cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ואפן אס אס
גיוס חיילים לא ארים לוואפן אס אס
מקור ראשון לגיוס היה בבוסניה והרצגובינה, שם מצאו הגרמנים אוכלוסייה מוסלמית, שונאת סרבים. הנאצים קיוו להשתמש בחיילים אלו כדי שילחמו בפרטיזנים הסרבים, וכן כאמצעי לגיוס העולם הערבי לצד גרמניה. האוגדה הבוסנית הוקמה ב-1943, וניתנו לה כמה פריבילגיות מיוחדות: אימאמים צמודים לכל יחידה (וזאת למרות האופי האנטי-דתי של האס אס), ולבוש מיוחד – כובעי "פאז" (Fez) גבוהים. אולם הציפיות שתלו הגרמנים בהקמת היחידה המוסלמית נכזבו: היחידה החדשה, דיוויזיה הררית מס' 13, חאנדיאר אס אס שמה, התמרדה בעת אימוניה בדרום צרפת והסכימה לשרת בבוסניה בלבד; גם שם הגבילה עצמה לטבח, אונס וביזת כפריים נוצריים, ולא ללחימה בפרטיזנים. תופעה זו חזרה על עצמה בשתי אוגדות מוסלמיות נוספות שהוקמו על בסיס האוכלוסייה האלבנית מחבל קוסובו, דיוויזיה הררית מס' 23, קאמא אס אס ודיוויזיה הררית מס' 21, סקנדרבג אס אס שמן. כל היחידות הללו פורקו במהלך 1944, ונשקם הועבר ליחידות ואפן אס אס יעילות יותר.
רנה דקארט
טיעון הקוגיטו - אני חושב, משמע אני קיים
על טיעון הקוגיטו הושגו השגות רבות במהלך ההיסטוריה, אשר רבות מהן מצביעות על כך שעל אף שדקארט מצהיר שהוא מטיל ספק בכל כלל לוגי הנקבע בידינו, בכל זאת הוא עושה שימוש בכלים לוגיים כדי להוכיח את קיומו שלו. עם זאת, ביקורות מסוג זה זכו להתייחסות בידי דקארט עצמו, שטען שכאשר עמד על כך שהוא ישנו לא גזר כלל ש"כל החושב נמצא, או קיים" אלא הכיר באופן פרטי במציאותו הוא. על כן, טוען דקארט, לא נעשה שימוש בהסקות לוגיות כלליות העשויות להיות מוטעות, אלא רק בהכרות פרטיות הנובעות ישירות מהאקסיומות (חשוב להדגיש, דקארט לא מטיל ספק בנכונותם של הכללים הבסיסיים ביותר של ההיגיון האנושי, כמו חוק הסתירה, למשל, אלא רק טוען כי בתהליך הסקת המסקנות מאותם טיעונים עלולה ליפול טעות, ועל כן התיארמות המתמטיות והמשפטים הלוגיים שאינם אקסיומטיים מוטלים בספק).
ואפן אס אס
גיוס חיילים לא ארים לוואפן אס אס
יחידה אחרת, שגם היא גויסה מתוך רגשות אנטי-בריטיים, הייתה יחידה הודית (הלגיון ההודי), שאנשיה גויסו מבין שבויי המלחמה ההודים, ששירתו בצבא הבריטי. בראשה עמד סובהאז צ'נדרה בוסה, מנהיג הודי קיצוני שעמד בראש הארגון האנטי-בריטי ה"צבא ההודי הלאומי". יחידות של צבא זה נלחמו היטב מול הבריטים במזרח הרחוק בשירות היפנים, אך לאכזבת הגרמנים אותן יחידות לא ששו להילחם עבור לבנים אחרים, נגד אדוניהם לשעבר.
רנה דקארט
אלוהים
לאחר שדקארט מגיע למסקנה כי הוא עצמו קיים, הוא מבקש להוכיח שגם אלוהים קיים.
ואפן אס אס
גיוס חיילים לא ארים לוואפן אס אס
לאחר הפלישה לברית המועצות מצאו הגרמנים עמים שונים שגילו התלהבות ראשונית ורצון לסייע להם, ובעיקר באוקראינה, במדינות הבלטיות ובקווקז. שבועות ספורים לאחר הכיבוש הגרמני של לטביה ואסטוניה, ארגנו הוורמאכט והוואפן אס אס גדודי "אבטחה" (Schutymanns Batallion). גדודים אלו סייעו לצבא הגרמני בשלטון על ארצות הבלטיות, וברצח היהודים, מעשה אותו ביצעו בהתלהבות רבה. הוקמו שלוש אוגדות, אחת אסטונית ושתיים לטביות, כאשר חלק מן החיילים בהן גויסו בכפייה. למרות מאמצי הגרמנים ליטאים סירבו להתגייס לוואפן אס אס, ובשל כך כמה עשרות מהם נורו למוות על ידי הגרמנים. שלוש האוגדות הבלטיות לחמו עד סוף המלחמה ביעילות רבה (כולל על חורבותיה של ברלין, מעל הבונקר של היטלר), ולאחר המלחמה הוסגרו שרידיהן לסובייטים, שהוציאו להורג את רובם והגלו את השאר למחנות בסיביר.
רנה דקארט
אלוהים
לשם כך הוא מציג שלוש הוכחות שונות:
ואפן אס אס
גיוס חיילים לא ארים לוואפן אס אס
מקור אחר לגיוס הגיע מן הקווקז, שנכבש (חלקו הגדול) באוגוסט 1942. בני עמים שונים – צ'צ'נים, קלמיקים, טטרים, קוזאקים, גאורגים (גרוזינים), ארמנים ועוד – הצטרפו למלחמה כנגד ברית המועצות, והגרמנים אף יצרו שתי אוגדות קוזאקים, ששירתו בוואפן אס אס (אוגדה מספר 15). מלבד בני הקווקז שירתו בוואפן אס אס גם טורקמנים, בולגרים, הונגרים ורומנים. הסובייטים התנקמו לאחר המלחמה בכל העמים הללו (ראו גם: הלגיון הגאורגי (1941 - 1945)).
רנה דקארט
עולם חיצוני
לאחר שהוכיח דקארט, לשיטתו, כי הוא עצמו קיים וכי יש אלוהים מושלם מכל הבחינות, הוא סבר שאלו מספיקים כדי להוכיח שכל העולם מסביבו אכן קיים. הוא טוען שמפני שאלוהים מושלם הוא מוכרח להיות ישר מבחינה אינטלקטואלית, כלומר שלא ישקר לאדם שמוכן ורוצה לחקור ולגלות. מכיוון שאותו אלוהים כל-יכול, הרי שלא קיים כל ספק לגבי העובדה שהוא גם יכול להשתיל בהכרתו של האדם את אידאות העולם האמיתי. כך דקארט מסיק שמפני שהוא זהיר בחקירתו, ואלוהים מושלם וישר מבחינה אינטלקטואלית בהכרח קיים, אלוהים בוודאות לא ירשה שבהכרתו של דקארט יושתל ידע שגוי, ולכן הידע אותו טרח להשיג בוודאי נכון.
ואפן אס אס
גיוס חיילים לא ארים לוואפן אס אס
למרבה התמיהה, גויסו גם סלאבים לוואפן אס אס. גיוס מי שנתפסו על פי האידאולוגיה הנאצית כ"תת האדם הסלאבי" התאפשר לאחר ההסכמה לגיוס מוסלמים לוואפן אס אס, ולאחר מצוקתה הגוברת והולכת של גרמניה מול התעצמותה של ברית המועצות. אוגדה אוקראינית ושמה "גליציה" (Galicia) אורגנה באמצע 1943; הגרמנים ניצלו ניצול ציני את שאיפות האוקראינים לעצמאות, ומנהיגיהם גילו נאיביות רבה מול הצעות הגיוס הגרמניות. האוגדה הופעלה בתחילת 1944, בדרום רוסיה, בדיכוי המרד הסלובקי, באוקטובר 1944, ואחר כך נגד הפרטיזנים של טיטו, בצפון מערב יוגוסלביה. גם חיילי אוגדה זו הוסגרו לסובייטים לאחר המלחמה, והם הוציאו את אנשיה להורג. גם צבאו של הגנרל הסובייטי לשעבר, אנדריי ולאסוב, שהורכב מחיילי הצבא האדום ממוצא אוקראיני, שנפלו בשבי הוורמאכט והסכימו לשרת נגד הצבא האדום צורף לוואפן אס אס החל מ-1943. גם אלה הוסגרו לסובייטים לאחר המלחמה, וגורלם היה דומה.
רנה דקארט
החומר והרוח
דקארט חילק את היש הנוכח בעולם לשני סוגים מובדלים ומובחנים זה מזה, חומר ורוח. בספרו המרכזי "הגיונות" פורס דקארט באופן נרחב טיעונים המצביעים על המהות השונה והמובדלת של הגוף והנפש. המפורסם שבטיעונים אלה הוא ניסוי מחשבה המכונה "משל השעווה" שתכליתו המקורית הייתה הפרכת ה"פיזיקה האריסטוטלית" שהייתה שלטת בכיפה עד ימי דקארט, והצעת ההנחה כי ביסודו של דבר, ובנוגע ליחידות החומר הבסיסיות, כל הגופים הפיזיקליים זהים. ע"פ משל השעווה, כאשר ניטול פיסת שעווה קרה, נוכל להבחין באופן ברור בכל תכונותיה. היא קשה, יש לה ריח אופייני, היא קרה, מחוספסת וכו. עם זאת, כאשר תחומם שעווה זו, ישתנו כל תכונותיה החושיות באופן מידי. היא תגדל, תאבד את מרקמה, צורתה, צבעה וריחה. אף על פי כן, קבע דקארט, לא יחשוב איש לפקפק בעובדה שעדיין מדובר באותה פיסה של שעווה. בהתאם, קבע, אין ספק שכל התכונות הייחודיות של החומר אינן שייכות למהותו, שכן גם בהשתנותן החומר נשאר אותו חומר. מה אם כן הוא תכונה מהותית ובלתי נפרדת של החומר? ע"פ דקארט תכונה זו היא לא אחר מתכונת ההתפשטות. התכונה המשותפת והבסיסית לכל החומרים היא תכונת המרחביות, בעוד שהתכונות החושיות הן "חולפות" ואינן שייכות למהותן. בניגוד חד לחומר הקרטזיאני, מהות הנפש היא היותה חושבת. היא אינה ממוקמת מרחבית, אינה חומרית, ואין לה תכונות מוחשיות כלל. לטענת דקארט, הקשר בין הגוף והנפש הוא קשר סיבתי, כלומר, על אף הניגוד המהותי שבין תכונות החומר והרוח, הם משפיעים זה על זה באופן ישיר.
ואפן אס אס
גיוס חיילים לא ארים לוואפן אס אס
לקראת סוף המלחמה אף גויסו צוענים ישירות ממחנות הריכוז לשירות בוואפן אס אס להגנת ברלין.
רנה דקארט
היקום הגאומטרי
בעת היותו תלמיד בבית הספר הישועי שמע דקארט על הטלסקופ שבנה גלילאו גליליי, ועל התגליות האסטרונומיות שעשה בעזרתו, רק חודשים ספורים לאחר שפורסמו. בעוד שגלילאו ראה באריסטו את יריבו העיקרי, דקארט הצעיר ממנו בשנות דור כבר לא חש בצורך להתווכח עם תמונת העולם האריסטוטלית שאבד עליה הכלח, והתעניין יותר בבניית תמונת עולם חדשה. מסקנתו שאידאות העולם האמיתי הושתלו בשכלו של האדם על ידי אלוהים, כמו גם אהבתו למתמטיקה ולוודאות מתמטית, הוליכו אותו לראות במישור האוקלידי את המודל ליקום האמיתי - חלל אינסופי שאין בו גבולות ואין לו מרכז. זאת בניגוד ליקום האריסטוטלי הסובב כולו סביב מרכז הארץ ומופרד לאזורים ארציים ושמימיים באמצעות כיפות שקופות. דקארט גם פסל את הרעיון האריסטוטלי לפיו עצמים נעים על מנת לחזור אל מקומם הטבעי, ואימץ את רעיון ההתמד של גלילאו. ביקום הגאומטרי של דקארט תנועה מגדירה צורות כשם שבגאומטריה נקודה נעה מגדירה עקומה ועקומה נעה מגדירה יריעה.
פסילתו את מושג הריק, כמו גם הזהות שקבע בין מרחב וחומר, הוליכו את דקארט לטעון שרק התנועה מבדילה בין אזורים שונים בחלל. לדידו היה היקום מלא לחלוטין ב"גופיפים" (corpuscles) זעירים, רובם בלתי-נראים ונעים באופנים שונים. דקארט ראה את מערכת השמש כעין מערבולת עצומה, אשר רק תנועתה הסיבובית מבדילה אותה מן המרחב שסביבה, והיא אחת ממערבולות רבות שהן מערכות שמש אחרות.
ואפן אס אס
יחידות הוואפן אס אס
דיוויזיות האס אס שירתו לרוב בתוך קורפוסים של האס אס, או כיחידות נפרדות אשר שולבו עם יחידות ורמאכט. בוואפן אס אס הוקמו שתי ארמיות בלבד, אשר התקיימו לפרק זמן קצר יחסית. בנוסף הוקמו לאורך המלחמה בתקופות שונות, סך הכל 18 קורפוסים ו-38 דיוויזיות ואפן אס אס. הדיוויזיות היו עמוד השדרה של האס אס, כל אחת בעלת מבנה אורגני, מסורת ויוקרה משלה. לעומת הדיוויזיות, הקורפוסים והארמיות הוקמו ופורקו במהלך הלחימה ובדרך כלל כללו מבנה פיקודי חלול, כאשר דיוויזיות שונות נהגו לעיתים לנוע בין מהארמיות והקורפוסים השונים.
רנה דקארט
היקום הגאומטרי
אף על פי שדקארט לא היה אסטרונום, תמונת היקום שהציג בספרו "עקרונות הפילוסופיה" בשנת 1644 השפיעה מאוד על הקוסמולוגים בני תקופתו, והנחילה להם את הרעיון שהשמש היא רק אחד מבין אינספור כוכבים השוכנים בחלל הומוגני ובלתי-מוגבל, ושכוכבי הלכת סובבים את השמש במסלולים הנוצרים כתוצאה מהתמד, משולב בכוחות דחיפה שמפעילים ה"גופיפים" זה על זה. גם אייזק ניוטון הושפע מאוד מתמונת יקום זו, וכאשר נטש אותה לבסוף לטובת יקום ריק כמעט לחלוטין, שבו גופים מושפעים ממרחק על ידי כוח משיכה מסתורי, גרם הדבר לשערורייה בקרב רבים מבני-דורו. שם ספרו של ניוטון, "עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע", אף הוא הד לשם ספרו של דקארט "עקרונות הפילוסופיה".
כמתמטיקאי
דקארט היה הראשון שהציע להביע פונקציות על ידי שרטוט מערכת צירים גרפית של X ו-Y ועליה לתאר את ערכי הפונקציה של X-Y. כך ניתן להבין התנהגות פונקציות באופן גרפי, המקל על הבנת הפונקציה. שיטה זו נקראת מערכת צירים קרטזית על שמו. כמו כן, כְּתב החזקות כפי שהוא נכתב היום, ובו מעריך החזקה נכתב בגופן קטן מעל בסיס החזקה, הוא פרי המצאתו של דקארט.
דקארט היה גם הראשון להציג את התחשיב האינפיניטסימאלי, אשר היווה את הבסיס לחשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי שפיתחו לייבניץ וניוטון לאחר מותו.
תרומתו הידועה ביותר למתמטיקה, הייתה בתרגום הגאומטריה לתחשיב האלגברי, מה שידוע כגאומטריה האנליטית וכטריגונומטריה.
דקארט תרם מחשבתית ומעשית להתפתחותו המשמעותית של ענף האופטיקה בין היתר בניסוחו את חוק סנל באמצעות פונקציית הסינוס בספרו מאמר על המתודה.
בנגקוק
בַּנְגְּקוֹק (בתאית: กรุงเทพมหานคร, ) היא בירת תאילנד, אחת הערים הגדולות באסיה ומיעדי התיירות הפופולריים בעולם. אוכלוסייתה מוערכת בכ-10 מיליון תושבים. העיר נמצאת בעיקול של נהר צ'או פראיה, קרוב למפרץ תאילנד.
שם העיר
פירוש השם העתיק "בנגקוק" בתאית הוא "כפר השזיפים" (באנג=כפר), אבל שמה התאי "קרונג טפ" (עיר המלאכים), הוא קיצור לשם שרשום בספר השיאים של גינס כשם העיר הארוך בעולם (150 אותיות): "קְרוּנְגְ-טֶפּ-מַהָנָאכוֹן אָמוֹן-רַטָנָאקוֹסִין מַהִינְטָרָה-יוּתָאיָה מַהָאדִילוֹקְפוֹפּ נוֹפַרָאט-רַצַ'טָאנִי-בּוּרִירוֹם אוּדוֹם-רַצָ'נִיוְוֶט-מַהָאסָטַן אָמוֹן-פִימַנָוּוָאטָן - סַטִיט סָקַטַטִיָּה-וִיצָאנוּ-קַמְפְּרָאסִיט" (กรุงเทพมหานคร อมรรัตนโกสินทร์ มหินทรายุธยา มหาดิลกภพ นพรัตนราชธานีบูรีรมย์ อุดมราชนิเวศน์มหาสถาน อมรพิมานอวตารสถิต สักกะทัตติยวิษณุกรรมประสิทธิ์). שם שתרגומו הוא "העיר הגדולה של המלאכים, משכן בודהה האזמרגד, מושב השלטון השמימי, הבירה הגדולה של העולם המעוטרת בתשע אבני החן, עיר נפלאה מלאת ארמונות מלכותיים אשר דומים לארמונות השמימיים של התגלמויות האלים, העיר של האל אינדרה".
היסטוריה
בנגקוק החלה כעיירת מסחר קטנה על גדותיו המערביים של נהר צ'או פראיה לפני הקמתה של ממלכת איוטהאיה, שהתקיימה בין 1350 לבין 1767. ב-1767 נפלה איוטהאיה לממלכת בורמה והמלך החדש טקסין ייסד בירה בשם "טונבורי" על גדות נהר הצ'או-פראיה באזור של בנגקוק בתקופה זו. לאחר תקופת שלטונו של טקסין עלה לשלטון ראמה הראשון ב-1782, וייסד בירה חדשה על הגדה המזרחית של הנהר וקרא לה "קרונג-טפ מהאנכון אמון". העיר החדשה, ירשה את השם בנגקוק, שהמשיך לשמש את הזרים בהתייחסם לעיר, והפך לשמה הרשמי של העיר באנגלית. בתאית בנגקוק מתייחס רק לאזור הישן בגדה המערבית של הנהר. במהלך המאה ה-19, גדלה והתפתחה העיר בזכות מיקומה על גדות הנהר ותושביה קיימו יחסי מסחר טובים עם הסינים ולאחר מכן גם עם המערב. במהלך שלטונם של ראמה הרביעי וראמה החמישי התפתחה בנגקוק ועברה מספר שינויים בהם פיתוח של התחבורה הציבורית ותשתיות, והפכה למרכז הכלכלי של תאילנד.
במהלך מהפכת סיאם ב-1932, בעקבותיה בוטלה המונרכיה במדינה, בנגקוק שימשה כמרכז העימותים בין כוחות הצבא לאליטה הפוליטית. ב-8 בדצמבר 1941 נכנעה תאילנד לפלישה היפנית. במהלך מלחמת העולם השנייה העיר הופצצה על ידי בעלות הברית. לאחר המלחמה, התיירות בעיר החלה לשגשג, הרבה בזכות חיילים אמריקנים שהוצבו באזור. אז גם נולדה תיירות מין בתאילנד.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 בנגקוק כבר מנתה כ-3 מיליון תושבים.
בעקבות היותה המרכז הפוליטי, כלכלי והתרבותי של המדינה, בנגקוק ידעה גם מספר רב של הפגנות ועימותים אלימים ואף פיגועים על ידי בדלנים מוסלמים מדרום המדינה.
בבנגקוק יש קהילה יהודית ובית חב"ד בהנהלת הרב יוסף חיים קנטור והרב נחמיה וילהלם.
שלטון
בנגקוק היא אחד משני אזורים אדמיניסטרטיביים מיוחדים בתאילנד (האזור השני הוא פאטאיה), שבהם התושבים בוחרים את המושל, בשונה משאר 75 המחוזות האחרים של תאילנד (המכונים בתאית צ'אנגוואט). הבחירות נערכות כל 4 שנים.
היות שבנגקוק היא עיר הבירה של תאילנד, יושבים בה כל מוסדות השלטון: בניין השלטון, בניין הפרלמנט, בית הדין העליון וכל שאר מוסדות השלטון כמו גם שגרירויות וקונסוליות.
כמו כן, הארמונות הראשיים: ארמון מלך תאילנד (אשר שימש כמקום המגורים של משפחת המלוכה עד 1925) וצ'יטרלדה, מקום מגוריהם הנוכחי של המלך ראמה התשיעי, מלך תאילנד והמלכה סיריקיט קיטיאקון.
גאוגרפיה
שטחו של האזור האדמיניסטרטיבי של בנגקוק הוא 1,568.7 קמ"ר, והוא המחוז ה-68 בגודלו בתאילנד. 700 קמ"ר מתוכו הוא שטח עירוני בנוי. רוב שטחו של המחוז נחשב כחלק מבנגקוק, והיא אפוא אחת הערים הגדולות בעולם.
נהר הצ'או פראיה שאורכו 372 ק"מ הוא האטרקציה הגאוגרפית העיקרית בבנגקוק. באגן הצ'או פראיה, האזור הסובב את בנגקוק, והפרובינציות הסמוכות נמצאים נהרות רבים המובילים אל מפרץ תאילנד הנמצא 30 ק"מ דרומית מהעיר.
בנגקוק נמצאת כשני מטרים מעל גובה פני הים, ולכן קיים קושי להגן על העיר מפני הצפות בתקופת המונסון. לעיתים קרובות סובלת העיר מהצפות לאחר גשמים כבדים.
אקלים
כמו רוב תאילנד, בבנגקוק שורר מזג אוויר טרופי. מזג האוויר חם ולח לאורך כל השנה אך עם זאת גשמים יכולים לרדת בכל עונה. טמפרטורת המקסימום היומית נעה בין 31 מעלות צלזיוס בממוצע בעונה הקרה יחסית (החל מדצמבר) ל-35 מעלות צלזיוס בעונה החמה (החל מאפריל). טמפרטורת המינימום נעה בין 21 מעלות צלזיוס בדצמבר-ינואר ל-26 מעלות צלזיוס במאי-אפריל. עונת הגשמים מתחילה באמצע מאי עם הגעת המונסון הדרום-מערבי. ספטמבר הוא החודש הרטוב ביותר, עם ממוצע של 344.0 מילימטר גשמים. העונה הגשומה מסתיימת לקראת סוף אוקטובר, אז מתחילים המונסונים הצפון-מזרחיים אשר יבשים יותר אך קרים יותר.
כלכלה
בנגקוק היא המרכז הכלכלי של תאילנד. במהלך שנות השמונים והתשעים של המאה ה-20 בעקבות התפתחותה הכלכלית של תאילנד מספר תאגידים בינלאומיים הקימו בבנגקוק מטות אזוריים. ב-2009 הייתה בנגקוק העיר השנייה ביוקרתה בדרום מזרח אסיה אחרי סינגפור.
נהר צ'או פראיה מאפשר לה לתפקד כנמל. מזון מעובד, עצים ואריגים הם מוצרי היצוא העיקריים של העיר. מפעלים תעשייתיים כוללים מטחנות אורז, מפעלי מלט, מנסרות, בתי זיקוק לנפט ומספנות. העיר היא מרכז תכשיטים מפורסם ובה נקנים ונמכרים כלי ברונזה וכסף. הבורסה לניירות ערך של תאילנד נמצאת בעיר.
בעיר מאות גורדי שחקים, שהגבוה שבהם הוא מגדל באייוק II המתנשא לגובה של 304 מטר. רחוב תאנון סוקומוויט (Sukhumvit) שתחילתו בבנגקוק ושאורכו כ-400 ק"מ, הוא אחד הרחובות הארוכים ביותר בעולם. זיהום האוויר הנגרם מהתנועה הסואנת מהווה בעיה חמורה בעיר. הבנייה החדשה של כבישים מהירים ומערכת הרכבות סקייטריין הקלה את הבעיה במקצת. בשנת 2006 נפתח בעיר נמל תעופה חדש ומודרני - סוּבַרנַבהוּמִיי, בו עוברים בשנה כ-50 מיליון נוסעים.
בין אזורי התיירות המרכזיים בעיר ניתן למנות את סוקהומוויט (Sukhumvit) קאו-סאן, תונגלור (Thonglor), סיאם (Siam), פראטונאם (Prathunam) ועוד.
תיירות
בנגקוק היא שער הכניסה האווירי לתאילנד ומשמשת כנקודת התחלה מרכזית לטיולים באזור המזרח הרחוק. ענף התיירות בעיר מהווה מקור הכנסה ראשי. מדי שנה מבקרים בעיר כ-30 מיליון תאילנדים וכ-12 מיליון תיירים מחו"ל. בעיר נמצאים מקדשים בודהיסטיים רבים, המפורסמים ביותר הם ואט פרה קיאו, ואט פהו וואט ארון, ואט סאקט, ואט סותאט ועוד. רחוב קַאוֹ-סָאן הוא מקום שהות פופולרי לתרמילאים צעירים מכל העולם.
בבנגקוק נמצאות מספר אוניברסיטאות, התיאטרון הלאומי והמוזיאון הלאומי. אחד המוזיאונים הפופולריים בעיר הוא ביתו של ג'ים תומפסון.
בין הפארקים והריאות הירוקות של העיר נמנים פארק לומפיני, פארק צ'אטוצ'אק ופארק המלכה סיריקיט.
בעיר קיים צ'יינה טאון ודרך יאווראט הוא רחוב מסחר ראשי באזור.
תחבורה ציבורית
בנגקוק כרך מטרופוליטני עצום. היא עיר הבירה, מרכז התרבות והכלכלה של תאילנד ועיר תיירותית פופולרית. על כן הצפיפות בכבישי בנגקוק גדולה מאוד.
במהלך המאה ה-19 בנגקוק נקראה גם "ונציה של דרום-מזרח אסיה" בזכות התעלות הרבות בה. בעבר התעלות הללו היו עורקי התחבורה הראשיים של העיר. כיום, אף על פי שעדיין ניתן לשוט בתעלות ובנהר צ'או פראיה ורבים משתמשים בסירות הארוכות (לונג בוט) ואוטובוסי-סירה על מנת להגיע ממקום למקום בעיר, נעשית רוב התחבורה הציבורית בדרכים מודרניות יותר כגון רכבות, רכבת תחתית, אוטובוסים ומוניות.
צ'רונג קרונג, הוא הכביש הראשון שנסלל בבנגקוק ב-1864 במקביל לנהר. מאז נבנו אין ספור כבישים, רחובות וכבישים מהירים שחוצים את העיר לכל כיוון. אך למרות זאת, בנגקוק סובלת מפקקי תנועה גדולים מאוד. בין השנים 1893 עד 1968 פעלה בעיר רכבת קלה.
הדרך היעילה ביותר לשינוע ברחבי העיר על ידי המקומיים היא רכבת העילית סקייטריין, הכוללת שני קווים והרכבת התחתית של בנגקוק MRT, שכיום כוללת קו אחד בלבד (הקו הכחול) ו-Airport Link, קו רכבת עלית המוביל מנמל התעופה למרכז העסקים של העיר.
מערכת האוטובוסים משרתת את תושבי מטרופולין של בנגקוק ומופעלת על ידי חברת BMTA אשר נמצאת בבעלות ממשלתית ומספר חברות פרטיות קטנות אשר לא באמת נותנות תחרות למונופול הממשלתי. בנוסף ישנו קו BRT אחד המוביל ממרכז העסקים של העיר למערב העיר. סך הכול יש 470 קווי אוטובוסים. אמצעי תחבורה מעט יותר פרימיטיביים הם הטוקטוק והסונגטאו (מוניות שירות בצורת טנדר).
רכבות בתאילנד מופעלות על ידי חברת SRT הנמצאת כולה בבעלות המדינה. תחנת רכבת בנגקוק היא תחנת הרכבת הראשית בעיר, שוכנת במרכזה. ממנה יוצאות רכבות לכל חלקי תאילנד ולמדינות השכנות.
שני נמלי תעופה משרתים את בנגקוק, המשמשת כבסיס פעולה מרכזי מאוד בדרום-מזרח אסיה. נמל התעופה הבינלאומי דון מואנג הוא הנמל הישן המשמש כיום בעיקר לטיסות פנים ומספר טיסות למדינות שכנות, טיסות צ'רטר ולואו קוסט. נמל התעופה סוברנבהומי, הוא נמל התעופה החדש שנבנה ב-2006. הוא משרת כ-50 מיליון טסים מדי שנה. במקור, נמל התעופה תוכנן לשרת כ-45 מיליון תושבים בשנה. שיפור המצב הכלכלי של התאילנדים וכמות הולכת וגדלה של תיירים גרמו לנמל התעופה לעומס רב, על כן החלו עבודות הרחבה בנמל.
ישנם שני נמלי ים בבנגקוק. הראשון, נמל קלונג טיי שוכן על נהר הצ'או פראיה. הוא נבנה ב-1947 ושימש כנמל הראשי של העיר עד בנייתו של נמל לים צ'אבאנג בדרום העיר לחופי מפרץ תאילנד.
לוגו (שפת תכנות)
לוגו היא שפת תכנות חינוכית שפותחה בסוף שנות השישים על ידי ואלי פוירציג וסימור פאפרט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), תוך התבססות על שפת LISP ורעיונותיו של הפסיכולוג ז'אן פיאז'ה.
מאפייני השפה
פיתוח שפת לוגו הונחה על ידי תפישת עולם חינוכית, בכל הקשור לבתי-ספר בכלל, ולמחשבים בחינוך בפרט. ביישום המקובל של למידה ממוחשבת משמש המחשב כתחליף למורה: המחשב מלמד את התלמיד (מתמטיקה, אנגלית וכו'). בלוגו מלמד התלמיד את המחשב, ובכך מפתח את יכולתו וידיעותיו.
ללוגו, כמו לכל שפת תכנות, אוצר מילים נתונות (שהמשתמש יכול לשנות את משמעותן), שבאמצעותו נכתבות התוכניות. בלוגו, תכנות פירושו הרחבת אוצר המילים של השפה. המשתמש מלמד את המחשב בהדרגה מונחים חדשים, שמאפשרים את הגשמת מטרתה של התוכנית. הדבר נעשה באופן דומה להגדרת פונקציות (פרוצדורות, סברוטינות או מתודות) בשפות תכנות אחרות, אבל בלוגו מושם דגש על "לימוד" המחשב. בניגוד למקובל בשאר שפות התכנות, כל מונח נערך בדרך כלל בנפרד.
דוגמה: יש לכתוב תוכנית שמטרתה לצייר שכונת מגורים. אוצר המילים הבסיסי (הן לא שמורות) של לוגו כולל, בין השאר, הוראות לציור קטע ישר והוראות לפנייה ימינה או שמאלה בזווית נדרשת. באמצעות אוצר מילים מינימלי זה נלמד תחילה את המחשב לצייר ריבוע, מלבן ומשולש. בהמשך נלמד את המחשב לצייר בית שמורכב מהצורות הללו, ולבסוף ילמד לצייר שכונה שמורכבת מבתים אחדים. פעולת התכנות בצורה זו נעשית מובנית יותר, וניטלים ממנה התחכום הטכני והמוזרות שמאפיינים שפות תכנות נפוצות.
כפי שניתן לחוש מדוגמה זו, שפת לוגו כוללת יכולת גרפית המאפשרת לצייר באמצעותה, בקלות יחסית, רישומים מורכבים. יכולת גרפית זו, שהיא מסימני ההיכר של לוגו, נוספה לשפה בשלב מתקדם של פיתוחה, וזאת כדי לאפשר שימוש בשפה באמצעות כלי פשוט, שמוכר היטב גם לילדים (וגם למבוגרים חסרי רקע מתמטי). הציור נעשה באמצעות "צב", שהיה בתחילה חפץ מכני דמוי צב, והפך במהרה לצב סמלי, המיוצג על ידי חץ משולש על מסך המחשב.
דוגמאות
הסימן ; הוא תחילתה של הערה.
דוגמה 1: תוכנית לוגו קטנה לציור ריבוע:<BR> <DIV dir=ltr align=left> </DIV> התוכנית מורה לצב לבצע 4 פעמים את ההנחיה: זוז קדימה 200 פיקסלים ואחר כך פנה שמאלה ב-90 מעלות. הצב מבצע הנחיה זו, תוך שהוא רושם על-גבי המסך את מסלול תנועתו.
דוגמה 2: ציור מורכב יותר מתקבל כאשר הצב מבצע את ההנחיה הקודמת 9 פעמים, תוך שינוי זווית המוצא שלו ב-40 מעלות ימינה בכל פעם:<BR> <DIV dir=ltr align=left> </DIV>
דוגמה 3: דוגמה זו ממחישה שלוש תכונות של לוגו: <DIV dir=ltr align=left> </DIV> לאחר הגדרת המלה החדשה, הפעלתה נעשית באמצעות כתיבתה כהוראה, למשל, שתיתן את התוצאה הבאה (המשולש בקצה הספירלה הוא ה"צב", שהוסתר בדוגמאות הקודמות): דוגמה 4: דוגמה זו ממחישה מעט מהיכולת המתמטית של לוגו, באמצעות יצירת מילה לחישוב הפונקציה עצרת, על-פי הגדרתה הרקורסיבית של פונקציה זו. <DIV dir=ltr align=left> </DIV>
במערכת החינוך בישראל
השפה הובאה לישראל על ידי פרופ' אורי לירון שחזר משבתון בבוסטון. פרופ' לירון הקים בישראל גם את אל"י - אגודת לוגו הישראלית, וכתב את ספרי הלימוד הראשונים של לוגו בעברית (יחד עם פרופ' רינה צצקיס ופרופ' פרלה נשר).
פרופ' יהושפט גבעון הכניס את הקורסים הראשונים בהוראת לוגו למכללות הכשרת מורים כחלק אינטגרלי של ההכשרה להוראת מדעי המחשב. מאוחר יותר הוא לימד גם קורס "מדעי המחשב בישומם בחינוך" במסגרת התוכנית לתואר שני בחינוך באוניברסיטת תל אביב.
מאוחר יותר פותחה תוכנית לימודים לתלמידי תיכון "מבוא למדעי המחשב בסביבת לוגו". התוכנית פותחה במחלקה להוראת הטכנולוגיה והמדעים בטכניון על ידי צוות "מגוון" שפרופ' לירון עמד בראשו. בשנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 התקיימו בבתי ספר יסודיים ובחטיבות הביניים לימודים של שפת התכנות "לוגו". בהמשך נלמדה בבתי הספר התיכוניים גרסה חדשה יותר בשם "תבל", שפותחה על ידי אותו צוות.
החל משנות ה-2000, נלמדת ביחידה של נוער שוחר מדע וטכנולוגיה בטכניון סדנה שנקראת "עולם התוכנה". הסדנה נלמדת באמצעות תוכנת Microworlds Ex ונמשכת 12 שיעורים, ומיועדת לתלמידים בכיתות ה-ח.
הסדנה משתמשת בתוכנה המבוססת על שפת לוגו המאפשרת חשיפה של תלמידים צעירים להיכרות ראשונה עם תכנים מרכזיים במדעי המחשב. באמצעות שפה זו, לומדים התלמידים את העקרונות הבסיסיים המשותפים לכל שפת תכנות.
במהלך הסדנה התלמידים יוצרים באמצעות שפת לוגו פרויקטים בתכנות בנושאים שקרובים לליבם, כדוגמת: משחקי מבוכים, משחקי מלחמה, פקמנים, משחקי זיכרון, חידונים ועוד. החשיפה לשפה גרפית, קלה יחסית להבנה, מאפשרת לאלו שימשיכו במגמת מחשבים מניעת קשיי הבנה רבים בלמידת עקרונות בסיסיים של תכנות, ולאלו שלא ילכו למגמת מחשבים - חשיפה לנושא במהלך שנות לימודיהם במערכת החינוך.
במסגרת פעילות רפא"ל לקידום המדע בפריפריה, התקיים גם קורס העשרה שבמסגרתו למדו תלמידי חטיבות הביניים בקרית החינוך אורט עכו קורס של תכנות בסיסי. הקורס היה מבוסס על שפת לוגו ונלמד באמצעות  תוכנת Microworlds בשנים 2006-2013.
שמואל חביבי
שמואל חביבי (11 באפריל 1937 - 29 ביולי 2015) היה משתתף בולט בחידוניו של שמואל רוזן, החל משנת 1951.
ביוגרפיה
שמואל חביבי נולד בתל אביב לחנה ואברהם חביבי. אביו לימד אותו לקרוא כבר כשהיה בן שנתיים, ומאז הרבה מאוד לקרוא. בכיתה א' בבית ספר תחכמוני למד שבועיים והוקפץ ישר לכיתה ג'. בילדותו עברה המשפחה לרחוב שינקין בגבעתיים ושם סיים את לימודיו התיכוניים. כשהיה בן 12 החל להשתתף בחידוני הרדיו של שמוליק רוזן, שנערכו אז ב"בית צבי" שברמת גן. השאלה הראשונה שהשיב עליה הייתה "מהו אי האתרוגים שבים התיכון?", ותשובתו הייתה האי קורפו, תשובה שאיש מהמשתתפים המבוגרים באותו חידון לא ידע. מאז המשיך חביבי ללוות את רוזן בחידוניו במשך יותר מ-60 שנה, והשיג את מעמדו כבכיר המשתתפים בחידונים. חביבי היה שם נרדף לידענות.
תחומי הידע המועדפים עליו היו תנ"ך, גאוגרפיה, היסטוריה ומקורן של מילים לועזיות. גם בתחומים אחרים היה לו ידע רב, והוא ניחן בזיכרון פנומנלי. זכר בעל-פה פסוקים רבים מהמקרא, ואת כל מגילת שיר השירים. הכיר שמות מקומות רבים בעולם, וכן את בירות כל המדינות ואת שמותיהן הרשמיים והקודמים. חביבי זכר תאריכיהם של אירועים היסטוריים רבים מספור. "אנציקלופדיה מהלכת", כינה אותו ירון לונדון, בתוכנית הטלוויזיה "אנציקלופדיה מהי" שהנחה.
חביבי עבד בתעשייה האווירית יותר משלושים שנה ויצא לגמלאות. התגורר יותר מעשרים שנה ברמת השרון ובשנותיו האחרונות בקריית אונו.
נפטר בדיוק ארבעה חודשים אחרי מותו של שמואל רוזן. היה נשוי לדינה, אב לבת ולבן.
משתמש קצה
מקור המונח משתמש קצה הוא בכלכלה ובמסחר. הוא מופיע רבות גם בתחום של תוכנות מחשב ורשתות תקשורת.
הבחנה בין משתמש ללקוח
לקוח הוא האדם שקנה את המוצר, משתמש הקצה הוא האדם שמשתמש בפועל במוצר, ללא קשר האם הוא זה שקנה אותו. ישנם מקרים בהם הרכישה של מוצר מסוים מתבצעת על ידי אדם אחד, אך השימוש בו נעשה על ידי אדם אחר. לדוגמה: כשהורים קונים בגדי תינוקות לילדם התינוק הוא משתמש הקצה בבגדים שנרכשו. עובדים בארגון הם משתמשי הקצה של המחשבים ורשת התקשורת של הארגון.
לרוב, משתמש קצה אינו מחזיק בכישורים טכניים מיוחדים, ועל כן, אחת ממטרותיו של מעצב המוצר היא לוודא את פשטות השימוש במוצר.
היבטים משפטיים
בחוזים, המונח משתמש קצה הפך למבנה חוקי אשר מתייחס לאדם אשר אינו ספק או מוכר. כך הגדרה זו מגדירה את החנות שבה נקנו בגדי התינוקות כ"לא משתמש קצה", ואילו ההורים הם "משתמשי קצה" (כיוון שאינם ספקים או מוכרים בגדי תינוקות). המבנה החוקי מופיע בדרך כלל בהסכמי רישיונות למשתמשי קצה, הידועים בשם EULA.
מנהג (משפטים)
למנהג, כפי שהתגבש בישראל, יש תוקף מחייב במשפט בישראל, ובתי המשפט מסתמכים עליו, זאת מכוח סעיפים 36 עד 45 של המג'לה. המג'לה אומנם בוטלה בשנת 1984, אך יחסה למנהג הוטמע במשפט הישראלי, כפי שציין אהרן ברק: "המנהג הכה שורשים כמקור למשפט ואין בביטול הוראות המג'לה כדי לשלול כוחו של מקור זה. דרושה לכך הוראה מפורשת, והוראה כזו אינה בנמצא". (משפטים כ', תשנ"א)
זו לשון סעיפי המג'לה העוסקים במנהג:
סעיפים אלו, על אף ניסוחם הארכאי, והקושי להסדיר לפיהם חיי מסחר במדינה מודרנית, היו בעלי תוקף מכריע. על פיהם החליט בית המשפט העליון כי למנהג תוקף במדינה כאילו היה חוק.
למנהג שלושה מאפיינים:
המשפט העברי מעניק משמעות רבה למנהג, ובמיוחד בענייני ממון. ההלכה קשובה למציאות הנוהגת ויש בכוחה לקבוע נורמות משפטיות חדשות "מנהג מבטל הלכה". מעבר לכך, כאשר יש מקום של ספק מן הראוי לפנות למציאות ולבחון את הנוהגים הקיימים ועל פיהם לפתור את העמימות "כל הלכה שהיא רופפת בבית דין, ואין אתה יודע מה טיבה, צא וראה מה הציבור נוהג - ונהוג". בפסיקה הישראלית נקבע כי במקומות בהם יש לבחון מקרה על פי מנהג יש להשתמש במנהג במקום מושבו של הצדדים לדיון, כאשר המשפט העברי מהווה שיטת משפט רלוונטית ולא רק המדינתית.
פרופ' רות בן-ישראל תיארה את תהליך היווצרותו של מנהג:
ג'ימי ויילס
ג'ימי "ג'ימבו" דונל ויילס (באנגלית: Jimmy "Jimbo" Donal Wales; נולד ב-7 באוגוסט 1966) הוא יזם אינטרנט אמריקאי, אשר יחד עם לארי סנגר, ייסד את ויקיפדיה. בעבר שימש יושב-ראש חבר הנאמנים של קרן ויקימדיה.
ביוגרפיה
בתחילת שנת 2000 החליט לייסד אנציקלופדיית "תוכן חופשי" שתיכתב בידי מומחים, "נופדיה". הוא מינה לעורך דוקטורנט לפילוסופיה, לארי סנגר. כל מאמר שנכתב ל"נופדיה" היה אמור להיסקר ולהיערך בידי מומחים לתחום. האנציקלופדיה התקדמה בעצלתיים והושלמו בה רק כמה עשרות בודדות של ערכים.
בדעתו של סנגר עלה הרעיון לייסד אנציקלופדיה משלימה, פורמלית פחות - "ויקיפדיה". בעקבות פנייתו נאות ויילס להקצות את השרתים לוויקיפדיה, וזו החלה לפעול ב-10 בינואר 2001. מאז הפך ויילס לרוח החיה ולמנהל הארגוני של ויקיפדיה. הוא עמד בראש חבר הנאמנים של קרן ויקימדיה עד ספטמבר 2006 וגם באמצע העשור השני של המאה ה-21 הוא אחד מחברי חבר הנאמנים של הקרן. הוא השקיע משאבים רבים, מכיסו, מחברת בומיס ומתרומות בהפעלת ויקיפדיה וחוות השרתים שלה.
ויילס פעיל בקידום רעיונותיו בזכות התוכן החופשי. הוא מרצה ברחבי העולם ומשתתף בכינוסים מקומיים של ויקיפדיה.
לאחר פרישתו מראשות חבר הנאמנים של קרן ויקימדיה הקים ויילס את חברת "ויקיה", המאפשרת לכל דורש הקמה של אתרי ויקי על תשתית מדיה-ויקי שעברה מודיפיקציה. בדצמבר 2006 פורסם על כוונת החברה לפתח מנוע חיפוש מבוסס קוד פתוח, אשר הושק בגרסה ראשונית בינואר 2008.
בחודש פברואר 2015 הוכרז כזוכה בפרס דן דוד בקטגוריה הווה בתחום מהפכת המידע.
באפריל 2017 הכריז ויילס על מיזם אינטרנטי חדש, "Wikitribune" - אתר חדשות שנכתב על ידי מתנדבים בשילוב עם עורכים בתשלום.
חיים אישיים
ויילס נשוי לקייט גארווי, עוזרתו לשעבר של טוני בלייר, אשר אותה הכיר בוועידת דאבוס בשווייץ. יש לו שלוש בנות, אחת מאשתו לשעבר ושתיים מגארווי. הוא מתגורר בלונדון.
ביקורת
ויילס עמד במרכז מספר שערוריות סביב מעורבותו בתכנים בוויקיפדיה האנגלית. בין השאר ניסה בסוף 2005 לצנזר את הערך עליו בוויקיפדיה האנגלית, על ידי מחיקת אזכור שותפותו של לארי סנגר בייסוד ויקיפדיה ועידון האזכור על כך שוויילס הפעיל אתר פורנו. ב-2008 נודע לרייצ'ל מרסדן, פרשנית פוליטית קנדית ובת-זוגו של ויילס, על פרידתו ממנה, דרך הערך על ויילס בוויקיפדיה. ויילס ערך את הערך כשהוא מצהיר על הפרידה ומנמק אותה כהתייחסות לשמועות שהוא עשה דברים לא אתיים בנוגע לעריכת הביוגרפיה של מרסדן בערך עליה בוויקיפדיה האנגלית. ב-2010 נטען שוויילס מחק מוויקיפדיה האנגלית תמונות פורנוגרפיות לפי שיפוטו האישי וללא התייעצות עם עורכים אחרים בוויקיפדיה האנגלית, טענה שהוכחשה על ידי מנהל התקשורת של קרן ויקימדיה, ושהובילה לוויתורו של ויילס על חלק מהרשאות היתר שהיו לו בוויקיפדיה האנגלית.
פרסים
2008
2009
2011
2013
2014
2015
סלע יסוד
סלע יסוד הוא סלע מאגמטי שנוצר מהתגבשות של סלע מותך – מאגמה או לבה – כתוצאה מהתקררותו. שמם העברי נובע מהיותם של סלעים אלה תוצרים ראשוניים של תהליכים גאולוגיים, ושמם הלועזי – Igneous rocks – נובע מהמילה הלטינית igneus, שמשמעותה: אש.
מקור המאגמה בהתכה של סלעים, המתבצעת בשלוש דרכים: מרבית התכת הסלעים מתרחשת בשני התהליכים הראשונים. התהליך השלישי נדיר יותר.
סוגי הסלעים
נהוג לחלק את סלעי היסוד לשני סוגים עיקריים, על פי מקום ואופן היווצרותם:
סלע פלוטוני
סלע פלוטוני קרוי גם "סלעי תהום" ו"סלע אינטרוסיבי" (Intrusive Rock) – סלע שהתגבש ממאגמה במעטפת כדור הארץ בתהליך איטי, ורק אחר-כך – כתוצאה מתהליכי הרמה ובליה – נחשף על-פני השטח. התקררותה האיטית של המאגמה מאפשרת צמיחת גבישים גדולים. גרניט הנוצר בדרך זו מהווה תשתית ליבשות בדמות מסיבים ושילדים. סלעים פלוטוניים מתגבשים גם בתוך הקרום כמחדרים פלוטוניים דוגמת דייקים, סילים, בתולית ולקולית. דוגמאות לסלעים פלוטוניים: גרניט, גברו, דיוריט וסיאניט.
מחדרים פלוטוניים
חלוקה פנימית של המחדרים מתייחסת לעומק התגבשותם, כאשר גופי חדירה עמוקים הם אלה המתגבשים עמוק מתחת לקרום, ואילו גופי חדירה רדודים המתגבשים קרוב לפני השטח נקראים "סלעי ביניים" (hypabyssal rocks). סלעי הביניים מוגדרים כאלה הנוצרים באזור הביניים שבין מקום היווצרם של סלעים פלוטוניים בעומק המעטפת לבין מקום היווצרם של סלעים געשיים מעל הקרום. עם זאת, מאחר שלא ניתן לתחום אזור מדויק ומוגדר בו הם נוצרים, ומאחר וגופי חדירה דומים נוצרים בעומקים שונים – גאולוגים רבים ויתרו על חלוקה זו.
סלע געשי
סלע געשי קרוי גם "סלע פרץ", "סלע וולקני" או "סלע אקסטרוסיבי" (Extrusive Rock) – סלע שהתגבש מלבה שפרצה אל מחוץ לקרום במהלך התפרצות געשית מתוך הר געש או מבעד לסדקים בקרום והתקררה במהירות, ועל כן הסלעים מורכבים מגבישים קטנים מאוד ואף אמורפיים. בין הסלעים הגעשיים נמנים גם סלעים פירוקלסטיים דוגמת טוף ואגלומרט, שנוצרו מהתגבשות טפרה – החומר שנפלט לאוויר מתוך הרי געש ונופל אחר-כך לקרקע. דוגמאות לסלעים געשיים: בזלת, ריוליט, סקוריה, פומיס ואובסידיאן.
סלעים תת-געשיים
סלעים תת-געשיים הם סלעי יסוד בעלי גבישים בינוניים הנוצרים לא על-פני השטח אלא בעומק רדוד בקרום. דוגמאות לסלעים תת-געשיים: דיאבז, פורפיר ולמפרואיט – הנחשב גם לסלע געשי וגם לסלע תת-געשי.
מיון
מיון סלעי היסוד היה אחד ההיבטים המבלבלים ביותר של הגאולוגיה בתחילת ימיה כמדע. באותם ימים תואר כל סלע חדש על ידי גאולוג כבעל מאפיינים שונים מאלה של סלעים שתוארו בעבר, כך שניתן היה לתת לו שם ייחודי. אולם נטייה זו גרמה להרחבה מוגזמת במיון הסלעים, מאחר שסלעים זהים במוצאם ובהרכבם עשויים היו להראות סימני בליה מבלבלים – שלא דמו לסימנים בסלעים אחרים מאותו סוג. מסיבה זו נחוץ היה לבנות מערכת קריטריונים שתאפשר בחינה ומיון של סלעי יסוד, הן בשטח – במחשופים ובדוגמאות יד – והן במעבדה.
בשנת 1902 הציעה קבוצה של פטרוגרפים אמריקאים לבטל את שיטות המיון המיושנות, שהיו מעורפלות ולא מדעיות, ולפתח במקומן מיון כמותי המבוסס על אנליזה כימית. הם טענו כי הרכבם הכימי של סלעי היסוד הוא תכונתם החשובה ביותר, וכי חשוב לקדמו לעמדת חשיבות גבוהה.
באותה עת החל מיון של סלעים על-פי הרכב המינרלים, שעד אז היה בשולי המחקר. בשנת 1911 הציג נורמן לוי בואן את שורת בואן הקרויה על שמו – תרשים המתאר גיבוש מפריט של מינרלים במאגמה בטמפרטורות שונות ואת אופן גיבושם של סלעים שונים ממאגמת-אם אחת. התרשים של בואן וספרו "האבולוציה של סלעי יסוד" משנת 1928 הניחו את היסוד למחקר הרכב המינרלים של סלעי יסוד.
מיון על-פי צבע
המיון הראשוני בשטח נעשה על-פי צבע הסלע, הנובע מהרכב המינרלים הבונים את הסלע ובגודל גבישיהם: סלעים המכילים כמות גדולה של פצלת השדה וקוורץ נוטים להיות בהירים, ואילו סלעים המכילים כמות גדולה של אוליבין, פירוקסן ואמפיבול נוטים להיות כהים. לצורך מיון כזה נבנה "מדד צבע" (colour index), המאפשר לשער את הרכב המינרלים בסלע על-פי צבעו.
עם זאת, צבע הסלע עשוי להטעות כאשר מדובר בסלעים בעלי הרכב מינרלים זהה אך במרקם שונה. לדוגמה: גרניט הוא סלע בהיר בעל גבישים גדולים המכיל 70-75% קוורץ וכן פצלת השדה, נציץ ומינרלים נלווים, ואילו אובסידיאן – סלע אמורפי המכיל הרכב מינרלים דומה נראה כזכוכית שחורה.
מיון על-פי מרקם
מיון זה נעשה על-פי גודל הגרגרים – גבישי המינרלים הבונים את הסלע – ובדומה למיון על-פי צבע, גם מיון זה יכול להיעשות בשטח בדוגמת יד או במחשוף גאולוגי. סלעים בעלי הרכב כימי ומינרלי דומה עשויים להציג מגוון רחב של מרקמים, הנובעים מאופן ומשך התקררות המאגמה. מיון סלעי יסוד על-פי מרקמם משמש קריטריון חשוב להבחנה בין סלעים פלוטוניים – שגבישיהם נוטים להיות גסים או בינוניים, לבין סלעים געשיים – שגבישיהם נוטים להיות קטנים.
מרקם מהווה קריטריון חשוב בעיקר בסלעים געשיים. מרכיבים כגון גודל, צורה, כיוון ותפוצה של גרגרי המינרל וכן היחס ביניהם מציינים שלבים בדרכו של הסלע, החל מהגיבוש המפריט וכלה בהתקררות והתגבשות הלבה לסלע. עם זאת, בסיווג סלעים פלוטוניים מהווה המרקם קריטריון משני מאחר שסלעים אלה מתאפיינים בגבישים גדולים ולרוב נראים לעין.
כמה סוגי מרקם אופייניים לסלעי יסוד:
הגורמים למרקם
גורמים אלה תלויים רבות בטמפרטורת הנוזל מאחר שהתגרענות גבישית לא תתאפשר בטמפרטורות הקרובות לנקודת ההתכה של המינרל או גבוהות ממנה.
מארג מינרלי
היבט נוסף של המרקם הוא המארג – היחס ההדדי בין הגרגרים והיערכותם הגאומטרית בסלע. מארג זה תלוי בצורת הגבישים המרכיבים אותו:
דיאגרמת QAPF
מערכת מדויקת יותר למיון מינרלוגי היא דיאגרמת QAPF, שפותחה באיגוד הבינלאומי למדעי הגאולוגיה (IUGS – International Union of the Geological Sciences), והפכה למקובלת בקרב גאולוגים בעולם מתחילת המאה ה-21, בעיקר למיון של סלעים פלוטוניים אך גם של סלעים געשיים. באמצעות תרשימים אלה ניתן למיין ולהעניק שם לסלעים בעלי הרכב מינרלוגי ידוע. האותיות Q, A, P ו-F מייצגות בתרשים את המינרלים קוורץ, פצלת שדה אלקלית, פלגיוקלז ופלדשפטואידים בהתאמה, והתרשים בנוי באופן המייצג את האחוז היחסי של המינרל בסלע.
מגבלות המיון המינרלוגי
נוכחות המינרלים בסלע והיחסים ביניהם נובעים מהרכב המגמה. מיון כזה יכול היה להיות מושלם אם כל המינרלים שיכולים היו להתגבש מתוך המאגמה אכן היו מתגבשים בה, וכך מתרחש בסלעים פלוטוניים המתגבשים לאט. לעומת זאת, בסלעים געשיים המתגבשים מהר על-פני השטח מופרעת התגבשות המינרלים. סלעים כאלה עשויים להיות זכוכיתיים או שגבישי המינרלים שהספיקו להתגבש קטנים מכדי להיות מובחנים. לכן, מערכת מיון כזו, המושתתת באופן בלעדי על נוכחות מינרלים, יכולה להיות בשימוש רק בסלעים פלוטוניים.
אפשר לראות את מגבלותיה של מערכת מיון מינרלוגית כאשר מתבוננים בתרשימים המנתחים סלעים געשיים. תרשימים כאלה מראים לרוב כי דקיט מכיל כמויות גדולות של פלגיוקלז, כמויות קטנות של קוורץ, סנידין או אלקלי פלדספר, ביוטיט והורנבלנדה – כפי שניתן לראות בדיאגרמת QAPF לסלעים געשיים. עם זאת, עד כה לא נמצא דקיט המכיל אלקלי פלדספר. הסיבה להבדל נעוצה בהנחת המוצא של התרשים כי כל המינרלים העשויים להתגבש מתוך המאגמה אכן עושים זאת, ובמקרה זה לא התקיימה התגבשות של אלקלי פלדספר בשל הפרעה הנובעת מקירור מהיר על-פני השטח.
מיון על-פי הרכב כימי
מיון כימי פשוט מחלק את סלעי היסוד לפי סוג פצלת השדה ונוכחות או היעדר קוורץ ופלדשפטואידים בסלע, ובסלעים נעדרי מינרלים אלה – לפי סוג מינרלי הברזל או המגנזיום. מאחר שנוכחות קוורץ ופלדשפטואידים בסלע אחד אינה יוצרת קשרים יציבים, סלעים ממוינים לסלעים פלסיים מכילי-קוורץ עתירי-סיליקה ולסלעים מאפיים מכילי-פלדשפטואידים ודלי-סיליקה. המיון המינרלוגי של סלעי יסוד חשוב לקביעת סוג המאגמה או הלבה שיצרה אותם. מאחר שחמצן וצורן הם היסודות הנפוצים ביותר בלבה, מוגדרים ההבדלים בהרכבן של לבות מסוגים שונים על-פי תכולת הסיליקה והקוורץ היחסית בהן:
סלעים מאפיים ואולטרה-מאפיים שאינם מכילים קוורץ מזוהים לרוב על ידי נוכחות מינרלים המתגבשים אך ורק בסביבה דלה או נטולת-סיליקה, דוגמת אוליבין או פלדשפטואידים.
מקור המאגמה – תהליכים מגמטיים
תהליכים מגמטיים המובילים ליצירת מאגמה נקראים גם "תהליכי יסוד" ומתרחשים בשלושה שלבים: על-פני השטח קשורים תהליכים אלה באופן הדוק בטקטוניקת הלוחות, מאחר שהם מתרכזים בשולי הלוחות בגבולות פתיחה – דוגמת רכסים מרכז אוקייניים, וגבולות סגירה – דוגמת אזורי הפחתה, אם כי ידועים גם תהליכים מגמטיים פנים-לוחיים – דוגמת נקודות חמות כזו הנמצאת מתחת להוואי.
קיימות שלוש דרכים להתכת סלעים:
טרקטור
טרקטור (מלטינית: Trahō, "גורר" או "מושך") הוא כלי רכב כבד, שייעודו העיקרי הוא גרירת ומשיכת כלים אחרים שנועדו למשימות ייעודיות שונות. כיום השימוש הנפוץ ביותר בטרקטור הוא בחקלאות (לא כולל ציוד מכני הנדסי ייעודי). נהג הטרקטור מכונה טרקטוריסט. הלשונאי והבלשן יצחק אבינרי הציע ב-1957 תחת המילה הזו, שצורתה רוסית, את התחדיש טְרַקְטְרָן, מילה שמשקלה כמשקל פסנתרן.
היסטוריה
עוד לפני המצאת הטרקטור ואף לפני שהאוטומוביל הפך לנפוץ, היו ניסיונות מיכון של העיבוד החקלאי. אחד מהם שנעשה במאה ה-18 ביצע באופן מעשי את הפעולה שמאוחר יותר עשה הטרקטור. הציבו מנוע קיטור גדול בצד השדה, חיברו אליו חבל או כבל שבקצהו להב מחרשה. את הסכין (סכין בודדת נקראה סוק) היו נועצים בצד המרוחק של השדה והמנוע (בעזרת גלגל) היה מושך את הכבל ובעקבותיו את הסכין וכך היה מתבצע חריש. היו אף ניסיונות לשכלל את הפעולה על ידי סיבוב הכבל על תוף בקצה המרוחק ושימוש בשתי סכינים (כמו במחרשת ביסוק) ואף בשני מנועים משני צידי השדה.
לוקומוביל
הטרקטורים הראשונים שהיו מונעים על ידי מנוע קיטור ונקראו לוקומוביל (קטר דרכים), מלשון לוקומוטיב, החליפו, החל בשנות ה-50 של המאה ה-19 את השוורים שמשכו את המחרשות בשדה ואת סוסי העבודה שמשכו ציוד כבד בדרכים. אותן מכונות היו איטיות, כבדות, רועשות אולם בעלות כושר גרירה רב.
בשל משקלם הכבד, על מנת להתגבר על קרקע בוצית או קרקע רכה הטרקטורים היו מצוידים בגלגלים גדולים העשויים ברזל, או בזחלים או בשילוב של זוג גלגלים בחזית להיגוי וזחל מאחור (זחלי למחצה). לטרקטורים אלו היה מוט חיבור אליו חיברו את הכלים החקלאיים. הטרקטורים התפתחו והפכו גדולים יותר, חזקים יותר ובעלי עבירות גבוהה יותר.
לחלק ניכר מהטרקטורים של אותה תקופה היה גלגל תמסורת (לרוב בצד המנוע) אליו חיברו חגורות לשם העברת הכוח לציוד נייח כמו מכונות דיש ואף למנסרה.
טרקטור מנוע בעירה פנימית
בסוף המאה ה-19, במקביל לפיתוח המכונית פותחו טרקטורים בעלי מנוע בעירה פנימית. במהלך מספר שנים בתחילת המאה ה-20 שווקו הן טרקטורי מנוע קיטור והן טרקטורי מנוע בעירה פנימית עד שמנועי הבעירה הפנימית השתלטו על השוק.
בחקלאות
השימוש הנפוץ ביותר עבור הטרקטור הוא במשקים חקלאיים. הטרקטור מיועד להפעלת כלים חקלאיים שונים כגון מרססים שונים, מדשנות, מלגזות אחוריות במטעים, מכסחות, מרסקות גזם ועוד, וגם לעיבודים שונים בגידולי שדה כגון מחרשה, דיסקוס, מזרעה. טרקטור יכול למשוך או לדחוף כלים שונים (עגלות, אפרונים ונגררים שונים אחרים) בעזרת היצול האחורי או הקדמי המותקנים בו. מאפיינים:
בנוסף, על הטרקטורים הותקנו כפות ו"סכינים" למיניהן בשביל לבצע עבודות עפר. ומהם התפתח ציוד מכני הנדסי. בפרט, מטרקטורים זחליים עליהם הותקנו התוספות התפתח הדחפור - טרקטור זחלי מסיבי ייעודי לעבודות עפר גדולות, שמצויד בכף "סכין" חזקה ובדרך כלל הוא גדול וכבד.
בישראל
שלושת סוגי הטרקטורים החקלאיים העיקריים בישראל הם:
בשל שימושו הרב בחקלאות ובהתיישבות היהודית והציונית ברחבי ארץ ישראל הפך הטרקטור לאחד הסמלים של הציונות וסמל של קיבוצים ומושבים חקלאיים. גם כיום, קיבוצים ומושבים רבים מציגים טרקטורים ישנים כפיסול סביבתי בכניסה ליישוב. עד היום כּלֵי ציוד מכני הנדסי לעבודות עפר – כגון דחפורים, שופלים ומחפרונים – מכונים בישראל "טרקטורים", מאחר שהמרכב שלהם מבוסס על שלדת טרקטור (זחלי או אופני).
דימוי
דימוי הוא אמצעי פיגורטיבי הבא לתאר מושג כלשהו באמצעות השוואה למושג משדה סמנטי (שדה משמעות) אחר/מקביל. ההשוואה מתבצעת על פי רוב באמצעות תכונה (אטריביוּט) או תכונות המשותפות לשניהם ומתווכות ביניהן תסמיכית. ככל אמצעי פיגורטיבי, הדימוי שכיח להמחשת רגשות ותחושות המבוססות על תפיסה אישית או מושגים מופשטים באמצעות תמונה ממשית. משתמשים בדימוי פעמים רבות כטכניקה באמנות השכנוע.
מאפייני הדימוי
הדימוי מאופיין בדרך-כלל על ידי מילה או מילית המתארת הקבלה ("כ", "כמו" - למשל "צדיק כתמר יפרח") או השוואה ("מ", "יותר מ" - למשל "אני ירוקה מעשב"), אך לעיתים מופיע בהשמטת מילים אלו כאשר הן מובנות מתוך התחביר, כך למשל בביטוי "יששכר - חמור גרם" (ספר בראשית).
הדימוי נבדל מהמטפורה בכך שהוא רק משווה או מדמה בין שני האלמנטים, אך אינו מאפשר מימוש של העברת המשמעות ביניהם. להמחשה: אם נאמר כי "דוד הוא ים" ניתן בשורה הבאה להמשיך ולומר ש"גליו של דוד מתנפצים אל חוף גופי". פעולה כזו לא תהיה אפשרית אם נשתמש בדימוי ונאמר "דוד הוא כמו ים". עם זאת, ישנם חוקרים המתנגדים לחלוקה זו, ורואים בדימוי סוג מסוים של מטפורה, המציינת במפורש שבין חלקיה יש קשר של דמיון.
נוהגים להבדיל בין דימוי סגור, שבו מופיעה במפורש התכונה (או התכונות) אותם חולקים שני הגורמים המושווים (למשל "דויד מהיר כברק") ודימוי פתוח שבו לא מופיעה כל תכונה מפורשת, ומישור ההשוואה נותר לקורא. למשל, בדימוי "שפתותיך כמו שושנה", מוצגת השוואה בין השפתיים הנשיות לבין הפרח, אך לא מובהר האם ההשוואה נוגעת לצבע האדום, לריח, למרקם או לתכונה אחרת. במקרה זה, הדימוי הפתוח נוגע במספר חושים בו זמנית ומאפשר ליצור מספר השוואות בדימוי יחיד.
יצירת דימוי בעיצוב (Image Making)
החשיבות של יצירת דימויים מקוריים עלתה מאוד בשנים האחרונות עקב הנגישות לדימויים ברשת. איור מוכר כשיטה מקובלת להמחשת טקסט באופן חזותי. לעומת זאת יצירת דימוי בעולם העיצוב הוא המרחב של מעצב התקשורת החזותית להעברת מסר.
הבדל נוסף בין שני התחומים הוא שאיור מחויב בנוכחות של טקסט, לעומת דימוי בתקשורת חזותית היכול להכיל את המסר במלואו. העברת מסר באופן חזותי מאפשרת יצירת רבדים ותקשורת מורכבת עם הצופה כמו יצירת רגש, יצירת הקשר, יצירת חוויה והנעה לפעולה.
דוגמאות לדימויים
בעיתונות:
קשר בין הדימוי ובין המשך הדיון
בכתיבה עיונית, שימוש בדימוי יכול להועיל בבניית הפתיחה למאמר או לפרק בספר עיון. משפט הפתיחה יכול להעביר את הקורא מעולמו שלו לעולם המאמר, וכך לגשר על הפער ביניהם. עם זאת, לא די בדימוי מבריק כדי לבנות גשר זה; יש גם ליצור קשר הדוק בין הדימוי ובין המשך הדיון. <BR> לנקודה זו מתייחס חיים גנז במסגרת דברי ביקורת על כתיבתו של אהרן ברק בספר "שיקול דעת שיפוטי". בהתייחס לאחד הדימויים בהם השתמש ברק, כותב גנז:
זהירות בבחירת דימויים
פסקי דין נכתבים בדרך כלל תוך הקפדה על לשון נקייה, אך לא כך קרה בפסק דין שבו קבע השופט כי כלל לא היה מקום להגשת כתב אישום, והוסיף כי מדובר בבלון: "שכל מה שיש בו באותו בלון, זה מעט אוויר חם ותו לא. אוויר זה שמילא את הבלון והגביהו אל על לשמחת הצופים ולהשתאותם, השתחרר בסופו של דבר ויצא בנפיחה יגעה, שלא זו בלבד שלא נשמעה כלל לאוזניהם הכרויות של הצופים, אלא שלא הניבה אפילו במעט ריח רע לרפואה". בערעור על פסק דין זה ציינה השופטת י' שטופמן "אכן, אין הצדקה לכך שעולם הדימויים העשיר של בית משפט קמא יעסיק את ערכאת הערעור, שהרי, איש איש וסגנונו, איש איש ודימויו. יחד עם זאת, לא אוכל להימנע מלהעיר כי זכאים המתדיינים כולם, תובעים ונאשמים כאחד, גם אלה שטענותיהם נדחות על ידי בית משפט, כי בית המשפט ינהג בהם בכבוד ובנימוס, ומוטב היה לו לבית משפט קמא להימנע מאותה הערה בוטה ומיותרת לחלוטין".
גני יוחנן
גַּנֵּי יוֹחָנָן הוא מושב עובדים בקרבת העיר רחובות, בצמוד למזכרת בתיה. המושב נוסד בשנת 1950 ונקרא על שם יוהאן קרמנצקי, מייסד קק"ל.
תחילתו של המושב בכוונתה של הסוכנות היהודית ב-1949 להקים יישוב שיהווה הרחבה לעקרון, היא מזכרת בתיה. גרעין המושב היו עולים חדשים יוצאי פולין ורומניה ששהו אז במעברת שבות עם (בית ליד) ומעברת נתניה, ואליהם הצטרפו עולים מדרום אמריקה ששוכנעו לעלות לארץ על ידי מנחם בגין. הקבוצה הראשונה הייתה בת עשרה גברים ששהו תחילה בעקרון במבנה שניתן להם על ידי הסוכנות והקימו באתר שנבחר 50 אוהלים. יום העלייה לקרקע נקבע לט"ו בטבת ה'תש"ו, 19 בדצמבר 1949 בחסות תנועת המושבים. שם היישוב נקבע תחילה לגני יונה וכך נקרא עד סוף שנות ה-50, מאוחר יותר שונה ל"גני יוחנן".
בשנות ה-50 של המאה ה-20 סבל היישוב מגנבות, חדירות של מסתננים והצפות בחורף. כשליש מהמשקים נעזבו, ובמקומם יושבו במשקים הריקים עולים חדשים מטריפולי וכמה משפחות מיוצאי תימן. המושב התבסס על ענפי חקלאות שונים ובהם רפתות, לולים, חממות פרחים וירקות, אך עד סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 חוסלו רוב הרפתות ורוב התושבים עזבו את התחום החקלאי. התושבים הבודדים שנותרו בתחום הגדילו את היקף עבודתם החקלאית.
בעשור הראשון של המאה ה-21 נוסף שיכון חדש לבנים ממשיכים והמושב התחדש עם משפחות צעירות.
עבודה (פיזיקה)
בפיזיקה, עבודה היא כמות האנרגיה שמושקעת בגוף בעל מסה במהלך העתקתו במרחב מנקודת התחלה מוגדרת לנקודת סיום מוגדרת, כתוצאה מהפעלת וקטור כוח שכיוונו מקביל לכיוון תנועת הגוף.
מקובל לסמן עבודה באות W (מהמילה האנגלית Work)
כאשר העתקת הגוף מתבצעת תחת פעולתו של כוח שגודלו קבוע בזמן ולאורך מסלול ישר, העבודה שווה למכפלת הכוח במרחק שבין נקודת ההתחלה לבין נקודת הסיום:
נוסחה בה האות F מבטאת את גודל הכוח, הסימון \Delta r מבטא את המרחק שלאורכו הכוח פעל על הגוף, והאות \theta מבטאת את הזווית בין כיוון פעולת הכוח לכיוון תנועת הגוף.
עבור מסלול לא ישר או כוח לא קבוע, העבודה מחושבת כך:
רכיב כוח הפועל במאונך לתנועת הגוף, לא מבצע עבודה. דוגמאות לרכיבי כוח שאינם בכיוון תנועת הגוף: כוח צנטריפטלי בתנועה מעגלית, כוח נורמלי שמופעל על הגוף על ידי משטח קבוע במקומו שעל גביו נתמך הגוף בתנועתו, או כוח לורנץ שמפעיל שדה מגנטי על חלקיק טעון בניצב לכיוון תנועתו.
יחידות
יחידת המידה לעבודה ביחידות SI היא ג'ול. ג'ול אחד שווה ערך לעבודה של כוח בן ניוטון אחד הפועל בכיוון התנועה לאורך מסלול באורך מטר. בהתאם לכך יחידת מידה זו שווה לניוטון מטר, אך משום שניוטון מטר היא יחידת המידה השימושית למומנט כוח, מחשש לבלבול בלי הקשר, מקובל לא לערבב בין השניים ולהשתמש לעבודה ואנרגיה ביחידה ג'ול.
עוד יחידות שימושיות לעבודה בהקשרים שונים ברחבי העולם (לא SI) הן קילוואט-שעה, ארג, כוח סוס-שעה, רגל-פאונד, וקלוריה.
עבודה ואנרגיה
כאשר v_i מהירות הגוף בהתחלה, v_f מהירות הגוף בסוף, ו-m מסת הגוף.
כאשר הגוף אינו נקודתי (אך בתנאי שהוא צפיד, כלומר, בלי דרגות חופש פנימיות), השינוי באנרגיה הקינטית שלו מתחלק לשינוי באנרגיה הקינטית שקשורה למהירות הקווית של הגוף, ולשינוי באנרגיה הקינטית שקשורה לתדירות סיבוב הגוף סביב עצמו:
כאשר I מומנט ההתמד של הגוף, \omega_i תדירות הסיבוב ההתחלתית שלו, ו-\omega_f תדירות הסיבוב בגמר השינוי.
את העבודה שמבצע כוח משמר על גוף אפשר לראות כגריעת אנרגיה פוטנציאלית, כלומר כשכוח כזה עושה עבודה חיובית האנרגיה הפוטנציאלית יורדת ואפשר לראות זאת כאילו היא עברה אל האנרגיה הקינטית של הגוף, ולהפך.
לפי תאוריית הכוח החי (Vis viva) של לייבניץ, הגודל mv^2 נשמר. למשל אם ניתן למסה m ליפול מרחק h ממנוחה בהשפעת כוח המשיכה (שהוא כוח משמר כפי שהתגלה בהמשך), וניתן למסה 2m ליפול מרחק \frac h 2 גם כן ממנוחה ורק בהשפעת כוח המשיכה, העבודה של כוח המשיכה צריכה להיות זהה בשני המקרים.
מקינמטיקה ידוע כי: ואפשר לראות שהגודל mv^2 באמת נשמר אם נסתכל על המהירות של שני הגופים לאחר המרחק שהם נפלו: mv^2 = 2mgh. קיבלנו שmv^2 = 2mgh (במסה m כללית) כלומר.
עבודה ושימור אנרגיה
כאשר הכוחות הפועלים במערכת משמרים, מתקבל ממשפט העבודה-אנרגיה (השינוי באנרגיה הקינטית שווה לעבודה) ומהתכונות של כוח-משמר (השינוי באנרגיה הפוטנציאלית שווה לעבודה בערך שלילי) שסכום האנרגיות (פוטנציאלית וקינטית) במערכת, נשמר.
יחידה 101
יחידה 101 היא יחידת קומנדו ישראלית, שהוקמה ב-5 באוגוסט 1953 לשם ביצוען של פעולות תגמול, כמענה לחדירות רבות של מסתננים מירדן ומרצועת עזה לישראל.
היסטוריה
הצורך בהקמת היחידה נבע מכישלונות חוזרים ונשנים של יחידות צה"ל, מתום מלחמת העצמאות, למנוע חדירת מסתננים וכוחות סדירים של מדינות ערב, שהתנכלו לישראל. קודם לכן, פעלה יחידה 30 בשנים 1951–1952. בין השנים 1950–1953 פעלה יחידה ללא שם (כיום נקראת קדם - 101) מהגדוד הראשון של הנח"ל. עיקר פעילותה במתארי פשיטה ומארב מעבר לקווי האויב הירדני והמצרי. מפקד היחידה היה דב רובין, היחידה ביצעה עשרות רבות של פעולות שלא פורסמו (להוציא פרסום בעיתונות מעת לעת), אי הפרסום היה בהנחיית ראש הממשלה דוד בן-גוריון: להתנער מהפעולות של היחידה ולא לקחת עליהן אחריות מדינית. ב-1953 לבשה ההסתננות אופי מאורגן והייתה כרוכה במקרים רבים בפגיעות בנפש. היחידה הוקמה על אף התנגדותו של ראש אג"ם באותה עת, אלוף משה דיין. לכן, הפקודה הכתובה להקמתה ניתנה בעוד דיין שוהה בחו"ל. איש מפתח בהקמת היחידה היה מפקד חטיבה 16 הירושלמית, אלוף-משנה מישאל שחם, שהיה מקורב לדוד בן-גוריון, אך הוגה הרעיון היה אריאל שרון (לימים שר הביטחון וראש ממשלת ישראל). כמקימה וכמפקדה מונה רס"ן אריאל שרון, שפיקד על סיירת גולני והוצב בחטיבת ירושלים. שרון נקרא להקמה מלימודיו באוניברסיטה העברית. סגנו בפיקוד על היחידה, ושותפו להקמת היחידה, היה שלמה באום, איש מושב כפר יחזקאל שהוחזר מיחידות המילואים. הפעולה הראשונה נערכה עוד לפני הקמת היחידה באופן רשמי והיא זו שהביאה להקמתה. שרון גייס כמה מחבריו: באום, יצחק בן מנחם "גוליבר", יהודה דיין, יוסף סעדיה, יורם לביא, וכן את האחים עוזי ויהודה פיאמנטה מחטיבה 16, לפעולה בנבי סמואל לשם פגיעה ברוצח מוסטפא סמואלי - אחרי שהוא ואנשיו רצחו שני שומרים במושב אבן ספיר וכן פרצו למחנה חטיבה 16, הרגו שני זקיפים, צבי אדלר ומשה סעדי, וגנבו משם תת-מקלעים סטן. הפעולה בנבי סמואל נכשלה לאחר שהחוליה לא הצליחה לפרוץ לביתו של סמואלי שכלל לא שהה בו באותה עת.
יחידה 101 נקראה על שם יחידת גרילה שהקים הקצין הבריטי אורד צ'ארלס וינגייט באתיופיה ובאריתריאה.