cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לורנס אוליפנט (חבר פרלמנט)
רקע משפחתי
לורנס היה בנם הבכור (משבעה ילדים) של אבנעזר אוליפנט, השביעי מקונדי, ומרי, בתו השלישית של סר ויליאם סטירלינג מארדוך.
משפחתו של לורנס התגוררה בסטראת'ארן.
מתוך ששת אחיו, שניים נפטרו לפני בגרותם ושלישי נפטר לפני גיל ארבעים. משלושת האחים ששרדו:
קריירה פוליטית
אוליפנט היה חבר פרלמנט, נבחר לפני כן ואחר כך לאחר השינוי במערכת הבחירות שהוכנס על ידי חוק הרפורמה משנת 1832. הבחירות הראשונות שלו התנגדו בחריפות בגלל תמיכתו ברפורמת הבחירות. מניפסט הבחירות שלו היה שנוי במחלוקת באותה מידה וכלל התנגדות לאנשים שקיבלו מקומות, פנסיות או מחסומים (ביטול חסות, פרוטקציוניזם ופריבילגיה); עוינות לעבדות; התנגדות למונופולים ולעוולות חוקי התירס; דרישות לרפורמה בבורגס הממשלתי, כך שייבחרו על ידי כל האזרחים (ולא רק על ידי האליטה).
פרנץ קונוויטשני
פרנץ קונוויטשני (גרמנית: Franz Konwitschny; 14 באוגוסט 1901, פולנק, מוראביה הצפונית – 28 ביולי 1962, בלגרד), היה מנצח וכנר גרמני.
ביוגרפיה
קונוויטשני החל את הקריירה שלו כנגן ויולה בתזמורת גוונדהאוס בלייפציג, בניצוחו של וילהלם פורטוונגלר. בהמשך היה למנצח ובשנת 1927 החל לעבוד באופרה של שטוטגרט. משנת 1949 עד מותו היה מנצח ראשי של תזמורת הגוונדהאוז. משנת 1953 עד 1955 היה גם המנצח הראשי של התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן ומשנת 1955 ואילך ניצח על האופרה של ברלין. בין השאר היה המנצח הראשי של תזמורת המוזיאון של פרנקפורט, תזמורת בית האופרה העירוני של פרנקפורט על מיין.
פרנץ קונוויטשני הוא אביו של במאי האופרה פטר קונוויטשני.
יחסי טאיוואן–סינגפור
יחסי טאיוואן–סינגפור הם היחסים הבינלאומיים בין טאיוואן לסינגפור. טאיוואן מחזיקה נציגות בסינגפור. סינגפור מפעילה את משרד הסחר של סינגפור בטאיפיי שבטייוואן, שתי המדינות חברות בארגון הסחר העולמי (WTO). השליח הנשיאותי של טאיוואן וראש ממשלת סינגפור נפגשים בקביעות, בצורה הדומה לדיפלומטיה פרטית של מחוות מדינה למדינה ב-APEC.
היסטוריה מוקדמת
סינגפור וטאיוואן היו בעבר תחת תחומי השפעה שונים.
כמדינה קולוניאלית תחת שלטון מלאיה הבריטית, רוב המהגרים הסינים המוקדמים הגיעו כפועלים לסינגפור בשל בריחה מעוני ומלחמה. סינגפורים סינים אתניים רבים שאבו את שורשי אבותיהם בדרום סין ממחוזות פוג'יין, גואנגדונג והאינאן. במהלך השלטון הבריטי בסינגפור, סינגפור והרפובליקה הסינית (1912–1949) קיימו יחסים דיפלומטיים.
מאידך, טאיוואן הייתה ידועה לפני מלחמת העולם הראשונה בתור הרפובליקה של פורמוסה, ולאחר מכן הייתה טאיוואן תחת שלטון יפני בין השנים 1895 ל-1945. היא נפרדת גאוגרפית מסין היבשתית שבה החלה לראשונה מפלגת קוומינטנג (KMT). במהלך מלחמת העולם השנייה, מפלגת KMT שבאה לייסד את הרפובליקה של סין הייתה גם חלק מהקמת הממשלה הלאומית המאורגנת מחדש של הרפובליקה של סין בסין היבשתית, בתוך תחום השגשוג המשותף של מזרח אסיה היפנית. עם כניעת יפן לאחר המלחמה ובעקבות מלחמת האזרחים הסינית, סין נפרדה ל-2 ישויות נפרדות, הרפובליקה העממית של סין וטאיוואן (או הרפובליקה של סין), לשם נסוגו כוחות ה-KMT ששרדו לאחר שהפסידו במלחמה נגד הסינים הקומוניסטים; סינגפור חזרה לשלטון הבריטי.
1965–2010
כאשר סינגפור הפכה עצמאית ב-1965 ממלזיה, היא המשיכה לזמן קצר בהכרה ברפובליקה של סין כממשלה הלגיטימית של סין. מבחינה תרבותית, ברפובליקה של סין ובנאניאנג סינגפור יש אוכלוסיות גדולות באופן דומה של סינים אתניים שמוצאם ממחוזות פוג'יין, גואנגדונג והאינאן.
בשנות ה-70, הרפובליקה העממית של סין וסינגפור החלו ביחסים לא רשמיים.
מאז עצמאותה של סינגפור והקמת שלטון קוומינטנג על האי טאיוואן, הכוחות המזוינים של סינגפור (SAF) אימצו בסיסי אימונים צבאיים בטאיוואן משנת 1975 שכללו תרגילי נשק משולבים הכוללים יחידות חי"ר, ארטילריה ושריון. ראש ממשלת סינגפור, לי קואן יו, מינה גם אנשי צבא טאיוואנים באימון חיל האוויר של סינגפור.
ב-3 באוקטובר 1990, סינגפור שינתה את היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של סין לרפובליקה העממית של סין. היחסים בין סינגפור לרפובליקה העממית של סין השתפרו מאז באופן משמעותי.
בשנת 2004, זמן קצר לפני שראש ראש ממשלת סינגפור, לי הסיין לונג, נכנס לתפקידו במקום גו צ'וק טונג שכיהן אז, הוא ערך ביקור בטאיוואן כדי להכיר את ההתפתחויות האחרונות שם. בנאום עצרת החג הלאומי הבכורה שלו, לי מתח ביקורת על ההנהגה והאוכלוסייה של טאיוואן על כך שמעריכים יתר על המידה את התמיכה שהם יקבלו אם יכריזו על עצמאות טאיוואן; לעומת זאת, בספטמבר, שר החוץ של סינגפור, ג'ורג' יו, הזהיר את העצרת הכללית של האומות המאוחדות מפני הסכנות שבאפשרות ליחסים בין המיצרים להתדרדר.
בשנת 2009, משרד הסחר של סינגפור בטאיפיי זכה להוקרה על תפקידו בפיתוח קשרים כלכליים הדוקים בין שני הצדדים. טאיוואן היא שותפת הסחר התשיעית בגודלה של סינגפור, עם סחר דו-צדדי שהגיע ל-35 מיליארד דולר ב-2008.
2010 ואילך
בסחר דו-צדדי, מ-2010 עד 2012, הכריז סגן נשיא טאיוואן לשעבר, ליאן צ'אן, על שיחות בין טאיוואן לסינגפור על הסכם שותפות כלכלית. סופית ב-7 בנובמבר 2013, טאיוואן וסינגפור חתמו על הסכם שותפות כלכלית בשם ההסכם בין סינגפור לטריטוריית המכס הנפרדת של טאיוואן, פנגו, קינמן ומאטסו על שותפות כלכלית (ASTEP) בסינגפור בהפחתה משמעותית של המכסים שהטילה טייוואן על סחורות המיובאות מסינגפור. זהו הסכם השותפות הכלכלי הראשון של טאיוואן שנחתם עם חברה ב-ASEAN.
משרד החוץ של טאיפיי החזיר את סגנית שר החוץ ונסה שי לאחר שעל פי הדיווחים הכעיסה את לי קואן יו ובכירים בכירים אחרים בשורה של פעולות, כולל שירת ההמנון הלאומי של הרפובליקה של סין (ROC) והנפת הדגל הלאומי בקבלת פנים ציבורית בחגיגות יום השנה המאה של הרפובליקה של סין, וכן יצירת קשר עם צ'ן שואו מאו, חבר במפלגת הפועלים של האופוזיציה. ב-24 במרץ 2015, נשיא טאיוואן, מא יינג-ג'יו, ערך ביקור יומי בפרופיל נמוך בסינגפור כדי לחלוק כבוד לראש ממשלת סינגפור לשעבר, לי קואן יו. ביקורו של מא הגיע לאחר הזמנה של ראש ממשלת סינגפור, לי שיינלונג, לאירוח המשפחה הפרטית במעונו הרשמי של ראש הממשלה בתפקידו של מא כ"חברו הוותיק" של לי קואן יו.
יחסים ביטחוניים
בשנת 1975, ראש הממשלה צ'יאנג צ'ינג-קואו ולי קואן יו חתמו על הסכם בשם הקוד "פרויקט אור כוכבים" (星光計畫, הידוע גם בשם Hsing Kuang), שבו יישלחו כוחות סינגפור לטאיוואן לאימונים ולתרגילים משותפים. תרגילים אלו, בהם השתתפו עד 10,000 חיילים בכל זמן נתון, סיפקו לקצינים הזדמנות לדמות מקרוב יותר את תנאי המלחמה ולצבור ניסיון בפיקוד ובשליטה על פעולות הכוללות מספר גדודים.
יאניס פולופולוס
יאניס פולופולוס (ביוונית: Γιάννης Πουλόπουλος, ידוע גם בתור ג'ון פולופולוס; 29 ביוני 1941 – 23 באוגוסט 2020) היה זמר-יוצר יווני, שפעל ביוון במהלך שנות ה-60, ה-70 וה-80. מבחינת סך מכירות האלבומים, הוא הזמר היווני הרביעי הנמכר ביותר בכל הזמנים.
ביוגרפיה
פולופולוס נולד במאני, יוון. זמן קצר לאחר לידתו עברו הוריו, שמקורם במסיניאה, למחוז סנט אירותאוס שבפריסטרי, ליד אתונה. פולופולוס אהב לשיר מגיל צעיר. בעקבות חברים, הוא חיפש להתקבל ללא הצלחה לאודישן אצל קולומביה רקורדס, ובמקביל עבד כבנאי, שיחק כדורגל בסנט איירותיאוס וצייר ציורים בצבעי שמן.
פולופולוס התפרסם בסוף שנות ה-60 וה-70. הוא שיתף פעולה עם מלחינים וכותבים בולטים, כולל מאנוס לואיזוס, מימיס פלסאס, סטברוס קויומציס ולינה ניקולקופולו. פולופולוס הוציא מספר אלבומים מצליחים והופיע בקונצרטים הן ביוון והן בעולם.
אחד משיריו הידועים הוא "Mi Mou Thimonis Matia Mou" (אל תכעסי עליי, עיניים שלי), שיצא בשנת 1965, ונכתב והולחן על ידי סטאוורוס קויומדזיס (Σταύρος Κουγιουμτζής). מבין הביצועים הנוספים המוכרים לשיר זה מוכרים במיוחד הביצוע של יורגוס דאלארס משנת 1975 ושל הזמר הישראלי יהודה פוליקר באלבומו "עיניים שלי" משנת 1985, שגם נקרא על שם השיר.
פולופולוס נפטר בהיידרי, בגיל 79, בעקבות בעיות לב כרוניות.
יחסי מרוקו–פורטוגל
יחסי מרוקו–פורטוגל מכסים תקופה של כמה מאות שנים ועד היום. המגעים הראשוניים החלו במאה ה-8, כאשר הכוחות המוסלמים פלשו לרוב שטחו של חצי האי האיברי. לאחר הרקונקיסטה, פורטוגל התרחבה אז לאפריקה, החל משטחה של מרוקו, על ידי כיבוש ערים והקמת מאחזים מבוצרים לאורך חוף מרוקו.
התפשטות אסלאמית ראשונה (המאה השמינית)
בעקבות פלישתו של מפקד הברברים טארק בן זיאד לדרום חצי האי האיברי מחופי מרוקו בשנת 711, במהלך המאה ה-8 פלשו צבאות ערב וברברים לשאר איבריה, ואף עברו לדרום צרפת, עד לפואטייה ועמק הרון, עד לנקודת המפנה של קרב טור בשנת 732. נהר דורו הפך בסופו של דבר לגבול בין ארצות נוצריות למוסלמיות. האדמה שבין דורו לריו מיניו הייתה רוזנות פורטוגל הנוצרית, שהפכה לממלכת פורטוגל תחת אפונסו אנריקס בשנת 1129.
התרחבות מרוקאית בחצי האי האיברי (המאה 11–14)
הפורטוגלים הצליחו לכבוש מחדש את ליסבון במצור על ליסבון בשנת 1147.
התרחבות פורטוגזית במרוקו (1415–1515)
פורטוגל החלה לכבוש חלקים מחוף מרוקו החל משנת 1415 עם כיבוש סאוטה, ששלוש שנים מאוחר יותר הושמה במצור על ידי המרוקאים שלא צלח. לאחר מכן תחת אפונסו החמישי, מלך פורטוגל, פורטוגל כבשה את אל קאסר אס-סגיר (1458), טנג'יר (אותה כבשה והפסידה מספר פעמים בין 1460 ל-1464) ואסילה (1471). הישגים אלה העניקו למלך את הכינוי "האפריקאי".
פורטוגל וספרד חתמו הסכם בשנת 1496 ובו סיכמו למעשה את אזורי השפעתן על חוף צפון אפריקה: ספרד הייתה יכולה לכבוש רק שטח ממזרח לפניון דה ולס דה לה גומרה. הגבלה זו הסתיימה רק באיחוד השושלת של הכתרים הפורטוגזי והספרדי תחת פליפה השני, מלך ספרד, לאחר קרב אל-קסר אל-כביר בשנת 1578, כאשר ספרד החלה לנקוט בפעולות ישירות במרוקו, כמו בכיבוש לראצ'ה.
כיבוש מחדש של מרוקו (1541–1769)
הפורטוגלים נאלצו לנטוש את מרבית יישוביהם בין השנים 1541 ל-1550 בעקבות התקפות הסולטאן מוחמד א-שייח', במיוחד נפילת אגאדיר בשנת 1541 וכיבוש פאס בשנת 1549. עם זאת, הם הצליחו לשמור על כמה בסיסים: סאוטה (1415–1668), טנג'יר (1471-1661) ומאזאגן (1502-1769).
קרב אל-קסר אל-כביר בשנת 1578 היה אירוע מכריע, שכן סבשטיאו, מלך פורטוגל, נהרג בקרב וצבאו חוסל על ידי כוחות מרוקאים בברית עם האימפריה העות'מאנית. טנג'יר נמסרה לאנגליה בשנת 1661 במטרה לעודד את אנגליה לתמוך בפורטוגל במלחמת השבת הכתר הפורטוגזי, וסאוטה הועברה לבסוף לספרד בשנת 1668 באמצעות אמנת ליסבון, שהכירה לבסוף בבית ברגנסה כשושלת השלטון החדשה של פורטוגל ומושבות פורטוגל הנותרות מעבר לים. אירועים אלו למעשה סיימו את המעורבות הישירה של פורטוגל במרוקו, עד שנטשו את מאזאגן בלחץ סולטאן מרוקו מוחמד השלישי בשנת 1769.
חמש שנים אחר כך, בשנת 1774, סיכמו ממשלות מרוקו ופורטוגל הסכם שלום וידידות, אחד ההסכמים הדו-צדדיים הוותיקים ביותר של שתי המדינות.
בשנת 1955 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים.
ראש ממשלת קירגיזסטן
ראש ממשלת קירגיזסטן הוא תפקיד חשוב בממשלת קירגיזסטן.
עד 2010, מעמד הנשיא היה גבוה יותר מאשר ראש הממשלה בקירגיזסטן, אך לאחר משאל העם בשנת 2010 המדינה עברה למערכת פרלמנטרית, והציבה כוח רב יותר בפרלמנט ובממשלה על חשבונו של הנשיא.
הנשיא רשאי למנות את ראש הממשלה באופן זמני, מינוי הידוע כראש הממשלה בפועל. ראשות הממשלה נעשית קבועה לאחר אישור המועצה העליונה (הפרלמנט).
Confessions
Confessions (בעברית: וידויים) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמר האמריקאי אשר. האלבום יצא לאור ב-23 במרץ 2004, על ידי חברת התקליטים אריסטה רקורדס. הקלטות האלבום התרחשו בין השנים 2003 ל-2004 והוא הופק על ידי ג'רמיין דופרי, לצד ג'ימי ג'אם וטרי לואיס וליל ג'ון, בין היתר. האלבום מתאפיין בסגנון ה-R&B, ומשלב בתוכו גם בלדות ושירי אפ-טמפו, וכן את סגנונות הדאנס-פופ, היפ הופ וקראנק. הנושאים של האלבום יצרו מחלוקת לגבי מערכות היחסים האישיות של אשר; עם זאת, המפיק הראשי של האלבום ג'רמיין דופרי טען שהאלבום משקף את הסיפור האישי של דופרי עצמו.
לפי בילבורד, זהו האלבום השני הנמכר ביותר בעשור הראשון של המאה ה-21 בארצות הברית, אחרי No Strings Attached של אן סינק. עם שמונה מיליון עותקים שנמכרו ב-2004, האלבום נתפס כסימן להתאוששות מכירות האלבומים בארצות הברית, לאחר שלוש שנים של ירידה. כמו גם, היה לדוגמה לשיא המסחרי של המוזיקה האורבנית ולדומיננטיות של מצעדי הבילבורד ב-2004. Confessions זכה בתואר היהלום מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי ונכון ל-2006, מכר למעלה מ-10.3 מיליון עותקים בארצות הברית ולמעלה מ-15 מיליו עותקים ברחבי העולם; מה שהופך אותו לאלבום ה-R&B הנמכר ביותר במאה ה-21 על ידי אמן זכר.
אגריפינה
אגריפינה הזקנה (14 לפנה"ס - 18 באוקטובר 33) הייתה אצילה מן השושלת היוליו-קלאודית.
ביוגרפיה
אגריפינה נולדה בשנת 14 לפנה"ס, אמה הייתה יוליה, בתו של אוגוסטוס ואביה היה מרקוס ויפסניוס אגריפה, מצביאו הבכיר ביותר של אוגוסטוס. בנוסף לכך, היא הייתה אמו של הקיסר קליגולה, גיסתו של הקיסר קלאודיוס וסבתו של הקיסר נירון מצד אמו.
בשנת 4 נישאה אגריפינה למצביא גרמניקוס, בנו של דרוסוס ונכדה של ליוויה. את הנישואים ארגן סבה אוגוסטוס, כחלק מהסדרי הירושה. במקביל אימץ אוגוסטוס את טיבריוס והכריז עליו כיורשו, בעוד שטיבריוס עצמו אימץ את גרמניקוס כאדם שעתיד לרשת את כס הקיסרות אחריו.
כשגרמניקוס עזב את רומא בשנת 14 לטפל בהתקוממות הלגיונות בגרמניה, הצטרפו אליו אגריפינה וילדיהם. כשחזר גרמניקוס לרומא בתום המערכה, הם השתתפו בטריומף שהוענק לו.
אגריפינה שוב הצטרפה אל בעלה גרמניקוס כשלאחרון הוענקה השליטה בפרובינקיות המזרחיות של האימפריה בשנת 18, אולם כעבור שנה מת גרמניקוס מהרעלה. מילותיו האחרונות היו עצה לאגריפינה לשמור על פרופיל נמוך ולא להתעמת עם מוקדי הכוח ברומא.
אגריפינה ובנה הבכור נירון נעצרו בפקודת טיבריוס בשנת 27. כעבור שנתיים הם הוגלו לאיים הפונטיים. אגריפינה מתה מרעב בשנת 33, לא ידוע אם כתוצאה מהרעבה מכוונת או מהחלטה שלה.
לוברו פון מאטאצ'יץ'
לוברו פון מאטאצ'יץ' (Lovro von Matačić; 14 בפברואר 1899 - 4 בינואר 1985) היה מנצח קרואטי, יליד העיר סושאק.
בשנים 1961-1966 כיהן מאטאצ'יץ' כמנצח ראשי של תזמורת המוזיאון של פרנקפורט, שהיא תזמורת בית האופרה של פרנקפורט.
הוא נפטר בבלגרד.
מגיב
מגיב או רֵיאָגנט (באנגלית: Reagent) הוא כל חומר המשתתף בתגובה כימית. לרוב מתייחסת המילה לאותו חומר הגורם לתגובה הכימית.
בשימוש נוסף, המילה ריאגנט מייצגת כימיקלים ברמה טהורה מספיק לשימוש בתגובה כימית, אנליזה כימית או ניסוי פיזיקלי. גופי תקינה נוהגים לקבוע את רמת הטוהר הנדרש לחומר מסוים על מנת שייחשב כ"ריאגנט".
בכימיה אורגנית המושג "מגיב" משקף תרכובת או תערובת, בדרך כלל אנאורגנית, או מורכבת ממולקולות אורגניות קטנות, שמטרתה לגרום לשינוי מבוקש בחומר נתון. דוגמה לכך הן תרכובות גריניאר.
בכימיה אנליטית מגיב הוא תרכובת או תערובת המשמשת לגילוי נוכחות או היעדרות של חומר אחר, למשל באמצעות שינוי צבע, או למדוד את הריכוז של חומר מסוים, למשל באמצעות קולורימטר.
לאפי (עיר)
לאפי (בפולנית: Łapy) היא עיר קטנה במחוז ביאליסטוק שבפרובינציית פודלסיה בפולין, לצד נהר נרב, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב
לאפי החלה ככפר בבעלות אצולה, ובשנת 1826 הוענקו לה זכויות עיר. בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.
פיתוחה של העיר הואץ עם חיבורה לקו מסילת הברזל, ומהמחצית השנייה של המאה ה-19 הוקמו בה מספר מפעלי תעשייה קטנים.
יהודי לאפי
יהודים החלו לשבת בלאפי במאה ה-19, ולקראת סוף אותה מאה התקיימה בה קהילה עצמאית. הרב הלל ב"ר רפאל חותנו של החפץ חיים שימש כרב העיר בין השנים תרל"ד (1874) - תרנ"ט (1899), ולאחר מכן שימש ברבנות הרב ישראל רבינוביץ'. בין מלחמות העולם נמנו בעיר 623 יהודים, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות השונות. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מחרם כלכלי על עסקיהם ומהתנכלויות אלימות כלפיהם מצד שכניהם הפולנים.
עם כיבוש העיר בידי הגרמנים בספטמבר 1939, אלו הוציאו בה להורג 13 מנכבדי הקהילה היהודית. בחודשים שלאחר מכן המשיכו הגרמנים בביצוע הוצאות להורג בעיר. ב-2 בנובמבר 1942 פשטו הגרמנים על העיר, וריכזו את כ-400 היהודים שנותרו בה. יהודים אלו הוסעו ליער ליד היישוב קוסאקי, בסמוך לזמברוב, ושם נורו ונקברו חיים בקבר אחים.
מרכוס פיסטר
מרכוס פיסטר (בגרמנית: Marcus Pfister; נולד ב-30 ביולי 1960) הוא סופר ומאייר שווייצרי, הכותב בגרמנית.
קורות חיים
מרכוס פיסטר נולד בברן. לאחר סיום בית הספר הוא למד עיצוב וסיים בית ספר לאמנויות. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, מרכוז פיטר סייר ברחבי העולם. בחזרה לברן הוא התחיל לעבוד כמאייר ספרים עצמאי.
את ספרו הראשון Wer ist mein Freund? הוא פרסם בשנת 1986. בשנת 1992 הוא פרסם את ספרו "דג הקשת" שהיה ראשון בסדרה. סדרה זו זכתה להצלחה ותורגמה לכ-60 שפות. ברחבי העולם נמכרו 30 מיליון עותקים. בשנת 2000 החלה הקרנת סדרת הנפשה על בסיס הספר שכללה 26 פרקים.
על יצירותיו מרכוז פיסטר זכה במספר פרסים ספרותיים בשווייץ, ארצות הברית, איטליה וצרפת. הוא מאייר את הספרים בעזרת צבעי מים.
קרייזלר טאון אנד קאנטרי
קרייזלר טאון אנד קאנטרי (באנגלית: Chrysler Town and Country, נקרא גם: "גרנד וויאג'ר", בדור השישי נקרא: "קרייזלר פסיפיקה") הוא דגם מיניוואן מצליח של קרייזלר, הנחשב לנמכר ביותר מסוגו באמריקה. הדגם המקביל לטאון אנד קאנטרי הוא הדודג' קרוואן, מתוצרת חברת דודג' הנמצאת בבעלות קרייזלר. עד שנת 2001 הייתה מייצרת חברת פלימות', גם היא בבעלות קרייזלר, דגם מקביל נוסף שנקרא פלימות' וויאג'ר.
דור ראשון: 1990
דגם הטאון אנד קאנטרי היה עד 1989 רכב סטיישן רגיל, עד שקרייזלר החליטה להכניס את המקבילה השלישית לשוק המיניוואן האמריקני, להגברת הרווחים, צמצום המיסים (שכן אותו רכב שווק במקביל ב-3 שמות) והחזרת התחרות למתחרים העיקריים במשק: פורד ארוסטאר ושברולט אסטרו.
שלושת הרכבים נשאו את הלוגו של קרייזלר, למרות שמם השונה. המקבילים של הטאון אנד קאנטרי, דודג' קרוואן ופלימות' וויאג'ר שווקו לשוק כ-6 שנים קודם לכן, בשנת 1984. בשנת 1987 הפכו לשני המיניוואנים הנמכרים בארצות הברית, וסקר שנערך באותה שנה תמך ב-79 אחוזים על פני האסטרו וב-84 אחוזים על פני הארוסטאר. למיני וואן היו 2 דלתות מלפנים ודלת גולשת אחת בצד ימין. הבטיחות במיניוואן הייתה גרועה, שכן שרר בו חוסר בחגורות בטיחות, מחזיקי ראשים וכריות אוויר. המיניוואן יוצר בסנט לואיס, מיזורי, ארצות הברית.
דור שני - 1991-1995
לאחר 7 שנים של שמירה על דגם זהה, החליטה קרייזלר לרענן מעט את מראהם המתיישן של המיניוואנים: כווץ הפנסים, הוספת אלמנטי בטיחות (כריות אוויר, חגורות בטיחות, מחזיקי ראשים ומעצורים נגד נעילה (Anti Lock Brakes)). כמו כן חידשה קרייזלר את מראה ההגה, חידשה את מנוע המיניוואן ופתחה את חורי לוחיות הרישוי לגודל אירופאי כדי למנוע את המונופול של הקרייזלר וויאג'ר באירופה, דגם נפרד המיוצר מאז שנת 1984. כמו כן נתנה למחלקת דודג' להוסיף מעט אלמנטים, כגון עיצוב פתחי האוורור בצורת צלב. בשנת 1992 בנתה את הטאון אנד קאנטרי המורחב, ב-12 אינץ' נוספים, ובמקביל בנתה את הדודג' גרנד קרוואן ואת הפלימות' גרנד וויאג'ר. החל משנת 1993 החלה לקיים את "חנות המיניוואן הגדולה" בניו מקסיקו, ובה מכרה את הטאון אנד קאנטרי והפלימות' וויאג'ר בחיסכון של 2600 דולר אמריקני. במקביל החלו לעלות מחירי המיניוואן, מ-14000 דולר אמריקני ב-1991 עד ל-18000 דולר אמריקני ב-1994. בשנת 1995 יוצר הדגם המסורתי האחרון בפלטפורמה.
דור שלישי - 1996-2000
לאחר 11 שנה בעיצוב "מרובע", החליטה קרייזלר לחדש את הדגם לגמרי. הדגם החדש היה הרבה יותר חדשני, בטיחותי יותר ויותר מקורי. כמו כן היה גדול ב-27% מקודמיו.
קרייזלר התירה לדודג' לייצר את תעלת האוורור בצורת צלב ואישרה לפלימות' להטביע את סמלה על הרכב. הרכב החדש יוצר בצבעים רבים הרבה יותר, היה ארוך וגבוה יותר מקודמיו. פנסיו היו מכווצים יותר ופתחי האוורור גם כן. הדגם שווק בארץ באופן מוגבל.
קרייזלר החליטה להפוך את הוויאג'ר האירופאי למקביל גם כן, מהלך שעשתה בשנת 1997. בשנת 2000 חשף ערוץ ABC פרשייה, לפיה היעדר הנד-ברקס והחלפתו בבלם רגל וויתור על כמה מן מערכות הבטיחות אשר היו קיימות בעבר ברכב, הרגו 4 אנשים, פצעו רבים וגרמו לנזק רב לרכוש.
הפרשייה הכתה את תדמית הבטיחות של קרייזלר, ושבועות אחדים נעקפו דגמי המיניוואן על ידי פורד ווינדסטאר (הממשיך של הארוסטאר) ושברולט אסטרו.
הפרשייה אילצה את קרייזלר לוותר על הדגם הנוכחי ולייצר דגם חדש בשנת 2001. הפרשייה הייתה לאחת מהסיבות לפירוק פלימות' ודגמה המצליח, פלימות' וויאג'ר.
דור רביעי - 2001-2007
לאחר שערוריית המעצור בשנת 2000 עיצבה קרייזלר את הטאון אנד קאנטרי והקרוואן מחדש.
פלימות', שפשטה רגל החלישה את דיימלר-קרייזלר ואת המכירות. קרייזלר הזיזה את מעביר ההילוכים למקום נוח יותר, הרחיבה את הפנסים והגדילה את מקום הפנים. קרייזלר שמרה לדודג' "אוטונומיה" מסחרית מסוימת שאפשרה לה לעצב לוגו חדשני ולשנות מעט מעיצובו המקורי של הטאון אנד קאנטרי. במיניוואן הייתה מערכת אוורור משוכללת, טלוויזיית DVD, כ-10% יותר מקום פנימי ומראה חדש ויפה. הרכב יוצר בפלטפורמה מעט שונה מהקודמת. בניגוד לדגמים הקודמים, אשר הורכבו בסנט לואיס בלבד, הדגם הורכב גם בוינדזדור, קנדה ויגמאי בטאיוואן. בשנת 2005 שונה מעט עיצובו של הטאון אנד קאנטרי, וקרייזלר בנתה את הטאון אנד קאנטרי לימיטד. רכב אוטומטי, אשר הורדת כיסאותיו, פתיחת דלתות ההחלקה ופתיחת תא המטען נעשתה באופן אוטומטי, על ידי לחיצה פשוטה על כפתור. בשנת 2007 הצליחה למכור את המוצר לדרימוורקס, ואלה יצרו פרסומת בהשתתפות שרק. בשנת 2004 אוחד הטאון אנד קאנטרי עם הוויאג'ר, אך בחלק ממדינות אירופה עדיין משווק תחת שם זה.
דור חמישי - 2008-2016
מפרט האבזור כלל כמה אופציות מיוחדות, כמו 2 הכיסאות בשורה השנייה שיכולים להסתובב 180 מעלות ותאי אחסון מוסתרים.
האוטונומיה שהוענקה לדודג' ניכרת הרבה יותר בדגמה. הרכב יכול לקלוט עד 20 גלונים, מהיר מקודמיו וגדול מהם בהרבה. הרכב מורכב בוינדזדור, אונטריו, קנדה.
לאחר שנות השפל שהיו לקרייזלר ודגמיה, הצליח המיניוואן החדש להעלות את המכירות ולהתעלות על הדגמים המתחרים באותה התקופה: קיה קרניבל, מאזדה 5 ופולקסווגן. החברה דגלה בהוספת אפקטי הלימיטד. בשנת 2010 נרכשה קרייזלר על ידי פיאט ויצור הדגם בצורתו הנוכחית הופסק.
מתיחת פנים 2011
לאחר רכישת החברה על ידי פיאט האיטלקית חודש הדגם. מחירי הדגם עלו ל-40,000$, והדגש הושם על דגמי הלימיטד. מגוון אלמנטים שונו בדגם.
דור שישי - קרייזלר פסיפיקה (2016-היום)
בתערוכת הרכב בדטרויוט בינואר 2016 הציגה קרייזלר דור חדש למיניוואן, תחת שם חדש: "קרייזלר פסיפיקה".
מראה הרכב שונה לחלוטין, עם עיצוב חיצוני ופנימי הרבה יותר מודרני ועם מערכות בטיחות מתקדמות בחלק מרמות הגימור.
היצע יחידות ההנעה בפסיפיקה כולל שתי מנועים:
מנוע בנזין v6 בנפח 3,600 סמ"ק שמספק 287 כוחות סוס ומשודך לתיבת הילוכים אוטומטית חדשה עם 9 הילוכים.
יחידת הנעה היברידית פלאג-אין, המבוססת על מנוע הבנזין בשילוב מנוע חשמלי, המספקים יחד 248 כוחות סוס, עם טווח נסיעה על חשמל בלבד של כ-48 ק"מ.
הפסיפיקה הגיעה לישראל ב-13 באוגוסט 2018.
מתיחת פנים 2020
בתערוכת הרכב בשיקגו בפברואר 2020 נחשפה מתיחת הפנים של הפסיפיקה, במסגרתה עוצב מחדש לחלוטין עיצוב החזית ויחידות התאורה הקדמיות והאחוריות הוחלפו בחדשות ועדכניות יותר, מערכת המולטימדיה הוחלפה בחדשה בקוטר 10.1 אינץ' ונוספו מערכות בטיחות מתקדמות גם לרמות הגימור הנמוכות.
JavaScript
JavaScript (בעברית: ג'אווה סקריפט, בקיצור: JS) היא שפת תכנות דינמית כללית מונחית־עצמים המותאמת לשילוב באתרי אינטרנט ורצה על ידי הדפדפן בצד הלקוח. כיום השפה יכולה לרוץ באופן עצמאי כמו שפות אחרות בעזרת סביבות הרצה כמו Node.js. השפה מרחיבה את יכולות שפת התגיות הבסיסית HTML ומאפשרת בכך ליצור יישומי אינטרנט מתוחכמים יותר. למעשה, רוב אתרי האינטרנט המודרניים משלבים שפה זו. היא ידועה בעיקר כשפה המוטבעת בדפי HTML על מנת להציג דפי רשת דינמיים שמשולבת בהם תוכנה. קוד ה־JavaScript שמשולב בדף HTML מבוצע על ידי הדפדפן. JavaScript נוחה מאוד לעבודה עם DOM ולתפעול DHTML.
קובצי JavaScript מזוהים בסיומת "js.".
על בסיס סביבת הריצה של הדפדפנים, נבנו סביבות ריצה מקומיות להרצה של ג'אווה סקריפט במחשבים אישיים ובשרתים (Node.js, Deno.js).
היסטוריה
השפה פותחה על ידי חברת נטסקייפ בשנת 1995, ויושמה לראשונה בדפדפן נטסקייפ 2.0. הגרסה הייתה JavaScript 1.0. שמה המקורי היה LiveScript, (בעברית: לייבסקריפט) והוא שונה ל־JavaScript מטעמי פרסום כאלו ואחרים וכדי להראות לקהל המתכנתים של אותה התקופה שהשפה דומה לJava (שהייתה אז השפה המרכזית לתכנות אתרים באינטרנט), רק שהיא מעוצבת לתכנות אתרים (שלא כמו Java, שהיא שפה שמועצבת לבניית אפליקציות לטלפונים ניידים ושולחן העבודה). בנוסף לכתיבת תסריטים בצד הלקוח (בדפדפן), מאפשרת JavaScript כתיבת תסריטים גם בצד השרת, לתפעול בשרת אינטרנט. התחביר של שפת ActionScript, שמיוחדת לפלאש, נגזר משפה זו. קיימת גרסה תקנית של השפה הקרויה ECMAScript.
הפיגוע בקו 823 בצומת מחנה 80
הפיגוע בקו 823 בצומת מחנה 80 היה פיגוע התאבדות בישראל שהתרחש במהלך האינתיפאדה השנייה, ביום חמישי, 29 בנובמבר 2001, באוטובוס "אגד" בקו מס' 823 בצומת מחנה 80. האוטובוס, שהיה בדרכו מנצרת לתל אביב ועבר דרך כביש 65. בפיגוע ההתאבדות נרצחו שלושה נוסעים ו-9 נפצעו.
JavaScript
היסטוריה
חברת מיקרוסופט פיתחה שפה מתחרה להפעלה בדפדפן בשם VBScript, אך גרסה זו לא תפסה. בנוסף יצאה מיקרוסופט עם גרסה משלה של שפת JavaScript, והיא קרויה JScript. דבר זה גרם בעיות רבות בקרב מפתחי האינטרנט, אך בסופו של דבר גם מיקרוסופט אימצה את התקן המקובל של השפה בגרסאות החדשות של אינטרנט אקספלורר ויותר מכך במיקרוסופט אדג'.
הפיגוע בקו 823 בצומת מחנה 80
הפיגוע
בערב יום חמישי, ה-29 בנובמבר 2001 פוצץ מחבל פלסטיני מטען נפץ שנשא על גופו, בחלק האחורי של אוטובוס "אגד" אשר היה בדרך מנצרת לתל אביב. הפיצוץ אירע בסמוך לפרדס חנה, לאחר שעבר בקרבת בסיס האימונים של צה"ל מחנה 80. שלושה בני אדם נרצחו בפיגוע ו-9 נפצעו, אחד מהם באורח אנוש.
הג'יהאד האסלאמי וארגון גדודי חללי אל-אקצא נטלו אחריות לפיגוע.
JavaScript
אפיוני השפה
השפה היא שפה שעוברת תהליך אינטרפרטציה (פירוש) ולא קומפילציה (הידור). משמעות הדבר שקוד המקור לא צריך לעבור תהליך של קימפול (הידור) לשפת ביניים ואז להריץ אותו, אלא המפרש (interpreter) קורא שורה שורה או מקבץ של שורות (למשל תחום הכרזה של פונקציה) ומריץ אותן ישירות. תהליך זה מקל לעיתים להבין היכן התבצעה שגיאה ומאפשר דיבוג קל יותר של השפה.
הפיגוע בקו 823 בצומת מחנה 80
תחקיר ראשוני
מחקירת השב"כ והמשטרה הובאו פרטים נוספים. המחבל עלה על האוטובוס בצומת אום אל פאחם, אחרי שנפרד משני חבריו שטפחו על שכמו. על פי מידע שהצטבר בין היתר לפי תשלום דמי הנסיעה, המחבל היה בדרכו לחדרה, לפיגוע בלב התחנה המרכזית.
המפגע
המחבל היה סאמר אבו סולימאן, בן 32 מהכפר הפלסטיני סילת אל-ח'רתייה שביהודה ושומרון. אבו סולימאן הסתנן לישראל בסמוך לאום אל-פחם מאזור ג'נין.
JavaScript
אפיוני השפה
העברת פרמטרים לפונקציה בשפה משתנה בין טיפוסים פרימטיבים לאובייקטים.
השפה תומכת בתחביר הסטנדרטי של שפת C, מבחינת אופרטורים, מבני בקרה ופקודות, ומבדילה בין אותיות גדולות לקטנות (case-sensitive). כמו ברוב שפות התסריט טיפוסי השפה מקושרים לערכים ולא למשתנים, טיפוס משתנה X יכול להפוך במהלך הריצה ממספר למחרוזת לפי ההשמה.
השפה מבוססת "תכנות מונחה דגמי אב" (Prototypes), שהוא סוג (לא נפוץ) של תכנות מונחה־עצמים. השפה בעיקרה היא שפה מבוססת אובייקטים (אפילו טיפוס בוליאני [Boolean] הוא למעשה אובייקט). האובייקטים בשפה הם מערכים אסוציאטיביים. תכנות מונחה עצמים אפשרי על ידי הגדרת מחלקה (class) החל מגרסה ES6, או באמצעות יצירת אובייקט והצמדת מאפיינים אליו (בגרסה ES5 ומטה). כל מאפיין באובייקט יכול לתפקד כמשתנה או פונקציה.
ישנם שלושה סוגי אובייקטים: אובייקטים של השפה כמו משתנים (כמו אובייקט תאריכי Date ואובייקט מחרוזתי), אובייקטים של הדפדפן (כמו אובייקטי window ו־document), ואובייקטים שיוצר המשתמש. אובייקטים של הדפדפן אינם נתמכים בגרסאות הערות בסביבת ריצה שאינה דפדפן (כגון nodeJS) אלה אם כן משתמשים בספריות או חבילות מסוימות הנועדו לתת לקוד עוד פונקציות כדי לבנות אפליקציות לשולחן העבודה, אפליקציות לטלפון, משחקים מסובכים (משחקי תלת-מימד לדוגמה), סימולציות ועוד. השפה תומכת בהרחבת מתודות של אובייקטים טבעיים בשפה כמו מחרוזות או Date באמצעות Prototyping.
השפה היא גם שפה מונחית־אירועים (Events), כך שמהלך ריצת התוכנית מבוסס על אירועים שמתרחשים בזמן ביצועה. לכל אובייקט קיים אוסף אירועים הייחודי לו, והדרך הנפוצה היא לכרוך פונקציות של המשתמש עם אירוע של אובייקט מובנה. להלן רשימה חלקית של האירועים: השפה תומכת בתכנות פונקציונלי. פונקציה בשפה היא אזרחית ממחלקה ראשונה, ולמעשה כל פונקציה היא אובייקט בעצמה. השפה מאפשרת השמה של פונקציות למשתנים, העברה של פונקציה כארגומנט, והגדרת פונקציות אנונימיות. השפה מתממשקת באופן טבעי עם ממשק DOM, המייצג מסמכי HTML ו־XML תוך שימוש במתודולוגיה של תכנות מונחה־עצמים. לשפה תמיכה מובנית בביטוי רגולרי.
דוגמה לתוכנית JavaScript
התוכנית המופיעה להלן כתובה בשפת JavaScript, והיא בודקת האם מספר שהועבר אליה הוא מספר ראשוני. הסימן "<tt>//</tt>" מציין שהטקסט שמימינו אינו חלק מקוד התוכנית, אלא הוא הערה שמטרתה להסביר את התוכנית למתכנת הקורא אותה. התוכנית מחולקת לשתי פונקציות, האחת בודקת האם מספר נתון הוא ראשוני, והשנייה מטפלת בדיאלוג עם המשתמש: קבלת המספר לבדיקה (קלט) והצגת תוצאות הבדיקה (פלט).
אבטחה בתוכניות JavaScript
מאחר ש-JavaScript היא שפת צד לקוח שמריצה פקודות על גבי המכשיר של המשתמש, נוצרו ניסיונות רבים לגנבת מידע אישי על ידי שימוש ב־XSS. אנשים רבים אינם יודעים שהדפדפן שברשותם מפרש פקודות ומריצן, ואינם מתגוננים עם כלים מתאימים. בעקבות זאת, נוצרו כלים שמשמשים לאבטחה נגד XSS וקוד זדוני כמו התוסף noscript, וגם הדפדפנים עצמם פיתחו מנגוני הגנה נגד התקפות אפשריות.
JavaScript Manipulation
בדפדפנים ישנים ופחות מאובטחים, ניתן להזריק ולהריץ קוד שלא מוזכר כלל בקוד מקור, בכל דף אינטרנט שמופיע בדפדפן. שיטה זו נקראת JavaScript manipulation. ב־JavaScript manipulation מכניסים את פקודות הסקריפט בשורת הכתובת של הדפדפן, ולרוב הוא מיועד להשפיע על ה־DOM. דוגמה: בדוגמה זו נקפיץ באמצעות הפקודה alert תיבת הודעה עם העוגיות ששמורות בדפדפן לדף זה.
על מנת להגן מפני התקפות הינדוס חברתי (social engineering), השימוש בשיטה זו נחסם בדפדפנים המודרניים. כך לדוגמה, במוזילה פיירפוקס החל מגרסה 6, קוד שהוזרק בשיטה זו לא יתייחס לתוכן הדף, ומשכך, לא יתאפשר לו להשפיע על ה־DOM. בגוגל כרום ובאינטרנט אקספלורר מגרסה 9 ומעלה, כאשר מדביקים כתובות כאלה בשורת הכתובת, הפרוטוקול (javascript:) מושמט מהכתובת המודבקת, ובכך מנטרל את השפעתו של הקוד.
עם זאת, במרבית הדפדפנים המתקדמים קיימים כלי פיתוח ייעודיים, בהם ניתן לבצע JavaScript manipulation בהיקף נרחב.
יישומי JavaScript
לעבודה קלה עם ה-DOM מוכרת הספרייה jQuery.
לבניית אפליקציות web front-end מוכרות הספריות Angular, React, Ember.js, Vue.js, ו־Svelte.
לבניית אפליקציות למכשירים המריצים אנדרואיד וiOS מוכרות הספריות ReactNative, וNativeScript שמהדרות קוד המתבסס על React וAngular בהתאמה לקוד הנקרא נייטיבי, כלומר אפליקציות הנראות כאילו נכתבו בשפות הנייטיביות לכל פלטפורמה, Java עבור אנדרואיד, וObjective-C עבור iOS. לעומתן מוכרת גם הספרייה ionic שמהדרת את ה-JavaScript לאפליקצייות היברידיות, הממנפות את הקוד לבניית תוכנות הנראות רגילות אך למעשה מבוססות web גם בזמן הריצה. תוכנות אלה עדיין מקבלות גישה לכלים השמורים ליישומונים נייטיביים כמו שימוש במצלמה. ספריות אלה לרוב מבוססות על תחביר הדומה ל-HTML.
לבניית שרתי אינטרנט הפועלים בצורה א-סינכרונית ומבוססים על ניתוב, מוכרת הספרייה Express.js. ספרייה זו אינה מבוססת על HTML כברירת מחדל, אלא רק על JavaScript לבניית API מבוסס JSON לדוגמה, אך למעשה היא יכולה להגיש כל דבר, החל מקבצים וכלה בHTML בו מוזרק מידע. היא עושה שימוש בפרוטוקלי HTTP על מנת להעביר מידע מהלקוח ובחזרה.
ייבוא קובצי JS
ניתן לייבא סקריפט מתוך קובץ, במקום לכתוב הכל בדף HTML, באמצעות הפרמטר src (קיצור של source) בתגית script. דוגמה: כאשר filename.js הוא קובץ ה אליו מפנים.
קובץ ה־ מכיל את כל הפקודות המופיעות בתוך התגית  ושהדפדפן יריץ.
כמו כן, קובץ JavaScipt יכול לייבא קבצים נוספים שאינם מוצהרים במסמך ה־HTML בצורתו ההתחלתית. לדוגמה: בדוגמה זו, ארבע שורות אלה, הכלולות באחד הסקריפטים הקיימים בדף, יוצרות אלמנט script חדש, המייבא את הקובץ "filename.js", ומוסיפות אותו למסמך ה־HTML (לסוף אלמנט ה־head של המסמך).
הצי העות'מאני
חיל הים העות'מאני (בטורקית עות'מאנית: دوننماى همايون) היה אחד מחילות הים הגדולים בים התיכון, הים השחור, הים האדום, המפרץ הפרסי והאוקיינוס ההודי. הצי הראשון של האימפריה כלל 33 מפרשיות ו-17 ספינות משוט בשנת 1081. הסלג'וקים מאנטוליה (מסולטנות רום) כבשו את אלניה ויסדו צי אוניות טורקי, ואלניה הפכה לנמל הבית של צי המלחמה הים תיכוני של טורקיה. מאוחר יותר יסד אלדין קיקובד הראשון את נמל הבית של צי המלחמה הטורקי בסינופ. הצי העות'מאני התפתח בתחילת המאה ה-14, וכבש בתחילה את האי אירמלי בים מרמרה בשנת 1308, שסימן את הניצחון העות'מאני הראשון. בשנת 1321 ביצע צי המלחמה העות'מאני את הנחיתה הראשונה שלו בתראקיה בדרום-מזרח אירופה. בשנת 1351 בנה הצי העות'מאני את המצודות העות'מאניות הראשונות, ובשנת 1352 בנו את המצודה האסטרטגית על חופי מיצרי הבוספורוס ליד קונסטנטינופול ושני המעברים הבוספורוס והדרדנלים היו תחת השליטה העות'מאנית. וכך המשיך הצי העות'מאני בכיבושיו עד שבשנת 1453 הוא כבש את קונסטנטינופול והמשיך וכבש את דוכסות אתונה במוראה, האימפריה של טרפזונטס, ולבסוף האימפריה הביזנטית בשנת 1461. בשנים 1499–1503 ערכו העות'מאנים סדרה של קרבות ימיים כנגד הרפובליקה של ונציה. כאשר האימפריה העות'מאנית ניצחה בקרב זונקיו (1499), ובקרב מודון (1500), ועד לשנת 1503 השלימו העות'מאנים את כיבוש הים האדריאטי והים היוני. בשנת 1516 החלו בכיבוש סוריה ופנו לכיוון צפון אפריקה, כבשו את אלג'יריה ולאחר מכן את מצרים מידי הממלוכים. עד לשנת 1529 כבשו את תוניסיה.
ניצחון הצי העות'מאני בקרב פרווזה (1538) וקרב ג'רבה (1560) שהיה כנגד הספרדים, הרפובליקה של ונציה, מדינת האפיפיור, הרפובליקה של גנואה, דוכסות סבוי וההוספיטלרים, אישר את העליונות העות'מאנית בים התיכון למשך מספר עשורים.
ההפסד הראשון של הצי העות'מאני היה בקרב לפנטו (1571), היה הפסד זמני, שלאחריו בנו העות'מאנים צי גדול בהרבה מהצי הקודם ולמעשה מכל הציים דאז, והם המשיכו בכיבוש לוב (1551) והמשיכה למרוקו ומצר גיברלטר ב-1553.
החל מהמאה ה-17 הסתכן צי המלחמה העות'מאני בכניסה לאוקיינוס האטלנטי. (האדמירל כמאל ראיס הגיע לאיים הקנריים עוד ב-1501, והאי לנסרוטה נכבש ב-1585). בשנת 1627 כבש הצי העות'מאני את האי לונדי שבתעלת בריסטול ופנו לאחור כדי להתכונן למתקפה מקיפה כנגד בריטניה, אירלנד, איי שטלנד, איי פארו, דנמרק, נורווגיה, איסלנד וניופאונדלנד, שנכבשו בין השנים 1627–1631. ביתר הזמן שבין המאות ה-17 וה-18 התמקד הצי העות'מאני בים התיכון, הים השחור, הים האדום, המפרץ הפרסי והים הערבי. המלחמה העות'מאנית-ונציאנית הארוכה שהתקיימה בין השנים 1648–1669, הסתיימה בניצחון העות'מאנים, והשלמת כיבוש כרתים. בשנת 1708 הושלם כיבוש המחוז הספרדי האחרון, העיר אוראן שבאלג'יריה.
אומלופ הט ניוסבלד
אומלופ "הט ניוסבלַד" (בהולנדית: Omloop Het Nieuwsblad) הוא מרוץ אופניים חד-יומי, חצי-קלאסי, הנערך מדי שנה במזרח פלנדריה שבבלגיה. המירוץ, אשר נערך תמיד בשבת האחרונה של פברואר, או בשבת הראשונה של חודש מרץ, הוא המירוץ הפותח את עונת המרוצים בבלגיה. המירוץ מתאפיין במזג אוויר קר ובעליות קצרות אך תלולות של קטעים מרוצפים ומהווה ניגוד למחנות האימונים שעורכות בחורף הקבוצות המקצועניות באזורים החמים של אירופה כגון: ספרד, דרום איטליה ודרום צרפת.
המירוץ נערך לראשונה בשנת 1945 והוא אורגן עד 2008 על ידי העיתון הבלגי Het Volk. המירוץ נוצר כתוצאה מהתחרות עם העיתון Het Nieuwsblad אשר מארגן בהצלחה את המירוץ המפורסם הרונדה ון פלנדרן. ב-2008 נרכש העיתון "הט פולק" על ידי מתחרהו, ה"הט ניוסבלד", וחדל להופיע. החל ב-2009 שונה שם המירוץ לשמו הנוכחי. תוואי ההט ניוסבלד עובר בחלק גדול מהתוואי של ה"רונדה" ומשמש במידה מסוימת כהכנה למירוץ העיקרי, אם כי זכייה בו נחשבת גם היא ככבוד גדול. בשנותיו הראשונות של המירוץ הוא נודע גם בשם גנט - גנט מאחר שהעיתונים המתחרים פרסמו אותו בשם זה כדי למנוע פרסום מהעיתון המארגן.
החל משנת 2006 מתקיים על חלק מתוואי המסלול (אורך מסלול של כ-135 ק"מ), מעט לאחר זינוק מרוץ הגברים, אומלופ הט ניוסבלד לנשים.
הט ניוסבלד ומזג האוויר
בגלל המועד בשנה בו מתקיים המירוץ, נערכו חלק גדול מהמרוצים בעבר בתנאי מזג אוויר קשים, בקור עז, גשם ואף שלג. רק במקרים ספורים נדחה, או בוטל המירוץ כתוצאה מתנאים אלו. מארגני המירוץ עוקבים אחר תחזית מזג האוויר עד לשעת זינוק המירוץ ומתאימים, במידת הצורך, את המסלול כך שלא יסכן את בריאות הרוכבים. מסיבה זו נאלצים לעיתים המארגנים לעקוף את המעלות המרוצפים אשר נחשבים מצד אחד כשיא המירוץ, אך בה בעת גם כקטעים המסוכנים המועדים לנפילות. בשנים 1955, 1974 ו-1988 קוים המירוץ למרות ירידת שלג בליל המירוץ. בשנת 1971 נדחה המירוץ בשלושה שבועות כתוצאה משלג כבד וב-1986 בוטל המירוץ כתוצאה משלג. הפעם האחרונה בה בוטל המירוץ הייתה ב-2004. מארגן המירוץ, וים ון הרווך, אמר אז: "בטיחות הרוכבים לא הייתה יכולה להיות מובטחת. השלג והקור המקפיא הפכו את המסלול למסוכן מדי". המירוץ של 1960 בוטל אף הוא, אלא שביטול זה היה כתוצאה ממחלוקת בין ההתאחדות הבינלאומית לאופניים (UCI) ובין מארגני המירוץ, מחלוקת אשר הסתיימה בביטול הפגנתי של המירוץ על ידי המארגנים.
ההיסטוריה של המירוץ
תנאי מזג האוויר הקשים בהם נערך המירוץ גרמו באופן ברור ליתרון לרוכבים הבלגים בכלל ולפלמים בפרט. ב-15 הפעמים הראשונות בהן קוים המירוץ, זכו בו רוכבים בלגיים. רק ב-1959 ניצח רוכב זר במירוץ, שיימוס אליוט האירי. ב-1948 חצה ראשון את קו הסיום הרוכב האיטלקי המפורסם, פאוסטו קופי לאחר ששלט במירוץ, אך הוא נפסל בשל קבלת גלגל חלופי במהלך המירוץ מרוכב מקבוצה אחרת (על פי החוק, היה מותר לקבל סיוע שכזה רק מרוכב מאותה קבוצה).
סמטרדיה (כדורגל)
מועדון הכדורגל סמטרדיה (בגאורגית: სკ სამტრედია) הוא מועדון כדורגל גאורגי מהעיר סמטרדיה.
המועדון נוסד ב-1936, והוא משחק בליגת המשנה הגאורגית. המועדון זכה באליפות אחת, בשנת 2016.
אומלופ הט ניוסבלד
מסלול המירוץ
במשך רוב שנותיו היה גם הזינוק למירוץ וגם סיומו ממוקם בעיר גנט. החל מ-1996 ועד 2007, הסתיים המירוץ בלוקרן הנמצאת כ-20 ק"מ צפונית מזרחית לגנט. המירוץ, אשר אורכו הוא כ-200 ק"מ, פונה מגנט דרומה ועובר בשורת מעלות של קטעי מרצפות. המפורסמים שבהם הם אוד קווארמונט, מור ון חרארדסברגן ומולנברג. האחרון נמצא כ-60 ק"מ מהסיום. מכאן התווי הוא מישורי אך עובר במספר קטעים של אבני מרצפות אשר יכולים להשפיע על תוצאת המירוץ. במידה ותנאי מזג האוויר נוחים, קיים סיכוי טוב למיאוץ רב משתתפים בסיום המירוץ. כאשר התנאים קשים, יש יתרון לקבוצות בריחה הנוצרות תוך כדי המירוץ.
סמטרדיה (כדורגל)
היסטוריה
לאחר שהוקם השתתף במועדון בעיקר בליגה הסובייטית השנייה. במהלך השנים התחלפו שמות המועדון מ-"Sanavardo Samtredia" ל-"Lokomotivi Samtredia", "Juba Samtredia" ו-"Iberia Samtredia".
אומלופ הט ניוסבלד
מסלול המירוץ
ב-2008 חזר המירוץ למסלול המסורתי של גנט-גנט, כשהמעלה האחרון במסלול היה המולנברג הנמצא 39 קילומטרים לפני קו הסיום. ב-2018 קיבל המסלול את הסיום שהיה המסורתי ברונדה ון פלנדרן עד 2011, עם מעלה המור ון חררדסברגן המרוחק כ-20 ק"מ לסיום בעיר נינובה.
מנצחים
בשיא הניצחונות מחזיקים בצוותא שלושה רוכבים אשר זכו בשלושה ניצחונות כל אחד.
כמו כן ניצחו במירוץ רוכבים מפורסמים כמו: אדי מרקס, רוז'ה דה פלאמינק, יוהאן מוזיאו ומיקלה ברטולי.
ורדוניים
ורדוניים (שם מדעי: Sebastidae) היא משפחת דגי ים טורפים מסדרת העקרבנונאים, הם קרובים רחוקים של העקרבנוניים. בני הסוג ורדון הם דגי מאכל נפוצים.
הוורדוניים נפוצים בכל האוקיינוסים. מקום מחייתם העיקרי הוא בצפון האוקיינוס השקט. הם ניזונים מדגים קטנים. חלק מהקוצים הנמצאים לכל אורך סנפיריהם מכילים ארס. רבים מהם חיים בלהקות גדולות הנודדות בחיפוש אחרי מזון.
המינים הגדולים במשפחה מגיעים לאורך 1 מטר ולמשקל 15 ק"ג.
הסכם רפאלו (1920)
הסכם רפאלו (באיטלקית: Trattato di Rapallo) היה הסכם בין ממלכת איטליה לממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, שנועד לפתור את בעיית השליטה בכמה טריטוריות שנמצאות כיום בשטחי קרואטיה וסלובניה. ההסכם נחתם ב-12 בנובמבר 1920, ברפאלו, שנמצאת ליד ג'נובה שבאיטליה. המתח שבין הממלכה ה"יוגוסלבית" החדשה לאיטליה התעורר עם סיום מלחמת העולם הראשונה, כאשר האימפריה האוסטרו-הונגרית התפרקה. איטליה דרשה שטחים מאוסטרו-הונגריה, במיוחד באזור איסטריה ודלמטיה, שהובטחו לה על פי ברית לונדון, ואילו לממלכה התלת-לאומית ה"יוגוסלבית" שקמה לאחר המלחמה היו תביעות על אותם שטחים, המיושבים בחלק גדול בסלבים.
לפי ההסכם, זאדר, סופחה לאיטליה, כאשר פיומה (רייקה) הפכה למדינת פיומה החופשית, כך הסתיימה הרפתקתו של גבריאלה ד'אנונציו במקום, ובוטלה המדינה הבלתי מוכרת שהקים, ממלכת קרנארו האיטלקית.
ההסכם בוטל בשנת 1924, לאחר שאיטליה וממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים חתמו על הסכם רומא, שהעניק את רייקה לאיטליה ואת סושאק ליוגוסלביה.
ג'ון אולדרידג'
ג'ון אולדרידג' (אנגלית: John Aldridge; נולד ב-18 בספטמבר 1958 בליברפול, אנגליה) הוא כדורגלן עבר אירי. שיחק כחלוץ וכונה "אלדו" בפי האוהדים.
קריירה כשחקן
הקבוצה המקצוענית הראשונה בה שיחק אולדרידג' הייתה ניופורט קאונטי הוולשית. במרץ 1984 הצטרף לאוקספורד יונייטד; הופעת הבכורה שלו הייתה ב-7 באפריל באותה שנה, והשער הראשון שהבקיע במדי הקבוצה היה ב-20 באפריל נגד בולטון וונדררס בניצחון 5–0.
ב-1987 צירפה אותו קבוצת ליברפול במקום איאן ראש שעזב את הקבוצה. הופעת הבכורה שלו הייתה כמחליף במשחק הקבוצה שהסתיים בתיקו 2–2 בוילה פארק, ב-21 בפברואר 1987. את שערו הראשון הבקיע שבוע לאחר מכן בניצחון 1–0 על סאות'המפטון באנפילד.
בעונת 1987–1988 הבקיע אולדרידג' 26 שערי ליגה, חלקם בבעיטות 11 מטר. אולדרידג' שיתף פעולה עם הכדורגלנים פיטר בירדסלי וג'ון בארנס, ויחד הם היוו קו קדמי התקפי חזק ונודע בתולדות המועדון; שלושתם יחד כבשו 56 שערי ליגה. ליברפול זכתה באליפות באותה עונה, עם 90 נק' ו-2 הפסדים בלבד. בעונה שלאחר מכן חזר ראש לקבוצה, והשניים התחרו ביניהם על מקום בהרכב הפותח; אולדרידג' המשיך להציג יכולות טובות. כשחקן ותושב העיר מילדותו, אולדרידג' הושפע מאוד מאסון הילסבורו שהתרחש במשחקה של ליברפול באצטדיון הילסבורו בשפילד, בו נמחצו למוות 96 אוהדי כדורגל, ובדומה לשאר חברי קבוצתו הוא הלך להלוויות רבות וביקר את הפצועים. בתום אותה עונה הסתכם מאזן שערי הליגה שלו ב-21, מהגבוהים בליגה, אך ליברפול לא זכתה באליפות. בסך הכול שיחק אולדרידג' במדי ליברפול 104 משחקים במסגרות שונות, והבקיע 51 שערים.
ארז ביטון
ארז ביטון (נולד ב־4 ביוני 1942) הוא משורר ישראלי וחתן פרס ישראל לספרות ולשירה עברית לשנת 2015. ביטון שימש בעבר יושב ראש המרכז הים־תיכוני הבינלאומי בישראל, ערך את כתב העת הספרותי "אפיריון" ועבד כעיתונאי בעיתון "מעריב".
ראשית חייו
ארז ביטון נולד בעיר אוראן שבאלג'יריה להורים ילידי מרוקו וקיבל את השם הפרטי יעיש. במסגרת העלייה ההמונית ביטון ומשפחתו עלו לישראל בשנת 1949. משפחתו שוכנה במעברה ברעננה, ולאחר מכן עבר ביטון ללוד. ב־1952, כשהיה בן עשר, הוא נפצע מפיצוץ רימון יד שמצא, מה שגרם לו לעיוורון ולקטיעת ידו השמאלית. בעקבות זאת עבר לבית חינוך עיוורים בירושלים, שם הוחלף שמו לארז. ביטון סיים לימודים לתעודת בגרות בסמינר ליפשיץ בירושלים, ולאחר מכן המשיך ללימודי תואר ראשון בעבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית ותואר שני בפסיכולוגיה שיקומית באוניברסיטת בר־אילן.
ג'ון אולדרידג'
קריירה כשחקן
אולדרידג' החל את עונת 1989–1990 במדי ליברפול, אך מכיוון שהמאמן קני דלגליש היה מרוצה מיכולתו של איאן ראש, נענתה הקבוצה להצעת ריאל סוסיאדד מספרד, ואולדרידג' עבר לשם לאחר שני משחקים. הוא זכה להצלחה רבה במועדון, והבקיע 40 שערים ב-63 משחקים. אך משפחתו התקשתה להסתגל לסגנון החיים בספרד, והוא ביקש לעזוב לאחר שתי עונות בלבד.
ארז ביטון
עובד סוציאלי ופסיכולוג
במשך יותר משבע שנים עבד כעובד סוציאלי באשקלון, ואחר כך כחמש שנים במחלקה הסוציאלית במועצת אור יהודה, ושלוש שנים נוספות בבית החולים לחולי נפש (שנסגר מאז) נווה און ברמת גן. תחומי עבודתו והתמחותו מגוונים: בשנותיו הרבות כעובד סוציאלי וכפסיכולוג שיקומי צבר ניסיון כמטפל פסיכו־סוציאלי. הוא התמחה בטיפול במשפחות רב־בעייתיות ובנכים פיזית ונפשית. כמו כן הדריך ביטון במשך שנים עובדים סוציאליים וסטודנטים לעבודה סוציאלית מהאוניברסיטה העברית ומאוניברסיטת בר־אילן. במסגרת עבודתו כעובד סוציאלי באשקלון, פגש בשנת 1976 את הזמרת זוהרה אלפסיה, עליה כתב את אחד המפורסמים שבשיריו.
ג'ון אולדרידג'
קריירה כשחקן
ב-1991 עבר אולדרידג' למועדון טרנמיר רוברס מליגת המשנה האנגלית, וכבש 40 שערים בעונתו הראשונה שם. הוא שיחק במועדון זה עד פרישתו ממשחק מקצועני ב-1998. בסך הכול כבש במסגרת המועדון 174 שערים ב-294 משחקים, שסייעו למועדון להגיע לאחד מששת המקומות הראשונים בליגה בשנים 1993–1995.
במקביל למשחקיו בליגה, היה אולדרידג' שותף פעיל במשחקי נבחרת אירלנד בכדורגל בין השנים 1986–1996. הוא הופיע במדי הנבחרת ב-69 משחקים בינלאומיים וכבר 19 שערים.
ארז ביטון
כתיבתו
ביטון נחשב לאחד היוצרים הראשונים שייצגו את "הקול המזרחי" – קולן של עדות המזרח. שירתו מבטאת את שבר ההגירה ארצה וכן את מאבקה של התרבות המזרחית למצוא את מקומה בתוך הפסיפס הישראלי. אחד משיריו הידועים הוא "שיר זוהרה אלפסיה", העוסק בזמרת היהודייה זוהרה אלפסיה, שזכתה לתהילה כזמרת מלכותית במרוקו, ארץ הולדתה, וירדה מגדולתה לאחר עלייתה לישראל, בה חוותה הידרדרות מעמדית. להקת "הברירה הטבעית" הלחינה את שירו "חתונה מרוקאית" וכללה אותו באלבומה "אלי שורשים" מ־1979.
פעילות ציבורית
ביטון עסק בעיתונאות כמה שנים, וכתב טור שבועי בעיתון "מעריב" על נושאים חברתיים וציבוריים. כמו כן ערך את "אפיריון – כתב עת ים תיכוני לתרבות, ספרות וחברה", שאותו ייסד ב־1982. בשנים 1991–1993 כיהן כיו"ר אגודת הסופרים העבריים בישראל. נוסף על כך הגיש תוכנית שבועית בגלי צה"ל. ביטון שימש גם יו"ר המרכז הים תיכוני לתרבות וחבר מועצה בארגון נפגעי פעולות איבה, שבראשו ישב עד 2005. בתפקיד זה עמד ביטון בקשר עם נפגעי פעולות איבה רבים בישראל, כשהוא נעזר בידע המקצועי שלו כעובד סוציאלי וכפסיכולוג שיקומי, ובניסיון האישי שלו כנפגע פעולות איבה.
ג'ון אולדרידג'
קריירה כמאמן
אולדרידג' החל בקריירת האימון בכדורגל כבר ב-1996, כאשר הפך למאמן-שחקן בקבוצתו טרנמיר רוברס. לאחר פרישתו ממשחק פעיל ב-1998, המשיך לאמן את הקבוצה עד 2001. במהלך הקריירה הגיע עם קבוצתו למספר הישגים, בהם גמר גביע הפוטבול ליג בשנת 2000, ורבע גמר גביע ה-FA בשנים 2000 ו-2001. עם זאת, בתום עונת 2000–2001 ירדה הקבוצה לליגה השלישית באנגליה; אולדרידג' התפטר מתפקידו כבר בחודש מרץ 2001, ומאז לא חזר לקריירת האימון.
ארז ביטון
פעילות ציבורית
ביטון הוא חבר נשיאות האגודה לזכות הציבור לדעת ושופט בוועדת הפרס לביקורת התקשורת של "לדעת". הוא היה חבר מרכז מפלגת העבודה בין השנים 1993 ו־2003, ואף ניסה את מזלו בבחירות מקדימות של המפלגה ב־1999. לאחר מכן עבר למפלגת עם אחד. בשנת 2001 הפיק ערוץ 2 את הסרט התיעודי "ציפור בין יבשות", שעקב אחר ניסיונו להיבחר בפריימריז; ב־2016 החרים ביטון אירוע בסינמטק תל אביב שבו הוקרן הסרט, משום שהעדיף "שייעשה סרט אקטואלי סביב ועדת ביטון" (ראו להלן).
בפברואר 2016 מינה אותו שר החינוך נפתלי בנט לראשות ועדה, "ועדת ביטון", שתציע כיצד להעשיר את תוכניות הלימודים בהיסטוריה, בספרות ובמסגרות הבלתי פורמליות, בתכנים שיביאו "לאיזון ביחס למורשתן של קהילות המזרח ולהעמקת תחושת האחדות בעם".
ג'ון אולדרידג'
פעילות לאחר הפרישה מעולם הכדורגל
עד שנת 2009 היה אולדרידג' בעלים-שותף בפאב בשם "Aldo's" בליברפול, בו נהגו לבקר אוהדי ליברפול אירים רבים ולצפות במשחקי הקבוצה. הוא פטרונו של מועדון הכדורגל החובבני "AFC Liverpool" שהוקם ב-2008.
ארז ביטון
פעילות ציבורית
באוקטובר 2022 נבחר לחבר האקדמיה ללשון העברית.
חיים אישיים
נשוי לרחל קלאהורה ביטון, אב לבן ולבת.
קישורים חיצוניים
משיריו:
חופמיים
חופמיים (שם מדעי: Charadriidae) היא משפחה בסדרת החופמאים. עופות אלה שוכנים בחופי ימים, בשדות ובערבות והם בעלי רגליים קצרות ומקור קצר. הם חוטפים תולעים, רכיכות וחרקים מהחול או הבוץ. הם אינם יודעים לשחות.
החופמים מקננים על הקרקע ומסווים את ביציהם ואת קינם בדוגמאות מורכבות של אבנים מנומרות.
בישראל
בישראל מופיעים 16 מינים ממשפחת החופמיים:
בנוסף המין חופמי תלת-צווארון נצפה לראשונה בישראל באפריל 2020.
אירביד
אירביד (בערבית: إربد, תעתיק מדויק: ארבד) היא העיר השלישית בגודלה בירדן (אחרי עמאן וזרקא) והמטרופולין השנייה בגודלה במדינה. היא שוכנת 75 ק"מ מצפון לעמאן על רמת אירביד שבחלק הצפוני של הרי הגלעד. האזור מסביב לעיר משמש כאזור החקלאי העיקרי של הממלכה. בעיר נמצאות שתי האוניברסיטאות הגדולות בירדן אוניברסיטת אל-ירמוכ ואוניברסיטת ירדן למדע וטכנולוגיה.
היסטוריה
ההיסטוריה של העיר מתחילה בתקופת הברונזה, כשבעת אלפים שנה לפני זמננו. בתקופות ההלניסטית והרומאית נקראה העיר ארבלה והייתה מפורסמת ביינות שלה. לאחר הכיבוש המוסלמי בשנת 634 שימשה העיר כבסיס של הצבאות המוסלמים לקראת קרב הירמוך שנערך בשנת 636 כ-30 קילומטר מצפון לה. בתקופה זו השתנתה כלכלת העיר והפכה למפורסמת בעיקר בזכות שמן הזית שלה.
טור הוקון הולטה
טור הוקון הולטה (נורווגית: Tor Håkon Holte; נולד ב-1 באוגוסט 1958) הוא גולש סקי למרחקים נורווגי, אחיו של גאיר הולטה.
חייו
באולימפיאדת חורף 1984 טור הוקון הולטה סיים במקום השמיני בריצה ל-15 ק"מ ובמקום הרביעי בתחרות השליחים. באולימפיאדת חורף 1988 הוא השתתף בריצות אישיות וסיים בעשירייה השנייה.
בתחרויות גביע עולם הוא עלה על הפודיום שבע פעמים בריצות אישיות, כולל שני ניצחונות בריצת 50 ק"מ.
משכילים מוקדמים
בשם משכילים מוקדמים או מבשרי ההשכלה מכנים ההיסטוריונים של תנועת ההשכלה היהודית קבוצה של יהודים בגרמניה, בפולין ובמזרח אירופה, שהחלו במהלך המאה השמונה עשרה לעסוק בתחומים של פילוסופיה ומדעים ולהחזיק בהשקפות שעד אז לא היו מקובלות ביהדות אשכנז. המשכילים המוקדמים עדיין לא פעלו באופן מאורגן כדי להציג אלטרנטיבה להנהגה של האליטה הרבנית כפי שעשו אנשי תנועת ההשכלה אחריהם, ואולם במידה מסוימת הם הכינו את הקרקע לקראת פעולות אלה.
האישים שפעלו בעולם ההשכלה המוקדמת באו מרקעים שונים. היו בהם תלמידי חכמים שבאו מהעולם הרבני והלמדני, שפנו לעיסוק בפילוסופיה, במתמטיקה ובמדעי הטבע, ובהם למשל רבי ישראל מזמושץ בעל "נזד הדמע", רבי ברוך שיק משקלוב שתרגם לבקשת הגר"א את ספר "אוקלידס", רבי יהודה הלוי הורוביץ בעל "עמודי בית יהודה", האסטרונום רפאל לוי מהנובר, רבי שלמה חלמא בעל "מרכבת המשנה" ובתקופה מאוחרת מעט יותר ר' מנשה מאיליה. גם כמה מגדולי הדור ממש, ובהם למשל הגאון מווילנה ורבי יעקב עמדן, היו בעלי גישה חיובית למדעים ולהשכלה, אך לא במידה שתאפשר לראות בהם משכילים מוקדמים של ממש. קבוצה נוספת היא של תלמידי חכמים שעסקו בדקדוק עברי, שאז העיסוק בו היה מועט מאוד אצל רוב הלומדים, ובהם ר' שלמה זלמן הנאו, ר' שלמה דובנא ור' נפתלי הרץ וייזל הצעיר (בבגרותו היה חלק מן המשכילים המאורגנים). המשכילים המוקדמים שבאו מן העולם הרבני שאבו לרוב את השראתם מכתבי הפילוסופים היהודים הרציונליים של ימי הביניים, ובראשם הרמב"ם, ובדרך כלל לא ראו עצמם כמהפכנים, אלא כמי שבאים לתקן את סביבתם ולהשיבה אל הדרך המקורית והאמיתית של היהדות.
קבוצה אחרת של משכילים מוקדמים היא של צעירים יהודים שנחשפו לעולם המדע והתרבות האירופי של עידן האורות. חלקם היו סטודנטים שלמדו באוניברסיטאות באירופה, שהלימוד בהן הותר ליהודים בהדרגה החל מסוף המאה ה-17. סטודנטים אלה, ואחרים שנחשפו לעולם זה, עמדו על המרחק הרב שבין התרבות האירופית ובין היהדות במצבה אז, ופעלו כדי לגשר על הפער ולהכניס את המדע והתרבות האירופיים לתוך עולם היהדות. בין אישים אלה אפשר למנות את אהרון גומפרץ, מרכוס הרץ, יצחק אייכל בצעירותו ואחרים. בקבוצה זו ניתן למנות גם כמה מבעלי ההון היהודים באירופה, ובעיקר יהודי החצר, שהיו נתונים גם הם להשפעת התרבות האירופית. דמות שעומדת באמצע בין שתי הקבוצות, שראשית חייה בעולם הלמדני-הרבני אך עיקר גדילתה בעולם התרבות והפילוסופיה של ברלין, היא דמותו של משה מנדלסון, למעשה החשוב מבין המשכילים המוקדמים וחוליית המעבר אל תנועת ההשכלה המאורגנת.
אסטון מרטין בפורמולה 1
אסטון מרטין היא יצרנית רכב בריטית. במהלך השנים לקחה החברה חלק, במגוון צורות, באליפות הפורמולה 1. בשנת 1959 השתתפה אסטון מרטין לראשונה באליפות, ממנה פרשה לאחר שתי עונות. במהלך שנות האלפיים בחנה החברה את האפשרות לחזור לאליפות במספר הזדמנויות. בשנת 2016 חזרה החברה כספונסרית של קבוצת רד בול, שיתוף פעולה שנמשך לאורך חמש עונות.