת הריאה או לנמק של כלי דם בריאות. הם מופיעים גם בחולים עם כוויות, נויטרופניים או מונשמים. ניתן לראות מוקדים קטנים עם מרכזים נמקיים והיקף צהבהב, מלווה בנמק של דופן כלי הדם. חיידקי ה-Pseudomonas עטופים בקפסולה מוקואידית, המונעת פגוציטוזה מהירה ומאפשרת את התפשטותם.
מחלת הלגיונרים - חיידק ה-Legionella pneumophila היה נפוץ בעיקר בעבר- הוא פוגע יותר באנשים מורדמים וגורם בעיקר למחלות דרכי הנשימה העליונות, אך יכול לגרום גם לדלקת ריאות קשה. ניתן לזהות כמות גדולה של נוגדנים כנגדו.
דלקת ריאות ויראלית (אינטרסטיציאלית)
דלקת ריאות ויראלית נקראת גם דלקת ריאות א-טיפית, היות שהאקסודט (הנוזל הדלקתי) מצטבר בעיקר בדפנות האלוואולי ובמחיצות הריאה, ולא בתוך האלוואולי (הנאדיות) עצמם. לרוב מדובר במחלה שמתחילה בדרכי הנשימה העליונות, למשל נזלת, פרינגיטיס, לרינגיטיס, כאשר רק באופן יוצא מן הכלל מתפשט הזיהום הוויראלי אל הפרנכימה של הריאה. סיבת המחלה היא קיומו של נגיף, או חיידק בשם מיקופלסמה פנאומוניה (גם חיידק הכלמידיה גורם לצורה זו של דלקת ריאות).
מאפיינים נוספים של המחלה הוויראלית הם חום נמוך יחסית למחלה החיידקית, ספירת דם פחות גבוהה ופחות יצירה של כיח. הזיהום במקרה הוויראלי הוא זיהום של התאים האפיתליאליים (פנאומוציטים מסוג 1) עם נזק לאלוואולי, תפליט ודלקת אינטרסטיציאלית. באופן כללי, הפתוגן נכנס לדרכי הנשימה העליונות, גורם לנזק ב-cilia ומצליח להגיע לתוך רקמת הריאה ולאוואולי. פעמים רבות, לאחר זיהום ויראלי של רקמת הריאה קיים זיהום חיידקי משני - ואז ניתן לראות פגיעה גם בתוך האלוואולי וגם בדפנות. סיבוכים של דלקות ריאה ויראליות, מעבר להתפתחות של דלקת חיידקית משנית, הם תסמונת מצוקה נשימתית חריפה - ARDS (ראו מחלות ווסקולריות של הריאה). הווירוסים השכיחים בדלקת ריאות ויראלית הם נגיף השפעת, נגיפי ה-Human parainfluenza viruses, Adenoviridae, ועוד. במקרים קשים, הריאות כבדות מאוד ובחתך דרכן יש נוזל דמי רב (כיוון שמקרים קשים מערבים גם פגיעה בנאדיות מעבר לפגיעה בדופן). הפלאורה, במקרים הקשים, היא בעלת "מראה גאוגרפי" - חלק מהלובולים אדומים ודמיים ואחרים חיוורים ובצקתיים. המחלה הוויראלית לרוב יותר קשה מאחר שהיא דיפוזית יותר (מפושטת), וכתוצאה מהפגיעה באינטרסטיציום קיימת הפרעה לדיפוזיה. מבחינה הסטולוגית, דלקת ויראלית מאופיינת יותר בלימפוציטים ופחות בנויטרופילים. (אלא אם קיים זיהום חיידקי משני).
אספרגילוזיס
Aspergillus הוא סוג של עובש בעל קורים עם מחיצות המסתעפים בזוויות חדות. ההדבקה היא בדרך של שאיפת הנבגים של הפטרייה. הפטרייה יכולה לגרום למספר תסמינים קליניים:
קריפטוקוקוזיס
Cryptococcus הוא סוג של שמר הגורם בעיקר לדלקת קרום המוח (למרות שכניסת הפטרייה היא דרך מערכת הנשימה). הפגיעה המהותית בריאה לרוב נגרמת אצל חולים מוחלשים חיסונית, והיא גורמת למוקדים דמויי ג'לטין ברקמת הריאה ולדלקת ריאות.
היסטופלסמוזיס
דלקת ריאות עם פטריות מהסוג Histoplasma הוא גורם די שכיח של זיהומי ריאות. הפטרייה היא די-מורפית וההדבקה היא על ידי שאיפה של Macronidia (הצורה היציבה של הפטרייה). המחלה דומה לשחפת מבחינת ההסתמנות שלה: היא גורמת לעיתים לגרנולומות בריאה אשר עוברות הסתיידות.
קוקסידיואידומיקוזיס
מחלה הנגרמת על ידי פטריות בסוג Coccidioides היא אנדמית לחוף המערבי באמריקה, היא אלימה מאוד ושיעורי ההידבקות בה רחבים מאוד. היא משנה את צורתה בגוף האדם לקבלת מבנה מיוחד של ספרולות. הפטרייה גורמת לדלקת ריאות אשר יכולה להיות מפושטת וקשה ולגרום גם לזיהום במערכת העצבים.
פנאומוציסטיס פנאומוניה
הפתוגן Pneumocystis jirovecy גורם לדלקת ריאות המכונה PCP או pneumocystis carinii pneumonia. לראשונה, תואר פתוגן זה בתחילת המאה ה-20, ונחשב לטפיל מסוג פרוטוזואה, אולם לאחר 50 שנה הוא שויך לממלכת הפטריות, (עקב דופן הפתוגן המכילה גלוקאן בדומה לפטריות, סינתזה של חלבונים המבוצעת בדומה לפטריות, וסיבות נוספות). את הפתוגן הזה ניתן לזהות על ידי צביעות מסוימות, שדרכן ניתן לראות את הציסטות האופייניות לו (צביעה מדגימה של כיח או של BAL). הפתוגן מכיל שתי קבוצות של אנטיגנים, שככל הנראה נגדן פועלת מערכת החיסון בגוף.
מהלך המחלה: הפתוגן נצמד לפנאומיציטים מסוג 1 וגורם להתעבות של מחסום הדיפוזיה והקטנת יעילות חילוף הגזים בנאדית הריאה. כך נוצרת הפרעה בוונטילציה. התוצאה היא דלקת ריאות קשה מאוד עם חום, שיעול, קוצר נשימה, הרגשת חנק ואף כיחלון - הנאדיות מתמלאות בפתוגן ובאקסודט דלקתי - בתוכן ניתן למצוא אין ספור ציסטות קטנות של הפתוגן. אזורי הריאה הפגועים נראים מחוסרי אוויר, אדומים וקשים. המחלה עלולה להסתיים במותו של החולה באופן מהיר (תוך שבועיים). אצל חולי איידס מהלך המחלה איטי יותר והיא נמשכת מספר שבועות או חודשים.
טיפול תרופתי: על ידי טיפול אנטי-מיקרוביאלי (הטיפול הרצוי כיום הוא מתן של טרימטופרים וסולפה-מתוקסאזול).
מחלות טפיליות של הריאה
טפילים שונים יכולים לגרום לזיהום של הריאה:
זיהומי טפילים חד-תאיים
Entamoeba histolytica הוא טפיל חד-תאי אשר מדביק בני אדם על ידי בליעת מזון או מים מזוהמים (האדם בולע את הציסטה שבתוכה קיים הטפיל). לאחר מכן מתפתח הטפיל במעי ולעיתים יכול לחדור את דופן המעי. לרוב, טפיל זה חודר לכבד, אולם לעיתים עלול לנדוד לריאות ולמוח.
אסקריאזיס
התולעת Ascaris lumbricoides היא ארוכה יחסית והיא גורמת לדלקת ריאות ולחסימת המעי. התגובה החריפה של מערכת החיסון לתולעת היא זו אשר גורמת את רוב התסמינים הקליניים ולנזקים במסגרת ההדבקה. ההדבקה הראשונית היא על ידי בליעת ביצת התולעת, ולאחר מכן היא מגיעה דרך המעי אל הריאות בהן היא עוברת שלב התבגרות לפגית (larvae) ונוצר נזק לרקמת הריאה כתוצאה מהתגובה החיסונית של הגוף. לאחר מכן חוזרת התולעת הבוגרת לשכון במעי.
בילהרציה
בילהרציה היא מחלה של תולעים מהסוג Schistosoma אשר עלולה להיות קטלנית. התולעים חודרות לרירית הגוף מתוך המים, ולאחר מכן הן מתפתחות לתולעים בוגרות. בשלבי ההתפתחות קיים גם שלב בו התולעת מזהמת את הריאה. הזיהום נוצר לאחר שכתוצאה מההתרבות בריאה נוצרות ביצים, אשר גורמות ליצירה של גרנולומות שיוצרות תהליך פיברוטי. הסיבוך העיקרי הוא חסימה של כלי הדם הריאתיים על ידי הביצים והופעה של יתר לחץ דם ריאתי.
אכינוקוקוזיס
זוהי מחלה שנגרמת בעקבות הדבקות בתולעים מהסוג Echinococcus, אשר עוברת חלק משלבי ההתפתחות שלה באדם. התולעים מאופיינות ביצירה של גרנולומות ענקיות המכונות Hydatid cysts - שלפוחיות ענק אלו יכולות לפגוע משמעותית בפעילות מערכת הנשימה ולציסטות אופייניות בריאה.
מורסה ריאתית
מורסה ריאתית היא תהליך מוגלתי של נמק בריאה, אשר כולל את הנאדיות, דרכי אוויר וכלי דם. מורסה יכול להיות ראשונית (כתוצאה משאיפת חומר מזהם, או שאיפת גוף זר החוסם דרכי אוויר, אספירציה של תוכן הקיבה וכדומה) או שניונית.
גורמים למורסה ריאתית כוללים דלקת ריאות נמקית, הנגרמת כתוצאה מסטפילוקוקוס אוראוס, חיידקים גרם שליליים, שחפת, מחלות פטרייתיות ובעיקר בחולים תשושים, מבוגרים או בעלי כשל חיסוני; גידולים או מחלות דלקתיות כגון ווגנר. מורסה ריאתית עשויה להיות משנית להתפשטות זיהומים מאיברים אחרים כגון אנדוקרדיטיס זיהומית, תסחיף זיהומי ממוקד מזוהם אחר בגוף (כגון צינורית דיאליזה מזוהמת), זיהום קשה בדרכי הנשימה העליונות, ברונכואקטזיס, אספירציה אצל אלכוהוליסטים או מורדמים (הפגיעה לרוב תהיה בצד ימין) או חדירה ישירה של זיהום כתוצאה מטראומה.
מבחינה קלינית, מורסה מתאפיינת בחום, שיעול, וכיח מוגלתי בעל ריח רע. כאשר המצב מתארך ייתכנו ירידה במשקל, והתאלות אצבעות. עוד תוצאה נדירה היא התפתחות עמילואידוזיס משנית של הריאה.
הטיפול במורסה בריאה, בשונה ממורסה בכל מקום אחר בגוף, אינו על ידי ניקוז, בדרך כלל, אלא על ידי אנטיביוטיקה ממושכת.
סלון הפזמון
היסטוריה
סלון הפזמון החל לפעול ב-2004. מסדנאות הכתיבה הראשונות בישראל לכתיבת פזמונים.
הסלון קיים בתחילת דרכו מפגשים פיזיים, והוא עבר מספר כתובות, ביניהן מקלט ציבורי בחולון, הירקון 70 ודיזנגוף סנטר. בשנים 2019–2022 הצטרפה אפרת קולברג לתורן וגולדברג כשותפה, וביוזמתה עבר הסלון למתכונת מקוונת. מאז, העברת התכנים, השיעורים והמשובים על שירים שכתבו המשתתפים, מתבצעת ברשת האינטרנט, באמצעות זום, פייסבוק ופלטפורמות אחרות.
בנוסף לשיעורי כתיבה, מקיים הסלון ערבי קריאה מקוונים, שיעורי משוב, ומספק שירותי הלחנה והפקה. הסלון מפרסם אתגרי כתיבה שנתיים שפתוחים להשתתפות הקהל הרחב, כגון אתגר שנערך במשך שבוע בחנוכה בשנת 2020, שבו השתתפו כ-6,000 ישראלים.
במקביל ללימודים הרגילים, הפעילו תורן וגולדברג, בחסות עיריית תל אביב-יפו, את "סלון הפזמון לנוער", בבית היוצר בנמל תל אביב.
מורים ותלמידים בולטים
בנוסף לתורן וגולדברג, בסלון מלמדים צרויה להב, ערן צור, דניאל סלומון, דנה ברגר, שילה פרבר ונעם רותם.
בין תלמידי הסלון לאורך השנים: קורין אלאל, אניה בוקשטיין, דודי לוי, דורון מדלי, שי צברי, סיון טלמור, אביגיל רוז, אביגיל קובארי, הילה רוח, מאיה משעול, לי גאון, סמדר אקראי, מיכל שפירא, אורי סלונים, אור "אורקה" טפלר וסופי צדקה. נופיה ידידיה וקרן אטינגר למדו בסלון הפזמון לנוער.
נפח
נפח הוא תכונת מדידה של עצם, המאופיינת בהשתרעותו על פני יותר משני ממדים. מידת הנפח של עצם היא כמות המקום התפוסה על ידיו במרחב תלת-ממדי. בשפת הדיבור, כאשר מתייחסים לנפח של כלי קיבול (כמו בקבוק, דלי, משורה), מתכוונים לקיבולת שלו ולא לנפח שתופס הכלי עצמו. ביחידות מערכת היחידות הבינלאומית הפיזיקליות, הנפח נמדד במטרים מעוקבים.
הנפח של קובייה בעלת אורך צלע L הוא L^3. את הנפח של גופים מסובכים יותר אפשר לחשב באמצעות "שיטת המיצוי" שהמציא ארכימדס, שעל-פיה מחלקים את הגוף למרכיבים אינפיניטסימליים שנפחם ידוע, ומחברים את הנפחים. מנקודת מבט מודרנית, זוהי אינטגרציה נפחית על הגוף.
תורת המידה המתמטית מכלילה את מושג הנפח התלת-ממדי (ואת מושג השטח הדו-ממדי) לאופנים כלליים יותר של שיוך "מידה" למקומות או עצמים במרחב. על-פי גישה זו, הנפח של גוף חד-ממדי, כגון קו, או גוף דו-ממדי, כגון ריבוע, הוא אפס. את תורת המידה מגביל הפרדוקס של בנך-טרסקי, המראה שאי אפשר להגדיר באופן עקבי את הנפח של כל הגופים המרחביים.
רוב נפחו של היקום הוא ריק, וכך גם לגבי העצמים אותם אנו חשים כבעלי נפח, הם למעשה ריקים ביותר מ-13 סדרי גודל מהנפח הכולל. הסיבה לכך היא שכל אטום מורכב מאלקטרונים וגרעין האטום, התופסים נפח מזערי מכלל הנפח המוגדר באורביטלי האטום.
יחידות מידה לנפח
בשימוש יומיומי נהוג להשתמש ביחידות המידה הבאות למדידת נפח:
אנוך
אנוך (Enoch) הוא התעתיק האנגלי לשם חנוך. {{פירושונים|
ראו גם
}}
סיוה (חברה טכנולוגית)
CEVA היא חברה לתכנון רכיבי מוליכים למחצה, שבסיסה נמצא במאונטיין ויו שבקליפורניה ומתמחה במעבדי אות ספרתיים (DSP), טכנולוגיות קישוריות אלחוטיות וחישה חכמה. מרכז הפיתוח העיקרי של החברה ממוקם בהרצליה, ישראל ובסופיה אנטיפוליס, צרפת. CEVA נכללה ברשימת 100 הטכנולוגיות הישראליות ששינו את העולם.
היסטוריה
CEVA נוסדה בנובמבר 2002, באמצעות השילוב של חטיבת הרישוי די.אס.פי. גרופ ו-Parthus Technologies plc (חברה אירית שהוקמה בשנת 1993). החברה מפתחת רכיבי מוליכים למחצה למולטימדיה וטכנולוגיית תקשורת אלחוטית. CEVA תכננה את המספר הגדול ביותר של מעבדי פס בסיס בשנת 2010, ונתח שוק של DSP IP של 90% בשנת 2011.
בשנת 2007, שבבים המבוססים על הידע של החברה נבחרו לשימוש בטלפונים חכמים מסדרת אייפון של חברת אפל. והחברה החלה לקבל תמלוגים של מספר סנטים עבור כל מכירה של טלפון.
ביולי 2014 רכשה את החברה הצרפתית RivieraWaves SAS, תמורת כ-19 מיליון. חברה שמספקת רישיונות לתכנון שבבי קישוריות בטכנולוגיות WiFi ובלוטות'. ביולי 2019 רכשה את החברה האמריקאית הילקרסט, המספקת תוכנה ורכיבי עיבוד שמשולבים בחיישנים למוצרי אלקטרוניקה והאינטרנט של הדברים.
בשנת 2020 החלה החברה לספק את מעבד האותות שלה עבור טלפונים חכמים מהדור החמישי (5G).
מוצרים
CEVA מתכננת מעבדי אותות דיגיטליים, מעבדי בינה מלאכותית, פלטפורמות אלחוטיות ותוכנות משלימות לאיחוי חיישנים, שיפור תמונה, ראייה ממוחשבת ועיבוד קול. כל אלה הן טכנולוגיות מפתח המאפשרות עולם חכם ומחובר יותר.
CEVA משתפת פעולה עם חברות מוליכים למחצה ויצרני OEM ברחבי העולם כדי ליצור מכשירים חסכוניים, חכמים ומחוברים למגוון שוקי קצה, כולל ניידים, צרכנים, רכב, רובוטיקה, תעשייה ו-IoT.
פורשה 356
הפורשה 356 היא מכונית ספורט אשר יוצרה בין השנים 1948 ל-1965. זו הייתה המכונית הראשונה בייצור סדרתי של חברת פורשה.
היסטוריה
ה-356 נוצרה על ידי פרדיננד "פרי" פורשה, בנו של ד"ר פרדיננד פורשה, מייסד החברה. ללא שוני רב מקודמתה, החיפושית של פולקסווגן, ה-356 ממונעת על ידי מנוע אחורי בעל ארבעה צילינדרים וקירור אוויר. כמו כן, גם הפורשה הייתה בעלת הנעה אחורית.
עיצובה של ה-356, למרות הדמיון הרב לחיפושית, נעשה בידי ארווין קומנדה במיוחד עבור פורשה. בעברו הוביל קומנדה גם את צוות העיצוב של החיפושית.
רוב חלקיה המכניים של ה-356 הראשונה הובאו מהחיפושית של פולקסווגן, ביניהם מרכיבי המנוע, מתלים ושלדה. מהלך זה נעשה במטרה לחסוך בעלויות הייצור, אך במרוץ הזמן החליטו בפורשה על כיוון חדש שה-356 צריכה לקחת ושיפרו את מערך רכיבי המכונית במטרה לשפר את ביצועיה בפן הספורטיבי.
דגמים
בדומה לאופי הפעולה בחברת פורשה היום, ה-356 עברה לאורך חייה שיפורים קלים מדי מספר שנים ולא הוצגה כדגם חדש בכל 7-8 שנים, שיטה הנהוגה ברוב יצרניות הרכבים.
ה-356 הוצגה בגרסת גג פתוח כבר מההתחלה (אב הטיפוס דגם פורשה 356/1), ובשנות ה-50' המוקדמות אף היוו דגמים אלו 50% מסך הייצור. הגרסה פתוחת-הגג הפופולרית ביותר הייתה ה-356 ספיידר, אשר בשנת 1957 פורשה ייצרה 1,171 רכבים מדוגמתה. הסיבה העיקרית לאהדה הרבה אשר נחלה הספיידר היא בעקבות מכונית ה-550 ספיידר אשר פורשה ייצרה במקביל באותה תקופה עבור מרוצי מכוניות וזכתה להצלחה רבה בסבבי המרוצים.
במרוצת השנים יוצרה ה-356 במגוון גרסאות, כאשר לאורך השנים הוצגו דגמים יותר מהירים, מפוארים ואמנם גם יותר יקרים. מחירה של ה-356 בארצות-הברית בשנות ה-50' היה כ-$4,000, בעוד שכיום הדגמים הללו נמכרים במחירים שבין $20,000 ל-$100,000 בהתאם לחשיבות ונדירות הרכב המוצע.
בתחילת חייה הציעה פורשה את ה-356 עם מנוע בעל 40 כ"ס אשר יוצר בידי פולקסואגן, אך דגמיה האחרונים הוצעו עם מנועים בעלי 130 כ"ס.
ה-356 במרוצים
ה-356 השתתפה במגוון סבבי מרוצים, ביניהם מרוצי ראלי (אספלט), מרוץ 24 השעות של לה מאן, מילה מילייה (מרוץ אלף המיילים) והטארגה-פלוריו. בכולן הוכיחה ה-356 שליטה ללא עוררין.
בין דגמי המרוצים החשובים של ה-356 ניתן למצוא את ה-356A קאררה GT, שם אשר זכה לתחייה מחודשת בשנת 2003 עם השקת מכונית העל של פורשה, הפורשה קאררה GT.
בשנות ה-60' שיתפה פורשה פעולה עם סדנת הביצועים והמרוצים של פיאט, אבארת', בפיתוח גרסאות המרוץ של פורשה. עובדה זו מקבלת משמעות קוריוזית בימים אלו מאחר שפרארי, אשר בבעלות פיאט, היא יריבתה הגדולה ביותר של פורשה כיום, בין אם על מסלולי המרוצים או במכירות רכבי הכביש.
גני קנזינגטון
פארק גני קנזינגטון (אנגלית: Kensington Gardens) הוא אחד מהפארקים המלכותיים של לונדון. הפארק נמצא מערבית להייד פארק, בשטח רובע וסטמינסטר של העיר לונדון. שטח הפארק 1.1 קילומטר רבוע. פארק זה צמוד להייד פארק ומופרד ממנו על ידי דרך המרכבות המערבית.
בפארק נמצאים אנדרטת אלברט, ארמון קנזינגטון, פסלו של פיטר פן, האגם העגול וגלריית סרפנטיין.
טוקול
טוּקוּל או גוֹדְג'וֹ הוא בית בוץ מסורתי הנפוץ באתיופיה. הטוקול מוקם מחומרים צמחיים מהסביבה, ללא שימוש בעזרים מכניים וללא מסמרים.
לטוקול הבסיסי קיר חיצוני עגול, ששדרתו בולי עץ, והוא מטויח בתערובת על בסיס בוץ מאדמת החמר המקומית. במרכז הטוקול גזע עץ גבוה ומאסיבי עליו תלוי גג חרוטי עשוי ענפים דקים.
אירוויזיון 1967
אירוויזיון 1967 הייתה התחרות ה-12 במניין תחרויות האירוויזיון. זו הייתה התחרות האחרונה שצולמה בשחור-לבן. התחרות התקיימה בווינה בירת אוסטריה, בעקבות ניצחונה של אוסטריה באירוויזיון 1966.
בתחרות ניצחה בריטניה, בפעם הראשונה בתולדותיה, עם השיר "Puppet on a String" (בובה על חוט), שאותו שרה הזמרת המוכרת סנדי שו. ההופעה של סנדי שואו הייתה מעט שערורייתית, כיוון שעלתה לבמה ברגליים יחפות - אלמנט שלא היה נפוץ באותן שנים. דנמרק החליטה לפרוש מהתחרות, והיא חזרה אליה רק ב-1978.
רבקה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
נחום נריה
הרב נחום נריה (נולד בב' בחשוון תש"ב, 23 באוקטובר 1941) הוא ראש ישיבת "תורה בציון" באפרת, ומייסד ארגון "משואה". לשעבר ר"מ בישיבת הכותל.
ביוגרפיה
נולד בכפר הרא"ה לרחל ולרב משה צבי נריה, ששנתיים קודם לכן הקים את ישיבת כפר הרוא"ה. למד בישיבת כפר הרוא"ה, בישיבת קול תורה ובישיבת פוניבז'.
בשנת תשכ"ה נישא לרבקה, בת הרב יצחק אפשטיין, אב"ד בתל אביב. לאחר נישואיו למד בכולל של ישיבת פוניבז' ובכולל להוראה "שבט מיהודה" בתל אביב.
הוסמך לרבנות על ידי ראש הכולל, הרב אפרים בורודיאנסקי. התגייס לצה"ל, ובמילואים שימש כרב צבאי.
בסוף שנות ה-60 התמנה לר"מ בישיבת הכותל.
באמצע שנות ה-70 נסע עם משפחתו לשליחות חינוכית במדינות דרום ומרכז אמריקה. הקים את ישיבת "בני דוד" בארגנטינה והיה רב קהילה במקסיקו סיטי. כמו כן ייסד ועמד בראש ארגון "משואה", לחיזוק הזהות היהודית בקרב צעירים יהודים יוצאי דרום אמריקה.
בתחילת שנות האלפיים שימש כראש הגרעין התורני באשקלון.
בשנת 2007 ייסד את בית המדרש "תורה בציון" – ישיבה לישראלים ובני חו"ל דוברי אנגלית וספרדית, בדרגות שונות של זהות יהודית ורמה דתית. הרב נריה הוא ראש הישיבה, ועל צוות הר"מים נמנה בנו הרב יצחק, שהצטרף ב-2008 אל ראשות הישיבה.
בשנת 2011 קיבל בכנס ירושלים את "פרס ירושלים" על פעילותו ל"קירוב רחוקים".
הרב נריה עסק בעריכת כתבי אביו, וערך את ספרו "נר למאור" על סדר פרשיות השבוע וכתבים נוספים.
הרב נריה מתגורר בשכונת טלביה בירושלים. לרב שבעה ילדים.
מוזיקה אקספרסיוניסטית
מוזיקה אקספרסיוניסטית היא מוזיקה שנכתבה על ידי המלחינים ארנולד שנברג, אלבן ברג ואנטון וברן. שלושת המלחינים כונו "האסכולה הווינאית השנייה". המוזיקה שיצרו נבעה מלב ליבו של הרעיון האקספרסיוניסטי באמנות של תחילת המאה העשרים.
הרעיונות על האדם הרדוף, מלא הפחדים והטירוף הנובע מחיי העיר של תחילת המאה העשרים, מובעים ביצירותיהם במוזיקה חסרת מרכז טונאלי אשר נשמעת מתוחה ביותר ומלאת תזזית. שנברג כתב בתחילת דרכו מוזיקה פוסט רומנטית המזכירה את סגנונו של מורהו גוסטב מאהלר. דוגמה לכך ניתן לשמוע ביצירה "ליל זוך". מאוחר יותר ביטל שנברג את הטונאליות לחלוטין ויצר מוזיקה אטונאלית. הסיבה לביטול הטונאליות נבעה כנראה אצל שנברג משני מניעים: הראשון - הרצון הטבעי ליצור משהו חדשני על פני המוזיקה הרומנטית שמיצתה את עצמה ובהתייחסות להתפתחות השפה המוזיקלית מהטונאליות הפשוטה בקלאסיקה דרך הכרומטיקה הרומנטית ועד לביטול מרכז טונאלי לחלוטין. המניע השני יוצא מתפיסתו האסתטית האקספרסיוניסטית המביאה נושאים קשים באופן מוזיקלי הדורש משהו דיסוננטי ומחוספס.
רעיונותיו של שנברג - המורה הפליגו בשנות העשרים של המאה ה-20 כאשר המציא את שיטת שנים-עשר הטונים, אשר דואגת מראש שלא יהיה צליל אחד חשוב מהאחרים ביצירה, על ידי סידור הצלילים בשורה או סדר כלשהו שאין בו תחושה טונאלית ומתוך כך תיווצר יצירה ללא מרכז טונאלי. המוזיקה האקספרסיוניסטית היוותה נקודת ציון משמעותית לכל מלחיני העולם, בדומה למה שעשתה המוזיקה של "טריסטן ואיזולדה" מאת ואגנר. שני תלמידיו של שנברג - ברג ווברן - המשיכו כל אחד בדרכו את רעיונות מורם.
רפסודה
רפסודה היא משטח צף, המשמש למעבר גופי מים כגון נהרות או אגמים, בדומה לסירה פשוטה. זהו כלי השיט הקל והזול ביותר לבנייה. רפסודות גם משמשות לעיתים כבסיס להצבת מתקנים בסביבה ימית, כאי צף.
לרוב אין מפליגים מרחקים ארוכים בעזרת רפסודה. חריג מפורסם לכך הוא מסעו של תור היירדאל, שהפליג אלפי קילומטרים באוקיינוס ברפסודה "קון-טיקי", כדי להראות שייתכן שמיישבי פולינזיה הגיעו אליה מפרו על רפסודות.
הרפסודה צפה הודות לבנייתה מחומרים קלים, כגון עץ, קלקר (פוליסטירן מוקצף) או מכלים אטומים, מלאים אוויר. לשם התקדמות מהירה יותר עשויה הרפסודה להשתמש במפרש.
רפסודות פשוטות נבנו בעבר מבולי-עץ רבים, שנקשרו יחד למשטח שעליו ניתן להוביל אנשים או ציוד. בארצות שבהן נכרתו עצים רבים לצורכי בנייה, הובלו לעיתים בולי העץ על נהרות, כאשר הם מאוגדים לרפסודה שהשייטים ניווטו לנמל היעד, שם פורקה הרפסודה ובולי העץ הועברו ליעדם. כיום נבנות רפסודות במגוון רחב של צורות ולמטרות רבות ומגוונות.
בארץ מקובל לארגן "רפסודיות" שהן פעילות מחנאית של בניית רפסודות ושייט על הכנרת. את הרפסודיות מארגנות בדרך כלל המועצות המקומיות ותנועות הנוער, ולעיתים הן מסכמות את טיול "מים לים".
קפלר-452
קפלר-452 (באנגלית: Kepler-452) הוא כוכב מסוג G, שהתגלה על ידי טלסקופ החלל קפלר. התגלית פורסמה על ידי נאס"א ב-23 ביולי 2015.
היסטוריה גילוי הכוכב
גילוי הכוכב היה חלק מהמשימה לגלות כוכבים אחרים. צוות "קפלר" קרא לכוכב "קפלר-452" על פי הנוהל הרגיל של מתן שמות לגרמי שמים שהתגלו על ידי הטלסקופ. כוכבי לכת המועמדים המשויכים לכוכבים, שנחקרו על ידי משימת "קפלר", מוקצים את הכנויים "01" וכו' לאחר שם הכוכב (לדוגמה: קפלר 88,75,101) לפי סדר הגילוי.
מאפיינים
קפלר 452 הוא כוכב מסוג G במרחק 1,830 שנות אור מכדור הארץ, בקבוצת הכוכבים ברבור. גיל קפלר-452 שישה מיליארד שנים לעומת השמש שהיא בת 4.5 מיליארד שנים. מסת הכוכב כ-4% יותר ממסת השמש, והרדיוס כ-11% יותר מרדיוס השמש. הטמפרטורה הממוצעת היא 5,483 מעלות צלזיוס.
הכוכב מועשר במתכת (H/Fe –ברזל/מימן) כמות המתכות שבו כ-62% יותר מכמות המתכות שניתן למצוא בשמש.
כוכב לכת
במערכת קפלר 452 התגלה כוכב לכת אחד קפלר-452b, שנכון לזמן הגילוי, היה כוכב הלכת הקטן ביותר באזור ישיב מבין אלה שאותרו וייתכן שתנאיו הפיזיים מתאימים לקיום חיים.
התאמה מגדרית
התאמה מגדרית (נקראה בעבר "שינוי מין") הוא הכינוי למספר סדרות אפשריות של טיפולים שמטרתם לשנות את מראה גופו של אדם כך שיתאים יותר למגדר שאליו הוא חש שייך בנפשו. ההליכים הרפואיים הננקטים שונים בין אנשים טרנסים שונים, ויש כאלו שלא נוקטים בהליכים רפואיים כלל.
תהליך להתאמה מגדרית עשוי לכלול טיפול הורמונלי, וכן ניתוחים שונים כגון ניתוח לנישוי פנים והסרת שיער לנשים טרנסקסואליות, ניתוח ליצירת חזה גברי והשתלת שיער לגברים טרנסקסואלים, וכן וגינופלסטיקה או פאלופלסטיקה.
אנשים שעוברים תהליך של התאמה מגדרית משנים לרוב גם היבטים אחרים של ביטוי המגדר שלהם, כולל שינויים חיצוניים שאינם רפואיים, כגון התאמת תסרוקת, קוסמטיקה וביגוד בהתאם למקובל ולמצופה בסביבתם מהמגדר איתו הם מזדהים. בנוסף, הם פועלים מול הרשויות לשינוי רישום המגדר ושמם הפרטי כך שיתאימו למגדר המבוקש על ידם.
זהות מגדרית
זהות מגדרית היא תחושת הזהות האישית של הפרט עם אחת מקטגוריות המגדר. זהות מגדרית יכולה להתאים לזוויג שניתן לאדם בזמן הלידה ויכולה להיות שונה ממנו. מין האדם (זוויג) נקבע על פי מאפיינים ביולוגיים בלבד. לעומת זאת גיבוש הזהות המגדרית כולל היבטים של ביולוגיה, התפתחות, חיברות ותרבות. אנשים שזהותם המגדרית שונה מהמין שניתן להם בזמן הלידה, מכונים טרנסג'נדרים, ואלה הבוחרים לשנות את מינם מכונים טרנסקסואלים.
מקורות התהליך
הסיבה להתחלת תהליך להתאמה מגדרית מכל סוג היא ברוב המקרים דיספוריה מגדרית שהיא סוג של מצב דיכאוני. אדם עם דיספוריה מגדרית מתייסר מכך שגופו לא הולם מספיק את זהותו המגדרית ותפקודו היומיומי (כגון עבודה, לימודים, חיי חברה ועוד). רבים מהעוסקים בתחום בריאות הנפש (פסיכולוגים, פסיכיאטרים, עובדים סוציאליים ועוד), כמו גם רופאים רבים, מציינים כי תהליך התאמה מגדרית הוא בדרך כלל הפתרון העדיף לבעיית הדיספוריה המגדרית, וכי הוא המבטיח תפקוד מרבי בחברה לאדם עם דיספוריה מגדרית, בהשוואה לטיפולים אחרים.
טיפול הורמונלי
אחד הטיפולים האפשריים הוא טיפול הורמונלי, אשר נועד לעודד התפתחות של כגון שינויים בפיזור השומן ומראה הפנים, בשיער הפנים והגוף ועוד, וכן צמיחה של שדיים אצל נשים טרנסיות.
טיפול בהורמונים מאששי-מגדר לעיתים קרובות מלווה בחוסר פוריות, שייתכן שאינה הפיכה.בשל כך, ישנה בישראל המלצה למטופלים שעתידים לעבור טיפול הורמונלי לעבור קודם לכן טיפול לשימור פריון.