cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רחל רביד
ביוגרפיה
רביד עברה לתל אביב, שם פגשה, בתיאטרון הקומה השלישית, את השחקן אייל ברטונוב, בנו של שחקן הבימה שלמה ברטונוב ונכדו של אחד מוותיקי הבימה יהושע ברטונוב. השניים נישאו והתגרשו לאחר מספר שנים.
עבודתה המקצועית
רביד הייתה חלק ממספר תיאטראות, בין היתר בימת הקיבוץ, תיאטרון סולן, תיאטרון הקומה השלישית, תיאטרון דגן, הבימה והקאמרי.
בין ההצגות, הסרטים והתוכניות בהן השתתפה:
אמיר גרוס כבירי
אמיר גרוס כבירי (נולד ב-29 באוגוסט 1980) הוא איש עסקים ואספן אמנות ישראלי, בשנים 2015–2017 היה יושב-הראש והבעלים של קבוצת הפועל תל אביב. כבירי הוא הבעלים של מפעל אלומיני, קונצרן האלומיניום הגדול בבלקן, אשר ממוקם בבוסניה והרצגובינה.
חייו
ב-2013 מונה לנשיא קרן נאמני מוזיאון ארמיטאז' בישראל. הוא ניהל פרויקט שעוסק במכירה של יצירות אומנות ממוזיאונים ומוסדות תרבותיים לאחר המהפכה הבולשביקית ברוסיה, במשותף עם נטליה סמיונובה וניקולס אילג'ין.
ב-2015 רכש כבירי 30% ממניות קבוצת הכדורגל הפועל תל אביב, וביולי אישרה ההתאחדות לכדורגל בישראל את העברת זכויות הניהול על המועדון לידי כבירי, והוא היה ליושב ראש מועדון הכדורגל. אף על פי שהשקיע למעלה מ-50 מיליון ש"ח, עקב ההסתבכות הפיננסית של הפועל תל אביב החליט בית המשפט המחוזי בתל אביב בדצמבר 2016 להוציא צו הקפאת הליכים ומינה שני נאמנים לניהול הקבוצה ולאיתור רוכשים למועדון. בהמשך התברר כי כבירי העמיד כערבות לרכישת המועדון אוסף יצירות אמנות שהוערך בכ-55 מיליון דולר.
בשנת 2018 רכש כבירי את הזכויות למהדורה ישראלית של עיתון האומנות The Art Newspaper. בחודש יוני 2019 הוא תרם מאוסף האמנות שלו למוזיאון ארמיטאז' שברוסיה. תרומה הכוללת ציורים של האמן הרוסי ולדימיר סטרליגוב, שהיה תלמידו של קזימיר מלביץ', ופסלי חימר של האמן האימפרסיוניסטי הצרפתי, אדגר דגה.
סויוז 17
סויוז 17 (ברוסית: Союз 17, "ברית 17") היא חללית סויוז שהמריאה ב-10 בינואר 1975 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן כשעל סיפונה זוג קוסמונאוטים: אלכסיי גוברב, גאורגי גרצ'קו.
זו הייתה המשלחת הראשונה שהגיעה לתחנת החלל סאליוט 4. ב-12 בינואר, לאחר ביצוע תמרון ובאמצעות מערכת ידנית התחברה החללית לתחנת החלל. בהגעה לתחנה, מצאו הקוסמונאוטים שלט שהושאר על ידי בוני התחנה "נא לנקות את הנעלים לפני הכניסה". הם עבדו עד 20 שעות ביום, כולל שעתיים וחצי לתרגילי כושר.
המרכיב העיקרי של הפעילות המדעית היה שימוש בטלסקופ לחקר השמש. המכשיר הופעל לראשונה ב-16 בינואר. עד ל-3 בפברואר נערכו תיקונים במראה הראשית שנפגעה. בנוסף בוצעו מחקרים שונים בתחום התקשורת. ב-7 בפברואר החלו הכנות תחנת החלל לעזיבת הצוות וסגירת מערכות.
פליסיו מילסון
פליסיו מנדש ז'ואאו מילסון (בפורטוגזית: Felício Mendes João Milson; נולד ב-12 באוקטובר 1999 בלואנדה שבאנגולה) הוא כדורגלן אנגולי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת מכבי תל אביב מליגת העל הישראלית ובנבחרת אנגולה.
קריירת מועדונים
ב-12 בפברואר 2022 חתם מילסון בניז'ני נובגורוד מליגת העל הרוסית. ב-26 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על אורל במסגרת המחזור ה-19 בליגה לעונת 2021/2022. הוא ערך שבע הופעות ליגה בעונה זו.
קריירה בינלאומית
ב-13 באוקטובר 2020 ערך מילסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגולה, בניצחון 3-0 על נבחרת מוזמביק במשחק ידידות.
מישל פבלו
מישל פאבלו (ביוונית: Μισέλ Πάμπλο; 24 באוגוסט 1911 – 17 בפברואר 1996) היה שם העט של '''מיכאליס נ. ראפטיס (ביוונית: Μιχάλης Ν. Ράπτης'''), מנהיג פוליטי טרוצקיסטי יווני, יליד מצרים.
מואנג שי
מואנג שי (באנגלית: Muang Xay; בלאית: ເມືອງໄຊ), המכונה גם "אודומשי" (Oudomxai), היא עיר הבירה של מחוז אודומשי, לאוס. את העיר משרת נמל התעופה אודומשי.
מישל פבלו
אקטיביזם מוקדם
בסוף שנות השלושים של המאה העשרים ביוון החל פאבלו מעורבות בפוליטיקה מהפכנית. כשהוא נמשך לסיעת "ספרטקוס", הוא ייצג טרוצקיסטים יוונים בכנס המייסד של האינטרנציונל הרביעי בפריס בשנת 1938. יליד אלכסנדריה שבמצרים, סיים פאבלו את האוניברסיטה הטכנית הלאומית באתונה והמשיך בלימודי תכנון עירוני בסורבון. בפריס, שם היה אמור לבלות חלק גדול מהעשורים הבאים. במהלך הדיקטטורה הצבאית של יואניס מטאקסס בשנת 1936, נעצר פאבלו והוגלה באי האגאי פולגנדרוס. שם לא התקבל על ידי הקומוניסטים האורתודוקסים, גם הם בגלות, ולכן הצטרף לחבורת גנבי בקר וסוסים, שבאותה עת נענשו בגלות. בפולגנדרוס הוא פגש את אשתו לעתיד אלי דיובוניוטי. יחד הם ברחו מהאי ומאוחר יותר מיוון. פאבלו היה חולה בפריס כשחל מלחמת העולם השנייה. אותה בריאות לקויה עד שנת 1944 גרמה לכך שהוא מילא חלק מועט בפעילותם של הטרוצקיסטים הצרפתיים אם כי דווח כי העביר שיעורים חינוכיים ל"איגוד הקומוניסטי" של דייוויד קורנר, מנהיג קומוניסטי רומני-צרפתי ממוצא יהודי.
מואנג שי
מקור השם
האגדה מספרת כי בשנת 1323 תושבי הרובע באן לואנג צ'נג בעיירה "טקה סילה" היו ביער כדי לחטוב במבוק. בזמן שהם הכינו כלי דיג מהבמבוק, הם ראו נזיר יוצא מהיער והולך לעברם. הוא הלך ליער הרבה לפני שהם הגיעו למקום, לעשות מדיטציה. הנזיר שאל את תושבי העיר מה הם עושים והם השיבו שהם מכינים סלי דיג והציעו לו אוכל. בגלל חוויה זו, תושבי הכפר שינו את שם העיירה מ"טאקה סילה "ל"מואנג שי", כשם הנזיר שהיה "פקשי".
מישל פבלו
הנהגת האינטרנציונל הרביעי
עד 1944 היה מעורב לחלוטין בתנועה ונבחר למזכיר הארגוני של הלשכה האירופית שלה, וחידש את הקשר בין המפלגות הטרוצקיסטיות. לאחר המלחמה הפך פאבלו למנהיג המרכזי של האינטרנציונל הרביעי בתמיכת ה-SWP (מפלגת הפועלים הסוציאליסטית) האמריקנית וג'יימס פ. קאנון. פאבלו מילא תפקיד מפתח באיחוד מחדש, ריכוזו מחדש וכיוונו של האינטרנציונל. בשנת 1946 ביקר פאבלו ביוון כדי לאחד בהצלחה את ארבע המפלגות הטרוצקיסטיות הנפרדות. פבלו וארנסט מנדל סייעו בשנים אלה בכך שהאינטרנציונל הרביעי קיבל עמדה שטענה כי מדינות מזרח אירופה שנכבשו על ידי הכוחות הסובייטיים בשנים 1944–1945 הפכו עד 1948 למה שתוארו כ"מדינות עובדים מעוותות".
מואנג שי
היסטוריה
בשנת 1987 הפכה מואנג שי לבירת מחוז אודומשי במקום לבן נהין.
מישל פבלו
הנהגת האינטרנציונל הרביעי
בעקבות התהום הלא וודאית של מלחמת העולם השנייה, כאשר הטרוצקיסטים התגמדו מספרית על ידי המפלגות הקומוניסטיות ההמוניות ותקוותיהם לפריצת דרך מהפכנית נופצו, קידם פאבלו גם טקטיקה חדשה עבור ה- אינטרנציונל הרביעי משנת 1951 ואילך. הוא טען שמלחמת עולם שלישית, שלדעת אנשים רבים הייתה קרובה, תתאפיין בהתפרצויות מהפכניות במהלך המלחמה בפועל. פיצולים של מתנגדים מהפכניים עשויים להתפתח במפלגות הקומוניסטיות. כדי להשיג השפעה, לזכות בחברים ולהימנע מלהפוך לקליקות עדתיות קטנות שרק מדברות זאת עם זאת, על הטרוצקיסטים – ככל האפשר – להצטרף, או במינוח טרוצקיסטי "להיכנס", למפלגות הקומוניסטיות ההמוניותה סוציאל-דמוקרטיות (לייבור). זה היה ידוע בשם "אנטריזם סוי ג'נריס" או כניסה לטווח הארוך. לכל חבר היה ברור כי האינטרנציונל הרביעי ישמור על זהותו הפוליטית ועל העיתונות שלו.
מואנג שי
תשתיות
בעיר נמצא שדה התעופה (IATA: ODY; ICAO: VLOS), כ-10 דקות הליכה ממרכז העיר. משדה התעופה מתקיימות טיסות לבירה ויינטיאן המופעלות על ידי חברת לאו איירליינס.
מישל פבלו
הנהגת האינטרנציונל הרביעי
באותה תקופה האמינו כי "המרכז" הבינלאומי צריך להיות מסוגל לכפות משמעת צנטרליסטית דמוקרטית על ידי התערבות ישירה בפוליטיקה של מפלגות מקומיות. פאבלו השתמש גם בחשיבות האינטנציונל לתמוך בנטיות שהיו הכי קרובות למיינסטרים בתוך האינטרנציונל. לדוגמה, פבלו וקאנון נתנו חסות משותפת לסיעה אנטריסטיסטית בתוך התנועה הבריטית שהתנגדה להנהגתו של ג'וק האסטון ב-RCP, ותרמה לקריסת ה-RCP כארגון פתוח.
מואנג שי
תשתיות
העיר היא צומת דרכים חשובה בצפון לאוס. היא נמצאת על הכביש הלאומי 13 המחבר את לואנג פרבאנג לגבול סין. כביש 2E מקשר בין מואנג שי למחוז פונגסאלי וכביש 2W למחוז סייאבורי.
מישל פבלו
"פאבלואיזם"
פאבלו המשיך עם המזכירות הבינלאומית האירופית של האינטרנציונל הרביעי, שפעלה מאמסטרדם ופריס. את הטקטיקה האנטרליסטית שהציע לא ניתן היה ליישם במדינות רבות והצליחו רק במידה מסוימת במדינות בהן ניתן 'להיכנס' לתוך מפלגה סוציאל-דמוקרטית גדולה.
מואנג שי
דמוגרפיה
על פי מפקד האוכלוסין לשנה 2015 מספר תושבי העיר עמד על 35,289 נפש.
מישל פבלו
"פאבלואיזם"
אף אחת מהקבוצות הטרוצקיסטיות השונות לא זכתה למספר רב של חברים חדשים בשנות המלחמה הקרה הראשונות, בין אם 'בוני מפלגות עצמאיות' או 'אנטריסטיים'. לאחר הפלישה להונגריה בשנת 1956, אינטלקטואלים רבים התפצלו מהמפלגות הקומוניסטיות, והיה פיצול פוליטי נוסף שנבע מהפיצול הסיני-סובייטי, אך הטרוצקיסטים כמעט ולא קיבלו מהם תומכים חדשים.
מואנג שי
דמוגרפיה
תושבי העיר הם בעיקר ממוצא לאו לום (אנשי המישורים שלאורך נהר המקונג), אך לנוכחות הקבוצה האתנית חמו, המהווה 60% מאוכלוסיית המחוז, יש השפעה חשובה על העיר.
בעבר, אנשי חמו רבים עברו מכפרי חמו, למואנג שי וכעת הם חיים ועובדים שם, שכן בעיר הם רואים הזדמנויות טובות יותר להרוויח כסף.
מישל פבלו
"פאבלואיזם"
בשנות ה-50 של המאה ה-20, פבלו היה משוכנע שהסיכויים המהפכניים הטובים ביותר נמצאים כעת במה שהיה עתיד להיקרא העולם השלישי של אפריקה, אמריקה הלטינית ואסיה. הוא כתב גם חיבור נבואי שצפה בתנועת השחרור של הנשים.
מואנג שי
דמוגרפיה
אנשי המונג, מהוים 15% מאוכלוסיית המחוז, והם משפיעים על העיר. מוצרי המונג האופייניים כמו טקסטיל צבעוני נמכרים בבניין השוק.
מישל פבלו
"פאבלואיזם"
הוא היה מעורב באופן אישי בתמיכה במאבק השחרור הלאומי של אלג'יר נגד צרפת, שהביאו למאסר בהולנד בקשר לכסף מזויף ופעולות הברחת נשק. קמפיין לשחרורו הושק על ידי ז'אן-פול סארטר. בשנת 1961 נדון לבסוף פאבלו ל-15 חודשי מאסר, ושוחרר בתום משפטו. הוא מצא מקלט במרוקו. לאחר ניצחונה של המהפכה האלג'יראית, הוא הפך לשר בממשלת FLN.
עד שנת 1963, כוחות ICFI סביב מפלגת הפועלים הסוציאליסטים התקדמו לאחדות עם ISFI וחלקו עמדות משותפות לקראת המהפכה הקובנית. פאבלו נתפס על ידי ה-SWP כמחסום לאיחוד זה. הקונגרס העולמי בשנת 1963 הקים את הבינלאומי הרביעי המאוחד. פאבלו ניהל החלטה נגדית בקונגרס האיחוד המחודש בשנת 1963, כמו גם את ההחלטה העיקרית על אלג'יריה, ונבחר לוועד המנהל הבינלאומי. המתיחות הלכה וגברה, ופבלו והלשכה האפריקאית שלו היו מחוץ לאינטרנציונל בסוף 1965 מסיבות שנויות במחלוקת: לדעתם של תומכיו של פאבלו, האיחוד מחדש הביא במהירות את הרוב החדש להדיח את פאבלו; לדעתו של האינטרנציונל, נטייתו של פאבלו נפרדה עם האינטרנציונל הרביעי באופן ציבורי והציבה את עצמה מחוץ לאינטרנציונל הרביעי. באותה תקופה היו לפאבלו הבדלים פוליטיים מרכזיים עם האינטרנציונל הרביעי.
מחוץ לאינטרנציונל הרביעי
השפעתו של פאבלו במהלך תקופה זו הייתה בעיקר באמצעות כתביו. הנושא המרכזי במחשבתו של פאבלו בשנות ה-60 וה-70 המאוחרות היה זה של "ניהול עצמי של עובדים" (Arbeiter-selbstverwaltung). בתחילת שנות ה-70 הוא היה פעיל פוליטי בצ'ילה, תחת ממשלת איינדה. לאחר נפילת החונטה היוונית הוא שב ליוון, ומשנת 1981 שימש כיועץ המיוחד של ראש הממשלה אנדראס פפנדראו; הטלוויזיה היוונית גם ערכה סרט תיעודי על חייו. פאבלו המשיך בפוליטיקה המהפכנית שלו, וארגן את ה"נטייה המרקסיסטית המהפכנית" ואת ה"נטייה המרקסיסטית המהפכנית הבינלאומית" שבסיסה בצרפת. אלה לא היו מתחרים רציניים עם הקבוצות הטרוצקיסטיות הגדולות יותר. הסיעות של ה- IRMT הצטרפו לאינטרנציונל הרביעי המאוחד ב-1994 וב-1995, אם כי ההסכם לא הוחל במקרה הפרטי של פאבלו.
מואנג שי
דמוגרפיה
ישנם משפחות המתגוררות בכפרי הסביבה השולחות את ילדיהן לבתי הספר במואנג שי. הדרך לעיר, שלעיתים קרובות היא מתארכת לאורך קילומטרים רבים, צפופה ברוכבי האופניים או בהולכי רגל כגון הילדים. יש בנים ובנות שלומדים בבתי ספר אתניים. במואנג שי ישנה פנימייה לילדים מכפרים נידחים יותר.
מישל פבלו
מחוץ לאינטרנציונל הרביעי
באופן בלתי רגיל למהפכן, הלווייתו הייתה אירוע ממלכתי ביוון הולדתו. זה מוסבר על ידי ידידותו האישית משנות השלושים עם אנדראס פפנדרו שהיה טרוצקיסט בצעירותו. המוטו של פאבלו היה: "משמעות החיים הם החיים עצמם" (Νόημα της ζωής είναι η ίδια η ζωή).
מואנג שי
דמוגרפיה
במואנג שי גרים מהגרים סינים רבים, המפעילים מסעדות ואת השוק הסיני.
המרכז הפיננסי CTF
המרכז הפיננסי CTF (בסינית: 周大福商业中心; בסינית מסורתית: 周大福商業中心) הוא גורד שחקים הממוקם בעיר גואנגג'ואו שבסין. זהו המגדל השני מ"מגדלי התאומים של גואנגג'ואו" שנבנו על גדות נהר הפנינה.
מואנג שי
גאוגרפיה ואקלים
מואנג שי נמצאת בעמק הררי בין שני הרים. שני מורמים מעל העיר. על האחד נמצא "מוזיאון אודומשי", על השני מקדש בודהיסטי עם סטופה.
המרכז הפיננסי CTF
בנייתו של הבניין הושלמה בשנת 2016 והוא הגיע לגובה של 530 מטר (1,740 רגל) ו-111 קומות. הבניין ישמש כמקום לוועידות ויכלול מספר אולמות גדולים בנוסף למלון, מצפה כוכבים, קניון, ומשרדים.
מואנג שי
גאוגרפיה ואקלים
במחוז אודומשי יש אקלים מונסוני מתון. בשל גובהו הגבוה יחסית, ישנן שינויים רבים יותר בטמפרטורה במהלך השנה עם עונה יבשה קרה יותר בצפון לאוס מאשר בשאר חלקי הארץ.
משקעים שנתיים הם כ־1,900–2,600 מ"מ. הטמפרטורות בחודשים פברואר ומארס ממוצעות בין 18 ל -19 מעלות צלזיוס, מאפריל עד מאי הטמפרטורות מטפסות מעל 31 מעלות צלזיוס.
במיוחד בחודשים הקרים יותר (אוקטובר עד ינואר) ישנן שינויים גדולים בטמפרטורה מיום ללילה. בגלל מיקומו של מחוז אודומשי בין גבעות והרים, ערפל מכסה את העיר משעות הערב ועד לבוקר. במהלך היום הערפל מתחיל להתמוסס, כך שבעונה הקרירה הבקרים בהירים.
נהר נאם קור זורם דרך מואנג שי.
תיירות
במשך כמה שנים נעשו מאמצים לעודד את התיירות במואנג שי על מנת להקל על העוני באזור. מאז 1997 פועל משרד תיירות במואנג שי, הנתמך על ידי שירות הפיתוח הגרמני (DED) מאז 2005. התמיכה של DED נועדה להגדיל את הכנסות האוכלוסייה הכפרית והעסקים הקטנים באמצעות תיירות ובכך להגן על משאבי הטבע. באוגוסט 2007 שודרג משרד התיירות למחלקה לתיירות מחוזית.
פיתוח
בשל מיקומה של אודומשי כצומת התנועה החשוב ביותר בצפון לאוס (הכביש היחיד מלואנג פרבאנג לצפון עובר דרך אודומשי). במחוז בקרו בעיקר זרים שעברו במקום.
משך השהייה הממוצע של התיירים היה קצר. לאודומשי היה הדימוי שהמחוז לא מפותח ולא מעניין את התיירים, דבר שבא לידי ביטוי במאמרים על העיר בספרי הדרכה לתיירים.
על פי הדו"ח הסטטיסטי על התיירות בלאוס 2008 של מינהל התיירות הלאומי של לאוס, מספר התיירים גדל מכ־18,600 ל -102,000 בין השנים 2001 ל־2008. על פי הסטטיסטיקה, כ -17% מכל 1.7 מיליון התיירים שביקרו בלאוס בשנת 2008 הגיעו לאודומשי. באודומשי שמונה בתי מלון וכ־52 בתי הארחה, רובם בבירת המחוז מואנג שי ובצומת התנועה בנהר פקבנג.
פוטנציאל תיירותי
בסך הכל, היו זמינות כ־1,286 מיטות באודומשי בשנת 2006. בשנת 2008 שיעור התפוסה שלהם עמד על כ־60% לעומת 73% בלואנג פרבאנג.
תשתית ירודה מעכבת את התפתחות התיירות במחוז אודומשי. לדוגמה מערת Chom Ong שהתגלתה, במרחק של כ־45 קילומטרים מאודומשי. המערה הידועה הגדולה ביותר בצפון לאוס. אורכה עולה על 16 ק"מ, גובה תקרה מגיע עד 50 מ', מסלול נחל שזורם במערה ומדורג. המערה משמעותית ביותר בצפון לאוס. נכתב עליה בכמה כתבי עת ספליאולוגיים.
מתחם המערות נגיש להולכי רגל של כשעת הליכה מהכפר באן צ'ום אונג התאילנדי. הגישה לכפר זה היא בדרכי עפר שהופכות לקשות בעונה הגשומה. פוטנציאל המערה כיעד תיירותי נפגע בגלל היעדר תשתיות.
אמיל ושלושת התאומים
אמיל ושלושת התאומים (בגרמנית: Emil und die Drei Zwillinge) הוא ספר המשך לאמיל והבלשים של אריך קסטנר.
הספר יצא לאור ב-1934, בתקופה שקסטנר היה מוחרם על ידי הנאצים וספריו נשרפו, לכן לא זכה לפופולריות בגרמניה כמו אמיל והבלשים. הוא יצא בתרגום לעברית של מנחם זלמן וולפובסקי בהוצאת יזרעאל בשנת 1936 בשם אמיל והתאומים. העלילה מתרחשת שנתיים לאחר הרפתקאות אמיל והבלשים ומשתתפים בה רבים מאלה שלקחו בהן חלק: אמיל טישביין, אמו הספרית, דודניתו פוני, סבתו, השוטר ישקה, הבלשים-הפרופסור, גוסטב, דינסטג הקטן ועוד.
בספר יש קווים אוטוביוגרפים כפי שתיאר בספרו כאשר הייתי נער קטן, אמו הייתה ספרית והוא היה עוזר לה בעבודתה. את חופשותיו נהג לבלות בחופי הים הבלטי כפי שמתואר בספר זה.
עלילה
שנתיים לאחר עלילות אמיל והבלשים מקבל אמיל מכתב מהפרופסור בו הוא מודיע כי ירש מקרובת משפחתו, בית על חוף הים הבלטי. הוא יוצא לחופשה בבית ביחד עם הוריו ומזמין אליו את אמיל, פוני, הסבתא והבלשים. הם נופשים בבית הסמוך לחוף ומתוודעים לשלישית להטוטנים בשם שלושת הביירונים המופיעים בבית מלון סמוך. השלישייה מורכבת מה"אב" ביירון ומילדיו ה"תאומים" מקי וג'קי.
עם התפתחות העלילה מתברר שאין כל קשר משפחתי בין השלושה ושאין אלה שמותיהם האמיתיים. ג'קי גדול ממקי וה"אב" מבקש להיפטר ממנו ולהשאירו במלון לבד כי הוא נעשה כבד וזה מקשה על הלהטוטים שהם מבצעים.
אמיל וחבריו מבקשים לעזור לג'קי שנשאר לבד. הם מגייסים תרומות מהילדים בסביבה ומגיעים להסכם עם בעל בית קולנוע שבו מוצג הסרט אמיל והבלשים, שהם יופיעו בעצמם לאחר הסרט לפני הקהל וההכנסות משלוש ההצגות הראשונות תועברנה לג'קי.
המשימה: אמזונס
המשימה: אמזונס היא תוכנית מציאות ישראלית ששודרה בערוץ 2 בזכיינית קשת, החל מ-9 ביולי 2016 ועד 24 בספטמבר 2016. את התוכנית הנחה גל אמיתי. התוכנית בוטלה לאחר עונה אחת, עקב חוסר עמידה בציפיות. הזוכה בפרס הגדול של מיליון שקל בעונה היחידה ששודרה היה יהודה יצחקוב.
החל מה-15 ביולי 2018 הסדרה משודרת בשידורים חוזרים בערוץ קשת 12, באיכות HD.
סקירה כללית
בתוכנית משתתפים 18 אנשים המחולקים לשלוש קבוצות. לאורך התוכנית על שלוש הקבוצות לחצות לאורך הנהר את הג'ונגלים של האמזונאס במשך כ-30 ימים. הקבוצה שתגיע אחרונה למחנה הלילה תאלץ לבחור את אחד מחבריה למשימת דו-קרב ממנה אולי יודח. הקבוצה שמספר חבריה יגיע לשני חברים בלבד תיטמע בקבוצות האחרות. המשתתף שייצא ראשון מהעבר השני של הנהר יוכתר כזוכה התוכנית ויזכה במיליון ש"ח.
מהלך התוכנית
9 ביולי 2016 – 24 בספטמבר 2016 (תקופת מסע: 30 ימים)
התוכנית החלה את שידורה ב-9 ביולי 2016, בה התחרו שלוש קבוצות "אנקונדה" (צהוב), "יגואר" (אדום) ו"קונדור" (כחול). מהפרק הראשון ועד הגמר עברו המשתתפים תשעה שבטים: שבט הווארנים, שבט הסיונה סקויה, שבט הצאפרוס, שבט הקיצ'ואה, שבט האינקה, שבט הטצ'ילה, שבט השואר, שבט הקופאן ושבט האצ'ואר. הקבוצה הראשונה שהתפרקה הייתה קבוצת קונדור וחברותיה הגר קרויטורו ושחר כספי ניטמעו בשתי הקבוצות הנותרות כאשר הגר עברה לאנקונדה ושחר ליגואר.
בפרק חצי הגמר, נאלצה המשתתפת לי לוי לפרוש עקב בעיות בריאותיות ולכן החליפה אותה המשתתפת בתיה שיף והעפילה לגמר שכן על פי חוקי הפורמט משתתף שיעזוב בשל בעיות בריאותיות יוחלף במודח האחרון מהתוכנית.
פרק הגמר של התוכנית שודר ב-24 בספטמבר 2016 ואליו הגיעו שישה פיינליסטים. בגמר היו ארבע משימות כאשר בתום כל משימה פרט למשימה הראשונה, הפיינליסט שנשאר אחרון מסיים את דרכו בתוכנית. המודחת הראשונה בגמר הייתה הגר קרויטורו, השנייה בתיה שיף והשלישי רותם סמדג'ה. למשימה האחרונה אליה הגיעו אביאל כהן, מיטל דה רזון ויהודה יצחקוב, על שלושת הנותרים לצאת מהג'ונגל שברשותם תשעת הטוטמים של תשעת השבטים. את שלושת הטוטמים הראשונים הם כבר אספו במהלך המשימות הקודמות ואילו את שישת הטוטמים הנוספים עליהם למצוא בג'ונגל. אל המקום השלישי העפיל אביאל כהן עם טוטם נכון אחד, אל המקום השני הגיעה מיטל דה רזון עם שלושה טוטמים נכונים, ומנצח העונה היה יהודה יצחקוב עם ארבעה טוטמים נכונים והוא זכה במיליון שקל.
יחזקאל יוסף הלוי אשלג
הרב יחזקאל יוסף הלוי אשלג (כ"ו בניסן תרצ"ו, אפריל 1936 - ד' באב ה'תשע"ו, 8 באוגוסט 2016) היה זקן אדמו"רי אשלג. מקובל, נכדו ומפיץ תורתו של הרב יהודה לייב אשלג בעל "הסולם".
תולדות חייו
נולד בארץ ישראל, בנו הבכור של הרב שלמה בנימין אשלג ונכדו של הרב יהודה לייב אשלג, בעל הסולם. למד בישיבת שפת אמת בירושלים. התכתב עם סבו בעניין עריכת הספר "מסורת הזוהר", שאותו ערך רבי יחזקאל עוד בחיי סבו. שימש את סבו בשנותיו האחרונות, ולאחר פטירתו עמד לימינו של אביו הרב שלמה בנימין שהקים בית מדרש וישיבה ברחוב שד"ל בבני ברק.
נפטר בד' באב תשע"ו ונקבר בהר המנוחות ירושלים. במהלך ההלוויה הוכתר בנו הגדול הרב יהודה לייב אשלג, לממלא מקומו.
משפחתו
בשנת ה'תשי"ט (1959) נישא ללאה, בתו של הרב שמאי גינזבורג, מחבר סדרת הספרים "אמרי שמאי".
בניו חתניו
הרב יוסף צלר הוא ראש ישיבת חסידות סאדיגורא בבני ברק, ראש כולל להוראה, ומחבר ספר על מסכת בבא בתרא.
ארנה פור (פוליטיקאי)
ארנה פור,(במקור פרלשטיין עד 1908, בהונגרית: Pór Ernő; לייביץ, 4 בינואר 1889 – לנינגרד, 24 באוגוסט 1937) היה פקיד, פוליטיקאי קומוניסטי יהודי-הונגרי-סלובקי קומיסר העם (סלובקיה 1919) לענייני חוץ של הרפובליקה הסוביטית הסלובקית.
מלחמת העולם הראשונה, רוסיה הסובייטית
ארנה פור נולד במשפחה יהודית כבנם של יעקב פרשטיין ושל הרמינה בוקסבאום. אביו היה רופא. ארנה פור השתתף בתנועת הפועלים מ-1905, הוא סיים את לימודיו ואת בחינות הבגרות בטרנצ'ין בשנת 1906, עבד כפקיד בתעשיית העץ בחברות בבודפשט וב-1907 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP). במהלך מלחמת העולם הראשונה (1915) נפל בשבי הרוסי. בשנת 1917, אחרי מהפכת פברואר ברוסיה, עסק בשכנוע והתססה סוציאליסטית של פועלי תעשיית הברזל בנביאנסק. שם בשנת 1917 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, ולאחר מכן במוסקבה היה ממייסדי הקבוצה ההונגרית של המפלגה הבולשביקית הרוסית והפך למזכיר שלה. בערך בתקופה הזו הוא פגש את בלה קון. יחד עם קון נלחם בנארבה נגד כוחות ההתערבות הגרמניים תחת פיקודו של קומיסר העם (רוסיה) פאבל דיבנקו. עם טיבור סמואלי השתתף בין 6 לבין 7 ביולי 1918 בקרב נגד המרד של אנשי המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית ובניצחון עליהם. בקיץ אותה השנה היה נציג הקבוצה הונגרית בקונגרס הראשון של המפלגה הקומוניסטית האוקראינית.
בחזרה להונגריה
הוא חזר להונגריה כששמע על מהפכת החרציות באוקטובר 1918, ולאחר מכן השתתף ב-24 בנובמבר בהקמת מפלגת הקומוניסטים של הונגריה והפך בה לחבר בוועד המרכזי. לאחר הכרזת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, הוא נשלח להודיע ללנין בשם בלה קון על הקמת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. בתקופת הרפובליקה היה ראש מחלקת התעמולה בקומיסריאט העם לענייני חוץ ולאחר מכן פעל במזכירות המפלגה המאוחדת (הסוציאל-דמוקרטית והקומוניסטית). פור היה גם נציב העם לענייני חוץ של הרפובליקה הסובייטית הסלובקית שהוכרזה ב-16 ביוני 1919. עם זאת, הרפובלקה נפלה ב-1 באוגוסט.
אחרי הרפובליקה
לאחר הנפילה הוא היגר לצד בלה קון, יוז'ף פוגאני, ינה ורגה ואחרים. הוא התגורר באוסטריה למשך תקופה קצרה. בשנים 1920 ובשנת 1921 ביצע עבודת מפלגה בלתי חוקית בצ'כוסלובקיה והשתתף בהפצת כתב העת "פרולטאר". בשנת 1922 מילא תפקידי שיווק כסוכן ייצוא חברות היערות של ברית המועצות, הוא היה מנהל החברה משנת 1924. בין השנים 1928–1933 היה סגן נשיא של חברת ייצוא העצים. בשנת 1933 מונה מנהל תשלובת החרסינה הרוסית ומשנת 1934 ועד למעצרו שימש כסגן מנהל תשלובת הגומי הסובייטי הגדול ביותר (Красный треугольник). בשנת 1937 הוא נעצר ב-25 בפברואר ולאחר מכן הוצא להורג. הוא נפל קורבן הטיהורים הגדולים של סטלין. מאוחר יותר זוכה ושמו טוהר.
ספרות מתורגמת
בשפת המקור: בתרגום לעברית:
שרפות היער של השבת השחורה
שרפות היער של השבת השחורה (באנגלית: Black Saturday Bushfires) היו סדרה של כ-400 שרפות יער אשר התחוללו במדינת ויקטוריה שבדרום מזרח אוסטרליה בשבת, 7 בפברואר 2009 וגרמו לאובדן הגבוה ביותר בחיי אדם בהיסטוריה של שרפות היער באוסטרליה, מדינה בה שכיחות שרפות היער היא גבוהה: 231 הרוגים ו-414 פצועים. שטח השרפה הכולל היה כ-4,500 קמ"ר. ההערכות הן כי קרוב למיליון בעלי חיים נשרפו למוות.
השרפות הרסו כליל 2,030 בתים וכ-3,500 מבנים אחרים. לפי ההערכות, עשרות אלפי מבנים נוספים ניזוקו אך לא נהרסו. היישובים קינגלייק, מאריסוויל, נרבט'ונג, סטרט'אוון ופלאוורדייל נהרסו, לצד 73 יישובים נוספים שנפגעו. כ-7,562 תושבים נאלצו לעזוב את בתיהם לצמיתות. הנזק הכלכלי הוערך ב-4.4 מיליארד דולר אוסטרלי.
השרפות התרחשו בתנאי מזג אוויר קשים (חום כבד של 46 מעלות צלזיוס ורוח במהירות של כ-100 קמ"ש) לאחר חודשיים יבשים במיוחד, בצורת שנמשכה בעשור שקדם לשרפות, ועליה בטמפרטורה הממוצעת ב-50 השנה האחרונות באותו אזור.
הסיבות למרבית השרפות היו חוטי חשמל שנקרעו וקרסו כתוצאה מהרוחות העזות שנשבו. חקירות כתוצאה מהאירוע החלו מיד לאחריו, לרבות זיהוי הקורבנות, מציאת הסיבות לאירוע ובדיקת אחריות הרשויות. רשויות האכיפה אף פתחו בהליכים כנגד מציתים וכנגד מי שהיו מעורבים בביזה לאחר האירוע. כמו כן, הוקמה ועדה מלכותית שתפקידה היה לסכם את האירוע.
גביע המדינה בכדוריד
השיטה
משחקי המפעל משוחקים בשיטת נוקאאוט, כאשר המנצחת עולה לשלב הבא והמפסידה מודחת מהמפעל. במפעל משתתפות כל קבוצות הכדוריד הרשומות בליגת העל בכדוריד. במפעל 4 סיבובים סה"כ: סיבוב ראשון, רבע גמר, חצי גמר וגמר.
השחקנים המעוטרים ביותר
במודגש שחקנים פעילים
Love Goes: Live at Abbey Road Studios
Love Goes: Live at Abbey Road Studios (בעברית: אהבה הולכת: הופעה חיה אולפני אבי רוד) הוא אלבום ההופעה השלישי של הזמר/ת האנגלי/ת סם סמית'. האלבום יצא לאור ב-19 במרץ 2021, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס. הוא מתבסס על אלבום האולפן השלישי של סמית', Love Goes.
רקע והכרזה
בשל מגפת הקורונה, Love Goes: Live at Abbey Road Studios כולל את ההופעה החיה היחידה שסמית' ביצע/ה בשנת 2020. ההופעה הוקלטה ביחד עם נגנים באולפני אבי רוד שבלונדון. אלבום ההופעה כולל גרסת כיסוי לשיר "Time After Time" של הזמרת סינדי לאופר.
עציון מוסאי
עציון מוסאי (נולד ב-18 ביוני 1982) הוא פזמונאי, מלחין ואושיית רשת ישראלי. הוא אחראי על להיטים רבים בסגנון ים תיכוני. מוסאי כותב ומלחין שירים למיטב זמרי ישראל ובין היתר כתב שירים לאייל גולן, ליאור נרקיס, עופר לוי, ישי לוי וקובי פרץ.
יצירות מוזיקליות
מוסאי הוא כותב פורה. הוא כתב והלחין שירים רבים. הוא החל לכתוב בשנת 2012. בשנת 2013 כתב את שירו "תשארי לנצח" שהלחין דן סמרא וביצע רון שובל.
לליאור נרקיס כתב מוסאי, והלחין את השיר "זייפי לי אהבה" עם זהר גהא ואת השיר "עכשיו" כתב בשיתוף אלי קשת, בלדה רומנטית שיצאה כסינגל וזכתה לצפיות רבות. ליניב בן משיח כתב את השיר "בי רק תן אמונה" ואת "מברוק עליק", לאלבומו "השגחה מהשמיים". לאייל גולן כתב את "מקום אחר" לאלבומו הפוך מהיקום שזכה לצפיות רבות ביוטיוב. לחיים ישראל כתב את "ה' כל יכול", דואט עם קובי פרץ ואת השיר "טעיתי" (עם אלי קשת) ללחן של רביב בן-מנחם. הוא הלחין עם ערן קאשי את השיר "הלוואי שיכולתי לומר", שביצעה נועה קירל בסדרת הטלוויזיה כפולה למילים של יובל ברגר.
פעילות ברשת
למוסאי מעל 30,000 עוקבים בפייסבוק והוא מעלה תכנים הומוריסטים לרשת שמשותפים בדפי פייסבוק אשר הפכו לוויראלים. הסטטוסים קיבלו אזכורים בערוצי טלוויזיה רבים.
חיים אישיים
מוסאי נולד בתל אביב למיכל ושמשון מוסאי. המשפחה עברה ליבנה. מוסאי למד בבית הספר התיכון אמי"ת ובצבא שירת כלוחם ומ"כ ביחידת דוכיפת. מוסאי הוא יתום צה"ל. אביו, קצין בחיל הקשר והתקשוב נפטר במהלך שירותו הצבאי. לזכרו כתב את השיר "אבא" שביצע ליאור מיארה ללחן של מאור תיתון.
פורוסלו
האזור מיושב מסביבות המאה ה-12, והוא מוזכר לראשונה בכתביו של אנונימוס.
יהודי פורוסלו
יהודים חיו בפורוסלו במאה ה-18 ובמאה ה-19. לקהילה היהודית היה בית קברות יהודי משלהם. בשנת 1944 נשלחו 128 יהודים מהכפר לגטו בטיספירד מתוכם נרצחו 105 יהודים מהכפר באושוויץ בשואת יהודי הונגריה. בשנת 2021 הוחלט להקים לוח זיכרון לזכר יהודי הכפר שנרצחו.
הבתול האמריקאי האחרון
הבתול האמריקאי האחרון (באנגלית: The Last American Virgin) הוא סרט התבגרות אמריקאי משנת 1982, שנוצר כרימייק לסרט הישראלי "אסקימו לימון". יוצרי הסרט המקורי בועז דוידזון וקבוצת גלובוס גרופ יצרו גם את הרימייק, ששומר על אותן דמויות ומהלכי עלילה אך כולל שינויים והתאמות לקהל היעד החדש. כך לדוגמא בעוד "אסקימו לימון" מתרחש בתל אביב של שנות החמישים, בהשראת נעוריו של דוידזון, "הבתול האמריקאי האחרון" עוקב אחר בני נוער בפרברי לוס אנג'לס עם פסקול עכשווי לשנות השמונים.
עלילה
העלילה דומה מאוד לזו של "אסיקו לימון" ועוקבת אחר מעלליהם של תלמיד תיכון בלוס אנג'לס בשם גארי וחבריו ריק ודיוויד. רוב הסרט עוסק בניסיונותיהם של השלושה לקיים יחסי מין וקשייו של גארי לממש את השאיפה הזו. משולש רומנטי מתפתח בין גארי, ריק וקארן - נערה יפה שעוברת לבית ספרם.
אוליית'ה
אוליית'ה (באנגלית: Olathe) היא העיר הרביעית בגודלה בקנזס שבארצות הברית המהווה למעשה פרבר של קנזס סיטי. נכון לשנת 2019, אוכלוסיית העיר משוערת כ-140,000 תושבים.
מבחינה כלכלית, המעסיקים המרכזיים בעיר הם החברות גרמין והאניוול, וכן מערכות החינוך והרפואה המקומיות.
Fefe
Fefe (בעברית: פיפי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי 6ix9ine בשיתוף הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז'. השיר יצא לאור ב-22 ביולי 2018, על ידי חברת התקליטים TenThousand Projects, כסינגל שני מתוך האלבום "Dummy Boy".
אוליית'ה
היסטוריה
ההתיישבות באזור החלה בשנת 1857. המתיחות הבין-גזעית ששררה באותה העת בארצות הברית הובילה בין השאר גם למהומות אלימות באות' בשנויה הראשונות. מהומות אלו נרגעו עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית בשנת 1861. בשנות המלחמה פעל בעיר בסיס של צבא האיחוד. בשנת 1862 צבא הקונפדרציה ניסה לכבוש את העיר ללא הצלחה.
Fefe
רקע וכתיבה
במהלך שנת 2018, קטע בשם "Fefe" דלף לפני שיצא השיר באופן רשמי. במהלך סיבוב ההופעות האירופי שלו ביוני 2018, חשף 6ix9ine כי הוא מתכנן להוציא את השיר בהשתתפות אורח מפתיע כאשר יחזור לארצות הברית. ב-18 ביולי הוא שיתף באינסטגרם אודיו קליפ של השיר, עם הכיתוב "Subscribe before Sunday".
ב-20 ביולי הכריז כי השיר ייצא יומיים לאחר מכן. ב-22 ביולי יצא השיר באופן רשמי להורדה דיגיטלית. ב-24 ביולי טען 6ix9ine כי יתרום חלק ממכירות הסינגל לתוכניות הנוער בניו יורק.
אוליית'ה
היסטוריה
בשנות ה-50 של המאה ה-20 נסללה מערכת כבישים חדשה שקישרה את העיר לקנזס סיטי וגרמה לצמיחה מואצת בעיר.
Fefe
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי 6ix9ine, ניקי מינאז', מורדה ביטס, אנדרו גרין וקובאץ, והופק על ידי קובאץ ומורדה ביטס. בהמשך, שיתפו 6ix9ine ומינאז' פעולה גם בשיר "Trollz", שיצא לאור ב-12 ביוני 2020.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של 6ix9ine ב-12 ביוני 2020.
נכון לאוגוסט 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-975 מיליון צפיות.
בן-גוריון (סרט)
בן-גוריון הוא סרט טלוויזיה ישראלי של צחי גראד וגיל לבנברג משנת 1997 על פי תסריט של אסי דיין. הסרט מתרחש כולו בנמל התעופה בן-גוריון. הוא נוצר עבור חברת קשת בערוץ 2, במסגרת סדרת הסרטים "סיפורים קצרים על אהבה" שהפיק חגי לוי.
עלילה
עלילת הסרט מחולקת לחמישה סיפורים אשר קורים במקביל. כל הסיפורים מתרחשים בלילה אחד ארוך במיוחד, בנמל התעופה בן-גוריון. עם ההתקרבות לסיומו, העלילות השונות נפגשות יחדיו. העלילה הראשונה, היא של שמעון (אליעד נחום), ילד בעל כוחות על-טבעיים, אשר משתמש בהם כדי לקרוא מחשבות, לפתוח דלתות ולקשור קצוות רופפים. בתור קוסם חובב, הילד שמעון בדרכו לסיבוב הופעות עולמי. בחיפוש אחר קלף משחק שאבד לו, הוא משוטט ברחבי הטרמינל. בזמן זה הוריו המודאגים (רמי פורטיס ורונית אלקבץ) מחפשים אחריו. העלילה השנייה, היא של דיילת צעירה (סמדר קלצ'ינסקי), אשר מנסה לשים קץ למערכת יחסים רעילה עם טייס שחצן ומבוגר. לבסוף הדיילת נוטשת אותו, ומקיימת רומן עם לא אחר מאשר בנו. העלילה השלישית, היא של נוסע נאה אך חשדן, אשר חוצה בשקט את הטרמינל. הנוסע נושא בליבו סוד, שנחשף במהלך הסרט. העלילה הרביעית, היא של זוג מבוגר ועייף (ישראל גוריון ונירה רבינוביץ') שחוזר מטיול באירופה. השניים מודאגים מכך ששכחו לקנות נעלי ריצה לנכדם. במהלך העלילה הילד שמעון פוגש בהם, והם עולים יחד על מסוע המזוודות. העלילה החמישית היא של מוזיקאי, בן לאב ערבי־ישראלי ואם יהודייה. במהלך הבידוק הביטחוני, הסלקטורית בוחנת את חפציו. כשמגיעה לקופסת עץ נעולה, המוזיקאי מסרב לפתוח אותה. לדבריו היא ניתנה לו על ידי סבו, ועליו לפתוח אותה רק כשימצא את בחירת לבו. איש הביטחון שנוכח בחדר מתעקש על פתיחת הקופסה, ולאחר סיום הבידוק מציע המוזיקאי נישואין לסלקטורית, היא מסכימה והשניים מתנים אהבה.
שחקנים
הסרט היה הסרט הראשון בו השתתף רמי פורטיס.
גילמורוזאורוס
גילמורוזאורוס (שם מדעי: Gilmoreosaurus; מילולית: "הלטאה של צ'ארלס ו. גילמור ") הוא סוג של דינוזאור אורניתופוד הקרוב להדרוזאוריים שחי באסיה של הקרטיקון לפני 96 מיליון שנה מזמננו במשך הקנומן.
סוג זה שתואר ב-1979 בידי מייקל ברט-סורמן הגיע לאורך של 6.2 מטרים ולמשקל מוערך של 1.2 עד 3.6 טונות בקירוב. פיו היה שטוח ורחב כמו מקור ברווז והיה חסר שיניים קדמיות אלא שורת שיניים טוחנות מאחורי הלחיים. ייתכן שהיה בעל איבר תהודה כלשהו מעל הלסת העליונה. הוא הילך על ארבע רגליים, אך היה יכול לנוע על שתיים כדי לרוץ מהר, משתמש בזנבו הארוך ליציבה. על חלק מהמאובנים התגלו גידולים סרטניים, מהם כנראה מתו בעליהם.
הוא התקיים לפני 96 מיליון שנה במזרח אסיה במישורי הצפה שכיסו את מונגוליה ואוזבקיסטן. לצידו נמצאו דינוזאורים כמו הבקטרוזאורוס ומספר תרופודים כמו גיגנטורפטור, תריזינוזאוריים והטורף הגדול אלקטרוזאורוס.
גנאדי טימצ'נקו
טימצ'נקו הוא יו"ר מועצת המנהלים של ליגת ההוקי הקונטיננטלית ונשיא מועדון הוקי קרח סק"א סנקט פטרבורג. חבר בחברה הגאוגרפית הרוסית. קונסול הכבוד של סרביה בסנט פטרבורג.
נכון לדצמבר 2021, על פי מגזין פורבס הונו מוערך בכ-24.8 מיליארד דולר והוא האדם השביעי הכי עשיר ברוסיה ומספר 66 בעולם.
לטימצ'נקו קשרים עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין עוד מתחילת שנות התשעים של המאה ה-20. ב-1991 העניק פוטין לטימצ'נקו רישיון לייצוא נפט, ובהמשך הקים טימצ'נקו את חברת סחר הנפט גונבור.
אריאל שמידברג
אריאל שמידברג (נולד ב-25 בינואר 1982) הוא עיתונאי ועורך ישראלי. מכהן סגן העורך הראשי וראש מערכת החדשות של וואלה!. בין 2022-2023 שימש מנהל מחלקת החדשות של רשת הטלוויזיה הבינלאומית i24NEWS. קודם לכן כיהן כסגן העורך הראשי של העיתון "ישראל היום".
ביוגרפיה
שמידברג, אשר נולד בארגנטינה ועלה לישראל בגיל 19 בשנת 2001, עבד ב"ישראל היום" מיום השקתו ב-2007, ובמשך 15 שנים. את דרכו בעיתון התחיל כעורך חדשות, וב-2009 קודם לתפקיד ראש דסק החדשות. בשנת 2011 מונה על ידי העורך הראשי המייסד של "ישראל היום", העיתונאי עמוס רגב, למנהל מחלקת החדשות של העיתון. ב-2017, לאחר פרישתו של רגב מעריכת העיתון, מינה אותו העורך הראשי החדש, העיתונאי בועז ביסמוט, לתפקיד סגן העורך הראשי. במקביל המשיך שמידברג לכהן כמנהל מחלקת החדשות, וגם קיבל לידיו את ניהול מחלקת הדיגיטל. בתקופת כהונתו של שמידברג כמנהל זרוע הדיגיטל הושקו האתר והיישומון החדשים של העיתון. שמידברג פרש מתפקידו ב"ישראל היום" בפברואר 2022.
לאחר פרישתו מ"ישראל היום" מונה שמידברג על ידי ראש אכ"א, אלוף יניב עשור, ודובר צה"ל, תא"ל רן כוכב, לחבר בוועדה מיוחדת בצה"ל שמטרתה לבחון ולשפר את אופן מסירת הודעות על נפגעים למשפחות ולציבור. בראש הוועדה עמד תא"ל גברעם הגלילי. בין המלצות הוועדה – קידום חקיקה שתטיל אחריות פלילית למפיצי פרטי נפגעים בטרם פרסום הודעות רשמיות של צה"ל, ועדכון רשמי של דובר צה"ל למנהלי קבוצות עצמאיות של עדכוני חדשות ברשתות החברתיות (דוגמת וואטסאפ וטלגרם).
ביוני 2022 מונה למנהל מחלקת החדשות של רשת הטלוויזיה הבינלאומית i24NEWS, המשדרת מישראל לכל העולם. שמידברג היה אמון על ניהול צוותי החדשות של הרשת באנגלית, צרפתית וערבית.
שמידברג, דובר ספרדית כשפת אם, מרבה להתראיין בכלי תקשורת בשפה הספרדית בעולם, ולהרצות בפני עיתונאים מחו"ל. כמי שגדל בחו"ל וראה את היחס לה זוכה מדינת ישראל בתקשורת הבינלאומית, שמידברג אמר בעבר שרואה בראיונות ובהרצאות אלה "שליחות הסברתית".
שמידברג נולד בעיר קורדובה, העיר השנייה בגודלה בארגנטינה, והתחנך בבית הספר היהודי בעיר. היה פעיל מאוד בקהילה היהודית ובמוסדותיה. היה מדריך וראש קן בתנועת הנוער הציונות "החלוץ למרחב", הפעילה בארגנטינה ובמקסיקו. את דרכו בעיתונות התחיל בתנועת הנוער, כאשר מונה בגיל 15 בלבד לעורך המגזין הקהילתי "אמת". לאורך השנים עסק רבות בחינוך בלתי פורמלי, ואף בוגר של התוכנית היוקרתית "המכון למדרכי חו"ל" להכשרת מנהיגות נוער מטעם הסוכנות היהודית (ירושלים, קריית מוריה, שנת 2000).
לשמידברג תואר ראשון בתקשורת ובמנהל ומדיניות החינוך מאוניברסיטת תל אביב.
חיים אישיים
הוא בזוגיות, אב לשלושה ומתגורר ברמת גן.
ישראל באירוויזיון 2024
ישראל תשתתף באירוויזיון 2024, זו תהיה ההשתתפות ה-46 של ישראל בתחרות הזמר של האירוויזיון.
בחירת המבצע
המבצע יבחר על ידי תוכנית המציאות הכוכב הבא שתופק על ידי טדי יזמות והפקות ותשודר בקשת 12. הזוכה בתחרות זו ייצג את ישראל באירוויזיון 2024.
באירוויזיון
ישראל תשתתף באחד מחצאי הגמר ותנסה להעפיל לגמר התחרות.
בנימין מיד
בנימין מיד היה מייסד ארגון ההתנגדות בגטו ורשה, היה חבר בוועדה המייעצת לנשיא ארצות הברית בתחום השואה.
ביוגרפיה
בני הזוג התחתנו זמן קצר לאחר המלחמה, וב-1946 הם היגרו לארצות הברית ונולדו להם שני ילדים. מיד פתח עסק ליבוא וליצוא מוצלח.
פעילות בולטת
מיד היה מנהיג תנועת הניצולים שלה הוא הקדיש את השליש האחרון לחייו. עם אשתו ולדקה וחבריו הוא ארגן את יום הכיפורים הגדול ביותר בארצות הברית ואף דאג שהניצולים לא ייוותרו לבד. בני הזוג התחתנו זמן קצר לאחר המלחמה, וב-1946 הם היגרו לארצות הברית ונולדו להם שני ילדים. הוא פתח עסק ליבוא וליצוא מוצלח. היה חבר במועצה המייעצת לנשיא ארצות הברית בתחום השואה. המועצה המליצה על הקמת מוזיאון השואה של ארצות הברית. הוא היה חבר גם בגוף המנהל של המוזיאון בשנים 1980–2004, שם כיהן בכמה ועדות מכריעות: ועדת ימי הזיכרון וועדת התוכן של המוזיאון, אשר פיקחה על יצירת התערוכה הקבועה של המוזיאון. הוא היה אחראי למיסוד הנצחת השואה בערים ברחבי ארצות הברית ובמתקנים צבאיים ברחבי העולם.
בנימין מיד גם יזם את רישום שמותיהם ותולדותיהם של קורבנות הנאצים והפיץ אלפי שאלונים בקרב משפחות ניצולי שואה. עלה בידו להשיג פרטים אישיים של 185 אלף קורבנות. לאחר הקמת מוזיאון השואה בוושינגטון, הועברו התיקים שאסף למוזיאון. אחד מידידיו אמר לאחר מותו: "בנימין מיד פעל כיד ושם של איש אחד".
מיד נפטר באוק' 2006, בניו יורק, ארצות הברית.
מיטשל בארד
מיטשל ג'פרי בארד הוא מומחה, עורך וסופר אמריקאי למדיניות חוץ, המתמחה במדיניות ארצות הברית במזרח התיכון. הוא המנהל של העמותה האמריקאית-ישראלית השיתופית (AICE),  ומנהל הספרייה הווירטואלית היהודית.
ביוגרפיה
בארד קיבל את התארים האקדמיים שלו מאוניברסיטת קליפורניה: תואר ראשון בכלכלה מסנטה ברברה, תואר שני במדיניות ציבורית מברקלי ותואר דוקטור במדעי המדינה מ-UCLA. עבודת הדוקטורט שלו הייתה על "הגבולות להשפעה פנימית על מדיניות המזרח התיכון של ארצות הברית". הוא עשה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה באירוויין מ-1986 עד 1987, וחקר את הצלת יהודי אתיופיה מסודן במבצע משה. בארד מתגורר במרילנד עם אשתו ושני בניו.
קריירה תקשורתית
בארד הוא עורך לשעבר של Near East Report, הניוזלטר השבועי של ועדת לענייני הציבור האמריקאית של ישראל ("AIPAC") על מדיניות ארצות הברית-מזרח התיכון. לפני שעבד ב-AIPAC, הוא היה מנתח סקרים בקבוצת המחקר של ג'ורג' בוש (האב) במהלך הבחירות לנשיאות ב-1988. הוא התראיין ב-Fox News, MSNBC, NBC, אל-ג'זירה, The Jenny Jones Show וכלי תקשורת אחרים.
בשנת 2012, בארד השתתף בוועידת הנשיאות הישראלית.
פרסים והכרה
בשנת 2013, הוא היה ברשימת אלגמיינר של 100 האנשים המובילים המשפיעים באופן חיובי על החיים היהודיים.
גארי דייוויס
סול גארת 'גארי' דייוויס (באנגלית: Sol Gareth "Garry" Davis; 27 ביולי 1921 – 24 ביולי 2013) היה פעיל שלום בינלאומי, הידוע בעיקר בזכות ויתור על אזרחותו האמריקאית ופעילותו למען שלום עולמי, אזרחות עולמית וממשלה עולמית. מעשיו זכו לתשומת לב בינלאומית, כולל תמיכה מאנשי רוח כמו אלבר קאמי ואלברט איינשטיין.
ביוגרפיה
דייוויס נולד בבר הארבור, מיין, ארצות הברית, למאייר והילדה דייוויס. הוריו היו יהודים ואירים, בהתאמה. הוא סיים את לימודיו באקדמיה האפיסקופלית בשנת 1940, ואחר כך למד באוניברסיטת קרנגי מלון.
דייוויס היה שחקן בתיאטראות ברודוויי ושימש כמחליף של השחקן דני קיי במחזמר Let's Face It!. הוא גם שיחק בתפקיד ראשי בלהיט Three to Get Ready.
דייוויס שירת בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה כטייס מפציץ B-17 מבצר מעופף.
פעילותו למען שלום ואזרחות עולמית
דייוויס החל להיות פעיל למען שלום ואזרחות עולמית מתוך הכאב האישי על נפילת אחיו הבכור במלחמה, ומתוך ייסורי המצפון על זוועות המלחמה, שהוא עצמו השתתף בהן, כולל הפצצת העיר ברנדנבורג במלחמת העולם השנייה. והחשש שמלחמה גרעינית תוכל לחסל את האנושות. דייוויס ויתר על אזרחותו האמריקאית בשנת 1948 והכריז על עצמו כ"אזרח העולם". הוא הושפע באופן עמוק מרב-המכר 'אנטומיה של שלום' מאת אמרי רֶבֶז. ספר שטען כי על מנת למנוע מלחמות עתידיות יש להקים מדינה פדרלית עולמית שכל בני האדם יהיו אזרחיה.
בשנת 1976, ניסה לבקר בישראל באמצעות ה"דרכון העולמי" שלו, אך הוא סורב כניסה בנמל התעופה בן-גוריון וגורש חזרה לצרפת. חצי שנה אחר כך חזר ונכנס לישראל עם תעודת מעבר צרפתית. אחר כך ניסה להיכנס לירדן דרך גשר אלנבי באמצעות ה"דרכון העולמי". הפקיד בצד הישראלי של הגשר לא שם לב והחתים את הדרכון, כאשר הגיעה לצד הירדני, סירבו לתת לו להיכנס עם הדרכון והא נשלח חזרה לישראל. דייוויס סיפר כי תכנן להנפיק 2,000 דרכונים בינלאומיים לפליטים פלסטינים.
בשנת 1981, יזם יחד עם הפעיל הישראלי ישעיהו תומא שי"ק, הנפקת 'תעודת נישואין עולמית'.
ב-1986 דייוויס התמודד לראשות עיירית וושינגטון, כמועמד "מפלגת האזרחים העולמית", וקיבל 585 קולות. הוא גם הצהיר על עצמו כמועמד "מפלגת האזרחים העולמית" בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1988. בפסגת כדור הארץ, שנערכה בשנת 1992 בריו דה ז'ניירו, הנפיק דייוויס מטבע עולמי המבוסס על קילוואט שעה של אנרגיה סולארית שהופקה, על פי רעיון שהציע באקמינסטר פולר.
במרץ 2012, בגיל 90 החל דייוויס לשדר תוכנית רדיו שבועית, "רדיו האזרח העולמי".
בשנת 2012 דייוויס שלח למייסד ויקיליקס ג'וליאן אסאנג' 'דרכון עולמי'. שבועות ספורים לפני שנפטר, דייוויס שלח 'דרכון עולמי' לאדוארד סנודן במוסקבה.
יצחק סונה
ביוגרפיה
נולד וגדל בירושלים לאליהו ולקמירה סונה, בן למשפחה ממוצא עיראקי. סבו, יצחק, היה משורר ונהג לדבר בצורה פיוטית.
למד בישיבת "פורת יוסף" בקטמון ובעיר העתיקה, הושפע רבות מרבני הישיבה: הרב עובדיה יוסף, הרב שלום כהן, הרב שמעון בעדני ועוד. את תורת המקאמים למד מהאזנה לרדיו קול ישראל בערבית, ומבית הכנסת עדס. בישיבה, הרבה ללמוד מוסר ותנ"ך, שירים של ריה"ל ורבי אברהם אבן עזרא, והחל לכתוב שירים בנושאי מידות טובות והסתפקות במועט.
הוציא שירים יחד עם אחיו, החזן ציון יחזקאל, כשהרב סונה מתאים מילים ללחנים ערביים ידועים, ואחיו שר אותם. הרב עובדיה יוסף התיר לו להשתמש בלחנים ערבים עבור שירי קודש יהודיים, ואף עודד אותו לכך כדי שישירו מילות קודש ולא חול. השירים הפכו פופולריים בציבור המזרחי, וזכו לגרסאות כיסוי רבות. מלהיטיו הבולטים השירים "אל גליל" (מקור הלחן: "יא ג'מיל" של פריד אל-אטרש) ו"שמח בני בחלקך" (במקור "אנא ואינתא לווחדינא" של פריד אל אטרש). השיר האחרון זכה לגרסאות כיסוי רבות, בהן של הפרויקט של רביבו, איציק אשל, יניב בן משיח, משה גיאת ועוד.
פעילות ציבורית
בעידודו של הרב עובדיה יוסף התנדב הרב סונה כפעיל לב לאחים בשכונת קריית היובל, הקים כולל לזמן קצר בבית הכנסת "אור המאיר", היה יועץ בבעיות שלום בית, ועוד. כן קיבל תעודת הוקרה ממפקד תחנת דרום בירושלים, בפעילותו למניעת התאבדות.
כתב ג'ינגלים התומכים בהצבעה לתנועת ש"ס בעילום שם, בהם "לא הימין ולא השמאל" ו"ש"ס את חלום", ובשנת 2015 כתב מילים לג'ינגל הבחירות שביצע אחיו לתנועה.
הרב סונה מוסמך מטעם הרבנות הראשית לישראל כ"רב שכונה", משנת 2000 הוא רב בבית הכנסת "פרי מגדים" במעלה אדומים.
אדולף גוטשטיין
אדולף גוטשטיין (2 בנובמבר 1857 - 3 במרץ 1941) היה אפידמיולוג יהודי גרמני. הוא התנצר בשנת 1892.
קורות חיים
נולד בברסלאו. למד רפואה באוניברסיטאות ברסלאו, שטרסבורג ולייפציג. ב-1886 עקר לברלין, שם עבד בפרקטיקה רפואית פרטית עד 1911. ביצע מחקר במעבדות של הפתולוג קרל פרידלנדר, הפרמקולוג אוסקר לייבריך והבקטריולוג רוברט קוך.
ב-1906 נבחר כחבר מועצת העיר בברלין-שרלוטנבורג. כמו כן שימש בתפקידים ציבוריים רפואיים חשובים. חיבר ספרים מקצועיים בתחומו.
ב-1933, עם עליית הנאצים לשלטון, נאלץ לעזוב את משרתו בשל יהדותו.
מיינס
{{פירושונים|
ראו גם
}}
טמפה (אריזונה)
טמפה (באנגלית: Tempe) היא העיר השמינית בגודלה באריזונה שבארצות הברית המהווה למעשה חלק מן המטרופולין של פיניקס. נכון לשנת 2019, אוכלוסיית העיר משוערת כ-195,000 תושבים.
בעיר שוכן אחד הקמפוסים של אוניברסיטת המדינה של אריזונה.
איהי שבת
איהי שבת הוא אלבום סולו של החזן החסידי יעקב למר. האלבום יצא בשנת 2014 והוא מכיל 11 רצועות.
אדריכלות באיחוד האמירויות הערביות
האדריכלות באיחוד האמירויות הערביות עברה שינוי דרמטי בעשורים האחרונים, עקב גילויי הנפט במדינה, מפעילות כפרי דייגים למרכז עסקי עולמי הידוע בחדשנות ובדינמיות. בין שנות ה-60 ל-1970, הארכיטקטורה באיחוד האמירויות הערביות נותרה כאדריכלות מסורתית בעיקרה, עם סמטאות צרות ובתי מגדלי רוח שעדיין בשימוש, המשקפת מורשת בדואית מקומית ומסורתית חזקה. האדריכלות מושפעת מאלמנטים של תרבות בעיקר מזרח תיכונית אסלאמית, ערבית ואף פרסית.
בתחילת שנות ה-70, השיח' ראשד בן סעיד אאל מכתום, שליט דובאי העסיק את האדריכל הבריטי ג'ון אר האריס כדי ליצור את הארכיטקטורה המודרניסטית המסוגננת שבגינה ידועות הערים הגדולות של איחוד האמירויות היום כגון אבו דאבי ודובאי. הצגת קירות מסך מזכוכית חשופה ייצגה את תחילתה של תנועה, בשימוש נרחב בעיצוב חזית של כמעט כל בניין מסחרי ורבי קומות במפרץ הפרסי ובאיחוד האמירויות בפרט. באזורים פחות מסחריים, האדריכלות האמירותית ממשיכה לשקף במידה רבה את המנהגים ואת אורחות החיים המסורתיים של הילידים והבדואים באופי מזרח תיכוני אסלאמיסטי וערבי. חומרי בניין פשוטים, בניגוד לתמונות המעודנות של דובאי ואבו דאבי כיום.
השפעות מסורתיות
מסגרות לבתי "אריש" נעשו לעיתים קרובות עם מוטות מנגרובים, מיובאים ממזרח אפריקה (קרן אפריקה). בחודשים הקרים יותר ובחורף, השתמשו בעור בעלי חיים לאוהלים. האוהל הבדואי היה מבנה שימושי וניתן להתאמה עשוי לעיתים קרובות מצמר כבשים, שיער גמלים או שיער עיזים על ידי נשות השבט. מבנים כאלה נקראו "בית אל שער", כלומר 'בית השיער'. חומרים אחרים כמו תערובת של צדפים ואבן גיר שימשו כמשאבי בנייה בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
האופי הנוודי של הבדואים דרש את הצורך בחומרים חד פעמיים קלים שניתן למצוא לאורך קו החוף במדינה. לעומת זאת, בתי קבע במרכז המדינה נבנו מתערובת בוץ שנוצרה ללבנות, מחוזקות באבנים המחוברות זו לזו בתערובת של חימר אדום וזבל. ההקשר הגאוגרפי של שבט או קבוצה קבע את סוג החומרים שבהם השתמש לצורכי בניית מבנים וצרכי מטרות המבנים, כלומר רובם היו עשויים מחומרים השאובים שנלקחו מהסביבה הסובבת. אלה נעו בין אלמוגים, בוץ ואבן ועד לכפות דקלים ושיער בעלי חיים. האקלים הקשה של איחוד האמירויות הערביות יצר צורך באוורור עקב תקופות טמפרטורות גבוהות בשנה. דבר זה הביא להכנסתם של מגדלי רוח איראניים פרסיים. פירים אנכיים אלו מאפשרים זרימה כלפי מטה של אוויר קריר וחלוקת מים זמינה בתחתית המבנה, מה שמאפשר לקרר את הטמפרטורה הפנימית של המבנה.
אדריכלות עתיקה באיחוד האמירויות הערביות
בעוד שההתיישבות האנושית באיחוד האמירויות הערביות ניתנות ליישוב לתקופת האבן, אך רק בתקופת הברונזה החלו להיווצר מפעלים גדולים יותר. יישובים כאלה פותחו בנווה מדבר ובאזורי חוף, מאוכלסים על ידי חקלאים, רועי צאן בעלי חיים ודייגים. היישוב הגדול הראשון שתועד היה העיירה אל עין, שדרכה ייצאו התושבים מוצרים חקלאיים דרך נמל אום אל נאר, הממוקם ליד אבו דאבי של ימינו. זה היה מוסד קבע שהורכב ממבנים בנויים היטב הבנויים מאבן חתוכה ומסותתת, עם קברים עגולים דמויי מגדלים. עדויות מאתרים אלה מצביעות על סחר חזק המתפתח מייצור כלי חרס ומייצוא נחושת, במיוחד בין התנחלויות אלה לבין ציוויליזציות שמסביב כמו מסופוטמיה. השקיית מים המכונה קנאט, מתקופת הברזל. מערכת זו סיפקה אספקת מים קבועה יחסית בכל ימות השנה על ידי ניצול אספקת מים תת-קרקעית, מה שהוביל לשינוי בדפוסי ההתיישבות כאשר קבוצות ילכו אחר תוואי מקור המים. עד אמצע המאה ה-20, רוב הבניינים התחלקו לחמש קטגוריות: מבני דת, מגורים, שווקים, מבני ציבור ומבני הגנה. מבנים שנבנו עד אז נשארו בסגנונות מסורתיים ושמרניים האופייניים לבדואים ולמדבר. שלא כמו סגנונות אחרים של אדריכלות אסלאמית ופרסית, יש מעט קישוטים אשר נמצאים באדריכלות המסורתית של איחוד האמירויות. רק מספר קטן של מסגדים מציעים כל צורת קישוט, המשקף את המחסור במשאבים בהישג יד והסתמכות כללית על מבנים פשוטים אך יעילים.
שנות ה-80 והגלובליזציה
תחילת הגלובליזציה בשנות ה-80 הפכה את איחוד האמירויות הערביות לאחת המדינות המפותחות ביותר במפרץ הפרסי. המדינה ראתה דחיפה כלכלית גדולה עם הפיכה לכלכלה מבוססת סחורות, כאשר משלוחי נפט וגז טבעי מהווים 40% מסך היצוא ו-38% מהתמ"ג. בשני העשורים האחרונים נעשה מאמץ משמעותי לגוון את הכלכלה ולהקטין את התלות בהכנסות נפט, תוך השקעות ענק בענפי התיירות, הפיננסים והבנייה במדינה. מסוף שנות ה-80, האדריכלות באיחוד האמירויות הערביות הפכה להיות ידועה בתדמית העירונית והמודרנית שלה, והפכה למערבית מאוד אך עדיין שומרת גם על אלמנטים ישנים של התרבות המסורתית והשמרנית במדינה.
התפתחות כלכלית
הפיתוח הכלכלי הראשוני באיחוד האמירויות במהלך שנות ה-50 וה-60 התבסס במידה רבה על הנפט והגז שהתגלה באיחוד האמירויות הערביות באותן שנים, מאז נוצר גם מגוון לייצור, בנייה ומסחר ואף לשימושים נוספים. מגזר הנפט והגז מהווה כשני שלישים מהכנסותיה של איחוד האמירויות, ומעסיק אחוז אחד מכוח העבודה בעוד שירותי מסחר ותיקונים, ייצור מודעות בנייה מהווים כחצי מכלל כוח העבודה. בעשורים האחרונים, גידול אוכלוסייה גבוה באיחוד האמירויות בעיקר של מהגרים מלווה בצמיחה כלכלית גבוהה. קצב צמיחת התמ"ג עמד על 4.51% בממוצע משנת 2000 עד 2017, והגיע לשיא כל הזמנים של 9.80% ב-2006. בעקבות זאת, רמת חיים גבוהה יותר, כאשר מדד הפיתוח האנושי (HDI) הנוכחי עומד על 0.863, המדורג את איחוד האמירויות ה-34 בעולם.
התחזית הכלכלית הכוללת של איחוד האמירויות היא להמשך צמיחה מאסיבית עם התפתחות מהירה יותר מכל שאר מדינת המפרץ, בעידוד משמעותי על ידי התיירות, הייצור והמגזרים הפיננסיים מה שיתרום משמעותית לכלכלה של המדינה. בניגוד למדינות אחרות במפרץ הפרסי, שבהן עושר הנפט נוטה להתרכז סביב משפחת המלוכה השלטת, איחוד האמירויות שואפת להפיץ ולהשקיע עושר כזה ממשאבי טבע לתוך התשתית. במהלך 40 השנים האחרונות, ממשלתה פיתחה תשתית מספקת לאוכלוסיית האמירויות, כולל חשמל, תחבורה, דיור, טלקומוניקציה ובתי חולים. כל אלה מסובסדים בכבדות. מדיניות כלכלית פתוחה אפשרה לתאגידים רב לאומיים להתפתח ולפעול באמצעות עסקים תעשייתיים ומסחריים. מה שהביא לתשתית המשגשגת הדינמית והבינלאומית שבה ידועה איחוד האמירויות כיום. בנוסף, איחוד האמירויות לקחה את המשאבים המסחריים הכלכליים והטכנולוגיים של המערב כדי להתקדם ולהשתלב בסביבה הגלובלית.
האדריכלות במדינה מושפעת מאוד מהעושר שנבע מהתנופה הכלכלית של העשורים האחרונים. עם זאת, ההתפתחות העירונית והמסחרית האחרונה בכל הערים הגדולות של איחוד האמירויות המשיכה להיות מושפעת מהאדריכלות האסלאמית, מה שהעניק למטרופולים הגלובליים הללו רקע ערבי מובהק.
דובאי
הבורג' ח'ליפה נחנך בינואר 2010, נחשף כמבנה העצמאי הגבוה בעולם ב-829.8 מטרים המבנה מארח מספר מתקנים מעורבים, כולל חנויות מסחריות, משרדים, מקומות בילוי ומגזרי מגורים. בתכנון הבניין, האדריכל הראשי אדריאן סמית' לקח על עצמו אלמנטים של אדריכלות אסלאמית מסורתית המאפיינת את עברה של איחוד האמירויות והאופיינית יותר למזרח התיכון ולמדבר ולאזור, אדריכלות זו המשתמשת בספירלות מדרגות עולות. זהו למעשה שיקוף אלמנטים של עיצוב אסלאמי תוך יצירת צורה אסטרטגית כדי להבטיח שמסת הבניין תצטמצם עם הגובה, מה שמאפשר מבנה חזק ומבוצר יותר. הבניין כביכול עולה מצורת פרח המבוססת, מחקה את Hymenocallis, שושן צחור יליד המדבר שמסביב.
הבורג' אל ערב (בתרגום ל'מגדל ערבי') תוכנן על ידי האדריכל טום רייט כדי להידמות ליאכטה מסוג J. המבנה עשוי ממסגרת פלדה חיצונית עטופה סביב מגדל בטון, כאשר פיברגלס עטוף טפלון לבן יוצר את ה"מפרש". בורג' אל ערב עומד על אי מלאכותי בחוף ג'ומיירה. האדריכל טען כי "הלקוח רצה בניין שיהפוך לאמירה סמלית עבור דובאי, בדומה לסידני עם בית האופרה שלה, לונדון עם הביג בן או פריז עם מגדל אייפל. זה היה צריך להיות בניין שיהפוך לשם נרדף לשם העיר." הבניין נפתח בשנת 1999 לאחר חמש שנות בנייה ונחשב לאחד המלונות הטובים בעולם ועד 2022 נחשב למלון הטוב בעולם והיחיד עם 7 כוכבי מלונאות.
אבו דאבי
אבו דאבי היא ביתם של כמה גורדי שחקים גבוהים. פיתוח בניינים גבוהים עודדו בתוכנית אבו דאבי 2030. הרחבת רובע העסקים המרכזי של אבו דאבי ממשיכה לגדול, עם כמה מבני גורדי שחקים בבנייה בעיר. כמה מהבניינים הגבוהים ביותר באבו דאבי כוללים את מגדל המגורים של השוק המרכזי בגובה 328 מטרים, The Landmark בגובה 324 מטרים ו-Sky Tower בגובה 310 מטרים..