cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ויליאם תומאס קוסגרייב
חייו
בביסוס מוסדותיה הרשמיים של המדינה תפקידו של קוסגרייב היה חשוב והיסטורי. בתקופה בה הפכו ממשלות דמוקרטיות אשר הוקמו לאחר מלחמת העולם הראשונה באירופה כולה, לדיקטטורות פשיסטיות או למשטרים אוטוריטריים אחרים, המדינה האירית החופשית נותרה דמוקרטית למהדרין, עובדה שהודגשה במעבר השלטון בצורה חלקה ליריבו הגדול דה ואלירה בשנת 1932 לאחר ניצחונה של מפלגתו של דה ואלירה פיאנה פול (Fianna Fáil) בבחירות בשנה זו. נודע כי הצבא האירי זמם לערוך הפיכה על מנת להותיר את קוסגרייב בשלטון, אך קוסגרייב מנע התפתחות זו בעודה באיבה. דה ואלירה עצמו התבטא מספר פעמים כי תפקודו של קוסגרייב כראש הממשלה היה נפלא, וכי שגה כאשר לא קיבל את האמנה האנגלו-אירית.
הפסדו של קוסגרייב בבחירות בשנת 1932 נבע בעיקר מהשפעות המשבר הכלכלי העולמי שהחל בשנת 1929, ואשר פגע אף באירלנד. קוסגרייב נאבק קשות לייצב את כלכלת המדינה הצעירה, אך לבסוף סר חינו בעיני הבוחר, והוא הובס בבחירות.
קוסגרייב ייסד את המפלגה תומכת האמנה האנגלו-אירית "קומן נה גאיל" (Cumann na nGaedheal) בשנת 1923. בשנת 1935 הפך למנהיג מפלגת פיין גאיל (Fine Gael) אשר נוצרה כתוצאה ממיזוג בין מפלגתו ובין מפלגת המרכז הלאומית, ו"החולצות הכחולות" (המשמר הלאומי). בתפקיד זה שירת עד שנת 1944, ולאחר מכן פרש מן הפוליטיקה.
ו.ט. קוסגרייב מת בשנת 1965. ממשלת הפיאנה פול בהנהגת ג'ק לינץ' ערכה לו הלוויה ממלכתית, בה נכחו כל מנהיגי המפלגות באירלנד, וכן אמון דה ואלירה, נשיא אירלנד.
בנו של קוסגרייב, ליאם קוסגרייב, הפך לאחר מותו למנהיג מפלגת פינה גייל, ואף זכה לכהן כראש ממשלת אירלנד בין השנים 1973 עד 1977.
מריה גרינשטט (חליפיטקו)
מריה גרינשטט (חליפיטקו) (באנגלית: ; ספטמבר 1918 – 13 בספטמבר 2004), חסידת אומות העולם ילידת אוקראינה, שהצילה יהודים במלחמת העולם השנייה ונפטרה בישראל.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
מריה גרינשטט (חליפיטקו) הייתה אלמנה אוקראינית צעירה שהתגוררה עם אמה אנטונינה דובז'נסקיה ובנה התינוק ליאוניד בעיר נובוהרד-וולינסקי במחוז ז'יטומיר. במהלך הכיבוש הגרמני, לאחר שעות העבודה, נהגה לצאת אל הכפרים הסמוכים בכדי להחליף מוצרים תמורת אוכל. מריה סייעה ליהודים לברוח מן הגטו. היא התקינה פירצה בגדר כדי שיהודים יוכלו לברוח בלילה מהגטו, וכן דאגה לסדר לנמלטים מקומות מסתור. באוקטובר 1942 לאחר חיסול הגטו ב, במהלך אחת מנסיעותיה, כשהייתה במרחק של מעל 50 ק"מ מביתה, פגשה מריה את האחיות היהודיות סוניה, ריטה וג'ניה והציעה ל-3 האחיות מקום מסתור בביתן. מריה פגשה חייל יהודי סובייטי בשם אברהם גרינשטט שנמלט מהשבי הגרמני, וגם אותו דאגה להסתיר לסירוגין בעליית הגג ובמרתף הבית יחד עם 3 האחיות. חודש לאחר מכן הצטרפו למחבוא 2 החייטים האחים קיליקייבסקי שברחו מהגטו.
בעזרת ידיד שהיה חבר במחתרת, הצליחה מריה להבריח את 3 הגברים ליחידת פרטיזנים ביער. 3 האחיות נשארו בביתה של מריה עד לשחרור האזור על ידי הצבא האדום ב-3 בינואר 1944. גרינשטט, שהיה חייל בצבא האדום, הצטרף למחתרת הפרטיזנית ולחם עד לכניעת גרמניה.
לאחר המלחמה
בקיץ 1945 חזר אברהם גרינשטט לנובוהרד-וולינסקי ונשא את מריה לאישה. בשנת 1996 עלה הזוג לישראל, והתגוררו באשדוד.
הכרה והנצחה
בהצהרה שמסרו ליד ושם בנותיו של יצחק קיליקייבסקי, שהוסתר על ידי מריה, העידו הבנות על כך שאביהן נהג לספר להן שבזמן מלחמת העולם השנייה מריה הצילה אותו מהוצאה להורג על ידי הנאצים.
ביקורת ספרות
ביקורת ספרות עוסקת בסקירתם של ספרים, בדרך כלל ספרים חדשים, שיצאו לאור במהלך השנה שקדמה לפרסום הסקירה. הסקירה כוללת מידע בסיסי על תוכנו של הספר, יחד עם הערכה של המבקר על איכותו של הספר, מאפייניו וחשיבותו.
ביקורת ספרות מתפרסמת בכתבי עת ובמוספים המתמחים בכך. The Times Literary Supplement הוא שבועון המוקדש לביקורת ספרות, "קתרסיס" הוא כתב עת שעיקרו ביקורת של ספרות אקדמית עברית, ומוסף "הארץ/ספרים" הוא מוסף המוקדש לביקורת ספרות. במסגרתם של כתבי עת העוסקים בתחום מסוים, מתפרסמת גם סקירה של ספרים בתחום זה.
התמודדות המחבר עם הביקורת על יצירתו
הסופר רומן גארי הדגים דרך להתמודד עם ביקורת אמנות לא אוהדת. הוא שינה את שם העט שלו לאמיל אז'ר והתחזה לאדם אחר. לאחר הצלחת כמה ספרים תחת שם עט זה, גילה גארי את זהותו האמיתית של "אז'ר" וסיפר על תקריות רבות בהן מבקרי ספרות הוכיחו את בורותם כאשר השוו את "גארי" ל"אז'ר" ומצאו הבדלים מהותיים ביניהם. זאת, בניגוד לעשרות אנשים פשוטים, שלדברי גארי, כתבו לו מכתבים וטענו ש"אז'ר" מחקה את סגנונו. גארי טען שמבקרי הספרות בני תקופתו פשוט התעצלו לקרוא את הספרים שביקרו.
תלונות דומות השמיע גם חוקר הספרות והמוציא לאור מנחם פרי על מבקרי הספרות הישראליים של העשור הראשון של המאה ה-21:
דברי ימי האופל
דברי ימי האופל (באנגלית: Chronicles of Ancient Darkness) היא סדרת ספרי פנטזיה שכתבה מישל פייבר, המתארים את עלילותיו של נער בשם טוראק, שנאלץ לשרוד לבדו ביער שורץ סכנות לאחר שאביו נהרג. בסדרה שישה ספרים, ששלושה מהם תורגמו לעברית בהוצאת כתר.
עולמו של טוראק
בעולמו של טוראק, שמבוסס בעצם על העולם של תקופת האבן, רוב האנשים חיים בשבטים, שמעניקים להם ביטחון וכל אנשי השבט עובדים ביחד כדי לשמור על שלמותו. לכל שבט יש חיית שבט, שתפקידה הוא לשמור עליו, ועל שמה הוא נקרא (למשל "שבט העורב", "שבט הזאב" וכדומה). בנוסף, לכל שבט יש מנהיג שמטרתו לקבל החלטות עבורו, אך סמכויותיו מוגבלות, והוא לא יכול לפקד על כל אדם בו. לכל שבט יש גם "מג" (סוג של מכשף, שמאן או חוזה עתידות) ראשי, שמשתמש בכוחותיו לטובת השבט - למשל על ידי חיזוי העתיד, מציאת פריטים שהשבט זקוק להם ועוד. לכל שבט יש קעקוע משלו, בדרך כלל על הפנים, ולכל בני השבט יש את הקעקוע הזה. ישנם שבטים נודדים, ושבטים שנשארים כל הזמן באותו מקום. בדרך כלל הגברים שבשבט יוצאים לצוד מחוץ לתחום המחנה, והנשים נשארות עם הילדים במחנה, מבשלות, מתקנות ותופרות בגדים ועוד.
רודולף שילדקראוט
רודולף שילדקראוט (27 באפריל 1862 – 15 ביולי 1930) היה שחקן תיאטרון וקולנוע אוסטרי-יהודי, ששיחק באירופה ובארצות הברית, והיה פעיל בתיאטרון יידיש.
קריירה
שילדקראוט הופיע לראשונה בתחילת שנות השמונים של המאה התשעה עשרה בשופרון שבאימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא קיבל את החוזה הראשון שלו בשנת 1885 כששיחק בתיאטרון בקרמס. בתקופה הזאת שיחק במחזות תיאטרון כגון "הגולדמנטש", "הטוחן וילדו", "נרזיב", "השמוק", "אוריאל אקוסטה" ו"האכלן הסגול".
בשנת 1893 עבר לווינה ושיחק בתיאטרון ריימונד בקומדיות ואופרטות, למשל את המחזות "דמיון אזוק" ו"פעם". אולם הוא לא הסתפק בתפקידים אלו מכיוון שרצה לשחק בתפקידים יותר רציניים ודרמטיים. לכן הוא התמחה אצל שחקן הטרגדיה הדגול פרידריך מיטרורצר (1844–1897) ששיווק את היכולות של רודולף. בתקופה הזאת התחתן עם ארנה ויינשטיין, ב 22 במרץ 1895 נולד לזוג בן יחיד בשם ג'וזף שילדקראוט, שגם נהיה שחקן מפורסם.
בשנת 1898 לאחר מותו של פרידריך עבר לתיאטרון קרל שבו, בין היתר, גילם את הדמות וורם במחזה "מזימה ואהבה". בשנת 1900 הוא עבר לתיאטרון הגרמני בהמבורג, והופיע במחוזות שכללו בין היתר את "שמחת החיים", "צדק", "המלך ליר", "הסוחר מוונציה", "משוחררים על תנאי", "השודדים", "שריפת סנט ג'ון" ו"אגדת חורף".
ב-1905 עבר לתיאטרון הגרמני בברלין, שם הוא הפך לאחד השחקנים החשובים בחבורת התיאטרון של מקס ריינהרדט. בהופעתו הראשונה הוא שיחק את הדמות שיילוק, במחזה "הסוחר מוונציה" (1905). הוא הצליח מאוד בתפקיד הזה וזכה לשבחים על ידי השחקן הנודע פריץ קורטנר כ"אנדרטה לאמנות המשחק". תפקידים מרכזיים אחרים היו תפקידו הראשי כמלך ליר במחזה "המלך ליר" (1908), הדמות מפיסטו ב"הייתי פאוסט" (1909), מולי חסן ב"פייסקו" (1909) של פרידריך שילר, את הקברן ב"המלט" (1909). הוא גם הופיע במגוון מחזות נוספים לדוגמה ב"אל נקמות", "המפקח הכללי", "ליסיסטרטה", "מפיסטופלים", "הצל", "מעיין הקדושים" של ג'ון מילינגטון סינג ו"הלילה השנים עשר".
בין השנים 1910–1913 שילדקראוט עבר זמנית לארצות הברית, הוא הופיע בשפה הגרמנית בתיאטרון ארמון אירווינג בניו יורק. שם הוא שיחק במחזות כגון "פלאקסמן המחנך", "השודדים", "קינג ליר" ו"קירשנבאום". בתקופה הזאת התחיל לשחק בתיאטרון יידיש, הוא הופיע בתיאטרונים של קסלר ושרה אדלר בברוקלין.
כשחזר לאירופה התחיל להופיע בראינוע ושיחק בכמה סרטים. הופעתו הראשונה הייתה בשנת 1913 בדמות שיילוק בסרט "השיילוק מקרקוב", שמבוסס באופן חלקי על המחזה של שייקספיר "הסוחר מוונציה". סרטו האחרון מתוצרת אירופה היה ביוגרפיה של מייסד הציונות המודרנית תיאודור הרצל, שבו שיחק גם ג'וזף בנו, בה גילם את רודולף את "ישראל הנאבקת" ובנו יוסף את "ישראל הסובלת".
בשנת 1920, עבר עם משפחתו לארצות הברית לצמיתות. רודולף ערך את הופעת הבכורה שלה באותה השנה בתיאטרון לאומנות יידיש בהצגה "כוחות שקטים" שבתקופה הזאת הופיע במתחם מדיסון סקוור גארדן השנייה שבניו יורק. הוא גם הופיע בדמות שיילוק בהצגה "השיילוק מקרקוב" שהתבסס על הסרט.
משנת 1922 שיחק גם בשפה האנגלית, הופעתו בשפה היה במחזה "אל נקמות" בתיאטרון פראווינס-טאוון בגריניץ' וילג'. הוא שיחק במחזה "המלך ליר" באנגלית בתיאטרון הגילדה. בשנת 1925 רודולף הקים תיאטרון אמנותי יהודי בשפת יידיש בברונקס. בחמש שנותיו האחרונות הופיע בעשר הפקות הוליוודיות.
בשנת 1928 רודולף וארנה שילדקראוט קיבלו אזרחות אמריקאית.
פולמוסים סביבו
שילדקראוט שיחק בסרט "מלך המלכים" (1927) מאת ססיל ב. דה-מיל, בו גילם את הכהן הגדול קיפא. על בסיס אפיונו בחלק זה הוא הואשם בסיוע מודע לפרשנות האנטישמית לצליבת ישו. מנגד שילדקרוט טען שהוא שיחק את הדמות של הכהן הגדול באופן אומנותי ודרמטי וכי הפרשנות האנטישמית נבעה מהכיתובים, שראה רק לאחר עשיית הסרט. רודולף אמר שהוא כועס מאוד על הבמאי והמפיק ושהוא מתחרט על השתתפותו בסרט.
מותו
ב-15 ביולי 1930 כשעבד באולפן קולנוע בלוס אנג'לס שילדקראוט נפטר מהתקף לב, הוא היה בן 68. הוא נקבר בבית העלמין של הוליווד לנצח בהוליווד, קליפורניה. בשנת 1940, עשר שנים לאחר מותו, אשתו ארנה נפטרה. בשנת 1964 בנו ג'וזף נפטר בגיל 68, גם הוא מהתקף לב.
דאף 66
דאף 66 (בהולנדית: DAF 66), היא מכונית משפחתית קטנה, 2 דלתות, 5 מקומות ישיבה, שיוצרה בהולנד על ידי יצרנית הרכב דאף, (ראשי התיבות שלה: "מפעל המכוניות של דורן" – Doorne’s Automobiel Fabrieken), בין השנים 1972–1975.
מאפיינים
דגם ה-"דאף 66" יוצר בגרסת הילוכים אוטומטים בלבד מסוג "Variomatic".
יוצרו 101,961 יחידות.
היסטוריה
דאף ידועה כמפעל המייצר משאיות, אבל משנת 1958 עד שנת 1975 ייצרה כלי רכב משפחתיים קטנים. בין הרכבים שייצרה : דאף 600, דאף דאפפודיל, דאף 30, דאף 33, דאף 44, דאף 45, דאף 46 ודאף 68. בשנת 1967 פיתחה את ה"דאף 55", עם מנוע  מקורר מים, 4 צילינדרים 1,108 סמ"ק. מעצב המכוניות של דאף היה ג'ובאני מיקולטי, שעיצב מספר עצום של אבות־טיפוס.
בדצמבר 1972 יצרנית הרכב וולוו צברה נתח של 33 אחוזים מ- DAF, ובמאי 1975 עם השתלטות השוודים על דאף, נעלם השם דאף והפך לוולוו.
דאף ייצרה 816,000 מכוניות נוסעים.
מגיסטראט
מגיסטראט (לטינית, magistratus) הוא השם ששימש ברפובליקה הרומית למשרות רשמיות בתחום הפוליטי, הצבאי, הדתי והשיפוטי ברומא העתיקה. משרת המגיסטראט נחלקה לשני סוגים: בעלי משרה רגילה (magistratus ordinarii, מילולית "נבחרים באופן קבוע") ובעלי משרה מיוחדת (magistratus extraordinarii). נושאי המשרות הרגילות נבחרו מדי שנה לכהונה בת שנה (להוציא את משרת הקנסור). לרוב, שני מועמדים נבחרו לכהן באותו התפקיד של מגיסטראט "רגיל", וזאת כדי למנוע נסיבות בהן ירוכז כוח רב מדי בידיו של אדם אחד. לעומת זאת, בחירות לתפקיד מגיסטראטים "מיוחדים", אשר להם הייתה סמכות ועוצמה שעלו על נושאי המשרות הרגילות, התקיימו בעיקר בעטיין של נסיבות מיוחדות, והללו נבחרו באופן יחיד. המועמדים למשרות נהגו להתחרות אחד בשני במסגרת משחקים הפתוחים לציבור אותו ביקשו לשעשע. משחקים אלו התקיימו נוסף על התחרויות שאורגנו דרך שגרה על ידי האיידילים.
קרייסיס
קרייסיס (באנגלית: Crysis) הוא משחק וידאו מסוגת יריות בגוף ראשון והתגנבות בעל עולם פתוח, שפותח על ידי Crytek והופץ על ידי Electronic Arts ב-13 בנובמבר 2007 למחשב האישי, ב-4 באוקטובר 2011 לקונסולת המשחקים Xbox 360 ולקונסולת המשחקים PlayStation 3. עלילת המשחק עוסקת בפלישת חייזרים לכדור הארץ בשנת 2020, ומתרחשת באי טרופי באוקיינוס השקט. שאיפתם של מפתחי המשחק הייתה להציג דמויות בעלות בינה מלאכותית אנושית הנלחמות לצד או נגד הדמות אותה מגלם השחקן, ששמה "נומאד", חייל בצוות הכוחות המיוחדים האמריקני.
המאפיינים הגרפיים של המשחק זכו לעניין רב מאז חשיפתו לציבור. עם יציאתו זכה לשבחים רבים ונבחר על ידי מספר רב של מבקרים לתואר "משחק השנה" לשנת 2007. בכנס של EA דווח כי נמכרו מעל למיליון עותקים של המשחק ברחבי העולם עד סוף חודש ינואר 2008.
למשחק יצא חידוש תחת הכותרת "Crysis Remastered" ב-23 ביולי 2020 לקונסולת המשחקים נינטנדו סוויץ' וב-18 בספטמבר 2020 למחשב האישי ולקונסולות המשחקים Xbox One ו-PlayStation 4, תחת המנוע CryEngine V המחודש. גרסת המחשב האישי יצאה באופן אקסקלוסיבי לחנות הדיגיטלית Epic Games Store השייכת לחברת אפיק גיימס.
משחקיות
המשחק מחולק למספר שלבים, המבוצעים כל אחד בחלק גאוגרפי תחום של האי. השלבים ארוכים למדי ובהם מוטלות על השחקן מספר משימות, חלקן עיקריות וחלקן משניות. לצורך ביצוע המשימות על השחקן להשתמש בכלי נשקו ובציודו. לרוב, המשימות הן השמדה של מתקן מסוים או השגת מידע מודיעיני. המשחק הוא במהותו "ארגז חול", כך שבאפשרותו של השחקן לבחור כיצד ירצה לבצע את המשימה. ישנן דרכים רבות לביצוע המשימות. למשל, כבר במשימה הראשונה במשחק, השחקן יכול לגנוב ג'יפ קוריאני ולנסוע דרך שביל עפר לאורך המפרץ, או לשחות דרך הים, על מנת להגיע לסוף השלב. כמו כן, השחקן משתמש בציוד שניתן לו, כמפורט בהמשך, כראות עיניו להשלמת המשימות - השחקן יכול להשתמש במצב ההסוואה של חליפתו על מנת להתגנב לתוך בסיס, או במצב המהירות כך שיחלוף על פני השומרים בזריזות.
כאשר השחקן נפצע או השתמש באנרגיה של חליפת הנאנו, "מד הבריאות" ו"מד האנרגיה שלו" יתחדשו עם הזמן.
ציוד השחקן
נומאד, החייל העתידני, מצויד בטכנולוגיות מיוחדות. לפי כללי המשחק, נומאד יכול לשאת שני כלי נשק ראשיים, שהם רובי ציד, רובים, תת מקלעים וכדומה, שני אקדחים, חבילות נפץ ומשגר טילים. במהלך המשחק וברחבי האי ניתן למצוא כלי נשק ותחמושת אחרים, אותם יכול השחקן לשאת במקום כלי הנשק הנמצאים כבר ברשותו. השחקן יכול להתאים אישית את כלי הנשק שברשותו על ידי הוספת כוונות, משתיקי קול, פנסים ומטולי רימונים שאסף במהלך המשחק.
אחת התכונות החדשניות במשחק היא היכולות המשודרגות של נומאד המוענקות לו על ידי חליפת הנאנו שהוא לובש. השחקן יכול להחליף בין תפקודים שונים של החליפה, ובהם כוח, מהירות, שריון והסוואה. השימוש במצבים השונים מרוקן את מד האנרגיה של החליפה. מצב הכוח מחזק את שריריו של נומאד כך שלדוגמה, יכולת הקפיצה שלו גדלה או שיש ביכולתו להשליך עצמים בעוצמה רבה. מצב הסוואה הופך את השחקן לבלתי נראה באופן זמני. מצב מהירות מגביר את קצב הפעולות של נומאד פי כמה, והבולטת בהם היא קצב הריצה שלו. יתר על כן, הדמות תטען את נשקה מהר יותר והאגרופים יהיו זריזים יותר. מצב שריון מגן על נומאד מן הפגיעות השונות. ככל שהמשחק מתקדם, כך נחשף השחקן לטכנולוגיה ולציוד מתקדמים יותר.
בינה מלאכותית
מטרת המפתחים בתכנות הדמויות הממוחשבות של המשחק הייתה שיתנהגו כחיילים אנושיים ולא כמכונות. כל עוד השחקן לא יפנה אליהם, ניתן לצפות בהם מבצעים פעולות יומיומיות כגון תיקון כלי רכב, שיחות חברותיות ואימון פיזי. בקרב, יודעים חיילי האויב להשתמש במחסה באפקטיביות. מבין יכולותיהם, בולטת יכולתם לאגף את השחקן; הם יודעים להשתמש ביריות שמטרתן לרתק את השחקן לקרקע, ולעיתים יזרקו רימונים על מנת להבריח את השחקן ממקום מחבואו. החיילים הקוריאנים במשחק יודעים לתקשר זה עם זה כדי לתאם ביניהם את ההתקפה על השחקן.
החייזרים יתנהגו באופן שונה לחלוטין מבני האנוש, אויביהם. הם ישתמשו בסביבה כדי ליצור מעגל סביב נומאד או כדי להגיח מאחוריו.
רמות קושי
במשחק ארבע רמות קושי: קל, רגיל, קשה ודלתא (delta). ההבדלים בין שלוש הרמות הראשונות משניים - האויבים וכלי נשקם מתחזקים עם כל רמה, אך רמת דלתא שונה משאר הרמות בכך שהיא משנה חלקים מסוימים בפורמט המשחק. ברמת דלתא רימונים שנזרקים לעבר השחקן לא יסומנו כמו בשאר הרמות, הבריאות תתחדש לאט יותר, הקוריאנים ידברו בשפה הקוריאנית ולא באנגלית ואין כוונת אופטית.
מצב מרובה משתתפים
המשחק כולל שני מצבי משחק מרובי משתתפים - Power Struggle, ו-Instant Action.
Instant Action מחולק לשני סוגים: קרב קבוצתי וקרב חופשי. בקרב הקבוצתי מטרתה של כל קבוצה להרוג חיילי אויב רבים ככל האפשר. בקרב חופשי השחקנים מתחרים זה מול זה, כל אחד לעצמו. השחקן אשר הרג את מספר השחקנים הגדול ביותר הוא המנצח.
במצב ה-Power Struggle משחקים שני צוותים של 16 שחקנים (בסך הכול 32), והמטרה בו היא להשמיד את בסיס האויב על ידי בניית נשק חייזרי במתקן מרכזי. ראשית, השחקנים צריכים לכבוש תחנות כוח ברחבי המפה. בנוסף, ישנם בונקרים ומפעלים שניתנים לכיבוש. כיבוש בונקר מאפשר לשחקנים "לחזור לתחייה" קרוב יותר לחזית הקרב, בעוד כיבוש מפעלים מאפשר לשחקן לרכוש כלי רכב שימושיים. השחקנים צוברים נקודות על ידי הריגת האויב או כיבוש מטרות, שבעזרתן הם יכולים לרכוש כלי נשק מתקדמים, כלי רכב וציוד. למשחק צורפו חמש סביבות קרב גאוגרפיות חדשות. גם במצב המקוון יש שימוש בחליפות הנאנו.
המבקר שי זלדיס ציין בביקורתו בפורטל Vgames שמצב ריבוי המשתתפים במשחק נחות ביחס לזה של משחקי רשת אחרים.
עורך השלבים
עורך השלבים של המשחק נקרא "Sandbox" (בעברית: ארגז חול) והוא מאפשר יצירת מפות ומצבים שיפעלו במנוע ה-CryEngine2. סגנון העריכה דומה למשחק בארגז חול. הדגש בעורך הוא על שטחים גדלים וחופש תכנות המשימות. ניתן גם ליצור באמצעותו סביבות סגורות (מבנים וחדרים).
או באן
אוּ בַּאן (בגרמנית: U-Bahn, קיצור של אונטרגרונד באן - Untergrundbahn - רכבת תחתית) הוא כינוין של מערכות הרכבת התחתית בערי גרמניה ואוסטריה (בדומה לכינוי "מטרו" לרכבת התחתית של פריז ו"טיוב" לרכבת התחתית של לונדון).
קרייסיס
עורך השלבים
העורך מתמקד בסביבות עצומות (בתאוריה, גודלם יכול להגיע למאות קילומטרים רבועים), ומשום כך נעשה שימוש באלגוריתם להשמת המרקמים והעצמים על הקרקע. האלגוריתם משתמש במספר פרמטרים המגדירים את חלוקת הטקסטורות (חול, בוץ, דשא וכדומה) ואת סוגי הצמחייה. המטרה בכך היא חיסכון בזמן למשתמש והקלת היצירה של שטחים כה גדולים, תוך כדי שמירה על המראה המציאותי של המפות. העורך נבדל מעורכים רבים, בהם יש שימוש בתמונות רקע שרק נותנות את האשליה של סביבה גדולה.
או באן
היסטוריה של המונח
מקורו של המונח "או באן" בראשית המאה ה-20 בברלין. חברת הדויטשה רייכסבאן (Deutsche Reichsbahn Gesellschaft - "חברת הרכבות של המדינה הגרמנית" אשר חברת ההמשך שלה נקראת דויטשה באן (Deutsche Bahn)) הקימה בברלין מערכת רכבת עירונית ופרוורית אשר קישרה את פרוורי ברלין למרכז העיר. מערכת רכבות זו כללה רכבות חשמליות מהירות להן מספר תחנות במרכז העיר. מערכת זו נקראה "שנלבאן" (בגרמנית: Schnellbahn - "רכבת מהירה") ובקיצור "אס באן".
קרייסיס
עורך השלבים
למשתמש ניתנת האפשרות לשחק בלחיצת כפתור בודדת במפה שיצר. היתרון בכך הוא שאין זמן טעינה, שהרי מנוע המשחק כבר נטען בעורך.
או באן
היסטוריה של המונח
באותה עת פעלה בברלין חברת ה"הוכבאן-גזלשאפט" (חברת הרכבת העילית) אשר תפעלה את קווי הרכבת העילית של ברלין. חברה זו ראתה כי השם המקוצר שניתן לרכבות הפרווריות היה הצלחה שיווקית ועל כן החליטה לקצר את שם מערכת הרכבות התחתיות והעיליות שהפעילה מ-"אונטרגרונדבאן" (Untergrundbahn - "רכבת תחתית") ל-"או באן".
קרייסיס
עורך השלבים
העורך תומך בכל הטכנולוגיות של CryEngine2, כמו כלי הרכב, התכונות הפיזיות של העולם, התאורה המתקדמת, טכנולוגיית המצללים, קול תלת-ממדי ומוזיקה דינמית.
או באן
היסטוריה של המונח
סמל האו באן הוא האות "U" בלבן על רקע של ריבוע כחול בגרמניה או עיגול כחול באוסטריה.
בן שמונה
"בן שמונה" או "נולד לשמונה" הוא תינוק שנולד בחודש השמיני להיריון. על פי תפיסה רווחת בעולם הרפואה בעת העתיקה ובימי הביניים, ששרדה עד ימינו כאמונה רפואית-עממית בקרב אוכלוסיות שונות, ולד שנולד בחודש השמיני להיריון לא ישרוד ועל פי רוב ימות, אולם ולד שנולד בחודש השביעי להיריון סיכוייו גדולים יותר לחיות.
תפיסה זו נזכרה אף בתלמוד, בהקשר של קביעה הלכתית שהנולד לשמונה, אך לא הנולד לשבעה, דינו כנפל. קביעה זו גררה בעקבותיה דיון בקונפליקט תורה ומדע, מאחר שלפי המקובל כיום, תינוק הנולד בחודש השמיני עשוי לחיות, ואחוזי התמותה של פגים יורדים ככל שעולה גילם.
מקור
ממקור אחר המיוחס להיפוקרטס, עולה שאמונה זו רווחה אצל הנשים והמיילדות, והרופאים קיבלו קביעה זו על פי עדותן. אמונה זו כתובה בכתבי רופאים נוספים כגון גלינוס, סורנוס, ואבן סינא, וניתנו לה הסברים תאורטיים שונים.
לעומתם אריסטו לא קיבל קביעה זו, אולם גם הוא כותב שהנולד לשמונה סיכוייו פחותים משל בן שבעה.
הרופילוס הרופא מאלכסנדריה דחה אמונה זו מכול וכול. לפיו, אמונה זו מתבססת על טעויות בחישוב זמן ההיריון.
חוקרים שונים העלו השערות לתפוצת אמונה זו: לפי אחת ההשערות, רבים מרופאי העולם העתיק קיבלו אמונה זו מהנשים והמיילדות ללא בדיקה. יש הסבורים שהדבר נובע מהאמונה המיסטית במספר שבע, או על פי האמונה שהחודש השמיני להיריון משויך לשלטון כוכב שבתאי, הגורם למוות.
בחז"ל
על פי המשנה והתלמוד, יילוד שנולד בחודש השמיני הוא כנפל, שלא ישרוד עד לגיל שלושים יום, וניתן לו מעמד הלכתי מיוחד, למשל אסור לחלל שבת עבורו, ואפילו לא ליטלו לצורך הנקתו, שכן הוא מוקצה: "דתנו רבנן ובן שבעה מחללין עליו את השבת ו אין מחללין עליו את השבת." בטעם שאין מחללין עליו את השבת כתב רש"י "שהרי כמת הוא".
עם זאת, לפי דעת רבי יהודה הנשיא המובאת בתוספתא, בן שמונה מזוהה לפי מידת התפתחותו: "סימניו נכרין בו צפורניו ושערו שלא גמרו". כך פסקו להלכה הרמב"ם והשו"ע. הלכה זו נוהגת גם כשידוע בוודאות שהעובר נולד בחודש השמיני להריון, שכן אם הוא שלם הוא נחשב ל"בן שבעה" שנשתהה ברחם. כלשון הרמב"ם: "מי שנולד בחדש השמיני אם היה שלם בשערו ובצפרניו הרי זה ולד שלם ובן שבעה הוא אלא שנשתהה ומותר לטלטלו בשבת ואינו כאבן ומלין אותו בשבת אבל אם נולד ושערו לקוי ואין צפרניו שלימין כברייתן הרי זה בן שמנה ודאי שלא היה ראוי להולד אלא בתשעה ויצא קודם שיגמר".
הפוסקים כיום סבורים שיש להתייחס לכל בני השמונה כאל תינוקות בני קיימא לכל דבר, שכן ניכר שעל ידי טכנולוגיה רפואית ושימוש באינקובטור ניתן להצילם. על השינוי בין תפיסת התלמוד לימינו כתב החזון איש ש"נשתנו הטבעים" כלומר המציאות השתנתה מזמן התלמוד לימינו. הרב שמואל הלוי וואזנר כתב ש"השתנתה הטכניקה".
או באן
היסטוריה של המונח
תוך זמן קצר הועתק השם למערכת החשמליות של המבורג (שם גם פעלה מערכת רכבות עיליות שזכתה לכינוי "אס באן") ובהמשך לנירנברג, מינכן, פרנקפורט ווינה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמו בגרמניה המערבית מערכות מנהרות עבור חשמליות בשטוטגרט, קלן, בון, דיסלדורף, דיסבורג, בוכום, אסן, דורטמונד, גלזנקירשן, הרן, מילהיים על הרוהר, הנובר ובילפלד, ואף כי לרוב אין מדובר במערכות רכבת תחתית אלא בחשמליות, הן זכו לכינוי "או באן".
מערכות או באן באוסטריה
באוסטריה פועלות מערכות או באן בווינה ובסרפאוס.
קרייסיס
רקע
באוגוסט 2019 צוות ארכאולוגים אמריקנים שעבד בארכיפלג הבדיוני "איי לינגשאן" הממוקם בים סין הדרומי, עמד על סף תגלית חשובה לגבי חפץ חייזרי עתיק שהיה באי. אסטרואיד גדול התרסק באי, ובאופן מפתיע האי לא נהרס. הצבא הצפון-קוריאני נשלח לאי במטרה לגלות מה עומד מאחורי נחיתת האסטרואיד המסתורי. בהתמקמם באי, חוטפים הקוריאנים את צוות המחקר. ארצות הברית מגיבה בשליחת צוות כוחות מיוחדים, הנתמך על ידי הצי האמריקני. במהרה מתגלה לאמריקנים שהקוריאנים הספיקו להקים מספר בסיסים צבאיים באי לאחר שפינו את התושבים המקומיים תוך מספר ימים.
עלילה
בזמן הצניחה לאיי לינגשאן, לפנות בוקר, מתנגש עצם לא ידוע בנומאד ומפיל אותו לים. נומאד ממהר להצטרף לצוותו, אך הוא מגלה בצער רב את גופת חברו לצוות תלויה על עץ בג'ונגל. בהמשך, נחטף חבר אחר לצוות על ידי גוף חייזרי ונמצא מת. עם זאת, ממשיך נומאד במשימותיו, ביניהן הצלתה של מרגלת מידי הקוריאנים, והשמדת מספר בסיסים קוריאנים. במהלך המשחק מגלה נומאד שגם לקוריאנים יש חליפות נאנו משלהם, אך חליפות אלה הן חיקוי זול של החליפה האמריקאית המקורית.
בעוד הסכסוך האמריקני-קוריאני מתגבר, עורר החפץ שבאתר הארכאולוגי את החייזרים שהיו רדומים על האי. האסטרואיד נפתח ונחשפת ספינה אם חייזרית. המכונות החייזריות יוצאות מן הספינה בכמות קטנה. נומאד נכנס לספינה, חוקר שם את הסביבה החייזרית נטולת כוח הכבידה ומשיג מידע יקר ערך על הפולשים החייזריים. בצאתו מהספינה, יוצרת הספינה בפתאומיות כדור קרח עצום, שנועד לספק למכונות החייזריות סביבה טבעית ונוחה ללחימה. חלק גדול של האי קופא, כולל כל העצמים ברדיוס ספירת הקרח. הג'ונגל ירוק-העד, החי והמבריק בשמש הופך במהירות לשממה לבנה, חיוורת וקפואה, מלאה בנטיפי קרח ובעצים שנשברים ומתרסקים לרסיסים עם כל פגיעה בהם. כתוצאה מכך נוצר אקלים קיצוני לא יציב באי.
האויב החייזרי תוקף בכלי נשק מפותחים ומסוכנים מאוד. נוכח הסכנה הנשקפת להם, מתאחדים הצפון-קוריאנים והאמריקנים לצבא אחד, אך רוב הצבא האמריקני נסוג מהחלק הקרוב לקיפאון. נומאד ניצב מול רובוטים עוינים בגדלים שונים. ביכולתם לדרוך, למעוך ולרסק את השחקן, וכן לשלוח קרני הקפאה. בנקודה זו על נומאד לעצור את הפלישה ולמנוע מהחייזרים לצאת מהאי, במטרה להציל את העולם מן האיום.
נומאד בורח מהאי ונאסף על ידי נושאת המטוסים הראשית של הצי. בספינה נחשפת העובדה שלאדמירל האמריקני יש רשות להשתמש בנשק גרעיני במטרה להשמיד לחלוטין את החייזרים. אף על פי כן, לאחר פגיעת הפצצה באי מתברר כי היא גרמה לגדילתו של כדור הקרח. כתוצאה מכך, רבבות מכונות חייזריות תוקפות את הצי ומתנהל קרב אפי בין החייזרים לאמריקנים. בקרב האחרון נומאד והחייל הבריטי סייקו נלחמים במכונת קרב חייזרית עצומה על סיפון נושאת המטוסים. נומאד מצליח להשמיד את המכונה החייזרית והיא מתרסקת על נושאת המטוסים ובכך גורמת לטביעתה. נומאד מצליח לברוח מהספינה הטובעת בעזרת סייקו, שלוקח את נומאד במסוק. הסצנה האחרונה במשחק היא חזרתם של נומאד וסייקו לאי, במטרה להשיב את פרופט, מפקד צוותם, אשר נותר שם משלביו הקודמים של המשחק, ולמרבה ההפתעה שיגר אות מצוקה למסוקם.
פיתוח
פיתוח המשחק החל בשנת 2005, כאשר התקציב שהוקצה למטלה עמד על 20 מיליון אירו, ובכך הפך המשחק לאחד מהיקרים ביותר שנוצרו. צוות הפיתוח ביקש להדגיש את האספקט הוויזואלי של המשחק וליצור גרפיקה אשר תתעלה על כל אלו שהוצגו עד כה במשחקי מחשב.
חברת Crytek שכרה אולפני הפקת סרטונים אשר הפיקו למענה סרטון וידאו המציג את מרכיבי המשחק; הסרטון והרמה הגרפית אשר הוצגה בו הוגדרו כמטרותיהם של המעצבים הגרפיים בצוות הפיתוח. למען הגשמת מטרתם נסעו המעצבים לטהיטי לביצוע מחקר בנוגע לנופי האי, אשר היווה השראה לחלק מהנופים במשחק.
לאחר כשנה של עבודה, במהלך תערוכת "E3 2006", הוצגו הפירות הראשונים של צוות הפיתוח. בתערוכה הציגה החברה מספר סצינות מתוך המשחק, ובעיקרית שבהן נראה חייל משמיד קבוצת עצים באמצעות ירי במקלע. סצנה זו הדגימה את דרך העבודה של צוות הפיתוח - הם עמלו במשך שישה חודשים על מנת להביא לאפקט ויזואלי אמין של עץ המתפרק אט אט לחתיכות בעקבות ירי מרוכז, וזאת תוך התאמה לדרישות החומרה הבסיסיות של המשחק. לאחר מכן עמל הצוות במשך תקופת זמן דומה על מנת לשכפל אפקט זה על העצמים האחרים המופיעים במשחק.
כבר בתחילת פיתוח מנוע המשחק, החלה העבודה על פיתוח "אפקט ההרס". בתחילה פותח גשר אשר תהליך הריסתו, כפי שיוצג לשחקן, יהיה דינאמי ולא יתבסס על הקרנות חוזרות ונשנות של סרט בודד. בתום השלמת פיתוח "אפקט ההרס" על הגשר החל צוות הפיתוח לתכנת את המנוע הגרפי כך שגם העצים ייהרסו באופן דומה. לאחר הצגת המשחק ב-E3, נוכח הפופולריות של הרעיון הזה, שקד צוות הפיתוח על הפיכתו של כל עצם כמעט במשחק לעצם שניתן להרוס אותו.
"אפקט ההרס" הוביל גם לשינוי במנגנון הבינה המלאכותית. הדינמיקה של הצמחייה הובילה למספר בעיות עם הבינה המלאכותית שאותה ניסו המפתחים להטמיע במשחק, בעיקר עקב העובדה שהדמויות הממוחשבות ניסו להתחבא מאחורי עצם שנהרס לפני כן. משום כך, ערך הצוות שינוי מקיף במנגנון הבינה המלאכותית, שבאמצעותו התמודד עם מספר בעיות.
"חליפת הנאנו" אשר מעניקה לחלק מהדמויות במשחק יכולות משודרגות עדיין לא הוכרה במלואה ב-E3 כרכיב מפתח של המשחק. הרעיון לחליפה הועלה במטרה להפוך את המשחק לחדשני. על פי התכנון המקורי, היה השחקן צובר את כוחות החליפה במשך המשחק, באופן שהחליפה כפי שהיא מוכרת לשחקני המשחק כיום תהיה זמינה רק בסוף המשחק. צוות הפיתוח הבין שזו בעיה, וביצע שינויים בהתאם.
צוות הפיתוח שם דגש על התאמה אישית של החליפה. כוונתו הייתה שהחליפה תאפשר לשחקנים לשחק במגוון דרכים, בין אם זו ריצה חפוזה, בדומה לזו אשר בסרט "רמבו", התגנבות, או שילוב של השתיים. בעזרת החליפה ביקש צוות הפיתוח להפוך את המשחק לייחודי, כך שזה יתעלה על משחקים שאופיים הוא "רוץ ותירה בהם לפני שהם יורים בך". כמו כן, הצוות רצה שהשחקן יוכל להתנסות באסטרטגיות, להיווכח שטעה, לסגת ולנסות שוב.
מטרה נוספת של צוות הפיתוח היה תכנות בינה מלאכותית שתחקה התנהגות אנושית ככל הניתן ולא בינה מלאכותית "מושלמת". להדגמת הבינה האנושית, קרייטק הציגה סרטון וידאו של חיילים צפון-קוריאנים שקופצים מעל לגדר אבן. רוב החיילים נחתו על רגליהם, אך חלקם מעדו או נפלו.
גרסת דמו של המשחק יצאה ב-26 באוקטובר 2007, ושלושה ימים לאחר מכן הועבר המשחק לייצור, כשבועיים לפני צאתו. ב-13 בנובמבר המשחק יצא בשתי גרסאות: הגרסה הבסיסית שעלתה 50 דולר, וגרסת האספנים, שעלתה 60 דולר. בנוסף למשחק, רוכשי גרסת האספנים קיבלו דיסק בונוס המכיל סרטוני "מאחורי הקלעים", וכן את סרטון הקונספט של המשחק, הפסקול הרשמי וספר המכיל ציורי קונספט. כמו כן, אלו שהזמינו את המשחק מראש קיבלו מספר בונוסים, ביניהם כלי רכב מיוחד למשחק ומדריך אסטרטגיה דיגיטלי למשחק.
לאחר צאת המשחק
המשחק יצר עומס רב על המחשבים בהם הופעל, ועקב כך הוא התנהל באיטיות. נוצרה ציפייה בקרב שחקני המשחק לצאתו של אשר יתקן את הבעיות שהתגלו בו. ב-8 בינואר 2008 פורסם הטלאי לעיל. הוא כלל מספר שינויים ותיקונים למשחקיות, שיפורי ביצועים טכניים ושיפור איזון הכוחות בין השחקנים במצב משחק מרובה משתתפים.
אמיליה מריה טוברניצקי גרסון
אמיליה מריה טוברניצקי (טוורניקה) גרסון (באנגלית: Emilia Maria Gerson - Towarnicka; סמבור, פולין, 13 בספטמבר 1921 – 11 במרץ 1961 ישראל) הייתה חסידת אומות עולם, שהצילה יהודים פולנים במהלך מלחמת העולם השנייה על ידי החבאתם בביתה מפני הנאצים.
קרייסיס
לאחר צאת המשחק
ב-29 בינואר 2008 הכריזה Crytek כי היא מפתחת גרסה של המנוע הגרפי "CryEngine 2" לקונסולות ה-Xbox 360 וה-פלייסטיישן 3. גרסת הקונסולות הזו של מנוע המשחק תהפוך לימים ל-CryEngine 3, ותשמש גם את שני משחקי ההמשך. במקביל עובדת החברה על מיטוב המנוע, והיא הודיעה כי שאיפתה להביא לכך שהמנוע הגרפי יעבוד גם על מחשבים חלשים יותר. כמו כן, הכריזה החברה כי קרייסיס הוא המשחק הראשון מתוך טרילוגיה של משחקים בנושא.
אמיליה מריה טוברניצקי גרסון
קורות חיים
אמיליה הכניסה את שלמה לביתה והסתירה אותו יחד עם מספר יהודים נוספים (קליינמן וטוכברג/טוכמן) במשך חודשים ארוכים, והייתה אחראית עליהם בתקופה זו.
קרייסיס
לאחר צאת המשחק
ביוני 2008 הודיעה החברה על פיתוח Crysis Warhead, משחק שייתן לשחקן לגלם את דמותו של סייקו, חבר הצוות של נומאד שנמצא בצידו השני של האי בעת התרחשות המשחק הראשון. המשחק יצא ב-16 בספטמבר 2008 ונעשה בו שימוש בגרסה משופרת של המנוע "CryEngine2". עוד נטען על ידי החברה כי המשחק הוא לא חלק מהטרילוגיה.
באפריל 2014 הודיעה חברת Crytek בשיתוף עם GameSpy שבתאריך 30 ביוני 2014 היא תסגור את כל שרתי המשחק בסדרה (Crysis, Crysis Wars, Crysis 2) ולא יהיה ניתן לגשת יותר למשחק מקוון.
אמיליה מריה טוברניצקי גרסון
קורות חיים
בזמן שאמיליה הסתירה את שלמה השניים התאהבו, אך מחשש מהלשנות השכנים הפולנים בשנת 1940 היא הבריחה אותו במזחלת שלג שכורה מעבר לגבול לאזור העיר טרנוגורד שהייתה בשליטת הרוסים.
קרייסיס
גרפיקה
המשחק משתמש במנוע הגרפי CryEngine2, אשר פותח על ידי קרייטק. זהו המנוע המלא הראשון שתומך גם ב-DX9 וגם ב-DX10. כמו כן, המנוע תומך במעבדים מרובי ליבות, כך שהחישובים השונים מחולקים לליבות השונות, דבר המשפר את ביצועיו הטכניים של המשחק. התוכנה מונחית לזהות את מספר המעבדים או הליבות של המחשב ולחלק את עומס העיבוד ביניהם. ניתן להריץ את המשחק בשתי גרסאות: אחת התומכת בתקן פעולה של 32 סיביות ושנייה התומכת בתקן פעולה של 64 סיביות. המטרה בפיתוח הגרסה השנייה הייתה להעלות את הביצועים בכ-15% במעבדים ומערכות הפעלה התומכים בתקן עבודה של 64 סיביות.
CryEngine2 משתמש במספר טכנולוגיות חדשות אשר רובן לא יושמו יחדיו במשחקים בטרם פיתוחו. קרייטק עצמה פיתחה את רוב טכנולוגיות המנוע, ובהן:
אמיליה מריה טוברניצקי גרסון
לאחר המלחמה
שלמה הצליח לשמור קשר עם אמיליה דרך קרוב משפחה. השניים נפגשו מחדש בסוף מלחמת העולם השנייה- 1945 והתחתנו, אמיליה עבדה כעקרת בית ונגנית כינור ובני הזוג הולידו חמישה ילדים.
קרייסיס
גרפיקה
אחת הטכניקות החדשות שאיפשרו חלק מאפקטים אלו היא Screen space ambient occlusion.
אמיליה מריה טוברניצקי גרסון
לאחר המלחמה
המשפחה התגוררה באזור ורשה בפולין, עד שבשנת 1957 עלו לישראל. אמיליה נפטרה בשנת 1961 בעקבות מחלה קשה.
קרייסיס
מאפיינים פיזיים של עולם המשחק
הירי עוצב כך שתיווצר ההרגשה שהשחקן יורה בנשק אמיתי. ניסיון לירות במטרה רחוקה הוא אתגר הודות לרתע של כלי הנשק ולכוח הכבידה המשפיע על המסלול הבליסטי של הקליעים.
אמיליה מריה טוברניצקי גרסון
לאחר המלחמה
בשנת 1982 אמיליה הוכרה כחסידת אומות עולם על ידי ארגון יד ושם.
קרייסיס
פסקול
הוא ציין שההשראה שלו בהלחנת הפסקול הייתה עלילת המשחק, כפי שאמר: צור אמר גם שניסה לשלב אלמנטים של מתח ופעולה. לפני כן הוא היה אחראי למספר פסקולים של סדרות טלוויזיה ומשחקי מחשב שונים. הפסקול הוקלט על ידי התזמורת הסימפונית הצפון-מערבית של סיאטל. צור עבד עם קרייטק במשך השנה האחרונה לפיתוח המשחק.
בפסקול נעשה שימוש במספר שכבות מוזיקליות, כך שבכל אווירה או רמת אינטנסיביות של המשחק שכבה אחרת תחליף את קודמתה בהדרגתיות. המנגינה נותרת זהה, אך אופייה משתנה בהתאם למתרחש במשחק. יתר על כן, הפסקול חולק בין שני חלקי העלילה של המשחק, לפני הופעת החייזרים ואחריה. המוזיקה לאחר הופעת החייזרים היא דרמטית יותר ומדגישה את תחושת האיום והסכנה בחלק זה של המשחק. הפסקול היה מועמד לפרס "הפסקול המקורי הטוב ביותר לשנת 2007" באתר משחקי המחשב IGN. דיסק נפרד המכיל את הפסקול ניתן לרוכשי הגרסה המיוחדת של קרייסיס. הדיסק מכיל 22 שירים המופיעים במשחק.
לפני הפצה
המשחק זכה לתשומת לב רבה כבר מיום חשיפתו לקהל. אתרי משחקי המחשב הגדולים סיקרו אותו לעיתים תכופות. באירועים בהם הוצג, כמו כנס ה-E3, זכה לתשומת לב רבה. ב-E3 2006 זכה לפרסים ושבחים רבים מאתרים רבים. למשל, אתר החדשות וסיקור משחקי המחשב IGN העניק למשחק את הפרסים הבאים: "משחק היריות למחשב הטוב ביותר", "הגרפיקה הטובה ביותר מבחינה טכנית", "משחק מצטיין טכנולוגית למחשב האישי", "משחק היריות בגוף ראשון הטוב ביותר" וכן "טכנולוגיית הגרפיקה הטובה ביותר".
גם שנה לאחר מכן, כשהוצג ב-E3 2007, זכה להתעניינות ואף גרף מספר פרסים. Game Critics Awards, המחלק פרסים לפי החלטה משותפת של עשרות כלי תקשורת, ביניהם מגזין טיים ורולינג סטון, העניק למשחק את הפרס "משחק המחשב הטוב ביותר". בקיץ אותה שנה זכה באותו פרס בכנס המשחקים בלייפציג (Leipzig Games Convention), אחד מאירועי משחקי המחשב הגדולים בעולם.
לאחר הפצה
המשחק קיבל בעיקר ביקורות חיוביות, וממוצע הציונים שזכה להם הוא 91% לפי אתר שקלול ציוני הביקורות GameRankings.com. מבין אתרי ביקורות המשחקים הגדולים, טווח הציונים היה בין 88% ל-100%.
הביקורת של אתר משחקי המחשב Gamespot הייתה אוהדת ביותר, וציינה שהמשחק הגיע לקצה גבול היכולת שלו הן מבחינה טכנולוגית והן מבחינת התוכן. יתר על כן, נאמר כי המשחק מעלה את הסטנדרטים למשחקי פעולה עתידיים, מכל בחינה. למרות זאת, נמתחה ביקורת על כך שסופה של עלילת המשחק פתוח, ומותיר את השחקן לרצות עוד. הציון שניתן למשחק על ידי האתר היה 9.5 מתוך 10, הציון הגבוה ביותר שהאתר נתן בשנה האחרונה למשחק. בנוסף לביקורת, קרייסיס זכה במספר פרסים מהאתר: "משחק המחשב הטוב ביותר לשנת "2007, "הגרפיקה היפה ביותר" וכן "משחק היריות הטוב ביותר לשנת 2007".
בביקורת של האתר IGN ניתן למשחק הציון 9.4 מתוך 10. המבקרים נהנו מהגרפיקה ומהגיוון במשחק עצמו וברמות הקושי. המבקרים העריכו את עלילת הסיפור, שלטענתם הייתה טובה בהרבה מעלילת המשחק הקודם של קרייטק, Far Cry. עם זאת, צוינו לרעה דרישות החומרה של המשחק, ונאמר כי מצב ריבוי המשתתפים נחות ביחס לשאר המשחקים הקיימים בשוק. בחלוקת הפרסים על ידי האתר למשחקי הווידאו לשנת 2007, המשחק נבחר כמשחק בעל טכנולוגיית הגרפיקה הטובה ביותר (הן מבין משחקי המחשב והן מבין כלל המשחקים) והיה מועמד למספר פרסים נוספים, ביניהם משחק השנה למחשב האישי.
האתר Gamespy העניק למשחק את הציון 4.5 מתוך 5. המבקר קבע כי המשחק הוא אחת מנקודות הציון של שנת 2007, בזכות משחקיות מעולה ויופי גרפי. אף על פי כן, המבקר ציין כי דרושה חומרה "מפלצתית" על מנת למצות את אפשרויות המשחק, והוסיף כי במצב ריבוי המשתתפים של המשחק ישנן מספר תקלות ושיבושים.
בפברואר 2008 נערך כנס מפתחי המשחקים בסן פרנסיסקו. באירוע המרכזי הכריזו המפתחים על קרייסיס כמשחק בעל "הטכנולוגיה הטובה ביותר", כאשר העדיפו אותו על פני פורטל, הנחשב כמשחק חדשני מבחינה טכנולוגית גם הוא, בין היתר.
"But Can It Run Crysis?"
בשל העובדה שהמשחק דרש רבות מחומרת המחשב בזמן הרצה (והיה קשה להרצה על מחשבים אף שנים רבות לאחר שחרורו), המשחק הפך למעין בוחן ביצועים עבור מחשבים, והשאלה האם ניתן להריצו על מחשב כלשהו אף הפכה למם באינטרנט.
מכירות
בהשוואה למשחקים אחרים, משחק זה נמכר פחות ממשחקים מתחרים מסוגו. בכל החודשים הראשונים לאחר צאתו הוא נמכר פחות מאשר Call of Duty 4, משחק מתחרה מסוגו אשר יצא באותו מועד. לפי NPD, חברה לחקר השוק, Call of Duty 4 היה המשחק הנמכר ביותר בנובמבר, וקרייסיס היה המשחק השני הנמכר ביותר. בדצמבר 2007, בעוד קרייסיס היה רק המשחק השביעי ברשימה, Call of Duty 4 נשאר במקום הראשון. מאוחר יותר, בינואר 2008, Call of Duty 4 היה במקום השני, ולעומתו קרייסיס הידרדר למקום העשירי. המגמה לא השתנתה גם בחודש פברואר.
משחקי המשך
שני משחקים שממשיכים את עלילת המשחק יצאו בעשור השני של המאה ה-21: קרייסיס 2 יצא בשנת 2011, וקרייסיס 3 יצא בשנת 2013. בינואר 2022 הוכרז רשמית כי קריייסיס 4 בפיתוח.
קרייסיס 2
קרייסיס 2 הוא המשכו של Crysis. המשחק משתמש במנוע הגרפי CryEngine 3 והוא הראשון שעושה שימוש במנוע זה. ב-Crytek אומרים כי קרייסיס 2 צורך פחות משאבי מערכת מהמשחק הראשון.
המשחק הופץ בארצות הברית ב-22 במרץ 2011, ו-3 ימים לאחר מכן הופץ המשחק באירופה בשיווקה של Electronic Arts, ל-PC, לפלייסטיישן 3 ול-Xbox 360.
עלילת קרייסיס 2 מתרחשת בעיר ניו יורק בשנת 2023, שלוש שנים אחרי אירועי המשחק הראשון, לאחר שהעיר פונתה בשל התפשטות וירוס לא מוכר ובעקבות פלישת החייזרים לעיר. השחקנים מגלמים את "אלקטרז", ממשיך דרכו של "פרופט" מפקד הפלוגה מהמשחק הראשון. במשחק מוצגת חליפה חדשה בשם "Nanosuit 2", שדרוג של חליפת ה-Nanosuit מהמשחק הראשון. EA גם הודיעו שקרייסיס 2 הוא פרק שני מתוך טרילוגיה.
קרייסיס 3
המשחק השלישי יצא ב-19 בפברואר 2013. הוא מושתת על גרסה משודרגת של מנוע ה-CryEngine 3 ומציג פירוט גרפי וסביבתי מרשים עוד יותר מהמשחק השני. עלילתו מתחוללת 24 שנים אחרי סיום אירועי המשחק השני, בתקופה בה העיר ניו יורק עטופה בכיפת אנרגיה עצומה המכסה את כל שטחה, שבנתה חברת הביוטכנולוגיה סל (Cell), ואחר שעצים צמחו על הריסותיה מן הפלישה החייזרית שקרתה בעבר (The Ceph invasion), כך קרה שהעיר כולה הפכה לג'ונגל של הריסות, המנוהלת, באופן מיליטריסטי, על ידי חברת סל רבת כח-האנוש והאמצעים. החברה עמלת לפתח טכנולוגיה אנושית-חייזרית בתוך מתקניה בהריסות העיר. חברת הרגריב-ראש (Hargreave-Rasch Biotechnologies) עולה על תוכנית זו של חברת סל, תוך הכרה בסיכון האדיר הכרוך בהוצאתה. סייקו (Psycho), וחייל הנאנו האחרון פרופיט (Prophet), עובדים בשביל חברה זו, ונשלחים למשימות הנוגעות לסיכול תוכנית ה-Cell, במהלך הפעולה ובדומה למשחק השני, פרופיט ישאב כוחות חייזריים וישלב אותם בחליפתו. סדרת המשימות אליהן יצא, לרוב בהוראת הזרוע הצבאית של חברת הרגריב-ראש, תביא איתה את חידוש התוקפנות החייזרית בשטח העיר ניו יורק, בסופם אף יתרחש עימות ישיר בין פרופיט למנהיג החייזרים בכבודו ובעצמו, ה-Alpha Ceth. אחרי אירועי המשחק, נראה פרופיט במלוא אנושיותו, ללא חליפת נאנו, כשהוא מבוגר, ונופש באי טרופי הדומה מאוד לאי הפיליפיני המוצג במשחק הראשון.
מאפיין הדגל של קרייסיס 3 הוא הוספת החץ וקשת העתידוני המאפשר ירייה של חצים שונים (בין היתר, חצי-נפץ, או חצים בעלי מטען חשמלי), וקשורה יפה ליכולת הבלתי-נראות (Cloak) של חיילי הנאנו.
הפרדה מגדרית ביהדות
ביהדות קיימים מספר כללים ומנהגים של הפרדה בין נשים לגברים במצבים מסוימים, שמטרתם למנוע "תערובת" וקרבה יתירה של המינים, דבר שנוגד את עקרון הצניעות ועשוי להוביל לאיסורים שונים. כללי ההפרדה מבוססים על התנ"ך, המשנה, והתלמוד הבבלי, והם נהוגים בעיקר ביהדות האורתודוקסית, בעוד שבקרב הרפורמים והקונסרבטיבים ההפרדה נפוצה פחות וכמעט שאינה קיימת.
מקורות היהדות להפרדה המגדרית
המקור הקדום ביותר להפרדה מגדרית ביהדות נמצא בספר זכריה בנבואת המספד בירושלים בו מתואר כיצד ההספד ייערך בהפרדה בין משפחות ומגדר:
מקור הלכתי מאוחר יותר הוא המשנה במסכת מידות שמתארת את "עזרת הנשים" בבית המקדש בזמן טקס שמחת בית השואבה:
במשנה במסכת סוכה מתוארת תקנה זו בתור שנעשה בבית המקדש שעניינו הפרדה בין המינים כדי למנוע "קלות ראש" ביניהם. בתלמוד הבבלי מבואר שהצורך בתיקון זה נלמד בקל וחומר מההפרדה המתוארת בספר זכריה:
בבית כנסת
בתקופת ימי הביניים החלו להקים בבתי כנסת עזרת נשים המיועדת לנשים המתפללות, בנפרד מהמקום המיועד לגברים. הסיבה לחדר נפרד זה, שנמצא לעיתים בקומה גבוהה מעזרת הגברים, ולעיתים באותה קומה אך מופרד על ידי מחיצה או וילון, היא למנוע עירוב בין גברים לנשים בזמן התפילה. ההפרדה נלמדת מכך שבבית המקדש בזמן שמחת בית השואבה היו בונים יציע מיוחד לנשים כדי שלא יתערבו עם הגברים ו"יבואו לידי קלות ראש".
כנושאים אחרים, הפך עניין העזרה והמחיצה שלפניה לטָעוּן בתקופה המודרנית. במאה ה-19 הייתה השאלה אם ניתן לבנות מחיצות שניתן לראות את הנשים דרכן בחזית העזרה למקור חיכוך בממלכת הונגריה ולסממן של מודרניזציה. ב-1865 קבעו הרב הלל ליכטנשטיין וקנאים אחרים בתקנות מיכאלוביץ כי הדבר אסור בהחלט. ב-1871 ענה מהר"ם שיק לרב קהילה, שכמה מתפללים איימו עליו בפרישה ובפתיחת חנויות בשבת אם לא יאות למחיצה כזו, כי ועליו לעמוד נגדם איתן ולהתעלם מאיומיהם.
הסרת המחיצה נעשתה לראשונה בקהילה הרפורמית של ברלין ב-1845, שם ישבו גברים ונשים בנפרד באותה קומה. הרעיון לא התקבל בקרב יתר בתי-הכנסת הרפורמיים בגרמניה, ועזרות נשים בקומות משלהן הוסיפו להיות הדגם הרווח עד אחרי מלחמת העולם השנייה. ישיבה מעורבת לחלוטין הונהגה רק בארצות הברית, באופן מקרי לגמרי, על ידי יצחק מאיר וייז. ב-1851, עדתו באולבני, ניו יורק רכשה בניין ששימש בעבר כנסייה, עם ספסלים לכל משפחה. סידור זה, אף שנתקל בהתנגדות רבה בקרב חוגי הרפורמים האמריקאיים, הפך לנפוץ מאוד. בין שתי מלחמות העולם הוא התפשט אל הקונסרבטיבים והאורתודוקסים, שההבדלים ביניהם עוד היו מטושטשים. רבנים משני הזרמים יצאו בחומרה נגד התופעה, אך לחץ מהקהל הצעיר יותר הכריע את הכף במרבית המקרים. אך באותה בתקופה ממש, כשהתבססה מחד רבנות אורתודוקסית קפדנית שהגיעה מאירופה ומאידך גברה המגמה לעבור לישיבה מעורבת לגמרי – בבתי-תפילה רבים הייתה מקובלת קודם ישיבה נפרדת בשני צדי החדר, אך ללא חציצה פיזית – התהפכה המגמה. ועד ההלכה של הסתדרות הרבנים, בראשות הרב יוסף ד. סולובייצ'יק, פסק ב-1954 כי אין להתפלל בבית-כנסת שאין בו מחיצה. באותה עת, בה חתרו האורתודוקסים והקונסרבטיבים להדגיש את ההבדלים ביניהם, אימצה כנסת הרבנים עמדה לפיה אין מניעה מעירוב. המחיצה הפכה לסממן החשוב ביותר שהבדיל בין בתי-הכנסת של שתי התנועות: שורה של קרבות משפטיים בתוך קהילות, בין המצדדים והמתנגדים לישיבה מעורבת, אילצה בתי-כנסת רבים להגדיר באופן חד-משמעי לאיזו אחת מהתנועות הם משתייכים. עם זאת, האיחוד האורתודוקסי התמהמה מלאכוף את הדרישה. ב-1961 עדיין העריך משקיף אחד כי ב-250 בתי-כנסת של האיחוד התקיימה ישיבה מעורבת, וב-1997 עוד נמנו עליו שבע קהילות שלא התקינו מחיצה. ב-2005 נותרה רק אחת, קהילת 'בית המדרש הגדול - בית יוסף' בדנוור, קולורדו. זו פרשה מהאיחוד ב-2016, כשנודע שהוא מתכוון לסלק אותה.
בכותל המערבי
רחבת הכותל המערבי נחשבת כבית כנסת אורתודוקסי, ונערכים בו מאות של מניינים במהלך כל היום ולפיכך קיימת בו הפרדה בין נשים לגברים. בכניסה אליו מתבקשים המבקרים לכסות את ראשם, והנשים מתבקשות לשמור על כללי הצניעות. יש נוהגים שנערים המגיעים לגיל מצוות באים לכותל כדי לעלות לתורה. התפילה במקום מתנהלת על פי ההלכה.
עקב זאת, מדי פעם מתעוררות מחלוקות; למשל בעקבות ניסיונות של קבוצת נשות הכותל (חלקן שייכות לתנועה ליהדות מתקדמת) להתפלל ברחבת הכותל כשהן עטופות בטליתות. בעקבות עתירה לבג"ץ אישרה הממשלה בינואר 2016 את מתווה הכותל - הסדר שלפיו תורחב עזרת ישראל, רחבת התפילה המעורבת בחלקו הדרומי של הכותל המערבי, והיא תנוהל בידי מועצה שבה נציגי הזרמים הלא אורתודוקסים ונשות הכותל. בלחץ המפלגות החרדיות חזרה בה הממשלה מהמתווה וביטלה אותו ביוני 2017.
בחגיגות שמחה
בספר חסידים נאמר כי גם בשמחת נישואין יש לקיים מחיצה בין גברים לנשים, וכך גם דעת הרב יצחק אייזיק מטירנא. דבריו הובאו בספרי ההלכה. על גובה המחיצה ואופייה קיימת מחלוקת הלכתית. באולמות מופעים פרטיים המקיימים הופעות לציבור החרדי נהוגה הפרדה מגדרית: מופעים מסוימים מיועדים לגברים בלבד ואחרים מיועדים לנשים בלבד. בשמחות משפחתיות, כגון חתונה וברית מילה, מחולק האולם לשניים: אזור לגברים ואזור לנשים. בשמחות משפחתיות של דתיים-לאומיים נהוגה הפרדה מגדרית בריקודים.
ברחובות ובדרכים
בעיירה החרדית ניו סקוור שבמדינת ניו-יורק, קיימת הפרדה ברחובות, וצדי הרחוב מסומנים במדרכות מיוחדות לנשים ומדרכות מיוחדות לגברים. בשבתות וחגי ישראל קיימת הפרדה זהה ברחובות הסמוכים לבית הכנסת המרכזי של חסידות ויז'ניץ בקרית ויז'ניץ שבבני ברק וברחובות הסמוכים לבית הכנסת המרכזי של חסידות סאטמר בקריית יואל שבניו-יורק, אולם שלטים דומים שהוצבו בקריה החרדית בבית שמש הוסרו על ידי העירייה והמשטרה.
חסידות תולדות אהרון שפועלת בשכונת מאה שערים בירושלים יצרה ברחובות השכונה הפרדה בין גברים ונשים. באוקטובר 2010, במהלך חג הסוכות, הגישה רחל עזריה, חברת מועצת עיריית ירושלים, עתירה לבג"ץ נגד משטרת ישראל ועיריית ירושלים, בשל אי-אכיפת החוק שאסר על הפרדה מגדרית במדרכות. בעקבות העתירה הודיעה המשטרה שתפעל לביטול ההפרדה המגדרית, ובאת כוח המשטרה הצהירה כי "מקובל על המדינה כי במרחב ציבורי מובהק כגון רחובות עיר, קיים איסור על הפרדה על רקע מגדרי".
בתחבורה ציבורית
ב-1986, עקב תלונות שהועלו בנושא, החליטו מספר פוסקי הלכה חסידיים מאזור גוש דן, ובהם שמואל הלוי וואזנר ומשה יהודה ליב לנדא, להורות על הפרדה מגדרית בקו 54ב משני צדי האוטובוס. ב-1991 פרסם בד"ץ העדה החרדית בירושלים אזהרה מפני נסיעה מעורבת לרחצה במעיינות מרפא, תוך שהוא מתיר בלית ברירה נסיעה שכזו כאשר גברים יישבו מלפנים ונשים מאחור. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 התקיימו בישראל מערכי היסעים פרטיים ומקומיים, ללא רישיון להפעלת תחבורה ציבורית, שהפעילו הסדר הפרדה מגדרי תחת השם "קווי מהדרין" עבור הציבור החרדי. התחילת המאה ה-21 הופעלו קווי מהדרין בקווים בינעירוניים ששימשו בעיקר נוסעים חרדים ומספר קווים עירוניים בירושלים, העיר היחידה בה הונהגו קווי מהדרין עירוניים. בשנים 2003–2006 הנהיגה "אגד" מדיניות של הקמת קווים חדשים בהתאם לצורכי הציבור החרדי ורבים מקווים אלו היו קווי מהדרין. בשנת 2009 הופעל גם בבית שמש קו מהדרין עירוני על ידי חברת סופרבוס.
בהמשך, פסק בג"ץ הכריע שהפרדה כפויה בין נשים לגברים באוטובוסים אינה חוקית, וכי הטרדת נוסעות בעניין, כמו גם לגבי לבושן, עלולה להיות עבירה פלילית. בג"ץ התיר את המשך ההסדר של העלאת נוסעים ונוסעות מהדלת האחורית כדי לאפשר לכל אחד ואחת לבחור את מקומו.
בחינוך
הפרדה מגדרית בין בנים ובנות מתקיימת בהקפדה בחינוך החרדי עם גני ילדים ובתי ספר נפרדים לבנים ולבנות החל מגיל 3. כאשר ההבדל בתכנים הניתנים בחינוך העצמאי, הם שונים בין בנים לבנות לכל אורך שלבי החינוך
בזרם החינוך הממלכתי הכללי והערבי מקובלת הפרדה כמעט אך ורק בשיעורי ספורט או חינוך מיני ובעיקר בחט"ב ותיכון, ועירוב מלא מתקיים בכיתות ובשאר המסגרות.
בחינוך הממלכתי-דתי אין מדיניות אחידה וישנם מודלים שונים של הפרדה מגדרית, בעיקר בחינוך היסודי: בתי ספר נפרדים, בתי ספר מעורבים עם כיתות נפרדות ובתי ספר עם כיתות מעורבות. בנוסף, ישנם מוסדות שבהם נהוגה הפרדה מגדרית רק בכיתות העליונות, וישנם מוסדות שבהם ההפרדה היא אופציה, כשלצד כיתות נפרדות פועלות גם כיתות מעורבות. ישנה מגמה לכיוון הפרדה; בעוד שבשנת 2000 למדו 43% מתלמידי בתי הספר היסודיים של החינוך הממלכתי-דתי בכיתות נפרדות, עד שנת 2015 עלה שיעור זה ל-61%. בחינוך הממלכתי דתי מקובל שבתי הספר היסודיים הם מעורבים אך עם כיתות נפרדות, ובהמשך, בנוסף לתיכונים דתיים, המוסדות נפרדים, כאשר הבנים לומדים בישיבות תיכוניות, והבנות באולפנות.
בתנועות נוער
אנשי הקיבוץ הדתי ורבנים נוספים כמו הרב אליקים אלינסון והרב צפניה דרורי, רבה של קריית שמונה, צידדו בפעילות מעורבת. באותה עת ד"ר אמנון שפירא שהיה מזכ"ל תנועת בני עקיבא הוציא חוברת ובה קיבץ דעות הלכתיות להתיר פעילות מעורבת. בהסכמתו לספר "קדושים תהיו" של הרב שמואל כץ כתב הרב משה צבי נריה, אחד ממקימי התנועה, שהתנועה קמה מעורבת אך פניה מועדות להפרדה מגדרית שתבוא כאשר הרמה הרוחנית תאפשר זאת. כיום ישנם ב"בני עקיבא" סניפים נפרדים לגמרי ליד סניפי מעורבים כאשר לכל סניף קיימת האוטונומיה להחליט איך תראה הפעילות בתחומו. גם במפעלים השונים יצרה "בני עקיבא" מסגרת לסניפים נפרדים לצד מסגרת לסניפים המעורבים.
בעקבות הפולמוס התפצלה ב-1980 מתוך "בני עקיבא" תנועת הנוער "אריאל", שאחד מעקרונותיה הוא פעילות נפרדת לבנים ובנות.
בצה"ל
עם הקמת צה"ל. הוקם חיל הנשים (ח"ן) בפיקוד קצינות יוצאות הצבא הבריטי. בפקודת הקמתו של הח"ן נקבע שנשים יישרתו בתפקידי הגנת יישובים, בתפקידים מקצועיים, בתפקידים מנהלתיים ובתפקידי עזר; אבל לא בתפקידי לחימה. עם זאת, לא התקיימה הפרדה מגדרית כמטרה לעצמה, וגם ביחידות הלוחמות, שעיקרן גברים, שירתו נשים בתפקידים מנהלתיים ובתפקידי עזר.
בתחילת המאה ה-21 גדל שילובן של חיילות ביחידות לוחמות. בשנת 2002 ניתנה בצה"ל פקודת השילוב הראוי, שבין השאר עסקה בשילובן של חיילות בכל מסלול צבאי שבו אין סיבה ייחודית למניעת שיבוצן. על פי הפקודה מותר לחייל דתי להתנגד לשיבוצו בתוך הכשרה גופנית הכוללת בנים ובנות ביחד, ולהתנגד לשיבוצו תחת מפקדת במהלך הטירונות; קיימת חובת הפרדה ברורה בין מגורי בנים ובנות. כנגזרת מהשילוב הראוי התאפשר קיומו של גדוד המיועד לציבור החרדי - גדוד נצח יהודה - שבו אין לחיילים כל פעילות המשולבת עם חיילות.
קישורים חיצוניים
הרב שלמה אבינר, ריקודים והלכות צניעות: איסור תערובת, המעין (תשל"ח כרך י"ח חוברת ב' עמודים 56-57), באתר היברובוקס
פאק צ'ונג-הי
פַּאק צ'וֹנְג-הִי (בכתב הנגול: 박정희; בהנג'ה: 朴正熙; נהגה כ"פַּאק צַ'אנְג-חְאִי", IPA: [pak.ʨʌŋ.xɰi]; 14 בנובמבר 1917 – 26 באוקטובר 1979) היה מדינאי, דיקטטור ומצביא דרום קוריאני שכיהן כנשיאהּ השלישי של קוריאה הדרומית והנהיג אותה משנת 1961 ועד ההתנקשות בו ב-1979.
עם תום הכיבוש היפני בקוריאה בסיום מלחמת העולם השנייה, מצא דרכו לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית בקוריאה הדרומית, שהקימו האמריקנים זמן קצר קודם לכן. במלחמת קוריאה, נלחם בשורות הצבא הדרום קוריאני.
ב-16 במאי 1961 עמד בראש הפיכה צבאית בקוריאה הדרומית. להפיכה, שנחלה הצלחה, היו שותפים כמה מבכירי הצבא. בלחץ ממשל קנדי האמריקני, הושב השלטון האזרחי על כנו. עם עריכת בחירות ב-15 באוקטובר 1963 גבר פאק ברוב קטן על יריבו, נציג המפלגה הדמוקרטית ונשיאה הקודם של קוריאה הדרומית, יון פו-סאן.
הגם שנוהגים לייחס לפאק תפקיד מכריע בהתפתחות הכלכלה הדרום-קוריאנית, הרי שנטייתו הידועה לשמצה לריכוז סמכויות השלטון בידיו זיכתה אותו בביקורת רבה בארצו שלו ובמדינות המערב גם יחד. ב-1964, הביא לנרמול היחסים הדיפלומטיים עם יפן. היה זה צעד מאוד לא פופולרי, שגרם לסערה בציבור. בתגובה, הכריז על מצב חירום במדינה והשיב על כנו את המשטר הצבאי בה. אף כי מוסדות הדמוקרטיה לא בוטלו, הועצמה עד מאוד סמכות הנשיא בחוקתה החדשה של הדמוקרטיה הדרום-קוריאנית, פרי יצירתו, "חוקת יושין" (1972).
ב-15 באוגוסט 1974 נכשלה התנקשות של סוכני קוריאה הצפונית בפאק, שבמהלכה נהרגה אשתו. ב-26 באוקטובר 1979 נרצח פאק צ'ונג-הי, בשעת ארוחת הערב, בידי קים צ'ה-גיו, ראש סוכנות הביון המרכזית של קוריאה הדרומית.
שנים ראשונות
פאק נולד בשנת 1917 למשפחת חקלאים ענייה. בצעירותו היה פאק ילד שאפתן ונלהב וחיפש את הדרך להשגת השפעה על אף היותו קוריאני במהלך הכיבוש היפני בחצי האי הקוריאני, ומכאן "נחות" ליפנים הכובשים. פאק למד במכללת מורים ועבד זמן קצר כמורה לדקדוק בבית הספר היסודי של מונגינג, עיירה קטנה במחוז קינגסאנג-פוקדו לפני שהחליט להמשיך בקריירה צבאית. בשנת 1931 התרחשה הפלישה היפנית למנצ'וריה, במסגרתה נכבשה מנצ'וריה (צפון-מזרח סין) מידי קצינים שאפתנים בשורות הצבא הקיסרי היפני ובהמשך השטחים הכבושים הפכו למדינת חסות יפנית בשם מנצ'וקוו.