cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפנתר השחור (קומיקס)
כוחות ויכולות
הזוכה לתואר הפנתר השחור מקבל חיבור מיסטי לאל הפנתר ואוכל צמח בצורת לב - שילוב שני אלו מעניקים לנושא תואר הפנתר השחור שמיעה, מהירות, ראייה, חוש ריח, סיבולת, עמידות, כוח, רפלקסים וזמישות על אנושיים. כאשר טצ'אלה איבד את הקשר לאל הפנתר, הוא יצר קשר עם אלוהות פנתר נוספת וזכה להתנגדות לקסם בנוסף לכוחות הפנתר השחור הרגילים. כמלך ואקאנדה, יש לטצ'אלה גישה לאוסף חפצים קסומים, טכנולוגיה מתקדמת ותמיכה מצד לוחמי, מדעני ומיסטיקני ואקאנדה. צבא ואקאנדה תואר כאחד מהצבאות החזקים ביקום מארוול, תלבושתו של טצ'אלה עשויה מויברניום וכמלך ואקאנדה הוא נחשב לאחד מהאנשים העשירים על פני כדור הארץ. הוא צייד, גשש, אסטרטג, פוליטיקאי, ממציא ומדען מיומן, בעל תואר דוקטור לפיזיקה מאוניברסיטת אוקספורד, נחשב לאחד משמונת האנשים החכמים ביותר על פני כדור הארץ ובעל הידע של כל הפנתרים השחורים אשר קדמו לו.
טצ'אלה הוא מתעמל ואקרובט מיומן, ואומן להיות אמן אמנויות לחימה אפריקאיות. הוא למד גם אמנויות לחימה עכשוויות יותר, ואף כאלו שלא נלמדות כדיסציפלינה. בכרך השלישי של הרצתו, הכותב כריסטופר יוסט הרחיב את ארסנל הנשקים של טצ'אלה בפגיונות אנרגיה, מחשב נייד ועוד. בכרך הרביעי הכותב רג'ילנד הולדין הוסיף מספר שריונות, ולזמן קצר גם את להב ההובנה של האביר השחור.
לייב אקשן
ביוני 1992, השחקן וסלי סנייפס הודיע על כוונתו לעשות סרט המבוסס על הפנתר השחור, כאשר באוגוסט של אותה שנה סנייפס התחיל לעבוד על הסרט. ביולי 1993 סנייפס הודיע על כוונתו להתחיל את הצילומים אחרי שיככב בסרט "איש ההרס", והתראיין על כך תוך כדי הבעת רצון לסרטי המשך. בינואר 1994 סנייפס יצר קשר עם סרטי קולומביה על יצירת הסרט, במרץ של אותה שנה סטן לי הצטרף לתהליך פיתוח-הסרט, ובמאי של אותה שנה סרטי קולומביה החלו בפוסט-פרודקשן. בינואר 1996, סטן לי אמר כי הוא לא מרוצה מתסריטאי הסרט הפוטנציאלים וביולי 1997 הפנתר השחור נרשם כחלק מתוכנית הסרטים של מארוול. במרץ 1998 מארוול שכרו את ג'ו קסאדה וג'ימי פאלמיוטי לעבוד על העיבוד הקולנועי, אשר עקב בעיות ארגונית נדחה באוגוסט של אותה שנה. באוגוסט 1999, סנייפס הוזכר שוב בנושא סרט על הפנתר. ביוני 2000 מארוול ביצעה עסקה עם חברת Artisan Entertainment לפתח עיבודים קולנועיים וטלוויזיוניים על הפנתר השחור, דדפול, קפטן אמריקה ותור.
במרץ 2002 סנייפס הודיע כי יופיע או בסרט על הפנתר השחור או בבלייד 3 בשנת 2003, וחזר על כך חמישה חודשים לאחר מכן. ביולי 2004 במאי "בלייד: טריניטי" דייוויד ס. גויר אמר כי סנייפס לא יופיע כפנתר השחור:. בספטמבר 2005 אבי ארד הודיע כי הפנתר השחור יהיה אחד מעשרת סרטי מארוול שיפותחו על ידי סרטי פרמאונט, וסנייפס התראיין ביוני 2006 למגזין Men's Fitness בדבר הסרט. בפברואר 2007 קווין פייגי ציין כי סרט על הפנתר השחור נמצא בתכנון של מארוול וביולי של אותה שנה ג'ון סלינגטון הביע את רצונו לביים. בשנת 2009, מארוול ניסתה לשכור צוות תסריטאים כדי ליצור עיבודים קולנועיים לדמויותיהם של הפנתר, קייבל, דוקטור סטריינג', ויז'ן, נייטהוק ואיירון פיסט. בינואר 2011 מארוול שכרה את מארק ביילי לכתוב תסריט לסרט על הפנתר השחור. ביולי 2012 השחקן ראו לייבה הביע את רצונו לגלם את דמותו של אריק קילמונגר בסרט על הפנתר. ביולי 2013 לואיס ד'אספוסיטו חשף כי הוא רצה ליצור סרט קצר על דמותו של הפנתר אך הרגיש כי דמותו מסובכת בשביל סרט קצר, ובאוקטובר של אותה שנה פייגי הצהיר כי הסרט בפיתוח.
באוקטובר 2014, אולפני מארוול אישרו באופן רשמי סרט על דמותו של הפנתר השחור, אותו יגלם השחקן צ'דוויק בוזמן כחלק מהשלב השלישי ביקום הקולנועי של מארוול, אשר יופיע לראשונה בסרט "קפטן אמריקה: מלחמת אזרחים". בעקבות צירופו של ספיידרמן ליקום הקולנועי של מארוול, תאריך הסרט נדחה ל-6 ביולי 2018 אך הוקדם באוקטובר 2015 ל-16 בפברואר 2018. בינואר 2016, ראיין קוגלר נבחר לשמש כבמאי הסרט. הסרט זכה לשבחים רבים ולהצלחה מסחרית רבה, אפילו יחסית לסרטים אחרים בז'אנר. בנוסף, הוא היה מועמד ל-7 קטגוריות באוסקר וזכה ב-3 מהן; עיצוב התלבושות הטוב ביותר, הפסקול המקורי הטוב ביותר ועיצוב ההפקה הטוב ביותר. כמו כן, דמותו שבה להופיע בסרטים "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו"הנוקמים: סוף המשחק".
אוניברסיטת ליטא למדעי הבריאות
אוניברסיטת ליטא למדעי הבריאות (באנגלית: Lithuanian University of Health Sciences; בליטאית: Lietuvos sveikatos mokslų universitetas) היא אוניברסיטה ציבורית ומחקרית בקובנה שבליטא ללימודי מקצועות הרפואה אשר נוסד בשנת 1919, ידוע במיוחד בשל תוכניות בין לאומיות במקצועות רפואה, בריאות, והוטרינריה שמציעה לתלמידיה, ונחשבת למוסד האקדמי המוביל במקצועות הרפואה מבין המדינות הבלטיות.
היסטוריה
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1919 והחלה את פעילותה כפקולטה לרפואה כחלק מאוניברסיטת ליטא (כיום Vytautas Magnus University). בשנת 1950, בעקבות סגירתה של אוניברסיטת ליטא, הוחלט על הקמתה כמוסד נפרד ללימוד רפואה והוא המוסד לרפואה בקובנה (Kaunas Medical Institute). בשנת 1998 שונה שמה לאוניברסיטת קובנה לרפואה (Kaunas University of Medicine). בספטמבר 2010 שונה שמה לזה הנוכחי בעקבות איחודה עם האקדמיה הליטאית לווטרינריה. האוניברסיטה מאפשרת תוכנית לימודים בשפה האנגלית משנת 1990.
האוניברסיטה כיום
באוניברסיטה קיימות שבע פקולטות: הפקולטה לרפואה, הפקולטה לרפואת שיניים, הפקולטה לרוקחות, הפקולטה לסיעוד, הפקולטה ללימודים וטרינריים, הפקולטה ללימודי בריאות הציבור והפקולטה לגידול בעלי-חיים בחקלאות.
כמו כן משמשת האוניברסיטה כמוסד הגדול ביותר בליטא למחקר רפואי, במסגרתו פועלים: בית החולים האוניברסיטאי של קובנה ולצדו שישה מרכזי מחקר רפואיים העוסקים בין היתר בתחומי המחקר הביו-רפואי, הקרדיולוגיה, האנדוקרינולוגיה והפסיכו-פיזיולוגיה, וכמו כן במסגרת האוניברסיטה פועלים שתי מרפאות גדולות לטיפול בעלי-חיים.
איש הטיטניום
איש הטיטניום (באנגלית: Titanium Man) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס איירון מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Tales of Suspense #69 מספטמבר 1965 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר דון הק.
איש הטיטניום הראשון
בוריס בולסקי נולד במקייבסקי, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, ברית המועצות. לפי האלמנה השחורה, בולסקי היה סוכן ק.ג.ב. בצעירותו, והיא הייתה מדריכת האימונים שלו לתקופה מסוימת. בולסקי הורד מדרגתו בידי ממוניו מהמפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
תוכניתו של בולסקי הייתה לזכות חזרה באמון המפלגה בה היה חבר בכך שיזכה לניצחון תעמולתי נגד המערב על ידי הבסת גיבור-העל האמריקני איירון מן. בשעה שעבד כמזכיר במחנה עבודה סיבירי, הוא הורה למדענים כלואים לבנות עבורו חליפת שריון העשויה מחומר טיטניום במעבדתו של אנטון ואנקו, יוצרה של חליפת השריון דינאמו הארגמן המקורית, בהתבסס על טכנולוגיית השריון של איירון מן. אולם, המשאבים המועטים שעמדו לרשותם הובילו ליצירתה של חליפת שריון כפולה בגודלה מזו של איירון מן. בולסקי איתגר את סטארק בבקשה לקרב ביניהם, לה סטארק נענה בחיוב. הוא הביס את בולסקי בשידור חי לעיניהם הצופות של הקהל.
בולסקי לא נתן לניצחון זה לערער את ביטחונו. הוא עיצב מחדש את השריון ועבר טיפולים רפואיים שגרמו לגדילתו ולהתחזקותו. הוא הגיע לארצות הברית, ונלחם מול איירון מן מעל שמי וושינגטון הבירה, אך הובס בשנית. הוא נלקח חזרה בידי צוללת סובייטית לפי הוראות ממוסקבה. לאחר שעבד זמן מה עבור מדען וייטנאמי קומוניסט שהגביר את כוחו פעם נוספת, הוא חזר לעבוד בשירות ממשלת ברית המועצות ונשלח לארצות הברית כדי להשיב את דינאמו הארגמן השלישי, אלכס נבסקי. כאשר מצא אותו ב"תעשיות קורד", התפתח קרב בינו, דינאמו הארגמן ואיירון מן, שבמהלכו איש הטיטניום הרג את ג'ניס קורד, בתו של מנכ"ל "תעשיות קורד", אשר עימה ניהל נבסקי רומן. בזעמו על כך, איירון מן הביס את איש הטיטניום והשליך אותו למעמקי נהר הדסון.
איש הטיטניום השני
איש הטיטניום השני היה קונדראטי טופולוב, מוטאנט שהיה ידוע בזהות "הגרמלין". הוא שירת יחד עם קבוצת גיבורי-העל "חיילי-העל הסובייטים". טופולוב נהרג במהלך קרב עם איירון מן עם תחילתן של "מלחמות השריון" כאשר הטיטניום שבחליפה שלו חרג מהטמפרטורה הנפיצה שלו.
סרוגים (סדרת טלוויזיה)
סרוגים היא סדרת דרמה ישראלית שבוימה בידי לייזי שפירא ונוצרה במשותף על ידו ועל ידי חוה דיבון. הסדרה הופקה בידי יונתן ארוך ודקלה ברקאי, עורך התסריט הראשי היה יוסי מדמוני. הסדרה שודרה במקור על ידי yes הטלוויזיה בלוויין ולאחר מכן גם בערוץ 2 ובערוץ 10. שלוש עונותיה, בנות 15 פרקים כל אחת, שודרו בין יוני 2008 לינואר 2012. היא זכתה לאחוזי צפייה גבוהים ובחמישה פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
העלילה עסקה בחייה של קבוצת רווקים ורווקות ירושלמים מהמגזר הדתי לאומי בעיקר מהחלק המזרוחניק יותר. מאחר שלא נישאו, הם התקשו להשתלב במסגרות הדתיות הקיימות ותחת זאת הצטרפו לתת-החברה המכונה "הביצה הירושלמית" בקטמון וסביבתה, המורכבת מאנשים דומים להם. הסדרה הציגה נקודות חיכוך שונות בחברה הדתית-לאומית – רווקות מאוחרת, בעיות שונות בחיי הנישואין, הומוסקסואליות, יציאה בשאלה ועוד – ועוררה הד ציבורי גדול במגזר הדתי.
עונה ראשונה
יפעת והודיה, חברות בנות שלושים שלמדו בעבר באולפנה, הן שותפות לדירה בקטמון. נתי, חבר ילדות של יפעת, שוכר דירה עם אמיר, שהתגרש לאחר נישואים קצרים. חברה נוספת שמצטרפת אליהם היא רעות, רואת חשבון מצליחה. החמישה מתיידדים ומבלים ביחד את ערבי שבת על מנת להתגבר על בדידותם האישית ב"ביצה".
אהבתה הישנה של יפעת אל נתי מתעוררת, אך הוא בוחר להתעלם ממנה. הודיה פוגשת את ד"ר אברי החילוני (חוקר ארכאולוגיה באוניברסיטה העברית), ומסתירה ממנו את היותה דתייה. אמיר פוגש את אלישבע, אחותה הצעירה של רעות, אך הם נפרדים כשהיא מגלה שהוא גרוש. רעות מעוניינת לעלות לתורה במניין נשים, ומשכנעת את יוחאי, השמרן, ללמד אותה את ההפטרה, וזה מתאהב בה. הוא מנשק אותה במפתיע ומציע לה נישואין מיד אחר-כך, אך היא מעדיפה להמשיך לצאת איתו, כדי להכירו טוב יותר. במקביל, היא יוצאת עם אחר. אמיר פוגש את גרושתו נעמה, ומתוך בדידותם הם מקיימים יחסי אישות ונאלצים להתגרש מחדש בגט לחומרא.
לבסוף מתוודה יפעת בפני נתי על אהבתה אליו. תחילה נראה שהוא נעתר, אך כבר למחרת הוא נעלם. סודה של הודיה מעיק על היחסים בינה ובין אברי, והיא מחללת שבת לראשונה בחייה ונוסעת עמו לים, שם היא מספרת לו את האמת. יפעת עוברת לגור בהתנחלות המבודדת "מעלה אלישע" (במציאות - נופי פרת). נתי מתחיל לחשוש למות לבד, בעקבות פטירת מכר (רווק) שלו. הודיה טובלת במרמה במקווה כדי שתוכל לקיים יחסי מין עם אברי, אך נרתעת לבסוף ומחליטה להיפרד ממנו, משום שהפערים הדתיים ביניהם גדולים מדי. יוחאי מתחיל להתעניין בכסף בעקבות היכרותו עם רעות, וזו מתרחקת ממנו.
אמיר מתאהב ביפעת, והם מתחברים בהדרגה. נתי יוצא עם ניצן העשירה והשתלטנית, אך נרתע מאופיה ועוזב אותה. אמונתה של הודיה ממשיכה להתערער לאחר שהיא פוגשת אחיינית שפונתה בהתנתקות ואת דב אלבוים, המחזקים את הספקות שמפעמים בתוכה. היא מצהירה בפני יפעת על כוונתה לצאת בשאלה. אמיר מתוודה בפני יפעת על יחסי המין עם גרושתו והגירושים בפעם השנייה. היא כועסת ומבקשת שילך. במקביל נתי בא להודיע ליפעת, שהוא אוהב אותה, והיא משליכה גם אותו ממנה והלאה. אמיר ונתי מתגוששים בגלל הבגידה של נתי, אך משלימים. יפעת מחליטה לבסוף לחזור לירושלים, ולאפשר להודיה לגור עימה. בסוף העונה רעות מודיעה ליוחאי שלא תינשא לו, מתפטרת מעבודתה ויוצאת למסע ארוך בהודו.
עונה שנייה
העונה השנייה נפתחת עם חתונתם של יפעת ואמיר. במהלך העונה יתברר להם שחיי הנישואין טומנים בחובם התמודדויות. בין השאר הם מתמודדים עם קושי להביא ילדים ועקרות הלכתית.
נתי מתאבל על מות אמו, ומתקרב אל אחיו הצעיר, רועי. האחים, שלא הסתדרו עד כה, מוצאים את עצמם שותפים שלא מרצון. הדברים מסתבכים כשרעות, ידידתו של נתי, מתאהבת ברועי, בעוד הלה נאבק בזהותו כהומו ואינו מצליח לחוש כלפיה רגשות רומנטיים. נתי עצמו מתאהב בדפנה, גרושה ואם לילד בן עשר העובדת בבית החולים כליצנית רפואית.
הודיה חיה בעולם החילוני, עובדת כמלצרית בבר, ופוגשת שם את אסף, דתי לשעבר שממלצר איתה. הקשר ביניהם מסתיים כשהוא חוזר בתשובה. אביהם של נתי ורועי מתחיל לצאת עם אלמנה מבוגרת, למורת רוחם, ומחליט להתחתן עמה.
עונה שלישית
בתחילת העונה רועי מתחתן עם רבקי החרדית. נתי מתגורר עם שותף חדש, עזריה בן עטר - משורר דתי אלכוהוליסט, אגוצנטרי ומסורבל. נתי מתאהב בתהילה, ארוסתו לשעבר, שנדרה שלא תצא עם אחר עד שעזריה ימצא אהבה חדשה. נתי מנסה לשדך בינו לבין רעות כדי שתהילה תיעתר לו. אמיר מתפטר מעבודתו לאחר שהמנהלת לא הסכימה להעביר אותו לתפקיד רב האולפנה. הוא מתקבל כשליח הסוכנות לחו"ל, אך דוחה את המשרה מחשש שאשתו ההרה, שהסכימה לתוכניתו באי-רצון, לא תהיה מאושרת. רעות מסדרת לו עבודה כפקיד קבלה במשרד שלה. לבסוף, הוא מקבל מלגה ללימודים בכולל עם הוצאות מחיה. יפעת מצטרפת למשרד יחסי ציבור חרדי.
הודיה עובדת כמורה באולפנה ומתקשה לחנך את התלמידות לדרך שאינה חיה לפיה. היא פוגשת את אברי ונשברת כשהוא מודיע לה על אירוסיו. הוא מתקשר אליה במפתיע ואומר לה שביטל את הכל ושהוא רוצה בה. הם מתכננים להתחתן, אך הודיה מתחרטת ועוזבת אותו שוב.
רעות מתאהבת בעזריה והם נכנסים לקשר. עקב כך מצליח נתי לשכנע את תהילה לצאת עמו. עזריה משתכר ומתוודה בפני רעות שאינו אוהב אותה, והיא עוזבת אותו. היא כועסת כשהודיה נענית להצעתו של עזריה לשדר לצידו ברדיו, אך הן מתפייסות. רעות מרגישה טוב לאחר שהיא מנחמת את רועי שעה שנתי מטפל באשתו ההרה.
אמיר מתחיל ללמוד בכולל ויוצר קשר קרוב עם החברותא שלו, אריאל. הוא נוסע בעקבותיו להתגורר ולעבוד מספר שבועות בחווה חקלאית בנגב, לפני הלידה הצפויה של יפעת. בעודו שם יולדת יפעת בחודש השמיני בן פג. נתי מציע נישואים לתהילה. היא מסכימה אך אומרת שעליה לדבר עם עזריה. לאחר השיחה איתו היא מודיעה לנתי שהיא חוזרת לארוסה לשעבר. הודיה מקבלת תוכנית ברדיו, מבקשת להתפטר אך חוזרת בה והופכת לשדרנית אהודה.
בסוף הסדרה נותרות מספר שאלות פתוחות. באיזו עבודה יעסוק אמיר? במהלך מרבית העונה הוא חיפש את מקומו ותחום העיסוק שמעניין אותו, ובסופה הוא מוצא עבודה בנגרייה. זאת לאחר שהוא מגלה יכולות גבוהות בנגרות בעת שהכין עריסה לבנו החדש. אך האם ידבק בעבודה או שמא יוותר גם עליה? כמו כן מה צופה להם עתידם הרומנטי של נתי ורעות. השניים הם היחידים מבין קבוצת החברים שנותרו בסופה של הסדרה ללא בני זוג. זאת לאחר שהודיה חוזרת אל אברי. יוצרי הסדרה ניסו, ככל הנראה, לרמוז על קשר עתידי בין נתי לבין רעות באמצעות חיזוק הידידות בין השניים במהלך העונה ובפרקה האחרון של הסדרה הם מבלים יחד לילה ובוקר בחוות בודדים בנגב (החווה בה אמיר עבד).
הפקה
התפתחותה של הסדרה החלה ב-2005 כשחוה דיבון ולייזי שפירא, שהכירו בעת לימודיהם בבית-הספר לקולנוע 'מעלה', התמודדו בתחרות מטעם קרן גשר לקולנוע רב תרבותי להכנת סרט על יחסי דתיים-חילונים המתווה שהגישו עסק ברומן בין רווק מרמת גן למתנחלת מחברון. שפירא סיפר כי את הרעיון לעלילה דומה הגה כבר כשלמד בשנה ב', בערך ב-2000, אך לא מימש אותו. התסריט נפסל, אך יונתן ארוך – שהיה החונך שלהם בעת הכתיבה – הציע להם לחבר עוד אחד. התסריט השני התמקד בדמותו של רווק ירושלמי בשם נתי, הנואש מלחפש בת זוג ומחליט להתחתן בכל מחיר. גם מתווה זה נפסל, והשניים שבו לעיסוקיהם הרגילים.
כעבור שנה, חזר אליהם ארוך בהצעה להכין סדרת טלוויזיה על חיי הרווקים והרווקות הדתיים בירושלים. דיבון ושפירא הגו מתווה לסדרה לה תכננו לקרוא "כובשי קטמון"; שם זה נדחה על ידי חברות הטלוויזיה. ב-20 ביולי 2006 דווח לראשונה על מגעים ראשונים בין ארוך והמפיקה דקלה ברקאי לבין yes וקשת במטרה למכור את הזכויות על התוכנית, לה ניתן השם הזמני "סקס והעיר הקדושה." עקב העלויות הגבוהות, בחנו החברות אפשרות להקרינה קודם בלוויין ורק אחר כך בטלוויזיה המסחרית. לאחר ש-yes אישרה את העסקה, צירף ארוך לשני היוצרים צוות כותבים שמנה מספר בוגרי 'מעלה' ואת שמואל חיימוביץ', והוחל בחיבור תסריט באורך מלא. הכותבים הצעירים היו מרביתם יוצאי "הביצה הירושלמית" גם הם, וביססו את העלילה על התנסויותיהם
הליהוקים לסדרה נערכו בספטמבר-אוקטובר 2007. לבסוף היה זה ארוך שהעניק את השם "סרוגים", לקראת סוף אוקטובר. בשלב זה הסתיימו הצילומים נערכו בחורף 2008. כל צילומי הפנים נעשו בתל אביב מטעמים של חיסכון בעלויות, אך המפיקים הקפידו לערוך את צילומי החוץ בירושלים, באזור קטמון ובאוניברסיטה העברית. כמו כן, נערכו צילומים גם ביישוב נופי פרת, ששימש תחליף להתנחלות הבדיונית בסדרה. הפרק הראשון עלה לשידור ב-23 ביוני 2008 והאחרון ב-6 באוקטובר.
העונה השנייה צולמה בקיץ 2009 בטכנולוגיית הפרדה גבוהה. שידוריה, שהחלו ב-10 בינואר 2010 והסתיימו ב-9 במאי, לוו בפאנל אינטרנטי בשם "המסרגה" בהנחיית עינת ברזילי, בו עסקו האורחים בסוגיות שהעלתה הסדרה. ב-21 בפברואר 2011 החלו צילומי העונה השלישית, ששודרה בין ה-23 באוקטובר 2011 ל-29 בינואר 2012. בראשית מאי 2012 הודיעו דיבון ושפירא כי "סרוגים" תרד מהאוויר והם לא יפיקו עונה רביעית
נתוני צפייה
כששודרה ב-yes בקיץ 2008, זכתה העונה הראשונה של "סרוגים" להצלחה ניכרת. היא הגיעה לקהל השלישי בגודלו ביום השידור שלה, והייתה אחת הנצפות בקרב הצופים בלוויין בכלל בנוסף לכך, מאות אלפי גולשים צפו בה באתר החברה. מספר ימים לאחר עליית הפרק הראשון לרשת, נרשמו כבר 240,000 כניסות אליו. כחמישה שבועות לאחר הבכורה הודיעה yes על כוונתה להפיק עונה שנייה לנוכח הפופולריות של הסדרה. מלבד השידור המורשה באינטרנט, דווח על הורדות לא-חוקיות רבות. לנוכח הביקוש הגדול, ארגן הבמאי הקרנות ציבוריות ברחבי הארץ, כולל בסינמטק ירושלים. שבוע לפני עליית העונה השנייה, נרשמו למעלה מ-3,000,000 צפיות במצטבר בפרקי העונה הראשונה באתר הבית. בארבעת חודשי שידורה, הגיעה העונה השנייה פעמיים למקום הראשון בדירוג הצפיות החודשי בyes וואלה! ופעמיים למקום השני. פרק הבכורה שלה היה הקטע הנצפה ביותר באתר לשנת 2010. סקר TIM דירג בקביעות את העונה האחרונה במקום השלישי מבחינת החשיפה אליה באינטרנט, כש-11% מכלל הגולשים בישראל צפו בה בנובמבר 2011 ו-15% בינואר 2012. העונה השלישית הייתה המצליחה מבין כולן, ועלתה על קודמותיה במספרי הצופים.
הסדרה נמכרה גם לטלוויזיה המסחרית הרגילה. כשהוקרנה העונה הראשונה בערוץ 2 על ידי הזכיינית רשת בין ה-18 באפריל ל-25 ביולי 2009, התברגו כל פרקיה במחצית השנייה של עשרים התוכניות הנצפות ביותר בכל שבוע. בממוצע, לסדרה היה שיעור צפייה של 13.85%, נתח שוק (מתוך צופי הטלוויזיה בשעת השידור) של 22.4% וקהל של 251,000 משקי בית. הפרק המצליח ביותר היה מס' 13 (שודר ב-11 ביולי) עם שיעור של 16.9%, נתח של 29% ו-307,000 משקי בית. הנתונים הנמוכים ביותר נרשמו לפרק מס' 6 (23 במאי), עם 10.5%, 16% ו-191,000 בהתאמה. לאחר המעבר לערוץ 10, הביא השידור החוזר של העונה השנייה נתונים נמוכים בהרבה. הפרקים, שהוקרנו בין ה-16 באוקטובר 2010 ל-29 בינואר 2011, זכו לשיעור צפייה ממוצע של 4.44% בלבד, ואף אחד מהם לא נכנס לעשרים המובילות.
"סרוגים" שודרה גם בערוץ היהודי בכבלים בארצות הברית (עם כתוביות באנגלית): העונה הראשונה עלתה בפברואר 2010 והשנייה בנובמבר 2011. הסדרה זכתה להצלחה בקרב צעירים אורתודוקסים מודרניים בניו יורק.
פרסים
בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2009, שנערך ב-28 באוגוסט אותה שנה, הייתה העונה הראשונה של הסדרה המובילה בסוגת הדרמה עם שש מועמדויות, מתוכן זכתה לבסוף בארבע קטגוריות: פרס סדרת הדרמה המקורית הטובה ביותר, פרס התסריט הטוב ביותר בסדרת דרמה לצוות הכותבים בראשות שפירא ודיבון, פרס השחקנית הטובה ביותר ליעל שרוני ופרס עיצוב התלבושות לסרי סובול.} שפירא ואוהד קנולר, שהיו מועמדים בהתאמה לפרסים לבמאי ולשחקן הטובים ביותר, לא זכו. טלי שרון הייתה אף היא מועמדת לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסדרה.
בטקס פרסי האקדמיה לשנת 2010 הייתה העונה השנייה של "סרוגים" בעלת המספר הרב ביותר של מועמדויות, שבע במספר: לסדרת הדרמה הטובה ביותר, לתסריט הטוב ביותר, לבמאי הטוב ביותר ומועמדויות כפולות לשחקן הטוב ביותר (קנולר ועמוס תמם) ולשחקנית הטובה ביותר (שרוני ושרון). למרות זאת, היא זכתה בפרס אחד בלבד, עבור התסריט. בטקס לשנת 2012 הייתה העונה השלישית מועמדת בקטגוריה אחת בלבד, זו של סדרת הדרמה הטובה ביותר, והפסידה ל'30 ש"ח בשעה'.
ביקורות
ירון טן-ברינק, מבקר הטלוויזיה של "ידיעות אחרונות", כתב עם סיום העונה הראשונה:
אסף שניידר, המבקר של "מעריב", כתב:
תגובת המבקרים לעונה השנייה הייתה אוהדת פחות. אבי שושן, מבקר "ידיעות אחרונות", ציין כי:
דיון ציבורי
הסדרה עוררה עניין נרחב בציבור הדתי-לאומי, שסיפק לה את מרבית קהל הצופים, וזכתה לאזכורים רבים בעיתונות המגזרית. עקב העיסוק בנושאים טעונים, בראש ובראשונה סוגיית הרווקות המאוחרת והשפעותיה, התפתחו חילוקי דעות לגבי תוכני הסדרה ואף עצם הצפייה בה. מספר רבנים יצאו נגדה, בעיקר מטעמים של חוסר צניעות הרב שלמה אבינר פסק כי אין לצפות בסדרה, משום ש"יש שם ניבול פה ופריצות... גם לא חסר (תוכן) זול, רדוד וטיפשי", וכי הסדרה היא "עלבון לציבור הדתי לאומי". בנוסף נטען גם כי הכותבים שיבצו מספר טעויות בתסריט. כך, למשל, בפרק 9 מתלבטת רעות (שרון פאוסטר) האם לצאת עם שני בחורים, ומצטטת את הרב אבינר עצמו בעניין זה: "אפילו הרב אבינר אמר שמותר לצאת עם שניים במקביל". הרב אבינר טען בעקבות זאת שפסיקתו סולפה, וכי אין לצאת עם שניים במקביל, אלא "רק במקרים יוצאי דופן, כאשר היא מבוגרת ואוזל הזמן, והבחור משתהה בהחלטתו, ואז הברירה החלופית היא לנתק את הקשר איתו". לעומתו, כתבה ציפי חוטובלי כי "סרוגים" היא "עוד תחנה חשובה באבולוציה התרבותית הדתית, שרוצה לצאת מהבועה, ולהראות שאפשר ליצור יצירה טלוויזיונית מצוינת גם כשהבמאי חובש כיפה, ולתסריטאית יש חצאית."
פסקול הסדרה
פסקול הסדרה נכתב על ידי רון קליין. כל פרק בסדרה פותח בשיר הנושא "אנה אפנה" שנכתב ומבוצע על ידי הזמר ארז לב ארי ונחתם בשיר השייך לסוגה מוזיקה יהודית מקורית.
אברהם הלל
חכם אברהם הלל (1824 – 8 בינואר 1920) היה חכם באשי וראב"ד בבגדאד, וממנהיגי יהדות בבל.
משפחתו
אברהם הלל נולד בה'תקפ"ד (1824). אביו משה הלל וסבו יחזקאל הלל היו אף הם רבנים חכמים. גם אחיו מאיר משה הלל היה מרבני קהילת בבל. בצעירותו למד במדרש בית זלכה אצל הרב עבדאללה סומך.
התחתן עם רבקה/לאה, ממנה נולדו להם 5 בנים ו-5 בנות, וכן עם מסעודה ממנה נולדו להם 6 בנים ו-2 בנות. אחד מצאצאיו הוא שלמה הלל שהיה יושב ראש הכנסת ושר בממשלת ישראל. אחד מניניו הוא הרב המקובל יעקב משה הלל המכהן כראש ישיבת "אהבת שלום" בירושלים.
נפטר בי"ז בטבת ה'תר"פ (8 בינואר 1920).
תורתו והנהגתו
נמנה עם גדולי תלמידיו של הרב עבדאללה סומך ואף מופיע בחתימת שבעת חכמי בגדאד שנתנו הסכמה לספרו של רבו "זבחי צדק".
כשנוספו תלמידים רבים למדרש בית זלכה, מונה על ידי הרב עבדאללה סומך לשמש כראש אחת הישיבות שפעלו תחת בית המדרש.
אגודת שומרי מצווה
בשנת ה'תרכ"ח (1868) נוסדה בבגדד "חברת שומרי מצווה" כגוף האחראי לדאוג לרווחת הקהילה ותרבותה, באגודה זו היו חברים למעלה מ-200 נכבדי הקהילה על חכמיה ופרנסיה ובהנהגת החברה עמדו כ-10 אנשים שנבחרו מדי שנה לקבוע את התקנות ולפקח עליהן. בין ראשי "חברת שומרי מצווה" נבחר הרב אברהם הלל. כל המתנדבים חברי האגודה ללא יוצא מן הכלל היו צריכים לשלם תשלום חברות זהה והיו רשאים לתרום סכומים נוספים. רבים מחברי האגודה היו מתנדבים לסייע בגופם או בממונם למימוש הפעולות לטובת הציבור.
להלן עיקר התקנות שנקבעו לאחריותם:
חינוך
רווחה, צדקה וחסד
סיוע בשמירת המצוות והכשרות
אמנם תפקידי ראשי האגודה הם לקבוע, לפקח ולהשגיח אולם הרב אברהם היה הולך גם בעצמו לסייע בפעולות החסד והמצווה של הקהילה כך למשל מסופר בעיתון מגיד מישרים:
הוועד הגשמי
בשנת ה'תרל"ט (1879) הגדילה קהילת בבל את הוועד הגשמי מ"שבעת טובי העיר" ל-12 איש. כחכם ותיק היה הרב אברהם הלל לעיתים בין נציגי החכמים במועצת "הוועד הגשמי", לא רק בשנותיו כחכם באשי אלא גם בשנים נוספות אחרות. להלן תפקידי ה"וועד הגשמי":
דיין ואב בית דין
במקרה שיש ויכוח בין שני צדדים ורוצים לעשות צדק או פשרה או כשרוצים לכתוב שטרות והסכמים שונים במעמד עדים ודיינים ועוד., פנו יהודי בבל אל בית הדין, אשר בסמכותו היה לפסוק להם משפט, כן עסק בית הדין בענייני ציבור, ענייני אישות ונושאים רבים אחרים. בית הדין מורכב משלושה דיינים, הגדול מבין שלושתם גם החזיק בתואר אב בית דין.
בשנת ה'תר"ל (1870) נתמנה לדיין בבגדד.
בשנת ה'תר"ם (1879) אנו מוצאים את הרב אברהם הלל בתפקיד דיין לצד החכם באשי הר' אלישע דנגור שהיה אז האב"ד ואיתם ישב ר' יחזקאל ב"ר משה הלוי.
בשנת ה'תרמ"ט (1889) מונה הרב הלל לתפקיד האב"ד וחברי בית דינו היו ר' יחזקאל ב"ר משה הלוי, ור' משה חיים שמאש.
הרב אברהם הלל המשיך לשמש מעת לעת בדיינות לצד חכמים שונים לסירוגין עד לשנת ה'תרע"ד (1913).
נמצאו פסקי דין שונים בהם חתום הרב אברהם הלל יחד עם דייני בית הדין בנושאים רבים. למשל בנושא חזקה שהיה לספר תורה שהקדיש הנשיא שיך ששון לבית הכנסת הגדול בתנאי שישתמשו בספר זה כספר ראשון בכל ימי החגים והמועדים ובשנת ה'תרמ"ד 1883 ניסו לערער על חזקה זו ולבטלה, ובית הדין פסק שיש לשמור על חזקה זו.
כהונתו כחכם באשי
באמצע המאה ה-19 תמו ביהדות בבל ימי שלטון הנשיאים והתחילו ימי שלטון הרבנים הראשיים בעלי תואר "חכם באשי". מוסד זה נתקיים בבגדאד משנת 1849 ועד שנת 1932 - שמונים ושלוש שנים. תפקיד זה נקבע על ידי ממשלת טורקיה בהמלצת החכם באשי בעיר הבירה קושטא שהתחשב לרוב בדעתם של חכמי ומנהיגי קהילת בגדד. את תפקידו של החכם באשי מתאר הנוסע בנימין השני כך:
הרב אברהם הלל שימש בתפקיד חכם באשי של יהודי קהילת בגדד ויהדות בבל בשלוש תקופות לסירוגין: בשנת (1884), בין השנים (1886-1889) ובין השנים (1911-1914). כלומר, גם לעת זקנתו נתמנה לרב ראשי על כורחו ושלא בטובתו.
בשנת ה'תרמ"ד 1884, בהמשך למחלוקת ארוכה לגבי נושא משרת החכם באשי, העבירו זמנית את הרב אלישע דנגור מתפקידו עד שתהיה הסכמה, ובינתיים ביקשו מהרב אברהם הלל שהיה אחד החכמים שישבו עמו בבית הדין, למלא את מקומו. לאחר שנה הושגה הסכמה והשלמה וביקשו מהרב אלישע דנגור לחזור לתפקידו, הוא נעתר לבקשת הקהילה אך לאחר כשנה החליט לפרוש בכל זאת מתפקידו כחכם באשי אך נשאר אב"ד לפיכך חזרו ומינו את הרב הלל לחכם באשי והוא מצידו המשיך לפעול בעצה אחת יחד עם הרב אלישע דנגור. על מינויו הרשמי כחכם באשי פורסם בעיתונות כך:
באותו עיתון גם פורסמה השקפתו החינוכית ופועלו בעניין זה כך:
במסגרת תפקידו דאג הרב הלל לכל עדת יהודי בבל. כך למשל, בשנת ה'תרמ"ז 1887, פנה אל המושל כדי להתלונן על התנכלויות חוזרות ונשנות של מוסלמים שיעים בעיר כאט'מיה לסוחרים יהודים שפקדו את העיר מדי יום.
ביט באלול בשנת ה'תרמ"ט (1889), לאחר הפוגרום שהיה בלילה הקודם בעת קבורת מנהיג העדה הרב עבדאללה סומך, ניגש הרב הלל יחד עם חכמים נוספים אל המושל הנקרא הואלי לדרוש שייעשה משפט צדק אך המושל במקום זאת ציווה לכלוא את החכמים שבאו בבית הסוהר "אל קלעה" ל-40 יום. האירועים הרבים הקשורים לפרשיה זו הרעישו בזמנם את היהדות העולמית בכלל ואת יהודי בבל, קושטא ולונדון בפרט.
הרב הלל המשיך במשרתו גם בשלישית כחכם באשי עד למלחמת העולם הראשונה, שאז נאלצו להביא רב ראשי מקושטא לאור קשיי העניינים בממשלה.
בה'תרע"ד (1914) הצטרף הרב הלל ל"אגודת הרבנים הכללית" מיסודו של רבי אהרון מנדל הכהן אב"ד קהילת האשכנזים בקהיר, אשר מטרתה הייתה לייסד בית דין הגדול בירושלים.
אזכורים נוספים
הנוסע מ' אדלמן שביקר בבגדד בזמנו מתאר אותו:
תלמידיו מספרים עליו שהיה ענוותן כהלל וכן שלא היה קפדן, ואומרים שהיה לו שכל זך ותופס במהירות.
וכן מספרים עליו שלקראת חג השבועות בשנת ה'תרע"ד קודם מלחמת העולם הראשונה, הלך לממשלה כדי לקחת רשות ליהודים המשרתים בצבא לבוא הביתה בחג הנזכר. והמושל הצבאי השיב לו כי לא יוכל להרשות להם מפני כוננות בהוראה מגבוה. והוא היה זקן בן 94 שנה. התחיל לשפשף בזקנו הלבן והמסולסל כאילו רצה להגיד לו: עשה למען הזקן הזה. ואז המושל הצבאי נאנח ולא השיב פניו ריקם. ואמר לו בפירוש שהוא מוכרח לישא עליו את האחריות הזאת. והרשה לכל היהודים ללכת הביתה בחג השבועות. ובא לביתו שש ושמח על ההצלחה הזאת.
על אף שלא נהג במידת קפדנות, לא נמנע מלגלות יוזמה והחלטיות. לדוגמה, ידוע שביטל "מנהג שטות", מנהג מוסלמי תפל שהשתרש אצל היהודים הקשור לחופה.
בשנת ה'תרל"ו (1876) היה בין 27 גדולי ההוראה בבגדד שחתמו על כתב חרם לכל הקהילה נגד המורה יעקב אוברמאיר בעקבות פגיעתו וזלזולו בכבוד הבן איש חי ובענייני הדת. ובנוסף לכך גם פרסמו מכתב תשובה חריף לעורך המגיד ולרבני ירושלים.
בשנת ה'תרמ"ו (1886) הדפיס דרוש הספד על מות משה מונטיפיורי.
בשנת ה'תרנ"ה (1895) חתם יחד עם רבנים נוספים ביניהם גם הבן איש חי על תשובה בהלכה לקהילת ראנגון.
בספר "אוהלי שם" על רבני קהילות ישראל שנכתב ב-1912 מוזכר שהיה בכוונתו של הרב אברהם הלל "לעלות לארץ הקודש ולבלות שמה את שארית ימיו בתורה ועבודת ה'".
בהספד שנשא רבי צאלח מכמח על מיטתו נאמר בין היתר "עסיק באורייתא תדירא, משנה וגמרא פשט וסתרי תורה למד בטהרה, דרכו דרך ישרה בפלפול וסברא, קולע אל השערה, לו זרוע וגבורה, עבד את המקום באהבה וביראה רבה בהשתוקקות ובחיבה".
ר' יחיא משה עבודי מזכיר פירוש משלו בספרו "דורש בעדי".
על שמו קרוי רחוב בעיר רמלה.
ברדון
{{פירושונים|
ראו גם
}}
קואיצ'י טוהיי
קוֹאִיצִ'י טוׂהֵיי (藤平光一, Tōhei Kōichi; 20 בינואר 1920 – 19 במאי 2011) היה אייקידוקא בעל דרגת דאן עשר, הדרגה הגבוהה ביותר באייקידו. בשל שליטתו בשפה האנגלית הוא נחשב לאדם שיבא את האייקידו לעולם המערבי. טוהיי הוא גם המקים של חברת הקי וסגנון האייקידו שין שין אייקידו (מילולית אייקידו עם גוף ונפש מאוחדים).
טוהיי ואייקידו
טוהיי נולד בטוקיו בשנת 1920, הוא היה ילד חולני וחלש, ולכן אביו שלח אותו כנער ללמוד ג'ודו. אמנם אימוני הג'ודו חיזקו את גופו, אך כשהחל ללמוד לקראת הקולג' הוא חלה בדלקת קרום הריאה והחל לסבול מכאבי חזה קשים ונאלץ לקחת חופשה של שנה.
כדי לא להחזיר את גופו למצב החלוש בו היה קודם לכן, טוהיי החל לעסוק במדיטציה ובתרגילי מיסוגי. במקביל הוא הצטיין בפן הרוחני של הג'ודו, ולמד את התאוריה של הנפש והמח בהקשר של אמנויות לחימה. לאחר שהוא התאושש ממחלתו לחלוטין, הוא הסיק שאימוני התודעה שלו הם שריפאו אותו, והוא החל לעסוק בקיאצו, שיטה שבה לוחצים על נקודות בגוף של המטופל ובכך מאריכים את הקי שלו. טוהיי מגדיר את השיטה כדרך לתת למטופל לרפא את עצמו.
לאחר המאבק בדלקת קרום הריאה, טוהיי שב לאימוני הג'ודו, אך אלה לא סיפקו אותו. הוא רצה אימונים שאינם רק פיזיים, והוא חש שבג'ודו הוא לא יוכל לקבל את זה, עם זאת הוא המשיך להתאמן. בשנת 1940 כשהיה בן 19, המליץ לו המאמן שלו ללכת לפגוש את מוריהי אואשיבה, מייסד האייקידו. בתקופה הזו למרות שאואשיבה עוד לא הכריז על האייקידו כאמנות חדשה, היה ברור שהוא עוסק בדבר שונה מכל שאר אמני הלחימה.
על פי עדותו של טוהיי, כשרק הגיע לדוג'ו והחל ללמוד אצל המורים שהיו תלמידיו של אואשיבה הוא לא השתכנע שאייקידו היא האמנות בשבילו. אך כשאואשיבה עלה למזרן והחל להדגים את הטכניקות על המורים הוא החל להשתכנע. לטענתו הוא הבין את הכח של האייקידו רק לאחר שאואשיבה ביקש ממנו לנסות ללפות אותו וטוהיי לא הצליח אפילו לתפוס את המורה. מאותו רגע החל טוהיי ללמוד אייקידו, לצד כך שהמשיך לעסוק בדיטציה ומיסוגי.
לאחר חצי שנה שבה למד עם אואשיבה, הוא נשלח ללמד אייקידו באקדמיה המשטרתית. זה היה לפני שקיבל כל דירוג שהוא באייקידו, לבסוף בזמן שירותו הצבאי אואשיבה העניק לו דאן חמש.
בשנת 1942 טוהיי גויס לצבא היפני והוצב בסין כמפקד יחידה. טוהיי התייחס לחייליו יפה, וכן (יחסית לקציני אחרים בכוח הכיבוש) לאסירים הסינים.
לאחר המלחמה
בשנת 1953 טוהיי נשלח להוואי ללמד שם אייקידו. כעבור זמן מה הוואי הפכה למרכז האמריקאי של אייקידו, ובכלל מרכז עולמי גדול מאוד. שם טוהיי ייסד את השיטה שלו.
הוא קיבל מאואשיבה דרגת דאן עשר, הדרגה הגבוהה ביותר באייקידו בשנת 1969, לאחר שסירב לאותה ההצעה כמה שנים קודם לכן.
דונסג
דונסג (בהונגרית: Dunaszeg) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון שבצפון-מערב הונגריה.
בדונסג חיו מעט יהודים.
זמן עצמי
בתורת היחסות, זמן עצמי של עצם כלשהו הוא הזמן כפי שהוא נמדד על ידי שעון דמיוני הצמוד לאותו העצם ונע עמו.
הגדרה מתמטית
בתורת היחסות מתארים את מסלולו של חלקיק על ידי משוואה פרמטרית
כאשר s פרמטר סקלרי (כלומר סקלר של לורנץ) ו-x^\mu הוא ה-4-וקטור של המקום והזמן של החלקיק. מתוך משוואה זו ניתן להגדיר סקלר \tau כך,. מקובל למעשה להשתמש בו בתור הפרמטר הסקלרי, כלומר . פרמטר זה נקרא ה"זמן העצמי" של החלקיק. הגודל dx^\mu מפורש כאן בתור ההפרש הדיפרנציאלי בין המקום והזמן של החלקיק ברגע הנתון ובין המקום והזמן שהוא יהיה בהם "ברגע הבא", כלומר השינוי הדיפרנציאלי במיקומו במרחב-זמן. בתורת היחסות הפרטית שינוי זה נתון על ידי:
כאשר d\vec{x} הוא השינוי במקומו של החלקיק שהתרחש בפרק הזמן dt.
ועל כן זהו הזמן, כפי שהוא נמדד במערכת שבה החלקיק נח, כלומר כפי שהוא נמדד על ידי שעון דמיוני הצמוד לחלקיק.
זמן עצמי הוא הזמן הקצר ביותר בין שני אירועים. עבור צופה במערכת שבה החלקיק משנה את מיקומו, פרק הזמן בין האירועים יתארך ויעמוד על
קישורים חיצוניים
Zeitdilatation
צלופיזואידה
צלופיזואידה (שם מדעי: Coelophysoidea) היא על-משפחה של דינוזאורים טורפים מקבוצת התרופודה, אשר חיו בין סוף הטריאס לתחילת היורה לפני 183–220 מיליון שנה. הם היו מהראשונים שבתרופודים שמהם התפתחו הטטנורים ואולי הדילופוזאוריים.
מאובני בני הקבוצה נמצאו בכל היבשות. הם היו ציידים קטנים באורך 1–6 מטר, והיו בעלי גוף קל הבנוי לריצה. ייתכן גם שצדו בלהקות. כמה מהמאובנים הוכיחו שחלקם היו קניבלים שטרפו צעירים שלהם.
דגל לוב
היסטוריה
כוחות הסנוסים, שפעלו באזור לוב מאמצע המאה ה-18 ואילך, השתמשו לדגלם בדגל שחור שעליו מוטבעים כוכב וסהר לבנים, עיצוב הדומה בעיקרו לדגל העות'מאני, פרט לצבעו. הדגל הפך לדגל הלאומנים הלוביים.
הדגל אומץ באופן רשמי כדגל אמירות קירנאיקה ב-1949. ב-1951 הוקמה לוב מאוחדת, ששלטה גם בטריפוליטניה ובפזאן, צירפה לוב לדגל שני פסים, אדום וירוק משני צידי הפס המרכזי, שהמשיך להכיל את הכוכב והסהר. דגל זה היה בשימוש רשמי עד שנת 1969. הדגל היה בשימוש לאורך כל שנות שלטון מועמר קדאפי על ידי מונרכיסטים והאופוזיציה הלובית שיושבת מחוץ למדינה.
בשנת 1969 התחוללה מהפכה במדינה ושם המדינה שונה, כמו גם הדגל שלה שהפך לדגל אדום-לבן-שחור (צבעי הלאומיות הכלל-ערבית בדומה לדגלי עיראק, תימן, סוריה ומצרים).
בשנת 1972 הצטרפה לוב לאיחוד הרפובליקות הערביות ואימצה דגל מחודש - דגל הפדרציה של הרפובליקות הערביות - שם נראה נץ מזהב אוחז מגילה עם שם המדינה בשפה הערבית.
ב-19 בנובמבר 1977 ביקר נשיא מצרים אנואר סאדאת בישראל, והחלו שיחות השלום בין ישראל למצרים. בעקבות כך שינתה לוב את דגלה שדמה לדגל מצרים, לדגל חלק בצבע הירוק המסמל את האסלאם.
במסגרת ההתקוממות בלוב ב-2011 והפלת שלטונו של קדאפי, הוחזר דגלה של לוב בעל שלושת הפסים, ששימש את המדינה מ-1951 עד 1969 כדגלה הלאומי.
עיצוב
עיצובו הוא טריקולור בעיצוב פס ספרדי בצבעי אדום, שחור וירוק אשר במרכזו מטען סהר וכוכב לבנים. הדגל צבוע בצבעי הלאומיות הכלל-ערבית, ושלושת פסי הטריקולור רומזים גם לשלושת חבלי הארץ המסורתיים של לוב: קירנאיקה, טריפוליטניה ופזאן.
הדגל משמש כדגלה של מועצת המעבר הלאומית אשר במסגרת ההתקוממות בלוב החליף את הדגל הירוק אשר אומץ בשנת 1977 וסימל את האסלאם, דת המדינה, את "המהפכה הירוקה" של מועמר קדאפי, וכן את השוויון בין כל האזרחים.
דגל זה מכיל את הריכוז הגבוה ביותר של הצבע השחור – 48.9% ממנו צבועים בשחור.
נפת שדה מספרים
בתורת המספרים, נפת שדה המספרים הוא אלגוריתם לפירוק מספרים גדולים לגורמיהם הראשוניים. אלגוריתם זה הוא היעיל והמהיר ביותר הידוע כיום לפירוק של מספרים גדולים מאוד (בני כ-110 ספרות עשרוניות או יותר).
בדומה לשיטת הנפה הריבועית, שהייתה השיטה הטובה ביותר לפירוק עד תחילת שנות התשעים של המאה ה-20, גם נפת שדה המספרים מבוססת על תחשיב אינדקסים ביחס לבסיס קבוע. במקום לבסס את חיפוש הגורמים על בסיס של ראשוניים רציונליים, כמו בנפה הריבועית, נפת שדה המספרים מבוססת על בסיס של אידיאלים ראשוניים בחוג שלמים של שדה מספרים מתאים. באלגוריתם ישנם פרמטרים רבים שאינם ברורים די הצורך, והוא מצוי בתהליך מתמשך של שיפור והרחבה.
סיבוכיות
עם הופעתן של מערכת ההצפנה הא-סימטרית RSA, המבוססת על הקושי שבפירוק מספרים גדולים לגורמים, עלה קרנה של בעיה זו בתורת המספרים היישומית. בבעיית פירוק מספר נתון \ n, גודל הקלט מורכב ממספר הספרות הבינאריות ומסומן \ \log(n). סיבוכיות פולינומית היא מהצורה עבור קבוע \ c כלשהו גדול מ-0. לעומת זאת סיבוכיות אקספוננציאלית היא מהצורה ; אלגוריתם בעל סיבוכיות כזו נחשב בדרך כלל לגרוע במיוחד. לא ידוע כיום על אלגוריתם בעל סיבוכיות פולינומית לבעיית הפירוק והעוסקים בתחום מעריכים שאלגוריתם כזה כלל אינו קיים. למעשה, עד להמצאתה של הנפה הריבועית, כל האלגוריתמים לבעיית הפירוק היו אקספוננציאליים.
סיבוכיות פירוק \ n לגורמים באמצעות שיטת הנפה הריבועית מוערכת ב-, כאשר היא פונקציית הסיבוכיות המתאימה לאלגוריתמים מסוג זה. \ \alpha הוא משקל החלק הלוגריתמי במעריך, בעוד שהמשלים ל-\ \alpha הוא משקל החלק הלוג-לוגריתמי, הקטן יותר. לכל ערך של \ \alpha, הפונקציה מייצגת סיבוכיות גדולה יותר ככל ש-\ c גדול יותר. לשם השוואה, היא סיבוכיות אקספוננציאלית, בעוד ש- היא סיבוכיות פולינומית. על סולם זה, הסיבוכיות של הנפה הריבועית נמצאת ב"אמצע הדרך" בין סיבוכיות אקספוננציאלית לפולינומית, והיא כאמור הראשונה שפרצה את מחסום האקספוננציאליות. משך זמן רב עמדה בעיית הפירוק על סיבוכיות של והושגו רק שיפורים מינוריים בערכו של הקבוע \ c.
לידתה של נפת שדה המספרים
הרעיון של נפת שדה המספרים החל עם עבודתם של דון קופרסמיט, אנדרו אודליצקו וריצ'רד שרופל, שניסו באמצע שנות התשעים לפתור את בעיית לוגריתם דיסקרטי באמצעות אלגוריתם שדה המספרים הריבועיים (Quadratic Number Field). הרעיון צד את עינו של פולרד שהציע ב-1988 לנצל את האלגוריתם גם לפירוק לגורמים של מספרים מהצורה \ x^3-k כאשר \ |k| קטן בשיטה שכונתה שדה מספרים אלגבריים. תחילה נוסה האלגוריתם בהצלחה בפירוק המספר כאשר \ x=2^{43}. מאוחר יותר הרחיבו האחים לנסטרה, מאנאס ופולרד עצמו את האלגוריתם לפירוק מספרים מהצורה \ r^e\pm s כאשר \ r הוא שלם חיובי קטן ו-\ |s| קטן. מספרים אילו נקראים מספרי קנינגהם (Cunningham), האלגוריתם כונה נפת שדה מספרים מיוחדת (SNFS), יישום זה של האלגוריתם שימש בפירוק מספר פרמה התשיעי (בסדר גודל של 155 ספרות עשרוניות), שהתגלה ככפולה של שלושה מספרים ראשוניים.
הסיבה העיקרית לכך שזמן הריצה של אלגוריתם נפת שדה המספרים קטן בהשוואה לנפה הריבועית נעוצה במספרים החלקים (ראה להלן הסבר) הקטנים יחסית הדרושים לו לעומת הנפה הריבועית. מידת הצלחת האלגוריתם תלויה באיסוף כמות נכבדה של מספרים חלקים, אולם אילו אינם מצויים בשפע וככל שהמספרים גדולים יותר כך פוחתים הסיכויים שיהיו חלקים. וככל שהמספרים החלקים קטנים יותר האלגוריתם יעיל יותר.
מספרי פרמה ומספרי קנינגהם
מספרי פרמה קרויים על שמו של פייר דה פרמה, שהתעניין בפירוק לגורמים בשל הקשר למספרים משוכללים ומספרים ידידים. הוא טען כי מספרים מהצורה \ 2^m+1 יכולים להיות ראשוניים רק אם \ m הוא חזקה של \ 2. הוא האמין שמספרים אילו ראשוניים כולם. כיום ידוע שלא, למשל אינו ראשוני, אם כי פרמה עצמו החמיץ עובדה זו מסיבה לא ידועה. שנים לאחר מכן הוכיח גאוס את חשיבות מספרי פרמה בגאומטריה אלמנטרית ומתמטיקאים רבים ניסו כוחם בפירוק מספרי פרמה תוך שימוש במיטב האלגוריתמים הידועים בתקופתם.
הבעיה הורחבה לבעיה כללית יותר של פירוק מספרים מהצורה \ b^m\pm1 (כאשר \ b קטן ו-\ m גדול), מספרים אילו מכונים מספרי קנינגהם על שם המתמטיקאי אלן ג'וזף קנינגהם (Allan J. C. Cunningham). פרויקט קנינגהם הווה כעין מבחן כח להתקדמות בתחום הכללי של פירוק לגורמים. ב-1880 מצאו מתמטיקאים את הגורמים הראשוניים של \ F_6, רק כמאה שנים לאחר מכן ב-1970 הצליחו מוריסון וברילהרט לפרק את \ F_7 באמצעות שברים משולבים. מספר פרמה השמיני פורק ב-1980 על ידי ברנט ופולרד באמצעות גרסה של אלגוריתם rho של פולרד היעיל במיוחד במציאת גורמים קטנים. מספר פרמה התשיעי פורק לחלוטין ב-1990 על ידי האחים לנסטרה, מאנאס ופולרד שעשו זאת במאמץ שנמשך כארבעה חודשים, באמצעות נפת שדה המספרים והשתמשו בכח חישוב של כשבע מאות מחשבים שגויסו ממקומות שונים ברחבי העולם ומחשב-על אחד שריכז את העבודה. מספר פרמה העשירי פורק לגורמים ב-1999 על ידי ריצ'רד ברנט באמצעות שיטת העקום האליפטי. ב-1988 נעשה שימוש באותה שיטה כדי לפרק לגורמים את \ F_{11} (שגורמיו הראשוניים נמצאו כולם קטנים). גורמים ראשוניים אחדים של מספרי פרמה מסוימים עד \ F_{32} נמצאו גם הם, אך פירוקם המלא של מספרים אילו לגורמים טרם צלח.
מכל השיטות האחרות שחלקן הוזכרו, נפת שדה המספרים נחשבת לשיטה היעילה ביותר לפירוק מספרי פרמה ומספרי קנינגהם. אולם חשיבותם של מספרים אילו כמדד יעילות בפירוק לגורמים הולכת ודועכת לאחרונה, מהסיבה הפשוטה שהמספרים שיש בהם עניין מיוחד כיום (המשמשים בדרך כלל במערכות הצפנה) קשים בהרבה לפירוק ממספרי פרמה המקבילים להם. למשל מודלוס בגודל 512 סיביות (שהוא כפולה של שני מספרים ראשוניים גדולים), דורש זמן ומשאבים פיננסיים הגדולים במידה נכרת מהזמן והמשאבים שנדרשו בפירוק מספר פרמה התשיעי.
שיטת הנפה הריבועית
מלבד חלוקה נסיונית (Trial Division) הנאיבית, כל שיטות הפירוק הידועות כיום מבוססות על רעיון אחד: כדי לפרק את המספר \ n, יש לאתר זוג ריבועים, השקולים זה לזה מודולו \ n. אם ו-, אז  הוא גורם לא טריוויאלי של \ n (gcd מסמן את המחלק המשותף המקסימלי).
אם \ n פריק והמספרים \ x ו-\ y (או לפחות אחד מהם) אקראיים וריבועיהם שקולים מודולו \ n, הסיכוי לכך ש- אינו עולה על חצי; לכן מספיק לאתר פתרונות למשוואה האמורה, ובמקרה של כישלון לנסות לאתר זוג אחר. הדרך להשיג זוג כזה הוצעה לראשונה על ידי דיקסון ונוסתה לראשונה במסגרת שיטת הנפה הריבועית. היא מבוססת על כך שגם אם קשה לפרק את \ n, ישנם מספרים שקל לפרקם, אלו שכל גורמיהם קטנים יחסית (וניתנים לניחוש). בוחרים "בסיס" המורכב מ-m הראשוניים הקטנים ביותר ומספר שכל גורמיו נמצאים ב-\ F נקרא "F-חלק". כעת מחפשים באקראי מספרים \ r_i, כך ש- הוא מספר חלק ביחס ל-\ F. מכיוון שהפירוק של כל אחד מהמספרים \ f(r_i) ידוע, אפשר לחפש מכפלות של מספרים כאלה, השוות בעצמן לריבוע. חיפוש זה נעשה באמצעות דירוג של מטריצת המעריכים שהתקבלה מן הפירוקים השונים, מודולו 2, וחיפוש תלות ליניארית בין וקטורי המעריכים. אותה מכפלה היא, מחד, מכפלה של גורמים ראשוניים שכל אחד מהם מופיע מספר זוגי של פעמים, ומאידך שקולה מודולו \ n לריבוע של. כך מתקבל זוג הריבועים המבוקש.
אלגוריתם נפת שדה המספרים משתמש ברעיונות דומים, אך הפולינום \ f אינו עוד ריבועי, וכך הפירוק אינו נעשה במספרים שלמים, אלא באיברים של חוג שלמים גדול יותר.
תקציר האלגוריתם
תיאור אלגוריתם נפת שדה המספרים כאמור מורכב מאוד, בקצרה הרעיון הבסיסי של פולרד היה למצוא פולינום מתוקן \ f(x) מעל השלמים \ x שהוא אי-פריק ובעל מעלה \ d נמוכה ולמצוא שלם \ m המקיים למשל עבור מספר פרמה התשיעי  זה קל כיוון ש- לכן אם  אז \ m=2^{103}. אולם עבור שלמים פריקים אחרים זה קצת יותר מורכב, הטריק הוא לקבוע תחילה את המעלה (אותה מחשבים על ידי בדרך כלל \ d הוא שלם אי זוגי קטן כגון \ d=5).
לאחר מכן קובעים את (או ) ומייצגים את \ n בבסיס \ m כך ש-
כעת ניתן להגדיר את הפולינום \ f:
כך שמתקיים. בסבירות גבוהה \ f(x) הוא אי-פריק (במקרה שלא הרי שעובדה זו יכולה לסייע במציאת הגורמים הראשוניים של \ n בזמן פולינומי, מה שלא סביר שיקרה).
נסמן ב- \ \alpha שורש כלשהו של \ f(x) בשדה המספרים המרוכבים, ונתבונן בחוג הנוצר על ידי סיפוח השורש למספרים השלמים. היות ש- אפשר להחליף את כל המופעים של \ \alpha בשארית ונקבל מיפוי טבעי \ \phi מהחוג  ל- בתנאים האמורים \ \phi הוא הומומורפיזם של חוגים.
אוספים קבוצה \ S של זוגות זרים \ a,b עם המאפיינים שכפולה של השלמים האלגבריים עבור כל הזוגות \ a,b ב-\ S הם מספר ריבועי ב- נסמנו \ \gamma^2, וכן כפולה של כל השלמים \ a-mb עבור \ a,b\in S היא מספר ריבועי ב- אותה נסמן \ v^2. אפשר להחליף את כל המופעים של \ \alpha בשלם \ m ומקבלים את \ u כך שמתקיים. ומזה נובע ש:
וכעת יש לנו \ u,v להם אנו זקוקים כדי לפרק את \ n כיוון שכאמור אם אז  הוא גורם לא טריוויאלי של \ n.
נותר לברר כיצד למצוא קבוצה \ S כזו שמקיימת את שני המאפיינים המתוארים. לשם כך יש צורך למצוא מספרים חלקים, הטריק הוא להיעזר בנורמה. הנורמה של המסומנת  מעל קלה לחישוב והיא \ b^df(a/b). בהנחה ש- הוא מספר חלק אם הנורמה שלו חלקה. מוודים שהנורמה של המספרים האלגבריים חלקה, בשיטת הניפוי באמצעות וקטור המעריכים ואלגברה ליניארית מעל השדה. כדי להבטיח כי גם כפולה של המספרים מעל  היא מספר חלק, נעזרים ברעיון חוג השלמים האלגברים, עם התכונה שכל האידיאליים הראשוניים הגורמים של  עבור \ a,b זרים, הם ממעלה 1 והנורמה שלהם היא ראשוני רציונלי. לכן בוחרים קבוצה \ R_p עבור כל \ p, הכוללת את כל הראשוניים המקיימים. אם מתקבל זוג \ a,b כאשר הנורמה מתחלקת ב-\ p אזי גם  מתחלק באחד האידיאליים הראשוניים ב-\ R_p וקל לדעת איזה מהם כי \ a/b יהיה שקול מודולו \ p לאחד מהם.
כדי להבטיח שכפולה של כל בחוג  נותנת מספר ריבועי נעזרים ברעיון של לן אדלמן שנקרא מציין הריבועי (quadratic character), לפי לז'נדר, למספר ריבועי מציין ריבועי 1 ביחס לכל הראשוניים שאינם מחלקים שלו. מגדירים קבוצה \ Q הכוללת את כל השלמים שאינם מחלקים של, משתמשים באלגברה ליניארית כדי למצוא מספרים חלקים עם שני מאפיינים, האחד שוקטור המעריכים שלהם זוגי והשני שהמציין הריבועי שלהם הוא 1. בסיכויים גבוהים הוא מספר ריבועי.
כדי למצוא את \ X ואת \ Y המקיימים הדרושים לפירוק \ n, נותר לחשב את השורש הריבועי של הכפולה של כל, כלומר השורש הריבועי , אותו קל יותר לחשב אותו כ- ב-, היות שמדובר בחישוב שורש בשדה \ F_{p^d} אפשר להיעזר באלגוריתם יעיל לחישוב שורשים ריבועיים בשדות ראשוניים, כמו אלגוריתם Shanks-Tonelli או אלגוריתם מונטגומרי ואז לפתור את מערכת השקילויות באמצעות משפט השאריות הסיני כדי לקבל את \ X. ולסיום נותר לחשב את המחלק המשותף המרבי של \ (x-y,n) ומתקבל גורם ראשוני של \ n.
שלב חיפוש המספרים החלקים המתאימים (שכמובן רצוי שיהיו קטנים ככל האפשר) הוא לב ליבו של האלגוריתם. חלק זה ניתן לביצוע גם במקביל במספר נקודות חישוב, כלומר כל נקודת חישוב מחפשת ערכי \ a מתאימים עבור \ b אחר. וכאשר נמצאו מספיק זוגות החומר מועבר למחשב מרכזי (בדרך כלל מחשב-על) שבו מתבצע שלב הניפוי הסופי.
שלב הניפוי שהוא חיפוש תלויות ליניאריות, התגלה כבעייתי גם הוא לאחר שנמצא כי המטריצה מגיעה לסדר גודל העולה של מאות ג'יגה בית. הודות לתרומתו של ויידמן ניתן לדחוס את המטריצה ולבצע דירוג בסדר גודל כזה ביעילות יחסית (בתוך מספר שבועות).
ימת אורמיה
ימת אורמיה היא האגם הגדול ביותר בתחומי איראן. היא נמצאת בצפון מערב המדינה, כ-20 קילומטר ממזרח לעיר אורמיה. אורכה מצפון לדרום 140 ק"מ ורוחבה נע בין 20 ק"מ למעל 50 ק"מ. עומק המים נע בין 6 ל 16 מ' בלבד. ימת אורמיה מתכווצת בשיעור של 0.6 – 1 מטר בשנה והיא הוכרזה כשמורת טבע מוגנת בינלאומית הן כאתר ראמסאר והן כשמורה ביוספרית. מחקרים על התכווצותה נערכים בעזרת מעקב לווייני.
ימת אורמיה היא אגם מלח בעל שיעור מליחות גבוה, ואין בה דגים. באגם יש מאה ושניים איים קטנים ובינוניים המשמשים בית גידול למינים רבים מאוד של עופות, כמו: פלמינגו, שקנאים, חסידות, אווזים ושחפים; באחד מהאיים קיימת גם אוכלוסייה גדולה ומוגנת של כבשי מופלון ויחמורים פרסים.
מולד הירח (רומן)
ע"פ מאייר, הספר מדבר על אובדן אהבת אמת. כותרת הספר מתייחסת לשלבים החשוכים ביותר במחזור הירח, דבר שמצביע על כך שמולד הירח מציין את התקופה האפלה ביותר בחייה של בלה סוואן, הדמות הראשית. מאייר כתבה את הספר טרם יציאתו לאור של ספרה הראשון "דמדומים". מאייר התקשתה לכתוב את הספר מפני שחששה מתגובת הקוראים ולעיתים אף בכתה כשתיארה את הכאב של בלה.
הספר יצא בכריכה קשה ב-6 בספטמבר 2006 עם הדפסה התחלתית של 100,000 עותקים. לאחר יציאתו לאור בארצות הברית, "מולד הירח" הפך לפופולרי מאוד והגיע במהירות לראש רשימת רבי-המכר, והפך לאחד הספרים המצופים ביותר באותה שנה. הספר הגיע למקום הראשון ברשימת רבי-המכר של "הניו יורק טיימס" וברשימת 150 רבי-המכר של "USA Today", והפך לספר הילדים הנמכר ביותר של שנת 2008, עם יותר מ-5.3 מיליון עותקים שנמכרו. יתרה מזאת, "מולד הירח" היה הספר הנמכר ביותר בשנת 2009, ותורגם ל-38 שפות. גרסה קולנועית לספר יצאה לאקרנים ב-20 בנובמבר 2009.
הספר זכה לתגובות חיוביות ברובו. המבקרים ציינו שהספר היה בוגר יותר ואפל יותר מ"דמדומים", אשר היה "כמעט כמו סיפור אגדה." כתיבתה של מאייר זכתה לשבחים בשל התפתחותן של הדמויות, במיוחד של בלה, ותיאורם העז של אהבה ושל כאב להם קראו "מרגשים". למרות זאת, מספר מבקרים חשבו שהחלק האמצעי בספר האט מעט את קצב העלילה.
בלה סוואן
בספר השני, "מולד הירח", ג'ספר כמעט הורג את בלה לאחר שזו נפצעת ומדממת מולו. אדוארד ומשפחתו עוזבים את פורקס במטרה להגן על בלה מעולם הערפדים. בלה הופכת לאדם עגמומי ודיכאוני ורוב מחשבותיה נוסבות סביב אדוארד. אביה צ'ארלי מתחיל להיות מודאג בגינה. ג'ייקוב בלק, חבר ילדות של בלה שמתגלה בהמשך כאדם זאב, מנחם את בלה. צ'ארלי שמח על הקשר החדש ובלה אכן מחבבת את ג'ייקוב ומרגישה משיכה מסוימת כלפיו אך רגשותיה לאדוארד חזקים הרבה יותר. ג'ייקוב ובלה עוסקים יחד בתיקון אופנוע ובלה מנסה לרכוב עליו ונפצעת בתאונה. היא מגלה שכאשר היא מסכנת את חייה אדוארד מופיע בהזיותיה - וקופצת מצוק, אך ניצלת. אליס רואה חיזיון של התקרית ואדוארד בטוח שבלה התאבדה. הוא לא רואה טעם לחייו ומחליט לחשוף את גופו לשמש באיטליה (דבר שיחשוף את עובדת היותו ערפד, כיוון שגופם של הערפדים נוצץ בשמש) ובטוח שכך ייענש בשריפה ומוות על ידי הוולטרי, מועצה אליטיסטית של ערפדים. אליס מגייסת את בלה והן מגיעות לאדוארד לפני שהוא חושף את גופו לשמש אך הם נלקחים לתשאול אצל הוולטורי. בלה נחשפת כאנושית, אך אליס מצילה אותה בכך שהיא מספרת לוולטרי על חיזיון שלה לפיו בלה תהפוך לערפדית. הקאלנים חוזרים לפורקס.
אדוארד קאלן
אדוארד הוא ערפד בן 109 שנה, אבל נראה בן 17. בהוא נולד בשנת 1901 בשיקגו. הוריו מתו ממגפה שפרצה באותה תקופה וקראליל שינה אותו כאשר ראה שהוא לבדו בעולם וגוסס מאותה המחלה. משפחתו המאמצת של אדוארד, משפחת קאלן, עברה לפורקס מאלסקה לפני כמה שנים, והוא לומד בבית הספר עם אחיו. משפחת קאלן לא שותה דם אדם, אלא דם של חיות, ולכן הם מכנים את עצמם "צמחוניים". לאדוארד כישרון ערפדי-הוא מסוגל לקרוא מחשבות. אדוארד מתואר בסדרת הספרים על ידי בלה כיפה תואר, כמו שאר בני משפחתו והערפדים בכלל, וכמקסים, מנומס, נחוש, ועקשן מאוד. הוא מאוד מגונן על בלה, יש לו נטייה להגזים במצבים שבהם הבטיחות של בלה נמצאת בסיכון. הוא שומר על סגנון דיבור ומנהגים מיושנים מחייו האנושיים בתחילת המאה ה -20.
ב"ירח חדש" האובססיה של אדוארד לשלומה של בלה גוברת כאשר היא נפצעת בידה ביום הולדתה וג'אספר כמעט ולא מצליח להשתלט על עצמו. בניסיון להגן עליה הוא עוזב אותה ומשכנע אותה שהוא כבר לא אוהב אותה יותר, וממשיך הלאה עם משפחתו. אדוארד שומע מרוזלי שבלה התאבדה, ומשוכנע שהיא מתה ואין יותר טעם לחייו. בפועל בלה קפצה מצוק וניצלה באמצעות ג'ייקוב. בידיעה שהוא לא יכול לחיות בלעדיה, אדוארד מנסה לשכנע קבוצה של ערפדים איטלקים מיוחסים, הוולטורי, להרוג אותו. יחד עם אחותו אליס, בלה ממהרת לאיטליה להציל את אדוארד, והן מצליחות להציל אותו תוך סיכון גדול. אדוארד מספר לבלה על הסיבה האמיתית לעזיבתו את פורקס ומתנצל בפניה. בלה סולחת לו והם ממשיכים במערכת יחסיהם בפורקס.
ג'ייקוב בלאק
ג'ייקוב נולד בלה-פוש - שטח ששיך לשבט אינדיאני עתיק יומין, וצבע עורו מתואר כאדמדם-חום. אמו של ג'ייקוב נפטרה בצעירותו, ויש לו שתי אחיות שאחת מהן, רייצ'ל, מוטבעת על פול, חבר בלהקה. ג'ייקוב מתואר בספרים כגבוה מאוד, מתנשא לגובה של מעל ל-2 מטר עם שרירי גוף עבים, כמו של שרירן. ג'ייקוב חובב מכונאות ומכוניות. בילדותו בילה ג'ייקוב עם בלה במהלך חופשות הקיץ השנתיות שלה בפורקס בדיג וטיולים.
ב"ירח חדש" בלה וג'ייקוב מתיידדים, והוא עוזר לה להתמודד עם עזיבתו הפתאומית של אדוארד. הם מבלים יחד בתיקון אופנוע ישן ובעיסוק במכונאות. באמצע הספר מתברר כי ג'ייקוב צאצא לזאבים השייכים לשבט הקווילוט, אויביהם הטבעיים של הערפדים. אנשי-זאב הם קצרי-רוח, אלימים, וכאשר מתעורר בהם הכעס הם אינם יכולים לשלוט בעצמם, ו"מתפוצצים" לצורתם הזאבית, לכן ג'ייקוב מבטיח להתרחק מבלה. הוא והלהקה מצילים את בלה מפני ערפד מחבורתו של ג'יימס. הוא מתנצל בפני בלה, אך נסוג כשהוא רואה את אליס בביתה.
שווי כוח הקנייה
שער חליפין מול כוח קנייה
בהיות שער החליפין משקף רק את יחס המטבעות זה לזה בשוק המטבעות גרידא, אין הוא בהכרח משקף את כוח הקנייה האמיתי - בשוק המוצרים המקומי הכללי - של כל אחד מהמטבעות המושווים, ולכן אינו מבטיח השוואה בטוחה ביניהם; מאידך, שווי כוח הקנייה מאפשר השוואה מדויקת יותר בין מטבעות, שכן הוא מתבצע בעזרת הגדרת סל מוצרים בינלאומי כללי המשקף את הצרכים הכלכליים של בני אדם בעולם.