cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שונות משותפת
תכונות
השונות המשותפת היא תבנית ביליניארית, כלומר,, וכן ברכיב הימני. זוהי תבנית סימטרית, שהיא חיובית לחלוטין על מרחב המשתנים המקריים (כאשר מזהים משתנים שההפרש ביניהם קבוע בהסתברות 1), מכיוון שלמשתנה שאינו קבוע בהסתברות 1, יש שונות חיובית. מכאן שהשונות המשותפת מגדירה מכפלה פנימית על מרחב המשתנים המקריים עד-כדי הזיהוי הנזכר לעיל.
כיוון: השונות המשותפת יכולה להיות חיובית או שלילית, בהתאם לקשר בין שני המשתנים וכך להצביע אם קיים קשר חיובי או שלילי ביניהם.
גודל: שיתוף פעולה הוא מדד לחוזק הקשר בין שני משתנים. גודל גדול יותר מצביע על קשר חזק יותר, בעוד שגודל קטן מצביע על קשר חלש יותר.
יחידות: השונות מתבטאת בדרך כלל במונחים של היחידות של שני המשתנים הנמדדים. לדוגמה, אם משתנה אחד נמדד בדולרים והשני נמדד בפאונד, השונות תבוא לידי ביטוי בדולרים לפאונד.
נורמליזציה: ניתן לנרמל את השונות על ידי חלוקתה בסטיית התקן של שני המשתנים, וכתוצאה מכך לקבל את מקדם המתאם. זה מאפשר השוואה קלה יותר של עוצמת הקשר בין זוגות משתנים שונים.
אי תלות: אם שני משתנים בלתי תלויים, השונות שלהם תהיה אפס, מה שמצביע על כך שאין קשר ביניהם. למשתנים ששונותם המשותפת אפס, קוראים משתנים בלתי מתואמים. כל שני משתנים בלתי תלויים הם בלתי מתואמים, אבל ההפך אינו נכון.
התפלגות דו-משתנית: השונות המשותפת היא מדד לקשר בין שני משתנים, וככזו היא תכונה של התפלגות דו-משתנית. זה לא מוגדר עבור התפלגויות חד-משתניות.
מגבלות: השונות המשותפת רגישה לקנה המידה של המשתנים הנמדדים, ואינה מביאה בחשבון קשרים שאינם קשרים ליניאריים. הוא גם אינו מספק מידע על כיוון הקשר (האם משתנה אחד גורם לשינוי השני, או להפך).
מטריצת השונויות
אם X הוא וקטור של משתנים מקריים, מסמנים ב- את מטריצת השונויות המשותפות, שהרכיב ה-(i,j) שלה הוא השונות המשותפת. טרנספורמציה ליניארית של המשתנים מביאה לחפיפה של מטריצת השונויות: אם A מטריצה קבועה, אז.
רודריגו בנטנקור
רודריגו בנטנקור קולמן (בספרדית: Rodrigo Bentancur Colmán; נולד ב-25 ביוני 1997 בנואבה הלווסיה) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדות הקישור בטוטנהאם הוטספר ובנבחרת אורוגוואי.
קריירת מועדונים
ב-13 ביולי 2015 נכלל בנטנקור בעסקת קרלוס טבס בין קבוצתו לבין יובנטוס, לפיה, יש לאיטלקים זכות ראשונים על מספר שחקנים צעירים של בוקה. לבסוף, הגיע לטורינו כשנתיים מאוחר יותר, ב-3 באפריל 2017 ועבר בהצלחה את הבדיקות הרפואיות. בהמשך החודש השלים המועדון האיטלקי את רכישתו של בנטנקור, שחתם על חוזה ל-5 שנים. סכום ההעברה נאמד על 9.5 מיליון אירו. בנטקור חזר לארגנטינה על מנת לסיים את עונת עם בוקה.
בנטנקור הפך באופן רשמי לשחקן יובנטוס ב-1 ביולי 2017. הופעת הבכורה שלו במדי השחור-לבן הייתה כאשר נכנס כמחליף, בניצחון 4–2 על ג'נואה, במסגרת הסרייה א'.
ב-22 ביוני 2019 האריך את חוזהו בקבוצה עד לסוף עונת 2023/2024.
ב-31 בינואר 2022 חתם בנטקור לשלוש וחצי שנים בטוטנהאם הוטספר.
ב-9 בפברואר ערך הופעת בכורה בהפסד 2–3 לסאות'המפטון.
נבחרת לאומית
בנטנקור זומן לסגל נבחרתו למונדיאל 2018. הוא פתח בהרכב בניצחון 1–0 על, במשחק הראשון של אורוגוואי בטורניר, שנערך באצטדיון המרכזי שביקטרינבורג.
נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי בטורניר מונדיאל 2022.
מרחק נקודה מישר
מרחק בין נקודה לישר הוא מושג בגאומטריה אנליטית. הוא מוגדר כמרחק בין נקודה נתונה אל הנקודה הקרובה ביותר אליה שנמצאת על הישר הנתון.
נקודה, וישר שאינו מכיל אותה, מגדירים מישור. אם הנקודה נתונה על ידי הקואורדינטות הקרטזיות שלה: (x_0, y_0), ואם הישר נתון על ידי המשוואה מהמעלה הראשונה: y = mx + n, כי אז ניתן לחשב את המרחק במישור בין הנקודה לישר באמצעות הנוסחה:
בוכריס
בוכריס או לחלופין במספר וריאציות שונות כמו: בוכריץ – הוא שם משפחה יהודי-תוניסאי ויהודי-לובי (או פיהם: טרבלסי) שמקורו מערבית. "אבו כריס" - בעל העגיל, כינוי ליורדי ים באותה תקופה אשר נהגו לענוד עגיל באוזנם.
שם המשפחה נפוץ בין יהודי טריפולי והאי ג'רבה - יהדות ג'רבה נחשובת לאחת מן הקהילות היהודיות העתיקות בעולם. לפי מסורת מקומית, יהודים כהנים הגיעו לאי בימי שלמה המלך יחד עם יורדי ים פיניקים, וכן לאחר חורבן בית ראשון (586 לפנה"ס). ולכן ג'רבה נקראת עיר הכהנים.
מרחק נקודה מישר
הנוסחה מתקבלת על ידי פתרון מערכת פשוטה של שלוש משוואות המתקבלות כאשר מעבירים ישר המאונך לישר הנתון, ושעובר דרך הנקודה הנתונה.
בוכריס
יש האומרים שיורדי הים אשר חיו בלוב ובתוניסיה בתקופת היווצרותו של שם משפחה זה, הם נצר לשושלת העם הפיניקי (אשר היו סוחרים ויורדי ים) או יהודים אשר היו שותפים למסעות הפיניקים. בירת העם הפיניקי הייתה קרתגו הממוקמת בתוניסיה.
מרחק נקודה מישר
משוואת הישר המאונך היא, וזאת מפני שהשיפוע של הישר המאונך שווה ל- ("הופכי ונגדי"). מהצבה של הנקודה הנתונה ושל הנקודה המבוקשת במשוואות המתאימות, מתקבלות שלוש משוואות. מפתרון המערכת מתקבלת הנוסחה למרחק בין הנקודה הנתונה לישר הנתון.
בוכריס
{{פירושונים|
דוד רוזן
דוד רוזן (נולד בשנת 1950) הוא לשעבר נציב תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות. קודם לכן היה שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב וראש המחלקה המשפטית במשרד נציב קבילות חיילים, בדרגת אלוף-משנה.
ביוגרפיה
רוזן נולד בכפר סבא ב-2 באפריל 1950, בנו של דב רוזן, קצין משטרה ולאחר מכן מפקד משטרת כפר סבא. למד בבית הספר היסודי "ברנר" ובתיכון כצנלסון, שניהם בכפר סבא. בילדותו חלה בשיתוק ילדים ונותר עם פגיעה ברגלו. היה חניך בתנועת הנוער "הנוער העובד" וחבר בגרעין "יעלון" שיועד לקיבוץ גרופית שבערבה, אולם עקב הפגיעה ברגלו לא גויס יחד עם שאר חברי הגרעין.
כדחוי שירות למד כלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים תואר ראשון ב-1971. התנדב לשירות בצה"ל והוצב אצל היועץ הכספי לרמטכ"ל. במקביל לשירות הצבאי למד משפטים באוניברסיטת תל אביב וסיים את לימודיו ב-1977. בשנים 1977–1979 התמחה בפרקליטות הצבאית הראשית ובפרקליטות מחוז המרכז. בשנת 1979 הוסמך כעורך דין והוצב בפרקליטות הצבאית כתובע צבאי ואחר כך כסנגור, וכפרקליט פיקוד המרכז. ביוני 1988 מונה לסנגור הצבאי הראשי. כסנגור הגן בין היתר על אל"ם יהודה מאיר, שהורשע במתן פקודה בלתי חוקית להכות עצירים בכפר ביתא ובכפר חווארה. שירת בצה"ל עד 1994, ותפקידו האחרון היה ראש המחלקה המשפטית במשרד נציב קבילות חיילים, בדרגת אלוף-משנה.
זכה באות אביר איכות השלטון 2016 בקטגוריית הרשות השופטת מטעם התנועה לאיכות השלטון.
נשוי לעידית, קלינאית תקשורת, ואב לשלושה בנים. מתגורר בהוד השרון.
פסקי דין בולטים
בבית משפט השלום:
בבית המשפט המחוזי:
דגנים
דגנים הם יבול שמקורם במשפחת הדגניים. באופן כללי ניתן להגדיר דגן כיבול שניתן לטחון אותו כדי לייצר ממנו קמח. קבוצת הדגנים כוללת חיטה, דורה, שעורה, שיפון, אורז, שיבולת-שועל, דוחן, בן-חילף טף ותירס. קיימים גם תתי זנים כגון כוסמין שנחשב תת-מין של החיטה. לאחר הקציר נהוג לאחסן את הדגנים באסם, ולהפריד את המוץ מן הדגן על ידי דישה.
במקורה שימשה המילה "דגן" ככינוי ליבול לאחר שנאסף לערימה.
מרחץ הדמים של סטוקהולם
מרחץ הדמים של סטוקהולם (ידוע גם כטבח סטוקהולם, בשוודית: Stockholms blodbad, בדנית: Det Stockholmske Blodbad) היה שרשרת משפטים והוצאות להורג שהתקיימו בסטוקהולם בין ה-7 ל-9 בנובמבר 1520. המאורעות החלו מיד לאחר שהמלך כריסטיאן השני (שלאחר הטבח נודע בשוודיה כ"כריסטיאן הטיראני") הומלך כמלך שוודיה והארכיבישוף גוסטב טרול נקם את נקמתו בתומכיו של סטן סטורה הצעיר ובאלה שהדיחו אותו מכס הארכיבישוף והאשים אותם בכפירה. בהסתמכותו על המשפט הקאנוני הוציא להורג כ-100 בני אדם בתקופה של יומיים בלבד. בין אלו שהוצאו להורג היו רבים מבני האצולה השוודית שתמכו במשפחת סטורה במהלך השנים שקדמו לטבח.
ישראל אומן
ישראל אומן (Robert John Aumann; נולד ב-8 ביוני 1930) הוא מתמטיקאי וכלכלן אמריקאי-ישראלי, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2005, פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים. חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. תחומי מחקרו העיקריים הם תורת המשחקים וכלכלה התנהגותית.
קורות חיים
למד בישיבה תיכונית במנהטן, ואחר כך למד לתואר ראשון במתמטיקה בסיטי קולג' של ניו יורק ולתואר שני ותואר דוקטור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). ב-1955 עבר לאוניברסיטת פרינסטון, עשה שם את הפוסט דוקטורט וחקר את תורת המשחקים, שהייתה תחום מחקר חדש באותה עת. באותה שנה גם נישא לאסתר, בתו של ד"ר פאלק שלזינגר, מנהל בית החולים שערי צדק.
אומן קיבל הצעות עבודה מפתות בארצות הברית, אך הוא בחר דווקא בהצעה ללמד ב. ב-1956, בעיצומו של מבצע סיני עלה לארץ והתיישב בשכונת רחביה בירושלים. הוא הצטרף בכך לאחיו הבכור, שעלה שש שנים קודם לכן. אמם של השניים עלתה גם היא כעבור שנה.
נולדו לבני הזוג אומן חמישה ילדים. בנם הבכור,, נהרג במבצע שלום הגליל. להנצחתו הוקם מכון שלמה אומן.
אסתר אומן נפטרה ב-1998. ב-2002 ייסד לזכרה כתב עת אקדמי רב-תחומי בשם מסכת שעוסק במעמד האישה ביהדות.
בשנת 2005 נשא אומן לאישה את בתיה כהן, אחותה הגדולה של אסתר.
בשנת 2005 זכה, עם פרופ' תומאס שלינג (מאוניברסיטת מרילנד בארצות הברית), בפרס נובל לכלכלה, על "הגברת ההבנה בנושאי עימות ושיתוף פעולה במסגרת תורת המשחקים".
עד לפרישתו לגמלאות היה חבר סגל המכון למתמטיקה באוניברסיטה העברית. פרופסור אמריטוס במרכז לחקר הרציונליות באוניברסיטה העברית ומְרַכֵּז מחקר בינתחומי העוסק בתורת המשחקים ובשימושיה.
אומן, כיהודי דתי לאומי שבא מעולמה של הקהילה היהודית בגרמניה, התחנך וחי ברוחה של תפיסת "תורה עם דרך ארץ". כתב מספר מאמרים המדגימים שימוש בכלים מתמטיים לביאור סוגיות סבוכות בתלמוד. יחד עם מיכאל משלר כתב מאמר העוסק בסוגיית מי שהיה נשוי שלוש נשים במסכת כתובות. אומן עסק גם בנושא השנוי במחלוקת של דילוגים בתורה, ודחף לפרסומו של מאמר מדעי בעניין בכתב העת "Statistical Science". ב-1996 השתתף בוועדה של מתמטיקאים שבחנה טענה לקיומו של מידע סמוי בתורה. הוועדה ערכה ניסויים נוספים שנועדו לבדוק טענה זו, אך אלה לא הצליחו לאשש את הטענה.
בטקס הדלקת המשואות ה'תשע"ח לכבוד חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל קרא אומן את תפילת ה"יזכור" בחלק של הטקס המציין את סיום יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
תורת המשחקים
פרופסור אומן זכה בפרס נובל לכלכלה על עבודתו בתחום תורת המשחקים, ענף מתמטי שמטרתו לחקור מצבי עימות ואסטרטגיות לקבלת החלטות. הוא נחשב למייסדם של כמה ענפים בתורת המשחקים. הוא הראשון שניתח באופן מאורגן סדרות של משחקים, כשהוא מראה כיצד עצם החזרה על אותו מצב יכולה לאכוף התנהגות של שיתוף פעולה, גם כאשר המשחק הבודד אינו מעודד התנהגות כזו. בעקבות עבודתו, משתמשים כלכלנים בשיטות מתחום תורת המשחקים לניתוח מצבים מתמשכים של ניגוד עניינים, כמו מלחמות מחירים בין יצרנים המתחרים על אותו שוק.
אומן יצר כלים לטיפול במצבים של ידיעה חלקית, כאשר לכל שחקן יש ידיעה מוגבלת על התוצאות האפשריות של המשחק, ועל המידע שעומד לרשות יריביו. בתחום זה הראה אומן כיצד להגדיר "ידע כללי": לא זו בלבד שמידע כזה משותף לכל השחקנים; ואף לא רק שכל אחד מהם יודע שהמידע משותף לכולם; אלא כולם יודעים שכל אחד מהם יודע שהמידע משותף לכולם, וכן הלאה.
אומן הציע גם מושג חדש של שיווי משקל מתואם, שהוא כללי יותר משיווי משקל נאש שיצר ג'ון נאש בשנות ה-50. בנוסף אומן יצר את התיאור הפורמלי הראשון של מושג הידע הכללי בתורת המשחקים ושיתף פעולה עם לויד שפלי בפיתוח ערך אומן-שפלי.
בראשית שנות השמונים נמנה עם צוות הכותבים של הקורס "תורת המשחקים" באוניברסיטה הפתוחה.
החל משנת 2005 היה חבר ועדת הבדיקה שבחנה את איכותו האקדמית של המרכז האוניברסיטאי אריאל וקבעה כי המרכז באריאל עומד בכל הקריטריונים הנדרשים להפוך לאוניברסיטה.
רציונליות
אומן חולק על תורת הערך, שפותחה על ידי עמוס טברסקי ודניאל כהנמן (האחרון קיבל עליה את פרס נובל), שלפיה התנהגותם של בני אדם במצבים הסתברותיים איננה רציונלית. הוא מסביר את טעותם של החוקרים בכך שיש הבדל בין התנהגות של אדם במצב מוכר, למצב שאיננו חלק מחווייתו הרגילה. גם אם במצבים הלא מוכרים יפעל האדם בדרך לא רציונלית, במצבים מוכרים הוא ינהג אחרת. כך, לדוגמה, נחקרים שהתבקשו לנחש את צבע האור שיידלק לפניהם, כאשר ההסתברות לאור ירוק היא 75% ולאדום 25%, ניחשו שלוש פעמים ירוק ופעם אחת אדום (החלטה רציונלית, בהנחה שמדובר במאורעות בלתי תלויים, היא לנחש תמיד ירוק). אולם, אם תעמוד בפני אותם נחקרים השאלה היומיומית באיזו דרך לחזור לביתם, הם ייסעו תמיד בדרך שברוב הפעמים היא המהירה ביותר.
את ההבדל הזה בהתנהגות תולה אומן בכך שלא מדובר ב"רציונליות של פעולות" אלא ב"רציונליות של כללים". כלומר, הפתרון הרציונלי אינו נמצא במוח האדם והוא פועל על פיו, אלא שהאדם פיתח כללים יעילים להתנהגות במצבים המוכרים לו, וייתכן שבמצבים אחרים התוצאה תהיה אחרת. סיבה נוספת להבדל בין מחקרים למציאות היא עיקרון רציונלי אחר שהנחקר פועל לפיו – לרצות את החוקר. מסיבה זו, לדעתו של אומן, הסקרים הפוליטיים מועדים לטעויות, מפני שגם בהם התנהגות כזו סבירה.
פרס נובל
בשנת 2005 זכה, עם פרופ' תומאס שלינג (מאוניברסיטת מרילנד בארצות הברית), בפרס נובל לכלכלה, על "הגברת ההבנה בנושאי עימות ושיתוף פעולה במסגרת תורת המשחקים". בנימוקיה למתן הפרס כתבה הוועדה שבעקבות עבודותיהם של אומן ושלינג הושגה הבנה רחבה יותר של מושג הרציונליות, והתנהגויות שקודם לכן נחשבו לבלתי רציונליות ניתנות עכשיו להסבר רציונלי.
במסיבת העיתונאים שכונסה עם פרסום הידיעה על הזכייה בפרס אמר אומן:
בריאיון לעיתון "מקור ראשון" הציג אומן את עבודתו הכלכלית על רגל אחת:
בסטוקהולם נתן אומן הרצאת נובל בשם "מלחמה ושלום". בהרצאה אמר שהמלחמה איננה אי-רציונלית, אלא יש לחקור אותה כדי להבין ולמנוע אותה. עשיית שלום פשטנית עלולה לגרום למלחמה, ואילו מרוץ החימוש, והרתעה הכוללת איומי מלחמה אמינים והשמדה הדדית מובטחת, עשויים למנוע מלחמה באופן מהימן.
פרסים נוספים שבהם זכה
פרס נובל בו זכה אומן מצטרף לשורה ארוכה של פרסים שזכה בהם. בהם:
עמדותיו החברתיות והפוליטיות
בהתייחסו ל, אומן מתבסס על מה שהוא מכנה "פרדוקס הסחטן" (הקשור למשחק האולטימטום). הוא טוען כי ישראל נוהגת על פי מה שהיא מחשיבה כהתנהגות רציונלית, מול דרישות סחטניות של הצד השני. הוא סבור כי ישראל שוגה בכך שאינה עומדת על זכויותיה על ארץ ישראל ובכך שהיא מציגה עמדה בלתי תקיפה ביחס לעמדות הערבים. לדבריו, "צעקות השלום" מזיקות וגורמות להרחקת שלום אמיתי: "זאת תורת המשחקים: צריך מטרה, ואם אתה מוכן לשלם את המחירים - לא תצטרך לשלם. אם אתה מוכן למלחמה - לא תצטרך להילחם. אם אתה צועק 'שלום שלום' - בסוף תילחם". הוא הביע הסכמה לחלוקה עתידית של ארץ ישראל ממערב לירדן, אך קרא "לחשוב מחוץ לקופסה" והביע התנגדות לכל פתרון שכולל "גירוש אדם מביתו", יהודי או ערבי. בריאיון עמו אמר: "אני לא אומר שכל הארץ היא שלנו ושאי אפשר לחלק. אפשר איכשהו להתחלק. אבל להגיד עלינו שאין לנו זכות או שאנחנו מפריעים? העסק הרי לא התחיל ב-1967... אם לא נבין שיש לנו זכות כאן וכל הזמן נתנצל על הכיבוש - לא נשרוד כאן. אם אני לא משכנע את עצמי בצדקת דרכי, שמגיע לי ושיש לי מקום, אני אצא בלא כלום". בריאיון נוסף אמר שהוא אינו רואה את סיומו של הסכסוך.
אומן הביע תמיכה במפלגת הבית היהודי והופיע בכנסים ואירועים של המפלגה. בבחירות לכנסת העשרים ואחת הביע תמיכה במפלגת הימין החדש וב-22 באוגוסט 2021 הצטרף למפלגת הליכוד.
חמסה (משחק)
חמסה או יאצי הוא משחק עם חמש קוביות משחק. במשחק חמסה כל שחקן בתורו מטיל כל קובייה מפעם אחת עד שלוש פעמים. המטרה במשחק היא לקבל בסופו של דבר סכום נקודות כמה שיותר גבוה.
מוירה פרייזר
מוירה פרייזר (באנגלית: Moyra Fraser; 3 בדצמבר 1923 - 13 בדצמבר 2009) הייתה שחקנית ורקדנית בלט אנגלייה ילידת אוסטרליה. היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד פני ג'ונסון בקומדיית המצבים "בחלוף השנים".
ביוגרפיה
מוירה פרייזר נולדה בסידני שבאוסטרליה ב-3 בדצמבר 1923. משפחתה היגרה לממלכה המאוחדת ביוני 1924. אביה היה מנהל חברת התכשיטים Mappin & Webb. אחותה הייתה השחקנית שילה פרייזר. היא עזבה את בית הספר בגיל 14 כדי ללמוד עם מלגה ב- Sadler's Wells Ballet. שם התיידדה עם הרקדן והשחקן רוברט הלפמן.
קריירה בתיאטרון
אחרי לימודיה הצטרפה פרייזר ללהקת הבלט סדלר'ס ולס. היא רקדה בדמות הראשית בבלט "ג'יזל", פיה בבלט "היפהפייה הנרדמת", ובדמות הופ בבלט "The Quest" (פרדריק אשטון / ויליאם וולטון לפי אדמונד ספנסר). היא עזבה את הלהקה כדי להופיע בתפקיד ראשי באופרטה "Song of Norway" בתיאטרון פאלאס בלונדון. בהמשך הופיעה פרייזר באופרה "The Olympians" בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן, וכיכבה במחזות ובמופעי פנטומיים (Pantomime). בין השאר הופיעה ב-"Girl in the Window" ובמחזה המוזיקלי "Golden City". בין השנים 1953 ל-1955 הופיעה במופע הרביו "Airs on a Shoestring" בתיאטרון רויאל קורט. באותו תיאטרון שיחקה גם במחזה "The Country Wife". בשנים 1959 ו-1960 הייתה פרייזר חברה בתיאטרון אולד ויק, ושיחקה במחזות "כטוב בעיניכם", "הדו-פרצופי", ו"נשות וינדזור העליזות".
קולנוע וטלוויזיה
תפקידה הראשון של פרייזר בקולנוע היה ב-1948 במחזמר "The Dancing Years". אחר כך הופיעה בסרטו של דייוויד לין "מדלן". ב-1967 שיחקה בסרט "Here We Go Round the Mulberry Bush", וב-1971 כיכבה בסרט הקומי "The Boy Friend". בטלוויזיה החלה פרייזר להופיע בשנות השישים של המאה העשרים. היא השתתפה ב"מופע של בני היל", בסדרה "ITV Playhous" ובפרק בסדרה "Comedy Playhouse". בין 1975 ל-1977 השתתפה בארבעה פרקים בסדרה "החיים הטובים" של ה-BBC, בתפקיד פליסיטי אשתו של הבוס של ג'רי.
חיים אישיים
פרייזר התחתנה עם הסופר דאגלס סאת'רלנד, ונולדה להם בת אחת. אחר כך התחתנה עם רוג'ר לובוק ונולדו להם שני בנים.
מסיל אל-ג'יזל
מסיל אל-ג'יזל (בערבית: مسيل الجزل) היה כפר ערבי בנפת ביסאן ששכן שישה קילומטרים מדרום מזרח לבית שאן. הכפר הותקף ב-31 במאי 1948 במהלך מלחמת העצמאות, כחלק ממבצע גדעון, ותושביו נמלטו.
בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל הוערכה אוכלוסייה לתושבי הכפר ביחד עם כפר רופין. על פי הסקר, הכפר מנה כ-100 תושבים מוסלמים, בעוד שבכפר רופין היו כ-180 תושבים יהודים. כמו כן נאמר בסקר שבשנת 1931 הכפר מנה 197 תושבים..
אנשי הכפר התפרנסו מגידול דגנים וירקות. לפני שאנשי הכפר ברחו, היו בו כ-47 בתים העשויים מלבני בוץ.
אילניות
אילניות (שם מדעי: Hylinae) היא תת-משפחה של דו-חיים ממשפחת האילניתיים. זוהי הגדולה בתת-משפחות האילניות ובה מעל 40 סוגים.
רוב הצפרדעים חיות באזורים טרופיים או סובטרופיים אך גם באזורים ממוזגים יותר בשני האמריקות, אירופה, אסיה ואפריקה. בישראל חיה הצפרדע אילנית מצויה.
סוזוקי סוזולייט
סוזוקי סוזולייט (באנגלית: Suzuki Suzulight) היא מכונית מיני, 2 דלתות, 4 מקומות, מתוצרת יצרנית הרכב היפנית, סוזוקי מוטור, אשר יוצרה בין השנים 1955–1969.
המנועים אשר הורכבו לדגם "סוזוקי סוזולייט" בשנת 1955 התבססו על מנועי דגם סיטרואן 2CV של חברת רנו הצרפתית.
סנטאנדרה
סֶנְטְאֵנְדְרֵה (בהונגרית: Szentendre) היא עיירת אמנים קטנה השוכנת במרחק של כ-20 קילומטרים צפונית לבודפשט שבהונגריה. העיירה היא יעד תיירות פופולרי ועשיר בחנויות הפונות לתיירים, בזכות ריבוי הגלריות והמוזיאונים שבה וקרבתה לעיר הגדולה.
היסטוריה
סנטאנדרה יושבה לראשונה לפני למעלה מאלף שנה, ונקראה בפי הרומאים בשם 'אולסיסיה קאסטרה' (מצודת הזאבים). במאה ה-16 התיישבה בה קהילת גולים סרביים, והיא הפכה למרכזם של הסרבים-ההונגרים עד עצם היום הזה. במאה ה-17 כבר עמדו בסנטאנדרה 13 בתי תפילה נוצריים, אשר שמונה מתוכם היו כנסיות של הקהילה הסרבית.
קהילה נוספת שמצאה לה אחיזה בסנטאנדרה היא הקהילה הבולגרית, שמוצאה מהעיר הבולגרית Chiprovtsi. מסמך משנת 1690, שנכתב על ידי ראש הקהילה הסרבית בסנטאנדרה, מלמד כי העיר אף נקראה אז בשם Bolgarija בפיהם של לא מעט מתושביה.
במאה ה-18, לאחר ששוחררה משלטון האימפריה העות'מאנית, הפכה סנטאנדרה לאבן שואבת למתיישבים חדשים מסרביה, קרואטיה, סלובקיה, גרמניה ויוון. מפקד אוכלוסין שנערך בשנת 1720 מלמד כי מוצאם של 88% מיושבי סנטאנדרה היה סלאבי.
אופי העיירה
סנטאנדרה נודעת ביופייה הציורי ובסמטאותיה המפותלות, המרוצפות באבנים. במרכז העיירה נמצאת כיכר גדולה, ובמרכזה אנדרטה שבראשה צלב גדול. בתי העיירה נושאים אופי דרום-אירופאי, ורובם הגדול מעוצב בסגנון הבארוק הכפרי, הכולל מרפסות מיוחדות, גגות משופעים ובהם חלונות קוקיה מעוגלים, ופתחים וחלונות מסוגננים. בעיירה שוכנות כנסיות של קתולים ואורתודוקסים, וכן פנסיונים ביתיים, בתי מלאכה וסדנאות רבות של אמנים ואומנים.
יהודים בסֶנְטְאֶנְדְרֶה
עקב אופייה הקוסמופוליטי של העיירה, משכה אליה סנטאנדרה גם יהודים. עד מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיירה כמה משפחות יהודיות, שאף ניהלו בית כנסת צנוע לצד אחת הכנסיות. כמעט כל יהודי סנטאנדרה נספו בשואה, ומשפחה אחת בלבד שבה לביתה. בראשית שנות האלפיים פתחה משפחה זו אתר הנצחה קטן, הכולל לוח הנצחה בעברית ובהונגרית עם שמות הנספים, וחדר קטן ובו כמה חפצים שנותרו, כמו ספרי תורה, סידורי תפילה וכדומה.
בנוסף כיום ישנו בית חבד פעיל עם בית קפה כשר קטן בעיירה ברחוב פאטריארקה מספר 6 ).6 Szentedre 2000, Patriarka(
מוזיאון המרציפן
אחת האטרקציות בסנטאנדרה היא מוזיאון המרציפן, שבו מוצגות עבודות פיסול ועיצוב במרציפן. המוזיאון משתרע על פני שתי קומות, וכולל גם בית קפה וחנות. בין היצירות המוצגות במוזיאון ניתן למצוא דמויות מסיפורי ילדים, כמו כיפה אדומה או פינוקיו, וכן חפצי בית, פירות וירקות, ודיוקנאות של גיבורי תרבות עולמיים והונגריים. היצירה הגדולה ביותר היא תבנית בית הפרלמנט ההונגרי, השוכן בבודפשט. עקב הפופולריות הרבה של המוזיאון בקרב מטיילים ישראלים, מחולק במוזיאון גם דף הסבר בעברית, והתגים על כל המוצרים בחנות מופיעים אף הם בעברית.
יחסי אוסטרליה–אלג'יריה
יחסי אוסטרליה–אלג'יריה (באנגלית: Algeria–Australia relations, בערבית: العلاقات الأسترالية الجزائرية) הם היחסים הדיפלומטיים בין הקהילייה של אוסטרליה ובין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית. היחסים בין המדינות כוננו בשנת 1962.
אורלי פרל
אורלי פרל (נולדה ב-4 באוגוסט 1972) היא שחקנית וזמרת ישראלית. זוכת פרס אופיר ופרס מסך הזהב.
חייה
פרל למדה משחק בבית הספר למשחק בית צבי. בשנת 1994 שיחקה לראשונה בסרט הקולנוע "עץ הדומים תפוס" לצד גילה אלמגור, הסרט השתתף במספר פסטיבלים לקולנוע. בשנת 1997 שיחקה לצד ליאור אשכנזי ואורנה בנאי, בסדרת הטלוויזיה של חיים בוזגלו "מרחב ירקון" בערוץ השני. באותה שנה שיחקה תפקיד משמעותי בסרטה של ג'ולי שלז "עפולה אקספרס" לצד צביקה הדר ואסתי זקהיים. "עפולה אקספרס" גרף שישה פרסי אוסקר ישראלי, ביניהם עבור הסרט, הבמאית, המשחק ועבור פרל עצמה על משחק משני נשי.
בשנת 1998 שיחקה בסרט "הטרמפיסטים" לצד אורנה פיטוסי וב-1999 בסדרה נוספת של חיים בוזגלו, "זינזאנה", לצד טינקרבל ואלברט אילוז. "זינזאנה" זכתה בפרס מיוחד בפסטיבל הקולנוע ירושלים. בשנת 2000 זכתה לצד הסדרה עצמה, בפרס מסך הזהב על משחקה הדרמטי בסדרה. בשנת 2002 שיחקה בסרט "טהארה" לצד ג'וליאנו מר, ובסרטו של מנחם גולן "השיבה מהודו" לצד אקי אבני ואסי דיין, שהשתתף במספר פסטיבלים לקולנוע וזכה בפרסים מיוחדים. בשנת 2003 החלה לככב בסדרת הטלוויזיה "מעורב ירושלמי" לצד אריה אליאס ושרה פון שוורצה, הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה על סדרה דרמטית, שידרה שתי עונות, ועונה שלישית שלה עלתה בנובמבר 2009. ב-2016 השתתפה בסרט הקולנוע "ההר".
במהלך השנים ביצעה פרל מספר שירים מוזיקליים, הן כסולנית והן כנגנית גיטרה. ב-1997 שרה שיר הנושא של "עפולה אקספרס" "גשם". בשנת 1998 שרה באלבום ההופעה "חברים שרים אלאל" את שירה של קורין אלאל "קשר הירח". באותה שנה שרה באלבומה של ענבל פרלמוטר את השיר "לילות בלי מילים", אך שירה המפורסם ביותר היה "זה כל הקסם" שאותו שרה בשנת 1998 עם בן-זוגה דאז נימרוד לב. השיר זכה בתואר "שיר השנה" הן במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' והן במצעד הפזמונים העברי של גלי צה"ל, והביא לשניהם פרסום רב. ב-2003, במסגרת השתתפותה בסדרה מעורב ירושלמי ביצעה עם להקת התינוקות גרסת כיסוי רוקיסטית ל-"אהבה בת 20" של ז'אק ברל, וכן ל"שבתות וחגים" של יהודית רביץ, ול"עד מתי" של אתי אנקרי. את כל הגרסאות האלה הפיק ועיבד מלחין הסדרה יונתן בר גיורא.
בנוסף, הופיעה במספר הצגות תיאטרון, ביניהן "פופקורן", "המסיבה", "סוחרי התהילה" ובמופעו המיוחד של יהונתן גפן "רק דגים מתים שוחים עם הזרם". כמו כן, שיחקה תפקידי אורח בתוכנית הטלוויזיה "רק בישראל" ובסדרות "הפוך" ו"שירות חדרים".
תל ערד
תֵּל עֲרָד הוא אתר ארכאולוגי בנגב המזרחי, כ-8 ק"מ מערבית לעיר ערד. התל שוכן בבקעת ערד ממזרח לבקעת באר שבע, וגובהו 576 מטר מעל פני הים. תל ערד נמצא על צומת דרכים חשוב מתקופת הברונזה הקדומה ועד ימינו. בתקופת הברזל הגנה ערד על הדרך המרכזית שעברה מירושלים, חברון, בקעת ערד לכיוון חורבת עוזה וים המלח. יוחנן אהרוני מזהה את דרך זו בדרך האתרים של דרך ארץ אדום.
באתר נערכו חפירות במשך 18 עונות חפירה, מתוכן 14 עונות חפירה בעיר תקופת הברונזה הקדומה, בראשותה של רות עמירן. משלחת ראשונה בשנים פעלה במקום בשנים 1962–1966, והשנייה בין 1971–1980. החפירות בתל המצודות נערכו ברובן על ידי יוחנן אהרוני. כיום האתר מוכרז כגן לאומי המופעל על ידי רשות הטבע והגנים.
תל ערד מזוהה לדעת יוחנן אהרוני וחוקרים אחרים עם ערד המקראית הנזכרת כעיר כנענית חזקה בנגב המזרחי, שלא ברור אם נכבשה על ידי שבטי ישראל (כ"א א'; ל"ג מ'; ; ; ). כמו כן נזכרת ערד, ככל הנראה, ברשימת ערי הנגב של יהודה אגב שיכול אותיות - "עדר" במקום "ערד".
בסמיכות לתל ערד נמצא בסיס הטירונים של חטיבת הנח"ל.
הממצאים הארכאולוגיים
הממצא הארכאולוגי בתל מתחלק לשתי תקופות עיקריות: הממצאים בעיר התחתונה הם מתקופת הברונזה הקדומה בלבד, ותל המצודות ובו שרידים מתקופת הברזל ועד התקופה הביזנטית.
העיר ערד של תקופת הברונזה הקדומה השתרעה על כמאה דונם, והוקפה בחומה בצורה באורך כ-1,200 מטרים. היא אחת מהערים הקדומות ביותר בארץ ישראל שבהן רחובות מתוכננים, מבני ציבור ושלטון וחומה. בעיר הייתה קיימת מערכת מים שניקזה את מי הגשמים מהרחובות אל מאגרים בחלק הנמוך שבמרכז העיר. בתי העיר נבנו בתבנית אחידה הכוללת חדר גדול וחדר קטן צמוד לו ששימש כמחסן או כמטבח. הכניסה לבית הייתה מצידו הרחב. סגנון בנייה זה קרוי "הבית הערדי" והוא מהווה אב טיפוס לבניינים דומים מהתקופה אשר נמצאו באזור. בשכבות החפירה נמצאו חפצים עתיקים רבים מתקופות שונות ובהם כלים ותכשיטים. בעיר נמצאו גם סרכים הכתובים על שברי חרסים.
פאטו בנסודה
פאטו בנסודה (באנגלית: Fatou Bom Bensouda, נולדה ב-31 בינואר 1961) היא משפטנית גמבית. שימשה כתובעת הראשית בבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג החל מיוני 2012 ועד יוני 2021. קודם לכן הייתה סגנית התובע והממונה על מחלקת התביעות, שרת המשפטים של גמביה ויועצת המשפטית ופרקליטה בבית הדין הפלילי הבינלאומי לרואנדה.
קורות חיים
בנסודה נולדה ב-1961 בבנג'ול בירת גמביה, למשפחה מוסלמית פוליגמית, אחת מ-13 ילדי המשפחה. כשהייתה ילדה נפטר אביה מסוכרת. היא למדה בגמביה והמשיכה ללימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת אובפמי אאולואו בניגריה, אותו סיימה בהצטיינות. השלימה לימודי משפטים וקיבלה רישיון עריכת דין (בריסטר) בבית הספר למשפטים של ניגריה.
תל ערד
הממצאים הארכאולוגיים
בסוף המאה ה-12 לפנה"ס או בתחילת המאה ה-11 לפנה"ס, בראשית התקופה הישראלית, נבנה בראש הגבעה יישוב מפורז שבמרכזו במה ומזבח. בסמוך ליישוב זה נבנו החל מהמחצית השנייה של המאה ה-10 לפנה"ס ועד לראשית המאה ה-6 לפנה"ס שש מצודות ישראליות מרובעות. כל המצודות היו מבוצרות, והשתרעו על שטח של כ-50 או 55 מ"ר.
במצודה שבראש התל נמצא מקדש ישראלי שלדעת החופרים היה מקדש עברי שנחרב, אולי, על ידי המלך חזקיהו בעת הרפורמות הדתיות שהנהיג. המקדש כלל היכל רחב ואולם קטן בסמוך לו. בין הממצאים מצבת אבן בגובה של מטר אשר נמצאה על הבמה המרוצפת באולם הקטן. באתר נתגלו חרסים עם כתובות אשר כללו שמות של משפחות כוהנים. צורת המקדש דומה למקדשים בעולם הדתי הישראלי והכנעני, ובמיוחד למקדש באדיל שגם בו נמצאו מצבות שהיו מושא הפולחן.
בשנת 2020 בדקו חוקרים מאוניברסיטת תל אביב (בשיתוף עם גרפולוגית) 18 כתובות על חרסים בתל ערד, וגילו כי 12 מתוכן נכתבו על ידי אנשים שונים. לדעתם, הדבר מעיד על רמת אוריינות גבוהה ביותר בקרב האוכלוסייה העממית באותה התקופה.
מטמון הכסף מהמצודה
מטמון כסף נמצא במצודה המתוארכת לתקופת הברזל.
תיארוך המטמון
על פי החפירות שנעשו בשנות ה-60 על ידי פרופ' יוחנן אהרוני, יש לתארך את המטמון למאה ה 9 לפנה"ס. לעומת זאת, על פי מחקרו של הרצוג משנת 2002, ועל פי הססרטיגרפיה המחודשת המטמון מתוארך למאה ה 8 לפנה"ס.
בריאן מולקו
בריאן מולקו (באנגלית: Brian Molko; נולד ב-10 בדצמבר 1972 בבריסל, בלגיה) הוא זמר, כותב שירים, גיטריסט בריטי-אמריקאי יליד בלגיה, וסולן להקת פלסיבו,
תל ערד
מקור הכסף
בארץ ישראל לא קיימות עופרות כסף עשירות במתכת הכסף, וניתן להגיד בתקופה זו כי מתכת הכסף הגיעה לאזורינו ממרחקים. אנליזות כימיות הראו כי הכסף מערד ומעוד מטמונים שנמצאו במרחב בתקופה זו (אשתמוע ותל מקנה) מגיע מחצי האי האיברי וככל הנראה הגיע לאזורינו על ידי סחר פיניקי שנעשה בים התיכון.
פאטו בנסודה
קורות חיים
ב-1987 חזרה לגמביה והחלה לעבוד כעורכת דין בשורות התביעה הכללית. בשנת 1991 קיבלה תואר שני מבית הספר למשפט ימי של האו"ם במלטה, והייתה למומחית הראשונה בגמביה למשפט ימי בינלאומי. היא התקדמה בשורות התביעה הכללית של גמביה, עד שב-1996 מינה אותה הנשיא יחיא ג'אמה, הדיקטטור של גמביה, ליועצת המשפטית שלו וב-1998 לשרת המשפטים והתובעת הכללית. רבים מאשימים אותה בשיתוף פעולה עם הדיקטטור בתקופה זו, אולם בשנת 2000 היא פוטרה על ידי ג'אמה, ככל הנראה משום שהחלה להתעניין בזכויות האדם בגמביה.
תל ערד
מטמוני כסף באמצעי תשלום
באלף הראשון לפנה"ס הכסף שימש כאמצעי לתשלום. נמצאו מטמוני כסף נוספים דומים לאלו שנמצאו בערד כמו באתרים אשתמוע, בית שאן ומגידו. יש לשער כי ערך הכסף היה מאוד רב, מכאן יש להעיד כי המצאות מטמון הכסף מעידה על חשיבותה הרבה.
העיר התחתונה תקופת הברונזה הקדומה
בתל זוהו 5 שכבות:
שינוי אקלימי כהסבר לסופו של היישוב
בתקופת הברונזה הקדומה הייתה ערד עיר גדולה ומפותחת, ששמשה ככל הנראה גם כמרכז עירוני מסחרי ומנהלי ליישובים הקטנים ולעורף הכפרי סביב לה. בהיעדר מקורות מים שיתמכו בצרכי החקלאות, נאלצו החקלאים להסתמך על גשמים. באזור גודלו דגנים וקטניות, אך נמצאו גם גלעיני זיתים וחרצני ענבים (בהנחה שהם גודלו במקום ולא יובאו מהרי חברון). גידול זיתים וענבים דורש אקלים לח יותר, ואילו גידולי בעל דורשים כמות משקעים של לפחות 200 מ"מ לשנה. יציבות האוכלוסייה לאורך כמה מאות שנים מעלה את ההשערה שהאקלים בבקעה במחצית הראשונה של האלף ה-3 לפנה"ס היה לח יותר מאשר האקלים כיום.
כלכלה
כלכלת העיר הייתה מגוונת, וכללה חקלאות, גידול בעלי חיים, מסחר עם ערי כנען, מצרים וסיני ומלאכות שונות:
פאטו בנסודה
קורות חיים
במאי 2002 מונתה לעורכת דין ולאחר מכן יועצת משפטית לבית הדין הפלילי הבינלאומי לרואנדה. בית הדין הרשיע 61 אנשים בפשעי מלחמה, רצח עם ופשעים נגד האנושות. ב-8 באוגוסט 2004 בחרה בה האספה הכללית של המדינות החברות בבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג לתפקיד סגנית התובע הראשי הראשון, לואיס מורנו אוקמפו. היא נכנסה לתפקיד זה ב-1 בנובמבר 2004 וכיהנה בו במשך כשבע שנים וחצי.
תובעת ראשית
לקראת סיום תקופת כהונתו של אוקמפו הארגנטינאי התלוננו מדינות האיחוד האפריקאי כי הוא חוקר ומעמיד לדין רק מקרים של פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות המבוצעים באפריקה. ביוני 2011 הן החליטו לפיכך כי מועמדן להחלפתו יהיה אפריקאי. באוקטובר 2011 הודיעה ועדת איתור שהקים בית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג על ארבעה מועמדים, אחת מהן בנסודה. הרשימה צומצמה כעבור כחודש, לשניים בלבד, שניהם אפריקאים מוסלמים, בנסודה ומוחמד עות'מאן מטנזניה. היא נבחרה פה אחד ב-12 בדצמבר 2011 ונכנסה לתפקיד ב-15 ביוני 2012. כהונתה קצובה מראש לתשע שנים.
בנסודה הגדירה כי ענישה בגין אונס וניצול של נשים וילדים באזורי מלחמה היא מטרה אסטרטגית מפורשת של בית הדין.
בנסודה נוקטת קו תקיף יותר מקודמה בנוגע לחקירת סכסוכים בינלאומיים שמעורבות בהם מדינות מערביות. במאי 2014 הכלילה את ארצות הברית בבדיקה מקדמית שניהל בית הדין על תלונות לפשעי מלחמה באפגניסטן, לאחר שזו כבר הושמטה בכהונת אוקמפו ובנובמבר 2017, היא ביקשה מבין הדין אישור לפתוח בחקירה פלילית נגד הצבא האמריקאי, ה־CIA וכוחות הביטחון האפגניים בחשד לפשעי מלחמה במסגרת המלחמה באפגניסטן, בהם עינויים, מעשי אונס והפרת זכויות אדם, וכן חקירה נגד הטליבאן בחשד לפשעים נגד האנושות בעקבות החלטתה זו, ב-2019 לא חודש אישור הכניסה של בנסודה לארצות הברית, למעט לישיבות האו"ם בניו יורק . בית הדין הבינלאומי עצמו החליט בהמשך אותה שנה להפוך את החלטתה ולא לחקור את ארצות הברית.
לנוכח כוונתה של בנסודה לחקור חיילים של ארצות הברית, היא הוכנסה ב-2 בספטמבר 2020 ל, אמצעי ענישה המכוון לטרוריסטים ולסוחרי סמים. משמעות הכללתה ברשימה היא שלחברות ואזרחי ארצות הברית אסור לנהל איתה עסקים.
באמצע 2017 החליטה בנסודה לפתוח בחקירה ראשונית על פשעים נגד האנושות שבוצעו לכאורה על ידי משטר ניקולאס מדורו בוונצואלה, אולם מאז לא התחדש דבר בעניין, למרות פנייתם של שישה ראשי מדינות מדרום אמריקה אל בית הדין להמשיך בהליכים.
יחסה לסכסוך הישראלי פלסטיני
ב-1998, בהיותה שרת המשפטים של גמביה, התארחה בנסודה בישראל והשתתפה בכנס מטעם משרד החוץ ובמימונו.
המשט לעזה (2010)
ב-2013 הגישה קומורו תלונה כנגד ישראל לבית הדין הבינלאומי, בשל פשעי מלחמה שביצעה ישראל כביכול, בעת המשט לעזה. ה"מאווי מרמרה", עליה ישראל השתלטה, נשאה דגל של קומורו. בנובמבר 2014 הודיעה בנסודה כי הבדיקה המוקדמת העלתה שאין מקום לחקירה רשמית משיקול של סדרי עדיפויות. אפילו אם ישראל ביצעה כביכול פשעים, הם יהיו קלי ערך ביחס לפשעי מלחמה בעולם.
מבצע צוק איתן
בשינוי מובהק לעמדתה הקודמת, בדצמבר 2019 הודיעה בנסודה כי כן קיימת עילה לפתוח בחקירה בעקבות חשד לביצוע פשעי מלחמה על ידי ישראל במסגרת מבצע צוק איתן ברצועת עזה. היא איזנה חוות דעת זו בהודיעה כי לדעתה יש צורך לחקור גם חשד לביצוע פשעי מלחמה של חמאס בשל שיגור רקטות לעבר ישראל ושימוש בתושבי עזה כבמגן אנושי. בנוסף, היא ציינה כי קיימת לדעתה עילה לפתוח בחקירה גם בעקבות פעילות ישראל ביהודה ושומרון ובמזרח ירושלים. עם זאת, היא ביקשה חוות דעת נוספת גם של שופטי בית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג בנוגע לעצם סמכות בית הדין הפלילי הבינלאומי לשפוט את הנעשה באזורים אלה. ב־5 בפברואר 2021 הודיעו שופטי בית הדין כי בית הדין בעל סמכות לחקור את הנעשה בשטחי יהודה ושומרון, מזרח ירושלים ורצועת עזה, וכי בשטחים אלה קיימת מדינה פלסטינית הכשירה להיות חברה באמנת רומא, ופתחו בחקירה שקיבלה את הכינוי "חקירת בית הדין הפלילי הבין-לאומי בעניין פלסטין".
חיים אישיים
נשואה לפיליפ בנסודה, אזרח גמביה ממוצא מרוקאי ואם לשני בנים ובת מאומצת אחת.
אחד מהבנים, ג'ורג', תושב ארצות הברית, הואשם כי בשנת 2010 נשא אקדח שמספרו הסידורי טושטש, וכן כי הייתה עליו כמות קוקאין מסחרית. לאחר סדרת הסתבכויות עם החוק, הוא נורה ונהרג במהלך קטטה בבר במינסוטה, באמצע שנת 2017.
בריאן מולקו
ביוגרפיה
מולקו נולד לאב בנקאי אמריקני ממוצא יהודי ספרדי - אלג'יראי-איטלקי ולאם סקוטית. שם המשפחה של היה במקור מולכו. בילדותו עברה משפחתו מדינות באופן קבוע, ביניהן סקוטלנד, ליבריה, לבנון ולוקסמבורג. מולקו מתייחס לעיירת הולדתה של אימו בסקוטלנד, דנדי, כ"מקום בו גדלתי". הוא מתאר את ילדותו כתקופה בה הרגיש מבודד נורא. הופעתו הראשונה כשחקן הייתה בבית הספר לדרמה בו למד. בזמן שגדל בבית שלא תומך בביטוים אמנותיים (אביו רצה שיגדל להיות בנקאי), מרד מולקו בכך שיצר לעצמו מראה אנדרוגיני, החל להתאפר ולשמוע מוזיקת פאנק (Punk). בריאן החל ללמוד בבית הספר האירופי של לוקסמבורג, אך נאלץ לעזוב בעקבות הטרדות מתלמידי בית הספר. לאחר מכך עבר לבית הספר האמריקאי הבינלאומי של לוקסמבורג, שם פגש לראשונה את בסיסט הלהקה- סטפן אולסדל. ולאחר מכן החל ללמוד דרמה במכללת גולדסמית' בלונדון.
פראג (שיר)
פראג הוא שיר של הזמר אריק איינשטיין שכתב והלחין שלום חנוך. השיר השתתף בפסטיבל הזמר והפזמון של שנת 1969, והגיע למקום השביעי. בהמשך הופיע עיבוד שונה של השיר באלבום "פוזי" של איינשטיין.
בריאן מולקו
קריירה
מולקו וסטפן אולסדל למדו יחדיו בבית הספר האמריקאי של לוקסמבורג (אך לא היו חברים). כאשר עבר בריאן ללונדון, הוא נתקל באולסדל בתחנת הרכבת התחתית של דרום קנזינגטון והזמין אותו לאחת מהופעותיו במועדון שבו ניגן.
פראג (שיר)
רקע
ב-21 באוגוסט 1968 פלשה ברית המועצות עם חברות ברית ורשה לרפובליקה הסוציאליסטית הצ'כוסלובקית על רקע כישלונה למנוע את המשך יישום רפורמות האביב של פראג שקידם אלכסנדר דובצ'ק. דובצ'ק, אשר מונה למנהיג המפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה לאחר התפטרות אנטונין נובוטני, ביקש לחזק את זכויות הפרט במדינה, למרות התנגדות ברית המועצות.
בריאן מולקו
קריירה
תחילה, הקימו אולסדל ומולקו את הלהקה בשם ״Ashtray Heart״, ולאחר שכתבו ארבעה שירים, כדי להפוך את הלהקה לרצינית יותר, הזמינו את רוברט שולצברג לנגן איתם.
פראג (שיר)
רקע
הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה הביאה להתנגדות לא אלימה מצד אזרחי צ'כוסלובקיה שסירבו לסייע לחיילים והתווכחו עימם. אחד מסמלי ההתנגדות הלא אלימה לפלישה הסובייטית היה מעשהו של הסטודנט יאן פאלאך שהעלה את עצמו באש בכיכר ואצלב.
בריאן מולקו
קריירה
במהלך הנחיית תוכנית בתחנת XFM בדצמבר 2009, ציין מולקו שהשפעתו הגדולה ביותר היא להקת סוניק יות' ושכנראה פלסיבו מעולם לא היו קמים בלעדיהם. בנוסף לכך, הוא ציין שבגיל שבע להקת קיס הייתה הלהקה הראשונה בה הוא התאהב. השפעות מוזיקליות אחרות דפש מוד, דייוויד בואי, איגי פופ, דאוס, דד קנדיז, הביסטי בויז, סרז' גינסבורג, פי ג'יי הארווי, הוולווט אנדרגראונד, ג'וי דיוויז'ן, הסטוג'ז, והפיקסיז.
פראג (שיר)
רקע
איינשטיין וחנוך ביקשו להביא לתרבות הישראלית גם "צרות של אחרים" ולא להתמקד רק בנעשה בישראל שנמצאה באותה עת בעיצומה של מלחמת ההתשה, ולפיכך נכתב השיר "פראג" בהתייחס לאירועים הקשים בפראג. לטענת המתופף אהרל'ה קמינסקי, שהשתתף כנגן בהופעה בפסטיבל הזמר ונמנה עם חבורת המוזיקאים שהקליטה באותה עת את האלבום "פוזי", אריק איינשטיין ידע שמדובר בשיר שאינו מתאים לתחרות בסגנון פסטיבל הזמר ורצה להופיע איתו בגלל שסבר כי השיר הוא טוב וחשוב.
בריאן מולקו
קריירה
מולקו לימד את עצמו לנגן בגיטרה; כשהגיע לגיל 16 קיבל העתק של גיטרת הטלהקאסטר. לאחר זמן מה קנה לעצמו טלהקאסטר אמיתית. הוא מנגן על כלים אחרים, ביניהם גיטרה בס, מפוחית, קלידים, סקסופון, תופים ופונוגרף. מולקו דובר צרפתית כשפת אם והוא כותב ושר כמה משירי פלסיבו בצרפתית וגם באנגלית. מדי פעם מתקלט כ-DJ במועדונים.
חיים אישיים
מולקו הוא ביסקסואל, ואב לבן משנת 2005. ב-2012 קיבל מולקו מלגת כבוד מקולג' גולדסמית, האוניברסיטה של לונדון.
פראג (שיר)
תוכן השיר
השיר מתחיל בתיאור הפלישה עצמה, על רקע האביב של פראג וחלומות החופש של האזרחים ("אל העיר שבוית חלום, צל כבד וזר הגיח"), הקומוניזם מתואר בשיר על בסיס סמליו המוכרים, בבית הראשון "ירח באדום" הרומז לחרמש בדגל ברית המועצות ובבית השלישי "דובים חרשים" הרומזים לדוב הסובייטי. השיר מתאר את התנגדותם הלא אלימה של התושבים, גם במחיר מות החופש כמו גם המוות הפיזי שפקד 72 מאזרחי צ'כוסלובקיה ("דומית כניעה בלי קרב, איש את נשקו נצר עד מוות"). בהמשך מתאר השיר את העיר פראג כעיר רפאים ריקה.
השיר כולו מתאר אפלה וחושך, כשהפזמון מדגיש שאף השחר לא עולה עוד על פראג, כל עוד נמשך הכיבוש הסובייטי ("איך על פראג שחר לא בקע", "שם השחר עוד יבקע") עד לבית החמישי והאחרון שבו מופיע לפתע "אור מוזר" אותו מביא עימו "איש צעיר" שחמק ל"ככר העיר שמתה". בית זה מתאר את מעשהו של הסטודנט יאן פאלאך שהעלה את עצמו באש בככר ואצלב.
She Shot Me Down
She Shot Me Down הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה. זהו אלבום האולפן ה-61 של סינטרה וה-34 הרואה אור בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום ראה אור בשנת 1981.
האלבום, She Shot Me Down, היה האלבום האחרון אותו הקליט סינטרה בחברת ההקלטות אותה ייסד. האלבום גם נחשב לאלבום הגדול האחרון של סינטרה.
את האלבום הפיק דון קוסטה, שהשירים העכשוויים שאסף לאלבום הצליחו להוציא מסינטרה את המיטב. המעבד והמנצח גורדון ג'נקינס עיבד שירים קודרים ומהורהרים שהתאימו מאוד לקולו של סינטרה, בשלב האחרון של הקריירה שלו. בין שירי האלבום ניתן למצוא את, "Bang Bang My Baby Shot Me Down", שירו של סוני בונו.
גאיוס אסיניוס פוליו
גאיוס אסיניוס פוליו (בלטינית: Gaius Asinius Pollio; 76 לפנה"ס – 4 לספירה) היה מדינאי והיסטוריון רומאי.
תולדות חייו
פוליו נולד ברומא, לפי הנומן שלו ייתכן שהיה צאצא של המצביא האיטלקי הריוס אסיניוס שנלחם כנגד רומא בעת מלחמת בעלות הברית בשנת 91 לפנה"ס.
פוליו התחיל את הקריירה המדינית שלו בשנת 54 לפנה"ס כתומך הסיעה האופטימאטית, הוא תבע לדין את גאיוס קאטו בעוון מעשים בלתי חוקיים שהוא ביצע בזמן כהונתו כטריבון הפלבס בשנת 56 לפנה"ס ושנועדו לעזור לפומפיוס וקראסוס להיבחר לקונסולים, בסופו של דבר התביעה נכשלה בשל חבריו החזקים של קאטו.
למרות תמיכתו המוקדמת של פוליו באופטימאטים במלחמת האזרחים בין יוליוס קיסר לפומפיוס הוא בחר לתמוך בקיסר. קיסר שלח את פוליו יחד עם גאיוס סקריבוניוס קוריו לאפריקה להילחם בתומכיו של פומפיוס, הם הצליחו להביס את פובליוס אטיוס וארוס באוטיקה, הם הובסו בקרב כנגד המלך יובה הראשון באופן מוחלט כשקוריו נהרג ופוליו הצליח לסגת בקושי רב לאוטיקה עם קומץ חיילים. בקרב פארסאלוס פוליו שירת כלגאטוס בצבאו של קיסר.
לאחר רציחתו של קיסר בשנת 44 לפנה"ס פוליו בחר לתת את תמיכתו למרקוס אנטוניוס, כשהוקם הטריומווירט השני והפרובינקיות הרומאיות חולקו בין חבריה אנטוניוס קיבל שליטה על גאליה ומינה את פוליו למושל גאליה קיסאלפינה.
לאחר תבוסתו של אנטוניוס פוליו פתח במשא ומתן בשנת 40 לפנה"ס עם גאיוס קילניוס מאיקנס שהיה נציגו של אוקטביוס, השיחות הוכתרו בהצלחה והביאו לחתימתו של הסכם ברונדיסיום שביסס את השלום בין אנטוניוס לאוקטביוס. באותה שנה פוליו כיהן כקונסול.
פוליו בילה את שארית חייו כאזרח פרטי. למרות פרישתו מן החיים הציבוריים הוא המשיך להפגין את זלזולו באוגוסטוס. יוסף בן מתתיהו מספר כי פוליו היה "אחד מאלה ששקדו מאוד לזכות בידידותו של הורדוס", מלך יהודה, ושביתו ברומא שימש אכסניה לבניו, אלכסנדר ואריסטובולוס.
פוליו נפטר בשנת 4 לספירה. הוא חיבר ספר על ההיסטוריה של רומא משנת 60 לפנה"ס ועד קרב פיליפי. הספר לא השתמר, אך שימש כמקור לכתביהם של פלוטרכוס ואפיאנוס, וגם סטראבון נסמך עליו. ככל הנראה נקט פוליו בגישה ביקורתית כלפי משטר הפרינקפס ואוגוסטוס.
מרואן פלאיני
מרואן עבד א-לטיף פלאיני (בצרפתית: Marouane Fellaini; בערבית: مروان عبد اللطيف فيلايني; נולד ב-22 בנובמבר 1987 באטרביק, בריסל) הוא כדורגלן בלגי ממוצא מרוקאי המשחק בעמדת הקשר בשאנדונג לוננג.
קריירת מועדונים
פלאיני החל לשחק כדורגל בגיל 7 בקבוצת אנדרלכט. בעונתו הראשונה באקדמיית הנוער של אנדרלכט כבש 26 שערים, ובעונתו השנייה כבש 37 שערים. הוא נשאר באנדרלכט עד גיל 10, ועבר לאקדמיית הנוער של מונס. שלוש שנים לאחר מכן עבר למחלקת הנוער של מועדון פראנס בוראן. גם משם המשיך לעבור קבוצות נוער, לאחר שחתם בקבוצת הנוער של שרלרואה. בגיל 17 חתם על חוזה מקצועני רשמי ראשון בקריירה שלו, בקבוצת סטנדרד ליאז'. בין השנים 2006 ל-2008, שיחק עבור ליאז' ב-84 משחקים, בהם כבש 11 שערים. הוא התפרסם במשחק הראש המשובח שלו ובכושרו הטוב. בסוף עונת 2008, נחשב פלאיני לאחד משחקני מרכז השדה הטובים ביותר בליגת העל הבלגית, דבר שעזר לו לזכות בתואר נעל האבוני הבלגית, פרס שניתן לשחקן ממוצא אפריקאי הטוב ביותר של השנה.
לאחר דיווחים על התעניינותם של המועדונים אסטון וילה, ריאל מדריד, טוטנהאם הוטספר ובאיירן מינכן בשחקן, חתם פלאיני לבסוף באברטון האנגלית בספטמבר 2008 על חוזה ל-5 שנים. אברטון שילמה לסטנדרד ליאז' 15 מיליון פאונד תמורתו (סכום שיא עבור כדורגלן בלגי, וגם שיא מועדון באברטון). הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון חוץ 2–3 עד סטוק סיטי, ב-14 בספטמבר 2008, וכבש את שערו הראשון במהלך התיקו הביתי 2-2 מול ניוקאסל יונייטד ב-5 באוקטובר 2008.
פלאיני נודע בקרב אוהדי הקבוצה בזכות תספורתו יוצאת הדופן. אוהדים רבים של קבוצתו ושל נבחרת בלגיה נוהגים לבוא למשחקים שעל ראשם פאות "אפרו" המסמלות את שיערו של פלאיני.
ב-3 בספטמבר 2013 חתם פלאיני במנצ'סטר יונייטד ונקנה תמורת 27.5 מיליון אירו מאברטון.
בעונת 2016/2017 בליגה האירופית היה שותף פלאיני לזכייתה של קבוצתו בתואר. הוא כבש שער אחד במהלך הטורניר, ופתח בהרכב במשחק הגמר בו גברה קבוצתו 0–2 על אייאקס.
נבחרת בלגיה
ב-2 ביולי 2018 כבש לבלגיה בנגיחה את שער השוויון (2–2) מול נבחרת יפן במשחק שמינית הגמר במונדיאל 2018, שבו ניצחה בלגיה את יפן 3–2 ועלתה לרבע גמר האליפות.
ב־7 במרץ 2019 הודיע על פרישה מהנבחרת.
חייו האישיים
פלאיני נולד בבריסל להורים מרוקאים מטנג'יר. אביו, עבד א-לטיף, היה שוער בליגה המרוקאית. למרואן אח תאום זהה, בשם מנסור.
רודיון שצ'דרין
רודיון קונסטנטינוביץ' שצ'דרין (ברוסית: Родион Константинович Щедрин; נולד ב-16 בדצמבר 1932) הוא מלחין רוסי. שצ'דרין היה בין המלחינים הסובייטים הראשונים במעלה וכיהן כיושב ראש של איגוד המלחינים הרוסים מ-1973 עד 1990. בשנת 1992 הוענק לו פרס הפדרציה הרוסית.
חייו ויצירתו
שצ'דרין נולד במוסקבה למשפחה מוזיקלית - אביו היה מלחין ומורה לתאוריה של המוזיקה. הוא למד בבית הספר למקהלה ובקונסרבטוריון של מוסקבה אצל יורי שאפורין וניקולאי מיאסקובסקי וסיים את לימודיו בשנת 1955. מאז 1958 היה נשוי לבלרינה הגדולה מיה פליסטסקאיה.
המוזיקה המוקדמת של שצ'דרין היא טונאלית, ססגונית בתזמורה וכוללת במקרים רבים קטעי מוזיקה עממית. חלק מיצירותיו המאוחרות יותר עושות שימוש במוזיקה אליאטורית ובטכניקה סדרתית. המוזיקה של שצ'דרין זוכה לפופולריות במערב בעיקר הודות למסטיסלב רוסטרופוביץ', שהוציא כמה הקלטות מוצלחות שלה.
בין יצירותיו הבלט "הסוסון בעל הדבשת" (1955), "סוויטת כרמן" (1967), המבוססת על האופרה כרמן מאת ז'ורז' ביזה (מיזם ששוסטקוביץ' וחאצ'טוריאן דחו שניהם), "אנה קרנינה" (1971, על פי הרומן של לב טולסטוי), ו"גברת עם כלבלב" (1985, על פי סיפור של אנטון צ'כוב); האופרות "לא על האהבה לבדה" (1961) ו"נפשות מתות" (1976, על פי הרומן של ניקולאי גוגול); קונצ'רטי לפסנתר, סימפוניות, מוזיקה קאמרית, יצירות לפסנתר, "המחברת הפוליפונית" ועוד. שצ'דרין חיבר גם 24 פרלודים ופוגות לאחר ששמע את אלה של שוסטקוביץ'. שצ'דרין כתב שלושה קונצ'רטי לתזמורת: הראשון, המתורגם באופנים שונים, כ"חמשירי קונדס" או "פזמוני עם שובבים" (אף לא אחד מאלה מוסר בשלמות את המשמעות ברוסית, המתכוונת ל"צ'סטושקה" (часту́шка), שיר עם המתאפיין בקלות-ראש וסאטירה) הוא המפורסם בהם והביא לפרסומו הבינלאומי.
לצד קריירת הלחנה מכובדת (שהקנתה לו חברות באקדמיה לאמנויות של ברלין ב-1989 ואת פרס רוסיה מידי הנשיא בוריס ילצין ב-1992), שצ'דרין הוא פסנתרן ונגן עוגב וירטואוז, שניגן בעצמו את תפקיד הסולו בנגינת הבכורה של שלושת הראשונים בששת הקונצ'רטי שלו לפסנתר. בקונצרט מ-15 במאי 1974 ניגן שצ'דרין כסולן את כל שלושת הקונצ'רטי שהושלמו עד אז בזה אחר זה. הקונצרט, עם התזמורת הסימפונית הממלכתית של ברית המועצות בניצוחו של יבגני סבטלנוב, הוקלט ויצא כתקליט אריך נגן ובהמשך כתקליטור. לאחר נפילת השלטון הסובייטי ניצל שצ'דרין את האפשרויות שנפתחו לפניו למסעות בעולם ולשיתוף פעולה מוזיקלי, ועכשיו הוא חולק את זמנו בעיקר בין מינכן למוסקבה.
ב-11 עד 14 ביוני 2008 התקיימו "ימי שצ'דרין" בארמניה בהשתתפות שצ'דרין ומיה פליסטסקאיה כאורחי כבוד.
סאו ויסנטה (סאו פאולו)
סאו ויסנטה (בפורטוגזית: São Vicente) היא עיר במדינת סאו פאולו שבברזיל על חוף האוקיינוס האטלנטי. סאו ויסנטה היה יישוב הקבע הפורטוגזי הראשון באמריקות ולאחר מכן היה לבירת הקפיטניה של סאו ויסנטה, שהפכה ברבות הימים למדינת סאו פאולו. העיר קרויה על שם סאו ויסנטה מסרגוסה, הקדוש המגן של ליסבון.
היסטוריה
העיר נוסדה בשנת 1532 בידי מרטים אפונסו דה סוזה במקום שנקרא באותם הימים "נמל העבדים" (Porto dos Escravos) ואשר נוהל בידי שלושה מתיישבים פורטוגזים שסחרו בעבדים אינדיאנים עם השבטים המקומיים. ב-22 באוגוסט אותה השנה נבחרה מועצת העיר (Câmara de Vereadores) של היישוב החדש. היו אלו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות בכל האמריקות. בשל עובדות אלו מכונה העיר "תא האֵם" (בלטינית: Cellula Mater) של ברזיל ו"העיר הראשונה של ברזיל", ולעיתים גם "ערש הדמוקרטיה האמריקאית".
כיום ממוקמת העיר במחצית צידו המערבי של האי סאו ויסנטה ומהווה בעיקר עיר שינה של סנטוס, החולקת עם סאו ויסנטה את האי. בעיר מתקיימת גם תעשיית דיג קטנה. היא מקושרת עם העיר סאו פאולו על ידי כביש "רודוביה דוס אימיגראנטס"
כרכואן
כרכואן (בצרפתית: Kerkouane, בערבית: كركوان) הייתה עיר פונית מדרום לכף בון, בקצה המערבי של חצי האי שריק בתוניסיה של ימינו. לחשיפת העיר ב-1952 נודעה חשיבות רבה בשל כך שהעיר הפונית השתמרה במצבה בעת חורבנה מבלי שתרבויות מאוחרות יותר הקימו בה יישוב חדש. בהיעדר ממצאי קרמיקה רומית, הסיקו החוקרים כי האתר קדם לכיבוש הרומי של אפריקה. מאידך, ממצאים איוניים איפשרו לתארך את תחילתה של העיר למאה ה-6 לפנה"ס בקירוב.
העיר, הידועה בעיקר בנקרופוליס החשוב שנחשף בה ב-1968, התקיימה במשך כ-300 שנים. היא נהרסה על ידי הרומאים וננטשה לעד בשנת 250 לפנה"ס לערך, במהלך המלחמה הפונית הראשונה. בשנת 1985 הוכרז המקום כאתר מורשת עולמית.
האתר
העיר מכסה שטח של כ-80 דונם. מעריכים שבשיאה מנתה אוכלוסייתה כ-2,000 איש. אף ששכנה לחופיו של הים התיכון לא הוקם בכרכואן עצמה נמל, וסירות דיג קטנות נקשרו אל החוף בשני נחלים סמוכים לעיר. תושבי העיר לא עסקו בחקלאות או במרעה, והעיר הייתה מנותקת מהאדמות שסביבה. תחת זאת עסקו התושבים בתעשיית צבע לבדים, בנייה, קדרות ואמנויות אחרות. רובעי המגורים הוקפו בחומה כפולה, והרחובות נסללו לפי תוכנית עירונית מוקפדת. מאפיין נוסף של העיר הוא מערכת המים המשוכללת שהוקמה בה ואשר כללה בארות, תעלות, מרזווים לאיסוף מי גשמים ומערכת לפינוי הביוב.
הבתים נבנו בצורת מלבנים לפי תוכנית אחידה. כניסה בודדת הוליכה אליהם ואל פרוזדור שהוביל לחצר פנימית. בחצרו של כל בית נבנתה אמבטיה שרצפתה כוסתה בפסיפס, ונראה שלרחצה ולהיגיינה נודע מקום חשוב בחיי העיר. סביב החצר השתרעו חדרי המגורים שכללו גם חדר אירוח. בלב העיר שכנו שני מקדשים פונים, שאחד מהם, הבנוי בסגנון פיניקי, הוא המקדש הפוני הגדול ביותר שנתגלה עד כה.
מעבר לחומת העיר השתרעו מספר נקרופוליסים, אם כי אתרי קבורה נחשפו במרחק רב מהעיר, ואפילו סמוך לכף בון בצפונו של חצי האי. שניים מבתי הקברות סמוכים לעיר - על גבעה סלעית במרחק של פחות מקילומטר בודד מצפון-מערב לעיר נחשף נקרופוליס שיועד לילדים אשר נטמנו בכדים בקברי המונים, ואילו מדרום לה אותר נקרופוליס למבוגרים.
תחנות בזמן
תחנות בזמן הוא אלבום אוסף של הזמרת ריטה שיצא בשנת 1996 ומכיל אוסף של שירים שהקליטה במהלך השנים, אשר לא נכללו באלבומיה הקודמים.
האלבום מכר 160,000 עותקים, הגיע למעמד של פלטינה מרובעת ונחשב לאחד האלבומים הישראליים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
קלאבהאוס
קלאבהאוס (באנגלית: Clubhouse) היא תוכנית שיקום פסיכוסוציאלי ותמיכה לאנשים המתמודדים עם הפרעות נפשיות, במסגרת הקהילה.
בניגוד לטיפולים היומיים ולמודלים מסורתיים אחרים לטיפול במסגרת הקהילה, משתתפי תוכנית הקלאבהאוס נקראים "חברים" (בניגוד ל"מטופלים" או "קליינטים"), ופעולות השיקום מתמקדות בחוזקות וביכולות, ולא בהפרעות הנפשיות שלהם. התוכנית איננה קלינית, ואין פסיכותרפיסטים או פסיכיאטרים בצוות המטפל. משתתפי התוכנית חלקם על בסיס שכר וחלקם האחר על בסיס התנדבותי.
פעילות
הארגון המרכזי המפעיל את תוכנית קלאבהאוס הוא "קלאבהאוס אינטרנשיונל" (Clubhouse International), שנקרא בעבר "International Center for Clubhouse Development (ICCD)". הפעילות במסגרת התוכנית מבוססת על ארבע זכויות עיקריות לחברים:
החברים וצוות ההפעלה עובדים זה לצד זה, על מנת לנהל את המשימות המתבצעות במסגרת התוכנית, תוך סיפוק הזדמנויות לחברים לתרום משמעותית בדרכים שונות. הקלאבהאוס מופעל במודל שיתופי בין החברים לצוות ההפעלה וההנהלה כעמיתים לאותן מטרות. האווירה נועדה לבטא תמיכה, קבלה והתחייבות לאותן מטרות. התרומה משותפת לכל יחיד בחברה זו, כך שהחברים פועלים כבוגרים תורמים ולא כמטופלים. המודל נועד להוכיח כי אנשים עם בעיות נפשיות יכולים לחיות חיים פרודוקטיביים ומוצלחים בקהילה למרות ההפרעות מהן הם סובלים ומידת חומרתן.
כיום פועלים כ-325 קלאב-האוסים ב-28 מדינות ברחבי העולם. בישראל פועלים חמישה קלאב-האוסים: הוותיק ביותר פועל בנצרת עילית, והאחרים בטבריה, בירושלים, בחיפה ובחדרה.
היסטוריה
ב-1948 נפתח הקלאבהאוס הראשון, בית פונטיין, במנהטן; בעזרתם של מתנדבים. בית פונטיין נרכש רשמית בתחילת 1950. תוכנית בית פונטיין הפכה לתבנית לדגם הקלאבהאוס בשנת 1977, אז זכה הארגון במענק רב שנתי מטעם המכונים הלאומיים לבריאות, במטרה ליצור תוכנית הכשרה לאומית ולהקים קבוצות דומות. עד 1987 הוקמו 220 מסגרות קלאבהאוס בארצות הברית. ב-1994 הוקם הארגון העצמאי ICCD, במטרה לתמוך בהקמת קלאבהאוסים ברחבי העולם ולפתח את המודל. הארגון ממשיך לקדם את המודל עד היום, מקיים כנסי מחקר בתחום, ועוד.
במקום
בִּמקוֹם – מתכננים למען זכויות תכנון היא עמותה שהוקמה ב-1999 על ידי מתכננים ואדריכלים, במטרה לחזק את הקשר בין מערכות התכנון לזכויות האדם. העמותה פועלת בכלים מחקריים ומקצועיים כדי לקדם שוויון זכויות וצדק חברתי בתחומי התכנון, הפיתוח והקצאת משאבי קרקע, ומסייעת לקהילות המצויות בנחיתות מקצועית, כלכלית או אזרחית בכל הנוגע למימוש זכויותיהן בשדה התכנון. 'במקום' פעילה בכל רחבי הארץ ומייצגת בעמדתה אינטרס ציבורי למען שקיפות בהליכי התכנון והקצאת משאבים הוגנת ושוויונית בתחומי התכנון והפיתוח.