cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בוריס צ'רטוק
קורות חיים
צ'רטוק, יליד 1912 בפולין, החל את דרכו כחשמלאי במוסקבה לפני שהצטרף ללשכת תכנון המטוסים של ויקטור בולכובטינוב. בשנת 1946 הצטרף למכון החדש שהוקם לאחרונה ב- NII-88 כראש מחלקת מערכות הבקרה ועבד יד ביד עם המעצב הראשי הידוע סרגיי קורוליוב. החל את דרכו המקצועית בתעשיית התעופה של ברית המועצות ב-1930 כמהנדס חשמל. בסיום מלחמת העולם השנייה נשלח לגרמניה עם סרגיי קורוליוב לשם לימוד טכנולוגיית הטילים הגרמנית. עסק בתכנון מערכות הנחיה לטילים בין השנים 1947–1951. היה מסגניו של קורוליוב במשרד התכנון מספר 1 (לימים תאגיד הטילים והחלל אנרגיה) ועמד בראש מיזמי חלל שונים במשרד התכנון 1 בין השנים 1956–1992. בין תרומותיו הרבות לתעשיית החלל הרוסית, הוא היה מעורב מקרוב בהשקת העולם הלוויין הראשון, ספוטניק, ב-4 באוקטובר 1957 והחללית האנושית הראשונה שהוטסה על ידי יורי גגרין ב-12 באפריל 1961.
יומני צ'רטוק
בוריס צ'רטוק כתב יומנים המתעדים את פעילות החלל בברית המועצות ורוסיה. יומניו משתרעים על השנים 1946–1991, ומהווים מקור ראשוני יוצא דופן לפעילויות החלל של ברית המועצות. יומניו הופיעו בדפוס ברוסיה ב-1999. מחלקת ההיסטורה של נאס"א דאגה לתרגום ולעריכה מדעית לאנגלית, בין השנים 2005 ועד 2011 הופיעו בתרגום לאנגלית כל ארבעת הכרכים. הסדרה נקראת "טילים ואנשים" (Ракеты и люди).
פרסים, אותות ועיטורים
לפרופסור צ'רטוק הוענקו אותות ועיטורים רבים, הן בברית המועצות וברוסיה והן מחוצה להן. בין העיטורים והתארים המרכזיים של צ'רטוק ניתן לציין:
קווין סיסטרום
קווין יוֹרק סִיסטרוֹם (באנגלית: Kevin Systrom; נולד ב-30 בדצמבר 1983) הוא מתכנת ויזם אמריקאי. הקים את אינסטגרם, אתר שיתוף תמונות הגדול בעולם יחד עם מייק קריגר.
אינסטגרם מדורגת במקום ה-14 בעולם ברשימת האתרים הנצפים ביותר על ידי דירוג אלכסה. תחת ניהולו של סיסטרום גדלה אינסטגרם במהירות, עם 800 מיליון משתמשים מדי חודש נכון לספטמבר 2017.סיסטרום התפטר מתפקידו כמנכ"ל אינסטגרם ב-24 בספטמבר 2018.
ראשית חייו וחינוך
סיסטורם נולד בשנת 1983 בהליסטון, שבמסצ'וסטס. הוא בנם של דיאן, אשר עבדה בחברת Monster.com בתקופת בועת הדוט קום וכיום היא בכירה בחברת זיפקאר ודאגלס סיסטורם, סגן נשיא למשאבי אנוש ב-TJX Companies.סיסטורם התוודע לעולם התכנות כשלמד בחטיבת הביניים בקונקוד, מסצ'וסטס. ההתעניינות שלו גברה בעקבות יצירת שלבים משלו במשחק דום II. כתלמיד תיכון הוא עבד בחנות לתקליטי ויניל בבוסטון.
סיסטורם למד באוניברסיטת סטנפורד וסיים את לימודיו ב-2006 עם תואר ראשון בתחום מדעי הניהול והנדסה. בסטנפורד, הוא היה חבר באחוות סיגמא נו. את סמסטר חורף של השנה השלישית ללימודיו הוא בילה בפירנצה, שם הוא למד צילום. הוא טעם לראשונה את טעמו של עולם הסטארט-אפ, כשנבחר לאחד משנים עשר סטודנטים שהשתתפו בתוכנית עמיתי מייפילד באוניברסיטת סטנפורד. ההשתלמות הובילה אותו להתמחות ב-Odeo, החברה שבסופו של דבר הולידה את טוויטר.
Burbn
לאחר שעזב את גוגל הוא הצטרף ל-Nextstop, חברת סטרטאפ המפרסמת המלצות מבוססות מיקום. החברה נוסדה על ידי עובדי גוגל לשעבר וב-2010 נרכשה על ידי פייסבוק. סיסטורם חשב על שילוב משחקיים חברתיים ורישומי צ'ק אין. הוא יצר את האב-טיפוס של מה שמאוחר יותר הפך ל-Burbn. הוא חשב על הרעיון בזמן חופשה במקסיקו כאשר החברה שלו לא הייתה מוכנה לפרסם את התמונות שלה כי הן לא נראו טוב מספיק לדעתה כאשר צולמו על ידי מצלמת האייפון 4 שלה. הפתרון לבעיה היה להשתמש בפילטרים, שהסתירו ביעילות את הנחיתות באיכות התמונות. לאחר מכן, סיסטורם פיתח את X-Pro II פילטר אשר עדיין בשימוש באינסטגרם.
לאחר הפגישה הראשונה, הוא החליט להתפטר כדי לבדוק האם Burbn יכולה להיות חברה רווחית. בתוך שבועיים מיום התפטרותו הוא קיבל הון ראשוני של חצי מיליון דולר מקרנות ההון Baseline Ventures ו-Andreessen Horowitz. במקביל בנו סיסטורם וקריגר בסן פרנסיסקו שירות צ'ק אין מבוסס HTML 5. השירות הציע פעולות רבות, בהן: בדיקת מיקומים, רישום תוכניות (צ'ק-אין עתידיים), צבירת נקודות על בילוי עם חברים וכן פרסום תמונות. עם זאת, קריגר וסיסטורם זיהו כי ב-Burbn קיימות אפשרויות רבות מדי והמשתמשים לא ירצו מוצר מסובך. הם החליטו להתמקד בתכונה ספציפית, שיתוף תמונות. התפתחות Burbn הוביל ליצירה של אינסטגרם. חודש לאחר ההשקה, אינסטגרם גדל למיליון משתמשים. שנה מאוחר יותר, אינסטגרם הגיעה ליותר מ-10 מיליון משתמשים.
ביקורת
אינסטגרם הואשמה פעמים רבות בהעתקה של פונקציות חדשות מהמתחרה סנאפצ'ט. בתגובה, סיסטורם טען כי כל השירותים הללו הם "רמיקסים" של מוצרים קיימים, וכי "כל אלה הם רעיונות מקוריים, כאשר אתה יוצר אותם מחדש לפי טעמך". סיסטורם גם טען, כי ניתן למצוא את השורשים של כל תכונה בכל אפליקציה איפשהו בהיסטוריה של הטכנולוגיה וכי זו הדרך שבה עובד עמק הסיליקון.
החיים האישיים
על פי הגארדיאן, סיסטורם נהנה מ"אוכל משובח, גולף, סקי וחופשות באגם טאהו בקליפורניה".
בפברואר 2016, סיסטורם נפגש עם האפיפיור פרנציסקוס בוותיק", בו הם דנו בכוח של תמונות לאחד אנשים ו"לחצות גבולות, תרבויות ודורות".
פרסי ויליאמס
פרסי אלפרד ויליאמס (באנגלית: Percy Alfred Williams; 19 במאי 1908 - 29 בנובמבר 1982) היה אצן קנדי, הוא פעמיים אלוף אולימפי בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. נוסף לכך היה שיאן העולם בריצה ל-100 מטר.
ביוגרפיה
ויליאמס נולד בוונקובר שבקולומביה הבריטית.
אולימפיאדת השיא
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה ויליאמס בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.8 שניות, לפני ג'ק לונדון מבריטניה (10.9 שניות) וגאורג למרס מגרמניה (10.9 שניות) בשלב רבע הגמר ובשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אולימפי חדש של 10.6 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 21.8 שניות, לפני וולטר רנג'לי מבריטניה (21.9 שניות) והלמוט קורניג מגרמניה (21.9 שניות). נוסף לכך הוא השתתף בריצת שליחים 4x100 מטר חופשי אך נבחרתו נפסלה בשלב הגמר.
שיאן עולם
בתחרות שנערכה בטורונטו ב-9 באוגוסט בשנת 1930 קבע ויליאמס בריצת 100 מטר שיא עולם חדש של 10.3 שניות. שבוע לאחר מכן, במשחקי האימפריה הבריטית הראשונים שנערכו בהמילטון, אונטריו, קנדה הוא זכה במדליית זהב בריצת 100 יארד בתוצאה של 9.9 שניות.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) סיים ויליאמס במקום שמיני בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.8 שניות ולא הצליח להגן על תוארו. נוסף לכך הוא סיים במקום רביעי בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 41.3 שניות, ארצות הברית ניצחה בשיא עולם חדש של 40.0 שניות.
לאחר המשחקים האולימפיים הוא פרש מספורט תחרותי ועבד בתור סוכן ביטוח.
ויליאמס חי עם אמו עד למותה בשנת 1977. לאחר מכן חי לבד וסבל מכאב כתוצאה מדלקת מפרקים בה לקה. הוא התאבד בשנת 1982.
חוזה סנקט פטרבורג (1875)
חוזה סנקט פטרבורג היה חוזה שנחתם בין האימפריה הרוסית לאימפריה היפנית בעיר סנקט פטרבורג ב-7 במאי 1875, ולפיו יפן תוותר על כל תביעותיה בנוגע לאי סחלין בתמורה לריבונות בלתי מעורערת על כל האיים הקוריליים עד לחצי האי קמצ'טקה. החוזה אושרר ביום 22 באוגוסט של אותה שנה.
חוזה שימודה משנת 1855 הגדיר את הגבול בין יפן לרוסיה במצר פריס, אשר מפריד בין האיים אורופ ואיטורופ, המשתייכים לקבוצת האיים הקוריליים, אולם הוא לא דן במצבו של האי סחלין. בהיעדר גבולות מוגדרים היטב, התעוררו תקריות בין מתיישבים רוסים למתיישבים יפנים באי. במטרה לפתור את המצב הזה ולהגדיר בבירור את הגבול, שלחה הממשלה היפנית את טקאקי אנומוטו, ממקימי הצי הקיסרי היפני, כשגריר לסנקט פטרבורג. לאחר שנה של משא ומתן הסכימו היפנים לוותר על תביעותיהם בסחלין בתמורה לפיצוי התושבים היפנים באי, גישה של צי הדיג לים אוחוצק, שימוש חופשי לעשר שנים בנמלים הרוסיים באזור ובעלות על כל האיים הקוריליים.
סלימה ע'זאלי
סלימה ע'זאלי היא פוליטיקאית, עיתונאית וסופרת אלג'יראית, ילידת 1958 בבויירה שבאלג'יריה. היא הייתה חברה בחזית הכוחות הסוציאליסטים (FFS) מ-2017 עד 2019.
ביוגרפיה
ע'זאלי היא חברה-מייסדת של Femmes d'Europe et du Maghreb, נשיאת האגודה האלג'יראית לזכויות נשים, מייסדת ועורכת ראשית של מגזין הנשים NYSSA, ומוציאה לאור של השבועון בשפה הצרפתית La Nation. בנוסף, היא פעילה למען זכויות נשים וזכויות אדם ולמען הדמוקרטיה באלג'יריה. עמדתה למען חופש הביטוי חשפה אותה לביקורת קשה מצד שלטונות אלג'יריה ומצד קיצונים איסלאמיסטים, במיוחד במהלך מלחמת האזרחים באלג'יריה במהלכה הצהירה שהיא דוגלת בפתרון של שלום ובהליך דמוקרטי. בשנת 1996, כשהעיתון שלה לה נסיון נאסר לפרסום, כתבה ע'זאלי: "יש לזכור את העקרונות המהווים את היסודות של החברה האנושית ולשמור על ערנות. זו הדרך הטובה ביותר להבטיח שהציוויליזציה תנצח את הברבריות."
ע'זאלי הצטרפה לקבינט של חוסיין אייט אחמד כיועצת מדינית ודיפלומטית בשנת 2000. ב-2017, היא עמדה בראש רשימת ה-FFS באלג'יר לבחירות המחוקקות של מאי 2017. בזכות ניצחונה בבחירות אלו, היא נבחרה לנציגה במאי 2017
באוגוסט 2018 היא פרסמה טור באתר TSA (Tout Sur l'Algérie) בו קראה תיגר על רמטכ"ל צבא אלג'יריה אחמד קאיד סלאח. בעקבות פרסום נטור היא זומנה ב-6 באוקטובר 2018 בפני ועדת המשמעת (הוועדה ל"פתרון סכסוכים”) של ה-FFS והושעתה מן המפלגה. מנגד, יוע'ורתה אייט אחמד, בנו של חוסיין אייט אחמד (המנהיג היסטורי של המפלגה), הביע את תמיכתו בה. כשבוע לאחר מכן, ב-14 באוקטובר 2018, הודיעה הוועדה הלאומית לגישור ופתרון סכסוכים של ה-FFS כי היא מבטלת את הרישום נגד סלימה ע'זאלי ומחדשת את חברותה במפלגה במלואה.
בספטמבר 2019 החליטה ע'זאלי לפרוש מתפקידה במועצת העם.
סטורם ת'ורג'רסון
סטורם ת'ורג'רסון (באנגלית: Storm Elvin Thorgerson; 1944 פוטרס בר, הרטפורדשייר, בריטניה - 19 באפריל 2013) היה מעצב גרפי אנגלי. היה חבר בולט בקבוצת האמנים "היפנוסיס" שפעלה בשנים 1971-1983, ובמסגרתה עיצב עטיפות אלבומים וסינגלים ידועות רבות. ככל הנראה, עיצוביו המפורסמים ביותר הם עטיפות האלבומים שביצע עבור פינק פלויד, ביניהם זה של The Dark Side of the Moon. מספר ספרים הוקדשו לסקירת עבודתו של ת'ורג'רסון שנמשכה מעל לשלושה עשורים.
ביצירות רבות של ת'ורג'רסון ניכרו אלמנטים סוריאליסטיים. לעיתים קרובות הוא הציב את נושאיו מחוץ להקשר המקובל שלהם, עם חלל גדול מסביבם.
כפר ברוך
כְּפַר בָּרוּךְ הוא מושב בעמק יזרעאל, השוכן 5 ק"מ דרומית-מערבית למגדל העמק, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל.
היסטוריה
בשנת 1925 רכשה הקרן הקיימת 27,553 דונם בוורקני, מדרום לנהלל. באמצע 1926 הוקצו כספים להכשרת הקרקע.
בתחילה ביקשה ועדת השמות של הקרן הקיימת לקרוא למקום "בית ירק", אולם לאחר מכן הוחלט לקוראו על שמו של ברוך כהנא, נדבן יהודי מפלוישט שברומניה, אשר הוריש את עזבונו לקק"ל בתמורה להנצחת שמו ביישוב חקלאי.
בתחילה תוכנן להקים על אדמת וורקני שלושה מושבים נפרדים על ידי: קבוצת המושבה הארצית הרומנית, לה אושרה הקצאה ל-60 משפחות (מתוכה, שטח ל-20 משפחות לעלייה על הקרקע בתרפ"ז), קבוצה של בני עדות המזרח עולי הקווקז, בולגריה וכורדיסטן, לה אושרו שטחים לאכלוס 20 משפחות בשנת תרפ"ז וכן שטח לקבוצה של בני המעמד הבינוני, לה אושרה הקצאת שטח בתרפ"ז ל-20 משפחות מתוך 40.
ביולי 1932 נהרג בשדות המושב ערבי שהשתייך לקבוצה שהעלתה את בהמותיה על שדות הקיבוץ. במהלך המרד הערבי הגדול סבל המקום מספר פעמים מיריות. גם במהלך מלחמת העצמאות נורו על כפר ברוך יריות.
המושב בשנות האלפיים
כלכלת חברי המושב מבוססת על חקלאות, תיירות ועבודה מחוץ למושב. היישוב נמצא ליד מאגר כפר-ברוך, המהווה חלק ממערכת אזורית לשימוש במים מושבים להשקיה חקלאית.
במהלך העבודות להקמת מסילת העמק בעשור השני של המאה ה־21, נבנתה תחנת הרכבת מגדל העמק-כפר ברוך כ־1.5 ק"מ מצפון-מזרח למושב.
ליד הכותל המערבי
ליד הכותל המערבי (1905) הוא שמם של שני הדפסים שיצר האמן הרמן שטרוק.
תיאור
שני ההדפסים "ליד הכותל המערבי" מתארים דמות של יהודי לבוש בקאפטן וחבוש בשטריימל המתפלל ליד הכותל המערבי. הדימוי כנראה מבוסס על ביקורו של שטרוק בארץ ישראל בשנת 1903. שני התחריטים מדגישים את קווי המתאר של הדמות ואת הצל שהיא מטילה על הכותל. בנוסף, שטרוק בחר לשוות לקאפטן מראה הדומה לאבני הכותל, אלמנט המדגיש את האיחוד בין הדמות למקום, חיבור המועצם על ידי הישענות ידיו של היהודי נשענות על אבני הכותל. בהדפס הקטן, שגובהו 23.1 ס"מ ורוחבו 19 ס"מ, עשה שטרוק שימוש בטכניקת התצריב. בהדפס הגדול יותר, שגובהו 33.7 ס"מ ורוחבו 27.4 ס"מ, עשה שטרוק שימוש בתצריב ובטכניקה של שעווה רכה. על הדפס זה הוסיף שטרוק את הכתובת בעברית - "כל המתאבל על ירושלים, זוכה לראות בשמחתה", ציטוט מתוך התלמוד הבבלי (תענית ל, ע"ב).
טוד סולונדז
טוד סולונדז (באנגלית: Todd Solondz; נולד ב-15 באוקטובר 1959 בניוארק) הוא במאי סרטים ותסריטאי יהודי-אמריקאי. סרטיו מתאפיינים בסאטירה אפלה, מעוררת מחשבה ומודעת חברתית.
ביוגרפיה
סולונדז למד באוניברסיטת ייל לתואר ראשון באנגלית, ובהמשך למד לתואר שני באמנויות (קולנוע וטלוויזיה) באוניברסיטת ניו יורק, אך לא סיים את לימודיו.
בשנות ה-80 החלה הקריירה שלו כבמאי במספר סרטים עצמאיים קצרים.
במשך שנות ה-90 המוקדמות עבד כמורה לאנגלית למהגרים מרוסיה.
בשנת 1995 הוא יצר וביים את סרטו הראשון באורך מלא, "ברוכים הבאים לבית הבובות", שזכה בפרס חבר השופטים בפסטיבל הקולנוע בקאן. הסרט המספר על חייה של ילדה בשם דון וינר, בת 11, שעוברת התעללויות בבית ספרה ועל ידי משפחתה.
בשנת 1998 כתב וביים את הסרט "אושר" המספר על חייהן של שלוש אחיות ובעיותיהן ועל חייהם של הסובבים אותן.
בשנת 2001 כתב וביים את הסרט "אגדות וסיפורים" המורכב משני חלקים, "סיפור בדוי" ו"סיפור אמיתי". הסרט עוסק בחייהם של סטודנטים בקולג' והוא נוגע בנושאים שונים כמו: גזענות, מיניות ופרסום.
בשנת 2004 כתב וביים את הסרט "פלינדרום" המגולל את סיפורה של ילדה בת 13 בשם אביבה (בת דודתה של גיבורת "ברוכים הבאים לבית הבובות"), שרוצה להיכנס להריון.
בשנת 2009 כתב וביים את סרטו החמישי, "החיים בזמן מלחמה" (אשר תחילה נקרא "סליחה")
בשנת 2014 הודיע סולונדז כי הוא בתהליכי צילום סרט המשך לסרטו הראשון "ברוכים הבאים לבית הבובות".
סגנון קולנועי
סרטיו של סולונדז נוגעים בפינות האפלות של האדם באמצעות טכניקות המעוררות אי נוחות אצל הצופה. כך למשל, ב'אושר', פדופיל מנהל שיחות רבות עם בנו הסקרן לגבי הרגלי אוננות, בהן נמצאים רמזים לעניין מיני של האב בבנו.
סולונדז לרוב מציג את דמויותיו באור מעורר רחמים, עלוב ומגוחך. מבקרים רבים טוענים שסולונדז מיזנתרופ הבז לגיבוריו, וכך גם סרטיו - מציגים את האנושות כפתטית ועלובה, ושכל קיומה חסר שחר.
קרוליין טאונשנד, ברונית גריניץ' הראשונה
קרוליין טאונסנד, הברונית הראשונה מגריניץ' (לבית קמפבל, באנגלית: Caroline Townshend, 1st Baroness Greenwich) הייתה אצילה בריטית, ובתם הבכורה של ג'ון קמפבל, דוכס ארגייל השני ורעייתו ג'יין וורברטון.
ביוגרפיה
קרוליין קמפבל נולדה בתאריך 17 בנובמבר 1717. בגיל 14 נישאה לפרנסיס סקוט, רוזן דלקית', בנו של פרנסיס סקוט, הדוכס השני של בוקלוך והחלה לשאת בתואר רוזנת דלקית'. מנישואיה לפרנסס סקוט נולדו לה שישה ילדים: קרוליין, ג'ון, הנרי, קמפבל, ג'יימס ופרנסס. בשנת 1750 נפטר בעלה, וקרוליין נישאה בשנית לחבר הפרלמנט הבריטי צ'ארלס טאונסנד, בנו של צ'ארלס טאונסד, הוויקונט השלישי טאונסנד, ובשנת 1756 היא ילדה את בתם היחידה, אן. בשנת 1767 קיבלה קרוליין את התואר ברונית גריניץ'.
קרוליין נפטרה בשנת 1794, בגיל 76.
ילדיה
בשנת 1742 נישאה קרוליין לפרנסיס סקוט, רוזן דלקית', בנם של פרנסיס סקוט, הדוכס השני של בוקלוך וג'יין סקוט, רוזנת דלקית'. לזוג נולדו שישה ילדים:
בשנת 1755 נישאה קרוליין בשנית, הפעם לצ'ארלס טאונסנד, ולהם נולדה בת אחד:
West Coast
West Coast (בעברית: החוף המערבי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, Ultraviolence. השיר, שנכתב על ידי דל ריי וריק נואלס, הוא שיר אהבה מלנכולי על אישה הקרועה בין אהבתה לשאיפותיה. השיר עושה שימוש בחוף המערבי של ארצות הברית למסגור סיפורה של האישה.
השיר הגיע למקום ה-17 במצעד הבילבורד הוט 100, וה-21 במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי לנה דל ריי, ביחד עם ריק נואלס והופק על ידי דן אוירבך. השיר כשמו, מדבר על החוף המערבי של ארצות הברית, תוך שהוא מדבר על אישה הקרועה בין אהבה ושאפתנות במערכת יחסים כלשהי.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-145 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של לנה דל ריי ב-14 באפריל 2014, בסמוך לצאתו כסינגל, והפך לוויראלי כאשר צבר למעלה מ-45 מיליון צפיות. הווידאו קליפ של השיר יצא לאור חודש לאחר מכן, והוא צולם בשחור-לבן.
נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-115 מיליון צפיות.
סיון קליין
סיון שרה קליין (נולדה ב־8 ביולי 1984) היאמנחת טלוויזיה ורדיו ודוגמנית ישראלית, מלכת היופי של ישראל לשנת 2003. עורכת דין בהכשרתה.
ביוגרפיה
קליין נולדה בירושלים, לבית אשכנזי ימני-ליכודניקי. הוריה הם דודו קליין, בעל משרד נדל"ן ופנינה (לבית שמחוביץ), אחות במקצועה. סבתה הייתה ניצולת שואה מפולין. את לימודי התיכון עשתה בבית חינוך - תיכון עירוני ג' (ירושלים).
במהלך שירותה בצה"ל בלשכת הגיוס שבירושלים, קליין זכתה בתחרות מלכת היופי לשנת 2003, ולאחר מכן ייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל (מיס יוניברס) 2003.
סיימה לימודי משפטים ומנהל עסקים במרכז הבינתחומי הרצליה, והתמחות במשרד עורכי דין.
ב-2005 החלה ללמוד משחק בבית הספר למשחק של יורם לוינשטיין.
קריירה
בשנת 2004 קליין קיבלה תפקיד אורח בעונה השלישית של קומדיית המצבים "הפיג'מות" בערוץ הילדים.
בשנת 2006 הצטרפה כ"כתבת שטח" לתוכנית "Y בעשר" המשודרת ב־yes. בשנת 2008 עזבה את "Y בעשר" והצטרפה לצוות התוכנית "ערב טוב עם גיא פינס".
החל מ-2010 קליין מגישה ברדיו ירושלים את תוכניתה "מה נהיה" בימי שישי.
בשנת 2011 הנחתה את העונה הראשונה של התוכנית "אייל גולן קורא לך" בערוץ 24.
בשנת 2012 החלה להגיש ברשת את "אחרי הקול" - התוכנית המסכמת של הריאליטי המוזיקלי "The Voice ישראל". באותה שנה החלה להנחות את התוכנית "לייב מהקאמפ" במסגרת שידורי הקיץ של ערוץ 24.
משנת 2013 השתתפה כפאנליסטית בתוכנית הבוקר של ערוץ 2 "מה אתם אומרים", לצד קותי סבג וחיים אתגר. בדצמבר 2013 החלה לשמש כחברת פאנל בתוכנית "מה אתם שומעים?", המשודרת בערוץ 24, לצדם של חיים אתגר וקותי סבג.
באוגוסט 2016 החלה להנחות את תוכנית השידוכים "אהבה עיוורת" שמשודרת בערוץ 10.
משמשת כמנחה מחליפה בתוכנית "גלית ואילנית" בקשת 12. בשנת 2021 הצטרפה לדפנה שחר בהנחיית התכנית "סודות הנדל"ן" בקשת 12.
חיים אישיים
קליין נשואה לפרסומאי זיו קורן ואם לבן ובת. הם מתגוררים בתל אביב.
בספטמבר 2021 שיתפה באמצעות הרשת החברתית אינסטגרם, על החלטתה ללמוד סיעוד בבית הספר לסיעוד של המרכז הרפואי תל אביב, ועל רצונה להיות מיילדת.
הגביע האנגלו-סקוטי
הגביע האנגלו-סקוטי הייתה תחרות כדורגל בה השתתפו קבוצות מאנגליה וסקוטלנד אשר לא העפילו לתחרויות האירופאיות באותה השנה. התחרות נערכה בחודשי הקיץ במשך מספר שנים במהלך שנות ה-70. התחרות החלה את דרכה בשנת 1975 כהמשכו של גביע טקסקו עם מבנה דומה, אך עם קבוצות מאנגליה וסקוטלנד בלבד.
מבנה התחרות נשאר דומה לאורך שש שנות קיומה. שישה-עשר מועדונים בריטים התחרו בארבעה בתים של ארבע קבוצות, כאשר המנצחת בכל בית העפילה לשלב רבע הגמר. בשנים הראשונות היו המועדונים ברובם מהליגה הבכירה. כל אחת מן הקבוצות בבית שיחקה מול כל אחת מהקבוצות האחרות כאשר ניצחון זיכה בשתי נקודות, תיקו בנקודה אחת והפסד לא זיכה בנקודות כלל. נקודת בונוס הייתה נוספת לקבוצה שהבקיעה שלושה שערים או יותר במשחק אחד.
מן הצד הסקוטי היו משחקות 8 קבוצות בשיטת נוק אאוט בשיטת בית וחוץ, כאשר המנצחת בין כל צמד קבוצות עלתה לשלב רבע הגמר. ברבעי הגמר היו מוגרלות הקבוצות הסקוטיות מול הקבוצות האנגליות, כאשר שתי קבוצות מאותה המדינה לא יכלו להיפגש. משלב זה המשיכה התחרות בשיטת נוק אאוט, כאשר בכל שלב (כולל משחק הגמר) נערכו שני משחקים.
מארגני התחרות ניסו לשמור על רמתה הגבוהה של התחרות, וכך בעונת 1976/1977 נפסלה ניוקאסל יונייטד מהתחרות מכיוון ששיתפה הרכב משני במשחק רבע הגמר הראשון מול אייר יונייטד. במהלך השנים, עם זאת, הקבוצות האנגליות היו מליגות נמוכות יותר וב-1981 החליטו הקבוצות הסקוטיות לפרוש מן התחרות כאשר הקהל איבד את העניין בה. התחרות נמשכה עם מועדונים אנגלים בלבד תחת השם "פרס בית הפוטבול ליג" (באנגלית Football League Group Trophy).
בעונת 1987/1988 היה ניסיון להחיות את התחרות כ"גביע האתגר האנגלו-סקוטי", אך לאחר מספר צופים נמוך במשחק הראשון בין קובנטרי סיטי לסנט מירן הוחלט לבטל את התחרות - משחק הגומלין לא שוחק מעולם.
אייל פרדי שחור-זנב
הוא קיבל את שמו מאוזניו הגדולות, הדומות לאוזני פרד. שלא כמו קרובו, האייל הפרדי לבן-הזנב, האייל הפרדי שחור-הזנב בדרך כלל נמצא יותר מערבית לנהר המיזורי. ההבדל הבולט ביותר בין לבני-הזנב ושחורי-הזנב, הוא צבע הזנב והקרניים. מצב שימור המין ללא חשש.
תזונה
בין הצמחים שהמין ניזון נאפשר למנות אמברוסיה (צמח),אוכמנית, שיחים ועשב.
טורפים ומיון
הטורפים של המין כוללים זאב מצוי, זאב ערבות, פומה צפון-אמריקאית, שונר אדמדם, שונר קנדי, גרגרן, דוב שחור אמריקני ודוב גריזלי. תת-מינים:
יברייסקיה אנציקלופדיה
יברייסקיה אנציקלופדיה (מרוסית: Еврейская энциклопедия; האנציקלופדיה היהודית) הייתה האנציקלופדיה היהודית הראשונה בשפה הרוסית אשר הוקדשה ל"יהדות ולתרבותהּ, בעבר ובהווה".
האנציקלופדיה, שכללה 16 כרכים, יצאה לאור בהוצאת ברוקהאוס-אֶפרון בין השנים 1906–1913 בסנקט פטרבורג שברוסיה. עם עורכיה נמנו יולי גסן, שמעון דובנוב, יהודה לייב קצנלסון (בוקי בן יגלי), אלברט הרכבי, שאול גינזבורג, ישראל ברלין ישראל צינברג ומארק וישניצר. הברון גינצבורג סייע במימון.
גם כיום משמשת אנציקלופדיה זאת כלי עזר חשוב בחקר יהדות מזרח אירופה.
אצטדיון קולומבוס קרו הישן
אצטדיון קולומבוס קרו הישן, שבעבר נקרא אצטדיון קולומבוס קרו (באנגלית: Columbus Crew Stadium) ואצטדיון מפרה (באנגלית: MAPFRE Stadium, נהגה: מַפְֿרֵה) הוא אצטדיון כדורגל בעיר קולומבוס שבאוהיו. האצטדיון נפתח ב-15 במאי 1999 במשחק בין קבוצות הכדורגל של קולומבוס קרו לניו אינגלנד רבולושן במסגרת ליגת ה-MLS. זהו האצטדיון הייעודי לכדורגל הראשון בארצות הברית, שנבנה במיוחד לכדורגל בליגת ה-MLS. האצטדיון אירח את גמר גביע ה-MLS ב-2001, את משחקי ה-ALL STAR ב-2000 וב-2005 ואת גביע העולם בכדורגל לנשים בשנת 2003. האצטדיון מכיל 19,968 מקומות ישיבה (לאירועים והופעות התפוסה יכולה להגיע גם ל-30,000).
האצטדיון נקרא בעבר על שם חברת מפרה ביטוח הספרדית ממדריד, לאחר שהחברה חתמה על הסכם חסות עם המועדון שהוכרז ב-3 במרץ 2015. זהו הסכם החסות הראשון מאז שנפתח האצטדיון, לאחר שהמועדון חיפש אחר מכירת זכויות שם האצטדיון מאז שנפתח בשנת 1999, אך לא הצליח להגיע להסכם במשך כל השנים הללו.
כיום, האצטדיון הביתי של קבוצת קולומבוס קרו הוא Lower.com פילד.
מייקל אמנלו
מייקל קווין אמנלו (אנגלית: Michael Kevin Emenalo; נולד ב-4 ביולי 1965 באבה, ניגריה) הוא כדורגלן עבר ניגרי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה
אמנלו שיחק כדורגל מכללות בארצות הברית באוניברסיטת בוסטון בין השנים 1986-1989. מאז, שיחק במולנביק בבלגיה, איינטרכט טריר מגרמניה ונוטס קאונטי האנגלית לפני שחזר לשחק בארצות הברית. אמנלו היה חלק משחקנים שנבחרו בדראפט לליגה המקצוענית הבכירה בארצות הברית, ובילה שם שנתיים (1996-1997) במדי סאן חוזה קלאש. אחרי כך, המשיך בקריירה שלו במדי ליידה בספרד ומכבי תל אביב בישראל.
אמנלו שיחק במדי נבחרת ניגריה במונדיאל 1994, וסך הכול צבר בשורותיה 14 הופעות בינלאומיות.
לאחר שפרש ממשחק עסק אמנלו באימון בארצות הברית. באוקטובר 2007 מונה על ידי אברהם גרנט, מאמנו לשעבר במכבי תל אביב, לתפקיד הסקאוט הראשי של מועדון הפאר האנגלי צ'לסי. ב-18 בנובמבר 2010 קודם לתפקיד עוזר המאמן במקומו של ריי וילקינס, ולאחר מכן החל לשמש כמנהל הטכני במועדון, עד לפרישתו בנובמבר 2017.
כפר גדעון
תחילה היה קרוי "קבוצת טרנסילבניה" ולאחר מכן "תל עדשים ב'". שמו הנוכחי מבוסס על שמו של השופט המקראי גדעון בן יואש שפעל בחבל ארץ זה.
הקמת היישוב
היישוב הוקם בשנת 1923 על ידי עולים מטרנסילבניה שהושפעו רבות מהשקפתו הציונית של רבה של קלויזנבורג, הרב משה שמואל גלזנר. בין העולים היה הרב משה רוזנבליט, הרב פנחס ליכטנשטיין, רבה של מאטש בטרנסילבניה, שהתמנה כרב המושב. לימים עקר הרב ליכטנשטיין עם משפחת בנו יהושע ועוד כמה משפחות לשכונת גבעת שאול בירושלים, שבה הקימו כולן רפתות לפרנסתן והאב פנחס מונה לימים לרב גבעת שאול
המושב תוכנן ל-40 משפחות על שטח של 4000 דונם של הקרן הקיימת. לאחר ניכוי שטחים ציבוריים, לכל מתיישב ניתנו 79 דונם, מתוכם 38 דונם מאחורי כל בית. בהתחלה התיישבו במקום 6 משפחות ולאחר כשנה הגיעו שאר המשפחות.
המושב עסק בשנים הראשונות בנטיעת עצי פרי, במיוחד גפנים, ובהקמת רפתות למשק חלב. הובלת החלב לתחנת הרכבת נעשתה במשותף עם תל עדשים ומזרע. כן ניהל המושב עדר כבשים משותף. בשנתיים הראשונות הובאו מים מבאר בבלפוריה. בהמשך הוקמה בריכה משותפת לכפר גדעון, תל עדשים ומזרע שהקלה במעט את בעיית המים אך לא הביאה פתרון מלא.
חינוך ודת
ביישוב בתי-ספר יסודיים חרדיים לבנים ולבנות, שמרבית תלמידיהם באים מיישובי הסביבה.
רב המושב הוא הרב אברהם הלוי ליפשיץ.
מודל קורנו
בדואופול, קביעת התפוקה של כל חברה תעשה בצורה הבאה: במודל זה ישנה תחרות סימולטנית בין מעט יצרנים אוליגופוליסטים.
הפסיון של ישו (סרט)
הפסיון של ישו (אנגלית The Passion of the Christ) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2004, המתאר את השעות האחרונות בחייו של ישו. השחקן מל גיבסון השתתף בכתיבתו, בהפקתו ובבימויו. הסרט צולם בדרום איטליה, בעיקר בסאסי במטרה, ובאולפני צ'ינצ'יטה ליד רומא.
עלילה
הסרט מתאר את הפסיון של ישו, ממאסרו, דרך חקירת ישו בידי הסנהדרין ומשפטו בפני פונטיוס פילאטוס, את עינויו לאורך דרך הייסורים, את צליבתו ואת תחייתו. הוא נצמד לתיאור האירועים בברית החדשה, ובאופן יוצא דופן בקולנוע האמריקאי, גרסת המקור דוברת לטינית, עברית וארמית.
הסרט נפתח בבגידתו של יהודה איש קריות ומאסרו של ישו בגת שמנים בידי שומרי בית המקדש. כייפא, הכהן הגדול, שופט את ישו, והכוהנים המתנגדים למשפט מגורשים מהמקום. כאשר ישו משיב בחיוב לשאלת כייפא האם הוא בן האלוהים, קורע הראשון את בגדיו ודן את ישו למיתה. ברקע מתוארים מעשי השליחים - התכחשותו של פטרוס והתאבדותו של יהודה איש קריות בתלייה. כייפא מביא את ישו בפני פונטיוס פילאטוס, אשר מאפשר לעם לחנון אותו או את העבריין בראבא. העם דורש כי ישו ייצלב, ופילאטוס נענה בחוסר רצון. הסרט מתאר את הליכתו של ישו לאורך דרך הייסורים, את הלקאתו וסבלו, ואת הבוז לו הוא זוכה מההמון. ישו נצלב וכאשר הוא מת, מתרחשת רעידת אדמה והפרוכת בהיכל נקרעת לשתיים. ישו מורד מהצלב אל זרועותיה של אמו, ובמעמד הפייטה, היא צופה אל הקהל. הסרט מסתיים עם תחייתו של ישו, עת הוא יוצא מקברו וחורי מסמרים בשתי כפות ידיו.
תסריט
הסרט נצמד במידה רבה לתיאור הפסיון של ישו בארבע הבשורות. עם זאת מופיעים בו ציטוטים ממקומות אחרים בברית החדשה, כמו דברי ישו בספר חזון יוחנן: "...הנני עשה הכל חדש" (חזון יוחנן 21, 5), והוא רומז גם לאירועים מהברית הישנה. לדוגמה, בפתיחת הסרט נראה ישו כשהוא מנפץ ראש נחש, רמז לאמור ב: "ואיבה אשית בינך ובין האשה ובין זרעך ובין זרעה הוא ישופך ראש ואתה תשופנו עקב", ולאורך הסרט מצטט ישו פסוקי תהילים. בנוסף, הסרט עושה שימוש בתיאורים מקובלים את הפסיון כפי שהתקבעו באמנות במשך מאות שנים, ונוקב בשמותיהם המקובלים של שני הגנבים אשר נצלבו לצד ישו - דיסמס הקדוש וקוסמס - ששמותיהם לא נזכרו בכתובים. עוד מופיעים בסרט אירועים אשר הופיעו בחזיונותיה של הנזירה הגרמניה אן קתרין אמריך, כמו הייסורים אשר תקפו את יהודה איש קריות או תלייתו של ישו מגשר לאחר מאסרו.
מאידך, בסרט מתוארים מספר אירועים מקוריים, אשר לא נזכרו בכתובים, כמו ניפוץ ראש הנחש בידי ישו ושיחתו עם השטן בתחילת הסרט, או עורב המנקר את עיניו של הגנב הרע במעמד הצליבה. הוא משנה מספר פרטים מקובלים, כמו זיהויו המפורש של שמעון מקירנה, אשר סייע לישו לשאת את הצלב, כיהודי.
הפצה
האולפנים הגדולים בהוליווד סירבו להפיץ את הסרט, למרות זאת הוא הופץ בבתי הקולנוע בארצות הברית ביום רביעי של האפר, שחל ב-25 בפברואר 2004, ב-2,800 מסכים בו זמנית. הוא גרף הכנסות בהיקף של 83,848,082 דולר בסוף השבוע הראשון להקרנתו. סך ההכנסות הכולל בארצות הברית עמד על 370,782,930 דולר. הסרט מדורג מבחינה זו במקום השנים עשר בכל הזמנים וכסרט המוגבל בצפייה (R rated) הרווחי ביותר בארצות הברית בכל הזמנים. עם הפקת הסרט הושק גם ספר על הפסיון של ישו, הוכלל צילומים מהסרט.
הסרט נאסר להקרנה בערב הסעודית, בכווית ובבחרין ובמלזיה הוא הותר לצפייה רק בפני קהל נוצרי. בישראל הסרט לא נאסר להקרנה, למרות קריאות של חברי כנסת דתיים לאסור אותו, אך הוא לא הוקרן בבתי הקולנוע בהקרנה מסחרית, מאחר שלא נמצא לו מפיץ. עם זאת הוא הוקרן בסינמטק תל אביב מספר פעמים. גם בצרפת התקשה הסרט תחילה למצוא מפיץ. סך ההכנסות שגרף הסרט בעולם כולו הגיע ל-611,899,420 דולר והוא הסרט ה-41 ברווחיותו בכל הזמנים והשני בכל הזמנים מבין הסרטים המוגבלים בצפייה.
הסרט נהפך ללהיט בכמה בירות ערביות, בעיקר בדמשק ובביירות, הוא עורר עניין מיוחד בערים מסוימות ליד דמשק, שבהן דוברים עדיין את השפה הארמית.
הסרט הופץ לשוק הביתי בגרסאות וידאו, DVD ו-Blu-ray, וזכה גם בשוק זה להצלחה רבה. בישראל הסרט מופץ בעותקי DVD מארצות שונות, אשר אינם כוללים תרגום עברי.
קישורים חיצוניים
ביקורות
נאסי
נאסי (או נאחי, במנדרינית 纳西族; בתעתיק פין יין Nàxī Zú) היא קבוצה אתנית החיה בסין ומוכרת רשמית על ידי השלטונות כאחת מ-57 הקבוצות האתניות בסין. על פי מפקד שנערך בשנת 2000 מנתה אוכלוסיית הנאסי 308,869 נפש. הנאסי מתגוררים במחוזות יונאן וסצ'ואן. שפת הנאסי משתייכת לענף הסינו-בורמזי שבמשפחת השפות הסינו טיבטיות.
עיסוקם העיקרי של בני הנאסי הוא בחקלאות. מרביתם מאמינים בדתות בודהיזם טיבטי, טאואיזם, ושמאניזם, עם זאת קיימים בקרבם גם שרידים מעטים לדתות פגאניות כגון פולחן עצים.
גרפיטי
גרפיטי הוא כל כתובת אותיות שנעשית מתוך כוונה להביע רצון כלשהו, עמדה, דעה או ביטוי עצמי. גרפיטי עשוי להיות כתובת סתמית שמטרתה ונדליזם אך ישנה תנועה של ציור גרפיטי כאמנות המשתמשת בכתובות מעוטרות כדי לייצג את שמו של האמן. בדרך-כלל מדובר בציורים שנעשים ללא הסכמת בעלי הרכוש, ועל כן מדובר בעבירה על החוק ובוונדליזם. בניגוד לדעה המוטעית גרפיטי שנעשה בהסכמה וחוקי הוא אינו גרפיטי אלא ציור קיר. עם הזמן השתנתה התפיסה לגבי הגרפיטי שהפך לאמנות מקובלת במקומות רבים בעולם בדומה לציור קיר, ואמנים הפעילים בו קיבלו הכרה וקהל עוקבים. בין אמני הגרפיטי המוכרים ניתן לציין את בנקסי, Dede, אמנזיה ואחרים. בנוסף יש צוותים של גרפיטי, המוכרים בהם בעולם הם 1up ובארץ MH ו Goo.
מקור המילה
המילה "גרפיטי" מקורה במילה האנגלית "graffiti" שהיא צורת הרבים של המילה "graffito", אף שלא נהוג להשתמש בצורת היחיד. המילה הגיעה לאנגלית מהאיטלקית ומקורה במילה היוונית "גרפאין" (γραφειν) שפירושה "לכתוב". עוד אפשרות למקור מילה זו היא פירוק המילה ל- "גרף" ו"טי" שפירושו ביוונית: קווי צבע.
ב-1942 קבע ועד הלשון על הגרפיטי הארכאולוגי את המילה "חֲרֹתֶת". ביוני 2020 התקיימה הצבעה במליאה של האקדמיה ללשון העברית על שתי חלופות "חרותת" ו"קִיּוּר" – שילוב של "ציור" ו"קיר", אך לא התקבל רוב לשום הצעה. ונכון להיום אין חלופה עברית למילה גרפיטי.
היסטוריה
גרפיטי היה קיים מאז ימי קדם - כבר באימפריה הרומית וביוון העתיקה התקיימו כתובות גרפיטי. ניתן אפילו לומר שציורי מערות קדומים הם גרפיטי.
המילה "גרפיטי" תיארה במקור כתובות וציורים שנמצאו על פסלים או על קירות, כגון כתובות שנמצאו בקטקומבות של רומא או על קירות פומפיי. מדובר הן בכתובות והן בציורים אשר נחשבו לוונדליזם מאחר שצוירו ללא הסכמת בעלי הרכוש שעליו צוירו הכתובות.
דוגמאות ראשונות של גרפיטי ניתן למצוא בעיר היוונית אפסוס (בטורקיה). ככל הנראה מדובר היה בפרסומת של בית בושת. גרפיטי ויקינגי ניתן למצוא הן ברומא והן באירלנד.
עולים לרגל כתבו את שמם על האתר בו נמצאו דוגמת הכותל וכנסיית הקבר.
בתקופה המודרנית ניתן לראות כגרפיטי את הכתובות שציירו חיילים צרפתיים על אתרים שעברו לידם במצרים במהלך מלחמות נפוליאון.
בישראל ניתן לראות גרפיטי מימי מלחמת העולם הראשונה, הנמצא באחד מבתי המושבה הטמפלרית וילהלמה (בני עטרות). הגרפיטי צויר על ידי חיילים בריטיים ששהו במושבה. בתקופת המנדט הבריטי, צוירו גרפיטי על הקירות של בתי פרדס ערביים בשרון בתקופת המנדט, ובהם תיאורים חזותיים של סצנות מחיי היום יום, כמו גם ממחזור החיים החקלאי שהתקיים במקום.
גרפיטי במאה ה-20
בתקופת מלחמת העולם השנייה הופיעה הכתוב Kilroy was here, "קילרוי היה כאן". כתובת גרפיטי זו התפשטה ברחבי ארצות הברית ואירופה וליוותה את כוחות הצבא האמריקאיים והפכה לסמל לאומי כמו הדגל. בשלב מסוים התווסף לכתובת גם ציור - דמות של ראש קרח עיניים ואף מציצים מעל חומה ושתי כפות ידיים נשענות עליה. במאה ה-20, ובייחוד לאחר מלחמת העולם השנייה, נהגו כנופיות עירוניות בארצות הברית ליצור גרפיטי על ידי ריסוס צבע על קירות באתרים ציבוריים על מנת לסמן את הטריטוריה שלהם. פעמים רבות התקשרו הכתובות לתרבות מוזיקת ההיפ הופ והראפ. עם הזמן התנתק המנהג מ"תרבות הכנופיות" ונעשה נפוץ, וכן מורכב ואמנותי יותר. במקרים ספורים אף החליטו בעלי הקירות לא למחוק את הגרפיטי. דוגמה לכך בישראל, היא השארת הגרפיטי על בניין גן העיר ועל בניין עיריית תל אביב לאחר רצח רבין.
פוסט גרפיטי
פוסט גרפיטי או אמנות רחוב (Street Art), היא אמנות המוצגת במקומות ציבוריים, בעיקר ברחובות העיר, כחוק וכשלא כחוק. (ישנם ציורים ("פיסים") המאושרים על ידי הרשויות).
הפוסט גרפיטי החל במהלך שנות ה-80 ותחילת שנות התשעים של המאה ה-20 על ידי אמני הרחוב Cost ו-Revs אשר היו הראשונים להפיץ את שמם בעזרת טכניקות שונות מהמקובל. את המושג "פוסט-גרפיטי" טבע האמן הצרפתי stak. לרוב נוצר וויכוח בין אומני ה"גרפיטי המסורתי" לבין אומני רחוב שלא באישור לגבי אותנטיות, שיכולים להביא ל"ביפים".
עם השנים, ובמיוחד הודות לצמיחת רשת האינטרנט, הפכה אמנות הרחוב לתנועה כלל עולמית ופעילותה ניכרת גם בישראל. אמנים מכל העולם (ובעיקר מאירופה) מחליפים ביניהם סטיקרים בדואר וזוכים להכרה, הוקרה, והפצה של יצירותיהם.
ההיבט החוקי
בשל היותו של הגרפיטי ציור על רכושו של אחר בניגוד להסכמתו, מדובר בפעולה בלתי חוקית. כדי להילחם בתופעה הקצו ערים רבות קירות מיוחדים למען אמני גרפיטי, מתוך כוונה לאפשר לאמנים לפתח את אמנותם מחד, מבלי שיעברו על החוק מאידך. אחרים מתנגדים לגישה זו בטענה שאפשרות ביצוע הגרפיטי בצורה חוקית אינה מקטינה את ביצועו בצורה בלתי חוקית, וגם משום שמלאי המקום בקירות החוקיים מוגבל ולעיתים ישנו צורך לכסות אחד את השני. יש ערים בהן התארגנו קבוצות של אזרחים נגד גרפיטי, הפועלים באופן שיטתי למחיקת ציורי הגרפיטי.
בשנת 1993 עצרה משטרת סינגפור סטודנט אמריקני בשם מייקל פ. פיי שצייר גרפיטי על כמה מכוניות. לפי חוק מדינת סינגפור משנת 1966, ה-"Singapore Vandalism Act" הוא נשלח לארבעה חודשים בכלא, לקנס כספי ולעונש מלקות. התקשורת האמריקנית גינתה עונש זה, והביאה למחאה ציבורית רבה, אך זו לא השפיעה על ממשלת סינגפור שסירבה להעניק לו חנינה והלקתה אותו ב-5 במאי 1994.
בשנת 1994 יצר ראש עיריית ניו יורק, רודי ג'וליאני, "כוח משימה למחיקת גרפיטי" כדי להפחית את כמות הגרפיטי בעיר, כחלק מהמאמץ הכולל להפחתת הפשע בעיר ולשיפור חזותה, במסגרת יישום תאוריית החלונות השבורים. כחלק ממאמץ זה נאסרה מכירת צבע במכלי תרסיס לילדים מתחת לגיל 18. החוק אף דרש ממוכרים להחזיק צבעים אלו בתוך ארונות תצוגה נעולים בחנויות על מנת למנוע גנבת הצבעים. הקנסות על הפרת חוק זה היו גבוהים ביותר (350 דולר לכל עבירה).
העיר אלבקרקי בניו מקסיקו שבארצות הברית נאבקת בגרפיטי מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 ומאפשרת לדווח באמצעות קו טלפון מיוחד של העירייה על מציירי גרפיטי.
גרפיטי והרכבת התחתית
אחד האתרים המועדים לציורי גרפיטי היו קרונות הרכבת התחתית, בעיקר בעיר ניו יורק. בניו יורק ערכו כותבי גרפיטי תחרויות סימן - שמטרתן לסמן כמה שיותר מקווי הרכבת התחתית. התופעה בניו יורק פסקה בתקופתו של ג'וליאני כראש העירייה, כשכל הקרונות נוקו ושום קרון שעליו הייתה כתובת גרפיטי לא הורשה להיכנס לתנועה, עד שכתובת הגרפיטי לא נוקתה ממנו.
גרפיטי פוליטי
גרפיטי משמש פעמים רבות כמחאה פוליטית או מחאה נגד המשטר, כאמצעי להבעת דעה ולשיבוש תרבות. דוגמה בולטת לאומן גרפיטי מסוג זה הוא בנקסי, אמן אנגלי, אשר מתמחה בציור גרפיטי אומנותי בעל מסר פוליטי תוך שימוש באירוניה לצורך העברת המסר הרצוי.
גרפיטי פוגעני
שימוש אחר לגרפיטי עושות קבוצות שנאה. דוגמה לגרפיטי מסוג זה הוא הגרפיטי הנאו-נאצי והשחתת בתי קברות יהודיים ובתי כנסת. אלו אינם גרפיטי מקובל, אלא כתובת נאצה המשתמשת בספריי צבע משום קלות הצביעה.
הווייט סטרייפס
הווייט סטרייפס (באנגלית: The White Stripes, הפסים הלבנים) היה צמד רוק אמריקאי שהוקם בשנת 1997 בדטרויט, מישיגן. ב-14 שנות קיומו הפיק הצמד כשישה אלבומים וזכה להצלחה רבה.
הצמד הוקם בשנת 1997 ובשנותיו הראשונות לא זכה לתשומת לב ציבורית או תקשורתית. עם צאת אלבומם "White Blood Cells" ב-2001 נכנס הצמד לתודעה הציבורית וזכה אף להכרה עולמית בשל הצליל החדשני שהציג מעין הפשטה של סגנון הגראז' רוק.
בצמד היו חברים ג'ק וייט - גיטרה ושירה ומג וייט - תופים.
על אף שג'ק ומג הציגו עצמם מדי פעם כאח ואחות, הזוג היה למעשה נשוי בעבר - ומסמכי הגירושין שלהם אף הודלפו לרשת. בפברואר 2011 הודיע הצמד על פירוק ההרכב.
שנים ראשונות
להקת הווייט סטרייפס הוקמה ביום הבסטיליה של שנת 1997 בדטרויט. בשנותיה הראשונות (גם לאחר סיבוב הופעות שערכו עם הלהקות פייבמנט וסליטר-קיני) נותרו למעשה הרכב הנאבק על מקומו בסצנה המקומית של דטרויט. בתקופה זו, הוציא הצמד מספר סינגלים בלייבלים עצמאיים כגון Sympathy For The Record Industry. בלייבל זה הוציא הצמד גם את שני אלבומיהם הראשונים.
ג'ק תיאר את אלבום הבכורה ("The White Stripes" שראה אור ב-1999), כ-"מאוד עצבני... הכי גולמי, הכי עוצמתי והצליל הכי 'דטרויטי' שהקלטנו אי פעם".
האלבום השני של הצמד, "De Stijl" (שיצא לאור בשנת 2000), נקרא על שם תנועת אומנותית הולנדית מינימליסטית. שמו של האלבום נועד להצביע על סגנונו המוזיקלי.
עטיפת האלבום מציגה דוגמה של אמנות ה-De Stijl בצבעים המזוהים עם הלהקה עד היום - אדום, לבן ושחור. צבעים אלו נמצאים גם במלתחה הייחודית של הצמד. הסיבה לבחירת צבעים אלו על ידי הצמד אינה ברורה לחלוטין. עם זאת, במספר ראיונות סיפר הצמד שהצבעים אדום ולבן מסמלים את סוכרית הנענע (ואת תמימותה של תקופת הילדות), בעוד הצבע השחור מייצג את שיווי המשקל של המספר 'שלוש' (שמשמעותו שימוש בשלושה כלים מוזיקליים: שירה, גיטרה ותופים). בין השאר, סיפר ג'ק שהצבעים מבוססים על צבעיהם של צעצועים לגיל הרך (ונצבעים כך משום שבתחילת חייהם תינוקות הם עיוורי צבעים). עוד לפני הקמת הצמד, התמקד ג'ק בערך צבעים משולש. כאשר עבד כרפד, כל כליו, מדיו ורכבו המסחרי היו צבועים בשחור, לבן וצהוב.
למרות השימוש הקבוע בשלושת כלי הנגינה - השירה, הגיטרה והתופים - השתמש לעיתים ג'ק באורגן, פסנתר ואף מרימבה. בהופעות חיות, הצמד לא חזר פעמיים על קטע מסוים או ערך סט השמעה קבוע. לעיתים קרובות השתמש ג'ק באלתור ואף 'חתך' קטע שירה או ניגון על מנת "לקפוץ" לאחר.
White Blood Cells
הווייט סטרייפס נהנו מהצלחתם המשמעותית הראשונה בעת יציאת אלבומם "White Blood Cells" בשנת 2001. הצליל המופשט של הגראז' רוק שהופיע באלבום זה זכה לשבחים רבים בממלכה המאוחדת ולאחר מכן גם בארצות הברית ותרמו להצהרות הרבות על כך שהצמד הוא אחד ההרכבים הרעננים של שנת 2002. כמו כן, בשנת 2002 נבחרה הלהקה על ידי מגזין Q כ"אחת מ-50 הלהקות שחייבים לראות לפני המוות". לתשומת לב רבה זכה הקליפ שליווה את הסינגל - "Fell In Love With A Girl", שהוצג על גבי קוביות לגו ובוים על ידי מישל גונדרי.
Elephant
אלבומם הרביעי של הווייט סטרייפס, "Elephant", יצא ב-1 באפריל 2003 וזכה לביקורות טובות ולהצלחה מסחרית רבה אף יותר מקודמו. האלבום "Elephant" היה לאלבום הראשון של הווייט סטרייפס שזכה להגיע לראש מצעד האלבומים הבריטי ולעשרת הגדולים של מצעד האלבומים האמריקאי. ב-8 בפברואר 2004 זכה השיר "Seven Nation Army" בפרס גראמי כשיר הרוק הטוב ביותר. האלבום "Elephant" זכה בפרס אלבום המוזיקה האלטרנטיבית הטוב ביותר. האלבום הוקלט באולפני טו ראג בלונדון עם ליאם ווטסון. כל כלי נגינה שנעשה בו שימוש להקלטת האלבום הומצא למעשה לפני הולדת חברי ההרכב. סינגלים נוספים שיצאו מאלבום זה הם "The Hardest Button to Button" ו-"I Just Don't Know What To Do With Myself" - גרסת כיסוי לשיר של ברט בכרך.
בשנת 2003, הופיעו ג'ק ומג בסרטו של ג'ים ג'רמוש, "קפה וסיגריות", בקטע שנקרא "ג'ק מציג למג את עמוד הטסלה שלו".
ב-1 ביוני 2005 נישא ג'ק לדוגמנית קרן אלסון במהלך סיבוב ההופעות של ההרכב בדרום אמריקה. הטקס התקיים בחגיגה מקומית בנהר האמזונאס. ב-2 במאי נולדה להם ביתם הראשונה, סקרלט טרסה וייט.
Get Behind Me Satan
אלבומם החמישי של הווייט סטרייפס, "Get Behind Me Satan", יצא בצפון אמריקה ב-7 ביוני 2005 וזכה לשבחים רבים בעיתונות ובקרב הקהל הרחב. שלושה סינגלים שוחררו מן האלבום. הראשון שבהם, "Blue Orchid", הפך לשיר פופולרי במיוחד בתחנות הרדיו הלווייניות ומבוססות גלי הרדיו. אשתו של ג'ק מופיעה בקליפ המלווה את השיר. הסינגל השני ששוחרר מהאלבום הוא "My Doorbell". את הסינגל השלישי, "The Denial Twist" ליווה קליפ, שאף הוא בוים על ידי מישל גונדרי, המתעד הופעה אחת של הצמד מתוך שבוע שלם של הופעות בתוכנית הלייט נייט של קונאן או'בריין ואת התנהלות הצמד אחריה - כאשר הקליפ כולו מלווה באפקטים בסגנון הייחודי לצמד.
בשנת 2005 נכתב במגזין הרולינג סטון כי: "אם אתה רוצה להיות חבר בלהקת רוק ואתה לא רוצה להיות חבר בווייט סטרייפס, זה כל כך מבאס להיות אתה עכשיו."
Icky Thump
ב-2007 פרסם האתר הרשמי של הווייט סטרייפס, שאלבום האולפן השישי של הלהקה, "Icky Thump", יצא ב-18 ביוני 2007 בממלכה המאוחדת ובאירופה, וב-19 ביוני בארצות הברית ובשאר העולם. האלבום הוקלט בנאשוויל, טנסי, ההקלטות ארכו כשלושה שבועות - זמן ההקלטות הארוך ביותר של הלהקה.
השיר "I'm Slowly Turning into You" הופיע באתר הרשמי של הלהקה. בקליפ רואים את ג'ק וייט מקליט את המילים של השיר, בזמן שדמות בצורת שלד רוקדת ברקע. המוזיקה ברקע הוחלפה בצלילי מקלדת על מנת למנוע גנבה או העתקה של השיר.
החל מ-26 באפריל ניתן היה לקנות את הסינגל הראשון מהאלבום, "Icky Thump", בחנות המוזיקה המקוונת iTunes (בארצות הברית וקנדה בלבד). הסינגל הגיע למקום 26 במצעד ב-12 במאי.
Toy ו-Seven Nation Army
במרץ 2018, הצביע בן שלו, מבקר המוזיקה של הארץ, על דמיון בין הפזמון של השיר "TOY" ללחן של הלהיט "Seven Nation Army" של הווייט סטרייפס. לאחר זכיית השיר בתחרות האורויזיון של 2018, התלוננה חברת יוניברסל רקורדס על הפרת זכויות יוצרים. בפברואר 2019 דווח כי ג'ק וייט צורף לרשימת מלחיני השיר במסגרת הסכם בין הצדדים, ויקבל חלק מהתמלוגים.
פרויקטים חיצוניים
ב-15 במאי 2006 הקימו ג'ק ווייט וברנדן בנסון את להקת הרוק The Raconteurs והוציאו את אלבומם הראשון - "Broken Boy Soldiers". הלהקה יצאה לסיבוב הופעות של שנה.
ב-12 באוקטובר 2006, פורסם באתר הרשמי של הלהקה שיצא אלבום שיכלול שירים שנכתבו על ידי ג'ק וייט בעבר בשם "Aluminium". ניתן היה להזמין את האלבום מראש החל מ-6 בנובמבר 2006, ולאחר דרישה אדירה ממעריצים של הלהקה, נמכרו כל העותקים ביום אחד. הרעיון נהגה על ידי מייסד חברת ההקלטות XL Recordings, ריצ'רד ראסל. האלבום הוקלט בין אוגוסט 2005 לפברואר 2006 בלונדון, בהשתתפות תזמורת. מספר העותקים שיצאו הוגבל ל-3,333.
אלבה (מכונית)
דגם ה"אלבה" התבסס על מרכב דגם "פיאט C 1100" תוצרת קונצרן הרכב האיטלקי פיאט.
המנוע הראשון אשר הורכב בדגמי ה"אלבה" היה מנוע "פיאט" 1,084 סמ"ק, אשר הוחלף במנוע בעל נפח גדול יותר,(1,491 סמ"ק) כדי לשפר את ביצועי הדגם.
NGC 4216
NGC 4216 היא גלקסיה ספירלית בקבוצת הכוכבים בתולה, הנמצאת במרחק של כ-53 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לצביר הבתולה.
היסטוריה
לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.01, והיא התגלתה ב-17 באפריל 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון I.35. הוא תיאר אותה כבהירה, מאורכת מאוד ובעלת מרכז בהיר מאוד. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן מספר פעמים, והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1148, כשהיא מתוארת כבהירה או בהירה מאוד, מאורכת, גדולה ובעלת מרכז שמתבהר בחדות. הוא הכניס את הגלקסיה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 2806 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4216 כאשר היא מתוארת כבהירה מאוד, גדולה מאוד, מאורכת מאוד ובעלת גרעין בהיר במרכזה.
תצפית
הגלקסיה נמצאת על הגבול עם קבוצת הכוכבים שערות ברניקי, כ-6.7 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לכוכב הבולט דנבולה. כמעלה ממזרח-דרום-מזרח לה נמצאת NGC 4267, כמעלה וחצי מצפון-צפון-מזרח לה נמצאת M99 וכ-1.8 מצפון-צפון-מערב לה נמצאת M98. במרחק זוויתי של 2.25 ו-2.5 מעלות ממזרח לה נמצאות M84 ו-M86, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.
תכונות
אורכה הזוויתי של NGC 4216 הוא כ-8 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כמעט 125,000 שנות אור, גדול בכ-25% מהקוטר של שביל החלב, אך מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כחמישית בלבד ממסת שביל החלב. כ-80% ממסתה או כ- מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה, מסת המימן החופשי שבה היא כ- מסות שמש, כלומר כאחוז וחצי בלבד מהמסה הכוללת, והיא מכילה כ- מסות שמש של אבק. בהתאם לכמות הנמוכה יחסית של גז חופשי ואבק, כמעט שאין בגלקסיה יצירה של כוכבים חדשים. את הגלקסיה מקיפים כ-620 צבירים כדוריים שמסתם הכוללת מוערכת בכ- מסות שמש, בערך פי ארבעה ממספר הצבירים שמקיפים את שביל החלב. בנוסף יש ל-NGC 4216 לפחות שתי גלקסיות לוויין שמקיפות אותה. מהירותה הרדיאלית של NGC 4216, 131 קילומטר בשנייה, נמוכה בהרבה מהמהירות הרדיאלית הממוצעת של צביר הבתולה, כ-1,100 קילומטר בשנייה, כך שהיא נעה במהירות של כ-1,000 קילומטר בשנייה ביחס לצביר עצמו.
מינסטרלנד
מינסטרלנד (Münsterland) הוא אזור גאוגרפי בצפון-מערב נורדריין-וסטפאליה, אחת ממדינות גרמניה. את האזור ניתן לגדר גאוגרפית או היסטורית-תרבותית. מבחינה גאוגרפית, האזור הוא שטח מפרץ וסטפאליה שנמצא צפונית לנהר הליפה. מפרץ וסטפאליה (Westfälische Bucht) הוא מתקופת הקרטיקון ובו ניתן להבחין בצורה טופוגרפית בשל אדמתו השטוחה שמגודרת באדמה המתנשאת מעליה.
מבחינה היסטורית-תרבותית, השטח של מינסטרלנד משתרע על השטח הדרומי של הנסיכות-בישופות של מינסטר (Oberstiftmünster). בשנת 1973 נוספו עוד שטחים וערים למינסטרלנד.
תיירות ותרבות
אזור מינסטרלנד ידוע בארמונותיו, כנסיותיו ומנזריו המפוארים, שרובם נשמרו. בזכות האדמה השטוחה באזורים הצפוניים והמערביים, רכיבת אופניים הפכה לספורט פופולרי בקרב התושבים. ישנם מסלולים מסומנים רבים שעוברים בין האתרים באזור. עוד ייחוד אזורי הוא השפה או הסוציולקט מאזהמטה, שמדברים תושבי העיר מינסטר וסביבתה. הם משתמשים במילים של הסוציולקט לרוב בלי להרגיש אפילו, אך המבקרים לא יבינו אותם.
מודל ברטראן
מודל ברטראן (נכתב לעיתים: מודל ברטרנד) הוא משחק בכלכלה, שבו בדואופול או באוליגופול קובעות כל החברות את מחירו של מוצר מסוים בצורה סימולטאנית. המודל מכונה גם מלחמת מחירים.
כל חברה במודל קובעת את מחירה בהתבסס על הנחה מראש של מחיר המוצר שיקבעו יתר החברות. מודל ברטראן קובע כי שיווי המשקל האפשרי היחיד במצב הזה הוא שהמחירים שכל החברות יציעו יהיו זהים וכן שווים לעלות השולית של ייצור אותו מוצר.
זאת, מכיוון שאם אחת החברות תציע מחיר גבוה יותר מהאחרות, כולם יקנו במחיר הזול והיא תפסיד, ואילו אם היא תציע מחיר זול יותר מהחברות האחרות אזי היא תוכל להרוויח יותר על ידי קביעת מחיר גבוה יותר ולכן תעלה את המחיר.
לכן אם לשתי החברות יש אותה עקומת עלות שולית, אם כן, המחיר שייקבע יהיה זהה. אם לאחת החברות יש עלות שולית נמוכה יותר היא תקבע מחיר מונופוליסטי בשוק, אם ביכולתה להבטיח כי במחיר זה עדיין החברות האחרות לא יוכלו לייצר.
מודל ברטראן פותח על ידי הכלכלן ז'וזף לואי פרנסואה ברטראן.
זינב בנת ג'חש
בת דודתו ואחת מנשותיו של הנביא מוחמד, התאסלמה והגרה אל המדינה "אלמדינה אלמונוארה". השתתפה בקרבות רבים של הנביא נגד עובדי האלילים, הייתה האישה הראשונה מנשותיו של הנביא שנפטרה אחריו, בגיל 25–53 למותה.
רקע משפחתי
זינב נולדה בשנת 590 לג'חש בן ריאב משבט "בנו אסד", ואומיה בנת עבד אל-מוטאלב שהיא דודתו של הנביא מוחמד. היא השתייכה לשכבה עשירה ובעלת רמה חברתית גבוהה, רוב האחים שלה היו מראשוני המתאסלמים וזה נתן לה מעמד דתי ופוליטי חזק אצל הנביא.
נישואיה
שמו של בעלה הראשון אינו ידוע, אך ידוע שהוא נפטר בשנת 622.
בשנת 625, מוחמד הציע לזיינב להתחתן עם בנו המאומץ זיד בן חארת'ה. תחילה היא דחתה את ההצעה, אך לאחר מכן הסכימה, ונישאה לו. כעבור שנה, בשנת 626, הם התגרשו.
פטירה
בקיץ של שנת 641, כ-9 שנים לאחר פטירתו של מוחמד, נפטרה זיינב.
נקברה על ידי בני משפחתה כאות כבוד לה ממשפחתה.
מעמדה באסלאם
היה לזיינב מעמד גבוה בעיני מוחמד. היא הייתה נאמנה לנביא, מקיימת מצוות, ומובילה שוויוניות בין בני אדם ובין נשים לגברים. הייתה ידועה באהבתה למעשי צדק וצדקנות עד שקראו לה האמא של המסכינים (" אום אלמסאכין").
הייתה ידועה בסגפנותה. היא מסרה מהנביא הרבה " חדית' " (התורה שבעל פה באסלאם, על פי האמירות של מוחמד), לכן יש לה מעמד גבוה בחיי היום יום של המוסלמים. חשיבותה נובעת גם מהעובדה שאלוהים ציווה עליה להתחתן עם זייד, ולאחר שהתגרשה ממנו להתחתן עם הנביא בצו מהשמיים, כך שהיא הייתה האישה שמילאה את התפקיד החשוב שמאפשר לגבר להתחתן עם אשת בנו המאומץ של הגבר המוסלמי לאחר שהבן המאומץ מתגרש מאשתו, או אם הבן המאומץ נפטר, וכל זה לפי השריעה המוסלמית, לכן מעמדה ההלכתי "שרעי" באסלאם ידוע כמעמד של אשת נביא שהיוותה דוגמה הלכתית "שרעית" למוסלמים.
הדוגמה של זיינב ונישואים
זיינב סירבה בהתחלה לציית לנביא ולהתארס לזייד, וכאשר ירדו הפסוקים המצווים עליה להתארס לזייד היא הסכימה כיוון שרצתה לקיים צו אלוהי, החתונה עם זייד הגיעה לסופה בגירושין בגלל שזיינב לא אהבה אותו וביקשה להתגרש ממנו וזו זכות של האישה המוסלמית לבקש להתגרש מבעלה למרות שהיא לא יכולה לבציע את אקט הגירושין הסופי, זייד פנה לנביא וביקש להתגרש ממנה, הנביא ביקש ממנו להמשיך ולשמור על חיי נישואים עם זיינב, אבל זייד הוסיף לבקש זאת כי זיינב לא רצתה בו, עד שהתגרש ממנה לפי רצונה, זה אומר שחיי הנישואים באסלאם אינם ממוגדרים לגברים בלבד, ארגון המציאות בחיי הזוגיות נעשים על ידי נשים וגברים יחד, וזה מעיד על שוויון מגדרי מסוים בחיי נישואים של נשים וגברים, נשים באסלאם בעבר וגם בהווה יכולות להשיג את זכיותיהן בחיי הזוגיות, החופש שניתן לזיינב בנת ג'חש והוא להתגרש מבעלה זייד כי לא אהבה אותו, מקרה זה מאפשר לבנות בגיל צעיר היום זכות בחירת בעליהן, למרות שהרבה בנות בחברה הערבית מוסלמית חוות תהליך חברות "socializm" הקובע כי בני המשפחה הם אלה שיכולים להחליט על חתונתה של הבת או האישה בעסקת "בדל " או בשידוך מסוים ולבת אין השפעה על נישואיה, בעצם מה שקורה היום מנוגד לדת האסלאם המתירה לנשים לבחור את בעליהן בצורה חופשית לגמרי.
הנרי אורנשטיין
הנרי אורנשטיין (נולד הנריק אורנשטיין; 13 באוקטובר 1923 – 14 בדצמבר 2021) הוא ניצול השואה, שנודע כממציא ומפתח צעצועים יהודי-פולני-אמריקאי, שחקן פוקר מקצועי ויזם. אורנשטיין הגיע לארצות הברית כפליט, לאחר מלחמת העולם השנייה, והחזיק ביותר ממאה פטנטים הרשומים על שמו, שהנודע שבהם עבור צעצועי הרובוטריקים. הוא עשה הון כמעצב צעצועים ויצרן, ונכנס להיכל התהילה של הממציאים בניו ג'רזי.
פרס בית הפוטבול ליג
פרס בית הפוטבול ליג (באנגלית Football League Group Trophy) הייתה תחרות כדורגל אנגלית שנערכה בעונות 1981-1982 ו-1982-1983. אף על פי שלא הוגדרה כך באופן רשמי, הייתה למעשה מילוי זמני לאחר ביטול הגביע האנגלו-סקוטי ובטרם הקמת "פרס הפוטבול ליג". הזוכות בפרס זה לא הוכרו באופן רשמי כזוכות בפרס הפוטבול ליג הנוכחי, בה מתחרות קבוצות מהדרג השלישי והרביעי באנגליה.
הנרי אורנשטיין
הוא שיחק פוקר באופן מקצועי בארצות הברית במשך שנים, ובשנת 2008 נכנס להיכל התהילה של הפוקר בזכות היקף הרווח והזכיות שלו.
פרס בית הפוטבול ליג
בתחרות זו השתתפו 32 קבוצות בסך הכל, כאשר מרביתן מהליגות השלישית והרביעית, אך השתתפו גם קבוצות מהליגות הראשונה והשנייה. השלב הראשון נערך בשיטת ליגה בשמונה בתים של ארבע קבוצות כל אחד. מנצחות הבתים עלו לשלב רבע הגמר, וממנו ועד הגמר נערכה התחרות בשיטת גביע. משחק הגמר התקיים במגרשה של אחת הקבוצות ולא באצטדיון נייטרלי כנהוג בכל שאר תחרויות הגביע באנגליה.
זינב בנת ג'חש
הדוגמה של זיינב וגירושין מיוזמה אישית
ההשפעה של סיפור הנישואים של זיינב בנת ג'חש הוא שיש לאפשר לנשים לבחור את בעליהן, לא להשפיע על תהליך בחירת בעליהן או לא לכפות עליהן חיי נישואים שאינן רוצות בהם. בעצם זיינב בנת ג'חש ביצעה גירושים מזייד ביוזמה אישית, הנישואין שלה עם זייד היו לא מתאימים, מטרת הנישואים לא הושגה ברמה האישית אם כי מטרת הנישואים עם זייד הושגה ברמה הדתית הלכתית שרעית, לכן היא התגרשה ממנו וזה מה שנהוג היום באסלאם אם בני הזוג מרגישים לא מרוצים מחיי הנישואים הם יכולים להתגרש.