cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האלה האם
האלה האם מייצגת אלוהות נשית שסמלה העיקרי הוא המיכל. האם האדירה היא אמא טבע ולכן יש להבין את תמונתה האמביוולנטית. אמא טבע היא עץ החיים והפירות המזינים כמו שהיא הנחש שמסתתר בין הענפים וטורף ילדים לכן התמונה של חצויה לאם חיובית ואם נוראית. כמשתמע מכך, לא כל "אלה" במיתולוגיות קדומות, מיוצגת במושג "האלה האם". יש לשים לב להבחנה נוספת הקיימת בין הנשיות הארכיטיפית לאם האדירה. ז"א שאלה כמו אתנה אשר נולדה מראשו של זאוס לא תיחשב אם אדירה ולמעשה טבעה מנוגד. כאשר פסיכולוגית מעמקים מדברת על התמונה הבראשיתית או ארכיטיפ של האם האדירה, היא לא פונה לתמונה מוחשית הקיימת במרחב ובזמן אלא לתמונה פנימית הפועלת בנפש האנושית . הביטוי הסמלי של התופעה הנפשית הזו נמצא בדמויות של האלילות האדירות המיוצגות במיתוסים והיצירות האומנותיות של האנושות. השפעות הארכיטיפ ניתנות למעקב בכל ההיסטוריה, בטקסים, במיתוסים ובסמלים של האדם המוקדם וגם בחלומות, פנטזיות ועבודות יצירתיות של האדם הבריא וחולה הנפש של ימנו.
על מנת להסביר את הכוונה בארכיטיפ יש עלינו להבחין בין המרכיבים האמוציונליים-דינמיים, הסמליות, המרכיב החומרי והמבנה.
מיתוסים קדומים
השם Prunus amygdalus מקורו בצירוף השמי "אם גדולה" או השומרי ama.gal (באותה משמעות), ומתייחס ככל הנראה להיותו של השקד ייצוג לאלה האם; במובן זה, אשרה, הידועה בשירת אוגרית כ"אם האלים" או " האלים", מתאימה לתיאור זה, וכך גם האלה תנת (המוכרת בפיניקית כ"אם").
האלה נאמו – במיתולוגיה השומרית
כתב היתדות השומרי הוא מן הכתבים הקדומים ביותר באנושות, והמיתולוגיה השומרית היא מהמיתולוגיות הקדומות ביותר שתועדו. ראשיתה של תרבות זו בסביבות שנת 3500 לפנה"ס. בסיפור הבריאה השומרית מסופר על נאמו (Nammu) אשר כונתה בפי השומרים "האם היולדת שמים וארץ", "היולדת את כל האלים". "היוצרת של כל הדברים", "האם הראשונית". היא ילדה את אן (An) השמים- וגן-עדן ואת קי (Ki) ארץ. המומחה העולמי הידוע לתרבות השומרית סמואל נוח קרמר מתייחס לאלה נאמו כאל "הים הבראשיתי". נאמו היא אמו של אנכי, אל מי-התהום, החוכמה והמאגיה. אחד המיתוסים מייחס לאל זה את "יישובו של עולם" וקביעת סדרי התרבות והציוויליזאציה, ומספר כיצד יצר אנכי בימי בראשית את הנהרות והביצות ומילא אותם בדגים ובעופות; כיצד כיסה את פני האדמה בצמחייה, ברא את חיות-השדה וגרם את התרבותן. על פי המיתוס השומרי האלה הראשונית נאמו הדריכה את אנכי כיצד ליצור את האדם, ועזרה לו לגבש את האנשים מחימר. האלה נאמו מכונה גם נאמה (Namma).
האלה תיאמת – במיתולוגיה הבבלית
באפוס אנומה אליש בכתב יתדות אכדית מתחילת האלף השני לפנה"ס מתוארת תיאמת כאם כל האלים. כתוצאה ממיזוג מימיה עם מימיו של אַפְּסוּ, אל המים המתוקים, נולדו האלים לַחְ'מוּ ולַ'חַמוּ, ומהם נולדו האלים האחרים. האלים החדשים וצאצאיהם מילאו את העולם והפרו את ההרמוניה הסטטית ששררה בו לפני הולדתם. כתוצאה מכך מחליט אפסו להשמיד את צאצאיו, אך האל אאה, שמזהה נכונה את כוונותיו של אפסו, מקדים ורוצח אותו ומכונן על גופתו את מקדשו. מרדוך, בנו של אאה, מסכים להתייצב נגד תיאמת האם הגדולה, ובתנאי שהאלים ימליכו אותו למלכם. מרדוך מצליח לכתר את תיאמת בעזרת ארבע רוחות ולשלח בה חץ שמפלח את גופה. לאחר שהרגה, מבתר מרדוך את גופתה של תיאמת ויוצר ממנה את השמים והארץ. מעיניה הדומעות של תיאמת נוצרו נהרות הפרת והחידקל וזנבה היה לשביל החלב. מרדוך לוקח מקינגו את לוחות הגורל ומוכתר לראש הפנתאון הבבלי.
האלה בוהו במיתולוגיה הפיניקית
האלה מופיעה בסיפורי הבריאה של המיתולוגיה הפיניקית ומזוהה במחקר בתיעתוק לאנגלית כ-Bahu, Bohû, או Baau. על פי הערכות של מספר חוקרים, שמה נהגה במקור בפיניקית כמו בעברית בשם "בוהו", המתועתק באנגלית ל-Bohû, ובהמשך תורגם ליוונית והופיע כ-Baau.
האלה מופיע בתחילתו של סיפור הבריאה הפיניקי. באאו (Baau) מתוארת על ידי סנכוניאתון, אשר חי במאה ה-12 לפנה"ס בתור "הלילה הראשוני הקדום" האלה מוגדרת גם: האם של בני התמותה הראשונים. האם הבוראת, האם הראשונית כמו כן, בוהו מקושרת אל מושג הכאוס.
חוקרים מוצאים קשר בין המיתולוגיה הפיניקית לבין הביטוי תֹהוּ וָבֹהוּ המופיע בבראשית א 2. ומקשרים את תהו אל האלה תיאמת המופיעה באפוס אנומה אליש הבבלי ואת בהו אל האלה הפיניקית באאו. על פי אדמיאל קוסמן המנתח את פסוק א2 בבראשית ואת הפסוק המקביל במיתולוגיה הפיניקית בקטע המובא שם, מוצגת "סצנת־בראשית" ובה שני האלמנטים הקדומים, הרוח והכאוס, כשהרוח נושבת על פני הכאוס האפֵל. לאחר מכן בא תיאור של רוח זו כאחוזת תאווה־מינית.
האלה אררו, האלה ארורו – במיתולוגיה של אכד ושומר
האלה אררו (Araru). החוקר סמואל נוח קרמר מתייחס אל האלה השומרית אררו כאל "האלה האם" אלה אררו מופיעה בעלילות גילגמש.
הפרופסורית פטרישיה מונאהאן מתייחסת לאלה אררו ומביאה תיעוד לסיפור המקביל לנרטיב הבריאה העברי שנמצא בלוחות עם טקסט אכדי, המתורגם לתרגום שמי. האלה אררו מופיעה כאלה הבוראת, בזמן המתואר כתקופה לפני שהשמים והארץ היו קיימים.
האשורולוג א. אי ספייזר טוען שהגדרתה של חוה "אם כל חי" הוא האופן בו מוגדרת האלה אררו. באפוס של גילגמש מסופר שכוהנותיה של אררו בעזרת טקס מיני הפכו את הפרא אנקידו לאדם מתורבת ועשו אותו "חכם ... כמו אל"
האלה אררט, האלה אררטו – במיתוסים של אסיה הקטנה
האלה אררט היא אלת הבריאה של אזור אסיה הקטנה, טורקיה וארמניה. לפי המיתוס אלת הבריאה אררט מגולמת בהר אררט, ארץ ההרים שם חיים האלים. היא אלת אדמה, יוצרת חיים מעצמותיה והיא מקיימת את החיים לאורך כל הזמנים. במיתוסים הארמנים היא מופיעה גם בשם האלה אררטו (Urartu )
מאפיינים
בניגוד לאל-הגבר שמפגין את כוחו לעיתים קרובות, ונדרש "לנצח", האלה האם אינה זקוקה לכך (אף אם לעיתים היא מכניעה את יריביה), ושליטתה היא באמצעות סמכותה, יופייה וכוחה הפנימי. בחלק מהמיתולוגיות, כגון המסופוטמיות, משמשת האלה-האם כאמם הקדמונית והבכירה של אלים אחרים בעלי משמעות קונקרטית ומוחשית יותר, כגון נינחורסג/נינמח.
בגישות הנאו פגניות המודרניות, מייצגת דמות "האלה האם" קריאה לשוויון פמיניסטי, ולא ל"ניצחון" או השגת עליונות על פני הגברים.
הציוויליזציה של האלה האם
הציוויליזציה של האלה שנוסחה על ידי מריה גימבוטאס, דוקטור ופרופסור, פמיניסטית, חוקרת פולקלור וארכאולוגית, מגדירה הבדלים בין המערכת החברתית האירופית הישנה שאותה היא מגדיה כתרבות האלה שבה הנשים הן במרכז (gynocentric, woman-centered) ומתקופת הברונזה ההודו-האירופי הפטריארכלית ("androcratic") התרבות אשר החליפה אותה.
על פי הפרשנות שלה, תרבויות שהיו gynocentric או מטריארכליות התאפיינו בשלווה ושלום, כבוד לנשים ודגלו בשוויון כלכלי. במחקריה היא מצאה כפרים שהגיעו עד לגודל של 17,000 איש שבהם נמצאו בבתים צלמיות נשיות, וגודל כל הבתים היה שווה. לדבריה מי שהמציא את חוסר השוויון – זאת התרבות הגברית. בכל הכפרים שנחפרו לא נמצאו חומות ולא כלי נשק, ומכאן המסקנה שהתרבות הנשית הקדומה הייתה תרבות של שלום.
ממצאים דומים לכך התגלו גם בכפר הירמוכי שנחפר על ידי הארכאולוג יוסף גרפינקל. זהו כפר מלפני כ־8000 שנה, על גדות הירמוך בסמוך ליישוב שער הגולן שהיווה מרכז פולחן ואמנות מן החשובים במזרח הקדום. פה החלה ראשית החקלאות והקדרות. מהתקופה הנאוליתית. זהו כפר של 20,000 איש, בבתים נמצאו צלמיות נשיות. לא נמצאו כלי נשק ולא חומות – דבר המעיד על תרבות של שלום. זהו היישוב הגדול ביותר בעולם שנחשף מתקופה זאת.
עונת 2000/2001 בבונדסליגה
עונת 2000/2001 הייתה העונה ה-38 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-11 באוגוסט 2000 והסתיימה ב-19 במאי 2001.
פ.צ. קלן, בוכום ואנרגי קוטבוס (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) עלו מהליגה השנייה.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-16-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה.
באיירן מינכן זכתה בתואר האליפות בפעם ה-16 בתולדות המועדון ובפעם השלישית ברציפות. ערב מחזור הנעילה של הליגה, הובילה באיירן מינכן על סגניתה שאלקה 04 בשלוש נקודות, אולם בהפרש שערים נחות יותר. באיירן מינכן זכתה באליפות לאחר תיקו 1-1 נגד המבורג שהושג משער של פטריק אנדרסון בבעיטה חופשית בתוספת הזמן של המשחק, בעוד ששאלקה 04 ניצחה 3-5 את אונטרהאכינג אך כאמור הניצחון לא הספיק לאלקה שהסתפקה במקום השני לאותה עונה.
אונטרהאכינג, איינטרכט פרנקפורט ובוכום ירדו לבונדסליגה השנייה.
כדורגלנים מצטיינים
סרגיי ברברז הבוסני, שחקנה של המבורג, ואבה סאנד הדני, שחקנה שאלקה 04, כבשו כל אחד 22 שערים וזכו יחדיו בתואר מלך השערים של הליגה.
בז מדגסקר
בז מדגסקר (שם מדעי: Falco newtoni) הוא מין של עוף דורס ממשפחת הבזיים, האנדמי למדגסקר ולאיי אלדברה, אשר באוקיינוס ההודי שלחופי אפריקה. בז זה הוא קרוב של בז סיישל (Falco araeus) ובעל קשר רחוק מעט יותר לבז מאוריציוס.
המין מכיל 2 תת-מינים:
למרות שהבז אנדמי לאזור קטן הוא איננו מצוי בסכנת הכחדה גבוהה.
תיאור
בז זה מזכיר במראהו בז מצוי ובעל גוונים דומים, אם כי נוצותיו מעט חומות-ערמוניות והבטן והחזה לבנים יותר. הוא מגיע עד לאורך של 30 ס"מ. מוטת הכנפיים מגיעות ל-180 מ"מ עד 195 מ"מ אצל הזכרים ול-188 מ"מ עד 203 מ"מ אצל הנקבות. הזכרים יכולים להגיע למשקל של 112 עד 118 גרם בעוד הנקבות יכולות להגיע עד למשקל 128 גרם. הבז של אלדברה מעט יותר קטן מהבז של מדגסקר.
תפוצת הבז היא לאורך מדגסקר, אלדברה, קומורו ואיי מיוט באזורי סוואנה ובביצות אך גם בקרבה לערים ולעיתים נמצא מעל גובה 2,000 מטרים. הוא נדיר יחסית ביערות. הבז הוא פעיל יום הצד בזוגות וניזון לרוב מחרקים גדולים מעופפים, אך גם מעופות, צפרדעים ויונקים קטנים, כולם נתפסים מהקרקע. לעיתים הבז יצוד בין הערביים או בשחר, אז הטרף לא פעיל לרוב.
הבזים מקננים על מדפים סלע, חללי עצים ולעיתים במבנים נטושים ואף בקני עופות אחרים ובהם הנקבה מטילה ארבע עד שש ביצים, לרוב במהלך ספטמבר. הזכר משגיח על הנקבה המקננת ושני בני הזוג מגדלים יחד את הגוזלים עד לבגרות.
עלי ג'בארין
עלי ג'בארין (נולד ב-25 בנובמבר 1993) הוא שחקן גו ישראלי ואירופאי, בעל דן 2 מקצועי מפדרציית גו האירופית.
קורות חיים
ג'בארין נולד בישראל בשנת 1993. הוא החל להתעניין במשחק הגו אחרי שצפה בסדרת האנימה היקארו נו גו. בשנת 2006 החל לשחק גו באינטרנט, ובשנת 2009 זכה במקום ראשון באליפות אירופה לנוער.
לאחר שסיים בית ספר, הוא למד גו בקוריאה, ובהמשך גם בסין.
בשנת 2014, ג'בארין והשחקן הסלובקי פאבול ליסי הפכו לראשונים שזכו בדירוג דן מקצועי מפדרציית גו האירופית על סמך תוצאות הטורניר הראשון מסוג זה. ג'בארין לקח את המקום השני עם 5 ניצחונות ותבוסה אחת.
בשנים 2015 ו-2016 הוא לקח את המקום השני באליפות אירופה, בשנת 2018 הוא זכה בארד.
נכון לשנת 2020 ג'בארין הוא חבר וועד של אגודת הגו הישראלית.
ג'בארין מתגורר ביפו ולומד תואר במדעי המחשב.
סמסונג גלקסי סמארט טאג
סמסונג גלקסי סמארט טאג (באנגלית: Samsung Galaxy SmartTag) הוא אביזר לאיתור מפתחות, אשר מיוצר על ידי סמסונג אלקטרוניקה. המכשיר משתמש ב-Bluetooth LE כדי לאפשר למשתמש לאתר את האובייקט אליו הוא מחובר באמצעות אפליקציה. המכשיר הוכרז באירוע Galaxy Unpacked של סמסונג ב-14 בינואר 2021.
המכשיר
הסמארט טאג הוא מכשיר מעקב קטן אשר ניתן להצמיד לכל חפץ על מנת לאתר אותו באופן מידי. ניתן לחברו בעזרת רצועה קטנה הנמכרת בנפרד, או באמצעים אחרים. הוא מיועד בעיקר למציאת מפתחות, מזוודות וארנקים. לאחר מכן ניתן לאתר את המכשיר באמצעות אפליקציה המשתמשת ב-Bluetooth LE. גרסה אחרת, הגלקסי סמארט טאג פלוס, תשתמש בפס רחב על מנת לאתר את המכשיר ותופץ במהלך 2021. בעוד שהמכשיר נמצא בטווח הבלוטות' (120 מטר), הוא יכול לנגן רינגטון כדי להתריע בפני המשתמש על מיקומו המדויק. אם המכשיר נמצא מחוץ לטווח, עדיין ניתן לאתר את המכשיר באמצעות רשת ה-"Galaxy Find" של סמסונג, המשתמשת בטלפונים של סמסונג גלקסי באזור כדי לאתר את מיקום המכשיר. למכשיר יש גם כפתור לתכנות SmartThings שיכול לשמש לשליטה על מוצרי בית חכם.
ניתן למצוא את התג בכמה דרכים. יש לו מד קליטה שהולך ומתחזק ככל שמתקרבים לתג. בנוסף, ניתן ללחוץ על אייקון הצלצול שיגרום לתג לצפצף. עוצמת הצליל ניתנת לוויסות בהגדרות. כמו כן מיקום התגית מוצג גם על מפת הסמארטפון. לפי סמסונג המיקום מדויק, אך במקרים מסוימים עלול להיות סטייה במרחק של כמה קילומטרים מהמקום המדויק. במקרים אלו, ניתן לעיין בהיסטוריית המיקומים של התגית כדי לאתר אותו, אפילו במצב לא מקוון. כל העת מכשירי גלקסי אחרים מעדכנים את שרתי סמסונג במיקומה של כל תגית אשר נמצאת בסביבתם ובכך מסייעת באיתור מיקומה.
פלוגת חיל קשר
פלוגת חיל קשר (פלחי"ק) היא פלוגה המצויה בכל חטיבה לוחמת של זרוע היבשה. הפלוגה כפופה מקצועית לחיל התקשוב ואחראית לכל תחום הקשר, האלקטרוניקה, התקשורת, הצי״ד והמחשוב בחטיבה.
תפקידי הפלוגה
מפקד הפלחי"ק הוא גם קצין הקשר החטיבתי (קשר"ח). דרגתו על פי רוב היא סרן או רב-סרן, והוא אחד מקציני המטה בחטיבה.
הקשר״ח הוא לרוב יהיה בוגר מסלול קשר״גים, מסלול קרבי בחיל אשר מסמיך קציני תקשוב קרביים לדרג יחידות השדה.
בשגרה יש הבדל משמעותי בין תפקידי הפלחי"קים בחטיבות מרחביות לתפקידם בחטיבות אורגניות, הנובע מאופי העבודה של החטיבות.
כח אדם
כח האדם בפלוגה כולל חיילים שעברו בדרך כלל אחד מהקורסים הבאים:
פלוגת חיל קשר בחטיבות חיל הרגלים
בחטיבות חיל הרגלים, פלוגה זו אחת הפלוגות הייחודיות במפקדת החטיבה בחטיבות הרגלים בצה"ל.
אמינטס הראשון, מלך מוקדון
אמינטס הראשון (ביוונית: Ἀμύντας A) היה מלך מוקדון במהלך המאה ה-5 לפנה"ס.
קמעא קמעא
קמעא קמעא הוא ספרו הראשון של הרב חיים דרוקמן, והוא עוסק בשלבי ופרטי גאולת ישראל ובהתקיימות מדינת ישראל כהתקיימות חזון גאולתנו. הספר יצא בשנת תשע"ב, 2012.
שם הספר
שם הספר לקוח מציטוט מהתלמוד הירושלמי, שאומר שגאולת ישראל תהיה תהליך איטי שייקח זמן, ולא תבוא בפתאומיות:.
הספר
מטרת הספר היא לענות על שאלות אודות תפקידה של מדינת ישראל, מטרותיה וזהותה. בספר מבאר הרב דרוקמן את שורשיו של תהליך הגאולה, מראשיתו לפני כ-200 שנה, ועד ימינו אנו, מתוך עיון בדברי הנביאים ובמדרשי חז"ל. חלקו הראשון של הספר עוסק בבירור תהליך הגאולה האחרונה ושלביה, נסיגות בתהליך הגאולה, שלוש השבועות ותהליך התשובה, וחלקו השני עוסק בבירור עקרונות אלו ביחס למדינת ישראל כאתחלתא דגאולה, קידוש השם שבגאולה, יום העצמאות וערכו של הצבא.
בשנת ה'תשע"ח (2018), לכבוד 70 שנים להקמת מדינת ישראל ו-100 שנים להצהרת בלפור, יצאה מהדורה שנייה, שבה נתווספו שלושה פרקים חדשים, ושונה סדרם של חלק מהפרקים. הפרקים החדשים נמכרים בתור חוברת עבור אלו שיש להם את הספרים הישנים.
בשנת ה'תשפ"א יצאה לספר מהדורה באנגלית, תחת השם: Step by step, בצירוף עמודי תמונות הקשורות לתוכן הספר. בעקבות כך צורפו עמודי התמונות גם למהדורה העברית.
בתחילה הספר הוצא בהוצאת ידיעות ספרים בשיתוף עם המכון התורני אור עציון, והחל מהמהדורה השנייה, הספר יוצא לאור על ידי המכון התורני אור עציון.
Never Home Alone
Never Home Alone הוא שמה של פרצת אבטחה חמורה שנחשפה בשואבי האבק הרובוטיים של חברת LG בשנת 2017, ובמסגרתה תוקפים יכלו לקבל גישה מלאה לאפליקציית המוצרים החכמים של LG, לשלוט עליה, להפעיל בעזרתה מכשירים ולצפות בתיעוד שהיא מפיקה (לדוגמה הזמנת מוצרים למקרר החכם או צפייה בשידור חי במצלמת השואב אבק), אך ורק בעזרת כתובת הדוא"ל של בעל השואב . מאחורי חשיפת הפרצה עומדים חוקרי האבטחה הישראלים רומן זאיקין ודקלה ברדה מצ'ק פוינט.
רקע
עם ההתפתחות הטכנולוגית במהלך השניים והעלייה בשימוש במוצרי IOT, הפכו חברות את מוצריהם לחכמים, מה שמאפשר את חיבורם לרשת האינטרנט. יחד עם ההתפתחות במגמה זו, התפתחה גם ההבנה שעולם אבטחת המידע נתקל באתגר שטרם הכיר: הפיכתם של מכשירי חשמל בסיסיים (כגון מקרר, שואב אבק וכו') למוצרים עליהם יש להגן במרחב הקיברנטי והמקומי כמו על כל מכשיר קצה אחר. אחד מהאירועים שנחשב לכזה ששינה את צורת החשיבה ביחס למוצרם אלו היא הנוזקה Mirai, שהשתלטה על מאות אלפי מכשירי IOT בעולם והשתמשה בהם כרשת בוטנט. בעקבות-כך, במהלך השנים האחרונות חל שיפור משמעותי בכל הנוגע לאבטחת מכשירי IOT, שעדיין נחשבים לחוליה החלשה ברשתות-המחשבים, אך ברמה פחותה יותר.
יחד עם ההבנה של יצרני המכשירים שעליהם לעבור יותר ויותר למוצרים חכמים וממילא ליצור אפליקציה לכל מכשיר ומכשיר, הגיעו היצרנים למסקנה שביכולתם לחסוך את הצורך באפליקציה נפרדת לכל מכשיר ומכשיר ויצרו אפליקציה אחת, שמאגדת את כל מכשירי ה-IOT מתוצרת החברה שבחזקת משתמש הקצה. פעולה זו אומנם גרמה לנוחות גדולה יותר בשימוש במוצרי ה-IOT הן מצד הלקוחות והן מצד החברות, אך מצד שני, גרמה לכך שפגיעות באחד ממוצרי ה-IOT של החברה עלולה לעזור לתוקפים להגיע על למוצרים נוספים שתחת האפליקציה, מה שהעלה באופן משמעותי את סיכון האבטחה הפוטנציאלי מהמוצרים החכמים.
Never Home Alone אומנם נמצאה בשואבי האבק הרובוטיים של LG, אך בעקבות העובדה ש-LG משתמשת באפליקציה אחת לכל המוצרים החכמים שלה (אפליקציית SmartThinkQ), כל מוצרי ה-IOT של LG (כמו מקררים חכמים, מכונות ומייבשי כביסה חכמים, מדיחי כלים חכמים ועוד) נחשדו כפגיעים להשתלטות מרחוק. עד לתיקון הפגיעות, תוקף זדוני היה יכול להשיג גישה לחשבון של משתמש רשום, תוך הזדהות באמצעות כתובת הדוא"ל של המשתמש בלבד. לצורך הדוגמה, התוקף הזדוני יכול להפעיל את המצלמה בשואב האבק של משתמש הקצה ולצפות בתיעוד שהיא מפיקה.
תיקון הפגיעות
לאחר שצ'ק פוינט עדכנה את LG על מציאת הפגיעות ביולי 2017, הוציאה החברה עדכון לאפליקציית המוצרים החכמים שלה ובמסגרתו תיקנה את המימוש השגוי שלה לOAut2. מאוחר יותר, עם פרסום הפגיעות לציבור באוקטובר 2017, הוציאה LG אף התייחסות רשמית לפגיעות, במסגרתו אמרה כי עבדה בשיתוף פעולה מלא עם צ'ק פוינט למען תיקון הפגיעות והיא מודה לחברה על שהסבה את תשומת ליבה.
טרכון
טרכון במקרא - חבל ארגוב
השם טרכון אינו נזכר במקרא. יש המזהים אותו עם חבל ארגב המוזכר פעמים ספורות במקרא ונמצא לפי ספרות המחקר באזור הבשן:
מאוחר יותר כבשו גשור וארם את חבל הארץ. במקרא מוזכרות בהקשר זה העיר קנת ובנותיה.
אזכור אפשרי נוסף לארגוב מופיע בספר מלכים ב' ט"ו, כאשר פקח בן רמליהו מתנקש בפקחיה בן מנחם:
השם ארגוב דומה למילה הערבית ערקוב, המתייחסת לאזור טרשי ומבותר, תיאור המאפיין את הטרכון עד ימינו.
טרכון בתקופת בית שני והתקופה הרומית
בברית החדשה מוזכר הטרכון פעם אחת:
בכתבי יוסף בן מתתיהו טרכון נזכרת בכמה מקומות. בשנת 28 לפנה"ס "הוסיף הקיסר על מלכות הורדוס את חבל הארץ הנקרא טרכון", כדי שלא "תהפך הארץ עוד הפעם לקן השודדים הפושטים על דמשק". הורדוס מיגר את מעשי השוד הנפוצים שם והתושבים, אשר "מנהגם לעשוק את שכניהם", נאלצו לעסוק בעבודת אדמה, שלא הביאה להם תועלת. כחלק ממאבקו בפשיטות השוד היוצאות מטרכון, יִשֵב שם הורדוס חיל-מצב של 3,000 אדומים. הוא לא הסתפק בזה והקים בגבול טרכון עם הבשן כפר גדול של יהודים בשם בתירה (אקבטנה). לפני מותו, כתב הורדוס את צוואתו, בה חילק את ממלכתו בין בניו: "לפיליפוס בנו...את הגולן והטראכון והבשן ופאניאס להיות לו טטרארכיה".
ג'מימה בלקבורן
ביוגרפיה
היא נולדה באדינבורו ב-1 במאי 1823. ביתם הצעירה של ג'יימס ודרבורן (1782–1822), היועץ המשפטי של סקוטלנד, שמת כמה חודשים לפני לידתה, ושל איזבלה קלרק. קרובי משפחתה מצד אביה, נסעו לג'מייקה, שם הם התעשרו כבעלי מטעי סוכר.
קרל מאי
קרל פרידריך מאי (בגרמנית: Karl Friedrich May; 25 בפברואר 1842 – 30 במרץ 1912) היה סופר גרמני, שהתפרסם בשל ספרי המערב הפרוע שכתב.
ג'מימה בלקבורן
ביוגרפיה
מצד אמה, ג'מימה הייתה בת דודתו הראשונה של המטימטיקאי הסקוטי ג'יימס קלרק מקסוול, שגר עם משפחתה באדינבורו כשהיה תלמיד בית ספר והיא אישה צעירה, היא עודדה אותו ללמוד לצייר.
יצירה
בחלק ניכר מעבודותיה היא תיארה את הסביבה, החיות והציפורים. היא הפכה לאחת מציירי הציפורים המובילים של תקופתה. "...בהצגת חיות, אין לי מה ללמד אותה..." - אמר סר אדווין לנדסייר, 1843
ג'מימה בלקברן הייתה מתבוננת נלהבת בהתנהגות ציפורים, כפי שעולה מכתביה. 1871. צ'ארלס דרווין מתייחס לתצפיותיה של בלקבורן במהדורה השישית של על מוצא המינים.
בלקברן איירה 27 ספרים. ציור שמן "סוס נבהל ממנוע רכבת", הוצג באקדמיה המלכותית ב-1849 ובתערוכה הראשונה של אגודת האמניות בלונדון ב-1857. באותה שנה היא התבקשה לתרום לתערוכה הראשונה של אמנות בריטית באמריקה. עבודותיה הוצגו באדינבורו, גלאזגו ולונדון ודוגמאות נרכשו על ידי המוזיאון הבריטי, הספרייה הבריטית, המוזיאון להיסטוריה של הטבע, האוסף המלכותי, הגלריה הלאומית לפורטרטים, גלריית הדיוקנאות הלאומית הסקוטית וקרן ג'יימס קלרק מקסוול.
ב-1868 פרסמה בלקבורן את "ציפורים מהטבע", שזכה להערכה ציבורית מיידית. עותק, שנצבע ביד תחת פיקוחה של בלקבורן עצמה, הוצג בפני האגודה הזואולוגית של לונדון."
הסופרת והמאיירת ביאטריקס פוטר, המפורסמת בזכות האיורים שלה של חיות בר וחיות בית, הייתה מעריצה של בלקבורן מילדות. פוטר נזכרת בתחושה שלה כשניתן לה עותק של הספר "הציפורים מהטבע" של בלקבורן ביום הולדתה העשירי. בהיותה בוגרת, פוטר העריכה אותה כ"צופה אינטליגנטית רחבה עם עין חדה ליפה שבטבע", שתי הנשים נפגשו ב-1894, כאשר בלקבורן ביקרה בפוטני פארק, ליד לונדון, ביתו של בן דודה של פוטר. פוטר מצאה אותה אישה מעניינת בצורה יוצאת דופן."
סביר מאוד שעבודתה של בלקבורן השפיעה על האיורים של פוטר מ-1894 ל"כיפה אדומה", ואולי על "סיפור החתול" שנים קודם לכן (1870).
במהלך חייה ברושבן, בלקבורן יצרה מורשת שלא תסולא בפז של ציורים המכסים כל היבט של החיים והמנהגים של זמנה. כמעט ולא עבר יום מבלי שהיא תיעדה היבט כלשהו בחייה המגוונים. היא ציירה את משפחתה וחבריה, מבקרים חשובים ואנשים מקומיים שעושים את עבודתם היומיומית: כריית כבול, איסוף בשר, הכנת חציר ועוד פעילויות כפריות רבות. הציורים הללו מספקים לנו תובנה יקרת ערך על האנשים והעיסוקים של זמנה ושל האזור הזה. העניין המתמשך שלה היה באזור הכפרי ובעושר חיות הבר שהיו בו.
מיטב יצירתה נמצא בין ציוריה את רושבן ובעלי החיים והציפורים שבו. בזכות אלה היא זכתה להכרה כאחת מציירי הציפורים המובילים.
קרל מאי
מאי נולד בארנסטאל שבסקסוניה, גרמניה. הוא היה הילד החמישי מבין 14 ילדיה של משפחה ענייה. סמוך ללידתו התעוור עד שנותח בגיל 4 והושב לו מאור עיניו. בבגרותו היה מורה בבית ספר יסודי אך פוטר מעבודתו לאחר שנתפס בגנבה. משהשתחרר עסק במתן שיעורים פרטיים בשפות שונות ובנגינה ואף הקים מקהלה ותזמורת עד ששוב הסתבך בפלילים וישב בכלא זמן ממושך. בתקופת מאסרו מונה מאי לאחראי הספרייה בכלא וקרא מאות ספרים. בשנת 1874, לאחר שחרורו, התחיל בכתיבה (ולא כמו במיתוס אשר נרקם אודותיו, לפיו ישב וכתב את הספרים בכלא). הוריו מכרו את חיבוריו להוצאת ספרים ידועה, מה שהפך את מאי לסופר ידוע על אף שעל יצירות רבות חתם בשמות בדויים. סיפורי ההרפתקאות שכתב מתרחשים במערב הפרוע באמריקה ובמזרח התיכון.
ב-1899–1900 ערך מסע ארוך במזרח התיכון, ביקר בארץ ישראל והגיע עד לאי סומטרה.
מאי ביקר לראשונה בצפון אמריקה בשנת 1908, זמן רב לאחר שספריו יצאו לאור, וגם בביקור זה לא הרחיק מעבר למדינת ניו יורק. תיאוריו המפורטים של החיים במערב הפרוע לא התבססו על ניסיונו האישי, אלא על דמיונו ועל מקורות מידע שעמדו לרשותו (ספרי מסעות וכדומה). הוא פרסם את ספריו תחת שמות עט רבים.
ספריו של קרל מאי זכו להצלחה רבה באירופה ותורגמו לשפות רבות, בהן עברית. רבים מספריו עובדו לסרטים ולסדרות טלוויזיה.
קרל מאי נפטר בראדבל שבסקסוניה.
טרכון
טרכון בתקופת בית שני והתקופה הרומית
לאחר מותו של פיליפוס בשנת 35 לספירה, סיפח טיבריוס את נסיכותו לנציבות סוריה. בשנת 37, כאשר הפך גאיוס קליגולה לקיסר, מינה את אגריפס הראשון למלך על נסיכותו של פיליפוס. בשנת 41, בעקבות תיווכו המוצלח של אגריפס בין קלאודיוס לסנאט, נתמנה אגריפס על ידי הקיסר החדש למלך יהודה, כשממלכתו כוללת גם את טרכון.
בשנת 53 מסר קלאודיוס לאגריפס השני את נסיכותו לשעבר של פיליפוס ובתוכה חבל טרכון. בשנת 66 שלח אגריפס כח צבאי של 3,000 פרשים מחבל טרכון, חורן והבשן, כדי לדכא את המרד בירושלים, שהיה עדיין בתחילתו. לאחר התבוסה שנחל צבאו של אגריפס מידי המורדים בירושלים, ניצל ורוס, המפקח מטעם אגריפס וברניקי, את ההתרופפות השלטונית וניסה להדיח את אגריפס ולתפוס את השלטון בעזרת תושבי טרכון, שייצאו איתו למלחמה על יהודי בתירה. אלה הספיקו לברוח לגמלא וְורוס פוטר.
חבל טרכון נשאר בשלטון יהודי עד מותו של המלך אגריפס השני, אז עבר לשלטונה הישיר של רומא.
הטרכון מוזכר בספרי דברים, כנקודת ציון בגבול תחום עולי בבל - "תחגרא וטרכונא דנימרא דבתחום בוצרא". וגם "מן קסרין וטרכונה דמתחם לבוצרה".
טרכון כיום
היום נמצא המרחב בתחומה של סוריה המודרנית. שטח הטרכון הוא כאלף קמ"ר בקירוב.
פארקיןסבור כי האזור שייך לערב ולא לארץ ישראל. הוא מצטט את יוסף בן מתתיהו, לפיו הטרכון יושב בידי עוץ, בן ארם.
האזור מאופיין במסלע בזלת קשה למעבר, ללא מקורות מים, ובשל כך ההתיישבות בו מעטה, ולאורך ההיסטוריה שימש המרחב מחסה לשודדים ולנמלטים שמצאו מקלט במערות הרבות שבמרחב. גם כיום, עיקר ההתיישבות היא לאורך גבולותיו החיצוניים של הטרכון ובמספר עמקים הנמצאים בדרום המרחב. הגאוגרף היווני סטראבון הגדיר שני אזורים בזלתיים נפרדים כחלק מהטרכון, אזור א-לג'אה ואזור א-צפא הנמצא ממזרח לחורן. עם זאת, אזור א-צפא המרוחק אינו נחשב כחלק מארץ ישראל, כיוון שמעולם לא התקיימו בו יישובי קבע, בניגוד לאזור א-לג'אה. צורת האזור דמוית משולש שקודקודו הצר בצפון. אורכו מצפון לדרום כ-35 ק"מ, ורוחבו המקסימלי, בחלקו הדרומי, גם הוא כ-35 ק"מ. המרחק מהטרכון לקצהו המזרחי של הגולן, הר פרס, הוא כ-35 ק"מ.
ב-2009 הוכרז א-לג'אה כשמורה ביוספרית על ידי אונסק"ו.
גיא גולדשטיין (אמן)
ביוגרפיה
גיא גולדשטיין הוא בוגר המחלקה לתקשורת חזותית בויצו חיפה (1997-2001) ובוגר התואר השני באמנות מבצלאל (2005-2007).
גולדשטיין שילב במשך שנים ארוכות בין קריירות כאמן פלסטי, כמוזיקאי (בסיסט להקת נערות ריינס) וכבעל סטודיו לעיצוב ספרים וקטלוגים בתחום האמנות והתרבות. בשנת 2012 נסע לתקופה ממושכת לניו יורק והחליט להתמקד באמנות, הפעילות של להקת 'נערות ריינס' פסקה (וחזרה להופעות שוב בשנת 2019) והוא חדל לעסוק בעיצוב לחלוטין.
עבודת האמנות שלו משלבת בין התחומים השונים, בשנת 2018 הוא הציג במסגרת תערוכת יחיד במוזיאון פתח תקווה אלבום שכתב ובשנת 2013 הוא הקים את מחלקת התקשורת החזותית בבית הספר מוסררה לאמנות ולחברה בירושלים.
עבודתו של גולדשטיין משלבת מעברים מדיומאלים בין דימוי וטקסט, סאונד ואובייקט; בין צורה, צבע וזמן, והיחסים העדינים שבין רעש ושקט. כאמן חזותי שגם כותב ומחבר מוזיקה, מבסס גולדשטיין את עבודתו על הזיקה שבין החזותי והקולי, ומפעיל חומרים וכלים של מוזיקה וצליל. עיסוקו של גולדשטיין בפיצוח משמעותו של "רעש" לגבי אנשים שונים, הוביל אותו לבחון הפרעות של נרטיבים מיתיים וחברתיים, קונפליקטים דתיים ופוליטיים או כאלו שהם עכשוויים והיסטוריים, ולהבין את ההשפעות הקוליות והמוזיקליות שיש להם על חברה. את עבודתו של גולדשטיין מאפיינים מתח ווקאלי, התנגשויות בין אובייקטים מכניים, וניסיונות שווא לטפח שיתופי פעולה והרמוניה בין אובייקטים, צלילים ונרטיבים. החומריות הווירטואלית של הצליל מאפשרת לגולדשטיין לעצב אותו לצורה בעלת היתכנות של ריבוי עמדות, ודיאגראמה מופשטת אשר ניתנת למימוש באינספור ביטויים.
גולדשטיין זכה במספר פרסים, ביניהם פרס אמן צעיר של משרד התרבות, פרס קשת במוזיאון הרצליה ומלגת הרזידנסי של ארטפורט תל אביב.
ג'רי מקנרני
ג'רלד מארק מקנרני (באנגלית: Gerald Mark McNerney; נולד ב-18 ביוני 1951) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס התשיעי של מדינת קליפורניה, בין השנים 2007–2023. בשנים 2013–2007 נספר מחוזו של מקנרני כמחוז הקונגרס ה-11. מקנרני, חבר המפלגה הדמוקרטית, מייצג את מרבית מחוז סן חואקין.
ביוגרפיה
מקנרני נולד באלבקרקי שבניו מקסיקו, בנם של רוזמרי (לבית טישהאוזר) וקולונל ג'ון א. מקנרני. הוא ממוצא אירי ושווייצרי. מקנרני למד באקדמיה הצבאית סנט ג'וזף השוכנת בהייז (Hays) שבקנזס, ולאחר מכן במשך שנתיים ב בווסט פוינט. לאחר שעזב את ווסט פוינט בשנת 1971 כאות מחאה על מעורבות ארצות הברית במלחמת וייטנאם, נרשם לאוניברסיטת ניו מקסיקו שם השלים לימודי תואר ראשון ושני, וב-1981 קיבל תואר דוקטור במתמטיקה. עבודת דוקטורט שלו חגה סביב גאומטריה דיפרנציאלית, והתמקדה בהכללה של אופרטור לפלס-בלטרמי.
במשך שנים אחדות עבד מקנרני כקבלן עבור המעבדות הלאומיות סנדיה בבסיס חיל האוויר קירטלנד, כמומחה למיזמי ביטחון לאומי. ב-1985 קיבל תפקיד הנדסי בכיר בחברה "U.S. Windpower (Kenetech)". בשנת 1994 החל לעבוד כיועץ עסקי לענייני אנרגיה בתאגידים שונים בהם "PG&E", "מכון המחקר לחשמל וכוח" ו-"FloWind". בטרם נבחר לקונגרס, כיהן מקנרני כמנכ"ל חברת הזנק ב-2004 המייצרת טורבינות רוח, בשם "HAWT Power".
בבחירות 2004 התודד מקנרני לראשונה אל הקונגרס נגד ריצ'רד פומבו במחוז הקונגרס ה-11 של קליפורניה בבית הנבחרים של ארצות הברית. בעידוד בנו, הוא נכנס למרוץ שבועיים לפני הבחירות המקדימות כמועמד שאליו ניתן להצבעה תוך רישום שמו באופן ידני על פתקי ההצבעה. מעמדו זה בפריימריז 2004 אושר ברוב דחוק. ללא התנגדות רצינית בבחירות המקדימות, זכה מקנרני בפריימריז והעפיל ליום הבחירות כהלליות כמועמד המפלגה הדמוקרטית. בבחירות אלה הפסיד ביחס של 61%-39%.
בתחילת סתיו 2005 השיק מקנרני את מסע הבחירות שלו לבית הנבחרים האמריקאי לקראת בחירות אמצע הכהונה ב-2006. ביוני 2006 זכה פעם נוספת במועמדות המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס ה-11 עם 52.8% מהקולות, וגבר על סטיב פילסון, יקיר הממסד הדמוקרטי שזכה לתמיכתו. בשלהי יולי זכה מקנרני לתמיכה יוצאת דופן. פיט מקלוסקי וטום ניניו, שהתמודדו על מועמדות המפלגה הרפובליקנית נגד פומבו והפסידו לו, הביעו את תמיכתם במקנרני. בספטמבר הוגדר המחוז מ"רפובליקני בבטחה" כ"לטובת הרפובליקנים", עקב המומנטום שצבר מקנרני. ב-3 באוקטובר, סקר דעת קהל שהזמינה קרן הפעולה של הארגון "Defenders of Wildlife" הראה כי מקנרני מוביל על פומבו בפער של 2%. מגמת ההתחזקות של מקנרני לא דעכה, וב-7 בנובמבר ניצח את פומבו כשגרף 53% מקולות הבוחרים.
בשנת 2007 הצביע מקנרני כנגד חקיקה שמונעת מהמנהל לאכיפת הסמים לאכוף את האיסור ב-12 המדינות (כולל קליפורניה) המאפשרות שימוש במריחואנה רפואית. ב-2009 הצביע בעד חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. ב-2013 הציג מקנרני את "החוק לחינוך, טיפול ותקווה" במטרה לחדש ולהרחיב את התוכניות הנלחמות בשימוש במתאמפטמין תוך הרחבת הטיפול במכורים לסמים, במיוחד אמהות או נשים בהריון, ומתן מענקים למען שירותי בריאות הממגרים שימוש לרעה בסמים באזורי פריפריה. באפריל 2018 ייסד מקנרני ביחד עם ג'ארד הופמן, ג'יימי רסקין ודן קילדי את "שדולת המחשבה החופשית בקונגרס", קבוצה של מחוקקים דמוקרטים התומכים בהפרדת הדת מהמדינה ובהתנגדות לאפליה של אתאיסטים, אגנוסיטיים, אנשי דת וחסרי דת.
ב-18 בינואר 2022 הכריז מקנרני על פרישתו מבית הנבחרים לקראת בחירות אמצע הכהונה מאחור יותר באותה השנה, וכהונתו נחתמה עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית בראשית ינואר 2023.
גאורג סימון אוהם
גאורג סימון אוהם (בגרמנית: Georg Simon Ohm, מבוטא אוֹם; 16 במרץ 1789 - 6 ביולי 1854), פיזיקאי גרמני מגלה חוק אוהם. לאחר המצאת הסוללה החשמלית על ידי אלסנדרו וולטה ובעזרת מיכשור שפיתח, קבע בספרו "מחקר מתמטי של מעגלים גלווניים" כי כאשר מוזרם זרם חשמלי קבוע בתיל מתכתי, המתח המושרה בין קצותיו נמצא ביחס ישר לאורך התיל וביחס הפוך לשטח החתך שלו, חוק המוכר כיום בתור חוק אוהם ומהווה את אחד מחוקי החשמל הבסיסיים ביותר. על שמו קרויה יחידת המידה להתנגדות חשמלית - אוהם. זוכה מדליית קופלי הבריטית לשנת 1841.
שנותיו הראשונות
שלושת ילדי המשפחה הגיעו עוד בילדותם להישגים גבוהים במתמטיקה, בפיזיקה, בכימיה ובפילוסופיה. מגיל 11 עד גיל 15 למד בגימנסיה בעירו, שלא היה בה דגש מספיק כל מדעי הטבע, למורת רוחו ובניגוד לחינוכו. בזה יש דמיון בין האחים אוהם לאחים ברנולי.
השנים באוניברסיטה
מתוך דאגה להשכלה שלו נשלח אוהם לשווייץ שם קיבל ב-1806 משרת מורה למתמטיקה. המתמטיקאי קרל כריסטיאן פון לנגסדורף (המנחה האקדמי שלו) עזב את אוניברסיטת ארלנגן ב-1809 וגם אוהם רצה לעזוב יחד איתו ולעבור לאוניברסיטת היידלברג, אך הוא שמע לבסוף לעצת המנחה שלו ולמד מתמטיקה באופן פרטי תוך שהוא מעיין, בהמלצת לנגסדורף, בעבודותיהם של לאונרד אוילר, פייר-סימון לפלס. במרץ 1809 עזב את משרת ההוראה בבית הספר והחל להיות מורה פרטי בנשאטל. לאחר שנתיים של לימוד והוראה פרטית שב אוהם באפריל 1811 לאוניברסיטת ארלנגן.
תקופת ההוראה
אוהם קיבל את הדוקטורט שלו מאוניברסיטת ארלנגן ב־25 באוקטובר 1811 והצטרף לצוות הפקולטה כמרצה מן המניין. הוא עזב לאחר שלושה סמסטרים משום שהוא לא יכול היה להתקיים מן המשכורת הזעומה שקיבל והוא לא ראה לעצמו עתיד מזהיר שם. ממשלת בוואריה הציעה לו משרה מורה למתמטיקה ולפיזיקה בבית ספר ברמה נמוכה בעיר במברג. הוא החל ללמד שם בינואר 1813. כיוון שלא היה מרוצה מעבודה זו כתב ספר לימוד בגאומטריה כדי להוכיח את יכולותיו. בית הספר שבו לימד נסגר בפברואר 1816 והוא נשלח על ידי הממשלה לתגבר לימודי מתמטיקה בבית ספר רב אוכלוסין בבמברג.
לאחר שהשיג משרה זו שלח אוהם את כתב היד השלם של ספר הגאומטריה אל פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה, וזה התלהב מהספר והציע לו משרת מורה בגימנסיה בעיר הגדולה קלן. בבית ספר זה היה דגש רב על הוראת מדעים ואוהם נדרש ללמד גם פיזיקה. במעבדה בבית הספר החל לערוך ניסויים בפיזיקה, מה שהיה קל לו כיוון שהיה בן של מסגר והייתה לו שליטה מסוימת במכשירים מכניים.
ב-1827 פרסם את ספרו "מחקר מתמטי של מעגלים גלווניים". בית הספר לא העריך את עבודתו והוא התפטר. ב-1833 פנה אל המכון הפוליטכני של נירנברג, והועסק שם. ב-1852 הפך לפרופסור לפיזיקה ניסויית באוניברסיטת מינכן.
ב-1849 הוציא את ספרו "תרומות לפיזיקה מולקולרית" ובהקדמתו כתב שהוא מקווה להוציא כרך שני ושלישי שלו "ואם אלוהים יתן לי אורך ימים, גם כרך רביעי". היה בעל אמונה דתית חזקה.
נפטר במינכן ב-1854.
חוק אוהם
החוק פורסם בספרו "מחקר מתמטי של מעגלים גלווניים" והוא קובע שהזרם נמצא ביחס ישר למתח על המוליך. החוק נתגלה למעשה על ידי המדען הבריטי הנרי קוונדיש אך הוא לא פרסם אותו. רק ב-1879 נתגלה שהוא היה המגלה הראשון ולכן החוק קרוי עד היום על שמו של אוהם דווקא. למרות השפעתו העצומה בימינו, בזמנו היא נתקבל בקרירות ודיי בזלזול. הספר עוסק בתאוריה הכללית של אוהם על החשמל ובעיקר בהבדליה מתאוריות החשמל של ז'וזף פורייה ושל קלוד לואי נאוויה. בעבודה זו הונח הבסיס לתורת המעגלים החשמליים.
דארל ווקר
דארל ווקר (באנגלית: Darrell Walker; נולד ב-9 במרץ 1961) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1983–1993. בעונת זכה באליפות ה-NBA כשחקן שיקגו בולס, ולאורך 10 עונותיו בליגה העמיד ממוצעים כוללים של 8.9 נקודות, 4.6 אסיסטים, 4.4 ריבאונדים ו-1.5 חטיפות למשחק.
מאז שנת 1995 שימש כמאמן ראשי וכעוזר מאמן בקבוצות שונות בליגת ה-NBA, בליגת ה-WNBA, בליגת ה-CBA ובליגת המכללות האמריקאית. היה המאמן הראשי של קבוצות ה-NBA טורונטו ראפטורס (1996–1998) ווושינגטון ויזארדס (2000).
קריירת מכללות
ווקר נולד וגדל בשיקגו שבאילינוי, ובין השנים 1980–1983 למד באוניברסיטת ארקנסו. לאורך תקופתו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיחק תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל אדי סוטון, ולצדו של הקלע אלווין רוברטסון. בסיום עונתו האחרונה, במהלכה רשם ממוצעים של 18.2 נקודות, 5.7 ריבאונדים, 3.3 אסיסטים ו-2.8 חטיפות למשחק, נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second team All-American).
קריירת משחק מקצועית
בדראפט ה-NBA 1983 נבחר ווקר על ידי ניו יורק ניקס, בבחירה ה-12. בעונתו הראשונה עם הניקס העפילה הקבוצה לחצי גמר האזור המזרחי, ועל אף שהעמיד ממוצעים צנועים של 7.9 נקודות ו-3.5 אסיסטים למשחק, נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה. בעונה העוקבת קלע שיא קריירה של 13.5 נקודות בממוצע למשחק, כשחקן חמישייה קבוע, אולם קבוצתו החמיצה את שלב הפלייאוף.
באוקטובר 1986, לאחר 3 עונות בניו יורק, הועבר ווקר בטרייד לדנוור נאגטס בתמורה לבחירת דראפט עתידית. בעונתו היחידה בקבוצה קלע 12.2 נקודות בממוצע למשחק. בחודש מרץ 1987 קלע שיא קריירה של 39 נקודות בשני משחקים שונים מול יוטה ג'אז.
לקראת עונת הועבר בטרייד לוושינגטון בולטס, תמורת מייקל אדמס וג'יי וינסנט. בשלוש העונות – קלע 8.8 נקודות, אסף 7.4 ריבאונדים ומסר 7.0 אסיסטים בממוצע למשחק, וכן השיג 15 טריפל דאבלים – אשר הציבו אותו במקום ה-20 בתולדות ה-NBA.
בקיץ 1991 הועבר בטרייד לדטרויט פיסטונס בתמורה לשתי בחירות דראפט עתידיות, ולאחר כעונה וחצי שוחרר מהקבוצה.
בינואר 1993 חתם על חוזה בשיקגו בולס, וזכה כשחקנה באליפות ה-NBA לאחר שגברה על פיניקס סאנס בגמר פלייאוף. לכל אורך אותו הפלייאוף שותף ווקר ב-22 דקות בסך הכול, ובסיומו פרש ממשחק, בגיל 32.
קריירת אימון
בשנת 1995 מונה ווקר לעוזר מאמן בטורונטו ראפטורס, תחת ברנדן מלון (אביו של מייקל מלון), לקראת עונת הבכורה של המועדון. בתחילת עונת החליף את מלון כמאמן הראשי של הראפטורס, והדריך אותם למאזן שלילי 30–52, אשר היווה שיפור של 9 ניצחונות לעומת העונה הקודמת. השחקנים הבולטים של הקבוצה היו הרוקי מרכוס קמבי, שחקן השנה השנייה דיימון סטודמאייר, וכן וולט ויליאמס ודאג כריסטי. לאחר שפתח את העונה העוקבת עם מאזן 11–38, התפטר ווקר מתפקידו, והוחלף על ידי עוזרו בוץ' קרטר.
בשנים 1999–2000 אימן את קבוצת "רוקפורד לייטנינג" מליגת ה-CBA.
בפברואר 2000 מונה למאמן הראשי של וושינגטון ויזארדס, כאשר עמד מאזנה בעונת על 14 ניצחונות ו-30 הפסדים. עד לסיום אותה עונה הציגו הוויזארדס שיפור קל, עם מאזן של 15 ניצחונות ו-23 הפסדים, בהובלתם של השחקנים מיץ' ריצ'מונד, ג'וואן הווארד ורוד סטריקלנד.
ביולי 2000 מונה למאמן קבוצת וושינגטון מיסטיקס מליגת ה-WNBA, ועד לסיום אותה עונה העמידה תחתיו הקבוצה מאזן שלילי 5–7.
בין השנים 2004–2008 שימש כעוזרו של ביירון סקוט, מאמן ניו אורלינס הורנטס, וב-3 העונות הבאות היה עוזרם של מייקל קרי וג'ון קיוסטר בדטרויט פיסטונס. בין השנים 2012–2014 היה חבר בצוות האימון של ניו יורק ניקס, אותה אימן מייק וודסון.
בשנת 2016 מונה למאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קלארק אטלנטה. בשתי עונותיו בתפקיד השיגה הקבוצה מאזן כולל של 45 ניצחונות ו-18 הפסדים בליגת המכללות השנייה (NCAA Division II).
במרץ 2018 מונה למאמן קבוצת אוניברסיטת ארקנסו בליטל רוק, המשתתפת בליגת המכללות הבכירה (NCAA Division I).
ארתור ניקיש
ארתור ניקיש (בגרמנית: Arthur Nikisch, בהונגרית: Nikisch Artúr; 12 באוקטובר 1855 – 23 בינואר 1922) היה מנצח הונגרי-גרמני שפעל בעיקר בגרמניה. הוא נחשב לפרשן משכמו ומעלה של מוזיקה מאת ברוקנר וצ'ייקובסקי.
ביוגרפיה
ניקיש נולד במושונסנטמיקלוש, הונגריה, קרוב לגבול עם אוסטריה וסלובקיה. אביו, אאוגוסט ניקיש, היה גרמני ממורביה ואמו לואיזה לבית פון רוגוץ, הייתה הונגריה ילידת ברטיסלבה. . ניקיש למד בקונסרבטוריון של וינה, שם זכה בפרסים על הלחנה ועל ביצוע בכינור ובפסנתר. ואולם, תהילתו העיקרית תבוא לו מן הניצוח. בשנת 1877 עבר אל לייפציג והיה למנצח ראשי של האופרה של לייפציג בשנת 1879. הוא ניצח על ביצוע הבכורה של הסימפוניה השביעית של ברוקנר בשנת 1884.
בהמשך התמנה למנצח התזמורת הסימפונית של בוסטון ואחר, בשנת 1895, החליף את קרל ריינקה כמנצח תזמורת הגוונדהאוס בלייפציג. אותה שנה נעשה למנצח ראשי של הפילהרמונית של ברלין, והחזיק בשתי המשרות במקביל עד מותו.
הוא היה חלוץ בכמה מובנים. בשנת 1912 לקח את התזמורת הסימפונית של לונדון לארצות הברית, סיור ראשון לתזמורת אירופאית. בשנת 1913, הקליט הקלטה מסחרית ראשונה של סימפוניה מלאה, הסימפוניה החמישית של בטהובן, עם הפילהרמונית של ברלין.
ניקיש מת בלייפציג בשנת 1922 ושם נקבר. מיד לאחר מותו, שונה שם הכיכר שבה התגורר ל"ניקישפלאץ", ובשנת 1971 קבעה עיריית לייפציג פרס ניקיש למנצחים צעירים.
הקרב השמיני על האיזונצו
הקרב השמיני על נהר איזונצו נערך בין 9 באוקטובר ל-12 באוקטובר 1916, בין איטליה והאימפריה האוסטרו-הונגרית.
מהלך הקרב
הקרב השמיני היה המשכו של הקרב השביעי על האיזונצו. מטרת ההתקפה הייתה זהה – העיר טריאסטה. בנוסף לכך התקיימה התקפת הסחה בין ויפאך וסט' פטר ליד גוריצה. האיטלקים הצליחו לכבוש עמדות אחדות ממזרח לגוריצה, וכן שטח קרקעי קטן ליד הודי לוג וקוסטניביקה.
Luka (שיר)
Luka הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי הזמרת סוזן וגה ויצא לאור כסינגל בשנת 1987. השיר היה מועמד בטקס פרסי גראמי בשנת 1988 עבור הקלטת השנה, שיר השנה וביצוע הפופ האהוב ביותר לזמרת. וגה הקליטה גרסה בספרדית לשיר בסינגל שיצא.
תוכן השיר
השיר עוסק בנושא התעללות בילדים. עם יציאת השיר סיפרה וגה בטלוויזיה בשוודיה על העומד מאחורי השיר: לפני מספר שנים ראיתי קבוצה של ילדים ששיחקה ממול לבניין בו גרתי. אחד מהילדים ששמו היה לוקה היה נראה שונה מיתר הילדים. אני זוכרת את שמו ואת פניו, אך לא ידעתי עליו יותר והוא נראה מנותק מן הילדים האחרים ששיחקו איתו. השתמשתי בדמות שלו בשיר שכתבתי. בשיר הילד הוא ילד שסבל מהתעללות, אך אינני חושבת שפרט זה היה נכון לגביו. אני חושבת שהוא פשוט היה שונה".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי מייקל פטרסון וקנדיס רקינג'. הקליפ צולם במשך שלושה ימים בעיר ניו יורק. הילד קרבון שיחק את הילד בקליפ.
הצלחה
בנוסף לכך, זכה השיר בפרס הווידאו קליפים של MTV בקטגוריית "הקליפ הנשי הטוב ביותר".
רוחמה שיין
רוחמה שיין (באנגלית: Ruchoma Shain; י"ח בכסלו תרע"ה, 6 בדצמבר 1914 – ה' בניסן תשע"ג, 16 במרץ 2013) הייתה סופרת ומחנכת חרדית, מחברת רב המכר "הכל לאדון הכל".
ביוגרפיה
נולדה בניו יורק, בתם הצעירה של הרב יעקב יוסף הרמן ואיידל לבית אנדרון. ביתם בלואר איסט סייד, שהתנהל באדיקות אורתודוקסית יוצאת דופן, בלט בהכנסת אורחים כמו כן שימש כאכסניה לגדולי הרבנים וראשי הישיבות מאירופה שהגיעו לניו יורק, ושיין עזרה להוריה בהכנסת האורחים. בשנת תרפ"ט (1929) נערכה בביתם אספה של ראשי ישיבות ובראשם הרב ברוך דב ליבוביץ, הרב שמעון שקופ, הרב אלחנן וסרמן, הרב ראובן גרוזובסקי והרב יוסף שלמה כהנמן, ושיין, שהייתה אז בת 14, הייתה אחראית על אירוח הרבנים. הרב ברוך דב ליבוביץ התאכסן בביתם במשך כשנתיים, ושיין הצעירה התקרבה אליו ונלוותה למסעותיו בארצות הברית לגיוס כספים למען ישיבתו.
בשנת תרצ"ב (1932), בגיל 17, נישאה למשה שיין, שהיה מתלמידי אביה. לאחר נישואיה נסעה עם בעלה למיר, שם למד בעלה בישיבת מיר. בתקופת מגוריהם במיר התקרבה מאוד לראשי הישיבה הרב אליהו ברוך קמאי והרב אליעזר יהודה פינקל ולמשגיח הרב יחזקאל לוינשטיין.
לאחר כשש שנים שבו משה ורוחמה שיין לניו יורק. השניים עסקו במשך שנים רבות בהוראה – בעלה עסק בלימוד תורה לצעירים במנהטן והיא שימשה מחנכת בבתי ספר של בית יעקב בברוקלין.
בשנת תשכ"ח (1968), לאחר הקמת שכונת מטרסדורף בירושלים וייסוד ישיבת תורה אור על ידי גיסה הרב חיים פינחס שיינברג, עלתה עם בעלה לישראל והתגוררה בשכונה במבנן שבו התגוררו רבנים ואישי ציבור ידועים ובהם גיסה הרב שיינברג, הרב אליעזר גולדשמידט, הרב קלמן כהנא, הרב מנדל וינבך והרב ישראל גנס. במשך שנים היא שימשה מרצה ויועצת בסמינר "חיי יהודית" לתלמידות ממוצא אמריקאי.
בשנת תשמ"ד (1984) פרסמה את ספרה האוטוביוגרפי "הכל לאדון הכל", המגולל את חיי אביה ומשפחתה בארצות הברית ומתאר את חוויותיה בשנות מגוריה בעיירה מיר. הספר יצא באנגלית וכעבור זמן תורגם לעברית ולשפות נוספות, והוא נחשב לאחד מרבי המכר הגדולים של הספרות החרדית. כעבור זמן יצאה לאור גרסה חדשה של הספר מעובדת לנוער. כמו כן פרסמה את הספר "לגעת בכוכבים" שבו העלתה את זיכרונותיה כמחנכת בארצות הברית.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 נסעה לניו יורק כדי להשתתף בשמחה משפחתית ובשל מצבה הרפואי לא יכלה לשוב לישראל. במשך שהותה בארצות הברית הרבתה לכתוב על כמיהתה לשוב לישראל, ואוסף המכתבים יצא כספר.
נפטרה בניו ג'רזי, ב-16 במרץ 2013, בגיל 98. ארונה הועלה לישראל והיא נקברה בהר הזיתים.
אליזבת קארנה
אליזבת קארנה (Elizabeth Carne; 1817–1873) הייתה סופרת בריטית, גאולוגית, אספנית מינרלים ופילנתרופית. בשנים מאוחרות יותר, לאחר מות אביה, היא גם הפכה לבנקאית. בהווה היו משייכים את תרומתה למדע בתחום אקולוגיה אנושית.
חיים אישיים
אליזבת בשמה המלא Elizabeth Catherine Thomas Carne, הייתה הילדה החמישית מבין שמונה ילדים (שלושה בנים וחמש בנות) שנולדה לג'וזף קארנה, ואשתו מרי תומאס מגלמורגן. אליזבת נולדה בסמוך להייל בקורנוול, והוטבלה בכנסיית פילק ב־15 במאי 1820. הבית בו נולדה היה בבעלות "חברת הנחושת קורניש", ואביה היה מנהל החברה. מרתפי הבניין הותאמו למעבדות בהן נבדקו תהליכי התכה של נחושת ופח, ונבדקו מינרלים וסלעים על מרכיביהם. למעבדה ההיא הגיע, לפני שנולדה, דייוויס גילברט והביא עימו את האמפרי דייווי הצעיר לראות את הפעילות שנעשית שם.
אליזבת נולדה למשפחה מתודיסטית חשובה ועשירה של אנשי תעשייה וסוחרים. היא הייתה מודעת לכל אורך חייה לעוני ולמחסור המלווים את אזורי המיכרות, ואת הצורך החשוב בחינוך ובתמיכה חברתית לאנשים שאינם בני מזל כמוה. היא קראה הרבה, למדה מתמטיקה, ולימודים קלאסיים, וכן לדבר ולכתוב בכמה שפות.
סבה הוגדר לעיתים קרובות כאבי המתודיזם של קורניש, גם אביה היה מנהיג כיתת מתודיסטים נמרץ ופעיל בכנסייה האנגלית. חדר הספרים המתודיסטי המקומי הוצב בביתם. היא התחנכה עם אחיותיה בביתם. היא סייעה לאביה באוספי המינרלים הנרחבים שלו, והייתה שותפה להתעניינותו העזה בתצורות הגאולוגיות ותופעותיהן.
עבודות צדקה
עם מות אביה בשנת 1858, היא קיבלה ירושה גדולה, והשתמשה בה בהתאם למורשת משפחתה - לצורכי צדקה. היא העבירה סכומי כסף גדולים למטרות חינוכיות ופילנתרופיות אחרות. היא קנתה את האתר לבית הספר של סנט פול שנפתח, לאחר מותה, בפנזנס (Penzance) ב־2 בפברואר 1876, והקימה בתי ספר בשלושה מחוזות דלי אוכלוסייה בפנזנס. היא נתנה תרומה שאיפשרה את רכישת האדמה שעליה נבנה בניין סנט ג'ון (בית העירייה) ובנתה בנפרד מוזיאון בסמוך לביתה, בו הציגה את אוסף המינרלים העשיר שלה ושל אביה.
גאולוגית וסופרת
קארנה מילאה את מקומו של אביה משנת 1858 ועד מותה, כראש בנק פנזנס שהקים סבה, ויליאם קארנה, בשנת 1795. היא גם ירשה את אהבתו של אביה לגאולוגיה, וכתבה ארבעה מאמרים בכתב העת של החברה הגאולוגית המלכותית של קורנוול. היא הייתה האישה הראשונה שנבחרה כחברה של החברה המלכותית הגאולוגית של קורנוול. היא גם הייתה עם חברותיה קרוליין פוקס ואנה מריה פוקס, בחברה המלכותית הפוליטכנית של קורנוול בפלימות', קורנוול. מאמרים נוספים היא תרמה לכתבי עת מדעיים בלונדון, וכן חיברה מספר ספרים.
מותה
אליזבת קארנה, נפטרה בפנזנס ב־7 בספטמבר 1873, ונקברה בפילק, חמישה ימים לאחר מכן, ב־12 בספטמבר.
בץ'
בץ' (בהונגרית: Bőcs) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בבץ' התגוררו יהודים בודדים ובמקום היה קיים בית קברות יהודי.
גוטליב
גוֹטְלִיבּ (Gottlieb) הוא שם פרטי ושם משפחה גרמני, שמשמעותו אהבת האל.
ראו גם
}}
מלחמת העצמאות של אלג'יריה
מלחמת העצמאות של אלג'יריה (בערבית: الثورة الجزائرية, בצרפתית: Guerre d'Algérie, מלחמת אלג'יריה) הייתה מאבק מזוין בין צרפת ותנועות עממיות אלג'יראיות שהתנהל בין השנים 1954 ל-1962, והוביל, בסופו של דבר, לעצמאותה של אלג'יריה משלטון צרפת. המלחמה הייתה אחת ממלחמות הדה-קולוניזציה החשובות במאה העשרים, גרמה לזעזוע קשה ברפובליקה הצרפתית הרביעית בצרפת (1946–1958), ונחשבת לאחד הגורמים לנפילתה.
המלחמה התאפיינה בלוחמת גרילה, פעולות טרור נגד אזרחים, שימוש בעינויים בידי שני הצדדים, ופעולות אנטי טרוריסטיות שהפעיל הצבא הצרפתי כנגד המקומיים. המאבק החל על ידי חברים בארגון החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה (Front de Libération Nationale - FLN) ב-1 בנובמבר 1954, ביום שכונה "יום כל הקדושים האדום" (Toussaint Rouge).
הלנה דוניץ' ניווינסקה
הלנה דוניץ-ניווינסקה (בפולנית: Helena Dunicz-Niwińska; 28 ביולי 1915 – 12 ביוני 2018) הייתה כנרת פולנייה, חברה בתזמורת הנשים באושוויץ מתרגמת וסופרת פולנייה.
מלחמת העצמאות של אלג'יריה
המלחמה הייתה קונפליקט רב-שלבי ורב-פנים שהיו מעורבות בו מספר תנועות יריבות שלחמו זו בזו בזמנים שונים: בצד תנועות השחרור האלג'יראיות, נלחם ה-FLN באכזריות נגד התנועה הלאומית האלג'יראית (MNA) באלג'יריה, ובמלחמות הקפה בצרפת עצמה. בצד הצרפתי, התפצל הצבא הצרפתי במהלך שני ניסיונות הפיכה, כשה-OAS הצרפתי פועל הן נגד ה-FLN והן נגד הממשלה הצרפתית.
הלנה דוניץ' ניווינסקה
ביוגרפיה
ילידת וינה, גדלה בלבוב, שם התגוררה עם הוריה ואחיה עד שנת 1943. היא החלה לנגן בכינור בגיל עשר בקונסרבטוריון לבוב של החברה המוזיקלית הפולנית והמשיכה בלימודי פדגוגיה בשנים 1934–1939.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה היא נותרה בלבוב ונעצרה שם יחד עם אמה ב -1943. באוקטובר אותה שנה גורשה למחנה הריכוז אושוויץ-בירקנאו. ככנרת היא שולבה בתזמורת הנשים במחנה, בניהולה של אלמה רוזה.
מלחמת העצמאות של אלג'יריה
בשל אי היציבות של הרפובליקה הצרפתית הרביעית בצרפת, שב שארל דה גול לשלטון לאחר משבר מאי 1958, ובהמשך הקים את הרפובליקה הצרפתית החמישית. שובו של דה גול יצר ציפיות להמשך השליטה הצרפתית באלג'יריה ולשילובה עם הקהיליה הצרפתית (Communauté française), צורת השלטון בקולוניות הצרפתיות ובאזורי ההשפעה הצרפתיים, שנוסדה כחלק מהחוקה הצרפתית משנת 1958. אלא שדה גול, במשך הזמן, נטה יותר ויותר למתן עצמאות לאלג'יריה, ולבסוף הגיע ככל הנראה למסקנה שזהו תהליך בלתי נמנע. דה גול קיים משאל בקרב האלג'יראים שבו הם בחרו בעצמאות, וכתוצאה, החלה צרפת במשא ומתן עם ה-FLN, שהוביל להסכמי אוויאן במרץ 1962, שהובילו, בסופו של דבר, לעצמאות אלג'יריה. לאחר כישלון הפיכת הנפל באלג'יר, שאורגנה בידי גנרלים צרפתיים שהתנגדו למשא ומתן שניהל מישל דברה, ראש ממשלתו של הנשיא דה גול, יזם ה-OAS (Organisation de l'armée secrète), שהיה מורכב ממתנגדי מתן העצמאות לאלג'יריה, שורה של מעשי חבלה, אך גם שביתות והפגנות ברחבי אלג'יריה, כדי לחבל במימוש הסכמי אוויאן וכדי למנוע את גירושם של הצרפתים המתיישבים שבאלג'יריה. אחמד בן בלה, שנאסר ב-1956 יחד עם מנהיגים נוספים ב-FLN, הפך בספטמבר 1962 לנשיאה הראשון של אלג'יריה העצמאית.
הלנה דוניץ' ניווינסקה
ביוגרפיה
התזמורת ניגנה בשער המחנה בשעות יציאתם וחזרתם של עובדי המחנה. בקיץ יצאו העובדים בין השעות 6–5 ושבו ב-8 בערב, ובחורף יצאו בין 8 ל-7 וחזרו ב-5. לפי אחת הגרסאות, בשלבים הסופיים של השואה, עם הגירושים ההמוניים של יהודי מזרח אירופה שנשלחו ישירות לתאי הגזים, נועדה נגינת התזמורת להרגיע את הקורבנות. המוזיקה שימרה את האשליה, שהיהודים מובלים "אל המזרח", ואיפשר לאס אס להרוג באופן יעיל יותר. עם זאת, חברת התזמורת פניה פנלון (Fénelon) הכחישה בספרה האוטוביוגרפי שהתזמורת ניגנה במהלך הסלקציות, וכינתה זאת אגדה. הנגניות נאלצו גם להופיע בקונצרטים פרטיים בימי ראשון עבור קציני המחנה, וניגנו לעיתים קרובות עבור יוזף מנגלה, שהיה חובב מוזיקה קלאסית. ביום ראשון אחד הוטל על התזמורת להופיע יחד עם קרקס גמדים; הגמדים נתנו אמון מסוים ברופא האס אס, שהתלוצץ עמם, ולאחר מכן שלח אותם לתא הגזים. התזמורת נגנה גם בקונצרטים ערב מיוחדים לאנשי האס אס, שם נוגנו יצירותיהם של אדוורד גריג, רוברט שומאן ומוצרט. היא הופיעה בתזמורת מחנה בירקנאו עד ינואר 1945, ואז פונתה למחנות ריכוז אחרים בראוונסבריק ובנוישטאדט-גלווה, שם שוחררה בשנת 1945.
מלחמת העצמאות של אלג'יריה
מלחמת אלג'יריה הייתה אירוע מכונן בהיסטוריה של אלג'יריה המודרנית. היא הותירה צלקות הן בחברה הצרפתית והן בעם האלג'יראי, והשפעתה עדיין ניכרת בחלקים משני העמים עד היום.
הלנה דוניץ' ניווינסקה
ביוגרפיה
לאחר השחרור נסעה לקרקוב. עד 1975 עבדה כסגנית ראש מערכת ההוצאה לאור לחינוך מוזיקלי בהוצאת המוזיקה הפולנית. היא תרגמה ספרות מקצועית.
מלחמת העצמאות של אלג'יריה
הרקע למלחמה
אלג'יריה שוכנת בשפלת החוף הפוריה של צפון אפריקה. גבולותיה בעידן המודרני נקבעו למעשה על ידי השלטון הצרפתי. לאחר סכסוך דיפלומטי שאירע בשנת 1827, הטילה צרפת מצור על אלג'יר במשך שלוש שנים. בשנת 1830 פלשו הצרפתים למדינה, תפסו את אזורי החוף, והביאו ליציאתו לגלות של שליט אלג'יריה. כבר בראשית הפלישה החלו פעולות מרי באלג'יריה, בהנהגת עבד אל-קאדר אל-ג'זאירי, אשר נמשכו שנים ספורות עד אשר דוכאו בידי הצרפתים. עד לשנת 1848 השתלטו הצרפתים על כל צפון אלג'יריה, והממשלה החדשה של הרפובליקה הצרפתית השנייה הכריזה על השטחים הכבושים כעל חלק בלתי נפרד מצרפת. האזור חולק לשלושה מחוזות שלטוניים אזרחיים: אלג'יר, אוראן וקונסטנטין (אלג'יריה). במקביל, עודדה הרפובליקה הצרפתית הגירה של מתיישבים צרפתיים לאלג'יריה, רובם חקלאים ואנשי עסקים. למרות שליטתה של צרפת על כל אלג'יריה, נותרה הפרדה בין האוכלוסייה המוסלמית המסורתית שישבה בעיקר באזורים הכפריים, לבין המתיישבים הצרפתים שישבו בעיקר בערים וניהלו חיי כלכלה מודרניים.
בנוסף לעצם הכיבוש בידי כובש זר וההשפלה הלאומית שבכך, איבדו רבים מהתושבים המקומיים את אדמותיהם למתיישבים החדשים. השפעתם של המנהיגים השבטיים המסורתיים נפגעה ומערכת החינוך האלג'יראית המסורתית התפרקה ברובה. בשנת 1865 אמנם התיר נפוליאון השלישי לבני אלג'יריה להגיש בקשה לקבלת אזרחות צרפתית מלאה, אולם מעטים ניצלו זכות זו היות שהייתה כרוכה בוויתור מפורש על הזכות לחיות תחת חוקי השריעה בתחום דיני המשפחה ונתפסה בעיני רבים ככפירה בדת.