cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דני פרנקו
הפועל חולון
בתחילת עונת 2008/9 מונה פרנקו למאמן הפועל חולון שזכתה באליפות בעונה הקודמת. תקציבה של הקבוצה ירד באופן משמעותי לאחר עזיבתו של המאמן והבעלים מיקי דורסמן וכל השחקנים המובילים, למעט כריס ווטסון, עזבו. פרנקו בנה את הקבוצה מחדש תוך התבססות על הזרים דרון וושינגטון, לואיס פלורס, קרתיס ווית'רס ובריאן טולברט לצד הישראלים ליאור ליפשיץ, יהוא אורלנד ואורי קוקיה. בפברואר 2009 זכתה חולון בגביע המדינה הראשון בתולדותיה לאחר ניצחון בנקודה על מכבי חיפה במשחק הגמר, הודות לשלשה של בראין טולברט בשנייה האחרונה. הקבוצה סיימה את העונה במקום הרביעי ולמרות יתרון הביתיות הפסידה בחמישה משחקים לגליל/גלבוע ברבע גמר הפלייאוף. לואיס פלורס סיים את העונה כמלך הסלים בעוד אורי קוקיה נבחר לשחקן המשתפר על ידי מנהלת הליגה.
מלחמה ושלום (סרט, 1956)
פרסים
הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב עבור הסרט הזר הטוב ביותר. כמו כן הסרט היה מועמד לפרס אוסקר עבור הבימוי הטוב ביותר (קינג וידור), הצילום הטוב ביותר והתלבושות הטובות ביותר.
דני פרנקו
הפועל חולון
פרנקו זכה לשבחים רבים על עבודתו, שי לוי מאתר ONE ועיתון מעריב בחרו בו כמאמן העונה. למרות ההצלחה, פרנקו והפועל חולון לא הגיעו להסכמות על המשך ההתקשרות ביניהם ועמיר עוזי מונה למאמן חולון במקומו ופרנקו לא אימן קבוצת בוגרים בעונת 2009/10.
לקראת עונת 2010/11 חזר פרנקו לחולון כעוזרו של מיקי דורסמן אולם דורסמן התפטר מתפקידו לפני תחילת העונה ופרנקו התמנה בשנית כמאמנה הראשי של חולון. חולון נקלעה במהלך העונה לקשיים כלכליים. דגן יבזורי שוחרר עוד לפני תחילת העונה ובמהלך העונה שוחררו רוברט היית', אריק קמפבל, בריאן טולברט וליאור שגב. כמו וכן סבלה הקבוצה מפציעה של ג'יימי ארנולד שהחמיץ חלק ניכר מהעונה. חולון נותרה עם שני שחקנים זרים בלבד, ריץ' מלצר וקאסיב פאוול, לצד הישראלים מורן רוט, ניר כהן ועמית בן דוד. למרות הקשיים הקבוצה סיימה את העונה במקום השביעי והודחה על ידי גליל/גלבוע בשלב רבע גמר הפלייאוף בארבעה משחקים. פרנקו זכה לשבחים על תפקודו נוכח הקשיים הכלכליים, עפר שלח ממעריב בחר בו כמאמן העונה.
ברק נתניה
לקראת עונת 2011/12 עבר פרנקו לאמן את ברק נתניה בעוד דן שמיר החליף אותו בחולון. בעונתו הראשונה התבססה הקבוצה בעיקר על הזרים בריאן אוסברי ואדריאן בנקס. נתניה הפסידה במשחק האחרון בבית התחתון למ.כ. הבקעה בסיום דרמטי ושנוי במחלוקת, בעקבותיו סיימה את העונה במקום התשיעי עם מאזן של תשעה ניצחונות לעומת 15 הפסדים והחמיצה את הפלייאוף. בעונת 2012/2013 התבססה נתניה בעיקר על הזרים מרקו קילינגסוורת', ראמל בראדלי, דרון וושינגטון וריימר מורגן לצד הישראלי יהוא אורלנד שנבחר לשחקן השישי של העונה. נתניה התברגה בבית העליון וסיימה את העונה במקום הרביעי עם מאזן של 15 ניצחונות לעומת 12 הפסדים. בסדרת רבע גמר הפלייאוף התמודדה נתניה מול הפועל ירושלים. נתניה פיגרה בסדרה 0–2, השוותה ל-2–2 אך למרות יתרון הבייתיות הפסידה במשחק החמישי בסדרה והודחה. פרנקו זכה לשבחים על עבודתו בנתניה בעונת 2012/13, אור שקדי מאתר "וואלה" בחר בו כמאמן העונה. נתניה ופרנקו לא הגיעו להסכמות לגבי המשך ההתקשרות ביניהם ופרנקו הוחלף על ידי רובי בלינקו.
מכבי חיפה
בעקבות הצלחתו בנתניה בעונת 2012/13 הוחתם דני פרנקו על ידי ג'ף רוזן כמאמן מכבי חיפה שזכתה באליפות היסטורית ב-2013. דני פרנקו הרכיב את סגל הקבוצה מדונטה סמית', עידו קוז'יקרו ואלכס צוברביץ' שנותרו מעונת האליפות ואליהם צורפו בריאן רנדל, מורן רוט, דגן יבזורי ואורי קוקיה. חיפה השתתפה ביורוקאפ וסיימה את השלב המוקדם במקום השני בבית G עם שישה ניצחונות לעומת ארבעה הפסדים ועלתה לשלב הבא. בשלב 32 האחרונות סיימה חיפה במקום האחרון בבית K עם שני ניצחונות לעומת ארבעה הפסדים והודחה. בליגת העל סיימה חיפה את העונה הסדירה במקום השלישי וברבע גמר הפלייאוף התמודדה מול נס ציונה בסדרה שבה כל חמשת המשחקים הסתיימו בניצחון הקבוצה הבייתית. חיפה ניצחה במשחק החמישי בנקודה בתום הארכה. בסדרת חצי הגמר התמודדה חיפה מול הפועל ירושלים שלה היה את יתרון הבייתיות. חיפה ניצחה במשחק הראשון במלחה ואת המשחק השני והרביעי ברוממה ועלתה לגמר מול מכבי תל אביב, שנערך בשיטת בית-חוץ. חיפה הפסידה בסדרה בהפרש מצטבר של שתי נקודות (161 : 163) לאחר שהפסידה במשחק הראשון ברוממה בארבע נקודות וניצחה במשחק בהיכל נוקיה ב-2 נקודות בהארכה, לאחר שבתום 40 דקות הובילה בהפרש זהה לזה שבו הפסידה ברוממה. דונטה סמית' נבחר לשחקן העונה על ידי מנהלת הליגה. בתום עונת 2013/14 עזב פרנקו את חיפה, ככל הנראה על רקע קיצוצים מתוכננים בתקציב הקבוצה, והוחלף על ידי רמי הדר. באפריל 2014 הוזכר שמו של פרנקו כמועמד לתפקיד עוזר המאמן של ארז אדלשטיין בנבחרת ישראל, אך פרנקו ויתר על התפקיד משיקולים משפחתיים.
הפועל ירושלים
ביוני 2014 הוחתם פרנקו בהפועל ירושלים במקומו של בראד גרינברג. דונטה סמית', אשר שיתף פעולה עם פרנקו בחיפה הוחתם גם כן בירושלים. בספטמבר 2014 זכתה הפועל ירושלים בגביע ווינר, בטורניר שחנך את פיס ארנה בירושלים לאחר ניצחון בגמר על מכבי תל אביב. בהמשך אותו חודש השתתפה ירושלים במוקדמות היורוליג שם הודחה על ידי קאזאן בשלב חצי הגמר ונשרה ליורוקאפ שם הוגרלה לבית E. ירושלים פתחה את העונה עם תשעה ניצחונות רצופים, רובם בהפרשים גדולים, כולל ניצחון על מכבי תל אביב ב-30 נקודות הפרש. בדצמבר 2014 נקלעה הקבוצה לשרשרת הפסדים ואיבדה את המקום הראשון לטובת מכבי תל אביב. במסגרת היורוקאפ השיגה ירושלים רק שני ניצחונות לעומת שמונה הפסדים ולא הצליחה לעבור שלב. פרנקו ספג בקורת על הכישלון ביורוקאפ ובירושלים אף שקלו לצרף למועדון ג'נרל מנג'ר. פרנקו חזר למעמד גמר גביע המדינה אך אף על פי שהמשחק התקיים בארנה בירושלים, הפסידה ירושלים למכבי תל אביב. ירושלים סיימה את העונה הסדירה במקום השני. ליאור אליהו נבחר לשחקן העונה וטוני גפני נבחר לשחקן השישי של העונה. בסדרת רבע גמר הפלייאוף גברה 0–3 על הפועל תל אביב. בסדרת חצי גמר הפלייאוף גברה ירושלים 0–3 על מכבי ראשון לציון. בגמר הפלייאוף, שנערך בשיטת בית-חוץ, התמודדה ירושלים מול הפועל אילת שהפתיעה את מכבי תל אביב בחצי הגמר. ירושלים ניצחה בשני המשחקים וזכתה באליפות הראשונה בתולדותיה בעוד פרנקו נבחר למאמן העונה. בכך נהיה פרנקו למאמן השני מאז שנות ה-60, בנוסף לפיני גרשון, שזוכה באליפות ובגביע מחוץ למכבי תל אביב. בסיום עונת 2015/16 העפילה ירושלים לגמר הפלייאוף שם הפסידה למכבי ראשון לציון. לאחר סיום העונה הוחלף פרנקו על-ידי סימונה פיאניג'אני.
קדנציה ראשונה בהפועל תל אביב
ב-5 ביוני 2017 מונה פרנקו למאמן הפועל תל אביב. בעונת 2017/2018 בלט בהפועל תל אביב הגארד האמריקאי ג'רל מקניל לצדם של טיי מקי וטוני גפני, אותם אימן פרנקו בירושלים ואדריאן בנקס, אותו אימן פרנקו בנתניה. הפועל תל אביב סיימה את העונה במקום החמישי עם מאזן של 19 ניצחונות ו-14 הפסדים. בפלייאוף גברה הקבוצה על מכבי אשדוד בארבעה משחקים ועלתה לפיינל פור הראשון בתולדותיה שם הפסידה בחצי הגמר למכבי תל אביב. בעקבות הצלחתו הוארך חוזהו של פרנקו לעונה נוספת. הפועל תל אביב התחילה את עונת 2018/19 בצורה מאכזבת כאשר ניצחה רק שלושה משחקים במהלך הסיבוב הראשון והודחה מליגת האלופות של פיב"א בסיבוב המוקדמות הראשון על ידי ספירו שרלרואה. הסגל עבר שינויים רבים ובמהלך העונה שחררה הקבוצה חמישה שחקנים. בין השאר שוחרר מהקבוצה רפי מנקו משיקולים כלכליים ובניגוד לדעתו של פרנקו. בקבוצה בלט תומר גינת שנבחר לשחקן הישראלי המצטיין של העונה. הפועל תל אביב הבטיחה את העפלתה לפלייאוף מהמקום השמיני במחזור הסיום של העונה הסדירה ובסדרת רבע גמר הפלייאוף הודחה על ידי מכבי תל אביב בשלושה משחקים. לאחר מכן הודיעה הקבוצה על סיום העסקתו של פרנקו.
קדנציה שנייה בהפועל תל אביב
ב-5 בפברואר 2021 חזר פרנקו לקדנציה שנייה בהפועל תל אביב וחתם לעונה וחצי, במקומו של יאניס קסטריטיס שפוטר. בהדרכתו סיימה הקבוצה את העונה במקום העשירי. בעונת 2021/2022 הגיעה הפועל תל אביב למקום השביעי והודחה על-ידי מכבי תל אביב ברבע גמר הפלייאוף. הפועל הגיעה גם לגמר גביע המדינה, שם הפסידה לבני הרצליה. ב-3 מרץ 2022 חתם לשנתיים נוספות במועדון. בעונת 2022/23 הגיעה הפועל תל אביב למקום השלישי בסיום העונה הסדירה ולראשונה מאז 2005 העפילה לגמר הפלייאוף שם הפסידה למכבי תל אביב. שחקן הקבוצה תומר גינת נבחר לחמישיית העונה. בעונה זו השתתפה הקבוצה גם ביורוקאפ שם הגיעה לרבע הגמר.
מאזן בקריירה כמאמן ראשי בליגת העל
נכון לאוגוסט 2023
חייו האישיים
פרנקו נשוי, אב לבת ושני בנים וגר בגבעתיים.
חוקת רומניה 1866
חוקת 1866 (ברומנית: Constituția din 1866) נחשבת לחוקה הראשונה שחוקקו לעצמם הרומנים. החוקה, המבוססת על חוקת בלגיה (1831), שנחשבה באותה תקופה לחוקה מתקדמת מאוד, נועדה להתאים את חוקי רומניה לשינוי השלטוני, שנוצר בעקבות הדחת אלכסנדרו יואן קוזה והבאתו של הנסיך הגרמני, שיתפרסם לימים כקרול הראשון, מלך רומניה, מייסד בית המלוכה הרומני. חוקת 1866 החליפה את המעמד המתפתח של הסכמת פריז.
שינויים בחוקת 1866
חוקת 1866 הוחלפה על ידי חוקת רומניה 1923, אך במהלך שנות קיומה הוכנסו בה כמה שינויים.
הריגה
הריגה היא גרימה למותו של יצור חי.
בעבר
בישראל, עד 2019 "הריגה" הייתה אחת העבירות במדרג עבירות ההמתה, בין רצח וגרימת מוות ברשלנות.
לפי סעיף 298 בחוק העונשין הישראלי הריגה הוגדרה כגרימה למותו של אדם במעשה או במחדל. היא הייתה שונה מרצח ביסוד הנפשי הדרוש להוכחה משפטית. על מנת להאשים בהריגה היה להוכיח מודעות בפועל או עצימת עיניים, אך לא כוונה תחילה. תקופת המאסר המרבית בגין הריגה בישראל היא 20 שנים.
עבירת ההריגה הופעלה בטווח רחב של מקרים, החל ממקרים הדומים לרצח, בהם התביעה התקשתה להוכיח את היסוד הנפשי של רצון להמית וכלה במקרים חמורים של רשלנות. בין אלו ניתן למנות נהיגה בשכרות או תחת השפעת סמים שהסתיימו במוות, קיום מרוץ מכוניות שהסתיים במוות והסעת שוהה בלתי חוקי שהיה מחבל מתאבד, כאשר בית המשפט קובע שהיו בפני המסיע סימנים מחשידים.
הצורך ברפורמה בעבירות ההמתה
לא הכל שבעו נחת מההיקף הנרחב של עבירת ההריגה. נשיא בית המשפט העליון, אשר גרוניס, הוביל מהלך לצמצום תחולת עבירת ההריגה, כאשר בדיון נוסף הוביל את רוב השופטים לקביעה שנאשם בהשתתפות במרוץ מכוניות פיראטי בה נהרג אדם בתאונה בה הנאשם לא היה שותף, לא יורשע בהריגה. כחלק מנימוקיו כתב:.
בשנת 2007 הוקמה על ידי שר המשפטים דניאל פרידמן ועדה בראשות מרדכי קרמניצר לבחינת רפורמה במדרג עבירות ההמתה בחוק העונשין. הוועדה הגישה את מסקנותיה בשנת 2011 ושנה לאחר מכן הפיץ משרד המשפטים תזכיר חוק בנושא, אשר התבסס על מסקנות הוועדה. עם התפזרותה של הכנסת העשרים אושר בינואר 2019 תיקון 137 לחוק העונשין, שכונה "הרפורמה בעבירות המתה". התיקון התבסס בחלקו על תזכיר החוק המקורי ושינה את מדרג עבירות ההמתה בזדון מן היסוד.
כיום
כחלק מהרפורמה בוטלו הסעיפים בחוק העוסקים בעבירת הרצח ובעבירת ההריגה ונקבעו סך הכל 5 עבירות המתה בדרגות חומרה שונות:
הריגת בעלי חיים
מחוץ להקשר המשפטי, המונח הריגה מתייחס באופן כללי לגרימת מותו של יצור חי, לרבות בעלי חיים. עם זאת – חקיקה (שבצדה ענישה) קיימת בארצות מסוימות אף בנוגע להמתת חיות מסוימות, ובעיקר חיות מחמד. בישראל מתייחסים כיום בתי המשפט בחומרה לגרימת מוות לחיות בנסיבות שלא כדין. בשנת 1994 עבר חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים), המגן על זכויות בעלי חיים, אולם מסייג ופוטר מהוראתו המתה במסגרת של ניסויים ולצורך מאכל. המינוח להריגת חיות כפרוצדורה רפואית הוא "הרדמה".
חוף היורה
גאולוגיה
החוף מורכב ממגוון צוקים המתוארכים למזוזואיקון, המתעדים היסטוריה גאולוגית של למעלה מ-180 מיליון שנים. באתר יש מספר תצורות גאולוגיות ייחודיות, בנוסף לדוגמות של תצורות קרקע שונות, הכוללות קשת טבעית בדרדל דור, המבנה של מפרץ ללוורת' והאי פורטלנד. חוף צ'סיל הוא דוגמה לחוף סערה ולטומבולו. בחוף יש רצועות של קווי חוף תואמים ולא-תואמים. בשל מאפייניו הגאולוגיים החוף הוא מושאם של כמה מחקרי שדה בינלאומיים. אחת החוקרות הידועות שפעלו באזור זה היא הפליאונטולוגית מרי אנינג שחקרה את המאובנים של קו בחוף באזור העיירה ליים רג'יס, וגילתה את המאובן השלם הראשון של איכתיוזאורוס.
הנקודה הגבוהה ביותר בחוף יורה, ובחוף הדרומי של אנגליה בכלל, היא גולדן קאפ המגיעה לגובה של 191 מטרים.
היסטוריה
במהלך מלחמת העולם השנייה חלקים מהחוף הפכו לרכושו של משרד המלחמה הבריטי. אחד מהבסיסים הגדולים של הצי המלכותי הוקם בנמל פורטלנד, אך בתקופה מאוחרת יותר הוא נסגר. רוב בסיס הצבא הבריטי שבבובינגטון קיים גם כיום, ושטחים נרחבים של אדמה, ועדיין יש הגבלות גישה לשטחים נרחבים הכוללים בין השאר את קטע החוף בין ללוורת' לקימרידג' וכפר הרפאים טיינהאם. חלק מקטעי החוף שליד אקסמות' שימשו גם כן לאימונים בזמן המלחמה, אך לאחר סוף המלחמה הוחזרו לרשות הציבור.
חלקים מהחוף, בעיקר ליד פורטלנד, נחשבים למסוכנים מאוד ובמקרים רבים לאורך ההיסטוריה ניתן היה לצפות בהם על הריסות של כלי שיט. ב-18 בינואר 2007 התרחש אחד האסונות הגדולים ביותר כאשר אוניית מכולות עלתה על החוף בברנסקומב שליד סידמות', ואיבדה חלקים גדולים ממטענה והדלק שלה.
ב-6 במאי 2008 התרחשה מפולת קרקע שגרמה להרס של קטע חוף באורך 400 מטרים. המפולת תוארה כגרועה ביותר שהתרחשה במאה השנים האחרונות.
בתוכנית הטלוויזיה "שבעת הפלאים הטבעיים" הוצג האתר כאחד מפלאי החוף המערבי של הממלכה המאוחדת, ובסקר קוראים של הרדיו טיימס שנערך ב-2005 החוף נבחר לפלא הטבעי החמישי בחשיבותו בבריטניה.
NetBeans
NetBeans היא סביבת פיתוח משולבת חינמית השייכת לקטגוריית הקוד הפתוח. אפשר לפתח בה אפליקציות שולחניות, אפליקציות אינטרנט ואפליקציות לסלולרי באמצעות שפות התכנות PHP, Java, C++, C ובעבר גם ב-Ruby. NetBeans מותאמת לפלטפורמות רבות, כולל: חלונות, לינוקס, מק וסולריס.
היסטוריה
NetBeans החלה בשנת 1997 כפרויקט סטודנטים בפקולטה למתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת קארל בפראג. חברה נוסדה כתוצאה מן הפרויקט ומוצר מסחרי של NetBeans הושק, עד שחברת סאן מיקרוסיסטמס רכשה את המוצר בשנת 1999 והפכה אותו לקוד פתוח ביוני 2000. מאז, NetBeans היא סביבת פיתוח חינמית המבוססת על קוד פתוח וממשיכה להתפתח על ידי הקהילה.
ג'ובאני תומאזו
ג'ובאני תומאזו (באיטלקית: Giovanni Tommaso; נולד ב-20 בינואר 1941) הוא נגן קונטרבס, מלחין, מעבד ומנהל הרכב איטלקי בתחום הג'אז המודרני
חייו
בשנת 1967 תומאזו העביר את פעילותו לרומא, בה הופיע לצידם של ג'וני גריפין, סאני רולינס, צ'ט בייקר ובארני קסל. יחד עם פפיטו פיניאטלי פתח את "Music inn" שהפך לאחד ממועדוני הג'אז החשובים של רומא ושבו ליווה אמנים כמו דקסטר גורדון, ג'וני גריפין, ארט פארמר וקני דרו. באותה תקופה שיתף פעולה גם עם סטיב לייסי, נגן סקסופון אמריקאי מניו יורק שהתיישב ברומא והיה ממובילי הג'אז האוונגרדי שבאותן השנים.
ב-1971 הוא הקים את ההרכב "פריג'או" לרוק-ג'אז (שכלל גם פרנקו ד'אנדראה) שפרסם שמונה אלבומים וערך סיורי מופעים רבים עד שנת 1977. תומאזו ייסד בשנת 1983 יחד עם נגן הסקסופון אלט מסימו אורבאני רביעייה משל עצמו -"ד'ה בלסינג" (The Blessing).
החל מ-1985 ניהל תומאזו סמינרים ב-Umbria Jazz Clinics ולימד ג'אז בקונסרבטוריון על שם פרנצ'סקו מורלאקי בפרוג'ה. כמו כן מזה שנים רבות מלמד במרכז החינוכי למוזיקה מודרני (Centro Educativo Musica Moderna) בבוסרו, מילנו. הוא הלחין מעל 100 שעות פסקולים של סרטים, בעיקר סרטי תעודה וסרטים אילמים ישנים של צ'ארלי צ'פלין ובסטר קיטון עבור רשות השידור האיטלקי RAI. בשנים 1980-1990 הוא הופיע בהרכב של פרנקו ד'אנדראה והקליט איתו את האלבומים "Kick Off" ו"Airegin". עבד תקופה כמפיק ומעבד בשביל כוכבי פופ כמו מינה, לוצ'ו דאלה, סמי דייוויס ג'וניור, ג'אני מורנדי וג'ינו פאולי.
השפיעו על יצירתו נגני קונטרבס כגון סקוט לאפארו ופול צ'יימברס, וכן מוזיקאים כמו צ'ארלי פארקר, סאני רולינס, ת'לוניוס מונק ומיילס דייוויס. נגן הקונטרבס ברונו לתומאזו הוא בן דודו.
דרך יפו
{{פירושונים|
ראו גם
}}
נמל התעופה הבין-לאומי שארם א-שייח'
נמל התעופה הבינלאומי שארם א-שייח' (ערבית مطار شرم الشيخ الدولي) הוא נמל התעופה של העיר שארם א-שייח' בדרום חצי האי סיני. הנמל ממוקם במקום בו היה בעבר שדה אופיר, שדה תעופה אזרחי באופירה בעת שהייתה בשליטת ישראל.
לאחר יישום הסכם השלום בין ישראל למצרים פונה נמל התעופה הישראלי ונמסר למצרים שמפעילה אותו כשדה תעופה אזרחי. הנמל מופעל על ידי ממשלת מצרים. בנמל שני בתי נתיבות והקמתו של טרמינל שלישי נמצאת בתכנון.
היקף תנועת הנוסעים בנמל בשנת 2010 עמד על 8,693,990 נוסעים, ובשנת 2011 ירד ל-5,476,388 נוסעים בלבד. הנמל מדורג במקום השלישי במדינה מבחינת היקף תנועת הנוסעים, לאחר נמל התעופה הבינלאומי של קהיר ונמל התעופה הבינלאומי של ע'רדקה.
ב-3 בינואר 2004 התרסקה טיסה 604 של פלאש איירליינס לתוך הים האדום מיד לאחר המראתה מהנמל. בתאונה נספו כל יושבי המטוס - 135 נוסעים ו-13 אנשי צוות.
טיסות לישראל וממנה
ב-17 באפריל 2022 החלו טיסות ישירות לכיוון העיר שארם א-שייח', מנתב"ג על ידי ארקיע, ישראייר ואל על באמצעות מותג הטיסות הזולות שלה סאן דור. וגם על ידי החברה המצרית אייר קיירו, זאת בעקבות חימום הסכם השלום בין ישראל למצרים. זהו היעד השני בטיסות הישירות בין ישראל ומצרים וזמן הטיסה המוערך הוא כשעה.
רבי מאיר בעל הנס
זהותו
הייחוס המסורתי של הקבר לתנא רבי מאיר מבוסס על סיפור בתלמוד על נס שנעשה לתנא רבי מאיר, לפיו חיילים רומאיים שרדפו אחריו הוכו בסנוורים; הוא הבטיח לסוהר ששחרר את גיסתו מבית בושת, בו הוחזקה על ידי הרומאים כעונש, שיינצל אם יאמר "אלהא דמאיר ענני" והבטחתו התקיימה.
לעומת זאת, לדעת הרב ראובן מרגליות ואחרים אין רבי מאיר בעל הנס זהה עם רבי מאיר, לאור העובדה שמצייני הקברות בארץ ישראל ציינו גם את קבר התנא רבי מאיר וגם את קבר רבי מאיר בעל הנס. לדעת מרגליות, למעשה כלל לא היה תנא בכינוי כזה, ואין הוא אלא אגדה בעלמא. לדעתו, מקור האגדה על "רבי מאיר בעל הנס" נעוץ בעלייתו ארצה של הרמב"ן ופעולתו ליישוב הארץ ולאחזקת תלמידי חכמים. הוא משער שהיו אז קופות צדקה על שמו של הרמב"ן, וכאשר הגיעו ארצה בתקופה מאוחרת יותר מצאו את השם "קופות רמב"ן" ופתחו את ראשי התיבות בטעות כ"רבי מאיר בעל נס", וקראו על שם זה את קופות הצדקה.
ע"פ הגמרא רבי מאיר היה צאצא של נירון קיסר.
קופת רבי מאיר בעל הנס
בשל סיפור הנס המוזכר בתלמוד שהובא לעיל, התפתחה אמונה עממית כי רבי מאיר הבטיח ישועות לכל מי שינדב צדקה לעניי ארץ ישראל לעילוי נשמתו. על כן, ישנם רבים שהולכים להתפלל בציוּן הנחשב לקברו, ותורמים כסף לצדקה. בפרט בי"ד באייר, פסח שני, נוצר מנהג לפקוד את קברו של רבי מאיר ולתת צדקה. מנהג זה החל לראשונה בשנת תרכ"ז (1867), אז הוקם בניין על קברו. לפי המנהג, בשעת נתינת הצדקה אומרים את ביטוי התפילה המופיע בסיפור התלמודי על הנס של רבי מאיר: "אלהא דמאיר עננו".
קהילות רבות אף החזיקו, ומחזיקות עד היום, "קופת צדקת רבי מאיר בעל הנס", המפורסמות והגדולות שביניהן הן:
מדברידג'
מדברידג'  (באנגלית: MedBridge) הוא ארגון אירופי הפועל לחיזוק הדו-שיח וההבנה ההדדית בין מדינות אירופה והמזרח התיכון. מטרתו היא לאפשר לפוליטיקאים ומנהיגי דעת קהל אירופאים אשר מעוניינים לקבל מידע אודות המזרח התיכון, או לתמוך במאמצי השלום בין ישראל ומדינות ערב, גישה למידע הישיר, המקיף והאובייקטיבי ביותר. משרדי הארגון נמצאים בפריז.
הארגון נוסד בשנת 2003 על ידי פוליטיקאים אירופאים המשתייכים לזרמים שונים, בין היתר וילי דה קלר (Willy De Clercq), מרקו פנלה (Marco Pannella), אנה פלאסיו, פרנסואה לאוטאר ( Francois Leotard), ופרנסואה זימריי (Francois Zimeray).
פעילות
מאז שנוסד בשנת 2003, יזם הארגון כתריסר אירועים בינלאומיים: הרצאות, תערוכות, וביקורים של חברי פרלמנט ומובילי דעת קהל אירופאים במזרח התיכון.
ביקורים במזרח התיכון
מדברידג' מארגן באופן קבוע ביקורים של פוליטיקאים אירופאים במזרח התיכון. עד כה נטלו בהם חלק כ-500 חברי פרלמנט משלושים ארצות.
הדיפלומט הישראלי יגאל פלמור טען כי הארגון ליווה את המשלחת הפרלמנטרית הגדולה ביותר אשר ביקרה אי פעם במזרח התיכון בשנת 2003 . במשלחת זו השתתפו כ-160 חברי פרלמנט מ-28 ארצות אירופאיות. בינואר 2008, ביקרה במזרח התיכון משלחת גדולה נוספת, של 60 חברי פרלמנט מ-21 ארצות.
בנוסף למשלחות פוליטיות, ארגן מדברידג' גם ביקורים של מובילי דעת קהל אירופאים. ביוני 2007 יזם הארגון ביקור של סופרים צרפתים יחד עם עיתון "לה מונד".
פעילויות אחרות
מדברידג' ארגן מספר הרצאות בהן השתתפו בין היתר אהוד ברק, אדית קרסון, אנטואן ספר ואלכסנדר אדלר.
בשנת 2005, יחד עם ארגון "הום דה פרול" (באנגלית: Hommes de Parole), ארגן מדברידג' את קונגרס "רבנים ואימאמים למען השלום" הראשון, בו השתתפו כמאה רבנים ואימאמים מכל העולם, בחסות מוחמד השישי, מלך מרוקו, ואלברט השני, מלך בלגיה. בשנת 2006 ו-2008 אורגנו מפגשים נוספים.
גזפרום פרומגז
גזפרום פרומגז (ברוסית: Газпром промгаз; עד 4 ביולי 2008 - פרומגז) הוא המרכז המדעי של תאגיד גזפרום בתחום ביסוס מדיניות האנרגיה האזורית, גיזוז, הפצה ושימוש בגז, פיתוח משאבי מתאן בתפרי פחם ופיקדונות פחמימנים קטנים.
בעלות והנהלה
חברי הדירקטוריון:
מחלקה (טקסונומיה)
מחלקה היא אחת הרמות במיון עולם הטבע; היא נמצאת מעל לסדרה ומתחת למערכה: כל מערכה כוללת כמה מחלקות, וכל מחלקה כוללת כמה סדרות.
גנרל הצבא
גנרל הצבא היא דרגה צבאית בכירה הקיימת בצבא ארצות הברית ובצבאות נוספים, בעבר ובהווה.
מחלקה (טקסונומיה)
כמה מחלקות עשויות להיות מקובצות בעל-מחלקה. מחלקה עשויה להיות מחולקת לתת-מחלקות, המחולקות לכמה אינפרא-מחלקות, בכל אחת כמה סדרות.
גנרל הצבא
ארצות הברית
גנרל הצבא (באנגלית: General of the Army) היא הדרגה השנייה הבכירה ביותר בצבא האמריקאי. הדרגה מקבילה לפילדמרשל בצבאות אחרים וניתנת בדרך-כלל רק בזמן מלחמה. דרגת גנרל הצבא מומלצת ומאושרת על ידי הקונגרס של ארצות הברית. סמל הדרגה עוצב ב-1944 וכולל חמישה כוכבים מעוצבים בצורת מחומש שווה-צלעות שקצוותיהם נוגעים זה בזה. על כן הדרגה נקראת בלשון פחות רשמית גנרל חמישה כוכבים.
מחלקה (טקסונומיה)
לעיתים מחלקות מכילות אלפי מינים, כמו במיון החרקים, למשל, ולעיתים מינים בודדים בלבד. המחלקות הידועות ביותר לרוב האנשים הן אלו השייכות למערכת המיתרניים: מחלקת העופות, מחלקת הזוחלים, מחלקת הדו-חיים, שלוש מחלקות הדגים ומחלקת היונקים, אליה משתייך האדם.
גנרל הצבא
ארצות הברית
דרגה זו נמוכה מדרגת גנרל הצבאות, שהיא הדרגה הבכירה ביותר, אך הוענקה רק שלוש פעמים, ורק באחת מהן לקצין עוד בימי חייו (ג'ון פרשינג).
עד היום ניתנה דרגת גנרל הצבא לחמישה קצינים בכירים בלבד. ארבעה מהם קיבלו את הדרגה בעת מלחמת העולם השנייה, בהפרש של ימים זה מזה, בהתאם לוותק השירות הצבאי, כדי ליצור היררכיה כלשהי בין נושאיה. ג'ורג' מרשל ב-16 בדצמבר 1944, דאגלס מקארתור ב-18 בדצמבר 1944, דווייט ד. אייזנהאואר ב-20 בדצמבר 1944, והנרי ארנולד ב-21 בדצמבר 1944. עומאר בראדלי קיבל אותה ב-20 בספטמבר 1950, וזו הייתה הפעם הראשונה והיחידה שבה ניתנה הדרגה בזמן שלום.
בשתיים מן הזרועות האחרות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית, חיל הים וחיל האוויר, קיימות דרגות מקבילות, אדמירל צי וגנרל חיל האוויר. לחיל הנחתים אין דרגה מקבילה.
בוריסלב פרבץ
פרבץ נולד בעיר קוסטאייניצה ליד העיר דובויי בצפון-מרכז בוסניה. בשנת 1966 סיים תואר בכלכלה באוניברסיטת זאגרב. משנת 1990 עד 2000 כיהן כראש העיר של דובויי והיה חבר הפרלמנט של רפובליקה סרפסקה.
בשנת 2002 נבחר פרבץ לבית הנבחרים של בוסניה והרצגובינה. בשנת 2003 נבחר כאחד משלושת חברי נשיאות בוסניה והרצגובינה וכיהן בתפקידו עד שנת 2005, אז הוחלף בתפקיד על ידי איבו מירו יוביץ'.
פרבץ נשוי לדרגיצה ואב לשניים.
שבעת השופרות
התקיעה בשבעת השופרות הן סדרת אירועים המתוארים בספר חזון יוחנן של הברית החדשה כחלק מאירועי האפוקליפסה או קץ הימים. אירועים אלה מתרחשים לאחר פתיחת שבעת החותמות. על פי המסופר בחזון, לאחר פתיחת החותם השביעי ניתנים שבעה שופרות לשבעה מלאכים, וכן מחתה ניתנת למלאך שמיני המעלה בה קטורת על מזבח הזהב שלפני כיסא הכבוד.
כל אחד מהשופרות מבשר על סדרה של אסונות.
השופר הראשון
בעקבות התקיעה בשופר הראשון, מתחילים ברד כבד, אש ודם ליפול מהשמיים, ואלה משמידים שליש מהצמחייה על פני הארץ.
השופר השלישי
התקיעה בשופר השלישי מביאה לכך שכוכב בשם לענה נופל על הארץ, מרעיל שליש מהנהרות ומעיינות המים, ומביא למותם של אנשים רבים.
השופר הרביעי
בעקבות התקיעה בשופר הרביעי שליש מאור השמש, הירח והכוכבים כבה, דבר המביא לכך שבשליש משעות היום יש חשיכה מוחלטת.
השופר החמישי
התקיעה בשופר החמישי היא הראשונה משלוש "קריאות אוי" עליהם מכריז נשר שמופיע לפני התקיעה בשופר:
לאחר הופעת הנשר תוקע המלאך החמישי בשופר החמישי:
בעקבות התקיעה בשופר נופל כוכב על הארץ, הפותח את התהום. מן התהום עולה קיטור ומן הקיטור יוצא ארבה התוקף את בני האדם. צורת הארבה צורת סוס עם פני אדם, ולהם שיני אריה ושיער ארוך, וזנבות כזנב עקרב. הארבה מכיש את בני האדם אך לא הורג אותם.
פרשנות היסטורית של תיאור זה מייחסת את הארבה לפשיטת השבטים הגותים לאימפריה הרומית בתקופת שלטונו של הקיסר דקיוס.
השופר השישי
בעקבות התקיעה בשופר השישי יוצאים ארבעה מלאכים, ומובילים צבאות של 200,000,000 פרשים הרכובים על סוסים. מפי הסוסים יוצאים אש, קיטור וגופרית, הגורמים למגפות. לסוסים צורת ראש אריה וזנב נחש ופני אדם. בעקבות המגפות ימותו שליש מבני האדם.
פרשנות
התאולוגיה הנוצרית רואה בששת השופרות הראשונים אזהרה או קריאה לחוטאים לשוב מדרכם הרעה. כל תקיעה בשופר מביאה לענישה או מגפה ולהרג של יותר אנשים. השופר השביעי אינו מביא מגפה אלא מציין את תחילת ממלכתו של ישו על פני הארץ.
אוניברסיטת ג'ון מורס
אוניברסיטת ג'ון מורס (באנגלית: Liverpool John Moores University) היא אוניברסיטה בריטית הממוקמת בליברפול. האוניברסיטה נקראת על שם איש העסקים ג'ון מורס שתרם סכומי כסף גדולים למוסד. היא הוכרה כאוניברסיטה בשנת 1992 והצטרפה לשתי האוניברסיטאות הוותיקות יותר בעיר ליברפול.
נכון לשנת 2014 לומדים באוניברסיטת ג'ון מורס יותר מ-20,000 סטודנטים, מתוכם 17,835 תלמידי תואר ראשון.
בשנת 2007 כיהן דוקטור בריאן מיי, הגיטריסט של להקת קווין, כנשיא האוניברסיטה. בשנת 2013 הוחלף מיי בבריאן לווסון.
האוניברסיטה הוקמה תחילה כמוסד ללימודי מכניקה ב-1823, ולאורך השנים התווספו אליה מספר קולג'ים סמוכים שהוקמו. ב-1970 הוכר המקום כמוסד הפוליטכני של ליברפול. מ-1892 עוסק המוסד גם בלימודים ימיים, בקולג' הימי של ליברפול שהוקם בו. ב-1992 הוכר המוסד כאוניברסיטה והתווסף לו שם התורם, ג'ון מורס.
פקולטות ובתי ספר
באוניברסיטת ג'ון מורס חמש פקולטות :
קמפוסים
לאוניברסיטה שלושה קמפוסים.
פטריגוטיים
פטריגוטיים (שם מדעי: Pterygotidae) היא משפחה של עקרבי מים גדולים שחיו בין סוף הסילור לאמצע הדבון לפני 428.2-391 מיליון שנה.
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1952
הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1952 היו מערכת הבחירות לנשיאות ה-42 בתולדות ארצות הברית ונערכו ב-4 בנובמבר 1952. הגנרל הרפובליקני דווייט אייזנהאואר ניצח ניצחון סוחף, כשהוא קוטע 20 שנות שלטון דמוקרטי בבית הלבן. הוא הצליח להוביל את המפלגה הרפובליקנית להשגת רוב זעום בבית הנבחרים ובסנאט. באותה התקופה, עלתה המתיחות במלחמה הקרה בין ארצות הברית לברית המועצות, וכך גם החשש מפני קומוניסטים, מה שהוביל למדיניות המקארתיזם. בסנאט האמריקני, הפך הסנאטור הרפובליקני ג'וזף מקארתי מוויסקונסין לדמות מוכרת במדינה אחרי שניהל חקירות בנוגע למרגלים קומוניסטים בארצות הברית. מדיניות החוץ הייתה הנושא המרכזי במירוץ על המועמדות הרפובליקנית. המדינה התפלגה בנושא מלחמת קוריאה והשחיתות בממשלה גם הפכה לבעיה. הכלכלה שגשגה והנושאים הכלכליים לא היו חשובים.
פטריגוטיים
בני משפחה זו כללו את הגדולים שבפרוקי הרגליים מעולם, לצד רב-הרגל ארתרופלאורה כשהגדול שבהם היה היקלופטרוס שהגיע לאורך 2.6 מטרים מרביים. מפלצות ים אלה היו טורפים מרשימים בעלי צבתות כמו של עקרבים רגילים והם שחו בעזרת "משוטים" לצידי גופם ובעזרת זנבם השרירי. ככל הנראה הם צדו ממארב או ניזונו מנבלות במקום לרדוף אחרי טרף.
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1952
הנשיא המכהן הארי טרומן היה לא פופולרי ובחר לא לרוץ לתקופת כהונה נוספת לאחר שלא הצליח בבחירות המקדימות. הוא תמך במושל עדלי סטיבנסון מאילינוי. סטיבנסון היה מוכר כנואם רהוט ומתוחכם, אולם רבים לא ידעו אם הוא בכלל רצה לכהן כנשיא. טרומן לחץ עליו להפוך למועמד הנשיאותי, ולאחר לחץ רב הסכים סטיבנסון. בתוך המפלגה הרפובליקנית, לחם הסנאטור מאוהיו, רוברט טאפט, מול אייזנהאואר. הנושא היה מדיניות חוץ, כשתומכי אייזנהאואר טענו שטאפט תומך בבדלנות. טאפט לא ראה את ארצות הברית מעורבת במלחמה הקרה. אייזנהאואר, מפקד נאט"ו לשעבר וגיבור המלחמה, ניצח את טאפט ברוב זעום. לאחר מכן תקף אייזנהאואר את מדיניות טרומן, ובעיקר את קוריאה, הקומוניזם והשחיתות. אייזנהאואר הצליח בכל הקבוצות שלא היו בדרום המדינה.
פטריגוטיים
עקרבי המים היו בעלי תפוצה גלובלית ברחבי הימים וחלקם אף חיו במים מליחים או אף במים מתוקים באזורים שונים.
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1952
המפלגה הרפובליקנית
הרפובליקנים השמרנים הונהגו בידי טאפט, והיו מבוססים במערב התיכון ובחלקים מהדרום. הם רצו לבטל חלקים רבים ממדיניות הרווחה. רובם היו בדלנים ואמרו שאמריקה לא צריכה ליצור בריתות עם כוחות זרים. הם לא סמכו על האירופאים ובעיקר על בריטניה, והרגישו שהבריטים פגעו במדיניות החוץ של המדינה. בקרב הצעירים בהם, שלחמו במלחמת העולם, התעוררה התנגדות לקומוניזם. טאפט ניסה גם ב-1940 וגם ב-1948 להיבחר אך נוצח פעמיים בידי רפובליקנים מתונים מניו יורק (ונדל וילקי ודיואי). טאפט, שהיה בן 62 כשמסע הבחירות החל, הודה שזהו הסיכוי האחרון שלו לזכות במועמדות, ולכן תומכיו עבדו קשה בשבילו. חולשתו של טאפט, שלעולם לא הצליח להתגבר עליה, הייתה שרבים ממנהיגי המפלגה חשו שהיה שמרן מדי ושנוי במחלוקת מדי בשביל לזכות בבחירות.
אחרי ששכנעו אותו לרוץ, זכה אייזנהאואר בניצחון גדול בפריימריז בניו המפשייר, כשהוא מנצח את טאפט. אך מאותה נקודה ועד לוועידה הלאומית, התחלקו הצירים באופן יחסית שווה בין שני המועמדים, וכשהוועידה נפתחה המירוץ היה צמוד. טאפט זכה בנברסקה, וויסקונסין, אילינוי ובדקוטה הדרומית, ואילו אייזנהאואר זכה בניו ג'רזי, פנסילבניה, מסצ'וסטס, ובאורגון. הרולד סטאסן זכה במינסוטה וארל וורן זכה בקליפורניה, והיה ברור שהמאבק הוא בין טאפט ואייזנהאואר. גם הגנרל דאגלס מקארתור זכה בכמה צירים אולם הבהיר שלא ינסה להיות מועמד.
הוועידה הרפובליקנית הלאומית
כשהוועידה הרפובליקנית הלאומית נפתחה בשיקגו, דירגו רוב המומחים את טאפט ואייזנהאואר כשווים. תומכי אייזנהאואר כמו דיואי והסנאטור ממסצ'וסטס הנרי קבוט לודג' הבן, האשימו את אנשי טאפט ב"גנבת" צירים ממדינות דרומיות גדולות כמו ג'ורג'יה וטקסס. הם אמרו שצירים תומכי אייזנהאואר לא התקבלו למשלחת ובמקומם הוכנסו צירים תומכי טאפט. הוצע שכמה מהצירים הדרומיים יוחלפו בתומכי אייזנהאואר, ואף על פי שטאפט ותומכיו התנגדו לכך, הוועידה החליטה בעד הצעה זאת וטאפט איבד צירים דרומיים רבים. אייזנהאואר גם קיבל חיזוק ממדינות שלא היו מחויבות לאף אחד מהמועמדים, וזכה לתמיכתו של סטאסן. הרחקת צירי טאפט והתמיכה ממדינות נייטרליות הכריעו את הכף לטובת אייזנהאואר.
מצב הרוח בוועידה היה מריר. תומכי טאפט האשימו את דיואי ב"דרדור המפלגה לתבוסה" וכמעט שפרצה קטטה בין הצירים.
אייזנהאואר נבחר בסיבוב הראשון בניצחון דחוק. כדי לאחות את הקרע, הוא נפגש עם טאפט בחדר המלון שלו. טאפט בירך את אייזנהאואר על ניצחונו אך כעס על ההאשמות בדבר גנבת הצירים, וסירב לתמוך באייזנהאואר במשך כמה שבועות לאחר מכן. הם נפגשו שוב בספטמבר. טאפט הבטיח לתמוך באייזנהאואר, שמצדו התחייב למלא כמה בקשות של טאפט, כולל מתן ייצוג שווה לאנשי טאפט בקבינט, איזון התקציב ומלחמה בסוציאליזם. אייזנהאואר הסכים לכך וטאפט תמך בו. למעשה, אייזנהאואר הסכים עם טאפט ברוב נושאי הפנים. רוב חוסר ההסכמה ביניהם הייתה בנושאי חוץ.
רבים חשבו שוורן יהיה סגנו של אייזנהאואר בעקבות תמיכתו בו, אולם הוא סירב לכך. אייזנהאואר תמך בסטאסן, שתמך באייזנהאואר גם כן והחזיק בעמדות דומות. אולם מנהיגי המפלגה רצו סגן שיוכל לפייס את תומכי טאפט, ושיוכל לאחד בין האגף המתון והאגף השמרני, מה שימנע מטאפט לפרוש ולהתמודד במפלגה עצמאית.
אייזנהאואר לא חשב על סגנו ורצה שהוועידה תבחר במישהו. לבסוף נבחר חבר הקונגרס הצעיר ריצ'רד ניקסון מקליפורניה, בעיקר בגלל היותו מהזרם המרכזי במפלגה. לניקסון היה מוניטין של נואם מוכשר ולוחם בקומוניזם, אולם לא קיצוני כמו השמרנים, לא היה בדלן ולא התנגד לניו דיל. רבים מההיסטוריונים טוענים שרוב הצירים היו שמרנים והיו תומכים בטאפט, אבל תמכו באייזנהאואר כיוון שנחשב למנצח בטוח.
אף על פי שלא נבחר להיות הנשיא או סגן הנשיא, מונה וורן לתפקיד נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית באוקטובר 1953, ואילו סטאסן כיהן בממשל אייזנהאואר.
המפלגה הדמוקרטית
בתקופה שקדמה לבחירות היה הנשיא המכהן הארי טרומן המועמד המוביל להתמודד מטעם המפלגה הדמוקרטית. מכיוון שהתיקון ה-22 לחוקת ארצות הברית לא היה תקף לגבי הנשיא הנוכחי, יכול היה טרומן לרוץ לתקופת כהונה נוספת. אבל ב-1952, ירדה כלפיו האהדה. מלחמת קוריאה ההרסנית נכנסה אל שנתה השלישית, המסע האנטי-קומוניסטי של הסנאטור ג'וזף מקארתי הצית בציבור פחד מ"האימה האדומה", והשחיתות בממסד גרמה לירידת הפופולריות של טרומן, עד שסקרים הראו ש-66% מהציבור לא מרוצים ממנו, שפל שרק ריצ'רד ניקסון השתווה אליו כעבור כמה עשורים וג'ורג' ווקר בוש שבר.
יריבו המרכזי של טרומן היה הסנאטור הפופוליסטי מטנסי, אסטס קאפובר, שפיקח על חקירות נגד הפשע המאורגן ב-1951 והיה ידוע בתור לוחם נגד שחיתות. סקר שפורסם הראה שטרומן מקבל את תמיכתם של 36% מהדמוקרטים בלבד לעומת 21% שתמכו בקאפובר. בקרב מצביעים עצמאיים, קיבל טרומן רק 18% וקאפובר 36%. בפריימריז בניו המפשייר, ניצח קאפובר את טרומן וזכה בכל שמונת הצירים, עם 19,800 קולות לעומת 15,927. קאפובר טען שלא מדובר בביקורת על הממסד אלא ברצון בדם חדש במנהיגות. טרומן, שהופתע מתבוסתו, הכריז על פרישתו מהמירוץ (בזיכרונותיו טען שהחליט על כך לפני תבוסתו).
הם ניסו למצוא מועמד אחר, אך לרובם הייתה חולשה מסוימת: לריצ'רד ראסל הייתה תמיכה מהדרום, אבל התמיכה שלו בהפרדה גזעית והתנגדותו למתן זכויות אזרח לשחורים דרומיים גרם לאנשים להוקיע אותו בתור גזען. טרומן תמך באוורל הארימן מניו יורק, אבל הוא לא היה מנוסה בפוליטיקה. סגן הנשיא אלבן ברקלי היה מבוגר מדי. מועמדים אחרים היו רוברט קאר, הסנאטור מאוקלהומה, פול דייבר ממסצ'וסטס והסנאטור ויליאם פולברייט מארקנסו.
המושל עדלי סטיבנסון מאילינוי היה מועמד עם פחות חולשות. הוא היה הנכד של סגן הנשיא לשעבר, עדלי סטיבנסון, הוא היה נואם רהוט, מתון ואינטלקטואל. באביב 1952 ניסה טרומן לשכנע את סטיבנסון להתמודד, אך סטיבנסון רצה לרוץ לעוד כהונה בתור מושל וסירב לעשות משהו למען היבחרותו. סטיבנסון לא פסל את היבחרו, ומנהיגים רבים קיוו שיהיה ניתן לגייס אותו.
הוועידה הדמוקרטית הלאומית
הוועידה התרחשה בשיקגו באותו מקום בו התכנסו הרפובליקנים כמה שבועות קודם לכן. כיוון שהוועידה התרחשה במדינה שלו, התבקש סטיבנסון - שהצהיר שאינו מועמד לנשיאות - לברך את הצירים. נאומו הוביל לעוד ניסיון לגייס אותו, ואחרי שנפגש עם המשלחת מאילינוי, השתכנע סטיבנסון לרוץ לנשיאות. מנהיגי המפלגה תמכו בו. קאפובר הוביל בסיבוב הראשון, אך בסיבוב השלישי הפסיד לסטיבנסון.
לאחר שהצירים בחרו בסטיבנסון, הם בחרו לו סגן. המועמדים הראשיים למשרת סגן הנשיא היו ג'ון ספרקמן ומייק מונרוני. טרומן וחבורה של משפיעים הצליחו לבחור בספארקמן, שמרן מאלבמה שתמך בהפרדה הגזעית. הוועידה תמכה בו בתקווה שיוכל למשוך את הדרום ולאזן את סטיבנסון.
נושאים במסע הבחירות
מסע הבחירות של אייזנהאואר היה אחד מהראשונים שהתרכז בקול הנשי. רבים מתשדירי הבחירות שלו ברדיו ובטלוויזיה התרכזו בחינוך, אינפלציה, סיום מלחמת קוריאה ונושאים אחרים שמשכו נשים להצביע עבורו. רוב העובדים במטה הבחירות שלו היו נשים: הן התקשרו בטלפון למצביעים פוטנציאלים, חילקו כפתורים עם השם "אייק" ודאגו לתמיכה במועמדים הרפובליקנים. בבחירות אייזנהאואר זכה ברוב הקול הנשי.
מסע הבחירות של אייזנהאואר תקף את "קוריאה, הקומוניזם והשחיתות" - כישלונות ממשל טרומן. נושא מרכזי היה "הצפת" ממשל טרומן במרגלים קומוניסטים. בנוסף טען שממשל טרומן הזניח את אמריקה הלטינית והוביל אותם לקראת שלטון קומוניסטי. הרפובליקנים האשימו את הדמוקרטים בכישלון צבאי בקוריאה, בשמירה על מרגלים קומוניסטים בממשל ובמספר אנשים בכירים שהואשמו בשחיתות.
סטיבנסון קיווה לנצל את המאבק בין טאפט השמרן ואייזנהאואר המתון. בנאום בבולטימור, טען שלפיל הרפובליקני יש שני ראשים ושאי אפשר להפקיד את אמריקה בידי מפלגה שלא יודעת מי מנהיג אותה, בידי "בית מפולג בתוך עצמו". סטיבנסון, טרומן ודמוקרטים אחרים ביקרו את הסנאטור ג'וזף מקארתי ובכירים רפובליקנים אחרים בתור "מעוררי בהלה" שרמסו את זכויות האזרח של עובדי הממשל. בנאום בסולט לייק סיטי טען סטיבנסון שהרפובליקנים ממהרים להאשים את מי שהם לא מסכימים איתו ופולשים אל חופש המחשבה. סטיבנסון טען שההתקפות מצד הימין על עובדי ממשלה כג'ורג' מרשל, ששירת כמזכיר המדינה של ארצות הברית, פגעו במדינה. הנשיא טרומן ביקר את מקארתי ודרש מאייזנהאואר לגנות אותו. סטיבנסון לעג לרפובליקנים שצדים קומוניסטים במשרד להגנת הטבע אולם מסרבים לסייע לאנשים שנלחמים בקומוניסטים האמיתיים באסיה. הסנאטור מקארתי בלבל בכוונה בין סטיבנסון לאלג'ר היס, שהואשם בריגול קומוניסטי. בנוסף טען שהוא רוצה לקחת אלה ולעשות מסטיבנסון "אמריקני טוב".
סטיבנסון וספרקמן לא היו חלק מממשל טרומן והתעלמו ממנו, והעדיפו להדגיש את הישגי הניו דיל של רוזוולט לעומת השפל הגדול של הובר. סטיבנסון לא הצליח, לטענת ההיסטוריונים, להפיג את התחושה שאמריקה המפולגת זקוקה לשינוי.
מסע הבחירות
דמוקרטים רבים היו מודאגים כשאייזנהאואר סירב לנאום בוויסקונסין נאום שמגנה את מקארתי, ואף צולם לוחץ ידיים עם מקארתי. טרומן, שהיה חבר של אייזנהאואר, אמר שאייזנהאואר "בגד בכל מה שחשבתי שהוא מסמל".
למרות זאת, תפקידו של אייזנהאואר במלחמת העולם השנייה זיכה אותו בתמיכה רבה ובקהל רב שבא לראות אותו. הסלוגן שלו, "I Like Ike", היה אחד מהפופולריים ביותר בהיסטוריה האמריקנית. סטיבנסון גם נאם בכל המדינה וגם לו הקשיב קהל גדול. אף על פי שהסגנון שלו הלהיב אינטלקטואלים ואנשי אקדמיה, רבים מהמומחים תהו האם הוא מדבר "מעל ראשי" מאזיניו, לעומת אייזנהאואר העממי. השמרנים לעגו לסטיבנסון, שנודע כרודף נשים ובעל פילגשים רבות, כנשי מדי כדי להיות נשיא.
אירוע חשוב שקרה במהלך מסע הבחירות היה כשריצ'רד ניקסון, שהיה נוהג להאשים את הדמוקרטים בשחיתות, הואשם בקבלת 18,000$ במתנות מתורמים עשירים. אייזנהאואר ואנשי המטה שלו שקלו להסיר את מועמדותו של ניקסון, אך ניקסון הציל את הקריירה שלו בנאום טלוויזיוני בן חצי שעה שכונה "נאום צ'קרס". בנאום הכחיש ניקסון את ההאשמות, נתן פירוט מדויק על נכסיו הפיננסיים המועטים, והילל את מועמדותו של אייזנהאואר. שיא הנאום הגיע כשניקסון אמר שתומך נתן לבנותיו מתנה: כלב קוקר ספניאל בשם "צ'קרס", אך הוא לא יוותר עליו כי בנותיו אוהבות אותו. הנאום גרם לכמות כזו של תגובות אוהדות, שאייזנהאואר החליט להשאיר את ניקסון כמועמד לסגן הנשיא.
למרות ההאשמות בקומוניזם, רוב מסע הבחירות נחשב למכובד וסטיבנסון נחשב לקול חדש במפלגה הדמוקרטית שמשך את הצעירים. הוא האשים את אייזנהאואר בשתיקה מול מקארתי, וטען בפני חיילים שלא היה במעשיו של מקארתי דבר פטריוטי.
למרות זאת, היה ברור ששני המועמדים לא כיבדו אחד את השני: סטיבנסון גינה את סבלנותו של אייזנהאואר כלפי מקארתי, ואייזנהאואר ראה בסטיבנסון פוליטיקאי טיפוסי.
שני המועמדים השתמשו בטלוויזיה בפעם הראשונה במערכת הבחירות. נאומיו של אייזנהאואר נחשבו למבולבלים מאוד, ומומחי תקשורת עבדו איתו על מיקוד נאומיו. אייזנהאואר התקשה בהופעה בטלוויזיה, בו הוא נראה מבוגר ומצחו נצץ. בהנחיית יועציו, אייזנהאואר אופר ועמד בצורה מסוימת, ובנוסף לא לבש משקפיים. כיוון שלא יכול היה לקרוא את התסריט בלעדיהן, כתבו לו את המילים על שלטים גדולים.
רבים ביקרו את מסע הבחירות בטענה שהוא "מכר" את אייזנהאואר לציבור. סטיבנסון לא היה קשור לתשדירי הטלוויזיה וטען שאייזנהאואר "מוכר את הנשיאות כמו דגני בוקר. הוא עצמו טען שלא צפה בטלוויזיה.
תעמולה זכורה היא סרטון מצויר חסר דאגות עם שיר בשם "I Like Ike" לאייזנהאואר. בפעם הראשונה, ההיסטוריה הרפואית של שני המועמדים שוחררה לציבור, וגם גרסאות חלקיות של ההיסטוריה הפיננסית שלהם לאחר נאומו של ניקסון. לקראת סוף מסע הבחירות, אמר אייזנהאואר שאחרי שיבחר, ילך לקוריאה כדי לסיים את העימות. ניסיונו הצבאי והמודעות הציבורית לנושא נתנה לו את החיזוק האחרון לקראת הניצחון.
אזרחים עבור אייזנהאואר
כיוון שהמפלגה הרפובליקנית נשלטה בעיקר בידי תומכי טאפט, הקימו תומכי אייזנהאואר מועדונים תומכי אייזנהאואר למשיכת תומכים. המועדונים, שכונו "אזרחים עבור אייזנהאואר", תמכו במדיניות מתונה ואינטרנציונליסטית. התנועה לא הותירה חותם רב בקרב הרפובליקנים.
תוצאות
ביום הבחירות - 4 בנובמבר 1952 - ניצח אייזנהאואר באופן החלטי, כשהוא גורף 55% מהקולות וזוכה ב-39 מ-48 מדינות. סטיבנסון לא זכה באף מדינה מצפון ארצות הברית או ממערב לארקנסו, ואילו אייזנהאואר זכה בשלוש מדינות דרומיות שלא הצביעו לרפובליקנים מאז תקופת השיקום - וירג'יניה, פלורידה וטקסס. הייתה זאת הפעם האחרונה עד 1968 שהרפובליקנים ניצחו במיזורי והפעם האחרונה בה זכו הדמוקרטים בקנטקי עד ל-1964. הייתה זאת הפעם האחרונה בה נבחר רפובליקני לנשיאות בלי קנטקי. סטיבנסון ניצח בקנטקי בהפרש של 700 קולות, ההפרש הזעום ביותר מאז זכייתו של וודרו וילסון בניו המפשייר בהפרש של 56 קולות.
במערכת הבחירות היה שימוש במחשב כדי לחזות את התוצאות.
דגימה מוטה
דגימה מוטה הוא כשל לוגי מסוג שגיאות תצפית, השייך לקבוצת כשלי היקש בו מתייחסים לדגימה המשמשת בתצפית כאילו היא מייצגת, בעוד שהמצב בפועל שונה.
"דגימה מוטה" שכיחה במשאלי אוכלוסין ובמיוחד במשאלים מקוונים או משאלים בהם המשתתפים יוזמים את ההצבעה (לדוגמה, הצבעה ב-SMS). ההטיה כאן כפולה: היא מגבירה את משקלם באוכלוסייה של אלו שביקרו באתר או צפו בתוכנית הטלוויזיה; ומתוכם, היא מגבירה את משקלם באוכלוסייה של הפעילים והיוזמים ביחס לאלו שאינם.
פרדוקס החברות נחשב לדוגמה של דגימה מוטה.
כשל זרקור
מקרה מיוחד של דגימה מוטה הוא "כשל זרקור", שבו מניחים שדברים הנכונים לגבי חברי קבוצה מסוימת הזוכים לתשומת לב רבה, נכונים לגבי הקבוצה כולה.
אמאסטה
אמאסטה (באסטונית: Emmaste) הייתה בשנים 1992 - 2017 נפה במחוז היו שבאסטוניה. שטחה 192 קמ"ר, והיא ממוקמת בחצי-אי בדרום האי היומאה.
בשנת 1780 נבנתה אחוזה בדרום היומאה הנושאת את שם הנפה המודרנית. בשנת 1867 נבנתה שם כנסייה. הנפה כללה כפר בעל אותו שם. בתחילת 2017 מנה הכפר 225 תושבים.
ממשלת אסטוניה החליטה ב-22 ביוני 2017 על פירוק הנפה ומיזוגה לתוך הנפה הכפרית היומאה במסגרת הרפורמה המנהלית. הנפה התנגדה למהלך והגישה ערעור בפני בית המשפט העליון, אולם הערעור נדחה. באוקטובר 2017 פורקה הנפה.
ווסטוק גזפרום
ווסטוק גזפרום (ברוסית: Востокгазпром) היא חברה בת של תאגיד גזפרום (99.98% מהמניות), שהוקמה ב-8 באפריל 1999 ומקום מושבה בעיר טומסק שבסיביר.
כיום החברה מתמחה בייצור גז ונפט ומיישמת אסטרטגיה שמטרתה להשיג יתרון תחרותי בפיתוח שדות עם מבנה גאולוגי מורכב והרכב פחמימני.
חברת ווסטוקגזפרום ממלאת תפקידים מובילים ברשימת המפעלים הגדולים ביותר בתעשיית הנפט והגז של המחוז הפדרלי בסיביר.
חברות בנות:
מוצרי החברה הם נפט, גז טבעי, עיבוי גז, מתנול וגז פחמימני מעובה.
ווסטוקגזפרום מחזיקה ברישיונות לזכות להשתמש במשאבים של שבעה אתרים מורשים (קזאן, אוסטנינסקי, ריבלסקי, מולדז'ינסקי, סוורו-ויסיאוגן, צ'קלובסקי וסומובסקי) הממוקמים באזור טומסק לצורך חקר גאולוגי, חקר וייצור חומרי גלם פחמימניים.
הנהלה
מנכ"ל ווסטוקגזפרום הוא ויטאלי אנטולייביץ' קוטפוב. עד אוגוסט 2004 עמד בראש החברה, מי שמונה לאחר מכן למושל מחוז טומסק סרגיי ז'ווצ'קין, לאחר מכן עד סוף 2007, ניהל ויטאלי גאורגייביץ' יאקובלב את החברה.
סקלרומטר
סקלרומטר (אנגלית: Sclerometer) הוא מכשיר מדידה למדידת קשיות חומרים, שהומצא בשנת 1896 על ידי תומאס טרנר (Turner). מקור השם הוא במלה היוונית σκλερος שמשמעותה "קשה".
המכשיר מתבסס על יהלום כמינרל הקשה ביותר בטבע. מידת הקשיות של כל חומר הנבדק במכשיר נקבעת על פי הקלות שבה ניתן לשרוט את החומר באמצעות ראש נע של יהלום.
באמצעות מכשיר זה ניתן להעניק לחומרים שונים דירוג בסולם של "קשיות מוחלטת", להבדיל מסולם מוס שאיננו משקף יחס אמיתי בין החומרים.
סטייפן מסיץ'
סְטְיֵפַּן מסיץ' (בקרואטית: Stjepan Mesić; נולד ב-24 בדצמבר 1934) היה נשיא קרואטיה בשנים 2000–2010.
ביוגרפיה
נולד ב-24 בדצמבר 1934 בעיר אוֹרָחוֹבִיצָה בחבל סלאבוניה שבקרואטיה ליוסיפ ולמגדלנה "מגדה" מסיץ'. מכונה סְטִיפֶּה. אחרי מות אמו ב-1936 הועבר לחזקת סבתו והוחזר לאביו, שנישא מחדש. את רוב חייו במלחמת העולם השנייה בילה במחנות פליטים בפפוק ובאורהוביצה, וכאשר שוחרר, הועברה המשפחה לעיר נשיצה, שם מונה אביו לראש מועצת החבל. לאחר מכן התגורר מסיץ' בעיר אוסייק, שם גם סיים ארבע שנות לימוד בבית הספר היסודי ושתי שנות לימוד בגימנסיה מתוך שמונה שנים. ב-1949 אביו שוב הועבר לאורחוביצה, עיר הולדתו של מסיץ', והוא עצמו סיים את לימודיו בעיר פוז'גה.
בשנת 1955 סיים את לימודיו והצטרף לליגת הקומוניסטים של יוגוסלביה. הוא המשיך את לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת זגרב ושם גם קיבל את תוארו ב-1961.
הוא עבר את הבחינות ונתקבל כשופט. במהרה הואשם בפרשיית שחיתות שכן השתמש ברכבו של בית המשפט למטרות פרטיות ועל כך כמעט שילם בחברותו במפלגה הקומוניסטית וב-1964 עבר לזגרב שם כיהן כמנכ"ל חברת "יוניברסל".
ב-1966 היה מועמד עצמאי למועצת העיר זגרב, וניצח את מועמד המפלגה הקומוניסטית ואיחוד תנועות הפועלים הסוציאליסטית וב-1967 הפך לראש העיר אוֹרָחוֹבִיצָה ולחבר הפרלמנט הקרואטי.
בשנות השבעים תמך בתנועת "האביב הקרואטי" שפעלה לרפורמות בכלכלה הקרואטית מתן יותר אוטונומיה לקרואטים ביוגוסלביה. על כך נשפט תחילה ל-20 שנה מאסר, בעוון "חברות בארגון טרור" ו"תעמולה למען האויב". לאחר ערעור של מאסיץ' נדחה גזר הדין, וב- 1975 הוא נכנס למאסר של שנה אחת בכלא סטארה גראדיסקה.
בשנת 1990 היה חבר למפלגת האיחוד הדמוקרטי הקרואטי, וכך הפך גם למזכיר הכללי שלה ובהמשך לראש ממשלת קרואטיה, אך התפטר כדי להיות סגן נשיא קרואטיה וחבר בנשיאות הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה.
בשנת 1992 נתמנה מסיץ' לתפקיד נשיא הפרלמנט הקרואטי. בשנת 1997 עזב את מפלגתו יחד עם עוד שותפים, והקים את מפלגת העצמאות הקרואטית, שלאחר זמן מה התמזגה המפלגה עם מפלגת העם הקרואטית, שם גם הפך לסגנו של יו"ר המפלגה.
בשנת 1999, לאחר מות נשיא קרואטיה, פרניו טוג'מן, נבחר מסיץ' לנשיא קרואטיה בבחירות, לאחר שני סיבובים, כאשר מולו ניצב דרז'ן בודישה, מועמד המפלגה הליברל קרואטית. כך קרה גם בבחירות לנשיאות של שנת 2005, כשהפעם התמודד מול ידרנקה קוסור.
מסיץ' מתח ביקורת חריפה על טוג'מן, בשל מה שכינה מדיניות לאומנית ואוטוריטרית, העדר חופש לכלי התיקשורת, וכלכלה ריכוזית. כנשיא קרואטיה, בספטמבר 2000 הוא פיטר שבעה קציני צבא בכירים ששלחו מכתבי ביקורת בגלוי ובהם כתבו כי "הממשלה מתנהגת כמו חבורת פושעים ומזניחה את צבא המדינה" ("מכתב 12 הגנרלים"). על כך הושמעה ביקורת מצד האופוזיציה שטענה כי מסיץ' מסכן את המדינה וגבולותיה. מסיץ' פיטר עוד ארבעה קציני צבא בנסיבות דומות.
מסיץ' היה פעיל מאוד ביחסי חוץ ופעל לקדם את צירופה של קרואטיה ל ולנאט"ו.  כמו כן הודה בביצועי פשעי מלחמה שביצעה קרואטיה יחדיו עם נשיא סרביה ומונטנגרו. מסיץ' עצמו הופיע בבית הדין לפשעי מלחמה של יוגוסלביה, ב האג . קבוצות  לאומניות בקרואטיה הביעו ביקורת על כך וטענו כי הוא משקר. בממשלה החדשה שהוקמה ב-2003  נחזו מראש בעיות בין הנשיא השמאלני לבין הממשלה הימנית-מרכזית, אך מסיץ' הצליח לשמור על היציבות.
בשנת 2001 ביקר בישראל והביע את צערו על פגיעת האוסטאשה ביהודי קרואטיה.
בשנת 2009 השתתף בועידת הנשיא בירושלים.
זוג מינימלי
בפונולוגיה, זוג מִינִימָלִי (גם: זוּג מִזְעָרִי, נוֹגְדוֹת) הוא זוג מילים (לעיתים גם ביטויים) בשפה מסוימת, שנבדלות זו מזו באלמנט פונולוגי אחד בלבד, כמו עיצור אחד או תנועה אחת, ויש לכל אחת מהן משמעות שונה. משתמשים בהן כדי לקבוע ששני עיצורים או תנועות מהווים שתי פונמות נפרדות בשפה. באמצעות זוגות מינימליים ניתן לקבוע את אוסף הפונמות של השפה. בנוסף, קיימים גם זוגות מינימליים של מילים שהאלמנט המבדיל ביניהן אינו פונמה אלא טונמה, כרונמה, מיקום הטעם במילה, או אלמנט פונולוגי אחר – ראו סוגים נוספים.
לדוגמה, כאשר עוסקים בתנועות בעברית ישראלית, אפשר להשתמש בזוג המילים "חוֹל" + "חוּ"ל" כדי להדגים שהצליל [o] (במילה חוֹל) והצליל [u] (במילה חוּ"ל) מייצגים שתי פונמות נפרדות, /o/ ו-/u/. כאשר עוסקים בעיצורים, אפשר להשתמש בזוג המילים "חוף" + "חוב" כדי להדגים שהעיצורים [f] ו-[v] הם שתי פונמות נפרדות בעברית ישראלית.
שני הגאים יכולים להיות שתי פונמות נפרדות בסביבה פונולוגית מסוימת, ואלופונים באחרת. מסיבה זו, אין מסתפקים בזוג מינימלי בודד, אלא מנסים למצוא זוגות מינימליים נוספים, שידגימו שההנגדה בין שתי הפונמות מתקיימת בסביבות פונולוגיות שונות. לדוגמה, בעברית ישראלית, ניתן להדגים באמצעות זוגות מינימליים שההנגדה בין הפונמות /z/ ו-/s/ מתקיימת במיקומים שונים במילה: בהתחלה (זוג + סוג), באמצע (חזוי + חסוי) ובסוף (אֶרֶז + אֶרֶס). עם זאת, לפני עיצורים בלתי-סונורנטיים (סותמים, חוככים ומחוככים) ההנגדה חלשה או לא-קיימת, עקב הידמות בקוליות בין עיצורים סמוכים שהופכת את הצליל [z] ל-[s] או להפך (המילה "להזכיר" נהגית כמו "להשׂכיר", המילה "להסגיר" נהגית "להזגיר"; אומנם בהגייה מוקפדת ניתן להבחין בין העיצורים, אבל רוב הדוברים, בדיבור הרגיל והשוטף, אינם מבחינים).
לעיתים יש הבדלים בין דיאלקטים או סוציולקטים שונים של אותה שפה, במידת ההנגדה בין שתי פונמות או בעצם קיומה. כתוצאה מכך, זוג מילים מסוים יכול להיות זוג מינימלי במבטא מסוים וזוג הומופונים (מילים שונות שנהגות באופן זהה) במבטא אחר. לדוגמה, זוג המילים "שמחנו" + "סמכנו" הוא זוג מינימלי עבור דוברים שהוגים חי"ת לועית, אך זוג הומופונים עבור רוב דוברי העברית הישראלית.
שתי מילים שמהוות זוג מינימלי נבדלות זו מזו בפונמה אחת בלבד, אך לא בהכרח בתכונית מבחינה אחת בלבד. לדוגמה, זוג המילים "מוח" + "כוח" הוא זוג מינימלי, על אף שהפונמות /m/ ו-/k/ נבדלות זו מזו במספר תכוניות מבחינות: אופן החיתוך, מקום החיתוך, וקוליות.
סוגים נוספים
בנוסף לזוגות מינימליים של מילים שנבדלות זו מזו בתנועה אחת או בעיצור אחד, יש גם זוגות מינימליים מסוגים אחרים, כגון:
טעם
בשפות שבהן הטעם יכול להופיע במיקומים שונים בתוך המילה, כדוגמת עברית, ספרדית ויוונית, ניתן למצוא זוגות מינימליים של מילים שההגייה שלהן נבדלת אך ורק במיקום הטעם במילה. לדוגמה, בעברית ישראלית זוג המילים "א֫וטו" + "אות֫ו" נבדלות בהגייה אך ורק במיקומו של הטעם. דוגמה נוספת היא זוג המשפטים "הם רצ֫ו [להישאר]" (they wanted) + "הם ר֫צו [אחרי האוטובוס]" (they ran). זוגות מינימליים שנבדלים אך ורק במיקום הטעם במילה משמשים כדי להדגים שמיקום הטעם הוא פונמי בשפה.
טון
בשפות טונאליות ניתן למצוא זוגות מינימליים של מילים שנבדלות זו מזו אך ורק בטון של המילה, ומשמעותן שונה. חלק מהבלשנים מתייחסים לכך כאל הנגדה שבה מעורבת טונמה. לדוגמה, בשפת Kono יש הבדל בין הברות בעלות טון גבוה וטון נמוך, כך שזוג המילים /kɔ́ɔ́/ (להתבגר, נהגית בטון גבוה) + /kɔ̀ɔ̀/ (אורז, נהגית בטון נמוך), הן זוג מינימלי. זוגות מינימליים שנבדלים אך ורק בטון משמשים כדי להדגים שהטון הוא פונמי בשפה, וכדי לקבוע את אוסף הטונמות של השפה.
סט מינימלי
ניתן להרחיב את העיקרון של זוג מינימלי כך שיכלול יותר משתי מילים. אם זוג מינימלי כולל שתי מילים שנבדלות זו מזו בהגה אחד בלבד ומשמעותן שונה, אז לפי אותו עיקרון, סט מינימלי כולל קבוצת מילים שנבדלות זו מזו בהגה אחד בלבד, במיקום מסוים במילה, ומשמעותן שונה. לדוגמה, אפשר להראות שהתנועות /o/ ,/u/ ,/i/ ,/e/ ,/a/ הן פונמות נפרדות בעברית ישראלית, על ידי קבוצת המילים הבאות: אולם, ליצור סט מינימלי שיכלול את כל התנועות בשפה, או את כל העיצורים מסוג מסוים, זה לא תמיד פשוט, או אפשרי.
מיזוראם
היסטוריה
כמו בשאר מדינות האזור, ההיסטוריה של השבטים השונים במיזוראם מסתורית. ככל הנראה שבטים אלו היגרו למדינה במהלך המאה ה-16. עד תקופת הראג' הבריטי השבטים התקיימו במין ממלכות אוטונומיות בחברה גרונטוקרטית. כפרים אלו התקיימו בעיקר מחקלאות.
בשנות ה-40 של המאה ה-19 הבריטים החלו להגיע לאזור וכתוצאה מכך התפתחו סכסוכים אלימים עם המקומיים. מבחינה רשמית, סביבת מיזוראם הפכה לחלק מהודו הבריטית בשנת 1895. בשנת 1898 האזור ההררי של מיזוראם הפך לחלק מאסאם. במחצית הראשונה של המאה ה-20 החל גל מיסיונריות נוצרית באזור זה.
לאחר עצמאות הודו בשנת 1947, החלו סכסוכים בין ראשי השבטים הרבים לבין השלטון הממשלתי. בעשרים השנים שלאחר מכן אף הוקמו מחתרות בדלניות. בתחילת שנות ה-70 נתינה אוטונומיה חלקית לאזור מיזוראם, אשר הפכה למדינה בשנת 1987. בעשורים האחרונים חל שקט יחסי במיזוראם.
טופוגרפיה, גאוגרפיה ואקלים
במיזוראם נוף הרים גבעות תלולות מגוון. ההרים מתנשאים לגובה ממוצע של 1,000 מטר ומופרדים בנהרות רבים הזורמים דרומה ביוצרם נקיקים ועמקים רבים. הפסגה הגבוהה במיזוראם היא ההר הכחול (פוונגפוי) שגובהו 2,210 מטר.