cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
השושלת ההותכית
הנפילה
המאבקים הפנימיים וההיחלשות הצבאית שהביאו איתם אפשרו כיבוש מחודש של פרס בידי נאדיר שאה, מצביא בשירות האימפריה הספווית. נאדיר שאה נע דרך הרי האלבורז ודרום מזרח דרך ח'וראסאן כדי לעקוף את ריכוז הכוחות ההותכים שהיו מוצבים מערבית לאספהאן. בהמשך העיר שוחררה בידי הכוחות הפרסים וההותכים נסוגו חזרה לקנדהאר. המאבקים הפנימיים בתוך האימפריה הביאו בסופו של דבר לעלייתו של חוסיין הותכ, אשר ניסה להשיב את האימפריה לסדרה אך ללא הצלחה. מסעותיו של נאדיר שאה הביאו בסופו של דבר לפלישה אל תוך קנדהאר רבתי. בשנת 1738 הגיעו הכוחות הפרסים לשערי קנדהאר והביסו את הכוחות ההותכים.
בהמשך כבשו הפרסים תחת נאדיר שאה, כעת השליט של פרס תחת שושלתו שלו (השושלת האפשארית של נאדיר שאה הדיחה את השושלת הספווית), את כל אפגניסטן. הפאדישאה של האימפריה המוגולית, מוחמד שאה, העניק מחסה לאנשי חצר המלוכה ההותכי מפני הכיבוש האפשארי, דבר אשר שימש להצית פלישה פרסית אל תוך תת-היבשת ההודית מאוחר יותר. ההותכים נחשבים לשושלת הראשונה ששלטה באומה אפגנית מאוחדת, שכן לפני עלייתם לא הייתה ישות אפגנית מאוחדת והאזור של אפגניסטן המודרנית נחלק בין מדינות ומעצמות שונות לאורך השנים.
Mockingbird
Mockingbird הוא שיר של הראפר האמריקאי אמינם מתוך אלבום האולפן החמישי שלו, Encore (2004). הוא יצא לאור כסינגל החמישי מתוך האלבום באפריל 2005. הוא הגיע בשיאו למקום ה-11 במצעד הבילבורד הוט 100, ולמקום הרביעי בממלכה המאוחדת. הוא זכה במועמדות לפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע סולו הראפ הטוב ביותר", אך הפסיד ל-"Gold Digger" של קניה וסט. "Mockingbird" נכלל מאוחר יותר באלבום הלהיטים של אמינם, Curtain Call: The Hits (2005).
דגימות
השיר "Apologize" של בייבי קים מהמיקסטייפ Die for My Bitch מ-2019 דוגם את הזרימה הייחודית של השיר ומשתמש בטון מלודי דומה לזה של "Mockingbird" בקדם-הפזמון ובפזמון שלו.
השיר "Don't Want It" של ליל נאז X מתוך אלבומו Montero מ-2019 דוגם את פזמונו של "Mockingbird" גם כן.
אהרן אייזנברג
אהרן אליהו אייזנברג (14 בנובמבר 1863, ג' בכסלו תרכ"ד – 23 בספטמבר 1931, י"ב בתשרי תרצ"ב) היה מראשוני "חובבי ציון" ברוסיה, חלוץ, איש העלייה הראשונה, ממקימי המושבה רחובות.
Mockingbird
דגימות
ב-2022 הוציא הראפר הבריטי E1 (3x3) רמיקס לשיר.
אהרן אייזנברג
קורות חייו
אהרן אייזנברג נולד בשנת 1863 בעיירה פינסק שבפלך מינסק של האימפריה הרוסית (בתחום המושב היהודי), ברוסיה הלבנה, בנם של הרב אברהם משה איזנברג "בעל השם" ורחל. זכה בנעוריו לכינוי "העילוי מפינסק" בשל הצטיינותו בלימודי התורה. הוא היה פעיל מצעירותו בתנועת חיבת ציון, ובשנת 1886 עלה לארץ ישראל עם אשתו בלהה לבית יהושע משל. כשהגיע לארץ השתלם במקצוע הסתתות ועסק בו ביפו ובראשון לציון. כדי להיות עצמאי בפעולותיו עבר לוואדי חנין (נס ציונה) והתיישב עם משפחתו במרתף בנחלת ראובן לרר, מקום שהפך במהרה למרכז "בני משה" בארץ.
אייזנברג נהג להיפגש בשבתות בתל דוראן, עם חבריו שמואל כהן מראשון לציון ויהודה גרזובסקי מעקרון. בפגישתם בז' באדר 1889 גילה להם אייזנברג את רצונו לגאול את אדמת דוראן ולהקים עליה מושבה יהודית. אייזנברג הלך בעקבות חלומו ורתם אליו את יהושע חנקין. חלומם של אהרון אייזנברג ושל חברים שהצטרפו אליו, השתלב בחלומה של חברת "מנוחה ונחלה" - קבוצת יהודים מוורשה, ששאפה להקים ולנהל מושבה עצמאית בארץ ישראל. כך, התאחדו חברי "מנוחה ונחלה" ויחידים בראשותו של אייזנברג, רכשו את אדמות דוראן מידי יהושע חנקין, שקנה אותה מידי בוסטרוס רוק והקימו את רחובות, שהפכה לאחת מהמושבות הבולטות בארץ. אהרון אייזנברג מונה כמנהל העבודה במקום מטעם אגודת "מנוחה ונחלה". הוא התיישב במושבה החדשה והקדיש לה את שארית חייו. בשנת 1901, בהשתדלותו של אהרון אייזנברג, נקנתה חלקת אדמה מאדמות רמלה, על גבולה הצפוני של המושבה, כשלוש מאות דונם. זו הייתה הפעם הראשונה שבה הורחבו גבולות רחובות מאז היווסדה. בשנת 1901, אחרי לוין-אפשטיין, נבחר אהרון אייזנברג כראש הוועד ושימש בתפקיד זה עד להפיכתה של רחובות למועצה מקומית, בשנת 1923. ביום הכיפורים תרצ"ב התמוטט בבית הכנסת לאחר מחלה ממושכת, ומאז לא שבה הכרתו. הוא נפטר בי"ב תשרי תרצ"ב. על מצבתו נחרת: "רבי אהרן איזנברג, יוצר המושבה ובונה".
פעילות ציבורית
אייזנברג היה שותף לפעילות ציבורית רחבה לא רק ברחובות: הוא נמנה עם מקימי אגודת "קרן קיימת", ששאפה לגאולת הקרקע; השתתף במשלחת היישוב לפריז אל הברון רוטשילד; ייסד את חברת "אגודת נטעים", שבאמצעותה ניתנה האפשרות לנתינים זרים לרכוש אדמה בארץ ישראל, וניהל אותה; היה חבר בוועד הזמני ליהודי ארץ ישראל, מראשי בני ברית ועוד.
חלקו בעליית יהודים מתימן
הוגה הרעיון להעלאת יהודי תימן היה ארתור רופין שעוד בשנת 1904 הציע את יהודי תימן כתחליף לפלאחים המקומיים שעבדו במושבות. אהרון אייזנברג היה מעוניין להעסיק את יהודי תימן ובכך להפחית את עלות השכר של "אגודת נטעים" אותה ניהל ושהייתה החברה העסקית הגדולה ביותר בתקופת העלייה השנייה. אגודת נטעים שמה לה למטרה להעסיק "מהגרים חדשים, בורים בעבודות האדמה, שיתקשו למצוא עבודה במקום אחר". אייזנברג התקשה לעמוד מול דרישת בעלי המניות של החברה לצמצום עלויות באמצעות העסקת פלאחים בשכר נמוך במושבות. במכתב ששלח למנחם אוסישקין בשנת 1909 ציין אייזנברג כי העובד הערבי לא מקבל את כל צרכיו בארץ ולכן עוזב לאחר מספר שנים. אך היהודי התימני יכול להיות "פועל נאמן" שניתן לבטוח כי הוא יישאר בארץ, "וטוב יותר מכך – הוא אינו יכול לעזוב" והוא "נותן תקווה להיפטר מן העובד הערבי"
אייזנברג נעזר בארתור רופין שכמייצג קרן קיימת לישראל יכול היה להבטיח מימון ליוזמה, ואילו רופין נעזר באייזנברג שהיה בעל נתינות עות'מאנית שהייתה תנאי חוקי לרשום בעלות על קרקע. בשנת 1909 כתב אייזנברג כי יהודי תימן "חיים במידת ההסתפקות במועט" והסביר כי כדי לזרז את בואם של האלפים יש לצאת בתעמולה בעלת אופי דתי -משיחי כך "ששום אחריות כלשהי לא תיפול עלינו לעולם". ארתור רופין צידד בתוכנית זו וקבע כי "אם התימנים ידעו שמישהו הבטיח לדאוג לקיומם תהיינה להם דרישות רבות".
הנצחתו
בעיר רחובות נקרא על שמו רחוב וכן שכונה – שכונת רמת אהרון שבדרום מזרח העיר. השכונה נבנתה בשטח הכרם שהיה שייך לאייזנברג, אותו תרמו בניו לאחר מותו לצורך כך.
משפחתו
אשתו בלהה נפטרה בשנת 1936. צאצאיו:
בן דודו (אחי אביו): נכדתו (בתו של עובד אייזנברג):
מל שפרד
מלווין ויפילד "מל" שפרד (באנגלית: Melvin Whinfield "Mel" Sheppard; 5 בספטמבר 1883 – 4 בינואר 1942) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי ושיאן עולם בריצות למרחקים בינוניים. בעל 5 מדליות (4 זהב, 1 כסף) משתי אולימפיאדות (לונדון 1908 וסטוקהולם 1912). באולימפיאדת לונדון היה לספורטאי שזכה במרב מדליות הזהב (3) ביחד עם השחיין הבריטי הנרי טיילור.
כינוי היה: "פירלס מל" (מל, שאין שני לו) - "Peerless Mel"
ביוגרפיה
שפרד נולד באלמונסון לייק, שבניו ג'רזי. הוא נידחה על ידי משטרת ניו יורק, מאחר שהיה לו לב מוגדל. על אף שסבל מבעיית לב-ריאה. בשנים 1906–1908 הוא זכה 3 פעמים ברציפות באליפות ארצות הברית באתלטיקה (AAU) בריצת 880 יארד (805 מטר).
שיאן עולם
בשנת 1907 קבע שפרד מספר שיאי עולם באולם, בריצות ל-600 יארד, ל-880 יארד, ל-1000 יארד ול-1 מייל.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת לונדון (1908) זכה שפרד ב-3 מדליות זהב, בריצת 800 מטר בשיא עולם חדש של 1:52.8 דקות, לפני אמיליו לנגי מאיטליה (1:54.2 דקות והאנס בראון מגרמניה (1:55.2 דקות), בריצת 1500 מטר בשיא אולימפי חדש של 4:03.4 דקות, לפני הרולד וילסון (4:03.6 דקות) ונורמן הולאוס (4:04.0 דקות) שניהם מבריטניה ובריצת שליחים (200 מטר, 200 מטר, 400 מטר ו-800 מטר) בתוצאה של 3:29.4 דקות, לפני גרמניה (3:32.4 דקות) והונגריה (3:32.5 דקות).
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה שפרד בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר בשיא עולם חדש של 3:16.6 דקות, לפני צרפת (3:20.7 דקות) ובריטניה (3:23.2 דקות) ומדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:52.0 דקות, אחרי טד מרדית' שקבע שיא עולם חדש של 1:51.9 דקות ולפני אירה דוונפורט (1:52.0 דקות) שלושתם מארצות הברית, ולא הצליח להגן עת תוארו. נוסף לכך, הוא השתתף בריצת 400 מטר וקבע תוצאה של 48.9 שניות בשלב חצי הגמר, אך לא עלה לשלב הגמר ודורג במקום שישי, ובריצת 1500 מטר הגיע לשלב הגמר, אך לא השתתף בה לבסוף.
ב-4 בינואר 1942 נפטר שפרד בקווינס, ניו יורק.
אמנת ניס
אמנת ניס היא אמנה של האיחוד האירופי שנחתמה בעיר ניס בצרפת ב-26 בפברואר 2001 ונכנסה לתוקף ב-1 בפברואר 2003.
בין עיקרי האמנה נמנו ההכנות לקראת ההרחבה הגדולה של האיחוד האירופי, והכנסה לתוקף של מגילת זכויות האדם.
תוכן האמנה
אמנת ניס תיקנה את אמנת מאסטריכט (אמנת האיחוד האירופי) ואת אמנת רומא (האמנה שכוננה את הקהילה הכלכלית האירופית). האמנה שיפרה את המבנה המוסדי של האיחוד האירופי כדי לעמוד בהתרחבות מזרחה, משימה שנועדה במקור להיעשות על פי אמנת אמסטרדם, אך לא זכתה להתייחסות באותה עת.
כניסתה לתוקף של האמנה הייתה מוטלת בספק במשך זמן מה, לאחר דחייתה הראשונית על ידי מצביעים איריים במשאל עם ביוני 2001. תוצאת משאל העם התהפכה במשאל עם שנערך כעבור קצת יותר משנה.
אמנת ניס נחתמה בראשית שנת 2001, על ידי ראשי המדינות (המועצה האירופית) וגם היא, כמו אמנת אמסטרדם, מהווה תיקון ועדכון לאמנת מסטריכט ומסמלת המשך ישיר שלה. האמנה היא פרי אחד עשר חודשי משא ומתן, והיא נכנסה לתוקף במהלך שנת 2003.
האמנה עסקה בהכנות לקראת ההרחבה הגדולה של האיחוד האירופי (2004 ו-2007) בארבעה תחומים מרכזיים:
המדינות שהצטרפו לאיחוד במסגרת "ההרחבה הגדולה" היו אסטוניה, הונגריה, לטביה, ליטא, מלטה, סלובניה, סלובקיה, פולין, צ'כיה, קפריסין (2004), בולגריה ורומניה (2007).
האמנה עסקה בשיתוף הפעולה כלפי חוץ (מדיניות הסכמים וכדומה), הדרישות מכל מוסד ומוסד (מועצה, נציבות, פרלמנט, בית המשפט, הבנק וכיוצא בזאת), התאמות של האמנות והחקיקה להרחבה (קיצה הקרב של קהילת הפחם והפלדה), ניסיון (שנכשל) לגיבוש חוקה אירופית והכנה בתחום ההגירה והיחס לפליטים במחשבה על הרחבת גבולות האיחוד.
הישגיה של אמנת ניס נחשבים מוגבלים יחסית, אך עם זאת, חשיבותם לגבי העתיד להתרחש כשלוש שנים לאחר מכן היא רבה ומרכזית. היא ביצעה שינויים חשובים הן בתחום המבני והן בתחום קבלת ההחלטות של האיחוד האירופי.
בנוסף,  בניס נחתמה מגילת זכויות האדם של האיחוד האירופי (אומנם היא קיבלה תוקף משפטי מלא רק באמנת ליסבון), מגילה אשר גובשה במשך כשנה. מסמך זה הכניס לראשונה תחת קורת גג אחת את כל תחום זכויות האדם והאזרח, בדגש כמובן על האזרח האירופי, אך גם לתושביו המהגרים, תושבי קבע, וכדומה. התחומים בהם עוסק המסמך כוללים זכויות חברתיות, כלכליות, פוליטיות וסוציאליות.
האמנה חולקה לשישה פרקים ראשיים:
מגילה זו מוכרת על ידי כל מוסדות האיחוד האירופי ופועלת בשילוב עם אמנות זכויות אדם בינלאומיות ואירופיות אחרות ומגובה על ידי חקיקה אירופית סוציאלית/ חברתית. האמנה נכנסה לתוקף בינואר 2001.
ביקורת
הנציבות והפרלמנט האירופי התאכזבו מכך שהוועידה הבין-ממשלתית (IGC) לא אימצה רבות מהצעותיהם לרפורמה במבנה המוסדי או בהצגת סמכויות חדשות של הקהילה, כגון מינויו של תובע ציבורי אירופי. הפרלמנט האירופי איים להעביר החלטה נגד האמנה, אף כי אין לו כוח וטו רשמי, איים הפרלמנט האיטלקי כי לא יאשרר זאת ללא תמיכת הפרלמנט האירופי. עם זאת, בסופו של דבר זה לא בא לידי ביטוי והפרלמנט האירופי אישר את האמנה.
רבים טוענים כי מבנה "שלושת העמודים" של שהאיחוד, אשר נשמר על ידי האמנה, הוא מסובך מדי וכי יש לאחד את האמנות הנפרדות לאמנה אחת, יש למזג את שלוש הישויות המשפטיות הנפרדות של הקהילות וכי יש למזג את הקהילה האירופית והאיחוד האירופי, כאשר האיחוד האירופי ניחן באישיות משפטית. חלק גם דרשו הפרדה ברורה יותר בין רשויות האיחוד למדינות החברות.
כושן (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
חסידות סערט
בעיר סירט (סערט) שברומניה, נוצרו שתי חצרות חסידיות, שתיהן מבית חסידות קוסוב.
אתל ברימור
בשנת 1944 זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בסרט "None But the Lonely Heart", ובשנת 1949 הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בסרט "פינקי".
ברימור היא נצר למשפחת שחקנים מפורסמת וענפה, הכוללת בין השאר את אחיה ליונל ברימור וג'ון ברימור, ואת נכדתו של ג'ון, דרו ברימור.
קריירת משחק
ברימור הופיעה לראשונה בניו יורק בשנת 1894, בתפקיד יוליה מחזה "The Rivals" (היריבים), ביחד עם סבתה, לואיזה ליין דרו. בשנת 1895 הופיעה לראשונה בברודוויי, במחזה The Imprudent Young Couple (הזוג הצעיר וקל הדעת), ביחד עם דודה ג'ון ברימור. בשנים 1897–1898 זכתה להצלחה במחזות בלונדון לצד השחקן המוערך הנרי אירווינג, הצלחה שהזניקה את הקריירה שלה גם בארצות הברית.
פריצת הדרך הגדולה שלה הגיעה בשנת 1901, בתפקיד מאדאם טרנטוני במחזה "Captain Jinks of the Horse Marines" (קפטן ג'ינקס מיחידת יורדי הים הרכובים). הופעתה זיכתה אותה בהכרה והפכה אותה לאחת השחקניות המוערכות של התקופה.
הופעתה הראשונה בקולנוע הייתה בשנת 1914 בסרט האילם "The Nightingale" (הזמיר). בשנת 1932 הופיעה בסרט "Rasputin and the Empress" (רספוטין והקיסרית), הסרט היחיד שבו הופיעה לצד שני אחיה, ג'ון וליונל ברימור. ב- 1944 הופיעה בסרט "רק הלב הבודד" לצידו של קרי גרנט וזכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. ב-1946 הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור משחקה בסרט "בסחור המעלות". ב-1947 השתתפה בסרט "בת החוואי" לצידם של לורטה יאנג וג'וזף קוטן. בשנת 1949 הופיעה בסרט "נשיקת חצות" עם מריו לנצה וקתרין גרייסון. בשנת 1951 השתתפה בסרט "גברת אדיבה" לצדן של בטסי בלייר ואנג'לה לאנסברי וב-1953 השתתפה בסרט "סיפור שלוש אהבות".
חיים אישיים
ברימור נולדה בפילדלפיה, השנייה מבין שלושת ילדיהם של השחקנים מוריס ברימור וג'ורגינה דרו. אמה מתה בשנת 1893, דבר שאילץ את אתל לצאת לעבוד, וכך ויתרה על חלומה להיות פסנתרנית, והחלה לשחק.
בתקופת הופעותיה בלונדון, בשנים 1897–1898, הכירה את וינסטון צ'רצ'יל ודחתה את הצעתו לנישואים. היא התחתנה עם ראסל גריסוולד קולט בשנת 1909, ולזוג נולדו שלושה ילדים. הם התגרשו בשנת 1923.
ברימור מתה ממחלת לב בשנת 1959.
בתרבות הפופולרית
בסרט שיר אשיר בגשם משנת 1952, דון לוקווד (ג'ין קלי) פוגש את קת'י סלדן (דבי ריינולדס), השואפת לשחק בתיאטרון. הוא מסיים את פגישתם הראשונה במילים "היי שלום, אתל ברימור".
בסרט היכן שהוא בזמן משנת 1980, כריסטופר ריב מעיין בתמונות ישנות מהתיאטרון, ואפשר לראות את תמונתה של אתל ברימור בבגדי נזירה מהמחזה "The Kingdom of God".
גשר אדם (הודו)
גשר אדם (בטמילית: ஆதாம் பாலம்; בתעתיק לטיני: āthām pālam; נקרא גם: גשר ראמה או סטובנדה; בטמילית: இராமர் பாலம்; בתעתיק לטיני: irāmar pālam; בסנסקריט: रामसेतु) הוא ארכיפלג שנוצר משרטונים. הגשר נפרש בין הודו לסרי לנקה ומפריד בין מפרץ מנאר למצר פלק. אורך הגשר 48 קילומטרים.
גאוגרפיה
גשר אדם חוצה את מפרץ מנאר בדרום מצר פלק בַצפון, והשרטונים שם מונעים מהסירות בעלות שׁוֹקַע לעבור. עומק המים אינו עולה על 1.2 מטרים בזמן הגאות, למעט שלושה ערוצים הקשים למעבר.
היסטוריה
על פי עדויות גאולוגיות וטקסטים עתיקים, סופה גדולה שהתרחשה בשנת 1480 הרסה את גשר אדם שהיה מצר יבשה וכך נוצרו האיים של השרטונים השונים. בראמאיאינה השרטון, הנקרא גשר ראמאינה, נבנה על ידי ראמה שרצה לכבוש את האי לנקה היכן שאשתו סיטה הוחזקה בשבי על ידי המלך-שד ראוואנה.
עם כיבוש הראג' הבריטי וסרי לנקה על ידי האימפריה הבריטית, התבצעו עבודות בנייה בגשר אדם בראשית שנת 1838 ובתחילת המאה ה-20 על מנת לשפר את הניווט בין השרטונים ובמטרה ליצור חיבור יבשתי קבוע בין סרי לנקה לבין היבשת. חברת הרכבות רכבות דרום הודו ניסתה לבנות מסילת רכבת על ידי גשר, אך הדבר לא התממש מעולם. לעומת זאת, מסילת הברזל של הינדו-ציילן אקספרס פעלה עד לשנת 1965. מסילת רכבת זו קישרה בין שאנגחאי לקולומבו כשבאחד החלקים הייתה מעבורת בין הקצה המזרחי של האי ההודי פמבן והקצה המערבי של האי הסרי לנקי של מאנר.
בשנת 2001, הממשלה ההודית אישרה את פרויקט Sethusamudram על מנת ליצור תעלה שתשמש לספינות וסירות וכך להימנע מלהקיף את סרי לנקה ולחסוך הפלגה של 400 קילומטרים. פרויקט זה דומה לזה שהוצע בפעם הראשונה על ידי המפקד א.ד. טיילור של המארינס ההודי בשנת 1860.
יושרה
באתיקה, יושרה (יָשְׁרָה, בלועזית: אינטגריטי) היא כנות ואמיתות או הקפדה על הפעולות הננקטות. יושרה יכולה להיחשב כניגוד ל-צביעות.
אפשר לסמוך על אנשים בעלי יושרה שהם מתכוונים באמת למה שהם אומרים ושהם אכן מתכוונים לנהוג בהגינות וביושר. יותר מכך, אנשים אלה, גם כאשר אין עליהם כל פיקוח הם לא מפרים את הכללים אליהם הם מחויבים.
בלועזית המילה אינטגריטי התפתחה מהמילה integer, שפירושה מספר שלם. בהקשר זה יושרה היא התחושה הפנימית של "שלמות" הנובעת מתכונות כמו יושר ואופי עקבי. ניתן להגיד על אנשים שהם "נוהגים ביושרה" כאשר הם פועלים על פי הערכים, האמונות והעקרונות שבהם הם עצמם דוגלים.
באתיקה
באתיקה כאשר דנים בהתנהגות ובמוסר, אומרים שאדם הוא בעל יושרה אם מעשיו מבוססים על מסגרת עקבית פנימית של עקרונות. עקרונות אלה צריכים להיצמד באופן אחיד לאקסיומות או להנחות לוגיות. אפשר לתאר אנשים כבעלי יושרה מבחינה אתית כאשר מעשיהם, אמונותיהם, שיטותיהם, המידות והעקרונות שלהם נובעים כולם ממערכת ערכים מרכזית אחת. לכן, עליהם להיות גמישים ומוכנים לשנות את עמדותיהם הערכיות כדי לשמור על עקביות, למשל כאשר תוצאה מסוימת אינה תואמת את כל הציפיות. גמישות כזו היא סוג של לקיחת אחריות מוסרית וערכית.
היבט מהותי אחד של מסגרת עקבית שכזו הוא ההימנעות מכל חריגה לא מוצדקת (שרירותית) לטובת אדם או קבוצה מסוימת, בעיקר הימנעות מחריגה שמעדיפה את האנשים המחזיקים באותה מערכת ערכים. בתחום החוק עיקרון זה מחייב כי גם בעלי תפקידים רשמיים יהיו כפופים לאותם כללים להם כפופים שאר האזרחים. באתיקה אישית, עיקרון זה קובע שאין לנהוג על פי כללים שאליהם אותה אישיות מתנגדת באופן עקרוני. למשל, אסור לגנוב, אלא אם כן אותה אישיות תרצה לחיות בעולם שבו כולם גונבים. הפילוסוף עמנואל קאנט תיאר את עקרון היישום האוניברסלי בציווי הקטגורי שלו.
המושג יושרה מכָוֵון לשלמות, לעולם מושגים ואמונות למה שמכונה השקפת עולם. תפיסה זו של שלמות מדגישה כנות ואותנטיות, המחייבות לפעול בכל עת בהתאם לתפיסת העולם הנבחרת של הפרט.
בפוליטיקה
האזרחים במדינה דמוקרטית אמורים לבחור במנהיגים אמינים, מנהיגים שפועלים לטובתם ולרווחתם של כל אזרחי המדינה. לצורך חיזוק האמון הזה המדינה מקיימת מערכות שמפקחות על התנהלות המנהיגים, כמו משרד מבקר המדינה, בית המשפט, התקשורת ועוד. לצורך קיום ממשל תקין צריך שהאזרחים יתנו אמון במנהיגיהם. לשם יצירת האמון על אנשי הממשל לנהוג על פי מערכת כללים מחייבת, עליהם להיות בעלי יושרה.
למידת ההשפעה של הפוליטיקאים יכולות להיות השלכות כבדות משקל ואכן קיים סיכון שהם לא ישתמשו בכוח שבידיהם כדי לשרת את האזרחים, ובכך הם יָפֵרוּ את רעיון היושרה.
אריסטו אמר שמכיוון שלשליטים יש כוח הם יתפתו להשתמש בו לצורך הרווח האישי שלהם. כדי למלא את תפקידם כמשרתי ציבור חשוב שהפוליטיקאים יעמדו בפיתוי הזה. בהקשר של יושרה, ללא קשר לשאלה אם הם פועלים לטובת האזרחים או לרעתם, לפוליטיקאים יש יושרה כל עוד הם פועלים בעקביות, בהתאם לערכים שלהם.
במבחנים פסיכולוגיים ובמבחנים לקבלה לעבודה
מטרתם של מבחני יושרה תעסוקתית היא לזהות מועמדים פוטנציאליים לעבודה שעלולים להסתיר היבטים שליליים או מבזים בעברם, כגון הרשעה פלילית או שימוש לרעה בסמים. זיהוי מועמדים לא מתאימים יכול להועיל למעסיקים כדי שיוכלו להימנע מבעיות שעלולות להתעורר בהמשך.
בדיסציפלינות אחרות
דיסציפלינות ותחומים שיש להם עניין ביושרה כוללים פילוסופיה של פעולה, פילוסופיה של רפואה, מתמטיקה, נפש, קוגניציה, תודעה. פסיכולוגיה פופולרית מגדירה יושרה אישית, יושרה מקצועית, יושרה אמנותית ויושרה אינטלקטואלית.
בתחום המחקר המדעי החוקרים לא אמורים לקבוע את התוצאה לפני פרסום בפועל של הממצאים.
מלכודת תיירים
מלכודת תיירים היא אטרקציה תיירותית, שמיועדת למשוך תיירים ואת כספם. בדרך כלל, מלכודות תיירים מספקות שירותים, בידור, אוכל, מזכרות ומוצרים אחרים שתיירים יכולים לרכוש אותם.
בעוד שאטרקציות תיירותיות עשויות להיחשב על ידי תיירים כבילוי מהנה ומעניין, לביטוי "מלכודת תיירים" יש הקשר שלילי, והוא מביע אכזבה מבית העסק עצמו. לדוגמה, עסקים המציבים שלטי פרסום לאורך כביש מהיר על מנת להסיט מטיילים מהכביש למקום העסק (למשל מסעדה), כאשר העסק עצמו מתגלה כאכזבה בין בשל איכות ירודה, מיקומו באזור מסחר צפוף, מחירים מופקעים או אף הונאה של ממש.
יגואר אירופאי
יגואר אירופאי (שם מדעי: Panthera gombaszoegensis) הוא מין של חתול גדול דומה ליגואר שבעבר היה תת-מין שלו שחי באירופה בתקופת הפליסטוקן. מאובניו תוארכו ללפני 1.9-0.4 מיליון שנה מהיום והתגלו בגרמניה, איטליה, צרפת, בריטניה, ספרד, הולנד וגיאורגיה ואולי גם במערב אסיה, באזור הקווקז.
יגואר קדום זה היה מעט גדול מהיגואר המודרני עם משקל של 90-210 ק"ג וממוצע 130 ק"ג. הוא היה בעל שיניים טוחנות קצרות וקהות מעט יותר בשתי הלסתות. יגואר זה אולי התפתח ממיני פנתר אחרים ממוצא אפריקני כמו האריה או הנמר וחי לצד מיני פנתרים קדומים כמו אריה המערות האירופי ומיני פנתרים קדומים. לא השתמרה פרווה שלו אך מקום חיותו המיוער התאים לדגמי חברבורות כמו של יגואר חי. בנוסף ממצאים מראים שהוא חי בקרבת מקווי מים כמו היגואר המודרני. הוא היה טורף סוליטרי שניזון מפרסתנים גדולים ששכנו באירופה.
הממצאים האחרונים ליגואר זה התאבנו לפני 400,000 שנה כך שהוא נכחד עוד לפני עידן הקרח. לא ברור האם חי לצד האדם הקדמון.
ייתכן שפנתרים דומים כמו פנתר סכרדר או אריה טוסקני מבוטלים וכנראה שייכים למין זה.
כסרה
כסרה (בערבית: الكَسْرَة, בתעתיק מדויק: אלכַּסְרַה) (<font size="+2">-ِ ) היא אחת מתנועות התשכיל בשפה הערבית. הפירוש המילולי של המילה "כסרה" הוא "שבירה, שבר". האות המאריכה של כסרה היא ي|יא. כאשר מתעתקים מערבית נהוג להחליף כסרה בחיריק וכאשר היא מלווה ביא – בחיריק מלא.
הכסרה מסומנת כקו אלכסוני מתחת לאות. אך כאשר כסרה ושַׁדַּה מופיעות שתיהן באותה אות, הכסרה יכולה להופיע מתחת לאות, או מתחת לשַׁדַּה.
הגייה
הכסרה מציינת תנועה סגורה קדמית בלתי-מעוגלת, /i/, קצרה, בדומה לחיריק העברי. האות המאריכה של כסרה היא ي|יא (ﻱ) ובהופעתה גורמת להגיית /iː/.
אף על פי שבאופן עקרוני ערבית ספרותית לא מכילה צליל e, במקרים מסוימים, כמו בדיפתונגים או ב"תנווין אלכַּסְר", ההגייה המקובלת גם בניב הספרותי היא [e].
מילטיאדיס טנטוגלו
מילטיאדיס טנטוגלו (ביוונית: Μιλτιάδης Τεντόγλου; נולד ב-18 במרץ 1998) הוא אתלט יווני, האלוף האולימפי (טוקיו 2020), סגן אלוף העולם (יוג'ין 2022), אלוף העולם באולם (בלגרד 2022), אלוף אירופה (ברלין 2018) ו-3 פעמים אלוף אירופה באולם (גלאזגו 2019, טורון 2021 ואיסטנבול 2023) בקפיצה לרוחק.
כסרה
בפרסית
בפרסית, הכסרה מכונה זיר (زير) ומבוטאת /e/.
מילטיאדיס טנטוגלו
ביוגרפיה
טנטוגלו החל את דרכו הספורטיבית בפארקור. באחת התחרויות הוא נצפה על ידי ונגליס פפניקוס, לימים מאמנו הראשון, שראה את כישרונו והציע לו להתחרות בקפיצה לרוחק. הוא הציע לו לנסות לקפוץ לרוחק, ומיד כשראה את טנטוגלו קופץ, היה בטוח שהוא יגיע לצמרת. כשהיה בן 16 התחרה לראשונה בקפיצה לרוחק, וכעבור שנה התחרה באליפות העולם לקדטים שנערכה בקאלי, וסיים חמישי לאחר שקבע תוצאה של 7.66 מטר.
2016
בחודש אפריל שיפר טנטוגלו את שיאו ל-7.89 מטר, ובמאי שיפר את שיאו האישי בשנית, כשקבע תוצאה של 7.90 מטר. טנטוגלו שבר את שיאו האישי פעמיים נוספות במאי, כשבתחרות שנערכה בגרבנה ניצח בתוצאה של 7.98 מטר, ובתחרות שנערכה בקלמטה ניצח בתוצאה של 8.19 מטר. בחודש יולי זכה טנטוגלו בתואר הבינלאומי הראשון שלו, לאחר שקבע תוצאה של 7.64 מטר באליפות הבלקן שנערכה בטורקיה. באותו חודש, באליפות העולם לנוער שנערכה בבידגושץ', זכה במדליית הכסף לאחר שקפץ למרחק של 7.91 מטר. באולימפיאדת ריו שנערכה באוגוסט, סיים במקום ה-27 בשלב המוקדמות לאחר שקבע תוצאה של 7.64 מטר, ולא עלה לגמר.
2017
באליפות יוון שנערכה יוני, זכה טנטוגלו במדליית זהב בשיא אישי חדש של 8.30 מטר. חודש לאחר מכן, באליפות אירופה לנוער, זכה טנטוגלו במדליית הזהב לאחר שקפץ למרחק של 8.07 מטר. באליפות העולם שנערכה בלונדון בחודש אוגוסט, סיים טנטוגלו במקום ה-19 במוקדמות בתוצאה של 7.79 מטר, ולא עלה לגמר.
2018
בפברואר קבע טנטוגלו שיא אישי בקפיצה לרוחק באולם של 7.95 מטר, לאחר שסיים שלישי בתחרות במץ. חודש לאחר מכן, באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם, סיים תשיעי בתוצאה של 7.82 מטר. במאי התחרה לראשונה בסבב ליגת היהלום. הוא התחרה בתחרות ברומא, וסיים עשירי לאחר שקפץ למרחק של 7.69 מטר. חודש לאחר מכן סיים שישי בתחרות ליגת היהלום בסטוקהולם, בתוצאה של 8.05 מטר. באליפות הבלקן שנערכה ביולי, זכה במדליית זהב בתוצאה של 8.17 מטר.
שלמה אבני
ביוגרפיה
נולד וגדל במזריץ', פולין. לאחר מלחמת העולם השנייה היה בגרמניה בין מייסדי תנועת נוער חלוצי מאוחד ופעל להכשרה מקצועית של עולים בשיתוף צי הסוחר. בשנת 1948 עלה לישראל ושירת במלחמת העצמאות כקצין קשר בחיל הים.
מילטיאדיס טנטוגלו
אלוף אירופה
באליפות אירופה שנערכה באוגוסט בברלין, זכה במדליית זהב בקפיהצ לרוקח בתוצאה של 8.25 מטר, לפני פביאן היינלה מגרמניה (8.13 מטר) וסריי ניקיפורוב מאוקראינה (8.13 מטר).
שלמה אבני
ביוגרפיה
בשנת 1951 נכנס לעבודה במשרד הבינוי והשיכון. היה סגן מנהל המחלקה לשיכון עממי ובשנת 1956 עבר לשמש עוזר למנהל אגף השיכון. בשנים 1963–1966 היה סמנכ"ל אמרכלות של משרד השיכון.
מילטיאדיס טנטוגלו
2019
בתחרות באולם שנערכה בפברואר במדריד, ניצח טנטוגלו בשיא אישי חדש של 8.23 מטר. חודש לאחר מכן, באליפות אירופה באולם שנערכה בגלאזגו, זכה טנטוגלו במדליית זהב בשיא לאומי חדש של 8.38 מטר, לפני טוביאס מונטלר משוודיה (8.17 מטר) וסטראינה יובנצ'ביץ מסרביה (8.03 מטר).
2021
באליפות אירופה באולם שנערכה בטורון בתחילת מרץ, הגן על תוארו לאחר שקפץ למרחק של 8.35 מטר, תוצאת השנה בעולם, לפני טוביאס מונטלר (8.31 מטר) וכריסטיאן פולי מפינלנד (8.24 מטר).
שלמה אבני
ביוגרפיה
בשנת 1967 הופקד אבני על קליטת המחלקה הטכנית שהועברה למשרד הבינוי והשיכון מהסוכנות היהודית. הוא הקים את האגף לבנייה כפרית ועמד בראשו, עסק בתוכניות להרחבת ושיקום מושבי עולים ובעבודות מיגון של יישובי ספר. במסגרת פעולות הממשלה לאחר מלחמת ששת הימים, היה אחראי על הקמת נקודות יישוב חדשות בשטחים המוחזקים, ברמת הגולן וביהודה ושומרון. בשנת 1974 מונה לראש המינהל לבנייה כפרית ויישובים חדשים.
מילטיאדיס טנטוגלו
אלוף אולימפי
באולימפיאדת טוקיו (2020) הוא זכה במדליית זהב לאחר שקפץ בקפיצה האחרונה למרחק של 8.41 מטר, ועלה מהמקום השלישי למקום הראשון, לפני חואן מיגל אצ'באריה (8.41 מטר) ומייקל מאסו (8.21 מטר), שניהם מקובה. ניצחונו הוכרע בגלל התוצאה השנייה שלו, 8.15 מטר לעומת 8.09 מטר.
שלמה אבני
ביוגרפיה
בדצמבר 1977 מונה על ידי השר גדעון פת למנכ"ל משרד הבינוי והשיכון. הוא התפטר מתפקידו בפברואר 1979 לאחר חילופי השר וכניסתו של דוד לוי למשרד.
מילטיאדיס טנטוגלו
אלוף עולם באולם
באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאת השנה בעולם ובשיא לאומי חדש של 8.55 מטר, לפני טוביאס מונטלר (8.38 מטר) ומרקיז דנדי מארצות הברית (8.27 מטר).
סגן אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביולי אותה שנה זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.32 מטר, אחרי וונג ג'יאנאן מסין (8.36 מטר) ולפני סימון איהאמר משווייץ (8.16 מטר).
שלמה אבני
ביוגרפיה
בדצמבר 1980 נפטר. על שמו נקרא בית ספר שדה במצפה רמון.
רוז צ'לימו
רוז צ'לימו (באנגלית: Rose Chelimo; נולדה ב-12 ביולי 1989) היא אתלטית ממוצא קנייתי המתחרה עבור בחריין, אלופת עולם (לונדון 2017), סגנית אלופת העולם (דוחה 2019) ואלופת אסיה (ג'קרטה 2018) בריצת מרתון.
2016
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה צ'לימו במקום שמיני בריצת מרתון בתוצאה של 2:27:36 שעות.
אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט 2017 זכתה צ'לימו במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:27:11 שעות לפני אדנה קיפלגט מקניה (2:27:18 שעות) ואמי קרייג מארצות הברית (2:27:18 שעות).
2019
באליפות העולם שנערכה בדוחה בספטמבר 2019 זכתה צ'לימו במדליית כסף בריצת מרתון בתוצאה של 2:33:46 שעות, אחרי רות צ'פנגטיץ' מקניה (2:32:43 שעות) ולפני הלליה ג'ואנס מנמיביה (2:34:15 שעות) ולא הצליחה להגן על תוארה.
ישיבה דפלטבוש
ישיבה דפלטבוש (באנגלית: Yeshivah of Flatbush) הוא מוסד חינוכי יהודי דתי הממוקם בברוקלין ואשר מקיף מסגרות חינוך מגילאי גן ילדים ועד סוף תיכון. המוסד משויך רעיונית לזרם האורתודקסיה המודרנית של ארצות הברית.
היסטוריה
המוסד משלב לימודי יהדות בשילוב עם לימודי חול, לתלמידים ותלמידות ביחד.
בעבר היו רוב תלמידי המוסד בנים למשפחות מהגרים מארצות אירופה. בשנים האחרונות, עם המעבר של חלק גדול מהאוכלוסייה המבוססת לפרברי ניו יורק, ופתיחת מוסדות דומים נוספים, נמנים רוב תלמידי המוסד עם בני עדות המזרח, בעיקר מקהילות יוצאי סוריה ואיראן שהתיישבו בברוקלין.
עקרונות
המוסד מציין במטרותיו שני עקרונות: "אם אין קמח אין תורה" ו"חתירה להצטיינות" (“The Standard of Excellence").
אחד מעקרונות המוסד הוא "עברית בעברית" שבו נמסרים כל שיעורי היהדות העוסקים בטקסטים עבריים (תנ"ך, תלמוד), בשפה העברית. עיקרון זה מנחיל שליטה בשפה העברית לבוגרי המוסד. עקב זאת לימדו ומלמדים במוסד מורים ישראלים רבים, ובהם אפרים שך, יוסף שפירא, טובה קלמן ואחרים. ד"ר דוד אליאך (נכדו של ר' שלמה יוסף אליאך) יליד ירושלים, שימש כמנהל המוסד במשך 43 שנים.
מצוק ברקוויסט
מצוק ברקוויסט או רכס ברקוויסט (באנגלית: Berquist Ridge) הוא מצוק מפותל ברכס נפטון, בהרי פנסקולה בארץ המלכה אליזבת שבאנטארקטיקה.
המצוק משתרע לכיוון מערב החל ממצוק מאדיי.
גובהו של המצוק 812 מטרים מעל פני הים
גילוי ומיפוי המצוק
רכס נפטון (ובו מצוק ברקוויסט) התגלה וצולם מהאוויר ב-13 בינואר 1956, בטיסה חוצת-אנטארקטיקה של צי ארצות הברית, שיצאה מתחנת מצר מקמורדו לים ודל וחזרה למצר.
הרי פנסקולה כולם (ובהם מצוק ברקוויסט) מופו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1967 ובשנת 1968, באמצעות סקרים על הקרקע, ותצלומי אוויר שצולמו בשנת 1964 ועל ידי צי ארצות הברית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1966.
מקור השם
שמו של המצוק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא בשם זה, על שמו של רוברט מ. ברקוויסט (Robert M. Berquist), מצי ארצות הברית, שהיה צלם בתחנת אלזוורת' בחורף 1958.
לוק המסוורת'
לוק המסוורת' (באנגלית: Luke Hemsworth; נולד ב-5 בנובמבר 1980) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי.
ביוגרפיה
המסוורת' נולד במלבורן, בנם הבכור של ליאוני (לבית ואן אוס), מורה לאנגלית, וקרייג המסוורת' יועץ בשירות הציבורי. אחיו הצעירים הם השחקנים כריס וליאם המסוורת'. סבו מצד אמו הוא מהגר הולנדי. בנוסף הוא ממוצא אנגלי, אירי, סקוטי וגרמני. הוא נשוי לסמנתה המסוורת' מאז 2007, ולהם ארבעה ילדים. הוא למד משחק במכון הלאומי לאמנות דרמטית (NIDA).
קריירה
בשנת 2001, הוא החל את הקריירה שלו באופרת הסבון האוסטרלית שכנים שכנים בתפקיד ניית'ן טייסון. בין השנים 2004–2011 שיחק בסדרות טלוויזיה אמריקאיות ואוסטרליות בתפקידים ותפקידי אורח.
בשנת 2012 שיחק בתפקיד ראשי במיני סדרה, "Bikie Wars: Brothers in Arms".
המסוורת' קיבל את תפקידו הקולנועי הראשון בסרט "The Anomaly" משנת 2014, בו גילם את הסוכן אלקין. באותה שנה הוא גילם את הבלש ג'ייסון פירסון בסרט The" Accounting". בשנת 2016 החל לשחק את התפקיד של אשלי סטאבס בסדרת הטלוויזיה "ווסטוורלד", ראש צוות הביטחון של הפארק, אחראי על ניטור אחר המאחרים והאינטראקציה עם האורחים ועל שלומם של האורחים.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "היקוק". על משחקו בסרט קיבל ביקורות מצוינות. באותה שנה שיחק בכמה פרויקטים בהם סרט הקולנוע "תור: ראגנארוק", לצד אחיו כריס המסוורת', תפקיד עליו חזר בשנת 2022 בסרט הקולנוע "תור: אהבה ורעם".
בשנת 2018 שיחק בתפקיד ראשי לצד מגי קיו בסרט האימה "We Are Boats", שהוצג לראשונה בפסטיבל קאן במאי 2018 וזה בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר. באותה שנה שיחק בשני סרטי קולנוע נוספים "ריבר רץ באדום" ובסרט "Encounter". בשנת 2019 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "קריפטו".
בשנת 2020 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "Death of Me", שהוצג בפסטיבל הסרטים של ממות' בממות' לייקס, קליפורניה.
בשנת 2021 שיחק לצד עזרא מילר וונסה הדג'נס בסרט הקולנוע "Asking for It".
ואנג וויי
ואנג וויי (בסינית: 王卫; נולד באוקטובר 1970) הוא מיליארדר סיני, מייסד ויו"ר SF Express, חברת שירותי אספקה ולוגיסטיקה רב-לאומית, עם משרדים ראשיים בשנג'ן.
חיים מוקדמים
ואנג וויי נולד בשנגחאי, סין. אביו היה מתרגם של השפה הרוסית עבור חיל האוויר הסיני, ואמו הייתה פרופסור באוניברסיטה. בגיל 7 עברה משפחתו של ואנג להונג קונג, שם למד בבית הספר היסודי והתיכון. לאחר שסיים את לימודיו, ואנג לא למד באוניברסיטה, אלא הלך לעבוד בתחום הייצור.
קריירה
הקריירה של ואנג החלה במפעלי דפוס וצביעה ברובע שונדה, פושאן, מרכז מסחרי וייצור במחוז גואנגדונג עם גישה מהירה דרך הנהר להונג קונג.
בתחילת שנות התשעים המפעלים בשונדה נדרשו להביא דגימות לקונים בהונג קונג, אך לעיתים קרובות היו להם בעיות עם עיכובים ארוכים במשלוח. כדי להאיץ את התהליך הזה, ונג הקים את שונפנג אקספרס כשירות שליחים קטן עם שישה עובדים.
נכון לשנת 2017, SF Express הוא שירות שליחויות רב לאומי המונה למעלה מ -400,000 עובדים.
על פי פורבס, לואנג וויי שווי נקי של מעל 44 מיליארד דולר (פברואר 2021).
חיים אישיים
הוא גר בשנג'ן, סין, ויש לו שני בנים ובת.
יחסי בוטסואנה–צ'ילה
יחסי בוטסואנה–צ'ילה הם יחסי החוץ בין צ'ילה ובוטסואנה.
היסטוריה
היחסים הדו צדדיים בין שתי המדינות כוננו ב-13 באוקטובר 1997, כאשר נשיא בוטסואנה קוויט מסייר ביקר בצ'ילה כדי להשתתף בקונגרס הפריון העולמי X. מאותו מועד מערכת היחסים בין המדינות התבססה על שיתוף פעולה. צ'ילה קיבלה בין היתר משלחות טכניות מבוטסואנה בתחומי כרייה, אנרגיה ומים, לחלוק חוויות בתחומים אלו.
ביולי 2012, שר החוץ של בוטסואנה, פאנדו סקלמני, ביקר בצ'ילה, אז חתם עם עמיתו הצ'יליאני אלפרדו מורנו צ'ארם על מזכר הבנות לקידום שיתוף פעולה דו-צדדי, במסגרת האינטרס של שתי המדינות להעצים את קשרים בין אזורים ברמה הפוליטית, הכלכלית והתרבותית.
באפריל 2016 ביקרה משלחת מבוטסואנה שאחראית על הכנת אסטרטגיית הפיתוח של כלכלת המדינה עד שנת 2036 לבקשת הנשיא, בצ'ילה, שם קיימה פגישות עם רשויות ממוסדות ציבוריים ופרטיים שונים כדי ללמוד על חוויותיהם בתכנון ובקרה של מדיניות ציבורית ארוכת טווח לפיתוח. כעבור 4 חודשים נסע סגן שר החוץ הצ'יליאני אדגרדו ריברוס לבוטסואנה, שם חתם על מזכר הבנות בנושא התייעצויות פוליטיות יחד עם שר החוץ של בוטסואנה פלומוני וונסון מויטוי, ובכך מיסד את הדיאלוג הפוליטי בין שתי המדינות וחיזק את היחסים הדו-צדדיים ביניהן. מאוחר יותר, במהלך ביקור ממלכתי בצ'ילה של נשיא בוטסואנה ביולי 2017, איאן חמה, שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות לקידום השקעות וצמיחה וכדי להקל על פיזור הסחר.
יחסים מסחריים
בשנת 2016, הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-80,000 דולר. המוצרים העיקריים שיוצאו על ידי צ'ילה כללו שסתומים לצינורות או דוודים וסדיני כותנה, ואילו בוטסואנה מייצאת בעיקר צעצועים ודגמים קטנים עם מנועים.
דיסקוגרפיה של ג'סטין ביבר
הזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר הוציא במהלך הקריירה שלו שישה אלבומי אולפן, שני מיני-אלבומים, שלושה אלבומי אוסף, שלושה אלבומי רמיקס, שני אלבומי וידאו, 71 סינגלים (מתוכם 18 כזמר אורח ו-7 סינגלים שיווקיים) ו-56 וידאו-קליפים (מתוכם 13 כזמר אורח).
בגיל 15 בלבד הוציא את סינגל הבכורה שלו "One Time" ויחד עם "One Less Lonely Girl" שיצא לאחריו הם מהווים את צמד הסינגלים מתוך מיני-אלבום הבכורה שלו My World אשר הצליח לכבוש את המקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי והגיע למעמד פלטינה כפולה בקנדה ובריטניה. כחמישה חודשים לאחר מכן יצא אלבום הבכורה שלו My World 2.0 אשר כבש את ראש מצעד האלבומים הקנדי פעם שנייה ברציפות ונחל הצלחה מסחרית כשרשם את אותו ההישג במצעדים של חמש מדינות נוספות, ביניהם בילבורד 200 האמריקאי, נמכר בקרוב ל-5 מיליון עותקים ברחבי העולם ואף הוכתר כאלבום יהלום בברזיל שהוא התואר הגבוה ביותר לסינגל. הסינגל המוביל מתוך האלבום "Baby" זכה להצלחה אף הוא כשהגיע לחמישייה הראשונה של מצעדים ב-11 מדינות, כולל ישראל, כשהשיא נרשם בארצות הברית שם השיג הסינגל תואר יהלום לאחר שנמכר ביותר מ-12 מיליון עותקים. בנובמבר אותה השנה הוציא לאור את אלבום הרמיקס הראשון שלו My Worlds Acoustic, וכחודשיים לאחר מכן את השני Never Say Never: The Remixes. אלבום האולפן השני שלו Under the Mistletoe, שהוא גם אלבום חג מולד, הגיע לראש המצעדים הקנדי והאמריקאי ובכך הפך לאלבום האולפן השני ברצף שמצליח לעשות זאת.
אלבום האולפן הרביעי שלו Purpose הצליח להתמקם בעשירייה הראשונה של כל 31 המצעדים בהם דורג כשב-11 מתוכם הגיע לפסגה, הפך לאלבום של ביבר שצובר את הרווח הגבוה ביותר בשבוע הראשון ליציאתו עם מכירות של 522,000 עותקים ונכון ל-2020 הוא האלבום הנמכר ביותר שלו. לאלבום יצאו 4 סינגלים, "Love Yourself", "Sorry" ו-"Company" כאשר שלושת הראשונים הפכו ללהיטים ברמה העולמית; הסינגל המוביל הפך לסינגל הראשון שלו שהצליח להתמקם בראש מצעד בילבורד הוט 100 האמריקאי כשהשניים האחרים רושמים את אותו הישג, הם מכרו כל אחד למעלה מ-10 מיליון עותקים, ולא רק שהווידאו קליפים של שלושתם עברו את רף המיליארד וחצי צפיות ביוטיוב כשהשני הוא הנצפה ביותר מביניהם עם מעל 3.3 מיליארד צפיות, שלושתם אף חצו את רף מיליון ההשמעות בספוטיפיי כשהשלישי הוא המושמע ביותר מביניהם עם מעל 1.4 מיליון השמעות. כמו כן הסינגל השני מחזיק בשלושה תוארי יהלום, הכי הרבה לסינגל בודד של ביבר, והוא הסינגל הנמכר ביותר של הזמר עד היום.
הזמר פרסם את אלבום האוסף השלישי שלו The Best בפברואר 2019 וכשנה לאחר מכן יצא לאור אלבום האולפן החמישי שלו Changes אשר הגיע לראש המצעדים הקנדי והאמריקאי ובכך בעצם כל חמשת אלבומי האולפן של ביבר ציינו מעמד זה.
רודולפו אמאדו
רודולפו אמאדו (בפורטוגזית: Rodolfo Amoedo; 11 בדצמבר 1857 – 31 במאי 1941) היה צייר ומעצב ברזילאי.
ביוגרפיה
התעניינותו באמנות ובקישוט החלה כאשר חבר משפחה (שהיה סופר) הזמין אותו לעבוד בתיאטרון סאו פדרו שהוקם באותה העת. בשנת 1873, הוא נרשם לבית ספר לאמנות בריו דה ז'ניירו - שם למד אצל ויקטור מאיירליס. בשנה שלאחר מכן, הוא עבר לאקדמיה האימפריאלית דה בלס ארטס. מוריו שם כללו את ז'ואאו זפרינו דה קוסטה, אגוסטיניו חוסה דה מוטה והפסל פרנסיסקו מנואל צ'אבס פינהיירו. בשנת 1878, ציורו על "הבל הקורבן" זיכה אותו במלגת מסע ללימודים באירופה.
מ-1879 עד 1887 חי ולמד בפריז. בתחילה, הוא למד באקדמיה ז'וליאן, אך לבסוף הצליח להירשם לאקול דה-בו-ארט בשנת 1880, שם קיבל את הדרכתם של אלכסנדר קבנל, פול בודרי. מ-1882 עד 1884, הוא השתתף בסלון תוך פיתוח הנושאים העיקריים שלו של מיתולוגיה, ואירועים תנ"כיים.
בשובו לריו דה ז'ניירו ב-1888, הוא מונה לפרופסור של כבוד באקדמיה, אך למעשה לימד באסקולה פוליטכניקה וערך את התערוכה האישית הראשונה שלו. הוא זכה במדליית זהב בתערוכה ב-1908.
מאוחר יותר הוא הפך לפרופסור בבית ספר לאמנות, שם עודד סטודנטים לחקור את מדיות הציור השונות (טמפרה, צבעי מים וכו'). הוא גם שימש כסגן דירקטור וממלא מקום בכמה הזדמנויות.
בנוסף לבדי הקנבס שלו, הוא צייר עבור האספה הלאומית, הספרייה הלאומית והתיאטרון של ריאו דה ז'נרו. שנתיים לאחר מכן, הוענקה לו הקתדרה השנייה בבית הספר לציור, תפקיד בו החזיק עד 1934.
בין תלמידיו הידועים ביותר היו האחים ארתור וז'ואאו טימוטיאו דה קוסטה, אליסאו ויסקונטי וקאנדידו פורטינארי.
בית הספר הגבוה למוזיקה בברלין
בית הספר הגבוה למוזיקה בברלין (בגרמנית: Königlichen Akademischen Hochschule für Musik) הוא קונסרבטוריון גרמני השוכן בברלין. הוא נוסד בשנת 1869 ואחד ממייסדיו היה יוזף יואכים, שעמד בראש הקונסרבטוריון עד סוף ימיו.
מידע
בשנת 1869, בזמן שיואכים לימד בהנובר, הזמינו אותו לנהל את בית הספר הגבוה למוזיקה בברלין. בין עוזריו היו: היינריך דה אהנה ואדוארד רפולדי.
בראשית המאה ה-20, בית הספר הגבוה למוזיקה בברלין זכה למוניטין של מוסד חינוכי שמרני למדי, אם כי תקופה זו התאפיינה גם בהישגים מסוימים: למשל, בשנת 1912 פתחה ונדה לנדובסקה את כיתת הצ'מבלו הראשונה בהיסטוריה המודרנית. בשנת 1920 ביצע המארגן של חיי המוזיקה הגרמניים, ליאו קסטנברג, רפורמה קיצונית, וארגן את מינויו של פרנץ שרקר המתקדם לתפקיד מנהל בית הספר, שלאחריו נכנסו למעגל המורים, מוזיקאים מצטיינים רבים. בשנות ה-20 של המאה ה-20 פאול הינדמית לימד הלחנה בבית הספר.
מאז אמצע שנות השישים, בית הספר הגבוה למוזיקה בברלין חווה תקופה של ארגון מחדש והשתלבות: בשנת 1964 התאגד בהרכבו בית הספר לאמנות דרמטית, שנוסד על ידי מקס ריינהרדט בשנת 1966 התמזג עם הקונסרבטוריון העירוני (לשעבר קונסרבטוריון שטרן) ולבסוף בשנת 1975 הפך לחלק מהאוניברסיטה לאמנויות בברלין.
ויליאם פרימן וילאס
ויליאם פרימן וילאס (באנגלית: William Freeman Vilas; 9 ביולי 1840 - 27 באוגוסט 1908) היה פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית שכיהן כסנאטור מטעם ויסקונסין בשנים 1891–1897 וכמנהל הכללי של הדואר וכמזכיר הפנים בממשלו של נשיא ארצות הברית גרובר קליבלנד. הוא היה מהבולטים שבחברי אגף "דמוקרטי הבורבון" של המפלגה הדמוקרטית.
ראשית חייו
ויליאם וילאס נולד בצ'לסי, ורמונט, כבנם של אסתר גרין (לבית סמיילי) ושל לוי בייקר וילאס, פוליטיקאי בעצמו. ב-1851 הוא עבר עם משפחתו למדיסון, ויסקונסין. ב-1858 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון וב-1860 סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים באולבני. עם פרוץ מלחמת האזרחים הוא התגייס לצבא האיחוד ושירת כקפטן ברגימנט המתנדבים הרגלים ה-23 של ויסקונסין. בהמשך הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל והמשיך לשרת באותו רגימנט.
קריירה ציבורית
לאחר המלחמה קיבל וילאס משרת מרצה למשפטים באוניברסיטת ויסקונסין ובשנים 1880–1885 ו-1898–1905 הוא היה גם חבר במועצה המנהלת של האוניברסיטה. ב-1885 כיהן וילאס כחבר האספה המדינתית של ויסקונסין, ובאותה שנה הוא מונה כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית בממשלו של הנשיא גרובר קליבלנד. בתפקיד זה הוא כיהן עד 1888, עת מונה כמזכיר הפנים ושימש בתפקיד זה עד תום תקופת נשיאותו הראשונה של קליבלנד.
וילאס נשא לאישה את אנה מ. פוקס, ילידת טריטוריית ויסקונסין. לשניים נולדו שני בנים ושתי בנות, שמתוכם רק בן אחד ובת אחת הגיעו לבגרות.
לאחר סיום כהונתו בממשל, הוביל וילאס את מחאת האמריקאים ממוצא גרמני בוויסקונסין כנגד חוק בנט משנת 1889 שדרש מבתי הספר לעשות שימוש אך ורק בשפה האנגלית. בשנים 1891–1897 הוא היה חבר הסנאט של ארצות הברית, ובאותה תקופה, תקופת נשיאותו השנייה של קליבלנד, הוא הוכר כמגן הראשי על הממשל ובמיוחד היה פעיל בתהליכי הבטחת הביטול של סעיף רכישת הכסף בחוק רכישת הכסף של שרמן. בבחירות של 1896 לא עלה בידו להיבחר מחדש לסנאט והוא הובס על ידי ג'ון קויט ספונר.
וילאס היה נציג בוועידה הארצות של המפלגה הדמוקרטית ב-1896, אך פרש לאחר אימוץ סעיף רכישת הכסף החופשית. לאחר מכן הוא היה מראשי המארגנים של, השתתף בוועידת המפלגה והיה יושב ראש ועדת ההחלטות שלה. הוא גם היה המנסח הראשי של מצע המפלגה. וילאס היה אהוד ביותר על נציגי המפלגה, אך סירב להתמודד מטעמה כמועמד סרק.
שנותיו האחרונות
בשובו לוויסקונסין הוא היה בין השנים 1897–1903 חבר ועדת ההקמה של הספרייה ההיסטורית המדינתית במדיסון, ובשנים 1906–1908 הוא היה חבר ועדת הבנייה של קפיטול מדינת ויסקונסין החדש.
ויליאם פרימן וילאס נפטר במדיסון ב-27 באוגוסט 1908. הוא נטמן בבית הקברות פורסט היל שבעיר. על שמו נקרא מחוז וילאס שבוויסקונסין, והעיירות וילאס שבקולורדו, ובדקוטה הדרומית.
Friends (אלבום)
האלבום לא יצא בנפרד על גבי תקליטור, אך הוא נכלל (בסדר שירים שונה) באלבום האוסף הכפול של ג'ון, "Rare Masters", שיצא ב־1992. ב־2021 האלבום יצא בהנפקת ויניל חדשה.
רקע
לאחר הופעותיו המוצלחות של ג'ון במועדון הטרובדור שבארצות הברית בסוף אוגוסט 1970, חזרו ג'ון וטופין לבריטניה לארבעה שבועות, לאחריהם היה צריך ג'ון לחזור לארצות הברית כדי להתחיל שם סיבוב הופעות נוסף. בבריטניה ג'ון אומנם הופיע, אך עדיין לא פרץ תודעתית ומסחרית ככוכב. לאחר שג'ון גילברט, שאביו לואיס גילברט הפיק וביים את הסרט "Friends", האזין לאלבום "Elton John", הוא הגיע לג'ון ולטופין עם הצעה לכתוב ולהלחין את פסקול הסרט. ג'ון הסכים. מכיוון שההקלטות נדחסו להפסקה שבין שני סיבובי ההופעות בארצות הברית ונותרו פחות מארבעה שבועות לעבוד, העבודה הייתה לחוצה, "סשן פאניקה" בלשונו של ג'ון (ג'ון חשב של"פרמאונט" היה חשוב להוציא את האלבום מהר, כדי לנצל את המומנטום שלו בארצות הברית, כששני אלבומים שלו היו במצעדים שם). מכיוון שהזמן היה בהול ולא היו מספיק שירים, תרם ג'ון לפסקול שני שירים מעתודת השירים שלו: "Honeyroll" ו־"Can I Put You On". שירים אלה עדיין לא נכללו באלבום, אך ג'ון ביצע אותם בהופעות באותה תקופה. לימים הביע ג'ון חרטה על כך שנתן את השירים לפסקול במקום לכלול אותם באלבום שלו. השיר "Can I Put You On" נכלל באלבום הבא, אלבום ההופעה "17-11-70".
הזכויות על הפסקול שייכות ל"יוניברסל מיוזיק גרופ", ששותפה עם ג'ון על הזכויות על המוזיקה שלו, וכן היא בעלת הזכויות על הקטלוג של.
האלבום היה מועמד לפרס גראמי ב־1972 בקטגוריית "הפסקול הטוב ביותר".
סינגלים
הסינגל "Friends" אינו סינגל רגיל של ג'ון ואינו נחשב לסינגל שבא לאחר "Your Song", אלא הוא היה חלק מן הפסקול ושיר הנושא של הסרט.
Teenage Dream
Teenage Dream (בעברית: חלום נעורים) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת קייטי פרי שיצא לאור ב-24 באוגוסט 2010 דרך חברת התקליטים קפיטול רקורדס. האלבום במלואו מכיל את סוגת הז'אנר הפופ, ומכיל אלמנטים נוספים כמו דיסקו, מוזיקת אלקטרונית, רוק, פאנק, האוס, Hi-NRG, והיפ הופ. האלבום נוגע סביב אהבה צעירה, מסיבות, העצמה עצמית, וצמיחה אישית. פרי היייתה שותפה לכתיבת האלבום, ועבדה במקביל עם עוד כמה מפיקים כמו ד"ר לוק, מקס מרטין, בני בלנקו, וגרג וולס.
עם שחרורו, Teenage Dream קיבל ביקורות מעורבות ממבקרי מוזיקה שונים, אשר החמיאו על נושאי האלבום, אך היו חלוקים בדעתם בעניין הפקת האלבום וקולה של פרי באלבום. אולם, ביקורות רטרוספקטיביות שיבחו את האלבום, ודירגו אותו במספר רב של רשימות האלבומים הטובים ביותר בסוף העשור. מגזין בילבורד מינה את Teenage Dream "אחד האלבומי האולפן המובהקים מתקופת הזהב החדשה במגה-פופ" ו-The A.V. Club כינו את האלבום "שלמות הפופ". האלבום והסינגלים מתוכו העניקו לפרי שבעה מועמדויות בטקס פרסי הגראמי כולל מועמדויות לאלבום השנה, אלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר, ותקליט השנה.
האלבום זכה גם בפרס האלבום הבינלאומי של השנה בטקס פרסי ג'ונו לשנת 2011. כל ששת הסינגלים הנ"ל, בנוסף לשני סינגלים נוספים מתוך האלבום ההוצאה המחודשת של קייטי פרי, Teenage Dream: The Complete Confection אשר יצא לאור בתאריך 26 במרץ 2012, נמכרו בכשני מיליון הורדות דיגיטליות כל אחת בארצות הברית, אשר קבע שיא בעידן הדיגיטלי עבור הכי הרבה סינגלים מרובי פלטינה מאלבום אחד, שבירת השיא הקודם של הזמרת האמריקאית פרגי עם אלבום בכורתה, The Dutchess (2006), אשר היה לה חמישה סינגלים מרובי פלטינה. על מנת לקדם את האלבום, פרי יצאה לסיבוב הופעות בין השנים 2011-2012, הנקרא California Dreams Tour. עד יולי 2013, האלבום Teenage Dream נמכר בכ-6 מיליון עותקים ברחבי העולם.
האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010, וסיכום האלבומים של העשור השני. כתב העת בילבורד דירג את האלבום במקום ה-14 ברשימתם "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני". בסקר השנתי של Pazz & Jop שנערך על ידי מגזין הוילג' ווייס, האלבום התברג במקום ה-331 ברשימת 1000 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010.
רקע כללי
האלבום היה מועמד לשני פרסי גראמי, בקטגוריות "אלבום השנה" ו"האלבום הווקאלי הטוב ביותר", אך לא זכה. כבר בשבוע הראשון ליציאתו האלבום הגיע לראש מצעד מכירות האלבומים של הבילבורד, כשמכר 192,000 עותקים. ב-אפריל 2011 נמכר האלבום בלמעלה 1.3 מיליון עותקים בארצות הברית והגיע שם למעמד של אלבום פלטינה. איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי העניק לאלבום את תואר הפלטינה המרובעת. נכון לשנת 2021, האלבום הושמע יותר מ-3 מיליארד בפלטפורמת הזרמת המדיה ספוטיפיי בלבד, ונחשב לאלבום הנשי ה-15 המוסטרם ביותר בספוטיפיי.
The California Dreams Tour
ב-20 בפברואר 2011, יצאה פרי לסיבוב הופעות חדש לקידום אלבומה Teenage Dream. סיבוב הופעות זה נקרא "California Dreams Tour". במהלך סיבוב ההופעות הופיעה פרי עם שירים מאלבומה הקודם, מהאלבום הזה ועם מספר קאברים לשירים שונים.
ב-24 בנובמבר 2011 הודיעה פרי בטוויטר שהיא מתכננת להוציא DVD לסיור שלה בשנת 2012.
ב-22 בינואר 2012 סיימה פרי את סיבוב ההופעות שלה.
אידאולוגיה פוליטית
אידאולוגיה פוליטית היא מכלול הרעיונות הפוליטיים של אדם. בפוליטיקה המודרנית יש הרבה סוגיות עליהם נחלקות דעות של אנשים, כגון הכלכלה, סוגיות חברתיות ומידת הכוח שיש לממשלה.
כלכלה
הכלכלה בדרך כלל מחולקת לימין ושמאל, הימין מאופיין בתמיכה בקפיטליזם, ובבעלות פרטית של אמצעי הייצור, בטענה שההון ירד מהעשירים למעמד העובדים. אנשים משפיעים מאוד בימין הכלכלי הם אדם סמית' ומילטון פרידמן. דמויות שנויות במחלקות בימין הכלכלי הקיצוני הם אישים כמו איין ראנד, ומארי רות'בארד, אף על פי שאפילו אדם סמית' חשב שרעיונות כמו שלהם לא הגיוניים. בחלק מהמדינות השמאל הפוליטי מאופין בהתנגדותו ליישום מוחלט של הקפיטליזם, ובדרך כלל משלב בכלכלה בעלות ציבורית של אמצעי הייצור, בין אם זה דרך הממשלה (לניניזם) דרך ארגוני העובדים (סינדקליזם) או דרך דמוקרטיה ישירה (אנרכו קומוניזם). חלק מהתומכים בגישה זו טוענים שבדומה לדמוקרטיה ברמת המדינה, יש לתמוך גם בדמוקרטיה ביחסי העבודה. אנשים משפיעים מאוד בשמאל הכלכלי הם קרל מרקס ופרדיריך אנגלס. חלק השמאל הכלכלי הקיצוני תומכים גם באישים כמו ולדימיר לנין וצ'ה גווארה, אשר היו דמויות שנויות במחלוקת. מפני שהמצב שברוב מדינות העולם אנחנו חיים תחת מערכת קפיטליסטית, אין בדיוק מרכז כלכלי, אבל אנשים שתומכים במצב הקיים בלי לשנותו כוללים אנשים כמו רייגן ותאצ'ר, אף על פי שיש טענות רבות שהם עשו זאת עבור רווח פוליטי ופגיעה באוכלוסיות שלא תמכו בהם
חברה
דעות לגבי סוגיות חברתיות גם כן מתחלקים לימין ושמאל. הימין מאובחן ברצון לשמור על המצב הקיים, ולכן הוא מתנגד להפלות, מתנגד לנישואין חד מיניים, ובדרך כלל יותר שמרני, המרכז נחשב יותר ליברלי. הוא ברובו יותר תומך בזכות של אנשים לעשות כרצונם, אבל הוא לא מחבב לעשות מעבר. השמאל מאובחן כיותר פרוגרסיבי, ומאמין בפירוק המצבים שהוא חושב שאינם צודקים. למשל קיבוע בחוק את זכותם של הומואים להתחתן, לעומת ליברלים שפשוט רוצים שזה יפסיק להיות לא חוקי.
ממשלה
דעות לגבי התערבות ממשלתית אינם מחולקים לימין ושמאל אלא למדיניים, וחירותנים. המדיניים מאמינים שזה תפקיד הממשלה לשמור על ביטחון האזרח ולוודא שהוא שומר על החוק, ובדרך כלל מאמינים במעקב אחרי אזרחים, בעוד החירותנים מאמינים שהאזרחים ישמרו על החוק, ושמעקב מוגזם אחרי אזרחים אינו מוסרי, יגרום לכולם להיכנס לכלא על טעויות פשוטות. רובם תומכים בלגליזציה.
יחסי בורונדי–צ'ילה
יחסי בורונדי–צ'ילה הם היחסים הבילטרליים שבין הרפובליקה של צ'ילה ובין הרפובליקה של בורונדי.
יחסים מסחריים
בשנת 2016, הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-10,000 דולר, כאשר המוצרים העיקריים הם: קפה לא קלוי, מוצרים אלקטרוניים וחלקי רכב.
אלכסנדרה לוקש
אלכסנדרה לוּקָש (נולדה ב-27 בפברואר 1987 בקישינב שבמולדובה) היא קריינית, מנחת טלוויזיה וכתבת ישראלית.
ביוגרפיה
לוקש עלתה לישראל מקישינב בהיותה בת שלוש. למדה בתיכון מקיף ג' באשדוד. את שירותה הצבאי עשתה בגלי צה"ל כקריינית חדשות ושדרנית בגלגלצ.
ב-2013 החלה להגיש את הפינה "בלוגוס" של אתר ynet. ב-2014 החלה לשמש גם ככתבת שטח במגזין האוכל של ynet וב-2015, להגיש את הפינה הכלכלית "כסף עולמי".
בשנים 2015-2014 הגישה את תוכנית האקטואליה "בשמונה" של ערוץ 20.
לוקש היא בוגרת האוניברסיטה העברית מהתוכנית המשולבת: פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה.
Live at The Pearl
Live at The Pearl (ידוע גם כ-Mariah Carey: Live in Las Vegas) הוא רצף הופעות של הזמרת האמריקאית מריה קארי, אשר נועדו לקדם את האלבומים E=MC² ו-Memoirs of an Imperfect Angel. רצף ההופעות כלל 4 הופעות קבועות באולם הקונצרטים "Pearl Concert Theater" שבלאס וגאס.
רצף ההופעות החל ב-11 בספטמבר 2009 והסתיים ב-10 באוקטובר אותה שנה.
רקע
השמועות לגבי רצף ההופעות החלו ביולי באותה השנה ובסוף יולי, קארי הודיעה באופן רשמי באתר שלה על רצף ההופעות וחשפה את הפרטים. במהלך שני המופעים האחרונים ביצעה קארי גם את השירים "Angels Cry" ו-"Up Out My Face" מאחר שלא יכלה לבצע אותם בשני המופעים הקודמים כי האלבום Memoirs of an Imperfect Angel, שממנו הם לקוחים טרם יצא. בנוסף הזמר טריי לורנז ביצע את השיר "Rock with You" של מייקל ג'קסון כמחווה אליו בעקבות פטירתו באותה השנה.
עבור מופעי אוקטובר קארי שינתה את רשימת השירים כאשר השיר "" הוחלף בשיר "I Want to Know What Love Is". במופע האחרון שינתה שוב את רשימת השירים: הפעם השיר "I Want to Know What Love Is" חזר לרשימה אך במקום השיר "Fly Like a Bird". בנוסף היא גם שרה קטע א-קפלה של השיר "It's A Wrap" מתוך האלבום Memoirs of an Imperfect Angel, אחרי השיר "Touch My Body". בנוסף במופע האחרון קארי העלתה לבמה הצעת נישואים של סוג הומוסקסואלים מה שגרם לסיקור תקשורתי נרחב.
הארבור וויאו
מועדון הכדורגל הארבור וויאו (באנגלית: Harbour View F.C), הוא מועדון כדורגל ג'מייקני מהעיר קינגסטון, בירת ג'מייקה, ומשחקת בליגת העל הג'מייקנית.