cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סחורה משומשת
מסחר חברתי
החלפה של מוצרים בין אנשים, ללא תמורה כספית. בשנת 2020 נוצרה אפליקציה בשם "Shareitt" המאפשרת מסחר חברתי של פריטים בין אנשים. המסחר בShareitt לא מתבסס על מסירת פרטים ללא תמורה מצד אחד, וגם לא על מכירת וקניית פרטים תמורת כסף. המסחר מבוסס על "מטבעות Shareitt" על מנת ליצור שוק חברתי המבוסס כולו על שיתופיות וניצול הקיים בכדור הארץ.
מסירת חפצים חברתית
לעיתים קרובות אנשים מפנים חפצים ישנים אשר אין להם שימוש בהם, אך הם במצב תקין או כמעט תקין. במקרה כזה נהוג להשאיר את החפצים בפינת רחוב ליד מוקד אשפה מרכזי על מנת שמישהו ימצא בהם שימוש.
דגל גבון
דגל גבון אומץ בשנת 1960. הדגל הוא דגל תלת צבעי הכולל את הצבעים הכלל-אפריקאיים: ירוק, צהוב וכחול (מלמעלה למטה). הירוק מסמל את הצמחייה ואוצרות הטבע הטבעיים, הצהוב מסמל את קו המשווה העובר דרך המדינה והכחול מסמל את הים.
תיאור הדגל
גבון הייתה קולוניה של צרפת עד לשנת 1960. הדגל הקודם, היה דומה לנוכחי, אולם באותו זמן היה בפינה השמאלית העליונה את דגל צרפת. דגל גבון הנוכחי, אומץ ב-9 באוגוסט 1960, שבוע לפני שגבון זכתה בעצמאות ב-17 באוגוסט 1960. הדגל עוצב על ידי לואי מילמן (Louis Mühlemann). הדגל ביחס אורך / גובה של 3:4.
דגל נשיא גבון
דגל נשיא גבון, שתוכנן גם הוא על ידי לואי מילמן, מכיל את סמל גבון: שלט הרלדי על רקע הדגל התלת צבעי. שני פנתרים שחורים העומדים על רגליהם האחוריים תומכים במגן (הרלדיקה) ובו ספינת מפרש. הפנתרים מציינים את אומץ ונחישות הנשיא להגן על המדינה. הספינה מסמלת את גבון שטה לעתיד טוב יותר. יש שני סרטים, שעל כל אחד כתוב מוטו. על הראשון, מתחת למגן, כתוב בצרפתית: UNION, TRAVAIL, JUSTICE (איחוד, עבודה, צדק).
קלף נוסף מצוי תחת עץ האוקומה ועליו המוטו בלטינית: UNITI PROGREDIEMUR (ננוע קדימה מאוחדים). . הדגל ביחס של 3:4.
ברייתא דרבי עקיבא
ברייתא דרבי עקיבא, היא משנה חיצונית שנאמרה על ידי רבי עקיבא, ומופיעה בספר היכלות, המיוחס לרבי ישמעאל כהן גדול. הברייתא מצוטטת בסידורו של רב עמרם גאון, והאחרונים פסקו כי מי שמתפלל יחיד (לא במניין) יכול לומר את לשון הברייתא, כדי לצאת חובת אמירת ברכו.
הסבר הברייתא
ספר היכלות מתאר את מעשה עלייתם של רבי עקיבא ורבי ישמעאל, להיכלות העליונים.
באשר לרבי עקיבא, ניתן לקשור מעשה זה עם סיפור הארבעה שנכנסו לפרדס. הפרדס מקביל לאותם היכלות העליונים, שרבי עקיבא עלה אליהם בשלום, ושב משם בשלום. הכניסה לפרדס, או העלייה אל ההיכלות העליונים היא התעלות רוחנית כה גבוהה, הנעשית בשבעה שלבים. כל שלב הוא אנרגטי יותר מקודמו, וכל אחד מסמל היכל גבוה מקודמו. בהיכל העליון, אליו הגיע רבי עקיבא, נמצא כיסא הכבוד. בניגוד לרבי עקיבא, יתר שלושת החכמים שניסו לצלוח את המסע, נכשלו. האחד מת, השני התפקר, והשלישי נטרפה עליו דעתו.
רבי עקיבא שצלח את המסע, ושב בשלום מתאר את חוויותיו מההיכל העליון.
תפילת שחרית
למעשה מתאר רבי עקיבא, מהלך של תפילת שחרית, המתנהלת בשמיים, בדיוק כפי שאנו נוהגים כאן על הארץ.
המלאך, בתפקיד שליח הציבור, עומד באמצע הרקיע וקורא את סדר התפילה, עד שמגיע ל"ברכו", וכל גדודי מעלה, (שהם קהל המתפללים), חוזרים אחריו על מילות התפילה. כאשר הם מגיעים ל"ברכו", מפנה המלאך את הבמה, ואת מקומו תופסת חיה אחת.
מוזיקה
מילות הברייתא הולחנו על ידי המוזיקאי ארז יחיאל, והשיר מבוצע על ידי הזמר יובל טייב.
מסגד עומר עלי סייפודיאן
מסגד עומר עלי סאיפודיאן (במלאית: Masjid Omar Ali Saifuddien, בכתב ג'אווי: مسجد عمر علي سيف الدين) הוא מסגד בבנדר סרי בגוואן, בירת ברוניי. זהו אחד משני המסגדים הלאומיים במדינה, וגם ידוע בתור מבנה בולט לאומי. זהו אחד מהמסגדים הגדולים והעתיקים במדינה והוא נקרא על שמו של עומר עלי סיפודיאן השלישי (1914–1986), הסולטן ה-28 של ברוניי ואביו של המלך הנוכחי סולטן חסנאל בולקיה. המסגד משמש כסמל לאמונה האסלאמית בברוניי.
בנייה
בניית המסגד ארכה כמעט חמש שנים ועלתה יותר ממיליון פאונד. עבודות הבנייה החלו ב-4 בפברואר 1954. הבנייה עשתה שימוש ב-1,500 טון בטון ו-700 טון פלדה.
המסגד נחנך ב-26 בספטמבר 1958 יחד עם חגיגת יום הולדתו ה-42 של הסולטן עומר עלי סיפודיאן השלישי.
ארכיטקטורה
המסגד מושפע מאדריכלות מוגולית. העיצוב עוצב לראשונה על ידי הסולטן עומר עלי סאיפודיאן השלישי ולאחר מכן פותח על ידי האדריכל רודולפו נולי, פסל איטלקי וקבלן עבודות אבן דקורטיביות.
גודל המסגד הוא 69 מטר על 26 מטר ויכול להכיל 3,000 מתפללים. גובהו המרבי הוא 52 מטרים. הכיפה מכוסה זהב, הרצפות והעמודים נבנו משיש איטלקי בעלות של 200,000 דולר סינגפורי. בפנים יש נברשות באורך של 4.6 מטר, שוקל יותר משלושה טונות; הוא מכיל 62 מנורות פלואורסצנט. גם פנים המבנה מואר על ידי תוספת של יותר מ-480 פנורות פלואורסצנט. הרצפה כוסתה בשטיחי אקסמינסטר, בעבודת יד מבלגיה ומערב הסעודית. שטח המסגד הוא 2 הקטאר ומוקף כמעט לגמרי בלגונה מעשה ידי אדם. הוא נחנך ב-19 בדצמבר 1967 ביחד עם יום השנה ה-1,400 של נוזול אל-קוראן, חג בלוח השנה האסלאמי המנציח את התגלות הפסוקים הראשונים של הקוראן. הדוברה, שנבנתה באותה תקופה בעלות של 500,000 דולר ברוניי, נועדה להיות מקום קבוע לאירועים דתיים אסלאמיים לאומיים שונים.
יאנוש אנטל (משורר)
יאנוש אנטל (בהונגרית: Antal János; בודפשט, 17 באוקטובר 1907 – ברית המועצות, דצמבר 1943) היה משורר, סופר, עיתונאי יהודי-הונגרי, שנספה בשואה.
ביוגרפיה
יאנוש אנטל נולד במשפחה יהודית בבודפשט ועבר לקלוז'-נאפוקה (העיר העבר לרומניה בשנת 1920) עם אביו המתמטיקאי מרק אנטל שנאלץ להגר לשם מהונגריה אחרי נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. שם עבד יאנוש אצל כתב העת נאפקלט (Napkelet) כתלמיד תיכון. לאסלו דיאנש הציג את שיריו האקטיביסטיים-עתידניים כתוצר של "שירה המחפשת נשמה עולמית חדשה". במהלך לימודיו בווינה ובפריז, ואפילו אחרי שהתיישב בבודפשט, הוא היה עובד של כתב העת "התקופה שלנו" (Korunk).
קטעים מהרומן שלו "נעורים חנוקים" (Fülledt fiatalság) הופיעו ב"תקופה שלנו" בשנת 1930. מאמריו על תולדות התרבות ניתחו את נושאי האמנות הפרולטרית. הוא היה מעורב באופן פעיל בעבודה הבלתי חוקית של מפלגת הקומוניסטים בהונגריה ה-KMP כחבר בקבוצת הכתיבה השמאלנית, ממארגני החזית העממית, ביקורת חברתית, עבד בכתב העת "גונדולט" (Gondolat) וערך את "החזית" (Front) הלא חוקי ואת ה"קוֹמוּנִיסט". הוא נכלא בשנת 1937, נלקח מהכלא לחזית המזרחית בשנת 1942 במסגרת שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ומת מטיפוס הבהרות.
מצודת צלאח א-דין
מצודת צלאח א-דין (ערבית قلعة صلاح الدين الأيوبي; ידועה גם בשם סאון - Saone) היא מצודה בסוריה השוכנת במרחק 30 קילומטרים מזרחית ללטקיה בשטח הררי גבוה, על רכס הרים הנמצא בין שני עמקים עמוקים ומוקף ביער. בשנת 2006 העניק אונסק"ו למצודה, ביחד עם קראק דה שבלייה, מעמד של אתר מורשת עולמית, ובשנת 2013 סווגה יחד עם כל אתרי המורשת העולמית בסוריה כאתר הנתון בסיכון.
היסטוריה
המצודה נבנתה בעת העתיקה, כפי הנראה בתקופה הפיניקית (שלהי האלף ה-1 לפנה"ס). ככל הנראה, הפיניקים נכנעו לאלכסנדר הגדול בשנת 336 לפנה"ס. אין מידע רב על תולדות המצודה בין תקופה זו לבין שובם של הביזנטים במאה ה-10 לספירה. הקיסר יוחנן הראשון צימיסקס כבש את המקום משושלת חאמדאניד מחלב, ובנה את הראשון מבין המבנים ההגנתיים שלה. המצודה הייתה בחלק המזרחי של האימפריה, שהיה נתון בשליטת השושלת הפאטמית, שושלת מירדאסיד ומאוחר יותר הסלג'וקים, שהקימו מבנים מבוצרים כתוצאה מניסיונם של בית אומיה, בית עבאס והביזנטים המוקדמים.
המצודה נפלה בידיהם של הפרנקים הנוצרים שהגיעו למקום במסגרת מסעות הצלב בתחילת המאה ה-12. מנהיגי הנוצרים שהו במקומות המבוצרים או בטירות כגון טירת צלאח א-דין. ישנו אזכור לכך שב-1119 המצודה הייתה בבעלותו של רוברט מסאון, לאחר שניתנה לו מרוג'ר מסלרנו, נסיך אנטיוכיה. רוב המבנים שניתן לצפות בהם כיום (2008) נבנו בתקופה זו. במחצית השנייה של המאה ה-12 האזורים נמסרו לידי ההוספיטלרים או הטמפלרים, שהיו אחראים על הבנייה עד שהמקום נכבש על ידי הערבים בהנהגתו של צלאח א-דין בשלהי המאה ה-12 או תחילת המאה ה-13. לפי השערה יותר ממוקדת המצודה נכבשה ביולי 1188. לאחר מכן קראק דה שבלייה נכבשה על ידי כפריים. המצודה ננטשה ונותרה חסרת שימוש במשך מאות שנים בשל היותה מבודדת.
המצודה הייתה נתונה תחת שלטון מוסלמי עד לתקופה של הסולטאנים המצריים ביברס וקאלאוון.
במאה ה-20 המצודה שופצה בשל היותה אתר ארכאולוגי חשוב. על מנת להנציח את ניצחונו של צלאח א-דין, הוחלט ב-1957 לקרוא את המצודה על שמו.
תיאור
המצודה שוכנת על צוק בגובה 440 מטרים מעל גובה פני הים. כיוון שהצוק תלול מאוד, קל לגשת אל המצודה רק מכיוון מזרח. שטחה של המצודה והאזור שמסביבה (הנכללים באתר המורשת העולמית) הוא 64.9 דונם. שטחו של אזור החיץ המכסה את מורדות גבעת המצודה הוא 1,295.2 דונם. המצודה חולשת על מישור נרחב. המבנה של המצודה הוא משולש, המצביע לכיוון מערב, שאורכו 720 מטרים ואורך בסיסו הוא 120 מטרים. קיימת דרך מפותלת המגיעה אל המצודה מכיוון צפון. הכניסה לטירה היא מהצד המערבי של המצודה. מימין לכניסה נמצא מגדל שמירה שנבנה בתקופת מסעות הצלב. כמה מטרים נוספים לאחר מכן ישנו מגדל נוסף. בעבר המצודה הייתה טירה פיאודלית ושימשה כמקום מגוריו של המושל האזורי.
בחלק המזרחי של המצודה נמצאים השרידים הקדומים ביותר של בתי מגורים ובארות מים, שככל הנראה היו מאוכלסים בתקופה שקדמה לבואם של הפרנקים. רוב הבניינים, ששימשו למטרות צבאיות, אזרחיות ודתיות, היו בחצר העליונה הנמצאת במרכז הצוק. החצר התחתונה משתרעת על למעלה ממחצית אורכה של המצודה ובקירות המקיפים אותה יש ארבעה מגדלים מרובעים. החצר התחתונה מופרדת מהחצר העליונה באמצעות תעלה שלידה יש צינוק (עובי הקירות הוא 5 מטרים ושטחו 24 מ"ר). אורך התעלה הוא 156 מטרים, רוחבה בין 14 ל-20 מטרים, ומעליה בנוי גשר.
בחלק הצפוני של המצודה נמצא השער שלידו היה הגשר. במרכז המצודה נמצאת טירה ביזנטית, בור מים גדול נוסף, בית תה מתקופת מסעות הצלב, וכנסייה צלבנית הסמוכה לאחת הקפלות הביזנטיות שהשתמרו מאז בנייתן. אחת הקפלות נמצאת בחצר התחתונה ואילו השנייה נמצאת בחזית המערבית של הטירה הביזנטית, ובתקופת מסעות הצלב היא אף הורחבה.
התוספות הערביות למצודה כוללות מסגד, המתוארך לתקופת הסולטאן קאלאוון, וארמון הכולל מרחצאות, חצרות ותלולים (חדרים הבנויים משלושה קירות כאשר הקיר הרביעי פונה לכיוון החצר המרכזית). בארמון בוצעו עבודות שיקום קלות.
גילברט קלייטון
בריגדיר ג'נרל סר גילברט פלקינגהם קלייטון (באנגלית - Gilbert Falkingham Clayton; 6 באפריל 1875 - 11 בספטמבר 1929) היה קצין מודיעין בכיר ומינהלן בריטי שפעל בארצות המזרח התיכון בתקופת מלחמת העולם הראשונה ובעשור שלאחריה. קלייטון היה בעל תפקיד משמעותי בהכוונת הפעולות נגד האימפריה העות'מאנית בזמן המרד הערבי. לאחר המלחמה פעל באזור המזרח התיכון כמינהלן קולוניאלי, וסייע בגיבוש הסדרי גבול והסדרים מדיניים במרחב. בין היתר כיהן כמזכיר ראשי לממשלת המנדט הבריטי בימיו של הנציב העליון הרברט סמואל.
תחילת הקריירה
קלייטון נולד בעיירה רייד, באי וייט. בשנת 1895 התגייס לחיל התותחנים המלכותי. הוא שירת בסודאן כחלק מצבאו של לורד קיצ'נר בשלבים האחרונים של המלחמה המהדית, ואף לחם בקרב אטברה בשנת 1898. לאחר מכן נשלח לשרת במצרים. ב-1910 פרש מהצבא על מנת לעבוד כמזכירו האישי של מושל סודאן, רג'ינלד וינגייט. ב-1912 נישא בלונדון לאיניד קרוליין תורוגוד.
מלחמת העולם הראשונה
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת קלייטון במטה המודיעין הבריטי בקהיר, ופעל במסגרת "הלשכה הערבית". ב-1914 שלח לקיצ'נר תזכיר סודי שבו הציע כי בריטניה תשתף פעולה עם הערבים נגד האימפריה העות'מאנית. הוא קיבל דרגת בריגדיר גנרל, ומונה לאחראי על המודיעין. בתפקיד זה פעל באופן קרוב לדמויות כלורנס איש ערב והאמיר חוסיין בניהול המרד הערבי. בספרו שבעת עמודי החוכמה שיצא לאור ב-1935 מספר שנים לאחר מותו של קלייטון, כתב לורנס על תפקידו החשוב של קלייטון בניהול המרד, ועל האופי הנבון שבו ניהל את המגעים עם הערבים שפעלו במסגרת המרד.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה עבד בתחילה בתפקידים שונים בממשל הצבאי בארץ ישראל, לאחר מכן שימש כיועץ לממשלה המצרית, ולאחר מכן שב לארץ ישראל בתפקיד המזכיר הראשי של ממשלת המנדט אותו מילא בין 1922 ל-1925. בתפקידו זה החליף את וינדהאם דידס הציוני במוצהר. קלייטון היה מסויג מהצהרת בלפור וסבר כי יש ליישב את התביעה היהודית למדינה עם האינטרסים הבריטים והערבים באזור. הוא פעל לצד ארנסט ריצ'מונד להרחבת סמכויות המועצה המוסלמית העליונה, ולמינוי ערבים לתפקידים בממשל. עם זאת שמר על יחסים טובים עם אנשי היישוב, ונחשב על ידיהם למינהלן הגון. העיתונות הערבית הביעה את הדעה כי הערבים לא השכילו לנצל את היחס שגילה אליהם קלייטון.
בשנת 1925 הוחלף בסטיוארט סיימס, ויצא לשליחויות דיפלומטיות באזור ערב הסעודית ותימן. בשנת 1926 היה מעורב בניסיונות להסדיר את הגבולות בתימן. כן היה מעורב במגעים עם הסולטאן אבן סעוד שהובילו לחתימת "הסכם ג'דה" בשנת 1927 שבו הכירה בריטניה בשלטונו של אבן סעוד בחג'אז ובנג'ד. לאחר מכן שימש כנציג הבריטי בחצרו של אבן סעוד. בשנת 1928 נשלח לשמש כנציב העליון הבריטי במסגרת המנדט הבריטי בעיראק. בתפקיד זה ניסה להביא לחתימת הסכם אנגלי עיראקי, שיסדיר את מעמדה הצבאי והמדיני של בריטניה בעיראק. בשנת 1929 מת באופן בלתי צפוי מהתקף לב.
הוועד הלאומי פרסם מודעת אבל על מותו ובה קבע כי "הישוב העברי בארץ ישראל מבכה יחד אתכם את אבידת סיר גילברט קלייטון, אשר היה שותף לעבודתנו במשך שנים רבות. זכרו יישמר לנצח בתולדות היישוב העברי בארץ ישראל".
ביסקו פוינט
ביסקו פוינט או נקודת ביסקו (באנגלית: Biscoe Point) הוא כף באנטארקטיקה, המהווה את צדו הדרום-מזרחי של מפרץ ביסקו, צפונית לנקודת אקסס בצדו הדרומי של האי אונוור בארכיפלג פאלמר.
היסטוריה
המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה בהנהגת ז'אן-בטיסט שארקו ערכה סקר לא-מדויק של החוף הדרום-מערבי של האי אנוורס בשנת 1904. הם נתנו את השם "Presqu'ile de Biscoe" לחצי אי קטן בצדו הדרום-מזרחי של מפרץ ביסקו, מחווה של כבוד לג'ון ביסקו, שאולי ירד לחוף בסביבה זו בשנת 1832. כשנערכה סקירה מחודשת של החוף על ידי שטחי החסות של איי פוקלנד בשנת 1955, נמצאו שני כפים סלעיים בערך במיקום זה; השם כף ביסקו ניתן לבולט בשניים.
אזור אנטארקטי מוגן במיוחד
שטח בן 630 דונם (63 הקטאר) בכף הוגרד כאזור אנטארקטי מוגן במיוחד (ASPA 139) בשל ערכיו הביולוגיים. הוא מכיל חלקות משמעותיות של שני זני הצמח הפורח של היבשת, Deschampsia antarctica|Antarctic ו-Colobanthus quitensis, עם מינים אחדים של טחב וחזזית. עוד יש על הכף מושבות של פינגווין אדלי ופינגווין לבן-אוזן.
בתי כלונסאות
בתי כלונסאות או "בתים על קבים" אלו מבנים אשר היסודות שלהם הם מכלונסאות, בדרך כלל מעץ התקועים בקרקע האדמה או של מקווה המים. כך למשל בנויים הבתים בעיר ונציה שבאיטליה. מבנים אלו הוקמו במטרה להגן על יושביהם מפני שיטפונות, גאות ומזיקים. לעיתים, הקומה התחתונה של המבנה משמשת בית מלאכה או מחסן.
בתקופת האבן החדשה ובתקופת הברונזה בתי כלונסאות היו מקובלים באזור הרי האלפים. שרידי בתי הכלונסאות הפרהיסטוריים בהרי האלפים נמצאים עד היום, באוסטריה, שווייץ, גרמניה, צרפת, איטליה וסלובניה. תחילה סברו הארכאולוגיים, כמו השווייצרי פרדיננד קלר (Ferdinand Keller), כי בתים אלו הוקמו על איים מלאכותיים כמו האי קרנוג' (Crannóg) בסקוטלנד, אך היום מרביתם בדעה שרובם הוקמו על גדות האגמים ורק לאחר מכן היסודות שקעו במים כמו בוונציה.
בתי כלונסאות שוחזרו וניתן לראות אותן ב"מוזיאון הפתוח" בפאלבאולאנד (Pfahlbauland) בציריך שבשווייץ. בשוודיה נחשף מבנה כזה, המכונה בית כלונסאות "אלווסטרה": Alvastra pålbyggnad.
בהווה, בתי כלונסאות נפוצים בחלקים של דרום-מזרח אסיה, פפואה גינאה החדשה ומערב אפריקה. בהרי האלפים מבנים דומים משמשים בשווייץ כאסמים. בתפקיד דומה משמשים מבנים כאלה במאלי וגינאה במערב אפריקה.
בעקבות נזקי ההוריקנים קיימת מגמה לבנות בתי כלונסאות במדינות חוף דרום-מזרח ארצות הברית (Gulf Coast of the United States).
דינמו מוסקבה (אגודת ספורט)
אגודת הספורט דינמו (ברוסית: МГО ВФСО «Динамо»), הידועה בשם אגודת דינמו מוסקבה (Динамо Москва) היא אגודת ספורט בעיר מוסקבה, רוסיה, שנוצרה בחסות השירות החשאי הסובייטי והעומד בראש פליקס דזרז'ינסקי, ב-18 באפריל 1923.
האגודה טיפחה מספר רב של ספורטאים ומדליסטים אולימפיים כמו גלינה גורוחובה, מיכאיל וורונין, השוער האגדי וזוכה כדור הזהב לב יאשין, ויטאלי דווידוב שזכה שלוש פעמים במדליית זהב בענף הוקי קרח והמתעמלת האמנותית אלינה קבאייבה.
מאז 2019 עומד בראש האגודה גנרל שירות הביטחון הפדרלי אנאטולי גולבסקי.
ירון גולן
ירון גולן (26 באפריל 1949 – 23 בינואר 2007) היה מבקר ספרות ומו"ל ישראלי.
חייו
גולן נולד בתל אביב למשפחה שנמנית עם המשפחות הוותיקות בתל אביב מבני העלייה השנייה. שני סביו, בן-ציון ברקאי ופנחס גולדברג, היו עורכי דין ידועים בתל אביב. סבתו מצד אביו, אסתר גולדברג לבית וילקנסקי, הייתה אחותם של פרופ' יצחק וולקני-אלעזרי ושל סופר העלייה השנייה מאיר וילקנסקי. אביו אליעזר גולן, בוגר הטכניון, היה בעל חברת "תרמויל" לחימום והסקה, אמו, פרופ׳ רבקה ברקאי-גולן, הייתה מדענית בתחום המיקרוביולוגיה. אחיו הוא אספן העתיקות עודד גולן.
גולן למד בגימנסיה הרצליה בדומה לסבו פנחס גולדברג, שהיה מבוגרי מחזור ו׳ של הגימנסיה, ובדומה להוריו שהיו גם הם מבוגרי הגימנסיה. הוא שירת בצה"ל בארכיון צה"ל ומערכת הביטחון.
לאחר שיחרורו מהצבא למד לתואר ראשון בחוג לספרות עברית והיסטוריה של ארץ ישראל באוניברסיטה העברית וסיים בה תואר שני בספרות. הוא היה תלמידו המועדף והבולט של פרופסור גרשון שקד. בהנחייתו הגיש עבודת גמר בהיקף של 770 עמודים על סיפוריו של נסים אלוני. על העבודה קיבל ציון 100 ואת התואר סיים בהצטיינות יתרה. עבודת גמר זו יצאה ב-2010 כספר מסחרי בשני כרכים בשם "תוגה ומחאה".
בשנת 1982 פרסמו גולן ושקד במשותף את "חיים על קו הקץ" (בהוצאת "הקיבוץ המאוחד"), אנתולוגיה לספרות הישראלית המודרנית של בני דור הפלמ"ח (סופרי דור תש"ח). גולן ביצע למעשה את עבודת איסוף הסיפורים וכתב את ההקדמות לסיפורים, בעוד ששקד כתב את המבוא הכללי לאנתולוגיה.
הוצאת הספרים
ב-1986 ייסד גולן את הוצאת הספרים: "הוצאת ירון גולן". המוטו של ההוצאה היה מתן במה לריבוי הקולות של התקופה, ועל פי גישה זו היה מחלוצי התפיסה הפוסט-מודרניסטית ("כל דבר אותנטי ראוי להתפרסם ורק הקורא הוא הצנזורה"). ההוצאה התקיימה ללא צוות שכיר, אלא בהנהלת גולן עצמו ובני משפחתו (אמו, אביו ואשתו בתיה בעיקר). ההוצאה הוציאה כ-1200 כותרים. גולן לא דרש תשלום מסופרים בהם האמין, ודרש סכומים נמוכים יחסית מסופרים שהגיעו אליו, ואף זאת רק בשנים האחרונות. גולן לא ראה בהוצאה כפעילות עסקית למטרות רווח, אלא שליחות תרבותית-חברתית.
גולן תמך במשוררים, ובין ספרי שירה שלא נודעו בציבור קודם כמו ספרי אורה עתריה הוציא לאור גם משוררים ידועים ומפורסמים כידידו הטוב דוד אבידן ("עלילות דני מחונני" ו"ראש לשועלים"), דרור אלימלך, מנחם בן ("אין שירה בלתי מובנת"), דפנה שחורי, משה בן הראש, מתי שמואלוף ואחרים. כן הוציא לאור את הגיליון האחרון של כתב העת "עכשיו" בעריכתו של גבריאל מוקד וחוברות השירה "הנה" בעריכת נתן זך. הוא הוציא לאור ספרים רבים (כ-200, לפי אלי אשד) של זכרונות ניצולי השואה, בהם ראה ערך מיוחד. הוא הוציא לאור ספר שירה וספר פרוזה בכל שבוע ורומן היסטורי אחת לשלושה חודשים, כ-120 ספרים בשנה. בין סופרי הפרוזה שהוציא היו אהרן אמיר, צבי הרמן, אריה קרישק, משה גרנות, אילן עמית ואחרים. היה המו"ל של ההיסטוריון הצבאי השנוי במחלוקת אורי מילשטיין והוציא רומנים היסטוריים וספרי מדע פופולרי. ירון גולן הוציא תרגומים רבים של ספרות קלאסית ומודרנית ומבחינתו, אמר, לא הייתה לו כל בעיה להוציא לאור אף את "מיין קאמפף" של אדולף היטלר, אשר יצא לבסוף בתרגום חלקי בהוצאת "אקדמון".
גולן חילק שורה של "פרסים" (תעודות בלבד, לא פרס כספי) בין סופרי הוצאתו, למשל פרס עליזה ברקאי לספרי ילדים, פרס היינה לתרגום, פרס גרשום שופמן לסיפורים קצרים ופרס רחל לשירה.
ידידו, המשורר ישראל בר-כוכב, תיאר אותו: "הוא היה אשף בעניין הסופרים העברים מסוף המאה ה-19 ועד אמצע המאה ה-20; לא היה דבר שלא ידע עליהם. הוא היה אדם מבריק, אקסצנטרי, לא תמיד מובן. הוא עזר לאנשים והוציא ספרים על חשבונו כשלא יכלו לשלם לו. העניין הכלכלי פחות העסיק אותו, אלא יותר העניין הספרותי והחברתי".
על אף שהיה דמות מקובלת בקרב קבוצת אינטלקטואלים, היו אנשי ספרות בישראל, ובמיוחד בממסד המו"לות, שמתחו על גולן ביקורת על כך שלא עשה אבחנה בין ספרים "חשובים" ו"בלתי חשובים", "ראויים" ו"בלתי ראויים". אף על פי שהוציא כמות גדולה של ספרים חשובים לכל הדעות, הוציא גם ספרים בעלי איכות ירודה וכאלה שעורכי הוצאת ספרים ממסדית לא היו מוציאים לאור. בראשית דרכה של ההוצאה, הייתה פחות הקפדה בתהליכי הפקת הספר, והדבר נבע גם מהעדר מימון מצד המחברים. גולן הצהיר אז שהתוכן חשוב מן הצורה, אך בשנים האחרונות של ההוצאה השתפרה האיכות האסתטית והחומרית של הספרים.
גולן נודע במנהגו להופיע בפורומים שונים ולהטיח ביקורת קשה, בלשון חדה ונחרצת, בפני אנשי הממסד הספרותי. הוא כפר בתפיסה המקובלת שהוצאה לאור היא עסק כלכלי וראה במי שהפיק רווח מהוצאת ספרים שרלטן אנטי-תרבותי.
אנטולי וייסר
אנטולי וייסר (ברוסית: Анатолий Вайсер; נולד ב-5 במרץ 1949) הוא שחמטאי יהודי-סובייטי וצרפתי.
ביוגרפיה
אנטולי וייסר נולד באלמטי, שבברית המועצות (כיום בקזחסטן). הוא למד מתמטיקה באוניברסיטת נובוסיבירסק. לאחר סיום התואר, המשיך בלימודים וקיבל תואר שלישי מאוניברסיטת טומסק.
בזמן לימודי התואר הוא עזב את השחמט התחרותי, אך לאחר סיומו חזר להתחרות.
במהלך שנות ה-80 וייסר השתתף בתחרויות רבות. בתחרות בסוצ'י הוא סיים במקום השלישי בשנת 1981, חלק מקומות 3–5 ב-1982 (עם אולג רומנישין וסמיון דבויריס) ומקומות 1–2 ב-1983 (עם יבגני סבשניקוב). הוא חלק מקומות 2–3 בברלין ב-1983, זכה במקום השני בטרנבה ב-1987 והשתתף בתחרויות נוספות. בשנת 1987 בניו דלהי הוא חלק מקומות 2–3 עם וישוואנתן אנאנד.
בשנת 1982 הוענקה לו דרגת אמן בינלאומי ובשנת 1985 דרגת רב אמן.
בשנת 1991 וייסר קיבל הזמנה לעבור לצרפת ולעבוד כמאמן. בשנת 1996 וייסר קיבל אזרחות צרפתית והתחיל להשתתף באליפויות צרפת בשחמט. הוא ניצח בשנת 1997 וסיים במקום השני ב-1996 וב-2001.
בשנת 2013 הוא סיים במקום החמישי באליפות המכביה.
וייסר פעיל בתחרויות לסניורים. הוא ניצח באליפות העולם בשנים 2010, 2013. בשנים 2014 ו-2016 הוא ניצח באליפות העולם לסניורים בקטגוריה 65+ ובשנת 2017 זכה במקום השני.
אנטולי וייסר באולימפיאדת השחמט
בין השנים 1998 ל-2002 השתתף וייסר ב-2 אולימפיאדות שחמט:
ארנסט רוסקה
ארנסט אוגוסט פרידריך רוסקה (בגרמנית: Ernst August Friedrich Ruska; 25 בדצמבר 1906 - 27 במאי 1988) היה פיזיקאי גרמני שזכה בפרס נובל לפיזיקה ביחד עם היינריך רורר וגרד ביניג לשנת 1986. הוא זכה בפרס על עבודתו הבסיסית באופטיקת אלקטרונים, ועל תכנון מיקרוסקופ האלקטרונים הראשון.
חייו ופועלו
ארנסט רוסקה נולד בהיידלברג שבגרמניה והיה הילד החמישי מתוך שבעה של הפרופסור יוליוס רוסקה ואשתו, אליזבת. הוא קיבל חינוך והכוונה לעולם האקדמי במשפחתו.
בשנים 1925–1927 למד ארנסט באוניברסיטה במינכן ולאחר מכן המשיך את לימודיו באוניברסיטה בברלין. בעוד היותו סטודנט בברלין התחיל לעסוק בטכנולוגיות הקשורות לוואקום ולמתח גבוה ובנוסף היה שותף לפיתוח של אוסצילוסקופ קרן קתודית. את ההכשרה המעשית שלו הוא קיבל מ-Brown-Boveri & Co במנהיים ומ-Siemens & Halske Ltd בברלין. כבר בזמן לימודיו הציע כי מיקרוסקופים שיעשו שימוש באלקטרונים, שהם בעלי אורך-גל קצר פי 1000 מזה של האור, יאפשרו עצמת הגדלה רבה יותר. בשנת 1931 הראה שסליל מגנטי יכול לשמש כעדשת אלקטרונים, והשתמש במערך של סלילים מגנטיים כדי לבנות את המיקרוסקופ האלקטרוני הראשון בשנת 1933.
לאחר שסיים את הדוקטורט שלו בשנת 1933, המשיך לעסוק בתחום אופטיקת האלקטרונים ובשנת 1937 החל לעבוד עבור תאגיד סיממנס כמהנדס חשמל. שם, היה מעורב בפיתוח מיקרוסקופ האלקטרונים הראשון שיוצר מסחרית בשנת 1939. נוסף לעבודתו בתחום המיקרוסקופים האלקטרונים בסימנס, עבד גם במכוני מדע נוספים ועודד את חברת סימנס להקים מעבדה לחוקרים אורחים. הראשון לפעול במעבדה זו היה אחיו הרופא הלמוט רוסקה, שחקר את השימוש במיקרוסקופ האלקטרונים ברפואה ובביולוגיה.
לאחר שעזב את סימנס בשנת 1955, שימש כחבר הנהלה במכון פריץ האבר (Fritz Haber Institute) עד לשנת 1974. בו זמנית, עבד במכון זה וכיהן כפרופסור באוניברסיטה הטכנית של ברלין משנת 1957 ועד לפרישתו בשנת 1974.
האסטרואיד  שהתגלה על ידי מקס וולף, נקרא על שם אירמלה, אשתו של ארנסט רוסקה.
המצאת מיקרוסקופ האלקטרונים
הבעיה שהביאה את רוסקה להמצאת מיקרוסקופ האלקטרונים הייתה שהרזולוציה והפרטים הנגלים במיקרוסקופ אור הם מוגבלים כאשר שמים את האובייקט תחת הגדלות גבוהות. ההגבלה נובעת מאורכי הגל של קרן האור המשמשת להצגת האובייקט. מאחר שבשנת 1920 הוכח שגלים של אלקטרונים קצרים פי 100,000 מגלי אור, שהם למעשה גלים של פוטונים, רוסקה הניח שאם אפשר יהיה למקד האלקטרונים בעזרת אובייקט כלשהו כמו שאפשר למקד אור בעזרת עדשה, אז בהגדלה גבוהה מאוד לאלקטרונים תהיה את היכולת לצפות ביותר פרטים מאשר באור. כלומר, הרזולוציה של התמונה תהיה גבוהה יותר. בשנת 1931 בנה רוסקה את עדשת האלקטרון הראשונה שהייתה בעצם אלקטרומגנט שיכול להתמקד בקרן של אלקטרונים באותה הצורה שבה עדשה יכולה להתמקד בקרן אור. בשנת 1933 הצליח רוסקה לבנות את מיקרוסקופ האלקטרונים הראשון בעזרת שימוש במספר עדשות אלקטרונים. המיקרוסקופ פעל כך שאלקטרונים עברו דרך פיסה דקה של האובייקט ואז פגעו במשטח ניאון ויצרו תמונה ברזולוציה טובה מאוד וניתנת להגדלה, עד פי 10 יותר מאשר במיקרוסקופ אור. בשנת 1986 זכה ארנסט רוסקה בפרס נובל לפיזיקה על המצאתו זו, ואף הוועדה תיארה את מיקרוסקופ האלקטרונים כאחד מהחידושים החשובים ביותר של המאה ה-20. בשנות השמונים של המאה הקודמת, השתפר מיקרוסקופ האלקטרונים והיה מסוגל להגדיל את האובייקט עד פי 1,000,000 מגודלו המקורי, דבר שאפשר למדענים לחקור מבנים זעירים כמו חלבונים, וירוסים ואטומים.
הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה
הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה נחתם ביום 3 בספטמבר 1943 בין ממשלתה של איטליה, שעד אז הייתה חלק מרכזי ממדינות הציר, ובין בעלות הברית. תנאי ההסכם כללו כניעה של איטליה לבעלות הברית. חתימת ההסכם התאפשרה לאחר הדחת בניטו מוסוליני מראשות ממשלת איטליה, והחלפתו בפייטרו באדוליו. ההסכם ידוע באיטליה כ-"Armistizio di Cassibile" (שביתת הנשק בקאסיבילה), על שם המקום בו נחתם ההסכם, העיירה קאסיבילה בסיציליה, או כ-"Armistizio dell'8 Settembre" (שביתת הנשק של 8 בספטמבר). בעת חתימת ההסכם כבר שהו כוחות בעלות הברית על אדמת איטליה, ועד מהרה איבדה איטליה את עצמאותה, כאשר חלקה הדרומי נכבש על ידי בעלות הברית, ואילו חלקה הצפוני נכבש על ידי הגרמנים. במהלך שנה וחצי לאחר חתימת ההסכם, הייתה איטליה לשדה קרב בין הגרמנים ובין בעלות הברית, ולשדה קרב במלחמת אזרחים בין איטלקים משתפי פעולה עם הגרמנים שהקימו ממשלת בובות שכונתה הרפובליקה של סאלו ובין תנועה פרטיזנית עממית.
רקע היסטורי
באביב 1943 היה מצבה הצבאי של איטליה בכי רע. לאחר התבוסות בצפון אפריקה ובקרב סטלינגרד בהן איבדה איטליה מאות אלפי חיילים בשדות קרב רחוקים, במלחמה שנראתה כתואמת את המדיניות הגרמנית, ורחוקה מהאינטרס האיטלקי, הייתה איטליה עצמה בבירור מטרתם הבאה של בעלות הברית במלחמתם כנגד מדינות הציר שאיטליה הייתה חלק מהן. בין צ'רצ'יל ובין דווייט אייזנהאואר והפיקוד הצבאי האמריקני התגלעו חילוקי דעות. אייזנהאואר סבר כי יש להתרכז בהכנות לפלישה לנורמנדיה בעוד שצ'רצ'יל סבר כי יש להתקיף את האויב באגפיו ולהחלישו, תוך שימוש בכוח ימי ואווירי, וזאת בטרם תבוא ההסתערות על המקום בו האויב חזק ביותר ומבוצר, חופה המערבי של צרפת. בועידת קזבלנקה בינואר 1943 הסתיימו חילוקי דעות אלו בהחלטה על כיבוש סיציליה. צ'רצ'יל ראה בסיציליה צעד ראשון לפלישה לאיטליה היבשתית גופא, דרך מצרי מסינה, בעוד שאייזנהאואר לא רצה להתחייב למבצעים רחבים יותר, אך הסכים להשתמש בכוחות בעלות הברית שסיימו את המערכה בצפון אפריקה, לשם כיבוש סיציליה. בליל 9 ביולי החל מבצע האסקי כיבושה של סיציליה, בכוח של למעלה משתי ארמיות של בעלות הברית, שהונחתו בדרומו של האי.
הרודן האיטלקי, בניטו מוסוליני היה מצוי בשפל אישי ופוליטי. ברור היה כי התבוסות שנחל צבא איטליה במלחמה ערערו מאוד את מצבו, ולאחר קרב סטלינגרד וקרב אל עלמיין השני נראה היה כי איטליה, שזמן מה פסחה על הסעיפים, הימרה על הצד הלא נכון כאשר הצטרפה למלחמה לצידו של קנצלר גרמניה, אדולף היטלר. מוסוליני ניסה להישאר בשלטון. הוא הדיח גורמים בממשלתו אותם ראה כבלתי נאמנים, אך לא היה יכול למנוע את התסיסה הפנימית. המלך ויטוריו אמנואלה השלישי עמד במגעים מזה זמן מה עם אישים כפייטרו באדוליו באשר לשאלת הדחתו של מוסוליני, כאשר בתוך המועצה הפאשיסטית העליונה קמה אופוזיציה בדמותם של דינו גראנדי, אמיליו דה בונו וגליאצו צ'אנו, שלושה מעמודי התווך של משטרו של מוסוליני בעבר.
הפלישה לסיציליה, והפצצה אווירית כבדה על רומא ב-19 ביולי 1943 היוו את נקודת המשבר, שממנה היה ברור כי זמנו של מוסוליני חלף. ב-24 ביולי 1943 כונסה המועצה הפאשיסטית העליונה, ולאחר ישיבה מרתונית שנמשכה כ-9 שעות, הצביעה על הדחתו של מוסוליני, בליל 25 ביולי. למחרת היום ביקש מוסוליני להתקבל לראיון אצל המלך. עם הגיעו לארמון המלוכה, נאמר לו כי הוחלף במרשל פייטרו באדוליו וכי הוא נתון במעצר.
RIPEMD
RIPEMD ראשי תיבות: פונקציית תמצות של פרויקט RIPE (באנגלית: RACE Integrity Primitives Evaluation Message Digest) היא משפחה של פונקציות גיבוב קריפטוגרפיות שפותחה על ידי הוועדה האירופאית RACE שהוקמה בראשית שנות התשעים של המאה הקודמת לצורך מחקר ופיתוח של טכנולוגיות תקשורת. RIPEMD הראשונה מבוססת על MD4 והיא דומה בביצועיה ל-SHA-1. לגרסה זו נוספו שיפורים אחדים וכיום קיימות כמה גרסאות מתקדמות כמו RIPEMD-160 וכן RIPEMD-128 שתיהן כלולות בתקן ISO/IEC 10118-3:2004 של ISO.
הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה
רקע היסטורי
באדוליו, שהתקבל על דעת הכול כיורשו של מוסוליני, עמד בפני בעיות קשות ביותר. איטליה עדיין הייתה מחויבת רשמית להמשיך במלחמה לצידה של גרמניה. על אף שברור היה כי האינטרס האיטלקי מחייב התנתקות מברית הרסנית זו, כאשר צבאות בעלות הברית עומדות בפתחו של המגף האיטלקי בכוח צבאי, אווירי וימי, שאין לאיטליה כל דרך להתמודד עמו, הרי שברור היה גם כי ברגע שיבין היטלר כי הפור נפל, וכי איבד את איטליה כבת ברית, יורה על פלישת צבאותיו לאיטליה.
RIPEMD
פרויקט RIPE שם לו למטרה להכין רשימה מומלצת של פונקציות קריפטוגרפיות בהתבסס על הערכה עצמאית משלו במקביל לפרויקט SHA של NIST. ב-1990 הוצעה גרסה מחוזקת של MD4 שנקראה בקיצור RIPEMD. באופן כללי RIPEMD המקורית מורכבת למעשה משתי גרסאות משופרות של MD4 הפועלות על הקלט בשני מסלולים מקבילים ונבדלות ביניהן רק בקבועי הסבבים, כאשר בסיום העבודה הפלט שלהן מאוחד לפלט הסופי של האלגוריתם. בניגוד למקבילה SHA-1 פונקציית הגיבוב RIPEMD פותחה על ידי הקהילה האקדמית באופן פומבי, היא אינה מוגנת בפטנט כלשהו אך השימוש בה פחות נפוץ מ-SHA-1. האלגוריתם היה בשימוש במערכת הבנקאות יחד עם SHA-1. בעקבות פיתוח התקפות קריפטוגרפיות חדשות ועקב גילוי חולשות באלגוריתם המקורי פותח RIPEMD-160. דור ההמשך RIPEMD-160 הוא שיפור של RIPEMD והוא פותח ב-1996 על ידי Hans Dobbertin ,Antoon Bosselaers ו-Bart Preneel מקבוצת המחקר COSIC (אבטחת מחשבים וקריפטוגרפיה מתועשת) של אוניברסיטת לוון והוא בטוח יותר מקודמו. פרוטוקול ביטקוין משתמש בין היתר ב-RIPEMD-160 כחלק מכתובת ביטקוין הכלולה בעסקה.
רקע ומוטיבציה
פונקציית גיבוב נחשבת לסוס עבודה של ההצפנה המודרנית. היא קיימת כמעט בכל מערכת הצפנה כחלק מחתימה דיגיטלית, קוד אימות מסרים, מחולל פסאודו אקראי וכדומה. תפקידה למפות מחרוזת סיביות באורך כלשהו למחרוזת סיביות קצרה באורך קבוע הנקראת ערך גיבוב או תג המשרת כמו טביעת אצבע. בהינתן הפונקציה h והקלט X חישוב h(X) קל מאוד והוא אינו אורך יותר מכמה מילישניות על מעבד נפוץ. אולם הפעולה ההופכית קשה מאוד, בהינתן פלט גיבוב מסוים אמור להיות קשה מבחינה חישובית למצוא את הקלט המקורי שאם מחשבים את הגיבוב שלו מתקבל ערך הגיבוב הזה. הגדרה נוספת אומרת שיהיה קשה למצוא קלט נוסף שממנו מופק ערך גיבוב זהה לקלט הראשון. שתי ההגדרות נקראות בקיצור "מציאת מקור ראשון" ו"מציאת מקור שני" בהתאמה. בשני המקרים קיים ערך גיבוב קבוע ותפקיד המתקיף או הקריפטואנליסט הוא למצוא מקור שיענה על התנאים האמורים. באופן אידיאלי אמור להיות שסיבוכיות מציאת מקור ראשון או שני תהיה 2^m פעולות גיבוב עבור פונקציית גיבוב שאורך הפלט הגיבוב שלה הוא m סיביות בממוצע. פונקציית גיבוב חסינת התנגשויות היא פונקציית גיבוב שבנוסף לשתי ההגדרות האמורות מקיימת תנאי נוסף: יהיה קשה מאוד מבחינה חישובית למצוא כל זוג קלטים אפשריים לא בהכרח קבועים מהם מופק פלט זהה - דהיינו מציאת התנגשות. במקרה כזה, בהנחה שלא התגלו חולשות בפונקציית הגיבוב, הדרך המהירה ביותר למצוא התנגשות היא התקפת יום הולדת שדורשת בממוצע 2^{m/2} פעולות גיבוב.
הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה
לקראת החתימה
גישושיו של גוואריליה אצל בעלות הברית, נענו בדרישה לכניעה ללא תנאי, אם כי דובר על "כניעה של כבוד" שתבטיח לאיטליה מקום ראוי בסדר האירופי שלאחר המלחמה. אל מול המצב הצבאי המתדרדר והולך, כאשר הקרבות בסיציליה נמצאים לפני סיום, והאי עמד ליפול בידי בעלות הברית, הגיע גנרל איטלקי בשם ג'וזפה קסטלאנו לליסבון, על מנת לשאת ולתת על תנאי הכניעה. בין 15 באוגוסט ל-20 באוגוסט 1943 נשא ונתן קסטלאנו בפורטוגל עם שגריר בריטניה לפורטוגל, רונלד קמפבל, ושני גנרלים. הבריטי קנת' סטרונג והאמריקני וולטר בדל סמית'. תנאי הכניעה עובדו בקוויבק שם שהו צ'רצ'יל ופרנקלין דלאנו רוזוולט לפגישה רמת דרג שנועדה לסכם את הפרטים הטכניים בנוגע לפלישה לצרפת בשנה שלאחר מכן. התנאים דיברו על כניעה ללא תנאי, שחרור הדדי של שבויים, הפלגת הצי האיטלקי, שעדיין היה גורם משמעותי בים התיכון, אל נמלי בעלות הברית. לא דובר על לחימה איטלקית לצד בעלות הברית, אך הובהר כי מעמדה של איטליה לאחר המלחמה תלוי בהתנהגותה מעתה. קסטלאנו לקח עמו תנאים אלו לרומא. ב-26 באוגוסט הגיע לליסבון שליח נוסף, גנרל בשם צאנוסו, שכפי הנראה היה שליח אישי של באדוליו, והמגעים המשיכו בנוכחותו ובנוכחות קסטלאנו בסיציליה שנכבשה כבר בשלמותה על ידי בעלות הברית.
RIPEMD
רקע ומוטיבציה
כמו מרבית פונקציות הגיבוב RIPEMD היא איטרטיבית באופייה. פונקציה פנימית f שנקראת פונקציית כיווץ או פונקציית תמצות מופעלת על הקלט המחולק למקטעים בגודל קבוע הקרויים בלוקים בשיטת מרקל-דמגרד. בניסוח רשמי, עבור הקלט X המחולק ל-t בלוקים באורך קבוע (את הבלוק האחרון מרפדים בדרך מוסכמת כדי שכל הבלוקים יהיו באורך אחיד וכן מוסיפים ליתר ביטחון בלוק ריק שבו מקודדים את אורך הקלט בסיביות) הפונקציה h פועלת כדלהלן: כאשר 1\le i\le t ו-f היא פונקציה חד-כיוונית או פונקציה פסאודו אקראית. הערך IV הוא ערך התחלתי קבוע הנקרא וקטור אתחול. H_i הוא ערך הביניים שמתקבל בין כל איטרציה ופלט הפונקציה הוא ערך הביניים האחרון H_t.
הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה
החתימה
באדוליו עדיין סבר כי ניתן להשיג תנאים טובים, תוך התמקחות על כניעתה של איטליה. הוא ביקש לשכנע את בעלות הברית להטיס כוח צבאי ניכר ולהנחיתו מצפון לרומא, על מנת למנוע את נפילתה בידי הגרמנים, וזאת בטרם יחתום על הסכם הכניעה, וכן דרש כי תינתן לו גישה לתוכניותיהן הצבאיות של בעלות הברית, וכל זאת בעוד שבאופן רשמי, מצויה איטליה במלחמה עם בעלות הברית ובברית צבאית עם גרמניה.
RIPEMD
RIPEMD-160
קלט האלגוריתם הוא t בלוקים באורך 16 מילים כל אחד המחולקים בשיטת מרקל-דמגרד והפלט הסופי הוא ערך גיבוב באורך 160 סיביות. הפונקציה הפנימית של האלגוריתם מורכבת מחמש פונקציות בוליאניות המופעלות חמש פעמים כל אחת לסירוגין בשני מסלולים מקבילים הנקראים כאן צד ימין וצד שמאל בהתאמה כשהפלט הסופי הוא שילוב של תוצאות שניהם. הזיכרון הפנימי של הפונקציה הפנימית מורכב מחמשה אוגרים באורך 32 סיביות, בסך הכול 160 סיביות עבור כל צד. הפונקציות בשני הצדדים זהות וההבדל ביניהם הוא רק בערכים ההתחלתיים, סדר הקריאות לפונקציות הבוליאניות וסדר עיבוד המילים בתוך הבלוק.
הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה
החתימה
ב-31 באוגוסט הגיע קסטלאנו לסיציליה, ונלקח לעיירה קאסיבילה שלייד סיראקוזה. עד מהרה הובהר כי הצדדים מחזיקים בעמדות קוטביות. קסטלאנו דרש כי תינתנה לו ערובות להגנת בעלות הברית על שטחה של איטליה מפני הוורמאכט לאחר הכניעה, אך לא קיבל אלא הבטחות כלליות, שכללו הצנחתה של אוגדה מעל רומא. בעלות הברית התעקשו כי פעולה זו תתקיים לאחר החתימה, ולא לפניה. לאור השוני בעמדות שב קסטלאנו לרומא.
RIPEMD
RIPEMD-160
הקלט לפונקציות הפנימיות הוא חמש מילים באורך 32 סיביות כל אחת המסומנות A,B,C,D,E, הקבוע K (לפי הטבלה להלן), בלוק הקלט הנוכחי X וההיסט s עבור ההזזה המעגלית (לפי הטבלה להלן) והן מבצעות: כאשר f_i מתייחס לאחת מחמש הפונקציות המתוארות להלן. הביטוי X \lll s מייצג הזזה מעגלית שמאלה של X בגבולות מילה באורך 32 סיביות s פוזיציות או צעדים. לאחר מכן ערכי האוגרים מתחלפים ביניהם לפי הסדר הבא:. כדי להבדיל בין ערכי הביניים והקבועים של שני הצדדים, הערכים של הצד הימני מסומנים בגרש, כמו: וכן K'.
הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה
החתימה
ברומא התקבל קסטלאנו אצל באדוליו, בנוכחות שר החוץ רפאלה גוואריליה. גוואריליה סבר כי יש לקבל את תנאי בעלות הברית. מפקדי הצבא הזהירו את באדוליו כי אין בידם לעצור את הגרמנים אם אלו יחליטו להתקדם לרומא, וכי יש לדחות את החתימה על הכניעה על מנת לנסות ולהיערך מבחינה צבאית. באדוליו לא הביע עמדה בפגישה זו. אחר הצהריים נפגש עם המלך, ובפגישה זו הוחלט לקבל את תנאי הכניעה.
RIPEMD
RIPEMD-160
סדר עיבוד מילות הבלוק נקבע לפי שילוב של שתי פרמוטציות, הראשונה \rho מוגדרת לפי הטבלה:
הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה
החתימה
מברק המאשר את ההסכמה לכניעה נשלח אל בעלות הברית. המברק יורט על ידי שירותי המודיעין הגרמנים. אלו חששו מזה זמן מה כי באדוליו עומד בקשר עם בעלות הברית, וכי איטליה מחפשת את דרכה אל מחוץ למלחמה. הגרמנים התקשרו לבאדוליו, שהבטיח להם נמרצות כי הוא נאמן לברית עם גרמניה. הבטחות אלו התקבלו בחשד, והוורמאכט החל את ההכנות למבצע בשם "Asche" לכיבושה של איטליה, ברגע שייוודע כי זו בגדה בבריתה עם גרמניה.
ג'ון סטוט
ג'ון סטוט (אנגלית: John Robert Walmsley Stott; 27 באפריל 1921 - 27 ביולי 2011)  היה כומר אנגלי אנגליקני, מחשובי התאולוגים אוונגליסטים במאה ה-20. בשנת 2005 נבחר ברשימת 100 האנשים הכי משפיעים של טיים מגזין.
הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה
החתימה
ב-3 בספטמבר שב קסטלאנו לקאסיבילה, וחתם על הכניעה. החתימה נערכה בשעה 2 בצהריים. בשם איטליה חתם קסטלאנו, שכן באדוליו עדיין לא רצה להיות מזוהה עם הכניעה, ורצה מרחב תמרון למקרה בו זו תתגלה בטרם עת. בשם בעלות הברית חתם וולטר בדל סמית'. משימת הפצצה שיזם אייזנהאואר, בה נשלח כוח בן 500 מטוסים להפציץ את רומא ולהמריץ את האיטלקים להיכנע, נעצרה ברגע האחרון משנודע כי האיטלקים מקבלים את תנאי הכניעה. הרולד מקמילן נציגו של צ'רצ'יל בטקס הכניעה, הודיע לצ'רצ'יל ששהה באמריקה כי ההסכם נחתם "ללא כל תיקונים".
ג'ון סטוט
אודות
נולד בלונדון לסיר ארנולד ולאמילי סטוט. אביו היה רופא ברחוב הארלי, ואגנוסטי מבחינה דתית. אמו הייתה לותרנית ונהגה להתפלל בכנסיית כל הנשמות במבוי לנגהם בלונדון. הוא למד שפות מודרניות באוניברסיטת קיימברידג', שם סיים תואר ראשון בצרפתית ותאולוגיה. כשסיים את התואר הוסמך לכמורה במכללה התאולוגית רידלי הול.
RIPEMD
RIPEMD-160
לסיכום 16 מילות הבלוק מעובדות בשני צידי האלגוריתם, שנקראים כאן ימין ושמאל בהתאמה, לפי סדר הנקבע לפי הטבלה הבאה:
הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה
החתימה
רק לאחר שחתם על ההסכם, נודע לקסטלאנו כי ישנם סעיפים נוספים אותם הוסיף הגנרל קאמפבל על דעת הגנרל צאנוסי, ששהה אף הוא בקאסיבילה, וכי צאנוסי לא הודיע עליהם לקסטלאנו, מסיבה שאינה ברורה. באדל סמית' הסביר לקסטלאנו כי תנאים אלו ייכנסו לתוקף רק אם איטליה תילחם לצד בעלות הברית.
ג'ון סטוט
אודות
בשנת 1945 החל לשמש ככומר בכנסיית כל הנשמות, ובין השנים 1950 ל-1975 שימש כרקטור של הכנסייה.
RIPEMD
RIPEMD-160
הפונקציות הבוליאניות מוגדרות כדלהלן:
הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה
לאחר החתימה
אחר הצהריים באותו היום תדרך באדוליו את מפקדי הצבא והצי, ואת נציגי המלך. הוא לא הזכיר כי באותו יום נחתמה שביתת נשק, ורק מסר על קיומם של המגעים.
ג'ון סטוט
אודות
בשנת 1974 הקים את הארגון Langham Partnership International העוסק בפרסום ספרות נוצרית והעברת סמינרים.
RIPEMD
RIPEMD-160
הסימן \neg הוא אופרטור השלילה, הסימן \land הוא אופרטור וגם והסימן \lor הוא האופרטור או.
ג'ון סטוט
אודות
הוא היה רווק ובמשך כל חיו לא נשא אישה מסיבות דתיות. הוא היה צפר חובב.
הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה
לאחר החתימה
עוד באותו הלילה, ליל ה-3 בספטמבר החלה פלישת בעלות הברית לאיטליה. הארמייה השמינית של הצבא הבריטי חצתה את מצרי מסינה ונכנסה ליבשת האיטלקית, במבצע שכונה "מבצע בייטאון".
RIPEMD
RIPEMD-160
השימוש בפונקציות הבוליאניות מתבצע לפי סדר המופיע בטבלה הבאה:
ג'ון סטוט
עבודתו
בניגוד לרוב הנצרות האוונגליסטית הנחשבת לנוקשה ואף קיצונית מבחינה דתית ופוליטית, נחשב סטוט למנהיג מתון בזרם זה. הוא היה אנטי-ציוני והתנגד לציונות נוצרית בפרט, בה ראה כפירה בכך שהכנסייה היא ישראל האמיתי.
הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה
לאחר החתימה
ההכרזה הרשמית על הכניעה נדחתה, בעוד המצב הצבאי סביב לרומא מחריף. ב-8 בספטמבר נראה היה כי אין כל אפשרות צבאית להנחתת דיוויזיה מוצנחת באזור רומא כפי שהובטח. "נשף המסכות" עומד היה להסתיים. משנראה כי אין כל סיכוי לנחיתת בעלות הברית ברומא מחד, ומאידך, לוח הזמנים למבצעי הפלישה של בעלות הברית בדרום איטליה, "מבצע אוואלאנש" לנחיתה באזור סאלרנו ו"מבצע סלפסטיק" לנחיתה באזור טאראנטו התקרב והלך, ושיתוף הפעולה של הכוחות האיטלקים באזור הפלישה נראה חיוני, הוחלט לצאת פומבי עם עובדת הכניעה. באותו היום הודיעו בשידורי הרדיו של ארצותיהם, בנפרד, באדוליו ואייזנהאואר על חתימת הסכם שביתת הנשק.
RIPEMD
RIPEMD-160
בשני הצדדים ההזזות המעגליות מבוצעות במרחקים קבועים לפי הטבלה הבאה:
הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה
לאחר החתימה
הצבא האיטלקי לא נערך לכניעה. רובם של החיילים והמפקדים לא קיבלו כל הוראות, ומשהתקרבו הגרמנים לרומא, ב-9 בספטמבר 1943 נמלטו באדוליו, ממשלתו והמלך אל ברינדיזי, שם מצאו מפלט אצל בעלות הברית. ללא הוראות קרס הצבא האיטלקי, ולא גילה התנגדות לפולשים הגרמנים מצפון או לבעלות הברית בדרום. ב-11 בספטמבר הגיע הצי האיטלקי למלטה ונכנע שם לבעלות הברית.
RIPEMD
RIPEMD-160
ערכי קבועי הסבבים הם החלק השלם של המספרים הבאים:
הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה
לאחר החתימה
דומה היה גורל החיילים האיטלקים בדודקאנס. האיים בדרום הים האגאי הוחזקו בידי איטליה מ-1912. לאחר הכניעה, שלחו הבריטים כוחות שיחברו אל חיל המצב האיטלקי באיים, על מנת למנוע השתלטות הגרמנים עליהם. מערכת הדודקאנס שנמשכה עד לסוף נובמבר 1943 הסתיימה בכיבוש האיים על ידי הגרמנים, שנחתו באיים רודוס, קוס ולרוס בכוח גדול, תוך ניצול עליונות אווירית באזור. במהלך המערכה לחמו איטלקים רבים לצד הבריטים, רבים נהרגו ורבים נפלו בשבי. לפי פקודתו של היטלר הוצאו להורג רבים מן הקצינים האיטלקים שנפלו בשבי.
RIPEMD
RIPEMD-160
או באופן מפורש:
הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה
תוצאות החתימה
מה שנראה כרווח חשוב מן ההסכם, ההשתלטות על הצי האיטלקי, היה למעשה בעל תועלת מוגבלת לבעלות הברית. אוניית הדגל של הצי האיטלקי, "רומא", הושמדה בדרך אל מלטה, כשעל סיפונה 1,600 מלחים ומפקד הצי, שנספו. באוניות המערכה הכנועות לא נעשה כל שימוש, והן הוחזקו במשמורת במצרים. בכלי שיט קלים יותר - סיירות קלות וצוללות נעשה שימוש מסוים במלחמה כנגד צוללות גרמניות בים התיכון.
RIPEMD
RIPEMD-160
הערכים ההתחלתיים הם:
הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה
תוצאות החתימה
לאחר ששחררו את מוסוליני משביו, במבצע אווירי נועז, הקימו הגרמנים ממשלת בובות באזור אותו כבשו, שכונתה "הרפובליקה של סאלו". בעלות הברית, מצידן, החזיקו במלך ובבאדוליו, כ"ממשלה" מטעמם בברינדיזי. שתי הממשלות היו נטולות סמכויות. הגרמנים ניהלו מלחמה קשה כנגד בעלות הברית וכנגד פרטיזנים איטלקים בשטחי "הרפובליקה של סאלו", ואילו בעלות הברית השיתו משטר צבאי בכל השטחים אותם כבשו. בדצמבר 1944 לאחר כיבוש רומא על ידי בעלות הברית הוחלף באדוליו באיוואנואה בונומי, מדינאי אנטי פאשיסטי ששימש כראש ממשלה לפני תקופת מוסוליני.
RIPEMD
פסאודו קוד
סדר העיבוד של מילות הקלט:
הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה
תוצאות החתימה
כיבושה של איטליה מידי הגרמנים ארך כשנה וחצי, שהיו רוויות סבל לעם האיטלקי. תנועה פרטיזנית עממית קמה להתנגד לגרמנים באזורי הכיבוש, ודוכאה ביד קשה על ידי הגרמנים ומשתפי הפעולה מטעמם. יהדות איטליה, שעד לכניעה נהנתה מהגנה מסוימת, ולא נשלחה להשמדה, על אף קבלתם של חוקי הגזע באיטליה בשנת 1938, נרדפה, הוסגרה לידי הגרמנים, ורבים נשלחו להשמדה במחנות ההשמדה במזרח.
RIPEMD
פסאודו קוד
ההיסטים של ההזזה המעגלית:
הלולאה הראשית של האלגוריתם:
הסימן \boxplus מייצג חיבור מודולו 2^{32} (ברוב שפות התכנות אין צורך לדאוג לצמצום המודולרי ואפשר להתעלם ממנו כי תוצאת החיבור של שני אוגרים באורך 32 סיביות ממילא נחתכת בגבולות אוגר אחד שזה בעצם שקול לפעולת המודולו), הסימן \oplus מייצג XOR. הפונקציות f_j ו-f_{(79-j)} מתייחסות לסדר הקריאות לחמש הפונקציות הבוליאניות של צד ימין וצד שמאל בהתאמה. כל פונקציה מופעלת 16 פעמים על 16 מילות הבלוק הנוכחי עבור כל צד, בסך הכול מבוצעות 160 קריאות. למשל 16 המילים הראשונות של הבלוק הראשון בצד שמאל מעובדות עם הפונקציה f_1 ובצד ימין עם הפונקציה f_5, וכן 16 המילים הבאות מעובדות בצד שמאל עם הפונקציה f_2 ובצד ימין עם הפונקציה f_4 וכן הלאה.
RIPEMD-128
פונקציית הגיבוב RIPEMD-128 דומה מאוד ל-RIPEMD-160 ההבדל העיקרי ביניהן הוא שהזיכרון הפנימי צומצם לארבע מילים באורך 32 סיביות עבור כל צד וכן מבוצעים רק ארבעה סבבים בהתאם (בהם משתמשים רק בארבע פונקציות בוליאניות לסירוגין).
פונקציית הסבב הפנימית מקבלת את ארבעת האוגרים A,B,C,D את בלוק הקלט הנוכחי X, את הקבוע הנוכחי K לפי הטבלה וכן את ההיסט s לפי הטבלה ומבצעת: הפונקציה f_i מתייחסת לאחת מהפונקציות הבוליאניות המובאות לעיל כאשר. סדר הפעלתן זהה לפונקציה RIPEMD-160 פונקציית הסבב הפנימית השמאלית (צד שמאל) מתחילה לפי הסדר מהפונקציה הבוליאנית הראשונה ואחריה השנייה וכן הלאה. ואילו פונקציית הסבב הימנית מתחילה בסדר הפוך מהרביעית לשלישית, לשנייה וכן הלאה.
טבלת הקבועים היא:
הרחבות
כאשר נדרש ערך גיבוב ארוך יותר ממה שהפונקציה מסוגלת לייצר בריצה אחת אפשר פשוט להפעיל את פונקציית הגיבוב באופן מקבילי פעמיים או יותר ואז לאחד את התוצאות לערך גיבוב באורך הרצוי. אולם טכניקה זו לא בטוחה והיא עלולה לייצר נקודת תורפה בגלל שהעובדה ששתי הפונקציות זהות לחלוטין עלולה להחדיר תלות בלתי רצויה ביניהן (עובדה שנוצלה בעבר כדי להתקיף את פונקציית הגיבוב RIPEMD המקורית). דרך בטוחה יותר היא לגרום להבדלים קלים ביניהן כמו שינוי בערכי קבועים, בסדר עיבוד מילות הקלט או בהיסטים של ההזזה המעגלית. וכן לייצר אינטראקציה כלשהי ביניהן, למשל על ידי החלפת ערכי האגורים של הזיכרון הפנימי בין שתי הפונקציות במהלך האיטרציות. טכניקות אילו יושמו בפונקציית הגיבוב RIPEMD-160 והיות שהיא כבר כוללת שני מסלולים מקבילים אפשר להרוויח פלט ארוך יותר ללא מאמץ נוסף. פשוט על ידי דילוג על השלב שבו משלבים יחד את התוצאות של שתי הפונקציות. אולם עקב כך יש צורך להוסיף אינטראקציה כשלהי בין צד ימין לצד שמאל. אפשר למשל להחליף את ערך האוגר A ב-A' אחרי הסבב הראשון ואת האוגר B ב-B' אחרי הסבב השני.
סטים
סטִים (באנגלית: Steam) היא חנות דיגיטלית ורשת חברתית מקוונת אשר פותחה על ידי Valve Corporation. התכנה הושקה ב-12 בספטמבר 2003, ומטרתה המרכזית היא לאפשר לשחקנים לרכוש ולהוריד משחקים באופן דיגיטלי. זאת ועוד, התכנה מציעה לרוכשים, בין היתר, עדכונים אוטומטיים ואפשרות לשמירת התקדמות בענן.
נכון לשנת 2019, נפתחו בשירות מעל מיליארד חשבונות ומוצעים למכירה יותר מ-30,000 משחקים. ההצלחה של Steam הובילה לפיתוח של SteamOS, מערכת הפעלה מבוססת לינוקס אשר בנויה סביב השירות, ו-Steam Machine, מחשבים בנויים-מראש עבור משחקים.
בנובמבר 2017, הוסיפה החברה את מטבע השקל החדש, ומאז – בישראל ניתן לקנות ולשלם אך ורק בשקלים חדשים.
היסטוריה
לפני שהחל פיתוח התכנה המפתחים, Valve Corporation, נתקלו בקשיים כאשר ניסו לעדכן את משחקיהם. שחרור עדכונים יצר מצב בו מרבית קהילת השחקנים במשחק Counter-Strike, לדוגמה, נשארה מנותקת למשך ימים. העדכונים בוצעו דרך מערכת ה-WON של Sierra Entertainment שהיוותה פלטפורמה חברתית ומערכת שרתי משחק. החברה החליטה כי עליה ליצור תכנה אשר תעדכן באופן אוטומטי את משחקיה ותכלול, בין היתר, אמצעי הגנה חזקים יותר נגד פיראטיות רמאויות ואתגרים אחרים. תחילה פנתה Valve למספר חברות, ביניהן Microsoft Corporation ו-Yahoo!, על מנת לפתח את התכנה אך נדחתה על ידי כולן. כתוצאה מכך, החלה Valve לפתח את התכנה בכוחות עצמה בשנת 2002.
תחילה שיווקו Valve רק את משחקיהם באמצעות התכנה. במהלך אוקטובר 2005 החל להימכר המשחק הראשון אשר שייך לחברת פיתוח אחרת, Rag Doll Kung Fu. חברות פיתוח גדולות יותר, כגון id Software, Eidos Interactive וקאפקום, החלו למכור את משחקיהם באמצעות התכנה במהלך שנת 2007. עד מאי 2007, נפתחו בשירות יותר מ-13 מיליון חשבונות והוצעו למכירה יותר מ-150 משחקים.
לשמירת קובצי ארכיון של התוכנה פותחה שפת תכנון Game Cache File.
נתח שוק והשפעה
סטים גדלה באופן משמעותי מאז ההשקה בשנת 2003. בעוד שבשנת 2004 הוצעו למכירה באמצעות התכנה שבעה משחקים בלבד, נכון לסוף 2018 מוצעים למכירה כ-30,000 משחקים, מתוכם 9,300 נוספו במהלך שנת 2018.
החברה אינה משחררת נתוני מכירות לציבור; הצפייה בנתונים מתאפשרת רק לחברות אשר משתמשות בשירות למכירות משחקיהן, והן אינן יכולות לחשוף אותו לציבור ללא רשות בעקבות הסכם אשר נחתם ביניהם לבין Valve. עם זאת, חברת Stardock פרסמה בשנת 2009 הערכה לפיה סטים מחזיקה בנתח שוק של כ-70%. בתחילת 2011, עיתון פורבס פרסם הערכה לפיה סטים מחזיקה בנתח שוק של בין 50% ל-70%.
חוק אלן טיורינג
חוק אלן טיורינג הוא שמו הלא רשמי של חוק שהתקבל בפרלמנט של בריטניה בשנת 2017, ולפיו הוענקה חנינה רטרואקטיבית לכל האנשים שהורשעו באנגליה וב בעבירות על פי חוקים שאסרו יחסי מין הומוסקסואליים. הוראת החנינה נכללה בנוסחו של חוק השיטור והפשע 2017 (Policing and Crime Act 2017).
הכינוי לחוק ניתן על שמו של אלן טיורינג (1912–1954), מתמטיקאי מאבות מדעי המחשב, אשר הורשע ב-1952 על פי אחד מאותם חוקים.
קבלת החוק
אלן טיורינג, אחת הדמויות המפורסמות ביותר שהורשעו בעבירה הומופובית, קיבל בשנת 2013 חנינה מלכותית אינדיבידואלית לאחר מותו. חנינה זו נתנה דחיפה נוספת למאמצים לחקיקת חנינה קולקטיבית. החנינה לטיורינג ניתנה בעקבות יוזמתו של חבר הפרלמנט ג'ון ליץ' (John Leech) מן המפלגה הליברל-דמוקרטית. ליץ' היה גם הדמות המרכזית מאחורי המאמצים לחקיקת חוק החנינה. הוא ניהל קמפיין לחקיקת החוק במשך מספר שנים וגם לאחר שאיבד את מושבו בפרלמנט לאחר הבחירות הכלליות בשנת 2015.
החל במערכת הבחירות של 2015 זכה הרעיון של חנינה קולקטיבית לתמיכה פוליטית רחבה מצד שתי המפלגות הגדולות בבריטניה - המפלגה השמרנית ומפלגת הלייבור. באביב 2016 הגיש חבר הפרלמנט ג'ון ניקולסון (John Nicolson) מן המפלגה הלאומית הסקוטית הצעת חוק פרטית בנושא. ממשלת בריטניה בראשות תרזה מיי בחרה להגיש הצעת חוק ממשלתית דומה ומעט נוקשה יותר, ובלמה בפרלמנט את הצעת החוק הפרטית של ניקולסון באמצעות פיליבסטר. הצעת החוק הממשלתית נחקקה וקיבלה הסכמה מלכותית ב-31 בינואר 2017.
מכוח חוק החנינה קיבלו כ-49 אלף איש לאחר מותם חנינה רטרואקטיבית על העבירות ההומופוביות שבהן הורשעו. החוק קובע כי מורשעים שעודם חיים נדרשים לפנות בבקשה לבטל את הרשעתם, על מנת שהממשלה תבדוק אינדיבידואלית שלא הורשעו על פי עבירות שעודן בתוקף.
במשפט סקוטלנד וצפון אירלנד טרם ניתנה חנינה למורשעים בעבירות הומופוביות.
סטטיסטיקה א-פרמטרית
סטטיסטיקה א-פרמטרית היא ענף בסטטיסטיקה היסקית המפתח שיטות ניתוח נתונים הנעזרות בהנחות שונות מהמקובל ועל פי רוב מעטות מהמקובל. שיטות מתחום הסטטיסטיקה הא-פרמטרית הן שימושיות כאשר אי אפשר להשתמש בהנחות המקובלות בעת ניתוח הנתונים הפרמטרי וכאשר יש עניין להגביר את רמת האמינות של המסקנות על ידי הפחתה של מספר ההנחות עליהן נשענים.
כאשר מניחים פחות הנחות, יש על פי רוב צורך במדגמים גדולים יותר.
וולודימיר זאלוז'ייצקי
וולודימיר סרגיי זאלוז'ייצקי (באוקראינית: Володи́мир Сергі́й Залозе́цький; 28 ביולי 1884 – 13 ביולי 1965) היה פוליטיקאי אוקראיני.
ביוגרפיה
זאלוז'ייצקי נולד בצ'רנוביץ, ולמד משפטים באוניברסיטת צ'רנוביץ ובאוניברסיטת וינה. הוא לחם ב במהלך מלחמת העולם הראשונה. בתקופת השלטון הרומני בבוקובינה היה זאלוז'ייצקי ממייסדיה של המפלגה הלאומית האוקראינית של בוקובינה, ועמד בראשה.
טוראון
היסטוריה
בסביבות 1850 נבנה במקום מגדל גדול (שנקרא בספרדית "טוראון") שסביבו התפתחה התיישבות. טוראון התחילה לגדול באופן משמעותי לקראת סוף המאה לאור הביקוש לכותנה מהאזור וכן בגלל קרבתה לצומת מסילות רכבת. ב-1893 טוראון קיבלה מעמד של עיירה, וב-15 בספטמבר 1907 היא קיבלה מעמד של עיר.
העיר נכבשה מספר פעמים על ידי הפלגים השונים במהלך המהפכה המקסיקנית, שהתרחשה בין 1910 ו-1921. אחד הכובשים שלה במהלך המהפכה היה פנצ'ו וייה.
כלכלה
במקור כלכלת טוראון התבססה על חקלאות מהאזור. עם גדילתה היא הפכה למרכז תמיכה חשוב לחקלאות ולייצור הכותנה באזור. בנוסף הכלכלה המקומית מתבססת על תיירות ותעשייה, הכוללת ייצור טקסטיל וביגוד וכן עיבוד מתכות.
תיירות
בגבעת סרו דה לאס נואס בטוראון נמצא פסל קריסטו דה לאס נואס, פסל בדמות ישו בגובה של למעלה מ-20 מטרים. הפסל הוא אחד ממוקדי התיירות של העיר והוא הפסל השלישי בגובהו של ישו באמריקה הלטינית, אחרי פסל ישו הגואל בריו דה ז'ניירו שבברזיל ופסל קריסטו דה לה קונקורדיה בקוצ'במבה שבבוליביה.
חינוך
בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה האוטונומית של קואווילה והאוניברסיטה האוטונומית האגררית אנטוניו נרו אונידד לגונה.