cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מבצע דין וחשבון
הרקע למבצע
בשנת 1993 החלה הסלמה חמורה בלחימה ברצועת הביטחון. בתוך כחמישה שבועות, בין 13 באפריל ל-24 במאי, נהרגו בדרום לבנון תשעה חיילים ישראלים. ב-13 באפריל נהרגו שלושה צנחנים מגדוד 101 שעלו על מטען ממולכד בעת שהיו בסיור רגלי באזור הכפר קנטרה. כוח בפיקודו של המ"פ אלעד בן דוד יצא ל'טווס' בסלוקי, הכח עלה על זירת מטענים, אלעד, המ"מ סגן משה ברי והקשר פיטר רפפורט, נהרגו במקום. ב-18 במאי נהרגו בקרב עם מחבלי החזבאללה שני חיילים ממפלוגת ה"עורב" החטיבתית, וב-24 במאי התרחש אירוע "ירי ידידותי" בין שני כוחות של צנחנים, במהלך מארב באזור כבריחא. באירוע זה נהרגו ארבעה צנחנים מגדוד 101. המתיחות עלתה שוב במהלך חודש יולי: ב-8 ביולי נהרגו שני חיילים מחטיבת גבעתי בעיישיה, ולמחרת נהרגו ארבעה חיילי יחידת "עורב" של חטיבת הצנחנים מירי טיל סאגר ומירי מרגמות על מוצב סוג'וד, בגבול הצפוני של רצועת הביטחון. ב-20 ביולי ירה חזבאללה קטיושות ליישובי הצפון; יומיים לאחר מכן נהרג חובש של יחידת נ"מ במהלך פעולה מבצעית בדרום לבנון. בימים שלאחר מכן ירה חזבאללה מספר פעמים טילים על יישובי הצפון. בעקבות רצף האירועים הורתה הממשלה, בראשות ראש הממשלה ושר הביטחון דאז, יצחק רבין, לרמטכ"ל אהוד ברק לצאת למבצע.
מהלך המבצע
ראש הממשלה ושר הביטחון, יצחק רבין, הגיע לאזור והבטיח לתושבי הצפון שצה"ל לא ישתוק. ב-25 ביולי החל מבצע "דין וחשבון". במהלך המבצע תקף חיל-האוויר מטרות מחבלים רבות בדרום לבנון, וטנקים ותותחים של צה"ל הפגיזו כפרים, שאנשי החיזבאללה פעלו מתוכם. צה"ל הזהיר את תושבי דרום לבנון מבעוד מועד, ונתן להם שהות לעזוב את בתיהם ולנוע צפונה. שיירות הפליטים, שנעו לעבר ביירות, היו אמורות להפעיל לחץ על ממשלת לבנון לפעול כנגד ארגוני המחבלים. את חזית הלחימה ניהל אלוף פיקוד הצפון יצחק מרדכי, כאשר תחתיו פעלו מפקדי האוגדות גבי אופיר, מפקד עוצבת הגליל, וגבי אשכנזי, מפקד יחידת הקישור ללבנון. בתחילתו של המבצע פשט כוח של שייטת 13 בפיקודו של ארז צוקרמן על בסיס מחבלים בטריפולי והרג שישה מחבלים. במשך שבעה ימים, כמעט 24 שעות ביממה, פעל חיל-האוויר בלבנון. מעל אלף גיחות בוצעו באותו שבוע, וכל טייסות הקרב של חיל-האוויר השתתפו במבצע. היעדים שנגדם פעל חיל-האוויר היו מאוד נקודתיים ונקבעו במידה רבה בשל אופיו של הטרור בגיזרת לבנון, הממוקם בכפרים וחוסה בצילה של אוכלוסייה אזרחית. בבוקר יום ראשון, 25 ביולי, סמוך לשעה עשר וחצי בבוקר, המריאו ראשוני המטוסים שהשתתפו במבצע. יעד הפתיחה היה בצפון בקעת הלבנון, באזור ג'נתא. גיחה זו וגיחה שבוצעה באותו זמן בבעל-בק, נתנו את האות לתחילת הפעילות האווירית.במהלך המבצע הותקפו כפרים רבים בדרום לבנון, המזוהים עם חזבאללה, בידי תותחים, טנקים ומטוסי חיל האוויר ואלה זרעו בהם הרס. מטוסי חיל האוויר ביצעו קרוב לאלף גיחות הפצצה נקודתיות. כתוצאה מהפגזות צה"ל ומשידורי רדיו שדחקו באזרחים לעזוב את מקום מגוריהם, עזבו כ-300 אלף תושבים שיעים מדרום לבנון את בתיהם ונמלטו לביירות ואזורים אחרים. כוחות מיוחדים של צה"ל, ובהם יחידת מגלן, עליה פיקד טל רוסו, וסיירת צנחנים, בפיקוד חגי מרדכי, פעלו במהלך המבצע בעומק לבנון למטרות איסוף מודיעין והכוונת אש מדויקת מן האוויר ומן הים על יעדי חזבאללה. בעיצומו של המבצע התגלתה מחלוקת בין הרמטכ"ל, אהוד ברק, אשר רצה להרחיב את המבצע ולתקוף יעדים בביירות, לראש אמ"ן, אורי שגיא, אשר טען כנגדו כי המבצע השיג את יעדיו ויש לסיימו. השניים העלו את הסוגיה בפני ראש הממשלה, יצחק רבין, אשר הכריע בעד עמדתו של שגיא וקבע כי יש לסיים את המבצע.
תוצאות המבצע
במהלך המבצע נהרגו 118 אזרחים לבנונים, מתוכם 50 מחבלי חזבאללה ו-40 נפצעו. בצד הישראלי נהרג חייל אחד ושני אזרחים ונפצעו כ-13 אזרחים. המבצע גרם לנזק רב בלבנון, בין השאר לגשרים ולתחנות כוח, וספג ביקורת חריפה בישראל ובעולם. ב-31 ביולי לאחר שבוע של הפגזות הדדיות, נחתם הסכם הפסקת האש, בו שני הצדדים התחייבו להימנע מלפגוע במטרות אזרחיות, כלומר שחזבאללה ימנע מירי קטיושות לצפון ישראל וישראל לא תירה לתוך כפרים לבנונים. ההסכם התיר לחזבאללה וישראל לנהל מלחמה בתוך רצועת הביטחון כל עוד אזרחים לא יפגעו. הבנות "דין וחשבון" שנחתמו עם סיום המבצע דיברו על מניעת פגיעה באזרחים. קצינים בצה"ל כמו ראש להק מודיעין של חיל האוויר, העריכו שהארגון ספג פגיעה מורלית שהשפיעה על המוטיבציה והארגון שלו בעתיד, אולם קצינים בפיקוד הצפון, ובהם משה תמיר, העריכו כי למעשה חזבאללה הוא המרוויח האמיתי מהבנות מבצע דין וחשבון, משום שכך זכה ללגיטימציה לפעולותיו ולא חל פיחות במוטיבציה שלו לבצע פעולות כנגד חיילי צה"ל ויישובי הצפון.
ב-1996 חזר אי-השקט לגבול הצפוני, וישראל יצאה למבצע ענבי זעם.
המבצע נחשב לאחד ממבצעי הדגל של חיל התותחנים הישראלי. כמו כן, השתתפו במבצע גם חיל האוויר, חיל השריון וחיל הים.
המצב ברצועת הביטחון לאחר מבצע דין וחשבון
ב-19 באוגוסט, פחות משלושה שבועות לאחר הסכם הפסקת האש, נהרגו תשעה חיילי צה"ל שנפגעו ממטעני צד שהטמינו מחבלי חזבאללה. כוח של חטיבת גולני, מגדוד 12 ששב מביצוע מארב בגזרה המערבית נתקל במטען חבלה, ממנו נהרגו שבעה חיילים. שני חיילים מחיל ההנדסה הקרבית נהרגו כאשר ניסו לחלץ את הכוח של גולני. ישראל הגיבה בהתקפה על מספר מוצבי חזבאללה ליד הגבול הסורי. כשנה לאחר תום המבצע ב-2 ביוני 1994 תקפו מטוסי חיל האוויר בסיס אימונים של חזבאללה ליד עין דרדרה שבו התקיים טקס סיום של מחזור קצונה בארגון. במחזור הזה היו בנים רבים של בכירים בחזבאללה כ-40 מצוערי חזבאללה נהרגו בתקיפה. ב-18 ביולי התרחש הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה.
צומת הערבה
צומת הערבה הוא צומת הנמצא בצפון הערבה, במרחק של כ-9 קילומטר מבריכות מפעלי ים המלח, 34 ק"מ מדימונה ו-169 ק"מ מאילת. הוא ממוקם בגבולותיה המערביים הטבעיים של הערבה. הצומת הוא מפגשם של כביש 90 וכביש 25, שמסתיים בצומת.
איבראהים מקאדמה
איבראהים מקאדמה (בערבית: ابراهيم المقادمة, תעתיק מדויק: אבראהים אלמקאדמה; 1952 - 8 במרץ 2003) היה אחד מראשי הזרוע הצבאית של תנועת החמאס, פעיל פוליטי בכיר בתנועה, ואידאולוג בולט בקרב תנועת "האחים המוסלמים" בשטחים, עד להריגתו בידי צה"ל.
ביוגרפיה
אבראהים אל-מקאדמה נולד בשנת 1952 במחנה הפליטים ג'בליה שברצועת עזה. לאחר שהצטיין בלימודיו התיכוניים, יצא ללימודי רפואת שיניים במצרים, שם הצטרף לתנועת האחים המוסלמים והפך לפעיל סטודנטיאלי בולט. בשנת 1976 סיים את לימודיו בהצלחה, התחתן, ושב לרצועת עזה.
במסגרת פעילותו בתנועת האחים המוסלמים, נעצר ד"ר אל-מקאדמה יחד עם השיח' אחמד יאסין והואשם באחזקת נשק ובייסוד התארגנות צבאית. בפועל, שימש אל-מקאדמה כמפקד הראשון של מנגנון הביטחון הפנימי בחמאס. אל-מקאדמה נשפט ל-8 שנות מאסר, וריצה גם חצי שנה של מאסר מנהלי נוסף, עד לשחרורו בשנת 1992. במהלך שהותו בכלא אשקלון הוא צבר השפעה כהוגה וכאידאולוג. הוא העביר שיעורי דת והגות מדינית, ואף כתב בכלא ספר תחת השם הבדוי 'ד"ר מחסן כרים'. הספר, אשר נקרא "הסכסוך הדמוגרפי בפלסטין", סקר את ההגירה היהודית לארץ ישראל בין השנים 1881–1990.
עוד בעת שהותו בכלא הישראלי, כמו גם לאחר שחרורו, הסתמן אל-מקאדמה כאחד מהמתנגדים הבולטים ליוזמת הסכמי אוסלו. הוא סבר שהסכם שלום עם האויב הישראלי יוביל לחיסולם של הפלסטינים. אל-מקאדמה ראה בהתנגדות המזוינת את הדרך היחידה לעצמאות, "ולו במחיר הריגת חצי מהעם הפלסטיני". לראייתו, אותה הביע בספרו "הסכם עזה ויריחו מזווית אסלאמית", הסכמי אוסלו היוו ויתור על 80% משטחי פלסטין ההיסטורית. ד"ר אל-מקאדמה תמך בגישה לפיה "הג'יהאד הוא הפתרון".
גישתו הקיצונית של ד"ר אל-מקאדמה - אשר כתב עשרות מאמרים וספרים בנושאי ג'יהאד, האחים המוסלמים, והדרך לשחרור פלסטין - הובילה למעצרו על ידי הרשות הפלסטינית. הוא נכלא בין השנים 1996–2000 ונטען כי עבר עינויים בכלא. עם שחרורו, החל להרצות באוניברסיטה האסלאמית בעזה.
ד"ר מקאדמה נחשב על ידי שירותי הביטחון הישראליים כאחראי לפעילות הצבאית החשאית ובתור האידאולוג הראשי של החמאס. חרף השפעתו המרכזית וקשריו לבכירים אחרים בחמאס, התנהל מקאדמה בחשאיות רבה. הוא מיעט להופיע בתקשורת והקפיד על פרופיל נמוך, דבר אשר הקשה מאוד על גורמי ביטחון ישראליים לעקוב אחריו. הוא זוהה כמייצג מובהק של הזרם הדוגמטי והבלתי מתפשר בחמאס, קרי, הזרם המסרב להכיר בישראל או להגיע עמה לפשרות זמניות כלשהן. הוא תמך במאבק מזוין עד להשמדת ישראל והחלפתה באמצעות כינון מדינת שריעה מוסלמית.
ב-8 במרץ 2003 נהרג איבראהים מקאדמה והוא בן 51, בטילים שנורו משני מסוקי קרב ישראליים, כאשר נסע במכוניתו בשכונת שיח' רדואן בעיר עזה. יחד עמו נהרגו מהירי שלושה משומרי ראשו אשר נסעו ברכב. שניים מהם, ח'אלד ג'מעה ועלאא' שכרי, היו מוכרים כפעילים צבאיים בזרוע הצבאית של החמאס. כמו כן נהרגה ילדה שעברה ברחוב. בזכות גורמי הסברה ומורשת, ולנוכח השפעתו הרבה על התנועה, השתרשה דמותו של מקאדמה בקרב תומכי חמאס וכתביו נלמדים על ידיהם גם שנים לאחר מותו.
רכבת לצפון
רכבת לצפון הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי אסף אמדורסקי. השיר יצא לאור במאי 2008, כסינגל הראשון מתוך האלבום "הרי את", על ידי חברת התקליטים א.א. מוזיקה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי אסף אמדורסקי והופק על ידי אמדורסקי ורונן בר חורין. השיר הוא בסגנון הרוק האלקטרוני המאפיין את שאר השירים באלבום. השיר נקרא במקור "קקי בכנרת".
יוסי חרסונסקי ציין את השיר בחיוב והעניק לו ציון של ארבעה כוכבים מתוך חמישה.
זמן מה לאחר צאת האלבום, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וצבר עד כה מעל ל-1.7 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי נועם ורדי והועלה לערוץ היוטיוב של אמדורסקי ב-23 בנובמבר 2010.
Component video
Component video היא אחת מהשיטות להעברת אות וידאו אנלוגי. אות הקומפוננט מכיל בנפרד את אות הבהירות (Y - luminance), ואת אותות הפרשי הצבעים (b-y), (r-y). בצורתו הבסיסית ביותר כולל האות בנפרד את שלושת צבעי היסוד: אדום, ירוק וכחול (RGB). לשם כך משתמשים בשלושה כבלים נפרדים, דבר המאפשר להעביר אותות וידאו באיכות גבוהה יותר מאות Composite video. אות זה נקרא כך מכיוון שהאות מופרד לרכיביו. שיטה זו משמשת להעברת את אות החוזי (וידאו) בלבד, ללא אות השמע (אודיו). מכיוון שהאות מורכב מחלקים בסיסיים יותר (צבעי היסוד), עיבודו בשיטה זו מדויק וטוב יותר ומאפשר לבצע כיוונים וכיולים בצורה מדויקת יותר. לדוגמה, הקטנת שיעור הצבע האדום באות המורכב. חסרונה העיקרי של שיטה זו היא עצם ההפרדה לשלושה כבלים, כלומר יש לפרוס 3 פריסות זהות (במקום אחת בשיטת Composite), וכן, כל מכשיר כזה דורש 3 מחברים.
שיטה זו רווחת בתחום הווידאו המקצועי.
פסק דין הירשזון-דמארי
פסק דין הירשזון-דמארי ניתן במערכה משפטית בת שלושה שלבים, בה נדונו ערעוריהם של אברהם הירשזון ואילנה דמארי על שומה בה חייב אותם פקיד השומה. הסוגיה המשפטית המרכזית הייתה, האם יש לחייב בשומה את הגנב, בגין שווי גנבה או מעילה שהושבה לבעליה, ואם כן - האם ניתן יהיה לקזז מההכנסה שבגניבה את ההוצאה שבהשבת הגניבה, שנעשתה בשנת מס מאוחרת יותר.
הערעורים על החלטת פקיד השומה נדונו תחילה בשני הליכים נפרדים בבית המשפט המחוזי. הדיון בערעורים על החלטות בית המשפט המחוזי בהם אוחד בבית המשפט העליון. פסק הדין של בית המשפט העליון הוא פסק דין תקדימי בדיני מיסים. נקבע בו שכספים שהושגו בגניבה או במעילה הם הכנסה בידי הגנב בשנה שבה נלקחו, השבתם היא הוצאה מוכרת בשנה שבה הוחזרו, ואת סכומי ההשבה ניתן לקזז מול הכנסה בשנה שבה הושבו או בשנים שלאחר מכן. שאלה נוספת שנדונה בבית המשפט העליון הייתה אם ניתן לקזז את סכומי ההשבה לאחור, מול הכנסות משנת ההכנסה של כספי גניבה או המעילה. בערעור בבית המשפט העליון ניתנה לשאלה זו תשובה חיובית, אך בדיון נוסף נקבע שלא ניתן קזז לאחור את סכומי ההשבה מול סכומי הגניבה.
פרשת דמארי
אילנה דמארי עבדה כמנהלת מדור בקרת חשבונות רפואיים ב"מכבי שירותי בריאות". בשנים 2007–2008 דמארי גנבה מחשבון "מכבי" כ-2,400,000 ש"ח. דמארי הורשעה בנובמבר 2009, נגזרו עליה עונשי מאסר וקנס. במקביל נחתם בין "מכבי" לבין דמארי הסכם פשרה שקיבל תוקף של פסק דין, על פיו דמארי תשיב ל"מכבי" את כספי הגניבה לרבות ריבית והפרשי הצמדה בסך כולל של 1,054,000 ש"ח וכן תשחרר לטובת "מכבי" כספים שנצברו בקרן מקפת בסך 295,706 ש"ח – בסך הכל 1,349,706 ש"ח. דמארי עמדה בהסכם והשיבה ל"מכבי" את הסכום האמור.
לאחר מכן, באפריל 2010, הוציא פקיד השומה רחובות שומה בצו לשנים 2007–2008, במסגרתה הוסיף להכנסתה של המערערת סך 1,233,717 ש"ח – לפי חישוב סכום הגניבה שערך – כהכנסת עבודה ולחלופין כהכנסה מעסק או משלח יד.
פרשת הירשזון
אברהם הירשזון כיהן כיו"ר הסתדרות העובדים הלאומית משנת 1995 ועד 2005. הירשזון ניצל את מעמדו בהסתדרות לגניבת כספים בסכום הנע בין 1,300,00 ל-1,932,000 ש"ח. ביוני 2009 בית המשפט המחוזי בתל אביב הרשיע את הירשזון בגניבת הכספים, בארבע פרשות מתוך שש שיוחסו לו. כן הורשע הירשזון בעבירות של גניבה בידי מנהל, מרמה והפרת אמונים, רישום כוזב במסמכי תאגיד, הלבנת הון ושתי עבירות של קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות. על הירשזון נגזרו עונשי מאסר וקנס. במקביל השיב הירשזון להסתדרות סך של 1,730,000 ש"ח. הירשזון ערער על גזר דינו בפני בית המשפט העליון, ביולי 2011 ניתן פסק הדין בו נדחה הערעור.
פקיד השומה קבע להירשזון שומה לשנים 2005-2000, בה בכל שנת מס התווספה להכנסתו חמישית מסכום הגניבה – כהכנסה מעסק, החייבת במס. בנוסף נקבע כי בהיותו "עוסק", היה על הירשזון לנהל פנקסים ומשלא עשה כן הוטלה עליו תוספת מס.
גדר המחלוקת ופסיקת בית המשפט המחוזי
המחלוקות העיקריות בין הצדדים היו האם כספי גניבה נחשבים "הכנסה" החייבת במס, למרות שמיד עם קבלתם קמה החובה להשיבם, ולחלופין, מה דינה של גניבה שהוחזרה במסגרת משפטו הפלילי של הגנב, לעניין חיוב הגנב במס הכנסה על סכום הגניבה. לפי פקיד השומה זו הכנסה מעסק או ממשלח יד החייבת במס מלא, לטענת המערערים לא ניתן לחייב מס הכנסה על כסף שהוחזר מכוח הדין.
ערעורה של דמארי על קביעת השומה
דמארי ערערה לבית המשפט המחוזי מרכז על החלטת פקיד השומה, וטענה כי הטלת מס על הכנסה שלא נותרה בידה מהווה פגיעה בזכותה לקניין, ואינה עולה בקנה אחד עם הפרשנות התכליתית בדיני המס, האמורה להביא לידי הטלת מס אמת. בנוסף טענה דמארי כי החלטת פקיד השומה נתקבלה בחוסר תום לב נוכח השבת הכספים ל"מכבי". דמארי הדגישה כי הופלתה לרעה לעומת פסק דין מגיד, בה נוכו מהשומה הוצאות הנישום העבריין לצורך רכישת דירה, אותה העביר כפיצוי לידי החברה ממנה גנב כספים. בית המשפט המחוזי דחה את הערעור וקבע כי יש למסות רווחים שהופקו בניגוד לחוק, וזאת כדי שלא יצא חוטא נשכר. כן נקבע, כי כספי הגניבה הם הכנסה חייבת חרף השבתם ל"מכבי" במסגרת הסכם הפשרה, וזאת משהמערערת עשתה בהם כרצונה ונהגה בהם מנהג בעלים. בית המשפט המחוזי דחה את בקשתה של דמארי לעיכוב ביצועו של פסק הדין, אך בית משפט העליון קיבל את בקשתה לעיכוב ביצועו של פסק הדין עד למתן פסק הדין בערעור.
ערעורו של הירשזון על קביעת השומה
הירשזון ערער לבית המשפט המחוזי בתל אביב על החלטת פקיד השומה, וטען כי במהלך שנת 2009 השיב סך כולל של 1,730,000 ש"ח, ויש לאפשר לו לנכות סכום זה כהוצאה בייצור הכנסתו, וציין כי בשנה בה השיב את הכספים אין לו כל מקורות הכנסה מהם יוכל לנכות את כספי ההשבה באותה שנה. גם הירשזון הביא את פסק דין מגיד כתמיכה לטענתו. עוד טען הירשזון כי יש לסווג את כספי המעילה כהכנסה חייבת מעבודה או כהכנסה מכל מקור אחר ולא כהכנסה מעסק החייבת בניהול פנקסים. בנוסף טען הירשזון כי קביעת השומה לא התחשבה בזיכוי ממקצת הפרשיות בהם הואשם. בית המשפט המחוזי דחה את הערעור וציין כי בניגוד למקרה זה, בעניין מגיד לא נדונה שאלת ייחוס סכום ההשבה לשנות מס קודמות. בית המשפט קבע כי אין מקום להתחשבות באי-קיומם של מקורות הכנסה למערער בשנת ההשבה שמהם יוכל לנכות את סכום ההשבה כהוצאה. עם זאת בית המשפט קיבל את ערעורו של הירשזון בעניין החובה לנהל פנקסים ביחס לכספי המעילה, וביטל את הקנס שהוטל עליו בגין אי-ניהול פנקסים.
פסיקת בית המשפט העליון
המערערים ביססו את עמדתם על גישתו של פרופ' יוסף אדרעי, לפיה סכומים אשר לגביהם קיימת חובת השבה דומים להלוואה בלתי-רצונית, ומשכך אינם מגדילים את יכולתו הכלכלית. יכולתם של הנישומים להחזיק בכסף ולעשות בו כרצונם מקבלת ביטוי בתשלומי ריבית והצמדה שחייבים הם לשלם לבעלים בעת ההשבה, ואכן ככל שלא הוספו סכומים אלה לתשלום, יש לחייב את הנישום במס. במבוא לפסק הדין מצביע השופט רובינשטיין על המתח בין העיקרון הכללי של תקנת הציבור לבין עקרונות המיסוי הבסיסיים של הטלת מס אמיתי ומוצדק.
בשלב השני נידונה הסוגיה האם כספי גניבה או מעילה - שמטיבם חייבים בהשבה ולעיתים אף כבר הושבו בפועל - נחשבים "הכנסה" החייבת במס. גם בסוגיה זו קבעו השופטים פה אחד כי כספי גניבה או מעילה נחשבים "הכנסה" החייבת במס, אפילו במקרה שכבר הושבו בפועל. ביסוד קביעה זו עמדו שיקולי טובת הציבור בכלל ושיקולי מדיניות מיסוי - מיסוי הכנסתו החייבת של הנישום. רובינשטיין הציג את שיטתו החולקת של המשפטן פרופ' אדרעי, אך הבהיר כי המבחן הקובע הוא כיצד התייחס הנישום בעצמו לכספים עת הוחזקו ברשותו – האם כקניינו שלו או של אחר – והאם נהג בהם מנהג בעלים.
הסוגיה המרכזית הייתה השאלה אם השבת כספי הגניבה או המעילה הם הוצאה מוכרת שניתן לקזז או לנכות מהשומה. לגבי ניכוי הכספים שהושבו קבעו השופטים פה אחד כי עקרונית יש להכיר בהשבה כהוצאה מוכרת, זאת כיון שהתשלום היה "תרופתי" (ולא עונשי) ואין בהתרת הניכוי משום סיכול תקנת הציבור. השופט רובינשיין ציין כי ביחס לדרישה בחוק שההוצאה תהיה "עבור ייצור ההכנסה", בנסיבות העניין יש להעניק פרשנות לפיה יש לבחון האם ההוצאה מהווה חלק מן הסיכונים השוטפים הקשורים לייצור ההכנסה, אף אם אינן כרוכים בייצור הכנסה במובן האקטיבי. עם זאת, השופטים הסכימו פה אחד כי במקרה זה לא ניתן להכיר בהשבה הוצאה מוכרת, כיון שהחוק ובעקבותיו הפסיקה קבעו שניתן להכיר בהוצאה רק עבור שנת המס בה הושגה ההכנסה).
לגבי קיזוז כספי הגניבה או המעילה שהושבו, בתורת "הפסד", דעת הרוב של רובינשטיין וסולברג קבעה שבנסיבות העניין יש לקזז את כספי הגניבה או המעילה שהושבו, בתורת "הפסד". הנדל סבר בדעת מיעוט שגם בנסיבות העניין לא ניתן לקזז הפסד כנגד הכנסה בשנת מס קודמת.רובינשטיין קבע כי למרות שככלל אין לאפשר קיזוז הפסדים כנגד הכנסות של נישומים בשנים שקדמו לשנת ההפסד, יש לאפשר זאת במקרים חריגים כדי למנוע גרימת עוול לנישום. לדבריו, אף שסעיף 28 לפקודת מס הכנסה אינו מתייחס לאפשרות הקיזוז לאחור, יש להעדיף פרשנות צודקת של חוקי המס העולה בקנה אחד עם עקרונות היושר, לפיה מדובר בלקונה, אף אם הדבר מהווה סטייה מן הדרך הפרשנית המקובלת. גישה זו תואמת את המגמה לנקוט בפרשנות מרחיבה לטובתו של הנישום בנושא קיזוז הפסדים, בדרך של הגדלת "סלי ההפסדים" המותרים לקיזוז לצורכי מס. רובינשטיין ציין כי המחוקק לא העלה בדעתו להתייחס למיסוי כספי גניבה או מעילה. עם זאת, רובינשטיין הגביל את שיעור הקיזוז למחצית מסכום ההשבה, במטרה להביא לידי ביטוי את העובדה שהמערערים גנבו כספים אלה, ונהגו בהם בפועל מנהג בעלים ולאזן את מתן אפשרות הקיזוז בשל הרצון למנוע אי צדק, עם הרקע הלא חיובי. רובינשטיין נסמך על המושג "אשם תורם" שיסודו בדיני נזיקין והוסב גם לדיני החוזים. לשיטתו בגניבת הכספים ובאי-השבתם למשך פרקי זמן משמעותיים יש לראות את המערערים כנושאים במחצית מן ה"אשם", ועל כן ניתנת להם האפשרות לקזז רק מחצית מן הסכום. סולברג הצטרף לדברי רובינשטיין, ומנמק זאת בפרשנות תכליתית, שיקולי יושר וצדק, ומניעת עוול לנישום.
הנדל, בדעת המיעוט, סבר כי סעיף 28 שולל לחלוטין את האפשרות לקזז "הפסד" כנגד הכנסה בשנים קודמות, וכי אין בפקודת מס הכנסה פתרון למצב שבו לא ניתן לקזז את ההפסד במלואו באותה שנה ואף לא בשנים הבאות. הנדל הסכים עם רובינשיין כי כאשר קיים חוסר בהירות בדבר היקף תחולת דיני קיזוז ההפסדים, יש לבכר גישה המביאה להרחבת התחולה על פני גישה המביאה לצמצומה, אך לדעתו סעיף 28 אינו מותיר "חוסר בהירות". הנדל התריע כי העמדה לפיה במקום בו המחוקק לא אסר משהו במפורש ניתן יהיה להתיר זאת באמצעות כלים פרשניים ומשיקולי צדק הגם שהסעיף בכללותו ברור, נהיר ומובנה עד מאוד, עלולה להביא לתוהו ובוהו פרשני.
בשולי פסק הדין, רובינשטיין דחה את טענת המערערים נגד סיווג כספי הגניבה כהכנסה באמרם שמיסוי כספי גניבה עלול לפגוע בתמריץ שיש לגנב להשיבם. מאידך גיסא, ביחס לקיזוז הכסף כ"הפסד" רובינשטיין כתב בין הנימוקים לקיזוז, כי ראוי שיישמר ככל הניתן תמריץ לגנבים להשיב את שללם, במובן זה שיידעו כי אף אם יוטל על כספים אלה מס הכנסה, יוכלו להביא זאת לידי ביטוי בניכוי סכום ההשבה או קיזוזו.
ביישום הקביעות בהכרעת הדין, רובינשטיין קבע כי על מנת לשקף ככל שניתן את מאזן ההכנסות וההוצאות של המערערים וכדי לא להעמידם בפני עונש כפול או כפל קנס, יש לקזז מהכנסתם עד מחצית מסכום ההשבה, כהפסד בשנות המס שקדמו לשנת ההוצאה.
במשפט המשווה
ההלכה הפסוקה בארצות הברית (הלכת James) קובעת כי העובדה שקיימת חובת השבה על גניבה וכדומה, אינה רלוונטית לעניין המיסוי ככל שבפועל הייתה בידי הגנב השליטה בכספים והוא יכול היה להפיק מהם תועלת כלכלית כרצונו. מאידך גיסא, כאשר ישיב הנישום את הכספים לבעליהם החוקיים, הוא יוכל לנכות סכום זה כהוצאה בייצור ההכנסה, בשנת ההשבה. גם במשפט בדרום אפריקה נפסק לגבי הכנסה שהופקה בהונאת פונזי, שחרף קיומה של חובת ההשבה יש למסות את ההכנסה במלואה, שכן הנישום התכוון להחזיק בכספים לשימושו הפרטי. הלכה דומה נקבעה גם בפסיקה בקנדה אך שם הושארה בצריך עיון השאלה אם הגניבה תחויב במס במקרה בו הכסף הושב באותה שנת מס. ההלכה באוסטרליה אף היא קובעת כי גם רווחים שהופקו באופן בלתי-חוקי ניתנים למיסוי ככל שהם עונים לקריטריונים שבהם נבחנים רווחים רגילים. אולם לגבי לכספים שקיימת לגביהם חובת השבה קובעת הפסיקה כי מרגע גניבת הכספים מחזיק בהם הגנב בנאמנות קונסטרוקטיבית, ועל כן טובת הנאה אשר נצברה מכספים שהוחזקו בנאמנות קונסטרוקטיבית אינה מחויבת במס בשומתו של הנישום העבריין.
גם המשפט העברי רואה בבעלות לא מושג תאורטי מופשט, אלא דבר הנקבע על פי המציאות. גישה זו באה לידי ביטוי בקטגוריה קניינית המכונה "קנייני גזילה". משמעות הדבר, כי כאשר אדם גוזל מטלטלים, הוא קונה אותו כביכול והופך לבעליו, והפגיעה הממונית בנגזל תושלם בכך שהגזלן מחויב להשיב לו את ערך החפץ.
סדר דין אזרחי
בשולי בדברים, הנדל מציע דרך בחינה חדשנית לסוגיית הכרה בגניבה או מעילה כהוצאה מוכרת, לפיה בשלב הראשון יופעלו מבחני סעיף 17 ורק בשלב השני ובמידת הצורך יופעל מבחן המדיניות. לשיטת הנדל, לסדר הפעלת המבחנים ישנה חשיבות מטעמי יעילות, וכן הוא נובע מהקושי הכרוך ביישום מבחן המדיניות או עיקרון תקנת הציבור.
דיון נוסף
פרקליטות המדינה הגישה בקשה לדיון נוסף בפסק הדין. בנמוקי הבקשה נאמר, בין השאר:
נשיאת בית המשפט העליון, מרים נאור, אישרה את הבקשה, וקבעה דיון נוסף בהרכב של שבעה שופטים, שיעסוק בשאלה אם ניתן לקזז הפסדים לאחור, קרי כנגד הכנסות שהופקו בשנות מס שקדמו לשנת ההפסד. כשופטים בדיון הנוסף נקבעו מרים נאור, אליקים רובינשטיין, סלים ג'ובראן, אסתר חיות, חנן מלצר, ניל הנדל ונועם סולברג.
בדיון הנוסף נקבע ברוב קולות (מול עמדתו החולקת של השופט רובינשטיין) שאין להתיר קיזוז לאחור של כספי הגניבה מול כספי ההשבה, כלומר בוטלה ההלכה שנקבעה בפסק הדין הקודם של בית המשפט העליון.
שיטת השעווה האבודה
שיטת השעווה האבודה (נקראת גם יציקת שעווה נאבדת/נעלמת, באנגלית: Lost-wax casting) הוא תהליך שבו מיוצר העתק מתכתי (בדרך כלל כסף, זהב, פליז או ארד) מהפסל המקורי. בתהליך זה, ניתן להגיע לרמת מורכבות גבוהה.
התהליך כולל מספר שלבים רב והוא מסובך לביצוע. בתחילה, נבנית תבנית של הפסל המקורי משעווה, והיא מוחלפת בהדרגה בחומר הסופי (ומכאן שם התהליך).
יתרונות השיטה הם ביכולת לייצר חלקים בעלי גאומטריה מסובכת ומורכבת, החל מתכשיטים, פסלים, ועד חלקי מכונות, וחלקים למנועי סילון כלהבים וטורבינות. ניתן להשתמש במגוון רחב של מתכות בעלי טמפרטורת היתוך שונות, החל מאלומיניום, ניקל ועד טיטניום ופלדה. (קיימת שיטה דומה המאפשרת שימוש בחומרים אחרים כשרף, זפת ושומן מן החי. חסרונות השיטה הם בצורך ביצירת תבנית חדשה לכל דגם, ושימוש במשאבים רבים ובהם חומרים שונים החל משעווה, קרמיקה ומתכות שונות שלא תמיד ניתנות למחזור. חסרון נוסף הוא התהליך הממושך הדורש מקצועיות רבה, והכשרה מיוחדת.
היסטוריה
ראשית התהליך עתיקה מאוד וקיימת עדות בצורת קמע בן 6,000 שנה מתרבות עמק האינדוס. דוגמאות נוספות הן משנים מאוחרות יותר, באזור מסופוטמיה ב ובמערת המטמון (נחל משמר) והתקופה הכלקוליתית (4500–3000 לפנה"ס). תארוכי פחמן-14 שבוצעו העריכו אותם לאזור 3,700 לפני הספירה, כלומר מעל 5,700 שנים. במקומות נוספים בעולם נמצאו חפצים רבים שנוצקו בשיטה זו, למשל חפצים מקבר תות ענח' אמון (1333 לפנה"ס). בתרבות החבשית ובפרט בקרב ביתא ישראל השאילה השעווה האבודה את שמה לשיטה הספרותית המוערכת שעווה וזהב, בה הדיבור הגלוי (השעווה) צופן בחובו מסר סמוי משמעותי יותר (הזהב).
שלבי התהליך
השיטה משמשת להעתקת פסלים בכל גודל והיא משמשת לאחר סיום בניית הפסל המקורי. בשלב הגימור מבוצעת בקרת איכות לבדיקה שאין חורים כתוצאה ממילוי חסר ואיכות סופית. חורים או בועות אוויר מתוקנים במתכת. לפני המצאת החול הקרמי (צורן דו-חמצני), התבניות יוצרו מחומרים חסיני אש שונים ובהם טיח וחרסית.
אולם אוסישקין
אולם אוסישקין (בשמו הרשמי: אולם "הפועל" תל אביב) היה אולם כדורסל בן כ-2,500 מושבים בתל אביב, בין השנים 1980–2005, ששימש כאולם הבית של הפועל תל אביב. האולם היה בתחילת רחוב אוסישקין שממנו נגזר שם האולם. בסמוך לרחוב התערוכה לנמל תל אביב.. שטח האולם לשעבר משמש מאז הריסתו כחלק מפארק הירקון.
היסטוריה
בעקבות המעבר למשחקים באולמות סגורים באמצע שנות השבעים החליטה הנהלת הפועל תל אביב על הקמת האולם. האולם הוקם בשנת 1979 במקומו של מגרש הכדורסל הפתוח של הפועל תל אביב שהיה קיים במקום משנת 1953. האולם כלל 2000 מושבים, רצפת פרקט, חדרי הלבשה, חדר כושר ולוח תוצאות אלקטרוני. האולם שימש לפעילויות שונות החל מתחילת 1980. כאשר בתקופת הביניים שיחקה הפועל תל אביב את משחקיה הביתיים בהיכל יד אליהו.
המשחק הרשמי הראשון שנערך באולם המקורה היה ב-29 בספטמבר 1980 נגד הפועל חיפה. האולם אירח משחקים רבים ואחד הגדולים שבהם היה הדרבי שבו אירחה הפועל תל אביב את אלופת היורוליג, מכבי תל אביב, ב-8 במרץ 2004, בו ניצחה הפועל תל אביב בתוצאה 71:96.
לקראת עונת 2005/06 עברה הפועל תל אביב שהייתה בראשותו של שאול אייזנברג בניגוד לרצונם של אוהדי הקבוצה, לשחק בהיכל הספורט יד אליהו, שמארח גם את משחקי יריבתה העירונית, מכבי תל אביב. רוב אוהדי הקבוצה החרימו מאז את משחקי הבית של הקבוצה.
הריסת האולם
בתחילת שנת 2006 קיבלה עיריית תל אביב, בראשות ראש העיר רון חולדאי, החלטה על הריסת האולם. בעקבות ההחלטה החל מאבק ציבורי שיזמו אוהדים של הפועל תל אביב למניעת ההריסה, בטענה שזהו אולם בעל ערך היסטורי לעיר תל אביב ושאסור לחזור על הטעות שבהריסת מבנים היסטוריים כפי שקרה בעבר ביחס לגימנסיה העברית "הרצליה" וקולנוע מוגרבי. מנגד, טענה עיריית תל אביב כי לא מדובר במבנה היסטורי וכי מדובר במפגע עירוני וכלכלי הבנוי במקום אזור של פארק עירוני שהוקם לצורך זמני בלבד.
האולם אמור היה להיהרס בסוף פברואר 2006, אך בעקבות עתירת אוהדי הקבוצה לבית המשפט העליון הוצא צו מניעה שמנע את הריסת קירות המבנה, לאחר שכבר החלה הריסת המושבים והרצפה. הדיון בעניין העתירה לבית המשפט העליון התקיים בסוף יוני 2007 ובית המשפט העליון אישר את הריסת האולם.
ב-25 ביוני 2007 הוקמה קבוצת הכדורסל הפועל אוסישקין, יוזמה של אוהדי הפועל תל אביב שביקשו למחות על הריסת האולם.
ב-3 ביולי 2007 התגלו כתובות נאצה על קברי הוריו של רון חולדאי בקיבוץ חולדה שרוססו על ידי אוהדים שביקשו למחות על הכוונה להרוס את האולם. הכתובות גררו ביקורת ציבורית רחבה וגינוי מקיף, גם מצדה של קבוצת הפועל תל אביב ואוהדיה. כבר למחרת התגייסו מספר אוהדי הפועל תל אביב שהלכו וניקו את הקברים והביעו התנצלות.
ב-25 ביולי 2007 החלה הריסתו של האולם. לאחר הריסתו שטח האולם "סופח" לפארק הירקון.
ב-1 בדצמבר 2009 החליטה מועצת עיריית תל אביב-יפו על הקמת אולם חדש להפועל תל אביב, היכל קבוצת שלמה, שנפתח בשנת 2014 ומכיל כ-3,504 מקומות ישיבה.
מריה אנה מבוואריה (1551–1608)
מריה אנה מבוואריה, הייתה אמו של פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ביוגרפיה
מריה אנה נולדה ב-21 במרץ 1551 לאלברכט החמישי, דוכס בוואריה ואנה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואנה, נסיכת בוהמיה והונגריה. מריה אנה קיבלה חינוך קפדני דתי על ידי הישועים, בפיקוחה של אמה, ואהבה ציור ומוזיקה.
ב-26 באוגוסט 1571 התחתנה מריה אנה עם דודה קרל השני, ארכידוכס אוסטריה, בנו של פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ממנה היו לו 15 ילדים. ב-29 באפריל 1608 מתה מריה אנה בגראץ, ובשנת 1619 הוכתר בנה פרדיננד לקיסר האימפריה הרומית הקדושה.
משפחתה
ב-26 באוגוסט 1571 התחתנה מריה אנה עם קרל השני, ארכידוכס אוסטריה, בנו של פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ממנה היו לו 15 ילדים:
תמונה מקוללת
תמונה מקוללת (באנגלית: Cursed image) היא תמונה (בדרך כלל תצלום) שנתפסת כמסתורית או מטרידה בגלל התוכן שלה, איכותה הירודה, או שילוב של שני הגורמים. תמונות מקוללות נועדות לגרום לצופה לתהות למה התמונה בכלל קיימת מלכתחילה. המונח נטבע ברשתות החברתיות בשנת 2015 והפך לפופולרי בשנה שלאחר מכן.
היסטוריה
מקור המושג "תמונות מקוללות" הוא בלוג טאמבלר בשם cursedimages, שנוצר בשנת 2015. התמונה הראשונה שפורסמה על ידי החשבון היא תמונה של חקלאי מבוגר מוקף בארגזים של עגבניות אדומות בחדר מעץ. בראיון משנת 2019, הבעלים של הבלוג תיאר את התמונה הזאת באופן הבא: "זו התמונה המקוללת המושלמת בעיני כי אף אחד מהחלקים שלה בנפרד אינו מטריד מטבעו. זה רגע שגרתי לחלוטין שהפך למשהו אחר על ידי המצלמה ועל ידי ההקשר החדש שנתתי לתמונה."
בעוד שהמונח "תמונה מקוללת" היה בשימוש בטאמבלר מאז 2015, חשבון הטוויטר @cursedimages, שנוצר ביולי 2016, הפך את המונח ליותר פופולרי. בראיון משנת 2016, הבעלים של החשבון הסביר שהוא ראה כמה פוסטים בטאמבלר עם תמונות "מוזרות ובלתי ניתנות להסבר" שהתיאור שלהן כלל רק את המילים "תמונה מקוללת". בעל החשבון הסתקרן מהתמונות, והתחיל לחפש תמונות דומות. לאחר שמצא עוד תמונות ברוח זו, הוא החליט "לפרסם את כולן במקום אחד". באותה השנה, בריאן פלדמן ממגזין ניו יורק ראיין את דאג באטנהאוזן, הבעלים של הבלוג internethistory בטאמבלר, שגם הוא מפרסם "תמונות מקוללות". פלדמן שאל את באטנהאוזן מה הסיבה ש"תמונות מקוללות" מושכות את העין, ובאטנהאוזן השיב: "יש הרבה גורמים. זה המסתורין של התמונות, זאת האסתטיקה המוזרה שלהן, זה לראות מקום שלא ראית מימיך או לקבל הצצה לחייו של אדם זר."
פלדמן מקשר את האסתטיקה ה"מקוללת" לאופי הצילום הדיגיטלי בתחילת שנות ה-2000, אז לא היו פילטרים מודרניים למצלמות ולעיתים קרובות נעשה בהן שימוש בפלאש "צעקני". בנוסף, באותה תקופה תמונות בדרך כלל צולמו יותר למטרות תיעוד ופחות למטרות שיתוף ברשתות החברתיות. פלדמן מתייחס לצילומים כאלה כ"לא ישנים מספיק כדי להיחשב לוינטג', אבל לא מספיק מלוטשים כדי להיחשב לעכשוויים", ורואה בהם דוגמה לתופעת עמק המוזרות.
ההפך מתמונה מקוללת הוא "תמונה מבורכת". קיים גם המונח "תמונה מבורלת" (שילוב של המילים "מבורכת" ו"מקוללת", באנגלית Blursed), שנפוץ בעיקר ברשת החברתית Reddit, שמתאר תמונות שיכולות להתאים לשתי הקטגוריות.
דזאי יו'
דְזָאי יוּ' (בסינית מסורתית: 宰予, בסינית מפושטת: 宰予, בפין-יין: Zǎi Yǔ. 522-458 לפנה"ס), ידוע בכינוי הכבוד שלו דְזְה ווֹ (סינית: 子我, פין-יין: Zi Wo ווייד-ג'יילס: Tzu-wo), ובשמו הנפוץ "דְזָאי ווֹ" (סינית: 宰我, פין-יין: Zai Wo ווייד-ג'יילס: Tsai Wo), היה תלמיד בולט של קונפוציוס, שהיה ידוע בעיקר בשל כושר הדיבור שלו. ועם זאת, קונפוציוס ביקר אותו קשות על כך שהציע לקצר את תקופת האבל בת שלוש השנים לאחר מות הורה.
חייו
דְזָאי יוּ' היה יליד מדינת לוּ. הוא נחשב הדובר הרהוט ביותר מבין תלמידי קונפוציוס. ועם זאת, ההתייחסות היחידה אליו במאמרות היא הביקורת של קונפוציוס עליו. הקטע המדובר, הוא דיון חשוב על נושא האבל, בו דְזָאי יוּ' מפקפק בנחיצות של שלוש שנות אבל לאחר מות הורה, ומציע מקסימום של שנת אבל אחת. קונפוציוס מבקר אותו בחריפות ומתאר אותו כלא אנושי. קונפוציוס גם מבקר אותו על כך שהוא ישן במהלך היום, ומשווה אותו לעץ מרקיב שלא ניתן לגלף. על אף הביקורת הוא נותר אחד מתלמידיו הקרובים ביותר של המורה.
על פי רשומות ההיסטוריון של סה-מה צ'יין, דְזָאי יוּ' שימש כשר בלִינְדְזְה, בירתה של מדינת צִ'י, ונהרג בעת מעורבותו במרד של צֶ'ן חֶנְג, ביחד עם כל שבטו. סה-מה צ'יין גם טוען כי קונפוציוס התבייש במותו של דְזָאי יוּ'. ועם זאת, תיאור זה נתקל בחשדם של מלומדים מאז ימי קדם, מאחר שהדְזְווֹ גְ'ווָאן מציין רק את קָאן גְ'ה כמי שנהרג במרד של צֶ'ן חֶנְג. מאחר שכינויו של קָאן גְ'ה היה זהה לזה של דְזָאי יוּ', ייתכן שסה-מה צ'יין חיבר בצורה כלשהי את סיפורם של השניים.
תוארי כבוד
במהלך שושלת טאנג, הקיסר שׂוֵ'אנְדְזונְג העניק לדְזָאי יוּ' את תואר האצולה "מרקיז צִ'י" (齊侯). במהלךשושלת סונג הוסיף לו הקיסר גֶ'נְדְזונְג את התואר דוכס לִינְדְזְה (臨菑公) והקיסר דוּדְזונְג את התואר דוכס צִ'י (齊公).
Bejeweled
"Bejeweled" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. את השיר הוציאה ב-21 באוקטובר 2022 לאור חברת התקליטים ריפבליק רקורדס כרצועה התשיעית מתוך אלבום האולפן העשירי של סוויפט, Midnights. נכתב והופק על ידי סוויפט וג'ק אנטונוף, ונחשב לשיר פופ, דיסקו וסינת'-פופ, העוסק בהכרה של כל אדם בערך העצמי האינדיבידואלי שיש בו.
רקע
ב-28 באוגוסט 2022, בעת נאום זכייתה בפרס קליפ השנה עבור All Too Well: The Short Film בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2022, הכריזה סוויפט על תאריך יציאת אלבום האולפן העשירי שלה, 21 באוקטובר. בחצות חשפה ברשתות החברתיות את שמו של האלבום, Midnights, ואת עטיפתו. עם זאת, רשימת הרצועות של האלבום לא פורסמה באותו הזמן. בסרטון שפורסם באינסטגרם ב-16 בספטמבר בשם "The making of Midnights" אושר כי אנטונוף, שעבד עם סוויפט החל מהוצאת האלבום 1989 ב-2014, ישתתף בהפקת האלבום הנוכחי. החל מ-21 בספטמבר החלה לחשוף את שמות רצועותיו בסדר אקראי דרך סדרת סרטוני טיקטוק בשם "Midnights Mayhem with Me", שאורכה עמד על שלושה-עשר פרקים. בכל פרק סוויפט מגלגלת רולטת לוטו המכיל כדורים הממוספרים מאחת עד שלוש עשרה. כשכדור יוצא, היא מכריזה את שם השיר בהתאם למיקומו ברשימת הרצועות של Midnights. בפרק השביעי, שפורסם כמה ימים לאחר מכן, הכריזה סוויפט על כותרת השיר, "Bejeweled".
ניתוח מוזיקלי
מבקרי המוזיקה העכשווית תיארו את הסוגה המוזיקלית של "Bejeweled" כדיסקו וסינת'-פופ. הפקתו משלבת מוטיבים רבים מהז'אנר האלקטרוני, שבאים לידי ביטוי לרוב על ידי סינתיסייזר מסוג ג'ונו 6. המילים עוסקות סביב ערכם הפנימי של בני האדם. הדוברת מזהירה את מושא אהבתה לשים לב אליה ולרצונותיה לפני שייפרדו. סוויפט הצהירה ש-"Bejeweled" משמש גם כמטאפורה עבור חזרתה למוזיקת הפופ לאחר הוצאת האלבומים Folklore ו-Evermore, המתאפיינים כיצירות אינדי-פולק.
הוצאה לאור
ב-16 באוקטובר פרסמה סוויפט סרטון קצר בשם "Midnights Manifest" ברשתות החברתיות המפרט את האירועים המתוכננים לקראת הוצאת האלבום Midnights. על פי המוצגים, ב-21 באוקטובר יפורסם וידאו קליפ ל-"Anti-Hero" וב-25 באוקטובר יפורסם קליפ נוסף ל"רצועה נוספת". הזמרת אישרה מאוחר יותר כי מדובר על השיר "Bejeweled". ב-20 באוקטובר שודרו קטעים ממנו בטריילר של פריים וידאו ל-Thursday Night Football. בסרטון כיכבו לצד סוויפט ואנטונוף השחקנית האמריקאית לורה דרן, להקת חיים, דיטה וון טיז ופת' מקגראת'.
ביקורות
"Bejeweled" זכה לשבחים מפי מבקרי המוזיקה העכשווית. בריטני ספנוס מ-Rolling Stone תיארה אותו כ"נהדר", וטענה כי סוויפט מציגה את עצמה בתור הפרס הטוב ביותר שגבר יכול לקבל. רוב שפילד טען כי מדובר בגרסה קצבית של "Mirrorball". בנוסף חשב כי דמותה של האישה מ-"Tolerate It" סוף סוף זוכה להשתחרר לחופש ב-"Bejeweled". ג'ייסון ליפשוץ מ-Billboard סבר כי מדובר בשיר "מושלם", שמתאר בצורה הטובה ביותר את שנות הניסיון הרבות של סוויפט ככותבת. הלן בראון מ-The Independent כתבה:. קארל וילסון מ-Slate ציין לטובה את השימוש הנכון, לטענתו, בסינתיסייזרים בתהליך ההפקה. הוא טען כי הטכניקה שהשתמש אנטונוף מזכירה את מנגינתו של ג'ורג'ו מורודר האיטלקי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של "Bejeweled", שבוים על ידי סוויפט, הוקרן בבכורה בערוץ היוטיוב Vevo בשעה 00:00 EDT ב-25 באוקטובר. הוא מכיל ביצי פסחא רבים, המתייחסים לעבודות הקודמות שלה, ובמיוחד לאלבום Speak Now משנת 2010. ב-5 במאי 2023 הוכרז Speak Now (Taylor's Version) כהקלטה החוזרת הבאה שתצא לאור ב-7 ביולי. עלילת הקליפ היא מעין פארודיה קומית לסיפור הילדים "סינדרלה".
עלילה
סוויפט מגלמת את דמותה של סינדרלה, המכונה בשם "האוס וונץ'". אמה המרושעת, לורה דרן, ואחיותיה, חברות להקות חיים, לועגות לה ואף מכריחות אותה לקרצף את רצפת הבית. כשהן עוזבות לנשף היא פותחת שעון כיס, שמורה על השעה חצות. את הבית השני שרה בתוך מעלית מוזהבת בסגנון אר דקו בדרכה לנשף בקומה השלישית של גורד השחקים בה היא מתגוררת. לוח הקומות במעלית מייצג את אלבומיה של סוויפט לאורך השנים, והוא ממוספר מאחת עד שלוש עשרה. כל כפתור צבוע בהתאם לצבע האלבום שאותו הוא מייצג (לדוגמה, הכפתור המורה על הקומה הרביעית מייצג את האלבום Red, והוא צבוע בצבע אדום). הכפתור השלושה-עשר צבוע בצבע סגול, שמרמז על Speak Now (Taylor's Version) כהקלטה החוזרת הבאה של סוויפט.
לאחר מכן עוברת סוויפט דרך מלאה באבני חן שנופלות מהשמיים. היא מורידה את גלימתה, וחושבת תלבושת ריקוד שחורה. אבני החן נופלות למקומן על בגד הגוף ועל המגפיים שלה, ומתחברים צמיד ושרשרת סביב מפרק כף היד והצוואר של הזמרת. ביציאתה מהמעלית לקומה החמישית (רמז שלאחר Speak Now (Taylor's Version) ייצא לאור ) היא נועדת עם אלת היופי, אותה מגלמת דיטה פון טיז. שתיהן לובשות בגדי גוף מנצנצים בצבע כסף, המזכירים את בגדיה של סוויפט בקליפ של "Wildest Dreams". הן נכנסות לתוך כוסות מרטיני ענקיות, רוקדות ושופכות עליהן מים. לבסוף עולה סוויפט לקומה ה-13, ונכנסת אל תוך בימת הנשף באמצעות שעון היורד מהתקרה. היא מוקפת ברקדניות ומעוטרת במגוון תכשיטים. הופעתה מהממת את האם החורגת ואת אחיותיה, ומרשים את "המלכה פאט" (פאט מקגראת'). היא מאלצת את סוויפט לבדר את בנה הנסיך, ג'ק אנטונוף, והוא מציע לה נישואין. אך זו דוחה את הצעתו ונעלמת. הקליפ מסתיים ביציאתה של סוויפט לחלון הארמון, כשלושה דרקונים עפים סביבה. בתחילתו של "Bejeweled" מתנגנת גרסה תזמורתית ל-"Enchanted", ואילו בסופו נשמעת אותה גרסה ל-"Long Live".
הצלחה מסחרית
לאחר יציאתו של Midnights הפכה סוויפט לאמן הראשון שאכלס בו-זמנית את כל עשרת המקומות הראשונים של מצעד הבילבורד הוט 100 בשיריו. "Bejeweled" דורג באותו שבוע במקום השישי עם 35.5 מיליון השמעות בסטרימינג, 16,100 עותקים דיגיטליים ו-1.6 מיליון השמעות איירפליי ברדיו. בנוסף, הפכה לאמנית בעלת מספר השירים הגבוה ביותר שדורגו בעשרת המקומות הראשונים (40 בסך הכל, עקפה את שיאה הקודם של מדונה) ולאמן היחידי שאכלס בו-זמנית את כל עשרת המקומות הראשונים של הבילבורד הוט 100, שירי הסטרימינג והשירים הדיגיטליים במקביל. גם את השבוע השני שלו בהוט 100 בילה בעשרת השירים העליונים לצד "Lavender Haze", "Anti-Hero" ו-"Midnight Rain".
שושלת בעלז
שושלת בעלז היא שושלת חסידית שיסודה מרבי שלום רוקח. הענף המפורסם בשושלת הוא ענף חסידות בעלז, האדמו"רים שכיהנו בעיירה בלז שבגליציה. צאצאים נוספים כיהנו באדמו"רות ורבנות.
תולדות השושלת
לרבי שלום רוקח היו חמישה בנים ושתי בנות. בנו הצעיר רבי יהושע, מילא את מקומו בבעלז. בנו השלישי היה רבי שמואל שמעלקע. בתו פריידא הייתה נשואה לרבי חנוך הניך מייער אבי חסידות אלעסק. בתו איידל הייתה נשואה לרבי יצחק רובין מברוד (גזע רופשיץ). הייתה מקבלת קוויטלאך ופדיונות. אביה אמר ש"חסר לה רק שטריימל".
רבי אלעזר רוקח
בנו הגדול היה רבי אלעזר (נקרא על שם אביו של רבי שלום, רבי אלעזר מברוד נכד רבי אלעזר רוקח מאמסטרדם). התגורר בבלז שם היו לו מעט חסידים. נפטר בי"ט בכסלו תרמ"ב. בניו שכיהנו באדמו"רות היו רבי אהרן ורבי יהודה. חתניו היו רבי אלכסנדר סנדר לבין נכדו של רבי צבי הירש מזידיטשוב, רבי יחיאל מיכל מסטרוז'ניץ ורבי דוד פלאם, נכדו של המגיד מלוצק. בנו של רבי דוד היה רבי יצחק שכיהן כאדמו"ר מאלעסק.
רבי אהרן כיהן בלוביטש-קרולבסקי. את מקומו מילא בנו רבי יהודה זונדל. בנו של רבי יהודה זונדל, רבי ברוך אברהם, כיהן בפרמישלא.
רבי יהודה היה חתנו של רבי דוד מדינוב. כיהן בדינוב. את מקומו מילא בנו רבי מנחם מנדל חתן רבי אבי עזרא זעליג מקאלושין. אחריו ישב על מקומו חתנו רבי אברהם אבא וואגנער המכונה רב אבא'לא דינובער. בניו של רבי מנחם מנדל היו רבי צבי אלימלך שכיהן בפרמישלן ורבי ישכר דב חתנו של רבי שמעון מלינסק. רבי ישכר דב היגר לארצות הברית בשנת תרצ"ח שם נקרא האדמו"ר מלינסק. נפטר בשנת תשכ"ה בישראל. חתנו היה רבי מנחם שלמה מקאלוב. נכדו של רבי אברהם אבא מדינוב, הוא הרב פסח שטרן מדינוב מנתניה.
רבי יהודה זונדל רוקח
בנו השני היה רבי יהודה זונדל. כיהן לאחר פטירת אביו באוחאן הסמוכה ללובלין. היה חתנו של הרב שמואל צבי מדרישקופלי. נאסר לתקופה קצרה על ידי הרוסים. נפטר בשנת תרל"א. בניו שכיהנו באדמו"רות היו רבי אפרים זלמן ורבי אהרן.
רבי אפרים זלמן מהרובישוב היה חתנו של רבי חנינא מאולינוב ובזיווג שני חתן רבי צבי מסטרליסק. מילא את מקום אביו באוחאן. גורש מאוחאן על ידי הרוסים והתיישב בהרובישוב. נפטר בשנת תרנ"ה. בניו היו: רבי משה חתן בן דודו רבי שלום מפשמישל. כיהן משנת תרע"ג בפשמישל. נרצח בשנת תש"ב; רבי ישעיהו שלום. היה תלמידו של סבו רבי חנינא. כיהן בוואניווטש הסמוכה לסמבור. במלחמת העולם הראשונה הוגלה לסיביר אך עקב מחלתו הושאר בחרקוב. אחר כך חזר לפולין והתיישב בפרשוב ובטורקא. חיבר ספר בקבלה בשם "ילקוט ישר" נפטר בשנת תש"ב; רבי אריה לייב מהרובישוב בארצות הברית; רבי חנינא כיהן בלוצק. כל משפחתו נרצחה בשואה והוא הצליח להימלט דרך רוסיה. היגר לארצות הברית והתיישב בקליבלנד ובסוף ימיו עלה לישראל; רבי נפתלי מהרובישוב; רבי זונדל מהרובישוב.
רבי אהרן כיהן בדוברובמיל. בנו רבי אלעזר מלוביטש (חתנו של רבי יחיאל מיכל הגר מסטרוז'ניץ) כיהן בחיי אביו בהוראתו ונפטר בחיי אביו.
רבי משה רוקח
בנו הרביעי היה רבי משה, כיהן במיחוב ובקארוב. היה חתנו (בזיווג שני) של רבי פנחס נכד רבי אריה לייב מוואלטשיסק. היה מפורסם כקדוש ופרוש. נפטר בב' באייר תרמ"ג. ששת בניו וחתנו כיהנו באדמו"רות. חתנים נוספים שלו היו הרב נפתלי צבי הירש הלברשטאם מפיקלה, רבי אבי עזרא זליג מקלושין, רבי אבי עזרא זעליג מבלנדוב-קוז'ניץ ורבי אלתר מאיר דוד מוואלברוום.
חתנו היה רבי נפתלי גולדברג, נכד רבי שלמה זלמן מוויליפולי. רב ואדמו"ר בשעלץ. חיבר ספר בשם "קול נפתלי" על התורה ועל הש"ס. בנו היה רבי אלתר. כיהן בוורשה ברחוב פשיבק ועל שמו כונה האדמו"ר מפשיבק. נפטר בשנת תרצ"ח.
רבי יהושע רוקח
לרבי יהושע היו חמישה בנים וארבע בנות. בתו הצעירה הייתה מאשתו השנייה. בנו השני, רבי ישכר דב מילא את מקומו בבעלז. מלבדו כיהנו עוד ארבעה מבניו באדמו"רות:
רבי שמואל מסקאהל. נולד בשנת תרי"א. היה חתנו של רבי מנחם מנדל, ה"צמח צדיק" מוויז'ניץ. בשנת תרמ"ז החל לכהן ברבנות סקאהל. לאחר פטירת אביו בשנת תרנ"ד, החל לכהן באדמו"רות. בשנת תר"ס הקים ישיבה בסקאהל. נפטר בט"ז בתשרי תרע"ב. חתניו היו אחיינו רבי אהרן מבעלז, אחיינו רבי פנחס מבורשה ורבי אריה לייב ממושינא. בנו היה רבי שלום, חתן בן דודו רבי ישראל מוויז'ניץ ובזיווג שני חתן רבי אלתר מריגליץ. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה הוברח דרך ההרים לוויז'ניץ משם נמלט עם חמיו לגרוסוורדיין. לפני מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית וכך ניצל מהשואה. לאחר המלחמה עלה לארץ ישראל והתגורר בתל אביב ובסוף ימיו בשיכון ויז'ניץ בבני ברק. נפטר בד' בטבת תשכ"ב ונקבר בטבריה. בנו רבי ברוך מילא את מקומו בבורו פארק. נפטר בכ"ו בשבט תש"ס. בן נוסף של רבי שמואל, רבי אליהו חיים, היה חותנו של אחיינו רבי ישראל בן רבי אהרן מבעלז. כיום מכהן בנו של רבי ברוך, רבי שלמה. בנו של רבי שלמה, רבי שלום, מכהן כאב"ד סקאהל וראש ישיב "תורת חיים" במונסי.
רבי נפתלי מנאווריה. נפטר בשנת תרס"ה. חתניו היו רבי שמואל אבא מזולקוב, רבי אלעזר מדז'בנה ורבי יצחק מנחם מוואלברום. בנו היה רבי פנחס, חתן רבי יחיאל מיכל מזווהיל כיהן בלבוב. נרצח בשואה.
רבי אריה לייביש ממגרוב ואחר כך בראווה-רוסקה. חתנו של רבי מנחם נחום מלויעב. בניו היו; רבי נחום אהרן שכיהן כאדמו"ר ממגרוב בלבוב. חתן דודו רבי משה מרדכי ממקארוב; רבי יהושע העשיל. מילא את מקום אביו בראווה רוסקה; רבי יצחק אליהו.
רבי ישכר דב רוקח
לרבי ישכר דב היו ארבעה בנים וחמש בנות. בנו ובתו הגדולים היו מנישואיו הראשונים. ממשיכו באדמו"רות היה רבי אהרן רוקח. בניו האחרים היו רבי יהושע רוקח מירוסלב, חתן רבי יוסף מאיר ממחנובקה, רבי מרדכי רוקח מבילגורייא (אביו של רבי ישכר דב רוקח, האדמו"ר הנוכחי בשושלת בעלזא) ורבי שלום רוקח מאפטא, חתן רבי ישראל מסטולין.
בנו של רבי יהושע רוקח היה יצחק דוד, אביו של רבי יהושע האדמו״ר ממחנובקה בעלזא. חתנו של יצחק דוד הוא רבי שלמה לייב רוקח מירוסלב מאחוזת ברכפלד (מודיעין עילית). רבי שלמה לייב הוא בנו של רבי נפתלי בן רבי אלתר אליעזר בן רבי ישעיהו שלום רוקח נכד רבי יהודה זונדל רוקח.
רבי שלמה לייב מירוסלב כיהן לפני התמנותו לאדמו"ר, כראש רשת הכוללים של חסידות בעלז. חיבר מספר ספרים בהלכה ומשמש כאב"ד בבית הדין של מודיעין עילית (בהרכב החסידי), שם ייסד גם בית מדרש גדול. אחיו הרב אלעזר מכונה האדמו"ר מרופשיץ.
התזמורת הפילהרמונית של לונדון
בין מנצחיה הראשיים האחרים של התזמורת היו אדריאן בולט (1951–1957), ברנרד הייטינק (1967–1979), גאורג שולטי (1979–1983) וולדימיר יורובסקי (2007–2021). ביולי 2019 התמנה המנצח אדוארד גרדנר לתפקיד המנצח הראשי הבא של התזמורת החל מעונת הקונצרטים 2021/22.
נוסף לקונצרטים קלאסיים רבים, הקליטה התזמורת כמה פסקולים לסרטי קולנוע, בהם "לורנס איש ערב", "פילדלפיה" ו"שר הטבעות: אחוות הטבעת".
שמשון בלקין
שמשון בלקין (נולד ב-17 ביולי 1951) הוא חוקר, מיקרוביולוג, פרופסור אמריטוס במחלקה למדעי הצמח והסביבה במכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה
בלקין נולד בתל אביב, בן לגיטה וירחמיאל בלקין שהיה חבר מטכ"ל "ההגנה", מפקד חיל הציוד והאספקה וראש ענף תקציבים בצה"ל, קצין הכנסת הראשון וסמנכ"ל משרד מבקר המדינה.
למד בבית הספר היסודי "לדוגמה" ע"ש הנרייטה סאלד, ובתיכון עירוני ה' בתל אביב; שירת כחייל בגדוד 202 של חטיבת הצנחנים וכמדריך בבית הספר לקצינים; השתחרר משירות מילואים בגיל 51 בדרגת רב-סרן.
למד באוניברסיטה העברית לתואר ראשון במדעי החיים ולדוקטורט (מסלול ישיר) באוקיינוגרפיה, והמשיך להשתלמויות בתר-דוקטורט במכון האוקיינוגרפי בוודס הול, מסצ'וסטס (1983–1984), ובאוניברסיטה של קליפורניה, ברקלי (1984–1986). בין השנים 1986–1996 היה חבר סגל באוניברסיטת בן-גוריון, במכון לחקר המדבר בשדה בוקר. ב-1996 חזר כפרופסור לאוניברסיטה העברית, תחילה במחלקה למדעי הסביבה בבית הספר למדע יישומי ולאחר מכן במחלקה למדעי הצמח והסביבה במכון למדעי החיים. ב-2004 הועלה לדרגת פרופ' מן המניין. מאז 2011 הוא מופקד הקתדרה להיגיינה תעסוקתית של משרד העבודה והרווחה.
בין התפקידים שמילא באוניברסיטה העברית: ראש המחלקה למדעי הסביבה בבית הספר למדע יישומי (2000–2003), יו"ר החוג למדעי הסביבה בפקולטה למדעי הטבע (2000–2003), ראש המחלקה למדעי הצמח והסביבה (2013–2015), יו"ר החוג לניהול תעשייתי (2000–2006), יו"ר החוג העל-פקולטאי לביוטכנולוגיה (2008–2014). כמו כן היה חבר בוועדה לקביעת תקני איכות מי שתייה במדינת ישראל ויו"ר תת-הוועדה לקביעת תקנים מיקרוביאליים ("ועדת עדין", 2004–2007), יו"ר הוועדה המשותפת למשרד להגנת הסביבה ולמשרד הבריאות לקביעת תקני מי קייט (2006, 2012), וחבר הוועדה המייעצת לשר (ת) הבריאות בנושאי איכות מים (יו"ר תת-הוועדה המיקרוביולוגית, 2014–2022). שימש כנשיא האגודה הישראלית לאקולוגיה ולמדעי הסביבה (1998-2000).
בלקין נשוי מאז 1973 למרים (מיקי) בלקין, אשת מערכות מידע בגמלאות, ואב ליעל בלקין (אורי), סגנית נשיא בחברת Datos Health, ולד"ר אבנר בלקין, רופא עיניים, מומחה לגלאוקומה. אחיו, מיכאל בלקין, הוא פרופ' אמריטוס לרפואת עיניים, חוקר וממציא באוניברסיטת תל אביב ובמרכז הרפואי שיבא. אחיו הבכור, עוזי בלקין, מראשוני קיבוץ נחל עוז, נפטר ב-1980.
מחקר
במהלך שנותיו כסטודנט, פוסט דוקטורנט וכחוקר באוניברסיטת בן-גוריון ובאוניברסיטה העברית התפרשו מחקריו של בלקין על מגוון נושאים שמשלבים מחקר מיקרוביולוגי מחד עם תחומים שונים באיכות סביבה מאידך. אחד מכיווני המחקר המרכזיים נולד מהצורך לאפיין את איכות השפכים התעשייתיים באתר התעשיות הכימיות ברמת חובב, לא רק מבחינת הרכבם הכימי אלא גם מבחינת רעילותם. צורך זה הוביל להתמקדות ארוכת שנים בהנדסה גנטית של חיידקים ושמרים כחיישנים סביבתיים     : מיקרואורגניזמים שמייצרים אות אופטי (צבע, פלואורסצנציה או הארה ביולוגית) או אות חשמלי בנוכחות חומרי מטרה ספציפיים (למשל מתכות כבדות) או עקות כלליות (למשל רעילות כללית או גנטית). כיוון מחקרי זה הוביל לפיתוח גישות חדשניות לגילוי וזיהוי חומרים רעילים במים, אוויר, קרקע ומזון. במסגרת זו מפותח בשנים האחרונות פתרון חדשני לגילוי מרחוק של מוקשים מוטמנים. הפיתוח מתבסס על כך שמוקשים אינם לגמרי אטומים, וכמויות זעירות של חומרי נפץ משתחררות ומצטברות בקרקע שמעליהם. חיידקים, שהונדסו גנטית כך שיאירו בנוכחות חומרים אלה, מפוזרים על האזור החשוד ומייצרים אות אופטי שניתן לצילום וכימות מרחוק.
נושאים אחרים בהם עסק בלקין כללו, בין השאר: ביואנרגטיקה ויצור מימן בכחוליות (ציאנובקטריה),    מיקרוביולוגיה של נביעות חמות במעמקי האוקיינוס (כולל צלילות בצוללת המחקר Alvin אל כ-2.5 ק"מ מתחת לגובה פני הים),    טיפול בשפכים תעשייתיים ואפיונם,    וחקר אוכלוסיות החיידקים המאכלסות את שטח הפנים של עלי וענפי עץ האשל: סביבה קיצונית המאופיינת על ידי יובש מוחלט בשעות היום, מליחות גבוהה מאוד (עד פי 4 ממליחות מי ים) בשעות הלילה, ותנודות יומיות של ייבוש/הרטבה בין שני המצבים.
הואיינה פוטוסי
הוּאַיינָה פּוֹטוֹסִי (ספרדית: Huayna Potosí) הוא הר בבוליביה, הממוקם כ-25 ק"מ צפונית לבירה לה פאס בקורדיארה ריאל (Cordillera Real).
הואיינה פוטוסי הוא ההר הגבוה הקרוב ביותר ללה פאס, עיר המוקפת הרים גבוהים. עובדה זו הופכת אותו לאתר תיירות פופולרי בבוליביה. תוואי העלייה פשוט יחסית לטיפוס משום שהוא למעשה קרחון יבשתי, עם מספר סדקים וטיפוס תלול אל הפסגה. עם זאת צדו המערבי של ההר כלל אינו פשוט. מספר מסלולים קשים בשלג ובקרח עולים בצד זה עלייה תלולה של אלף מטר.
העפלה לפסגה
העלייה הראשונה במסלול הרגיל התקיימה בשנת 1919 על ידי קבוצה גרמנית שבראשה עמדו רודולף דייניסט ואדולף שולצה. הואיינה פוטוסי נקרא לעיתים קרובות "הכניסה הקלה ביותר בעולם למועדון ה-6,000". אולם גם דרך זו, הפשוטה יחסית, טומנת בחובה עלייה בשטח חשוף וחתכים של קרחון עם תלילות בינונית. למעשה, קיימים הרים נוספים שגובהם מעל 6,000 מ', הקלים יותר לטפס מבחינת הקושי הטכני. עם זאת, לטיפוס על הואיינה פוטוסי נדרשת עלייה של 1,400 מ' בלבד מתחילת המסלול הקל עד הפסגה, עם גישה קלה מלה פאס. מאחר שלה פאס שוכנת בגובה 3,600 מ', ההתאקלמות לגובה קלה יותר.
תחנת הרכבת רעננה – מערב
תחנת הרכבת רעננה – מערב היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל שמשרתת את תושבי רעננה והרצליה. התחנה היא תחנת קצה והיא ממוקמת ברעננה, סמוך לגבולה עם הרצליה, והוקמה כחלק ממיזם מסילת השרון העוברת בין נתיבי כביש הרוחב 531 שנסלל במקביל לסלילת המסילה.
היסטוריה
התחנה נבנתה בשנים 2014-2015 והחלה לפעול ב-3 ביולי 2018 בכיוון מזרח בלבד. חברת נתיבי ישראל סיימה את הנחת הקו לכיוון מערב בפברואר 2018 אם כי החיבור לתחנת הרכבת הרצליה ולמסילת החוף בוצע רק בשנת 2020. התחנה משרתת את הקו אשקלון - הרצליה.
החל ממרץ ועד סוף חודש יוני 2020 הושבתה תנועה הרכבות עקב התפשטות נגיף הקורונה. רכבת ישראל ניצלה את ההשבתה לשיפורים ושדרוגים של תשתיות ובין היתר החלה בעבודות לשדרוג המסילה המזרחית באזור מחלף אלישמע. במסגרת העבודות פורק מקטע גדול של פסים וקו "הנגב המערבי" (באר שבע - רעננה) פוצל לשני קווים: באר שבע - ראש העין צפון וכפר סבא - הרצליה. הקו החדש איפשר לנוסעי ערי השרון להגיע בזמן מהיר יותר להרצליה ומשם להחליף רכבת לכיוון דרום. עם סיום העבודות חזר הקו לפעילות רגילה.
ב-25 בדצמבר 2021 החל לפעול בתחנה קו נוסעים חשמלי מהרצליה לאשקלון במקום קו הנוסעים שפעל מהרצליה ועד באר שבע מרכז דרך קו הנגב המערבי.
מבנה התחנה
מבנה התחנה מעוצב בצורת ספר בשטח 600 מ"ר, ממנו יוצא גשר להולכי רגל באורך של כ-50 מטר המחבר בין אולם הנוסעים לרציפים. התחנה כוללת שני רציפי צד באורך של 300 מטר. בצמוד לתחנה ממוקמים מסוף אוטובוסים וחניון לכ-300 כלי רכב.
כיום קיימת גישה לתחנה רק מרעננה, מכיוון צפון. נוסעים הרוצים להגיע אליה מדרום (הרצליה) צריכים להקיף דרך המחלף הסמוך. נמתחה על העניין ביקורת, וקיימת כוונה להוסיף בעתיד כניסה מדרום, בדמות גשר או טרמינל.
ב-19 בנובמבר 2021 הושלמה בתחנה התקנתה של מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס.
קווי אוטובוס היוצאים מהתחנה
לצמוד לכניסה לתחנה ישנו מסוף אוטובוסים קטן אשר משמש כתחנת מוצא לחמישה קווי אוטובוס. כל הקווים באזור התחנה מופעלים על ידי חברת מטרופולין. בנוסף ישנם מספר קווי אטובוס עירוניים ואזוריים של חברת מטרופולין בתדירות גבוהה על דרך ירושלים.
צב פינטה ענק
צב פינטה ענק (שם מדעי: Chelonoidis nigra abingdonii) הוא תת-מין נכחד של זוחל מהמין צב גלאפגוס שחי באי הקטן פינטה, אחד מאיי גלאפגוס. כמה חוקרים רואים בו מין נפרד.