cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חן אהרוני
ביוגרפיה
חן ישעיהו אהרוני נולד והתחנך בחולון לתקווה אהרוני, ספורטאית נכים, אלופת ישראל בטניס כיסאות גלגלים ועובדת בזק ולששון אהרוני, ספורטאי נכים, אלוף אולימפי בסיף וכדורסל במשחקים הפאראלימפיים. מגיל צעיר הוא שר והופיע במסגרות בית סיפריות ולהקות נוער.
בגיל 14 השתתף במופע חנוכה "שיר נולד" כאחד מילדי המופע שכלל ילדים מכל קשת הגילאים כמו רוני דלומי, עומר אדם מאי מלר ועוד. במופע הוא ביצע בחי את השיר "עודני ילד" לצד הזמר אמיר פיי גוטמן.
כוכב נולד 5 (2007)
בשנת 2007, בגיל 17, ניגש אהרוני לאודישנים והתקבל לעונה החמישית של התוכנית כוכב נולד והיה לאחד מהמתמודדים הצעירים שהיו בתוכנית. על אף שהודח במהלך התוכנית, חזר אהרוני לתחרות שבוע אחר כך במסגרת "גלגל ההצלה" והצליח להגיע לשלבים הגבוהים והמכריעים. את התוכנית סיים כשהוא במקום הרביעי, לאחר התמודדות מול שלומי בראל, אשר הגיע לגמר התחרות. בסיום עונה זו זכה בועז מעודה במקום הראשון. משום היותו אחד מהמתמודדים הבולטים באותה עונה, ועל אף שלא זכה ולא העפיל לגמר, קיבל אהרוני חוזה הקלטות בחברת "NMC" אותו בחר לבסוף לא לממש.
במהלך התוכנית התמקד אהרוני בעיקר בביצועים בסגנון פופ לשירים אותם בחר. בין השירים הבולטים שביצע אהרוני היו "עושה לי את זה" של אייל שחר, "מגדלור" של מיקה קרני ו"שיר לערב חג" שבוצע במקור על ידי מירי אלוני אותו ביצע יחד עם הזוכה במקום השני, מארינה מקסימיליאן בלומין.
בשנת 2008 החל אהרוני להנחות את התוכנית "רעש" בערוץ 24 (ערוץ המוזיקה הישראלי) ואף ביצע את שיר הנושא לתוכנית אשר כתב סהר חגי והלחין והפיק ניצן קייקוב. התוכנית נמשכה שתי עונות במהלכן נבחר אהרוני לככב בקמפיין של הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול המעודד צעירים להיות "היי בנטורל" ולהשתתף בהצגת חנוכה "אי המטמון".
באוגוסט 2008 התגייס אהרוני לצה"ל. במהלך שירותו הצבאי שימש כנציג חיל השריון במיצג החיילות בתל השומר, כרכז נפגעים בחיל השריון וכמנחה ב"פסטיבל המתגייסים" של האגודה למען החייל שמתקיים מדי שנה בפארק הירקון תל אביב.
אלבום ראשון (2010)
ב-23 בדצמבר 2010 הוציא לאור את אלבום הבכורה שלו, "חן אהרוני". השיר "נשימה" מהאלבום, אותו שר אהרוני בדואט עם הדוגמנית אסתי גינזבורג, זכה להצלחה והגיע לצמרות מצעדי הפזמונים והמצעדים השנתיים.
בגיליון ראש השנה של השבועון "פנאי פלוס" מבית "ידיעות אחרונות", שיצא ב-29 בספטמבר 2011, נבחר האלבום "חן אהרוני" לאחד מעשרת האלבומים הטובים ביותר שיצאו בשנה העברית החולפת, לצד שמות כמו דודו טסה, ברי סחרוף ונועם רותם.
ב-2010 הנחה את טקס פרסי KCA של ערוץ ניקולדיאון בישראל לצד ליטל רוזנצוייג.
קדם-אירוויזיון (2011)
בעקבות השתתפותו בקדם ואהדת מעריצי התחרות לשירו "אור" הוזמן אהרוני לסיבובי הופעות ברחבי אירופה באירועי אירוויזיון והפך לאחד האמנים הישראלים האהובים על חובבי התחרות.
אלבום שני (2012)
באוקטובר 2012 הוציא אהרוני לאור את אלבומו השני ("נוסע רחוק") ופתח את סיבוב ההופעות החדש הקרוי על שם האלבום. מתוך "נוסע רחוק" יצאו לאור הסינגלים: 'הולך לשם', 'משהו חסר', שיר הנושא 'נוסע רחוק', "חמש דקות" שכתב, הלחין והפיק ג'וני גולדשטיין מהרכב המצליח TYP ו'מאמי', חידוש לאופרת הרוק שבוצע במקור על ידי ארנון צדוק. השיר צעד 4 שבועות במקום הראשון במצעד של המדינה - המצעד הרשמי של ynet, רדיו תל אביב והתחנות האזוריות.
על האלבום עבד אהרוני עם יוצרים ומפיקים מוכרים ומוצלחים כגון ניצן קייקוב, ג'וני גולדשטיין, אורי אבני, אייל שחר, סהר חגי, מיטל דה רזון ועוד. המופע והאלבום קיבלו ביקורות חיוביות.
באפריל 2012, הוציא אהרוני את השיר "שב בשקט ילד" במסגרת הפרויקט "הקול עוד נשאר" בשיתוף עם רשת ג' ומשרד ההסברה והתפוצות לזיכרון השואה.
במאי 2012, נבחר להנחות את התכנית שמלווה את עונת העשור של כוכב נולד באתר מאקו שליוותה את העונה מאחורי הקלעים עד הגמר הגדול.
בספטמבר 2014 חזר שיר הנושא "נוסע רחוק" לכותרות כשארגון פרו-ישראלי מאירלנד, אירים למען ישראל, החליט לעשות מעשה ולהכניס אותו למצעד השירים האירי לאחר שנשמעו קריאות לחרם תרבותי על ישראל בעקבות מבצע צוק איתן - השיר טיפס עד למקום ה-14 במצעד האייטונס הרשמי באירלנד.
אקס פקטור בריטניה (2013)
במהלך 2013 נבחן אהרוני לעונתה העשירית של תוכנית הכישרונות "אקס פקטור" בגרסתה הבריטית. מתוך 100 אלף נבחנים עבר אהרוני שלושה אודישנים מול מפיקי התוכנית ואחריהם הגיע לאודישן הראשון מול השופטים ניקול שרזינגר, גרי בארלו, שרון אוסבורן ולואי וולש.
אהרוני ביצע את "I Knew You Were Trouble" של הזמרת האמריקאית טיילור סוויפט ועבר פה אחד לשלב הבא. האודישן השני נערך בוומבלי ארנה מול קהל של 5,000 איש בו ביצע אהרוני את השיר "Back For Good" של הלהקה הבריטית טייק דאט בשילוב עם השיר "Want You Back" של שר לויד וקיבל 3 כן ולא אחד מיוצר השיר גרי בארלו שלא אהב את הגרסה החדשה, ועבר לשלב מחנה האימונים אליו הגיעו רק 80 מתמודדים מכל הקטגוריות.
במחנה האימונים נחשפו המנטורים של הקבוצות. לואי וולש קיבל את הבנים, ואהרוני הודח לפני שלב בתי השופטים. במהלך האודישנים מאט ריצ'רדסון מנחה התוכנית המלווה ה"אקסטרה פקטור" לבש חולצה בה נכתב "I LOVE CHEN" והרעיף את אהבתו על חן וציין כי הוא מעריץ אותו עוד לפני שנבחן לאקס פקטור בריטניה.
כשחזר לישראל באוקטובר 2013 נבחר אהרוני להנחות את הגרסה הישראלית ל"אקסטרה פקטור", "מבזק ה-X", עבור זכיינית "רשת" של ערוץ 2. התוכנית מביאה למסך את המתרחש מאחורי הקלעים של "אקס פקטור" ומסקרת את ההתפתחויות בתוכנית.
מיני-אלבום בינלאומי ושירים חדשים (2014–2016)
ב-14 באוקטובר 2013 הוציא אהרוני לאור להורדה מוקדמת באייטונס את הסינגל הראשון שלו מתוך המיני-אלבום הבינלאומי שלו שנקרא "Crazy" והגיע למקום ה-4 במצעד השירים בחנות הישראלית. ב-21 באוקטובר 2013 השיר יצא רשמית לתחנות הרדיו. ב-8 ביולי 2014 הועלה להורדה באייטונס השיר השני, "Love Suicide", אותו הלחין אהרוני יחד עם רובי פאייר שגם הפיק למילים של דולב רם. השיר הגיע למקום הראשון במצעד ההורדות באייטונס תוך 12 שעות בלבד ושמר על מקומו לאורך השבוע.
עם פריצת מבצע צוק איתן נדחתה יציאתו הרשמית של השיר לתחנות הרדיו וב-9 באוגוסט השיר עלה בבכורה באתר MAKO וכשבועיים לאחר מכן נכנס לרשימת ההשמעה של MTV ישראל.
בשנים שבאו אחרי הוציא אהרוני 3 סינגלים שלא נכללו באלבום חדש.
ביוני 2015 הוא הוציא לתחנות הרדיו את השיר "זרים" אותו כתב והלחין להפקה של ניצן קייקוב. בראיון שנתן ל-ynet עם יציאת השיר סיפר שהחשיפה שההשתתפות שלו באקס פקטור קיבלה בארץ הבהילה אותו ושהוא טופל בכדורים נוגדי דיכאון "נורא נבהלתי מהעוצמה של זה. פתאום אתה צריך להילחם בשיניים. זו הייתה שנת שבירה, אפילו סוג של התעייפות".
ב-5 בדצמבר 2016 שיתף פעולה עם די-גיי אונלי (גיל ויין). השניים שחררו את השיר "אין לי יום" אותו כתב הלחין והפיק ווין.
הכוכב הבא לאירוויזיון (2018)
במאי 2017 פרסם אהרוני את השיר "אהבה בלב" אותו כתב והלחין אברוני יחד עם ניצן קייקוב שהפיק מוזיקלית. השיר והקליפ זכו להצלחה עם מעל למיליון וחצי צפיות והשמעות רבות.
בספטמבר 2017, בגיל 27, אהרוני התמודד בעונה החמישית של התוכנית הכוכב הבא לאירוויזיון בניסיון שני להגיע אל האירוויזיון.
פרק האודישן שלו, בו ביצע את השיר "Wrecking Ball" של הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס, וזכה לציון של 94%, שודר ב-31 באוקטובר, יום השידורים האחרון של ערוץ 22, ובכך הפך אהרוני למתמודד הריאליטי האחרון ששודר בערוץ 22 אי פעם. במהלך העונה ביצע שירים שונים בעברית ובאנגלית וניצח בכל הדו קרבים עד הגיעו לגמר הגדול. בין ביצועיו הבולטים: "Can't Feel My Face" של דה ויקנד, "רוקדת" של אניה בוקשטיין והדי-ג'יי עופר ניסים ו-"Symphony" של קלין בנדיט וזארה לארסון.
אהרוני העפיל לתוכנית הגמר שנערכה ב-13 בפברואר 2018 לצד נטע ברזילי, ריקי בן ארי ויהונתן מרגי, וסיים במקום הרביעי.
כחודש אחרי, ב-21 במרץ, הוציא יחד עם הרכב האולטראס את השיר "בואי נרקוד", אותו כתבו והלחינו יחד עם סהר חגי וניצן קייקוב שגם הפיק מוזיקלית. השיר והקליפ זכו להצלחה גדולה. השיר נכלל ברשימות ההשמעה של כל תחנות הרדיו המובילות, כולל גלגלצ, שם השיר הגיע למקום ה-5 במצעד השבועי. הקליפ שהה חודש שלם במקום הראשון במצעד הקליפים המשודרים ביותר לפי מדיה פורסט.
ב-22 בדצמבר נבחר אהרוני להחנות את משדר ההתרמה למען ארגון שלווה בשידורי קשת 12 בשידור חי לצד המגישה מעיין אדם.
בדצמבר 2018 השיק מופע חדש בזאפה תל אביב, איתו הופיע בכל רחבי ישראל.
באפריל 2019 לקראת אירועי האירוויזיון בתל אביב שחרר ביחד עם המפיק הנרי גרסת כיסוי לקלאסיקת האירוויזיון "Tu te reconnaîtras" של הזמרת אן-מארי דוד איתו הוא הופיע, לראשונה בחייו, במצעד הגאווה והסובלנות בירושלים ואחריו בבמה המרכזית של מצעד הגאווה בתל אביב ביוני 2019.
אלבום שלישי (2021)
בינואר 2020 החל לעבוד ולהקליט את אלבום האולפן הרשמי השלישי שלו. באפריל 2020 עם פרוץ מגפת הקורונה בישראל, החל לשתף אהרוני בחשבון האינסטגרם שלו קטעים מהאלבום.
ב-12 בינואר 2021 הוציא את השיר "אני בחוץ", אותו כתב והלחין עם לידור סעדיה. לשיר צולם קליפ, שביים דודו ואזנה ונכנס לפלייליסטים של ערוץ המוזיקה ו-MTV ישראל. ב-4 במאי נכנס השיר לפלייליסט של גלגלצ.
בשנת 2022 לקח אהרוני חלק בכתיבת השיר "I.M", יחד עם המלחין לידור סעדיה ויוצא קדם-אירוויזיון 2013 אסי טל, שנבחר עבור מיכאל בן דוד לגמר העונה הרביעית של אקס פקטור ישראל. מיכאל זכה במקום הראשון בגמר ולפיכך I.M נבחר להיות השיר של ישראל באירוויזיון 2022. בשנת 2023, הוציא שיר גאווה עם עינת מהיח"צ (דולב מסיקה) בשם "פיפי ברמות".
חיים אישיים
ב-1 בינואר 2019 פרסם אהרוני בחשבון האינסטגרם שלו כי הוא פאנסקסואל, וציין שניהל בעבר מערכות יחסים גם עם גברים וגם עם נשים ושתמיד ידע בדבר נטייתו המינית אך לא רצה להגדיר אותה בשם.
עמי טרייבטש
עמיחי (עמי) טרייבטש (1948 - 8 בספטמבר 2010) היה מתופף בראשית צמיחת הרוק הישראלי. היה חבר להקת הצ'רצ'ילים לכל אורך שנות קיומה ושיתף פעולה עם שלום חנוך ואריק איינשטיין בתקליטים פורצי הדרך "פוזי" ו"שבלול" ועם איינשטיין ומיקי גבריאלוב בתקליטים "בדשא אצל אביגדור" ו"סע לאט".
בשנת 1965, בגיל 17, הצטרף ללהקת "הצ'רצ'ילים" שפעלה ברמלה, יחד עם חבריו יצחק קלפטר (שהיה אז בן 15), חיים רומנו (שהיה בן 14) ומיקי גבריאלוב (שהיה בן 16). במקצועו היה טרייבטש פקיד בנק.
יואב קוטנר ומיקי גבריאלוב השוו אותו למתופף הביטלס, רינגו סטאר. לדברי קוטנר, "גדולתו הייתה שהוא עשה בדיוק מה שצריך, הוא אף פעם לא היה שוויצר. הוא אף פעם לא עשה סולואים מיותרים כדי לנסות להראות איזה מתופף ענק הוא. עם זאת, היה לו סאונד מאוד ייחודי. כששומעים אותו מיד יודעים שזה הוא".
טרייבטש נפטר ביום כיפור ה'תשע"א מדום לב.
קוגיה ננסית
קוגיה ננסית (שם מדעי: Kogia breviceps) היא מין של לווייתן ממשפחת ראשתנים ננסיים. הקוגיה נפוצה ברוב האוקיינוסים אבל אין עליה הרבה פרטים. קרובת משפחתה היחידה היא קוגיה גמדית, הקטנה ממנה.
הם קטנים ממנו בהרבה, משקלם 400 ק"ג ואורכם 3.5 מטרים בממוצע. הם בעלי צבע קרם ולעיתים גם כחלחל-אפור. הראש ענקי לעומת הגוף, והלסת התחתונה קטנה מהעליונה כמו הראשתן. אזור העיניים נראה מנופח מעט והשיניים גדולות, קהות וצומחות רק על הלסת התחתונה והלשון גדולה. היא גם בעלת מצח בעל איכון הד העוזר לה לחוש את סביבתה ולהתנייד. סנפירי הגב והגפיים קטנים מאוד.
לווייתנים אלה אינם נפוצים בטבע. הם חיים בים הפתוח וצוללים לעומק שם הם צדים דיונונים ודגים קטנים. הם עולים גם לקפוץ מעל המים פעמים רבות אך מתרחקים מבני אדם וספינות.
הם חיים בדרך כלל בחבורות קטנות של עד 6 פרטים. הם מהירים מאוד אך לעיתים נטרפים על ידי עמלצים לבנים ולווייתני קטלן גדולים.
לא ידוע מה מצב שימורם.
סנט אנדראה דלה פראטה
סנט אנדראה דלה פראטה (באיטלקית: Sant'Andrea delle Fratte ) היא בזיליקה שנבנתה במאה ה-17 ברומא המוקדשת לאנדריאס הקדוש.
הכנסייה בנויה על שרידי כנסייה שנבנתה במקום בשנת 1192 ונקראה "אינפרה הורטס" (infra hortes - "בינות הכרמים") - ומכאן שמה כיום "דלה פראטה" - בתוך היער.
הייתה זו כנסייה של יוצאי סקוטלנד שהתגוררו ברומא, עד שבשנת 1585 העניק האפיפיור סיקסטוס החמישי את הכנסייה למסדר האחים של סן פרנצ'סקו די פאולה.
בשנת 1604 החל שיפוץ הכנסייה על פי תוכניות האדריכל גאספארה גוארה, אולם הפרויקט לא הושלם. בשנת 1653 המשיך פרנצ'סקו בורומיני בשיפוץ הכנסייה ובנה את האפסיס, כיפת הכנסייה, ומגדל הפעמונים. לאחר מותו המשיך בשיפוץ מאטיה דה רוסי. חזית הכנסייה, הבנויה בסגנון הרנסאנס, הושלמה בשנת 1826.
פנים הכנסייה מורכב מאולם תווך אחד. הקאפלה הראשונה מצד ימין היא "בית תפילה קטן" (tempietto) עשוי עץ, עם ציורים מעשי ידי בורגוניונה. כמו כן מצויים בכנסייה שני פסלי מלאכים מעשי ידי ג'ובאני לורנצו ברניני, שהוכנו במקור עבור גשר סנטאנג'לו והובאו לכנסייה במאה ה-18. הציירת אנג'ליקה קאופמן ובעלה קבורים במקום.
אל-ע'וביה א-תחתא
אל-ע'וביה א-תחתא (בערבית: الغبيّة التحتا) היה כפר ערבי בנפת חיפה, אשר מוקם כ-28 קילומטרים מדרום מזרח לעיר חיפה. הכפר רוקן מיושביו במהלך מלחמת העצמאות ב-8 באפריל 1948 כחלק מקרב משמר העמק. ההתקפה על הכפר באה כתגובה להפגזת תותחים על קיבוץ משמר העמק (שבמחיצתם היו ילדים) מצד צבא ההצלה.
על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל אוכלוסיית הכפר נאמדה בכ-1,130 תושבים. בית הספר היסודי של הכפר הוקם על ידי העות'מאנים בשנת 1888 ושימש גם את הכפרים הערביים שהקיפו אותו. עם תחילת המנדט הבריטי בית הספר נסגר. תושבי הכפר התפרנסו מחקלאות והתגוררו בבתים העשויים ממלט ובוץ.
סם דובינר
סם (שמואל) דוּבּינר (Sam Dubiner; 1914 – 6 ביוני 1993) היה תעשיין, סוחר ואספן אמנות ישראלי יליד קנדה.
ביוגרפיה
דובינר עלה לישראל מקנדה בשנת 1950 כאחד מקבוצת התעשיינים שביחד נקראו נערי ספיר ר״ע פנחס ספיר.
קודם לעלייתם היו סם ואשתו בטי דובינר, חברי תנועת בית"ר וממייסדי "הליגה למען שחרור פלשתינה (ארץ ישראל)". ברמת גן מצוי בית דובינר אותו יזם סם בתחילת שנות ה-60, בניין מגורים ייחודי בתכנונם של האדריכלים אלפרד נוימן, צבי הקר ואלדר שרון.
בבעלותו של דובינר היו כמה מפעלים, בהם מפעל "קרגל" לקרטון גלי, "רדד" ועוד. בשנת 1959, בעקבות קשיים של קרגל, מכר את מפעליו והחליט להתמסר לתחביבו - אמנות. עד אז היה דובינר אספן של אמנות אפריקאית ואמנויות לא-מערביות אחרות. בינואר 1960 הוא הציג את אוסף הפסלים והמסכות האפריקאיות שלו בביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו ובאוגוסט 1960 בבית הנכות בצלאל.
במרץ 1961 פתח דובינר את הגלריה המסחרית המודרנית הראשונה בתל אביב. "גלריה ישראל", שמוקמה בצומת הרחובות פרישמן ובן-יהודה, התמקדה בהצגת האמנות המופשטת של קבוצת "אופקים חדשים". הגלריה הייתה חדשנית גם באופן פעילותה באמנות הישראלית, על ידי דרישת בלעדיות על הצגה ומכירה של האמנים ובדרישה לאחוזים מכל מכירה של האמן.
בתחילת שנות ה-70 הוא הפיק סרט בו כיכבו הפסלים שלו.
בתחילת 1974 הוא הציע תוכנית לביטול מס הכנסה וכנגד זאת ביטול סובסידיות ממשלתיות.
דובינר נפטר ב-1993, בגיל 79, ונקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
הערות שוליים
‬
אלישיב (מושב)
אֶלְיָשִׁיב הוא יישוב בעמק חפר, אשר הוקם על ידי קבוצת עולים מתימן ב-13 בנובמבר 1933. אלישיב היה המושב הראשון של יוצאי תימן בארץ ישראל.
הקמת היישוב
יוצאי תימן בישראל נאבקו על זכותם להתיישבות חקלאית עצמאית. בשנים שקדמו להקמת אלישיב רווחה אצלם ההרגשה, שהם שכירים המנוצלים בידי אחרים. תחושה זו הייתה מנת חלקם של המאוכזבים והמתוסכלים מיחסה של ההסתדרות הכללית, שלפי הרגשתם נהגו פקידיה בסחבת רבה בטיפול בבקשתם להתיישב. והם פנו להקים מוסדות עצמאיים: "התאחדות התימנים בארץ ישראל" ב-1923, וארגון "שבזי" להתיישבות תימנית בארץ ישראל, שהוקם בפתח תקווה ב-1932.
ב-26 באוקטובר 1933 הודיעה המחלקה להתיישבות של ההנהלה הציונית להנהלת הקק"ל שהגיעה להסכם עם התאחדות התימנים, על מסירת 900 דונם בקרקעות בעמק חפר בתשלום, הנודע גם בשמו הערבי ואדי חוארת. כחמישים איש נרשמו.
קבוצה של עשרים חברי הקבוצה עלתה לקרקע ב-13 בנובמבר 1933. בלילה הראשון הם לנו תחת כיפת השמיים. למחרת הוקם על הגבעה צריף. עשרה חברים נבחרו להישאר במקום, והועסקו על ידי הסוכנות, על מנת שיכשירו את הקרקע ויעבדו חלק מהאדמות באופן משותף לפני הגעתן של המשפחות.
המושב כיום
כיום מרבית חברי המושב עוסקים במקצועות חופשיים ולא בחקלאות. חלק מהתושבים עובדים כשכירים במפעלים בעמק חפר. בשנת 2006 הוקמה הרחבה לבנים ממשיכים במושב שנבנית עד היום. החל משנת 2008 פועל במקום מרכז אופק הכולל בית ספר וגני ילדים מזרם חינוך ולדורף.
1001
1001 היא שנה פלינדרומית. השנה הפלינדרומית הקודמת לה היא 999, והבאה אחריה היא 1111.
RINEX
RINEX (ראשי תיבות באנגלית של: Receiver Independent Exchange Format) הוא פרוטוקול העברת מידע עבור מידע לא מעובד של מערכת ניווט לוויינית. הפרוטוקול מאפשר למשתמש לעבד את המידע כדי להפיק תוצאות מדויקות יותר בדרך כלל עם מקור מידע חיצוני לאנטנה המקורית (Receiver), כגון מודלים משופרים של תנאי אטמוספירה ומדידות זמן.
הפורמט של RINEX בנוי באופן שיאפשר לו להתפתח עם הזמן והדרישות החדשות, כדי שיכלול מדידות נוספות ומרכות לווייניות נוספות. גרסה 2.11 הנפוצה תומכת בפאזת נשא, דופלר ושמירת מדידות עבור GPS, GLONASS, Galileo, BeiDou וכן מידע ממערכות EGNOS ו WAAS ו QZSS באופן סימולטני.
הוריקן סטן
הוריקן סטן - סופת ההוריקן האחד עשר בעונת ההוריקנים של האוקיינוס האטלנטי בשנת 2005. הסופה דורגה בקטגוריה 1 (הקטגוריה החלשה ביותר), ופגעה במרכז אמריקה ב-4 באוקטובר 2005. מהירותה המרבית הייתה 130 קמ"ש, והיא גרמה לשיטפונות ולמפולות בוץ בגואטמלה, אל סלוודור, מקסיקו, ניקרגואה, הונדורס וקוסטה ריקה.
בעקבות הסופה נמנו 1,668 הרוגים. את הפגיעה הקשה ביותר ספג הכפר פנבאח במערב גואטמלה, שנפגע ממפולת בוץ.
הסופה נוצרה במערב הים הקריבי, מול החוף המזרחי של מקסיקו, בבוקר ה-2 באוקטובר. בבוקר ה-4 באוקטובר היא התחזקה והוגדרה כהוריקן, פגעה בדרום ובמזרח מקסיקו ובמרכז אמריקה, ונחלשה במהלך היום. בעקבות הסופה ומטר המשקעים (עד 500 מ"מ גשם), נגרמו שיטפונות ומפולות בוץ שהשמידו כפרים ושדות גידול רבים, לרבות שדות קפה.
99 Luftballons
99 Luftballons (תרגום חופשי: 99 בלונים פורחים) הוא שיר מחאה של להקת הפופ רוק הגרמנית "ננה".
הפקה
בשנת 1982 השתתף הגיטריסט של להקת ננה, קרלוס קרגס, בהופעה של להקת הרולינג סטונז במערב גרמניה. במהלך ההופעה הבחין בבלונים ששוחררו וכאשר התרחקו מאוד, הם החלו להידמות בעיניו למטוס או לחללית, והוא תהה מה יקרה אם הם יגיעו בצורה זאת לגבול עם מזרח ברלין. השיר שכתב מספר על שני ילדים קטנים שקונים שקית בלונים בחנות צעצועים בברלין בתקופת המלחמה הקרה. הילדים משחררים את הבלונים לאוויר, אולם במהלך מעופם הצבא טועה בזיהוי הבלונים ומניח שהם כלי נשק, ולבסוף האירוע מוביל למלחמה גרעינית בין שתי המעצמות. בסוף המלחמה אחד הילדים נותר בעיר החרבה ומבחין בבלון אדום אחד.
את השיר הלחין קלידן הלהקה, אֻוֵה פאהרקרוג-פטרסן. השיר זכה להצלחה גדולה ולגרסה אנגלית בשם "Red Balloons 99" (בתרגום לעברית: "99 בלונים אדומים"), וכן לגרסאות ותרגומים לשפות אחרות. השיר זכה לתקליט פלטינה בארצות הברית.
הצלחתם של השיר ושל הזמרת ננה מחוץ לגרמניה בכלל, ובארצות הברית בפרט, מיוחסת לידוענית הגרמנית כריסטיאנה פלשרינו, מושא הרומן האוטוביוגרפי "אני, כריסטיאנה פ." וסרט הקולנוע המבוסס על הספר. באחד מביקוריה של פלשרינו בלוס אנג'לס זמן קצר אחרי יציאת הסרט שם, היא התארחה בתוכנית הרדיו של די ג'יי רודני בינגנהיימר יחד עם הזמרת בת ארצה נינה האגן, והביאה איתה סרט עם הקלטת השיר. כאשר נשאלה על ידי מאזינים מה סוג המוזיקה האהוב עליה, פלשרינו מסרה את ההקלטה לבינגנהיימר שהשמיע אותה. הלחן שבה את לב קהל חובבי מוזיקת הרוק, ותחנות רזיו אמריקאיות נוספות השמיעו את השיר שוב ושוב בעקבותיו של בינגנהיימר. כל זאת, ללא מסע פרסום וללא תמיכת חברת התקליטים של ננה, CBS.
בישראל שודר השיר ברדיו בשתי גרסאות, בגרמנית ובאנגלית. שם השיר באנגלית היה "99 בלונים אדומים". תחנות הרדיו של רשות השידור (כגון רשת ג') שידרו את השיר בגרסתו האנגלית בלבד, בעוד גלי צה"ל וקול השלום השמיעו את השיר גם בגרסתו הגרמנית.
מרגו קידר
מרגרט רות קידר (באנגלית: Margaret Ruth Kidder; ידועה כמרגו קידר (Margot Kidder); 17 באוקטובר 1948 – 13 במאי 2018) הייתה שחקנית ופעילה חברתית קנדית-אמריקאית. זוכת פרס אמי לבידור בפריים טיים. היא התפרסמה ב-1978 בזכות תפקידה בתור לויס ליין בסדרת סרטי סופרמן, לצד כריסטופר ריב.
קידר החלה את הקריירה שלה בשנות ה-1960 כשהופיעה בסרטים דלי תקציב קנדיים ובסדרות טלוויזיה, לפני שזכתה בתפקיד ראשי בסרט "Quackser Fortune Has a Cousin in the Bronx" (1970). לאחר מכן היא שיחקה זוג תאומות במותחן הקאלט של בריאן דה פלמה, "אחיות" (1973), חברת אחוות סטודנטיות בסרט האימה "Black Christmas" (1974), ובת הזוג של דמות הכותרת בסרט "The Great Waldo Pepper" (1975), לצד רוברט רדפורד. הביצוע שלה את תפקיד קאתי לוץ בסרט האימה שובר הקופות "The Amityville Horror" (1979) הביא לה חשיפה נוספת במיינסטרים.
ב-1996 חוותה אפיזודת מאניה והתמוטטות עצבים מתוקשרת. הקריירה שלה דעכה בסוף שנות התשעים.
בשנת 2005 הפכה לאזרחית ארצות הברית. היא הייתה פעילה פוליטית, סביבתית ופציפיסטית.
תחילת דרכה
קידר, אחת מחמישה ילדים, נולדה בילונייף, בטריטוריות הצפון-מערביות, בתם של ג'וסלין מרי "ג'יל" (לבית וילסון), מורה להיסטוריה, וקנדל קידר, מומחה לחומרי נפץ ומהנדס. קידר גם חייתה במהלך ילדותה בלברדור סיטי, בניופאונדלנד. אמא שלה הייתה מקולומביה הבריטית, קנדה, ואבא שלה היה מניו מקסיקו, שבארצות הברית.
קידר נולדה בילונייף בגלל עבודתו של אביה, אשר לקחה את המשפחה למגוון מקומות מרוחקים. אביה היה מנהל בחברת הטלפון של ילונייף בשנים 51–1948. קידר אמרה על ילדותה בצפון קנדה, "לא היו לנו סרטים בעיירת הכורים הקטנה הזו. כשהייתי בת 12 אמא שלי לקחה אותי לניו יורק וראיתי את "ביי ביי בירדי", עם אנשים שרים ורוקדים, וזה היה זה. ידעתי שאני חייבת להתרחק. לא היה לי מושג, אבל אני [הסתדרתי] לא רע."
קידר למדה במספר בתי ספר בצעירותה, וסיימה את לימודיה בהברגל קולג', פנימייה פרטית בטורונטו, ב-1966. יש לה אחות אחת, אנני, שהיא שחקנית קנדית ומנכ"לית המלכ"ר "People for Education", וכן שלושה אחים: ג'ון, מייקל ופיטר. קידר הייתה האחיינית של ג'נט קידר שגם היא שחקנית.
1968-1974: התחלה
הבכורה הקולנועית של קידר הייתה בסרט בן 49 דקות סרט שכותרתו "The Best Damn Fiddler from Calabogie to Kaladar" (1968), דרמה אשר מתרחשת בקהילת חוטבי עצים קנדית, אשר הופקה על ידי חברת Challenge for Change (אתגר לשינוי). הסרט העלילתי הראשון שלה היה בסרט האמריקאי משנת 1969, "Gaily, Gaily", קומדיה בכיכובו של בו ברידג'ס. היא הופיעה במספר סדרות דרמה של הרשת הקנדית CBC, כולל הופעות אורח בסדרות "Wojeck", "Adventures in Rainbow Country" ותפקיד קבוע-למחצה בתור כתבת צעירה בסדרה "מקווין". היא גם הייתה פאנליסטית בתוכנית "Mantrap" בה הוצגו דיונים מפרספקטיבה פמיניסטית. במהלך עונת 72–1971, היא כיכבה בתפקיד ראשי בתור הברמנית רות בסדרה Nichols, מערבון של ג'יימס גארנר, אשר שודרה ב-NBC.
בשנות ה-1960 המאוחרות קידר הייתה מבוססת בטורונטו, וב-1970 עברה לוונקובר. באותה תקופה לא הייתה בטוחה שעתידה הוא כשחקנית, ושקלה שינוי לכיוון עריכה. בינתיים, המשיכה להופיע במגוון תוכניות, ביניהן תפקיד כוכבת אורחת ב-1972 בסדרת הבלשים של ג'ורג' פפארד, "Banacek". כעבור זמן קצר עברה קידר ללוס אנג'לס, שם לוהקה לתפקיד ראשי לצד ג'ין ויילדר בסרט "Quackser Fortune Has a Cousin in the Bronx" (1970) בתור סטודנטית באירלנד שהופכת למושא האהבה של אספן זבל סוסים עני בדבלין. לאחר הצילומים באירלנד, קידר עברה לניו יורק כדי להמשיך ללמוד משחק.
1975-1979: סופרמן, הכרה במיינסטרים
בשנת 1975, קידר לוהקה לתפקיד ראשי בסרט "וולדו פפר הגדול" לצד רוברט רדפורד, היא הופיעה גם בסרטים "The Reincarnation of Peter Proud" ו-"" (1975) עם פיטר פונדה. תפקידים אשר הבטיחו את מעמדה כשחקנית ראשית. קידר נישאה לבמאי של הסרט "", תומאס מגוויין. היא הופיעה ב-9 במרץ 1975 בפרק של "American Sportsman", בו היא למדה גלישה אווירית, וקריינה. הפרק מסתיים עם גלישות סולו של קידר בין הרי הרוקי.
קידר הופיעה במרץ 1975 בגיליון של פלייבוי, שצולם בשחור-לבן על ידי דאגלס קירקלנד, עם מאמר שנכתב על ידי קידר עצמה.
לאחר הפסקה ממשחק אחרי לידת בתה ב-1976, קידר ביקש לחזור לעשות סרטים בשנות ה-1970 המאוחרות. אחרי קריאה של תפקיד לויס ליין עבור סרט גיבורי העל "סופרמן", קידר הוטסה לאנגליה על ידי ריצ'רד דונר בשביל מבחן בד. דונר בסופו של דבר ליהק את קידר בתפקיד, אשר הפך לאחד האייקוניים שלה. הסרט צולם במשך יותר משנה, ויצא לאקרנים במהלך חג המולד 1978, להצלחה מסחרית גדולה. קידר זכתה בפרס סאטורן לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בסרט. קידר ביטאה בפומבי את חוסר הסכמתה עם ההחלטה של המפיקים אלכסנדר סלקינד ואיליה סלקינד להחליף את ריצ'רד דונר כבמאי בסרט "סופרמן 2" (1980). דווח, כי כתוצאה מכך, התפקיד של קידר ב"סופרמן 3" (1983) צומצם לפחות מחמש דקות זמן מסך, אם כי המפיקים הכחישו זאת בראיון שנכלל בגרסת ה-DVD של הסרט. תפקידה ב"סופרמן 4" (1987) היה יותר משמעותי.
גילומה של קידר את תפקיד קאתי לוץ בסרט האימה משנת 1979 "The Amityville Horror" חיזק את מעמדה בתור אחת הגברות המובילות של הוליווד. הסרט זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים, אך היה נחל הצלחה מסחרית מסחררת, עם הכנסות של מעל 86 מיליון דולר בארצות הברית. קידר עצמה זכתה לביקורות חיוביות על משחקה. באותה שנה, קידר אירחה פרק של תוכנית המערכונים האמריקאית "סאטרדיי נייט לייב".
1980-1999: עבודה שוטפת
קידר המשיכה לעבוד במשך שנות ה-1980. היא הופיעה בסרטיו של פול מזורסקי "Willie & Phil" ו-"Some Kind of Hero". ביצועיה בסרט משנת 1981 "Heartaches" זכו לשבחי הביקורת ובאזז לאוסקר. כשהסרט "Trenchcoat" בו הופיעה כמיקי ריימונד, קצרנית בית משפט שהופכת לבלשית פרטית, קיבל דירוג של PG-13, הדבר הניע את חברת וולט דיסני להקים את חברת סרטי טאצ'סטון. היא הופיעה לצד ג'יימס גארנר בדרמת הפשע מעוררת המחלוקת "Glitter Dome" (1984). ב-1985, היא שיחקה בתפקיד ראשי עם טד דנסון וברט לנקסטר בסרט "Little Treasure", בו היא שיחקה חשפנית קצת מבולבלת המחפשת את ההון האבוד של אביה שודד הבנקים. ב-1986 היא נבחרה כמדבבת סדרת האנימציה היפנית "הקוסם מארץ עוץ".
הפקת תיאטרון משנת 1982 של "Bus Stop" בכיכובה של קידר בתפקיד שרי וטים מתיסון בתפקיד בו, שודר ב-HBO. בשנת 1983 קידר הפיקה וכיכבה בתפקיד אלייזה דוליטל בגרסה של "פיגמליון" עם פיטר אוטול עבור שואוטיים. היא הפיקה וכיכבה בסרט הטלוויזיה הצרפתי-קנדי התקופתי "Louisiana" (1984), כבעלת מטעים בדרום של ארצות הברית אשר חוזרת מפריז ומגלה שאיבדה את נכסיה.
ב-1988 השתתפה בתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה "Body of Evidence" של ערוץ CBS.
בשנת 1994 הופיעה בסרט "WindRunner" ערוץ דיסני לצד ראסל מינס וג'ייסון ויילס. באותה שנה דיבבה את דמות הברמנית בפונדק במשחק המחשב "Under a Killing Moon" של IBM.
2000-2018: סרטים עצמאיים ותוכניות טלוויזיה
בשנת 2000, קידר שיחקה את תפקיד איילין קנבורו בסרט "Apocalypse III: Tribulation", סרט נוצרי העוסק באסכטולוגיה נוצרית ובחזון אחרית הימים האוונגליסטי. קידר ציין לאחר מכן שהיא לא הבינה עד שהיא הייתה על הסט שהסרט היה רציני. באותה שנה היא הופיעה בשלושה פרקים בסדרתו של פיטר בנצ'לי, "Amazon", בו גילמה אישה קנדית חולת נפש, הנחושה לשלוט בכל השבטים המקומיים.
בשנת 2001, היא שיחקה אם מתעללת של רוצח סדרתי בפרק של "חוק וסדר: מדור מיוחד". בשנת 2002, היא הופיעה לצד קריספין גלובר וונסה רדגרייב בעיבוד הקולנועי הבריטי לספר "החטא ועונשו".
קידר הופיעה אוף-ברודוויי ב"מונולוגים מהווגינה" בדצמבר 2002, ותיירה עם המופע במשך שנתיים.
קידר השתתפה בסדרת הטלוויזיה "Robson Arms", קומדיית מצבים קנדית המתרחשת בבית דירות בוונקובר.
ב-2007 לוהקה לתפקיד אמילי קראפט בסדרת הטלוויזיה "אחים ואחיות".
ב-2008 גילמה יועצת בית ספר בסרט המסתורין הלהט"בי "On the Other Hand, Death". ב-2009 גילמה את התרפיסטית של לורי סטרוד בסרט "ליל המסכות 2". ב-2015 קידר זכתה בפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית בתוכנית ילדים על הופעתה בסדרה "R.L. Stine's The Haunting Hour".
חיים אישיים
קידר יצאה עם ראש ממשלת קנדה לשעבר פייר טרודו, הבמאים בריאן דה פלמה וסטיבן ספילברג, התסריטאי/במאי טום מנקוביץ, והשחקן/קומיקאי ריצ'רד פריור. היא נישאה והתגרשה שלוש פעמים. נישואיה הראשונים של קידר היו לסופר האמריקאי תומאס מקגוויין, להם נולדה בתה היחידה, מגי מקגוויין (נולדה ב-1976). היא הייתה נשואה לשחקן ג'ון הרד ב-1979 למשך שישה ימים בלבד, והייתה נשואה לבמאי הצרפתי פיליפ דה ברוקה מ-1983 עד 1984. לאחר גירושיה מדה ברוקה, היא אמרה שהיא מעדיפה את חברתם של הכלבים שלה. לקידר נולדו שני נכדים מנישואיה של בתה מגי לסופר וולטר קרן.
היא שמרה על חברות קרובה עם הכוכב השותף מהסרט "סופרמן", כריסטופר ריב, שנמשכה מ-1978 עד מותו בשנת 2004. "כשאת קשורה למישהו שתלוי מהתקרה במשך חודשים, יש נטייה שתתקרבו", בראיון עימה אמרה קידר ל-CBS. "הוא היה כל כך משמעותי בחיים שלי. הוא היה מסובך, חכם, מאוד חכם, הוא ידע שהוא עשה משהו משמעותי. הוא היה מאוד מודע לכך ומאוד שמח בכך." קידר ציינה בריאיון ל-"TV Guide" שהיא אתאיסטית.
בעיות בריאות
בדצמבר 1990, קידר נפצעה קשה בתאונת דרכים שהשאירה אותה משותקת חלקית, ומרותקת לכיסא גלגלים. היא לא יכלה לעבוד במשך שנתיים, דבר שגרם לה קשיים כספיים. היא אובחנה עם הפרעה דו-קוטבית, אשר היה הגורם לאפיזודה מאנית מתוקשרת שהיא חוותה באפריל 1996. באותה העת, קידר עבדה על האוטוביוגרפיה שלה, והמחשב שלה נדבק בוירוס, מה שגרם לו לקרוס והיא איבדה שלוש שנים של טיוטות. קידר טסה ללוס אנג'לס כדי להביא את המחשב לבדיקת חברת שחזור נתונים, אשר בסופו של דבר לא הצליחו לשחזר את הקבצים. היא נכנסה למצב מאני ונעלמה למשך ארבעה ימים. היא נמצאה בחצר אחורית של בית פרטי, ונלקחה על ידי משטרת לוס אנג'לס לבית החולים כשהיא במצב של מצוקה, וציפויי השיניים שלה נפלו כשהוכתה במהלך ניסיון אונס. אחרי טיפול ראשוני בבית החולים היא אושפזה במוסד פסיכיאטרי. ב-2007, קידר, דיווחה כי לא הייתה לה אפיזודה מאנית מזה 11 שנים, וזקפה זאת לזכותה של הרפואה האורתו-מולקולרית בה טופלה (סוג של רפואה אלטרנטיבית מבוססת תזונה ותוספי תזונה).
אקטיביזם פוליטי
קידר תמכה במספר רב של מטרות דמוקרטיות וליברליות לאורך הקריירה שלה. היא אמרה שהעניין שלה נולד בזכות שיחות פוליטיות עם ההורים שלה במהלך הילדות שלה; אמא שלה הייתה קנדית עם נטיות סוציאליסטית, בעוד אביה היה במקור מארצות הברית, והיה שמרן רפובליקני.
היא הייתה תומכת פעילה במסע של ג'סי ג'קסון לזכות במועמדות של המפלגה הדמוקרטית ב-1984 הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1984. בתחילת שנות ה-1990, במהלך מלחמת המפרץ, קידר תויגה כ"בגדד בטי", כינוי גנאי לנשים שהתנגדו למלחמה, והיא נחשפה בשל כך למספר מקרים של בריונות אישית ובכתב. בתגובה, היא כתבה מאמר שם "וידויים של בגדד בטי'", שהיה מנוסח כמכתב לאמה, ואשר פורסם בכתב העת The Nation, בו קידר הגיבה בהסברים לגבי טענותיה בדבר המלחמה.
החל משנת 2009 קידר כתבה מאמרים במגזין השמאלני המקוון "קאונטרפאנץ'".
מותה
קידר מתה בשנתה ב-13 במאי 2018, בביתה בליווינגסטון, מונטנה, בגיל 69. ממנת יתר של אלכוהול וסמים.
DC קומיקס פרסמו בחשבון הטוויטר שלהם: "תודה לך על היותך הלויס ליין עמה רבים מאיתנו גדלנו. נוחי בשלום, מרגו קידר".
חת"ת
חִת"ת הוא שמו של סדר לימוד יומי בחסידות חב"ד. סדר הלימוד כולל חומש, תהילים ותניא. ספר חת"ת הוא ספר המאגד את שלושת הספרים הנלמדים בסדר לימוד זה ונוסף בתוכו גם סידור תהלת ה', וספר היום יום.
תקנת לימוד החת"ת
הלימוד היומי בחומש נוסד על ידי האדמו"ר הראשון של חב"ד, והלימוד בתהילים ותניא נוסד על ידי האדמו"ר השישי של חסידות חב"ד, רבי יוסף יצחק שניאורסון שאיחד את שלושת התקנות. פירוש השם חת"ת הוא ראשי תיבות של חומש תהלים תניא.
כמו כן מבוסס שם החיבור על הפסוק:
חלוקת הלימוד היא:
האדמו"ר הריי"צ קרא לקיים את התקנות ללימוד השיעורים היומי, תוך שהוא מדגיש במיוחד את התקנה לאמירת תהילים - שתהיה בכל בתי הכנסיות, בכל נוסחאות התפילה.
ספר החת"ת
ספר החת"ת (ראשי תיבות: חומש, תהלים, תניא) הוא ספר המקובל בעיקר בקרב חסידי חב"ד, ובו כרוכים יחדיו חמשה חומשי תורה, ספר תהילים וספר התניא. בהוצאות מאוחרות צורף לספר סידור תפילה "תהלת ה'" ולוח שנה "היום יום".
את הדפסת הספר המאגד, יזם הרב זאב דב סלונים בשנת תשמ"א, כאשר הדפיס את שלושת הספרים: חמישה חומשי תורה, תהילים ותניא (מהדורת צילום מדפוס וילנא תר"ס) בכרך אחד. במהדורות מאוחרות יותר שנדפסו על ידי הוצאת קה"ת התווסף גם סידור תפילה (נוסח תהילת ה'), וספר היום יום. מהדורות רבות עם שינויים קטנים נדפסו מאז תשמ"א, בארץ ובעולם.
רבים מחסידי חב"ד נוהגים להניח את החת"ת ברכב לסגולה.
אמריקאים למען שגשוג
אמריקאים למען שגשוג (באנגלית: Americans for Prosperity) הוא ארגון פוליטי שמרני בארצות הברית אשר פועל מוושינגטון די. סי. ומקדם רעיונות של ממשלה קטנה, כלכלה חופשית וצמצום מיסים. הארגון הוקם בשנת 2004 על ידי המיליארדר דייוויד קוֹק, בן למשפחת קוק, בעליה של קוק תעשיות. קוק הקים בשנת 1984 את "אמריקאים למען כלכלה יציבה" אשר היה קודמו של הארגון הנוכחי.
קדוש (סרט)
עלילה
רבקה נשואה למאיר אך לאחר עשור לנישואיהם אין להם ילדים, עקב כך רב הקהילה שלהם מאלץ אותה לעזוב אותו. מלכה, אחותה של רבקה, עומדת להינשא ליוסף אותו הכירה באמצעות שידוך אך היא מאוהבת ביעקב, זמר רוק דתי לשעבר אשר חזר בשאלה ואף שירת בצבא.
Google Sites
Google Sites (בתרגום חופשי לעברית: אתרי גוגל) היא מערכת חינמית הנמצאת בבעלות חברת גוגל ומאפשרת לכל אדם שברשותו חשבון Google ליצור אתרי אינטרנט ללא כל צורך בידע קודם בשפות פיתוח אתרים. המערכת יושבת בענן של גוגל ולמעשה המשתמש הפרטי (בעל חשבון גוגל רגיל) לא צריך לרכוש שירות אחסון כלשהו כדי להשתמש בשירות.
הגבלות
נפח האחסון המוקצה לחשבונות המשתמשים החינמיים מוגבל ל-100MB, ונפח האחסון למשתמשי G Suite עומד על 500MB ו-10 ג'יגה בייט נוספים לכל עובד נוסף בעסק שנמצא תחת החשבון. המערכת לא תומכת בסקריפטים שונים ובקודי CSS כדי למנוע שימוש לרעה.
הטמעה של אפשרויות מורכבות יותר מאשר רק הצגה של מידע, גם כאלה שנפוצות במערכות אחרות לא קיימות במערכת הזו. לדוגמה: שימוש ב-TLS.
התפתחות
בשנת 2015 עבר הממשק רענון מאסיבי וכעת ניתן לבנות במערכת אתרי אינטרנט רספונסיביים וכל זאת בעזרת שימוש בממשק ניהול מתקדם, נוח ומעוצב היטב לפי מגמות עיצוב עכשוויות.
בחודש יוני 2016, גוגל שינתה לגמרי את המראה של אתרי גוגל בהתאם לקו העיצובי החדש של מוצריה - ה-Material Design. למערכת החדשה קוראים "אתרי גוגל החדשים (New Google Sites)" וכעת ניתן לבחור לבנות אתרים עם המערכת הישנה בעיצוב קלאסי או עם החדשה בעיצוב מודרני.
גוגל הוסיפה אפשרות המרה אוטומטית, בה המערכת ממירה אתר שנבנה במערכת הישנה, ומייבאת אותו למערכת החדשה.
בסוף שנת 2019 תיקנה גוגל את התמיכה לעברית, וכעת הממשק מיושר מימין לשמאל, וכן ניתן לכתוב מימין לשמאל בצורה מושלמת.
צנזורה
בשנת 2009, בית משפט מחוזי בטורקיה פסק על חסימת הגישה לאתר לאחר שאחד הדפים שאוחסנו עליו הכיל עלבונות במייסד טורקיה המודרנית, מוסטפא כמאל אטאטורק. בשנת 2012 קרא בית המשפט של האיחוד האירופי להסיר את החסימה אך נכון ל-2013 היא עדיין קיימת.
יחסי ברזיל–קנדה
היחסים בין ברזיל לקנדה היו לבביים אך מוגבלים יחסית, אם כי היחסים בין המדינות התפתחו בהדרגה לאורך זמן. קנדה רואה בברזיל שותפה חשובה דו-צדדית, אזורית ורב-צדדית, החולקת ערכים ואינטרסים חשובים המושרשים בחברות מגוונות, פתוחות ודמוקרטיות. ברזיל היא המשקיעה השביעית בגודלה בקנדה. בקנדה חיים כמעט 40,000 ברזילאים.
היסטוריה
לפני שנות ה-20 של המאה ה-19 היו ברזיל וקנדה שתיהן מושבות של מעצמות אירופיות, ולא היו להן קשרים ישירים. העצמאות של ברזיל הייתה מוקדמת בהרבה מזו של קנדה, והשליטה הבריטית ביחסי קנדה עם ממשלות זרות נמשכה עד תחילת המאה ה-20.
עם זאת, המסחר היה מספיק חשוב עד שקנדה פתחה את משרד הסחר הראשון שלה בברזיל בשנת 1866. שגרירות קנדה בברזיל לא נפתחה עד 1944, כשז'אן דסי היה השגריר הראשון של קנדה בברזיל. במאי 1941 פתחה ברזיל צירות באוטווה. השגריר הברזילאי הראשון בקנדה היה ז'ואאו אלברטו לינס דה בארוס.
כיום, בנוסף לשגרירות בברזיליה, קנדה מיוצגת גם על ידי קונסוליות כלליות בסאו פאולו ובריו דה ז'ניירו, משרד סחר בBelo Horizonte ומשרד סוכנות לפיתוח בינלאומי בקנדה ברסיפה.
גם הפוליטיקה של המלחמה הקרה פעלה ביחסים בין המדינות: בעוד קנדה הייתה חברה מייסדת בברית האטלנטית (נאט"ו) והייתה קשורה קשר הדוק למדיניות ארצות הברית, ברזיל הייתה משקיפה בגוש המדינות הבלתי-מזדהות ומנהיגיה החזיקו לעיתים בדעות קרירות על מדיניות ארצות הברית. קנדה נותקה מאוד מאמריקה הלטינית ולא הצטרפה לארגון מדינות אמריקה עד 1990.
בשנות ה-90 היחסים הפכו חשובים יותר לשתי המדינות ככל שהתגברו קשרי הסחר וההשקעה, וקנדה התעניינה בהסכמי סחר אזוריים באמריקה הלטינית. קשרים כלכליים הולכים וגדלים אלה מביאים לכמה סכסוכים.
יחסי סחר
הסחר הדו-צדדי הגיע ל-5.3 מיליארד דולר קנדי בשנת 2008, מה שהפך את ברזיל לשוק השני בגודלו של קנדה באמריקה הלטינית. ההשקעות הקנדיות המצטברות בברזיל נאמדות בכ-9.2 מיליארד דולר קנדי בשנת 2008.
מחלוקות
היחסים הכלכליים והדיפלומטיים שקעו לשפל של כל הזמנים בין השנים 1996–2001 בגלל כמה מחלוקות על מדיניות הסחר.
סלע המחלוקת העיקרי נובע מהיריבות בין יצרני התעופה והחלל בומברדיה מקנדה ואמבראר מברזיל. כל אחד מהם הוא שחקן מרכזי בשוק המטוסים האזוריים. בשנת 1996 פנתה קנדה לארגון הסחר העולמי בטענה כי המדינה הברזילאית מסבסדת את עלויותיו של אמברייר, וברזיל הגישה תביעה נגדית. בשנת 1999 קבע ה-WTO כי שני הצדדים נושאים באשמה, ואמר לשתי המדינות לשנות את תוכניות קידום הייצוא שלהן. קנדה נענתה, אך ברזיל לא עשתה זאת, מה שהוביל את ה-WTO להעניק לקנדה את הזכות להטיל סכום של 344.2 מיליון דולר סנקציות בשנה במשך שש שנים נגד ברזיל, למרות שהסנקציה לא נכנסה לתוקף.
בפברואר 2001, קנדה נקטה איסור זמני על יבוא בשר בקר ברזילאי, מחשש ל- BSE ("מחלת פרה משוגעת"), למרות שלא היו מקרים כאלו בברזיל. הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה (NAFTA) חייב את ארצות הברית וגם את מקסיקו לאסור על יבוא בקר ברזילאי. הברזילאים ראו בכך מהלך פוליטי שקשור לסכסוך המטוסים, ועד מהרה הקונגרס הברזילאי הצביע להשעות את אשרורם של כל האמנות עם קנדה, והתארגנו מחאות וחרמות עממיות נגד קנדה. האיסור בוטל שלושה שבועות לאחר בדיקת צוות הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה (NAFTA).
קנדה וברזיל התנגשו גם הן סביב ההסכם המוצע לסחר חופשי של אמריקה, שממשלת קנדה קידמה באופן פעיל. נשיא ברזיל, דאז פרננדו אנריקה קרדוזו, ראה את ההצעה בקור רוח יותר והעדיף ליצור גוש דרום אמריקאי ואז לנהל משא ומתן עם ארצות הברית וקנדה מעמדת כוח. נראה כי כישלונה של ה-FTAA ויצירת איחוד האומות הדרום אמריקאיות הצדיקו את עמדתה של ברזיל.
קונצרט בטהובן, 1808
קונצרט בטהובן או האקדמיה של בטהובן (כפי שנקרא במקור; בגרמנית: Beethoven-Akademie 1808) התקיים ב-22 בדצמבר 1808 בתיאטר אן דר וין כמופע גיוס כספים שארגן בטהובן לעצמו, בניצוחו וכסולן על הפסנתר, על מנת לגייס מימון לפעולתו כמוזיקאי עצמאי. בקונצרט, שארך כ-4 שעות, הושמעו בהשמעת בכורה הסימפוניה החמישית, הסימפוניה השישית, הקונצ'רטו הרביעי לפסנתר ולבסוף, הפנטזיה הכוראלית לפסנתר, סולנים, מקהלה ותזמורת שנכתבה במיוחד לערב זה כ"גראנד פינאלה" על מנת לשתף בה את כל משתתפי הקונצרט. לפי הדיווחים, האולם היה קר במיוחד והורגש שלא נעשו מספיק חזרות על היצירות (בטהובן קטע את הביצוע של הפנטזיה הכוראלית לאחר מספר תיבות על מנת להתחיל אותה מן ההתחלה). לא ברור כמה ממון גויס ממכירת הכרטיסים. עם זאת, היה זה אירוע תרבותי חסר תקדים, בו נשמעו לראשונה צלילי המוזיקה המתקדמת ביותר באותה עת. הקונצרט משוחזר מאז באירועים חגיגיים ופסטיבלים.
מבנה הערב
הקונצרט התחיל בשש וחצי בערב, נמשך עד עשר וחצי והתחלק לשני חלקים.
חלק ראשון חלק שני
הרכב התזמורת ברוב היצירות שבקונצרט היה סטנדרטי לזמנו, אך בסימפוניות ניגן הרכב גדול מהרגיל - בסימפוניה השישית נוספו להרכב פיקולו ושני טרומבונים, ובסימפוניה החמישית ניגן ההרכב הגדול ביותר, בו נוספו לתזמורת פיקולו, קונטרה בסון ושלושה טרומבונים. בעבור שלושה כלים אלו הייתה זאת אחת מהופעות הבכורה הראשונות בהיסטוריה של הסימפוניה, לפחות ביצירות גדולות וידועות. הרכב זה בסימפוניות של בטהובן נופל בגודלו רק מן ההרכב המנגן בסימפוניה התשיעית.
מחלה זיהומית מפציעה
מחלה זיהומית מַפְצִיעָה (באנגלית: emerging infectious disease, בראשי תיבות: EID) היא מחלה ממקור זיהומי ששיעור ההדבקה שלה בבני אדם נמצא במגמת עלייה בעבר הקרוב או עלול לגבור בעתיד הקרוב. מחלות מפציעות כוללות גם מחלות מידבקות שהופיעו באזורים גאוגרפים חדשים או שהתגברו בפתאומיות. הקבוצה כוללת מחלות זיהומיות חדשות וכן מחלות שחזרו לאחר תקופת הפסקה. לפעמים מחלות ישנות מופיעות מחדש במופע קליני חדש שלעיתים עלול להיות קשה או קטלני. מחלות כאלה מכונות מחלות מפציעות מחדש (re-emerging diseases).
גורמים
מחקרים מראים שקרוב ל-60% מהמחלות הזיהומיות המוכרות הפוגעות באדם וקרוב ל-75% מהמחלות המפציעות בשלושת העשורים האחרונים מקורם בבעלי חיים. סקירת נתונים של השנים 1940–2004 הכוללים 335 מקרי מחלות מפציעות מראה שיש אזורים המועדים יותר מאחרים להופעה של מחלות מפציעות ושיש קשר בין המצב הסוציו-אקנומי והסביבה האקולוגית ושכיחות הופעת המחלות המפציעות. המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן מפרסמים כתב עת Emerging Infectious Diseases ומתארים את הגורמים הבאים כתורמים או עלולים לתרום למחלות מפציעות:
15 בפברואר
15 בפברואר הוא היום ה-46 בשנה בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה נשארו עוד 319 ימים (320 בשנה מעוברת).
ג'וזף אקבה
ג'וזף מייקל "ג'ו" אקבה  (באנגלית: Joseph Michael "Joe" Acaba; נולד ב-17 במאי 1967) הוא מורה, הידרולוג ואסטרונאוט של נאס"א. במאי 2004 היה לאדם הראשון ממוצא פורטו ריקני שנבחר להיות אסטרונאוט. טס לחלל במסגרת טיסת STS-119 של מעבורת החלל דיסקברי ומשלחות 31/32 לתחנת החלל הבינלאומית. היה מהנדס משימה במסגרת משלחות 53/54 לתחנת החלל.
לימודים
הוריו של אקבה, ראלף ואלסי היגרו מפוארטו ריקו לאינגלווד, קליפורניה, באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20. מאוחר יותר הם עברו לאנהיים, קליפורניה.
בילדותו התעניין במדע ומתמטיקה. בתיכון קיבל הכשרה בצלילה, ובמסגרת התוכנית החל להתעניין בגאולוגיה. סיים בהצטיינות את הלימודים בשנת 1985.
כחוקר ומורה
במשך שש שנים שרת כסמל ביחידת המילואים של חיל הנחתים של ארצות הברית. עבד כשנתיים כהידרולוג בלוס אנג'לוס ועוד שנתיים בחיל השלום שם לימד יותר מ-300 מורים ברפובליקה הדומיניקנית.
שימש כמנהל מרכז מחקר הימי של חיל הנחתים באיי הבהאמה. עם שובו לארצות הברית, אקבה עבר לפלורידה, שם התמנה לרכז נושא שחזור הצמחייה לאורך חוף בורו ביץ'.
לימד שנה אחת של מדעים ומתמטיקה בתיכון וארבע שנים בחטיבת הביניים בפלורידה.
לאחר שובו ממשלחת 31/32 בתחנת החלל למד לתואר שלישי בחינוך באוניברסיטת טקסס טק, באמצעות תוכנית ללימוד מרחוק.
קריירה בנאס"א
אקבה נבחר לתוכנית האסטרונאוטים של נאס"א במאי 2004, יחד עם עוד עשרה נוספים. אקבה נבחר כמומחה משימה במסגרת תוכנית "מחנכים אסטרונאוטים" תוכנית המכשירה מורים כאסטרונאטים, ובנוסף על תפקידיהם הרגילים, משלבים פעילויות הנגשת המדע והחלל לתלמידים ומורים. הוא סיים את אימוני האסטרונאוטים בפברואר 2006. לאחר השלמת האימונים הוא הוצג לצוות שילובי החומרה בתחנת החלל הבינלאומית, לפתרון בעיות טכניות בשילובים מול חומרת סוכנות החלל האירופאית.
STS-119
אקבה מונה כחלק מצוות טיסת מעבורת החלל STS-119 בתפקיד מחנך מומחה משימה.
המעבורת המריאה לחלל ב-15 במרץ 2009 ומשימתה כללה הבאה והתקנה של מערך פאנלים סולריים של תחנת החלל הבינלאומית. המעבורת עגנה בתחנת החלל הבינלאומית ביום השלישי למשימה, ב-17 במרץ 21:02 UTC
אקבה הפך לאסטרונאוט הראשון ממוצא פורטוריקני. כדי לציין זאת הוא הביא עמו דגל פוארטו-ריקו וביקש ששיר ההשכמה של הצוות ביום החמישי יהיה שיר-העם "Qué Bonita Bandera" ("מה יפה הדגל", שנכתב על דגל פוארטו-ריקו בשנת 1971).
אקבה ביצע שתי הליכות חלל במסגרת משימת STS-119. (הליכות חלל מס' 2–3 של המשימה). הליכת החלל הראשונה שלו בוצעה ב-21 במרץ 2012, יחד עם האסטרונאוט סטיבן סוונסון. הליכת החלל נמשכה 6 שעות ו-30 דקות במהלכה האסטרונאוטים הכשירו מקום עבודה בתחנת החלל, לקראת משימת STS-127, התקנת אנטנת GPS על מעבדת KIBO, צילום באינפרה-אדום של חלקי המקרנים (האחראים על קירור התחנה) בתומכי P1 ו-S1, והתקנת יחידת עיגון (לקראת הליכות עתידיות ) על תומך P3. הליכת החלל השנייה שלו בוצעה ב-23 במרץ 2012 (יום ה-9 למשימה) יחד עם האסטרונאוט ריצ'רד ארנולד. הליכת החלל נמשכה 6 שעות ו-27 דקות ונועדה להזיז עגלת ציוד של הצוות למיקום אחר, ניסיון פריסה של הcargo carrier וחיווט מחדש של הגירוסקופים של התחנה
המעבורת נחתה בחזרה ב-28 במרץ, 19:13 UTC לאחר שהות בחלל של 12 יום, 19 שעות, 29 דקות ו-33 שניות
משלחת 31/32 לתחנת החלל הבינלאומית
אקבה נבחר להיות חלק ממשלחות 31/32 לתחנת החלל. ב-15 במאי 2012 המריא אקבה על סיפון סויוז TMA-04M יחד גנדי פדלקה וסרגיי רוין.
במהלך המשימה הצוות קיבל את משימת הראשונה של החללית המסחרית דרגון לתחנת החלל הבינלאומית. אקבה היה המפעיל הראשי של הזרוע הרובוטית לתפיסת חללית האספקה היפנית HTV-3. אקבה היה מפעיל הזרוע הרובוטית ואיש התמיכה בתחנה בזמן שתי הליכות חלל, וביצע מספר רב של ניסויים מדעיים.
הצוות חזר לכדור הארץ ב-17 בספטמבר 2012, לאחר שהות של 124 יום, 23 שעות ו-51 דקות בחלל.
משלחת 53/54
ב-2017 הודיעה נאס"א כי אקבה יחזור לחלל כחלק ממשלחת 53/54 לתחנת החלל הבינלאומית. במקור תוכנן כי הסויוז MS-06 יכיל רק שני אנשי צוות, אולם בהתראה קצרה הוחלט כי הכיסא השלישי יהיה ממומן על ידי סוכנות החלל הרוסית כדי להחזיר חובות, ויכיל אסטרונאוט מנוסה. הגיבוי של אקבה למשימה הייתה שנון ווקר, המתוכננת לטוס לתחנת החלל במסגרת סויוז MS-12.
הצוות שוגר לתחנת החלל ב-12 בספטמבר 2017.
ב-20 באוקטובר 2017 ביצע אקבה הליכת חלל יחד עם האסטרונאוט רנדולף ברזניק במטרה להתקין מצלמות חדשות ולהתקנת שיפורים על הזרוע הרובוטית של תחנת החלל קנדארם2. הליכת החלל נמשכה 6 שעות ו-49 דקות.
אקבה חזר לכדור הארץ ב-28 בפברואר 2018, 02:31 UTC, לאחר 168 ימים בחלל. סך הכל שהה בחלל 306 ימים ו-34 דקות.
פרסים והוקרה
ב-18 במרץ 2008 זכה אקבה לתשבחות הסנאט הפורטוריקני לאחר בחירתו לטיסה בחלל.
אקבה השתתף במגוון פעילויות בפוארטו ריקו כדי לקדם את לימודי המדע והטכנולוגיה באי. במסגרת ביקוריו הוא בא במגע עם יותר מ-10,000 בני אדם, רובם תלמידים.
קוגיה גמדית
קוגיה גמדית (שם מדעי: Kogia sima) היא מין של לווייתן ממשפחת ראשתניים ננסיים. קרובתה היחידה למשפחה היא קוגיה ננסית. הקוגיה הגמדית קטנה יותר מקרובת משפחתה. הם כמעט אינם נצפים בטבע.
ג'וזף אקבה
פרסים והוקרה
בשנת 2012 הוכתר על ידי מגזין "Caras" לאחד הפורטוריקנים המשפיעים ביותר של אותה שנה.
בשנת 2013 קיבל אקבה את מדליית אנה ג'י מנדז הנשיאותית ודוקטורט לשם כבוד מאוניברסיטת הפוליטקניק של פוארטו ריקו, שם גם חנך סימולטור טיסה.
קוגיה גמדית
מאפיינים
הקוגיה היא קרובת משפחה רחוקה של הראשתן גדול-הראש, אך קטנה ממנו בהרבה. אורכה של הקוגיה מגיע ל-2.7 מטרים ומשקלה עד 250 קילוגרם. הגוף כחלחל-אפור, עם בטן בהירה ומעט מפוספסת בצהוב. הראש גדול ביחס לגודל הגוף והעיניים נראות נפוחות מעט. הלסת העליונה גדולה בהרבה מהתחתונה אך חסרת שיניים, בדומה לראשתן גדול-הראש. הקוגיה קטנה ואיטית ופעמים רבות נצפיתה נחה על פני המים.
הקוגיות צוללות לעומק רב כדי לאכול דיונונים ותמנונים שונים וגם דגים. הן עצמן עלולות להיטרף על ידי כרישים, כמו עמלץ לבן או לווייתן קטלן.
פלסן סאסא
היסטוריה
החברה הוקמה כאגודה שיתופית של קיבוץ סאסא בשנת 1985 ועסקה בייצור מוצרי פלסטיק קשיחים כגון מכלי אשפה ושינוע. לאחר דשדוש בתוצאות הפעילות עברה החברה לייצור מוצרים בתחום המיגון הבליסטי, בשנת 1989 החלה לייצר עבור צה"ל אפודים לסלקי פצצות. בעקבות לקחי האינתיפאדה הראשונה בה בלט הצורך בכלי רכב ממוגנים החלה החברה לפתח פתרונות מיגון גם לתעשיית הרכב בשיתוף פעולה עם חברות "נגררי בית אלפא" (1993), תעשיות רכב נצרת (1995), "הארגז" ו"מרכבים". בשנות ה-90 של המאה ה-20, החברה פיתחה מיגון לרכבי הסופה של צה"ל שהורכב בייצור המוני, בשנת 1998 החלה גם במיגון של רכבי האמר HMMWV, ואת שנת 2000 סיימה במחזור של 6 מיליון דולר.
ב-1997 המליצו אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה וחיל החימוש להעניק לחברה את פרס ביטחון ישראל על פיתוח מיגון לרכב בט"ש לשימוש צה"ל, בנימוקים ש"רמת העבודה מצביעה על חשיבה מקורית ויצירתית מאד השקעה יומיומית ומוטיבציה גבוהה".
בעקבות הנסיגה האמריקאית מאפגניסטן ועיראק, חל צמצום ניכר בפעילות החברה והיא פיטרה מאות מעובדיה.
בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 החלו משטרת ישראל ומשמר הגבול להצטייד ב"קרקל" שמתוכנן וממוגן על ידי החברה.
באוקטובר 2015, נבחרו פלסן סאסא וקבוצת תאלס הצרפתית, לספק 1,100 כלי רכב ממוגנים לצבא אוסטרליה בעסקה ששווייה 1.3 מיליארד דולר.
החברה שותפה של חברת אושקוש בייצור רכב השטח הממוגן Oshkosh M-ATV, שנבחר כמחליפו של רכב ה-HMMWV.
מיגון בליסטי לכלי רכב, כלי טיס ושיט
החברה פיתחה מספר כלי רכב ממוגנים ייחודים המבוססים על שלדות יצרניות רכב כגון פורד, האמר, משאיות וולוו, אינטרנשיונל, אושקוש, ומק ומדוגמות בשריון מרוכב תוצרת פלסן.
מיגון קשיח אישי
פלסן מפתחת ומייצרת אפודי מגן מתקדמים, כולל אפודי מגן קרמיים, ואפודים בליסטיים המבוססים על חומרים מרוכבים, כמו כן פיתחה החברה מערכת ייחודית למיגון אישי.
חלקים מסיבי פחמן לתעשיית הרכב האזרחית
פלסן מפתחת טכנולוגיות ייצור לחלקים העשויים סיבי פחמן לתעשיית הרכב האזרחית, זאת על מנת שיסייעו בהורדת ממוצע צריכת הדלק של המכוניות.
אנדרטת רוברט א. טאפט
'''אנדרטת רוברט א. טאפט (באנגלית: Robert A. Taft Memorial and Carillon''') היא אנדרטה הכוללת מזרקה ומגדל פעמונים שהוקמה לזכרו של הסנאטור רוברט טאפט, בנו של נשיא ארצות הברית ויליאם הווארד טאפט. האנדרטה ממוקמת צפונית לגבעת הקפיטול, בשדרת החוקה, בין שדרות ניו ג'רזי והשדרה הראשונה, בעיר וושינגטון בירת ארצות הברית.
תיאור האנדרטה והקמתה
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל דאגלס וו. אור. מגדל הפעמונים עשוי שיש ממדינת טנסי שגובהו כ-30.4 מטרים, רוחבו כ-3 מטרים ואורכו כ-9.7 מטרים. בסמוך למגדל ניצב פסל ברונזה של הסנטור טאפט, מעשה ידי הפסל וילר ויליאם. מעל הפסל מופיעה הכתובת: .
במגדל הפעמונים 27 פעמונים שניצקו על ידי חברת היציקה פקרד בל מאנסי-לה-וו שבצרפת. הפעמון הגדול שוקל כ-6,350 ק"ג, ומצלצל מדי שעה. הפעמונים הקטנים מצלצלים מידי רבע שעה, ועל פי החלטה של הקונגרס של ארצות הברית - ביום העצמאות של ארצות הברית מצלצל המגדל בשעה 2 בצהריים את המנון ארצות הברית.
ההחלטה על הקמת האנדרטה התקבלה בשנת 1955 והאנדרטה נחנכה ב-14 באפריל 1959 בנוכחות נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר.
כדורגל בממלכה המאוחדת
הכדורגל בממלכה המאוחדת מנוהל בנפרד בכל אחת מארבע אומות הבית של הממלכה המאוחדת, כאשר לכל אחת מהן התאחדות כדורגל עצמאית האחראית על ניהול הכדורגל בתחום שיפוטה. נבחרת הממלכה המאוחדת לא הייתה פעילה מאז 1972, אך הוקמה מחדש לקראת השתתפותה בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת לונדון ב-2012.
לפרטים עבור הכדורגל בארבע האומות, ראו:
ערך זה משווה בין הכדורגל במדינות השונות.
התאחדויות כדורגל
לכל אחת ממדינות בריטניה, המכונות לעיתים בשם "home nations" (אומות הבית), יש התאחדות כדורגל לאומית האחראית על ניהול הכדורגל כולו במדינה המתאימה: התאחדות הכדורגל האנגלית (FA), אחראית על אנגליה ומושבות הכתר הבריטיות ונוסדה ב-1863; התאחדות הכדורגל הסקוטית (SFA) הוקמה ב-1873 ולאחריה הוקמו התאחדות הכדורגל של ויילס ב-1876 והתאחדות הכדורגל האירית (IFA) ב-1880. אלה הן ארבע התאחדויות הכדורגל הלאומיות הוותיקות בעולם, והן בעלות חלק חשוב בכדורגל העולמי כאשר הן תופסות ארבעה מתוך שמונה המקומות בוועדת הכדורגל הבינלאומית (IFAB), הקובעת את חוקת משחק הכדורגל (ארבעת המקומות הנוספים מיושבים בידי פיפ"א).
מבני הליגות
ישנן ליגות כדורגל נפרדות לאנגליה, סקוטלנד, ויילס וצפון אירלנד, על אף שמספר מועדונים משחקים מחוץ למדינה שלהם בשל סיבות לוגיסטיות רבות. לוויילס לא הייתה ליגה לאומית עד שנת 1992 (אף על פי שליגות אזוריות במדינה התקיימו לפני כן), דבר שמסביר למה המועדונים הוולשים הבכירים משחקים כיום במה שמוגדר כמערכת הליגות האנגלית.