cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ננו דיימנשן
היסטוריה
באפריל 2015, חשפה החברה אב טיפוס של המדפסת התלת-ממד שלה (גרסת האלפא). ביוני 2015 גייסה, בהקצאה פרטית של מניות, 53 מיליון שקל. במאי 2016 הודיעה על הוכחת היתכנות של הדפסת תלת-ממד של תאי גזע. הניסוי בוצע בשיתוף עם Accellta, חברה ישראלית אשר פיתחה טכנולוגיות לייצור ייחודי של תאי גזע, ובאוגוסט של אותה שנה מסרה מדפסת ראשונה ללקוח, חברה ביטחונית בישראל.
איי פוקלנד
מלחמת פוקלנד
ביוני 2012 הודיעה ממשלת איי פוקלנד כי תושבי האי יערכו משאל עם במחצית הראשונה של 2013, כדי לקבוע האם להישאר טריטוריה בריטית. במשאל עם, שנערך ב-10–11 במרץ 2013, החליטו תושבי איי פוקלנד ברוב מוחץ להישאר תחת ריבונות הממלכה המאוחדת. מתוך 1,517 מצביעים נספרו רק שלושה שהצביעו נגד.
ננו דיימנשן
היסטוריה
בפברואר 2016, הפכה למניה דואלית לאחר שקיבלה אישור לרישום למסחר של ניירות הערך שלה בבורסת הנאסד"ק בניו יורק ובספטמבר 2016 גייסה 12 מיליון דולר בנאסד"ק.
לאופולד יוזף פון דאון
ביוגרפיה
לאחר סיום המלחמה הקדיש דאון את שארית חייו לארגון מחדש של צבא אוסטריה, הוא מת ב-5 בפברואר 1766. אנדרטה הוקמה לזכרו בווינה בהוראתה האישית של הקיסרית.
איי פוקלנד
מלחמת פוקלנד
בדיון והצבעה של ועדת האו"ם במרץ 2016 בנוגע לגבולות המדף היבשתי של ארגנטינה הוחלט להרחיב בכ-35% את השטח הימי של הנ"ל כך ששטח זה כולל גם את השטח הימי סביב איי פוקלנד.
ננו דיימנשן
היסטוריה
באפריל 2017, דגי בן-נון החליט לעזוב את החברה ובספטמבר אותה שנה חדל להיות בעל עניין בחברה. באוקטובר 2017, שרון פימה עזב את החברה וחדל להיות בעל עניין בה. בנובמבר 2017 החליף אבי ריכנטל את יצחק שרם בתפקיד יושב ראש דירקטוריון החברה.
איי פוקלנד
גאוגרפיה
איי פוקלנד נמצאים במרחק 480 קילומטרים מחופה הדרום מזרחי של ארגנטינה, 1080 ק"מ מאיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים, ובמרחק של 940 ק"מ מהטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה (הכוללת שטחים באנטארקטיקה שארגנטינה וצ'ילה טוענות לבעלות עליהם).
ננו דיימנשן
היסטוריה
את שנת 2018 סיימה לראשונה עם הכנסות משמעותיות בסך 19 מיליון ש"ח.
איי פוקלנד
גאוגרפיה
שטח האיים הוא כ-12,000 קמ"ר. שני האיים המרכזיים הם אי פוקלנד המזרחי, ששטחו 6,680 קמ"ר, ואי פוקלנד המערבי, ששטחו 5,280 קמ"ר. בין שני האיים מפריד מצר הים מצר פוקלנד. האיים מאופיינים לרוב בפני שטח גבעתי, עשבייה נמוכה, ואקלים אוקיאני-גשום. על פניו חיים כמה פינגווינים וכמה כלבי ים ובים לווייתנים שונים.
ננו דיימנשן
היסטוריה
במהלך שנת 2020 גייסה החברה 340 מיליון דולר בסדרה של הנפקות משנה בנאסד"ק. בדצמבר 2020 החברה נסחרה בנאסד"ק לפי שווי של למעלה מ-800 מיליון דולר, לאחר שמחיר המניה שלה זינק ב-291% מתחילת השנה. בינואר 2021 הודיעה על גיוס נוסף, בסך כ-333 מיליון דולר, ובפברואר גייסה כ־500 מיליון דולר נוספים, כך שבסך הכל גייסה כמיליארד וחצי דולר ב-5 חודשים.
ריצ'רד צ'ייס
מדחי לדחי
כעבור מספר חודשים מצא עבודה בתור קלדן באיגוד אשראי מקומי של רשתות קמעונאות, והחל לגלות עניין בלימודים אקדמיים. הוא נרשם לקולג' אמריקן ריבר אך תוך זמן קצר נכשל במרבית המקצועות והפסיק להגיע לשיעוריו, עד שנפלט לחלוטין מהמוסד החינוכי.
איי פוקלנד
אוכלוסייה
במפקד אוכלוסין מ-2006 נמנו באיים 2,478 תושבים, מלבד יותר מ-1,700 אנשי סגל הבסיס הצבא הבריטי הממוקם באי. רובם הגדול של התושבים (2,115 במפקד האוכלוסין של 2006) מתגורר בבירה, סטנלי, היישוב העירוני היחיד. שאר התושבים גרים בחוות ובכפרים קטנים. האוכלוסייה צעירה יחסית: 79% מתושבי האיים הם בני פחות מ-55.
באיים קיימים מספר שדות תעופה קטנים המשמשים לטיסות מקומיות ונמל תעופה בינלאומי אחד (בסיס חיל האוויר המלכותי מאונט פלזנט) באי המזרחי.
ריצ'רד צ'ייס
מדחי לדחי
מחוסר מסגרת, עבודה וקורת גג, עבר צ'ייס להתגורר בשותפות עם שתי חברות מתקופת לימודיו בתיכון, אולם התנהגותו המוזרה הרחיקה במהרה גם אותן. הוא צרך סמים ללא הפסקה כך שהיה נתון להשפעתם כמעט בכל שעות היממה, סירב להתקלח, ופיתח פרנויה חמורה שהובילה אותו לסגור את דלת חדר השינה שלו בעזרת קרשים ולהתחבא בתוך ארון הבגדים. לעיתים נהג להתפרץ לישיבות חברתיות שנערכו בבית בעודו עירום לגמרי ולהתיישב על הספה לצד הנוכחים, ובמקרה אחד אף שלף אקדח ונופף בו מבעד לחלון במשך לילה שלם.
שתי חברותיו דרשו ממנו לעזוב את ביתן לאלתר, אך משסירב הבינו כי ייאלצו לעזוב בעצמן. בהמשך עבר לגור במקום קרוב משפחה של אחד מהן אשר גילה פחות סבלנות כלפי צ'ייס וגירש אותו מהמקום בכוח, מה שאילץ אותו לשוב להתגורר עם הוריו, אשר בזמן היעדרותו נפרדו בשנית.
המחשבות הפולשניות מהן סבל חוו החמרה רצינית באותה העת, וצ'ייס החל להאמין כי בני משפחתו מנסים להרעיל אותו. בנוסף קישט את קירות חדרו באיורים ותמונות של לבבות אנושיים שגזר מספרי אנטומיה. אופיו האקצסנטרי מנע ממנו להישאר במקום עבודה אחד במשך זמן רב, והוא נאלץ להתפרנס בעיקר מעבודות מזדמנות.
כעבור שנה בבית הוריו החליט צ'ייס לקחת את רכב הפולקסווגן שרכשו עבורו ולצאת לטיול במדינת יוטה, בעודו מלווה בשני כלבי המשפחה. אין בנמצא תיעוד למאורעות שהתרחשו באותה העת, למעט כי נעצר במהלך הטיול בעקבות עבירות תנועה רבות שביצע, ושרכבו הוחרם בידי המשטרה. כאשר הגיעה אמו לשחררו בערבות הבחינה במצבו התזזיתי. צ'ייס טען כי דבר מה נורא קרה לו במהלך מעצרו, והתלונן על כך שהשוטרים הרעילו אותו ו שעוררה אצלו חולי גופני חמור ביותר. בנוסף לאובססיה לדם אשר רדפה אותו זה שנים, החלה ההיפוכונדריה ממנה סבל לעורר במחשבותיו אשליות נוספות, כגון שקיבתו התהפכה על עצמה ושלבו עשוי להפסיק לפעום בכל רגע.
לדברי בני משפחתו חזר צ'ייס מהטיול בתור אדם שונה. הוא סבל מהתקפים אשר הפכו אותו לעצבני ובמהלכם נהג לבעוט בקירות הבית. כמו כן נקלע לעיתים קרובות לריבים אלימים הן עם אמו והן עם אביו, ומאחר שהשניים נפרדו נאלץ לעבור מבית אחד למשנהו ללא הפסק. מעת לעת שלחו אותו הוריו לחיות אצל סבתו בלוס אנג'לס למשך תקופות קצרות, כאשר פרק הזמן הארוך ביותר בו נותר עמה נמשך כשנה, ובמהלכו עבד כנהג אוטובוס של ילדים הסובלים מנכויות, מקום העבודה בו נשאר הכי הרבה זמן, על אף שלבסוף פוטר גם ממנו.
בראשית 1973 ולאחר שובו לבית הוריו מצא עבודה בחנות צבע מקומית, אשר סייעה לו להרוויח די כסף כדי לרכוש לעצמו אקדח בעל קליבר של. מצבו הנפשי החל לחוות שיפור קל והוא שב להיפגש עם חבריו מתקופת בית הספר, כאשר ב-22 באפריל אותה שנה אף השתתף במסיבה קטנה שנערכה באחד מבתיהם. במהלך האירוע, עם זאת, תפס את אחת המשתתפות ומישש את שדייה בכוח. כאשר החלה לצרוח התעמתו עמו שאר הנוכחים במקום והוא נקלע לתגרה אלימה נגדם שבמהלכה נפל אקדחו על הרצפה. עם הגעת כוחות המשטרה נעצר, והורשע בעבירה קלה שאילצה אותו לשלם קנס בסך כחמישים דולרים.
אבחנה חדשה
לאחר שאמו התייאשה ממנו באופן סופי והכריזה עליו כחסר תקנה, נשלח צ'ייס פעם נוספת לבית סבתו, אשר השיבה אותו תוך זמן קצר חזרה לאמו, וחוזר חלילה. באותה העת נתקף בכאבי ראש חזקים בנוסף לכאב חד שהופיע ברגלו, והתחנן בפני קרוביו שירשו לו להיבדק בידי רופא. התנגדותם לבקשותיו נמשכה אף לאחר שהחל לשוחח עם עצמו תוך פליטת דברי הבל חסרי משמעות, כגון, ולעטוף את ראשו במגבת מלאה בפלחי תפוזים בטענה שראשו ספג ויטמין C בדרך זו באמצעות תהליך הפעפוע.
בלית ברירה, התקשר צ'ייס באחד הימים למכבי האש וטען כי חטף התקף לב. עם הגעתו של האמבולנס לביתו הבינו הפרמדיקים במהרה שהיה בריא ושלם וסירבו לטפל בו, אך התרשמו כי באמת האמין שעמד למות, והמליצו לאמו לקחת אותו לבית החולים בכל מקרה.
צ'ייס אושפז, אפוא, בבית החולים אמריקן ריבר ב-1 בדצמבר 1973. כאשר נשאל לפשר הסיבות שבגינן רצה להיבדק טען שלבו הפסיק לפעום ודמו חדל לזרום, כליותיו לא עבדו יותר, בטנו כאבה באופן תמידי, והוא סבל מבקע. בנוסף אמר כי מישהו גנב את עורק הריאה שלו. מספר בדיקות רפואיות שנערכו, עם זאת, לא מצאו אף דבר חריג בגופו, ורופאיו החלו לחשוד שהבעיות מהן סבל היו נפשיות. כאשר נשאל האם סבל מהזיות חזותיות או שמע קולות דמיוניים ענה בשלילה, אך הוסיף שלקה ב וכי היה צריך להישלח ליחידת הטיפול הנמרץ מיד עם הגעתו למקום. משהבין את רמיזות הרופאים בנוגע לכך שבעיותיו הרפואיות התקיימו בראשו בלבד, טען בכעס כי הכיר את הגוף האנושי בבקיאות השווה בערכה לזו של כל רופא מן השורה, וכי קרא מספיק מאמרים מדעיים בספר האנטומיה של גריי אודות הלב, הריאות והקיבה, על מנת לפרש בצורה נכונה את מצבו.
אבחנת הרופאים שיערה כי סבל ככל הנראה מסכיזופרניה פרנואידית או מפסיכוזה שהתעוררה בעקבות נטייתו התכופה להשתמש בסמים, ובייחוד LSD. בשלוש השנים הבאות הצליח להימנע מאשפוזים כפויים הן מפני שנמלט מבית החולים בכל פעם שהגיע אליו, והן משום שאמו לא נעתרה להליך. מצבו, עם זאת, התדרדר לבסוף בצורה כה חמורה עד שהחל לשבור את קירות הבית ולתלוש את חוטי הטלפון. כמו כן מהל את חלב המקרר בסבון כלים בטענה שהוא מורעל, ושב למנהג ילדותו לענות בעלי חיים, כאשר הפעם נטפל לכלב המשפחה ונהג לנעוץ חפצים חדים בכפותיו או לתפוס את חוטמו בחוזקה עד שגולגולותו כמעט נשברה.
כאשר החל לפתוח בתגרות אלימות גם עם הוריו, שבשיאן הטיח את אמו ארצה לאחר שסטר לה בעוצמה בפניה, החליטו בצעד משותף כי הגיע הזמן שיעבור לגור לבדו, ושכרו עבורו דירה מרוחקת בה לא יפריע לאף נפש חיה.
אשפוז כפוי
צ'ייס עבר להתגורר במקום מגורים משלו במתחם דירות לא רחוק, והפך למבודד יותר מתמיד. הוא נהג לצאת החוצה רק לעיתים רחוקות וקיבל את מזונו מהוריו, אשר ערכו ביקורים שבועיים בדירתו על מנת לבדוק את מצבו.
לא חלף זמן רב בטרם קיבלו הזיותיו את החופש לו הזדקקו בשביל להחמיר לשיאים חדשים, והלה החל לבקר בחוות ארנבים קרובה ולרכוש מלאי קבוע של מכרסמים, אותם שמר בכלובים בדירתו. מעת לעת נהג למסמר את אחד מהם לשולחן, לחתוך את בטנו לרווחה בעודו בחיים, ולמצוץ את הדם שגעש החוצה דרך הקרע שפתח. לבסוף נגס בבשר הנא ובאיברים הפנימיים, ולעיתים הכניס את השאריות לממחה וערבב את התערובת שהתגבשה עם קוקה-קולה, בטרם שתה את התוצר הסופי.
ננו דיימנשן
ראו גם
יצרניות נוספות של מדפסות תלת מימד:
ריצ'רד צ'ייס
אשפוז כפוי
באחד מביקוריו במקום נדהם אביו של צ'ייס כאשר גילה את הדירה מלאה בקיא ודם, בטרם מצא את בנו שוכב על הרצפה בעודו אוחז בבטנו ומתפתל בכאבים עזים. לאחר שהגיעו לבית החולים טען צ'ייס בפני רופאיו שאכל ארנב אשר שתה חומצת סוללות, שעשתה את דרכה זה מכבר לקירות הקיבה שלו וגרמה להן להחליד. הבדיקות הרפואיות קבעו במהרה שהלה לא הסתפק בשתיית דמם של הארנבים, אלא גם הזריק אותו לגופו.
בהוראת הרופאים ובאישורו של אביו אושפז צ'ייס בכפייה ב-28 באפריל 1976, ונשלח לאגף הפסיכיאטרי של בית החולים. הוא ניסה להימלט מספר פעמים אך נתפס, וב-19 במאי אותה שנה נשלח לאחוזת בוורלי, בית חולים פסיכיאטרי בפני עצמו, בו יכל לקבל עזרה מקצועית יותר.
על אף שבראשית הטיפול סירב לשתף פעולה עם רופאיו ועמד על דעתו כי נמצא בקו השפיות, הפך מזגו של צ'ייס בחלוף הזמן לפתוח יותר, והוא החל לשוחח עם שאר המטופלים ולהשתתף בפעילויות החברתיות שהתקיימו בשגרת היומיום. קיבעון הדם שלו סירב להיעלם, עם זאת, ובמקרה אחד נמצאו שתי ציפורים מתות בחדרו, שאת צוואריהן שבר בטרם החל למצוץ את דמן. כעבור זמן-מה אף נצפה יושב בין השיחים כשציפור מתה בידו, ערימת נוצות מפוזרת סביבו, ודם מרוח על פניו. דפוס התנהגות זה העניק לו לראשונה את הכינוי דרקולה, והוביל להתפטרותן של שתי אחיות מהסגל הרפואי.
למרות זאת התרשם צוות הרופאים כי חל שיפור ניכר במצבו הבריאותי היות שהחל להשלים עם מצבו ואף נטל את התרופות שנרשמו לו ללא כל התנגדות. לא חלף זמן רב בטרם הוחלט כי יוכל להשתחרר מהמוסד, בתנאי שימונה לו אפוטרופוס מתאים. מספר אנשי צוות התנגדו לחוות הדעת שניתנה בטענה כי צ'ייס עדיין היווה סכנה לעצמו ולחברה, אולם בעקבות הסכמתו לכל התנאים שננקבו, ובנוסף לעומס המטופלים שהכביד על המוסד, מונה אביו לאפוטרופוס החוקי שלו, וב-29 בספטמבר אותה שנה הוא שוחרר לאלתר מבית החולים.
הקש האחרון
עם שחרורו מבית החולים החל צ'ייס לקבל קצבה חודשית בסך מאתיים דולרים מידי מנהל הביטוח הלאומי עבור נכותו הנפשית. כעת בן עשרים ושבע, החליט לצאת לדרכים ולטייל ברחבי המדינה. לאחר שחסך מעט כסף נסע לוושינגטון די. סי. וחזר כעבור מספר שבועות עם רכב חדש מסוג.
לילה אחד התעוררה אמו למשמע קולות ירי. כאשר יצאה מבעד לפתח ביתה ראתה את צ'ייס מחזיק חתול מת בזנבו, בעודו מכוסה כולו בדם. הוא ירה בראשו של החתול וריסס את מוחו על פני כל המדרכה, בטרם השליך את גופתו ארצה, פער חור בבטנו והחל למרוח את הדם שנפלט על פניו בצרחות אימים. מבחינתה של אמו היה זה הקש ששבר את גב הגמל, והפעם האחרונה בה הרשתה לו לדרוך שוב בביתם.
הטיול לאגם פיראמיד
בחודש אוגוסט אותה שנה יצא צ'ייס ללא כל הודעה מוקדמת לטיול נוסף בגפו, הפעם בשמורת האינדיאנים שבאגם פירמיד, נבדה. המעט שידוע על מעשיו מאותה העת הגיע רק לאחר קריאה שהתקבלה ברדיו המשטרתי המקומי, ובה דווח על רכב נטוש שנתקע בחולות השמורה. שוטרים שהגיעו לזירה מצאו בתא הנהג שני רובים טעונים ומלוכלכים בדם, בנוסף לדלי שהכיל כבד ענק.
בתום סריקה קצרה של האזור נצפה אדם עירום אשר ישב על קצה צוק בעודו מרוח בדם. השוטרים יצאו לקראתו ברכבי שטח, ואף שתחילה ניסה להימלט מהם, הצליחו לעלות על עקבותיו במהרה ולכדו אותו. כאשר נשאל לפשר הדם בו היה מרוח ענה צ'ייס כי היה זה דמו שלו, ושהוא חלחל החוצה דרך גופו. לאחר שהלבישו אותו שאלו אותו בשנית אודות מקור הדם, והפעם השיב כי היה זה דמו של צבי אותו צד מספר חודשים קודם לכן.
כאשר החליטו לעצור אותו החל צ'ייס להתנגד ונאזק. הוא נותר במעצר במשך ארבעה ימים עד להגעת תוצאות בדיקות הדם, שחשפו כי הכבד שנמצא ברכבו היה שייך לפרה. בעקבות זאת נפלו האישומים נגדו, ועם שחרורו שב חזרה לביתו.
רציחות
לאורך השנה הבאה נותר צ'ייס מבודד בדירתו באופן קבוע, ועזב רק כאשר תאוותו לדם אילצה אותו לחפש אחר בעלי חיים, בייחוד כלבים, אותם השיג דרך מודעות אימוץ בעיתון או על ידי גניבתם משכניו, לפני שהביאם לנוחות ביתו בו יכל להרוג אותם ללא הפרעה ולשתות את דמם. מצבו הנפשי המתדרדר, עם זאת, לצד הדחייה שספג מידי בני משפחתו אשר סירבו להמשיך להתרועע עמו, הובילו אותו לרכוש כלי נשק ותחמושת נוספים, בטרם גמלה בלבו ההחלטה לעבור מהרג של בעלי חיים לרצח של בני אדם.
אמברוז גריפין
אשתו, קרול, לא שמעה את רעש הירי וצ'ייס הספיק להימלט מהזירה עד שחזרה לפתח הבית. כאשר הבחינה כי בעלה קרס על המדרכה זעקה לעזרה, מתוך מחשבה שקיבל התקף לב. רק לאחר שהפרמדיקים הגיעו למקום כעבור זמן-מה למדה שהלכה למעשה נורה אמברוז פעמיים. הוא מת אחרי מספר שעות ביחידת הטיפול הנמרץ של בית החולים.
גריפין היה אב לשניים, מהנדס אשר עבד במשך שנים רבות בלשכה הפדרלית לניהול קרקעות במחוז סקרמנטו. בתור אזרח מן השורה התקשו הבלשים שנקראו לחקור את המקרה להעלות בדעתם אויב כלשהו אשר ירצה את מותו. הראיות היחידות שאותרו בזירה היו שני תרמילי תחמושת שנמצאו על הכביש, דבר שהצביע בסבירות גבוהה כי הקורבן נורה מידי אדם שישב ברכב חולף. דיווח נוסף שהתקבל בימים הבאים מפי אישה בשם דורותי פולנסקה אשר התלוננה כי ירי תועה חדר לביתה, חשף כי הקליע שחולץ מתוך קיר המטבח בביתה נורה מאותו כלי נשק שבאמצעותו נרצח גריפין, דבר שהצביע על כך שמדובר במפגע הבוחר את מטרותיו באקראיות.
תרזה ויילין
בשבועות הבאים המשיך צ'ייס להסתובב ברחבי סקרמנטו בחיפוש אחר קורבנות נוספים, אך בכל הזדמנות שנקלעה לדרכו השתבשו תוכניותיו בשל סיבה כזאת או אחרת, לרוב מאחר שביקר במקומות מגורים בהם הקפידו הדיירים לנעול אחריהם את דלתות וחלונות הבית.
לבסוף, עם זאת, הגיע בצהרי ה-23 בינואר 1978 לביתם של תרזה ודייוויד ויילין, זוג נשוי שהתגוררו בבית פרטי בדרך טיוגה 2630. דייוויד עדיין לא שב מעבודתו, ותרזה הייתה עסוקה במטלות השונות של משק הבית. עיניה הבחינו בצ'ייס בדיוק כאשר נכנס לבית מבעד לדלת הפתוחה וטרק אותה מאחוריו. היא הרימה את ידיה מעלה בתנועת הגנה בתגובה לאקדחו השלוף אותו כיוון לעברה, בטרם ירה בה הלה פעמיים. הקליע הראשון חדר לתוך כף ידה ועשה את דרכו לכל אורך אמתה עד שיצא מהמרפק, משפשף אותה קלות בצווארה, והשני פגע בחוזקה במעלה ראשה, פוער חור בגולגולתה ונפלט מצדו האחורי של ראשה. לאחר שהתמוטטה ארצה, עדיין בהכרה, מיהר צ'ייס לכרוע ברך לצדה, בטרם קירב את האקדח למרחק סנטימטרים ספורים מרקתה השמאלית וירה בה למוות.
גופתה אותרה כעבור מספר שעות בידי בעלה, דייוויד, אשר חזר מעבודתו רק בכדי למצוא שבילי דם ארוכים לאורך סלון ביתו. הם נמשכו לאורך גרם המדרגות העליון אשר הוביל לאחד משלושת חדרי השינה, בו שכבה גופתה המבותרת של תרזה על המיטה.
על אף החשד הראשוני כי תרזה נאנסה, בין אם בחיים ובין אם לאחר מותה, אשר התבסס על כך שרגליה היו פתוחות לרווחה בעת מציאתה באופן המזוהה עם קורבנות פשעי אונס ורצח, בדיקות המעבדה שנערכו על גופתה, וביניהן בדיקת אור על-סגול אשר נועדה לזהות עקבות של זרע, לא מצאו כל ראיה לאונס. ברחמה התגלה, עם זאת, עובר מת בן כשלושה חודשים. המסקנה הסופית של הדוח הציעה כי.
אוולין וג'ייסון מירות', דני מרדית', ודייוויד פריירה
ארבעה ימים לאחר הרצח הקודם, ב-27 בינואר, פרץ צ'ייס לביתה של אוולין מירות' בת ה-38, אשר נמצאה בחברתם של אחד משכניה, דן מרדית' בן ה-50, בנה ג'ייסון בן ה-6, ואחיינה דייוויד פריירה בן השנתיים. באותה שעה התקלחה אוולין בחדר הרחצה בזמן שמרדית' שמר על הילדים. הוא נכנס למסדרון הראשי בדיוק כאשר צ'ייס פרץ פנימה, והשניים נתקלו בזה בזה. צ'ייס ירה בו למוות, ישירות בראשו, ולאחר שהתמוטט על הרצפה ירה בו שוב, בטרם הפך את גופתו והחל לחטט בכיסיו, גונב את ארנקו ואת מפתחות רכבו.
למשמע רעשי הירי ניסה ג'ייסון הצעיר להימלט לחדר השינה של אמו. צ'ייס החל לרדוף אחריו, אך נתקל בדרכו בעריסה בה שכב דייוויד הפעוט, וירה בראשו. כעבור מספר רגעים לכד גם את ג'ייסון וירה בו פעם אחת בעורפו ופעם נוספת בצד ראשו. לאחר שווידא כי שני הילדים מתו הזיז את גופותיהם מהסלון לחדר השינה, והתפרץ לחדר הרחצה בו התקלחה אוולין וירה בה למוות בראשה.
לאחר שניטרל את כל יושבי הבית גרר את גופתה של אוולין לסלון והחל לשסע אותה עם סכינו בעודו מקיים עמה יחסי מין ומבצע בה מעשי סדום. דוח הנתיחה שלאחר המוות מצא כמויות גדולות של נוזל זרע בתוך פי הטבעת שלה, ומאחר שבעלה שלל את האפשרויות כי הוא או אדם אחר קיימו עמה יחסי מין קודם למותה, נותרה רק המסקנה שצ'ייס הגיע לפורקן מיני מספר פעמים רב בתוכה, תוך כדי שביתר את גופתה ומצץ את דמה. ממצאים נוספים קבעו כי גווה נפער לרווחה באמצעות שני חתכים אלכסוניים, בטרם החל צ'ייס לדקור את איבריה הפנימיים. לבסוף תחב את סכינו לפי הטבעת שלה שוב ושוב, מנקב תוך כדי את רחמה.
מעצר
מסע הקטל שערך צ'ייס נפרס על פני כארבעה שבועות שבמהלכם רצח כשישה קורבנות. פשעיו לא היו מתוכננים במידה רבה, ונעשו בצורה מרושלת וחסרת אכפתיות. כל הרציחות התבצעו לאור יום, כאשר הלה נהג להשאיר אחריו תרמילי כדורים ובדלי סיגריות ברחבי זירת הפשע. רק לאחר מקרה הרצח השני הבינו החוקרים כי מדובר בדפוס של רוצח סדרתי אלים, אולם בחירת הקורבנות האקראית של צ'ייס הקשתה עליהם לחזות את מהלכיו הבאים.
המפנה בחקירה הגיע הודות לאופיו המוזנח של צ'ייס, אשר, כאמור, דאג להיגיינה האישית שלו רק לעיתים רחוקות, ונותר לבוש באותם בגדים לאורך כל מקרי הרצח האחרונים. מספר עדים שחזו בו אך לא הצליחו לזהותו דיווחו אודות פרט זה למשטרה, שהחלה לחפש אחר חשוד שלבש חליפת סקי כתומה, מכנסי ג'ינס, ונעלי טניס. ננסי הולדן, מכרה של צ'ייס מתקופת בית הספר התיכון אשר פגשה אותו מספר ימים קודם לכן ונמלטה לרכבה בעודו עוקב אחריה לאחר שהבחינה בריחו המבאיש ובמראהו המוזנח, דיווחה למשטרה כי הוא עשוי להיות האדם אחריו הם מחפשים.
לאחר סקירת עברו הפלילי של צ'ייס, ובייחוד התקרית באגם פיראמיד, החליט צוות הבלשים לעצור אותו. כאשר הגיעו למתחם הדירות בו גר מצאו את רכבו חונה לצד מדרכת הרחוב, אך לא הצליחו לשכנעו לפתוח את הדלת בפניהם, וגם לאחר התקשרו אליו נותקה השיחה כעבור מספר שניות. שני הבלשים נעמדו בסמוך לדלת דירתו והחלו לשוחח אחד עם השני בקול רם על כך שכנראה לא נמצא בדירה כעת וכי יהיה עליהם לשוב מאוחר יותר, בטרם מצאו מקום מסתור ממנו השקיפו על הכניסה. מספר דקות חלפו בטרם יצא בחשש מביתו, אז התנפלו עליו והכניעו אותו בתום מאבק קצר.
הדבר הראשון בו הבחינו כשנכנסו לדירתו בחיפוש אחר הפעוט פריירה, שטרם נמצא, היה הדם. צ'ייס מרח דם על הקירות, על הרצפה והתקרה, וכן על מיטתו, על הרהיטים, ועל כל החפצים שהיו ברשותו. מספר איורים שנגזרו מספרי אנטומיה נתלו על הקירות, וחורי כדורים ניקבו את התקרה. בין חפציו נמצאו כמה עיתונים מאותו החודש בהם הקיף את הכתבות שסיקרו את הרציחות שביצע.
בחקירתו עמד צ'ייס תחת הלחץ שהופעל עליו וסירב לשוחח אודות מקרי הרצח. הוא הכחיש כל קשר אליהם על אף הראיות החזקות שקשרו אותו לכל זירות הפשע, ביניהן דם הקורבנות אשר עדיין היה טרי ונספג בבגדיו, וכן רישיון הנהיגה של דן מרדית' אשר נמצא בכיסיו כשנעצר. כל מה שהעסיק אותו, כך נדמה, היו הכלבים שהרג בדירתו, עליהם שמח לשוחח בפירוט רב.
גופתו של התינוק פריירה נמצאה רק כעבור חודשיים, ב-24 במרץ, בידי שרת בשם אוסקר רוסאו שעבד בכנסיית ארקייד וסליאן. במהלך עבודתו הבחין כי אחד השערים שבחצר האחורית נותרו פתוחים, וכאשר הלך לבדוק לפשר העניין מצא קופסת קרטון קטנה שהייתה זרוקה במקום. בתוכה, נמצאה גופתו הקטנה של פריירה, לאחר שראשה נערף ונתחב מאחורי גבה.
משפט
קודם לתחילת המשפט מינה בית הדין שני פסיכיאטרים שהתבקשו לבדוק את מצב בריאותו הנפשית של צ'ייס, ולהחליט האם היה כשיר להישפט על פי חוק. שאלת שפיותו לא עמדה על הפרק אלא רק הבנתו את האישומים שהועלו נגדו, ויכולותיו לסייע בהגנתו המשפטית. לאחר שערכו עמו ראיונות בבית הסוהר וקבעו כי היה מודע למתרחש סביבו והבין את העתיד לבוא, נפתחו ההליכים המשפטיים.
המשפט נועד להיערך במחוז סקרמנטו, בו התרחשו הפשעים ובו החזיקו רוב התושבים בדעה כי צ'ייס היה אשם, אך לבקשת ההגנה הועבר למחוז סנטה קלרה, במרחק של כ-200 קילומטרים דרומה. עורך דינו של צ'ייס היה פאריס סלמי, הנחשב לסנגור השני המוצלח ביותר באותה העת. הפרקליט שמונה לתיק היה רונלד וו. טוכטרמן, באותה העת עוזרו של התובע המחוזי. השופט היה ג'ון שץ, אשר נבחר רק לאחרונה מתוך בתי המשפט העירוניים.
לבסוף החל המשפט ב-2 בינואר 1979 עם שישה אישומי רצח שהוגשו כנגד צ'ייס, וכ-250 ראיות שנועדו לגבות אותם. התביעה הציגה יותר מ-100 עדים, חלקם אנשי מקצוע שחוות דעתם סייעה לקשר בין זירות הפשע והראיות, שמעטן נמצאו על צ'ייס בעת מעצרו, לבינו. עדים נוספים שעלו לדוכן היו קרובי משפחה של הקורבנות, אשר לעיתים היו הראשונים למצוא את גופותיהם המבותרות של יקיריהם. האקדח שנשא צ'ייס כאשר נלכד קישר בינו לבין כל מקרי הרצח, משום שמעולם לא החליף כלי נשק וביצע את כל פשעיו בעזרתו.
למרבה הפתעתם של כל הצדדים עלה צ'ייס להעיד במהלך המשפט, אסטרטגיה הגנתית שככל הנראה הגה עורך דינו בניסיון לחזק את טענתו לאי שפיותו. הוא לא הכחיש את הרציחות למרות שזיכרונו היה מעורפל ומנע ממנו לשחזר את התרחשות האירועים בצורה מדויקת. צימאון הדם שלו החל, לדבריו, לאחר שצפה בתוכניות טלוויזיה רפואיות. ראשית התחיל עם ארנבים וציפורים, בטרם עבר לכלבים, פרות, ולבסוף בני אדם. כמו כן הודה כי שתה את דמם של חלק מקורבנותיו, ביניהם תרזה ויילין ודייוויד פריירה, משום שהזדקק לו. עדותו תמה בטענה כי היה קורבן של החברה, ושמקור כל צרותיו הוא בחוסר יכולתו לקיים מערכות יחסים נורמליות עם בנות זוגו. כאשר נשאל האם הוא מצטער על מעשיו, ענה בחיוב.
במהלך נאומי הסיום שחזר טוכטרמן, התובע, את מהלך הרציחות בפני חבר המושבעים, ואילו סלמי ביקש כי לאור רקעו הנפשי של לקוחו הוא יימצא אשם ברצח מדרגה שנייה בלבד, דבר אשר היה מציל אותו מעונש המוות. ב-8 במאי החזיר חבר המושבעים פסק דין של אשמה ברצח מדרגה בראשונה עבור כל אחד מששת הקורבנות, בתום דיונים שארכו כחמש שעות. טענתו לאי שפיות נדחתה בימים הבאים, והוא נידון למוות בתא הגזים.
אחרית חייו
גופתו של צ'ייס נמצאה בתאו שבבית הסוהר סן קוונטין לאחר שהתאבד, ב-26 בדצמבר 1980. דוח הנתיחה שלאחר המוות גילה כי מותו נגרם כתוצאה ממנת יתר של תרופות נוגדות דיכאון, אותן קיבל מידי רופא הכלא, ושמר במשך מספר שבועות בכיסיו עד שהייתה בידו כמות קטלנית דיו כדי לשים סוף לחייו. בקופסת קרטון שנמצאה בתאו הותיר צ'ייס מספר דפים, שניים מהם הכילו מעין קוד בלתי מובן, ושניים נוספים היו מכתב התאבדות בו פירט אודות כוונותיו לנטול כדורים אשר יגרמו ללבו לעצור.
דורית פלד הרפז
דורית פלד הרפז (נולדה ב-19 בספטמבר 1961) היא קומיקאית, סטנדאפיסטית, במאית, מחזאית, שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ומטפלת בשיטת PHD.
ביוגרפיה
פלד הרפז היא בוגרת בית הספר למשחק בית צבי, וזוכת מלגת הצטיינות. עם תום הלימודים הצטרפה ל"צעירי הבימה" ושיחקה עם הלהקה בהצגות התיאטרון במשך שתי עונות. בארצות הברית, שם גרה 3 שנים, השתלמה בסטודיו של סטלה אדלר וסטייסי רוברטס. כשחזרה לארץ למדה במכללת בית ברל לימודי דרמה תרפיה. בסוף הלימודים עבדה עם ילדים ונוער ומאוחר יותר העבירה סדנאות לנשים "טיפול באמצעות תיאטרון".
בין השנים 1985–1995 שיחקה בתיאטרון הבימה ובתיאטרון בית ליסין. בהצגה הראשונה בה השתתפה "מעגל הגיר הקווקזי", שיחקה לצד יוסי בנאי ויונה אליאן. בהצגה "הדיבוק" שיחקה לצד שולי רנד.
בשנת 1996 שיחקה פלד הרפז בקלטת הילדים "פיץ העכבר" לצידו של עודד מנשה, בתפקיד אזדרכת והגברת פומפרניקל.
פלד הרפז כתבה מספר הצגות ילדים ונוער. ההצגה הראשונה שכתבה "מה שקרה ביער" בכיכובה של אורנה רוטברג זכתה במקום הראשון בפסטיבל חיפה להצגות ילדים. מיד אחר כך כתבה וביימה את ההצגה "הגן של סומו" בכיכובה של אודיה קורן וכמה שנים מאוחר יותר כתבה וביימה את ההצגה "מיקי כאן ועכשיו" בכיכובה של מיקי קם. כתבה את הצגות הילדים והנוער "חלומות וכוכבים" "בעקבות ויואלדי" "אלביס מבאר שבע" ואחרים.
משנת 2005 החלה לכתוב ולביים הצגות למבוגרים. ההצגה "נשים מדברות נשים", בה גם שיחקה עם עירית גידרון, מציגה נשים הבאות לטיפול פסיכולוגי ומשנות את חייה של המטפלת. המחזה מעלה לבמה נשים מההוויה הישראלית והתכנים אוניברסליים. ההצגה הועלתה ב-2006, הוצגה 800 פעמים במשך 6 שנים ואז הועלתה שוב לבמה ב-2016 והפעם עם חמש שחקניות צעירות.
בשנת 2006 פלד הרפז הקימה את "דור הפקות". במסגרת התיאטרון שלה, העלתה את הצגות נוספות שכתבה וביימה: "נשואים וחיות אחרות" ו"החיים על-פי פאני". במחזות אלה השתתפו שחקנים כגון דן תורן, תומר אופנר, טניה עדן, דורין מנדל, עינת משה, רעות בנטולילה וטליה בר שלום.
בד בבד עם הצגות התיאטרון כתבה את הסטנד-אפ "אישה כמוני" והופיעה איתו במשך שנים ארוכות.
פלד הרפז השתתפה עם פינה קבועה בתוכנית הרדיו של ירון אנוש "קול שישי" כפולנייה, בשם גיציה קוחנה, מומחית בינלאומית לחשיבה שלילית. הפינה הסאטירית, אותה כתבה והגישה במבטא פולני כבד, קנתה לה קהל מעריצים. פלד הרפז עיבדה את החומר להצגה שהועלתה ב-2014 בשם "יומנה של פולניה" בה משתתף גם אמן האקורדיון איליה מגלניק.
בשנת 2014 יצאו לאור המחזות שלה "נשים מדברות נשים" "נשואים וחיות אחרות" בהוצאת "אור עם".
ב-2015 יצרה את המפגש "דמויות יוצרות מחזה" בו היא מספרת לקהל על תהליך כתיבת המחזות, על הדמויות אותן יצרה, על מקורות הכתיבה והסודות השמורים שפרצו לבמה.
ההצגות "נשים מדברות נשים", "נשואים וחיות אחרות" ו"החיים על-פי פאני" הוזמנו להופיע בפני הקהילה הישראלית בלונדון וב-2019 נרכשו על ידי "התיאטרון העברי" במיאמי, שם גם זכו לעיבודים בימתיים חדשים.
ב-2015 העלתה מחדש את ההצגה "נשים מדברות נשים" עם 5 שחקניות צעירות והופיעה ברחבי הארץ עם הצגת היחיד "יומנה של פולנייה".
ב-2017 כתבה עבור ששי קשת ויונה אליאן את מופע הבידור "עדיין נשואים?".
ב-2022 עלה, כהצגת בכורה בתיאטרון העברי במיאמי, המחזה שלה "נגד הזמן".
פלד הרפז מופיעה ב"מפגש דמויות", בו היא מספרת על תהליך הכתיבה והיצירה ומעלה דמויות מתוך המחזות שלה.
פלד הרפז הופיעה בטלוויזיה בסדרות שונות. בהן "קרובים קרובים" ו"קופיקו" (בתפקיד האם תמר) ובשנת 2022 שיחקה בסדרת הדרמה "כל עוד בלבב" בתפקיד רבקה, ניצולת שואה המלווה מסע לפולין של בני נוער ישראליים.
בקולנוע שיחקה בתפקידים משניים בסרטים "אלכס חולה אהבה" (1986), "מלך הסלים" (1988) ,"שלוש אימהות" (2006) ו"פטר השלישי" (2015).
בנוסף לכתיבה לתיאטרון, כותבת טור "נקודת מוצא" ובו סיפורים קצרים ודרמטיים על החיים בירחון "החיים הטובים".
פלד הרפז היא מטפלת עצמאית בשיטת PHD, שבה המטופל, הוא הדמות הראשית במחזה של עצמו. במהלך הטיפול, נחשפת בפניו האפשרות לראות את המרכיבים בסבך עלילת חייו, לזהות את המשתתפים במחזה הפרטי שלו, לגלות מה התפקידים שהם מגלמים ורמת תפקודם בעלילה.
פלד הרפז נשואה לאודי הרפז, המלחין מוזיקה לסרטים וטלוויזיה. הוא גם זה שהלחין את המוזיקה לכל ההצגות שלה. לזוג שתי בנות.
אחותה של פלד הרפז היא העיתונאית טליה פלד קינן.
לשכת הביון הכללית (קוריאה הצפונית)
לשכת הביון הכללית (בקוריאנית: 朝鮮 人民 軍 偵察 総 局) היא סוכנות מודיעין בקוריאה הצפונית המנהלת עבור הצבא את הפעילות החשאית. לרוב הפעילות יש דגש ספציפי על יפן, דרום קוריאה וארצות הברית. היא הוקמה בשנת 2009.
הסוכנות מהווה היורשת הישיריה של לשכת הביון של מחלקת המטה הכללי (שהיה אחראי למספר פרשיות ריגול כמו חדירת הצוללת הצפון קוריאנית לחוף גאנגנונג ב-1996 ). בנוסף הועברו שתי לשכות לשעבר של הוועד המרכזי של מפלגת הפועלים של קוריאה ללשכת הביון הכללית, כלומר מחלקת החקירות והמודיעין החיצוני, המכונה גם אגף 35 ומחלקת המבצעים, שהייתה אחראית על חטיפת אזרחים זרים במהלך המלחמה הקרה.
ידוע שבראשה עמד קים יונג-צ'ול בפעם אחת כראש הלשכה הראשון.
היסודות לפעולות הסייבר הצפון קוריאניות נבנו בשנות התשעים, לאחר שמדעני המחשבים בצפון קוריאה חזרו מנסיעות מחו"ל והציעו להשתמש באינטרנט כאמצעי לרגל אחר אויבים ולתקוף יריבות צבאיות כמו ארצות הברית ודרום קוריאה. בהמשך, סטודנטים נשלחו לסין כדי להשתתף בתוכניות מדעי המחשב המובילות.
יחידת לוחמת הסייבר הועלתה לעדיפות עליונה בשנת 2003 בעקבות פלישת ארצות הברית לעיראק.
הלשכה הוקמה בשנת 2009 כדי לאחד סוכנויות מודיעין ופעולות מיוחדות שונות של ממשלת צפון קוריאה, כלומר היחידות שהוטלו בעבר על "לוחמה פוליטית, מודיעין זר, תעמולה, חתרנות, חטיפה, פעולות מיוחדות והתנקשויות" מוזגו לכדי יחידה אחת.
ב-21 באוקטובר 2010 נתפס סוכן הלשכה שהתחזה לעריק על ידי המשטרה בדרום קוריאה בגין ניסיון להתנקש בהואנג ג'אנג יופ שמת מסיבות טבעיות.
ב-31 באוקטובר 2017 נעצרו שני חשודים על ידי משטרת ביטחון הציבור בבייג'ינג בניסיון להתנקש בקים האן-סול. הם היו חלק מצוות של שבעה אנשי מבצעים ששלחה הלשכה.
מבנה
על משימות הביון מפקחים חלקית גם מחלקת המטה הכללי של הכוחות המזוינים העממיים של קוריאה הצפונית. נכון לשנת 2014, מומחים טענו כי "נראה כי צפון קוריאה עדיין לא ארגנה יחידות אלה לכדי פיקוד סייבר כללי."
נראה כי הלשכה מדווחת ישירות לנציבות ההגנה הלאומית, כמו גם לקים ג'ונג-און, המפקד העליון של צבא העם הקוריאני.
בובה (סרט)
בובה הוא סרט שכתב וביים זאב רווח על פי מחזה מאת הלל מיטלפונקט ויצא לאור בשנת 1987. התסריט נכתב ביוזמתו של זאב רווח שגם כיכב בסרט לצד חני נחמיאס. הליהוק לסרט כלל שחקני קולנוע ותיאטרון ישראלים בולטים והסרט זכה בפרסים בינלאומיים.
עלילה
גיבור הסרט, בובה (זאב רווח), הוא פועל במזנון בתחנת דלק מבודדת בנגב. הוא חי בבדידות ובעוני, לאחר שלקה בשכלו, בעקבות פציעה בקרב, במהלך שירותו כלוחם (זאת בניגוד למחזה עליו מבוסס הסרט ובו בובה היה פגוע מלידה).
אל מזנון הדרכים מגיעה צעירה בשם רחל, החולמת להיות רקדנית מקצועית (חני נחמיאס). הצעירה מבקשת מבובה לשהות אצלו למשך ימים אחדים, עד לתחרות הדיסקו שהיא עתידה להשתתף בה. השניים מתחילים להיקשר זה לזה. הקשר הולך ומתחזק אף על פי שאלי (אלי דנקר), אחיו העבריין של בובה, מקיים עם הצעירה יחסי מין בכפייה ולמרות שמסתבר שהיא הרתה לאלי. מפגש אלים עם עבריינים (יוסי גרבר, אשר צרפתי ואלברט אילוז), המחפשים אחר אלי, מציב בפני הקשר אתגרים קשים בהרבה.
קופרופגיה
קופרופגיה (Coprophagia, בעברית: אכילת צואה) היא תופעה של בעלי חיים הניזונים מצואה. התופעה כוללת בעלי חיים האוכלים צואת יצורים אחרים (קופרופגים הטרו-ספציפיים), בעלי חיים האוכלים את צואת בני מינם (אַלוֹקוֹפְּרוֹפַגְיָה), וכן כאלה האוכלים את צואת עצמם (אוֹטוֹקוֹפְּרוֹפַגְיָה) לאחר שזו מופרשת מפי הטבעת.
אצל האדם, באופן טבעי יש רתיעה ממראה הצואה ומהריח האפייני לה, ודבר זה שימש בתרבויות שונות לזעזע את השומעים על אכילת צואה, ובדרך כלל אכילת צואה מזוהה עם מחלת נפש קשה. עם זאת, בני האדם השתמשו ומשתמשים במוצרים שמקורם בצואה, וישנו גם קפה המכונה "קופי לואק", המופק מצואת גחן דקלים. עד לתקופה המודרנית בתרבויות רבות השתמשו בכלי מזון עשויים מצואת בהמות. צואה שימשה בתרבויות שונות גם כסימן לקדושה. החומר המהווה את בסיס ריח הצואה, הפרודה הריחנית (ארומטית) סקאטול, הוא תוצר של חומצת האמינו הפשוטה טריפטופן.
רוב היצורים הניזונים בעיקר מצואה הם החיידקים המפרקים וחרקים כמו זבובים וחיפושיות זבל.
גם טרמיטים ניזונים לעיתים מצואה. בתוך צואה של חיות אוכלות עשב ישנם חיידקים פרוטיסטים רבים, וחלק מהטרמיטים משיגים את הפרוטיסטים מאכילת צואה. מינים שונים של פרפרים משיגים מצואה של יצורים שונים, גם של עופות, מינרלים חיוניים ומלחים.
בעלי חיים גדולים מותירים אחריהם בצואה שרידי מזון שאינם יכולים לעכל, דבר שנפוץ במיוחד אצל אוכלי עשב, המותירים אחריהם כמות גדולה יחסית של מזון לשימושם של אוכלי הצואה.
חולייתנים
מבין החולייתנים התופעה נפוצה בעיקר בחיות בית אך גם בחיות בר. במינים נטרפים שונים, נקבות עוזרות לגדל את הצעירים ולסלק את הפרשותיהם. במקרה שהצעירים רק נולדו, גם הם יאכלו את ההפרשות הקטנות והאכילות וכך ינקו את השטח. פעולה זו נפוצה אצל צבאיים.
מיני סדרת הארנבאים ניזונים מצמחייה קשה וכדי להמשיך לעכל אותה היטב הם מפרישים אותם החוצה כצואה כדורית רכה המכוסה בחיידקים. את הצואה הזו הם אוכלים, וכך הם יכולים לקלוט חומרים נוספים שהעיכול הראשון לא הספיק לקלוט. לאחר מכן הם מפרישים שוב צואה יותר קשה, ואותה הם לא אוכלים.
ולדות של מינים צמחוניים כמו פילים, קואלות, היפופוטמים או פנדות הצריכים לקלוט חיידקים חיוניים למעיהם, משיגים אותם על ידי אכילת הצואה של אמם. היפופוטמים השורצים בנהר מלווים בדגים כמו הבינית, הניזונים מהפרשותיהם.
גם מינים מסוימים של בעלי חיים אחרים, מבויתים או שאינם מבויתים, ניזונים מצרכיהם. פעולה זו נצפתה אצל כלבים, חזירי בית ובר, אוגרים, חולדים, שרקנים ואף אצל גורילות.
קיימים ניסיונות לפתח שיטות וכן חומרים שעשויים למנוע מכלבי מחמד לאכול צואה.
ביהדות
צואה מוזכרת לעיתים בתנ"ך כדבר שנאכל בשעת רעב קשה. כאשר צבא ארם דמשק צר על שומרון, מתואר שהיה שם מחסור כל כך חמור, עד שאפילו מחירו של רבע קב "חרייונים" נמכר בחמישה שקלי כסף. וכן בנאום רבשקה מאשים רבשקה את השלטון על שומרון שהם מביאים את העם.
היכל התהילה של הכדורגל האנגלי
היכל התהילה של הכדורגל האנגלי ממוקם במוזיאון הכדורגל הלאומי במנצ'סטר, אנגליה. מטרתו של היכל התהילה להבליט את הישגיהם של הכישרונות האנגלים הטובים ביותר, כמו גם של הלא-אנגלים שהפכו לדמויות חשובות ובולטות בכדורגל האנגלי. כל שנה נכנסים להיכל חברים חדשים, בטקס שנערך בספטמבר או באוקטובר. נשיא המוזיאון הוא סר בובי צ'רלטון, שהיה אחד מהכדורגלנים הבולטים ביותר בתולדות מנצ'סטר יונייטד.
קופרופגיה
ביהדות
יחזקאל מצווה באחד המיצגים שלו לאכול עוגת שעורים מגולגלת בצואה.
הרב שמשון רפאל הירש, מראשוני הרבנים האורתודוקסים המודרניים, העלה השערה לפיה העלאת-גירה הנאמרת בתורה לגבי הארנבת, הרשומה ברשימת החיות המעלות גירה ובכל זאת נותרת "טמאה" ואסור לאכול אותה, היא למעשה אכילת הגללים. תירוץ זה איננו קביל כלפי השפן, שאף הוא מוזכר ברשימה דלעיל אך בפועל איננו מעלה גירה ואף לא אוכל את גלליו.
היכל התהילה של הכדורגל האנגלי
החברים נבחרים על ידי ועדה המכילה כמה מהשמות הגדולים ביותר בכדורגל האנגלי, כולל סר אלכס פרגוסון, סר טרבור ברוקינג ו-ויני ג'ונס. על מנת להיכנס להיכל התהילה חייב המועמד להיות בן 30 לפחות ולשחק או לאמן לפחות 5 שנים באנגליה, למעט חבר אחד, דאנקן אדוארדס, שנהרג בגיל 21 באסון האווירי במינכן, והיה רחוק רק חודשיים מלהשלים חמש שנים במנצ'סטר יונייטד.
קופרופגיה
בספרות ובקולנוע
קופים רבים מביעים מחאה על כליאתם בגני חיות, וזורקים את צואתם על המבקרים בחמת זעם וגם מזעזעים את הצופים בהם בטעימת צואתם כביכול. מנהגם זה זכה להתייחסות בספרים ובסרטים.
כמה סרטי אימה אלימים במיוחד משתמשים במוטיב זה של אכילת צואה על מנת לזעזע את הצופים.
היכל התהילה של הכדורגל האנגלי
מוזיאון הכדורגל הלאומי הוקם על מנת לשמר, לתעד ולתת פרשנות לחלק מאוספי המזכרות החשובים ביותר של התאחדות הכדורגל האנגלית. המוזיאון המקורי, אשר נחנך בשנת 2001, נבנה בסמוך לאצטדיון דיפדייל, מגרשה הביתי של פרסטון נורת' אנד. חבר הנאמנים של המוזיאון אישר בהצבעה את העברתו למרכז התערוכות אורביס שבמרכז מנצ'סטר. המוזיאון החדש במנצ'סטר נחנך בשנת 2012.
פרסים מיוחדים ב-2008 - היכל התהילה האירופי
כחלק מחגיגות בירת התרבות של אירופה של העיר ליברפול, הוזמן מוזיאון הכדורגל הבריטי להציג היכל תהילה נוסף בעיר. הוועדה הבוחרת נתבקשה לבחור את השחקנים, המאמנים והקבוצות הטובים ביותר בכל הזמנים, בהתבסס על הופעותיהם באירופה.
שחקנים
קבוצות
הכדורגלן האירופאי הטוב ביותר בכל הזמנים
בנוסף, אוהדי שתי הקבוצות הגדולות של העיר, ליברפול ואברטון, בחרו את שחקני קבוצתם המצליחים ביותר במפעלים האירופאים:
טריטוריה תלויה
טריטוריה תלויה (באנגלית: Dependent territory) הוא שטח שאינו בעל עצמאות פוליטית מלאה או ריבונות מלאה כמדינה ריבונית, אך אינו מהווה חלק אינטגרלי מהמדינה השלטת. ככלל, טריטוריות תלויות הן שטחים אוטונומיים.
ברוב הטריטוריות התלויות כמות האוכלוסייה אינה גדולה וחלקם אפילו בלתי מיושבים. בשטחים אחרים, לעומת זאת, יש אוכלוסייה גדולה במיוחד, כמו הונג קונג.
בהקשר ההיסטורי, ראוי לציין כי רוב הטריטוריות התלויות הם איים או ארכיפלגים אשר נכבשו על ידי מעצמות שונות לאורך ההיסטוריה, בעיקר מעצמות אירופאיות. אחת מהמעצמות הבולטות ביותר שהחזיקה בטריטוריות תלויות הייתה האימפריה הבריטית אשר בשלב מסוים שלטה על שליש משטחי כדור הארץ לכל היותר. רבים מהטריטוריות התלויות הקיימות כיום שאינן בשליטה בריטית נמצאות בשליטה של מדינות אירופאיות אחרות כגון צרפת או הולנד אשר היו דומיננטיות במהלך עידן התגליות של המאה ה-15.
קרחון פונפון
קרחון פונפון (באנגלית: Fonfon Glacier; בבולגרית: ледник Фонфон) הוא קרחון בצד המזרחי של הרכס המרכזי בצפון-מרכז רכס סנטינל בהרי אלזוורת', שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם צפונית לקרחון גרילה, ודרומית לראשו של קרחון אמברי.
הקרחון מנקז את מורדותיה הצפון-מזרחיים של הפסגה הצפונית של פסגת לונג גייבלס והמורדות הדרום-מזרחיים של הר אנדרסון; הקרחון זורם לכיוון צפון-מזרח ונשפך אל חלקו העליון של קרחון אלן דרומית-מזרחית לפסגת אייר.
מיפוי הקרחון
הקרחון מופה על ידי סוקרים אמריקאיים בשנת 1961, ומופה בשנית בשנת 1988.
מקור השם
הקרחון נקרא על שמו של הכפר פונפון ברכס הרי ויטושה, שבבולגריה.
פיודור קודריאשוב
פיודור וסילייביץ' קודריאשוב (ברוסית: Фёдор Васи́льевич Кудряшо́в; נולד ב-5 באפריל 1987 במאמאקאן שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי, המשחק בעמדת המגן בפאקל וורונז' ובנבחרת רוסיה.
קריירת מועדונים
קודריאשוב נולד ביישוב מאמאקאן אשר נמצא במחוז אירקוטסק. בגיל 9 יחד עם המשפחה הוא עבר לעיר בראטסק. מיד אחרי אביו מסר אותו לאקדמיית הכדורגל של סיביריאק המקומי, שם קודריאשוב התחיל ישר לשחק בעמדת המגן השמאלי. בעונת 2003 הוא הופיע 3 פעמים בסגל הבוגר. בשנת 2004 רשם 14 הופעות והבקיע שער, כמו כן הוא רשם בכורה בגביע הלאומי. באותה שנה זכה קודריאשוב בהרכב הנבחרת עד-17 בטורניר בקרסנודאר. באותו משחק נכח מנהל ספרטק מוסקבה סרגיי שאבלו אשר הזמין את קודריאשוב להיבדק בקבוצת הנוער של ספרטק.
ספרטק
במרץ 2005 קודריאשוב עבר לספרטק תמורת 30 אלף דולר. לדבריו, כמו אביו, הוא אהד את הקבוצה עוד מילדותו. בעונה הראשונה קודריאשוב שיחק בליגת הנוער. ב-2006 התחיל להתאמן עם הרכב הבוגרים כאחד מהמצטיינים בקבוצת הנוער, ובמחזור האחרון של הליגה קודריאשוב הופיע לראשונה במדי האדומים-לבנים מול קריליה סובטוב. ביוני 2008 הושאל לחימקי וחזר לספרטק בתום העונה. במחנה האימונים קודריאשוב תורגל הרבה בהרכב הבוגרים. בעונה החדשה הוא הופיע ב-11 משחקים כולל 2 במסגרת גביע אופ"א. במשחק מול סאטורן הוא קיבל שבר פתוח באף וזעזוע מוח. בשנת 2010 הופיע 9 בליגה וב-26 באוגוסט עבר בהשאלה לטום שם הופיע ב-10 משחקים.
קרסנודאר, גרוזני, רוסטוב וקאזאן
ב-29 באוגוסט קודריאשוב הושאל לקרסנודאר עם אופציה לרכישה בעדיפות ראשונה, אך המועדון לא מימש אותה. את הופעת הבכורה שלו הוא רשם ב-10 בספטמבר ניצחון 1–3 על רובין. ב-8 באוגוסט 2012 חתם חוזה ל-3 שנים בטרק וב-15 בינואר ביצע מעבר לרוסטוב וב-1 ביולי 2017 עבר לרובין קאזאן.
איסטנבול
בינואר 2019 עבר לאיסטנבול בשאקשהיר מליגת העל הטורקית בכדורגל. את הופעת הבכורה במדי איסטנבול ערך ב-18 בפברואר 2019 במסגרת המחזור ה-22 במשחק נגד אנטליהספור, שבו גם הבקיע את שער הבכורה שלו, שהיה גם שער הניצחון של המשחק, שאפשר לקבוצה לפתוח פער של 6 נקודות בצמרת טבלת הליגה.
אחרי 8 הופעות בקבוצה הוא עזב ב-20 ביוני 2019.
סוצ'י
ביולי 2019 חתם בסוצ'י. את הופעת הבכורה ערך במחזור הפתיחה של העונה, ב-13 ביולי, כשעלה כמחליף בדקה ה-75, בהפסד קבוצתו 0–1 לספרטק מוסקבה. בדצמבר 2019 עזב את סוצ'י.
אנטליהספור
בינואר 2020 חתם באנטליאספור הטורקית.
מימוזה (כוכב)
מימוזה, ביקרוקס או β בצלב הדרומי הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים הצלב הדרומי (Crux) והכוכב ה-20 בבהירותו בשמי הלילה. כוכב זה הוא גם אחד מששת הכוכבים שמופיעים על דגל אוסטרליה. השם מימוזה ניתן לכוכב בעידן המודרני ומקורו אינו ברור, ייתכן שהוא נקרא על שם הפרח מימוזה ממשפחת המימוסיים הנפוץ בחצי הכדור הדרומי. השם האחר - ביקרוקס, הוא קיצור של בטא - קרוקס, כלומר של בטא בצלב הדרומי.
מאפיינים
מימוזה הוא תת-ענק כחול מסוג ספקטרלי B0.5 IV, מסתו מוערכת בכ-14 מסות שמש, רדיוסו כ-8 רדיוסי שמש והוא מאיר באור נראה בעוצמה פי 3,000 מהשמש. טמפרטורת הכוכב גבוהה ביותר, יותר מ-28,000 קלווין ולכן רוב הקרינה הנפלטת ממנו היא בתחום העל סגול כך שעוצמת ההארה הכוללת שלו היא למעשה פי 34,000 מהשמש.
למרות גילו הצעיר יחסית של הכוכב - כ-10 מיליון שנים, הוא נמצא לקראת סיום היתוך המימן שבליבתו להליום והוא צפוי להפוך לענק כחול, ואחר כך לענק אדום ולסיים את חייו כסופרנובה. בדומה לכוכבים מסוגו, מימוזה הוא כוכב משתנה מהסוג של β בקפאוס ובהירותו משתנה בין דרגות 1.2 ו-1.3.
למימוזה יש כוכב נלווה עמום יותר, מימוזה B, המקיף אותו בזמן הקפה של 5 שנים במרחק של כ-8 יחידות אסטרונומיות. בשל הקרבה הרבה ביניהם לא ניתן להבחין בבן הזוג וקיומו הוסק ממדידות ספקטרוסקופיות של האור המגיע ממימוזה. מלבד העובדה שמדובר בכוכב עמום בהרבה מהכוכב הראשי, לא ידועות תכונותיו של בן הזוג.
הדיוויזיה ה-167 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-167 (בגרמנית: 167. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה.
יחסי גרמניה–זימבבואה
יחסי גרמניה–זימבבואה הם יחסי החוץ בין גרמניה לזימבבואה.
סקירה כללית
היחסים בין גרמניה לזימבבואה נפגעו בשל הפקעת חוות על ידי ממשלת זימבבואה משנת 2000 ואילך והאלימות הפוליטית במהלך הבחירות ב-2002. מאז מסירת השלטון בנובמבר 2017 והבחירות ביולי 2018, ממשלת זימבבואה גילתה עניין מוגבר בשיפור היחסים הדו-צדדיים. ביקורו של השר הפדרלי גרד מולר באוגוסט 2018 הוכיח את נכונותה של גרמניה לנהל דיאלוג פוליטי. עם זאת, מולר גם הבהיר כי סיוע גרמני יינתן רק אם זימבבואה תיישם רפורמות נחוצות. בהווה, הסנקציות קיימות רק נגד גרייס מוגאבה ותעשיות ההגנה בזימבבואה. בניסיון להסיר את תשומת הלב ממדיניותה הכלכלית המוטעית והשחיתות המשתוללת, הממשלה האשימה את הסנקציות בגין דעיכתה של המדינה.
יחסים כלכליים
זימבבואה נמצאת בעיצומו של משבר כלכלי וחברתי. משקיעים זרים נרתעים מחוסר הוודאות המשפטית, מההגנה לקויה על הרכוש, כמו גם מבעיות באספקת מים, חשמל, דלק ומזומנים. מאז כניסתו לתפקיד הכריז הנשיא אמרסון מננגגואה על כוונתו ליזום רפורמות כלכליות, להבטיח משמעת תקציבית ולהילחם בשחיתות. עם זאת, היישום הוכיח את עצמו כקשה. הסכם הגנה על השקעות דו-צדדי קיים מאז שנת 2000. יישומו נותר קשה בשל ההתערבות הפוליטית של סוכנויות ממשלתיות. הסכם למניעת קיים מאז 1990.
שיתוף פעולה בפיתוח
בשל אירועים פוליטיים בזימבבואה, הופסק שיתוף הפעולה עם המדינה בשנת 2002. נכון לעכשיו, הצעדים היחידים הנתמכים הם אלה שנועדו לשפר באופן ישיר את איכות חייהם של אנשים ולקדם דמוקרטיה ושלטון החוק ברמה המקומית. גרמניה היא תורמת לקרן לפיתוח החינוך המנוהלת על ידי UNICEF (EDF), שמבטיחה גישה לחינוך יסודי בזימבבואה ומסייעת להבטיח את ביטחון המזון ואת אספקת המים.
אדם רפצקי
אדם רפצקי (בפולנית: Adam Rapacki; 24 בדצמבר 1909 - 10 באוקטובר 1970) היה פוליטיקאי ודיפלומט פולני שפעל במהלך תקופת הרפובליקה העממית הפולנית. יזם באו"ם את "תוכנית רפצקי" להפיכת מרכז אירופה לאזור מפורז מנשק גרעיני. פרש מהפוליטיקה במחאה על האנטישמיות כלפי יהודים שבאה לידי ביטוי באירועי מרץ 1968 בפולין.
תולדותיו
נולד בלבוב שבגליציה למריה דובז'נסקה ומריאן רפצקי, פעיל באיחוד צעירי פולין (ZET), מנהיג ותאורטיקן של הקואופרציה בפולין. אביו היה בין 1922 ל-1944 ראש קואופרטיב הצרכנים SPOŁEM, הגדול ביותר בפולין בין המלחמות ונהרג בהפצצה על מרד ורשה.
רפצקי למד בצרפת ואיטליה והפך לפעיל בארגון קבוצות צעירים סוציאליסטיים.
נלחם עם הצבא הפולני כנגד פלישת גרמניה לפולין. בין השנים 1939–1945 היה שבוי מלחמה. בין 1945–1948 היה חבר ב"מפלגה הסוציאליסטית הפולנית" ואחרי אחודהּ עם "מפלגת העובדים הפולנית" ב"מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית" וחבר בפוליטביורו של הוועדה המרכזית עד 1968. חבר הסיים מהראשון עד הרביעי.
בין השנים 1950–1956 שימש כשר התחבורה הימית וכשר ההשכלה הגבוהה והמחקר בממשלת פולין. בין השנים 1956–1968 שימש כשר החוץ בממשלת יוזף צירנקייביץ'. ב-2 באוקטובר 1957 הציג באומות המאוחדות את תוכניתו להפיכת מרכז אירופה לאזור חופשי מנשק גרעיני (Nuclear Weapon Free Zone (NWFZ)) הידועה כ"תוכנית רפצקי". לפי כוונתו התוכנית הייתה אמורה להיות שלב ראשון לתהליך הפיכת פולין למדינה נייטרלית.
בשנת 1964 קרא לכינוס הוועידה לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
ב-1968 פרש מן החיים הפוליטיים במחאה על הרדיפה של אנשים ממוצא יהודי באירועי מרץ שהובילו לפיטוריהם והגירתם של 30,000 יהודים. רפצקי, שהיה באותה עת שר החוץ נקט במעשה סמלי בהוסיפו את שמו לרשימת היהודים שנכפה עליו לפטר.
בתו יואננה רפצקה (Joanna Rapacka) הייתה פרופ' ללימודים סלאבים.
תמ"י
תמ"י (תנועת מסורת ישראל) הייתה מפלגה סקטוריאלית שפנתה לקהל יעד עדתי מזרחי-דתי, פעלה בשנות השמונים ובמרכז מצעה עמד רעיון שוויון ההזדמנויות.
היסטוריה
המפלגה הוקמה ב-1981 על ידי שר הדתות מטעם המפד"ל אהרן אבוחצירא, אשר, לאחר שזוכה מתביעה שהוגשה נגדו, הודיע בסוף הכנסת התשיעית על כוונתו לרוץ בנפרד מהמפד"ל בבחירות לכנסת העשירית, וזאת עקב יחסים עכורים בינו ובין מנהיג המפד"ל יוסף בורג. אל הרשימה החדשה הצטרף בן-ציון רובין, שהיה אף הוא חבר כנסת מטעם המפד"ל. המפלגה הפכה להפתעה הגדולה של הבחירות כשקיבלה שלושה מנדטים והכניסה נוסף על אבוחצירא, גם את רובין, ואת אהרן אוזן, שהיה בעבר חבר כנסת מטעם מפא"י בכנסת השישית, מזכיר תנועת המושבים ושר החקלאות בממשלת רבין הראשונה. לאחר הבחירות, קיבל אבוחצירא את תיק הקליטה ואת תיק העבודה והרווחה.
ב-1982 התפטר אבוחצירא מהממשלה לאחר שבית משפט הרשיעו בקשירת קשר לביצוע פשע, הפרת אמונים, קבלת דבר במרמה ועוד. הוא הוחלף על ידי מספר 2 בתנועה, אהרן אוזן. בבחירות לכנסת האחת עשרה הצליחה המפלגה להכניס רק את אהרן אבוחצירא לכנסת, בגלל ריצתה במקביל למפלגת ש"ס, שהייתה בעלת אופי מזרחי חרדי, אשר קיבלה ארבעה מנדטים.
נציגי המפלגה בכנסת
הכנסת העשירית (1981) 3 מנדטים: אהרן אבוחצירא, אהרן אוזן, בן-ציון רובין
הכנסת ה-11 (1984) מנדט אחד: אהרן אבוחצירא
הכנסת ה-12 (1988) במסגרת הליכוד מנדט אחד: אהרן אבוחצירא
מועמדי המפלגה לכנסת ה-13 (1992) במסגרת הליכוד אהרן אבוחצירא
קרחון מורס (אנטארקטיקה)
קרחון מורס (באנגלית: Morse Glacier) הוא קרחון באזור חוף באנזארה בארץ ווילקס שבמזרח אנטארקטיקה.
דארמה וגרג
דארמה וגרג (באנגלית: Dharma & Greg) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית קומית ששודרה בשנים 1997–2002. הסדרה שודרה במשך חמש עונות, בהפקת אולפני פוקס עבור רשת ABC. מפיק הסדרה הוא צ'אק לורי, ומככבים בה ג'נה אלפמן ותומאס גיבסון. בישראל הסדרה שודרה לאורך כל עונותיה בקשת, הזכיינית של ערוץ שתיים.
קרחון מורס (אנטארקטיקה)
הקרחון ממוקם 5 קילומטרים דרומית-מערבית לכף מורס.
הקרחון נשפך אל הצד המזרחי של מפרץ פורפוס.
דארמה וגרג
עלילה
דארמה פינקלשטין (אלפמן) וגרג מונטומרי (גיבסון) התחתנו במהלך פגישתם הראשונה. הוא עורך דין, רציני, שעושה הכל לפי תוכניות מסודרת. היא נפש חופשייה, מורה ליוגה. כל פרק מתמקד במתחים הנובעים מאהבה של שני אנשים שונים כל כך. הוריה של דארמה הם היפים, לא נשואים; אביה מגדיר את עצמו כלוחם נגד הממסד ואמה טבעונית. הוריו של גרג הם ואספים שמרנים, עשירים ומתנשאים. בין הארבעה נוצרים חיכוכים תמידיים אותם גרג ודארמה מנסים לפתור. למרות השוני בין השניים, הם אוהבים אחד את השני מאוד ומנסים לגשר על ההבדלים הקיימים בחיים שלהם.
קרחון מורס (אנטארקטיקה)
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה, שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
דארמה וגרג
הצלחה מסחרית
הסדרה זכתה באחוזי צפייה נאים, במשך כל העונות שלה.הסדרה זכתה במועמדויות רבות במהלך שנות שידוריה. היא זכתה בחלק מהם כמו פרס השחקנית הקומית הטובה של "מדריך הטלוויזיה" (TV Guide) של 1999–2000 עבור ג'נה אלפמן, ובחירת האנשים (people's choice) של 1998 לסדרת הקומדיה הטובה ביותר.
קרחון מורס (אנטארקטיקה)
מקור השם
הקרחון נקרא על שם ויליאם ה. מורס (William H. Morse), מצי ארצות הברית, שהיה עוזר הכלכלן (purser's steward) של הבריג פורפוס (Porpoise) - אחת מהספינות ששימשו את משלחת החקר של ארצות הברית אשר הפליגה בשנים 1848–1842, בפיקודו של צ'ארלס וילקס.
בשל שגיאת כתיב במיפוי, במספר מפות נקרא הקרחון "קרחון מוז" או "קרחון מואוז" (Mose Glacier) במשך מספר שנים.
דארמה וגרג
כרטיסי גאווה
בסוף כל פרק המפיק צ'אק לורי שם טקסט אישי שכתב לשלוש שניות על מסך. הטקסט עסק במחשבות אישיות שלו על החיים, או מחשבותיו על הסדרה. צ'אק לורי המשיך לשים את הכרטיסים הללו גם בסדרות הבאות שהפיק שני גברים וחצי והמפץ הגדול. אי אפשר לקרוא את הכרטיס במהלך צפייה רגילה בסדרה, אלא חייבים לעצור ולהתעכב עליו.
עדן אטיאס
עדן אטיאס (נולד ב-9 באוקטובר 1966) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת כטייס תובלה בחיל האוויר הישראלי, פיקד על בסיס נבטים. לאחר שחרורו מונה לנספח משרד הביטחון בקנדה.
ביוגרפיה
אטיאס נולד בקיבוץ רעים, גדל והתחנך באשדוד. התגייס לקורס טיס בנובמבר 1984, אותו סיים במגמת קרב. במהלך קורס האימון המתקדם הוחלט שיעבור למערך התובלה. הוא שירת בטייסת הדקוטה בבסיס לוד והשתתף במבצע כחול וחום. שימש סמ"ט ב' בטייסת אבירי הציפור הצהובה, סמ"ט א' בטייסת 103, היה ממתכנני ומשתתפי מבצע שלמה להעלאת יהודי אתיופיה ב-1991, לאחר מכן פיקד על טייסת 100 ועל טייסת 103. בהמשך שירותו הצבאי פיקד על בסיס שדה דב, יצא לתקופת לימודים ומונה באוגוסט 2008 למפקד בסיס נבטים. עם תחילת כהונתו הועברו הטייסות והיחידות שפעלו עד אז בבסיס לוד לנבטים והבסיס הפך לבסיס המשלב טייסות ממערך התובלה וממערך הקרב. כיהן בתפקיד עד אוקטובר 2011 והשתחרר משירות הקבע.
בנובמבר 2011 מונה לנספח הראשון של משרד הביטחון בקנדה, כיהן בתפקיד עד אוגוסט 2014.
לאחר שחרורו מונה למנכ"ל חברת PARA ZERO העוסקת במערכות לכלי טיס בלתי מאוישים. הוא מכהן כיושב ראש דירקטוריון חברת RBS projcets וכיושב ראש דירקטוריון חברת SkyilnX.
השכלה
אטיאס בוגר תואר ראשון במדעי המחשב ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב (1997), בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת חיפה (2008).
רודולף רייטלר
רודולף רייטלר (בגרמנית: Rudolph Reitler, 30 במרץ 1893 – 13 בנובמבר 1965) היה רופא ומיקרוביולוג יהודי, מחלוצי ענפי הבקטריולוגיה והפרזיטולוגיה וחקר המחלות הטרופיות בארץ ישראל.
ראשית דרכו
רייטלר נולד ב-30 במרץ 1893 בבאדן דרומית לווינה, שבאימפריה האוסטרו-הונגרית, לרודולף רייטלר שהיה תלמידו ועוזרו של זיגמונד פרויד. בילדותו למד בבאדן ובשנת 1911 התקבל לבית הספר לרפואה שבאוניברסיטת וינה. עם תום לימודיו, בשנת 1919, ולאחר שירות בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה בתור נספח למעבדה בבית חולים צבאי, התקבל לעבודה בתור רופא בבית החולים למלריה בווינה. עד לשנת 1921 עבד במרפאה אוניברסיטאית ובמכון לפתולוגיה ולבקטריולוגיה. בין השנים 1921 - 1926 עמד בראש המעבדות הממשלתיות לבקטריולוגיה, לסרולוגיה ולאפידמיולוגיה בעיר קראגויבאץ' (Kragujevac) שביוגוסלביה. במהלך תקופה זאת התמחה בפרזיטולוגיה ובפרט במחלת המלריה.