cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הקו הירוק
בצד הפלסטיני
בהסכמי אוסלו מ-1993 כבר הסכים אש"ף לקביעת הקו הירוק כגבול השטח שעליו יחולו ההסכמים, וכיוון שההסכמים כללו הכרה במדינת ישראל, אפשר להסיק מכך שאש"ף ראה בקו הירוק את גבולות מדינת ישראל. אש"ף סירב להכיר בסיפוח מזרח ירושלים לישראל. ארגונים פלסטינים גדולים אחרים, בעיקר חמאס, מסרבים גם היום להכיר בקו הירוק באופן רשמי.
ההכרה לכאורה של אש"ף בקו הירוק עומדת בסתירה עם דרישה אחרת שהארגונים הפלסטינים עדיין עומדים עליה - זכות השיבה. הארגונים הפלסטינים עומדים על כך שפליטים פלסטינים שגרו עד 1949 ביישובים שבתוך תחומי הקו הירוק, יוכלו לשוב ליישוביהם המקוריים אם ירצו בכך. דרישה זו אינה מתיישבת עם הכרה בריבונות ישראל על השטחים שבתוך תחומי הקו הירוק, כיוון שריבונותה של מדינה כוללת גם את הזכות לשלוט בהגירה אל תוך המדינה ובהתאזרחות המהגרים. הרשות הפלסטינית ואש"ף שומרים כיום על עמימות בנוגע לאופן שבו לדעתם יש ליישב את הקונפליקט הזה. ישראל שוללת את הדרישה ל"זכות השיבה" מכל וכול.
הוועד הלאומי למען גרמניה החופשית
הוועד הלאומי למען גרמניה החופשית (בגרמנית: Nationalkomitee Freies Deutschland) היה ארגון התנגדות לנאציזם שהורכב מגולים גרמנים קומוניסטים בברית המועצות וחיילים גרמנים שנפלו בשבי הסובייטי.
היסטוריה
עלייתו של אדולף היטלר והמפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה הביאה להוצאת המפלגה הקומוניסטית של גרמניה אל מחוץ לחוק, רבים מחבריה נמלטו מגרמניה וקיבלו מקלט בברית המועצות.
עם פלישתה של גרמניה לברית המועצות במבצע ברברוסה, שבויים גרמנים התחילו ליפול לידיה של ברית המועצות, הניסיונות הראשונים להקים ארגון אנטי נאצי שיהיה מורכב משבויי מלחמה גרמנים נתקלו בהצלחה מועטה, רוב שבויי המלחמה נשארו נאמנים לגרמניה והאמינו בעליונותו הצבאית של הורמאכט ובניצחון גרמני במלחמה.
עם המפלה הגרמנית בקרב סטלינגרד מספר השבויים הגרמנים הגיעה למאות אלפים, המפלה הצבאית ערערה את ביטחונם של השבויים הגרמנים ביכולת של גרמניה לנצח במלחמה והם נהיו יותר פתוחים לרעיון של חברות בארגון אנטי-נאצי.
ליגת הקצינים הגרמנים
אחרי כמה ניסיונות גיוס של קצינים בכירים שנכשלו, הוצע על ידי אוברסט-לויטננט (סא"ל) אלפרד ברטה להקים ארגון אחות לוועד שיורכב כולו מקציני ורמאכט ויהיה עצמאי וככה יתגבר על ההססנות של קצינים בכירים להצטרף למאבק האנטי-נאצי, מכיוון שבארגון החדש הם לא יצטרכו לשתף פעולה עם קומוניסטים או להתחכך עם חיילים פשוטים.
חודשיים אחרי הקמת הוועד הלאומי למען גרמניה החופשית, אחד מחברי הוועד הבכירים, גנרל חיל התותחנים ולטר פון זיידליץ-קורצבאך הקים את ליגת הקצינים הגרמנים (גרמנית: Bund Deutscher Offiziere) ארגון שמטרתו הייתה לאגד את הקצינים שבויי המלחמה בהתנגדות לנאציזם ולהפיץ תעמולה שמכוונת לצבא הגרמני.
לליגת הקצינים הגרמנים הצטרפו מספר חברים בולטים בוורמאכט שהחזיקו בדרגת גנרל, החבר הבכיר ביותר בליגה היה פלדמרשל פרידריך פאולוס.
אידאולוגיה
למרות החברות של הקומוניסטים הגרמנים בוועד והעובדה שהוא לא יכול להיות מוקם בלי אישור הסובייטים, הנטייה האידאולוגית של הוועד הייתה שמרנית-ימנית.
הוא קראה לנסיגה גרמנית לגבולות של שנת 1937, פתיחה במשא ומתן לשלום, הדחה והענשה של המנהיגות הנאצית וביסוס דמוקרטיה בורגנית בגרמניה, הם גם קראו לשמירת כוחו של הוורמאכט.
הם סברו שעל החיילים והאזרחים הגרמנים להיות נאמנים לאינטרסים האמיתיים של העם גרמני (קרי אנטי-נאציזם) ולא למנהיגים של העם הגרמני שלטענת מובילים את גרמניה לאסון.
עם התקדמות המלחמה נהיה ברור יותר ויותר שהפיכה אנטי-נאצית לא תתרחש בגרמניה ושכיבושה הוא בלתי נמנע, הקו האידאולוגי התחיל לנטות יותר ויותר שמאלה עד שהפך להיות סטליניסטי כמו בתעמולתה של המפלגה הקומוניסטית של גרמניה.
פעילות
הפעילות של הוועד הלאומי למען גרמניה החופשית וליגת הקצינים הגרמנים התמקדו בתעמולה, הם פרסמו עיתון שבועי, עלונים והחזיקו תחנת רדיו ששידרה תעמולה אנטי-נאצית, התעמולה נשלחה לחיילים בחזית ושבויי המלחמה הגרמנים במחנות הסובייטים.
הצעתו של ולטר פון זיידליץ קורצבאך להקים יחידות לוחמות בצבא האדום מגרמנים שהיו שבויי מלחמה, נדחתה על ידי הסובייטים. עם זאת, היו חברים שהיו מסופחים ליחידות הלוחמות של הצבא האדום בחזית ותפקידם היה להפיץ תעמולה ליחידות הגרמניות שעמדו מולם. תפקיד חשוב ביותר שלהם היה להשיג מידע ספציפי על היחידה וכך להתאים את התעמולה ליעדה.
עם התקדמות הצבא האדום לתוך גרמניה, חברי הוועד מונו לתפקידים בממשל המקומי באזורי הכיבוש הסובייטים שבהם אנשי הממשל המקומי ברחו מפחד הצבא האדום המתקדם או סולקו מתפקידם בשל היותם נאצים.
אחרי המלחמה
אחרי תבוסתה של גרמניה הנאצית, חברי הוועד וארגון הקצינים חזרו לשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה, רובם בחרו להישאר בו, חלק כתוצאה מאידיאלים פוליטיים וחלק כתוצאה מהידיעה שהם יחשבו בוגדים בקרב חבריהם לנשק לשעבר אם הם יחזרו למערב.
לחברי הוועד לשעבר היה תפקיד מרכזי בהקמת הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית (גרמניה המזרחית) והם שירתו במגוון תפקידים בכל רובדי המדינה וחברי ליגת הקצינים הגרמנים לקחו חלק מרכזי בהקמת צבא העם הלאומי.
מחלק אפס
באלגברה, איברי חוג a,b נקראים מחלקי אפס אם מכפלתם היא אפס. איבר \ a \neq 0 נקרא מחלק אפס שמאלי אם קיים \ b \neq 0 כך ש-\ ab = 0, ובדומה לזה b הוא מחלק אפס ימני. בחוג קומוטטיבי, מושגים אלו מתלכדים. חוג שאין בו מחלקי אפס נקרא תחום, ותחום קומוטטיבי נקרא תחום שלמות. לדוגמה, בשדה אין מחלקי אפס. מחלקי אפס הם בדיוק האיברים בעלי מאפס לא-טריוויאלי.
דוגמאות
1. נביט בחוג המטריצות מסדר \ 2\times 2 מעל המספרים הרציונליים. מכיוון ש-, נקבל ש- הוא מחלק אפס שמאלי ו- היא מחלק אפס ימני. באופן כללי, מטריצה מעל שדה היא מחלק אפס (ימני ושמאלי) אם ורק אם היא אינה הפיכה.
2. כל אידמפוטנט e שאינו איבר היחידה של החוג הוא מחלק אפס. (אכן, לפי ההנחה קיים x בחוג כך ש-, ואז ). בפרט איבר יחידה של תת-חוג, שאינו איבר יחידה של החוג כולו, הוא מחלק אפס.
ממון
ממון הוא מלאך או שד המתואר בכתבים נוצריים החל מהמאות הראשונות לספירה. ממון נקשר לרדיפת בצע וחמדנות, משבעת החטאים בנצרות אשר העונש עליהם הוא מיתה.
מקור
מבחינה אטימולוגית המילה "ממון" באה מהשפה הארמית ('ממונא'), ופירושה "עושר" או "הון אישי". באותה משמעות, הושאלה המילה גם לעברית וגם ליוונית (mammonas).
בברית החדשה מופיעה קביעתו הרטורית הבאה של ישו: "לא יוכל איש לעבד שני אדנים כי ישנא את-האחד ויאהב את האחר או ידבק באחד ויבזה את-האחר לא תוכלו עבוד את-האלהים ואת-הממון". (הבשורה על פי מתי, פרק ו' פסוק כד). המונח הארמי מופיע כצורתו (Μαμωνᾶς) בתעתיק היווני של פסוק זה, ואפשר ומשום כך פורש הפסוק הזה בידי קוראים מאוחרים (שאינם דוברי ארמית או עברית) כאילו המדובר על ישות רוחנית המקבילה לישות האלוהית.
STS-51-A
STS-51-A, היא המשימה ה-14 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, והמשימה השנייה של מעבורת החלל דיסקברי. המשימה היא השלישית שנחתה הישר במרכז החלל קנדי, פלורידה.
המשימה
על סיפון הדיסקברי שהו חמישה אנשי צוות. לשלושה מתוכם זו הייתה הטיסה השנייה בתוכנית המעבורות (הוק טס לראשונה במשימת STS-7, גרדנר במשימת STS-8 ואלן במשימת STS-5).
מטרתה של משימה זו הייתה לפרוס שני לווייני תקשורת ולהכניסם למסלול סביב כדור הארץ, ולהחזיר שני לוויינים אחרים. לווייני B-2 ו-6 שנפרסו במשימת STS-41-B, הוצבו במסלולים לא נכונים בגלל תקלה במנועי הלוויינים ובמשימה זו תוקנה הבעיה. שני הלוויינים בתא מטען המעבורת נפרסו בהצלחה והוכנסו למסלול נכון. Canadian Anik D2, נפרס ביום השני למשימה ו-"IV-l" הידוע גם בשם "Leasat l" נפרס ביום שלישי.
לאחר פריסתם של שני לווייני התקשורת החלה לתמרן המעבורת לקראת Palapa B2, הלוויין האינדונזי שהוצב במסלול נמוך יותר בשל תקלה במנועי הלוויין. לאחר שעתיים של הליכת חלל הצליחו מומחי המשימה אלן וגרדנר לתפוס את הלוויין ולהכניסו למסלול הנדרש. הלוויין השני Westar 6 הוכנס למסלול הדרוש יום לאחר מכן.
בנוסף עסקה המשימה בניסויי Diffused Mixing of Organic Solutions.
פני דאוני
פני דאוני (באנגלית: Penny Downie; נולדה ב-1954) היא שחקנית אוסטרלית, הידועה מהופעותיה בטלוויזיה הבריטית.
ביוגרפיה
דאוני נולדה בבריזבן בירת מדינת קווינסלנד שבאוסטרליה. היא התחילה את הקריירה שלה בבריזבן בתיאטרון הלילה השנים עשר ובתיאטרון בריזבן ארטס. היא למדה משחק במכון הלאומי לאמנות הדרמה (NIDA) בסידני. אחרי סיום הלימודים הופיעה בסדרות טלוויזיה אוסטרליות כגון "The Box", "בלבירד", "משפחת סאליבן", "Prisoner", ו-"Learned Friends".
בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים עברה דאוני לממלכה המאוחדת. בטלוויזיה הבריטית הופיעה בין השאר בסדרות "Minder", "המפקח מורס", "קוואנה QC", "משפחת קזאלט", "חקירות המפקח לינלי", "ספוקס", "משפט ועונש", "New Street Law", "פוארו", "Lost for Words", ו"תחבולות חדשות".
דאוני מופיעה בתיאטרון והיא עמיתה של הלהקה השייקספירית המלכותית, איתם שיחקה בתפקידים כגון ליידי אן במחזה "ריצ'רד השלישי" לצדו של אנטוני שר, ובדמות הרמיוני ופרדיטה במחזה "אגדת חורף". ב-1986 שיחקה בהצגת הבכורה של המחזה "The Art of Success" מאת ניק דיר בסטרטפורד, ואחר כך במרכז האמנויות ברביקן בלונדון לצדם של מייקל קיצ'ן וסיימון ראסל ביל.
ב-2008 שיחקה בתפקיד גרטרוד לצדם של דייוויד טננט ופטריק סטיוארט בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית של המחזה "המלט". ב-2009 עובד המחזה לטלוויזיה ושודר ב-BBC. עוד ב-2009 גילמה את הדמות הראשית במחזה "הלנה" מאת אוריפידס בתיאטרון שייקספיר גלוב.
בקולנוע שיחקה ב-2009 בסרטו של קלינט איסטווד "אינוויקטוס" וגילמה את גברת פיינאר.
ב-2013 הופיעה דאוני בתפקיד אם המנזר אוגוסטין בפרק "The Bride of Christ" בסדרה "האב בראון". היא גילמה את הדמות הראשית במחזה "A Storm in a Flower Vase" המבוסס על חייה של קונסטנס ספרי. הצגת הבכורה של המחזה הוצגה בתיאטרון ארטס בווסט אנד.
ב-2014 כיכבה דאוני בפרק בסדרה "Suspects" בתפקיד פיונה סאליבן, ושיחקה בדמות ליידי סינדרבי, אמו של אטיקוס אלדריג' בעונה החמישית של סדרת הדרמה "אחוזת דאונטון".
עקומים
תקציר העלילה
מקס, צעיר ברלינאי נהנתן והומוסקסואל, חי את חיי הלילה של ברלין בשנות ה-20 הדקדנטיות. הוא מבלה במועדוני לילה ומופעי דראג עם אלכוהול וקוקאין. מקס מתגורר בלופט עלוב יחד עם רודי, רקדן צעיר וממושקף המאוהב בו.
בבוקר שלמחרת ליל הסכינים הארוכות, מקס מתעורר בדירתו עם הנגאובר וזיכרון מעורפל מליל אמש, ומוצא בה את וולף, קצין נאצי צעיר, עימו שכב. קצינים נאצים פורצים למקום ורוצחים את וולף, בעוד מקס ורודי נמלטים. השניים מנסים לצאת מגבולות גרמניה, אך נתפסים.
מקס נשלח למחנה הריכוז דכאו, ובדרכו הוא מגלה כי אסירים יהודים עונדים בו טלאי צהוב וכי אסירים הומוסקסואלים עונדים טלאי ורוד. משום שעונדי הטלאי הוורוד נחשבים לנחותים עוד יותר מעונדי הטלאי הצהוב, מקס מחליט להסתיר את זהותו המינית ולהתחזות ליהודי על מנת לשרוד. בתוך שגרת הדיכוי של מחנה העבודה מקס פוגש את הורסט, אסיר הומוסקסואל העונד טלאי ורוד. תחת עיניהם הפקוחות של השומרים הנאצים של המחנה, נרקמת מערכת יחסים סודית ואינטימית בין השניים.
לונדון
המחזה הועלה לראשונה בלונדון, בתיאטרון רויאל קורט אשר בווסט אנד בתאריך 3 במאי 1979. צוות השחקנים המקורי של ההפקה הבריטית כלל את: איאן מקלן (מקס), טום בל (הורסט), גייל ריצ'רד (פרדי).
ישראל
הצגת הבכורה של המחזה בשפה העברית התקיימה ב-7 במאי 1983 בתיאטרון העירוני חיפה.
עיבוד המחזה לקולנוע
בסרט 1997 הופק סרט קולנוע על פי המחזה. בסרט, ששמו "עקומים", כשם המחזה, מככבים קלייב אוון, איאן מקלן ומיק ג'אגר.
לקריאה נוספת
המחזה בתרגום לעברית:
Love Songs (אלבום של הביטלס)
Love Songs הוא אלבום אוסף של שירי אהבה של להקת הביטלס מהשנים 1962 עד ל-1970. האלבום יצא ב-19 בנובמבר בבריטניה 1977 וב-21 באוקטובר בארצות הברית. עד שנת 2000 מכר האלבום כ-3 מיליון עותקים. האלבום לא יצא מעולם על תקליטור.
רשימת הרצועות
תקליט 1
צד ראשון
צד שני
תקליט 2
לודוויג במברגר
לודוויג במברגר (בגרמנית: Ludwig Bamberger; 22 ביולי 1823, מיינץ – 14 במרץ 1899, ברלין) היה בנקאי, כלכלן ופוליטיקאי יהודי-גרמני.
קורות חיים
במברגר נולד בעיר מיינץ להורים יהודים. הוא למד כלכלה ומשפטים באוניברסיטת גטינגן ולקח חלק פעיל במהפכה הרפובליקנית בגרמניה (1848). במברגר היה אחד מראשי המהפכנים בעירו וערך עיתון רפובליקני, שבו פרסם מאמרי תמיכה בדמוקרטיה. ב-1849 היה מעורב במרד במדינת באדן. לאחר כישלון המרד נדונו מארגניו למוות, אולם במברגר נמלט לשווייץ.
במשך כעשור וחצי חי בגולה, קודם בלונדון ובהולנד ומ-1852 ואילך בפריז, שם עבד כבנקאי, רכש ידע נרחב בכלכלה ואף עסק מעט בפוליטיקה.
ב-1866 קיבלו מהפכני 1849 חנינה כללית, שאפשרה לבמברגר לשוב לגרמניה. הוא עשה כן ב-1867 ואף נבחר לחבר הרייכסטאג ארבע שנים לאחר מכן. ב-1869 הצטרף למפלגה הליברלית הלאומית של גרמניה. ב-1870 היה שותף להקמת הבנק דויטשה בנק, שיועד להתמחות בסחר בינלאומי, יחד עם אדלברט דלברוק ובנקאים נוספים.
למשך תקופה קצרה שימש כיועצו של אוטו פון ביסמרק, בעיקר בנוגע להקמת הבנק המרכזי של הקיסרות הגרמנית החדשה. הוא היה מעורב בחקיקה כלכלית מקיפה והיה ידוע כליברל התומך בסחר חופשי ומתנגד בתקיפות לסוציאליזם. כמו כן היה לו חלק בדבקותה של המדינה בבסיס הזהב.
כששינה ביסמרק את טעמו ופנה בעצמו לרפורמות חברתיות, קולוניאליזם ולהחלת מכסי מגן, היה במברגר בין המתנגדים למדיניותו. במשך שלוש שנים שימש כיועצו של הקיסר (לימים) פרידריך השלישי. ב-1892 פרש מהחיים הפוליטיים וב-1899 נפטר בברלין.
במברגר והיהדות
במברגר, שכונה "היהודי האדום", היה בן למשפחה יהודית מתבוללת. ב-1880 פרסם מאמר בשם "יהדות וגרמניות" (Deutschtum und Judentum), בו השיב על המאמרים האנטישמיים שפרסם היינריך טרייצ'קה, בהם טען כי היהודים לא השתלבו בחברה הגרמנית, ולכן עליהם לעזוב את גרמניה.
מאמריו
מלבד המאמרים בנוגע ליהדות, פרסם גם מאמרים בנושאים מדיניים וכלכליים. עיקר מאמריו המדיניים העבירו ביקורת על השלטונות בגרמניה (בעיקר על משטר ביסמרק שלאחר השינוי). מאמריו הכלכליים עסקו בעיקר בכלכלה מדינית כללית ובסוגיות מטבע. כל מאמריו אוגדו לחמישה ספרים בשנים 1894–1898.
יעקב כץ (כצל'ה)
יעקב דב כץ (נכתב גם כ"ץ) המכונה "כֶּצָלֵ'ה" (נולד בכ"ח באלול ה'תשי"א, 29 בספטמבר 1951) הוא מראשוני גוש אמונים, ממייסדי היישוב בית אל, מוסדות קריית ישיבת בית אל, ערוץ 7 והעיתון "בשבע". היה חבר הכנסת ה-18 מטעם תקומה, בראש רשימת האיחוד הלאומי. בשנתיים הראשונות לכהונתה של הכנסת ה-18 היה יו"ר הוועדה לבעיית העובדים הזרים. כיום הוא יו"ר מועצת המנהלים של קבוצת ערוץ 7.
קורות חייו
בשנת 1970 התגייס לצה"ל ושירת בסיירת שקד. בשנת 1972 סיים בהצטיינות קורס קצינים, ושימש כסגן מפקד פלוגה בסיירת שקד. במלחמת יום הכיפורים 1973 היה בקבוצה של כשנים עשר אנשי סיירת במילואים בפיקודו של אמציה חן שביצעו מבצעים במסגרת אוגדתו של אריאל שרון. ביום השמיני למלחמה יצא הכוח לאתר כוחות מצריים שנחתו במסוקים באזור ההיערכות לצליחת התעלה. כץ נפצע קשה בירכו השמאלית כתוצאה מפגיעה של רקטת RPG בנגמ"ש שבו היה. הוא התאושש מהפציעה כעבור מספר חודשים, אך נותר נכה בשיעור של 70%.
בעת אשפוזו בבית חולים בילינסון הכיר את תמי הכהן, שעמה התחתן. הזוג מתגורר בבית אל ולהם שבעה ילדים.
כץ הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה יהודית של האוניברסיטה הפתוחה. הוא חובב מוזיקה חסידית וב-2007 הלחין שירים לאלבום של הזמר עקיבא מרגליות.
פעילותו הפוליטית
בשנת 1974 היה כץ שותף לייסודה של תנועת גוש אמונים. ב-1975 החזיר כץ באקט מחאה מתוקשר את אות מלחמת יום הכיפורים, בשל התנגדותו להסכם הביניים בסיני שחתם ראש הממשלה יצחק רבין.
כץ ומשפחתו נמנו עם חברי הגרעין המייסד של בית אל בשנת 1977, וכן נמנה עם מייסדי ישיבת בית אל, בראשות הרב זלמן ברוך מלמד. במשך שנים שימש כץ כמנכ"ל הישיבה ומגייס הכספים ולצורך כך נסע תכופות לארצות הברית.
בשנת 1987 רכשה ישיבת בית אל ספינה על מנת להקים את ערוץ 7 - תחנת רדיו ימנית ששימשה כאלטרנטיבה פוליטית לערוצים הממלכתיים של רשות השידור. כץ נמנה בין מנהלי התחנה. לאחר שנסגרה התחנה, הורשע כץ ב-2003 בגין הפעלת תחנת רדיו פיראטי, מתן עדות שקר ושבועת שקר, ונידון לחצי שנת עבודות שירות, שריצה באגודת "שמע" בגבעתיים. ב-2006 זכה לחנינה מנשיא המדינה משה קצב, והרשעתו נמחקה.
בשנים 1990–1991 כיהן כעוזרו לענייני התיישבות של אריאל שרון שכיהן כשר הבינוי והשיכון. בתקופה זו נבנו עשרות אלפי יחידות דיור במזרח ירושלים, ביהודה ושומרון וברמת הגולן. כץ סיפר כי בתקופה זו נהג לכתוב מדי שבועיים דו"ח מפורט לרבי מליובאוויטש על קצב הבניה בהתנחלויות.
כל אותן שנים היה מחבריו הקרובים של שרון. החברות ביניהם הצטננה בהדרגה החל משנת ה'תשנ"ו 1996, בעת שכיהן שרון כשר התשתיות בממשלת בנימין נתניהו, ובעיקר לאחר פטירת רעיית שרון, לילי. החברות הפכה ליריבות פוליטית בעת ששרון החליט על תוכנית ההתנתקות.
בשנת 2002 נמנה בין המייסדים של השבועון החינמי "בשבע".
במשך שנים רבות היה חבר בתנועת "תקומה" שהתפלגה מהמפד"ל. בשנת 2008 הצטרף כחבר ב"אח"י" - יוזמתו של השר לשעבר אפי איתם. לאחר שיוזמה זו לא הצליחה, חזר כ"ץ לתקומה. יומיים לפני סוף מועד הגשת הרשימות לכנסת ה-18 פרש אורי אריאל עם אישים נוספים מהבית היהודי ואז נקרא כץ לעמוד בראשות האיחוד הלאומי.
כץ היה חבר הכנסת ה-18. עמד בראש רשימת האיחוד הלאומי עד אוקטובר 2012, אז בחר מרכז תקומה לתפקיד את ח"כ אורי אריאל.
בכנסת ה-18 עמד כץ בראש הוועדה לפתרון בעיית העובדים זרים. הוא הזהיר מבעיית ההסתננות מאפריקה לישראל דרך גבול ישראל-מצרים, ואמר שבקצב ההסתננות באותה עת יהיו בישראל תוך שנים ספורות מאות אלפי שוהים בלתי חוקיים שיהוו איום דמוגרפי על ישראל, בנוסף לבעיות של הגדלת הפשע והעוני במקומות שבהם מתרכזים המסתננים, כמו דרום תל אביב. בין השאר הציע להקים עיר בסמוך לגבול המצרי, שבה ירוכזו המסתננים לפני שיגורשו מהארץ. לדבריו, כדי לעצור את תופעת ההסתננות אותה כינה "טרור דמוגרפי" צריך לפעול נגד הבדואים המסייעים למסתננים להיכנס לישראל: "צריך לעצור את כל הבדואים ונכסיהם, להכניסם למכלאה, ולהוריד בכדור בראש את הבדואים המובילים את השיירות".
מפיק מדי שנה את "דו"ח כצל'ה השנתי", הסוקר את התפתחות האוכלוסייה בהתנחלויות ביהודה ושומרון.
עמדותיו הפוליטיות
כץ תומך בגישת "ארץ ישראל השלמה" ולדעתו יש לנהל משא ומתן עם אומות העולם על מנת להחיל ריבונות ישראלית על שטחי יש"ע: "הייתי אומר למנהיגי האומות שיש לנו דרישה על כל ארץ ישראל, משום שהיא שלנו ואנחנו גם יושבים בה". הוא תומך בסירוב פקודה "רק כשהפקודה בלתי חוקית ומוסרית בעליל", ורואה בנוער הגבעות "גדוד במפעל הציוני".
לדעתו יש לחדש את ההתיישבות בגוש קטיף. התבטא בחריפות נגד מצרים ונשיאה חוסני מובארכ, על רקע ניסיונות המצרים להגיע להסכם הפסקת אש בין ישראל לחמאס, וכינה את מובארק "שותף לטרור". לדעתו, הדרך הנאותה להגיע להפסקת אש עם החמאס היא להשיב את יישובי גוש קטיף שפונו למקומם תוך "מיגור מוחלט" של גורמי הטרור.
לנשיא ארצות הברית, ברק אובמה, קרא "נשיא אנטישמי" לאחר נאומו בקהיר, שבו קרא לעצור את הבנייה בהתנחלויות.
הנוריות של חמה
הנוריות של חמה (בערבית: نواعير حماة) הן סדרה של 17 נוריות, מכונות היסטוריות להעלאת מים להשקיה, לאורך נהר האורונטס בעיר חמה, סוריה. למעשה, הנוריות הן גלגלי מים גבוהים עם תאי איסוף מים, דמויי קופסה, המשובצים סביב ההיקף שלהם. כשהנהר זורם, הוא דוחף את קופסאות איסוף המים הללו מתחת לפני המים, שם הן מתמלאות במהירות, ואז מונעות עד לראש הגלגל, שם הן מתרוקנות לאמת מים. האמה מובילה את המים עבור אספקה למבנים, גנים ואדמות חקלאיות.
קושי
ראו גם
}}
הנוריות של חמה
17 מהנוריות המקוריות של חמה נשמרו עד ימינו. הן בולטות בעיצובן מימי הביניים, במספרן הרב ובגודלן העצום של שתיים מהן - אשר במשך כ-500 שנה גלגלי היו המים הגדולים בעולם. במאה ה-21, הנוריות של חמה אינן מממשות את ייעודן המקורי לאספקת מים, אלא מוצגות כדוגמה לטכנולוגיית אספקת מים מתקדמת בחברות מוסלמיות מימי הביניים ובשל המראות והקולות המדהימים שהן משמיעות בעת הן מסתובבות. בשנת 2006 זכתה הנוריה העתיקה מבין שתי הנוריות הענקיות, אל-מוחמדיה (1361 לספירה), באות "ציון דרך להנדסת מכונות היסטוריות" על ידי האגודה האמריקנית של מהנדסי מכונות כסמל להתקדמות משמעותית בטכנולוגיה בינלאומית.
היסטוריה
ישנו בסיס מוצק לסברה שנוריות רבות פעלו בחמה לפחות עד סוף המאה ה-12 לספירה. ידועות השנים המדויקות של שתי הנוריות הגדולות מכתובותיהן: נוריה אל-מוחמדיה (Noria al-Muhammadiya) שנוצרה בשנת 1361 ונוריה אל-מעמוריה (Noria al-Ma’muriyya) משנת 1453.
עם זאת, ייתכן כי מספר נוריות פעלו בחמה כמה מאות שנים קודם לכן. היסטוריון אזורי מהמאה ה-13 כתב כי נצפו מספר נוריות בחמה בסוף המאה ה-9 לספירה. אם לשפוט לפי פסיפס ואריחים הנושאים תמונות של נוריות, שנמצאו באפמיאה, עיר רומית, גם היא על נהר אורונטס, 55 קילומטרים במורד הזרם מחמה, נוריות היו בשימוש כבר בשנת 350 לספירה. תמונות אלו של הנוריות מציגות עיצוב דומה להפליא לאלו הקיימות בחמה כיום.
באמצע המאה ה-7 לספירה נכבש האזור סביב חמה וסופח למדינה הערבית המוסלמית המתרחבת. האחרונה שלטה באדיקות בטכנולוגיות חדשות שבהן נתקלה - כמו הנוריות - שיפרה אותן והרחיבה את השימושים בהן. ייתכן כי הנוריות הראשונות בחמה נבנו בתקופה הרומית או הביזנטית והן נבנו על ידי החברה המוסלמית שהתקיימה לאחר מכן, תוך שימוש בתכנון המקומי המבוסס.
סיבה ברורה לבניית נוריות בחמה היא היעדר השיפוע של האורונטס בשילוב עם גובה גדותיו, מה שהופך את האזור לאידיאלי עבור שאיבת מי השקיה מהנהר.
תאריכי בניית הנוריות הללו מיוחסים לנוריה המקורית באתר, משום שכמו כל גלגלי המים ההיסטוריים המתפקדים, הנוריות של חמה תוקנו ונבנו מחדש במשך מאות שנים, שכן חלקי עץ זקוקים להחלפה מתמדת. לפי הערכה אחת, אם היא מתוחזקת היטב, נוריה תעבור החלפה מלאה של חלקי העץ שלה כל 15 שנה. בחמה תחזוקה ברמה כזו של נוריה התבצעה על ידי משפחות נגרי נוריות מיומנים, שמעבירו את הידע לאורך הדורות, מנהג ששרד עד ימינו.
גלגלי מים
הגלגלים הם מסוג מכת מים תחתית (Undershot Waterwheel), מונעים על ידי מים הזורמים מתחתיהם ודוחפים את משוטי הגלגל. מבחינת גובה, הקוטר הגדול ביותר מבין הנוריות הוא 21 מטרים והקטן ביותר 7 מטרים. חמש מהנוריות הללו הן בגובה 17 מטר או יותר. גלגלים אלה עשויים מעצים שונים עבור חלקים שונים. הסרנים והמיסבים המסיביים עשויים מעץ אגוז, בעוד עץ צפצפה שימש באופן נרחב לחלקים אחרים של הגלגל, וגם אורן ואלון הוזכרו. תאי איסוף מים קטנים מעץ משובצים לאורך כל היקף גלגל המים בין המשוטים, בעזרתם מניע הנהר את הגלגל. הם כמו קופסאות עם חצי צד אחד פתוח ועם פיה שלפיה המים נשפכים החוצה בנקודת הסיבוב הגבוהה ביותר (ראו תמונת תקריב למטה). לרוב נוריות חמה יש תא איסוף מים בין כל זוג משוטים. אך בחלקם הם מרווחים יותר, למשל תא איסוף אחד בין כל חמישה משוטים. מבחינת יכולת נשיאת מים, בנוריות השונות נפח הקופסאות נע בין 4 ל-12 ליטרים. אספקת המים של כל אחת מהנוריות של חמה נעה בין 50,000 ל-200,000 ליטר לשעה, בהתאם לגודלה של הנוריה. תיאורים קצרים של כל אחת מ-17 הנוריות בחמה מרוכזים בדוח של האגודה האמריקאית למהנדסי מכונות וייעודה של נוריה אל-מוחמדיה כנקודת ציון היסטורית של הנדסת מכונות.
סכרים
הנוריות של חמה נמצאות מיד במורד הזרם לאחר מחסום בדמות סכר נמוך, המבטיח שכוח הנהר יתרכז דרך ערוץ המוביל את המים אל גלגל הנוריה. כשמפלס הנהר נמוך, כל המים יכולים לזרום בערוץ מהסכר אל הנוריה; כשהנהר גבוה, עודפי המים זורמים מעל הסכר אל הנוריה. לעיתים קרובות ישנם ערוצים נוספים בסכרים ובשערים אלה כדי לכוונן את לחץ הנהר על גלגל המים ומכאן ההשפעה על מהירות סיבוב הנוריה. תיאורו של אל-דביאת את הנוריות של חמה מכיל תרשים המעביר את התכונות הללו בבירור. לפעמים שתיים, שלוש או אפילו ארבע נוריות חולקות את אותו הסכר, עם נוריה אחת או שתיים בכל צד של הנהר. מקבץ זה של נוריות ניכר על מפת ה"נוריות של חמה" של אל-דביאט ולצופה נבון על מפות תצוגת לוויין של חמה. לפעמים נבנה סכר בזווית לנוריה כדי לרכז את כוח הנהר למקסימום על הערוץ המוביל אל הגלגל.
אמות מים
הנוריות מזרימות מים לאמות מים הבנויות על קשתות אבן גבוהות. כדי לתפוס את המים, לכל אמת מים יש קטע קצר מאוד במקביל לגלגל המים ולנהר. המים הללו פונים ב-90 מעלות ומצטרפים לקטע הראשי של אמת המים, המובילה מהנהר ולעיתים אורכה מאות רבות של מטרים. יש אמות מים שמקבלות מים משתי נוריות בגובה זהה, אחת בכל צד של הקטע הקצר המקביל לגלגל המים. חלק גדול מאורכן של האמות נהרס וכיום מעטות מאמות המים שממשיכות למרחק.
מערכות שיתוף מים
בעת בה הנוריות שימשו להשקיה, האמות נשפכו, בסופו של דבר, לתעלות שכל אחת מהן סיפקה מים לגינות ירק ופרדסי פרי רבים. בעוד שרוב הנוריות של חמה היו בבעלות בעלי אדמות עשירים, העלויות, התחזוקה והמים שלהם חולקו על בסיס קולקטיבי מסודר על ידי משתמשי המים של כל נוריה. מערכות כאלה לשיתוף מסודר של מים היו נהוגות באופן נרחב בחברות מוסלמיות מסורתיות. לעיתים קרובות גננים חלקו זמן במים באמצעות התאמה מהירה של סכרים מאולתרים קטנים של אבנים וסמרטוטי בד המכוונים את הזרימה ליובלי תעלות המים.
נוריה אל-מוחמדיה
קוטרה של נוריית הענק הזו הוא 21 מטר. היא נבנתה כדי לספק מים למסגד הגדול של חמה, הנמצא קילומטר אחד ממנה ואף סיפקה גם מים לחמאם ציבורי (בית מרחץ), מזרקות, בתים וגנים בקרבתה. תאריך הבנייה שלה, 1361 לספירת הנוצרים, מונצח על ידי כתובת המקובעת על אמת המים שלה, המציינת את שנת 763 של הלוח האסלאמי.
לנוריה זו 120 תאי איסוף מים המשובצים בהיקפה. היא יכולה להרים ולהזרים עד 200,000 ליטרים של מים בשעה. לוקח לה דקה אחת להשלים סיבוב אחד, זמן רב בהשוואה לנוריות קטנות יותר הנמצאות בסביבתה.
כדי להניע גלגל הנושא משקל כה גדול של מים, נבנה סכר ארוך במיוחד בזווית חדה מאוד כדי לרכז את כוחו של זרם הנהר אל בסיס הגלגל. סידור זה ניתן לראות בבירור על מפות תצוגת לווין של חמה.
במשך כמעט 500 שנה, הייתה נוריה אל-מוחמדיה גלגל המים הגבוה בעולם. בשנת 1854 עקף אותה גלגל לקסי, גלגל מים למשאבת מכרות באי מאן, אי בין אנגליה לאירלנד גלגל לקסי גבוה יותר במעט, עם קוטר של 22.1 מטרים.
ממכונות השקיה לאתר מורשת
משנות ה-30 ועד סוף שנות ה-50 של המאה ה-20, התחרו הנוריות של חמה במשאבות השקיה חדשות המונעות במנועי בנזין או דיזל. משאבות ממונעות הציעו לחקלאים יזמים אמצעי להשיג מים ממקור נוסף כדי לגדל יותר מזון להרחבת אוכלוסיות. בניית סכר רסטן במעלה הזרם מחמה ב-1960 היוותה מכה קשה לכדאיות הפעלת הנוריות עקב ירידת מפלס המים באורונטס, כך שבמשך מספר חודשים בשנה, הנוריות של חמה לא יכלו לפעול ומשאבות ממונעות הפכו לאמצעי היחיד להשקיה רציפה. אי-שימוש לפרק זמן ממושך גורם לעץ בנוריות להתייבש, להתכווץ ולהיסדק, מה שגורם לעלייה בעלויות התחזוקה. משנת 1930 עד שנת 1970 ירד מספר הנוריות שהיו בשימוש מעשרים לשמונה בלבד. מידע זה צוין על-ידי ארכאולוגים דנים בחמה בשנות ה-30 של המאה ה-20. בין 1977 ל-1981 שוחזרו שש נוריות.
בפברואר 1982 פתח צבאו של הדיקטטור הבעת'יסטי הראשון בסוריה, חאפז אל-אסד, במתקפה מסיבית על חמה כדי לחסל התקוממות מזוינת של האחים המוסלמים. במשך שלושה שבועות העיר הופצצה על ידי מטוסים, הופגזה על ידי ארטילריה וטנקים, ולבסוף נהרסו שטחים נרחבים בדינמיט ובדחפורים. אלפים רבים מאזרחי חמה נהרגו. מבני מורשת כמו המסגד הגדול של חמה נחרבו עד היסוד וחלקים גדולים של חמה ההיסטורית הפכו לבלתי ניתנים לזיהוי. לדברי הביוגרף הבריטי המועדף על חאפז אל-אסד, "כשליש מהעיר ההיסטורית הפנימית נהרס... חמה כולה עוצבה מחדש בקנה מידה נרחב". לגבי ההשפעה על הנוריות של חמה, המידע דל מכיוון שממשלת אסד נמנעה בתוקף מלהזכיר את אירועי 1982. לפי מקור לא ממשלתי, נראה שהנוריות מעץ עצמן לא סבלו מנזק רב והן שבו להסתובב שוב תוך חודשים. שאלה חשובה שנותרת ללא תשובה לפי המידע הקיים היא האם בשנת 1982 נפגעו אמות המים העשויות מאבן מההריסות הנרחבות ומונעות מאז כל ​​שימוש בהן לאספקה של מים.
ממשלת אסד בנתה מחדש באופן סלקטיבי חלק מוגבל של חמה ההיסטורית, כמו המסגד הגדול, ופיתחה מחדש את השאר. הנוריות שיחקו חלק חשוב ומשמעותי בקידום של חמה כיעד תיירותי על-ידי השלטון. שיקום הנוריות נמשך, והגיע לשיאו בשנת 1988 כאשר שוחזרו שבע נוריות. תוצאת המאמץ הייתה שיקום של 17 נוריות המסתובבות ומעלות מים אך לא יכולות לספק אותם רחוק מכיוון שאמות המים שלהן הרוסות כעת. הן מתפקדות כאטרקציית מורשת פופולרית, מוארות באירועים כמו פסטיבל האביב של חמה, כאשר זרם המים באורונטס גובר והנוריות יכולות להסתובב. הן מרהיבות מבחינה ויזואלית, ומבחינה קולית, רבות מהנוריות של חמה משמיעות את קולות האנחה, הנהימה או הזמזום העוצמתיים מצירי העץ העבים שלהן, שלמעשה, הם אלו העניקו לנוריות את שמן. ענף ספורט עתיק יומין בקרב צעירי חמה הוא לרכוב על נוריות נעות, לפעמים לצלול לתוך הנהר מלמעלה, כפי שמוצג בסרטון מקוון מ-2005. חלק ניכר מהמידע הקיים כיום על הנוריות של חמה נובע מ-17 הנוריות הללו ששוחזרו במהלך התקופה שבין שנות ה-80 של המאה-20 למלחמת האזרחים בסוריה 2011. בשנת 1999 הגישה ממשלת סוריה בקשה לאונסק"ו בבקשה להגדיר את הנוריות של חמה כאתר מורשת עולמית.
מלחמת האזרחים בסוריה
במהלך מלחמת האזרחים, שהחלה ב-2011, הנוריות של חמה נשמרו באופן יחסי ולא הוסב להן נזק רב. מאחר שחמה ידועה כעיר מוסלמית סונית שמרנית ומיליטנטית, שבה התגברה השנאה לדיקטטורה הבעת'ית החילונית מאז הטבח ב-1982, היא הייתה מוקד צפוי להתפתחות מרד. בהתאם לכך, הדיקטטורה של בשאר אל-אסד עשתה מאמצים רבים לשמור על השליטה בחמה עוד מתחילת הלחימה. ביולי ובאוגוסט 2011 המשטר החל במצור על העיר והשתמש בכוח רב-נגד המון המפגינים בחמה. בעקבות כך הצליחה ממשלת אסד לשמור על השליטה בעיר כך, שחמה מעולם לא סבלה מהתקיפות האוויריות שהטיל הממשל על אזורים שנשלטו על ידי מתנגדיו.
רוב הנוריות של חמה שרדו. האגודה האמריקנית לקידום המדע השווה לפני המלחמה תמונות לוויין של 10 אתרי נוריות בחמה עם אלו משנת 2014 והגיעה למסקנה שלא נגרם נזק גדול. עם זאת, נוריה אחת נשרפה במזיד בשנת 2014, חלקן פורקו באופן חלקי עבור עצים, ואחרות סובלות מחוסר תחזוקה. מאמר מאמצע שנת 2020 שפורסם במגזין המקוון בשפה האנגלית, Arab Weekly, ראיין בעלי מלאכה של נוריה מסורתיים ששיחזרו את נוריה אל-מוחמדיה של חמה וגם את פקיד חמה האחראי על הנוריות. בעוד יוזמות אזרחיות מקומיות לשחזור מלא של הנוריות היו בעיצומן, התברר כי העניין אינו פשוט בגלל מחסור בכסף לחומרים ומחסור חמור בבעלי מלאכה מסורתיים מיומנים של נוריות, וזאת עקב מוות או הגירה במהלך הסכסוך.
אנציקלופדיה למתמטיקה
אנציקלופדיה למתמטיקה (באנגלית: Encyclopedia of Mathematics ובראשי תיבות EoM) היא אנציקלופדיה למתמטיקה שיצאה לאור בדפוס וב-CD-ROM, וכעת מוצגת לעיון חופשי באינטרנט.
האנציקלופדיה יצאה לאור בשנת 1977 ברוסית, בחמישה כרכים בשם Математическая энциклопедия, בעריכתו של המתמטיקאי הרוסי איוואן וינוגרדוב. תרגום מורחב לאנגלית, בעריכתו של המתמטיקאי ההולנדי מיכיאל האזווינקל, יצא לאור בהוצאת Kluwer בשנים 1987–1994. התרגום כלל תשעה כרכים ועוד כרך אינדקס. שלושה כרכי מילואים נוספו בשנים 1997, 2000 ו-2002. באנציקלופדיה נכללו כ-8,000 ערכים. מהדורת CD-ROM, הכוללת גם אנימציות והדמיות תלת-ממדיות, יצאה לאור בשנת 1998.
בשנת 2003 רכשה הוצאת שפרינגר את הוצאת Kluwer. הוצאת שפרינגר העלתה את האנציקלופדיה לאינטרנט לשימוש חופשי, בשיתוף עם החברה המתמטית האירופית, ובהמשך הסבה את האתר לגרסה המבוססת על מדיה-ויקי, המאפשרת עדכון מבוקר של האנציקלופדיה על ידי הגולשים. זכויות היוצרים בגרסה המקורית של האנציקלופדיה נשמרות בידי הוצאת שפרינגר, אך ערכים חדשים ושינויים שנוספו בידי הגולשים מתפרסמים ברישיון CC-BY-SA.
קידר
קֵידָר היא התנחלות ויישוב קהילתי כפרי הנמצא במדבר יהודה דרומית למעלה אדומים בגובה של כ-450 מטרים מעל פני הים, באקלים מדברי ויבש. היישוב נמצא באחריותה ובשטחה המוניציפלי של המועצה האזורית גוש עציון ומהווה את היישוב הצפוני והמזרחי ביותר בה, אף על פי שגאוגרפית הוא אינו חלק מהגוש. מתגוררות בו כ-250 משפחות – חילוניות, מסורתיות ודתיות.
הקמת היישוב
ראשוני התושבים בקידר עלו לקרקע ב-8 ביולי 1984, בסיועה של התנועה המיישבת תנועת משקי חירות בית"ר בע"מ. תחילה התגוררו המתיישבים הראשונים באתר "קידר דרום" באוהלים שהביאו איתם ובהמשך בקראוונים שנתרמו או הוקצו להם על ידי ההסתדרות הציונית העולמית וגופים אחרים נוספים.
בשנת 1992 החלו המשפחות של קבוצת המתיישבים הראשונה לבנות בתי קבע באתר "קידר צפון" הסמוך יותר למעלה אדומים ועברו אליו.
קידר כיום
תושבי היישוב חברים ב"קידר אגודה שיתופית להתיישבות של משקי חרות בית"ר בע"מ". הדבר נובע מתהליך קליטתם ליישוב קידר, תהליך בו הם מחויבים להצטרף כ"חברים" באגודה. אף על פי שהאגודה נרשמה על ידי אנשי התנועה המיישבת משקי חירות בית"ר, אצל רשם האגודות השיתופיות, כאגודה שיתופית חקלאית ב-1985, הרי מאז ועד היום, רובם ככולם של חברי האגודה - תושבי קידר, עובדים ומוצאים את פרנסתם בירושלים.
בקידר קיימים בית כנסת, מקווה, גני ילדים ומעונות, בריכת שחייה, אולם רב תכליתי, מועדון נוער, פארקים וגנים ציבוריים עם מתקני משחקים, מגרשי כדורסל, קט רגל, טניס ועוד. ילדי קידר לומדים במעלה אדומים.
הרב אליהו יצחק אבא-שאול, בן אחיו של הרב בן-ציון אבא-שאול, היה רב היישוב עד פטירתו ב-2017 ובעצתו שם היישוב שונה מ "קדר" ל "קידר". כיום, רב היישוב הוא הרב ישי אחיטוב, נינו של הרב עובדיה הדאיה ובוגר ישיבת מרכז הרב.
קידר דרום
בסמוך ליישוב קידר, בשנת 2014 הוקם היישוב קידר דרום שהוגדר כיישוב בפני עצמו וככזה הוא צעיר היישובים כיום בתחום השיפוט של המועצה האזורית גוש עציון. על פי אתר המועצה, ביישוב מתגוררים 34 משפחות. בכניסה ליישוב מתחיל שביל האופניים הנקרא 'שביל הסוכר'.
תחום שיפוט
ליישוב קידר עתודות קרקע של כ-2,000 דונם לבניה, תעשייה וחקלאות. בחודש מאי 2008 מינה משרד הפנים ועדת חקירה אשר תפקידה לבדוק ולהמליץ בדבר שינוי תחום שיפוטה של עיריית מעלה אדומים בגבולה עם המועצה האזורית גוש עציון, בכל הנוגע ליישוב קידר. מסקנות הוועדה, שהוגשו במרץ 2009, המליצו על צירוף קידר לשטח מעלה אדומים.
בחודש מאי 2009 נתפרסמה בעיתונות ידיעה כי שר הפנים אלי ישי צפוי לאמץ המלצת ועדת החקירה הנ"ל. המלצת הוועדה היא ככל הנראה לצרף את "קידר צפון" ואת "קידר דרום" ואת האדמות שביניהם לבין מעלה אדומים, אל תחום השיפוט של העיר מעלה אדומים.
Better Now
Better Now הוא סינגל של הראפר והזמר האמריקאי פוסט מאלון, מתוך אלבום האולפן השני שלו, Beerbongs & Bentleys. הוא נכתב על ידי פוסט מאלון, בילי וולש, לואי בל ופרנק דוקס, והופק על ידי השניים האחרונים גם כן. השיר יצא לאור לרדיו הלהיטים העכשוויים האמריקאי ב-5 ביוני 2018, כסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום. הוא הגיע לעשירייה הפותחת במצעדי המוזיקה בארצות הברית, הממלכה המאוחדת, אוסטרליה, אירלנד וניו זילנד. השיר הועמד לקטגוריית ביצוע סולו הפופ הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-61.
הצלחה מסחרית
"Better Now" הגיע היישר אל העשירייה הפותחת במדינות שונות, כשבנורווגיה הגיע למקום הראשון, בארצות הברית הגיע למקום השביעי ובממלכה המאוחדת הגיע למקום השישי, והפך לשיר השלישי של פוסט מאלון בעשירייה הפותחת במדינה האחרונה. הסינגל הפך לשיר החמישי שלו בעשירייה הפותחת באוסטרליה, כשבשיאו הגיע למקום השני. הוא הגיע בשיאו למקום השלישי בארצות הברית (נמנע מלהגיע לצמרת המצעד על ידי "Lucid Dreams" של ג'וס וורלד ו-"Girls Like You" של מארון 5 וקארדי בי) ובקנדה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של "Better Now" הוקרן לראשונה ב-5 באוקטובר 2018.
אנדרטת הארטילריה
אנדרטת הארטילריה (באנגלית: Artillery Memorial) היא אנדרטה הממוקמת בקרבת הייד פארק, בלונדון שבאנגליה. היא ניצבת בקרבת קשת ולינגטון.
נטלה
נטלה היא כלי המשמש לנטילת ידיים.
אנדרטת הארטילריה
הקמה
האנדרטה נבנתה לזכר 49,000 חללי רגימנט הארטילריה המלכותי במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה. על האנדרטה מופיעה הכתובת: 'In Proud Remembrance of the Forty-Nine Thousand & Seventy-Six of all Ranks of the Royal Regiment of Artillery who Gave their Lives for King and Country in the Great War 1914—1919'
נטלה
על פי ההלכה, כדי שנטילת ידיים לסעודה תהיה כשרה יש צורך בנטילה דווקא מכלי ובכוח גברא. לרוב, הנטלה היא מעין כוס גדולה בעלת שתי ידיות. עם השנים התפתחה והפכה הנטלה לאחד מתשמישי מצווה בכל בית יהודי-דתי, עשויה בצורה דקורטיבית מחומרים וקישוטים שונים ואף מכסף וזהב.
אנדרטת הארטילריה
הקמה
תרגום:
נטלה
אטימולוגיה
בתלמוד נעשה שימוש במילה נטלא כאחד מהשמות לכלי שמשתמשים בו לנטילת ידיים:
אנדרטת הארטילריה
הקמה
האנדרטה עוצבה על ידי צ'ארלס סארג'נט ג'אגר ונחנכה בשנת 1925. לאנדרטה צורת תותח הוביצר הניצב על עמוד עשוי מאבן גיר (Portland Stone). על העמוד תבליטים המתארים סצנות מלחמה. ממוזער|250px|שמאל|אנדרטת הארטילריה סביב האנדרטה ארבעה פסלי ברונזה של חיילי רגימנט הארטילריה המלכותי. אחד מהפסלים מתאר חייל המקבל מכתב מביתו, האחר מתאר חייל מת כאשר גופתו מוסתרת על ידי מעילו ולידו הכתובת מתוך המחזה הנרי החמישי של ויליאם שייקספיר: Here was a Royal Fellowship of Death תרגום:
נטלה
אטימולוגיה
הסביר רש"י שנטלא הוא שמו של כלי לנטילת ידיים מזכוכית, ואילו כוזא הוא שמו של כלי דומה מחרס.
אנדרטת הארטילריה
הקמה
בשנת 1949 נוספו לאנדרטה שלושה לוחות ברונזה מעשה ידי הפסל דייסי בראדל המנציחים את זכרם של 29,924 חללי רגימנט הארטילריה המלכותי שנהרגו במלחמת העולם השנייה.
נטלה
מקור הדין
במשנה מבואר שיש צורך בכלי לנטילת ידיים. וכתב בה"ג 2 אפשרויות למקורו של חיוב זה:
הלכות הנטלה
הכלי ממנו נוטלים ידיים אינו חייב להיות מיועד לכך, אלא יכול להיות גם כוס, קערה וכל כלי אחר. עם זאת, כבר בתלמוד מתוארים כלים ייעודיים לנטילת ידיים.
סוג הכלי וגודלו
המשנה קובעת שאין צורך בכלי העשוי מחומר מיוחד:.
בתלמוד מבואר שהכלי צריך להיות בנפח של רביעית, גם כאשר נוטלים ידיים בפחות מרביעית מים.
כלי סדוק או מנוקב
בהלכה ידוע ההבדל בין נקב, שהמים יוצאים דרכו מכלי, לבין נקב , שהוא יותר רחב ויכולים גם להיכנס דרכו מים (כאשר משקיעים את הכלי בתוכם). בתלמוד נקבע שניתן ליטול ידיים בכלי שנסדק כך שהוא מוציא משקה, אך אסור ליטול ידיים אם הוא ניקב בכונס משקה.
כתבו חלק מהאחרונים שאם בכלי יש סדק המוציא את המשקה ברציפות של טיפה אחר טיפה - הוא בוודאי מספיק רחב כדי להיחשב כונס משקה, ואסור ליטול מהכלי.
הסמ"ק ורבי יוסף קארו סוברים ששיעור כונס משקה רלוונטי דווקא לכלים המיועדים לשתייה, שנקב בגודל כזה כבר מספיק כדי לבטל מהם תורת כלי לעניין קבלת טומאה. אך בכלי המיועד למאכל ניתן לטבול גם כאשר יש בו נקב ברוחב כונס משקה, ורק כשהנקב יהיה רחב בשיעור שיכול להוציא כזית הכלי ייפסל לנטילת ידיים. לעומתם, הטור סובר ששיעור כונס משקה לנטילת ידיים רלוונטי לכל סוגי הכלים, ואינו תלוי בהגדרת הכלי לעניין קבלת טומאה.
שימוש ביד ככלי
במשנה מבואר שאין להשתמש ביד כתחליף לכלי בנטילת ידיים:. ועל פי זה כתב הרשב"א שכל נטילה צריכה להיות אופן ישיר מכלי. אמנם, מהתוספתא משמע שהאיסור להשתמש ביד הוא דווקא כשהמים לא הגיעו בתחילה מכלי: . על פי זה כתב רבנו תם שניתן ליטול יד אחת מכלי ואז להעביר את המים ממנה ליד השנייה. בשולחן ערוך הובאה דעתו של הרשב"א כ'סתם' ודעת רבנו תם כ'יש מתירים'. והרמ"א כתב שהמנהג להקל אך הלכה כמו הרשב"א ולכן יש להחמיר.
מקרים בהם אין צורך בנטלה
בטבילת ידיים במעיין או במקווה אין צורך להשתמש בכלי, כיוון שהידים נטהרות מהטבילה עצמה.
במים אחרונים ובנטילת ידיים שחרית החובה היא לרחוץ ידיים במים, אך אין חובה ליטול דווקא מכלי. עם זאת, כתב השולחן ערוך שטוב להקפיד על נטילה מכלי גם בנטילת ידיים של שחרית.
נטלה כסמל על קברי לויים
נהוג לציין את קברותיהם של לויים בסמל של נטלה, בגלל זכותו של הלוי ליטול את ידיהם של הכהנים לפני ברכת כהנים.
נטלות ייחודיות
בבית הכנסת האיטלקי בירושלים, המשמש גם מוזיאון ליהדות איטליה, יש נטלת כסף מהמאה ה-14 המשמשת לנטילת ידי הכוהנים כיום. ככל הידוע, זוהי הנטלה (כלי נטילת הידיים) היהודית הידועה העתיקה ביותר בעולם.
זאב אבן-חן
זאב אבן-חן (נולד ב-1948) הוא ניצב בדימוס של משטרת ישראל.
אבן-חן שירת במשטרת ישראל כ-25 שנים, ב-1986 הוענק לו עיטור המופת. בין תפקידיו הבולטים שימש מפקד משטרת רחובות, מפקד מרחב השרון, מפקד היחידה הארצית לחקירות הונאה, ראש המטה המבצעי של השר לביטחון פנים משה שחל, ראש מטה המשטרה (תחת המפכ"ל אסף חפץ) ומפקד מחוז המרכז.
בהיותו מפקד מחוז מרכז, בשנים 1996–2000, הורחב שיתוף הפעולה החיצוני של המחוז על ידי פיתוח השיטור הקהילתי באמצעות ניידות סיור עירוניות והקמת יחידת "צבר" של משמר הגבול לביצוע משימות ביטחון שוטף.
בשנת 2001 מונה למנכ"ל איגוד חברות הביטוח בישראל. אבן-חן הוא בעל תואר במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ומוסמך לעריכת דין.
חיים אישיים
נשוי ואב לשלושה ילדים; בתו טופז אבן-חן קליין (כלתו של ניצב בדימוס חיים קליין) נספתה באסון השרפה בכרמל בזמן שירותה בשירות בתי הסוהר.
חספוס משטחים
חספוס משטחים (ובקיצור חספוס) הוא מידה למרקמו של משטח ומהווה חלק מפרמטר הנקרא טיב פני שטח המשמש לתיאור משטחים.
חספוס יחד עם גליות משמשים לתיאור טיב פני השטח. חספוס מכומת (נמדד) בסטיות האנכיות של משטח אמיתי מצורתו האידיאלית. אם הסטיות הללו גדולות, המשטח נקרא "מחוספס", אם הסטיות הללו קטנות, המשטח נקרא "חלק".
פרמטרים למדידת חספוס משטחים
פרופיל משטחי (דו־ממדי) –   ועוד. מחושב על פי מדידה קווית של חספוס החומר.
חישוב הפרמטרים
כל הפרמטרים הנ"ל מתבססים על ההנחה שהחספוס הממוצע (הגודל המודד את גובהו של המשטח ללא השינויים בגובה הנובעים מגליות) חושב מהפרופיל הגולמי. על אף שאנו מתייחסים לגדלים אלו כאל גדלים ידועים, פירוט סטנדרטי לכל אחד ניתן למצוא ב-Surfaces and their Measurement. הפרופיל הנמדד מחולק ל-n-1 חלקים שווים, כך שישנן n נקודות למדידה המפוזרות במרחקים שווים. y_i הוא המרחק האנכי מהחספוס הממוצע של הנקודה ה-i מתוך n (מניחים כי ערך חיובי של y הוא הרחק מהחומר ולא לתוכו). יש לציין כי מכיוון שמדובר בדגימות, רבים מהפרמטרים הם למעשה מושגים הלקוחים מעולם הסטטיסטיקה לאפיון דגימה של אוכלוסייה.
פרמטרי שיפוע
פרמטרי שיפוע מתארים מאפיינים של שיפוע פרופיל החספוס. פרמטרים מונים ומרווחיים מתארים את מידת התכיפות בהן הפרופיל חוצה ערכי סף מסוימים. פרמטרים אלו משמשים לעיתים תכופות לתאר פרופילי חספוס מחזוריים.
השפעות החספוס על זרימה
מידת החספוס של משטח משפיעה על צורת הזרימה בשכבת גבול הסמוכה למשטח. חספוס גבוה יגרום לזרימה בצנרת להפוך לזרימה טורבולנטית (כתלות בערך מספר ריינולדס), כפי שמתואר בדיאגרמת מודי. בזרימה על משטח יתרחש אפקט דומה, כאשר ככל שמקדם החיכוך גדל שכבת הגבול הטורבולנטית הנוצרת תגדל.
חספוס בתעשייה ובייצור
על אף שלעיתים רבות חספוס גבוה איננו רצוי, הוא פרמטר שקשה וגם יקר לשלוט בו בתהליך הייצור – הורדת החספוס של משטח לרוב תגדיל בצורה מעריכית את עלות הייצור שלו, לכן לרוב תמצא פשרה בין שתי דרישות אלו. במקרים רבים, חספוס נחשב לפרמטר הקובע את ביצועי החלק. כפועל יוצא מכך, רוב היצרנים קובעים רף עליון לחספוס, אך לא רף תחתון (יוצא דופן לכך הם קדחים צילינדריים בהם נוזלי סיכה נאגרים בפרופיל המשטח, מקרה אשר כן דורש חספוס מינימלי). כפי שצוין קודם, לחספוס יש השפעה מהותית על החיכוך והבלאי של משטח (כמובן שיש להתחשב גם בגליות ובצורה). משטח בעל ערכי R_a גבוהים או R_{sk} חיובי יהיו בעלי מקדמי חיכוך ובלאי גבוהים יותר. חספוס נמדד לרוב בננומטרים וניתן לרוב למדידה רק באמצעות השוואה לדוגמת חומר אחר בעלת טיב פני שטח ידוע. בתעשיית הייצור ישנן דרגות מוסכמות לR_a על מנת להתאים את פני החספוס לצורך:
דוקטור הו
דוקטור הוּ (באנגלית: Doctor Who; משמעות השם בעברית: "איזה דוקטור?" תרגום מילולי: "רופא מי") היא סדרת טלוויזיה בריטית מסוגת המדע הבדיוני שמופקת על ידי ה-BBC מאז 1963. ב-2006 זכתה הסדרה בפרס באפט"א בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר.
לסדרה "דוקטור הו" יש חלק משמעותי בתרבות הפופולרית, הן בממלכה המאוחדת והן באזורים אחרים. הסדרה מוכרת בזכות הסיפורים המקוריים שבה, השימוש החדשני במוזיקה אלקטרונית והאפקטים המיוחדים שנעשו בתקציב נמוך. הסדרה הפכה לתוכנית פולחן בבריטניה ובמקומות נוספים בדומה למסע בין כוכבים, והשפיעה על דורות של כותבים לטלוויזיה. הביקורות לסדרה חיוביות. הסדרה נרשמה בספר השיאים של גינס כסדרת המדע הבדיוני שרצה הכי הרבה זמן על המסך.
העונה ה-13 של הסדרה עלתה לשידור ב-31 באוקטובר 2021 והסתיימה ב-5 בדצמבר של אותה השנה. היא כללה 6 פרקים.
ב-25 באוקטובר 2022 רכשה חברת וולט דיסני את זכות ההפצה של הסדרה ברחבי העולם דרך דיסני+ בעוד שבבריטניה זכויות השידור יישארו אצל הBBC.
בעקבות סדרת הטלוויזיה נעשו גם שני סרטי קולנוע משנות השישים אשר עלילתם מבוססת על כמה מהפרקים המוקדמים של הסדרה. את דמותו של הדוקטור בסרטים גילם שחקן האימה הבריטי המפורסם דאז, פיטר קושינג. הסרטים זכו לביקורות פושרות.
היסטוריה
הסדרה המקורית של דוקטור הו שודרה במשך 26 עונות, מ-23 בנובמבר 1963 ועד 6 בדצמבר 1989. בין הכותבים לסדרה היו: טרי ניישן, הנרי לינקולן, דאגלס אדמס, רוברט הולמס, טרנס דיקס, דניס ספונר, אריק סאוורד, מלקולם האלק, כריסטופר ה. בידמיד, סטיבן גאלאגר, בריאן היילס, כריס באוצ'ר, מארק פלאט ובן אהרונוביץ'. בעקבות ירידה באחוזי הצפייה, הסדרה הועברה לשעות שידור פחות נצפות, ולאחר מכן הוחלט להוריד אותה מהמסך.
ב-1996 הופק סרט טלוויזיה בהפקה משותפת של FOX, אולפני יוניברסל ורשת ה-BBC בכיכובו של פול מקגאן (עם הופעת אורח של הדוקטור השביעי) בתפקיד הדוקטור השמיני, מתוך כוונה שישמש כמעין פיילוט לסדרה חדשה. הסרט זכה להצלחה בבריטניה אך הראה ביצועים כושלים בטבלת הדירוג האמריקאית, ולכן הרעיון נפסל והסדרה לא חודשה.
סיפורים חדשים לסדרת "דוקטור הו" יצאו לאור בצורת רומנים ותסכיתי רדיו, אך סדרת הטלוויזיה נשארה בהקפאה עד 2003. בספטמבר 2003 הכריז ה-BBC על הפקת סדרה חדשה ברשת אחרי שנים של ניסיונות למצוא מימון חיצוני להפקת סרט טלוויזיה נוסף.
ב-25 במרץ 2005 חודשה הסדרה ל-13 פרקים בכיכובו של כריסטופר אקלסטון, הדוקטור התשיעי, וזמן קצר לאחר תחילת השידורים, לאור העניין הרב שהיא עוררה בקרב הקהל, נחתם חוזה להפקת שתי עונות נוספות (2006 ו-2007). עם זאת, במהלך העונה הסתבר שאקלסטון החליט לפרוש לאחר עונה אחת בלבד, ונודע כי השחקן שיחליפו כדוקטור העשירי הוא דייוויד טננט. בילי פייפר המשיכה לגלם את המלווה רוז טיילר, אך ב-15 ביוני 2006 הודיע ה-BBC רשמית כי פייפר תפרוש מהסדרה בסוף העונה השנייה. את פייפר החליפה השחקנית פרימה אג'ימן שגילמה את דמותה של מרת'ה ג'ונס, ובעונה הרביעית הופיעה רק בתפקידי אורח. במקומה הצטרפה לסדרה קתרין טייט שגילמה את דמותה של דונה נובל, אך כמו אגימן, גם טייט נשארה עם הסדרה לעונה אחת בלבד. עם סיום העונה הרביעית, שודרו במשך שנת 2008 ו-2009 5 פרקי ספיישל בלבד שבסופם עזב טננט את הסדרה. בשנת 2010 עלתה לשידור העונה החמישית, כאשר מאט סמית מגלם את הדוקטור האחד עשר ומלוויו החדשים הם איימי פונד המגולמת על ידי קארן גילאן ורורי ויליאמס המגולם על ידי ארתור דארוויל. כמו כן הוחלף המפיק בפועל והכותב הראשי, ראסל טי דייוויס, שליווה את הסדרה החדשה מעונתה הראשונה, בסטיבן מופאט, שכתב בעבר מספר פרקים לסדרה ואף היה אחראי לסדרות אחרות ב-BBC כגון זיווגים וג'קיל. בשנת 2011 עלתה עונה שישית לסדרה, שבה שלושת השחקנים הראשיים מהעונה החמישית, מאט, קארן וארתור, המשיכו לגלם את דמויותיהם הדוקטור, איימי ורורי, בהתאמה. כמו כן, המשיכו שלושת השחקנים לעונה השביעית, בה לאחר חמישה פרקים פרשו השחקנים קארן וארתור המגלמים את איימי ורורי. קלרה אוסוולד המגולמת על ידי ג'נה קולמן, שהופיעה בתפקיד מינורי בפרק הראשון של העונה השביעית, תפסה את מקומם, והחל מפרק הספיישל "אנשי השלג" ששודר לאחר הפרק החמישי בעונה, הצטרפה לסדרה כמלווה קבועה של הדוקטור. לאורך זמן תפקידו של מאט בתור הדוקטור, מלווה לא קבועה של הדוקטור שחוזרת והולכת הייתה מרכזית יותר בעלילה - דמותה של ריבר סונג המגולמת על ידי אלכס קינגסטון, שהוצגה כבר בפרק מסוים בעונה הרביעית. לאחר העונה השביעית שודרו שני פרקי ספיישל (ביניהם פרק לרגל חגיגות היובל לסדרה), ובסופם עזב מאט סמית את הסדרה, ואת תפקיד הדוקטור החדש לקח פיטר קפלדי, ולצדו ג'נה קולמן בתפקיד קלרה (עונות 8–9).
שידורי דוקטור הו בישראל
לאחר שידור הפרק הראשון של הסדרה החדשה, "רוז", הסדרה נמכרה לארצות רבות נוספות ובהן ישראל. בישראל הסדרה שודרה בעבר ב-Yes stars 2, BBC Prime ו-AXN ובשירות ה-VOD של HOT. לאחר מכן שודרה בערוץ yes stars Action של הלוויין וב-Yes action (אפיק 13), וב-BBC Entertainment בכבלים ובלוויין. נכון להיום התוכנית אינה משודרת בישראל.
פורמט
בסדרה המקורית בשנים 1963 - 1989, הפרקים השבועיים היו חלק מסיפור שנמשך בדרך כלל ארבעה עד שישה פרקים. חריגים בולטים היו הסיפורים "תוכנית האב של הדאלקים" שכלל 12 פרקים (והפרק "משימה אל הלא ידוע", שהיווה הקדמה לפרק הנ"ל, שלא כלל איש מהצוות הקבוע), 10 פרקים של "משחקי מלחמה" ו-14 פרקים של "משפטו של אדון הזמן" (סיפור שלמעשה נמשך עונה שלמה).
הרעיון המקורי היה לעשות תוכנית לכל המשפחה בעלת אופי חינוכי. הכוונה הייתה להציג לסירוגין תוכניות שמלמדות היסטוריה באמצעות סיפורים המתרחשים בתקופות חשובות בהיסטוריה האנושית (כמו המהפכה הצרפתית, האימפריה הרומית או קרב קולודן), ותוכניות שמלמדות מדעים עם סיפורים המתרחשים בעתיד או בחלל החיצון. בעונות הראשונות המלווים של הדוקטור היו בהתאם מורים להיסטוריה ולמדע. בפועל סיפורי המדע בדיוני בסדרה עוררו יותר עניין, והנושאים ההיסטוריים, שלא היו חביבים על הכותבים, נזנחו לחלוטין. אף על פי שאירועים היסטוריים המשיכו לשמש רקע לפרקים בסדרה, הם היוו רק תפאורה לסיפורי מדע בדיוני. הסדרה הפכה במהירות ל"מוסד לאומי" בבריטניה, ושחקנים וקומיקאים רבים השתתפו בה בתפקידי אורח.
עד יוני 2005 הופקו כ-709 פרקים של "דוקטור הו", משך רוב הפרקים הללו ארך בסביבות ה-25 דקות. בסדרה המחודשת ב-2005 הופקו בינתיים 13 עונות, ובהן פרקים שאורכם כ-45 דקות ומספר פרקי "ספיישל" ששודרו בין העונות ושאורכם גדול יותר ולא קבוע. הכותבים המרכזיים בסדרה החדשה הם ראסל טי דייוויס (בעונות 1–4), סטיבן מופאט (בעונות 5–10) וכריס צ'יבנל (עונות 11–13).
נעימת הנושא
נעימת הנושא של הסדרה, שחוברה ב-1963 על ידי רון גריינר ודליה דרבישייר, נחשבה לחדשנית בתחום המוזיקה האלקטרונית. העיבוד המוזיקלי של דרבישייר שימש בשינויים קלים עד לסוף העונה ה-17 של הסדרה. בעונה ה-18 (1980) חובר לחן דינמי יותר על ידי פיטר האוול, העיבוד הוחלף ב-1986 בעיבוד של דומיניק גלין, אך הוא לא התקבל יפה. קף מקקלוך עיבד מחדש ב-1987 עבור העונה של הדוקטור השביעי, גרסה זו ליוותה את התוכנית עד שהופסקה בשנת 1989. בסדרה המחודשת ב-2005 עיבד מאריי גולד את הלחן עיבוד מחודש שכלל דגימות מהנעימה המקורית של 1963, ותוספות מקוריות. עיבודים נוספים של נעימת הנושא הופיעו בתוכנית המיוחדת לרגל 30 שנה לדוקטור הו במסגרת משדר התרמה בריטי לילדים במצוקה, בסרט הטלוויזיה משנת 1996 וכן בחלק מתסכיתי השמע המופצים על ידי חברת "Big Finish" ברישיון מה-BBC.
בתחילת שנות השבעים הקליט ג'ון פרטווי, שגילם את הדוקטור השלישי, שיר ששמו "מי זה הדוקטור" לפי נעימת הנושא של הסדרה. ב-1988 הוציאה להקת "The Justified Ancients of Mu Mu" (שנודעה אחר כך בשם KLF) תקליטון בשם "Doctorin' The Tardis" בשם הטיימלורדס ("אדוני הזמן"), שיר שהגיע לראש המצעדים בבריטניה. מוזיקאים נוספים שהקליטו גרסאות כיסוי של הנעימה היו להקת "אורביטל", הלהקה האוסטרלית "פורפליי", הלהקה האירית "הפוגס" ועוד. השיר One of These Days מתוך האלבום Meddle של פינק פלויד כולל קטעים המזכירים מאוד את נעימת הנושא, הנכתבו ככל הנראה כהומאז'.
הדוקטור
דמותו של הדוקטור הייתה בתחילה אפופה במסתורין. כל מה שהיה ידוע עליו הוא שיש לו נכדה, סוזן, שנולדה "בזמן אחר ובעולם אחר", וששניהם יצאו לגלות. במשך הזמן התגלה שהדוקטור שייך לגזע אדוני הזמן והגיע מהכוכב גאליפריי. הוא בעל שני לבבות, ויש בכוחו, כמו כל אדוני הזמן, לקום לתחייה מחודשת אחרי מותו (תהליך המכונה "התחדשות"). הוא השתתף במלחמת הזמן, אשר בה נהרגו כל בני גזעו. את הדוקטור שיחקו עד כה 13 שחקנים (כולל את הדוקטור ממלחמת הזמן אשר בדרך כלל לא נחשב בספירת הדוקטורים), והשחקנית הנוכחית המשחקת את הדוקטור היא ג'ודי ויטאקר. הדוקטור המקורי היה רגזן וחמום מוח, אבל גם אינטליגנטי מאוד ורחמן, הוא מתעב רשע וברצון מושיט עזרה לזקוקים לו. לדוקטור יש חללית שהיא גם מכונת זמן הנקראת טארדיס והיא גדולה יותר מבפנים מאשר מבחוץ.
בעונה האחרונה של דוקטור הו לפני ביטולה ב-1989 שולבו רמזים באשר לעברו של הדוקטור. הרמזים היו אמורים להתפתח לכדי סיפור שלם יותר בעונה ה-27 של התוכנית, אך זו, כאמור, בוטלה.