cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מפקד האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
התפקיד ותולדותיו
תפקידו של מפקד האקדמיה שקול בקירוב לזה של נשיא אוניברסיטה אזרחית, אם כי בזכות מעמדו הפיקודי יש לו השפעה גדולה יותר על חיי היומיום של הצוערים משיש לנשיא מוסד אקדמי אזרחי על הסטודנטים בו.
על פי המסורת מתמנה לתפקיד קצין שהוא בוגר האקדמיה. תקן הדרגה של מפקד האקדמיה כיום הוא של לוטננט גנרל, והוא כפוף ישירות לראש מטה צבא ארצות הברית.
המפקד הראשון של האקדמיה (1801–1803, שירת שוב ב-1805–1812) היה הקולונל ג'ונתן ויליאמס (Jonathan Williams).
המינוי לפיקוד על האקדמיה היווה בעבר לא פעם כעין מקפצה לתפקיד פיקודי בכיר יותר בצבא ארצות הברית. אחדים ממפקדי האקדמיה שירתו בהמשך כגנרלים המפקדים של הצבא (תפקיד שהוחלף בהמשך בתפקיד ראש מטה הצבא), ושלושה מהם התמנו בהמשך שירותם לרמ"טים. חמישה ממפקדי האקדמיה היו קצינים שעוטרו במדליית הכבוד של הקונגרס.
כיום התפקיד הוא תפקידו האחרון בצבא של מפקד האקדמיה: כתנאי למינויו על המועמד לתפקיד להצהיר כי יפרוש מן השירות הצבאי עם סיום תפקידו זה. הכלל נועד לאפשר למפקד האקדמיה להיות חופשי מכל השפעה בלתי ראויה של פיקוד הצבא. מאידך, מצב זה פוגע בכוחם ובהשפעתם של מפקדי האקדמיה מול הצבא, ובעבר התקיים דיון בדבר האפשרות לשנות את כלל הפרישה.
מפקד האקדמיה מ-2022, ה-61 במספר, הוא לוטננט גנרל סטיבן גילנד.
הינוקא
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Del Mar
Del Mar הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הפורטוריקני אוזונה בשיתוף הראפרית האמריקאית דוג'ה קאט והזמרת האוסטרלית סיה. השיר יצא לאור ב-9 באוקטובר 2020, על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק לטין ואאורה מיוזיק, כסינגל שישי מתוך האלבום Enoc.
רקע והכרזה
השיר הוזכר לראשונה על ידי סיה בראיון באוגוסט 2020, היא הצהירה שיש לה שיתוף פעולה עם אוזונה ו-דוג'ה קאט. בראיון שנערך עם מגזין בילבורד חשף אוזונה כי דוג'ה קאט וסיה שלחו לו את קולותיהם למסלול תוך פחות מ-24 שעות לאחר שביקש, ואפשרו לו לעשות איתם את כרצונו. "Del Mar", יצא לאור ב-4 בספטמבר 2020, ללא שום הכרזה מוקדמת, כרצועה בתוך האלבום "Enoc" של אוזונה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של אוזונה ב-15 באוקטובר 2020.
דמארה קארול
מכללות
בשנת 2006, לאחר שנתיים מוצלחות באוניברסיטת ואנדרבילט, הפתיע קארול את הקבוצה כאשר בחר לעבור לאוניברסיטת מיזורי כדי לשחק תחת דודו, המאמן מייק אנדרסון. בעונת 2008/2009 קארול הוביל את מיזורי עם 16.6 נקודות למשחק עד לשלב רבע הגמר בטורניר אליפות המכללות, בו הפסידה קבוצתו לאוניברסיטת קונטיקט.
כאשר קארול הגיע למיזורי, הוא התלונן על גירוד ברגליים, וחשב שמדובר באלרגיה. לאחר בדיקה רפואית התברר כי הוא סובל ממחלת כבד נדירה. הרופאים קבעו כי ייתכן שיזדקק להשתלת כבד, אך לא באופן דחוף, וכנראה שיוכל לדחות את ההשתלה עד סיום הקריירה המקצועית. הבחנה זו התגלתה והתפרסמה מספר שבועות לפני דראפט ה-NBA של 2009.
ממפיס גריזליס
קארול נבחר בדראפט 2009 בבחירה ה-27 על ידי הממפיס גריזליס, ושיחק בשורותיה במשך כעונה וחצי, במהלכם תפקד כשחקן מחליף.
יוסטון רוקטס
ב-24 בפברואר 2011, במהלך עונתו השנייה ב-NBA, הועבר קארול ליוסטון רוקטס יחד עם האשים ת'אביט בתמורה לשיין באטייה. ב-11 באפריל 2011 קארול נופה מהקבוצה.
דנוור נאגטס
ב-12 בדצמבר 2011, חתם קארול בשורות הדנוור נאגטס, אך הספיק לשחק בקבוצה רק ארבעה משחקים, לפני שנופה ב-4 בפברואר 2012.
יוטה ג'אז
לקראת סוף עונת, ב-8 בפברואר 2012 חתם קארול על חוזה עם היוטה ג'אז על חוזה עד סיום העונה, ולעונה שאחריה.
אטלנטה הוקס
ב-23 באוגוסט 2013 חתם קארול עם האטלנטה הוקס על חוזה לשנתיים. ב-4 בפברואר 2015 נבחר קארול, יחד עם חבריו לחמישייה הפותחת של ההוקס - ג'ף טיג, קייל קורבר, פול מילסאפ ואל הורפורד - לשחקני החודש של המזרח של חודש ינואר לאחר מאזן מושלם של 17-0 של קבוצתם במהלך החודש. הייתה זו הפעם הראשונה בתולדות הליגה בה נבחרים יותר משלושה שחקנים לתואר 'שחקן החודש' של אחד האזורים. ב-9 בפברואר 2015 קלע קארול שיא קריירה של 26 נקודות בניצחון קבוצתו 117-105 על המינסוטה טימברוולבס.
טורונטו ראפטורס
בסוף עונת חתם קארול כשחקן חופשי בטורונטו ראפטורס על חוזה ל-4 שנים עבור 60 מיליון דולר. פציעה בברכו הימנית הגבילה אותו בעונת ל-26 משחקים בלבד, מה שלא מנע מהראפטורס להשיג את מאזן העונה הסדירה הטוב בתולדות המועדון - 56-26. בפלייאוף של אותה עונה ניצחה טורונטו את שתי הסדרות הראשונות, לראשונה בתולדות המועדון, ובגמר המזרח הפסידה לקליבלנד בתוצאה 4-2.
ברוקלין נטס
ב-13 ביולי 2017 נשלח קארול בטרייד לברוקלין נטס, יחד עם שתי בחירות דראפט עתידיות, בתמורה לסנטר ג'סטין המילטון.
סן אנטוניו ספרס
ביולי 2019 סיכם קארול על חוזה בסן אנטוניו ספרס, והועבר אליה במסגרת עסקת "חתימה והעברה" (sign and trade). בארבעת החודשים הראשונים של עונת שותף ב-15 משחקים בלבד, ובפברואר 2020 שוחרר מהקבוצה.
יוסטון רוקטס
מיד לאחר שחרורו מהספרס חתם קארול על חוזה ביוסטון רוקטס עד לסיום עונת.
הליך ההדחה של דונלד טראמפ
הליך הדחה בארצות הברית מוחל כנגד נשיא מכהן כאשר יש חשש לביצוע עבירות מסוימות על ידו. לנשיא ה-45, דונלד טראמפ, נערכו שני הליכי הדחה:
פגיון "יחידות הפשיטה" של הנחתים
פגיון "יחידות הפשיטה" של הנחתים עוצב בעבור היחידה שאת שמה הוא נושא. הפגיון היה בשימוש במהלך מלחמת העולם השנייה, אך זכה לתגובות מעורבות מצד החיילים שהשתמשו בו. לאחר המלחמה פריטים אלו הפכו לפריט אספנות נדיר.
היסטוריה
בתחילת מלחמת העולם השנייה, הממשל האמריקני הביע עניין ביצירת כוחות "קומנדו" - יחידות פשיטה קלות - בדומה לבריטים. בעת הכניסה הפעילה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה (1941), אדמירל צ'סטר נימיץ, הבין שיש צורך ביחידות ימיות "קלות", והעלה דרישה ליחידות פשיטה, המשתמשות בכוח חי"ר, אשר יוכלו לבצע תקיפות על מאחזים יפנים באוקיינוס השקט. בפברואר 1942 הוקמה יחידת הפשיטה מקרב מתנדבים של הנחתים, היחידה כונתה Marine Raiders. יחידות אלו השתתפו במספר משימות מיוחדות, אשר עיקרן פעולות מאחורי קווי האויב, פשיטות על יעדים אשר היו מוגנים קלות, פשיטות בעומק האיים, אשר היו בשליטה יפנית וכו'. פעולות קצרות. לעיתים היו מגיעים ליעד באמצעות צוללת ומשם בסירות גומי קלות. יחידות אלו השתתפו גם בקרבות ככוחות נחתים לכל דבר ועניין. חלק מייחוד של אותן קבוצות לוחמות היה הציוד שסופק להן: מדים מנומרים (לראשונה), כלי נשק בהתאמה אישית, נעלים משודרגות ואף הוחלט על ייצור פגיון בלעדי ל"יחידות הפשיטה".
פיתוח הדגם
זהו אחד מהסכינים הראשונים, אשר עוצב על ידי חיל הנחתים, לכוחות חיל הנחתים. המעצב הראשי של הסכין היה קפטן, קליפורד שואי, אשר היה קצין במערך לוגיסטי בנחתים. פגיון יחידות הפשיטה קיבל את שמו מכך שסופק בעיקר ליחידה זו (כ-500 סכינים גם סופקו ליחידת צנחנים מובחרת בצבא הקנדי וליחידות צלפים/סיירים בחלק מחטיבות הנחתים). דגם הסכין זו דומה מאוד ל-FS DAGGER או ה-V42 של חברת CASE, ניתן להצביע על מספר גורמים לכך :
ייצור הסכין
היצרן אשר נבחר לסכין הייתה חברת קמילוס, הייצור החל ב-1942 והסכינים הראשונות סופקו לכוחות "הפושטים" במהלך יוני 1942.
החומרים שקליפורד שואי בחר ליצירת הסכין היו פלדה ללהב וחומר חדש באותה תקופה - סגסוגת אלומיניום ואבץ לידית. הליך הייצור במפעל של קמילוס היה כדלקמן: חיתוך הלהב מגיליון פלדה עבה, עיצוב פאזה (גאומטריה גסה של הלהב), חיסום, יציקת הידית והשחזה. היו גרסאות עם להב מבריק והיו גרסאות עם להב מושחם. כלל הסכינים המבריקות וכנו עם צריבה במרכז הלהב של האותיות USMC על רקע של מגילה.
השימוש במהלך מלחמת העולם השנייה
לא ידוע היקף השימוש, והעמדות כלפי יעילותה היו חלוקות. זמן קצר לאחר שהדגם הגיע לידי 'יחידת הפשיטה' התקבלו תלונות על קושי לבצע עמה מטלות שונות באקלים הטרופי בו שהו הנחתים, החוד היה עדין והלהב לא היה רחב דיו למשימות הדורשות מאמץ כגון פתיחת ארגזי תחמושת או קופסאות שימורים. לראיה, בחלק לא קטן מהסכינים שניתן למצוא כיום (מקוריות) החוד יהיה מעוגל או שבור (בעקבות כך שהיו מבצעים עם הסכינים מטלות שונות והחוד לא עמד בעומס). כמו כן, סגסוגת האלומניום/אבץ ממנה הורכבה הידית עם השנים מאבדת מיציבותה ונוטה להיסדק, להישבר ואף להתפורר, לכן בחלק לא קטן מהסכינים הידית מעט סדוקה או השמורה שבורה. לבסוף סכין סימן 2 של הצי החליפה לא מעט מהסכינים הללו והוכיחה את עצמה ככלי המתאים יותר לשימוש צבאי כלל ו'יחידות הפשיטה' בפרט.
אספנות
ממסמכים רשמיים עולה כי יוצרו סה"כ כ-14,500 סכינים מהדגם הזה והדגם נחשב לפריט אספנות מבוקש ביותר, לאור שיוכם ל'יחידות הפשיטה של הנחתים' (יחידה יוקרתית) והעובדה שרבים מהסכינים נהרסו, התפרקו עם השימוש בשטח ועם הזמן.
נתונים טכניים
פגיון יחידות הפשיטה מורכב מלהב פלדה שאורכו בערך 7 אינץ', בעל פרופיל דק וצר, חד משני צדדיו, הטאנג - מגיע עד אמצע הידית. השמורה והידית היו יחידה אחת יצוקה של סגסוגת אבץ. הנדן היה עשוי עור, בחלק מהנדנים היו חיזוקי פלדה בחלק התחתון, כדי למנוע חירור של הנדן על ידי החוד, בדומה לנדן ה-M6.
עונת 2023/2024 ביורוליג
מתכונת התחרות
בתחרות ישתתפו 18 קבוצות שחתחרו בפורמט של ליגה בעלת שני סיבובים – כל קבוצה תשחק משחק בית ומשחק חוץ נגד כל הקבוצות, כאשר בסיום העונה הסדירה שש הקבוצות המדורגות ראשונות יעפילו לשלב הפלייאוף, בעוד הקבוצות שיסיימו במקומות 7–10 יעפילו לשלב הפליי-אין: המדורגת במקום השביעי תארח את הקבוצה המדורגת שמינית כשהמנצחת תעפיל לפלייאוף, ואילו המפסידה תמודד על הכרטיס השמיני והאחרון מול המנצחת במשחק הנוסף בין הקבוצות ממקומות התשיעי והעשירי. בשלב הפלייאוף ישוחקו סדרות הטוב מ-5 בשיטת הצלבה של הראשונה נגד השמינית, שנייה נגד שביעית, שלישית-שישית ורביעית-חמישית. בסיום רבע הגמר יעפילו המנצחות לפיינל פור 2024.
המשתתפות בתחרות
גראן קנריה, שזכתה בעונת 2022/2023 ביורוקאפ, ויתרה על מקומה ביורוליג בשל בעיות כלכליות.
הערות שוליים
<references group="WC"/> <references group="EC"/>
וילסון פיקט
וילסון פיקט (באנגלית: Wilson Pickett; 18 במרץ 1941 – 19 בינואר 2006) היה זמר יוצר אמריקאי בתחומי מוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז ורוקנרול. למעלה מ-50 שירים שכתב או ביצע נכנסו למצעד הרית'ם אנד בלוז (R&B) ורבים מהם חצו את גבול הסוגה והצליחו במצעד 100 הגדולים של בילבורד ("מצעד הפופ"). בין להיטיו הגדולים: "In the Midnight Hour", "Land of 1,000 Dances", "Mustang Sally". מבין האמנים בני דורו בסגנונו, היה פיקט אחד ממובילי ההגשה המחוספסת והרוקנרולית. שירתו המלווה בצרחות, ריקודיו החושניים, רברבנותו והתכנים המיניים של שיריו הקנו לו את הכינוי "The Wicked Pickett" ("פיקט המרושע").
שנים ראשונות
פיקט נולד באלבמה, בן רביעי למשפחה בת 13 נפשות וסבל התעללות קשה מידי אמו. מגיל צעיר שר בכנסייה הבפטיסטית. בגיל 14 עזב את ביתו ועבר להתגורר בדטרויט, שם שר במקהלות גוספל בכנסיות. במקביל האזין לריצ'רד הקטן, וביקש כמוהו להצליח בתחום המוזיקה החילונית.
עבודה עם ג'רי וקסלר ו"אטלנטיק רקורדס"
בשנת 1965 הקליט פיקט באולפני סטאקס בממפיס, טנסי עם וקסלר ובהפקה מוזיקלית וליווי של נגני סטאקס, כמה מלהיטיו הגדולים ביותר, בהם "In the Midnight Hour", להיטו הראשון שמכר למעלה ממיליון עותקים והגיע למקום הראשון במצעד ה-R&B, למקום ה-21 במצעד הפופ האמריקאי ולמקום ה-12 במצעד הבריטי. שירים נוספים ששר וכתב (לבדו או עם שותפו מימי הפלקונס אדי פלויד) היו "(Don't Fight It", "634-5789 (Soulsville, U.S.A" ו-.
ב-1966 הקליט פיקט את השיר השלישי שלו שהגיע למקום הראשון במצעד ה-R&B ושמכר למעלה ממיליון עותקים, "Land of 1,000 Dances" (שהגיע גם למקום השישי במצעד הפופ), אחריו עקבו עוד שני להיטי ענק: "Mustang Sally" (גרסת כיסוי שלו לשיר של מרק רייס) ו-"Funky Broadway" (גרסת כיסוי לשירם של דייק והבלייזרס).
הסינגלים של פיקט כונסו ב-1967 בתקליטים "The Exciting Wilson Pickett" ו-"The Sound of Wilson Pickett".
שנות הדעיכה וההוקרה המחודשת
בשנים 1973–1975 היה פיקט חתום בחברת תקליטי RCA, אך לא הפיק להיטים שחצו את קו המקום ה-30 במצעד ה-R&B. למרות חוסר הצלחה במצעדים ושינויי טעם הקהל, פיקט לא הפסיק להופיע ברחבי ארצות הברית בעיקר ולבצע את להיטיו הרבים.
פיקט זכה ל"גילוי מחדש" בעקבות הסרט "הקומיטמנטס" משנת 1991 שהציג אותו כאחד מאבות מוזיקת הנשמה והגיש לקהל צעיר גרסאות מלהיבות של שיריו "In the Midnight Hour" ו-"Mustang Sally". ב-1998 השתתף פיקט בסרט האחים בלוז 2000.
פיקט נפטר ב-2006 מהתקף לב בביתו בווירג'יניה.
נעם יעקובסון
נעם יעקובסון (נולד בי"ט באב תשל"ה, 27 ביולי 1975) הוא מוזיקאי, שחקן, חקיין וקומיקאי ישראלי.
ביוגרפיה
יעקובסון נולד וגדל בפתח תקווה לאב שעסק במחשבים ולאם פסיכולוגית. למד בישיבת נחלים, באמי"ת גוש דן, בישיבת הר עציון ובישיבת עתניאל. שירת בגולני במסגרת ישיבת הסדר. בתום השירות עסק בהדרכת טיולים. למד בבית ספר רימון, ובמקביל לתואר ראשון במוזיקולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. במהלך הלימודים שיתף פעולה עם מורתו ריקי גל והם כתבו יחדיו את השיר "בסוף היום אני צריכה אותך" שיצא כסינגל ב-2018 ובמסגרת אלבומה רואים את השנים ב-2009. מאוחר יותר גל תשתתף באלבום הסולו הראשון של יעקובסון.
יעקובסון הוא סולן ומנהל להקת החתונות "עניין אחר", שהקים עם חברים מבית הספר רימון בשנת 2000. החתונה הראשונה שבה ניגנה הלהקה הייתה חתונת בתו של הרב מנחם פרומן, לצד אהוד בנאי. בשנת 2012 הוציא אלבום סולו ראשון בשם "ארבעים יום".
בסוף שנת 2012 התחיל להגיש ברדיו גלי ישראל תוכנית רדיו שבועית בשם "משחק הכיסאות" עם מתן צור, חבר ההרכב אנדרדוס. משנת 2014 מגיש ברדיו גלי ישראל את התוכנית "מ'מצב?" עם גדי וייסברט.
היה שחקן ראשי במהדורת החדשות הסאטירית של לאטמה "מהדורת השבט". בשנת 2013 הגיש פינה יומית על ספירת העומר ששודרה מדי ערב בערוץ הראשון, במסגרת פרויקט המחלקה למורשת ישראל של הערוץ. בשנת 2014 הגיש את התוכנית "בשביל ישראל" בערוץ מאיר, שעסקה במפגשים עם מקומות ואנשים בארץ ישראל בבימויו של נעם דמסקי. ב-2015 שיחק בסדרת הטלוויזיה "הכל שפיט" ששודרה בערוץ הראשון. ב-2017 שיחק בסדרה מעמול בערוץ מאיר לילדים.
ב-2022 שיחק את נועם אבא של איתמר בסדרה "אספמיה" של הרב רימון.
לקראת הבחירות לכנסת ה-22 הופיע בתשדירים של מפלגת ימינה.
נשוי ואב לארבעה, מתגורר באפרת.
מסורן קצר-שן
מסורן קצר-שן (שם מדעי: Pristis pectinata; לפי האקדמיה ללשון העברית: מַסּוֹרָן אֶרֶךְ-שֵׁן), ידוע גם בשם מסורן רחב, הוא בטאי ממשפחת המסורניים. המסורן קצר-השן מצוי בסכנת הכחדה חמורה. הוא חי בימים טרופיים רדודים, באוקיינוס האטלנטי ובים התיכון.
קארן פנס
קארן סוּ פנס (באנגלית: Karen Sue Pence; לשעבר קארן באטן (Batten); נולדה ב-1 בינואר 1957) היא מורה אמריקאית, לשעבר הגברת השנייה של ארצות הברית, לשעבר הגברת הראשונה של אינדיאנה ורעייתו של מייק פנס, סגן נשיא ארצות הברית לשעבר.
מסורן קצר-שן
אנטומיה
מסורן בוגר מגיע לאורך של ומשקלו עד. המסורן קצר-השן משתמש במסורו לאכילה. המסור בנוי מאלפי חיישנים שמאפשרים לו לקלוט תנועות סביבו באמצעות שדה חשמלי (בדומה לבטאים אחרים כגון החשמלן הפרסי) ולבנות תמונה תלת-ממדית של הסביבה. יכולת זו מאפשרת למסורן לראות ולקלוט קלטים מסביבתו כל עוד הוא נמצא קרוב לקרקעית האוקיינוס.
קארן פנס
ביוגרפיה
פנס נולדה ב-1 בינואר 1957 בקנזס, בתם של ליליאן האקר (1931–2004) וג'ון מ' באטן (1932/1931–1988). פנס גדלה והתחנכה בשכונת בורד ריפל שבאינדיאנפוליס. את השכלתה התיכונית רכשה בבישופ צ'אטארד, בית ספר תיכון קתולי. בעת שלמדה בתיכון היא פגשה את בעלה הראשון, סטיב ויטקר, ממנו התגרשה מאוחר יותר. לפנס תואר ראשון ותואר שני בחינוך יסודי מאוניברסיטת באטלר (Butler). היא לימדה בשורה של בתי ספר יסודיים באינדיאנפוליס. לאחר שלמדה ציור בצבעי מים החלה בקריירה של ציור פורטרטים של בתים.
מסורן קצר-שן
תזונה
הוא משתמש במסור גם לחפירה ולפינוי חול, במטרה לצוד סרטנים וחסרי חוליות קטנים שחיים בקרקעית החולית. הוא משתמש במסור גם כדי לצוד דגים קטנים.
קארן פנס
ביוגרפיה
באוגוסט 1984 התארסו קארן ומייק, וב-8 ביוני 1985 הם נישאו בכנסייה קתולית. לבני הזוג שלושה ילדים; אודרי, שארלוט ומיכאל. מייק הוא בעלה השני של קארן. קודם לכן הייתה נשואה לסטיב ויטקר, מ-1978 ועד גירושיהם של השניים.
מסורן קצר-שן
אוכלוסייה
אוכלוסייתו של המסורן קצר-השן גדלה בקצב איטי, והוא נתפס לעיתים ברשתות דיג ונפגע מזיהום, מה שגורם לירידה דרסטית באוכלוסיית המין. בשל סיבות אלו מצוי המסורן קצר-השן בסכנת הכחדה חמורה.
קארן פנס
ביוגרפיה
מ-2013, אז נבחר בעלה למושל אינדיאנה, ועד 2017 הייתה פנס הגברת הראשונה של המדינה. ב-20 בינואר 2017, עם כניסתו של בעלה מייק פנס לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית, נעשתה קארן פנס לגברת השנייה של ארצות הברית, תואר לא-רשמי שבו מחזיקות נשותיהם של סגני הנשיא (שם התואר מבוסס על תוארה של אשת הנשיא, הגברת הראשונה של ארצות הברית). פנס סיימה לשמש כגברת השנייה ב-20 בינואר 2021, עם סיום כהונתו של בעלה כסגן נשיא ארצות הברית.
קוסינו-אוחטומסקי
קוסינו-אוחטומסקי (ברוסית: Косино-Ухтомский) הוא ראיון של המחוז המזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח המחוז הוא 15.06 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 82,413 תושבים (2020).
הראיום מפורסם במתחם הטבעי שלו. בשטחו של ראיון קוסינו-אוחטומסקי נמצא הפארק הטבעי וההיסטורי קוסינסקי, הכולל את המתחם המפורסם של אגמי קרחונים קוסינסקיאה, עמק נהר רודנבקה ואחו מוגן. בשנת 1923 אורגנה שמורת הטבע קוסינו בשטחו של קוסינו, שהייתה אחת משש השמורות הראשונות בברית המועצות.
גיאגינסקאיה
גיאגינסקאיה (ברוסית: Гиагинская, באדיגית: Джэджэ) היא עיירה ברוסיה בצפון הרי קווקז, ממוקמת ברפובליקת אדיגיה, 33 קילומטר צפונית למייקופ. העיירה הוקמה ב-1862 על ידי הקוזאקים של קובן.
בעיירה יש תחנת רכבת ומוזיאון המספר את סיפורה של גיאגינסקאיה.
נוסטוצרס
נוסטוצרס (שם מדעי: Nostoceras) הוא סוג של רכיכה נכחדת מקבוצת האמוניטים אשר התקיים במימי האוקיינוסים של הקרטיקון העליון שבין הקמפן למאסטריכט, לפני 93.9 עד 70.6 מיליון שנה מזמננו. בסוג זה נכללים מינים רבים שממצאי הקונכיות שלהם התגלו ברחבי העולם.
סוג זה נקרא ב-1894 בידי החוקר האמריקאי אלפאוס היאט, כשמשמעות שמו: "nostos" - חזרה ו-"ceros" - קרן. זאת עקב מבנה הקונכייה המזכירה ספירלה הפונה חזרה לתוך עצמה.
מבנה הקונכייה שלו הייתה בעלת מבנה סלילי מפותל בצורת האות U והפתח היה בקצה הקונכייה. בחלק העליון היו מכוסים קוצים עדינים שאולי שימשו להגנה. במראהו הוא הזכיר את הסוג Bostrychoceras ובאופן פחות את הסקפיטס והדיפלומוצרס. ככל הנראה התקיים בדומה לנאוטילוסיים המודרניים.
בין השאר סוג זה ידוע ממאובנים שהתגלו בין השאר באנגליה, אוסטרליה, מדגסקר, אנגולה, אוסטריה, בלגיה, דנמרק, צרפת, גרמניה, עיראק, איטליה, הולנד, ניגריה, עומאן, ספרד וארצות הברית.
סוון ביירנסון
סוון ביֶירנסון (באיסלנדית: Sveinn Björnsson; נהגה: ; 27 בפברואר 1881 – 25 בינואר 1952) היה נשיא איסלנד הראשון, שכיהן בתפקיד זה מעת הקמת הרפובליקה של איסלנד ב-1944 עד מותו ב-1952.
לוז'באן
לוז'באן (Lojban, לוז' מ-logji - לוגיקה. באן מ- bangu -שפה) היא שפה מתוכננת, המובנית על עקרונות של הגיון וחד-משמעיות. השפה פותחה על ידי בלשנים וחוקרי אינטליגנציה טבעית מהשפה המובנית לוגלאן שיצר ד"ר ג'יימס קוק בראון ב-1955. שפה זו פותחה על מנת ליצור שפה בעלת חוקיות לוגית ברורה, בה ניתן להבין כל משפט, בלא כל צורך להבין את הקשרו, וללא עמימות או דו-משמעותיות.
סוון ביירנסון
ביוגרפיה
נולד בקופנהגן לביֶירן יונסון ואליזבט סוונסדוטיר, נבחר למועצת העיר רייקיאוויק בשנת 1912 ועמד בראשה בשנים 1918–1920. בשנות העשרים של המאה ה-20 כיהן גם כחבר האלת'ינגי, והיה אחראי על הקשרים עם דנמרק לאחר שאיסלנד קיבלה את עצמאותה מדנמרק בשנת 1918.
לוז'באן
שימושים נוספים בשפה זו הם תקשורת עם מחשבים וכשפה בינלאומית.
סוון ביירנסון
ביוגרפיה
ביירנסון התמנה כנשיאה הראשון של איסלנד, עם ההכרזה עליה כרפובליקה נפרדת. ב-17 ביוני 1944 קיבלה איסלנד את עצמאותה כרפובליקה בעקבות משאל עם. למרות שדנמרק הייתה עדיין תחת כיבוש גרמני, ודנים רבים חשו פגיעה מהצעד שנתפס כחד צדדי. שלח כריסטיאן העשירי מלך דנמרק מסר של ברכה לעם האיסלנדי.
פעילות נוספת
סוון ביירנסון היה יו"ר מייסד של חברת הספנות העיקרית באיסלנד "Eimskipafélag Íslands", מייסד חברת הביטוח "Brunabótafélag Íslands" ומנהלה בין השנים 1916–1920, ושותף לייסוד חברת הביטוח "Sjóvátryggingafélag Íslands" ב-1918. הוא נמנה עם מייסדי הצלב האדום האיסלנדי, ב-10 בדצמבר 1924 וכיהן כיו"ר הארגון הראשון, מהקמתו ועד 1926.
משפחתו
בנו, ביירן סוו. ביירנסון, שירת במלחמת העולם השנייה בצבא גרמניה הנאצית, כחבר באס אס.
נכדו הנריק ביירנסון הוא זמר וגיטריסט להקת הרוק הנאו-פסיכדלית "סינגפור סלינג".
גביע הטוטו 2022/2023
גביע הטוטו לעונת 2022/2023 הוא התחרות ה-38 של מפעל גביע הטוטו, שהוא המפעל השלישי בחשיבותו של הכדורגל הישראלי (אחרי אליפות ליגת העל וגביע המדינה).
מכבי נתניה זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע הטוטו, לאחר ניצחון על הפועל באר שבע במשחק הגמר בדו-קרב פנדלים.
מכבי נתניה היא הקבוצה הראשונה שזוכה בגביע הטוטו בלי להבקיע שער לאורך כל הטורניר.
שלב הבתים
עשר הקבוצות שאינן משתתפות במפעלים האירופאים, חולקו לשני בתים על־פי אזור גאוגרפי.
מסלול קבוצות אירופה
ארבע הקבוצות המשתתפות בתחרויות של אופ"א התחילו בשלב נפרד, וזאת כדי להקל על עליהן בכמות המשחקים. במשחק הראשון השתתפו שתי נציגות הליגה אשר נוטלות חלק בקונפרנס ליג, ואילו במשחק השני אלופת הליגה ומחזיקת הגביע התמודדו ביניהן (משחק זה היה גם משחק אלוף האלופים).
מנחם ארבר
מנחם ארבר (19 במאי 1898 – ז' באייר תשכ"א, 23 באפריל 1961) היה פעיל ציוני רוויזיוניסטי, ממייסדי תנועת בית"ר ונציבה בארץ ישראל, מראשוני הצה"ר והאצ"ל, ציר מטעם הצה"ר באספת הנבחרים השנייה והשלישית.
תולדותיו
מנחם ארבר נולד ללאה (לבית איכילוב) ולדוד דב באלכסנדרובסק, שבאוקראינה, באימפריה הרוסית. עלה לארץ ישראל עם הוריו בשנת 1905. תחילה, התגוררה המשפחה במושבה ראשון לציון. ובה למד בבית הספר העברי "חביב". לאחר העתקת מגורי המשפחה ליפו, החל ללמוד בבית ספר "עזרה". שפת הלימוד בבית ספר זה הייתה גרמנית. והנער הצעיר שהיה גם בוגר המחזור הראשון שלו, השתתף ב"מלחמת השפות" יחד עם תלמידים נוספים במוסד, על אימוץ השפה העברית כשפת הלימוד בו. מאבק שהסתיים בהצלחה. בגיל 13 הצטרף לפעילות בסניף אגודת הספורט "מכבי", שפעל ביפו, והיה פעיל בקבוצת הכדורגל. למד בגמנסיה הרצליה והיה בוגר המחזור השישי שלה.
במלחמת העולם הראשונה, בגירוש הגדול של יהודי יפו ותל אביב על ידי השלטונות העות'מאנים בפסח תרע"ז (אפריל 1917), עברה משפחתו עם מגורשים רבים אחרים לפתח תקווה. הוא עבד בפרדסי המושבה ובשמירה על ביטחונם של התושבים, על רכושם ועל השטחים הנטועים. היה למבוקש לגיוס לצבא העות'מאני על ידי השלטונות. ו"הסתתר והצליח להמלט הודות לדרכיה (דרכון) מזויפת ו'בקשיש' (שוחד)", זמן מה, אולם נתפס פעמיים על ידי שוטרי הצבא העות'מאני. בשנת 1917 עם התקדמותו של הצבא הבריטי בפיקודו של פילדמרשל אדמונד אלנבי וכיבושה של ארץ ישראל, נענה לקריאתו של המנהיג הציוני זאב ז'בוטינסקי מיוזמי הגדודים העבריים, והתגייס לגדוד ה-40 ("הגדוד הארצישראלי") והגיע בו לדרגת סמל. לאחר המלחמה היה מהפעילים להקמת צבא עברי סדיר, אך ללא הצלחה.
אחר שחרורו מהגדודים העבריים, הצטרף למפעל המשפחתי לייצור לבנים, מרצפות ומדרגות. ולאחר פטירת האב, המשיך לנהל את המפעל. הוא יזם מוצרים חדשים, כגון צינורות ממלט שהחליפו את צינורות הברזל. והמציא שיטות השקיה חדישות. בשנת 1930 נשא את הדסה לבית זימן.
מראשית שנות העשרים, היה ארבר פעיל בתנועה הרוויזיוניסטית. הוא התמנה על ידי זאב ז'בוטינסקי (שהקים את בית"ר בשנת 1923), לעמוד בראש בית"ר בארץ ישראל. "בראשית אפריל 1927 נקבע הרכבה הזמני של המיפקדה הראשית: מפקד ראשי: מנחם ארבר; מדריך כללי: אברהם אל-חנני; מזכיר: אליעזר אדרי; סוכן כללי: חיים אליהו; רופא ראשי: ד"ר משה הר-אבן". כמו כן היה ארבר חבר שלטון בית"ר העולמי. לפי חזונו של זאב ז'בוטינסקי, הייתה תנועת בית"ר המשך לגדודים העבריים, לאחר פירוקם במהלך חודש יולי 1921. היסטוריון האצ"ל, דוד ניב, אף ציין, כי "הטעמת הזיקה לגדודים שפוזרו והכמיהה לחידושם מצאו ביטוין גם בסמלי הברית ("המנורה"), המדים הצבאים-למחצה, שיטת תרגילי-הסדר וספורט המגן, נוסח הפקודות וכדומה". לדעת חוקר האצ"ל יהושע אופיר, "זו הייתה החלטה חריגה, לא מקובלת במפלגות ציוניות אחרות, שכן לא מוסדות היישוב, לא התנועה הציונית ולא בתי-הספר, אף אחד מהם לא נתן דעתו לחינוך צבאי". ארבר עמד בתכתובת רבה ומסועפת עם ז'בוטינסקי, ולא עשה דבר מבלעדי הוראתו.
ב-1927 מינה ארבר את ד"ר משה הר-אבן לעמוד בראש הוועדה לעבודה תרבותית של בית"ר. בין חברי הקבוצה הראשונה שארגן ארבר, היה הרב משה צבי סגל. במאורעות תרפ"ט עמד בראש קבוצות מגן של חניכי בית"ר, שהתארגנו, בנוסף לחניכי בית הספר למדריכים של בית"ר, להגנת תל אביב.
במקביל היה ממייסדי הצה"ר בארץ ישראל. ושימש כמפקד הכללי של "סקציית הספורט" בצה"ר. הוא נבחר לציר הצה"ר מארץ ישראל בקונגרס הציוני ה-17 בבזל בקיץ 1931. השתתף בקונגרס הייסוד של ההסתדרות הציונית החדשה (הצ"ח) בנשיאותו של זאב ז'בוטינסקי, שהתקיימה בווינה בימים 7 – 12 בספטמבר 1935. יחד עם משה רוזנברג, איש בית"ר ומפקד האצ"ל (1937 - 1938), פיקד על "ברית החייל" בארץ ישראל.
במהלך מאורעות תרצ"ו – תרצ"ט (1936 – 1939), ב-1937, נאסר על ידי השלטונות הבריטיים יחד עם ראשי בית"ר והצ"ח. ונכלא בכלא עכו, וזאת על פי חוקי החירום שפרסמו השלטונות הבריטים באותם ימים.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, נבחר מטעם הצ"ח לעמוד בראש מחלקת הגיוס שלה לצבא הבריטי. ניהל את המחלקה לענייני החייל של המגויסים, ואת ענייני המשתחררים דרך מוסדות התנועה הרוויזיוניסטית.
ב-5 באוגוסט 1947, הוציאו השלטונות הבריטים אל מחוץ לחוק את תנועת בית"ר וארבר נעצר, ונשלח למחנה המעצר בלטרון ב' ל-70 יום, יחד עם ראשי היישוב ובהם ראשי הצה"ר.
שמו הונצח ברחוב בתל אביב.
יחסי ארגנטינה–קוריאה הדרומית
יחסי ארגנטינה–קוריאה הדרומית הם יחסי החוץ בין ארגנטינה לקוריאה הדרומית. יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-15 בפברואר 1962. ארגנטינה מחזיקה בקוריאה הדרומית שגרירות בסיאול ואילו קוריאה הדרומית מחזיקה בארגנטינה שגרירות בבואנוס איירס.
יחסים כלכליים
בשנת 2016 נאמד הסחר הבילטרלי בין ארגנטינה לדרום קוריאה בשווי 1.746 מיליארד דולר. היצוא הארגנטינאי לדרום קוריאה הסתכם ב-860.26 מיליון דולר והיצוא הדרום קוריאני לארגנטינה הסתכם ב-885.61 מיליון דולר.
שביל הראשונים ראשון לציון
רקע
ראשון לציון נוסדה ב-1882, על ידי עולי העלייה הראשונה, כמושבה חקלאית. במהלך התקופה שקדמה למלחמת העולם הראשונה התרחב המקום והוקמו בה מבנים רבים (הן פרטיים והן מבני ציבור) בסגנונות שונים. בניגוד ליישובים אחרים, נמנעה, בראשון לציון, הריסתם של רבים מאותם מבנים, על אף התפתחות העיר, ועם הזמן פעלו גופים שונים לשמר חלק מהם.
על הקמת השביל
"שביל הראשונים" נחנך ב-1980, במקביל לייסודו של מוזיאון ראשון-לציון. בשנות ה-90 הוא חודש וב-2010 חודש פעם נוספת. מטרתו של השביל הייתה להביא לידיעת הציבור את ההיסטוריה של העיר.
.
על אתרי השביל
"שביל הראשונים" הוא מסלול מעגלי העובר במרכז ראשון לציון ולאורכו פזורים כ-30 אתרים היסטוריים הקשורים להקמתה והתפתחותה של העיר. השביל מתחיל ומסתיים בכיכר המייסדים שהייתה לב המושבה עם הקמתה. באתרים שלאורך השביל הוצבו שלטי מידע ותמונות היסטורית של האתרים. כמו כן הוקמו לאורכו מספר תצוגות המשחזרות את האווירה של ימי המושבה.
באתר המוזיאון ניתן למצוא מפה המתארת את המסלול
The Crow & the Butterfly
"The Crow & the Butterfly" הוא סינגל של להקת הרוק האמריקאית שיינדאון, זה הסינגל החמישי מתוך אלבומם השני, The Sound of Madness. את השיר כתב סולן הלהקה, ברנט סמית. השיר הושמע לראשונה ב-2007, בגרסה אקוסטית חיה, במהלך תוכנית הרדיו של באקטהד.
ב-27 ביולי 2010 יצא ב-iTunes המיני-אלבום של השיר שכלל את הגרסה המקורית, גרסת pull mix, את הוידאו קליפ של השיר, וחוברת דיגיטלית.
ב-23 ביוני 2016 זכה השיר למעמד של תקליטון זהב לאחר שנמכרו ממנו למעלה מחצי מיליון עותקים.
משמעות השיר
בראיון לתוכנית Rockline הסביר סמית שכשהלהקה כתבה את האלבום הוא חלם על אם שבתה נפטרה חודש לפני שבנה, טרבור, נולד. הוא כתב את השיר על האם שמנסה להתמודד עם מות ילדתה ובה בעת להמשיך בחייה.
בבלוג שפורסם בעבר באתר הרשמי של הלהקה הסביר סמית
וידאו קליפ
לגבי האפשרות לצלם וידאו קליפ לשיר, סמית מסר:.
בסופו של דבר בוים הקליפ על ידי האנה לקס דייוויס. הצילומים התקיימו ב-24 ביוני 2010, כשהאלבום The Sound of Madness חגג שנתיים לצאתו. צילום מאתר הצילומים הראה חדר גדול באחוזה. הקליפ עלה לשירות Yahoo Music ב-17 ביולי 2010. בווידאו מוצגת הלהקה מנגנת על במה, בעוד קבוצת אנשים מסתוריים בלבוש שחור אוכלים ארוחת ערב ומניחים את כלי האוכל שלהם. אישה באיפור שנוזל מדמעותיה מתפרצת לחדר בעוד הקבוצה מסיימת את הארוחה ומתחילה לרקוד. בסצנת הריקוד שמתרחשת במהלך הפזמון האישה עוברת בין הרוקדים, ומנסה, ללא הצלחה, להגיע לנער צעיר בלבוש שחור. במהלך קטע המעבר השניים מצליחים להיפגש, והוא מניח בידה משכית ובה תמונה שלה עם ילד, ולוחש באוזנה, היא מחייכת ובוכה בהשלמה בעוד הלהקה וכל הנוכחים הולכים אל האור ומשאירים אותה לבד.
הקליפ נכנס למצעד ה-Fuse Top 20 Countdown במקום ה-18 ולמצעד 20 הקליפים של VH1 במקום ה-20 ב-13 ביולי וב-31 ביולי 2010 בהתאמה.
במצעדים
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הרוק של הבילבורד, והיה בכך לשיר הראשון של שיינדאון שהגיע להישג. הוא הגיע למקום הראשון גם במצעד שירי הרוק החמים של המגזין, ובכל הפך את The Sound of Madness לאלבום השני בהיסטוריה שארבעה מהסינגלים שלו מגיעים להישג (אחרי אלבומה של להקת דה בלאק קרואוז, The Southern Harmony and Musical Companion שעשה זאת ב-1992). השיר הגיע גם למקום ה-97 במצעד הבילבורד הוט 100, ולמקום השישי במצעד האלטרנטיבי של הבילבורד.
גשר הידידות ג'יורג'יו-רוסה
עם הופעת מסילות הברזל באזור הורגש הצורך בגשר מעל הדנובה, שיחבר את מסילות הברזל של בולגריה עם מסילות הברזל של רומניה ומשם למרכז ומערב אירופה. בשנים 1866 - 1869 הנושא הוצע על ידי האנגלי ג'ון טרוור ברקלי (John Trevor Barkley), אך בגלל חוסר היציבות הפוליטית לא מומש. שנתיים מאוחר יותר, ב-1871, לאחר בניית מסילת הרכבת בין קונסטנטינופול לבין אדריאנופול, הנושא הועלה מחדש בעיקר משום אינטרסים אנגליים, אך שוב לא מומש, הפעם בגלל מלחמת צרפת-גרמניה והיחסים המתוחים בין האימפריה העות'מאנית ובין האימפריה הרוסית.
ב-1898 חתם הפרלמנט הרומני על הסכם לבניית גשר לרכבת מעל הדנובה, אך גם הסכם זה לא מומש, הפעם בגלל המשבר הפיננסי של 1900. הפיתוח הכלכלי המואץ של בולגריה בתחילת המאה ה-20 חיפש מסילות יצוא למרכז וצפון אירופה, אך משברים פוליטיים וכלכליים דוגמת מלחמת החזיר מנעו את בניית הגשר. בהמשך פרצו מלחמות, מלחמת הבלקן הראשונה, מלחמת הבלקן השנייה ומלחמת העולם הראשונה.
ב-10 באוקטובר 1942, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, רומניה ובולגריה, שתי בנות ברית של גרמניה הנאצית, בהמרצת הגרמנים, חתמו על הסכם להקמת גשר על הדנובה, שייבנה על ידי חברת פרידריך קרופ AG הגרמנית. אחרי הפיכת 23 באוגוסט 1944 ברומניה ושינוי הבריתות נזנח הפרויקט.
בעת חנוכתו היה זה הגשר המשולב, לרכבת ולכלי רכב, הגדול ביותר באירופה.
נווה חן
נווה חן היא תת-שכונה בדרום-מזרח העיר תל אביב-יפו ונחשבת כחלק מכפר שלם, הגובלת בשכונות יד אליהו ממזרח ובשכונות רמת חן ורמת הטייסים ממערב.
מבנה השכונה
רחוב מעפילי אגוז הוא הציר המרכזי של נווה חן, וממנו יציאות לרחובות משניים לכיוונים מזרח ומערב. החלק הדרומי של רחוב מעפילי אגוז מאופיין באופן היסטורי בבניינים בני ארבע קומות, אשר חלק גדול מהם עוברים בימים אלה (אוגוסט 2020) תהליך של התחדשות עירונית במסגרת תמ"א 38 או פינוי בינוי. החלק הצפוני של הרחוב מאופיין בבניינים בני 8 קומות, מסתיים בדרך ללא מוצא, והוא נחשב לשקט ומרווח יותר.
לשכונה שתי כניסות מרכזיות – הכניסה המזרחית מדרך הטייסים והכניסה הדרומית מרחוב מח"ל, וכן כניסה קטנה נוספת מכיוון מערב, דרך רחוב סנפיר.
Lynx Edicions
פעילות החברה
החברה הוקמה בשנת 1989 בברצלונה, ובשנת 1992 פורסם הכרך הראשון של ספר ציפורי העולם. החברה פרסמה ספרים נוספים ובהם ספר הלימוד של היונקים בעולם, מיזם רחב היקף שאיסוף המידע בו החל בשנת 2009; מדריכי שדה לציפורים באזורים שונים (החל משנת 2018) ; ו"ציפורי דרום אסיה: מדריך ריפלי", שפורסם בשיתוף עם מוסד סמית'סוניאן.
ספר הלימוד של עופות העולם
מייסדי החברה, ז'וזף דל חויו, רופא קטלוני שהתמחה ברפואת כפרים וחברו ג'ורדי סרגטל, שאפו להקים מיזם שיקיף את כל ציפורי העולם. את המימון הראשוני העניקו היזם ועורך הדין רמון מסקורט והאורניתולוג והבלשן אנדי אליוט. כרך הסדרה הראשון פורסם ב-1992 ונקרא "יען עד ברווזים". ספרי הסדרה פורסמו לאורך השנים עד השלמת הסדרה בדצמבר 2011, כאשר יצא הכרך האחרון - "קרדינליים עד פזאיים", הכרך ה-16 שעסק בציפורי שיר.
נווה חן
תחבורה וחניה
<mapframe latitude="32.055788" longitude="34.806557" zoom="14" width="284" height="195" align="left">{ "type": "FeatureCollection", "features": [ { "type": "Feature", "properties": {}, "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [ 34.806061863801006,         32.05596318671261        ] } } ] } תחנת 'פארק וולפסון', הממוקמת על הקו הסגול של הרכבת הקלה, צפויה להיפתח בשנת 2026 בגבול הצפוני של השכונה (כמסומן במפה משמאל). הנהנים המרכזיים ממיקום התחנה הם הדיירים בחלק הצפוני של רחוב מעפילי אגוז.
Lynx Edicions
ספר הלימוד של עופות העולם
ספרי הסדרה מחולקים למשפחות כשבכל כרך מופיעה הקדמה נרחבת הסוקרת את אותה המשפחה ואת תכונותיה: טקסונומיה, תת-מינים, סביבת מחיה, מזון, רבייה, מצב שימור וכו'. בכל ספר, מלבד הראשון והשני, נכלל מאמר בנושא אורניתולוגי ספציפי. את הספרים חיברו למעלה מ-200 מומחים ואיירו מעל 35 מאיירים מ-40 מדינות, כמו כן השתתפו גם 834 צלמים. הספרים גדולים, ומידותיהם מגיעות ל-32 סנטימטרים על 25 סנטימטרים. משקל ספר בודד הוא כ-4.5 קילוגרמים.
3 ספרים משלימים נוספים פורסמו החל משנת 2013. הראשון עסק בסיווגי הקבוצות ובהיסטוריית ארגון BirdLife International, הארגון הגדול בעולם לחקר ושימור עופות. שני הספרים הנוספים פורסמו בשנת 2014 ו-2016, והכילו את רשימת המינים המלאה שחולקה לציפורי שיר ועופות אחרים כולל אלו שנכחדו מאז שנת 1500.
נווה חן
תחבורה וחניה
בשכונה עוברים שני קווי אוטובוס – 4 ו־16 – אשר מובילים ללב העיר תל אביב, לחוף הים ולתחנות הרכבת הסמוכות, גם בימי שבת במתכונת של מונית שירות.
Lynx Edicions
ספר הלימוד של עופות העולם
ספרי הסדרה זכו בפרסים מטעם מגזינים מובילים בתחום הצפרות, ובהם Birdwatch ו-British Birds.
נווה חן
תחבורה וחניה
מצב החניה בשכונה סביר ביחס ליתר השכונות בתל אביב, ועל-פי רוב ניתן למצוא בה חניה במשך כל שעות היום.
Lynx Edicions
אוסף העופות באינטרנט
בשנת 2002, כהשלמה לספר העופות המודפס ובמטרה להרחיב את הידע על הפאונה העולמית, הקימה Lynx Edicions את "אוסף העופות באינטרנט" (IBC - Internet Bird Collection). האתר מכיל מאגר אורקולי חופשי לשימוש, המאגד מידע ותמונות של עופות העולם ומאפשר פרסום של סרטונים, תמונות והקלטות המדגימות תכונות ביולוגיות שונות מכל מין (למשל תת-מין, פלומה, האכלה, גידול וכו'). האתר מקיף כ-96% ממיני העופות בעולם, באמצעות מעל ל-460,000 דגימות מדיה, מתוכן 300,000 תמונות של 10,000 מינים ומעל ל-20,000 הקלטות של 7,000 מינים. המאגר פועל ללא מטרות רווח ונתמך על ידי יותר ממאה תורמים ברחבי העולם.
בנידיים
בנידיים (שם מדעי: Baenidae) היא משפחה נכחדת של צבים נכחדים שהתקיימו בין הקרטיקון לאאוקן שלפני 139.4 עד 40 מיליון שנה באמריקה הצפונית (באזור שסביב הים הפנימי המערבי), מה שאומר שהם שרדו את הכחדת הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה (אף שסוגים רבים שלהם נכחדו בה). המשפחה תוארה ממספר ממצאים ב-1882 בידי החוקר האמריקאי אדוארד דרינקר קופ.
Lynx Edicions
ספר היונקים בעולם
ספר היונקים הוא סדרת ספרים שפרסומה החל בשנת 2009 והסתיים בשנת 2019 עם צאת הכרך התשיעי. כל כרך עוסק במשפחת יונקים אחרת ומכיל הקדמה מקיפה הסוקרת את המשפחה כולל מפת תפוצה עולמית וסדרת איורים. העורכים הראשיים הם ראסל מיטרמייר ודון אי. וילסון. הספר הראשון שעוסק במחלקת אוכלי בשר, מכסה 13 משפחות, וכולל בין השאר התייח סות לטקסונומיה, סביבה, התנהגות ומצב שימור של 245 מינים שונים. הסדרה קיבלה ביקורות מעורבות.
נווה חן
חינוך, קהילה ושירותים בשכונה
בתי ספר ומוסדות אקדמיים מרכזים קהילתיים - קאנטרי קהילתי בית בארבור משרת את תושבי השכונה וכולל חדר כושר, בריכה קיצית וחורפית, אודיטוריום, קונסרבטוריון למוזיקה, אולם ספורט, מגרשי ספורט, חדרי סטודיו לפעילות חוגים וכיתות לימוד. במסגרת הקאנטרי מתקיימות פעילויות תרבות, חינוך ופנאי לכל הגילאים ובכל התחומים, תוכניות להוראה והכנה לבגרות, פעילות קהילתית מגוונת, קייטנות קיץ, פעילות נוער ועוד.
Lynx Edicions
ספר היונקים בעולם
בספטמבר 2020, יצאו לאור שני ספרים המקיפים את רשימת כל המינים כולל עדכונים לגבי טקסונומיה, מצב שימור ומפת תפוצה. הספרים כוללים מידע על 167 משפחות וכ-6,500 מינים שונים.
ציפורי דרום אסיה: מדריך ריפלי
מהדורת כיס בשני כרכים בהוצאת החברה ומכון סמית'סוניאן מאת והחוקר ג'ון ס' אנדרטון, שגם אייר 69 מתוך 180 האיורים בספר ואת איורי הכריכה. הסדרה הופצה בשתי מהדורות: הראשונה בשנת 2005 ובמהדורה נוספת בשנת 2012 ובה נסקרים מיני הציפורים בדרום אסיה. הסדרה מכסה מבחינה גאוגרפית את הודו, בנגלדש, פקיסטן, סרי לנקה ועוד. בספרים נסקרים 1508 מינים (מתוכם 85 היפותטיים ו-67 "אפשריים"). המחברים ביססו את הספרים על ממצאים מוזיאוניים ובהם פוחלצים, מאובנים, שלדים, תמונות ומודלים.
נווה חן
חינוך, קהילה ושירותים בשכונה
ריאות ירוקות - בחלקו הצפוני של רחוב מעפילי אגוז נמצא פארק שרני, ובקרבת השכונה נמצאים פארק אדית וולפסון ופארק מנחם בגין (פארק דרום).
מרכזי ספורט - בנוסף לקאנטרי בית בארבור, מרכז הטניס של תל אביב נמצא בקרבת השכונה, בינה לבין שכונת יד אליהו.
אמנת מונטרה
אמנת מונטרה לגבי משטר המיצרים (בקצרה: אמנת מונטרה) היא הסכם בינלאומי המסדיר את השימוש במיצרי הבוספורוס והדרדנלים שבטורקיה. האמנה נחתמה ב-20 ביולי 1936 במונטרה שבשווייץ, ונכנסה לתוקף ב-9 בנובמבר 1936, תוך התייחסות לשאלה ארוכת השנים באשר לשליטה על המעבר האסטרטגי בין הים השחור והים התיכון.
על אף שהאמנה תוכננה בתקופה שונה, היא נותרה ללא כל שינוי מאז קבלתה, והיא מחזיקה מעמד כ"דוגמה מוצקה לסדר בינלאומי מבוסס כללים", שכן רוב תנאיה עדיין בתוקף. עם זאת, קיימות מחלוקות בקשר ליישומה, לדוגמה בכל הקשור לתעלת איסטנבול שעשויה לספק דרך לעקוף את האמנה בכך שתאפשר מעבר ימי נוסף לים השחור.
רקע
אמנת מונטרה היא אחת מסדרה של הסכמים בינלאומיים שנחתמו במאות ה-19 וה-20 שהתייחסו לסוגיית השליטה במעבר האסטרטגי בין הים השחור והים התיכון. ב-1923 נחתם הסכם לוזאן שפירז את אזור הבוספורוס והדרדנלים ופתח אותם לתנועה צבאית ואזרחית בלתי מוגבלת בפיקוח ועדת המיצרים הבינלאומית של חבר הלאומים.
באפריל 1935 נשלח מכתב מטעם ממשלת טורקיה למדינות החתומות על הסכם לוזאן, והציעה לכנס פורום חדש לקביעת המשטר במיצרים, וביקשה מחבר הלאומים לאשר את הבנייה מחדש של מבצרי הדרדנלים. במכתב הסביר שר החוץ הטורקי, טוופיק רושטו אראס כי המצב הבינלאומי השתנה מאוד מאז 1923. המלחמה באתיופיה, יציאת גרמניה מחוזה ורסאי והחימוש מחדש הביאו לכך ש"הערבות היחידה שנועדה להגן מפני חוסר ביטחון מוחלט במיצרים נעלמה". ואכן, אראס הוסיף כי "המעצמות הנוגעות לכך מכריזות על קיומו של איום להתלקחות כללית". טורקיה הייתה מוכנה להיכנס למשא ומתן כדי להגיע להסכם חדש על המעבר במיצרים.
התגובות היו חיוביות בעיקרן, וב-22 ביוני 1936 החל המשא ומתן בין המדינות שהיו חתומות על ההסכם מאוחר יותר. שתי מעצמות מרכזיות בלטו בהיעדרן: איטליה שבמדיניות ההתפשטות הטריטוריאלית שלה הביאה לכינוס הוועידה, וארצות הברית שהלכה והסתגרה בתוך הבדלנות שלה וסירבה לשלוח משקיף.
טורקיה, בריטניה וברית המועצות הציעו כל אחת הצעה שמטרתה להגן על האינטרסים שלהן. הבריטים העדיפו גישה שמגבילה יחסית את תנועת כלי השיט במיצרים, הטורקים ביקשו משטר שיחזיר את השליטה שלהם על המיצרים, ואילו הסובייטים תמכו במעבר חופשי באופן מוחלט. בריטניה, בתמיכת צרפת, ביקשה להדיר את הצי הסובייטי מהים התיכון, שם הוא היה עלול לאיים על נתיבי השיט להודו, מצרים והמזרח הרחוק. בסופו של דבר, בריטניה ויתרה על חלק מדרישותיה, וברית המועצות הצליחה להבטיח שלמדינות הים השחור, לרבות ברית המועצות עצמה, יינתן פטור מההגבלות הצבאיות המוטלות על מדינות שאין להן חוף בים השחור. האמנה אושרה על ידי כל משתתפות הוועידה למעט גרמניה שלא הייתה חתומה על הסכם לוזאן ותוך הסתייגויות מצד יפן.
נכונותה של בריטניה לוויתורים יוחסה לרצון למנוע מטורקיה להצטרף לתחום השפעתם של היטלר ומוסוליני. זה היה הראשון בסדרה של צעדים שמטרתם הייתה להבטיח נייטרליות של טורקיה או נטייה שלה לצד בעלות הברית בעת עימות עתידי עם הציר הגרמני–איטלקי.
תנאי האמנה
האמנה מורכבת מ-29 סעיפים, ארבעה נספחים ופרוטוקול אחד. סעיפים 2–7 באמנה עוסקים במעבר אוניות סוחר במיצרים ואילו סעיפים 8–22 עוסקים במעבר אוניות מלחמה. סעיף 1 באמנה קובע כי "הצדדים החתומים מכירים ומאשרים את עיקרון חופש המעבר והשיט דרך הים במיצרים". בסעיף 2 נכתב "בעת שלום, אוניות סוחר ייהנו מחופש מעבר וניווט מוחלט במיצרים, ביום ובלילה, תחת כל דגל ועם כל סוג של מטען".
במסגרת האמנה בוטלה גם ועדת המיצרים הבינלאומית, שאפשרה את החידוש המלא של השליטה הצבאית הטורקית במיצרים וביצורם מחדש של הדרדנלים. טורקיה הוסמכה לסגור את המיצרים לכל אוניות המלחמה הזרות במהלך מלחמה או בעת איום עליה. כמו כן, טורקיה הוסמכה לסרב למעבר אוניות סוחר של מדינות הנמצאות במלחמה עמה.
מספר הגבלות ספציפיות נכתבו בסעיפים 14 ו-18 וקבעו אילו סוגים של אוניות מלחמה יכולות לעבור במיצרים. מעצמות שאינן בעלות חוף בים השחור ורוצות לשלוח אליו כלי שיט מחויבות להודיע לטורקיה 15 ימים טרם המעבר, ומדינות הים השחור מחויבות לעדכן עד 8 ימים לפני המעבר. כמו כן, לא יותר מתשע אוניות מלחמה זרות, עם משקל מצרפי של 15 אלף טון רשאיות לעבור בכל עת. בנוסף, אסור לספינה שמשקלה הכולל מעל 10 אלפים טון לעבור במיצרים. המשקל המצרפי של כל ספינות המלחמה בים השחור ממדינות שאינן בעלות חוף בים השחור לא יעלה על 45 אלף טון, כשאף מדינה לא תעלה על 30 אלף בכל זמן נתון, והן מורשות לשהות בים השחור עד 21 ימים. רק מדינות הים השחור רשאיות להעביר ספינות בכל משקל בליווי של עד שתי משחתות. כל תיקון לסעיפים אלה דורש הסכמה של שלושה רבעים מהמדינות החתומות וחייב לכלול את טורקיה.
לפי סעיף 12, מדינות הים השחור רשאיות להעביר דרך המיצרים צוללות בכפוף להודעה מוקדמת כל עוד הן נקנו, נבנו או נשלחו לתיקון מחוץ לים השחור. הכלל הזה נחשב למגביל פחות מבעבר ונקבע כוויתור למעשה לברית המועצות, המדינה היחידה לחופי הים השחור שהחזיקה במספר משמעותי של ספינות וצוללות. מעבר כלי הטיס האזרחיים בין הים השחור והתיכון מותר רק במסלולים שהתירה ממשלת טורקיה.
יישום האמנה
תנאי האמנה שיקפו במידה רבה את המצב הבינלאומי באמצע שנות ה-30. הם שירתו את האינטרסים הטורקיים והסובייטיים בכך שאפשרו לטורקיה להחזיר את השליטה הצבאית במיצרים והבטיחו את השליטה הסובייטית בים השחור. אף שהאמנה הגבילה את יכולתם של הסובייטים לשלוח כוחות ימיים לים התיכון, דבר שנגע לחששות הבריטיים לגבי כניסת ברית המועצות למה שנחשב לתחום השפעה בריטי, היא גם הבטיחה שמעצמות חיצוניות לא יוכלו לנצל את המיצרים כדי לאיים על ברית המועצות. היו לכך השלכות משמעותיות במהלך מלחמת העולם השנייה כאשר אמנת מונטרה מנעה ממדינות הציר לשלוח כוחות ימיים דרך המיצרים כדי לתקוף את ברית המועצות. כוחות הציר הוגבלו אפוא במידה רבה ביכולת הימית במסעותיהם בים השחור. והסתמכו בעיקר על כלי שיט קטנים שהובלו ביבשה באמצעות רשת רכבות ותעלות.
ספינות עזר וספינות סוחר חמושות היו בשטח אפור, והמעבר של כלי שיט כאלה דרך המיצרים הוביל לחיכוכים בין בעלות הברית לטורקיה. מחאות חוזרות ונשנות ממוסקבה ומלונדון הביאו לכך שממשלת טורקיה אסרה על תנועת ספינות ציר "חשודות" החל מיוני 1944 לאחר שמספר ספינות עזר גרמניות הורשו לעבור במיצרים.
נושאות מטוסים
אף על פי שאמנת מונטרה מצוטטת על ידי ממשלת טורקיה כאוסרת על מעבר נושאות מטוסים, היא לא מכילה איסור מפורש על מעברן. עם זאת, נושאות מטוסים מודרניות כבדות יותר מ-15 אלף טון, דבר שלא מאפשר למעצמות שאינן מהים השחור להכניס אליו נושאות מטוסים.
לפי סעיף 11, מדינות הים השחור מורשות להעביר ספינות בכל משקל דרך המיצרים, אך נספח 2 מוציא נושאות מטוסים מהגדרה זו. בשנת 1936 היה מקובל שאוניות מלחמה נשאו מטוסי תצפית. לכן, נושאות מטוסים הוגדרו כספינות ש"נועדו או הותאמו בעיקר לצורך נשיאה והפעלה של מטוסים בים". נשיאת מטוסים בכל ספינה אחרת לא הפכה אותה לנושאת מטוסים.
ברית המועצות ייעדה את הספינות שלה בדרגת קייב-קלאס וקוזנצוב-קלאס כ"סיירות נושאות מטוסים" מכיוון שהספינות היו חמושים בטילי שיוט P-500 ו-P-700, המהווים גם את החימוש העיקרי של סיירות מסוג סלאבה שפיתחה. התוצאה הייתה שהצי הסובייטי יכול לשלוח את הסיירות נושאות המטוסים שלו דרך המיצרים בהתאם לאמנה, אך עם זאת, האמנה מנעה גישה לנושאות מטוסים של נאט"ו, שחרגו מהמגבלה של 15 אלף טון.
טורקיה בחרה לאפשר את מעבר הסיירות נושאות המטוסים הסובייטיות, שכן כל תיקון של האמנה היה עלול להותיר אותה עם פחות שליטה על המיצרים, ואילו חוק הים כבר קבע מעבר חופשי יותר דרך מיצרים אחרים.
תעלת איסטנבול
תעלת איסטנבול שהוצגה במאה ה-21 על ידי ממשלת טורקיה עשויה לאפשר לה לעקוף את האמנה ולבסס שליטה גדולה יותר על המעבר של כלי שיט צבאיים, המוגבלים במספרם בין הים השחור והים התיכון. הפרויקט כולל חפירה של תעלה מלאכותית באורך 45 ק"מ באזור תראקיה שתחבר בין ים המרמרה והים השחור. תעלה זו תעבור כמעט במקביל לבוספורוס, אך לא תהיה כפופה לאמנה. נכון ל-2022, תנועת הספינות דרך הדרדנלים והבוספורוס עמוסה מאוד, עם זמני המתנה ארוכים ביותר. המטרה העיקרית של התעלה היא לפנות את המעבר, להגדיל את הכנסות טורקיה ולאפשר נתיב ימי חלופי.
עם זאת, היכולת של התעלה לסיים כמעט מאה שנים של אמנת מונטרה נחשבת לחלק מרכזי בה. ב-2018 הודיע ראש ממשלת טורקיה ושר התחבורה לשעבר בינאלי ילדרים כי התעלה לא תהיה כפופה לאמנה. הודעה זו התקבלה באופן שלילי על ידי רוסיה ורבים חלקו על הפרשנות שלה לאמנה.
ברית המועצות
ברית המועצות ערערה על האמנה שוב ושוב במלחמת העולם השנייה ובמלחמה הקרה. כבר ב-1939 ביקש סטלין לפתוח מחדש את הדיון על המיצרים והציע שליטה משותפת של טורקיה וברית המועצות. הוא התלונן כי "מדינה קטנה [טורקיה] שנתמכת על ידי בריטניה הגדולה מחזיקה מדינה גדולה בגרון ולא נותנת לה מוצא". לאחר שנחתם הסכם ריבנטרופ–מולוטוב הודיע שר החוץ הסובייטי ויאצ'סלב מולוטוב לעמיתיו הגרמנים כי בכוונת מדינתו להשתלט על המיצרים ולהקים בהם בסיס צבאי.
ברית המועצות שבה לדרישותיה אחרי מלחמת העולם השנייה ב-1945 וב-1946 וביקשה לבחון מחדש את האמנה בוועידה שלא תכלול את רוב המדינות שחתמו עליה קודם לכן, לייסד נוכחות צבאית קבועה של הסובייטים במיצרים ולנהל עליהם שליטה משותפת. טורקיה פסלה את הדרישות האלה בעקשנות, על אף המתיחות הרבה עם ברית המועצות. למשך מספר שנים אחרי המלחמה ניצלו הסובייטים את ההגבלה על מספר ספינות המלחמה הזרות במיצרים כדי להבטיח שאף מדינה מלבד טורקיה לא תכלול להעביר דרכם ספינות מלחמה, זאת באמצעות נוכחות קבועה של כלי שיט צבאי בהם. הלחץ הסובייטי לתיקון אמנת מונטרה הלך וגבר, מה שהוביל למשבר המיצרים הטורקיים ב-1946 והביא את טורקיה לנטוש את מדיניות הנייטרליות שלה. ב-1947 החלה טורקיה לקבל סיוע כלכלי וצבאי מארצות הברית והצטרפה יחד עם יוון לנאט"ו ב-1952.
ארצות הברית
ארצות הברית לא חתומה על האמנה אבל בדרך כלל עמדה בה. מעבר ספינות מלחמה אמריקאיות דרך המיצרים עוררו מחלוקות קשות, שכן האמנה אוסרת על מעבר של כלי שיט של מדינות שאינן מהים השחור ושעל סיפונן תותחים בקליבר הגדול מ-203 מ"מ. בשנות ה-60 שלחה ארצות הברית ספינות מלחמה נושאות טילי ASROC, דבר שעורר מחאה סובייטית. ממשלת טורקיה דחתה את התלונות הסובייטיות בכך שטענה כי טילים מונחים אינם רובים וכי מאחר שנשק כזה לא היה קיים בעת חתימת האמנה, הוא לא מוגבל.
מיליטריזציה של איי יוון
האמנה ביטלה את הסכם לוזאן שקדם לה, כולל פירוז האיים היווניים למנוס וסמותרקה. הזכות של יוון לבצר את האיים הוכרה על ידי טורקיה בהתאם למכתב ששלח ב-1936 שגריר טורקיה באתונה. ממשלת טורקיה חזרה על עמדתה זו כששר החוץ הטורקי לשעבר, טוופיק רושטו אראס, אמר בנאומו בפני האספה הלאומית הטורקית לרגל אשרור האמנה, כי זוהי זכותה החוקית של יוון לפרוס חיילים באיים וכי "ההוראות הנוגעות לאיים למנוס וסמותרקה, השייכים לארץ השכנה והידידותית יוון, ופורזו בהתאם להסכם לוזאן מ-1923, בוטלו גם הן על ידי אמנת מונטרה החדשה, דבר שגורם לנו הנאה רבה".
כשהיחסים בין המדינות הידרדרו בעשורים שלאחר מכן, הכחישה טורקיה כי האמנה משפיעה על האיים ודרשה להשיב את החלק הרלוונטי לפירוזם בהסכם לוזאן.
תקנות 1994
אמנת האומות המאוחדות בדבר חוק הים שנכנסה לתוקף בנובמבר 1994 גרמה לקריאות לתיקונה והתאמה של אמנת מונטרה. עם זאת, הימנעותה של טורקיה מחתימה על האמנה גרמה לכך שאמנת מונטרה נותרה ללא שינוי במשך שנים ארוכות.
בשנות ה-90 עלה החשש לבטיחות כלי השיט העוברים בבוספורוס, שכן נפח התנועה גדל מ-4,500 כלי שיט ב-1934 לכ-48 אלף מדי שנה בשנים האחרונות. בנוסף לחשש הסביבתי, המיצרים חוצים את העיר איסטנבול בה מתגוררים 15 מיליון בני אדם, ותקריות ימיות מהוות סיכון משמעותי לביטחון התושבים. עם זאת, האמנה אינה קובעת דבר בכל הנוגע להסדרת מעבר הספינות ובטיחותן. בינואר 1994 אימצה ממשלת טורקיה "תקנות תעבורה ימיות למיצרי טורקיה ואזור המרמרה" כדי להנהיג הנחיות חדשות "שיבטיחו את ביטחון הניווט, החיים והרכוש ולהגן על הסביבה באזור", אך זאת ללא פגיעה בעיקרון המעבר החופשי. התקנות החדשות עוררו מחאה מצד רוסיה, יוון, קפריסין, רומניה, אוקראינה ובולגריה. עם זאת, התקנות החדשות אושרו על ידי ארגון הימאות הבין-לאומי מפני שהן לא נועדו לפגוע ב"זכויות של כל ספינה המשתמשת במיצרים לפי החוק הבינלאומי".
מלחמת רוסיה–אוקראינה
אחרי הפלישה של רוסיה לאוקראינה ב-24 בפברואר 2022, ממשלת אוקראינה ביקשה מטורקיה להשתמש בסמכות שלה ולהגביל את תנועת אוניות המלחמה הרוסיות לים השחור. במהלך פברואר חצו את המיצרים לפחות שש ספינות קרב וצוללות רוסיות. אחרי היסוס ראשוני, בשל היחסים ההדוקים של טורקיה עם רוסיה ואוקראינה, ב-27 בפברואר הכריז שר החוץ הטורקי, מבלוט צ'בושולו כי ארצו תכיר בפלישה הרוסית כמלחמה, דבר שמאפשר להפעיל את אמנת מונטרה ביחס לכלי שיט המעורבים במלחמה. עם זאת, צ'בושולו הדגיש כי בהתאם לתנאי האמנה, טורקיה אינה יכולה למנוע מספינות מלחמה רוסיות לחזור לבסיס הרשום שלהן. ביממה שלאחר מכן עצרה טורקיה 3 מתוך 4 ספינות מלחמה רוסיות בשל העובדה כי לא היו רשומות בבסיס שלחופי הים השחור.
Ocean Eyes
Ocean Eyes (בעברית: עיני אוקיינוס) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש, מתוך המיני-אלבום הראשון שלה, Don't Smile at Me. השיר יצא לאור ב-18 בנובמבר 2016, על ידי חברות התקליטים דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס, כסינגל מתוך המיני-אלבום. השיר פורסם במקור ב-SoundCloud ב-18 בנובמבר 2016.
בשיאו הצליח השיר להגיע אל המקום ה-84 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
את השיר כתב פיניאס או'קונל, אחיה של בילי אייליש, שגם הפיק אותו. השיר הוא שיר בסגנון אינדי-פופ. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) העניק לשיר את תואר הפלטינה המשולשת על סך מכירות של למעלה משלושה מיליון עותקים במדינה, דבר שהופך אותו לאחד משיריה הנמכרים ביותר.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-660 מיליון השמעות. ב-15 במאי 2022, השיר נהפך לשיר החמישי של אייליש אשר חוצה את רף ה-900 מיליון האזנות בספוטיפיי.
יו ביון סו
יו ביון סו (בקוריאנית: 유병수; ) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת צ'ון בורי מהליגה התאילנדית.
קריירת מועדונים
יו, יליד טגו, שיחק בשנים 2007 עד 2008 שיחק בקבוצת הנוער הונגיק יוניברסיטי. ב-2009 הפך לשחקנה של אינצ'ון יונייטד. לראשונה במדי הקבוצה ביון סו הופיע ב-3 במרץ 2009 במשחק נגד פוסן אייפארק והבקיע שער. בעונת 2010 של ליגת העל הבקיע יו ביון סו 22 שערים ב-28 משחקים וזכה בתואר מלך השערים של העונה.
ב-22 ביוני 2013 ביון סו חתם ברוסטוב על חוזה ל-3 שנים. ערך את משחק הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-19 באוגוסט במשחק בית מול וולגה ניז'ני נובגורוד, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-81 והספיק להבקיע שער.
נבחרת לאומית
לזכותו של יו 3 הופעות במדי נבחרת קוריאה הדרומית.
טייסת 166
טייסת 166, המכונה גם "טייסת ציפורי האש" (כונתה בעבר "טייסת הזיק הראשונה"), היא טייסת בחיל האוויר הישראלי המפעילה את הכטמ"ם (כלי טיס מאויש מרחוק) הרמס 900 ("כוכב"). הטייסת מוצבת בבסיס פלמחים.
הטייסת הפעילה בעבר גם את הכטמ"ם הרמס 450 ("זיק"), אך מאז ינואר 2021 הועברה האחריות על ה"זיק" לטייסת 161 והטייסת החלה להתמקד במטוסי ה"כוכב".
היסטוריה
טייסת 166 הוקמה בפברואר 1999, כפרויקט מסווג שייעודו היה לפעילות במצבי חירום בלבד.
שנים אחדות אחר כך, הובן בחיל האוויר כי יעילותו ותכונותיו המתקדמות של הכטמ"ם יכולות להועיל רבות בביטחון השוטף ובשגרת הלחימה. ב-2003, יוסד הפרויקט כטייסת 166 ומאז הטייסת לקחה חלק בכל פעילות מבצעית או מלחמה כאשר ייעודה הוא לאסוף מודיעין אותות, מודיעין חזותי ותצלומי אוויר. מראשית שנות פעילותה הפעילה הטייסת את כטמ"ם ההרמס 450 ("זיק") והייתה לטייסת הראשונה שהפעילה אותו בחיל האוויר, לכן קיבלה הטייסת את הכינוי "טייסת הזיק הראשונה".