cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ננטקט
היסטוריה
תושבי האי המקוריים היו בני שבט הוָומפּאָנוֹאָג (Wampanoag) ושם האי בלשונם הוא "ארץ רחוקה".
האי התגלה יחד עם שכנו מרתה'ס ויניארד בשנת 1602 על ידי האדמירל ברת'ולומיו גוסנולד (Bartholomew Gosnold) שסיפח אותו לכתר הבריטי. בשנת 1641 רכש את האי תומאס מת'יוס וסיפח אותו למדינת ניו יורק. ההתיישבות באי החלה ב-1659 על ידי מתיישבים מאגודת הידידים ("קוויקרים") ממסצ'וסטס וב-1671 הוכרזה בו עיר. ניסיונות לפתח באי חקלאות נכשלו ויישוביו הפכו לתחנות דיגים עונתיות.
במאה ה-18 הפך ננטקט למרכז עולמי של ציד לווייתנים והפך לאחד המקומות העשירים ביותר בארצות הברית ולאחד מרכוזי מתקני ההפקה הגדולים בעולם לשמן לווייתנים, לחֵלֶב הראשתן גדול-הראש ולענבר אפור. בשנים אלה פקדו את נמל ננטקט בעונת ההפקה 150 ספינות בעונה. נמל ננטקט היה הנמל האטלנטי העמוס ביותר לאחר ניו יורק ובוסטון.
ב-1846 פרצה שרפה שהרסה לחלוטין את העיר העיקרית באי. בשנות החמישים של המאה ה-19 פגע משבר כלכלי בענף ציד הלווייתנים, עקב מעבר לשימוש באמצעי אנרגיה אחרים לתאורה. בשל כך התדרדר מצב האי, האוכלוסייה קטנה והפכה ענייה יותר ומבנים רבים ננטשו. בדיעבד, סייע הדבר לשימורם של מבנים ומתקנים שנותרו כפי שהיו בלא פיתוח עד אמצע המאה ה-20, דבר שהפך את המרכז ההיסטורי של ננטקט לאחד הגדולים ביותר בארצות הברית. לקראת סוף המאה ה-19 החלה להיווצר באי תעשיית תיירות ונופש מרפא בזכות אוויר הים הצלול וטבילה במי האוקיינוס.
בשנות ה-50 של המאה ה-20, במקביל לצמיחתו של האי השכן, מרתה'ס ויניארד, כאתר נופש, התקדמה גם הפיכתו של ננטקט לאתר תיירות, נופש ומורשת.
אזכורים בתרבות
הסרט הקיץ של 42' שעלילתו מתרחשת באי, הופק שם בשנת 1971.
ברומן "מובי דיק" שכתב הסופר הרמן מלוויל, חלקים משמעותיים מן העלילה מתרחשים באי.
לי-אור אברבך
לי-אור אָבֶרבָּך (נולד ב-21 באוקטובר 1979) הוא עיתונאי ישראלי המשמש סמנכ"ל חטיבת הרדיו של תאגיד השידור "כאן". במסגרת זו הוא אחראי על תחנות הרדיו הלא-חדשותיות של תאגיד השידור הישראלי. כמו כן, מגיש את ההסכת "מה קורה כאן" בו מארח את אנשי התאגיד לשיחות בנושא "מאחורי הקלעים" של עבודתם. קודם לתפקידיו בתאגיד השידור, שימש כתב תקשורת ועורך בעיתון "גלובס".
ביוגרפיה
אברבך נולד להורים שעלו לישראל מליטא (אז בברית המועצות) ב-1973. הוא בוגר תואר ראשון בפוליטיקה וממשל ולימודי מדינת ישראל מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
לאחר שירותו הצבאי החל לשמש ככתב ומגיש בתחנת הרדיו רדיו דרום. בין השנים 2004–2006 היה כתב תקשורת באתר "וואלה!". הגיש פינה בתוכנית הבוקר של ערוץ 10. ב-2006 מונה לכתב התקשורת של "מעריב" ו-nrg ברנז'ה. ב-2009 מונה לכתב התקשורת בעיתון "גלובס". במקביל לעבודתו ככתב תקשורת בגלובס, מונה ב-2011 לעורך "פירמה", מגזין המדיה, השיווק והפרסום של "גלובס". אברבך שימש כעורכו האחרון של המגזין עד סגירתו בשנת 2016.
ב-2016 החל להגיש לסירוגין את "סוגרים חשבון", מגזין הכלכלה היומי בטלוויזיה החינוכית. באותה שנה עזב את "גלובס" ומונה לתפקיד מנהל מחלקת התוכן של חטיבת הרדיו של תאגיד השידור "כאן", כמנהל תחנות הרדיו "כאן תרבות", המחליפה את רשת א', ומנהל רשת רק"ע, תחנת הרדיו ברוסית. כמו כן הקים את מערך הפודקאסטים של "כאן". באותה שנה היה למגיש התוכנית הראשונה שהפיק אי פעם התאגיד ושודרה בעמוד הפייסבוק של "כאן". הייתה זו תוכנית ביקורת תקשורת.
ב-2017 מונה לסמנכ"ל חטיבת הרדיו של תאגיד השידור הישראלי. במסגרת זו הוא משמש כמנהל תחנות "כאן קול ישראל" הלא חדשותיות ובכללן התחנות "כאן רק"ע", "כאן מורשת", "כאן תרבות", "כאן קול המוסיקה", "כאן גימל", "כאן 88" ומערך הפודקאסטים. בשנה זו נמנה עם הצוות שניסח את הקוד האתי המחודש של תאגיד השידור הישראלי. בשלהי אותה שנה, עמד בראש ועדה משותפת עם האקדמיה ללשון העברית, אשר בחרה במילה "הֶסְכֵּת" כחלופה העברית ל"פודקאסט".
גטה ירמיהו
גטה ירמיהו (בשמו העברי: ירמיהו בן בנימין; 1888–1947) כונה גרמיה או ארמיאס היה רב ואיש חינוך יהודי-אתיופי.
קורות חיים
ירמיהו נולד בכפר פנג'ה שבדמביה לאגנניהו בשנת 1888 לערך ובגיל 17 הוא נמסר לידי יעקב פייטלוביץ' אשר הבטיח להקנות לו ידע. ב-1905 הגיעו פייטלוביץ', ירמיהו ונער נוסף, תאמרת עמנואל, לירושלים שם שהו תקופה קצרה ואז הפליגו לצרפת. בפריז שני הנערים נשלחו ללמוד בבית הספר École Normale d’Auteil ואז הועברו לבית מדרש לרבנים (Collegio Rabbinico Italiano) בפירנצה שבאיטליה תחת עינם הפקוחה של הרבנים שמואל צבי מרגליות וצבי פרץ חיות.
ב-1908 נסע גטה עם פיטלוביץ' לאתיופיה ושנה לאחר מכאן הם עזבו יחד עם צעיר נוסף, שלמה יצחק שהיה דודנו של ירמיהו ושנבחר על ידי פייטלוביץ' ללמוד מחוץ לאתיופיה. שני הנערים למדו בבית הספר של חברת עזרה בירושלים ומורם היה אברהם צבי גולדשמידט (Herr Goldschmidt). ב-1913 הגיע פייטלוביץ' לירושלים ולקח עמו את ירמיהו לאתיופיה כדי שזה ישמש כמורה בבית הספר היהודי שהוקם בדמביה.
עד לפטירתו ב-1947 עסק בחינוך נערים יהודים והיה למורה נודד בכפרי ביתא ישראל. אחד מהנערים היה יונה בוגלה, לו העניק את שמו היהודי-ישראלי "יונה".
גטה נישא והביא לעולם יחד עם אשתו סמיין תשעה ילדים. חמישה מילדיו עלו לישראל בשנת 1955, במסגרת מבצע על כנפי נשרים מאריתריאה. ובת אחת עלתה ב-1991 במבצע שלמה ומתגוררת בכפר סבא.
נינו הוא הסופר הישראלי שי עמית.
Californication (אלבום)
Californication סימן את חזרתו של הגיטריסט ג'ון פרושיאנטה ללהקה אשר עזב אותה ב-1992, לאחר יציאתו של האלבום "Blood Sugar Sex Magik", לקריירת סולו. חזרתו שינתה את סגנונה של הלהקה בתכלית, דבר שהקטין את מספר שירי הפאנק באלבום.
האלבום דורג במקום 399 ברשימת "500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים" של מגזין רולינג סטון ב-2003, Scar Tissue זכה בפרס גראמי ושיר הנושא זכה במקום ראשון במצעד העשור של גלגלצ של העשור הראשון של המאה ה-21.
מתן שמות לכוכבי שביט
השיטה הראשונה הנפוצה הייתה זיהוי כוכבי השביט לפי השנה בה הם נראו. לדוגמה, כוכב השביט הראשון המתועד שהתגלה על ידי טלסקופ, נקרא בתחילה כוכב השביט הגדול של 1680 (היום ידוע גם ככוכב שביט קירך, על שם האסטרונום הגרמני גוטפריד קירך ).
עם התפתחות הטכנולוגיה במאה ה-20, ועלייה משמעותית במספר כוכבי השביט שהתגלו, נוצר צורך לאפיין שיטה חדשה לזיהוי כוכבי השביט. שיטה זו זיהתה את כוכב השביט לפי מועד הפריהליון של מסלולו והסדר שבו הוא עבר אותו מוסכמה זו הייתה בשימוש עד שנת 1994, שבה, לאחר עלייה משמעותית בגילוי וצורך לאפיון מחדש פותחה מוסכמה בינלאומית חדשה. השיטה הנוכחית נותנת זיהוי לפי סוג המסלול ולפי זמן גילוי כוכב השביט (לדוגמה C/2012 S1). האיגוד האסטרונומי הבינלאומי הוא היחיד שאחראי על מתן שמות לכוכבי שביט וסיווגים באופן רשמי.
כוכבי שביט המזוהים לפי שנה
כוכבי שביט בהירים במיוחד וגרמו לעניין הקהל הרחב, מעבר לקהילת האסטרונומיה, נקראו "אדירים", לדוגמת "כוכב השביט הגדול של 1680" או "כוכב השביט הגדול של 1882". אם היה יותר מכוכב שביט כזה במהלך שנה קלנדרית, נוסף לשם את שם החודש בו הוא הופיע כמו "כוכב השביט הגדול של ינואר 1910",.
כוכבי שביט הנקראים על שם אישים
אחד מכוכבי השביט המוקדמים המוזכרים בהיסטוריה הוא כוכב השביט של הקיסר הנקרא על שם יוליוס קיסר. שביט זה נצפה במשך 7 ימים, ונראה זמן קצר לאחר רציחתו. בהירותו ונראתו של כוכב שביט זה הביא לפרשנות על הפיכתו לאל של יוליוס קיסר.
מתן שמות על שם החוקרים
לאחר שהאסטרונום אדמונד האלי הוכיח כי כוכבי השביט של 1531, 1607, 1682 הם בעצם אותו כוכב שביט והצליח לחזות בהצלחה את חזרתו ב-1759, שביט זה נודע כ"שביט האלי" לאחר מותו.
בצורה דומה, שני השביטים הבאים אשר מסלולם חושב להיות מחזורי, נודעו על שם האסטרונומים שחישבו את מסלולם ולא על שם מי שגילה אותם - שביט אנקה על שם המתמטיקאי והאסטרונום יוהאן אנקה  ושביט ביאלה על שם ויליאם ביאלה.
עם חלוף הזמן כוכבי שביט מחזוריים היו נקראים על שם המגלים ואילו שהופיעו רק פעם אחת נקראו על פי השנה בה הם נצפו.
מתן שמות על פי המגלים
כוכב השביט הראשון אשר נקרא אחר מי שגילה אותו ולא מי שחישב את מסלולו הוא שביט פיי (השביט הרביעי המחזורי שנתגלה ), השביט נתגלה ב-1843 על ידי Hervé Faye ונקרא על שמו.
עם תחילת המאה ה-20 נוהג זה נעשה נפוץ ועדיין קיים. כוכב שביט יכול להקרא על שם עד שלושה מגלים, העובדים יחדיו או שגילו אותו בנפרד זה מזה. לדוגמה כוכב השביט צ'וריומוב-גרסימנקו אשר גילו אותו בתצפיות שונות בלתי תלויות באותו זמן, או שביט סוויפט-טאטל, שהתגלה בנפרד על ידי לואיס סוויפט ב-16 ביולי 1862 ועל ידי הוראס טאטל ב-19 ביולי 1862.
בשנים האחרונות שביטים רבים התגלו בשיתוף פעולה של צוותים גדולים של אסטרונומים. במקרים אלו השביט המתגלה יקרא על שם הפרויקט או הטלסקופ שבו התגלה כוכב השביט. לדוגמה C/2011 L4 (פאנסטארס) נקרא על שם הטלסקופ בו הוא התגלה. לדוגמה, 160P / LINEAR התגלה על ידי פרויקט LINEAR (תוכנית לינקולן לגילוי גופים קרובי ארץ). השביט IRAS-Araki-Alcock, אשר נכון ל-2017, כוכב השביט שהכי התקרב לכדור הארץ, התגלה באופן עצמאי על ידי צוות טלסקופ החלל IRAS ואסטרונומים חובבים גניצ'י אראקי וג'ורג' אלקוק.
בעבר כאשר מספר כוכבי שביט התגלו על ידי אותו אדם, או קבוצת אנשים, היה נוסף מספר סידורי לשמות המגלים (עבור כוכבי שביט תקופתיים). לדוגמה: כוכב השביט שומייקר-לוי 9 הוא הכוכב השביט התשיעי שהתגלה על ידי יוג'ין שומייקר, קרוליין שומייקר ודייוויד לוי.
נכון ל-2017, לא מקפידים על אבחנה זו לאור כמות התגליות הרבות של הטלסקופים (לדוגמה PanSTARRS או ISON) לכן היום המספור השיטתי לפי המוסכמה הבינלאומית הוא המבחין בין האסטרואידים.
שיטת הזיהוי המקורית
לדוגמה שביט בנט (Bennet) היה השביט התשיעי שהתגלה בשנת 1969 ולכן קיבל את הזיהוי 1969i. לאחר שיש מספיק תצפיות לזיהוי המסלול כי לחשב את הפריהליון שלו, הוא קיבל זיהוי לפני שנת הפריהליון ואחריו ספרות המציינות את הסדר של מעבר הפריהליון. כך 1969i שינה את שמו לכוכב שביט 1970II כיוון שהוא השביט השני שעבר פריהליון בשנת 1970.
השיטה הנוכחית
הגידול בזיהוי כוכבי שביט והזמן החולף בין התצפיות הראשונות לחישוב המסלול וקביעת מועד הפריהליון הביא לשינוי מוסכמות. כתוצאה מכך, בשנת 1994 האיגוד האסטרונומי הבינלאומי אישר שיטה חדשה למתן שמות של כוכבי השביט.
הזיהוי של כוכבי השביט נקבע לפי השנה בה הם נתגלו ולאחריה אות המציינת את חצי החודש שבו נתגלה ומספר המציין את סדר הגילוי בתקופה זו (באופן הזהה לזיהוי אסטרואידים), כך למשל השביט הרביעי שהתגלה במחצית השנייה של חודש פברואר 2006 יקבל את הזיהוי 2006 D4.
לזיהוי מתווספת קידומת של אות המציינת את אופיו של שביט: לדוגמה, שביט הייל-בופ מזוהה כ- (שביט מחזורי, הראשון שהתגלה בחצי השני של חודש יולי 1995). לאחר שיש יותר ממעבר פריהליון אחד אשר נצפה ומתועד, ניתן מספר המעיד על סדר גילויים. כך שביט האלי, שהוא כוכב השביט הראשון המזוהה כשביט מחזורי, יש את הזיהוי של 1P/1682 Q1.
כוכבי שביט שהם גופים אשר הגיעו מחוץ למערכת השמש גם יכולים להיות מזוהים לפי השיטה הנוכחית, וגם לקבל שם ייעודי. הדוגמה הראשונה היה אומואמואה, אשר קיבל את הזיהוי הרשמי .
שילוב עם שיטת זיהוי אסטרואידים
לפעמים לא ברור מתצפיות ראשוניות אם הגוף שהתגלה הוא כוכב שביט או אסטרואיד (אשר יקבל זיהוי של ה-Minor Planet Center כ-גופים קטנים במערכת השמש).
כל גוף שמימי שבהתחלה סווג כאסטרואיד ותוקן ל-כוכב שביט משלב את הזיהוי הראשוני לתוך הזיהוי של כוכב שביט. לדוגמה, .
במקרים אחרים, במידה ואסטרואיד ידוע מראה מאפיינים של כוכב שביט (כמו זנב או קומה), הוא יהיה מסווג תחת שתי השיטות ככוכב שביט וכאסטרואיד.
נכון ל-2017 יש רק שבעה גופים המזוהים ככוכב שביט וכאסטרואיד, 2060 כיירון (ידוע גם כ95P/כיירון), 4015 ווילסון–הרינגטון (107P/ווילסון–הרינגטון), 7968 אלסט–פיזארו (133P/אלסט–פיזארו),
Unchained Melody
Unchained Melody (בעברית: מנגינה ללא מעצורים) הוא אחד מהשירים שזכו למספר גרסאות הכיסוי הרב ביותר במהלך המאה ה-20. השיר נכתב במקור על ידי המלחין אלכס נורת'. האי זארט (Hy Zaret) כתב מילים לשיר. השיר בוצע לראשונה בשנת 1955, בשני ביצועים שונים, על ידי הזמרים האפרו אמריקאיים אל היבלר (Al Hibbler) ורוי המילטון (Roy Hamilton).השיר אף שימש כנעימת נושא לסרט בית הסוהר "Unchained", שם השיר עוסק בגעגועים המייסרים של אסיר הכמהה להיות עם חברתו. את גרסת הפסקול המקורית של השיר לסרט ביצע הזמר האמריקני לס בקסטר. אף על פי כן, הגרסה הידועה ביותר של השיר היא גרסת הכיסוי משנת 1965 שבוצעה על ידי הצמד המוזיקלי האמריקני הרייצ'ס ברדרס.
אמנים בולטים נוספים שביצעו גרסאות כיסוי לשיר לאורך השנים כוללים בין היתר את בינג קרוסבי, רוי אורביסון, אלביס פרסלי,  הארי בלפונטה, בארי מנילווקליי אייקן.
ב-1990 זכה השיר, בביצוע של הרייצ'ס ברדרס 25 שנה קודם לכן, לתחייה מחודשת, והפך בשנית ללהיט מצליח לאחר שליווה סצנה מרכזית בסרט "רוח רפאים".
מיליון מנהוף
מיליון מנהוף (בהולנדית: Million Manhoef; נולד ב-3 בינואר 2002 בבימסטר שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית.
קריירת מועדונים
מנהוף גדל במחלקת הנוער של ויטסה ארנהם. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל ההולנדית.
קריירה בינלאומית
מנהוף הוא חלק מסגל נבחרת הולנד עד גיל 21. נכלל בסגל הנבחרת לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023.
רמות מאיר
רָמוֹת מֵאִיר הוא מושב עובדים, הנמצא כ-4 ק"מ דרומית-מזרחית לרחובות במועצה אזורית גזר. נוסד בשנת 1949.
היסטוריה
המושב משתייך לתנועת המושבים. הוא קרוי על שמו של מאיר רוזוב, פעיל יהודי-ציוני מארצות הברית, שייצג קבוצת יהודים עשירים אמריקאים. רוזוב רכש בשמם אדמות רבות בשפלה מתוך רעיון להקים חוות חקלאיות. בראשית המאה ה-20 הוא רכש שטחים ממוכתר הכפר הערבי נענה, ששרידיו נמצאים בין פרדסי המושב לכביש 6. היישוב הערבי הוקם על חורבותיו של יישוב ביזנטי עתיק, ולפיכך ניתן גם היום למצוא בפרדסי המושב אבני פסיפס, זכוכית ביזנטית וחרסים מהתקופות השונות.
האדמות אשר רכש שימשו בשלב ראשון להקמת האגודה החקלאית גני הדר, ובהמשך חלקן גם לקיבוץ נען, וב-1949 גם להקמת מושב רמות מאיר.
המושב הוקם כמושב שיתופי על ידי קבוצת חיילי מח"ל משוחררי מלחמת העצמאות. בשנים הראשונות עזבו רבים מהמייסדים את המושב, וב-1954 נותרו בו 27 משפחות.
ב-1968 הוקם בפריז גרעין עלייה השייך לתנועה "ציונה". גרעין זה עלה באוגוסט 1969 ארצה ויישב מחדש את רמות מאיר. למושב הגיעו תחילה שלושה אנשים כדי לבדוק את השטח לפני העלייה הצרפתית ליישוב, אחד מהם היה פול בלאיש. הם הגיעו וצילמו את המושב כדי לשכנע אנשים לעלות וכדי להראות למי שתכנן את העלייה הצפויה למושב. ב-1973 התגוררו במושב 50 משפחות. המושב עסק בעברו בגידולי חקלאות: חממות ורדים, פרדסים, לולי הודים. היום ישנו מיעוט של חקלאים העוסק במטעים, פרחים, פטריות וזיתים לשמן.
במושב פעלה מזה שנים רבות תנועת בני המושבים. הסניף פעל בשיתוף עם מושב גני הדר, ונקרא רמג"ה (רמות מאיר-גני הדר). ב-2019, כחלק מהמשבר בחטיבת בני המושבים, עבר הסניף להיות חלק מ"התנועה החדשה" שהתפצלה מבני המושבים. במאי 2022, לאחר שלוש שנים, הודיעה הנהלת המושב שהוחלט לשוב לחטיבת בני המושבים.
המושב כיום
רמות מאיר ממוקם בסמוך ליישובים גני הדר, קיבוץ נען ויציץ. דרומית-מזרחית למושב נמצאת שמורת טבע בשם עינות גיבתון. ליד עינות גיבתון מצוי היישוב העתיק גבתון, שם ניצב תל בשם "תל מלוט". בחפירות שנערכו בתל נמצא מטמון מטבעות גדול. בכניסה למושב יש חורשת אקליפטוסים ובעונת החורף יש פריחה נרחבת של צבעונים אדומים.
רב המושב הוא הרב אילן סעדה. יו"ר הוועד המקומי הוא דוד בנישו.
קופסה שחורה (הנדסה)
במדעים, במדעי המחשב ובהנדסה, קופסה שחורה היא מכשיר, מערכת או עצם שדרך פעולתה הפנימית המדויקת אינה ידועה או אינה רלוונטית, אך ידועים נתוני הקלט והפלט שלה. אפשר להסתכל על כל פונקציה כקופסה שחורה הנקראת לביצוע פעולה מסוימת ומחזירה תוצאה מסוימת בהתאמה.
בדרך כלל, משתמשים בביטוי קופסה שחורה כדי להתעלם לרגע ממנגנון מסוים בתוך מערכת, על-מנת להקל על הבנת דרך הפעולה של המערכת כולה. המונח ההופכי ל״קופסה שחורה״ הוא ״קופסה לבנה״ או ״קופסה שקופה״, ומתאר מנגנון שדרך פעולתו ידועה וניתן לבחון אותה.
רוג'ר קייסמנט
רוג'ר דייוויד קייסמנט (באנגלית: Roger Casement; 1 בספטמבר 1864 - 3 באוגוסט 1916) היה לאומן אירי, משורר, עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, פעיל זכויות אדם ומהפכן. כשהיה קונסול בריטניה התפרסם בשל פעולותיו והדוחות שחיבר בנושאי הפרת זכויות אדם שבוצעו במדינת קונגו החופשית ובפרו. התפרסם מאוחר יותר בשל קשריו עם גרמניה לפני מרידת חג הפסחא ב-1916. בשל פעילותו במרד הוצא להורג בלונדון בעוון בגידה.
קונגו
בשנת 1885 נקבע בועידת ברלין כי קונגו תעבור לרשותו של לאופולד השני מלך הבלגים ותהיה רכושו הפרטי. לאופלד קרא לה "מדינת קונגו החופשית" ומאז והלאה, ניצל את משאבי הטבע שלה והאוכלוסייה המקומית הייתה נתונה לעבדות ולהתעללות קשה מצד המתיישבים הלבנים שהעבידו אותם במטעי הגומי.
"אגודת הרפורמה בקונגו" (Congo Reform Association) שהוקמה באנגליה על ידי אדמונד מורל, טענה מזה זמן רב שקיימת עבדות והפרת זכויות אדם בקונגו ודרשה מהממשלה הבריטית לחקור את החשדות. ב-1903 שירת קייסמנט כקונסול בקונגו והוא התבקש על ידי הממשלה הבריטית לערוך דוח על מצב זכויות האדם בקולוניה הבלגית. ב-1904 שלח קייסמנט דוח ארוך ומפורט שהתבסס על עדות ראייה שלו, בו חשף את הפרת זכויות האדם המתבצעת במקום דרך קבע ובממדים גדולים.
משהתפרסם הדוח, דרשה האגודה בתמיכתו של קייסמנט לפעול לעצירת המצב. ארצות הברית ומדינות אירופאיות שונות הצטרפו לדרישה. ב-1905 הפרלמנט הבלגי ובמיוחד אמיל ונדרוולדה, חבר פרלמנט סוציאליסטי, לחצו על המלך לפתוח ועדת חקירה עצמאית. ממצאיה של הוועדה היו תואמים לאלו של דוח קייסמנט ובשנת 1908 הופקעה קונגו מרשותו של לאופלד וקמה קונגו הבלגית. קונגו הבלגית הייתה תחת פיקוח הממשלה הבלגית ועל אף היותה קולוניה, זכתה להשקעה חיובית רבה.
פרו
ב-1906 נשלח קייסמנט לברזיל, תחילה כקונסול בפארה, אחר כך בסנטוס ולבסוף קודם לקונסול בכיר בריו דה ז'ניירו. בתפקידו זה, הוא צורף לחקירה רשמית של העסקת אינדיאנים בתנאי עבדות והתעללות במטעי הגומי בפוטומאיו, פרו (היום מחוז בקולומביה). החקירה כוונה כנגד "חברת אמזון הפרואנית" שנרשמה כחברה בבריטניה והופעלה על ידי אחים ספרדים. במהלך החקירה גילה קייסמנט ממצאים דומים לאלו שמצא בקונגו וב-1909 התפרסמה כתבה במגזין האנגלי "אמת" (Truth) על העבדות בפרו וגרם למהומה רבה. קייסמנט ביקר בפוטומאיו פעמיים נוספות, ב-1910 וב-1911, וב-17 במרץ 1911 שלח למשרד החוץ דוח כולל על השעבוד האכזרי שמתחולל בפרו. הדוח שהתפרסם גרם לשינויים משמעותיים לטובה בתנאי העסקתם של הפרואנים במטעי הגומי, להעמדתם לדין של חלק מהאחראים ולבריחתם של אחרים.
באותה שנה עוטר קייסמנט באות עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, כהכרה בחשיבות פעילותו.
פעילותו
בקיץ 1913 פרש קייסמנט משירותו הקונסולרי. בנובמבר אותה שנה, לקח חלק בהקמת ארגון "המתנדבים האירים", ארגון צבאי לאומני שהוקם כדי להילחם על עצמאות אירלנד. ב-1914 נסע לארצות הברית כדי לגייס כספים למימון פעולות הארגון. כיון שלא היה חבר ב-"אחווה הרפובליקנית האירית" (IRB) שהיה הארגון האירי החזק ביותר, התייחסו אליו חלק מהלאומנים האירים בחשדנות. בקיץ 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה החליטו האירים שמצוקתה של אנגליה ועיסוקה בלחימה, מהווה הזדמנות מצוינת להשיג עצמאות. קייסמנט נפגש בניו יורק עם הדיפלומט גרמני - הרוזן יוהאן ברנסטורף, כדי להציע לו תוכנית לפיה ימכרו הגרמנים לאירים כלי נשק ויעסיקו אצלם אנשי צבא, ובתמורה ימרדו האירים ויכריחו את האנגלים להפריש כוחות משדה הקרב מול גרמניה לטובת ניסיון דיכוי המרד. על אף שהתקבל באהדה, לא הצליח קייסמנט לקבל הסכמה כוללת של התוכנית, וגם מאמצים דומים שנעשו בגרמניה עצמה על ידי לאומנים אירים אחרים, לא הגיעו לתוצאות ממשיות. באוקטובר נסע קייסמנט עצמו לגרמניה דרך נורווגיה ונפגש שם עם אישים שונים, ביניהם ארתור צימרמן, אז סגן שר החוץ של גרמניה. בנוסף, ניסה בשהותו בגרמניה להקים גדוד אירי שיוקם מאירים ששירתו בצבא הבריטי ונשבו על ידי הגרמנים. תוכניתו הייתה לאמן אותם על ידי צבא גרמניה ולשלוח אותם לאירלנד, שם ילחמו בבריטים. לאכזבתו התוכנית נכשלה, כיון שכל האירים שירתו בצבא הבריטי בהתנדבות, והסיכון שבריטניה תנצח ותוציא את המורדים להורג היה גבוה. בסופו של דבר, הגרמנים לא ביצעו מאומה עד לאפריל 1916, אז הציעו לתת 20,000 רובים, 10 מכונות ירייה ותחמושת מתאימה. קייסמנט שציפה לכמות גדולה יותר של כלי נשק ולהבאתם של אנשי צבא, ראה בשליחות כולה אכזבה והוצאה מיותרת. הסיוע הגרמני נשלח באוניה שהניפה את דגל נורווגיה, אך הבריטים שיירטו תקשורת גרמנית וידעו על האוניה הצפויה להגיע, עצרו אותה לפני שפרקה את מטענה.
זמן קצר לאחר שהפליגה אוניית הסיוע, הפליג קייסמנט מגרמניה על גבי ספינה גרמנית שהובילה אותו לאירלנד, שם הסתתר קרוב לחוף כשהוא מותש מדי לנסיעה. הוא ניסה לשלוח מסר למארגני המרד שהסיוע הגרמני לא יספיק וכי כדאי לחכות, אך המסר לא הגיע ליעדו.
מעצרו והוצאתו להורג
זמן קצר לאחר הנחיתה, הוא התגלה ונעצר באשמת בגידה, חבלה וריגול כנגד הכתר ונלקח למצודת לונדון. על אף טענות ההגנה שעבירת הבגידה ראויה לעונש מוות רק אם נעשתה על אדמת אנגליה, פירשה התביעה את לשון החוק בצורה רחבה יותר, כך שתחול גם על כל מקום אחר, ושכנעה את בית המשפט להרשיעו ולגזור עליו עונש מוות. לאחר שערעורו נדחה, ניסו רבים לפעול למענו, בהם ארתור קונאן דויל, ויליאם בטלר ייטס וג'ורג' ברנרד שו, אך ללא הצלחה.
ב-3 באוגוסט 1916 הוצא קייסמנט להורג בתליה בכלא פנטונוויל, לאחר שמוקדם יותר נשלל ממנו תואר האבירות. הוא נקבר בחצר בית הסוהר בסיד חי וב-1965 הוחזרה גופתו לאירלנד, שם נקבר בטקס ממלכתי בבית הקברות גלאסנווין.
היומנים השחורים
לפני הוצאתו להורג, הפיצה הממשלה עותקי דפים מיומניו של קייסמנט שלפיהם הוא היה הומוסקסואל וחובב תיירות מין עם העדפה לגברים צעירים. היומנים קיבלו את הכינוי "היומנים השחורים" כדי להבדילם מיומניו האחרים של קייסמנט בהם לא מתוארת כל פעילות מינית. באותם ימים, היה הדבר פשע חברתי בלתי נסלח ומטרת הממשלה בהפצתם, הייתה להמעיט את ההתנגדות להוצאתו להורג. זמן קצר לאחר הופעתם של היומנים עלו טענות מצד מקורביו כי היומנים הם תוצאה של זיוף מכוון שמטרתו להשמיץ את קייסמנט. דפי היומן נשמרים על ידי משרד הפנים הבריטי, ולמרות שהם נחקרו במשך השנים מספר פעמים, חילוקי הדעות באשר לאמיתות היומנים נמשכים עד ימינו.
אזכוריו בספרות
ספרו של מריו ורגס יוסה, חלומו של הקלטי מבוסס על סיפור חייו של קייסמנט.
ואט, מלך סאסקס
מלכותו
פרטים מועטים ידועים אודות מלכותו של ואט, והוא מוזכר בשני צווים מלכותיים. ואט חתום כעד על צו מלכותי שהוציא נות'הלם בשנת 692. בצו זה נושא ואט את התואר "המלך ואט" (Wattus rex). צו נוסף עליו חתום ואד כעד הוא צו משנת 705 לערך (המועד המדויק של הוצאת הצו אינו ידוע). בצו מאוחר זה, אשר הוצא על ידי ברייני, הוא נושא את אותו התואר. על צו מאוחר זה חתום גם נות'להם, המכונה בצו "המלך נונה" (Nunna rex).
צו שלישי עליו הוא חתום (בתעתיק Uuattus rex - "אוואטוס המלך") מתוארך לשנת 775, וכיום סבורים כי צו זה מזויף, או כי מדובר בטעות והצו הוצא למעשה בין השנים 705–717.
מד קיבול
מד קיבול הוא מכשיר מדידה חשמלי המשמש לבדיקת קיבול של קבלים. מכשירים פשוטים מספקים קריאה של הקיבול, ומכשירים מתוחכמים יותר יכולים לספק גם מדדים נוספים כמו זליגה דיאלקטרית, התנגדות טורית שקולה והשראות.
מד קיבול פשוט
וולטמטרים רבים כוללים אפשרות למדוד קיבול. מדידה זו נעשית על ידי טעינה ופריקה של הקבל הנבדק בזרם ידוע מראש ומדידת קצב העלייה של המתח החשמלי; ככל שקצב העלייה איטי יותר, כך הקיבול גדול יותר. בדרך זו ניתן למדוד קיבולים של ננופארדים עד כמה מאות מיקרופאראדים.
גשרים
דרך מתוחכמת יותר למדוד את הקיבול היא על ידי שילוב הקבל הנבדק בגשר. על ידי שינוי ערכי ה"רגליים" האחרות של הגשר (וייצירת שיווי משקל חשמלי) ניתן לקבוע את הקיבול. הגשר יכול למדוד פרמטרים נוספים (התנגדות טורית שקולה והשראות). מדי קיבול כאלו מאפשרים למדוד קיבולים של פיקופאראדים עד פאראדים.
אפשר גם ליצור מקדם מתח של זרם ישר ולהשתמש במד הקיבול כדי למדוד את זרם הזליגה.
גלילי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
קרן אחד לאחד
קרן אחד לאחד היא ארגון הפועל במטרה לתמוך באברכים מהציבור הדתי-לאומי, כדי "לחזק ולבסס את עולם התורה ואת המצוינות והנהגה התורנית בקרב בני הציונות הדתית" כהגדרתו. הקרן מעניקה מדי חודש מלגות לעשרות אברכים נבחרים מתוך כמאה ישיבות וכוללים ציוניים. בנוסף לתוכנית זו הקרן תומכת במאות משפחות אברכים ונזקקים בתקופות החגים, בהיקף של מיליוני שקלים. הקרן מעניקה גם סיוע והלוואות למוסדות תורניים.
הקמה
הקרן הוקמה בשנת ה'תשס"ט על ידי ראש ישיבת "תורה בציון" הרב יצחק נריה, לזכרו של סבו, הרב משה צבי נריה. במטרה, לדבריו, להצמיח מנהיגות תורנית בציבור הדתי לאומי, ולהגדיל את המצוינות בעולם התורה שתוביל להנהגה ציונית דתית איתנה. בשנותיה הראשונות עסקה הקרן בתמיכה במוסדות תורניים לאומיים ובמשפחות נזקקות בקרב הציבור.
משנת תשע"ה פתחה הקרן במיזם נוסף המהווה כיום את פרויקט הדגל שלה – מתן מלגה חודשית קבועה לאברכים שייבחרו כמצטיינים, מתוך הנחה שהם אלה שיוכלו להתפתח בעתיד לגדולי התורה במגזר,כדי שיוכלו לשקוע בלימוד ללא טרדות. את הקרן מנהלת מירי עטיה, בעבר ניהלו אותה יהודה עמשלם (עד ה'תשע"ח) וחן גוטרמן (ה'תשע"ח – ה'תש"פ). המיזמים השונים של הקרן מנוהלים כל אחד באמצעות עמותה ייחודית לו.
תוכנית המלגות
הקרן תומכת ב"אברכים מצטיינים" ממוסדות תורניים לאומיים מרחבי הארץ מכלל המגזר הדתי לאומי, האברך נבחר בהתייעצות עם מוסדר הלימוד שבו הוא לומד, ובהחלטה של ועדת הקרן, יושב ראש הוועדה הוא הרב יעקב אריאל וחבריה הם הרב נחום נריה, הרב ציון לוז, רבנים נוספים ואשי ציבור. אברך שמתקבל זכאי למלגה למשך שלוש שנים בסך 3,000 ₪ לחודש מהקרן. מטרת התמיכה היא לאפשר לאברך ובני ביתו שקט נפשי מדאגות פרנסה כדי שיוכל לשקוע בלימוד תורה ולהיות בעתיד חלק מההנהגה התורנית של הציבור. בהנחת היסוד של הקרן עומדת העמדה שהצמחת גדולי תורה עם תודעת שליחות, ציונות וחיבור לקהילה היא משימה לאומית. בקיץ ה'תש"פ הסתיים המחזור הראשון שבו נתמכו כמאה אברכים, ובזמן אלול ה'תש"פ החל סבב נוסף, הכולל כשלושים אברכים.
תמיכה בנזקקים
הקרן מסייעת כלכלית לאלפי משפחות נזקקות מהציבור הדתי לאומי בתקופת החגים, רובן המוחלט משפחות אברכים. אופן חלוקת המלגות נעשה על ידי מילוי טופס בקשה באתר הקרן סביב חגי תשרי וחגי ניסן, התיעצות עם הנהלת הישיבות ובירור לעומק בדבר המצב של האברך ובני ביתו. והחלטה של ועדת הקרן בדבר גובה התמיכה שמועבר על פי רוב ישירות לחשבון הבנק של האברכים.
תמיכה במוסדות תורה
הקרן מקיימת אגף עזרה למוסדות תורה וחינוך - במסגרתו היא מעניקה הלוואות גמ"ח בסכומים גבוהים למוסדות תורניים לאומיים ברחבי הארץ. בערבויות מתאימות ובפיקוח עורכי דין, ומעניקה ייעוץ וכלים להתנהלות כלכלית נכונה.
בנוסף, הארגון פועל ומעורב במגוון של פרויקטים בתחום החינוך, החסד והזהות הציבורית.
זיגבורג
זיגבורג (גרמנית: Siegburg) היא עיר במדינת נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה. בשנת 2005 חיו בה כ-40,000 תושבים.
גאוגרפיה
זיגבורג, עיר המחוז של מחוז ריין-זיג (Rhein-Sieg), שוכנת על גדות נהר הזיג, אשר נשפך אל הריין כ-10 ק"מ מערבית לעיר. זיגבורג מרוחקת כ-10 ק"מ מבון וכ-25 ק"מ מקלן.
זיגבורג היא מרכז תיירותי משני באזור חבל הריין. במרכז העיר עשרות בניינים נאים מסוף המאה ה-19 ומתחילת המאה ה-20 אשר השתמרו בצורה טובה. עם זאת, סימן ההיכר של העיר הוא מנזר מיכאלסברג (Abtei Michaelsberg) הצבוע צהוב והשוכן על גבעה נישאה במרכז העיר. מהמנזר, הפתוח למבקרים ללא תשלום בכל שעות היממה, נשקף נוף נרחב של חבל הריין.
סמינר (שיעור)
סמינר הוא לימוד אקדמי בנושא מסוים, הנערך על ידי אוניברסיטאות, מכוני מחקר ומוסדות אקדמיים, בצורת כינוס לדיון רב משתתפים. הסמינר משמש בנוסף, כבמה לסטודנטים, לאנשי אקדמיה, חוקרים ואנשי מקצוע, העוסקים באותו תחום.
זיגבורג
גאוגרפיה
בית הכנסת והקהילה היהודית במקום נחרבו בשואה.
סמינר (שיעור)
הסמינר נערך בדרך כלל במקום מפגש קבוע, ובפרקי זמן קבועים, וכולל מפגש אחד או יותר.
זיגבורג
גאוגרפיה
העיר הפכה ב-1969 לעיר מחוז.
סמינר (שיעור)
החוקרים מציגים את מחקריהם בפני המשתתפים, ולאחר מכן נערך דיון לגבי הנושא עצמו, וכן לגבי המשמעויות התאורטיות והמעשיות של הממצאים.
המחלקות השונות באוניברסיטאות, מקיימות סמינרים מחלקתיים בנושאים נבחרים. הסמינרים מתקיימים בכל שבוע ביום קבוע, ומתפרשים על פני כל הסמסטרים. בדרך כלל ההשתתפות בסמינר תהיה חובה, אך ישנם גם סמינרים שההשתתפות בהם היא רשות.
כחלק מהסמינר עשויים הסטודנטים להידרש לצאת לסיור בשטח, אם זה בבית משפט (בפקולטה למשפטים) או בחדר ניתוח (בפקולטה לרפואה) בהתאם לנושא הנלמד בסמינר.
ישנם סמינרים סגורים שההשתתפות בהם היא רק לאנשי המחלקה, וישנם סמינרים פתוחים אשר כל אחד יכול להשתתף בהם.
תרומתו של רב-שיח מקצועי כמו הסמינר, היא רבה, ומפתחת את יכולתם של הסטודנטים ללמוד, להביע את עצמם ולקיים דיון מחקרי.
בתארים מתקדמים, ולעיתים גם בשנה האחרונה של התואר הראשון, נהוג להעביר חלק מהקורסים בצורת סמינר. בקורס כזה כל שבוע סטודנט אחר מעביר הרצאה הקשורה לנושא הסמינר (לעיתים קרובות מבוססת על פרק מספר הלימוד העיקרי של הסמינר) ומקבל עליה ציון. לעיתים רחוקות ניתנות בסמינר גם עבודות בית או בחינת גמר.
לואיס פלורס
קריירה
פלורס החל לשחק את עונתו הראשונה בליגת המכללות במדיה של אוניברסיטת ראטגרס, אך לאחר עונה אחת בלבד במדיה עבר אל אוניברסיטת מנהטן, עימה שיחק במשך ארבע שנים בהן הוכתר ל של האוניברסיטה בכל הזמנים. וסיים את קריירת המכללות שלו בממוצעים יוצאי דופן: כ-23 נקודות וכ-7 אסיסטים בממוצע למשחק. בנוסף לכך, פלורס זכה להיבחר כשחקן המצטיין של הקונפרנס האטלנטי ושל פרסי האגרטי.
לאחר מכן, פלורס, דחה הצעות רבות מאוניברסיטאות ומכללות שונות וסיים את קריירת המכללות שלו, לאחר כחמש שנים, ונרשם לדראפט ה-NBA של 2004, בו נבחר במקום ה-55 על ידי היוסטון רוקטס. אך, הועבר מיד בעסקה לדאלאס מאבריקס בנוסף לכ-300,000 דולר עבור ואסיליס ספאנוליס היווני. לאחר מספר ימים בודדים, פלורס עבר שוב קבוצה לאחר שהמאבריקס סגרו עסקה שבה פלורס עבר אל הגולדן סטייט ווריורס תמורת סכום כסף לא ידוע. במדיה של הווריורס שיחק 15 משחקים בלבד במשך כל העונה.
לאחר מכן, פלורס עבר אל הדנוור נאגטס, אך לחוסר מזלו שיחק משחק אחד בלבד לאחר ששחקן התקילו בחריפות וגרם לו לשבר חמור בפיקת הברך. למרות זאת, פלורס חזר לשחק כדורסל מקצועי לאחר חמישה חודשים כשהתאמן עם הניו אורלינס הורנטס במחנה הקיץ, אך נחתך ממנה כעבור מספר שבועות.
פלורס, עזב את ארצות הברית והחל בקריירה אירופית, לאחר שסיכם לעונה אחת במדיה של רוזטו האיטלקית ולאחר מכן, בעונת 2006/07 עבר אל רג'יו אמיליה, במדיה קלע 14.5 נקודות ומסר כ-5.5 אסיסטים למשחק שלא עזרו להישארות בליגה הבכירה. גורם עיקרי שגרם לעזיבתו אל אולימפיאדה פטראס מליגת העל היוונית. אך, לאחר כ-3 חודשים, בעקבות קשיים כלכליים בקבוצה מפטראס, פלורס עבר לשורותיה של פבריאנו מליגת המשנה האיטלקית, עימה זכה להעפיל למשחקי ההעפלה לליגה הבכירה, אך קבוצתו הפסידה בשלב רבע הגמר. פלורס, באותה עונה רשם ממוצעים של כ-16 נקודות בנוסף ל-7 אסיסטים, שהכתירו אותו במקום הראשון בקטגוריית האסיסטים בליגה.
ב-24 באוגוסט 2008, פלורס, סיכם לעונה אחת במדי אלופת ישראל, הפועל חולון. פלורס, סייע לקבוצתו לזכות בגביע המדינה בכדורסל, לאחר ניצחון בגמר על מכבי חיפה, תוך שהוא קולע בגמר 23 נקודות. את העונה סיים פלורס כקלע המוביל בעונה הסדירה, עם 19.8 נקודות בממוצע למשחק וסייע לקבוצתו לסיים במקום הרביעי בסיום העונה הסדירה.
פלורס, היה חבר בכל נבחרות הכדורסל של הרפובליקה הדומיניקנית. וכיום, חבר בסגל הנבחרת הבוגרת.
פאוור ריינג'רס כוח דלתא בחלל
פאוור ריינג'רס כוח דלתא בחלל (אנגלית: Power Rangers: S.P.D.) היא סדרת פעולה/הרפתקאות אמריקאית לילדים מסדרת "פאוור ריינג'רס". הסדרה בת 38 פרקים והופקה לטלוויזיה על ידי חברת "דיסני" לערוץ ABC בשנת 2005. בישראל התוכנית שודרה בערוץ ג'טיקס ובערוץ זום. והעונה עם הכי הרבה ריינג׳רים עד כה (14).
עלילה
עלילת הסדרה מתרחשת בשנת 2025. בעולם בו החייזרים חיים בשלווה לצד המין האנושי. על הגנת כדור הארץ והיקום מאויבים בין-גלקטיים אחראי צוות "כוח דלתא". הצוות נדרש להתמודד מול חייזרים המכונים "טרוביאנים" אשר תוקפים את כדור ארץ בעזרת רובוטים ומפלצות. מנהיג כוחות החייזרים הוא "קיסר גרום" אשר כבש בעברו גלקסיות רבות.
הזורדים
אצן דלתא 1 (ג'ייק/ריינג'ר אדום). אצן דלתא 2 (סקיי/ריינג'ר כחול). אצן דלתא 3 (ברידג'/ריינג'ר ירוק). אצן דלתא 4 (זי/ריינג'רית צהובה). אצן דלתא 5 (סיד/ריינג'רית וורודה). בסיס דלתא (דוגי/ריינג'ר צל). אופנועי אומגה-מקס (סאם/ריינג'ר אומגה). מטוס ימ"מ 1 (ג'ייק/ריינג'ר אדום). מטוס ימ"מ 2 (סקיי/ריינג'ר כחול). מטוס ימ"מ 3 (ברידג'/ריינג'ר ירוק). מטוס ימ"מ 4 (זי/ריינג'רית צהובה). מטוס ימ"מ 5 (סיד/ריינג'רית וורודה).
מגה-זורדים
מגה-זורד יחידת דלתא (אצני דלתא). '''אומגה-מקס מגה-זורד (אופנעי אומגה-מקס). דלתא-מקס מגה-זורד (אצני דלתא+אופנועי אומגה-מקס). ''ימ"מ מגה-זורד (מטוסי-ימ"מ). מגה-זורד מפקדת דלתא (בסיס דלתא).
הנבלים
חיילי הרגל
אופיר הובר
אופיר הובר (נולד ב-26 בספטמבר 1990 בקדימה) הוא שחקן כדורסל ישראלי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בית"ר כפר יונה מהליגה הארצית. גובהו 1.98 מטר.
ביוגרפיה
הובר נולד וגדל ביישוב קדימה שבשרון ואת דרכו החל בקבוצת הילדים והנוער של מועדון הכדורסל של הפועל לב השרון בגיל 17 זומן לראשונה לקבוצת הבוגרים והחל את הקריירה המקצועית.
בקיץ 2008, בעוד גילו הוא פחות מ-18, חתם במכבי רמת גן מליגת העל בכדורסל. למרות החתימה בקבוצה מהליגה הראשונה, הובר כמעט ולא שותף באותה עונה, בסיום העונה עזב הובר את רמת גן וחזר לקבוצת נעוריו הפועל לב השרון. הובר חתם בקבוצה לשנתיים בהן שותף כמעט בכל המשחקים כאשר הוא שומר על ממוצע נקודות מרשים של 13.7 בעונה הראשונה ו-28 בעונה השנייה ושומר על ממוצע של 4 ריבאונדים למשחק למשך שתי עונות.
לאחר שתי עונות במדי לב השרון עזב הובר את הקבוצה וחתם במרנין טבעון בתקוה להיות שחקן מוביל בקבוצה, במהלך העונה הרבה הובר לשחק ושמר על ממוצע נקודות של 15.8 וממוצע של 6 ריבאונדים, לרוב בהגנה, מעונה זו התקבע הובר כשחקן הגנה אשר מרבה לחטוף כדורים ולקלוט כדורים חוזרים.
בעונת חתם במכבי הוד השרון. אף על פי שבעונה זו לא הרבה לשחק ושותף רק ב-10 משחקים הרבה הובר לקלוע ושמר על ממוצע מהגבוהים בליגה: 29.5 נקודות וממוצע של 6 ריבאונדים. בסיום אותה עונה, לאחר שלא הרבה לשחק, עזב הובר את הוד השרון ועבר לעירוני נהריה. במדי נהריה הובר פרח, כאשר שותף בכל משחקיה בליגה הלאומית. הוא קלע בממוצע 25.6 נקודות ו-4.5 ריבאונדים נחשב לשחקן מצטיין. בסיום העונה, לאחר שנהריה זכתה באליפות הליגה, העפילה הקבוצה לליגת העל, והובר הוחתם לעונה נוספת.
בעונת הרבה הובר לשחק אך לא הרבה לקלוע ואף על פי ששותף בכל המשחקים באותה עונה, קלע רק 9.8 נקודות בממוצע. בהגנה המשיך הובר להצטיין כששמר על ממוצע של 5 ריבאונדים. בסיום אותה עונה עזב הובר את נהריה ועבר לשחק בקבוצת הפועל גלבוע גליל מהליגה הלאומית, בעונתו הראשונה בקבוצה הרבה הובר לשחק ולהרשים הוא סייע לקבוצה לסיים את הליגה הסדירה במקום הראשון ולנצח בסדרת הפלייאוף ובסיום העונה העפילה גליל גלבוע לליגת העל.
בסיום אותה המשיך הובר עם גליל גלבוע לליגת העל, במהלך אותה עונה הובר לא הרבה לשחק ולקלוע ושותף לכ-10.9 דקות למשחק כשממוצע הנקודות שלו הוא 1.9.
בסיום אותה עזב הובר את גליל גלבוע וחתם בהפועל חיפה מהליגה הלאומית בכדורסל בה העמיד ממוצעים של 7.3 נקודות, 5.1 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק, באותה העונה הקבוצה סיימה במקום ה-13 המוביל לליגה הארצית.
ב-17 ביולי 2018, חתם הובר לעונה במכבי רחובות ובסיום העונה סיימה הקבוצה במקום ה-13 המוביל לליגה הארצית.
ביוני 2019 חתם בבית"ר כפר יונה מהליגה הארצית
הובר מתגורר בחיפה. אחיו הוא שחקן הכדורסל רועי הובר המשחק בהפועל חולון מליגת העל.
הנסיכה ליליבת מסאסקס
הנסיכה ליליבת מסאסקס (באנגלית: Princess Lilibet of Sussex, נולדה ב־4 ביוני 2021), ובשמה המלא ליליבת דיאנה מאונטבאטן-וינדזור (Lilibet Diana Mountbatten-Windsor), היא בתם של הנסיך הארי, דוכס סאסקס, ומייגן, דוכסית סאסקס, ונינתם האחת-עשרה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת והנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו. היא השביעית בסדר הירושה לכתר הבריטי.
ביוגרפיה
ליליבת נולדה בבית החולים קוטג' בסנטה ברברה, קליפורניה, ב-4 ביוני 2021 בשעה 11:40. היא בתם של הנסיך הארי, דוכס סאסקס, ומייגן, דוכסית סאסקס, ואחותו הקטנה של הנסיך ארצ'י מסאסקס. היא נקראת על שם סבתא רבתא מצד אביה אליזבת השנייה מלכת הממלכה המאוחדת וסבתה המנוחה מצד אביה דיאנה, הנסיכה מוויילס. "ליליבת" היה כינויה של המלכה אליזבת השנייה בתוך המשפחה, כינוי שקיבלה כילדה מכיוון שלא יכלה לבטא את השם אליזבת.
הנסיכה ליליבת נמצאת במקום השביעי בסדר הירושה לכתר הבריטי והיא היורשת הבכירה ביותר בסדר הירושה שנולדה מעבר לים. משפחת המלוכה החליטה שלא להעניק לילדיהם של הנסיך הארי, דוכס סאסקס ומייגן, דוכסית סאסקס תואר. עם עליית צ'ארלס השלישי לכס המלוכה בספטמבר 2022 קיבלה ליליבת את התואר נסיכה כמתחייב בחוק הבריטי, וזאת עקב החלטתו של המלך ג'ורג' החמישי ב־1917 שכל נכדי המונארך יוגדרו נסיכים..
בריאיון הטלוויזיה ב-2021, שערכה אופרה וינפרי עם הוריה של ליליבת לפני לידתה, אמרה הדוכסית מסאסקס כי נאמר לה שיבוצעו שינויים כדי להסיר את זכאותה לתואר במסגרת התוכניות של הנסיך צ'ארלס למלוכה מצומצמת. אלא שבתקשורת דווח שוב ושוב, במשך יותר מעשור, כי צ'ארלס רוצה משפחת מלוכה מצומצמת והוא פועל לכך, זמן רב לפני שהנסיך הארי פגש את מייגן.
בדצמבר 2021 שוחרר לציבור התצלום הראשון של הנסיכה ליליבת כשהיא מופיעה בכרטיס חג המולד לצד הוריה הדוכסים. התמונה צולמה על ידי הצלם הבריטי אלקסי לובומירסקי בבית המשפחה מוקדם יותר בשנת 2021.
אליפות וימבלדון 1882
אליפות וימבלדון 1882 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-8 ביולי והסתיימה ב-17 ביולי.
בתחרות השתתפו 29 ספורטאים בריטים.
התחרות
התחרות נערכה ב-2 שלבים. בשלב הראשון 28 ספורטאים התחרו על הזכות להתמודד מול המנצח של התחרות שנערכה בשנה שעברה. בשלב השני המנצח של השלב הראשון נפגש עם האלוף-משנה שעברה.
כל המשתתפים חולקו לשני בתים (16 בעליון ו-12 ספורטאים בתחתון). המנצחים נפגשו בגמר מתמודדים.
המנצח של השלב הראשון היה טניסאי בריטי ארנסט רנשו, אח של מנצח אליפות וימבלדון 1881. אחים רנשו נפגשו במשחק הקובע את מנצח התחרות וויליאם רנשו ניצח ב-4 מערכות. בכך הוא זכה באליפות השנייה ברציפות. במשחק הגמר נוכחו כ-2,000 צופים.
הטריטוריה האינדיאנית
הטריטוריה האינדיאנית היא אזור בארצות הברית שהוקצה לאינדיאנים על ידי ממשלת ארצות הברית בשנת 1834.
שורשיה של הטריטוריה האינדיאנית בהכרזה המלכותית של הכתר הבריטי בשנת 1763 שהגביל את התיישבות הלבנים ורכישת קרקעות מאינדיאנים בשטחים שממערב להרי האפלצ'ים. השטח שהוקצה לאינדיאנים צומצם עם השנים ובשנת 1795, בחוזה גרינוויל, שנחתם לאחר מספר קרבות בין האמריקאים לאינדיאנים, הוצא אזור שכלל את רוב אוהיו ואינדיאנה אל מחוץ לשטח שהוקצה לאינדיאנים, כך שהשטח האינדיאני כלל רק שטחים ממערב לנהר המיסיסיפי. בשנת 1830 הועבר חוק שהנהיג מדיניות של העברה כפויה של אינדיאנים אל האזורים שהוקצו להם ממערב למיסיסיפי.
בשנת 1834 חוקקה גרסה נוספת של החוק להגבלת הסחר עם אינדיאנים. בגרסה זאת נקבע אזור הטריטוריה האינדיאנית כ:
ברבות הזמן צומצם שטח הטריטוריה האינדיאנית למדינת אוקלהומה בלבד ובשנת 1890, לחלקה המזרחי של אוקלהומה בלבד. בשנת 1905 ביקשה התארגנות אינדיאנית לצרף לארצות הברית את הטריטוריה האינדיאנית כמדינת סקויה, אולם ההצעה סורבה ובשנת 1907, עם צירוף מדינת אוקלהומה לאיחוד, חדלה הטריטוריה האינדיאנית להתקיים.
כלבי אשמורת
הסרט מגולל את סיפורה של כנופיית שודדים, המתאספת במחסן נטוש לאחר שהשוד שביצעה הסתבך והפך למרחץ דמים. רובו של הסרט מתרחש באותו מחסן, אך הוא כולל גם פלאשבקים אל תכנון השוד וביצועו.
תקציר העלילה
לאחר סצנת הפתיחה נראה מיסטר אורנג' (טים רות') במושב אחורי של מכונית, כשהוא מכוסה בדם מפצע ירייה בבטנו. במכונית נוהג מיסטר וייט (הארווי קייטל) המסיע אותו למחסן נטוש שבו קבעו השודדים להיפגש לאחר שוד היהלומים שהסתבך. ניתן להבחין בידידות עמוקה בין מיסטר אורנג' למיסטר וייט, מעין יחסי אב ובן. מיד לאחר שהם מגיעים למחסן, מגיע גם מיסטר פינק (סטיב בושמי) למקום, וטוען שיש "חפרפרת" בין חברי החוליה, ובינתיים אורנג' מאבד את הכרתו. תגרה מתפתחת בין מיסטר פינק לבין מיסטר וייט כתוצאה מוויכוח האם לקחת את אורנג' הפצוע לבית חולים. מיסטר בלונד (מייקל מדסן) נראה מביט במריבה. פלאשבק מראה כי בלונד הוא חבר ותיק של ג'ו קאבוט (לורנס טירני), מתכנן השוד, ואף ישב במקומו בבית הסוהר. בגלל התנהגותו הרצחנית של מיסטר בלונד במהלך השוד, הוא מתואר על ידי מיסטר וייט ומיסטר פינק כאדם בעל לקות נפשית חמורה.
מיסטר בלונד מוביל את מיסטר וייט ומיסטר פינק למכוניתו וחושף בפניהם שוטר בשם מרווין נאש (קירק בולץ), הכפות בחבלים בתא המטען. השלושה לוקחים את נאש למחסן, קושרים אותו לכיסא ומכים אותו בניסיון לגלות את זהות הבוגד, בעוד נאש ממשיך לטעון שאינו יודע דבר. לאחר מכן מגיע אדי "נייס גאי" קאבוט (כריס פן), בנו של ג'ו. הוא יוצא עם וייט ופינק על מנת להביא את היהלומים שנשדדו ממקום מחבוא. הם לוקחים איתם את המכוניות הגנובות החונות ליד המחסן, כדי שלא ימשכו את תשומת לבם של השוטרים.
אחרי צאתם מתחילה הסצנה המפורסמת ביותר בסרט: מיסטר בלונד נשאר עם נאש ומתעלל בו - הוא כורת את אוזנו לצלילי השיר ושופך עליו בנזין כדי לשרוף אותו. כשמיסטר בלונד עומד להצית את נאש, הוא נורה למוות על ידי מיסטר אורנג', ששב להכרה.
מיסטר אורנג' מתוודה בפני נאש החבול והכפות על כך שהוא שוטר סמוי במשטרת לוס אנג'לס, והחפרפרת שגרמה לכישלון השוד. בתגובה מתוודה נאש כי הוא יודע על כך ואף נערכה ביניהם הכרות בעבר בתחנת משטרה. לאחר מכן נראה הפלאשבק של מיסטר אורנג' (ששמו האמיתי הוא פרדי נונדייק), המתאמן להיות חפרפרת בקרב אותה כנופיה. הוא רוכש את אמונם בזכות סיפור כיסוי, שלפיו הוא סוחר סמים. אט אט, אורנג' משתלב בכנופיה ונהיה אהוב על חבריו ובמיוחד על מיסטר וייט. בהמשך הפלאשבק, ג'ו מסביר לשודדים את תוכניתו, וכאמצעי זהירות אוסר עליהם לערוך ביניהם היכרות ולחשוף פרטים אישיים ונותן להם שמות של צבעים, שבהם יכנו אחד את השני.
ביום השוד, חלק מהשודדים נמלטים מהשוטרים במכונית קטנה וישנה, שבה נוהג מיסטר בראון (קוונטין טרנטינו), שנפגע בראשו מאש המשטרה. הנסיעה לא אורכת זמן רב - בראון פצוע הראש מתנגש במכונית החונה בסמטה צרה. שני הנוסעים הנוספים ברכב - מיסטר וייט ומיסטר אורנג' - יוצאים ממנה, כשהם משאירים מאחור את מיסטר בראון, שמת בינתיים מפציעתו. הם בורחים לאחר שמיסטר וייט יורה בשני שוטרים שנסעו אחריהם. לאחר זמן קצר השניים עוצרים אישה הנוהגת ברחוב שומם. הם מנסים לשדוד את רכבה באיומי אקדח, אך שכשמיסטר אורנג' עומד לגרור אותה החוצה, האישה יורה בו ופוצעת אותו. אורנג' בתגובה יורה בה למוות, ואז הסרט שב אל הסצנה מתחילת הסרט, שבה אורנג' המדמם מובל על ידי וייט אל המחסן ברכב הגנוב.
לאחר מכן הסרט חוזר להווה: מיסטר וייט, מיסטר פינק ואדי חוזרים למחסן ומוצאים את גופתו של מיסטר בלונד. מיסטר אורנג' מספר לאחרים את אשר קרה, אך בנוסף טוען שבלונד תכנן לרצוח את חברי הכנופיה ולקחת את תיק היהלומים ששדדו. מתוך זעם על מותו של מיסטר בלונד, אדי יורה בשוטר למוות וגורס כי בלונד היה חבר שהוכיח את נאמנותו ועל כן שולל את טענתו של אורנג' ודורש לדעת את האמת. לאחר מכן מגיע ג'ו קאבוט, מתכנן השוד ואביו של אדי, ומספר לנוכחים שבמהלך השוד מיסטר בלו (אדי בנקר) נורה למוות על ידי שוטרים. ג'ו מאשים את אורנג' כי הוא ה"חפרפרת", אורנג' מכחיש בתוקף את ההאשמה וג'ו מכוון אליו אקדח.
מיסטר וייט מחליט להגן על אורנג' הפצוע. הוא מתעמת עם ג'ו ומאיים עליו באקדחו. אדי נחלץ לעזרת אביו ומאיים על וייט באקדח וכך נוצר תיקו מקסיקני. בסופו של דבר, כל אחד מהם יורה באחר כמעט באותו הזמן, כאשר וייט יורה קודם בג'ו ומיד באדי. ג'ו ואדי מתים במקום, וייט נפצע קשה ואורנג' סופג פציעת ירי נוספת. מיסטר פינק - שלא התערב בוויכוח ונותר ללא פגע - לוקח את התיק עם היהלומים ובורח.
הטיפול (סרט, 2021)
{{סרט }} הטיפול (באנגלית: The Therapy) הוא סרט קולנוע תיעודי ישראלי משנת 2021 אותו צילם וביים צבי לנזמן.
כלבי אשמורת
תקציר העלילה
מיסטר וייט בא בשארית כוחותיו לחבק את מיסטר אורנג', שכעת פצוע קשה אף יותר. אורנג' מתוודה בפני וייט על היותו שוטר. בעוד וייט השבור מצמיד אקדח לראשו של אורנג', נשמעים שוטרים המסתערים למחסן ודורשים מווייט להוריד את האקדח, ולאחר מכן נשמעות מספר יריות ומיסטר וייט מתמוטט אל מחוץ לתמונה.
הטיפול (סרט, 2021)
תקציר העלילה
הסרט עוקב אחר בן זילברמן ולב סלצר, שני גברים חרדים הומוסקסואליים, בעודם עוברים טיפולי המרה לשינוי נטייתם המינית.
הפקה
הסרט הופק בתמיכת כאן - תאגיד השידור הישראלי, הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, קרן אבי חי, קרן מכון סאנדאנס לקולנוע דוקומנטרי, ג'אסט פילמס, קרן פורד וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי.
הסרט הופק בסיוע משרד התרבות והספורט - המועצה הישראלית לקולנוע.
הסרט הופק בעידוד קורפו - הקרן לשווק תוכן ישראלי.
פרסים
הסרט זכה בפרס חבר השופטים בפסטיבל הקולנוע דוקאביב ביולי 2021.
ג'ונדאללה
ג'ונדאללה (בערבית: جندالله, המשמעות: "חיילי אללה", מוכר גם בשם: תנועת ההתנגדות של העם האיראני) הוא ארגון טרור בלוצ'י-סוני הפועל בפרובינציית סיסתאן ובלוצ'סתאן באיראן, וכן באזור הפקיסטני של בלוצ'יסטן, בסמוך לגבול עם איראן. ארגון ג'ונדאללה הוקם בשנת 2002 במטרה להגן על המיעוט הבלוצ'י, שהוא סוני, מפני האפליה באיראן (שהיא מדינה בעלת רוב שיעי), בעיקר במחוז סיסתאן ובלוצ'סתאן. הממשלה, מצדה, טוענת כי הארגון עומד מאחורי פיגועים רבים בשנים האחרונות, מאשימה את הארגון בקשר לאל-קאעדה, ומאשימה את פקיסטן, ישראל, בריטניה וארצות הברית בתמיכה בארגון, בניסיון לערער את יציבות המדינה.
פעילות הארגון
הארגון כולל כמה מאות לוחמי גרילה המבצעים תקיפות מעבר לגבול לתוך איראן נגד כוחות צבא איראניים ואנשי מודיעין. הוא מצויד ברובי סער, רימונים ומספר תותחי נ"מ. לטענת אנשי הארגון, הם הרגו עד כה יותר מ-400 חיילים איראנים במבצעי גרילה. אף על פי שלארגון יש רק כמה מאות לוחמים מאומנים, הארגון טוען כי בעזרת המערב יש בכוחו לנצח את צבא איראן. ארצות הברית שמרה על קשר קרוב עם הארגון עד 2001, אז ניתקה את הקשר בתמורה להבטחה איראנית להחזיר הביתה איש צוות אוויר אמריקני שנאלץ לנחות בשטחה במהלך התקיפות באפגניסטן. דרך פעולה נוספת של הארגון היא התנקשות במנהיגים איראנים.
ב-10 באוגוסט 2008 עצרו שלטונות איראן את איש הדת הסוני הבכיר, אחמד נארואי. המעצר נועד ללחוץ על ארגון ג'ונדאללה לשחרר את חיילי משמרות המהפכה ששבה. נארואי ואנשי דת סונים נוספים סירבו לדרישת שלטונות איראן להוציא פסק הלכה הקורא לג'ונדאללה וליתר הקבוצות הסוניות החמושות להניח את נשקם, לשחרר את השבויים האיראנים ולחדול מפעילותם נגד המשטר.
ב-23 בפברואר 2010, הרשויות באיראן עצרו את מנהיג הארגון עבד אל-מלכ ריג'י. הוא נעצר במהלך טיסה מדובאי לקירגיזסטן. ריג'י קיבל סיוע מארצות הברית, ושהה בבסיס צבאי אמריקאי יממה לפני שנתפס, שם זייפו לו דרכון אפגני. לאחר מעצרו של ריגי מינה הארגון מנהיג חדש, אל-חאג' מוחמד דחיר בלוח, שהבטיח כי "הג'יהאד נגד הכובש האיראני יימשך".
במאי 2010 הוצא להורג אחיו של מנהיג הארגון, עבד אל-חמיד, שהיה פעיל בג'ונדאללה. הוא נעצר בפקיסטן ב-2008 והוסגר לאיראן.
ב-20 ביוני 2010, ריגי הורשע ב-79 סעיפים של פשעים שונים, ביניהם רצח, חטיפה, פיצוץ מטענים במקומות ציבוריים, שוד ועוד רבים אחרים. כיאה למשפט האיראני המזורז, ריגי הופיע בפעם הראשונה בבית המשפט לפני שלושה שבועות, כאשר התובעים האיראנים דרשו לגזור עליו את עונש המוות. ריגי הודה בכל המיוחס לו, טען כי הוא מקושר להמוסד הישראלי ול-CIA האמריקאי וביקש מהשלטונות שיחוסו עליו. ראש הרשות השופטת, אייתוללה סאדק לריג'אני, סירב לחון אותו ודן אותו למוות.
בתחילת אוקטובר 2010 חטף הארגון את אחד מבכירי תוכנית הגרעין האיראנית, אמיר חוסיין שיראני, יליד 1971. בתמורה דורש הארגון את שחרורם של 200 מפעילי הארגון, היושבים בבתי הכלא באיראן. לטענת דובר הארגון, הבכיר האיראני פירט בהודאתו בחקירה שמות של חברות איראניות המעורבות בתוכנית הגרעין. כמו כן הוא מסר שמות ופרטים של אתרי גרעין איראניים עליהם לא נודע בעבר. אם איראן לא תיענה לדרישת הארגון מאיים הדובר, הארגון יפרסם את הודאתו של הבכיר האיראני - כך שכל העולם ידע את האמת על תוכנית הגרעין האיראנית.
זיכרונות להבהרת ההיסטוריה של היעקוביניזם
זיכרונות להבהרת ההיסטוריה של היעקוביניזם (Mémoires pour servir à l'Histoire du Jacobinisme), הוא חיבור של האב אוגוסטן דה בארואל שניסה לטעון שהמהפכה הצרפתית, כמו גם שאר המהפכות שפקדו את אירופה בסוף המאה ה-18, הם פרי קנוניה ותוכננו מראש על ידי כת או קבוצה סודית. החיבור פורסם בשנים 1797-1798 בצרפת, ולאחר מכן תורגם לשפות רבות.
טיעונו של בארואל
טיעונו המרכזי של בארואל הוא שהתקיים קשר שחבריו דנו והחליטו עוד בטרם המהפכה הצרפתית "להרוס את הכנסייה, לחסל את המלוכה ולפורר את החברה". על פי בארואל לא מדובר בסדרת מהפכות שפקדו את אירופה אלא במהפכה אחת שנבעה מכת סודית ומהפכנית של הבונים החופשיים. כמו כן בעיני בארואל יש דואליות מלאה בין הדת הנוצרית לעקרונות הפיאודליזם ולכן מרידה כלפי אחד מהמרכיבים הללו היא בהכרח מרידה גם במרכיב השני. בארואל חוזר שוב ושוב על הכינוי "סופיסטים" בדברו על אותה קבוצת קושרי קשר והוא טוען בעקיפין שהיא משתמשת ב"סופיזם" - סופיזם הוא כינוי להוכחה שלכאורה היא משכנעת והגיונית ולמעשה היא מסלפת את הדברים ומבוססת על הנחת שווא. סופיסטים הוא כינוי לקבוצה גדולה של פילוסופים וחכמים ביוון העתיקה, שעסקו בהוראת תורת הדיבור, וייצגו את דעותיו של אדם לבקשתו. תפישתם של הסופיסטיים היא רלטוויסטית, כלומר יחסית: אין אמת ממשית או מוחלטת – תכלית העיסוק שלהם היא לנצח בוויכוח. הסופיסטיים הואשמו על ידי מתנגדיהם (ובהם סוקרטס) כי הם משתמשים בהוכחותיהם ובטענותיהם בסופיזם. למעשה בארואל טוען שמדובר בקבוצה כביכול חכמה ואינטליגנטית שמרמה את הציבור ומשתמשת בהוכחות שווא כחלק מהקונספירציה המשולשת כנגד הממשל, הדת והחברה.
בארואל טוען שאת הקואליציה האנטי-נוצרית מרכיבות שלוש קבוצות:
למעשה מדובר במערכת מדורגת של קבוצות מהפכניות שהולכות ומתפתחות- בתחילה קשירת קשר נגד הנצרות, לאחר מכן קשירת קשר כנגד המלכים והנצרות ולבסוף קשירת קשר כנגד כל דת, כל ממשל, כל מוסד חברתי וכל רכוש.
היחס לחיבור
החיבור זכה לאהדה רבה בקרב הריאקציונים ותומכי המשטר הישן. הסיבה המרכזית היא ככל הנראה פסיכולוגית - חיבורו של בארואל מעביר את האחריות למהפכה מטעויות הממשל ומעניינים קונקרטיים שצריך לתקן כגון זכויות היתר של האצילים, לחבורה של מהפכנים שהם הגורם למהפכה. כמו כן, זה מקטין את הציבור שיזם את המהפכה - לא עוד מעמדות נמוכים זועמים כי אם פילוסופים שמעוותים את המציאות ושוב בהם הרבה יותר קל ונוח לטפל. למעשה השמרנים של המאה ה-18 לא האמינו ואולי לא רצו להאמין שלרגש המהפכני יש בסיס לגיטימי ממשי. בקרב המהפכנים ובצרפת שלאחר המהפכה נתקבל החיבור בבוז.
צדקת הטיעון
השאלה לגבי צדקת טיעונו של בארואל היא שאלה היסטורית שהדיון בה עודנו נמשך - נהיר לכולם שלא הייתה קנוניה במובן שאליו התכוון בארואל, של קשר שבו חברי הבונים החופשיים קבעו בסוד תאריך ושעה להתנפל על הבסטיליה. עם זאת, מספר עובדות מעלות יסודות סבירים לחשד: ביניהן הסודיות המובנה של הארגון, העובדה לבונים החופשיים היו בתקופה המדוברת סניפים פעילים בכל רחבי אירופה והתקיים קשר ביניהם, והעובדה שרוב ההנהגה שלאחר המהפכה הגיעה מאותן קבוצות שמתאר בארואל.
לעומת זאת, בארואל מהתעלם מכך שחלק נכבד במהפכה הצרפתית לקחו פשוטי העם, שלא היו חברים בבונים החופשיים (שם התקבצו בורגנים עשירים) וודאי שלא השתייכו למשכילים. הוא גם אינו מתייחס לעובדה שלפשוטי העם היו סיבות טובות לכעוס על חיי העושר והשחיתות של הכנסייה והאצולה, ושסיבות אלו רלוונטיות להן יותר מאשר דבריהם של פילוסופים, מה גם שאיכרי התקופה בדרך כלל לא קראו את הגיגיהם של פילוסוף או משכיל כזה או אחר.
בנוסף, העובדה שהטקסט של בארואל לא כתוב כמקור היסטורי, לא מבסס את עצמו על עובדות ולא מביא לידי הקורא את ההבנה מה גרם לו לכתוב את התזה הזו, מחלישה את אמינות התאוריה.