cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי ארצות הברית–מיאנמר
לפי סקר דעת הקהל של גאלופ שנערך בשנת 2012, 30% מהתושבים הבורמזים תומכים בהנהגת ארצות הברית, 67% לא בטוחים ו-3% מתנגדים.
היסטוריה
בנובמבר 2010 נערכו במיאנמר בחירות דמוקרטיות לראשונה לאחר שישים שנות שלטון צבאי. תחת הנשיא תיין סיין יזמה ממשלת מיאנמר שורת רפורמות פוליטיות וכלכליות שהביאו לשינויים משמעותיים בתפקודה של מדינה זו לאחר תקופה ארוכה של מדיניות שונה. הרפורמות הללו כללו שחרור אסירים פוליטיים רבים, חופש עיתונות רב יותר ובחירות לפרלמנט בשנת 2012 (המפלגה הפרו-דמוקרטית בהנהגת אונג סן סו צ'י קיבלה את מרבית המושבים בפרלמנט). ממשלת ברק אובמה הכירה בשינויים הדמוקרטיים החיוביים במיאנמר והחלה לתמוך רפורמות נוספות במערכת במדינה, בהן קידום השלום הלאומי, יצירת מערכת שקיפות ואחריות של מוסדות המדינה, העצמת הקהילות המקומיות והחברה האזרחית, קידום השתתפות בעניינים בינלאומיים והגנה על זכויות אדם.
כחלק מהגישה לתמיכה בהמשך הרפורמות, ארצות הברית החזירה במלואה את היחסים הדיפלומטיים עם מיאנמר, פתחה מחדש את הסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי (USAID) במדינה, ותמכה במשלחת הסיוע הטכני של מוסדות פיננסיים בינלאומיים. ביקורו של הנשיא אובמה לבורמה בנובמבר 2012, שידוע גם כביקור הראשון של נשיא ארצות הברית שם, הדגים את המשך התמיכה של ארצות הברית במיאנמר ברפורמות הפוליטיות והכלכליות שלה.
ערב ביקורו של הנשיא אובמה, אישרה ממשלת מיאנמר את מחויבותה ל-11 עקרונות, הכוללת את נושא זכויות האדם, חופש דת, אסירים פוליטיים, פיוס אתני, אי הפצת נשק וסמים ואיסור סחר בבני אדם. חובות אלה כוללות הקמת ועדה לבחינת עניינם הפוליטי של אסירים; דיאלוג פוליטי עם מיעוטים אתניים; ישיבות של משלחות הומניטריות באזור ראקין ובאזורים אחרים שנפגעו מהסכסוך; הקמת תפקיד הנציב העליון של האו"ם לזכויות אדם במיאנמר; לאפשר לוועד הבינלאומי של הצלב האדום לחדש את הביקורים בבתי הכלא. במאי 2013 ביקר הנשיא תיין סיין בארצות הברית, שם אישר את כוונתו לקיים את כל ההתחייבויות הדמוקרטיות הללו.
על אף שאושרה התקדמות משמעותית במדינה, עדיין נותרו בעיות, בעיקר ביישוב מתחים ומניעת אלימות במחוז ראקין. בנוסף, נותר הרבה לעשות כדי להבטיח את הכבוד לזכויות האדם, לעבור מהסכמי הפסקת אש לדיאלוג פוליטי ולשיפור שלטון החוק ואחריות הממשלה. ארצות הברית ממשיכה להדגיש עבור ממשלת מיאנמר את הצורך בסובלנות, גיוון ודו קיום בשלום, והצורך בהפסקת הקשר הצבאי של צבא מיאנמר עם צפון קוריאה. ממשלת מיאנמר מתייעצת באופן קבוע עם הקונגרס האמריקני, וכן עם בעלי ברית של ארצות הברית ומוסדות בינלאומיים אחרים, על תמיכה ברפורמות נוספות במדינה.
בשנת 1989 שינתה הממשלה הצבאית את שמה של המדינה מבורמה למיאנמר, אם כי במסמכים רשמיים, ארצות הברית עדיין משתמשת בשם "בורמה" בהתייחסות למדינה זו.
מאז שנת 2000 מעניקה הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי סיוע הומניטרי למיאנמר. בנובמבר 2012 הבטיח הנשיא אובמה להקצות מיאנמר 170 מיליון דולר על פני שנתיים, שכוון להרחבת שיתוף הפעולה בתחומי העדיפות דמוקרטיה, זכויות אדם, שלטון החוק, שלום ופיוס, בריאות, וביטחון תזונתי.
סחר
מתוך הכרה בהתקדמות הפוליטית והכלכלית מאז הרפורמות במיאנמר, ארצות הברית נקטה בשנים האחרונות צעדים קונקרטיים כדי לסייע בהאצת הצמיחה הכלכלית במדינה. ביולי 2012 פרסמה הנהלת ארצות הברית צו המאשר מתן שירותים פיננסיים לחברות אמריקאיות במיאנמר. בנובמבר 2012 פרסמה ממשלת ארצות הברית צו המאפשר יבוא של סחורות בורמזיות לארצות הברית, למעט ג'יידיט ואודם. בשנת 2013 הוציא הממשל צו אשר יאפשר לאזרחי ארצות הברית לבצע את מרבית העסקאות במיאנמר - בהן פתיחה ותחזוקה של חשבונות פיננסיים ומספר שירותים אחרים - עם ארבעה מהמוסדות הפיננסיים הגדולים במיאנמר: בנק הפיתוח הירוק לאסיה, בנק איירוודי, הבנק הכלכלי של מיאנמר ובנק ההשקעות והמסחר של מיאנמר.
בוכא
בוּחה או בוּכא (Boukha; בערבית: بوخة; בוח'ה) הוא משקה מזוקק לובי ותוניסאי המופק מתאנים. משמעות השם בערבית יהודית: "אדי אלכוהול".
המשקה מתקבל מזיקוק של יין תאנים מתוניסיה ומטורקיה. שם היצרנית העיקרית, "בוקובזה", נקרא על שם משפחת בוקובזה היהודית שיצרה אותו לראשונה בשנות ה-80 של המאה ה-19, במזקקה בלה סוקרה (La Soukra) שליד תוניס. מסורת משפחתית כורכת את תחילת ייצור המשקה כבר בשנות ה-20 של המאה ה-19, לפי סיפור אודות הרב יצחק חי טייב (1743-1835) שהטביע את יגונו במשקה הבוכא לאחר שגילה שכתבי היד שלו נשרפו.
במאה ה-20 היגרה המשפחה לצרפת, שם הקימה את מפעלה מחדש. כיום מיוצר הבוכא בפריז, לצד יינות תוניסאיים נוספים בהכשר של בית הדין הרבני בצרפת. המשקה זכה למדליות הערכה של לאופולד השני, מלך הבלגים.
כיום מזקקות ישראליות נוספות מיצרות את התזקיק הזה, כמו מזקקת "ירושלמי" מהמושב זנוח, ומזקקת "הולנדר", שבבית מאיר.
ניתן להגיש את הבוכא בטמפרטורת החדר או עם קרח. הוא יכול לשמש כבסיס לקוקטיילים רבים ולסלט פירות.
רדיוס בוהר
רדיוס בוהר הוא קבוע פיזיקלי השווה בערכו בערך למרחק בין הפרוטון לאלקטרון באטום מימן במצב היסוד ומסומן a_0. הקבוע נקרא על שם נילס בוהר, תודות לחלקו במודל האטום של בוהר.
רדיוס בוהר הרגיל
ביחידות SI רדיוס בוהר מוגדר באופן הבא:
ואילו ביחידות cgs הוא מוגדר באופן הבא:
כאשר:
נכון לשנת 2013, ערכו של רדיוס בוהר, הוא מטר שהם כ-53 פיקומטר או 0.53 אנגסטרום.
מודל האטום של בוהר, שהוצע על ידי נילס בוהר בשנת 1913, מתאר אלקטרון המסתובב סביב גרעין במסלולים סגורים. יחודו של המודל בכך שהאלקטרון יכול להקיף את האטום רק במרחקים מסוימים כתלות באנרגיה שלו. באטום הפשוט ביותר, אטום המימן, אלקטרון יחיד מקיף את הגרעין, ובמסלול הקרוב ביותר האפשרי, כלומר באנרגיה הנמוכה ביותר שלו, המרחק בין האלקטרון לגרעין הוא בקרוב רדיוס בוהר. הטעות נובעת מכך שלא מתחשבים באפקט המסה המצומצמת (ראו למטה) וההבדל הוא בערך 0.1%.
אף על פי שמודל האטום של בוהר כבר אינו המודל המשמש לתיאור מבנה האטום, רדיוס בוהר נותר קבוע שימושי לחישובים בפיזיקה אטומית, תודות לקשר הפשוט שלו לקבועים בסיסיים אחרים וזו גם הסיבה בגינה הוא מוגדר עבור מסת המנוחה של האלקטרון ולא עבור מסה מצומצמת. לדוגמה, רדיוס בוהר הוא יחידת אורך ביחידות אטומיות.
רדיוס בוהר הוא אחד משלוש יחידות האורך הקשורות, כאשר השתיים הנוספות הן אורך גל קומפטון של האלקטרון, והשני הוא הרדיוס הקלאסי של האלקטרון,. רדיוס בוהר מורכב ממסת האלקטרון,, קבוע פלאנק, \hbar ומטען האלקטרון (המטען היסודי), e. אורך גל קומפטון של האלקטרון, , קטן בערך פי 20 מרדיוס בוהר, ומורכב מ , \hbar ומהירות האור c. רדיוס האלקטרון הקלאסי, , קטן בערך פי 1000 מאורך גל קומפטון, ומורכב מ , e ו-c. הקשר בין האורכים השונים ניתן להבעה באמצעות קבוע המבנה הדק \alpha במשוואה
רדיוס בוהר המצומצם
רדיוס בוהר המצומצם הוא ערך אשר לוקח בחשבון את ההשפעה של תנועת האלקטרון על הגרעין. באופן קלאסי האלקטרון והגרעין שניהם "נעים" סביב נקודה משותפת. את האפקט הזה לוקחים בחשבון אם במקום מסת האלקטרון משתמשים במסה המצומצמת של האלקטרון והגרעין, או באופן שקול במקום אורך גל קומפטון של האלקטרון משתמשים בסכום אורכי הגל של האלקטרון והגרעין. מכך נובע שעבור אטום המימן ניתן לבטא את רדיוס בוהר באופן הבא:
כאשר:
שבתי שמואלי
הרב שבתי שמואלי (1902–1989; תרס"ב-כ"ט בחשון תש"ן) היה אחד משני התלמידים הראשונים בישיבת מרכז הרב ומזכיר הישיבה משך שנים רבות.
ביוגרפיה
נולד בתחום האימפריה הרוסית בעיר סקידל הסמוכה לגרודנה לרב חנוך הענך טובולסקי ולינטה בריינה. אביו, תלמיד חכם ציוני, היה מבאי ביתם של הרב משה יהודה רבינוביץ רבה של גרודנה, הרב שמעון שקופ ראש ישיבת "שער התורה" בגרודנה, וה"חפץ חיים".
בגיל צעיר לקחו אביו אל העיר גרודנא, שם החל את לימודיו אצל הרב חיים לייב זופובינץ, ולאחר מכן אצל הרב שמעון שקופ, בישיבת "שער התורה", שם עוצבה אישיותו בין השנים תר"פ-תרפ"ב לערך. בגרודנה התוודע לתנועת ה"מזרחי", והקים אגודה שאיתה נמנו כ-30 צעירים ביניהם חיים משה שפירא, לימים שר בממשלת ישראל, שנבחר ליושב ראש הארגון. כן למד בהנחיית אביו בישיבת ראדין אצל ה"חפץ חיים" תקופה קצרה שחותמה נותר בו כל ימי חייו.
בשנת תרפ"ג יצא מראדין ועלה לארץ ישראל בכ"ד באייר. ביפו שהה מספר שבועות שלאחריהם עלה לירושלים, שם פגש במקרה את חברו ללימודים בישיבת גורדונה, הרב אריה בויארסקי. השניים הלכו לפגישה אצל הרב הראשי, הרב קוק, שם הציע להם הרב להיות התלמידים הראשונים של הישיבה העומדת להיפתח.
לאחר נישואיו בשנת תרפ"ז התמנה להיות אחד מעוזריו של הרב וכן התמנה למזכיר הישיבה, תפקיד אותו מילא כשישים שנה, תקופה ארוכה שבה עברה הישיבה הרפתקאות רבות. כן היה גבאי הישיבה כשלושים שנה, בעל התוקע ושליח הציבור בתפילות הימים הנוראים.
מטבע הדברים היה מעורב רבות בניהולו של בית הרב קוק ותיפקד לעיתים רבות כמזכירו של הרב קוק. שמואלי ניהל, יחד עם הרצי"ה קוק, את השגת הסרטיפיקטים להעלאת תלמידי ישיבות מן הגולה. כך ניצלו ידידיו הרב משה צבי נריה, הרב אברהם הלל גולדברג, ועוד רבים. כן היה מעורב בניסיון להעלות לארץ את רבו, הרב שמעון שקופ, על מנת שישמש כר"מ בישיבת מרכז הרב, ניסיון שלא צלח.
בשנות החמישים והשישים עמל לקדם יצירת מטבע ישראלי מיוחד לשם מצוות "מחצית השקל".
נפטר בירושלים בכ"ט חשון תש"ן. הספידו אותו הרב שאול ישראלי והרב אברהם אלקנה שפירא. ילדיו הם ציפורה, דבורה, חיה, יוסף ואברהם דוד.
משחקים נסתרים
משחקים נסתרים (באנגלית: Hide and Seek) הוא סרט אמריקאי מסוג מותחן אימה פסיכולוגי בבימויו של ג'ון פולסון משנת 2005, בכיכובם של רוברט דה נירו ודקוטה פנינג. הסרט זכה להצלחה בקופות אך בעיקר לביקורות שליליות.
עלילה
לאחר שהוא מוצא את גופת אשתו (איימי אירווינג) באמבטיה במה שנראה כהתאבדות, הפסיכולוג דייוויד קאלוואי (רוברט דה נירו) מחליט לעבור עם בתו בת ה-9 אמילי (דקוטה פנינג) לאסטייט ניו יורק, שם, אמילי יוצרת חבר דמיוני לו היא קוראת "צ'ארלי". החברות בין אמילי לצ'ארלי מתחילה להדאיג את דייוויד לאחר שהוא מוצא את חתול המשפחה מת באמבטיה ואמילי טוענת שצ'ארלי הוא זה שהרג אותו. לדייוויד יש סיוטים על מסיבה בערב השנה החדשה, שלילה לאחריה הוא מצא את אשתו מתה באמבטיה.
דוכסות שלזיה
גאוגרפיה
במהלך הקמתן כיסו הארצות השלזיות את אגן נהר האודר העליון והאמצעי. בדרום היוו רכס הרי הסודטים עד לשערי מוראביה הגבול עם אדמות בוהמיה - כולל ארץ קלודז' - ומוראביה. לאחר מאבק שנמשך יותר ממאה שנה, נקבע הגבול בהסכם משנת 1137 עם הדוכס הבוהמי סובסלאב הראשון. במערב שלזיה גבלה עם מרקיזות לוסאטיה (מאוחר יותר לוסאטיה התחתונה) ואדמות Milceni לשעבר סביב באוצן (מאוחר יותר לוסאטיה העליונה) כאשר הגבול נע לאורך הנהרות Bóbr ו-Kwisa. שלזיה הוגבלה על ידי המחוזות הפולניים של פולין גדול בצפון ופולין הקטנה במזרח, המופרדים ביניהם בנהרות פשמשה ובילא.
הגבולות השתנו מעט בעשורים הבאים: לפחות כאשר הוקמה הדוכסות מחדש לבניו של ולדיסלב השני הגולה בשנת 1163 (ראו להלן), היא כללה גם את לובוש מצפון-מערב לקרוסנו, שהיה המאחז המערבי של פולין גדול ועברה למרקיזות ברנדנבורג בשנת 1248. בשנת 1177 צירף הדוכס הגדול הפולני קז'ימייז' השני (הצדיק) את הקסטלניות הפולניות הקטנות לשעבר של Bytom, אושוויינצ'ים, Zator, Siewierz ו-Pszczyna לשלזיה העליונה לטובת הדוכס מיישקו הרביעי עקום רגליים. לאחר ששלזיה בכללותה הפכה לווסאלית בוהמית על פי חוזה טרנצ'ין משנת 1335, חזרו לורדויות אלו - למעט מחוזות המדינה של ביטום ופשצ'יה - לכתר הפולני.
היסטוריה
אולם הצוואה לא הצליחה למנוע סכסוך ירושה אלים בין ולדיסלב לאחיו למחצה הצעירים, שהתחברו נגדו. לאחר הצעתו הכושלת להשתלט על הממלכה כולה ב-1146, הוא איבד את מעמדו כדוכס בכיר, הוחרם על ידי הארכיבישוף יקוב ze Żnina מ-Gniezno וברח אל האימפריה הרומית הקדושה. הדוכסות הייתה אז בשליטת אחיו למחצה, הדוכס הגדול בולסלאב הרביעי המתולתל.
בתמיכת הקיסר פרידריך הראשון ברברוסה, שערך מסע בפולין גדול בשנת 1157 ואילץ את בולסלאב הרביעי לוותר על שלזיה, הצליחו בניו של ולדיסלב לחזור לדוכסות בשנת 1163. כל עוד הם היו תחת לחץ של הדוכס הגדול בולסלאב הרביעי, הם שלטו במשותף בוורוצלב, עד שהמתח ביניהם פרץ לסכסוך גלוי בשנת 1172. כתוצאה מכך חילקו האחים את הדוכסות בינם לבין עצמם; החלוקה הראשונה מיני רבות שהובילה ליצירת מספר רב של דוכסויות שלזיה במאות השנים הבאות:
לאחר מרד של בנו הבכור של בולסלאב, ירוסלב, שחשש למורשתו, ויתר לו אביו על רצועת אדמה סביב אופולה, וכך הקים בפעם הראשונה את דוכסות אופולה. בתורו נאלץ ירוסלב להתכונן לקריירה כנסייתית ולהישאר בצליבט. כמו כן אחיו הצעיר של בולסלאב ושל מיישקו, קונראד ספינדלשנקס, כשהגיע לבגרות תבע את זכויותיו וב-1177 קיבל את אדמות שלזיה התחתונה סביב גלוגוב; מה שהוביל להקמה הראשונה של דוכסות גלוגוב. עם זאת, בולסלאב הראשון חי לאחר מות אחיו הצעיר ומות בנו, ושני השטחים נפלו אליו בשנת 1190 ו-1201 בהתאמה.
בולסלאב הראשון נפטר באותה שנה וירש אותו בנו היחיד שנותר בחיים הנריק הראשון המזוקן, שנכנס עד מהרה לעימות עם קרובי משפחתו הפיאסטים וכן עם שכניו הגרמנים. בשנת 1202 נאלץ להתמודד עם פלישתו של דודו מיישקו הראשון, שעדיין לא היה מרוצה מחלוקת 1172, וסיפח את שטח אופולה של ירוסלב. דוכסות אופולה נשארה בנחלת צאצאיו של מיישקו, מה שהפך את החלוקה של שלזיה עילית למכרעת. בשנת 1206 הגיע הנריק הראשון להסכם עם הדוכס הפולני הבכיר ולדיסלב השלישי שפינדלשנקס להחליף את נחלת לובוש באזור קאליש מפולין גדול. אולם התוכנית בוטלה, כאשר ולדיסלב השלישי איבד את תואר הדוכס הבכיר ובנוסף לובוש נכבשה על ידי חייליו של קונרד השני, מרקיז לוסאטיה מבית וטין. הדוכס הנריק נאלץ להיאבק על המאחז הצפון-מערבי שלו, אותו החזיר לאחר מותו של המרקיז בשנת 1210. הוא נאלץ להגן על לובוש שוב כנגד מסעותיו של לודוויג הרביעי, רוזן תורינגיה משנת 1221. עם מותו של בן דודו הדוכס קז'ימייז' הראשון מאופולה, בנו של מיישקו הראשון טנגלפוט, בשנת 1230, הוא שימש כאפוטרופוס של אחייניו הקטינים, ובכך שוב שלט על שלזיה השלמה. בשנת 1232 הוא הפך לדוכס הגדול של פולין, ולאחר שהצליח להבטיח את ירושת בנו הנריק השני החסוד עם מותו בשנת 1238, נראה כי ניתן היה להתגבר על הפיצול הפולני ולבסוף יתקיים רצון בולסלאב השלישי, עקום הפה. בשנת 1239 נאלץ הנריק השני להתפטר משלטונו בשלזיה עילית לטובת בן דודו מיישקו השני השמן. הוא הגן מחדש על לובוש, הפעם נגד כוחותיהם של המרקיזים האסקנים של ברנדנבורג, ובשנת 1241 העניק את האזור לבנו השני מיישקו. התקוות לאיחוד מחדש של האדמות הפולניות תחת הפיאסטים השלזיים הסתיימו בפלישה המונגולית לפולין ומותו של הנריק בקרב ליגניץ בשנת 1241. בנו הבכור בולסלאב השני הקרח לא יכול היה להתגבר כדוכס הגדול על בולסלאב החמישי הצנוע של פולין קטן, ולאחר שחזר ללובוש עם מותו של אחיו מיישקו בשנת 1242, נאלץ לבסוף לחלק את נחלתו השלזית עם אחיו הצעירים בשנת 1248:
חלוקת המשנה של דוכסות שלזיה התרחבה במהלך הדורות הבאים וליוותה את פיצול פולין. בנו השלישי של הנריק, הנרי הרביעי פרובוס עם מותו של דודו ולדיסלב בשנת 1270 שלט בוורוצלב ובשנת 1288 אף הפך לדוכס הגדול של פולין, עד שהענף הגברי נכחד עם מותו בשנת 1290. ירש אותו בן דודו הדוכס הנריק החמישי השמן, בנו של אחיו השלישי של הנריק, בולסלאב השני, שאיחד שוב את דוכסות ורוצלב ולגניצה תחת שלטונו האישי. אף על פי כן, עם מותו בשנת 1296 שוב נחלקה נחלתו בין בניו. השני, הדוכס הנריק השישי הטוב, על מנת להדוף טענות שהעלה אחיו הבכור, הדוכס בולסלאב השלישי הנדיב מלגניצה, חתם בשנת 1327 על הסכם ירושה עם מלך יוחנן בוהמיה, כמו שרוב הדוכסות השלזיות הפכו לווסאליות של ממלכת בוהמיה בתחילת המאה ה-14. מכיוון שקז'ימייז' השלישי, מלך פולין בחוזה טרנצ'ין משנת 1335 ויתר על שלזיה, נחלתו של הנריק השישי עברה ללא התנגדות לממלכה הבוהמית כאשר מת ללא יורשים זכרים שלושה חודשים לאחר מכן.
שלזיה שולבה בארצות כתר בוהמיה, לאחר שהמלך קז'ימייז' השלישי הודה ברכישת חוזה נמסלאו עם קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה משנת 1348 - פרט לדוכסות שלזיה העליונה אושביץ וזאטור, שבמאה ה-16 השתלבו בדוכסות הפולנית של קרקוב, כמו גם דוכסות סייביירז, שנרכשה על ידי הארכיבישוף של קרקוב בשנת 1443.
דוכסים
מאחר שהנריק השישי לא הותיר אחריו יורשים זכרים, ירש את נחלותיו יוהאן, מלך בוהמיה.
מפות
המפות הבאות ממחישות את המשך חלוקת דוכסות שלזיה, והעברת גבולות של הדוכסות הקטנות יותר.
לאחר מכן
בעקבות מעבר נחלות בוהמיה לידי בית הבסבורג בשנת 1526, דוכסויות שלזיה עברו בהדרגה תחת שליטתה של מלכות הבסבורג האוסטרית עד שפרידריך השני מפרוסיה פלש לשלזיה בשנת 1740 וסיפח את רובה במהלך המלחמה השלזית הראשונה. עיקר הדוכסות, שהורחבה על ידי מחוז קלדסקו והשטחים הלוסאטיים העליונים שסופחו מסקסוניה, אורגנה לאחר מכן כחלק ממחוז הפרוסית, בעוד שהדוכסויות שנותרו בשליטת אוסטריה גובשו מחדש כדוכסות שלזיה העליונה והתחתונה ב-1742. הדוכסויות שנשארו בפולין סופחו לאחר מכן על ידי ממלכת פרוסיה (שלזיה החדשה) והמלוכה ההבסבורגית (ממלכת גליציה ולודומריה) במהלך חלוקות פולין בסוף המאה ה-18. דוכסות שלזיה העליונה והתחתונה נמשכה כנחלת כתר של ציסלייטניה האוסטרית עד 1918, ולאחר מכן חולקה בין הרפובליקה הפולנית השנייה (נפת שלזיה האוטונומית) לצ'כוסלובקיה (שלזיה הצ'כית) לאחר מלחמת פולין–צ'כוסלובקיה בשנת 1919.
משחקים נסתרים
עלילה
דייוויד מזמין את אליזבת' לארוחת ערב שבמהלכה אמילי מפגינה כלפייה עוינות. אליזבת מנסה להשלים עם אמילי לאחר מכן, אבל אמילי מסבירה לאליזבת' שהיא משחקת מחבואים עם צ'ארלי ואליזבת' משתפת פעולה ומחפשת אחרי צ'ארלי בבית. כאשר היא פותחת את הארון, דמות בלתי נראית לצופה יוצאת מתוכו ודוחפת את אליזבת' מחוץ לחלון אל מותה.
דייוויד שואל את אמילי מה קרה ואמילי בתגובה עונה לו שצ'ארלי הרג את אליזבת' והכריח את אמילי לעזור לו להחביא את הגופה. היא מספרת לדייוויד על מקום הגופה ודייוויד מוצא את אליזבת' באמבטיה מלאה בדם (בדומה למוות של אשתו, אליסון). חמוש בסכין, דייוויד יוצא החוצה ופוגש את שכנם, שם הוא משוכנע שהוא צ'ארלי ושורט אותו עם הסכין. השכן מתקשר למשטרה בבהלה.
בחזרה בבית, דייוויד מבין שלמרות שהוא ישב בחדר העבודה שלו רוב הזמן, הארגזים מהמעבר עדיין סגורים ומגלה שיש לו הפרעת זהות דיסוציאטיבית ושצ'ארלי הוא לא דמיוני כלל: צ'ארלי הוא בעצם האישיות השנייה של דייוויד וכאשר צ'ארלי פורץ החוצה, דייוויד מאמין שהוא עצמו בחדר העבודה שלו. לבסוף דייוויד נזכר במסיבת השנה החדשה בה הוא תפס את אליסון בוגדת בו עם אורח אחר וצ'ארלי נוצר כדרך לבטא את הכעס של דייוויד ורצח את אשתו, משהו שדייוויד העדין לא היה מסוגל לעשות. אמילי ידעה כל הזמן על האישיות השנייה של אביה, אבל לא סיפרה לו על כך כי לא ידעה מי מהם רצח את אמה: צ'ארלי או דייוויד, עד שלבסוף היא הבינה בגלל הרצח של אליזבת'.
לאחר שדייוויד מגלה את האמת, צ'ארלי משתלט עליו לגמרי וגורם לו לרצוח את השריף המקומי, שהגיע לאחר שקיבל תלונה על דייוויד משכנו. אמילי מתקשרת לקתרין לעזרה ומצליחה לברוח מצ'ארלי אל עבר מערה שבה היא פגשה את צ'ארלי לראשונה. קתרין מגיעה, לוקחת אקדח מגופתו של השריף ומוצאת את צ'ארלי במערה. צ'ארלי מעמיד פנים שהוא דייוויד ותוקף את קתרין. קתרין מפצירה בדייוויד להילחם באישיות השנייה שלו, אבל צ'ארלי אומר שדייוויד כבר לא קיים. אמילי מופיעה ומתחננת בפני צ'ארלי שיניח לקתרין ובעזרת הסחת הדעת קתרין מצליחה לירות בצ'ארלי והורגת אותו.
זמן מה לאחר מכן אמילי מתכוננת להליכה לבית ספר חדש וחיה חיים חדשים עם קתרין. לבסוף מוצג בפני הצופה ציור של אמילי ובו היא מצוירת עם שני ראשים, דבר הרומז שאמילי בעצמה סובלת מהפרעת זהות דיסוציאטיבית.
סופים נוספים
לסרט הופקו חמישה סופים בסך הכל:
דקלה (דמות מקראית)
דקלה, ככל הנראה התגורר כמו שאר אחיו בערב ובעיקר באזור תימן. יש חוקרים מסוימים שהעידו על מקום בתימן בשם דקלה.
השם דקלה מגיע מעץ הדקל.
רגימנט הדרגונים יוטלנד
היסטוריה
הרגימנט הוקם במקור ב-1657, אולם את שמו הנוכחי קיבל רק ב-1932. ב-1953 הוצב הרגימנט בהולסטברו שם נותר עד ימינו. הרגימנט השתתף בלחימה באפגניסטן ובעיראק, אולם לפרסום בינלאומי זכה בעיקר בשל חלקו במלחמת בוסניה. ב-2004 צורפו אל גדודי החי"ר של הרגימנט שלושה גדודי שריון. ב-2005 רגימנט המשמר של הנסיך הסתפח אל הרגימנט.
Pictures of Home
Pictures of Home הוא שיר בסגנון רוק כבד מאת להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור ב-מרץ 1972, ונכלל באלבומם המפורסם Machine Head.
השיר מאופיין בפתיחת תופים אופיינית לאיאן פייס, ובנגינת ריפי גיטרה מהירים ומלאי עוצמה, ובסולואים של גיטרה בס.
המילים נכתבו על ידי איאן גילן בעת ששכב בביתו עקב מחלה. לאורך השנים סירב בעקשנות גיטריסט הלהקה ריצ'י בלקמור לבצע את השיר בהופעות החיות, אולם מאז פרישתו ב-1994, והחלפתו על ידי סטיב מורס, השיר הפך לפופולרי בהופעותיה החיות של הלהקה, ואף היה השיר הפותח במסע ההופעות "Rapture of the Deep tour" ב-2006.
Qubes OS
Qubes OS היא מערכת הפעלה שנועדה ליצור סביבה מאובטחת באמצעות בידוד. תצורת הוירטואליזציה הנתמכת היא Xen, מערכות ההפעלה הנתמכות הן: פדורה, דביאן, Whonix, חלונות ומערכות הפעלה נוספות.
מטרות אבטחה
Qubes מציעה אבטחה על ידי סביבה מבודדת משאר הסביבות במערכת, כך שגם אם סביבה אחת נפרצה, שאר הסביבות לא ייפגעו.
הנחת האבטחה של Qubes היא שלא יכולה להיות מערכת בעלת "אבטחה מושלמת", כזו ללא חולשות אבטחה כגון: פרצת אבטחה, מתקפת יום אפס, באגים בתוכנה, וכו'. לכן, על מנת לאבטח את סביבת המשתמש יש להשתמש במספר סביבות שונות כך שגם אם חולשה נתגלתה באחת מן הסביבות, שאר הסביבות המבודדות האחרות לא ייפגעו.
Qubes אינה מערכת מרובת משתמשים, כלומר ניתן ליצור אך ורק משתמש אחד.
החבובות כובשות את מנהטן
החבובות כובשות את מנהטן הוא סרט קולנוע קומי-מוזיקלי. זהו סרטם השלישי של החבובות, שהיה באורך מלא והסרט האחרון בו השתתף ג'ים הנסון, לפני מותו. הסרט צולם בניו יורק בקיץ 1983 ויצא לאקרנים בשנת 1984 על ידי סרטי טריסטאר וחברת ג'ים הנסון. הסרט הציג לראשונה את החבובוטף.
עלילת הסרט
בפתיחת הסרט, קרמיט הצפרדע, מיס פיגי וחבריהם הם בוגרי קולג', יחד הם מעלים מחזמר בשם "מנגינות מנהטן". בקמפוס, קרמיט מאמין שמשהו חסר בתסריט של המחזמר, אולם חבריו רצו להביא את המחזמר לברודוויי, ופיגי קיוותה שיהיה להם מספיק כסף כדי שהיא וקרמיט יוכלו להתחתן, לבסוף קרמיט הסכים, וכל החבורה נסעה לניו יורק. ראשית הם הולכים למפיק מרטין פרייס (דבני קולמן) שרוצה תשלום עברו המופע שלהם, לפתע מזכירתו באה עם שני שוטרים ואישה זקנה אשר טענה שהוא נוכל בשם מורי פלוצקי. פלוצקי ניסה להשתמש בקמילה וגונזו בתור פתיונות אולם לבסוף נתפס הודות לחיה. החבובות ניסו להביא את המופע שלהם בחברות הפקה שונות, אך ללא הצלחה.
אחרי כמה חודשים, כשהחבורה נשארה ללא כסף, הם הבינו שעליהם להתפצל ולעבוד ברחבי ארצות הברית. סקוטר ניהל בית קולנוע ענק בקליבלנד, אוהיו, שם הוא פגש את הטבח השוודי כמוכר פופקורן ואת לו זילנד כצופה סרטים קבוע. פוזי הדוב ישן במערה עם הדובים ביערות מיין, וד"ר שן והלהקה החשמלית היו בפיטסבורג. קרמיט נשאר בניו יורק כדי לעבוד על התסריט ומוצא עבודה במסעדה, שם הוא מתיידד עם מנהל המסעדה פיט (לואיס זוריץ) ועם ביתו ג'ני (ג'וליאנה דונלד), מלצרית אשר רוצה להיות מעצבת אופנה. כמו כן עובד במסעדה ריזו העכברוש אשר הביא איתו עכברושים נוספים לעבודה טאטואי, מאסטרסון, צ'סטר ויולנדה. מאוחר בלילה, קרמיט עלה על גבעת בניין אמפייר סטייט וצעק שהוא וחבריו עוד יהיו בקרוב בברודוויי, אולם הוא לא ידע שגם מיס פיגי נמצאת בניו יורק.
קרמיט וריזו ניסו למצוא דרך לקדם את המופע של קרמיט. ראשית, קרמיט נכנס למשרדו של לאונרד ויינסופ (ג'ון לנדיס) כאשר הוא מחופש לגזעי עם אפרו, אולם כשיצא מהמשרד, ויינסופ זרק את התסריט לפח מבלי לקרוא, אחר כך קרמיט נכנס למסעדת סרדי כשהוא מחופש לג'נטלמן, וניסה לתלות את תמונתו על קיר עם מלא תמונות של ידוענים במסעדה, במקום התמונה של לייזה מינלי. אולם לייזה מינלי נכנסה ושאלה את המלצר למה תמונתה הוחלפה בתמונה של צפרדע, לפתע העכברושים, ששיתפו פעולה עם קרמיט, היו רעבים ועלו לשולחן, זה גרם לסועדים להיבהל והמלצר, שגילה את תמונתה של לייזה מינלי מתחת לשולחן, העיף את קרמיט ואת העכברושים מהמסעדה.
בסנטרל פארק, קרמיט שקל לוותר אולם ג'ני עודדה אותו והוציאה את קרמיט יחד איתה לסיבוב ריצה. מיס פיגי, שריגלה אחריהם, קינאה בחברותם של קרמיט וג'ני, לפתע גנב ארנקים הגיע וחוטף מפיגי את ארנקה. פיגי שאלה רולרבליידס מסקייטר (גרגורי היינץ) ורדפה אחרי הגנב. מיס פיגי תפסה את הגנב והשוטר עצר אותו, לפתע קרמיט וג'ני ראו אותה, קרמיט ופיגי רבו ביניהם כי קרמיט גילה שמיס פיגי ריגלה אחריו מאחורי גבו, לאחר מכן קרמיט ופיגי משלימים בזכותו של הסקייטר שביקש חזרה את הרולרבליידס שלו. כשנסעו במרכבה פיגי דמיינה אותה ואת קרמיט כשהיו תינוקות. כשהגיעו למסעדה, מיס פיגי קיבלה עבודה בתור מלצרית, בינתיים קרמיט קרא מכתבים נוספים מחבריו בזמן שהעכברושים טיפלו בלקוחה (ברוק שילדס). במכתבים שקרמיט קרא, גונזו וקמילה הצטרפו לקרקס ימי במישיגן, ועשו טריק שלא ממש הצליח, ורולף עובד בכלביה, שם מר סקפינגטון (ג'יימס קוקו) משאיר את כלבו לסוף שבוע. מכתב נוסף שקרמיט קיבל אמר שברנרד קרופורד, מפיק בברודוויי, התעניין במופע שלו.
במשרד, קרמיט פגש את רוני קרופורד (לוני רייס) אשר רצה להפיק את "מנגינות מנהטן" כדי להוכיח את עצמו לאביו, ברנרד (ארט קרני). קרמיט אשר נרגש שהצליח להביא את המופע שלו ומרוב התרגשות הוא עבר את הכביש באור אדום מבלי לשים לב עד שנדרס על ידי מכונית. במסעדה, פיגי הייתה מודאגת, לפתע רוני הגיע למסעדה והוא סיפר לפיגי, ג'ני ופיט על המופע. פיט כתב מכתבים לחבריו של קרמיט על מנת להחזירם, פוזי בא עם הדובים, גונזו עם התרנגולות, רולף עם הכלבים, סקוטר עם הטבח השוודי ולו זילנד והלהקה החשמלית עם ביוגרד, בנזן וביקר. בינתיים בבית החולים, קרמיט התעורר ולא זכר דבר, לאחר כמה בדיקות, הרופאה שלו (לינדה לווין) הציעה לו להתחיל חיים חדשים בשבילו. בתור "פיל" קרמיט מצא עבודה חדשה במרכז שיווק עם שלושה עובדים צפרדעים נוספים ביל, גיל וג'יל. כאשר חבריו של קרמיט מחפשים אותו ברחבי העיר ללא הצלחה. הבכורה עמדה להיות הערב והחבורה התייאשה מהחיפושים, לפתע קרמיט הגיע עם חבריו לשיווק, וניגן בכוסו את השיר המרכזי מהמופע "אנחנו שוב יחד", רוני, ג'ני והחבורה מצאו את קרמיט ונדהמו לגלות שקרמיט לא זוכר דבר, אולם אחר שלעג לפיגי על הנישואין בתיאטרון, פיגי הרביצה לו והזיכרון של קרמיט חזר.
בבכורה, קרמיט הבין שמה שחסר בתסריט היו "עוד צפרדעים וכלבים ודובים וכל מיני", וצירף למחזמר את כל החברים, שהחבורה של קרמיט הביאה מרחבי הארץ. עם שחקנים רבים והתלבושות של ג'ני, המחזמר הייתה הצלחה גדולה. ובליל הבכורה החליפה פיגי את תפקידו של גונזו לנזיר אמיתי (סריל ג'נקינס) אשר מופיע בסצנת החתונה אשר נמצאו שם כל מיני חבובות, כולל חבובות מרחוב סומסום ודוד מאט המטייל מפראגל רוק, כשקרמיט אמר "מסכים" הקהל הריע וקרמיט ופיגי התחתנו.
הולטה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
לה ליברטד
לה ליברטד (בספרדית: La Libertad) הוא אחד ממחוזות אל סלוודור, הנמצא בדרום-מערב המדינה. בירת המחוז היא סנטה טקלה.
היסטוריה
המתיישבים הראשונים התיישבו במקום בשנת 1865, ועסקו בהפקת גומי. כיום מרבית המחוז היא כפרית, ומתפרנסת מחקלאות ומתעשייה קלה. המחוז משופע בחופים, ומסעדותיו ידועות כמשובחות.
במחוז נמצא האתר הארכאולוגי חויה דה סרן, כפר ארכאולוגי מתקופת המאיה שנשאר כמעט בשלימותו. האתר הוגדר בשנת 1993 כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו, ומכונה "פומפיי של אמריקה", בהקבלה לאתר הארכאולוגי המפורסם שבאיטליה.
ארמניה באירוויזיון לרוקדים צעירים
ארמניה נטלה חלק באירוויזיון לרוקדים צעירים פעמיים בלבד, ב-2003 וב-2013.
השכלה גבוהה בחברה החרדית בישראל
השכלה גבוהה בחברה החרדית בישראל היא סוגיה כלכלית וחברתית, הנמצאת על סדר היום הציבורי בישראל. שיעור בעלי התואר האקדמי בקרב החרדים הוא מהנמוכים בישראל.
נתונים - תחומי לימוד ומספר הסטודנטים
בשנת 2000 אישרה המועצה להשכלה גבוהה להקים שתי מכללות חרדיות אשר יענו לצורך של המגזר החרדי. בבני ברק הוקמה מכללת מבח"ר, ובירושלים קמה המכללה החרדית. לבוגרות ולבוגרים מוענקים תארים מטעם מוסדות אקדמיים שונים ברחבי הארץ, אך הלימודים מתקיימים במכללות עצמן, בליווי רבני ולצד מערך של שיעורי קודש. הגב האקדמי למכללות הגיע ממוסדות אקדמיים מוכרים כגון אוניברסיטת בר-אילן ואוניברסיטת חיפה אשר העניקו תארים דרך פלטפורמות אלו במגוון מסלולים. בנוסף קמו באישור המל"ג קמפוסים אשר ייועדו לבני המגזר החרדי ולאורחות חייו כגון מכללת אונו שהחלה בהענקת תארים במנהל עסקים ובמשפטים החל משנת 2001. יתר על כן, נפתחו עשרה מסגרות אקדמיות ייחודיות לחרדים באוניברסיטה העברית, במכללת רופין, בבצלאל, בטכניון, ועוד. במסגרות אלו לומדים יותר מ-1500 חרדים.
חוקרים רבים מסבירים את הגידול במספר הלומדות במוסדות אקדמיים בחדירת נורמות מודרניות אל תוך הקהילה החרדית, במצוקה הכלכלית ההולכת ומחמירה, בירידה ניכרת בתרומות של נדבנים מחו"ל, בתרבות השפע ובעלייה ברמת החיים, וכל זאת לצד הגידול במספר משקי הבית החרדיים ושיעור התעסוקה הנמוך בקרב החרדים.
על גורמים אלה נוסף השינוי במעמדו של מקצוע ההוראה: בעבר היה עיסוק זה פרנסתה העיקרית של האישה החרדית, אך כיום אין זה כך מכמה סיבות האחת היא הצורך בהכנסה גבוהה יותר; השנייה נובעת מכך שמשרד החינוך הגביל בשנים האחרונות את מספר רישיונות ההוראה בסמינרים; השלישית היא חוסר משרות בתחום זה ופתיחתם של מסלולים אקדמיים במקצועות מגוונים. כל אלה הביאו לעלייה במספר הנשים החרדיות הלומדות במוסדות אקדמיים ולהשתלבותן במשק הישראלי. שיעור הבחירה של נשים בלימודים הכלליים, במוסדות שאינם של 'בית יעקב', צומח משנה לשנה.
מנתוני הוועדה לתכנון ותקצוב עולה כי ב-2014 כ-2% מקרב הגברים החרדים בגילאי 25 עד 35 החזיקו בתואר אקדמי. המצב אצל הנשים החרדיות עמד על 8%. לעומת זאת, ל-28% מהגברים בני המגזר החילוני, היה תואר אקדמי מוכר ובקרב הנשים החילוניות 43% הן בעלות תואר אקדמי. תוכניות שונות אותן מקדמות ממשלות ישראל, מוסדות אקדמיה וארגונים חברתיים נועדו לצמצם פער זה בין המגזר החרדי והמגזר החילוני.
תחומי הלימוד שרבים מהסטודנטים החרדים בוחרים ללמוד באקדמיה מאופיינים ב-2 ערכים עיקריים: שהלימודים יהיו מוכווני מקצוע מבוקש בשוק התעסוקה, ושלא יפגעו בערכי היהדות החרדית.
בשנת 2020 עמד מספרם של הסטודנטים והסטודנטיות בני המגזר החרדי על 15,353.
קשיים
הסיבות לקשיים הן מגוונות:
הכנה ללימודים
מוסדות הלימוד להשכלה גבוהה במגזר הכללי מסתמכים בעיקר על ממוצע תעודת הבגרות והבחינה הפסיכומטרית, ואילו במגזר החרדי מתמקדים במכינה קדם אקדמית אשר סוללת את הדרך ללימודי התואר הראשון. מכינות אלו מכשירות את הלומדים בלימודי הליבה ומתמקדות גם בתחומי התואר הספציפי אותו מעוניין הסטודנט ללמוד. מכינות קדם אקדמיות פועלות היום כמעט בכל המכללות ובחלק גדול מהאוניברסיטאות, המכינות מאפשרות לבני המגזר החרדי המגיעים ללא לימודי ליבה, לקבל את הידע הנדרש תוך פרק זמן קצר על מנת להשתלב במוסד האקדמי.
שיעור הנשירה בקרב הגברים עומד על 47% אחוז, ואצל הנשים החרדיות שיעור הנשירה עומד על 45%. בקרב המגזר החרדי, הגברים נושרים יותר ממכינות קדם-אקדמיות לעומת הנשים.
פעילות למען ההשכלה הגבוהה במגזר החרדי
גורמים שונים בחברה זיהו את הקשיים הללו ושמו למטרה להגדיל את מספר הסטודנטים החרדים במוסדות השונים להשכלה גבוהה, זאת כחלק מחשיבות השתלבותם בשוק העבודה. על פי נתוני בנק ישראל לימודים אקדמיים עשויים להשפיע על השכר באופן ניכר, ומשכך יש לאתגר זה השפעה נרחבת על כלכלת ישראל.
אחד מהארגונים הבולטים בניסיון לשלב את המגזר החרדי בתחום זה הוא קרן קמח. מטרת הקרן היא לשלב את האוכלוסייה החרדית בשוק התעסוקה, בין היתר על ידי יצירת תוכניות שונות במוסדות להשכלה גבוהה אשר יעודדו תלמידים רבים להיכנס בשער האקדמיה. בנוסף פועלת הקרן על מנת לסייע כלכלית לסטודנטים וסטודנטיות אלו על ידי מלגות המחולקות באופן דיפרנציאלי ונגזרות מאיכות וביקוש התחום הנלמד.
יחס ההנהגה הרבנית להשכלה
דחייה עקרונית ומעשית: עמדה זו מאפיינת בעיקר את גישת מנהיגי הקהילות הסגורות יותר בחברה החרדית, הן מן הזרם הליטאי והן מן הזרם החסידי. בין הנמנים עם קטגוריה זו ניתן לציין את מנהיגי העדה החרדית, ממשיכי אידאולוגיית 'היישוב הישן' הדוגלים בהסתגרות ובהיבדלות מוחלטת מן הסביבה. הנהגת קבוצה זו לזרמיה השונים דוחה באופן מוחלט את הכנסת הלימודים הגבוהים לתחומי המחנה החרדי מחמת 'הסכנה' הטמונה בהם. השמירה על גבולות החברה החרדית נתפסת כהכרחית לקבוצה ולפיכך אין לפרוץ את הגדרות גם אם תהליכים כלכליים-חברתיים מסמנים צורך בשינוי. בתוך הזרם הליטאי הוביל הרב אלעזר מנחם מן שך את הגישה הבדלנית והביקורתית ביותר בנושא זה. בתקופתו גדל מאוד מספר הישיבות החרדיות בארץ. הוא קרא לשמור בישיבות על ריחוק מוחלט מלימודים כלליים ויצא נגד התרבות החילונית, המנותקת לדבריו מן היהדות. הוא הציג עמדה שמרנית מובהקת הרואה בזהות היהודית זהות מהותית שאינה נדרשת לחידושי הסביבה החיצונית ולדיאלוג עמה, אלא דוגלת בהסתגרות ובהיבדלות מוחלטת מן החברה החיצונית. אשר לנשים, אסר עליהן הרב שך לימודי חול שלא במסגרת הסמינרים המוכרים של 'בית יעקב' ומסלול ההוראה המועדף בעיניו לנשים היה 'יראת שמיים'. כאשר תלמידי ישיבה מחו"ל, פנו אל הרב שך בשאלה אם הוא מתיר להם להקדיש מזמנם ללימודי תואר אקדמי, על מנת שיוכלו להשתלב בעבודה ופרנסתם תהיה מצויה במקביל להשקעתם בלימוד התורה. הרב שך פסק בבירור שאל להם לנהוג כך. הוא טען כי לימוד החוכמות החיצוניות הוא בבחינת "מרעילי שכל" וכי הן מסכנות את קיום היהדות באופן ממשי. עמדתו של הרב שך כלפי לימודי חול וכלפי השכלה גבוהה בפרט, הייתה נחרצת וברורה והשפעתה ניכרת עד ימינו.
דחייה עקרונית פומבית כללית לצד היתר סמוי: רבנים הנוקטים עמדה זו משתייכים לשלושת הזרמים הנזכרים לעיל והם נענים ללחץ הציבור החרדי, בעיקר לנוכח קשיים כלכליים. המצב הכלכלי הירוד של החברה החרדית מציב את חבריה על פרשת דרכים מורכבת. מחד גיסא מקנן החשש ממתן לגיטימציה לרכישת השכלה גבוהה בשל האיום הרוחני-חברתי שהיא טומנת בחובה, ומאידך גיסא ישנו רצון לצאת ממעגל העוני שאליו נקלעה החברה החרדית. הרבנים הנמנים עם קטגוריה זו מבקשים לשמר את ערכי החברה, אך הם מודעים לתהליכים הכלכליים - חברתיים הדוחפים את חבריה לעבר השינוי. קבוצת רבנים זו הוציאה מתחת ידה פסיקות פרטניות המתירות ליחידים לרכוש השכלה גבוהה. ההיתרים ניתנו כמובן באופן אישי, בהתחשב בנתונים האישיים של המבקש, בעוד שבאופן כללי נמשכת ההתנגדות להשכלה בקרב כלל חברי הקבוצה.
גישה זו אפיינה את פסיקתו של הרב יוסף שלום אלישיב, שהתנגד עקרונית ללימודים גבוהים. הרב אלישיב המשיך את המסורת החרדית הליטאית ואת דרכם של מנהיגי הזרם שקדמו לו ושלל לימודים אקדמיים לנשים ולגברים כאחד, למעט כמה מקרים יוצאים מן הכלל כך למשל הוא תמך בסמינרים של 'בית יעקב' המיועדים לנשים חרדיות, והתנגד ללימודים זרים לרוח היהדות, כולל ב'מכללה החרדית ירושלים' שהוקמה על ידי הרבנית עדינה בר-שלום, בתו של הרב עובדיה יוסף. למרות התנגדותו העקרונית והפומבית של הרב אלישיב ללימודים גבוהים, ידוע על מקרה ספציפי בו התיר למוסד חרדי לפתוח מסלול אקדמי. ב-1999 ביקש יחזקאל פוגל, מנכ"ל 'המרכז החרדי להכשרה מקצועית בישראל', לפתוח מסלול אקדמי במסגרת המרכז שבראשו עמד. לבסוף הוא זכה במכתב תמיכה בפתיחתו של מסלול אקדמי, אך עם תנאים והגבלות כמו הקמתה של ועדה רוחנית שתפקח על מיון התלמידים ותבקר את התכנים הנלמדים באופן מחמיר. הרבנים הורו למשל להשמיט מתוכנית הלימודים תכנים הנוגעים ללימודי הגות ומחשבה הסותרים את ההשקפה היהודית. כמו כן ההיתרים ניתנים ללומדים לאחר בדיקה מעמיקה כלפי האדם והסיכון הרוחני שייווצר.
רב נוסף שדוגל בגישה זו, הוא הרב אהרון יהודה לייב שטיינמן, גישתו ידועה כפרגמטית יותר מגישתם של קודמיו והביטוי לכך הוא פסיקתו שהתירה לבחורים שאינם לומדים, להתגייס לנח"ל החרדי. ברם, עמדתו של הרב שטיינמן כלפי גדוד הנח"ל החרדי השתנתה כליל מאז החל יאיר לפיד בכהונתו בממשלה, נוכח הרפורמות שביקש לפיד לחולל.
ממחקר שנעשה בקרב תלמידות 'המכללה החרדית ירושלים', עולה כי רוב הפונות ללימודים אקדמיים ביקשו לכך היתר. מרביתן פונות אל רב השכונה, או אל אביהן או אל בן-זוגן שנחשב בעיניהן לסמכות תורנית. אך יש תלמידות שהעידו כי לא ביקשו היתר מסמכות תורנית כלשהי, והן מבקשות לרכוש השכלה גבוהה במכללה חרדית שעצם קיומה הוא בעיניהן סוג של אישור ולגיטימציה למהלך,
עם התרחבות המגמה לרכוש השכלה אקדמית בחברה החרדית, התקיימה סדרת כנסים להורים ומחנכים חרדים תחת השם סדרת הכנסים לטוהר ההשקפה של בנות ישראל ומניעת החדירה של הלימודים האקדמאים בציבור החרדי, בנוכחות רבנים מן ההנהגה החרדית של הזרם הליטאי, כמו הרב משה הלל הירש, והרב יצחק זילברשטיין. באותו כינוס הרב משה הלל הירש, פירט את הגורמים לשלילת לימודים אלה:
הסכמה פומבית ומעשית לשינוי
ישנם רבנים המביעים הסכמה פומבית ללימודים אקדמיים, וזאת משלוש סיבות אפשריות:
ברם, חרף הסכמה זו הרבנים נוטים להביע התנגדות למסרים של ההשכלה החילונית. הביטויים להתנגדות הם, למשל, שיעורי אמונה המכוונים לתת מענה לקושי המתעורר מול תכנים "אסורים" הנלמדים תוך כדי רכישת ההשכלה האקדמית; ניסיונות פיקוח ובקרה על הליך בחירת המקצוע; ניסיון להתערבות בבחירת המרצים והשמעת ביקורת נגד אלה מהם שאינם נוהגים כמצופה מהם, ועוד. אפשר אפוא לומר כי קבוצת רבנים זו רואה את היתרון שבלימודים האקדמיים, אך שולטת במידת מה בבחירת מסלולי הלימוד ובתכנים, מגבילה את תחומי הלימוד והמקצועות בהתאם לערכי החברה ובכך מצמצמת את גודל הסיכון. גישה זו רווחת בקרב מספר לא רב של רבנים ספרדים.
סמכות מובהקת שהחזיקה בגישה זו היא הרב עובדיה יוסף, הרב יוסף לא נהג על פי תבנית "הפורש מן העולם", שאפיינה את הציבור האשכנזי ליטאי. אלא על פי יחסם החיובי של חכמי יהדות המזרח ללימודי חול ולעיסוק במדע וטכנולוגיה, הרב יוסף הדגיש אמנם את חשיבות לימודי הקודש, אך לא פסל את לימודי החול כפי שעושים רבנים אשכנזים. לדידו של הרב יוסף, לימודי החול מאפשרים פרנסה והתמצאות בענייני 'העולם הזה'.
בספרו 'יביע אומר' הדגיש יוסף את חשיבות ההשכלה הכללית כהכנה לחיים וכמענה למצוקה כלכלית. אך עם זאת תמך בגישת הליטאים התובעת התמסרות טוטלית ללימוד התורה כתנאי לקיום 'חברת הלומדים'. גם הרב יוסף סבר כי כל בן-תורה בדור הזה אמור להקדיש עצמו ללימוד התורה, אך עם זאת הוא סבר כי לא כל אחד מסוגל להתמסרות כזו. הוא הבחין בין בן-תורה שחשקה נפשו בתורה, לבין "סתם בני-אדם". אלה האחרונים, שקשה להם להתמסר באופן מוחלט ללימוד התורה, עדיף כי יעסקו בצורכי פרנסה לצד קביעת עתים לתורה. הרב עובדיה היה תומך נלהב בהכשרתן של בנות המגזר החרדי להתפרנס ממקצועות נוספים על מקצוע ההוראה, ואף הביע תמיכה בפתיחת שערי האקדמיה וההכשרה המקצועית גם בפני אברכים, במקביל ללימודיהם ב'כולל'. הוא תמך ברעיון רכישת ההשכלה הגבוהה. חרף היותו מנהיג דתי של קבוצה שמרנית, המבקש "להחזיר עטרה ליושנה", קיבל הרב יוסף בהבנה את יציאתן של נשות המגזר החרדי ללימודים אקדמיים, וזאת במטרה לאפשר לבעליהן לשמר את 'חברת הלומדים'. בשונה מרבני הפלג הליטאי, עודד הרב עובדיה את הלימודים ב'מכללה החרדית ירושלים'. הוא לא עודד את הלימודים האקדמיים לשמם, אלא רק את הלימוד לצורך, אך יחד עם זאת לא שלל את ההשתלבות בחוץ. בניגוד מוחלט לרבני החברה הליטאית, הרב יוסף לא דבק בהישארות חברי המובלעת החרדית בד' אמותיהם. גישה זו היא שונה לחלוטין מגישותיהם של מרבית הרבנים האשכנזים.
לאחר פטירתו של הרב עובדיה יוסף, נבחר הרב שלום כהן למנהיג' של היהדות הספרדית-מזרחית. הרב כהן יצא חוצץ נגד רכישת השכלה גבוהה. למרות תמיכתו של הרב עובדיה יוסף בלימודים אקדמיים, לא כל הציבור הספרדי חרדי מזדהה עם גישתו זו. רבים מבני ציבור זה מאמצים את ערכי החינוך הליטאי ומשתלבים בחברה החרדית הליטאית ובמערכת החינוך שלה, ומכאן שעבור חרדים ספרדים רבים השכלה אקדמית אינה לגיטימית כלל וכלל.
עוד רב שהתיר לרכוש השכלה מקצועית ואקדמית הוא האדמו"ר מבעלזא – רבי ישכר דב רוקח השני, המנהיג של חסידות בעלז, שהיא אחת מחצרות החסידים הגדולות בישראל, אשר רבניה עוסקים בין השאר ב'קירוב רחוקים' – דבר המעיד על פתיחות יחסית. אשר להכשרה מקצועית, גישתו של האדמו"ר מבעלזא היא יוצאת דופן. הוא אמר בפומבי כי אברכים שאינם מסוגלים להתמסר ללימוד התורה רשאים לעזוב את הכולל. נכונותם של חברי הזרם החסידי להשתלב בשוק העבודה, מעוגנת בנתונים הבאים: "הסיכוי שגבר השייך לזרם החסידי יחפש עבודה הינו גדול פי 2.8 מהסיכוי שגבר השייך לזרם הספרדי יחפש עבודה, וגדול פי 3.7 מהסיכוי שגבר השייך לזרם הליטאי יחפש עבודה. כמו כן, אפשר להסיק כי 70% מהגברים החסידים היו מעוניינים לעבוד, לעומת 25% מהגברים הספרדים, ו-19% מהגברים הליטאים".
הדס סערוני
הֲדַס (הדסה) סַעֲרוֹנִי היא קלימטולוגית המכהנת כפרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב. כיהנה בעבר כראש החוג לגאוגרפיה וסביבת האדם. סערוני עומדת בראש קבוצת המחקר האקלימית-סביבתית.
ביוגרפיה
הדס סערוני נולדה וגדלה ברמת גן.
סערוני סיימה ב-1978, במסגרת העתודה האקדמית, תואר ראשון בגאוגרפיה (בהצטיינות) באוניברסיטת תל אביב. שירתה בצבא כקצינת חיזוי מזג אוויר בחיל האוויר הישראלי בין השנים 1979 ו-1982.
המשיכה ללמוד באוניברסיטת תל אביב וסיימה ב-1985 את התואר השני וב-1994 את הדוקטורט, שניהם בתחום הקלימטולוגיה, בהנחייתם של פרופ' אריה ביתן ופרופ' פנחס אלפרט.
סערוני זכתה במענקי מחקר ובפרסים, השתתפה בכנסים מקצועיים בארץ ובעולם, לה מעל 50 פרסומים אקדמיים בכתבי עת בינלאומיים מובילים כמו גם מאמרים בכתבי עת, ופרקים בספרים בעברית. חברה באגודה הגאוגרפית הישראלית, באיגוד המטאורולוגי הישראלי (בו חברת בוועדת ההדרכה), באגודה הגאוגרפית העולמית (IGU), בה חברת הוועדה לקלימטולוגיה (CoC), באגודה הבינלאומית לקלימטולוגיה אורבאנית (IAUC) ובאגודות נוספות הקשורות בחקר אקלים וסביבה, כדוגמת קבוצת המחקר הים התיכונית MedCLIVAR.
לסערוני שני בנים, אחד מהם סובל משיתוק מוחין ומוגבלות שכלית התפתחותית (מש"ה) וחי בקהילה האנתרופוסופית "בית אורי" שבגבעת המורה, בעפולה. סערוני מתנדבת בארגון "הורים למען הורים", קו הסיוע של אקי"ם, שם היא תומכת בבני משפחה של אנשים עם מש"ה וכן מעבירה הרצאות ומפגשים לבני משפחה.
תחומי מחקר
תחומי ההתמחות והמחקר של הדס סערוני הם: שינויי אקלים, קלימטולוגיה סינופטית, קלימטולוגיה רגיונלית, אקלים העיר (קלימטולוגיה אורבאנית) והיבטים סביבתיים-אקלימיים.
המחקרים משלבים היבטים תאורטיים ויישומיים תוך התמקדות באגן הים התיכון וישראל.
בממד הסינופטי נחקרו, בין היתר, היבטים שונים של שקעי הים התיכון, התפתחות אירועי יובש ארוכים בעונת החורף ומערכות הקשורות בגלי חום קיציים וגלי קור חורפיים-יבשים באזורנו.
בממד העירוני נחקרה תופעת "אי החום העירוני" וממדיה בישראל, תנאי הנוחות התרמית, הנמדדת והתחושתית, בשטחים פתוחים בעיר, והיבטים קלימטולוגיים-סינופטיים של זיהום אוויר באזורים עירוניים.
רבים ממחקריה עוסקים בקלימטולוגיה של שינויי אקלים - בחינת מגמות שינוי במשטרי הטמפרטורה, המשקעים, הלחות ועומס החום, והקשרם למערכות הסינופטיות ולתנודות אקלימיות בקנה המידה הגלובלי.
שרשרת הערך
מודל שרשרת הערך (באנגלית: Value Chain) הוא כלי ניתוח עסקי שהוצג לראשונה על ידי פרופ' מייקל פורטר בשנת 1985. המודל הפך במהירות לכלי מוביל בתהליך תכנון אסטרטגי. בבסיס המודל עומדות הטענות שמוצרים עוברים דרך שרשרת פעילויות בארגון ובכל תחנה מתווסף להם ערך עבור הארגון כיוון שערכם ללקוחות גדל או שהסיכוי שהם יהיו בעלי ערך ללקוחות גדל (הדבר נכון גם בארגוני שירותים, בהתאמת מינוחים בלבד). טענת המודל היא ששרשרת הפעילויות מוסיפה למוצר ערך העולה על סכום הערכים שהוספו בכל תחנה.
אין לבלבל בין רעיון שרשרת הערך ובין העלויות הנצברות לאורך שרשרת הפעילויות. דוגמה להבחנה בין השניים הוא ליטוש יהלומים. פעולת הליטוש עשויה להיות בעלת עלות נמוכה, אך הפעולה עצמה מוסיפה ערך רב למוצר הסופי מכיוון שיהלום גולמי שווה הרבה פחות מיהלום מלוטש.
המודל מחלק את הפעילויות בארגון לפעילויות ראשוניות, אלו הפעילויות יוצרות הערך, בהן כלולות הפעילויות הגנריות הבאות: לוגיסטיקה נכנסת (חומרי גלם), תפעול (ייצור), לוגיסטיקה יוצאת (תוצר מוגמר), שיווק, מכירות ושירות. שאר הפעילויות הן פעילויות תמך כגון ניהול משאבי אנוש וכספים. לכל פעילות ממפים את העלויות ואת מניעי הערך. למרות שפעולות שרשרת הערך נפרדות ומהוות את אבני הבניין של היתרון התחרותי, הן אינן בלתי תלויות. הן קשורות ביחסי זיקה בתוך השרשרת, המשקפים את היחסים בין הדרך שבה פעולת ערך אחת מבוצעת והעלות (או רמת הביצוע) של פעולה אחרת. יחסי הזיקה בתוך שרשרת הערך הם קריטיים ליצירת היתרון התחרותי, וניצול נכון של הקשרים זקוק לרוב לזרימה של מידע ומאפשר אופטימיזציה.
יצירת ערך לפי מודל שרשרת הערך מצריכה תיאום ושיתוף פעולה, השקעה במערכות מידע, שינויים בתהליכים ארגוניים, מחויבות ההנהלה, משרות גמישות ומסתגלות לשינויים, עובדים בעלי יכולות וכן גישה ותרבות ארגונית תומכת.
רודיולה רוזאה
רודיולה רוזאה (שם מדעי: Rhodiola rosea) הוא צמח בעל-פרחים ממשפחת הטבוריתיים. לרודיולה קנה שורש עבה ופרחים צהובים ריחניים, הוא מגיע לגובה של 30–76 ס"מ, והוא נפוץ באדמה חולית באזורים קרים וגבוהים באירופה ואסיה. עקב שימוש מוגבר ברודיולה על ידי חברות מסחריות, באזורים מסוימים הפך הצמח למוגן תחת סכנת הכחדה.
שרשרת הערך
יצירת הערך מחייבת שיתוף פעולה של ספקים, יצרנים, מפיצים ולקוחות.
היצרנים צריכים להבין ולהכיר את צורכי הלקוח, ולתת מענה לצרכים אלו באופן יצירתי, חדשני ויעיל, תוך התאמה לסביבה העסקית התחרותית והדינמית.
רודיולה רוזאה
העת העתיקה וימי הביניים
התיעוד המוקדם ביותר לצמח הוא מהמאה ה-1 לספירה.
הצמח היה בשימוש נפוץ ברוסיה וצפון אירופה. בנורווגיה נוצרו סביב הרודיולה מסורות שונות של רפואה עממית, והצמח נחשב בעבר כתרופה למספר מחלות. על פי עדויות מהמאה ה-13 ואילך, בעבר נשתלו צמחי הרודיולה על גגות בנורווגיה במטרה להרחיק רוחות מזיקות.
שרשרת הערך
שיפורים מתמידים והקטנת עלויות תורמים ליצירת ערך גבוה יותר.
רודיולה רוזאה
במאה ה-21
בימינו משווק צמח הרודיולה כתוסף תזונה במטרה לשפר סיבולת, קשב, זיכרון ויכולת התמודדות עם לחץ.
שרשרת הערך
תפיסת שרשרת הערך הורחבה מעבר לארגון הבודד והשרשרת יכולה לכלול גם את שרשרת האספקה ואת ערוצי ההפצה.
רודיולה רוזאה
במאה ה-21
מספר מחקרים ניסו לבחון את האפקטיביות של הצמח לטיפול בעייפות פיזית או נפשית וטיפול בדיכאון קל עד בינוני, אולם נכון לשנת 2020 מחקרים אלו לא רבים, איכות חלקם חלשה ופגומה, וכן הממצאים של מחקרים אלו סותרים ואינם חד-משמעיים, כאשר בחלק מהמקרים השפעותיו של הרודיולה אף נופלות מהשפעותיהם של תוספי פלצבו.
מחקרים אחרים הראו שבמינונים שונים לצמח השפעות סותרות - מעוררות או מרגיעות - אולם מכיוון שהיקף המחקר סביב הרודיולה לא רחב מספיק, מחקרי המשך לא הצליחו ליצור השפעה אחידה על נבדקים. מספר ניסויים בבעלי חיים מצביעים על השפעות חיוביות אפשריות, אולם אלו טרם הוכחו בבני אדם.
בשנת 2019 מנהל המזון והתרופות האמריקאי שלח מכתב אזהרה למשווקים של תוספי תזונה מבוססי רודיולה, והתרה שטענות שונות במסרים השיווקיים שלהם - לפיהן הרודיולה מסייע לתחושת אושר טבעית, מפחית תאים סרטניים ומפחית את הכולסטרול הרע – אינן מבוססות ומנוגדות לחוק, והורה להם להסירן מהמידע השיווקי.
נוצתאים
נוצתאים (שם מדעי: Pennatulacea) היא סדרה של בעלי חיים צורבים הכוללת 14 משפחות, 35 סוגים ו-450 מינים.
מאפיינים
הנוצתאים נקראים כך מפני שהם דומים לנוצה. המינים בסדרה זו חיים במים טרופיים וממוזגים ואפילו במעמקי הים. הנוצתאים ניזונים בעיקר מפלנקטון. הטורפים העיקריים של המינים בסדרה זו הם חשופיות ים וכוכבי ים. כמו אלמוגים אחרים הנוצתאים מתרבים על ידי שחרור ביצים ותאי זרע למים. מהביצים בוקעות פגיות ששוחות במשך כשבוע עד שהם מתיישבות על קרקעית הים. הנוצתאים נמכרים לפעמים באקווריומים אך קשה לטפל בהם. לדעת חלק מן המדענים המאובנים הקדומים ביותר של הנוצתאים הם של הסוג תאומפטילון (Thaumaptilon) מפצלי ברג'ס ששייכים לתקופת הקמבריון. עם זאת, קיימת הטענה כי אין קשר בין התאומפטילון לבין הנוצטאים. מאובנים של הסוג צ'ארניה (Charnia) מתקופת האדיקר נחשבים לעיתים כמאובנים הקדומים ביותר בסדרה זו אך יש על כך מחלוקת מדעית.
אפרים יצחק מפרמיסלה
רבי אפרים יצחק מפרמיסלה (ה'תקכ"ב, 1761 - כ"ז בתשרי ה'תר"ג, 1 באוקטובר 1842) היה רב ודיין במאה ה-19, מפרשני המשנה. מחבר הפירושים משנה ראשונה ומשנה אחרונה.
ביוגרפיה
נולד בעיר דוברומיל לרבי לייבוש אב"ד שצ'ז'ץ, אמו הייתה בתו של רבי יצחק חיות, הרב של פראג ומחבר הספר "זרע יצחק" על המשנה.
בצעירותו כיהן כדיין בעיר לסקו שבפולין. בהמשך מונה לדיין בבית דינו של רבי יוסף אשר עהרנברג בפשמישל, ולאחר פטירתו של רבי יוסף אשר, התמנה תחתיו כראש בית הדין, תפקיד בו נשא במשך עשר שנים עד לפטירתו.
רבי אפרים יצחק היה תלמיד של דודו (בעל אחות אביו) רבי שמעון (דייטש) אשכנזי, שהיה אב"ד בעיר הולדתו דוברומיל ומחבר הספר "נחלת שמעון". למד גם מפי רבי אלימלך מליז'נסק.
רבי אפרים יצחק נפטר בעירו פשמישל בכ"ז בתשרי ה'תר"ג ובה נקבר.
חיבוריו
הפירוש "משנה אחרונה" נדפס לראשונה בפשמישל, בשנת ה'תרמ"ג, על מסכת כלים בלבד. מאוחר יותר, בשנת ה'תרפ"ט, הודפסו כל שני חיבוריו (עם מהדורה מעודכנת יותר של פירושו על מסכת כלים) בהדפסת המשנה על ידי דפוס וילנא.
חיבוריו נדפסו עם הסכמתם של כמה מגדולי התקופה, בהם: רבי יעקב משולם אורנשטיין, רבה של לבוב ובעל הספר "ישועות יעקב"; רבי יוסף שאול נתנזון, בעל השו"ת "שואל ומשיב"; רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם, בנו של ה"דברי חיים" מצאנז; רבי יצחק יהודה שמלקיש ראש אב"ד לבוב ומחבר השו"ת "בית יצחק".
מצוק ארס
מצוֹק אָרֶס (באנגלית: Ares Cliff) הוא מצוק בצידו המזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
המצוק מורכב מאבן חול שצבעה בהיר.
גובהו של המצוק 500 מטרים מעל פני הים.
המצוק ממוקם ממזרח לקרחון מארס; המצוק ממוקם 2 קילומטרים מצפון למצוקי טו סטפ.
מיפוי המצוק
המצוק מופה בהתבסס על תצלומי אוויר מסוג טרימטרוגון שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, שנערכה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1947–1948, וכן בהתבסס על סקרים על הקרקע שנערכו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1948–1950.
מקור השם
שמו של המצוק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
השם ניתן בהתייחס לשמו של קרחון מארס הסמוך, אשר נקרא על שמו של כוכב הלכת מאדים, ואולם "מארס" הוא גם שמו של אל המלחמה מהמיתולוגיה הרומית, אשר נקרא במיתולוגיה היוונית ארס - ובשל כך שם המצוק.
הלגיון החמישי מקדוניקה
הלגיון החמישי מקדוניקה (בלטינית: LEGIO QUINTA MACEDONICA; בראשי תיבות: LQM) היה לגיון רומאי, שהוקם במקור על ידי הקיסר אוגוסטוס בשנת 43 לפני ספירה, הוא הוצב בפרובינקיה מואסיה עד המאה החמישית לספירה. סמל הלגיון היה שור, אולם הנשר היה גם בשימוש. השם מקדוניקה מגיע מהעובדה כי הלגיון הוצב במקדוניה זמן משמעותי בתקופת קיומו. הלגיון השתתף בדיכוי המרד הגדול וכן בדיכוי מרד בר כוכבא.
השתתפות הלגיון במרד הגדול
לאחר מינוי אספסינוס לדכא את המרד הגדול, הוא שלח את בנו טיטוס לאלכסנדריה על מנת להגיע מדרום עם שני לגיונות, הלגיון השנים עשר פולמינטה, והלגיון החמישה עשר אפולינריס. בהגיעו לעכו פגש טיטוס את אביו עם הלגיון החמישי מקדוניקה שהגיע מקפדוקיה, והלגיון העשירי פרטנסיס שהגיע מסוריה. בקיץ שנת 70, הלגיון השתתף במצור על יודפת, ובזמן המצור נשלח לדכא את המרידה של השומרונים בהר גריזים. בראש הלגיון עמד סקסטוס וטולנוס קריאליס, ועמו שש מאות פרשים ושלושת אלפים חיל רגלים. לאחר נפילת יודפת, הוצב הלגיון בקיסריה. הלגיון השתתף בכיבוש גמלא, והקים סוללה מול מרכז העיר. כשהגיע החורף הציב אספסינוס את הלגיון החמישי באמאוס ניקופוליס.
כשאספסינוס נסע לאיטליה, הוא שלח את טיטוס ליהודה. לקראת המצור על ירושלים שלח טיטוס את הלגיון החמישי מאמאוס לירושלים, הלגיון הקים מחנה בהר הצופים. באייר שנת 70, הקים הלגיון סוללה מול מצודת אנטוניה, לאחר קריסת החומה, תקפו החיילים ואיתם נושא הנס של הלגיון החמישי את האנטוניה וכבשו אותה. בזמן המצור על בית המקדש, הציב טיטוס, כ-7000 חיילים, ומינה את קריאליס למפקד החיילים, אולם התקיפה הלילית הסתיימה ללא הכרעה. בקיץ שנת 70, קריאליס, מפקד הלגיון החמישי השתתף במועצת המלחמה שדנה בגורל בית המקדש. לאחר כיבוש המקדש, טיטוס לקח את הלגיון החמישי והחמישה עשר איתו לקיסריה, משם עבר איתם למצרים, ושלח את הלגיון החמישי חזרה לפרובינקית מואסיה. טיטוס מינה את קריאליס, מפקד הלגיון החמישי מקדוניקה, כנציב יהודה ומפקד הלגיון העשירי פרטנסיס.
קריסטן ולקר
קריסטן ולקר (באנגלית: Kristen Welker; נולדה ב-1 ביולי 1976) היא כתבת טלוויזיה אמריקאית שעובדת ברשת NBC. היא משמשת ככתבת הבית הלבן באמצע השבוע, ומגישה את מהדורת השבת של התכנית 'Today' לצד פיטר אלכסנדר.
ראשית חייה
ולקר היא בתם של הארווי וג'ולי ולקר. אביה מהנדס, ואמה סוכנת נדל"ן. אביה של ולקר הוא אמריקאי לבן, ואמה אפרו-אמריקאית. היא למדה במכללת הרווארד, וסיימה ב-1998 עם תואר ראשון באמנויות. בהרווארד היא למדה היסטוריה וסיימה את לימודיה בהצטיינות. ולקר גם התמחתה בתוכנית 'Today' בשנת 1997.
קריירה
ולקר עבדה תחילה בערוצים המסונפים לרשת ABC. בשנת 2005 הצטרפה לשלוחת NBC בפילדלפיה, שם שמשה כתבת ומגישה בסופי-שבוע. בשנת 2010 הצטרפה ל-NBC News ככתבת, וב-2011 הפכה לכתבת הבית הלבן מטעם הרשת.