cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כוחה של מספר שש
הסיפור של ארבע
ג'ון מתעורר במלונית אליה הגיעה בסוף "אני מספר ארבע" עם שש וסאם. הם מנסים להישאר מוסתרים (מכיוון שארבע נמצא ברשימת עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI) ומחליפים את מספר הרישוי שלהם בזה של נהג אחר לפני שהם נוסעים לטנסי. בטנסי, הם נעצרים על ידי שוטר ששואל אותם למה הם נוהגים ברכב עם מספר רישוי ששייך לרכב אחר. השוטר מזהה אותם ומבין מיהם, וקורא לתגבורת. שש משתמשת במורשת השליטה ביסודות שלה ויוצרת סופה שעוזרת להם לברוח. ארבע, שש וסאם נוסעים לפלורידה, שם הם מתחילים להתאמן. ארבע חושב שסאם נדלק על שש. בתחילה סאם מכחיש, אולם אחר כך הוא מודה בכך. ארבע מבין שגם הוא נדלק על שש, אבל מנסה להעלים את הרגשות האלה מכיוון שהוא רוצה לאהוב רק את שרה.
שש משכנעת את ארבע לפתוח את השידה שלו. בעודו עובר על החפצים בשידה, הוא מראה לסאם את דגם מערכת השמש של לוריאן. באותו הזמן שבע פותחת את התיבה שלה ונוגעת במשדר (בלי לדעת מה זה), וכתוצאה מכך הדגם משתנה ומרכיב את כדור הארץ, עם נקודה אדומה על סנטה תרזה. הם שומעים את שבע צועקת לאדלינה להתעורר. ארבע פותח את המכתב שקיבל מהנרי בפרטיות, ומגלה שלא רק שתשעת חברי הגארד הולכים לגדול להיות תשעת הזקנים הבאים של לוריאן, אלא גם שיכול להיות שסאם צדק לגבי זה שאביו נחטף על ידי חייזרים, ושאביו של סאם הוקצה כדי ללמד את ארבע והנרי על החיים בכדור הארץ. ארבע מראה לסאם את המכתב וסאם מתחיל לבכות כשהוא לומד על הגורל של אביו.
מאוחר יותר באותו הלילה, ארבע ושש סובלים מנדודי שינה ומחליטים לצאת יחד להליכה. שש משתמשת במורשת חוסר הנראות שלה כדי לעזור להם להישאר בלתי נראים. הם כמעט מתנשקים, אבל ארבע מתרחק כי הוא מסרב לחשוב שיש לו רגשות כלפי מישהי חוץ משרה. כשהם חוזרים הביתה, הבית שלהם מתפוצץ כי המוגדוריאנים איתרו אותם לאחר שארבע פתח את השידה שלו. סאם מציל כמה פריטים יקרי ערך ומתחבא בבריכה, אבל מתפתח קרב קצר מול המוגדוריאנים, בו המוגדוריאנים מובסים, אך קודם הם לוקחים את השידה של ארבע.
סאם, בעודו חושב שאביו השאיר לו משהו בעדן, מכריח את החבורה לחזור. הם מוצאים לוח אבן וכמה ניירות, אך לא מצליחים לפענח אותם. ארבע פוגש את שרה בסתר. בעת פגישתם המחודשת הם מתחבקים ומתנשקים. שרה בודקת את הטלפון שלה כמה פעמים וג'ון שואל למי היא מסמסת כל כך מאוחר בלילה. היא אומרת שזו אמילי, והם חוזרים לשיחה שלהם. שרה מנסה לשכנע את ארבע להסגיר את עצמו שוב ושוב, אך בכל פעם הוא מסרב. ה-FBI מופיעים ועוצרים את ארבע ואת סאם. שש עוזרת להם לברוח, וארבע מבין ששרה סימסה למשטרה ולא לאמילי.
וליד אבו אל-ח'יר
וליד אבו אל-ח'יר (בערבית: وليد أبوالخير; נולד ב-17 ביוני 1979) הוא פעיל זכויות אדם סעודי. על פעילותו הוא נשפט ל-15 שנות מאסר. הוא קיבל מספר פרסים בין-לאומיים על פעילותו.
כוחה של מספר שש
הסיפור של ארבע
שש מגיעה לסנטה תרזה כדי לעזור לשבע בקרב נגד המוגדוריאנים, והן מביסות אותם. היא מגלה שספינת חלל נוספת יצאה לאחר הספינה הראשונה שהביאה את הילדים הלורים לכדור הארץ, ובה הייתה חברת גארד נוספת, אלה, או מספר עשר. שש, שבע, עשר, וקרייטון, הספאן ממלא-המקום של עשר, יוצאים למצוא את שאר חברי הגארד.
וליד אבו אל-ח'יר
ביוגרפיה
וליד אבו אל-ח'יר נולד בג'דה למשפחה מכובדת של שופטים ואימאמים. הוא למד באוניברסיטה וקיבל תואר ראשון ב-2 מקצועות. בשנת 2009 הוא סיים לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת אל-ירמוכ שבירדן.
כוחה של מספר שש
הסיפור של ארבע
כשהם מגיעים לסוף הדרך בווירג'יניה המערבית, ארבע וסאם הולכים בעקבות מפה ששש השאירה עד שהם מגיעים למערה המוגדוריאנית. ארבע משתמש בסיטאריס כדי להעביר את מורשת חוסר הנראות של שש אליו, אף על פי שהיא תהיה לרשותו רק למשך כשעה. בדיוק כשהמורשת מתפוגגת, הם מוצאים את השידה, יחד עם שידה נוספת (שמאוחר יותר מסתבר שהיא שייכת לתשע). ארבע משתמש באש כדי להביס מוגדוריאנים רבים, ושדות הכוח במערה מפסיקים לעבוד, מה שמאפשר לארבע ולסאם לשחרר את תשע. סאם נחוש למצוא את אביו, וחושב שהוא נמצא בין האסירים, ולארבע ותשע אין ברירה אלא להשאירו שם לאחר ששדה כוח מפריד ביניהם. ארבע מבין שהכתובת של נקודת המפגש עם שש נמצאת אצל סאם, אבל תשע אומר לו לא לדאוג, ושאם המפגש נועד להתקיים - הוא יתקיים. ארבע אומר לו לנסוע לצפון, והם מתחילים לנסוע.
וליד אבו אל-ח'יר
ביוגרפיה
בשנת 2007 וליד אבו אל-ח'יר החל לעבוד במשרד עורכי דין. באותה שנה הוא ביחד עם כמה משפטנים נוספים פרסם מסמך שכלל הצעה לשנות את המשטר בערב הסעודית למונרכיה חוקתית.
כוחה של מספר שש
קבלה
הספר קיבל בעיקר ביקורות טובות עם ציון ממוצע של 4.2 מתוך 5 בדירוג של אתר Goodreaders (מבוסס על 4,806 דירוגים).
וליד אבו אל-ח'יר
ביוגרפיה
בשנת 2008 הוא הקים אתר אינטרנט שעשה מעקב על מצב זכויות האדם במדינה. תוך זמן קצר האתר נחסם.
כוחה של מספר שש
עיבוד קולנועי
אחרי ההצלחה של הגרסה הקולנועית של אני מספר ארבע, היו שמועות על סרט המשך. נכון ל-16 במאי 2011, לפי דברי התסריטאית מרתי נוקסון, התוכניות 'נגנזו' באופן זמני.
וליד אבו אל-ח'יר
ביוגרפיה
בשנת 2013 הוא התחיל לארגן פגישות פעילים בביתו. השלטונות והתקשרות האשימו אותו בכך שקיום פגישות אלו מסוכנות את המשטר.
כוחה של מספר שש
עיבוד קולנועי
"כוחה של מספר שש" היה הספר הראשון שעובד על ידי ה-Booktrack, חברת סטארט-אפ טכנולוגית ניו-יורקית שמתאימה "מוזיקה מסונכרנת, אפקטים קוליים, ורעשי רקע" למלל של ספרים אלקטרוניים.
וליד אבו אל-ח'יר
ביוגרפיה
בשנת 2014 וליד אבו אל-ח'יר היה עורך דין של אשתו סמר בדאווי במשפטה. הם התגרשו בשנת 2015.
וליד אבו אל-ח'יר כתב כ-300 מאמרים שפורסמו בעיתונים מקומיים. כמו כן הוא נתן רעיונות ל"וושינגטון פוסט", "טיים" ו"לה פיגרו".
בשנת 2014 התחיל משפט בו הוא הואשם בפעילות נגד המשטר ב"בית משפט פלילי מיוחד". הוא היה הראשון שנשפט לפי החוק החדש נגד פעילויות טרור. אמנסטי אינטרנשיונל ביקשו לשחרר אותו באופן מידי כי הוא נשפט על פעילותו הפוליטית. ב-7 ביולי 2014 הוא נשפט ל-10 שנות מאסר, איסור לצאת מגבולות המדינה ב-15 שנים לאחר שחרורו וקנס כספי. בינואר 2015 העונש הוגדל ל-15 שנות מאסר. החלטות אלו זכו לביקורת קשה מצד ארגוני זכויות האדם ברחבי העולם. במרץ 2015 כ-67 חברי בית הנבחרים של ארצות הברית חתמו על פניה למלך סעודיה עם בקשה להתחיל ברפורמות בממשל ולשחרר אסירים פוליטיים תוך ציון שם של אבו אל-ח'יר במפורש.
יצהר (פירושונים)
יִצְהָר היא מילה נרדפת בעברית לשמן זית.
אוסטרולנקה
אוסטרולנקה (בפולנית: Ostrołęka) היא עיר בפרובינציית מזוביה שבפולין, היושבת על נהר נרב, כ-120 ק"מ צפונית מזרחית לוורשה.
תולדות היישוב
הידיעות הראשונות על אוסטרולנקה הן מן המאה ה-14. היישוב היה אז בבעלותם של נסיכי מזוביה. בשנת 1373 העניק הנסיך ז'יימוביט השלישי לאוסטרולנקה מעמד של עיר. בשנת 1564 נשרפה העיר כליל, ושוקמה לאחר מכן בפקודת הנסיך יאנוש מאזובייצקי. לאחר חלוקת פולין בשנת 1772 נפלה העיר בחלקה של רוסיה, ונותרה כך עד מלחמת העולם הראשונה. גורם מרכזי בהתפתחות העיר היה גדודי הצבא הרוסי שחנו בה בקביעות, וכן תחנת הרכבת שבקרבתה. בהיותה סמוכה לגבול פרוסיה המזרחית, שימשה העיר כתחנת ביניים מסחרית בדרכי הובלת סחורות וייצואן. נהר נרב, העובר דרך העיר, שימש להשטת רפסודות טעונות עצים לדנציג.
בעת מלחמת העולם הראשונה ניזוקה העיר בשל קרבתה לחזית, ובעיקר נפגעה כתוצאה מפגיעות הארטילריה ומן הדליקות שפרצו בה. בשנת 1915 נכבשה העיר בידי יחידות הצבא הגרמני, ואלה החזיקו בה עד נסיגתן בשנת 1918. באוגוסט 1920 התנהל בה קרב במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית.
יהודי אוסטרולנקה
קהילה יהודית עצמאית התקיימה בעיר רק לקראת סוף המאה ה-18. בשנת 1794 הוקצה ליהודים שטח לבית עלמין, והוקם בעיר בית כנסת מעץ. בשנת 1824 התגוררו בעיר 73 משפחות יהודיות, אשר עסקו במסחר ובמלאכה. לפי צו מיום 25 באפריל 1826 הוגבלו מגורי יהודים בעיר לרובע מיוחד בדרום-מזרח העיר. בשנת 1856 הוקם בעיר בית כנסת מפואר. ההגבלות על מגורי היהודים בעיר בוטלו לפי צווי הצאר בשנת 1862. הקהילה היהודית בעיר נהגה לספק אוכל כשר לחיילים היהודים ששירתו בחיל המצב הרוסי שחנה בעיר. מבין הרבנים ששירתו בקהילה ידוע בעיקר הרב יחיאל מיכל גולדשלאג, שכיהן בה עד שנת 1865. בשנים 1899 עד 1902 פעל בעיר הרב משה נחום ירושלימסקי, שהתפרסם בשל חיבוריו הרבים.
בדליקות שפרצו בעיר במהלך מלחמת העולם הראשונה נשרפו בית הכנסת, בית המדרש ובנייני ציבור יהודיים אחרים בעיר, ורבים מתושביה היהודים, לרבות רב הקהילה יעקב שלמה פיזמן, גורשו מזרחה. עם חידוש השלטון הפולני בעיר, סבלו יהודיה ממעשי התעללות מצד חיילי הצבא הכחול, תוך גזיזת זקנים ופיאות ואילוץ יהודים חרדים לרקוד לשעשוע החיילים הפולנים. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוקם בעיר בית הכנסת הגדול בה, ושוקמו מוסדות הקהילה בסיוע יוצאי הקהילה בארצות הברית, תוך הקמת תלמוד תורה ובית ספר מרשת בית יעקב. בעיר פעל סניף של אגודת ישראל, וכן סניף של הבונד. כמו כן, פעלו בעיר כל המפלגות הציוניות, וכן תנועות נוער ציוניות, ובהן השומר הצעיר, החלוץ הצעיר, דרור, השומר הדתי ובית"ר. בשנות העשרים הוקמו בעיר בתי ספר מרשת יבנה ומרשת תרבות, ונוסדו בה שתי ספריות ציבוריות יהודיות, וכן מועדוני ספורט יהודיים. בשנות השלושים סבלה הקהילה מהחרם הכלכלי הפולני על המסחר היהודי, וכן ממספר אירועי אלימות נגד תלמידים יהודים בבתי הספר הציבוריים.
בשואה
טרם מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיר כ-4,300 יהודים, כשליש מסך תושביה. יחידות הצבא הגרמני נכנסו לעיר ב-10 בספטמבר 1939. מחשש לרדיפות, יצאו יהודים את העיר קודם הכיבוש. עם כניסת הגרמנים לעיר, החלו במעשי התעללות בתושביה היהודים, וציוו על יהודי העיר לנקות את הרחובות ואת בתי השימוש הציבוריים בה. בסוף ספטמבר העלו הגרמנים את בית הכנסת הגדול בעיר באש.
בראשית אוקטובר 1939, ביום שמחת תורה ת"ש, פרסמו השלטונות הגרמניים צו לפיו על היהודים לעזוב את העיר תוך 24 שעות. חלק גדול מיהודי העיר כולל יהודים שהגיעו מגובורובו גורש מזרחה, לעבר השטח הסובייטי, ועד אביב 1941 התגוררו יהודי העיר בסלונים, בבריסק, בביאליסטוק, בלומז'ה, בשצ'וצ'ין ובערים אחרות. בין המגורשים היה רבה האחרון של קהילת העיר, הרב יצחק בורשטיין. גורלם של יהודי העיר היה כגורל יהודי הערים שבהן ישבו, ורובם המוחלט נספה בשואה, בין אם באתרי רצח מקומיים, ובין אם בגירושים לטרבלינקה ולאושוויץ.
בלון מים
בלון מים או פצצת מים הוא בלון עשוי גומי המכיל מים. בלוני מים משמשים בדרך כלל בקרבות מים, או כאמצעי למתיחות ותעלולים.
היסטוריה
בלוני המים שווקו לראשונה בצורה מסחרית על ידי אדגר אלינגטון בשנת 1950. הוא ניסה להמציא גרב עמיד במים, שהיה גרב רגיל מצופה גומי. הוא גילה שהגומי נקרע בקלות כאשר לובשים את הגרב. לאחר כמה ניסיונות זרק את הגרב לרצפה. בעקבות המקרה עלה בו הרעין לשווק את המוצר לילדים. בתחילה שווק המוצר כרימון מים, אך מאוחר יותר שינה את שמו על מנת להפוך את הפעילות לידידותית יותר.
בתרבות
בלוני מים הפכו לפופולרים בקרב ילדים, הן למתיחות והן למשחקים. הם משמשים בדומה לרימונים בשדה קרב בקרבות בין משתתפים או קבוצות, בדרך כלל ילדים ונערים. ניתן להטיל את בלון המים הן ממקומות גבוהים, כגון גבעות, מרפסות וחלונות, והן פנים אל פנים.
פסטיבלים הכוללים אירועי מים גדולים צברו תאוצה במיוחד בחודשי הקיץ במדינות שונות. בלוני המים מאוד פופולרים בחגיגות ההולי בהודו, נפאל, ומדינות נוספות. באיטליה, בלוני מים יחד עם אמצעים אחרים משמשים באופן מסורתי כדי לחגוג את סופו של בית הספר במהלך היום האחרון לשנת הלימודים. בישראל נהוג לערוך קרבות מים ולעשות שימוש בבלוני מים במהלך חג השבועות.
מאפיינים
בלונים רגילים, המשמשים בדרך כלל לאוויר או להליום, יכולים לשמש גם כבלוני מים. בדרך כלל, עדיפות זו נחשבת כפחות טובה בגלל עובי דפנות הבלון. בלון המים קטן יותר ומעוצב בצורה אגס, המאפשר לו להזרק בקלות רבה יותר ביד אחת. דפנות בלון המים נועדו להיות עבות מספיק על מנת שיהיה יציב, ודקות מספיק על מנת ליצור פיצוץ בעת הפגיעה. לרוב בלוני מים נמכרים בכמויות גדולות באיכות נמוכה ובעלות קטנה יחסית.
ניתן לייצר בלוני מים גם מקיפול דף נייר, אוריגמי. פצצת המים המסורתית העשויה נייר היא מכל כדורי למחצה המסוגל להחזיק מים.
הערות שוליים
風船
נילגאי
נילגאי או נילגאו (שם מדעי: Boselaphus tragocamelus) הוא מין של אנטילופה יחידה בסוגה ממשפחת הפריים הנפוצה בדרום אסיה.
תיאור
לנילגאי גוף בצבע שחור כחלחל עם רעמה קצרה על הכתף, ציצית שער בולטת בתחתית הצוואר, כתם לבן על הגרון, וכתמים לבנים ליד הפרסות ועל הלחי, שתי קרניים קצרות, וזנב ארוך המסתיים בציצת שער. הנקבות בצבע חום-בז' ונטולות קרניים, ומבחינה זאת הם מזכירים במקצת את הקודו.
גובהו של הנילגאי 150-120 ס"מ. משקלם של הזכרים מגיע עד 328 קילוגרם, הנקבות קטנות יותר ומגיעות למשקל של 232 ק"ג.
תפוצה ובית גידול
הנילגאי נפוץ ברוב חלקי הודו ומעטים נמצאים בפקיסטן ונפאל בקרבת הגבול ההודי, בעבר היה מצוי בבנגלדש אך נכחד משם. כמו אנטילופות רבות גם הנילגאי הובאה לאמריקה למטרת שעשועים, ופרטים שברחו יצרו אוכלוסיית בר. הנילגאי חי בעיקר באזורים עם שיחים, ויערות דלילים, הם נמנעים מיערות צפופים ואזורי ביצות.
הרגלים ותזונה
הנילגאי פעיל בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות ובשעות הצהריים, אף על פי שהוא יכול לחיות מספר ימים ללא מים, הוא יעדיף אזורים עם מקווה מים. הנילגאי צמחוני וניזון מעשבים עלים ופרות.
אויבים ושימור
הטורפים העיקרים של הנילגאי הם הטיגריס, הנמר והזאב; אולם בשל גודלו הטורפים מעדיפים לצוד את העגלים. כמו כן האריה האסיאתי הוא אחד מהטורפים, אולם על פי מחקר שנערך התברר שהנילגאי מהווה פחות מ-3% מהתזונה שלו. למרות הנזקים שהוא עושה לחקלאות, לא מרבים לצוד את הנילגאי כיון שהוא נחשב אצל ההודים כ"חיה קדושה". מצב שימורו של הנילגאי מוגדר כ"ללא חשש" והאוכלוסייה העולמית מוערכת ב-100,000 פרטים בהודו, וכ-30,000 בארצות הברית לאחר שהמין הובא לטקסס בשנות העשרים של המאה ה-20 בידי חוואים.
אלכסנדר חיין
אלכסנדר חיין (נולד ב-6 בינואר 1946) הוא פיזיקאי ישראלי, פרופסור אמריטוס במכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים. מחקריו עוסקים בפיזיקת העננים והוריקנים.
ביוגרפיה
פרופסור אלכסנדר חיין, נולד במוסקבה, עובד במחלקה למדעי האטמוספירה במכון לחקר מדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים. חיין סיים במוסקבה תואר שני באלקטרוניקה ופיזיקה תאורטית, ותואר שלישי במטאורולוגיה ניסויית בתחום הגיאופיזיקה. חיין עבד במרכז ההידרו-מטאורולוגי כחוקר בכיר ובשנת 1980 מונה לראש צוות מחקר בתחום הדמיית ציקלונים טרופיים, זרימת תאים, עיצוב פרמטרים של זרימה, זרימה בשכבה אטמוספירית גבולית ופיזיקה של עננים. עלה לישראל בשנת 1991.
חיין פיתח תבניות חדשות של עננים, המאפשרות להעריך השפעות אנתרופוגניות על ממטרים. השימוש בתבניות אלו, סייעו לו בחקר עיצוב תופעות כגון סערה, ברק וברד ומיועדות להגברת ממטרים בארץ. כן חקר גורמים המשפיעים על פיזור הממטרים בארץ, עם דגש על תפקידו של מחזור הבריזה החורפית. בעקבות המחקרים, הוצעה שיטה חדשנית להגברת הגשם על ידי עיכוב יצירת הגשם בים עד הגיעו ליבשה באמצעות הוספת ריכוז אירוסולים גבוה במיוחד. הוא פיתח שיטות רבות אשר יושמו בהצלחה בארץ, בארצות הברית, בגרמניה, ביפן ועוד.
בשנת 2008 קיבל את אות המגן לעולים בירושלים. חיין הוא אחיינו של חתן פרס נובל פרופ' ארנסט בוריס צ'יין, והוא בן למשפחת חן.
עונת 1929/1930 בלה ליגה
עונת 1929/1930 הייתה העונה השנייה של לה ליגה, הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-1 בדצמבר 1929 והסתיימה ב-30 במרץ 1930.
הליגה כללה 10 קבוצות.
אתלטיק בילבאו זכתה בתואר הראשון שלה כשהיא עושה זאת מבלי להפסיד אף משחק לאורך העונה. בנוסף לכך, היא זכתה בגביע המלך הספרדי.
בהתאם לתוצאות העונה אתלטיקו מדריד ירדה ליגה.
כדורגלנים מצטיינים
בהתאם לנתונים הרשמיים של LFP זוכה פרס הפיצ'יצ'י הוא: גיירמו גורוסטיסה ( ספרד), אתלטיק בילבאו, שכבש 20 שערים ב-18 משחקים. בהתאם לנתוני עיתון הספורט MARCA הוא כבש 19 שערים בלבד.
השוער המצטיין של העונה הוא: גרגוריו בלסקו ( ספרד), אתלטיק בילבאו, שספג 28 שערים ב-15 משחקים.
ועידת ערי העולם
ועידת ערי העולם (באנגלית: The World Cities Summit) הוא אירוע מוביל המפגיש מתרגלים וקובעי מדיניות עם מומחים מובילים בתחומם כדי לזהות פתרונות חדשניים לאתגרים הדחופים ביותר העומדים בפני ערים היום. זוהי סדרה של כנסים בינלאומיים המהווים פלטפורמה בלעדית עבור מנהיגי הממשלה ומומחי התעשייה כדי להתמודד עם אתגרי עיר בר-קיימא, לשתף פתרונות עירוניים משולבים ולגבש שותפויות חדשות. הכנס הבינלאומי נערך בחסות האומות המאוחדות ומאורגן על ידי מרכז סינגפור לערים חיות (CLC) והרשות לפיתוח עירוני בסינגפור. עיקרי הנושאים בוועידה: פורום ראשי הערים של ועידת ערי העולם, הענקת פרס העיר העולמית על שם לי קואן יו וסימפוזיון מנהיגים צעירים.
2008
ועידת ערי העולם הראשונה, שהתקיימה בסינגפור בין התאריכים 23 ל-25 ביוני 2008, התמקדה בנושא "ערים תוססות ומלאות חיים" ("Liveable and Vibrant Cities"). בוועידת הכניסה ביוני 2008 התכנסו 800 נציגים בכירים. אלה כוללים מנהיגים, שרי ממשלה, ראשי ערים, בכירי ממשל, פקידי ארגונים בינלאומיים, מנהיגים עסקיים, אנשי אקדמיה מאזור אסיה-האוקיינוס השקט והמזרח התיכון, קובעי מדיניות והחברה האזרחית.
בין הנושאים שנבדקו שם היו ממשל אפקטיבי, תכנון עירוני, פיתוח תשתיות, קיימות סביבתית, שינויי אקלים, איכות חיים ותחרות כלכלית.
חתימה דיגיטלית מבוססת פונקציית גיבוב
חתימה דיגיטלית מבוססת פונקציית גיבוב היא שם כולל לשיטות חתימה דיגיטלית חד-פעמית אשר ביטחונן מסתמך אך ורק על פונקציית גיבוב קריפטוגרפית ולא על קושיין המשוער של בעיות מתורת המספרים או בעיות אחרות שאין לגביהן הוכחה מתמטית שהן קשות. פונקציות גיבוב קיימות ונחקרות מזה זמן רב ואף שברובן עשויות אד הוק הן עדיין נמצאות בשימוש מעשי נרחב, נחשבות לבטוחות ומעולם לא נפרצו (דוגמאות הן SHA-2, BLAKE, SHA-3 או Skein). בנוסף הדעה הרווחת לגבי מרביתן, אם כי זה לא הוכח, שהן פוסט-קוונטיות. כלומר גם בהינתן מתקיף המצויד במחשב קוונטי לא יוכל לפרוץ את האלגוריתם, כלומר לא ימצא התנגשות בזמן פולינומי. חתימה מבוססת גיבוב בדרך כלל מהירה ובטוחה מאוד והיא נחשבת כיום לתשובה האטרקטיבית ביותר נגד קריפטואנליזה קוונטית כאשר היא תהיה רלוונטית.
חסרונות חתימה דיגיטלית מבוססת גיבוב הן; אורך החתימה גדול מהמקובל בתקנים המעשיים וכן היא חד-פעמית, מסיבה זו היא נקראת "תלוית זיכרון" (stateful), יש צורך לנהל מעקב גם על ידי החותם וגם על ידי המאמת באמצעות מונה כלשהו, כדי לדעת כיצד לחתום או איך לאשר את החתימה על מסמך נתון. זהו מצב בלתי אפשרי במקרה הגרוע או שאינו נוח למימוש מעשי במקרה הטוב. תאורטית ידוע שאפשר לבנות חתימה דיגיטלית מבוססת פונקציית גיבוב נטולת זיכרון (stateless). נושא המחקר העיקרי כיום הוא להפוך פונקציה כזו לאלגוריתם פרקטי, שניתן יהיה לחתום באופן מאסיבי על מסמכים רבים כמעט ללא הגבלה ועם חתימות באורך סביר. כך שניתן יהיה להציעה כחלופה מיידית לאלגוריתמים המקבילים בתקנים הבינלאומיים ללא שינויים מרחיקי לכת במערכת.
רקע
הרעיון להשתמש בפונקציית גיבוב (או בכל פונקציה חד-כיוונית) לצורך חתימה דיגיטלית עלה לראשונה על ידי לזלי למפורט שהמציא ב-1979 את חתימת למפורט. חתימת למפורט היא חד-פעמית במובן שכל זוג מפתחות; מפתח חתימה/מפתח אימות ניתנים לשימוש רק פעם אחת. כדי להדגים זאת, נניח שאליס מעוניינת להעביר לבוב מסר פשוט "כן" או "לא" ('0' או '1'), באופן כזה שהוא ידע בוודאות שההוראה הגיעה ממנה ולא ממתחזה. דרך אחת לפתור את הבעיה, תחילה אליס בוחרת פונקציה חד-כיוונית בלתי הפיכה מוסכמת (כלומר ידועה לכל), בוחרת x אקראי כלשהו ומשתמשת בה כדי לחשב את y=f(x) ושומרת בסוד את x. היא שולחת לבוב את y כהתחייבות וכן מסכמת איתו מראש שעבור המסר "כן" אליס תחשוף בפניו את הסוד x כהוכחה, אחרת המסר יהיה "לא". לאחר מכן נניח שאליס שלחה לבוב את x. בוב בודק שמתקיים y=f(x) ואם כן הרי שההוראה "כן" הגיעה מאליס ולא מאף אחד אחר, משום שבעצם ידיעת x אליס הוכיחה שהמסר הגיע ממנה. מעצם ההגדרה של הפונקציה יהיה קשה מאוד למי שאינו יודע מהו x לנחש ערך כזה המקיים y=f(x).
כאן x הוא המפתח הפרטי או "מפתח החתימה" ו-y הוא המפתח הציבורי או "מפתח האימות". היות שבמהלך האימות אליס למעשה חשפה את המפתח הפרטי שלה, היא לא יכולה להשתמש בו שוב לחתימה על מסר אחר. לכן עבור כל סיבית '0' או '1' נוספת היא צריכה לחשב ולשלוח y חדש, כלומר החתימה מתנפחת לממדים ארוכים מאוד ביחס למסר. אפשר להרחיב את הרעיון החתימה החד-פעמית באופן כזה שאליס תחתום על מספר סיביות בו זמנית כפי שעושה חתימת למפורט, אם כי הבעיה נותרת בעינה, מפתחות החתימה והאימות עדיין ארוכים מאוד וכל חתימה מתאימה למספר מוגבל של סיביות. בוב צריך לוודא שאכן y שייך לאליס אבל זהו נושא נפרד.
עץ מרקל
רלף מרקל הראה שאפשר להקטין את המפתח האימות בדרך מקורית, במקום לשלוח עבור כל מסר y אחר, אפשר להשתמש בעץ גיבוב שהוא עץ בינארי מושלם בגובה h שבו כל צומת היא גיבוב של שני הצמתים הבנים מהעלים ועד לשורש העץ. מפתח האימות יהיה שורש העץ איתו יהיה אפשר לאמת עד 2^h מסמכים המקבילים ל-2^h העלים, כל עלה הוא חתימה חד-פעמית של מסמך אחד. האימות נעשה על ידי בדיקת המסלול מהעלה ועד לשורש העץ. כל עלה מאומת על ידי חתימה חד-פעמית (OTS) שכוללת בתוכה גם מידע הנקרא "מסלול אימות" (authentication path) שהוא בעצם ערכם של עלים אחים לאורך המסלול מהעלה לשורש העץ על מנת לאפשר בניית מסלול אימות. בדרך זו אפשר להפוך חתימה חד-פעמית לחתימה "רב פעמית" חלקית, כי בעוד שנדרשים מפתחות חתימה שונים עבור כל המסמכים, הרי שנדרש מפתח אימות אחד בלבד.
עץ מרקל מהווה שיפור משמעותי אך למרות זאת אינו פרקטי מכמה סיבות:
כדי לפתור את הבעיות האמורות הוצעו מספר שיפורים. הראשון הוא חלוקת העץ לתת-עצים. למשל אם העץ מכיל יער של d שכבות של עצים המסודרים בערמה זה על גבי זה, כל אחד בגובה h_1, במהלך החתימה על מסר נתון החותם משתמש רק בעץ אחד מתוכם. במקרה כזה המפתח הציבורי עבור 2^{h_1} מסרים יקטן ל-h_1 ערכים לכן החתימה מצטמצמת מ-O(2^h) ל-O(d2^{h/d}). בנוסף אפשר לצמצם את החתימה על ידי ניצול העובדה שהיא סדרתית. כלומר שימוש באלגוריתם חכם לחיפוש בעץ שמאפשר צמצום החתימה מ-O(2^h) ל-O(h). שילוב שני הרעיונות יחד מאפשר לצמצם עוד את החתימה ל-O(h/d).
עץ מרקל זכה לשיפורים רבים כמו FMTseq שהוא עץ חיפוש פרקטלי של נאור, שנהב ואבישי וול, אלגוריתם Bleichenbacher-Mauer המשתמש בגרפים או אלגוריתם עץ מרקל המורחב XMSS המשתמש בתת-עצים רבים וכן אלגוריתם SPHINCS. בשני האחרונים נוסף אלמנט מיסוך. כלומר כל ערך מחובר ב-XOR עם מסכה אקראית כלשהי לפני הפעלת פונקציית הגיבוב. המחיר הוא עליה קלה בסיבוכיות אבל הרווח הוא גדול, כי אלגוריתם מרקל המקורי דורש שאורך החתימות יהיה 2n סיביות כדי להגיע לרמת ביטחון של n סיביות בגלל התקפת יום הולדת. עם המסכה האקראית ניתן להגיע לביטחון של b סיביות עם פרמטר n=b שזהו שיפור בפקטור של חצי ביעילות האלגוריתם והפחתה דומה באורך החתימות.
חתימה דיגיטלית מוכחת כבטוחה נגד התקפת מסר נבחר
התקפת מסר-נבחר אדפטיבית היא מודל ביטחון תאורטי החזק ביותר של פונקציית חתימה דיגיטלית. לפי מודל זה האויב או המתקיף רשאי לקבל מאורקל חתימות תקפות עבור מסרים כלשהם m_1,...,m_k לפי בחירתו ותפקידו לנסות לשבור את אלגוריתם החתימה על בסיס חתימות אילו וכן הוא רשאי לבקש חתימות נוספות גם לאחר שההתקפה החלה (מכאן הכינוי אדפטיבית). "שבירה" מחולקת לכמה רמות מהקל אל הכבד.
ההגדרה האחרונה היא המחמירה ביותר ומבחינה תאורטית עדיף להגיע לסכמה שתהיה מוכחת כעמידה גם כנגד איום זה. הרעיון של אלגוריתם GMR הוא כדלהלן:
המפתחות הציבוריים לאימות החתימה על מסרים יהיו שני זוגות של תמורות חד-כיווניות. המפתחות הפרטיים המשמשים לחתימה הם דלתות המלכודת של הפונקציות הללו כך שהחותם יכול באמצעותן לחשב את הפונקציות ההופכיות שלהן בקלות. כעת אם נתון המסמך M_j תחילה החותם מייצר ומאמת מספר אקראי R_j ואיתו הוא מאמת את M_j. את R_j עצמו מאמתים בעזרת עץ אימות. מתחילים מ-R_0 שהוא שורש העץ שנקרא מפתח ציבורי ומכל נקודת אימות R_j או L_j בהתאמה אפשר לאמת שני ערכים חדשים במקרה של צד ימין ובמקרה של צד שמאל. בדרך זו נוצר עץ שגדל כלפי מטה ככל שנדרשות יותר חתימות כמתואר בתרשים. כל צומת מאמת את הצמתים הבנים. מכל צומת נתון קיים "מסלול אימות משורשר" לשורש R_0. החתימה כוללת שני חלקים מלבד המסר עצמו.
החתימה היא הערכים. ואימות החתימה מתבצע בשני שלבים, תחילה מאמתים את R_j על ידי הפונקציות הציבוריות f_i ואז מאמתים את המסמך על ידי הפונקציות g_i. לפיכך הזמן הדרוש לחישוב חתימה הוא O(k) ואורכה הכולל הוא כאשר k הוא פרמטר ביטחון המייצג את אורך החתימה בסיביות. שים לב שגם אלגוריתם GMR נקרא תלוי זיכרון כיוון שכל חתימה תלויה בחתימות קודמות (כל R_j תלוי באימות שלו על ידי ערכים קודמים)
עץ אימות נטול זיכרון
ב-2004 הציע עודד גולדרייך שני שיפורים משמעותיים לאלגוריתם האמור כדי להופכו לאלגוריתם נטול זיכרון. ראשית הוא הציע שכל צומת (שאינו עלה) בעץ יכיל חתימה חד-פעמית על ערך הגיבוב של המפתח הציבורי של הצמתים הבנים שלו. המפתח הסודי יהיה גרעין התחלתי אקראי אשר ישמש לבניית העץ כולו באמצעות מחולל פסאודו-אקראי. מעצם הגדרתו של מחולל כזה אם מתחילים מגרעין התחלתי קבוע, תמיד יתקבל רצף זהה, עובדה זו מסייעת בשחזור כל עלה רק כאשר הוא נדרש ואין צורך לבנות את כל העץ בזיכרון. שנית הוא הציע במקום לנהל מעקב אחרי החתימות שהשתמשו בהם באמצעות מונה כלשהו, לבחור עלה באופן שערכו נגזר מהמסר, מייצגים את ערך הגיבוב של המסר כמספר כלשהו באורך n סיביות ואז המספר הזה משמש כאינדקס לבחירת העלה המתאים לחתימה. בשיטה זו חתימה אחת תכיל את כל המפתחות הציבוריים של כל החתימות החד-פעמיות של הצמתים במסלול מהעלה לשורש העץ, את כל המפתחות הציבוריים של הצמתים האחים לאורך המסלול וכן את החתימה החד-פעמית של המסר עצמו.
החתימה כעת נטולת זיכרון כי אין צורך לשמור מונה כלשהו ואין סיכוי שתהיה התנגשות, כלומר עלה אחד שאיתו נחתמו שני מסמכים שונים. שיטה אחרת שהציע היא לבחור עלה באופן אקראי אם מרשים סבירות מאוד קלושה להתנגשות. במקרה כזה אין צורך בגיבוב המסר לפני החתימה כדי לבחור עלה מתאים.
לסיכום מפתח החתימה הפרטי באורך k סיביות, חישוב החתימה על המסמך דורש 2k מפתחות ו-k חתימות. את מפתחות החתימה של כל הצמתים במסלול אין צורך לצרף לחתימה על המסמך כי אפשר לחשב אותם מהמפתחות הציבוריים. אך בכל זאת החסרון הוא שחתימה חד-פעמית אחת היא באורך k^2 מפתחות הציבוריים. שילוב של שיטת גולדרייך עם חתימת וינטרניץ מגיע לאורך חתימה של 1 מגה בית במקרה שפרמטר הביטחון הוא k=256.
אלגוריתם SPHINCS-256 משלב כמעט את כל הטכניקות המתוארות בנוסף לכמה שיטות חדשות כדי להפוך חתימה חד-פעמית לחתימה דיגיטלית רב-פעמית נטולת זיכרון ויעילה, עם ביטחון ברמה של 2^{128} ועם מפתחות באורך 1 קילו בית וחתימה באורך 41 קילו בית.
תקנים
NIST הכינו טיוטה לתקן חדש לחתימה דיגיטלית מבוססת גיבוב הנחשבת בטוחה נגד קריפטואנליזה קוונטית (כאשר הדבר יהיה רלוונטי), היא מהירה ויעילה המשלבת כמה רעיונות ביניהם שהוא וריאציה של חתימת וינטרניץ, XMSS ו-. בהתבסס על הצעה של Mecgrew ו-Curcio.
הלילה השנים עשר (סרט, 1996)
הלילה השנים עשר (באנגלית: Twelfth Night או Twelfth Night: Or What You Will) הוא סרט בריטי משנת 1996 עיבוד למחזה באותו שם מאת ויליאם שייקספיר, בבימויו של טרוור נאן ובהשתתפות צוות שחקנים מהשורה הראשונה. תקופת ההתרחשות היא בסוף המאה ה-19. אתרי הצילומים היו בקורנוול, וסצנות צולמו בעיר פדסטו ובבית לנהידרוק  קרוב לבודמין. אורסינו ואנשיו לובשים מדים המזכירים את הסגנון של האימפריה האוסטרו-הונגרית.
תקציר העלילה
ויולה (אימוג'ן סטאבס) וסבסטיאן (סטיבן מקינטוש) הם אח ואחות תאומים. בחג הלילה ה-12 הם מופיעים בפני קהל בספינה, ומנצלים את הדמיון שביניהם כדי להקניט את קהל הצופים. במהלך מסעם הם נקלעים לסערה, הספינה נטרפת, והשניים מופרדים זה מזו. ויולה וניצולים נוספים מגיעים בסופו של דבר לחוף איליריה. ויולה מאמינה שאחיה טבע בים. אחר כך היא מתחפשת לבחור כדי להצטרף לחצרו של הדוכס אורסינו (טובי סטיבנס). אחד המלחים גוזז את שערה הארוך של האישה הצעירה, היא מסתירה את שדיה, ומתלבשת בבגדי גבר. ויולה מתחילה לשרת את אורסינו כמשרת אישי (page) וקוראת לעצמה סזריו.
אורסינו מאוהב ברוזנת אוליביה (הלנה בונהם קרטר) שמתאבלת על מותו של אחיה. היא מנצלת את הטרגדיה כדי לתרץ את סירובה לראות את הדוכס, שהיא אינה אוהבת. הוא שולח אליה את סזריו כדי שיחזר אחריה בשמו, ואוליביה מתאהבת בשליח, כשהיא אינה מודעת למגדר האמיתי שלה. ויולה שמזהה את רגשותיה של אוליביה לאלטר אגו שלה, היא בדילמה קשה כי היא עצמה התאהבה באורסינו.
בינתיים מתרקמת מזימה בביתה של אוליביה נגד סוכן הבית מלווליו השחצן (נייג'ל הות'ורן) כשהמשרתים גורמים לו להאמין שאוליביה אוהבת אותו. בין השאר מלווליו לובש בגדים שייראה בהם צעיר מכפי גילו. חיזוריו אחרי אוליביה מביכים אותה והיא מכניסה אותו לבידוד. שם הוא נתון להשפלות נוספות שנגרמות על ידי מריה (אימלדה סטונטון), פסטה (בן קינגסלי) וסר טובי בלץ' (מל סמית').
סר טובי, שהוא דוד של אוליביה ושתיין ידוע לשמצה, מעודד את ידידו סר אנדרו אגיצ'יק (ריצ'רד אי. גרנט) לחזר אחרי אוליביה, אבל היא מתעלמת ממנו במופגן. סר טובי מדרבן את סר אנדרו להזמין את סזריו לדו-קרב, שמסתיים בכי רע.
מסתבר שסבסטיאן, אחיה התאום של ויולה, שרד את טביעת הספינה וגם הוא הגיע לאיליריה. מלווה אותו אנטוניו (ניקולס פארל) שהציל אותו מטביעה. אנטוניו, שלו אויבים רבים בחצרו של אורסינו, נמלט כשהוא מבין שזיהו אותו. הוא נתקל בסזריו, ובטעות חושב אותו לסבסטיאן, ולכן הוא זועם כשסזריו אינו יכול לעזור לו להחלץ ממצבו.
סבסטיאן בינתיים מגיע לאחוזתה של אוליביה, וכשהם נפגשים, אוליביה מדמה שהוא סזריו, ומשכנעת אותו לשאת אותה לאשה. כשמגלה זאת אורסינו הוא רותח מזעם, משלח את המשרת האישי, שהפך להיות ידיד ואיש סודו. עד מהרה כל העניין מתבהר כאשר "סזריו" וסבסטיאן נפגשים פנים אל פנים, ו"סזריו" מגלה את זהותו האמיתית. כשאורסינו מבין שהמשרת שלו הייתה ויולה הוא נושא אותה לאישה.
עיבוד
בגלל אורכו של המחזה, הטקסט השייקספירי קוצץ מאוד. בתחילת הסרט נוספו דיאלוגים, ופסטה מתאר את מעשה הספינה הטרופה והיפרדותם של התאומים, כמו גם הסכסוך שקיים בין ארץ מולדתה של ויולה לבין הדוכסות של אורסינו.
ויולה והניצולים האחרים מגיעים ממסלינה, וכשהם מוצאים את עצמם באיליריה הם מסתתרים וחיים במנוסה מכיוון ש"שוררת מלחמה בין מסלינה וארץ זו" בגלל מחלוקת בקשר למסחר. הקפטן מזכיר את "המלחמה בין הסוחרים שכאן ושלנו", כשהם מסתתרים במערה מפני אנשיו של אורסינו.
הסכסוך אינו מוזכר שוב בסרט, אם כי ייתכן שיש קשר לעברו של אנטוניו שהוא "אויב של אורסינו". בסצנת הסרט מופיע הקפטן שוב בחתונתו של אורסינו ומחבק את ויולה.
קבלה וביקורת
הסרט "הלילה השנים עשר" זכה בתגובות חיוביות ממבקרי הקולנוע. באתר Rotten Tomatoes, הוענק לו ציון של 74% המבוססים על 31 ביקורות, ובניקוד ממוצע של 6.8 מתוך 10.
המחאות בסרי לנקה (2022)
המחאות בסרי לנקה ב־2022 היו סדרת מחאות בסרי לנקה נגד ממשלתו של נשיא סרי לנקה, גוטביה רג'פקסה. הממשלה ספגה ביקורת על ניהול כושל של הכלכלה, המשבר הכלכלי הממושך והאינפלציה החמורה, הפסקות אספקה יומיות, כמו גם מחסור בדלק ופריטים חיוניים אחרים. הדרישה המרכזית של המפגינים היא שהממשלה המנוהלת על ידי משפחת רג'פקסה תתפטר. למרות מעורבותן של מספר מפלגות אופוזיציה, רוב המפגינים מחשיבים את עצמם לא-פוליטיים, וחלקם הביעו אי שביעות רצון מהאופוזיציה הפרלמנטרית. במהלך ההפגנות, המפגינים קראו בסיסמאות כמו "לך הביתה גוטה" ו"לך הביתה רג'פקסה". המחאות נערכו בעיקר על ידי הציבור הרחב, כאשר צעירים ממלאים תפקיד מרכזי בניהול המחאות.
הממשלה הגיבה בפעולות אוטוריטריות, כמו הכרזה על מצב חירום, מתן אפשרות לצבא לעצור אזרחים, הטלת עוצר, הגבלת גישה לרשתות חברתיות ותקיפת מפגינים, עיתונאים ופעילים מקוונים. הממשלה גם הפרה את החוק והחוקה בניסיון לדכא את ההפגנות. גם הפזורה הסרי-לנקית בעולם החלה בהפגנות נגד דיכוי זכויות האדם הבסיסיות. ועדת זכויות האדם של סרי לנקה גינתה את חסימת הרשתות החברתיות במדינה וזימנה גורמים אחראים לחסימה ולהתעללות במפגינים.
ב־3 באפריל, כל 26 חברי הממשלה של גוטביה רג'פקסה התפטרו, למעט ראש הממשלה מהינדה רג'פקסה. מתנגדי הממשלה אמרו כי ההתפטרות אינה תקפה מכיוון שהם לא פעלו לפי הפרוטוקול החוקתי. כמה מהשרים ש"התפטרו" הוחזרו למחרת לעמוד בראש משרדים אחרים. ההפגנות הביאו להדחת פקידים ושרים, כולל בני משפחת רג'פקסה ומקורביה, מינוי של פקידים מוסמכים וותיקים יותר והקמת הקבוצה המייעצת למעורבות רב-צדדית וקיימות חובות.
לשכת החקירות הממלכתית (אוקראינה)
לשכת החקירות הממלכתית של אוקראינה (באוקראינית: Державне бюро розслідувань, בראשי תיבות ДБР) לשעבר לשכת החקירות הלאומית היא גוף חקירות בכיר, שהוקם בשנת 2017 על פי צו מיוחד מנשיא אוקראינה פטרו פורושנקו. הלשכה נחשבה לגוף עצמאי, האחראי למלחמה בפשע המאורגן ובשחיתות ומהווה למקבילה האוקראינית ל-FBI האמריקני.
היסטוריה
לשכת החקירות הממלכתית יונקת את שורשיה מגוף לשכת החקירות הלאומית שהוקם בשנת 2005 אך לא היו לו סמכויות שיטור מספיקות להיאבק בשחיתות.
בשנת 2015 נחקק חוק להקמת לשכת החקירות הממלכתית (באוקראינית: Державне бюро розслідувань), שנחתם ואושר על ידי הנשיא פטרו פורושנקו בשנת 2016 ובשנת 2017 נקבע כי הגוף החדש יפעל באופן עצמאי ממשרד המשפטים וממשרד התובע הכללי, בהתאם לחקיקה שאושרה בראדה העליונה.
במרץ 2020, וולודימיר זלנסקי מינה את אולכסנדר סוקולוב לראש הלשכה.
אשת כהן (סרט)
אשת כהן הוא סרט קצר ישראלי, שנוצר בשנת 2000 על ידי נאוה (נוסן) חפץ, שכתבה את התסריט וביימה את הסרט במסגרת לימודיה בבית הספר לקולנוע "מעלה". הסרט דובר יידיש. הסרט מבוסס על הכלל ההלכתי לפיו אשת כהן שנאנסה אסורה על בעלה.
תקציר העלילה
במרכז הסרט נמצאת ריבקי כהן (אמונה צבי), צעירה חרדית, הפותחת את דלת ביתה לגבר זר המבקש צדקה והוא אונס אותה. הילדה חנה'לה, שראתה את האירוע האלים, רצה אל בעלה של ריבקי, מוטל (עומר קורן), הלומד בכולל, ומזעיקה אותו. הוא מגיע לביתו ויחד עם אחותה של ריבקי, לאה (אסתי סבידנסקי), רואה אותה באומללותה. מוטל פונה לבית הדין הרבני שיפסוק האם הוא חייב לגרש את אשתו, בהתאם להלכה הקובעת שאשת כהן שנאנסה אסורה לבעלה. ריבקי עוברת להתגורר בבית אחותה, התומכת בה, ושם היא ממתינה להחלטת בית הדין. גם בעלה ממתין להחלטה זו, ובין השאר משוחח על כך עם דודו, סופר סת"ם, שטוען שללא כל ספק עליו לגרש את אשתו. ריבקי חוזרת לביתם המשותף, שבו היא פוגשת את מוטל, אך הוא שותק בפגישתם ונמנע מקרבה אתה בנימוק "איני יכול", והיא עוזבת מאוכזבת.
בית הדין מוצא מוצא הלכתי מן הסבך: כיוון שהעדות היחידה לאונס היא עדותה של ריבקי, והיא אינה נחשבת לעדה נאמנה, ובוודאי לא מתקיים "על פי שניים עדים יקום דבר", אין עילה לגירושין. מוטל מבשר לריבקי בשמחה: "את מותרת לי". ריבקי, הפגועה משתיקתו עד כה, אינה ממהרת לשמוח אתו.
עו"ד יעקב שפירא, שדן בהיבט ההלכתי המוצג בסרט, ציין: "הסרט 'אשת כהן' הביא בפנינו נקודת מבט רגישה ואנושית אודות ההשלכות הקיומיות של העמדה ההלכתית המקובלת בנוגע לאשת כהן שנאנסה. הסרט המחיש את הבעייתיות הרגשית הנוצרת בעקבות הדרישה ההלכתית, שהבעל הכהן לא יאמין לאשתו כי נאנסה, והשפעתה על שימור הזוגיות של הבעל הכהן ואשתו אשר נאנסה. ספק אם היה בכוחן של מילים כתובות להביע בעוצמה כה רבה נקודת מבט זו."
פרסים
הסרט הוקרן בפסטיבלי קולנוע רבים, וזכה בפרסים אחדים: במלאת 18 שנים לבית הספר "מעלה" בחר תא מבקרי הקולנוע בסרט זה לסרט הטוב ביותר של בית הספר בכל שנותיו.
רות ג'בט
רות ג'בט (באנגלית: Ruth Jebet; נולדה ב-17 בנובמבר 1996) היא אתלטית ממוצא קנייתי המתחרה עבור בחריין, האלופה האולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) ושיאנית עולם בריצת 3000 מטר מכשולים.
ביוגרפיה
ג'בט, ילידת קניה, החלה להתחרות עבור בחריין בגיל 16. באפריל 2013 זכתה באליפות התיכונים בקניה בריצות ל-3,000 מטרים ו-5,000 מטרים. אליפות מדינות ערב באתלטיקה שהתקיימה בקטר הייתה אירוע הבכורה בו ייצגה את בחריין. היא סיימה במקום השני בריצת 3,000 מטרים מכשולים בזמן של 9:52.47 דקות, שיא בחרייני חדש. באליפות אסיה באתלטיקה, שהתקיימה ביולי אותה שנה, היא שיפרה את שיאה האישי וקבעה שיא אליפות חדש כשסיימה את הריצה בזמן של 9:40.84 דקות וזכתה במדליית הזהב.
ביולי 2014 זכתה באליפות העולם לנוער באתלטיקה שהתקיימה ביוג'ין, אורגון תוך שהיא קובעת שיא אישי חדש 9:20.55, שיא אסייתי חדש ורחוק רק 13 מאיות משיא האליפות.
באולימפיאדת ריו זכתה במדליית הזהב עם זמן של 8:59.75, הזמן השני בטיבו בכל הזמנים. ב-27 באוגוסט 2016 שברה את שיא העולם בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:52.78 דקות.
ב-2018 דיווחה התאחדות האתלטיקה הבינלאומית על איתור אריתרופויאטין (EPO) בבדיקות שנערכו לג'בט, והפנייתה להעמדה לדין משמעתי.
חמץ
חמץ הוא קמח שנטחן מאחד מחמשת מיני דגן (חיטה, שעורה, כוסמין, שיבולת-שועל ושיפון) שבא במגע עם מים, וכתוצאה מכך תפח. מרבית דברי המאפה, כגון לחם, עוגות וביסקוויטים, הם חמץ, כמו גם משקאות שמקורם בחמשת מיני הדגן, כדוגמת בירה, וכן עמילן שמקורו בחמשת מיני הדגן (למעט עמילן המופק מתירס), ונמצא במוצרים רבים. בשונה מאלה, המצות עשויות גם הן מקמח ומים אך נאפו בטרם תפיחה, תוך פחות מ-18 דקות.
איסור אכילת חמץ בפסח
על פי התורה קיים איסור לעם ישראל לאכילת חמץ, ולהימצאות שאור בבית, למשך שבעה ימים. על פי ההלכה חמץ אסור באכילה ובהנאה החל מחצות של ערב פסח ועד צאת שביעי של פסח, וישנו אף איסור על הימצאותו ברשותו של יהודי. יש מצווה מיוחדת לבער את החמץ טרם כניסת הפסח. איסור אכילת החמץ בפסח הוא איסור חמור, והעונש על העובר עליו במזיד על פי ההלכה הוא כרת.
איסור אכילת החמץ נקבע לזכר המסופר בספר שמות, שבצקם של בני ישראל בצאתם ממצרים לא הספיק להחמיץ בשל ההכנה החפוזה, ולכן אכלו בני ישראל מצות ולא חמץ. לזכר כך ישנה מצווה על אכילת מצה בפסח, ומנגד איסור על אכילת חמץ.
על פי סקרים, רוב האוכלוסייה היהודית בישראל אינה אוכלת חמץ בפסח.
מצוות עשה ולא תעשה בפסח
במניין המצוות מנויות מצוות עשה אחת וחמש מצוות לא תעשה הקשורות לאיסור חמץ בפסח.
הגדרת 'חמץ'
לפי ההלכה ישנו איסור על אכילת חמץ גמור בפסח, הנאה ממנו ואף החזקתו ("בל יראה ובל ימצא"). חמץ גמור מוגדר כמאכל המורכב בעיקרו מקמח חמשת מיני דגן שהחמיץ ('תפח').
קמח חמשת מיני דגן שבא במגע עם מים אינו תופח ולא נחשב לחמץ עד אשר ישהה ללא התעסקות בו שיעור זמן של לפחות 18 דקות מרגע ערבוב הקמח והמים ועד תחילת האפייה. עם זאת, בעת הכנת המצות מקובל להקפיד שזמן ההכנה הכולל מהוספת המים לקמח ועד הכנסת המצה לתנור לא יעלה על פרק זמן זה של 18 דקות, וזאת ללא כל המתנה בשלבי הכנת העיסה.
חמץ מוגדר כמזון הראוי למאכל אדם, או מאכל בהמה ('ראוי למאכל כלב'). דבר העשוי מחמשת מיני דגן שאינו ראוי אף למאכל כלב – כבר אינו נחשב לחמץ.
מרבית מפעלי המזון בישראל עוברים לקראת הפסח לייצור מזון כשר לפסח, באמצעות הפסקת הייצור והכשרת כל הכלים בתהליך הייצור. מפעלים מסוימים שמחזור הכנת המוצר שלהם ארוך, כגון יקבים, מקפידים במשך כל השנה שקו הייצור יהיה כשר לפסח על מנת שמוצריהם יהיו כשרים לפסח. בתי מזון שונים סוגרים את שעריהם בפסח כדי להימנע מהטורח של הכשרתם לפסח.
מבחינה רעיונית, היו הוגים שראו בחמץ סמל לתכונות אנושיות שליליות, כגאווה ויצר הרע, ובמצה סמל לענווה, פשטות וחירות. הוגים אלה הדגישו את החובה לבער את החמץ שבלב, בד בבד עם ביעור החמץ החומרי.
תערובת חמץ
דיני חמץ ידועים בחומרתם בהלכות רבות, ביניהן דיני תערובת חמץ. בדרך כלל, במקרה בו דבר איסור התערב עם דבר היתר, קובעת ההלכה שהאיסור בטל ברוב או בביטול טעם האיסור. כך הדין גם באיסור החמץ בפסח מדאורייתא אך חכמים החמירו וקבעו שחמץ אוסר תערובת בה הוא נמצא ב"משהו", ואפילו אם יש נגדו פי 1000, החמץ אינו בטל, והתערובת אסורה באכילה ובהנאה.
הטעם לחומרה זו נובעת מכך שהתורה עצמה החמירה בהלכות חמץ יותר מבשאר איסורי תורה.
"חוזר ונעור"
אף שלפני פסח חמץ בתערובת בטל בשישים, נחלקו הראשונים האם חמץ שנתבטל לפני פסח חוזר ומתעורר משנכנס הפסח, וכיוון שחמץ בפסח אוסר תערובתו אפילו באלף, אוסר את כל תערובתו, או כיוון שבטל החמץ, שוב אינו חוזר ונעור. השולחן ערוך פסק שחמץ שבטל לפני פסח אינו חוזר ונעור, והרמ"א פסק שחמץ לח אינו חוזר ונעור, וחמץ יבש חוזר ונעור. קמח, מפני דקות חלקיקיו, נחשב כתערובת לח.
דין תערובת חמץ במי שתייה
מכיוון שחמץ בפסח, לא בטל אפילו באלף, בור מים שנפלה לתוכו חתיכת חמץ, נאסר כל הבור לשתייה בפסח. בערוך השולחן כתוב שדין זה הוא רק בבור של מים מכונסים, אולם בבאר וכל מקוה מים המחובר לקרקע החמץ בטל. עם זאת, יש המחמירים בכל זאת שלא לשתות מים ממקווי מים שיש חשש שנפל בהם חמץ בפסח. למשל, בישראל נהוג להפסיק את שאיבת המים מהכנרת במהלך חג הפסח מחשש שנפל לאגם הכנרת חמץ כלשהו בחג. הרב יובל שרלו טען שמדובר בחשש מופרך, שכן גם "משהו" צריך להיות בכמות בעלת משמעות ולא בשיעור המזערי של חמץ בכנרת.
סיגריות בפסח
טבק הסיגריות מוטבל לעיתים באלכוהול המופק מחיטה (חמץ), וכן יש מקרים בהם בתערובת הטבק מעורבים רכיבים שהם בגדר חמץ, בשל כך יש שפסקו להחמיר ולא לעשנם בפסח מחמת איסור הנאה. מנגד ישנם פוסקים המתירים לעשן סיגריות אלו, ומסתמכים על כך שאין החמץ שבהם ראוי לאכילת כלב ועל כן מותרים בהנאה.
דין תרופות ומוצרי קוסמטיקה
מוצרים רבים (שאינם מוצרי מזון) מכילים עמילן חיטה, ודנו בהם הפוסקים מה דינם בפסח:
עיסה שנילושה במי פירות
התלמוד קובע בכמה מקומות, כי "מי פירות אינם מחמיצים". פירושה של קביעה זו היא שעיסת קמח מחמשת מיני דגן שנילושה במיצי פירות למיניהם (כגון: יין, שמן, מיץ תפוזים וכן דבש) אינה נחשבת לחמץ. מבחינה כימית לישה בעיסה מעין זו יכולה להאט את תהליך ההתפחה (עקב החומציות שבפירות), אך פעמים רבות עיסה כזו אכן תגיע לכדי תפיחה, שכן חלק ניכר ממי הפירות הוא מים (בפירות ישנה גם כמות גדולה של סוכרים, המהווים "חומר דלק" לתסיסה). על כן נראה שקביעה זו היא קביעה הלכתית בעיקרה, האומרת שחמץ האסור באכילה בפסח הוא דווקא תפיחה של קמח ומים, ולא עם נוזלים אחרים.
לדעת ראשונים רבים (ובראשם רש"י) עיסת קמח ומי פירות שתפחה מהווה "חמץ נוקשה", שאסור באכילה ובהימצאות ברשות היהודי, גם אם אין עליו איסור כרת (ואולי הוא אסור מדברי חכמים בלבד). זוהי, כנראה, גם דעתו של הרמב"ם בסוף ימיו, על פי עדותו של רבי אברהם בנו. ראשונים אחרים סברו כי עיסת קמח ומי פירות מותרת לחלוטין, וזוהי הדעה המקובלת יותר. עם זאת, האשכנזים נהגו שלא לאפות אפילו מצות במי פירות (על אף שהללו אינן באות לכדי תפיחה כלל בשל פרק הזמן הקצר בו הם נילושות). הסיבה לכך היא שלדעת בעלי התוספות, אם התערבה טיפת מים במי הפירות, הרי שחימוצה של העיסה אף מואץ יותר מחימוץ במים, ועל כן היא אסורה מחשש חמץ. עוד טעם להחמרה זו היא שמא תתפח העיסה, ואז חששו לשיטות הראשונים האוסרים אותה.
עוגיות יין
כיום נאפות עוגיות מעיסה שנילושה ביין במקום במים, בהסתמך על הדעה המתירה עיסת מי פירות, והן מכונות "עוגיות יין". פוסקים רבים יצאו נגד עוגיות אלה, שכן מעבר לדעות הראשונים שעיסה כזאת אסורה בכל מקרה (ואולי אף מדין תורה), הרי שבעוגיות אלה מעורבים חומרי התפחה שונים, ואף תוך כדי הליך הייצור הופכים חלק מן החומרים למים. כך, למשל, פסק הרב מרדכי אליהו שעוגיות אלו אסורות, לעומת הרב עובדיה יוסף שהתיר אותן לספרדים.
איסור קטניות
בעדות מסוימות (בעיקר אצל יהודי אירופה ויהודי מרוקו) הורחב איסור האכילה גם למיני קטניות (אורז, שעועית, חומוס וכו'), ולכן מופיעה על חלק מהמוצרים התווית "כשר לפסח לאוכלי קטניות בלבד", שבאה לציין שיש מרכיב של קטניות במוצר. הרחבה זו נובעת, על-פי חלק מהדעות, מהעירוב בין גרעיני קטניות וגרעיני דגן, כך שיש חשש שבעת בישול הקטניות יחמיצו גרעיני הדגן המעורבים בהם. לשיטות אחרות, האיסור נובע מדמיון הקטניות לחטים. שיטה שלישית מסבירה זאת בכך שגם מן הקטניות נהגו לעשות קמח, ועל כן היה חשש לבלבול בין השניים.
בעדות צפון אפריקה נוהגים שלא לאכול חומוס, ששמו דומה לאופן ביטויה של המילה חמץ במבטא המקומי ('חמס'). יש גם שנהגו שלא לאכול חומץ מאותה סיבה, וכן מאכלים נוספים ששמם מזכיר את המילה "חמץ".
מצה שרויה
מצה שרויה, היא מצה שבאה במגע עם כל משקה שהוא לאחר אפייתה, ידוע גם בשמה היידי, "גיבראָכט". בסיווג זה נופלים גם מאכלים המורכבים מקמח מצה, כגון כופתאות (קניידלאך).
אף על פי שמן הדין מותר לאכול מצה שבאה במגע עם משקה (ואף לצאת בה ידי חובת מצוות אכילת מצה), נהגו חלק מהחסידים שלא לאוכלה, מחשש שמא נשאר קמח על המצה מבחוץ, או בתוכה, וכשיבוא במגע עם המשקה יחמיץ. גם בהקפדה זו יש רמות החמרה שונות, כאשר חלק מן החסידים (כגון חסידי חב"ד), נוהגים לאכול את המצות כשמעטה פלסטיק חוצץ בינן לבין ידיהם, מחשש שהזיעה או נוזלים אחרים יחמיצו את הקמח שיש חשש שנמצא על המצה. חסידי חב"ד אף מקפידים שהמצה לא תבוא כלל במגע עם דבר חיצוני. יש המקפידים שלא למרוח כל ממרח על המצה בשל מנהג זה של מצה שרויה.
רוב המקפידים על איסור במצה שרויה אף מקפידים שלא לבשל בכלים שהתבשלה בהם מצה שרויה, בדומה לכלי שהתבשל בו דבר אסור.
בקרב הליטאים החומרה הזאת בדרך כלל איננה מקובלת. מסופר בשם רבי חיים מוולוז'ין כי הגר"א היה נוהג לאכול קניידלעך.
בקרב עדות המזרח אין התייחסות מיוחדת לנושא זה, והם נוהגים לאכול מצה שרויה. יתר על כן, עדת הטוניסאים נהגה לאכול בליל הסדר תבשיל מיוחד, מסוקי שמו, המורכב מלקט ירקות העונה ומצה שרויה.
החמרות נוספות
איסור החמץ בפסח נחשב לאיסור חמור, ובעקבות כך נוספו חומרות רבות בקרב קבוצות שונות שעיקרם אי אכילת דבר מסוים או אכילה במקום מסוים, מחשש שימצא בו חמץ באופן כל שהו, אף שמעיקר הדין הדבר מותר (ראו: לך לך אמרינן לנזירא):
מנהגי השבתת חמץ
כדי לקיים את מצוות ביעור חמץ (שאותה יש לבצע בי"ד בניסן, ערב הפסח) יש צורך לבער חמץ בפועל. במשנה ישנה מחלוקת בין התנאים האם יש מצווה דווקא בשרפתו, או שניתן להיפטר ממנו בכל דרך (לפררו וזרותו לרוח או להטילו לים), ולהלכה נפסק שניתן לבער חמץ בכל דרך. עם זאת, ישנן כמה פעולות מקובלות שבאמצעותן נהוג לבער את החמץ: בדיקת חמץ, ביטול חמץ, ביעור (שריפת) חמץ, ומכירת חמץ.
בדיקת חמץ
על אף שמן התורה מספיק לבטל בלב את החמץ, הרי שחז"ל חייבו לחפש בבית חמץ בכל מקום שבו הוא עלול להיות, שמא ימצא שם בפסח מאכל חמץ ויתפתה לאוכלו. על כן יש חובה בלילה שאחרי שבין יום י"ג בניסן ליום י"ד בניסן בתחילת הלילה, לבצע בדיקת חמץ. על בדיקה זו מברכים "ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם אשר קידשנו במצוותיו וציוונו על ביעור חמץ", משום שהיא תחילתן של הפעולות המסתיימות בביעורו של החמץ. נהוג להחביא חמץ במקומות ידועים בבית, כדי שהברכה לא תהיה ברכה לבטלה במקרה שלא ימצאו חמץ בבדיקה (על אף שגם אם לא מצא אין בעיה הלכתית בברכה). לאחר הבדיקה יש לשמור במקום ידוע את כל החמץ שברצונו לאכול או לשרוף, מחשש שיאבד מן החמץ ויהיה צורך לבדוק שוב את הבית.
ביטול חמץ
על פי דין תורה, כדי שלא לעבור על איסור חמץ מספיק ביטול בלב והחשבתו כעפר הארץ. ישנה מחלוקת האם מדובר בביטול במחשבה, או באקט ממוני של הפקרתו של החמץ. נהגו לומר את נוסח הביטול בפה, כאשר הנוסח המודפס בסידורים כתוב בארמית, אך יש לאומרו בשפה שאותה מבינים, אחרת הביטול אינו מועיל, שכן עניינו הוא הכוונה בלב להפקרתו וביטולו, ולא אמירתו בפה.
ביעור חמץ
למחרת, בערב הפסח בשעה חמישית לפי שעות זמניות (בשעון קיץ, זמן זה הוא 11:00 בבוקר לערך), שורפים את כל החמץ שנשאר, ונוהגים שוב לבטל, הפעם את כל החמץ האפשרי:
מכירת חמץ
יש הנוהגים למכור את החמץ לגוי, דרך הרבנים המקומיים או דרך הרבנות הראשית. אנשים פרטיים מוכרים לרוב רק דברים שיש בהם תערובת חמץ, והמפעלים הגדולים מוכרים גם כמויות גדולות של חמץ שנמצאות במחסניהם. בעבר, המכירה הייתה רק במקרים יוצאי דופן, ותמורת כסף מלא. עם השנים וההתפתחות התעשייתית שהקשתה על היפטרות מן החמץ, נוספו הקלות בנושא זה, וכיום המכירה נעשית באופן גורף, ועל כן ישנם רבנים המתנגדים כיום למכירת חמץ בטענה שהמכירה פיקטיבית לחלוטין.
סימון מוצרי חמץ
בחלק מהחברות, אריזות המזון הכשר לפסח שונות בצבען מבכשרות רגילה, ולעיתים גם צורת המזון עצמו שונה. למשל מוצרי חברת עלית כיף כף ופסק זמן משווקים בעטיפה כתומה, וצורת הבפלות (נמכר בשם אפיפיות) מיוצרות בריבוע במקום במלבן. או למשל דגני הבוקר קוקומן של חברת תלמה שונים בצבע האריזה ובצורת המזון עצמו. הבדל נוסף הוא כיתוב בולט על גביי האריזה, ו/או תווית פלסטיק (למשל באריזות החטיפים המלוחים במבה ביסלי ותפוצ'יפס), בו מצוינת הכשרות לפסח. שינוי זה נועד להצביע על כך שהמוצר כשר לפסח, ו/או שיש שינוי באחד המרכיבים לשם השגת כשרות זו, כמו למשל תחליפי עמילן.
חמץ שעבר עליו הפסח
על פי ההלכה חל איסור לאכול חמץ שהיה ברשותו של יהודי בפסח, ואף ליהנות ממנו ממונית (כגון למוכרו). איסור זה בא בתור קנס שגזרו חכמים על מי שעבר על איסור החזקת החמץ בפסח. בימינו, יש שמקפידים שלא לקנות חמץ שנמכר לגוי בפסח, שכן לשיטתם מכירה זו היא פיקטיבית, והחמץ נאסר באיסור חמץ שעבר עליו הפסח.
רשתות המזון הגדולות שנמצאות בריכוזי הערים החרדיות, מוציאות לאחר הפסח מוצרים שעליהם מצוין ש"נאפו לאחר הפסח", או "נאפו מקמח שנטחן לאחר הפסח". יש גם מדבקות המציינות "נקנה מגוי לאחר הפסח", אך אלו אינן מקובלות על הכל.
חמץ במדינת ישראל
מטבחים ציבוריים במדינת ישראל אמונים על שמירת הכשרות וממילא אינם מחזיקים חמץ בפסח. שירות בתי הסוהר נמנע מלספק לאסירים מאכלי חמץ בכל הפסח. לאסירים ביטחוניים ערבים באגפים נפרדים מסופק חמץ לפני חג הפסח, והוא מוחזק ברשות האסירים בכל מהלך החג. על פי חוות דעת של הרב הראשי לישראל, שום סוהר יהודי לא יזדקק לגעת או לטפל בחמץ בכול צורה שהיא, ואם נגמר החמץ שניתן לאסירים לפני החג, יספקו להם בהמשך החג מצות. אין הסדר דומה עבור אסירים לא יהודים באגפים מעורבים של יהודים ולא יהודים, הגם שאין מונעים מאסירים הלא יהודים להחזיק בארונית הפרטית שלהם חמץ במהלך הפסח. עתירה של אסיר הכלוא בתא בו שוהים אך ורק לא יהודים בדרישה לקבלת לחם נדחתה ברוב על ידי בית המשפט העליון.
באוגוסט 1986 אושר בכנסת חוק חג המצות (איסורי חמץ), התשמ"ו-1986, הידוע בשם "חוק החמץ". חוק זה קובע שבמהלך חג הפסח "לא יציג בעל עסק בפומבי מוצר חמץ למכירה או לצריכה". איסור זה אינו חל ביישוב שבו רוב התושבים אינם יהודים, וכן אינו חל ברובע עירוני שבו מרבית התושבים אינם יהודים. חוק זה, המכניס לספר החוקים של מדינת ישראל את ההלכה היהודית, שנוי במחלוקת. יש הרואים בצעד זה משום כפייה דתית.
בשנת 2008 קבע בית משפט מקומי בירושלים כי חנות אינה "מקום פומבי" הקבוע בחוק, והאיסור שבחוק נאמר רק על הצגת חמץ ברשות הרבים. בחוגים הדתיים ניתפס פסק הדין כעיקור החוק מעיקרו.
חמץ במקדש
ב, קובעת התורה: "כי כל שאור וכל דבש לא תקטירו ממנו אשה לה'", ומכאן שאסור להקריב חמץ על המזבח. שני קורבנות כוללים לחמים של חמץ, אך אין מקריבים את החמץ שבקורבנות אלה, אלא הוא נאכל על ידי הכהנים (בשתי הלחם) או על ידי הבעלים של הקורבן (בקורבן תודה): א. ביחד עם קורבן תודה, המובא כתודה לה' על נס הצלה, מביאים ארבעים לחמים, ועשרה מתוכם הם חמץ. ב. שתי הלחם המובאים בחג השבועות הם חמץ.
היות שקורבן תודה כולל כיכרות לחם חמץ, אין מקריבים קרבן תודה במשך שבעת ימי חג המצות, שכן לא ניתן יהיה לאכול את לחמי החמץ הבאים עמו. מסיבה דומה אין מביאים קורבן תודה גם בערב חג הפסח, שכן לא ניתן יהיה לאכול את החמץ בכל הזמן המוקצה לאכילה זו מן התורה (יום ההקרבה והלילה שלאחריו) אלא רק עד תחילת זמן איסור אכילת חמץ, וזה עלול לגרום לכך שלא יספיקו לאכול את כל הלחמים, ויהיה צורך לשרוף אותם. הלכות אלו עומדות ביסוד מנהג האשכנזים שלא לומר "מזמור לתודה" בפסוקי דזמרא, בשבעת ימי חג הפסח ובערב הפסח.
קארל ג'נקינסון
קארל דניאל ג'נקינסון (באנגלית: Carl Daniel Jenkinson; נולד ב-8 בפברואר 1992) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת המגן בנוטינגהאם פורסט.
ארסנל
ג'נקינסון חתם בארסנל ביוני 2011 תמורת כמיליון ליש"ט.
בעונת 2012/2013, בעקבות פציעתו של באקרי סנייה, פתח בחמשת המשחקים הראשונים בעונה זו וזכה לשבחים על הופעותיו. ב-19 בדצמבר 2012 האריך את חוזהו בארסנל.
בעונת 2013/2014, בעקבות פציעות של תומאס ורמאלן ולורן קוסיילני, הוצב באקרי סאנייה בעמדת הבלם וג'נקינסון פתח בעמדת המגן הימני בשלושת המשחקים הראשונים של העונה. בהמשך העונה שיחק בעיקר כמחליף.
במשחק האחרון של העונה הוא כבש שער מול נוריץ'.
בקיץ 2015 האריך ג'נקינסון את חוזהו בארסנל ב-5 שנים נוספות.
ווסטהאם
בעונת 2014/15 חתם ג'נקינסון לעונה אחת בווסטהאם יונייטד, אליה עבר בהשאלה מארסנל.
בעונת 2015/16 הושאל ג'נקינסון לעונה נוספת בווסטהאם, לאחר שהאריך את חוזהו בארסנל.
ב-7 באוגוסט 2019 חתם ג'נקינסון לשלוש שנים בנוטינגהאם פורסט.
נבחרת אנגליה
ב-15 באוקטובר 2012 חשף מאמן נבחרת אנגליה רוי הודג'סון כי ג'נקינסון התאמן עם הנבחרת לקראת המשחק מול פולין במסגרת מוקדמות גביע העולם בעקבות ניפויו של קייל ווקר מהסגל. כמו כן, חשף הודג'סון כי ג'נקינסון בחר לייצג את אנגליה על חשבון פינלנד. ג'נקינסון ערך את הופעת הבכורה במשחק הידידות נגד שוודיה ב-14 בנובמבר 2012.
Marvel Zombies (סדרת טלוויזיה)
Marvel Zombies היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית שנוצרה ונכתבה על ידי זב ולס עבור שירות הזרמת המדיה "דיסני+", המבוססת על סדרת חוברות קומיקס באותו השם מבית מארוול קומיקס. הסדרה הופקה על ידי אולפני מארוול, מתרחשת ביקום הקולנועי של מארוול, והיא עוסקת במציאות חלופית שהוצגה לראשונה בסדרה המונפשת "מה אם...?", בה היקום הקולנועי של מארוול הושפע מווירוס קטלני שהביא להתפרצות גזע הזומבים.
הסדרה עתידה לעלות לשידור בשירות "דיסני+" במהלך שנת 2024.
רקע עלילתי
עלילת הסדרה עתידה להרחיב את מציאות שהוצגה לראשונה בסדרה המונפשת "מה אם...?", בה היקום הקולנועי של מארוול הושפע מווירוס קטלני, שאילץ דור חדש של חברי צוות "הנוקמים" להתאגד ולצוד את עמיתיהם לשעבר ואת אויביהם, שכעת הפכו לזומבים.