cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניקולאה בראנה
ביוגרפיה
הנסיך ניקולאה, שהפך להיות ניקולאה בראנה, עבר לספרד ומאוחר יותר לשווייץ. לאחר הדחתו של קרול על ידי יון אנטונסקו, מיכאי הראשון השיב לו את זכויותיו כבן משפחת המלוכה. בשנת 1967, ארבע שנים לאחר מות רעייתו, נשא ניקולאה אישה שנייה. לניקולאה לא היו ילדים והוא הלך לעולמו בשנת 1978 במדריד.
סאב פופ
סאב פופ (Sub Pop) היא חברת תקליטים מסיאטל, וושינגטון המפורסמת בזכות העובדה שהיא הייתה הראשונה שהחתימה את נירוונה, סאונדגארדן ולהקות רבות נוספות מן הסצנה המקומית. אנשי החברה מוזכרים לעיתים קרובות כראשונים שנקטו בצעדים לקראת הפיכתו של הגראנג' לז'אנר פופולרי. 49% מן החברה שייכים לטיים וורנר, אחת מחברות התקשורת המובילות בעולם.
היסטוריה
סאב פופ הוקמה בידי ברוס פאוויט בצורת פנזין שכונה "Subterranean Pop" ("פופ תת-קרקעי"), שם שקוצר ל"סאב פופ" החל מן הגיליון השני. סאב פופ החלה לצרף אל גיליונותיה קסטות של להקות שונות. לאחר הגיליון התשיעי החלה סאב פופ לשווק קסטות בלבד. קים ת'אייל מסאונדגארדן הכיר בין פאוויט לג'ונתן פונמן והשניים החליטו להקים לייבל תקליטים ב-1986. לאחר שהחתים מספר להקות החל הצמד לנסות ולקדם את המוזיקה שלהן. צעדם הראשון היה לפתוח שירות שליחת סינגלים על בסיס חודשי בשם "סאב פופ סינגלס קלאב". מהלך זה הפך את החברה לבעלת עוצמה בשוק המקומי ושמה הפך לשם נרדף למוזיקה מאזור סיאטל, בדומה לאופן בו פעלה חברת מוטאון רקורדס בדטרויט. פאוויט ופונמן אף זימנו עיתונאי ממגזין המלודי מייקר הבריטי על מנת לסקר את סצנת המוזיקה של סיאטל.
ויליאם פלית'
ויליאם פלית' (באנגלית: William Pleeth; 12 בינואר 1916 – 6 באפריל 1999) היה צ'לן בריטי ומורה בעל שם לצ'לו. שמו נודע בעיקר כמורה של ז'קלין די פרה, שהייתה תלמידתו בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון.
חייו
פלית' נולד בלונדון למשפחת מהגרים מפולין. כישרונו כצ'לן התגלה כשהיה בן שבע. הוא למד בבית הספר לצ'לו בלונדון ולאחר מכן בלייפציג, אצל יוליוס קלנגל, שהיה גם מורם של עמנואל פויירמן וגרגור פיאטיגורסקי.
בין שאר תלמידיו ניתן למנות את הצ'לנית הקנדית ילידת ישראל, עופרה הרנוי ואמנדה פורסייט.
ויליאם פלית' הוא אביו של הצ'לן אנתוני פלית'.
מתניה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שרשור (מחרוזות)
פעולת השרשור אינה קומוטטיבית, שהרי, למשל, 'ויקי' + 'פדיה' ≠ 'פדיה' + 'ויקי'. פעולת השרשור היא פעולה אסוציאטיבית, כלומר לכל שלוש מחרוזות a,b,c מתקיים a+(b+c) = (a+b)+c. איבר היחידה לפעולת השרשור הוא המחרוזת הריקה (שנסמנה בשני גרשים (בודדים) צמודים, '' ), כלומר לכל מחרוזת a מתקיים. האיבר היחיד באוסף של מחרוזות שיש לו איבר הופכי הוא המחרוזת הריקה. בהתאם לכך, האוסף של מילים סופיות באלפבית X, ביחס לפעולת השרשור, הוא מונואיד (זהו המונואיד החפשי על X, ראו חבורה חופשית).
בשפות טבעיות רווחת פעולה של שרשור מורפמות ליצירת מילים חדשות והטיות של מילים קיימות. דוגמה: המילה האנגלית unbreakable מורכבת משרשור של שלושה צורנים: un+break+able. כך גם המילה העברית 'וכשכתבנו' = 'ו' + 'כש' + 'כתב' + 'נו'.
פעולת השרשור ממומשת בשפות תכנות רבות, כחלק מהכלים לטיפול במחרוזות. האופרטור מסומן בדרכים שונות, ובהן:
אונדזערע קינדער
אונדזערע קינדער (עברית: "ילדינו") הוא סרט קולנוע בשפת היידיש חצי-דוקומנטרי תוצרת פולין בשפת היידיש משנת 1948.
עלילה
המטרה העיקרית של הסרט היא להתמודד עם טראומת השואה.
מסרשמיט KR200
מסרשמיט KR200 (בגרמנית: Messerschmitt KR200) היא מכונית מיקרו בתצורת תלת-אופן מתוצרת יצרנית מטוסי הקרב מסרשמיט אשר יוצרה בגרמניה בין השנים 1955–1964.
אליהו פרומצ'נקו
אליהו פרומצ'נקו (נכתב גם פרומנצ'נקו) (1886/1888 - כ"ח בתשרי תשכ"ב, 8 באוקטובר 1961) היה תעשיין יהודי, מייסד המפעל לשוקולד "לאימה" (Laima) בלטביה (מפעל הממתקים הגדול בלטביה כיום) וממייסדי בית החרושת לשוקולד וממתקים "עלית".
קורות חייו
נולד ליצחק פרומצ'נקו בעיירה פורחוב (Порхов) שבמחוז פסקוב שברוסיה. הוא נשא לאשה את שרה חנה לבית קופילוב. פרומצ'נקו החל בייצור ממתקים בביתו שברוסיה ופתח שם עסק בשנת 1918. בעקבות המהפכה הקומוניסטית ומלחמת האזרחים שבאה בעקבותיה עזב את רוסיה ועבר ללטביה. בשנת 1921 הקים פרומצ'נקו, יחד עם השותפים אליהו קופילוב ודוד מושביץ (מושיוב), מפעל לייצור שוקולד. בשנת 1925 התמזג המפעל עם מפעל שוקולד מקומי והוקמה חברת "לאימה" בריגה בירת לטביה. המפעל הצליח והתרחב והעסיק בשנת 1930 כ-500 עובדים. מוצריו נמכרו בהצלחה בשוק המקומי ואף יוצאו למדינות רבות, בעיקר לצרפת, בריטניה, מצרים וארץ ישראל.
בשנת 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, עלה פרומצ'נקו לארץ ישראל עם משפחתו והביא עמו מכונות ייצור, מומחים לשוקולד והון. באותה שנה רכשו פרומצ'נקו, קופילוב ומושביץ שטח ברמת גן, גייסו משקיעים נוספים והחלו בהקמת בית חרושת לממתקים. המיקום נבחר בגלל הקרבה לעיר תל אביב והימצאות השטח מחוץ לעיר, שאפשר למפעל להתרחב, במידת הצורך. באביב 1934 החל הייצור בבית החרושת.
בשנת 1937 חיסלו פרומצ'נקו ושותפיו את עסקיהם בלטביה. ממשלת לטביה קנתה את מפעל לאימה מידי השותפים ומיזגה אותו עם מפעל מתחרה. פרומצ'נקו הקים מפעל לממתקים וחנות גם בביירות, שאותם הצליח למכור לפני פרוץ מלחמת העצמאות.
פרומצ'נקו החליט על הקמת שיכון לעובדי עלית בסמוך לבית החרושת. המיזם כלל הקמת מאה דירות, צרכנייה ובית כנסת על שטח של 13 דונם בשכונת "תל בנימין" שברמת גן. במרץ 1951 החלה חלוקת הדירות הראשונות בשיכון. עם סיום הבנייה נמסר השטח לידי הקרן הקיימת לישראל. קופילוב, מבעלי עלית, תרם תרומה פרטית להקמת ספרייה בשיכון.
בשנת 1954 היה פרומצ'נקו שותף בהקמת בית החרושת "פרי-סוכר" בגבעתיים. בשנת 1956 הקימו בני הזוג פרומצ'נקו קרן לסיוע למשפחות שכולות. פרומנצ'נקו הקים בצפת את בית החרושת לסוכריות "שחל". במאי 1958 חנך פרומנצ'נקו את מפעל עלית לייצור קפה נמס בצפת. באותה שנה רכשה עלית את בית החרושת לממתקים "צ.ד." ברמת גן. בנוסף היה פרומצ'נקו שותף במפעל השימורים "פרימן" שפעל ברמת גן ושימש כמנהלו.
היה חבר בהנהלת התאחדות התעשיינים בישראל.
מכבי יבנה
מכבי "צבי" יבנה היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר יבנה, המשחקת בליגה א'.
אליהו פרומצ'נקו
קורות חייו
אליהו פרומצ'נקו נפטר בתל אביב בשנת 1961, ונטמן בבית העלמין נחלת יצחק.
מכבי יבנה
היסטוריה
הקבוצה הוקמה באוקטובר 1962 ונקראה בתחילה מכבי כפר יבנה, ובהמשך שונה שמה למכבי יבנה.
אליהו פרומצ'נקו
קורות חייו
שני בניו, יעקב ואבא פרומצ'נקו, היו בעלי שליטה בעלית. הבן, אבא פרומצ'נקו, המשיך את ניהול החברה.
מכבי יבנה
היסטוריה
בסיום עונת 1970–1971 עלתה הקבוצה לראשונה מליגה ג' לליגה ב', לאחר שניצחה 1–0 את בית"ר קטמונים באצטדיון ימק"א במשחק המכריע. בעונת 1973–1974 סיימה הקבוצה במקום המוביל למבחני העלייה לליגה א', אך כשלה במשחקי המבחן ונשארה בליגה.
אליהו פרומצ'נקו
קורות חייו
משפחתו הנציחה את שמו בשנת 1963 בתרומה של 250,000 לירות להרחבת הספרייה המרכזית של רמת גן. הספרייה עברה למשכנה החדש (ברחוב חיבת ציון) בשנת 1967 ונקראת על שמו. על שמו קראה עיריית צפת רחוב לזכרו. כמו כן נוסדה קרן פרסים על שמו מטעם התאחדות התעשיינים לתעשיינים מצטיינים.
מכבי יבנה
היסטוריה
בסיום עונת 1975–1976 (עם המאמן יעקב גולדפרב) העפילה הקבוצה לראשונה לליגה א' לאחר ניצחון בתוצאה 4–0 מול הפועל שיכון המזרח. גדול חלוציה בכל הזמנים - קוקו עמר, הבקיע צמד. בסיום עונת 1979–1980 (עם המאמן אריה סגל) העפילה הקבוצה לליגה הארצית. בשנים אלה הצטרף לקבוצה ציון יעקב (פוגל) אשר הגיע אליה מקבוצת הפועל עליה כפר סבא. פוגל הפך לכוכבה הגדול של הקבוצה בשנות ה-80, והוא אחד מגדולי השחקנים במועדון בכל הזמנים.
אליהו פרומצ'נקו
קורות חייו
יש לו משפחה קרובה - רחוקה אשר הינם שומרי תורה ומצוות וממשפחות המייסדים של כפר חב"ד משפחת סודקביץ אשר הסבתא הינה בת דודה ראשונה של אליהו (שם משפחתה הוא פרומצ'נקו)ולה יש 2 בנים ו2 בנות שהקימו משפחות בכפר חב"ד סודקביץ-קוק-שירמן.
מכבי יבנה
היסטוריה
במחזור הסיום של עונת 1981–1982 (עם המאמן ליאון קונסטנטינובסקי) ניצחה הקבוצה את הפועל טבריה 4–0 וסיימה במקום השלישי שהבטיח העפלת הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגה הלאומית (הליגה הבכירה דאז). הקבוצה שיחקה בליגה הלאומית במשך 5 עונות, ומיקומה הגבוה ביותר היה המקום העשירי אליו הגיעה פעמיים - בשנים 1983 ו-1985. ב-1985 זכתה הקבוצה בגביע הטוטו, בשנתו הראשונה לקיומו של המפעל. זהו התואר היחיד של המועדון עד היום.
בסיום עונת 1986–1987 ירדה הקבוצה לליגת המשנה. בליגת המשנה כשלה הקבוצה פעמיים במחזור הסיום להעפיל חזרה לליגה הבכירה. הפעם הראשונה הייתה בשנת 1989 בה הפסידה להפועל רמת גן, ובפעם השנייה בעונה שאחרי, בשנת 1990, בה הפסידה את העלייה להפועל תל אביב.
בסיום עונת 1990–1991 הצליחה הקבוצה לחזור לליגה הלאומית מהמקום השני, אך לאחר עונה נשרה לליגת המשנה. בסוף שנות ה-90 החלה הקבוצה להתדרדר במורד הליגות. בשנת 2001 הצליחה הקבוצה לחזור לליגה הארצית, הליגה השלישית דאז, אך ירדה חזרה לליגה א' כעבור עונה אחת.
בעונת 2011–2012 סיימה יבנה במקום הראשון בליגה א' דרום, והעפילה לליגה הלאומית לאחר שגברה בפלייאוף העלייה על הפועל אסי גלבוע שסיימה במקום הראשון במחוז צפון, ובכך חזרה לליגת המשנה אחרי 14 שנות היעדרות. את עונת סיימה הקבוצה במקום התשיעי (הראשון בפלייאוף התחתון), ולמיקום זהה הגיעה גם בעונה שלאחר מכן.
לקראת עונת צירפה הקבוצה לשורותיה שחקנים רבים ששיחקו בעבר בליגת העל, וביניהם דוד רביבו, ליאור ז'אן וניבאלדו. את העונה סיימה הקבוצה במקום השמיני בפלייאוף העליון, למרות שמירוסלב אנטונוב ששיחק בקבוצה היה סגן מלך השערים של הליגה עם 16 שערים. ב-13 במאי 2016 נשרה הקבוצה לליגה א' אחרי 4 עונות בליגה הלאומית.
בשנים האחרונות מנוהלת הקבוצה על ידי מנהלת ספורט עירונית בתמיכתה של עיריית יבנה. בחודש יוני 2019 מונה עידן בר-און לתפקיד מאמן הקבוצה אך לאחר המחזור השני עבר להפועל עפולה מהליגה הלאומית ובמקומו המשיך כמאמן זמני עוזר המאמן יוגב בן סימון. ב-23 באוקטובר מונה רפי כהן כמאמן הקבוצה. והתפטר לאחר מחזור אחד שעמד על הקווים של הקבוצה. (29.10.19).
הנצחה בסמל הקבוצה
בתחילה, עם הקמת המועדון, היה סמל הקבוצה סמל אגודת "מכבי" עם הכיתוב יבנה מתחתיו בלבד. בשנת 1967 נהרג במלחמת ששת הימים שחקן ומאמן הקבוצה יהושע בן-נעים ולשם הקבוצה התווסף שמו והיא נקראה מכבי "יהושע" יבנה עד שנת 1974, בה נהרג בתאונת דרכים מנהל הקבוצה צבי חדד. כאות הוקרה על פועלו הוסף שמו הפרטי לשם הקבוצה, ומאמצע שנות ה-70 נקראת הקבוצה מכבי "צבי" יבנה. בשנת 1975 התקיים משחק גביע עם שמם. הכיתוב "צבי יבנה" מתחת לסמל עוצב כך שיתעקל בצורה מעגלית מתחת לסמל אגודת מכבי.
ב-23 במאי 2013 שונה סמל הקבוצה, ביוזמת מנהלת הספורט העירונית ומזכיר המועדון, לסמל מודרני וייחודי למועדון המשלב בתוכו את צבעי המועדון, שנת הקמתו ושם הקבוצה באנגלית. בהכנת הסמל החדש, הושם דגש גם על עברה של הקבוצה והסמל החדש שוזר בתוכו גם את סמלה הקודם של הקבוצה.
אצטדיון עירוני
הקבוצה משחקת באצטדיון העירוני ביבנה המכיל 2,500 מקומות (2,000 מקומות ביציע המערבי ו-500 מקומות ביציע הדרומי). האצטדיון הוקם בשנות ה-70 של המאה ה-20 והוא ממוקם במרכז העיר בסמוך לשכונת נווה אילן ולהיכל התרבות העירוני. לאחר העפלת הקבוצה לליגה הלאומית האצטדיון שופץ ביוזמת עיריית יבנה, הוקם מתחם אח"מים, הותקנו עמודי תאורה, מערך מצלמות לשימוש המשטרה, הסדרת כניסות חדשות לאצטדיון, קופות, מזנון, תאי שירותים, חדרי הלבשה ומנוחה לשחקנים ולשופטים. בשנים 2012–2015 שיחקה הקבוצה באצטדיון עירוני נס ציונה מאחר שהאצטדיון ביבנה טרם אושר למשחקים בליגה הלאומית לפי תקן ההתאחדות לכדורגל. משחק הבכורה הביתי בליגה הלאומית נערך ב-5 באוקטובר 2015 מול מכבי אחי נצרת והסתיים בתוצאה 1–0 ליבנה משער של דוד רביבו לעיני 2,000 צופים. בשנת 2015 החליטה עיריית יבנה החליטה לקרוא לאצטדיון העירוני על שם שוער העבר של הקבוצה, יצחק (ג'קי) לוי. ב-21 בפברואר 2018 חנכה הקבוצה את אצטדיון טוטו יבנה ע"ש ג'קי לוי, בטקס שכלל משחק נגד הפועל באר שבע שניצחה 1:4.
תארים והישגים
גביע הטוטו בליגה הבכירה
כימיה סביבתית
כימיה סביבתית היא תחום מדעי, העוסק בחקר תופעות כימיות וביוכימיות המתרחשות בטבע. היא חוקרת את האינטראקציה בין היסודות והתרכובות הכימיים (מקורות, פעילויות, תגובות, העברה, השפעות ומצב סופי) במערכת האקולוגית (האוויר, המים והקרקע ואורגניזמים חיים, כולל האדם). למטרה זאת היא פועלת בשני כיוונים: מדידת רמות המזהמים וחקר התנהגות המזהמים.
הכימיה הסביבתית היא מדע בינתחומי המשלב בין הכימיה של הקרקע, הכימיה של הסביבה המימית, הכימיה של האטמוספירה והכימיה האנליטית.
על מנת לחקור את השפעת הפליטות הכימיות על הסביבה, כתוצאה מהפעילות האנושית, יש להבין תחילה כיצד פועלת סביבה שאינה מזוהמת, ולהגדיר את זהותם, ריכוזם ופעילותם של החומרים הכימיים הנמצאים בה באופן טבעי.
לצורך כך, הכימאים הסביבתיים משתמשים במגוון רחב של עקרונות ושיטות השאובים מכל תחומי הכימיה ומדעי הסביבה.
מזהם
מזהם הוא חומר שנוכח בטבע ברמה גבוהה יותר מזאת שנקבעה עבורו, או אשר אין מקומו בטבע, ולו השפעה מזיקה על הסביבה. המזהמים יכולים להיות תוצאה של פעילות אנושית או של פעילות ביולוגית והשפעתם המזיקה עשויה להתגלות זמן מה לאחר איתורם. להלן כמה דוגמאות של מזהמים:
יישומים
חקר התנהגותם של המזהמים והשפעתם על הסביבה נועד לקבוע את הרמות המרביות המותרות של אותם חומרים באוויר, במים ובקרקע. נתונים אלה מהווים בסיס לעריכת החוקים, התקנות והתקנים לשמירה על איכות הסביבה.
בישראל, המשרד לאיכות הסביבה והגופים הכפופים לו נעזרים במעבדות המתמחות בתחום הכימיה הסביבתית כדי לאכוף את התקנות למניעת זיהום המים, האוויר והקרקע. מטרת בדיקות המעבדה היא גילוי, זיהוי וכימות המזהמים, מקורם, רמתם וטבעם.
לצורך הוכחת העמידה בדרישות הרגולטוריות, המעבדות לכימיה סביבתית משתמשות בשיטות בדיקה שעברו ביקורת עמיתים, אושרו ופורסמו על ידי גורמים ממשלתיים וארגוני מחקר פרטיים, ובכל הטכניקות והמכשור האנליטי המקובלים.
קישורים חיצוניים
[https://www.science.org/doi/10.1126/science.231.4742.1202/ AQUATIC CHEMISTRY:CHEMICAL PROCESSES IN LAKES. WERNER STUMM, ED. WILEY-INTERSCIENCE]
NXT TakeOver
NXT TakeOver (בעברית: "השתלטות") היה השם שניתן לאירועים המתנהלים באופן תקופתי, שנוצרו על ידי ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, השייך לארגון הפיתוח שלהם, NXT. כמו כן, האירועים הועברו בשידור בערוץ של ה-WWE Network. אירועים אלה נערכו מספר פעמים בשנה ובדרך כלל נמשכו באורך של שעתיים, אף על פי שלעיתים חרגו עד לאורך של שעתיים וחצי.
עלי בן חוסיין
עלי בן חוסיין (658–713) (בערבית: علي بن حسين) המכונה גם עלי בן חוסיין זין אל-עאבדין (בערבית: علي بن حسين زين العابدين; משמעות השם: היפה / הטוב שבמאמינים) היה האימאם השיעי הרביעי. הוא בנו של חוסיין בן עלי, ונינו של הנביא מוחמד. השיעים מחשיבים את עלי כאחד האימאמים האדוקים ביותר, ובעל ידע נרחב בתחום האסלאם.
NXT TakeOver
האירוע הראשון של NXT נערך בחודש בפברואר של שנת 2014 ונקרא NXT Arrival (בעברית: "NXT: ההגעה"). לעומת זאת, האירוע הבא של הארגון התקיים תחת מתכונת אירועי NXT TakeOver, כשהמילה "TakeOver" שומשה כמילת המפתח של אירועי הספיישל מאז ועד היום. בתחילה כל האירועים נערכו באולפנים של אוניברסיטת פול סייל, אך מהאירוע השישי והלאה האירועים נערכו במקומות שונים ברחבי ארצות הברית ומחוצה לה (טורונטו ולונדון). אירועי הספיישל של NXT טופלו באופן דומה לאירועי השלם וצפה של הרוסטר הראשי (Raw וסמאקדאון).
עלי בן חוסיין
מוצאו
הגרסה השיעית טוענת כי אמו של עלי הובאה למדינה במהלך ח'ליפותו של עומר בן אל-ח'טאב, שהיה מעוניין למוכרה. עלי בן אבי טאלב הציע במקום זאת לאפשר לה לבחור בין הגברים המוסלמים, וזה שייקח אותה, ישלם מקופת המדינה. עמר הסכים, והיא בחרה בבנו של עלי, חוסיין. דיווחים שונים מוסרים כי היא מתה זמן קצר לאחר לידתו של עלי, שהיה בנה היחיד. הוא היה בן כשנתיים כשסבו עלי בן אבי טאלב נהרג (בן 12 כשדודו חסן אבן עלי מת, ובן כ-20 כשאביו נהרג).
NXT TakeOver
בספטמבר 2021, המותג עבר שינוי, כאשר נקרא מעתה "NXT 2.0"; שינוי אשר התבטא בעיקר בחזרתו של המותג לחממת פיתוח עבור ה-WWE. כתוצאה מכך, החברה חדלה בקיום אירועי טייקאובר נוספים.
שוק הכרמל
שוק הכרמל (הכרמל מבוטא במלעיל) בתל אביב הוא השוק המרכזי בעיר והגדול והידוע ביותר בגוש דן. הוא נמצא לאורך רחוב הכרמל, בין כיכר מגן-דוד לבין מסוף כרמלית וגן הכובשים, בואכה אזור מנשייה, והתרחב עם השנים גם לכמה רחובות סמוכים בשכונת כרם התימנים ובשכונת נחלת בנימין. החלק הדרום מערבי של שוק הכרמל נקרא גם שוק עזה. השוק קרוי על שמו של הרחוב בו הוא מצוי. הרחוב נמשך במקור עד לאזור שכיום קרוי כיכר רבין. בשנות ה-30 שונה חלקו הגדול של הרחוב לרחוב קינג ג'ורג'.
עלי בן חוסיין
משפחתו
אשתו הראשונה של עלי הייתה בת דודתו פאטמה, בתו של האימאם השיעי השני, חסן אבן עלי. היא הייתה אמו של האימאם השיעי החמישי, מוחמד אל-באקר. הוא גם נישא בתקופות שונות לשפחות שלו. בסך הכול נולדו לו 15 ילדים, מהם 11 בנים, וארבע בנות.
שוק הכרמל
בשוק הפועל בימים ראשון עד שישי, נמכרים בעיקר מוצרי מזון אך גם פרטי הלבשה, סדקית, אביזרי בית, פרחים, דוכני מזון ועוד.
היסטוריה
בשנת 1913 בעת ביקורו ברוסיה, הציע ארתור רופין, ראש המשרד הארצישראלי, ליהודים ציונים לקנות אדמות בעיר העברית ההולכת ונבנית. קבוצת יהודים עשירים קנו חלקות אדמה באזור רחוב הכרמל בתמורה ל-1000 רובל מתוך מחשבה, שיוכלו להוריש את הקרקע לצאצאיהם, לא מתוך כוונה לעלות לארץ ולהקים על אדמות אלו בתים. לאחר מהפכת אוקטובר 1917 נאלצה קבוצה זו להימלט מרוסיה וחבריה הגיעו לארץ ישראל בידיים ריקות. עשירים רוסים אלו, שכונו "פליטי רופין", מצאו עצמם חסרי כל רכוש למעט מגרשים אלו שבין רחוב אלנבי ומנשייה. בהיעדר יכולת להשתלב בשוק העבודה המקומי, שעסק בעיקר בעבודת כפיים, ביקשו להקים שוק, שיעסוק בסחר פירות וירקות. על אף התנגדויות רבות לרעיון, אישר להם ראש העיר מאיר דיזנגוף להקים לאורך רחוב הכרמל שוק קטן, אשר נחנך רשמית ב-1920.
עלי בן חוסיין
הקרב בכרבלא
במהלך הקרב המפורסם בכרבלא, חוסיין ומרבית בני משפחתו נהרגו. עלי שרד, שכן היה רתוק למיטה וחולה מכדי להילחם. לטענת השיעים, עלי ביקש מאביו חוסיין להצטרף ללחימה, ולמסור את חייו למען אללה, אולם חוסיין טען כי למען האסלאם על עלי להיוותר חי, לדאוג לנשים ולילדים במשפחה ולהפיץ את המסר השיעי בעולם.
שוק הכרמל
היסטוריה
על השינויים הכלכליים והגאוגרפיים בשוק הכרמל מלמד מכתב שנשלח למערכת עיתון דבר ב-21 בדצמבר 1927:
עלי בן חוסיין
הקרב בכרבלא
לאחר הקרב, כוחות הח'ליף מבית אומיה אסרו אותו, את הנשים והילדים והעבירו אותם לכופה ואחר כך לדמשק (מרחק כולל של כ-750 ק"מ). שם הפך לאסיר של הח'ליף יַזיד (הראשון). לטענת מקורות שיעיים, חייליו של הח'ליף התייחסו לעצורים באכזריות כאל משרתים או חיות. מספר רב של מקורות שיעיים מתארים כיצד נכבל עלי לגמל, ולעיתים הוכרח ללכת יחף על האדמה המדברית הלוהטת. לאחר פחות משנה, עלי שוחרר ופרש למדינה, שם המשיך ללמוד וללמד על האסלאם. לגרסת השיעים, עלי שהה במעצר זמן קצר יחסית, בשל עימות במסגד בדמשק שנערך בין עלי לח'ליף יַזיד, שגרם לסורים לתמוך בעלי. יַזיד, שפחד ממהפכה בשל ביקורת על מעשיו למשפחת הנביא מוחמד, שחרר את האימאם.
שוק הכרמל
היסטוריה
בתחילת שנות ה-60 הופנו טענות כלפי השוק כי הוא מהווה מפגע תברואתי.
עלי בן חוסיין
הקרב בכרבלא
על פי המסורת השיעית, בכל עת בה הניחו לפניו אוכל ושתייה, היה עלי פורץ בבכי. כאשר שאל אותו המשרת, יום אחד, האם לא כדאי להפסיק עם האבל, ענה לו עלי: " ליעקב הנביא היו 12 ילדים, ואלוהים גרם לאחד מהם להיעלם. עיניו הפכו ללבנות מרוב בכי, שערותיו הלבינו מרוב צער, גבו הפך לשפוף מרוב קדרות, אף על פי שבנו היה חי בעולם הזה. אני ראיתי כיצד אבי, אמי, דודי, ו-17 מבני משפחתי נשחטו מול עיני. כיצד יכול האבל שלי להיפסק?". חדית' שיעי אחר מספר כי כל פעם שהונחו מולו מים, היה בוכה מפני שהיה נזכר בצמא של הלוחמים השיעים בכרבלא.
שוק הכרמל
היסטוריה
בהמשך גדל השוק והתרחב לכל אורך הרחוב והתפשט גם אל חלק מסמטאותיה של שכונת כרם התימנים. רחוב גדרה שבכרם, למשל, גובל בצדו האחורי של השוק ואפשר למצוא בו חנויות מזון ומסעדות רבות; עוד כמה רחובות קטנים מקשרים לכל האורך בינו לבין השוק. יחד עם מדרחוב נחלת בנימין הסמוך ורחוב רמב"ם, מהווה שטח זה אזור גדול מאוד הסגור לתנועת מכוניות במרכז תל אביב.
ב-1 בנובמבר 2004 אירע פיגוע התאבדות בשוק, בו מחבל פלסטיני פוצץ עצמו, והרג שלושה אזרחים.
עלי בן חוסיין
לימודי הדת
השיעים מחשיבים אותו לאדוק בין האימאמים, וחדית'ים רבים מתארים את תפילותיו הארוכות, הזכאת שנתן בסתר, והנסים שחולל.
בשל אדיקותו, ידוע עלי בכינוי "זין אל-עאבדין" (תכשיטם של המאמינים). לטענת השיעים, היה זה עלי בן אבי טאלב שהעניק את הכינוי לנכדו, כשהיה פעוט. השיעים גורסים כי עד מותו של סבו עלי כשהיה בן שנתיים, עלי הקטן בילה זמן רב עמו, ומגיל שנה אף החל לחקות את עלי כשהתפלל. לאחר מכן עד גיל 12, העביר חלק ניכר מזמנו עם דודו חסן אבן עלי (האימאם השיעי השני). מסורת שיעית מספרת כי כבר בגיל צעיר אהב להתפלל, ונהג להתעורר באמצע הלילה, כדי להתפלל עד עלות השחר.
תקופתו כאימאם
במהלך תקופתו של עלי כאימאם השיעים בוצעו מספר ניסיונות למרוד בשלטון הח'ליף האומי יַזיד, וכולם דוכאו ביד קשה. השיעים מסבירים כי עלי לא לקח חלק במרידות, מאחר שידע כי הן נדונו לכישלון, והפצת מסר האסלאם ה"נכון" הייתה חשובה יותר מניסיון לנקום את דמו של אביו חוסיין. לטענת השיעים, דרכו של עלי להפצת התורה השיעית הייתה קינה מתמשכת ופומבית על העוול שנעשה לתומכי עלי בכרבלא, והצבת דוגמה לשליט המוסלמי הראוי, ביחס לשליטים המושחתים מבית אומיה. לדברי השיעים, עלי הקדיש את חייו ללימוד המסורת הנבואית וחוקי השריעה. הוא נחשב לכותבו של הספר השלישי הקדוש ביותר לשיעים (אחרי הקוראן, וספרו של עלי) - א-סחיפה אל-כאמלה א-סג'אדיה (أَلصَّحِيفَة الْكَامِلَة السَّجَّاديَّة), המכונה לרוב "ספר התהילים האסלאמי". בראיית השיעים, בשקט ובשלווה הפיץ עלי את המסר השיעי, וקרנו עלתה בעיני המוסלמים. כאשר הבינו השליטים הסונים את שיטתו של עלי, החליטו להיפטר ממנו.
מותו
עלי גר באל-מדינה עד מותו (712 - 714 לערך). השיעים טוענים כי הוא הורעל על ידי הח'ליף וליד אבן עבד אל-מאלכ. הוא נטמן בבית הקברות אל-באקי במדינה, שם קבורים מספר אישים אסלאמיים חשובים. ב-1926 החריבו הוהאבים הסעודים את המאוזוליאום בו נקבר, שכן ראו בעלייה לרגל לקברים עבודה זרה.
ירושתו כאימאם
הסוגיה לגבי מי ירש את עלי כאימאם גרמה לפיצול בין השיעים. התריסריים גורסים כי מוחמד אל-באקר, בנו של עלי, הוא שצריך לרשת אותו, ואילו הזיידים מאמינים כי בנו האחר של עלי, זייד בן עלי, היה היורש הראוי.
פדיה
פְּדָיָה הוא מושב באזור השפלה, השייך למועצה האזורית גזר ונמצא ליד המועצה המקומית מזכרת בתיה.
המושב משתייך לתנועת המושבים, והוא מושב חקלאי בעל חלקות אדמה גדולות.
היישוב הוקם בשנת 1951 על אדמות שנרכשו על ידי קק"ל.
ויושב על ידי עולים מעיראק.
שמו נלקח מספר מלכים ב, שם הוא מופיע כשם פרטי.
אירוס (כלי נגינה)
אֵירוס (או אֵרוס) הוא כלי נגינה קדום המוזכר במקורות חז"ל.
כלי זה שימש לנגינה בעת שמחה, אך גם בעת הספד וקינה: "רבי יהודה אומר: האירוס טמא מושב מפני שהאלית [המקוננת] יושבת עליו".
לא ברור האם היה זה כלי נשיפה, מיתר או הקשה, מכל מקום צלילו התאפיין בחוזק וצלילות נדירים.
זיהוי הכלי
אין ודאות לאיזו משפחה ממשפחות כלי הנגינה השתייך האירוס. במסכת כלים (טו, ו) מנו את האירוס יחד עם כלי המיתר:
בתלמוד הבבלי זיהו אותו ככלי הקשה:
זהותו של הכלי בו נוקטת הגמרא כהסבר מהו אירוס, בפני עצמו סתום הוא, אך מן ההמשך מוכח שמדובר בסוג של תוף: (תרגום: רבה בנו של רב הונא הכין לבנו טנבור. בא אביו - רב הונא - ושברו. אמר לו: [הטנבור] דומה לתוף בעל פה אחד [שהוא האירוס האסור, ולכן] לך והכן לו [לבנך, תוף] על פי "חצבא" או "קפיזא" שהם סוגים של כדים, ולא תוף ממש). בתלמוד הירושלמי (סוטה פרק ט, הלכה טו) תרגמו את שמו של האירוס ל"רסיסה". רש"י פירש:
ור' עובדיה מברטנורא שכתב:
מקור השם (השערה)
אפשר שמקור שמו של כלי זה הוא בדמות המיתולוגית ארוס, שבמיתולוגיה היוונית היה אל האהבה והתשוקה המינית. כלי הנגינה אירוס שצלילו היה מתוק, שימש לנגינה בעת המשתאות שערכו היוונים, משתאות שהתאפיינו בפריצות מינית. יש הסבורים כי הכלי נקרא כך מפני ששימש בחגיגות אירוסין ונישואין.
גזירת האירוס
במשנה מסכת סוטה מוזכר שלאחר ה"פולמוס של אספסיינוס", גזרו חכמים איסור "על עטרות חתנים ועל האירוס" – דהיינו, אסרו על עיטור ראשי החתנים בעטרות יקרות ועל הנגינה בארוס (קרוב לוודאי שדווקא בשעת החופה). חכמים שהכירו כי צלילו של כלי נגינה זה נעים ומשמח ביותר, אסרו על הנגינה בו כדי למעט בשמחה בעת צרה.
מורה הילי
הילי, שנשכרה על ידי התובעת הכללית של מסצ'וסטס מרתה קוקלי ב-2007, שימשה כראש אגף זכויות האזרח במשרד התובע, שם הנהיגה את מאמץ ממשלת המדינה נגד חוק הגנת הנישואים הפדרלי. לאחר מכן היא מונתה לראש הלשכה להגנה ולהסברה ציבורית, ואחר כך לראש לשכת העסקים והעבודה. בשנת 2013 התפטרה מתפקידיה הציבוריים כדי להתמודד לתפקיד התובע הכללי בבחירות 2014. עם כניסתה לתפקיד, היא הפכה לאישה הלסבית המוצהרת הראשונה וללהט"בית הראשונה שנבחרה לתובעת כללית באחת ממדינות ארצות הברית.
בבחירות 2022 התמודדה לתפקיד המושל מטעם המפלגה הדמוקרטית. היא האישה הראשונה שנבחרה לתפקיד המושל, כמו גם אחת משתי הלסביות הראשונות שנבחרו למושלות בארצות הברית, לצד טינה קוטק מאורגון.
ביוגרפיה
הילי נולדה במרכז הרפואי הצבאי הלאומי ע"ש וולטר ריד בבת'סדה, הבכורה מבין חמישה אחים ואחיות. כשהייתה בת תשעה חודשים עברה משפחתה להמפטון פולס שבניו המפשייר, שם גדלה. אמה הייתה אחות בבית הספר לינקולן אקרמן, ואביה היה קפטן בשירות הבריאות הציבורי של ארצות הברית בונסף על היותו מהנדס. אביה החורג, אדוארד ביטי, היה מאמן ספורט ומורה להיסטוריה בבית הספר התיכון וינקונט (Winnacunet). במקור, משפחתה מעיר ניובריפורט שבאזור החוף הצפוני במסצ'וסטס, בעוד שכמה מסביה והורי-סביה נולדו באירלנד.
היא למדה בבית הספר התיכון וינקונט ולאחר מכן נרשמה ללימודי ממשל באוניברסיטת הרווארד, שם השלימה בהצטיינות את לימודיה הגבוהים ב-1992. בימיה כסטודנטית הייתה הילי קפטנית-עמיתה של קבוצת כדורסל הנשים של הרווארד קרימזון. בתום לימודיה העבירה שנתיים כרכזת בקבוצת כדורסל מקצועית בזלצבורג שבאוסטריה. עם שובה לארצות הברית השלימה ב-1998 לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
את הקריירה המשפטית שלה החלה הילי כעוזרת משפטית עבור השופט א. דייוויד מזונה מבית המשפט המחוזי הפדרלי של ארצות הברית במסצ'וסטס, שם ניסחה דו"חות תאימות חודשיים בעניין ניקוי נמל בוסטון, וסייעה לשופט בעריכת דין, שימועים ונושאים אחרים. הילי בילתה לאחר מכן יותר משבע שנים במשרד עורכי הדין "ויליאם קאטלר פיקרינג הייל ודור LLP", שם עבדה כשותפה ולאחר מכן שותפה זוטרה. הילי התמקדה בליטיגציה מסחרית ובדיני ניירות ערך. בנוסף לעריכת דין פרטית, הייתה עוזרת מיוחדת בתביעה המחוזית במחוז מידלסקס, שם התמחתה בתיקי סמים, אלימות במשפחה ונהיגה עבריינית.
באוקטובר 2013 הכריזה הילי על מועמדותה לתפקיד התובע הכללי של מסצ'וסטס. קוקלי פרשה מהמשרד כדי להתמודד לתפקיד המושל. ב-9 בספטמבר 2014, הילי זכה בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית עם 126,420 קולות שהם 62.4% מקולות הבוחרים. בבחירות הכלליות גברה על מועמד המפלגה הרפובליקנית ג'ון מילר שוב עם 62% מהקולות, ונבחרה לתובעת הכללית של מסצ'וסטס. עם השבעתה לתפקיד הייתה ללסבית המוצהרת הראשונה שכיהנה בתפקיד של תובע כללי בארצות הברית.
ב-20 בינואר 2022 הודיעה הילי על לתפקיד מושל מסצ'וסטס לקראת בחירות 2022. הודעתה הגיעה לאחר שהמושל הרפובליקני צ'ארלי בייקר הכריז על פרישה מהתפקיד. ב-6 בספטמבר 2022 זכתה הילי בפריימריז הדמוקרטי ונבחרה למועמדת מפלגתה. ב-8 בנובמבר אותה שנה נבחרה לתפקיד, והיא האישה הראשונה בתפקיד זה.
.mr
.mr היא סיומת האינטרנט במאוריטניה. לאתרים ממשלתיים במאוריטניה יש את הסיומת .gov.mr.
סיומת אינטרנט זו הומצאה בשנת 1996.
רקטות RS
רקטות מסוג RS היו רקטות לא מונחות אשר שימשו את המטוסים הסובייטים במלחמת העולם השנייה. לרקטות מסוג RS היו שני דגמים: ה-RS-82 וה-RS-132. הפיתוח של רקטות ה-RS החל בתחילת שנת 1930 על ידי צוות מהנדסים שבראשותו היה המהנדס גאורגי לנגמק.
הנאום הסודי
עיקרי הנאום
מוקד הנאום היה התנגדותו של חרושצ'וב לפולחן האישיות של סטלין, שמת שלוש שנים לפני כן. ההתנגדות הובעה באמצעים שונים כגון ציטוטים מהקלאסיקות של המרקסיזם-לניניזם המוקיעות פולחני אישיות של היחיד, או ציטוטים מצוואתו של לנין והערותיה של רעייתו נאדז'דה קרופסקיה המעידים על אופיו הבעייתי של סטלין. בנוסף, חרושצ'וב ציין כי לפני תקופתו של סטלין, המאבק מול הטרוצקיסטים היה אידאולוגי בלבד, אך סטלין עבר להשתמש באופן מאסיבי במונח "אויב הציבור" עבורם.
חרושצ'וב טען כי סטלין הפר את נורמות המפלגה לגבי המנהיגות הקולקטיבית: הוא יצר דיכוי של רוב הבולשביקים הוותיקים וצירי כינוס המפלגה ה-17, שרובם הצטרפו אליה לפני 1920 - מתוך 1,966 צירים, 1,108 הוגדרו "מתנגדי המהפכה", 848 הוצאו להורג, ו-98 מתוך 139 החברים והמועמדים לוועידה המרכזית הוכרזו "אויבי הציבור". לאחר דיכוי זה, סטלין הפסיק אפילו לשקול את הרעיון של קולקטיביזם. חרושצ'וב תיאר בנאומו בפירוט מספר דוגמאות של דיכוי שבוצע כלפי בולשביקים ידועים. סטלין אף הורה להגביר את הרדיפות, ואמר כי "הנ.ק.ו.ד. נמצאים בפיגור של ארבע שנים בלוח הזמנים" בעניין זה. החלו להתבצע זיופים כדי להתמודד עם ה"תוכניות" למספר החשיפות של אויבי הציבור.
בנאום תיאר חרושצ'וב את ההגזמה הרבה שבוצעה לגבי תפקידו של סטלין בניצחון ב"מלחמה הפטריוטית הגדולה" (בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה). בנוסף ביקר חרושצ'וב את "מבצע עדשה" שבו הגלה סטלין עמים שלמים מחבל הקווקז. כן הזכיר את עלילת הדם במשפט הרופאים ואת "פרשת המגרלים".
חרושצ'וב פירט את האמצעים בהם בא לידי ביטוי פולחן האישיות של סטלין: שירים, קריאת ערים על שמו ועוד. הוא הקריא את מילות ההמנון הלאומי הסובייטי בשנים 1944–1953, בהן קיימת התייחסות לסטלין. בנוסף הזכיר את הפסקת מתן "פרס לנין הלאומי" מאז 1925, מצב שלטענתו יש לתקן.
השפעות הנאום
הנאום נמשך ארבע שעות וכלל כ-26,000 מילים. לשמירת סודיותו של הנאום הוצאו נציגי המפלגות הקומוניסטיות שמחוץ לברית המועצות מן האולם ונותרו בו רק 1,400 נציגי הוועידה תושבי ברית המועצות. אחדים בקהל התעלפו ואחרים נתקפו בייאוש או לא האמינו למשמע אוזניהם. בוועידה לא התירו כל דיון בנושא, והצירים חזרו לבתיהם כשרבים מהם שקעו בדיכאון, ושניים מהם אף התאבדו בשבועות שלאחר הנאום.
קטעים מן הנאום הועברו לפקידי מפלגה מקומיים שקראו אותם באסיפות ברחבי ברית המועצות החל ממרץ אותה שנה, בהוראת המפלגה. אולם נעשו ניסיונות למנוע את הפצתו במדינות הגוש הסובייטי ובמערב. מספר ימים לאחר סיום הוועידה העביר למערב כתב רויטרס ג'ון רטי את המידע הראשוני על הנאום. על אף שפרטי הנאום היו ידועים באופן כללי, ראו גורמים במערב חשיבות עליונה בהשגת נוסחו המדויק והמלא של הנאום. מאמצי ארגוני מודיעין בעולם להשיג את הנאום נכשלו. נציגי ה-CIA עמלו תקופה ארוכה להשיג את נוסח הנאום, ואף הציעו פרס בגובה מיליון דולר עבור נוסח הנאום, אך ללא הועיל. היחיד שהצליח להשיג עותק מן הנאום היה המוסד הישראלי, שקיבלו מידי עיתונאי יהודי מפולין בשם ויקטור גרייבסקי, שהוציא את תדפיס הנאום בהשאלה ממזכירות לשכתו של המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית הפולנית אדווארד אוחאב. הוא הגניבו, תוך סיכון עצמי, לשגרירות ישראל בוורשה, שם צולם המסמך. גרייבסקי החזירו עוד באותו יום ללשכת המזכיר. השגת נוסח מדויק של הנאום נחשבה בעיני שירותים חשאיים זרים כהישג מדהים לשירותים החשאיים של המדינה הצעירה, הביא להכרה עולמית ביכולות השירותים הישראליים (בעיקר המוסד) ויצר את התשתית לשיתוף הפעולה עם ה־CIA.
לאחר בקשת ארצות הברית מישראל לפרסם את הנאום, הנאום הודפס במלואו בניו יורק טיימס. הפרסום עורר זעזוע עמוק בעולם וגרם לדה-לגיטימציה של השלטון הקומוניסטי של ברית המועצות, בעולם המערבי ובמיוחד במדינות דרום אמריקה (למעט קובה). ארצות הברית עשתה מאמצים רבים להביא את תוכן הנאום לידי התושבים של הגוש הסובייטי שהמשטר הסתיר מהם את תוכנו. נעשו שידורי רדיו בהם הקריאו את תוכן הנאום בשפות מזרח אירופאיות שונות, בלונים ועליהם עיקרי תוכן הנאום הופרחו אל עבר מזרח ברלין ושאר מדינות ברית ורשה. חוברות מחתרתיות עם תוכן הנאום החלו להיות מופצות ברוסיה וגרורותיה. נוסח רשמי של הנאום הודפס בברית המועצות רק ב-1989.
מטרות הנאום
ההערכה הרווחת במערב הייתה שהנאום הסודי של חרושצ'וב היה מעשה אמיץ מבחינתו שנעשה ממניעים טהורים של סלידה מהמעשים הנפשעים של סטלין. לרגל ציון יובל לנאום ברוסיה ב-2006, נשמעו קולות שהנאום בעצם נועד לנקות את חרושצ'וב מאשמה, בעוד ידיו מגואלות בדם. דעה זאת הציג, למשל, יורי ז'וקוב, היסטוריון מהאקדמיה הרוסית למדעים, שחקר ארכיונים שפורסמו לציבור. אחד המברקים בארכיון מעיד על בקשה של חרושצ'וב ב-1938 כשקיבל לידיו את תפקיד מזכיר המפלגה באוקראינה לחסל או לעצור 30,000 איש. מסמך אחר מראה שב-1937 ביקש חרושצ'וב רשות להרוג 8,500 "בוגדים אנטי-סובייטים" ולגרש כ-33,000 איש למחנות. ייתכן שמעשים אלו היו הכרחיים להמשך חייו הפוליטיים של חרושצ'וב, כדי להבטיח את נאמנותו לסטלין. גם אחרי הנאום הסודי לא נמנע חרושצ'וב מלשלוח טנקים לדכא את המרד ההונגרי באוקטובר 1956 או כמעט להיגרר למלחמת עולם שלישית עם ארצות הברית.
זכויות להט"ב באורגון
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) במדינת אורגון שבארצות הברית התקדמו משמעותית במאה ה־21, וכיום אורגון נחשבת לאחת המדינות הליברליות והסובלניות ביותר כלפי להט"בים בארצות הברית ובעולם. נישואים חד־מיניים חוקיים באורגון ממאי 2014, כששופט פדרלי קבע שהאיסור על נישואים כאלה במדינה אינו חוקתי. לפני כן, אורגון הציעה לזוגות חד־מיניים שותפות מקומית, שהעניקה את רוב זכויות הנישואים. בנוסף, זוגות חד־מיניים מורשים לאמץ ילדים במשותף. חוקי המדינה אוסרים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בהעסקת עובדים, בדיור ובשירותים ציבוריים החל משנת 2008. כמו כן, טיפולי המרה עבור קטינים אינם חוקיים באורגון.
מושלת אורגון, קייט בראון, היא המושלת הלהט"בית הראשונה בתולדות ארצות הברית.
מעמדם של הומוסקסואלים ושל לסביות בחוק
מדינת אורגון ביטלה את החוק האוסר פעילות מינית של אנשים מאותו המין בשנת 1972.
הכרה בזוגיות חד־מינית
החל משנת 1998, מעניקה מדינת אורגון הטבות לבני זוג של הומוסקסואלים ושל לסביות שעובדים בעבודות ממשלתיות של המדינה.
ב־2 בנובמבר 2004 אישרו אזרחי אורגון במשאל עם תיקון לחוקת המדינה, שלפיו נישואים מוגדרים כאיחוד בין גבר ואישה בלבד. משאל העם עבר ברוב של 57%–43%, מה שגרם להחלת איסור חוקתי על נישואים חד־מיניים במדינה.
ב־17 באפריל 2007 אישר בית הנבחרים של מדינת אורגון חוק המעניק לזוגות חד־מיניים חלק מזכויות הנישואים, במסגרת שותפות מקומית. אישר הסנאט של המדינה את החוק ב־2 במאי 2007, והמושל טד קולונגוסקי חתם עליו ב־9 במאי 2007. החוק נכנס לתוקף ב־4 בפברואר 2008.
החל מ־16 באוקטובר 2013, מכירה אורגון בנישואים חד־מיניים שבוצעו במדינות אחרות, בהתאם לבקשת משרד המשפטים של המדינה.
ב־19 במאי 2014 קבע מייקל מקשיין, שופט בבית המשפט המחוזי בארצות הברית, כי האיסור החוקתי של אורגון על נישואים חד־מיניים מפר את סעיף השוויון בתיקון ה־14 לחוקת ארצות הברית. כתוצאה מכך, נישואים חד־מיניים הפכו לחוקיים במדינה. לפני כן, תומכים בנישואים חד־מיניים פעלו לקיום משאל עם חדש בסוגיה בבחירות האמצע של נובמבר 2014, אך לא היה עוד צורך בכך לאחר פסיקת בית המשפט המחוזי במאי 2014.
ב־29 במאי 2015 אישר בית הנבחרים של אורגון שינויים במספר חוקים העוסקים בנישואים, כך שיהיו נייטרליים מבחינה מגדרית. הסנאט של המדינה אישר את השינויים ב־16 ביוני 2015, והמושלת קייט בראון חתמה עליהם ב־1 ביולי 2015. השינויים נכנסו לתוקף ב־1 בינואר 2016.
אימוץ והורות
זוגות חד־מיניים מורשים לאמץ את הילד של בן או בת הזוג, או לאמץ ילדים במשותף. בנוסף, זוגות לסביות מורשות להיעזר בשירותי הפריה חוץ־גופית, וזוגות הומוסקסואלים מורשים להיעזר בפונדקאות.
הגנה מפני אפליה
כמו כן, באורגון ישנו חוק נגד בריונות האוסר בריונות על רקע גזע, צבע עור, דת, מגדר, נטייה מינית, מוצא אתני, מצב נישואים, מצב משפחתי, מקור הכנסה ולקות. החוק כולל במפורש גם בריונות ברשת והטרדות, והוא חל על כל בתי הספר הציבוריים.
פשעי שנאה
חוק פשעי השנאה של אורגון כולל פשעים שנעשו על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית.
טרנסג'נדריות ושינוי מגדר
בינואר 2013, כחלק מהסדר שנקבע מחוץ לבית המשפט, מדינת אורגון הסכימה לספק ביטוח בריאות מלא לעובדי ציבור טרנסג'נדרים שמעוניינים לעבור ניתוח לשינוי מין. בהסדר נקבע שכל הניתוחים, התרופות והטיפולים הנדרשים לתהליך שינוי המין ייכללו בתוכניות הבריאות המוענקות לעובדי הציבור במדינה.
החל משנת 2014, טרנסג'נדרים באורגון מורשים לשנות את מגדרם בתעודת הלידה ללא צורך בניתוח לשינוי מין. לפני כן, רק טרנסג'נדרים שעברו את הניתוח הורשו לעשות זאת.
באוגוסט 2014 פקידים בממשל המדינה הודיעו שתוכנית ביטוח הבריאות של אורגון (Oregon Medicaid) תכלול טיפולים הורמונליים וטיפולים אחרים הקשורים בשינוי מין.
ב־10 ביוני 2016 בית משפט באורגון קבע שתושבי המדינה יורשו לשנות את מגדרם החוקי לג'נדרקוויר. על פי המרכז לחוקי טרנסג'נדרים (TLC), זוהי פסיקת בית המשפט הראשונה מסוג זה בארצות הברית.
במאי 2017 בתי המחוקקים של אורגון ביטלו חוק משנת 1991 שדרש מטרנסג'נדרים לפרסם את שמם בעיתונים בטרם שינוי שמם במסמכים ממשלתיים. לדברי המחוקקים, דרישה זו הייתה כרוכה בסיכון לפגיעה בפרטיותם ובביטחונם האישי של טרנסג'נדרים שבחרו לשנות את שמם.
החל מ־1 ביולי 2017, משרד הרישוי של אורגון מתיר אפשרות למגדר שלישי ברישיונות נהיגה ובתעודות זהות. אורגון היא המדינה הראשונה בארצות הברית שאפשרה זאת.
טיפולי המרה
ב־17 במרץ 2015 בית הנבחרים של אורגון אישר חוק האוסר לבצע טיפולי המרה עבור קטינים. הסנאט של המדינה אישר את החוק ב־7 במאי, והמושלת קייט בראון חתמה עליו ב־18 במאי 2015. החוק נכנס לתוקף ב־1 ביולי 2015, מה שהפך את אורגון למדינה השלישית בארצות הברית שאסרה לבצע טיפולי המרה עבור קטינים.
בפוליטיקה
המושלת הביסקסואלית של אורגון, קייט בראון, היא המושלת הלהט"בית הגלויה הראשונה בתולדות ארצות הברית. דוברת בית הנבחרים של אורגון, טינה קוטק, היא לסבית גלויה הנשואה לאשתה איימי וילסון. כמו כן, מייקל מקשיין, המכהן כשופט בבית המשפט המחוזי, הוא הומוסקסואל גלוי.
דעת קהל
סקר שנערך בשנת 2017 על ידי המכון הציבורי לחקר דת (PRRI) מצא ש־67% מתושבי אורגון תומכים בנישואים חד־מיניים, בעוד ש־25% מתנגדים ו־7% לא בטוחים או מחזיקים בעמדה נייטרלית.
אותו הסקר מצא ש־72% מתושבי אורגון תומכים בחוקים האוסרים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית, בעוד ש־21% מתנגדים לחוקים כאלה. זאת ועוד, הסקר מצא ש־58% מהתושבים סבורים שאין לאפשר לעסקים לסרב להעניק שירותים להומוסקסואלים וללסביות מטעם אמונה דתית, בעוד ש־34% סבורים שיש לאפשר לעסקים לעשות זאת.
שעלבים
שַׁעַלְבִּים הוא קיבוץ דתי מופרט המשתייך לתנועת פועלי אגודת ישראל. הוא נמצא באזור השפלה ליד העיר מודיעין ושייך למועצה אזורית גזר.
היסטוריה
היישוב הוקם בי"א באב ה'תשי"א (1951) על ידי גרעין הנח"ל "שלהבת" של בוגרי תנועת הנוער עזרא, על אדמות הכפר הערבי סַלְבִּית, ששכן במקום עד למלחמת העצמאות, ושימר את שמו של היישוב המקראי "שַׁעַלְבִים". היישוב שַׁעַלְבִים נזכר פעמים מִספָּר בתנ"ך, בתחילה בספר יהושע בנחלת שבט דן, בצורה "שַׁעֲלַבִּין", ומאוחר יותר בספרי שופטים ומלכים.
מוצאו של אחד מגיבורי דוד המלך היה ב"שעלבים" – אֶלְיַחְבָּא הַשַּׁעַלְבֹנִי.
היישוב נזכר גם בצורה "סעלב", כמקום מוצאה של אישה ושמה מרים ברת יעקוב, בשטר יהודי הכתוב ארמית ממדבר יהודה, המתוארך לשנת 140 לספירה. היישוב נזכר על ידי אוסביוס באונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה), בצורה "סעלבה", כיישוב שהתקיים בתקופתו.
מטרת המייסדים הייתה להקים משק שמשלב בין הקפדה מלאה על שמירת מצוות התורה, ובין עבודה חקלאית עם ערכים חברתיים של שיתוף וחברות.
עד מלחמת ששת הימים סבלו תושבי היישוב והאזור כולו מפגיעות קשות מצד הלגיון הירדני שישב בסמוך. ב-1962 הוקמה ביישוב ישיבת הסדר בראשות מי שהיה אז רבו של הקיבוץ, הרב מאיר שלזינגר. בהמשך הוקמה על יד הקיבוץ קריית חינוך גדולה - קריית חינוך שעלבים, שכוללת מוסדות לימוד החל בגן הילדים וכלה בכולל ללימוד רבנות ודיינות.
אוהב אותך איסה
אוהב אותך איסה (בספרדית: Isa TKM - קיצור של Isa Te Quiero Mucho) הוא שמה של טלנובלה לילדים ונוער המשודרת בערוץ ניקלודאון. הטלנובלה שודרה בין התאריכים 29 בספטמבר 2008 - 20 במרץ 2009.
שעלבים
היסטוריה
בזמן מלחמת ששת הימים נכנס היישוב לכוננות עליונה בשל סמיכותו לגבול עם הירדנים, אך בפועל לטרון נכבשה בזמן קצר על ידי כוחות צה"ל, והאיום הירדני הוסר. בתום המלחמה מסר דובר צה"ל כי במפקדת החטיבה ההאשמית הירדנית ליד רמאללה נמצאו תוכניות מבצעיות לפשיטות על יישובים ישראליים ובהם שעלבים. באחת הפקודות, מאפריל 1967, נכתב: "מטרת מפקדת החזית המערבית לבצע התקפה על היישוב שעלבים במגמה להרוס, להרוג כל מי שישנו בו ולחסל את היחידה הנמצאת בו". בעקבות פרסום הידיעה, הייתה תחושה של נס גדול בקיבוץ ובישיבה הסמוכה לו. אנשי היישוב נוהגים לציין את יום ירושלים, כ"ח באייר, גם כ"יום שעלבים", בו מודים לאל על נס ההצלה.
בה'תשנ"ד (1994) הוקם בסמיכות לקיבוץ היישוב הקהילתי נוף איילון.
אוהב אותך איסה
עלילה
איסבלה פסקואלי (איסה) היא ילדה בת 14, שחיה בקראקס בוונצואלה. לאיסה יש אחות גדולה, אח קטן וכלב. איסה מאוהבת באלכס, אך כריסטינה, האויבת של איסה, הופכת להיות חברתו. גם אחותה הגדולה של איסה, מרינה, היא האויבת של אחותה הגדולה של כריסטינה, רבקה. השתיים אוהבות את כריסטובל, אך הוא מעדיף את מרינה. כריסטינה ורבקה גרות בבית מפואר כיוון שאביהן הוא מנהל בנק והן עשירות מאוד. החברה הטובה ביותר של איסה, לינדה לונה, מאוהבת בריי, החולם להיות כוכב רוק גדול. ריי מאוהב בכריסטינה, שלא שמה לב אליו ומאוהבת באלכס. חברו הטוב ביותר של אלכס הוא מיקי, אחיו הקטן של כריסטובל. בבניין שבו גרה איסה גרים גם מספר חבריה לכיתה, אלכס, לינדה, ריי, ומיקי. איסה היא ביתם של אנטוניו וכרמינה, שאימצו אותה כשהייתה תינוקת. הוריה הביולוגיים של איסה הם חוליו וג'ניפר. חוליו וג'ניפר יודעים שיש להם בת, אך הם לא מעלים בדעתם שהבת הזאת זו איסה והיא בכלל לא יודעת שהיא מאומצת. חוליו הוא אדם ישר, טוב לב והגון אשר אוהב מאוד את איסה כאילו הייתה הבת שלו עוד לפני שהוא ידע שהיא ביתו. גם איסה אוהבת מאוד את חוליו ומבטיחה לעזור לו במציאת ביתו. ג'ניפר מצטרפת כבר באמצע העונה והופכת להיות מורה להיסטוריה בבית ספר בו לומדת איסה. השתיים לא ממש מחבבות אחת את השנייה, אך רואים שיש בהן הרבה דמיון, חיצוני וגם פנימי, הן עושות את אותן תנועות ואפילו מתנהגות ממש דומה. לפני שחוליו וג'ניפר מגלים שאיסה היא הבת שלהם חוליו אומר לג'ניפר שאיסה הבטיחה לעזור לו במציאת ביתו והרעיון לא ממש מוצא חן בעיני ג'ניפר, אך חוליו מתעקש לגרום לג'ניפר לאהוב אותה. כשחוליו וג'ניפר כבר מגלים שהם ההורים של איסה ג'ניפר מתחילה לאהוב אותה ולנסות להתידד איתה ולגרום לאיסה לאהוב אותה בחזרה. להוריה המאמצים של איסה יש פיצרייה שאחרי כמה זמן רבקה חושקת בה כדי להרוס למרינה את החיים ואז היא הופכת להיות בעלת הפיצריה, אך משאירה את הוריה של איסה להיות העובדים שם.
שעלבים
היסטוריה
בשנת 2010 מנה הקיבוץ כ-83 משפחות ובאותה עת החלו עבודות בנייה של שכונת הרחבה ליד הקיבוץ, ששמה "שעלבנים". השכונה, שקמה כהרחבה לקהילה של הקיבוץ, החלה להתאכלס במהלך שנת 2011, ונכון ל-2019 גרות בה 130 משפחות.
אוהב אותך איסה
שיר הנושא
שיר הנושא של הטלנובלה נקרא Ven A Bailar (בואו לרקוד) ומבוצע על ידי כוכבי הסדרה. השיר הוא גם השיר הראשון בפסקול של הסדרה.
אוהב אותך איסה+
ביולי 2010 בישראל שודר הפרק הראשון של סדרת ההמשך של אוהב אותך איסה, לסדרה קראו "אוהב אותך איסה +".
שעלבים
היסטוריה
רב הקיבוץ ושכונת ההרחבה הוא הרב אהרן מרצבך.
מוסדות חינוך
בשטח הקיבוץ שוכנת "קריית החינוך שעלבים" הכוללת מוסדות תורניים רבים, בהם - ישיבת ההסדר שעלבים ובה גם כולל אברכים וכולל דיינות, הישיבה הקטנה הלאומית דרך חיים, הישיבה תיכונית שעלבים, חטיבת ביניים, מכללה לחינוך, מרכז לבני חו"ל, מכון להוצאת ספרים ע"ש שלמה אומן, המוציא לאור כתבים שנעלמו ומהדיר ספרים ישנים, אוצר ספרים, אולפנה לבנות, תלמוד תורה "דביר", בתי הספר "שלהבת - בנים" ו"שלהבת - בנות", גנים ומעונות לפעוטות וילדים.
בקיבוץ פעל בעבר סניף של תנועת הנוער עזרא וכיום פועל בו סניף של תנועת הנוער בני עקיבא.
בית הכנסת העתיק
בשנת 1948, בעת חפירת שוחות הגנה סמוך לקו הירוק, נחשפו שרידיו של מבנה עתיק. את החפירות ערך אלעזר ליפא סוקניק. חזית המבנה נמצאה פונה לכיוון צפון-מזרח. בתוך המבנה נמצאו שרידי פסיפס וכתובת שומרונית שנוסחה: "יהוה ימלך עולם ועד" (לפי הנוסח השומרוני ל). בקטע אחר מתוארת מנורת שבעת הקנים ותיאור פשטני של הר, אל נכון הר גריזים. על פי כיוונו של הבניין, אל הר גריזים, ויתר הסממנים, מדובר בשרידי בית כנסת שומרוני בן המאה ה-4 עד ה-6.
הפסיפס נמצא כיום במוזיאון השומרוני הטוב.
מטה יעקב
מטה יעקב הוא מכשיר מדידה המאפשר לקבוע את קו הרוחב הגאוגרפי בים.
המכשיר ודרך פעולתו
המכשיר מעוצב בצורת צלב, הבנוי משני סרגלים, קבוע ונייד. הסרגל הנייד נע לאורך הסרגל הקבוע. הנווט מתבונן בכיוון האופק, ממקם את הקצה התחתון של הסרגל הנייד על קו האופק, ואז מזיז את הסרגל עד שקצהו העליון מתלכד עם השמש. על הסרגל הקבוע ניתן לקרוא את זווית הרוּם של הגרם השמימי הנצפה, כלומר את גובהו במעלות מעל האופק.
קריסטינה ווסיל קונה
קריסטינה ווסיל קונה (באלבנית: Kristina dhe Vasil Kona) הם זוג מאלבניה שהוכרו כחסידי אומות העולם לאחר שהצילו משפחה יהודית בתקופת השואה בטירנה, בירת אלבניה.
קריסטינה (1 בינואר 1914 – 20 ביולי 2003) ווסיל (1 בינואר 1905 – 10 באוקטובר 1985) החביאו בין מרץ לנובמבר 1944 את משפחת ארדיטי, זוג הורים ושתי בנותיהן התינוקות, בתקופת מלחמת העולם השנייה באלבניה.
קורות חיים
קריסטינה נולדה בשנת 1914 בטירנה, אלבניה והתחתנה בגיל 18 עם וסיל קונה. בני הזוג היו חברים טובים של מויס וסטלה ארדיטי.
לקריסטינה ווסיל נולדו שני בנים, ג'וג'י (Xhoxhi) ואנדון (Andon) קונה. ג'וג'י נולד ב-23 בפברואר 1932, ואנדון נולד ב-8 בספטמבר 1935.
בעלה של קריסטינה, וסיל, נפטר באלבניה ב-1985.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
כאשר הגרמנים פלשו לאלבניה ב-1943, קריסטינה ובעלה וסיל הציעו למשפחת ארדיטי (Arditi), שהיו חבריהם ושכניהם, להתחבא בביתם.
מויס (משה) ארדיטי היה חבר של וסיל קונה שנים רבות לפני המלחמה. שניהם חיו בטירנה והמשפחות שלהם היו מאוד קרובות. משפחתו של מויס, משפחת ארדיטי, כללה אותו, את אשתו סטלה, ואת שתי בנותיהם - סילביה (נולדה ב-1942) ואלנה (נולדה ב-1943). כאשר הגרמנים פלשו לאלבניה בספטמבר 1943, משפחת קונה מיד הציעה למשפחת ארדיטי לבוא ולהסתתר בביתם. למרות הצעתה של משפחת קונה, בני משפחת ארדיטי - מויס, סטלה, שתי בנותיהם ואמה של סטלה, פרנצ'סקה - לא רצו לעזוב את ביתם.
במרץ 1944, כשהחיפושים אחר יהודים ברחבי אלבניה הפכו תכופים יותר, בני משפחת ארדיטי הבינו שיהיה חכם יותר לעבור לבית משפחת קונה על מנת לשמור על ביטחונם. וסיל וקריסטינה הכינו שני חדרים כמסתור עבור משפחת ארדיטי, והם התחבאו בבית משפחת קונה בטירנה עד שהמלחמה הסתיימה באלבניה, ב-29 בנובמבר 1944.
באוקטובר 1944, משפחת ארדיטי גילו על גורלם הנורא של בני משפחתם שגרו בעיר שקודרה (Shkodra). אמו של מויס, אחותו ושלושת אחיו נשלחו לעיר פרישטינה (Prishtina) שבקוסובו, ומשם הם נשלחו למחנה השמדה, בו נרצחו. זו הייתה, ככל הנראה, המשפחת היהודית האלבנית היחידה שלא שרדה את השואה.
אחרי המלחמה, אביו של מויס חזר לטירנה מצולק ממראות המלחמה ונפטר זמן קצר לאחר מכן.
לאחר המלחמה
בני משפחת קונה ומשפחת ארדיטי נשארו חברים טובים גם אחרי המלחמה. אלנה ארדיטי (בתם של מויס וסטלה) התחתנה עם ג'וג'י קונה, וב-1992, כ-7 שנים לאחר מותו של וסיל קונה, הם עלו לארץ יחד עם קריסטינה וילדיהם.
עלייה לארץ
בשנת 1992, ג'וג'י קונה ואשתו אלנה ארדיטי עלו לארץ יחד עם ילדיהם ועם קריסטינה, אמו של ג'וג'י. מכיוון שאלנה הייתה יהודייה, היא, בעלה ג'וג'י, וילדיהם קיבלו אזרחות ישראלית באופן מיידי, אבל קריסטינה קיבלה רק ויזת תיירות לשלושה חודשים. בשל מעמדה המיוחד כחסידת אומות עולם ולאור פעילותה להצלת משפחת ארדיטי בזמן השואה, זמן קצר לאחר העלייה לארץ קיבלה קריסטינה אזרחות ישראלית. קריסטינה חיה בארץ, בכרמיאל, ממרץ 1992 ועד מותה ב-2003.
הכרה והנצחה
קריסטינה הוכרה על ידי "יד ושם" כחסידת אומות העולם ב-31 במרץ 1993. הטקס התקיים תל אביב ושמם של קריסטינה ובעלה וסיל נחקק בקיר הכבוד ביד ושם, ירושלים.
ב-8 באפריל 2021, יום הזיכרון לשואה ולגבורה, התקיים טקס לזכרה בכרמיאל, במעמד סגנית ומ"מ ראש עיריית כרמיאל דאז הגב' טניה מזרסקי ושגריר אלבניה בישראל Dr. Bardhyl Canaj.
קרב יוטלנד: סטטיסטיקה של הקרב וסיכום אבדות
קרב יוטלנד (באנגלית: Battle of Jutland; בגרמנית: Skagerrakschlacht; תרגום: קרב מצר סקאגראק) היה הקרב הימי הגדול ביותר, היחיד והאחרון שהתחולל במלחמת העולם הראשונה. הקרב התנהל בין הצי הגרמני הקיסרי לבין הצי המלכותי הבריטי, והתרחש בים הצפוני, מצפון-מערב לחצי האי יוטלנד, ב-31 במאי 1916. היה זה הקרב הימי הגדול ביותר בעידן אוניות השטח (להבדיל מנושאות מטוסים וצוללות), ואחד מן הגדולים בהיסטוריה של הקרבות הימיים, הן מבחינת מספר כלי השיט שהשתתפו בו משני הצדדים, והן בקוטר ובעוצמת התותחים שהופעלו בו. הקרב סימן את תחילת הקץ של סיירת המערכה, מחד, ומאידך היה זה הקרב הראשון בו השתתפה נושאת מטוסים (אם כי החלק שנטלה בקרב היה זניח). זהו גם אחד מן הקרבות השנויים ביותר במחלוקת בהיסטוריה הצבאית. סקירת הסטטיסטיקה של הקרב מלמדת רבות על היתרון לכל צד בכל שלב של הקרב, ועל מיומנותם וניסיונם של הצדדים השונים, ומלמדת רבות לגבי תוצאות הקרב.
פגיעות באוניות מערכה בשלב הראשון של קרב סיירות המערכה (הריצה דרומה)
פגיעות באוניות בריטיות
פגיעות באוניות מערכה בשלב השני של קרב סיירות המערכה (הריצה צפונה)
פגיעות באוניות בריטיות
פגיעות באוניות גרמניות
פגיעות באוניות מערכה בעת הקרב של הוד לצי הגרמני
פגיעות באוניות בריטיות
פגיעות באוניות גרמניות
פגיעות באוניות מערכה בזמן הקרב העיקרי, קרב אוניות המערכה
פגיעות באוניות בריטיות לא היו פגיעות באוניות בריטיות בשלב זה של הקרב.
פגיעות באוניות גרמניות
פגיעות באוניות מערכה במהלך קרב הלילה
פגיעות באוניות בריטיות לא היו פגיעות באוניות בריטיות עיקריות בשלב זה של הקרב.
פגיעות באוניות גרמניות
דיוק בפגיעות
אחוזי פגיעה של הצי הבריטי
אחוזי פגיעה של הצי הגרמני
מורן אהרוני
מורן אהרוני (נולדה ב-1 בדצמבר 1983) היא זמרת-יוצרת ישראלית. התפרסמה בעקבות השתתפותה בעונתה הרביעית של תוכנית הטלוויזיה "כוכב נולד". לאחר כ-14 שנים השתתפה בתוכנית הכוכב הבא לאירוויזיון 2020, והודחה בחצי הגמר.
ביוגרפיה
אהרוני נולדה ברחובות. בילדותה המוקדמת התגוררה עם משפחתה באזור מזכרת בתיה ובמושבים הסמוכים, במועצה האזורית גזר. כשהייתה בת 5 עברה עם משפחתה להתגורר בבת ים. למדה בבית הספר התיכון אורט רמת יוסף.
בילדותה היא התנסתה בשירה במסגרות שונות, ומציינת כי גדלה בבית מוזיקלי: "מאז שאני זוכרת את עצמי, בבית שלי הייתה מוזיקה והיה הומור. מגיל מאוד מוקדם הייתי שומעת בליל של זמרים ישראלים, חלקם ים תיכוניים לצד "נוער שוליים" ו"פנצ'ר", עד למחזות זמר כמו "שיער" ו"פנטום". אני גם קצת מרגישה כמו הבליל הזה".
בשירותה הצבאי בצה"ל הייתה בלהקות צבאיות שונות בחיל החינוך. לאחר סיום שירותה הצבאי עברה להתגורר בתל אביב.
תחילת הקריירה
בשנת 2008 החלה ללמוד בבית הספר למוזיקה "רימון", שם למדה הלחנה, פיתוח שמיעה, הפקה מוזיקלית ועוד.
האלבום הראשון
ב-28 בינואר 2013 הוציאה את אלבום הבכורה הנושא את שמה (מורן אהרוני), שהיוצר המרכזי בו (מילים ולחנים) הוא עמיר בניון. אהרוני עבדה על האלבום כארבע שנים עם המפיקים ליאור שושן ואודי תורג'מן. האלבום כלל 13 שירים שאת חלקם הוציאה אהרוני בשנים שלפני יציאת האלבום, כמו "לבד", "תאמיני בעצמך", ו"רכבת", שאת שלושתם יצר עמיר בניון, "רגע בשטח" שכתב והלחין אוהד בר ואת "לשמוע על כאב", שכתב נעם רותם והלחין אסף אמדורסקי ועוד.
לשיר "תאמיני בעצמך" (מילים: משה קלוגהפט, לחן עמיר בניון) הופק קליפ בו מופיעות נשים הנגמלות משימוש בסמים לצורך גיוס תרומות באינטרנט עבור מרכז גמילה הממוקם בסמוך לקיבוץ צרעה. השיר פונה לנשים ונערות לטובת עידוד הגמילה מסמים. במהלך העבודה על הקליפ הגיעה אהרוני למרכז הגמילה ונפגשה עם בנות שעוברות במקום טיפול גמילה מסמים שסיפרו לה שחשו כאילו השיר נכתב עליהן באופן אישי. אהרוני סיפרה בביקור שבצעירותה היא חוותה טרגדיה קשה כשחבר קרוב שלה נפטר כתוצאה משימוש בסמים, וכי בן משפחתה יוצא ונכנס למעגל הסם לסירוגין במשך שנים.