cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אסתר גרינברג (בואסביין)
לאחר המלחמה
בשנת 1961 פנתה לנציגי הסוכנות היהודית בהולנד בבקשה להגיע לישראל ולתרום כאחות. היא הגיעה לקיבוץ בית העמק, שם קיבלו אותה יהודים שעלו מהולנד. לאחר כמה חודשים עברה לאולפן לעברית בעין שמר, ומשם לקיבוץ חורשים. שם, פגשה את אדי (אדוארד) גרינברג, שעלה עם אמו ואחותו (השופטת דליה דורנר) מטורקיה ב-1944. אסתר התגיירה והשניים נישאו ב-1964. הם עברו לאשקלון לתקופה קצרה ומשם לקריית טבעון. עד לפרישתה עבדה גרינברג כאחות בקופת חולים כללית ובמשרד הבריאות. לאחר יציאתה לגמלאות יזמה את ההקמה והתנדבה בהפעלת בית קפה "נגיש קפה" ברמת ישי המופעל על ידי אנשים עם צרכים מיוחדים. בנוסף הקימה בהתנדבות מרפאה לבדיקות למניעת סרטן השד בקריית טבעון והובילה את הפעילות במשך 13 שנים.
צ'יאנג מאי (מחוז)
היסטוריה
בשנת 1599 איבדה הממלכה את עצמאותה והפכה לחלק מממלכת איוטאיה. בשנת 1932 הפך האזור לחלק אינטגרלי מתאילנד לאחר שמחוז מונטון פאיאפ, אשר היה שריד לממלכת לאנה, התפרק באופן סופי.
אסתר גרינברג (בואסביין)
לאחר המלחמה
לאסתר שני ילדים, בן ובת, ו-5 נכדים. בעדותה ציינה אסתר שדורות רבים מתחנכת משפחתה על האמרה, שגם רשומה בסמל המשפחה: "לא להצטער על העבר, ולא לפחד מהעתיד". היא נפטרה בשנת 2020.
הכרה והנצחה
בעקבות פעילותם בתקופת השואה להצלת יהודים הוכרו הוריה וחמשת אחיה כחסידי אומות העולם ב-1980 על ידי יד ושם, כאשר אסתר הוכרה ב-27 ביולי 2007, וכן ניטע עץ לכבודם בשדרת חסידי אומות העולם.
ב-2011 הופק ערב הוקרה עבור אסתר בתיכון ליאו באק בחיפה בו השתתפה יחד עם בני משפחתה ו-12 ניצולים.
על הקמת מרפאת בדיקות למניעת סרטן השד במסגרת הפעילות ההתנדבותית קיבלה את אות "מגן שר הבריאות" ב-9 בדצמבר 2012.
בית הכנסת של קורו
בית הכנסת של קורו (בספרדית: Casa de Oración Hebrea "בית תפילה עברי") הוא בית כנסת בעיר סנטה אנה דה קורו, בצפון ונצואלה, הממוקמת לחוף הים הקריבי, לא רחוק מהאי ההולנדי קוראסאו. האתר ידוע כאחד מבתי הכנסת העתיקים ביותר באמריקה הלטינית.
אסתר גרינברג (בואסביין)
הכרה והנצחה
במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של אסתר, נוצר קשר עם משפחתה, ואותר קברה בבית הקברות מנוחה נכונה בקרית טבעון.
בית הכנסת של קורו
רכישה על ידי ממשלת ונצואלה
ב-3 באוגוסט 1997, נפתח מחדש הבית על ידי ממשלת ונצואלה בשם "Casa de Oración Hebrea" (בית תפילה עברי) כתרומה תרבותית חשובה להנצחה של מורשת היהודים הספרדים בצפון ונצואלה.
אצטדיון חוסה סורייה
האצטדיון העירוני חוסה סורייה (בספרדית: Estadio Municipal José Zorrilla) הוא אצטדיון כדורגל בעיר ואיאדוליד מחבל קסטיליה ולאון שבספרד. האצטדיון משמש כאצטדיון הביתי של ריאל ואיאדוליד המשתתפת בלה ליגה, ומכיל 27,618 מושבים, מה שהופך אותו לאצטדיון ה-22 בגודלו בספרד, והגדול ביותר בחבל קסטיליה ולאון.
האצטדיון אירח שלושה משחקים במסגרת מונדיאל 1982, את גמר גביע המלך הספרדי בשנת 1982, את גומלין גמר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 1986, ושלושה משחקים של נבחרת ספרד בכדורגל.
ברוגבי, האצטדיון אירח פעמיים רצופות את גמר גביע המלך הספרדי ברוגבי בשנים 2016 ו-2017.
היסטוריה
המשחק הראשון שנערך באצטדיון היה משחק במסגרת הליגה הספרדית, ב-20 בפברואר 1982, בין ריאל ואיאדוליד לאתלטיק בילבאו שהסתיים בניצחון 1–0 לוואיאדוליד, והשער היחיד במשחק נכבש בדקה ה-84 על ידי חורחה אנריקה אלונסו. גמר גביע המלך הספרדי בשנת 1982 נערך באצטדיון ב-13 באפריל, ובו ניצחה ריאל מדריד את ספורטינג חיחון 2–1.
כוכב הפופ מייקל ג'קסון ביצע מופע סולד-אאוט באצטדיון חוסה סורייה ב-6 בספטמבר 1997, כחלק מסיבוב ההופעות העולמי שלו "HIStory World Tour", מופע שסיים את החלק האירופאי בסיבוב ההופעות שלו.
ישנן תוכניות להרחבת האצטדיון ל-40,000 מושבים. הפרויקט ידוע בשם ואיאדוליד ארנה (בספרדית: Valladolid Arena).
בשנת 2016 אירח האצטדיון את גמר גביע המלך הספרדי ברוגבי בין אל סלבדור לואיאדוליד (שני מועדוני רוגבי מהעיר ואיאדוליד). 26,000 צופים צפו במשחק וקבעו את שיא הצופים למשחק רוגבי יוניון בספרד. כמו כן המלך פליפה השישי, צפה במשחק ובסיומו העניק את הגביע לאל סלבדור, הקבוצה המנצחת.
תפוסה
בפתיחתו, אצטדיון חוסה סורייה החדש הכיל 30,000 צופים, ובשנת 1986 הוקמה הטריבונה הצפונית מה שהגדיל את הקיבולת ל-33,000 צופים. עם זאת, בשנת 1995, בעקבות תקנות פיפ"א החדשות למופעים ואירועי ספורט (שקבעו כי יציעי עמידה נאסרו לשימוש, והאצטדיונים מחויבים להיות בעלי מושבים בלבד), ובהיותו האצטדיון הספרדי הראשון שעומד בתקנות אלו, קיבולתו הצטמצמה ל-26,512 צופים בלבד. באצטדיון יש גם 120 סוויטות פרטיות, שתוכננו במיוחד עבור חברות וספונסרים. בשנת 2009, שינוי שנערך בסוויטות גרם לאובדן של 270 מושבים, והקיבולת החדשה עמדה על 26,252 מושבים.
בשנת 2019 האצטדיון עבר שיפוץ ובו "התעלה" שהייתה בין היציעים לדשא הוסרה, גובה כר הדשא הונמך, ונוספו 1,366 מושבים חדשים, כך שהקיבולת הנוכחית היא 27,618 מושבים. כמו כן גם ספסלי הקבוצות במגרש, שלפני כן היו שקועים בקרקע ליד תחומי המגרש, שולבו בצמוד ליציעים כמקובל באצטדיונים רבים.
מונדיאל 1982
במהלך מונדיאל 1982, "אצטדיון חוסה סורייה החדש" שובץ יחד עם אצטדיון סן ממס, כאצטדיונים המארחים בשלב הבתים הראשון של משחקי "בית ד'", שהורכב מנבחרות אנגליה, צרפת, כווית וצ'כוסלובקיה. המשחקים שהתקיימו באצטדיון חוסה סורייה היו המשחקים הבאים:
נבחרת ספרד
נבחרת ספרד בכדורגל שיחקה שלושה משחקים באצטדיון חוסה סורייה. שני משחקי ידידות ומשחק רשמי אחד:
נבחרת ספרד הצעירה
האצטדיון אירח את גומלין גמר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 בשנת 1986 בין ספרד ואיטליה. במשחק הגמר הראשון, שנערך ברומא באצטדיון פלאמיניו, התוצאה הייתה 2–1 לאיטליה. במשחק בואיאדוליד, ספרד הובילה 2–1 (תיקו 3–3 בסיכום), ולאחר הארכה נערכו בעיטות העונשין. בפנדלים ספרד ניצחה 3–0, וזכתה לראשונה בתולדותיה באליפות אירופה עד גיל 21. השוער חואן קרלוס אבלאנדו הציל את הפנדל הראשון והשלישי של ג'וזפה ג'אניני ומרקו בארוני בהתאמה. וסטפאנו דסידרי החמיץ את הפנדל האיטלקי השני. לעומתם בצד הספרדי, רוברטו פרננדס, אוסביו סקריסטן ורמון ואסקס גארסיה כבשו את שלושת הפנדלים שלהם, וספרד זכתה בתואר.
רוגבי
אצטדיון חוסה סורייה אירח פעמיים את גמר גביע המלך הספרדי ברוגבי:
קרחון בורשקרווינק (ארץ המלכה מוד)
קרחון בורכגרווינק (בנורווגית: Borchgrevinkisen; באנגלית: Borchgrevink Glacier) הוא קרחון באזור חוף הנסיכה ראגנהילד בארץ המלכה מוד, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון-מערב, ממערב לנונאטאק טאגן, בקצה המערבי של הרי סור רונדיין.
שיא גובהו של הקרחון ממוקם בגובה של 1,603 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון מופה בשנת 1957 על ידי קרטוגרפים נורווגיים, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947.
מקור השם
הקרחון נקרא על שמו של קרסטן בורכגרווינק מנורווגיה, שפיקד על משלחת החקר האנטארקטית הבריטית (משלחת הצלב האדום), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1898–1900.
נשיאי ארצות הברית
נשיא ארצות הברית (באנגלית: President of the United States, ובקיצור POTUS) הוא ראש המדינה וראש הרשות המבצעת הנבחר של ארצות הברית. הנשיא מנהיג את הרשות המבצעת ואת הממשל הפדרלי, והוא מוגדר בחוקה כמפקד העליון של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. 45 אנשים כיהנו בתפקיד זה (הנשיא גרובר קליבלנד כיהן כנשיא ה-22 וה-24, בשתי כהונות לא רצופות). הנשיא המכהן וה-46 במספר הוא ג'ו ביידן, המכהן מאז 20 בינואר 2021.
הנשיאות הקצרה ביותר הייתה זו של ויליאם הנרי הריסון – 31 ימים בלבד. האריסון חלה עוד בתחילה כהונתו, ומת תוך חודש בלבד, בשנת 1841. הנשיאות הארוכה ביותר הייתה זו של פרנקלין דלאנו רוזוולט – מעל 12 שנים ברציפות בין השנים 1933 ל-1945. רוזוולט היה הנשיא היחיד שכיהן יותר מפעמיים, ובעקבות כהונתו הארוכה תוקנה החוקה באופן שמגביל את כהונות הנשיא לשתיים.
תשעה נשיאים לא מילאו את כהונתם. ארבעה נרצחו (אברהם לינקולן, ג'יימס גרפילד, ויליאם מקינלי וג'ון פיצג'רלד קנדי), ארבעה מתו שלא ברצח (ויליאם הנרי הריסון, זאכרי טיילור, וורן הרדינג ופרנקלין דלאנו רוזוולט), ואחד התפטר (ריצ'רד ניקסון).
להלן רשימת נשיאי ארצות הברית של אמריקה. לכל נשיא נתון המפלגה שכיהן מטעמה, תאריך השבעתו, תאריך סיום כהונתו, ומערכות הבחירות בהן ניצח. מובאים גם אירועים מרכזיים שאירעו בתקופת כהונתו של כל נשיא ובתחומי שליטתו. לא מובאת חקיקה של הקונגרס, ולא מובאת פסיקה של בית המשפט העליון (להוציא מקרים חריגים).
פאטונג
פאטונג (בתאית: หาดป่าตอง) היא עיירת הנופש הגדולה ביותר בחוף המערבי של של האי פוקט שבתאילנד. פאטונג הוא יעד הנופש העיקרי באי פוקט ומהווה את מרכז סצנת חיי הלילה והשופינג של האי.
חסיד שוטה
חסיד שוטה הוא כינוי גנאי שנתנו חז"ל לאדם שמנסה להחמיר בקיום מצוות, אך למעשה הוא נוהג כשוטה; כלומר, רצונו להתנהג כחסיד מוביל אותו לחטוא או לנהוג באופן מטופש. במשנה מתואר "החסיד השוטה", יחד עם דמויות מגונות אחרות, כ"מכַלי-עולם" או "מבַלי-עולם".
פאטונג
פאטונג הפכה פופולרית במיוחד בקרב תיירים מערביים במהלך סוף שנות ה-80 של המאה ה-20. היישוב מכיל כיום בתי מלון רבים, ברים רבים ומועדוני לילה רבים.
חסיד שוטה
רבי מנחם המאירי מגדיר מונח זה בהתבסס על דוגמאות מהתלמוד:
פאטונג
ב-26 בדצמבר 2004 היישוב נפגע קשה מהצונאמי באוקיינוס ההודי. הצונאמי גרם להרס רב ורוב בתי המלון והחנויות שהיו קרובים לחוף נהרסו כליל באותו האירוע. העיירה הייתה אחד מהיישובים שנפגעו הכי קשה בפוקט. פאטונג התאוששה במידה רבה מאז מאסון הצונאמי.
חסיד שוטה
בשיח הכללי משמש הכינוי "חסיד שוטה" כמטבע לשון המתאר אדם הנוהה אחר מורה רוחני, תאוריה מדעית, תנועה פוליטית וכדומה, ורוחש להם נאמנות עיוורת.
דוגמאות
בתלמוד הבבלי מובאת דוגמה לחסיד שוטה: אדם הרואה אשה טובעת בנהר, אך ; כלומר, לא מציל אותה כדי לא "להיכשל" באיסור הסתכלות בערווה. בדוגמה זו החסיד השוטה מעדיף לשמור על איסור הסתכלות בעריות על אף שבכך הוא מזניח את דין פיקוח נפש, החמור יותר מרוב המצוות שבתורה.
בתלמוד הירושלמי מודגמת התנהגות של חסיד שוטה בכמה אופנים:
ישנן שתי פרשנויות אפשריות לקטע האחרון; לפי הפרשנות הראשונה מדובר בשתי דוגמאות שונות: הראשונה עוסקת בביכורים, שבזמן בית המקדש היו מעלים אותם לכהנים בירושלים, והחסיד השוטה במקרה זה מתכנן לתת את הפרי לאדם הראשון שייתקל בו, כדי להימנע מהנאה מפרי ששייך לכהנים, על אף שבית המקדש כבר לא קיים. הדוגמה השנייה של הירושלמי, לפי פרשנות זו, היא של אדם הרואה נערה מאורסה שעומדת להיאנס, אך במקום להרוג את האנס ולהציל את הנערה הוא מבכר לרוץ אחר הנערה כדי להציל אותה בצורה אחרת כדי להישמר מאיסור רצח. למעשה, התעכבותו בהצלת הנערה כדי להישמר מאיסור רציחה, לכאורה, מביאה לכך שהנערה המאורסה תיאנס.
לפי גישה אחרת מדובר בדוגמה אחת, שבה אדם נדר להעניק פרי יפה שהיה לו לאדם הראשון שייקרה בדרכו, ונקרתה בדרכו נערה מאורסה, וזה רץ אחריה כדי לתת לה את הפרי. השטות במעשה זה, היא שלמרות נדרו לתת את הפרי לאדם הראשון שנקרה בדרכו, לא היה עליו לרוץ אחר נערה המאורסה שכן זה מעורר חשד ויש בו אף סכנת חיים.
הרמב"ם מגדיר כחסיד שוטה אדם המקדיש את כל ממונו.
ריינג'ר 4
ריינג'ר 4 (באנגלית: Ranger 4) הייתה משימה ששוגרה על ידי נאס"א ב-23 באפריל 1962 על מנת לחקור את הירח במסגרת תוכנית ריינג'ר. מטרת הגשושית הייתה לשדר תמונות של הירח במהלך 10 הדקות שקדמו להתרסקותה על פניו, לשחרר קפסולת סייסמוגרף אל עבר קרקע הירח, לאסוף מידע על קרינת גמא במהלך מסעה, לבחון פעילות מכ"ם על פני הקרקע הירחיים ולהמשיך בבחינת רכיבי גשושיות הריינג'ר על מנת לסייע בתכנון חלליות עתידיות לחקר הירח. תקלה במחשב הגשושית גרמה לכך שהלוחות הסולאריים ומערכות הניווט לא נפרשו, וכתוצאה מכך התרסקה הגשושית בצדו הרחוק של הירח בלי למלא את משימתה, ובלי ששידרה כל מידע. זו הגשושית האמריקאית הראשונה שפגעה בירח, או בעצם חוץ ארצי כלשהו.
מבנה הגשושית
ריינג'ר 4 הייתה מ"בלוק 2" של גשושיות הריינג'ר ודמתה מאוד לקודמתה – ריינג'ר 3. שקלה 331 ק"ג והייתה בגובה 3.1 מטרים. היא כללה קפסולה בקוטר 650 מ"מ שכוסתה בעץ בלזה לריכוך נחיתתה, מנוע לתיקון מסלול, מנוע ראשי שדחפו 22.6 kN ובסיס משושה ברוחב 1.5 מטרים עשוי זהב וכרום. אנטנת צלחת לטווח רחוק חוברה לבסיס. שני לוחות סולאריים דמויי כנפיים באורך 5.2 מטרים מקצה לקצה נפרשו משני צדי הבסיס זמן קצר לאחר השיגור. הלוחות הסולאריים טענו סוללה חשמלית במשקל 11.5 ק"ג שקיבולתה 1 קילו-ואט-שעה (kW·h). הגשושית נשלטה באמצעות מחשב, מערכת עיקוב ומערכת בקרה שנשלטה מכדור הארץ. הניווט בוצע באמצעות חיישני ארץ ושמש, גירוסקופים ורקטות קטנות. מערכת הטלמטריה כללה שני משדרים, האנטנה לטווח רחוק ואנטנה נוספת. בקרה תרמית הושגה על ידי צבע לבן, לוחות זהב וכרום ויריעת פלסטיק כסופה.
בין הכלים המדעיים שנשאה החללית נכללו: הסייסמוגרף הונח בתוך הקפסולה יחד עם מגבר, משדר, מערכת בקרת מתח, אנטנת "קרוסלה" ו-6 סוללות שיכלו לספק אנרגיה חשמלית למכשירי הקפסולה למשך 30 יום. הקפסולה, ששקלה 42.6 ק"ג, אמורה הייתה להתרסק על הירח במהירות 130–160 קמ"ש. מטרת המכ"ם הייתה לבחון השתקפויות מפני הירח אך גם ליזום את היפרדות הקפסולה מהגשושית ואת הפעלת רקטות הבלימה של הגשושית במהלך התרסקותה.
המשימה
המשימה תוכננה לשיגור על־גבי משגר אטלס-אג'ינה B, לבצע תיקון מסלול ולהתרסק על קרקע הירח תוך צילום פניו. בגובה 21.4 ק"מ מפני הירח הייתה הקפסולה משוחררת, ומתרסקת בנפרד על הירח כאשר רצועות עץ בלזה שציפו אותה מרככות את הנחיתה.
רייג'ר 4 שוגרה ב-23 באפריל 1962, 20:50:00 UTC מנמל החלל קייפ קנוורל שבפלורידה. עקב תקלה במחשב, פקודת פרישת הלוחות הסולאריים והפעלת מערכת הניווט לא ניתנה. הכלים חדלו לפעול לאחר כ-10 שעות טיסה והעיקוב אחריה נמשך רק בזכות המשדר הקטן שהיה בתוך קפסולת הגשושית. ריינג'ר 4 התרסקה בצדו הרחוק של הירח (-15.5°N, -130.7°W) במהירות 9,600 קמ"ש ב-26 באפריל 1962 בשעה 12:49:53 UTC, אחרי כ-64 שעות טיסה.
ריינג'ר 4 הייתה הגשושית האמריקאית הראשונה שהגיעה אל גרם שמיים אחר (מלבד כדור הארץ). למרות כישלון משימתה, משגר האטלס-אג'ינה B פעל כשורה לראשונה.
אלמנטרי (סדרת טלוויזיה)
אלמנטרי (באנגלית: Elementary) היא סדרת דרמה אמריקנית, של רשת הטלוויזיה CBS, שהיא גרסה מודרנית לעלילות שרלוק הולמס, הבלש הידוע מספריו של סר ארתור קונן דויל.
ג'וני לי מילר מגלם את שרלוק, יועץ לשעבר בסקוטלנד יארד. שרלוק שב לניו יורק כדי לשהות במרכז גמילה מסמים ולאחר מכן נשאר בברוקלין, כשלצידו ד"ר ג'ואן ווטסון, אותה מגלמת לוסי לו, "מלוות הפיכחות" שלו. דמויות נוספות מעלילות שרלוק הולמס המקוריות ששולבו בסדרה הן מוריארטי, איירין אדלר וסבסטיאן מורן.
ב-23 באוקטובר 2012 הזמינה CBS עונה שלמה של הסדרה וב-15 בנובמבר 2012 - שני פרקים נוספים לאותה עונה, כך שלבסוף הסתכמה העונה ב-24 פרקים. ב-27 במרץ 2013 הוזמנה עונה שנייה וב-26 בספטמבר 2013 החל שידורה. העונה השלישית התחילה ב-30 באוקטובר 2014. ב-5 בנובמבר החל שידורה של העונה הרביעית. ב-2 באוקטובר 2016 עלתה העונה החמישית. בתחילת מאי 2018 עלתה לשידור העונה השישית.
בישראל הסדרה משודרת בערוץ yes Action וכן עונות 4–6 נגישות לצפייה ב־hot vod.
מאפייני הסדרה
כל פרק בסדרה הוא חקירה של מקרה רצח חדש, ללא תלות בין הפרקים מבחינה זו. נושאים מסוימים עולים ברבים מהפרקים, ויש בהם התפתחות מפרק לפרק:
המכון הגבוה למוזיקה בתוניס
המכון הגבוה למוזיקה בתוניס (בערבית: المعهد العالي للموسيقى بتونس) הוא אחד ממוסדות ההשכלה הגבוהה בתוניס. מכון זה הוקם בשנת 1982.
במהלך השנה האקדמית 2007–2008 מנה המכון 431 סטודנטים, ומתוכן 130 סטודנטיות.
בוגרים בולטים
בין הבוגרים הבולטים של המכון היא נביהה כרולי.
מוט דה הופל
מוט דה הופל (באנגלית: Mott the Hoople) הייתה להקה אנגלית שפעלה בשנות ה-60 וה-70 וניגנה בסגנון גלאם רוק והארד רוק. בשנות פעילותה הקליטה 7 אלבומי אולפן, 9 אלבומי הופעות חיות, 13 אלבומי אוסף ו-15 סינגלים. לאחר התפרקותה ב-1980 ערכה הלהקה מספר מופעי איחוד.
Doc Thomas Group
הלהקה הוקמה ב-1966 בעיר הרפורד שבמחוז הרפורדשייר, אנגליה בשם "קבוצת דוק תומאס" (Doc Thomas Group). מקימיה היו מיק ראלפס (גיטרה), סטן טיפינס (שירה) (Stan Tippins) ופיט אוברנד ווטס (גיטרה בס). בהרכב זה יצאו למסע הופעות באיטליה וב-1967 הוציאו אלבום ראשון בעזרת חברת הקלטות באיטליה שנקרא The Italian Job.
ב-1968 הצטרפו ללהקה דייל גריפין (מתופף) וורדן אלן (אורגן). בהרכב חדש זה הקליטה הלהקה מספר גרסאות דמו באולפני רוקפילד שבמונמות'.
תחילתה של "מוט דה הופל"
ב-1969 צדה הלהקה את תשומת ליבו של המפיק המוזיקלי גיא סטיבנס מחברת המוזיקה איילנד רקורדס. סטיבנס לקח את הלהקה תחת חסותו וערך בה מספר שינויים כשבין השאר גייס את איאן האנטר כזמר מוביל ופסנתרן ואת סטן טיפינס, שמילא תפקיד זה, מינה לאחראי על מסעות הלהקה. סטיבנס שינה גם את שם הלהקה ל"מוט דה הופל" על שם ספר שקרא בשם דומה שכתב וילארד מאנוס.
בנובמבר 1969 יצא אלבומה הראשון של מוט דה הופל בשם Mott the Hoople שכלל בעיקר גרסאות כיסוי לשירים ידועים. האלבום לא זכה להצלחה מסחרית אך הפך עם השנים לקאלט.
בספטמבר 1970 יצא אלבומה השני של הלהקה שנקרא Mad Shadows. אלבום זה זכה ליותר הצלחה והגיע למקום ה-48 בדירוג הבריטי אולם נכשל בקופות.
במרץ 1971 יצא אלבומה השלישי של הלהקה שנקרא Wildlife ועל אף שטיפס למקום ה-44 בדירוג הבריטי נכשל בקופות.
בנובמבר 1971 יצא לאור אלבומה הרביעי שנקרא Brain Capers. אלבום זה נכשל בקופות ולא דורג כלל בבריטניה. בנוסף בוטל מסע הופעות בבריטניה ובמקביל נכשלה הופעה חיה בשווייץ. כל אלו הביאו את הלהקה למשבר ולסף פירוק.
שנות ה"זוהר"
הידיעות על המשבר של הלהקה ועל כוונתה להתפרק הגיעו לאוזניו של מעריץ הלהקה דייוויד בואי שנפגש איתם ושכנע אותם להישאר מאוחדים. כמו כן כתב להם את השיר All the Young Dudes אותו הוציאה הלהקה תחילה כסינגל. השיר הפך להצלחה גדולה כשדורג מקום 3 במצעד הסינגלים הבריטי, מקום 37 בדירוג בילבורד הוט 100 ומקום 31 במצעד הקנדי. השיר היווה את הציר המרכזי באלבום החמישי שהוציאה הלהקה בספטמבר 1972 שנקרא גם הוא All the Young Dudes ודייוויד בואי היה שותף ביצירתו. האלבום נמכר בהצלחה וטיפס למקום ה-21 במצעד האלבומים הבריטי, למקום ה-89 בדירוג בילבורד 200 בארצות הברית ולמקום ה-61 בדירוג קנט מיוזיק רפורט באוסטרליה.
לאחר הוצאת האלבום החמישי עזב האורגניסט ורדן אלן והלהקה, בהרכב המצומצם, הוציאה ביולי 1973 את אלבומה השישי Mott. אלבום זה זכה להצלחה מסחרית גדולה ודורג במקום השביעי במצעד האלבומים הבריטי, במקום ה-35 בדירוג בילבורד 200 בארצות הברית, במקום 43 בדירוג מגזין RPM בקנדה ובמקום ה-57 בדירוג קנט מיוזיק רפורט באוסטרליה.
במאי 1973, לאחר הקלטת האלבום "Mott", הובאו שני נגני אורגן חלופיים: מורגן פישר ומיק בולטון (Mick Bolton) (שניהם היו נגני ליווי באלבומים קודמים של הלהקה). בהמשך השני עזב בולטון והוחלף על יד בלו וויבר. כמו כן עזב את הלהקה ב-1973 המייסד והגיטריסט מיק ראלפס והוחלף על ידי הגיטריסט אריאל בנדר.
בשלהי 1973 הוציאה הלהקה את הסינגל המצליח Roll Away the Stone שהגיע למקום השמיני בדירוג מצעד הסינגלים הבריטי ובהמשך נכלל באלבום השביעי של הלהקה The Hoople  שיצא להפצה במרץ 1974. אלבום זה זכה גם הוא להצלחה ודורג במקום 11 במצעד האלבומים הבריטי ובמקום 28 בדירוג בילבורד 200 בארצות הברית. עם החומרים מאלבום זה ואחרים יצאה הלהקה למסע הופעות בארצות הברית כשלהקת החימום שלה הייתה להקת אירוסמית' ולהקה מסייעת הייתה להקת קווין. מסע הופעות זה חיזק את הקשור של מוט דה הופל עם להקת קווין והביא, בהמשך, למספר שיתופי פעולה בין הלהקות. בין השאר ליוו בריאן מיי, פרדי מרקיורי ורוג'ר טיילור שיר סולו של איאן האנטר וכן שרו איאן האנטר (סולן להקת מוט דה הופל), מיק רונסון ודייוויד בואי את השיר של הלהקה "All the Young Dudes" במופע המחווה לפרדי מרקיורי שנערך ב-1992 (כחצי שנה לאחר מותו של פרדי מרקורי).
בנובמבר 1974 יצא אלבומה השמיני של הלהקה בשם Live. היה זה אלבום של הקלטות ממסע ההופעות בארצות הברית שהתקיים מוקדם יותר אותה שנה. ההצלחה של האלבום הייתה בינונית והוא טיפס למקום ה-32 במצעד האלבומים הבריטי ולמקום ה-23 בדירוג בילבורד 200 בארצות הברית.
להקת "מוט"
לאחר הכנת האלבום Live התחוללו מספר שינויים בלהקה. מיק רונסון החליף את אריאל בנדר אבל זמן קצר לאחר מכן עזבו רונסון ואיאן האנטר את הלהקה. לשלושת האמנים שנשארו (ווטס, גריפין ופישר) הצטרפו הגיטריסט ריי מייג'ורס (Ray Majors) והזמר נייג'ל בנג'מין (Nigel Benjamin). במסגרת השינויים אימצה הלהקה את השם החדש "מוט" (Mott).
ב-1975 הוציאה הלהקה אלבום ראשון תחת השם החדש בשם Drive On. האלבום זכה לתגובות פושרות ולחוסר הצלחה קופתית והגיע למקום 35 במצעד האלבומים הבריטי ולמקום ה-160 בדירוג בילבורד 200 בארצות הברית.
ב-1976 הוציאה הלהקה אלבום שני בשם Shouting and Pointing. האלבום זכה להצלחה מועטה ביותר ולחוסר במכירות ודורג במקום ה-70 במצעד האלבומים הבריטי ובמקום 180 בדירוג בילבורד 200.
להקת "בריטיש ליונז"
בעקבות האכזבה משני האלבומים חל משבר בלהקה, נייג'ל בנג'מין התפטר והוחלף תחילה על ידי סטיב היימס (Steve Hyams) ובהמשך על ידי ג'ון פידלר (John Fiddler) כשבמקביל שענתה הלהקה את שמה ל British Lions.
ב-1977 הוציאה הלהקה אלבום בשם British Lions. האלבום זכה לתגובות צוננות בקהל והגיע למקום 78 במצעד האלבומים הבריטי ולמקום 83 בדירוג בילבורד 200.
ב-1980 הוציאה הלהקה את האלבום Trouble with Women שנכשל גם הוא בקופות והגיע למקום 80 במצעד האלבומים הבריטי ולמקום 199 בדירוג בילבורד 200. היה זה אקורד הסיום של הפעילות הסדירה של הלהקה וחבריה פנו כל אחד לפעילות עצמאית.
האיחוד בשנות ה-90
ב-1989 ו-1990 התאחדה הלהקה במבנה המקורי שלה. הופעות האיחוד יצאו ב-1998 כאלבום בשם Shotgun Eyes שכלל שירים מהתקופה בה הופיעה הלהקה באיטליה תחת השם Doc Thomas Group.
באפריל 1999 התאחדה הלהקה לשתי הופעות בוולברהמפטון.
האיחוד ב-2009
ב-2009 הודיעה הלהקה על 2 הופעות איחוד שתוכננו לאוקטובר אותה שנה באולם המרסמית' אפולו בלונדון. בעקבות ביקוש ער לכרטיסים הוסיפה הלהקה עוד 3 מועדים בתאריכים עוקבים. ההופעות זכו לביקורת חיובית על ידי המבקרים ולקהל שהגיע למופעים הוצע לקנות דיסקים של המופע בשם Live at HMV Hammersmith Apollo 2009.
האיחוד ב-2013
ב-2013 התאחדה הלהקה לסדרת הופעות שכללה את הO2 ארנה בלונדון וכן את בירמינגהאם, גלאזגו, ניוקאסל ומנצ'סטר. דיסק של ההופעה החיה במנצ'סטר יצא לשוק ב-2014 בשם Live 2013.
ב-2016 נפטר חבר מתופף הלהקה דייל גריפין וב-2017 נפטר גם פיט אוברנד ווטס  מסרטן הגרון.
האיחוד ב-2018
ב-2018 נערך איחוד של הלהקה לטובת מסע הופעות באירופה. הצוות המקורי כלל את איאן האנטר, מורגן פישר ואריאל בנדר ואליהם הצטרפו הגיטריסטים ג'יימס מאסטרו (James Mastro) ומארק בוש (Mark Bosch), האורגניסט דניס דיבריזי (Dennis DiBrizzi), נגן גיטרת הבס פאול פייג' (Paul Page) והמתופף סטיב הולי (Steve Holley).
האיחוד ב-2019
ב-2019 התאחדה הלהקה בהרכב כמעט זהה להרכב האיחוד של 2018 ויצאה למסע הופעות שכלל 6 הופעות בבריטניה וכן כ-10 הופעות בניו יורק. מסע הופעות נוסף בארצות הברית שתוכנן לשלהי אותה שנה בוטל בגלל בעיות טנטון באוזניו של איאן האנטר.
היה היו ביער
"היה היו ביער" (באנגלית: Once Upon a Forest) הוא סרט אנימציה בריטי משנת 1993.
עלילה
הסרט דן בארבעה תלמידים, ראסל, אביגייל, אדגר ומישל, ומורם קורניליוס, שיוצאים לטיול בשטח שם הארבעה יוצאים לשיט בסירת משוטים. בחזרתם לביתם משאית שמכילה גז רעיל עוברת תאונה שגורמת לשחרור הגז, שפוגע באחת התלמידות ובהוריה. כדי להציל את חייה צריכים שאר התלמידים לצאת למסע ליער רחוק ולהביא משם צמח מרפא, בטרם יתדרדר מצבה.
לבסוף התלמידים מצליחים למצוא את העשב ומגיעים בזמן להציל את חייה, אך מגלים שיערם מלא בבני אדם. מוריהם, קורניליוס, שכשהיה קטן הופרד מהוריו על ידי בני אדם, פוחד שהם יעשו אותו דבר לתלמידיו, אך מגלה שהם מנסים להפטר מהגז ששוחרר בתאונה ולשפר את מצב היער. בסוף הסרט כל היער נוקה מהגז, ולמרות שחלקים גדולים ממנו מתו, לאחר מעשי בני האדם הוא לבסוף ישתקם.
מפל לון קריק
מפל לון קריק (באנגלית: Lone Creek Falls) הוא מפל הממוקם כ-9 ק"מ מהכפר סאבי במפומלנגה, דרום אפריקה. גובהו של המפל הוא 70 מטר והוא נשפך לנהר בלייד.
גאורג פון רוזן
יוהאן גאורג אוטו פון רוזן (בגרמנית: Johan Georg Otto von Rosen; 13 בפברואר 1843 – 3 במרץ 1923) היה צייר שוודי, שהתמחה בציורי היסטוריה ודיוקנאות.
ביוגרפיה
הוא נולד בפריז. כשהיה בקושי בן חמש חזרה משפחתו לשוודיה כתוצאה מהמהפכה הצרפתית בשנת 1848. אביו היה הקונסול הכללי, אדולף יוג'ין פון רוזן (1797–1886) שעבד עבור רשויות ציבוריות וממלכתיות בבניית רכבת שוודית.
בין השנים 1855–1861 למד באקדמיה השוודית המלכותית לאמנויות. לאחר שסיים את לימודיו, ביקר בלונדון כדי לראות את התערוכה הבינלאומית בשנת 1862, שם הושפע מהציורים על נושאי ימי הביניים והרנסאנס שנוצרו על ידי הנדריק לייס. מאוחר יותר הוא העיר שכשעזב את לונדון הוא היה "מבוגר ב -300 שנה". בשנה שלאחר מכן בילה זמן מה בסטודיו של לייס באנטוורפן.
בהשראת חוויה זו, כשחזר הביתה הוא צייר סצנה היסטורית של ״כניסת המהפכן סטן סטור הזקן״ לסטוקהולם. הוא זכה לשבחים על ידי המלך אוסקר השני וקיבל "מדליה מלכותית". זמן קצר לאחר מכן יצא לסיור בים התיכון - ביקור במצרים, ארץ ישראל, סוריה ויוון וחזרה דרך הונגריה. בשנת 1866 הוא ביקר ברומא, ואז נסע לאנטוורפן, שם התגורר עם לייס עד מותו בשנת 1869. לאחר מכן עבר לעבוד עם האמן קרל פון פילוטי במינכן.
לאחר חזרתו לשוודיה, בשנת 1872 הוא התקבל כחבר באקדמיה המלכותית השוודית. הוא הועלה לפרופסור בשנת 1874 והיה פרופסור מן המניין בשנת 1880. הוא שמר על התפקיד עד 1908. הוא כיהן גם שתי קדנציות כמנהל האקדמיה; 1881-1887 ו-1893–1899. במהלך הקדנציה הראשונה שלו, הוא הסתכסך עם קבוצת סטודנטים מתנגדים לשיטות האקדמיה.
בשנים 1892 עד 1900 הוא היה יו"ר ארגון זכויות בעלי החיים (Djurens Rätt) שהתנגד לניסויים בבעלי חיים.
הוא קיבל מספר רב של אותות הצטיינות, כולל מסדר כוכב הקוטב (1891) ומסדר ואסה (1897). בשנת 1915 הוא קיבל כמה אותות הצטיינות שקשורות למאמץ המלחמתי: מסדר איזבלה הקתולית, מסדר מסדר הדנברוג, מסדר ליאופולד ולגיון הכבוד הצרפתי.
הוא נקבר בסטוקהולם.
ניתן לראות את עבודותיו במוזיאון הלאומי, ספריית אוניברסיטת אופסלה ובמוזיאון גטבורג.
פייר קורניי
פייר קורניי (בצרפתית: Pierre Corneille; 6 ביוני 1606 – 1 באוקטובר 1684) היה מחזאי צרפתי.
קורות חייו
היה בנו בכורו של פקיד מינהל בעיר רואן שבנורמנדיה. התחנך אצל הישועים וב-1624 החל ללמוד משפטים. ב-1628 פתח בקריירה כפרקליט, ואביו רכש עבורו מישרת מפקח במחלקת המים והיערות של רואן. ב-1629 החל לכתוב שירה בחרוזים, בהמשך כתב את הקומדיה "מליט" שהוצגה על ידי להקה נודדת וזכתה להצלחה בפריז. באותה שנה קורניי עבר להתגורר בפריז והיה לאחד המחזאים הנודעים בעיר. ב-1634 נבחר לכתוב חרוזים לרגל ביקורו של הקרדינל רישלייה בעיר רואן. רישלייה מינה את קורניי לחבר בקבוצת החמישה, שנתבקשו לכתוב מחזות בהתאם לרעיונות של רישלייה. קורניי, שלא היה מרוצה מדרישותיו של הקרדינל, עזב את פריז וחזר לרואן.
ב-1635 כתב את המחזה האשליה הקומית. ב-1636 כתב את המחזה "לה סיד" (במקור הערבי "אל סעיד"), שהיה דמות של איש צבא בספרד בימי הביניים. המחזה זכה להצלחה רבה, אך גם לביקורת קשה. האקדמיה הצרפתית, שנוסדה על ידי רישלייה, קבעה כי המחזה לא עמד בקריטריונים של דרמה קלאסית ("הוויכוח על לה סיד").
ב-1640 חזר קורניי לפריז ובאותה שנה כתב את הטרגדיה "הורציוס" שהוקדשה לרישלייה. הוא המשיך לכתוב טרגדיות: "סינה" (1641), "פולייקט" (1642). מידי שנה הופיעה טרגדיה חדשה של קורניי, אולם אחרי 1652 חדל לכתוב מחזות, כי מחזותיו האחרונים לא זכו להצלחה. הוא השיב לביקורת על מחזותיו ב"מאמרים על שירה דרמטית". מאמרים אלה, בהם הגן על כתיבתו, מהווים את תחילת ביקורת האומנות המודרנית. ב-1659 קיבל מענק משר האוצר ניקולה פוקה, וחזר לכתוב מחזות. המחזה "אודיפ" זכה לשבחים מפיו של המלך הצעיר לואי הארבעה עשר, אך מחזותיו הבאים נתקלו בביקורת עוינת. מדאם הנרייטה, הדוכסית מאורליאן, הזמינה את קורניי ואת רסין (כל אחד ללא ידיעתו של השני) לכתוב מחזה על הנושא "טיטוס וברניס". ב-21 באוקטובר 1670 הוצג מחזהו של רסין וזכה להצלחה רבה, ושבוע ימים אחרי כן הצגת מחזהו של קורניי הייתה לכישלון. בעקבות מאורע זה נפלה רוחו של קורניי. הוא כתב שני מחזות נוספים שנכשלו גם הם, ובילה את העשור האחרון לחייו הרחק מעיני הציבור.
בסוף ימיו קצבתו השנתית הופסקה למשך ארבע שנים והוא נשאר חסר אמצעים. קורניי פנה לשר האוצר קולבר, שהורה להמשיך ולשלם את הקצבה. אחרי מות קולבר (1683) הקצבה הופסקה שוב. ב-1684 ניקולה בואלו הודיע על כך למלך לואי הארבעה עשר, ששלח מיד כסף למחזאי. באותה שנה נפטר פייר קורניי בפריז, ולמקומו כחבר האקדמיה הצרפתית (מאז 1647) נבחר אחיו המחזאי תומה קורניי.
ברית השמאל הדמוקרטי
ברית השמאל הדמוקרטי (בפולנית: Sojusz Lewicy Demokratycznej) או בקיצור SLD היא מפלגה בפולין הדוגלת בעקרונות שמאל-מרכז סוציאל-דמוקרטי.
המפלגה הוקמה בעיקר על ידי פורשי מפלגת הסוציאל-דמוקרטית הפולנית, (שהיו אנשי מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית) בשנת 1999.
בפרלמנט האירופי הייתה המפלגה חברה במפלגת הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים.
אידאולוגיות
בסוגיות חברתיות, למפלגה סדר יום ליברלי. בכלל זה היא קוראת להפרדת הדת מהמדינה בפולין, שוויון בין נשים לגברים, היתר ביצוע הפלות, חינוך מיני בבתי ספר, ועוד. בכלכלה, המפלגה תומכת בהתערבות ממשלתית רחבה במשק, במטרה לחתור להעמקת השוויון החברתי-כלכלי בפולין. בכלל זה ברית השמאל הדמוקרטי מביעה תמיכה בהגדלת הרגולציה, העצמת המס הפרוגרסיבי, חיזוק איגודי העובדים והלאמה של מערכת הבריאות. ביחס לאיחוד האירופי היא מחזיקה בעמדה חיובית מאוד ודוגלת בהעמקה רחבה של האינטגרציה של פולין באירופה.
היסטוריה
לפני הבחירות הכלליות בפולין בשנת 2015 היא החזיקה ב-34 מושבים בסיים. ב-2015 לא היו אין לה מושבים בסיים או בסנאט של פולין וזאת פעם ראשונה בהיסטוריה של פולין שאף מפלגת שמאל לא חברה בפרלמנט הפולני.
הנס ריכטר (אמן)
הנס ריכטר (גרמנית: Hans Richter; 6 באפריל 1888 – 1 בפברואר 1976) היה צייר, גרפיקאי, אוונגרדיסט, נסיין קולנוע ומפיק גרמני.
גרמניה
ריכטר, יליד ברלין, החל ב-1912 במגעים ראשונים עם האמנות המודרנית באמצעות הפרש הכחול ובשנת 1913 דרך גלריית סלון הסתיו הגרמני הראשון וכתב העת "דר שטורם" בברלין. בשנת 1914 הושפע מהקוביזם. הוא תרם לכתב העת 'Die Aktion' ("הפעולה" בגרמנית) בברלין, ובמסגרת תערוכתו הראשונה הייתה במינכן בשנת 1916, פורסמה מהדורה מיוחדת של המגזין אודותיו. באותה שנה הוא נפצע והשתחרר מהצבא, נסע לציריך והצטרף לתנועת הדאדא.
ריכטר האמין שחובתו של האמן היא להיות פוליטי בעבודתו, להתנגד למלחמה ולתמוך במהפכה. בשנת 1917 עשה את עבודותיו המופשטות הראשונות. בשנת 1918, הוא התיידד עם ויקינג אגלינג, והשניים התנסו יחד בקולנוע. ריכטר היה מייסד שותף לאיגוד אמני המהפכה ("Artistes Radicaux") בציריך, 1919. באותה שנה כתב את ה "Prelude" הראשון שלו (תזמור של נושא המתפתח בסדרה של אחד עשר רישומים). בשנת 1920 היה חבר בקבוצת נובמבר בברלין ותרם לכתב העת ההולנדי דה סטייל.
לאורך הקריירה שלו, הוא טען שסרטו, Rhythmus 21, משנת 1921 הוא הסרט המופשט הראשון שנוצר אי פעם. טענה זו אינה נכונה: קדמו לו הפוטוריסטים האיטלקים ברונו קורה וארנאלדו ג'ינה בין השנים 1911 ו-1912 (כפי שהם מדווחים במניפסט העתידני של הקולנוע ), וכן עמיתו האמן הגרמני וולטר רוטמן אשר הפיק את Lichtspiel Opus 1 בשנת 1920. אף על פי כן, סרטו של ריכטר Rhythmus 21 נחשב לסרט מופשט מוקדם חשוב.
ארצות הברית
בזמן שחי בניו יורק, ביים ריכטר שני סרטים עלילתיים, חלומות שכסף יכול לקנות (1947) ו-8x8: סונטת שחמט בשמונה תנועות (1957) בשיתוף מקס ארנסט, ז'אן קוקטו, פול בולס, פרנאן לז'ה, אלכסנדר קלדר, מרסל דושאן ואחרים, אשר צולמו חלקית על כר הדשא של בית הקיץ שלו בסאות'בורי, קונטיקט.
בשנת 1957 סיים לעבוד על סרט בשם Dadascope ובו שירים ופרוזות שנאמרו על ידי כותביהם: ז'אן ארפ, מרסל דושאן, ראול האוסמן, ריכרד הילזנבק וקורט שוויטרס.
לאחר 1958 בילה ריכטר חלקים מהשנה באסקונה, חלקים בקונטיקט וחזר לצייר.
בשנת 1963 ביים את הסרט הקצר "מהקרקס לירח" על האמן האמריקאי אלכסנדר קלדר.
בשנת 1965, ריכטר כתב ספר על תנועת הדאדא בשם Dada: Art and Anti-Art, שכלל גם את הרהוריו על יצירות האמנות בסגנון הנאו דאדא החדש.
ריכטר הלך לעולמו ב-1976 במינוסיו, ליד לוקרנו, שווייץ.
להטוטנות
לַהֲטוּטָנוּת או גָ'אגְלִינְג (מאנגלית: juggling), במובן הצר של המילה, היא האומנות של הטלת מספר חפצים באוויר בו זמנית, כך שלפחות חפץ אחד תמיד נמצא באוויר. אביזרים מקובלים לשימוש בלהטוטנות הם: כדורים, מקלות, טבעות, לפידים, קלאבים וכל דבר אחר שאפשר לזרוק לאוויר. במובן הרחב של המילה, היא מתארת רבות מאומנויות הקרקס, בעיקר: מקל פרח, דיאבולו, פוי, סטאף, כדורים, קונטקט יו-יו וקנדמה.
מקור המילה באנגלית
המילה האנגלית Juggling – ג'אגלינג, באה מכמה מילים בשפות שונות. המילה ג'וגלן (jogelen) באנגלית עתיקה, פירושה הוא לבדר דרך ביצוע תרגילים או תעלולים. המילה התגלגלה לצרפתית עתיקה בצורת המילה ג'וגלר (jogler) בעלת משמעות דומה. המילים הלטיניות איוקולר (ioculr) - לבדר דרך הומור ואיוקוס (iocus) - בדיחה.
היסטוריה
הלהטוטנות נפוצה זה אלפי שנים, ונתגלו רמזים לכך בתרבויות שונות בכל רחבי העולם. בקברים מצריים נתגלו ציורים מהאלף השני לפנה"ס, המתארים להטוטנות בכדורים. הלהטוטנות הייתה נפוצה באירופה עד לדעיכתה של האימפריה הרומית, ובימי הביניים נחשבה על ידי מנהיגי הדת הנוצריים כצורת בידור נלוזה, ולכן אין תיעוד היסטורי רב של הנושא מתקופה זו.
במסכת סוכה מתוארות יכולות הלהטוטנות של חז"ל: "אמרו עליו על רבן שמעון בן גמליאל כשהיה שמח שמחת בית השואבה היה נוטל שמנה אבוקות של אור וזורק אחת ונוטל אחת ואין נוגעות זו בזו", ובהמשך: "לוי הוה מטייל קמיה דרבי בתמני סכיני שמואל קמיה שבור מלכא בתמניא מזגי חמרא אביי קמיה (דרבא) בתמניא ביעי ואמרי לה בארבעה ביעי", כלומר: לוי בר סיסי היה זורק לפני רבי יהודה הנשיא שמונה סכינים כדי לשמחו, שמואל זרק לפני המלך שאפור הראשון שמונה כוסות יין (ומדגיש רש"י: "ואין היין נשפך"), ואביי עשה זאת בפני רבא בשמונה ביצים (ויש אומרים: בארבע ביצים בלבד).
בשנת 1768 נפתח קרקס הלהטוטנים הראשון באנגליה. במאה ה-19 נפוצו באירופה הופעות להטוטנות של אומנים מהמזרח. תיאר זאת ויליאם הזליט במסתו "הלהטוטנים ההודים": "מגיע לקידמה ראש הלהטוטנים ההודים, מושיב את עצמו על הקרקע בשמלתו הלבנה ובטורבנו המהודק; הוא מתחיל בזריקת שני כדורי פליז באוויר, שזה מה שכל אחד מאיתנו יכול לעשות, ומסכם בהשארת ארבעה באוויר באותו הזמן, שזה מה שאף אחד מאיתנו לא יכול לעשות גם אם חייו היו תלויים בכך, וגם אם היה מקדיש את כל חייו לכך... זו מתיחה של תושיית האדם לקצה גבולה". כתוצאה מבולטותם, באנגליה הוויקטוריאנית זוהתה אומנות זו עם המזרח. ב-1899 נכתב בכתב העת Strand Magazine, "שאל את האדם הממוצע במה ידועה הודו, והסיכויים הם עשר לאחת שהוא יתעלם מהתהילה של הטאג' מהאל, מהחסדים של השלטון הבריטי, אפילו ממר קיפלינג, וללא היסוס יענה, במילה אחת, 'להטוטנים'".
להטוטנות במובן הצר
התרגיל הבסיסי ביותר הוא ה-Cascade עם שלושה כדורים. Cascade זה מצב בו הכדורים זזים בצורת הסיפרה שמונה על צידה. תרגיל בסיסי נוסף הוא ה-Shower, זה מצב בו כל הכדורים זזים לכיוון אחד ו'עוקבים' אחד אחרי השני. להלן מספר שיאים רשמיים עם עדות מצולמת - בשתי תפיסות לפחות של כל חפץ: 11 כדורים, 10 טבעות ו-8 אלות (קלאבים). בתפיסה אחת לפחות של כל חפץ: 14 כדורים, 13 טבעות, ו-9 אלות.
בגלל מורכבות התרגילים בלהטוטנות, הומצאה שיטה לתיאור תרגילים. שיטה זו נקראת SiteSwap, בגרסה הבסיסית של שיטה זו ניתן לתאר כל תרגיל על ידי שורה של מספרים, לדוגמה: 444633. ניתן להזין את שורת המספרים לתוכנות מחשב מסוימות ולראות יציר מחשב אשר מבצע את התרגיל.
להטוטנות במובן הרחב
האומנויות ששייכות ללהטוטנות הן בדרך כלל, אך לא רק: התרגום הרשמי של המילה האנגלית juggling לעברית הוא להטוטנות, אך מילה זו טרם הוטמעה על ידי העוסקים בתחום זה, והם משתמשים במילה ג'אגלינג והטיותיה השונות, כגון:
התעסקות בלהטוטנות הפכה פופולרית ביותר לקראת סוף המאה ה-20 בקרב קהילת המטיילים הצעירים בעולם (בעיקר בתאילנד), ובקרב קהילת הטראנס.
פליירינג
סוג נוסף של להטוטנות היא אמנות הפליירינג, שם מלהטטים עם כלים הקשורים לעולם הברים והאלכוהול כגון: בקבוקים, שייקרים, כוסות ועוד. בפליירינג קיים גם אלמנט של הכנת קוקטיילים תוך כדי הטלת הבקבוקים באוויר. פעם בשנה עורך איגוד הפליירינג הבינלאומי תחרות שתקבע מיהו הפלייריסט הטוב ביותר בעולם.
להטוטנות ופיתוח המוח
בשנים האחרונות, פורסמו מספר מחקרים המראים כי להטוטנות משפרת כישורים מוחיים, בעיקר אלו הקשורים בקליפת המוח, אשר אחראית על חשיבה וזיכרון; הדבר מוסבר עקב התרגול של חלוקת קשב וריכוז רבה הנדרשת לביצוע הלהטוטנות, אשר יכול לעזור לשיפור כישורי ריבוי משימות הנדרשות בעולם המודרני.
נונאטאק טאגן
הנונאטאק ממוקם קרחון בורכגרווינק לבין קרחון קרייצר בחלק המערבי של הרי סור רונדיין.
הנונאטאק ממוקם בגובה של 1,714 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי הנונאטאק
הנונאטאק מופה בשנת 1957 על ידי קרטוגרפים נורווגיים, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947.
מקור השם
שמו של הנונאטאק ניתן לו על ידי הקרטוגרפים הנורווגיים שמיפו אותו.
שמו של הנאנאטק תיאורי.
מפל מק-מק
מק-מק הוא מפל מים שנשפך אל נהר מק-מק במפומלנגה שבדרום אפריקה. גובהו של המפל הוא 65 מטרים.
המפל מוכר בציבור, מכיוון שהוא נראה בחלקו מכביש R532 בין סאבי לגראסקופ.
טרנס הנריקס
טרנס הנריקס (באנגלית: Terence Thomas "Tom" Henricks ; נולד ב-5 ביולי 1952) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא היה האסטרונאוט הראשון שהגיע ל-1000 שעות טיסה במעבות חלל.
פסח קוקיס
הרב פסח קוקיס (תרס"ג, 1903 – י"ב באלול תשמ"א, ספטמבר 1981) היה רבה הראשי של בת ים במשך למעלה מארבעים שנה.
טרנס הנריקס
ביוגרפיה
לאחר סיום האקדמיה של חיל האוויר הנריקס נשלח לקורס טיס. עם סיומו הוא היה טייס במטוס מדגם "מקדונל דאגלס F-4 פנטום". תקופה מסוימת הוא הוצב בבריטניה ובאיסלנד. בשנת 1980 הוא חזר לארצות הברית. בשנת 1983 הנריקס סיים קורס טיסי ניסוי. הנריקס שירת בבסיס חיל האוויר אדוארדס כטייס ניסוי של "ג'נרל דיינמיקס F-16 פייטינג פלקון". הנריקס ביצע 749 צניחות וקיבל דרגת "צנחן אמן".
פסח קוקיס
תולדותיו
נולד ברוסיה, בנם של זאב ובתיה קוקיס. למד בישיבת כנסת בית יצחק. בשנת תרפ"ה (1925) עלה לארץ ישראל ונמנה עם ראשוני ישיבת חברון בחברון. ניצל מטבח חברון במאורעות תרפ"ט, והעיד במשפטו של אחד הפורעים.
טרנס הנריקס
שירות בתחום החלל
בשנת 1985 הנריקס נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הנרקיס כיהן בתפקידים טכניים במרכז החלל קנדי ומרכז החלל ג'ונסון.
פסח קוקיס
תולדותיו
בשנת תר"ץ (1930) נישא לאילה, בתו של הרב רפאל קצנלבוגן. זמן קצר לאחר נשואיו נמנה עם קבוצת בוגרי ישיבת חברון שהקימה את ישיבת היכל התלמוד בתל אביב. באמצע שנות ה-30 התמנה לרבה של בת ים וכיהן בתפקידו עד מותו. הקים את ישיבת בת ים ושימש כנשיאה.
טרנס הנריקס
שירות בתחום החלל
בשנת 1991 הוא השתתף במשימת STS-44 של מעבורת החלל אטלנטיס כטייס (פרדריק גרגורי היה מפקד הצוות). הצוות פעל לפי תוכנית של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. במשימת STS-55 בשנת 1993 הוא היה טייס של מעבורת החלל קולומביה (סטיבן נגל היה מפקד צוות). הצוות פעל לפי תוכנית בין לאומית תוך שימוש במערכת D-2 Spacelab הגרמנית. בשנת 1995 הוא טס בפעם השלישית על סיפון מעבורת החלל דיסקברי כמפקד צוות. בין היתר במהלך המשימה הוצב במסלול לוויין TDRS. בשנת 1996 הוא טס בפעם הרביעית כמפקד משימה STS-78 על סיפון מעבורת החלל קולומביה. במהלך הטיסה בוצעו מחקרים בתחום הביולוגיה וחקר חוסר כבידה.
פסח קוקיס
תולדותיו
נפטר בשנת תשמ"א, ונקבר בהר הזיתים בירושלים. על שמו קרוי רחוב במערב בת ים. לאחר פטירתו הוציאו בניו את כתביו לאור.
טרנס הנריקס
לאחר פרישה מנאס"א
לאחר פרישה מסוכנות החלל בשנת 1997 הנריקס השתלב בתעשייה פרטית.
פסח קוקיס
צאצאיו
בנו הבכור מרדכי - (חתנו של הרב אליהו מאיר קובנר, ראש ישיבת פורת יוסף ברחובות) מחבר הספר "שיח מרדכי" - מאמרי הגות ומוסר על סדר פרשיות התורה. פרסם מאמרים וביוגרפיות תחת שם העט מרדכי בן פסח.
זאב - מבני ברק.
רחל - אשת ד"ר חיים פוברסקי, בנו של הרב דוד פוברסקי.
בלהה - אשת נפתלי חדש, בנו של הרב מאיר חדש ומשגיח בישיבת אור אלחנן.
רות - אשת יעקב שחר מרחובות.
מוסא קורבנלי
קריירת מועדונים
קורבנלי גדל במחלקות הנוער של נפטצ'י באקו וקרבאך. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של קרבאך במסגרת ליגת העל האזרית.
קריירה בינלאומית
ב-11 בנובמבר 2020 ערך קורבנלי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אזרבייג'ן, בתיקו 0-0 נגד נבחרת סלובניה במשחק ידידות.
יצחק קירזון
יצחק איתן קירזון (27 בנובמבר 1938 - 26 ביוני 1999) היה חתן פרס ביטחון ישראל. לאחר מותו קיבל את פרס ראש השב"כ על ביצוע מחקר יוצא דופן.
ביוגרפיה
בשנת 1967 הכיר את רעייתו נגה, במכון ויצמן. בשנת 1968 נישא הזוג ונולדו להם שלושה ילדים.
Brave New World
Brave New World (עולם חדש מופלא) הוא אלבום האולפן ה-12 של להקת המטאל הבריטית איירון מיידן. האלבום ראה אור בתאריך 29 במאי 2000. זהו האלבום הראשון של הלהקה בהרכבה הנוכחי.
על האלבום
Brave New World הוא אלבום חזרתם של סולן הלהקה ברוס דיקינסון והגיטריסט אדריאן סמית' ללהקה. האלבום עורר הרבה ציפיות מעורבות בדאגה, האם בזכות חזרתם של אדריאן וברוס באמת תצליח ליצור מוזיקה באותה רמה של האלבומים הישנים? האלבום נעשה בסגנון הקודר והמאופק שאפיין את קריירת הסולו של דיקינסון, תוך התרחקות לא רק מהסגנון המסורתי של איירון, אלא אף מסגנון המטאל המסורתי כולו לכיוון הפרוגרסיב מטאל. האלבום לא מכר כמו האלבומים הישנים עם ברוס, אך ניתן ליחס לזה את ירידת הפופולריות של הלהקה ושל הרוק בעולם מאז, ולאו דווקא לשפוט לפיכך את איכות האלבום. יש שהתאכזבו מהאלבום ושללו את הכיוון החדש אליו שאפה מיידן, ויש שמעריכים אותו מאוד ורואים אותו כאלבום שהחזיר את מיידן למסלול אחרי נפילת הפופולריות בימי ביילי.
אטמי אוזניים
אטמי אוזניים הם כל התקן המצוי בתוך תעלת השמע או שחוסם את אפרכסות האוזניים ותפקידו הוא לאטום את האוזניים מפני רעש או חדירת מים.
סוגי האטמים וצורת השימוש
אטמי אוזניים פנימיים הם זוג ספוגים זעירים או פיסות קטנות משעווה או סיליקון המוחדרים אל תעלת השמע. בדרך כלל, אטמי אוזניים העשויים מספוג מיועדים למניעת רעש, בעוד אטמים העשויים משעווה מיועדים למניעת כניסת מים.
אטמים פנימיים רבים יש לדחוס בגלגול ואז להחדיר אותם בתעלת האוזניים, אך בד בבד יש להיזהר מפגיעה בעור התוף. האטמים מתנפחים וממלאים את חלל האוזן, וכתוצאה מכך אנרגיית גלי הקול נבלעת בספוג נוכח המרקם הספוגי המותאם לכך, וכך פוחתת עוצמת הקול החודרת לתעלת האוזן בעשרות דציבלים והופכת בדרך כלל לעוצמה שאינה מזיקה.
אולם ישנם גם אטמים פנימיים העשויים מחומר קשיח יותר שאין צורך למעוך אותו לקראת ההחדרה לאוזן. חלק מהאטמים הפנימיים הקשיחים מותאמים באופן אישי לצורת תעלת האוזן של אדם ספציפי.
החסרון באטמים פנימיים פשוטים הוא שהם גורמים ללחץ באוזן לאחר שימוש ממושך. הלחץ נגרם מכמה סיבות, שהעיקריות שבהן הן לחץ פיזי מהחומר על האוזן, וחוסר באוורור האוזן. יש גם לשמור את האטמים נקיים למניעת דלקות אוזניים. ישנם אטמים מיוחדים, אך יקרים, שפותרים את הבעיה - חסרונם הוא המחיר.
חסרונם של האטמים החיצוניים הוא סרבולם.
שימושים נפוצים
נהוג להשתמש באטמי אוזניים במקרים הבאים:
ישיבת רבינו חיים ברלין
ישיבת רבינו חיים ברלין - מוסד גור אריה (באנגלית: Mesivta Yeshiva Rabbi Chaim Berlin; Gur Aryeh Institute) היא ישיבה חרדית ליטאית בברוקלין ניו יורק. הוקמה בשנת 1904 כ"ישיבת תפארת בחורים" והיא הישיבה הוותיקה ביותר בברוקלין. לפי הצעתו של הרב מאיר ברלין (בר-אילן), נקראה על שמו של אחיו, הרב חיים ברלין, הרב הראשי של מוסקבה שעבר לירושלים והיה אחד מגדולי רבניה בעת מותו.
בישיבה לומדים קרוב לאלפיים תלמידים, במסגרת גן ילדים, בית ספר יסודי ("ישיבה קטנה"), בית ספר תיכון ("מתיבתא"), ישיבה גדולה וכולל אברכים בשם "כולל גור אריה".
הרב יצחק הוטנר כיהן כראש הישיבה משנת ה'תרצ"ט (1939) ועד פטירתו.
ראש הישיבה הנוכחי הוא הרב אהרן שכטר, ראש ישיבה נוסף הוא הרב יונתן דייויד, חתנו של הרב הוטנר השוהה בישיבה תקופות קבועות בשנה בהן הוא מגיע לניו יורק.
מצוק דנקן
מצוק דנקן (באנגלית: Duncan Bluff) הוא מצוק סלע תלול, בהרי דרווין, בארץ אואטס, שבאנטארקטיקה.
המצוק ממוקם לאורך הגדה הצפונית של קרחון הת'רטון.
המצוק מתנשא לגובה של 1,800 מטרים; המצוק ממוקם בין קרקס קורל, ועמק קוננט.
מקור השם
המצוק נקרא על שמו של פטריק דנקן סמית' (Patrick Duncan Smith), שעבד במשרד תוכנית הקוטב ( Office of Polar Programs) של הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית, בין השנים 1995–2001.
שם זה ניתן למצוק, בדומה לשמות אתרים רבים אחרים באזור - שנקראו על שם אנשי תקשורת, שסייעו למשלחות החקר של התוכנית האנטארקטי של ארצות הברית.
דנקן היה מומחה לטכנולוגית מידע, והיה אחראי על הקשר בין משלחות החקר ללוייני התקשורת, ועל התקשורת בין תוכנית החקר לגופים מחוץ לאנטארקטיקה.
טליה ברטפלד
טליה ברטפלד (נולדה ב-27 בדצמבר 2000) היא שחקנית, קומיקאית, יוצרת תוכן ופעילה להט"בית ישראלית.
ביוגרפיה
ברטפלד נולדה בחולון ולמדה בבית הספר החקלאי "מקוה ישראל". בנעוריה למדה תיאטרון במכינת הנוער של ניסן נתיב. בין השנים 2020–2022 שירתה בתיאטרון צה"ל כחלק ממדור הפקות, שם העלתה מופע סטנדאפ משלה.
ברטפלד נבחרה להבטחת השנה של פנאי פלוס לשנת 2022.
החל מסוף שנת 2022 ברטפלד מופיעה עם מופע סטנדאפ באורך מלא הנקרא "ילדה רעה של טיקטוק".
פעילות ברשת
ברטפלד ידועה כיוצרת תוכן וקומיקאית ברשת הטיקטוק.
חיים אישיים
ברטפלד היא לסבית מוצהרת. היא נמצאת בזוגיות ומתגוררת בתל אביב.
חייו הסודיים של וולטר מיטי (1947)
חייו הסודיים של וולטר מיטי (באנגלית: The Secret Life of Walter Mitty) הוא סרט קומדיה אמריקאי בצבעי טכניקולור משנת 1947, בהפקתו של סמואל גולדווין, עם דני קיי ווירג'יניה מאיו בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס באופן רופף על סיפור קצר של ג'יימס ת'רבר משנת 1945. בשנת 2013 הפיק נכדו של סמואל גולדווין, רימייק שקשור לסיפור ולגרסה הראשונה רק בשם.
תקציר העלילה
וולטר מיטי (דני קיי), עובד כמגיה בחברת "פירס" המוציאה לאור חוברות של ספרות זולה.
הוא גר עם אימו (פיי ביינטר) ששולטת עליו ומתייחסת אליו כאל ילד קטן, דואגת שישתה חלב לפני השינה ומניחה במיטתו בקבוק מים חמים.
וולטר מאורס לגרטרוד (אן רת'רפוד) אך בדמיונותיו הוא מאוהב באישה אחרת. הבוס שלו, מר פירס (ת'רסטון האל), כועס עליו בגלל התנהגותו המוזרה אבל מעריך אותו בגלל דמיונו הפרוע שמשמש חומר לחברות של החברה. גרטרוד, אימה ואימו מנדנדות לו כל הזמן והוא בורח לפיכך לעולם הדמיון.
בדמיונותיו משמש וולטר: יום אחד הוא נתקל באוטובוס באישה יפה אותה ראה בדמיונותיו. היא מזדהה בשם רוזלינד (וירג'יניה מאיו) ומבקשת שיעזור לה כי עוקבים אחריה. היא מספרת לו שבמלחמת העולם השנייה החביא דודה פיטר (קונסטנטין שיין) באמסטרדם, אוצרות אמנות כדי למנוע מהנאצים להחרים אותם. רשימת מקומות המטמון נמצאת בפנקס שחור שנמצא ברשותה.
כאן מתחיל מרדף מטורף בין חבורת הפושעים אחרי וולטר ורוזלינד. וולטר מתחבא בחנות לאופנת נשים, צופה בתצוגת כובעים של אנטול מפריז ושר עליו שיר מצחיק.
בטקס החתונה שלו עם גרטרוד, הוא מתבונן בה ופניה מתחלפות לאלה של רוזלינד. במקום טבעת הוא מוצא בכיסו עגיל שרוזלינד נתנה לו ומבין שזה לא היה דמיון. הוא רץ מהטקס, מתגנב לבית של פיטר, משחרר את רוזלינד ושניהם מתגברים על הפושעים עד שמגיעה משטרה.
גם הבוס ושלושת הנשים מגיעות וגוערים בו אך הוא מקבל אומץ וצועק עליהם. הבוס שלו מרוצה מכך וממנה אותו לשותף בחברה. מיטי ורוזלינד מתבוננים בשמחה בחדר המרווח החדש של המנהל המשותף.
סמואל לנגלי
סמואל פיירפונט לנגלי (באנגלית: Samuel Pierpont Langley, נולד ב-22 באוגוסט 1834, רוקסברי (Roxbury, כיום חלק של בוסטון), מסצ'וסטס, הלך לעולמו ב-27 בפברואר 1906, אייקן (Aiken), דרום קרולינה), היה פיזיקאי, אסטרונום, ממציא וחלוץ תעופה אמריקני. לנגלי היה המזכיר, השלישי במספר, של המכון הסמיתסוני. על פי דעות מסוימות, היה הראשון לטוס בכלי הכבד מן האוויר, והקדים בכך את האחים רייט, אלא שכלי הטיס שבנה, היה חסר יכולת ניהוג.
ביוגרפיה
סמואל לנגלי התחנך בילדותו ובנעוריו בבתי ספר יוקרתיים בבוסטון. לאחר מכן הפך לעוזר מחקר במצפה הכוכבים של מכללת הרווארד. בהמשך עבר אל האקדמיה הימית של ארצות הברית, לכאורה כפרופסור למתמטיקה (אם כי לא החזיק בתואר אקדמי), ולמעשה כדי לשקם את מצפה הכוכבים המקומי. בשנת 1867 לנגלי נתמנה למנהל מצפה הכוכבים שבאלגני (Allegheny), פנסילבניה, אשר היה במצב מעורער, ותרם רבות לשיפור מצבו של המצפה. הישגיו נבעו לא מעט מהצלחתו בגיוס כספים, הן כתוצאה מקשריו האישיים, הן מן השימוש אשר נעשה במצפה הכוכבים לקביעת זמן מדויק עבור גורמים שונים, צורך אשר נעשה נפוץ יותר ויותר באותם ימים. בין היתר, המצפה שיגר ברשת הטלגרף אות זמן מדויק עבור רשת הרכבות הצפון אמריקנית. פרט למאמצים בתחום המימון, לנגלי הקדיש זמן רב למחקרים אסטרונומיים, ובייחוד למחקר השמש, בפרט כתמי השמש. בשנת 1886, לנגלי קיבל, כאות הוקרה על מחקריו האסטרונומיים, את מדליית הנרי דרייפר, הראשונה שהוענקה אי פעם. כן נתמנה לפרופסור לאסטרונומיה באוניברסיטת מערב פנסילבניה (כיום אוניברסיטת פיטסבורג). לנגלי החזיק בתפקיד אחרון זה עד 1891. במקביל, בשנת 1887, לנגלי התמנה למזכיר, השלישי במספר, של המכון הסמיתסוני, וכיהן בתפקיד זה עד למותו ב-1906. בשנת 1878, לנגלי המציא את הבולומטר, מכשיר למדידת עוצמת קרינה. בשנת 1890, במסגרת מכון זה, הקים לנגלי את המצפה האסטרופיזי הסמיתסוני, מכון מחקר בתחומי האסטרופיזיקה הממוקם בקיימברידג' (מסצ'וסטס). הודות לתרומתו לתחום האסטרונומיה, בשנת 1898, לנגלי זכה בפרס ז'יל יאנסן (Jules Janssen), הפרס הגבוה ביותר של האגודה האסטרונומית הצרפתית.
מחקריו בתחום התעופה
החל משנות ה-80 של המאה ה-19 לנגלי הקדיש זמן ומרץ רבים לתחום התעופה. את ניסוייו הראשונים לנגלי ערך באמצעות מודלים מוקטנים, אשר הונעו תחילה באמצעות גומי, ואחר כך, באמצעות מנועי קיטור זעירים. כן התקין, לצורך ניסוייו, מעין מנהרת רוח. בין השנים 1894 ו-1896 הוא בנה דגמים מוקטנים של מטוסים בלתי מאוישים. ב-6 במאי 1896 הצליח אחד הדגמים לטוס למרחק של כ-700 מ' ואחר כך למרחק של כק"מ. ההזנקות נעשו באמצעות מעוט (קטפולטה), אשר הותקן על סירה אשר שטה בנהר הפוטומק. הצלחותיו של לנגלי והמוניטין שלו הניעו את משרד ההגנה האמריקני להעניק ללנגלי 50,000 דולר (ערך הדולר היה גדול אז בערך פי 30 מאשר בימינו), למימון המשך המחקר. המכון הסמיתסוני הוסיף, מצידו, עוד 20,000 דולר.
לנגלי עמד במחקריו על הצורך במנוע בעל הספק גבוה, מצד אחד, וקל משקל, מצד שני. אחד מאנשי צוותו של לנגלי, מהנדס המכונות צ'ארלס מאנלי (Manly ,1927-1876), פיתח מנוע שהפיק 52 כוח סוס, ושקל פחות ממאה קילוגרמים, דבר שהיווה זינוק טכנולוגי מרשים באותה העת (אותו מנוע הותקן לימים במטוסים, במשך העשורים הבאים).
בשנת 1903, לנגלי בנה כלי טיס מאויש בעל שני זוגות כנפיים, האחד מאחורי השני. ב-7 באוקטובר 1903, שיגר לנגלי את המטוס, באמצעות מעוט, מרפסודה על נהר הפוטומק, מיקום שנבחר בזכות הרוחות החלשות שנשבו בו. הטייס היה צ'ארלס מאנלי, מתכנן המנוע. כשהוזנק המטוס, אחת הכנפיים פגעה במעוט, נשברה, והמטוס התרסק לתוך הנהר. צ'ארלס מאנלי נחלץ בשלום, והשתתף כטייס בניסוי חוזר, שנערך כחודשיים אחר כך. זו הפעם, התפרק המטוס כולו, וגם הפעם מאנלי נחלץ. בכל מקרה, אפילו היה הניסוי מצליח, המטוס שבנה לנגלי חסר היה כושר ניהוג. כישלונות אלה, וביקורת שהופנתה על מה שכונה "בזבוז כספי ציבור", אשר נלוותה לאותם כישלונות, הניעו את לנגלי לחדול. בכל זאת, עוד זמן רב אחר כך, טען המכון הסמיתסוני כי לנגלי בנה את המטוס הראשון המסוגל לטוס, והסיר טענה זו רק לאחר שנים רבות. בשנת 1914, גלן קרטיס, בניסיון לערער את זכויות הפטנט מהן נהנו האחים רייט, הטיס בהצלחה את מטוסו של לנגלי. עם זאת, בשל השינויים הרבים אשר בוצעו במטוס, לא הוכרה זכות הראשונים של לנגלי.
שארית חייו ומותו
לנגלי סבל משני התקפי שבץ, בנובמבר 1905 ובפברואר 1906, כאשר השני שביניהם גרם למותו.
מפל ליסבון
מפל ליסבון (באנגלית: Lisbon Falls) הוא מפל מים בנחל ליסבון, יובל של נהר בלייד בפרובינציית מפומלנגה, דרום אפריקה. זהו המפל הגבוה ביותר במפומלנגה.
גובהו של המפל הוא 94 מטרים והוא נקרא על שם ליסבון, עיר הבירה של פורטוגל.