cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האי וייט (ניו זילנד)
האי נוצר על ידי פעילות געשית מתמשכת במהלך 150,000 השנים האחרונות. מהר הגעש משתחרר גז געשי באופן רציף לפחות מאז שהתגלה האי על ידי ג'יימס קוק בשנת 1769.
נכון ל-2019 משמש האי בעיקר כאתר תיירות ומחקר. הפעילות התכופה של הר הגעש והגישה הקלה אליו מושכת מדענים וולקנולוגים כמו גם תיירים רבים.
קבוצות הכדורגל הישראליות במפעלים הבין-לאומיים
חוסר הצלחה בשנים הראשונות
ב-1998/1999 מודחת בית"ר שוב בסיבוב השני, הפעם על ידי בנפיקה ליסבון כשהיא מפסידה לה 0–6 במשחק השני, ו-4–8 בסיכום שני המשחקים, אך מכבי חיפה מצליחה בגביע המחזיקות ומגיעה להישג שיא - רבע הגמר, בעוד הפועל תל אביב מודחת בסיבוב השני בגביע אופ"א.
האי וייט (ניו זילנד)
גאוגרפיה
צורת האי עגולה, קוטרו 2 קילומטרים. גובהו של הר הגעש 321 מטרים מעל פני הים, ואולם זה קצה העליון של הר הגעש, שגובהו 760 מטרים מעל קרקעית הים.
קבוצות הכדורגל הישראליות במפעלים הבין-לאומיים
חוסר הצלחה בשנים הראשונות
בעונת 1999/2000 האלופה הטרייה הפועל חיפה עוברת סיבוב אחד בלבד בליגת האלופות לפני שנופלת נגד ולנסיה החזקה, בעוד מכבי והפועל תל אביב לא מצליחות לעבור מעבר לסיבוב הראשון בגביע אופ"א.
האי וייט (ניו זילנד)
גאוגרפיה
שטחו של האי 3,250 דונמים.
קבוצות הכדורגל הישראליות במפעלים הבין-לאומיים
הצלחות בעשור הראשון של המאה ה-21
בעונת 2001/2002 הגיעה הפועל תל אביב להישג הטוב ביותר של קבוצה ישראלית בגביע אופ"א, שלב רבע הגמר, והשוותה את הישג השיא של חיפה מגביע המחזיקות. במהלך הטורניר, שכונה בתקשורת הישראלית "המסע המופלא", הדיחה הפועל קבוצות בעלות שם כדוגמת פארמה, צ'לסי, לוקומוטיב מוסקבה, ונעצרה רק לאחר הפסד למילאן האיטלקית, וגם זאת לאחר שניצחה אותה בראשון שבין שני המשחקים שביניהן, אף על פי שנאלצה לוותר על הביתיות באותו משחק.
האי וייט (ניו זילנד)
וולקנולוגיה
האי הוא חלק מהחגורה הגעשית של טאופו. התפרצויותיו גרמו לקילוחי לבה ולפליטת אפר געשי.
קבוצות הכדורגל הישראליות במפעלים הבין-לאומיים
הצלחות בעשור הראשון של המאה ה-21
בעונת 2002/2003 הצליחה לרשום מכבי חיפה הישג מרשים לקבוצה ישראלית כאשר העפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות בפעם הראשונה. בשלב זה היא סיימה במקום השלישי, תוך שהיא רושמת ניצחונות מרשימים של 0–3 על מנצ'סטר יונייטד ואולימפיאקוס אף על פי שביתה נקבע באצטדיון GSP שבקפריסין ולא בישראל עקב המצב הביטחוני במדינה. חיפה המשיכה לגביע אופ"א שם הודחה על ידי א.א.ק. אתונה היוונית. בעונה הבאה לא נרשמו הישגים כאשר כל הקבוצות הודחו בשלבים המוקדמים.
האי וייט (ניו זילנד)
וולקנולוגיה
וולקנולוגים מנטרים בקביעות את פעילות הר הגעש באמצעות מצלמות מעקב. על קירות המכתש הותקנו מתקני מדידה ובהם מגנטומטרים וציוד סייסמוגרף להתראות מפני רעידות אדמה והתפרצויות.
קבוצות הכדורגל הישראליות במפעלים הבין-לאומיים
הצלחות בעשור הראשון של המאה ה-21
בעונת 2004/2005, עקב הצלחת הישראליות בשנים שקדמו לעונה זו - ניתנו לישראל 2 כרטיסים למוקדמות ליגת האלופות. בעוד מכבי חיפה האלופה בעונה הקודמת הודחה בשלב המוקדמות השלישי על ידי רוזנבורג הנורווגית, הצליחה לשחזר מכבי תל אביב את ההישג של מכבי חיפה 2 עונות לפני כן, והעפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות, אחרי שהיא מנצחת את ה.י.ק. הלסינקי הפינית ופאוק סלוניקי היוונית בשלבי המוקדמות. בבתים סיימה מכבי תל אביב במקום הרביעי והאחרון בבית, אף על פי שרשמה ניצחון 1–2 על אייאקס החזקה.
האי וייט (ניו זילנד)
וולקנולוגיה
התפרצויות גדולות בשנים 1981–1983 שינו חלק ניכר מנוף האי והרסו את יער עצי הפוהוטוקווה הנרחב שהיה באי. המכתש הגדול שנוצר באותה תקופה יצר אגם לוע שמפלסו משתנה באופן משמעותי מעת לעת.
קבוצות הכדורגל הישראליות במפעלים הבין-לאומיים
הצלחות בעשור הראשון של המאה ה-21
עד לעונתו האחרונה של גביע אופ"א בעונת הצליחו קבוצות ישראליות להעפיל אל שלב הבתים שלו ארבע פעמים. מכבי פתח תקווה הייתה הראשונה בעונת  לאחר שהדיחה את באסקימי המקדונית ואת פרטיזן בלגרד הסרבית. הפועל תל אביב הגיעה להישג זה פעמיים, בעונת, בה גם העפילה לשלב 32 האחרונות והודחה על ידי גלאזגו ריינג'רס, ובעונת . מכבי חיפה הגיעה להישג זה פעם אחת, בעונת 2006/2007, בו העפילה לשלב שמינית הגמר לאחר ניצחון על צסק"א מוסקבה, לפני שהודחה על ידי אספניול. הפועל תל אביב הייתה הקבוצה הישראלית האחרונה לשחק במפעל לפני ביטולו, כשהפסידה 1–2 לקבוצת סנט אטיין בסיבוב הראשון של עונת 2008/2009.
האי וייט (ניו זילנד)
וולקנולוגיה
במרץ 2000 הופיעו שלושה פתחי גזים קטנים במכתש הראשי והחלו להתפרץ אפר געשי שכיסה את האי. התפרצות ב־27 ביולי 2000 כיסתה את האי בבוץ וסקוריה ומכתש חדש הופיע.
בין יולי לאוגוסט 2012 הראה הר הגעש סימנים של פעילות מוגברת עם עליית רמות הגזים העולים מתוך המכתש ועליית מפלס האגם. ב־5 באוגוסט 2012 התרחשה התפרצות קלה. מאז התרחשו התפרצויות נוספות.
קבוצות הכדורגל הישראליות במפעלים הבין-לאומיים
הצלחות בעשור הראשון של המאה ה-21
מכבי חיפה חזרה על הישגה והעפילה לבתים של ליגת האלופות בשנית בעונת 2009/2010, אך מפסידה בכל משחקיה ואף לא מצליחה להבקיע שער זכות. במקביל לקראת עונת עבר גביע אופ"א מיתוג מחדש והחל להיקרא הליגה האירופית. הקבוצות הראשונות להשתתף בו היו הפועל תל אביב, מכבי נתניה ובני יהודה, אך רק הפועל תל אביב העפילה לשלב הבתים באותה העונה. בשלב הבתים סיימה הפועל במקום הראשון לאחר ניצחונות על המבורג, סלטיק וראפיד וינה. וכבר בעונה הראשונה של הליגה האירופית עברה את שלב הבתים והפכה לישראלית הראשונה שעושה זאת, אך הודחה בשלב הנוקאאוט על ידי רובין קאזאן.
האי וייט (ניו זילנד)
מקור השם
שמו המאורי של האי הוא 'טה פויה או ואקארי', שמשמעו 'הר הגעש הסוער'.
קבוצות הכדורגל הישראליות במפעלים הבין-לאומיים
העשור השני של המאה ה-21
הפועל תל אביב הייתה הקבוצה הישראלית השלישית בעונת 2010/2011, שהעפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות (אחרי שזכתה בדאבל מקומי בעונה הקודמת), אחרי שניצחה את ז'לייזניצ'אר סרייבו, אקטובה ורד בול זלצבורג במוקדמות. בבתים סיימה הפועל תל אביב במקום האחרון בבית, לא לפני שרשמה תיקו חוץ 2-2 נגד ליון הצרפתית אחרי שער וירטואזי של ערן זהבי בבעיטת מספרת. בבית ניצחה הפועל תל אביב את בנפיקה ליסבון הפורטוגזית 0–3, וכן רשמה תיקו מאופס נגד שלקה 04 הגרמנית.
בעונת העפילו לראשונה 3 קבוצות ישראליות שונות לשלב הבתים של הליגה האירופית בו זמנית. קבוצות הפועל ומכבי תל אביב ומכבי חיפה שנשרה למפעל לאחר שהודחה ממוקדמות ליגת האלופות. בעונת הפועל תל אביב השלימה העפלה רביעית רצופה לשלב הבתים במפעל אירופאי, ואליה הצטרפה גם עירוני קריית שמונה לאחר שנשרה ממוקדמות ליגת האלופות. בעונת הצליחה מכבי תל אביב להעפיל משלב הבתים של הליגה האירופית (לאחר ניצחונות על פרנקפורט ובורדו) לשלב "32 האחרונות" של המפעל, בו הודחה על ידי פ.צ. בזל. עונה לאחר מכן הודחו כל הנציגות הישראליות כבר בשלבי המוקדמות של המפעלים האירופיים.
האי וייט (ניו זילנד)
מקור השם
הוא קיבל את השם "האי הלבן" על ידי קפטן קוק ב־1 באוקטובר 1769, ייתכן בשל הקיטור הלבן שנבע ממנו, לחלופין, ייתכן שהוא רומז על מצבורי הגואנו שכיסו את האי פעם. קוק לא ציין כי מדובר בהר געש, וייתכן שלא הבחין בכך.
קבוצות הכדורגל הישראליות במפעלים הבין-לאומיים
העשור השני של המאה ה-21
בעונת מכבי תל אביב חזרה על הישגה והעפילה לבתים של ליגת האלופות, אחרי ניצחונות על פאולה היברניאנס, ויקטוריה פלזן ופ.צ. בזל. בבתים מסיימת מכבי תל אביב אחרונה, ללא נקודות ועם שער זכות אחד (בפנדל) ב-6 משחקים.
האי וייט (ניו זילנד)
מכרות הגופרית
נעשו ניסיונות באמצע שנות השמונים של המאה התשע עשרה, משנת 1898 עד 1901, ובשנים 1913 עד 1914, לכרות גופרית באי, עת שהאי היה בבעלות ג'ון וילסון. הכרייה נעצרה בספטמבר 1914, כשחלק משולי המכתש המערבי התמוטט ויצר להאר שהרג את כל עשרת העובדים, שנעלמו ללא עקבות. רק חתול המחנה שרד, ונמצא כמה ימים אחר כך על ידי ספינת האספקה שהגיעה.
קבוצות הכדורגל הישראליות במפעלים הבין-לאומיים
העשור השני של המאה ה-21
בעונת עלו שתי קבוצות ישראליות לשלב הבתים של הליגה האירופית. מכבי תל אביב שהוגרלה בבית עם זניט סנקט פטרבורג, אלקמאר ודאנדלק וסיימה במקום השלישי בבית, והפועל באר שבע שהוגרלה בבית עם אינטר, סאות'המפטון וספרטה פראג וסיימה במקום השני בבית, אחרי הישג מרשים של ניצחון כפול על אינטר האיטלקית (3-2 בבית ו-0–2 בסן סירו). בשלב "32 האחרונות" הוגרלה הפועל באר שבע מול בשיקטש הטורקית והודחה אחרי הפסד 2–5 בסיכום שני המשחקים.
האי וייט (ניו זילנד)
מכרות הגופרית
בשנת 1923 שוב נעשה ניסיון לכרייה, על אף האסון מ-1914. הכורים בנו את בקתותיהם על חלק השטוח של האי (ולא במכתש הגעשי).
קבוצות הכדורגל הישראליות במפעלים הבין-לאומיים
העשור השני של המאה ה-21
בעונת הגיעו שוב שתי קבוצות ישראליות לשלב הבתים של הליגה האירופית: הפועל באר שבע שהייתה בבית עם ויקטוריה פלזן, סטיאווה בוקרשט ולוגאנו ומכבי תל אביב שמוגרלת בבית עם ויאריאל, אסטנה וסלביה פראג. שתי הקבוצות סיימו במקום האחרון. בשתי העונות הבאות הודחו ארבע הנציגות הישראליות כבר בשלבי המוקדמות של המפעלים.
העשור השלישי של המאה ה-21
בעונת מפאת התפרצות נגיף הקורונה, התקיימו שלבי המוקדמות במתכונת של משחק אחד בלבד בכל שלב, מלבד שלב פלייאוף ליגת האלופות. בעונה זו הפועל באר שבע ומכבי תל אביב העפילו לשלב הבתים של הליגה האירופית, ומשם העפילה מכבי תל אביב לשלב 32 האחרונות והודחה נגד שחטאר דונצק.
האי וייט (ניו זילנד)
התפרצות 2019
ב־9 בדצמבר 2019 בשעה 2:11 אחר הצהריים לפי שעון ניו זילנד, התפרץ ההר, בעת שבאי היו 47 תיירים. 22 אנשים נהרגו בהתפרצות, כאשר גופות שניים מההרוגים לא אותרו וההערכה היא כי הן נסחפו לים. תשעה מההרוגים מתו מפצעיהם בבתי החולים. שאר הפצועים פונו לבית חולים באמצעות מסוקים וסירות, כשהם סובלים מכוויות קשות.
קבוצות הכדורגל הישראליות במפעלים הבין-לאומיים
העשור השלישי של המאה ה-21
בעונת 2021/2022 מכבי חיפה ומכבי תל אביב העפילו לשלב הבתים של מפעל אירופי חדש לעונה זו - הקונפרנס ליג. סטיפה פריצה כבש את השער הראשון אי פעם במסגרת הליגה החדשה, במשחק מכבי תל אביב נגד אלאשקרט מארמניה. מכבי חיפה הודחה בשלב הבתים כשסיימה אחרונה בבית, ומכבי תל אביב עלתה מהמקום השני בבית לשלב הפלייאוף (שלב הנוקאאוט הראשוני) שם הודחה על ידי פ.ס.וו. איינדהובן ההולנדית.
האי וייט (ניו זילנד)
שמורת טבע (אזור עופות חשוב)
האי זוהה כ על ידי ארגון BirdLife International בגלל מושבת הרבייה שלו, המונה כ-3,000 זוגות של עופות מהמין סולה אוסטרלית.
קבוצות הכדורגל הישראליות במפעלים הבין-לאומיים
העשור השלישי של המאה ה-21
בעונת 2022/2023 בליגת האלופות העפילה מכבי חיפה בפעם השלישית בתולדותיה לשלב הבתים של ליגת האלופות, והפכה לקבוצה הישראלית הראשונה לעשות זאת. בשלב הבתים מכבי חיפה הודחה לאחר שסיימה במקום הרביעי, כשרשמה 5 הפסדים וניצחון אחד על יובנטוס האיטלקית. הפועל באר שבע העפילה לשלב הבתים של הקונפרנס ליג, ומכבי תל אביב הודחה בשלב הפלייאוף נגד ניס.
האי וייט (ניו זילנד)
תיירות
האי הוא בבעלות פרטית. הוא הוכרז כשמורת טבע פרטית בשנת 1953. מבקרים אינם יכולים לבקר באי בלא אישור (בהתאם לחוק השמורות משנת 1977). חברות תיירות מארגנות ביקורים באי.
קבוצות הכדורגל הישראליות במפעלים הבין-לאומיים
דירוג אופ"א
דירוג הנכון לסוף עונת 2022/2023, מבוסס על הישגי כל קבוצה במפעלים האירופיים ב-5 העונות האחרונות.
פונטרנס (מחוז)
פונטרנס (בספרדית: Puntarenas) הוא מחוז בקוסטה ריקה. המחוז, שנמצא בדרום ובמערב קוסטה ריקה, מורכב ממספר חלקים. החלק המרכזי גובל בגואנאקאסטה, באלחואלה, בסן חוסה ובלימון בצפון, בפנמה במזרח ובאוקיינוס האטלנטי בדרום ובמערב. חלק נוסף נמצא בחלקו הדרומי של חצי האי ניקויה, אשר מופרד מהחלק המרכזי על ידי מפרץ ניקויה וגובל בצפונו במחוז גואנאקאסטה. נוסף על אלו המחוז כולל מספר איים, בהם כמה איים במפרץ ניקויה שהמרכזי בהם הוא צ'ירה וכן אי הקוקוס הנמצא במרחק של כ-500 קילומטרים מערבית לחופי המחוז.
במחוז מתגוררים 410,929 תושבים (נכון ל-2011). בירת המחוז היא פונטרנס.
קנטונים
מבחינה מנהלית מחוז פונטרנס מחולק ל-11 קנטונים.
זאב ברין
זאב ברין (6 באוגוסט 1884 - 20 ביוני 1949) רופא, חקלאי, איש עסקים שהיה חדור באמונה ציונית.
ביוגרפיה
ברין נולד בפוזנן ולמד רפואה באוניברסיטת ברלין. לימודי דוקטורט השלים באוניברסיטת פרייבורג. לאחר לימודי רפואה, נסע ברין במשלחת למושבות הגרמניות במזרח אפריקה. בשנת 1910 עלה ברין לארץ ישראל והחל לעבוד כרופא בחדרה. לאחר שנה בחדרה נשלח לארבעה חודשי השתלמות בהמבורג על חשבון תחנת הניסיונות של אהרן אהרנסון. בשובו לארץ ישראל הביא איתו מעבדה למחקר המלריה ואהרונסון הקים את תחנת הבריאות העברית בראשות ברין, במימונו של נתן שטראוס, לטיפול במלריה בכל רחבי ארץ ישראל. ברין יצא שוב להשתלמות באיטליה ובאנגליה בתחילת שנת 1912 ובשובו העביר את תחנת הבריאות לירושלים, על פי בקשתו של שטראוס. ברין המליץ על סתימת בורות המים בירושלים באופן שלא יאפשר ליתושים שמעבירים את המלריה להתרבות והטווה תוכנית מפורטת להבראת ירושלים. בדצמבר 1912 נסע לטבריה לסייע בטיפול במחלת הכולרה בעיר, אך ככל הנראה הגיע לאחר שוך המגפה. ברין המליץ על חפירת באר מרכזית בטבריה כדי להימנע משתיית מי הכנרת שלטענתו היו מזוהמים. בינואר 1913 הושגה הסכמה עם פטר מיהלנס על שיתוף פעולה במחקר המלריה. אולם בעקבות סכסוך עם מחליפו של מיהלנס התחנות הופרדו. במהלך 1913 נסע ברין לגרמניה בה התקיים משא ומתן עם פטר מיהלנס על שיתוף פעולה בין יהודים לגרמנים במכון הרפואי בירושלים. על פי ההסכם עמד מיהלנס בראש התחנה הרפואית המשותפת הכל-לאומית בירושלים וברין עמד בראש המחלקה להיגיינה.
ב-1913 היה ברין בין מייסדי האגודה הרפואית הירושלמית "אגודת רופאים מדברי עברית" (ארמ"ע), ביחד עם ד"ר אריה בעהם, ד"ר אריה לייב שמעוני-מקלר, ד"ר אריה גולדברג, ד"ר אריה פייגנבאום, וד"ר מרים נופך.
ד"ר ברין עסק בחקר מחלת המלריה שהייתה נפוצה מאוד בארץ ישראל באותה עת ולקה אף הוא במחלה תוך כדי המחקר. בשל הכמויות המוגזמות של חינין שקיבל ד"ר ברין כטיפול במחלה, חצי מפניו שותקו והוא נשלח לירושלים לטיפולו של ד"ר טיכו. אחת האחיות הצעירות אשר טיפלה בו שם הייתה רבקה מרקס, בת למשפחה חרדית וגיסתו של הסופר ש"י עגנון. הם נישאו ונסעו לגרמניה לאחר לידת בנם הבכור יונה, ושם גויס ד"ר ברין לשירות בצבא גרמניה כרופא. בתום מלחמת העולם הראשונה החליטו זאב ורבקה לשוב לארץ ישראל. ד"ר ברין ייסד בחדרה קואופרטיב בשם "החקלאי", והקים את סניף בנק "הלוואה וחסכון" עבור החקלאים בחדרה. הוא גם עסק בייבוש הביצות בסביבת חדרה. לצורך כך הוא נסע לחוץ לארץ ושב בנובמבר 1921. במאורעות תרפ"א ביתו בחדרה נשדד על ידי הפורעים הערבים. בתחילת 1922 הוא ניהל משא ומתן עם פועלי חדרה לגבי דרישותיהם לאחר שהפועלים החרימו את חדרה.
בשל האבטלה ששררה בארץ ישראל באותה עת, התקשה ברין למצוא עבודה ושב לגרמניה, שם הקים חברת מניות שאיפשרה ליהודים לרכוש קרקע חקלאית בארץ ישראל. כל מניה כללה 10 דונם פרדס ו-7 דונם אדמת בור, מתוכם 2 דונם למגורים ו-5 דונם למשק עזר.
בשנת 1929 הקים את חברת "מטעי פרי הדר" שנטעה פרדסים באחוזת מגד.
בשנת 1931 היה שותף להקמת אגודת הפרדסנים בארץ ישראל. בשנת 1934 היה ממקימי בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה.
בשנות ה-40 היה יו"ר המועצה של חקלאי חדרה. עם הקמת המועצה הכפרית בחדרה התמנה ברין לנשיאה הראשון.
זאב ברין נפטר ב-20 ביוני 1949 ונקבר יום למחרת בבית העלמין הישן בחדרה.
מרקוס פישר
מרקוס (מאיר) פישר (בגרמנית: Marcus (Maier) Fischer; על פרסומיו העבריים חתם: מאיר פישער; 1783, וינה – 22 במאי 1858, פראג) היה היסטוריון יהודי-אוסטרי.
ביוגרפיה
נולד בווינה לרב משה בן מאיר פישלס שהיה רב הקהילה היהודית בווינה.
מאיר פישר הצעיר עקר לפראג והתפרנס כפקיד בלשכת המס של הקהילה היהודית המקומית. הוא נמנה עם חוג משכילי פראג, וכרבים מהם התקרב לצנזור הממשלתי קרולוס פישר (Carolus Fischer) שפתח בפניו את דלתות הקלמנטינום בפראג. כן היה מקורב לרב אלעזר פלקלס, שהיה בעצמו ידידו של קרולוס פישר, ותרגם מדרשותיו לגרמנית בדפוס, כנראה לפי עצתו של הצנזור כדי להציג את מנהגי היהודים בצורה חיובית בעיני ההמון הנוצרי. פישר נחשב לאחד ההיסטוריונים היהודיים הראשונים שעשו את ההיסטוריה למקצוע אוטונומי מבוסס מקורות בדוקים.
ספרו הנודע הוא תולדות ישרון תחת ממשלת מאהאדי ואימאם-אידריס מלכי מאוריטניה (צפון אפריקה), שראה אור בפראג בשנת 1817. הספר הוא הראשון והיחיד שנדפס בסדרה מתוכננת של "אוצר ספרים לשוחרי הספרות העברית".
לפניו הדפיס את שני כרכי "קורות שנות קדם" (1812) שזכו להסכמת הרב פלקלס, על אף שתפיסתם ההיסטורית מתאימה לתפיסה הכללית של תולדות ימי העולם ועומדת בסתירה לתיאורי המקרא. וב-1814 הדפיס "ספר כיס היסטורי לשנת ה'תקע"ד (1814)" שהיה כנראה ניסיון לסדרת חוברות באותו סגנון.
בערוב ימיו תרגם את ה"כרוניקה של ולרשטיין" חיבור שהתיימר להיות כתב יד קדום של כרוניקה של יהודי בוהמיה מן המאה ה-13 ועד המאה ה-18. לימים נטען כי חיבור זה היה מעשה הונאה ופישר "השלים" בו פרטים שלא מצא להם מקורות.
עיצור סדקי, חוכך, קולי
עיצור סדקי חוכך קולי הוא צליל עיצורי הקיים בכמה שפות מדוברות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ɦ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-\h.
עורקיק
עורקיק (באנגלית: arteriole) הוא כלי דם קטן שיוצא מהעורק ומוביל את הדם אל הנימים היוצאים מהם. העורקיק כולל שכבה פנימית של תאי אנדותל ושכבה חיצונית של תאי שריר חלק.
מהנימים הדם עובר אל הורידונים.
העורקיק מווסת את זרימת הדם דרכו בעזרת התרחבות והתכווצות: שכבת השריר-החלק של דופן העורקיק מתרפה או מתכווצת בהתאם לרמת הפחמן הדו-חמצני והחומציות של הדם ולפי אותות בקרה נוספים, הכוללים נוראדרנלין, אנגיוטנסין, חנקן חמצני ועוד. בזמן כיווץ השריר החלק של העורקיק, שטח החתך של חלל-העורקיק קטן וההתנגדות לזרימת דם גדלה. מערכת העורקיקים מווסתת כך גם את לחץ הדם: עליה בהתנגדות לזרימה בעורקיקים גורמת לעליה בלחץ הדם העורקי.
חזקה של שתיים
את החזקות של שתיים ניתן לחשב באופן רקורסיבי, כאשר המספר הראשון הוא 2^0=1 והחזקה הבאה מתקבלת מחיבור החזקה הקודמת לעצמה.
לפי המשפט היסודי של האריתמטיקה, מספר הוא חזקת שתיים אם ורק אם אין לו אף גורם ראשוני אי-זוגי.
כיוון ש-2 הוא מספר הבסיס של מערכת הספירה הבינארית, חזקות של שתיים נפוצות במדעי המחשב. כאשר בכתיב בינארי חזקה של שתיים היא תמיד מהצורה, בדיוק כמו חזקה של עשר במערכת העשרונית.
סדרת החזקות של שתיים
מספר ראשוני שהוא אחד יותר מחזקה של שתיים (למשל 257) נקרא ראשוני פרמה. ראשוני כזה הוא בהכרח מהצורה 2^{2^n}+1.
מימוש מהיר של פעולות בחזקות של שתיים
ההצגה הבינארית של מספרים מאפשרת לבדוק במהירות האם מספר חיובי שלם נתון x הוא חזקה של שתיים: כאשר & הוא פעולת AND על סיביות. אם x הוא 0, תוצאת האלגוריתם רומזת ש-0 הוא חזקה של שתיים, ולכן בדיקה זו עובדת רק כאשר x > 0.
בדומה לזה, האלגוריתם הבא מעגל את המספר הנתון x לחזקה קרובה של שתיים: עבור כל שלם x וחזקה של שתיים, y, נציב z = y - 1,
אגדות על חזקות של שתיים
האגדה על המצאת השחמט מספרת שהמלך הציע לממציא לבחור איזה פרס הוא רוצה בתמורה להמצאתו הנפלאה. הממציא אמר שהוא מבקש גרגר חיטה במשבצת הראשונה של לוח השחמט, 2 גרגרים בשנייה, 4 גרגרים בשלישית, 8 ברביעית וכן הלאה, בטור הנדסי. המשימה נראתה בעיני המלך כעניין של מה בכך, והוא פקד על משרתיו למלאה, אך מהר מאוד גילה שכל מחסני התבואה בממלכה התרוקנו, בזמן שמילוי משאלתו של הממציא רחוק מלהתגשם (כבר במשבצת ה-32 נדרשו יותר משני מיליארד גרגרים, ומספר הגרגרים שידרשו כנגד 64 המשבצות הוא ).
לפי האגדה שממציא המשחק של מגדלי האנוי צירף לו, כוהנים ברהמינים צריכים להעביר 64 דיסקיות ממוט אחד לאחר, וכשיסיימו יגיע סוף העולם. גם כאן, מספר הצעדים שידרשו הוא 264-1.
גלדיאטור
גְּלַדְיָאטוֹר (בלטינית: Gladiator, מהמילה גלאדיוס, בלשון חז"ל: לוּדָר, ממקור לטיני) הוא לוחם ברומא העתיקה ובמקומות אחרים שעסק במופעי בידור, שכללו קרבות בין גלדיאטורים לבין עצמם או בין גלדיאטורים לבין חיות מסוכנות. לעיתים קרובות הסתיימו קרבות אלה במות הגלדיאטור. קרבות של גלדיאטורים התקיימו בערים רבות של הרפובליקה הרומית והאימפריה הרומית, לרוב במבנים שנבנו במיוחד לכך, כדוגמת זירות או אמפיתיאטרונים כמו הקולוסיאום. סוגים שונים של גלדיאטורים נלחמו בצורות שונות של קרב.
לרוב הגלדיאטורים היו עבדים שנידונו לכך כעונש על פשעים מסוימים, שבויי מלחמה, ומתנדבים בתשלום (auctorati). לא ניתן היה להעניש אזרחים רומאים בעונש זה, אך אלו שנמצאו אשמים בעבירות מסוימות ניתן היה לשלול מהם את אזרחותם, לשעבד אותם באופן רשמי, ולטפל בהם בהתאם. עבור מי שנידון לזירה (ad ludum) הפרס הגדול ביותר היה הענקת חירות (Manumission), המסומלת על ידי הענקת חרב אימון מעץ או מוט (rudis) כמתנה מהעורך.
המשחקים הגיעו לשיאם בין המאה ה-1 לפנה"ס ועד המאה ה-2 לספירה. דעיכתם החלה עם משבר המאה השלישית ונמשכה ביתר שאת עם התנצרות האימפריה; ביטולם הסופי של הקרבות התרחש בשנות השלושים של המאה החמישית . לאחר אימוץ הנצרות כדת המדינה, אם כי אירועי "ציד חיות" (venationes) נמשכו אל תוך המאה ה-6.
מקור השם גלדיאטור הוא "גלאדיוס" – חרב בלטינית. בלשון חז"ל נזכרים הגלדיאטורים בשם "לודרים". המילה "לודר" הגיעה ללשון חז"ל מן הלטינית. התחרויות שבהן השתתפו הגלדיאטורים כונו Ludi – "משחקים".
מקורות
המקורות הספרותיים הראשונים נוטים להסכים רק לעיתים רחוקות באשר למקור הגלדיאטורים ומשחקי הגלדיאטורים. בשלהי המאה הראשונה לפני הספירה, האמין ניקולאוס איש דמשק כי הם אטרוסקים. דור לאחר מכן, כתב טיטוס ליוויוס כי הם התקיימו לראשונה בשנת 310 לפני הספירה על ידי קמפנים לרגל ניצחונם על פני הסאמניטים. זמן רב לאחר שהמשחקים חדלו, הסופר מהמאה השביעית לספירה איזידורוס מסביליה, כתב כי המילה הלטינית Lanista (לניסטה – המנהל של הגלדיאטורים) נגזרת מן המילה האטרוסקית עבור "המוציא להורג", ובנוסף כתב כי התואר כארון (נציג שליווה את הגלדיאטורים המתים מהזירה הרומית) נגזר מהמילה צ'ארון (Charun) (מדריך של נשמות בעולם התחתון של המיתולוגיה האטרוסקית). היסטוריונים רומאים הדגישו את המשחקים הגלדיאטורים בתור ייבוא זר, ככל הנראה אטרוסקי. העדפה זו קיימת ברוב התיעודים ההיסטוריים של המשחקים הרומאים בעת החדשה המוקדמת.
הערכה מחודשת של הראיות תומכת במקור קמפני. הלודי (בתי הספר לגלדיאטורים) המוקדמים ביותר הוקמו בקמפניה. פרסקאות מקברים בפאסטום (אזור קומפניה) מהמאה ה-4 לפנה"ס מציגים צמדי לוחמים עם קסדות, חניתות ומגינים. בהשוואה לפרסקאות האלו, ישנן ראיות תומכות בציורי קברים אטרוסקיים. אם כי הפרסקאות בפאסטום עשויות לייצג את המשכה של מסורת עתיקה הרבה יותר, אותה רכשו או ירשו מן המתיישבים היוונים של המאה ה-8 לפנה"ס.
טיטוס ליוויוס מתארך את קרבות הגלדיאטורים הרומיים הראשונים לשנת 264 לפני הספירה, בשלבים הראשונים של המלחמה הפונית הראשונה של רומא נגד קרתגו. מתועד כי שלושה זוגות של גלדיאטורים נלחמו עד המוות בפורום של רומא "שוק הבקר" (Forum Boarium). קרבות הגלדיאטורים הראשונים מתוארים בתור "מונוס" (ברבים: מונרה), שהחלו בתור שירות או מתנה שניתנה למתים בהלוויתם. באופן כללי מונוס משמש לתאר תרומה לקהילה הרומאית, בדרך כלל מידי המעמד הגבוה. סוג הגלדיאטור המוזכר בתדירות הגבוהה ביותר באותה התקופה היה הסמנאיט.
התפתחות
בשנת 216 לפנה"ס, מרקוס איימיליוס לפידוס, הקונסול לשעבר והאוגור, כיבד את בניו בשלושה ימים של קרבות גלדיאטורים בפורום רומאנום, באמצעות עשרים ושניים זוגות גלדיאטורים. עשר שנים לאחר מכן, יזם סקיפיו אפריקנוס מונוס הנצחה באיבריה לזכר אביו ודודו, הרוגי המלחמות הפוניות. לא-רומאים ממעמד גבוה, וייתכן כי אף מספר רומאים, התנדבו לשמש בתור הגלדיאטורים שלו. ההקשר של המלחמות הפוניות, והתבוסה הכמעט הרסנית של רומא בקרב קאנאי (216 לפנה"ס), מקשרים את המשחקים הראשונים הללו לנדבנות: חגיגה של ניצחון צבאי ומעין כפרה דתית על אסון צבאי. מונרה אלו שימשו בהעלאת המורל בעידן של איום צבאי ושל התרחבות צבאית. המונוס המתועד הבא נערך בהלוויה של פובליוס ליקיניוס קראסוס בשנת 183 לפנה"ס, והיה ראוותני יותר: הוא כלל שלושה ימים של משחקים במהלך ההלוויה, 120 גלדיאטורים, וחלוקה ציבורית של בשר (visceratio data) - מנהג ששיקף את קרבות הגלדיאטורים במשתאות בקמפניה שתוארו על ידי ליוויוס, ולאחר מכן גם גונו על ידי הקונסול הרומאי סיליוס איטליקוס.
האימוץ הנלהב של "הגלדיאטוריה מונרה" על ידי בעלות הברית האיבריות של רומא מראה כמה בקלות, וכמה מוקדם חלחלה תרבות הגלדיאטורים למקומות רחוקים מרומא עצמה. עד שנת 174 לפנה"ס, מונרה רומאי "קטן" (פרטי או ציבורי), שניתן על ידי עורך בעל חשיבות נמוכה יחסית, ככל הנראה היה כה נפוץ וחסר ייחוד שלא נחשב כראוי לתיעוד:
בשנת 105 לפנה"ס, הקונסולים השולטים הציעו לרומא טעימה ראשונה של "לחימה ברברית" בחסות המדינה, שבאה לידי ביטוי באמצעות הגלדיאטורים מקפואה, במסגרת תוכנית אימונים צבאית. הלחימה הפכה פופולרית ביותר, וכעת יכלה להתחרות במונרה שמומנו בצורה פרטית.
השיא
לקראת שנותיה האחרונות של הרפובליקה, היא הפכה בלתי יציבה מבחינה פוליטית וחברתית, משחקי הגלדיאטורים סיפקו לנותני החסות שלהם הזדמנויות יקרות להחריד אך יעילות ביותר עבור קידום עצמי, תוך מתן בידור זול ומרגש ללקוחותיהם. הגלדיאטורים הפכו לעסק גדול עבור מאמנים, פוליטיקאים שאפתניים, ועבור המעמד הגבוה. פריבאטוס (אזרח פרטי) שאפתני מבחינה פוליטית היה עשוי לדחות את המונוס לזכר אביו המנוח לתקופת הבחירות, כאשר מופע מרהיב עשוי היה לגייס קולות. אלו בשלטון ואלו המבקשים לשלוט היו זקוקים לתמיכת הפלבאים והטריבונות שלהם, אשר את קולותיהם ייתכן ויקבלו לאחר מופע מרהיב במיוחד, לפעמים אפילו הבטחה בלבד של מופע מרהיב שכזה הייתה מספיקה.
הבעלות על גלדיאטורים או על בית ספר לגלדיאטורים העניקה מידה רבה של כוח בפוליטיקה הרומית. בשנת 65 לפני הספירה, יוליוס קיסר שזה עתה נבחר העניק מונוס אותו החשיב לזכר אביו, שמת עשרים שנה קודם לכן. למרות חוב אישי עצום, הוא השתמש בשלוש מאות ועשרים זוגות גלדיאטורים בשריון מכסף. הוא רצה יותר, אך הסנאט, מתוך מודעות למרד ספרטקוס, מתוך חשש מהצבאות המתפתחים הפרטיים של קיסר וחשש רב יותר מהפופולריות שלו, הטיל מגבלה של 320 זוגות כמספר המרבי של גלדיאטורים בהם יכול להחזיק אזרח ברומא. הראוותנות של יוליוס קיסר הייתה חסרת תקדים לא רק בקנה מידה ובהוצאה כספית, אלא בכך שסטה מהמסורת הרפובליקנית של מונרה בתור מנחה למת. ההבדלים המעשיים בין לודי ובין מונרה החלו להיטשטש.
משחקי הגלדיאטורים, המקושרים לרוב עם הופעות של חיות, התפשטו ברחבי הרפובליקה ומעבר לה. חוקים אשר חוקקו במטרה למניעת שחיתות, בין השנים 65 ו-63 לפנה"ס ניסו אך נכשלו לרסן את התועלת הפוליטית של המשחקים לנותני חסותם. לאחר רצח יוליוס קיסר ומלחמת האזרחים הרומית, אוגוסטוס הפך לסמכות הקיסרית על המשחקים, כולל על המונרה, והציג אותם באופן רשמי כחובה אזרחית ודתית. התיקון שלו לחוק המגביל את ההוצאה הפרטית והציבורית על מונרה, בטענה שנועד להציל את האליטה הרומית מפשיטת רגל, הגביל את ההופעות והמשחקים לפסטיבלים של סטורנליה וקווינקואטריה. מכאן ואילך, עלות השיא למונוס "חסכוני", אך רשמי של פראיטור, שכלל 120 גלדיאטורים לכל היותר, היה עולה כ-25,000 דינרים. לודי קיסרי "נדיב" עשוי היה לעלות לא פחות מ-180,000 דינרים. בכל רחבי האימפריה, המשחקים הגדולים והמפורסמים ביותר הפכו עתה למזוהים עם פולחן הקיסר בחסות המדינה, וקידמו הכרה ציבורית, כבוד ותמיכה בקיסר, בחוק שלו, ובסוכניו. בין השנים 108 ו-109 לספירה, טראיאנוס חגג את ניצחונותיו בדאקיה בשימוש מדווח של כ-10,000 גלדיאטורים (ו-11,000 בעלי חיים) על פני 123 ימים. עלות הגלדיאטורים והמונרה המשיכו לצאת מכלל שליטה. חקיקה בשנת 177 לספירה על ידי מרקוס אורליוס, אשר עשתה מעט כדי לעצור זאת, זכתה להתעלמות מוחלטת מידי בנו, קומודוס.
סוגי גלדיאטורים
המסחר בגלדיאטורים התרחש באימפריה כולה, והיה נתון לפיקוח רשמי. ההצלחה הצבאית של רומא ייצרה נהירה של חיילים-אסירים שהופצו לשימוש במכרות המדינה או באמפיתיאטרונים ולמכירה בשוק החופשי. לדוגמה, בעקבות המרד היהודי הגדול, בתי הספר לגלדיאטורים קיבלו כמות גדולה של יהודים – אלו שנדחו לאימונים נשלחו מייד אל הזירות בתור noxii. הטובים ביותר, האיתנים ביותר – נשלחו לרומא. מתן מעמד של עבד לחיילים שנכנעו או שאיפשרו את לכידתם נחשב למתנת חיים, והכשרה כגלדיאטורים הייתה הזדמנות עבורם להחזיר לעצמם את כבודם במונוס.
שני מקורות נוספים של גלדיאטורים, נמצאו במהלך תקופת השלום הרומאי, הם היו עבדים שנידונו לזירה, לבתי ספר לגלדיאטורים או למשחקים כעונש על פשעים, ומתנדבים בתשלום (auctorati), אשר עד ימי הרפובליקה המאוחרת היוו ככל הנראה כמחצית מהגלדיאטורים. השימוש במתנדבים התרחש לראשונה בחצי האי האיברי במונוס של סקיפיו אפריקנוס, אך מתנדבים אלו לא קיבלו שכר. עבור הרומאים, "גלדיאטור" פירושו לוחם מאומן, שנשבע נאמנות למאסטר.
לאלו שהיו עניים או לא אזרחים, בתי הספר לגלדיאטורים הציעו עסקה: מזון באופן סדיר, דיור מסוג כלשהו וסיכוי לתהילה ועושר. הגלדיאטורים נהגו לשמור על הפרסים הכספיים שלהם ועל כל המתנות שקיבלו. טיבריוס הציע לגלדיאטורים אחדים בדימוס 100,000 ססטרציות כל אחד כדי לשוב לזירה. נירון נתן לגלדיאטור ספיקולוס רכוש ומגורים "שווים לאלה של גברים שחגגו ניצחונות". מרקוס אנטוניוס קידם גלדיאטורים למשמר האישי שלו.
נשים כגלדיאטורים
משנות ה-60 לספירה, החלו נשים להופיע בתור גלדיאטריקס (Gladiatrix), בתור "סמנים אקזוטיים של מופע מפואר במיוחד". בשנת 66 לספירה, נירון גרם לנשים, גברים וילדים להילחם במונוס כדי להרשים את טירידאטס הראשון, מלך ארמניה. נראה כי הרומאים מצאו את הרעיון של הגלדיאטריקס מבדר ומשעשע, או מגוחך לחלוטין: יובנליס הלהיב את קוראיו בסיפורו על אישה בשם "Mevia", שצדה חזירי בר בזירה "עם חנית ביד ושדיים חשופים", ופטרוניוס לעג על היומרה של אזרח עשיר ממעמד נמוך, אשר המונוס שלו כלל אישה נלחמת מתוך עגלה או מרכבה. מונוס משנת 89 לספירה, בתקופת שלטונו של דומיטיאנוס, הציג קרב בין גלדיאטריקס וגמדים. בהליקרנסוס, תבליט מהמאה ה-2 לספירה מתאר שתי לוחמות בשם "אמזון" ו"אקיליה"; הקרב שלהן הסתיים בתיקו. באותה המאה, אפיגרף מאוסטיה מהלל אדם מהאליטה המקומית בתור הראשון "שחימש נשים" בהיסטוריה של המשחקים שלה. ככל הנראה הגלדיאטריקס עברו את אותה ההכשרה כמו עמיתיהם הגברים. הופעת הגלדיאטריקס בזירה נאסרה החל משנת 200 לספירה.
קיסרים כגלדיאטורים
קליגולה, טיטוס, אדריאנוס, לוקיוס ורוס, קרקלה, גטה ודידיוס יוליאנוס על כולם נאמר כי הופיעו בזירה (בין אם באופן ציבורי או פרטי), אך הסיכונים לעצמם היו מזעריים. קלאודיוס, המאופיין על ידי ההיסטוריונים שלו בתור אכזרי וגס, נלחם נגד לוויתן כלוא בנמל בפני קבוצה של צופים. פרשנים הסתייגו בקביעות מהופעות כאלה.
קומודוס נודע בהערצתו לקרבות הגלדיאטורים, ולמרבה הבושה של הסנאט, שאותו תיעב, גם הופיע בזירה כגלדיאטור. הוא נלחם בתור סקיוטור, וכינה את עצמו "הרקולס שנולד מחדש". הוא נלחם נגד יריבים שנאלצו להשתמש בכלי נשק מעץ ולא נשאו שריון. בתור בסטיאריוס, נאמר כי הוא הרג 100 אריות ביום אחד, כמעט בוודאות מפלטפורמה שהוקמה מסביב לזירה אשר אפשרה לו להפגין את יכולת הקליעה שלו בבטחה. בהזדמנות אחרת, הוא ערף את ראשו של יען רץ עם חץ שתוכנן במיוחד, ונשא את ראשו המדמם וחרבו אל המושבים בסנאט והחווה בידיו כאילו הם הבאים. על הופעותיו בזירה הוא גבה מהעיר רומא תשלום כספי גבוה מאוד. בנוסף מתועד כי שיפץ פסל אדיר של נירון בצלמו בתור "הרקולס שנולד מחדש", והקדיש מחדש את הפסל לעצמו עם הכיתוב: "אלוף הסקיוטורים:. הלוחם השמאלי היחיד שכבש עשר פעמים אלף גברים" לשם כך, הוא השתמש בקצבה ענקית מן הקופה הציבורית.
גלדיאטורים יהודים בתפוצות
הכיבוש הרומי גרר אחריו פעמים רבות הובלת שבויים יהודים מחוץ לתחומי ארץ ישראל: לאחר כיבוש הארץ בידי פומפיוס, עם עליית הורדוס לשלטון ולאחר מותו, וכן לאחר כישלון המרד הגדול. המספר הגדול ביותר של שבויי מלחמה יהודים שהוצא מן הארץ היה בתקופת מלחמת החורבן, אשר בסיומה היו בידי טיטוס אלפי שבויים יהודים. רבים מהם נמכרו לעבדים או נשלחו לעבודות פרך במכרות, או ניתנו במתנה למחוזות הסמוכים לארץ ישראל כדי שילחמו שם במופעי גלדיאטורים, כפי שניתן לראות בתיאורו של יוסף בן מתתיהו:"״משאר המון השבויים כבל באזיקים את בני השבע-עשרה ומעלה ושלחם לעבודות במצרים. אך רבים מאד העניק טיטוס מתנה לפרובינקיות על מנת שימצאו את מותם ב[אמפי]תיאטראות, בחרב או [כטרף] לחיות.״"בימים שאחרי החורבן הגיעו מארץ ישראל אל התפוצות פליטים יהודים רבים. ניתן להניח, כי להגעתם הייתה השפעה על היהודים בתפוצות, אשר המאורעות בארץ ישראל טלטלו אותם. המשטר הרומי גם נקט צעדים כדי להשפיל את היהודים, בין היתר על ידי שימוש בשבויים יהודים בזירה לצורך קרבות גלדיאטורים ברחבי האימפריה הרומית. דבר זה פגע בגאוותם של היהודים וערער את מעמדם בקרב שכניהם הנוכרים.
גלדיאטורים יהודים בארץ ישראל
הידיעות על קרבות גלדיאטורים במזרח השמי של האימפריה הן מועטות. המופעים נערכו על ידי השליטים הרומים בערים בעלות צביון הלניסטי; ביהודה, לדוגמה, הורדוס ערך מופעים כאלה בקיסריה, ויוסף בן מתתיהו, בקדמוניות היהודים, כותב במפורש שהתקיימו משחקי גלדיאטורים גם בירושלים. מעט המקורות הקיימים בנושא זה מלמדים, כי גם יהודים נטלו חלק פעיל במופעים אלה, על פי רוב בהיותם שבויים או עבדים, כפי שעולה מהתיאור במלחמות היהודים: "״בעת שהייתו בקיסריה חגג [טיטוס] ברוב פאר את יום הולדתו של אחיו, ולכבודו דחה את הענשתם של רבים מן [השבויים] היהודים. ואכן, מספר היהודים אשר נהרגו בקרבות עם חיות טרף, או איש בחרב אחיו, או נשרפו באש, עלה על אלפיים וחמש מאות…המון רב של שבויים קיפחו את חייהם באותו אופן כמו ב[חגיגה ה]קודמת״"בשלבים מאוחרים יותר, היו אלה גם נסיבות כלכליות שהובילו יהודים נואשים להשתתף במופעי גלדיאטורים ובמופעי חיות. באמצע המאה השלישית לספירה פקד משבר כלכלי את האימפריה הרומית, ואת ארץ ישראל בכלל זה, ולא אחת הוא דחק אנשים להשתתף במופעים אלה, ששכר רב היה בצידם. כמו כן, יש להניח כי חלק מהיהודים שסיימו את חייהם במשחקי הגלדיאטורים באמפיתיאטרון הארץ-ישראלי, הובאו לקבורה במקום מולדתם. עדות ארכאולוגית לכך נמצאה במערת קבורה יהודית בתל עיטון שביהודה, שם נמצאו חרוטות המתארות מלחמת גלדיאטורים, שמציינות את סיבת מותם של הנקברים במערה. קרוב לוודאי כי אחד מבני המשפחה שליווה את המת בדרכו האחרונה חקק את הסיבה למות קרובו על קיר המערה. הגלדיאטורים אוחזים בידיהם תלת-קלשון והם מתוארים במצבי לחימה שונים.
היחס ההלכתי למופעי גלדיאטורים
בתארו את חגיגותיו של הורדוס בירושלים, מציין יוסף בן מתתיהו את הזעם הגדול שהיה לבני הארץ כנגד החדרת מנהגי נכרים לירושלים ובייחוד נגד מופעי הגלדיאטורים, דבר שאפילו הוא עצמו מדבר עליו בטינה גלויה. תופעה זו קיבלה יחס שלילי גם אצל חז״ל. במקורות התלמודיים נקרא הגלדיאטור ׳לודר׳, מילה שהגיעה ללשון חז״ל מן הלטינית (Ludus = משחק). על משחקי הגלדיאטורים ניתן ללמוד מדבריו של ריש לקיש, אמורא ארץ ישראלי, שמשתמש לא אחת בניסיונו כגלדיאטור.
חכמים אוסרים באופן ברור את ההליכה למבני הבידור ואף ההשתתפות מרצון במופעים אלה לא מתקבלת על הדעת. בתלמוד הירושלמי מסופר על ר׳ אבהו שפדה יהודי שמכר את עצמו למשחקי גלדיאטורים: "״ואם מכר עצמו ללודים אפילו פעם אחת, אין פודין אותו. מעשה באחד שמכר את עצמו ללודים. אתא עובדא קומי ר׳ אבהו [בא המעשה לפני ר׳ אבהו], אמר: מה נעשה? מפני חייו עשה״."אף על פי שרבי אבהו פדה את אותו יהודי, ברור מלשון ההלכה כי מדובר באיסור מפורש. סיבות דומות כמעט, אולם חכמים אסרו עליו לעשות זאת. ממקורות אלה לא ניתן ללמוד על היקף התופעה, אך הם משקפים מציאות חברתית-כלכלית במאות השלישית והרביעית לסה״נ, אשר הובילה אנשים להשתתף במופעי גלדיאטורים לצורך פרנסתם.
גלדיאטורים בשירה העברית המודרנית
אזכור לתופעה זו ניתן למצוא בשירו של יל"ג, ״בין שיני אריות״. בשיר מסופר על זוג אוהבים, מרתה ושמעון, אשר מושלך להילחם באריה רעב, ולהיות שעשוע לצופים הרומאים, בעוד מרתה רואה את אהובה משמש טרף לאריה (ומכאן שמה של היצירה).
הקרב
בהופעות הראשונות, מוות נחשב לתוצאה התקינה של הקרב. בתקופה הקיסרית, הקרבות פורסמו לעיתים בתור "עד המוות" (sine missione), דבר המרמז כי מיסיו (missio – לחוס על חיי הגלדיאטור המובס) הפך להיות מנהג נפוץ במשחקים. בנוסף ייתכן כי החוזה בין העורך ללניסטה כלל פיצויים בגין מקרי מוות לא צפויים. כאשר הביקוש לגלדיאטורים עלה על ההספק, קרבות "עד המוות" הוחרמו באופן רשמי, החלטה מעשית של אוגוסטוס אשר במקרה גם שיקפה את דרישת הציבור ל "צדק טבעי", הסירוב של קליגולה וקלאודיוס לחוס על לוחמים פופולריים אך מובסים לא תרם לפופולריות שלהם. ברוב הנסיבות, גלדיאטור שנלחם היטב - חסו על חייו.
לפי הנוהג הנפוץ, הצופים החליטו אם גלדיאטור שהפסיד צריך להישאר בחיים, ובחרו בזוכה במקרה נדיר של תיקו. מרבית הקרבות העסיקו שופט בכיר (summa rudis) ועוזר, המוצגים בפסיפסים עם מטות (rudes) הנועדו להזהיר, או להפריד יריבים בשלב כלשהו בקרב. הכרה עצמית בתבוסה של הגלדיאטור, שסומנה על ידי הרמת האצבע (ad digitum), הודיעה לשופט להפסיק את הקרב ולפנות לעורך, שהחלטתו בדרך כלל נשענה על מצב רוחו של הקהל. במהלך המשחק, שופטים הפעילו שיקול דעת ועל פי רצונם, הם יכלו לעצור את הקרב לחלוטין, או להשהות אותו על מנת לאפשר מנוחה ללוחמים וזמן התרעננות לקהל.
רוב הגלדיאטורים השתתפו בשניים או שלושה מונרה בשנה. מספר לא ידוע מתו בקרב הראשון שלהם ואחדים נלחמו עד 150 קרבות. קרב בודד נמשך לכל היותר בין 10–15 דקות. הצופים העדיפו הצמדת יריבם עם סגנונות לחימה משלימים אך שילובים אחרים התקיימו, כגון גלדיאטורים הנלחמים ביחד או החלפה של המפסיד בקרב על ידי גלדיאטור חדש, אשר יילחם נגד הזוכה.
המנצחים קיבלו את כף התמר ופרס מהעורך. לוחם מצטיין היה עשוי לקבל כתר עלי דפנה, וכסף מהקהל כאות הערכה, אך עבור מי שנידון לזירה (ad ludum) הפרס הגדול ביותר היה הענקת חירות (Manumission), המסומלת על ידי הענקת חרב אימון מעץ או מוט (rudis) כמתנה מהעורך. מרטיאליס מתאר קרב בין פריסקוס וורוס שלחמו בגבורה ובאופן זהה לאורך זמן רב, כך שכאשר שניהם הודו בתבוסה באותו הרגע טיטוס העניק ניצחון וחירות לשניהם. לגלדיאטור בשם פלאמה הוענק מוט ארבע פעמים, אך הוא בחר להישאר גלדיאטור. על מצבתו בסיציליה כתוב: "פלאמה, סקיוטור, חי 30 שנה, נלחם 34 פעמים, ניצח 21 פעמים, נלחם עד תיקו 9 פעמים, הפסיד 4 פעמים, סורי לפי לאום. דליקאטוס עשה זאת עבור חברו לנשק".
בתי הספר והאימונים
מקום ההכשרה והאימונים של הגלדיאטורים נקרא לודוס (ברבים: לודי). הלודוס הראשון היה זה של אורליוס סקאורוס (Aurelius Scaurus) בקפואה. הוא היה לניסטה של גלדיאטורים שהועסקו על ידי המדינה כדי לבדר את הקהל בסביבות שנת 105 לפנה"ס. מעט לניסטות ידועים בשמם: הם היו ראש משפחת הגלדיאטורים שלהם, עם שליטה על חייהם ועל מותם של כל חברי המשפחה. מבחינה חברתית הם נודעו לשמצה, והכלילו אותם יחד עם הסרסורים והקצבים. היחס היה שונה לבעל גלדיאטורים שהיה שייך למעמד הגבוה או שהיה בעל אמצעים.
בעקבות המרד של ספרטקוס, חקיקה חדשה הגבילה בהדרגה את הבעלות על הגלדיאטורים ועל הלודי. בעיר רומא עצמה היו ארבעה; הלודוס מגנוס (הגדול והחשוב ביותר, בו התגוררו עד כ-2000 גלדיאטורים), הלודוס דאקיקוס, הלודוס גאליקוס, והלודוס מאטוטינוס, אשר אימן גלדיאטורים שנלחמו בחיות.
המתנדבים (auctorati) נדרשו לאישור של שופט כדי להצטרף ללודוס. אם התקבלו, הרופא של בית הספר העריך את מידת התאמתם. החוזה שלהם (auctoramentum) קבע באיזו תדירות הם אמורים להופיע, סגנון הלחימה שלהם והרווחים שלהם. מי שנידון לפשיטת רגל או שהיה בעל חוב, היה יכול לנהל משא ומתן לתשלום חוב חלקי או מלא על ידי הלניסטה שלו או העורך.
כל הגלדיאטורים, בין אם בהתנדבות ובין אם נידונו לכך, נשבעו שבועת אמונים זהה (sacramentum). הטירונים (novicii) אומנו תחת מאמנים של סגנונות לחימה מסוימים, שככל הנראה היו גלדיאטורים בדימוס. הם יכלו להתקדם בהיררכיה של דרגות (פאלוס) מהן פרימוס פאלוס הייתה הגבוהה ביותר. כלי נשק קטלניים היו אסורים בלודוס, ככל הנראה השתמשו בגרסאות עץ של כלי הנשק. ככל הנראה סגנונות הלחימה נלמדו באמצעות חזרה מתמדת על התנועות, וסגנון אלגנטי, חסכוני היה המועדף. בנוסף האימונים כללו הכנה לקראת מותם.
אלה שנידונו ללודוס (ad Ludum) ככל הנראה תויגו בברזל מלובן, או סומנו בכתובת קעקוע (מלטינית: stigma - סטיגמה, סטיגמטה בלשון רבים) על הפנים, הרגליים, או הידיים. סטיגמטה אלו ייתכן והיו בטקסט - עבדים נמלטים סומנו כך על המצח עד אשר קונסטנטין אסר על השימוש בסטיגמטה על הפנים בשנת 325 לספירה. חיילים סומנו על היד.
גלדיאטורים לרוב שוכנו בתאים מסודרים, במבנה צריף סביב זירת אימון מרכזית. יובנליס מתאר את ההפרדה של הגלדיאטורים בהתאם לסוג ולמעמד, המרמזים על היררכיה נוקשה בתוך בתי הספר: "אפילו החלאות השפלים ביותר בזירה עקבו אחר החוק הזה, אפילו בכלא הם נפרדים". כפי שמרבית היריבים במשחקים היו מאותו בית ספר, החלוקה שמרה על יריבים פוטנציאליים נפרדים ובטוחים זה מזה עד המונוס הרשמי. המשמעת הייתה קיצונית, ואפילו קטלנית. שרידים של לודוס בפומפיי מעידים על התפתחויות באספקה, בביקוש ובמשמעת, בשלב המוקדם ביותר המבנה היה יכול להכיל 15–20 גלדיאטורים. המבנה שעלה במקומו יכול היה לשכן כ-100 וכלל תאים קטנים מאוד, ככל הנראה עבור עונשים פחותים והיה כה נמוך שלעמוד היה בלתי אפשרי.
מעמד משפטי וחברתי
"הוא נשבע לשאת את הכאב, להישרף, להיות כפות, להיות מוכה, ולהיהרג בכוח החרב." השבועה של הגלדיאטור כפי שצוטט על ידי פטרוניוס (סטיריקון, 117).
עבריינים שנשפטו בעון מעשים בלתי נסבלים נגד המדינה (כונו noxii), נידונו לעונשים המשפילים ביותר. עד המאה ה-1 לפנה"ס, noxii היו נידונים לחיות (damnati ad bestias) בזירה, עם סיכוי כמעט אפסי להישרדות (היעדר נשק או שריון), או שהיו גורמים להם להרוג זה את זה. מהתקופה הקיסרית המוקדמת, חלקם נאלצו להשתתף בצורות משפילות של "הצגות" מיתולוגית או היסטוריות, שהגיעו לשיאן בהוצאתם להורג.
אלו שנשפטו בעון מעשים פחות חמורים (כונו damnati), נידונו לקרב נגד חיות (ad ludum venatorium) או לקרב נגד גלדיאטורים (ad gladiatorium), שבו הם היו חמושים כפי שראו לנכון. נידונים אלו יכלו להחזיר קצת מכבודם, ואולי אפילו לשרוד ולהילחם יום נוסף. חלקם אף הפכו לגלדיאטורים מן המניין.
אמפיתאטרונים
רוב הצופים היו עדים לקרבות הגלדיאטורים בזירות או באמפיתיאטרונים שנבנו ברחבי הרפובליקה, ומאוחר יותר, האימפריה.
עיצור וילוני-חיכי, חוכך, אטום
עיצור וילוני־חיכי חוכך אטום הוא צליל עיצורי המצוי בחלק מהשפות המדוברות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ɧ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-<tt>\x</tt>. העיצור קיים בניבים שונים של השפה השוודית.
מכונת כביסה
מכונת כביסה היא מכונה המשמשת לכביסה, כלומר לניקוי אריגים ובדים באמצעות שטיפתם במים ובחומרי ניקוי. השימוש בה הוא בדרך כלל לניקוי בגדים, מצעים ומגבות. המינוח מכונת כביסה מוגבל למכונות המשתמשות במים בתור חומר הניקוי העיקרי, בניגוד לניקוי יבש, אשר משתמש בחומרי ניקוי חלופיים, ונעשה בדרך כלל על ידי אנשי מקצוע.
היסטוריה
בשנת 1767 בנה ג'יקוב קריסטיאן שאפרן מכונת כביסה. ידוע על מכונות כביסה מכניות שנבנו במאה ה-19, ועקרון הפעולה הבסיסי שלהן לא השתנה: רובן מבוססות תוף המסתובב במהירות.
בתחילת המאה ה-20 יצאו לשוק מכונות כביסה חשמליות ביתיות. בשנות ה-30 הוחל בפיתוח מכונות כביסה אוטומטיות. בשנת 1937 יצאה לשוק בארצות הברית מכונת הכביסה האוטומטית של בנדוקס. אלו צברו פופולריות לאחר מלחמת העולם השנייה. בשנות ה-60 היו ניסיונות לשווק מכונות כביסה שכוללות גם מייבש כביסה, אבל אלו לא צלחו.
בישראל
בתחילת שנות ה-50 הוחל בישראל בייצור מכונות כביסה "קל לי" בקיבולת 2.5 קילוגרם כביסה, בבית חרושת אום במפרץ חיפה. בשנת 1955 נוספו מתחרים נוספים. אחת החברות שהחלה לייצר ב-1958 מכונות כביסה הייתה זוהר חברה להנדסה. בשנת 1958 היו מכונות כביסה בכ-10% מהבתים בישראל. בזמן זה גבר מאוד הביקוש למכונות כביסה ובישראל היו כ-60 יצרנים של מכונות כביסה. המכונות נחלקו לשלושה סוגים: כאשר שבעים אחוז מהמכונות שנמכרו באותה תקופה היו המכונות הצנטריפוגליות. בתחילת שנות ה-60 נכנסו לשוק מכונות "תוף מסתובב" בה הכביסה, השטיפה והסחיטה נעשים באותו מיכל. עד אז, מכונות אלו היו רק מתוצרת חוץ והובאו בעיקר על ידי עולים מארצות המערב. על מכונות הכביסה הביתיות הוטל מס קניה כבד, אולם המס לא מנע את המשך חדירת מכונות הכביסה לבתים בישראל ושיעור החדירה הגיע ל-18-19% בראשית 1961.
במחצית הראשונה של שנות ה-60 נכנסו לישראל המכונות האוטומטיות, במיוחד אלו של אמקור, על פי ידע צרפתי וקריסטל וסמי-אוטומטיות. אל מולן פותחו מכונות חצי אוטומטיות שטענו שהן חסכוניות יותר ועל כן עדיפות. למשל, בשנת 1963 הציגה חברת פלדן מכונת כביסה עם תא אחד בו מבוצעת הכביסה והסחיטה, אולם המים אינם נשפכים לביוב אלא מועברים לתא פנימי לשימוש חוזר. בתחילת 1964 רוב המכונות שנמכרו היו חצי אוטומטיות. חברת "זוהר" ייצרה מכונות כביסה אוטומטיות וחצי אוטומטיות, אך הייצור הופסק בסוף שנות התשעים בגלל חוסר כדאיות כלכלית.
בשנות ה-70 מכונות הכביסה שנמכרו בישראל היו אוטומטיות ונבדלו בעיקר במיקום הפתח: קדמי או עליון (שאיפשר הכנסת כביסה אחרי הפעלה) ובחימום פנימי או חיצוני.
במהלך שנות ה-60 עלה שיעור המשפחות בעלות מכונת כביסה חשמלית באופן דרמטי מכ-16% בתחילת העשור לכ-39% בסוף העשור. בשנת 1977 הגיע שיעור הבעלות על מכונת כביסה אל מעל 70%, כאשר במשקי בית לא יהודיים השיעור עבר את ה-33%. בשנת 1993 הגיע שיעור משקי הבית עם מכונת כביסה למעל 89%. בשנים 2003–2014 עמד שיעור הבעלות על מכונת כביסה על כ-94-95%. בשנת 2015 הגיע שיעור משקי הבית שיש בבעלותן מכונת כביסה למעל 96%, 91.7% בעשירון התחתון ו97.9% בעשירון העליון.
שיטת פעולה
מטרתן הראשונית היא השריית הכביסה, החומר אותו מעוניינים לנקות, במים המכילים דטרגנט. המים והכביסה נעים בתנועות סיבוביות. המים נשאבים והכביסה מיובשת באופן חלקי באמצעות סיבובה בצנטריפוגה איטית. מים נקיים מוספים, והמים והכביסה נעים שוב כדי להיפטר משאריות דטרגנט. לבסוף, בדרך כלל מסוחררת הכביסה שנית - ניתן בדרך כלל לוותר על שלב זה עבור כביסה עדינה וכביסת צמר, ולהוציא חלק מן הכביסה כדי לייבשה באיטיות.
כיום מונעות כמעט כל מכונות הכביסה באמצעות חשמל, אף כי בעבר השתמשו גם במכונות המונעות ביד או בקיטור. תכנון מכונות כביסה חשמליות היה משימה מסובכת, שכן מים גורמים לקצר כשהם באים במגע עם מוליכי חשמל. במדינות מתועשות נמצאת מכונת כביסה כמעט בכל בית, אף כי יש דירות בהן אין מקום למכונת כביסה, ודריהן משתמשים במכבסות ציבוריות.
בשנות ה-60 הפכו מכונות הכביסה לאוטומטיות, באמצעות מיכון התזמון של כניסת הסבון והמים, ריקון המכונה וסיבוב התוף. תוכניות כביסה שונות אפשרו את כביסתם של סוגים שונים של חומרים. למשל, כביסת צמר זקוקה למים בטמפרטורה נמוכה ולנענועים עדינים, בעוד שכביסה עם כתמים קשים זקוקה לנענועים אלימים ולטמפרטורה גבוהה, וכלי לבן ניתן להרתיח.
דלת
עשויה על פי רוב זכוכית עבה (לעמידות בחום גבוה). כדי למנוע את פתיחת הדלת תוך כדי פעולת המכונה, מצוידת המכונה בנעילה חשמלית (אם הדלת תוכל להיפתח תוך כדי עבודה, מים שיצאו החוצה עלולים לגרום להצפה או לכוויות חמורות). מנגנון הנעילה משתחרר מעצמו מספר דקות לאחר סיום הפעילות (לעיתים ישנה נורת חיווי המורה על דלת נעולה). ידית פתיחת הדלת נמצאת בדרך כלל על הדלת עצמה. אך יש מכונות בהן היא נמצאת ליד לוח הבקרה. בין התוף הפנימי לבין הדלת יש שרוול גומי קצר המחובר לגוף המכונה בעזרת חוט מתכת ארוך המהדק אותו אל הפתח הקבוע בגוף המכונה. במכונות כביסה אמריקאיות, ניתן לפתוח את הדלת ולהכניס כביסה תוך כדי פעולת המכונה (פתיחת הדלת במכונה אמריקאית, איננה מפסיקה את פעולתה).
תושבות
התוף החיצוני מחובר לגוף מכונת הכביסה בעזרת תושבות מתכת וקפיצים. הקפיצים נועדו לבלום זעזועים. ישנן מכונות כביסה, בהן התושבות התחתונות אינן שילוב של מוטות מתכת וקפיצים אלא בולמי זעזועים ייעודיים.
מגירת חומרים
מגירת החומרים מורכבת, בדרך כלל משלשה תאים עיקריים ועוד מספר תאי משנה: תא ראשי לדטרגנט (אבקה או ג'ל), תא משני לדטרגנט ותא מרכך עיקרי. לפעמים נוספים תאי משנה: תא מרכך משני ותא לעמילן (תא העמילן מורכב מעל מערכת שחרור המרכך – הסיפון). החומרים נשטפים מהתאים על ידי זרם מים. תכנון לקוי של תאי המרכך, יגרום לכך שהמרכך יצא מהתא ברגע שימלאו אותו בחומר (כלומר, לפני שהמכונה מופעלת). את מגירת החומרים יש להוציא מדי פעם ולנקות (שימוש באבקה עשוי להשאיר גושי חומר, מרכך הכביסה עשוי להשאיר שכבות שמנוניות ומים בטמפרטורות גבוהות משאירים אבנית). ההוצאה תיעשה על ידי שחרור תפס מסוים (כל מכונה תפס אחר: לחיצה על הסיפון וכדומה), לפעמים ניתן להוציא את המגירה על ידי משיכה בכוח החוצה.
צנרת
הצנרת מובילה מים מברז המים הביתי אל המכונה (פיית הברז בעלת הברגה המתאימה לצינור כניסת המים, פייה זהה מורכבת גם על המכונה). בצד הפנימי של פיית כניסת המים של המכונה מורכב שסתום הסוגר תמיד את ברז המים, כאשר יעבור זרם חשמלי בשסתום הוא יפתח (השסתום מורכב מסולנואיד). המים שיזרמו במכונת הכביסה עוברים דרך צנרת עד שיגיעו לפתחים קטנים בתקרת המכונה משם הם יצאו בתאי האבקה (גם לאחר שהאבקה נשטפה) או בתאי המרכך. משם הם יצאו דרך המשפך עד לתוף. בתחתית תוף, ברווח בין שני התופים נמצאים גופי החימום. במכונות בהן יש הזנה גם של מים חמים ואין גופי חימום, סולנואיד מווסת את כמות המים החמים והקרים כדי להגיע לטמפרטורה המבוקשת. בתחתית התוף יש צנרת תחתונה, המחוברת למשאבת מים.
מסנן
לפני שהצנרת מתחברת למשאבת המים, היא מתחברת למסנן. בבגדים המוכנסים למכונת הכביסה, יש לפעמים לכלוך העלול להזיק למשאבה (מטבעות, קיסמים, מטפחות נייר וכדומה). במסנן גם מצטברת אבנית. הלכלוך הנ"ל נעצר במסנן. כדי להגיע אל המסנן, ישנה דלת קטנה בחזית המכונה (לפעמים המסנן נמצא מאחורי פאנל, אותו יש להוריד על ידי הסרת מספר ברגים או תופסנים). כאשר מוציאים את המסנן (על ידי הברגתו החוצה), המים שהצטברו מעליו (בצינור שבין המסנן ותחתית התוף הפנימי) ייזלו החוצה. יש מכונות בהן הדלת הקטנה שלפני המסנן משמשת כתעלה קטנה לניקוז המים לכלי שיונח לפניה, ויש מכונות שבהן מחובר צינור גמיש קצר (כ-20 סנטימטר) ובקצהו פקק קטן. את פיית הצינור מכוונים לכלי קטן, ואז, על ידי פתיחת הפקק, המים יתנקזו ישירות לתוך כלי. כך, שבפתיחת המסנן, רק מעט מים ייזלו מצדדיו. כאשר המסנן מפורק, יש להוריד ממנו את הלכלוך הגס, ולאחר מכן להשלים את ניקויו בעזרת זרם מים. במכונות אחרות, אין מסנן, אלא כוס גומי, אליה מתנקזת הפסולת. כדי להגיע אל כוס הגומי יש לפתוח חלק מגב המכונה (על ידי הסרת מספר ברגים). כוס הגומי מחוברת למשאבה בעזרת חבק מתכת, שכדי לפתוח אותו, יש לפתוח מעט את הבורג המהדק אותו. המבנה הפנימי של הכוס, והעיקרון שעומד מאחוריה זהים לעיקרון העומד מאחורי ה"ברך" שנמצאת בכיורים.
משאבה
כדי להזרים את המים המלוכלכים אל מחוץ למכונה, מצוידת מכונת הכביסה במשאבת מים צנטריפוגלית. מים שמגיעים מהמסנן נשאבים אל צינור שרשורי המשמש לניקוז. הצינור השרשורי מוכנס, בדרך כלל, אל צינור ביוב או כיור. בקצה הצינור ניתן להתקין רכיב פלסטיק בצורת האות – U המשמש לתליה נוחה של הצינור מעל פתח הביוב. ניתן גם, לנצל את מי מכונת הכביסה לצרכים שונים (מכונת כביסה צורכת כ-60 ליטרים של מים בהפעלה אחת).
מנוע
המנוע החשמלי של מכונת הכביסה מחובר ישירות לתוף החיצוני מצידו התחתון. התנועה הסיבובית שלו נמסרת לתוף הפנימי בעזרת רצועה המתחברת מציר המנוע אל גלגל גדול (כ-30 – 40 סנטימטרים) שנמצא על הציר האחורי של התוף הפנימי. במכונות מסוימות קיימת הנעה ישירה, והמנוע מחובר ישירות לתוף הפנימי, ללא רצועה.
הגלגל משמש כמפחית מהירות של המנוע (ועל ידי זה כמגביר מומנט – ראו גלגל שיניים). כדי שהרצועה לא תחליק מציר המנוע, היא מחורצת לאורכה, חריצים אלו מותאמים לציר המנוע.
המנוע יכול לסובב את התוף לכיוונים שונים באיטיות (בזמן הניקוי), או במהירות גבוהה (כ-1600 סל"ד, בזמן הסחיטה). בזמן הסחיטה, הבגדים נצמדים לדפנות התוף הפנימי בגלל הכוח הצנטריפוגלי, אך המים האצורים בתוכם יוצאים דרך החורים הקטנים שבתוף הפנימי, משם הם נוזלים לתחתית התוף החיצוני ומשם הם נשאבים החוצה.
לוח בקרה
לוח הבקרה מורכב ממספר כפתורים וחוגות: בורר טמפרטורה ובורר תוכניות. בנוסף יש כפתורים כגון: שליטה על מהירות הסחיטה, ביטול הסחיטה, כיבוס מהיר, כיבוס אל קמט וכדומה. יש מכונות בהן מספר כפתורים משולבים יחד, כגון: בורר התוכניות הוא גם בורר הטמפרטורה - הטמפרטורה נקבעת על פי התוכנית שנבחרה. יש מכונות בהן בורר הטמפרטורה נע לכל אורך סקאלת הטמפרטורה (מטמפרטורת מי ברז ועד כ-90 מעלות), ויש כאלו, שהבורר נע בדילוגים של 10 מעלות (כלומר, ניתן לבחור 30 מעלות 40 מעלות וכן הלאה). מאחורי לוח הבקרה נמצא מרכז הבקרה. ויש מכונות בהן יש אופציות נוספות כמו כיבוס בהשהיה, נעילת כפתורים מפני ילדים וכדומה. במיעוט של מכונות הכביסה המודרניות קיים צג LCD לבקרה על פעילות המכונה.
לוח הבקרה של מכונות הכביסה האמריקאיות, שונה לגמרי מזה של המכונות האירופאיות, בין השאר שאין להן גוף חימום פנימי וזקוקות להזנה של מים קרים וחמים בנפרד, וכן שאין בהן אפשרות לשלוט על מהירות הסחיטה. והוא ממוקם בחלקה האחורי של מכונת הכביסה.
יצרני מכונות כביסה
כיום רוב מכונות הכביסה בעולם המיוצרות באירופה ניתנות תחת מותגים שונים, ביניהם קונסטרוקטה, בוש, סימנס ובלומברג, בעצם מיוצרות על ידי היצרן האיטלקי "מרלוני". למרות זאת, עדיין ישנם יצרני מכונות כביסה מתחרים כמו ג'נרל אלקטריק, אא"ג (אלקטרולוקס) ואחרים.
אנדריי איבנוב
אנדריי אלכסייביץ' איבנוב (ברוסית: Андрей Алексеевич Иванов; נולד ב-8 באוקטובר 1988 במוסקבה שברוסיה) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
נבחרת לאומית
איבנוב השתתף באליפות אירופה 2007 של נבחרות עד גיל 19, שם הוא ערך 3 משחקים. הוא גם שיחק ב-4 משחקים במוקדמות יורו 2010 עד גיל 21. ב-10 באוקטובר 2011 איבנוב שיחק 45 דקות במדי הנבחרת השנייה במשחק מול בלארוס.
סינודונטיס הקוקייה
זהו דג באורך ממוצע של 27.5 סנטימטרים והוא בעל בינים דמויי-שפם, כמו מרבית השפמנונאים. הוא בעל סנפירים קצרים וצבעו חום-אדמדם עם בטן לבנה ועל גופו נקודות שחורות. הדג מצוי סביב הסלעים של הקרקעית, לעיתים עד עומק 40 מטר. הוא מצוי בקבוצות קטנות הפעילות בעיקר בלילה.
דג זה הוא טפיל של מיני אמנוניים הנפוצים מאוד בטנגניקה, בייחוד של המינים Pseudosimochromis babaulti ו-Ctenochromis horei. כאשר זוג אמנונים מזדווג במים ומשריץ ביצים, השפמנון יגיח בהמוניו לאכול את הביצים ותוך כדי ישריץ את ביציו שלו. נקבת האמנון ממהרת להכניס לפיה את הביצים ומכניסה גם את ביצי השפמנון. שם הם מתפתחים בפה המגונן ולבסוף מגיחים יחד עם הדגיגים הצעירים. הם גם אוכלים את הביצים שלא בקעו בתוך פה האמנונית ואף את הצעירים אשר יוצאים מפיה לאחר שיצאו. בדרך זו השפמנונים מבטיחים שצעיריהם לא יהפכו למזון למיני דגים אחרים באזור, עד שהם מפותחים מספיק.
שפמנון זה מתאים גם להיות דג נוי באקווריום, יחד עם דגים לא-אגרסיביים בגודל דומה. באזור שסביב טנגניקה הוא גם מהווה דג מאכל מקומי.