cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זכרונות לבית דוד
זכרונות לבית דוד - ספורים מדברי ימי ישראל הם סדרת ספרים, המגוללים את סיפורה של משפחה יהודית דמיונית, נצר לבית דוד, מגלות בבל ועד סמוך לתקופת ההשכלה. הספרים אינם מגוללים עלילה ליניארית אלא מורכבים מסיפורים קצרים. בספרים מושם דגש על ערכים של גבורה פיזית ותושיה, בניגוד לספרים קודמים ממין זה שהדגישו ערכים כלמדנות או מוות על קידוש השם. הספר היה פופולרי במשך דורות בקרב צעירים יהודים בגולה ובארץ ישראל.
הספר נכתב תחילה בין השנים 1856–1857 בגרמנית על ידי המלומד צבי הרמן רקנדורף, ששאב השראה מספרו של אז'ן סי "מסתורי פריז" ונקרא במקור "מסתורי היהודים" (Geheimnisse der Juden), כשילוב של הרצאה היסטורית מבוססת עם סיפור בדיוני סוחף. הוא תורגם לראשונה לעברית בשנת 1865 בוורשה על ידי אברהם כהן קפלן בשם "מסתרי היהודים", אולם התרגום המוכר שלו לעברית הוא משל אברהם שלום פרידברג, שיצא לאור על ידי המו"ל בן אביגדור בהוצאת אחיאסף בין השנים 1893–1895. פרידברג למעשה לא רק תרגם אלא עיבד את הספר המקורי, הוסיף לו משלו ו"תיקן" אותו כך שיהיה יותר ציוני. שני הכרכים הראשונים של פרידברג הם תרגום בעוד שני הכרכים הנוספים הם מקוריים מפרי עטו. בשנת תשי"ב עובד הספר שנית לעברית מן המקור של פרידברג על ידי אברהם אריה עקביא כאשר "הוסרו כמה מליצות קשות לאוזן הקורא החדש. קטעי ההרצאה ההיסטורית צומצמו עד למידת הנחוץ, וכן הושמטו מראי המקומות למאמרי חז"ל ומקורות אחרים שלא יכירם מקומם בסיפור שוטף. אף הושמטו פה ושם דברים שאינם צריכים לגופו של הסיפור".
הספר עוקב אחרי צאצאיו כביכול של זרבבל בן שאלתיאל מבית דוד וממנהיגי שיבת ציון, ומשבץ בשרשרת הדורות אישים ידועים כהלל הזקן, מלכים יהודים של ממלכות יהודיות קדומות בחצי האי ערב כח'יבר וחמיר ודון יצחק אברבנאל. התמה המרכזית בספר היא שבית דוד חי וקיים והוא מהווה כעין עמוד שדרה יציב ורב כוח בהיסטוריה היהודית.
טפיל משנה-התנהגות
טפיל משנה-התנהגות הוא יצור טפילי שגורם לשינויים מובחנים בהתנהגות הפונדקאי שלו, אשר מסייעים לטפיל לקדם את מחזור החיים שלו.
במספר טפילים, המניפולציה על התנהגות הפונדקאי מגדילה את הסיכוי שהפונדקאי ייטרף. דבר זה יכול לסייע לטפיל לעבור לפונדקאי חדש, אשר נמצא במקום גבוה יותר בשרשרת המזון. בטפילים נוספים, שינויי ההתנהגות עשויים לשרת את הטפיל בדרכים אחרות, למשל לגרום לפונדקאי לעבור לסביבה שבה יהיה נוח לטפיל להתפתח או להתרבות.
קיימים טפילים שמשפיעים באופן ישיר על מערכת העצבים המרכזית של הפונדקאי, ובכך גורמים לשינוי בהתנהגותו. עם זאת, במרבית המקרים ההשפעה פועלת דרך מנגנונים פחות ישירים, כאשר אינטראקציה של הטפיל עם מערכת החיסון של הפונדקאי, או עם מערכות פיזיולוגיות אחרות בגוף הפונדקאי, היא שמובילה בעקיפין לשינוי עצבי והתנהגותי.
היכולת של טפילים מסוג זה להשפיע על התנהגויות מורכבות ועל מנגנוני קבלת החלטות בפונדקאים שלהם הופכת אותם למוקד משמעותי למחקר. חקר התופעה נוגע הן בהבנת תהליכי קו-אבולוציה בין טפילים לפונדקאים, והן בהתנהגות בעלי חיים ובזיהוי המנגנונים העצביים שעומדים מאחוריה.
מחזורי חיים ואבולוציה של טפילים
ישנו מגוון רחב של טפילים בעולם החי - יצורים טפיליים קיימים בשלל צורות וגדלים, ממקרו-טפילים שהם בעלי חיים או צמחים ועד מיקרו-טפילים שהם יצורים חד-תאיים או וירוסים.
בהתאם לכך, השפעה של טפיל על התנהגות הפונדקאי עשויה לקדם את מחזור החיים של הטפיל בדרכים שונות - להקל על הטפיל לעבור לפונדקאי מסוג אחר, להוביל את הפונדקאי לסביבה חיצונית מועדפת שבה הטפיל יכול לעזוב את הפונדקאי, לספק יותר חומרי מזון לטפיל בעודו בתוך הפונדקאי וכו'.
מבחינה אבולוציונית, היחסים בין טפיל ופונדקאי הם מקרה פרטי של קו-אבולוציה, כלומר מצב שבו שני מינים המקיימים יחסי גומלין מפעילים לחצים של ברירה טבעית זה על זה. ביחסי טפילות, התוצר של האבולוציה ההדדית (בנקודת הזמן הנוכחית) הוא מצב שבו נראה כי צד אחד - הטפיל - מרוויח מהאינטראקציה בין המינים, ואילו הצד השני - הפונדקאי - סובל ממנה. דינמיקה זו בולטת מאוד גם בהקשר של טפילים משני-התנהגות - נוכחות הטפיל גורמת לפונדקאי לחרוג מדפוסי ההתנהגות הרגילים שלו (למשל, להיזהר פחות מטורפים), ובכך אולי להתנהג בצורה שתורמת לשרידות של הטפיל אך פוגעת בשרידות שלו עצמו.
קושי מסוים בחקר התופעה הוא הטיית אישור בפירוש התופעות ההתנהגותיות, כאשר קיימת נטייה מסוימת בקרב חוקרים לפרש שינויים בהתנהגות פונדקאי עקב הדבקה בטפיל בתור דפוסים שמשרתים את הטפיל ושהם תוצר של אדפטציה של הטפיל. עם זאת, שינויים בהתנהגות הפונדקאי בעקבות הדבקה בטפיל עשויים להיות תוצר לוואי מקרי של תהליך ההדבקה, הם עשויים להיות שריד לקו-אבולוציה בין אבות קדמונים של הטפיל לפונדקאים שלו (ולפיכך אינם בהכרח תורמים לשרידות הטפיל בנקודת הזמן הנוכחית), והם עשויים גם להיות דפוסי התנהגות שמשרתים דווקא את הפונדקאי ומסייעים לו להסתגל לנוכחות הטפיל.
עידוד טריפה של פונדקאי ביניים
כאמור, ישנם טפילים עם מחזורי חיים הכוללים פונדקאי ביניים ופונדקאי סופי. כאשר הטפיל חי בפונדקאי ביניים, האינטרס שלו הוא שפונדקאי הביניים ייטרף על ידי הפונדקאי הסופי, אשר רק בו הטפיל מסוגל להתרבות. המניפולציה על התנהגות הפונדקאי במצבים אלה מכונה לעיתים Parasite-induced trophic facilitation, שכן בתהליך זה הטפיל מסייע לעצמו לעבור לטורף שנמצא ברמת הזנה (Trophic level) גבוהה יותר בשרשרת המזון.
השינוי ההתנהגותי שהטפיל יוצר בפונדקאי אינו בהכרח מעודד טריפה על ידי טורף ספציפי אחד בלבד - ייתכן כי לצד הטריפה על ידי הפונדקאי הסופי, שינוי ההתנהגות יגביר גם את הסיכוי שהפונדקאי ייטרף בידי טורפים נוספים, שהטפיל אינו מותאם אליהם. על מנת להעריך אם המניפולציה ההתנהגותית אכן מועילה לטפיל, יש לשקלל את העלייה בהסתברות הטריפה על ידי פונדקאי סופי לעומת העלייה בהסתברות הטריפה על ידי טורפים אחרים, שהם "מבוי סתום" מבחינת הטפיל.
עידוד הדבקה בין פרטים
כאשר לטפיל יש מסלול חיים פשוט, עם פונדקאי סופי בלבד, דרך אחת לקדם את הישרדותו ורבייתו של הטפיל היא דרך מגע בין פרטים שונים בתוך אוכלוסיית הפונדקאי. בטפילים שיכולים לעבור בין פונדקאים דרך רוק - בהקשר זה מדובר לרוב בנגיפים - אחת האסטרטגיות של הטפיל להגדיל את תפוצתו היא באמצעות עידוד התנהגות אגרסיבית ותוקפנית של הפונדקאי כלפי בני מינו. בצורה זו, הטפיל יכול להפיץ את עצמו באוכלוסייה דרך פצעי נשיכה.
אם הטפיל מדבק במגע מיני, אסטרטגיה הגיונית נוספת היא עידוד רבייה והתנהגות מינית בין פרטים. קיימים מחקרים המתעדים עלייה בפעילות מינית של בעל חיים עקב הדבקה בטפיל, אם כי הם נדירים יחסית בספרות. אפיון השפעתם של טפילים על התנהגות מינית הוא מעט מורכב, בין היתר כי התנהגויות מחלה, שמבטאות תגובה חיסונית של בעלי חיים להדבקות וזיהומים, כוללות לרוב ירידה ברמת הפעילות בכלל והפעילות המינית בפרט. לפיכך, באופן תאורטי לפחות, ה"מניפולציה" ההתנהגותית מצד הטפיל עשויה להתבטא דווקא בדפוס התנהגותי שדומה לזה של פרטים בריאים.
לאחרונה הועלתה תאוריה שלפיה גם התנהגות אלטרואיסטית של פונדקאים עשויה לשקף מניפולציות התנהגותיות המסייעות לחיידקים להתפשט באוכלוסייה.
מעבר לסביבה חיצונית מועדפת
עבור טפילים שמחזור החיים שלהם כולל שלב עצמאי, שבו הם אינם מקושרים לפונדקאי, אחד משינויי ההתנהגות שעשויים להועיל לטפיל הוא הובלת הפונדקאי לסביבה חיצונית ספציפית, כזו שהיא מיטבית לצורכי המחיה והרבייה של הטפיל העצמאי.
סיוע "אקטיבי" לטפיל
אחת הדוגמאות יוצאות הדופן לשינויי התנהגות בפונדקאים היא אסטרטגיה המכונה "מניפולציית שומר הראש". מדובר בתופעה שנצפתה בטפילים שהם חרקים פרזיטואידים, שבה הטפיל "מגייס" את הפונדקאי שלו לשמור ולהגן על צאצאיו.
מנגנונים פיזיולוגיים
עם זאת, לא קיימים מקרים רבים שבהם הודגם כי הטפיל משפיע באופן ישיר על מערכת העצבים של הפונדקאי. דבר זה נובע גם מקשיים בזיהוי המנגנון הפיזיולוגי המדויק שמוביל לשינוי ההתנהגותי. אך מעבר לקושי המחקרי, ההערכה היא כי במרבית המקרים התהליך מתרחש דרך מנגנון עקיף, שבו ההשפעה הישירה של הטפיל היא על מערכת פיזיולוגית מסוימת, והשינוי במערכת זו הוא שמוביל לבסוף לשינויים בתפקוד מערכת העצבים.
עמי מנדלמן
עמיקם (עמי) מנדלמן (נולד ב-24 באוגוסט 1950) הוא זמר, שחקן, קריין, במאי ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה
מנדלמן יליד שכונת הדר הכרמל שבחיפה, שם עוצבה ילדותו עד גיל 14 עת עברה משפחתו לגור במרכז הכרמל.
אמו אסתר (לבית בורמן אחות בכורה לחיה ואריה) נולדה בסטולין שבפולין בשנת 1925. עלתה בגיל 12 לארץ עם משפחתה בעליה לגאלית של תנועת גורדוניה בשנת 1936.
אביו מאיר מנדלמן נולד בשנת 1921 בסטופניצה שבפולין. אביו עלה ללא משפחתו כנער בן 14 (שרובה נספתה בשואה) בעליה בלתי לגאלית של תנועת בית"ר באניית פאריטה שיצאה מנמל קונסטנצה ב- 1939 ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה והתגייס לאצ״ל ובהמשך לחטיבת גבעתי בצה״ל שנלחמה בגזרת הדרום במלחמת העצמאות.
הוריו הכירו ונישאו בחיפה ועברו בשלום את קרבות שחרור העיר חיפה למעט קליע שנורה מכיוון שכונת ואדי ניסנאס ונשאר תקוע בקיר הסלון כמורשת לדור הבא שנולד היישר לתקופת הצנע של שנות החמישים.
הוריו של עמי שהפרוטה לא הייתה מצויה בכיסם אהבו מוזיקה ושלחו אותו בגיל 10 ללמוד נגינה באקורדיון אצל מורה פרטי.
לקראת גיל 13 נחשף עמי למהפכה המוזיקלית שהובילו להקות בריטיות בהובלת הביטלס בעולם והחל ללמוד ולנגן בגיטרה.
בגילאי 15–18 הקים יחד עם אחיו ינקי מנדלמן להקת קצב שנקראה ״העטלפים״ שהופיעה בכרמל בפני סטודנטים ומרכזי נוער.
השלישייה הופיעה בטרם שיחרורה מהצבא בכמה הופעות אזרחיות עם יוני רכטר על הפסנתר, רמי בלאופרב על הבס, גילי דור על הגיטרה ורפי מנדלמן על התופים (שהופיע בהמשך גם עם להקת "הכל עובר חביבי"). בשנת 1975 המפיק אמנון ברנזון חיבר אותם ביחד עם הזמרת שלומית אהרון למופע נוסטלגי בשם "הכל עובר חביבי" שמאוחר יותר נהפכה ללהקה מצליחה.
דיבוב
מנדלמן הוא מהמדבבים הוותיקים בישראל. דיבב, בין היתר, בסרטים קלאסיים של חברת וולט דיסני כגון לואי מלך הקופים וזיגי הנשר בשני סרטי "ספר הג'ונגל", את העורב השמן ב"דמבו הפיל המעופף", את פומבה בטרילוגיית "מלך האריות" ובסדרת הטלוויזיה "טימון ופומבה", "תינוקות בצמרת" ואת קרצ'אק ב"טרזן". כמו כן דיבב ב"עולם סחרחר", ב"הקוסם", ב"סוסלנד", ביצע את שיר הפתיחה של סדרת הילדים "בראם" בשנת 2004, את דמותו של מר קראב ב"בובספוג מכנסמרובע" וגם את הפתיח של הסדרה, ג'גרנאוט מ"אקס-מן", בלואגארד קיו קאזו ב"בית פוסטר לחברים דמיוניים" בערוץ לוגי, גיבור הסדרה "איירון מן", הפוקדע המספר ב"פוקימון", את קוטאל בסדרת האנימה "שינזו", את לורד גרמדון מנינג'גו, את שליט האש אוזאי מאווטאר: כשף האוויר האחרון, את מקיטה (וג'יטה במקור) בדרגון בול Z GT, סופר והסרטים ואת קלמפ ובנט בגלקטיק פוטבול. החל משנות התשעים מדבב את קולו של גופי בסרטי האנימציה של חברת וולט דיסני, והחל מסופן של אותן השנים את דאפי דאק במקום אבי פניני בסרטונים וסדרות של האחים וורנר מסדרת הלוני טונס, החל מ"ספייס ג'אם" (יצא ב-1996, דובב לעברית ב-1997). כמו כן, דיבב גם את ספלינטר במקום יהויכין פרידלנדר החל מסדרת "הדור הבא" של צבי הנינג'ה, אך בהמשך הסדרה מ-2003 הוחלף על ידי עפרון אטקין. בנוסף דיבב בהאגדה של קורה, עידן הקרח, פלאנט שין, סוד כמוס, חברים בחווה, הפינגווינים ממדגסקר, תפוס ת'פטיש, בי הגדולה מכולם!, מדלן היפה, דני שובבני: קרוז קונטרול, 20 אלף מיל מתחת למים, סברינה: חברות לנצח, זורו המדהים, קוסמים ליום אחד: הפרח המכושף, כלב מי שמנגן, סרט הרעשנים, בוא, כלב, בוא!, צוות פיקוויק ועוד.
יעקב לבית הלוי
רבי יעקב לבית הלוי (מהר"י לבית הלוי; 1565 לערך – ב' בניסן ה'שצ"ו, אפריל 1636) היה מחכמי איטליה במחצית השנייה של המאה ה-16 ובמחצית הראשונה של המאה ה-17.
עמי מנדלמן
דיבוב
מנדלמן ביים את דיבובם לעברית של עשרות סרטים כמו שרק (הסרט הראשון בסדרה מבית DreamWorks), חלום ליל קיץ, הפיה לילי, גארפילד, חברים על הכוונת של סוני ו-Fox ומפלצת של מלון וכן סדרות מצוירות ובהן צבי הנינג'ה, לוני טונס (בגרסה מאוחרת ששודרה בערוץ ג'וניור, שם דיבב את רוב הדמויות), גן עדן לכלבים, פוקימון ויש לנחש עם חן. שר את שירי הפתיחה בצבי הנינג'ה (2003, עם לירון לב), את שיר הפתיחה של כח המחץ (בדיבוב שאותו ביימה שפרירה זכאי), את שיר הפתיחה השני בדרגון בול Z (שאותו גם כתב) ואת שיר הפתיחה הראשון של דרגון בול סופר.
יעקב לבית הלוי
ביוגרפיה
נולד בסביבות שנת ה'שכ"ה (1565), כנראה בפטרס שבאימפריה העות'מאנית (כיום ביוון) לאביו רבי ישראל. אבי אמו היה רבי יעקב שמריה, הידוע כרבי יעקב פאפו, מחכמי העיר שסירב לשאת בתפקיד רבני. נשא את בתו של הרופא שמואל קורי. למד תורה בסלוניקי מפי הרבנים אהרן בן חסון, שמואל חיון ודוד בן שושן. כסבו, סירב אף הוא לעסוק ברבנות, והתפרנס ממסחרו והיה לעשיר ואף היה מקורב לשלטון. לתקופה קצרה ישב בליפאנטו, וכנראה לימד שם תלמידים. בסביבות שנת ה'ש"ע היגר לאי זנטי, וגם שם נודע כתלמיד חכם והרביץ תורה. באותה העת, התעוררה מחלוקת בקרב יהודי זנטי אודות הקמת בית כנסת שלישי באי, עקב גידול האוכלוסייה היהודית שם. חלק מהיהודים התנגדו להקמת בית הכנסת, ואף פנו לבתי המשפט ולרשויות שיבטלו את הרישיון להקמתו. רבי יעקב, שתמך בהקמת בית הכנסת, פנה במכתב לקהילת סלוניקי, שהייתה הפטרון הרוחני של זנטי, וכן לקהילת ונציה, ששלטה באותה העת על האי. לעמדתו הצטרפו רבי לייב סרוואל מוונציה ורבי יצחק ב"ר שלמה לבית הלוי מסלוניקי, ובכך הוכרע הוויכוח.
מזנטי הוגלה למלטה ונאסר שם, בסביבות שנת ה'תע"ד. חלוקות הדעות בשאלה מה הביא לכך. יש אומרים שהייתה זו תוצאה של הלשנת שקר, וכשהתבררה חפותו - שוחרר, ויש אומרים שהוגלה על ידי האבירים ההוספיטלרים המלטזים. ממלטה עבר לוונציה, כנראה בשנת ה'שפ"ו. גם בוונציה נמנע מלשאת תפקיד רבני רשמי, והתפרנס מייבוא משי מיוון. אף על פי כן, הוא תפס מקום מרכזי בישיבה המקומית, לצד חכמים כמו ר' לייב סרוואל ובנו ר' נחמיה, ר' יהודה אריה די מודינה, ר' שמחה לוצאטו, ר' עזריה פיגו ועוד, והתפרסם כאחד מגדולי החכמים בעיר. שאלות הופנו אליו מכל האזור.
עמי מנדלמן
כשחקן
בנוסף, קולו של מנדלמן מוקלט בתוכנת הניווט "Waze".
יעקב לבית הלוי
ביוגרפיה
קיימים ארבעה כתבי יד שכוללים תרגום עברי של הקוראן, באוקספורד, לונדון, סנקט פטרבורג וספריית הקונגרס בוושינגטון. משערים שכתבי היד הועתקו כולם מכתב יד יחיד. בראש כתב היד שנמצא באוקספורד נכתב שהוא הועתק מתרגום שנעשה על ידי "החכם הכולל המהרם יעקב לבית הלוי ז"ל פה ויניציאה השצו [1636]". משערים שייחוס זה מעיד על כך שיעקב לבית הלוי הוא זה שתרגם את הקוראן מאיטלקית לעברית, ושהמקור האיטלקי הוא בעצמו תרגום של של תרגום אחר מערבית ללטינית. זהו התרגום הידוע הראשון של הקוראן לעברית. יש שמשערים שמטרתו פולמוסית נגד האסלאם, וקיימים בו אי-דיוקים רבים.
נפטר בוונציה בב' בניסן ה'שצ"ו.
שרי פורוהיט סוואמי
שרי פורוהיט סוואמי (באנגלית: Shri Purohit Swami; 12 באוקטובר 1882–1941), היה מורה (גורו) הינדואי ממהאראשטרה, הודו.
ביוגרפיה
בילדותו, הוא למד לדבר באופן שוטף בשלוש השפות השגורות באזורו: מראטהית, סנסקריט ו-אנגלית. בזכות שליטתו בשפות מגיל צעיר, הוריו שלחו אותו ללמוד ב-1903 לתואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת כלכותה, מערב בנגל ולתואר במשפטים במכללת דקאן ובאוניברסיטת מומבאי.
כנער, הוא החליט לקחת על עצמו את שבועת הנזירות, צליבט, בתור ברהמהצ'אריה (משמעות מילולית: "ההולך בעקבות הברהמן"), אולם ב-1908 נישא לגודו באי (Godu Bai), תוך שהוא ממלא את משאלות הוריו. על אף שנולדו לו שתי בנות ובן, מנישואיו אלו, ב-1910, 1914 ו-1915, הוא גמר אומר בלבו לחדש את שבועת הצליבט שלו.
שנה או שנתיים לפני נישואיו, הוא פגש באדם צעיר שהיה מבוגר ממנו רק בארבע שנים, העונה לשם נאטקאר (Natekar). לפי דבריו של פורוהיט, פגישה זו הייתה "אהבה ממבט ראשון" ונאטקאר, אשר מאוחר יותר לקח על עצמו את התואר הדתי - נזירי, באגוואן שרי חאמסה (Bhagwan Shri Hamsa), הפך להיות מורהו הרוחני של פורוהיט.
ב-1923, הגורו שלח את פורוהיט למסע לאורכה ולרוחבה של הודו, כצליין עני פושט יד הנושא בתרמילו אך קערה לאיסוף מטבעות, מסע שנמשך שנים מספר. ב-1930, החליט פורוהיט לצאת למסע ממושך ליבשת אירופה. הוא היה השלישי לעשות זאת, אחרי סוואמי ויווקאננדה ופארהמהנסה יוגהננדה. מאוחר יותר הוא יתפרסם במערב, בעיקר בשל תרגומיו לאנגלית של כתבים הינדואים עיקריים. ספרו מ-1932, "אוטוביוגרפיה של נזיר הודי: חייו והרפתקאותיו" (The Autobiography of an Indian Monk: His Life And His Adventures), התפרסם לא רק בשל המבוא אותו כתב וצירף המשורר האירי ויליאם בטלר ייטס, אלא גם בשל התיאור האותנטי של חיי אדם אשר הקדיש את עצמו להיות יוגי, תוך שהוא מעביר את חוויותיו בצורה קולחת ביותר. מעתה והלאה, המשורר האירי, ייהפך לחברו הקרוב ביותר של פורוהיט, עד למותו של ייטס. לאחר זאת, ב-1934, הוא אוזכר בספרו של באגוואן שרי חאמסה, "ההר הקדוש" (The Holy Mountain), אשר היה הספר השני לו כתב ייטס מבוא. במהלך השנים 1935 - 1936, בשהותם המשותפת באי הספרדי מיורקה, פורוהיט עבד בשיתוף פעולה הדוק עם ייטס על תרגום "עשר האופנישדות העיקריות" (The Ten Principal Upanishads), אשר יצא לאור ב-1937, במסגרת הוצאת הספרים "פייבר את פייבר" (Faber and Faber). ספר אחר פרי עטם המשותף, שיצא לאור בשנה העוקבת, 1938, הוא הספר "מכתמי יוגה" (Aphorisms of Yoga), עיבוד ליוגה סוטרות של באגוואן שרי פטנג'לי, אשר כלל לראשונה בעולם המערבי, בעמודיו האחרונים, לצד החלק התאורטי והרוחני של הסוטרות המגולל בעמודים הקודמים, מספר מצומצם של איורים לתרגול גופני של אסאנות (תרגול יציבתי).
כנען
כנען היה בתקופת הברונזה המאוחרת שמו של חבל ארץ שבהמשך נודע בעברית כארץ ישראל. במקרא זהו שמה העיקרי של הארץ לפני כיבושה בידי בני ישראל, ולעיתים הוא משמש להגדרת הארץ שממערב לירדן ולבידולה מהגלעד. בארכאולוגיה של המזרח הקרוב הקדום השם נמצא כמעט אך ורק בממצאים מהתקופה הקדם־ישראלית בה הארץ נשלטה בידי הממלכה המצרית החדשה, כמחוז מצרי שזה היה שמו עד למשבר תקופת הברונזה המאוחרת (מופיע מעט מאוד במקורות מצריים יותר מאוחרים) ומתיישביו שמיים בתרבותם ובשפתם, שהייתה קרובה לעברית המקראית. זוהי גם התקופה בה הגיעו על פי ההשערות גויי הים למישור החוף הדרומי והשפלה הפנימית של ארץ ישראל שכונה פלשת.
בתנ"ך נזכרים שבעה עמים כיושבים בכנען: החיתי, הפריזי, החיווי, האמורי, הכנעני, הגרגשי, היבוסי. נזכרות גם קבוצות שישבו בה אך לא היו מעמי כנען, כגון הרפאים, העווים ועוד. בספר שופטים, יבין מלך חצור מכונה "מלך כנען".
על פי המסופר בתנ"ך, היו העמים הכנענים צאצאיו של חם.
אזכורים בולטים
במכתבי אל-עמארנה נזכרת כנען, הן במכתבים ששלחו שליטים כנענים והן במכתבים בין שליטים מחוץ לכנען.
ברשימת אנשי גתות בכתבי אוגרית נמצא אחרי אחד השמות התואר "כנעני". במכתב אכדי שנמצא באוגרית נזכרו אנשים כנענים. הפיניקים הזדהו ככנענים או כצידונים (גם כאשר מוצאם לא היה מצידון), וכינו את ארצם בשם כנען. השם מופיע ביוונית לראשונה בכתבי הקטאיוס ממילטוס (המאה ה־6 לפנה"ס), בצורה Χνᾶ ("כנא"); הקטאיוס מאשר שכך נקראה פיניקיה קודם לכן. בתרגום השבעים (המאה ה־3 לפנה"ס) מתורגמת לעיתים המילה "כנענים" כ"פיניקים", סטפנוס מביזנטיון (המאה ה־6 לספירה) זיהה את Χνἄ (כנען) עם פיניקיה, ופילון איש גבל הביא שגם סכניתן (המאה ה־12 לפנה"ס או מוקדם יותר) זיהה זיהוי דומה. במטבע פיניקי־יווני מלדקיה (לַאֹדִכֵאַ בכתיב חסר פיניקי) תורגמה במילה הפיניקית "𐤁𐤊𐤍𐤏𐤍" (בכנען) ל"ἐν Φοινικῃ" (בפיניקיה). בקרב אבות הכנסייה, מלבד סטפנוס מביזנטיון גם אוגוסטינוס (המאות ה־4–5 לספירה) מעיד שהאיכרים הפיניקיים בצפון אפריקה במאה החמישית לספירה מתייחסים לעצמם בשם Chanani, כלומר כנענים, ומרקיאנוס כינה את תושבי האיים הבלאריים "כנענים". בעיר קונסטנטין נמצאה כתובות נדר פיניקיות שנדר "עבדאשמן בן מאדר אש כנען" ("עבד־אשמון בן מאדר, איש כנען").
ארץ כנען מוזכרת בשמה גם במקרא, בה היא מיוחסת לדמות "כנען" בנו של חם ונכדו של נוח. כך על פי לוחות העמים המופיעים בספר בראשית (פרק י'), לכנען היו 11 בנים שעל פי המתואר במקרא התיישבו בארץ המכונה "ארץ כנען", כשבהמשך הכתוב אומר: "ואחר נפוצו משפחות הכנעני".
פירוש
פרשנות אחת לשם מפרשת לפי השורש כ.נ.ע., כי כנען הוא האזור בו שוקעת, "נכנעת", השמש – כנען היא ארץ מערבית, שלפי השקפת רוב יושביה ושכניה שוקעת בה, או מעבר לחופיה, השמש.
אחד מן הפירושים למילה כנען הוא ארגמן. מקורו באיסוף חלזונות ימיים שמהם הפיקו עמי הארץ את צבע הארגמן. השם היווני "פיניקיה" קשור אטימולוגית, בין השאר, לארגמן.
פירוש נוסף הידוע לשם כנען הוא "סוחר". כך מוזכר באמצעות תקבולת ב:, כאשר כנעני מקביל לסוחר, ובסוף ספר משלי:. הפיניקים, צאצאי הכנענים ויושבי הלבנון, נודעו כמפתחי המסחר והשייט בים התיכון ובכל המזרח התיכון הקדום.
שמות נוספים
בתעודות מצריות עתיקות מופיעים כמה שמות שונים לכנען:
גבולות
ארץ כנען כוללת את כל האזור שממערב לירדן בין בקעת הלבנון לבין חלקו הצפוני (המיושב) של הנגב, ואת אזור דמשק והחורן. גבולות ארץ כנען מוצגים בספר בראשית:
גבולות כנען כארץ מתוארים פעמים רבות במקרא כ"ארץ המובטחת" לעם ישראל, החל מספר במדבר:, וכן באריכות בספר יהושע וספר יחזקאל. על פי ספר היובלים, חם אביו של כנען ואחיו ביקשו מכנען לא לפלוש לארצם של בני שם אולם כנען סירב לבקשתם; ובסוגיה זו עסקו גם פרשני התנ"ך בימי הביניים כגון רש"י ובעת החדשה, כגון המלבי"ם.
החברה הכנענית
החברה הכנענית התנהלה במתכונת של ערי מדינה שונות ויריבות לרוב. החברה עצמה לא הייתה הומוגנית מבחינת אוכלוסייה, אלא מגוונת והורכבה ממספר קבוצות שחיו בתחומי המרחב הכנעני. הקבוצות הללו ידועות מתיעודים חיצוניים (בעיקר מצריים) המתארים את המצב החברתי המגוון בכנען, ומובאות כאן:
לטענת יוחנן אהרוני בספרו "ארץ ישראל בתקופת המקרא", התמונה המשתקפת ברשימת השבויים של אמנחותפ השלישי היא שיחסי האוכלוסייה הכנענית בארץ ישראל במאה ה־15 לפנה"ס היו אלה: החורים מהווים 66% מהאוכלוסייה, השוסים 27.5% והחבירו (אותם זיהה כ"עברים") מהווים 6.5% מהאוכלוסייה. לדבריו אוכלוסיית החבירו והשוסים הלכה וגדלה במהלך המאות ה־14 וה־13 לפנה"ס.
עמי ארץ כנען לפי התנ"ך
בתנ"ך מתוארות מספר קבוצות אתניות המאכלסות את ארץ כנען – לרבות שבעת העממים וצאצאי משפחת אברהם – בני ישראל, עמונים, מואבים, אדומים ואחרים. שבעת העממים כוללים את הכנענים, החתים, האמורים, החיווים, הפריזים, היבוסים והגרגשים. נזכרות בתנ"ך גם קבוצות שישבו בכנען, אך לא היו מעמי כנען כגון הרפאים, העווים ועוד. בספר שופטים, יבין מלך חצור מכונה "מלך כנען".
מחקר גנטי
מחקר משותף של מספר אוניברסיטאות שפורסם בכתב העת Cell בשנת 2020 בחן 73 ממצאים גנטים מ־5 אתרים בישראל ובירדן המשויכים בארכאולוגיה לתקופה ולתרבות הכנענית, בניסיון להתחקות אחר מוצאם האתני. החוקרים מצאו שתי מגמות עיקריות, כאשר הראשונה היא קשר גנטי לאוכלוסייה המקומית מהתקופה הנאוליתית הקדומה יותר, והשנייה היא קשר גנטי לאוכלוסייה שהתקיימה בתקופת הברונזה באזור הקווקז ולאוכלוסייה שהתקיימה בתקופה הכלקוליתית בהרי זגרוס שבאיראן המודרנית. מסקנות החוקרים הן שהיו גלי הגירה מאזורים אלו אל כנען סביב השנים 2500–1000 לפנה"ס, כאשר ככל שהתקופה מאוחרת יותר, כך גדל הערבוב הגנטי עם קבוצות אלו. לצד זאת, נמצא בהכללה שקבוצות "כנעניות" שונות דומות זו לזו יותר מאשר אוכלוסיות שאינן כנעניות.
במחקר זה, הושוו הגנים הקדומים לאלו של תושבי הלבנט בימינו, ונמצא כי האוכלוסייה הכנענית הקדומה קשורה בקשר גנטי משמעותי לרוב העדות בקרב האוכלוסייה היהודית של ימינו ולקבוצות אחרות דוברות ערבית מהאזור, ביניהן הפלסטינים והלבנונים. אוכלוסיות אלו חולקות 50% או יותר ממוצאן מאוכלוסיות שחיו בלבנט תקופת הברונזה ובזגרוס הכלקוליתי. קבוצות אלו מציגות גם אבות קדומים שלא ניתן למדל לפי נתוני ה־DNA העתיקים הזמינים, כך שהגיוון הגנטי של תושבי האזור המודרניים מחזק לדעת החוקרים את התפקיד הקריטי שהיה לנדידת פוסט־ברונזה לאזור כנען בעיצוב פני החברה.
שפות
העמים הכנעניים דיברו במשפחת ניבים לשוניים הנקראים שפות כנעניות, כגון עברית מקראית, פיניקית, אוגריתית, מואבית, אדומית ועמונית. שפת האם של כל השפות האלה מכונה "פרוטו־כנענית".
דומינו (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
השערת ארדש-שטראוס
השערת ארדש-שטראוס היא השערה שנוסחה על ידי המתמטיקאים פול ארדש וארנסט ג. שטראוס בשנת 1948, וההופעה המוקדמת ביותר שלה בספרות היא במאמר של ארדש מ-1950 . ההשערה אומרת שעבור כל מספר טבעי n \geq 2, המספר הרציונלי \frac{4}{n} ניתן לביטוי כסכום של בדיוק שלושה שברים יסודיים. כלומר, קיימים שלושה מספרים טבעיים x, y ו-z, כך שמתקיים: סכומם של שלושת שברי היחידה הוא הייצוג של ‎4/n כשבר מצרי. לדוגמה, עבור n = 1801, קיים פתרון עם הערכים x = 451, y = 295364, z = 3249004:
אם נכפיל את משוואה 1 ב-nxyz נקבל את הצורה השקולה, שהיא ניסוח של ההשערה כמשוואה דיופנטית. גורם מהותי לקושי של פתרון המשוואה הדיופנטית הוא ההגבלה על x, y ו-z, הנדרשים להיות שלמים וחיוביים. לו היינו מאפשרים גם ערכים שליליים, פתרון הבעיה היה טריוויאלי, ומידי באמצעות אחת משתי הזהויות, או .
אם n הוא מספר פריק, n = pq, אז ניתן למצוא פיתוח של ‎4/n בקלות באמצעות הפיתוחים של ‎4/p או ‎4/q. לכן, אם קיימת דוגמה נגדית להשערת ארדש-שטראוס, המספר, n, הקטן ביותר שיצור דוגמה נגדית יהיה ראשוני.
זהויות מודולריות
עקרון הסה לפתירת משוואות דיופנטיות מספר לנו שכדי לפתור משוואה דיופנטית ממין זה מעל השלמים, עלינו לאחד את הפתרונות המתקבלים מודולו כל מספר ראשוני אפשרי. על-פניו, עיקרון זה לא נראה מתאים להשערת ארדש-שטראוס, שכן המשוואה הדיופנטית יכולה להיפתר בקלות מודולו כל מספר ראשוני שהוא. אף-על-פי-כן, שימוש בזהויות מודולריות הוכיח את עצמו ככלי חשוב בעבודה על ההשערה.
עבור כל x, ועבור x = (n-2)/3 מתקבל הפיתוח הרצוי ל-‎4/n. אלגוריתם חמדן לשברים מצריים יכול למצוא פתרון בשלושה או פחות איברים כל-עוד n שונה מ-1 או מ-17 מודולו 24. אך המקרה כבר מכוסה על ידי היחס, כך שהערכים היחידים של n עבורם שתי השיטות נכשלות במציאת פיתוח עם שלושה או פחות איברים הם אלה הקונגרואנטים ל-1 מודולו 24.
אם היינו יכולים למצוא מספר גדול מספיק של יחסי שקילות מודולרית כאלה כדי לכסות את כל הערכים האפשריים של n, הבעיה הייתה נפתרת. לרוע המזל, כפי שהראה לואי מורדל, זהות מסוג זה עבור ערכי n קונגרואנטים ל-r mod p יכולה להתקיים רק כאשר r אינו שארית ריבועית מודולו p . מורדל רשם זהויות מהצורה הזו עבור כל n שהוא 2 מוד 3 (ראה למעלה), 3 מוד 4, 5 מוד 8, 2 או 3 מוד 5, או 3, 5, או 6 מוד 7, ובכך מכסה את כל המספרים שאינם שאריות ריבועיות עבור הבסיסים הללו. אך, עבור בסיסים גדולים יותר, לא כל המספרים שאינם שאריות ריבועיות מכוסים באמצעות זהויות כאלה.
מהזהויות של מורדל ניתן להסיק שפתרונות קיימים עבור כל הערכים של n למעט אולי אלה השקולים ל-1, 121, 169, 289, 361, או 529 מודולו 840. המספר הראשוני הקטן ביותר מהצורה הזו הוא 1801. באמצעות איחוד מחלקות שקילות מודולרית גדולות יותר, וובּ (Webb) ואחרים הראו שהשבר של n בקטע [‎1,N] היכול לשמש כדוגמה נגדית להשערה, שואף לאפס בגבול כש-N שואף לאינסוף .
אף על פי שהתוצאות של מורדל מגבילות את הצורות השונות של הזהויות הקונגרואנטיות, ישנה עדיין תקווה להשתמש בזהויות מודולריות כדי להוכיח את השערת ארדש-שטראוס. באופן מידי מהגדרתו, שום מספר ראשוני אינו יכול להיות מספר ריבועי, כך שלפי משפט הסה-מינקובסקי (המשפט בוויקיפדיה האנגלית), עבור כל p ראשוני קיים מספר ראשוני גדול יותר q, כך ש-p אינו שארית ריבועית מודולו q. אם-כן, גישה אפשרית להוכחת המשפט תהיה: עבור כל מספר ראשוני p, מציאה של מספר ראשוני גדול יותר q וקונגרואנציה הפותרת את משוואת ‎4/n עבור ;; אם ניתן לעשות את הדבר, שום מספר ראשוני p לא יוכל להיות דוגמה נגדית להשערה - כלומר, ההשערה תוכח.
אימותים חישוביים
אנשים רבים נעזרו במחשבים כדי לחפש דוגמה נגדית להשערה באמצעות שימוש בכוח גס. ניתן להאיץ חיפושים ממין זה אם נתבונן רק במספרים ראשוניים שאינם שייכים ליחסים קונגרואנטים ידועים. נכון ליוני 2014, חיפושים מסוג זה אימתו את ההשערה עבור כל n טבעי עד ל-10^{17}.
הנושא של כמה פתרונות שונים יש למשוואה עבור כל n נחקר גם הוא. גם כאן נעזרו במחשבים כדי למצוא את הערכים עבור n קטנים. אך שום חוקיות לא נמצאה עד-כה, המספרים מפגינים התנהגות בלתי-רגילה עבור ערכים גדלים של n. החל מn = 3, מספר הפתרונות השונים הוא:
1, 1, 2, 5, 5, 6, 4, 9, 7, 15, 4, 14, 33, 22, 4, 21, 9, ....
אך גם עבור ערכים גדולים של n עשויים להיות רק מעט פתרונות, למשל יש רק שבעה פתרונות שונים עבור n = 73.
הכללות
בשנת 2000 הוכיח תומאס האגדרון השערה דומה של ר"ה הארדין וניל סלואן. הם שיערו שעבור מספר טבעי ואי-זוגי, n, המשוואה תמיד פתירה, ו-x, y ו-z הם טבעיים, אי-זוגיים ושונים בזוגות.
עופר רגב
עופר רגב (נולד ב-8 בנובמבר 1964) הוא סופר ומוציא לאור ישראלי, חוקר תולדות ארץ ישראל ומדריך סיורים.
ביוגרפיה
רגב נולד בשם עופר ג'רבי בכפר סבא. הוא גדל בראשון לציון והתחנך במדרשית נעם בפרדס חנה. את שירותו הצבאי עשה כלוחם בחיל התותחנים, ולאחריו שינה את שמו מג'רבי לרגב, ולמד בישיבת מרכז הרב בירושלים, בחוג ללימודי ארץ ישראל בבית ברל ובאוניברסיטת בר-אילן.
קוו ואדיס
קוו ואדיס? (מלטינית: ?Quo Vadis) הוא מונח שמשמעותו "לאן אתה הולך?". הביטוי לקוח מספר הבשורה על-פי יוחנן שבברית החדשה (יוחנן יג' 36). השימוש המפורסם ביותר הוא בספרים האפוקריפיים מעשי פטרוס, שם מסופר על מפגש בין פטרוס הנמלט מחשש שייצלב ברומא, הפוגש את ישו בויה אפיה. ״לאן פניך?״ שאל פטרוס את ישו וזה השיב: ״אני הולך כדי להיצלב שנית ברומא״. פטרוס נכלם על שביקש להימלט מהגורל שיועד לו, שב לרומא ושם נצלב. הביטוי מכוון בדרך כלל לשאול אדם לאן פניו מועדות בצומת דרכים מכריע.
עופר רגב
פעילות ציבורית
בשנת 1989 החל רגב לעבוד עבור החברה להגנת הטבע ועסק עבורה במחקר, בהדרכת טיולים ובפעילות ציבורית במסגרת המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות בה שימש כרכז הפעילות במחוז תל אביב ובהמשך כדובר המועצה.
במסגרת תפקידו הוביל רגב את מסע ההסברה לשימור אתרי מורשת בשדרות רוטשילד בתל אביב, ובשנת 1994 יזם את הפעילות הציבורית לשימור המושבה שרונה שנועדה באותה עת להריסה. בשיתוף האדריכל יורם רז ניהל רגב מסע הסברה לשימור אתרי המורשת בחצי האי הירקוני ובכללם מגרש המכביות הראשונות (1932–1935), יריד המזרח (1934) והאולם בו התקיים הקונצרט הראשון של התזמורת הפילהרמונית הישראלית (1936). רז ורגב כתבו את החוברת "יריד החלומות" שכללה מידע רב וחדשני שהגביר את העניין הציבורי באזור שהיה עד אז נידח, מוזנח ומיועד להריסה. מסע ההסברה הוביל לשינוי ההתייחסות מצד מנהל ההנדסה בעיריית תל אביב וכעבור שנים, שומרו אתרי חצי האי הירקוני.
בשיתוף האדריכל שמואל גילר וראש מועצת גוש עציון שילה גל, הוביל רגב את שימור החורשה שניטעה בדרום יפו בשכונה אליה הועברו בשנת 1948 היתומים והאלמנות מקיבוץ כפר עציון שיקיריהן נפלו בקרב שהתחולל בגוש עציון ערב הכרזת המדינה.
בשנת 2005 הקימו הדס ועופר רגב את אתר האינטרנט החלוצי "מדריך המדריכים והמרצים", שכלל מידע על אודות פעילותם של מדריכים ומרצים בנושאי טיולים וידיעת הארץ. משנת 2020 מנהלים השניים (עם סיניה פישר ועדנה נמדר) את קבוצת הפייסבוק "שיר, הוא לא רק מילים" העוסקת בתרבות עברית מכל הזמנים והסגנונות. בקבוצה מעל 5,500 משתתפים ובהם ד"ר יואל רפל, יוסי אלפי, זמירה חן, רמי דנוך, מירי אלוני ועוד.
ספרים ומחקרים
בשנת 1994 כתב עבור החברה להגנת הטבע את ספרו הראשון "ארבעים שנות פריחה", המגולל את סיפורה של החברה להגנת הטבע כאחד מסמליה של החברה הישראלית. הספר נכתב בסיוע וייעוץ של עזריה אלון ממייסדי החברה להגנת הטבע.
בשנת 1995 כתב עבור משרד הביטחון – ההוצאה לאור את הספר "טיול קטן בעיר גדולה", שהפך לרב-מכר. הספר מתאר מסלולי טיול בעיר תל אביב ופורש בפני הקורא המטייל את נופיה ותולדותיה. בשנת 1998 השתתף ביצירת תוכנית הטלוויזיה החינוכית "הכל אנשים". בשנת 1999 הצטרף רגב להוצאת הספרים "פורת", שהוקמה על ידי רעייתו הדס רגב ומתמחה בספרים העוסקים בתולדות ארץ ישראל והעולם היהודי. במסגרת זו נחשף רגב לסיפורים רבים, וראיין אנשים רבים הקשורים בתולדות ישראל. חלק מסיפורים אלו כונס בספר "להתאהב בארץ ישראל", שיצא בהוצאת "כנרת" בשנת 2005 וכעבור שנה הוענק לו אות ספר פלטינה לאחר שמכר מעל 40,000 עותקים. בשנת 2006 הוציא רגב לאור את ספרו "נסיך ירושלים", העוסק בהתנקשות של איש לח"י יהושע כהן בחיי הרוזן פולקה ברנדוט, שהיה המתווך מטעם האו"ם בין היהודים והערבים במהלך מלחמת העצמאות, וזאת תוך אפיונן של שלוש דמויות - הרוזן ברנדוט, יהושע זטלר ודוד בן-גוריון. הספר עורר מחלוקת ציבורית ודיון בפרשה.
באותה שנה כתב עופר רגב את הספר "פלוגה עלי בהר" שגולל את תולדות פלוגה ח' של הפלמ"ח שהייתה מוצבת בהרי ירושלים משנת 1944 ועד מיזוגה בחטיבת הראל. לוחמי הפלוגה, עליה פיקדו עמוס חורב ובהמשך אליהו סלע (רעננה) היו מוצבים ביישובים קריית ענבים, מעלה החמישה, רמת רחל, כפר עציון ובית הערבה. חלק מלוחמי פלוגה זו נמנו עם שיירת הל"ה. לשם כתיבת הספר ראיין רגב עשרות מלוחמי הפלוגה, במסגרת "בית הפלמ"ח".
בשנת 2010 יצא לאור ספרם של הדס ו עופר רגב "סמטת מזל אריה". הספר מגולל את פרשת חייו הסוערים של אריה שפק לוחם ומנהיג ציבור. הספר התבסס על מחקר שארך שלוש שנים של ראיונות ועיון במסמכים רבים.
בני הזוג רגב ערכו ספרים רבים ובהם מחקריו של ד"ר עמוס שיפריס על תולדות קיבוץ נען ואת ספרו של אמוץ פלג על תולדות קבוצת גורדוניה בחולדה (קיבוץ).
מורשת צה"ל
בשנת 2009 הפיקו הדס ועופר רגב עבור גדוד הצנחנים 890 את הספר 'לא חוזרים עד שמבצעים', הסוקר את תולדות הגדוד מהקמתו ועד מבצע עופרת יצוקה.
בהמשך כתבו הדס ועופר רגב ספרי מורשת עבור יחידות צבאיות רבות ובהן גדוד 101,עוצבת ברעם, חטיבת הנח"ל, חטיבת הצנחנים, חטיבת הגפן, יחידת מגלן. הספר "חצי הדרך לקהיר" מגולל את מסעו של גדוד 106 במלחמת יום הכיפורים אשר לחם בקרבות העזים במעבר הגידי, חצה את תעלת הסואץ והגיע עם תום המלחמה לנקודת הקילומטר ה-101 מקהיר.
לקראת ראש השנה תשע"א ראה אור ספרו של רגב "מעוז צור". ספר זה מביא תיאור מלא של קרב המעוזים במלחמת יום הכיפורים. הספר "מעוז צור" מושתת על מאות ראיונות שנערכו עם לוחמים ובני משפחותיהם. הספר מתאר את בפירוט את מהלכי הקרב ואף את ההתמודדות של הלוחמים, המשפחות השכולות ופדויי השבי בשנים שאחרי המלחמה. בחנוכה תשע"ט התפרסם ספרם של הדס ועופר רגב על תולדות חטיבת השריון 179, מהקמתה ערב מבצע קדש ועד ימינו. עיקרו של הספר עוסק בקרבות הבלימה מול הצבא הסורי במלחמת יום הכיפורים.
חיים אישיים
רגב נשוי לסופרת ומורת הדרך הדס רגב-ירקוני. לבני הזוג ארבעה ילדים. המשפחה מתגוררת ביישוב כוכב יאיר. אחיו הבכור של עופר רגב הוא פרופ אלי ג'רבי מאוניברסיטת תל אביב. אחותו היא עורכת הדין והפעילה החברתית רונית עמיאל
יהודה דוד
יהודה ג'אן לוק דוד (נולד ב-1953) הוא רופא מנהל מחלקת כירורגיית כף היד במרכז הרפואי קפלן. התפרסם במאבקו וניצחונו בתביעת דיבה שהגיש נגדו אביו של מוחמד א-דורה.
קורות חיים
ב-2012 הצטרף למפלגת הבית היהודי, כמתמודד בבחירות המקדימות למועמדי המפלגה לכנסת. הקשר שלו למפלגה זו נוצר למעלה משנה קודם לכן, כאשר איילת שקד לחצה, בעזרת תנועת "ישראל שלי", על גורמי ממשל ישראלים שונים, למען מימון הגנתו וערעורו במשפט הדיבה שהגיש נגדו ג'מאל א-דורה. שקד גם הפגישה אותו עם נפתלי בנט ובבחירות הפנימיות לראשות המפלגה הוא הודיע אכן, תחילה, על תמיכתו בבנט. בשלב מסוים אף היה מנהל מערכת הבחירות הפנימית של בנט במגזר הצרפתי והצפון אפריקאי. בהמשך העביר את תמיכתו לדניאל הרשקוביץ שלבסוף פרש מהמירוץ.
בנובמבר 2012, יומיים לפני הבחירות המקדימות לרשימה לכנסת הודיע על פרישתו, כדי להתמקד בטיפול במחלת הסרטן שלקה בה. בבחירות עצמן הוצב למרות פרישתו במקום ה-28 ברשימה המשותפת עם האיחוד הלאומי. בשנת 2014 הודיע כי בכוונתו להתמודד בבחירות לנשיאות מדינת ישראל, אך לבסוף לא השתתף במירוץ.
דוד הוא מומחה באמנויות הלחימה ג'ודו, קראטה וג'ו ג'וטסו, ובעל חגורה שחורה דאן 2. שירת עד 2013 בחטיבת הצנחנים. נשוי לנטלי ואב לשתי בנות ובן. תושב יהוד.
פרשת מוחמד א-דורה
ד"ר דוד התפרסם במאבקו בג'מאל א-דורה, אביו של מוחמד א-דורה. הוא טען בשעתו, כי ג'מאל א-דורה משקר בטענותיו נגד צה"ל, לפחות בנקודה מסוימת אחת, אותה הוא (דוד) הכיר אישית. א-דורה האב הראה פצעים שהיו לו על ידיו וטען כי אלה הם פצעי היריות שירה בו צה"ל, באותה תקרית בה נהרג לטענתו בנו. דוד טען כי הפצעים על ידיו של ג'מאל א-דורה הם פצעים, שהוא עצמו, ד"ר דוד, טיפל בהם בשנת 1994, שש שנים לפני פרשת מוחמד א-דורה, וכי הם נגרמו לג'מאל א-דורה על ידי החמאס, ב-1992. לדברי דוד, ג'מאל א-דורה היה משתף פעולה של ישראל, אנשי החמאס גילו זאת ותקפו אותו בסכינים ובגרזנים ועקב כך הוא סבל משיתוק בידיו. בבית החולים שיפא בעזה לא הצליחו לשפר את מצבו והוא נשלח לטיפול ושיקום בתל השומר, שם עבד ד"ר דוד כמומחה לכירורגיית כף היד.
א-דורה הגיש תביעת דיבה בצרפת כנגד דוד, ובאפריל 2011 הערכאה הצרפתית הנמוכה יותר קיבלה את טענותיו והרשיעה את דוד בהוצאת דיבה.
במהלך המשפט, א-דורה, ותומכיו הביאו שלל "ראיות" על טיפוליו הרפואיים, שהראו שהפציעות בידיו אירעו כביכול בשנת 2000, כלומר בשנת התקרית. דוד הביא ראיות נגדיות, שבערכאה הצרפתית העליונה נקבע שהן מראות שיש לדחות את כל טענות א-דורא. לדוגמה: א-דורא הביא את התיק הרפואי מבית החולים המלכותי בירדן, שבו טופל לטענתו אחרי התקרית. התיק היה אמור להוכיח את טענתו על מקור פצעיו. דוד, בתגובה, הביא דו"ח ממעבר הגבול בגשר אלנבי, שמראה שא-דורא עבר שם לכיוון ירדן, יומיים אחרי התאריך שמופיע על התיק הרפואי מירדן.
שנה לאחר מכן, בפברואר 2012, קיבל בית המשפט העליון בצרפת את ערעורו של דוד וזיכה אותו מאשמת הוצאת דיבתו של ג'מאל א-דורה. בית המשפט קבע בניגוד לערכאה דלמטה, כי ד"ר דוד אכן ניתח את ג'מאל בבית החולים תל השומר ב-1994 ויכול היה אכן להעיד לגבי אותם פצעים בהם טיפל בניתוח, ובהמשך לכך ולאור זאת קיבל את ראיותיו ודחה את תביעת הדיבה נגדו. את הערעור מימנה מדינת ישראל ולא ד"ד דוד אישית, בניגוד למה שהיה בערכאה הראשונה. המימון ניתן כיוון ש"הוא לא נלחם מלחמה אישית ופרטית, אלא נלחם למען המדינה". כך קבע משה יעלון, המשנה לראש הממשלה דאז.
2112 (אלבום)
2112 הוא האלבום הרביעי של להקת הרוק הקנדית, ראש.
האלבום יצא בשנת 1976. האלבום נפתח עם סוויטת הנושא בת 20 דקות שהולחנה על ידי גדי לי ואלכס לייפסן, ונכתבה על ידי ניל פירט שכתב סיפור דיסטופי שמתרחש בשנת 2112. האלבום לפעמים גם מתואר כאלבום קונספט למרות ששאר השירים אינם קשורים לסיפור של היצירה. ראש חזרו על מבנה זה באלבום Hemispheres משנת 1978.
2112 הוא אחד משני האלבומים של ראש שמוזכר ברשימת 1001 אלבומים שאתה חייב לשמוע לפני שאתה מת (האלבום השני הוא Moving Pictures). בשנת 2006, בסקר של מאזינים לתוכנית הרדיו Rock Planet, נבחר האלבום כטוב ביותר של ראש. בשנת 2012, האלבום הגיע למקום השני בסקר של מגזין הרולינג סטון, 10 אלבומי הפרוג האהובים עליכם, יחד עם האלבומים Hemispheres ו-Moving Pictures.
גרסה מורחבת של האלבום יצאה בשנת 2012 גל גבי CD/DVD ו-CD\Blu-ray. הדיסק כולל את כל האלבומים בהקלטה משופרת (remastered), יחד עם שלוש רצועות בונוס מהופעה של הלהקה ב-Northlands Coliseum משנת 1981. ה-DVD וה-Blu-ray כולל את האלבום בשלוש גרסאות של HD, יחד עם המילים על המסך, רשימת קרדיט, וספר קומיקס דיגיטלי, אשר ממחיש את הסיפור של יצירת הנושא.
היסטוריה
לאחר הכישלון המסחרי של האלבום הקודם Caress of Steel, לחצה חברת התקליטים על הלהקה להוציא עוד אלבום, אך הפעם מסחרי יותר. למרות הלחץ, התעלמה הלהקה מבקשת חברת התקליטים, המשיכה הלהקה בכיוון אליו נמשכה על ידי שתי הרצועות הארוכות באלבום הקודם, והוציאה את אלבומה הבא, 2112. למרות זלזולה של חברת התקליטים באלבום, והחשש של חברי הלהקה מכישלון, לראשונה זכתה הלהקה לטעום מטעמה של הצלחה מסחרית גדולה, ומאלבום הפלטינה הראשון שלהם בקנדה. סיבוב ההופעות לקידום האלבום, הגיעה לשיאו ב-3 הופעות ב־Massey Hall בטורונטו, בו הקליטה הלהקה את אלבום ההופעה הראשון שלה, All World's A Stage.
עטיפת האלבום
על עטיפת האלבום שעוצבה על ידי היו סיים, נראה כוכב אדום שהוא מעיין התייחסות לשלטון הקומוניסטי ברוסיה באותה תקופה (סמלו של הקומוניזם היה בצבע אדום). על גב עטיפת האלבום נמצא לוגו ה"סטארמן" המפורסם שלפי דבריו של ניל פירט: הוא ה"איש המופשט מול ההמונים והכוכב האדום מסמל מנטליות קולקטיבית". מאז הפך הלוגו לאחד מסימני ההיכר של ראש.
2112
סיפור האלבום שכתב מתופף הלהקה, ניל פירט, בהשפעת ספרות מדע בדיוני ומעבודתה של הסופרת איין ראנד. הסיפור מתחיל בשנת 2061, בה התרחשה מלחמה בין גלקטית שהובילה לאיחודם של כל כוכבי הלכת תחת שלטונו של הכוכב האדום של הפדרציה הסולרית. לאחר מכן, מסופר על גיבור הסיפור, שחשב שחייו היו מאושרים עד שהגיעו כוהני הסירינקס. האחרונים השתלטו על הפלנטה ומנעו מקיום של חופש ביטוי ואמנות.
לאחר מכן, הגיבור מגלה במערה ליד נהר גיטרה ישנה ובה הוא לומד לנגן מוזיקה. בהתלהבותו הרבה, בא הגיבור אל הכוהנים וחשב שישבחו אותו על הגילוי, אך זה זכה לזלזול מצדם בטענה שהגיטרה היא כלי אשר "הורס" את המין האנושי. לאחר מכן, הכוהנים מנפצים את הגיטרה.
הגיבור חוזר לביתו ממורמר, וחולם חלום על אוטופיה בה מתאפשר חופש ביטוי. בעקבות כך, הגיבור מחליט לשים קץ לחייו, בתקווה שלאחר מותו יוכל להגיע לעולם חלומותיו. לאחר מותו, מתנהל קרב בין הפדרציה הסולרית לבין הכוהנים. לאחר מכן נשמע המשפט: "שימו לב כל הפלנטות של הפדרציה הסולרית, השגנו שליטה", וכך מסתיימת היצירה. פירט הסביר בראיון, כי הסיפור מסתיים בניצחון על הכוהנים.
צד 2
לאחר יצירת הנושא, מתנגנים סדרת שירים אשר אין ביניהם קשר. כל המילים של השירים נכתבו על ידי פירט (פרט ל-"Tears" שנכתב על ידי לי ו"Lessons" שנכתב על ידי לייפסן).
השיר "A Passage to Bangkok" הפך לפריט חובה בהופעות הלהקה. השיר "The Twilight Zone" מבוסס על סדרת המדע בדיוני אזור הדמדומים, והוקלט ביום אחד. "Tears" הוא השיר הראשון שבו משתתף נגן אורח היו סיים שגם עיצב את העטיפה, מנגן בשיר על מלוטרון. ההשראה לשיר "Something for Nothing" באה מכתובת גרפיטי (בה היה רשום "חופש הוא לא חופשי") שפירט ראה בסיבוב ההופעות הקודם של הלהקה כששהו בלוס אנג'לס.
רשימת השירים
כל השירים הולחנו על ידי גדי לי ואלכס לייפסן פרט לאיפה שמצוין. כל המילים נכתבו על ידי ניל פירט (פרט ל-"Lessons" על ידי אלכס לייפסן ו-"Tears" על ידי גדי לי)
קרדיטים
מוזיקאי אורח
נאום יהושע
נְאֻם-יהוֹשֻׁעַ, הוא נאום פרידה, צוואתו של יהושע בן נון לעם לפני מותו. נאומו חותם את סיפורי ספר יהושע ומופיע ב. נאומו של יהושע מזכיר נאומי פרידה של מנהיגים במקרא, לפני שהם מעבירים את מושכות השלטון. כאלה הם נאומיהם של, משה, שמואל, ודוד.
תקופת מנהיגותו של יהושע נפתחה בדברי ה' אל יהושע. בדבריו ליהושע מתנה ה' את תמיכתו בקיום מצוותיו. צוואת יהושע יוצרת מסגרת וחותמת את ספר יהושע. בנאומו מדבר יהושע על כך שה' הניח לעם ישראל מאויביו ואין סכנות המלחמה עוד בגדר בעיה. הבטחת הישארותם של בני ישראל בארץ תקויים רק אם יקיימו את חוקי אלוהים ולא ידבקו באלוהים אחרים. פרק כ"ג הוא בבחינת רמז מקדם ומשמש הכנה לקורות עם ישראל על פי המסופר בספר שופטים.
פרק כ"ג אינו חותם את ספר יהושע. נאומו האחרון של יהושע מופיע בפרק האחרון בספר, פרק כ"ד. פרק כ"ד הוא נאום פרידה וכך נוצרת כפילות עליה עמדו פרשנים. לנאום המופיע בפרק כ"ג ישנם קווים מקבילים בפרק כ"ד: התקהלות העם ומנהיגיו, מלחמות ה', ציווי לנאמנות לה' ואיום בעונש, אם יסטו מדרכו של האל. אברבנאל מפרש את הכפילות כך: "אחשוב אני, שאחרי שיהושע דיבר אל העם הדברים הקודמים (פרק כ"ג), לפי שהעם לא השיבוהו דבר עליו, לא נתקררה דעתו, ולכן ראה להביא אותם בתוכחה שנית כדי לשאול מהם שאלות באופן שמפאת ההכרח יצטרכו להשיבו כאשר עם לבבם".
לקריאה נוספת
יחזקאל קויפמן, ספר יהושע, ירושלים, קריית ספר, 1963, עמ' 248-244
פילשד
פילשד (בהונגרית: Fülesd) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית פילשד קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-477 תושבים בשנת 1990 עד 434 תושבים בשנת 2020.
יהודי פילשד
יהודים ראשונים החלו להתיישב בכפר במחצית השנייה של המאה ה-18 ורובם עסק בחקלאות. בעקבות הקרע ביהדות הונגריה הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי. במקום היו בית תפילה ובית קברות שעדיין קיים ובו כ-30 מצבות.
בשנת 1941 נשלחו ארבעה יהודים מפילשד לעבודות כפייה.
במכתב ששלחה הקהילה במסגרת מפקד קהילות הונגריה מספר מנהיג הקהילה כי בכפר נותר 9 משפחות בלבד ולהם בית תפילה עם גג מקש שלא שווה הרבה ואת שירותי הדת הם מקבלים מרבה של פהרגיארמט. לכן אין להם יכולת לענות על השאלות שנשאלו במפקד. באפריל 1944, שבועות אחדים לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, גורשו יהודי פולשד לכפר קלצ'ה, ומשם לגטו מאטסלקה יחד עם עוד 17,000 יהודים תושבי המחוז. הם הוחזקו במקום כחודש ימים בתנאים קשים של רעב ועינויים, עד ששולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר המלחמה חזרו לכפר כמה ניצולים אבל חיי הקהילה לא נתחדשו. בניין בית הכנסת לא נפגע במלחמה. אחד משני ספרי התורה שנשתמרו הועבר לקהילת פהרגיארמט והאחר הועלה לארץ.
התנועה הליברלית החדשה
התנועה הליברלית החדשה (בראשי תיבות: תל"ח) היא ארגון התנדבותי הפועל לפי הצהרתו לקידום הליברליזם בישראל. התל"ח הוקמה בשנת 2011, על ידי מוטי היינריך (בעל אתר "קו ישר" שמציג מודל חלופי לתפקודה של מדינת ישראל המבוסס על כלכלה חופשית), ירון לרמן, אמיר וייטמן (עיתונאי), ד"ר אבי נוב (עורך דין), בועז ארד (דובר התנועה הליברלית החדשה, היה עמית מחקר ודובר במכון ירושלים לחקר שווקים, מוציא לאור ועורך כתב העת "אנכי" המוקדש לפילוסופיה של איין ראנד ומייסד "הבלוג הירוק - הפורום לרציונליות סביבתית"). בעקבות מחאת האוהלים בכוונה להשמיע קול מנוגד לאמירות הסוציאליסטיות של מנהיגי המחאה.
התנועה הליברלית החדשה דוגלת בעקרונות האינדיבידואליזם והליברליזם הקלאסי הנותנות דגש לחירויות הפרט.
במישור הרעיוני התל"ח מקיימת הרצאות ועימותים בנושאים ליברליים, באופן ישיר או באמצעות תאי הסטודנטים של התנועה, בהשתתפות אישי ציבור (בהם עומר מואב, דניאל האנן, משה פייגלין, ירון ברוק, ישראל כ"ץ, יואב קיש ואחרים).
במישור הציבורי עורכת התל"ח תקופתית הפגנות, לעיתים בשיתוף עם תנועות כגון "חופש לכולנו", העמותה לקידום תרבות הנשק וסטודנטים למען חירות. בנוסף, חברי התנועה הופיעו בטלוויזיה וברדיו וכמו כן לתנועה פעילות שוטפת ברשתות החברתיות.
נציגי התנועה מופיעים מעת לעת בפני ועדות הכנסת השונות, בהן ועדת החינוך, ועדת הכלכלה ועדת שקד והוועדה לבחינת "חוק הספרים". התל"ח סייעה בהקמת השדולה לצבא מקצועי והשדולה הליברלית בכנסת.
בדצמבר 2011 הגישה התנועה עתירה לבג"ץ כנגד מועצת הדבש.
לידת בית
לידת בית היא לידה המתבצעת, על פי תכנון מראש, בבית או במתקן אחר שאינו רפואי, ולא בבית יולדות או במרכז לידה. הלידה מתבצעת בדרך כלל בלווי של מיילד/ת, תומכ/ת לידה או רופא/ה מיילד/ת, ובמיעוט המקרים כלידה ללא עזרה (Unassisted). רוב הלידות בישראל ובעולם המערבי מתבצעות בבית חולים. עם זאת, יש נשים המעדיפות ללדת בבית מסיבות שונות: לידה באווירה ביתית ורגועה, שליטה של היולדת על כל תהליך הלידה ועל פעילותה במהלכה, רצון ללידה טבעית ללא משככי כאבים או התערבות רפואית, אפשרות תנועה ובחירת תנוחת לידה המועדפת עליהן, ועוד.
בטיחותן של לידות בית
בשלהי שנות ה-90 ערך ארגון הבריאות העולמי מחקר מקיף, בו ביקש לבחון מהו המקום הבטוח ביותר ללדת בו. תוצאות המחקר העלו כי במדינות מפותחות, בהריונות בסיכון נמוך, לידת בית עבור אשה שזוהי לה הלידה הראשונה, בטוחה במידה שווה ללידה בבית חולים. עבור אשה שזוהי אינה הלידה הראשונה שלה, נקבע כי לידת בית "בטוחה באופן משמעותי יותר מאשר לידה בבית החולים". מחקר נוסף שנערך בשנת 2005 והתמקד בלידות בית בצפון אמריקה קובע אף הוא כי כשמדובר בלידות בסיכון נמוך, לידת בית מתוכננת מראש עם מיילדת מוסמכת, בטוחה כמו לידה בבית חולים. החוקרים השוו תוצאות בין כ-5,500 לידות בית ל-3 מיליון לידות שבוצעו בבית החולים באותה השנה (בכל המקרים היו היולדות בהיריון בסיכון נמוך). שיעור ההתערבויות הרפואיות בלידות בית היה פחות ממחצית מההתערבויות שבוצעו במהלך הלידות בבית החולים. 12.1% מהנשים שתכננו ללדת בבית הועברו לבית החולים. מתוכן: 9.6% נזקקו לזירוז הלידה (לעומת 21% מהנשים שילדו בבית החולים); 3.7% עברו ניתוח קיסרי (לעומת 19%), 2.1% נזקקו לחיתוך חיץ (לעומת 33%). שיעור תמותת התינוקות היה 1.7 מקרי מוות מתוך 1000 לידות בית מתוכננות, בדומה לתוצאות בבתי החולים בצפון אמריקה. לא הייתה תמותת אימהות. מחקר גדול נוסף שנערך בהולנד התפרסם ב-2009. מחקר זה בחן מעל לחצי מיליון לידות של נשים שנמצאו בהריון שאינו בסיכון גבוה ושילדו בבית חולים או בלידת בית. החוקרים לא מצאו הבדל בין שיעור מקרי התמותה של האמהות או הילודים, או תחלואה קשה בקרב אף אחת מהקבוצות.
מחקר אחר שנעשה ב-2010 שהשווה בין לידות בית מתוכננות ללידות בבית חולים הגיע למסקנה שלמרות שאכן יש הרבה פחות התערבויות רפואיות בלידות הבית, תמותת התינוקות בהן גדולה פי שלושה מלידות בבית חולים. המחקר בדק את כל לידות הבית המתוכננות, ולא כמו במחקרים הקודמים בו בודדו את הלידות עם מיילדת מוסמכת או הריונות בסיכון נמוך. עם זאת, ובהתאמה למחקרים שצוינו קודם, נמצא במחקר שלא חלה עלייה בתמותת הילוד בלידות בית לעומת בתי חולים כאשר המיילדת המלווה הייתה מיילדת מוסמכת.
מחקר נוסף הבוחן 65,000 לידות באנגליה התפרסם ב-2011. תוצאות המחקר הראו, שלידות בית מתוכננות, בהריון בסיכון נמוך, מלוות על ידי מיילדת מוסמכת, בטוחות באותה מידה בחדרי לידה בבית החולים, במרכזי לידה של בתי החולים או של מיילדות, שאינם קשורים לבתי חולים, ובבית. מחקר המשך שהתפרסם ב-2012 הראה שלידות בית אצל יולדות שזו אינה לידתן הראשונה זולות יותר למדינה.
ב-2014 פורסם מחקר ששקלל נתונים של כ-14 מיליון לידות על פי נתונים שהתקבלו מהמרכז לבקרת מחלות האמריקני. על פי מחקר זה, הסיכון למות התינוק בלידת בית גדול פי 4 כשמיילדת נוכחת והוא 12.6 לכל 10,000 לידות (לעומת 3.2 מקרי מוות ל-10,000 לידות בלידה בבית חולים). עם זאת, הנתון האחרון כולל גם לידות בית בהריון בסיכון גבוה ועם מיילדות לא מוסמכות.בלידת בית ללא מיילדת הסיכון מוכפל ומגיע ל-21.9 מקרי מוות לכל 10,000 לידות. מאמר אחר שפורסם באותה שנה מצביע כי לידות בית מתוכננות כאשר היולדת בסיכון נמוך היו עם הרבה פחות התערבויות בלידה ועם אחוזים דומים לתוצאות שליליות לאמהות ולתינוקות.
ב-2019 פורסם מחקר נוסף שמבוסס על 14 מחקרים אחרים שפורסמו מ-1990 ושכללו כחצי מיליון לידות בית וכחצי מיליון לידות בבית חולים, אשר הגיע למסקנה שאין הבדל בתמותת או בתחלואת נשים שילדו או בתינוקות שנולדו באחת משתי הדרכים. מחקר המשך שבדק את אותם נתונים גם גילה כי עבור נשים אשר בוחרות בלידות בית מתוכננת יש סיכוי נמוך בהרבה לעבור התערבויות, מאשר נשים אשר בוחרות ללדת בבית חולים בהריון בסיכון נמוך, לדוגמה 75% פחות סיכוי לזיהומים, 50% פחות סיכוי ללידה מכשירנית, 40% פחות סיכוי לניתוח קיסרי, 55% פחות סיכוי לחתך חיץ ועוד.
כאשר ההיריון הוא בסיכון גבוה, ההמלצה של כלל הגורמים היא ללדת בבית חולים עקב הסיכוי הגדול יחסית לסיבוכים בלידה.
לידות בית בישראל
בישראל מתבצעות מאות לידות בית בשנה. מספרן עולה במהלך השנים אך הן עדיין פחות מחצי אחוז מכלל הלידות. מחקר חלוץ על תוצאות של לידות בית מתוכננות בישראל בין השנים 2003–2007 הראה כי בחירה נכונה של יולדות בסיכון נמוך מאפשרת לידות בית ברמת בטיחות טובה.
משרד הבריאות אינו מעודד לידה מחוץ לבתי חולים ואף פועל נגד תופעה זו (לעומת בריטניה למשל הרואה בחיוב לידה בבית), ורואה את הלידה כפרוצדורה רפואית, ואפילו יותר מכך כמצב חירום רפואי. עם זאת, בינואר 2008 הוציא משרד הבריאות נוהל מסודר ללידות מחוץ לבית החולים. במאי 2012 הוציא משרד הבריאות חוזר מנכ"ל מעודכן בו הוספו הגבלות על לידות הבית.
על פי כללי משרד הבריאות, לא ניתן להפעיל מקום המיועד לקבל לידות, שאינו מוסד רפואי מורשה, ועל לידות הבית להתבצע בבית היולדת או בית פרטי אחר שהועמד לרשות היולדת. עתירה לבג"ץ נגד החלטה זאת של משרד הבריאות נדחתה ברוב דעות של יוסף אלרון ונעם סולברג נגד דעת המיעוט של עופר גרוסקופף.. ביולי 2021 נהפכה החלטה זאת בדיון נוסף, ברוב של חמישה שופטים נגד שניים ונקבע שמרכזי לידה טבעית יוכלו לפעול תחת התנאים של לידת בית.
הגעה לבית החולים אחרי הלידה
על פי נוהלי משרד הבריאות, חלה החובה על הרופא המיילד או האחות המיילדת להפנות ילודים מסוימים, למשל כל ילוד שנולד במשקל של מעל ל-4 ק"ג, לבית החולים, גם אם על פי שיקול דעתו המקצועי התינוק במצב מצוין.
מענק לידה ומענק אשפוז מהמוסד לביטוח לאומי
עד שנת 2017, מענק לידה ניתן רק ליולדות שהגיעו לבית החולים לאחר הלידה או שרופא ילדים בדק את תינוקן מיד לאחר הלידה. בתיקון לחוק הביטוח הלאומי, שתוקפו מ-1 ביוני 2017, נקבע שמענק לידה יינתן גם כאשר מיילדת או רופא מסרו למשרד הבריאות תצהיר לפיו הם נכחו בלידת הבית והלידה התקיימה בהתאם להוראות משרד הבריאות.
מענק אשפוז שהוא תשלום (מעל 13,000 ש"ח) של המוסד לביטוח לאומי לבית החולים כאשר אישה יולדת בו, לא נמסר במקרה שהיולדת בוחרת בלידת בית, אלא אם היא מגיעה לבית החולים לאחר הלידה. כאשר יולדת מגיעה לבית החולים לאחר הלידה, בית החולים מקבל את התשלום, על אף שהלידה לא התבצעה בבית החולים, ועל כן הוצאות בית החולים היו מינימליות. ארגוני נשים הפעילו לחץ על הממשלה והכנסת במטרה לאפשר ליולדות בחירה מלאה בלידה, כאשר הן יקבעו לאן ילך הכסף המשולם על ידי המדינה.
השפעת לידת הבית
על אף שהממסד הרפואי מתנגד ברובו ללידות בית, מושפעים בתי חולים רבים מהתפיסה העומדת מאחורי לידות אלו. כך, ניתן לראות מזה מספר עשרות שנים כי בתי חולים רבים מאמצים חלק מעקרונות אלה ומציידים את חדרי הלידה בציוד שנועד להגביר את התחושה הביתית של היולדות: אורות ניתנים לעמעום, מקלחת, כיסאות נוחים וכיסא יולדת הניתן לכוונון. כמו כן, ישנם בתי חולים שאינם כופים על היולדת לשכב על מיטה, ואף לא חיבור למוניטורים. יש אף המגדילים לעשות ומתחייבים כי לא תהיה התערבות רפואית במהלך הלידה אלא אם כן הלידה תסתבך. בשנים האחרונות, כמעט בכל בתי החולים בארץ הוקמו חדרי לידה טבעית האמורים לתת מענה לרצונן של היולדות ללדת באופן זה, אך צמוד לבית החולים.