cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מערבולת קצה כנף
בשל היות התופעה קשורה לקצה הכנף, ככל שהיחס בין אורך הכנף לבין רוחב קצה הכנף גדל התופעה נחלשת. מסיבה זו סובלים מטוסי נוסעים ותיקים, כדוגמת בואינג 707, ממערבולות קצה כנף קשות, שאף מונעות נחיתה רצופה של שני מטוסים אחד אחרי השני, אם הראשון מייצר מערבולות קצה כנף גדולות וחזקות. אחד הפתרונות לבעיה זו הוא תכנון כנפיים בעלות קצה כנף העומד כמעט בניצב לכנף (כנפונים). במטוסי תובלה כנפונים כאלה יכולים "לחסוך" עד כ-5% עילוי.
תותח נגד מטוסים "3.7
תותח נגד מטוסים "3.7 (94 מ"מ) הוא תותח כבד נגד מטוסים נגרר שנע על מרכב בעל ארבעה גלגלים מתוצרת בריטית. זה היה התותח הכבד ביותר להגנה נגד מטוסים ששימש את צבאות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. הפגז הגיע לגובה מקסימלי של 9,000 מטר.
פיתוח
עד אמצע שנות ה-30 של המאה העשרים היו המטוסים בעלי מגבלות טיסה נמוכות של גובה ומהירות. תותחי הנ"מ בקוטר "3 היו יעילים דיים לאיומים מסוג כזה. עם הופעת המטוסים המהירים בעלי יכולת רום טיסה מוגדל עד לגובה של 30 אלף רגל, נדרש נשק חדש. הנשק הזה היה תותח ה-"3.7.
מלחמת העולם השנייה
הייצור החל באופן מזורז ללא בעיות שהן ובספטמבר 1939 כבר היו ברשות מערך הנ"מ כ-40 תותחים "3.7. בתקופת המערכה על בריטניה היו ברשות מערך ההגנה כ-1140 תותחים. בשנת 1943 הם הוצבו בעמדות יבשתיות וב"מבצרי מאונסל" הימיים (כדוגמת מבצר החולות הרועדים בשפך התמזה).
פיתוח הדגמים השונים נמשך עד לדגם האחרון סימן 6 (Mk VI) שהיה בשרות עד 1959.
לא נעשה שימוש בתותח כנשק נגד טנקים בניגוד למקבילו תותח נ"מ 88 הגרמני, עקב משקלו הכבד. התותח שקל קרוב לכפליים ממקבילו הגרמני. עקב זאת הצבתו דרשה זמן רב שלא אפשר הפעלה מהירה כנגד טנקים. פרט לכך התותחים היו בדרך כלל תחת פיקוד ברמה גבוהה שלא היה לה קשר עם כוחות הקרקע.
בעת הצבתו לפעולה, היה צוות התותח פותח ארבע זרועות לצדדים, לכל זרוע היה בסיס רחב דמוי צלחת שהוצב על הקרקע. מרכב זה היה משחרר את העומס והרתע מהגלגלים ומעביר אותו ישירות לקרקע.
לפי המידע ממקורות בריטים, היה התותח בשימוש הצבא הבריטי, הניו זלנדי, הקפריסאי, הנפאלי והישראלי.
Hit Row
NXT (2020–2021)
באירוע NXT TakeOver 31, שנערך ב-4 באוקטובר 2020, אייזיאה "סוורב" סקוט התמודד מול סנטוס אסקובר על אליפות ה-NXT במשקל קל, כשבמהלך הקרב, חואקין ויילד וראול מנדוזה ניסו להפריע לטובת חברם ומנהיגם לקבוצת לגאדו דל פנטסמה, אסקובר, אך האחרונים סוכלו על ידי אשנטה "תי" אדוניס, שנחלץ לעזרת סקוט. לעומת זאת, סקוט הפסיד לבסוף לאסקובר. בינואר 2021, סקט הצטוות לשורות ג'ייק אטלס בטורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס. השניים הודחו כבר בסיבוב הראשון על ידי הזוכים בטורניר, MSK (נאש קרטר ווס לי), כשלאחר הפסדם הם החלו להתווכח ביניהם. ב-17 בפברואר בפרק של התוכנית NXT, סקוט תקף את ליאון ראף לאחר שהפסיד לאחרון, צעד שביסס את דמותו כרעה.
סקוט וראף המשיכו לנהל את הפיוד ביניהם, כשהיריבות ביניהם הגיעה לסיומה ב-4 במאי בפרק של התוכנית NXT בקרב ספירות בכל מקום, שבו סקוט ניצח את ראף לאחר הפרעה מצד AJ פרנסיס, שערך את הבכורה שלו. לאחר הקרב, מי שהצטרף לסקוט ופרנסיס היו אשנטה "תי" אדוניס ובריאנה ברנדי. שבוע לאחר מכן בתוכנית, פרנסיס וברנדי הוצגו בשמות הבמה טופ דולה ובי-פאב, בהתאמה; בנוסף, שם הקבוצה הוצג כ-Hit Row. ב-18 במאי בפרק של התוכנית NXT, אדוניס וטופ דולה ערכו את קרב הבכורה שלהם כצמד, כאשר הם גברו על ארייה דבארי וטוני ניס. ב-29 ביוני בפרק של התוכנית NXT, סקוט ניצח את ברונסון ריד וכתוצאה מכך זכה באליפות צפון אמריקה של NXT. שבועיים לאחר מכן, הם התעמתו עם סנטוס אסקובר וקבוצת לגאדו דל פנטסמה אותה מנהיג האחרון.
תותח נגד מטוסים "3.7
מלחמת העצמאות
אין ידיעות רשמיות על הפעלת תותח מסוג זה על ידי צבאות ערב.
Hit Row
סמאקדאון (2021)
ב-1 באוקטובר בפרק של התוכנית סמאקדאון כחלק מהדראפט, הקבוצה הועברה למותג סמאקדאון. ב-12 באוקטובר בפרק של התוכנית NXT 2.0, סקוט הצליח להגן על תוארו בהצלחה מול סנטוס אסקובר; לעומת זאת, לאחר הקרב כרמלו הייס שעזר לסקוט לבלום את מתקפותיהם של קבוצת לגאדו דל פנטסמה, תקף את סקוט ופדה עליו את חוזה שקיבל בזכייתו במסגרת טורניר הפריצה של NXT, שהקנה לו חוזה ובו הזכות להתמודד על אליפות במותג לבחירתו. בקרב ביניהם, סקוט איבד את התואר לאותו הייס, הפסד שקטע תקופת כהונה של 105 ימים כאלוף. הקבוצה ערכה את הבכורה שלה במותג סמאקדאון ב-22 באוקטובר, כאשר סקוט וטופ דולה גברו על צמד מקומיים. ב-4 בנובמבר, בי-פאב שוחררה מהחוזה שלה. אדוניס, דולה וסקוט שוחררו גם הם מהארגון ב-18 בנובמבר, צעד שהוביל לפירוק הקבוצה באופן רשמי.
תותח נגד מטוסים "3.7
מלחמת העצמאות
אזכור יחיד לתותחים אלה מופיע בתיאורו של הטייס פלטיאל מקלף שיצא לטיסת צילום שהוגדרה כחשובה ביותר ערב "מבצע עשר המכות" במטוס מסוג פיירצ'ילד עם הצלם מונטי גולדברג. בעוברם מעל ריכוזי הצבא המצרי במערב הנגב זיהה פלטיאל בבירור את סוללות התותחים האלה שנעזרו במערכות מכ"ם לאיכון המטוסים. התותחים ירו לעברו והוא כנראה נפגע מהם, אך המשיך בטיסתו עד לשלב שנאלץ לנטוש.
Hit Row
ארגונים עצמאיים (2022)
לאחר שלושה חודשים משחרורם בחוזה מה-WWE, קבוצת Hit Row התאחדה בארגון עצמאי בשם MCW Pro Wrestling תחת שם חדש HitMakerZ במסגרת מופע, שהתקיים ב-19 במרץ 2022 במרילנד. האיחוד כלל את כל חברי הקבוצה, למעט "סוורב" סקוט, שכבר היה חתום על חוזה בארגון All Elite Wrestling (AEW). ב-6 באוגוסט 2022, טופ דולה ערך את החזרה שלו לארגון ההיאבקות Coastal Championship Wrestling תחת שם הבמה ¢FRAN.
תותח נגד מטוסים "3.7
מלחמת העצמאות
(ייתכן שפלטיאל מקלף ראה את תותחי ה-88 הגרמניים וזיהה בטעות כתותחים בריטים נגד מטוסים מסוג "3.7).
Hit Row
החזרה ל-WWE (2022–היום)
ב-12 באוגוסט בפרק של התוכנית סמאקדאון, קבוצת Hit Row, ללא סקוט, חזרה ל-WWE כאשר טופ דולה ואשנטה "תי" אדוניס גברו על שני מתאבקים מקומיים. בתקופה שבאה לאחר מכן, הקבוצה נכנסה לפיוד עם קבוצת Maximum Male Models (מאסה ומנסור), כאשר הם ניצחו את האחרונים ב-2 בספטמבר.
תותח נגד מטוסים "3.7
בשירות צה"ל
תותחים מסוג זה נרכשו באנגליה והגיעו לצה"ל לפני מבצע קדש, בשנת 1955. סוללה אחת, שהוצבה באזור מחנה יונה לשעבר, כמעט והפילה בטעות מטוס מוסטנג ישראלי. התותחים הוצאו מהשירות בשנת 1967, עם הגעת תותחי ה-L-70.
תצוגה מוזיאלית
שני תותחים מוצגים במוזיאון בתי האוסף של צה"ל ביפו.
פוסטל
{{פירושונים|
פושצ'ה-וודיציה
פושצ'ה-וודיציה (באוקראינית: Пуща-Водиця) היא שכונה כפרית של קייב, השוכנת בפארק מיוער באותו שם. השכונה נמצאת בפינה הצפון-מערבית של שטח השיפוט של העיר קייב, ברובע אובולון, ומתאפיינת בבנייה נמוכה צמודת-קרקע ונפרדת משאר העיר. המקום מאכלס מספר בתי הבראה, פנימיות ודאצ'ות (וילה או בית קיץ לעשירים ובכירי שלטון). הפארק מיוער בעצי אורן ואלון, אשוח ואדר ומכיל אגמים, בהם גם חופי רחצה עירוניים.
שם המקום
פושצ'ה הוא אזור מיוער. וודיציה מתייחס לנחל שזרם באזור עד המאה ה-19 ואינו קיים יותר כיום.
היסטוריה
באמצע המאה ה-19 חלה תנופת פיתוח עם הקמת בתי מרגוע ובתי הבראה לחולי שחפת (סנטוריום). ב-1893 תוכננה תוכנית הכפר בשטח 2,700 מטר מרובע, עם שבעה רחובות אורך, אותם חוצים 16 רחובות רוחב ממוספרים ברוח הרעיון של "עיר גנים". הבעלות על הקרקע נותרה בידי מועצת העיר, שהחכירה מגרשים לתקופות ארוכות לבודדים.
דרך אזור זה פרצו כוחות הצבא האדום ב-6 בנובמבר 1943 אל עבר העיר קייב, במסגרת קרב דנייפר.
ב-1981 קיבל הכפר מעמד של יישוב עירוני וב-2002 הוכלל בשטח רובע אובולון של קייב.
תחבורה
באופן יוצא דופן לעיר קייב, רחובות הכפר מסודרים ברשת רחובות שתי וערב, הכוללת שבע שדרות אורך אותן חוצים 16 רחובות רוחב, כאשר רחובות הרוחב הקצרים ממוספרים.
כנסיית סרפים הקדוש מסרוב
במרכז הכפר ניצבת כנסיית סרפים הקדוש מסרוב (Церква св. Серафима Саровського). ראשיתה בתהארגנות בעלי הווילות מ-1903. הכנסייה נבנתה מעץ לפי תכנונו של האדריכל ולדיסלב גורודצקי בין השנים 1908 ל-1910. הכנסייה שוקמה ב-1992, לאחר שסבלה הרס ממלחמת האזרחים ברוסיה דרך שנות השלטון הקומוניסטי ומלחמת העולם השנייה. ב-2007 נערך במקום שיפוץ מקיף.
מפת קוד
מפת קוד היא מפה צבאית בה ניתנים שמות קוד לצירי תנועה, מתחמים צבאיים, תאי שטח ואזורים בעלי חשיבות טקטית (כגון אזורים שולטים).
השימוש במפת הקוד נועד לשרת שתי מטרות עיקריות: הסתרת מידע מאויב שעשוי להאזין לרשת הקשר, ומתן אמצעי שליטה יעיל וקצר לתאום בין כוחות. מפות הקוד נחשבות מסמך צבאי סודי.
לדוגמה, בפלישה לנורמנדי שימשו שמות קוד לציונם של מוקדי הפלישה:
בעקבות מלחמת יום הכיפורים בה השתמש צה"ל במפת הקוד סיריוס שנחשפה, נודעו שמות הקוד של מוצבי קו בר-לב, שורה של מוצבי צה"ל לאורך תעלת סואץ: "בודפשט", "אורקל", "לחצנית", "מילנו", "מפרקת" ועוד.
נעל עץ
נעלי עץ או קבקבים (בהולנדית: Klomp, או Klompen עבור צמד נעליים) הן נעליים, העשויות מעץ.
שלושה ייעודים לקבקבים:
שתי שיטות להכנת הקבקבים:
היסטוריה
נעלי עץ ננעלו בחלקים ניכרים של אירופה בזמנים קדומים ובעיקר מאז ימי הביניים, קשה לתארך במדויק כי עץ נוטה להרקב עם הזמן. נעלי העץ העתיקות ביותר שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות בסכר החדש (Nieuwendijk) באמסטרדם הן בערך מ-1230. ברחבי אירופה ואסיה נעלו מיני סוליות עץ עם רצועות רכות יותר, הרומאים נעלו גם הם סנדלים עם רצועות עור ובד. מהסנדל בעל סוליית העץ התפתחה נעל שלמה. נעל העץ נפוצה עוד יותר במאה ה-15 כשמצאו שאפשר ליצרה מפיסת עץ אחת, מה שהפך אותה ליציבה וחזקה. מאז אפשר למצוא סימנים שהיא הייתה נפוצה מהאוקיינוס האטלאנטי עד הים הצפוני מספרד ועד סקנדינביה. עד המאה ה-19 נעשו ביד, ועם המיכון התחילו ליצרם במכונות. פעם היא הייתה עם חוד בחלקה הקדמי, אך עם הזמן התעגל החלק הקדמי, אפשר להשיגה בכל המידות ויצרן הנעליים ידע לשייפה שתחזיק את הרגל היטב. בחורף נהגו להוסיף אניצי צמר או קש כדי לבודד את הרגל מקור. בתקופות שונות נהגו בהולנד לתת לזוג בחתונה שני זוגות נעלי עץ מעוטרות באותן הדוגמאות, כדי לברך את הנישואים. בשנות ה-50 ירד הביקוש לנעליים במידה ניכרת.
בהולנד יש שירי ילדים על נעלי העץ, והן מופיעות בכמה ציורים של אמנים הולנדים.
מועצה אזורית אבן העזר
מועצה אזורית אבן העזר הייתה מועצה אזורית בהרי ירושלים שהתקיימה בין השנים 1953–1964, אז אוחדה עם מועצות אזוריות נוספות ליצירת מועצה אזורית מטה יהודה.
היסטוריה
המועצה האזורית אבן העזר הוכרזה בשנת 1953 על ידי שר הפנים ישראל רוקח. המועצה נקראה על שם האבן שהציב שמואל הנביא לזכר הניצחון על הפלשתים בקרב אבן העזר השני, שמיקומה אינו ברור דיו, אולם חוקרים שונים, ובראשם אוסביוס, מזהים אותה בסביבות בית שמש.
בעת הקמתה, המועצה כללה חמישה מושבים: זנוח (פועלי אגודת ישראל), ישעי, מחסיה, נחם (הפועל המזרחי) וזכריה (תנועת המושבים). ב-1955 נוספו אליה המושבים גפן, שדות מיכה ותירוש.
בשנת 1963 הוקמה ועדה מיוחדת לבחינת איחוד רשויות בין ארבע המועצות האזוריות הקטנות שבאזור ירושלים: אבן העזר, גיזו, האלה והרי יהודה. הוועדה המליצה לאחד את ארבע הרשויות הללו לרשות אחת, וב-1964 הוקמה מועצה אזורית מטה יהודה, הגדולה במספר יישוביה בישראל.
כלכלת מוסקבה
כלכלת מוסקבה היא הכלכלה הגדולה ביותר מבין הסובייקטים המרכיבים את הפדרציה הרוסית במונחים של תוצר אזורי גולמי (GRP). תרומת התוצר האזורי הגולמי של מוסקבה לכלכלת רוסיה הכוללת יורדת בהדרגה ובשנת 2016 צנחה ל-16.5% בשל העובדה כי כלכלות אזוריות מראות לעיתים קרובות פוטנציאל גדול יותר להתפתחות כלכלית, תוך התמקדות בביקוש מקומי, שלעיתים קרובות מתעלם ממשברים עולמיים. במבנה התוצר אזורי גולמי של מוסקבה, חלק נכבד נכבש על ידי מגזר השירותים, שרגיש יותר למצב הכלכלי העולמי. גם מסחר ותיירות ממלאים תפקיד חשוב.
היקף כלכלת מוסקבה בשנת 2018 הסתכם ב-15.7 טריליון רובל, הוצאות צרכנים - יותר מ -10 טריליון רובל, מה שאיפשר למוסקבה לתפוס את המקום השלישי מבין ערי אירופה במדד זה ולהיכנס לעשרים שוקי הצרכנות הגדולים בעולם.
תוצר אזורי גולמי
כרגע מוסקבה היא המרכז הפיננסי הגדול ביותר בקנה מידה לאומי ומרכז הניהול של חלק ניכר מכלכלת המדינה. לדוגמה, יותר ממחצית הבנקים הרשומים במדינה מרוכזים במוסקבה, בעוד שהם מהווים 90% מנכסי הבנקים. בנוסף, רוב החברות הגדולות רשומות ויש להן משרדים ראשיים במוסקבה, אם כי הייצור שלהן יכול להיות ממוקם אלפי קילומטרים ממוסקבה לחלוטין. נכון לנובמבר 2019, 104 מתוך 200 המפעלים הגדולים במדינה רשומים במוסקבה.
בנוסף, מוסקבה מרכז גדול של הנדסת מכונות, כולל הנדסת חשמל, כלי מכונה, בניית ספינות, ייצור מכשירים; מתכות אל ברזליות ואל ברזליות (ייצור סגסוגות אלומיניום), כימיה, אור ודפוס. אך בשנים האחרונות יש תהליך של העברת ייצור מחוץ למוסקבה.
תעשייה
מוסקבה, למרות חלקה המשמעותי של התעשייה בכלכלה, היא מרכז התעשייה והייצור הגדול ביותר ברוסיה, המבוסס על כוח עבודה מיומן משמעותי.
מגזרי המשק המייצרים מוצר אמיתי מהווים 20.7% מהתוצר האזורי הגולמי של מוסקבה; 1.88 מיליון איש מועסקים כאן.
מגזר השירותים
מוסקבה מהווה יותר מ-30% מסך המחזור הקמעונאי הרוסי. על פי תוצאות שנת 2018, חלקה של מוסקבה במחזור הכולל של הפדרציה הרוסית הסתכם ב -15.2%.
מחזור המסחר הקמעונאי ממשיך לצמוח בקצב מהיר. מספר חנויות הקמעונאות הנייחות בשנת 2018 הגיע ל 58,812, מרכזי קניות ומתחמים -615.
תיירות
תפקיד משמעותי בכלכלת העיר ממלא עסקי התיירות הקשורים בקבלת אורחים מרוסיה וממדינות זרות, כמו גם הפעילות הכלכלית הנלווית בענף השירותים. למעלה מארבעה מיליון תיירים מבקרים במוסקבה מדי שנה, רובם מגיעים מגרמניה, ארצות הברית, סין, בריטניה, צרפת, טורקיה, איטליה, ישראל, יפן וספרד. מאז 2007, מתוך כל 10 זרים שנכנסים לרוסיה למטרות תיירות, שבעה מגיעים למוסקבה.
אקדמגורודוק
אקדמגורודוק (ברוסית: Акаде́мгородо́к; מילולית: "העיר האקדמית" או "העיירה האקדמית") הוא מתחם בעיר נובוסיבירסק, רוסיה, הנמצא 30 ק"מ דרומית למרכז העיר וכ-10 ק"מ מערבית לעיירת המדע קולצובו. זהו המרכז החינוכי והמדעי של סיביר. המתחם מוקף ביערות ליבנה ואורן על גדת ים אוב, מאגר מלאכותי על נהר אוב. רשמית היא חלק מהעיר נובוסיבירסק, ומעולם לא הייתה עיר סגורה.
בתוך אקדמגורודוק נמצאת אוניברסיטת נובוסיבירסק, 35 מכוני מחקר, אקדמיה לרפואה, בנייני דירות ובתים, ומגוון שירותים קהילתיים כולל חנויות, מלונות, בתי חולים, מסעדות ובתי קפה, בתי קולנוע, מועדונים וספריות. "בית המדענים", מרכז חברתי של אקדמגורודוק, מארח ספרייה המכילה 100,000 כרכים - קלאסיקות רוסיות, ספרות מודרנית וגם ספרים ומגזינים אמריקאיים, בריטיים, צרפתיים, גרמנים, פולניים ועוד. "בית המדענים" כולל גם גלריית תמונות, אולמות הרצאות ואולם קונצרטים.
היסטוריה
העיירה הוקמה בשנת 1957 בחסות האקדמיה למדעים של ברית המועצות. האקדמאי מיכאיל אלכסייביץ' לברנטייב, מכונאי ומתמטיקאי, יו"ר הראשון בסניף הסיבירי של האקדמיה הסובייטית למדעים, מילא תפקיד בולט בהקמת אקדמגורודוק. בשיאה שימשה אקדמגורודוק 65,000 מדענים ובני משפחותיהם, והייתה אזור מועדף לחיות בו.
בתקופה הסובייטית (1961–1991), בשל הייחודיות של המערכת הכלכלית הסובייטית, התגמולים הכספיים לא תמיד תורגמו לרמת חיים גבוהה יותר. כדי לקזז זאת, הוקמה באקדמגורודוק מערכת פיצויים מיוחדת לתושביה ולמדענים המובילים בה. לדוגמה, לתושבי אקדמגורודוק הייתה גישה לחנויות חלוקת מזון מיוחדות שסיפקו, לרוב, גישה לכמה מוצרי מזון מסובסדים בסיסיים, שלא תמיד ניתן היה להשיג במקום אחר. מדענים שקיבלו תואר דוקטור (תואר לאחר הדוקטורט במערכת ההשכלה הרוסית) קיבלו מהרשויות שירות משלוחים מיוחד, אשר העניק גישה למבחר רחב יותר של מצרכים מאשר לרשות הכללית. לחברים באקדמיה למדעים הייתה גישה לרמת שירות גבוהה עוד יותר והיו זכאים להתגורר במגורים חד-משפחתיים (המכונים "קוטג'ים"), הנחשבים יוקרתיים על פי הסטנדרטים הסובייטים, כשמרבית האוכלוסייה התגוררה בדירות בבניינים מרובי דירות בני תשע וארבע קומות.
במהלך השנים הראשונות נהנו התושבים מחופש גדול יחסית, כאשר מרכז תרבות מודרניסטי הציג עבודות של אמנים סובייטים אסורים, ערבי שירה ופעילויות אחרות שלא הותרו בשום מקום אחר. המחקר המדעי בתחומים שהוגדרו כמדע פסאודו מסוכן במוסקבה, כמו קיברנטיקה וגנטיקה, פרח. עם זאת, החירויות צומצמו מאוד בשנות השבעים בתקופת ברז'נייב.
לאחר התפרקות ברית המועצות
קריסת ברית המועצות הביאה לכך שמדענים רבים, עזבו. החל מאמצע שנות התשעים, מכיוון שרפורמות כלכליות אפשרו השקעה פרטית ברוסיה, אקדמגורודוק ראתה את תחילתו של מימון סיכון. בשנת 1992 נוסדה כאן חברת תוכנה בשם נובוסופט, והלקוח הראשי שלה הייתה י.ב.מ.. בערך בתקופה זו המרכז לטכנולוגיות פיננסיות החל לפעול ולהתמחות בתוכנות בנקאיות ופיננסיות. עד 1997 גודל ההשקעה הפרטית הגיע לכדי 10 מיליון דולר; עד 2006 הוא היה 150 מיליון דולר והגיע לכמיליארד דולר עד 2015.
אינטל ושלומברגר הקימו סניפים באקדמגורודוק וחברות אחרות באו בעקבותיהן לאזור. מדענים רבים, כולל בנו של לברנטייב, מיכאיל שהוא מתמטיקאי מוכשר בפני עצמו, היו מעורבים מאוד בהתפתחו זו.
כיום, אוכלוסיית אקדמגורודוק עומדת על 100,000 איש ויש מעל 40 מכוני מחקר הממוקמים באקדמגורודוק. מאמץ המיזם הפרטי באקדמגורודוק הפיח חיים חדשים במה שהיה פעם אחד ממרכזי המדע המובילים של ברית המועצות ובשנת 2013 נחנך כאן הפארק הטכנולוגי של אקדמגורודוק.
האזור מכונה לפעמים "יער הסיליקון". מרכז טכנולוגי גדול בהרבה בברית המועצות לשעבר הוא מרכז החדשנות סקולקובו, הממוקם בפאתי מוסקבה ומהווה פרויקט ממשלתי של 4 מיליארד דולר עם הכנסות שנתיות של מיליארד דולר.
הערות שוליים
54.851°N, 83.106°W
יאן ורמיר
יאן וֵֶרמֶר מבטאים "אֶ" (סגול) ולא "אִ" (חיריק) (או יוהאנס וֵרמִר; בהולנדית: Johannes Vermeer; 31 באוקטובר 1632 – 15 בדצמבר 1675) היה צייר הולנדי, שהתמחה בסצינות פנים ביתיות של חיי המעמד הבינוני. רוב ציוריו מתארים דמויות בתוך ביתן, עוסקות בשיחה, בנגינה או בעבודה. מעט מאוד ידוע על חייו מלבד העובדה שגדל ופעל בדלפט. במשך שנים חסתה יצירתו בצל ציירים הולנדים גדולים כמו פיטר דה הוך או רמברנדט, אך מאמצע המאה ה־19, ובמיוחד במאה ה-20, קנה את מקומו בין גדולי הציירים, בין השאר בזכות משפט מפורסם בעקבות זיוף יצירותיו. נודע בעיקר בשל ציורו "נערה עם עגיל פנינה" אשר זכה לכינוי המונה ליזה ההולנדית.
ביוגרפיה
ורמר גדל במהלך תקופת הפריחה הגדולה ביותר של הציור ההולנדי, "תור הזהב" שאחרי מלחמת העצמאות של הולנד ושחרורה משלטונם של ספרד ובית הבסבורג. בתקופה קודמת צמח שם רמברנדט, ובתקופתו של ורמיר עצמו גדלו ציירים דגולים כיאן סטיין, פיטר דה הוך, חריט דאו, קרל פבריציוס, יאקוב ואן ראוסדאל, חיררד טר בורך , פרנס האלס ורבים אחרים. ורמר נולד כפרוטסטנטי, ככל הנראה, אך המיר את דתו לקתוליות בגיל 21, כנראה כדי לשאת באותה שנה (1653) את קתרינה בולנס שמוצאה היה ממשפחה קתולית בורגנית. לזוג נולדו 11 ילדים. באותה שנה הצטרף לגילדת האמנים של לוקאס הקדוש בעיר והגיע למעמד בכיר בה. בשנים 1662 ו-1669 נבחר לעמוד בראשה.
פרנסתו של ורמר נמצאה רוב השנים בדוחק, ממכירת תמונותיו וממסחר בתמונות. במהלך הקריירה הלא ארוכה שלו, בשנים 1654–1670 (תיארוכי התמונה הראשונה והאחרונה שלו) יצר רק כ-35 תמונות. לאחר מותו מכרה אלמנתו את כל תמונותיו שנותרו בידיה למועצת העיר בתמורה לקצבה זעירה.
תהילה מאוחרת
אחרי מותו נשכח ורמר כמעט מיד. במשך מאתיים שנה הוא נחשב לצייר זניח, אם בכלל הוזכר, ורבות מיצירותיו יוחסו לציירים בולטים וידועים יותר באותה תקופה, ובמיוחד לפיטר דה הוך או לקרל פבריציוס. בשנת 1866 טען היסטוריון האמנות הצרפתי תאופיל תורה (שם עט של וו. בורגר) כי גילה צייר דגול חדש (וייחס לוורמיר 76 תמונות). אחרים, ביניהם ידוע מרסל פרוסט, שעשה ביצירה "נוף העיר דלפט" שימוש בכרך "השבויה" מתוך "בעקבות הזמן האבוד", היללו גם הם את הצייר שהתגלה מחדש.
בשנים האחרונות זכה ורמר להד מרשים בזכות הספר "נערה עם עגיל פנינה" מאת טרייסי שבלייה. הספר ניסה לבנות "רומן" בין ורמיר לנערה המוצגת בציורו "נערה עם עגיל פנינה" (באוסף מאוריצהויס שבהאג) והבליט תימות פמיניסטיות ורומנטיות אנכרוניסטיות בסיפור. הספר הפך לסרט בשם זה בשנת 2003.
זיופי יצירתו
תעלומת חייו של ורמר הציתה את הדמיון, לא רק של חוקרי ואוהבי אמנות, אלא גם של זייפנים. הידוע מכולם היה הצייר ההולנדי האן ואן מייחרן (1898-1947). הזיוף הראשון של ואן מייחרן נחשף לאוויר העולם (כיצירה מקורית, לא מזויפת) על ידי החוקר אברהם ברדיוס בשנת 1937. ברדיוס, מומחה עולמי ליצירות ורמיר, טען כי גילה יצירה לא ידועה של ורמר בשם "ישו באמאוס". אף כי ציירים מקצועיים שצפו בו חשו כי משהו אינו כשורה ("לוורמר היה כנראה יום חלש מאוד", העירה ציירת הולנדית אחת שצפתה בציור) איש לא העז לערער על סמכותו של ברדיוס והוורמיר החדש נתלה במוזיאונים "בוימאנס" ברוטרדם והפך לאטרקציה הגדולה של המוזיאון.
עם סיום מלחמת העולם השנייה נעצר ואן מייחרן באשמת שיתוף פעולה עם האויב. הוא הואשם במכירת יצירה מקורית של ורמיר לפילדמרשל הנאצי הרמן גרינג. מול האשמה חמורה זו, שעונשה היה מוות באותה תקופה, בחר ואן מייחרן בהגנה מקורית: הוא טען כי התמונה שמכר, "ישו והנואפת", לא הייתה של ורמיר אלא זיוף שלו. יתר על כן, מאחר שהוא מכר את הוורמיר המזויף בתמורה ל-200 ציורים הולנדיים אמיתיים שהיו ברשות גרינג, הרי שיש לראות בו גיבור לאומי ולא משתף פעולה. ואן מייחרן טען גם כי צייר חמישה "ורמירים" נוספים שהופיעו בשוק האמנות אחרי 1937.
במשפט שנמשך שנתיים הוכיח ואן מייחרן, בין השאר באמצעות יצירת זיוף נוסף כי צדק בטענותיו והמוזיאונים הנכבדים של הולנד, כמו גם הממשלה ההולנדית ואספנים חשובים כמו ואן בנינגן (שאוספו אוחד מאוחר יותר עם זה של הבוימאנס), נפלו בפח של צייר בינוני, שכיוון שלא יכול היה להשתמש בדוגמנים בעת הציור, חזר ויצר אותה קומפוזיציה (גנובה מקאראווג'ו) מספר רב של פעמים, בווריאציות מזעריות. בצר לו, לא בחל ואן מייחרן גם בהעתקה ישירה של דמויות מציורים מאוחרים יותר של ורמיר. ואן מייחרן גרף מן המכירות סכום השווה לכ-50 מיליון דולר בערכים של היום. הוא זוכה מאשמה ומת כמה שבועות לאחר סיום המשפט מהתקף לב כגיבור לאומי.
בעידן של אחרי ואן מייחרן נבחנו יצירותיו של ורמיר בקפידה יתרה ורבים מהציורים שיוחסו לו נפסלו. תהילתו הרבה של הצייר, תורמת בשנים האחרונות לניסיונות שונים, למרות החשש מזיופים, לייחס לוורמיר תמונות נוספות. כך, לדוגמה, הוחלט באחרונה לייחס את התמונה "עלמה ליד הוירגינל" לוורמיר, אף שגם בבחינה שטחית דומה כי ידו של ורמיר לא הייתה בציור זה.
יצירתו
ידועים כמה ציורים מוקדמים של ורמר שעסקו בנושאים מיתולוגיים או דתיים. היום ניתן למנות ביניהם בוודאות רק את "דיאנה ומלוויה" משנת 1654, "ישו בבית מרתה ומרים" מהשנים 1654–1655, ובמידה מסוימת את "האתנן" משנת 1656. בציורים אלו בולטים צבעי אדום וחום עמוקים בהרבה מאלו שיהיו מקובלים ביצירתו המאוחרת יותר של ורמר, והם מייצגים ככל הנראה את ניסיונו לעסוק בתימות מיתולוגיות או תימות "בתי מרזח", כמקובל באותה תקופה. המעניין בציורים הוא "ישו בבית מרתה ומרים", שהיה ככל הנראה סקיצה ראשונית לא שלמה. משיכות המכחול כאן חופשיות ומהירות, כאילו מדובר במאסטר ותיק בשנות הבשלות שלו, ולא באמן בן 24. הצבעים פשוטים, נקיים וזוהרים וורמיר מפגין שימוש נועז, בעיקר במשחקי האור והצל ובצללים הצבעוניים על פני האנשים. ציור זה כולל לראשונה גם כמה מן התמות החוזרות שיהפכו דומיננטיות בציוריו המאוחרים יותר: אור הזורם מחלקה השמאלי של התמונה ומשחק על פני הדמויות והעצמים.
בתוך זמן קצר להפליא, כשהוא עדיין באמצע שנות העשרים שלו, גיבש ורמיר את אסופת הרעיונות שתלווה כמעט את כל ציוריו מכאן ואילך. רוב ציוריו מציגים פנים ביתי (ככל הנראה של שני חדרים ומטבח בביתו), עם אור השוטף אותו מבעד לחלון בצידה השמאלי של התמונה. בציור מופיעות נשים, לבדן או בלווית גבר, לעיתים מנגנות או לצד כלי נגינה, קוראות, כותבות או עובדות. בשני ציורים מופיע גבר לבדו (ככל הנראה, דיוקן האמן) עסוק במדידה או באסטרונומיה ושני ציורים נוספים ("נוף העיר דלפט" ו"הרחוב הקטן" (1657-61) הם ציורי נוף.)
מוגבלים לא פחות האביזרים בציוריו. כמעט בכל ציור ניתן למצוא את אותם חלונות, כיסאות, שטיח וכיסוי שולחן, מפות, כלי מים, וכן הלאה. ורמר, כך נדמה, מגלה בהם עניין דומה ואף גדול מזה שהוא מגלה בדמויות האנושיות המופיעות בציורים. סלסילת הלחם או האסטרונום, כך נדמה, מעניינים אותו באותה מידה ומאותה נקודת התייחסות: שניהם עבורו פיסות חומר שהאור מאיר אותן, משתקף בהן וחודר דרכן. האור הוא האלוהים, כל הדברים האחרים הם החפצים שהוא משתקף בהם.
במובנים מסוימים, אפשר לראות בוורמר את אביהם הרוחני של האימפרסיוניסטים. אף על פי שהטכניקה של ורמיר היא אולי ההיפוך הגמור לספונטניות הנלהבת של האימפרסיוניסטים, ורמיר שותף להתעניינותם באור ובהשתקפותו בחפצים וכמוהם, גם הוא שואף להעביר את תחושת רגעיותו של האור: חדירתו למקומות הבלתי צפויים, השתנותו הבלתי פוסקת וצבעיו העזים. הגשם היורד על פני המים מענן חולף ב"נוף העיר דלפט" אינו נופל על כל האלמנטים בתמונה במידה שווה. קרני שמש דקות מלוות את הנשים העומדות בגדה הקרובה, קרניים עזות יותר נופלות על הבתים בימינה ואילו הגגות בשמאלה עדיין משקפים את לחות הגשם שירד זה עתה.
הצללים אצל ורמר, לראשונה בציור האירופי, חדלים מלהיות גוונים של צבעי אדמה והופכים להיות גרסאות שונות של אחיהם המוארים. עינו אינה מחמיצה דבר. ב"נערה בכובע אדום" משתקפים צבעי בגדיה וכובעה של הנערה בפניה ובתוך לובן עיניה, אפה המואר מימין הופך שקוף מעט, כדרכם של אפים באור. ב"נערה עם עגיל פנינה" עיניה ועגילה של הנערה משקפים את הטורבן ואת צווארונה הלבן.
רבים עסקו בשנים האחרונות בניסיונות להראות כי ורמיר השתמש ב"לשכה אפלה" (קמרה אובסקורה) בבניית הפרספקטיבה של ציוריו ואף הסתייע בהקרנה מלשכה אפלה כזו בעת הציור עצמו, דבר הניכר בכמה אלמנטים טיפוסיים לציוריו.
אין ספק כי ורמיר אכן השתמש בלשכה אפלה, שכן עין אדם אינה מסוגלת ללכוד בדיוק מושלם את ההתרחשות הפרספקטיבית. בנייה של תמונותיו של ורמיר מחדש (באמצעות שחזור) מוכיחה כי הדיוק הפרספקטיבי שלו מושלם. אלא שהשימוש בלשכה אפלה אינו מעלה ואינו מוריד כלל. ורמיר השתמש בלשכה אפלה כדי להשיג פרספקטיבה מושלמת, אך הקומפוזיציה של הציור - שנאמנות לה הייתה המטרה אליה חתר באמצעות השימוש בלשכה אפלה - והמבחר הטונלי שבו לא היו תוצר של הלשכה האפלה.
"מוזגת החלב" של ורמיר, לדוגמה, אינה תוצר אקראי. ורמיר לא הציב את משרתת הבית, הורה לה למזוג חלב וצייר את מה שראה בלשכה האפלה. כל פרט בציור מתוכנן בקפידה כדי לתרום לקומפוזיציה שהיא, בו בזמן קפואה ו"נצחית" לחלוטין אך גם רגעית לגמרי. המסמרים על הקיר, החלון השבור במקצת, השולחן שאינו רבוע, האביזרים הפתוחים והסגורים, הזוהמה שעל החלון ועל הקיר ואפילו המסמרים הנעוצים (או עקורים) בו משרתים כולם את הקומפוזיציה הוורמירית המושלמת.
גרסאות שמו
בגלל מיעוט המידע עליו והעובדה כי בתקופתו לא היה נהוג שימוש בשמות משפחה, ישנן גרסאות רבות לשמו של ורמר. על פי רוב חתימות ציוריו, שמו היה ככל הנראה יאן או יואנס מר או יאן או יואנס ור-מר, שכן הוא מצרף לעיתים תכופות את האות I לחתימתו ולעיתים אף מוסיף סימון המצביע על V לפני השם מר (הקיים תמיד). היו שנטו, במיוחד בתקופות מוקדמות יותר, לצרף גם סיומת "מדלפט". ברישום בודד, המציין את חברותו בגילדת האמנים של לוקאס הקדוש בדלפט מופיע שמו בנוסח Joannes ver meer (יואנס ור-מר). הצירוף "יאן ורמר", מכל מקום, אינו מופיע בחתימתו של ורמר אף פעם.
יאנוש קוטאני
יאנוש קוטאני (במקור יעקב קוֹיֶטַיינֶר, בהונגרית: Kotányi János; סגד, 18 במאי 1858 –?) היה בעל מפעל לפפריקה ולתבלינים יהודי-הונגרי, מייסד חברת התבלינים קוטאני שהתפתחה עם השנים לחברת תבלינים בינלאומית גדולה ומפורסמת מאז ייסודה בשנת 1881.
ביוגרפיה
קוטאני נולד בסגד כבנם של הירש וולף קויטיינר (1812–1904) ושל קטלין גולדברגר. מאוחר יותר, שם היילוד תועד בכתב יד על תעודת הלידה כיאנוש, אך מספר ההיתר לשינוי שם לא צוין. (נראה שלא היה שינוי שם רשמי כזה). במשפחה היו עשרה - ואולי יותר - ילדים. לפי הסדר: אמה ( 1848-1920), מיכאל, פרל, מרדכי, טרז, איזידור ומטילד (תאומים), עמליה, יהושוע (1863). בשנת 1862 הירש וולף שינה את שם המשפחה להונגרי, לקוטאני. שם ראש המשפחה הופיע במספר צורות: הירש פרקש (פרקש=זאב בהונגרית), בזמן שבתעודת הפטירה הופיע וילמוש. סבו וסבתו של יאנוש מצד האב היו" מוזס קויטיינר (נפטר ב-1862) ואלה אסינגר. יאנוש קוטאני נשא לאישה את ז'ופיה זוננפלד, בתם של דוד זוננפלד ורגינה גראף, ב־16 באוקטובר 1887 בעיר דיור.
מעט ידוע על תחילת דרכו של קוטאני בעולם העסקים, אך כנראה הלך בעקבות בן עירו ובן תקופתו מרק פיק (המבוגר ממנו ב-15 שנים) תעשיין וייצרן הנקניקים המפורסם והמצליח כבר אז. ככל שידוע הילד העני יאנוש יצא לדרך ברגל מעיר הולדתו סגד לווינה, מרחק של כ-250–300 ק"מ, כי כסף לנסיעה לא היה. בווינה התחיל לעבוד כשוליה אצל טוחן תבלינים וקפה. הפפריקה ההונגרית לא הייתה ידועה אז מחוץ לגבולות הונגריה, אך הנער סבר שבוודאי ניתן לייצא אותו מהונגריה אם מייצאים, פלפל שחור, קפה ותה.
הפירמה קוטאני
בשנת 1881 החל להפעיל טחנת פפריקה בעיר הולדתו סגד בה הכין את הפפריקה (פלפלים אדומים) שגודלו על אדמתו ובשיטת הערבוב והערבול על פי מתכון שלו. בשנת 1884 חזר לווינה והקים את העסק הראשון שלו מחוץ להונגריה, בדבלינג, היום פרוור של וינה ב- Billrothstrasse בווינה הקים קוטאני את "טחנת הפפריקה הראשונה באוסטריה" (Erste Österreichische Paprikamühle) שפעלה בהובלת ובמכירת של פפריקה (שהוא ייצר בהונגריה) תזקיקי יין, תזקיקי שזיפים, חומץ יין ושזיפים מיובשים. הודות לטעמו של אבקת הפפריקה קוטאני, החברה הפכה לספקית של החצר הקיסרית והמלכותית. הצמיחה והשגשוג הכלכלי המהיר סייעו לעסק להתפתח במהירות ובקנה מידה מדהים. יאנוש קוטאני השקיע עוד השקעה חכמה שצפתה את פני העתיד: הוא שדרג את טחנת הפפריקה המפורסמת שלו בסגד לטחנת תבלינים בכלל מסוגים רבים, והעתיק את הרעיון שלו למטרופולינים כמו בודפשט, ברלין, מינכן, בוסטון וניו יורק. סחר פפריקה קוטאני פעל ברחוב קאראס במרכז העיר בודפשט מתחילת 1900.החברה הפכה לחברת מניות ציבורית בשנת 1923. יאנוש קוטאני הבן נרשם כשותף.
מרשם הטאבו הפלסטיני
מרשם הטאבו הפלסטיני הוא מיזם של הרשות הפלסטינית שנועד לבצע רישום בעלויות על הקרקעות בשטחי יהודה ושומרון, במקביל למרשם המקרקעין של המנהל האזרחי הישראלי.
מיזם הרישום
ב־2002 הקימה הרשות הפלסטינית את "רשות הקרקעות הפלסטינית" שהחלה ברישום מקרקעין בשטחי הרשות כולל שטח C. ב־2016 נערכה רפורמה בתחום והוקמה רשות חדשה בשם "הרשות להסדרת המקרקעין והמים" בראשותו של מוחמד שראכה, והתקבלה החלטה שלטונית להתחיל לטפל בהסדרת בעלויות על קרקעות בשטח C. עד לשנת 2020 רשמה הרשות למעלה מ-1,095,000 דונם, מהם 150,817 דונם בשטח C (מתוך כלל שטח C, שהוא 3.3 מיליון דונם). הרישום הוא גם על קרקעות שאינן חקלאיות או כאלו שניתן להפשירן לבנייה.
הרשות חוקקה חוק האוסר מכירת קרקעות לישראלי. החוק הפלסטיני הטיל בתחילה עונש מוות על המוכרים, החל משנת 2005 הוא מומר - ככל עונש מוות ברשות - למאסר עולם עם עבודות פרך.
על פי כתבה של עקיבא ביגמן, לפי הרישום הפלסטיני מחצית משטחו של היישוב שילה וכן חלק מהשטח המוניציפלי של העיר אריאל, הם אדמות בבעלות פרטית פלסטינית.
תמיכת מדינות זרות והבנק העולמי
עבור הרישום קיבלה הרשות הפלסטינית מטורקיה את מרשם הטאבו העות'מאני. בנוסף, הבנק העולמי הקצה 12 מיליון דולר לפרויקט בשנים 2020–2024. האיחוד האירופי הקדיש לנושא חלק מתוכנית תמיכה כוללת לרשות הפלסטינית על סך כ-30 מיליון אירו לשנים 2017–2022, וסוכנויות שונות של האו"ם השקיעו בנושא 3.4 מיליון דולר לשנים 2019–2023. הרשומות של הטאבו מועתקות עבור משרדי הממשלה השונים של הרשות הפלסטינית וכן עבור האו"ם למקרה של סיפוח ישראלי.
תגובות בישראל
מדינת ישראל לא מכירה ברישומי טאבו של הרשות הפלסטינית בשטחי C. למשל, בשנת 2019 סירב צה"ל להכיר ברישומי מרשם הטאבו הפלסטיני, "מאחר שלרשות אין סמכות לנהל מרשם מקרקעין בשטחי C, נסחי הטאבו שהנפיקה חסרי כל מעמד ונעדרים תוקף משפטי.".
קנטה (רכב)
קנטה (בהולנדית: Canta) הוא דגם של מכונית מיקרו, אשר פותח בשנת 1995 על ידי יצרן מכוניות המיקרו ההולנדי Waaijenberg יחד עם אוניברסיטת דלפט טכנולוגיה ("Delft University of Technology" ), אשר נוצר במיוחד עבור נהגים נכים.
מפני שרוחבו של הרכב הוא רק 1.10 מטר, הוא עשוי - בניגוד למכוניות-מיקרו גדולות יותר - לשמש בנתיבי אופניים, כמו גם במדרכות ובשבילים, בנוסף, אין צורך ברישיון נהיגה.
כל דגם "קנטה" בנוי עם ההתאמות המיוחדות הנדרשות על ידי הלקוח, כגון איתור בקרות ומתגים בצד שמאל או ימין, או על כל ההגה.
נכון להיום דגמי "קנטה" עדיין מיוצרים.
סוסנה מלקורה
סוסנה מלקורה (בספרדית: Susana Malcorra; נולדה ב-18 בנובמבר 1954) היא דיפלומטית ומנהלת ארגנטינאית שכיהנה בין היתר כשרת החוץ של ארגנטינה.
ביוגרפיה
מלקורה נולדה ברוסאריו שבפרובינציית סנטה פה. ב-1978 סיימה לימודי הנדסת חשמל באוניברסיטה הלאומית ברוסאריו. ב-1979 החלה לעבוד בחברת IBM והתקדמה עד לתפקיד מנהלת השלוחה הארגנטינאית של החברה. ב-1993 עברה לחברת ארגנטינה טלקום וכיהנה כסמנכ"לית תפעול וכמנכ"לית החברה עד 2002. לאחר מכן הקימה חברת ייעוץ פרטית.
בספטמבר 2004 החלה לעבוד כסמנכ"לית תפעול בארגון הסיוע הבינלאומי "תוכנית המזון העולמית" (WFP) של האומות המאוחדות. היא ריכזה את מאמצי האו"ם לסייע לנפגעי הצונמי באוקיינוס ההודי. ב-2008 מונתה לתת-מזכ"ל האו"ם לענייני תמיכה לוגיסטית ולראש מחלקה חדשה האחראית על נושא הלוגיסטיקה והפריסה של כוחות שמירת השלום. ב-2012 מונתה לראש לשכת מזכ"ל האו"ם באן קי-מון.
לאחר היבחרו של מאוריסיו מאקרי לנשיא ארגנטינה מונתה מלקורה לשרת החוץ בקבינט שלו והושבעה לתפקיד בדצמבר 2015. ב-2016 ניסתה להתמודד על משרת מזכ"ל האו"ם, אך היא סיימה בהצבעה בין המקומות האחרונים.
ב-2017 הודיעה על פרישתה מסיבות אישיות, שנכנסה לתוקף ב-12 ביוני. היא הוחלפה על ידי הדיפלומט חורחה פורי.
מלקורה נשואה ואם לבן.
אגניישקה רדוונסקה
ב-14 בנובמבר 2018 הודיעה על פרישה מטניס. במהלך הקריירה זכתה רדוונסקה ב-22 תוארי יחידות (20 בסבב ה-WTA ו-2 בסבב ה-ITF).
2004 - 2005
בשנת 2004 החלה רדוונסקה לשחק לראשונה בסבב ה-ITF. ב-2005 זכתה בשלושה תארים ראשונים בקריירה המקצוענית, כולם בסבב ה-ITF : תואר יחידים אחד (ורשה, על סך 10,000 דולרים) ושני תוארי זוגות (קנדז'ז'ין-קוז'לה, פולין על סך 25,000 דולרים וגדיניה, פולין על סך 10,000 דולרים. שניהם עם אחותה הצעירה אורשולה רדוונסקה).
2006
שנת 2006 הייתה שנת הפריצה של רדוונסקה. בשנה זו היא הגיעה בפעם הראשונה לרבע גמר טורניר מסבב ה-WTA בטורניר שנערך בוורשה. בדרך לרבע הגמר ניצחה רדוונסקה את אנסטסיה מיסקינה שדורגה אז במקום ה-12 בעולם, לפני שהפסידה לילנה דמנטייבה. הניצחון על מיסקינה היה הראשון על טניסאית שמדורגת בין 20 הראשונות בעולם. באליפות וימבלדון (טורניר הגראנד סלאם הראשון בקריירה בו השתתפה) של אותה השנה הגיעה רדוונסקה לסיבוב הרביעי, לאחר שקיבלה כרטיס חופשי להגרלה הראשית. רדוונסקה הייתה לטניסאית החמישית בהיסטוריה שמקבלת כרטיס חופשי לטורניר גראנד סלאם ומגיעה לסיבוב הרביעי, והפולנייה הראשונה לעשות כן. הישגה הבולט האחרון של רדוונסקה בשנת 2006 היה הגעה לחצי גמר טורניר לוקסמבורג (דרג שני), כאשר בדרך היא מנצחת את ונוס ויליאמס וילנה דמנטייבה, ולבסוף מפסידה לפרנצ'סקה סקיאבונה. רדוונסקה הגיעה במהלך 2006 לדירוג שיא עד לאותו שלב בקריירה - מקום 54 בעולם. את שנת 2006 היא סיימה במקום ה-57, שיפור של 324 מקומות לעומת השנה הקודמת.
2007
בשנת 2007 המשיכה רדוונסקה את התקדמותה המקצועית. בשנה זו זכתה רדוונסקה בתואר WTA יחידות ראשון, בסטוקהולם (דרג 4; ניצחה את ורה דושבינה בגמר), בתואר WTA זוגות ראשון (גביע איסטנבול, יחד עם אורשולה רדוונסקה) ובתואר ITF יחידות שני (ביאלה, על סך 100,000 דולרים). להישג נוסף הגיעה רדוונסקה באליפות ארצות הברית הפתוחה בה הגיעה לשמינית הגמר, כשהיא מנצחת בדרך את מריה שראפובה בסיבוב השלישי, ולבסוף מפסידה בשמינית גמר לשחר פאר. בסוף 2007 דורגה רדוונסקה במקום ה-26 בעולם.
2008
באליפות אוסטרליה הפתוחה של שנת 2008 רשמה רדוונסקה הישג נוסף, והייתה לטניסאית הפולנית הראשונה שמגיעה לשלב רבע גמר בטורניר גראנד סלאם, כשהיא מנצחת בסיבוב השלישי את המדורגת שנייה בטורניר סבטלנה קוזנצובה, ומפסידה ברבע הגמר לדניאלה האנטוחובה. ביוני 2008 הגיעה רדוונסקה לרבע גמר טורניר גראנד סלאם נוסף, הפעם בווימבלדון, שם ניצחה בשמינית הגמר את סבטלנה קוזנצובה לפני שהפסידה לסרינה ויליאמס. בשני טורנירי הגראנד סלאם האחרים הגיעה רדוונסקה לסיבוב הרביעי. באליפות צרפת הפתוחה היא הפסידה לילנה יאנקוביץ' ובאליפות ארצות הברית הפתוחה היא הפסידה לוונוס ויליאמס. בנוסף זכתה רדוונסקה באותה השנה בשלושה תוארי WTA נוספים: פאטאיה (דרג 4), שם ניצחה את ג'יל קרייבאס בגמר, גביע איסטנבול, שם ניצחה את ילנה דמנטייבה בגמר ואיסטבורן (דרג 2), שם ניצחה את נדיה פטרובה בגמר. כמו כן הגיעה רדוונסקה שלוש פעמים לשלב חצי הגמר, כאשר בשלוש הפעמים היא הפסידה לאלופה בדיעבד: בדוחה היא הפסידה למריה שראפובה, בסטוקהולם לקרוליין ווזניאקי ובלינץ לאנה איבנוביץ'. בטורניר הטניס האולימפי באולימפיאדת בייג'ינג הגיעה רדוונסקה לסיבוב ה-2, שם הפסידה לפרנצ'סקה סקיאבונה. לאליפות סבב ה-WTA הגיעה רדוונסקה כמחליפה. היא שיחקה באליפות שני משחקים במקומה של אנה איבנוביץ', שפרשה לאחר משחקה הראשון. לאחר הזכייה באיסטנבול הפכה רדוונסקה לטניסאית הפולנית הראשונה שחוצה את רף מיליון הדולר בקריירה.
2009
שנת 2009 הייתה פושרת ברובה מבחינת הישגים עבור רדוונסקה. במהלך השנה היא הגיעה מספר פעמים לשלב רבע הגמר בטורנירים שונים, אך לא מעבר לכך. באליפות וימבלדון הגיעה שוב לשלב רבע הגמר, והפסידה בו לוונוס ויליאמס. לחצי גמר ראשון בשנת 2009 הגיעה רדוונסקה רק בטורניר טוקיו (הקטגוריה העליונה; הפסידה לאלופה בדיעבד מריה שראפובה) שנערך בחודש אוקטובר. לגמר ראשון היא הגיעה מיד לאחר מכן, בטורניר בייג'ינג (הקטגוריה העליונה; הפסידה לסבטלנה קוזנצובה). לאליפות סבב ה-WTA הגיעה רדוונסקה בפעם השנייה ברציפות כמחליפה. היא שיחקה משחק אחד כמחליפה של ורה זבונרבה (שבעצמה החליפה את דינארה סאפינה) וניצחה בו את ויקטוריה אזרנקה.
2010
בשנת 2010 הגיעה רדוונסקה שלוש פעמים לשלב חצי הגמר. הפעם הראשונה הייתה באליפות דובאי בטניס מהקטגוריה העליונה, בו הפסידה לוויקטוריה אזרנקה. הפעם השנייה הייתה בטורניר אינדיאן וולס (הקטגוריה העליונה), בו הפסידה לקרוליין ווזניאקי. הפעם השלישית הייתה בטורניר סטנפורד (הקטגוריה העליונה), בו הפסידה למריה שראפובה. לאחר אליפות דובאי בטניס עלתה רדוונסקה למקום ה-8 בעולם, דירוג המהווה מיקום שיא עבורה.
2011
בחודש אפריל של שנת 2011 זכתה רדוונסקה בתואר הזוגות של טורניר אינדיאן וולס בצוותא עם דניאלה האנטוחובה. בחודש אוגוסט זכתה רדוונסקה בטורניר קארלסבאד (הקטגוריה העליונה) לאחר שניצחה בגמר את ורה זבונרבה. עוד בחודש זה, הגיעה רדוונסקה לשלב חצי הגמר בטורניר טורונטו (הקטגוריה העליונה), והפסידה בו לסמנתה סטוסור. בחודש אוקטובר זכתה רדוונסקה בטורניר טוקיו (הקטגוריה העליונה) לאחר שניצחה שוב בגמר את ורה זבונרבה. בהמשך החודש זכתה בטורניר בייג'ינג, לאחר שניצחה בגמר את אנדריאה פטקוביץ' בשלוש מערכות.
2012
באליפות דובאי בטניס שנערכה בפברואר 2012, זכתה רדוונסקה בתואר לאחר ניצחון בשלב הגמר על יוליה גורגס מגרמניה (7–5, 6–4). לאחר שהגיעה לשלב רבע הגמר בטורניר אינדיאן וולס בחודש מרץ אותה שנה היא דורגה במקום הרביעי בעולם. שבועיים לאחר מכן, בטורניר מיאמי היא זכתה בתואר השני שלה אותה שנה לאחר ניצחון בשלב רבע הגמר על ונוס ויליאמס מארצות הברית (4–6, 1-6) על מריון ברטולי מצרפת (4–6, 2-6) בשלב חצי הגמר ועל מריה שראפובה מרוסיה בשלב הגמר (7–5, 6–4). היא זכתה בתואר לאחר שלא הפסידה ולו מערכה אחת במהלך הטורניר. היא זכתה בטורניר שנערך בבריסל, בלגיה בחודש מאי לאחר ניצחון על סימונה האלפ מרומניה (5-7, 0-6).
בחודש יולי אותה שנה זכתה רדוונסקה להישג השיא שלה לאחר שהגיעה לשלב הגמר באליפות וימבלדון שבו הפסידה לסרינה ויליאמס 1–6, 7–5, 2–6. היא ניצחה בשלב רבע הגמר את מריה קירילנקו מרוסיה (5–7, 6-4, 5-7) ובשלב חצי הגמר את אנגליקה קרבר מגרמניה (3–6, 4-6). בכך הייתה לשחקן ולשחקנית טניס הראשונה מפולין שמגיעה לשלב הגמר בטורניר גראנד סלאם. לאחר האליפות עלתה למקום השני בעולם, דירוג השיא שלה.
בסוף השנה היא רשמה עוד מספר הישגים יפים, כגון רבעי גמר במונטריאול, סינסינטי ובייג'ינג, גמר טורניר טוקיו וחצי גמר הטורניר המסכם באיסטנבול.
2013
באליפות אוסטרליה הפתוחה ניצחה רדוונסקה בסיבוב הרביעי את אנה איבנוביץ', והעפילה לשלב רבע הגמר בלי להפסיד אפילו מערכה אחת (13 ניצחונות רצופים מתחילת השנה בלי להפסיד מערכה), אבל שם הגיע לסיומו הרצף לאחר הפסד בשתי מערכות לסינית לי נה.
בטורניר דובאי הגיעה רדוונסקה לשלב חצי הגמר ולשלב רבע גמר בטורניר דוחא לאחר הפסדים לוויקטוריה אזרנקה, אלופת אוסטרליה הטרייה, ולפטרה קביטובה מצ'כיה בהתאמה.
רדוונסקה הגיעה לשלב חצי גמר טורניר מיאמי, שבו היא זכתה בשנה שעברה, והפסידה בשתי מערכות לסרינה ויליאמס.
רדוונסקה הפסידה בשלבים מוקדמים בטורניר במדריד ובטורניר ברומא (הפסדים ללאורה רובסון וסימונה האלפ בהתאמה), אבל באליפות צרפת הפתוחה היא קבעה את הישג השיא שלה בטורניר, כשעלתה לשלב רבע הגמר, שבו הפסידה לפיינאליסטית אשתקד, שרה אראני מאיטליה 4–6, 7-6.
כמו ב-2012, הפסידה רדוונסקה כבר בשלב הראשון בטורניר איסטבורן, טורניר ההכנה האחרון לטורניר ווימבלדון. בווימבלדון עצמו, פגשה רדוונסקה פעם נוספת את לי נה בשלב רבע גמר וניצחה בשלוש מערכות והעפילה לשלש חצי הגמר. בשלב חצי גמר היא הפסידה לסאבין ליזיקי מגרמניה 4–6, 2-6 ו-7–9.
בטורנירי ההכנה לאליפות ארצות הברית הפתוחה, הגיעה רדוונסקה למשחק הגמר בטורניר סטנפורד שם הפסידה לדומיניקה סיבולקובה 3–6, 6-4, 6-4 ולשלב רבע גמר בטורניר קרלסבאד שבו הפסידה לסמנתה סטוסור מאוסטרליה בשלוש מערכות. שבוע לאחר מכן, היא העפילה לשלב חצי גמר בטורניר טורונטו, לאחר ניצחון על שרה אראני 6–7, 7-5. במשחק הגמר היא הפסידה לסרינה ויליאמס 6–7, 6-4.
בעונה זו הרוויחה רדוונסקה 3,118,332 דולר, רק מפרסים על תחרויות בהן השתתפה.
2014
את שנת 2014 פתחה רדוונסקה במקום החמישי בעולם. היא התחילה בטורניר גביע הופמן, ובו העפילה עד לטורניר הגמר יחד עם פאנפיל בן ארצה. בטורניר סידני, היא הודחה כבר בסיבוב הראשון. באליפות אוסטרליה הפתוחה, היא העפילה לראשונה בטורניר זה לשלב חצי הגמר לאחר ניצחון על האלופה היוצאת בשנתיים האחרונות ויקטוריה אזרנקה (2 בעולם) בתוצאה 1–6, 7-5, 0-6. יום לאחר מכן, היא הפסידה לדומיניקה סיבולקובה (24 בעולם) בתוצאה 1–6, 6-2.
בטורניר דוחא היוקרתי, היא הודחה בחצי הגמר לסימונה האלפ הרומנייה העולה בשתי מערכות. בדובאי היא הפסידה כבר במשחק הראשון לפנטה האיטלקייה.
בטורניר אינדיאן וולס היא הציגה יכולת מעולה שכללה ניצחונות על יאנקוביץ' והאלפ ברבע ובחצי הגמר, כשבגמר לצערה היא הובסה על ידי פנטה האיטלקייה בעקבות פציעה ברגלה. בטורניר מיאמי שבוע לאחר מכן, היא העפילה לרבע הגמר והודחה אחרי משחק ארוך לדומיניקה סיבולקובה הסלובקית, לה הפסידה בחצי גמר אליפות אוסטרליה הפתוחה מוקדם יותר השנה.
בטורניר הביתי שלה בקאטוביץ', היא הפסידה בחצי הגמר לאליזה קורנה הצרפתייה בשלוש מערכות.
את עונת הדשא הקצרצרה היא התחילה באיסטבורן שם כמו בארבע השנים האחרונות הודחה כבר בסיבוב הראשון, הפעם מול אנסטסיה פאבליוצ'נקובה הרוסייה בשלוש מערכות צמודות מאוד ובמשחק שהתעלה לרמות גבוהות ביותר, 6-4, 3-6, 7-6. בטורניר ווימבלדון היא קיוותה להמשיך את הרצף הטוב שלה בשנים האחרונות עם גמר ב-2012 וחצי גמר ב-2013, אך לאחר ניצחונות קלים על מיטו, דלאקווה ודה-בריטו, היא הובסה על ידי אקטרינה מקארובה הרוסייה, וסיימה את השליש השני של העונה בטעם חצוץ מאוד, שכן בטורנירי הגראנד סלאם היא מפסידה שלוש פעמים בצורה מאכזבת, מה שגרם לה לסיים את השליש השני של העונה רק במקום השביעי במירוץ לאיסטנבול - טורניר סוף השנה.
בסדרת הטורנירים שהקדימה את אליפות ארצות הברית הפתוחה, רדוונסקה הופתעה כבר במשחק הראשון שלה מול לפצ'נקו האמריקאית. בטורניר מונטריאול היא כבר נראתה הרבה יותר טוב כשניצחה את זהלבובה סטריקובה, ליזיקי, אזרנקה, מקארובה וונוס ויליאמס בלי להפסיד אפילו מערכה אחת. בטורניר סינסינטי היא הודחה ברבע הגמר על ידי קרוליין ווזניאקי אחרי משחק של שתי מערכות צמודות - משחק שהציג רמה גבוהה מאוד של טניס.
גביע הפדרציה
הופעת הבכורה של רדוונסקה בגביע הפדרציה הייתה באפריל 2006, אז היא ניצחה את מגאלי דה לטרה הפורטוגזית בניצחון של הנבחרת הפולנית על זו של פורטוגל.
המאזן של רדוונסקה בגביע הפדרציה עומד על 22 ניצחונות (19 ביחידות ושלושה בזוגות) מול 6 הפסדים (שישתם במשחקי יחידות).
גרר (כוח)
במכניקת הזורמים, כוח הגְּרָר הוא הכוח המתנגד לתנועת גוף הנע בתוך זורם (נוזל או גז). מבחינה מתמטית, זהו הרכב המאמצים המופעלים על הגוף בכיוון ההפוך למהירות היחסית של הגוף ביחס לזורם.
באווירודינמיקה, כוח הגְּרָר, יחד עם כוח העילוי, מהווה את אחד משני הכוחות החשובים והמשמעותיים ביותר בתחום. סוגים שונים של תופעות מקושרות לגרר הכללי וניתן להפריד בין גרר צורה וגרר חיכוך (לרוב, משמעותי יותר) אשר שניהם תולדה של גרר אשר יוגדר בתור גרר טפילי. לעומת הגרר הטפילי, קיים גם גרר מושרה, המושפע בעיקר מצורת הגוף (הגאומטריה) הנע בזורם. התנהגות הגרר תלויה בצורת כלי הטיס (או הגוף הנע בזרימה), בזווית בין הגוף לכיוון הזרימה (נקרא גם זווית התקפה) ובתנאי הזרימה, המאופיינים על ידי מספר ריינולדס ומספר מאך. כוח גרר פועל הן בין גוף לבין זורם, והן בין שני זורמים שונים. באופן כללי, כוח הגרר תלוי בעיקר במהירות.
הנוסחה הכללית
כאשר: נוסחה זו, בדומה להרבה נוסחאות באנליזת ממדים ומכניקת זורמים, מאפשרת לסדר באופן רציונלי תוצאות ניסוי עם מקדם הגרר, שהוא מספר חסר-ממדים. נוסחה זו אינה תקפה לכל התנאים, ובמקרים מסוימים הגרר פרופורציוני למהירות ולא למהירות בריבוע (כפי שמופיע בנוסחה). נוסחה זו תקפה עבור מספרי ריינולדס לא נמוכים.
סוגים שונים של גרר
באופן כללי, סוגי הגרר השונים מופרדים לפי ההגדרות הבאות:
המונח "גרר טפילי" משמש בעיקר באווירודינמיקה, מאחר שלצורך הרמת כנף מעלה כוח הגרר קטן באופן כללי בהשוואה לכוח העילוי. בזרימה סביב גופים בעלי צורה שאינה אווירודינמית, הגרר הוא לרוב הכוח השולט. סוגים שונים אלה מסווגים בתור אבני יסוד שונים של כוח הגרר הכללי, הכולל את כולם.
יתר על כן, גרר מושרה נמצא רלוונטי ומשמעותי כאשר כנפיים, או גוף הרמה בעל צורה דומה, מתקדמים בתוך זורם. לכן בדרך כלל גרר מושרה נידון מנקודת מבט אווירודינמית תעופתית, או בתכנון מערכות המושפעות מכך כגון כלי רכב וספינות בעלי כנף. גרר גלים, שהוא ביטוי ל"גרר צורה", יתרחש כאשר גוף קשיח מתקדם דרך זורם בסמוך למהירות הקול של אותו זורם או במקרה בו קיים משטח זורם חופשי הנע יחד עם גלי שטח המוקרנים מהגוף המתקדם. לדוגמה, אונייה.
גרר חיכוך
גרר החיכוך מושפע ישירות מהמהירות היחסית של הגוף לעומת הנוזל. גרר זה מחייב בזבוז אנרגיה ההופכת לחום בדיסיפציה. גרר זה יהיה הגרר הדומיננטי ביותר כאשר צורת הגוף תדמה כמה שיותר לפלטה שטוחה ודקה.
גרר מושרה
בגופים דמויי כנף, הגרר המושרה ייווצר כתוצאה מפילוג ערבולים הנפרשים לאורך הכנף. השפעתם תוכרע מאופן פרישתם על גבי הכנף ועוצמתם. כאשר פרופיל הכנף יהיה סופי, תהיה גם השפעה מורגשת למערבולות קצת הכנף.
מספרי ריינולדס נמוכים
מספר ריינולדס, מחושב באופן הבא:
כאשר: ככל שמספר ריינולדס גדול יותר, כך לצמיגות יש קושי גדול יותר לעצור את הזרימה החיצונית המציפה. אזור השינוי במהירויות המוכתב לפי תנאי האי-החלקה של דופן הגוף, קטן ויוצר שכבת גבול המרכזת את מרב האפקטים של הצמיגות. בהתחלה, הזרימה היא למינארית: קווי הזרימה יעקבו באופן דומה אחר צורת המכשול או הגוף הנקרא בדרכם. החל מאזור המעבר, הזרימה הופכת להיות טורבולנטית, החלקיקים שהיו בשכבת הגבול הופכים לבעלי נתיב יותר יציב. השכבה הופכת אז להיות יותר עבה ומפיצה יותר אנרגיה מהשכבה הלמינרית.
בתורת הכנף הדקה, נדמה כי ישנם מקרים שבהם עדיף לדחות כמה שיותר את המעבר משכבת גבול למינרית לטורבולנטית, על מנת לקבל מאזן כוחות התואם יותר את דרישות התכנון של הכנף, או הגוף שאליו הכנף מחוברת. אבל, במקרים מסוימים, נמצא כי עדיף לשמור על שכבת הגבול כטורבולנטית דווקא, במטרה לדחות ניתוקי זרימה, המשפיעים באופן ניכר על גרר הצורה.
כאשר נרצה לנתח בעיית זרימה ונקבל מספרי ריינולדס נמוכים במקרים של נוזל שאינו דחיס נוכל לקרוא לזרימה בתור זרימת סטוקס. במקרה של זרימת סטוקס כוח הגרר מאבד את תלותו הריבועית במהירות ותלותו במהירות הופכת ליניארית, כוח הגרר עדיין יפעל בכיוון ההפוך לכיוון המהירות היחסית של הגוף הנע בזורם ביחס לזורם, כמוגדר לכוח שהוא גרר, ויכתב בצורה הבאה:
F_d=-bV
גוף הנופל ממנוחה בזרימת סטוקס
במקרה פרטי בו גוף נופל ממנוחה בתוך זורם, מפתרון מאזן כוחות ניוטוני ושימוש בכוח הציפה נמצא כי את המהירות של הגוף הנופל נוכל לתאר באופן הבא:
כאשר g הוא קבוע הגרביטציה ו-t הוא משתנה הזמן. אפשר לראות שבזמנים השואפים לאינסוף מהירות הגוף מתכנסת לערך קבוע, וגודל ניתן על ידי:
ובמקרה שהגוף הוא גוף בעל צורה ספרית, ג'ורג' גבריאל סטוקס פיתח את הביטוי הבא עבור המקדם b:
כאשר r הוא רדיוס הספירה.
במקרה כזה נקבל כי כוח הגרר יקרא גרר סטוקס הדומיננטי בזרימות המאופיינות במספרי ריינולדס נמוכים ונוכל לכתוב:
לדוגמה, נניח גוף שצורתו ספרית בקירוב, הנע בתוך מים במהירות של ורדיוסו. צמיגות המים בתנאים סטנדרטיים היא
נקבל כי כוח הגרר הפועל עליו הוא F_d=0.09 pN, שהוא בקירוב כוח הגרר הפועל על חיידק הנע במים.
מקרה של גוף ללא פרופיל כנף - גרר צורה
עבור מספרי הריינולדס החלשים ביותר, הזורם יאיץ בחלקה הקדמי של הספירה ויעצור בחלקה האחורי, בנקודות סטגנציה. על פי משפט ברנולי, הלחץ קטן ואחר כך שוב גדל על מנת למצוא את אותם הערכים איתם התחיל. לפי פרדוקס ד'אלמבר: בלי צמיגות אין גרר. למעשה, הצמיגות מחזיקה את הלכידות של הנוזל וכאשר היא הופכת לפחות דומיננטית במספרי הריינולדס הגבוהים, מתקיים ניתוק זרימה שגורר איתו הפרדה של הזרימה. בגלל הרציפות, אפשר לתאר את שכבת הגבול כדקה מספיק כדי שללחץ יהיה ערך דומה לערך אשר נמצא בזורם הקרוב (עקרון הפשטת התאוריה של שכבת הגבול). מצד שני, מאוד קרוב לדופן, המהירות מאוד נמוכה עד כדי אפסית עקב תנאי האי החלקה. מצב זה מאפשר ללחץ הגבוה יחסית להסיט את שכבת הגבול בחלקה הקדמי של הספירה ולהעביר אותה לחלקה האחורי. במפגש הזרימה המציפה ושכבת הגבול האחורית, עקב הניתוק, תתחיל סחרחורת המפיצה ומבזבזת אנרגיה.
עם גוף ללא פרופיל כנף, סימטרי, כמו צילינדר עם חתך מעגלי, מתקבלות שתי סחרחורות סימטריות. הגדלה מתונה של המהירות תעדיף את אחת מהן וכאשר הקוטר של הסחרחורת הופך להיות בגודל קוטר הצילינדר היא תתנתק ותוחלף עם הסחרחורת הנמצאת בצד השני, תהליך שיגרום למעבר הערבולים של קרמן. הגדלה נוספת של מספרי הריינולדס משנה את מעבר המערבולות והופכות אותו למופרע.
מקרה של גוף בעל פרופיל דמוי כנף - גרר מושרה
כל זמן שהמערבולות לא מתנתקות, הן נשארות כלואות באזור המוקף בזרימה מציפה שבה הצמיגות של הנוזל לא לוקחת תפקיד משמעותי. דרך אחת לצמצם את הגרר היא לחזק את האזור בהוספת גוף למכשול. במצב כזה נאפשר להגביה את המהירות שבה יתבצע הניתוק.
אלווין טופלר
אלווין טופלר (באנגלית: Alvin Toffler; 4 באוקטובר 1928 - 27 ביוני 2016) היה סוציולוג, סופר ועתידן יהודי-אמריקאי נודע. היה עורך בכתב העת "פורצ'ן". היידי (Heidi), אשתו, אף היא סופרת ועתידנית, וטופלר כתב את ספריו יחד אתה או בעזרתה.
גרר (כוח)
מקרה של גוף בעל פרופיל דמוי כנף - גרר מושרה
כנף של מטוס גם בעלת פרופיל וגם דקה, תכונה המקרבת אותה לפלטה. בצורה כזו למעשה אנו מקבלים שליטה במידה מסוימת על גרר הצורה כשנשאף שהשפעתו לא תהיה גבוהה מדי. למרות זאת קיימת השפעה שמעבר אליה עלול להיווצר ערבול שיגרום להתנתקות עם הפחתה משמעותית של הגרר.
אלווין טופלר
טופלר הקים את חברת Toffler Associates, חברה לייעוץ ניהולי, והיה מרצה אורח בקרן ראסל סייג', פרופסור אורח באוניברסיטת קורנל, חבר סגל בבית הספר החדש למחקר חברתי, כתב הבית הלבן ויועץ עסקי. רעיונותיו וכתביו של טופלר השפיעו באופן משמעותי על חשיבתם של מנהיגים בעולם העסקי ומדינאים ברחבי העולם, ובניהם ג'או זיאנג, ומייסד AOL, סטיב קייס.
גרר (כוח)
גרר גלים
במקרים הכוללים הלם, מהירות הזרימה עלולה ליפול באופן פתאומי עד כדי כך שצורת זרימתה בהתאם למספר מאך המשתנה עוברת מקונפיגורציה על-קולית לקונפיגורציה תת-קולית. מקרה זה מבוטא בסוג נוסף של גרר המיוחס לצריכה נוספת של אנרגיה, מסוג שונה.
אלווין טופלר
ראשית חייו
טופלר סיים את לימודיו באוניברסיטת ניו יורק בשנת 1950 בחוג לאנגלית, אולם הוא היה מרוכז יותר באקטיביזם פוליטי מאשר בהרצאות. הוא פגש את אשתו לעתיד, אדלייד אליזבת פארל (המכונה "היידי"), כאשר התחילה ללמוד בחוג לבלשנות. בהיותם סטודנטים, הם החליטו להמשיך בעבודתם כבוגרי החוג ועברו למערב התיכון, שם נישאו ב-29 באפריל 1950.
קריירה
אלווין והיידי טופלר חיפשו חוויות לכתוב עליהן והם הקדישו לכך חמש שנים כעובדי צווארון כחול על פסי הרכבה תוך כדי לימוד ייצור המוני תעשייתי בעבודתם היומיומית. הוא השווה את רצונו להתנסות כסופרים אחרים, כמו ג'ק לונדון, שבמסעו אחר נושאים לכתוב עליהם הפליג בים, וג'ון סטיינבק, שהלך לעבוד בקטיף ענבים עם מהגרי עבודה. בעבודות הראשונות שלהם במפעל, היידי הפכה לנציגת עובדים באיגוד בבית היציקה לאלומיניום בו עבדה. אלווין הפך לבעל מקצוע כמסגר ורתך. בערבים אלווין כתב שירה וספרות, אך גילה שהוא לא בקיא בשניהם.
ניסיון העבודה המעשי שלו עזר לאלווין טופלר להתקבל לתפקיד בעיתון הנתמך על ידי האיגוד, ובכך עבר ללשכתו בוושינגטון בשנת 1957, אחרי כן כיהן כשלוש שנים ככתב הבית הלבן, וסיקר את הקונגרס ואת הבית הלבן לעיתון יומי בפנסילבניה.