cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מסצ'וסטס
קונפדרציית ניו-אינגלנד
אוכלוסיית מסצ'וסטס סבלה מדיכוי המהפכה הפוריטנית באנגליה. עם עליית המלך צ'ארלס השני ב־1660, הפכה מיין לטריטוריה השייכת לכתר ותוקף הזיכיון הפרטי עליה פג ב־1684. תוקף הזיכיון של חברת מפרץ מסצ'וסטס פג משום שהפרה אותו בהפעילה מטבעה פרטית ובהפלותה תושבים אנגליקנים לעומת פוריטנים.
מושבת הכתר
בשנת 1691, זיכיון חדש איחד את מושבות מפרץ מסצ'סטס, פלימות' ומיין למושבת כתר אחת שנקראה "מסצ'וסטס". הזיכיון ביטל את ביסוס האזרחות במושבה הפוריטנית על חברות בכנסייה, אף על פי שהדת הרשמית נשארה קהילתית (Congregationalism), השייכת לזרם הפוריטני. ציד המכשפות בסיילם 1692 היה ביטוי למורת הרוח שחשו התושבים כנגד הלאמת המושבה. 19 אנשים נתלו ואחד נסקל למוות על שסירבו להודות שעסקו בכישוף.
במהלך המאה ה־18 כלכלת המושבה עסקה בייצוא תוצרתה החקלאית, התפתחה לבניית ספינות ותושביה עסקו בימאות. במהלך מלחמת שבע השנים, חוקי הספנות הבריטיים נחקקו אמנם נגד צרפת, אך שלא על דעתם של הספנים ממסצ'סטס, שסחרו בדבשה, רום ועבדים (ראו המסחר המשולש).
המהפכה האמריקנית
מסצ'וסטס הייתה למושבה הראשונה שמרדה בבריטניה, ועוד לפני כן הייתה ידועה כחוד החנית של ההתנגדות לבריטים. בשנת 1773 השליכו תושבי מסצ'וסטס ארגזי תה מהספינות לים כאות מחאה על המיסים הבריטיים, במה שנודע כ"מסיבת התה של בוסטון".
במסצ'וסטס התרחשו כמה מהקרבות החשובים של מלחמת העצמאות האמריקאית, ובהם קרב לקסינגטון וקונקורד, וקרב בנקר היל.
מהמהפכה ועד היום
בשנת 1780 נוסחה החוקה של מסצ'וסטס, אשר נכתבה בעיקר על ידי ג'ון אדמס ואשר אושרה ב־15 ביוני אותה שנה. למושל הראשון של המדינה נבחר ג'ון הנקוק. בשנת 1788 אישרה מסצ'וסטס את חוקת ארצות הברית והייתה למדינה השישית שעשתה זאת.
ב־15 במרץ 1820 השטח של מיין הופרד ממסצ'וסטס והפך למדינה עצמאית, מדינת מיין. במאי 2004 הפכה מסצ'וסטס למדינה הראשונה בארצות הברית לאשר נישואים חד-מיניים.
גאוגרפיה
מצפון למסצ'וסטס שוכנות מדינות ניו המפשייר וורמונט, ממערב לה - מדינת ניו יורק, מדרום - קונטיקט ורוד איילנד, וממזרח - האוקיינוס האטלנטי. בקצה הדרום-מזרחי של המדינה מזדקר לתוך האוקיינוס חצי-האי קייפ קוד (Cape Cod). מסצ'וסטס היא המדינה השביעית הכי קטנה בארצות הברית מבחינת שטחה.
ממשל ופוליטיקה
החוקה של מסצ'וסטס אושררה ב-1780 בעת מלחמת העצמאות האמריקאית, ארבע שנים אחרי תקנון הקונפדרציה, ושמונה שנים לפני חוקת ארצות הברית המודרנית. ככזו שנוסחה על ידי ג'ון אדמס, היא החוקה הישנה ביותר בארצות הברית שעדיין נמצאת בשימוש, וכן בעולם כולו. כמו חוקות אחרות, היא מגדירה בפירוש את הפרדת הסמכויות במדינה.
הרשות המבצעת במסצ'וסטס מונה את מושל מסצ'וסטס, סגן המושל, גזבר המדינה, התובע הכללי של המדינה, מזכיר המדינה (הנקרא במסצ'וסטס מזכיר הקהילייה, יחד עם וירג'יניה ופנסילבניה), שר החקלאות, שר החינוך וכן עוד שרים נוספים. כל האנשים הללו נבחרים על ידי אזרחי מסצ'וסטס, וזאת כדי להגביל את כוחו של המושל. המושל אחראי על המשמר האזרחי במסצ'וסטס, על מינויים של מספר אנשים בוועדות הרשות המבצעת, הענקת חנינות ועל החלפת שופטים שפרשו באמצע כהונתם. למושל יש גם זכות וטו (ביטול) על החלטות הקונגרס והסנאט, וזכות לקרוא לפגישות מיוחדות של בתי המחוקקים.
הנציגות בקונגרס של מסצ'וסטס נשלטת לחלוטין בידי המפלגה הדמוקרטית. הסנאטורים המייצגים את מסצ'וסטס הם אליזבת וורן ואד מרקי. כל תשעת הנציגים של המדינה בבית הנבחרים הם דמוקרטים.
מערכת פוליטית
הרשות המחוקקת במסצ'וסטס מורכבת משני בתי מחוקקים, בית הנבחרים המונה 160 חברים, והסנאט המונה 40. נכון ל-2015 המפלגה הדמוקרטית מחזיקה ברוב גדול בשני בתי הנבחרים. רק 35 חברים בבית הנבחרים הם רפובליקנים, וכן רק 6 סנאטורים בסנאט.
בעשורים האחרונים, נשלטת מסצ'וסטס פוליטית על ידי המפלגה הדמוקרטית, ולה מוניטין של היותה המדינה הליברלית ביותר ברחבי ארצות הברית. בשנת 1974, נבחר במסצ'וסטס מחוקק המדינה הראשון שהוא ההומו הגלוי הראשון בהיסטוריה הפוליטית של ארצות הברית. מסצ'וסטס שלחה את הנציג ההומו הראשון לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1972, וב-2004, מסצ'וסטס נהפכה למדינה הראשונה המאשרת נישואים חד-מיניים.
לאורך אמצע המאה העשרים, מסצ'וסטס עברה בהדרגתיות ממדינה הנוטה לרפובליקנים למדינה הנשלטת באופן בולט בידי המפלגה הדמוקרטית. משפחת קנדי הייתה דומיננטית בפוליטיקה של המדינה, מאז פועלו של ג'וזף קנדי, אבי המשפחה. הניצחון של ג'ון פיצג'רלד קנדי על פני הסנאטור הרפובליקני המכהן הנדרי לודג' ב-1952, נראה כנקודת המפנה במעבר זה. אחיו הצעיר, אדוארד (טד) קנדי, שמר את כיסאו של אחיו בסנאט כשהלה נבחר לנשיא ארצות הברית, מ-1962 ועד למותו ב-2009. מאז מסצ'וסטס זכתה למוניטין של מדינה ליברלית ושמאלית, ונחשבת לעיתים לאייקון וסמל של הליברליזם המודרני.
בבחירות לנשיאות מסצ'וסטס נוטה להצביע למפלגה הדמוקרטית. המדינה לא העניקה את הקולות האלקטורלים שלה למתמודד רפובליקני מאז ניצחונו של רונלד רייגן ב-1984. היא גם המדינה היחידה שלא הצביעה לריצ'רד ניקסון ב-1972. בבחירות לנשיאות ב-2004, נתנה המדינה 61.9% מקולותיה למועמד הדמוקרטי ג'ון קרי, אשר ייצג אותה בסנאט מ-1985 ועד 2013. במערכת הבחירות ב-2008, הנשיא ברק אובמה זכה ב-61.6% מקולותיה של מסצ'וסטס, ובאחוז דומה ב-2012. באותן בחירות ב-2012 נבחרה גם אליזבת וורן, ונהייתה לאישה הראשונה המייצגת את מסצ'וסטס בסנאט.
דמוגרפיה
מספר תושבי המדינה הוא כ־7 מיליון איש, נכון לשנת 2020. העיר הגדולה ביותר במדינה היא בוסטון הבירה, השוכנת לחופי מפרץ מסצ'וסטס ונהר צ'ארלס (Charles River). באזור בוסטון רבתי וליד החוף מתגוררים כ־5.8 מיליון תושבים. לעומת זאת, חלקה המערבי של מסצ'וסטס הוא חקלאי יותר באופיו ופחות מיושב, במיוחד ליד הרי הברקשייר, הסתעפות של הרי האפלצ'ים.
חינוך
מסצ'וסטס היא ביתם של בית הספר הציבורי היסודי, התיכון, מכללת הנשים והאוניברסיטה הראשונים בהיסטוריה של ארצות הברית, וידועה כמרכז השכלה חשוב בעולם כולו, כמקום מושבם של מאה עשרים ואחת מוסדות להשכלה גבוהה.
מכללות ואוניברסיטאות
בין האוניברסיטאות הנוספות הנמצאות בתחום המדינה, ניתן למנות את:
ספורט
מסצ'וסטס היא ביתן של חמש קבוצות בליגות המקצועניות בארצות הברית; קבוצת הכדורסל אלופת ה-NBA 17 פעמים, בוסטון סלטיקס, קבוצת הבייסבול זוכת שמונה פעמים בוורלד סיריס, בוסטון רד סוקס, קבוצת ההוקי קרח זוכת שש פעמים בגביע סטנלי, בוסטון ברואינס, וקבוצת הפוטבול זוכת חמש הפעמים בסופרבול, ניו אינגלנד פטריוטס.
ניו אינגלנד רבולושן היא קבוצת הכדורגל המרכזית ממסצ'וסטס.
לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט
לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט (בגרמנית: Ludwig IX, von Hessen-Darmstadt; 15 בדצמבר 1719 – 6 באפריל 1790), היה רוזן הסן-דרמשטאדט בין השנים 1768–1790.
ביוגרפיה
ב-17 באוקטובר 1768 מת אביו לודוויג השמיני, רוזן הסן-דרמשטאדט, ולודוויג עלה במקומו לשלטון. לודוויג שיפר מאוד את המינהל ברוזנות, וחיזק מאוד את צבאה. בנוסף, טיפח לודוויג את הערים ברוזנות, ואף הקים את העיר פירמזנס.
ב-6 באפריל 1790 מת לודוויג בעיר פירמזנס, ובנו לודוויג העשירי, רוזן הסן-דרמשטאדט עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-12 באוגוסט 1741 התחתן לודוויג עם קרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וקרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן. לזוג נולדו שמונה ילדים:
אנדריי חומוטוב
אנדריי חומוטוב (ברוסית: Андрей Валентинович Хомутов; נולד ב-21 באפריל 1961) הוא שחקן הוקי קרח סובייטי בעבר בעמדת חלוץ, מהכוכבים הגדולים של צסק"א מוסקבה ונבחרת ברית המועצות שאיתה זכה 3 פעמים ברציפות במדליית זהב אולימפית וב-7 מדליות זהב באליפויות העולם.
ביוגרפיה
בשנת 1990, לאחר שספורטאים סובייטים החלו לקבל אישורים לשחק מחוץ לגבולות המדינה, עבר חומוטוב לשחק בשווייץ ושיחק במועדונים שווייצרים כעשור, עד לשנת 1999.
לאחר סיום הקריירה הספורטיבית שלו, החל חומוטוב לאמן את המועדון השווייצרי בו הוא שיחק ואימן אותו עד לשנת 2007.
בשנת 2007 חזר חומוטוב לרוסיה ואימן מספר מועדונים (סיביר (נובוסיבירסק ודינמו מוסקבה) אך לא לתקופה ארוכה. בשנת 2010 מונה חומוטוב למאמן מועדון ההוקי קרח של אסטנה ושל נבחרת קזחסטן. לאחר שנה הוא שוחרר מתפקידיו וחזר לרוסיה.
יחסי גאורגיה–קפריסין
יחסי גאורגיה–קפריסין הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של גאורגיה לבין רפובליקת קפריסין. שתי המדינות הן חברות מלאות במועצת אירופה, הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה ובארגון הסחר העולמי. קפריסין מיוצגת בגאורגיה באמצעות שגרירות באתונה שביוון. גאורגיה פתחה שגרירות בקפריסין בשנת 2005 בניקוסיה.
היסטוריה
לאחר התפרקות ברית המועצות, הכירה קפריסין בעצמאות גאורגיה בדצמבר 1991. הפרוטוקול הרשמי על הקמת היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נחתם ב-1992, והיחסים הוקמו ב-9 ביולי 1993. שתי המדינות חתמו על הסכם סחר אשר נכנס לתוקף ב-22 בנובמבר 1998. המדינות חתמו גם על הסכם שיתוף פעולה בתחומי התרבות, המדע והחינוך ב-14 ביוני 2005. ב-10 במאי 2008, נחתם הסכם בין שתי המדינות על ביטול הוויזות בכניסה למדינה.
ביקורים רשמיים
ביוני 2010 ביקר יושב ראש הפרלמנט הגאורגי, דוד בכראדזה, בקפריסין.
במרץ 2015, ביקר בכראדזה
שוב בקפריסין, שם נפגש עם שר החוץ הקפריסאי יואניס קסולידס. השניים דנו בהכנות ובציפיות לקראת ועדת השותפות המזרחית בריגה.
שגרירים
השגריר הגאורגי בקפריסין הוא זוראב בקאיה.
דולפין קומרסון
דולפין קומרסון (שם מדעי: Cephalorhynchus commersonii) הוא מין של דולפין מהסוג דולפין קטן שבמשפחת הדולפיניים. דולפין הקומרסון נקרא על שם פיליברט קומרסון, אשר גילה אותו לראשונה ב-1767 במצר מגלן.
מאפיינים
לדולפין הקומרסון מאפיינים גופניים ייחודיים: ראש, סנפיר גב וזנב שחורים, עם גרון וגוף לבנים. המראה שלו מזכיר את בני משפחת הפוקניים, אך התנהגותו אופיינית לדולפין. סנפיר הגב ארוך וישר, מתפצל לחריץ בצורת V באמצע ומסתיים בקצה מעוגל. הזכר והנקבה נבדלים על ידי צורתו של הכתם השחור על בטנם: הכתם בצורת דמעה אצל זכרים ומעוגל יותר אצל נקבות. לדולפין הקומרסון אין חרטום.
דולפיני הקומרסון פעילים מאוד, ונצפים בדרך כלל שוחים במהירות, מסתובבים במעגלים או קופצים מעל פני המים. הם אוהבים מאוד לשחות במהירות מאחורי סירות מהירות או לשחות הפוך, בין השאר בשביל לראות יותר טוב את טרפם. דולפיני קומרסון נצפו גם קרוב לחוף.
דולפין הקומרסון ניזון מדגים ומדיונונים. דולפיני הקומרסון הדרום אמריקאים אוכלים גם סרטנים.
דולפין הקומרסון הוא אחד מהדולפינים הקטנים ביותר, עם אורך של כ-1.5 מטר. נקבה בוגרת שנצפתה בפטגוניה היא היונקת הימית הקטנה ביותר בעולם, עם משקל של כ-23 ק"ג ואורך של כ-1.36 מטר.
תפוצתם המדויקת של הדולפינים אינה ידועה, אך אזור התפוצה הידוע למדע כיום מסתמך על שתי אוכלוסיות: אחת בדרום אמריקה, דהיינו פוארטו דסאדו (ארגנטינה), ארץ האש ואיי פוקלנד, ואחת באיי קרגלן.
הנקבות מגיעות לגיל הרבייה בגיל שש עד תשע שנים, והזכרים מגיעים לגיל הרבייה בערך באותו הזמן. ההזדווגות מתרחשת באביב ובקיץ, והנקבה ממליטה לאחר כ-11 חודשי היריון. הפרט המבוגר ביותר הידוע של דולפין קומרסון מת בגיל 18 שנים.
פרסי בחירת הנוער 2005
טקס פרסי בחירת הנוער לשנת 2005 התקיים ב-16 באוגוסט 2005 באמפיתיאטרון גיבסון שבקליפורניה ושודר בערוץ פוקס. את הטקס הנחו השחקנית והזמרת הילרי דאף ושחקן הקולנוע רוב שניידר ולאורכו הופיעו האומנים גוון סטפאני, בלאק אייד פיז, הפוסיקט דולז וסימפל פלאן. האומנית גוון סטפאני הייתה היחידה לקבל את פרס Visionary שהוענק פעם אחת בלבד במסגרת הטקס.
מאיה מיטשל
מאיה מיטשל (באנגלית: Maia Mitchell, נולדה ב-18 באוגוסט 1993) היא שחקנית וזמרת אוסטרלית. ידועה בעיקר בשל גילום דמותה של קלי קווין ג'ייקוב אדמס פוסטר בסדרה מבית Freeform, "משפחת פוסטר" (2013–2018) ובסדרת הספין אוף "צרות טובות" (2019–2023), ובשל הופעתה בסרטי דיסני "חוף מהסרטים" (2013) ו"חוף מהסרטים 2" (2015).
ביוגרפיה
מיטשל נולדה בעיר ליסמור, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה. אביה, אלכס, הוא נהג מונית ואימה, ג'יל, עובדת במשרד החינוך. למיטשל יש אח קטן אחד בשם צ'ארלי. היא מנגנת בגיטרה אשר שולבה בחלק מהעבודות שלה בטלוויזיה ובקולנוע. למדה לשחק בגיל צעיר. את לימודיה עשתה בתיכון הקתולי לבנות בלבד - Trinity Catholic College בעיר הולדתה.
קריירה
תפקידה הטלוויזיוני הראשון בארצות הברית היה בשנת 2013 בסדרת הטלוויזיה "ג'סי" בערוץ דיסני, שם גילמה את השחקנית שיילי מייקלס לשני פרקים. לאחר מכן כיכבה בתפקיד הראשי של מקנזי לצדו של רוס לינץ' בסרט המקורי של ערוץ דיסני "חוף מהסרטים", ובהמשכו "חוף מהסרטים 2" משנת 2015.
משנת 2013 עד 2018 היא כיכבה בסדרת הדרמה של Freeform "משפחת פוסטר" בתור קלי קווין ג'ייקוב אדמס פוסטר, תפקיד אשר גילמה עד לתום הסדרה לאחר 5 עונות מוצלחות. במהלך העונה החמישית והאחרונה של הסדרה, הוכרז כי מיטשל וסיירה רמירז יככבו בסדרת ספין אוף משלהן, תחת הכותרת "צרות טובות" כפי שדווח ביוני 2018. הסדרה המדוברת עלתה לשידור בינואר 2019 באותו ערוץ, שעלילתה מתרחשת מספר שנים לאחר אירועי "משפחת פוסטר", קלי ומריאנה עוברות ללוס אנג'לס. העונה השנייה של הסדרה עלתה ביוני 2019, ובינואר 2020 עלתה עונתה השלישית. בתחילת העונה הרביעית עזבה מיטשל את הסדרה.
בשנת 2018 שיחקה בסרט הפילם נואר-דרמת הפשע "לילות קיץ חמים" בתפקיד איימי, בתו של השוטר פרנק קלהאון (תומאס ג'יין). ב-2018 הוציאה את השיר "Magic", בשיתוף בן זוגה הזמר רודי מנקוסו.
בשנת 2019 כיכבה בסרט הנעורים "הקיץ האחרון" של נטפליקס, לצדם של קיי. ג'יי. אפא וטיילר פוזי. גם, השתתפה בקליפ לשיר "I Wish" של הזמרת היילי קיוקו.
חיים אישיים
בשנת 2022, מיטשל הודיעה שהיא עוברת בחזרה למולדתה ליסמור, אוסטרליה לצמיתות כדי להיות עם משפחתה בתקופת מגפת הקורונה ובעקבות משבר ההצפות באוסטרליה (אנ') ב-2022.
פאבל צ'רנקוב
פאבל צ'רנקוב (ברוסית: Павел Алексеевич Черенков; 28 ביולי 1904 - 6 בינואר 1990) היה פיזיקאי סובייטי שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1958 (ביחד עם איליה פרנק ואיגור תם), על גילוי ופירוש קרינת צ'רנקוב.
פאבל צ'רנקוב נולד בכפר במחוז וורונז' למשפחת איכרים. בשנת 1928 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת וורונז' והחל לעבוד כמורה בבית הספר. בשנת 1930 הוא התחתן ובשנת 1932 נולד לו בן ובשנת 1936 בת. במהלך הטיהורים הגדולים אביו נשפט והוצא להורג, גם אביה של אשתו נשפט.
בין השנים 1930 ל-1935, צ'רנקוב למד לתואר דוקטור, בהנחיית סרגיי ואווילוב. עם השלמת התואר, הוא החל לעבוד במכון לבדב לפיזיקה, במוסקבה. בשנת 1948 הוא התמנה לפרופסור במכון האנרגטי במוסקבה ובשנת 1951 התמנה לפרופסור במכון לחדר פיזיקה גרעינית במוסקבה. במקביל לכך במשך שנים רבות עמד בראש מחלקת פיזיקה של אנרגיות גדולות במכון לפיזיקה במוסקבה.
צ'רנקוב נפטר מצהבת בשנת 1990 ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.
הישגים מדעים
בשנת 1934 צ'רנקוב החל בחקר קרינה בנוזלים שבהמשך נקראה על שמו קרינת צ'רנקוב. קרינה זו הייתה
ידועה גם לפניו אך חשבו שמקורה בלומינסציה. הוא ניתח את התופעה וגילה שאין לה שום קשר עם תופעת לומינסציה. על הישג זה, בשנת 1946 צ'רנקוב קיבל פרס סטלין ובשנת 1958 הוענק לו ולשני שותפיו למחקר, איגור תם ואיליה פרנק, פרס נובל לפיזיקה.
צ'רנקוב השתתף בבניית מאיץ חלקיקים בברית המועצות שפעל במכון לפיזיקה במוסקבה ועל עבודה זו בשנת 1952 הוענק לו פרס סטלין.
בשנת 1977 הוא קיבל פרס ברית המועצות בפעם השלישית - הפעם עבור מחקרים בתחום פיזיקה גרעינית.
על הישגיו המדעים הוענק לו פעמיים עיטור לנין ופעמיים עיטור הדגל האדום של העמל ובשנת 1984 תואר גיבור העמל הסוציאליסטי.
מעבדה על שבב
מעבדה על שבב (Lab on chip או LOC) היא טכנולוגיה המאפשרת להעביר תהליך מעבדה או כמה תהליכי מעבדה לנפחים של ננו-ליטרים בודדים, על גבי שבב שגודלו נע ממילימטרים ועד למספר סנטימטרים רבועים. את השבב ניתן לייצר ממגוון רחב של חומרים, כגון פולימרים, זכוכית וצורן. המעבדה על השבב נמצאת בשימוש בטכניקות אנליטיות ויישומים ביו-רפואיים רבים, ביניהם- זיהוי פתוגנים, מבחנים כימיים ואנליזות של חלבונים וחומצות גרעין. "מעבדה על שבב" מאפשרת אנליזה של כמויות זעירות של נוזלים, המהווה יתרון במקרים שבהם ישנו קושי בהפקת נפחים גדולים של החומר הנבדק. המטרה בפיתוח מעבדה על השבב היא יצירת התקן שיהיה בעל מערכות חישה סלקטיביות ורגישות, קל לתפעול, זול, מהיר פעולה, נייד ובעל אמינות גבוהה. "מעבדה על שבב" משלבת בתוכה את תחום המיקרופלואידיקה ונכללת בקבוצת המשנה של התקני ה-MEMS (מערכות מיקרו אלקטרו מכניות) וכן NEMS (מערכות ננו אלקטרו מכניות). ניתן למצוא בספרות הקבלה בין המונח LOC לבין, כאשר הוא מונח רחב יותר, המתייחס לכלל תהליכי המעבדה (מחוץ לשבב ובתוכו) לצורך ביצוע אנליזה כימית.
"מעבדה על שבב" היא אחת מהחלופות לניסויים בבעלי חיים. היכולת להפוך בהנדסה גנטית תאי סומטיים (לרוב מהעור) לתאי גזע ומשם לגדלם להיות תאים אחרים, מאפשרת ליצור מודלי מחלה על "מעבדה על שבב",ישירות מתרומה מאנשים שצריך לבחון את המחלה שלהם עצמם, וכן לבחון אפשרויות לריפוי.
היסטוריה
ה"מעבדה על שבב" הוא מכשיר ננוטכנולוגי, אשר התפתח מתחום המיקרוטכנולוגיה. תחום המיקרוטכנולוגיה הופיע לראשונה בשנות ה-60 עם שילובם של רכיבים מיקרו-אלקטרוניים, מוליכים למחצה (טרנזיסטור), על גבי שבב (הראשון היה הטרנזיסטור MOS). שבבים אלו יוצרו בטכנולוגיית הפוטוליתוגרפיה, המאפשרת הדפסת שכבות של מוליכים, מוליכים למחצה ומבודדים בסדרה של תהליכים כימיים עוקבים.
שילובם של הטרנזיסטורים היווה בהמשך את הבסיס לטכנולוגיית ה-, המשמשת ליצירת מעגלים משולבים. טכנולוגיה זו שולבה עם טכנולוגיית ה-, ליצירת מכונות מזעריות בגדלים של מיקרומטרים ספורים. טכנולוגיית ה-MEMS מיושמת כיום במגוון תחומים (פיזיקה, אופטיקה, אלקטרוניקה וביולוגיה) ובשילובן של טכניקות ייצור חדשניות. לדוגמה, טכניקת ה- (עיצוב בהזרקה) לצורך בניית התקן MEMS מפולימרים.
"מעבדה על שבב" הופיעה לראשונה בשנת 1979, עם המצאתו של S.C. Terry מאוניברסיטת סטנפורד, שהציג יישום של כרומטוגרפיית גז על גבי משטח קטן בגודל של מספר סנטימטרים רבועים בלבד. עם זאת, רק בתחילת שנות ה-90 נצפתה התקדמות ראשונה בתחום, עם המצאת המיקרו-משאבות, המיקרו-סנסורים ושילובן של שיטות מיקרופלואידיות לצורך אנליזות מחקר.
ניתן היה לראות כי עם הזמן, תהליכים ואנליזות על גבי שבב נזדקקו לפחות ופחות הכנות מקדימות (שבוצעו בדרך כלל בקנה מידה מעבדתי) והמושג "מעבדה על שבב" קיבל את משמעותו המלאה. אחת הפריצות הגדולות הגיעה מתחום הגנומיקה, והיא מערכי DNA שהוצגו לראשונה בשנת 1995. שבבים אלו משמשים לאיתור חומצות גרעין (לרוב mRNA) לצורך סריקת גנים.
טכנולוגית ייצור וחומרים
קיימים טכנולוגיות וחומרי יצור רבים ל"מעבדה על שבב". שלוש מערכות בולטות בתחום הן הסיליקון, הפולימרים והזכוכית. מערכת הסיליקון המתבססת על טכנולוגיית הייצור של המוליכים למחצה והמעגלים המשולבים. המערכת מאופיינת במוליכות החשמלית שלה והמגוון הרחב של הטכניקות שפותחו עבורה.
מערכת נוספת היא הפולימרים כאשר הפולימר הנפוץ בשימוש בתחום זה הוא ה-, אלסטומר שקוף וביוקומפטבילי. ניתן להשתמש בפולימר להכנת מכשיר "מעבדה על שבב" משולב, כאשר בחלק התחתון הפולימר ובחלק העליון שכבה של סיליקון או חומר אחר שעבר תהליך (ליתוגרפיה על גבי חומר אלסטומרי, בדרך כלל מסוג פולימר). מערכות הפולימרים מאפשרות איכות אופטית גבוהה ובנוסף מוזילות משמעותית את תהליך הייצור. אחד החלוצים החשובים בתחום הוא הפרופסור לכימיה מאוניברסיטת הרווארד ג'ורג' ווייטסיידס (George M. Whiteside).
דוגמה נוספת היא מערכת הזכוכית, המקנה תכונות תרמיות ואופטיות טובות ובנוסף מאפשרת מגוון שימושים בזכות הידע הנרחב שקיים לגבי האינטראקציות הביוכימיות הידועות עמה. עם זאת, בשל הקושי לעצב את הזכוכית כפי רצוננו למערכת זו מגבלה טכנית מסוימת.
דיאגנוסטיקה רפואית
חוקרים רבים מאמינים כי הטכנולוגיה של "המעבדה על שבב" תהווה חלק חשוב במאמץ לשיפור מערכת הבריאות העולמית, בעיקר בפיתוח של מכשירי דיאגנוסטיקה. אותם מכשירים יהיו זמינים בקרבתו של המטופל, מה שיאפשר אבחון וטיפול מהירים יותר. במדינות שבהן קיים מחסור במערכת בריאות מבוססת, מחלות הניתנות בדרך כלל לטיפול, מהוות בתנאים אלו סכנת מוות ממשית. גם אם קיימות באזורים אלו מרפאות שמצוידות בתרופות, הן לרוב חסרות את הכלים הדיאגנוסטיים עבור אבחון המחלה הספציפית. "מעבדה על שבב" תאפשר פתרון מתאים לבעיות אלו.
אנליזות לצורכי מחקר
ל"מעבדה על שבב" ישנן אפליקציות בתחום המחקר. כיום במעבדות מחקר הפועלות בתחומים שונים קיימים מכשירי אנליזה רבים בהם משתמשים חוקרים לצורך עבודתם. מכשירי אנליזה אלו לרוב יקרים מאוד, מצריכים תחזוקה שוטפת רבה, מיומנות. בנוסף, לרוב אין אפשרות לניוד המכשור מחוץ לתחומי המעבדה. "מעבדה על שבב" תאפשר שילוב מספר טכניקות אנליזה לפלטפורמה אחת ובכך תקל, תוזיל ותאפשר גמישות בעבודת החוקר.
דוגמאות לשימושים:
בחלל
"מעבדה על שבב" נמצאת בשימוש ובפיתוח גם בסוכנות החלל האמריקאית (NASA) לצורכי מחקר שונים. בעזרת טכנולוגיה זו חוקרים מייצרים שבבים המסוגלים לסרוק דנ"א ומולקולות אורגניות שונות במטרה למצוא עדויות על חיים בחלל. שבבים אלו נלקחים לתחנות החלל והבדיקות עצמן מתבצעות שם ללא צורך בהבאת הדגימות בחזרה לכדור הארץ.
יתרונותיה וחסרונות
יתרונות המעבדה על שבב הם:
חסרונות המעבדה על שבב הם:
דקדוק התבניות
דקדוק התבניות (construction grammar, קיצור נפוץ: CxG) הוא כינוי למשפחה של תאוריות בלשניות הרואות את השפה כאוסף של "תבניות" – צימודים נלמדים של צורה לשונית עם פונקציה או משמעות. תבניות יכולות להיות מילים בודדות, מורפמות (תחיליות, סיומות וכו'), צירופים כבולים וביטויים, וכן כללים דקדוקיים מופשטים כגון משפטים סבילים או פעלים יוצאים המצריכים מושא ישיר. כל דפוס (pattern) לשוני נחשב תבנית אם קיים היבט כלשהו של צורתו או של משמעותו שאינו ניתן לחיזוי על סמך מרכיביו או על סמך התבניות הידועות בשפה. דקדוק התבניות רואה כל מבע (utterance) כצירוף של תבניות שונות, שצירופן יחד מביע את משמעותו המדויקת ואת צורתו.
אחד המאפיינים הייחודיים של דקדוק התבניות הוא החשיבות שהוא מייחס לצירופי מילים ולביטויים כאבני בניין יסודיות בשפה. לדוגמה - תבנית השלילה הנשנית בעברית, שאפשר למצוא אותה למשל בצירוף "לא דובים ולא יער"  אנשי דקדוק התבניות יגידו שצירוף זה אינו צירוף מילים מקרי, אלא מקרה פרטי של תבנית כללית (לא … ולא …) שבה יש מקומות ריקים המתאימים להצבת מילים שונות (לא היה ולא נברא, לא מעוקצו ולא מדבשו וכו'). על פי דקדוק התבניות, תבניות אידיוסינקרטיות כגון זו נפוצות יותר מכפי שאפשר לחשוב, והדרך הנכונה לתאר אותן היא כתבניות מלאות חלקית.
דקדוק התבניות שולל את ההבחנה הדיכוטומית בין פריטים לקסיקליים (שרירותיים וספציפיים) לבין חוקי דקדוק (כלליים לחלוטין). במקום זאת, הוא טוען שבכל הרמות, כלליות או פרטניות, יש תבניות לשוניות: מילים יחידות, תבניות מלאות בחלקן (למשל: לשגע את …) או כללים מופשטים לחלוטין (למשל סדר המילים במשפט) – כל אלה הן תבניות לשוניות.
בניגוד לתאוריות הדוגלות בתחביר אוניברסלי לכל השפות, דקדוק התבניות גורס שהדוברים יכולים להסיק את התבניות מהמבעים שהם נחשפים אליהם תוך שימוש בתהליכים הקוגניטיביים הרגילים. בפרט, ילדים נוהגים להקשיב בתשומת לב לכל מבע לשוני שהם שומעים ולהגיע בהדרגה להכללות על בסיס המבעים האלה. מכיוון שתבניות אלו נלמדות (ולא מולדות), הן צפויות להיות שונות במידה משמעותית בין שפות שונות.
היסטוריה
דקדוק התבניות פותח בשנות ה-80 של המאה ה-20 על ידי הבלשנים צ'ארלס פילמור, פול קיי וג'ורג' לאקוף במטרה לנתח ביטויים וצירופים כבולים. במאמרו משנת 1977 "גשטאלטים בלשון" הציג לאקוף גרסה מוקדמת של הדקדוק, ובו הוא טען שהמשמעות של ביטוי נגזרת לא רק מרכיביו, אלא גם מהתבנית שלו.
בספר "נשים, אש ודברים מסוכנים " הציג לאקוף כמקרה מבחן מס' 3 את "תבנית there". בדיון על תבנית זו הוא טען שהמשמעות של השלם אינה פונקציה של משמעות חלקיו, שתכונות דקדוקיות יוצאות דופן של תבנית there חסרת זיהוי נובעות מהמשמעות הפרגמטית שלה, ושאפשר לתאר וריאציות על התבנית המרכזית כהרחבות פשוטות שלה המשתמשות בצמדים של צורה-משמעות.
מאמר בסיסי נוסף בתאוריה זו הוא מאמרם של פילמור ואחרים משנת 1988 על התבנית "let alone". מאמר זה והמאמר של לאקוף דחפו בלשנים קוגניטיביים לחקור את דקדוק התבניות.
התבנית הדקדוקית
תבנית דקדוקית מוגדרת בדקדוק התבניות בדומה להגדרתה בסמיוטיקה כללית – כצימוד של צורה ותוכן. התיאור הפורמלי הוא אמנם לרוב רק כטופס (template) תחבירי שיש למלא, אבל הצורה של התבנית כוללת לא רק תחביר אלא גם היבטים פונולוגיים, כמו פרוזודיה ואינטונציה, והתוכן שלה כולל גם משמעות סמנטית לצד המשמעות הפרגמטית.
הצורה והתוכן קשורים זה לזה בקשר סמלי במובן שהציע לנגאקר.
ומכאן שהתבנית נחשבת כסימן (sign) שההיבטים המבניים שלו משולבים באופן אינטגרלי, והם אינם חלקים נפרדים המפוזרים למודולים שונים כפי שנעשה במודל הרכיבים. כתוצאה מכך, לא רק תבניות שהן קבועות במובן לקסיקלי (כמו ביטויים רבים) אלא גם תבניות מופשטות יותר כמו סכמת התבניות של הארגומנטים, הן צימודים של צורה ומשמעות מנורמלת. לדוגמה, הסכמה הדיטרנזיטיבית (ditransitive) [S V IO DO] מביעה את התוכן הסמנטי "X גורם ל-Y לקבל את Z", כמו ש"להרוג" פירושו "X גורם ל-Y למות".
בדקדוק התבניות, כל תבנית, ללא תלות בסיבוכיות ובארגון הסמנטי או הפורמלי שלה, היא צימוד של צורה ומשמעות. מכאן שמילים ומחלקות של מילים יכולות להיחשב כהיקרויות של תבניות. ואכן אנשי דקדוק התבניות טוענים שכל הצימודים של צורה ושל משמעות הם תבניות, כולל צירופים, ביטויים, מילים ואפילו מורפמות.
הרצף לקסיקון-תחביר
בשונה ממודל הרכיבים, דקדוק התבניות שולל הפרדה חדה בין הלקסיקון לבין התחביר ומדבר על רצף לקסיקון-תחביר. הנימוק הוא שגם מילים וגם תבניות מורכבות הן צמדים של צורה ומשמעות, והן שונות ביניהן רק בסיבוכיות הסמלית הפנימית. במקום להיות מודלים בדידים ובכך להיות נתונות לתהליכים שונים, הן יוצרות שני קצוות של רצף (מרגיל ועד לאידיוסינקרטי):
תחביר > מסגרת תת-קטגוריזציה > ביטוי > מורפולוגיה > קטגוריה תחבירית > מילה/לקסיקון.
(המינוחים כאן הם המינוחים הסטנדרטיים, בדקדוק התבניות יש מינוחים אחרים).
הדקדוק כמאגר של תבניות
בדקדוק התבניות, הדקדוק של שפה בנוי מרשתות טקסונומיות של תבניות, המבוססות על אותם העקרונות כמו הקטגוריות המושגיות המוכרות מבלשנות קוגניטיבית, כגון: ירושה, יכולת לשמש כאב טיפוס, הרחבות וריבוי הורים.
הוצעו ארבעה מודלים לאחסון של מידע בטקסונומיות:
מעבר למודל מבוסס שימוש
ארבעת המודלים מועדפים על ידי דקדקני תבניות שונים, אבל מאז סוף שנות ה-1990 חל מעבר להעדפה כללית של המודל מבוסס השימוש. המעבר לשיטה המבוססת על שימוש בדקדוק התבניות נתן השראה לפיתוח של מספר מתודולוגיות מבוססות קורפוס של ניתוח מבני (למשל collostructional analysis).
נרדפות ומונוטוניות
מכיוון שדקדוק התבניות מבוסס על סכמות ועל טקסונומיות, הוא לא משתמש בחוקי גזירה דינמיים, אלא הוא מונוטוני.
מכיוון שדקדוק התבניות לא משתמש בגזירות שטחיות ממבני עומק, הוא מקיים את "עקרון היעדר הנרדפות" של דווייט בולינגר, שאדל גולדברג מרחיבה לגביו בספרה.
דקדוקי תבנית
כפי שנזכר לעיל, דקדוק התבניות הוא "משפחה" של תאוריות ולא תאוריה אחודה אחת. ישנן מספר מסגרות פורמליות של דקדוקי תבנית. ביניהן:
דקדוק התבניות של ברקלי
דקדוק התבניות של ברקלי (BCG, נקרא בעבר גם "דקדוק התבניות" סתם, ללא תוספות) מתמקד בהיבטים הפורמליים של התבניות, ומשתמש במסגרת מבוססת-איחוד לתיאור התחביר – בדומה במקצת לדקדוק תבנית התבניות על פי הראש. המפתחים של דקדוק זה כוללים את צ'ארלס פילמור, פאול קיי, לאורה מיכאליס ובמידה מסוימת גם את איבן סאג. בעבודות שנערכו לפי שיטת BCG, כגון אלה של פילמור וקיי (1995) או של מיכאליס ורופנהופר (2001) יש תפישה מרכזית ולפיה ייצוגי צירופים – שיכון יחסים – לא צריכים לייצג תכונות קומבינטוריות של לקסמות אלא של מחלקות של לקסמות. למשל, BCG נמנע מהמנהג המסורתי להשתמש בשליטה ללא הסתעפויות (NP מעל 'N מעל N) לתאר נומינלים ללא יידוע המשמשים כצירופים שמניים, ובמקומם משתמש בתבנית יידוע הדורשת ("מבקשת") אחות נומינלית מקסימלית ותכונה לקסיקלית של "מקסימליות" שעבורה שמות עצם ברבים ושמות עצם קיבוציים אינם מסומנים. BCG מציע גם ייצוג מבוסס-איחוד לתבניות של "תבנית הארגומנט" כערכים לקסמיים פועליים ("תבניות מקשרות"). התבניות המקשרות האלה כוללות תבניות טרנזיטיביות, מבני מטרה לא שקופים ותבניות סבילות. התבניות האלה מתארות מחלקות של פעלים המשתלבים עם מבני צירופים כמו תבנית הצירוף הפועלי, אבל כשלעצמן אין בהן מידע על הצירופים.
דקדוק תבניות מבוסס סימן
באמצע שנות ה-2000 כמה מהמפתחים של BCG, וביניהם צ'ארלס פילמור, פול קיי, איבן סאג ולאורה מיכאליס, שיתפו פעולה במאמץ לשפר את השיטתיות הפורמלית של BCG ולהבהיר את מוסכמות הייצוג שלו. התוצאה של מאמץ זה הייתה דקדוק התבניות מבוסס סימן (SBCG). דקדוק זה מבוסס על ירושה מרובה היררכית של מבני מאפיינים בעלי טיפוס (typed). הטיפוס החשוב ביותר של תבנית המאפיינים ב-SBCG הוא הסימן, עם טיפוסי משנה: מילה, לקסמה וצירוף. ההכללה של צירוף בתוך הקאנון של הסימנים מציין שינוי כיוון מהותי מהמחשבה התחבירית המסורתית. ב-SBCG, סימנים של צירופים מקבלים רישיון על ידי תאימות עם האם של תבנית דקדוקי licit. תבנית היא עץ לוקאלי עם סימנים בקודקדיו. תבניות קומבינטוריות מגדירות מחלקות של תבניות. תבניות של המחלקה הלקסיקלית מתארות מאפיינים קומבינטוריים ואחרים המשותפים לקבוצה של לקסמות. תבניות קומבינטוריות כוללות גם מבני נטייה ומבני גזירה. SBCG הוא גם פורמלי וגם גנרטיבי; בעוד בלשנים קוגניטיביים-פונקציונליים הנגידו בדרך כלל את הסטנדרטים והפרקטיקות שלהם לאלו של אנשי הדקדוק הפורמלי - גנרטיבי, אין למעשה שום בעיית תאימות בין גישה גנרטיבית פורמלית לבין דקדוק פונקציונלי עשיר ובעל כיסוי רחב. כך קורה פשוט שתאוריות גנרטיביות פורמליות רבות הן דקדוקים שכושלים מבחינה תיאורית. SBCG הוא גנרטיבי באופן שתאוריות מבוססות תחביר עכשוויות אינן. המכניזמים שלו נועדו לייצג את כל התבניות של שפה נתונה, כולל תבניות אידיומטיות. אין ב-SBCG שום תחביר "גרעיני". SBCG היא תאוריה של רישיונות, בניגוד לתאוריה המייצרת בחופשיות קומבינציות תחביריות ומשתמש בעקרונות כללים לחסום כאלה שאינם חוקיים: מילה, לקסמה או צירוף, נחשבים לבנויים היטב אם ורק אם הם מתוארים על ידי לקסמה או על ידי תבנית. עבודות SBCG מהזמן האחרון הרחיבו על המודל הלקסיקלי של איחוד אידיומטי של ביטויים, כפי שפורטו ב-Sag 2012.
דקדוק התבניות של גולדברג/לאקוף
סוג דקדוק התבניות המקושר עם בלשנים כמו גולדברג ולאקוף מתבונן בעיקר ביחסים החיצוניים של תבניות עם התבנית של הרשתות המבניות. במונחים של צורה ופונקציה, סוג זה של דקדוק תבניות מציב את ההיתכנות הפסיכולוגית כמטרתו העליונה. הוא שם דגש על תוצאות ניסויות ומציאת מקבילות עם פסיכולוגיה קוגניטיבית כללית. הוא משתמש גם בכמה עקרונות של בלשנות קוגניטיבית. בסוג זה של דקדוק תבניות, התבניות יוצרות אינטראקציה זה עם זה ברשת דרך ארבעה מנגנוני הורשה: קשר פוליסמי, קשר תת-חלק, הרחבה מטאפורית וקישור היקרות.
דקדוק קוגניטיבי
יש בלשנים המתארים את התחביר הקוגניטיבי (cognitive grammar) של רונאלד לנגאקר כדקדוק תבניות. תחביר קוגניטיבי עוסק בעיקר בתוכן הסמנטי של תבניות, והטיעון המרכזי שלו הוא שסמנטיקה של מושגים היא ראשונית במובן זה שהצורה משקפת או נובעת מהתוכן (המושגי). לאנגאקר טוען שאפילו יחידות דקדוקיות מופשטות כמו מחלקות לקסיקליות (part-of-speech classes) נוצרו בעקבות הסמנטיקה וכרוכות בהן מספר המשגות.
דקדוק התבניות הרדיקלי
דקדוק התבניות הרדיקלי (radical construction grammar) של ויליאם א. קרופט מתוכנן למטרות טיפולוגיות (typological) ולוקח בחשבון גורמים בין-לשוניים. הוא עוסק בעיקר במבנה הפנימי של התבניות. דקדוק התבניות הרדיקלי נמנע לחלוטין מרדוקציות וקרופט טוען שתבנית לא נגזרת מחלקיה אלא שהחלקים נגזרים מהתבניות שהם מופיעים בהן. באופן זה, בדקדוק התבניות הרדיקלי, התבניות מדומות לגשטאלטים. דקדוק התבניות הרדיקלי דוחה את הרעיון שקטגוריות תחביריות, תפקידים ויחסים הם אוניברסליים וטוען שהם ספציפיים לא רק לשפה, אלא גם לתבנית. כך לא קיימים אוניברסלים המקושרים לקטגוריות פורמליות, מכיוון שקטגוריות פורמליות תלויות בשפה ותלויות בתבנית. האוניברסלים היחידים נמצאים בתבניות העוסקות במיפוי של משמעות לצורה. דקדוק התבניות הרדיקלי דוחה לחלוטין את המושג של יחסים תחביריים ומחליף אותו ביחסים סמנטיים. בדומה לדקדוק התבניות והדקדוק הקוגניטיבי של גולדברג/לאקוף, דקדוק התבניות הרדיקלי קרוב מאוד לבלשנות קוגניטיבית, וכמו הדקדוק הקוגניטיבי גם דקדוק התבניות הקוגניטיבי מבוסס ככל הנראה על הרעיון שצורה היא תוצאה של סמנטיקה.
דקדוק תבניות מגולם
דקדוק תבניות מגולם (ECG), המפותח בקבוצת התאוריה העצבית של השפה (Neural Theory of Language (NTL)) ב-ICSI, באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובאוניברסיטה של הוואי, במיוחד על ידי בנג'מין ברגן וננסי צ'אנג, מאמץ את ההגדרה המבנית הבסיסית של תבנית דקדוקית, אבל מדגיש את היחס בין תוכן סמנטי מבני לבין גילום (embodiment) וחוויות חושיות-מוטוריות (sensorimotor). טענה מרכזית שלו היא שהתוכן של כל הסימנים הלשוניים מערב הדמיות מנטליות (mental simulation) ובסופו של דבר תלוי בסכמות תמונה (image schema) בסיסיות מהסוג שמקדמים מרק ג'ונסון וג'ורג' לאקוף. כך ECG מתיישרת על פי הגדרות הבלשנות הקוגניטיבית. בדומה לדקדוק התבניות, דקדוק-תבניות-מגולם עושה שימוש במודל מבוסס-איחוד (unification-based) של ייצוגים. הקדמה לא טכנית לתאוריה של NTL שמאחורי דקדוק זה וכן התאוריה עצמה ומספר אפליקציות שלה ניתן למצוא בספרו של ג'רום פלדמן "ממולקולה למטאפורה - תאוריה עצבית של שפה" (MIT Press, 2006).
דקדוק תבניות נזיל
דקדוק תבניות נזיל (Fluid construction grammar, FCG), עוצב על ידי לוק סטילס וחבריו לשם ביצוע ניסויים על המקורות ועל האבולוציה של השפה (the origins and evolution of language .). FCG הוא פורמליזם לדקדוקי תבנית המיושם במלואו בתוכנה. הוא עושה שימוש במנגנון אחיד לניתוח תחבירי וליצירת שפה. יתרה מכן, באמצעות ניסויים רובוטיים הודגם שתחבירי FCG יכולים להיות מקושרים בניסויים של גילום וניסויים חושיים-מוטוריים. FCG משלב רעיונות רבים מבלשנות חישובית עדכנית, כגון מבני מאפיינים (feature structure) ועיבוד שפה המבוסס על יוניפיקציה. תבניות נחשבות דו-כיווניות ולכן הן שימושיות גם לניתוח תחבירי וגם ליצירת שפה. העיבוד הוא גמיש במובן זה שהוא יכול להתמודד אפילו עם משפטים שהם בחלקם לא דקדוקיים או לא שלמים. FCG נקרא "נזיל", משום שהוא מכיר בהנחה שדוברי השפה משתנים כל הזמן ומעדכנים כל הזמן את התחביר שלהם. המחקר ב-FCG נעשה במעבדות סוני CSL בפריז ובמעבדת הבינה מלאכותית של אוניברסיטת Vrije בבריסל.
דקדוקים אחרים
בנוסף לדקדוקים שפורטו לעיל, ישנם מספר חוקרי דקדוק-תבניות הפועלים בתוך המסגרת הכללית של דקדוק התבניות אך אינם מזהים את עצמם עם גישה ספציפית. יש עניין גובר בהיבט הדיאכרוני של תבניות דקדוקיות ומכאן בייבוא של שיטות ורעיונות מלימודי הדקדוקציה. זאת היא ככל הנראה אחת הסיבות לכך שהמודל מבוסס השימוש צובר פופולריות בין חוקרים בתחום. תחום עניין נוסף של חוקרי דקדוק-התבניות הוא רכישת שפה, המתבסס בעיקר על עבודתו של מיכאל טומאסלו. מץ אנדרן טבע את המונח תבניות רב־מודאליות כדי לתאר תבניות המשלבות גם מחוות קונבנציונליות וגם דיבור.
דריוס מילר
דריוס טאיון מילר (באנגלית: Darius Tiyon Miller; נולד ב-21 במרץ 1990) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר מליגת ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד.
קריירת תיכונים ומכללות
מילר נולד וגדל בעיר מייזוויל שבצפון קנטקי. בשנת 2008 הוביל את קבוצת הכדורסל של "תיכון מחוז מייסון" לזכייה באליפות התיכונים של קנטקי, עם ממוצעים של 19.9 נקודות, 7.9 ריבאונדים ו-3.6 אסיסטים למשחק. בסיום אותה עונה זכה בפרס שחקן התיכונים המצטיין של קנטקי ("Kentucky Mr. Basketball").
ניו אורלינס הורנטס/פליקנס
בדראפט ה-NBA 2012 נלקח מילר על ידי ניו אורלינס הורנטס בבחירה ה-46, לאחר חמישה שחקנים נוספים מקנטקי אשר נבחרו בדראפט – אנתוני דייוויס (בחירה ראשונה), מייקל קיד-גילכריסט (2), טרנס ג'ונס (18), מרקיז טיג (29) ודורון לאמב (42). בשתי עונותיו הראשונות בניו אורלינס שותף ב-97 מתוך 164 משחקי הקבוצה, ותרם 3.3 נקודות בממוצע למשחק בלבד. לאורך עונת הרוקי שלו נשלח מספר פעמים לקבוצת הבת של ההורנטס מליגת הפיתוח – איווה אנרג'י – וב-11 משחקיו בקבוצה קלע 9.9 נקודות בממוצע למשחק. בנובמבר 2014, לאחר חמישה משחקים בעונת, שוחרר מילר מניו אורלינס.
החזרה לניו אורלינס
לקראת עונת חזר לניו אורלינס מה-NBA, כשחתם בקבוצה על חוזה לשתי עונות. בעונת 2017/2018 קלע 7.8 נקודות בממוצע למשחק, וסייע לקבוצתו להשוות את הישג השיא של המועדון – העפלה לחצי גמר האזור המערבי. ביולי 2019 חתם על הארכת חוזה בניו אורלינס לשנתיים נוספות עבור כ-14.3 מיליון דולר. באוגוסט 2019 סבל מקרע בגיד האכילס של רגלו הימנית, ונאלץ לעבור ניתוח אשר השבית אותו ממשחק לכל אורך עונת.
אוקלהומה סיטי ת'אנדר
ב-24 בנובמבר 2020 הועבר לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, במסגרת טרייד בין ארבע קבוצות שכלל עשרה שחקנים.
ניצחון שלא בכוונה
ניצחון שלא בכוונה (באנגלית: Victory Unintentional) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה באוגוסט 1942, ותורגם לעברית בשנת 1975 בספר בארץ הרובוטים. זהו אחד משני הסיפורים היחידים של אסימוב בהם יש אינטליגנציה לא אנושית שמקורה במערכת השמש, ואחד מהסיפורים היחידים של אסימוב בהם יש רובוטים פוזיטרוניים שאינם קשורים לסדרת הרובוטים.
הסיפור מהווה המשך לסיפור לא סופי, בו האנושות שהתיישבה בגנימד מגלה חיים חוצניים בצדק.
עלילה
בתחילה, תושבי צדק מנסים להשמיד את הרובוטים ללא הצלחה, באמצעות נשקים מגוונים- חמצן נוזלי, רובים חשמליים ועוד. לאחר שהחוצנים נכשלים בהתקפה, הם מביאים מומחה שמדבר בשפת הרדיו אותה דוברים הרובטים ומתקשרים איתם. מהשיחה מבינים הרובוטים שבני צדק עולים טכנולוגית על בני האנוש, כך שאם בני צדק ייצאו מהכוכב הם ישמידו את בני האנוש במלחמה. בני צדק חשים תחושת עליונות כלפי בני האנוש, מכנים אותם בשם "חלאות", ולא מוכנים להתפשר על פחות מהשמדה מוחלטת שלהם.
לפני שעוזבים הרובוטים את צדק הם מגלים לבני צדק שהם לא זקוקים לשדה כוח משום שהם לא ניזוקים כלל מהחלל החיצון. בני צדק נכנעים במקום, ונשבעים לשלום נצחי עם האנושות, מה שמפתיע את הרובוטים מאוד.
בדרכם חזרה לגנימד, הרובוטים תוהים מדוע נכנעו בני צדק. זז-1 (המוגבל מעט בשכלו) טוען שבני צדק קיבלו עליהם את החוק הראשון ולכן לא יכולים לפגוע בבני אדם; זז-2 וזז-3 מבינים את הסיבה האמיתית- הם שכחו לומר לבני צדק שהם רובוטים, ובני צדק חשבו שכמותם, גם כל בני האדם חסינים לכל דבר אפשרי, וכניעתם נבעה מהבהלה שחשו מפני יצורים בלתי מנוצחים שכאלה.
טים סוארס
טימות'י לואיז סוארס (באנגלית: Timothy Luiz Soares; נולד ב-2 בפברואר 1997) הוא כדורסלן אמריקאי-ברזילאי המשחק בעמדת הסנטר בסידני קינגס.
קריירה
סוארס נולד בדמינג, וושינגטון, להורים מיסיונרים נוצריים בעלי עבר ככדורסלנים, וגדל בסאו פאולו. בשנת 2016 החל לשחק כדורסל באוניברסיטת המאסטר, אוניברסיטה פרטית ללימודי נצרות, הממוקמת בסנטה קלריטה שבקליפורניה.
ב-29 ביולי 2022 חתם בסידני קינגס, אלופת ליגת העל האוסטרלית.
ים מולוקה
ים מולוקה (באינדונזית: Laut Maluku) הוא ים הממוקם באוקיינוס השקט. הוא גובל בסולאווסי במערב, הלמאהרה במזרח וכן איי שלטון סולה שבאינדונזיה. בשל עומקו, ים מולוקה נחשב לעשיר באלמוגים וקיימים בו אתרי צלילה. הים מחולק לשלושה אזורים בהתאם לעומק המים. שלושת האזורים מתפקדים ככלי להעברת מים מהאוקיינוס הפתוח לימים רדודים יותר המקיפים את ים מולוקה. החלל העמוק ביותר הוא אגן באצ'אן. אזור זה ידוע במחזוריות רעידות האדמה שבו, שנובעות מהיות הים מיקרו צלחת, בה הים מתקדם לשני כיוונים מנוגדים: הראשון לכיוון הצלחת האירו-מערבית והשני לכיוון צלחת ים הפיליפינית במזרח.
מיקום
ים מולוקה גובל בים בנדה מדרום וים סלבס ממערב. מצפון שוכן ים הפיליפינים וממזרח ים הלמאהרה.
בין האיים הגובלים בים מולוקה ניתן למצוא את הלמאהרה מצפון-מזרח, בורו וקראם במרכז וסלוואסי במערב. איי טלאוד בצפון נחשבים לגבולו הצפוני של הים, אם כי צלחת ים מולוקה, הלוח הטקטוני שנקרא על שם הים, מסתיימת צפונה משם.
ארגון ההידרוגרפיה הבינלאומי מגדיר את ים מולוקה כאחד מימות הארכיפלג המזרח הודי.
היסטוריה
לאורך השנים, נלחמו הפורטוגזים, ההולנדים, הבריטים והספרדים על השליטה באיי התבלינים שהגישה אליהם התאפשרה רק דרך ים מולוקה.
שמי אלמוזנינו
שמי אלמוזנינו (1911–1991) היה אדריכל ישראלי, שתכנן בין שנות החמישים לשנות השבעים מספר רב של מבנים בחיפה, בקריות ובאזור עמק הירדן. בין עבודותיו נכללים מבני מגורים, מסחר ומלונאות בחיפה ובקריות, ובפרט ברובע כרמל בחיפה. כמו כן תכנן אלמוזנינו מבני ציבור רבים במועצה אזורית עמק הירדן, ביניהם בית הצנחן בקיבוץ מעגן, והאמיפתיאטרון ואתר ההנצחה בצמח.
קורות חיים
שמי אלמוזנינו נולד בשנת 1911 בסופיה, ולמד בפוליטכניקום שבעיר. אלמוזנינו היה חניך בתנועת השומר הצעיר, ובשנת 1933 עלה לארץ ישראל. סיים הכשרה אדריכלית בטכניון בשנת 1942. לאחר סיום לימודיו יצא אלמוזנינו לעיר אבאדאן שבאיראן, על מנת לעבוד מטעם סולל בונה בחברת הנפט האנגלו-איראנית; באותה תקופה החל אלמוזנינו לעסוק בפיסול, כאשר פסליו הוצגו בתערוכה בעיר. במלחמת העצמאות שירת אלמוזנינו בחיל ההנדסה הקרבית. במסגרת התפקיד, תכנן אלמוזנינו במות הרקדה עבור יום העצמאות הראשון. עבודתו הראשונה של אלמוזנינו הייתה תכנון מעונות לעובדי קופת חולים כללית בחיפה, שקמו בשנת 1949. עוד באותה שנה, תכנן אלמוזנינו שיכונים עבור עולי בולגריה בקריית אתא.
בשנת 1961 הואשם אלמוזנינו בעבירות העלמת מס עליהן נקנס ב-24 אלף לירות. בשנת 1962 שפט אלמוזנינו בתחרות לתכנון המרכז המסחרי בנהריה. בשנות השישים תכנן אלמוזנינו מספר רב של בנייני מגורים באזור חיפה והקריות. אלמוזנינו היה חבר בוועדה שהגתה תוכניות ראשוניות למגדל הנביאים בחיפה, וכן תכנן שיכונים בשכונות חליסה וביצע תכנון עבור מתחם המגורים יזרעאלה שבנווה שאנן, שכולל בניינים רבי קומות, מרכז מסחרי ובית ספר. באותו עשור תכנן אלמוזנינו את בניין מועצה אזורית עמק הירדן, שנחנך במאי 1967. בשנת 1964 תכנן אלמוזנינו מרכז תרבות לנוער בעמק הירדן. ב-1966 תכנן אלמוזנינו שיפוץ והוספת קומות בבית החולים האיטלקי בחיפה.
בשנות השבעים המשיך אלמוזנינו בתכנון שיכוני בנייה מדורגת למגורים באזור חיפה והקריות, וכן תכנן בתי מלון בחיפה ובנהריה. כמו כן תכנן אלמוזנינו את מתחם 'עמק השמש' ברובע כרמל בחיפה, בצומת הרחובות אבא חושי ודרך בירם, ובו בניינים רבי קומות וכ-200 דירות מגורים.
לאורך הקריירה, התאפיינה עבודתו של אלמוזנינו בשילוב בנייה באבן טבעית בחזיזתות הבניינים, וכן בשילוב יצירות של אמנים מקומיים. בעבודותיו, אלמוזנינו הקפיד על שילוב הבנייה בנוף שסביבה, כאשר הבנייה המדורגת ברובע כרמל נועדה לצורך זה.
אלמוזנינו נפטר בשנת 1994.
קהילת יהודי זקינתוס
קהילת יהודי האי זקינתוס היא בת כשמונה מאות שנים. הקהילה הייתה מיסודה רומניוטית.
בספרו של רפאל פריזיס "פיסות היסטוריה של יהדות יוון", צוין שבמאה ה-12 הייתה תנועת הגירה לעבר האיים האיוניים, ובמיוחד לאי זקינתוס - מקום בו הם ייסדו בית כנסת. גל הגירה נוסף של יהודים התרחש כאשר כרתים, שנקראה אז "קנדיה", עברה לשליטה ונציאנית ב-1204.
בשנת 1267, בתקופת שלטון בית אנז'ו בנאפולי, מנו יהודי קורפו כמה מאות, שהגיעו משטחי האימפריה הביזנטית ומאפוליה שבאיטליה.
לאחר גירוש ספרד הגיע למקום גל הגירה נוסף של יהודים, שנטמע בקרב הקהילה הרומניוטית. באירועים חגיגיים שהקהילה היהודית קיימה, שובצו מילים באיטלקית - עדות להטמעת התרבות והלשון האיטלקית בתקופת שלטון ונציה בזקינתוס, שארך כ-300 שנה.
השלטון הוונציאני 1484 - 1797
כרזה חשובה הובאה לידיעת הציבור: כל אחד החפץ במולדת חדשה, יוכל לזכות בכך באי זקינתוס. הסיבה לכרזה זו: עקב ההרס והחורבן שנגרמו על ידי הטורקים ב-1479, האוכלוסייה באי הידלדלה מאוד - עד לכדי 150 משפחות בלבד. שנים אחדות לאחר מכן, כבר הייתה עליה דמוגרפית מהירה: ב-1506 כבר חיו בזקינתוס 9,700 איש, וב-1510 האוכלוסייה גדלה ל-13,200. בין המתיישבים החדשים היו יהודים שהגיעו מהפלופונסוס, ממערב יוון, מקורפו ומאיטליה, כלומר - משטחי השלטון הוונציאני. במשך השלטון הוונציאני באי, מספרם של היהודים באוכלוסייה עלה בהדרגה, אף על פי שנשללו מהם זכויות פוליטיות, והם היו נתונים לסיוט מתמשך של פשיטות, השפלה וונדליזם. הם נאלצו, כמו בכל שטחי השלטון הוונציאני, לעטות סרט צהוב על בגדם.
במאה ה-17 הפכה זקינתוס לתחנת מעבר למסחר בין ונציה ליוון. בתקופה זו הקהילה החלה לשגשג ולקראת סוף המאה ה-17 חיו באי 1,000 יהודים. אוכלוסיית היהודים הוכפלה ב-1790, והגיעה ל-2,000 איש.
לאורך המאות ה-15 וה-16 היהודים התגוררו בין הנוצרים ואפילו בסמוך לכנסיות. ב-1553, לבקשת הנוצרים ובצו של מושל ונציה, הוחלט להפריד בין היהודים לנוצרים, כך שהיהודים יתגוררו במתחם שיוגדר על ידי המנהל הוונציאני. אלא שהצו לא מומש. באפריל 1664, האפיפיור פרסם מסמך בו נאמר שאין זה "נאות" ליהודים להתגורר בין הנוצרים. בעקבות זאת, היהודים עברו להתגורר באזור מתוחם, ברחובות פוסקולוס (Foskolos) וסטראדה פייטה (Strada Pieta) (שמות הרחובות שהיו קיימים לפני רעידת האדמה).
לאחר אירועי אביב 1712, היהודים פנו בבקשה לסנאט הוונציאני להגדיר להם אזור מגורים מרוחק כדי שיחיו בשלווה. אי לכך, נבנה ה"ייטו" (גטו) בחלק העליון והמרוחק של פלאטייה רוגה (Platia Rouga), ובתוואי של שתי סמטאות צרות בצורת צלב. באפריל 1712 שמועה נפוצה שהיהודים הרגו ילד נוצרי שנמצא מת על חוף הים עם סימני צליבה על גופו. ההמון הזועם לא המתין לדו"ח הרפואי, והתנפל על היהודים, אשר עד אז התגוררו באזורים שונים בעיר זקינתוס. מושל האי שלח חיילים, אבל הם לא הצליחו להשתלט על ההמון הזועם. המהומות שקטו לאחר שהגיעו קצינים ואנשי האצולה עם אנשיהם שהגנו על בתי היהודים, תוך הבטחה להמון שהאחראים לפשע ייענשו בהוצאה להורג ובהגליית משפחותיהם. שלוש משפחות יהודיות - טצקוליס, זאמבאטיס ובוליס - התנצרו לאחר אירוע זה.
ב-1728 פקדה את האי מגפה קשה מאוד. שליש מתושבי הגטו היהודי חלו, רובם נספו. עם הנספים נמנה גם הרופא רבי אברהם בן שבתאי הכהן - רבה של הקהילה, וכל בני ביתו. הקהילה לא התאוששה אחרי המגפה.
תקופת השלטון הבריטי 1864-1809
שני בתי הכנסת - הזקינתיוטי והכרתני - פעלו בתקופת השלטון הבריטי. זכויות היהודים הוגבלו מחדש וזאת לאחר שזכו בשוויון זכויות לנוצרים בתקופת שלטון הרפובליקני הצרפתי 1809-1807 (עמ' 33).
בשנת 1852 נחקק חוק המדיר לא-נוצרים מהחיים הפוליטיים. לחוק היו רק השלכות על היהודים, מפני שבאותה תקופה הם היו המגזר הלא-נוצרי היחידי באי. ב-1842 היהודים איבדו את הזכות לשמש כעורכי דין והם הורשו להופיע בבית המשפט רק כעוזרי עורכי דין.
ב-30 במאי 1862, מועצת העיר של זקינתוס, בהובלת מנהיג המפלגה הרדיקלית קונסטנטינוס לומבארדוס, נאבקה לאחד את שבעת האיים האיוניים עם יוון ופסקה שיש להרוס את ארבעת השערים שחסמו את הגטו היהודי.
איחוד זקינתוס עם יוון
בעקבות האיחוד עם יוון בוטלו כל ההגבלות וההפליות נגד היהודים. ליהודים ניתנה זכות הצבעה והם יכלו להציע את עצמם כמועמדים למשרות ציבוריות.
לקראת סוף המאה ה-19 חיו באי כ-300 יהודים. הקהילה היהודית עברה לאיים אחרים, כתוצאה מרעידות האדמה התכופות שאירעו באי וממצב כלכלי רעוע. בית הכנסת הכרתני כמעט ולא היה פעיל. מרבית הגברים היהודים עסקו בפחחות וייצור כלי בית, והנשים עסקו במלאכת יד והתקינו כיסויים ושמיכות שנמכרו ברחבי האי. יהודי האי היו שקטים ואנשי עבודה. קשה היה למצוא ביניהם חסרי כל, ועם זאת, הם לא היו עשירים.
מאז 1900 ואילך לא היו תקריות אנטישמיות באי. מערכת היחסים בין התושבים היהודים לנוצרים השתפרה עד מאוד. היהודים נטלו חלק במלחמות הבלקן ובאירועים שהתרחשו באומה היוונית, לטוב או לרע. ילדים יהודים ונוצרים ישבו ביחד בספסלי בתי הספר הציבוריים והוריהם השתתפו בחגיגות דתיות.
בתי הכנסת
בשנים הראשונות של המאה ה-17 היהודים התכנסו בבית כנסת אחד - זקינתיוטי (Zakynthiot), שהיה גדוש תמיד כי יהודים המשיכו להתיישב באי. בהמשך הוקם בית כנסת שני - כרתני (Cretan), אשר היה מכונה גם קופיו, על ידי פליטים יהודים שהגיעו מכרתים ב-1669. במשך 20 שנה הם פעלו בהרמוניה, אבל עם המשך ההתיישבות של יהודים באי שהביאו עמם מנהגים ומסורות שונים, נוצרו עימותים בין שני בתי הכנסת. עימותים אלו פסקו עם הקמתו של בית כנסת שלישי שענה לצורכיהן של המשפחות החדשות שהתיישבו באי. הקהילה נחלקה, על כן, על פי מוצא המשפחות.
בתי הכנסת נהרסו ברעידות האדמה שאירעו באי ב-1768, ב-1787 וב-1789. שני בתי הכנסת - הזקינתיוטי והכרתני - הוקמו מחדש. הקהילה העניקה לבית הכנסת הזקינתיוטי, את השם "שלום" בעת הקמתו מחדש ב-1833.
בית הכנסת המרכזי "שלום"
בית הכנסת "שלום" שכן ברחוב מארטינגו (כיום רחוב טרצטי), ובית הכנסת הכרתני שכן 100–150 מטר ממנו. ב-1953 בית הכנסת הכרתני לא היה פעיל עקב המספר הקטן של יהודים שנותרו באי אחרי מלחמת העולם השנייה. לאחר רעידת האדמה שאירעה באי ב-12 באוגוסט 1953, שני בתי הכנסת נהרסו. על חורבותיו של בית הכנסת המרכזי "שלום" הוקם ב-1992 אתר הנצחה לחסידי אומות העולם שהצילו את הקהילה היהודית באי: הארכיבישוף כריסוסטומוס דימיטריו וראש העיר לוקאס קארר.
קהילת יהודי זקינתוס בשואה
שואת יהודי יוון החלה עם כיבוש יוון בידי גרמניה הנאצית באפריל 1941 והסתיימה עם שחרור יוון באוקטובר 1944. מרבית הקהילות היהודיות של יוון הושמדו.
הארכיבישוף כריסוסטומוס דימיטריו הורה לראש העיר לוקאס קארר לשרוף את כל רשימות היהודים באי, ופנה לגרמנים בתחינה שלא יגרשו את היהודים, היות שהם אזרחים יוונים לכל דבר ולכן אינם אמורים להיענש בגירוש. כריסוסטומוס פנה למפקדים הגרמניים בשפתם כדי לבטל את גזירת גירושם של היהודים. גם הופעתו של ראש הקהילה משה גני, בלבוש סחבות כדי לעורר את הרושם שהיהודים עניים מרודים, והגרמנים לא יזכו ברכוש גדול מעצם גירושם, לא הניבה את ביטול הצו. יהודי כרתים, שמצבם הכלכלי היה דומה למצבם הכלכלי של אחיהם היהודים בזקינתוס, רוכזו והועלו על ספינה במטרה להובילם למחנות ההשמדה. לאחר שניסיונות לבטל את הגירוש לא צלחו, מנהיגות האי, הדתית והאזרחית, ראש העיר קארר והמטרופוליט כריסוסטומוס - חברו יחדיו לעצור את מכונת ההשמדה. הגרמנים רצו לרכז את היהודים לקראת הגירוש ופרסמו צווים שונים לצורך זה, בכלל זה דרשו את רשימת היהודים של האי. הארכיבישוף הורה ליהודים לברוח בלילה ולהתפזר בכפרים, באמונה שתושבי הכפרים יעזרו ליהודים באספקה של מים ומזון. למחרת התייצבו השניים למפקד הכוחות הגרמניים והגישו לו את "רשימת היהודים". כשהלה פתח את הרשימה, הוא גילה שני שמות בלבד: ראש העיר לוקאס קארר והארכיבישוף של האי כריסוסטומוס דימיטרי, שטענו שהם יהודים, ושיש לגרש אותם אם מגרשים את היהודים.
בזעם רב, המפקד הגרמני שלח את חייליו לעיר להוציא את היהודים מבתיהם, אך הם כבר לא נמצאו שם. לאורך השנה, נעשו פשיטות על הכפרים כדי למצוא יהודים. אולם הדבר לא צלח בידי הגרמנים, משום שמפקד הפרטיזנים באי דמיטריוס קטייבאטיס, הזהיר את הכפריים בדבר פשיטה העומדת להתחולל בכפרם על ידי כוחות גרמנים במטרה לגלות את מקומות המחבוא של היהודים, ולא היה תושב יווני אחד שהלשין לכוחות הגרמנים על הימצאותם של יהודים בכפרו. בשלהי קיץ 1944 הגיעו שלוש ספינות של הצי הגרמני - במטרה להצליח במשימה שכשלה עד כה - להוציא את היהודים ממקומות המחבוא שלהם - ולרכזם לגירוש למחנות ההשמדה. מפקד הפרטיזנים קטייבאטיס, איים שפקודיו יגנו על היהודים בכל מחיר, ושהקורבנות בחיי אדם יהיו גבוהים מאוד משני הצדדים.
היו אלו הכוחות הגרמניים שב-12 בספטמבר 1944 עלו על הספינות שהיו מיועדות לגירוש היהודים, כשנסו מן האי. חודש לאחר מכן שוחררה יוון מהכיבוש הנאצי, והקהילה היהודית באי זקינתוס נותרה ללא פגע. תודות למחווה של הארכיבישוף וראש העיר לוקאס קארר ולמנהיגותם האמיצה והערכית לא נשלחו יהודי זקינתוס למחנות המוות. בתום המלחמה, שרדו כל יהודי זקינתוס. הייתה זו הקהילה היהודית היחידה ביוון, ממערב לחצי האי פלפונס, ששרדה בשלמותה את הכיבוש הנאצי. בתום מלחמת העולם השנייה עלתה מרבית הקהילה היהודית, שהייתה מאוד ציונית, לארץ ישראל. באי נותרו 53 יהודים.
בשנת 1978 הוענקו לכריסוסטומוס ולקארר תואר חסידי אומות העולם על ידי "יד ושם". את התואר לדימיטריו, שנפטר ב-1958, קיבלה בשמו אחותו ואסיליקי סטראבולמוס (Βασιλικη Στραβολαιμος). בעלה, ההיסטוריון דיוניסוס סטראבולמוס כתב ספר על הצלת יהדות זקינתוס: (1988) "An act of Heroism-An act of Vindication. The Saving of the Jewsof Zakynthos during the (Nazi) Occupation (מעשה של גבורה - מעשה של הצדקה)".