cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פיודור (רובוט)
שמו באנגלית, FEDOR, מייצג את ראשי התיבות של "Final Experimental Demonstration Object Research" (בתרגום חופשי: אובייקט מחקר תצוגה ניסויי סופי). מקור שמו של הרובוט הוא בשם שהעניק לו מבכירי הקרן למחקרים מתקדמים, דמיטרי רוגוזין, על שם נכדו פיודור.
היסטוריה
פיתוח רובוט חילוץ עבור תוכנית החלל הרוסית החל ב-2014 במסגרת פרויקט שנקרא "אווטאר". בדצמבר 2015 הפרויקט הועבר לידי גוף שהוקם על פי צו של נשיא רוסיה בשם "המרכז הארצי לפיתוח טכנולוגיה ואלמנטים בסיסיים ברובוטיקה" (Национальный центр развития технологий и базовых элементов робототехники).
הרובוט שוגר לחלל ב-22 באוגוסט 2019, במסגרת משימת סויוז MS-14 ויבצע ניסויים בחלל הפתוח. לצורך המשימה הרובוט קיבל את שם הקוד Skybot F-850.
פיתוח
בשלב הראשון, המפתחים נתקלו במספר בעיות שנפתרו במהלך הבדיקה: הרובוט לא היה מסוגל לראות את המרחב במצב פרקדן, זה נפתר אחרי שדאגו לכך שיהיה מסוגל להניע את ראשו; לרובוט לא היה עמוד שדרה יציב ולא היו לא מפרקי ירך, מה שמנע ממנו את היכולת לשבת ברכב; בשל ציפוי האלומיניום שלו הרובוט היה מתקרר במהירות בטמפרטורות של 20 מעלות צלזיוס מתחת לאפס — כדי לפתור את הבעיה הוכן ציוד מיוחד מובנה עם מערכת חימום.
פיודור קיבל את שמו כבר משלב התחלת השלב השני של הפיתוח ב-2015, כאשר ביקר במרכז הפיתוח יו"ר חבר הנאמנים של הקרן למחקרים מתקדמים דמיטרי רוגוזין שקרא לרובוט בשם זה, על שם נכדו. התעתיק הסופי Final Experimental Demonstration Object Research (אובייקט מחקר התצוגה הניסויי הסופי), לאחר שהוענק לו שמו באותיות לטיניות: FEDOR. עלות ייצורו מגיעה ל-300 מיליון רובל.
מאפיינים
לפיודור ישנה מערכת בקרת קול, מצוידת בחיישנים מיוחדים. אב-טיפוס אחד מורכב מ-15 אלף פרטים. מחצית מהחלקים נאספו ברוסיה, השאר הורכבו בהזמנה מיוחדת מיפן, גרמניה, שווייץ, ארצות הברית ומדינות אחרות. עוצמת הרובוט הוא 20 כוחות סוס (13.5 kW). גובהו — 180 ס"מ ומשקלו מגיע ל-160 ק"ג. 90% מהרכיבים האלקטרוניים נוצרו ברוסיה — חברות "ארביס טכנולוגיה" וחברת Silicium, שממוקמות בסנקט פטרבורג. פיודור עובד על מערכת הפעלה בזמן אמת, שפותחה על בסיס לינוקס. הרובוט מסוגל לפעול עצמאית במשך שעה וכן תחת שליטת המפעיל מרחוק באמצעות לוויין. הרובוט מטעין באמצעות שקע בקיר.
בנוסף, הרובוט מסוגל לפתוח דלת, לעבוד עם מקדחה, לירות באקדח, לשבת, לנהוג במכונית ובטרקטורונים בהיותו במצב אוטונומי.
פיודור פותח על בסיס תוכנה ששימשה לפיתוח רובוט בשם ספוטי, שנותר פרויקט בוט של תוכנה וירטואלית, ללא שלדה פיזית.
איברהימה קונטה (1991)
איברהימה סורי קונטה (בצרפתית: Ibrahima Sory Conté; נולד ב-3 באפריל 1991) הוא כדורגלן גינאי המשחק בעמדת החלוץ במכבי יפו.
כרישיים
כרישיים (שם מדעי: Carcharhinidae) היא משפחה של דגי סחוס בסדרת הכרישאים, המכילה בתוכה 12 סוגים.
איברהימה קונטה (1991)
קריירת מועדונים
קונטה החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של גנט. ב-23 בינואר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בתיקו 0-0 מול וסטרלו. ב-20 בנובמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 4-4 נגד וסטרלו.
כרישיים
בני משפחת הכרישיים הם משריצי-ולדות חיים ורובם נודדים ברחבי הימים. הכרישיים חיים באוקיינוסים וימים באזורים בהם המים חמימים ולעיתים נודדים גם למים מליחים או אף למתוקים.
בני משפחת הכרישיים הם בעלי מאפיינים נפוצים של סדרת הכרישאים: בעלי עיניים מעוגלות, סנפירי חזה הממוקמים הרחק מאחרי חמשת חתכי הזימים.
איברהימה קונטה (1991)
קריירת מועדונים
בקיץ חתם באוסטנדה ובפברואר  הושאל לוואסלנד-בוורן.
כרישיים
רוב המינים נושאים בבטנם ולדות חיים, כשהאם משריצה ולדות מפותחים לחלוטין ומוכנים לחיים עצמאיים ובמקרים מסוימים הם גם טורפים את אחיהם בבטן. במשפחת הכרישיים גודל המינים משתנה מאוד מהמין הקטן ביותר, כריש מחודד-אף אוסטרלי (Rhizoprionodon taylori) המגיע לאורך 69 ס"מ עד לכריש טיגריסי שיכול להגיע לאורך של כ-6 מטר ולשקול מעל 900 ק"ג.
מיון הכרישיים
במשפחת הכרישיים 12 סוגים :
אלפרד ברם
אַלְפְרֶד אֶדְמוּנְד בְּרֶם (בגרמנית: Alfred Brehm 2 בפברואר 1829, רנתנדורף, מדינת תורינגיה, גרמניה – 11 בנובמבר 1884) היה זואולוג גרמני, סופר, מנהל הגן הזואולוגי בהמבורג. סדרת ספרי "Brehms Tierleben" (חיי החיות של ברם) שחיבר היא ספר היעץ הזואולוגי הראשון. היא הייתה פופולרית לאורך שנים רבות מאז פורסמה לראשונה ב-1860.
אלפרד נולד לכומר כריסטיאן לודוויג ברם, כומר ואורניתולוג מפורסם שהיה צפר, והחזיק בביתו אוסף של פוחלצי ציפורים המונה מעל 9,000 פרטים.
איברהימה קונטה (1991)
קריירת מועדונים
בקיץ עזב לראשונה את בלגיה וחתם בברואה סטארה זאגורה מליגת העל הבולגרית. בעונתו הראשונה במועדון רשם את עונת השיא שלו בקריירה כאשר כבש שבעה שערים ב-24 משחקים.
ב-24 ביולי 2021 חתם בבני סכנין. ב-19 בינואר 2023 חתם במכבי יפו.
קריירה בינלאומית
ב-17 בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה בהפסד 1–2 ל. ב-15 בנובמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד בורקינה פאסו.
השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2012 וגביע אפריקה לאומות 2015.
אחיו של מוגלי (סרט קצר)
אחיו של מוגלי (באנגלית: Mowgli's Brothers) הוא סרט קצר מונפש אמריקאי לכל המשפחה משנת 1976, המבוסס על הסיפור "אחי מוגלי" מתוך הכרך הראשון של "ספר הג'ונגל" שנכתב על ידי רודיארד קיפלינג. הסרט בוים ונכתב על ידי צ'אק ג'ונס, יחד עם ביומו של האל אמברו.
הסרט שודר לראשונה בארצות הברית בערוץ CBS ב-11 בפברואר 1976, ולאחר מכן הופץ ב-VHS, לייזרדיסק ו-DVD על ידי Family Home Entertainment. בישראל הסרט הופץ על ידי קלסיקלטת בדיבוב עברי בשנת 1991, יחד עם החלק הראשון של הסרט "ריקי-טיקי-טאבי". אורך הסרט הוא כ-25 דקות ושפת המקור שלו היא אנגלית.
קיינאן מארו
קיינאן מארו (ביפנית: 開南丸) הייתה אוניית מפרשים עשויה עץ של הצי הקיסרי היפני. האונייה שימשה את המשלחת היפנית לאנטארקטיקה.
אחיו של מוגלי (סרט קצר)
תקציר העלילה
הסרט מספר את סיפורו של מוגלי, בן אנוש החיי עם זאבים שכדי להביס את שירחן ולהציל את משפחתו הוא חייב לשמר את אנושיותו.
קיינאן מארו
היסטוריה
האונייה הייתה בתחילה בבעלות פרטית ונקראה אזארה מארו. היא נרכשה בידי הצי היפני באוקטובר 1910, ובהוראתו של מרשל הצי היהאצ'ירו טוגו שונה שמה לקיינאן מארו. האונייה עברה התאמה לתנאי קור ונוספו לה מנועי עזר של 18 כוח סוס, אשר לא יכלו לספק סיוע של ממש במהלך ההפלגה אלא רק להקל את היציאה מהנמל. אורכה הכולל היה 33.48 מטר ורוחבה 7.85 מטר.
אחיו של מוגלי (סרט קצר)
מדבבים באנגלית
בגרסה האנגלית והמקורית של הסרט, רודי מקדואל דיבב את כל הדמויות הגבריות של הסרט, ואילו ג'ון פוראי דיבבה את אמא זאבה.
מדבבים בעברית
במאי ומפיק הדיבוב של הסרט בעברית היה יוני חן.
קיינאן מארו
היסטוריה
במהלך העונה הבאה נעשה ניסיון שלישי להגיע לטווח ראייה של יבשת אנטארקטיקה, במטרה מוגדרת לחקור את ארץ אדוארד השביעי. קבוצה קטנה ירדה לחקור את הארץ שם נתקלו אנשיה בתנאי מזג אוויר קשים, שאילצו אותם לשוב על עקבותיהם. קיינאן מארו חזרה ליפן; היא הגיעה ליוקוהמה ב-20 ביוני 1912.
קולמן (אי)
קולמן (באנגלית: Coulman) הוא אי מכוסה קרח, המורכב מכמה חרוטי מגן געשיים מחוברים בים רוס שבאנטארקטיקה. גודל האי הוא 33.3 ק"מ אורך, ו-14.8 ק"מ רוחב. הוא מרוחק 17 ק"מ מארץ ויקטוריה. בדרום קולמן ישנה קלדרה ברוחב 4.8 ק"מ ובעומק 701 מטרים. באי ישנה אוכלוסייה של פינגווינים קיסריים.
האי התגלה בשנת 1841 על ידי סר ג'יימס קלארק רוס אשר קרא לאי על שם חמיו, תומאס קולמן. בנקודה הדרומית מזרחית של האי נמצא כף אן אשר נקרא על שם אשתו של רוס. בצפון האי נמצא כף וודרות'. האי קולמן נמצא בתוך שטח חסות רוס אשר נתבע בידי ניו זילנד. תביעה שלא הוכרה בידי רוב מדינות העולם.
המשלחת הסובייטית הראשונה לאנטארקטיקה
המשלחת הסובייטית הראשונה לאנטארקטיקה יצאה ב-30 בנובמבר 1955 ונמשכה עד 1957.
במשלחת השתתפו בסך הכל שתי ספינות של הצי הסובייטי: "אוב" ו"לנה", וכן ספינת תובלה ששימשה להעברת ציוד. צוות האניות כלל בסה"כ 75 איש, אשר אליהם הצטרפו 127 אנשי צוות המשלחת. מטרתה העיקרית של המשלחת הייתה הקמת תחנת מירני בארץ המלכה מרי על חוף ים דייוויס. כמו כן ערכה המשלחת תצפיות מדעיות מצומצמות בהיקפן, וסיור בתחנות המחקר ווסטוק וסובטסקאיה.
איזבלה גינור
איזבלה גינור (נולדה ב- 5 באפריל 1948) היא היסטוריונית ועיתונאית חוקרת של החתרנות הסובייטית בארץ ישראל והמעורבות הצבאית הסובייטית במזה"ת.
ביוגרפיה
גינור נולדה באוקראינה ב-5 באפריל 1948. מאז 1967 חיה בישראל. למדה באוניברסיטת תל אביב. גינור היא עמיתת מחקר במכון טרומן לקידום השלום באוניברסיטה העברית בירושלים ופרסמה במסגרתו בשיתוף עם בן זוגה, גדעון רמז, את מחקרם אודות המעורבות הצבאית הסובייטית בסכסוך הישראלי-ערבי והמימד הגרעיני של מלחמת ששת הימים: Foxbats Over Dimona. הספר זכה במדליית כסף לספר השנה לשנת 2008 של מכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון.
זכתה בפרס על שם אהרן יריב לשנת 2004 המוענק על ידי המרכז למורשת המודיעין.
ב-2016 זוג החוקרים פרסם ממצאים שערך על בסיס ארכיון מיטרוחין אודות מרגלים מטעם ברית המועצות בישראל ומידע על פרשיות נוספות.
ביקורת ספרים
, ביקורת על הספר 'עטלפים מעל דימונה'
לורנס פוקס
לורנס פול פוקס (באנגלית: Laurence Paul Fox; נולד ב-26 במאי 1978) הוא שחקן, זמר-יוצר וגיטריסט אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד סמל בילוש ג'יימס האת'וויי בסדרת הדרמה הבריטית "לואיס" בה שיחק מ-2006 עד 2015. אלבום הבכורה שלו "Holding Patterns" יצא לאור בפברואר 2016.
ביוגרפיה
לורנס פוקס נולד ב-1978 ביורקשייר. הוא הבן השלישי מתוך חמישה ילדים של השחקן ג'יימס פוקס ואשתו מרי אליזבת פייפר. אביו ג'יימס היה בנו של מייג'ור רובין פוקס, סוכן תיאטרון, שהיה נשוי לאנג'לה מיוריאל דריטה וורת'ינגטון, בתו הבלתי חוקית של פרדריק לונסדייל. בגיל 13 החל ללמוד בבית הספר הארו, שם היה לדבריו "ביישן בקרבת נשים, רגיש ותמים במקצת". על אף שהיו לו חברים והוא חיבב את המורה לדרמה, הוא שנא את המשטר הקפדני ששרר בבית הספר, והרגיש שבזים לו תלמידים בני משפחות אצולה וממשפחות אמידות. באופן קבוע הוא נקלע לצרות, בעישון, בקטטות, ונסיעה לעיר כדי לפגוש בנות. בסופו של דבר סולק מבית הספר שבועות אחדים לפני הבחינות (A-levels). במבט לאחור אמר פוקס שהניסיון שלו בהארו אפשרו לו לגלם דמויות מהמעמד העליון ("toffs") עם תובנה רבה וציניות.
אף על פי שסיים בהצלחה את בחינות הבגרות ( A-level) פוקס התקשה להתקבל לאוניברסיטה בגלל התנהגותו בהארו. אחרי שעבד שנתיים כגנן, ותקופה מסוימת עבד במשרד, עבודה שתיעב, הוא גילה שהוא נהנה לשחק ונרשם לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA). במהלך לימודיו הופיע במספר רב של הפקות תיאטרון בהן בתפקיד גרגור וורלא במחזה "ברווז הפרא" מאת הנריק איבסן, מרקוס אנדרוניקוס במחזה "טיטוס אנדרוניקוס" וסטיבן דדאלוס בעיבוד לרומן "יוליסס" מאת ג'יימס ג'ויס. עם זאת התאכזב לגלות שהיחס אליו שלילי בגלל היותו תלמיד הארו (Old Harrovian). סיבה נוספת לחוסר הפופולריות שלו הייתה שהוא היה בוטה וקיבל תפקידים בשנה השנייה והשלישית בניגוד למדיניות בית הספר שאסרה זאת. אחד מתפקידים אלה היה בסרט האימה "The Hole" משנת 2001. פוקס אמר ששמו "כנראה עזר - זהו שילוב של עיתוי מזל וקשרים", עם זאת "השם פותח דלתות, אבל אתה צריך להוכיח שאתה יכול לעשות את העבודה".
קריירה
ב-1 ביולי 2001 סיים פוקס את לימודי התואר ב-RADA. אחרי הסרט "The Hole" שיחק בסרטו זוכה האוסקר של רוברט אלטמן "פארק גוספורד". אחר כך הוא לבש מדים בשורה ארוכה של סרטי טלוויזיה וקולנוע, בהם טייס גרמני בסרט "Island at War" (מ-2004), קצין אס אס בסרט "The Last Drop" (מ-2005), ובתפקיד חייל בריטי בסרט "משמרת המוות" ו-"Ultimate Force" מ-2002 ובסרט "קולדיץ" מ-2005. בסרט "קולדיץ" הוא גילם את קפטן טום ויליס, אשר אחרי ניסיון כושל לפרוץ ממחנה שבויים הוא נלקח "טירת קולדיץ", אחד ממחנות השבויים הידועים לשמצה של הגרמנים במלחמת העולם השנייה. השחקן קווין וייטלי קלט את משחקו של פוקס בעשר הדקות האחרונות של הסרט וחשב ש"הוא מעניין". למחרת קבע איתו פגישה וחשב ש"שווה להעיף בו מבט" לקראת פרויקט חדש.
התוצאה הייתה שפוקס לוהק לתפקיד סמל בילוש ג'יימס האת'וויי בסדרה הבלשית של רשת ITV "לואיס", בתפקיד תלמיד כמורה שלמד בקיימברידג' והפך לשותפו של מפקח בילוש רוברט לואיס בגילומו של קווין וייטלי. פרק הפיילוט של הסדרה, שהיא ספין-אוף של הסדרה הבלשית "המפקח מורס", זכתה לרייטינג הגבוה ביותר של תוכנית דרמה של ITV בשנת 2006.
פוקס גילם את דמותו של צ'ארלס, נסיך ויילס בסרט "Whatever Love Means" (מ-2005). ב-2007 שיחק בתפקיד ויזלי, אחד ממחזריה של ג'יין אוסטן, בסרט "להיות ג'יין", והופיע בתפקיד סר כריסטופר האטון הלורד צ'נסלור של אנגליה בסרט "אליזבת: תור הזהב". בטלוויזיה שיחק פוקס בתפקיד ססיל וייס בעיבוד של אנדרו דייוויס לרומן "חדר עם נוף" מאת א.מ. פורסטר. הוא הביע שאיפה להופיע במערבון ולגלם את ג'יימס בונד. הוא ניסה להתקבל לתפקיד הנבל גוסטב גרייבס בסרט "למות ביום אחר" מ-2002 אבל הפסיד את התפקיד לטובי סטיבנס.
על במת התיאטרון הופיע פוקס במחזה "Mrs. Warren's Profession" מאת ג'ורג' ברנרד שו בתיאטרון הסטרנד בלונדון בשנת 2002. ב-2005 שיחק במחזה מהמאה ה-17 בשם "'Tis Pity She's a Whore" מאת ג'ון פורד. בשנים 2006 ו-2007 הופיע במחזה "Treats" מאת כריסטופר המפטון לצדה של אשתו לעתיד, בילי פייפר. באפריל 2007 איבד את עשתונותיו מול צלם פפראצי מחוץ לתיאטרון גאריק בלונדון, שם הופיע במחזה "Treats" ונעצר באשמת תקיפה. ב-2013 שיחק פוקס בתפקיד גאי היינס במחזה "זרים ברכבת" בתיאטרון גילגוד בלונדון. ב-9 במאי 2015 שיחק בתפקיד חייל במלחמה שכותב מכתב במופע "VE Day 70: A Party to Remember" ברחבת משמר הסוסים בלונדון, ששודר בשידור חי בערוץ BBC1.
חיים אישיים
ב-2006 יצא פוקס עם השחקנית הבריטית בילי פייפר כשהופיעו יחד על הבמה במחזה "Treats". השניים התחתנו ב-31 בדצמבר 2007 בכנסיית סנט מרי באיזבורן שבמערב סאסקס. ב-21 באוקטובר 2008 נולד בנם הבכור וינסטון ג'יימס פוקס. בנם השני, יוג'ין פיפ, נולד ב-5 באפריל 2012. במרץ 2016 הודיע פוקס בעמוד הפייסבוק שלו שהם נפרדים. בני הזוג התגרשו במאי 2016 אחרי שמונה שנות נישואין.
אחיו של פוקס הם טום (נולד ב-1975), רובין (נולד ב-1976), לידיה (1979) וג'ק (1985). לידיה פוקס היא גם שחקנית. השחקן אדוארד פוקס והמפיק רוברט פוקס הם דודים שלו (אחים של אביו ג'יימס פוקס).
ממלכת הונגריה המזרחית
ממלכת הונגריה המזרחית (בהונגרית: keleti Magyar Királyság) היא מונח מודרני שטבעו ההיסטוריונים עבור ממלכתם של יאנוש הראשון זאפויה ובנו יאנוש ז'יגמונד זאפויה, שטענו נגד בית הבסבורג לשלוט בממלכת הונגריה בין השנים 1526–1570. בית זאפויה שלטו בחלק המזרחי של הונגריה, ומלכי הבסבורג (פרדיננד ומקסימיליאן) שלטו במערב. ההבסבורגים ניסו מספר פעמים לאחד את כל הונגריה תחת שלטונם, אך האימפריה העות'מאנית מנעה זאת על ידי תמיכה בממלכה ההונגרית המזרחית.
ההיקף המדויק של ממלכת זאפויה מעולם לא הוסדר כיוון שההבסבורגים וגם בני זאפויה תבעו את כל הממלכה. חוזה טריטוריאלי זמני נערך בחוזה נגיוואראד בשנת 1538. ממלכת הונגריה המזרחית היא קודמתה של נסיכות טרנסילבניה (1570–1711), שהוקמה על ידי חוזה שפייר.
שלטונו של יאנוש הראשון
בשנת 1526 הובסה הונגריה על ידי האימפריה העות'מאנית בקרב מוהאץ', ולאיוש השני, מלך בוהמיה והונגריה נהרג. העות'מאנים משכו את חייליהם ולאחר מכן לא ביקשו לכבוש.
פרדיננד מאוסטריה, אחיו הצעיר של הקיסר קרל החמישי, תבע את הכתר בזכות נישואיו לאחותו של לאיוש, אנה. אך רוב האצילים ההונגרים התנגדו לפרדיננד. הם תמכו ביאנוש הראשון זאפויה, וויווד לשעבר של טרנסילבניה, בעל הקרקע העשיר ביותר במדינה. הדיאט ההונגרי הכריז עליו כמלך, אך פרדיננד שלח צבא שהוציא את יאנוש מהמדינה עד 1528. כדי להתנגד להשפעת הבסבורג, יאנוש כרת ברית עם הסולטאן העות'מאני סולימאן הראשון בשנת 1528, ואף נשבע לנאמנות לסולטאן בשנת 1529.
יאנוש שלט בטרנסילבניה ובחלקו המזרחי של המישור ההונגרי; פרדיננד החזיק את קרואטיה, החלק המערבי של המישור, והונגריה העליונה.
שלטונו של יאנוש השני ז'יגמונד
הסכם נגיוואראד נמשך שנתיים בלבד, עד שבנו של יאנוש הראשון נולד בשנת 1540, תשעה ימים בלבד לפני מותו של יאנוש הראשון. התינוק יאנוש ז'יגמונד זאפויה הוכתר על ידי האצילים ההונגריים מספר שבועות לאחר מכן. במשך רוב תקופת שלטונו של יאנוש השני נשלטה מזרח הונגריה על ידי אמו, איזבלה, עם הבישוף גיירג' מרטינוצי כעוצר. הם נתמכו על ידי הסולטן סולימאן, שהכיר כיאנוש השני כמלך וסאל שלו.
בשנת 1541 פלש פרדיננד לאכוף את תביעתו. מרטינוצי קרא לסולימאן, שגירש את פרדיננד, אך נטל את רוב מרכז הונגריה תחת שלטון עות'מאני ישיר כאיילט בודין. החלק המזרחי של המישור ההונגרי נשאר תחת שלטון זאפויה; לאחר 1571 הוא נודע בשם פרטיום.
במהלך שנות ה-40 של המאה ה-16, הממלכה ההונגרית המזרחית, כללה את המחוזות של מרמורש, Szabolcs, שטמאר, Közép-Szolnok, ביהאר, Külső-Szolnok, Békés, צ'ונגראד, ערד, Csanád, ואת Temesköz. העיירות הגדולות יותר, כגון ואראד או ליפה, היו מרכזים משמעותיים של כוח המדינה, מה שהצריך דומיננטיות על פני אצילי האזור. אחד האצילים העשירים ביותר, פטר פטרוביץ', היה השליט המוחלט של טמשקז, אך היה נאמן למשפחת זאפויה. הוא שיתף פעולה עם יורש העצר מרטינוצי. האזור ממחוז מרמורש לנהר Kraszna נשלטה על ידימשפחת Drágffy - Perényi, Ecsed ו Somlyó על ידי בית באטורי, המחוז Békés על ידי Patócsy, עמק הנהר Maros על ידי Jaksics, ואת העיירה דברצן על ידי משפחת טורוק מ-Enying. מחוזות זמפלן, בורסוד ואבוג' עם גבולותיהם הבלתי מוגדרים נשלטו על ידי משפחות בלאסה, לוסונצ'י, בבק ודרוג'ט, אך הייתה להן אוטונומיה ניכרת.
מסעות הצבא בשנים 1543–1544 השאירו רק דרך אחת מאובטחת להונגריה המלכותית, לאורך עמק ואה, וזה הפחית עוד יותר את התמיכה ההבסבורגית בממלכה. באוגוסט 1544 השתתפו נציבים מהחלקים המרכזיים של ממלכת הונגריה מימי הביניים כמחוזות לאורך נהר טיסה כשווים בדיאטה הטרנסילבנית בטורדה. הדיאטה הטרנסילבנית הפכה אפוא ליורשת החוקית של הדיאטות ההונגריות.
הקנצלריות וחצר המלוכה בבודה נעלמו במהלך הכאוס הפוליטי של 1540–1541 וטרנסילבניה לא יכלה עוד להיות מנוהלת על ידי הגופים המרכזיים של הממלכה ההונגרית. המנגנון של "voivode" לא היה מספיק כדי לספק את ניהול המדינה. מרטינוזי יצר מבנה אדמיניסטרטיבי חדש, והקים את חצר המלוכה בג'ולאפהרוואר.
הנחלות הפיאודליות איבדו את כוחן בשל המחלוקות במדינה. הסקסונים היו עדיין תומכי בית הבסבורג ואימצו עמדה פסיבית. פטר הלר, השופט המלכותי בסבן, היה הסקסוני היחיד בחצר ג'ולאפהרוואר. לצ'קלי היו רק מעטים של תומכים בחוגים סביב יורש העצר והמלכה. לתומכיו של המלך יאנוש בדרך כלל לא היו שורשים בגבולותיה החדשים של המדינה, אולם קרובי משפחתם נמצאו בקרב הבכירים ובתי החצר במספר רב. המעמד השליט עדיין ציפה לאיחוד המדינה, ומרטינוזי תמיד נתקל בלחץ של רצון וציפייה זו.
השלטון ההבסבורגי
מרטינוזי ואיזבלה הסתכסכו, ומרטינוזי פנה גם נגד העות'מאנים. הוא כרת ברית עם פרדיננד, ואילץ את איזבלה לחתום על הסכם נירבאטור בשנת 1549, שמסר את טרנסילבניה לפרדיננד. איזבלה התנגדה לגירוש בנה והודיעה מיד לסולטן. מלחמת אזרחים פרצה בין כוחותיה של איזבלה לחייליו הפרו-הבסבורגים של מרטינוזי. צבאו של מרטינוזי כבש את מעון המלוכה בג'ולאפהרוואר בשנים 1550 ו-1551.
צבא הבסבורג צעד לטרנסילבניה ולאזור טיסה, תחת ג'ובאני בטיסטה קסטאלדו. מרטינוזי המשיך את תככיו, שלח מחווה פיאודלית לסולטאן, ונהרג על ידי קסטאלדו בשנת 1551. יאנוש השני ויתר על תוארו כמלך, ויחד עם איזבלה עזב לפולין.
הסולטן, כשהרגיש נבגד, שלח את צבאו נגד הונגריה בשנת 1552. וספרם, דראג'יל, סולנוק, ליפה, טמשוואר, קארנסבס ולוגוס נפלו במהלך המערכה. רק טירת אגר, בפיקודו של אישטוואן דובו, עמדה נגד הצבא העות'מאני. בשנת 1553 משך פרדיננד את חייליו של קסטאלדו מטרנסילבניה. בשנת 1554 פתח הסולטן במתקפה נוספת נגד הונגריה, וכבש את סלגו ופוק.
שלטון מחודש של יאנוש השני
בשנת 1556 נזכרו האצילים בטרנסילבניה ביאנוש השני, ובחרו בו לנסיך טרנסילבניה בדיאטה של סשאשבס; ושוב הכירו בו כמלך.
בשנת 1568, חופש הדת הוכר רשמית על ידי יאנוש השני בצו טורדה.
הסכם שפייר
בשנת 1570 חתם יאנוש השני על חוזה שפייר עם יורשו של פרדיננד, מקסימיליאן. יאנוש השני ויתר שוב על תביעתו כמלך הונגריה לטובת מקסימיליאן, ובכך סיים את ממלכת הונגריה המזרחית. יאנוש במקום זאת הוכר על ידי מקסימיליאן כ"נסיך טרנסילבניה והפרטיום" (princeps Transsylvaniae et partium regni Hungariae dominus; כלומר," נסיך טרנסילבניה ולורד חלק מממלכת הונגריה") משנת 1570 ועד מותו (1571).
אמנה זו, בדומה להסכם Nagyvárad הקודם, אישרה את העיקרון של הונגריה המאוחדת. פרטיום וטרנסילבניה הופקדו בידי יאנוש ז'יגמונד זאפויה, כוואסל של מקסימיליאן. כפי שצוין לעיל, בני זאפויה כבר החזיקו בנחלה, אך כעת ההבסבורגים הכירו בשלטונם. במובן מסוים, יאנוש ז'יגמונד החליף תואר בנחלה.
כך הפכה הממלכה ההונגרית המזרחית לנסיכות טרנסילבניה (1570–1711). למרות הכפיפות לכאורה של יאנוש ז'יגמונד למקסימיליאן, שלטו נסיכי טרנסילבניה באוטונומיה כמעט מוחלטת, ולעיתים קרובות נכנעו לאימפריה העות'מאנית. אוסטריה וטורקיה טענו על עליונות בטרנסילבניה כמעט מאתיים שנים. כל ההתייחסות לאחר 1570 למלך הונגריה מתייחסת לשטח המכונה "הונגריה המלכותית"; הפניות לנסיך מתייחסות ל"נסיכות טרנסילבניה".
איזידור ברנאואר
איזידור ברנאואר (בהונגרית: Bernauer Izidor; פשט, 22 ביוני 1860 – בודפשט, 28 בינואר 1945) היה מהנדס מכונות הונגרי-יהודי, בונה מפעלי הגז הביתי באובודה. ניספה בשואה.
חייו
איזידור ברנאואר הוא אחד משבעת ילדיהם של מור ברנאואר וקטלין פסל. לאחר סיום לימודיו באוניברסיטה לטכנולוגיה של בודפשט (כיום שמו אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה), הצטרף למפעלי הגז של בירת הונגריה. בשנת 1910, כאשר מועצת העיר בודפשט החליטה על רכישת החברה הכללית האוסטרו-הונגרית לייצור אדי כוהל (דלק גזי כמו מימן, מתאן, אתן, אצטילן, בוטאן, פרופאן, פחמן חד-חמצני או גז טבעי) והקימה את "מפעלי הגז של בודפשט" (קודמתה של "מפעלי הגז של הבירה" של ימינו), איזידור ברנאואר נבחר למנהל הטכני של החברה. בתפקיד זה הוביל משנת 1913 את הקמת מפעל הגז של אובודה וגם ניהל את פעילות המפעל. המפעל ייצר גז ביתי מפחם ברובע 3 של בודפשט ופעל משנת 1913 עד 1984. המפעל סיפק גז ביתי לצרכני הבירה דרך מערכת צנרת מסועפת שהונחה הן מתחת לרחובות והן בתוך הבתים עד לרמת הדירה הבודדת. בשל הישגיו מונה ברנאואר על ידי מועצת העיר כמנהל העסקים של החברה לכל ימי חייו עד לפרישה ויועץ טכני לעבודות גז. הוא היה גם המנהל של האיגוד הלאומי ההונגרי של מפעלי גז בהונגריה. מאמריו המקצועיים פורסמו בכתבי עת מקומיים וזרים. בעשורים הראשונים של המאה העשרים הוא נחשב לאזרח יהודי אמיד מאוד, בעל פעילות חברתית וציבורית משמעותית.
שישה ילדים נולדו לו מנישואיו לאירן כהן. בינואר 1945 נפטר בגטו בודפשט.
אחיו
מתוך שבעת אחיו ואחיותיו שניים היו ידועים מאוד בהונגריה:
הערות שוליים
{
טניה אייבי
טניה אייבי (באנגלית: Tania Aebi; נולדה ב-7 באוקטובר 1966) היא מלחית אמריקאית. היא השלימה הקפת סולו על פני כדור הארץ בסירת מפרש באורך 26 מטר בין הגילאים 18–21, והפכה אותה לאישה האמריקאית הראשונה ולאדם הצעיר ביותר (באותה עת) שהפליג מסביב העולם. השיא שלה לא הוכר על ידי גינס, משום שהיא הפליגה בתעלת פנמה, ונדרשה לסיוע. היא גם הפליגה שמונים קילומטרים עם חברה בדרום האוקיינוס השקט. (האישה האמריקאית הראשונה שהשיגה את שיא גינס, היא ). למרות אתגרים רבים, אייבי הגשימה את מטרתה והוכיחה לאביה שהיא יכולה להשלים משהו.
מסע
במהלך השייט בן השנה מאנגליה לעיר ניו יורק עם אביה, למדה אייבי את יסודות השיט.
סירה
אייבי יצאה לדרך בהקפתה בסלופ שלה, בשווי 40,000 דולר, ששמו "וארונה", ב־28 במאי 1985, וחוויית השיט האחרת היחידה שלה הייתה הפלגה של חצי שנה באוקיינוס האטלנטי שעשתה עם אביה, שתי אחיותיה ואחיה. "וארונה" נקראה כך על שם אלוהות וודית הקשורה בשמים, מים, צדק ואמת. הסירה הייתה טיילור 26, גרסה קנדית של Contessa 26, שעלתה 40,000 דולר. חזרתה של אייבי לעיר ניו יורק ב־6 בנובמבר 1987, לאחר נובמבר הקר, דרך חציית האוקיינוס האטלנטי על ורונה הוכרזה באופן לאומי בחדשות בכלי התקשורת.
בהגעתה של אייבי לניו יורק על סיפונה של וארונה, הנשיא רייגן שלח לאייבי הודעה שאומרת:
"כיוונת את האנרגיה והנעורים שלך כנגד אתגר עתיק על פני הימים חסרי גיל, וניצחת."
מסלול קיום גלובלי
במאי 1985, עם כמה חודשים בלבד של חוויית שייט מוגבלת, הפליגה אייבי ממזח ניו יורק, לברמודה בסירה הקטנה שלה. בנובמבר 1987 אייבי חזרה לעיר ניו יורק.
חסות
המסע של אייבי היה ממומן בחלקו על ידי המגזין עולם השייט Cruising World, אליו היא כתבה מאמרים.
אחרי שאייבי שבה מהמסע הארוך שלה בן 3 השנים, מגזין עולם השיט ציין: "כאשר מישהו כל כך צעיר עוזב להרפתקה כל כך מסוכנת ועושה זאת בהצלחה, זוהי דוגמה לכולנו."
פעילויות מאוחרות יותר
טרזון, החתול ששט יותר ממחצית העולם עם אייבי, שרד יותר מ -20 שנה ומת בשלווה בשנתו רגע לפני שהייתה אמורה לצאת למסע חדש עם שני בניה המתבגרים בשנת 2008. היא ובניה הפליגו במונחול פלדה שרכשו לאחרונה ברחבי האיים הקריביים ודרום האוקיינוס השקט במהלך 2008. אייבי החליפה עם אבי הבנים, בעלה לשעבר אוליבייה ברנר, בפפייט, טהיטי. אוליבייה ובניו המשיכו משם במעבר הפלגות שלהם.
עבודות ראויות לציון
בשנת 2005 אייבי פרסמה את ספרה השני, "כבר הסתובבתי".
אייבי כותבת טורים חודשיים למספר מגזינים לשייט והפלגה.
בספטמבר 2017 הוכרז כי ספר זיכרונותיה של אייבי "מסע" הנערה יעובד לסרט, בשם "ילדה בים". העיבוד נקנה על ידי כהן גרופ מדיה בשנת 2017 עם התסריט הקולנועי שכתב התסריטאי ג'ואל סילברמן.
כדורגל באפריקה
כדורגל הוא אחד מענפי הספורט הפופולריים והנצפים בעולם וענף הספורט הפופולרי ביותר ביבשת אפריקה. הכדורגל משפיע על תחומי חיים רבים ביבשת; אם במשחקי ילדים ברחוב, דרך צפייה ועד כלכלה ועסקים. אף על פי כן הכדורגל המקומי ביבשת (למעט בדרום אפריקה ומצרים) נחשב לפחות מקצועני מאשר ביבשות אחרות בעולם.
היסטוריה
ענף הכדורגל הופץ במהרה והתקבל בחום ביבשת. המשחק הרשמי הראשון המתועד ביבשת נערך ב-1862 בדרום אפריקה, שנה לפני שחוקי הכדורגל אושרו בה באופן רשמי, בין חיילים, סוחרים ואנשי דת ששיחקו ביניהם; אלו, מתוקף תפקידם, הסתובבו ברחבי היבשת וכך הופץ המשחק שאומץ בחום על ידי האפריקאים. כ-18 שנים לאחר מכן, החל משנת 1880 תועדו קבוצות כדורגל אפריקאיות ואינדיאניות רשמיות.
התפתחות הענף החלה בדרום אפריקה, לאחר מכן במדינות הצפוניות והקולוניות ולבסוף לקראת 1920 לתוך פנים היבשת כאשר בכל מחוז הענף התפשט בקצב משלו; ההתפשטות באזורי החוף הייתה מהירה יותר כך שבאלג'יריה, שהייתה נתונה לשליטת צרפת, הוקמו מועדוני כדורגל החל מהמאה ה-19. עם זאת, מועדון הכדורגל הראשון שתועד ביבשת היה "קייפ קואסט אקסלסיור" (Cape Coast Excelsior) הגאנאי שהוקם בשנת 1903.
בשנת 1954, בקונגרס פיפ"א בליסבון ולאחר עבודת יחסי ציבור שביצעו המדינות האפריקאיות העצמאיות: מצרים, סודאן, אתיופיה ודרום אפריקה, החליט ארגון פיפ"א העולמי להכיר ביבשת אפריקה כאחת משש הנציגויות האזוריות המסונפות אליו. החלטה זו לא התקבלה בקלות ומספר מדינות מדרום אמריקה ואסיה התנגדו לה בטענה כי רמת הכדורגל ביבשת אפריקה אינה מספיקה כדי להשתייך לפיפ"א, לבסוף ההחלטה עברה ברוב של 24 תומכים מול 17 מתנגדים.
מספר שנים לאחר מכן, עם תום התקופה הקולוניאלית והפיכת מדינות רבות ביבשת לעצמאיות עלה הצורך בהקמת גוף כדורגל יבשתי מקומי. בשנת 1957 הוקמה ההתאחדות האפריקאית לכדורגל (CAF). בשנה זו הוכרז גם טורניר גביע אפריקה לאומות בפעם הראשונה ונערך בסודאן. כשהוקמה לראשונה, מנתה ההתאחדות האפריקאית 4 מדינות עצמאיות בלבד; כיום מונה ההתאחדות האפריקאית 57 מדינות.
כדורגל במדינות אפריקה
הכדורגל, מאז הגעתו ליבשת אפריקה, סייע לביצוע שינויים חברתיים ומדיניים. הקשר העמוק בין הענף לאוכלוסיית היבשת וההפצה הנרחבת שלו עד לרמת הכפרים הנידחים ביותר בה, הפכה אותו לפלטפורמה משמעותית לגיוס והשפעה על דעת הקהל. גם החבירה לארגון חיצוני (פיפ"א) שימשה כגורם העשוי להוביל שינויים חברתיים, כפי שאכן קרה בחרם הספורטיבי שהוטל על דרום אפריקה. זה, נחשב לאחד הגורמים לביטול האפרטהייד במדינה.
יש הטוענים כי באמצעות הכדורגל גברה גם הגאווה האפריקאית; בתקופה הקולוניאלית, מדינות רבות ביבשת נשלטו על ידי מדינות אירופאיות באמצעות דיכוי התושבים המקומיים והדגשת הבידול הגזעי. בתום התקופה הקולוניאלית, עם הפיכתן של מדינות אלו לעצמאיות גברה הגאווה המקומית בשל תחושת המסוגלות והעצמאות שבהפעלת מועדונים, התאחדות וליגות מקומיות.
דרום אפריקה
כדורגל הוא ענף הספורט הלאומי במדינה זו. בניגוד לליגות אחרות ביבשת, הליגה הדרום אפריקאית בכדורגל נחשבת לליגה חזקה. דרום אפריקה הייתה אחת מארבע המדינות העצמאיות הראשונות באפריקה שהשתתפו בהתאחדות הכדורגל המקומית. שלטון האפרטהייד שהונהג במדינה זו אסר השתתפות מעורבת גזעית במפעלי הכדורגל הרשמיים לרבות האפשרות לשחק כנבחרת מעורבת המייצגת את המדינה.
בשל סירובה לשלוח נבחרת מעורבת הושעתה דרום אפריקה מגביע אפריקה לאומות הראשון שהתקיים בשנת 1957, שנתיים לאחר מכן בשנת 1959 הושעתה שוב ממפעל זה בשל אותן סיבות. בשנת 1960, לאחר שינוי שנערך בחוקת פיפ"א ובו נקבע כי "על התאחדות לאומית להיות פתוחה לפעילות כדורגל של כל אדם במדינה, ללא קשר לגזעו, דתו או השתייכותו הפוליטית", ניתנה להתאחדות הדרום אפריקאית שנה לשנות את מדיניותה בהתאם לסעיף החדש. לאחר שסירבה לעשות כן הוחלט במשרדי פיפ"א העולמיים להשעותה, תחילה לתקופה של 3 שנים לאחריה חזרה לפעילות ושוב החל משנת 1964, השעיה זו הפכה לחרם ספורטיבי כולל. בענף הכדורגל התבטא החרם בהוצאת דרום אפריקה מפיפ"א לחלוטין.
דרום אפריקה חזרה לארגון בשנת 1991 עם סיום שלטון האפרטהייד. חמש שנים לאחר מכן, בשנת 1996, אירחה דרום אפריקה את טורניר גביע האומות האפריקאי (בשל אילוץ שמנע מקניה להיות המארחת). בטורניר זה הציגה לראשונה נבחרת מעורבת של שחורים ולבנים, זכתה בו במקום הראשון. יש הטוענים כי המאבק והחרם הספורטיבי סייעו להוביל שינוי ספורטיבי שהוביל לבסוף לשינוי מדיני – ביטול האפרטהייד, ולדמוקרטיזציית הכדורגל, כלומר התייחסות לענף הכדורגל ככלי לשינוי מדיניות הפוגעת בזכויות אדם כמו אפרטהייד.
בשנת 2010 הייתה דרום אפריקה למדינה הראשונה ביבשת אפריקה שאירחה את משחקי גביע העולם, לאירוע זה הייתה השפעה רחבה על תרבות הכדורגל ביבשת אפריקה כולה וכן על תרבות הכדורגל העולמית.
גאנה
ענף הכדורגל הגיע לגאנה בתקופה בה הייתה קולוניה בריטית בתחילת המאה ה-20, כאשר מועדון הכדורגל הראשון ביבשת הוקם בה בשנת 1903. הטורניר הרשמי הראשון שנערך במדינה התקיים בשנת 1920 ונוהל על ידי "התאחדות חוף הזהב", גוף שהקימו השלטונות הבריטיים כדי לארגן את הכדורגל במדינה, שמאוחר יותר הפך להתאחדות הכדורגל הגאנאית.
גאנה הייתה בין המדינות האפריקאיות הראשונות שהפכה לעצמאית בשנת 1957. נשיאה הראשון, קוואמה נקרומה, היה ידוע כאוהד כדורגל נלהב שראה בענף דרך לפיתוח המדינה והדגיש את העצמאות שמעניק ענף הספורט למדינה בכך שהופך אותה לבלתי תלויה במדינות האימפראליות האירופאיות. נקרומה ראה בפיתוח הכדורגל המקומי מעין ניצחון על המעצמות הקולוניאליות וכלי לעידוד הגאווה האפריקאית בתושבים, בתקופתו ניתן לנבחרת הלאומית הכינוי "הכוכבים השחורים" מתוך רצון לעורר גאווה אפריקאית.
בשנת 1966, לאחר מאבק פנימי במדינה ותפיסת השלטון בכוח על ידי מיליציות, נפל שלטונו של נקרומה ואתו נעצרה פריחת ענף הכדורגל בגאנה; המשאבים שהשקיע נקרומה והתשתיות שבנה, ביניהן מגרשי הכדורגל, סבלו מהזנחה קשה עד שלבסוף הפכו לבלתי שמישים. זמן מה לאחר מכן החל המחסור בתנאים פיזיים להשפיע על גאוותם של השחקנים והמוטיבציה שלהם לשחק במדינה.
בעוד רק מספר שנים קודם לכן שחקנים היו נרגשים ומצפים לשחק במדינתם, לקראת שנות ה-70 ניתן היה לראות שינוי עם תחילת תהליך של עזיבת שחקנים למועדונים אירופאים ואידיאליזציה שלהם לעומת המועדונים המקומיים. כיום, להצלחותיה של הנבחרת במפעלים היבשתיים והעולמיים אפקט המחלחל לתוך הליגה המקומית שהולכת ומשתפרת, בנוסף מושקעים סכומים גדולים על ידי ספונסרים שונים כדי לנסות ולקדם את הענף במדינה, ורמת השכר המשולמת לשחקנים היא מעל הסטנדרט במדינה.
עם זאת ובדומה למגמה העולמית, מתקיימת שחיתות רבה בענף הכדורגל באפריקה בכלל ובגאנה בפרט, ושאיפתם הגדולה של מרבית השחקנים והכישרונות המתגלים היא לצאת ולשחק במועדונים אירופאים. ישנם מועדונים אירופאים שאף פתחו אקדמיות במדינה כדי להחתים כישרונות מגיל צעיר ולפתח אותם ביבשת אירופה עם תנאים טובים יותר.
ייצוא שחקנים הפך לעסק משתלם גם מבחינת המועדונים כך שמועדונים ושחקנים רבים משקיעים את מרצם בחיפוש דרך מעבר לאירופה; דבר המכניס כספים רבים למועדונים מצד אחד, אך מונע מהליגה המקומית להתפתח במקביל. בנוסף, בגאנה קיימים פערים רחבים בין צפון המדינה לדרום המפותח יותר וכן ישנה התמקדות והשקעת משאבים מוגברת בנבחרת הלאומית, לעיתים על פני הליגות המקומיות.
למן סוף שנות ה-90, מועדוני כדורגל ויזמים אירופאים החלו להקים במדינה אקדמיות לכדורגל - מוסדות המשלבים אימוני כדורגל לצד מסגרת חינוכית. אייאקס, פיינורד ורייט טו דרים (Right to Dream) היו הראשונות לפעול בגאנה. בהדרגה, יזמים גנאים החלו להקים אקדמיות לכדורגל, לרבות אקדמיית קומאסי, יוניסטאר ואקדמיית מנדלה. בכוחן של אקדמיות גנאיות לתרום לפיתוח מקומי במגוון דרכים, לרבות קידום שוויון מגדרי, פיתוח תשתיות נחוצות ויצירת מרחב בידורי קהילתי, זאת בשונה מאקדמיות אירופאיות, אשר, על פי רוב, פועלות במנותק מסביבתן. לצד תרומות אלו, אקדמיות גנאיות ואירופאיות יוצרות ציפייה בקרב שחקנים והורים למוביליות חברתית אשר לעיתים קרובות אינה מתגשמת.
ניגריה
גם לניגריה הגיע ענף הכדורגל בתקופה בה הייתה קולוניה בריטית בתחילת המאה ה-20. לקראת שנת 1940 הפך הענף לפופולרי ביותר במדינה והאפיל על ענף הקריקט שהגיע גם כן בתקופה הקולוניאלית. בשנת 1960 קיבלה ניגריה עצמאות מבריטניה, והחלה בבניית מוסדותיה כמדינה, אחד מהם היה נציבות הספורט הלאומית שהוקמה במטרה להניח יסודות להתארגנויות ספורטיביות שונות. מאמן הנבחרת הראשון של ניגריה העצמאית היה הישראלי משה (ג'רי) בית הלוי.
הליגה הניגרית הלאומית הוקמה בשנת 1972 ובשנת הקמתה שיחקו בה חמישה מועדונים בלבד, אך התפתחותה הייתה מהירה ושש שנים לאחר מכן, בשנת 1978, שיחקו בליגה שתים-עשרה קבוצות. ניגריה היא יצואנית השחקנים הגדולה ביותר לאירופה מבין מדינות אפריקה וממנה יצאו שחקני כדורגל רבים שהגיעו למועדונים בצמרת הכדורגל העולמי כמו ג'ון אובי מיקל ששיחק בצ'לסי האנגלית, אובפמי מרטינס ששיחק באינטר האיטלקית, ווינסנט אניימה ששיחק בליל הצרפתית.
בניגריה סוכנויות ואקדמיות אירופאיות הפזורות ברחבי המדינה, מערים ועד כפרים נידחים ומבודדים, במטרה לאתר כישרונות מגיל צעיר ולפתחם במסגרות אירופאיות. עם זאת הביקוש הרחב גורם במדינה גם לשחיתות רחבה בנושא; רבים מתושבי המדינה מציגים עצמם כסוכני כדורגל, לעיתים של אותו השחקן, כאשר סוכנים חיצוניים פונים אליהם בקשר לשחקנים צעירים שרוצים להחתים, דבר הגורם לאי דיוקים בנוגע למידע שמקבל הסוכן החיצוני על השחקן.
אחת הבעיות המוכרות בנושא, בעיקר בקרב שחקנים ניגריים היא זיוף הגילאים של השחקנים והצערתם במספר שנים מתוך מחשבה עסקית שכן ככל שמאתרים את השחקן בגיל צעיר יותר כך הוא יוכל להשתפר יותר במסגרת האירופאית ובעיניים עסקיות יהיה "שווה" יותר. בעיה נוספת הנובעת מהשחיתות סביב הענף נוצרת כאשר סוכנים מקומיים שולחים אנשים שונים במסווה של שחקנים מפורסמים כאשר מדובר בהטעיה ובשחקן אחר. דבר זה קורה רבות גם בישראל ובמקרים הללו מרבית השחקנים שהובאו במסווה לשחקנים משוחררים מהמועדונים ונשארים במדינה כעובדים זרים.
גביע אפריקה לאומות
טורניר הכדורגל המרכזי של המדינות החברות בהתאחדות האפריקאית (מקביל ליורו האירופאי ולקופה אמריקה הדרום אמריקאי), נערך אחת לשנתיים באחת ממדינות ביבשת. הטורניר הראשון נערך בשנת 1957 ובו תוכננו להשתתף ארבע נבחרות: אתיופיה, סודאן, מצרים ודרום אפריקה.
טרם קיום הטורניר התגלתה מחלוקת בין המדינות לגבי מיקום מטה ההתאחדות האפריקאית לכדורגל; בין אתיופיה למצרים שררה יריבות פוליטית ולכן כל אחת חששה מחיזוק מעמדה של היריבה בשל הקמת מטה ההתאחדות בה, לבסוף בשל תמיכתה של סודאן במצרים הוחלט כי משרדי המטה יוקמו בקהיר.
לאחר יישוב סכסוך זה, איחדו מצרים, סודאן ואתיופיה כוחות כדי להיאבק בשלטון האפרטהייד הגזעני שהונהג בדרום אפריקה; נציגי שלוש המדינות דרשו מהנציג הדרום אפריקאי בהתאחדות הכדורגל האפריקאית, לשלוח לתחרות נבחרת מעורבת מבחינה גזעית, בניגוד לחוקי משטר האפרטהייד. דרום אפריקה סירבה ולכן החליטו שלוש המדינות פה אחד על סילוקה מהטורניר.
בשנים האחרונות, הזוכה בגביע אפריקה לאומות בטורניר הנערך בסמוך לגביע הקונפדרציות של פיפ"א, מעפילה אליו אוטומטית. בטורניר זה מתמודדות שש הזוכות במפעלים היבשתיים בנוסף למדינה המארחת ולמנצחת בגביע העולם.
ליגת האלופות האפריקאית
ליגת האלופות האפריקאית, בדומה למודל ליגת האלופות האירופית בכדורגל, היא טורניר בין המועדונים הטובים ביבשת והמפעל היוקרתי ביותר עבורם. הטורניר נוסד בשנת 1964 בשם "גביע האלופות האפריקאי" ובו ניצח מועדון הכדורגל אוריקס דואלה (Oryx Douala) מקמרון.
מאז ועד היום טורניר זה השתנה לעיתים תכופות, ובשנת 1997 התווסף לו לראשונה שלב בתים, בו המועדונים הטובים ביבשת מתחרים על מקום בשלבי ההכרעה. שמונת המועדונים המובילים בתום שלב הבתים מחולקים לאחריו לשתי קבוצות של ארבע כאשר כל מועדון משחק נגד השלושה שאיתו בבית. שני המועדונים המובילים בכל בית בתום המשחקים עולים לחצאי הגמר הנערכים בשיטת נוק אאוט, והמנצחים נפגשים בגמר.
המועדון הזוכה בטורניר מקבל פרס כספי וכרטיס לטורניר אליפות העולם לקבוצות כדורגל של פיפ"א, בו מתחרים המועדונים שזכו באליפויות של כל יבשת, בנוסף לאלופת המדינה המארחת. הקבוצה שמחזיקה בשיא זכיות במפעל היא אל אהלי המצרית, לה 8 גביעים. מצרים היא גם המדינה המובילה במספר הזכיות עם 14 גביעים למדינה.
אליפות אפריקה בכדורגל נשים
אליפות אפריקה בכדורגל נשים היא מפעל יבשתי המתקיים אחת לשנתיים החל משנת 1991. הטורניר משמש כטורניר מוקדמות לטורניר גביע העולם לנשים, כאשר בעבר היה מזכה בכרטיס אחד לאלופה, אך נכון לאליפות האחרונה ב-2015, זיכה את שלושת המקומות הראשונים בכרטיס. נבחרת הנשים של ניגריה היא אלופת הזכיות במפעל ונחשבת לאחת מנבחרות הנשים המובילות בעולם, כאשר בשבעת הטורנירים הראשונים זכתה ברציפות ובסה"כ מחזיקה בעשר זכיות מתוך שנים עשר טורנירים.
אפריקה ומונדיאל
אחת לארבע שנים, במסגרת משחקי המונדיאל, משחקות הנבחרות הטובות בעולם אחת נגד השנייה במטרה לזכות בתואר הנחשק. החל ממונדיאל 1998, משוריינים בכל טורניר חמישה מקומות לנבחרות אפריקאיות במונדיאל, כאשר כלל המדינות ביבשת משתתפות בשלב מוקדמות, ממנו מעפילות למונדיאל חמש נבחרות לאחר שני שלבי בתים ושלב פלייאוף.
עד למונדיאל 2022, מיקום השיא אליו הגיעו נבחרות אפריקאיות בגביע העולם היה שלב רבע הגמר. הראשונה לעשות זאת הייתה נבחרת קמרון במונדיאל 1990, שניצחה באותו מונדיאל את אלופת העולם המכהנת נבחרת ארגנטינה במשחק הפתיחה בתוצאה 1-0 משער של פרנסואה אומאם-ביאיק. ניצחון זה היה משמעותי מאוד בקרב אוהדי הכדורגל האפריקאים בכלל והקמרונים בפרט. קמרון הגיעה בטורניר זה עד לרבע הגמר, בו הפסידה 2-3 לנבחרת אנגליה. הנציגה האפריקאית השנייה באותו מונדיאל הייתה נבחרת מצרים, שלא צלחה את שלב הבתים. מונדיאל 1994 היה הראשון בו השתתפו שלוש נבחרות אפריקאיות, קמרון ומרוקו שהודחו בשלב הבתים, וניגריה שערכה הופעת בכורה והעפילה לשמינית הגמר, שם הפסידה לנבחרת איטליה בהארכה. נבחרת זו של ניגריה חפפה במידה רבה לנבחרת הניגרית שזכתה במדליית זהב באולימפיאדת אטלנטה, שנתיים מאוחר יותר. מונדיאל 1998 היה הראשון בפורמט המוגדל של 32 נבחרות, וכך גדל הייצוג האפריקאי בהתאם לחמש נבחרות: מרוקו, קמרון, תוניסיה ונבחרת דרום אפריקה שלא צלחו את שלב הבתים, ונבחרת ניגריה שהשיגה ניצחון מפתיע בשלב הבתים על נבחרת ספרד בתוצאה 3-2 וגרמה בדיעבד להדחתה, אך הובסה בשמינית הגמר על ידי נבחרת דנמרק בתוצאה 4-1. ניגריה הייתה הנבחרת האפריקאית הראשונה שצולחת פעמיים ברציפות את שלב הבתים במונדיאל.
במונדיאל 2002 נבחרת סנגל שחזרה את ההישג של קמרון ממונדיאל 1990, כאשר גם היא ניצחה אלופת עולם מכהנת במשחק הפתיחה, את נבחרת צרפת בתוצאה 1-0 משער של פאפא בובה דיופ. ניצחון זה נחשב באופן סימבולי עבור אפריקאים רבים כניצחון של הנכבש על הכובש שהגיע כאלוף העולם וכאלוף אירופה. סנגל בתקופה הקולוניאלית הייתה קולוניה צרפתית, ועוד קודם לכן התקיים בסנגל סחר עבדים ער. הניצחון על צרפת בטורניר זה היווה עבור רבים מעין סמל לניצחון העצמאות על האימפריאליזם, ניצחון הנכבש על הכובשים שהיו אלופי העולם ואלופי אירופה, שגרם בדיעבד להדחתה של צרפת מהמונדיאל כבר בשלב הבתים. סנגל הגיעה בטורניר זה עד לרבע הגמר, בו הודחה על ידי נבחרת טורקיה. במונדיאל זה הייצוג האפריקאי עמד שוב על חמש נבחרות, כאשר יחד עם סנגל השתתפו גם תוניסיה, קמרון, ניגריה ודרום אפריקה, שנשרו כולן בשלב הבתים. במונדיאל 2006 הייצוג האפריקאי המשיך לעמוד על חמש נבחרות, כאשר הפעם הנבחרות החזקות המסורתיות והוותיקות לא העפילו למונדיאל, ובמקומן ערכו הופעת בכורה נבחרות חוף השנהב, טוגו ואנגולה שלא צלחו את שלב הבתים, ונבחרת גאנה שהעפילה לשמינית הגמר והודחה על ידי נבחרת ברזיל. גם נבחרת תוניסיה השתתפה במונדיאל זה, והייתה הנבחרת האפריקאית היחידה שזו לא הייתה הופעת הבכורה שלה במונדיאלים. תוניסיה לא צלחה את שלב הבתים.
הנבחרת האפריקאית השלישית שהגיעה למעמד רבע גמר המונדיאל הייתה נבחרת גאנה במונדיאל 2010. גאנה הייתה קרובה מאוד אף להיות הנבחרת האפריקאית הראשונה שמעפילה לחצי הגמר, אך משחקה נגד נבחרת אורוגוואי התפרסם בכך שבדקה ה-120 בהארכה, במצב של 1-1, עצר לואיס סוארס האורוגוואי שער בטוח של גאנה בעזרת ידו והורחק. אסמואה ג'יאן הגאנאי החמיץ את הפנדל שקיבלה גאנה. לו היה מבקיע, גאנה הייתה עולה לחצי הגמר. לאחר ההחטאה, המשיך המשחק לבעיטות הכרעה מ-11 מטרים, בהן ניצחה אורוגוואי והעפילה לחצי הגמר. מונדיאל זה היה הראשון שנערך באפריקה, ועל כן כלל לראשונה שש נציגות אפריקאיות. בנוסף לגאנה השתתפו גם נבחרת דרום אפריקה המארחת, אלג'יריה, קמרון, ניגריה וחוף השנהב. למעט גאנה, כל הנבחרות האפריקאיות הודחו בשלב הבתים, על אף שהמונדיאל נערך באפריקה, דבר שגרר אכזבה גדולה.
מונדיאל 2010 היה המונדיאל הראשון והיחיד עד כה שהתקיים ביבשת אפריקה. מונדיאל זה, שהתקיים בדרום אפריקה, שינה את פניה של תרבות הכדורגל באפריקה והיה בעל השפעה על תרבות הכדורגל העולמית. ראשית, הוא היה אירוע הכדורגל הגדול בעולם שאירחה מדינה אפריקאית עד אז, בכך היה פקטור משמעותי להעלאת המודעות לכדורגל באפריקה. בנוסף, למונדיאל זה היו השפעות תרבותיות, אחת מהן הייתה הופעת הוובוזלה, מעין חצוצרת פלסטיק אפריקאית המשמשת את אוהדי הכדורגל, בפריים טיים של הכדורגל העולמי. טרם המונדיאל, נערכה ישיבה בפיפ"א בדבר אישור השימוש בוובזלות במהלך המשחקים, כאשר המניעה לשימוש בה הייתה הרעש הרב שהיא גורמת. לבסוף ולאחר לחץ רב שהופעל על ידי המקומיים, אושר השימוש בוובוזלה ובמהלך המונדיאל קשה היה להתעלם מהרעש סביב הופעת הוובוזלות ומהכמויות הגדולות בו. כלי זה אף הפך להיות פופולרי יותר במגרשי הכדורגל ברחבי העולם בזכות מונדיאל זה.
במונדיאל 2014 חזרה הנציגות האפריקאית לעמוד על חמש נבחרות, שהיוו העתק מושלם של הנבחרות האפריקאיות שהעפילו מהמוקדמות של מונדיאל 2010, כאשר דרום אפריקה לא העפילה, אך כן העפילו קמרון, חוף השנהב, גאנה, ניגריה ואלג'יריה. במונדיאל זה, צלחו לראשונה שתי נבחרות אפריקאיות את שלב הבתים, כאשר היו אלה ניגריה, שהודחה בשמינית הגמר מול נבחרת צרפת, ואלג'יריה, שהודחה בשמינית הגמר מול נבחרת גרמניה. במונדיאל 2018 שוב השתתפו חמש נבחרות אפריקאיות, כאשר שלוש מתוכן הגיעו מצפון אפריקה, והן מצרים, מרוקו ותוניסיה. נוסף עליהן השתתפו גם ניגריה וסנגל. במונדיאל זה, לראשונה מאז מונדיאל 1982 לא צלחה אף נבחרת אפריקאית את שלב הבתים, ונבחרת סנגל הייתה הנבחרת הראשונה בהיסטוריה להיות מודחת מהמונדיאל רק בגלל עודף כרטיסים צהובים, בהינתן שוויון מוחלט בכל הפרמטרים מול נבחרת יפן שהעפילה לשמינית הגמר.
מונדיאל 2022 היה המונדיאל המוצלח ביותר בתולדות יבשת אפריקה. במונדיאל זה השתתפו חמש נציגות אפריקאיות - מרוקו, סנגל, גאנה, קמרון ותוניסיה. נבחרת מרוקו השיגה את ההישג הגדול ביותר בתולדות אפריקה במונדיאלים, כאשר הגיעה עד לחצי הגמר - כאשר היא מסיימת במקום הראשון בשלב הבתים, בו ניצחה את בלגיה, במה שנחשב להפתעה גדולה. מרוקו המשיכה להפתיע כשהדיחה בשמינית הגמר גם את ספרד וברבע הגמר את פורטוגל. מרוקו הפסידה בחצי הגמר לצרפת, ובמשחק על המקום השלישי הפסידה לקרואטיה. גם סנגל צלחה את שלב הבתים, והודחה בשמינית הגמר מול אנגליה. גם שלוש הנבחרות שלא צלחו את שלב הבתים, השיגו לפחות ניצחון אחד בשלב זה.
הקשר בין כדורגל אפריקאי לאירופאי
כאמור, על אף הפופולריות הרבה של הענף ביבשת נדמה כי היא אינה מצליחה להגיע לרמות הגבוהות בו. כאשר בוחנים את הסיבות לכך נתקלים בראש ובראשונה בתנאים הפיזיים, שכן מדובר ביבשת שמרבית המדינות בה נחשבות למדינות עולם שלישי; עוני, רעב, מחסור במשאבים ובטכנולוגיה לעומת יבשות מפותחות יותר, חוסר מודעות ומעקב באימונים גופניים ותזונה. כשמעמיקים עוד יותר מגלים כי סיבה נוספת לחוסר ההתפתחות המקצועית של הענף היא התערבותם של המועדונים האירופאים בו.
ממחקר שנערך לקראת מונדיאל 2010 התגלה כי כ-80 אחוז משחקני הנבחרות האפריקאיות במונדיאל משחקים באופן סדיר באירופה, מכאן ניתן לשער כי העובדה שמרב השחקנים הטובים ביבשת משחקים באופן סדיר מחוצה לה מקשה על העלאת הרמה בליגות האפריקאיות. בנוסף, למועדונים אירופאים רבים יש נציגויות במדינות אפריקאיות שתפקידן לזהות כישרונות מקומיים ולהחתימם במועדונים מחוץ ליבשת, כך שלרוב השחקנים המקומיים הטובים נלקחים לליגות חיצוניות ולכן, בהתאם רמת הליגות המקומיות אינה עולה.
גם הפופולריות של הכדורגל האירופאי ביבשת אפריקה היא גבוהה ביותר, לעיתים אף יותר מאשר פופולריות הכדורגל המקומי. פרופ' פיטר אלגי, חוקר אפריקה, מספר בספרו "African Soccerscapes: How a Continent Changed the World’s Game" מקרה שמתאר זאת; לפיו בעת משחק גביע אפריקה לאומות 2010 שנערך באנגולה, ניתן היה להבחין כי האצטדיון היה ריק למדי ולאחר בדיקה התברר כי המקומיים העדיפו לצפות בכדורגל אנגלי בפאבים.
הקשר בין כדורגל אפריקאי לסין
החל מ-1970 חברות סיניות בונות, לעיתים קרובות בתנאי מימון נוחים וגמישים, אצטדיוני כדורגל בהיקף נרחב באפריקה. קשרים אלו מבטאים את דיפלומטיית האצטדיונים סינית אשר נועדה לחזק את יחסי סין עם מדינות היבשת וכך להבטיח את גישתה למשאבי טבע אשר הכרחיים לתעשייה הסינית. מדינות אפריקה, מצידן, ששות לקבל מענקים והלוואות סיניות עבור בניית האצטדיונים כאלטרנטיבה להגבלות והתניות שמציבים גופים כספיים מערביים. בנוסף, האצטדיונים מאפשרים למדינות אפריקה לארח תחרויות ספורט בינלאומיות בהיקפים גדולים יותר. לצד היתרונות הללו, חוקרים מתריעים מפני תנאי העסקה ירודים באצטדיונים רבים וכן שימוש מועט באצטדיונים רבים והפיכתם לפילים לבנים, מגבלת אשר אשר מעלות סימני שאלה בדבר הצורך הציבורי בהם.
לייז' (פירושונים)
{{פירושונים|
היסטוריה
}}
יחסי ניקרגואה–צ'ילה
יחסי ניקרגואה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת ניקרגואה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה
ב-2 בספטמבר 1879, במהלך מלחמת האוקיינוס השקט, צ'ילה מחתה נגד ניקרגואה על שניסו לפעול לרכישת שתי אוניות מלחמה בצרפת, סולפרינו (1861) ו-La Gloire, לפרו. בנוסף, היא גם דרשה ממנה להימנע מהיטלי התנדבות עבור הצי הפרואני.
בשנת 1996 שתי המדינות חתמו על הסכם קידום השקעות והגנה הדדיים. חמש שנים לאחר מכן נחתמה אמנת הסגרה בין המדינות. בפברואר 2011 נחתם הפרוטוקול הדו-צדדי של צ'ילה–ניקרגואה להסכם הסחר החופשי בין צ'ילה למרכז אמריקה, שצפוי להגדיל את הסחר. ההסכם היה הסכם הסחר החופשי הראשון שנחתם בין ניקרגואה למדינה דרום אמריקאית.
בשנים האחרונות פותחו יוזמות שיתוף הפעולה העיקריות בין שתי המדינות בתחומי ניהול מקורות מים, מעקב וולקני, בטיחות מזון, אפידמיולוגיה והחלפת חוויות על המודל למניעת אלימות בקרב בני נוער.
הסודות שהיא שומרת
הסודות שהיא שומרת (באנגלית: The Secrets She Keeps) היא סדרת דרמה אוסטרלית מסוגת מותחן פסיכולוגי. הסדרה שודרה לראשונה ב-22 באפריל 2020 בערוץ Network Ten. ב-4 באפריל יצאה הסדרה בשירות הזרמת המדיה 10 Play במסגרת שידורי "10 תוכניות ב-10 ימים" בתקופת מגפת הקורונה.
הסדרה בת שישה הפרקים מתרחשת בסידני, והיא עוסקת בשתי נשים שמגיעות מרקע שונה לגמרי, ולשתיהן יש סודות שמורים שיכולים להרוס את כל היקר להן. את הסדרה כתבו שרה ווקר וג'ונתן גאווין, עיבוד לרומן באותו שם מאת מייקל רובות'ם.
שידור בינלאומי
באירלנד שודרה הסדרה בערוץ RTÉ One החל מ-9 ביוני 2020, ובשירות הזרמת מדיה RTÉ Player.
בממלכה המאוחדת שודרה הסדרה ברשת ה-BBC. ביולי 2020 שודרה בערוץ BBC One, וכל הפרקים זמינים בשירות הזרמת המדיה BBC iPlayer.
בישראל שודרה הסדרה ברשת HOT בערוץ HOT3, ובשירות וידאו על פי דרישה HOT VOD.
ניניאן סטיבן
סר ניניאן מרטין סטיבן (באנגלית: Sir Ninian Martin Stephen; 15 ביוני 1923 – 29 באוקטובר 2017) היה משפטן אוסטרלי שכיהן כשופט בית המשפט העליון של אוסטרליה עד אשר מונה להיות המושל הכללי ה-20 של אוסטרליה.
ראשית חייו
סטיבן נולד בעיר הנלי שעל התמזה במחוז אוקספורדשייר שבאנגליה. עוד לפני שמלאה לו שנה, מת אביו, פרדריק, שבמלחמת העולם הראשונה שירת כשליח על אופנוע וניניאן גודל על ידי אמו, ברברה.
ב-1950 השלים סטיבן את לימודי המשפטים והוסמך על ידי לשכת עורכי הדין של ויקטוריה ב-1952.
קריירה משפטית
בשנות השישים היה סטיבן אחד מעורכי הדין המסחריים והחוקתיים המובילים באוסטרליה. ב-1966 הוא מונה להיות פרקליט הכתר (Queen's Counsel).
ב-30 ביוני 1970, מונה סטיבן להיות שופט בבית המשפט העליון של מדינת ויקטוריה. בתפקיד זה הוא כיהן עד ה-29 בפברואר 1972, אז ויתר עליו כדי להתמנות כשופט בבית המשפט העליון של אוסטרליה.
למרות שהוא מונה על ידי ממשלה מטעם המפלגה הליברלית האוסטרלית, הוא לא הוכיח עצמו כבעל דעות שמרניות בנוגע לזכויות של המדינות. על פי דעותיו הוא ניצב ב"מרכז המתון" של חבר השופטים, בין הארכי-שמרן, סר גרפילד ברוויק לבין ליונל מרפי הרדיקלי. ב-1982 הוא היה חלק מהרוב שהחליט על הפירוש המורחב של הסמכויות של חוקת אוסטרליה במסגרת משפט קורוורטה נגד ביילקה-פטרסן (Koowarta v Bjelke-Petersen).
המושל הכללי של אוסטרליה
במרץ 1982, בעצת ראש ממשלת אוסטרליה, מלקולם פרייזר, מינתה המלכה אליזבת השנייה את סטיבן לתפקיד המושל הכללי של אוסטרליה. ב-29 ביולי 1982, עם פרישתו של סר זלמן כהן, הוא הושבע לתפקידו. ב-1983, לאחר שפרייזר הובס על ידי מפלגת הלייבור בראשותו של בוב הוק, לא הייתה לסטיבן כל בעיה לעבור לעבוד עם מממשלת הלייבור. ב-1987, בעצתו של הוק, האריכה המלכה את תקופת כהונתו של סטיבן ב-18 חודשים, כאות הערכה אישית וכדי לאפשר לביל היידן (שהוק הבטיח לו להיות המושל הכללי הבא), לעזוב את החיים הפוליטיים בזמן המתאים. סטיבן הוא המושל הכללי היחיד שאישר שני פיזורים כפולים של שני בתי הפרלמנט האוסטרלי, ב-1983, על פי בקשתו של פרייזר וב-1987, על פי בקשתו של הוק.
לאחר הפרישה
ב-1989, מונה סטיבן להיות השגריר למען הסביבה (Ambassador for the Environment) הראשון של אוסטרליה. במהלך שלוש שנות כהונתו בתפקיד זה, הוא הקדיש את עצמו בעיקר לפעילות למען איסור הכרייה באנטארקטיקה. ב-1991 הוא לקח על עצמו משימה קשה כיושב ראש ועדה לתיווך במשא ומתן לשלום בצפון אירלנד. בין השנים 1993–1997 הוא כיהן כשופט בבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר ובבית הדין הפלילי הבינלאומי לרואנדה. החל מ-1998 הוא כיהן כיושב ראש מועצת האזרחות של אוסטרליה (Citizenship Council). ב-1994 הוא פעל כשליח מיוחד של מזכ"ל האו"ם לפתרון הסכסוך בבנגלדש.
ב-29 באוקטובר 2017, בגיל 94, סטיבן נפטר במלבורן.
רופשיץ
רופשיץ (בפולנית: Ropczyce, רופצ'יצה; ביידיש: ראָפּשיץ) היא עיר בדרום מזרח פולין, הממוקמת בעמק נהר וילופולקה (יובל של נהר ויסלוקה). אוכלוסיית העיר מונה כ-26,059 (בשנת 2007).
תולדות היישוב
רופשיץ נזכרת לראשונה בשנת 1252, ובתקופה זו הוחרבה מספר פעמים בפלישות הטטרים והליטאים. בשנת 1362 הוענקו לרופשיץ זכויות עיר. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיר בתחום גליציה האוסטרית.
יהודי היישוב
עם כיבוש העיר בידי הגרמנים ב-8 בספטמבר 1939, החלו אלו לחטוף את יהודיה לעבודות כפייה, ורצחו בה כמה מנכבדי הקהילה, לרבות הרב יצחק ליברמן. עם הגעת פליטים יהודים לעיר, הגיע מספר היהודים בה בסוף 1941 לכ-1,050.
ב-23 ביולי 1942 בוצעה אקציית חיסול בגטו שבעיר, תוך רצח הקשישים והילדים במקום, וגירוש כל יתר היהודים לסנדז'ישוב, משם שולחו כעבור זמן מה למחנה ההשמדה בלז'ץ.
אגם מנגואה
אגם מנגואה (בספרדית: Lago de Mangua, נהגה: [maˈnaɣwa]; ידוע גם כאגם קסולוטלן, בספרדית: Lago Xolotlan) הוא אגם בדרום מערב ניקרגואה, בסמוך לעיר הבירה מנגואה ששוכנת לחופו הדרום המערבי של האגם.
מאפיינים
האגם מכיל מים מתוקים והוא נוצר בעקבות פעילות טקטונית, הוא ממוקם בגובה של 39 מ' מעל פני הים ומשתרע על פני שטח של 1,024 קמ"ר, אורכו המקסימלי הוא 65 ק"מ ורוחבו המקסימלי הוא 58 ק"מ ועם עומק ממוצע של 9.5 מטרים ועומק מרבי של 20 מטר הוא תופס את מקומו כאגם השני בגודלו בניקרגואה ובמרכז אמריקה כולה.