cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יצחק לוי (היסטוריון)
שימור שפת הלאדינו
בשנות ה-80 החל לוי לעסוק בתחום שימור שפת הלאדינו, ומאז הוא פועל למען שימור ותיעוד נכסי התרבות והפולקלור של צאצאי מגורשי ספרד. בארכיון הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו, תיעד לוי את סיפורם האישי של כ-2,000 אינפורמנטים דוברי לאדינו.
בשנת 2018 קיבל לוי מדליה מטעם ועד העדה הספרדית על פועלו ומאמציו לשימור שפת הלאדינו. בשנת 2022 קיבל לוי פרס מפעל חיים מטעם הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו על פועלו ומאמציו לתיעוד ושימור שפת הלאדינו ותרבותה.
עוד מחכה לאחד
עוד מחכה לאחד הוא שיר בביצוע הזמרת הישראלית עפרה חזה. סשה ארגוב הלחין את השיר, ואהוד מנור כתב אותו. השיר נכלל באלבום הסולו התשיעי של חזה, "אדמה", שהתפרסם ב־1985.
ב־2010 ביצעה אביגייל רוז גרסת כיסוי לשיר, שזכתה להצלחה במצעדים. ב־2020 סימפל וייב איש את גרסת רוז בשירו "ג'ולי". מתמודדת העונה השנייה של תוכנית המציאות "The Voice ישראל" אופיר בן שטרית ביצעה את השיר בתוכנית.
על השיר
השיר "עוד מחכה לאחד" נוצר לאחר ביקור של הפזמונאי אהוד מנור בביתו של המלחין סשה ארגוב, שם שמע מנור את המנגינה של השיר, אהב אותה ולקח על עצמו לכתוב לה מילים. במקביל קרא מנור בעיתון ריאיון עם חזה שבו משכו את תשומת ליבו המילים "עוד מחכה לאחד". סביב מילים אלה בנה מנור את השיר. השיר המוגמר מצא חן בעיני עפרה חזה, והיא החליטה להקליט אותו.
ב־2010 הקליטה הזמרת אביגייל רוז גרסת כיסוי לשיר בעיבודם של דודו טסה וניר מימון. גרסתה זכתה להשמעות ולהצלחה ונכללה באלבומה "חצי נחמה", שהתפרסם ב־2011, וכן באלבום האוסף "קול הנשמה – שרים עפרה חזה".
ביקורת
יוסי חרסונסקי העניק לביצוע של חזה חמישה כוכבים (מתוך 5) וכתב:.
חרסונסקי שיבח גם את גרסת הכיסוי של אביגייל רוז לשיר:.
הוועד לתיאום יהודי
ועד התיאום היהודי (בפולנית: KK - Instytutcji Żydowskich Koordynacyina Komisja Społecznych) היה ארגון גג יהודי למחתרות שפעל במהלך השואה בפולין, בעיקר בוורשה ובסביבתה במטרה להציל יהודים. הוא כלל את הוועד היהודי הלאומי, שאיגד שש תנועות ומפלגות ציוניות: החלוץ, דרור, השומר הצעיר, פועלי ציון – צ"ס, פועלי ציון שמאל, הציונים הכלליים וגורדוניה, וכן הבונד. בנשיאות הוועד היהודי הלאומי עמדו דוד-דניאל גוז'יק, אדולף (אברהם) ברמן, שמעון גוטסמן ויצחק צוקרמן, ונציג הבונד היה ליאון פיינר. הארגון פעל בשיתוף פעולה מלא עם ארגון הז'גוטה, שם הקוד של המועצה לעזרת יהודים. שלושת הארגונים הללו סייעו לכ-12,000 יהודים: כמחציתם על ידי הוועד היהודי הלאומי, כ-2,000 על ידי הבונד, וכ-4,000 על ידי הז'גוטה.
רקע היסטורי
כשנה לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית הוקם בוורשה ב-12 באוקטובר 1940 (בצאת יום הכיפורים) גטו, שבו נדרשו היהודים לגור. אוכלוסיית היהודים, שמנתה 38% מאוכלוסיית העיר, הצטופפה באזור שהיווה 2% בלבד משטחהּ. הנאצים דאגו לשמור בגטו על תנאי צפיפות, רעב וסניטציה גרועה ביותר, וזאת מתוך כוונה להעלות את שיעור התמותה. ב-21 ביולי 1942, ערב תשעה באב תש"ב, החלה האקציה הגדולה, שנמשכה כמה חודשים, ובה בין 254,000 ל-265,000 מאסירי הגטו, גברים נשים וטף, נשלחו למחנה ההשמדה טרבלינקה. בינואר 1943 גורשו עוד כ-5,000 יהודים מהגטו. עם התחלת השילוחים מהגטו, פעילי תנועת ההתנגדות היהודית בגטו החליטו שלא לצאת כנגד הוראות האס-אס, מתוך אמונה שהיהודים נשלחים למחנות עבודה ולא אל מותם. עד לסוף ינואר שנת 1942 הובאה האמת לידיעתם של תושבי הגטו, שהשילוחים היו חלק מתהליך השמדה, ובעקבות כך התארגנו כוחות התנגדות מזוינים בגטו. כדי להיערך ללחימה, שלחו המחתרות שליחים לצד הארי כדי להשיג נשק, תחמושת ואספקה.
פעילות כוחות ההתנגדות במהלך הגירוש בינואר 1943 עצרה את השילוחים, ומנעה מהגרמנים להגיע למכסת 8,000 היהודים שתוכננה. באפריל התארגנו הגרמנים להשלים את חיסול הגטו ולהשלים את הגירוש שבו החלו בינואר, וזה היה האות לפרוץ מרד גטו ורשה. המרד נמשך מספר שבועות והוביל לחיסול הסופי של הגטו – כ-13,000 יהודים נהרגו בוורשה במהלך המרד, ועוד כ-50,000 הועברו למחנות ריכוז והשמדה.
פעילות הוועד
גם לאחר חיסול גטו ורשה נותרו בעיר יהודים, ומספרם נאמד בכ-20,000 איש. שרידי כוחות ההתנגדות מהגטו שעברו לחיות בצד הארי, שינו את צורת מאבקם. . יהודים רבים מצאו מסתור בצד הארי, כבר מתחילת הכיבוש הנאצי, ומספרם הלך וגדל ככל שקרב קץ הגיטו. חלקם חיו בזהות בדויה, וחלקם חיו במסתור ללא קשר עם החוץ. בתחילה, ניסו היהודים ניסו להסתדר בכוחות עצמם, בעזרת משאבים כלכליים שהיו זמינים להם וקשרים אישיים עם פולנים. הם ניסו לאתר מקומות לדיור, מסמכים שיעידו על זהות בדויה ומקור פרנסה. עם הזמן והתארכות המלחמה, הכסף הזמין הלך ואזל, והעקבות כך גם יחסם של בעלי הדירות הפולנים הורע, הרעב והמצב הבריאותי החמירו. יהודים רבים נעצרו, נסחטו, נשדדו ונקלעו למצוקה פיזית ונפשית. רק בלית ברירה פנו לארגוני הסיוע המחתרתיים בכדי לקבל עזרה, מכיוון שהדבר היה כרוך בסיכונים רבים.
יהודים הצליחו ליצור קשר עם המחתרת בעקבות מפגש אקראי עם פעיל מחתרת או אדם אחר שהכיר את פעילותם, בעקבות מידע שהשיגו מנתמכים אחרים או מפולנים, ומפעילות יזומה של המחתרת שחיפשה יהודים משוטטים בצד הארי. לוועד לתיאום יהודי היה תקציב מוגבל, וכדי לתעדף פניות דרשו מכל פונה לכתוב ביוגרפיה קצרה ואת מצבם הנוכחי ולהצהיר אם הם מקבלים סיוע ממקומות אחרים (ומהו). הם נדרשו לפרט מהו שמם המקורי וכתובת המגורים בגטו כדי שיהיה ניתן לזהות שאינם מלשינים. מעבר לכך, הביוגרפיות נועדו לצרכים היסטוריים. בשלב מאוחר יותר נדרשו הנתמכים לחתום על אישור לגבי גובה הסיוע שהתקבל והתאריך, וכן הקשרים דיווחו בכתב על הכספים שהועברו, כדי לוודא שלא יהיו תמיכות כפולות.
מעבר לסיוע הכספי, הוועד לתיאום יהודי סייע ליהודים בדרכים נוספות. הוועד סייע לבנות מקומות מסתור בתוך דירות המסתור, כדי שהיהודים יוכלו להתחבא שם במהלך חיפושים או כאשר זרים נכנסו לבית. הוועד סיפק הן את חומרי הבניין והן את כוח האדם לביצוע המשימה. לז'גוטה היו מעבדות לייצור תעודות מזויפות, וארגוני המחתרת היהודים העסיקו צלמים שהגיעו לצלם את המסתתרים לטובת צילום לתעודות, שהועברו למעבדות. מעבר לכך נתנו ליהודים אישורים מזויפים אחרים, כמו המלצות מבעל בית קודם. פעילי הוועד ניסו למצוא ליהודים המתחזים כפולנים עבודה כדי שיוכלו להתפרנס. לעיתים ניתן סיוע חד פעמי, שיועד לרכישת חומרי גלם או ביגוד מתאים. הוועד יצר גם מקומות עבודה ליהודים המסתתרים – ושילם עבור שירותים כמו כתיבת מאמרים, סריגה, תיקון נעליים ועוד. תוצרים אלו הועברו לנזקקים אחרים או לצרכים מחתרתיים. הם גם סיפקו תשלום עבור שירותי רפואה – אנשי מקצוע ותרופות – כולל לידות, הפלות, ניתוחים קוסמטיים להסתרת סממנים יהודיים (אף ועורלה). מעבר לתמיכה החומרית, הוועד נתן תמיכה נפשית. הוא העניק ליהודים את התקווה, הראה להם שיש מי שעוד אכפת להם ודואג לשלומם. התשלום עבור השירותים שהוזכר לעיל העניק עבור תחושה של משמעות ושל ערך עצמי. האחווה היהודית העניקה לנתמכים תחושה של שייכות ופשר לסבל המתמשך. הקשרים היו מעדכנים את המסתתרים על הנעשה בסביבתם הקרובה ובעולם, ובכך צמצמו מעט את תחושת הבדידות.
מקורות המימון
המימון הגיע מיהודי ארצות הברית דרך הממשלה הפולנית הגולה שישבה בלונדון, וכן מהממשלה הפולנית הגולה בעצמה. עד אוגוסט 1943 מקור כל הכספים שחולקו בממשלה הפולנית הגולה, שהועברו לז'גוטה, בסכום של 50,000 זלוטי בחודש ולאחר מכן גדל ל-400,000 זלוטי בחודש. לאחר מכן החלה להגיע עזרה מיהודי חוץ לארץ, והוועד לתיאום יהודי העביר לז'גוטה סכום של 400,000 זלוטי בחודש לטובת הסיוע ליהודים.
אוסף אדולף ברמן
אוסף אדולף ברמן מכיל בתוכו למעלה מ-700 תיקי מסמכים, רובם כתובים בכתב יד בפולנית. המסמכים נאספו במהלך פעילות הוועד, וחלקם נדדו עם בני הזוג ברמן בין מקומות המסתור, וחלקם הוטמנו באדמה והוצאו לאחר המלחמה. ב-1974 תרם את האוסף לארכיון בית לוחמי הגטאות. המסמכים כוללים, בין היתר, את מכתבי הבקשה לתמיכה של היהודים המסתתרים, אישורים של הנתמכים על קבלת הכסף, רשימות של נתמכים ופעילים, תכתובות פנימיות וחיצוניות, זיכרונות ויומנים, עדויות וכתבים שונים, דוחות ופרוטוקולים מחתרתיים ועוד.
ויליאם בב
ויליאם בב (באנגלית: William Bebb; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, איש המפלגה הוויגית, שכיהן כמושל אוהיו ה-19 בשנים 1846–1849.
ראשית חייו
ויליאם בב נולד במחוז המילטון שבטריטוריה הצפון מערבית (כיום בתחומי מחוז באטלר שבאוהיו) לאדוארד בב ומרגרט רוברטס, זוג מהגרים ולשים. הוריו של בב היו התושבים היחידים בפדי רן, כיום שנדון שבאוהיו. ב-1826 הוקם בית הספר המקומי על פי חוק חדש של המדינה, הוקם מבנה חדש, וויליאם בב היה למורה הראשון של בית הספר.
ב-1824 נשא בב לאישה את שרה שאק. ב-1828 פתחו בב ורעייתו פנימייה לנערים שנקראה "בית הספר חורשת השקמים". בעת שלימד בבית הספר, למד בב משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין של אוהיו. ב-1831 הוא החל לעבוד במשרד עורכי הדין של ג'ון וודס.
קריירה
בב היה פעיל מסור במסע הבחירות של ויליאם הנרי הריסון בבחירות לנשיאות של 1840, ובזה של הנרי קליי בבחירות של 1844. ב-1844 הוא היה בחבר האלקטורים והצביע עבור קליי ופרלינגהויסן.
ב-1846 נבחר בב כמועמד המפלגה הוויגית למשרת מושל אוהיו. הוא כיהן בתפקיד תקופת כהונה אחת החל מדצמבר אותה שנה. תקופת כהונתו הסתיימה למעשה בדצמבר 1848, אך היא הוארכה עד ינואר 1849, בשל עיכובים בבחירות המדינתיות שגרמו לדחייה בהשבעת יורשו.
בב מונה על ידי הנשיא אברהם לינקולן לבדוק את משרד הפנסיות בוושינגטון הבירה. ב-1868 הוא דחה הצעה למינוי דיפלומטי בטנג'יר, מרוקו.
משפטו
ב-1857 ביצע בב ירי בכלי נשק וכתוצאה מכם נהרג אדם. הוא הואשם בהריגה ונשפט במחוז וינבהגו שבאילינוי ב-1858. אחד מפרקליטיו סיכם את המקרה:
מותו
לאחר פרישתו מהחיים הפוליטיים, עברו בב ורעייתו לחוותם ברוקפורד, אילינוי. ויליאם בב נפטר בביתו ב-23 באוקטובר 1873. הוא נטמן בבית הקברות גרינווד שברוקפורד. רעייתו נפטרה ב-1892.
אהרן הכהן (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Òmnium Cultural
Òmnium Cultural (הגייה קטלאנית: [ˈɔmnium kuɫtuˈɾaɫ], "אומניום קולטורל"), או בתרגום מילולי לעברית "תרבות לכל", היא עמותה הממוקמת בברצלונה, בירת קטלוניה. העמותה נוצרה במקור ב-1960 כדי לקדם את השפה הקטלאנית ולהפיץ תרבות קטלונית.
במהלך השנים התעצם אופייה הפוליטי וב-2012 הייתה מעורבת בדרישותיהם של תנועת הקטלאנים הבדלנים הכוללות הגדרה עצמית עבור קטלוניה.
היסטוריה
על מנת לקדם את התרבות הקטלונית במגבלות הרבות של שלטון פרנקו, האגודה הייתה המממנת העיקרית של פרסים ותחרויות ספרותיות שניתנו על יצירות שפורסמו בקטלאנית, כגון Premi d´Honor de les Lletres Catalanes (1969). בשנות ה-70 המוקדמות, האגודה הקימה את Nit de Santa Llúcia  - פסטיבל של ספרות קטלאנית, בו הוענקו שלושה פרסים: Premi Sant Jordi (רומן), Premi Mercè Rodoreda (סיפור קצר) ו-Premi Carles Riba (שירה).
בימים אלו, האגודה היא אחד הארגונים האזרחיים המרכזיים המעודדים פוליטיקאים קטלאניים לקיים משאל עם בקטלוניה להגדרה עצמית, זאת למרות היותו בלתי חוקתי על-פי החוקה הספרדית.
אידלי
אִידְלִי (מקאנדה: ಇಡ್ಲಿ) הוא מאכל, סוג של "עוגות אורז" או "קציצות אורז" מלוחות, שמקורו בדרום תת-היבשת ההודית. האידלי מוגש בדרך כלל בארוחת הבוקר באזור דרום הודו וסרי לנקה.
היסטוריה
האידלי המודרני מוזכר בכמה יצירות הודיות קדומות. ביצירה Vaddaradhane הכתובה בשפת הקאנדה משנת 920 לספירה מוזכר המאכל בשם "iddalige", שהוכן מבלילה של שעועית שחורה (Vigna mungo). מחבר האנציקלופדיה הקנאדית המוקדמת ביותר משנת 1025 לספירה, מתאר את הכנת המזון הזה על ידי השריית שעועית שחורה טחונה דק בחובצה (משקה חלבי), ולאחר מכן ערבוב של העיסה עם מים צלולים שעברו הגבנה ותבלינים. מלך אימפריית חלוקיה המערבית ששלט באזור שכונה כיום קרנאטקה, כלל מתכון לאידלי באנציקלופדיה שלו, מנסולאסה (בשנת 1130 לספירה) בשפה הסנסקריט. בקרנאטקה, האידלי בשנת 1235 לספירה מתואר כ"קליל, כמו מטבעות בעלי ערך גבוה", מה שמרמז שכנראה המאכל אז לא היה מבוסס על אורז. המזון שהוכן באמצעות מתכון זה נקרא כיום אידלי אודינה במדינת קרנאטקה.
המתכונים המתוארים ביצירות ההודיות העתיקות האלו מבוססים על שלושה היבטים מרכזיים שקיימים גם במאכל האידלי המודרני:
התייחסות למה שנראה כמתכונים לאידלי המודרני מופיעים בכתבים ההודיים רק לאחר שנת 1250 לספירה.
היסטוריון המזון K.T. Achaya משער שייתכן והמתכון המודרני לאידלי מקורו באינדונזיה של ימינו, שיש לה מסורת ארוכה של מזון מותסס. לדבריו, הטבחים שהיו מועסקים על ידי מלכי ההינדים של הממלכות ההודיות עשויים היו להמציא את האידלי המאודה, ולהחזיר את המתכון להודו במהלך השנים 800–1200 לספירה. K.T. Achaya הזכיר מאכל אינדונזי בשם "קדלי", שלדבריו היה כמו אידלי.
היסטוריונים מגוג'ראטי מאמינים כי סוחרי טקסטיל סוראשטריאניים הם שהכניסו את האידלי לדרום הודו במהלך המאה העשירית והמאה ה-12; יש אפילו טענות כי תערובת של אורז ושעועית שחורה שנטחנו ועורבבו יחד ליצירה של עוגות מקורם במדינת גוג'ראט. יצירה בשפה הגוג'ראטית משנת 1520 לספירה מזכירה את האידלי כ idari, ומזכירה גם גרסה שעברה התאמה מקומית (גרסה לא מותססת של dhokla).
אזכורים מוקדמים בשפה הטמילית מתוארכים למאה ה -17. בשנת 2015, הכריזו בצ'נאי על 30 במרץ כ"יום האידלי העולמי".
הכנה
מצרכי הבסיס להכנת האידלי הם אורז לא מבושל ושעועית שחורה שהושרו במים כל אחד בנפרד, לארבע שעות לפחות, או אף ללילה שלם. ניתן להוסיף תבלינים כמו זרעי חילבה בזמן ההשריה לקבלת טעמים נוספים. לאחר ההשריה, העדשים טחונות לעיסה דקה והאורז נטחן בנפרד גס, ואז יש לשלב ביניהם ולהתסיס את התערובת כלילה עד ש נפחה יוכפל. לאחר התסיסה אפשר לשמור חלק מהבלילה לטובת האצת ההתססה במנה הבאה. את בלילת האידלי המוגמרת מכניסים לתבניות משומנות של מגשי אידלי לאידוי. התבניות המחוררות מאפשרות לבשל את האידלי באופן אחיד.
הגשה
מאחר שאידלי פשוטים הם עדינים בטעמם, התבלינים הם חלק חיוני בהגשה. אידלי מוגשים לעיתים קרובות עם סמבר אך זה משתנה מאוד לפי האזור והטעם האישי. אידלי מוגשים לעיתים קרובות עם צ'אטני (על בסיס קוקוס), צ'אטני קארה (על בסיס בצל) או קארי דגים פיקנטי. תערובת תבלינים יבשים, פודי, נוחה לשימוש בזמן נסיעה.
וריאציות
עם ההגירה של תושבים מדרום הודו וסרי לנקה למקומות שונים ברחבי העולם, נוצרו וריאציות רבות על אידלי בנוסף לאינספור וריאציות מקומיות. מרכיבים שקשה להשיג ומנהגי בישול שונים דרשו שינויים גם במרכיבים וגם בשיטות. אורז מבושל יכול להפחית את זמן ההשריה בצורה ניכרת. ניתן להשתמש גם באורז טחון או קרם אורז הנקנה מוכן בחנויות. באופן דומה, ניתן להשתמש בסולת או בדייסת חיטה להכנת אידלי מחיטה. ניתן להוסיף יוגורט על מנת לספק את הטעם החמצמץ לבלילות בלתי מותססות. תערובות ארוזות מראש מאפשרות הכנה כמעט מיידית של אידלי.
קרחון מטנוסקה
אורכו של הקרחון 43 ק"מ ורוחבו 6.4 ק"מ. שפכו של הקרחון מהווה את מקורו של נהר מטנוסקה.
הקרחון מתקדם בקצב של 30 ס"מ מדי יום.
קרולינה קלופט
קרולינה אוולין קלופט (בשוודית: Carolina Evelyn Klüft נולדה ב-2 בפברואר 1983) היא אתלטית שוודית בעבר. היא אלופה אולימפית, שלוש פעמים ברציפות אלופת העולם ופעמיים ברציפות אלופת אירופה בקרב שבע. כמו כן, היא שיאנית אירופה בקרב שבע ובעלת התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים אחרי שיאנית העולם ג'קי ג'וינר קרסי. בנוסף, היא השתתפה בתחרויות קפיצה לרוחק, קפיצה משולשת והיא שותפה לשיא השוודי בריצת שליחות 4x100 מטר.
הנוסע
הנוסע הוא סרט מותחן פעולה אמריקאי משנת 2018 בבימויו של ז'אומה קולייט-סרה ונכתב על ידי ביירון וילינגר, פיליפ דה בלאסי וראיין אנגל. בסרט מככבים ליאם ניסן, ורה פרמיגה, פטריק וילסון, ג'ונתן בנקס, וסם ניל.
קרולינה קלופט
ביוגרפיה
קלופט נולדה בסנדהולט שבמחוז ווסטרגוטלנד וגדלה בווקשה, היכן שהוריה ושלוש אחיותיה מתגוררים כיום. היא הגיעה ממשפחה בעלת מסורת ספורטיבית. אביה היה שחקן כדורגל מקצועי בליגת העל השוודית ואימה השתתפה בתחרויות בינלאומיות בקפיצה לרוחק. היא החלה להתאמן באתלטיקה בגיל 12, עד אז היא שיחקה בכדורגל. היא התאמנה תחת הדרכתו של אגנה ברגוול שבשנת 2000 הגיע למסקנה שהספורט הטוב ביותר בעבורה יהיה קרב שבע.
הנוסע
הסרט עוקב אחר גבר שגויס בלי משים לקונספירציית רצח לאחר שפגש אישה מסתורית.
קרולינה קלופט
הפריצה
באליפות העולם באתלטיקה לנוער עד גיל 19 שנערכה בקינגסטון, ג'מייקה ביולי 2002 זכתה קלופט במדליית זהב בקרב שבע בשיא עולם חדש לנוער של 6,470 נקודות. שבועיים לאחר מכן, באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה במינכן, גרמניה היא זכתה במדליית זהב בקרב שבע ובתואר הראשון שלה לבוגרות באירוע חשוב ומרכזי כששיפרה את שיאה העולמי לנוער והעמידה אותו על 6,542 נקודות.
אלופת עולם
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בברמינגהאם, אנגליה במרץ 2003 זכתה קלופט במדליית זהב בקרב חמש בתוצאה של 4,933 נקודות (ריצת 60 מטר משוכות: 8.19 שניות, קפיצה לגובה: 1.89 מטר, הדיפת כדור ברזל: 14.48 מטר, קפיצה לרוחק: 6.61 מטר וריצת 800 מטר: 2:15.58 דקות). לאחר מכן, באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת באוגוסט אותה שנה היא הוכיחה שהיא האישה החזקה בעולם בקרב שבע וזכתה במדליית זהב בתוצאה של 7,001 נקודות לפני אוניס ברבר מצרפת (6,755 נקודות) ונטליה סזנוביץ' מבלארוס (6,524 נקודות) ובכך הייתה לאישה השלישית בהיסטוריה שעברה את גבול 7,000 הנקודות. במהלך התחרות היא קבעה ב-6 תחרויות את התוצאה הכי טובה שלה מתוך 7 תחרויות.
התוצאות שקבעה באליפות העולם
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בבודפשט, הונגריה במרץ 2004 זכתה קלופט במדליית ארד בקפיצה לרוחק בשיא לאומי חדש של 6.92 מטר, אחרי טטיאנה לבדייבה מרוסיה (6.98 מטר) וטטיאנה קוטובה אף היא מרוסיה (6.93 מטר).
אלופה אולימפית
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה קלופט במדליית זהב בקרב שבע בתוצאה של 6,952 נקודות, בפער גדול מאוד לפני אוסטרה סקייטה מליטא (6,435 נקודות) וקלי סותרטון מהממלכה המאוחדת (6,424 נקודות).
התוצאות שקבעה באולימפיאדה
בנוסף, היא סיימה במקום ה-10 בתחרות קפיצה לרוחק בתוצאה של 6.63 מטר. בשלב המוקדמות היא קפצה למרחק של 6.73 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה במדריד, ספרד במרץ 2005 זכתה קלופט במדליית זהב בקרב חמש בתוצאה של 4,948 נקודות (ריצת 60 מטר משוכות: 8.19 שניות, קפיצה לגובה: 1.93 מטר, הדיפת כדור ברזל: 13.21 מטר, קפיצה לרוחק: 6.65 מטר וריצת 800 מטר: 2:13.47 דקות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד אותה שנה זכתה קלופט במדליית זהב בקרב שבע והגנה על תוארה בתוצאה של 6,887 נקודות לפני ברבר (6,824 נקודות) ומרגרט סימפסון מגאנה (6,375 נקודות). התוצאות שקבעה היו: ריצת 100 מטר משוכות: 13.19 שניות, קפיצה לגובה: 1.82 מטר, הדיפת כדור ברזל: 15.02 מטר, ריצת 200 מטר: 23.70 שניות, קפיצה לרוחק: 6.87 מטר, הטלת כידון: 47.20 מטר, וריצת 800 מטר: 2:08.89 דקות.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2006 זכתה קלופט בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בקרב שבע בתוצאה של 6,740 נקודות לפני קארין רוקשטול מהולנד (6,423 נקודות) ולילי שוורצקופף מגרמניה (6,420 נקודות).
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בברמינגהאם במרץ 2007 זכתה קלופט במדליית זהב בפעם השנייה בקרב חמש בתוצאה של 4,944 נקודות (ריצת 60 מטר משוכות: 8.20 שניות, קפיצה לגובה: 1.88 מטר, הדיפת כדור ברזל: 14.43 מטר, קפיצה לרוחק: 6.59 מטר וריצת 800 מטר: 2:13.04 דקות).
שיא אירופה חדש והתוצאה השנייה בכל הזמנים
באליפות העולם באתלטיקה 2007 שנערכה באוסקה, יפן באוגוסט אותה שנה זכתה קלופט במדליית זהב בקרב שבע בפעם השלישית ברציפות והפעם בשיא אירופה חדש והתוצאה השנייה בכל הזמנים של 7,032 נקודות, לפני לודמילה בלונסקה מאוקראינה (6,832 נקודות) וסותרטון (6,510 נקודות).
התוצאות שקבעה באליפות העולם
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) לא השתתפה קלופט בקרב שבע. היא סיימה במקום ה-9 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.49 מטר. בשלב המוקדמות היא קפצה למרחק של 6.70 מטר. בנוסף, היא סיימה במקום ה-20 בקפיצה משלושת בתוצאה של 13.97 מטר ולא עלתה לשלב הבא.
חייה האישיים
קלופט חיה בקרלסקרונה, עם בעלה פטריק, זוכה מדליית ארד באליפות העולם בקפיצה במוט. היא לומדת באוניברסיטת וקשה, שלום והתפתחות. היא יצרה סרט לטלוויזיה השוודית, לאחר שביקרה בסרי לנקה בעקבות רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי (2004), שגרמה לצונאמי ונגרם אסון אנושי. בנוסף, היא תומכת בילדים באפריקה.
גמר גביע אופ"א 1993
יובנטוס זכתה בתואר בפעם השלישית בתולדותיה, שלוש שנים לאחר זכייתה הקודמת, ובהופעתה השלישית בתולדותיה בגמר המפעל. הייתה זו זכייה איטלקית שלישית בארבע עונות בגביע אופ"א, וחמישית בסך הכול. יובנטוס עקפה את ליברפול, גטבורג, בורוסיה מנשנגלדבך, טוטנהאם הוטספר וריאל מדריד (שתי זכיות כ"א) והפכה לשיאנית הזכיות במפעל באותו הזמן. כמו כן, התוצאה בסיכום שני המפגשים הייתה לניצחון המצטבר הגבוה ביותר בתולדות משחקי הגמר בשיטת בית-חוץ, שיא שלא נשבר עד למעבר למשחק גמר בודד (החל מ-1998). מנגד, דורטמונד העפילה לגמר גביע אופ"א לראשונה בתולדותיה, ולגמר אירופי שני בתולדותיה בסך הכול, כאשר הופעתה הקודמת בגמר אירופי הייתה בזכייה בגביע אירופה למחזיקות גביע לעונת, 27 שנים קודם לכן. דורטמונד הייתה לקבוצה הגרמנית השביעית שמעפילה לגמר המפעל, אחרי בורוסיה מנשנגלדבך, איינטרכט פרנקפורט, באייר לברקוזן, המבורג, קלן ושטוטגרט.
ארבע שנים מאוחר יותר, נפגשו שתי הקבוצות בגמר ליגת האלופות 1997, כאשר דורטמונד זוכה בתואר לאחר ניצחון 3-1. שלושת הזרים ששיחקו בשורות יובנטוס בגמר גביע אופ"א עברו במהלך ארבע השנים בין משחקי הגמר לדורטמונד, ושיחקו בשורותיה בזכייה בליגת האלופות (אנדראס מולר ויורגן קולר הגרמנים וז'וליו סזאר הברזילאי).
שתי הקבוצות העפילו לטורניר עקב מיקום הליגה שלהן בעונה החולפת. יובנטוס הייתה לסגנית האלופה בעונת 1991/1992 בסרייה א', עם במרחק משמעותי של שמונה נקודות פחות מהאלופה הבלתי מנוצחת, מילאן. גם דורטמונד הייתה לסגנית האלופה לעונת 1991/1992 בבונדסליגה, העונה הראשונה של הליגה הגרמנית לאחר איחוד גרמניה. דורטמונד סיימה את העונה עם מאזן נקודות זהה לאלופה שטוטגרט, אך פער שערים עדיף של יריבתה העניק לה את התואר.
במשחק הגמר הראשון בווסטפאלנשטדיון בודורטמונד, עלתה דורטמונד ליתרון כבר לאחר שתי דקות, משער של מיכאל רומניגה. דינו באג'ו איזן בדקה ה-26, וארבע דקות אחריו הפך רוברטו באג'ו את התוצאה. בדקה ה-73 השלים רוברטו באג'ו צמד וקבע את תוצאת המשחק, 3-1 ליובנטוס. בגומלין בסטאדיו דלה אלפי כבש דינו באג'ו כבר לאחר חמש דקות, והשלים צמד (ושער שלישי בצמד משחקי הגמר) בדקה ה-39. אנדריאס מולר קבע את תוצאת המשחק בדקה ה-65, 3-0 ליובנטוס, שזוכה בתואר עם 6-1 בסיכום שני המפגשים.
יובנטוס
יובנטוס פתחה את העונה האירופית בסיבוב הראשון מול אנורתוסיס פמגוסטה הקפריסאית. המשחק הראשון בטורינו היה לתצוגה התקפית מרשימה של יובנטוס, שהחלה כבר בדקות הפתיחה. רוברטו באג'ו קבע 1-0 למארחת בדקה השלישית, אנדריאס מולר הכפיל בדקה העשירית, ג'אנלוקה ויאלי כבש שלוש דקות להפסקה, ושתי דקות אחריו קבע אנטוניו קונטה את תוצאת המחצית, 4-0 ליובנטוס. בדקה ה-61 השלים ויאלי צמד, ורבע שעה לסיום כבש מורנו טוריצ'לי בדרך ליתרון 6-0. תמורי כצבאיה רק צימק חמש דקות לסיום, 6-1 ליובנטוס בתום המשחק הראשון. המגמה נמשכה גם בגומלין, כאשר פבריציו ראבנלי כבש בדקה ה-14, יורגן קולר קבע 2-0 עם שער בדקה ה-39, ובמחצית השנייה כבש פיירלואיג'י קזיראגי בדקה ה-66 והשלים צמד כשלוש דקות לסיום, כדי לקבוע את תוצאת הסיום - 4-0 ליובנטוס, שעולה לשלב הבא עם 10-1 מרשים בסיכום השני המפגשים.
לאחר התצוגה ההתקפית בסיבוב הראשון, פגשה יובנטוס את פנאתינאיקוס היוונית בסיבוב השני. בניגוד לסיבוב הקודם, הסתפקה יובנטוס בניצחון מינימלי במשחק החוץ, 1-0 משער של דייוויד פלאט בדקה ה-68, ועם שוויון 0-0 בגומלין הביתי המשיכה לשלב הבא.
בשמינית הגמר פגשה יובנטוס את סיגמה אולומוץ הצ'כוסלובקית. שערים של מולר בדקה ה-23 ושל דינו באג'ו בדקה ה-76 הובילו את יובנטוס ליתרון, שצומק על ידי יאן מארושי דקה לסיום ההתמודדות, 2-1 ליובנטוס בסיום. הגומלין הביתי היה חד-צדדי ושוב הציג את היכולת ההתקפית המגוונת של יובנטוס. ויאלי כבש ראשון בדקה השישית, קזיראגי הכפיל בדקה ה-28 וקבע את תוצאת המחצית על 2-0. המחצית השנייה נפתחה בקצב מהיר, מולר כבש בדקה הראשונה של המחצית, וארבע דקות אחריו השלים ויאלי צמד. בדקה ה-69 קבע ראבנלי את תוצאת המשחק, 5-0 ליובנטוס, שעולה לשלב הבא עם 7-1 בסיכום המפגשים.
המשוכה האחרונה של יובנטוס בדרך לגמר הייתה פריז סן-ז'רמן הצרפתית. במשחק הראשון בטורינו נקלעה יובנטוס לפיגור משער של ג'ורג' ואה בדקה ה-23, אך רוברטו באג'ו איזן בדקה ה-54 והשלים צמד שקבע מהפך שתי דקות לסיום, 2-1 ליובנטוס. הצרפתים נזקקו לשער אחד בגומלין הביתי כדי להעפיל לפי חוק שערי חוץ, אך לאחר דקות ארוכות נכנעה לשער של רוברטו באג'ו בדקה ה-77. ניצחון כפול ליובנטוס, 3-1 בסיכום המפגשים, בדרך לגמר השלישי בתולדותיה.
בורוסיה דורטמונד
בסיבוב הראשון פגשה דורטמונד את פלוריאנה המלטזית. במשחק הראשון בחוץ השיגה דורטמונד ניצחון דחוק, 1-0 משער של מיכאל רומניגה בדקה ה-21. לאחר הניצחון הדחוק, הפך הגומלין למשחק רב-שערים בשליטתה של דורטמונד. מיכאל צורק כבש ראשון בדקה העשירית, אך פלוריאנה הפתיעה עם שער מאזן תוך דקה אחת בלבד, מרגליו של בריאן קרולי. בדקה ה-17 השלים קרולי צמד מפתיע והשלים מהפך, 2-1 לפלוריאנה, תוצאה שהייתה מספיקה לה על מנת להעפיל, אלא שדקה בלבד לאחר השער איבדה פלוריאנה את יתרונה משער עצמי של ג'סמונד דליה, 2-2 בהפסקה. לאחר המחצית המאוזנת, הפכה המחצית השנייה לתצוגה התקפית מרשימה של המארחת. תומאס פרנק השלים מהפך בדקה ה-59, ושמונה דקות מאוחר יותר הצטרף רומניגה למסכת הכיבושים. ההמשך היה שייך כולו לפרנק מיל, שכבש בדקה ה-72, השלים צמד שבע דקות מאוחר יותר, ובדקה ה-89 השלים שלושער שקבע את תוצאת המשחק, 7-2 מרהיב לדורטמונד. עם 8-2 בסיכום, המשיכה דורטמונד לשלב הבא.
בסיבוב השני פגשה דורטמונד את סלטיק הסקוטית. את המשחק הראשון בבית ניצחה דורטמונד 1-0 משער של סטפן שפויזאט בדקה השבעים. בגומלין נקלעה דורטמונד לפיגור משער של גרי קריני בדקה ה-13, אך הפכה במחצית השנייה משערים של שפויזאט בדקה ה-53 ושל צורק חמש דקות מאוחר יותר. 2-1 לדורטמונד, ששומרת על מאזן מושלם של ארבעה ניצחונות בשני הסיבובים הראשונים.
בשמינית הגמר פגשה דורטמונד את ריאל סרגוסה הספרדית. במשחק הראשון בבית רשמה דורטמונד מחצית ראשונה מעולה, עם שערים של שפויזאט בדקה ה-12, צורק בפנדל בדקה ה-23, ופלמינג פאולסן שלוש דקות להפסקה. דריו פרנקו צימק בדקה ה-51, 3-1 לדורטמונד בסיום. בגומלין נקלעה דורטמונד לפיגור משער של גוסטבו פוייט בדקה ה-26, הצליחה לאזן במחצית השנייה משער של שפויזאט בדקה החמישים, אך ספגה בדקה האחרונה שער של אנדראס ברמה בדרך להפסד בכורה במפעל באותה העונה, 2-1 לסרגוסה בסיום. בסיכום המפגשים, 4-3 לדורטמונד בדרך לרבע הגמר.
ברבע הגמר הוגרלה למפגש מול רומא האיטלקית. במשחק הראשון בחוץ רשמה דורטמונד הפסד אירופי שני ברציפות, 1-0 משער של סינישה מיכאילוביץ' לאחר 66 דקות. עם גבה אל הקיר אירחה דורטמונד את הגומלין, והצליחה להפוך את ההפסד מהמשחק הראשון עם שערים של מיכאל שולץ בדקה הארבעים, ושל לותר סיפל בדקה הראשונה של המחצית השנייה. רומא, שנזקקה לשער אחד כדי להעפיל על אף ההפסד, לא מצאה את הרשת, ובסיום 2-0 לדורטמונד, שהופכת את הפיגור מהמשחק הראשון לניצחון 2-1 בסיכום המפגשים.
בדומה ליובנטוס, גם דורטמונד התמודדה מול יריבה צרפתית בחצי הגמר, כאשר פגשה את אוסר. הצרפתים, שהדיחו את מחזיקת הגביע המכהנת אייאקס ברבע הגמר, הגיעה לדורטמונד למשחק הראשון ולאחר מחצית מאופסת, נכנעה לשערים של שטפן קארל בדקה ה-58 ושל צורק בדקה ה-87, 2-0 לדורטמונד במשחק הראשון. במשחק הגומלין באוסר עלתה המארחת ליתרון כבר בדקה השישית משער של קורנטין מרטינס, והדהימה את דורטמונד בדקה ה-71, עם שער של פרנק ורלאט שקבע 2-0 ושוויון מוחלט בדו-קרב. המשחק הלך להכרעה בהארכה, במהלכה נותרו שתי הקבוצות בעשרה שחקנים לאחר הרחקות בכרטיס אדום, ולבסוף הוכרע הקרב על הכרטיס לגמר בדו-קרב בעיטות עונשין. לאחר ששתי הקבוצות דייקו בחמש הבעיטות הראשונות, כבש רומניגה לטובת דורטמונד, והחמצה של סטפן מאהה קבעה 6-5 בסיום לדורטמונד, שמעפילה לגמר המפעל לראשונה בתולדותיה.
המשחק הראשון
המפגש הראשון התקיים בווסטפאלנשטדיון שבדורטמונד. יובנטוס של המאמן ג'ובאני טרפטוני עלתה למשחק במערך של 4-3-3. דינו באג'ו ואנטוניו קונטה בלטו בקו הקישור, ואנדריאס מולר פתח מעט מאחורי שני החלוצים, הקפטן רוברטו באג'ו וג'אנלוקה ויאלי. מנגד התייצבה דורטמונד של המאמן אוטמאר היצפלד במערך שונה של שלושה בלמים, כאשר לפניהם קו קישור של שלושה שחקנים ובמרכזו הקפטן מיכאל צורק. בהתקפה פתחו סטפן שפויזאט ומיכאל רומניגה, בניסיון להשיג מקדמה לקראת הגומלין בטורינו.
דורטמונד המארחת פתחה את המשחק באופן מושלם. בדקה השנייה פרץ שפויזאט באגף שמאל, הכניס כדור עומק לקנוט ריינהארדט, שהעביר בנגיעה כדור שטוח למרכז הרחבה. רומניגה, שנותר לא מכוסה, בעט בנגיעה לפינה הגבוהה הקרובה של אנג'לו פרוצי, 1-0 לדורטמונד כבר לאחר שתי דקות. יובנטוס ניסתה להגיב וניצלה איבוד כדור בחצי המגרש של דורטמונד, כאשר רוברטו באג'ו העביר בנגיעה לג'יאנקרלו מארוקי בתוך הרחבה. האחרון ניסה להקשית לפינה הרחוקה, אך הכדור נחת על המשקוף ויצא החוצה. דקות ספורות לאחר מכן, הרחקה לא טובה של מארוקי בראש מתוך הרחבה הגיעה למיכאל לוש, שבעט מהאוויר מכ-15 מטרים לפינה הרחוקה, כדור עוצמתי ומסובב שהחמיץ רק במעט את המסגרת. בדקה ה-26 חזרה יובנטוס למשחק עם שער שוויון נאה של דינו באג'ו. המהלך התחיל בכדור נייח כשלושים מטרים משערו של שטפן קלוס. מולר הוציא כדור שטוח לוויאלי על קו הרחבה, ויאלי החזיר למולר שהכניס כדור עומק בנגיעה לדינו באג'ו בצד ימין של הרחבה. באג'ו עצר את הכדור ברגל ימין, עבר את המגן שלו ובעט ברגל שמאל כדור שטוח ומדויק לפינה הרחוקה של קלוס, 1-1 בדורטמונד. רק ארבע דקות עברו, ויובנטוס, בהתקפת מעבר מהירה, השלימה את המהפך. המהלך החל אצל דינו באג'ו, שהשתלט על כדור ברחבה של יובנטוס ושלח את מארוקי בצד שמאל להתקפה מהירה. מארוקי חצה את קו מחצית המגרש והגיע עד לכשלושים מטרים משערה של דורטמונד. שם, העביר כדור עומק לוויאלי על הקו השמאלי של הרחבה. ויאלי היתל באווה גראוור והגביה למרכז הרחבה, הישר לרגליו של רוברטו באג'ו, שניצב חופשי לחלוטין כשבעה מטרים מהשער. באג'ו עצר היטב את הכדור על החזה, והכניע בקלות את קלוס, 2-1 ליובנטוס בהפסקה.
הפיגור בהפסקה הוביל לחילוף התקפי של היצפלד, כאשר למחצית השנייה עלה עם פרנק מיל החלוץ על חשבונו של הקשר תומאס פרנק. עם זאת, יובנטוס הייתה הראשונה שהתקרבה לשער נוסף. מולר, מהטובים במגרש, שלח כדור עומק מרהיב לבאג'ו, שקפץ בחצי גובה והותיר את הקפטן, שהקדים את במעט את השומר שלו, לבד מול קלוס היוצא. באג'ו גלגל בנגיעה כדור שהכניע את קלוס ועשה דרכו לפינה הרחוקה, אלא שגלישה של בודו שמידט הסיטה את הכדור לקרן ממש מקו השער. הצלה מרשימה של שמידט, החמצה גדולה לבאג'ו. מנגד, בעיטה מסובבת של ריינהארדט ממרחק מצאה את פרוצי מוכן, והשוער הצליח להדוף. יכולת הסיום המרשימה של רוברטו באג'ו היא זו שהכריעה את תוצאת המשחק בדקה ה-73, כשהחלוץ מצא את הרשת בפעם השנייה במשחק. שוב, יובנטוס בהתקפת מעבר מהירה ומסודרת הביכה את ההגנה הגרמנית, כאשר קונטה הרחיק כדור מקו הרחבה של קבוצתו עד למולר, שפרץ במהירות באגף השמאלי. מולר שלח כדור עומק לוויאלי בצד שמאל של הרחבה, אך גלישה טובה של שמידט על ויאלי הרחיקה מעט את הכדור והאטה את קצב ההתקפה. ויאלי השתלט בחזרה על הכדור, הטעה את שמידט והעביר למולר כ-16 מטרים משערה של דורטמונד. מולר עצר והמשיך במסירת עומק לרוברטו באג'ו, שתוך כדי סיבוב ונפילה גלגל את הכדור נגד כיוון התנועה, שטוח לקורה הרחוקה ופנימה. קלוס לא הספיק להגיב וכלל לא זז, 3-1 ליובנטוס בסיום, יתרון משמעותי לקראת הגומלין בטורינו.
משחק הגומלין
שבועיים לאחר המשחק הראשון, נפגשו הקבוצות למפגש הגומלין בסטאדיו דלה אלפי. שתי הקבוצות ערכו שינויים בהרכב, חלקם כפויים. המארחת ביצעה שני שינויים בהרכב הפותח, כאשר מורנו טוריצ'לי חזר לעמדת המגן השמאלי במקומו של מרקו דה מארקי, שהוסט לקישור המרכזי על חשבונו של ג'יאנקרלו מארוקי. במרכז הקישור נאלץ טרפטוני לוותר על אנטוניו קונטה המוצהב, רוברטו גאליה עלה בהרכב במקומו. מנגד, היצפלד העלה חמישה שחקנים שלא פתחו במשחק הקודם. בהגנה ערך היצפלד ארבעה שינויים, כאשר נד זליץ' פתח במקום אווה גראוור כבלם אחורי, ומיכאל שולץ פתח כבלם במקום שטפן רויטר. האחרון הוסט לעמדת הקיצוני השמאלי על חשבונו של קנוט ריינהארדט, שעבר לעמדת הקיצוני הימני, כאשר מיכאל לוש ירד לספסל. בקישור, מיכאל צורק ותומאס פרנק נותרו מחוץ להרכב, שטפן קארל ומיכאל רומניגה שהוסט מההתקפה פתחו במקומם. בחוד, סטפן שפויזאט הפצוע נאלץ להחמיץ את המשחק, ובהרכב פתחו פרנק מיל ולותר סיפל.
המגמות בפתיחת המשחק היו הפוכות, כאשר דורטמונד חיפשה לשלוח שחקנים רבים להתקפה ויובנטוס התבססה על התקפות מתפרצות. עם זאת, יובנטוס פתחה היטב את המשחק, ובדקה החמישית עלתה ליתרון מהיר. ז'וליו סזאר שלח כדור ארוך מהחלק האחורי לכיוונו של ויאלי. החלוץ הוריד בראשו לכיוונו של דינו באג'ו, כדור שחזר אל ויאלי לאחר לחץ מצד ההגנה. ויאלי, מעט מחוץ לרחבה ובגבו אל השער, זיהה את התנועה של דינו באג'ו ושלח מסירת עקב לתוך הרחבה. דינו באג'ו השתלט וברגל שמאל שלח כדור לרשת הגבוהה, 1-0 ליובנטוס, שעולה ליתרון שלושה שערים בסיכום. יובנטוס המשיכה להפגין עליונות לעיני הקהל הביתי, ורוברטו באג'ו היה קרוב להכפלת התוצאה. הקפטן קיבל את הכדור באגף השמאלי מדה מארקי, הטעה היטב את בודו שמידט, התחמק מהגלישה של זליץ' וסובב בחצי גובה לפינה הרחוקה, אך קלוס זינק היטב ומנע שער שני. בדקה ה-39 הכפילה יובנטוס את התוצאה, ושוב דינו באג'ו כובש, שער שלישי לקשר בדו-קרב. יובנטוס זכתה בכדור חופשי על קו הרחבה מצד ימין. אנדראס מולר הקשית היטב למרכז הרחבה, ודינו באג'ו שהסתנן ביו ארבעה שחקני הגנה נגח היטב לפינה התחתונה של קלוס. יובנטוס עולה ליתרון 2-0 במשחק, ועם 5-1 בסיכום המפגשים מתקרב לזכייה בתואר. שלוש דקות לאחר השער ספגה דורטמונד מכה נוספת, כאשר הקפטן רומניגה נפצע והוחלף בתומאס פרנק. 2-0 ליובנטוס בהפסקה.
המחצית השנייה נפתחה בהזדמנות ממשית של דורטמונד לצמק. הגבהה טובה של ריינהארדט מאגף שמאל מצאה את הראש של סיפל בתוך הרחבה, החלוץ נגח היטב אך אנג'לו פרוצי קלט. על אף הלחץ של דורטמונד, יובנטוס הצליחה להגדיל את התוצאה בדקה ה-65. רוברטו באג'ו פרץ באגף שמאל והעביר אל ויאלי, ששמר על הכדור היטב מול שלושה שחקני הגנה. ויאלי ניסה לחדור לרחבה אך שמידט סגר אותו היטב. החלוץ שמר על הכדור והעביר שמאלה לדה מארקי. הקשר העביר עומק לרוברטו באג'ו בתוך הרחבה. הקפטן נשמר על ידי שני שחקנים, והעביר עקב מתוחכם בנגיעה אחת למרכז הרחבה, בין שני שחקני ההגנה. הכדור היה מיועד לאנדראס מולר, אך הגלישה של תומאס פרנק המחליף הקדימה אותו. למזלו של מולר, הכדור אותו הרחיק פרנק פגע בקרסולו ונכנס לרשת. 3-0 מרשים ליובנטוס לאחר 65 דקות, תוצאה שנותרה עד לסיום, ועם 6-1 בסיכום המפגשים, זכתה יובנטוס בגביע אופ"א השלישי בתולדותיה.
אאורוס
מנהל מותג אאורוס הוא פרנץ גרהרד הילברט, ממנהלי חברת Sollers, שניהל בעבר גם את חברת דיימלר AG.
מותג אאורוס נמצא בבעלות מכון המחקר המדעי לרכבים ומנועים (63.5%), חברת EDIC מאיחוד האמירויות הערביות (36%) וחברת סולרס, באמצעות סולרס-ילבוגה (0.5%).
פיתוח
על פי תוכניות משרד התעשייה, תוכנן לפתח פלטפורמה שתהווה בסיס לייצור רכבי נוסעים דומים הן לשוק העסקי והן לשוק הפרטי. על פי התוכניות מפעל הקרונות של אורל היה אמור לייצר ג'יפים ורכבי שטח על בסיס הפרויקט. ב-13 בספטמבר 2013 הונפק צו ממשלתי המנחה את מכון המחקר המדעי לרכבים ומנועים לפתח ולייצר רכב שרד ממשלתי מתוצרת רוסיה, שבהמשך יועד גם לשוק הפרטי.
על הפרויקט הופקד מנהל העיצוב במכון, י. צ'רננקו, שהחל לעבד את הרכב בדמות רכבי ZIS-110, הסובייטים. בשיחה עם כתבי תקשורת, שר המסחר והתעשייה דניס מנטורוב הבהיר, שאב טיפוס ראשון של הרכב ייצא מפס הייצור כבר בינואר 2017, אך הרכב לא ייחשף לציבור עדיין. סדרת הרכבים שכוללת לימוזינה נשיאותית ורכבי אבטחה נמסרה לידי שירות האבטחה הפדרלי בסוף שנת 2017, אז שר המסחר והתעשייה הבטיח כי הרכב יוצג לציבור בטקס השבעת נשיא רוסיה בשנת 2018.
בקיץ 2017 המכון השהה את פיתוח רכבי השטח המבוססים על פלטפורמת הרכב בשל העדר משאבים והתמקד בפיתוח הלימוזינה ורכבי הליווי שלה. במשרד התעשייה דחו טענות לפיהן מימון הפרויקט הופסק ושבו והצהירו כי הרכב ייחשף בטקס ההשבעה במאי 2018. ביולי 2017 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ביצע נסיעת מבחן ברכב. דווח ששירות האבטחה הפדרלי יקבל 16 רכבי ליווי מדגם זה בשנת 2017. ב-20 בנובמבר 2017 הושלם ייצור 14 כלי רכב מדגם זה. אלה נמסרו לשירות האבטחה הפדרלי בדצמבר אותה שנה.
הרכב נבנה בתנאים של סודיות גמורה ודגמי הבכורה היו שמורים במוסכים סגורים של הפ.ס.או, עד חשיפתם לציבור במאי 2018. ב-7 במאי 2018 פוטין נסע לראשונה בפומבי בלימוזינה אאורוס סנאט, בטקס השבעתו לנשיאות. באותו היום, מנטורוב דיווח שייצור סדרתי של הרכב יעלה יותר מ-10 מיליון רובל (כ-160 אלף דולרים) ונחשפו גם דגמי האאורוס ארסנל.
על פי התוכניות דגמי הסנאט יוצעו למכירה במהלך שנת 2019 במחיר של 6—7 מיליון רובלים.
באפריל 2019 הוצג לציבור אב טיפוס של רכב הקרוסאובר אאורוס קומנדאנט.
במאי 2019 שר המסחר והתעשייה של רוסיה חשף כי תחת המותג מפותח גם אופנוע חשמלי, שייצורו נעשה בשיתוף פעולה עם מכון NAMI, רוסטכנולוגיות וחברת Sollers.
באוגוסט 2019 נחשף כי מסוק אנסאט מעוצב כחלק ממותגי אאורוס. בנוסף, פותח מטוס הנוסעים אאורוס ביזנס ג'ט כמטוס מנהלים מבוסס על סוחוי סופרג'ט 100, שנחשף בנובמבר 2021 במהלך הסלון האווירי באבו דאבי.
רכבים
רכבי אאורוס כוללים דגמי לימוזינה, סדאן, רכבי שטח, קרוסאובר ומיניבוסים.
שמות הדגמים מושפעים משמות מגדלי הקרמלין: נוסף להם פותחו:
הדגמים
הרכב נמכר בחמישה דגמים שונים:
כלי תעופה
בשנת 2021, נחשף דגם אאורוס ביזנס ג'ט (AURUS бизнес-джет, או AURUS Business Jet) כמטוס מנהלים חדש על בסיס סוחוי סופרג'ט 100 שיכול להגיע ל־7,200 ק"מ.
Shots
Shots הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית Imagine Dragons. הוא נכתב על ידי חברי הלהקה בן מקי, דניאל פלצמן, דן ריינולדס וויין סרמון ויצא לאור כסינגל השלישי והאחרון מתוך אלבום האולפן השני שלהם Smoke + Mirrors.
הרכב
השיר מראה השפעה של מוזיקה תעשייתית עם שימוש רב בסינתיסייזר. השירה של ריינולדס קלילה, למרות התוכן הלירי האפל, מוזיקה בסגנון משנות ה-80.
קידום
הלהקה ביצעו את הרצועה במהלך פרסומת חיה עבור "Taeget" בפעם הראשונה ראשונה אי פעם במהלך פרסי הגראמי (2015). הפרסומת צולמה ברחוב פרמונט בלאס וגאס בניצוחו של ג'ונאס אוקרלונד. הפרסום קידם מהדורה בלעדית של האלבום הזמינה ב-Target הכוללת ארבעה רצועות בונוס. שהוערכה בעלות של 8 מיליון דולר והוגדרה במקום ה-2 ב- Billboard Trending 140.
קליפ
ב-12 בפברואר 2015, Imagine Dragons הוציאה את הקליפ הרשמי של "Shots". הסרטון בוים על ידי רוברט היילס ונעשה בהשראת יצירות האמנות שנוצרו על ידי הצייר טים קנטור מסן דייגו. אותה יצירה משמשת גם כאמנות העטיפה של כל הסינגלים של האלבום. קנטור עצמו מופיע כתיאור חי של אחד מציוריו.
רמיקס Broiler
באפריל 2015, הדיג'יי הנורווגי וצמד המוזיקה האלקטרונית Broiler (מיקל כריסטיאנסן וסימן אוקה) הוציאו רמיקס של "Shots". שהפך ללהיט בפני עצמו ב- VG-lista, מצעד הסינגלים הנורווגי הרשמי, שהגיע למקום הרביעי במצעד. קליפ לרמיקס שוחרר כחודשיים לאחר מכן, ב-4 ביוני.
יחסי סרביה–קובה
יחסי סרביה–קובה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של קובה לבין הרפובליקה של סרביה.
סקירה כללית
הפרלמנט הקובני השפיע רבות על הפרלמנט הסרבי ויש בהם קבוצות פרלמנטריות דומות.
מוסלים מגומאייב (זמר)
מוסלים מגומאייב (באזרית: Müslüm Maqomayev, ברוסית: Муслим Магомаев; 17 באוגוסט 1942 - 25 באוקטובר 2008) היה מלחין, זמר אסטרדה ואופרה סובייטי ממוצא אזרי. בשנת 1973 הוענק לו תואר האמן העממי של ברית המועצות. על פעילותו בתחום השירה מגומאייב קיבל מספר עיטורים סובייטים, רוסים ואזרבייג'נים. בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 הפופולריות שלו בברית המועצות הייתה חסרת תקדים.
קורות חיים
מוסלים מגומאייב נולד בבאקו. אביו נהרג במלחמת העולם השנייה בסוף אפריל 1945. סבו היה מוסלים מגומאייב, מלחין ידוע של הפילהרמוניה הממלכתית הנקראת על שמו. לאחר שבעלה נהרג, אימו של מגומאייב עזבה את באקו, התחתנה שנית ועשתה קריירה של שחקנית תיאטרון. מוסלים הצעיר התחנך במשפחת דודו שהיה פעיל מפלגתי מקומי. מוסלים למד בקונסרבטוריון וכבר בגיל 15 הופיע בציבור.
בשנת 1962 הוא הופיע במוסקבה בקונצרט נעילה של פסטיבל תרבות אזרית. בשנת 1963 הוא הופיע לראשונה בקונצרט יחיד. באותה שנה מוסלים מגומאייב התקבל כזמר בתיאטרון לאופרה בבאקו. בשנים 1964–1965 השתלם בלה סקאלה. עם חזרתו לברית המועצות מגומאייב המשיך לשיר באופרה אך סירב להצעה להצטרף לתיאטרון בולשוי.
בשנים 1966 ו-1969 הוא שר באולימפיה שבפריז וזכה להצלחה גדולה. הוא קיבל הצעה להישאר למספר שנים ולעשות קריירה בינלאומית אך שלטונות ברית המועצות לא היו מוכנים לכך בטענה שהוא צריך להמשיך ולהופיע ברחבי ברית המועצות.
בסוף שנות ה-60 עבור אחת ההופעות מגומאייב קיבל תשלום פי 3 מהמקובל. לאחר בירור, משרד התרבות הסובייטי אסר עליו להופיע מחוץ לגבולות אזרבייג'ן. הנושא נסגר רק לאחר התערבות ישירה של יורי אנדרופוב שהתקשר ליקטרינה פורצבה וציין שלק.ג.ב אין טענות לזמר והוא מעוניין לראות הופעתו במוסקבה.
בשנת 1969 הזמר זכה בפרס ראשון בתחרות לשירה בסופוט שבפולין, שהייתה בזמנו התחרות הידועה ביותר בגוש הקומוניסטי.
בשנים 1975–1989 מגומאייב היה המנהל האומנותי של התזמורת שהופיע איתו בכל ההופעות.
בשנת 1998 פרש. מאז הוא עבר להתגורר במוסקבה עם אשתו, זמרת האופרה תמרה סיניאבסקָיָה, וניהל אתר אינטרנט אישי. מגומאייב נפטר בשנת 2008 ממחלת לב. הוא נקבר בבאקו ליד סבו. ב-14 באוגוסט 2008 נשיא אזרבייג'ן פרסם צו על הנצחת שמו של הזמר. שלט הנצחה הוצב על ביתו ואחד מבתי הספר בבאקו נקראה על שמו. במוסקבה מול שגרירות אזרבייג'ן בעיר הוצב פסל הזמר. באוקטובר 2010 במוסקבה נערכה תחרות זמרים לכבוד מוסלים מגומאייב.
במהלך הקריירה שלו מגומאייב ביצע מעל ל-600 שירים והצטלם במספר סרטים. הוא גם הלחין מספר שירים על בסיס מילים של רוברט רוז'דסטבנסקי. את רוב הלהיטים של מגומאייב כתבו ארנו בבג'ניאן וחלקו חברו פולאד בולבולולו. אלכסנדרה פחמוטובה הלחינה מספר שירים במיוחד בשביל הזמר. הוא הוציא עשרות תקליטים שנמכרו במיליוני עותקים בברית המועצות. בשנת 1969 מגומאייב קיבל פרס על מכירת 4.5 מיליון תקליטים.
במרץ 2020 שודרה סדרת טלוויזיה ביוגרפית על חייו, מגומאייב, בכיכובו של מילוש ביקוביץ'.
להיטים
ארנו בבג'ניאן:
אלכסנדרה פחמוטובה:
מוסלים מגומאייב:
אחרים:
וניאמין קאברין
וניאמין קאברין (בלידתו וניאמין (או בנימין) זילבר; ברוסית: Вениамин Александрович Каверин; 19 באפריל 1902, פסקוב – 2 במאי 1989, מוסקבה) היה סופר יהודי סובייטי.
קורות חיים
וניאמין זילבר נולד ב-19 באפריל 1902 בפסקוב, הצעיר בילדיהם של זוג יהודים מתבוללים. שניים מאחיו הגדולים היו: לב זילבר ואלכסנדר זילבר וגיסו, בעלה של אחותו הגדולה לאה היה יורי טיניאנוב. בשנת 1912 נרשם לגימנסיה לגברים בעיר פסקוב, ב-1924 סיים תואר ראשון באוניברסיטת סנקט פטרבורג ובשנת 1929 קיבל תואר שלישי בספרות.
בשנת 1922 פרסם את היצירה הראשונה שלו תחת שם העט "וניאמין קאברין". באותה תקופה הוא היה חבר בחבורה ספרותית בשם "אחים סרפיון" ביחד עם מיכאיל זושצ'נקו.
בשנת 1958 וניאמין קאברין היה בין הסופרים הבודדים שלא השתתפו בגינוי של בוריס פסטרנק. בהמשך הוא גם חתם על העצומה להגנה על יולי דניאל (אף הוא סופר יהודי) ואנדריי סיניאבסקי.
נפטר במוסקבה בשנת 1989.
על פעילותו הספרותית הענפה, הוענקו לקאברין מספר עיטורי ברית המועצות.
בומבה לנוני
בומבה לנוני (שם מדעי: Bumba lennoni) הוא מין של טרנטולה מהסוג בומבה, שבו נתגלו עד כה ארבעה מיני עכבישים. המין התגלה בשנת 2015 ביער הלאומי של קחיואניה, במדינת פארה שבצפון ברזיל. מוטת הרגליים של העכביש מגיעה לכ-2.5 עד 3.5 ס"מ, והוא נחשב קטן יחסית לטרנטולה. העכביש קרוי על שמו של ג'ון לנון, שלדברי מגלה העכביש תרם בהפיכת העולם למקום טוב יותר.
תפוצה וביולוגיה
הלנוני נפוץ בצפון ברזיל, ופעיל בעיקר בלילה. למרות גודלו הקטן יחסית, הרי שהוא קרוב משפחה של ה-Bumba horrida הגדול ממנו בהרבה, שמוטת רגליו מגיע לכ-13 ס"מ. ללנוני תכונות שונות המרמזות כי הוא קרוב משפחה של התראפוזה בלונדי, העכביש הכבד ביותר המוכר כיום, והשני בגודלו מבחינת מוטת הרגליים.
כמו כל יתר הטרנטולות מהעולם החדש, גם ללנוני שערות צורבות אותן הוא מנער על תוקפיו.
בריינין
בריינין (ברוסית: Брайнин) הוא שם משפחה יהודי אשכנזי ממקור רוסי.
רוסיה במשחקים האולימפיים לנוער
רוסיה משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). רוסיה משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הרוסיים 228 מדליות, מהן 96 מדליות זהב. מבין שש האולימפיאדות בהן השתתפה, בשתיים דורגה במקום הראשון, בשתיים דורגה במקום השני, באחת דורגה במקום השלישי ובאחת דורגה במקום החמישי. רוסיה מדורגה במקום השני בטבלת המדליות של כל הזמנים.
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של רוסיה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 96 ספורטאים שהתחרו בעשרים ענפי ספורט. המשלחת דורגה במקום השני לאחר שזכתה ב-43 מדליות, מהן 18 מדליות זהב.
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 84 ספורטאים שהתחרו ב-18 ענפים. המשלחת דורגה במקום השני לאחר שזכתה ב-57 מדליות, מתוכן 27 מדליות זהב.
אולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012)
רוסיה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק. המשלחת כללה 67 ספורטאים שהתחרו בכל 15 ענפי הספורט. המשלחת דורגה במקום החמישי לאחר שזכתה ב-16 מדליות, מהן חמש מדליות זהב.
אולימפיאדת הנוער לוזאן (2020)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לוזאן מנתה 104 ספורטאים שהתחרו בכל 16 ענפי הספורט. המשלחת דורגה במקום הראשון לאחר שזכתה ב-29 מדליות, מהן עשרה מדליות זהב.
מדליות לפי משחקים
משחקי הקיץ width="20px"|
משחקי החורף
מדליות לפי ענף
משחקי הקיץ width="20px"|
משחקי החורף
דוק סמסון
דוק סמסון (באנגלית: Doc Samson) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס הענק הירוק ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת The Incredible Hulk #141 מיולי 1971 ונוצרה על ידי הכותב רוי תומאס והמאייר הרב טרימפ.
דוק סמסון הוא האלטר אגו של לאונרד "ליאו" סקיבורסקי, פרופסור בעל תואר לפסיכולוגיה שנחשף לקרינת גמא בעת שעבד עם ברוס באנר על מציאת תרופה. שיערו הארוך הפך לירוק, וכוחו התעצם לרמה על-אנושית. נקרא על שמה של הדמות התנכית שמשון.
את דמותו של לאונרד סמסון גילם בסרט הלייב אקשן "הענק הירוק" השחקן טיי בארל.
יצחק שושן (אבו סחיק)
יצחק שוֹשן (כונה "אַבּוּ סְחֵיק", 19 באפריל 1924 – 28 בדצמבר 2020) היה איש מודיעין וביון ישראלי, מאנשי המחלקה הערבית בפלמ"ח, מסתערב ומרגל. נמנה עם מקימי סיירת מטכ"ל, המשיך את שירותו באמ"ן, ואחרי פרישתו מצה"ל שירת ביחידת "קיסריה" של "המוסד".
ביוגרפיה
בשנת 1942, בגיל 18, עלה לארץ ישראל. כמנהג אותם הימים, התגנב עם יהודים נוספים בסיוע מבריח והגיע לאחר תלאות ובדרכים עקלקלות לטבריה. בהגיעם לטבריה שוחחו ביניהם העולים הטריים בערבית ומיד נעצרו על ידי שלטונות המנדט הבריטי והוחזרו לסוריה. החברים לא אמרו נואש ונערכו לעלייה נוספת, שבה נקטו יותר אמצעי זהירות והגיעו בשלום לתל אביב.
בתחילת דרכו בארץ גר שושן בתל אביב בכרם התימנים ועבד בשוק הכרמל, בעבודות מזדמנות בחקלאות ובבית חרושת לקופסאות פח. חלק מזמן התגורר בירושלים, בבית אחותו רחל אשר עלתה כמה שנים לפניו, ועבד כעוזרו של גיסו, שאול מזרחי. השניים סבבו ברחובות שכונת רחביה כשהם נושאים על כתפיהם ארגזים עמוסי פרי וירק ומכריזים על מרכולתם ביידיש.
בראשית 1943 הצטרף להכשרה של צעירים עולי סוריה בקיבוץ נען, וב-1945 חבר להכשרת ילידי הארץ בקיבוץ גבת. במהלך אותה שנה התגייס לפלמ"ח (פלוגה א', הגדוד הראשון) יחד עם יתר חברי ההכשרה, שם היה מועמד לקורס מ"כים. בפלמ"ח שירת במחלקה הערבית ("השחר") כמסתערב, ולאחר קום המדינה שירת בצה"ל כמסתערב בביירות.
בפלמ"ח
זמן קצר לאחר גיוסו, ב-1945, אותר על ידי בני מהרשק (ה"פוליטרוק" של הפלמ"ח) ושמעון סומך ("סמעאן") כמועמד מתאים לתפקיד "מסתערב". הוא סופח למחלקת "השחר", המחלקה הערבית של הפלמ"ח, ועד מאי 1948 שימש קיבוץ עין החורש כבסיס הבית שלו. באותם ימים זכה יצחק בכינוי "אַבּוּ סְחֵיק", שהיה שגור כל חייו בפי חבריו לנשק ומכריו.
בתום ההכשרה, כחבר פעיל במחלקת "השחר" נטל יצחק שושן חלק במשימות איסוף מודיעין על יעדים כמו מנהיגי כנופיות ומבריחי נשק. פעילותו כללה השתתפות במבצעים חשאיים של סיכול מזימות פיגוע של הערבים נגד היישוב היהודי בארץ, ובין היתר השתתף במבצע השמדת מכונית תופת ערבית בעיר התחתית בחיפה בסוף פברואר 1948.מכונית התופת הוסתרה במוסך "אבו שעם" ברחוב נצרת בחיפה, ועל פי מידע מוקדם שהתקבל במטה הפלמ"ח תכננו הערבים לפוצצה במוצאי שבת של אותו השבוע ברחוב הומה אדם מחוץ לבית קולנוע בהדר הכרמל. יצחק שושן ויעקובה כהן מקיבוץ אלונים, שנבחרו לפעולת סיכול המזימה, הצליחו להחדיר אל המוסך מכונית תופת שנייה שהוכנה על ידי אנשי הפלמ"ח, הצמידו אותה למכונית התופת הערבית ועל ידי הפעלת מנגנון השהיה פוצצו את שתי המכוניות יחד - פעולה שמנעה אסון כבד.
שושן נשלח גם לאיסוף נתוני מודיעין לקראת שריפת האוטובוסים בתחנה המרכזית ברמלה, פעולת תגמול על ההתנכלויות המתמשכות של ערבים נגד התחבורה היהודית. הוא היה מעורב בניסיון ההתנקשות בשייח' נימר אל-ח'טיב, מנהיג בכיר בתנועת האחים המוסלמים ותומך נלהב של המופתי הירושלמי, חאג' אמין אל-חוסייני. אל-ח'טיב נפצע בניסיון ההתנקשות ויצא ממעגל הלחימה, כשהוא מחלים מפצעיו בלבנון ובסוריה.
כמסתערב
במאי 1948 בוים על ידי פעילי "ההגנה" מעצר, בו נלקחו יצחק שושן וחבקוק כהן, כשהם מתחזים לערבים, למחנה מעצר בו שהו פעילי כנופיות ולוחמים ערבים. משם יצאו השניים עם קבוצת פליטים ללבנון, יחד עם זרם הפליטים הערבים שנמלטו מצפון הארץ במלחמת העצמאות, במטרה להקים בסיס פעולה מודיעיני בביירות.
במהלך השנתיים הבאות פעל שושן לצד חברים מסתערבים נוספים בלבנון, בסוריה ובירדן, שם נטל חלק בהקמה ובביסוס של תשתית לשירות הביון של ישראל בארצות ערב. שמו של שושן בביירות היה עבדול כרים מוחמד סידקי. ככיסוי לפעילותם פתחו המסתערבים קיוסק קטן בביירות, ובכספים שנשלחו ממטה הפלמ"ח רכשו מונית, בה הסיעו נוסעים בקו ביירות-דמשק-רבת עמון. קבוצת המסתערבים שפעלה בביירות כללה, בצד יצחק שושן, את גמליאל כהן, חבקוק כהן, יעקובה כהן, שאול כרמלי ושמעון חורש (היה ממקום בדמשק).
מביירות העבירו שושן וחבריו ארצה בקשר רדיו חומר מודיעיני רב-ערך והשתתפו במבצעים חשאיים רבים. אחד המפורסמים שבהם, מבצע דוד, היה מבצע חבלה ביאכטה "איגריס", אשר נרכשה על ידי איש עסקים לבנוני ועגנה בחוף הצפוני של ביירות. זאת, בעקבות מידע שהתקבל במטה הפלמ"ח על כוונה לחמש את היאכטה בתותחים ולהפגיז מעל סיפונה את נמל חיפה.
כמו כן עסק באיסוף מידע לקראת פיצוץ מאגרי הנפט בנמל טריפולי של לבנון (פעולה שלא יצאה לפועל), ואיסוף נתונים על פעילים אחרים במחלקה הערבית שנעלמו (כמו, ו שנרצחו ומקום קבורתם לא נודע).
בצה"ל
במאי 1950 הוחזר שושן ארצה, עבר קורס קצינים ושירת בחיל המודיעין. הוא הוצב כקת״מ בבסיס ג' ביחידת "מודיעין 10" (לימים יחידה 504) שעסקה בגיוס והפעלת סוכנים בארצות ערב. ב-1958 היה שושן ממקימי יחידה 269 - לימים סיירת מטכ"ל - לצידו של אברהם ארנן. הוא הקנה ליחידה את יסודות תורת ההסתערבות, ושירת במשך שנתיים בתפקידי פיקוד בה.
בהמשך שירת ביחידה 188 בהכשרה ובהפעלה של לוחמים בעומק ארצות ערב. בין היתר, הכשיר את המרגל אלי כהן והיה בין מפעיליו.
במוסד
ב־1966 הושאל על ידי צה"ל ל"מוסד", בו שימש, עד לפרישתו ב-1982, בתפקידים מבצעיים, פיקודיים וניהוליים, שעל רובם מוטל עדיין איפול.
במשך כעשר שנים מתוך תקופה זו עמד בראש המחלקה המיוחדת להצלת יהודים מארצות מצוקה והעלאתם ארצה.
מאז צאתו לגמלאות ועד שנת 2000 המשיך לעבוד בהתנדבות ב"מוסד" ולימד בהתנדבות במסגרות ביטחוניות שונות. כמו כן, הוזמן להרצות ולשתף בקורותיו ובקורות חבריו המסתערבים בפני תלמידי בתי-ספר, חברי קיבוצים ובמסגרות אחרות.
מבצע "מֶלֶט" 1969-1973 - העלאת 750 יהודים מסוריה
יצחק שושן, שכיהן אז כראש המחלקה המיוחדת להעלאת יהודים מארצות מצוקה, העלה רעיון מעניין ונועז: העפלה דרך הים. הרעיון היה מפתיע ועורר ספקות, אך שושן היה נחוש בדעתו ושרטט קווים לתוכנית פעולה, שהתבססה על ניסיונו כמסתערב בביירות כ-20 שנה קודם לכן. לא חלף זמן רב ושושן קיבל את הפקודה: "עזוב הכול! אתה משוחרר זמנית מכל תפקידיך ב"מוסד". לך ותביא את האנשים!"
שושן, שבשנותיו כמסתערב שימש, בין היתר, כנהג מונית בביירות, הכיר את העיר ואת חופיה. "ידעתי שאם אמצא בביירות אדם שבבעלותו סירת מנוע, ושיוכל להשיט את הצעירים למרחק מסוים מהחוף - פתרתי את הבעיה", הוא סיפר לימים, "שכן משם יוכל כלי שיט של חיל-הים לקלוט אותם ולהביאם ארצה".