cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוטו ואן פן
ספרי סמלים
חלק מהסמלים הללו עדיין רלוונטיים בהווה כמו שהועילו לקהל במאה השבע-עשרה. הוא ממשיך לצטט את קיקרו וסנקה בנושא האהבה ומציג שני קופידונים שיורים חיצים. דוגמה נוספת המוכרת כסיפור הצב והארנבת (במקור משל על ידי איזופוס), שכותרתו "התמדה מנצחת: הארנבת והצב הימרו על מהירותם..." מראה לנו כיצד קופידון והצב מתעלים על הארנבת וממחיש את הרעיון שהאהבה יציבה וקבועה תנצח בסופו של דבר.
ג'ים היימס
ג'יימס אנדרו היימס (באנגלית: James Andrew Himes; נולד ב-5 ביולי 1966) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת קונטיקט, ברציפות מאז 2009. היימס, חבר המפלגה הדמוקרטית, מייצג מחוז קונגרס המכסה את דרום-מערב קונטיקט החולש בו זמנית הן על קונטקיט עצמה והן על המטרופולין של ניו יורק. מחוז הקונגרס כולל חלקים מהמחוזות פיירפילד וניו הייבן, לרבות הערים נורווק, ברידג'פורט, סטמפורד ופיירפילד.
ביוגרפיה
היימס נולד בראשית יולי 1966 בלימה, עיר הבירה של פרו, לזוג הורים אמריקאים בשעה שאביו עבד בקרן פורד. אביו, ג'יימס ר. היימס, עבד בנוסף עבור קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים, שם ניהל את מרכז אינוצ'נטי של יוניצ"ף בפירנצה שבאיטליה. אמו, ג'ודית א. היימס, הייתה בעבר מנהלת פעילויות המועצה של מועצת ההשלכה הגבוהה של ניו ג'רזי בטרנטון. את שנות ילדותו המוקדמות העביר היימס בלימה ובבוגוטה. לאחר גירושי הוריו עבר היימס הצעיר ביחד עם אמו ואחיותיו לפנינגטון שבניו ג'רזי, שם רכש לראשונה את השכלתו וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון הופוול ואלי סנטרל.
בעת היותו סטודנט לתואר ראשון באוניברסיטת הרווארד, היה היימס קפטן נבחרת החתירה הקלה של האוניברסיטה ובשנת 1988 השלים לימודי תואר ראשון. ב-1990 היה למוסמך במדעי אמריקה הלטינית, אחרי שלמד במכללת סנט אדמונד הול של אוניברסיטת אוקספורד על בסיס מלגת רודס. ב-5 במאי 2021 הוסיף לקבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ברידג'פורט. ב-1995 החל היימס לעבוד בגולדמן זקס כבנקאי באמריקה הלטינית ובניו יורק. במרוצת השנים אייש משרת סגן נשיא. בשנת 2003 החל לעבוד במלכ"ר "שותפי יזמה קהילתית" (Enterprise Community Partners) הפועלת בניו יורק רבתי. בשנים הבאות ועד היבחרו לקונגרס עבד במגזר הפרטי בקונטיקט.
בבחירות 2008 התמודד היימס מול כריס שייס, חבר הקונגרס המכהן כנציג מחוז הקונגרס הרביעי של קונטיקט. היימס הביס את שייס כשגרף 51% מקולות הבוחרים, בעד שייס גרף כ-47% מהקולות. בעוד שייס זכה ב-14 מתוך 17 העיירות השוכנות במחוז קונגרס זה, היימס זכה בכל שלוש הערים הגדולות של המחוז — ברידג'פורט, נורווק ו]סטמפורד. בסופו של דבר, ניתן לזקוף את ניצחונו של היימס על שייס לדריסת הרגל שלו בברדיג'פורט, שם זכה ב-80% מהקולות. באותו היום התקיימו גם הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, ובמחוז ניצח המועמד הדמוקרטי ברק אובמה עם 60% מהקולות, מה שסייע במידה מסוימת לניצחונו של היימס. מיד עם השבעת הקונגרס ה-111 של ארצות הברית, היימס הושבע לתפקידו. כניסתו לתפקיד הפכה את משלחות המדינות בניו אינגלנד לקונגרס לדמוקרטיות לחלוטין בפעם הראשונה בהיסטוריה של ארצות הברית.
בבית הנבחרים להיימס דפוב הצבעה ליברלי. הארגון "הורות מתוכננת" העניק לו דירוג בן 100% על תמיכתו בזכות להפיל, והוא תומך בחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. ב-2010 הצביע נגד "תיקון סטופאק–פיטס" המגביל את המימון הפדרלי להפלות כתיקון לחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. גם הארגון "הקמפיין לזכויות אדם" העניק לו דירוג בן 100% על תמיכתו בזכויות להט"ב בארצות הברית. בשנת 2011 הצביע נגד הצעת חוק שאפשרה להכניס כלי נשק אל הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 שידל היימס את חבר האלקטורים שלא להצביע למנצח בבחירות, מועמד המפלגה הרפובליקנית דונלד טראמפ, אלא למועמדת הדמוקרטית הילרי קלינטון. מאמצים אלה לא הניבו פרי.
עטרת
עֲטֶרֶת היא התנחלות ויישוב קהילתי דתי בהרי אפרים, המשתייכת למועצה האזורית מטה בנימין. היישוב שוכן 1.5 ק"מ דרומית מערבית לרוואבי וכ-5 ק"מ מזרחית להתנחלות נווה צוף, סמוך לכביש חוצה בנימין.
גאוגרפיה
אקלימה של עטרת הוא אקלים סובטרופי ים תיכוני, Csa לפי שיטת קפן. הקיץ בעטרת חם ויבש, והחורף קר וגשום. פעם בכמה שנים יורד בעטרת שלג.
התיישבות ראשונית
החלטת ממשלה ראשונה בנושא הרחבת היישוב נווה-צוף התקבלה ב-20 בדצמבר 1978. ההחלטה הספציפית על הקמת היישוב החדש בשם "עטרת" כ־5 ק"מ דרום-מזרחית לנווה-צוף נרשמה בתאריך 6 בדצמבר 1981. בעידודו ובתמיכתו של אריאל שרון ששימש באותה עת שר ההתיישבות. היישוב בפועל הוקם באוגוסט 1981, על ידי שלוש משפחות דתיות אשר אליהן הצטרפו כבר בשנה הראשונה 8 משפחות נוספות.
אוכלוסייה
אוכלוסיית עטרת מורכבת כולה מיהודים השייכים לזרם דתי-לאומי, כשמרבית המשפחות הן משפחות צעירות עם ילדים. רוב תושבי עטרת ילידי הארץ. כמחצית מתושבי היישוב הבוגרים הם בעלי תארים אקדמיים. רוב התושבים עובדים מחוץ ליישוב.
תעשייה ומסחר
פועלת ביישוב חנות מכולת. בנוסף פעמיים בשבוע ביישוב פתוחה ירקניה.
שירותי בריאות
ביישוב פועל סניף קופת-חולים "לאומית". ניתן לקבל בסניף שירותי רופא משפחה, רופא ילדים ואחות. שירותי רפואה דחופה ניתן לקבל בסניף טר"ם בעיר מודיעין. בנוסף, ביישוב נמצא בכוננות אמבולנס וצוות חובשי מד"א מחברי היישוב.
תחבורה
אוטובוס קו 468 של חברת אגד תעבורה עובר דרך היישוב מספר פעמים ביום ומחבר אותו לירושלים ולמודיעין. מועצה אזורית מטה בנימין מפעילה מערך הסעות תלמידים לבתי ספר אזוריים. ביישוב 2 תחנות אוטובוס. עקב דלות יחסית של התחבורה הציבורית, ביישוב מקובלת תנועה בטרמפים, כולל פורום יישובי לאיתור יעדים נדרשים.
בתי-ספר
המוסד החינוכי העיקרי ביישוב הוא ישיבת כינור דוד, ישיבה תיכונית במגמה תורנית מוזיקלית ומדעית.
היישוב מספק מסגרות חינוכיות לגילים 0–6 שנים, באמצעות קבוצות מעון עד גיל 3 וגני ילדים ברמות טרום-טרום-חובה, טרום-חובה וחובה. בית הספר היסודי אליו משתייכים ילדי עטרת ממוקם בנווה צוף. חטיבת ביניים לבנים נמצאת בבית-אל וחטיבה לבנות ביישוב עפרה. בנוסף ישנו ביישוב גן חינוך מיוחד לילדי האזור.
פנאי
ביישוב מתקיימות פעילויות תרבות וניתנים שירותי תרבות שונים לכל הגילים. ביניהם:
שירותי דת
בהיותו יישוב דתי, חברי עטרת משקיעים בשירותי דת שונים. ביישוב פועלים 3 בתי כנסת (בית כנסת מרכזי, בית כנסת ספרדי ובית כנסת תימני "עטרתימן"). ביישוב פועל מקווה נשים, מקווה גברים, תלמוד-תורה לגילאי גן ובית הספר, מערך שיעורי תורה לכל הגילים בימי חול, בשבתות ובחגים, קבוצת הדף היומי. רב היישוב הוא הרב עזריאל אריאל (בנו של הרב יעקב אריאל, רב העיר רמת גן).
בשנת 2018, לאחר שנים ארוכות של גיוס כספים החלה בנייתו של מקווה גברים ביישוב, ולקראת סוף השנה, הוא נחנך.
בחודש ספטמבר 2014 הונחה אבן הפינה לבנין בית הכנסת שישלב בתוכו מקום תפילה לכל העדות ביישוב.
באוקטובר 2018 החלה הבניה בפועל, בניית שלב א של הפרויקט הכוללת את בית הכנסת המרכזי הסתיימה בחורף 2021 ובהמשך נערך היישוב לבניית שלב ב שיכלול לובי משותף ובית כנסת ספרדי ותימני
תוכנת צריבה
תוכנת צריבה היא תוכנת מחשב אשר מיועדת לכתוב מידע על גבי דיסקים אופטיים כגון תקליטורי CD ותקליטורי DVD. השימוש בתוכנות אלו מצריך הימצאות של צורב, מותקן במחשב או מקושר אליו כצורב חיצוני.
צריבת דיסק מצריכה בדרך כלל בשלב הראשון יצירת ה-image (קובץ אשר מכיל מידע לגבי הנתונים שיגובו על גבי הדיסק) לפני שהמידע ייצרב על גבי הדיסק.
מרבית התוכנות החדישות כיום יוצרות את ה-Image של הדיסק וצורבות אותו באותה פעולה, כך שמשתמשי הקצה אפילו לא מבחינים בהבדל בין שתי הפעולות.
ישנן גם תוכנות צריבה אשר מאפשרות לצרוב דיסק פעמים רבות עד אשר ממלאים את התקליטור.
דון קרלוס ביואל
דון קרלוס ביואל (באנגלית: Don Carlos Buell; 23 במרץ 1818 - 19 בנובמבר 1898) היה מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית שנלחם בקרבות הסמינול, במלחמת ארצות הברית–מקסיקו ובמלחמת האזרחים האמריקנית.
ביוגרפיה
ביואל נולד בעיר מריאה שבאוהיו, וחי באינדיאנה לפני פרוץ מלחמת האזרחים. הוא סיים את האקדמיה הצבאית ב-1841 והוצב כסגן משנה בחיל הרגלים. במלחמת מקסיקו הוא שירת תחת פיקודם של זאכרי טיילור ווינפילד סקוט, קיבל שלושה עיטורי גבורה ונפצע בקרב על צ'ורובוסקו. בין המלחמות שירת כשליש צבאי בקליפורניה.
עם פרוץ מלחמת האזרחים סייע ביואל בארגון ארמיית הפוטומק ופיקד למשך זמן קצר על אחת מיחידותיה. בנובמבר 1861 החליף את ויליאם שרמן בראש מחוז אוהיו (שהפך לארמיית אוהיו ולאחר מכן לארמיית קמברלנד), והוטל עליו לפעול במזרח טנסי - אזור שהיה ידוע באהדתו לצפון והיה בעל חשיבות למאמצים הפוליטיים של המלחמה. ביואל התעלם מהפקודות שקיבל ויצא לעבר נאשוויל, אותה כבש ב-25 בפברואר 1862, תוך שהוא נתקל בהתנגדות מועטה בלבד. ב-21 במרץ קודם ביואל לדרגת מייג'ור גנרל.
בקרב שילה תגבר ביואל את כוחותיו של יוליסס גרנט, וסייע לו להביס את כוחות הדרום ב-7 באפריל 1862. ביואל גרס כי כניסתו לקרב מנעה את תבוסתו של גרנט, דבר שגרם לגרנט לנטור לו טינה לשנים לבוא. ביואל המשיך תחת פיקודו של הנרי האלק במצור על קורינת', ובחודשים יוני ויולי החל במסע בראש ארבע דיוויזיות לעבר צ'טנוגה, אך קווי האספקה שלו נותקו על ידי פרשיו של נייתן בדפורד פורסט, והתקדמותו נעצרה.
ביואל היה אחד הקצינים הבודדים בצבא הצפון שהיה בעל עבדים עם פרוץ המלחמה (שאותם ירש ממשפחתה של אשתו), ולכן נחשד על ידי רבים באהדה לדרום. חשדות אלה רק התגברו לאחר שביואל אכף מדיניות של התעלמות מאזרחי הדרום במהלך פעולותיו בטנסי ובאלבמה. ב-2 במאי 1862, כאשר העיר את'נס באלבמה נבזזה על ידי חיילי הצפון, העמיד ביואל למשפט צבאי את נציגו בעיר, ג'ון טורצ'ין. ב-30 בספטמבר 1862 נכנע הנשיא אברהם לינקולן ללחצים שהופעלו עליו, והורה כי הגנרל ג'ורג' תומאס יחליף בתפקידו את ביואל. תומאס סירב לקבל עליו את המינוי, ולינקולן נסוג בו והותיר בתפקיד את ביואל, אך טורצ'ין לא עמד לבסוף למשפט צבאי ואף קודם לדרגת בריגדיר גנרל.
בסתיו 1862 פלש הגנרל הדרומי ברקסטון בראג לקנטקי וביואל נאלץ לסגת צפונה עד לנהר האוהיו. צבאותיהם של השניים נלחמו ב-8 באוקטובר 1862 בקרב פריוויל, שהסתיים ללא הכרעה, אך עצר את התקדמות צבא הדרום ואילץ אותו לסגת לטנסי. לאחר שביואל לא הצליח לרדוף אחר כוחות הדרום הנסוגים הוא הודח מהפיקוד לטובת ויליאם רוזקרנס. ביואל נותר ללא תפקיד צבאי רשמי למשך שנה וחצי, אותן בילה באינדיאנפוליס, עד שעזב את השירות הצבאי ב-23 במאי 1864.
לאחר סיום המלחמה התגורר ביואל באינדיאנה ובקנטקי, עבד בתעשיית הברזל והפחם כנשיא "חברת הברזל של נהר גרין". הוא נפטר ברוקפורט שבמדינת קנטקי ונקבר בסנט לואיס, מיזורי, בבית הקברות בלהפונטיין.
אליהו-משה גנחובסקי
אליהו-משה גנחובסקי (23 ביוני 1901 - 19 ביולי 1971) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם החזית הדתית המאוחדת והפועל המזרחי.
תולדות חייו
גנחובסקי נולד בשנת 1901 בגרייבו שבפולין לשלמה יוסף גנחובסקי, שהקים את הוצאת הספרים "אל המקורות", ולטעמא לבית טטנבאום. למד בוורשה ולאחר מכן בבית המדרש לרבנים בברלין. לרגל חתונתו קיבל מהרב מאיר שמחה הכהן גביע לקידוש.
בשנת 1923 נמנה בין מייסדי תנועות "השומר הדתי" ו"החלוץ הדתי", ובשנת 1926 יצא לאנטוורפן שבבלגיה לארגון צעירי מזרחי המקומית והליגה למען הפועל הדתי. בשנת 1929 נבחר לכהן כסגן נשיא הפדרציה הציונית של בלגיה.
בשנת 1932 גנחובסקי עלה לארץ ישראל. במשך עשור היה חבר המרכז העולמי של "המזרחי", וכן נבחר לכהן כחבר הוועד הפועל בתנועת "הפועל המזרחי". הוא נמנה בין מייסדי רשת החינוך התלמודי וישיבת הרב עמיאל ומייסדי עיתון "הצופה". לפרנסתו עסק בהוצאה לאור של כתבי יד עתיקים וספרי קודש.
בשנת תש"ח הוא הוציא לאור כתבים של הרב יצחק ניסנבוים שנרצח בשואה.
גנחובסקי נבחר מטעם החזית הדתית המאוחדת לכהן בכנסת הראשונה. כהונתו נמשכה בכנסת השנייה מטעם סיעת הפועל המזרחי. במהלך שנים אלו היה חבר ועדת הכספים, ועדת השירותים הציבוריים וועדת החינוך והתרבות.
עמדותיו
גנחובסקי נחשב יחד עם הרב כתריאל פישל טכורש לסמן ימני בפועל המזרחי[./אליהו-משה_גנחובסקי#cite_note-3 [3] ]. כחבר הכנסת ביקש גנחובסקי לאחד את המיסים השונים על מנת להקל על האזרחים.
גנחובסקי היה בין חברי הכנסת של המפלגות הדתיות אשר למרות חברותם בקואליציה לא הצביעו בעד דרישת שילומים מגרמניה אלא נמנעו. גנחובסקי התנגד לתיקון חוק השבות כדי לאסור עליית פושעים, בטענה ש"מדינת ישראל שייכת לכל היהודים וכמו אם המוכנה לקבל בביתה בן שסטה מן הדרך כן חייבת מדינת ישראל לקבל בנים שתעו". הוא גם דיבר נגד קיצוץ בתקציב משרד הדתות ואמר "בלעדי הדת תהיה התכחשות, התבוללות וריקנות. ... הישיבות הם האמצעי החשוב ביותר לקיום העם."
משפחתו
גנחובסקי נישא לד"ר גיטה לבית נוחימובסקי. המשפחה התגוררה בבני ברק, בסמיכות לבית החזון איש, והייתה מקורבת אליו. גנחובסקי עצמו נהג להיוועץ בחזון איש גם בעניינים ציבוריים ופוליטיים. בידי בני המשפחה היו מצויים כתבי יד נדירים של רבנים וגדולי תורה מדורות קודמים. עולם הספר היה קרוב ללבם, והם הוציאו מהדורה מיוחדת של משניות שהופצה באלפי עותקים.
בניו של גנחובסקי הם: העיתונאי והכלכלן דב גנחובסקי, והרב אברהם גנחובסקי, מראשי ישיבת טשעבין בירושלים.
המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה
המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה מתקיימת במסגרת מבצע צבאי רוסי שהחל ב-30 בספטמבר 2015, לאחר בקשות התערבות רשמיות מצד ממשלת סוריה, במטרה לכבוש מחדש שטחים מארגוני המורדים. ראשיתה הייתה תקיפות אוויריות, בתחילה בצפון-מערב סוריה, של מטרות הכוללות קבוצות מיליטנטיות המתנגדות לממשלת סוריה, כולל ג'בהת א-נוסרה, המדינה האסלאמית וצבא פתח הכיבושים.
מהלך המעורבות
במהלך שנת 2015 הקימה רוסיה באזור לטקיה, צפון-מערב סוריה, בסיס צבאי אווירי בשם חמיימים (ברוסית: Хмеймим, באנגלית: Kmeimim או Hmeimim). הבסיס משמש את חיל האוויר הרוסי בנוסף לכמה בסיסים סוריים בהם משתמש חיל האוויר הרוסי. בסיס חמיימים נגיש לאנשי צבא רוסיים בלבד. בנוסף נערכות הפצצות באמצעות מפציצים הממריאים מרוסיה וחוזרים אליה.
התקיפות האוויריות מלוות לעיתים בפעולות קרקעיות נרחבות של צבא סוריה, משמרות המהפכה האסלאמית של איראן, חזבאללה, ומיליציות נוספות התומכות במשטר אסד.
פתרונות מתא"ם
פתרונות מתא"ם בע"מ היא חברה ישראלית המפעילה בית ספר ארצי להכנה לבחינת המתא"ם וליווי בתהליך הקבלה של מועמדים ללימודי תואר שני ותארים מתקדמים בפסיכולוגיה.
המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה
מהלך המעורבות
לפני ההתערבות האקטיבית, מעורבותה של רוסיה במלחמת האזרחים כללה סיוע באספקת ציוד צבאי ואחר לצבא סוריה. רוסיה התערבה לאחר בקשה רשמית של משטר סוריה לסיוע צבאי נגד מיליציות ג'יהאדיסטיות וקבוצות מורדים הפועלות בסוריה. המשטר הרוסי אישר כי מטרתו לסייע לממשל הסורי לכבוש חזרה שטחים מהארגונים השונים, כולל ארגונים הנתמכים על ידי ארצות הברית.
פתרונות מתא"ם
החברה הוקמה בשנת 2000 והייתה הראשונה בהכנת תלמידים לבחינת המתא"ם באמצעות קורסים פרונטליים וספרי הכנה. לחברה 10 סניפים ברחבי הארץ, והיא כיום רשת ההכנה לבחינת המתא"ם הגדולה בישראל.
המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה
מהלך המעורבות
פרשנים העריכו את הפעולות בסוריה כמלחמת פרוקסי בין ארצות הברית לרוסיה. אולם לאחר הפיגועים של המדינה האסלאמית בפריז, שזעזעו את העולם המערבי, החלו סבבים של ניסיונות לתיאום ראשוני בין המעצמות בנושא הפעולות נגד הארגון. רוסיה מצידה הגבירה משמעותית את הפעילות ההתקפית שלה, לאור האישור הסופי שהתרסקות המטוס הרוסי בסוף אוקטובר מעל סיני (שגבתה את חייהם של כל 224 האנשים שהיו על המטוס), הייתה פעולת טרור של המדינה האסלאמית. באותה תקופה גובשה קואליציית איראן-סוריה-עיראק-רוסיה.
ב-24 בנובמבר 2015 הפילה טורקיה מטוס סוחוי SU-24 רוסי, שלטענתם חדר למרחב האווירי של טורקיה. רוסיה הכחישה זאת, וטענה כי המטוס כלל לא הגיע קרוב יותר מקילומטר מהגבול. נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, הכריז כי הפלת המטוס היא "תקיעת סכין בגבה של רוסיה" מצד טורקיה, וכי למאורע יהיו "השלכות קשות על היחסים בין שתי המדינות".
המעורבות הרוסית כוללת גם ירי של טילי שיוט, מספינות בים הכספי ומהצוללת רוסטוב על הדון שבים התיכון והתערבות קרקעית של כוחות מיוחדים, חיילי המרכז הבינלאומי לנטרול מוקשים של משרד ההגנה הרוסי וגדודי שיטור צבאיים.
ב-14 במרץ 2016 הודיע נשיא רוסיה ולדימיר פוטין כי תם המבצע הרוסי בסוריה וכי הסגת הכוחות הרוסיים תחל למחרת. בהתאם לכך חלק מהכוחות הרוסיים יצאו מסוריה. מטוסים ומסוקים של רוסיה המשיכו להשתתף בלחימה, ואחדים מהם הופלו.
באוגוסט 2016 הציבה רוסיה באיראן מפציצי טופולב Tu-22, שיצאו להפצצות בסוריה, אך כעבור זמן קצר הודיעה איראן שטיסות אלה יופסקו.
בספטמבר ובאוקטובר 2016 הגבירה רוסיה את נוכחותה הצבאית בסוריה, בין השאר בהצבת טילי נ"מ מדגם S-300, הצבת מטוסי קרב נוספים בבסיס חמיימים, ומשלוח קורבטות לים התיכון. בחודשים אלה השתתפה רוסיה בהפצצות אינטנסיביות על חלב, שכונו על ידי נציב זכויות האדם של האו"ם, זייד ראאד אל-חוסיין, "פשעי מלחמה בממדים היסטוריים".
בדצמבר 2016 המרכז הסורי לזכויות אדם הכריז כי המתקפות האוויריות הרוסיות הביאו למותם של 5,013 אזרחים, למעלה מרבע מהם ילדים, יחד עם יותר מ-3,284 לוחמי המדינה האסלאמית ויותר מ-3,315 מורדים סורים.
ב-25 בדצמבר 2016 התרסק מטוס טופולב Tu-154 רוסי שעשה דרכו מרוסיה לבסיס חמיימים שבסוריה, וכל 92 הנוסעים ואנשי הצוות שבו נהרגו. בנוסעים היו 64 מחברי מקהלת הצבא האדום, שתכננו להופיע בפני הכוחות הרוסיים בסוריה, בערב השנה האזרחית החדשה.
במרץ 2017 צבא סוריה בסיוע הכוחות למבצעים מיוחדים של צבא רוסיה וחיל האוויר הרוסי כבשו מחדש את העיר תדמור מידי המדינה האסלאמית. במאי 2017 הודיע משרד ההגנה במוסקבה כי כוחות הצי הרוסי שיגרו ארבעה טילי שיוט מדגם "קליבר" לעבר מטרות המדינה האסלאמית באזור העיר תדמור. הצוללת "קרסנודאר" והמשחתת "אדמירל אסן", שתיהן מצי הים השחור, שיגרו ארבעה טילי שיוט מהים התיכון. ההודעה ציינה שהטילים פגעו במטרות, גרמו להרג טרוריסטים והשמידו ציוד כבד שהועבר לתדמור מאזור העיר א-רקה, הנחשבת לבירת המדינה האסלאמית.
ביוני 2017, משרד ההגנה במוסקבה מסר כי ייתכן שמנהיג המדינה האסלאמית, אבו בכר אל-בגדאדי, נהרג ב-28 במאי כתוצאה מהפצצה של חיל האוויר הרוסי בפרבריה הדרומיים של העיר א-רקה, הנחשבת לבירת הארגון. ההפצצה כוונה למקום בו התקיימה פגישה של מנהיגי הארגון. עוד אומרת הודעת משרד ההגנה הרוסי כי על פי מידע הנבדק בערוצים שונים, בפגישה השתתף גם אבו בכר אל-בגדאדי, שנהרג בתקיפה. את התקיפה ביצעו מטוסי סוחוי Su-34 וסוחוי Su-35, והיא כוונה לפגוע בכינוס של "המועצה הצבאית" של הארגון. בתקיפה נהרגו 30 מפקדי דרג ביניים וכמעט 300 לוחמים בארגון. לא מדובר באישור ברור וסופי על מותו של אל-בגדאדי, מאחר שאין זו הפעם הראשונה שנטען שהוא נהרג בתקיפה כזו או אחרת.
בספטמבר 2017 הצבא הרוסי סייע לצבא סוריה בכיבוש מחוז דיר א-זור מידי ארגון המדינה האסלאמית. צבא רוסיה הצהיר כי כוחותיו של אסד שולטים כבר ב-85% משטחי סוריה.
בדצמבר 2017 המטה הכללי הרוסי הודיע כי ארגון המדינה האסלאמית הובס סופית וכי כבר אינו מחזיק באף שטח בסוריה, ימים מספר לאחר מכן נשיא רוסיה ולדימיר פוטין נחת בבסיס חמיימים שבסוריה והכריז על תחילת הוצאת הכוחות הרוסיים מהמדינה.
בינואר 2018 מניין ההרוגים הרוסיים במלחמה הגיע ל-43 חיילים, בעקבות מתקפת פצמ"רים על בסיס חמיימים
בפברואר 2018 הופל מטוס סוחוי Su-25 רוסי במחוז אידליב וטייסו נהרג. ב-6 במרץ 2018 התרסק מטוס אנטונוב An-26 בעת שנחת בבסיס חמיימים ו-39 הנוסעים ואנשי הצוות שבו נהרגו. במאי 2018 התרסק בים התיכון מטוס סוחוי Su-30 שהמריא מבסיס חמיימים ושני טייסיו נהרגו. ב-26 ביולי 2018 הנשיא בשאר אל-אסד אירח משפחות חיילים רוסים שנהרגו בסוריה על מנת להוקיר תודה לאלו ש"הקריבו את חייהם למען החופש והעצמאות של סוריה".
ב-17 בספטמבר 2018, במהלך מתקפת הטילים בלטקיה, הופל מטוס ביון רוסי ובו 15 חיילים. התקרית הביאה את הצבא הרוסי לשלוח ציוד נוסף להגנה אווירית. ב-30 בספטמבר 2018, ויקטור בונדרב, כעת יושב ראש ועדת ההגנה והביטחון של מועצת הפדרציה, הודיע כי מניין החללים הרוסיים מגיע ל-112 חיילים, בנוסף הצבא הרוסי איבד בשלוש השנים הראשונות ללחימה, 8 מטוסי קרב, 7 מסוקים, 2 נגמ"שים ורק"ם.
בינואר 2019 החלה המשטרה הצבאית הרוסית לסייר באזור הביטחון לאורך הגבול הסורי-טורקי באזור היישוב מנביג' (מצפון למחוז חלב, 85 ק"מ ממרכז המחוז) כדי להשליט סדר ולסייע לתנועת היחידות הצבאיות הרוסיות. בדצמבר 2018, הצבא הסורי נכנס לעיר מנביג' לאחר נסיגת הכורדים ממנה והניף את דגל סוריה מעל העיר. הכורדים הסכימו למסור את מנביג' לשלטונות סוריה תמורת ערבות להגנה על העיר מפני פלישה טורקית. בסוף אוגוסט אותה שנה חיסל הצבא הסורי, בתמיכת כוחות האוויר והחלל הרוסים, מספר חמושים בצפון מחוז חמה, וכבש גם את העיר האסטרטגית חאן שייחון, על הכביש המהיר דמשק-חלב וכך שחררה את מחוז חמה מהלוחמים, למעט אזורים הרריים. ב-22 באוקטובר חתמו נשיאי רוסיה וטורקיה, ולדימיר פוטין וארדואן, בעקבות תוצאות שיחות של שש שעות, על מזכר הבנות בן עשר נקודות. המסמך צופה, בפרט, הכנסת יחידות של המשטרה הצבאית הרוסית ושירות משמר הגבול הסורי בצד הסורי של הגבול עם טורקיה כדי להקהל על תהליך נסיגת היחידות הכורדיות למרחק 30 קילומטרים מהגבול הסורי-טורקי, וגם מבצעים סיורים יחד עם הטורקים. כך כבשו הצבא הסורי ויחידות המשטרה הצבאית הרוסית את הערים מנביג' וטבקה ממערב לפרת, הקימו שליטה משותפת עם הכוחות הטורקים על הגבול הסורי-טורקי, בפרט, המשטרה הצבאית הרוסית נכנסה לעיר קובאני, החלה בסיור משותף של הגבול מקובאני לקאמישלי. במקביל נסוגו יחידות כורדיות 30 ק"מ מהגבול, ויחידות צבא ארצות הברית נסוגו לחלוטין מהאזור. בנובמבר 2019, המשטרה הצבאית הרוסית, במסגרת סיור בגבול סוריה-טורקיה, כבשה כמה מעוזים שננטשו על ידי הצבא האמריקאי. ב-14 בנובמבר הודיע משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית על הקמת בסיס אווירי תומך בעיר קאמישלי שבצפון מזרח סוריה, סמוך לגבולות טורקיה ועיראק. בסיס האוויר ישמש כבסיס מסוקים של כוחות האוויר והחלל הרוסים התומכים במשטרה הצבאית הרוסית באזור, בבסיס ששימש בעבר את האמריקאים.
עם השנים, השקיעה רוסיה מאמצים גדולים להשיג הפסקות אש מקומיות ברחבי סוריה בין כוחות המורדים לבין הצבא הסורי. כחלק מאותן עסקאות הסכימו הכוחות הסוריים והרוסים להתיר ללוחמי המיליציות לעזוב את עיירות מגוריהם ולעבור למחוז אידליב בתנאי שינטשו את כלי נשק הכבדים וישאירו בידיהם רק נשק קל ואת מקומם יתפסו כוחות משטר אסד.
בתחילת 2020 חלה הסלמה חדה במתיחות במחוז אידליב. הצבא הסורי, בתמיכת הרוסים, ערך את "מבצע שחר אידליב" במחוז. במהלך הלחימה הצליח הצבא הסורי לבטל לחלוטין את החסימה של הכביש המהיר דמשק-חאלב, לשחרר את הערים מערת-אן-נומן, סרקיב ולנקות לחלוטין את פרברי חאלב מכוחות המורדים. ההתקדמות הפעילה של הצבא הסורי עוררה תגובה תוקפנית מצד טורקיה, ששלחה את יחידות הצבא שלה למחוז אידליב. ב-27 בפברואר 2020, כוחות האוויר והחלל הרוסים תקפו את מעוז החמושים, שבו התבצר הצבא הטורקי. בתקיפה נהרגו לפחות 33 חיילים טורקים והכוחות הטורקים הגיבו בכך שפתחו שורה של תקיפות נגד הצבא הסורי באמצעות תקיפות מזל"ט. בתחילת מרץ, לאחר שיחות רוסיה-טורקיה במוסקבה, הושגה הסכמה על הפסקת אש והוקמו אזורי אבטחה חדשים, עם סיורים משותפים בין רוסיה לטורקיה.
לפי דוח של ועדת חקירה של האו"ם אשר פורסם במרץ 2020, הרוסים הפציצו במתכוון יעדים אזרחיים, בהם בתי חולים ובתי ספר, והביאו לגירוש מאות אלפים מביתם. הדו"ח תיאר מקרים בהם חזרו מטוסים רוסים להפציץ יעד שכבר נפגע, זאת במטרה לפגוע בכוחות המחלצים
ב-29 במאי 2020, הורה נשיא רוסיה ולדימיר פוטין למשרד ההגנה ומשרד החוץ לנהל משא ומתן עם סוריה על העברת שטח אדמה ומים נוספים בחוף הסורי, בצעד שנועד לחזק את השליטה הרוסית באזור. בין התאריכים 18-24 באוגוסט חיסלו חילות האוויר של רוסיה וסוריה, בתמיכת ארטילריה וכוחות מיוחדים, 327 חמושים, הרסו 134 מקלטים, 17 עמדות תצפית, שבעה מחסנים עם ציוד וחמישה מתקני אחסון תת-קרקעיים לנשק ותחמושת באזור. בערך באותו זמן נהרג היועץ הצבאי הרוסי האלוף ויאצ'סלב גלדקיך בסוריה. ב-26 באוקטובר, פתחו הרוסים במתקפה אווירית על מחנה של הלוחמים הפרו-טורקים של קבוצת פאילאק א-שאם, בסמוך לגבול הטורקי ליד הכפר חרים. כתוצאה מהתקיפה נהרגו כ-80 חמושים מהארגון.
ב-5 בפברואר 2021 ביצעו מפציצי סוחוי Su-24M של חיל האוויר הרוסי תקיפות אוויריות על עמדות קבוצת אג'נאד אל-קווקז, המורכבת מאנשים מצפון הקווקז. כתוצאה מההתקפות נהרגו עשרות חמושים, מחסן עם תחמושת וציוד צבאי נהרסו. התקיפות האוויריות נגרמו ביום השנה למותו של הטייס רומן פיליפוב. ב-19 באפריל, כתוצאה מהתקפות הרוסים מצפון מזרח לתדמור, נהרגו כ-200 חמושים. במקביל דווח על החמרת המצב במחוז דרעא, כשהמורדים יצאו למתקפות נגד הצבא הסורי.
פיקוד
המפקד העליון של הכוחות הרוסיים בסוריה:
הפיראט האדום
הפיראט האדום היא רשת צעצועים ישראלית. הרשת מונה 27 סניפים, נכון לשנת 2020.
היסטוריה
הרשת נוסדה על ידי ויקטור דלוה. בשנת 2010 רכשה את הרשת קבוצת פישמן (שהייתה אז הבעלים של טויס אר אס בישראל), תמורת כ-14 מיליון שקלים. בעת הרכישה עמד מחזור המכירות של הרשת על 90 עד 100 מיליון שקלים לשנה ב-13 סניפיה.
סניפי הרשת מופעלים באמצעות זכיינים.
וייטסנייק
וייטסנייק (באנגלית: Whitesnake) היא להקת הארד רוק בריטית, שהוקמה בשנת 1978 על ידי דייוויד קוברדייל (לשעבר מלהקת דיפ פרפל בין השנים 1973-1975). הלהקה הייתה פעילה בעיקר בשנות השמונים, והגיעה לשיא ההצלחה שלה באלבומה הקרוי על שם הלהקה משנת 1987. באלבום זה ובאלבום שיצא אחריו (בו ניגן הגיטריסט הידוע סטיב ואי) הלהקה שינתה את סגנונה המוזיקלי מהארד רוק בלוזי להארד רוק עם מאפיינים רבים הלקוחים מז'אנר הגלאם מטאל שהיה פופולרי מאוד באותה תקופה.
נוף איילון
נוף איילון (נוף אַיָּלוֹן) הוא יישוב קהילתי דתי שנוסד בשנת 1994 ונמצא בתחומי מועצה אזורית גזר, שבה הוא היישוב המזרחי ביותר. הוא נמצא ליד קיבוץ שעלבים וקריית חינוך שעלבים, סמוך לעיר מודיעין. ביישוב מתגוררים כ-2,000 תושבים (נכון לשנת 2022).
היסטוריה
בתחילה אושר היישוב ב"ועדה לבנייה למגורים (ול"ל) כהרחבה של קיבוץ שעלבים, במטרה לשכן בה את סגל ישיבת שעלבים הנמצאת בתחום הקיבוץ ואת גמלאיה. כדי להקים את השכונה הקימו ראשי הישיבה עמותת משתכנים פרטית. בפועל, רבים מהמתיישבים בנוף איילון היו משפחות שהזיקה שלהן לישיבה נבעה מהעובדה שבניהן למדו בה.
בשלב א' נבנו בנוף איילון 170 יחידות דיור על מגרשים בשטח של 400 ו-500 מ"ר. כשנתיים אחר כך הושלם שלב ב' של היישוב ובו 150 יחידות. השלב השני נבנה מחוץ לאדמות המועצה האזורית גזר, בקצה התחום של הקו הירוק (בתחום שטח ההפקר). בשטח המכונה "שטח גלילי", משום שאינו שייך מוניציפלית לשום מועצה. כך, תושבי שלב ב' לא התבקשו מעולם לשלם ארנונה והיטלי ביוב. כתוצאה מכך סירבה המועצה לספק שירותים לתושבי שלב ב'. לצורך קבלת החלטה בנושא שיוך השטח המוניציפלי של היישוב, הקים משרד הפנים "ועדת גבולות", שקבעה, כי יש להפריד את השכונה מהקיבוץ ולספח אותה לעיר מודיעין. תושבי השכונה מצדם דרשו שתוכרז כיישוב נפרד בתחום מועצת גזר, לאחר שהופרדו מהקיבוץ, שלא רצה להכלילם בוועד שלו.
החל משנת 1999 הרב גדעון בנימין מכהן כרב היישוב.
חינוך ונוער
בית ספר "שלהבת", תלמוד תורה "דביר", אולפנת שעלבים, ישיבת ההסדר, ישיבת דרך חיים, הישיבה התיכונית שעלבים נמצאות סמוך לקצה היישוב, בתחום קריית חינוך שעלבים.
ביישוב פועלת תנועת הנוער בני עקיבא תנועת הנוער המרכזית ביישוב, הסניף ביישוב הוא נפרד. התנועה אריאל פועלת כסניף הרשמי של קריית החינוך שעלבים הסמוכה ליישוב. ביישוב קיימת גם עמותה לילדים בעלי מוגבלויות איתנים בדרך אותה הקימו חיים ודבורה לוי על שם בנם איתן לוי שהוא בעל שיתוק מוחין.
אביבה הד
אביבה הד (נולדה ב-27 בינואר 1950) היא זמרת ישראלית שהתפרסמה כזמרת הליווי של עקיבא נוף במופע שערך בתחילת שנות ה-70 וכן השתתפה באלבום קובץ שיריו בשם "הבוקר שאחרי".
קריירה
"איזבל", מהאלבום שירי קיץ, הגיע מיד עם הקלטתו לראש מצעד הפזמונים הן של קול ישראל והן של גלי צה"ל. בעקבות ההצלחה ברדיו הוקלט הפזמון כקליפ לטלוויזיה, שבו צולמה לראשונה נערה צעירה בדמות איזבל, שלימים נודעה כפנינה רוזנבלום. בתקליט ובקליפ מבוצע השיר על ידי נוף עצמו כסולן, כשמלווה אותו שלישיית בנות אלמוניות, אביבה הד, חגית זמיר וטובה ליבנה. בביצוע המקורי של השיר היה בלהקה גם שמואל שילנסקי (בנו של יו"ר הכנסת לשעבר דב שילנסקי), לימים -וטרינר.
ב-1970 השתתפה במופע שממנו יצא תקליט שנקרא "פסטיבל הזמר תל אביב" ששיריו עובדו מוזיקלית על ידי אלברט פיאמנטה. הד שרה בו את השיר "חם היום בעיר".
המשך דרכה היה עם כזמרת בלהקת פיאמנטה ב-1975 (של הגיטריסט יוסי פיאמנטה ואחיו נגן החליל אבי פיאמנטה)
שני להיטים נוספים שלה היו (של אותן צמד יוצרות) "אני אוהבת רק לרקוד", שיר שהופיע באוסף "להיטים לוהטים", שיצא לאור בסוף שנות ה-70 וכלל להיטים מאותה תקופה.
בתחילת 1980 הוציאה לרדיו את "האישה האחרת" שהלחינה למילים של פניה ברגשטיין ועיבוד של בני נגרי. עוד שיר ב"נוסח אישי" בשם "אני גרה לבד וטוב לי" מאותה שנה שיצא על גבי תקליט שדרים, זכה להצלחה יחסית והפך לשירה המזוהה ביותר עימה.
שירים אלו לא הובילו לאלבום שלם, והד מיעטה בקריירה המוזיקלית.
מוטי טקה
מוֹטִי טקה (נולד ב-1 במרץ 1996) הוא זמר ישראלי בסוגת הפופ המזרחי. החל דרכו באתר יוטיוב, וזכה לפרסום בזכות שיריו "בלבלה", "אוהבת אותי" ו"בום בום".
ביוגרפיה
מוטי נולד וגדל בקריית ביאליק למשפחה מרובת ילדים. הוריו עלו מאתיופיה בשנת 1989. מאז ימי ילדותו טקה שר ומופיע באירועים, טקסים ושמחות. לאחר מות אביו הוציא את שירו הראשון, "תגיד לי", בשנת 2013. בעקבות מות האב הפך טקה למפרנס העיקרי בביתו ועבד בדוכן פלאפל. בנובמבר 2014 התגייס לצה"ל ושירת כנהג מבצעי.
בשנת 2017 התפרסם בזכות השיר "בלבלה" אשר זכה ל-13.5 מיליון צפיות ביוטיוב. השיר הגיע למקום ה-14 במצעד השנתי של mako, ערוץ 24 ותחנות הרדיו האזוריות, ולמקום ה-21 במצעד השנתי של כאן גימל. עם הפרסום עבר לשרת כעובד כללי עד לסיום שירותו הצבאי בנובמבר של אותה השנה.
בשנת 2018 הוציא את "טוקור", שיר הגאווה הרשמי לאותה שנה. מוטי גם כתב את מילות השיר לצד דורון מדלי. בספטמבר 2018, השיק את אלבומו "בלבלה" בהאנגר 11. במופע ההשקה השתתפו גם קטריקס ודורון ביטון וכן שרית אביטן. בואתה שנה הוא הוציא את השיר "בום בום".
טובה אפשטיין
בעבר ובמקביל עיסוק בכדורסל עסקה בטניס, 12 פעמים אלופת ישראל בטניס (1960-1958, 1963-1962, 1972-1965) ומחזיקה בשיא האליפויות לנשים בישראל. בעלת 3 מדליות מכינוסי הפועל.
בשנת 1986 זכתה אפשטיין בעיטור, חברת כבוד של איגוד הטניס בישראל.
ביוגרפיה
אפשטיין נולדה ברפובליקה הפולנית השנייה (כיום בפולין), ועלתה לארץ ישראל בגיל 10 חודשים. למדה בבית הספר היסודי בנות ג' בת"א. בוגרת מחזור ו' של מכון וינגייט. עברה השתלמויות רבות בתחום הספורט בישראל ומחוצה לה. עבדה כמורה לחנ"ג בתיכון עירוני ה' בת"א וכמרכזת מגמת הטניס במכון וינגייט.
אפשטיין שיחקה כדורסל ונמנתה עם הכדורסלניות הטובות בישראל, נוסף לכך, היא שיחקה טניס בקבוצת הפועל תל אביב. בשנת 1958 היא זכתה לראשונה בתואר אלופת ישראל בטניס. בהמשך זכתה בתואר אלופת ישראל בטניס גם בשנים 1960, 1962-1963,, וב 8 אליפויות רצופות בין 1965 ל 1969. בסך הכל זכתה 12 פעם בתואר אלופת ישראל בטניס. בשנת 1961 בכינוס הפועל השביעי היא זכתה במדליית כסף בטורניר לנשים יחידות ובשנת 1966 בכינוס הפועל השמיני היא זכתה במדליות זהב וכסף בטורניר יחידות ובטורניר לזוגות מעורבים בהתאמה. במהלך קריירת הטניס שלה היא השתתפה בתחרויות רבות ברחבי העולם.
אפשטיין היא אחותו של אמנון ענבר, איש ההגנה ופעיל ציבור.
תחמס אמריקאי
תחמס אמריקאי (שם מדעי: Chordeiles minor) הוא מין עוף לילי ממשפחת התחמסיים החי בכל רחבי אמריקה הצפונית, ובחורף נודד דרומה לעבר קו המשווה ואף לאמריקה הדרומית.
מאפיינים
התחמס מגיע לאורך 22–25 ס"מ, למוטת כנפיים של 51–61 ס"מ ולמשקל 55–98 גרם. הוא בעל פלומה עבה אפורה מנוקדת בשחור המעניקה לו הסוואה יעילה בין גזעי העצים. תוחלת חייו מגיעה ל-4–5 שנים בטבע.
התחמסים חיים בכל מקום חיות לרבות ביערות, ביצות, ערבות, פרריות, סוואנות ואף במדבריות ובקרבת החוף. להקות של תחמסים מעופפים יחדיו מעל הערים כאשר יש שפע של חרקים. השערת העבר כי התחמסים נוהגים להיכנס לתרדמת חורף התבררה כשגויה.
מיון
לתחמס תשעה תת-מינים:
תצורת חפר
תצורת חפר - Qh כוללת שכבות מסלע מתחלפות של כורכר - Qhk וחמרה - Qhh. בחלקה התחתון של התצורה נמצאו צדפים וחלוקים. מעליה יש שכבות של חול ואלוביום מזמן ההווה.
מתחת לפרט תל אביב, מצויות לסירוגין שכבות חמרה וכורכר, מתקופת הפלייסטוקן. שכבות אלו הורבדו במערב מישור החוף, מעל תצורת יפו - Ny או תצורת פלשת - Nqp.
אכו
אכו (ביוונית עתיקה: Ηχώ) הייתה נימפה במיתולוגיה היוונית שקולה היה כה אהוב עליה עד כי לא חדלה מלדבר. הגרסה הנודעת ביותר של סיפורה היא דווקא הגרסה הרומאית, כפי שסופרה על ידי אובידיוס.
תפקידה של אכו היה להעסיק את הרה, אשתו של זאוס, בדיבורים כדי שלא תתפוס את בעלה בשעת ניאופיו עם חברותיה הנימפות. כאשר גילתה זאת הרה, היא קיללה אותה שהיא רק תוכל לחזור על דברי אחרים ולעולם לא תוכל לדבר כרצונה (מכאן באה המילה האנגלית להד - Echo).
אחר הדברים הללו, אכו התאהבה בבן האנוש יפה-התואר נרקיסוס, אך הוא היה מאוהב במראה של עצמו ולא אהב אדם אחר מלבדו. כיוון שכך, הוא דחה את חיזוריה המהוססים של אכו, והותיר אותה שבורת לב ובוכייה. אך גאוותו של נרקיסוס הייתה בעוכריו: מסופר שיום אחד, בשעת טיולו על יד אגם, נרקיסוס הבחין בבבואתו הנשקפת אליו מן המים, ומיד התאהב בה ולא יכול היה לנתק את מבטו ממנה, עד שמת. בכל אותו זמן, אכו לא התיקה את מבטה מאהובה, עד שגם היא מתה, ורק קולה נשאר על פני האדמה; זכר ועדות לאהבה נכזבת.
הגרסה היוונית של המיתוס מספרת כי אכו הייתה נימפה שהצטיינה בשירה, בנגינה ובמחול. רבים התאהבו בה, אך היא בזה להם ודחתה את חיזוריהם. דבר זה הכעיס את אל הרועים פאן, שציווה על חסידיו לרצוח את אכו ולפזר את חלקי גופתה על פני ארבעה קצוות תבל. גאיה, אלת האדמה, אספה את חלקי גופתה המבותרת של אכו, וכך שימרה את קולה הערב ואת כשרונותיה של הנימפה המתה.
האסטרואיד 60 Echo  שהתגלה ב-14 בספטמבר 1860 על ידי ג'יימס פרגוסון, אסטרונום אמריקאי  נקרא על שמה.
עמוד טוטם
עמוד טוֹטֶם הוא עמוד עץ מגולף עצום ממדים, שהיה נפוץ בעבר בקרב תרבויות אינדיאניות רבות על חופה המערבי של צפון אמריקה, וייצג מערכת סמלים מורכבת שכללה מוטיבים טוטמיסטים.
מטרתם של עמודי הטוטם והעת שבה התחילו בבנייתו לא לגמרי ברורה. עמודי הטוטם נעשו מעצים שצמחו ביערות בצפון אמריקה, ואין עדויות או ממצאים של טוטמים שנבנו לפני שנת 1800. לפי עדויות של חוקרים אירופאים מהמאה ה־18 שעברו ליד חופי צפון אמריקה כבר אז היו פזורים פסלי טוטם בכפרי המקומיים האינדיאנים, אך בכמות מעטה. הטוטמים שנראו על ידי החוקרים היו עתיקים ונראה כי הייתה להם היסטוריה ארוכה של שיפוצים, בפרט של חלקם העליון של עמודי הטוטם. ככל הנראה, הטוטם הוא פסל המעיד על עושר, אמידות, ומעמדה החברתי של המשפחה שלה הוא שייך.
לעמודי הטוטם סגנונות שונים המתבטאים בצבע, בסוג העץ המשמש לבנייה, וכן בדמות המגולפת בעץ; החל מסירות קאנו ועד דמויות שדים או בעלי חיים שונים. בדרך כלל, הטוטמים שהיו בחלקה הצפוני של צפון אמריקה, בכיוון אלסקה, היו צבעוניים פחות וצבעם הוגבל בדרך כלל לאדום, שחור ולבן.
משמעות הטוטמים השתנתה לפי התרבות שיצרה אותם. עמודי הטוטם מייצגים אגדות, ייחוסי משפחה, או אירועים חשובים. הטוטמים גם גולפו כדי להמחיש סיפורים והיסטוריה של השבט האינדיאני וכן לייצג אלים ושדים שונים, אף כי הטוטם עצמו אינו אל או אליל.
דייוויד אי קלי
דייוויד אדווארד קלי (באנגלית: David Edward Kelley; נולד ב-4 באפריל 1956) הוא תסריטאי ומפיק טלוויזיה אמריקאי, זוכה פרס אמי לתסריט בסדרת דרמה. קלי הפיק את סדרות הטלוויזיה: "הפרקליטים", "אלי מקביל", "שיקגו-הופ", "בוסטון ליגל", "בוסטון פאבליק", "סודות העיר", "דוגי האוזר", "האחווה של פולין, ניו המפשייר" ואחרות.
קריירה
קלי החל את דרכו ככותב התסריט של הסדרה המשפטית פורצת הדרך "פרקליטי אל איי", אשר יצאה לאקרנים בשנת 1986 בהפקתו של סטיבן בוצ'קו ("בלוז לכחולי המדים", "NYPD Blue"). הרקע המשפטי הרחב של קלי, שהיה עד סמוך לכך עורך דין בבוסטון, סייע לו בבניית דמויות הסדרה.
לאחר העונה החמישית של פרקליטי אל. איי, נטש קלי את הסדרה והפך למפיק עצמאי. מאז הוא חתום על כמה מהסדרות המצליחות בטלוויזיה האמריקנית.
בשנת 2015 קלי יצר והפיק את סדרת הדרמת הרפואית "Monday Mornings" עבור רשת הטלוויזיה TNT. הסדרה הא עיבוד לספרו באותו שם של הנוירוכירורג סנג'אי גופטה. היא בוטלה לאחר עונה אחת.
בשנת 2017 יצר והיה שותף לכתיבת הסדרה "מר מרצדס", המשודרת בשירות הסטרימינג Audience. בספטמבר 2019 עלתה לשידור עונתה השלישית של הסדרה.
בשנת 2020 יצר את סדרת המתח והפשע "שמיים גדולים" לרשת ABC בכיכובם של קתרין ויניק וראיין פיליפה.
בשנת 2021 שימש כמפיק בסדרה "Big Shot" שיצר בראד גארט לשירות הסטרימינג דיסני+. בהמשך של שנה זו החל קלי לעבוד על הסדרה החדשה שלו, "תשעה זרים מושלמים" המבוססת על רומן באותו השם מאת ליאן מוריארטי שפורסם בשנת 2018. בסדרה מככבים ניקול קידמן, מליסה מקארתי ולוק אוונס והיא עלתה בחודש אוגוסט בשירות הסטרימינג של הולו.
בשנת 2022 יצר ושימש כמפיק בפועל בסדרה "סנגור במבחן", דרמה משפטית אשר משודרת בנטפליקס. באותה שנה החל לעבוד על המיני-סדרה "גבר במלואו"; אשר מבוססת על הספר באותו שם מאת טום וולף משנת 1998 אשר עתידה לעלות לאוויר במהלך 2023 בנטפליקס.
בשנת 2023 יצר והפיק את המיני-סדרה "אהבה ומוות" עבור שירות סטרימינג של HBO Max בכיכובם של אליזבת אולסן, ג'סי פלמונס ולילי רייב.
חיים אישיים
קלי נשוי לשחקנית מישל פייפר ולהם בן.
יוסי עין-דור
יוסי עין-דור (נולד ב-20 באוקטובר 1956) הוא עיתונאי, ומרצה לעיתונות ותקשורת באוניברסיטה. בעבר, שימש ככתב, עורך ומגיש חדשות בערוץ הראשון וערוץ 2.
את דרכו העיתונאית התחיל עין דור בעיתונות הכתובה בעיתון "העולם הזה" של אורי אבנרי, ככתב לענייני משטרה. משם המשיך לכתוב בכמה עיתונים, בהם "על המשמר" ו"ידיעות אחרונות". במקביל, עבד כתחקירן בערוץ 1, בתוכנית "מבט שני". ב-1990 קיבל תואר "מורשה בימוי" של הערוץ הראשון.
עין-דור היה ממקימי מהדורת החדשות בכבלים בת"א, "תחנה מרכזית" (בעריכת והגשת יעקב אילון. כשקם ערוץ 2, בנובמבר 1993, עבר עין-דור לחדשות ערוץ 2 והיה בין ראשוניה. הוא התחיל ככתב לענייני משטרה. במהומות "מנהרת הכותל", בספטמבר 1996, נפצע מירי צלפים פלסטינים, כשנקלע עם הצלם חיים אסיאס שנפצע אף הוא, והמקליט יניב שמואלי, לאירוע ירי במחסום ארז. כמה חודשים אחר-כך עבר לעריכת והגשת מבזקי חדשות והכנת כתבות מגזיניות וכתבות מיוחדות לחדשות. חלקן הגדול בנושאי צבא וביטחון.
עין-דור היה זה שפרץ לשידורי הטלוויזיה בערוץ 2 בפיגוע התאומים, ב-11 בספטמבר 2001. בין היתר, סיקר עין-דור את הפיגוע בבניין המרכז היהודי בבואנוס-איירס בארגנטינה ב 1994, והיה מעורב בסיקור ובשידור תפישת ספינת הנשק הפלסטינית, קארין A. הוא רשם לזכותו מאות שעות של שידורים חיים והרבה מאוד שידורי פיגועי תופת במרוצת השנים.
בסוף 2004 עזב את חברת החדשות של ערוץ 2. בשנים האחרונות הוא מרצה לעיתונות וטלוויזיה במספר אוניברסיטאות ומכללות, בהן בית הספר לתקשורת של המכללה למנהל, ובית הספר לחברה וממשל במסלול ללימודי ביטחון והגנת העורף של מכללת בית-ברל. בעבר לימד גם בבה"ס לעיתונות "כותרת" של אונ' ת"א.
עין-דור הוא בעל תואר שני בלימודי ביטחון באונ' ת"א ובוגר תואר ראשון בהיסטוריה של עם-ישראל וארץ-ישראל באונ' ת"א.
משחקי הים התיכון
משחקי הים התיכון הוא אירוע ספורט רב ענפי, המתרחש אחת לארבע שנים, בו משתתפות בעיקר מדינות הגובלות בים התיכון, מאסיה, מאפריקה ומאירופה. הרעיון למשחקים הוצע באולימפיאדת לונדון ב-1948 על ידי מוחמד טהר פאשה, יושב-ראש המשלחת האולימפית המצרית, והמשחקים נערכו לראשונה בשנת 1951 באלכסנדריה שבמצרים. עשרת המשחקים הראשונים נערכו תמיד בשנה המקדימה את המשחקים האולימפיים. לעומת זאת משנת 1993 ואילך נערכים המשחקים שנה לאחר המשחקים האולימפיים.
במשחקים הראשונים שנערכו באלכסנדריה בחודש אוקטובר 1951 השתתפו 734 ספורטאים מעשר מדינות שונות שהתחרו ב-13 ענפי ספורט. מאותה שנה ואילך לא הופסקו המשחקים, והם נערכים באופן רציף מדי ארבע שנים. במהלך המשחקים השניים, שנערכו בברצלונה, עלה הרעיון להקים גוף שיפקח על המשחקים, סוג של ועדה ביצועית. ואכן, ב-6 ביוני 1961 הוקמה ה-ICMG (הוועדה הבינלאומית של משחקי הים התיכון - International Committee for the Mediterranean Games).
ב-2015 התקיים תחת הארגון טורניר משני בשם "משחקי החוף הים תיכון" בפסקרה באיטליה, ב-2019 התקיים בפטרס ביוון וב-2023 יתקיים בהרקליון ביוון.
ארגון
על הכנת והרכבת משלחות הנציגים והספורטאים אחראית הוועד האולימפי הבינלאומי וועדת הספורט ההלני (HOC). כמו כן, מקום מושבה הקבוע של ה-ICMG הוא ביוון, ללא קשר לזהותו של נשיאה הנוכחי, ומזכירה הכללי הוא תמיד יווני.
דגל המשחקים
סמל משחקי הים התיכון מורכב משלוש טבעות, המסמלות את שלוש היבשות שלחופי הים התיכון - אסיה, אפריקה אירופה. תחתית הטבעות נראית כמתמוססת במימי הים התיכון. הדגל הוצג לראשונה במשחקי ספליט בשנת 1979 כדגל המשחקים הללו, ולאחר מכן התקבל כדגלן של כל התחרויות. בסיום כל תחרות מועבר הדגל אל נציגי המדינה בה תיערך התחרות הבאה.
המדינות המשתתפות
נכון למהדורה האחרונה של המשחקים שהתקיימו ביוני 2018, 26 מדינות משתתפות במשחקים:
המדינות היחידות הגובלת בים התיכון שאינן משתתפת במשחקים הן ישראל, הרשות הפלסטינית, הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין ובריטניה (דרך טריטוריית גיברלטר). ישראל אינה משתתפת בשל לחץ המדינות הערביות, למרות שנעשו ניסיונות לצרף אותה למשחקים, אפילו על ידי ה-HOC.
מדינות שהשתתפו בעבר כגון מדינות יוגוסלביה, קיבלו זכות להשתתף גם כמדינות נפרדות, אף שמדינות כמו צפון מקדוניה, סלובניה, סרביה וקוסובו אינן גובלות עוד בים התיכון. מ-2018 אף פורטוגל הוזמנה להשתתף בקביעות במשחקים (שב-2018 התקיימו בספרד הסמוכה) אף שאינה גובלת בים התיכון אלא באוקיינוס האטלנטי.
ענפי ספורט
נכון לשנת 2009 במשחקים נערכים תחרויות ב-27 ענפים לגברים ולנשים. בנוסף נערכים תחרויות מיוחדות גם לנכים:
רשימת התחרויות והערים בהן הן התקיימו
כל הערים שבהן נערכו המשחקים עד כה, שוכנות לחופי הים התיכון, למעט קזבלנקה השוכנת לחופי האוקיינוס האטלנטי:
טבלת מדליות מכל הזמנים
מעודכנת לאחר סיום משחקי הים התיכון 2018.
פרנץ שוורץ
פרנץ קסאפר שוורץ (בגרמנית: Franz Xaver Schwarz; 27 בנובמבר 1875 – 2 בדצמבר 1947) היה פוליטיקאי גרמני, אשר שימש כגזבר הלאומי של המפלגה הנאצית במשך רוב שנות קיומה, בדרגת רייכסלייטר.
ביוגרפיה
שוורץ נולד ב-27 בנובמבר 1875 בעיר גינצבורג (Günzburg) שבממלכת בוואריה, הקיסרות הגרמנית. אביו היה אופה. הוא היה השביעי מבין שמונת ילדיו. ב-26 באוגוסט 1899 הוא התחתן עם ברטה ברהר. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, גויס לצבא הקיסרות הגרמנית והגיע לדרגת לויטננט. ב-1916 שוחרר משירות פעיל בשל בעיות בקיבה. לאחר מכן הוא עבד כרואה חשבון בעיריית מינכן.
ב-1922 הצטרף שוורץ למפלגה הנאצית. בנובמבר 1923 הוא השתתף בפוטש במרתף הבירה שהובילו אדולף היטלר ואריך לודנדורף. בעקבות הקמתה מחדש של המפלגה הנאצית ב-27 בפברואר 1925 הוא הצטרף לשורותיה מחדש, והיה האדם השישי שעשה זאת. ב-21 במרץ של אותה שנה הוא עזב את עבודתו בעיריית מינכן, והחל לעבוד כגזבר במשרה מלאה של המפלגה. הוא הצליח לשקם מחדש את קופת המפלגה, ולגייס כסף להפצת ספרו של היטלר "מיין קמפף". באפריל 1930 ניהל שוורץ את המשא ומתן על רכישת "הבית החום" ברחוב בריינר שטראסה 45. שוורץ רצה שהבית החום ישמש כמטה המפלגה, לאחר שהוחלט שמטה המפלגה ברחוב שלינג שטראסה 50 קטן מדי.
מ-1931 ואילך, היה שוורץ בעל שליטה מלאה על כל נושאי הכספים של המפלגה. ב-1933 הוא נבחר לרייכסטאג כנציג מחוז פרנקוניה. ב-1935 השתתף היטלר במסיבת יום ההולדת ה-60 של שוורץ. כמו כן הוא קיבל דרגת רייכסלייטר (Reichsleiter - מנהיג הרייך) של המפלגה הנאצית. הייתה זו הדרגה השנייה בחשיבותה במפלגה, לאחר ה"פיהרר", ולפיכך הדרגה הגבוהה ביותר שניתן היה לחבר מפלגה להגיע אליה. בדרגה זו החזיקו רק 18 נאצים בכל רחבי הרייך וכולם היו כפופים רק להיטלר או לממלא מקומו. הוא החזיק בכל תפקידיו עד סוף מלחמת העולם השנייה. ב-2 במאי 1938 כתב היטלר את צוואתו, ובה הוריש חלק מהונו למפלגה. הוראתו הייתה שהצוואה לא תיפתח אלא בנוכחותו של שוורץ.
שוורץ נחשב בדרך כלל למנהלן מוצלח, פיקח ושר. הוא שמר מרחק ממאבקי הכוח והפוליטיקה הפנים-מפלגתית. בשל כך הוא היה דמות שקטה ואנונימית יחסית, וביומניו של יוזף גבלס הוא מוזכר רק פעמיים (פעם אחת לגנאי ופעם אחת לשבח). ביוני 1933 הוא הצטרף לאס אס וקיבל את מספר החבר 38.500. ב-1 ביולי של אותה שנה הוענקה לו דרגת כבוד של אובר-גרופנפיהרר (מקביל לגנרל) באס אס. ביום הולדתו של היטלר ב-20 באפריל 1942 הוא הועלה לדרגת "אוברסט-גרופנפיהרר" (מקביל לגנרל-אוברסט), הדרגה הגבוהה ביותר באס אס (פרט לדרגת "רייכספיהרר אס אס" אשר הוענקה למפקד האס אס בלבד). שוורץ היה אחד מארבעת האנשים היחידים שקיבלו את הדרגה (שלושת האחרים היו יוזף דיטריך, קורט דליגה ופאול האוסר). עם זאת, מכיוון שהייתה זו דרגת כבוד בלבד, היא לא הייתה מקבילה גם באורפ"ו ובוואפן אס אס כפי שהייתה דרגה רגילה באס אס.
ב-5 ביוני 1944 קיבל שוורץ את "צלב ההצטיינות במלחמה דרגה ראשונה עם חרבות", על עבודתו לשיקום העיר מינכן לאחר ההפצצות הכבדות של בעלות הברית עליה בין 24-25 באפריל של אותה שנה. לקראת סוף המלחמה הוא לחם בעצמו בראש גדוד פולקסשטורם נגד בעלות הברית, ונתפס בשבי האמריקאי. הוא נפטר במחנה מעצר של בעלות הברית ברגנשבורג ב-2 בדצמבר 1947 בשל בעיות הקיבה החוזרות ונשנות שלו. הוא היה בן 72 במותו.
למרות תפקידיו הבכירים, והעובדה שהיה אחד מחברי המעגל הפנימי של היטלר, מכיוון שמעולם לא נחקר, ויומניו ומסמכיו נשרפו כאשר הבית החום הופצץ באפריל 1945, נותר שוורץ דמות מסתורית ולא ידועה.
צבי פינקלשטיין
פינקלשטיין השתתף בהקמת תנועת "הנוער העובד" במושבה, הוא פיתח פעולה ענפה באגודת "האורז" ובארגון ההגנה. בשנת 1921 הצטרף כשחקן כדורגל לאגודת "מכבי אבשלום" בפ"ת, ובשנת 1941 נבחר להנהלת האגודה ואחר כך ליושב ראש שלה. ב-1949 נבחר להנהלת "מכבי ישראל" ומילא בה תפקיד מזכיר כבוד וסגן יו"ר התאחדות הכדורגל מטעמה. פינקלשטיין השתתף בכל המכביות הראשונות כספורטאי פעיל, ובאחרות כחבר הוועד המארגן של המשחקים.
בשנת 1954 הצטרף כחבר פעיל בוועד האולימפי וכיהן בו כמזכיר כבוד וכחבר נשיאות, עד צאתו לגמלאות. בין היתר, ייצג את התאחדות הכדורגל בחמישה קונגרסים בינלאומיים ונתמנה על ידי שר החינוך יגאל אלון, כחבר המועצה המייעצת לספורט ולחינוך גופני ליד משרד החינוך.
כיהן כיושב ראש הנהלת מכבי ישראל בשנת 1968 וכיושב ראש מרכז התנועה בין השנים 1971-1975.
על תרומתו לפיתוח הספורט, נתכבד על ידי הוועד האולימפי בישראל בתואר "עמית כבוד". בשנת 1982 קיבל את אות יקיר העיר פתח תקווה.
נפטר ב-24 במאי 1983 בפתח תקווה.
סקו קייטה
סקו קייטה (בצרפתית: Seckou Keita; נולד ב-14 בפברואר 1978) הוא נגן קורה ומתופף מסנגל. מופיע רבות בפסטיבלים באירופה, בהם הפסטיבל הבינלאומי למוזיקה, אמנות וריקוד ופסטיבל גלסטונברי. קייטה תורם 50% מהכנסותיו לוועד הבינלאומי של הצלב האדום.
תולדות חייו
נולד בעיר זיגינשור שבדרום סנגל. אביו הוא בן לשושלת קייטה, משפחת המלוכה של אימפריית מאלי. אמו היא משבט גריוטים (שאנשיו משמשים באופן מסורתי כמוזיקאים וכרוניקאים).
ב-1996 הופיע לראשונה עם דודו, סולו קיאוחו, בפסטיבל בנורווגיה, לאחר מכן הופיע בהודו ולאחר מכן עבר לבריטניה. בשנת 1998 שימש כנגן כלי הקשה בלהקת הפיוז'ן Baka Beyond והשתתף בהקלטת אלבומם East To West. בשנת 2001 ניגן בליל הבכורה של העלאת המחזמר מלך האריות בלונדון.
בשנת 2001 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו Baiyo ("יתום"). צלילי הנבל של הקורה מלווים במנדולינה, כינור, תופים וקולות. בשנת 2002, לאחר מסעי הופעות מוצלחים בבריטניה ושיתופי פעולה עם מוזיקאים אפריקאים (בהם סאליף קייטה ויוסו נ'דור), מערביים והודים, היה מועמד לפרס רדיו 3 BBC למוזיקת עולם (BBC Radio 3 Awards for World Music).
ב-2002 הקים קייטה שתי מסגרות עמן הוא מרבה להקליט ולהופיע. האחת היא להקת Jamoral, במסגרתה ביקש לשלב בין צלילי הקורה למוזיקה קצבית. הלהקה, ובה עשרה נגנים בכלים אפריקאים מסורתיים ושתי זמרות, הציעה שילוב של מסורת מוזיקת המנדינקה האפריקאית עם ג'אז וסווינג. המסגרת השנייה מונה נוסף אליו עוד ארבעה נגנים בני משפחתו. תקליטם הראשון Lindiane ראה אור ב-2003. שנה לאחר מכן הקים קייטה מסגרת נוספת, "רביעיית/חמישיית סקו קייטה" (Seckou Keita Quartet/Quintet או SKQ), המשלבת את המסורת המערב אפריקאית (סנגל, גמביה, גינאה ביסאו ומאלי) עם מוזיקה מערבית ומוזיקה אלקטרונית. ברביעייה חברים נגן הקונטרבס דוידה מנטובאני (Davide Mantovani), נגן כלי הקשה אלקטרוניים, סורבטה סוסו (Surahata Susso), נגן הכינור סמי בישאר (Samy Bishai) והזמרת בינטה סוסו (Binta Susso). אלבומה הראשון של SKQ, Afro Mandinka Soul...Tama Silo ראה אור ב-2006.
ב-2013 החל לשתף פעולה עם נגנית הנבל הוולשית קתרין פינץ', ביוזמת המפיק גאי צ'יימברס. תקלטם הראשון, Clychau Dibon ראה אור באותה שנה. תקליטם מ-2018, SOLAR, התקבל בביקורות חיוביות במיוחד, שהתפעלו משיתוף הפעולה בין שני קולות הנבל, הנדמים כמגיעים ממסורות רחוקות כל-כך (מערבית/קלטית מזה ומערב-אפריקאית מזה) ועם זאת פועמים יחד בהרמוניה.
הפיקניק
הסרט בולט כהופעתו הראשונה של כלב המחמד בשם "רובר", גרסה מוקדמת של הדמות ששמה שונה לפלוטו שישה חודשים מאוחר יותר, בסרט המצויר "ציד האיילים" באפריל 1931.
עלילה
מיקי מגיע לביתה של מיני כדי לקחת אותה לפיקניק. מיני שואלת אם היא יכולה להביא את "רובר הקטן" שלה, למרות שרובר מתגלה ככלב דם ענק בגודל של מיקי. זוג העכברים קושרים את רובר לחלקה האחורי של המכונית ונוסעים למקום הפיקניק, אבל בדרך רובר מבחין בזוג ארנבים ופותח במרדף אחריהם, תוך כדי גורר את המכונית הקשורה אליו איתו. רובר דולק אחרי ארנב אחד דרך סדרה של מחילות ארנב, אבל לבסוף הארנב מושך את החור משם, והכלב דופק את ראשו בקרקע, ומהמם אותו.
מיקי ומיני מתכוננים לפיקניק, ומיקי מפעיל את הגרמופון הנייד. יחד עם מיני, השניים רוקדים לצלילי "In the Good Old Summertime", אבל גם הציפורים והסנאים פעילים, גונבים את האוכל של הפיקניק בזמן שמיקי ומיני רוקדים. רובר מרחרח את דרכו עד שהוא מוצא את מיקי, בדיוק כשענן סערה מופיע ומתחיל לזלוג גשם. מיקי אוסף את האוכל ואת הגרמופון - שניהם מוצפים בחיות וחרקים - ושלושת החברים עולים למכונית ונוסעים הרחק מהגשם כשזנבו של רובר משמש כמגב שמשה.
הפקה
הכלב, המכונה "רובר" בסרט זה, הוא צעד חשוב לקראת יצירת פלוטו כדמות מרכזית בסדרה. האנימטור נורם פרגוסון צייר לראשונה זוג כלבי דם בסרט הקצר של מיקי מאוס "כנופיית השלשלאות" (שיצא כחודשיים לפני סרט זה), ורובר הוא ללא ספק המשך של יצירה זו, אפילו כולל צחקיק ממוחזר מהסרט ההוא שבו אחד הכלבים מרחרח לתוך המסך (לאותו צחקיק נעשה שימוש חוזר ב"ציד האיילים" מ-1931 וב"המצביע" מ-1939).
בספרו "הסרטים של מיקי: סרטי הקולנוע של מיקי מאוס", הייס גרוב כותב: "פרגוסון הנפיש את כלבי הדם ב'כנופיית השלשלאות' אשר היווה את התוכנית אב לפלוטו, והוא יישאר המומחה לדמות למשך שארית הקריירה של פלוטו, והנפשת סצנות חשובות עבורו, כמו סצנת נייר הזבובים ב'פלוטו השובב' (1934) וסצנת ההחלקה על הקרח ב'על הקרח'. כבר ב'הפיקניק', פרגוסון מראה שהוא מבין את הכלבלב הכי טוב, מנפיש את פלוטו מלקק באהבה את מיקי, פלוטו נושך את עצמו כדי להיפטר מפרעושים ופלוטו מרחרח לתוך המסך".
הכלב חזר בתור פלוטו שישה חודשים מאוחר יותר ב"ציד האיילים", והפך לפופולרי עד כדי כך שהוא קיבל סדרה משלו בשנת 1937.
ביקורת
ב-29 בנובמבר 1930 כתב העת "Motion Picture News" פרסם: "משעשע. מיקי מאוס מכניס את עצמו יפה לבלגן בפיקניק. מה שהציפורים הנמלים ומה-לא עושים לאוכל זה פשוט חבל בשביל מיקי, אבל במידה ובצורה מושלמת בכדי שהקהל שלו יצחק. הופק בסגנונו הרגיל, הבלתי ניתן לחיקוי של וולט דיסני".
ב-7 בדצמבר 1930 עיתון חדשות הקולנוע "The Film Daily" פרסם: "נראה שאין סוף לתעלולים המקוריים ולפעלולים מעוררי הצחוק שנובעים מבית המלאכה של וולט דיסני ומבוצע על ידי מיקי מאוס הנמרץ ועמיתתו הראשית, מיני מאוס. בסרט הנוכחי מיקי לוקח את מיני שלו לפיקניק ביער, שם הם מתרחקים בזמן שחיות היער פושטות על ארוחת הצהריים שלהם, עד שסופת גשמים מכריחה את כולם למקומות מכסה".
פונטרנס
פּוּנְטַרֵנַס (בספרדית: Puntarenas) היא בירת מחוז פונטרנס בקוסטה ריקה. העיר נמצאת על לשון יבשה צרה בחוף האוקיינוס השקט במרחק של 99 קילומטרים מבירת קוסטה ריקה סן חוסה.
היסטוריה
השם מוזכר לראשונה בכתביו של הפיראט ג'ון קליפרטון ב-1720. היה באזור נמל, אם כי הוא התחיל להתפתח רק ב-1840 כשגידול הקפה באזור גדל כך שהתאפשר ייצוא. נמל העיר הוכרז כנמל חופשי ב-1847 (למעט במקרים של מסחר בקוניאק ובמשקאות חריפים כבדים אחרים).
ב-17 בספטמבר 1858 פונטרנס קיבלה את התואר עיר, כאות הוקרה על עזרתה במאבק נגד כוחותיו של ויליאם ווקר. העיר קושרה ברכבת לסן חוסה ב-1910.