cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ינג'ר סנאפס
עלילה
בליל כל הקדושים בריג'יט לוקחת צמח אקוניטון שרכשה אמה לפרויקט מלאכת יד, ומבקשת מסאם לרקוח את התרופה. סאם רוקח בהצלחה בהצלחה את התמצית. בזמן שהיא מנסה לאתר את ג'ינג'ר, בריג'יט מותקפת על ידי ג'ייסון (שנדבק מג'ינג'ר בגלל יחסי מין לא מוגנים), וכדי להגן על עצמה, היא נועצת בו את המזרק עם התמצית. כתוצאה מכך התנהגותו משתנה, הוכחה לכך שהתרופה יעילה. בבית הספר, בריג'יט מגלה שג'ינג'ר רצחה אחד מעובדי סגל ההוראה, ורואה אותה רוצחת אדם נוסף. לאחר מכן ג'ינג'ר מודיעה שבכוונתה לתפוס את סאם במהלך מסיבת ליל כל הקדושים שהוא מארגן בחממת הסמים שלו, ועוזבת את בריג'יט שמבינה כי כנראה ג'ינג'ר הולכת לעשות משהו מסוכן.
במהלך הנסיעה, ג'ינג'ר הופכת לחלוטין לאדם זאב ונמלטת מהמכונית. מודעים למטמורפוזה שעברה ג'ינג'ר, סאם ובריג'יט מתחבאים במזווה בבית פיצג'רלד בעוד סאם רוקח את התרופה. כשהוא הולך למצוא את ג'ינג'ר, היא מתנפלת עליו כאדם זאב וגוררת אותו משם. לאחר שבריג'יט מוצאת את סאם פצוע ושותת דם, היא מנסה להצילו על ידי שתיית דמו כדי להרגיע את ג'ינג', אך לא מסוגלת לעמוד במעשה. ג'ינג'ר חשה את הרתיעה וחוסר הכנות של בריג'יט, והורגת את סאם לעיני בריג'יט.
כשג'ינג'ר רודפת אחרי בריג'יט במרתף ביתן, בריג'יט חוזרת לחדר ילדותן ומצטיידת במזרק עם התרופה ובסכין על מנת להגן על עצמה. ג'ינג'ר מפילה את עצמה על הסכין שביד בריג'יט, ונפצעת אנושות. בריג'יט שמבינה שזהו סופה של ג'ינג'ר ומניחה את ראשה על החזה של אחותה, ובוכה תוך כדי שהיא מסתכלת בתמונותיהן המשותפות שתלויות על קיר חדרן.
עיבוד טלוויזיוני
ב-27 באוקטובר 2020 נמסר שטרילוגיית סרטי "ג'ינג'ר סנאפס" תעובד לסדרת טלוויזיה. הסדרה תופק במשותף על ידי החברות "Copperheart Entertainment" מפיקת הטרילוגיה, ו"Sid Gentle Films", מפיקת הסדרה "להרוג את איב". ג'ון פוסט יהיה המפיק הראשי. את התסריט תכתוב אנה סמויאלה.
אלן אוואנס
ביוגרפיה
אוואנס נולד בדנפרמלין שבסקוטלנד בשנת 1956. אביו שירת בחיל האוויר המלכותי. הוא למד בבית הספר התיכון וודמיל ובגיל 14 חתם בקבוצה דנפרמלין אתלטיק, איתה זכה בגביע הסקוטי עד גיל 16 ובכמה גביעים אחרים.
הוא חתם על תנאים מקצועיים בה ב-21 במאי 1973 ובתחילת דרכו שיחק כחלוץ לפני שעבר להגנה. אוואנס ערך את הופעת הבכורה הרשמית ב-27 באוקטובר אותה שנה במשחק נגד גרינוק מורטון לאחר שהחליף את קן מקי ברבע השעה האחרונה. כשהיה בן 17 ערך אוונס את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2–2 נגד ריינג'רס, משחק בו שבר את רגלו הימנית. אוואנס חזר לכשירות ב-16 במרץ 1974 ונכנס כמחליף נגד קלייד. בעונת 1974/75 הפך לשחקן קבוע בדנפרמלין אתלטיק לאחר הפציעות של ג'ים לישמן ודייב מק'ניקול. בסך הכל ערך במדיה 123 הופעות וכבש 15 שערים.
הסקוטי הצטרף לאסטון וילה לאחר והסקאוט שלה שבכלל הלך לראות את משחקו של יו ווייט השוער, בסופו המליץ למועדון להחתים את אוואנס. העברתו התרחשה במאי 1977 ודנפרמלין אתלטיק קיבלה מקדמה של 21,600 ליש"ט עם 10,800 נוספים לאחר שרשם עשר הופעות בקבוצה הראשונה. הוא זכה עימה להצלחה הרבה יותר גדולה ממה שמישהו היה יכול לצפות. הופעת הבכורה הגיעה ב-4 במרץ 1978 וזמן לא רב לאחר מכן כבש במילואים שישייה בניצחון 0–10 על שפילד יונייטד. בשתי הופעות נוספות שיחק כחלוץ לפני שחזר לעמדתו הטבעית ושיתף פעולה בהגנה לצד קן מקנוט. בעונת 1980/81 זכה באליפות מפתיעה והראשונה של המועדון מאז 1910, ועונה אחר כך בגביע אירופה לאלופות. במפעל האירופי ההגנה תחתו ספגה רק שני שערים ב-9 משחקים כל הדרך אל הניצחון 0–1 בגמר על באיירן מינכן. בזכות הצלחת המועדון זומן ושיחק בנבחרת סקוטלנד במונדיאל 1982. אוואנס עזב את אסטון וילה ב-1989 לאחר שערך בה 473 הופעות וכבש 63 שערים. התחנות האחרונות בקריירה שלו היו לסטר סיטי ודרלינגטון.
הקורפוס התשיעי (האימפריה הגרמנית)
הקורפוס התשיעי (בגרמנית: IX. Armee-Korps) היה קורפוס של הצבא הפרוסי. הקורפוס לחם במלחמת צרפת–פרוסיה, ולאחריה הועבר לצבא הקיסרות הגרמנית. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.
1801 בארצות הברית
1801 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 25 שנה מיום היווסדה.
הרמן השמיני, מרקיז באדן-באדן
הרמן השמיני, מרקיז באדן-באדן (נפטר ב-1338) היה מרקיז של באדן-באדן. הוא היה הבן של הסו, מרקיז באדן-באדן ואשתו הראשונה קלרה, בתו של הרוזן ולטר השלישי מקלינגן.
הרמן השמיני מת ב-1338.
הרמן השמיני, מרקיז באדן-פפורצהיים
הרמן השמיני, מרקיז באדן-פפורצהיים היה בנם של הרמן השביעי, מרקיז באדן-באדן ואשתו אגנס מטרוהדינגן. מ-1291 ועד מותו, הוא שלט בבאדן-פפורצהיים, החלק הצפוני של מרקיזות באדן, יחד עם אחיו רודולף הרביעי.
מטריצת גישה
ניתן לתאר מטריצת בקרת גישה כטבלה מלבנית כאשר כל שורה מייצגת ישות כלשהיא, וכל טור מייצג אובייקט כלשהוא עליו ניתן לבצע פעולות. משכן, כל תא בטבלה מייצג קשר בין הצמד ישות-אובייקט מבחינת הרשאה או קבוצת השראות לפעולות שמותר ליישות לבצע על האובייקט. כל למעשה כל עמודה מהווה "רשימת בקרת גישה" לאובייקט (או משאב), וכל שורה מהווה "פרופיל גישה" (role).
הגדרה
על פי המודל, מצב האבטחה של מערכת ממוחשבת ניתנת להפשטה על ידי סט של אובייקטים O, שהם נכסים או ישויות אשר עליהן אנו רוצים להגן (כגון, תהליכים, קבצים, דפי זכרון וכן הלאה), וסט של סובייקטים S המכיל את הישויות הפעילות המערכת (כגון משתמשים, תהליכים וכיוב'). בנוסף ישנו את וקטור ההרשאות R מהצורה r(s,o).
כאשר s \in S, o \in O ו.
הרשאה מסוימת r מתארת את אופן הגישה שיש לסובייקט מסוים ביחס לאובייקט מסוים.
דוגמה
בדוגמה שלמטה ישנם שני תהליכים, קובץ ומכשיר. לתהליך הראשון הרשאה להפעיל את התהליך השני, לקרוא את הקובץ ולכתוב מידע למכשיר (כמו מדפסת). לעומת זאת לתהליך השני יכול רק לקרוא מידע מהראשון
מדינול
מדינול בע"מ היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בפיתוח, ייצור ומכירה של תומכנים (סטנטים) קרדיולוגיים.
היסטוריה
את חברת "מדינול" הקימו בני הזוג ריכטר עם גרגורי פנחסיק, עולה חדש מאוקראינה, שהציג בפניו פטנט לייצור תומכן - קפיץ מתכת המושתל בכלי דם לתמיכה בהם. אליהם הצטרף פרופ' בנעד גולדווסר
בסוף 1995 השלימה "מדינול" את פיתוחו של תומכן קרדיולוגי, תחת המותג "ניר", על שם סרן ניר פורז, לוחם שנהרג בניסיון לחילוץ נחשון וקסמן. החברה גם ייצרה את התומכן, ואת השיווק למוצרי החברה, שהחל בשנת 1996, עשתה חברת בוסטון סיינטיפיק האמריקאית. "מדינול" זכתה להצלחה רבה, והשימוש בתומכנים הלך והתרחב (כתחליף לניתוח קרדיולוגי מסובך לאין שיעור מהחדרת תומכן), והכנסותיה הסתכמו במאות מיליוני דולרים מדי שנה. לאחר סכסוך ממושך עם בוסטון סיינטיפיק, שהסתיים בשנת 2005, שילמה זו 750 מיליון דולר למדינול בגין הפרת הזכויות על הפטנט, אך בהמשך החזירה לה "מדינול" 104 מיליון דולר, בעקבות הליך בוררות ביניהן. במהלך שנות הסכסוך הצטמצם חלקה של "מדינול" בשוק התומכנים, השותפים של בני הזוג ריכטר עזבו את החברה, והבעלות עליה נותרה בידי בני הזוג ריכטר.
גם הדגמים הבאים של החברה כללו בשמם את השם NIR. בשנת 2008 החל ייצורו של PioNIR - תומכן עשוי מסגסוגת קובלט כרום חזקה במיוחד. בשנת 2017 החלה החברה בייצורו של EluNIR - תומכן המשחרר תרופה שמעכבת גידול של תאי העורק, ובכך מונע היצרות חוזרת הקיימת בחלק מהמקרים.
מדינול בנוסף מפעילה את תוכנית ״NIR school of the heart״ שמקדמת לימודי קרדיולוגיה בילדים מחוננים ישראלים, פלסטינים, וירדנים.
טליה איינהורן
טליה איינהורן (נולדה ב-15 בדצמבר 1951) היא משפטנית ישראלית ופרופסור אמריטה באוניברסיטת אריאל, חברה בוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה.
ביוגרפיה
איינהורן נולדה בתל אביב לרבקה ואברהם אסף, אנשי חינוך. דודה היה הרב פרופ' שמחה אסף. בילדותה המוקדמת חייתה בוונקובר שלוש שנים, שם ניהל אביה את בית הספר היהודי "תלמוד תורה". למדה בבית הספר היסודי דובנוב, ובגמנסיה העברית הרצליה במגמה מתמטית-פיזיקלית.
במשך 11 שנים עסקה בפרקטיקה המשפטית. שש שנים פעלה במשרד שהקימה, במסגרתו עסקה במשפט אזרחי-מסחרי ובליטיגציה, וחמש שנים נוספות בתעשייה, בהן התמחתה בניסוח ובניהול משא ומתן על חוזים עסקיים בינלאומיים. בשנים 1988–1989 סיימה בהצטיינות יתרה לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת תל אביב. עבודת המוסמך שלה זכתה בפרס הראשון של האגודה הישראלית לבעיות הפרלמנטריזם, וספר המבוסס על עבודתה זו פורסם בהוצאת האגודה. ב־1989 נסעה יחד עם משפחתה לדנמרק במסגרת עבודתו של בעלה בחברת IBM. בשנים 1991–1993 למדה לתואר דוקטור במשפטים באוניברסיטת המבורג בגרמניה, אותו סיימה בהצטיינות יתרה. עבודת הדוקטורט שלה נעשתה בהנחיית פרופסור ארנסט מסטמקר, מנהל מכון מקס פלאנק בהמבורג, ונושאה היה "המסגרת המשפטית לסחר החוץ של ישראל – מבט באספקלריה של הסכם הסחר החופשי בין ישראל לקהילה הכלכלית האירופית".
איינהורן ייסדה והייתה העורכת הראשית הראשונה של כתב העת המדעי 'European Business Organization Law Review', פרסום של המכון הבין-אוניברסיטאי ט.מ.ק אסר (T.M.C. Asser Instituut) לחקר המשפט הבינלאומי והמשפט האירופי בהאג שבהולנד. באוקטובר 1997 הופיעה בפני הוועדה הכלכלית המשותפת לבית הנבחרים ולסנאט האמריקני כעדה מומחית בנוגע ליחסים הכלכליים בין ישראל לרשות הפלסטינית. ב-1998 מונתה לפרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה הבינלאומית קונקורדיה בטאלין שבאסטוניה. ב-2002 החלה לכהן כחוקרת בכירה אורחת בפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב. בשנים 2003–2008 הייתה פרופסור למשפטים במכללת שערי משפט. בשנים 2002–2004 הצטרפה לחוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי, והייתה חברה בהנהלת החוג. בשנים 2009–2010 הייתה פרופסורית אורחת באוניברסיטת אינדיאנה וב שבניו יורק, וב-2011 בבית הספר למשפטים באוניברסיטת סנטה קלרה בסנטה קלרה שבקליפורניה.
בשנת 2010 מונתה לפרופסור מן המניין לכלכלה ומינהל עסקים באוניברסיטת אריאל. ב-2014 הייתה שותפה להקמת כתב העת "הון משפחתי". ב-2016 הרצתה קורס קיץ במשפט בינלאומי פרטי השוואתי באקדמיה למשפט בינלאומי בהאג. ב-2019 מונתה על ידי שר המשפטים אמיר אוחנה כחברה בוועדה לבחינת הרפורמה בסדר הדין האזרחי בישראל.
ב-21 בפברואר 2022 נבחרה לכהן כחברה בפאנל הבוררים בבית הדין לבוררויות בינלאומיות של דרום סין-שנזן והונג-קונג.
פרסמה שורת ספרים ומאמרים בספרי מחקר ובכתבי עת מובילים בישראל, באירופה ובארצות הברית. בנוסף, חיברה ערכים לאנציקלופדיה למשפט בינלאומי-פומבי היוצאת לאור תחת חסות מכון מקס פלאנק בהיידלברג, לאנציקלופדיה הבינלאומית למשפט בינלאומי-פרטי ולאנציקלופדיה הבינלאומית למשפט השוואתי. בנוסף, הרצתה באוניברסיטאות ובמוסדות מחקר בישראל, באירופה ובארצות הברית.
איינהורן היא חברת הוועדה המייעצת של הפורום הישראלי למשפט וחירות.
תחומי המחקר של איינהורן הם משפט בינלאומי פרטי, משפט פרטי השוואתי, ארץ ישראל ויישובה במשפט הבינלאומי, משפט עסקי בינלאומי, הון משפחתי, משפט הסחר הבינלאומי, ארגונים עסקיים בינלאומיים, בוררויות מסחריות בינלאומיות, משפט המורשת התרבותית.
פעילות ציבורית
איינהורן היא חברה קבועה (titular member) באקדמיה הבינלאומית למשפט השוואתי, חברת, חברת האגודה הגרמנית למשפט בינלאומי, ובהנהלה המדעית המייעצת של האגודה הבין-תחומית למשפט פרטי השוואתי ובינלאומי פרטי. בנוסף, איינהורן חברה בוועדת הבוררויות הבינלאומיות באיגוד המשפט הבינלאומי, בו הייתה בעבר חברה בוועדת הסחר הבינלאומי (1997–2014) ובוועדת משפט המורשת התרבותית (1997–2016). בישראל הייתה לזמן קצר חברה במועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.
ניירות עמדה בנושאי הצעות חוק
איינהורן הגישה ניירות עמדה בנושאי הצעות חוק אחדות, והשתתפה בישיבות של ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת בנושאים אלה. ניירות העמדה שכתבה ודיוני ועדת הכנסת עסקו בנושאים הבאים:
הוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה
ב-7 באוקטובר 2018 אישרה ממשלת ישראל את צירופה של איינהורן לוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה.
הכתבת טלי חרותי-סובר פרסמה בהארץ מספר טענות סביב המינוי, ובין השאר טענה כי תואר ה"דוקטור יוריס או יוריס דוקטור" אותו קיבלה, אינו מקביל לתואר "דוקטור למשפטים", וטענה שאיינהורן חתמה על גילוי דעת הקורא לחיילי צה"ל לסרב פקודה ולא להשתתף בפינוי התנחלויות. בעקבות הטענה הראשונה, פנתה ב-15 באוקטובר חברת הכנסת תמר זנדברג אל היועץ המשפטי לממשלה.
ב-17 באוקטובר 2018 הוגשה עתירה לבית המשפט הגבוה לצדק בידי עורך הדין רפי נץ־צנגוט נגד מינויה, בטענה לבעיות מנהליות בהגשת הטפסים, אי דיווח כי בנה הוא יועץ של שר הביטחון אביגדור ליברמן, טענה כי הסיתה לסירוב פקודה של חיילי צה"ל, וכי היא מציגה את עצמה כ"דוקטור" וכ"פרופסור" באופן מזויף. לאחר בדיקה שערך הגף להערכת תארים אקדמיים מחו"ל במשרד החינוך, נמסר כי תואר ה"דוקטור יוריס" שניתן בגרמניה אכן מקביל לתואר שלישי. במהלך העתירה התבררו הסמכותיה לתארים במשפטים, התברר כי לא קראה לסירוב פקודה וכי לא הסתירה כי בנה הוא יועץ של שר הביטחון. השופטים יעצו למגיש העתירה למשוך אותה, כפי שאכן קרה, ובפסק הדין נדחתה העתירה. לאחר דחיית העתירה נמחקו מאתר "הארץ" כל הכתבות שפורסמו בנושא. דו"ח של נציב תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות, דוד רוזן, קבע כי בעניין הקריאה לסירוב פקודה, הצגת הדברים בתשובת המדינה לבית המשפט העליון עלולה הייתה להטעות.
בעקבות פרסום ביקורת על נפתלי בנט וממשלתו, זומנה לשימוע לפני הדחה מהוועדה למינוי בכירים, שנערך באוקטובר 2021 אצל מזכיר הממשלה שלום שלמה והיועצת המשפטית של משרד ראש הממשלה שלומית ברנע פרגו, אך היא המשיכה להיות חברה בוועדה.
משפט נתניהו
במהלך משפט נתניהו משתתפת איינהורן בקביעות בצוות "האולפן הפתוח" של כנרת בראשי. איינהורן הביעה דעתה: "ברור לי שלתיק השוחד אין ולא היו ידיים ורגליים".
ביקורת על בג"ץ והתשתית המשפטית
איינהורן היא מבקרת חריפה של שיטת המשפט הישראלית, ובפרט של הליכי בג"ץ בבית המשפט העליון. לדבריה, להליך בג"ץ הישראלי מספר מאפיינים ייחודיים: בנוסף לכל אלה, הסמכות שיש לנשיא בית המשפט העליון לקבוע את הרכב השופטים שידון בתיק נחשבת במדינות אחרות כהפרת הזכות היסודית של מתדיין להופיע בפני בית משפט נייטרלי שהרכבו נקבע באופן אקראי.
עקב עמדתה הביקורתית כלפי הרפורמה בסדר הדין האזרחי שתחילתה תוכננה לספטמבר 2020, מונתה על ידי שר המשפטים אמיר אוחנה ב-2019 כחברה בוועדה שתבחן את הרפורמה לצד עו"ד ד"ר אסף פוזנר. לאחר שלוש ישיבות שקיימה הוועדה, דרשה נשיאת בית המשפט העליון אסתר חיות מיושב ראש לשכת עורכי הדין אבי חימי להחליף את איינהורן ואת ד"ר אסף פוזנר מהוועדה לבחינת תקנות סדר הדין האזרחי, בשל "התנהגות לעומתית".
איינהורן העבירה גם ביקורת על סדר הדין הפלילי בישראל, שלדבריה אינו תואם את הסטנדרטים המקובלים בדמוקרטיות מערביות.
איינהורן מבקרת גם את המצב שבו, לטענתה, היועץ המשפטי לממשלה הפך, על פי פסיקת בג"ץ, לרשות רביעית, המחייבת את הממשלה ולא רק מייעצת לה. כך נוצר לדעתה מצב אנומלי שהיועץ המשפטי, המיוצג על ידי פרקליטות המדינה, מוסמך לייצג עמדה עצמאית, לעומתית, שאיננה מבטאת את עמדת ראש הממשלה, את עמדת השר או את עמדת הממשלה, ואף יכולה לחבור לעמדת העותרים לבג"ץ, בניגוד לעמדת הממשלה, דבר שעלול להביא לכך שהממשלה לא תקבל סיוע משפטי ראוי בבית המשפט. לפי איינהורן אין למצב זה אח ורע בדמוקרטיות מערביות.
בעקבות בג"ץ התנועה למען איכות השלטון בישראל נגד יושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין, כתבה איינהורן כי על פי תיקון לחוק יסוד: הכנסת שהתקבל ברוב של 91 חברי כנסת, יושב ראש הכנסת הקודמת ממשיך לכהן עד בחירת יושב ראש חדש, ועל פי תקנון הכנסת הוא לבדו מוסמך להחליט על כינוסה של הכנסת לצורך החלפתו במועד שיקבע עד השבעת הממשלה החדשה. לדבריה בג"ץ נתן פסק דין בחוסר סמכות.
בראיון בחדשות ערוץ 12 אמרה איינהורן ש״מדינה דמוקרטית לא צריכה שומרי סף, בשביל זה יש לנו בחירות״.
איינהורן אלמנה ואם לארבעה ילדים. בנה ישראל איינהורן הוא פרסומאי ששימש כיועץ של בנימין נתניהו. מתגוררת בתל אביב.
קישורים חיצוניים
מאמרים אקדמיים:
מאמרי דעה:
אלכסנדר ולאסוב
ביוגרפיה
נולד בויבורג.
גזפרום רוס-ולו (2018–2019)
ולאסוב הפך למקצוען בשנת 2018 עם הצטרפותו לקבוצת גזפרום רוס-ולו הרוסית מדרג הפרו קונטיננטל. באותה עונה רשם את ההישג הגדול שלו עד לאותה נקודה, כשניצח את ה"בייבי ג'ירו", מרוץ הג'ירו ד'איטליה עד גיל 23, לאחר שהקדים את ז'ואאו אלמיידה ב-43 שניות ואת רוברט סטאנרד ב-53 שניות. לאחר מכן התבלט גם במרוץ בוגרים, כשסיים שלישי בטור סיביו, 53 שניות מאיוואן סוסה המנצח. לאחר מכן התחרה ולאסוב בטור דה ל'אווניר, מרוץ הקטעים החשוב והיוקרתי ביותר לרוכבים עד גיל 23, וסיים רביעי כללי, 1:36 מהמנצח טאדיי פוגאצ'אר. באליפות העולם עד גיל 23, סיים ולאסוב במקום ה-15.
ב-2019 פתח ולאסוב את העונה בספרד וסיים שמיני בוואלטה אה אנדלוסיה, 1:43 דקות מיאקוב פוגלסן המנצח. לאחר מכן סיים שמיני גם במרוץ Settimana Internazionale Coppi e Bartali, שם הפער שלו עמד על 37 שניות מהמנצח לוקאס המילטון. לאחר מכן התחרה בג'ירו די סיציליה, בקטע הרביעי והאחרון סיים חמישי, כשבדירוג הכללי סיים רביעי, 1:11 דקות מברנדון מקנולטי המנצח. ולאסוב המשיך להתחרות באיטליה וסיים עשירי ב, 4:27 דקות מהמנצח פאוול סיבאקוב. ולאסוב המשיך לבלוט במרוצי הקטעים, כשסיים שלישי בוואלטה אסטוריאס ושלישי בטור של סלובניה. הוא ניצח את אליפות רוסיה וסיים שביעי במקצה נגד השעון באליפות. בהמשך העונה השיג את הניצחון המקצועני הראשון בקריירה שלו כשניצח את הקטע השישי והאחרון בטור של אוסטריה, כשבדירוג הכללי סיים חמישי, 52 שניות מבן הרמנס המנצח. לקראת סוף העונה השיג עוד פודיום במרוץ קטעים, כשסיים שני בטור של אלמטי בקזחסטן, 26 שניות אחרי יורי נטרוב המנצח.
אסטנה (2020–2021)
ב-2020 הצטרף ולאסוב לקבוצת הוורלד טים אסטנה. הוא פתח את העונה בטור דה לה פרובנס וניצח את הקטע השני לאחר שהתקיף יותר מ-2 קילומטרים לסיום ותפס את ההובלה במרוץ. בקטע השלישי, שהסתיים באמצע העלייה למון ונטו, סיים ולאסוב רביעי, 1:28 דקות מנאירו קינטנה המנצח. ולאסוב סיים לצד בן קבוצתו אלכסיי לוצנקו ויו קארת'י שסיימו במקומות השני והשלישי בהתאמה, איבד את ההובלה לקינטנה וירד למקום השני הכללי, עליו שמר עד הסיום, 1:04 דקות מקינטנה. לאחר תום פגרת הקורונה חזר ולאסוב להתחרות ברוט ד'אוקסיטניה, גם שם הראה ולאסוב את הכישרון שלו כשסיים שלישי, 23 שניות מאיגן ברנל המנצח, כשהוא מקדים שמות כמו טיבו פינו, ריצ'י פורט, באוקה מולמה ועוד. לאחר מכן השיג את הניצחון את הניצחון השני שלו בעונה, ב"אתגר המון ונטו", מרוץ חד יומי שמסתיים בעלייה למון ונטו, לאחר שהקדים את ריצ'י פורט ב-18 שניות ואת גיום מרטן ב-59 שניות. לאחר מכן המשיך גם למקום רביעי בגראן פיימונטה, ששימש כחלק מהכנה שלו לקראת השתתפות שנייה במונומנט ג'ירו די לומברדיה. במהלך המרוץ התקיף ולאסוב בעלייה לצ'יביליו וחבר לג'ורג' בנט ובן קבוצתו יאקוב פוגלסן, בעלייה המכריעה והאחרונה לסן פרמו דלה בטליה, לא עמד בקצב של בנט ופוגלסן אך הצליח לסיים שלישי, 51 שניות מפולגסן המנצח.
בית הכנסת של ריימס
בית הכנסת של ריימס ממוקם ברחוב קלוביס 49 (rue Clovis) בעיר ריימס במחוז מארן שבחבל שמפאן ארדן הצרפתית. בית הכנסת מסווג כמבנה היסטורי מאז 1989.
קהילה יהודית
יהודים הגיעו לריימס ככל הנראה במהלך המאה האחת עשרה. הם הקימו בה קהילה יהודית ובנו בית כנסת ומוסדות נוספים ברחוב Vicus Judaeorum (ששינה את שמו אחר כך ל- rue de Gieu (רחוב היהודים) ולבסוף ל-rue des Elus). הקהילה מוזכרת לראשונה בשנת 1077. עקב גירוש היהודים מצרפת ב-1306 ננטשה העיר מיהודיה. לאחר המהפכה הצרפתית החלו יהודים לשוב ולהתגורר בריימס, אך התבססות הקהילה והתרחבותה היו רק בשליש האחרון של המאה התשע עשרה, עקב בואם של פליטים יהודיים מאלזס ולורן (שהפכו לטריטוריה גרמנית עקב מלחמת צרפת–פרוסיה). בשנת 1875 מנתה הקהילה כ-650 חברים, התמנה הרב הראשון של העיר, והוחל בבניית בית הכנסת הגדול של הקהילה.
בית הכנסת
בית הכנסת נבנה בשנת 1879 ותוכנן בידי ארנס ברונט (Ernest Brunette), בנו של האדריכל המפורסם של ריימס נרקיס ברונט. הוא נבנה בסגנון נאו-ביזנטי, ומשולבים בו קשתות ואלנטים עיצוביים מיוחדים. מעל דלת בית הכנסת מתנוססת הכתובת: "אין זה כי אם בית אלוהים וזה שער השמיים", כמו זו של בית הכנסת דה לה ויקטואר בפריז.
במהלך מלחמת העולם השנייה נהרס בית הכנסת, והריסותיו נותרו בשממונן זמן רב אחר המלחמה. רק לאחר שהגיע לריימס זרם של פליטים יהודיים מאלג'יריה, החלה העירייה בשיקום ושיפוץ בית הכנסת. כיום הוא עדיין פעיל, ומשמש בעיקר את הקהילה הקטנה, שמקורה בצפון אפריקה. מול בית הכנסת הוקמה אנדרטה לזכרם של 253 יהודים שגורשו מריימס והאזור, ונרצחו על ידי הנאצים בשואה.
בבית הכנסת פועל מקווה מאז שנת 1991. אין בית עלמין יהודי נפרד בעיר, אלא חלקה נפרדת בבית הקברות ברחוב 241 avenue Jean-Jaurès.
לקריאה נוספת
Dominique Jarrassée: L'âge d'or of the synagogues. Éditions Herscher, Paris 1991, ISBN 2-7335-0149-6
ספליטרטרן
השם "ספליטרטרן" או "סכמת שבב" (באנגלית: Splinter Pattern) נובע מהשימוש בצורות גאומטריות חדות, אשר בדומה לסכמות צבאיות רבות, נועדו לשבור את צורת העצם המוסווה. הסכמה הראשונית כללה שילוב של ארבעה צבעים, בהם רקע ירוק שעליו הוצבו צורות מוארכות בצבעי חום בהיר (חול) וחום אדמדם (חלודה), מעל הצורות הייתה שכבה נוספת של דפוס הדומה לטיפות או שבבים דקים בגוון ירוק שהוצבו לסירוגין לאורך הסכמה כולה.
סכמת הספליטרטרן הייתה הראשונה שאומצה בהצלחה בכוחות הגרמנים לקראת מלחמת העולם השנייה והייתה אחת הסכמות הנפוצות בקרב כוחות היבשה של הוורמאכט (היר) והפאלשירמייגר (צנחנים). סכמות נוספות שפותחו בגרמניה לאחר מכן עברו לכיוון עיצובי מעוגל וצבעוני יותר, אך הוא השפיע על מגוון סכמות הסוואה ברחבי העולם במהלך ולאחר המלחמה, בהן המעיל דניסון הבריטי וסכמת סטריכטרן או "גשם" של מזרח גרמניה.
משתמשות עיקריות
משתמשות לשעבר:
ג'ואו צ'ונפיי
ג'וֹאוּ צ'וּנְפֵיי (בסינית: 周群飞, בפין-יין Zhōu qúnfēi; נולדה ב-1970) היא מיליארדרית סינית, יזמית סדרתית בתחום הטכנולוגיה, ייסדה את החברה "לנז טכנולוגיה", החברה המובילה בעולם לייצור מסכי מגע. אחרי שרשמה את החברה שלה בשוק ChiNext בשנזן במרץ 2015, בינואר 2021 הוערך הונה במעל 17 מיליארד דולר.
הישגים
במהלך ההנפקה של 2015, נסק הונה של ג'ואו (המחזיקה ב-87.9% מהמניות, בשווי 7.2 מיליארד) ב-452%, ובכך עקפה את צֶ'ן לִיחְווָה בטבלת עשירות סין. היא האשה העשירה בעולם שעשתה את הונה בעצמה ואחת הנשים העשירות במגזר הטכנולוגי.
הונה הוערך בכ-10 מיליארד דולר, מה שהפך אותה (באופן זמני) לאישה העשירה בסין.
החיים האישיים
ג'ואו צ'ונפיי נישאה למנהל שלה לשעבר במפעל, ילדה בת, והתגרשה. בשנת 2008, התחתנה עם גֶ'נְג ג'וּנְלונְג (郑俊龙), עמית מפעל ותיק שכיום נמצא בחבר במנהלים של לנז טכנולוגיה ולו 1.4% מניות בחברה. יש להם בן הגר בבית המשפחה, השווה 27 מיליון דולר, בהונג קונג.
כפר ברעם (יישוב עתיק)
ברעם היה יישוב יהודי בגליל העליון בתקופת המשנה והתלמוד. תושביו נטשו אותו כנראה בתקופה הממלוכית.
קיבוץ ברעם נקרא על שמו של כפר ברעם.
התיישבות יהודית
הכפר ברעם אינו מוזכר במקורות היהודיים הקדומים המשנה והתלמוד. נמצאו בו שרידי מבנה שסגנונם האדריכלי מתוארך למאה ה-2 עד למאה ה-3. וכן, שרידי בית כנסת, שתקופת בנייתו מתוארכת לסוף מאה ה-4 או תחילת מאה ה-5. גודלו ותפארתו של מבנה בית הכנסת העתיק, מצביע על קיומה של קהילה יהודית באתר בעת העתיקה. מבית הכנסת הנוסף שרד משקוף בלבד והוא מוצג כיום בפריז. קיימות עדויות של נוסעים יהודיים מימי הביניים על שני בתי כנסת. בית הכנסת האחד, נזכר בפעם הראשונה בספר "מסע דפלסטינא" של שמואל בר' שמשון משנת 1210, שמצא שם קבר יהודי ומעליו בית כנסת יפה, שקירותיו עדיין עומדים. ושוב נזכר המקום בכתבי נוסע בארץ ישראל, הקובע שבניין מפואר כזה לא ראה עוד. מקורות יהודיים מעידים על מגורי יהודים באתר במאה ה-15, וביקורים של עולי רגל במאה ה-16.
משנת 1523 קיימת עדותו של רבי משה באסולה, שראה את שרידי בית הכנסת העתיק, שרק שני שערים נותרו ממנו, "ועל משקוף השער הקטן כתובת חקוקה בכתב מרובע, וזו לשונה:.
כפר ערבי
לפני קום המדינה התקיים במקום כפר ערבי מרוני בשם כפר בירעם. המשכיל הצרפתי ויקטור גרן אשר ערך מסעות מחקר וכתב ספרים שהיו סיכומי מסעותו החקר הגאוגרפיים וארכאולוגיים שלו, כתב על בירעם המרונית:
גן לאומי
בשטח היישוב הנטוש גן לאומי ובמרכזו בית הכנסת העתיק. החוקרים הגרמניים היינריך קוהל וקרל וטצינגר שבשנת 1905 ביצעו סקירה מקפת של בתי הכנסת בגליל, ואף חפרו אחדים מהם, קבעו על פי המוטיבים האומנותיים והעיטורים האדריכליים את תקופת בנייתם. הארכאולוג והמזרחן הצרפתי ארנסט רנן שחקר באופן מיוחד את הכתובת על משקוף בית הכנסת הצפוני, קבע כי בית הכנסת, או לכל הפחות המשקוף, נבנו במאה השנייה.
מדרום לבית הכנסת עומדת עדיין כנסייה מרונית הפעילה בימי חג ובאירועים מיוחדים.
קברות צדיקים
על פי המסורת, בשטח הכפר העתיק ברעם מצויים קבריהם של כמה דמויות מההיסטוריה היהודית.
רמי מירון
רמי מירון (מישאייב) (נולד ב-17 בינואר 1957) הוא מתאבק עבר ישראלי אשר ייצג את ישראל באולימפיאדת מונטריאול 1976.
קריירה
בשנת 1975, מירון סיים במקום השביעי באליפות העולם שנערכה במינסק, בלארוס ובמקום השישי באליפות העולם לנוער שנערכה בחאסקובו שבבולגריה. באותה השנה הוא זכה במדליית הזהב בתחרות הבינלאומית 'Tel Aviv International Wrestling Tournament'. בסיום אותה השנה הוא זכה בתואר ספורטאי השנה בישראל מטעם עיתון מעריב.
באולימפיאדת מונטריאול 1976, מירון התחרה בסגנון חופשי (Freestyle) בקטגוריית המשקל הקל (עד 68 ק"ג) וסיים במקום השביעי לאחר שלושה ניצחונות ושני הפסדים. באותו הזמן היה זה הישג השיא של מתאבק ישראלי במשחקים האולימפיים. בתחרות הוא ניצח את רונלד ג'וזף מאיי הבתולה של ארצות הברית, לנארט לונדל משוודיה וזיגמונד קלביץ מאוסטרליה והפסיד ליאנוס קוצ'יש ההונגרי וברבע הגמר הפסיד שוב לאלוף העולם פאבל פיניגין מברית המועצות שלבסוף זכה בזהב.
האנה וודינגהם
האנה וודינגהם (באנגלית: Hannah Waddingham; נולדה ב-28 ביולי 1974) היא שחקנית אנגליה.
ביוגרפיה
וודינגהם נולדה בוונדסוורת' בלונדון. אמה, מלודי קלי, הייתה זמרת אופרה, וכך גם סבה וסבתה מצד אמה. אמה הצטרפה לאופרה הלאומית האנגלית כשוודינגהם הייתה בת שמונה, והיא גדלה בסביבת תיאטרון.
וודינגהם היא בוגרת האקדמיה לאמנויות חיות ומוקלטות. יש לה מנעד קולי של ארבע אוקטבות. היא התחילה כמלצרית מזמרת.
קריירה בתיאטרון
וודינגהם הייתה שחקנית תיאטרון גם בוסט אנד בלונדון וגם בברודוויי בניו יורק. היא הופיעה בתור סטארבירד ב-"Space Family Robinson" וסוזאן ואלדון במחזה "לוטרק".
וודינגהם גילמה את גבירת האגם ב"ספאמלוט", גם בהפקה הלונדונית וגם לאחר מכן בברודוויי. היא קיבלה מועמדות לפרס אוליבייה על התפקיד. היא זכתה לביקורות יוצאות דופן על גילומה של דזירה ארמפלדט ב"מוזיקת לילה זעירה". לאחר מכן קיבלה וודינגהם מועמדות נוספת לפרס אוליבייה בשנת 2010 לשחקנית הטובה ביותר במחזמר על הופעתה במחזמר.
באמצע 2010, וודינגהם גילמה את המכשפה בהפקה של "אל תוך היער" בלונדון. היא הראשונה שביצעה את התפקיד של המכשפה המרשעת מן המערב בהפקת וסט אנד של "הקוסם מארץ עוץ", שעלתה במרץ 2011 בלונדון והייתה הראשונה לבצע את השיר של אנדרו לויד ובר וטים רייס "Red Shoes Blues". היא עזבה את ההפקה בספטמבר 2011.
בשנת 2012, וודינגהם כיכבה בהפקה של תיאטרון פסטיבל צ'יצ'סטר של "נשקיני קייט".
קריירת משחק
ב-2011 הופיע וודינגהם בעונה הרביעית של הסיטקום המצליח של BBC, "Not Going Out".
היה לה תפקיד קטן בסרט "עלובי החיים" בשנת 2012, ובשנת 2014 שיחקה בקומדיה "בנידורם".
וודינגהם גילמה את ספטה אונלה בעונה החמישית והשישית של "משחקי הכס". יש לה גם תפקיד חוזר בסדרה "חינוך מיני" בתור אמו השתלטנית של ג'קסון, סופיה מרצ'טי.
מאז שנת 2020, וודינגהם מגלמת את רבקה ולטון בסדרה "טד לאסו". בשנת 2021, היא זכתה בפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית ובפרס מבקרי הטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית על התפקיד.
וודינגהם מופיעה גם ב"הוקוס פוקוס 2", סרט ההמשך של דיסני ל"הוקוס פוקוס" שיצא בדיסני+ בספטמבר 2022.
היא גילמה את ליידי בלסטון במיני סדרה "טום ג'ונס", המבוססת על הרומן של הנרי פילדינג משנת 1749.
במרץ 2023 הוכרז כי תככב בסרט "משימה בלתי אפשרית 8".
חיים אישיים
לבתה יש מחלה אוטואימונית, ארגמנת על שם שונליין-הנוך. וודינגהם שומרת את פרס אמי שלה בחדר השינה של בתה כדי להזכיר לה ש"אמא תיעלם רק כשזה יהיה מסיבה טובה".
וודינגהם דוברת צרפתית ואיטלקית שוטפת וסיפרה על אהבתה לשפות.
ג'אני מורנדי
ג'אני מורנדי (באיטלקית: Gianni Morandi; נולד ב-11 בדצמבר 1944) הוא זמר, שחקן ובדרן איטלקי.
ביוגרפיה
ג'אן לואיג'י מורנדי נולד בכפר קטן בשם מונגידורו באזור אמיליה-רומאניה. אביו רנטו היה פעיל במפלגה הקומוניסטית האיטלקית, וג'אני עזר לו למכור את עיתוני המפלגה. בגיל צעיר עבד מורנדי כמצחצח נעליים, סנדלר ומוכר ממתקים בבית הקולנוע היחיד בכפר. יכולותיו הקוליות הובילו אותו לשיר במספר הופעות קטנות, בהם בפעילות של המפלגה הקומוניסטית.
הופעת הבכורה של מורנדי הייתה ב-1962 ועד מהרה הגיע למקומות גבוהים או זכה בתחרויות זמר פופולריות באיטליה, בהן פסטיבל קנצוניסימה ב-1969. ב-1962 הוחתם על ידי חברת התקליטים RCA Italiana והגיע למעמד של כוכב עם השיר "Fatti mandare dalla mamma".
ב-1970 ייצג מורנדי את איטליה בתחרות הזמר של האירוויזיון עם השיר "Occhi di ragazza". הקריירה שלו החלה לדעוך בשנות השבעים של המאה העשרים, אבל זכתה לפריחה מחודשת בשנות השמונים. ב-1987 זכה בפסטיבל סן רמו עם השיר "Si può dare di più", אותו שר יחד עם אנריקו רוג'רי ואומברטו טוצי. ב-1995 הגיע למקום השני בתחרות, ובשנת 2000 הגיע למקום השלישי.
מספר העותקים של תקליטים שמכר מורנדי מוערך בחמישים מיליון.
מורנדי כתב מספר ספרים אוטוביוגרפיים. הוא הופיע ב-18 סרטי קולנוע. בטלוויזיה גילם את בעלה של קלוד ז'אד בסדרת הטלוויזיה "Voglia di Volare" משנת 1984. עוד שיחק בסדרות טלוויזיה אחדות, והנחה תוכניות טלוויזיה פופולריות.
ב-1966 התחתן עם השחקנית לאורה אפריקיאן, איתה שיחק במספר סרטים מוזיקליים איטלקיים (Musicarello). בני הזוג התגרשו ב-1979.
ב-2011 נבחר להנחות את פסטיבל סן רמו יחד עם בלן רודריגז ואליזבטה קנאליס. אליהם הצטרפו הקומיקאים לוקה ביזארי ופאולו קסיסאואלו מתוכנית הסאטירה "Le Iene". באוקטובר 2011 נבחר להנחות את פסטיבל סן רמו של 2012.
1800 בארצות הברית
1800 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 24 שנה מיום היווסדה.
ג'אני מורנדי
ביוגרפיה
בתחילת 2016 יצא מורנדי יחד עם קלאודיו בליוני לסיבוב הופעות בשם "Capitani Coraggiosi Tour".
הסוד בעיניהם (2009)
הסוד בעיניהם (בספרדית: El secreto de sus ojos) הוא סרט דרמת-פשע ארגנטינאי משנת 2009 בבימוי, כתיבה, הפקה ועריכה של חואן חוסה קמפנלה, המבוסס על הרומן "השאלה בעיניהם" מאת אדוארדו סצ'רי, שגם היה שותף בכתיבת התסריט. הסרט נוצר בהפקה משותפת של חברות ארגנטינאיות וספרדיות.
הסרט קיבל פרסים הן בהוליווד והן בספרד, בדגש על פרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-82, מה שהפך את ארגנטינה, עם "הסיפור הרשמי" מ-1985, למדינה הראשונה באמריקה הלטינית שזכתה בו פעמיים. שלושה שבועות לפני כן, הוא קיבל את המקבילה הספרדית עם פרס גויה לסרט הזר הטוב ביותר בשפה הספרדית. בזמן יציאתו לאקרנים, הוא הפך לסרט השני בעל הרווחים הגבוהים ביותר בהיסטוריה של ארגנטינה, רק על ידי נצארנו קרוז והזאב מ-1975.
הפקה
להפקה משותפת זו ארגנטינאית/ספרדית, קמפנלה חזר מארצות הברית, שם ביים פרקים של סדרת הטלוויזיה House and Law & Order: Special Victims Unit, לסרט "הסוד בעיניהם". זה סימן את שיתוף הפעולה הרביעי שלו עם השחקן-חבר ריקרדו דארין, שכיכב בעבר בכל שלושת הסרטים שהופקו בארגנטינה של קמפנלה בתפקיד הראשי. עם זאת, משתף הפעולה המתמיד אדוארדו בלנקו אינו מופיע בסרט; את החלק של החבר של דמותו של דארין מגלם במקום הקומיקאי גיירמו פרנצ'לה.
בנוסף להצגת האווירה המתאימה לארגנטינה באמצע שנות ה-70, היא מציגה הישג טכני אדיר ביצירת צילום מתמשך באורך חמש דקות (שעוצב על ידי מפקח האפקטים החזותיים רודריגו ס. טומאסו), המקיף אצטדיון שלם במהלך משחק כדורגל בשידור חי. מתוך סקירה אווירית סטנדרטית אנחנו מתקרבים לאצטדיון, צוללים פנימה, חוצים את המגרש בין השחקנים באמצע המשחק ומוצאים את הגיבור בקהל, ואז עושים תנועה מעגלית סביבו ועוקבים אחריו כשהוא מדשדש ביציעים עד שהוא מוצא את חשוד, ממשיך במרדף עצירה וסע קדחתני ברגל בחדרים ובמסדרונות העכורים שמתחת ליציעים, ולבסוף מסתיים מתחת לאורות באמצע המגרש. הסצנה צולמה באצטדיון של מועדון הכדורגל Huracán, ולקחה שלושה חודשים של טרום-הפקה, שלושה ימי צילום ותשעה חודשים של פוסט-פרודקשן. מאתיים ניצבים השתתפו בשוט, ואפקטים חזותיים יצרו אצטדיון מלא עם כמעט חמישים אלף אוהדים.
ביקורות ותגובות
הסוד בעיניהם זכה לביקורות חיוביות מאוד ממבקרים, לא רק בארגנטינה, אלא גם מחוץ למדינה. הוא מחזיק בדירוג אישור של 89% ב-Rotten Tomatoes, בהתבסס על 140 ביקורות, ודירוג ממוצע של 7.72/10. הקונצנזוס הביקורתי של האתר הוא: "בלתי צפוי ועתיר סמליות, תעלומת הרצח הארגנטינאית הזו עומדת באוסקר שלה עם עלילה סוחפת, הבימוי הבטוח של חואן ז'וזה קמפנלה, וביצועים מהפנטים מהקאסט שלו." באתר Metacritic שהוא מחזיק בו. ציון של 80 מתוך 100, מבוסס על 36 ביקורות ביקורתיות, המצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל". הסרט זכה גם לדירוג כולל של 8.1 מתוך 10 באתר imdb על בסיס מעל 200 אלף דירוגים.
הקשר הפוליטי-היסטורי
התפאורה של הסרט קושרת את דמויותיו למצב הפוליטי בארגנטינה בשתי תקופות זמן שונות: 1975 ו-1999. האירועים המרכזיים מתרחשים ב-1975, שנה לפני תחילתה של הדיקטטורה האזרחית-צבאית האחרונה של ארגנטינה (1976-1983); בשנה האחרונה של הנשיאות של איזבל פרון הייתה סערה פוליטית גדולה, עם אלימות שמאלנית וארגון טרור בחסות המדינה, במיוחד בידי הברית האנטי-קומוניסטית הארגנטינאית (הידועה בדרך כלל כטריפל A או AAA), חוליית מוות מהימין הקיצוני. נוסדה ב-1973 ופעילה במיוחד תחת שלטונה של איזבל פרון (1974–1976). הפיכה צבאית ב-1976 הביאה את מה שמכונה "המלחמה המלוכלכת", אשר נרשמה בדמותו של איזידורו גומז והגנתו על ידי הממשלה בשל עבודתו בסיוע לאותו ממשל ולמערכת המשפט שלו למצוא (ולאחר מכן להרוג) שמאל. פעילי אגף וחמושים או אנשי גרילה.
תהליך הארגון הלאומי של הדיקטטורה היה תקופה של יותר משבע שנים (1976–1983) ספוג בהפרות נרחבות של זכויות אדם.[12][13] הטרור בחסות המדינה של החונטה הצבאית יצר אקלים של אלימות שקורבנותיו היו באלפים וכלל פעילי שמאל ומיליטנטים, אינטלקטואלים ואמנים, איגודים מקצועיים, סטודנטים ועיתונאים בבתי ספר תיכוניים ומכללות/אוניברסיטה, וכן מרקסיסטים., לוחמי גרילה פרוניסטים או אוהדים לכאורה של שניהם.
ההערכה היא שכ-10,000 מהנעלמים היו לוחמי גרילה של המונטונרוס (MPM), ארגון הגרילה הוותיק ביותר, שהחל לפעול ב-1970, וצבא המהפכה העממית (ERP).
למרות שבתקופה הייתה מעורבת אלימות שמאלנית, בעיקר מצד מונטונרוס, רוב הקורבנות היו לא חמושים לא-לוחמים, ואנשי הגרילה הושמדו עד 1979, בעוד שהדיקטטורה ביצעה את פשעיה עד יציאה מהשלטון. לאחר התבוסה במלחמת פוקלנד, החונטה קראה לבחירות בשנת 1983. הוועדה הלאומית להעלמת אנשים העריכה במקור שכ-13,000 אנשים נעלמו. ההערכות הנוכחיות למספר האנשים שנהרגו או נעלמו נעות בין 9,089 ליותר מ-30,000; הצבא עצמו דיווח על הרג של 22,000 בני אדם בהודעה משנת 1978 למודיעין הצ'יליאני, והאמהות והסבתות של הצבא. פלאזה דה מאיו, שהם ארגוני זכויות האדם החשובים ביותר בארגנטינה, תמיד טענו במשותף שמספר הנעלמים הוא חד משמעית 30,000.
מאז 1983 שומרת ארגנטינה על הדמוקרטיה כשיטה השלטת שלה: באותה שנה נבחר ראול אלפונסין לנשיא ועד מהרה התבטא נגד השימוש של החונטה הארגנטינאית בעינויים ובחוליות מוות שהרחיקו את "הנעלמים" והרגו אותם, והסתירו את גופותיהם במקומות לא ידועים.
הר דיקין
הר דיקין (באנגלית: Mount Deakin) הוא הר נישא ברכס חבר העמים, שבהרי המלכה מוד, באזור חוף דופק של שטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,810 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם לגדתו המזרחית של קרחון בירדמור, בסמוך מצפון לשפכו של קרחון אוסיקי.
היסטוריה
ההר התגלה על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיה (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909, בפיקודו של ארנסט שקלטון.
שמו של ההר ניתן לו על ידי ארנסט שקלטון. ההר נקרא על שם סר אלפרד דיקין (Sir Alfred Deakin), ראש ממשלת אוסטרליה שתמך במשלחת.
הקניון השחור של הקולורדו
הקניון השחור של הקולורדו (באנגלית: Black Canyon of the Colorado) הוא קניון שנחצב על ידי נהר הקולורדו שבו הוקם סכר הובר. הוא משתרע בדרום מזרח נבדה ובצפון מערב אריזונה ומהווה את קו הגבול בין מדינות אלו. הקיר המערבי של הקניון הוא הגבול המזרחי של רכס הרי אל דוראדו (El Dorado Mountains), והקיר המזרחי של הקניון הוא הגבול המערבי של ההרים השחורים של אריזונה (Black Mountains of Arizona). מקור השם בסלעים הגעשיים השחורים המצויים בקירות הקניון.
היסטוריה גאולוגית
הסלעים הבונים את הרי אל דוראדו הם בעיקרם סלעים מותמרים הכוללים מחדרים בני כ-1.4 מיליארד שנים. על גבי סלעים אלו הורבדו סלעים געשיים צבעוניים (אדום, לבן או חום) של בזלת, טוף, אפר, וזרמים פירוקלסטיים מתור השלישון, בעיקר מתקופות האוליגוקן והמיוקן (בין לפני 40 מיליון ל-20 מיליון שנים). הקניון עצמו נוצר לפני כ-15 מיליון שנים בתקופת המיוקן בעת התרוממות פרובינציית אגן ורכס.
היסטוריה אנושית
נהר הקולורדו העובר בקניון השחור היה מקור מים חשוב לתושבי האזור הצחיח של מדבר מוהאבי. התושבים הקדומים השתמשו במי הנהר לשתייה ולהשקיה של גדולים כדוגמת תירס, קטניות וסקווש. המתיישבים הקדומים ביותר שעליהם יש עדויות ארכאולוגיות הם בני האנסאזי שנעלמו מהאזור לפני כ-850 שנים, ככל הנראה כתוצאה מתקופת בצורת ממושכת, והשאירו אחריהם שרידים בדמות פטרוגליפים שנחרתו בקירות הקניון, אבני ריחיים של יד ששימשו לטחינת מזון ושרידי בקתות. אינדיאנים בני שבטי פאיוט הדרומיים נהגו להשתמש במי המעיינות להשקיה של יבולים דלים, אבל עיקר מזונם היה על הציד שאותו השלימו בליקוט של שורשים, גרגרים ואגוזים. סביבה חמה וצחיחה זו לא אפשרה קיום של אוכלוסייה גדולה, והאירופאים הראשונים שהגיעו לאזור הופתעו לגלות שמישהו יכול היה לשרוד בו.
הקניון השחור עתיד היה לגלם תפקיד חשוב בתולדות ההתיישבות של דרום-מערב ארצות הברית. ב-1857 הפליג לוטננט ג'וזף אייווס (Joseph Christmas Ives; 1868-1829) במעלה הקולורדו בספינת קיטור קטנה, "חוקר הארצות" ("The Explorer"), מהשפך במפרץ קליפורניה ועד שהספינה עלתה על סלע בקניון השחור. הוא המשיך בסירת מפרש קטנה עד לגרנד קניון, והכריז שכאשר המים גבוהים מספיק ניתן להשיט ספינות קיטור במעלה הקולורדו. ואכן, במשך שנים הביאו ספינות קיטור אספקה לאזור עבור המכרות, החוות בעמק לאס וגאס, ולהתיישבויות של המורמונים ביוטה. לצורך כך נבנו מזחים במקומות שונים ונקבעו טבעות ברזל בקירות הקניון, שאת חלקן ניתן לראות גם כיום, שהספינות נעזרו בהם בשיט באזורים הסוערים. שיטפונות עונתיים מצד אחד ובניית מסילת הברזל בעמק לאס וגאס מצד שני שמו קץ לעידן ספינות הקיטור.
ב-1922 חתמו שש מדינות של ארצות הברית על "הסכם נהר הקולורדו" (Colorado River Compact) שבו הסכימו על חלוקת מימי נהר הקולורדו ויובליו. כל מחצית מאגן הנהר קולורדו - האגן העליון, שחלקים ממנו שייכים לקולורדו, ניו מקסיקו, יוטה וויומינג - והאגן התחתון שחלקים ממנו שייכים לקליפורניה ונבדה - קיבלה 9.3 מיליארד מ"ק מים מדי שנה. ב-1944 נחתם הסכם בין ארצות הברית למקסיקו שבו הוקצו למקסיקו 1.850234 מיליארד מ"ק מדי שנה ממימי הנהר. המדינה השלישית באגן התחתון של הנהר, אריזונה, לא אשררה את הסכם עד לשנת 1944 משום שחששה שקליפורניה תנסה להשתמש בחלק ממה שיועד לאריזונה לפני שאריזונה תוכל להתחיל להשתמש במים.
הספיקה השנתית של נהר הקולורדו ויובליו נעה בין 4.9 מיליארד מ"ק ל-27 מיליארד מ"ק, וגם ממוצעים של עשר שנים יכולים לנוע בטווח של 1.2 מיליארד מ"ק. בנוסף, הסחף הרב שנישא בנהר הקולורדו היקשה על השקיית שדות החקלאים בחלקו התחתון של עמק נהר הקולורדו, שהיו בין המשתמשים העיקריים במימי הנהר. בין התושבים של אגן נהר הקולורדו ובין פקידי הממשל הייתה הסכמה כללית שיש לבנות סכר גבוה על נהר הקולורדו במטרה למנוע שיטפונות ולאגור מים לתקופות שחונות. במשך שנים דנו באתרים אפשריים, ולשכת הטיוב של ארצות הברית (USBR), הגוף הממונה על מפעלי מים במערב ארצות הברית, ערכה מחקרים לאיתור מקומות פוטנציאליים בקניון גלן, מזרחית לגרנד קניון, ובקניון השחור ובקניון בולדר (Boulder Canyon), שניהם מערבית לגרנד קניון. מחקרים אלו גילו שלאתרים המערביים יתרונות רבים: סלעי התשתית בהם חזקים יותר, פחות מים יאבדו עקב חלחול, וקל יותר להגיע אליהם.
אתרים בקניון השחור
דרומית לסכר הובר בצד הקניון השייך לנבדה מצויה מערת סאונה (Sauna Cave). את המערה חפרו כורים שעבדו על סכר הובר בעת בנייתו. זוהי מערה עמוקה שעל קירותיה גבישי סידן פחמתי. בקצה המערה יש מעיין חם, שגרם לטמפרטורות במערה להגיע עד 49°C.
דרומית לסכר הובר מתחבר קניון הצופה (Boy Scout Canyon) לקניון השחור. מים שהתחממו ממקור גאותרמי זורמים בקניון הצופה.
בצד המזרחי של הקניון (צד אריזונה) יש כמה מעיינות חמים גדולים היוצרים בריכות שאליהם ניתן להגיע משביל היוצא ממפרץ כ-7 קילומטרים דרומית לסכר הובר. בריכות אלו אסורות לרחצה משום שבמימיהן מצויה האמבה הקטלנית Naegleria fowleri.
קרחון ברטלט (אנטארקטיקה)
קרחון ברטלט או קרחון בארטלט (באנגלית: Bartlett Glacier) הוא קרחון יובלי, באזור חוף אמונדסן, בהרי הייז, בהרי המלכה מוד, בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 60 קילומטרים; ורוחבו 10 קילומטרים (בשפכו).
הקרחון זורם לכיוון צפון-מזרח ממישור נילסן ונשפך אל קרחון סקוט, בסמוך מצפון להר גרדינר.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון התגלה בדצמבר 1934 על ידי המחלקה הגאולוגית של המשלחת האנטארקטית של ריצ'רד בירד בפיקודו של קווין בלקברן.
מקור השם
ריצ'רד בירד נתן לקרחון את שמו.
בירד קרא לקרחון על שמו של רב החובל רוברט א. ברטלט (Robert A. Bartlett), מהכפר בריגוס, בפרובינציית ניופאונדלנד ולברדור שבקנדה, שהיה מגלה ארצות וחוקר קטבים, שהמליץ לבירד לרכוש את האונייה בר, שימשה את משלחתו.
פ.י.ב.י. בית השקעות
'''פ.י.ב.י. בית השקעות בע"מ''' – הייתה חברת בת של פ.י.ב.י. אחזקות שעסקה בפיתוח ההשקעות הריאליות (הלא בנקאיות) של הקבוצה. החברה השקיעה במגזרים שונים, בהם: תשתיות, סחר ושירותים, תעשייה, טכנולוגיות מתקדמות, הייטק והשקעות פיננסיות שונות. החברה הוקמה בשנת 1998 ביוזמת משפחת ספרא, על פי הדגם בו פעלו בברזיל, החזקה בפעילות בנקאית ובמקביל השקעה בחברות ריאליות. עם רכישת השליטה בפיבי על ידי צדיק בינו, החל מהלך של מכירה הדרגתית של כל ההשקעות.
אתלופוביה
אתלופוביה היא הפחד מלא להיות טוב מספיק (כישלון), או מחוסר שלמות. אתלופוביה מסווגת כהפרעת חרדה שיכולה להשפיע על מערכות יחסים, ולגרום לאדם להרגיש שכל דבר שהוא עושה שגוי. המונח בא מיוונית: ατελής atelès, שמשמעותו "בלתי מושלם" או "בלתי שלם" ו- φόβος, שמשמעותו פוביה, ו"פחד".
תסמינים
תסמינים של אתלופוביה יכולים להיות נפשיים, רגשיים ופיזיים. חומרת התסמינים משתנה, אבל מכיוון שאתלופוביה היא פוביה הקשורה לנפש, הבעיות נוצרות במוח והגוף מגיב בסימפטומים פיזיים כגון הזעה. להלן רשימה של סימפטומים שונים:
נפשית
רגשית
פיזית חשוב לשים לב לתסמינים אלו, מכיוון שמחלה הקשורה לנפש היא קשה יותר לזיהוי מאשר מחלה פיזית. על מנת לאבחן אדם עם אתלופוביה חשוב להתבונן בתגובתו לכישלון.
טיפול
כאשר מטופל חושד שיש לו פוביה, הצעד הראשון להחלמה הוא לשוחח עם אנשי מקצוע בתחום הבריאות. ישנו מערך טיפולים ושיטות כדי לסייע למטופל עם הפוביה.
טיפול בחשיפה
סוג הטיפול הנפוץ ביותר בטיפול בפוביות נקרא טיפול בחשיפה. טיפול בחשיפה הוא צורה של טיפול קוגניטיבי-התנהגותי. בטיפול המטופל נחשף למצבים מלחיצים מאוד המעוררים את הפוביה על מנת להתגבר על החרדה. הטכניקה כוללת חמישה שלבים; הערכה, משוב, פיתוח פחד בהדרגה, חשיפה ובנייה. צעד ההערכה כרוך בתיאור הפחד הספציפי בו המטופל נזכר באירועים בעבר שאולי גרמו לכך. לאחר מכן, המטפל מציע הערכה של הפוביה המסוימת ומציע תוכנית לטיפול. המטופל צריך לפתח פחד בהדרגה כאשר המטופל והמטפל יוצרים רשימה של תרחישים בהם הפחד מעורב, וכל פחד אינטנסיבי יותר מקודמו. צעד החשיפה הוא כאשר המטופל חושף את עצמו לפחדים מהרשימה, בתקווה שהתמודדות עם הפחדים יפחית את הפאניקה שהוא מרגיש. לבסוף, המטופל בונה את הכישורים שלו בהתבסס על התמודדות עם סיטואציות המעוררות את הפוביה שלו. היעילות של טיפול בחשיפה תלויה במטופל, במטפל, וביחסי העבודה שלהם, אבל עם הזמן הרבה אנשים מצליחים. הקושי בטיפול זה הוא למצוא מטפל אמין שיכול לעזור למטופל במצבים קשים אלה. שימוש בטכניקות טיפול קוגניטיבי-התנהגותי נוספות יכול לעזור. מטפלים יכולים לעזור למטופלים באמצעות תרגילי נשימה והרפיה במטרה להפחית את פחד תוך כדי לימוד שהמחשבות שלהם על שלמות אינן מציאותיות. הבעיה בטיפול בחשיפה הן שימוש בטכניקות שעשויות להיות מיותרות ולגרום חולים מסוימים להיות אף יותר פרנואידים. טיפולים נוספים זמינים הם עזרה עצמית, ריפוי בדיבור, טיפול התנהגותי ותרופות. עזרה עצמית היא כאשר אנשים לוקחים את הבעיה שלהם לידיהם. היתרון של טיפול זה הוא שהמטופל הוא האדם היחיד שיכול לרפא את המחלה שלו, וזה לא תיקון זמני. ריפוי בדיבור הוא כאשר המטופל מדבר על הבעיות שלו עם פסיכיאטר.
טיפול התנהגותי
טיפול התנהגותי כולל תרגילים על מנת לשנות את הדפוסים הלא הולמים שהמטופל חושב שהוא פיתח, ואת ההתנהגות שנובעת מהם. בסופו של דבר, אם כל שאר הטיפולים נכשלים, המטופל יכול לפנות לתרופות על ידי פיקוח בידי איש מקצוע רפואי.
התמודדות
כמו כל פוביה אחרת, אתלופוביה מהווה מכשול בחיים נורמליים. בעוד אנשים רגילים מתחרים עם אחרים, מנצחים ומפסידים, מציגים את כישרונם ומתקשרים אחד עם השני בקלות, אדם עם אתלופוביה מרגיש כאילו חייו בסכנה כאשר הוא צריך להתמודד עם אנשים אחרים. זה עושה את החיים עם אתלופוביה מאוד קשים. בעוד תחרות עשויה להיחשב דבר טבעי עבור רוב האנשים, זה יכול להיות בעייתי עבור אדם עם אתלופוביה. כשאדם רגיל מפסיד, הוא עלול להתאכזב, אבל הוא יתגבר על זה ויהיה מסוגל לשלוט ברגשותיו. כשאדם חי עם אתלופוביה ועומד בפני כישלון, הוא אינו מסוגל לשאת זאת. הוא הופך להיות מאוד מאוכזב ומתחיל לפקפק ביכולותיו. הוא מתחיל לחשוב שהוא לא יוכל לעשות שום דבר כמו שצריך. אנשים עם אתלופוביה רואים את עצמם טיפשים כי הם חושבים שאין להם את היכולת לעשות שום דבר כמו שצריך, הם מטילים ספק ביכולותיהם. כאשר לאדם יש אתלופוביה, גם אם הוא מוכשר ואינטליגנטי, הוא אינו מאמין בכך בשל חוסר ביטחון עצמי. אדם עם אתלופוביה ישמור טינה, ייפגע, יכעס ויהיה מדוכא. אתלופוביה מחמירה כאשר האדם אינו מסוגל להתמודד עם אנשים אחרים הסובבים אותו ולא יכול לתקשר עם חברים או קרובי משפחה, ובכך מערכות היחסים שלו עם הסביבה הופכות למוזנחות.
שלמה קובה
שלמה קובה הוא ספורטאי פאראלימפי ישראלי.
קובה השתתף באולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) והתחרה באתלטיקה ובשחייה בדרגת נכות F:
ממשלת מחוז לנינגרד
ממשלת מחוז לנינגרד (ברוסית: Правительство Ленинградской области) היא הגוף הניהולי העליון במחוז לנינגרד, העומד בראש המערכת של רשויות השלטון של המחוז. את הממשלה מנהל מושל מחוז לנינגרד. המושל הנוכחי הוא אלכסנדר דרוזדנקו.
בנייני הממשל של מחוז לנינגרד נמצאים דווקא בסובייקט פדרלי אחר, בעיר סנקט פטרבורג: בית ממשלת המחוז נמצא בכיכר רודנות הפרולטריון בסנקט פטרבורג וישנם תוכניות להעתק מבני הממשל לעיר הגדולה במחוז לנינגרד: גטצ'ינה.
פרידריך הרביעי מבאדן
פרידריך הרביעי מבאדן (9 ביולי 1455 – 24 בספטמבר 1517) היה בישוף אוטרכט מ-1496 עד 1517.
ביוגרפיה
פרידריך מבאדן נולד ב-9 ביולי 1455 והיה בנם של קרל הראשון, מרקיז באדן-באדן וקתרינה מאוסטריה, אחותו של פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
הוא היה קאנון בקלן לפני שנבחר לבישוף אוטרכט באמצעות לחץ כבד מצד מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הקיסר קיווה שפרידריך, כאחיין מלא, יהיה נוח לאינטרסים ההבסבורגיים בבישופות אוטרכט.
אספת המעמדות של אוטרכט, לעומת זאת, הלכו במסלול עצמאי ופנו לדוכס קרל מחלרה. פרידריך ניסה לפעול בעוצמה, אך מאבקי הפלגים הפכו ליותר מדי עבורו.
כאשר התגלה ב-1514 כי הוא מתכנן לוותר על הבישופות למועמד של לואי השנים עשר, מלך צרפת, הוא איבד את תמיכתו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שאילץ אותו להתפטר ב-9 במאי 1517. לאחר מכן הצליח קרל לגרום לפיליפ מבורגונדי להיבחר.
לאחר מותו ב-24 בספטמבר 1517, נקבר פרידריך בכנסיית באדן-באדן.
אנדרטת חיל משאבי האנוש
אנדרטת חיל משאבי האנוש היא אנדרטה שמיועדת להנציח את 102 חללי חיל משאבי האנוש. האנדרטה ממוקמת במחנה דורי שברמת גן, ונחנכה באוקטובר 2013. האנדרטה ממוקמת בסמוך לאנדרטת החיל הכללי שנחנכה גם היא באותה העת. על האנדרטה כתובים שמות הנופלים, וכן מילים משיר "מגש הכסף" של המשורר נתן אלתרמן. בסמוך לשתי האנדרטאות ישנה רחבת דשא שמהווה מקום לטקסים.
דייוויד קלי (שחקן)
דייוויד קלי (באנגלית: David Kelly; 11 ביולי 1929 - 12 בפברואר 2012) היה שחקן אירי שהופיע בקולנוע ובטלוויזיה מאז שנות החמישים של המאה העשרים. קולו ופניו של קלי היו מוכרים לצופי התיאטרון והמסך האירים. הוא היה ידוע מהופעתו בתפקיד ראשרס טיירני במיני-סדרה האירית "Strumpet City". לקהל הבריטי היה מוכר מתפקידיו בדמות בן הדוד אנדה בסיטקום "Me Mammy" ובדמות הבנאי מר או'ריילי בסדרה "המלון של פולטי". הקהל בארצות הברית הכירו אותו מהסרט "צ'ארלי בממלכת השוקולד" בדמות סבא ג'ו. תפקיד ידוע נוסף שלו הוא בדמות מייקל או'סאליבן בסרט "להעיר את נד".
ביוגרפיה
קלי נולד ב-11 ביולי 1929 בדבלין שבאירלנד. הוא למד בבית הספר "Synge Street CBS" של האחים הנוצריים. הוא התחיל לשחק בגיל שמונה בתיאטרון גייטי בדבלין, ולמד בבית ספר למשחק של תיאטרון אבי. בנוסף למד להיות שרטט וקליגרף. בתיאטרון הופיע קלי בהפקה הראשונה של המחזה "The Quare Fellow" מאת ברנדן ביאן. ב-1959 הוא עורר תשומת לב כששיחק במחזה "הטייפ האחרון של קראפ" מאת סמואל בקט בתיאטרון אבי בדבלין. הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה ב-1958 בסרט האפל "Dublin Nightmare".
בשנות השישים של המאה העשרים הפך קלי לפנים מוכרות בטלוויזיה הבריטית עם הופעתו בסדרה הקומית "Me Mammy" של ה-BBC לצדם של מילו או'שי ואנה מנהאן. הוא המשיך להופיע בתפקידי אורח בסדרות כמו, "Never Mind the Quality, Feel the Width", ו-"On the Buses". בשנות השבעים שיחק בדמות אלברט רידל, גבר בעל יד אחת שמדיח כלים, בסדרה "Man About the House" ובספין אוף "Robin's Nest". עוד הופיע בקביעות לצדו של ברוס פורסייט בסדרה הקומית "Slingers Day" בשנים 1986 ו-1987.
ב-1975 זכה להכרה רחבה יותר כששיחק בתפקיד מר או'ריילי, הבנאי הלא יוצלח, בפרק בסדרה הקומית "המלון של פולטי".
קלי השתתף בדיבוב בסרט הפנטסיה המצויר בחלקו "The Light Princess" ששודר ב-BBC בשנת 1978.
תפקידו המפורסם ביותר באירלנד הוא של "ראשרס" טיירני במיני-סדרה "Strumpet City" של רשת RTE ששודרה ב-1980. בסדרה כיכבו פיטר או'טול, סיריל קיוזאק ופיטר יוסטינוב. עוד כיכב בתוכניות טלוויזיה כמו "Emmerdale Farm" בשנות השמונים ו-"Glenroe" בשנות התשעים. ב-1992 שיחק בתפקיד הסבא בסרט "אל המערב" בבימויו של מייק ניואל. ב-1993 דיבב בסדרה "ממלכת עכברי השן".
בעקבות הופעתו בתפקיד מייקל או'סאליבן בסרט "להעיר את נד" משנת 1998, קיבל קלי תפקידים קטנים אבל בולטים בסרטים כמו "צ'ארלי בממלכת השוקולד" של טים ברטון בו גילם את סבא ג'ו; בסרט "סוכן סמוי קודי בנקס 2", וב"אבק כוכבים" שהיה הסרט האחרון בו השתתף. קלי הרבה להופיע ברדיו בין השאר בתפקיד אורח בסדרה "Baldi" ברדיו 4 של ה-BBC.
חיים אישיים
קלי היה נשוי לשחקנית לורי מורטון, ולהם היו שני ילדים דייוויד ומרים. הוא נפטר ב-12 בפברואר 2012 אחרי מחלה קצרה. בעיתון אייריש טיימס כינו אותו "הזקן הגדול של המשחק האירי". ב-16 בפברואר 2012 נערכה הלוויה קתולית בכנסיית Miraculous Medal בעיר הולדתו דבלין. גופתו נשרפה בבית הלוויות מאונט ג'רום. אפרו נטמן בבית הקברות מאונט ונוס בדבלין.
פרסים ואותות כבוד
ב-1991 זכה קלי בפרס הלן הייז על הופעה מצטיינת לשחקן משנה בהפקה המחודשת של "The Playboy of the Western World" שהוצג ב"מרכז קנדי". ב-1998 היה מועמד לפרס גילדת שחקני המסך על הופעתו בסרט "להעיר את נד".
ב-2005 זכה קלי בפרס מפעל חיים מטעם האקדמיה האירית לקולנוע וטלוויזיה. בנוסף הוא היה מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט "צ'ארלי בממלכת השוקולד".
Witchcraft (שיר)
Witchcraft (בעברית: כִּשׁוּף) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האמריקאי פרנק סינטרה. השיר יצא לאור ב-23 בדצמבר 1957, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום. אלביס פרסלי ביצע את השיר בתוכנית "The Frank Sinatra Timex Show: Welcome Home Elvis".