cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המלחמה המצרית-עות'מאנית הראשונה
קוניה
על אף הבדלי הכוחות, בעת נפגשו שני הצדדים ב-21 בדצמבר 1832, כוחותיו המועטים של אבראהים הערימו על העות'מאנים והביסו אותם בהתנגשויות צבאיות זו אחר זו, הקרב על קוניה היווה את שיא יוקרתה של מצרים תחת עלי, בעוד הוזיר הגדול נתפס בידי המצרים כאשר אבד באבק ועשן הקרב והצבא העות'מאני סבל כ-9,000 אבדות, הצבא המצרי עבר את הקרב עם 792 אבדות והמשיך להתקדם, כעת עם אספקת הכוחות העות'מאנים המובסים, אל עבר הבירה בבוספורוס, קונסטנטינופול (איסטנבול).
סוף דבר
עם התקרבות המצרים לבירה, הממשלה העות'מאנית נכנעה לדרישותיו של עלי וניתנה לו ארץ ישראל וכלל סוריה הגדולה. לטווח הקצר השפיעה המלחמה על חייהם של המתיישבים בשטחים המסופחים, אשר רבים מהם תחת שלטון חדש מרדו לטובת זה שקדם לו, כמו כן השפיעה המלחמה גם על יוקרתה של מצרים אשר הייתה לאחריו בשיאה.
כאשר צופים על תוצאות המלחמה לטווח הארוך ניתן להבין כי לאחר שהעות'מאנים קראו לעזרת הבריטים בהשבת השטחים, אלו הסכימו לתמיכה בתמורה לאי קפריסין. מאוחר יותר השטחים אכן הוחזרו לעות'מאנים הודות לתמיכה הבריטית במסגרת המלחמה המצרית-עות'מאנית השנייה אשר התרחשה בין השנים 1839–1841. עם הזמן גברה ההשפעה הבריטית על הים התיכון על מצרים ומאוחר יותר, לאחר מלחמת העולם הראשונה, גם על הלבנט.
מכאן שהיו אלו הבריטים, אשר השיגו את פיסת העוגה הגדולה ביותר בסופו של דבר.
מרחביה
{{פירושונים|
Johnny Guitar
Johnny Guitar הוא שיר שנכתב על ידי פגי לי (מילים) ויקטור יאנג (לחן) והיה שיר הנושא של הסרט "Johnny Guitar" מ-1954 בבימויו של ניקולס ריי ובכיכובו של ג'ואן קרופורד. בשיר יש שימוש בגיטרה קלאסית, תוך שהוא מכיל בתוכו סוגות מוזיקליות שונות שמבקרי המוזיקה השוו ליצירות אחרות.
צרפת מעבר לים
השטח של כל הטריטוריות שמעבר לים הוא 119,394 קמ"ר (17.8% מהשטח הקרקעי של צרפת) שבו 2.65 מיליון תושבים (4% מאוכלוסיית צרפת).
Johnny Guitar
נעשה שימוש בקטע הכלי של השיר בתחילת הסרט ולאורכו, תוך שבסופו ניתן לשמוע את פגי לי, כשהיא שרה אותו.
צרפת מעבר לים
דמוגרפיה
גלי הגירה מהמושבות שמעבר לים לצרפת המטרופוליטנית התחילה לאחר מלחמת העולם השנייה. למרות זאת, בגיאנה הצרפתית ובראוניון קיימת הגירה חיובית במשר רוב השנים.
חבלים ומחוזות מעבר לים
חבלים ומחוזות מעבר לים הם ישויות שהוכרו בסעיף 73 של החוקה של הרפובליקה הצרפתית החמישית (1958) והיו קיימות מאז 1946, בחוקה המייסדת של הרפובליקה הצרפתית הרביעית.
לצרפת חמישה חבלים מעבר לים:
Johnny Guitar
גרסאות כיסוי
במרוצת השנים הוקלט השיר עשרות פעמים, ביניהן הגרסאות של:
צרפת מעבר לים
חבלים ומחוזות מעבר לים
אלג'יריה הייתה חבל מעבר לים עד שנת 1962 ואז זכתה לעצמאות ונפרדה מצרפת.
סן-פייר ומיקלון היה בסטטוס זה בין השנים 1976–1985, אולם מאז עבר לסטטוס של קולקטיב מעבר לים.
קולקטיבים מעבר לים
קולקטיבים מעבר לים הם ישויות שהוכרו בסעיף 74 של החוקה של הרפובליקה הצרפתית החמישית (1958).
לצרפת חמש ישויות כאלו:
קלדוניה החדשה
קלדוניה החדשה נחשבת ל"קולקטיב מיוחד" (collectivité sui generis) ויש לה סטטוס ייחודי ברפובליקה הצרפתית, בין קולקטיב טריטוריאלי למדינה ריבונית.
טריטוריות נוספות
לצרפת טריטוריות לא מיושבות שנמצאות בשליטתה לפי חוק משנת 1955.
הנזיר שמכר את הפרארי שלו
הנזיר שמכר את הפרארי שלו (באנגלית: The Monk Who Sold His Ferrari) הוא ספר לעזרה עצמית מאת רובין שארמה. הספר הוא מעשייה מעולם העסקים הנגזרת מהתנסויותיו האישיות של שארמה לאחר שעזב את הקריירה שלו כעורך דין בגיל 25.
הפקודה המחפירה
ב-17 במרץ 1808 קבע נפוליאון הראשון שלוש גזרות בניסיון כושל לקדם את שוויון היהודים, ולשלבם בחברה הצרפתית, ובנה על האמנציפציה היהודית של 1790–1791. לשלישית מבין הגזרות – הפקודה המחפירה, או הצו המחפיר (בצרפתית: Décret infâme) – היו השפעות שליליות. אף שמטרתה הייתה להעניק אזרחות שווה, היא הגבילה את הלוואות הכסף מצד יהודים (הקתולים לא הורשו לבצע חיוב ריבית כרווח על הלוואות), ביטלה את כל החובות של חייבים לא-יהודים ליהודים, והגבילה את תושבותם של יהודים חדשים בצרפת על ידי הגבלת פעילותם העסקית, תוך מתן אפשרות לעבודה בחקלאות ובמלאכה. גזרות אלה החלישו את מצבם הכספי של יהודים, שהיו בעברם מלווים בריבית.
רקע כללי
נפוליאון בונפרטה זכה בתחילה בנאמנותם של יהודים כאשר בשנת 1797 שחרר יהודים באנקונה שבאיטליה. הוא בחר רשמית בשני הכוהנים הגדולים של האומה היהודית ובשבעה חברי מועצה לכוהנים הגדולים. יש טוענים כי הוא עודד יהודים להחזיר את שליטתם בירושלים, בשנת 1799 בעזרת צבאו במכתב שהופנה לרב בירושלים, אך רבים חושדים כי המכתב הוא זיוף. הוא לא פעל נגד היהודים עד תחילת המאה ה-19, אז העביר את שלוש הגזרות, אחת מהן נודעה כפקודה המחפירה. יש מי שמייחסים את שינוי הגישה, כמו הסופר פרנץ קובלר, לזיקתו החדשה לצרפת ולרצונו החדש להגן על האינטרסים של העם הצרפתי. כשהיה גיבור היהודים, הוא עדיין היה גם "פטריוט נלהב" של אי הולדתו, קורסיקה.
בצרפת, בתחילת המאה ה-19, המלשינים האשימו את היהודים באלזס בגביית ריבית ובשימוש לרעה בזכויות אחרות, שניתנו להם באמנציפציה שלהם בשנת 1791 תחת המלך לואי ה-16. נפוליאון צידד בדעה הצרפתית העממית. אף על פי שנפוליאון חפץ בשוויון ליהודים, הוא כינה אותם "הבזויים ביותר מבין הגברים" והכריז, במכתב של 1808 לאחיו ז'רום בונפרטה, שהוא לא רוצה שמספרם יגדל.
אף על פי שהוויעוד הראשון של הסנהדרין הגדולה, ב-4 בפברואר 1807, היה טקסי וחגיגי, המפגש לא היה אפקטיבי מאחר ששום דבר לא נעשה במהלך החודש בו נפגשו. כדי לשפר את התנאים שיוטלו על היהודים על ידי הגזרות הקרבות. במהלך שמונה המפגשים נאלצה חברי הסנהדרין הגדולה לאפשר נישואי תערובת בין צרפתים ובין יהודים, כדי שהיהודים ייקלטו בצרפת, מכיוון שהיהודים נחשבו לאזרחים לא תקניים ונדרשו להיקלט או להיות מגורשים. הוויעוד נאלץ לתמוך גם בפעולות אחרות להטמעת היהודים, כגון אישור שירות צבאי לצירוף צעירים יהודים לצבא צרפת. צעדים כאלה היו הקדמה להעברת שלוש הגזרות ב-17 במרץ 1808.
ביטול הפקודה המחפירה
מראש נקבעה הפקודה ל-10 שנים ועם חלוף השנים, ב-1818, דנו בתי המחוקקים של צרפת באפשרות להאריך אותה, אך לא עשו זאת ובכך התבטלה הפקודה. הקונסיסטוריה של פריז הוציאה כרוז, שנועד ליהודי אלזס ובו קראה להם לנהוג יפה בבני ארצם הצרפתים.
אליפות ישראל בהיאבקות חופשית 2014
אליפות ישראל בהיאבקות חופשית נערכה בבאר שבע ב-27 בדצמבר 2014.
מצר (קיבוץ)
מֶצֶר הוא קיבוץ בצפון-מערב השומרון, כשבעה קילומטר מדרום-מזרח לפרדס חנה-כרכור, סמוך לישובים מייסר ומענית, ולבית החולים המרכז לבריאות הנפש שער מנשה.
היסטוריה
הקיבוץ נוסד בשנת 1953 על ידי גרעין (128 איש) עולים מארגנטינה שהשתייכו לתנועת השומר הצעיר (גרעין קיבוץ עליה ג') ובשנת 1964 ו-1967 קיבל השלמה מגרעינים ישראליים. הקיבוץ משתייך לזרם הקיבוץ הארצי.
המייסדים היו בהכשרה בקיבוץ מרחביה בשנים 1952-1950 ולאחר מכן גם בקיבוצים געתון, סער, גת והמעפיל.
ב'וועדת השמות' הזכירו את הפסוק: "מִן הַמֵּצַר קָרָאתִי יָּהּ עָנָנִי בַמֶּרְחָב יָהּ" ועל שם זה קראו לקיבוץ מצר. מֶצֶר היא מילה נרדפת ל"גבול", כשהכוונה היא שהקיבוץ גבל עם השטח של ירדן, וגבול זה היה במרחק של 500 מטר מחדר האוכל (מרכז הקיבוץ).
ב-1972, ערכו חברי קבוצת אמנים, בהם אביטל גבע, מיכה אולמן ומשה גרשוני, פרויקט אומנותי בשם פרויקט מצר-מסר בשני היישובים וביניהם. במסגרת זו חפר אולמן בור בכל אחד מן היישובים בעזרת בני נוער תושבי המקום, וביצע ביניהם החלפת אדמות סמלית.
שטח הקיבוץ הוא כ-3,500 דונם. במהלך השנים, נמצאו בשטח הקיבוץ עתיקות, שיוחסו לתקופת האבן הנאוליתית, והועברו למוזיאון ישראל. בין שלל העתיקות באזור החורשה בקיבוץ, במקום הקרוי "פינת גדי" נחשפו גתות יין עתיקות, אשר השתמרו בצורה כמעט מושלמת.
בקיבוץ מפעל "מצרפלס", שהתחיל את דרכו כמפעל כריות בשם "כרמץ" (והיה מחלקה של מפעל פלסטי שבבעלות קיבוץ שער הגולן). בהמשך, עבר המפעל לייצור צינורות השקיה, כמחלקה של מפעל "פלסים" שבבעלות קיבוץ מרחביה. מאוחר יותר, חבר לשותפות עם "פלסים", וכך נוצר שמו החדש של המפעל, כצירוף של השמות מצר ופלסים, שהם מקור השם "מצרפלס". מפעל "מצרפלס" מייצר היום צנרת השקיה, טפטפות, מערכות השקיה, וצנרת SP ייחודית למים, גז, חשמל וכימיקלים.
המפעל הוא נותן החסות הראשית של קבוצת הכדורסל הפועל תל אביב.
ב-10 בנובמבר 2002, חדר לקיבוץ טרוריסט פלסטיני מארגון הפת"ח, וירה למוות באשה ובמזכיר הקיבוץ. לאחר מכן, פרץ המחבל לבית מגורים וירה למוות באם ובשני ילדיה, בני 4 ו-5. באוקטובר 2003 הרג כוח צה"ל את מבצע הפיגוע, וכחודש לאחר מכן, לכד כוח צה"ל את ראש הזרוע הצבאית של הפתח באזור טולכרם ומי שהיה אחראי לשליחתו.
עכבישים נודדים
עכבישים נודדים (שם מדעי: Ctenidae) היא משפחה של עכבישאים ארסיים ביותר החיים באמריקה הדרומית,אמריקה המרכזית,אמריקה הצפונית,אפריקה שמדרום לסהרה,אסיה מהודו ועד אינדונזיה,אוסטרליה,גינאה החדשה ואיי האוקיינוס השקט. הקטלני שבהם הוא עכביש נודד ברזילאי והוא גם הקטלני שבעכבישים. הם מכונים בטעות טרנטולות.
מיני עכבישים אלה חיים באזורים טרופיים רבים בעולם, בעיקר ביערות טרופיים והם קרובים למשפחה Amaurobiidae. צבעם העיקרי חום או צבע דהוי ומוסווה, אך חלקם צבעוניים ובולטים מעט או מפוספסים. הם בעלי כליצרות גדולות, רגליים ארוכות ו"גב" מעוגל. אורכם יכול להגיע לאורך 50 מ"מ.
הם אינם טווים קורים ואינם נקשרים למקום קבוע ומכאן שמם. הם תופסים את טרפם עם הכליצרות הגדולות והורגים אותו במהירות עם הארס הקטלני. הם עלולים לנשוך גם אנשים או טורפים שונים, אך יעדיפו לאיים בתצוגת הפחדה בה הם מציגים את כליצרותיהם הגדולות.
Iced Earth
אייסד ארת' (אדמה קפואה - Iced Earth) היא להקת הבי מטאל אמריקאית. הלהקה הוקמה ב-1988 על ידי ג'ון שפר ופעילה עד היום.
סגנון
המוזיקה של אייסד ארת' מאופיינת בעוצמה ובמהירות, ונוטה לנוע בין פאוור מטאל, ת'ראש מטאל  והבי מטאל (וכן לשלב בין הסגנונות). פעמיים במהלך הקריירה הארוכה של הלהקה, חרגה אייסד ארת' מסגנונה המסורתי: בשנת 2002 הוציאה הלהקה את האלבום Tribute to the Gods שנטה לכיוון הארד רוק/הבי מטאל ללא אלמנטים של פאוור/ת'ראש, ובשנת 2022, כאשר הוציאה הלהקה את האלבום A Narrative Soundscape, שהיה רחוק מאוד מכל מה שניגנה הלהקה לפני, ועל פי רוב בכלל לא נחשב לאלבום מטאל.
השירה היא לרוב בגובה גבוה (צרחות דקות) אם כי הזמר מט בארלו שר גם בקול בס עמוק.
לצד מספר קטעים שקטים ויחסית איטיים, קצב הנגינה הוא בדרך כלל מהיר ואנרגטי, בזמן שנגני הקצב משתמש בטכניקות של ת'ראש מטאל ופאוור מטאל כגון תיפוף דאבל-באס לשמור על המהירות והאנרגיות בקצב גבוה.
כשהזמר ריפר נכנס ללהקה במקומו של בארלו, הוא לקח אותה לכיוון פחות גס ואגרסיבי והרבה יותר מלודי ומלא רגש.
במספר שירים, כגון "Angels' Holocaust," "Damien," ו-"The Coming Curse" אייסד ארת' גם משלבת מזמורים גרגוריאניים (אלמנט גותי מובהק). בשני שירים משלבת אייסד ארת' גם שירה נשית: "A Question of Heaven" ו-"The Phantom Opera Ghost" (המבוסס על פנטום האופרה).
נושאי השירים
השירים של אייסד ארת' עוסקים במגוון רחב ועשיר של נושאים ברומו של עולם.
חלק מהשירים עוסקים בנושאים פילוסופיים ותאולוגיים כגון חטא ועונש, גורל, גן עדן וגיהנום, האנטי-כריסט והאפוקליפסה.
שירים אחרים עוסקים במגוון נושאים היסטוריים וספרותיים, כגון פנטום האופרה, הקומדיה האלוהית, אטילה ההוני ועוד.
אייסד ארת' הוציאה מספר אלבומי קונספט:
היסטוריה
בשנת 2002 עזב את הלהקה סולנה, מתיו בארלו. מתיו קיבל בצורה קשה את האסון במגדלי התאומים, וטען כי נמאס לו מאורח החיים של הלהקה וכי הוא החליט לתרום ל"עולם האמיתי". מאז ועד 2007 הוא עבד במשטרה.
ב-11 בדצמבר 2007 חזר בארלו לאייסד ארת'.
ב-2008 אייסד ארת' הוציאה יחד עם מתיו בארלו את הדיסק The Crucible of Man.
ב-2011 עזב בארלו שנית, בשל מחויבויות משפחתיות. מאז שינתה אייסד ארת' את הרכבה פעמים רבות.
ב-6 בינואר 2021 השתתף גיטריסט הלהקה ג'ון שפר בהסתערות על הקפיטול. עקב כך הפך למבוקש על ידי ה-FBI וב-2022 נעצר. בעקבות המעצר הודיעו שאר חברי הלהקה (חוץ מהמתופף) על עזיבתם, וחברת התקליטים ביטלה את החוזה איתם.
לשעבר
במהלך קיומה כ-30 מוזיקאים בסך הכל הצטרפו ועזבו את הלהקה. להלן מספר חברים בולטים:
JoJo (אלבום)
JoJo (בעברית: ג'וג'ו) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'וג'ו. האלבום יצא לאור ב-22 ביוני 2004. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגל, כשהבולט מתוכם הוא "", אשר הפך ללהיט בינלאומי.
האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד 200.
טיוקוד
טיוקוד (בהונגרית: Tyukod) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית טיוקוד קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בכפר 4,780 תושבים ובשנת 2020 רק 5,231 תושבים.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-12.
יהודי טיוקוד
יהודים התיישבו בטיוקוד במחצית השנייה של המאה ה-18 ורובם היו חנוונים, רוכלים וכמה חקלאים בעלי אדמות. הקהילה השתייכה לזרם האורתודוקסי. במקום היו חברה קדישא, בית כנסת ובית קברות יהודי.
בסוף אפריל 1944, אחרי כניסת הצבא הגרמני להונגריה (מרץ 1944), רוכזו יהודי טיוקוד בבית הכנסת ומשם הובלו לגטו מאטסלקה, בסוף מאי 1944 שולחו יהודי טוקוד למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו לטיוקוד 11 יהודים ששרדו. הם מצאו את בניין בית הכנסת ואת בית העלמין שלמים בזכות תושבי הכפר הנוצרים ששמרו עליהם והצילו גם שני ספרי תורה. היהודים לא הצליחו לשקם את חייהם בכפר, חנויותיהם לא הוחזרו להם ומשקיהם היו מולאמים. אחר כך הוחרם גם בניין בית הכנסת לצורכי ציבור ורוב היהודים עזבו. ב-1964 נותרה בטוקוד רק משפחה מעורבת אחת.
רפאל פאיארה
רפאל פאיארה (בספרדית: Rafael Payare; נולד ב-23 בפברואר 1980) הוא מנצח ונצואלי. המנהל המוזיקלי של תזמורת אלסטר (2014–2019), התזמורת הסימפונית של סן דייגו (מ-2019) ושל התזמורת הסימפונית של מונטריאול (מ-2022).
ביוגרפיה
רפאל פאיארה נולד בפוארטו לה קרוס, ונצואלה, הוריו היו טרינה טורס דה פאיארה מורה בבית ספר יסודי, וחואן ר. פאיארה קרטוגרף של העיר. הוא החל את לימודי המוזיקה שלו בגיל 14 ב-Núcleo בפוארטו לה קרוס, ולמד נגינה בקרן יער. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה הנסיונית הלאומית של לאס ארטס. הוא ואחיו חואל הצטרפו כל אחד ל"אל סיסטמה", "המערכת הלאומית של תזמורות ילדים ונוער של ונצואלה" מיסודו של חוסה אנטוניו אבראו. פאיארה הפך בסופו של דבר לקרן הראשית של התזמורת הסימפונית ע"ש סימון בוליבר.
בשנת 2004 החל פאיארה לימודים אצל אבראו. הוא זכה בפרס הראשון בתחרות מלקו למנצחים צעירים במאי 2012, לאחר מכן הוא הפך לעוזר המנצח של קלאודיו אבאדו במהלך עבודתו עם התזמורת הסימפונית ע"ש סימון בוליבר, ולדניאל בארנבוים באופרה של ברלין.
באוקטובר 2013, פאיארה ניצח לראשונה על תזמורת אלסטר. על בסיס הופעה זו, הודיעה התזמורת על מינויו למנצח הראשי ה-13 שלה, החל בעונת 2014–2015, תפקידו הראשון בתזמורת המובילה. באוקטובר 2016 הודיעה התזמורת על הארכת חוזה עד עונת 2018–2019, וגם על שינוי בתואר שלו ממנצח ראשי למנהל מוזיקלי. בפברואר 2018 הודיעה התזמורת על סיום המנהל המוזיקלי שלו בתום עונת 2018–2019. לרפאל פאיארה כעת את התואר חתן פרס המנצח של התזמורת.
בארצות הברית עבד רפאל פאיארה כעוזר ללורין מאזל בפסטיבל קאסלטון. לאחר מותו של מאזל ב-2014, הפך פאייארה למנצח הראשי של הפסטיבל ב-2015. בינואר 2018, ניצח לראשונה על התזמורת הסימפונית של סן דייגו. בהמשך, מינתה אותו התזמורת הסימפונית של סן דייגו כמנהל המוזיקלי הבא שלה, החל מ-1 ביולי 2019 עם חוזה ראשוני לארבע שנים. באוקטובר 2020, התזמורת הסימפונית של סן דייגו הודיעה על הארכת חוזהו עד לעונה 2025–2026.
רפאל פאיארה ניצח לראשונה על התזמורת הסימפונית של מונטריאול בשנת 2018. הוא חזר כמנצח אורח של תזמורת מונטריאול ב-2019. בינואר 2021, התמנה למנהל המוזיקלי הבא של תזמורת זו, החל מהעונה 2022–2023, עם חוזה ראשוני של חמש עונות.
חיים אישיים
רפאל פאיארה והצ'לנית האמריקאית אליסה ויילרשטיין נישאו ב-18 באוגוסט 2013. לבני הזוג יש בת, והם מתגוררים בברלין.
צדק בין-דורי
צדק בין-דורי (על פי האקדמיה ללשון: הוגנוּת בין-דורית) הוא מושג המופיע בדיונים תאורטיים ומעשיים בתחומי הכלכלה, מדעי המדינה, סוציולוגיה, פסיכולוגיה, מדעי הסביבה ובפוליטיקה. ההקשר המרכזי בו נידון המושג הוא בדילמות בפניהן ניצבות ממשלות וחברות כאשר האמצעים המיטביים להגברת הרווחה של אוכלוסיית ההווה כרוכים בסיכונים משמעותיים לרווחת דורות העתיד.
צדק חלוקתי בין-דורי בחקר הכלכלה
לפי פרופסור פרטה דסגופטה הכלכלה המודרנית העוסקת בשאלות של מידול וההערכה של חלוקת הטובין והנטל בין הדורות מתבססת על התיאוריה והמבנה המתמטי שהוצגו על ידי המתמטיקאי, הכלכלן והפילוסוף פרנק רמזי, ועל הפיתוחים למבנה זה שהציע הכלכלן זוכה פרס נובל צ'אלינג קופמאנס. רמזי העלה את השאלה "איזה חלק מהתוצר על מדינה לחסוך עבור העתיד?". דסגופטה טוען שהתיאוריה של רמזי מנוסחת במושגים של תועלת, אך ניתן להמיר אותם ללא פגיעה בתוכן ובתוצאות למושג הרווחה המודרני. לפי התיאוריה, בפישוט, כדי להגיע לאיזון המהווה צדק בין-דורי, על כל דור לצרוך ולחסוך על-פי משוואה הממקסמת את כלל הרווחה הבין-דורית, וזו מחושבת על ידי סכימה של רווחת הדור הנוכחי וכל הדורות העתידיים לבוא אחריו. תחת ההנחה שכל דור אכן ינהג כקודמו, ייווצר שיווי-משקל נאש במשחק שאינו שיתופי (תחת ההנחה שכל דור פועל לבדו מבלי לתקשר עם הדורות שלפניו או אחריו).
צדק בין-דורי בהכנסה ובתעסוקה
בארצות-הברית מקובל לדון במושג צדק בין-דורי בהקשר של "החלום האמריקאי" – ההזדמנות שניתנת לכל פרט להצליח ולהתקדם כלכלית וחברתית ללא קשר לעברו או לנכסים איתם הגיע לארצות-הברית. עד סוף המאה העשרים, הייתה מוסכמה בקרב כלכלנים שהצלחה כלכלית ומעמד חברתי בארצות-הברית מושגים ומופסדים על ידי הפרטים בכל דור, עם קשר חלש יחסית בין הסטטוס הכלכלי של ההורים לזה של ילדיהם.
משנות ה-90 של המאה ה-20 החלו להתגלות טעויות מדידה במחקרים עליהם התבססה המוסכמה לעיל. רוב הטעויות נבעו מדיווחים לא מדויקים של הכנסות הפרטים והיעדר נתונים מהימנים. גילויים אלו הובילו לגל של מחקרים אמפיריים מחודשים אשר הצביעו על קורלציה בין-דורית משמעותית בין המעמד הכלכלי של הורים וילדיהם בארצות הברית. הכלכלנים סמואל בואלס והרברט גינטיס  בחנו את הגורמים המנבאים את מעמדו הכלכלי של אזרח בארצות הברית, וממחקרם עולה שהגורם המשמעותי ביותר המשפיע על מעמדו הכלכלי הצפוי הוא מעמדם הכלכלי של הוריו – יותר ממשתנים אחרים שנבחנו כגון מוצא, שנות השכלה ו-IQ.
בישראל
נציב הדורות הבאים – בישראל פעלה בין השנים 2001–2006 נציבות הדורות הבאים, גוף ממשלתי שהיה אמון על צורכי הדורות הבאים בדומה למדינות רבות, ביניהן שוודיה, הולנד, פינלנד, קנדה, אוסטרליה וגרמניה. הנציבות סיימה את פעילותה בשנת 2006 עם סיום כהונתו של הנציב הראשון, השופט בדימוס שלמה שהם. בשנת 2010 אושרה במליאת הכנסת הצעת חוק לביטול מוסד הנציבות. שתי הסיבות העיקריות שהועלו על ידי הכנסת לביטולה של הנציבות היו העלות התקציבית הכרוכה בפעילותה, ותחושתם של חברי הכנסת שהנציבות קיבלה סמכות עודפת להתערב בפעילותם. מאז ביטול הנציבות עולות בציבור הישראלי דרישות להחזרתה, אך דרישה זו לא עולה כסוגיה מרכזית בשיח הפוליטי וכן לא במצעי המפלגות המתמודדות בבחירות.
צדק בין-דורי ומשאבי טבע – סוגיה מרכזית בדיון על צדק חברתי וסביבתי היא הניצול של משאבי טבע מתכלים. כאשר מדינה או קבוצה מחליטה לנצל משאב טבע כגון ימה, מחצב או יער – היא פוגמת בשלמותו, בתרומה שלו למערכת האקולוגית ולאסתטיות המרחב הציבורי כדי להפיק ממנו רווח. הביקורת המרכזית על ניצול מדיני של משאבי טבע היא שמשאבים אלו הם בחזקת האינטרס המשותף של 'נחלת הכלל', וככאלו הם שייכים לקהילה רב-דורית, היוצרת מחויבות לשימורם לטווח הארוך.
בעשורים האחרונים הובלו בישראל מספר מאבקים ציבוריים נגד ניצולם של משאבי טבע, הבולטים ביניהם הם המאבק נגד הבנייה בחופים בישראל, המאבק נגד זיהום וייבוש ים המלח, והמאבק נגד מתווה הגז. במהלך המאבק נגד מתווה הגז נטען ש"הגז שייך לציבור", בכלל זאת גם לדורות הבאים. הבסיס לטענה זו היה שיקולים מוסריים וכלכליים של צדק בין-דורי. התפיסה ש"הגז שייך לציבור" התרחבה במהלך המחאה והובילה לדרישה להקמת קרן ייעודית מרווחי הגז שתממן פרויקטים חברתיים, וליצירת קרן חיסכון ארוך-טווח שתעמוד לרשות הדורות הבאים. ההשראה לדרישה זו הייתה תקדים הנהוג על-פי המודל הנורווגי בו רווחי הנפט מהים הצפוני מנוהלים בקרן למען דורות העתיד. בעקבות המאבק הציבורי הועבר בשנת 2014 חוק "קרן לאזרחי ישראל, תשע"ד-2014" הקובע את הקמת "קרן לאזרחי ישראל" הידועה גם בתור קרן העושר, שנועדה לנהל את הכנסות המדינה מהיטל רווחי נפט וגז "בראייה כלכלית ארוכת טווח לשם השאתם ובמטרה לאפשר את המשך קיומה של הקרן לדורות רבים". נכון לספטמבר 2022 היא צברה 1.88 מיליארד ש"ח.
חוף לאופולד ואסטריד
חוף לאופולד ואסטריד (באנגלית: Leopold and Astrid Coast) הוא אזור חוף, בחצי המזרחי של ארץ הנסיכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.
החוף ממוקם בין הקצה המערבי של מדף הקרח המערבי (בקו אורך '81°24 מזרח) לבין כף פנק (בקו אורך 87°43′ מזרח).
גילוי אזור החוף
החוף התגלה ונחקר בטיסה שהמריאה מהספינה הנורווגית ת'ורסהאוון (Thorshavn) ב-17 בינואר 1934; מגלי החוף, שטסו בטיסה זו, היו לוטננט אלף גונדאד (Alf Gunnestad), וקפטן נילס לארסן (Nils Larsen).
מקור השם
שמו של החוף ניתן לו על ידי לארס כריסטנסן, ציד לווייתנים נורווגי, אשר הוביל את משלחת החקר הנוורגית.
כריסטנסן קרא לחוף על שמם של המלך לאופולד והמלכה אסטריד מבלגיה.
צ'אנג'ה Q7
צ'אנג'ה Q7 הוא קרוסאובר מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Changan Automobile, אשר מיוצר משנת 2017 ועד היום.
גביע דייוויס 1962
מחזיקי הגביע היו נציגי אוסטרליה ומשחק הגמר נערך בבריזביין, אוסטרליה. לתחרות נרשמו 41 נבחרות שחולקו ל-3 בתים: "בית אמריקה", "בית אירופה" ו"בית המזרח". בין מנצחי הבתים נערכו משחקים על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר.
בית אמריקה
הבית כלל 5 קבוצות כולל יוגוסלביה. במשחק המוקדם נבחרת ארצות הברית ניצחה את נבחרת קנדה.
בית אירופה
הבית כלל 28 קבוצות, כולל ברזיל, צ'ילה, מצרים, לבנון, דרום אפריקה, ניו זילנד וישראל. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.
בית המזרח
הבית כלל 8 נבחרות.
משחקים בין מנצחי הבתים
המשחקים נערכו במהלך אוקטובר-דצמבר 1962.
ישראל בגביע דייוויס
בשנת 1962 נבחרת ישראל שובצה בבית אירופה ושיחקה נגד נבחרת רומניה.
הקונרים
הקונרים (באנגלית: The Conners, בתרגום חופשי: משפחת קונר) היא סדרת סיטקום אמריקאית שנוצרה עבור ABC. סדרת טלוויזיה זו היא ספין אוף של הסדרה "רוזאן". עלילת הסדרה עוקבת אחרי משפחת קונר, משפחה ממעמד הפועלים המתגוררת בעיר השינה הבדיונית לנפורד, אילינוי.
בסדרה מככבים ג'ון גודמן, לורי מטקאלף, שרה גילברט, ליסי גורנסון, מייקל פישמן, אמה קני, איימס מקנמארה וג'יידן ריי, כולם מגלמים את אותן הדמויות שגילמו בתוכנית "רוזאן". פיתוח הספין-אוף החל בעקבות ביטולה של הסדרה "רוזאן" במאי 2018, בעקבות הערות גזעניות של כוכבת התוכנית רוזאן בר בטוויטר. בחודש שלאחר מכן, ABC הזמינה את סדרת הספין אוף ואישרה את ליהוקם של השחקנים הבוגרים, בעוד השתתפותם של קני, מקנמרה וריי אושרה בחודש אוגוסט. הסדרה משודרת בארצות הברית ביום שלישי בשעה 20:00 - משבצת שידור שבה אמורה הייתה להיות משודרת העונה הבאה של "רוזאן" בעונת השידורים של סתיו 2018, אלמלא זו הייתה מבוטלת. פרק הבכורה של "הקונרים" עלה ב-16 באוקטובר 2018. עד כה עלו לשידור חמש עונות של הסדרה.
קרל רופרכט קרוינן
קרל רופרכט קרוינן (בגרמנית: Karl Ruprect Kroenen) היא דמות נבל-על בדיונית מתוך סדרת הקומיקס הלבוי, שיצר מייק מינולה.
בקומיקס היה קרוינן מדען אס אס נאצי חסר ייחוד, שמאפייניו הבולטים ביותר היה שהוא לבש תמיד מסיכת גז ובגד גוף מגן, שמיגנולה מייחס לתאונה מסוג כלשהי שעבר. הבמאי גיירמו דל טורו יצר עבור הדמות ביוגרפיה מורחבת משמעותית, שהופיעה כנבל בעיבוד הקולנועי משנת 2004.
היסטוריון הקולנוע הגרמני פלוריאן אברס הקדיש פרק שלם מספרו בנושא נאציזם בתרבות הפופ המודרנית לדמותו של קרל רופרכט קרוינן. הוא מציין את קטעי הפאזל האלגוריים ל – האיקונוגרפיה שמאחורי העיצוב של קרוינן, וכינה אותו סוג של גילום השואה.
קומיקס
מדען גרמני שעבד עבור הנאצים, וחבר באגודת תולה, ד"ר קרוינן הפך לאחד מבכירי המדענים של פרויקט ראנה רוק (שנועדה לייצר את נשק יום הדין כדי לנצח את מלחמת העולם השנייה) ותלמידו הקרוב של גריגורי רספוטין, יחד עם אילזה הופשטיין וליאופולד קורץ. הוא נכח עם רספוטין בטקס הסודי בסקוטלנד שהביא את הלבוי לעולם.
קרוינן, הופשטיין וקורץ הוקפאו בתוך בסיס נאצי חשאי, עד שהונשמו על ידי התעשיין רודריק זינקו, שפעל על פי הוראת רספוטין. קרוינן חזר לעבוד על כמה מהפרויקטים הקודמים שלו, כולל הקמת "צבא אפוקליפסה" על ידי שילוב גופות עם רובוטיקה. הוא גם שכנע את זינקו לשלוף את ראשו של עמיתו, הרמן פון קלמפט, מדרום אמריקה. קרוינן שמר על חיבה לעמיתו, אם כי רספוטין דחה את קלמפ כבלתי מתאים לפרויקט ראנה רוק. כשהופעל מחדש ראשו של קלמפט, הוא ניסה לשכנע את קרוינן לנטוש את תוכניתו של רספוטין להעיר את אוגדרו ג'האד – ובמקום זאת להשתמש בצבא כדי להשיב את עבודתו של קלמפט בדרום אמריקה. שומע יתר על המידה, קורץ זעם ותקף את ראשו של קלמפט בצעקה: "רספוטין הוא האדון!" בבהלה תפס קרוינן סכין והרג את קורץ. כשתוכניתם נכשלה, פגע רספוטין זועם בזינקו, שהתעוור. משוטט סביב הוא לחץ בטעות על כפתור הרס עצמי בבסיס, והשמיד אותו לחלוטין.
למרות הופעותיו, קרוינן שרד והתעורר כעבור שנים עם ליאופולד קורץ כדי לסייע לאיסיה מרסטן לרכוש כלי שיט מידי BPRD. קרוינן הניח שהגופה נועדה לרפוסטין לפני שנודע לו שמרסטן הוליך אותו שולל וביקש להחיות את הלהבה השחורה, וחמק מהכאוס שנוצר עם ראשו של קלמפט. קרוינן נמצא זמן מה לאחר מכן על ידי ורווארה, שהעירה מחדש את פון קלמפט והזמינה את שני הגברים להצטרף למטרה שלה בבנייתם מחדש של פנדמוניום על כדור הארץ. קרוינן נעשה ספקן יותר ויותר כלפי ורווארה, שבסופו של דבר שרפה אותו.
ביוגרפיה קולנועית
בעיבוד הקולנועי הראשון של הלבוי, הבמאי גילרמו דל טורו יצר עבור קרוינן ביוגרפיה מורחבת משמעותית המוזכרת בסדרת ספרי קומיקס באוגדן Hellboy: The Art of the Film ובתוספות המיוחדות של ה-DVD של הסרט.
קרל רופרכט קרוינן, שנולד בשנת 1897 במינכן, היה ילד פלא אופרה עם מאפיינים מלאכיים ושיער בלונדיני שסייר בבירות אירופה עד שהקריירה שלו הסתיימה ברגע שקולו העמיק עם תחילת ההתבגרות. קרוינן הפגין סימפטומים של מזוכיזם כבר בגיל צעיר מאוד, ששילבו עם הפרפקציוניזם שלו לצורה קיצונית של "התמכרות כירורגית" מתוך תיעוב עצמי בשנות העשרה שלו שהובילו אותו לערוך ניסויים אכזריים על עצמו: הסרה כירורגית של עפעפיו, השפתיים וציפורני האצבעות שלו. הוא גם תכנן מסכת גז צמודה לסינון חיידקים אותה לבש תמיד. הוא גם די מיומן במכשירים מכניים והאמין שמיזוג בין מבנים מכניים לגופים חיים יסייע ביצירת שלמות. אחת מהמצאותיו המוקדמות הייתה זמיר שעון ששר אריה של מוצרט בצורה מושלמת. סייף מופתי, הוא התפרסם גם בזכות עבודת החרב שלו ויצר חרבות משלו.
בשנת 1930 הוא פגש את רספוטין שקם לתחייה והפך במהרה לתלמידו הנאמן ביותר. לאחר מכן הצטרף למפלגה הנאצית, ועלה במהירות בדרגות, הצטרף לאס אס בשנת 1933 והגיע לדרגת אוברשטורמבנפירר (לוטננט גנרל). הוא קיבל את צלב הברזל על שירותיו לרייך השלישי, כולל סיור כמפקד מחנה הריכוז אושוויץ, שם שירת בהצטיינות. קרוינן הפך לראש אגודת תולה, קבוצה של אריסטוקרטים גרמנים האובססיביים לתורת הנסתר. הוא עזר להם להוביל את פרויקט ראנה רוק והנדס את מחולל הפורטל שהעלה את הלבוי באוקטובר 1944.
כאשר כוחות בעלות הברית הסתערו על האי מול חופי סקוטלנד, שם התרחש פרויקט ראנה רוק, הרג קרוינן כמה מהחיילים האמריקאים שתקפו את הבסיס, אך הוסח על ידי רימון שהושלך מתחת למכשיר הפורטל על ידי פרופסור טרבור ברוטנהולם הצעיר. קרוינן ניסה למנוע את פיצוץ את הרימון, אך ידו השמאלית הועפה, ומוט מחוזק בבטון שיפד אותו דרך בית החזה וניתק את עמוד השדרה. זמן קצר לאחר מכן הוא נעלם. לאחר היעלמותו, בשנת 1956, נמצא קבר לא מסומן ברומניה. רישומי שיניים זיהו את השרידים כשייכים לקרוינן.
ה-BPRD עקבה אחר רספוטין למוזוליאום שלו בפרברי מוסקבה. הלבוי נקם לכאורה את מותו של ברוטנהולם בכך שהשליך את קרוינן למלכודת דחיפה – בור מחודד שהוסתר מתחת לדלת מלכודת. קרוינן נמחץ כאשר הלבוי הפיל עליו גלגל שיניים ענק. לא ידוע אם קרוינן שרד זאת או לא.
מסכת הגז המרוסקת של קרוינן הופיעה מאוחר יותר בוויטרינה ב-BPRD בסרט הלבוי השני. בתסריט של הסרט ההוא נכתבה סצנת אפילוג שתוכננה להוביל לסרט שלישי, אך נחתכה מסיבות תקציביות. גרסת אנימציה של הסצנה מופיעה בתוספות המיוחדות של ה-DVD. הוא נמצא על ידי רודריק זינקו בחורבות המאוזוליאום, ושרידיו של קרוינן מובאים לרופא כדי להחיות אותו באלכימיה מתקדמת, לפני שנסעו לקוטב הצפוני לתוך בניין אחסון נשק נאצי כדי להכניס את ראשו של קרוינן נטול הגוף אל תוך גוף רובוטי ענק שבו קרוינן מתעורר ומשבח את "המאסטר" שלו שחזה את תחייתו כשרספוטין מופיע על המסך.
בפרשנות לסרט השני של הלבוי, קבע גם גיירמו דל טורו כי בסיפור המתוכנן של הסרט השלישי, קרוינן היה אמור לחלוק היסטוריה עם דמותו של יוהאן קראוס. הדבר נרמז בסרט השני כאשר יוהאן נראה בוהה במחשבה עמוקה במסכתו של קרוינן בוויטרינה במהלך החלק בו הלבוי נמצא במחלקה.
נשק וציוד
גרסת הקומיקס של קרוינן היא מדען רגיל למדי, שנראה שיש לו הכשרה כירורגית כלשהי.
הלבוי (2004)
השחקן הצ'כי לאדיסלב ברן גילם את קרוינן בעיבוד הקולנועי משנת 2004.
גילום זה שונה בתכלית מהקומיקס. קרוינן, שהיה במקור דמות ענוגה, מוצג כאן כחייל רצחני לא אנושי שנאמן לרספוטין. איות שמו האמצעי שונה גם מ-"Ruprect" ל-"Ruprecht".
קייטי הולמס
קייט נואל הולמס (באנגלית: Kate Noelle Holmes; נולדה ב-18 בדצמבר 1978) היא שחקנית ובמאית קולנוע אמריקאית. פרצה לתודעה בזכות תפקידה בתור ג'ואי פוטר (אנ') בסדרה הנעורים "דוסון קריק" (1998–2003).
הולמס עשתה את הופעת הבכורה שלה בקולנוע ב-1997 עם תפקיד משנה בסרט "סופת קרח" של אנג לי. לאחר מכן השתתפה בסרטים "ללמד את גברת טינגל" (1999), "רואה בקלפים" (2000), "תא טלפון" (2002), "רסיסי אפריל" (2003), "בת הנשיא" (2004), "באטמן מתחיל" (2005), "המעניק" (2014), "לוגאן לאקי" (2017) ו"ברהאמס: הילד 2" (2020).
את הופעת הבכורה שלה בתיאטרון בברודווי עשתה בהפקה משנת 2008 של "כולם היו בניי" של ארתור מילר. בשנת 2011, היא גילמה את ג'קלין קנדי במיני סדרת הטלוויזיה "משפחת קנדי", תפקיד שהיא שחזרה במיני-סדרה "The Kennedys: After Camelot" (2017). היא גם גילמה את פייג' פיני בעונה השלישית של הסדרה "ריי דונובן" (2015) ברשת שואוטיים.
הולמס עשתה את הופעת הבכורה שלה בבימוי עם הסרט "כל מה שהיה לנו" משנת 2016, בו היא גם כיכבה, ולאחר מכן ב-2022, בסרטה השני "Alone Together".
נישואיה של הולמס לשחקן טום קרוז, שנמשכו בין 2006 ל-2012, הובילו לתשומת לב תקשורתית רבה.
ביוגרפיה
הולמס נולדה בטולדו, אוהיו. היא הצעירה מבין חמישה ילדים שנולדו לקתלין, עקרת בית ופילנתרופית, ולמרטין ג'וזף הולמס האב, עורך דין ששיחק כדורסל באוניברסיטת מרקט תחת המאמן אל מקגוויר (אנ'). יש לה שלוש אחיות ואח אחד. הולמס הוטבלה כקתולית והתחנכה בכנסיית ישו המלך בטולדו.
היא סיימה את לימודיה באקדמיית נוטרדאם (אנ'), תיכון קתולי לבנות בלבד בטולדו (שם גם אמה למדה).
קריירה
בשנת 1997, הופיעה הולמס לראשונה בסרט "סופת קרח". באותה שנה, הוצע לה לשחק ב"באפי ציידת הערפדים" אך סירבה. באותה שנה היא קיבלה את תפקיד של "ג'ואי פוטר" בסדרת הנעורים "דוסון קריק", ולשם כך ויתרה על לימודים באוניברסיטת קולומביה שאליה התקבלה. הסדרה הפכה ללהיט והולמס ושלושת השחקנים הנוספים ג'יימס ואן דר ביק, ג'ושוע ג'קסון ומישל ויליאמס הפכו לכוכבי נוער. היא הופיעה בסדרה עד לירידתה מהמסך ב-2003.
עם הזמן הפכה הולמס לשחקנית ידועה ומבוקשת. בשנת 2003, היא שיחקה בסרטו של ג'ואל שומאכר "תא טלפון", אשר זכה להצלחה. ב-2005, היא הופיעה בסרט "תודה שעישנתם" ובסרטו של כריסטופר נולאן "באטמן מתחיל". הביקורות לא היו חיוביות והיא הייתה מועמדת לפרס פטל הזהב בקטגוריה "שחקנית המשנה הגרועה של השנה". בין סרטיה: "רסיסי אפריל", "רואה בקלפים", "בתו של הנשיא", "נערי הפלא", "נטושה" ו"לא דופקות חשבון".
בספטמבר 2008, הופיעה הולמס לראשונה בברודוויי במחזה "כולם היו בניי" מאת המחזאי ארתור מילר.
בשנת 2011 שיחקה במותחן האקשן "בן של אף אחד". באותה שנה גילמה את הגברת הראשונה ג'קלין קנדי-אונאסיס במיני-סדרה ביוגרפית "משפחת קנדי" ברשת הכבלים האמריקאית Reelz. כמו כן, גילמה את נעמי "דלעת זנותית" בפרק של הסדרה הקומית עטורת השבחים "איך פגשתי את אמא".
בשנת 2012 הופיעה הולמס במחזה הקומי "Dead Accounts" מאת תרזה ריבק בתיאטרון ברודוויי.
בשנת 2014 גילמה את אימו של ברנטון ת'ווייטס בסרט מדע בדיוני "המעניק" המבוסס על הרומן באותו שם - "המעניק" - מאת הסופרת לויס לאורי.
בשנת 2015, שיחקה בסרט "האישה בזהב" בכיכובה של הלן מירן, המבוסס על סיפורה האמיתי של מריה אלטמן, קשישה יהודייה המתגוררת בלוס אנג'לס, המנסה להשיב לבעלותה את יצירתו המפורסמת של גוסטב קלימט, "דיוקנה הראשון של אדלה בלוך-באואר", אשר נבזז על ידי הנאצים בווינה לפני מלחמת העולם השנייה. בהמשך שנה, הצטרפה הולמס לקאסט העונה השלישית של דרמה הפשע "ריי דונובן" ברשת שואוטיים, בה גילמה את פייג' פיני. עוד ב-2015, הולמס ביימה סרט תיעודי קצר עבור ESPN על המתעמלת האולימפית נדיה קומנצ'י בשם "Eternal Princess" שהוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים טרייבקה.
בשנת 2017, הולמס כיכבה בקומדיית הפשע "לוגאן לאקי" בבימויו של סטיבן סודרברג. הסרט זכה לביקורות חיוביות, כאשר מבקרים רבים שיבחו את ביצועי צוות השחקנים ואת הבימוי של סודרברג, והכניס 48 מיליון דולר ברחבי העולם.
בשנת 2018 היא כיכבה בקומדיה הסאטירית "דיקטטור יקר" לצד מייקל קיין. באותה שנה, ביצעה הופעת אורח בקומדיית הפשע של גארי רוס "אושן 8" לצידן של סנדרה בולוק וקייט בלאנשט.
בשנת 2019, שיחקה בסרט העצמאי "Coda" לצידו של פטריק סטיוארט.
בשנת 2020, היא כיכבה בסרט האימה "ברהאמס: הילד 2". הסרט יצא לאקרנים ב-21 בפברואר 2020 והכניס 20 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב של 10 מיליון דולר. באותה שנה, היא גילמה את הדמות הראשית בסרט "הסוד: האומץ לחלום", לצדם של ג'וש לוקאס וג'רי אוקונל, שיצא לאקרנים בארצות הברית באמצעות וידאו לפי דרישה, ובתיאטראות נבחרות במספר מדינות ב-31 ביולי 2020. בסוף השבוע הראשון ליציאתו, היה זה לסרט המושכר ביותר ב-FandangoNow, שני ב-Apple TV ושביעי ב-iTunes Store.
בשנת 2022, היא כתבה וביימה את סרטה השני, דרמה רומנטית בשם "Alone Together". בסרט מככבת הולמס לצדם של ג'ים סטרג'ס, מליסה לאו וזושה מאמט. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים טרייבקה ב-14 ביולי 2022, הוא שוחרר בארצות הברית ב-22 ביולי 2022, ושוחרר בווידאו לפי דרישה ב-29 ביולי 2022.
ב-2023, חזרה הולמס לתיאטרון וכיכבה במחזה "The Wanderers" באוף ברודוויי י מאת אן זיגלר.
חיים אישיים
בשנים 1998–1999 הולמס הייתה במערכת יחסים עם השחקן הקנדי ג'ושוע ג'קסון, שכיכב לצדה אז בסדרה "דוסון קריק". הולמס אמרה כי ג'קסון היה אהבתה הראשונה.
באותה שנה החלה לצאת עם השחקן האמריקאי טום קרוז. ב-17 ביוני 2005, הציע קרוז להולמס נישואים במגדל אייפל שבפריז. ב-18 באפריל 2006 ילדה את בתם המשותפת, סורי. בנובמבר 2006 נישאו בני הזוג בטקס פרטי באיטליה. ב-29 ביוני 2012 פורסם כי הולמס הגישה בקשה לגירושין מקרוז, וב-10 ביולי 2012 חתמו השניים על הסכם הגירושים.
באותה עת שהייתה ביחד עם בעלה לשעבר, השחקן טום קרוז, למדה והתנסתה גם עם הסיינטולוגיה (קרוז עודנו מנציגיה הראשיים של הכת הסיינטולוגית), אך עם גירושיהן ולאחר שקיבלה איומים מכנסיית הסיינטולוגיה בעקבות כך - החליטה הולמס לנתק את קשריה עם הסיינטולוגיה, ולחזור לחיק הכנסייה הקתולית בה גדלה.
בין השנים 2020–2021, הייתה בזוגיות עם השף אמיליו ויטולו ג'וניור.
טוביה ריבנר
טוּביה רִיבְּנֶר (Rübner, לעיתים Ruebner; 30 בינואר 1924 – 29 ביולי 2019) היה משורר ישראלי בשפות עברית וגרמנית, מורה, מתרגם, עורך וצלם, פרופסור חבר בגמלאות לספרות באוניברסיטת חיפה, חתן פרס ישראל לשירה עברית (תשס"ח).
רקע משפחתי ושנותיו הראשונות
ריבנר נולד בשם קוּרְט אֶרִיךְ רִיבְּנֶר בברטיסלאבה שבצ'כוסלובקיה (כיום בירת סלובקיה) בשנת 1924, במשפחה אמידה ומבוססת דוברת גרמנית. אביו היה מנהל אדמיניסטרטיבי בחברת מסחר בינלאומית. בעקבות האנשלוס פוטר אביו מעבודתו והנאצים הנהיגו חוקי גזע. ריבנר הפסיק את לימודיו והצטרף להכשרה של השומר הצעיר, במסגרתה שהה שנה באחוזה ליד העיר באנסקה ביסטריצה ושם החל לכתוב לראשונה שירה. שחזר מההכשרה החליט אביו לשלוח אותו לארץ ישראל, שם תכנן לרכוש משק במושב שבי ציון.
ב-21 באפריל 1941 עזב, והחל במסע העלייה לארץ ישראל ללא משפחתו, יחד עם קבוצה של עוד תשעה נערים יהודים. בנסיעה דרך הונגריה, רומניה, טורקיה, שם הגיעו ברכבת דרך חלב שבסוריה לביירות, ומשם באו באוטובוס לראש הנקרה. הוריו, אחותו וסביו, שנשארו בסלובקיה, נשלחו על ידי הנאצים למחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו, שם נרצחו בשנת 1942. אחרי שלושה ימים בהם שהו במחנה העולים בעתלית, הגיעה הקבוצה לקיבוץ מרחביה בעמק יזרעאל, שם היו עתידים לחיות יחד עם עוד קבוצה של נערים ונערות מהונגריה, שהצטרפה אליהם מאוחר יותר, במסגרת חינוכית של חברת נוער מטעם ארגון עליית הנוער.
במרחביה החל לכתוב שירים בעברית וגרמנית. הידיעה שיש בחברת הנוער בחור שכותב שירים בגרמנית הגיעה אל אברהם שלונסקי, שהיה באותו זמן בקיבוץ מרחביה. שלונסקי שלח אותו אל לאה גולדברג, שגם כתבה שירה תחילה בגרמנית. מאז היה לתלמידה והקשר ביניהם, שנהפך לידידות עמוקה, התמיד קרוב לארבעים שנה, עד מותה. לאחר מותה נתבקש על ידי משפחתה לערוך את עיזבונה.
לאחר תקופה עברה הקבוצה של ריבנר לקיבוץ גן שמואל, לתקופת הכשרה לפני שישובו לקיבוץ מרחביה כדי להתקבל לחברות. שם, בספרייה קטנה שתרמה הוצאת שוקן, היו ספרים רבים בגרמנית, אותם קרא ולמד, בעיקר את ספרי פרנץ קפקא. שחזר למרחביה עבד תחילה כרועה צאן, כמו כן בכרם ובפלחה. בשנת 1944 נישא לעדה, עולה מהונגריה שהייתה איתו בקבוצה, אם בתו מרים (1949). בינואר 1951 עדה נהרגה בתאונת בין אוטובוס בו נסעו למשאית. ריבנר נפצע קשה בשריפה שפרצה באוטובוס ושכב בבית החולים במשך שלושה חודשים, ולכן הקיבוץ החל להעסיקו כספרן וכמורה לספרות.
ב-1953 נישא בשנית לגלילה יזרעאלי, פסנתרנית בת עין חרוד, ונולדו להם שני בנים: עידן (1956), שחי בנפאל כבודהיסט מחמיר בתורתו, ומורן (1960), שעקבותיו אבדו בראשית שנת 1983 באקוודור כשבא לבקר את הוריו שהיו בשבתון באוניברסיטת הרווארד. בתו הבכורה מרים הקימה משפחה באיסלנד.
פעילותו כיוצר ומורה
הודות לידע שרכש שלא באמצעות השכלה אקדמית פורמלית, החל ללמד כמורה לספרות בבתי ספר ומאוחר יותר כמורה לספרות כללית בסמינר למורים ובאוניברסיטת חיפה, שם הגיע לדרגת פרופסור לספרות השוואתית (משנת 1974). במקביל לימד גם בסמינר אורנים ובאוניברסיטת תל אביב.
עד שנת 1950 כתב שירים עדיין בשפת אמו, גרמנית. שיריו העבריים הראשונים בארץ הודפסו בשנת 1953. ספר שיריו הראשון, "האש באבן", יצא לאור בשנת 1957. בנוסף עסק בצילום מאז סוף שנות ה-50 צילום, אותם הציג בתערוכות. הוא הוציא כמה אלבומים שהקנו לו שם של צלם אמן, וכן צילומיו ליוו את ספרי שירתו.
ריבנר התקרב במיוחד אל המשורר אריה לודוויג שטראוס, שקירב אותו אל חבורה של יוצרים בגרמנית כמו ורנר קראפט ואחרים. בשנת 1959 ערך והביא לדפוס את הספר "בדרכי הספרות: עיונים בספרות ישראל ובספרות העמים" הסוקר את שירתו של אריה לודוויג שטראוס. ריבנר עצמו חנך את המשורר דן פגיס שהגיע כעולה חדשה לחברת הנוער בקיבוץ מרחביה. ריבנר גם קיים קשר ארוך שנים עם המשורר עוזר רבין, שהיה אף הוא תקופה מסוימת חבר בקיבוץ מרחביה.
ריבנר היה חניך התרבות הגרמנית. בגרמניה שיריו זוכים להתעניינות. היה חבר בהתכתבות באקדמיה ללשון ולשירה הגרמנית, באקדמיה למדעים ולשירה במיינץ ובעוד כמה מוסדות ספרותיים גרמניים כמו חברת פרנץ קפקא, חברת הוגו פון הופמנסטאל, וכמו כן החברה האירופית לתרבות.
בשנת 2007 נערך במועדון "צוותא בתל אביב, מופע משיריו שהולחנו.
בשנת 2009, בעקבות שיתוף פעולה עם המלחין מוני אמריליו, הולחנו תריסר משיריו של ריבנר, באלבום שוב שמש ירוקה.
בשנת 2013 ערך את הספר "שירים ומאמרות", אוסף של שירים ומאמרים מאת אריה לודוויג שטראוס.
בשנת 2015, נערכה התערוכה "טוביה ריבנר - פרשת הדרכים" ובה הוצגו מצילומיו והקלטות וידאו בהן הקריא משיריו על צילומים מאלבום המשפחה. אוצר: גיא רז. באותה שנה יצא בגרמניה ספר מחקר של 30 פרופסורים גרמנים, שניתחו והעריכו את יצירתו.
ריבנר נפטר ב-29 ביולי 2019 בגיל 95.
קישורים חיצוניים
לאחר מותו
מיצירתו:
שרה מחבוב חאן
שרה מחבוב חאן (נולדה ב-9 בפברואר 1991 ברוואלפינדי) היא טניסאית פקיסטנית, המחזיקה בשיא התארים הלאומיים בכל ההיסטוריה של פקיסטן, וכן השתתפה במספר הגדול ביותר של משחקים בינלאומיים.
במשחקיה בייצוג פקיסטן בגביע הפדרציה, יש למחבוב מאזן ניצחונות–הפסדים של 2–8.
קריירה
שרה מחבוב חאן נולדה ברוואלפינדי, במחוז פנג'אב שבפקיסטן. אביה, מחבוב חאן, הוא מאמן טניס, ומאמן אותה. בשנת 2004, בגיל 14, היא הייתה לאלופת פקיסטן הצעירה ביותר אי פעם.
יחד עם סבאה עזיז, אושנה סוהייל, ושרה מנסור, היא עשתה היסטוריה כשייצגה את פקיסטן שחזרה להשתתף בגביע הפדרציה, לאחר עשור של היעדרות.
מאז שנת 2005, ונכון לשנת 2018, מחבוב היא השחקנית המובילה בפקיסטן (אך לא החזיקה בתארים בעת לימודיה בארצות הברית), כאשר בתקופה זו יריבתה העיקרית היא שרה מנסור, אשר לפרקים מחזיקה בתואר האליפות הלאומית. היא השחקנית היחידה שזכתה בתארים לאומיים במגרשי חימר, דשא ומגרשים קשיחים, והיא זכתה במספר שיא של תארים לאומיים לנשים בדירוג בטניס יחידים.
באוקטובר 2010, מחבוב הייתה לטניסאית הפקיסטנית הראשונה להגיע לדירוג המכשיר אותה לטורניר הפדרציה הבינלאומית לטניס (ITF) מחוץ פקיסטן, והראשונה להעפיל לרבע הגמר של טורניר ITF בינלאומי, הישג אליו הגיעה במשחקי זוגות בעין סוחנה, שבמצרים, בשותפות עם אירינה קונסטנטיניד.
בחודש מאי 2011, היא חתמה לשחק עבור נבחרת הטניס של אוניברסיטת ניו מקסיקו.
בשנת הלימודים השנייה שלה בניו מקסיקו, מחבוב עברה לשחק עבור אוניברסיטת ג'יימס מדיסון בווירג'יניה, שם היא שיחקה כמעט ארבע שנים וסיימה את לימודיה בחודש מאי 2015, ובידה תואר ראשון בסוציולוגיה. לאחר מכן היא חזרה לפקיסטן.
על אף הצלחותיה, לא היה ביכלתה של מחבוב להגיע רחוק יותר בתחרויות בינלאומיות, בעיקר בשל חוסר תמיכה לטניס בפקיסטן. אביה המאמן ניסה למצוא עבורה חוסים כדי שתוכל לפרוץ את המחסום הזה, ללא הצלחה.
נכון לשנת 2018, מחבוב מארחת תוכנית יומן ספורט בערוץ הלאומי בפקיסטן PTV כל יום שבת וראשון בערב.
רוסה (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
ויקטור גולובטנקו
ויקטור גולובטנקו (ברומנית: Victor Golovatenco; נולד ב־28 באפריל 1984 בקישינב שבמולדובה) הוא כדורגלן עבר מולדובני ששיחק בעמדת המגן.
קריירה בין־לאומית
לגולובטנקו 79 הופעות במדי נבחרת מולדובה, מספר ההופעות השלישי הגבוה ביותר עבור הנבחרת. הוא שיחק במספר טורנירים בין–לאומיים, בהם: מוקדמות יורו 2008, מוקדמות יורו 2012, מוקדמות מונדיאל 2014, מוקדמות יורו 2016 ומוקדמות מונדיאל 2018.
שלושת שעריו של השחקן במדי הנבחרת הובקעו בשני משחקי ידידות ב־2009. השער הראשון הובקע ב־6 ביוני בניצחון 1–2 על. שני שערים נוספים הובקעו ב־12 באוגוסט בניצחון 1–4 על.
הפארק הלאומי הגעשי לאסן
הפארק הלאומי הגעשי לאסן (באנגלית: Lassen Volcanic National Park), הוא פארק לאומי המשתרע על שטח הררי מיוער בן 430 קילומטרים רבועים, המתאפיין בתוואי נוף געשיים, בצפון-מזרח מדינת קליפורניה בארצות הברית.
האזור היה תחת השפעה של פעילות געשית במשך מיליוני שנים, אבל ההיסטוריה הגאולוגית האחרונה של הפארק קשורה להר לאסן, הר געש שהוא כיפת הלבה הגדולה ביותר בעולם, והר הגעש הדרומי ביותר ברכס קסקייד. ההר התפרסם בעקבות התפרצות געשית גדולה ב-1915. מקור החום לגעשיות באזור לאסן הוא הפחתה מול חוף צפון קליפורניה של לוח גורדה מתחת ללוח הצפון-אמריקאי. האזור סביב פסגת לאסן עדיין פעיל געשית, כולל בריכות בוץ, פומרולות מצחינות, ומעיינות חמים מבעבעים. הפארק הלאומי הגעשי לאסן הוא בין המקומות הבודדים בעולם שבו ניתן למצוא את כל ארבעת הסוגים של הרי הגעש (כיפת לבה, חרוט מגן, חרוט אפר והר געש שכבתי).
הילידים האינדיאנים חיו באזור הפארק במשך אלפי שנים. הם היו ציידים-לקטים שנהגו להגיע לאזור במשך חלק מהשנה, צדו בעלי חיים וליקטו צמחים. המתיישבים הראשונים באזור ממוצא אירופאי הגיעו בתחילת המאה ה-19. שם ההר שנתן את שמו לפארק הוא מחווה לפטר לאסן (Peter Lassen; 1859-1800), נפח ממוצא דני שהוביל את המהגרים מעבר לפסגה זו אל עמק סקרמנטו בשנות ה-30 של המאה ה-19.
הפארק הלאומי הגעשי לאסן התחיל כשני מונומנטים לאומיים שהוכרזו על ידי נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט ב-6 במאי 1907: "המונומנט הלאומי חרוט האפר" (Cinder Cone National Monument), ו"המונומנט הלאומי פסגת לאסן" (Lassen Peak National Monument). ב-9 באוגוסט 1916 שודרג מעמד האזור לפארק לאומי בעקבות ההתפרצות המרהיבה שנה קודם לכן.
הפארק מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית, סוכנות פדרלית שמטרתה להגן על עושר משאבי הטבע והמשאבים התרבותיים של הפארק, המושכים למעלה מחצי מיליון מבקרים מדי שנה. הפארק הוא משכן לקרוב ל-800 מינים של צמחים, וכ-300 מינים של בעלי חוליות.
גאוגרפיה
הפארק הלאומי הגעשי לאסן משתרע על שטח הררי מיוער בן 430 קילומטרים רבועים בצפון-מזרח מדינת קליפורניה בתחומי מחוזות קליפורניה לאסן, פלומאס, שסטה וטהאמה. העיר הקרובה ביותר היא רדינג במרחק 75 קילומטרים מערבית לפארק. הערים הגדולות הקרובות הן סקרמנטו, כ-300 קילומטרים דרומית-מערבית לפארק, סן פרנסיסקו, כ-400 קילומטרים דרומית-מערבית לפארק ופורטלנד, יותר מ-700 קילומטרים צפונית לפארק. אל הפארק אפשר להגיע באמצעות כביש בין-מדינתי 5, וכביש 89 של קליפורניה חוצה אותו, כשהוא מטפס עד לגובה 2,594 מטרים מעל פני הים בנקודה על מדרונותיו של הר לאסן.
מרבית פסגות ההרים באזור הם הרי געש רדומים, בהם כאוס קראגס (Chaos Crags) בגובה 2,592 מטרים, הר ברוקאוף (Brokeoff Mountain) בגובה 2,592 מטרים וסינדר קון (Cinder Cone) בגובה 2,592 מטרים.
בחלק המערבי של הפארק יש צוקי לבה גדולים (הרים גדולים שנוצרו על ידי קילוחי לבה), לועות הרי געש משוננים ולועות גופרית מעשנים. האזור נחתך על ידי קניונים שנוצרו על ידי קרחונים והוא מנוקד באגמים ונחלים מהירים של מים זכים. החלק המזרחי של הפארק הוא רמת לבה נרחבת בגובה מעל ל-1,600 מטרים מעל פני הים. באזור יש חרוטי אפר קטנים, והוא מיוער בעצי אורן ואשוח, ויש בו מעט נחלים. עמק וורנר (Warner Valley), המסמן את הקצה הדרומי של רמת לאסן, כולל אזורים של מעיינות חמים ("Boiling Springs Lake" (אגם המעיינות הרותחים), ("Devils Kitchen" (מטבח השטן) ו-"Terminal Geyser" (הגייזר הסופי)) עמק מיוער תלול זה כולל כרי דשא נרחבים שבאביב יש בהם שפע פרחי בר.
יש ארבעה הרי געש מטיפוס חרוט מגן בפארק, הר הרקנס (Mount Harkness), בפינה הדרום-מערבית של הפארק, הר רד (Red Mountain), בגבול הדרום-מרכזי, פסגת פרוספקט (Prospect Peak), בפינה הצפון-מזרחית ופסגת רייקר (Raker Peak), צפונית לפסגת לאסן. כל הרי הגעש הללו הם בגובה שבין 2,100 ל-2,500 מטרים מעל פני הים, וכל הר מסתיים בחרוט אפר.
אקלים
האקלים בפארק הלאומי הגעשי לאסן הוא אקלים אלפיני, כאשר האקלים ממערב הוא ים-תיכוני, בעוד שבאזורים ממזרח האקלים הוא צחיח למחצה. מכיוון שכל הפארק שוכן בגובה, החורפים קרים והקיצים חמימים בדרך כלל בגבהים שמתחת ל-2,300 מטרים מעל פני הים. מעל גובה זה האקלים קשה וקר, כשהטמפרטורות בקיץ קרירות. הטמפרטורות משתנות בהתאם לגובה. הטמפרטורה המינימלית שנמדדה הייתה 27°C-, והמקסימלית הייתה 40°C. כפור יכול להתרחש כל השנה, אם כי בין החודשים מאי לספטמבר הוא נדיר. החודשים יולי עד ספטמבר הם בדרך כלל שטופי שמש, כשהטמפרטורות ביום נעות בין 25°C ל-29°C.
כמות המשקעים בתחומי הפארק גבוהה עד גבוהה מאוד משום שרכס הרי החוף הפסיפי אינו חוסם את ענני הגשם המגיעים ממערב מהאוקיינוס השקט. הפארק מקבל יותר משקעים מכל מקום אחר ברכס קסקייד דרומית לשלוש אחיות (Three Sisters) באורגון. החודשים הגשומים ביותר הם מדצמבר עד מרץ, והחודשים שבהם יורדת כמות הגשם הקטנה ביותר הם יוני עד ספטמבר. שלג יורד בפארק מאוקטובר ועד אמצע יוני, ולכן הכביש המרכזי בפארק סגור בעונה זו. כמות השלג היורדת על מרכז המבקרים החדש סמוך לכניסה הדרום-מערבית בגובה 2,040 מטרים מעל פני הים היא סביב 11 מטרים, אף שהמרכז פונה מזרחה. סביב אגם הלן בגובה 2,500 מטרים כמות השלג השנתית היא בין 15 ל-18 מטרים, ככל הנראה המקום המושלג ביותר בקליפורניה. בנוסף, כמות השלג המצטברת באגם הלן בממוצע גבוהה יותר בכל תחנת מדידה הסמוכה להר געש ברכס קסקייד, כשהמקסימום הגיע ל-4.5 מטרים. שלג שפונה לצד הדרכים יכול להישאר כל השנה.
הידרוגרפיה
הנחלים הקטנים בפארק שייכים לאגן הניקוז של הנהר סקרמנטו. נהר זה, שמקורו צפונית לפארק בסמוך להר שסטה, זורם מערבית לפארק לתוך עמק סקרמנטו. הנהר נשפך למפרץ סן פרנסיסקו, כלומר לאוקיינוס השקט, ואורכו 615 קילומטרים.
הנחלים בחלק המזרחי שייכים לאגן הגדול. לנחלים אלו אין מוצא אל הים והם זורמים לאגמים סגורים ומימיהם מתאדים.
אף שאין כיום קרחונים בפסגת לאסן יש בו 14 שדות שלג קבועים.
גאולוגיה
הסלעים העתיקים ביותר ברכס קסקייד נוצרו לפני כ-400 מיליון שנים כסלעי משקע בקרקעית האוקיינוס השקט. הם הוצבו על פני השטח של הקצה המערבי של מה שהיא כיום יבשת אמריקה הצפונית כתוצאה מתנועות לוחות טקטוניים קטנים לצפון-מערב. לחץ עז שהופעל על הסלעים המיר אותם לגנייס ולווחה. לוחות ימיים טקטוניים קטנים אלו התנגשו בלוח הצפון-אמריקאי הגדול לפני כ-90 מיליון שנים, והקרקע החלה להתרומם לאיטה. הכיוון של מרבית שלשלות ההרים מצפון-מערב לדרום-מזרח הוא תוצאה של התנגשות זו. ההרים שנוצרו אז נסחפו כמעט לחלוטין.
לפני כ-35–40 שנים התנגשו לוחות ימיים בזלתיים חדשים, לוח גורדה ולוח חואן דה פוקה בלוח הצפון-אמריקאי הגדול הרבה יותר, ובהיותם כבדים יותר עברו הפחתה מתחתיו תוך כדי המסה, יצירת מאגמה, געשיות ויצירת הרים, בהם הרי הגעש של רכס קסקייד, תופעה המוכרת כקשת הגעשית של רכס הקסקייד. קשת געשית זו היא חלק מטבעת האש, כינוי להרי הגעש שסביב שולי האוקיינוס השקט. הקשת הגעשית משתרעת מדרום-מערב קולומביה הבריטית ועד צפון קליפורניה, וכוללת שמונה עשרה פסגות געשיות. פסגת לאסן היא הפסגה הגעשית הדרומית ביותר. התהליך עדיין נמשך והרכס עדיין מתרומם. קרוב ל-500 קילומטרים מהחוף שוקע מרכז לוח גורדה כמעט 2.5 סנטימטרים בשנה מתחת ללוח הצפון-אמריקאי.
היווצרות סלע האם של אזור הפארק
בסיס ההרים בפארק בנוי מסלעים מהקרטיקון שגילם כמה מיליוני שנים, דומים לאלו הנחשפים ברכס סיירה נבדה. סלעי משקע אלו נוצרים ממשקעים שהורבצו בזמן שהאזור היה מכוסה בים. לא רואים סלעים אלו בפני הקרקע של הפארק משום שהם כוסו אחר-כך בסלעים געשיים. האזור החל להתרומם בין לפני 35 ל-70 מיליון שנים במהלך האורוגנזה הלרמידית. השטח שהיה תחת הים ונחשף הפך תחילה לאזור ביצות תחת אקלים סובטרופי ונוצרו משקעים אורגניים, מה שמסביר את הנוכחות של פחם בתת-הקרקע. התרוממות רכס סיירה נבדה וההטיה שלו מערבה בקנוזואיקון יחד עם געשיות נרחבת יצרה להארים (זרמי בוץ עקב פעילות געשית) עצומים בפליוקן, שהפכו לתצורת טסקן (Tuscan Formation). תצורה זו אינה נחשפת בשום מקום בפארק הלאומי, אבל היא שוכנת מתחת לפני השטח במקומות רבים.
בנוסף בפליוקן, התפרצו קילוחי לבה בזלתית מסדקים בחלק הדרומי של הפארק. קילוחים אלו וקילוחים מאוחרים יותר כיסו שטחים גדולים יותר ויותר ובנו רמת לבה. בשלהי הפליוקן ובפליסטוקן כוסו קילוחי בזלת אלו בקילוחים רצופים של לבה אנדזיטית עבה ונוזלית, אותה מכנים הגאולוגים "לבות ג'וניפר" (Juniper lavas) ו"לבות האגמים התאומים" (Twin Lakes lavas). הגוון של לבת האגמים התאומים הוא שחור, מרקמה פורפירי ויש בה שפע של קסנוליתים של קוורץ.
קבוצה נוספת של קילוחי לבה המכונה "מגהץ" (Flatiron), התפרצה בתקופה זו וכיסתה את החלק הדרום-מערבי של אזור הפארק. בתקופה זו היה הפארק רמת לבה גדולה חסרת תווי נוף. אחר-כך התפרצו קילוחי הלבה המזרחית לאורך הגבול המזרחי של מה שהיא בימינו הפארק, תוך יצירת גבעות נמוכות שאחר-כך נסחפו והפכו לאזור טרשי.
התרוממות הרי הגעש
בין לפני 1.2 מיליון עד לפני 800,000 שנים, זרמו כמויות גדולות של לבה דקיטית וריוליטית והצטברו מעל כל האזור. ההתפרצויות הגעשיות התחדשו לפני כ-600,000 שנים. בתקופה זו החלה היווצרות הר געש שכבתי, הר טהאמה, בפינה הדרום-מערבית של הפארק. הוא היה בנוי משכבות מתחלפות של לבה אנדזיטית וטפרה (אפר געשי, ברקציה ופומיס), כשכמויות הטפרה הלכו וגדלו עם הגובה. בשיאו היה גובה ההר כ-3,400 מטרים ככל הנראה, ובסיסו השתרע על שטח באורך 24 קילומטרים וברוחב של 18 קילומטרים.