cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שלום שכנא צ'רניאק
תולדות חייו
הרבנית מרים צ'רניאק נפטרה בגיל צעיר, והרב צ'רניאק נישא בשנית לנחמה, אלמנת מיכאל פינקלשטיין. הרבנית נחמה צ'רניאק נספתה, כנראה, בי"ב באלול תש"ב (25 באוגוסט 1942) עם מאות מיהודי לוקיב-מאצ'יוב שנרצחו סמוך לעירם.
הרב שלום שכנא צ'רניאק נפטר ביום ט' בטבת תרצ"ח (13 בדצמבר 1937), והובא למנוחת עולמים בעירו.
עשייתו התורנית
הרב צ'רניאק ניהל במשך 44 שנים את החיים התורניים בקהילת מאצ'יוב. הוא חיבר שלושה ספרי הלכות (שני הכרכים של הכותר חיים וברכה למשמרת שלום נחשבו לספר אחד בשני חלקים) וניהל קשרי הגות עם גדולי דורו לשם ליבון סוגיות פסיקה והלכה, ובהם הרב מאיר שמחה הכהן מדווינסק. ספרי הרב צ'רניאק זכו להסכמות מהרב נפתלי צבי יהודה ברלין ("הנצי"ב מוולוז'ין"), מרבי שלום מרדכי שבדרון ("המהרש"ם מברז'אן"), מהרב חיים הלוי סולובייצ'יק מבריסק, מהרב יצחק יהודה שמלקיש מלבוב ומרבני ורשה – הרב יצחק פייגנבוים והרב שמואל זנוויל קלפפיש. מתוקף מעמדו הסמיך הרב צ'רניאק תלמידים לרבנות. הרב חיים פרנקל, נכדו של הרב יצחק ידידיה פרנקל, סיפר כי כאשר הגיע הרב צ'רניאק לוורשה באדר תר"ץ (1930) ניגשו אליו כמה תלמידי חכמים לקבל סמיכה וביניהם היה גם הרב פרנקל, לימים רבה הראשי של תל אביב. ייתכן שהייתה זו הפעם היחידה שנפגשו. הרב יצחק ידידיה פרנקל העיד שכדי לזכות בסמיכה מהרב צ'רניאק נדרש המועמד להפגין ידע נרחב ומעמיק בבחינה עיונית שנמשכה ימים אחדים.
תערובת (פירושונים)
{{פירושונים|
חיים יצחק טברסקי
רבי חיים יצחק טברסקי (ה'תרמ"ו - כ"ד בניסן ה'תש"ג) נינו של רבי מנחם נחום מצ'רנוביל (אבי חסידות צ'רנוביל). היה האדמו"ר מצ'רנוביל-לויעב בקייב.
תולדותיו
נולד במאזיר לרבי אברהם יהושע השיל טברסקי מצ'ודנוב (בנו של רבי מרדכי טברסקי מלויעב) וליוכבד בתו של רבי יעקב שפירא מדלוטין (נכד רבי פנחס שפירא מקוריץ). בשנת ה'תרס"ה התחתן עם רעכיל דבורה, בתו של רבי יצחק ישעיה הלברשטאם. לאחר נישואיו התגורר במאזיר. לאחר תקופה עבר לקייב שבאוקראינה.
בשנת ה'תרפ"ג פתח בית מדרש לחסידיו באישור הממשלה בנוסף למקווה ותלמוד תורה. רוב פעילותו התורנית התמקדה ברוסיה לחזק את הקהילות היהודיות ברחבי המדינה ולהפיץ בה את תורת החסידות. בשנת ה'תרפ"ז השתתף בוועידת הרבנים בקורוסטן שבאוקראינה.
בשנת ה'תרצ"ז נכלא רבי חיים יצחק בכלא בקייב ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוגלה משם על ידי המשטר הסוייבטי למעמקי המדינה. לקזחסטן.
בנו רבי מרדכי נרצח בשואה, בתו מירל נפטרה בקייב, בנותיו רבקה מרים ויוכבד עברו בשנות השבעים לארצות הברית; בניו רבי יעקב ורבי דוד יחיאל עלו לישראל אחרי השואה; בנו רבי משולם זוסיא טברסקי כיהן כאדמו"ר מטשרנוביל לאחר השואה.
קונטנטו נאו
קונטנטו נאו (ContentoNow), לשעבר קונטנטו דה סמריק, היא הוצאת ספרים ישראלית העוסקת בשיווק וקידום מחוץ לישראל דרך פלטפורמות דיגיטליות כגון אמזון ופייסבוק. עסקה גם בהוצאה לאור במימון המחבר. בראש ההוצאה עומד המייסד, איש התקשורת והמו"ל נתנאל סמריק. ההוצאה מתמקדת בפרסום ספרים המעניקים תשובות לחיים טובים יותר (Books for Better Life). ספרים בעברית של ההוצאה מתורגמים לאנגלית ולסינית ומופצים בארצות הברית, באירופה ובסין.
ההוצאה לאור משווקת תכנים וספרים בעיקר בתחום הדיגיטל באמצעות קמפיינים ברשתות החברתיות, תוך שימוש בפלטפורמות של פייסבוק, טוויטר, אמזון, הפצה לבלוגים בתחומים ייעודיים, למוציאים לאור בירידי ספרים בינלאומיים, וכן באולפן הטלוויזיה של ההוצאה שזכה לארח לראיונות שורה ארוכה של אישים.
עם המחברים שהוציאו או הפיצו את ספריהם בהוצאה נמנים: עמוס אטינגר, שאול אייזנברג, גילה אלמגור, עדי גורדון, כרמי גילון, איתן הבר, אילן הייטנר, דני יתום, ליאור כלפון, אוריאל לין, אושרת קוטלר, עליזה זיו ואחרים.
ביולי 2016 פורסם בעיתון "דה מרקר" כי 17 תביעות הוגשו לבית המשפט המחוזי בתל אביב על ידי יוצרים וסופרים נגד נתנאל סמריק, בטענה כי ההוצאה רשמה את עצמה כבעלת זכויות היוצרים על הספרים, על אף שלא ניתנה הסכמה מפורשת מצד המחברים.
בדצמבר 2020 פורסם באתר "דה מרקר" כי קונטנטו דה סמריק, ארחה באולפני הטלוויזיה שלה שורה של חתני פרס ישראל לסדרה של ראיונות אישיים עם נתנאל סמריק..
Battlefield V
Battlefield V הוא משחק ירי בגוף ראשון שפותח על ידי DICE ושווק על ידי Electronic Arts. המשחק, כמו קודמיו בסדרת באטלפילד, תומך במצב משחק און ליין מרובה משתתפים (Multiplayer) בנוסף למצב שחקן יחיד "קמפיין" (Single Player). המשחק יצא לאור ב-20 בנובמבר 2018 לפלטפורמות Windows, פלייסטיישן 4 ו-Xbox One. המשחק מתרחש בזמן מלחמת העולם השנייה.
עלילת המשחק
המשחק מתרחש במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאורך עלילתו מציג את השדרוגים שהוצגו בשדה הקרב בחזיתות השונות.
המשחק נפתח בסצנה מתוך המשימה "Storm of Steel" בבאטלפילד 1 ובה חייל אמריקאי מתייצב מול חייל גרמני והשניים לא יורים אחד בשני, אלא מורידים את הנשק כלפי מטה. לאחר מכן נשמעת הכרזת המלחמה של בריטניה נגד גרמניה הנאצית על ידי נוויל צ'מברלין. השחקן מבקר בחמש חזיתות שונות, הראשונה כצנחן בריטי בנרוויק, השנייה כמפקד טנק טיגר גרמני ליד טוברוק (במשימה האחרונה יחזור השחקן לשחק כאותו מפקד), השלישית כצלף צרפתי בתוניסיה שאורב ליחידה גרמנית, הרביעית כטייס קרב גרמני הנלחם נגד הפצצת חיל האוויר המלכותי מעל המבורג והחמישית והאחרונה כחייל בריטי שנלחם עד כוחותיו האחרונים נגד מתקפה נאצית.
המשימה הראשונה בקמפיין מספרת את סיפורו הדמיוני של בילי ברידג'ר, שודד בנקים בריטי שנעצר וחתם על עסקה עם הצבא הבריטי. ברידג'ר נשלח יחד עם ג'ורג' מייסון, לוחם קומנדו מבוגר ומנוסה בשירות הסירות המיוחד לצפון אפריקה. מטרת המשימה היא להניח פצצות על מטוסי שטוקה גרמניים. לאחר מכן צריך השחקן להרוס את האספקה של הלופטוואפה בבסיס אחר ולהרוס שתי תחנות רדאר שנמצאות בקרבת מקום. בנוסף צריך ברידג'ר לנטרל בונקר תמיכה גרמני לאחר שגרם לפציעתו של מייסון בחלק הראשון של המשימה, הוא אוסף את הציוד הנדרש וגם משדר קוד מורס לחמ"ל הבריטי, שאותו הגרמנים קולטים ובתגובה שולחים לכיוון ברידג'ר ומייסון גלי תקיפה של חיל רגלים ושריון, לקראת סוף המשימה מגיעה התגבורת של הבריטים והם מחלצים את ברידג'ר ומייסון. המשימה מספרת את סיפורם של לוחמי שירות הסירות המיוחד (SBS) שביצעו משימות שתרמו לצבא הבריטי.
המשימה השנייה במערכה מספרת את סיפורה של סולביג פיה ביורנסטאד, לוחמת גרילה נורווגית הפועלת לחילוץ אמה שנאסרה על ידי הגרמנים במטרה שתעזור להם להפיק מים כבדים על מנת ליצור פצצת אטום. סולביג חודרת לתוך תחנת הכוח בנרוויק, שמה היא מוצאת את אמה ומחלצת אותה. הן נפגשות מחדש בגשר שם הן נתפסות על ידי הגרמנים. אמה של סולביג נותנת לה את המעטפה שמכילה את המידע הדרוש להריסת התהליך האטומי ולאחר מכן דוחפת אותה מהגשר ונכנעת לגרמנים. בחלק השני של המשימה צריך לשרוד ולהילחם בהיפותרמיה שממנה השחקן ימות אם לא ימצא מדורה להתחמם בה, בנוסף צריך להילחם בחיילים שנמצאים בקרבת המדורות. בחלק השלישי של המשימה צריך להרוס שלושה מבנים ברחבי העיירה נרוויק ולבסוף להגיע לבונקר שבו נשמרים המים הכבדים. המשימה מבוססת על החבלה בייצור המים הכבדים בנורווגיה.
נבחרת רוסיה בכדוריד נשים
בעקבות פלישת רוסיה לאוקראינה בשנת 2022 הנבחרת נפסלה מלהשתתף באליפות אירופה שנערכה בשנת 2022 ובאליפות העולם של שנת 2023.
זלין
זלין (בצ'כית: Zlín, בגרמנית: Zlin) היא עיר בדרום-מזרח צ'כיה, ובירת מחוז זלין, שוכנת לגדת נהר דז'בניצה (Dřevnice).
פיתוח העיר המודרנית נזקף לזכותה של יצרנית הנעלים בטא, שמפעלה הראשון הוקם בשנת 1894 בעיר.
זלין מדורגת במקום ה-11 ברשימת הערים הגדולות בצ'כיה, בשנת 2021 התגוררו בעיר 74,178 תושבים.
מועדון הכדורגל המקומי פסטב זלין מתמודד בליגה העליונה בצ'כיה.
ערים תאומות
לזלין שמונה ערים תאומות:
שי ג'ינפינג
שִי ג'ינפינג (בסינית: 习近平; פין-יין: Xí Jìnpíng, הגייה: ; נולד ב-15 ביוני 1953) הוא המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין, נשיא הרפובליקה העממית של סין, ויושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית. משמעות כהונתו בשלושת התפקידים הללו היא עמידתו בראש המפלגה, המדינה והצבא בהתאמה. עקב כך, שי מתואר בדרך כלל כמנהיג הבולט ביותר של סין. בתור המזכיר הכללי של המפלגה, שי חבר בוועדה המתמדת של הפוליטביורו, המורכבת מההנהגה הבכירה ביותר של המפלגה, ומהווה למעשה את גוף קבלת ההחלטות החזק ביותר בסין.
שי כיהן כמושל מחוז פוג'יין בשנים 1999–2002, וכמושל ומזכיר המפלגה במחוז השכן ג'ג'יאנג בשנים 2002–2007. לאחר שמזכיר המפלגה בשנחאי פוטר ב-2007, שי מילא את מקומו במשך תקופה קצרה. באוקטובר 2007 הפך לחבר בוועדה המתמדת של הפוליטביורו, במרץ 2008 התמנה לסגן נשיא סין, ובאוקטובר 2010 התמנה לסגן יושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית. ב-15 בנובמבר 2012 מונה שי למזכיר הכללי של המפלגה וליושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית. ב-14 במרץ 2013 התמנה לנשיא סין. ב-2018 הסיר את המגבלות החוקתיות שהגבילו את הנשיא המכהן למקסימום שתי כהונות כנשיא, באוקטובר 2022 התמנה לכהונה נוספת והכריז כי ימשיך לכהונה שלישית ברציפות כנשיא, כהונה שהחלה רשמית ב-2023, וצפויה להסתיים ב-2028, בה הוא צפוי להשלים 15 שנה בתפקיד.
שי הוא בנו השני של הקומוניסט הוותיק שי זונגשון, אחד ממייסדי תנועת הגרילה הקומוניסטית במחוז שאאנשי שבצפון סין, וסגן ראש הממשלה לשעבר. שִי ידוע בהצהרותיו הנוקשות נגד שחיתות, אשר בחסותן הוציא לפועל טיהור פוליטי בין השנים 2013 ל-2015. ב-21 בינואר 2013 פורסם תחקיר של ה-ICIJ שחשף חשבונות בנק סודיים באיי הבתולה הקריביים של משפחתו. בשנת 2020 הופיע ברשימה השנתית של מגזין "טיים", "טיים 100". מדיניותו הביאה למעורבות סינית צבאית בטג'יקיסטן ובדח'שאן, וגם להתכתשות צבאית עם הודו באקסאי צ'ין.
ההנהגה הסינית העממית תחת שי ספגה ביקורת עקב הפרות קבועות של זכויות אדם, ביניהן אירועי דיכוי העם האויגורי, המחאות בהונג קונג (2019–2020), מגפת הקורונה ברפובליקה העממית של סין ועוד. בנוסף, תחת שי סומנה סין על ידי דו"ח החירות המקוונת של Freedom House כמובילה עולמית במודל שלטון טוטליטרי עדכני. לאורך ימיו של שי בשלטון הסיני התחזקה השפעתה הבינלאומית של סין העממית, בעיקר על מדינות הנמצאות בקשיים כלכליים, בהן נבנו תשתיות רבות בחזקת סין ובהם גם בסיס חיל הים הסיני בג'יבוטי. נכון לשנת 2021, 40% מכלל הכלכלה הסינית מבוססת על ייצוא מסחר.
עלייתו לשלטון
ב-1974 הפך שי לחבר מפלגה רשמי ושימש כמזכיר סניף. לאחר שסיים את לימודיו ב-1979, הוא עבד במשך שלוש שנים כמזכירו של ג'נג ביאו, שהיה אז סגן ראש הממשלה ושר ההגנה הלאומית בממשלת סין תחת המנהיג העליון דנג שיאופינג. בשנת 1982 ויתר שי על תפקיד זה, ובחר במקום זאת לעזוב את בייג'ינג ולעבוד כסגן מזכיר המפלגה הקומוניסטית במחוז חביי. הוא התבסס שם עד 1985, אז מונה לחבר ועדת המפלגה וסגן ראש העיר שיאמן (אמוי) במחוז פוג'יין. בזמן שהתגורר בפוג'יין, שי התחתן עם הזמרת הידועה פנג לי-יואן. הוא המשיך לפלס את דרכו במעלה שדרות ההנהגה, וב-1995 הוא התמנה לתפקיד סגן מזכיר המפלגה המחוזית.
ב-1999 שי הפך למושל בפועל של פוג'יין, והתמנה למושל בשנה שלאחר מכן. בין הדאגות שלו כמושל של פוג'יין היו שימור הסביבה לנוכח קשיי זיהום תעשייתי ושיתוף פעולה עם טאיוואן הסמוכה. הוא כיהן גם בתפקידי סגן המזכירות וגם במשרות ממשל לאומי שונות עד 2002, אז עלה מדרגה נוספת בשדרת ההנהגה: במינויו לסגן מושל ג'ג'יאנג ומשנת 2003, מזכיר המפלגה המחוזי. בהיותו בתפקיד זה התמקד בארגון מחדש של התשתית התעשייתית של המחוז על מנת לקדם פיתוח בר קיימא.
עם הקידום הזה הוכנס שי לרשימה קצרה של ממשיכי דרכו האפשריים של המנהיג העליון חו ג'ינטאו, המזכיר הכללי של המפלגה מאז 2002 ונשיא הרפובליקה העממית מאז 2003. מעמדו של שי נעשה בטוח יותר כאשר במרץ 2008 הוא נבחר לסגן נשיא סין. בתפקיד זה התמקד במאמצי שימור ובשיפור היחסים הבינלאומיים של סין. באוקטובר 2010 שי מונה לסגן יו"ר הוועדה הצבאית הסמכותנית (CMC), תפקיד שהוחזק בעבר בידי חו (שמאז 2004 היה יו"ר הוועדה) ובדרך כלל נחשב כאבן דרך חשובה לנשיאות. בנובמבר 2012, במהלך קונגרס המפלגה ה-18, שי נבחר שוב לחברות מלאה בוועדה של הלשכה המדינית (אשר צומצמה לשבעה חברים), והוא ירש את חו כמזכיר הכללי של המפלגה. באותה תקופה חו גם ויתר על תפקיד יו"ר הוועדה הצבאית לידי שי. ב-14 במרץ 2013, הוא נבחר לנשיא סין על ידי הקונגרס העממי הלאומי . תוצאות ההצבעה היו 2,952 בעד, אחד נגד ושלושה נמנעים. הוא החליף את חו ג'ינטאו, לאחר שזה כיהן שתי קדנציות. שעות אחדות לאחר בחירתו שוחח בטלפון עם ברק אובמה, נשיא ארצות הברית, על אבטחת מידע וקוריאה הצפונית. בשבוע הראשון לנשיאותו ביקר שי ברוסיה, טנזניה, דרום אפריקה וקונגו. כמו כן אירח את מזכירי האוצר והמדינה האמריקניים.
המנהיג העליון של סין (2012–הווה)
ב-15 בנובמבר 2012 התמנה שי לתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית ויושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית על ידי הוועידה ה-18 של המפלגה הקומוניסטית של סין, ובכך הפך למעשה למנהיג סין. שי הוא מנהיג סין הראשון שנולד ברפובליקה העממית של סין (קודמיו נולדו לפני הקמתה). יום לאחר מכן הוא הציג את ההרכב החדש של הוועדה המתמדת של הפוליטביורו, בראשותו.
בהרכב הוועדה החדש ישנם 7 חברים, לעומת 9 קודם לכן, וכל החברים בה חדשים, מלבד ראש הממשלה לי קצ'יאנג ושי עצמו. בניגוד למקובל, הנאום הראשון של שי נוסח בפשטות ולא כלל סלוגנים פוליטיים. שי דיבר על שאיפות האדם הממוצע, באומרו "אנשינו ... מצפים לחינוך טוב יותר, משרות יציבות יותר, הכנסה טובה יותר, ביטחון סוציאלי אמין יותר, טיפול רפואי ברמה גבוהה, תנאי מחיה טובים יותר, וסביבה יפה יותר". שי נשבע להיאבק בשחיתות בדרגים הגבוהים ביותר, ורמז שזה עשוי לאיים על הישרדות המפלגה; והתבטא באיפוק לגבי רפורמות כלכליות מרחיקות לכת.
באופן כללי שי נהנה מתמיכה בצמרת השלטון והצליח להגדיל את סמכויותיו. עם זאת, בשנת 2019 ובתחילת שנת 2020 נאלץ ג'ינפינג להתמודד עם שרשרת אירועים שהחלישו במידה מסוימת את התמיכה בו, ביניהם מלחמת סחר עם ארצות הברית, כאמור המהומות בהונג-קונג ותהודה תקשורתית עולמית על מחנות ריכוז שהקימה ממשלתו במחוז שינג'יאנג לתושבים האויגירים, החמרת הלחץ הממשלתי על הרפובליקה הסינית בטאיוואן והתפרצות נגיף הקורונה, שאפילו עוררה קולות מחאה נדירים מתוך מפלגת השלטון. באוקטובר 2022 התמנה לכהונה שלישית, לאחר שהסיר את המגבלות החוקתיות ששררו עד לאותה עת והגבילו את הנשיא המכהן למקסימום שתי כהונות.
מדיניות פנים
בתקופת שלטונו קידם שי מיזם רחב היקף של "דירוג חברתי" של אזרחי סין שקובע במידה רבה את יחס המדינה לכל אזרח על פי קריטריונים מסוימים כמו מידת הציות לחוק או חבריהם. בנוסף, קידם מספר מהלכים אנטי-נוצרים כמו הרס כנסיות והחלפת צלבי ישו בדיוקנאות שלו עצמו. ממשלו של שי יצא במערכה נגד השחיתות המדינית ובמהלך תקופת שלטונו נעצרו מספר מאות חברים במפלגה הקומוניסטית באשמה שהם מושחתים. בשנת 2015 הוא קידם מבצע לדיכוי פעילי זכויות האדם.
כלכלה
בדצמבר 2012, שי ביקר בגואנגדונג במסע הראשון שלו מחוץ לבייג'ינג מאז שנכנס לתפקידו כמנהיג המפלגה. הנושא העיקרי של המסע היה קריאה לרפורמות כלכליות וחיזוק הצבא. שי ביקר בפסל של דנג שיאופינג, דבר שעורר השוואות בין הביקור של שי לביקורו של דנג עצמו בדרום המדינה ב-1992, בו קרא דנג לרפורמות כלכליות לאחר שמנהיגי המפלגה השמרנים יותר עיכבו רבות מהרפורמות שניסה לקדם לאחר אירועי כיכר טיין-אן-מן. במהלך המסע שלו, שי הזכיר פעמים רבות את הסלוגן שלו – "החלום הסיני", והסביר: "ניתן לומר שהחלום הוא אומה חזקה. ועבור הצבא, זה חלום של צבא חזק". מסעו של שי התבלט בפשטות, שחרגה מהמסורת של מנהיגי סין במסעותיהם. במקום לנסוע בלימוזינות, שי נסע בוואן גדול. במקום לאכול במסעדות, הוא אכל את ארוחותיו במלון בו שהה. ובניגוד לנהוג, לא עצר את התנועה בנתיבים שבהם השתמש.
פעילותו לריסון חברות הטכנולוגיה
בשנים האחרונות הממשלה בראשותו פועלת נגד חברות טכנולוגיה סיניות, בטענה כי עצמאות יתר, עשויה לגרום להתקרבות למערב, והידע שהן מחזיקות עלול לגרום לפגיעה בביטחון הלאומי של סין. באפריל 2021 הוטל על קבוצת הסחר המקוון עלי באבא קנס חסר תקדים בסך 2.8 מיליארד דולר.
מסמך מספר 9 והרחבת סמכויות
בתחילת כהונתו, שי ייצג תדמית של ליברל ותומך ברפורמה חברתית וכלכלית. התדמית הזאת התנפצה במהלך שנת 2013, כאשר הודלף אל מחוץ למעגלי המפלגה הקומוניסטית "מסמך מספר 9 - אודות המצב הנוכחי בתחום האידאולוגי". במסגרת המסמך, שנכתב בידי שי, כתב האחרון לחברי המפלגה הבכירים מהן שבע הסכנות הגדולות לממשל הקיים שעלולות לצוץ מהתחום האידאולוגי. מדליף המידע, עיתונאי, נשלח למאסר על הדלפת סודות מדינה. להלן שבע הסכנות ליציבות הממשל לפי שי:
הממשל הסיני מחולק בפועל בין נשיא הרפובליקה העממית של סין; שהוא ראש המדינה הסמלי והמנהיג העליון של סין, המנהיג בפועל של המפלגה הקומוניסטית אשר פועל רבות מאחורי הקלעים. מאז מותו של דנג שיאופינג שני המוסדות הונהגו בידי אותו האדם. ישנו סעיף בחוקה הסינית המגביל כהונת נשיאים ותחת הנהגתם של הנשיאים ג'יאנג דזה-מין וחו ג'ינטאו, השניים ירדו מתפקיד המנהיג העליון עם סיום כהונתם כנשיאי סין. ב-11 במרץ 2018 ביטל הקונגרס את הסעיף בחוק המגביל את כהונת הנשיא (וסגנו) לשתי קדנציות בנות חמש שנים כל אחת בלבד, כך ששי יוכל לכהן כנשיא סין ללא הגבלת זמן. פעולה זאת הביאה להשוואתו לבעל הסמכות הגדולה ביותר בסין מאז מאו צ'ה טונג, מייסדה של הרפובליקה העממית. במקור, מאז ימי שלטונו של דנג שיאופינג חלה ליברליזציה כלכלית וחברתית מוגבלת אך עלייתו של חו ג'ינטאו מטעם הפלג השמרן יותר במפלגה הקומוניסטית הוביל לחיזוק הריכוזיות השלטונית ולהשפעת מוסד המדינה על חיי הפרט. שי ממשיך את מדיניותו של קודמו ג'ינטאו בכל הנוגע לחיזוק אחיזת המפלגה בשלטון.
סמכותו והשפעתו של שי התחזקו ב-2021 כאשר המפלגה העבירה החלטה היסטורית בנובמבר שסקרה את "ההישגים הגדולים והניסיון ההיסטורי" שלה ב-100 השנים לקיומה והציגה גם תוכניות עתידיות. הסקירה כללה שבחים למנהיגותו של שי; יותר ממחצית מהמסמך הוקדש להישגים תחת שי בתשע השנים שבהן הוביל את המפלגה, כמו הפחתת העוני וריסון השחיתות. זו הייתה ההחלטה השלישית בלבד מסוגה בתולדות המפלגה - השתיים הקודמות התקבלו תחת מאו ודנג - והיא העלתה את מעמדו ויוקרתו של שי, והבטיחה שהוא ייראה כדמות משמעותית בתולדות המפלגה.
תסיסה בשינג'יאנג, הונג–קונג, מונגוליה ועוד
האויגורים הם עם טורקי המתגורר ברובו בשינג'יאנג, המחוז המערבי והגדול ביותר של סין. מזה מאות שנים מבוצעות פעולות בדלנות של תומכי עצמאות. בשנות התשעים נוסדה המפלגה האסלאמית של טורקיסטן, ארגון טרור בדלני אשר פגע רבות בתשתיות הסינים. שי, מאז הפך נשיא, החל לפעול במהרה להסדיר את החוק הסיני על האויגורים. בשנת 2018 התפרסמו ברחבי העולם כתבות וסרטים תיעודיים אשר חשפו את המתרחש אצל אויגורים; אלפי מחנות ריכוז התגלו וחוק כפייה אשר נועד להסדיר את הילודה של האויגורים כמתרחש בשאר סין לפי חוק הגבלת הילודה בסין פגע באוכלוסייה האויגורית האתנית וכמעט מחקה את התנועה העצמאית. אצבע מאשימה נשלחה אל שי והוא הואשם בדיכוי העם האויגורי ובניסיון לגרום לאובדן הזהות התרבותית שלהם. במרץ 2021 הוטלו סנקציות מטעם מדינות מערביות שנועד להביא לסיום האירועים בשינג'יאנג. הסנקציות המבוצעות בידי קנדה, ארצות הברית, הממלכה המאוחדת והאיחוד האירופאי נענו מצד הממשל הסיני כי פעילותו בשינג'יאנג נועדה ל"חינוך מחודש".
המושבה הבריטית של הונג קונג הושבה לידי סין העממית לקראת תחילת האלף השלישי ובהעברת הסמכויות הוסכם בחוזה התקף ל-50 שנה כי סין העממית תותיר אוטונומיה שלטונית בהונג קונג ובכך תוכל המערכת של הממשל האזורי הדמוקרטי להמשיך לפעול. לאורך תקופת שלטונו של שי החלו התערבויות גדולות יותר ויותר בקבלת ההחלטות הפנימית של הונג קונג מצד הממשלה הסינית. ב-9 ביוני 2019 פרצו המחאות בהונג קונג אשר במסגרתם מאות אלפים (ההערכה הכי גבוהה מונה מיליון איש) מתושבי העיר יצאו לרחובות ומחו נגד השלטון הדיקטטורי של סין העממית ובנוסף לכך קראו להתפטרותה של קארי לאם, ראש הרשות המבצעת של הונג קונג.
החקיקה מצד הממשלה של הונג קונג בוטלה, אך המחאות לא פסקו אלא רק התחזקו. שי התיר לשוטרים מסין העממית להתערב בתוך הונג קונג במטרה להביא לסיום המחאות, אך הדבר רק עורר זעם רב עוד יותר בקרב החברה הכללית של הונג קונג. עם ההחרפה וההסלמה של המחאות החלה התערבות של מרכזית של המשטרה הסינית עצמה בהונג קונג בהחלטה אשר נתמכה ואושרה בידי שי עצמו. באותו היום לראשונה נורה אחד מהמוחים מידי אש חייה בטווח קרוב. הירי הוביל להסלמה חריפה בהרבה ביחד עם העובדה שהמוחה, ששרד את הפגיעה בחזהו, הואשם במרידה והושם במאסר בידי הרשויות המקומיות.
ביוני 2020, נוכח ההגבלות עקב התפרצות נגיף 2019-nCoV המחאות המשיכו וכללו התקהלויות נרחבות לזכר אירועי כיכר טיין-אן-מן (1989), הממשלה הסינית החלה להתערב כאשר העבירה חקיקה המחשיבה את הפעילות של המוחים כטרור ופעילות נגד הרפובליקה העממית. ביולי, עם התערבות של המשטרה הסינית נגד המחאות הואשמו חלק מהמפגינים שנתפסו בעבירה על החקיקה החדשה, ובהתאם למעשים שביצעו עלול מאסרם להיקבע לכל החיים. החוק החדש הוביל להיחלשות של המחאות אך לא הביא למיגור המלא שלהן.
לאחר שהמוחים התפצלו בין קיצוניים מתנגדי הממשלה לתומכי המשטרה, המחאות הגיעו למצב של עליות וירידות ברמת האלימות שלהן עם הזמן, ולאחר יותר משנה וחצי המחאות עדיין ממשיכות, נכון לתחילת 2021. בינואר 2021 שי אמר לקארי לאם, שתקופת כהונתה תפוג בשנה הבאה, כי עליית הנהגה הנאמנה למחאות היא הדרך היחידה להבטיח את יציבות העיר, כך נמסר מכלי התקשורת הממלכתיים. במהלך ועידת הווידאו הממשלתית, הנשיא הסיני הוסיף לשבח את לאם. השאלה האם שי יסכים לקבל ממשל בהונג קונג שתומך במחאות עדיין נתונה בספק ותלויה בבחירות הבאות לראשות הרשות המבצעת של הונג קונג.
לפי חוקת מונגוליה הפנימית האזור נקבע להיות למחוז אוטונומי בתוך סין העממית ועל כן ניתנה לשפה המונגולית מעמד שווה ערך למנדרינית בכל הנוגע למנהל הצהרות, כרזות וחינוך בבתי הספר. בספטמבר 2020 הועברה חקיקה לפיה מעמד השפה המנדרינית עולה על השפה המונגולית ובתי ספר הפכו למחויבים ללמד את השפה המנדרינית ולתת לה דגש רחב יותר במערכת הלימודית מאשר לשפה המונגולית. הדבר בוצע בהמשך לתהליך ה"סיניזציה"; הטמעה תרבותית של בני ההאן בתוך תרבויות ועמים שונים, דוגמת המונגולים. הדבר עורר התנגדות נרחבת וסדרת מחאות פרצו נגד החלטת הממשלה בבייג'ינג מטעם האוכלוסייה המונגולית העממית שראתה בכך פגיעה ישירה בשימור התרבות המונגולית. מדיניות הסיניזציה של תרבויות שונות ברחבי סין הפכה ליותר קיצונית תחת ממשל שי כאשר סמלי דת נוצרים מוחלפים בדיוקנאות של ראשי המפלגה הקומוניסטית וישנה כפייה דתית בטיבט.
ב-16 במרץ 2021 פגעה בבייג'ינג ובצפון סין בכלל סופת החול הגדולה ביותר מזה עשור אשר מקורה במדבר גובי במונגוליה.
מדיניות חוץ
שי נודע בפועלו הרב לפתח את השפעתה וסמכותה של סין על גבי דרכי המסחר הגלובליות. הפרויקט השאפתני הגדול ביותר שלו אשר החל ליישם בנושא הוא חגורה אחת, דרך אחת, מעין החייאה של דרך המשי העתיקה לדבריו. נוסף על כך שי פעל לפיתוח של מרכזי עבודה ופיתוח סינים במדינות שונות כדוגמת בסיס בג'יבוטי אשר תחילה היה בסיס לפועלים סינים אך עם הזמן התייצבו במקום חיילי צבא השחרור העממי.
כוכב לויטן
כוכב לוּיטֶן (באנגלית: Luyten's Star על שם האסטרונום וילם יקוב לויטן, נקרא גם גליזה 273 או LHS 33) הוא ננס אדום שנמצא במרחק של כ-12.2 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים כלב קטן. בשנת 1935 גילו האסטרונומים לויטן ואדווין אביגהאוזן שלכוכב תנועה עצמית גדולה של כ-3.7 שניות קשת בשנה.
שי ג'ינפינג
התפשטות דיפלומטית ומסחרית
סין החלה להשקיע כספים בתשתיות בנמל גוואדאר לחופי פקיסטן משנת 2007. הממשלה הפקיסטנית לא יכלה לפתח את האזור משום שניתן להשפעה ממושכת של בלוצ'ים, מיעוט אתני הפועל לעצמאות מפקיסטן ונלחם בפועל ברשויות במחוז בלוצ'יסטן. הכסף הרב אשר נדרש לשילומים לא היה בידי הממשלה הפקיסטנית ועל כן נוצר הסדר כי הנמל ישמש כבסיס לכוח עבודה ופיתוח סיני, משמע כי ישלט בידי הרשויות הסיניות תחת החוקה הסינית. סין בנתה את כביש קארקוראם העובר דרך הרי ההימלאיה ומאפשר מעבר ישיר של פועלים ואספקת מסחר משינג'יאנג אל גוואדאר בחופי הים הערבי (אשר גם מאפשר גישה מהירה אל המפרץ הפרסי ומצבורי הנפט העצומים אשר בתוכו).
כוכב לויטן
תכונות
כוכב לויטן הוא ננס אדום מסוג ספקטרלי M3.5V עם מסה של כרבע מסת שמש ורדיוס של כשליש רדיוס שמש. טמפרטורת פניו מוערכת בכ-3,150 קלווין והוא מאיר בעוצמה של קצת יותר מאלפית מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ובערך פי 100 מכך באור תת-אדום. בהירות נראיתו הנראית היא מדרגה 9.87 ונדרש טלסקופ על מנת לצפות בו. הכוכב מסתובב על צירו במהירות נמוכה מאוד ונראה שהוא משלים סיבוב ביותר מ-100 ימים. אם לכוכב יש כוכב לכת שמאפשר את קיומם של מים במצב צבירה נוזלי, הוא צריך להיות במרחק של כ-0.15 יחידה אסטרונומית עם זמן הקפה של כ-40 ימים, אך לא ידוע על קיומם של כוכבי לכת המקיפים אותו.
שכנים
כוכב לויטן נמצא במרחק של כ-1.2 שנות אור מפרוקיון, שהוא הכוכב הקרוב ביותר אליו, וממרחק זה נראה ככוכב הבהיר ביותר בשמים עם בהירות מדרגה 4.5-, דומה לבהירות המרבית של נוגה כפי שהוא נראה מכדור הארץ. ניתן להיעזר בפרוקיון על מנת לאתר את מיקומו של כוכב לויטן כ-3 מעלות ממערב לו או כ-3 מעלות מדרום ל-β בכלב קטן. סיריוס נמצא במרחק של 5.8 שנות אור ממנו ועם בהירות נראית מדרגה 2.3- הוא הכוכב השני הכי בהיר בשמים עם בהירות דומה לשל צדק או של מאדים. שאר השכנים של כוכב לויטן הם ננסים אדומים כמוהו, ביניהם DX בסרטן שנמצא במרחק של כ-5.5 שנות אור ממנו. השמש תראה מכוכב לויטן ככוכב חסר יחוד עם בהירות מדרגה 2.7.
שי ג'ינפינג
התפשטות דיפלומטית ומסחרית
כמו שאירע בפקיסטן היה המצב גם בסרי לנקה (המשמשת למעבר דרך האוקיינוס ההודי), ג'יבוטי, קניה, טנזניה, מוזמביק, האיים המלדיביים, בנגלדש, מיאנמר ועוד בצורה אשר חותכת את מעבר הסחר מסביב להודו, המשמשת יריבה של סין. במלזיה גם כן נבנתה עיר סינית אשר מוקמה מצפון לסינגפור, כדי להיות למתחרה של האחרונה. שי הביע את התנגדותו ליצירת בסיסים צבאיים בפגישה עם נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, אך בשנת 2017 הגיעו אל הבסיס הסיני בג'יבוטי כוחות חיל רגלים ועם הזמן נוסף לבסיס הפועלים בסיס צבאי. כאשר יצאה ארצות הברית מהשותפות הטראנס-פסיפית, הדבר אפשר לסין העממית להפוך לגורם המרכזי במסחר הנע במסגרת השותפות. בשנת 2017 לשי ג'ינפינג ניתן מקום של כבוד לנאום בפתיחת הפורום הכלכלי העולמי בשווייץ באירוע שסימל את עליית השפעתה הכלכלית של סין העממית.
רק 17% מכלל הסחר של מדינות אפריקה מתרחש עם מדינות אפריקאיות אחרות וכלכלתן של מדינות רבות, בעיקר באפריקה שמדרום לסהרה, מחויבת למסחר חוץ. לאורך שנות כהונתו של שי עלתה ההשפעה הסינית על המסחר הכולל של מדינות כגון הרפובליקה של קונגו, טנזניה, מוזמביק ועוד מדינות רבות אחרות. בתמורה לבניית תשתיות ומסחר ממושך בייצור סיני, משאבי טבע מאפריקה מועברים לסין, משאבים אשר הם בעלי חשיבות רבה לאוכלוסייתה הגדלה של סין.
התפשטות צבאית
לסין העממית תחת שלטונו של שי יש דרישות טריטוריאליות רבות לשטחים מהסובבים אותה, בהן אקסאי צ'ין, צפון בהוטן, חציה המזרחי של טג'יקיסטן, ארונאצ'ל פרדש, הרפובליקה הסינית אשר באי טאיוואן, שליטה ימית על כל ים סין הדרומי, איים לים סין המזרחי, צפון מיאנמר, אזורי גבול בנפאל ומבחינה לא רשמית גם שליטה דה פקטו על מונגוליה וסיפוח השטחים שבין נהרות האוסורי ואמור, אשר נמצאים בפרימוריה, הפדרציה הרוסית.
בשנת 2017 נבנה בסיס צבאי מטעם צבא השחרור העממי בקמבודיה, לחופי מפרץ תאילנד. במעבר הגבול הצר עם אפגניסטן הוצבו מוצבי רגלים וחיילים סינים מוצבים בבסיסים אזוריים. נוסף על כך סין העממית החלה לחזק את השפעתה על מרכז אסיה כאשר הוצבו חיילים במזרח טג'יקיסטן, פעולה אשר יכלה להתרחש הודות להסחת דעתה של רוסיה מהשפעתה על רפובליקות מרכז אסיה אשר כולן היו חלק מברית המועצות. בין דרישותיה לאיים בים סין המזרחי טוענת סין גם לשליטה על איי ריוקיו, אשר נמצאים למעשה בשליטת יפן. טענה זאת לשליטה על האיים הביאה בשנת 2014 את שינזו אבה, ראש ממשלת יפן, להכריז על העברת תקציב ממשלתי רחב לפיתוח כוחות ההגנה של יפן, דבר שלא נעשה מאז סיום מלחמת העולם השנייה. היה זה בין לבין בהמשך לפעילות של קוריאה הצפונית במים הטריטוריאליים של יפן בשנת 2008, בפעולה אשר הביאה את הממשלה והקבינט היפני לשקול עוד מאז להעשיר את התקציב הצבאי.
לקראת אמצע שנת 2020 אירעה התנגשות מזוינת בין כוחות הודים לכוחות סינים ברחבי האזור המסוכסך של אקסאי צ'ין בהימלאיה. הסלמה התמשכה בחודשים שלאחר האירוע כאשר לא ראש ממשלת הודו, נרנדרה מודי, ולא ממשלו של שי עמדו לבצע הרגעה מדינית. לבסוף היחסים נרגעו במעט לקראת סוף יולי והושב הסטטוס קוו לסדרו.
ארצות הברית ומלחמת הסחר
ממוזער|סגן נשיא ארצות הברית [[ג'ו ביידן מרים כוסית עם נשיא סין שי ג'ינפינג בארוחת צהריים ממלכתית לכבוד הנשיא הסיני במשרד החוץ האמריקני בוושינגטון, ב-25 בספטמבר 2015.
]] עם ההתפתחות הכלכלית הנרחבת של סין העממית החלה התנגשות בינה לבין ארצות הברית בנוגע לעוצמה כלכלית. תחת ממשל אובמה היה ניסיון כושל להביא לברית כלכלית עם מדינות אירופאיות ואסיאתיות שונות שיהווה התנגדות לעומת ההתעצמות הכלכלית של סין. ניסיונות אלו כשלו וארגון מסחר בינלאומי שכזה עוד לא הוקם. תחת ממשל טראמפ הריעו יחסי המדינות, תוכניות הריגול של ארצות הברית בסין ושל סין בארצות הברית העלו הילוך וחלק נרחב מהתעשייה האווירית הסינית מבוססת על העתקות מארצות הברית. מלחמת הסחר בין ארצות הברית לסין פרצה כאשר סין העממית הוציאה לשוק הגלובלי את 5G, הדור החמישי של טכנולוגיית התקשורת הסלולרית, אשר עקפה במהרה את יריבותיה במדינות שונות ברחבי העולם בכל הקשור למהירות אינטרנטית.
הממשל האמריקאי תחת דונלד טראמפ הטיל מס נוסף על ייבוא מסין העממית עם כי חברות סיניות רבות בחסות הממשלה הביאו לייצוא תעשייתי דרך מדינה שלישית במטרה שהייצור לא יכלול רישום של ייצור סיני ועל כן לא יהיה צורך לעבור על המס הנוסף. ארצות הברית הפעילה לחץ על מדינות רבות בתחום ההשפעה שלה במטרה שאלו ידאגו להביא להיחלשות המעורבות הסינית בכלכלתם. לדוגמה באוקראינה, איפה שארצות הברית דחקה בממשלה בקייב לעצור את הרכישה הסינית של חברת תעופה לאומית. תחת הממשל של ג'ו ביידן החלו שיחות ליצור ברית כלכלית בין ארצות הברית למדינות העוינות לסין העממית ובהם ענקיות כלכליות כגון הודו ויפן אם כי הדבר עוד לא יצא לפועל. שי ג'ינפינג, הזהיר כי ארצות הברית היא "האיום הגדול ביותר" על ביטחונה של סין תוך שהוא מציג את התחזית הכלכלית במדינה ב-3 במרץ 2021.
המזרח התיכון
עקב עיצומים נגד איראן אשר מוצאים לפועל בידי ארצות הברית ומדינות המפרץ הערביות, באוגוסט 2020 הוסדר הסכם סחר בסך השקעה של 400 מיליארד דולר אמריקני אשר תבצע סין באיראן. ההסכם שאמור להימשך על גבי 25 השנים הבאות יגיע בין לבין לפיתוח סיני של משמרות המהפכה האסלאמית והכוחות המזוינים של איראן למען יצוב המשטר האסלאמיסטי בטהראן אשר בתמורה ייבא אל סין סחורות פחמימנים באופן סדיר.
עקב ניסיון לשמור על יחסי מסחר טובים עם סין, מדינות מוסלמיות רבות כגון אינדונזיה, בנגלדש, פקיסטן, סומליה ועוד מעלימות עין מהפעולות שמבוצעות בידי הרשויות הסיניות נגד המוסלמים האויגורים בשינג'יאנג. יוצאת דופן היא טורקיה, אשר עקב עצמאות מסחרית מידי סין מסוגלת להתנגד ולהביע ביקורת ישירה נגד הפעולות של הממשל הסיני. סין מצידה חייבת גישה אל הים התיכון למען פרויקט חגורה אחת, דרך אחת. על כן סין העממית החלה בבניית נמל דרך בלגרד אל סלוניקי אשר יביא לגישה אל הים התיכון בשביל הונגריה, אוסטריה (שתיהן בהשפעה דרך נהר הדנובה), סרביה, מקדוניה הצפונית ויוון אך באותו הזמן ירחיק את מדינות אלו מן אפשרות להשפעה טורקית מרובה, ובכך יפגע בהשפעה של טורקיה על חבל הבלקן.
זמן קצר לאחר עלייתו של שי לשלטון, בשנת 2013, בוצע ביקור של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לסין. לרגל האירוע, שגרירת סין בישראל, גאו ינפינג, שיבחה את שמו של נתניהו. סין תחת הנהגתו של שי תומכת בהסדר לא אלים לסכסוך האיראני-ישראלי. בתקופת כהונתו של שי סין פיתחה מספר רב של תשתיות בתוך ארץ ישראל. הקשר המסחרי הגיע לשיאו עם הסחר במערכות האלחוטיות של ה-5G. יחסי הסחר החלו להיחלש עקב מלחמת הסחר בין ארצות הברית לסין לאורך כהונתו של דונלד טראמפ כנשיא ארצות הברית.
רוסיה
עם הזמן הפכה הפדרציה הרוסית מסתמכת יותר ויותר על הסחר שלה עם סין, דבר אשר ניתן לראותו דוגמת ארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה. יתר על כן, כדי להקל על עומס האוכלוסין האדיר בתוך סין, מבוצעות תשתיות ליישוב אזרחים סינים במזרח הרחוק הרוסי אשר בסיביר, בייחוד באזורים של פרימוריה וחברובסק אשר מבחינה היסטורית היו שייכים לסין בתור מנצ'וריה החיצונית בתקופת שושלת צ'ינג עד לקביעת הגבולות בחוזה אייגון. עליית ההשפעה הסינית תחת ממשלו של שי על מדינות מרכז אסיה באה במקביל להיחלשות ההשפעה הרוסית באזור. הפלישה הרוסית לאוקראינה, שהחלה ב-24 בפברואר 2022, עוררה מחלוקת בקרב ההנהגה הסינית, כאשר תומכיה ומתנגדיה של רוסיה בקרב המפלגה הקומוניסטית הם פלגים מנוגדים המסרבים חריפות לפשרה. רגע לפני שרוסיה פלשה לאוקראינה, ולדימיר פוטין פגש את שי ג'ינפינג בבייג'ינג. זמן קצר לאחר מכן, הודיעו שתי המדינות על שותפות "ללא מגבלות". דיווחים שונים טענו כי לאחר הפלישה מוסקבה ביקשה מבייג'ינג סיוע צבאי. אם שי ייעתר לבקשה הזו, סין עלולה להיכנס למלחמת פרוקסי עם ארצות הברית ומדינות נאט"ו שתומכות באוקראינה . במקרה שסין תעזור לרוסיה לעקוף סנקציות מערביות, היא צפויה להיות ממוקדת בסנקציות משניות, לפי דבריו של ג'ייק סאליבן, היועץ לביטחון לאומי של ארצות הברית. לנוכח הפלישה הרוסית לאוקראינה הועלו הערכות שונות בעיתונות מערבית כי סין עלולה לנצל את יתרונותיה הגאופוליטיים ולפלוש לטאיוואן.
מתיחות עם טאיוואן
ממשלתה של צאי יינג-ון ברפובליקה הסינית (טאיוואן) הביאה להתרחקות ממושכת ביחסים מסין העממית. המדיניות של צאי והמפלגה הדמוקרטית-פרוגרסיבית הביאה לפיתוחה של זהות לאומית טאיוואנית נפרדת מסין היבשתית. הדבר החריף קשות את יחסי טאיוואן–סין. ממשלתו של שי דחפה למצור כלכלי על כל המסחר עם טאיוואן והפעלת עיצומים נגדה. תחת הממשל האמריקאי של הנשיא דונלד טראמפ התחממו יחסי ארצות הברית–טאיוואן בחסות מלחמת הסחר בין ארצות הברית לסין. שתי הישויות המדיניות, סין העממית וטאיוואן, הוציאו לפועל צווים להעלאת התקציב של הצבא להתמודדות עם תרחיש של מלחמה אפשרית. למרות הלחץ הגובר מצד סין העממית, טאיוואן פונה יותר ויותר להתרחק מסין היבשתית. בשנת 2019 שונה עיצוב הדרכון הטאיוואני, ושמה של טאיוואן נכתב בפונט גדול בעוד הרפובליקה הסינית נכתב בפונט קטן יחסית. ממשל סין העממית האשים את הממשל הטאיוואני כי הוא פועל כדי להתרחק מהמדיניות של סין מאוחדת.
מיינהרד ג'קובי
מיינהרד ג'קובי (בגרמנית: Meinhard Jacoby; 10 באוקטובר 1873 – 24 בספטמבר 1956) היה צייר, פסל, מדליסט, גרפיקאי ואומן גרמני שהיגר לברזיל.
ביוגרפיה
מיינהרד ג'קובי היה בנו של חרט הנחושת לואיס ג'קובי, שהגיע ממשפחה יהודית בהאוולברג.
לאחר שלמד בבית הספר התיכון בברלין, הוא למד ציור ופיסול באקדמיות לאמנות בברלין ובמינכן ובאקדמיה ז'וליאן בפריז.
ג'עקובי עבד מ-1912 עד שנות ה-20 של המאה ה-20 כמורה בשרלוטנבורג והתגורר בגרונוולד.
בשנות ה-20 הוא חי בברזיל במשך שמונה שנים ליד ריו דה ז'ניירו. ב-1934/35 חזר לברזיל ולא חזר לגרמניה עקב עליית הנאציזם לשלטון. הוא התגורר בפראיבה דו סול שבמדינת ריו דה ז'ניירו בסביבות 1955. ג'קובי צייר פורטרטים, ציורי ז'אנר ונופים, וכפסל יצר פסלי דיוקנאות, מדליות ושלטים. הוא גם עבד כאמן מסחרי ומאייר ספרים, תוך שימוש בתחריט ובחיתוכי עץ משלו. הזמנות גדולות יותר שביצע כללו את הציור של בית הספר הממלכתי בברלין-וייסנזה, וכן את הליציאום ובית העירייה של קולברג.
בתחום האנטומולוגיה עסק מיינהרד ג'קובי בנמלים גוזרות עלים ובהדברתן ופרסם מאמרים רבים בכתבי עת. בשנת 1931 קיבל פטנט על אמצעי להשמדת נמלים גוזרות עלים, ובשנת 1935, יחד עם הכימאי הנס שמאלפוס, הוציא פטנט נוסף על שיטה להשמדת חרקים בוני קנים.
שתיל (ארגון)
שתיל (ראשי תיבות של שירותי תמיכה ויייעוץ לקידום) הוא ארגון חברתי שמטרתו ל"ספק שירותי תמיכה וייעוץ לקידום שינוי חברתי בישראל" אשר הוקם בשנת 1982 על ידי הקרן החדשה לישראל.
פעילות
שתיל מספקים ייעוץ לארגונים במגוון תחומים, ביניהם: ייעוץ ארגוני, ייעוץ לפיתוח משאבים, ייעוץ אסטרטגי, כלים להערכה ומדידה, ניהול קהילה ועוד. הכשרות בתחומים אלה מתקיימות במסגרת קמפוס שתיל, וכן פועלים להנגשת ידע וכלים לשינוי חברתי במגוון ערוצי תוכן. המרכז לשינוי מדיניות מתמחה בייעוץ ללובי וקידום מדיניות, בעבודה עם גורמי ממשל, ובייעוץ לעבודה עם תקשורת, ניהול קמפיינים והשפעה בדיגיטל.
הפעילות מתבצעת בשלושה סניפים ובאתר אינטרנט המספק מידע על ארגונים לשינוי חברתי, אירועים חברתיים, הכשרות, לוח דרושים ועוד.
שתיל מעריכים כי הם מסייעים לכאלף ארגונים והתארגנויות בשנה, בשלבי הקמתם ובפעילות השוטפת.
ב-2006 זכה שתיל למעמד של יועץ מיוחד למועצה הכלכלית חברתית של האו"ם (ECOSOC) בעקבות המלצתו של משרד החוץ.
תוכנית עמיתי אברט
שתיל מפעילה תוכנית מלגות שבמסגרתה מוענקת לסטודנטים מלגה שנתית בתמורה להשתלבות בארגונים התורמים לקהילה ועשויים לשנות את פני החברה. לצד פעילותם בעמותות נוטלים משתתפי התוכנית חלק במפגשי למידה והעשרה בנושאי שינוי חברתי.
הנרי מישל
הנרי מישל (29 באוקטובר 1947 - 24 באפריל 2018) היה כדורגלן ששיחק כקשר אחורי ומאמן צרפתי.
מישל נולד באקס-אן-פרובאנס שבצרפת. הוא שיחק לאורך רוב הקריירה בקבוצת נאנט. ב-16 עונות במדיה זכה עמה בשלוש אליפויות צרפת ובגביע אחד, והוא מחזיק בשיא הופעות הליגה במדי הקבוצה בכל הזמנים. מישל ערך 58 הופעות במדי נבחרת צרפת, בהן כבש ארבעה שערים. בין היתר ייצג את הנבחרת במונדיאל 1978.
לאחר פרישתו החל בקריירת אימון שנמשכה שלושים שנים, ובמהלכה אימן קבוצות ונבחרות לאומיות רבות, בעיקר באפריקה. הוא הוביל ארבע נבחרות לאומיות שונות בטורנירי מונדיאל, והוביל את צרפת לזכייה במדליית זהב בטורניר הכדורגל באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).
קריירת משחק
מישל החל את דרכו בקבוצת אקס בליגת המשנה בעונת, בה רשם תשע הופעות ליגה. עונה אחר כך כבר היה לשחקן הרכב משמעותי וערך 27 הופעות ליגה, בהן כבש שלושה שערים, אך קבוצתו לא הפגינה יכולת גבוהה וסיימה במקום ה-18 בלבד בליגה.
בעונת כבש מישל תשעה שערי ליגה ב-38 הופעות, שיא קריירה עד לאותה העונה, וזכה לראשונה בקריירה באליפות צרפת. שלוש שנים אחר כך קבע שיא קריירה אישי של 12 שערי ליגה ועונה אחת אחר כך, בעונת, תרם 11 שערים ב-38 הופעות בדרך לזכייה שנייה בתואר האליפות. בעונת הוביל מישל את קבוצתו כקפטן לזכייה בגביע הצרפתי עם ניצחון 4-1 במשחק הגמר מול אוסר. בזכות הזכייה השתתף מישל עם קבוצתו בגביע אירופה למחזיקות גביע עונה אחר כך, והעפיל עמה עד לשלב חצי הגמר. נאנט הדיחה בדרך, בין היתר, את סטיאווה בוקרשט ואת דינמו מוסקבה, ואף גברה 2-1 על ולנסיה במשחק הראשון של חצי הגמר, אך נכנעה בגומלין 4-0 והודחה. באותה עונה זכתה נאנט באליפות צרפת, השלישית והאחרונה בקריירה של מישל.
בתום עונת פרש מישל ממשחק פעיל בגיל 35. לזכותו 533 הופעות ליגה במדיה של נאנט, והוא מלך ההופעות של הקבוצה בליגה. הוא כבש 81 שערי ליגה במדי הקבוצה, וממוקם בעשירייה הפותחת של כובשי הליגה הבכירים בהיסטוריה של המועדון.
נבחרת צרפת
מישל ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת צרפת ב-17 בספטמבר 1967, במשחק הבכורה על הקווים של לואיס דוגוגז, כשעלה בהרכב למשחק החוץ מול במסגרת מוקדמות יורו 1968.
צרפת בתקופתו של מישל התקשתה להגיע להישגים בזירה הבינלאומית, ואף כשלה להעפיל לטורנירים גדולים פעם אחר פעם. במהלך שנות ה-70 כשלה הנבחרת, עם מישל שהיה לאחד משחקניה הקבועים, בארבעה טורנירי מוקדמות אליפות אירופה ובשני טורנירי מוקדמות מונדיאל. יוצאת דופן הייתה הצלחתם להעפיל למונדיאל 1974 בגרמניה המערבית. מישל זומן על ידי מאמן הנבחרת דאז, מישל הידלגו, לסגל צרפת לקראת הטורניר. צרפת הוגרלה לבית קשה עם ועם. היא פתחה את משחקיה, עם מישל בהרכב, בהפסד 1-0 לאיטליה, על אף שהוביל כבר מהדקה הראשונה. מישל שמר על מקומו בהרכב בהפסד 2-1 לארגנטינה, ולא שותף בניצחון היחיד של צרפת בטורניר, 3-1 על, שלאחריו הודחה מהמשך המשחקים.
בסך הכול רשם מישל קריירה בינלאומית בת 14 שנים, במהלכה לבש 58 פעמים את מדי הנבחרת, וכבש ארבעה שערים.
קריירת אימון
עם פרישתו ממשחק, התמנה מישל לתפקיד מאמן נבחרת צרפת הצעירה. הוא הוביל את צרפת לטורניר הכדורגל באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), שם זכתה נבחרתו במדליית הזהב. במהלך הטורניר סיימה צרפת את שלב הבתים במקום הראשון וללא הפסד, ובשלבי הנוקאאוט הדיחה את ואת  בדרך לשלב הגמר. במשחק הגמר גברה צרפת של מישל 2-0 על, וזכתה לראשונה בתולדותיה במדליית זהב אולימפית.
עם תום טורניר האולימפיאדה וטורניר יורו 1984, בו זכתה צרפת, נבחר מישל להחליף את המאמן היוצא, מישל הידלגו, כמאמן נבחרת צרפת. ב-1985, תחת מישל, השלימה צרפת זכייה בתואר שלישי תוך שנה אחת, כשגברה 2-0 על בגביע ארטמיו פרנקי, שהיווה מעין מהדורה מוקדמת של גביע הקונפדרציות. במקביל, סיימה צרפת בראש הבית במוקדמות מונדיאל 1986, והעפילה לטורניר הגמר במקסיקו. בשלב הבתים של הטורניר גברה צרפת של מישל 1-0 על במשחק הפתיחה, נפרדה בשוויון 1-1 עם, והבטיחה את סגנות הבית בזכות 3-0 על. מישל הוביל את צרפת להצלחה גם בשלבי הנוקאאוט. בשמינית הגמר הדיחה צרפת את עם ניצחון 2-0, וברבע הגמר הדיחה גם את ברזיל עם ניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר שוויון 1-1 בתום ההארכה. בחצי הגמר נעצרה צרפת עם הפסד 2-0 ל, אך גברה 4-2 על במשחק על המקום השלישי, ובכך שחזרה את הישג השיא שלה עד אז, אותו השיגה במונדיאל 1958.
לאחר ההצלחה במונדיאל, חוותה צרפת כישלון בטורניר מוקדמות יורו 1988. אלופת אירופה המכהנת השיגה ניצחון אחד בלבד בשלב המוקדמות מתוך שמונה משחקים, וסיימה שלישית בבית אחרי ברית המועצות ו. על אף הכישלון, פתח מישל עם הנבחרת את מוקדמות מונדיאל 1990, עם ניצחון 1-0 על. במשחק השני של צרפת בטורניר המוקדמות, ב-22 באוקטובר 1988, רשמה נבחרתו של מישל תוצאה חלשה מאוד, שוויון 1-1 מול, שפגע בסיכוייה להעפיל למונדיאל 1990. בעקבות התוצאה, סיים מישל את תפקידו בנבחרת והוחלף על ידי מישל פלאטיני. מישל נותר בנבחרת שנתיים נוספות כמנהל מקצועי, תפקיד אותו נשא עד ל-1990.
לקראת עונת התמנה מישל לתפקיד מאמן פריז סן-ז'רמן, תפקידו הראשון כמאמן קבוצה. הוא כיהן בתפקיד במשך עונה אחת בלבד, בה הוביל את קבוצתו למקום התשיעי בליגה הצרפתית.
לקראת מונדיאל 1994, נבחר מישל להוביל את בטורניר. ההגרלה זימנה לנבחרתו של מישל את הזוכה בתום הטורניר ברזיל, את המעפילה לחצי הגמר ואת נבחרת. קמרון פתחה עם שוויון 2-2 מול שוודיה, אך הובסה 3-0 על ידי ברזיל במשחק השני. במשחק השלישי ספגה קמרון את ההפסד שהשתווה לגבוה בתולדותיה, 6-1 לרוסיה, במשחק בו קבע רוז'ה מילה שני שיאים - השחקן המבוגר בתולדות הטורניר, וכובש השער המבוגר בתולדות הטורניר. בתום המונדיאל סיים מישל את דרכו הקצרה בנבחרת. במהלך עונת אימן בקבוצת א-נסר. הוא היה לאחד מארבעה מאמנים שהובילו את הקבוצה באותה העונה, ופוטר במהלכה. בסיום העונה זכתה הקבוצה באליפות סעודיה.
בשנת 1995 התמנה לתפקיד מאמן נבחרת מרוקו. הוא הוביל את הקבוצה לשני טורנירים גדולים, הראשון שבהם היה גביע אפריקה לאומות 1998. בטורניר זה צלחה מרוקו את שלב הבתים מהמקום הראשון וללא הפסד, כולל ניצחון דרמטי בדקה האחרונה 1-0 על מצרים משער של מוסטפא חאג'י. ברבע הגמר נעצרה מרוקו עם הפסד 2-1 ל, בעוד מצרים המשיכה לזכייה בטורניר, עם ניצחון בגמר על אותה דרום אפריקה. עוד באותה השנה הוביל מישל את נבחרתו למונדיאל 1998, הופעה שנייה ברציפות למרוקו בטורניר גמר גביע העולם. מרוקו פתחה את משחקיה בטורניר עם שוויון 2-2 מול נורווגיה, שלאחריו נוצחה 3-0 על ידי ברזיל. גם ניצחון מרשים של 3-0 על לא הספיק למרוקו, שסיימה שלישית בלבד והודחה בתום שלב הבתים. שנתיים אחר כך, הוביל מישל את מרוקו לגביע אפריקה לאומות 2000. מרוקו כבשה רק פעם אחת בשלב הבתים, ובסיומו הודחה מהמשך המשחקים. בעקבות ההדחה סיים מישל את דרכו בנבחרת. כחצי שנה אחר כך התמנה מישל לתפקיד מאמן, אך כיהן בתפקיד במשך פחות משנה.
בעונת אימן מישל את רג'א קזבלנקה. לראשונה בקריירה כמאמן מועדונים זכה מישל בתארים, כשהוביל את קבוצתו לזכייה באליפות מרוקו ובגביע CAF 2003, לאחר ניצחון בגמר כפול על קוטונספורט. בשנת 2004, בתום עונה אחת כמאמן הקבוצה, עזב מישל והתמנה לתפקיד מאמן נבחרת חוף השנהב. בשנת 2006 הוביל מישל את חוף השנהב לשני טורנירים, ובשניהם הציגה הנבחרת יכולת טובה. בגביע אפריקה לאומות 2006 העפילה נבחרתו עד לגמר הטורניר, לאחר שצלחה את שלב הבתים, הדיחה ברבע הגמר את קמרון בתום דו-קרב פנדלים בו בעטה כל קבוצה 12 בעיטות (חוף השנהב כבשה את כל הבעיטות בדו-קרב וניצחה 12-11), ובחצי הגמר הדיחה את. במשחק הגמר נכנעה חוף השנהב למצרים 4-2 בדו-קרב פנדלים, וסיימה כסגנית אלופת אפריקה. באותה השנה הצעיד מישל את חוף השנהב למונדיאל 2006. חוף השנהב הפגינה במשחקיה יכולת גבוהה, אך נכנעה ל 2-1 במשחק הפתיחה, והפסידה בתוצאה זהה ל. במחזור הנעילה גברה חוף השנהב 3-2 על. בתום הטורניר נפרד מישל מהנבחרת לאחר כשנתיים.
לקראת עונת התמנה מישל לתפקיד מאמן אל-ערבי מליגת העל הקטרית, אך שישה מחזורים בלבד מפתיחת העונה פוטר מתפקידו. בחודש דצמבר במהלך אותה העונה התמנה לתפקיד מאמן א-זמאלכ, קבוצת הפאר המצרית, אותה הדריך עד לסיום העונה במקום השלישי בטבלה. על אף שהסכים להארכת חוזה וזכה להערכה במועדון, עזב מישל בתום העונה כדי לחזור לקדנציה שנייה כמאמן נבחרת מרוקו. בניגוד לקדנציה הראשונה והמוצלחת בנבחרת, שנמשכה כחמש שנים, הקדנציה השנייה הייתה קצרה יותר, ונמשכה כחצי שנה בלבד. הוא פוטר מתפקידו בתום גביע אפריקה לאומות 2008, בו כשלה נבחרתו להעפיל משלב הבתים.
ב-12 בנובמבר 2008 התמנה לתפקיד מאמן ממלודי סאנדאונס מה-PSL. לאחר ארבעה חודשים בלבד התפטר מישל מתפקידו, וזאת לאחר שנרדף על ידי המון זועם שדרש את התפטרותו. ב-30 באוגוסט 2009, לקראת עונת, חזר לקדנציה שנייה בא-זמאלכ, אך שלושה חודשים בדיוק לאחר מכן פוטר מתפקידו בעקבות שורת תוצאות חלשות שהותירו את הקבוצה עם 15 נקודות פחות מיריבתה המרה אל-אהלי. סיפור דומה קרה לו כשהתמנה לקדנציה שנייה ברג'א קזבלנקה, אך סיים את תפקידו לאחר שלושה חודשים בלבד.
ב-28 באוגוסט 2012 החל מישל לאמן את נבחרת קניה, אך החזיק מעמד בתפקיד רק ארבעה חודשים עד שהתפטר מתפקידו.
נפטר באקס-אן-פרובאנס ב-24 באפריל 2018.
סמל המועצה האזורית מגידו
סמל המועצה האזורית עמק מגידו, סמלה הרשמי של המועצה, עוצב ב-1952.
תיאור הסמל
הסמל מורכב מחותם ועליו ציור המציג שדה חרוש ויישוב עם מגדל מים לרקע גבעות האזור. לצד הציור נמצאת שיבולת חיטה שנועדה לסמל את אופייה החקלאי והכפרי של המועצה. מעל הציור מופיע סמל אריה, דמות האריה מועתקת מחותם שנמצא בסמוך לארמון הדרומי בתל מגידו, בחפירות הראשונות שנערכו באתר בשנים 1903–1905 על ידי גוטליב שומאכר מן הקהילה הטמפלרית הגרמנית בחיפה. החותם המקורי התגלגל לאיסטנבול ועקבותיו אבדו. על החותם נכתב באלפבית עברי עתיק, והוא שייך ככל הנראה לאחד מפקידי ירבעם השני מלך ישראל מהמאה השמינית לפני הספירה. סמל זה הופיע גם על שטר חמש לירות, על מטבע חצי שקל ועל בול שהונפק ב-1957.
בתחתית החותם מופיע הכיתוב בעברית ״מועצה אזורית מגידו״.
היסטוריה
הסמל עוצב בשנת 1952 על ידי האמן והסופר לאו פלטאו, חבר קיבוץ רמות מנשה.
רפואה טקטית
מטרות הרפואה הטקטית: מתן טיפול לפצועים בנקודת הפציעה, מניעת פצועים נוספים והשלמת המשימה.
היסטוריה
הרפואה הטקטית החלה באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 בארצות הברית. באחד מהקרבות המפורסמים בהם נטל חלק צבא ארצות הברית, קרב הים השחור, עליו מבוסס הסרט בלאק הוק דאון (Black hawk down) פעל כוח שמנה 160 לוחמים מהיחידות המיוחדות של צבא ארצות הברית במוגדישו, סומליה על מנת לתפוס את מנהיג המורדים מוחמד פארח איידיד וסגניו. במהלך ניסיון לכידתו נתקלו הכוחות האמריקאיים בהתנגדות רבה מצד תומכיו של איידיד וניסיון לכידתו עלה בתוהו. לאחר 16 שעות לחימה ספגו הכוחות המיוחדים 78 פצועים, 18 הרוגים ושבוי אחד עד שיצא אחרון החיילים אל שטח ההתכנסות והסתיים המבצע.
מיד לאחר האירועים במוגדישו נעשה תחקיר מקיף על כל אחת ואחת מהפציעות והמסקנה הייתה כי קיים צורך ממשי לאפיין, לאמן ולצייד את כוחות הלוחמים ביכולת רפואית המותאמת לתא שטח הפעילות שלהם ומביאה לידיי ביטוי את המאפיינים הייחודים של סביבה זו ושל הפציעות בה. בשנת 1996 סיימה מפקדת הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית לפתח פרוטוקולים רפואיים חדשים המותאמים לטיפול בפצוע טראומה בשדה הקרב ומטמיעה אותם בקרב היחידות המיוחדות. התוצאות המתקבלות משדה הקרב מראות כי הפרוטוקולים החדשים מצליחים להשפיע באופן חיובי על שרידותם של הפצועים וב-2001 קמה הוועדה לרפואה טקטית (Committee for Tactical Combat Casualty Care)ובשנת 2006 פרסמה לראשונה את פרוטוקול הטיפול החדש ב-PHTLS. מאז ועד היום מבססת הרפואה הטקטית את מעמדה כסטנדרט הטיפולי החדש לכל כוח הפועל בסביבה מורכבת ומאוימת.
Tactical Combat Casualty Care - TCCC
שלבי הטיפול:
ציוד רפואי טקטי
ציוד רפואי טקטי הוא ציוד בעל מאפיינים ייחודים המותאמים לסביבה הטקטית ולאופי הפציעות. דוגמאות לציוד רפואי טקטי: חסם עורקים, תחבושות המוסטטיות, ערכות לפתיחה כירורגית של דרכי האוויר, ציוד ניטור ועוד. ציוד זה פותח במיוחד לסביבה טקטית ועל כן עליו להיות קומפקטי, עמיד, קל נשיאה, בעל צבעים כהים ואופן שימוש פשוט ויעיל.
רפואה טקטית בישראל
לישראל חלק מרכזי בתחום הרפואה הטקטית העולמית, אף על פי שנכון להיום צה"ל לא אימץ באופן מלא את ה-TCCC. הצבא הישראלי רווי ניסיון, מוביל ויוזם מחקרים רבים בתחום ובוחן דרכים ושיטות לאמן את הלוחמים ואנשי הרפואה להעניק טיפול מיטבי בשדה הקרב. ניתן לראות בצה"ל מספר שינויים שנעשו עם התקדמות והתפתחות הנושא כדוגמת הצטיידות בתחבושות המוסטטיות, חסמיי עורקים מתקדמים ועוד.
בשוק הפרטי, ישנן בישראל מספר חברות אשר מציעות שירותים בתחום הרפואה הטקטית כגון אימונים, ציוד ועוד. חלק מהחברות מספקות שירותים אלה לצבא ולארגוני ביטחון אחרים.
ערב חד פעמי
ערב חד פעמי הוא שמה של סדרת מופעי בידור משנות השמונים והתשעים, בהשתתפות השחקנים מוני מושונוב ושלמה בראבא, הזמר גידי גוב (שהופיעו יחדיו בתוכנית הטלוויזיה זהו זה!), והמוזיקאים שלמה יידוב, יוני רכטר ואלון אולארצ'יק.
ראשיתה של הסדרה במלחמת לבנון הראשונה ב-1982, כאשר גוב, מושונוב, בראבא, יידוב ורכטר זומנו למילואים על מנת להופיע בפני החיילים בחזית. לאחר סיומה של המלחמה, החליטו החמישה להמשיך עם המופע על הבמות האזרחיות תחת השם "ערב חד פעמי". בשנת 1985 עלה המופע השני בסדרה, "ערב חד פעמי משופץ", בהרכב זהה. ב-1991, לאחר מלחמת המפרץ, עלה הערב השלישי והאחרון, "ערב חד פעמי קונבנציונלי", בו החליף אולארצ'יק את רכטר.
המופעים הורכבו משילוב של שיריהם המוכרים של גוב, רכטר, יידוב ואולארצ'יק עם מערכונים מקוריים לצד כאלה המבוססים על דמויות מ"זהו זה!" כגון יאצק (בראבא) והבבא בובה (מושונוב). חלק מהמערכונים הפכו לקטעים אהובים וזכורים בציבור הישראלי, כגון: "איש הצנזורה" (בו מגלם מושונוב צנזור המנסה לגנוז את המופע ואת שיריו של גוב) והמערכון בו מגלם בראבא עולה ממרוקו ("ירח מטפטף עלינו"). קומיקאים ישראלים רבים ציינו את המופע כאחת ההשפעות הבולטות עליהם. מושונוב אמר במספר הזדמנויות כי המופע היה "הדבר הכי טוב שעשיתי בקריירה שלי".
תאודור פון טאוסיג
תאודור ריטר פון טאוסיג (בגרמנית: Theodor Ritter von Taussig; 22 ביולי 1849, פראג – 24 בנובמבר 1909, וינה) היה בנקאי יהודי-אוסטרי, ומנהל בכיר בתחום התחבורה ב.
נשיא חברת הרכבות האוסטרו-הונגרית וחבר דירקטוריון הרכבת האוסטרית הצפון-מערבית.
פון טאוסיג היה מתבולל קיצוני, ובשל כך נשלל בידי הציוניים והדתיים בקהילה היהודית בווינה שהיה חבר בהנהלתה, ולבסוף אולץ ב-1906 להתפטר מן ההנהלה לאחר שהציע הלוואה לממשלה הרוסית בתקופת הפוגרומים של 1905.
ביתו בווינה עוצב בידי הארכיטקט הנודע קרל קניג, וחדר האוכל שבו קושט בידי הפסל והצייר האוסטרי הבולט יוזף אנגלהארט. הוא נקבר בבית הקברות היהודי הישן שבבית הקברות המרכזי בווינה.
משפחתו
לתאודור פון טאוסיג ואשתו סידוני לבית שיף (1855–1936) מברסלאו, היו שלושה בנים ותשע בנות, מהם התפרסמו:
ייהלבה
ייהלבה (בצ'כית: Jihlava ; בגרמנית: Iglau, איגלאו; בפולנית: Igława, איגלבה; ביידיש: ייִגלאַווע) היא בירת מחוז ויסוצ'ינה שבדרום צ'כיה, שוכנת על גדת נהר ייהלבה, באזור הגבול ההיסטורי בין מוראביה לבוהמיה.
העיר מדורגת במקום ה-17 ברשימת הערים הגדולות בצ'כיה. בשנת 2021 התגוררו בה 50,523 תושבים.
ערים תאומות
לייהלבה ארבע ערים תאומות:
קרן עושר ריבונית
קרן עושר ריבונית (באנגלית: Sovereign wealth fund) או קרן הקניין הלאומי היא קרן השקעות בבעלות אזרחי מדינה המוחזקת בנאמנות ע״י המדינה המשקיעה בנכסים ריאליים ופיננסיים כגון מניות, איגרות חוב, נדל"ן, מתכות יקרות או בהשקעות חלופיות כגון קרנות השקעות פרטיות וקרנות גידור. קרנות עושר ריבוניות משקיעות ברחבי העולם. רובן ממומנות על ידי הכנסות מיצוא סחורות או מעתודות מטבע חוץ שמחזיק הבנק המרכזי.
קרנות עושר ריבוניות עשויות להיות מוחזקות על ידי הבנק המרכזי, הצובר את הכספים במהלך ניהול המערכת הבנקאית של המדינה; לסוג זה של קרן יש בדרך כלל חשיבות כלכלית ופיסקלית. קרנות עושר ריבוניות אחרות הן פשוט החיסכון הממלכתי המושקע על ידי גופים שונים לצורכי החזר השקעה, ושייתכן שאין להן תפקיד משמעותי במדיניות הפיסקלית של המדינה. הכספים שנצברו עשויים להיות מפיקדונות במטבע חוץ, זהב, זכויות משיכה מיוחדות (Special drawing rights) מקרן המטבע הבינלאומית או יתרות שבידי בנקים מרכזיים ורשויות מוניטריות, יחד עם נכסים לאומיים אחרים כגון השקעות מכספי פנסיה, קרנות נפט או החזקות תעשייתיות ופיננסיות אחרות. מדובר בנכסים של מדינות ריבוניות המוחזקים בדרך כלל במטבעות רזרבה (Reserve currency) כגון דולר אמריקני, יורו, לירה שטרלינג או ין יפני. גופים לניהול השקעות כאלה עשויים להקים בין היתר חברות השקעה רשמיות, קרנות פנסיה ממלכתיות או קופות ריבוניות.
היו ניסיונות להבחין בין כספים המוחזקים בידי גופים ריבוניים לבין עתודות מטבע חוץ המוחזקות על ידי בנקים מרכזיים. ניתן לאפיין את קרנות ההון הריבוניות כממקסמות תשואה לטווח ארוך, כאשר עתודות המט"ח משרתות את "ייצוב המטבע" לטווח קצר וניהול נזילות. בנקים מרכזיים רבים מחזיקים ב ברזרבות העולות על צורכי נזילות או ניהול מטבע חוץ. יתרה מכך, סבורה רווחת שרובם החלו משקיעים באופן רחב בנכסים שאינם נכסים כספיים קצרי טווח, נזילים מאוד, אם כי כמעט אין נתונים זמינים לציבור לגיבוי קביעה זו.