cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טדאוש גבטנר
פעילותו בתקופת השואה להצלת יהודים
באוגוסט 1944, בעת מרד ורשה נפצע גבטנר קשה. הרופאים קטעו את רגלו וידו בניסיון להציל את חייו, אך לשווא. ב-14 באוקטובר 1944 מת גבטנר מפצעיו במחנה שבויים בגרמניה. לאחר מותו הועלה לדרגת קפטן.
לאחר המלחמה
משפחת אברהמר הצליחה לשרוד את השואה, ובסיום המלחמה עלתה לישראל.
ב-1981 הוענק לגבטנר תואר חסיד אומות העולם.
אלכסנדר נעי
קורות חיים
יצירות של ארכיפנקו מצויות באוסף המוזיאון הרוסי, ארמיטאז', המוזיאון היהודי של ניו יורק, מוזיאון תל אביב לאמנות.
המתים המהלכים (קומיקס)
המתים המהלכים (באנגלית The Walking Dead) היא סדרת קומיקס בכתיבתו של רוברט קירקמן ובאיורם של מאיירים כטוני מור וצ'ארלי אדלארד, אשר פורסמה בידי אימג' קומיקס. הסדרה ראתה אור מאוגוסט 2003, וממשיכה להתפרסם בידי אימג' קומיקס. הסדרה עוסקת בריק גריימס, שריף עיירה המתעורר מתרדמת ומגלה כי העולם נכנס לאפוקליפסת זומבים. הוא חובר לאשתו, בנו וניצולים אחרים על מנת לשרוד.
ההרצה זכתה בפרס אייזנר בשנים 2007 ו-2010 לסדרת הקומיקס מתמשכת הטובה ביותר. להרצה נוצרה סדרת טלוויזיה ברשת AMC, אשר עלתה לשידור בשנת 2010. כמו כן, נוצרה סדרת משחקי וידאו המבוססת על הקומיקס.
כרך 1: ימים עברו (חוברות 1–6)
ריק גריימס, סגן שריף מקנטקי, מתעורר מתרדמת לאחר שנפצע ואושפז ומגלה כי העולם נכנס לאפוקליפסת זומבים. בשובו הביתה הוא מגלה כי משפחתו נעלמה וביתו נבזז, מגיע לאזור פינוי צבאי באטלנטה, מתאחד עם משפחתו, אשתו לורי ובנו קארל, ומצטרף לקהילת ניצולים קטנה. כאשר הם מגיעים למקום מסתור, שותפו לשעבר של ריק שיין וולש מנסה להורגו, אך קארל הורג אותו.
כרך 2: מיילים מאחורינו (חוברות 7–12)
ריק והניצולים עוזבים את אטלנטה כדי לחפש מקום מסתור בטוח. הקהילה מאבדת ומצרפת חברים, ולבסוף מוצאים מקום מסתור בחווה קטנה השייכת להרשל גרין. הם מגלים שגרין כולא בחווה זומבים.
כרך 3: בטוחים מאחורי סורגים (חוברות 13–18)
לאחר שעזבו את החווה, ריק והקהילה מתמקמים בבית כלא נטוש, ונפגשים עם אסירים חיים המתגלים כיותר מסוכנים מהזומבים.
כרך 4: התשוקה של הלב (חוברות 19–24)
הקהילה מדכאת את מרד האסירים ומאבטחת את הכלא. אישה בשם מישון הנושאת חרב קטאנה מגיעה לכלא בחיפוש אחר מקלט, והגעתה גורמת לריבים בין חברי הקהילה, אשר מתחילים לפקפק בהנהגתו ובשפיותו של ריק.
כרך 5: ההגנה הטובה ביותר (חוברות 25–30)
ריק, מישון, ואדם בשם גלן אותו ריק פגש באטלנטה עוזבים את הכלא אחרי שהבחינו בסימן הראשון לניצולים אחרים. חיפושם מביא אותם לעיירה קטנה בשם וודברי, שם הם מוצאים קהילה גדולה, חמושה ומאורגנת של ניצולים בהנהגת אדם בשם המושל. המושל לוקח אותם בשבי, כורת את ידו של ריק ואונס את מישון.
כרך 6: החיים העגומים (חוברות 31–36)
ריק, מישון וגלן נמלטים מוודברי בעזרת ניצולים שמאסו בשלטונו של המושל. הם מגיעים בשלום לכלא, מגלים כי הוא מותקף בידי עדר זומבים ומצטרפים לקרב.
כרך 7: השקט שלפני (חוברות 37-42)
הקהילה מנסה לחיות בשקט לאחר המתקפה. אשתו של ריק, לורי, נכנס לשלבים האחרונים של הריונה השני. הקבוצה מתכוננת לנקמתו של המושל בריק, מישון וגלן.
כרך 9: כאן אנחנו נשארים (חוברות 49-54)
לאחר שהכלא נהרס והקבוצה מתפזרת, ריק וקארל מנסים למצוא מחסה בעיר סמוכה בתקווה להתאחד עם שאר חברי הקהילה. מצבו הגופני והנפשי של ריק מתחיל להתדרדר, ואילו קארל נעשה יותר עצמאי. הם מצליחים להתאחד עם הקהילה, ושלושה ניצולים חדשים מגיעים ומזמינים את הקבוצה להצטרף אליהם במשימתם לוושינגטון, שעשויה להחזיר את העולם לקדמותו.
כרך 10: מה אנו הופכים להיות (חוברות 55-60)
הקהילה עושה את דרכה לוושינגטון עם המדען יוג'ין פורטר. ריק מתווכח עם סמל אברהם פורד על שיטות הניווט, ונוסע עם קארל לעיר הולדתו לחפש ציוד שנשאר בתחנת המשטרה. לאורך הדרך, אחת מהניצולות מנסה להתאבד, וריק מאיים על פורד באיומי אקדח.
כרך 11: פחדו מהציידים (חוברות 61-66)
בעוד ריק וקבוצתו ממשיכים בדרכם לוושינגטון, הם מתחילים לחשוד שמישהו ביער עוקב אחריהם. הניצול דייל נחטף בלילה בידי קבוצת קניבלים, אותם ריק והקהילה מאתרים והורגים.
כרך 12: חיים ביניהם (חוברות 67-72)
ריק וקבוצתו פוגשים אדם בשם אהרון שמלווה אותם לקהילה גדולה, מוקפת חומה ובעלת ניצולים רבים, בשם אלכסנדריה בראשות אדם בשם דאגלס מונרו.
כרך 13: ללא תקווה (חוברות 73-78)
ריק וקהילתו מנסים להתרגל לתפקידיהם החדשים באלכסנדריה, וריק, כשוטר באלכסנדריה, מנסה להפוך את אלכסנדריה למקום יותר בטוח בעצירת אדם מסוכן בתוך הקהילה.
כרך 14: שום דרך החוצה (חוברות 79-84)
לאחר מות אשתו של ראש העיר דאגלס, ריק והקהילה נעשים למנהיגי אלכסנדריה, למורת רוחם של אנשי הקהילה הוותיקים. אנשי הקהילה ומגלים שאלכסנדריה מוקפת בידי עדר ענק של זומבים.
כרך 15: אנו מוצאים את עצמנו (חוברות 85-90)
לאחר מתקפת העדר, ריק מתחיל לקבל החלטות לטווח רחוק בשביל הקהילה. קארל עדיין לא מתעורר מפציעה ולא ברור אם הוא ישרוד. יש אנשים שמטילים ספק בבחירותיו הנועזות של ריק, ואלו מנסים להשתלט על אלכסנדריה ללא הצלחה.
כרך 16: עולם גדול יותר (חוברות 91-96)
ריק מקווה לחדש את החיים תרבותיים ושקטים בתוך אלכסנדריה. הם נתקלים בניצול חדש בשם פול מונרו, שאומר שהוא יכול להכיר לריק מושבה בשם הגבעה, שם גרים 200 אנשים ואף יותר. המושבה נראית יותר בטוחה מאלכסנדריה, אך הקבוצה לומדת שיש לאנשי המושבה כמה אויבים מסוכנים מאוד.
כרך 17: משהו לפחד ממנו (חוברות 97-102)
ריק וקבוצתו מתעמתים עם האויב של גבעות המושבה, המושיעים, קבוצת ניצולים אכזריים בהנהגת אדם בשם נייגן. עם זאת, ריק ממעיט בערכם של המושיעים ומזלזל בהם, עד שגלן ופורד מתים בדרכים אכזריות. בסופו של דבר, קהילת אלכסנדריה נאלצת להתחיל לשלם מס למושיעים וריק נשבע להרוג את נייגן.
כרך 19: חותרים למלחמה (חוברות 109-114)
ריק, פול, ואיזיקיאל מחליטים לסמוך על המושיע הבוגד לשים קץ לשלטונו של נייגן. הקהילות מגבשות תוכנית, אך נייגן מופיע מוקדם כדי לאסוף את המיסים שלו מאלכסנדריה. ריק מנסה לנצל את ההזדמנות כדי לנסות להרוג את נייגן, אשר שורד את ניסיון ההתנקשות ומכריז מלחמה עם אלכסנדריה.
כרך 20: מלחמה כוללת - חלק ראשון (חוברות 115-120)
ריק מוביל את צבא למתקפה על המקדש, בסיסים של המושיעים. הדברים הולכים בצורה חלקה בהתחלה לרעת הקהילה.
כרך 21: מלחמה כוללת - חלק שני (חוברות 121-126)
בשיא המלחמה, נייגן תוקף את אלכסנדריה והגבעה. על סף תבוסה, ריק מציע לנייגן הפסקת אש. נייגן מסכים להצעה, אך ריק חותך את נייגן בגרון ועוצר את המלחמה. נייגן שורד את המתקפה ונעשה לאסירו של ריק.
כרך 22: התחלה חדשה (חוברות 127-132)
שנתיים אחרי המלחמה עם נייגן, התרבות נבנתה מחדש והקהילות הקימו רשת סחר מוצלחת. קארל עובר לקהילת הניצולים "הגבעה", וקבוצה חדשה של ניצולים מגיעה לאלכסנדריה.
כרך 23: מלחישות לצעקות (חוברות 133-138)
איום חדש לקבוצה מתגלה כאנשים המתחזים לזומבים, הקוראים לעצמם הלוחשים. מתחים מתעוררים בתוך הגבעה לאחר שקארל מאבד את עשתונותיו, ורבים מתחילים להטיל ספק בו ובמנהיגם. בינתיים פול, שתופס חברה מהלוחשים, מבין את האיום החדש על הקהילה.
כרך 24: חיים ומוות (חוברות 139-144)
הקהילה מנסה לחיות בשקט באלכסנדריה, אבל למנהיגת הלוחשים יש תוכניות אחרות - היא הורגת חלק מאנשי הקהילות ושמה את ראשם הערוף על מקלות. בין ההרוגים נמנים רוזיטה ואיזיקיאל.
גירית אסייתית
גירית אסייתית (שם מדעי: Meles leucurus) היא מין קרוב לגירית המצויה החיה בישראל החיה בטבע בעיקר במזרח אסיה - סין, קוריאה ולאורך רוסיה. קטנה יותר מהגיריות האירופאיות.
מדריך הסוטה לקולנוע
במהלך הסרט מוקרנים קטעים מהסרטים הנידונים כשז'יז'ק כביכול נשתל בתוכם, כאשר הוא מדבר לקהל על גבי מסך ירוק, בסצנות שמשחזרות את הסרטים.
גירית אסייתית
מאפיינים
צבען של הגיריות חום בהיר ולא אפור כמו דודניהם האירופאים. פניהן לבנות ויש להם פס לאורך העיניים, אך הוא הרבה יותר בהיר וחרטום רחב ושיניים חדות.
מדריך הסוטה לקולנוע
ב-15 בנובמבר 2012 פיינס וז'יז'ק פרסמו סרט המשך שנעשה במתכונת דומה, בשם "מדריך הסוטה לאידאולוגיה".
גירית אסייתית
מאפיינים
חיות במגוון אזורי חיות, כולל עירוניים וחולקות רבים מהם עם קרוביהם האירופאים. נפוצות מהרים גבוהים (עד 4,000 מ'), יערות שונים כולל קוטביים ועד ערבות ובתות צחיחות, אך לא באזורים הטרופיים של דרום אסיה.
מדריך הסוטה לקולנוע
קבלה
הסרט מחזיק בדירוג של 87% באתר Rotten Tomatoes, בהתבסס על 23 ביקורות.
אזאד כוה
אזאד כּוּה (בפרסית:  آزاد کوه) הוא שמה של אחת הפסגות הגבוהות ברכס אלבורז. משמעות השם בפרסית היא "הר החופש"; כנראה, התושבים המקומיים העניקו לפסגה שם זה בשל צורתה החרוטית והעובדה שאינה מחוברת לפסגות המקיפות אותה.
קיימים שני מסלולים לטיפוס אל הפסגה: הקל והקצר מתחיל מהכפר כַּלאכּ-י בֵּלֵא (کلاک بالا) ונמשך יום עד יומיים, והארוך מתחיל מהכפר וארַנְגה רוּד (وارنگه رود) ונמשך יומיים-שלושה. הטיפוס על ההר אינו דורש ציוד טיפוס מיוחד, אך בשל היעדר מקומות מוסדרים לעצירה, נדרשים המטפסים להביא עמם אוהל. בחורף קיימות במקום מפולות שלגים העלולות לסכן את המטפסים.
אוקסיקודון
אוקסיקודון נמכר תחת שמות מסחריים רבים: אוקסיקוד, פרקודן, פרקוסט, רוקסיפרין, אנדוסט ואוקסיקונטין. ישנן גם תרופות המכילות אוקסיקודון וחומרים פעילים נוספים כמו טרגין.
השפעות
אוקסיקודון דומה ביעילות למורפין אך גורם לפחות תופעות לוואי כגון הקאות, הזיות, עלייה בלחץ הדם ועייפות. לפיכך, נטען כי אוקסיקודון הוא תחליף טוב לחולים הזקוקים למשככי כאבים אופיאטיים. יש להשתמש באוקסיקודון באופן מוגבל, משום שהשימוש בו גורם להתמכרות, לתופעות לוואי רבות ולמוות. כמו כל התרופות ממשפחת האופייטים אוקסיקודון עלול לערפל את ההכרה ולפגוע במחשבה הצלולה, במיוחד בתחילת הטיפול, או כאשר נעשה שינוי במינון. קיימת טענה שהסיכוי להתמכר לאוקסיקודון נמוך אך היא מסתמכת על מכתב קצר בודד בכתב עת רפואי לפני עשרות שנים.
אוקסיקודון יכול לגרום לסיבוכים שונים ולסכנות בריאותיות, הוא חזק כמו הרואין ויכול להשפיע על מערכת העצבים באותו האופן.
התוויות נגד
אין להשתמש בתרופה אם החולה פיתח בעבר אלרגיה לתרופות המכילות את החומר הפעיל. כמו כן, אסור להשתמש בתרופה בחולים הסובלים מבעיות נשימה, או אסתמה קשה.
תופעות לוואי
לתרופה תופעות לוואי רבות. תופעות בשכיחות גבוהה: התמכרות, ירידה בלחץ הדם, חולשה, עייפות, סחרחורת, בחילות, הקאות, יובש בפה, עצירות וקשיי נשימה. תופעות בשכיחות נמוכה: עצבנות, אי-שקט, בלבול, התעלפויות, פריחה, קצב לב לא תקין, תשישות, הפחתה בכמות השתן וכאבי ראש.חשק מיני מוגבר
ההיסטוריה של אוקסיקודון
אוקסיקודון סונתז לראשונה בשנת 1916 על ידי פרוינד וספיר מאוניברסיטת פרנקפורט בגרמניה, מספר שנים לאחר שחברת תרופות גרמנית הפסיקה את הייצור של הרואין עקב שימוש מסוכן ומזיק. השימוש הקליני הראשוני של התרופה תועד ב-1917, שנה לאחר שפותח לראשונה. אוקסיקודון הוצג לראשונה בשוק האמריקאי במאי 1939. בשנת 1995 אושרה לשימוש והושקה בארצות הברית התרופה אוקסיקונטין, המיוחדת בכך שהיא משתמשת בשחרור מושהה של אוקסיקודון, על ידי חברת פורדו (Purdue) שבבעלות משפחת סאקלר. חברת פורדו מימנה מחקרים ורופאים שטענו כי ניתן להשתמש בתרופה ללא חשש מהתמכרות במגוון רחב של מחלות. ד"ר קורטיס רייט שאישר את התרופה כ"בעלת סיכון נמוך להתמכרות", עזב את רשות המזון והתרופות האמריקאית (FDA) תוך זמן קצר ולאחר שנתיים החל לעבוד בחברת פורדו. רווחי מכירת התרופה הניבו על פי הדיווח כ-35 מיליארד דולר. כיוון שמאז 1999 מעל ל-500,000 אמריקאים מתו מצריכת תרופות-מרשם שהן אופיאטים (ביניהן אוקסיקונטין), המודעות לנזקיהן עלתה בהדרגה לתודעה הציבורית. בשנת 2006 הורשעו שלושה מבכירי פורדו בשיווק פלילי מטעה של תרופות והושת עליהם מאסר על תנאי וקנס של 35 מיליון דולר. בתחילת 2007, הודתה חברת פורדו בהטעיית הציבור לגבי הסיכון להתמכרות לאוקסיקונטין והסכימה לשלם 600 מיליון דולר במסגרת עסקת הטיעון מהגדולות בהיסטוריה האמריקאית. בהמשך, חברת פורדו שילמה לתובעים נוספים (מדינת קנטקי) 24 מיליון דולר. שיווק אוקסיקודון נמשך ואף ביתר שאת במדינות נוספות ועל ידי חברות נוספות.
אוקסיקודון מבחינה כימית
שמו הכימי של אוקסיקודון נגזר מהשם הכימי קודאין אך למרות זאת אוקסיקודון וקודאין שונים זה מזה בשלושה דברים:
מחקרים
השינוי בפורמולת שחרור-מבוקר של אוקסיקודון בשנת 2010 שהתקיים כדי למנוע שימוש מסוכן ומזיק, הוא הגורם העיקרי לכך שאנשים ומכורים רבים התחילו להשתמש בהסנפת גז מזגנים, כך דווח בכתב העת לרפואה פנימית של ארגון הרופאים האמריקאי (JAMA).
לפי נתונים אודות 2566 מטופלים עם הפרעת תלות באופיואידים ב-150 מרכזי טיפול בארצות הברית, עלה כי שנה ותשעה חודשים לאחר הפצת הפורמולה החדשה, שכיחות הטיפול באוקסיקודון ירדה באופן ניכר, אך מצד שני השימוש בהרואין עלה בצורה מאוד משמעותית ואפילו הכפיל את עצמו.
בשנת 2010, מנהל התרופות והמזון האמריקאי אישר את הפורמולה החדשה להפחתת הסיכון למינון-יתר. במקום מתן הטיפול כאבקה שניתן לתת בזריקה, בלעיסה או דרך האף, הפורמולה החדשה הופכת לג'ל עם ריסוקה. במטרה לבחון את ההשפעה של הפורמולה החדשה על השימוש לרעה באוקסיקודון ובתרופות ומשככים אחרים, חוקרים אספו נתונים מחודש יולי 2009 ועד מרץ 2012.
החוקרים דווחו כי השימוש לרעה בתרופת האוקסיקודון ירד מ-35.6% לפני הפורמולה החדשה ל-12.8% לאחר 21 חודשים. עם זאת, השימוש באופיואידים אחרים, כולל פנטניל והידרומורפון, עלה באופן ניכר – מ-20.1% ל-32.3%.
גבר לבוש, אישה עירומה
גבר לבוש, אישה עירומה הוא עירום נשי שבו אישה אחת או יותר עירומות בזמן שגבר אחד או יותר לבושים. תרחיש זה מתואר לעיתים באופן מקוצר כ-CMNF - ראשי תיבות של Clothed male, naked female.
באמנות
הציור "קונצרט פסטורלי", משנת 1510 בערך, המיוחס לג'ורג'ונה או לתלמידו טיציאן, מציג שתי נשים עירומות המבלות בחיק הטבע בחברת שני גברים לבושים. סצנה דומה מוצגת בציורו של אדואר מאנה משנת 1863, "ארוחת בוקר על הדשא", המתאר אישה עירומה שלצידה שני גברים לבושים, סועדים בגן.
אישה עירומה בחברת גברים לבושים מוצגת גם בציור "סוזנה והזקנים" מאת טינטורטו (1556). ביצירתו של יאן מסייס משנת 1562, "דוד ובת שבע", מוצגת בת שבע עירומה, לצד דוד ושתי נשים לבושים.
בציורו של טיציאן משנת 1571, "אונס לוקרטיה" סקסטוס, לבוש וחמוש בפגיון, אונס את לוקרטיה העירומה. אישה עירומה בחברת שני גברים לבושים (בעלה ומאהבה) מופיעה בציורו של פאולו ורונזה "אלגוריה של אהבה" משנת 1570 בערך.
סיטואציה נוספת המציגה אישה עירומה בחברת גבר לבוש היא זו של "עלמה במצוקה", שבה האביר הלבוש מציל את העלמה העירומה. דוגמה נודעת לכך היא ציורו של ג'ון אוורט מיליי משנת 1870. דוגמה קדומה יותר היא ציורו של ג'ורג'ו וזארי משנת 1570, "פרסאוס ואנדרומדה", שבו פרסאוס הלבוש מציל את אנדרומדה העירומה, הכבולה אל הסלע.
יצירתו גדולת הממדים של גוסטב קורבה משנת 1855, "הסטודיו של הצייר" מציגה אותו בעבודתו, מצייר ציור נוף, כשמקרוב צופים בו ילד לבוש ומודל עירומה, ומשני צדדיהם אנשים לבושים רבים, מרביתם גברים. ציורו של הצייר הגרמני כריסטיאן שאד משנת 1927, "דיוקן עצמי", מציג אף הוא את האמן הלבוש ומאחוריו מודל עירומה.
במאה העשרים הצייר הבלגי פול דלבו הרבה לצייר עירום נשי. בין ציוריו גם אחדים מסוגת "גבר לבוש, אישה עירומה". גם הצייר האמריקאי אריק פישל הרבה לצייר עירום נשי. אחד מציוריו הנודעים הוא "ילד רע" משנת 1981, שבו מתואר נער לבוש הצופה באישה עירומה.
Castle Story
Castle Story (בתרגום חופשי לעברית: סיפור הטירה) הוא משחק וידאו אינדי מסוגת הארגז חול בעל עולם פתוח, אשר פותח והופץ על ידי Sauropod Studio ב-17 באוגוסט 2017 למערכות ההפעלה Microsoft Windows, לינוקס ו-macOS.
משחקיות
במשחק, השחקן שולט על עובדים המכונים "בריקטרונים" ("Bricktrons"), אשר מטרתם לאסוף משאבים, לבנות טירות ולהילחם באויבים. מטרת המשחק היא לבנות טירה אשר יכולה לעמוד בפני מתקפות של יצורים ושחקנים אחרים. המשחק מתרחש באיים ענקיים המרחפים בשמיים.
פיתוח
Castle Story הוא המשחק הראשון שפותח על ידי חברת Sauropod Studio הקנדית, אשר ממוקמת במונטריאול. המשחק הוכרז לראשונה בדצמבר 2011, כאשר באותו הזמן החברה הייתה מורכבת מצוות של שני אנשים בלבד. החברה נרשמה כחברה באופן רשמי ב-24 באפריל 2012 עם שלושה אנשי צוות: פרנקואיס אליאן (מנכ"ל), ג'רמיין קואט (מנהל העיצוב) ובנלט אליאן (מפתח ראשי ואחראי טכני). ב-27 ביולי 2012, החברה פתחה בקמפיין מימון המונים באתר Kickstarter, כאשר המטרה הראשונית היא להגיע למימון של 80 אלף דולר אמריקני. הקמפיין זכה להצלחה רבה והמטרה הושגה תומך 5 שעות מרגע ההשקה. הקמפיין הסתיים חודש לאחר מכן, כאשר נאספו בסך הכל 700 אלף דולר. החברה נתנה קרדיט למרקוס פרסון, יוצר המשחק מיינקראפט, לאחר שזה אישר את רעיון המשחק וקידם את הקמפיין. גרסת בטא של המשחק הופצה לכל תורם שתרם 15 דולר אמריקני לפחות. המשחק יצא לאור כגרסת בטא ציבורית ב-23 בספטמבר 2013 בחנות הדיגיטלית סטים והגרסה המלאה יצאה לאור ב-17 באוגוסט 2017.
לאחר הוצאתו לאור, חברת Sauropod Studio החלה לפתח משחק אחר בשם Mirador. המשחק סבל מבעיות רבות בפיתוחו. בדומה ל-Castle Story, גם Mirador זכה לקמפיין מימון המונים כאשר המטרה הייתה להגיע ל-60 אלף דולר, אך הקמפיין נכשל, כאשר הושגו רק 30 אלף דולר. במקום זאת, חברת Canada Media Fund הקנדית השקיעה בפרויקט כ-900 אלף דולר. בסופו של דבר, המשחק יצא לאור כגרסה מלאה ב-26 ביולי 2019 והחברה לא הוציאה גרסת בטא כמו במשחק הקודם וכן לא תכננה לתמוך בעדכונים גדולים לאחר ההוצאה לאור. ב-23 בספטמבר 2019, החברה הכריזה כי היא פיטרה 20 מעובדיה בעקבות ניהול כספים שבוצע באופן מרושל. באוקטובר 2019, פרנקואיס אליאן וקואט ציינו כי למרות הפיטורים, החברה עדיין מתפקדת ופעילה.
מריה פרננדה אספינוסה
מריה פרננדה אספינוסה (בספרדית: María Fernanda Espinosa; נולדה ב-7 בספטמבר 1964) היא פוליטיקאית ודיפלומטית אקוודורית. לצד הקריירה הפוליטית שלה, אספינוסה היא גם משוררת ומסאית.
פגיעת פיצוץ
פגיעות פיצוץ הן סוג מורכב של פגיעות טראומה המתרחשות כתוצאה מחשיפה ישירה או בלתי ישירה לפיצוץ, הנגרם על ידי חומרי נפץ שונים. פגיעות אלה מתעצמות כאשר הפיצוץ מתרחש בחלל סגור.
סיווג פגיעות פיצוץ לפי דרגות חומרה
פגיעות פיצוץ מסווגות לארבעה סוגים: פגיעות פיצוץ מדרגה ראשונה, פגיעות פיצוץ מדרגה שנייה, פגיעות פיצוץ מדרגה שלישית ופגיעות פיצוץ מדרגה רביעית.
פגיעות פיצוץ מדרגה ראשונה
פגיעות פיצוץ מדרגה ראשונה נגרמות כתוצאה של גל ההדף עצמו. אלו צפויות במיוחד כאשר אדם קרוב לתחמושת מתפוצצת, כמו מוקש. האוזניים לרוב מושפעות מלחץ גלי ההדף, ולאחריהן הריאות והאיברים החלולים של מערכת העיכול. פציעות במערכת העיכול עשויות להופיע באיחור של שעות או אפילו ימים. פגיעות פיצוץ תלויות בזמן ובלחץ- על ידי הגדלת הלחץ או משך הזמן שלו, חומרת הפגיעה תגדל גם כן. באופן כללי, פגיעות פיצוץ ראשוניות מאופיינות בהיעדר פציעות חיצוניות, ולכן לעיתים קרובות לא מאובחנות ומזלזלים בחומרתן. סוגי וחומרת פגיעות הפיצוץ הראשוניות תלויים לא רק בעוצמת השיא של ההדף, אלא גם בפרמטרים אחרים כגון מספר פסגות (שיאי) ההדף, זמן ההפוגות בין פסגות הדף שכאלו, תדר התהודה, והדחף האלקטרומגנטי, בין היתר. יש הסכמה כללית כי פגיעות רסיסים, משך הפגיעה והפרשי הלחצים הם הגורמים העיקריים המשפיעים על חומרת פגיעות הפיצוץ ממדרגה ראשונה. לפיכך, התמקדו מחקרים קודמים בעיקר בהשפעות פגיעות הדף ראשוניות על איברים מכילי גז, כגון ריאות, ואילו פגיעת ראש טראומטית כתוצאה מפגיעות הדף ראשונית לא זכתה ליחס מיוחד. פגיעת פיצוץ בריאות מתייחסת לחבלה ריאתית חמורה, דימום או נפיחות עם נזק לנאדיות הריאות וכלי דם, או שילוב של אלה. זה הוא הגורם השכיח ביותר למוות בקרב אנשים שבאופן ראשוני שרדו פיצוץ.
פגיעות פיצוץ מדרגה שנייה
פגיעות משניות נגרמות על ידי רסיסים וחפצים אחרים המונעים מעוצמת הפיצוץ. פציעות אלה עשויות להשפיע על כל חלק של הגוף, ולפעמים לגרום לחדירת טראומה עם דימום נראה לעין. לעיתים האובייקט המונע עלול להיות מוטבע בגוף, ולהקשות על איבוד דם החוצה. עם זאת, ייתכן דימום פנימי נרחב בתוך חלל הגוף. פגיעות פיצוץ מדרגה שנייה עלולות להיות קטלניות, ולכן פצצות חבלניות רבות תוכננו ליצור רסיסים. מרבית הנפגעים בפיצוץ הם מפגיעות פיצוץ משניות. פצצות מסוימות, כגון כאלו המכילות מסמרים, תוכננו בכוונה כדי להגדיל את הסיכוי לפגיעות משניות. במקרים אחרים, הפיצוץ עצמו הוא שגורר יצירת רסיסים מהסביבה, למשל זכוכית המתנפצת בעקבות הפצצה.
פגיעות פיצוץ מדרגה שלישית
תזוזה עזה של אוויר על ידי הפיצוץ יוצרת הדף אוויר שיכול לזרוק קורבנות נגד עצמים מוצקים. פציעות מסוג זה נקראות פגיעות פיצוץ מדרגה שלישית. פציעות מסוג זה עלולות להציג פציעות יבשות וחודרניות, ובכלל זה שברים בעצמות או פגיעת ראש דו צדדית. ילדים, בגלל משקלם הנמוך יותר בהשוואה למבוגרים, נמצאים בסיכון מוגבר לפגיעה שלישונית.
פגיעות פיצוץ ממדרגה רביעית
פגיעות פיצוץ מדרגה רביעית, או כל פגיעות נוספות בעלות שמות שונים, הם כל הפגיעות האחרות שלא נכללו בשלוש הקטגוריות הקודמות. אלה כוללים כוויות הבזק, פציעות מחיצה ופציעות בדרכי הנשימה. קטיעות גפיים טראומטיות נוטות לגרום במהירות למוות, ועל כן הן נדירות בניצולים, והם מלוות לעיתים קרובות על ידי פציעות משמעותיות אחרות. שיעור החומרה של פגיעה בעין יכול להיות תלוי בסוג הפיצוץ. פגיעה פסיכיאטרית, שבחלקה עשויה להיגרם על ידי נזקים נוירולוגים הנגרמים במהלך הפיצוץ, היא הפגיעה מדרגה רביעית הנפוצה ביותר, והפרעת דחק פוסט טראומטית עשויה להשפיע על אנשים שלא סבלו מפגיעות נוספות לחלוטין.
מנגנון הפגיעה
חומרי נפץ מסדר גבוה מייצרים גל הלם קולי בעל לחץ יתר, בעוד שחומרי נפץ מסדר נמוך שורפים (בעירה תת-קולית) ולא מייצרים גל לחץ יתר. גל ההדף הנוצר מהפיצוץ, מתחיל בפעימה אחת של לחץ אוויר מוגבר, שנמשך כמה אלפיות שנייה. הלחץ השלילי (יניקה) של גל ההדף בא מיד לאחר הגל החיובי. משך זמנו של גל ההדף, כלומר, הזמן שהאובייקט בדרכו של גל ההלם נתון להשפעות הלחץ, תלוי בסוגו של חומר הנפץ ואת מרחקו של האובייקט מנקודת פיצוץ. גל ההדף מתקדם ממקור הפיצוץ כתחום של גזים דחוסים ומתרחבים במהירות, אשר מחליף נפח שווה של אוויר במהירות גבוהה מאוד. המהירות של גל ההדף באוויר עלולה להיות גבוהה ביותר, בהתאם לסוג וכמות חומרי הנפץ ששמשו. ואכן, בעוד רוח בעצמה של הוריקן (כ- 200 קמ"ש) מפעילה רק 0.25 PSI לחץ יתר (כלומר 1.72 kPa), פיצוץ קטלני נגרם על ידי לחץ של 100 PSI (כלומר 690 kPa) הנוסע עם מהירות של כ-1500 קמ"ש (כלומר 2414 קמ"ש) . פרט הנמצא בדרכו של פיצוץ יהיה נתון לא רק ללחץ ברומטרי עודף, אבל גם ללחץ של הרוח במהירות הגבוהה נוסעת ישירות מאחורי חזית ההלם של גל ההדף. סדר הגודל של הנזק עקב גל ההדף תלוי בשיאו של הגל הראשוני החיובי בלחץ (בהתחשב בכך שלחץ יתר של 60-80 PSI או 414-552 kPa נחשב לפוטנציאלי קטלני), משך הזמן של לחץ היתר, המדיום שבו הוא מתפוצץ, המרחק מגל ההדף המתרחש, מידת ההתמקדות בשל אזור או קירות סגורים. לדוגמה, פיצוצים ליד או בתוך משטחים מוצקים קשיחים מוגברים פי 2 עד 9 פעמים בשל השתקפותו של גל ההלם. כתוצאה מכך, אנשים שבין הפיצוץ לבניין סובלים בדרך כלל פעמים עד שלוש פעמים את מידת פגיעה בהשוואה לאלו בשטחים פתוחים.
טראומה נוירולוגית
פציעות הנגרמות על ידי פיצוץ עלולות לגרום לנזק מוחי נסתר והשלכות נוירולוגיות פוטנציאליות. התסמונת הקלינית המורכבת שלה נגרמת על ידי השילוב של כל השפעות הפיצוץ, כלומר, מנגנונים יסודיים, תיכוניים, שלישוני ורבעוני פיצוץ. פציעות אלו בדרך כלל באות לידי ביטוי בצורה של טראומה מרובה, כלומר פציעה המערבת איברים מרובים או מערכות איברים. דימום מאיברים שנפגעו, כגון ריאות או מעי גורם לחוסר חמצן בכל האיברים החיוניים, כולל המוח. נזק בריאות מקטין את פני השטח לספיגת חמצן מהאוויר, הפחתת כמות החמצן המועבר למוח. הרס רקמות יוזם את הסינתזה ושחרור של הורמונים או מתווכים לדם אשר, כאשר מועברים למוח, הם משנים את תפקודו. גירוי של קצות העצבים ברקמה פריפריאלית פגועה ו/או באיברים גם תורמים משמעותית לנוירו-טראומה שמקורה בפגיעות פיצוץ. אנשים שנחשפו לפיצוץ באים לידי ביטוי לעיתים קרובות באיבוד זיכרון לאירועים של לפני ואחרי הפיצוץ, בלבול, כאבי ראש, פגיעה בתחושת המציאות ופגיעה ביכולת קבלת החלטות. חולים עם נזק מוחי הנרכש בפיצוצים לעיתים קרובות מפתחים באופן פתאומי ולא צפוי נפיחות במוח ועוויתות בכלי הדם למרות ניטור רציף. עם זאת, התסמינים הראשונים של נפגעי פיצוץ נוירוטראומי עלולים להתרחש חודשים או אפילו שנים לאחר האירוע הראשוני, ולכן הם מסווגים כפגועי מוח משניים. המגוון הרחב של תסמינים כולל ירידה במשקל, חוסר איזון הורמונלי, עייפות כרונית, כאבי ראש, ובעיות בזיכרון, בדיבור ובאיזון. שינויים אלה הם לעיתים קרובות מתישים ומפריעים לפעילויות יומיומיות. מכיוון שהפגיעות בנפגעי הפיצוץ מומעטות בערכן לעיתים, זמן יקר עלול לאבוד לצורך טיפול מניעתי ו / או בזמן שיקום.
מריה פרננדה אספינוסה
ביוגרפיה
נולדה ב-7 בספטמבר בסלמנקה במערב ספרד בזמן שהוריה שהו בעיר. היא שולטת בצרפתית ובאנגלית ובעלת ידע בפורטוגזית. בעלת תואר שני במדעי החברה. יש לה גם תואר ראשון באנתרופולוגיה ובמדע המדינה.
בשנת 2007 כיהנה כשרת המסחר. בין תפקידיה הרבים שימשה אספינוסה כשרת החוץ של ארצה, במשרתה זו התבטאה כנגד נוכחות בסיסים צבאיים של צבא ארצות הברית על אדמת אקוודור. היא שימשה כנציגה הקבועה של אקוודור באו"ם ומאז 2012 היא כיהנה כשרה לביטחון לאומי של אקוודור. בתפקיד זה היהא הייתה עד לשנת 2014 כאשר במקומה מונה פרננדו קואבה. בשנת 2014 היא מונתה לנציגת המדינה באו"ם וכהנה בתפקיד עד לשנת 2017. בשנה זו היא מונתה בפעם השנייה לתפקיד שרת החוץ. מריה פרננדה אספינוסה סיימה כהונה זו בשנת 2019.
הקורפוס השישי (ורמאכט)
הקורפוס ה-6 (בגרמנית: VI. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הקורפוס הוקם במינסטר ב-1 באוקטובר 1934, וכמפקדו הראשון מונה גינתר פון קלוגה. במהלך המערכה בפולין שהה הקורפוס בחזית המערבית, כחלק מהארמייה החמישית. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס בתחילה כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות A, ולאחר מכן לחם הקורפוס במהלך מבצע אדום כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות A. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה התשיעית, והשתתף בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה, ובבלימת מתקפת הנגד הרוסית סביב מוסקבה, לחם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר השלישית. הקורפוס לחם בקרבות השונים בגזרה המרכזית, וספג אבדות כבדות במהלך מבצע בגרטיון, ובתוכם מפקד הקורפוס גאורג פייפר שנהרג ב-28 ביוני 1944. לאחר מכן מונה למפקד הקורפוס הלמוט ויידלינג ששיקם את הקורפוס, ובסוף המלחמה לחם הקורפוס בקרבות בפרוסיה המזרחית.
המערכה בצרפת
במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
מבצע ברברוסה
בתחילת מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הקרב על מוסקבה
במהלך הקרב על מוסקבה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
מבצע בגרטיון
במהלך מבצע בגרטיון כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
ראובן דב דסלר
הרב ראובן דב דסלר (תרכ"ג, 1935 - טבת תרצ"ה, 1863) היה ממנהיגי תנועת המוסר ומנהל ישיבת תלמוד תורה בקלם.
ביוגרפיה
נולד בעיר ליבאו במחוז קורלנד שבלטביה, להינדה ולרב ישראל דוד דסלר. אביו היה מתומכי תנועת המוסר וממקורבי הרב שמחה זיסל זיו שעמד בראש ישיבת תלמוד תורה בקלם. בגיל 11 נכנס ללמוד בתלמוד תורה בקלם ונותר תלמידו של הרב זיו שנים רבות. ב-1876 נסגרה הישיבה בקלם ואביו של הרב דסלר סייע בפתיחתה מחדש בעיירה גרובין הסמוכה לליבאו בלטביה.
בשנת 1891 נשא את פריידל גרודזינסקי, בתו של הרב אליהו אליעזר גרודזינסקי, שהיה חתנו של רבי ישראל מסלנט. בנו היחיד הוא הרב אליהו אליעזר דסלר שהיה משגיח בישיבת פוניבז'. אשתו נפטרה בדמי ימיה בשנת ה'תרמ"ה (1895). בתקופה זו התגורר בהומל והמשיך ללמוד בתלמוד תורה בקלם שנפתח מחדש, במקביל עסק לפרנסתו במסחר בעץ. מאוחר יותר, נישא בשנית, לרחל רבינוביץ, בתו של הרב יעקב רבינוביץ מטלז, נהרגה בתאונת דרכים בתרפ"ג (1922).
בשנת תרע"ז (1916), לאחר פטירת רבי נחום זאב זיו, מונה הרב דסלר לעמוד בראשות תלמוד תורה קלם והוא מסר שיחות בישיבה לצד הרב דניאל מובשוביץ עד שנת תרצ"א (1931). בשנות מלחמת העולם הראשונה תרם מהונו כספים רבים לאחיו היהודים ועסק בהצלת רבנים מרוסיה הסובייטית. לאחר מכן הוא עבר לפריז שם שהה תקופה קצרה, משם המשיך ללונדון שם התגורר ליד בנו הרב אליהו אליעזר דסלר.
הרב דסלר נפטר בלונדון בחודש טבת שנת תרצ"ה (1935).
אנקס (טורונטו)
אנקס (באנגלית: The Annex) היא שכונה אמידה באזור הדאונטאון של העיר טורונטו אשר בקנדה. הגבולות המסורתיים של השכונה הם מצפון לרחוב דופונט, מדרום לרחוב בלור, ממערב לרחוב בת'רסט וממזרח לרחוב אווניו. עיריית טורונטו מכירה כיום בהגדרה רחבה יותר לאזור זה אשר כוללת גם את האזורים הסמוכים סיטון וילג' ויורקוויל.
בשכונת אנקס, אשר נמצאת בסמוך לאוניברסיטת טורונטו, מכילה אוכלוסיית סטודנטים גדולה, ומתגוררים בה גם לא מעט חברי סגל מהאוניברסיטה. תושבי השכונה היא בעיקר אוכלוסייה דוברת אנגלית ומשכילה במיוחד. לפי מפקד האוכלוסין הקנדי לשנת 2011 ההכנסה הממוצעת של תושבי השכונה היא 66,742.67 דולרים, אשר גבוה באופן משמעותי מההכנסה הממוצעת באזור המטרופולין של טורונטו. שכונת אנקס נחשבת לאחת השכונות עם היקרות ביותר בעיר טורונטו לרכוש או להשכיר בהן דירה.
ההתיישבות האירופית באזור זה החלה בשנות ה-90 של המאה ה-19. האזור שנמצא כיום ממזרח לשדרת ברונסוויק הפך במקור לחלק מהכפר יורקוויל, בעוד שהאזור שנמצא כיום ממערב לשדרת ברונסוויק היה חלק מהכפר סיטון. ב-1883 יורקוויל סופחה לעיר טורונטו.
השכונה מכילה בעיקר בתי מגורים, עם רחובות שקטים שמכילים בין היתר בתים ויקטוריאניים שנבנו בין 1880 לתחילת המאה ה-20.
שמורת נחל עמוד
היסטוריה
בחלק העילי של השמורה, בקטע נחל שאורכו כ־2.5 ק"מ, נמצאות 18 טחנות קמח, מתוך 26 הטחנות בנחל כולו. מקבץ טחנות הקמח בחלק זה של הנחל הוא הגדול ביותר בארץ, כנראה בגלל הסמיכות לצפת. לצד שרידי הטחנות השתמרו גם שרידי גשרים ואמות המים שהוליכו אל הטחנות, אך נמצאו בתהליכי התמוטטות. בטחנות הקמח שבשמורה נראה כי הטחנות החלו לפעול במאה ה־16 וחדלו לפעול במאה ה־20, כאשר טכנולוגיות מודרניות החליפו את כוח המים.
כמה מהמבנים שימשו במאה ה־16 מבטשות. לאחר גירוש ספרד הביאו יהודים לצפת טכנולוגיה חדשה שסייעה להם בייצור אריגי צמר איכותיים. יהודי צפת ייצרו מתקני בטישה שפעלו בכוח מי נחל עמוד, ולמתקני הבטישה הם קראו "בטאן". תור הזהב של מבטשות צפת נמשך שלושה-ארבעה דורות בלבד, ולאחריהם עברו מבני המבטשות הסבה לטחנות קמח רגילות.
בחלק התחתון של השמורה נמצאות המערות הפרהיסטוריות "שובך", "עמוד", "הגולגולת" ו"אמירה", הנמצאות בחלקו התחתון של הנחל ומהמערות החשובות ביותר במחקר הפרהיסטורי של ארץ ישראל והמזרח התיכון. במערות נמצאו שכבות מגורי אדם קדמון המתוארכות לכ־150,000 שנים לפני זמננו. שבר הגולגולת שנמצא במערת זוטיה הוא הקדום ביותר מסוגו המוכר כיום בארץ, והוא שויך לשלב המעבר שבין האדם הניאנדרטלי להומו ספינס.
גאולוגיה
אחד המבנים הגאולוגיים הראשיים ביותר בשמורה הוא "העמוד" שעל שמו נקרא הנחל, ומשם שם השמורה. "העמוד" הוא זקיף של אבן גיר שגובהו 20 מטר. תהליכי בליה הפרידו את גוש הסלע הזקוף מהמצוק הסמוך, והוא ניצב בדד בערוץ הנחל.
בראשית דרכו מתחתר נחל עמוד בתפר שבין סלעי הקירטון הרכים של הרי צפת (תקופת הסנון) לבין סלעי גיר דולומיט הקשים של הר מירון (תקופת הקנומן). הנחל עוקב אחר קו התפר ולכן זורם מצפון לדרום, שלא כמו רוב נחלי ישראל הזורמים ממערב למזרח. באזור זה הנחל יוצר ערוץ רדוד, וכך נוצר פרוזדור חשוב ביותר למעבר מיני בעלי חיים מצפון לדרום.
בהמשך הנחל מתחתר בסלעי גיר קשים מגיל קנומן עליון. באזור זה מתנקזים ערוצי הנחלים שכווי, מירון, סתר ושמאי, ונוצר בו קניון שקירותיו מתנשאים לגובה 150 מ' מעל לערוץ הנחל.
החלק התחתי של נחל עמוד עובר בין סלעי גיר קשה מגיל האיאוקן התיכון. מסלע זה יוצר מצוקים זקופים משני צדי הערוץ. פעילות קארסטית שהתרחשה לאורך קווי שבירה גרמה להמסת הסלעים ולהיווצרות מערות גדולות שנמצאו בהן ממצאים פרהיסטוריים רבי-חשיבות. כאן גם ניצב ה"עמוד". סמוך לעמוד נובע עין עמוד, מעיין עונתי המזרים את מימיו בחורף לפלג שאורכו כמה מאות מטרים.
בבקעת גינוסר, המעובדת כולה, נחל עמוד נראה כתעלה, עד שהוא נשפך לכנרת.
החי
עולם החי בשמורה עשיר מאוד בזכות שפע המים, הצמחייה הרבה והמצוקים הגבוהים. בשמורה ובסביבתה נותר רצף של שטחים פתוחים המאפשרים קיום יציב של אוכלוסיות בעלי חיים מגוונות. בתחום השמורה חיים מיני בעלי החיים הבאים:
בשמורה נמצא מצוק רם המשמש לקינון עופות דורסים. בשנת 1864, תיאר הכומר וחוקר הטבע הנרי בייקר טריסטראם קינון של מאות נשרים, כמה פרסים, בזי צוקים ויוני סלע במצוקי נחל עמוד. בעבר קיננו במצוקים גם עיטים ניציים. גם כיום, אף שדורסים רבים ברחבי ישראל נפגעו, מצוקי הנחל משמשים אתר קינון חשוב לדורסים. בדצמבר 2010, נצפו עד 50 נשרים הלנים במצוק נחל עמוד מדי לילה בלילה, וכן דורסים מזדמנים אחרים, כמו עוזנייה ועיט זהוב. בשנה זו נבנו במקום תשעה קינים של נשרים. מיני דורסים נוספים המקננים או שוהים באזורי המצוקים של נחל עמוד הם עקב עיטי, בז אדום, בז מצוי, עיט ניצי, רחם, עוזנייה שחורה וחִוויאי.
הצומח
בשמורה התפתחה צמחייה עשירה: בחלק העילי ישנו חורש ים-תיכוני סבוך, ובחלק התחתון של הנחל, סמוך לכנרת ישנו חורש פתוח. כ-50 ממיני צומח בשמורה נדירים, וחלקם אף אנדמים לישראל.
לכל אורכו של נחל עמוד ויובליו מתקיימות כ-12 חברות צומח והמעברים ביניהן חדים למדיי, ואפשר להבחין בהם בקלות על פי חילופי המסלע, הגאומורפולוגיה והרום. בין חברות הצמחים נמצאות:
באפיק הנחל צומחת צמחייה אופיינית למים זורמים. בחלק העילי של הנחל, שבו האקלים לח יחסית והמים זורמים כל השנה, צומח יער גדות נחלים מפותח של עצי דולב מזרחי וערבה מחודדת. מלווים אותם משוכות של פטל קדוש, נענע משובלת, שיח אברהם מצוי והרדוף הנחלים. במים הרדודים, שבהם הזרימה איטית, צומחים כרפס הביצות וגרגיר הנחלים.
בחורף ובאביב מתכסים המדרונות היורדים אל הנחל בפריחה של צמחי בצל ופקעת, כגון רקפת מצויה, כלנית מצויה, יקינטון מזרחי, עירית גדולה, בן חצב יקינטוני, מישויה פעמונית, עיריוני צהוב וגביעונית הלבנון. אל כל אלו מצטרפים באביב מינים חד־שנתיים רבים בשלל צבעים. בסתיו המאוחר מופיעה בין סלעי נחל עמוד עליון פריחה צפופה של נרקיסים. במדרונות הטרשיים היורדים לנחל אפשר לראות כתמים כריים ירוקים מבודדים של הדס מצוי.
מדריך הסוטה לאידאולוגיה
מדריך הסוטה לאידאולוגיה (באנגלית: The Pervert's Guide to Ideology) הוא סרט תיעודי בריטי משנת 2012 בבימויה והפקתה של סופי פיינס, שנכתב והוגש על ידי הפילוסוף והפסיכואנליטיקן הסלובני סלבוי ז'יז'ק. זהו סרט המשך לסרט התיעודי שיצרו השניים ב-2006, "מדריך הסוטה לקולנוע". אף על פי שהסרט ממשיך את צורתו של קודמו, הפעם הדגש התוכני הוא על האידאולוגיה עצמה. באמצעות פסיכואנליזה המושפעת בעיקר מלאקאן, ובאמצעות פילוסופיה ותיאוריה ביקורתית המושפעת בעיקר ממרקס ומהגל, ז'יז'ק חוקר את "המנגנונים המעצבים את מה שאנו מאמינים ואת האופן שבו אנו מתנהגים".
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית על ידי Zeitgeist Films בנובמבר 2013.
רשימת הסרטים הנדונים בסרט
בנוסף ז'יז'ק דן בפרסומות לקוקה-קולה, ונכללים גם כמה קטעי חדשות של שסיקרו את פיגועי 11 בספטמבר, מתקפת הטרור בנורווגיה (2011) והמהומות בממלכה המאוחדת (2011), ומוצגות תמונות מהופעה של להקת רמשטיין.
אופיום להמונים
אופיום להמונים (בגרמנית: Opium des Volkes) הוא מטבע לשון השאוב מהציטטה המפורסמת של קרל מרקס: "הדת [...] היא האופיום של ההמונים", ומופיעה בחיבורו "לביקורת פילוסופיית המשפט של הגל".
מופעים מוקדמים של הביטוי
השימוש בדימוי האופיום בהשאלה בהקשרים שונים נמצא במספר כתבים קודמים לחיבורו של מרקס. בין היתר, ב-"Juliette" של המרקיז דה סאד (1797), ב-"Blüthenstaub" של נובאליס (1798). בגרסה המוכרת יותר מופיע ביטוי זה בתחילת שנות הארבעים של המאה התשע-עשרה, בכתביהם של שלושה סוציאליסטים גרמנים ממוצא יהודי.
הראשון שבהם הוא המשורר והסופר הגרמני היינריך היינה. ביצירתו הידועה "על לודוויג ברנה" (1840), מטיח היינה ביקורת קשה על המהפכן היהודי שהמיר את דתו לנצרות ולבסוף אף בחר להפוך קתולי. "איך ייתכן הדבר?" שברנה נעשה בסופו של דבר קתולי שואל היינה: האם ייתכן כי "נמלט לחיקה של הכנסייה הרומית כדי להמם את ראשו הדואב על ידי צלילי העוגב וצלצול הפעמונים? אכן כן", הוא משיב. מיד לאחר מכן מחווה היינה את דעתו על סוד קסמה של הכנסייה הקתולית בעיני ההמונים המיואשים ועל אופייה של הנחמה שהיא מציעה עבורם. "הקתוליות היא הפרח המקסים-המחריד של תורת הייאוש, שהתפשטותה המהירה בעולם אינה נראית עוד פלא גדול, בהתחשב במצב המבעית-המביך, שבו נמק כל העולם הרומי". היינה מסביר כי בריחתו של "ההמון הגדול" מ"עריצות הקיסרים" אל חיקה של "הדת הנצרנית", נובעת אם כן משתי סיבות מרכזיות: הרצון "להמרות את פי המענים של המטריאליזם השולט" והצורך האנושי הבסיסי "להיפטר בבת-אחת מסבל החיים". לפי היינה, הפניה אל הדת היא אם-כן, דבר טבעי עבור ההמונים המדוכאים שאינם רואים כל מזור לסבלם בעולם-הזה ועל-כן מוצאים נחמה פעוטה באשליה שמספקת להם הדת על הגאולה המצפה להם בעולם-הבא:
שלוש שנים מאוחר יותר, בשנת 1843, פרסם ההוגה הסוציאליסט משה הס, מאמר בשם: "החירות האחת והיחידה!". באותו מאמר מותח הס ביקורת קשה על הפילוסופיה הגרמנית ומקומה של הדת בחיי המדינה המודרנית. כיוצא בזאת הוא לוקח את הדימוי של היינה ומעניק לו תוכן סוציאליסטי מובהק. הס אמנם מכיר ביתרונה של הדת כסם המכהה את הכאב הנורא שנגרם על ידי השעבוד, אותו הוא מוצא כרעה החולה של האנושות. אך יתרון זה הוא בעיניו גם החיסרון הגדול של הדת. לדבריו האמונה הדתית במציאות שאינה בנמצא וההתכחשות למציאות הקיימת, אמנם גואלת את האדם באופן פסיבי, אבל באותו הזמן היא מונעת ממנו מלהכיר את מצבו האמיתי ואינה מאפשרת לכל רגש ממשי של חירות לצמוח בקרבו, ובכך למעשה היא מדכאת כל אפשרות להתקומם כנגד הרעות-החולות של האנושות. או בלשונו של הס עצמו: Hess Moses, 'Die Eine und ganze Freiheit!', 1843
מסקנתו הקשה של הס לגבי הדת תמצא מהר מאוד את ביטויה המפורסם, במאמר שפרסם כמה חודשים לאחר מכן, שותפו וידידו של הס באותה העת - קרל מרקס.
הציטטה של מרקס
קרל מרקס השתמש במטבע הלשון כפולמוס נגד הדת. דבריו לקוחים מחיבור שפרסם בשנת 1844 בכתב עת אשר היה בבעלותו בפריז. את החיבור כתב מרקס כהקדמה לחיבור בשם "לביקורת פילוסופיית המשפט של הגל" (בגרמנית: Zur Kritik der Hegelschen Rechtsphilosophie), שנכתב ב-1843 אך ראה אור רק לאחר מותו.
מרקס ראה בדת מופע של דיכוי רוח האדם, אשר יעלם עם התפתחות התרבות האנושית. הדת הייתה בעיניו מכשיר נוסף של המעמד המשעבד במשך הדורות את העובדים, ובתקופתו כלי אחד מרבים לניצול מעמד הפועלים בידי בורגנים ושוחרי הקפיטליזם לשיטתו, הדת עלולה להרדים את העובדים והמנוצלים מלהאבק לשינוי מצבם, אם הם יראו במצבם גזרת האל.
מופעים מאוחרים של הביטוי
השימוש במטבע הלשון נפוץ במאה ה-20 ככלי להעברת ביקורת על מגמות ותהליכים חברתיים, השקפות עולם ועוד נושאים רבים ושונים. במקרים רבים, הפאראפרזות עוסקות בנושאים הקשורים לפילוסופיה המרקסיסטית ולמלחמת המעמדות. להלן מספר דוגמאות ראויות לציון:
סיימון גרנס
סיימון גרנס (באנגלית: Simon Gerrans; נולד ב-16 במאי 1980) הוא לשעבר רוכב אופני כביש אוסטרלי. גרנס נחשב לאחד מגדולי הרוכבים האוסטרלים בכל הזמנים בתחום המרוצים החד-יומיים, הוא ניצח בשניים מתוך חמשת המונומנטים - לייז'–בסטון–לייז' ומילאנו - סן רמו. הוא גם ניצח בגרנד פרי מונטריאול ובגרנד פרי קוויבק והיה אלוף אוסטרליה פעמיים, גרנס ניצח את טור דאון אנדר 4 פעמים. והוא שיאן הניצחונות במרוץ. בתחום הגרנד טורס, גרנס ניצח קטע בוואלטה אספנייה, וארבעה קטעים בטור דה פראנס (ששניים מהם קבוצתיים, בנגד השעון) ושני קטעים בג'ירו ד'איטליה (אחד מהם קבוצתי, בנגד השעון).
ביוגרפיה
גרנס נולד במלבורן וגדל במנספילד. פיל אנדרסון, רוכב אופניים אוסטרלי לשעבר שהיה שכנו של גרנס, עודד אותו להיכנס לתחום.
AG2R Prévoyance (2005–2007)
גרנס הצטרף לקבוצת AG2R Prévoyance הצרפתית בשנת 2005, לאחר שבשנת 2004 רכב בקבוצה כ"סטאז'ר". הוא סיים במקום השביעי בטור דאון אנדר, גרנס ניצח במרוץ החד יומי, "טור דה פיניסטרה". הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטור דה פראנס ובגרנד טור באופן כללי, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הגיעה בקטע ה-17, כשסיים שלישי. גרנס ניצח גם באותה עונה את גרנד פרי אינדוסטריה-ארטיאנאטו. וניצח את הראלד סאן טור, לאחר שגם ניצח את הקטע השלישי במרוץ.
ב-2006, גרנס ניצח את טור דאון אנדר לאחר שגם ניצח את הקטע הראשון במרוץ. הוא השתתף שוב בטור דה פראנס, וסיים במקום ה-77. בסוף העונה, ניצח בפעם השנייה ברציפות את הראלד סאן טור. ב-2007, ניצח את גרנד פרי פלומלק-מוריבאן. הוא נבחר שוב לטור דה פראנס, וסיים במקום ה-94.
אמאגר
אמאגר (בדנית: Amager) הוא מחוז של העיר קופנהגן שבדנמרק אשר נמצא על אי המשתרע על פני כ-90 קמ"ר ובו גרו מעל ל-219,763 תושבים ב-2021. זהו האי עם צפיפות האוכלוסין הגבוהה ביותר בדנמרק - 2,036 תושבים לכל קילומטר רבוע. שמורת הטבע "נאטורפארק אמאגר" ("Naturpark Amager") משתרעת על פני מעל לשליש משטחו הכולל של האי אשר משתרע על פני 96 קמ"ר.
סיימון גרנס
קרדי אגריקול (2008)
ב-2008, עבר לקבוצת קרדי אגריקול הצרפתית לעונה אחת. הוא ניצח קטע אחד בקריטריום אינטרנשיונל. בטור דה פראנס, גרנס רשם את ההצלחה הראשונה שלו במרוץ, כשניצח את הקטע ה-15. הוא היה חלק מנבחרת אוסטרליה לאולימפיאדת בייג'ינג, וסיים במקום ה-37.
אמאגר
ישנם שמונה גשרים ומנהרת מטרו שמחברים בין האי לאי שלן הגדול בהרבה.
סיימון גרנס
סרוולו (2009)
ב-2009, עבר לקבוצת סרוולו השווייצרית. הוא פתח את העונה עם מקום שמיני בוואלטה או אלגארבה. גרנס התבלט לראשונה בקלאסיקות האביב, כשסיים בעשירייה הראשונה בלייז'–בסטון–לייז' (מקום 6), בלה פלש ואלון (מקום 8), ובמרוץ אמסטל גולד (מקום 7). גרנס ערך את הופעת הבכורה שלו בג'ירו ד'איטליה, ואף ניצח את הקטע ה-14. הוא ניצח את גרנד פרי קווסט-פראנס. גרנס ערך את הופעת הבכורה שלו באותה עונה גם בוואלטה אספנייה, וגם במרוץ הזה ניצח קטע, את הקטע ה-10. הוא סיים במקום ה-10 באליפות העולם.
אמאגר
תחבורה
אמאגר מחוברת במנהרה לאי המלאכותי פברהולם שממנו יוצא גשר ארסונד שמחבר בין דנמרק לשוודיה. נמל התעופה של קופנהגן ממוקם על האי, בסביבות 7 קילומטרים ממרכז העיר קופנהגן.
ניתן לנסוע ברכבת המטרו בין אמאגר ליתר האזור בעיר קופנהגן.
סיימון גרנס
ניצחון במילאנו - סן רמו
ב-2012, ניצח את אליפות אוסטרליה והפך לאלוף אוסטרליה בפעם הראשונה. הוא ניצח את טור דאון אנדר בפעם השנייה. אך ההישג הגדול בקריירה שלו הגיע ב-17 במרץ, כשניצח את המונומנט מילאנו - סן רמו, גובר על פביאן קנצ'לרה ועל וינצ'נצו ניבאלי. הוא נבחר לסגל אוסטרליה לאולימפיאדת לונדון, וסיים במקום ה-83. הוא סיים במקום השני בקלאסיקה סן סבסטיאן, כשרק לואיס לאון סנצ'ז מקדים אותו ב-7 שניות. סנצ'ז למעשה ניצח מתוך בריחת יחיד, גרנס ניצח את הספרינט מהפלוטון. גרנס ניצח בגרנד פרי קוויבק, לאחר שגבר על גרג ואן אוורמאט בספרינט הסיום. גרנס סיים רביעי בגרנד פרי מונטריאול.
ניצחון בלייז'–בסטון–לייז' ומדליית כסף באליפות העולם
עונת 2014 נחשבת לאחת האיכותיות בקריירה של גרנס, הוא ניצח את אליפות אוסטרליה בפעם השנייה ואת טור דאון אנדר בפעם השלישית, כשהוא גם מנצח את קטגוריית הנקודות במרוץ. הוא סיים שביעי בהראלד סאן טור ושלישי במרוץ אמסטל גולד, בפעם השנייה ברציפות. גרנס ניצח בפעם השנייה במונומנט, מנצח ספרינט מתוך דבוקה של ארבעה רוכבים בלייז'–בסטון–לייז'. בטור דה פראנס, סיים חמישי בשני קטעים אך פרש לפני הקטע ה-17. הוא סיים שלישי בקלאסיקת ואטנפול. גרנס ניצח את צמד המרוצים בקנדה, גרנד פרי קוויבק וגרנד פרי מונטריאול בהפרש של יומיים. הוא זכה במדליית כסף באליפות העולם, כשמקדים אותו מיכל קוויאטקובסקי.
ב-2015, הוא התחרה שנית בג'ירו ד'איטליה וניצח עם קבוצתו את קטע נגד השעון הקבוצתי שהיה הקטע הראשון, גרנס היה ראשון הרוכבים שחצה את הקו מתוך קבוצתו, ולכן הפך למוביל המרוץ ולבש את החולצה הוורודה, הוא לבש אותה יום אחד בלבד, עד שאיבד אותה למייקל מת'יוס, בן קבוצתו, למחרת. גרנס פרש מהמרוץ לפני קטע 13, הוא השתתף גם בוואלטה אספנייה וסיים במקום ה-114. הוא סיים במקום השישי באליפות העולם, כשהיה חלק מדבוקת הרוכבים שהגיעה אחרי פטר סאגאן, המנצח.
ב-2016, ניצח בפעם הרביעית את טור דאון אנדר, כשהוא מנצח גם שני קטעים ואת דירוג הנקודות במרוץ. הוא סיים חמישי במרוץ קאדל אוונס דרך האוקיינוס הגדולה. הוא נבחר לטור דה פראנס אך פרש לפני הקטע ה-13, הוא השתתף גם בוואלטה אספנייה וסיים במקום ה-86. ב-2017, הוא סיים שני באליפות אוסטרליה, כשמיילס סקוטסון מקדים אותו בספרינט בין 12 רוכבים. הוא סיים שני גם במרוץ קאדל אוונס דרך האוקיינוס הגדולה וגם בטור נורווגיה, כשהוא מסיים שני גם בקטע האחרון במרוץ.
BMC (2018)
את עונתו האחרונה בקריירה העביר בקבוצת BMC, הוא לא רשם הישגים בולטים בעונה זו אך הספיק לסיים שוב חמישי במרוץ קאדל אוונס דרך האוקיינוס הגדולה ולנצח עם קבוצתו את קטע נגד השעון הקבוצתי בטור דה רומאנדי. הוא נבחר בפעם האחרונה לטור דה פראנס, ושימש בעיקר כפועל של חבריו לקבוצה. עם ההופעה הזו במרוץ, השלים גרנס 12 הופעות בטור דה פראנס. מה שממקם אותו כאחד מהרוכבים האוסטרלים עם הכי הרבה השתתפויות במרוץ. הוא פרש בתום עונת 2018, כשהוא בן 38.
אמאגר
תחבורה
נמל התעופה קופנהגן קסטרופ נמצא בחלק המזרחי של האי. מנמל התעופה יוצאות רכבות נוסעים, רכבות מטרו ואוטובוסים.
ולריוס מקסימוס
ולריוס מקסימוס (בלטינית: Valerius Maximus; המאה ה-1 לספירה) היה נואם והיסטוריון רומאי שחי בתקופת טיבריוס.
על חייו ידוע מעט מאוד, הוא היה בן למשפחה ענייה, ואת מעמדו חב לסקסטוס פומפיוס שהיה קונסול בשנת 14. יצירתו היחידה ששרדה נקראת "ספרי מעשים ופתגמים בלתי נשכחים" ("ממוראביליה", כלומר: דברים הראויים לזיכרון). זהו אוסף בתשעה ספרים של מעשיות, אמרות ואירועים הבאים להדגים מידות טובות ורעות שמומלץ להימנע מהן. היצירה מלווה, כפי ששמה מעיד עליה, באנקדוטות מההיסטוריה הרומאית והיוונית, הממחישות את שמתאר המחבר.
בתקצירים ששרדו של כתבי מקסימוס מאת יוליוס פאריס (המאה ה-4) וינואריוס נפוטיאנוס (המאות ה-5-4), תחת הכותרת "De Superstitionibus" ישנו אזכור לגירוש מיסיונרים יהודים מרומא בשנת 139 לפנה"ס. זהו האירוע הראשון בהיסטוריה של יהודי איטליה שידוע לנו. הטקסט המלא של מקסימוס לא שרד. ייתכן שמקסימוס שאב את המידע הזה מליוויוס.
משתנה גמא בקסיופאה
תכונות
משתני γ בקסיופאה הם כמעט תמיד תת-ענקים כחולים מסוג ספקטרלי B שמציגים ספקטרום פליטה (בדרך כלל של מימן מיונן H II). כוכבים אלה הם בעלי מסה של 20-10 מסות שמש שנמצאים בשלבי סיום היתוך המימן שבליבתם להליום ומתחילים בתהליך של התנפחות והפיכה לענקים. כוכבים אלה מסתובבים על צירם במהירות גבוהה של 400-200 קילומטר בשנייה וכתוצאה מכך ומתהליך ההתנפחות, נזרק חומר מאזור קו המשווה של הכוכב ויוצר דיסקה המקיפה את הכוכב. הטמפרטורה של כוכבים מסוג ספקטרלי B נעה בין 10,000 ל-30,000 קלווין וכתוצאה ממנה חלק ניכר מקרינת הכוכב היא בתחום העל-סגול. קרינה זו מייננת את החומר בדיסקה ויוצרת את קווי הפליטה האופייניים לכוכבים אלה. אירועים אלו של זריקת חומר מפני הכוכב אל הדיסקה גורמים להתנגשויות שמחממות את החומר שבדיסקה וכתוצאה מכך בהירות הכוכב עולה. עם התקררות החומר ושקיעתו בחזרה אל פני הכוכב הבהירות יורדת חזרה ואיתה נחלשים קווי הפליטה. אירועים אלה אינם צפויים ולכן השינויים בבהירות הם חסרי מחזוריות ופתאומיים.
עיפה
עֵיפָה הוא דמות מקראית,  בנו בכורו של מדין ונכדם של אברהם וקטורה. לעיפה היו ארבעה אחים: עפר, חנך, אבידע ואלדעה.
אזכורים בתנ"ך
עיפה מוזכר ברשימת צאצאי אברהם וקטורה כבן של מדין : עיפה מופיע גם ברשימה המקבילה בדברי הימים.
עיפה מוזכר בנבואת ישעיהו יחד עם מדין :
זיהוי
בתרגום השבעים מתועתקת האות ע שבעיפה כ-ע' חיכית, כך שהשם עיפה נשמע דומה לשבט Khaiapa המופיע בכתובות של מלכי אשור. שבט זה מופיע בכתובת של תגלת-פלאסר השלישי כשבט נוודים שנכנע לפניו בעת מסעו לסביבת ארץ ישראל. בכתובת של סרגון השני מוזכר השבט בין ארבעה שבטים שהוכו בידי אשור וחלקם הוגלו לשומרון. פרופ' ישראל אפעל כותב באנציקלופדיה מקראית שהם שכנו כנראה בצפון ערב, באזור מדין. היו שזיהו אותה כמתגוררים באזור אל-מדינה.
מזאמה ננסית
מזאמה ננסית (שם מדעי: Mazama nana), היא מין של מזאמה קטנטנה בתת-משפחת איילי העולם החדש, החיה בדרום-מזרח אמריקה הדרומית. היא תוארה מדעית לראשונה בשנת 1872 על ידי ריינהולד פרידריך הנזל, ובתחילה נחשבה כתת-מין של מזאמה ביצתית החיה בצפון היבשת. מכונה לעיתים "מזאמה ננסית ברזילאית", על מנת להבדילה מהצ'וני והמזאמה הביצתית המכונים "מזאמה ננסית פרואנית" ו"מזאמה ננסית אקוודורית" בהתאמה. המידע על מזאמה זאת מועט יחסית, ומסתכם בעיקר בנתונים גאוגרפים, טקסונומיה וגנטיקה.
תיאור
כפי שמרמז שמה, המזאמה הננסית בעלת מידות גוף קטנות במיוחד ההופכות אותה לאחד המינים הקטנים במשפחת האייליים; עם זאת, היא אינה מחזיקה בתואר "האייל הקטן ביותר", שכן קרובה הצ'וני קטן ממנה במקצת, ועל אחת כמה וכמה מיני הפודו הקטנטנים. למעשה, המזאמה הביצתית החיה בצפון הרי האנדים, זהה לה במידות הגוף. כצפוי, למזאמה הננסית מבנה גוף מוצק וקומפקטי, והגב שלה מעוגל במיוחד. הצוואר שלה קצר ועבה באופן בולט, והראש העגלגל שלה בעל חרטום משולש אשר קצר באופן ניכר ממיני המזאמות הגדולות. העיניים והאף שלה עגלגלים ובינוניים, והאוזניים עגלגלות, רחבות וקצרות. הרגליים והזנב קצרים. לזכרים זוג קרני מחטים דקיקות וחדות באורך של 7 ס"מ. גובה הכתף שלה קצת פחות מ-45 ס"מ, ומשקל הגוף סביבות ה-15 ק"ג.
הפרווה של המזאמה הננסית צפופה וקצרה. צבע הפרווה שלה נע בין גוני חום בהיר, חום אדמדם או כתמתם וגורם למזאמה הננסית להראות כגרסה מוקטנת של המזאמה האדומה. עם זאת, המזאמה הננסית בעלת צבע פרווה הרבה יותר אחיד מקרובתה הגדולה. הגרון וצדדי הצוואר בצבע חום בז' חולי וחזית הרגליים כהה במקצת. הראש משתנה בין צבע בז' בלחיים, לבין צבע אדמדם בחזית הפנים. לעיתים קרובות, יש לאורך החרטום והמצח פס שחרחר דהוי או ברור אשר עשוי להגיע עד לעורף או הכתף. הסנטר והשפתיים בדרך כלל לבנים.
תפוצה וביולוגיה
המזאמה הננסית מוגבלת לדרום-מרכז אמריקה הדרומית, וטווח התפוצה הנוכחי שלה מקוטע מאוד ומפוצל לעשרות תת-אוכלוסיות קטנות-בינוניות. היא מצויה במחוזות קנינדיו ואממבאי בדרום-מזרח פרגוואי, צפון מחוז מיסיונס בארגנטינה, ובדרום מדינות ברזיל: מינאס ז'ראיס, סאו פאולו, מאטו גרוסו דו סול, פרנה, סנטה קטרינה, וריו גראנדה דו סול המהווה את טווח התפוצה הדרומי ביותר שלה. עם זאת, על פי מקור הדגימות במוזיאונים הברזילאים, נראה שטווח התפוצה מצומצם יותר. בית הגידול של המזאמה הננסית מורכב מיערות מחטיים מהסוג אראוקריה, וכן את אזורי המעבר בין המערכות האקולוגיות של יערות המחטיים לבין יערות פן פרנה פאראביה שהם יערות עונתיים נשירים למחצה (משירים את העלים למשך זמן קצר). כן היא מצויה בסוואנות הסראדו הטרופיות, ביערות חוף וביערות במבוק. מרבית חוקרי הטבע מזכירים שהמזאמה הננסית מעדיפה במיוחד בתי גידול הרריים, אך באותה מידה נראית גם בתוואי שטח רגילים. היא נוכחת גם באגני ניקוז של נהרות כדוגמת פאראיבה דו סול, איגואסו, פרנה, אורוגוואי, ועוד. הטמפרטורות בתחומי מחייתה 20–30 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת היא 3,000-2,000 מילימטר לשנה.
המזאמה הננסית חופפת עם מספר מיני מזאמות אחרות כמו מזאמה אפורה, מזאמה אדומה ובורורו,אך באזורים רבים, ישנה הפרדה אקולוגית בינה לבין המזאמה האדומה באמצעות שכבות בתי גידול של יערות רגילים, צמחייה נמוכה ויערות במבוק. אין מידע ספציפי אודות הביולוגיה שלה, אך סביר להניח שהיא דומה בהתנהגות, ברבייה ובהרגלי האכילה למזאמות אחרות: פעילת לילה ויום, חיה בבדידות, וטריטוריאלית הפעילה בשטח קבוע קטן. תזונתה מבוססת מן הסתם על פירות, עלים, וצמחי יער אחרים. תוחלת החיים הממוצעת שלה בטבע היא כ-5 שנים.
מצב
המזאמה הננסית מסווגת על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), שכן על פי הנתונים האוכלוסייה צפויה להצטמצם בשיעור של 30% במשך 15 השנים הבאות בגלל כמה גורמים: בראש וראשונה צמצום בתי הגידול המתאימים לה. בנוסף, ציד לא חוקי, טריפה על ידי כלבים, סלילת כבישים הגורמת לדריסה,  מחלות גנטיות ומחלות שמקורן  בבעלי החיים המקומיים.
חוסר הוודאות לגבי ההיבטים האקולוגיים והביולוגיים של המזאמה הננסית הופך אותה למין האייל המאויים ביותר בברזיל ובין האיילים המאוימים ביותר באזור הנאוטרופי. בידוד של בית הגידול שלה בעבר ופיצולו לאוכלוסיות קטנות, משפיע עד היום על המצב הכללי של המין ומקשה על שימורו בעת הנוכחית. פיצול האוכלוסיות נוטה להגדיל את לחץ הציד, טריפה על ידי כלבים וחשיפה למחלות של כבשים ובקר מקומיים, וכן מקל על בירוא כיסי היערות הקטנים שמתכווצים בהדרגה. איום הציד חמור בעיקר בפארקים לאומיים ויערות פרטיים.
בארגנטינה יש מספר תת-אוכלוסיות חשובות אשר נמצאות בתוך אזורים מוגנים ומצבן יציב, יחסית. בפרגוואי מרבית בתי הגידול של היער האטלנטי הושמדו והמזאמה שורדת במספר מצומצם של אזורים מוגנים. לאור זאת, יש הערכה כי מזאמה זו תגיע תוך כמה עשורים לסף הכחדה בפרגוואי וארגנטינה ותהפוך אנדמית לברזיל בלבד.
בברזיל מזאמה ננסית מצויה במספר פארקים לאומיים, וכן בפארקי מדינה ועתודות מורשת פרטיות. המין רשום ברשימה האדומה של ברזיל כדי לשפר את פעולות השימור המקומיות. בנוסף, הרשות הלאומית לשימור המגוון הביולוגי מפתחת תוכנית שימור גדולה עבור כל מיני האיילים במדינה.
השפעות סביבתיות של ספנות
השפעות סביבתיות של ספנות כוללות זיהום אוויר ופליטת גזי חממה, זיהום מים, זיהום רעש, זיהום נפט, פגיעה בחיות בר כתוצאה מהתנגשות ספינות, הזרמת שפכים, השלכת פסולת מוצקה לים, הימצאות רשתות דיג בים, והפצת מינים פולשים באמצעות הזרמת מי נטל לים. על אף שספינות הן יעילות אנרגטית יחסית ביחס שבין משקל למרחק השינוע, בהשוואה לאמצעי תחבורה אחרים, הן בכל זאת גורמות להשפעה ניכרת על הסביבה הטבעית ובעיקר על הסביבה הימית.