cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הבחירות לכנסת העשרים
הרשימה המשותפת
בשל העלאת אחוז החסימה התקיים משא ומתן בין ראשי המפלגות הערביות המובילות- רע"ם-תע"ל, בל"ד, חד"ש ומד"ע לגבי ריצה משותפת בבחירות תחת רשימה ערבית אחת, או תחת שתי רשימות. בעוד המהלך של ריצה משותפת נתמך על ידי בל"ד, תנועת תראבוט וחלקים מחד"ש בהובלת היו"ר מוחמד בראכה, התקיימה התנגדות רבה בסניפים יהודיים ובסניפים ערביים בחד"ש בנוגע לריצה שתבטל את האופי היהודי-ערבי והסוציאליסטי של המפלגה (הם תומכים בריצה משותפת של שתי רשימות). מוחמד בראכה, חנא סוויד ועפו אגבריה, שלושתם מחד"ש, הודיעו שלא יתמודדו בבחירות הקרובות.
ב-23 בינואר 2015 הוצגה בכנס בנצרת הרשימה המשותפת לסיעות חד"ש, תע"ל בל"ד והתנועה האיסלאמית. על פי המתווה של ועדת הפיוס של הסיעות, תתקיים רוטציה בין המקומות 12 ו-15 ו-13 ו-15. המקום ה-12 יהיה של תע"ל ו-13 של חד"ש. ליו"ר הרשימה נבחר עו"ד איימן עודה מחד"ש.
יהדות התורה
רשימת יהדות התורה מהווה שותפות בין המפלגות החרדיות אגודת ישראל ודגל התורה הרצות במשותף מאז בחירות 1992 ושהגיעו בבחירות 2013 להישג שיא של 7 מנדטים. נציגי דגל התורה והסיעות המרכיבות את אגודת ישראל (הסיעה המרכזית של חסידות גור, הסיעה המאוחדת של חסידות ויז'ניץ והסיעה של חסידות בעלז) נבחרים על ידי הרבנים המנהיגים סיעות אלו. יוצאת דופן היא סיעת שלומי אמוני ישראל המייצגת חסידויות וקהילות קטנות ומועמדה נבחר בבחירות מקדימות על ידי נציגי הקהילות השונות לפי מספרם היחסי של בתי האב בקהילות והחסידויות שבשלומי אמונים.
מרצ
בינואר 2015 אישרה ועידת המפלגה את בחירתה המחודשת של זהבה גלאון ליו"ר המפלגה. מרצ התחייבה שלא לשבת בממשלת נתניהו וקראה למפלגות האחרות בגוש המרכז-שמאל להכריז על כך אף הן.
לקראת הפריימריז הודיע ניצן הורוביץ כי הוא פורש מן החיים הפוליטיים, ומנגד אישים שונים הודיעו על התמודדותם: חברת מועצת העיר ת"א-יפו גבי לסקי, חברי הכנסת לשעבר מוסי רז ואבשלום וילן, אורי זכי ונוספים.
ב-19 בינואר 2015, בחרו חברי ועידת מרצ, כאלף במספר, את רשימתה של המפלגה לכנסת העשרים, על פי "שיטת החמישיות". עוד באותו ערב הוכרזו התוצאות ועל פיהן, כל חברי הכנסת המכהנים (מלבד ניצן הורוביץ שפרש) נבחרו בתחילת הרשימה, ורק לאחריהם, במקום השישי, הגיע מתמודד חדש-ישן, חבר הכנסת לשעבר מוסי רז.
יחד ועוצמה יהודית
מאז חזרתו של אריה דרעי לתפקיד יושב ראש ש"ס, שרר מתח קבוע בינו לבין אלי ישי. האפשרות לפילוג בש"ס עלתה מספר פעמים מאז. באמצע דצמבר הודיע ישי על הקמת מפלגה חדשה בראשותו, ובהמשך נקבע שמה: "יחד - העם איתנו בראשות אלי ישי". הצטרף אליו חבר הכנסת יוני שטבון מ"הבית היהודי". מפלגת עוצמה יהודית בראשות מיכאל בן-ארי היא רשימה של אנשי חזית יהודית לאומית, שהתמודדו במערכת הבחירות הקודמת במסגרת רשימת עוצמה לישראל ללא הצלחה. בחודש ינואר התנהלו מגעים בין המפלגה לבין מפלגת יחד בראשות אלי ישי בהם הוסכם על ריצה ברשימה משותפת בעקבות דרישת הרב מאזוז, הוצב ברוך מרזל במקום מיכאל בן ארי ברשימה. לבסוף, המפלגה לא צלחה את אחוז החסימה.
נתונים סטטיסטיים
לפי התוצאות הרשמיות: מתוך 5,881,696 בעלי זכות בחירה הצביעו 4,254,738 איש. אחוז ההצבעה עמד על 72.34%, הגבוה מאז בחירות 1999.
ועדת הבחירות פסלה שתי קלפיות בכפר קאסם, לאחר שהתגלו בהן זיופים חמורים.
אחרי הבחירות הוקמה ממשלת ישראל ה-34 בראשות בנימין נתניהו עם קואליציה בת 61 חברי כנסת שהורכבה ממפלגות הליכוד, כולנו, הבית היהודי, ש"ס ויהדות התורה.
תוצאות הבחירות, הסקרים והיום שאחרי
החל מהעברת החוק להקדמת הבחירות בראשית דצמבר 2014, ועד זמן קצר קודם לבחירות, נערכו סקרים רבים על ידי גופי תקשורת שונים. סקרים שפורסמו ארבעה ימים לפני יום הבחירות הראו יתרון של 3–4 מנדטים למחנה הציוני על פני הליכוד.
מדגמי ערוץ 10 והערוץ הראשון שפורסמו מיד לאחר סגירת הקלפיות הציגו שוויון במספר המנדטים בין המפלגות (27-27). מדגם ערוץ 2 הציג יתרון של מנדט לליכוד (27–28).
בעקבות המדגמים טענו דוברים מהשמאל כי להרצוג סיכוי ממשי להוביל למהפך פוליטי, וכך הצהיר גם הרצוג עצמו בנאום שנשא בפני פעילי המפלגה בחצות. בנימין נתניהו נשא גם הוא נאום ניצחון בו הודה לפעילי המפלגה וטען שהליכוד ניצח 'כנגד כל הסיכויים' והקהל שצפה בנאום במקום חגג את הניצחון המסתמן בקריאות 'הוא קוסם' אל עבר ראש הממשלה. עם בוקר הסתבר כי הפער בין המפלגות ובין הגושים הפוליטיים גדל ולאחר פרסום תוצאות האמת וספירת המעטפות הכפולות התברר כי הליכוד זכה בשישה מנדטים יותר מהמחנה הציוני (24–30). שאר תוצאות המדגם ביחס למספר המנדטים של המפלגות האחרות היו קרובות מאוד לתוצאות האמת. בלטה במיוחד התמיכה הרחבה לה זכה הליכוד בשמונה מתוך עשר הערים הגדולות בישראל ובערי הפריפריה, בעלי דומיננטיות של מזרחים, דתיים ושל עולי חבר העמים. למעט אזורים מבוססים בתל אביב, חיפה, השרון והקיבוצים, הליכוד זכה ברוב בכל שאר אזורי הארץ. תוצאות הבחירות הובילו לזעם רב בשמאל ולהתבטאויות קשות מפי אישים כמו ענת וקסמן, אלונה קמחי ועודד קוטלר, ולהצעות שונות 'לרדת מהארץ' או להעניק אוטונומיה לשמאל הישראלי.על פי ד"ר מינה צמח שניהלה יחד עם מנו גבע את מדגם ערוץ 2, ייתכן וקלפיות המדגם נסגרו בשעה מוקדמת מדי, לפני שהפער לטובת הליכוד גדל. פרופ' קמיל פוקס, שערך את מדגם ערוץ 10, מנה שני גורמים נוספים העשויים להסביר את הפער: אחוז סירוב גבוה של מצביעים להגיד למי הצביעו, ואחוז מסוים של מצביעים ששיקר בקלפיות המדגם.
העלייה החדה במנדטים שקיבל הליכוד בהשוואה לסקרים שפורסמו, הוסברה בקמפיין מוצלח שניהלה המפלגה בימים האחרונים לבחירות, שסייע לה לקבל קולות מבוחרים ממפלגות הימין (בעיקר מהבית היהודי) על רקע חשש לניצחון מחנה השמאל בראשות המחנה הציוני.
יחסי יוון–צ'ילה
יחסי יוון–צ'ילה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של צ'ילה לבין הרפובליקה ההלנית. הפזורה היוונית בצ'ילה היא הגדולה ביותר באמריקה הלטינית, עם כ-120 אלף ממוצא יווני.
היסטוריה
היחסים בין שתי המדינות החלו בתחילת המאה ה-20, עם הגירה מסיבית של היוונים לצ'ילה, אשר התיישבו בעיקר בערי החוף של אנטופגסטה, לה סרנה וולפראיסו. זרם הגירה זה הביא ליצירתה של קהילה יוונית שנמצאת בצ'ילה עד ימינו, ובא לידי ביטוי באמצעות מוסדות סוציו-תרבותיים שונים, כמו גם יסוד הכנסייה היוונית האורתודוקסית של סנט קונסטנטין ואלנה, הכנסייה הראשונה בצ'ילה, שהוקמה לכבוד היחסים הטובים בין שתי המדינות.
בשנת 1968 הוקם המרכז ללימודים יוונים, ביזנטיים ונאו-הלניים של אוניברסיטת צ'ילה, אשר לקח כמטרותיו פרסום מאמרים, מחקר והפצת תרבות והיסטוריה של אומות הבלקן במדינות דרום אמריקה.
על פי נתוני המכון הלאומי לסטטיסטיקה של צ'ילה, בשנת 2005 התגוררו ביוון 612 אזרחי צ'ילה, בגלל השיעור הנמוך של ההגירה הצ'יליאנית, זו אחת מ-40 הקהילות הגדולות ביותר של צ'יליאנים בעולם.
יחסי כלכלה
יחסי המסחר היווניים נשלטים על ידי הסכם השותפות הכלכלית הצ'יליאני (EPA) שנחתם עם האיחוד האירופי בשנת 2002, ונכנס לתוקף ב-1 בפברואר 2003. בנוסף, "הסכם להגנת הקידום הדדי של השקעות" בין וממשלות יוון וצ'ילה נחתם ביולי 1996. שתי המדינות חברות בארגון לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי (OECD).
בתחום התיירות, אזרחים יוונים וצ'יליאנים רשאים להיכנס באופן חופשי ממדינה אחת לשנייה, מאז שצ'ילה הצטרפה לוויתור על ויזה למשך 90 ימים עד 180 ימים בתוך אזור שנגן, שבו יוון חברה כחלק מחברותה באיחוד האירופי. ממשלת צ'ילה מצידה, כחלק מעקרון ההדדיות, מעניקה פטור למשך 90 יום לאזרחי יוון.
נציגויות דיפלומטיות
היחסים הדיפלומטיים ההדדיים הושעו ברמת השגרירות בתגובה להפיכה בצ'ילה בשנת 1973, וכוננו מחדש בשנת 1992.
יוון מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה, ו-2 קונסוליות באנטופגסטה וולפראיסו. מאידך, צ'ילה מחזיקה ביוון שגרירות באתונה ו-3 קונסוליות בפיראוס, רודוס וסלוניקי.
אסיד ג'אז
אסיד ג'אז (באנגלית: Acid jazz) הוא סגנון מוזיקלי שהתפתח בשנות ה-80 וה-90 של המאה העשרים בדרום אנגליה ומשלב אלמנטים של מוזיקת נשמה, פאנק, דיסקו, ביטים חוזרים והרמוניה מודאלית. באסיד ג'אז קיימת קשת רחבה של הרכבי ביצוע, החל מסמפלר ותקליטן ועד לנגנים שמנגנים חי על כלים לא אלקטרוניים ומציגים לראווה אינטרפרטציה ג'אזית.
יש הרואים בסגנון זה תחייה מחודשת של סגנונות כגון: ג'אז פאנק, מוזיקת נשמה וג'אז פיוז'ן על ידי תקליטנים מובילים כמו נורמן ג'יי, גילס פיטרסון ופטריק פורג'.
מאפיינים
את שמו של הז'אנר טבע ג'יל פיטרסון, והמותג הוקם על ידי באנגס, אדי פילר וג'יל. השם מתייחס לז'אנר acid house, שהיה פופולרי במועדונים בבריטניה בשנות השמונים.
בובי מור
רוברט פרדריק צ'לסי "בובי" מור (באנגלית: Robert Frederick Chelsea "Bobby" Moore, 12 באפריל 1941 בברקינג (Barking), שבאסקס, אנגליה – 24 בפברואר 1993 בלונדון) היה חבר במסדר האימפריה הבריטית וכדורגלן אנגלי. מור זכה לתהילת עולם בבריטניה כשהניף, כקפטן נבחרת אנגליה בכדורגל, את גביע העולם בעת שאנגליה זכתה בו בטורניר הגביע העולמי ב-1966. מור היה מזוהה עם קבוצת וסטהאם יונייטד, בה שיחק ברוב שנותיו כשחקן פעיל, וענד את סרט הקפטן בקבוצה במשך יותר מעשור.
למור 108 הופעות במדי הנבחרת האנגלית, שהיו בזמן פרישתו מהנבחרת שיא לאומי. נכון לינואר 2016 מקדימים אותו השוער פיטר שילטון (125), דייוויד בקהאם (115) וויין רוני (109).
מור היה בלם קר רוח והצטיין ביכולתו לקרוא את המשחק ולחזות את מהלכי היריבה. בכך נבדל מתדמיתם האופיינית של שחקני ההגנה הבריטיים שנחשבו כשחקנים מהירים ופיזיים בעלי הבנת משחק מוגבלת. יכולתו של מור להרחיק את הכדור בנגיחה או לעמוד בקצב המשחק הייתה ממוצעת, אך ראיית המשחק הרחבה שלו, כושר המנהיגות שלו והתזמון שלו בהגנה, הפכו אותו לכדורגלן מהשורה הראשונה בעולם. פלה גם ציין כי מור היה המגן ההוגן ביותר ששיחק כנגדו אי פעם.
שחקן נבחרת אנגליה
בשנת 1960, נקרא מור לייצג את נבחרת הנוער של אנגליה (עד גיל 23). יכולתו ותרומתו לקבוצתו זיכו אותו ב-1962 בזימון לנבחרת האנגלית הבוגרת על ידי וולטר וינטרבוטום, מאמן הנבחרת, והתאחדות הכדורגל האנגלית, בעת שנערכו ההכנות האחרונות לגביע העולמי בצ'ילה. הופעת הבכורה שלו בנבחרת נערכה ב-20 במאי, במשחק ההכנה האחרון שלפני הטורניר, ונסתיימה בניצחון 0:4 על נבחרת פרו בלימה. מור ומוריס נורמן, שערך גם הוא את הופעת הבכורה שלו באותו יום, הרשימו מאוד במשחק ונשארו בסגל הנבחרת במשך כל טורניר הגביע העולמי, שנסתיים עבור נבחרת אנגליה בשלב רבע הגמר בהפסד 1:3 לזוכת הטורניר, נבחרת ברזיל.
במשחקו הראשון כקפטן, ניצחה אנגליה את נבחרת צ'כוסלובקיה 2:4. כששב ארמפילד לכשירות הושב לו תפקיד הקפטן, אך המאמן החדש, אלף ראמזי, העניק למור את התפקיד באופן קבוע בזמן סדרת משחקי ידידות בקיץ 1964.
שנה זו הייתה גדושת אירועים למור. בנוסף למינויו כקפטן הנבחרת, הוא הניף את גביע ה-FA לאחר שווסטהאם יונייטד ניצחה את פרסטון נורת' אנד 2:3 בגמר באצטדיון ומבלי, הודות לשער מאוחר של רוני בויס. בפן האישי, הוא החלים מסרטן האשכים, וכן נבחר להיות כדורגלן השנה בליגה האנגלית על פי בחירת העיתונאים. ב-1965 זכה שנית להניף גביע באצטדיון ומבלי. היה זה לאחר ניצחונה של וסטהאם יונייטד על מינכן 1860 2:0 בגמר גביע אירופה למחזיקות גביע. באותה עת, כשלזכותו נרשמו כבר 30 הופעות במדי הנבחרת, היה ברור כי כקפטן הנבחרת, הוא נחשב אחד משחקני המפתח סביבם בנה ראמזי נבחרת שאמורה הייתה להוכיח את טענתו כי אנגליה תזכה בגביע העולמי ב-1966.
בתחילת 1966 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת במשחק כנגד נבחרת פולין שנסתיים בשוויון 1-1. כקפטן וסטהאם, נכזבה תקוותו לזכות ולהניף את גביע הליגה, בעונה האחרונה בה נקבעה הזוכה על פי התוצאה המצטברת בשני משחקים. בגמר, וסטהאם הפסידה לווסט ברומיץ' אלביון 5:3 במצטבר לאחר שמור הבקיע שער במשחק הגמר הראשון. מור הבקיע את שערו השני בנבחרת, וגם האחרון, במשחק ידידות כנגד נבחרת נורווגיה, שבועיים לפני תחילת משחקי הגביע העולמי.
טורניר הגביע העולמי
בתחילת 1966, לקראת טורניר הגביע העולמי הקרב ובא, ניסה מור לעזוב את וסטהאם במטרה להצטרף לטוטנהאם הוטספר. מור גרם לביטול חוזהו בקבוצה, ורק לאחר התערבותו של אלף ראמזי והבנת מור כי ימנע ממנו להשתתף במסגרות בינלאומיות בגלל סיבות טכניות, חתם מחדש בווסטהאם.
על פי האוטוביוגרפיה של ג'ף הרסט, סיפר המגן האנגלי ג'ורג' כהן כי שמע במקרה את ראמזי מעלה את האפשרות בפני חבר עוזריו, כי מור לא ישותף בגמר ובמקומו ישחק השחקן הקשוח יותר, נורמן הנטר. ניתן לשער כי אף על פי שמור לא שיחק רע עד אותו שלב, ואף לא הותיר את הרושם שהיה מוטרד מהבעיות בחוזהו שקדמו לתחרות, חשש ראמזי מאיטיותו היחסית לעומת החלוצים הגרמנים, או שהעדיף את התיאום בין הנטר לבלם השני בנבחרת, ג'ק צ'רלטון ששיחקו יחדיו בלידס יונייטד.
במשחק הגמר, עלתה גרמניה ליתרון 0:1 הודות לשער של הלמט האלר, אך ערנותו וחשיבתו המהירה של מור סייעו לאנגליה להשוות במהרה. וולפגנג אובראת ביצע עבירה על מור בחצי המגרש הגרמני, ומור, במקום למחות או לחזור להגנה, קם מהר, והגביה במהירות את הכדור לעברו של הרסט, כפי שתרגלו בווסטהאם, והרסט כבש בנגיחה.
שחקני וסטהאם המשיכו להטביע את חותמם על המשחק כשמרטין פיטרס הבקיע והעלה את אנגליה ליתרון 1:2, אך הגרמנים השוו דקה לפני הסיום כשוולפגנג ובר ניצל ערבוביה ברחבת השער האנגלי לאחר בעיטת עונשין. וכך נסתיים הזמן החוקי בתוצאה 2:2 והמשחק נכנס לשלב ההארכה.
בהארכה, ניצלה נבחרת אנגליה את כושרה הגופני העדיף, הבקיעה את השער השנוי במחלוקת של ג'ף הרסט ועלתה ליתרון 3:2. כאשר נותרו שניות ספורות לסיום המשחק, וההתקפה הגרמנית לחצה על הגנת אנגליה, הגיע הכדור לרגליו של מור שעמד בקצה הרחבה האנגלית. חבריו לקבוצה האיצו בו להרחיק את הכדור לחוץ כדי לבזבז זמן, אך הוא מסר את הכדור להרסט, שנמצא במרחק 35 מטר ממנו. הרסט השתלט על הכדור, התקדם לעבר השער הגרמני והבקיע בבעיטה עזה. וכך, נסתיים משחק הגמר בניצחונה של אנגליה 4:2.
מור כסמל
התדמית והפופולריות של מור אפשרה לו להשתתף ביוזמות עסקיות. הוא פתח חנות ספורט ליד האצטדיון של וסטהאם באפטון פארק, והופיע עם אשתו טינה, לצד פיטרס ואשתו, בפרסומת טלוויזיונית לתעשיית המסבאות.
1970
מקומו של מור כקפטן הנבחרת היה מובטח לפני טורניר הגביע העולמי של 1970, אך מעמדו הועמד בשאלה לאחר ניסיון להאשימו בגנבה של צמיד מתכשיטן קולומביאני בעת שנבחרת אנגליה שהתה בקולומביה במשחקי הכנה לטורניר. הוא נעצר לזמן קצר, אך לאחר שלא הוכחה אשמתו, שוחרר. הוא הצטרף לנבחרתו והשתתף בניצחונה על נבחרת אקוודור במשחק הכנה נוסף. בעת שנבחרת אנגליה עברה שוב בקולומביה בדרכה למקסיקו, נעצר מור שנית במעצר בית. לאחר ארבעה ימים של לחץ דיפלומטי, נסגר התיק סופית עקב חוסר ראיות, ומור הצטרף לנבחרתו במקסיקו בהכנותיהם האחרונות לטורניר.
מור הצליח להתאושש מהבעיות והלחץ שליוו אותו לפני הטורניר, והיה לו חלק מרכזי בהצלחתה של אנגליה לעבור את שלב הבתים. במשחק השני בטורניר, נגד נבחרת ברזיל (שזכתה בגביע העולם באותו טורניר), תיקל מור את כוכב ההתקפה הברזילאית, ז'אירזיניו, בדיוק מרבי ובאופן נקי וזכה לשבחים רבים על התיקול שלעיתים מוקרן, גם כיום, בשידורים חוזרים בטלוויזיה. ברזיל ניצחה במשחק 0–1, ואף על פי כן, עלתה אנגליה לשלב הבא לאחר שסיימה במקום השני בבית המוקדם.
השנים האחרונות
באוגוסט 1970 קיבל מור איום אנונימי שאשתו תחטף ותושב בתמורה לכופר. איום זה גרם לו לפרוש מסדרת משחקי ידידות. בשל התקופה הרעה שעבר ארגנה עבורו וסטהאם משחק הוקרה נגד סלטיק בסוף 1970. אף על פי שהיווה סמל לספורטיביות והגינות, לא היה מור נטול שגיאות ואירועים שנויים במחלוקת. ב-7 בינואר 1971, נקנסו מור ושלושה שחקנים נוספים מווסטהאם (ג'ימי גריבס ביניהם), על ידי המאמן גרינווד, לאחר שבילו לילה שלם במועדון לילה בשתייה, ערב משחק בגביע ה-FA. וסטהאם הפסידה לבלקפול, יריבתם בגביע, 4-0. בלקפול הייתה באותה עת בתחתית הליגה השלישית, ובסוף העונה אף ירדה ליגה, עובדה שהדגישה את אחריות השחקנים לתבוסה. מור והשחקנים נקנסו במשכורת של שבוע. באופן אירוני, מור הופיע בטלוויזיה בערב לפני כן כמושא תוכנית המסקרת את חייהם של ידוענים נבחרים. יתר על כן, לא היה זה נדיר למצוא את מור מבלה בערבים בעיר, אך לעיתים קרובות התאמן בימי ראשון, היום החופשי של השחקנים, כנראה בשביל להתנער מהמשקה החריף ששתה בלילות לפני כן.
מור שבר את שיא ההופעות במדי וסטהאם ב-1973, כאשר שיחק במדי הקבוצה בפעם ה-509. שלושה ימים לאחר מכן, ביום ולנטיין, הוא הופיע במדי הנבחרת האנגלית בפעם ה-100 בניצחונה 0–5 על נבחרת סקוטלנד בהאמפדן פארק. מור, פיטרס ואלן בול היו השחקנים היחידים ששותפו בטורניר הגביע העולמי של 1966 ועדיין שיחקו בנבחרת.
מאוחר יותר באותה שנה, הגיע רגע השפל של מור בקריירה הבינלאומית שלו, במשחק נגד נבחרת פולין, במוקדמות הגביע העולמי 1974. כדור חופשי של פולין פגע בו ונכנס לרשתו של פיטר שילטון, ומאוחר יותר הוא הפסיד כדור לחלוץ פולני, שהבקיע את השער השני. כושרו הירוד הביא להחלטת ראמזי שלא לשתפו במשחק הגומלין בוומבלי, שבו חייבת הייתה אנגליה לנצח כדי להעפיל לטורניר הגמר. ידוע כי מור שאל את ראמזי אם ישיבתו על הספסל משמעותה שאינו נחוץ יותר ועל כך ראמזי ענה:" ברור שלא. אני צריך אותך כקפטן הנבחרת בטורניר הגביע העולמי בשנה הבאה." אנגליה ופולין נפרדו בתוצאה 1-1 במשחק הגומלין והכישלון הצורב סימן את סוף תקופתו של ראמזי כמאמן הנבחרת והוא פוטר כחצי שנה אחרי המשחק מול פולין.
משחקו ה-108 והאחרון במדי הנבחרת היה במשחק ידידות בו הפסידה אנגליה 0–1 לנבחרת איטליה ב-14 בנובמבר 1973. באותה עת היה מור השחקן בעל מספר ההופעות הרב ביותר בנבחרת, היו לו שתי הופעות יותר מלבובי צ'רלטון. כמו כן, היו לו 90 הופעות כקפטן הנבחרת, שיא משותף לו ולבילי רייט. ב-1989 שבר שילטון את שיא ההופעות, אך מור עדיין מחזיק במקום השני, ומחזיק עדיין (יחד עם רייט) בשיא מספר ההופעות כקפטן הנבחרת.
סוף הקריירה כשחקן
מור שיחק את משחקו האחרון בווסטהאם במשחק גביע ה-FA כנגד הרפורד יונייטד בינואר 1974. חודשיים אחר כך, לאחר שבילה בווסטהאם יותר מ-15 שנים והיה בעל שיא ההופעות במועדון ובנבחרת, ניתנה לו הרשות לעזוב את הקבוצה.
הוא הצטרף ליריבה הלונדונית פולהאם שהייתה אז בליגה השנייה, בתמורה ל-25,000 פאונד. בעונתו הראשונה בקבוצה, היא הביסה את וסטהאם בגביע האנגלי, ואף הגיעה לגמר גביע ה-FA, בה פגשה את וסטהאם שוב. הפעם הפסידה פולהאם 0–2, ומור ערך את משחקו האחרון כשחקן באצטדיון ומבלי.
מור שיחק את משחק הכדורגל המקצועי האחרון שלו באנגליה במדי פולהאם ב-14 במאי 1977 במשחק נגד בלקברן רוברס. הוא שיחק בשתי קבוצות בליגה האמריקנית, בסאן אנטוני ת'אנדר, בשנת 1976, ובסיאטל סאונדרס בשנת 1978. הוא סיים את הקריירה שלו כשחקן בסיאטל.
אחרי הכדורגל
מור פרש מכדורגל מקצועני בשנת 1978, ולאחר מכן ניסה את מזלו באימון קבוצות, ביניהן קבוצת מקומית בהונג קונג, אוקספורד סיטי וסאות'אנד יונייטד, אך לא הצליח בהן וזמנו בכל קבוצה היה קצר.
חייו לאחר הכדורגל היו גדושי אירועים קשים, שכן עסקיו כשלו ונישואיו הגיעו לסופם. רבים רואים בהסכמתו של מור להיות כותב טור בצהובון כסימן לשפל המדרגה אליו נאלץ להגיע. תומכיו של מור אמרו שהתאחדות הכדורגל האנגלית צריכה למנות אותו לתפקיד כלשהו, מאחר שהיה האנגלי היחיד שזכה בגביע העולמי כקפטן. מור עצמו לא הגיב על הצעות אלו.
ב-1990 הצטרף מור לתחנת רדיו לונדונית כפרשן כדורגל. ב-1991 הוא התחתן עם סטפני פרליין-מור בת ה-42. מנישואיו הקודמים, שנמשכו מ-1962 עד 1986, נולדו לו שני ילדים.
מותו וציון זכרו
באפריל 1991 מור עבר ניתוח חירום בחשד לסרטן המעי הגס, אך באותה עת דווח כי הוא עובר "ניתוח חירום בבטן".
מור נקבר ב-2 במרץ בבית קברות בפוטני וייל, ליד וונדסוורת'. האיגוד "Cancer Research UK" הקים לזכרו את "קרן בובי מור" שמטרתה לגייס כספים לחקר סרטן המעי הגס. ב-28 ביוני 1993 נערכה אזכרה במנזר וסטמינסטר, בה נכחו כל חברי הקבוצה ממונדיאל 1966.
בשנת 1996, השתמשו הקומיקאים פרנק סקינר ודייוויד בדיאל בשורה "אבל אני עדיין רואה את התיקול הזה של מור" במילות שירם Three Lions, אשר היה השיר הרשמי של הנבחרת האנגלית ביורו 1996, וכן אומץ על ידי האוהדים כשיר הטורניר, במקום השיר הרשמי. השורה מתייחסת לרגע המפורסם ב-1970, בו מור תיקל באופן מושלם את ז'אירזיניו. לצורך הפקת קליפ הווידאו לשיר, שוחזר התיקול על ידי בדיאל, סקינר והמגן האנגלי סטיוארט פירס. השורה נכתבה כחלק מרשימת רגעיה הגדולים של נבחרת אנגליה בעבר.
ב-2002 נכנס מור להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי כהכרה בהשפעתו כשחקן על הכדורגל האנגלי.
זמן קצר לאחר מותו, שונה שמו של היציע הדרומי של אצטדיונה של וסטהאם, אפטון פארק, ל"יציע בובי מור". מחוץ לאצטדיון, נבנה פסל בדמותו המבוסס על תמונה מפורסמת שצולמה באצטדיון ומבלי בחגיגות הזכייה בגביע העולמי, בה מופיע מור במרכז, מחזיק בגביע, לצד חבריו לקבוצה.
בנובמבר 2003, במסגרת חגיגות 50 שנה לאופ"א, נבחר מור להיות שחקן הזהב של אנגליה על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית, כשחקן המשפיע ביותר ב-50 השנים האחרונות.
פסל ברונזה של בובי מור נבנה מחוץ לכניסה הראשית לאצטדיון ומבלי המחודש במאי 2007, לציון השפעתו על המשחק. באוגוסט 2008 הוציאה וסטהאם יונייטד את חולצה מספר 6, אותה לבש מור, משימוש, כציון 15 שנה למותו.
קראנץ' פיסטוק
קראנץ' שוקולד לבן פיסטוק הוא שלגון מתוצרת נסטלה המשווק בישראל. הדרישה לשלגון התעוררה במרשתת עוד לפני שהוחל בייצורו, והיצרנית קיבלה את ההחלטה לייצרו בעקבותיה. הביקוש למוצר וההיצע המוגבל יצרו מחסור ושוק שחור.
הרכב השלגון
השלגון, מסדרת קראנץ' (Crunch), מכיל גלידת וניל ופיסטוק וליבה של מחית פיסטוק. ציפויו עשוי שוקולד לבן עם שברי פיסטוק ואורז תפוח מלוח.
רקע
הביקוש לשלגונים בטעם פיסטוק נולד ברקע הביקוש לפיסטוק בענף המזון בישראל. מגמה זו החלה בשנת 2019, שבה הפכה הכנאפה לפופולרית במיוחד בישראל ומסעדות רבות התחילו להציע מנות קינוח המבוססות על פיסטוק או מעוטרות בו. כמו כן, בשנת 2022 הוציאה אסם לשוק ביסקוויט פתי בר בטעם פיסטוק ופודינג בטעם פיסטוק להכנה מהירה, ומקדונלד'ס ישראל הציעה "גלידה פיצוץ" ומילקשייק פיסטוק כקינוח. בפברואר 2019 החל בישראל שיווקו של שלגון מגנום בטעם פיסטוק מתוצרת שטראוס, אך באפריל 2022 נאספו שלגונים אלה עקב חשד לזיהום סלמונלה במוצרים אחרים של החברה ונוצר מחסור בשלגונים בטעם זה. שטראוס סיפקה לנסטלה שוקולד.
ייצור ושיווק
אוהד ראוך, רעיונאי ויוצר תוכן מתל אביב, היה חבר בקבוצה "רעבים ברעבך" בפייסבוק. לדבריו הוא נסע לקונדיטוריה באשדוד כדי לקנות קרואסון ממולא בקרם פיסטוק שעליו המליצו חברים בקבוצה, אך כשנסע לשם גילה שהמאפה אזל. בעקבות זאת, תוך כדי אחד הסגרים, הוא עיצב אריזה של במבה במילוי קרם פיסטוק. העיצוב נעשה פופולרי במרשתת, ובשלב מסוים יצר טכנולוג המזון של אסם קשר עם ראוך וסיפר לו שהתבקש לערוך בדיקות לקרם פיסטוק כמילוי לבמבה. אף שבסופו של דבר התרשמו בחברה כי המוצר אינו זוכה לאהדה מספקת והחליטו שלא לייצר אותו, הניסיון הביא את ראוך לפתוח קבוצה אחרת בפייסבוק, "אוהבים פה פיסטוק", וכן את הבלוג ואת העמוד באינסטגרם "המגפה הירוקה". עיצובים של מוצרים פוטנציאליים המכילים פיסטוק שהתפרסמו שם עשו להם כנפיים. ביוני 2021 עיצב ראוך אריזות לשלגון קראנץ' (בטעמים פיסטוק ווניל ופיסטוק ונוגט), פרסם אותן ב"רעבים ברעבך", וגם עיצוב זה זכה להצלחה. נסטלה הבחינה בתופעה וגם קיבלה בקשות לייצור השלגון. תחילה היא הציעה לראוך צידנית מלאה בשלגוני קראנץ' ובחבילת פיסטוק, אלא שלאחר מכן יצר צוות הטכנולוגים אצלה דוגמת מעבדה. כשראתה כי טוב היא החליטה לייצר את שלגון הפיסטוק בשיתוף פעולה עם ראוך, במהדורה מוגבלת, ובדצמבר הודיעה לו על ההחלטה. ראוך הוזמן לטעום את המוצר שבועות אחדים אחר כך, בשלבי הפיתוח הראשוניים, וגם כשהסתיים הפיתוח. באותו שלב הוזמנו גם חברים ב"רעבים ברעבך" לסייר במפעל ולאכול את השלגון, וראוך שותף אף בעיצוב האריזה. התפיסה בנסטלה הייתה שקראנץ' הוא מותג המיועד לצעירים ואילו פיסטוק הוא טעם נישתי שאהוב על מבוגרים (וגם יקר לייצור). כוונתה של החברה הייתה לייצר חצי מיליון שלגונים (לעומת 10–12 מיליון היחידות של קראנץ' לטעמיו המיוצרות בשנה) ולמכור אותם בקיץ 2022, אך השלגונים שיוצרו נקנו עד מהרה. בראשית מאי כבר אזל המלאי, אבל גם רבע מיליון השלגונים החדשים שהגיעו לחנויות נמכרו והצרכנים התקשו למצוא את המוצר. בעלי חנויות מסוימים ניצלו את המצב והעלו את המחיר ל־15 ש"ח ויותר, ובשוק השחור זינק המחיר לעשרות שקלים ליחידה. בה בעת החלו להופיע אתגרים של איתור השלגון בטיקטוק ומתכונים להכנת השלגון במרשתת.  ביולי נודע כי השלגון יימכר תמורת עשרה שקלים במרכז הארץ דרך שירות המשלוחים וולט.
תגובות
באמצע יוני 2022 הכריז איגוד השיווק הישראלי כי גלידות נסטלה היא אחת הזוכות בפרס Booster "[...] למהלכי דיגיטל לרבעון הראשון של 2022 [...]". אחד מנימוקי השופטים היה שביחס לתקציב ההצלחה חסרת תקדים. לאה ריינר מלמד, סמנכ"לית שיווק בגלידות נסטלה, סיפרה כי החברה השקיעה בשיווק המוצר 23 אלף שקל, שהוצאו על פוסט ממומן יחיד ב"רעבים ברעבך". היא הודתה שההצלחה הספונטנית היא "מתנה של פעם בחיים" ושתרם לה החשש ממוצרי שטראוס. לדבריה נסטלה לא צפתה את "ההתפוצצות הזאת בשוק", ו"דברים כאלה – לא קורים" גם כשאנשי שיווק מתכננים מסע פרסום מחושב. אבי זיתן, מומחה לשיווק ולאסטרטגיה, הסביר שהבהלה לשלגון מקורה בכך ש"אנחנו שופוני" ונובעת מהצורך של early adopters להשתייך לקבוצה של מי שהשיגו ראשונים דבר־מה מיוחד והתנסו בו.
תהליך יצירתו של השלגון, מדימוי חסר ממשות ועד מוצר תעשייתי, דומה לתהליך שעבר הלימונענע בישראל עשורים קודם לכן. אוהד ראוך השווה את הצלחתו המהירה לזו שלה זכו הבייגלך שטוחים של אסם ב־2011, ואילן לוקאץ' הזכיר גם את המחסור בפסק זמן כששווק לראשונה ב־1982. הצלחתו של קראנץ' הובילה יצרניות מזון ליצור מוצרים נוספים בטעם פיסטוק, כגון יוגורטים ומשקאות חלב. ראוך הרצה על סיפורו האישי לארגונים ושיתף פעולה עם בתי עסק המייצרים מזון.
רכבל
רַכֶּבֶל (ברבים: רַכַּבְלִים) הוא אמצעי תחבורה בו קרון, קרונית, קרונית מטען או כיסאות פתוחים מונעים מעל גובה פני הקרקע באמצעות כבל עילי או מערכת כבלים, המתוחים בין שתי נקודות. הקורנית תלויה על מערכת הכבלים ועושה את רוב דרכה כשהיא תלויה באוויר. על מנת לפזר את העומס המופעל על הכבלים, מקובל להציב עמודי תמיכה במסלול הרכבל.
השם העברי
את המילה "רַכֶּבֶל" אימצה האקדמיה ללשון העברית כהלחם המילה "רכבת" והמילה "כֶּבֶל". לפיכך ההגייה "רַכְבָּל" משובשת.
לפי הבלשן יצחק אבינרי, החידוש רַחֶפֶת מבית מדרשו של ברל כצנלסון שימש פרק זמן מסוים, עם הקמת הרכבל בחיפה, אף שלא זה המשמע שביקש כצנלסון לייחד לחידושו:
החידוש רַחֶפֶת אמנם נקלט בשפה העברית, אך משמעותו היא ספינת רחף (hovercraft). מילון אבן שושן (לכל המוקדם – מכרך המילואים שלו שראה אור ב-1968) הכיר במשמע "רכבל"; במהדורת 2003 הוא מונצח במילים: "יש קוראים כך לרכבת הרים, ראו ערך רכבל".
סוגי רכבל
ישנם מספר שיטות להתקנת מערכות רכבל
רכבל "מסילה אווירית" (Aerial tramway)ː
בשיטה זו כבל אחד או שנים משמשים לתמיכת הקרון וכבל נוסף, הנקרא כבל משיכה, משמש להנעתו. כבלי התמיכה - המכונים כבלי מסילה - מקובעים בתחנות הקצה של מערכת הרכבל ואינם נעים. הקרון תלוי באמצעות מערכת גלגלים על כבלי התמיכה כאשר כבל המשיכה מקובע למערכת הגלגלים של הקרון ומניע אותו. הקרון נע על גבי כבלי התמיכה בעזרת מערכת הגלגלים. מערכת הגלגלים כוללת בדרך כלל מערכת בלימת חירום למניעת הידרדרות הקרון במקרה שכבל המשיכה ניתק. כבל המשיכה, בדרך כלל הוא כבל בצורת לולאה הכרוך על גלגלים, המונעים במנוע חשמלי ונמצאים בתחנות הקצה. כאשר הגלגלים מסתובבים הכבל מושך את הקרון בכיוון תנועת הגלגלים.
הקרון או הקרונות ברכבל "מסילה אווירית" נעים הלוך ושוב על גבי אותו הכבל. עם הגעתם לתחנת הקצה תנועתם נעצרת והם ממתינים במקום לירידת ועלית הנוסעים. ההמתנה מאפשרת עלית נוסעים רבים יחסית ועל כן, שימוש בקרונות גדולים יחסית. עם סיום עלית הנוסעים, הקרונות נעים בכיוון ההפוך. מכוון שאין תנועה רציפה של קרונות והקרונות נעים הלוך ושוב, זמן ההמתנה להגעת הקרון יכול להיות ארוך.
רכבל "מעלית גונדולה" (Gondola lift)ː
בשיטה זו, הרכבל מורכב מקרוניות, המכונות גונדולות, התלויות, באופן מקובע, על כבל פלדה, כבל זה משמש גם לתמיכת הקרוניות וגם להנעתם. כבל הפלדה הוא בצורת לולאה, הנמתחת בין שתי תחנות. בנקודות הקצה, הלולאה כרוכה סביב גלגל המונע באמצעות מנוע, בדרך כלל מנוע חשמלי. סיבוב הגלגל מניע את הכבל, הקורניות נאחזות בכבל הפלדה ונעות עם תנועתו. כאשר, הקרוניות הנמצאות בצד אחד של הלולאה נעות בכיוון אחד והקרוניות הנמצאות בצד השני של הלולאה נעות בכיוון ההפוך. הכבל והקורניות נמצאים כל הזמן בתנועה, עם הגעתם לתחנה הקרוניות יכולות להרפות את אחיזתם בכבל כדי להאט את מהירות תנועתם. הנוסעים עולים ויורדים מהקרוניות תוך כדי תנועתם. מכוון שהירידה והעלייה נעשית תוך כדי תנועה מספר הנוסעים היכולים לעלות ולרדת בתחנות הקצה הוא קטן יחסית ולכן, בדרך כלל, הקרוניות מכילות מספר קטן של נוסעים. התנועה המתמדת של הקורניות והאפשרות לפזר קרוניות לאורך כל הלולאה, מאפשרים זמן המתנה קצר יחסית להגעת קרונית לתחנה. רכבל חיפה ורכבל צוק מנרה שונים ממערכות מעלית גונדולה אחרות בכך, שאין תנועה רציפה של קרונות, והקרונות, שיוצאות כדבוקה אחת, נעצרות לגמרי בתחנות הקצה.
רכבל בישראל
בישראל מופעלים קווי רכבל למטרת תיירות ורכבלית חיפה כקו תחבורה ציבורית עירוני.
קווי רכבל ידועים הם:
רכבל משא הוקם בשנות ה-60 של המאה ה-20 מעל כביש 7212 במטרה להעביר אבן שנחצבה בהר הכרמל לבית חרושת נשר למלט. הרכבל והמחצבה אינם פועלים יותר.
פרויקטים עתידיים:
קיימים מספר מיזמים נוספים מטעם משרד התחבורה וגורמים נוספים לקדם רכבלים כפתרון תחבורתי ותיירותי מלבד התוכניות המוכנות לרכבלים בחיפה ובירושלים אך רובם בשלבים מוקדמים למדי.
רשימה של רכבלים עתידים שהוצגה על ידי משרד התחבורה בשנת 2017:
מדריך טיולים (ספר)
מדריך טיולים הוא ספר שנועד לספק לתייר מידע על המקום שבו הוא מטייל.
מאפייניהם של מדריכי טיולים
מדריכי טיולים עוסקים בשני נושאים שחשובים לתייר: מה לראות ואיך לשרוד. ההבדל בין המדריכים נקבע לפי המשקל שהם מעניקים לשני נושאים אלה. מדריכי "מישלן" הירוקים עוסקים אך ורק בשאלה מה לראות. מדריכי "בדקר" עוסקים בעיקר בשאלה מה לראות, והדיון בבעיות ההישרדות מרוכז בפרק המסיים של הספר. מדריכי "לונלי פלאנט" ומרבית המדריכים בעברית מייחסים משקל גדול יותר לשאלה איך לשרוד, ומידע בנושא זה משולב במידע אודות מה לראות. המידע אודות האתרים מלווה בדרך כלל בציון בסקאלה בת שלוש רמות, כגון: חובה לראות, רצוי לראות, אפשר לראות.
הבדל נוסף בין המדריכים הוא בכמות התמונות שבהם. המגמה בשנים האחרונות היא להרבות בתמונות, אם כי עדיין נמכרים מדריכים, כדוגמת "פספורט", שהם חסרי תמונות כלל. שילוב מאוזן בין טקסט לתמונה מופיע במדריכי "שיחור" ו"בדקר", שבהם הטקסט הוא העיקר, והתמונות מלוות אותו. המדריכים בסדרת Eyewitness מתאפיינים בדגש גדול על התמונות. בכל עמוד יש תמונה אחת גדולה או תמונות אחדות, והטקסט מסביר את התמונות.
רבים ממדריכי הטיולים מעוצבים בצורה מוארכת יחסית לספר רגיל, כך שהתייר יוכל לשאת את המדריך בכיס מעילו.
מדריכי הטיולים הם ברמות שונות של פירוט. יש מדריכים העוסקים במדינה שלמה, יש המתמקדים באזור מסוים, ויש המתמקדים בעיר גדולה אחת. בחירת המדריך המתאים נעשית לפי יעדי הטיול. בטיול ללונדון, למשל, עדיף מדריך "לונדון" על-פני מדריך "בריטניה", משום שהוא שוקל פחות ומכיל יותר מידע רלוונטי.
איילה פישר
איילה לאנג פישר (באנגלית: Isla Lang Fisher; נולדה ב-3 בפברואר 1976) היא שחקנית וסופרת אוסטרלית-יהודייה, אשר ידועה בעיקר בשל כיכובה בסרטים "לדפוק חתונה" (2005), "וידויים של שופהוליק" ( 2009), "האשליה" (2013), "גטסבי הגדול" (2013), "גרימסבי" (2016) "יצורים ליליים" (2016) ו"השכנים של ג'ונס" (2016).
מדריך טיולים (ספר)
מאפייניהם של מדריכי טיולים
מדריכי טיולים נמכרים בחנויות הספרים, הממשיות והווירטואליות. כמו כן הם נמכרים בחנויות המוכרות ציוד למטיילים. חנות שכל שלוש קומותיה מוקדשות למפות ולמדריכי טיולים היא Stanfords שבלונדון.
איילה פישר
ביוגרפיה
פישר נולדה במסקט שבעומאן, להורים סקוטיים נוצרים-מתודיסטים. משפחתה התגוררה במסקט עקב עבודתו של אביה כבנקאי של האומות המאוחדות. כשהייתה ילדה קטנה עברה עם משפחתה אל בת'גייט, עיר הולדתם בסקוטלנד. כאשר הייתה בת 6, עברה משפחתה להתגורר בפרת' שבאוסטרליה המערבית. פישר למדה באוניברסיטה של התנועה המתודיסטית לבנות בפרת'.
מדריך טיולים (ספר)
מאפייניהם של מדריכי טיולים
שימוש יוצא דופן במדריך טיולים נעשה בעת מלחמת העולם השנייה, כאשר חיל האוויר הגרמני ערך הפצצת נקמה על ערים שלוות וציוריות בבריטניה. התעמולה הנאצית הצהירה שבחירת הערים נעשתה לפי מדריך בדקר לבריטניה ולפיכך כונו הפצצות אלה "בליץ בדקר".
איילה פישר
קריירה
בגיל 9 החלה פישר להופיע בפרסומות בטלוויזיה באוסטרליה. קריירת המשחק המקצועית של פישר החלה בשנת 1993, כאשר כיכבה באופרת הסבון חוף פארדייס ובסדרה "Bay City". בגיל 18, בעזרת אמה, פרסמה פישר שני ספרים לנוער, "Bewitched" ו-"Seduced by Fame".
מדריך טיולים (ספר)
מאפייניהם של מדריכי טיולים
מדריך הטיולים המודרני הראשון היה ה-Murray's Handbooks for Travellers של הוצאת ג'ון מאריי שראה אור ב-1836 ופתח סדרת מדריכי טיולים לתיירים. במסגרת זו ראה אור ב-1847 המדריך לארץ ישראל וסוריה, המדריך המודרני הראשון לארץ ישראל.
איילה פישר
קריירה
בין השנים 1994–1997 גילמה את דמותה של שאנון ריד באופרת הסבון האוסטרלית "קרוב רחוק". לאחר שעזבה את הסדרה נרשמה לבית ספר למשחק בפריז, והחלה להופיע בהצגות מוזיקליות לילדים בממלכה המאוחדת.
מדריך טיולים (ספר)
מדריכים עבריים
בנוסף למדריכים מרובי השפות, שתרגומים שלהם לעברית החלו לצאת לאור בסוף שנות התשעים, יצאו לאור סדרות אחדות שנכתבו מלכתחילה בעברית.
איילה פישר
קריירה
פריצת הדרך של פישר הייתה בשנת 2002, כאשר שיחקה בגרסת הסרט של "סקובי-דו" כמרי-ג'יין, ומייד לאחר מכן הוחתמה אצל סוכן אמריקאי. היא קיבלה תפקיד גדול יותר בסרט "לדפוק חתונה" בשנת 2005, שזיכה אותה בפרס הופעת הפריצה של MTV. באותה שנה שיחקה פישר בסרט הדרמה "לונדון" כבקה, מארחת מסיבה במנהטן.
מדריך טיולים (ספר)
מדריכים עבריים
בנוסף למדריכי טיולים בחו"ל, בעברית מתפרסם שפע רב של מדריכים לטיול בישראל.
איילה פישר
קריירה
בשנת 2007 כיכבה בסרט "פעלולן לנצח". היא הייתה אמורה להופיע ב"משפחת סימפסון - הסרט", אך הסצנה שלה נחתכה בעריכה הסופית. בשנת 2008 כיכבה בסרט "חתונה במהירות מופרזת", ובסרט "בטוח, אולי", ודיבבה בסרט "הורטון שומע מישהו" את דוקטור לרו. בשנת 2009 כיכבה בסרט "וידויים של שופהוליק". בשנת 2012 היא דיבבה בסרט שומרי האגדות את פיית השיניים. בשנת 2016 שיחקה בקומדיה "השכנים של ג'ונס" ובסרטו של טום פורד "יצורים ליליים".
מדריך טיולים (ספר)
מדריכים ייחודיים
בנוסף לסדרות של מדריכי טיולים, שהן עיקרו של שוק מדריכי הטיולים, יוצאים לאור גם מדריכי טיולים ייחודיים, שאינם חלק מסדרה. דוגמאות אחדות:
איילה פישר
חיים אישיים
פישר גרה כיום עם בעלה, השחקן הבריטי-יהודי סשה ברון כהן. את ברון כהן פגשה בשנת 2001 במסיבה בסידני. לפני נישואיה למדה במשך שלוש שנים לימודי יהדות, התגיירה, ובחרה את השם העברי איילה (Ayala). לדבריה היא שומרת שבת. פישר וברון כהן התארסו בשנת 2004 ונישאו ב-15 במרץ 2010 בטקס חתונה יהודי בפריז. יש להם שלושה ילדים: בת שנולדה ב-19 באוקטובר 2007, בת נוספת שנולדה בקיץ 2010, ובן שנולד באפריל 2015. המשפחה התגוררה לסירוגין בלונדון ובלוס אנג'לס, ובשנת 2020 עברו לסידני, אוסטרליה ובהמשך לפרת'.
מיטילנותריום
מיטילנותריום (שם מדעי: Mitilanotherium) הוא סוג של יונק נכחד ממשפחת הג'ירפיים, אשר חי בתקופות הפליוקן ובתחילת הפליסטוקן. המאובנים של המיטילנותריום התגלו ביוון, רומניה, אוקראינה וספרד והם הוגדרו ב-1981. סוג זה כלל מין אחד - Mitilanotherium inexpectatum.
ממצאיו של המיטילנותריום נפוצו באזורים מפוזרים לאורך אירופה, כנראה עקב התאמתו של היצור לחיים באזורים יבשים ומדבריים בהם לא נפוצו הרבה מאובנים.
Mariners Apartment Complex
Mariners Apartment Complex הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, . השיר יצא לאור ב-12 בספטמבר 2018, כסינגל הראשון מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-79 במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי לנה דל ריי ביחד עם ג'ק אנטונוף והופק על ידם גם כן. מגזין הרולינג סטון הפנה כלפי השיר ביקורת חיובית, תוך שכינה את השיר כ-"שיר פולק פסיכדלי". פיצ'פורק אמרו כי השיר מתאים לרוח שנות השבעים של המאה ה-21.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שצבר שם למעלה מ-85 מיליון השמעות.
ציפורן (פרח)
ציפורן (שם מדעי: Dianthus) הוא סוג של צמחים בעלי פרחים, ובו כ-300 מינים, רבים מהם מגודלים למטרות מסחר ונוי.
מאפיינים
מיני הציפורן הם כמעט תמיד עשבוניים רב שנתיים, בעלי עלים מנוגדים בגוונים כחול-ירוק או ירוק-אפור. מינים ספורים בלבד הם שיחים עם גזע מעוצה. הפרח בעל חמישה עלי כותרת, כמעט תמיד עם שוליים גזורים ומשוננים ובגווני ורוד עד סגול (מין בודד, D. knappii פורח בצהוב עם מרכז סגול).
הציפורנים הם מזון למספר רב של זחלי פרפראים, כולל עש הכרוב.
גידול מסחרי
ציפורנים מגודלים באופן מסחרי כפרח נוי, ומספר זנים קיימים בשווקים. לא כל מיני הציפורן מושבחים למסחר, ובין המינים הבולטים בתחום זה הוא ציפורן ברבטוס, לו הושבחו הזנים דיינסטי פרפל, וויט בלאש, ניאון פרפל ורבים אחרים, והשבחות נוספות מתקיימות גם היום. מדי שנה מתפרסמים הזנים החדשים תחת שמות-מסחר שונים; בשנת 2007 למשל הוצג הזן Inferno בעל הפסים האדומים.
הציפורנים מגודלים לרוב בחממות, והם אחד ממיני הגידולים המתאימים למצע מנותק מהאדמה.
זנים שעברו השבחה גנטית (טרנסגנטיים) נמכרים בין השאר בישראל. זנים אלו הם שיפור והכלאה של זנים קיימים, ובמקרים מסוימים פיתוח של מין חדש לחלוטין.
בישראל
בארץ ישראל גדלים בר מספר מינים של ציפורן. ציפורן נקוד הוא מין הציפורן הנפוץ ביותר בישראל. המינים ציפורן יהודה, ציפורן משולשל (Dianthus pendulus), וציפורן סיני (Dianthus sinaicus) הם ערכי טבע מוגנים בישראל.
הציפורן כסמל
הציפורן נחשב לסמלה של מדינת אוהיו שבארצות הברית. המין "Dianthus caryophyllus" נחשב הפרח הלאומי של ספרד, מונקו וסלובניה. מהפכת הציפורנים הוא שמה של מהפכה שנערכה בפורטוגל בשנת 1974 ובה הסתיים המשטר הפשיסטי והפיכתו למשטר דמוקרטי בהנהגתם של אנשי צבא. המהפכה לא הייתה אלימה ופרחי הציפורן האדומים היו לסמל המהפכה כאשר חיילי המהפכה נשאו פרחי ציפורן בקני הרובים, כאות לאי אלימות.
מארק-אנדרה טר שטגן
מארק-אנדרה טר שטגן (בגרמנית: Marc-André ter Stegen; נולד ב-30 באפריל 1992) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת השוער בקבוצת ברצלונה ובנבחרת גרמניה.
קריירה
מארק אנדרה טר שטגן נולד בעיר מנשנגלדבך והחל לשחק בקבוצת הנוער של המועדון בורוסיה מנשנגלדבאך. בשנת 2009 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון בה שיחק עד עונת. בעונה זו הועלה לקבוצה הראשונה בתחילה הוא ישב על הספסל ובקושי שיחק, אבל מפני שהקבוצה דורגה אחרונה בליגה וספגה שערים רבים, החליט המאמן לעלות את טר שטגן שהיה אז שלושה שבועות לפני יום הולדתו ה-19.
ב-19 במאי 2014 הוכרז טר שטגן כשוער החדש של המועדון הספרדי ברצלונה לאחר עזיבתם של ויקטור ואלדס וחוסה מנואל פינטו. ברצלונה שילמה למנשנגלדבך עבורו 12 מיליון אירו.
בעונתו הראשונה בקבוצה הוחלט שישחק במסגרת ליגת האלופות וגביע המלך הספרדי בעוד קלאודיו בראבו יעמוד בשער הקבוצה במשחקי הליגה. ב-17 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 1:0 על אפואל ניקוסיה בליגת האלופות. בסיום העונה זכה עם הקבוצה בטראבל - אליפות, גביע וליגת האלופות.
בתחילת עונת זכה עם הקבוצה בסופר קאפ האירופי בניצחון 4:5 על סביליה. ב-12 בספטמבר 2015 ערך את הופעתו הבכורה בליגה בניצחון 2:1 על אתלטיקו מדריד.
בעונת 2016/2017, עם עזיבתו של שוער הליגה קלאודיו בראבו למנצ'סטר סיטי, קודם טר שטגן לעמדת השוער הראשון גם בליגה.
נכלל בסגל נבחרת גרמניה לטורניר מונדיאל 2022.
סטטיסטיקה
מעודכן ל-10 בינואר 2021
זמיר כהן
הרב זמיר יהוידע כהן (נולד ב-26 בדצמבר 1965, ג' בטבת ה'תשכ"ו) הוא רב חרדי ומחבר חיבורים תורניים. יו"ר וממקימי ארגון "הידברות" העוסק בהפצת יהדות, החזרה בתשובה ועוד, רבה של שכונת אתרוג בביתר עילית, ראש ישיבות "היכל מאיר" ו"אבני נזר", ומחברם של ספרי הלכה, מחשבה יהודית ופרשנות מקראית, בהם סדרת הספרים "המהפך".
ביוגרפיה
נולד לאליעזר כהן, גבאי בית כנסת, ולשושנה כהן. גדל בשכונת בית ישראל בירושלים. אחיו הם הרב זבדיה כהן, ראש אבות בתי הדין בתל אביב, והרב זוהר כהן, ראש ישיבת עטרת ראובן. למד בישיבת פורת יוסף. למד בכולל והוסמך לרבנות. בתקופה זו למד בחברותא עם הרב דוד לאו. למד גם קבלה מהרב דוד בצרי.
בהמשך עבר לשכונת רוממה בירושלים, שם החל להעביר שיעורים לנערים בתחומי אמונה ומוסר יהודי. בסוף שנות העשרים לחייו, נשלח הרב כהן על ידי הנהלת הכולל שבו למד לביתר עלית, כדי להקים כולל להכשרת רבנים. בהמשך גם עמד בראש הכולל ומונה לראש ישיבת "היכל מאיר" בעיר.
במקביל החל להרצות בפני חילונים והוציא מספר קונטרסים. הוא הקים את ארגון "הידברות" המחזיק ערוץ טלוויזיה המשדר הרצאות שלו ושל רבנים אחרים, ותוכניות נוספות, וכן אתר אינטרנט.
בשנת 2014 מונה הרב כהן כרבה של שכונת אתרוג בביתר עילית.
באחד ממאמריו כתב: "אם חזרה בתשובה משמעותה השחתת המידות וקלקול המעשים, ריב, עלבונות וכעסים עם בני המשפחה ועם כל הסובבים, הפגנות אלימות ויידוי אבנים - הרי גם אני מצטרף מכל הלב להתנגדות הנחרצת אליה. אבל אם משמעותה שיפור המידות ותיקון המעשים, רגישות לזולת, כבוד להורים ולכל הסובבים, חסד והתנדבות, מתוך לימוד תורת ה' ושמירת מצוותיו - הרי אני חסיד נלהב שלה".
ביקורת
על טענותיו של הרב כהן נמתחה ביקורת, בעיקר מצד ארגונים המתנגדים להחזרה בתשובה, רבנים ובלוגרים העוסקים בדת ומדע. הביקורת נסובה בעיקר סביב שימושו, לטענתם, בפסאודו-מדע (כגון הצופן התנ"כי ומכונה לצילום הילות), בפרשנות מגמתית לתגליות מדעיות כדי לחזק את דבריו (כגון הסתמכות על פסוקים בודדים מתוך פפירוס איפוור כהוכחה למכות מצרים) או בקטיף דובדבנים (כלומר הצגה של ממצאים התומכים בדעתו תוך הסתרת הנתונים שסותרים אותה). הרב כהן השיב למבקריו בספריו "המהפך 2", "המהפך 4" ובאתר "הידברות". אליהו גליל הגיב לתשובתו של הרב כהן בשני מאמרים מפורטים, בהם הגדיר את תשובתו כ"ירייה עצמית ברגל".
חיים אישיים
הרב כהן נשוי לאורנית ולהם שמונה ילדים. מתגורר בביתר עילית.
יון לוקה קאראג'אלה
יון לוקה קאראג'אלה (ברומנית: Ion Luca Caragiale; 30 בינואר 1852 חיימנאלה, מחוז פרחובה, נסיכות ולאכיה (כיום ברומניה) - 9 ביוני 1912 ברלין, גרמניה) היה סופר, מחזאי, פובליציסט ומשורר רומני. קאראג'אלה נחשב למחזאי הגדול ביותר בשפה הרומנית ואחד מחשובי הסופרים הרומנים. הוא נבחר לאקדמיה הרומנית עשרות שנים לאחר מותו, בימי השלטון הקומוניסטי שהעריך את כתיבתו הסאטירית כלפי החברה הבורגנית.
ביוגרפיה
קאראג'אלה נולד בכפר חיימנאלה (Haimanale, פירוש המילה: פרחחים), (כיום היישוב יון לוקה קאראג'אלה) במחוז פרחובה שבנסיכות ולאכיה, היום חלק מרומניה. משפחתו של קאראג'אלה הייתה ממוצא יווני מצד שני הוריו. בני משפחת קאראדזאליס, ברומנית קאראג'אלי, הגיעו לוולאכיה אחרי שנת 1812, בימי שלטונו של השליט יואן גארוגה קאראג'ה, אחד מאחרוני השליטים הפנריוטים היוונים של ולאכיה. סבו של קראראג'לה היה טבח ואופה בחצר הנסיכותית בבוקרשט. ככל הנראה מקור משפחתו היה באי קפלוניה. האב, לוקה שטפאן קאראג'אלי (1812–1870), נולד בקונסטנטינופול (איסטנבול), בירת האימפריה העות'מאנית והתיישב במחוז פרחובה, כמנהל המשק של מנזר מרג'ינן (Mărgineni), שנוהל על ידי נזירים יוונים והיה תחת חסות המנזר סנטה קתרינה שעל הר סיני. מאוחר יותר הוא התפרסם כעורך דין ושופט. לוקה קאראג'אלה, בדומה לשני אחיו - קוסטקה ויורגו, נמשך בצעירותו לתיאטרון ושיחק יחד איתם ובשנת 1839 התחתן עם השחקנית והזמרת קליופי קולורופולו, ממנה נפרד מאוחר יותר, ללא גירושים רשמיים. הוא הקים אחר כך משפחה יציבה עם אשה יווניה אחרת, אקטרינה קאראבואה, בת לסוחר היווני מן העיר בראשוב, לוקה קיריאק קאראבואס ולאלנה לבית אלקסוביץ'. דרך משפחת אלקסוביץ' הועלתה האפשרות לקשר עם המשפחה ההונגרית טאבאי. ליון לוקה הייתה גם אחות בשם לנצ'י.
קאראג'אלה למד וסיים בית ספר תיכון בפלוישט. בתקופת התיכון כבר החל לכתוב שירים בחשאי. יון לוקה (שכונה ינקו) גילה עניין רב במעשי דודו, יורגו קאראג'אלה, שהיה שחקן וראש להקת שחקנים. אביו הרשה לו בשנת 1868 ללמוד ב"קונסרבטוריום לאומנות דרמטית" שם לקח קורסים של דקלום ומימיקה. כאוטודידקט צבר קאראג'רלה השכלה כללית רחבה. בשנת 1870 נאלץ להפסיק את לימודיו ולעבור עם משפחתו לבוקרשט. הוא הכיר שם את מיכאי אמינסקו וכשאמינסקו נשכר להיות לחשן בלהקה של דודו, היה קאראג'אלה לחשן בתיאטרון הלאומי של בוקרשט. הוא התחיל לפרסם שירים וגם פרוזה בכתבי העת של התקופה. כבר בפרסומים אלה בא לידי ביטוי הסגנון הסאטירי, הפרודיות דוחקות את השירים הליריים וכך גם משלי החיות.
ראשית פעולתו העיתונאית התחילה באוקטובר 1873, בעיתון "הטלגרף", שם פרסם אנקדוטות במדור שנקרא "קוריוזים". הוא פרסם בעיתונים רבים והשתמש במספר שמות עט, כמו: "קר" (Car), "פוליקר" (Policar), "פלסטף" (Falstaff), "זואיל" (Zoil), "נסטרטין" (Nastratin), "הנס" (Hans) ועוד. בין לבין מונה להיות מפקח של משרד החינוך במחוז סוצ'אבה ובמחוז ניאמץ.
משנת 1888 קאראג'אלה היה למנהלו של התיאטרון הלאומי. קאראג'אלה נפטר בברלין בשנת 1912. בניו ודודו היו סופרים ומחזאים.
ארדיפיתקוס רמידוס
על פי ההשערה, רמידוס קרוב מאוד לאב הקדמון המשותף של האדם המודרני והשימפנזה, שאת קיומו מסיקים מתוך רצפי הגנום של שני מינים אלו, והוא ככל הנראה אב קדמון של האדם דרך הסוג אוסטרלופיתקוס. רמידוס הוא גם המאובן הראשון השופך אור על תהליך ההזדקפות על הרגליים האחוריות באבולוציה של שושלת האדם.
רקע היסטורי ומדעי
לקראת סוף המאה ה-20 התבסס קונצנזוס מדעי בתחום הפלאואנתרופולוגיה בדבר מוצאו של סוג האדם מן האוסטרלופיתקנים, שמאובנים שלהם נפוצים באפריקה מתקופה של כארבעה עד שני מיליון שנה לפני זמננו, ומתאפיינים בשילוב של הליכה על שתיים עם מוח בגודל של מוחות קופי-אדם. כמו כן, בהתבסס על השוואת רצפי הגנום של האדם והשימפנזה, מעריכים שהאב הקדמון המשותף שלהם היה קוף-אדם קדום שחי באפריקה לפני כשמונה עד ארבעה מיליוני שנים, ושהאב המשותף לשניהם ולגורילה קדום במיליון עד שני מיליון שנים נוספות. הענף שהתפצל מן האב הקדמון המשותף והוביל אל האוסטרלופיתקנים, ודרכם לאדם, סווג כתת-שבט ההומינינים, להבדילו מן הענפים המובילים אל השימפנזה (תת-שבט ה"פאנינים") ואל הגורילה (תת-שבט ה"גורילינים"). בבסיס הענף ההומיניני ניתן היה לשער את קיומו של שלב מעבר בין האב הקדמון המשותף לאוסטרלופיתקן הקדום ביותר, אשר בו התפתחה לראשונה ההליכה על שתיים.
השימפנזה והגורילה בני-ימינו הם שוכני יער, המטפסים תוך שהם נתלים בענפים ומתקדמים בתנופות זרוע ("זרועיות"), ועל הקרקע הם הולכים על ארבע באופן ייחודי כשידיהם נתמכות בחלק החיצוני של פרקי אצבעותיהם ("הליכת פרקים"). הבוהן ברגליהם האחוריות גדולה ומופרדת משאר האצבעות, בדומה לאגודל בכף היד, ומותאמת ללפיתת ענפים. לעומתם היו האוסטרלופיתקנים שוכני סוואנה שהלכו זקופים על רגליהם האחוריות, וכפות רגליהם דמו כבר לאלו של האדם - בעלות בוהן צמודה לשאר האצבעות וקשת כף-רגל. גם מבנה האגן של האוסטרלופיתקנים דומה כבר לאגן האדם, בעל "צורת קערה" המותאמת להליכה על שתיים, ושונה מן התצורה האנכית של אגן השימפנזה והגורילה. ההשערה הפשוטה ביותר הנובעת מכך היא שהליכה על שתיים הופיעה לראשונה באב קדמון דמוי שימפנזה וגורילה, שכמותם טיפס בתנופות זרוע והלך על פרקי האצבעות. השינויים המתאימים בעצמות האצבעות והאגן היו אמורים להתרחש בשלד של מין מעבר אחד לפחות, שחי כמשוער באפריקה לפני יותר מארבעה מיליון שנה והיה אביהם הקדמון של האוסטרלופיתקנים ושאר הענף ההומיניני. לא הייתה הסכמה נרחבת לגבי הסיבות שהובילו לאבולוציה זו, אך מרבית החוקרים שיערו שהיא התפתחה כתוצאה מהמעבר לחיים בסוואנה.
את כל ההשערות האלו לא ניתן היה לבדוק ברשומות המאובנים, משום שעד שנות התשעים לא התגלה באפריקה אפילו מאובן אחד של הומינין או קוף-אדם מן התקופה שבין 12 ל-4 מיליוני שנה לפני זמננו.
ממצאים ראשונים והגדרת המין
בשנת 1994 דיווח לראשונה צוות המחקר של פרויקט האוואש התיכון בראשותו של טים וייט על גילוי מין חדש של הומינין נכחד המתוארך בשיטות רדיומטריות לגיל של 4.4 מיליון שנה - קדום מכל הומינין אחר שהיה ידוע באותו זמן (מאז התגלו הומינינים קדומים אף יותר, ראו להלן בסעיף אבולוציה). ממצא זה כלל בעיקר שיניים שהשתייכו לפחות ל-17 פרטים שונים, וכן חלקים מלסת תחתונה ועצם זרוע. בתחילה סיווגו חברי הצוות גם את המין החדש לסוג אוסטרלופיתקוס, ועל פי שיטת השם המדעי הכפול כינוהו "אוסטרלופיתקוס רמידוס". ואולם ככל שהתגלו יותר ויותר שברי-עצם והוחל במלאכת השחזור, הסתבר שרמידוס שונה בתצורת השלד שלו מן האוסטרלופיתקנים, ובפרט הוא יותר דמוי קוף-אדם מהם. מכך הסיק הצוות שהם גילו לא רק מין חדש אלא גם סוג חדש - שאותו כינו ארדיפיתקוס - הקרוב יותר לנקודת הפיצול בין שושלת האדם ושושלת השימפנזה. בשנת 1995 שינה וייט רשמית את השם לארדיפיתקוס רמידוס, אבל פירוט הממצאים לא פורסם בספרות המדעית במשך שנים רבות.
פרסום התגלית
בדיעבד הסתבר שהתגלו שברי עצם רבים, ששחזורם לשלד שלם הצריך עבודת נמלים וזמן ממושך. בנוסף העצמות היו כה שבירות שנדרשו אמצעים מיוחדים על מנת למנוע מהן להתפורר לאבקה ברגע שחולצו מתוך האדמה. הצוות גייס חוקרים מתחומים שונים על מנת לפתור את הבעיות, ונעשה שימוש רב בטכנולוגיות טומוגרפיה ממוחשבת והדמיה ממוחשבת תלת-ממדית ל"שחזור" וירטואלי של השלדים. בתקופות מסוימות של המחקר, צוות האוואש התיכון כלל כ-50 חוקרים מדרגת דוקטור ומעלה מ-16 מדינות. בסופו של דבר ארכה מלאכת השחזור לא פחות מ-15 שנים, ובמשך כל אותה תקופה סירב וייט לפרסם את הממצאים או להראותם למומחים נוספים - מעטה סודיות שבעטיו המחקר תואר באירוניה כ"פרויקט מנהטן של הפלאואנתרופולוגיה". פלאואנתרופולוגים אחרים שעבדו באותו התחום היו מתוסכלים במיוחד, מכיוון שלא יכלו לדעת אם התגלית תהפוך את המחקר שלהם לחסר-משמעות, וניסו לחפש רמזים לגבי טיבה מכל מקור אפשרי, כולל הערות-אגב במאמרים אחרים של הצוות ופליטות-פה בכנסים מדעיים. הפלאואנתרופלוג ג'ון הוקס אף תיאר את המצב בבלוג שלו כמזכיר את הסובייטולוגים שהיו מחפשים רמזים בהודעות הקרמלין ובמאמרי פראבדה בתקופת המלחמה הקרה.
באוקטובר 2009 פורסמו לבסוף הממצאים בלא פחות מ-11 מאמרים, מספר חסר-תקדים בהיסטוריה של הפלאואנתרופולוגיה, בגיליון מיוחד של כתב-העת המדעי סיינס. אז הוברר שהצוות ערך מחקר מקיף ביותר, שכלל לא רק שחזור של הגולגולת, השיניים, שלד הגוף, האגן והירכיים, הגפיים העליונות וכפות הידיים והרגליים של המין, אלא גם שחזור סביבת החיים שלו באמצעות מאובני בעלי-חיים וצמחים רבים מן האתר, ובאמצעות הרכב כימי של איזוטופים. חוקרים בתחום מעריכים את התגלית כפריצת-דרך חשובה אף מגילויה של לוסי והמין אפרנסיס על ידי דונלד ג'והנסון ב-1974. בסך-הכל התגלו מאובנים מכ־110 פרטים שונים של רמידוס עד הפרסום ב-2009, אבל פרט לשלד של ארדי (ראה להלן) כל המאובנים האלו הם שברי-עצם חלקיים מאוד או שיניים.
אתר התגלית
מאובני רמידוס התגלו בשטח החפירה הקבוע של הצוות בראשות טים וייט, באזור האוואש התיכון ליד הכפר ארמיס (Aramis), מרחק כמה עשרות קילומטרים בלבד מאזור חדאר באוואש התחתון שבו התגלתה לוסי המפורסמת ושאר ממצאי אוסטרלופיתקוס אפרנסיס. זהו אזור מדברי נידח, חם ויבש באופן קיצוני וקשה מאוד לגישה, המצריך ארגון מיוחד של משלחות החפירה. עצמות הומינינים מונות כאחוז וחצי מתוך עשרות אלפי בעלי-חיים מאובנים שנמצאו באתר, הכוללים בין השאר אנטילופות מסוג קודו, קופים נכחדים קטנים, עטלפי פרי, ומינים שונים של עופות. כמו כן הוא עשיר בגזעי עצים מאובנים, זרעים מאובנים ושאר שרידי צמחייה עתיקה, המעידים שהוא היה לח בהרבה מאקלימו הנוכחי, וכלל אזור של יער ואזורי סוואנה פתוחה.
תיארוך
בנופו ההררי והמחורץ של האתר המודרני נחשפות באופן בלתי-סדיר שתי שכבות גאולוגיות של אבן טוף, האחת מעל השנייה, אשר נוצרו מאפר געשי כתוצאה מפעילות של הר געש סמוך. שתי שכבות הטוף מתוארכות בשיטה הרדיומטרית ארגון-ארגון לאותו גיל של 4.4 מיליון שנה. מכאן ניתן להסיק ששכבת העפר ביניהן, שעומקה הממוצע כשלושה מטרים, הצטברה בתוך תקופת זמן קצרה משולי הדיוק של התארוך הרדיומטרי - עשרת-אלפים שנה או פחות מכך. בשכבה זו התגלו כל ממצאי ארדיפיתקוס רמידוס, וכן שלדי בעלי-חיים ומאובני צמחים ששימשו לתיאור בית הגידול שלו. ואולם מרבית העצמות המתגלות באתר רוסקו לשברים על ידי טורפים ואוכלי נבלות קדמונים, ועל-כן הייתה בתחילה רק תקווה מועטה למצוא שרידים שלמים יותר משיני רמידוס שהתגלו קודם לכן.
גילויה של "ארדי"
ב־5 בנובמבר, במהלך עונת החפירות של 1994, גילה אחד מחברי הצוות, הפלאואנתרופולוג האתיופי יוהאנס היילה סלאסי (באותו זמן סטודנט לתואר שני בהנחייתו של וייט) שני שברים של עצמות שורש כף יד הומינידיות על פני השטח, במרחק כמה עשרות מטרים מן המקום שבו נמצאו קודם השיניים. אלו הם השרידים הראשונים שנמצאו מתוך הפרט שסומן בסימון הקטלוגי ARA-VP-6/500, וקיבל אחר-כך את הכינוי הפופולרי "ארדי". חשיפה וסינון נוספים של העפר העלו גם עצמות אצבעות, ולאחר מכן חלק מעצם ירך, ועצם שוקה שלמה כמעט לגמרי. במקום נערכה חשיפה זהירה במשך עונת החפירות של 1994 ועונת החפירות של 1995, בקצב ממוצע של כשני סנטימטרים של עפר ביום, שבסופו של דבר העלתה 128 שברי שלד של ארדי. השברים לא היו מחוברים זה לזה, ונראה שנרמסו ופוזרו על ידי חיות קדמוניות אחרות (וייט כינה את ארדי באירוניה "קורבן דריסה"), אך לא נמצא שום נזק כתוצאה מטריפה. סיבת מותה של ארדי אינה ידועה, אך לא נמצאו פתולוגיות כלשהן פרט לסימני זיהום שנרפא באחת מאצבעות הרגליים. בסך הכל נמצא כ־45% מכלל השלד, יותר מאשר אצל לוסי המפורסמת, ובהנחת סימטריה (כלומר שימוש בעצם קיימת מצד אחד לשחזור בת-זוגה החסרה בצד הנגדי) ניתן לשחזר כ־80% מהשלד.