cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'סיקה פארקר קנדי
קריירה
בשנת 2017, קנדי הצטרפה ליקום החץ של רשת The CW, והחלה להופיע בתור נורה וסט-אלן בעונתה הרביעית של סדרת הלייב אקשן "הפלאש" המבוססת על חוברות הקומיקס "פלאש" מבית DC קומיקס ועל דמותו של בארי אלן. דמותה קודמה לתפקיד קבוע בעונה החמישית. מאז היא חזרה כדמות חוזרת לעונה השביעית והשמינית.
לוקדאון (2007)
תשעה קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד שהתקיים במופע המקדים לאירוע. בקרב המרכזי, קבוצת אנגל (קורט אנגל, סמואה ג'ו, ריינו, סטינג וג'ף ג'ארט) ניצחה את קבוצת קייג' (כריסטיאן קייג', AJ סטיילס, סקוט סטיינר, אביס וטומקו) (עם ג'יימס מיטשל) בקרב לית'ל לוקדאון שבו הארלי רייס שימש כשומר השער. עוד ברשימת הקרבות, Team 3D (בראדר ריי, בראדר דיבון ובראדר ראנט) ניצחו את The Latin American Exchange (הומיסייד והרננדז) בקרב כלוב חשמל וזכו באליפות הזוגות העולמית של NWA, וכריסטופר דניאלס ניצח את ג'רי לין בקרב כלוב.
הדום הקרח זנפול
הדום הקרח זנפול או קרחון ההדום זנפול (באנגלית: Znepole Ice Piedmont; בבולגרית: ледник Знеполе) הוא קרחון הדום בחצי האי טריניטי באזור ארץ גרהאם של חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
הדום הקרח זנפול ממוקם צפונית-מזרחית מקרחון דריטין.
הדום הקרח זנפול גובל ברמת קונדופריי שמצפון לו.
ממערב להדום הקרח מצוי רכס מצוקים סלעי וצר, שאורכו 5.2 קילומטרים, המצוק צמוד להר בראדלי.
אורכו של הדום הקרח 13 קילומטרים (בכיוון צפון-מערב - דרום-מזרח) ורוחבו של הדום הקרח 7.5 קילומטרים.
גילוי ומיפוי הקרחון
קרחון ההדום מופה בשנת 1996 על ידי סוקרים גרמניים מטעם המכון לגאודזיה יישומית (Institut für Angewandte Geodäsie) וסוקרים בריטיים מטעם הסקר האנטארקטי הבריטי.
מקור השם
הקרחון נקרא על שם אזור זנפול שבמערב בולגריה.
MAC spoofing
MAC spoofing היא טכניקה לשינוי כתובת MAC של כרטיס רשת (NIC) שניתנה לכרטיס בעת הייצור במפעל ולכאורה אינה ניתנת לשינוי, שכן כתובת ה-MAC, צרובה על כרטיס הרשת. לעומת זאת, מנהלי התקנים רבים מאפשרים שינוי של כתובת ה-MAC. בנוסף, ישנם כלים אשר יכולים לגרום למערכת ההפעלה להאמין שכתובת ה-MAC של כרטיס הרשת שלה תהיה אחת שיבחר המשתמש. ההליך של מיסוך כתובת ה-MAC נקרא MAC spoofing. בפועל פעולת MAC spoofing משנה בעיני המתבונן את זהות המחשב, והפעולה ניתנת להשגה בקלות יחסית.
מוטיבציה
שינוי של כתובת MAC יאפשר לעקוף רשימת בקרת גישה על שרתים או נתבים, על ידי כך שיחביא את המחשב על רשת מסוימת מאחורי זהות מזויפת או יאפשר לו להתחזות למחשב אחר ברשת. ישנן סיבות לגיטימיות כמו גם בלתי-חוקיות לביצוע MAC spoofing.
פן (בקינגהמשייר)
פֶּן הוא כפר וקהילה אזרחית בבקינגהמשייר, אנגליה, אשר שוכן במרחק של כ־4.8 קילומטרים צפונית־מערבית לביקונספילד וכ־6.4 קילומטרים מזרחית להיי וויקום. שטח השיפוט של הכפר משתרע על 16.15 קילומטרים רבועים, אשר מכסים את הכפר פן עצמו ואת היישובים הזעירים הסמוכים, פן סטריט, נוטי גרין, פורטי גרין, ווינצ'מור היל. אומדן האוכלוסין נכון לשנת 2019 הוא 4,168 נפשות.
תולדות הכפר
מקור השם הוא קלטי, דומה למלה הוולשית המודרנית "פן", ופירושו עשוי להיות "ראש גבעה" או "קצה". הכפר פן עומד על צוק מוצק של גבעות צ'ילטרן. מהמגדל של כנסיית השילוש הקדוש בכפר, ניתן לראות רחוק עד מחוזות אחרים של אנגליה.
משפחת פן
האחוזה הראשית באזור פֶּן, אחוזת סיגרייב, הייתה שייכת למשפחה בשם פֶּן. פלונית סיבּיל פן, אשתו של פלוני דייוויד, הייתה מטפלת ואומנת למלך אנגליה אדוארד השישי וכן בת לווייה של חדר המיטות לאחותו, המלכה אליזבת הראשונה. בשנת 1735 עברה האחוזה מרוג'ר פן הערירי לאחותו, כיורשת יחידה, שהייתה נשואה לברונט סקארסדייל השלישי.
בשנת 1837 נהנתה האחוזה, שכבר לא הייתה בבעלות משפחת פן, מחוק הפיצוי על ביטול העבדות של 1837. משפחה החזיקה שני מטעים בג'מייקה, ובשניהם יחד 210 עבדים. האחוזה קיבלה פיצוי בסך 4095 לירות שטרלינג, סכום המקביל לכחצי מיליון ליש"ט של ימינו.
לא ידוע על קשר משפחתי בין משפחת פן המקומית לבין ויליאם פן, מהאבות המייסדים של ארצות הברית, ומייסד מדינת פנסילבניה (שקרויה על שם אביו, האדמירל סר ויליאם פן); משפחתו של ויליאם פן לא הייתה מהאזור, אלא הגיעה מווילטשייר. עם זאת, הבית הנקרא "פנברי גרוב" נבנה בשנת 1902 על ידי המהנדס האמריקני הוראס פילד פּרשל, כהעתק של אחוזת פנסברי, ביתו של ויליאם פן בפנסילבניה, משום שחשב בטעות שהכפר קשור לשושלת מייסדי פנסילבניה.
אגדה מקומית
המקומיים מספרים שאת הכפר פן רודפת רוחו של פועל חווה מהמאה ה־18, שמופיע, צוחק, על גב סוס רפאים.
שטחים ציבוריים וספורט
ביישובים הסמוכים לכפר – פן סטריט ונוטי גרין – יש שטחי ציבור, שעליהם משחקים מועדוני הקריקט של שני היישובים. הפאבים המקומיים פונים אל אותם שטחים ציבוריים. לפן יש מועדון כדורגל שאינו משתתף בליגה האנגלית ושמו Penn &amp; Tylers Green FC, והקבוצה משחקת ברחוב אלם.
פן המודרני
האזור הוא חלק מגבעות צ'ילטרן וחיים בו הרבה אנשים שנוסעים ללונדון מדי יום, בשל קרבתו לצומת כביש 3 של הכביש המהיר M40 בלאודווטר, ולרכבת בביקונספילד ותחנת הרכבת התחתית של לונדון באמרשם, המקושרות לעיר הבירה.
פן עדיין משמש מושב משפחת הרוזן האו (Earl Howe) משושלת פֶּן־קֶרזֶן־האו, שהגדילה את עושרה באמצעות חוקי תיחום, שהעניקו זכויות קניין פרטיות על קרקעות שהיו בעבר בשימוש קהילתי משותף. בשנת 1855, הבעלות על "היער המשותף" ועל "יער פן" עברה לרוזן האו הראשון, מה שהכריח מקומיים רבים, על משק החי שלהם, להתפנות מהשטח. זה גרם לתסיסה כללית בקהילה. במשך מאות שנים התפרנסו תושבי הכפר על ידי רעיית בעלי החיים שלהם בשטח הציבורי, ועל ידי איסוף מה שיכלו מהאדמה. כשהיער הפך לרכוש פרטי, רבים צללו עמוק יותר לעוני. זה הוביל לשנים של מחאה בלתי חוקית, של הסרת גדרות ושל צַיִד לא חוקי, כשאנשים מקומיים ניסו להחזיר את מה שנראה להם לגיטימי.
חנות הספרים הנקראת "חנות הספרים בקוטג'" הייתה אתר צילום בפרק "סיפור על שני כפרים", פרק של תוכנית הטלוויזיה של ITV, רציחות במידסומר. גם אתר הצילומים בן 12 הדונם עבור הסרט נני מקפי נבנה שם.
מארי לאפורה
מקור שמותיה ורקע משפחתי
השם מאייטנה הוא ממקור בסקי ומשמעותו "אהובה" בשפה זו. הוא בשימוש בעיקר אצל תושבי מחוזות הפירנאים. בנוסף, השם מאייטנה דומה לשם החיבה המקומי ל"מארי-תרז": "מאיתה" (Maïthé). שם משפחת אביה, דומנאק (Douménach), הוא שם קטלאני - השקול כנגד "דומיניק" הצרפתי או "דומינגו" או "דומינגס" הספרדי. בצעירות אימצה מאייטנה דומנאק את השם האמנותי "מארי לאפורה" (לה פורה, שמשמעותה בצרפתית = "היער"). אולם השמות המקוריים שלה, בעלי הצליל האקזוטי, בדומה למראה האקזוטי משהו של האמנית עצמה וחלק מהרפרטואר הקוסמופוליטי שלה שכלל שירי עם ומנגינות מתרבויות רבות, הותירו מקום לספקולציות רבות לגבי מוצאה הארמני כביכול. הזמרת, המתנגדת לגזענות, לא טרחה להכחיש שמועות אלה, בראיונות היא הגדירה את עצמה לפעמים, בגאווה מסוימת, כ"ארייז'ית" (ariégeoise), כלומר בת לחבל הארץ "ארז'ב" (Argeve) מדרום צרפת, הקרוב לפירינאים.
תחילת כשחקנית קולנוע וכזמרת
פריצת דרכה לעולם הבמה התרחשה הודות ל"יד הגורל" כשהצטרכה להחליף את אחותה אלכסנדרה כמתחרה בתחרות "כוכב נולד" של הערוץ אירופה 1 בשנת 1959. נבחרה עקב כך לשחק בסרט של לואי מאל, "חרות" (Liberté) ועוררה את הערכתו של רמון רולו שקיבל אותה בבית הספר שלו לתיאטרון. לבסוף הפרויקט של לואי מאל ננטש ובמקומו התאפשר לצעירה שנקראה מאותה תקופה "מארי לאפורה", להופיע בצורה משכנעת על יד אלן דלון ומוריס רונה בסרט "שמש מלא" של רנה קלמאן.
בשנת 1961 נישאה לבמאי ז'אן-גבריאל אלביקוקו (Jean-Gabriel Albicocco; 1936 - 2001) ששיבץ אותה בכמה מסרטיו, ביניהם "הנערה עם עיני הזהב" לפי רומן של בלזק. אחרי שמסיבות בריאותיות לא יכלה לשחק, בשנת 1963 מצאה מארי לאפורה הזדמנות להתנסות כזמרת ולהקליט את תקליטה הראשון שהפך להצלחה יוצאת מן הכלל. התקליט כלל את הלהיט על לחן של המלחין ממוצא ארמני דניאל ז'ראר - Vendanges de l'amour.
המשך הקריירה
אחרי אלביקוקו, ממנו התגרשה, גברים חשובים בחייה היו פייר קורנט דה סן סיר (Pierre Cornette de Saint Cyr), אוצר, אספן אמנות וסופר, שנשאר ידיד כל ימי חייה והשתתף בכתיבת ספר עליה, כמו גם איש העסקים היהודי יליד מרוקו, יהודה אזואלוס (Judas Azuelos) שהיה לבעלה בין השנים 1965–1967 ולאבי שניים מילדיה, ואחרי 1971 - איש העסקים היהודי אלן כהן (כאהן) - סריבר (Alain Kahn-Sriber). בהמשך הקליטה לאפורה שורה שלמה של תקליטים: Viens sur la montagne (בוא להר) ו-la Tendresse (אהבה עדינה) בשנת 1964, Katy cruelle (קטי האכזרית) ו-la Bague au doigt (טבעת באצבע), בשנת 1965 Marie-douceur, Marie-colère (מארי-מתיקות, מארי-זעם), עיבוד לפי Paint it black, אחר כך Manchester et Liverpool (מנצ'סטר וליברפול) ו-la Voix du silence (קול השתיקה), גרסה צרפתית של Sounds of Silence (1966). בשנת 1967 הלהיבה את הקהל עם השיר בסגנון רוסי Ivan, Boris et moi (איוואן, בוריס ואני) ועם Mon amour, mon ami (אהובי, חבר שלי). בסוף שנת 1968 היה פופולרי הלהיט שלה Que calor la vida (איזה חום החיים!), גרסה צרפתית לשיר של ריימונד פרוגאט הבריטי.
בסוף שנות השישים פנתה יותר ויותר לרפרטואר רב-תרבותי בחלקו, בהשראת אוצרות הפולקלור של עמים שונים. הקליטה למשל שירי ערש מיוגוסלביה, שירים ישראליים (למשל של נחום היימן - למשל השיר "מרדף", בגרסה הצרפתית Mes bouquets d'asphodèles - זרי העירית שלי), רומניים, אוסטריים, איטלקיים, אמריקאיים, ספרדים וקטלאניים וכו'. בחירותיה אלה הכעיסו לפעמים את בית ההוצאה CBS שאיתה עבדה. בשנת 1969 שרה שירים מסוג זה ברסיטל בתיאטר דה ויל בפריז.
שנות ה-70 עדות לשלושה ציוני דרך: השיר Viens, viens (בוא, בוא) (1973), עיבוד של להיט גרמני, Cadeau (מתנה) (1974), גרסה לשיר קאנטרי, ו"Il a neigé sur Yesterday (ירד שלג על "יסטרדיי"), שיר הוקרה לביטלס. בשנת 1978 השתקעה בעיר ז'נבה, בשווייץ הרומנדית, שם ניהלה גלריה לאומנות במשך כשלוש שנים.
בעשורים האחרונים לחייה
בשנת 1980 נישאה לפייר מאייר (Pierre Meyer), לאחר מכן בשנת 1990 לברוקר אריק דה לבנדיירה (Éric de Lavandeyra), ממנו נפרדה בשנת 1994 והתגרשה ב-2002. בנסיבות הגירושין חוותה סערת רגשות קשה כשיצאה לתקשורת עם גילויים מעוררי פלצות על מעורבות בעלה האחרון וכמה מידידיו במה שנראתה כקנוניה של בונים חופשים עם הסתעפויות להתאבדות ההמונית של חסידי הכת שנקראה מסדר מקדש השמש בשווייץ ולכמה שערוריות שחיתות בממשל הצרפתי.
גם אחרי שתדירות הצלחותיה המוזיקליות ירדה, האמנית לא קפאה על שמריה. התפנתה זמן-מה לכתיבת קובץ נובלות שפורסמו בהוצאת סטוק, השתתפה בסרטים בצרפת ובאיטליה. אחת מהצלחותיה בשנות ב-1990 היה השיר "Blanche nuit de satin", גרסה של השיר Nights In White Satin (לילות משי לבן) של להקת המודי בלוז מ-1983. בשנת 1993 חזרה לתודעה הציבורית עם אלבום שאת מילות שיריו כתבה, הפעם ללא עילום שם. באותן שנים השתתפה בכמה סרטים חדשים, כולל "טיכו מון" (Tykho Moon) של הבמאי הצרפתי ממוצא בוסני אנקי בילאל.
האלבום "Voyages au long cours (טיולים ארוכים) משנת 1998 כלל 17 שירי-עם שהקליטה בעבר בימי סיוריה ברחבי העולם בשנת 1969–1970 - כמו שיר העם Barbara Allen ("ברברה אלן"), באנגלית,Cabrestero "קברסטרו" מוונצואלה בספרדית, Cicerenella צ'יצ'רנלה האיטלקי, שירים ברוסית, ברומנית (דוינה ממרמורש), וגם אחדים בצרפתית (Marleau). שרה על הבמה שירים שעד אז לא היו ידועים, כמו Mon cœur se balance (לבי מתנדנד) על לחן של מנדלסון-ברתולדי.
מסוקרנת על ידי נושאים כמו קוסמטיקה ו"אנטי אייג'ינג", פרסמה בשנת 2001 ספר מתכונים לחיים צעירים - "כישופָיי הקטנים" (Mes petites magies, livre de recettes pour devenir jeune). בהצלחה רבה בקרב הקהל הרחב ובהערכת המבקרים זכתה עם חזרתה לעולם התיאטרון בתפקיד מריה קאלאס במחזה "מסטר קלאס". פעמיים, בשנת 2000 וב-2008 הייתה מועמדת לפרס מולייר בשביל ביצוע תפקיד זה. מילאה את מקומה של איזבל מרגו במחזה של לוראן ריקייה, la Presse est unanime ("בעיתונות יש קונצנזוס") (2003), שיחקה ב"אספאס קרדן" ב-2004 במחזה "ישו - השליו" מאת פרנסיס קארקו. הייתה אורחת קבועה בתוכנית On va s'gêner (יהיה מביך) של לוראן ריקייה בערוץ "אירופה 1".
מארי לאפורה נפטרה בשווייץ ב-2 בנובמבר 2019. הובאה לקבורה בבית הקברות פר לשז בפריז.
פילמוגרפיה
- השנה - התפקיד - שם הסרט (רוז - לא מוזכרת בין המשתתפים, ב"בעלי המשכורות הגבוהות שירמו יד")
שירים של יוצרים ישראלים בביצועה
שיר ביידיש בביצועה:
צימוקים ושקדים, מילים ולחן: אברהם גולדפאדן, ביצועים ב-1968 וב-2005.
קישורים חיצוניים
פייר סאקא ויאן פולוגאסטל - השנסון הצרפתי והפרנקופוני, מדריכי טוטם, לארוס HER 1999.
21 (אלבום)
21 הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הבריטית אדל. האלבום יצא לאור ב-24 בינואר 2011, על ידי חברות התקליטים XL וקולומביה. האלבום הגיע למעמד של פלטינה 17x בממלכה המאוחדת ולמעמד של פלטינה מחומשת בגרמניה. במצעדי האלבומים הגיע האלבום למקום הראשון ב-28 מדינות, ובמצעד השנתי של שנת 2011 הגיע למקום הראשון ב-13 מדינות ביניהן ארצות הברית ובריטניה. יציאת האלבום עודדה גם את קניית אלבומה הקודם של אדל, 19, והוא חזר למצעד האלבומים הבריטי, שם הגיע למקום השני כשמעליו 21.
האלבום מכר מעל 35 מיליון עותקים ברחבי העולם והגיע למקום ה-11 ברשימת האלבומים הנמכרים בעולם. בדצמבר 2011 הפך האלבום לנמכר ביותר בבריטניה במאה ה-21.
בהמשך לאלבום 19, שנקרא כך כיוון שהוא הוקלט בזמן שהייתה אדל בת 19, כך גם 21 נקרא בהתאם לגילה של אדל בעת הפקתו. בנוסף לכך, האלבום הוא האלבום המצליח ביותר בכל הזמנים בארצות הברית על פי בילבורד, ואף דורג ב-1 בדצמבר 2017, כאלבום הנשי הכי מצליח בכל הזמנים בארצות הברית גם כן. האלבום הוא גם האלבום הנמכר ביותר של שנת 2011 ו-2012. האלבום זכה בפרס גראמי לאלבום השנה. בשנת 2019, דורג האלבום כאלבום הטוב ביותר בכל הזמנים באירלנד.
בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-137 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים המחודשת. כתב העת בילבורד דירג את האלבום במקום ה-10 ברשימתם "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני". בשנת 2019, מגזין הרולינג סטון ערך את רשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני" ודירג את האלבום במקום השמיני. מגזין The Sydney Morning Herald ערך את רשימת "10 האלבומים הטובים ביותר של העשור", ומיקם את האלבום במקום הראשון בשנת 2011.
הערכה ביקורתית
האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2011, וסיכום האלבומים של העשור השני. עטיפת האלבום דורגה במקום ה-33 ברשימת "50 עטיפות האלבומי הפופ הטובים ביותר ב-5 השנים האחרונות" שנערך על ידי מגזין Complex.
אברהם פורטדו
אברהם פוּרְטַדוֹ (נכתב גם: פורטאדו) (Furtado; 30 ביולי 1756 – 29 בינואר 1817) היה בנקאי, איל ספנות, פוליטיקאי ומדינאי יהודי-צרפתי. נמנה כחבר אספת המעמדות והמפלגה הז'ירונדינית, ממנהיגי היהודים הליברלים בצרפת. שימש כמזכיר הסנהדרין של פריז. בהשקפה דתית-לאומית הוא דגל בגישת בני דת משה.
ביוגרפיה
אברהם פורטדו נולד בלונדון למשפחת אנוסים שמוצאה מליסבון. אביו נהרג קודם לכן ברעידת האדמה בליסבון, ואמו, שהייתה אז הרה, נדרה כי אם תינצל תשוב ליהדות. רעידת משנה יצרה בעבורה פתח חילוץ, והיא עברה ללונדון, שם נולד בנה אברהם.
היה מתלמידי הפילוסוף הצרפתי וולטר. משה אנסהיים היה מורה ילדיו, ולמד עמהם בבית אביהם. לפרנסתו עסק פורטדו בבנקאות וכן בביטוח ימי, בבאיון ובבורדו.
פעילות ציבורית
פורטדו היה בן הקהילה היהודית-ספרדית של בורדו, שהייתה קהילה גדולה ועשירה והורכבה ממגורשי ספרד ופורטוגל. יהודים אלו נטו יותר להתערות בחברה הנוצרית המקומית, מבחינה כלכלית, לשונית, אזרחית ותרבותית. פורטדו היה מראשי הקהילה ומהתקיפים שבה. בשנת 1787 מונה לדובר הקהילה היהודית בבורדו. בעת המהפכה הצרפתית היה חבר באספת המעמדות, והשתייך למפלגת הז'ירונדינים.
בני הקהילה היהודית-ספרדית בצרפת היו פחות מתבדלים מאחיהם היהודים האשכנזים, ובמאות הראשונות לישיבתם בצרפת אף ראו את עצמם כ"נוצרים חדשים". בני קהילת בורדו כינו את עצמם "האומה הפורטוגזית" (או "האומה היהודית הפורטוגזית"). עם התקיים "ועדת מַאלְזֶרְבְּ" (1788) בראשות גיום-כרטיין דה למויניון דה מאלזרב שתפקידה היה לבחון את מצב היהודים, שלחה הקהילה שליחים אל הוועדה שהתכנסה בארמון ורסאי, וכן - מאוחר יותר - אל האספה המכוננת הלאומית (1789) שבה התקבלה הצהרת זכויות האדם והאזרח. הקהילה היהודית-ספרדית של בורדו ראתה את עצמה נבדלת מהיהודים האשכנזים שבצרפת, והשתדלה ביותר להבהיר זאת לחברי הוועדה. לשליחי הקהילה נבחרו מספר אישים בעלי מעמד מרכזי, ובהם אברהם פורטדו, דוד גראדיס, סרף בר ועוד. פורטדו מונה גם לחבר המשלחת לאספה המכוננת הלאומית, אך סירב להשתתף בה. בסופו של דבר, בינואר 1790, לאחר דיונים ארוכים והגשת בקשות רבות, קיבלה האספה על ההצעה על הענקת שוויון זכויות ומעמד "אזרח פעיל" ליהודים הפורטוגזים, הספרדים ובני אביניון. היהודים האשכנזים בצרפת, שהיו בדלנים יותר בתרבותם ושפתם (באותה העת דיברו ביידיש), נותרו מופלים לרעה בשלב זה, תוך שהמשלחת הספרדית מתנערת מכך במופגן. רק כשנתיים לאחר מכן (סוף ספטמבר 1791, וחודש ומחצה לאחר מכן עם חתימה מלכותית) ניתן שוויון זכויות לכלל יהודי צרפת.
ב-1790 הוא נבחר כחבר בעיריית בורדו, ושימש גם כסגן ראש הקהילה הפורטוגזית (הקהילה היהודית של יוצאי פורטוגל) בעיר. בשלב מסוים הוא מונה לסגן ראש העיר וגזבר העירייה בבורדו.
הסנהדרין של פריז
עם כינוס הסנהדרין של פריז ב-1807 מונה פורטדו למזכיר הסנהדרין, וגם שם היה מראשי המדברים, יחד עם דוד גראדיס. פורטדו ועוד מספר נאורים פנו לשרי הממשל, בקובלנה על ששלוש המשרות החשובות ביותר בסנהדרין (נשיא ושני סגניו) ניתנו לרבנים, אך הוברר להם כי נפוליאון בחר בהרכב זה בדווקא, כי לשוות לסנהדרין אופי דתי מובהק. גם בהרכב הסנהדרין הוביל את העמדה ה"נאורה". פורטדו תמך בהיטמעות מוחלטת של יהודי צרפת בין האוכלוסייה הכללית. לפי ההיסטוריון שמעון דובנוב, נציגי המחוזות ה"גרמניים" (חבל הריין ואלזס), חשדו בו מפני שהוא היה "צרפתי יותר מאשר יהודי". פורטדו נחשב לעם הארץ, והם אמרו עליו בלעג שהוא יודע את כתבי הקודש מתוך כתבי הפלסתר של וולטר. על אף כל זאת, הוא נבחר לראשות האספה מכיוון שהיה לו ניסיון מדיני וכישרון נאום. ההיסטוריון צבי היינריך גרץ כתב כי.
עם נפילתו של נפוליאון לאחר קרב ווטרלו בשנת 1815, ותחילת הרסטורציה הצרפתית, הצטרף פורטדו למחנה המלוכנים, אך נמנע מפעילות פוליטית.
פטירתו
נפטר ב-29 בינואר 1817, י"ב או י"ג בשבט ה'תקע"ז, בבורדו.
הנצחה
על שמו נקרא רחוב (Rue Furtado) בעיר מגוריו בורדו.
יצחק הכהן שלאנג
הרב ד"ר יצחק הכהן שלאנג וכן איגנאץ שלאנג (בסרבו-קרואטית בכתב לטיני: Ignjat Šlang, בסרבו-קרואטית בכתב קירילי: Игњат Шланг; 1873, קלאסנו, וייליצ'קה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 28 במרץ 1942, מחנה הריכוז באנייצה, בלגרד, ממלכת יוגוסלביה הכבושה) היה היסטוריון והרב הראשי האשכנזי ליהודי בלגרד מראשית המאה ה-20 ועד לתקופת השואה.
קורות חייו
יצחק הכהן שלאנג נולד בעיירה קלאסנו באזור קרקוב לשרגא מנדל ולפייבל. סיים את ישיבת פרשבורג וכיהן כחזן בפאקראץ. ב-1902 הגיע יצחק הכהן שלאנג לבלגרד ומונה לחזן בבית הכנסת האשכנזי הישן "ההיכל" ובהמשך מונה לרב הראשי של הקהילה. ב-1911 נמנה הרב שלאנג עם מייסדי סניף בני ברית בבלגרד. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, השנייה ומלחמת העולם הראשונה כיהן כרב צבאי ועודד את גיוסם של יהודי סרביה לצבא הממלכה. פעילותו זו זיכתה אותו במספר עיטורים מטעם השלטון הסרבי. הרב שלאנג ערך מחקר מקיף על תולדות יהודי בלגרד תוך הסתמכות על ארכיונים וספרי שאלות ותשובות וב-1926 פרסם את עבודתו בספר "תולדות יהודי בלגרד". כמו כן פרסם את הספרים "עיקרי האמונה", "לשון ודעת" וספר על תולדות יהודי צפון-מזרח אירופה. שלאנג לימד בבית המדרש היהודי וכן לימד בבתי ספר תיכוניים בבלגרד.
ב-6 באפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. ב-5 במאי 1941 נעצר הרב שלאנג ביחד עם יו"ר הקהילה פרידריך פופס והרב הראשי ליהודי סרייבו מוריץ לוי אשר שהה בבלגרד באותה העת. השלושה הועברו לגראץ, שם נכלאו במשרדי הגסטפו וככל הנראה עברו עינויים. לאחר מספר חדשים שוחררו פרידריך פופס ומוריץ לוי מהמעצר בגראץ, אך הרב שלאנג לא נמנה עם המשוחררים ולא היה ידוע מה עלה בגורלו. בהמשך, תועד הרב שלאנג בבלגרד ושם במרץ 1942 הובל אל מותו במחנה הריכוז באנייצה.
מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים (סרט)
זהו סרט ההנפשה המלא הראשון בזיכיון "מלחמת הכוכבים", כאשר עלילתו מתרחשת זמן קצר לאחר אירועי הסרט "פרק 2 - מתקפת המשובטים", בתחילת מלחמת המשובטים. בסרט, הרוזן דוקו מתכנן מזימה להסב את ג'אבה נגד הרפובליקה הגלקטית על ידי הפללה של הג'דיי לחטיפת בנו. בעוד שאנאקין סקייווקר והחניכה החדשה שלו, אסוקה טאנו, מנסים למסור את הילד בחזרה לאביו, אובי ואן קנובי ופאדמה אמידאלה מובילים חקירות נפרדות כדי לחשוף את מזימתו של דוקו.
הסרט הוצג בבכורה ב-10 באוגוסט 2008 בתיאטרון המצרי של גראומן, וחמישה ימים לאחר מכן יצא לאקרנים. הוא קיבל ביקורות שליליות בעיקר בשל סגנון הסיפור וההנפשה שלו, והכניס 68.3 מיליון דולר ברחבי העולם, מה שהופך אותו לסרט מלחמת הכוכבים עם ההכנסות הנמוכות ביותר עד כה. הסרט משמש כפיילוט לסדרת הטלוויזיה באותו השם, שהוצגה לראשונה ברשת Cartoon Network חודשיים לאחר יציאת הסרט לאקרנים.
צוות - ארגון גמלאי צה"ל
צוות ארגון גמלאי צה"ל היא עמותת חברים העוסקת בהבטחת זכויות הפורשים מצה"ל. מסייעת בהשתלבותם בשוק העבודה. מפעילה עזרה הדדית מעודדת התנדבות של החברים בחברה הישראלית. פעילות קהילתית בתחומי תרבות, פנאי והעשרה. מקיימת פעילויות מורשת צה"ל בפרט וישראל בכלל. הארגון זכה בשנת 2018 לקבל את אות נשיא המדינה לארגון מתנדב.
ארגון
את הארגון מנהל מטה קטן בניהולו של המנכ"ל. מחלקות המטה הן: ניהול ומחשוב, תעסוקה, בריאות וסיוע לפרט. מנהלי המחוזות כפופים למנכ"ל.
חברי "צוות" מונים כ-40 אלף חברים וחברות, המורכבים מגמלאי צה"ל ושארים. ברחבי הארץ פועלים שישה מחוזות: צפון, שרון, דן, יהודה, דרום וירושלים. ו-42 סניפים ביישובים השונים.
שמירת זכויות הגמלאים
משך השנים פעל "צוות" בדרכים רבות לשמור על זכויות החברים בקשר שוטף עם צה"ל ומשרד הביטחון. אחד ההישגים שהוביל הארגון ב-2012 כדי למנוע פגיעה משמעותית בזכויות, כפי שיזם אז האוצר, היה הסכם בין משרד הביטחון, צה"ל והאוצר לפיו - בדומה לפורשי הסקטור הציבורי ניתנה תוספת של 5 עד 12 אחוזים מהיקף המשכורת הקובעת לגמלה, בהתאם לוותק בגמלאות. בוטל ניכוי ההיוון ממשרתי הקבע בגיל 65, אחרי 15 שנות גמלה וביצוע חשבון אישי, לבעלי 15 שנות גמלה. ניתנה תוספת מדדי יוקר המחיה בשנים 2008 ו-2009, מצטבר כ־8% ובסה"כ תוספת משמעותית של כ-25% בשכר הגמלה. כמו כן בוטלה גזרת "הקנס" למקבלי שכר "מקופה ציבורית".
בטיפול שוטף
הארגון עוסק בסוגיות חשובות וכבדות משקל בנושא השמירה על הזכויות הכספיות של הגמלאים:
תעסוקה
את הצורך לדאוג לפורשים ולסייע בידם להשתלב ולתרום עוד שנים רבות למשק התעסוקה בישראל, זיהו כבר קבוצת המייסדים. במהלך השנים הוקמה והתפתחה יחידת התעסוקה ב"צוות" וכיום היא מערך מומחה חשוב ומנוסה שמסייע לפורש/ת משירות הקבע בצה"ל וחבר "צוות", לממש את יכולותיו וניסיונו, במטרה להיקלט ולהשתלב במעגל העבודה האזרחי. על ידי יצירת קשר עם מעסיקים וארגונים במגזר הפרטי והציבורי. ליווי אישי שוטף בתקופת איתור התעסוקה. הארגון מסייע לחברי "צוות" דורשי עבודה, באיתור מקומות תעסוקה. מקיים הכשרות מקצועיות, קורסים, ימי עיון, סדנאות והכוונה תעסוקתית.
תרבות, פנאי ומורשת
"צוות" יוצר קהילה וקהילה יוצרת חברה, זה המסר שמובילים 42 סניפי "צוות" הפרוסים ברחבי הארץ ומקיימים פעילות תרבות ופנאי לרווחת תושבי האזור החברים ב"צוות" ושייכים לסניף. קשת הגילאים הרווחה של חברי וחברות הארגון בין הגלאים 45–120 מציבה אתגר לארגון ברצון להתאים את הפעילויות לכלל החברים ולהביא קהלים צעירים מבין הגמלאים לקחת חלק בפעילויות.
שמירת המורשת
אחד הערכים המרכזיים אשר ארגון "צוות" חרט על דיגלו מאז הקמתו, הוא שמירת ערך מורשת ישראל החל מתחילת המאה העשרים ועד ימינו אנו. במסגרת הפעילות שמקיים הארגון לטובת שמירה והנחלה של המורשת מדור לדור, ניתן לציין:
היסטוריה
בשלהי שנות ה-50 השתחררו עשרות משרתי הקבע הראשונים מצה"ל. הם פרשו לגמלאות בהיותם צעירים בהרבה מגמלאים בשירות הציבורי. המעבר הקיצוני מרקע צבאי של מלחמות מבצעים וביטחון שוטף לחיים אזרחיים העמיד בפניהם אתגרים חדשים, לא מוכרים. קבוצת חברים שכללה את: נחום שדמי, אברהם עצמון, אהוביה מלכין, ברוך יצהר, יוסף איתן, יוסף ק. אבן, יעקב זכאי, מרדכי חרותי ונחמיה ברוש, תפסו יוזמה ב-10 באוקטובר 1960 הקימו את "צוות" ארגון גמלאי צה"ל. המייסדים הציבו בתחילת דרכם שלושה עקרונות לפעילות הארגון: המשך שמירת הקשר והזיקה לצה"ל. סיוע לפורשים בהשתלבות בשוק התעסוקה ויצירת פעילות בתחומי קהילה ותרבות.
הארגון הלך והתעצם משנה לשנה. הצטרפו פורשי צה"ל בכל הדרגות וחיילות צה"ל. חלקם המשיכו לשרת במילואים והמכנה המשותף לכולם היה חיבור חזק למורשת צה"ל, שם שרתו לפחות עשרים שנה ויותר והמשותף החדש – חיפוש דרכים להשתלבות בחברה בפרק השני של החיים, לשמר את בריאותם, לדאוג לפרנסתם ולרווחתם ולהבטיח את זכויותיהם הכספיות כגמלאי צה"ל.
יוזמות ואירועים מיוחדים
״חבר", משרתי הקבע והגמלאים בע"מ, הוא מלכ"ר (מוסד ללא כוונת רווח) שמטרתו לפעול לרווחת משרתי הקבע, הגמלאים ובני משפחותיהם, על ידי שיתוף פעולה עם חברות מסחריות וגורמים אחרים. כל חברי "צוות" נהנים משירותי "חבר". שליש מחברי הדירקטוריון ב"חבר" הם מתוך חברי ההנהלה של "צוות".
יזמות צוות - הארגון יזם במהלך השנים :
התנהלות כלכלית
המחזור השנתי 2021 היה כ־28 מיליון ש"ח. מקור ההכנסה העיקרי הוא דמי חבר חודשיים כ-20 מיליון ש"ח. הקצבות ותמיכות מדינה כ-5.4 מיליון ש"ח, הכנסות משירותים וכללי כ- 2.5 מיליון ש"ח. הוצאות היו כ-22 מיליון ש"ח.
לארגון יש אישור ניהול תקין לשנים 2022/3 והתרומות אליו נהנות מפטור לפי סעיף 46 לפקודת מס הכנסה.
מנכ"ל הארגון בין השנים 2004 ועד 2022 היה תא"ל (מיל.) דן נדיב, ביולי 2022 נכנס לתפקיד המנכ"ל אל"ם (מיל.) אמיר שוצמן.
פרסומים
ארגון צוות מוציא כתב-עת "צוות שלנו", פרסום חודשי מקוון: צוותון כל מה שחדש חשוב וכדאי לדעת ב"צוות". וכן מקיים ערוץ ביוטיוב וגם בפייסבוק.
בית החולים הפרטיזני פרנייה
בית החולים הפרטיזני פרנייה היה בית חולים שהקימו כוחות הפרטיזנים ביוגוסלביה בתקופת מלחמת העולם השנייה בקרבת העיירה צרקנו בהרי מערב סלובניה. בית החולים פעל מדצמבר 1943 ועד סוף המלחמה מבלי שהתגלה על ידי הכוחות הנאציים.
בבית החולים טופלו פרטיזנים שנפצעו בקרבות אך גם חיילים מקרב בעלות הברית ואף חיילים מן הצבא הפאשיסטי והנאצי אשר לאורך כל תקופת פעילותו ניסה לגלות את מיקומו של בית החולים אך נכשל בכל נסיונותיו.
כיום משמש המקום כמוזיאון פתוח ומוגדר כאתר בעל חשיבות תרבותית לאומית.
האתר
בית החולים הפרטיזני נבנה במעלה ערוץ פסיקה (Pasica ) ההררי התלול והמרוחק. בתקופת פעילותו היה האזור כולו נתון תחת שליטת כוחות הכיבוש הנאציים ולא הרחק מן הגבול האוסטרי. מיקומו הייחודי של בית החולים אשר הגישה אליו התבצעה באמצעות מסע רגלי מפרך ביער הסבוך ולאחר מכן הליכה במים לאורך הערוץ התלול, סייעה בהסתרת הפעילות שהתנהלה בו ולמרות מספר קרבות שהתחוללו למרגלות הערוץ הוא מעולם לא התגלה.
לאורך דרך הגישה, במקומות שנדרשו לכך, הקימו הפרטיזנים גשרים זמניים ומתפרקים. סביבתו של בית החולים רוצפה בשדות מוקשים, ובצוקים הסובבים את הערוץ נחצבו מערות בהן הוצבו עמדות מקלעים אשר שלטו על התנועה במעלה הערוץ העמוק.
פעילות
על מנת לשמור על סודיות מרבית הובלו הפצועים אל בית החולים וגם אלה שהשתחררו ממנו לאחר טיפול, כאשר עיניהם מכוסות עד שהגיעו לדרך הראשית באזור. כאשר נפטרו נפגעים כתוצאה מפציעתם הם נקברו באתר מסולע בלב היער בצירוף מסמכיהם האישיים והרפואיים. לאחר המלחמה הדבר איפשר מתן מידע מפורט על נסיבות פטירתם לבני המשפחות.
לאחר המלחמה
ביקורי תיירים בבית החולים החלו מייד בתום המלחמה. בשנת 1952 הוסדר האתר ודרכי הגישה אליו שופרו. בית החולים הפרטיזני הוכר כמוזיאון בשנת 1963. בשנת 2003 הוציא הדואר הסלובני בול לכבוד 60 שנים להקמתו.
בשנת 2007 נפגע אתר בית החולים וניזוק קשות כתוצאה משיטפון בערוץ הנחל לאחר גשמים כבדים שירדו באזור. עבודות השיקום והשחזור באתר החלו מייד, והסתיימו בשנת 2010 כאשר הוא נפתח מחדש לציבור. האתר פעיל בין החודשים אפריל ועד אוקטובר.
בומברדייה דאש 8
בומברדיה דאש 8 או סדרה Q, או הדאש, (באנגלית: Bombardier Dash 8), לשעבר דה הבילנד קנדה דאש 8, הוא מטוס נוסעים צר-גוף לטווחים קצרים, המיוצר על ידי בומברדיה איירוספייס.
המטוס פותח על ידי דה הבילנד קנדה, בשנת 1984. הדאש 8 הוא דגם מתקדם של הדאש 7, המסוגל להמריא ולנחות במסלולים קצרים במיוחד. למטוס זה ארבע סדרות: סדרה 100 עם קיבולת של 39 נוסעים, סדרה 200 עם מנועים חזקים יותר, סדרה 300 שהוארכה לקיבולת של 50 נוסעים, וסדרה 400 שהוארכה לקיבולת של 78 נוסעים.
בשנת 1997 החלו בייצור דגמים בהם הופחת משמעותית הרעש בתא הנוסעים, דגמים אלו מתחילים באות Q.
ייצור סדרה 100 נפסק בשנת 2005, ושל סדרות 200 ו-300 בשנת 2009.
עיצוב ופיתוח
בתחילת שנות השבעים, השקיעה דה הבילנד כספים רבים בפרויקט הדאש 7 שלה. במטוס זה התמקדו ביכולת להמראה ממסלולים קצרים במיוחד (STOL), והפחתה משמעותית בכמות הרעש, זאת באמצעות ארבעה מנועים בעלי מדחפים גדולים. בדה הבילנד האמינו כי למטוס יהיה ביקוש גבוה בחברות האזוריות, כיוון והוא מתאים לשדות תעופה של ערים קטנות. עם זאת רק מספר חברות תעופה רכשו את המטוס, מאחר שעלויות התפעול של מטוס בעל ארבעה מנועים היו גבוהות.
בשנת 1980 החלה דה הבילנד להתאים את הדאש 7 לשני מנועים. פראט אנד ויטני קנדה פיתחו עבור דה הבילנד את סדרת מנועי PW100, להם עוצמה הכפולה ממנועי ה-PT6 שהיו בדאש 7.
לאחר כ-3,800 שעות בדיקה במשך שנתיים על חמישה מנועים מדגם זה, אושרו באפריל 1983 המנועים החדשים לשימוש.
מאפיינים בולטים לדאש 8 הם: זנב T גבוה יחסית לגובה הכנף, שנועד למנוע <abbr title="מערבולת הנוצרת ממטוסי מדחף, וגורמת לתנודות חריפות למטוסים העוברים בסמוך"> סליפסטרים, מנוע מאורך היעיל יותר מבחינה אווירודינומית, כן הנסע מתקפל אחורה, ואף המטוס מחודד.
טיסת הבכורה של המטוס התקיימה ב-20 ביוני 1983, והוא נכנס לשירות בשנת 1984 בחברת התעופה הקנדית NorOntair. חברת התעופה האזורית האמריקאית פיימונטה איירליינס הייתה החברה הזרה הראשונה שרכשה את המטוס.
מהירות השיוט של הדאש 8 גבוהה יותר מזו של הדאש 7. המטוס זול יותר לתפעול ולתחזוקה, בעיקר עקב היותו בעל שני מנועים. הדאש 8 רועש יותר מדאש 7, והוא אינו מסוגל לפעול ממסלולים קצרים במיוחד כיתר דגמי הדאש.
Q400X
בשנת 2007 הודיעה בומברדיה על כוונתה לפתח גרסה מאורכת יותר למטוס, הגרסה שתקרא Q400X, תוכל להכיל כ-90 נוסעים בתצורת מחלקה אחת. בתגובה להכרזה זו, הודיעה המתחרה האיטלקית-צרפתית ATR, על כוונתה להגדיל את תכולת המושבים במטוסיה.
בחודש יוני 2009, הודיע נשיא בומברדיה איירוספייס, כי ה-Q400X יהיה אחד מהמטוסים העתידיים שלה, וכי הוא יכנס לשירות בשנים 2013-2014.
ביולי 2010 הודיעה בומברדיה, כי היא עדיין בוחנת את סיכויי ההצלחה של המטוס המחודש. אולם תוכניתה להשיק את המטוס ב-2013, נדחתה לפחות בעוד שלוש שנים.
באוקטובר 2012 נחשף, כי בומברדיה וממשלת קוריאה הדרומית חתמו על עסקה בה ישתפו פעולה קוריאן אייר, התעשייה האווירית הקוריאנית, ובומברדיה. במסגרת שיתוף הפעולה, הן יפתחו מטוס אזורי, בעל 90 מושבים. תאריך ההשקה מתוכנן לשנת 2019.
היסטוריה תפעולית
בסוף שנות השמונים הייתה אייר קנדה, אז חברה ממשלתית, במשא ומתן לרכישת מטוסים חדשים עם איירבוס ובואינג. בשנת 1988 רכשה היצרנית האמריקאית בואינג את דה הבילנד קנדה, בניסיון לשפר את קו הייצור שלה, ובניסיון להטות את המכרז לכיוונה.
בסופו של דבר זכתה איירבוס במכרז לאספקת 34 מטוסי A320 לאייר קנדה, ובואינג שנכשלה במכרז העמידה את דה הבילנד קנדה למכירה מיידית. החברה נרכשה על ידי בומברדיה בשנת 1992.
כל מטוסי הסדרה שיוצרו לאחר שנת 1996, הם בעלי מערכות להפחתת רטט ורעשים. כדי להדגיש את היותם שקטים במיוחד שינתה בומברדיה את שם המטוסים לסדרה Q.
תאונות ותקריות
להלן תקריות בהן היה מעורב המטוס, ואשר היו בהן הרוגים:
תקלות בנחיתה
ב-12 בספטמבר המליצה בומברדיה למפעילות המטוס, לקרקע את מטוסי ה-Dash 8-Q400 להם יותר מ-10,000 שעות טיסה. כתוצאה מכך, בוטלו מאות טיסות ברחבי העולם, סקנדינביאן איירליינס קרקעה את כל 27 מטוסי הדאש 8 שברשותה, חברת הורייזון אייר קרקעה 19 מטוסים, ואוסטריאן איירליינס קרקעה שמונה מטוסים.
בסופו של דבר הוציאה סקנדינביאן איירליינס את כל מטוסי הדאש 8 מצי המטוסים שלה. במרץ 2008 התפרסם כי סקנדיביאן קבלה הנחה של 164 מיליון דולרים לרכישת מטוסי בומברדיה CRJ700.
קישורים חיצוניים
מדיה וקבצים בנושא בומברדיה דאש 8 באתר Airliners.net
ליד (מכירה)
בניהול מכירות פרונטאלי או דיגיטלי, ליד (באנגלית: Lead) הוא לקוח פוטנציאלי המתעניין בשירות או במוצר המוצע למכירה על ידי עסק, חברה או ארגון. פרטי ליד מכילים את פרטי יצירת הקשר עם הלקוח הפוטנציאלי, לרוב שם הליד ומספר הטלפון, לעיתים גם כתובת דואר אלקטרוני ופרטים נוספים.
מטרת מקבל הליד בדרך כלל היא ביצוע מכירה במטרה להופכו ללקוח בפועל.
ניתן לייצר לידים בכל מדיה שיווקית על ידי הצבת שטחי פרסום רלוונטיים לעסק המעוניין לפרסם. לדוגמה, באמצעות פרסום ממוקד קהלי יעד באינטרנט ניתן לייצר לידים מפלטפורמות שיווקיות כגון: גוגל, פייסבוק, רשתות חברתיות, רשתות שותפים ואתרי אינטרנט ייעודיים.
משרדי פרסום וחברות שיווק המתמחות במסחר בלידים לרוב נוקטות בטקטיקות שיווק ופרסום באינטרנט. גופים אשר מוכרים לידים נקראים משווקים וגופים אשר רוכשים נקראים מפרסמים.
לידים מתחלקים לשלושה סוגים עיקריים בשרשרת אספקה שיווקית: בין שני עסקים, בין עסק ללקוח קצה (הסוג הנפוץ ביותר), ובין לקוח קצה אחד ללקוח קצה אחר (דוגמה: אתרי לוחות, EBay, Amazon וכדומה). בחינת אפקטיביות הפרסום של עסקים באמצעות גיוס לידים חדשים לעסקים נמדדת על ידי יחס החזר השקעה ROI (מחושב לפי סה"כ תקציב הפרסום שהושקע לכלל האפיקים השיווקיים ביחס לסה"כ הזרמת הון נומינלי המוזרם לחברה באמצעות קמפיין שיווקי).
על מנת לנהל פעילות לייצור ורכישת לידים לצורך הגדלת היקף המכירות או לצורך מכירת הלידים לגורם שלישי, ניתן להשתמש במערכת ניהול לידים מתקדמת המותאמת לתהליך זה. באמצעות מערכת זו ניתן לחבר ערוצים שיווקיים (דפי נחיתה, באנרים ואתרים) ולקבל תמונת מצב נכונה.
ייצור לידים בצורה ממוחשבת
שיטת ייצור הלידים באינטרנט כוללת את שלב זיהוי סממני הקניה (Purchase indicators) ושאיבת מזהי הלקוח מהם, בדרך כלל באמצעות מגנט לידים - השארת פרטים תמורת ערך תוכני מורכב אך חינמי. סממני הקניה מייצגים פוטנציאל קניה עתידי של לקוח. לדוגמה, פרסום מקוון למכירת רכב משומש, מהווה סממן קניה עתידי לרכב חדש על ידי האדם שמוכר את רכבו הישן. מזהי הלקוח, כגון כתובת אימייל או מספר טלפון, מזהים באופן ייחודי את הלקוח שככל הנראה יבצע את הרכישה העתידית.
באופן מיטבי, שיטת ייצור הלידים תכיל מספר שלבים - איסוף פרטי יצירת קשר מלאים של הלקוח הפוטנציאלי מתוך מאגרי מידע מבוססי פרופיל, יישום מודל חיזוי לבחירת לידים מעוניינים ולבסוף העברת הלידים המעוניינים לצד הרלוונטי, כגון צוות אנשי מכירות או שירות מרקטינג ישיר.
ליד מעוניין (Intender lead) הוא ליד לאדם המעוניין לרכוש מוצר או שירות מסוים במסגרת זמן תחומה. רק חלק מהלקוחות באמת מעוניינים.
שיטת ייצור הלידים עובדת באופן מיטבי באינטרנט, שהוא מאגר מידע נגיש וגדול המלא בסממני קניה המתעדכנים ללא הרף. באופן מיטבי הלידים המעוניינים מועברים לצד הרלוונטי בצורה מקוונת (במייל לדוגמה), על מנת שיגיעו לצוות המכירה כאשר הליד עדיין רלוונטי.
שיטות נוספות לייצור לידים
ייצור לידים יכול להתבצע באופן מקוון ובאופן לא מקוון.
רשימות דיוור, רשימות לידים משותפות ופרסום חינמי הן דרכים נוספות למצוא או למשוך לקוחות פוטנציאליים. רשימות דיוור יכולות להגיע כרשימת כתובות מייל, כתובות מגורים או כתובות בתי עסק. שיטה זו עולה פחות אך לא תמיד ממוקדת כהלכה.
רשימות לידים משותפות נוצרות כאשר אנשים מביעים עניין בהצעה למוצר ונרשמים על מנת לקבל מידע נוסף. הרישום יכול להתבצע הן באתר אינטרנט והן בטופס מדוור.
זיהוי לקוחות על ידי פרסום חינמי, טומן בחובו את הצורך לתת מידע חינם, ולעיתים אף מוצרים חינם על מנת למשוך לקוחות פוטנציאליים. פרסום חינמי יכול להגיע כמאמרים חינמיים באינטרנט, ספרים אלקטרוניים או כחומר מדוור.
פרמטרים המגדירים את איכות הליד
מעבר לפירוט הנכנס, "אותות הקניה" מרמזות על פתיחות הלקוח למוצר או השירות המוצע. הדבר יכול להיעשות על ידי שימוש בטכנולוגיה מסוימת באתר החברה, העיתונות ושותפויות עסקיות. זהו מידע יקר ערך מאחר שהוא חושף את נקודות החולשה של הלקוח, אך הוא גם צורך זמן. לא מפתיע שצוותי מכירה מדווחים שרק 33% מזמנם מיועד למכירה בפועל. היתר מושקע על מחקר, מידע נכנס או במילים אחרות על העשרת הלידים.
דיוק: נתונים מדויקים מאפשרים לצוות להקצות זמן ומשאבים ללקוחות פוטנציאלים המתאימים ביותר עבור העסק. בלי עבודה מדויקת, לא רק שכסף החברה עלול להתבזבז, אלא גם האפשרויות הפוטנציאליות העומדות לרשותו. לידים איכותיים יכילו נתונים מדויקים.
אמינות: העיסוק בלידים אינו חד פעמי אלא מדובר בתהליך מתמשך של עמידה בדרישות ובציפיות של אנשי המכירות ובעל העסק. השוק רווי בשינויים, הלידים בתזוזה מתמדת ואינם יישארו במקומם לאורך זמן. יחידים מועסקים ומפוטרים, חברות פושטות רגל, משרות חדשות נפתחות והעסקים מצטמצמים מדי רבעון. לכן, ריענון, מהירות ותהליך תמידי להעשרת לקוחות פוטנציאלים אלו הם מרכיבי המפתח ליצירת ליד חזק ואיכותי.
מטרה ממוקדת: כל בעל עסק שואף להגדיל את ההכנסה הקבועה של העסק על ידי לקוחות חדשים, ולכן הדבר החשוב לזכור הוא כיצד הליד מאפשר לשמר את התהליך העסקי הכולל של העסק. לעיתים שליחת עוד ועוד לידים למכירה עלול לעשות את ההפך ולהפחית את ההכנסות שלנו.
שינוי אופי הלידים במרוצת הזמן
כיום יש צורך להגיע באופן ישיר ללקוחות הפוטנציאלים. בעוד שבעבר היה נהוג להסתמך על פרסום מאסיבי ופרסומות בתפוצת רשימות דיוור, כיום עקב ריבוי "רעשי רקע" אלו, יש צורך בווידוא יכולת הלקוח למצוא את המוכר ולשמר את הקשר עמו לאחר מכן.
בעבר היה חוסר במידע, בעוד שכיום, בעקבות התפתחות רשת האינטרנט יש שפע של מידע נגיש וזמין. דבר זה יצר בעיה עבור המוכרים, שכן שפע של מידע משמעו ריבוי "רעשי רקע", דבר הפוגע בתשומת הלב הניתן על ידי הלקוח הפוטנציאלי.
כאשר היה חוסר במידע זמין, יצירת רשימות לידים היה מתבצע על ידי מחלקת שיווק, שבתורה הייתה מעבירה רשימות אלה למחלקת המכירות. לקוחות ציפו ליצור קשר עם איש מכירות, שבתורו ציפה לעבוד אל מול לקוח שהוא בשלב טרומי של הקניה ולא בטוח שיהיה ליד איכותי.
כיום, לקוחות פוטנציאליים יכולים לקבל מידע נרחב על מוצר או שירות בטרם שיחתם עם איש מכירות, כך שבתי עסק כיום, צריכים להקפיד על נוכחות דיגיטלית. דבר שלא היה נדרש מהם בעבר.
בניין לייטר הראשון
ג'ני עיצב את הבניין, הממוקם בצומת הרחובות מונרו-וולס, כבית כלבו, עבור איש העסקים לוי לייטר. בניין זה סומן וצוין כאבן דרך משמעותית הנדסית-אדריכלית: הוא שילב, לראשונה, ארבעה אלמנטים חיוניים של גורד שחקים מודרני בבניין אחד. היו אלה: גובהו הרב (לייטר הראשון היה במקור בגובה חמש קומות, וזמן קצר לאחר מכן הוגבה לשבע קומות), מסגרת שלד מברזל, טרה קוטה כחומר הגנה נגד אש על כל הרכיבים הקונסטרוקטיביים שלו, וכן, שינוע אנכי באמצעות מעליות. הוא גם נבנה מסוג חדש של זכוכית בחלונותיו. אף על פי ש-"מחלקת בניין עיר" דרשה מג'ני לבנות קיר חיצוני אחד בשיטה המסורתית, כקיר נושא עומס ורצפות העשויות עץ כבד, שאר הבניין נבנה כחידוש מודרני.
ג'ו קנינגהם
ג'וזף קנדריק קנינגהם (באנגלית: Joseph Kendrick Cunningham; נולד ב-26 במאי 1982) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת קרוליינה הדרומית מאז בימי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, בשנים 2019–2021.
ביוגרפיה
קנינגהם נולד במחוז קולדוול שבקנטקי וגדל בעיר קוטווה שבמערב המדינה. קנינגהם למד במכללת צ'ארלסטון במשך שנתיים לפני שהחל את לימודיו באוניברסיטת פלורידה האטלנטית, שם קיבל תואר ראשון בהנדסה ימית ב-2005. ב-2008 פוטר מעבודתו בעקבות המשבר הכלכלי העולמי. הוא נרשם ללימודי משפטים באוניברסיטת צפון קנטקי וסיים לימודים אלה ב-2011.
ביולי 2017 הודיע קנינגהם על מועמדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של קרוליינה הדרומית. קנינגהם זכה במועמדות המפלגה הדמוקרטית כשהוא גורף 71.5% מקולות הבוחרים. קנינגהם ציפה להתמודד מול נציג המחוז בבית הנבחרים מארק סנפורד, המכהן מטעם המפלגה הרפובליקנית. עם זאת, סנפורד הובס בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית בידי חברת בית המחוקקים של קרוליינה הדרומית קייטי ארינגטון. ביום הבחירות הכלליות גבר קנינגהם על ארינגטון ברוב זעום של 50.6%. הייתה זו הפעם הראשונה מאז 1986 בה קרוליינה הדרומית מיוצגת בבית הנבחרים בידי חבר המפלגה הדמוקרטית.
בהצבעתו הראשונה בבית הנבחרים, מיאן קנינגהם לתמוך בננסי פלוסי בבחירות לתפקיד יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית. קנינגהם הצטרף לקואליציית "הכלבים הכחולים", קבוצה של דמוקרטים מתונים ושמרנים. קנינגהם היה אחד הדמוקרטים הבודדים שהתנגדו לפתיחת הליך הדחה נגד נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בעקבות מעורבותו בפרשת אוקראינה-טראמפ, וטען כי חיפזון מפלגתי להדיח את הנשיא הוא רע למדינה. עם זאת, ב-31 באוקטובר 2019, קנינגהם הצביע בעד החלטה הקובעת כללים להמשך הליך ההדחה של דונלד טראמפ.
ב-4 בנובמבר 2020 הפסיד בבחירות לכהונה שנייה בבית הנבחרים לננסי מייס, מועמדת המפלגה הרפובליקנית. כהונתו הסתיימה עם התפזרות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית. ביוני 2022 נבחר קנינגהם למועמד המפלגה הדמוקרטית בבחירות לתפקיד מושל קרוליינה הדרומית, ובבחירות הכלליות בנובמבר יתייצב נגד המושל המכהן הנרי מקמסטר.
יחסי הממלכה המאוחדת–ונצואלה
יחסי הממלכה המאוחדת–ונצואלה הם יחסים דו-צדדיים בין בריטניה לבין ונצואלה.
תמיכה בריטית בהחלפת נשיא
החל מאוגוסט 2017, ממשלת בריטניה המליצה על 'נסיעות חיוניות בלבד' לוונצואלה, והחזיקה את בני משפחותיהם של עובדי השגרירות הבריטית, בשל 'התסיסה והאי-היציבות המתמשכים', תוך ציון המחאה והפשע במדינה.
בינואר 2019 במהלך ביקור בארצות הברית הצהיר שר החוץ של בריטניה ג'רמי האנט כי "ניקולאס מדורו אינו המנהיג הלגיטימי של ונצואלה" ומנהיג האופוזיציה בוונצואלה, חואן גואידו צריך להיות נשיא ונצואלה. ב-4 בפברואר 2019, האנט הצהיר כי בריטניה הכירה רשמית בגוידאו כנשיא. מדיניות זו היא יוצאת דופן ספציפית למדיניות ארוכת השנים בבריטניה להכיר במדינות ולא בממשלות ספציפיות.
בסתיו 2019 משרד החוץ וחבר העמים הבריטי הקים את 'יחידת השיקום בוונצואלה' בראשות ג'ון סוויל, לשעבר שגריר בריטניה בוונצואלה, לתיאום מאמצי בריטניה לתמיכה בוונצואלה. לאחר שהדבר התפרסם במאי 2020, שר החוץ של ונצואלה חורחה אריזה זימן את השגריר הבריטי "להציג מחאה רשמית ולדרוש הסברים", ובפוסט בטוויטר כתב "אנו דורשים מממלכת בריטניה הגדולה וצפון אירלנד לסגת מתוכניות ההפיכה של וושינגטון ומכל יוזמה לא יציבה ". ונצואלה אפיינה את יחידת השיקום של ונצואלה כניסיון לתת מעמד מועדף עתידי על חברות בריטיות בוונצואלה.
שליטה בזהב בלונדון
מאז 2018 עיכב בנק אנגליה את שחרורם של 31 טון זהב ונצואלי לממשלת מדורו. שר החוץ בבריטניה, אלן דאנקן, אמר בינואר 2019 כי בעוד שמסירת הזהב הייתה החלטה של בנק אוף אנגליה, "הם לוקחים בחשבון שיש כיום מספר גדול של מדינות ברחבי העולם המפקפקות בלגיטימיות של ניקולאס מדורו ומכירות בכך של חואן גוידאו".
ב-14 במאי 2020 הגיש הבנק המרכזי של ונצואלה תביעה משפטית נגד בנק אנגליה, כדי לאלץ את בריטניה לשחרר את הזהב בשווי 930 מיליון אירו לתוכנית הפיתוח של האו"ם לרכישת ציוד רפואי, רפואה ומזון לסיוע במגפת הקורונה בוונצואלה. גוידאו מינה דירקטוריון בנק מרכזי בוונצואלה במקביל, כך שבית המשפט יצטרך להחליט איזה דירקטוריון שולט באופן חוקי בזהב.
אסטרספיס
אסטרספיס (שם מדעי: Astraspis; מילולית: "שריון כוכב") הוא סוג דג נכחד קדום שחי בתור הקדום אורדוביק לפני 443–467 מיליון שנה שנמצא באתרי חפירה בין קולורדו לוויומינג. כמו כן הדג נמצא בבוליביה.
דג זה היה חסר לסתות קטן, מקרוביהם של הצמדאים הקיימים, באורך 200 מילימטר ועם גוף מרובע ומשוריין עם זנב גדול בעל קשקשים להגנה שעזר לתנועתו. לצידי גופו היו 8 פתחי זימים והוא היה בעל עיניים מפותחות בצידי הראש. במרכז הפנים היה פה קטן שנפער כדי לבלוע מזון קטן, ייתכן שפלנקטון או יצורים קטנים.
היצור השתייך לקבוצה הקדומה heterostraci שהייתה מראשוני החולייתנים בעולם. הוא התקיים רק במימי האורדוביק, בהם שלטו חסרי חוליות גדולים כמו עקרבי מים טורפים או סילוניות ענקיות.
חיים גבע
חיים גבע (24 בנובמבר 1937 - 24 ביולי 2014) היה קצין צה"ל בחיל הים בדרגת סא"ל, שהחל כטכנאי אלקטרוניקה, והמשיך לתפקידי פיקוד בחיל הים. לאחר שיחרורו מצה"ל החל לשווק מוצרים של התעשייה האווירית במדינות מזרח אסיה. היה סמנכ"ל תפקידים מיוחדים בתעשייה האווירית בקשר עם ממלכת ירדן.
משפחה וילדות
האב אפרים גרבר נולד בבריסק, עלה ארצה וקיבל אזרחות פלסטינית. בשנת 1936 יצא לפולין למצוא כלה ופגש את פרלה לבית ליפשיץ מביאליסטוק. עם תעודת עליה של הסוכנות היהודית יצאו מורשה ב-21 באפריל 1936 ועלו על האניה 'פולוניה' הנמל קונסטנצה והגיעו לארץ ישראל. התיישבו בכפר עטא שם גרה יפה קורמן אחותו של אפרים גרבר שהקדימה אותם. אפרים גרבר היה במקצועו נגר עבד בבתי הזיקוק ומאוחר יותר עבר למפעל הטקסטיל 'אתא'. חיים גבע נולד בנובמבר 1937 בכפר עטא ולאחר חמש שנים נולד אחיו יוסף גרבר.
גבע למד בבסמ"ת בחיפה במגמת אלקטרוניקה. הצטרף לפעילות גדנ"ע אוויר ואף הוסמך להטיס דאון.
טכנאי קשר
גבע התגייס בשנת 1956, שאיפתו להיות טייס לא התממשה. הוא הוצב לחיל הים כטכנאי קשר. שירת באח"י נגה (ק-22) במסגרת מחלקת מכונה בפיקודו של חנוך בן אליהו. עיקר פעילותה הייתה כאונייה המובילה את לוחמי שייטת 13. בעת השירות באח"י נגה (ק-22) גילה יזמה והשמיש את מכשיר ה ELAC שהיה מותקן באנייה אך עד אז לא הופעל מחוסר ידיעה. בשנת 1959 עבר קורס טכנאי קשר שלב גבוה והועלה לדרגת רס"ל. לאחר הקורס שירת במחנה היחידה בעתלית והכין את מכשירי הקשר לפעילות לוחמי השייטת. על רקע זה נקלע מדי פעם לעימות עם לוחמים שאיבדו מכשירי קשר כאשר דרש מהם למלא את דו"ח האובדן.
קורס חובלים
גבע התנדב לקצונה ימית ביוני 1963 החל עם חבריו את ההכנה לקורס חובלים. כשלב ראשון עברו הצוערים את קורס הקצינים הבסיסי בה"ד 1 שהתקיים במחנה סירקין. בטקס הסיום שהתקיים ב-11 במרץ 1964 הוכרז גבע כמצטיין מחלקתי וזכה לענידת סיכת מ"מ מראש אגף כוח האדם אלוף חיים בן דוד המשך ההכשרה נעשה בבה"ד חיל הים באוקטובר 1964 סיים גבע את קורס חובלים מחזור י"ב והוסמך לקצונה.
טרפדות
לאחר הסמכתו הוצב לפלגת הטרפדות 914 בחיפה. כסגן מפקד טרפדת על ט-203 בפיקודו של סגן רמי רפאלי. בשנת 1966 הוסמך כמפקד טרפדת לאחר מבחן וקיבל פיקוד על הספינה ט-208. בתפקיד זה שירת בעת מלחמת ששת הימים.
קצין גנ"ק
כחודש לאחר מלחמת ששת הימים מסר גבע את הפיקוד על הטרפדת לזאב אלמוג ויצא לקורס קציני. במהלך הקורס צורפו הקצינים להפלגות שייטת המשחתות. במסגרת קורס קציני גנ"ק נמצא על המשחתת אח"י אילת בסיור מול פורט סעיד. גבע נפצע במהלך טיבוע המשחתת אילת אך הבריא וחזר לשירות. ובעת איסוף הניצולים ארגן את הקבוצה בגזרתו עד לחילוץ. על מנת לקבל ידע בקשר עם שאר יחידות צה"ל עברו, החניכים בקורס קציני גנ"ק, השתלמות קציני קשר בבסיס הדרכה של חיל הקשר. לאחר הסמכתו כקצין גנ"ק נשאר גבע בבה"ד חיל הים בתפקיד מדריך ניווט בקורס חובלים מחזור ט"ז. לאחר סיום הקורס הועבר גבע לשייטת ספינות הטילים כקצין גנ"ק של אח"י מזנק (סער 2) שמפקדה היה רס"ן אברהם אשור. בעת ההתארגנות לקראת יציאת ספינות שרבורג נשלח גבע לצרפת שובץ ל אח"י סופה (סער 3) בפיקודו של רס"ן אריה רונה שנבחרה כספינת הדגל של מפקד השייטת אל"ם הדר קמחי וכך נעשה קצין גנ"ק של המבצע.
פיקוד בים
ספינת טילים - עם ההגעה לחיפה החל גבע בהתמחות לפיקוד על ספינת טילים תוך כדי שהוא מפקד בפועל על אח"י חרב (סער 3). לאחר מספר חודשים עבר את מבחן ההסמכה לפיקוד. גבע היה הראשון כקצין בדרגת סרן לקבל פיקוד על ספינת טילים. בתפקיד זה קיבל תחת פיקודו את רס"ן יצחק שמיר שהגיע משייטת 13 כמתמחה לפיקוד. אופיו הנוח של גבע והערכה הדדית מוקדמת שרכשו מהעבודה בשייטת 13 אפשרו תופעה מוזרה זאת.
השלמת ציוד - כתהליך קליטת ספנות שרבורג בחיל הים היה עיכוב מכוון בהתקנת החימוש. לאח"י חרב (סער 3) היה חסר תותח אוטו מלרה 76 מ"מ והצפי להתקנתו היה רחוק. לגבע נודע על המצאות תותח המיועד להתקנה בבה"ד חיל הים. בתהליך בלתי רשמי ללא שום אישור הצליח גבע בכושר שכנוע בסיוע יצחק שמיר ואחרים להעביר בגורר טנקים ומנופים ולהתקין את התותח בספינה. חניכי הבה"ד הוזמנו לספינה וההדרכה לא נפגעה. מיפוי חוף סיני - משימה מיוחדת שנעשתה באותה תקופה על ידי אח"י חרב (סער 3) הייתה בדיקת עומקים ומיפוי דיסקרטי של חוף צפון סיני. יצירת מפה ששימשה את גדעון רז מפקד זוג הספינות אח"י סופה (סער 3) בפיקוד שמיר ואח"י חרב (סער 3) בפיקוד שמואל פרס להיכנס למארב ולהפתיע את הכוח המצרי בקרב פורט סעיד במלחמת יום הכיפורים.
פלגת הנחתות
בשנת 1971 הועבר גבע לזירת ים סוף לתפקיד מפל"ג אג"מ. מפקד הזירה היה אל"ם עזרא קדם (כריש) וקיבל דרגת רס"ן בקיצור. עבודת מפל"ג האגם מחייבת מגע שוטף מול מפקד הזירה. מפקד הזירה קדם פרש לגמלאות וגבע מצא עצמו בחוסר הרמוניה עם מפקד הזירה החדש. הפתרון נמצא בהחלפת תפקידים עם רס"ן זאב יחזקאלי. כך קיבל גבע את הפיקוד על פלגת הנחיתה 921 בזירת ים סוף.
מלחמת יום הכיפורים
ביוני שנת 1973 קיבל גבע את הפיקוד על אח"י נגה, אניית הדרכה ואימונים לחובלים ובתי ספר ימיים בים התיכון. פריצת מלחמת יום הכיפורים מצאה את אח"י נגה בשיפוץ כללי, קשורה לרציף מספנת חיל הים בנמל חיפה. מנוע ראשי מפורק וכך גם מערכות החשמל, שני הגנרטורים, הכננות מפורקות וחדרי ה מפורקים.
כאשר הועלתה הכוננות ביום שישי, 5 באוקטובר 1973 בבוקר,. תותחי האורליקון ומקלעי אפסי חמש הורכבו בעמדותיהם. בשבת, 6 אוקטובר, והחלה מלאכת הרכבת האנייה. עובדי מספנת חיל הים עם צוות האנייה. סיימו בימים אחדים את ההרכבה. ביזמתו של גבע ובהתאם לצרכים שהתפתחו, נעשתה אח"י נגה אניית אספקה לכוחות שייטת ספינות הטילים שפעלו במשימת אבטחת השיט במזרח הים התיכון.
תפקידי מטה
יחידת שליטה ימית – בשנת 1975 מונה גבע לפקד על יחידת קשר וגילוי. כמפקד הועלה לדרגת סא"ל ועבד בצמידות למפקד חיל הים אלוף בנימין תלם. אימונים והדרכה בשנת 1976 מסר את  לסא"ל משה אורון ונעשה ראש ענף אימונים והדרכה במספן הים. זירת ים סוף - בשנת 1977 מונה שוב לתפקיד מפל"ג אג"מ זירת ים סוף מפקד הזירה היה יצחק דוידי. בשנת 1979 חל שינוי בפיקוד חיל הים וגבע פרש לגמלאות.
תפקידים אזרחיים
בשנת 1979 יצא גבע לגמלאות מצה"ל והחל לעסוק בשיווק מערכות לחימה.
כיועץ עצמאי
בשנת 2000 יצא ממסגרת התעשייה האווירית. בזכות ידיעותיו המקצועיות ואופיו החברותי פיתח קשרים טובים באזור מזרח אסיה. סייע לפיתוח השוק בסינגפור לחברות מארצות הברית. סייע לחברת טכנולוגיה פולנית בחידוש קשריה עם מיאנמר.
משפחה ושארים
גבע נישא ב-23 בנובמבר 1960 לבחירת לבו דבורה ממשפחת פוגלמן אותה פגש בכפר אתא. ב-11 בנובמבר 1963 נולד הבן הבכור דב. ב-26 במאי 1966 נולדה בתם טלי.
דב גבע שירת בצה"ל במחזור הראשון של יחידת מורן. לאחר השירות הצטרף למשפחה בתאילנד שם הכיר את קינגקארן ממשפחת אוקודאראמיק ונישא לה. ב-22 בדצמבר 1996 נולדה לזוג שלישייה בן ענן ושתי בנות שלג ומטר. המשפחה חיה בבנגקוק דב מייצר שפופרות סיליקון עבור תעשיית הקוסמטיקה וקינגקארן עוסקת בריפוי בעיסוק בצביעת אבנים Stone By Stone. מטר גבע למדה אופנה במילאנו ועוסקת בעיצוב בגדים. שלג גבע לומדת באוניברסיטת לינקולן באנגליה רסטורציה של ציורי פרסקו וענן גבע לומד ניהול בתי מלון בספרד. הבת טלי גבע שירתה בצה"ל כקצינת בריאות נפש. לאחר שיחרורה מצה"ל עברה לשירות בתי הסוהר כקצינה ועובדת סוציאלית. טלי גרושה וחיה בכפר סבא עם שתי בנות שאימצה באוקראינה. נועה עומדת להתגייס ומאיה לומדת בחטיבת ביניים.
האח יוסף גרבר היה טכנאי בנין, נהרג בשנת 1975 במהלך שוד כתאונת דרכים מבוימת בהיותו בשליחות מטעם סולל בונה בניגריה. חיים גבע נפטר ב-24 ביולי 2014 ממחלה. השאיר משפחה חמה וחברים רבים. הלויתו התקיימה בבית העלמין מנוחה נכונה בכפר סבא.
תהילים ל"ד
תהילים ל"ד הוא המזמור השלושים וארבעה בספר תהילים (לפי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים, המזמור ממוספר כמזמור ה-33). מזמור זה הוא אחד משלושה עשר המזמורים המשלבים בכותרתם אזכור לאירועים הקשורים בחייו של דוד. המזמור הוא אחד מעשרה מזמורים הפותחים במילה 'לדוד'. המזמור בנוי מאכרוסטיכון אלפביתי והחל מפסוק ב' ועד פסוק כ"ג - כל פסוק נפתח באות אחרת מהאלפבית לפי הסדר. המזמור נפתח בכותרת 'לְדָוִד' שלא כדוגמת מזמורים אחרים הפותחים בכותרתם ב-'מִזְמוֹר לְדָוִד'. מזמור זה נכלל בפסוקי דזמרא של שבת ויום טוב ונאמר לפני ברכו של תפילת שחרית. שלושה פסוקים מסוף המזמור: הפכו למטבעות לשון ואף הולחנו על ידי ברוך חייט וזכו למגוון רחב של ביצועים.