cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוליוס פוצ'יק (מלחין)
ביוגרפיה
בשנת 1891 הצטרף לצבא כמוזיקאי צבאי, וניגן בתחילה בקרמס. בשנת 1894 עזב פוצ'יק את הצבא, ושנה מאוחר יותר הפך למנצח מקהלת דניקה בעיר הקרואטית של סיסאק. במהלך הזמן הזה כתב פוצ'יק יצירות עבור מוזיקה קאמרית, בעיקר עבור קלרינט ובסון.
ב-1897 חזר לצבא, ובאותה שנה כתב את יצירתו המפורסמת ביותר, "כניסת הגלדיאטורים". ההתעניינות של פוצ'יק בהיסטוריה הרומית הובילה אותו לקרוא למארש שלו כך. ב-1910 שוכתבה "כניסת הגלדיאטורים" לגיליון מוזיקה עבור להקה קטנה תחת הכותרת "רעם וברקים". בגרסה הזו מוכרת היצירה, באופן אוניברסלי, עם ליצנים בקרקסים.
ב-1900 הועברה הלהקה לבודפשט, שם מצא פוצ'יק שמונה להקות המוכנות לנגן את היצירות שלו, אבל הוא עמד גם בפני יותר תחרות, כדי לקבל תשומת לב. כאשר היו עוד מוזיקאים לרשותו, החל פוצ'יק להתנסות בתעתיקים של יצירות תזמורתיות.
ב-1910 חזר פוצ'יק שוב לבוהמיה, המקום בו הפך למנהל התזמורת של הגדוד ה-92 של חיל-רגלים בבית טרזין באותו הזמן. הלהקה הייתה אחת הטובות באימפריה האוסטרו-הונגרית, ופוצ'יק סייר עימם בקונצרטים בפראג ובברלין, בהם הופיעו בפני קהל של למעלה מ-10,000 איש. בשנת 1913 התיישב פוצ'יק בברלין ושם הקים להקה משלו וחברת פרסום מוזיקה כדי לשווק את יצירותיו. ההון שלו החל לדעוך עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. בעקבות המלחמה, כשלו עסקיו ופוצ'יק חלה. ב-25 בספטמבר 1916, נפטר יוליוס פוצ'יק בברלין בגיל 44. הוא נקבר בבית הקברות של וינוהראדי בפראג.
התיקון העשירי לחוקת ארצות הברית
התיקון העשירי לחוקת ארצות הברית (באנגלית: Tenth Amendment) הוא התיקון האחרון במגילת הזכויות בחוקת ארצות הברית. התיקון מציין כי לממשל הפדרלי ניתנות רק הסמכויות אשר ניתנו לו במסגרת החוקה.
קיימת מחלוקת לגבי המשמעות של תיקון זה לחוקה. חוגים ליברטריאנים טוענים שתיקון זה אוסר על הממשלה הפדרלית פעולות רבות שהיא עושה, כמו מעורבות בחינוך, בריאות, תעסוקה, איכות הסביבה ורווחה. לעומת זאת, בית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק דין ארצות הברית נגד ספראג, משנת 1931 קבע שהתיקון ה-10 היא אמיתה וכדבריהם: "אין בו כדי להוסיף דבר לחוקת ארצות הברית".
מקור
The powers not delegated to the United States by the Constitution, nor prohibited by it to the States, are reserved to the States respectively, or to the people.
מחלוקות הנוגעות לפדרליזם
מאז שנות ה-30 של המאה ה-20 ותוכנית הניו דיל של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט, טענו רבים כי תוכניות אלה סותרות את התיקון לחוקה וכי המדינה פועלת מכוח סמכויות אשר מעולם לא ניתנו לה.
בניגוד לטענות אלה, הסתמך הקונגרס על פסקת המסחר ופסקת הסעד הכללי בחוקה כפסקאות המקנות לקונגרס סמכויות רבות להעביר חוקי מיסוי ולדאוג לתושבים - עמדה שבית המשפט העליון קיבל.
ממשלת ארצות הברית משתמשת בסמכויות שונות כדי לכפות על המדינות לחוקק חוקים אשר אין בסמכות הקונגרס לחוקק. לדוגמה איסור נסיעה במדינות השונות מעל 89 קמ"ש (55 מילים לשעה) - על ידי חקיקת חוק המונע מימון פדרלי של בניית כבישים (פעולה שבסמכות הקונגרס מכוח פסקת המסחר) - ממדינות אשר מסרבות לחוקק את חוק המהירות המקסימלית.
בשנת 1995 ביטל בית המשפט העליון של ארצות הברית חוק פדרלי האוסר על נשיאת נשק בקרבת בתי ספר, במסגרת פסק דין ארצות הברית נגד לופז (514 U.S. 549). בית המשפט קבע כי אין מכוח החוקה סמכות לממשל הפדרלי לחוקק חוק זה, וכן אין הוא נופל בגדר פסקת המסחר. פסק הדין לא איזכר תיקון זה לחוקה.
תהילים נ"ב
תהילים נ"ב הוא המזמור החמישים ושתיים בספר תהילים. אחד מתוך תשעה מזמורים הנפתחים ב"למנצח משכיל לדוד" כלומר זהו מזמור שתכליתו להשכיל ונכתב בידי דוד המלך. המזמור מתאר דברים את האירועים שקראו לאחר שברח אל נוב בבורחו משאול המלך.
רקע על המזמור
בהגעת דוד אל נוב הוא מבקש מאחימלך בן אחיטוב הכהן, לחם וחרב מאחר שנמצא שליחות סודית מטעם המלך. אחימלך היה מופתע מאוד אך נתן לו מלחם הפנים, ואת חרב גוליית הפלישתי מאחר שהאמין לדוד. מוזכר שדואג האדומי נכח שם באותו זמן. דואג האדמוני מתואר כגדול בתורה. אדומי מלשון שהיה מאדים פני הכל בהלכה.
שאול הלין על צוותו שאינו נאמן לו ומצדד בדוד. בתגובה, גילה דואג האדומי לשאול שראה את דוד בנוב, ושקיבל סיוע מהכהן, אחימלך. דואג לא דייק בתיאור דבריו לשאול. ראשית לפי דבריו המפגש בין אחימלך לדוד היה מתוכנן שהתקיים בחשאי וגרם לשאול לחשוב שאחימלך משתף פעולה עם דוד. בפועל, דוד לא בא אל ביתו של אחימלך אלא אל המשכן שבנוב, ופגש את אחימלך שעבד שם ככהן הראשי. שנית, מוסיף כי אחימלך שאל עבורו את ה', אף על פי שעל פי ההלכה הכהן שואל בה' רק עבור המלך או המנהיג של כל ישראל, ובמילים אחרות, רומז כי אחימלך ראה בדוד כמלך ומורד במלכות שאול. למעשה מסביר חיד"א שדוד שאל את אחימלך לשאול את ה' כשהוא מערבב עניין אחד באחר וכך נמנע מסירובו של אחימלך לשאול את הדברים. שלישית, דואג טוען כי אחימלך נותן לדוד צידה לדרך, אך במציאות הדברים יותר מרוכבים. דוד ביקש מאחימלך את לחם הקודש מאחר שלא היה פת לחם אחר במקום, ואחימלך סירב מפני שמיועד לאכילה רק על ידי הכהנים, ורק אחרי שדוד מאשר כי נעריו וגם כליהם טהורים מתפשר אחימלך ונותן את לחם הפנים. לבסוף, טוען דואג האדומי כי אחימלך נתן מרצון את חרב גוליית.
בעקבות דבריו של דואג האדומי שאול זימן אליו את אחימלך, שהתייצב אצל המלך עם 85 כהנים מבני משפחתו, צאצאי עלי הכהן. שאול האשים אותם בתמיכה בדוד ומורה לעבדיו להרוג אותם; בעקבות זאת, דואג האדומי רצח 85 כהנים. לאחר-מכן, דואג ערך טבח ורצח את כל תושבי נוב מנער ועד זקן טף ונשים. רק פליט אחד בלבד נמלט מהטבח בנוב עיר הכהנים, אביתר, בנו של אחימלך. הוא מספר על הטבח לדוד והאחרון אומר:. כלומר דוד רואה בדואג האדומי מי שעומד בלב הסכסוך ביניהם וזה המסית את שאול כנגד דוד.
על המזמור
דוד פונה לפרט על המעשים בהם התהלל דואג. מתבטא את התהללותו של דואג במעשים רעים, ובין היתר בדבריו על אחימלך, שהתמקדו רק בזווית שציירה את מעשיו הרעים של אחימלך כלפי שאול ולא את הדברים שיכלו להצטייר לטובה, כמו שאחימלך חשב שדוד בשליחות סודית מטעם שאול. בנוסף, דואג העדיף ולא תיאר במדויק את מעשיו של דוד כשבקש מאחימלך לשאול בה'. הוא העדיף לבלוע ולהעלים את העבודות החשובות, וכן לרמות בלשונו ולא לספר לכל בדיוק איך התרחשו האירועים, לדוגמה שאחימלך נתן צידה לדוד ולא רק לחם כפי שקרה, כדי ליצור רושם שלילי על אחימלך.
במבנה דומה, כנגד אלו דוד מקלל את דואג בארבע קללות. הראשונה שגם אותו האל ישבור כך שנשמתו תאבוד מארץ החיים העליונה. השנייה שיחתך כמו במחתה בדומה לזו שמפנים אפר מעל המזבח. השלישית שיסיח כלומר יגרש אותך ממעמדך באוהל מועד. הרביעית יעקור את שורשיך וימית אותך מהעולם. כל זאת למען יראו צדיקים ויפחדו מפני שיש רמות שונות של צדיקות בתורה. הרמה הגובה של הצדיקים אלו האנשים הדואגים לא רק לצדק של עצמם אלא לצדק של כל החברה תוך שהם מוותרים על שלהם ונותרים לאחר את המגיע לו כדי שהצדק ייצא לאור. דוד מדבר על אותם צדיקים הדואגים לצדק בסביבתם הקרובה בלבד כלומר דואג רק לעצמו לקבל את מה שמגיע לו, ואינו לוקח מהזולת את מה שמגיע לזולת. וכאשר אותם צדיקים יראו (בכפל לשון ייראו) הם עתה ילעגו על דואג ויאמרו זהו הגבר אשר לא שם את אלוהים לפניו וחשב כי עדיף ששאול יעשירו במקום האל, ובפועל עכשיו הוא מחזק את עצמו ומעשיו על ידי הילול דברים שהביאו לאסון.
דוד לעומת דואג, אינו מתהלל בדבריו או במעשיו כלל מפני שהם בעקיפין הובילו לרעה גדולה, אך הוא משורש במקום אחד כלומר זן וחיי את תורת ישראל, ועל כן נותר רענן שעליו לעולם לא ינבלו, מפני שבטח בחסדי האל שיסלח לו על מעשיו ולכן תמיד יודה על כך לאל.
אלברט שסטרניוב
אלברט אלכסייביץ' שסטרניוב (ברוסית: Альбе́рт Алексе́евич Шестернёв; 20 ביוני 1941 – 4 בנובמבר 1994) היה כדורגלן ומאמן כדורגל סובייטי, ששיחק בעמדת בלם אחורי בצסק"א מוסקבה ובנבחרת ברית המועצות.
ביוגרפיה
שסטרניוב נולד במוסקבה שבברית המועצות במשפחתו של קצין צבא. הוא עסק בספורט מגיל צעיר. תחילה באתלטיקה קלה ואף זכה באליפות מוסקבה. בהמשך עבר לכדורגל. בגיל 17 התקבל לקבוצת המוער של צסק"T מוסקבה ובגיל 20 עלה לקבוצת הבוגרים, בה ישחק את כל שנות הקריירה שלו. שסטרניוב הפך מהר מאוד לשחקן בהרכב הקבוע של הקבוצה ומגיל 21 שימש כקפטן הקבוצה. הוא ערך במדיה 278 הופעות בליגה הסובייטית וכבש שער אחד. זכה עם הקבוצה באליפויות אחת.
במדי נבחרת ברית המועצות עשה את הופעת הבכורה ב-10 בספטמבר 1961 נגד אוסטריה במוסקבה. הוא היה בסגל הנבחרת למונדיאל 1962 בצ'ילה, אך לא השתתף באף אחד ממשחקי הנבחרת במהלך הטורניר.
ביורו 1964 שותף שסטרניוב בשני משחקי הטורניר, כולל בהפסד 2–1 בגמר למארחת ספרד. בשנת 1965 קיבל שסטרניוב את תפקיד הקפטן של הנבחרת הסובייטית, אותו מילא עד לפרישתו ב-1971.
במונדיאל 1966 באנגליה השתתף שסטרניוב ב5 מתוך 6 משחקי הנבחרת בטורניר. המשחק היחיד, אותו נאלץ לפספס היה משחק על המקום השלישי מול נבחרת פורטוגל. שסטרניוב לקח חלק הן ביורו 1968 והן במונדיאל 1970. בשניהם לקח חלק בכל המשחקים.
בשנת 1971 פרש שסטרניוב מכדורגל מקצועי בשל פציעה. הוא עבר קורס מאמנים והצטרף אל צוות האימון של צסק"א מוסקבה. היה עוזר מאמן ומאמן ילדים. במשך שתי עונות (1982 ו-1983) היה המאמן הראשי של צסק"א.
יחסי דרום אפריקה–זמביה
יחס דרום אפריקה–זמביה הם היחסים הדו צדדיים שבין רפובליקת דרום אפריקה לבין רפובליקת זמביה. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות החלו ב-1992. שתי המדינות חברות בקהילת הפיתוח של דרום אפריקה.
היסטוריה
מאז שמדינת זמביה קיבלה עצמאות ב-1964 ועד לשנת 1990, היחסים בין שתי המדינות לא היו קיימים. זמביה תמכה בביטול האפרטהייד בדרום אפריקה, וגם סייעה במלחמה נגד המורדים. בשנות ה-80 המאוחרות, זמביה סיפקה מקלט למנהיגי הקונגרס הלאומי האפריקני, שמרכזו היה בלוסקה. לאחר סיום האפרטהייד, היחסים בין המדינות השתפרו, דבר שהוביל למספר ביקורים של מנהיגי שתי המדינות.
הנשיא דאז קאונדה, ביקר בדרום אפריקה בפעם הראשונה בפברואר 1992, באותה שנה, שתי המדינות הקימו את היחסים הדיפלומטיים שלה ולאחר מכן החלו לדון על קשרי הסחר ביניהן. הנשיא דה קלרק ביקר בלוסקה באמצע שנת 1993, ביקרו הראשון של ראש ממשלת דרום אפריקה. בשנת 1994, המשיכה דרום אפריקה להיות המקור החשוב ביותר ליבוא של זמביה, בעיקר מכונות ומוצרים שונים.
יחסיים כלכליים
בשנת 2015, היקף הסחר מזמביה לדרום אפריקה היווה 7.7% מכלל היצוא של המדינה. היקף הסחר מדרום אפריקה לזמביה היוו 31% מכלל הייצוא של המדינה, מה שהופך את דרום אפריקה לשותפה כלכלית של זמביה. זמביה מייצאת בעיקר מוצרי חקלאות ותעשייה כגון אורז, בוטנים, ירקות, כותנה, כימיקלים ועוד. דרום אפריקה מייצאת בעיקר מוצרי תעשייה כגון פלטינה, זהב ועוד. בתחילת שנות ה-2000, השקיעה חברת המלונות סאן אינטרנשיונל הדרום אפריקאית, כ-56 מיליון דולר בזמביה על מנת לבנות את מלון זאמבזי סאן.
לאלף את הסוסים
לאלף את הסוסים הוא אלבום הסולו השלישי של איה כורם. הוא יצא בחודש יוני 2011.
הפקה
האלבום הופק על ידי גיל לואיס ותומר לנצינגר. הפקת האלבום נעשתה ללא תמיכת חברת תקליטים, לאחר מחלוקת משפטית בין כורם וחברת התקליטים "עננה". עם זאת, במסגרת הפשרה אליהם הגיעו הצדדים בשנת 2015, עברו הזכויות על האלבום לחברת התקליטים.
הסינגל הראשון "שש ועשרים" יצא בחודש מרץ 2011. השיר זכה להשמעות רבות ברדיו. השיר לווה בקליפ. בחודש מאי יצא הסינגל השני "רונה אומרת" שהוא למעשה שיר מחודש שנקרא בעבר "האישה עם השקית". השיר זכה להצלחה רבה ברדיו הושמע. לשיר צולם קליפ בסמארטפון. בחודש יוני יצא הסינגל השלישי הקרוי "לאלף את הסוסים". השיר הצליח פחות מקודמיו. גם לשיר הזה צולם קליפ שיצא.
בחודש יולי לאחר צאת האלבום יצא הסינגל הרביעי והוא "שקר". השיר זכה לקליפ בו היא מתלבשת כמו זמרות מהארץ וגם זמרות בינלאומיות. בחודש אוגוסט יצא הסינגל החמישי "צלצולי פעמונים". השיר הוא למעשה גרסת כיסוי ללהיט של הזמרת אהובה עוזרי. השיר זכה להצלחה נאה ברדיו. בחודש נובמבר יצא הסינגל השישי והאחרון "סיני, ניו יורק", שליווה את הסרט התיעודי "נובמבר 08". השיר לווה בקליפ. השיר לא זכה להצלחה רבה ברדיו.
מרק איפראימוב
מרק איפראימוב (נולד ב-7 בפברואר 1981, ג' באדר א' ה'תשמ"א) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם ישראל ביתנו. כיהן כסגן ראש עיריית שדרות ומנהל תחום במשרד לביטחון הפנים.
ביוגרפיה
מרק נולד בעיר נלצ'יק, שבאזור הקווקז ברוסיה, לגנאדי וסבטלנה איפראימוב. אביו של מרק היה פעיל בקהילה היהודית מאז שנות ה-70. אימו של מרק ממשפחת כהנים בקהילה ושמרה בבית על המסורת היהודית. בגיל 6 עברה משפחתו לכפר פולובינקה שבמחוז קורגן במערב סיביר. אביו פיתח וניהל מפעלי בוני עיר משמעותיים ואימו ניהלה מרכז מזון אזורי ובהמשך פיתחה תחומי לימוד במכללה מקומית. בשנת 1992 חזרה משפחת איפראימוב וכבר מגיל 12 החל מרק להיות מעורב בפעילות יהודית מקומית. הוא השתתף במרכז קהילתי יהודי מקומי, למד עברית, ספרות יהודית, מסורת והיסטוריה. בשנת 1993 השתתף לראשונה בתחרות בין בתי ספר יהודיים מרחבי ברית המועצות לשעבר מטעם בית הספר היהודי היחיד שהשתתף מאזור הקווקז. התחרות נערכה במוסקבה וחברי המשלחת מנלצ'יק הגיעו להישגים גבוהים. ב-1994 מרק שוב היה חבר משלחת ב"אולימפיאדה" שהפעם נערכה במינסק ויחד עם חבריו זכו במקומות ראשוניים בהיסטוריה יהודית, ספרות יהודית וידיעת העברית.
מרק גדל במשפחה יהודית ציונית ובשנת 1996 בהיותו בן 15 עלה לישראל במסגרת תוכנית נעל"ה ולמד בכפר הנוער הדתי "ימין אורד", בעקבות אחיו ארתור שעלה לארץ שנה לפני כן.
בשנת 2016 חלה בסרטן מסוג לימפומה והבריא.
שירות צבאי
בשנת 1999 התגייס לחיל השריון ושירת בגדוד 52 חטיבה 401. הוא סיים את מסלול ההכשרה ואת קורס מפקדי טנקים בהצטיינות.
השכלה
מרק איפראימוב הוא בוגר תואר ראשון (BA) במדעי ההתנהגות, ובוגר תואר שני (MA) בסוציולוגיה ארגונית של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בנוסף סיים קורסים רבים, כגון קורס טכנאי מחשבים, בנייה וניהול רשתות (MCSE) במכללת NESS, תל אביב, מנחי חינוך (מסל"ן), צוותי חירום שכונתיים (מרכז משאבים), מניעת פשיעה בסיסי + מתקדם (המכללה למנהל ראשון לציון), קורס ליזמות עסקית (מרכז בנג'יס), דוברות והסברה (מכללת ספיר), קורס דירקטורים (מכללת ספיר).
קריירה
בין השנים 2004-2008 עבד כרכז נוער בעמותת עלם לנוער במצבי סיכון. במקביל ריכז תוכנית הכנה לצה"ל וניהל מועדון נוער בעיר שדרות.
בין השנים 2009-2012 פיתח וניהל תחום מניעת פשיעה בקרב קהילות העולים באגף מצילה במשרד לביטחון הפנים. פיתח תפיסה ייחודית מותאמת לעבודה עם קהילות עולים ודור וחצי. היה שותף לפיתוח תוכניות ארציות, כגון שירות לאומי ואזרחי, כיתות הכנה למבדקי משטרה ושיטור עירוני. בנוסף קידם תוכניות מניעה ייחודיות ב-16 ערים ו-25 פנימיות.
בין השנים 2013-2019 נבחר וכיהן כסגן ראש העיר שדרות. היה ממונה על תיקי רווחה, קליטה, ממונה על בטיחות בדרכים, יו"ר ועדת שיקום שכונות חברתי ועוד. יזם והוביל רפורמות לשינוי בתחומי הרווחה והקהילה, שימור ופיתוח מענים חדשים ברשות, ביצוע רפורמה במחלקת קליטה עירונית, הקמת מחלקה לבטיחות בדרכים, הקמת מחלקה למניעת נשירה וקידום הנוער, תכלול וייעול מענים לנוער בסיכון, בניית חזון ותפיסה קהילתית עירונית להעצמה ושיתוף התושב, פיתוח מרכז זכויות, מרכז גישור ומרכז שירות, ייעוץ ומידע עירוני.
מעורבות חברתית ופוליטית
בשנת 2003, החל ללמוד לתואר ראשון במכללת "ספיר" ועבר לגור בעיר שדרות. הוא התחבר לתנועת סחב"ק (סטודנטים חברים בקהילה) של צעירים יוצאי קווקז בשדרות. יחד עם חבריו פיתח פרויקט הכנה לצה"ל לבני הנוער, שקיבל תמיכה מארגון ג'וינט ובהמשך הפך לתוכנית ארצית "זינוק בעלייה". בנוסף לכך, הוביל בהתנדבות קבוצת מנהיגות נוער והיה שותף להקמת מרכז קהילתי ליוצאי קווקז "דורות" בעיר שדרות, שבהמשך הפך למרכז ייעוץ והכוונה עירוני וגם פלטפורמה ליוזמות חברתיות קהילתיות בעיר. בין התוכניות שפותחו והופעלו: קבוצת מצע"ד - קבוצת מנהיגות צעירים בני הקהילה, מעבר בטוח - הכנה לכיתה א', נוב"ע - נוער בונה עתיד, הכנה לשירות הלאומי, אשת חיל - נשים פורצות דרך, מועדוני פנאי למבוגרים ועוד.
בתקופה זו, החל להשתתף בפעילות ארצית, בפורומים לארגוני עולים, קבוצות מיקוד אזוריות לזיהוי צרכים ובניית מענים, הרצה בכנסים מקצועיים - הקהל, שדרות לחברה, מחלקות לעבודה סוציאלית, הגירה ועוד. כמו כן, עבר קורס מנחים של מסל"ן דרום ועמותת אפש"ר.
בשנת 2008, הצטרף לרשימת "שדרות חזקה" שזכתה ב-2 מנדטים. ב-2012 הפך לחבר מועצה, בעקבות פרישתו של אחד הנציגים.
בשנת 2009 יחד עם חבריו חוה נחשונוב וסטס מרדכייב ייסד את עמותת "מדור לדור" לפיתוח גרעינים משימתיים קהילתיים בקרב צעירי יוצאי קווקז בכל הארץ. עד שנת 2012 כיהן מרק כיו"ר העמותה וסטס מרדכייב מכהן כמנכ"ל עד ליום הזה. מודל לפיתוח גרעינים נולד בשדרות מקבוצת מנהיגות "מצע"ד" ובהמשך הועבר לבאר שבע ואופקים והתפרס לעוד 7 ערים נוספות. מודל זה הושם בכתב על ידי איפראימוב במסגרת תיזה לתואר שני בסוציולוגיה ארגונית.
בשנת 2012 נבחר על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית להשתתפות בתוכנית ייחודית למנהיגות בין לאומית (IVLP).
בשנת 2013 מרק יחד עם צעירים נוספים הקים תנועה פוליטית מקומית "שדרות לכולנו" ובבחירות מוניציפליות זוכה רשימה לשני מנדטים. מרק נבחר לסגן ראש עיריית שדרות. הרשימה קיבלה את תמיכת מפלגת "האיחוד הלאומי".
לקראת הבחירות לכנסת ה-19 שובץ במקום 21 ברשימת ישראל ביתנו ולא נכנס לכנסת.
בבחירות 2018 רשימת "שדרות ביתנו" בראשותו מכפילה את כמות הקולות ו-3 נציגים מטעמה נכנסו למועצה. לקראת הבחירות לכנסת ה-21, שובץ במקום השמיני ברשימת ישראל ביתנו, אך לא נבחר.
בבחירות לכנסת ה-22, מרק שוב פעם שובץ במקום השמיני ונבחר לכנסת ישראל. בבחירות לכנסת ה-23 שובץ שוב במקום השמיני אך לא נבחר מכיוון שישראל ביתנו זכתה ב-7 מנדטים.
חיים אישיים
מרק נשוי לסופיה, שאף היא יחד עם משפחתה עלתה לישראל מנלצ'יק. היא מורה למתמטיקה בבית הספר לאומנויות "שקמים מעוז" בשדרות. לזוג שני ילדים והם מתגוררים יחד עם הוריו ואחיו ומשפחתו בשדרות.
אהרון חרל"פ
אהרון חרל"פ (נולד ב-1941) הוא מנצח ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה
חרל"פ נולד בקנדה ולמד בקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון, באקדמיה למוזיקה בווינה ובאקדמיה למוזיקה בתל אביב. עלה לישראל בשנת 1964 והתיישב בקיבוץ עין השופט. בעבר היה מרצה בכיר באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובמכללת גבעת וושינגטון.
ב-1999 קיבל את פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים. לאורך השנים זכה במספר פרסי אקו"ם: ב-1983 זכה בפרס על שלושה שירים למצו-סופרן ותזמורת סימפונית עבור טקסטים מאת לאה גולדברג ויהודה עמיחי (1983); ב-1997 זכה בפרס על קונצ'רטו לקלרינט; ב-2004 על הקונצ'רטו לבסון; וב-2008 זכה בפרס אקו"ם למפעל חיים, על תרומתו למוזיקה הקונצרטית בישראל.
אהרון חרל"פ הוא מנצחה ומנהלה המוזיקלי של המקהלה הקאמרית כפר סבא.
חיים אישיים
חרל"פ נשוי להדסה ומתגורר בכפר סבא ולהם שלושה ילדים. בנו הוא הבמאי והיוצר יוני חרל"פ.
God Is a Dancer
God Is a Dancer (בעברית: אלוהים הוא רקדן) הוא סינגל של התקליטן ההולנדי טייסטו והזמרת האנגלייה מייבל, שיצא על ידי מיוזיקל פרידום ב-20 בספטמבר 2019 כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן השביעי של טייסטו, The London Sessions. השיר הוצג גם כרצועת בונוס בגרסאות הדיגיטל והסטרימינג של אלבום האולפן הראשון של מייבל, High Expectations. השיר נכתב על ידי טייסטו, ויולט סקייס וג'וש וילקינסון, והופק על ידי טייסטו ווילקינסון. נכון ליולי 2021, הסינגל נשמע למעלה מ-161 מיליון פעמים בספוטיפיי.
רקע
מייבל הוציאה טיזר לשיר בחשבון האינסטגרם שלה בשורות "אתה מרגיש את האש הזאת?" (במקור: "") ו"מפני שהמוזיקה בדרך" (במקור: "Cause the Music Is on the Way") ב-17 בספטמבר 2019. ב-18 בספטמבר 2019, חשף טייסטו את תאריך היציאה של הסינגל, ואת עטיפת הסינגל ברשתות החברתיות. עם יציאתו של השיר, הוקם אתר ייחודי לשיר.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של הסינגל, הועלה לחשבון היוטיוב של טייסטו ב-20 בספטמבר 2019. נכון ליולי 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-64 מיליון פעמים.
הופעות חיה
מייבל ביצעה את השיר בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית, The Jonathan Ross Show, ב-9 בנובמבר 2019.
מעברת באר שבע - חצרים
מעברת באר שבע הוקמה בשנת 1950 סמוך לבאר שבע. המעברה פורקה בסוף שנות ה-60.
רקע
המדיניות הזמנית של פיזור העולים בארץ התבססה על עקרון הזמינות: יש לענות על צו השעה. רוב העולים החדשים התעקשו לגור במרכז ורק מיעוטם הופנה לעיירות הפיתוח בדרום. הזמינות כללה גם את תעשיית הטקסטיל, הזולה בהשקעה והעתירה בעבודה, שהתרכזה בנגב. בבאר שבע הוקמו יותר מעברות מאשר בתל אביב, שכן תל אביב התנגדה להקים מעברות בשטחה, ואילו דוד טוביהו, לימים ראש עיריית באר שבע, הבין שפיתוח באר שבע מותנה ביישובה בעולים חדשים, שהם כחומר ביד היוצר. לא היה לו ספק שאת הנגב ייבנו עולים חדשים, דווקא משום שאין להם בית אחר.
בהתאם למדיניות זו, ביוני 1950 קיבל ראש עיריית באר שבע, דוד טוביהו, מכתב שבו נאמר שמחלקת הקליטה של הסוכנות תקים מחנה עבודה לשיכון הזמני של 650 משפחות עולים. מחלקת הקליטה שלחה נציג מיוחד שידאג להקמת המחנה.
התנאים במעברה
המגורים בשתי המעברות היו באוהלים, פחונים, בדונים וצריפי עץ. הצריפים היו מורכבים מחדר שינה אחד וסלון שבהם היו שולחן מרובע קטן ומיטות ברזל שעליהן מזרנים ושמיכות. בצריף היה כיור במטבח שבו היו מים זורמים.
מבחינה חינוכית, 20% מאוכלוסיית הילדים לא הלכו למוסדות הלימוד השונים בגלל בעיית לבוש והזנחה, וב-1951 היו עדויות על ילדים עזובים ומוזנחים שהלכו עירומים במעברה ולא הופיעו ללימודים. מאוחר יותר הוקמו במעברה בית תינוקות מטעם ויצו, גן ילדים מטעם ארגון אימהות עובדות לצד תחנת "טיפת חלב" ופעוטון מטעם "הדסה" ולשכת הסעד.
ב־1955 הקימה המחלקה לענייני הנוער והחלוץ של ההסתדרות הציונית מועדון במעברה ובכך יצרה מסגרת חינוכית - תרבותית בה הילדים יוכלו לבלות את שעותיהם הפנויות באווירה תרבותית - חברתית תחת השגחת מדריכים. המועדון היה פתוח כל השבוע בשעות אחר הצהריים, ובמסגרת השהיה במועדון בני הנוער יכלו לקרוא, לשחק, לעסוק במלאכת יד, לרקוד, לשיר ולהכין שיעורי בית. לחינוך הבנות שבאו למועדון הוקמו מקהלות, קבוצות ריקוד וחוגים שונים.
שירותים הכרחיים כמו אספקת מים וחשמל היו לקויים, דבר שהגביר את אי הסדר והמהומות במעברות.
מספר בעיות נוצרו לדרי המעברה. בחורף, התושבים נאבקו במי השיטפונות ששטפו את האוהלים. ילדים הלכו לאיבוד כי הם התקשו למצוא את אוהלם בסבך האוהלים. במעברה היו בעיות של מסתננים וגנבות שגרמו למתח. בעקבות בעיית הגנבות הייתה מחאה גדולה של התושבים, ולא פעם הם התקהלו ליד תחנת המשטרה.
ניהול המעברה
תפקיד ניהול המעברות היה בידי מחלקת הקליטה של הסוכנות. תפקודה של מחלקה זו היה לקוי וסבל מחילופי אנשים. בתחילת שנת 1950 הוסכם שהסוכנות תקבל את האחריות על מתן שירותי סעד וחינוך למחנה העולים אך העירייה והסוכנות המשיכו לדון על האחריות על תשלום המים וענייני הבריאות.
בסוף שנת 1950, העירייה התקשתה לספק את השירותים השונים למעברה, בעיקר חשמל מים ושמירת הסדר הכללי. באחד המחנות היו התפרעויות, מקרים של דקירות סכין והלקאת פקידי המחנה. בגלל החוסר בשירותים השונים במחנה התעכבו הפעילויות הכלליות במחנה כמו הנחלת הלשון.
בינואר 1951 סוכם שיצומצם מנגנון הסוכנות במעברות והטיפול יועבר לידי הרשות המוניציפלית- באר שבע. חודש לאחר מכן, בפברואר 1951, התפרסם צו של הכנסת הקובע שהרשויות המקומיות הן האחראיות למתן השירותים המוניציפליים למעברות, מחנות העבודה ושכונות המעבר. באביב 1951, תחום השיפוט של העיירה באר שבע הוגדל ונקבע שהטיפול במעברה המונה כ-3,000 נפש הוא באחריותה. העירייה התקשתה לנהל את כל תחומי החיים במעברה והיא נעזרה בגופים חיצוניים.
מעורבות הצבא
בשנת 1950 סיפק צה"ל למעברה חשמל אך בשנת 1951 הוא סירב להמשיך לעשות זאת בטענה שעיריית באר שבע אחראית לקיום המעברה ולתחזוקתה.
המצב הקשה במעברות ואווירת הפריצות והשחיתות בשנת 1951 הוביל לחזרת ההתערבות של צה"ל. הצבא מינה מפקד צבאי שהיה אחראי לענייני המעברה והוא השתתף בדיונים השונים למען הפעלה נאותה של החיים במעברה. לאחר שיתוף הפעולה עם הצבא, נראה שחלה הטבה בתנאי החיים במעברה. הצבא חילק את מחנה העבודה ל-8 מחנות משנה ונתן לכל אוהל מספר. לכל מחנה הצבא סיפק חייל וחיילת, שתי חובשות צבאיות וארבע חיילות לטיפול בטיפת חלב. אנשי הצבא היו אחראים על מערכות הניקיון והתברואה ולעיתים עזרו למשפחות ברחיצת ילדיהם. הצבא ארגן כ-400 ילדים בגדנ"ע, ובחגים הם יצאו למחנה של 4 ימים ביוזמתם.
אוכלוסייה
בקיץ 1950 חיו כ-2,300 נפשות בשתי המעברות. באוקטובר 1951 היו רשומים במעברות 4,872 אנשים, שמהם 3,310 חיו במעברה בפועל. יתר האנשים היו רשומים במעברה לצורך קבלת שיכון כשיגיע תורם.
לפי מחלקת הקליטה של הסוכנות, בשנת 1952 היו בשתי המעברות 2,164 איש. במעברה א' היו 342 משפחות ו-104 אנשים בודדים שהם 1,574 נפשות.
מדינות המוצא של העולים: ממוצא רומני היו 71 משפחות ובסך הכל 144 אנשים, ממוצא תימני היו 86 משפחות ובסך הכל 322 נפשות. ממדינות האסלאם האחרות (פרס, מרוקו, עיראק, תוניסיה ואלג'יריה) היו 289 משפחות ובסך הכל 1098 נפשות.
החלוקה לפי מדינות המוצא: ממדינות אירופה (בעיקר רומניה) היו 190 משפחות ובסך הכל 451 נפשות, מארצות האסלאם היו 2 עולים בודדים, ו 42 משפחות שהיוו 137 נפשות.
סופה של מעברת חצרים
אפשר לראות ירידה במספר העולים במעברות בשנת 1952 לעומת אוקטובר 1951. בשנת 1953 הייתה עוד ירידה במספר יושבי המעברות ל-1,647 נפשות. ירידה זו נובעת מתהליך הזרמת העולים לעיר שהתרחש ב-1952. באותה תקופה לא היו במעברה עולים שהגיעו מצפון או דרום אמריקה וחלה עלייה באחוז יוצאי אירופה הנמצאים במעברות.
מעברת חצרים הוקמה ב-1955 ובה גרו באזבסטונים בעיקר עולי צפון אפריקה. המעברה פורקה בשנת 1968 בגלל נוכחות גדולה של עבריינים שהשפיעו לרעה על הילדים הקטנים שגודלו במעברות והובילו אותם לעולם הפשע. כדי "לחסל" את המעברה החליטו להחיל מדיניות של "חד סימטריות". מדיניות זו אומרת שאנשים חדשים לא מתקבלים למעברה, רק היציאה ממנה אפשרית. הצריפים של התושבים שקיבלו יחידת דיור ויצאו ממנה נהרסו ואספקת המים לא התחדשה לשום מבנה חדש שקם במעברה.
יום הרצל
יום הרצל הוא יום ציון ממלכתי החל ב-י' באייר, יום הולדתו של בנימין זאב הרצל; יום זה נקבע על ידי הכנסת ב", ה'תשס"ד-2004"; מטרת החוק "להנחיל לדורות את חזונו, מורשתו ופועלו של בנימין זאב הרצל, לציין את זכרו ולהביא לחינוך הדורות הבאים ולעיצוב מדינת ישראל, מוסדותיה, יעדיה ודמותה בהתאם לחזונו הציוני"; על פי החוק:
"(א) אחת לשנה, בי' באייר, יום הולדתו של בנימין זאב הרצל, יקוים יום הרצל; ביום זה - (ב) הכנסת תקיים דיון מיוחד לציון יום הרצל במועדו או במועד סמוך".
וכן ביום כ' בתמוז יתקיים טקס זיכרון ממלכתי בהר הרצל בירושלים.
ביום הרצל הכניסה חופשית למוזיאון הרצל שבהר הרצל.
אשפוז
אשפוז הוא שהות של אדם במחלקת אשפוז בבית חולים, כלומר מחלקה המיועדת להלנת מטופלים במשך זמן לצורך השגחה, בדיקה ו/או טיפול רפואיים, ושבה נמצאים החדרים, כוח האדם והציוד הדרושים לשם כך.
חלק מהאשפוזים נערכים בבתי חולים כלליים. יתר האשפוזים נעשים בבתי חולים פסיכיאטריים, בתי חולים שיקומיים, בתי חולים גריאטריים ובתי חולים למחלות כרוניות.
המילה אשפוז היא תחדיש מהמילה, בהשראת החידושים של המילה הלטינית למונחים הקשורים לטיפול בחולים, כגון.
צורך באשפוז
אשפוז נעשה כאשר אדם זקוק להשגחה רפואית, בדיקות רפואיות או טיפולים שאין אפשרות לערוך אותם במסגרת אחרת - במרפאה של קופת חולים או מרפאה בבית חולים, במכון בדיקה, במחלקה לאשפוז-יום (כלומר מחלקה שבה המטופלים מגיעים לשהות של שעות מעטות במהלך שעות העבודה הרגילות) או בבית המטופל.
עם ההתקדמות בידע ובטכנולוגיה הרפואיים ובהיקף מתן השירותים הרפואיים לציבור מחוץ לכותלי בתי החולים (בעיקר במדינות המפותחות) קיימת מגמה של הקטנת מספר ימי האשפוז בבתי חולים לטובת מתן מספר גדול יותר ויותר של טיפולים רפואיים במסגרת מרפאתית או בבית המטופל. כך למשל מקבלים יותר ויותר מטופלים עירוי תוך ורידי מחוץ למסגרת אשפוז ואף בביתם.
שיעורי אשפוז במדינת ישראל:
שחרור מאשפוז
מטופל משתחרר מאשפוז כאשר מצבו הרפואי מאפשר זאת ובכפוף לשיקולים רלוונטיים אחרים, כמו קיום יעד מתאים לשהותו לאחר השחרור.
קבלה לאשפוז
לאחר קבלתו לאשפוז עשוי מטופל להיות מועבר בין מחלקות אשפוז שונות בתוך בית החולים. כך, פצוע תאונת דרכים עשוי להיות מועבר מהמחלקה לרפואה דחופה לחדר הניתוח, ממנו ליחידה לטיפול נמרץ ומשם למחלקת אשפוז, ולאחר מכן יועבר למחלקת שיקום. משם יישלח לביתו או יועבר לבית חולים לחולים כרוניים.
במקרים מסוימים ישהה מטופל במחלקה לרפואה דחופה בלבד, אך שהותו שם תוגדר כאשפוז.
אשפוז בהסכמה ובכפייה
אשפוז של מטופל נעשה בדרך כלל בהסכמתו. אדם המופנה לאשפוז (או הוריו במקרה של קטין, או האפוטרופוס שלו, אם מונה לו כזה) נדרש לתת את הסכמתו לכך בכתב.
בישראל מפרט חוק זכויות החולה את התנאים למתן טיפול רפואי לאדם, לרבות במסגרת אשפוז, כאשר הוא איננו מסוגל להביע את דעתו בנדון - למשל כאשר מדובר בחולה חסר הכרה.
במקרים מסוימים מאושפזים מטופלים גם אם הם מתנגדים לכך:
מיטות אשפוז
מספר המיטות לאשפוז כללי ל-1,000 נפש בישראל ירד בהדרגה בשנים האחרונות, מ-2.223 בשנת 2000 ל-1.83 בשנת 2015.
בישראל קיימת מצוקה של מקומות אשפוז ומחלקות אשפוז מלאות לרוב ב-100% מקיבולתן ויותר. בחודשי החורף עולה בדרך כלל מספר המטופלים הנזקקים לאשפוז. אז גוברת מצוקת האשפוז, והמחלקות נדרשות לפתרונות ארעיים שונים להלנת המאושפזים, אשר עלולים לפגוע בפרטיותם ובכבודם.
מימון האשפוז
בית חולים זכאי לקבלת תשלום עבור ימי אשפוז. בישראל ניתן המימון על ידי המדינה, קופת חולים או על ידי המטופל עצמו (במקרים של מי שאינם תושבים), לפי העניין.
חוק ביטוח בריאות ממלכתי והתקנות שהותקנו לפיו מגדירים את תנאי הזכאות שבכפוף להם על קופת חולים לממן את ימי האשפוז של אדם.
בישראל קיים תעריף ממשלתי הנקבע על ידי משרד הבריאות לתשלום עבור ימי אשפוז במחלקות שונות.
עלייתו ונפילתו של שם טוב האבי
עלייתו ונפילתו של שם טוב הֶאבִי הוא סרט קצר סאטירי ביצירתו ובכיכובו של תמיר בר, ששודר ב-30 ביוני 2020 בכאן דיגיטל.
סם הרדמה
הסרט מתחיל במערכון קצר, בו שם טוב האבי מתקשה להבין את רופאו (מאיר סויסה) בעקבות היותו מסומם מזריקה וגז צחוק. הוא מתבלבל וחושב שהרופא ממליץ לו להטיל את מימיו בכיור הקליניקה. כשהוא יוצא משם הוא מתחיל לשיר ראפ. בבית הראשון פוגש שם טוב את שכנו אבנר (ישי סוויסה), שמתלהב מיכולות הראפ של שם טוב ומציע לו עזרה בשיפור השיר שלו. השניים שרים יחד את הפזמון, ובבית השני שם טוב האבי מתחיל להופיע במועדון ולאט לאט יש יותר קהל והוא פוגש שם מפיק מוזיקלי (רביד פלוטניק) שמשכנע אותו להפיק אלבום.
השיר כולו מושר בסגנון ראפ עם מוזיקה אלקטרונית, ומהווה מעין פרודיה על שירי ראפ עכשוויים.
באים להרים
לאחר כ-5 שנים, שם טוב האבי הוא כבר ראפר מוכר ועשיר. השיר עוסק בכמה נושאים: תחילה, מילות השיר מזכירות שיר אהבה בין שם טוב למנקה הפיליפינית שלו (ג'נלין זוניו לוט), שממשיכה לנקות את ביתו גם כשעשרות אנשים באים לרקוד בביתו כל לילה כשהוא עורך מסיבה. אך לאחר הבית הראשון, הוא חושד שהמנקה גונבת לו ציוד מהבית. הוא הולך לבדוק לה את התיק וכשהוא מגלה שהיא לא זו שגונבת, הוא מבין שאלה האנשים המוזמנים למסיבה שהוא עורך. צמד המילים "באים להרים" הוא משחק מילים - להרים פירושו בסלנג עברי גם לשמח וגם לגנוב. לבסוף הוא שר קטע סולו קצר ללא מוזיקה על אנשים שגונבים ממנו, ובהן למשל חברות הכבלים, להן שילם על חבילת ספורט אשר לא כללה את ליגת האלופות. בסוף השיר מגיעים שוטרים לביתו.
האזרח הקטן
שיר זה מתרחש בבית המשפט בו נשפט שם טוב האבי בגין העלמת מס. עורך דינו (ג'ימבו ג'יי) ממליץ לו לדבר על פנסיה כדי לתרץ את מעשיו. שם טוב נסחף לתוך שיר מחאה, בו הוא פונה ישירות לשופט, ומעביר ביקורת על מדיניות המיסים של המדינה. הוא מבקר את הטייקונים ובעלי ההון ששוחטים את האזרח הקטן ולא משאירים לו כסף. הפזמון מתחיל בפרפרזה לשיר "מי יצילני נא" של רמי קלינשטיין כששם טוב האבי שר "משתנה של מדינה / וואלה מי יצילני, אמא?". לאחר מכן הוא שר בקול גבוה "האזרח הקטן אני!" וכל באי בית המשפט קופצים ורוקדים, תוך שהשופט מתקשה להילחם בבלגן. בבית השני, שם טוב מעביר ביקורת רבה על הכנסת ועל תמיכתה בטייקונים במקום ב"אזרח הקטן", אך תוך כך הוא נתקל בניסוחים בעיתיים ("אני שומר בצד כסף שאני עובד עליו") ובטעות מודה בפשעים שונים ("הסתרתי הון, גנבתי טובלרון / מגיע הטכנאי של הוט, קובר אותו בחולות של ראשון"). תוך כדי שהוא מדבר מגיעה אישה (דלית זריהן), שמעבירה שוחד מבעלי ההון לשופט לעיני כל. במהלך הפזמון השני, בחסות הבלגן ששורר באולם, נלקח שם טוב על ידי השוטרים.
ביקורות
הסרט זכה בעיקר לביקורות חיוביות. דנית צמית מ-ynet העניקה לסרט ביקורת חיובית, באומרה כי הוא "יצירה מרעננת, ביקורתית ונטולת פילטרים". גם צליל הופמן ממאקו העניקה לסרט ביקורת חיובית, באומרה כי הסרט הוא "24 דקות מפוארות של אופרת היפ הופ הזויה וצבעונית שמצדיקה כל שקל ששילמנו להם בשנה האחרונה". נדב מנוחין מוואלה! NEWS ביקר את הסרט אף הוא, תוך שהגדיר אותו כ"קאלט" וכ"נונסנס פרוע ונטול יומרות". אף על פי כן, ניב הדס מהארץ ביקר את הסרט באופן מעורב, באומרו כי הסרט "לא מספיק טוב כדי להגיע למעמד פולחני."
הצלחה
הסרט זכה להצלחה רבה. השירים מתוך הסרט צברו הצלחה רבה בסטרימינג, תוך שהשיר "סם הרדמה" הגיע למקום הרביעי במצעד שירי הספוטיפיי השבועי, השיר "האזרח הקטן" הגיע למקום ה-12, השיר "עם אחד" הגיע למקום ה-35 והשיר "באים להרים" הגיע למקום ה-44. השירים "סם הרדמה" ו"האזרח הקטן" אף הועמדו לתואר שיר השנה במצעד המוזיקה השנתי של מאקו, והשיר "סם הרדמה" נכלל בהצבעת מצעד הפזמונים השנתי של כאן גימל. השיר "סם הרדמה" הגיע למקום ה-6 במצעד הפזמונים העברי השנתי של מאקו ולמקום ה-12 במצעד השנתי של כאן גימל, והשיר "האזרח הקטן" הגיע למקום ה-13 במצעד השנתי של מאקו.
בסיכום השנתי של יוטיוב ישראל לשנת 2020, הגיע הסרט למקום הראשון ברשימת "עשרת הסרטונים הטרנדיים ביותר בישראל".
פסקול
אלבום הפסקול של הסרט יצא לאור ב-19 ביולי 2020, על ידי חברת התקליטים נענע דיסק. האלבום זכה בפרס אקו"ם להישג השנה לאלבום בשנת 2021.
מעברת בת ים
מעברת בת-ים היא שיכון עולים שהוקם ליד העיר בת-ים וחדל להתקיים בשנת 1953. בשיא צפיפותה הכילה המעברה כ-3000 משפחות שחיו באוהלים ובהמשך בצריפונים. 3 שנים לאחר סגירתה הוכרז על הקמת מעברה נוספת לשיכון 2,000 משפחות יהודיות ממצרים. המעברות הוקמו על ידי הסוכנות היהודית בשיתוף עם המועצה המקומית של בת ים.
היסטוריה
התנאים במעברת בת-ים תוארו על ידי עיתון "הד בת ים" כקשים, צפופים ועניים יחסית. יתר על כן, העיתון הוסיף ותיאר את המעברה כמקום מצחין ולא היגייני שמצבו התחזוקתי ירוד. למרות זאת, לתושבי המעברה הייתה פרנסה ואלו שנמצאו כשירים לעבודה עבדו בעיר בת ים הסמוכה למעברה.
בשנת 1951, זמן מה לאחר הקמתה, נוצר מחסור בידיים עובדות בעיר בת-ים. משבר זה הוביל לדרישה מצד מועצת העיר להקמת מעברה נוספת שתכיל 500 משפחות, זאת בתנאי שיוקמו שיכונים ליושבי המעברה. באותה תקופה החלה הקמת בתי חרושת נוספים באזור התעשייה של העיר, אשר הגדילה אף יותר את הדרישה לידיים עובדות. הקמת מעברה זו גררה תגובות מעורבות מצד תושבי בת-ים. עוד בשנה זו, נאמר כי אוכלוסיית בת-ים (כולל אלו שעוד חיו במעברה) הגיעה לכ-8500 נפשות ונאמר כי ישנו צפי ל-14,000 איש בסוף שנת 1951.
בשנת 1952 פתחו יושבי המעברה במחאה על מצבם הקשה ועל כך שהסוכנות היהודית והמועצה מותירות אותם באוהלים ובפחונים, ולא מספקת להם שיכונים וצריפונים כפי שהובטח להם. הפגנה אשר נערכה אל מול בניין הסוכנות היהודית ב-24 במאי 1952 התמקדה בנושא זה. החלטת הסוכנות הייתה להעביר את יושבי המעברה לראשון לציון, שם הם יוכלו לקבל שיפור בתנאי החיים לפי דרישתם. לאחר קבלת ההחלטה פתחו יושבי המעברה ב-1 באוגוסט בשביתה שנמשכה  48 שעות כאות מחאה. לאחר מכן, בשנת 1953, הועברו חלק מיושבי המעברה לשיכוני קבע בבת-ים. בשנת 1956 הוקמה בבת ים מעברה לשיכון 2000 משפחות ממצרים ובשנת 1958 הגיעה אוכלוסיית העיר והמעברה לכ-30,000 איש.
סוף המעברה
המעברה החדשה התקיימה עד שנות השמונים כאשר ב-1980 נותרו בה רק 115 משפחות. עיריית בת-ים תכננה לפנות 70 משפחות מהמעברה עד סוף 1980. מעברת בת-ים הייתה אחת המעברות האחרונות שחוסלו באופן סופי.
נחום רקובר
הרב נחום רָקוֹבֶר (נולד בי"ד בחשוון תרצ"ג, 13 בנובמבר 1932 בירושלים) הוא פרופסור אמריטוס למשפטים המתמחה בחקר המשפט העברי, משנה ליועץ המשפטי לממשלה לשעבר, חתן פרס ישראל לספרות תורנית בשנת תשס"ב, ובעל עיטור "יקיר ירושלים".
ביוגרפיה
נחום רקובר נולד בירושלים לרב חיים רקובר ולחנה מלכה, בתו של הרב שמחה מנדלבוים. בשנת 1947 החל ללמוד בישיבת בני עקיבא כפר הרואה, כעבור שנתיים, בגיל 16 וחצי, החל ללמוד בישיבת "משכן ישראל" בירושלים, בראשות הרב יעקב כלאב. זמן קצר לאחר מכן התמזגה הישיבה בישיבת מרכז הרב, ורקובר דבק ברב צבי יהודה קוק אשר עמד בראשה. בין השאר, סיכם את שיעורי רבו על פרק "קניין תורה" במסכת אבות, אשר נערכו ונדפסו לימים בספר מיוחד בידי בנו הרב בנימין רקובר. כן השתתף בשיעוריו של הרב הנזיר. למד במשך שנים רבות בחברותא עם הרב דוב ליאור. לצד לימודיו בישיבה השלים את בחינות הבגרות. בשנת 1953 נסמך לרבנות.
בשנת 1952 החל ללמוד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, והוסמך למשפטים בשנת 1957 וכעורך דין ב-1959. הוא החל ללמד באוניברסיטה בשנת 1964, במקביל לעבודה כעוזר ליועץ המשפטי לממשלה ולועדת החוקה, חוק ומשפט, וזכה לתואר דוקטור למשפטים באוניברסיטה העברית בשנת 1968, על העבודה "יסודות ההרשאה במשפט העברי".
שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת דרופסי שבארצות הברית ב-1970, מרצה בכיר באוניברסיטת תל אביב בין השנים 1975–1980, פרופסור אורח באוניברסיטת ברקלי, אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת ברנדייס ב-1977. בשנת 1981 התמנה לפרופסור חבר במחלקה לקרימינולוגיה של אוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1982 נתמנה למשנה ליועץ המשפטי לממשלה לענייני משפט עברי.
קיבל פרס ישראל לספרות תורנית בשנת תשס"ב (2002) הענקת הפרס לוותה בביקרת בגלל אמירותיו נגד קהילת הלהט"ב.
יצירתו המחקרית של רקובר ענפה ומגוונת, ומתפרסת על פני כל תחומי המשפט העברי, בנושאים שלא נחקרו בו מעולם (דוגמת צנעת הפרט, זכויות יוצרים ושילטון החוק), תוך השוואה למשפט הישראלי והצעות חוק שונות. במשך השנים פרסם רקובר קרוב ל-30 ספרים עיוניים, ערך למעלה מעשרה ופרסם יותר מ-250 מאמרים.
מכהן כראש מורשת המשפט בישראל וכנשיא מכללת תלפיות.
פרסים
רקובר זכה על עבודתו במשפט העברי במספר פרסים, בהם:
משפחתו
בשנת תשכ"א נישא לבתיה לבית בירגר (כ"ו בטבת ה'תרצ"ט–כ"ה בטבת ה'תשס"ח) אשר שימשה כמיילדת בבית החולים שערי צדק עשרות שנים. אחיו הם הרבנים שמחה רז וברוך רקובר. אחותו נעמי הייתה נשואה לרב ישעיהו הדרי ואחותו רחל הייתה נשואה לפרופ' משה ימר.
קסאבייר צ'ן
חיים אישיים
צ'ן נולד בבריסל שבבלגיה לאב טאיוואני ולאם צרפתייה. סבו הוא דיפלומט לשעבר המתגורר בטאיוואן. לצ'ן יש תואר שני במשפטים מטעם האוניברסיטה החופשית של בריסל, והוא הכדורגלן הפעיל היחיד באירופה עם תואר כזה.
קורטרייק
צ'ן שיחק ברוב שנות ילדותו במחלקת הנוער של אנדרלכט, ובשנת 2003 עבר למחלקת הנוער של קורטרייק. ב-31 באוגוסט 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במסגרת ליגת המשנה הבלגית, כששיחק 90 דקות בניצחון 2-1 על וירטון במסגרת המחזור הראשון. צ'ן שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 38 הופעות.
מכלן
לקראת עונת עבר צ'ן למכלן שעלתה לליגת העל הבלגית, בה גם הפך בהמשך לקפטן. ב-3 באוגוסט 2007 ערך צ'ן את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 1-0 לאנדרלכט במסגרת המחזור הראשון בליגה. הוא שיחק במועדון במשך 5 עונות וחצי, בהן ערך 141 הופעות ליגה.
גוויג'ואו רנה
בחודש ינואר 2013 עבר צ'ן החליט לעבור לגווינג'ואו רנה מליגת העל הסינית בשל קשיים בנסיעות החוזרות בין בלגיה לטאיוואן. המועדון רכש אותו תמורת 750 אלף ליש"ט. ב-8 במרץ 2013 ערך צ'ן את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 2-1 לצ'ינגדאו ג'וננג במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-12 במאי 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-87 בניצחון 1-0 על צ'נצ'ום יטאי במסגרת המחזור התשיעי בליגה. הוא שיחק במועדון במשך 3 עונות, בהן ערך 75 הופעות והבקיע שני שערים. בתחילת חודש ינואר 2016 עזב צ'ן את גוויג'ואו רנה ואמר שהוא רצה לשחק בסין במשך תקופה מקסימלית של 3 שנים.
החזרה למכלן
בתחילת חודש ינואר 2016 חזר צ'ן למכלן.
קריירה בינלאומית
האפשרות של צ'ן לשחק בנבחרת הרפובליקה הסינית התגלתה על ידי אחראי היחסים הציבוריים של התאחדות הכדורגל של הרפובליקה הסינית, צ'ן צ'ה, וצ'ן הוזמן לשחק בנבחרת. שלושה חודשים לאחר מכן גם התאחדות הכדורגל הסינית ביקשה את שירותיו של צ'ן. ב-24 במאי 2011, עם שכנוע מצד קרובי משפחתו בטאיוואן, בחר צ'ן לשחק עבור נבחרת הרפובליקה הסינית. ב-3 ביולי 2011 ערך צ'ן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה הסינית, כששיחק 90 דקות בניצחון 3-2 על נבחרת מלזיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. צ'ן הבקיע את שער הניצחון של נבחרתו במשחק זה בדקה ה-75.
יחסי איראן–נורווגיה
יחסי איראן–נורווגיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האסלאמית של איראן לבין ממלכת נורווגיה.
היסטוריה
ההיסטוריה של היחסים הפוליטיים בין איראן לנורווגיה מתוארכת לשנת 1905, במקביל להכרזת העצמאות הנורווגית, ובשנת 1908 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים. בתחילה יוצגה איראן באמצעות שגרירותה במוסקבה, רוסיה, ולאחר הקמת השגרירות בסטוקהולם, שוודיה בשנת 1910, היא יוצגה באמצעות שגרירותה בשוודיה. בשנת 1959 הוקמה שגרירות נורווגיה בטהראן, וב-20 באפריל 1963 הוקמה שגרירות איראן באוסלו.
בשנת 1971 הגיע אולף החמישי, מלך נורווגיה, לאיראן, ובאותה שנה מוחמד רזא שאה פהלווי נסע לנורווגיה לביקור הדדי. מאז מתקיימים ביקורים מדי שנה של בכירים פוליטיים בכירים בין שתי המדינות.
במרץ 1974 נסע מזכ"ל משרד החוץ הנורווגי, סבר גילום לאיראן ונפגש עם סגן שר החוץ של איראן כדי לדון בשיפור והרחבת היחסים הדו-צדדיים.
יחסים כלכליים
היחסים הכלכליים בין איראן לנורווגיה נחתמו בפריז ב-8 במאי 1930, עם חתימת "האמנה על יחסי ידידות, סחר וניווט" בין חוסיין עלא לבין וודל ירלסברג, שרי החוץ של איראן ונורווגיה. כתוצאה מההסכם אזרחי שתי המדינות יכלו לנסוע, להתגורר, לעבוד ולסחור באופן חופשי.
ב-22 במאי 1950 נחתם הסכם שירות תחבורה אווירי-מסחרי בין שתי הממשלות, ובאוקטובר 1956 הוסכם על הסכמים על פטור הדדי של חברות תעופה מתשלום מיסים.
היחסים הכלכליים בין שתי המדינות נמשכים באופן מסורתי שנים רבות, אך ברמה נמוכה יחסית. בשנת 1976 התקיימה באוסלו פגישה משותפת בתחום הכלכלי והטכני ברמת שרי שתי המדינות. בפגישה הודיעה ממשלת נורווגיה על נכונותה לשתף פעולה עם איראן בפיתוח תעשיית המתכת, בסיוע בשיפור המערכת החקלאית של איראן ובפיתוח טלקומוניקציה, וממשלת איראן הסכימה לספק חלק מהפריטים הדרושים לנורווגיה.
בשנת 1978 התקיימה הפגישה הכלכלית והטכנית השנייה של פקידי שתי המדינות. הוועדה הסכימה כי כל הצעדים הדרושים להגדלת ייצוא הסחורות התעשייתיות והגמורות למחצה של איראן יועברו לנורווגיה. כמו כן הומלצו המלצות להגדלת הייצוא של נורווגיה. למרות הפגישות הללו, רמת הסחר בין איראן לנורווגיה מעולם לא התפתחה באופן משמעותי בשל מתקני הייצוא המוגבלים של שתי המדינות, הגישה הקלה של נורווגיה לשווקים אירופיים ואמריקאים, המרחק בין איראן לנורווגיה, ועושר הנפט והגז הנורווגי.
תרבות
חילופי משלחות תרבות שונות, הענקת מלגות, חיזוק לימוד השפה והספרות הפרסית באוניברסיטאות נורווגיות, עריכת תחרויות ספורט ידידותיות הם בין שיתופי הפעולה התרבותיים בין שתי המדינות.
במאי 1972, על מנת להמשיך בשיתוף הפעולה התרבותי בין שתי המדינות, הוקמה האגודה הקבועה של איראן ונורווגיה, ובשנת 1970 הוצגה תערוכת עבודות של ילדים וסטודנטים, וכן יצירות אמנות ומלאכות יד ועתיקות מאיראן ביריד התעשייה באוסלו. ביוני 1974 פרופסור מורגן סטירן, מאוניברסיטת אוסלו - מלומד איראני נורווגי מפורסם, נסע לאיראן וקיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת טהראן.
שיתוף פעולה תעשייתי
בשנת 2015, שגריר נורווגיה בפגישה עם מנכ"ל חברת הנפט הימית האיראנית, בה נכח נציג חברת Intsok הנורווגית (חברה הפעילה בתחום תעשיית הנפט הימית), הדגיש את נחישותה של המדינה להרחיב את האינטראקציה בכל התחומים, במיוחד בפרויקטים הנפט והגז של איראן.
בשנת 2016, חברה נורווגית החליטה ליישם את הפרויקט הראשון של איראן להזרמת גז נוזלי בים.
בשנת 2017, חברת סאגה אנרג'י הנורווגית חתמה על חוזה ל-5 שנים להשקעה של 2.5 מיליארד אירו במטרה לבנות תחנות כוח סולאריות בכמה מקומות ברחבי המדבר המרכזי של איראן עם חברת איראן פיתוח אנרגיה.
אוניברסיטת מערב אונטריו
אוניברסיטת מערב אונטריו (באנגלית: University of Western Ontario) היא אוניברסיטה ציבורית, הממוקמת בלונדון שבקנדה, אשר הוקמה בשנת 1878. אוניברסיטה זו היא הגדולה ביותר בפרובינציה ולה מוניטין מחקרי רב. נכון ל-2020, לומדים בה כ-40,000 סטודנטים. בוגרי האוניברסיטה הבולטים הם פרדריק בנטינג, ג'ון רובארטס, מרגרט צ'אן ורוברטה בונדר.
באוניברסיטה פעילות כ-12 פקולטות. המוסד חבר באיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי ובקבוצת אוניברסיטאות המחקר הקנדי U15.
היסטוריה
אוניברסיטת מערב אונטריו נוסדה בשנת 1878 ושילבה ארבעה בתי ספר שפעלו באזור. המוסד הפך ללא דתי בשנת 1908. האוניברסיטה צמחה משמעותית בעידן שלאחר מלחמת העולם השנייה. בשנת 1947 נפתחה המחלקה ללימודי תואר שני. בשנת 1949 נפתחה המחלקה למנהל עסקים ובשנת 1957 הוקמה המחלקה להנדסה.
ליאו הרמן
ליאו הרמן (1888, בלנדסקרון, אוסטריה-הונגריה – 1951, בירושלים) היה מנהיג ציוני ועיתונאי יהודי צ'כי.
ביוגרפיה
ליאו למד משפטים באוניברסיטת קארל בפראג, בשנת 1906 הפך הרמן לחבר באגודת הסטודנטים היהודים באוניברסיטה בפראג, אגודת "בר כוכבא", והיה יושב הראש שלה בשנים 1908–1909, באותה התקופה הזמין את מרטין בובר לפראג, לשאת שם את שלושת נאומיו על היהדות. הרמן היה עורך השבועון הציוני "סלבסטווהר" בין השנים 1910–1913. הוא כתב גם עבור ה־"Jüdische Volksstimme" בברנו ו־"Jüdische Zeitung" בווינה.
ליאו הרמן היה בן דודו של הסופר הוגו הרמן. בשנת 1913 עבר לברלין, שם עבד כמזכיר ההסתדרות הציונית העולמית. כיורשו של הוגו הרמן, הפך ליאו לעורך הראשי של העיתון "Jüdische Rundschau". ב־1914 פרסם הרמן קונטרס על נתן בירנבאום ואת החוברת "במערכה על השפה העברית". אוסף המאמרים שלו, "Die Treue", פורסם ב-1916. הוא נתן חסות למגזין "Der Jude" של מרטין בובר, שהופיע לראשונה ב־1916. לאחר תום המלחמה השתייך הרמן למשלחת הצ'כוסלובקית בועידת השלום בפריז.
בשנת 1920, חבר לאו הרמן לברתולד פייבל, בייסודה של קרן היסוד הציונית, והפך למזכירה הכללי של הקרן, תחילה בלונדון, ומאז שנת 1926 בירושלים המנדטורית. ליאו הרמן היה אחראי להפקתם של כמה סרטי תעמולה על היישוב היהודי בארץ ישראל המנדטורית, ביניהם הסרט "לחיים חדשים".
היות שרוב רובו של המחנה הציוני דחה ואף החרים את רעיון המדינה הדו-לאומית בו תמך (האידאולוגיה של תנועת ברית שלום), איים ליאו הרמן ב־1929 להתפטר מניהולה של קרן היסוד, אך בסופו של דבר נשאר במשרתו.
מסטרה בורגייס
אנתוניו קרלוס דה מנזס (Antonio Carlos de Menezes; נולד ב-6 בספטמבר 1955), הידוע בכינויו מסטרה בורגייס (Mestre Burguês), הוא אומן לחימה ומוזיקאי ברזילאי העוסק באמנות הלחימה קפוארה.
בורגייס הוא בעל דרגת "מאסטר", חגורה לבנה בקפוארה, והוא עומד בראש קבוצת הקפוארה הבינלאומית "מוזנזה" והפדרציה של הקפוארה.
ביוגרפיה
אנתוניו קרלוס דה מנזס נולד בכבר לרנג'ייראס (Laranjeiras), שבמדינת אספיריטו סנטו, שבברזיל. בגיל צעיר מאוד, עבר לגור יחד עם משפחתו בשכונת חאמוס שבעיר ריו דה ז'ניירו.
דה מנזס קיבל מהמורה שלו, מסטרה פאולו, את הכינוי "בורגייס" (Burgues) שפירושו בפורטוגזית "בורגני", כלומר, עשיר, משום שהיה משלם את שכר הלימוד כשלושה חודשים מראש.
לאחר פרישתו של מסטרה פאולו מהקפוארה, לטובת שירות צבאי בחייל הים של ברזיל, קיבל בורגייס על עצמו את ראשות הקבוצה. בורגייס העביר את מטה קבוצה לעיר קוריטיבה שבמדינת פרנה שבברזיל, והפך אותה לבינלאומית, עם סניפים ב-25 מדינות בעולם, ביניהן ישראל.
בורגייס הקים בשנות ה-90 את ה"פדרציה של הקפוארה", איגוד הקפוארה הגדול והבכיר ביותר בעולם, בראשו הוא עומד גם היום.
זיקר (יצרנית רכב)
זיקר (באנגלית: Zeekr) היא יצרנית מכוניות חשמליות יוקרה וספורט, שבסיסה בהאנגג'ואו שבסין. היא הוקמה על ידי יצרנית הרכב ג'ילי במרץ 2021, מנכ"ל החברה הוא לי שופו המשמש גם כמנכ"ל ג'ילי. היא משתמשת כיצרנית המכוניות החשמליות של ג'ילי.
היסטוריה
בתחילת מרץ 2021 הודיעה לי שופו על פתיחת מותג מכוניות חשמליות וספורט, שיתחרה בטסלה וניאו.
השקת המותג נעשתה בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2021, יחד עם השקת המכונית החשמלית הראשונה של זיקר , זיקר 001.
זיקר 001
זיקר 001, היא המכונית החשמלית הראשונה של זיקר. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2021. היא כוללת שני מנועים חשמליים המספקים יחד כ-544 כ"ס ומומנט מרבי של 71.3 קג"מ. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 3.8 שניות ומגיעה למהירות מרבית מוגבלת אלקטרונית של 200 קמ"ש. היא כוללת סוללת ליתיום-יון בקיבולת 86 או 100 קוט"ש שתאפשר טווח נסיעה מרבי של 700 ק"מ.
פשיטא
פשיטא (מארמית: פשוט הדבר) הוא מונח בלוגיקה תלמודית לפיו היגד של תנא או אמורא המובא במשנה בברייתא או כמימרה, ועל פניו אין בו חידוש רעיוני או הלכתי, עולה קושיה, מדוע נצרך לאומרו.
בדרך כלל, לאחר העלאת קושיה כזו, התלמוד מביא תירוץ המסביר את החידוש שבהיגד. התירוץ יופיע לרוב במבנה " [...סברא מסוימת...]  [...סברא אחרת...]", כלומר: יש חידוש בדברים, כיון שהיה ניתן להעלות סברא השוללת את ההיגד, ולכן הוצרך החכם להשמיע את דבריו. לעיתים התלמוד מעמיד את ההיגד במקרה מסוים שבו היה ניתן לטעות ולחשוב שהדין שונה, ורק בשביל להכליל גם אותו הוצרך החכם לומר את דבריו. במקרה כזה, במקום הביטוי 'צריכא' יופיע הביטוי "".
הביטוי "פשיטא" משמש בשני התלמודים גם לציון הנחת יסוד בפתיחת הדיון במקרה מסופק. מבנה השאלה הוא: פשוט לנו שבמקרה A הדין הוא B; האם דין B יהיה תקף גם במקרה C, שבו יש סברא לומר שהדין ישתנה?
בעברית המודרנית הביטוי משמש לרוב בהקשרים משפטיים, ובמובן המילולי לבדו, כלומר "פשוט הדבר".
דוגמאות לשימוש במונח
במשנה במסכת ברכות שנויים שני דינים:. על שני דינים אלו שאל התלמוד הבבלי "פשיטא", ותירץ שיש בהם חידוש:
דלון רייט
דלון רג'ינלד רייט (באנגלית: Delon Reginald Wright; נולד ב-26 באפריל 1992) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת וושינגטון ויזארדס מליגת ה-NBA, בעמדות הרכז והקלע. אחיו הצעיר של כדורסלן העבר דורל רייט.
קריירת תיכונים ומכללות
רייט נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ולמד בעיר לונדייל הסמוכה. בשנתו האחרונה ב"תיכון לוזינגר" הוביל את קבוצת הכדורסל שלו לזכייה באליפות התיכונים של קליפורניה. בשנת 2011 החל ללמוד במכללה העירונית של סן פרנסיסקו, ולאחר שנתיים עבר לאוניברסיטת יוטה. בשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה נבחר הן לחמישיית העונה והן לחמישיית ההגנה השנייה של העונה במחוז ה-"Pac 12", לאחר שרשם ממוצעים של 15.0 נקודות, 4.9 ריבאונדים, 5.2 אסיסטים ו-2.3 חטיפות למשחק.
טורונטו ראפטורס
בדראפט ה-NBA 2015 נלקח רייט בבחירה ה-20, על ידי טורונטו ראפטורס. לאורך שתי עונותיו הראשונות שיחק לסירוגין גם בקבוצת הבת של טורונטו מליגת הפיתוח, ראפטורס 905, במדיה רשם ממוצעים של 16.5 נקודות, 4.5 ריבאונדים ו-6.2 אסיסטים למשחק. בעונת סבל מפציעה בכתפו הימנית, אשר השביתה אותו מ-55 המשחקים הראשונים של העונה. בעונת סייע לטורונטו לרשום את מאזן העונה הסדירה הטוב בתולדותיה, 59–23, כשקלע 8.0 נקודות למשחק כמחליפם מהספסל של קייל לאורי ודמאר דרוזן.
ממפיס גריזליס
בפברואר 2019, לאחר כ-3 עונות וחצי בטורונטו, הועבר עם יונאס ולנצ'יונאס וסי. ג'יי. מיילס בטרייד לממפיס גריזליס, בתמורה למארק גאסול. בעשרת המשחקים האחרונים של עונת הציג יכולת מצוינת עם ממוצעים של 15.1 נקודות, 6.7 ריבאונדים, 7.6 אסיסטים ו-2.4 חטיפות למשחק, ובשלושה מתוך ארבעת המשחקים האחרונים של העונה אף השיג טריפל דאבל.
דאלאס מאבריקס
ביולי 2019 סיכם על חוזה בדאלאס מאבריקס, והועבר אליה במסגרת עסקת "חתימה והעברה" (sign and trade).
דטרויט פיסטונס
לקראת עונת הועבר לדטרויט פיסטונס, במסגרת טרייד משולש בו הייתה מעורבת גם אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
סקרמנטו קינגס
במרץ 2021 הועבר בטרייד לסקרמנטו קינגס, תמורת קורי ג'וזף ושתי בחירות דראפט עתידיות.
אטלנטה הוקס
לקראת עונת הועבר בטרייד לאטלנטה הוקס, כחלק מטרייד משולש ובתמורה לטריסטאן תומפסון.
וושינגטון ויזארדס
ב־6 ביולי 2022 חתם רייט על חוזה לשנתיים בוושינגטון ויזארדס עבור 16 מיליון דולר.
עמנואל בן-גוריון
עמנואל בן-גוריון (תרע"ט, 1919 – ט"ו בניסן תשמ"ב, 8 באפריל 1982) היה סופר עברי ומומחה לתעופה, פרסם ספרי תעופה פופולריים. בן אחותו של דוד בן-גוריון ואחיו של אריה בן-גוריון.