cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרב עמק הפו
רקע
בשנת 216 לפנה"ס, לאחר קרב קאנאי, שלח המצביא הקרתגי חניבעל ברקה, ששימש כמפקד כוחות צבא קרתגו בחצי האי האפניני, את אחיו, מאגו ברקה, לקרתגו במטרה לבקש תגבורת. מאגו ניסה לשכנע את השלטונות, אולם לא הצליח בכך, ותחת זאת נשלחה תגבורת אל האח השלישי עזרובעל ברקה, שלחם בהיספניה נגד הרומאים. מאגו עצמו נשלח למערכה בהיספניה. בשנת 207 לפנה"ס, עזב עזרובעל את היספניה וכוחותיו הושמדו בקרב מטאורוס.
הרומאים, בהנהגת מפקד חדש בשם פובליוס קורנליוס סקיפיו, כבשו בהדרגה את היספניה, ולאחר קרב איליפה, שהסתיים בתוצאות הרסניות מבחינת קרתגו, הם שלטו בכל חצי האי האיברי פרט לגאדס. מאגו החזיק בה, בתקווה שהשבטים הילידים וכן מרד סורקו שפרץ במחנה הרומאי יעכבו את הרומאים מספיק זמן. עם זאת, סקיפיו דיכא את המרידה והביס את המקומיים, ובשנת 205 לפנה"ס נפלה גאדס. מאגו נסוג אל האיים הבלאריים. בהמשך הגיעה אל מאגו פקודה לנטוש את האיים, ולהפליג עם שארית צבאו אל צפון איטליה, בניסיון להחיות את המערכה נגד הרומאים שם.
ההתקפה של מאגו
בקיץ 205 לפנה"ס, הופיע במפתיע מאגו בחופי איטליה. צבאו כלל 12,000 רגליים, 2,000 פרשים ו-30 ספינות. הוא כבש בסערה את ג'נובה, ולאחר מכן נע אל אזור האלפים הליגוריים, "כדי לראות עם הוא יכול לעורר מהומה שם". כמה משבטי הליגורים הסתכסכו, מאגו כרת ברית עם אחד מהם וסייע לו נגד השני. כך זכה בבעלי ברית, וצבאו נהנה מנהירה המונית של מקומיים.
ברומא שררה חרדה. הפחד היה שמאגו יצליח לנוע דרך צפון איטליה ולחבור על הכוח של אחיו. האימה ששררה דמתה לאימה ששררה רק שנתיים לפני כן עם פלישתו של עזרובעל לחצי האי. הרומאים נתנו פקודה ללגיונות בארטיום (ארצו) וארמיניום (רימיני) לנוע במטרה ללכוד את מאגו בצפון איטליה ולמנוע ממנו לחדור למרכזה. בהמשך, שלחה קרתגו למאגו 6,000 לוחמים 800 פרשים 7 פילים וסכום כסף גדול, אולם עדיין מאגו לא הצליח לפרוץ את ההגנות הרומיות ולהתקדם אל הצבא של חניבעל. אפיאנוס מאשים אותו שהוא "היה תמיד בעל מזג הססן". מאגו, הכיר בכך שהלגיונות הרומיים מונעים ממנו פגישה עם אחיו, והחליט להגדיל את צבאו. הוא כינס את מועצות הליגורים והגאלים, הוא הודיע להם שאין הוא מבקש את רעתם אלא את חירותם, וביקש מהם שיספקו תגבורות לצבאו. הליגורים הסכימו מיד, אולם הגאלים שחששו מהרומאים, סרבו, אולם בסתר שלחו לו חיילים. הצבא של מאגו גדל בהדרגה.
העניינים נותרו ללא שינוי משמעותי במהלך השנה הבאה (204 לפנה"ס) מאגו המשיך להגדיל ולאמן את צבאו, והרומאים המשיכו לחסום אותו.
הקרב
בשנת 203 לפנה"ס הוסכם על הפסקת אש זמנית בין רומא לקרתגו. מנהיגי קרתגו ניצלו את ההפוגה וקראו לחניבעל לסגת. במקביל הפראיטור פובליוס קווינטיליוס וארוס והפרוקונסול מרקוס קורנליוס קאתאגוס הובילו צבא של ארבעה לגיונות כנגד מאגו שחנו באינסובריה (אזור מילאנו). קווינטיליוס פיקד על שני לגיונות בחזית, וקורנליוס פיקד על שני הלגיונות בעורף. הרומאים שמרו את הפרשים גם כן בעורף, וכן מאגו שמר את שבעת פיליו בעורף.
הקרב התנדנד ללא הכרעה, וקווינטיליוס הורה לקורנליוס להוציא את הפרשים מהעורף. מאגו, שהתכונן לאפשרות כזו, הורה לשבעת הפילים שלו לתקוף. הסוסים, שנבהלו מהפילים, החלו להשתולל, ונאלצו לסגת. הפרשים הנומידים ניהלו אחריהם מרדף מוצלח. הפילים הסתערו על חיל הרגלים הרומי והסבו לו אבדות כבדות. קורנליוס הכניס את שני הלגיונות מהעורף לקרב. הרומאים המטירו כידונים על הפילים, ארבעה נפצעו, והשאר נבהלו ונסוגו רומסים את אנשיהם. מאגו הוציא מהעורף את לוחמיו הגאלים, והורה להם לעצור את הרומאים שהסתערו בשצף קצף אחרי שהפילים נסוגו. הגאלים סבלו ככל הנראה מנחיתות מספרית, אולם לחמו באומץ. עם זאת, במהלך הקרב מאגו נפצע, ונישא מחוץ לשדה הקרב "כמעט חסר רוח חיים". המראה עורר דמורליזציה בצבא הקרתגי, והחיילים החלו להימלט. הקרב הסתיים בניצחון רומאי.
5,000 קרתגים נהרגו, ו-22 קצינים זוטרים נפלו בשבי. לרומאים 2,300 הרוגים ביניהם 2 טריבונים צבאיים.
תוצאות
מאגו נסוג אל חוף הים בליגוריה. הוא פגש שם נציגים מטעם שלטונו קרתגו שהורו לו לעזוב את איטליה ולהצטרף לחניבעל בצפון אפריקה. מאגו ציית לפקודה, והפליג מאיטליה לסרדיניה. בסרדיניה הוא מת מפצעיו. הצבא שלו המשיך לאפריקה, שם התרחש קרב זאמה שסיים את המלחמה. עם זאת, לטענת קורנליוס נפוס, מאגו לא ציית לפקודה, והמשיך לנהל את המלחמה בליגוריה. בהנחה שנפוס צודק, מאגו חי ככל הנראה עד שנת 193 לפנה"ס.
קרב עמק הפו למעשה לא היה הקרב האחרון בזירה האפנינית. קצין קרתגי בשם חמילקרת, חנה באזור שבו מבחינה טכנית לא חלו תנאי שלום קרתגו, ועל כן המשיך במערכה עד 199 לפנה"ס. שבטים גאלים מתמרדים המשיכו להילחם עד שנת 197 לפנה"ס.
משרד הפנים (אוסטריה)
משרד הפנים הפדרלי (בגרמנית: Bundesministerium für Inneres; ידוע כ-Innenministerium, או B.M.I בראשי תיבות) היא סוכנות ממשלתית פדרלית המשמשת כמשרד הפנים של ממשלת אוסטריה והיא אחראית בעיקר על ביטחון הציבור, אך עוסקת גם בנושאים הנוגעים לאזרחות, בחירות, משאלי עם ושירות אזרחי חלופי. משרד הפנים נחשב לאחד המשרדים החשובים באוסטריה.
המשרד מנהל ומפקח על הרוב המכריע של סוכנויות אכיפת החוק במדינה, כולל המשטרה הפדרלית, משרד משטרת הפלילים (BKA), המינהל לביטחון המדינה ושירותי מודיעין (לשעבר המשרד הפדרלי להגנת החוקה וללוחמה בטרור, BVT), המשרד למאבק בשחיתות (BAK), פיקוד יחידת קוברה (EKO Cobra), כוח המשטרה האווירית ויחידת המצפה המיוחדת (SEO). המינהל הכללית לביטחון הציבור, המורכב בעיקרו מקציני אכיפת חוק, משמש כגוף המנהל המקצועי של כל הגורמים הללו, מלבד ה-BAK, שאינה מהווה חלק ממנו. סוכנויות אכיפת החוק הפדרליות שאינן בשליטת המשרד כוללות את המשטרה הצבאית, המשטרה הפיננסית ומשמר המשפט. ראש המשרד ומנכ"ל המשרד הוא שר הפנים (Bundesminister). ממש מתחת לשר מכהן המזכיר הכללי (Generalsekretär), המשמש כראש המבצעים של הסוכנות והפקיד השני במשרד. המשרד הוא אחד הבודדים בממשלה האוסטרית, שיש בראש ראש סגל (Kabinettchef), המשמש כראש הסגל של השר.
עד 1848 ענייני הפנים של המדינה היו באחריות קנצלר החצר האוסטרו-בוהמית, משרה שהוקמה על ידי הקיסרית מריה תרזה. בשנת 1848 הוקם המשרד לראשונה כ"משרד הפנים הקיסרי והמלכותי", שימש כמשרד הפנים של אוסטרו-הונגריה ברחבי האימפריה. הוא הפך ל"משרד הפנים הממלכתי" (Staatsamt des Innern) של הרפובליקה הראשונה ב-1918 ולאחר מכן שונה שמו ל"משרד הפנים הפדרלי". בין 1918 ל-1920 הוא נקרא משרד הפנים הממלכתי. לאחר מכן הוא מוזג עם משרד החינוך ושמו שונה למשרד המדינה לענייני הפנים וחינוך. הגוף השתלב בממשל הפדרלי בשנת 1923. בעקבות מלחמת העולם השנייה שונה שמו למשרד הפנים הפדרלי ולאחר פירוק גרמניה הנאצית בשנת 1945 הוקם המשרד מחדש במתכונתו הנוכחית.
הסוכנות הפדרלית ברמת הקבינט מופקדת על נושאי ביטחון הציבור, אזרחות ומעמד אזרחי, לרבות שמות משפטיים, בחירות, משאלי עם ועצומות פופולריות, כמו גם ניהול מצב חירום והפעלת השירות האזרחי החלופי לשירות הצבאי.
המנהל הכללי לביטחון הציבור, ממונה על ידי שר הפנים ואחראי על המשטרה הפדרלית, המינהל לביטחון המדינה ושירותי מודיעין, היחידה הטקטית EKO Cobra וכן על משרד משטרת הפלילים הפדרלית. מעבר לתחום השיפוט של הקנצלר הפדרלי, המשרד אחראי גם על ענייני המדינות והעיריות האוסטריות, הקרנות וקרנות העושר הריבוניות.
מי ים המלח
מי ים המלח הם המים העיליים האגורים בבקעת ים המלח, והמהווים את ים המלח. מי ים המלח נמצאים בדרגת רוויה ומליחות גבוהה מאוד והם בעלי הרכב מינרלים ייחודי, שהופך אותם לאחד מהמקורות הגדולים והחשובים בעולם של תרכובות אי-אורגניות ברמת איכות גבוהה לניצול תעשייתי.
תיאור אוגר המים
ים המלח הוא ימה השוכנת בקצה הדרומי של בקעת הירדן, בנקודה הנמוכה ביותר על פני כדור הארץ. ימה זו היא שריד של ימה קדומה וגדולה יותר, ימת הלשון, שכיסתה את פני השטח בתוך בקע ים המלח - מן הכנרת ועד אזור חצבה שבערבה התיכונה.
לאורך השנים, תנאי החום והיובש של האקלים המדברי גרמו לאידוי מוגבר של המים ולצמצום שטחו של האגם, וכך גדל והלך ריכוז המלחים בו. היום, ריכוז המלחים בים המלח גדול פי עשרה מריכוזם במי הים. צורתו של ים המלח היא כשל אגן מוארך, אשר לשון יבשה חודרת לתוכו ממזרח ומחלקת אותו לשניים: האגן הצפוני - העמוק (שעומקו הממוצע כ-200 מטר), והאגן הדרומי - הרדוד. בשל נסיגת הים וירידת מפלסו, האגן הדרומי מופרד היום מזה הצפוני. האגן הדרומי מכיל את בריכות האידוי המלאכותיות של יצרני האשלג בישראל ובירדן, ואילו האגן הצפוני הוא ימה טבעית.
תכונות פיזיקליות של המים
התכונות הפיזיקליות של מי ים המלח (כגון: מליחות, צפיפות וטמפרטורה) משתנות עבור שכבת המים העליונה של הימה. השינויים קשורים לאינטראקציה עם שכבת האוויר שמעל הימה. אולם, מעומק של 30 מטרים ומטה, התכונות הפיזיקליות של המים נשארות אחידות וקבועות לכל אורך השנה.
ההרכב הכימי
הרכב המים הייחודי של ים המלח סקרן את האדם כבר משחר ההיסטוריה, אולם, מחקר מדעי ראשון, שמטרתו למצוא את הרכב המינרלים במי ים המלח בוצע רק במאות ה-17 וה-18. הראשון שעשה אנליזה למי ים המלח היה לבואזיה (ואחריו גה-ליסאק וגמלין), שב-1827 קיבל במעבדתו תוצאות הסוטות רק ב-20 אחוזים מערכו האמיתי של ריכוז הברום במי הים. מי ים המלח הם מים במליחות גבוהה מאוד, כמעט על סף רוויה. תמלחת ים המלח מוגדרת כתמלחת סידן-כלורידית, דהיינו תמלחת אשר בהשוואה להרכב מי ים רגילים מדולדלת יחסית ביוני הסולפט והדו-פחמה. לפיכך, יון הכלוריד הוא היון בעל המטען השלילי הכמעט בלעדי במערכת.
תמלחות בהרכבים הדומים להרכב ים המלח מוכרות בעולם כמעט רק מתת הקרקע, בדרך כלל בתמלחות המצויות במגע עם נפט. לפיכך ים המלח הוא אגם ייחודי לא רק בשל מליחותו הגבוהה אלא גם בשל הרכבו הכימי. בעולם קיימים רק אגמים ספורים בעלי הרכב סידן-כלורידי הדומה לים המלח.
מי ים המלח נמצאים ברוויה של נתרן כלורי (הליט) ולכן זה המינרל הראשון ששוקע באידוי ראשוני של המים.
מקור המלח
ים המלח מתאפיין במליחות הגבוהה בערך פי עשרה ממי ים רגילים ובהרכב כימי ייחודי. תמלחת ים המלח התפתחה ממי ים אשר חדרו לבקע ים המלח לפני מספר מיליוני שנים דרך לשון ים בעמק יזרעאל. התאיידות וכניסת מים מוגבלת הביאו לעלייה במליחות המים וגרמו להתגבשות מלחים, בכללם גבס והליט (מלח בישול ) שהצטברו על קרקעית האגם. שכבות המלח כוסו במשקעים צעירים, ומאוחר יותר בהיסטוריה הגאולוגית התרוממו ויצרו את מחדר המלח של הר סדום.
תגובות כימיות בין תמלחת המוצא שחדרה לתת הקרקע עם סלעי הגיר שבשולי הבקע הביאה לשינויים נוספים בהרכב התמלחת, במיוחד סילוק של גופרה ותוספת של סידן. לאחר ניתוק הקשר עם הים המשיכו להתקיים תהליכי ריאקציה עם סלעי הסביבה והתמלחת יצרה אגמים חדשים (אגם עמורה ואגם הלשון). מי הנגר אשר התנקזו לאגמים אלו הביאו איתם מלחים אשר שינו עוד את הרכב תמלחת המוצא והביאו לשקיעה נוספת של גבס, הליט ומינרלים פחמתיים (קלציט וארגוניט ).
הפוטנציאל המסחרי של מי ים המלח
ים המלח מכיל כמויות עצומות של מינרלים מומסים. ליטר אחד של מים מכיל יותר מ-300 גרם מומסים. מבין היונים החשובים כלכלית ניתן לציין את המגנזיום (כ-39 גרם לליטר), אשלגן (כ-7 גרם לליטר) וברום (כ-5 גרם לליטר).
חברת האשלג הארץ ישראלית (1930-1952)
החלום אודות פיתוח של תעשייה המבוססת על אוצרות ים המלח מתוארת כבר בספרו של הרצל, אלטנוילנד, אולם המימוש של רעיון זה החל רק בתחילת שנות ה-30 של המאה העשרים, עת השיג משה נובומייסקי, מהנדס יהודי מרוסיה, זיכיון מממשלת המנדט הבריטי להקמת "חברת האשלג הארץ ישראלית" לניצול של מי ים המלח להפקה של אשלג וברום.
==== (1952 - כיום) ==== עם תחילת מלחמת העצמאות חדלה מפעילותה חברת האשלג. בשנת 1952 החליטה הממשלה להקים חברה חדשה - ”חברת מפעלי ים המלח“, שתהיה אמונה על הפקת אוצרותיו של הים. בשנת 1961 נחקק חוק זיכיון ים המלח, שבו קיבלה ”מפעלי ים המלח“ באופן חוקי את הזיכיון להפקת מינרלים מים המלח. היום משתייכת החברה לקונצרן כימיקלים לישראל, שהיא מהחברות הגדולות והחשובות בעולם בתחום הכימיה. החברה מספקת כשליש מהייצור העולמי של ברום, והיא הספקית השישית בגודלה בעולם של אשלג.
מוצרים עיקריים המופקים ממי ים המלח
האשלג הוא המוצר העיקרי של מפעלי ים המלח. הוא משמש לייצור דשנים אשר משפרים את איכות האדמה, מזינים את הצמח, מגדילים את היבול ואת האיכות של התוצרת החקלאית ומשפרים את עמידות הצמח בפני מחלות ומזיקים ואת יכולתו להתמודד עם יובש וקור - כמו גם את טעמם וצבעם של הפירות ואת עמידות התוצרת בהובלה ובאחסון.
במפעלי ים המלח מייצרים את כל מגוון המוצרים שעל בסיס מלח שולחן ומגנזיום כלורי: ממלח למזון ועד למלח אמבט, מלח תעשייתי לאלקטרוליזה, מוצרים לשיכוך אבק, טבליות ריכוך למדיחי כלים וגם פתיתי מגנזיום כלורי המשמשים להפשרת שלג וקרח.
במפעל המגנזיום שבאתר סדום מייצרים גם מגנזיום מתכתי - מתכת קלה המשמשת בעיקר לתעשיות הרכב והתעופה וכתוסף בתעשיית האלומיניום. מוצר חשוב נוסף הוא הברום, אשר במוצריו המוגמרים משתמשים בחקלאות ובתעשיות ההיי-טק, האלקטרוניקה, הטקסטיל, מעכבי הבעירה ותעשיית התרופות. ריכוז הברום בתמלחות הסופיות של מפעלי ים המלח הוא הגבוה בעולם, מה שסייע בצמיחתו של מפעל הברום בסדום ובהפיכתו למפעל הברום הגדול בעולם. מערך הייצור בסדום הוא אחד היעילים בתעשייה הכימית בעולם. הסיבה לכך טמונה הן בשימוש באנרגיית השמש והן ביכולת לנצל את תוצרי הלוואי של מפעל אחד כחומר גלם חשוב בתהליך ייצורו של מוצר אחר.
חלק גדול מהכימיקלים המופקים ממי ים המלח, משמשים כחומרי גלם לייצור כימיקלים מורכבים יותר בעלי ערך כלכלי גבוה יותר, אשר משווקים לכל העולם. כך לדוגמה, הברום המופק ממי ים המלח, משמש להפקה של תרכובות אורגנו-ברום, כלומר תרכובות אורגניות המכילות אטומי ברום, שלהן שימושים בתעשייה הכימית, ובדגש על תעשיית התרופות. דוגמה נוספת, האשלג המופק ממי הים, עובר עיבוד נוסף עם חומצה חנקתית (המיוצרת מאמוניה המגיעה מחו"ל) לקבלה של אשלגן חנקתי - דשן בעל ערך כלכלי גבוה מאוד.
תהליך ההפקה של המינרלים ממי הים - תיאור מקוצר
תהליך הייצור במפעלי ים המלח מבוסס על הפקת המלחים מבריכות אידוי גדולות, שנבנו באגן הדרומי הרדוד.
בשלב הראשון נשאבים מים (תמלחת) מהאגן הצפוני ומובלים אל מערכת בריכות באגן הדרומי, בשטח של כ-150 קמ“ר.
השלב השני מתרחש במערך בריכות האידוי: בבריכות הראשונות שוקע בתהליך האידוי מלח שולחן. משם מועברת התמלחת לבריכות הקרנליט, בהן שוקע המלח הבא - הקרנליט. הקרנליט, המכיל אשלג, ומגנזיום כלורי, ומלח, הוא חומר הגלם העיקרי לייצור האשלג והמגנזיום המתכתי.
בשלב השלישי, דוברות הצפות בבריכות האידוי אוספות (”קוצרות“) את הקרנליט ששקע בהן. באמצעות צינורות מועבר הקרנליט כתרחיף למתקני הייצור ומשמש חומר גלם להפקת מוצרי האשלג והמוצרים הנוספים. את עודפי המים משיבים לאגן הצפוני של ים המלח.
השלב הבא הוא תהליך ניפוי והשבחה של הקרנליט, לפני העברתו לתהליכי הפירוק והמיצוי במפעלי האשלג. בתהליכי המסה מפיקים מהקרנליט מלח הנקרא סילביט (מכיל תערובת של אשלג ונתרן כלורי), ולאחר מכן מבוצעת הפרדה של האשלג מהסילביט בתהליכי מיצוי וגיבוש.
נבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים
נבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים היא הנבחרת הרשמית של מדינת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים. הנבחרת פועלת במסגרת ההתאחדות הישראלית לספורט נכים.
נבחרת הגברים
ייצגה את ישראל במשחקים הפאראלימפיים עשר פעמים וזכתה פעמיים במדליות זהב במשחקים הפאראלימפיים: באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968) וב-אולימפיאדת הנכים ארנהם (1980). הנבחרת השתתפה עוד שמונה פעמים במשחקים אלו: רומא (1960), טוקיו (1964), היידלברג (1972), טורונטו (1976), ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984), סיאול (1988), ברצלונה (1992) וב-בייג'ינג (2008).
קפטן הנבחרת בשנים 1993–2015 היה רועי רוזנברג.
בשנת 2008 הנבחרת דורגה במקום השמיני באירופה. בספטמבר 2019 הנבחרת סיימה במקום העשירי באירופה, ולא העפילה למשחקים הפאראלימפיים בטוקיו. ישראל נמצאים בדרג א' ביבשת.
נבחרת הנשים
ייצגה את ישראל במשחקים הפאראלימפיים שבע פעמים וזכתה פעמיים במדליות זהב במשחקים הפאראלימפיים: באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968) ובאולימפיאדת הנכים טורונטו (1976). הנבחרת השתתפה עוד חמש פעמים במשחקים אלו: היידלברג (1972), טורונטו (1976), ארנהם (1980), ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984), סיאול (1988),
אוג'דה
אוג'דה (בערבית: وجدة, בברברית: ⵡⴻⵊⴷⴰ, בצרפתית: Oujda) היא עיר בצפון-מזרח מרוקו, ששוכנת צמוד לגבול עם אלג'יריה. העיר בעלת אוכלוסייה של כ-600 אלף תושבים נכון ל-2010, והיא המרכז של מטרופולין בת למעלה ממיליון תושבים. העיר היא מקום הולדתו של נשיא אלג'יריה לשעבר, עבד אל-עזיז בותפליקה.
היסטוריה
העיר הוקמה בשנת 994 על ידי זירי בן עטיה, שליט שבטי הזנאטה הברברים. הרחבות נוספות של העיר נעשו בשנת 1048. באמצע המאה ה-11 העיר זכתה לחשיבות אסטרטגית עקב מיקומה על הדרך המזרחית לעיר סיג'ילמסה. העיר נפגעה מהמלחמות הרבות בין השושלת המרינית לממלכות ממזרחה. הסולטאן המריני אבו יוסף יעקוב בנה מחדש את העיר ושיקם אותה. העיר הייתה הזירה לקרבות גם בין השושלות הסעדית והעלאווית של מרוקו לבין האימפריה העות'מאנית ממזרח. בשנת 1844 התרחש בקרבת העיר קרב איסלי בין צרפת למרוקו. בשנת 1912 העיר ביחד עם שאר מרוקו נכנסה תחת הפרוטקטורט הצרפתי עד שנת 1956.
פרעות אוג'דה וג'ראדה
באופן היסטורי, שכנה בעיר קהילה יהודית בת מספר אלפי תושבים. בשנת 1948 בעקבות הכרזת האו"ם על הקמת מדינת ישראל בכ"ט בנובמבר, גורמים בתנועה הלאומית המרוקאית, נושאי דגלה של הליגה הערבית, הסיתו נגד היהודים. בפרעות שפרצו לאחר מכן נרצחו 4 יהודים בעיר אוג'דה ועוד 38 יהודים בעיר ג'ראדה השכנה.
קומיי, קיסר יפן
קומֶיי, קיסר יפן (ביפנית: 孝明天皇; 22 ביולי 1831 – 30 בינואר 1867) היה הקיסר ה-121 בסדרת הקיסרים היפנים. בתקופת שלטונו הארץ עוד נשלטה בידי שוגונות טוקוגאווה והגיעה המשלחת האמריקאית הראשונה של מת'יו פרי אל יפן והורתה על תחילת סחר וסיום תקופת סאקוקו הבדלנית במדינה.
מקורות
קומיי היה הילד הרביעי והבן הראשון של הקיסר נינקו אמו האומנת הייתה סדאג'ין, בת אצולה והקיסרית הראשית. אמו הביולוגית הייתה סנמיצו אוגימאצ'י, אחת הפילגשים של הקיסר נינקו.
שמו בתקופת ילדותו היה אוסהיטו.
קיסר יפן
הוא הפך לנסיך הכתר בשנת 1840 וצלח לירושת המלוכה לאחר מותו של אביו, הקיסר נינקו בשנת 1846. הקיסר הצעיר נודע באהבתו לקריאה וללמידה, קומיי לקח את צוואת אביו והקים את מרכז הלמידה של אצילי החצר, גאקושוין בקיוטו.
מאבק השפעת חוץ
מאז שמתיו פרי הגיע ליפן עם כוחות צי ארצות הברית ודרש לפתוח את יפן למסחר עם ארצות הברית בשנת 1853, לקיסר היה קול רב השפעה בפוליטיקה, הוא איבד אמון עם השר העליון של שוגונות טוקוגאווה לאחר שהאחרון יצר הסכמי סחר עם מדינות אירופאיות ואמריקאיות על דעת עצמו. הייתה אף פעם אחת שבה הקיסר הביע את רצונו להוציא את כל הזרים מיפן.
לאחר הוצאת צו אימפריאלי נגד הזרים במדינה, התרחשה בקיושו התנגשות כוחות בין שבט סצומה לבין אוניות מלחמה של הצי המלכותי הבריטי לאחר תקרית נממוגי. ההתנגשות אשר נגמרה בהפגזת קגושימה רק האדירה את הרצון ביפן להישאר ללא כל השפעה מחוץ, אירופאית או אמריקאית.
הקיסר קומיי הפך למאמין חזק בבדלנות של יפן, הוא נתן לאחותו הצעירה הנסיכה הקיסרית קזונומיה צ'יקאקו להתחתן עם סיי סיישוגון, גנרל סמוראי אשר פעל נגד דריסת הרגל המערבית ביפן, אותה כינו היפנים כ"ברברית". נוסף על כך הקיסר עודד תנועות לאיחוד כלל יפן כמדינה ריכוזית.
חצר המלוכה של השוגון באדו וחצר המלוכה של הקיסר בקיוטו עשו כל שביכולתם למנוע את המשך ההשפעה המערבית על המדינה. כאשר השוגון אימוצ'י טוקוגאווה הגיע לקיוטו, הוא הלך למקדש השינטו קאמו-ג'ינג'ה ולמקדש איוואמימיו האכימאן-גו כדי להתפלל לעתיד מזהיר של מדיניות עצמאית ובדלנית לאומתו.
הסדר
נאמר שהשוגון סמך במיוחד על המושל הצבאי של קיוטו, קטאמורי מאטסודיירה לכל מקרה אפשרי של מלחמה. עם זאת, בשנת 1865 הגיעה לבסוף הפעולה המערבית בכל הכוח, ספינות מלחמה של מדינות מערביות החלו להגיע דרך ים הפיליפינים, הן עברו את מפרץ אוסקה ודרשו במידית את שיתוף הפעולה של יפן עם דרישות המסחר שלהם, היה זה באותה העת שהקיסר קומיי הבין את חומרת המצב ואת כוחם כמו גם נחישותם של הכוחות המערביים.
בהבנת ההכרח הקיסר נתן ידו לתחילת הסחר עם המערב. עדיין הייתה תנועה שמרנית אשר טבעה את האיסור ללמוד רפואה אירופאית, אם כי תנועה כזו חוזקה בתוך הארמון הקיסרי לא הייתה הכחשה גמורה לתרבות המערבית, הקיסר עצמו ענד שעון יד ברוב שעות היום.
ב-25 בדצמבר 1866, שנה שלאחר הסכם הסחר, נפטר הקיסר לאחר 21 שנות שלטונו, לפי המקורבים אליו, הקיסר ככל הנראה נפטר עקב אבעבועות שחורות. היו אשר טענו כי הקיסר נרצח, אך למעשה, המסתורין הסובב את מותו של הקיסר קומיי ממשיך להתקיים עד לימינו.
יזם מדיניות
יזם מדיניות הוא שחקן שיכול להיות בתוך הממשלה, מחוצה לה כחלק מקבוצת אינטרס או ארגון מחקרי. חלק ממאפיינו דומה ליזם עסקי אך ההבדל נובע בנכונות יזם המדיניות להשקיע זמן, אנרגיה, מוניטין וכסף בקידום ומימוש מדיניות שאינה מקדמת אינטרסים עצמיים בלבד. נכונות זו לקידום מדיניות נובעת כי יזמי מדיניות מונעים על ידי יתרונות פוטנציאליים של הסברה מוחשית ולא מוחשית תוך ציפייה שהתועלת שיקבלו היא גבוהה מהעלות.
מושג זה נוסח לראשונה בשנת 1984 על ידי ג'ון קינגדון. חקר יזמי המדיניות נועד להבנת היבטים בעיצוב מדיניות, מאמצים לרפורמה והבדלים בין תפיסות מדיניות מקומיות, לאומיות ועל לאומיות.
התמקדות ביזמי מדיניות נעשית על פי 3 תפיסות: תפיסה המתמקדת באנשים בודדים כגון מומחים ואליטות, מיקוד באנשים אלו כבעלי פתרונות לבעיה והתמקדות בהם כבעלי העדפה ברורה למדיניות מסוימת. התפיסות יוצרות ההנחה שיזמי מדיניות יחפשו מקומות והזדמנויות שיאפשרו להם לקדם מדיניותם. ומאמציהם להנעת חדשנות מדינית עלולה לכלול הצגת מדיניות חדשה לחלוטין בתוך תחומי שיפוט ומכאן גם לשבש הסדרי מדיניות וסטטוס קוו קיימים או שיפור מדיניות קיימת.
מכאן יזמי מדיניות מאופיינים במספר היבטים. בהתמדתם ועקשנותם לפעילות ארוכה, כשחקנים אנרגטיים העובדים עם צוות ואחרים תוך מינוף המשאבים הקיימים וניהול הזדמנויות הנועד להשפיע על מדיניות. דרך פעילותם מתמקדת בזיהוי בעיה מדינית והצעת פתרונות תוך יצירת במה לאג'נדה הפוליטית שלהם שמיועדת ליצירת לגיטימציה לקידום ויישום המדיניות. לכן יזמי מדיניות מאופיינים כמתווכי בעיות ופתרונות בשימוש באסטרטגיות, סיפוק ראיות ואיזון השפעה ועמימות.
פעולות יזמות מדיניות
יזמי מדיניות עוסקים בפעולות הנקראות "פעולות יזמות מדיניות". פעולות אלו מוגדרות כדפוס פעולות המתמקדות בקידום חדשנות ואינטרס יזמי המדיניות שמטרתם להביא לשינוי מדיניות קיימת. פעולות אלו הן סך הכלים והכישורים כגון מסגור בעיה, בניית קואליציה ועוד בהן משתמש יזם המדיניות למען ביסוס וקיבוע סדר יום, גישוש, איזון והפעלת מנגנונים סיבתיים להפצת המדיניות הרצויה.
הצלחת יזם מדיניות
יתרון יזם המדיניות התורם להצלחתו הוא שבניגוד לקבוצות גדולות בהם פרטים לרוב לא יפעלו יחד עקב בעיית הטרמפיסט. יזם המדיניות לרוב מוכן לשאת בנטל השגת מטרות המדיניות והיבט זה תורם לקידום המדיניות.
1886 בארצות הברית
1886 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 110 שנה מיום היווסדה.
יזם מדיניות
הצלחת יזם מדיניות
למרות זאת הצלחתו אינו תלויה בו בלבד אלא ברמת תלותו במשאבים, רגולציה קיימת ויחסיו עם שותפים נוספים. כאשר תלות היחסים אינה תלויה רק ביחסיו הנוכחיים של יזם המדיניות אלא גם ביחסים העתידיים אשר ירצה ליצור או לשמר.
בנוסף ככל שליזם מדיניות יש יותר מאפיינים, תכונות וכישורים המאפיינים אותו כיזם כך גדל סיכוי יזם המדיניות לקדם את המדיניות המועדפת עליו ולממשה.
אך בהתייחסות לתהליך המדיניות, הצלחה של יזם המדיניות נחשבת כאשר לאחר תהליך, יזם המדיניות מצליח לשנות את העדפות האחרים לגבי המדיניות וכאשר לבסוף המדיניות נלקחת בחשבון על ידי קובעי המדיניות ומאומצת.
תהליך ביצוע המדיניות
ליזם המדיניות מספר תרומות ותפקידים בשלבי קידום המדיניות שהוא מבצע המוצגים על פי סדרם:
קביעת סדר היום הוא שלב בו יזם המדיניות מזהה בעיה מסוימת ולאחר מכן הוא מנסה לקשור אותה לפתרון מדיניות תוך חיפוש בעל עניין שישקול לאמץ פתרון לבעיה זו.
בשלב אימוץ המדיניות, תפקיד היזם הוא קטן שכן זהו שלב בו קובעי המדיניות עוסקים. אך יזם המדיניות משתמש באסטרטגיות ריכוך קובעי המדיניות שמאפשרים ליזם המדיניות להמשיך למסגר את סדר היום ולתמרן את תהליך המדיניות למקום אשר הוא חפץ בו.
בשלב יישום המדיניות יזם המדיניות מציג שורה רחבה יותר של שחקנים ומשאבים תוך איסוף עדויות וראיות נוספות המראות שתוכנית המדיניות אכן פועלת היטב. פעולות אלו נועדו לעגן את הליך המדיניות.
בשלב ההערכה היזם נמצא ברקע ביצועה ולוחץ על פעולות הערכה מחדש של המדיניות שמטרתה לעשות שיפורים נוספים במדיניות על מנת שהיא לא תתבטל אלא תשתפר
אינקרמנטליזם
תאוריית האינקרמנטליזם (Incrementalism) פותחה על ידי צ'ארלס לינבדלום ולפיה קובעי מדיניות מושפעים מתגובות שהם מקבלים בתוך הממשלה ומחוצה לה תוך כדי שהם מונעים על ידי אינטרסים אישיים ושנאת סיכונים. תאוריית האינקרמנטליזם לכן בולמת את הטענה שקובעי מדיניות קובעים החלטות מדיניות באופן רציונלי תוך הערכת כלל האפשרויות והשלכות. עקב כך תאוריה זו מדגישה כי רוב השינויים במדיניות מתרחשים בצעדים קטנים הננקטים על ידי קובעי המדיניות, כתוצאה מכך הליך גיבוש מדיניות נעשה באופן תגובתי והדרגתי כאשר במקביל קיים הקושי בהשגת אחדות בין הדעות השונות.
לכן האינרקמנטליזם פועל ככוח נגד כלפי יזמי המדיניות ורצונם לשינוי דרמטי. לפיכך מדיניות על פי תאוריה זו היא פשרה, ויזמי המדיניות פועלים יחד עם קובעי מדיניות על מנת לשכנעם לקידום מדיניות. עקב האינקרמנטליזם נובע הצורך של יזמי מדיניות להציג טיעונים משכנעים יותר. והצורך במספר תכונות וכישורים כגון סבלנות, חזון ברור, יכולת עבודה על פי קידום סדרת שינויים קטנים והדרגתיים לאורך זמן. אשר יהוו מסגרת לשינוי גדול בעתיד כאשר במקביל כוחות הנגד של האינקרמנטליזם פועלים לשימור קואליציית האינטרס והצוות של יזם המדיניות לאורך זמן למען התמדה בתהליך.
תאוריית זרמי המדיניות
בתאוריה זו יש שלושה תהליכים בהן סוגיות מדיניות מתהוות. כאשר שלושת תהליכים אלו מתרכזים יחד לחלון הזדמנויות (הנקרא גם חלון מדיניות) אשר יוצר בסיס משותף, ניתן להעלות פתרון מדיניות לדיון ולקדמו ליישום. שלושת תהליכים אלו נקראים: זרם המדיניות, זרם הבעיה והזרם הפוליטי.
זרם הבעיה זהו זרם בו מתרחשים המאמצים למשיכת תשומת הלב לנושאי מדיניות תוך ניסיון להדגיש בעיה בסטטוס קוו בשילוב הצגת פתרון זמין. זרם המדיניות מקושר בקהילות מומחי מדיניות המייצרים ומתווכים רעיונות לפתרון מדיניות. בזרם זה מתרחש הליך יצירת ותכנון המדיניות, העלאת רעיונות חדשים או ניסוח ושדרוג רעיונות קיימים תוך תכנונם לפתרונות יישומיים שבמקביל יכולים לתאום את ערכי רוב המומחים וקובעי המדיניות הרלוונטיים. ולבסוף הזרם פוליטי הוא זרם המשקף את תשומת הלב הפוליטית של קובעי המדיניות וההיבטים המשפיעים עליה אשר יכולים להעלות את עניין הממשלה במדיניות מסוימת או להפחיתה. זרם זה מורכב מהיבטי בחירות, שינויים ממשלתיים, מפלגות, אידאולוגיות ושינויים בהלך הרוח הלאומי של האזרחים. חשיבות הזרם נובעת כי על אף שאנשים רבים יכולים להעלות רעיונות למדיניות, נבחרי הציבורי הם אלו שמחליטים מה יעלה ולסדר היום ומה לא. לכן בתאוריה זו תפקיד יזמי המדיניות הוא חיוני בצימוד תהליכים אלו וזירוזם לקישור תוך ניצול חלון הזדמנויות. יזמי המדיניות ממתינים לבעיות שיצופו עם פתרונות מדיניות שהם יצרו מבעוד מועד, כאשר זה מתרחש נוצרת הזדמנות לשינוי בסדר היום של הממשלה וזה מאפשר להעלות רעיונות אלו לסדר היום. כך יזם המדיניות יכול להצליח בצימוד זרם הבעיה והמדיניות לזרם הפוליטי ולשלבם בתהליך זה.
תיאוריות מוסדיות
תאוריה זו מציגה את יחסי הגומלין בין מוסדות ליזמי מדיניות וכיצד תכונות מוסדיות משפיעות על פעולות ותמריצים לפעולת היזמים. היווצרות מוסדות מאפשרות לשמש ככלי משחק, מתן יציבות וודאות לפועלים בה. כתוצאה מכך המוסדיות מדגישה תכונות שחקנים היכולים להשפיע באופן משמעותי על הכללים עקב ידע מעמיק בנושא רלוונטי, מרחב תנועה, הכרת נהלים ונורמות מקומיות או מוסדיות המשמשים להגדרת התנהגות מקובלת והבנת רגישות פנימית. מכאן נובעת חשיבות הידע של יזם מדיניות להכרת המרחב בו הוא פועל על מנת שלא לאבד תמיכה במדיניות אותה הוא מציג. וחשיבות רשת התומכים אותה היזם בונה אשר צריכה להכיל בעלי מומחיות מבחוץ אך גם מתוך המוסד עצמו.
תאוריית שיווי המשקל המקוטע
לפי תאוריה שיויו המשקל המקוטע (Punctuated Equilibrium Theory), מדיניות מאופיינת בתקופה ארוכה של יציבות שיכולה להתערער עקב שינוי פתאומי ומשמעותי המתרחש. כך התאוריה מנסה להסביר תקופות ארוכות של יציבות במדיניות אל מול תקופות קצרות אך אינטנסיביות של שינוי. יציבות היא תוצאת יכולתם המוגבלת של מחוקקים לעסוק בכמה נושאים בו זמנית תוך כדי שסטטוס הקוו נתמך על ידי מונופולי מדיניות העושים מאמצים לשימור סטטוס הקוו המטיב איתם תוך מניעה לקריאה לשינוי.
שינוי מדיניות המתרחש על פי התאוריה מציג את תפקיד יזמי המדיניות כפרטים בעלי השפעה. בתאוריה זו יזמי מדיניות פועלים לדימוי חיובי של מדיניותם וערעור היציבות הקיימת אשר יכול להסביר מדוע יציבות במדיניות מסוימת מתערערת. ישנו אילוץ לשינוי מדיניות ויצירת מדיניות חדשה המדגישה בעיות במציאות הקיימת ואת הצורך לשינוי תוך ניסיון להבין מדוע שינוי טרם התרחש. לכן בנוסף לכך בתאוריה זו על מנת לעורר חשיבות לשינוי מדיניות, יזמי מדיניות פועלים בכמה רמות שיפוט על מנת לעורר שינוי ברמת ממשל אחת ודרכה להשפיע על רמות ממשל אחרות. כך יזם המדיניות יכול להתחיל בשינוי מדיניות מקומי לדוגמה ולאחריו להמשיך לשלטון המרכזי. כאשר המטרה היא לבסס את המדיניות ולהגדיל את היקף השפעת וקהל התומכים בה.
בירוקרטים ברמת הרחוב כיזמי מדיניות
בירוקרטים ברמת הרחוב שמזוהים כממלאי תפקיד יזמי מדיניות, מוגדרים כאנשי מקצוע שאפתניים המועסקים במדינה וככאלה המסוגלים להשקיע זמן, אנרגיה ומוניטין כדי להביא לשינוי במדיניות. בירוקרטים אלו הם בעלי אידאולוגיה חברתית חזקה, הכשרה מקצועית והם כפקידים מבקשים לפתח או לאמץ חידושי מדיניות שנועדו לשפר תהליכי יישום שהם מבצעים תוך הפיכתם לפרקטיקות יום-יומיות אצל שאר העובדים.
לכן בירוקרטים יזמי מדיניות מזהים בעיה חברתית הדורשת פתרון מקומי לאחר שהם צפו בהשפעת הבעיה החברתית על קבוצות מוחלשות איתן הם עובדים. ולכן בירוקרטים אלו פועלים לשינוי מדיניות מקומית בשילוב שיקולים חברתיים בתכנון עירוני.
שוני בין יזמי מדיינות בירוקרטיים ברמת הרחוב ליזמי מדיניות קלאסיים
ראשית קיים הבדל בין יזם מדיניות קלאסי ליזם מדיניות ברמת הרחוב הנובע מרמת הממשל בה הם פועלים. יזם מדיניות קלאסי פועל בחוגי העילית לרוב ובממשל המרכזי לעומת יזם מדיניות ברמת הרחוב הפועל לרוב בממשל המקומי.
ישנו שוני בהתמקדות בשלבי תהליכי המדיניות. יזם מדיניות קלאסי מתמקד לרוב בשלבי קביעת סדר היום ואימוץ המדיניות כאשר בירוקרט מתמקד בישום המדיניות, השפעתה על אזרחים ושיפורה.
שלישית יש שונות במוטיבציית הצדדים. יזם מדיניות קלאסי לרוב תופס את הרווחים המוחשיים והבלתי מוחשיים של מדיניות שהוא מקדם כגדולים מעלויות הסיכון תוך רצון לשינוי סטטוס הקוו הקיים. לעומת זאת בירוקרטים ברמת הרחוב הם בעלי מוטיבציה הגנתית. בירוקרט אינו פועל על מנת להרוויח אלא על מנת לא להפסיד תוך התעניינות בשמירת סטטוס הקוו.
רביעית יזמי מדיניות ברמת הרחוב הם בעלי רשתות קשרים דלות וקטנות לעומת יזם מדיניות קלאסי הנובעות מכמה היבטים. לבירוקרטים ברמת הרחוב יש עוצמה פוליטית נמוכה ומעמדם המקצועי לא גבוה, מחסור במשאבים כלכלים וזמן ולבסוף קיימת סוגיית חוסר העניין המספיק בבירוקרטים. לדוגמה כאשר אוניברסיטאיות אינן מתעניינות בשיתוף פעולה או חקר בירוקרטים ברמת הרחוב עקב חוסר מרכזיות הנושא. אבל במקביל יזמי מדיניות שהם בירוקרטים ברמת הרחוב לא תמיד מתעניינים בתמיכת השחקנים פוליטיים. הבירוקרטים פועלים בזירה המקומית ומתמקדים ביישום המדיניות, פעילותם היא טכנית ובעלת בולטות נמוכה. לכן יעדיפו לפתח קשרים עם עמיתיהם תוך יצירת רשת קשרים רוחבית המכילה בירוקרטים נוספים למען השפעה על הטמעת השיני באופן עצמוני.
ביקורת על חקר יזמי מדיניות
שאלת החקר לגבי מי הם יזמי המדיניות אינה מפותחת ומדויקת מספיק בתיאורית חקר תהליכי מדיניות המנהל הציבורי.
בתאוריה זו יש כמה סוגי יזמי מדיניות ומספר תפקידים שונים שיכולים להצביע על הנעה לשינוי מדיניות. היבט זה נובע כי רוב המחקר על יזמי מדיניות לטענת המבקרים מבלבל פונקציות אחרות של ניהול ומנהיגות באופן כללי. הבלבול נעשה עקב הכללת תכונות רבות מידי, תפקידים וכישורים שהופכים את דמות היזם לרחבה כל כך עד שקשה להתייחס אליה מבחינה רעיונית ולהבדילה בין יזמי מדיניות לסוגים אחרים של שחקנים בזירת המדיניות. סיבה זו נובעת כי יש פעולות המגדירות יזמי מדיניות שגם מנהלים בארגונים ופוליטיקאים עושים כגון מסגור, מניפולציה של כללי מוסדות, ניהול רשתות ותחזוקת קואליציות וצוותים. לכן התמקדות ביזמים כפרטים מובילה לשקול יותר מידי פעולות ניהוליות ופוליטיות כפעולות יזמיות מה שגורם למתיחת יתר של המושג.
לכן יש המחמירים הטוענים כי עקב כך אין להחשיב יזם מדיניות כשחקן בפני עצמו, אלא שיש להחשיבם על ידי הפעולות שהם עושים. הפעולות הללו ודה-פרסונליזציה של יזמי המדיניות מסבירים באופן טוב יותר לטענתם מדוע שיתוף פעולה בין גורמים מתרחש בהקשר של מדיניות ומדוע מדיניות מקודמת או לא.
דיאטומיט
דיאטומיט או אדמה דיאטומית (Diatomaceous earth) היא מינרל טבעי רך המורכב בעיקר מסיליקה והנוצר משקיעה בימים או אגמים של צורניות - אצות חד תאיות מכוסות תחמוצת צורן. החומר נגרס בקלות לגרגרים שקוטרם מ 3 מיקרון ועד למילימטר אך לרוב בטווח שבין 10 ל 200 מיקרון וצבעם לבן דיאטומיט נקבובי ולכן צפיפותו נמוכה. הנקבוביות הגבוהה מאפשרת ספיחה יעילה ולכן אדמה דיאטומית משמשת כמצע סינון, כחומר סופח לנוזלים וכ"חול" להפרשות חתולים. שימושים נוספים הם כחומר שחיקה עדין לצורכי ליטוש, כקוטל חרקים, כמלאן (filler) במוצרי פלסטיק וגומי, כמצע לזרזים כימיים, כמייצב בדינמיט וכמבודד תרמי. הרכב אדמה דיאטומית יבשה משתנה בהתאם לגיל הסלע, לתכולת החרסית המעורבת בסיליקה ולמין האצה שיוצרת את המשקע; המרכיבים העיקריים של החומר:  80-90% סיליקה, 2-4% אלומינה ו 0.5-2% תחמוצות ברזל.
חומרי נפץ
בשנת 1866 גילה אלפרד נובל שניטרוגליצרין הופך יציב יותר כשהוא ספוח בדיאטומיט וכך איפשר טיפול ושינוע מהיר ויעיל יותר בחומר הנפץ עליו רשם פטנט בשם דינמיט.
מצע סינון
מסננים מצינורות מלאים בדיאטומיט שמשו לראשונה לסינון מים במהלך מגפת כולרה בבודפשט בשנת 1892. החומר משמש לסינון מים בבריכות שחייה, במערכות מי שתייה ובאקווריומים. המבנה הנקבובי של הגרגרים מאפשר ספיחה יעילה של חלקיקים קטנים. פרט למים ניתן לסנן באמצעות אדמה דיאטומית גם נוזלים כבירה, יין, סירופים ודבש מבלי לשנות את הטעם, הצבע או הערכים התזונתיים שלהם.
חומר שחיקה
היישום הוותיק ביותר של המינרל הוא כחומר לשחיקה עדינה ובכך הוא משמש במשחות שיניים ולליטוש מתכת.
הדברה
דיאטומיט משמש להדברת מזיקים. מנגנון הפעולה הוא הצמדות הגרגרים לשלד החיצוני של פרוקי רגליים, ספיחה של פחמימנים מציפוי השעווה המגן (הקוטיקולה) וכך נגרמת התייבשות של המזיק. ליישום זה משתמשים באדמה שלא טופלה בחום ובקוטר גרגרים של כ 12 מיקרון.
בידוד חום
החומר כאבקה משמש כמבודד תרמי - למילוי חללים מבודדים במתקנים קריוגניים וכן לבידוד תנורי בישול מסוג AGA (תנור שפיתח גוסטב דאלן המבוסס על אגירת חום של בעירה איטית).
מצע לזרזים
בשל שטח הפנים הגדול האבקה דיאטומיט משמש כמצע לזרזים בתעשייה הכימית כך למשל כמצע לניקל לשימוש בתגובות הידרוגנציה.
שימושים בחקלאות
האבקה משמשת כחומר מונע התגיישות והוא תוסף מאושר למזון בעלי חיים לצורך זה. אדמה דיאטומית משמשת גם כמצע גידול בהידרופוניקה.
קארי בראונשטיין
קארי רייצ'ל בראונשטיין (באנגלית: Carrie Rachel Brownstein; נולדה ב-27 בספטמבר 1974) היא שחקנית, קומיקאית, מוזיקאית, תסריטאית ובמאית אמריקאית-יהודייה. היא התפרסמה לראשונה כחברה בלהקה Excuse 17 לפני שהרכיבה את שלישיית הפאנק-אינדי סלייטר-קיני. במהלך הפסקה מסלייטר-קיני, היא הקימה את הלהקה Wild Flag. במהלך תקופה זו, בראונשטיין כתבה והופיעה במערכונים עם פרד ארמיסן, אשר פותחו אחר כך לסדרת הטלוויזיה הסטירית זוכת פרסי האמי "פורטלנדיה". להקת סלייטר-קיני התאחדה בשנת 2014, וב-2015 בראונשטיין יצאה לסיבוב הופעות עם הלהקה, בשילוב עם מסע פרסום לספר זכרונותיה שיצא באותה שנה.
קורות חיים
בראונשטיין נולדה למשפחה יהודית בסיאטל, וושינגטון שבארצות הברית. היא גדלה בעיר רדמונד. אמה הייתה עקרת בית ומורה, ואביה היה עורך דין; הוריה התגרשו כשהיא הייתה בת 14, והיא עברה לחיות עם אביה. לה אחות צעירה.
בראונשטיין התחילה לנגן בגיטרה בגיל 15, ולמדה אצל ג'רמי אניק, מוזיקאי אינדי מקומי. כשסיימה תיכון, התחילה ללמוד לתואר ראשון באוורגרין סטייט קולג' באולימפיה, שם פגשה את קורין טאקר, קתלין האנה, טובי וייל, ובקה אלבי. היא הקימה עם אלבי וסי.ג'יי. פיליפס את הלהקה Excuse 17, שהייתה מופיעה יחד עם להקתה של טאקר, Heavens to Betsy. לאחר שהוציאו אלבום משותף, בראונשטיין וטאקר יסדו את סלייטר-קיני כפרויקט צדדי, והוציאו את הסינגל Free to Fight. לאחר שסיימה את התואר, נשארה באולימפיה עוד שלוש שנים, ואז עברה לגור בפורטלנד.
Excuse 17
בשנת 1993, בעודה סטודנטית, הקימה בראונשטיין יחד עם בקה אלבי וסי.ג'יי. פיליפס את Excuse 17, להקה חלוצה בתנועת riot grrrl שקמה בסצנת המוזיקה באולימפיה, ואשר שיחקה תפקיד חשוב בגל השלישי של הפמיניזם. הלהקה התפרקה בשנת 1995.
סלייטר-קיני
לאחר שהתפרקה להקת Excuse 17 הפכה להקת סלייטר-קיני למוקד הפעילות העיקרי של בראונשטיין וטאקר. השתיים - שהיו אז במערכת יחסים - הקליטו את האלבום הראשון שלהן "סלייטר-קיני" בתחילת 1994 במהלך טיול לאוסטרליה. האלבום יצא באביב 1995. הן הקליטו והופיעו עם מגוון מתופפות, עד שג'נט וייס הצטרפה ללהקה בשנת 1996. הן הוציאו עוד שישה אלבומי אולפן לפני שיצאו להפסקה לתקופה לא מוגדרת ב-2006. ב-20 באוקטובר 2014, בראונשטיין הודיעה בטוויטר כי סלייטר-קיני יוצאת באלבום חדש, No Cities to Love, וכן למסע הופעות בינואר 2015. בעת ההכרזה, יצא הקליפ של הסינגל הראשון מתוך האלבום. הסינגל, "Bury Our Friends", היה זמין להורדה בחינם.
מבקרי המוזיקה גרייל מרקוס ורוברט כריסטגה החשיבו את הלהקה לאחת מלהקות הרוק החשובות של שנות ה-2000; ב-2015, כינה טום בריהן את סלייטר-קיני להקת הרוק הגדולה של שני העשורים האחרונים.
הכרה
ב-2006, בראונשטיין הייתה האישה היחידה שנכללה ברשימת "25 הגיטריסטים הלא-מספיק מוערכים מכל הזמנים" של רולינג סטון.
קריירת כתיבה ובימוי
בראונשטיין החלה לכתוב עוד לפני שסלייטר-קיני התפרקה. היא ראיינה את אדי ודר, מרי לין רייסקוב, קארן או ושריל היינס עבור המגזין The Believer. היא גם כתבה ביקורות על משחקי וידאו בהקשרים מוזיקליים עבור Slate.
במרץ 2009, בראונשטיין חתמה על חוזה לכתוב ספר ש"מתאר את הדינמיקה המשתנה באופן דרמטי בין המוזיקאי לאוהד, מאז הולדת ה-iPod ומותה של חנות התקליטים ועד הופעתה של תרבות "הייה אתה הכוכב" בסגנון "אמריקן איידול", ודילול המיסטיק של הרוק שזה גרר"; The book, called The Sound of Where You Are, הספר, שנקרא The Sound of Where You Are, יצא בשנת 2011.
ב-2015 פרסמה בראונשטיין את ספר זכרונותיה, Hunger Makes Me A Modern Girl.
בתור תסריטאית, בראונשטיין כותבת לסדרה "פורטלנדיה", שפותחה מסדרת סקיצות שיצרה עם שותפה לעשייה פרד ארמיסן, בין השנים 2011–2016, וכן מככבת בתוכנית.
בשנת 2019 ביימה שני פרקים מתוך סדרת הטלוויזיה "גברת פלטשר" של HBO.
קריירת משחק
בראונשטיין הופיעה במגוון סרטי אינדי וסרטים קצרים, וכן בסקיצות קומיות בווידאו יחד עם פרד ארמיסן, בתור הצמד "ThunderAnt". מתוך סקיצות אלו נולדה התוכנית הקומית פורטלנדיה, בה מככבת בראונשטיין בנוסף לכתיבת התסריטים יחד עם אליסון סילברמן (מהתוכנית הקולבר ריפור) וג'ונתן קיסל (מסאטרדיי נייט לייב). התוכנית שובחה על ידי קהלים ומבקרים, וחודשה ב-2016 לעונה שביעית.
בספטמבר 2014, בראונשטיין התחילה לגלם את דמותה של סיד בסדרה  טרנספרנט.
חיים אישיים
כשהייתה בת 21, בראונשטיין עברה אאוטינג כביסקסואלית בידי מגזין המוזיקה Spin. המאמר שפורסם דן ביחסיה עם חברתה ללהקה קורין טאקר בתחילת דרכה של סלייטר-קיני (השיר "עוד שעה" הוא על הפרידה שלהן). היא מספרת: "לא ראיתי את המאמר, וקיבלתי שיחת טלפון. אבא שלי התקשר אליי והיה כזה, 'המאמר של "ספין" יצא. אממ, את רוצה לספר לי מה קורה?' הקרקע נשמטה תחת רגליי... אבא שלי לא ידע שאני וקורין היינו יחד, או אפילו שיצאתי אי פעם עם בנות."
ב-2006, בניו יורק טיימס תוארה בראונשטיין כ"גיי-ית גלויה". בנובמבר 2010 בראיון ב-Willamette Week, היא סגרה את התהיות בנושא הזהות המינית שלה, וקבעה כי היא בהחלט מזדהה בתור ביסקסואלית. היא אומרת, "זה מוזר, כי למעשה, אף אחד מעולם לא שאל אותי. אנשים תמיד מניחים הנחות, שאתה כזה או אחרת, וזה כאילו, 'אוקיי. אני ביסקסואלית. פשוט תשאלו.'"
מאז שהתחילו לעבוד יחד על פרויקט ThunderAnt, בראונשטיין ופרד ארמיסן פיתחו מה שבראונשטיין מכנה "אחת ממערכות היחסים הכי אינטימיות, פונקציונליות, רומנטיות, אבל לא מיניות שהיו לנו אי פעם."
נורדואין UC-64A נורסמן
נורדואין UC-64A נורסמן הוא מטוס תובלה חד מנועי קל קנדי שמורכב ברובו מעץ מכוסה בבד.
המטוס תוכנן ב-1935 על ידי חברת נורדואין הקנדית. המנוע של המטוס השמיע קולות כמו של חמור ובגלל זה הוא כונה החמור המעופף. תכננו את המטוס כדי שיוכל לפעול ממשטחים לא סלולים. פעילי רכש ישראלים רכשו ב-1948 בגרמניה את המטוסים והעבירו אותם לישראל. הם שימשו את שירות האוויר של ההגנה שהפך מאוחר יותר לחיל האוויר של צה"ל, ונטלו חלק פעיל במלחמת העצמאות. ב-10 במאי 1948 התרסק מטוס מסוג זה בהרי ירושלים, בעת שהוזעק לסייע ללוחמים בקרב על בית מחסיר. ששת אנשי הצוות שהיו עליו נספו, בהם מפקד טייסת הצפין של שירות האוויר, דניאל בוקשטיין. שרידי המטוס מוצגים באנדרטה בהר הטייסים. המטוסים הופעלו בגף 35 במשימות של חילוץ מתיישבים ממנחת מאולתר בסדום. המשימות האלה שחקו את המטוסים ובגלל זה הם נזקקו לטיפולים רבים שקירקעו אותם לארץ להרבה זמן.
רוב מטוסי חיל האוויר באותה התקופה שומשו לא רק למטרה המקורית שלהם וכך גם עם המטוס הזה שחיל האוויר עשה בו שימוש גם למטרות הפצצה על עזה ורפיח. כל הפעולות האלה שחקו מאוד את המטוסים וגרמו להם לצאת מהשירות.
קישורים חיצוניים
נורדואין UC-64A נורסמן באתר חיל האוויר
סת' קרי
סת' אדהם קרי (באנגלית: Seth Adham Curry; נולד ב-23 באוגוסט 1990 בשארלוט, צפון קרוליינה שבארצות הברית) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והרכז, בקבוצת ברוקלין נטס מליגת ה-NBA.
סת' הוא בנו של כדורסלן העבר דל קרי, ואחיו הצעיר של סטפן קרי. בדומה לאחיו, נחשב קרי לאחד מקלעי השלשות המצטיינים בליגה, ועומד על אחוז הקליעה החמישי בטיבו בהיסטוריית הNBA, כ-43% מקשת ה-3.
נעוריו
קרי גדל בשארלוט, כשאביו דל שיחק בקבוצת שארלוט הורנטס המקומית, והתחיל לשחק בקבוצת הכדורסל של בית הספר התיכון שלו, התיכון הנוצרי של שארלוט. משפחתו של קרי היא נוצרית מאמינה. קרי משחק עם המספר 30 על חולצתו, כמו אביו ואחיו סטפן. בעבר שיחק גם עם המספר 31.
קריירת מכללות
במכללות התחיל לשחק בקבוצת הכדורסל של מכללת ליברטי שבווירג'יניה. בעונתו היחידה בליברטי העמיד ממוצע של 20.2 נקודות למשחק, הממוצע הגבוה ביותר בארצות הברית באותה שנה לשחקן שנה ראשונה במכללות. הוא שבר את שיא הנקודות לעונה של שחקן שנה ראשונה ב ה"ביג סאות'". כעבור עונה אחת, כאמור, עבר לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת דיוק שבדרהאם, צפון קרוליינה, תחת המאמן המוערך מייק ששבסקי.
קרי לא היה יכול לשחק בעונה שלאחר מעברו לדיוק, עקב חוקי ה-NCAA שמונעים זאת. הוא נכנס לחמישייה בעונתו הראשונה כשחקן מן המניין, עקב פציעה באגודל של קיירי אירווינג. בעונתו האחרונה במכללות הוא נבחר לחמישיית העונה של קונפרנס החוף המזרחי, כשהוא מעמיד ממוצעים של 17.5 נקודות, עם 47% דיוק בזריקות מהשדה ו-44% בזריקות ל-3 נקודות.
השנים הראשונות
קרי נרשם לדראפט 2013, אך לא נבחר בו. באוגוסט 2013 חתם על חוזה לא מובטח בגולדן סטייט ווריורס מה-NBA, שבה שיחק אז גם אחיו, סטפן. אחרי שישה משחקים בקדם-עונה, הווריורס שיחררו את קרי. בנובמבר חתם קרי על חוזה כחלק מהסגל המורחב של סנטה קרוז ווריורס מליגת הפיתוח של ה-NBA. במשחקו הראשון עם סנטה קרוז רשם קרי 36 נקודות, 6 אסיסטים ו-3 ריבאונדים, כשהוא מדייק ב-12 מתוך 19 זריקות מהשדה.
ב-24 בדצמבר אותה שנה חתם קרי על חוזה עם קבוצת ממפיס גריזליס, וב-5 בינואר הופיע לראשונה ב-NBA במדיה. באותו יום הוא גם נופה מסגל הגריזליס, וחתם מחדש לאחר ארבעה ימים בסנטה קרוז. בפברואר אותה שנה נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח של ה-NBA. במרץ חתם על חוזה לעשרה ימים עם קבוצת קליבלנד קבאלירס, שבסופו שוחרר מהקבוצה, ויום לאחר מכן חזר לסנטה קרוז. ממוצעיו של קרי באותה עונה בליגת הפיתוח היו 19.7 נקודות, 3.1 ריבאונדים, 5.8 אסיסטים ו-1.4 חטיפות ב-38 משחקים.
בקיץ 2014 שיחק קרי בליגת הקיץ של אורלנדו במדי אורלנדו מג'יק ובליגת הקיץ של לאס וגאס במדי פיניקס סאנס. בסוף ספטמבר חתם קרי על חוזה לא מובטח באורלנדו. אחרי מחנה האימונים בקדם העונה המג'יק החליטו אמנם לנפות אותו מסגל הקבוצה הבכירה, אך לפני כן הזכויות עליו בליגת הפיתוח עברו בטרייד לקבוצת ליגת הפיתוח של אורלנדו - אירי בייהוקס, וכך שמרו עליו תחת ידם.
קרי שיחק באותה עונה באירי, ואף נבחר שוב לאולסטאר ליגת הפיתוח. במרץ 2015 חתם קרי על חוזה לעשרה ימים עם פיניקס, שלא חודש בסיום התקופה. קרי חזר לאחר מכן לבייהוקס ונשאר לשחק שם עד סוף העונה. ממוצעיו בעונה זו היו 23.8 נקודות, 3.9 ריבאונדים, 4.2 אסיסטים ו-1.4 חטיפות למשחק. בסיום העונה נבחר קרי לחמישיית העונה של ליגת הפיתוח.
סקרמנטו קינגס
בליגת הקיץ של לאס וגאס בעונת 2015 שיחק קרי במדי קבוצת ליגת הקיץ של ניו אורלינס פליקנס. קרי קלע בממוצע 24.3 נקודות למשחק, מה שהקנה לו מקום בנבחרת העונה של ליגת הקיץ. ב-22 ביולי 2015 חתם קרי על החוזה המובטח הראשון שלו ב-NBA, שכלל שכר של שני מיליון דולרים על פני שתי עונות במדי סקרמנטו קינגס.
הקינגס החתימו את קרי בגלל יכולת הקליעה הטובה שלו מעבר לקשת השלוש, כשהוא עומד על 43 אחוזי דיוק בקליעה מהטווח הזה בליגת הפיתוח עד החתמתו. הופעת הבכורה שלו במדי הקינגס הייתה ב-10 באוקטובר 2015, בניצחון על לוס אנג'לס לייקרס, כשהוא קולע שתי נקודות. ב-28 במרץ הוא קלע 21 נקודות בהפסד לפורטלנד טרייל בלייזרס, שיא קריירה ב-NBA. ב-11 באפריל ביצע לראשונה דאבל דאבל, כשהוא קולע 20 נקודות ומוסר 15 אסיסטים ב-38 דקות בניצחון הקינגס על פיניקס.
קרי סיים את עונת עם ממוצעים של 6.8 נקודות, 1.5 אסיסטים ו-1.4 ריבאונדים ב-44 משחקים, עם אחוז דיוק של 45.1 בקליעה לשלוש. בסוף העונה קרי בחר להשתמש באפשרות היציאה שלו מהחוזה, ויתר על מיליון דולרים והפך לשחקן חופשי מוגבל. ב-15 ביולי חתם בקבוצת דאלאס מאבריקס.
קח אותי הביתה
קח אותי הביתה הוא אלבומה השני של הזמרת גלי עטרי, שיצא בשנת 1981.
סת' קרי
דאלאס מאבריקס
קרי פתח עם דאלאס את עונת כמחליף, אך אט אט התקדם לחמישייה. במהלך העונה שיפר קרי שלוש פעמים את שיא הקריירה שלו בנקודות. הוא קלע 23 נגד לוס אנג'לס לייקרס בתחילת נובמבר, כאמור, מספר שיא - שהשווה לאחר פחות משבועיים מול סן אנטוניו ספרס. בינואר קלע 24 נקודות והוסיף לכך שיא קריירה בריבאונדים - 10, מה שהוביל לניצחון מול אותה קבוצה מסן אנטוניו, שבמשחק הקודם ניצחה היא. בסוף פברואר קלע 31 נקודות בהפסד למינסוטה, שיא קריירה נוסף, שאליו התקרב שלושה ימים לאחר מכן - כשקלע 29 בניצחון מול מיאמי היט. ב-7 באוקטובר 2017 נפצע קרי בשוקה השמאלית וגמר את העונה.
קח אותי הביתה
בשנת 1980 יצאה גלי עטרי לדרך חדשה בתור זמרת סולנית, לאחר פרישתה מלהקת "חלב ודבש". יחד עם המלחין והמעבד המוזיקלי ירוסלב יעקובוביץ' לקראת סוף 1980 הקליטה את השיר "טירוף במה" (מילים ולחן יצחק קלפטר), שהתפרסם מאוחר יותר בביצועו של אריק איינשטיין.
ראשית שנות ה-80 הייתה תקופת פריחה לרוק הישראלי היותר אמריקאי ותוקפני. גם עטרי הצטרפה לגל הרוק החדש.
סת' קרי
פורטלנד טרייל בלייזרס
לקראת עונת חתם על חוזה בפורטלנד טרייל בלייזרס.
החזרה לדאלאס
ביולי 2019 חתם קרי על חוזה בדאלאס מאבריקס, בה שיחק בעבר בעונת 2016/2017.
קח אותי הביתה
האלבום נמכר בכ-13,000 עותקים ובעקבות הצלחתו יצאה עטרי למופע משותף עם מני בגר. בשנה זו זכתה עטרי בשם האלבום "קח אותי הביתה" בתואר "הפקת השנה".
סת' קרי
פילדלפיה 76'
לקראת עונת הועבר בטרייד לפילדלפיה 76', תמורת ג'וש ריצ'רדסון וטיילר ביי.
קח אותי הביתה
למרות ההצלחה היחסית של האלבום, גלי עטרי שינתה את סגנונה המוזיקלי באלבומים הבאים.
סת' קרי
ברוקלין נטס
בפברואר 2022 הועבר קרי בטרייד יחד עם בן סימונס, אנדרה דראמונד ושתי בחירות סיבוב ראשון בדראפט לברוקלין נטס, בתמורה לג'יימס הארדן ופול מילאספ. בעת הטרייד רשם קרי עונה מצוינת מקשת ה-3 עם אחוז קליעה של %40, והחזיק באחוז קליעה של 43% במהלך כל הקריירה - החמישי בגובהו בהיסטוריית הליגה.
לויד בראון
מייג'ור גנרל לויד דוידסון בראון (באנגלית: Lloyd Davidson Brown; 28 ביולי 1892 – 17 בפברואר 1950) היה קצין בכיר בצבא ארצות הברית, שפיקד על הדיוויזיה ה-28 במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
לויד בראון נולד בשרון, ג'ורג'יה ב-28 ביולי 1892. הוא סיים את לימודיו באקדמיה של אוגוסטה, האקדמיה של מחוז ריצ'מונד בשנת 1908, ובאוניברסיטת ג'ורג'יה ב-1912. הוא היה חבר באחוות דלתא, תטא ופי בטא קפא, ולאחר לימודיו הועסק כמדריך באקדמיה הצבאית בג'ורג'יה.
בשמת 1917, באותה שנה שארצות הברית נכנסה למלחמת העולם הראשונה, קיבל בראון את דרגת קצונה בצבא ארצות הברית כלוטננט משנה, והוקצה לרגימנט הרגלים ה-26. במהלך המלחמה הוא שירת בחזית המערבית כמפקד פלוגה 'G', גדוד 2, רגימנט הרגלים ה-61, הדיוויזיה ה-5 של חיל המשלוח האמריקאי (AEF).
לאחר המלחמה הוא מילא כמה תפקידי ייעוץ ומטה ברגימנט הרגלים ה-45 בפיליפינים, ולאחר מכן ברגימנט הרגלים ה-131 בשיקגו, ואף סיים בהצלחה כמה קורסים במכללות הצבאיות. בתחילת מלחמת העולם השנייה שירת בראון במטה משרד המלחמה, ולאחר מכן שימש עוזר הרמטכ"ל בפעולות הדרכה במטה כוחות היבשה. במהלך תפקידו הוא הואשם בעידוד החלפת קציני המשמר הלאומי בקציני הצבא הסדיר, על ידי הערכת ביצועים שלישית על קציני המשמר הלאומי.
בשנת 1942 הוא מונה לעוזר מפקד הדיוויזיה ה-102 בדרגה זמנית של בריגדיר גנרל.
בפברואר 1943 הוא קיבל דרגה זמנית של מייג'ור גנרל, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-28 במקום עומר בראדלי, שמונה לעוזרו של המפקד העליון של בעלות הברית, דווייט אייזנהאואר במערכה בצפון אפריקה. בראון הוביל את הדיוויזיה במהלך האימונים בארצות הברית, ובאוקטובר 1943 הפליגה הדיוויזיה לבריטניה. כוחות הדיוויזיה התאמנו שם עד סוף יולי 1944, ולאחר מכן נשלחו לצפון צרפת לקחת חלק במערכה בנורמנדי, ועם נחיתתם השתתפו בקרבות מבצע קוברה, בניסיון לפרוץ את המבוי הסתום בנורמנדי. בשל הביצועים הגרועים של הדיוויזיה, וחוסר הצלחתה בקרבות נגד הוורמאכט, הדיח צ'ארלס קורלט, מפקד הקורפוס ה-19, בתמיכתו של עומר בראדלי, את בראון, ומינה במקומו את ג'יימס אדוארד וורטון, אשר נהרג עד מהרה על ידי צלף, והוחלף על ידי נורמן קוטה.
בראון חזר לדרגת הקבע שלו בדרגת קולונל ושירת במגוון משימות מטה, לרבות מנהל בסיס ההדרכה לחיילי הרגלים עד פרישתו בשנת 1948. בשנת 1949 הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל, וב-17 בפברואר 1950 הוא מת בביתו בוושינגטון, ג'ורג'יה.
ג'ני סלייט
ג'ני סלייט (בשם מלא באנגלית: Jenny Sarah Slate; נולדה ב-25 במרץ 1982) היא שחקנית, מדבבת, קומיקאית וסופרת יהודייה-אמריקאית.
קורות חיים
סלייט נולדה וגדלה במילטון, מסצ'וסטס. אביה רון סלייט, הוא איש עסקים ומשורר שעבד כסגן נשיא של תאגיד התקשורת הגלובלית EMC. ואחר כך הפך למנכל חברת סטארטפ בתחום הביוטק. אמה ננסי, עקרת בית ומשוררת. לג'ני אחות גדולה - אביגייל, ואחות קטנה סטייסי. סלייט היא יהודייה משני צדדיה, סבתה נולדה בקובה למשפחה יהודית משוודיה וקרואטיה, וגדלה בצרפת.
היא התחנכה באקדמיית מילטון והיא בוגרת תואר ראשון בספרות מאוניברסיטת קולומביה, שם היא הקימה את קבוצת האלתור "Fruit Paunch".
קריירה
סלייט החלה להופיע ב-Varsity Show, שם פגשה את גייב לידמן, שהפך לפרטנר שלה. בשנת 2004 סיימה את לימודיה באוניברסיטת קולומביה. לאחר מכן עברה להתגורר בברוקלין.
בעקבות משחקים מוקדמים ותפקידי סטנד-אפ בטלוויזיה, ובעקבות השתתפותה בכתיבתה והפקתה של סדרת הספרים/סרטים קצרים "Marcel the Shell with Shoes On" (2010–הווה), זכתה סלייט להכרה בניו יורק. בשנת 2009, החלה להופיע בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב". היא הפכה לחברה קבועה בעונה ה-35 בתוכנית והשתתפה עד 2010. בשנת 2012, בזכות קולה הייחודי, קיבלה סלייט את תפקיד תמי לארסן בסדרת ההנפשה "ההמבורגרים של בוב". בין השנים 2013–2015, שיחקה את מונה-ליסה ספרשטיין בסדרת הטלוויזיה "מחלקת גנים ונוף" ואת שרה גוגנהיים בסדרת הטלוויזיה "בית השקרים", ובמערכון הקומדיה "Kroll Show".
בשנת 2014, פרצה לתודעה עם קבלת תפקיד ראשי בסדרת הדרמה-קומדיה "Obvious Child", עבור תפקיד זה זכתה בפרס "סרט בחירת המבקרים לשחקנית הטובה ביותר בקומדיה" והייתה מועמדת לפרס אינדפנדנט ספיריט ולפרסי גות'הם. בשנת 2016, סלייט דובבה בסרטים "זוטרופוליס" ו"החיים הסודיים של חיות המחמד" וב-2017, דובבה בסרטים "גנוב על העולם", "סרט לגו באטמן" ובסדרה "פה גדול". בנוסף באותה שנה, היא החלה לשחק בתפקידי דרמה בסרט "חיבור פשוט". ב-2018, שיחקה בסרט גיבורי העל "ונום" והחלה לדבב את דמותה של מיס נני בסדרה "חבובוטף". ב-2019, דיבבה את גידגט בסרט "החיים הסודיים של חיות המחמד 2".