cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המנדלוריאן (סדרת טלוויזיה)
פרק 18: "מכרות מנדאלור"
דין מגיע אל פלי מוטו למטרה להשיג חלפים לדרואיד IG-11, שוב ללא הועיל. הוא מגיע אל מנדאלור ומגלה כי בניגוד לאמונה הרווחת בכת אליה שייך, אטמוספירת הכוכב אינה רעילה והכוכב אינו מקולל. דין נכנס אל תוך הריסות הערים, נלחם ביצורים טורפים באמצעות הדארקסייבר, בה הוא נלחם באופן מגושם למדי. הוא נלכד בידי אוסף גרוטאות מקומי ל. דין לא מצליח להיחלץ ושולח את גרוגו להשיג עזרה מבו-קטאן. בו קטאן זועמת על הגעתו הנוספת של דין ומתכננת להרוג אותו, כשהיא מגלה את גרוגו בחללית ונחלצת לעזרת דין. היא נלחמת באותו אוסף גרוטאות באמצעות הדארקסייבר, נשק בו אחזה במשך שנים רבות לפני הטיהור הגדול, במיומנות רבה. היא מובילה את דין אל המכרות והמים החיים של מנדאלור, תוך שהיא מגחכת על הסיפור בו דין מאמין. היא מקריאה לו כתובת המספרת על ההיסטוריה של המכרות, על מית'וזאור, יצור אגדי, שחי בו פעם שמנהיג הראשון מנדאלור אילף אותו לצרכיו. דין טובל במים כאשר הוא לא מבחין כי גרם המדרגות שבור והוא צונח לתחתית מקווה המים. בו-קטאן קופצת למים ומצילה את חייו, כאשר בדרכם למעלה היא מבחינה ביצור שוכן מים מסתורי, אדיר ממדים, בעל קרן חדה ועין גדולה, המית'זאור. בו-קטאן המומה כי היצור האגדי שהגחיכה, למעשה קיים.
פרק 19: המומר
דין ובו-קטאן עושים את דרכם למנדאלור כאשר טייסת של מיירטי TIE הורסת את ביתה של בו קטאן שמבחינה כי כמות המיירטים חריגה למצביא של שיירי האימפריה.
בה בעת, על קורוסאנט, ד"ר פרשינג מתקבל לתוכנית החנינה של הרפובליקה החדשה לקצינים איפריאליים לשעבר. עמו נמצאת קצינתו של גדעון לשעבר, אליה קיין שמתיידדת עמו. היא מדברת עמו על מחקרו (שהיה בעל חשיבות מרכזית עבור גדעון) שכעת נאסר עליו, כיוון שחוקת הרפובליקה אוסרת על שיבוט ומנצלת את רצונו להמשיך במחקרו למטרות טובות כגון רפואה על מנת להדיחו לבצע עבירה. היא ופרשינג בורחים מהמתחם בו הם שוהים אל משחתת כוכבים אימפריאלית שעוברת פירוק. פרשינג נתפס ומבין כי קיין למעשה בגדה בו. הוא מובל למרפאה בה טכנולוגיה קיסרית משמשת את הרפובליקה להשפיע על זכרונותיהם של קצינים אימפריאליים כנגד שטיפת המוח שעברו תחת האימפריה. קיין משתמשת בטכנולוגיה ובאמון שנותנים בה על מנת לפגוע בפרשינג באופן לא ידוע.
דין ובו-קטאן חוזרים אל המסתור המנדאלורי ודין מוכיח למשריינת כי רחץ במים החיים של מנדאלור וכיפר על חטאו. הוא מתקבל בחזרה לקבוצה ובו-קטאן, כיוון שצללה למים החיים על מנת להציל את דין וכיוון שלא הסירה את קסדתה מאז, מתקבלת אף היא לקבוצה, להפתעתה המוחלטת.
פרק 20: האסופי
דין ממשיך לאמן את גרוגו בדרכי עמו, בעוד גרוגו ממשיך להפגין יכולות מרשימות של שימוש בכוח. המשריינת מדברת לגרוגו על תרבות מנדאלור ועברה. כשהיא מכה על הבסקאר, מופיעים לפאשבקים של גרוגו מפקודה 66 לחיסול כל הג'די בגלקסיה. הג'די שהגנו על גרוגו הקריבו את חייהם והג'די לקח אותו עמו והוציא אותו ממקדש הג'די היה קלראן בק, ג'די מיומן. הוא מחסל את משובטים שמאיימים עליהם ומחלץ את גרוגו מקורוסאנט. בינתיים, אחד מהילדים המנדאלורים, רגנאר, נחטף בידי יצור מעופף ענק וקבוצת מנדאלורים, בראשות, בו-קטאן, יוצאת לחלץ אותו. הם עומדים משימתם ומסתבר כי רגנאר הוא בנו של אחד מבכירי הקבוצה, פאז ויזלה. המעשה האמיץ גורם לפאז לרחוש כבוד רב יותר לדין, שיחסיו עמו ידעו עליות ומורדות, ולבו-קטאן, כלפיה היה חשדן מאוד. בסיום, בו קטאן משוחחת עם המשריינת שמכינה עבורה שריון כתף במקום שנאבד במהלך המשימה וחושפת בפניה כי ראתה מית'וזאור חי במנדאלור. המשריינת מתייחסת לדבריה של בו-קטאן כחיזיון ולא כמציאות.
פרק 22: הפיראט
גוריאן שארד, מנהיג הפיראטים שתקפו את נבארו בפרק 17, מגיע שוב במטרה לחסל את היישוב. השופט העליון גריף קארגה ממלט את התושבים מחוץ לעיר שהולכת ונחרבת. קארגה פונה לקרסון טבה, ידידה של קארה דיון וטייס בשירות הרפבוליקה לעזרה. טבה, שאינו סומך על הבירוקרטיה של הרפובליקה טס לקורוסאנט על מנת להזעיק עזרה באופן אישי. עם זאת, הקצין האחראי על הקצאת הכוחות, מסרב לשלוח עזרה בטענה שמערכות עצמאיות, כגון נבארו, שאינן חלק מהרפובליקה, לא יזכו לעדיפות בהגנה. נחשף כי אליה קיין היא אחת העוזרות של הקצין והיא עוברת לשכנעו סופית שלא לשלוח עזרה, למורת רוחו של טבה, שחושד בקיין, האימפריאלית לשעבר. בלית, ברירה, באמצעות הדרואיד החדש שפלי מוטו מכרה לדין, טבה מאתר את המסתור של המנדאלורים ומגיע אליהם לבקש עזרה. לאחר דין ודברים הם נענים ומנהלים קרב עיקש נגד הפיראטים של שארד כשלבסוף ידם על העליונה ושארד מתרסק עם חלליתו אל מותו. כאות תודה על עזרתם, קארגה מעניק להם חלקה לחיות בה בעירו. המשריינת, האדוקה באמונתה ב"דרך" של מנדאלור, קוראת אליה את בו-קטאן ומורה לה להסיר את קסדתה. בו-קטאן מהססת אך עושה כדבריה. המשריינת שהשתכנעה כי בו-קטאן אכן חזתה במית'וזאור, טוענת כי הוא מבשר על עידן חדש למנדאלור וכי זהו הזמן לכבוש מחדש את כוכב הלכת. היא מוסיפה כי רק בו-קטאן, שחייתה לפי שתי דרכי החיים, היא היחידה שיכולה לאחד את כל שבטי מנדאלור מאחוריה. בסיום הפרק, טבה מגלה חללית להעברת אסירים הרוסה בחלל, זו שהייתה אמורה להעביר את מוף גדעון למשפט ומגלה כל אנשי הצוות מתו, אך גופתו של גדעון לא נמצאה ומסיק כי הוא חולץ משם. הוא מגלה שרידי בסקאר על הקירות, המתכת האופיינית למנדאלור.
פרק 22: רוצחים שכירים
בני בריתה לשעבר של בו-קטאן, בראשות טקס וובס, נהיו שכירי חרב לכל המרבה במחיר. בינתיים, בו-קטאן ודין מגיעים אל כוכב הלכת פלאזיר, כוכב עצמאי נייטרלי, שבו וובס ואנשיו חונים במטרה לגייסם. עם זאת, הם מתבקשים לעזור לשליטי המקום, הדוכסית (שמפתחת יחסי חיבה לגרוגו) ובן זוגה, לשעבר בשירות האימפריה, לסייע בפתרון הבעיה האיימת על התושבים - דרואידים רבים, אימפריאליים ואף שהיו שייכים קונפדרציית המערכות העצמאיות במהלך מלחמת המשובטים, יוצאים מכלל שליטה ופוגעים בתושבים. דין ובו-קטאן מאתרים דרואיד שכזה, מחסלים אותו ומגלים שמישהו השתיל שבבים המשנים את התוכנה של הדרואיד וגורמים להם לחזור לקדמותם כדרואידי קרב ולפגוע באזרחים. הם מגלים כי ראש מערך הדרואידים המכובד הוא האחראי למעשה, והוא מתוודה בפניהם על היותו בדלן ומביע תמיכה ברוזן דוקו שלדבריו היה איש של חזון. הוא נעצר ומוגלה מכוכב הלכת. בו-קטאן מגיעה עם דין אל וובס וטוענת לבעלות על הצי שלו. הוא מבטל את דבריה ומאותגר על ידיה לדו-קרב. ידה של בו-קטאן על העליונה ו-וובס נכנע וסר למרותה. עם זאת, הוא מטיח בה שאין ברשותה את הדארקסייבר. דין מעניק את החרב לבו-קטאן בטענה שהביסה את היצור שהביס אותן (בפרק 18) ולכן היא הבעלים החוקי של החרב. וובס ואנשיו מקבלים זאת ובו-קטאן מפעילה את החרב ונהיית, שוב, מנהיגת מנדאלור.
פרק 23: המרגלים
אליה קיין יוצרת קשר עם מוף גדעון בו היא מודעה לו על כוונת המנדאלורים לכבוש מחדש את מנדאלור. גדעון מגיע לפגישה הולוגרפית עם חברי מועצת הצללים- הגוף האחראי על שיירי האימפריה ברחבי הגלקסיה.
שחקנים ודמויות
{{legend|#ddffdd|שחקן/ית ראשי/ת}} {{legend|#ffdddd|שחקן/ית משנה/אורח/ת או הופעת אורח}}
הורות ואבהות
אחד הנושאים העיקריים של המנדלוריאן הוא הורות ואבהות, במיוחד באמצעות דינמיקה של יחסי אב ובנו בין המנדלוריאן לילד. ראיין בריט מאבלי כתב כי הדבר יוצא דופן בסיפורי מלחמת הכוכבים, וכי דוגמאות עבר של הורות בזיכיון כמעט לא מופיעים, החל מדארת' ויידר (אביו של לוק סקייווקר) הרצחני ועד גאלן ארסו המזניח, אביה של ג'ין ארסו בסרט "רוג אחת" (2016). בריט כתב: "במשך שנים זיכיון מלחמת הכוכבים נמנע מלתאר דינמיקה של הורה וילד. אצל מנדו ובייבי יודה זה סוף סוף משתנה." הדינמיקה בין קווייל ל-IG-11 משקפת גם את נושא גידול הילדות. בין השניים קיימת מערכת יחסים דומה לזו של אב ובנו, כפי שהוכח בסצנה בה קוויל מלמד את IG-11 כיצד לפעול ולתפקד לאחר תכנות הדרואיד מחדש.
תפקיד הוריו של המנדלוריאן בסדרה הופך אותו לדמות רכה יותר; הוא משתנה בצורה חיובית מפני שמגדל את הילד, נהיה פחות אנוכי וסיכן את חייו עבורו ובכך שינה דרסטית את הקריירה שלו כצייד ראשים כדי לקבל את אחריותו כמטפל ואפוטרופוס של הילד, סימן להקרבה משמעותית של ההורים. כאשר המנדלוריאן מחפש עבודה כדי להרוויח כסף, הוא עושה זאת כדי לספק לא רק את עצמו, אלא גם את הילד. בסדרה מופיעות כמה דוגמאות להורות שלו כלפי הילד, כמו כאשר הוא מפסיק את הילד מללחוץ על כפתורים אקראיים בתא הטייס של ספינת החלל שלו ובסופו של דבר על ידי החזקתו בחיקו. בדוגמה אחרת, המנדלוריאן מקים מושב בטיחות לילד בתא הטייס של ספינתו, כך שהוא יכול להושיב בבטחה ובנוחות במהלך נסיעותיהם. היחסים בין המנדלוריאן לילד הם דוגמה לאבהות בלתי צפויה. המנדלוריאן חש קשר הורי עם הילד בגלל ילדותו שלו, כאשר הוא התייתם עם מות הוריו ואומץ על ידי התרבות המנדלורית. אף על פי כן, אבהות אינה תפקיד שהמנדלוריאן מבקש בתחילה, והוא עושה ניסיונות ראשוניים חוזרים ונשנים להימנע מאחריות זו.
טוב ורע; טבע מול טיפוח
אופי הטוב והרע ושאלת הטבע לעומת הטיפוח מעלים שוב ושוב בסדרה, אולי באופן הגלוי ביותר על ידי תכנותו מחדש של IG-11 והפיכתו מצייד ראשים למטפל דרואיד ושומר ראש. גם לאחר שתיכנת מחדש את ה-IG-11, המנדלוריאן אינו מאמין שהוא השתנה באמת, מכיוון שהוא מאמין שיש לדרואידים אופי חיוני וכי טבעו של IG-11 נותר רצחני ולא מהימן. אבל בתכנות מחדש של IG-11, קוויל מטפח אותו ועוזר לו להשתנות; קוויל מרגיש שבתהליך הלמידה כיצד לתפקד שוב, IG-11 זכה לאישיות חדשה. קוויל מתעקש בפני המנדלוריאן: "דרואידים אינם טובים או רעים - הם השתקפות נייטרלית של מי שמתכנת אותם." קית' פיפס מוולט כתב על IG-11 ועל נושא הטבע לעומת טיפוח: "הוא לא רע. הוא רק מתוכנת כך, ועם טיפול ושינוי הוא יכול לעשות הרבה טוב בעולם."
הפקה
צילומי העונה הראשונה של הסדרה נערכו באולפני מנהטן ביץ' בקליפורניה במהלך שנת 2018.
הספר של בובה פט
בדצמבר 2020, פרק סיום עונתה השנייה של המנדלוריאן כלל סצנה שאחרי הכתוביות שחשפה סדרת ספין אוף, הספר של בובה פט - בהובלת דמותו של בובה פט. הסדרה עלתה לשידור בדצמבר 2021.
שלטית מקומטת
שלטית מקומטת (השם המדעי: Peltophorum dubium) הוא מין עץ מתת־משפחת הקסאלפיניים, שמוצאו בברזיל. העץ נפוץ בגינון בישראל בזכות צלו הרחב ומשום שהוא מקנה לגנים ולשדרות צבע צהוב יפה בחודשים יוני־יולי, לאחר שרוב העצים סיימו את פריחתם.
צלקת העלי רחבה ומשוטחת כמו מגן מלחמה. מכאן נובע שם הסוג Peltophorum, שמשמעותו ביוונית "נושא מגן" (נושא – φόρος –פורוס, מגן – πέλτη – פֶּלְטֶה). שם הסוג בעברית "שלטית" נגזר משלטי האצולה שמגן הוא המרכיב המרכזי בהם. תואר שם המין בעברית הוא "מקומטת" בגלל עלי הכותרת המקומטים של הפרחים. בעבר כונה העץ "שלטית מסופקת", תרגום של שם המין המדעי dubium, שמשמעותו "מוטל בספק".
משה ונטורה (סיליסטרה)
משה בן יוסף ונטורה (נקרא גם ונטורה מטיבולי וונטורה מירושלים) היה רבה של העיר סיליסטרה, בולגריה, במחצית השנייה של המאה ה-16.
ונטורה התחנך בירושלים, אך מאוחר יותר התיישב בסילסטרה. ונטורה היה מחברו של הספר "ימין משה" (מנטובה, 1624; מהדורה ב', אמסטרדם, 1718; מהדורה שלישית, האג, 1777), פירוש על השולחן ערוך, "יורה דעה".
הפרשן אהרן אלפנדרי, בפירושו שכותרתו "יד אהרון", מייחס לוונטורה את "ההגדות וההשגות על בית יוסף", פירוש שטרם פורסם (בשנת תרס"ו לערך), על ארבעת חלקי ספרו של יוסף קארו, "בית יוסף".
עינת זמורה
ZMORA EYNAT עינת זמורה (נולדה ב-1972) היא דוגמנית ישראלית.אשר בין היתר ייצגה את ישראל בשנת 1992 במיס יוניברס. יבואנית ובעלת בוטיק ZMORA בקריית מוצקין
קריירה מקצועית
ב-1989 נבחרה ל"מיס הוואין טרופיק ישראל" והייתה לנציגת ישראל בתחרות מיס הוואין טרופיק הבינלאומית, בתחרות היא הייתה צעירת המתמודדות ובלטה בכך שענתה לשאלות בנושאים פוליטיים כנצית ישראל, בתחרות הייתה סגנית ראשונה ומי שהכתיר אותה היה טד לאנג'.
ב-1992 הגיעה למקום השני בתחרות מלכת היופי.היא ייצגה את ישראל במיס תבל, משום שנמנע מהזוכה במקום הראשון רוית אסף, לייצג את ישראל בשל גילה.
בשנות התשעים עבדה כדוגמנית, והופיעה בין היתר בהפקת אופנה שנערכה בשגרירות ישראל בהולנד.
ב-2019 לקחה חלק בהפקה של האקדמיה לסטיילינג, מכללת בוטיק ללימודי אופנה וסטיילינג.
כיום היא מנהלת בוטיק לייבוא אופנה.
חיים אישיים
זמורה נולדה בקריית מוצקין ולה שתי אחיות, נשואה ואם לשניים.
ג'נגה
ג'נגה הוא משחק פופולרי.
שם המשחק היא המילה 'בניה' בסוואהילית. בגרסתו הנפוצה של המשחק הוא מכיל 54 לבני עץ מוארכות המשמשות לבניית מגדל. במהלך המשחק השחקנים מסירים על פי תור בהדרגה את לבני המשחק מהמגדל ומניחים אותן בחזרה בראשו תוך ניסיון לשמור על יציבות המבנה שנוצר. השחקן הראשון שגורם להתמוטטות המגדל הוא המפסיד.
בניית המגדל נעשית על ידי הנחת לבני העץ במאונך ומאוזן לסירוגין. אם לא נשארו אופציות להסרת לבנים מכריזים על תיקו.
ארנסט בלוך (פילוסוף)
ארנסט סימון בלוך (בגרמנית: Ernst Simon Bloch, 8 ביולי 1885 – 4 באוגוסט 1977) היה פילוסוף יהודי-גרמני מרקסיסטי בעל השפעה, המכונה, על שם הפילוסופיה האוטופית שלו, "פילוסוף התקווה".
הושפע עמוקות ממשנתם הפילוסופית של הגל ושל קרל מרקס, ומרעיונותיו של הסופר הגרמני קרל מאי. התעניין גם במוזיקה, בפרט ביצירותיו של המלחין היהודי-אוסטרי גוסטב מאהלר, ובאומנות, בעיקר בזרם האקספרסיוניסטי.
קורות חיים
בלוך נולד בלודוויגסהאפן, עיר בריינלנד-פפאלץ שבגרמניה, כבן למשפחה יהודית מתבוללת. אחרי לימודי הפילוסופיה נשא ב-1913 לאלזה ון סטריצקי, בת למשפחת מבשלי שיכר, שמתה ב-1921. נישואיו השניים, עם לינדה אופנהיימר, נמשכו מספר שנים, ואשתו השלישית הייתה קרולה פיוטרובסקה, אדריכלית פולנית, אותה נשא ב-1934 בווינה.
במלחמת העולם השנייה נמלטה משפחת בלוך לשווייץ, ומשם לצרפת, צ'כוסלובקיה וארצות הברית. כמרקסיסט, חזר בלוך לגרמניה המזרחית ב-1949 ופיתח את משנתו הפילוסופית בלייפציג, שם הוזמן להרצות באוניברסיטה. אך המרקסיזם האוטופי שלו לא התיישב עם תפיסת העולם ששלטה באותן שנים במזרח גרמניה, ובסופו של דבר, עם בניית חומת ברלין ב-1961, הוא עקר למערב. וכך, למרות שנשאר נאמן לקרל מרקס מבחינה פילוסופית, עמדותיו נותרו מחוץ למסגרת הרשמית של הקומוניזם, והשפעתו הייתה בעיקר על פילוסופים מערביים. הוא עבר לגור בטיבינגן, עיר בבאדן-וירטמברג שבגרמניה המערבית, נמנה עם סגל המרצים באוניברסיטה שלה.
משנתו הפילוסופית
הפילוסופיה של בלוך היא פילוסופיה של תקווה ואוטופיה, החדורה באידיאלים הומניים ואתיים, ורואה את ההיסטוריה כשואפת לגאולה, בהשפעת רעיון המשיחיות היהודי.
בדומה לתורת ההוויה הגרמנית, ביסס גם בלוך את הפילוסופיה שלו על האונטולוגיה, אך לטענתו, החיפוש האונטולוגי אחרי ההיות מותנה בעבודה מהפכנית מעשית. במסגרת זו נתפס העולם כבלתי מושלם כיוון שהעבודה לתיקונו טרם הושלמה; החרדה מפני המוות נתפסת כחרדה מפני הפסקת העבודה לפני שהיא הושלמה, שמשמעותה היא שבעצם לא היו חיים כלל; וככלל - ה"היות-אדם" משמעותו היא "היות-עובד", העוסק כל הזמן בהוצאה של הבלתי-מושלם אל הפועל.
התנופה המניעה את העבודה, היא השאיפה האוטופית לעולם מושלם, שבו לא יתקיימו הבדלי מעמדות, והאדם ועבודתו לא ייחשבו סחורות. את התרבות כולה ראה בלוך כמי שהעולם המושלם נראה באופק שלה, ומהווה לה מקור השראה.
בלוך מוצא שלפעמים חודרת קרן אור מן האוטופיה אל ההווה, והאדם נחשף להבל שברגשותיו הסובייקטיביים, אפילו הקיומיים שבהם, כמו הגדולה והחרדה מפני המוות, ואת מקומם של רעיונות אלו תופסת השאיפה לכונן בהווה "מעון", שתהיה בו הטרמה של העולם המושלם. מצב זה מכונה על ידו "השתוממות", והוא יכול להתעורר גם על ידי מאורעות פעוטים לכאורה, כמו התבוננות בצורה שבה עלה רועד ברוח, ביופייה של מנגינה, בחיוך של ילד ובמילה. במצב זה בטלה אפלת הסובייקט בפני מלאותה של התוחלת, וכשהאדם מגיע למצב זה אין הוא חרד מפני המוות, מפני התאיינות הסובייקט, וההיות האישי הוא מושלם ומוצלח, בלי מלנכוליה.
עקרונות יהודיים שולבו במשנתו הפילוסופית במוצהר: הוא סבר שרק היהדות מסוגלת לשלב את המטאפוליטיקה בפוליטיקה, ורק היא יכולה לאפשר את הדיאלקטיקה שבין הקודש ובין החול, בין האוטופי ובין הממשי. הוא מצטט בהקשר לכך את דברי האר"י, ש"כל ששת האלפים (שנות העולם) הם כדמיון ששת ימי החול המכינים את המזון ליום השבת".
השפעתו
משנתו של בלוך השפיעה רבות על מארגני מרד הסטודנטים בגרמניה בשנת 1968 שנטו לרעיונות מרקסיסטיים. דבריו מצוטטים על ידי יירגן מולטמן בספרו Theology of Hope (ניו יורק 1967), על ידי רודי דוצ'קה ועל ידי ארנסטו באלדוצ'י.
ספריו
בלוך היה סופר פורה. ספרו החשוב ביותר הוא "עקרון התקווה" (The Principle of Hope), שנכתב בין השנים 1938-1947, בשנים הבודדות שהתגורר בארצות הברית, בניו המפשייר ובקיימברידג'. בתחילה תכנן לקרוא לספר "חלומות לחיים טובים יותר". הספר, בן שלושת הכרכים, מסכם באופן אנציקלופדי את האופנים השונים של החיים בטבע מתוך תקווה לעתיד חברתי אוטופי.
בלוך כתב ספרים רבים נוספים, וחלקם תורגמו לעברית על ידי דוד ארן, תחת הכותר "כתבים נבחרים - ארנסט בלוך" (תל אביב: ספריית פועלים, 1987). רשימת הספרים המלאה בגרמנית (בסוגריים: השם בתרגום לאנגלית):
ברוך שרגא
הרב ברוך שרגא (נולד בשנת 1950) הוא רב ודיין חרדי ספרדי, אב בית דין בבית הדין לממונות של המועצה הדתית בירושלים ובבית הדין הליכות עולם של בד"ץ בית יוסף.
בנוסף משמש הרב שרגא כראש כולל אברכים ורב שכונת הגבעה הצרפתית בירושלים.
ביוגרפיה
נולד באיראן למרים ודוד. בשנת 1950 עלו הוריו לישראל. למד בישיבת פורת יוסף.
הנרי ונטוורת' מונק
הנרי ונטוורת' מונק (באנגלית: Henry Wentworth Monk; 6 באפריל 1827 – 24 באוגוסט 1896) היה חוזה, ציוני-נוצרי אדוונטיסט קנדי. קידם את רעיונות "תקומת היהודים", לפיה על מנת להשיג שלום עולמי ומחילה אלוהית, על היהודים להתקבץ חזרה בארץ אבותיהם ולחדש בה את עצמאותם. כן קידם רעיון לפיו בירושלים צריך לקום מרכז עולמי מדיני-משפטי ליישוב סכסוכים בינלאומיים בדרכי שלום. מונק ביקר בארץ ישראל פעמיים.
תולדות חייו
מונק נולד בחווה חקלאית באונטריו, קנדה על גדות נהר אוטווה. אביו היה פרוטסטנטי ואמו אירית-קתולית. ב-1834 נשלח הנרי בן השבע לפנימייה יוקרתית, סגפנית ואדוקה מבחינה דתית בלונדון. מונק שהה בפנימייה שמונה שנים ושב לקנדה בגיל 15. בגיל 19, לאחר מספר שנות עבודה נשלח לסמינר לכמרים, אך עזב אותו כעבור שנה משום שלימודי הדת לא סיפקו את צרכיו הרוחניים.
מונק השכיר עצמו כנער סיפון על ספינה שחצתה את האוקיינוס האטלנטי וב-1854 הגיע חסר-כל לירושלים. חברי החברה הלונדונית להפצת הנצרות בקרב היהודים אליהם פנה לראשונה, קיבלו אותו בתחילה, אך עד מהרה התגלעו בינו לבניהם מחלוקות, כיוון שמונק סירב לצורך לנצר את היהודים וביקש להותירם בדתם. אולם מונק מצא עד מהרה חברים בירושלים בדמות הקונסול הבריטי ג'יימס פין ורעייתו, ששיכנו אותו על חשבונם במלונו של המומר ג'ון משולם והקונסול האמריקאי מטעם-עצמו וורדר קרסון. לאחר זמן מה בירושלים עבר מונק להתגורר בחוותו של משולם בארטאס ותרם לחווה, בה עבדה גם קלורינדה מינור, מניסיונו כחקלאי מומחה.
בספטמבר 1854 נפגש מונק עם הצייר ויליאם הולמן האנט ובין השניים נקשרה ידידות אמיצה. צמד הידידים ניהלו מסעות ולילות ארוכים של שיחה בכפר ארטאס, בחברון ובירושלים. הם דנו בפירושים לתנ"ך והתרגשו יחדיו ממקומות בהם אירעו סיפורי המקרא והברית החדשה. מונק חידד בשיחות אלה את פירושו לספר חזון יוחנן כמדריך לשיבת היהודים לארצם והקמת מדינה יהודית בארץ ישראל והאנט החל להעניק לציוריו פרשנות מיסטית וסימבולית עמוקה יותר ששיאה בציורו "השעיר לעזאזל". בסוף 1855, לאחר שקיבל באיחור את הידיעה על מות אביו, שב מונק לקנדה לאחר כשנתיים של חוויות מעצבות. עם שובו חילק את זמנו בין עבודת אדמה לבין מסעות של הרצאת רעיונותיו בקנדה ובארצות הברית.
מונק שהה בלונדון חמש שנים, בהן, אף על פי שזכה לקידום כ"נביא הדור" על ידי ראסקין, חי בבדידות ונתפש לרוב כטרחן. ב-1862 נחרד מהידיעות שהגיעו על פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית, אסון אותו חזה. במימון ראסקין יצא מונק לארצות הברית על מנת להשכין שלום ולתווך בין הצדדים. הוא התקבל לראיון עם נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן בוושינגטון די. סי., אולם משניסה להפגש גם עם נשיא הקונפדרציה, ג'פרסון דייוויס הובהר לו כי אם ינסה להגיע דרומה ייחשב כבוגד ושממשלת ארצות הברית אינה רואה בו כמתווך.
בקיץ 1863 שב מונק מאוכזב ללונדון וממנה המשיך, שוב במימונו של ראסקין, לארץ ישראל. הוא מצא ירושלים שונה למדי מזו שעזב כשמונה שנים מוקדם יותר. פין לא היה יותר קונסול, משולם, שהסתכסך עם בני הזוג פין, היה שקוע באבל על מות בנו. החווה בארטאס ננטשה, וורדר קרסון הלך לעולמו והמיסיון מעולם לא ראה במונק בעל ברית. מונק חבר לחיים צבי שניאורסון, אך מצבם של יהודי ירושלים היה בכי רע וכספו של ראסקין אזל. השלטונות ראו בזר המרושש המטיף מסרים משיחיים וציוניים סיכון לסדר הציבורי ומונק גורש לאלכסנדריה, ממנה שב דרך מרסיי לבוסטון.
לפני הגיעו לחופי ארצות הברית נטרפה הספינה ומונק עלה לחוף כניצול יחיד. במהלך טלטוליו נחבט ראשו וזכרונו אבד. כאשר טיפס על עץ כדי להציל עצמו מכלבים משוטטים, נורה על ידי חוואי שחשב אותו לדב. לאחר שהתאושש בבית החוואי שניסה לכפר על טעותו וזכרונו שב אליו, הוחזר מונק לחיק משפחתו. ב-1872 שב ונפגש עם האנט בלונדון ולאחר מכן שב לאוטווה, שם פרסם טורים בעיתון מקומי. ב-1875 ניסה להקים את "קרן השיבה לפלסטינה" (Palestine Restoration Fund), על מנת לממן את שיבת היהודים ויישובם והוציא מנשר בו תיאר את "בנק ישראל", כמוסד פיננסי למימון התיישבות היהודים.
יהודה ברוניצקי
יהודה לוסיאן ברוניצקי (נולד ב-23 בספטמבר 1934) הוא מהנדס מכונות ויזם ישראלי, מייסד קבוצת אורמת. חתן פרס ישראל לתעשייה לשנת 2018.
ביוגרפיה
ברוניצקי נולד בלבוב (אז בפולין כיום באוקראינה), בנם של נפתלי ואן בקנרוט. לאחר הכיבוש הנאצי במבצע ברברוסה גורשה המשפחה לגטו דרוהוביץ', אביו, שהיה אגרונום, פעל להצלת יהודים על ידי ארגון עבודתם בחקלאות. במהלך השואה שינה אביו את שם המשפחה לברוניצקי על שם העיירה ויער ברוניצה, שבו נרצחו רבים מהיהודים באזור. לאחר המלחמה עבר עם משפחתו לקרקוב וב-1946 לצרפת.
הוא למד לתואר ראשון במדעי הגרעין במכון CNAM, הנדסת מכונות בבית הספר להנדסה בפריז (Arts et Métiers ParisTech) ותואר שני בפיזיקה מאוניברסיטת פריז. במקביל ללימודיו עבד במכון למחקר גרעיני כמפתח ציוד עבור CERN.
ב-1958 עלה לישראל, הוא חבר לצבי תבור, שהיה ראש המעבדה הלאומית לפיזיקה ויחד עבדו על ניצול אנרגיית השמש. במעבדה פיתחו את הטורבו-גנרטור ואת מעגל רנקין אורגני (ORC). ב-1965 הקים יחד עם רעייתו יהודית (דיתה) את מפעל אורמת ביבנה וכיהן כמנכ"ל החברה, המפעל הוקם בסמוך למפעל סיבעור, מפעל מחזור שהקים אביו. בשנת 1966 הצטרף לחברה יוסף שידלובסקי שרכש 50% ממניותיה. המפעל ייצר טורבינות אותן ייצא למדינות רבות ברחבי העולם, בהמשך נהנתה החברה מגידול בפעילות ייצוא טורבינות השמש כתוצאה מהגידול במחירי האנרגיה בעקבות משבר האנרגיה העולמי. במקביל לפעילותה הקימה החברה את בית הספר המקצועי אורט-אורמת מרשת אורט. מיזם בריכת שמש שהקים ב-1978 באזור עין בוקק דעך לאחר הירידה במחירי הנפט.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 החלה הקבוצה להקים ברחבי העולם תחנות כוח המייצרות חשמל מאנרגיה גאותרמית. ב-1991 הונפקה חברת אורמת בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 1996 עברה שינוי אסטרטגי נוסף והחלה לעסוק במכירת אנרגיה מתחנות כוח בבעלותה.
בשנים 1992 עד 2006 כיהן ברוניצקי כיו"ר מנועי בית שמש, חברה שנרכשה על ידי אורמת, ובשנים 1992 עד 1995 כיו"ר משותף של אורבוטק, שנוסדה מאורבוט, אחת מהחברות שהוקמו במסגרת חממה טכנולוגית של אורמת, ומשנת 1999 עד 2005 כיו"ר אורעד מערכות הייטק, אף היא חברה מהחממה.
עד 2016 כיהן ברוניצקי כדירקטור וכמדען הראשי באורמת. לאורך השנים פיתח טכנולוגיות רבות ועל שמו נרשמו עשרות פטנטים.
ב-1977 זכה ברוניצקי בפרס רוטשילד, ב-1978 זכה יחד עם רעייתו בפרס התעשייה וב-2008 זכה בפרס מפעל חיים מהתאחדות התעשיינים. כמו כן הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, מהטכניון וממכון ויצמן למדע, וב-1992 זכה בפרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים. בשנת 1994 נמנה עם מדליקי המשואות בפתיחת חגיגות יום העצמאות. כיהן במועצת המנהלים ובוועד הפועל של מכון ויצמן למדע. יחד עם רעייתו הקים את מרכז ברוניצה ליזמות וחדשנות בטכניון. הוא מכהן כחבר מועצת יד ושם.
ברוניצקי הכיר את רעייתו יהודית במהלך צעדת ירושלים, השניים נישאו ב-1961 ולהם שלושה ילדים. בנם יורם כיהן כיו"ר אורמת טכנולוגיות עד 2015.
ין יאנג יו
תקציר העלילה
עלילת הסדרה מתמקדת בשני ארנבים תאומים בשם "ין" ו"יאנג" המתאמנים ב"וו-פו" אצל פנדה זקן וזועף. וו-פו הוא סוג מיוחד של אמנות לחימה שמשלבת עוצמה עם קסם. השניים חייבים לעבוד ביחד כדי להציל את העולם מכוחות רשע.
שבירה
בתווך השני במקרה הכללי משתנה כוון התקדמות הגל וגם אופי הגל. בדרך כלל תדירות הגל נשמרת, אך אורך הגל משתנה. גל אלקטרומגנטי שאינו מקוטב יכול להפוך למקוטב במעבר, וגל אקוסטי יכול להפוך מאורכי לרוחבי. מעבר תווך יכול לפזר בזוויות שונות תדרים שונים בגל המועבר; עובדה זו מהווה את הבסיס לתופעת הנפיצה. ההסברים הקלאסיים לתופעות כמו שבירה והחזרה, מבוסס על עקרונות שנתגלו באופן ניסויי, דוגמת עקרון הויגנס, או על תובנות עיוניות בעלות אופי כולל (מאקרוסקופי), כמו עקרון פרמה. התמונה היסודית יותר, המיקרוסקופית, מבוססת על אינטראקציה בין הגל הפוגע לבין החומרים מהם עשויים התווכים השונים.
תופעת השבירה היא כללית וחלה על כל סוגי הגלים. עם זאת מאמר זה עוסק בגלים אלקטרומגנטיים כמודל, ובפרט, בגלי אור.
המשמעות הפיזיקלית של פיצול הגל במעבר בין תווכים היא שחלק מהאנרגיה הנישאת בגל מתקדם הלאה, וחלק שלה מוחזר לאחור. למשמעות זו חשיבות מרובה הן באופטיקה והן בתקשורת אלקטרונית של מערכות שידור ומוליכי גלים, מאחר שחלק מהאנרגיה המשוגרת איננו יעיל, מתבזבז ואף עלול לגרום לנזק. למשל, רכיביהן של מערכות אלקטרוניות מחוברים זה לזה דרך כבלים, באמצעות מתאמים היוצרים תיאום עכבות ביניהם. תיאום זה דרוש למניעת הספק חוזר של האות החשמלי המתקדם מרכיב אחד לרכיב אחר.
קרניים וחזיתות גלים
נהוג לתאר את התפשטותם של גלים באמצעות חזיתות גלים או בעזרת קרני-אור. שתי ההצגות קשורות ביניהן, כפי שמיד נראה. חזית גל היא המקום הגאומטרי של כל הנקודות במרחב בו מתפשט הגל, הנמצאות באותו מופע.
דוגמאות: האיור הבא (איור 3, מונפש) לעומת זאת, ממחיש את האופן בו נשברת חזית גל מעגלית - היא הופכת לאליפטית בדיוק מאותם שיקולים המסבירים את סטייתה מכיוונה המקורי, של החזית המישורית באיור הקודם.
בכל נקודה ונקודה על חזית הגל המתפשט, האנך לחזית הגל מתווה את כיוון התפשטות הגל באותה נקודה, והוא מיוצג באופן גרפי, על ידי קרן. במקרה של חזית גל מישורית, כל הנקודות מתקדמות באותה מהירות ובאותו כיוון, ולכן הקרניים תהיינה מקבילות. במקרה של חזית גל מעגלית, מהירותם תהיה אמנם אחידה, אבל בכיוונים שונים, כלומר, הקרניים תהיינה רדיאליות. שתי דוגמאות אלה הן דוגמאות קצה בלבד, אם כי שימושיות מאוד.
חוקי השבירה
נתבונן שוב באיור 1. באיור זה מתוארות קרן הפוגעת בזווית ϕ1, וקרן הנשברת בזווית ϕ3.
חוק סנל
הקשר בין זווית הפגיעה לבין זווית השבירה ניתן על ידי, כאשר n1 ו-n2 הם מקדמי השבירה של התווכים המתאימים. קשר זה קרוי, על שם מגלהו, חוק סנל.
מקדם שבירה גבוה, מבטא את כושרו של התווך לעכב בצורה יעילה יותר את האור העובר דרכו, כלומר מהירות התפשטות האור בתווך זה קטנה יותר. מקדם שבירה מוגדר לפיכך, על ידי, כאשר, c היא מהירות האור בריק, ו-v היא מהירות התפשטותו בתווך.
מהביטוי לחוק סנל, רואים כי במעבר האור מתווך בעל מקדם שבירה אחד לתווך בעל מקדם שבירה גדול יותר, לדוגמה, במעבר מאוויר לזכוכית, זווית השבירה אז, קטנה יותר מזווית הפגיעה. משמעות הדבר היא שהקרן מוסטת פחות ביחס לאנך, לאחר שבירתה. תוצאה הפוכה מתקבלת במעבר הפוך, כלומר אל תווך בעל מקדם שבירה קטן יותר. הערה: מביטוי זה גם רואים שלא מתרחשת שבירה כאשר האור פוגע בניצב למשטח הפגיעה, שכן אז האור פוגע בזווית של 0, ולכן גם זווית השבירה היא 0.
החזרה פנימית גמורה
בתנאים מסוימים, כל האור הפוגע מוחזר לתווך המקורי, מבלי שתתרחש שבירה כלל. תנאים אלה מתקיימים במצב בו האור עובר לתווך בעל מקדם שבירה קטן יותר. בשל העובדה שזווית השבירה תמיד מקדימה את זווית הפגיעה (ראו איור 4, קרן ירוקה), כלומר היא תמיד גדולה ממנה, היא מגיעה ראשונה, לערך של 900. במילים אחרות, ישנה זווית פגיעה שעבורה זווית השבירה היא כבר 900. במצב זה אין קרן היוצאת אל התווך השני, כיון שהיא נותרת 'כלואה' במשטח המפריד בין שני התווכים (הקרן הצהובה באיור ממחישה זאת). זווית זו מוגדרת כזווית הגבול או זווית פגיעה קריטית. עבור זוויות פגיעה הגדולות ממנה, תתרחש כבר החזרה מלאה פנימה, בהתאם לחוקי ההחזרה (ראו קרן אדומה באיור), והקרניים נותרות לכודות בתוך התווך. תופעה זו מכונה החזרה פנימית גמורה, ולה יישומים רבים, בעיקר בתחומי הדמיה לצורכי איבחון וטיפול רפואיים ותקשורת אופטית, בהם נעשה שימוש רב בסיבים אופטיים המנצלים את התופעה. לסיבים כאלה יתרונות טכנולוגיים גדולים מאוד, משום שבתכנון נכון של המערכת, הסיבים מאפשרים הפסדים מינימליים בקווי התקשורת, גם מבחינת נצילות אנרגטית, אבל גם מבחינת יחס אות לרעש, המתבטא ביעילות העברת מידע טובה בהרבה.
ההוכחה היסודית ביותר לנכונותם של חוקים אלה, מתבססת על משוואות מקסוול, מאחר שאלה מטפלות בקשר בין רכיביו החשמלי והמגנטי של גל אלקטרומגנטי (דוגמת אור), ובינם לבין כיוון התקדמותו. עם זאת, ניתן להוכיח את חוק סנל בעזרת עקרונות אחרים, פשוטים יותר, כמו עקרון הויגנס. הסעיף הבא, מוקדש להוכחתו של חוק סנל, בהסתמך על עקרון פרמה.
קבלת הביטוי לחוק סנל
ניעזר לשם כך בעקרון פרמה. על פי נוסחו המודרני [כלומר, כזה שבו נלקחים בחשבון לא רק המסלול, אלא גם הבדלים במקדם השבירה לאורך המסלול, או במילים אחרות, בהתחשב באי אחידות אופטית, לאורך המסלול] יותר של עיקרון זה: מסלולה של קרן אור מנקודה אחת לנקודה שנייה, דרך כל מערך של תווכים, הוא כזה, שהדרך האופטית אותה היא עוברת, נותרת ללא שינוי בקירוב ראשון, גם תחת וריאציות של דרך זו. במילים אחרות, הדרך האופטית המינימלית, נוהגת כמו ערך קיצון של פונקציה, שבמקרה זה היא מסלולה של הקרן. בהסתמך על הבנה זו, נבדוק מתי מסלול הקרן מקבל ערך קיצון, ובמקרה שלנו, ערך מינימלי.
נתבונן באיור 5, להלן. באיור זה, מתוארת קרן אור היוצאת מנקודה A בתווך שמקדם השבירה שלו n1, ומגיעה לנקודה B הנמצאת בתווך n2, לאחר שהיא נשברת בנקודה P, על משטח גבול מישורי המפריד ביניהם, כפי שמוראה באיור. אורכה של הדרך האופטית מ-A ל-B הוא , ולאחר הצבת ו- בביטוי זה, בהסתמך על משפט פיתגורס, נקבל, כאשר כל הגדלים הגאומטריים מוגדרים באיור הנתון.
עתה, כדי לקבל x המתאים לדרך אופטית מינימלית, בהתאם לעקרון פרמה, נגזור את הביטוי שקיבלנו לפיו, לפי המשתנה x, ונשווה אותו ל-0, על מנת לקבל את ערך הקיצון של הדרך האופטית, \ \Delta (נקודת מינימום או מקסימום) [יש כאן חזרה בעניין הקיצון - לשנות זאת]. משתנה הגזירה נבחר כ-x, מאחר שהוא קשור בשיפועי הקרן הפוגעת והקרן הנשברת, כפי שמוראה בהמשך [להכניס להערת שוליים]. מפעולות אלה נקבל, ומהאיור ברור מיד כי ביטוי זה שקול לביטוי , המוכר.
הקשר בין תופעת השבירה לבין תופעת הנפיצה
כושר הפיזור של תווך נתון תלוי הפוך באורך גל האור הפוגע בו, לפי, כלומר, לאורכי גל קצרים יותר מקדם שבירה גדול יותר, והם מתפזרים בצורה חזקה יותר. משמעות הדבר היא שאור לבן הפוגע במשטח הגבול בין שני תווכים, מתפרק לאורכי הגל המרכיבים אותו, המתפזרים לכיוונים שונים. זוהי תופעת הנפיצה.
תכונה זו מתבטאת בתופעת הקשת, וגם במנסרה, המאפשרת קבלת נפיצה ניכרת, בשל המבנה שלה, כפי שמראה איור 6, בצד שמאל.
שבירה בעדשות
המבנה של עדשה מורכב מחתך כדורי, על פי רוב, אחד, או שניים. מבנה זה מקנה להן את תכונתן העיקרית, והיא כושרן למקד, בקירוב, קרניים מקבילות לנקודה אחת. יכולתן זו למקד אלומות מקבילות מתבטאת ביצירת מיפוי ממוקד של אלומות כאלה, המגיעות מאזורים שונים, וליצור על ידי כך דימות של עצמים. דוגמאות: משקפיים, צילום ועוד.
שימוש בעדשות מאפשר קבלת תכונות אופטיות נוספות, כמו הגדלה של הדמות המתקבלת. תכונה זו מנוצלת בשני תחומים עיקריים: טלסקופיה, בה מערכת של עדשות משמשת להגדלת דמויותיהם של עצמים רחוקים מאוד (כוכבים, למשל) ומיקרוסקופיה, בה מערכת של עדשות משמשת להגדלת דמויותיהם של עצמים קטנים מאוד, לשם בחינת תאים וגופים זעירים אחרים.
עם זאת, עדשות סובלות מסדרה של חסרונות, והעיקריים שבהם הן אברציות אופטיות, כמו האברציה הכרומטית, שמקורה במוקד שונה עבור אורכי גל שונים, כתוצאה מנפיצה. כדי לפתור בעיות מסוג זה, מערכות אופטיות איכותיות (מצלמות ואמצעי צפייה למיניהם) המיועדות לקבלת דמות איכותית של העצם, עושות שימוש בצירופי עדשות, המתוכננים כך, שהן מתקנות זו את סטיותיה של זו.
אשליה של עצם שבור, השקוע בנוזל
התמונה מימין ממחישה את תופעה השבירה באופן בלתי אמצעי. ההסבר לכך קשור במהלך האור. אור מגיע אל הקשית בצורה מפוזרת ממקורות שונים בסביבת הכוס, ומוחזר ממנה לכל העברים, כולל אל עינו של הצופה (או הצלם במקרה זה). בדרכן של קרני האור מהנוזל, החוצה לאוויר, הן נשברות, ומוסחות עתה רחוק יותר מהאנך, כמו בכל מקרה של מעבר ממקדם שבירה גבוה למקדם שבירה נמוך יותר. קרן כזו נתפסת במרכז הראיה במוח כאילו היא מתפשטת בקו ישר בלבד, מה שיוצר את האשליה של המשך הקרן לאחור, כלומר חלקה השקוע של הקשית נראה מוגבה יותר, וכאילו היא שבורה.
עומק מדומה
האיור משמאל מתאר עצם הנראה לצופה בעומק שונה ממצבו האמיתי. הסברה של תופעה זו דומה מאוד לזה של התופעה הקודמת, ולמעשה זהה, מלבד מוקד ההתעניינות. בדוגמה הקודמת, התייחסנו לגוף שרק חלקו שקוע, ומטבע הדברים, הצופה נוטה להשוות את חלקה הפנימי של הקשית, לחיצוני. בדוגמה המובאת כאן, הגוף טבול כולו בנוזל, ולכן בולט ההיבט של עומק מדומה.
על אף שהסברה המדעי של התופעה החל להתברר רק במאה ה-17, בכל זאת, ידוע על מסורות דייג קדומות (למשל, אצל שבטי אינדיאנים מסוימים באמריקה), שנהגו לקחת בחשבון את עומקם המדומה של דגים אותם בקשו לצוד.
יתר על כן, בעלי חיים מסוימים עברו הסתגלות אבולוציונית לתופעה זו. ישנן למשל, ציפורים הצוללות אל תוך המים בכיוונו האמיתי של הדג, ולא בכיוונו הנראה.
כאשר מתבוננים בנוזל מלמעלה מתווך אחד לתווך שני, ניתן להראות היחס בין הגובה האמיתי H לגובה המדומה h שווה בקירוב ליחס בין מקדמי השבירה של שני התווכים ביחס לריק.
חלון סנל
כאשר נמצאים מתחת למים ומסתכלים מעלה אל כיוון האוויר, רואים רק את האזור מעל המים שנמצא בתוך חרוט אור בזווית 97 מעלות, מכיוון שמעבר ל-48.5 מעלות מתרחשת החזרה מלאה והאור אינו עובר.
שקיעת השמש
צפיפות המולקולות באטמוספירה איננה קבועה, והיא עולה, בצורה הדרגתית, ככל שמתקרבים לפני הקרקע. עובדה זו גורמת לכך שקרן אור החולפת דרך האטמוספירה, אינה עושה את דרכה בקו ישר, אלא במסלול עקום. משמעות הדבר היא שמקומה של השמש בשקיעה, הוא גבוה יותר ממצבה האמיתי, בשל אותה סיבה שתוארה בדוגמה של עומק מדומה.
תופעת הקשת
תופעה זו נצפית, בתנאים מסוימים, כאשר האוויר בסביבתו של הצופה נעשה רווי ברסיסי מים, לדוגמה, אחרי גשם, או בקרבת ממטרות או מפלי מים. בתופעה זו מעורבים כמה תהליכים אופטיים, וביניהם שבירה, נפיצה והחזרה. קרני האור נשברות במעברן לתוך רסיסי המים ומוחזרות בזוויות מסוימות מהדופן הפנימית שלהם. מאחר שהשבירה אל תוך רסיס המים איננה אחידה, כלומר, עקב נפיצה אורכי גל שונים נשברים בזוויות שונות, ולכן גם מוחזרים בזוויות שונות, ומכאן צבעי הקשת.
טרופופאוזה
טרופופאוזה (Tropopause) היא שכבת אוויר באטמוספירה המפרידה בין הטרופוספירה, בה מתהווה רוב פעילות מזג האוויר, לבין שכבת הסטרטוספירה. החלק התחתון של האטמוספירה הוא הטרופוספירה, שכבה שבה הטמפרטורה בדרך כלל יורדת עם הגובה. שכבה זו מכילה את מרבית ענני כדור הארץ.
עננים שכבתיים מתרחשים כאשר אוויר רווי נלחץ כלפי מעלה ונשאר קר יותר מהאוויר הצלול שמסביב באותו גובה. באזור הטרופוספירה התחתונה נקראים עננים כאלה סטרטוס. ערפל ההסתגלות הוא ענן סטרטוס עם בסיס שוכב על פני כדור הארץ. באזור הטרופוספירה האמצעית ידועים עננים שכבתיים בשם אלטוסטרטוס. בטרופוספרה העליונה משתמשים במונחים צירוסטרטוס וצירוס. סוג הענן בציפוי קרום מתייחס לענני צירוסטרטוס דקים, לעיתים קרובות חדים. עננים סטרטפוריים המשתרעים שניהם דרך חלק גדול מהטרופוספירה ומשקעים מכונים נימבוסטרטוס.
גובה הטרופופאוזה משתנה בהתאם למיקום, בין 7–9 קילומטר בקטבים, ו-15–17 קילומטר באזור קו המשווה. באזורים הממוזגים גובה הטרופופאוזה משתנה בדרך כלל.
בת ציון עראקי קלורמן
בת-ציון עראקי קלורמן (נולדה ב-1947) היא פרופסור אמריטה במחלקה להיסטוריה, פילוסופיה ומדעי היהדות באוניברסיטה הפתוחה. בעבר לימדה באוניברסיטה העברית, אוניברסיטת מיאמי ואוניברסיטת בן-גוריון.
מתמחה בתולדות יהודי תימן בתימן ובארץ ישראל. מחקריה עוסקים בנושאים כגון משיחיות ותנועות משיחיות, קבלה, המרת דת, יחסים בין יהודים ומוסלמים, המרחב השבטי-כפרי, הגירה והתיישבות בארץ ישראל, היסטוריוגרפיה, מודרניות וחילון, מזרחים בארץ ישראל (ובישראל), מגדר, נשים וחיי המשפחה.
קורות חיים
בת-ציון עראקי קלורמן נולדה בראשון לציון ב-1947 ליונה עראקי (לבית נדב) ולאהרן עראקי, ילידי ארץ ישראל. משפחתה עלתה מתימן לארץ ישראל בשנות השמונים של המאה ה-19 (נדב) ובשנת 1909 (עראקי). היא למדה בבית הספר חביב ובגימנסיה הריאלית בראשון לציון. למדה באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב בחוגים ללימודי האסלאם וההיסטוריה של המזרח התיכון. השלימה תואר ראשון (1973) בלימודי המזרח התיכון וכן תואר שני בהיסטוריה (1974) באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). את לימודי הדוקטורט בהיסטוריה סיימה באותה אוניברסיטה (1981). עבודת הדוקטור נכתבה בהדרכתו של פרופ' עמוס פונקנשטיין, בנושא "Messainism in the Jewish Community of Yemen in the Nineteenth Century" (משיחיות בקהילה היהודית של תימן במאה התשע עשרה).
לימדה באוניברסיטת בן-גוריון, באוניברסיטת מיאמי ובאוניברסיטה העברית, ומשנת 1991 באוניברסיטה הפתוחה. כתבה וערכה ספרים ופרסמה מאמרים רבים בכתבי עת מובילים בתחומי מחקרה ובאסופות ספרים. שימשה עורכת משותפת של כתב העת "המזרח החדש" (2008–2011).
עראקי קלורמן כיהנה כראשת המחלקה להיסטוריה, פילוסופיה ומדעי היהדות באוניברסיטה הפתוחה (2008–2012), הקימה את המכון לחקר היחסים בין יהודים ומוסלמים ועמדה בראשו (2011–2015), כיהנה בתפקיד דיקאן הלימודים האקדמיים של האוניברסיטה (2012–2015) ושימשה ראשת המרכז לחקר יהדות תימן ותרבותה במכון בן צבי (2015–2018).
שהתה בשבתונים כעמיתת מחקר וכפרופסור אורחת באוניברסיטת ניו יורק (NYU).
שימשה חברה בוועד המנהל של האגודה הישראלית ללימודי המזרח התיכון והאסלאם - אילמ"א (2005–2015).
משנת 2018 מכהנת כחברה בוועד המנהל של האגודה הבינלאומית ללימודי ישראל (Association for Israel Studies - AIS).
בת ציון עראקי קלורמן נשואה לאלכס קלורמן. לזוג בן ובת.
תפקידים ציבוריים (מבחר)
מכהנת שנים רבות כחברת הנהלת מכבי שירותי בריאות; עומדת בראש ועדת המאזן וחברה בוועדות ההנהלה.
חברה בוועדת ההיגוי של מוזיאון ראש העין (משנת 2018)
חברה בוועדה האקדמית של מרכז מורשת יהודי אתיופיה (משנת 2017)
חברה בוועדת ההיגוי של מרכז מורשת יהדות תימן וקהילות ישראל, רחובות (2016–2019)
ניקודמוס
הדעה הרווחת היא שניקודמוס היה אדם מוכר בחברה היהודית, וסביר שזהו נקדימון בן גוריון הנזכר בתלמוד. ניקודמוס נחשב למרטיר, והוכרז כקדוש על ידי הכנסייה. יום חגו הוא ה-3 באוגוסט.
דיר אל-עדס הוא שמה הערבי של כנסיית ניקודמוס הקדוש, השייכת לפטריארכיה היוונית אורתודוקסית, ונמצאת באזור הרובע המוסלמי של העיר העתיקה בירושלים.
עין גנים (אתר מקראי)
עֵין גַּנִּים הוא אתר מקראי מתקופת התנחלות השבטים שבו הייתה עיר הלויים עין גנים בנחלת שבט יששכר (ספר יהושע י"ט, כא / כ"א, כט). במהלך השנים הוסב שם העיר ל"גינת". החוקר יואל אליצור סבור כי ייתכן כי שם העיר היה "בית הגן". חוקרי ארץ ישראל הקדומה ר' אשתורי הפרחי וישעיהו פרס זיהו את מיקומה של עין גנים עם מיקומה של ג'נין בת ימינו.
היסטוריה
בשנת 1922 התגוררו בעיר על פי מפקד האוכלוסין הבריטי, שבעה יהודים אשר מרביתם שרתו במשטרת ג'נין, ובשנת 1931 התגוררו בעיר 4 יהודים בלבד.
בשנת 1943 הכינה מפקדת ההגנה בראשות משה סנה תוכנית התיישבות, אשר הציעה להקים בסביבות ג'נין כעשרה יישובים חדשים, וזאת במטרה להקיף את העיר ביישוב יהודי. במסגרת ההתיישבות הישראלית ביהודה ושומרון הוקמו שלושה יישובים, גנים, כדים והיאחזות נח"ל גינת, שמזכירים בשמם את היישוב העברי הקדום. היישובים פונו מתושביהם ונהרסו ב-24 באוגוסט 2005 בתוכנית ההתנתקות.
יובאנה דמיאנוביץ'
ג'ובאנה דמיאנוביץ' (בסרבית-קירילית: Јована Дамњановић; נולדה ב-24 בנובמבר 1994) היא כדורגלנית סרבית, המשחקת בעמדת החלוצה בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים ובנבחרת סרביה.
כותרת
תוכן הכותרת.
וולפסבורג
בקיץ 2013 חתמה דמיאנוביץ' במועדון וולפסבורג מהבונדסליגה לנשים. ב-7 בספטמבר 2013 ערכה את הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה, בתיקו 1:1 מול באיירן מינכן.
בעונת 2013-14 זכתה יחד עם וולפסבורג בבונדסליגה וכן בליגת האלופות. בזכייתה, הפכה לכדורגלנית הסרבית הראשונה בהיסטוריה שזוכה בתואר. בעונת 2014-15 זכתה בגביע הגרמני יחד עם וולפסבורג.
זאנד
בקיץ 2015 עברה החלוצה למועדון זאנד מהבונדסליגה, במדיו שותפה ב-32 משחקי ליגה בהם הבקיעה 8 שערים.
באיירן מינכן
ב-10 במרץ 2017 חתמה דמיאנוביץ' בבאיירן מינכן מהבונדסליגה. את הופעת הבכורה בבאיירן ערכה ב-5 בנובמבר 2017 בניצחון 3:1 על דואיסבורג. בעונת 2020-21 זכתה יחד עם באיירן באליפות הבונדסליגה.
ב-5 ביוני 2022 האריכה את חוזה במועדון עד 2025.
קריירה בינלאומית
ב-23 בפברואר 2010, כשהיא בת 15 בלבד, ערכה דמיאנוביץ' את הופעת הבכורה שלה בנבחרת סרביה בהפסד 1:0 לנבחרת הונגריה.
דמיאנוביץ' השתתפה יחד עם סרביה באליפות אירופה עד גיל 19 שנערכה ב-2012 בטורקיה, אך הודחה מהטורניר בתום הסיבוב המקדים. במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 19 ב-2013, דמיאנוביץ' כבשה 14 שערים אך סרביה לא העפילה לסיבוב האחרון.
הישגים ותארים
וולפסבורג
באיירן מינכן
נקודת כשל בודדת
"נקודת כשל בודדת" היא חלק של מערכת אשר תקלה בו תגרור תקלה בכלל המערכת. נקודות כשל בודדות הן נקודות לא רצויות בכל מערכת שמטרתה לפעול באמינות גבוהה, כגון רשתות תקשורת, תוכנות וכו'.
הערכה של תוצאות הכשל לכל מרכיב ומרכיב במערכת, עשויה לסייע בזיהוי של המרכיבים הקריטיים במערכת מורכבת, שעלולים לגרום לכשל בכלל המערכת.
דרכים למניעת נקודת כשל בודדת בכלל המערכת:
信頼性設計
מדיסון סקוור גארדן
מדיסון סקוור גארדן (באנגלית: Madison Square Garden), ידוע גם בקיצור בתור "הגארדן", הוא היכל ספורט ובידור הממוקם בעיר ניו יורק, ברובע מנהטן בצומת השדרה השביעית ורחוב 33 מעל תחנת הרכבת "פנסילבניה" (פן סטיישן) והוקם במקום המבנה העילי ששימש תחנה זו בעבר. האולם הנוכחי הוא הרביעי במספר הנושא שם זה לאחר ששני האולמות הראשונים מוקמו בכיכר מדיסון (ומכאן שמו) והשלישי היה קיים בצומת השדרה השמינית ורחוב 50 עד לפתיחת האולם הנוכחי. האולם הנוכחי מוכר באופן לא רשמי כ"אולם המפורסם בעולם", ונחשב לאולם השני הישן ביותר ב-NBA אחרי האורקל ארנה, ולאולם הוותיק ביותר ב-NBA. הבעלים של הגארדן היא משפחת דולן השולטת על חברת כייבלוויז'ן. בנוסף לגארדן, החברה היא גם הבעלים של אולם המוזיקה רדיו סיטי המפורסם הצמוד למרכז רוקפלר במרכז מנהטן.
האולם משמש כביתן של קבוצות הכדורסל המקצועני (NBA ו-WNBA בהתאמה) ניו יורק ניקס (גברים) וניו יורק ליברטי (נשים) וקבוצת ההוקי קרח ניו יורק ריינג'רס מליגת ה-NHL, כמו כן מארח האולם את קרקס האחים רינגלינג וברנום את ביילי. עד הגעתם של אמרגנים כדוגמת דון קינג שהעבירו את קרבות האיגרוף ללאס וגאס, הגארדן היה מקום משכנם של כל הקרבות הגדולים, כדוגמת הקרב בין מוחמד עלי לג'ו פרייז'ר. אירוע ה-Wrestlemania של ה-WWE התקיים בגארדן והוא חזר לשם עוד מספר פעמים לאחר מכן. גם הופעות של להקות רוק מתקיימות בגארדן ורבות מהופעות אלו אף הוסרטו באופן רשמי.
כמו כן, מתקיימות באולם הופעות מוזיקה. בספטמבר 2023 תיערך באולם הופעה של הזמר ישי ריבו, שזאת ההופעה הראשונה של זמר ישראלי באולם.
בספטמבר 2005 התפרסמה כתבה ב"ניו יורק טיימס" כי בעלי הגארדן מנהלים שיחות עם נציגי חברת נדל"ן על בניית גארדן חמישי, בלוק אחד מערבה ממיקומו הנוכחי. בסופו של דבר הוחלט לשפץ את האולם בעלות של כמיליארד דולר. השיפוץ נערך בין 2011 ל-2013 בשלושה שלבים במטרה לא לפגוע בקבוצות שמשתמשות באולם. במסגרת השיפוץ עבר האולם שיפוץ משמעותי שכלל בנייה מחדש של היציעים על מנת להעניק זווית צפייה משופרת, כניסה רחבה יותר, התקנת מסכי LED ומערכות וידאו מתקדמות, חדרי הלבשה חדשים, גג חדש ועוד.
בנוסף למשחקי כדורסל מקצועיים, מארח המדיסון גם את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת סנט ג'ונס סנט ג'ונס רד סטורם ואת אליפות ה-NIT.
שיא הנקודות ב"גארדן" הוא 62 של כרמלו אנתוני מול שארלוט הורנטס בעונת.
פוסטדובוש
יהודי פוסטדובוש
יהודים החלו להתיישב בפוסטאדובוש במחצית השנייה של המאה ה-19. רובם היו סוחרים זעירים ובמקום היה בית כנסת, מקווה ו"חדר".
בזמן הקרע ביהדות הונגריה בקונגרס של יהודי הונגריה בשנים 1869 ו-1868, הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי ובשנת 1885 הסתפחה לקהילת נירמדה.
לפני מלחמת העולם השנייה, בשנת 1938 חוקקה ממשלת הונגריה הפרו-גרמנית את "החוקים היהודיים" שהטילו מגבלות על יהודי הונגריה ופגעו בזכויותיהם, ברכושם ובפרנסתם. בפוסטדובוש הופקעה האחוזה שהייתה בבעלות יהודים וסיפקה פרנסה לרוב יהודי הכפר, כל העובדים היהודים פוטרו, ורבים נותרו ללא פרנסה.
בשנת 1940, במהלך המלחמה גויסו היהודים לעבודות כפייה במסגרת הצבא ההונגרי.
במרץ 1944, מיד לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הוטל עוצר על יהודי הכפר. באמצע אפריל הועברו כולם לגטו קישווארדה שם נכלאו בשני חדרים. ב-22 במאי שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
בעקבות הזמן האבוד
בעקבות הזמן האבוד (בצרפתית: À la recherche du temps perdu; בתרגום מדויק יותר: "בחיפוש אחר הזמן האבוד") היא סדרה של שבעה רומנים (הפטלוגיה) שכתב מרסל פרוסט, המהווים את יצירתו העיקרית. ביצירה זו הגיבור הראשי הוא הזיכרון האנושי, שבו הכול נשמר, מתעבד ומתפרש.
פרוסט מת לפני שהספיק לעבור על הטיוטות והתיקונים לספריו המאוחרים, ושלושת האחרונים פורסמו לאחר מותו.
רקע
פרוסט הגיש את ספרו, "בצד של סוואן" (החלק הראשון של "בעקבות הזמן האבוד"), להוצאת Nouveau Revue Francais, אך אנדרה ז'יד, שעמד בראשה, דחה אותו וכך גם הוצאות לאור נוספות. פרוסט פרסם את הכרך הראשון על חשבונו. בהמשך קנה Gaston Gallimard, הבעלים של ההוצאה לאור La Nouvelle Revue Française, את הזכויות של הפרסום ופרסם בעצמו את כל ההמשכים.
חרף קבלת הפנים הצוננת, הספר זכה להכרה מתעצמת ומופיע במקום השני ברשימת 100 הספרים של המאה של לה מונד, במקום השמיני ברשימת עשרת הספרים הטובים ביותר בכל הזמנים של טיים מגזין וגם במקום הראשון ברשימת 100 הספרים הטובים ביותר בכל הזמנים.
המחזור כולל שבעה ספרים, שנכתבו בגוף ראשון וכוללים חומר אוטוביוגרפי של פרוסט. הספרים קשורים ומהווים מחזור אחד, אך אפשר לקרוא אותם בנפרד. אלה מרכיבי המחזור:
מחזור זה של שבעה רומנים, הכוללים כ-3,200 עמודים ויותר מ-2,000 דמויות, הניעו את גרהם גרין לומר כי פרוסט היה "הנובליסט הגדול של המאה ה-20", ואת סומרסט מוהם לקרוא לו "יצירת הבדיון הגדולה ביותר עד היום".
שלושה גברים בבומל
שלושה גברים בבּוּמֶל (באנגלית: Three Men on the Bummel) הוא ספר הומוריסטי מאת ג'רום ק. ג'רום. הספר ראה אור בבריטניה ב-1900, אחת עשרה שנה לאחר צאתו לאור של הספר "שלושה בסירה אחת", שפרסם את הסופר. גם הספר הזה זכה להצלחה רבה, ובגרמניה שימש זמן רב כספר לימוד בבתי הספר. הספר מתאר את מסעם של שלושת החברים הבריטים ג'רום, ג'ורג' והאריס במסע אופניים בגרמניה, אל אזור היער השחור.
תוכן הספר
יחד עם הביקורת על הגרמנים, מגלה ג'רום גם אמונה בטוב לבם, וכמה הערות שלו היו מתקבלות היום בתמיהה. בתקופה שבה נכתב הספר, נראתה גרמניה בעיני האנגלים כארץ שוחרת שלווה ושלום, ואיש לא תיאר לעצמו את מה שעתיד להתחולל שנים לא רבות מאוחר יותר. ג'רום עצמו נחל מפח נפש כאשר היה עד לזוועות מלחמת העולם הראשונה כנהג אמבולנס מתנדב בצלב האדום הצרפתי.
המילה "בּוּמֶל" היא מילה גרמנית שפירושה "טיול לשם הנאה". ג'רום משלב בספר עוד עשרות מילים בגרמנית, שאת חלקן הגדול הוא אינו מתרגם ואינו מסביר.
אפוד מגן
אפודי המגן נלבשים לרוב על ידי כוחות משטרה, צבאות ושומרי ראש. חוץ מכוחות אכיפה, הפריט נלבש על ידי טרוריסטים, לוחמי גרילה ולפעמים גם חברי קבוצות פשעים מאורגנים. אפודי מגן הם סטנדרט בלוחמה צבאית והוכחו כיעילים בהגנה על לובשיהם מפני פגיעות קטלניות.
סקירה
רוב אפודי המגן כיום עשויים מאריגי קוולאר או לוחות פלדה חסינת כדורים כגון פלדת AR 500 או חומרים מרוכבים דומים. לעיתים קרובות, אפודי מגן אלה מתוגברים בלוחות ממתכות שונות כגון פלדה או טיטניום, ומחומרים מלאכותיים כגון קרמיקה ופוליאתילן ("אפוד קרמי"). החומר הקשיח מרופד לרוב בבד הנעים יותר ללבישה.
אפודי מגן קלים מגינים לרוב רק מרסיסים, ואינם מגינים כנגד קליעים. לעומת זאת, אפודים קשיחים וכבדים יותר, כגון אפודים קרמיים, מגינים כנגד קליעים מסוגים שונים, אך גם הם חדירים לקליעים גדולים ומתוחכמים יותר, ואינם מגינים באופן מלא כנגד ירי מטווח קצר.
לבישת אפוד מגן מעלה באופן סטטיסטי את הסיכוי לשרוד מתקפת ירי, אך אינה מבטיחה שרידות, שכן הראש אינו מוגן.
אופן ההגנה
אפוד המגן מבצע את פעולת ההגנה על ידי כך שהוא מונע חדירה של הקליע אל הגוף. הדבר מתבצע על ידי כך שהקליע פוגע בשכבה של חומר קשה ובלתי חדיר. למרות זאת, האפוד אינו יכול למנוע את ספיגת התנע הגבוה של הקליע. התנע מועבר ברובו אל הגוף ויכול לגרום לגוף לעוף בכח אחורנית. אפוד טוב יבצע פיזור מקסימלי של הכח על פני שטח פנים גבוה ככל האפשר, וכך ה"מכה" שמקבל הגוף תפוזר והנזק הנגרם יהיה קטן יותר. אף על פי כך, האפוד לא יכול למנוע לגמרי נזקים פוטנציאליים לאיברים הפנימיים. רוב אפודי המגן אינם בעלי יכולת הגנה נגד כלי נשק אחרים כגון סכינים, חצים, דוקרני קרח וקליעים עם קצוות מחודדים. בנוסף, אפודי מגן אינם יכולים לעצור כדורים חודרי שריון.
רמות ההגנה של אפודי מגן
אפודי מגן שונים זה מזה באופן ההגנה והחומרים שמהם הם מורכבים וגם ברמת ההגנה שלהם (רמת הגנה מסמנת עד איזה סוג איום האפוד יכול להגן על הלובש אותו). ישנן שש רמות של אפודי מגן וכל רמה עוצרת את כל הקליברים שהרמות מתחתיה עוצרות וגם כדורים קצת יותר חזקים.
שריון פינוי פגזים (נקרא גם Bomb suit) דומה להכלאה בין שריון לוחות מקסימיליאן לאפוד מגן.
תרפיית חלקיקים
תרפיית חלקיקים (באנגלית: Particle Therapy) היא סוג של טיפול רדיו-תרפי חיצוני אשר משתמש בחלקיקים כמו פרוטונים, ניטרונים ויונים במטרה להילחם בסרטן. טיפול זה שונה בפעולתו מאשר טיפול בפוטונים ולכן נפרד מתרפיה זו, למרות שגם הם חלקיקים.
שיטת פעולה
בתרפיית חלקיקים, מטפלים בסרטן על ידי האצת החלקיקים במאיץ חלקיקים (סינכרוטרון או ציקלוטרון) למהירות המתאימה. ככל שהמהירות יותר גבוהה, כך האנרגיה של החלקיקים גדלה והם בעלי יכולת חדירה עמוקה יותר לגוף. כאשר החלקיק מגיע לתאי הגידול מהירותו קטנה. ברגע שהחלקיק נע מספיק לאט דרך התאים, הוא משחרר את רוב האנרגיה שלו בטווח מאוד קצר הנקרא שיא בראג. תכונה זו מאפשרת לעשות טיפול מאוד מדויק ולהסב נזק מינימלי לתאים הבריאים מסביב. זאת בניגוד לטיפול פוטוני (כגון קרינת רנטגן) אשר משחרר את האנרגיה שלו מכניסתו בשכבת העור וממשיך לשחרר את האנרגיה בכל זמן מעברו בגוף. הטיפול נועד בעיקר למקרים שבהם הגידול נמצא ליד או בתוך איבר חשוב לגוף (כמו המוח, עמוד השדרה), ולטיפול אצל ילדים כדי למזער את הנזק שייגרם להם בטווח הארוך
ישנן מספר השערות לסיבה שבגללה תרפיית חלקיקים יעילה יותר מאשר תרפיית פוטונים. סיבה אחת היא שקרני הרנטגן מתפשטים על שטח רחב יותר ורוב הקרניים מפספסות את דנ"א המטרה, ואילו היונים שנעים לאט יותר פוגעים יותר בתכיפות. סיבה אחרת, היא שקרני הרנטגן פוגעות רק בסליל אחד של הדנ"א, דבר שמאפשר לתא לתקן את עצמו ולחדש את הדנ"א שלו, ואילו היונים פוגעים קשה יותר (פוגעים בשני הסלילים), דבר המקשה על התא לתקן את עצמו. השערה אחרת היא שהתא הסרטני משתמש בהרבה חמצן ולא מאפשר יצירה של רדיקלים חמצניים, ובכך מקשה על קרני הרנטגן לעשות נזק נוסף לתא. היונים לעומת זאת, אינם מושפעים מכמות החמצן בתא ומסבים יותר נזק.
על אף שקיימים יתרונות לטיפול בחלקיקים על פני טיפול פוטוני, הטיפול אינו נפוץ במיוחד בשל חסרונותיו המובהקים. הטיפול עצמו מאוד יקר ואינו זמין בכל בית חולים, מאחר שכדי לאפשר טיפול יעיל דרושים מאיץ חלקיקים וכוון - שני מכשירים שתופסים נפח גדול ויקרים מאוד לתפעול.
הטיפול הראשון בתרפיית חלקיקים נעשה בכלטרברידג', ליד ליברפול בבריטניה בשנות החמישים. וכיום (נכון ליוני 2017) ישנם אחד עשר מתקני תרפיית חלקיקים של יוני פחמן ושישים וארבעה מתקני תרפיית פרוטונים.
זיגברט טאראש
זיגברט טאראש (בגרמנית: Siegbert Tarrasch; 5 במרץ 1862, ברסלאו – 17 בפברואר 1934, מינכן) היה שחמטאי יהודי-גרמני, שהמיר את דתו לנצרות. אחד משחקני השחמט החזקים ביותר בסוף המאה ה-19 וכן אחד ממורי השחמט המשפיעים ביותר בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. סופר שחמט מוערך. טאראש דורג בין ששת הטובים בעולם בין השנים 1884 ל-1902. הוא חבר בהיכל התהילה העולמי של השחמט.
קורות חייו
טאראש נולד בשנת 1862 בברסלאו שבשלזיה הפרוסית (כיום העיר ורוצלב שבפולין). הוא למד רפואה באוניברסיטת האלה-ויטנברג ולאחר מכן חי את רוב חייו בנירנברג שבבוואריה. היו לו חמישה ילדים. במאי 1909 המיר את דתו לנצרות. הוא היה פטריוט גרמני ששכל אחד מבניו בקרבות מלחמת העולם הראשונה (1915) ושני בנים נוספים מתו בזה אחר זה בשנת 1916. בסוף חייו סבל מהשלבים הראשונים של הנאציזם.