cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צ'ארלס פרדריק טירוויט-דרייק
התקרית בנצרת
בספרה של איזבל[6] היא מספרת כי בבוקר 5 במאי הקדימו ברטון ו-טירוויט לסייר את סביבות נצרת בעוד היא רכבה לאיטה עם השיירה והמשרתים מאחור. לאחר ויכוח עם אחד מהמקומיים אשר סירב לאפשר לה לנוח בצל אחד מעצי התאנה שבדרך, היא הגיעה לגבעה בסמוך לכנסייה היוונית בעיר, שם נפגשה עם ברטון ו- טירוויט והם נטו את אוהליהם במקום. בבוקר, נתגלה אחד הקופטים המקומיים כשהוא מנסה לחדור לאוהלה של איזבל בידי המשרתים. החל וויכוח שהתגלגל לקטטה ולתגרת ידיים בין המשרתים והפולש. טירוויט וברטון התעוררו ומצוידים בכלי נשק הצטרפו גם הם לקטטה. בינתיים יצאו כ-150 מתפללים מהכנסייה והצטרפו לקטטה. כפי הנראה קודם להגעת השיירה פרץ סכסוך בין הכנסייה ליהודים בעיר על מבנה בית הכנסת ובית הקברות. בתוקף מדיניות הקפיטולציה, היהודים שהיו כנראה נתינים בריטיים היו תחת הגנת השגריר – ברטון או לפחות כך חשב. הימצאותו של הקונסול הבריטי באזור (ברטון), שלא טרח להסתיר את זהותו, כנראה התסיסה עוד יותר את ההמון שהוסט ושולהב על ידי מנהיגיו והחל לסקול את הבריטים ומשרתיהם. הבריטים שכעת הצטרפו אליהם עוד כמה אמריקנים (תיירים שהיו חלק מן הסיור) ירו באוויר וההמון ברח. ברטון הגיש תלונה אצל נציג השלטון המקומי שלא יכול היה לעשות דבר בשל כמות השוטרים המעטה שלו ונאלץ להזמין תגבורת מעכו. השיירה נאלצה לחכות עוד 5 ימים מתוחים באזור כדי להגיש תלונה בפני נציג השלטון, לטפל בפצועים ולהעניש את הפורעים. עד אז נרגעו הרוחות והמקומיים שלחו משלחת לבקש את סליחת הקונסול. אולם, כפי שמספרת איזבל, בינתיים שלחו נציגי הכנסייה תיאור מסולף על האירוע לדמשק וקונסטנטינופול שבו טענו כי ברטון ואיזבל התפרצו לכנסייה השחיתו בה ציוד וטמאו אותה בהתנהגות לא נאותה של איזבל. אירוע זה כנראה היווה את המסמר הראשון בסדרת אירועים שתביא לבסוף לגירושו של ברטון מסוריה.
לאחר שעזבו את נצרת עברו השלושה בכנרת במקומות המזוהים עם ישו, מדדו את המים והאגם ואיזבל רחצה במעיינות החמים. הם המשיכו לצפת, סיירו בברכת-רם ובמי החולה, ברטון אף טרח לבקר את הדרוזים באזור (שכנראה עניינו את הבריטים בשל הפוטנציאל שלהם להתמרד נגד הטורקים) הם עברו כמה לילות חסרי שינה בחניוני לילה שורצי יתושים עכבישים ועקרבים עד שלבסוף ביום ה-19 במאי הגיעו חזרה לביתם שבדמשק.
מסעם הבא של השניים (ברטו ו-טירוויט) היה לאזור חורן (Hauràn), חבל ארץ בדום סוריה של היום, שהיה מאוכלס בבדואים עוינים, הם חקרו את Tulul al-Safa אזור צחיח והררי צפון מזרחית להר הדרוזים בעל גאולוגיה ייחודית של אבני בזלת ממקור וולקני, אזור שהיה בלתי נגיש למערביים מאימת שבטי הבדואים שודדי דרכים ששלטו בו.
לאחר מכן טירוויט יצא למחקר לבדו בשביל הקרן לחקר פלשתינה כדי להשיג עותקים יותר מדויקים של הכתובות שנתגלו בחמה, מהתרבות החיתית ובאותה התקופה כבר היו מפורסמות. מכאן יצאו כל השולשה שוב לבית הקיץ של הזוג בכפר בלודאן (Blùdàn) היום עיירה 51 ק"מ צפון מערבית לדמשק, מקום הררי בעל אקלים נוח המושך אליו תירים גם בימנו, שם שהוא עד 16 באוגוסט, ואז באופן מפתיע מקבל ברטון הוראות מאנגליה לחזור הביתה באופן מידי. הטענה כנגד ברטון הייתה שהוא מתערב אצל הדרוזים ומתסיס אותם כנגד השלטונות הטורקים. מה שהביא להיותו שנוא על המוסלמים ונציגי השלטון הטורקי ובראשם ראשיד פאשה שהיה אז מושל (וואלי) של סוריה וגם שר החוץ העות'מאני ונורה על ידי מתנקש מאוחר יותר.
סקר פלשתינה המערבית נמשך
בתחילת נובמבר 1871 מגיעים ליפו חברי המשלחת של הקרן לחקר פלשתינה בראשות הקפטן Richard Warren Stewart מחיל ההנדסה הבריטי, הוא מגיע בליווי עוד שני סוקרים הסמל Black והטוראי Armstrong. הם מתחילים במדידות ובהקמת בסיס באזור רמלה-לוד. ב-17 בדצמבר הצטרף אליהם טירוויט ומציע בהתנדבות את שרותיו כחוקר טבע. ביום שלמחרת הוא מלווה את הקפטן סטיוארט לירושלים. במשך שהותם שם חלה הקפטן ובהוראת הרופאים חזר לאנגליה. ב-30 בדצמבר טירוויט מצטרף שוב לצוות הסוקרים ברמלה שהיו חדשים באזור ונשארו ללא מפקדם. למעשה, הוא הופך למפקד הקבוצה. עד לינואר 1872 הקבוצה מתקדמת לאזור יפו. בפברואר הם מעבירים את המחנה לסביבות הכפר בית נובא שהיה ליד לטרון ועובדים תחת תנאים קשים בשל כמות הגשמים בתקופה. במרץ הם חונים באל-ג'יב דרום מזרחית לרמאללה ומשם לירושלים. ב-3 באפריל הם חוזרים לכיוון יפו וחונים באזור. משם הם ממשיכים לכפר ח'רבת'א בני-חרית הממוקם כ-15 ק"מ מערבית לרמאללה. במאי הם מגיעים לעין-סיניא הנמצא צפונית לרמאללה, כ-3 ק"מ מצפון לבית-אל של ימנו. ב-21 ביוני הם מגיעים לשכם. בשלב זה מתחילה עבודה משרדית בביתו של הכומר הבפטיסטי Youhannah El Karey. טירוויט מרגיש שבשלב זה הוא יכול לעזוב את הצוות לבדם ויוצא לדמשק. ידעת השפה הערבית של טירוויט הייתה לעזר רב למשלחת. דיווחיו לקרן עסקו בתחומים רבים ארכאולוגיה, מדעי הטבע ואנתרופולוגיה. [4, p. 23]
הלשכה הראשונה – העבודה במערה
בתאריך 7 במאי 1873 התקיימה פגישתה הראשונה של לשכה 293 Royal Solomon Mother Lodge במערת צדקיהו שבמהלכה כיהן טירוויט כמזכיר בפועל. אין כל תיעוד כיצד הגיעה טירוויט לתפקיד זה ואפילו לא ברור היכן נתקבל לבנייה החופשית. הייתה זו הלשכה הראשונה של בונים חופשיים סדירה בפלשתינה.
חזרה לעבודה על הסקר
טירוויט מצטרף שוב לצוות הסקר שנמצא מזרחית לבית לחם ב-24 באוקטובר קונדור העיד שמצבו היה נראה טוב. ב-15 בנובמבר הקבוצה מתמקמת בעין א‑סולטאן בקרבת יריחו. קונדור מציין כי הם עבדו בתנאים לא אנושיים, שתו מים מלוחים וחוו תנאי מזג אויר קיצוניים משתנים. ב-4 בדצמברטירוויט, הסגן קונדור ועוד 15 מקומיים חולים בקדחת והעבודה נפסקת. הפחד אצל אלה שלא חלו היה גדול. המרחק ממקור אספקה כל שהוא ומהרופא הד"ר צאפלין (Thomas Chaplin) שהיה בירושלים היה לכל הפחות מרחק יום הליכה. השבטים בסביבה היו עוינים והמשרתים מעטים. הבריאים המעטים שנשארו לא ברחו רק מחמת הפחד כי יירו אם ינסו זאת. הצוות שלח הודעה לד"ר צ'פלין ואף על פי שבעצמו היה חולה הגיעה מלווה בכומר ג'יימס ניל James Neil הם פוגשים את המשלחת ביריחו בזמן שהאחרונים סוחבים אתטירוויט באלונקה. למרות הסכנה שבכך, משכן מנהל מלון הים התיכון בירושלים (Mediterranean Hotel) ששמו היה משה הורנשטיין את טירוויט החולה באחד מחדרי המלון
[7, p. 100]. את המשרתים החולים משכן הד"ר צ'פלין בבית החולים האנגלי. טירוויט היה שקוע בהזיות בעוד שהד"ר החולה וסגן קונדור משגיחים עליו. בינם לבין עצמם כנראה הסכימו הד"ר והסגן כי על טירוויט להפסיק את עבודותיו ולחזור לאנגליה. אולם, טירוויט מצליח להתאושש ולכן לא המשיך סגן קונדור בכיוון זה ולא העלה זאת בפני הממונים בקרן, דבר שהביע עליו חרטה במכתבו לאחר מותו של טירוויט. ב-11 בדצמבר צוות הסקר משתכן בבית שהושאל להם על יד הד"ר צ'פליין בירושלים. מספר ימים לאחר מכן חלק מחברי הקבוצה מתאוששים וחוזרים לעבודת המיפוי באזור ראמאללה. בסוף פברואר 1874 עבודות המיפוי ממשיכות בעמק הירדן ליד יריחו ובמשך החודשים הבאים הם ממפים את העמק והירדן עד לקרבת ים המלח. ב-20 באפריל הם ממפים את אזור כפר סבא והשרון ומתקדמים ליפו. את הקיץ של 1874 הקבוצה עושה בירושלים. הסגן קונדור עוזב לאנגליה בתחילת מאי.
טירוויט נשאר בירושלים. לא ברור כמה זמן היה מרותק למיטה. ישנם דיווחים שלו מירושלים לקרן וגם מכתב לזוג ברטון שהוא עצמו מספר על מחלתו. לפי דיווחים אחרים הוא מסתובב בעיר בחנותו של מוזס שפירא יהודי מומר שזייף עתיקות [8, p. 78] כשהתברר לו שמדובר בזיוף לא היסס שלח מכתב לקרן ונקב בשמו של הזייפן. אין דיווח על ההתדרדרות במצבו של טירוויט אולם ביום ה-23 ביוני 1874 נפטר מהקדחת.
לפי דיווחו של קונדור מ-23 בספטמבר לאחר שחזר לירושלים, שילם את חובותיו של טירוויט בסך 100 פאונד למנהל המלון תוך שהוא מציין אותו לטובה. הוא מציין כי לווייתו של טירוויט הייתה גדולה. טירוויט קבור בבית הקברות הפרוטסטנטי בהר ציון וצילום מצבתו ניתן לראות ממול. קונדור מעלה על נס את תרומתו של טירוויט למשלחת הסקר ומביע געגועים אליו [7, p. 101].
ביבליוגרפיה
[1] I. Burton, The inner life of Syria, Palestine, and the Holy land : from my private journal, vol. 2. London : King, 1875. Accessed: Nov. 03, 2021. [Online]. Available: http://archive.org/details/innerlifeofsyri02burt
[2] C. F. T. Drake, ‘Notes on the Birds of Tangier and Eastern Morocco’, Ibis, vol. 9, no. 4, pp. 421–430, Jun. 2008, doi: 10.1111/j.1474-919X.1867.tb06442.x.
[3] C. F. T. Drake, The Literary Remains of the Late C.F.T. Drake. R. Bentley & Son, 1877.
[4] C. R. (Claude R. Conder, H. H. K. Kitchener, E. H. Palmer, and W. Besant, The survey of western Palestine : memoirs of the topography, orography, hydrography, and archaeology. London : Committee of the Palestine exploration fund, 1881. Accessed: Oct. 27, 2021. [Online]. Available: http://archive.org/details/surveyofwesternp01conduoft
[5] Inna, ‘Photo-Archaeology’. https://mushecht.haifa.ac.il/index.php (accessed Oct. 30, 2021).
[6] I. Burton and W. H. (William H. Wilkins, The romance of Isabel Lady Burton : the story of her life, vol. II. New York : Dodd Mead, 1899. Accessed: Oct. 24, 2021. [Online]. Available: http://archive.org/details/cu31924092515182
[7] G. Shimon and R. CHAPMAN, ‘The Mediterranean Hotel in 19th Century Jerusalem’, Palestine Exploration Quarterly, no. 127, 1995, Accessed: Oct. 29, 2021. [Online]. Available: https://www.academia.edu/3677136/The_Mediterranean_Hotel_in_19th_Century_Jerusalem
[8] י. סבו, ג. רוזן, and Y. Sabo, ‘Moses Wilhelm Shapira and the Moabite Clays / בין מומר לזייפן: מוזס וילהלם שפירא ופרשת חרסי מואב’, Zmanim: A Historical Quarterly / זמנים: רבעון להיסטוריה, no. 123, pp. 70–81, 2013, Accessed: Oct. 24, 2021. [Online]. Available: https://www.jstor.org/stable/24122525
ריווייר
ריווייר (אנגלית: Rewire) היא חברת פינטק רב לאומית המספקת שירותים פיננסיים מקוונים המותאמים לצרכים הייחודיים של מיליוני מהגרי עבודה זרים ברחבי העולם. ריווייר הוקמה על ידי המנכ"ל גיא קשטן, סמנכ"ל הטכנולוגיות סער יהלום, סמנכ"ל מו"פ עדי בן דיין, ואור בן-עוז.
ביוני 2020, ריווייר זכתה בקטגוריית FinTech בתחרות Extreme Tech Challenge (XTC), תחרות הסטארטאפים הגדולה בעולם לחברות מכוונות מטרה.
היסטוריה
ריווייר נוסדה בישראל בשנת 2015 על ידי גיא קשטן, סער יהלום, עדי בן דיין ואור בן-עוז בתגובה לביקוש הגובר לשירותים פיננסיים סבירים ונגישים של אוכלוסיית העובדים הזרים המקומית. בתחילה היא שימשה את אלפי הפיליפינים שעבדו בישראל כמטפלים סיעודיים בקשישים והרחיבה את שירותיה לאוכלוסיות מהגרים נוספות כמו הודים, תאילנדים וסינים. המשקיעים הראשוניים כללו קבוצות מישראל כמו OurCrowd, Viola Fintech ו-Moneta VC. משקיעים ראשוניים נוספים כללו את BNP Paribas (Opera Tech) ואת Standard Bank of South Africa.
בשנת 2019 התרחבה ריווייר לשווקים באירופה ובבריטניה על ידי הצגת חשבונות למטרת תשלומים מקומיים חדשים (IBAN), כרטיסי חיוב, העברות כספים מקומיות ותשלומי חשבונות חוצי גבולות. בשנת 2020, במהלך הסגרים בעקבות התפרצות נגיף הקורונה, הצליחה ריווייר לשלש את בסיס הלקוחות שלה, כאשר 40% מיוחסים לצמיחה אורגנית. כדי להשיג את מטרותיה, החברה הקימה שותפויות מוצקות עם מוסדות פיננסיים בולטים במספר מדינות כמו UkrSibbank באוקראינה ומפעילי ארנק דיגיטלי בפיליפינים ובניגריה, כמו גם עם ענקית מעבדי התשלומים הסינית Alipay כדי לאפשר ללקוחותיה הסינים להעביר כסף בקַלות. בשנת 2021 הודיעה החברה כי השלימה סבב גיוס מסדרה ב' של 20 מיליון דולר וכן שיתוף פעולה עם בנק הפועלים הישראלי. משקיעים חדשים הצטרפו לסבב הגיוס הזה כמו Renegade Partners, Glilot Capital Partners וג'רי יאנג, לשעבר מנכ"ל Yahoo! ומנהל ב-Alibaba, דרך AME Cloud Ventures. במקביל, החברה הודיעה שהיא השיגה רישיון של מכון כסף אלקטרוני של האיחוד האירופי (EMI), שניתן על ידי הבנק המרכזי של הולנד, המאפשר לסטארט-אפ פינטק להנפיק כסף אלקטרוני, לספק שירותי תשלום, וכן לעסוק בהעברת כספים. לריווייר הוענקה גם ספק שירותי נכס פיננסי ישראלי מורחב.
בפברואר 2022 הכריזה ריווייר על שותפותה עם ענקית הביטוח AIG וחברת InsurTech Qover.
פלטפורמת Rewire
פלטפורמת ריווייר מוצעת בשמונה שפות שונות ובאפליקציה מקומית. הפלטפורמה שואפת לשרת 270 מיליון מהגרים ברחבי העולם ולספק להם פתרונות פיננסיים מותאמים כמו היכולת לשלוח תשלומים חזרה לארץ מוצאם. מאפיינים נוספים של הפלטפורמה כוללים חשבון תשלום, ופתרון תשלום בכרטיס חיוב וכן העברות כספים מקומיות, תשלומי חשבונות במדינת המוצא של המהגר, ביטוחים ועוד.
משומר צוברי
הרב משומר צוברי (בערך ה'תרצ"ט – כ"ז בתשרי ה'תש"ף) היה רב תימני-ישראלי, שכיהן כרבהּ של גן יבנה וכנשיא עמותת "משכן שילה".
ביוגרפיה
צוברי נולד בתימן בליל חג השבועות, ועלה לישראל עם משפחתו בגיל צעיר. המשפחה הופנתה תחילה למעברת בית ליד, ולאחר מכן עברה להתגורר בגן יבנה.
הוא למד בישיבת פורת יוסף ברחובות, ולאחר מכן למד בכולל אברכים ברמת גן.
בשנת ה'תשכ"א מונה לרבהּ של גן יבנה, וכיהן בתפקיד זה עד לפטירתו. הוא גם עמד בראש עמותת משכן שילה, המפיצה את כתב העת "משכן שילה".
בשנת 1988 זכה בתואר יקיר העיר גן יבנה.
צוברי נפטר ביום השבת כ"ז בתשרי ה'תש"ף.
שכר
ב-2013 פורסם כי צוברי הרוויח 928,843 ש"ח בשנה בתפקיד רבה של גן יבנה מה ששם אותו כבעל המשכורת הגבוהה ביותר מבין רבני הערים. זאת למרות שבגן יבנה באותה עת היו 21 אלף תושבים, וכאשר שכרם רבנים של יישובים גדולים בהרבה היה נמוך בכמחצית מה שהעלה את השאלה בדבר הקשר בין כמות העבודה וגובה ההשתכרות.
נופר אנרגיה
קבוצת נופר אנרגיה (או: ע.י נופר אנרג'י בע"מ) היא חברה ציבורית בינלאומית העוסקת בייזום, בהקמה, מימון, ותפעול פרויקטי אנרגיה מתחדשים בישראל ובעולם.
נופר עוסקת בהקמת פרויקטי סולאריים קרקעיים ופרויקטי דו-שימוש (על גגות ומאגרי מים), לצד פרויקטי אגירת אנרגיה. הקבוצה פועלת בישראל, ארצות הברית, סרביה, אנגליה, פולין, רומניה, יוון, איטליה וספרד.
ניירות ערך של החברה נסחרים בבורסת תל אביב מדצמבר 2020. נכון לחודש מאי 2023, שווי השוק של החברה הוא כ-3 מיליארד ש"ח.
יושב ראש הקבוצה הוא עופר ינאי ומנכ"ל הקבוצה הוא נדב טנא.
תחומי פעילות הקבוצה
קבוצת נופר יוזמת, מקימה ומתפעלת פרויקטים בתחומים הבאים:
הפריסה הגלובאלית של קבוצת נופר
נופר פועלת באמצעות מספר פלטפורמות הממוקדות בתחומי התמחות שונים, וביניהם:
הדיוויזיה ה-15 (האימפריה הגרמנית)
הדיוויזיה ה-15 (בגרמנית: 15. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-5 בספטמבר 1818 כדיוויזיה ה-16, אולם ב-14 בדצמבר אותה שנה שונה שמה לדיוויזיה ה-15. בשנת 1866 לחמה הדיוויזיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה. בקרב קניגרץ לחמה כחלק מהקורפוס ה-8 אשר היה חלק מארמיית האלבה, ובמלחמת צרפת–פרוסיה לחמה בקרבות ספיצ'רן, מארס-לה-טור, גרבלוט, מץ וסן קוונטין.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-8 בפיקוד אריך טילף פון טשפה אונד וידנבאך, אשר היה חלק מהארמייה הרביעית בפיקוד אלברכט, דוכס וירטמברג. הדיוויזיה השתתפה בכיבוש לוקסמבורג ובפלישה הגרמנית לבלגיה ונטלה חלק במערכה על הגבולות. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בפלישה לצרפת בנסיגה הגדולה למארן ובקרב על הסום. בשנת 1917 השתתפה הדיוויזיה בקרב פשנדל ובקרב השני על האן, ובשנת 1918 היא השתתפה במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-26 באפריל פורקה הדיוויזיה.
לוקהיד מרטין SR-72
לוקהיד מרטין SR-72 הוא קונספט של מטוס היפר-קולי בלתי מאויש המיועד למשימות ביון ותקיפה. חברת לוקהיד מרטין פיתחה את הקונספט והציעה אותו באופן פרטי במטרה להחליף את מטוס הלוקהיד SR-71 בלקבירד. המהירות הצפויה למטוס היא מאך 6 - 4,000 מייל בשעה; 6,400 קמ"ש; 3,500 קשר.
פרסומים לגבי תהליך הפיתוח
לאחר פרישת ה-SR-71 בשנת 1998 נוצר פער ביכולת איסוף מודיעין המגשר בין לוויני ביון, מטוסים מאוישים, ומטוסים בלתי מאוישים לאיסוף ותקיפה. עם התפתחות אמצעים נגד לוויינים, אמצעים נגד מטוסים, ואמצעים מתוחכמים יותר לזיהוי כלי טיס חמקנים, כלי טיס מהירים במיוחד מסוגלים לעקוף את כל האמצעים הללו, להיכנס לאזור מאוים ולאסוף מודיעין לפני שאמצעי הנגד של האויב יוכלו ליירטו. פיתוח כלי טיס מהיר במיוחד מהווה סטייה משמעותית מהנטייה הנוכחית להסתמכות על חמקנות רדיו במטוסי קרב מהדור החמישי ומטוסי בלתי מאוישים.
בשביל להשיג את המהירות הגבוהה, לוקהיד החלה בשותפות עם חברת אארוג'ט רוקטדיין החל משנת 2006 לפיתוח המנוע. קונספט המנוע הושאל מתוכנית ה-HTV-3X שבוטלה בשנת 2008. המנוע מתוכנן לשלב בין פעולת מנוע סילון רגיל המשתמש בטורבינה, ומנוע על-מגח סילוני. שני המנועים ישתמשו באותו כונס אשר ינתב את האוויר לתעלות שונות בהתאם לתנאי הטיסה - מה שמכונה מעגל משולב מבוסס טורבינה (TBCC). טכנולוגיות ייצור חדשניות כגון הדפסה תלת-ממדית יאפשרו ייצור של רכיבים מורכבים כגון מערכת הקירור שתשולב בתוך המנוע עצמו.
בשל החום הרב במהירויות של מאך 5 ומעלה, המסוגל להמיס מתכות המרכיבות את גוף המטוס, המהנדסים מתכננים להשתמש בחומרים מרוכבים מתקדמים כגון חומרים המשלבים פחמן, קרמיקה ומתכות לייצור רכיבים קריטיים. חומרים דומים שימשו למבנה של מעבורת החלל וטילים בין יבשתיים.
במאי 2015 נחשף כי ה-SR-72 מתוכנן כפלטפורמת ביון ותקיפה, אבל לא דווח על מטענים, חימושים ויכולות ספציפיות. סיבה אפשרית לכך שאין, נכון לעכשיו, מכשור, חיישנים ואוויוניקה המסוגלים לבצע את העבודה הנדרשת לביצוע המשימות במהירות של מאך 6, ואלה דורשים פיתוח.
בנובמבר 2013 נחשף כי ההרכבה של מטוס מאויש אופציונלית (בעל יכולת להטסה ידנית ואוטונומית יחדיו) יחל בשנת 2018. המטוס הניסיוני הזה יוכל לטוס דקות בודדות במהירות של מאך 6, אבל ישמש כפלטפורמת ניסוי. המטוס הנ"ל יהיה קטן יותר מהדגם הסדרתי - בגודל של מטוס F-22 לערך. הדגם הסדרתי מתוכנן להיות בגודל של מטוס SR-71 - באורך של 30 מטר, וגם בעל טווח דומה.
בדצמבר 2014 נחשף כי לוקהיד זכתה במכרז של נאס"א לבדיקת היתכנות פיתוח מערכת ההנעה ל-SR-72 עם טכנולוגיות קיימות. החוזה על סך 892,292 דולר שואף לבחון אפשרות שילוב של מנועי טורבו-סילון וטורבו מניפה קיימים עם מנוע מגח סילון בעל שני אופני פעולה ויכולת להצתה במספר מאך נמוך (DMRJ). אם תוצאות המחקר יהיו חיוביות, נאס"א מתכוונת לממן מטוס ניסוי לבחינת מערכת זאת.
במרץ 2016, מנכ"ל לוקהיד מרטין, מרלין היוסון הכריזה כי החברה נמצאת על סף פריצת דרך טכנולוגית שתאפשר למטוס ה-SR-72 להגיע למהירות של מאך 6. וכי יהיה ניתן לייצר מטוס הדגמה מוקטן במחיר של פחות ממיליארד דולר.
On Bullshit
On Bullshit (בתרגום מאנגלית: על בולשיט) הוא ספר משנת 2005 (במקור - מסה משנת 1986) מאת הפילוסוף האמריקאי הארי פרנקפורט המציג תאוריית בולשיט המגדירה את המושג ומנתחת את יישומי הבולשיט בהקשר של תקשורת. פרנקפורט קובע שבולשיט הוא דיבור שנועד לשכנע בלי להתחשב באמת. לשקרן אכפת מהאמת והוא מנסה להסתיר אותה; לבולשיטן לא אכפת אם מה שהוא או היא אומרים נכון או לא נכון, אלא אכפת לו רק אם המאזין ישוכנע. הניתוח הפילוסופי של פרנקפורט לבולשיט ספג ביקורת ולחלופין אומץ על ידי אנשי אקדמיה מאז פרסומו.
סיכום
פרנקפורט הוא פילוסוף מקצועי, בעל הכשרה בפילוסופיה אנליטית. כשנשאל מדוע החליט להתמקד בבולשיט, הסביר:"כבוד לאמת ודאגה לאמת הם בין היסודות לציוויליזציה. הרבה זמן הפריע לי חוסר הכבוד לאמת, בו הבחנתי... בולשיט הוא אחד העיוותים של ערכים אלה."בספרו על בולשיט מתייחס פרנקפורט לדאגתו זו, ועושה הבחנה בין "בולשיטרים" (מפיצי בולשיט) לשקרנים. הוא מסיק שבולשיטרים הם ערמומיים יותר: הם מהווים איום גדול יותר על האמת מאשר שקרנים.
רמאות ובולשיט
פרנקפורט מתחיל את עבודתו על בולשיט על ידי הצגת הסבר ובחינה של מושג הרמאי (humbug) של מקס בלאק. המסה של בלאק על הרמאי והספר של פרנקפורט על בולשיט דומים. שניהם מתמקדים בהבנה, בהגדרה ובהסבר של המושגים תוך שימוש בדוגמאות. פרנקפורט מתמקד ברמאים מכיוון שהוא מאמין שהם דומים למפיצי בולשיט. הוא משתמש בעבודתו של בלאק על הרמאי כדי לפרק את תיאור הרמאי לגורמים מגדירים: "מצג שווא מטעה", "קרוב לשקר" ו"מצג שווא... של מחשבות, רגשות או עמדות של האדם עצמו". הניתוח של פרנקפורט מאפשר לו להבחין בהבדל בין רמאות לשקר. ההבחנה העיקרית היא הכוונה שמניעה את הרמאי או השקרן. הכוונה מאחורי הרמאי היא מצג שווא, בעוד שהכוונה מאחורי השקר היא קיצונית יותר, מתוך כוונה לכסות על האמת. ההשוואה בין הרמאות לשקר משמשת כהקדמה ראשונית לדיון בבולשיט. רמאות קשורה קשר הדוק לבולשיט, אבל פרנקפורט מאמין שאין די בתיאר ואפיון הרמאות על מנת להסביר את הבולשיט ואת מאפייניו.
שקר ובולשיט
ספרו של פרנקפורט מתמקד רבות בהגדרת הבולשיט ובדיון בהבדל בין שקר לבולשיט. ההבדל העיקרי בין השניים הוא כוונה והונאה. גם אנשים שמשקרים וגם אנשים שאומרים אמת מתמקדים באמת. השקרן רוצה להרחיק אנשים מגילוי האמת והאדם שאומר את האמת רוצה להציג את האמת. הבולשיטן שונה הן משקרנים והן מאנשים המציגים את האמת, בכך שהוא מתעלם מהאמת, לא מתייחס אליה, בכך שהיא בלתי רלוונטית עבורו כשיקול בבחירתו מה לומר ולמה להתייחס. פרנקפורט מסביר איך מפיצי בולשיט או אנשים שמשמיעים בולשיט נבדלים בכך שהם לא מתמקדים באמת. פרנקפורט מגדיר שיט (חרא), פעילות ייצור השיט ובול (שור - במשמעות המקורית של המונח האנגלי, "חריוני שור"). הגדרה זו נעשתה בצורה לקסיקונית המפרקת את המילה "בולשיט" ובוחנת כל מרכיב בה. מרכיבי המילה "בולשיט" מבליטים את המונחים המתכתבים עמה, מונחים המקיפים את המשמעות הכוללת של המילה בולשיט: חסר תועלת, חסר משמעות והבלים, קשקוש.
לאחר מכן מתמקד פרנקפורט במילה השלמה עצמה, בהשלכותיה ובקבלתה. הוא מציג דוגמה לעצות שניתנו לילד מאביו, עצות המעודדות לבחור בבולשיט על פני שקרים כשאפשר. פרנקפורט מציג שתי רמות של שוני בהשלכות בין בולשיט לשקר. ראשית, השקרן נתפס כמטעה או מזיק במכוון בגלל הכוונה הנלווית למעשה. שנית, לאדם המשמיע את הבולשיט אין את סוג הכוונה האופיינית לשקרן. הפקת בולשיט לא דורשת ידיעת האמת. השקרן נמנע בכוונה מהאמת והבולשיטר עשוי להיות דובר אמת או מספק רכיבים מהאמת ללא כוונה לעשות זאת. פרנקפורט מאמין שבולשיט והקבלה הגוברת של בולשיט מזיקים יותר לחברה מאשר שקרנים ושקרים. הסיבה לכך היא שהשקרנים שוקלים באופן פעיל את האמת כשהם מסתירים אותה, בעוד שבולשיטנים מתעלמים לחלוטין מהאמת. "בולשיט הוא אויב גדול יותר של האמת מאשר שקרים." פרנקפורט מאמין שהגם שכלפי הבולשיט אפשר לגלות סובלנות גדולה יותר, הוא הרבה יותר מזיק.
עליית הבולשיט
פרנקפורט מסיים את ספרו בדיון בעליית הבולשיט. הוא לא טוען שיש יותר בולשיט בחברה עכשיו מאשר בעבר, אלא מסביר שכל צורות התקשורת גדלו והתרבו וכך הובילו ליותר בולשיט נראה, נקרא ונשמע. הוא קובע שהציפייה החברתית מיחידים לקבל ולהביע את דעתם בכל הנושאים דורשת יותר בולשיט. למרות חוסר ידע בנושא, למשל בפוליטיקה, דת או אמנות, ישנה ציפייה להשתתף בשיחה ולחוות דעה. דעה זו עשויה להיות בולשיט לפעמים מכיוון שהיא לא מבוססת על עובדות ומחקרים. הדעה מונעת על ידי התעלמות מהאמת מתוך רצון להיראות בקי או בעל דעה, בהתאם למוסכומת חברתיות. פרנקפורט מכיר בכך שבולשיט אולי לא תמיד מכוון, אבל מאמין שבסופו של דבר הוא מושמע תוך התעלמות מהאמת וחוסר זהירות של האמת. פרנקפורט טוענת שהעלייה הזו בבולשיט מסוכנת שכן היא מקבלת ומאפשרת התעלמות גוברת מהאמת.
ביקורת
התגובות לעבודה של פרנקפורט היו מגוונות ונעו בין עיבוד, שבח וביקורת. הוא זכה לקבלה חיובית על ידי אקדמאים רבים, והפופולריות שלו ניכרה במעמדו כרב מכר במשך שבועות רבים. אך יצירתו זכתה גם לביקורות. אחת הביקורות העיקריות הייתה שהיצירה פשטנית מדי וצרה מדי: שהספר אינו מכיר בגורמים הדינמיים הרבים המעורבים בתקשורת, או בטבעה הדינמי של האמת. "על בולשיט" מוגבל בניתוח מניעים וצורות בולשיט אחרות מלבד מניעים הנובעים מחוסר התייחסות לאמת. אחד המבקרים מציין שהספר אינו מזכיר, או אף פוסל, את יכולתו של הקהל לזהות בולשיט: שההסבר של פרנקפורט לבולשיט מציג נרטיב שבו הבולשיט אינו מורגש או ניתן לסליחה בקלות על ידי הקהל. מבקר אחר מצביע על כישלונו של הספר בשכתבו החיבור המקורי כדי לכלול הכרה או דיון בביקורת והסבר על ההתפתחויות והרעיונות החדשים בפסיכולוגיה ובפילוסופיה בפרק הזמן של 19 שנה שבין פרסום המאמר ופרסום הספר.
דיפלומטיה צבאית
דיפלומטיה צבאית היא תחום בדיפלומטיה העוסק בהשגת יעדי מדיניות החוץ של מדינה בתחומי הצבא והביטחון באמצעות משא ומתן וכלים דיפלומטיים נוספים. על פי רוב נמצאת הדיפלומטיה הצבאית באחריותם של משרד ההגנה והצבא.
היסטוריה
הדיפלומטיה הצבאית לא הוגדרה לאורך ההיסטוריה, אולם ניתן למנות מספר התייחסויות אליה. סון דזה, בספרו אמנות המלחמה, מתייחס לאספקטים מסוימים של הדיפלומטיה הצבאית, כמוהו גם פרידריך השני, מלך פרוסיה. גם קרל פון קלאוזביץ, בספרו על המלחמה, התייחס לצורך בפעולות דיפלומטיות בהקשר צבאי. ככלל, עד המאה ה-19 נתפסה הדיפלומטיה הצבאית ככלי לאיסוף מודיעין ולניתוח מצבם של כוחות צבאיים ומצבם הביטחוני של מדינות, במטרה למפות איומים ביטחוניים.
לאחר התפרקות ברית המועצות החלה תמורה משמעותית בדיפלומטיה הצבאית, וזו הפכה לרכיב משמעותי יותר בעשייה הצבאית מבעבר. הדיפלומטיה הצבאית הפכה לכלי המשמש למספר מטרות: איסוף ועיבוד מידע על צבאה של מדינה ועל ביטחונה; קידום שיתוף הפעולה, התקשורת וההדדיות בין שני צבאות; ארגון ושימור קשרים ביטחוניים; תמיכה ביצוא וייבוא סחורות בעלות נופך צבאי בין המדינות; ייצוג המדינה בטקסים ואירועים רשמיים נוספים.
נספח צבאי
נספח צבאי הוא דיפלומט, לרוב איש צבא בדרגה פיקודית, אשר אמון על ייצוג האינטרסים הביטחוניים של מדינתו במדינה בה הוצב. נספחים צבאיים מהווים חלק משמעותי בדיפלומטיה הצבאית.
בממלכה המאוחדת, אך ורק פעולות הנספחים הצבאיים מכונות "דיפלומטיה צבאית" על ידי משרד ההגנה.
דיפלומטיה צבאית בישראל
עוד בימי מלחמת העצמאות ניהלו היישוב, ולאחר מכן צה"ל, מהלכים דיפלומטיים בעלי אופי צבאי, בין אם מול מדינות הגוש המזרחי לצורך רכישת נשק ובין אם מול ארצות ערב לצורך השגת הפסקת אש.
בשנת 1956, לאחר הלאמת חברת תעלת סואץ החלו צרפת ובריטניה בהכנות לכיבוש התעלה, במבצע שכונה מבצע מוסקטר. צרפת, לה היו קשרים ביטחוניים עם ישראל, שאפה לשיתוף פעולה עם ישראל במבצע. המאמץ הדיפלומטי הוביל להצטרפות צה"ל למלחמה, ולחיזוק הקשרים הביטחוניים בין ישראל לצרפת.
בשנת 1986 הוקמה יחידת "גבעון", יחידת מילואים באגף המבצעים, שמטרתה הייתה תיאום וקישור בין צה"ל לבין הכוחות המזוינים של ארצות הברית לאור אירועים שהתרחשו לאחר מלחמת לבנון הראשונה, דוגמת הפיגועים בבסיסי הכוח הרב-לאומי בביירות. במהלך מלחמת המפרץ ניהלה ארצות הברית מאמץ דיפלומטי צבאי מול ישראל, במטרה למנוע מצה"ל לתקוף בעיראק בתגובה לירי טילי קרקע-קרקע על ישראל.
בשנת 1999 הוקמה החטיבה לקשרי חוץ, האחראית על ריכוז מאמצי הדיפלומטיה הצבאית בצה"ל, ומפעילה בית ספר לדיפלומטיה צבאית.
כתב העת בין הקטבים של מרכז דדו לחשיבה צבאית בין תחומית, היושב תחת אגף המבצעים בצה״ל, הוציא לאור בשנת 2020 גיליון העוסק בנושא הדיפלומטיה הצבאית ובו מאמרים פרי עטם של יוצאי צבא וחוקרים שונים. בגיליון אפשר למצוא מאמרים העוסקים בחשיבותה של הדיפלומטיה הצבאית, בשיתוף פעולה בין צבאות שונים, וכן בשאלות אתיקה הנוגעות לדיפלומטיה צבאית.
בבוא ספטמבר
בובי דארין הלחין את נעימת נושא הסרט ואת השיר "Multiplication" שגם כתב את מילותיו. במשך ההסרטה הפכו בובי דרין וסנדרה די לזוג ונישאו.
תקציר העלילה
רוברט טלבוט (רוק הדסון) הוא איש עסקים אמריקאי עשיר ורווק. הוא בעל וילה מפוארת בפורטופינו לשם הוא מגיע פעם בשנה ומבלה עם חברתו/פילגשו ליסה פליני (ג'ינה לולובריג'ידה). בשאר 11 החודשים מתוחזקת הווילה על ידי אב הבית מוריס קלאבל (ולטר סלזק) וצוות עובדות. מוריס מנצל את היעדרו של רוברט והופך את הווילה למלון בשם La Bella Vista ללא רשותו של רוברט.
רוברט דוחה כל פעם את בקשתה להתחתן והיא לבסוף מחליטה להינשא לספנסר (רונלד הווארד - בנו של לסלי הווארד). וכבר מודדת את שמלת הכלה, אך כאשר בשנה אחת מחליט רוברט להגיע ביולי ומבקש ממנה להצטרף אליו לווילה היא נכנעת ושניהם נוסעים לווילה.
לפני שהם מגיעים לווילה, מוזהר מוריס על ידי ידיד ומנסה למחוק כל סימן למלון, אבל למקום מגיעה קבוצה של שש נערות בתוכן סנדי (סנדרה די) מלוות במשגיחה אליסון (ברנדה דה בנזי). רוברט מגלה את התרמית של מוריס ומורה לו להתפטר ולסלק את הנערות למחרת.
בין הבחורים ורוברט מתפתחת תחרות גילים, אך רוברט מנצח אותם בנהיגה על קטנוע, בריקוד ובשתיית אלכוהול.
רוברט מרגיש כעת את עצמו אחראי להתנהגותן של הבנות. הוא אומר לסנדי כי גברים לא אוהבים נשים שמתמסרות בקלות. כשסנדי אומרת זאת לליסה היא מתרגזת על הצביעות של רוברט ומודיעה לו שהיא עוזבת אותו. גם לאחר שהוא רודף אחריה היא מסרבת לחזור. היא חוזרת לספנסר שמוכן למרות הכל להתחתן אתה.
סנדי וטוני מתפייסים לאחר ריב ומשוחחים עם ליסה. בעקבות זאת משנה ליסה את דעתה ויוצאת למצוא את רוברט כשהיא לבושה בשמלת כלה. היא מוצאת אותו כבר על הרכבת. ליסה לוקחת בהשאלה תינוק ואומרת לשוטר כי אבי התינוק הוא אמריקאי הרוצה לברוח מאמריקה. רוברט מורד מהרכבת, פוגש את ליסה וקונה לה טבעת נישואים.
הם חוזרים שוב לווילה ששוב הפכה לבית מלון אבל הפעם הדיירים הן נזירות שלא משמיעות רעש.
הנרי רומנוב
משפחתו
הנרי נולד בעיר חלב שבסוריה לד"ר אריה ליאון ולסוזן לבית ברקוף.
הורי אביו היו שלום חיים (שארל אנרי) רומנוף וסילביה-סבתיה לבית ששון. שלום חיים נולד ברוסיה, ובגיל צעיר נחטף לשרת בצבא הצאר. לאחר 7 שנות שירות בצבא הצאר, הוא ברח מרוסיה עם בחור יהודי נוסף בשם יצחק גולדמן. השניים עברו דרך טורקיה בדרכם לארץ ישראל, והגיעו לעיר חלב. בחלב הכיר שלום חיים את סילביה והם נישאו. שלום חיים עסק בפקידות, עבד כמתורגמן בבית המשפט בחלב ובחברת הספנות בקו טבריה-טבחה.
סילביה נולדה בחלב בשנת 1866. אביה היה הרב אליהו ששון שעבד בשירות הברון רוטשילד כיועץ וגר בפריז. בצעירותה נשלחה ללמוד בבית הספר להכשרת מורים של ארגון אליאנס ("כל ישראל חברים") בפריז. בתום לימודיה נשלחה לעבוד כמורה ומנהלת בבתי הספר של רשת אליאנס באדרנה, בחלב, בביירות, בצפת ובטבריה. בשנת 1912 יצאה לגמלאות לאחר 25 שנות עבודה ונסעה לז'נבה ללמוד את מקצוע המיילדות. היא חזרה לחלב בשנת 1913 ועבדה כמיילדת במשך 25 שנים נוספות עד גיל 70.
הורי אמו של הנרי היו משה ורחל ברקוף (ברגהוף), שניהם ילידי רומניה. משה עלה לארץ ישראל ב-1882/3 בעלייה הראשונה והתיישב ביפו. ב־1892 הגיע לזיכרון יעקוב והכיר את רחל רפפורט, לה נישא כעבור שנה.
הוריה של רחל עלו איתה ועם אחיותיה לארץ ישראל מהעיר גאלאץ שברומניה בשנת 1882 באונייה האוסטרית "טטיס". הם היו ממקימי זיכרון יעקוב. לזוג נולדו שישה ילדים בהם סוזן.
סוזן נולדה ב-22 בדצמבר 1899 בזיכרון יעקב. היא נשלחה על ידי הברון רוטשילד ללמוד בפריז הוראה בסמינר למורים של אליאנס.
אריה ליאון נולד ב-11 בפברואר 1892 בחלב. הוא נשלח ללמוד בבית הספר אליאנס בפריס להכשרת מורים. כשחזר לחלב בתום לימודיו, החליט לוותר על מקצוע ההוראה ובמקום זאת, למד רפואה. הוא התקבל לבית הספר לרפואה של האוניברסיטה הצרפתית סנט ג'וזף בביירות, בלבנון, בשנת 1912. בשנת 1920 נבחר לתפקיד מנהל המרפאה הכירורגית (Chef de Clinique) בבית החולים של בית הספר לרפואה בביירות.
בשנת 1921 התחתנו אריה ליאון וסוזן בחלב וכשנה לאחר מכן נולד הנרי. בשנת 1927 נולד אחיו הצעיר, שמעון (ז'וז'ו).
לימודיו והכשרתו
בשנת 1928 החל הנרי את לימודיו בבית הספר היסודי של אליאנס בחלב. כעבור 5 שנים, ב-1933, עבר ל"בית הספר התיכון הצרפתי החילוני" (Lycee Francais de la Mission Laique) לאחר שקפץ שתי כיתות. ב־1938 סיים את לימודיו התיכוניים בהצטיינות לאחר שקיבל היתר מיוחד מהיועץ לשר החינוך הצרפתי לגשת לבחינות הבגרות בשל גילו הצעיר.
באותה שנה, ב-3 בנובמבר 1938, בגיל 16, התקבל ל-"" בביירות, אותו בית ספר בו למד אביו.
ב־4.5.1942 התמנה הנרי לאחראי על מספר חולים בבית החולים האוניברסיטאי "Hôtel-Dieu".
ב־21.1.1944, בשנה השישית, התמנה למתמחה (intern) בכירורגיה ב- Hôtel-Dieu.
ב־30.6.1945 קיבל את התואר "דוקטור לרפואה" מטעם ממשלת צרפת. לאחר קבלת התואר שב לחלב והמשיך לצפות בניתוחים בבית החולים "Saint Louis".
ב־22.2.1946 אביו של הנרי הכניס אותו לארגון ה"הבונים החופשיים" ללשכת Grand Lodge of Scotland, אשר גם הוא נמנה עם שורותיה. כעבור חודשיים עלה הנרי בדרגה בארגון, וביוני עלה לדרגת master.
הנרי ואביו התכתבו עם בתי חולים שונים בצרפת ועם בית חולים "הדסה" בירושלים על מנת למצוא מקום שיקבל אותו להשתלמות בכירורגיה. התקבלה תשובה חיובית מבית החולים "הדסה" אך הקונסול הבריטי בחלב סירב לתת לו אשרת כניסה לארץ.
הנרי התקבל להשתלמות בכירורגיה בבית החולים האוניברסיטאי בטולוז במעמד "עוזר זר" (Assistant Entranger). ב־18 בספטמבר 1946 הגיע למרסיי באונייה היוונית "קורינתיה". כעבור שבוע כבר החל לעבוד במחלקת "כירורגיית דרום" שכללה 4 אולמות בהם אושפזו כ־30 מאושפזים.
מחודש אוקטובר 1947 החל הנרי את הסטאז' כמתמחה במחלקה הכירורגית. בנוסף, עבד כעוזרו של ראש הכירורגיה, הפרופסור דושין (Ducuing) במחלקה הפרטית שלו.
בחודש נובמבר 1947 החלו התפרעויות בחלב נגד היהודים בעקבות הצבעת החלוקה באו"ם, בכ"ט בנובמבר. היה פוגרום קשה ומשפחתו של הנרי נאלצה לברוח מחלב ולהסתתר בביירות, שם שהו במחתרת. כעוזר במחלקתו הפרטית של דושין הכיר הנרי את רנה קסין ששהה במחלקה לצד אשתו שנותחה על ידי פרופסור דושין. בעזרתו של רנה קסין הצליחה המשפחה להימלט מביירות ולהגיע לצרפת.
ב־8 בדצמבר 1947 קיבל הנרי את התואר "דוקטור לרפואה" מטעם אוניברסיטת טולוז.
מדצמבר 1948 עד יוני 1950 עבד הנרי כעוזרו של הפרופסור ריינו (Georges Rieunau) בבית חולים פרטי בעיר טולוז.
עבודתו
הם עלו במרסיי על האנייה הישראלית "נגבה" ב־15 באוגוסט 1950 והגיעו לחיפה ב־21 באוגוסט, שם שהו ב"שער העלייה" שלושה ימים.
אביו נשלח לעבוד כרופא במרפאה בניצנים, וכעבור שנה עבר להתגורר בירושלים ועבד במרפאת קופת חולים "כללית". הנרי נשלח לעבוד במחלקה הכירורגית בבית החולים הממשלתי "שוויצר" שבטבריה. הוא עבד שם כשנה עד אוגוסט 1951.
ב־24 ביוני 1951 הוצעה לו עבודה כעוזר במחלקת כירורגיית חזה שעמדה להיפתח בבית החולים הדסה עין כרם בראשות חנוך מילויצקי.
עד להקמת המחלקה בהדסה, עבד במחלקת ריאות של ד"ר פנחס וייל בבית החולים הדסה ג' בירושלים ("הדסה זיו") ובבית החולים של הדסה בבאר שבע.
ב־18.11.1951 גויס לצה"ל ושירת כרופא, לאחר שעבר בהצטיינות קורס קצינים, בבית החולים מספר 5 בתל השומר, במחלקה לכירורגיית חזה.
ב־15 במאי 1953 השתחרר מצה"ל וכעבור 4 ימים שב לעבוד במחלקת כירורגיית חזה בבית חולים "זיו" של הדסה.
הנרי גויס למבצע סיני ב-29.10.1956 ועבד ב"מצודה", בסיני, ליד אילת, שם שירת כראש צוות מנתחים. בתפקיד זה מילא גם במלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים בבית חולים הדסה עין כרם.
ביוני 1958 קיבל דרגת "רופא ראשי זמני" במחלקה לכירורגיית חזה. בשנים אלו, עם העלייה הגדולה לארץ, הגיעו ארצה חולים רבים שסבלו משחפת הריאות. עבודתו כללה בעיקר טיפול ניתוחי בחולים אלה, ותרומת המחלקה לפתרון הבעיה הבריאותית הקשה הזו, הייתה בעלת חשיבות גדולה.
באותה תקופה החל להתפתח ענף חדש בכירורגיה, הכירורגיה של כלי הדם. הנרי מצא עניין בנושא, וחשב שיש להכניס לארץ את הענף הכירורגי החדש. הוא קיבל אישור להשתלמות בנושא ביוסטון, טקסס, אצל אחד המנתחים הבולטים והחלוץ בנושא זה. במרץ 1959 נסעו הנרי ומשפחתו ליוסטון, טקסס בארצות הברית, שם עבד כעוזר במחלקתו של הפרופסור מייקל דבייקי בבית החולים "Methodist", ובמחלקתו של הפרופסור דנטון קולי (Denton A. Cooley) בבית החולים "Saint Lukes".
במרץ 1960 חזר ארצה ועבד בבית החולים "זיו" במרכז העיר, בירושלים. בית החולים, כולל המחלקות הכירורגיות שהיו בבית החולים "זיו", עברו לבניין החדש של הדסה בעין כרם ב־6.6.1961.
ב-10.5.1961 קיבל את תעודת מומחה לכירורגיה של בית החזה. ב-28.7.1961 קיבל את הדרגה האקדמית של מרצה (Lecturer) מבית הספר לרפואה בירושלים. במהלך עבודתו עסק בהוראה של מאות סטודנטים בשנה השישית ללימודיהם. כמו כן, הדריך מתמחים במקצועות השונים של הכירורגיה וליווה את הרופאים הקבועים במחלקה.
ב-17.11.1961 החליט הוועד הרפואי של "הדסה" להעניק לו את הדרגה של "רופא ראשי קבוע".
ב־8.11.1968 קיבל את הדרגה האקדמית של "פרופסור-חבר" (Associate Professor) מבית הספר לרפואה בירושלים.
עד 1970 עיקר עיסוקו היה בניתוחי ריאות וניתוחי כלי דם. כמו כן השתתף בכל ניתוחי ה"לב הסגור" בהדסה.
בפברואר 1970, מנהל המחלקה הכירורגית פרופ' חנוך מילויצקי נהרג בפיגוע טרור במטוס סוויסאייר בשווייץ, וההנהלה החליטה לחלק את המחלקה לשתי יחידות: האחת לכירורגיית לב והשנייה- ליחידה לניתוחי חזה וכלי דם, בהנהלת הנרי, מ־1.4.1970.
במשך שנים התנהל ויכוח בעניין הכירורגיה של כלי דם בין מנתחים מפורסמים בעולם: יש כאלה שטענו שזה חלק מהכירורגיה הכללית ואחרים שטענו שזה חלק מכירורגיה של החזה. לבסוף, אחרי שנים, הוכר מקצוע כירורגית כלי-דם כמקצוע כירורגי נפרד והחלו להיפתח במקומות שונים בעולם מחלקות של כירורגיה של כלי הדם. הנרי השתדל לשכנע גורמים שונים בצורך בהכרה במקצוע וב־1974 נפתחה המחלקה ראשונה בארץ, בהדסה, בראשותו.
שמה של היחידה הוסב ל"מחלקה לכירורגית כלי דם". זו הייתה המחלקה הראשונה מסוגה בארץ וגם בהרבה מקומות בעולם, בימים ההם.
הנרי סיים את תפקידו כמנהל מחלקת כירורגיית כלי דם בהדסה ביוני 1987, והמשיך לעבוד שלוש שנים נוספות עד פרישתו לגמלאות ב־1990. ב-1989 בעקבות ההכרה במקצוע כירורגיית כלי דם כהתמחות-על, קיבל את תעודת ה"מומחה בכירורגיית כלי דם". לאחר פרישתו לגמלאות, התנדב במשך 9 שנים במרפאה של כלי הדם בהדסה.
במהלך שנות עבודתו פרסם 105 עבודות מחקר בעיתונים ובכנסים רפואיים.
חברות בארגונים רפואיים
באוקטובר 1968 התקבל להיות חבר ב"ארגון האמריקני של מנתחים" (Fellow of the American College of Surgeons) ומכאן כעבור זמן, כחבר בחברות וארגונים מדעיים, בחוץ לארץ: כחבר ב-Michael E. De Bakey International Surgical Society, ב-Denton A. Cooley Cardiovascular Surgical Society, ב- International Union of Angiology, ב-International College of Surgeons, וב- Society of Thoracic Surgeons.
היה בין מייסדי האיגוד הישראלי לכירורגיה של כלי דם, The Israeli Society for Vascular Surgery שנוסד בשנת 1990, לאחר שמקצוע כירורגיית כלי דם הוכר ב־1989 כהתמחות-על.
חייו הפרטיים
הנרי התחתן עם שולמית לבית הדיה ב־23 בספטמבר 1952 בירושלים. לזוג נולדו שלושה ילדים: בת ושני בנים
בנו אריה רומנוב, הוא שופט מחוזי בירושלים
לאחר יציאתו לגמלאות, החל כתחביב לאסוף חומר ולקבצו לכדי סקירה מתומצת של ההיסטוריה של עם ישראל, מהולדת אברהם אבינו ועד להקמת מדינת ישראל. הספר הועלה לאינטרנט בכתובת Am Israel History על ידי נכדתו ובתו.
הנרי רומנוב נפטר בירושלים ב־12 במרץ 2019.
טארן
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שלמה כץ (ראש ישיבה)
הרב שלמה דוד כץ (נולד בה' באב ה'תש"ח, 10 באוגוסט 1948) הוא ראש ישיבת חברון בירושלים.
קורות חייו
נולד בירושלים לשרה, בתו של רבי גדליה משה גולדמן, האדמו"ר מזוועהיל, ולאהרן משה כץ. אביו היה מראשי חסידי ראדזין, ומונה על ידי האדמו"ר מראדזין לנהל את ישיבת סוד ישרים של חסידי ראדזין בירושלים. כמו כן עמד בראש "ועד חסידי ראדזין בארץ ישראל" שהוציאו לאור כמה מספרי האדמו"רים של איזביצה ראדזין.
בצעירותו למד בישיבת תפארת צבי ולאחר מכן בישיבת חברון. כעבור שנה עבר לישיבת נחלת דוד, ואחר כך המשיך לישיבת בריסק. נישא לטובה מישקובסקי, בת הרב אליהו מישקובסקי, ראש ישיבת כנסת חזקיהו בכפר חסידים. לאחר נישואיו למד בכולל בריסק.
בשנים אלו היה הרב כץ הדומיננטי שבין ראשי הישיבה, בעיקר בענייני קבלת החלטות בישיבה ובקבלת תלמידים חדשים אליה.
במוצאי יום כיפור תשס"ג נפטרה אשתו, ולאחר פטירתה הפחית את מעורבותו בענייני הישיבה, ובכללם קבלת תלמידים חדשים. במקביל החל למסור שיעורים בסדר קדשים בישיבת יגדיל תורה בירושלים לבחורים ממוצא אמריקאי הלומדים בשיטת ישיבות בריסק. בשנת תשס"ה נישא שנית ועבר להתגורר בשכונת הר נוף ומונה לרב בית הכנסת פני שמואל.
טארן (מחוז)
טארן (בצרפתית: Tarn) הוא מחוז (département) בחבל (région) מידי-פירנה שבדרום צרפת, אשר נקרא על שם הנהר טארן העובר בו. המחוז הוקם בשנת 1790 על ידי איחודן של הדיוקסיות אלבי, קאסטר ולבור אשר השתייכו לפרובינציית לנגדוק. בירת המחוז היא העיר אלבי. מספרו של מחוז טארן בין מחוזות צרפת הוא 81 ובשטחו שוכנים 324 יישובים.
גאוגרפיה
מחוז טארן מתאפיין בשטח הררי או גבעי ובו שלושה רכסי הרים מרכזיים אשר נמשכים בכיוון דרום-מערב: רכס לקון (Lacaune), רכס סידובר (Sidobre) ורכס ההר השחור אשר משתייך לסוון (Cévennes). מדרונות ההרים מסולעים ומשמשים למרעה. הפסגה הגבוהה ביותר במחוז היא פיק דה מונטלה (Pic de Montalet) המתנשאת לגובה 1,265 מ'. אזור הגבעות מתחת לרכסי ההרים בנוי מאבן גיר ואבן חול ומשמש לגידול כרמים ומטעי פירות.
מחוז טארן גובל בצפון ובמזרח במחוז אוורון, בדרום-מזרח במחוז ארו, בדרום במחוז אוד, בדרום-מערב ומערב בגארון עילית, ובצפון-מערב בטארן וגארון.
אנרץ'
אנרץ' (בהונגרית: Anarcs) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי אנרץ'
יהודים התחילו להתיישב באנרץ' במחצית השנייה של המאה ה-18. רובם עסקו במסחר ובמלאכה. הקהילה התארגנה במחצית הראשונה של המאה ה-19 והקימה בית כנסת, בית קברות יהודי ו"חדר". משנת 1885 היא הייתה כפופה לרבנות קישוווארדה.
את השואה שרדו שמונה מבני הקהילה, אך הם לא חזרו לכפר.
שיר סתיו
שיר סתיו (בצרפתית:Chanson d'automne בתרגומים לעברית נקרא גם בשמות שונים) – שירו המפורסם ביותר של המשורר הצרפתי פול ורלן. פורסם לראשונה בשנת 1866.
תוכן השיר
השיר פורסם לראשונה בקובץ השירים הראשון של המשורר שיצא לאור - Poèmes saturniens (שירים שבתאיים) בשנת 1866.
בשיר זה מדמה המשורר את כוחות הטבע המאפיינים את הסתיו לחייו של האדם. קולות הרוח נשמעות כמו קולות הכנור הפוצעות את לבו של האדם, שזמנו נגזר ומותו קרוב מתמיד. לקראת סוף השיר האדם אינו אלא עלה נושר אשר נידף ברוח הסתיו.
המשפטים הקצרים, המדודים והחרוזים הפכו את השיר לאחד מהמפורסמים בשירה הצרפתית.
השיר במסגרת הפלישה לנורמדי
ב-1 ביוני 1944 שודרו שלושת השורות הראשונות של השיר ברדיו לונדון ששידר בצרפתית לצרפת הכבושה. היה זה סימן מוסכם לתנועת ההתנגדות הצרפתית שהפלישה תתרחש בתוך שבועיים.
ב-5 ביוני בשעה 23:15 שודרו שלושת השורות הבאות של השיר. היה זה סימן שהפלישה תחל תוך 48 שעות והגיע הזמן שהמחתרת בצרפת תחל בפעילות חבלנית, בעיקר חבלות במסילות הרכבת.
הלחנה
השיר עובד מחדש, הולחן והושר בידי שארל טרנה בשנת 1940. ייתכן שהפופולריות של השיר גרמה לכך ששיר זה שימש את המחתרת הצרפתית לשידור הודעת צופן המרמזת על הפלישה הקריבה.
מילים מהשיר שולבו בשירו של סרז' גינסבורג - "Je suis venu te dire que je m'en vais".
תרגומים לעברית
השיר תורגם לראשונה בידי זאב ז'בוטינסקי בשנת 1911. להלן השיר בשפת המקור ותרגומו של ז'בוטינסקי:
תרגומים נוספים לעברית נעשו על ידי אלה אמיתן, אביב עקרוני, חמוטל בר-יוסף, זיוה שמיר, עמינדב דיקמן ואורנה ליברמן.
הקדמות לכל מטפיזיקה בעתיד
הקדמות לכל מטאפיזיקה בעתיד שתוכל להופיע כמדע (בגרמנית: Prolegomena zu einer jeden künftigen Metaphysik, die als Wissenschaft wird auftreten können) הוא ספר קצר מאת הפילוסוף הפרוסי עמנואל קאנט. הספר הודפס בשנת 1783, שנתיים לאחר הוצאת המהדורה הראשונה של ספרו המרכזי ביקורת התבונה הטהורה. "הקדמות" מכיל קיצור של המסקנות החשובות ב"ביקורת". קאנט מתאר את הדרך הנגישה יותר של ספר זה כדרך מנתחת (אנליטית), בניגוד לדרך המרכיבה (סינתטית) בה כתובה ה"ביקורת" לבחינת כושרי התבונה ועקרונותיה. בספר זה קאנט מניח כי המתמטיקה, מדע-הטבע והמטאפיזיקה הם מדעים מבוססים, ושואל: כיצד מדעים אלה הם באפשר?
הספר הוא גם בעל אופי פולמוסי. קאנט התאכזב מההכרה וההבנה המועטה של ביקורת התבונה הטהורה בציבור, ובספר זה הוא מדגיש שוב ושוב את חשיבותה של ה"ביקורת" לקיומם של המדעים ושל המטאפיזיקה כמו גם את ההבדלים המהותיים לדעתו בינו לבין פילוסופים אחרים כמו ג'ורג' ברקלי ודקארט. הנספח האחרון בספר אפילו מכיל התייחסות מפורטת ומעט עוקצנית של קאנט כלפי ביקורת לא מוצלחת (לטעמו) על ספרו.
הקדמה
קאנט מצהיר שה"הקדמות" נועד עבור מורים ותלמידים בתור אמצעי עזר להבנת המטאפיזיקה כמדע. בשונה ממדענים אחרים מטאפיזיקאים עדיין לא הצליחו להשיג ידע אוניברסלי וודאי. לא קיים במטאפיזיקה שום סטנדרט להבחנה בין אמת לבין טעות. קאנט בא ושואל "האם מטאפיזיקה היא בכלל באפשר?".
מבוא: על המיוחד שבכל הכרה מטאפיזית
§ 1. על מקורות המטאפיזיקה
מטאפיזיקה, מעצם הגדרתה, עקרונותיה הם א-פריורי במובן זה שאינם נגזרים מתוך ניסיון פנימי או חיצוני. ההכרה המטאפיזית היא הכרה פילוסופית טהורה - המגיעה מתוך הכרה טהורה ותבונה טהורה.
§ 2. על אופן ההכרה שרק אותה אפשר לכנות בשם הכרה מטאפיזית
חלוקה זו היא קריטית אך בו זמנית לא הוכרה כראוי על ידי פילוסופים קודמים.
§ 4. השאלה הכללית של ההקדמות: האם מטאפיזיקה היא מן-האפשר בכלל?
משפטים מטאפיזיים הם כולם מרכיבים. מושגים ומשפטים מנתחים יכולים להיות קשורים למטאפיזיקה אך הם אינם המטאפיזיקה עצמה. לדוגמה המשפט המנתח "העצם הוא מה שקיים רק כנושא" מתייחס למושגים מהתחום המטאפיזי. משפט כזה יכול לשמש למשפט "כל מה שהוא עצם בדברים הוא מתמיד", שהוא משפט מרכיב א-פריורי וגם משפט מטאפיזי ממש. לפיכך, המטאפיזיקה עוסקת במשפטים מרכיבים א-פריורי, ורק אילו הם מטרתה.
"ביקורת התבונה הטהורה" חקרה את השאלה הכללית בצורה מרכיבה. ב"ביקורת" נבחנו המושגים ועקרונות התבונה הטהורה ומהם נגזרה אפשרותה של המטאפיזיקה כמדע. לעומת זאת, "הקדמות" מתחיל מההנחה שקיים ידע מטאפיזי (מרכיב א-פריורי) אודות אפשרותם של המתמטיקה-הטהורה ושל מדע-הטבע-הטהור. מהנחות אלו, ובצורה מנתחת, נראה את שורשי אפשרותה של המטאפיזיקה.
§ 5. השאלה הכללית של ההקדמות: הכרה מתוך התבונה הטהורה כיצד היא מן-האפשר?
תוך שימוש במיתודה מנתחת, נתחיל מן ההנחה שקיימת הכרה מרכיבה א-פריורי. מתוך הנחה זו נראה את טעמה של אפשרות זו, את תנאי שימושה, היקפה וגבולותיה. למעשה נשאל עצמנו: "משפטים מרכיבים א-פריורי כיצד הם מן-האפשר?". רק כך נוכל ללמוד מהם גבולות התבונה הטהורה עצמה.
כדי לפתור את שאלה זו, ובמתודה מנתחת, נוכל להסתמך על הנחת אפשרותם של המתמטיקה ומדע הטבע.
החלק הראשון מהשאלה הטרנסצנדנטלית העיקרית. מתמטיקה טהורה כיצד היא מן-האפשר?
§ 6. מתמטיקה מורכבת מהכרה מרכיבה א-פריורי. כיצד אפשרי לתבונתנו ליצור לה הכרה א-פריורי שכזו? אם נצליח להבין את מקורות המתמטיקה, ייתכן ונצליח להבין את הבסיס לכל הכרה לא-ניסיונית.
§ 7. כל הכרה מתמטית מוכרחה לגלם את מושגיה בתוך ההסתכלות. הסתכלות זו, הנקראת גם הסתכלות טהורה, היא קודמת לכל ניסיון וכל תחושה (א-פריורי). אם נצליח למצוא את אפשרות הסתכלות טהורה שכזו, נבין את אפשרות המתמטיקה הטהורה.
§ 8. כיצד אפשר להסתכל במשהו א-פריורי? כיצד תוכל הסתכלות של מושא להיות קודמת למושא עצמו?
§ 9. אם הסתכלותנו תמיד הייתה מדמה דברים כפי-שהם-לעצמם הסתכלות א-פריורית לא הייתה באפשר כלל, והסתכלותנו תמיד הייתה ניסיונית. מאחר שהנחתי שהסתכלות זו קיימת עלי להגיע למסקנה כי קיימת הסתכלות הכוללת רק את צורת החושניות הבסיסית הקודמת בי לכל ניסיון.
§ 10. אנו יכולים להסתכל על דברים א-פריורי בצורת החושניות-גרידא. בעשותנו כך, אנו יכולים להכיר מושאים רק כפי שהם מופיעים לנו (לחושינו), לא כפי-שהם-לעצמם. מסקנה זו היא הכרחית לאפשרותה של המתמטיקה ולאפשרות המשפטים המרכיבים א-פריורי בכלל. המתמטיקה איננה ניתוח של מושגים. המושגים המתמטיים נבנים מתוך הרכבה של הסתכלויות. הגאומטריה מניחה בבסיסה את ההסתכלות הטהורה של החלל. האריתמטיקה בונה את מושגי המספרים שבה על ידי הוספה של יחידות בזמן. המכניקה בונה את מושגיה על התנועה באמצעות דימוי הזמן.
החלל והזמן הם הסתכלויות טהורות א-פריורי. הם צורות-גרידא של חושניותנו וקודמים בנו לכל ההסתכלויות ודימויי המושאים. החלל והזמן הם ההכרה הא-פריורית הקודמת בנו לכל מושא חושני כפי שהוא נגלה לנו.
§ 12. המושג של הסתכלות טהורה וא-פריורי, יכולה להיות מודגמת על ידי החפיפה הגאומטרית, תלת־ממדיות המרחב וחוסר הגבולות של האינסוף. משפטים אלה לא ניתנים לגזירה מתוך מושגים, אלה מתוך כך שביסוד המתמטיקה מונחות הסתכלויות טהורות א-פריורי של החלל והזמן. המתמטיקה הטהורה היא באפשר מפני שאנו מסתכלים בחלל ובזמן כצורה גרידא של התופעות.
§ 13. ההבדל בין שני דברים דומים ושווים שאינם חופפים לא יכול להיות מובן על ידי מושג אחד, אלא על ידי היחס המבוסס באופן בלתי אמצעי על ההסתכלות. לדוגמה, ידי הימנית הנגלית לי במראה שווה בכל חלקיה לידי הימנית האמיתית. ובכל זאת, אף על פי שכל התכונות בה שוות אין היא יכולה למלא את מקום הראשונה (היא למעשה יד שמאלית). המסקנה היא שהמושאים אינם מושאים כפי שהם לעצמם, הם הסתכלויות חושניות; תופעות שאפשרותן מיוסדת על מקומם בחלל ובזמן. הצורה של ההסתכלות החיצונית היא החלל. קיומו של החלל, השלם, מאפשר את החלק - את הקביעה הפנימית של כל חלל, כמו זה של היד הימנית. הזמן, לעומתו, הוא הצורה של ההסתכלות הפנימית. הזמן והחלל יחד הם הצורות גרידא של ההסתכלות החושנית ולא תכונות של הדברים כפי שהם לעצמם, בנפרד מההסתכלות החושנית.
הערה א. המתמטיקה הטהורה, הכוללת את הגאומטריה הטהורה, יש בה ממשות אובייקטיבית רק כשהיא מכוונת כלפי מושאי החושים. קביעות המתמטיקה הטהורה אינם יצירי הדמיון. הם נכונים באופן הכרחי לגבי מושאים שבתופעה כיוון שהחלל המתמטי הא-פריורי הוא היסוד הצורני לאפשרות כל תופעה חיצונית א-פוסטריורי.
הערה ב. האידיאליזם של ברקלי שולל את קיומם של הדברים כשהם לעצמם. לעומתו, "ביקורת התבונה הטהורה" עומדת על כך שעל אף שאין אנו יודעים את הדרך בה הדברים ניתנים באמת, אנו יודעים את קיומם כתופעות גרידא, את הדימויים המתעוררים בנו בשעה שהם מפעילים את חושינו. אין זה אידיאליזם כלל. בניגוד לטענתו של לוק, החלל גם הוא דימוי גרידא ואינו דבר כשהוא לעצמו.
החלק השני מהשאלה הטרנסצנדנטלית העיקרית. מדע-טבע טהור כיצד הוא מן-האפשר?
§ 14. איננו יכולים להכיר את הטבע (מציאות הדברים הקבועה לפי חוקים) כדבר כשהוא לעצמו. דברים כשהם לעצמם לא יכולים להיות מוכרים לנו א-פריורי כי זהו רק ניתוח של מושגים גרידא. לא נוכל גם להכיר את הטבע כדבר כשהוא לעצמו א-פוסטריורי. הניסיון אינו יכול לתת את חוקי הטבע המתארים כיצד דברים כשהם לעצמם חייבים להתקיים, לחלוטין בנפרד לחלוטין מהניסיון עצמו. הניסיון לא יכול ללמד את טבע הדברים כשהם לעצמם.
§ 15. מדע-הטבע הכללי (הפיזיקה) מכיל מדע טבע טהור בנוסף למדע-טבע אמפירי. מדע-הטבע הטהור הוא החוקים הא-פריוריים ההכרחיים למדע-הטבע. שניים מחוקים אלה הם "העצם נשאר ומתמיד" ו-"כל מה שמתרחש קבוע מראש על ידי סיבה". קיים מדע-טבע טהור והשאלה היא כיצד הוא באפשר?
§ 16. קיימת הכרה א-פריורית של טבע הקודמת לכל ניסיון. הכרה טהורה זו היא באפשר ומתאפשרת על ידי הניסיון. איננו מתעניינים בסוגי הכרה שאינן יכולות להתאפשר על ידי הניסיון.
§ 17. התנאים א-פריורי המאפשרים את הניסיון הם גם המקורות מהם נוכל לשאוב את כל חוקי הטבע הכלליים. כיצד הם באפשר?