cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שוגי
תיעוד משחקים
דוגמה טיפוסית היא P-8f. האות הראשונה מראה איזה כלי זז: P-חייל, L-רומח, N-פרש (הוא לא מסומן כ-K על-מנת לא לבלבל בינו לבין המלך) S-כסף, G-זהב, B-רץ, R-צריח ו-K-מלך. כלים מקודמים מסומנים על ידי + ליד האות, לדוגמה +P הוא חייל מקודם. הסימן שאחריו מייצג את סוג התנועה: - מסמל תנועה רגילה, x מסמל שבייה ו-* מסמל הפלה. לבסוף מגיע הסימון של הנקודה אליה זז הכלי. האות מסמלת את השורה אליה הוא מתקדם (השורות מסומנות מ-a עד i, לפי סדר האותיות הלטיניות, כאשר a מסמלת את השורה הראשונה של בעל המלך השחור), והמספר-את הטור (הטורים ממוספרים מ-1 עד 9, כאשר 1 מסמל את השורה השמאלית ביותר של בעל המלך השחור. ביפן האותיות מוחלפות בספרות יפניות: 一 במקום a, 二 במקום b, 三 במקום c, 四 במקום d, 五 במקום e, 六 במקום f, 七 במקום 八 ו-九 במקום i. אם כלי מגיע למצב בו הוא יכול להתקדם, ישנו סימן המוסף בסוף סימון המהלך. אם הקידום בוצע, הסימן הוא +, ואם לא-הוא =. דוגמה: S-a7+ פירושו שכסף הגיע לנקודה a7 וקיבל קידום (אם השחור הוא זה שזז). במקרה בו שתי אפשרויות פירוש לאותו סימון, גם המיקום המקורי של הכלי שזז מסומן. דוגמה: Gg7xg8 פירושו שהזהב שהיה קודם בנקודה g7 שבה את הכלי בנקודה g8.
"סגירות"
ישנן כמה שיטות (囲い-קאקוֹי-סגירה, בדרך כלל מוספת לשם שיטת ההנחה ונהגית גאקוֹי) למקם את הכלים אחרי תחילת המשחק על-מנת להשיג יתרונות שונים. הנפוצה מביניהן היא קין-יאגוּרָה (金矢倉 - בית-חרושת לחיצים מוזהב) (הכלים מסודרים משמאל לימין): (מיקומו של הפיל אינו ידוע. יכול להיות שהפיל הורד מהמשחק אחרי המצאת שיטת מיקום זו.)
שיטות אחרות הן ה"גין-יאגורה" (銀矢倉 - בית-חרושת לחיצים מוכסף) ו"קאני" (蟹 או 蠏 - סרטן).
דירוג השחקנים
שחקנים מדורגים מ"קיוּ 15" (מתחיל) (קיוּ - 級 - פירושו רמה או דרגה) ועד "קיו 1", ואחר כך מ"דאן 1" (דאן - 段 - פירושו מחלקה) עד "דאן 6", באותה דרך כמו בקאראטה. לשחקנים מומחים יש דירוג משלהם, בו דאן 4 למתחילים שווה לקיו 6. מקצוענים מדירוגים מדאן 4 ומעלה.
תארים בשוגי
ביפן, ישנם 200 שחקנים מקצוענים וחברים באיגוד השוגי הלאומי היפני משחקים אחד נגד השני על שבעה תארים, מהגבוה לנמוך:
מלבד תארים אלה, לכל תואר ישנו תואר נפרד של תקופת חיים, שניתן למחזיקי התואר למשך חמש שנים לפחות.
מחזיקי התארים
ריוואו - מאסיוקי טויושימה, אשר זכה בתואר ב-2019 כנגד אקיהיטו הירוסא.
מייג'ין - מאסיוקי טויושימה, אשר זכה בתואר ב-2019 כנגד אמהיקו סאטו.
קיסיי - אקירה וואטנאבה, אשר זכה בתואר ב-2019 כנגד מאסיוקי טויושימה.
אואי - קאזוקי קימורה, אשר זכה בתואר בשנת 2019 כנגד מאסיוקי טויושימה.
אוזה - טאקויה נאגסה, אשר זכה בתואר ב-2019 כנגד שינטארו סייטו.
קיאו - אקירה וואטנאבה, אשר זכה בתואר ב-2012 כנגד מאסטאקה גודה.
אושו - אקירה וואטנאבה, אשר זכה בתואר ב-2019 כנגד טואהיאקי קובו.
איאו - טאקויה נאגסה, אשר זכה בתואר ב-2018 כנגד טייצ'י טאקמי.
מחזיקי תוארי עבר
בעבר, תואר המייג'ין היה תואר שניתן לאדם אחד בכל דור. מחזיק התואר הראשון היה סוֹקֵיי אוֹוֹהַאשִׁי, האדם שהקים את בית-הספר הראשון לשוגי וניסח את חוקי השוגי המודרניים. אחריו קיבלו 14 אנשים את התואר מייג'ין, ועוד שניים, נַאקַאהַארָה מַאקוֹטוֹ וטַאנִיגַאוָּה קוֹגִ'י, יקבלו אותו אחרי פרישתם. (נאקאהארה יקבל את תואר מייג'ין תקופת החיים ה-16, וטאניגאוה יקבל את ה-17.)
מחזיקות תוארי נשים
המחזיקה הראשונה בתואר ג'ו-ריוו מייג'ין-אי הייתה טַאקוֹשִׁימָה אַקִיקוֹ, בו החזיקה למשך שלוש שנים, אחריהן הפסידה אותו ליַאמַאשִׁיטָה קַאזוּקוֹ, שהחזיקה בתואר למשך ארבע שנים, אחריהן הפסידה אותו חזרה לטאקושימה. יאמאשיטה לא הצליחה לזכות בתואר מחדש עדיין. כיום מחזיקה בו יַאוּצִ'י רִיאֶקוֹ, שזכתה בו בפעם הראשונה.
מושגים בשוגי
ישנם ביטויים שונים לתיאור כלים, מצבים וכו'. זוהי רשימה חלקית:
אליפות אירופה בכדורסל 1951
אליפות אירופה בכדורסל 1951 הידועה גם בשם יורובאסקט 1951 היא האליפות השביעית שנערכה על ידי פיב"א אירופה.
מספר שיא של 18 נבחרות הוזמן להשתתף בטורניר, אולם נבחרת רומניה פרשה לאחר שנקבע לוח הזמנים של הטורניר והותירה את האליפות עם 17 נבחרות.
באליפות זו השתתפו לראשונה נבחרות דנמרק, פורטוגל וסקוטלנד.
הטורניר נערך בצרפת, שסיימה במקום השני באליפות אירופה בכדורסל 1949 אחרי מארחת האליפות מצרים.
72 משחקים נערכו במהלך הטורניר, כולל שלושה ניצחונות טכניים על נבחרת רומניה שפרשה.
מהלך התחרות
בשלב המוקדם, 18 הנבחרות חולקו לארבעה בתים. שני בתים הכילו 5 קבוצות ושני בתים הכילו 4 קבוצות.
עקב פרישתה של רומניה, הפך בית ג להיות בעל 3 קבוצות במקום 4 כמתוכנן.
כל קבוצה התמודדה פעם אחת מול יתר הנבחרות בבית.
שתי הראשונות מכל בית העפילו לשלב חצי הגמר. 7 הקבוצות שסיימו במקומות השלישי והרביעי בבתים העפילו למשחקי הדירוג על מקומות 9-16.
שתי הנבחרות שסיימו במקום החמישי בבתים שלהן התמודדו במשחק נוסף ביניהן על ההעפלה למשחקי הדירוג 9-16.
בשלב חצי הגמר, 8 הקבוצות חולקו לשני בתים בני 4 קבוצות.
כל קבוצה התמודדה פעם אחת מול יתר הנבחרות בבית, כאשר שתי הראשונות מכל בית העפילו לחצי הגמר.
שתי האחרונות בכל בית השתתפו במשחקי הדירוג של מקומות 5-8.
גרי הול ג'וניור
גרי ויין הול ג'וניור (באנגלית: .Gary Wayne Hall, Jr; נולד ב-26 בספטמבר 1974), הוא שחיין עבר אמריקאי, אלוף אולימפי בעל 10 מדליות מהן 5 זהב מ-3 אולימפיאדות (אטלנטה 1996, סידני 2000 ואתונה 2004), אלוף עולם (רומא 1994 ופרת' 1998) בעל 6 מדליות מהן 3 זהב ושיאן עולם במשחי שליחים.
הול ידוע בכניסתו המוחצנת לתחרות, כמו בכניסה לזירת איגרוף, במכנסי בוקסר וגלימת מתאגרפים וכן קידה לקהל.
1994
באליפות העולם שנערכה ברומא איטליה, בשנת 1994 זכה הול ב-4 מדליות, מהן 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 3:16.90 דקות, לפני רוסיה (3:18.12 דקות) וברזיל (3:19.35 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא תחרות חדש של 3:37.74 דקות, לפני רוסיה (3:38.28 דקות) והונגריה (3:39.47 דקות), מדליות כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.40 שניות, אחרי אלכסנדר פופוב (22.17 שניות) ולפני ריימונדאס מאזוליס מליטא (22.52 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.41 שניות, אחרי אלכסנדר פופוב (49.12 שניות) ולפני גוסטבו בורג'ס מברזיל (49.52 שניות).
1995
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באטלנטה, ארצות הברית בשנת 1995 זכה הול ב-4 מדליות זהב והיה לשחיין המצטיין באליפות. במשחה ל-50 מטר חופשי (22.30 שניות), במשחה ל-100 מטר חופשי (49.47 שניות), במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 3:15.11 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (3:37.04 דקות).
1996
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה הול ב-4 מדליות, מהן 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב במשחי שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 3:15.41 דקות, לפני רוסיה (3:17.06 דקות) וגרמניה (3:17.20 דקות) התוצאה שקבע כשחיין אחרון היה 47.45 שניות, הייתה המהירה במשחקים ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש של 3:34.84 דקות, לפני רוסיה (3:37.55 דקות) ואוסטרליה (3:39.56 דקות). מדליות כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.26 שניות, אחרי אלכסנדר פופוב (22.13 שניות) ולפני סוסה שירר מברזיל (22.29 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.81 שניות, אחרי אלכסנדר פופוב (48.74 שניות) ולפני גוסטבו בורג'ס (49.02 שניות).
1998
באליפות העולם שנערכה בפרת' אוסטרליה, בשנת 1998 זכה הול במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 3:16.69 דקות, לפני אוסטרליה (3:16.97 דקות) ורוסיה (3:18.45 דקות) ובמדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:38.56 דקות, אחרי אוסטרליה (3:37.98 דקות) ולפני הונגריה (3:39.53 דקות).
במאי אותה שנה הושעה הול עקב שימוש במריחואנה.
1999
בשנת 1999 אובחן הול כלוקה במחלת הסוכרת מסוג 1 ("סוכרת נעורים") ולכן הפסיק לשחות לתקופה קצרה.
2000
במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת סידני (2000), קבע הול במשחה ל-50 מטר חופשי שיא אמריקה חדש של 21.76 שניות, שיפור לשיא בין 10 השנים של טום ג'אגר. במשחקים עצמם הוא זכה הול ב-4 מדליות, מהן 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.98 שניות, בצוותא עם בן ארצו אנתוני ארווין ולפני פיטר ואן דן הוחנבאנד מהולנד (22.03 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש של 3:33.73 דקות, לפני אוסטרליה (3:35.27 דקות) וגרמניה (3:35.88 דקות), מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:13.86 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 3:13.67 דקות ולפני ברזיל (3:17.40 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.73 שניות, אחרי שיאן העולם הטרי פיטר ואן דן הוחנבאנד (48.30 שניות) ואלכסנדר פופוב (48.69 שניות). פיטר ואן דן הוחנבאנד קבע בשלב חצי הגמר שיא עולם חדש של 47.84 שניות.
2008
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) שנערכו באומהה, נברסקה הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.91 שניות ולא נכלל במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים.
יסעור כהה-כנף
יַסְעוּר כֵּהֵה-כָּנָף (שם מדעי: Ardenna carneipes; לשעבר Puffinus carneipes) הוא מין של עוף ים ממשפחת היסעוריים, שתפוצתו משתרעת על-פני האוקיינוסים השקט וההודי.
בישראל הוא נצפה פעם אחת בלבד, ב-16 באוגוסט 1980 במפרץ אילת על-ידי האורניתולוג הדורם שיריחי.
טקסונומיה ואטימולוגיה
ניתוח פילוגנטי באמצעות DNA מיטוכונדריאלי שפורסם בשנת 2004 מצא כי הסוג Puffinus (יסעור) הורכב משני ענפים נפרדים והיה פוליפילטי. כדי שהסוגים יהיו מונופילטיים הועברה קבוצת מינים לסוג Ardenna (יסעור אפור), סוג שתואר בשנת 1853 על ידי לודוויג רייכנבך. כמקור לשם הסוג, רייכנבאך צוטט את חוקר הטבע האיטלקי אוליסה אלדרובנדי אשר בשנת 1603 השתמש באיות "Artenna" עבור עוף ימי. מקור שם המין הספציפי, carneipes, בלטינית. הוא מורכב מהמילים caro, camis "בשר"; ו-pes "רגל"; בשל צבע רגליו. זה גם שמו העממי באנגלית.
מחקר פילוגנטי מולקולרי שפורסם ב-2021 מצא מעט מאוד הבדלים גנטיים בין יסעור כהה-כנף לבין יסעור ורוד-רגל (A. creatopus ). מחברי המחקר הציעו כי איחוד המינים יהיה נכון יותר מבחינה טקסונומית. יחד עם יסעור ורוד-רגל שגם לו מקור בהיר, הוא יוצר את קבוצת Hemipuffinus, תת-סוג שאולי המין האטלנטי יסעור שחור-כיפה גם חלק ממנו. יסעורים גדולים אלה הם בין אלה שהופרדו לסוג Ardenna. ניתוח גנטי עדכני מצביע על עדויות לסטייה חזקה בין המושבות באוקיינוס השקט ביחס לאלו שבדרום ומערב אוסטרליה, סביר להניח שהוסבר על ידי פילופטריה והבדלים באסטרטגיות חיפוש מזון בעונת הקינון.
זהו מין מונוטיפי, כלומר לא הובחנו תת-מינים נפרדים.
תיאור
אורכו של היסעור כהה-הכנף 40–47 ס"מ, מוטת כנפיו 99–107 ס"מ; ומשקלו 510–750 גרם. ניצויו חום כהה ואחיד בגוון שוקולד מריר. יש לו רגליים ורדרדות בהירות, ומקורו ורדרד בהיר עם קצה שחור בולט ומעוקל. זנבו קצר וחזק יותר משל יסעור פסיפי הדומה לו במופע כהה (לאחרון בנוסף יש בדרך כלל מקור כהה).
קולות
קריאותיו של היסעור כהה-הכנף מזכירות "חתולים נלחמים", עם יללות רמות וגניחות.
תפוצה והתנהגות
היסעור כהה-הכנף מקנן במושבות, ויש לו שני אזורי קינון עיקריים; אחד בדרום-מערב האוקיינוס השקט כולל את האי הלורד האו (כ-22,654 זוגות), דרום אוסטרליה (כ-1,800 זוגות המקננים בשני איים) וצפון ניו זילנד (כ-13,000 זוגות ); האוכלוסייה האחרת כוללת לא יותר מ-36,000 זוגות המקננים ב-42 איים לאורך חופי מערב אוסטרליה מכף לווין ועד לארכיפלג רצ'רצ'ה. 500 זוגות נוספים מקננים באי סן פול שבאוקיינוס ההודי. תיעוד של יסעורים באי אסטולה בפקיסטן בים הערבי לא התקבל. עדויות אחרונות מצביעות על ירידה באוכלוסיות בחלק גדול מטווח התפוצה של המין. המין סווג לאחרונה במצב שימור של "קרוב לסיכון" באוסטרליה וכפגיע מבחינה לאומית בניו זילנד, והומלץ לרישום במסגרת ההסכם לשימור אלבטרוסים ויסעורים. ברמת המדינה, המין רשום כפגיע במערב אוסטרליה ובניו סאות' ויילס ונדיר בדרום אוסטרליה.
היסעור מקייץ בצפון האוקיינוס השקט, בו מספרים גדולים נלכדים בטעות במהלך דיג. המין סובל גם מהשפעות הקשורות לאקלים ומזיהום משמעותי של מתכות כבדות, שהסיבה לכך אינה מובנת במלואה, אך ככל הנראה נובעת מבליעה של כמויות משמעותיות של פלסטיק, שהיסעורים מזהים בטעות כמזון צף על פני האוקיינוס.
קינון
עונת הקינון של היסעור כהה-הכנף מתקיימת מספטמבר עד מאי. התטולה מכילה ביצה לבנה יחידה בגודל 69 על 46 מ"מ, המוטלת מתחילת עד אמצע דצמבר ובוקעת בסוף ינואר או תחילת פברואר. האפרוחים עוזבים את הקן במאי. הביצה מוטלת בקן מרופד קלות בתא הממוקם בחלקן האחורי של מחילות (באורך 1–4 מטר). היסעורים עשויים להיות רגישים להפרעות אנושיות, ולעיתים קנים ננטשים זמנית ביום שלאחר התערבות חוקרים, אם כי בדרך כלל העופות חוזרים לקן בתוך יום או יומיים. לביצים של מין זה יש עמידות משופרת לטמפרטורות נמוכות (תכונה משותפת לשאר היסעורים), המאפשרת לביצה להמשיך ולהתפתח עם השפעה מועטה על הצלחת הקינון. הצלחת הקינון של היסעורים מושפעת גם מתנאים אוקייניים, כאשר שנים טובות נובעות מזרמי האוקיינוס המביאים הרבה דגים קטנים לים ליד מושבות הקינון. יסעורים צעירים מתחילים לחזור למושבות בגיל 4 ומתחילים להתרבות לראשונה בגיל 5-6.
תזונה
היסעורים מתמחים בציד דגים קטנים הנתפסים בצלילות רדודות אל תוך להקות, או מדי פעם צלילות עמוקות יותר המגיעות לעומק של 30 מטר. לעיתים הם צדים גם דיונונים קטנים. האפרוחים מוזנים במנות אוכל של 80–90 גרם כל 2–3 יום בממוצע.
חסידות דינוב
חסידות דינוב הייתה חסידות גליציאנית. מקים החסידות היה רבי צבי אלימלך שפירא, ה"בני יששכר". השושלת המרכזית נכחדה בשואה, אך משושלת זו הסתעפו חסידות מונקאטש וחסידות בלאז'וב הקיימות עד היום. כנהוג בחסידויות גליציה והונגריה, האדמו"רים שימשו בדרך כלל גם ברבנות העיר. כיום משתמשים מספר אדמו"רים בשם דינוב אך הם אינם ממשיכים ישירים של אדמו"רי השושלת מלפני השואה.
כמו כן, בחסידות צאנז קלויזנבורג נוהגים חלק ממנהגי דינוב, משום שרבי יקותיאל יהודה הלברשטאם היה נכד של ה"בני יששכר" דרך אמו, בחסידויות בית תולדות אהרן נהוגים חלק ממנהגי דינוב, משום שאבי השושלת, רבי אהרן ראטה, היה תלמידו של רבי צבי אלימלך מבלאז'וב, וכן בחסידות סטוטשין נהוגים חלק ממנהגי דינוב, משום שהאדמו"ר הקודם, רבי יהודה הורוביץ, היה חתן של האדמו"ר מריבטיטש משושלת בלאז'וב.
החסידות כיום
כיום משתמשים מספר אדמו"רים בשם דינוב אך הם אינם ממשיכים ישירים של אדמו"רי השושלת מלפני השואה:
בוקווסק
בנים נוספים של רבי דוד הראשון מדינוב היו רבי צבי אלימלך אבי חסידות בלאז'וב ורבי מאיר יהודה מבוקווסק. רבי מאיר יהודה נולד בשנת תר"ו. היה חתנו של רבי יוסף אלתר מרדוביץ ובזיווג שני נישא למרים בתו של רבי ישראל מקרמניץ (גיסו של חותנו הראשון). לאחר פטירת דודו הרב משה שיינפלד נקרא למלא את מקומו בדז'ילברץ. לאחר פטירת אביו החל לכהן באדמו"רות ורבנות בוקווסק. חיבר ספר בשם "אור למאיר" וכן הודפס ממנו (בשנת תשנ"ה) "ילקוט אמרי דוד". נפטר בי"ט בתשרי תרס"ט. חתניו היו אחיינו הרב חיים זיידא מרדוביץ, רבי אלעזר מגרודז'יסק, אחיינו רבי דוד שפירא מסאנוק והרב פנחס יוסף קנר רבה של זגורש.
בנו רבי דוד מילא את מקומו. נולד בה' בשבט תרל"ז. נישא לבינה בתו של רבי יהושע מדז'יקוב ובזיווג שני לשרה בתו של רבי חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים מסיגט. בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט להונגריה. לאחר המלחמה חזר לפולין והתיישב בסאנוק והיה ידידו של הרב מאיר שפירא, על אף חילוקי הדעות ביניהם לגבי אגודת ישראל. נפטר בכ"ט בשבט תרפ"ד.
בנו רבי אלתר ראובן מילא את מקומו. נולד בא' בתמוז תרס"ה. היה חתנו של דודו הרב פנחס יוסף קנר. מילא בסאנוק את מקום אביו בגיל 19. בזמנו גדלה החסידות. נרצח בי"ח באייר (י"ט?) תש"ב בסמבור.
לנצהוט
בנו של רבי מנדל מלנצהוט, רבי שמואל, (תרכ"ב- י"ז בשבט תרצ"ז בערך) היה חתנו של רבי יעקב יוסף מגלגוב, משנת תרמ"ה כיהן בגלגוב ומשנת תרס"ד בראדום. חתניו היו הרב מנחם מנדל קלינגברג (שושלת קומרנה), רבי יוסף דוד משאץ רדוביץ, רבי יחזקאל שרגא מגורליץ ארצות הברית ורבי יקותיאל יהודה מצאנז-שינאווא.
בניו של רבי שמחה, רבי אלעזר (תרכ"ה - י"ח בתמוז תרצ"ז, חתן רבי בנימין וולף מאוזריאן) ורבי צבי אלימלך (חתן רבי יצחק מטיסמניץ) מילאו את מקומו בלנצהוט. מחתניו של רבי שמחה היה רבי שמעון מירוסלב. בנו של רבי צבי אלימלך, רבי יצחק קטן-שפירא (תר"ע - י"א באייר תרנ"ט) כיהן כאדמו"ר מטיסמניץ בבורו פארק. היה חתנו של רבי אלישע הלברשטאם מגורליץ.
בירטש
רבי צבי אלימלך (תר"א-כ' באדר תרס"ד) בנו של רבי אלעזר מלנצהוט, נישא לפריידא בתו של רבי יהודה ממעליץ ממנה נולדו לו ילדיו. לאחר פטירתה נישא לבתו של רבי יהושע אלעזר חודורוב (חתן רבי חיים מקוסוב).
בניו של רבי צבי אלימלך מבירטש היו רבי יוסף חתנו וממלא מקומו של רבי ישעיהו מדינוב ורבי מרדכי ממלא מקום אביו. רבי מרדכי (תר"ל - ג' בסיוון תש"ד) היה חתנו של רבי אברהם שמחה מבארנוב. היה מפורסם בצדקותו ובגדלותו בתורה. נרצח בשואה.
בנו של רבי מרדכי, רבי אלעזר (תרמ"ט - כ"ד באייר תשל"ג) כיהן ברבנות קיוויאשד (כיום בסלובקיה). היה חתנו של קרובו רבי חיים זיידע מרדוביץ ובזיווג שני של הרב יוסף אייכינשטיין מטרנופול (בנו של רבי סנדר מזידיטשוב). ניצל מהשואה בנס והיגר לניו יורק שם הקים בית מדרש וישיבה וכיהן בשם קיוויאשד. חתנו רבי יצחק אייזיק אייכנשטיין (בן רבי אהרן מאיר משושלת זידיטשוב. נפטר א' באדר תשס"ד) כיהן כרב בית הכנסת קיוושאד בפורסט הילס שברובע קווינס, ניו יורק וחתנו רבי משה הלברשטאם (משושלת קשאנוב-צאנז) כיהן כאדמו"ר מקיווישאד בוויליאמסבורג.
בניו של רבי יצחק אייזיק אייכנשטיין הם רבי אהרן מאיר (חתן רבי אברהם דוד הורוביץ) המכהן כאדמו"ר מקיוויאשד ורב בית מדרש "זיכרון אלעזר" במונסי, רבי יוסף מרדכי המכהן כרב בבורו פארק, ורבי לייבוש המכהן כאב״ד בערטש במונסי. חתניו של רי״א אייכנשטיין הם הרב שלמה מייזליש (נכד הרב מסארוואש) - מכהן כרב שכונת טוטנהם בלונדון ורב דקהל חברה ש״ס. והרב יוסף וינברג - רב בבורו פארק.
מחוזות יוון
מחוזות יוון (ביוונית: περιφέρειες; בתרגום מילולי: פריפריות) הם הרמה הראשונה של החלוקה המנהלית של יוון. קיימים 13 מחוזות שונים, כאשר תשעה מהם מתפרסים על יוון היבשתית, בחצי האי הבלקני ובחצי האי פלופונסוס, וארבעה על איי יוון (שניים באיי הים האגאי, אחד בכרתים ואחד באיים היוניים). 13 המחוזות מתחלקים כיום ל-74 יחידות אזוריות. היחידות האזוריות החליפו חלוקה מוקדמת יותר ל-51 נפות, חלוקה שהייתה נהוגה עד לשנת 2011.
המחוזות
בנוסף למחוזות, קיים המחוז האוטונומי הר אתוס, או "ההר הקדוש", שמהווה מדינת נזירים תחת ריבונות יוונית. מחוז אוטונומי זה נמצא בחצי האי המזרחי ביותר מבין שלושת חצי האיים של כלקידיקי.
יחידות אזוריות
החל מתאריך ה-1 בינואר 2011, 13 המחוזות מחולקים ל-74 יחידות אזוריות (περιφερειακές ενότητες):
מחוזות משנה
עד לשנת 2011 החלוקה המנהלית המשנית של יוון הייתה ל-51 מחוזות משנה מנהליים (νομός, "נומוס" ביחיד; νομοί, "נומי" ברבים). במסגרת רפורמת קליקרטיס, בוטלה החלוקה הישנה למחוזות משנה שהוחלפו ביחידות אזוריות. רוב היחידות האזוריות החדשות זהות בתחום שיפוטם למחוזות המשנה הישנים. השינוי העיקרי היה במסגרת המחוזות של אטיקה ושל דרום הים האגאי, שבהם הרפורמה יצרה 18 יחידות מנהלתיות חדשות. מחוזות המשנה הישנים היו:
עיט נחשים מדגסקרי
עיט נחשים מדגסקרי (שם מדעי: Eutriorchis astur) הוא מין של עוף דורס גדול החי רק באי מדגסקר ומצוי בסכנת הכחדה. זהו המין היחיד בסוגו.
זהו דורס בינוני בעל זנב ארוך וכנפיים מעוגלות העוזרות לו לעוף ביער הגשם הסבוך. הוא מזכיר בצורתו החיצונית נץ גדול כהה עם ציצה ומגיע לאורך 57–66 ס"מ ומוטת כנפיו 90–106 ס"מ. הנוצות אפורים כהים על הראש והגב והצוואר וחזה אפורים בהירים כשהבטן לבנה. הגוף מפוספס מעט בפסים דקים לאורך הבטן וכן לאורך החזה. הראש גדול ובעל מקור חזק וקצר, העיניים צהובות ומאחורי הראש ציצה גדולה אפורה. הזנב שחור עם מעט פסים לבנים והרגליים צהובות.
אקולוגיה
עיט זה חי אך ורק בצפונה ובמזרחה של מדגסקר. הוא מצוי בעיקר ביערות הטרופיים ורק לעיתים נדירות עולה אל מעל 550 מ'. הוא דואה במהלך היום ומעופף לבדו ביער. כשהוא מחפש טרף הוא עשוי לשבת על ענף גבוה ולהשקיף על היצורים מתחתיו ואז לצלול במהירות ולהרוג אותם עם טפריו החזקים. הוא ניזון בעיקר מנחשים שונים, אך גם מלמורים, עטלפים, עכברים, עופות אחרים, לטאות וצפרדעים.
עיט זה נחשב שנכחד כבר ב-1930 ואז הוא התגלה מחדש ב-1993. עם זאת הוא עדיין בסכנה גדולה מצד כריתת יערות וכן מהתרבות מאוד איטית ונמוכה. ככל הנראה חיים היום בטבע 250-1,000 פרטים בוגרים.
משה לוי (מזריק הנפט)
משה לוי (1950 – 28 בנובמבר 1991) היה רוצח ישראלי, שהיה ידוע בשל שיטתו הייחודיית לרצוח את קורבנותיו - הזרקת נפט לגופם, וזאת כחלק מתסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח שיוחסה לו.
ביוגרפיה
משה לוי נולד ב-1950 והתגורר בבת ים. את העבירות הפליליות הראשונות ביצע כבר כנער, ובעקבות כך נשלח למוסדות שיקום לנוער עברייני, לאחר שהורשע במתן עדות שקר, גנבה, מרמה וסחיטה ובעוד מספר עבירות נוספות.
ב-1972 הכיר לוי את אילנה עובד כשהייתה בת 18. שנה לאחר מכן, הם התחתנו, ונולדו להם שתי בנות. באותו הזמן, החל לוי להסתבך עמוק בפלילים, ולבצע מספר עבירות חמורות מבעבר, בהן פריצה וגניבה. בסוף שנות ה־70 החל לעבוד לוי בשלל עבודות מזדמנות, בהן חשמלאי, שיפוצניק, אינסטלטור וצבעי.
הפריצה לביתם של ארנון מילצ'ן ובארני באלקום
בשלהי 1979, הוזמן לוי לביתו של איש העסקים ואספן האמנות, ארנון מילצ'ן. מילצ'ן התגורר בדירת גג דו-קומתית בהרצליה והיה ברשותו אוסף ציורים יקרי ערך. בקומת הגג בבניין של מילצ'ן הייתה דירה נוספת, דירתו של איש העסקים, בארני באלקום, שהיה מראשי יהדות בריטניה, באלקום בדרך כלל התגורר בלונדון אך ביקר בישראל לעיתים תכופות. גם מילצ'ן עצמו נהג לשהות מחוץ לישראל במשך ימים רבים ולכן העסיק עובדת משק בית, שעבדה אצלו והחזיקה במפתחות לדירתו.
לוי הוזמן כדי לבצע עבודות תיקון לאחד מברזי הבית, לוי הוזמן לביתו של מילצ'ן מאחר שעובדת המשק לא הצליח למצוא את השרברב הקבוע של מילצ'ן. משה לוי ניצל את ההזדמנות ותוך כדי תיקון הברז הדולף, בחן את הבית וקלט כי מדובר בדירה עמוסה ביצירות אומנות, שבעליה נמצא חלק נכבד מימי השנה מחוץ לישראל ולבית מגיעה עובדת משק מבוגרת. לאחר שתיקן את הברז וחזר לביתו, הוא שיתף את חברו אבי משען בתוכנית הפריצה שתכנן והציע למשען להצטרף אליו כעוזר. לאחר שסיכמו על הפריצה, יצר לוי קשר עם עובדת משק הבית בטענה כי הוא צריך לבצע בדיקה חוזרת והסביר שיבוא עם משען שישמש כעוזר. משען דאג לגנוב את המפתחות לדירה ולשכפלם.
לאחר שסיימו את "עבודתם", פנו השניים לשני שותפים נוספים והציעו להם לקחת חלק בפריצה המתכוננת לביתו של מילצ'ן וכן לסוחר אומנות, כדי לברר מה המחיר שהם יכולים לקבל מהציורים. מאחר שהמוכר ביקש מהם פרטים נוספים על הציורים, הם פרצו לביתו עם מצלמות פולארויד וצילמו את הציורים ובסופו של דבר הגיעו עם הסוחר להסכמות לגבי מכירת הציורים. בינתיים ובטרם מכירת הציורים, פרץ לוי לביתו של באלקום בעצמו וגנב פנקס צ'קים, סכו"ם מכסף ועוד.
מספר שבועות לאחר הפריצה לביתו, באוקטובר 1979, ביקר באלקום בישראל וגילה שפנקס הצ'קים שלו נעלם, הוא לא דיווח על כך לאיש כי סבר שאיבד אותו. חודש לאחר מכן ביקר באלקום בישראל פעם נוספת וגילה כי נעלמו לו עשרות כלי סכו"ם וצלחות מכסף. לאחר ששב ללונדון, גילה שהופקד בבנק לאומי ביפו צ'ק על סך 3,000 לירות שטרלינג (שהיו שוות אז כ-250,000 לירות ישראליות) על ידי לוי, בחשבון שפתח זמן קצר לפני כן. מספר ימים לאחר מכן, פתח לוי חשבון בנק בבנק הבניה לישראל והפקיד צ'ק נוסף מפנקסו של באלקום, הפעם על סך 5,000 לירות שטרלינג (שהיו שוות אז כ-416,000 לירות ישראליות).
ב-17 בדצמבר 1979 החליטו הארבעה לבצע את הפריצה לבית של מילצ'ן. הם גנבו כ-13 ציורים יקרי ערך בשווי מוערך של כ-10 מיליון לירות ישראליות, בין הציורים היו ציורים של פבלו פיקאסו, מאנה כץ, רנה מגריט, נחום גוטמן ונפתלי בזם. יום לאחר מכן, גילתה עובדת המשק את הפריצה והיא הזעיקה את המשטרה. חוקרי המשטרה סברו כי מדובר בפריצה שבוצעה באמצעות מפתחות משכופלים, אחד מחשודי המשטרה היה לוי.
מספר ימים לאחר מכן, אנשי בנק לאומי פנו למשטרה בעניין הצ'קים הגנובים של באלקום וביקשו מלוי להגיע לסנף בנק הבנייה לישראל ב-21 בדצמבר, שם נעצר בחשד לגניבת פנקס הצ'קים. לאחר שהבינו כי קיים קשר בין הפריצה לביתו של מילצ'ן לגניבת הצ'קים של באלקום, נחשד לוי גם בפריצה לבית וגניבת התמונות של מילצ'ן. תוך ימים בודדים, נשבר לוי בחקירתו והחל להסביר לחוקריו כיצד ביצע יחד עם חבריו את הפריצה. הארבעה הציעו למשטרה שתמורת סגירת התיק, הם יחזירו את התמונות הגנובות אך המשטרה דחתה את ההצעה והחליטה להעמידם לדין. לוי הורשע ונידון לחמש שנות מאסר, מהן ריצה בפועל שנתיים וחצי. בית המשפט החליט להקל מעונשו וזאת מאחר שלוי התאלמן לאחרונה מאשתו אילנה והוא נשאר לטפל לבד בשתי בנותיו הקטנות. מספר שנים לאחר מכן יתברר כי לוי רצח את אשתו.
רצח אשתו אילנה
ב-1972 הכיר לוי את אילנה (ילידת 1954), שהייתה באתם ימים חיילת. חודשיים לאחר שהכירו, לוי הסתבך בפלילים ונידון לשנתיים וחצי מאסר בפועל והם נישאו בתקופת מאסרו בכלא. לאחר שהשתחרר, נולדו להם שתי בנות. בין השחרור מהכלא למעצרו של לוי בעקבות הפריצה לביתם של ארנון מילצ'ן ובארני באלקום, החלו היחסים בין השניים להתדרדר אך אילנה נכנסה להריון שלישי. לאחר שלוי נעצר בעקבות גניבת פנקס הצ'קים של באלקום, הודיעה אילנה כי ברצונה להתגרש ממנו ובניגוד לרצונו, היא אף ביצעה הפלה.
במרץ 1980, שם לוי סם מרדים במשקה אשר שתתה אילנה ולאחר שנרדמה, הזריק לה תערובת של כלורופורם, דבק אפוקסי ואפטר שייב. מספר ימים לאחר ההזרקה, החלו להופיע על גופה של אילנה מורסות וחום גופה עלה ולכן נשלחה לבית החולים דונולו ביפו. שלושה חודשים לאחר ההזרקה, נפטרה אילנה מזיהומים בדם. לבקשת הוריה, היא נותחה בבית החולים ולא במכון לרפואה משפטית מאחר שלא היה חשד שנרצחה. לימים, הרופא שניתח את גופתה של אילנה העיד שמצא נזק במוחה שלא נגרם מחיידקים, אלא ממשהו מלאכותי וחיצוני.
בדצמבר 1980, כשהוא כבר אלמן, הסתיים משפטו בעניין הפריצה לביתם של מילצ'ן ובאלקום והוא כאמור נדון לשנתיים וחצי שנות מאסר בפועל. לוי הגיש חנינה לנשיא המדינה, יצחק נבון ושוחרר בתחילת 1982. לאחר השחרור, אנס לוי 4 נשים בדירתו אך לא הואשם בכך מאחר שלא היה בידי החוקרים אפשרות לאתר את אותן נשים.
ניסיון רצח סוזאן אמויאל
לאחר שהתאלמן, החל לוי להופיע כאורח בתוכנית היכרות של קול ישראל "חבר מאותו כוכב" בהנחייתו של דודו דותן, שם הכיר בת זוג איתה יצא מספר חודשים.
בקיץ 1983, הכיר לוי את סוזן אמויאל, צעירה בת 21 מבת ים שעבדה במסעדת "רימני", בה הכיר אותה לאחר שהגיע לשם לבצע עבודות חשמל. לוי החל לחזר אחרי סוזן אך האחרונה דחתה אותו מפאת גילו. בסוף אוקטובר 1983 לוי הציע לה לנסוע איתו לשווייץ לאחר שהתפטרה מהעבודה ב"רימני" והשניים נסעו כידידים לשווייץ, לאחר שחזרו מהחופשה, הציעה לה לוי לעבוד כמטפלת עבור שתי בנותיו, אמויאל הסכימה והחלה לעבוד אצלו. במהלך העסקתה, הביא לוי לאמויאל מתנות, חלקן היו באמצעות צ'קים שהוציא ללא כיסוי.
כמה ימים לאחר תחילת העסקתה של אמויאל, השניים סיכמו כי אמויאל תישאר בביתו יותר מהרגיל בגלל עבודות שנאלץ לבצע, לפני שהלך הכין לוי לאמויאל קפה. לאחר ששתתה את הקפה, נרדמה אמויאל בביתו של לוי והתעוררה רק בלילה שלאחר מכן. לאחר שהתעוררה, הלכה הביתה והבינה כי היא סוממה ולוי אנס אותה. מספר ימים לאחר מכן, החלה אמויאל לחוש ברע ונלקחה לבית החולים וולפסון עם מורסות בגוף. תחילה ולאחר שהאחיות זיהו את לוי כגבר שאשתו אושפזה ומתה בעקבות מורסות בגופה, חשבו הרופאים כי לוי חולה באיידס והוא הדביק את שתי הנשים במחלה, שהייתה נחשבת לדי חדשה בישראל באותם ימים. במהלך האשפוז, נמצאו אצלה מורסות בלתי רגילות בצוואר בגב התחתון ובשד ובעקבות כך הועברה לבית החולים תל השומר, שם נותחה והתברר שהיא הפכה למשותקת ועקרה.
בתל השומר מצאו הרופאים כי המוגלה שהייתה במורסות הייתה בגודל של למעלה מ-20 ס"מ וכי הריחה כמו נפט, בעקבות כך הרופאים למסקנה כי קיים חשש שאמויאל הורעלה והם הזמינו את המשטרה. בעקבות כך, החלה חקירה פלילית שבמסגרתה הועברה אמויאל לחדר נפרד בו הותקנו מצלמות נסתרות. באותו הזמן, זייף לוי מכתב מהרבי מליובאוויטש, שבו נכתב כי כדי להחלים, על אמויאל להתחתן עם "הצדיק" שמטפל בה. תחילה, דחתה אותו האחרונה על הסף אך לאחר שכנועים מצד משפחתה, הסכימה ונקבע תאריך לחופה. עם זאת ובעקבות אי-שקט, בדקה אמויאל את המכתב וגילתה כי הוא מזויף.
מספר ימים לאחר הגילוי ועל אף בקשותיה שלא להגיע אליו יותר, ביקר לוי את אמויאל. לוי נכנס לחדרה דרך החלון וניסה להתיז על עיניה חומרי חיטוי, אמויאל הזעיקה את השוטרים ולוי נעצר. בחיפוש בדירתו נמצאו מזרקים ונפט, כמו כן גם על גג ביתן בבית החולים נמצא מזרק שהכיל שאריות נפט.
שלושה חודשים לאחר אירועים אלו, באפריל 1984, נפתח משפטו של לוי, הסנגורית של לוי טענה כי הוא אינו כשיר לעמוד לדין ולאחר התייעצות עם פסיכיאטר, התברר לה כי לוי לוקה בתסמונת מינכהאוזן באמצעות שליח ולכן הוא איננו כשיר לעמוד לדין. השופטים דחו את הבקשה וקבעו כי לוי כשיר לעמוד לדין. קרוב לשנה לאחר תחילת המשפט, הורשע בהריגת אשתו אילנה, ניסיון רצח של אמויאל, גרימת חבלה חמורה בכוונה מחמירה, גרימת פציעה מתוך כוונה מחמירה ובאינוס. לוי נידון לכ-46 שנות מאסר, אחד מעונשי המאסר הארוכים ביותר שהוטלו עד אז בישראל.
ניסיון רצח דרור לוי ואינוסו
בתקופה שבין כניסתו לכלא איילון לניסיון הרצח הבא שביצע, נחשד משה לוי בקבלת טובות הנאה מיזמים פרטיים, שהזמינו עבודות מבית המלאכה שבכלא, ובשל כך הועבר לאגף נפרד, ומשלא נמצאו כלפיו ראיות הוא הוצב לעבודה במפעל השלטים של הכלא. לוי קיבל תואר עובד מצטיין על קידום המפעל ואף מונה להיות מנהל המפעל. בנוסף לכך, לוי היה מיודד עם רוצחו של הילד אורון ירדן, צבי גור.
דרור לוי היה אסיר בן 29 שנשפט ל-22 שנות מאסר על פריצה לביתה של אסתר רונזברגר ורציחתה ורציחת שני אנשים נוספים. דרור לוי ריצה את עונשו בכלא איילון. ב-1988, הכיר משה לוי את דרור לוי והתיידד עמו והשניים נהגו להתרועע בתאו עד לשעת כיבוי האורות, באפריל 1988, סימם משה לוי את דרור לוי, שאיבד הכרה. בהיותו חסר הכרה, החדיר משה לוי לאיבר מינו של דרור סיכה לצינור השופכה. לדרור לוי נגרם זיהום ובעקבות כך אושפז בבית החולים אך החלים ושוחרר בחזרה לתאו בכלא. משה לוי נהג לסמם את דרור עם כדורי שינה ואנס אותו בשנתו. עם הזמן, החל גם משה לוי להזריק לגופו של דרור לוי חומרים כימים, בעיקר מדללי צבע.
בדצמבר 1988 אושפז דרור בשנית בעקבות הרעלה קשה. בתגובה לטענות שהועלו כי משה לוי הרעיל אותו, אמרו דרור לוי ואימו כי מדובר ב"רכילות מרושעת". משה לוי נחקר והואשם בניסיון לרצח. לטענת משה לוי, דרור לוי היה נרקומן והודות לטיפולו המסור, הוא נגמל ואף בזכותו החל ללמוד כדי להשיג תעודת בגרות וכי נוצרו בין השניים קשר עמוק של אמון ואהבה בנפש.
ביוני 1990 הורשע משה לוי בגרימת חבלה חמורה לדרור לוי ובביצוע מעשה סדום ונידון ל-20 שנות מאסר נוספות אך כמה חודשים לאחר מכן, חלה לוי בסרטן ומת בנובמבר 1991.
סינדרלה 2: חלומות מתגשמים
סינדרלה 2: חלומות מתגשמים (באנגלית: Cinderella II: Dreams Come True) הוא סרט הנפשה שהופץ למכירה ישירות בקלטות וידאו וב-DVD בשנת 2002. הסרט הופק באולפני וולט דיסני, והוא המשך לסרט המצויר הקלאסי "סינדרלה" שיצא ב-1950. הסרט מתאר את קורותיהם של סינדרלה, הנסיך והעכברים בארמון.
עלילה
חבריה העכברים של סינדרלה רוצים להפתיע אותה עם ספר שיכתבו, ובו מתוארים זכרונותיהם מהחיים בארמון. העכברים כותבים שלושה סיפורים:
לאחר שהעכברים מסיימים לכתוב את הסיפורים הם מפתיעים את סינדרלה בספר הסיפורים. בסיום הסרט, סינדרלה, הפיה והעכברים יושבים יחד וסינדרלה מקריאה את הסיפורים.
בורקו ראדוביץ'
וליבור "בורקו" ראדוביץ (בקירילית: Велибор Радовић; נולד ב-16 במרץ 1972) הוא מאמן כדורסל מקצועי בהווה וכדורסלן לשעבר מונטנגרי-ישראלי. גובהו עומד על 2.02 מטרים, ובעברו שיחק כפורוורד. נכון לשנת 2019, ראדוביץ' משמש כמאמנה של באיירן מינכן המשחקת בליגת העל הגרמנית בכדורסל (BBL).
חיים אישיים
ראדוביץ' קיבל את האזרחות הישראלית בעת ששיחק במכבי תל אביב ובמכבי רעננה, במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 וה-העשור הראשון של המאה ה-21, כאשר התחתן עם מיכל בר יוסף, אשה ישראלית. בנו, תיאודור ראדוביץ' נולד ב-26 בדצמבר 2008.
בית החולים הקליני פאופאניה
בית החולים הקליני פאופאניה (באוקראינית: Кліні́чна ліка́рня Феофа́нія) הוא בית חולים ממשלתי באוקראינה המיועד לספק שירות רפואי לפקידי ממשל בכירים אוקראינים. הוא ממוקם בפאתיה הדרומיים של קייב ליד הכפר נובוסילקי. לצד בית החולים נמצא גם המצפה האסטרונומי הראשי של האקדמיה הלאומית למדעים של אוקראינה.
היסטוריה
בית החולים נפתח רשמית ב-9 בפברואר 1965 בחוות המכוורת החדשה שהייתה בעבר נחלה של מנזר מערת קייב ליד יער הולוסייב שנמצא דרומה מקייב. מאז 1934 החווה נסגרה והנכס פונה. בניית בית החולים החדש החלה כבר בשנת 1961 ובשנת 1965 חתם השר לביטחון הבריאות של אוקראינה הסובייטית, פ. שופיק על צו מספר 75 לפתיחת בית החולים של המינהל הרביעי של המשרד לביטחון הבריאות. המטופל הראשון בה התקבל ב-17 בפברואר 1995.
בתחילה היו בבית החולים 135 מיטות ו-10 מחלקות מטפלות עם 34 רופאים ו-186 אחיות. התמיכה הטכנית ניתנת על ידי 113 מהנדסים, טכנאים ועובדים אחרים. בשל תמיכה כספית קבועה מתקציב המדינה, בית החולים צויד בציוד רפואי מודרני.
בשנת 2002 הועבר בית החולים להנהלת המדינה בהוראת נשיא אוקראינה. בנובמבר 2020 אושפז כאן וולודימיר זלנסקי לאחר שנדבק בנגיף קורונה.
בן-הדד השני
בֶּן-הֲדַד השני בתעודות ארמיות הוא מופיע בשם בר-הדד וגם הדד-אידרי. היה מלך ארם דמשק אשר שלט באמצע המאה ה-9 לפנה"ס בימי אחאב מלך ישראל. נלחם שלוש פעמים נגד ישראל והיה אחד ממנהיגי ברית הממלכות שנלחמו נגד אשור בקרב קרקר. הוא היה בנו או נכדו של בן-הדד הראשון. אחריו מלך חזאל.
במלחמתו הראשונה (ככל הנראה בשנת 855 לפסה"נ) נגד ישראל הצליח בן הדד יחד עם 32 מלכים שהיו וסלים של ארם להביס את צבא ישראל ולהטיל מצור על הבירה שומרון, המצור גרם ללהט פטריוטי בקרב תושבי ישראל ואחאב הצליח להביס את בן הדד. שנה לאחר מכן כינס בן הדד שנית את צבאו ונערך בעיר אפק (ככל הנראה פיק בגולן, או תל עין גב). גם בקרב זה הצליח אחאב להכות את הארמים, וניצחון זה הביא לשינוי ביחסים בין הצדדים: בן הדד התחייב להחזיר לאחאב את הערים שנלקחו מידי עמרי אביו, ולהעניק לסוחרי ישראל זכויות סחר ("חוצות") בדמשק.
בן הדד היה אחד משלושת המנהיגים העיקריים של ברית שתים עשרה הממלכות (יחד עם אחאב ואירחולינה מלך חמת) שבשנת 853 לפנה"ס נלחמו באימפריה האשורית בקרב קרקר והצליחו לבלום את התפשטותה מערבה. לפי המונולית מכורח צבאו של בן הדד היה הגדול ביותר מצבאות הברית וכלל 1200 מרכבות, 1200 פרשים ו-20 אלף רגלים.
לאחר בלימת הצבא האשורי שבו הממלכות האזוריות להילחם זו בזו. שלוש שנים לאחר המלחמה הקודמת של בן-הדד עם ממלכת ישראל, יצא אחאב בשנת 852 לפנה"ס יחד עם יהושפט מלך יהודה למלחמה כנגד בן הדד ברמות גלעד, אך הוא נהרג בקרב וצבאו נסוג. בשנת 842 לפנה"ס התרחשה הפיכה שלטונית בארם, ובן-הדד השני נרצח על ידי חזאל שמלך אחריו. במדרש תנחומא נכתב שבן הדד אמר את המילים "והיה כל מחמד עיניך ישימו בידם ולקחו" הוא התכוון לתורה.
עמית טריינין
עמית טריינין (נולד ב-11 במאי 1965) הוא מאייר ישראלי ומרצה לאיור במחלקה לתקשורת חזותית וראש תחום התעסוקה בבצלאל.
ביוגרפיה
נולד בקיבוץ בית ניר. בוגר בהצטיינות של המחלקה לעיצוב גרפי בבצלאל.
עמית טריינין בן לאילנה ורני טריינין, שכיהן כסגן ליושב-ראש הסוכנות היהודית וכראש מועצה אזורית יואב. לעמית בן, עומרי, בהורות משותפת עם נעמי קניוק. אחותו היא האמנית יפעת טריינין ליסאי ואחיו במאי הקולנוע התיעודי ישראלי אופיר טריינין (זוכה דוקאביב 2010 וזוכה דוקאביב 2018 "משפחה בטרנס").
יצירתו
עבודותיו התפרסמו בתערוכות, מגזינים וספרים בישראל ובעולם.
הקליפ "ירח" שיצר עבור הזמר ברי סחרוף הוצג בתערוכה "24 תמונות לשנייה" במוזיאון תל אביב בשנת 2022 כמו כן זכה בפרס הצטיינות מטעם אגודת המאיירים האמריקאית. בשנת 2017 יצר את האיור הגדול בעולם שהודפס על 1500 מזרני יוגה והוצג בכיכר רבין לכבוד יום היוגה הבינלאומי. עבודתיו הוצגו בתערוכות במוזיאונים שונים ביניהם מוזיאון תל אביב, מוזיאוני חיפה, מוזיאון לאומנות האסלאם, איגוד המוזיאונים הבינלאומי, ועוד.
מבין הספרים שאייר: "הפוך על ענף", מאת ערן צלגוב בהוצאת עם עובד,"לאכול בריא יותר" מאת זוהר לוסטיגר בשן, "מהר מהר שלא נאחר" מאת נתי בית בהוצאת ספריית פועלים וספריית פיג'מה, "הצב מצב בעמק רפאים" ו"הצב מצב" מאת דפנה בן צבי בהוצאת הקיבוץ המאוחד,Frog Legs- by George Shannon - Harper Collins Publication כמו כן, לקח חלק באיור ההוצאה המחודשת של "מה עושות האיילות בלילות" מאת לאה גולדברג בהוצאת ספריית פועלים.
בעקבות מגפת הקורונה הקים את המיזם Mamask ביחד עם האמנית מיטל כץ מינרבו, במסגרתו יצרו מסיכות בד מאוירות שנבחרו לתערוכה הווירטואלית הראשונה של איגוד המוזיאונים הבינלאומי (Icom costume).
פרסים
תערוכות
פסטיבלים
FILE ANIMA / Electronic Language International Festival ,São Paulo, Brazil
World Festival of Animated Film, ANIMAFEST Zagreb, Croatia
WINNERS 2016- 59 illustrators exhibit at the society of illustrators, NY
Big Cartoon Festival, Moscow ,RUSSIA
SANTAcurtas Santa Cruz, Madeira
פרסים
-->
קישורים חיצוניים
<!-- * כשאיורים ממלאים מבנים היסטוריים: ביקור בפסטיבל "אאוטליין" בבירה (מיכאל יעקובסון,Xnet, 8.7.19) -->
נבחרת ארגנטינה בכדורגל נשים
נבחרת ארגנטינה בכדורגל נשים היא נבחרת כדורגל הנשים הלאומית של ארגנטינה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית.
הנבחרת העפילה שלוש פעמים לגביע העולם לנשים (2003, 2007 ו-2019) ומעולם לא השתתפה בטורניר הכדורגל של המשחקים האולימפיים.
נכון ל-2007, הנבחרת נחשבת לנבחרת הכדורגל השנייה בטיבה בדרום אמריקה, אחרי נבחרת, והיא זכתה פעם אחת באליפות היבשת.
אנתוני הד
ביוגרפיה
הד נולד בקמדן טאון שבלונדון. אביו היה סיפילד לורנס סטיוארט מארי הד (1919–2009), במאי סרטים דוקומנטריים ומייסד חברת ההפקות "Verity Films". אמו הייתה השחקנית הלן שינגלר. הוריו נישאו בווטפורד בשנת 1944. אחיו הבכור הוא השחקן והזמר מארי הד. שני האחים גילמו את פרדי טרמפר במחזמר "Chess" בתיאטרון הנסיך אדוארד בלונדון. מארי היה חלק מצוות השחקנים המקורי ב-1986 ואנתוני שיחק בצוות השחקנים האחרון בשנת 1989.
הד למד בבית הספר "סנבורי גרמר סקול" ובאקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA).
תפקיד הבכורה שלו היה במחזמר "Godspell", שהוביל לתפקידים בטלוויזיה ברשת ה-BBC וגם ברשת ITV. אחת מהופעותיו הראשונות הייתה בסדרה של ITV "אויב על סף ביתי" שרצה מ-1978 ועד 1980. בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים סיפק קולות רקע ללהקת "רד בוקס". בסוף שנות השמונים הופיע בסדרה של תריסר פרסומות לקפה "Nescafé Gold Blend" יחד עם שרון מוהן. בזכות פרסומות אלו שהיו בסגנון אופרת סבון זכה הד להכרה רחבה. בנוסף זכה להכרה כשהשתתף בסדרה הקומית לילדים "Woof!".
בשנים 1990–1991 שיחק הד בתפקיד פרנק נ'פורטר (הטרנסווסטיט הטרנסילבני) בהפקת הווסט אנד של "מופע האימים של רוקי" שעלה בתיאטרון פיקדילי בלונדון, לצדו של קרייג פרגוסון בתפקיד בראד מייג'ורס. ב-1991 יצא הביצוע שלו לסינגל "Sweet Transvestite" בחברת התקליטים קריסליס רקורדס. הוא גילם את אותה דמות פעם נוספת ב-1995 בתיאטרון הדוכס מיורק בלונדון, ב-3 במאי 2006 במופע מחווה בתיאטרון רויאל קורט וב-14 באוקטובר 2000 בהפקה בבית מלון וקזינו "הרד רוק" שבלאס וגאס בנבדה.
הצלחתו על במת התיאטרון והופעות אחדות בטלוויזיה האמריקאית, כמו בסדרה קצרת הימים "VR.5" הובילו ב-1997 לקבלת התפקיד של רופרט ג'יילס בסדרה "באפי ציידת הערפדים". בסוף העשור האחרון של המאה העשרים ובעשור הראשון של המאה העשרים ואחת חי הד רוב הזמן בארצות הברית בעוד משפחתו המשיכה להתגורר בבריטניה. הד עזב את הסדרה בעונה השישית כחבר קבוע בצוות השחקנים, אבל המשיך להופיע כשחקן אורח עד לתום הסדרה. בראיונות ציין שעזב את הסדרה כדי לבלות יותר זמן עם משפחתו.
ב-2002 השתתף הד בסדרה של ערוץ BBC Two "ילדות שנייה" העוסקת בארבעה חברים המתקרבים לגיל חמישים והמנסים לשחזר את ימי נעוריהם והחיוניות שבהם, בתוך מציאות של חיים כאנשים 'בוגרים'. עוד הופיע הד בתפקיד אורח בסדרות דרמה שונות כמו "עדות אילמת", "Murder Investigation Team" ו"ספוקס". ב-2003 הופיע בעונה הרביעית של הסיטקום המצליח "המשפחה שלי" בתפקיד אביה של אבי (Abi) בפרק "May the Best Man Win". בתוכנית המערכונים הפופולרית "הממלכה הקטנה" הוא גילם את ראש הממשלה בשנים 2003 ועד 2005. ב-2004 השתתף במספר פרקים בסדרת הדרמה "בחזרה לאחוזת העמק".
בנוסף לעבודתו בטלוויזיה הד הוציא אלבום בשם "Music for Elevators" משירי המוזיקאי ג'ורג' שרה. בתחילת הקריירה שלו סיפק קולות רקע לכמה משיריו של כריס דה ברג באלבום "The Getaway" וקרא קטע מתוך "הסערה" באלבום "Don't Pay the Ferryman".
ב-2001 הופיע הד בגרסת Webcast של סדרת המדע בדיוני הפופולרית "דוקטור הו" בסיפור בשם "Death Comes to Time", וגילם את אדון הזמן ולנטיין. עוד הופיע בתפקיד אורח בגרסת אודיו של "דוקטור הו", "Excelis Trilogy" בהפקת "Big Finish Productions". ב-2005 השתתף בתוכנית רדיו של ה-BBC העוסקת בהפקה המחודשת של הסדרה. באפריל 2006 הופיע הד בעונה השנייה של "דוקטור הו", בתפקיד מנהל בית ספר שהוא חייזר, מר פינץ', בפרק "פגישת מחזור". עוד ב-2006 הקליט ספר שמה של רומן "דוקטור הו" בשם "The Nightmare of Black Island" מאת מייק טאקר. הוא היה הקריין בסדרת מאחורי הקלעים של דוקטור הו בעונה השלישית והרביעית. עוד דיבב את הדמות בלטצר בסרט האנימציה של "דוקטור הו" "The Infinite Quest". ב-1996 נבחן הד לתפקיד הדוקטור השמיני אך פול מקגאן קיבל את התפקיד.
ב-2006 הופיע הד בפרק בסדרה "מלון בבילון", דרמה של BBC One שמתרחשת בבית מלון. באותה שנה השתתף בפיילוט לתוכנית חדשה בשם "Him and Us", המבוססת באופן חופשי על חיי הזמר אלטון ג'ון, בכיכובה של השחקנית קים קטרל עבור ערוץ הטלוויזיה האמריקני ABC. ביולי גילם את דמותו של קפטן הוק ב"מסיבת ילדים בארמון" בהצגה שהועלתה בארמון בקינגהאם כחלק מחגיגות יום ההולדת השמונים של המלכה אליזבת. באוקטובר 2006, דיבב הד את פונסונבי במשחק המחשב "Destroy All Humans! 2".
ב-2007 שיחק בתפקיד האח ההומו של סטוקרד צ'אנינג בסרט האנגלי "Sparkle". עוד באותה שנה הופיע בתפקיד מר קולובריין בדרמה הקומית "נמכר!" של ITV1, ובתפקיד סר וולטר אליוט בעיבוד לרומן "הטיית לב" מאת ג'יין אוסטן. הד היה הקריין בתוכניות של מאחורי הקלעים של הסדרה האמריקנית "גיבורים". בדרמה "The Invisibles" שיחק הד לצדו של וורן קלארק וגילם את דמותו של מוריס ריילי.
אחרי שהבמאי דארן לין בוסמן ראה את אנתוני הד בפרק המחזמר "Once More, with Feeling" מתוך הסדרה "באפי", הוא ליהק את הד באופרת הרוק שלו "ריפו! האופרה התורשתית". לדברי בוסמן, הד היה הבחירה הראשונה שלו לתפקיד. בסרט מככבות שרה ברייטמן ופריס הילטון.
הד השתתף בסדרת הדרמה של ה-BBC "מרלין", הנושאת את שמו של הקוסם האגדי מרלין. הד גילם את דמות אביו של הנסיך ארתור.
חיים אישיים
הד חי עם בת זוגו שרה פישר. לזוג יש שתי בנות, אמילי נולדה בדצמבר 1988 ודייזי נולדה ב-1991. שתי הבנות הן שחקניות.
ביץ' בם
ביץ' בם בע"מ, המוכרת יותר בשמה באנגלית Beach Bum, היא חברת משחקי רשת ישראלית.
החברה הוקמה במרץ 2015 על ידי גיגי לוי-וייס (יו"ר פעיל של החברה) ואורי שחק (דירקטור בחברה), שניים ממייסדי חברת משחקי הרשת פלייטיקה שפרשו ממנה. מייסדים נוספים הם שחר שצלקה (מנכ"ל החברה), קרן מרום (סמנכ"ל תפעול) וגיל לוי. סמוך להקמתה גייסה החברה שלושה מיליון דולר מהמייסדים ומקרן 83North. משרדי החברה שוכנים ברעננה, ובספטמבר 2021 הועסקו בה 150 עובדים.
בספטמבר 2021 נמכרה החברה לחברת משחקי ההייפר-קז'ואל הצרפתית Voodoo, תמורת 300 מיליון דולר, ועוד 200 מיליון דולר המותנים בעמידה ביעדים.
קלאוס רגלינג
'''קלאוס פ. רגלינג (בגרמנית: Klaus P. Regling'''; נולד ב-3 באוקטובר 1950 בליבק, גרמניה המערבית) הוא כלכלן גרמני שנושא במשרת מנכ"ל קרן החילוץ האירופית EFSF שהוקמה לצורך התמודדות עם משבר החוב האירופי. דווח כי רגלינג נחשב מועמד למשרת נשיא הבנק המרכזי האירופי כמחליפו של ז'אן קלוד טרישה, תפקיד בו זכה לבסוף מריו דראגי.
חייו
רגלינג למד כלכלה באוניברסיטת המבורג ולאחר שסיים את התואר הראשון ב-1971 המשיך את לימודיו באוניברסיטת רגנסבורג שם סיים את התואר השני בכלכלה ב-1975. באותה שנה החל לעבוד בוושינגטון די. סי. בקרן המטבע הבינלאומית. את השנתיים הראשונות שלו שם בילה בתוכנית הקריירה של הקרן לצעירים מבטיחים ובשנים 1977–1980 היה כלכלן במחלקת המחקר של הקרן והשתתף בהכנת התחזית הכלכלית העולמית.
ב-1980 עזב את קרן המטבע ובילה שנה בארגון הבנקאים הגרמניים לפני שנשכר לעבודה ככלכלן במשרד האוצר הגרמני, שם עבד בחטיבה לענייני אירופה עד 1985. באותה שנה חזר לקרן המטבע הבינלאומית ועבד הן בוושינגטון די.סי., הן בג'קרטה, אינדונזיה. ב-1991 עזב שוב את קרן המטבע וחזר למשרד האוצר הגרמני שם נקרא לשמש ראש החטיבה לעניינים מוניטריים בינלאומיים. ב-1993 מונה למשנה למנכ"ל החטיבה לעניינים מוניטריים בינלאומיים וליחסים פיננסיים וב-1995 התמנה למשרת מנהל היחסים הפיננסיים האירופאיים והבינלאומיים. הוא נותר בלשכתו עד 1998. בשנים אלו שימש גם מחליף לנגיד בבנק הבין-אמריקני לפיתוח (Inter-American Development Bank). ב-1999 עבר למגזר הפרטי שם שימש מנכ"ל Moore Capital Strategy Group בלונדון. רגלינג מונה למנהל הדירקטוריון לעניינים כלכליים ופיננסיים של הנציבות האירופית ב-2001 ונשאר שם עד יוני 2008 בחלק מתקופה זו שימש גם כמחליף לנגיד בבנק האירופי לשיקום ופיתוח. מ-2008 עד מרץ 2009 היה חלק מוועדה שהקימה קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל על מנת לייעץ לממשלה בנושא רפורמת הרגולציה הפיננסית. ב-1 ביולי 2010 התמנה לעמוד בראש קרן החילוץ האירופית.
פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה
פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (באנגלית: Golden Globe Award for Best Actress – Miniseries or Television Film) הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד. הוא ניתן לשחקנית שהציגה הופעה יוצאת מן הכלל בתפקיד ראשי במיני סדרה או סרט קולנוע שנעשה לטלוויזיה. הפרס הוענק לראשונה בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-39 ב-30 בינואר 1982 לג'יין סימור, על הופעתה בסרט קדמת עדן.
מאז הקמתו הוענק הפרס ל-34 שחקניות. אמנדה סייפריד היא הזוכה הנוכחית של הפרס, על הופעתה במיני סדרה עלייתה ונפילתה של אליזבת' הולמס.
נסיכות פירסטנברג
רוזנות (נסיכות) פירסטנברג (בגרמנית: Grafschaft (Fürstentum) Fürstenberg) הייתה רוזנות, ומאוחר יותר נסיכות של האימפריה הרומית הקדושה בשוואביה, ששכנה בדרום באדן-וירטמברג של היום, גרמניה. המשפחה השלטת הייתה בית פירסטנברג.
היסטוריה
הרוזנות הוקמה כאשר אגינו הרביעי, רוזן אוראך בנישואין, ירש חלקים גדולים מדוכסות צרינגן עם מותו של הדוכס ברטהולד החמישי, דוכס צרינגן בשנת 1218, והיא נקראה במקור רוזנות פרייבורג. נכדו של אגינו, הרוזן היינריך, החל לקרוא לעצמו על שם מגוריו בטירת פירסטנברג בסביבות 1250.
הרוזנות חולקה ב-1284 בינה לבין הרוזנות התחתית של דילינגן, ולאחר מכן שוב ב-1408 בין פירסטנברג-פירסטנברג ופירסטנברג-וולפאך.
במהלך מאות השנים, הרחיבו השליטים השונים את שטחיהם לכלול את רוזנות באר, הלורדות של גונדלפינגן, האוזן, הייליגנברג, הוואן ומסקירך, ורוזנות שטוהלינגן בגרמניה, כמו גם אזורים סביב טירת Křivoklát (בגרמנית: Pürglitz), בוהמיה, טוויקוביץ' (בגרמנית: Taikowitz) במוראביה וויטרה באוסטריה.
בשנת 1667 הועלתה פירסטנברג-הייליגנברג לדרגת נסיכות וקיבלה זכות הצבעה ברייכסטאג. ב-1744, שטחי פירסטנברג השונים אוחדו מחדש לנסיכות פירסטנברג-פירסטנברג, שכן כל הענפים מלבד אחד נכחדו.
הקונפדרציה של הריין של 1806 פיזרה את מדינת פירסטנברג. רוב שטחה נמסר לבאדן, וחלקים קטנים יותר ניתנו לווירטמברג, הוהנצולרן-זיגמרינגן ובוואריה.
גאוגרפיה
נכון לשנת 1789, הטריטוריה הייתה מורכבת מחמישה חלקים מבודדים גדולים יותר וכן מכמה מובלעות קטנות יותר. חמשת החלקים הגדולים היו:
נכון לשנת 1806, שטחו של פירסטנברג היה 2,000 קמ"ר ואוכלוסייה של 100,000 נפש. בירתה הייתה דונאושינגן.
שבעים פנים לתורה
שבעים פנים לתורה הוא ביטוי של חז"ל המציג את הגיוון הרב של הדרכים שבהן ניתן לפרש את התורה. והוא משקף את הרעיון האמור בדברי חז"ל: "מה פטיש זה מתחלק לכמה ניצוצות - אף מקרא אחד יוצא לכמה טעמים".
המקור
הביטוי מופיע לראשונה בספרות הסוד הקדומה - בספר חנוך העברי ובאותיות דרבי עקיבא, תורה בשבעים פנים של שבעים לשון, נביאים בשבעים פנים של שבעים לשון... הלכות בשבעים פנים של שבעים לשון, שמועות בשבעים פנים של שבעים לשון..." הביטוי מופיע בספר הזוהר פעמים רבות.
הביטוי מופיע גם במדרש במדבר רבה
ריבוי אמיתויות או מחלוקות
הפרשנות המקובלת למשפט היא שלדברי התורה יש פירושים רבים ואל כולם התכוון הכותב וכולם אמת, כך כתבו במפורש רבי מנחם ריקאנטי, ספר החינוך, ורבים אחרים.
רבי יוסף אבן כספי כתב ששבעים פנים לתורה נאמר רק "במקומות ראויים ובפרט בעניינים הסודים והדקים, היה כונת המחבר להורות הוראות רבות יחד... ומי שימשוך זה בכל הוא מכוון כוונות לא כוון בם אומרם".
המספר שבעים
המספר "שבעים" המופיע בביטוי זה הוא מספר טיפולוגי המשקף קבוצה גדולה, למשל בביטויים "שבעים לשון" ו"שבעים תועבות בלבו".
רבי יוסף אבן כספי כתב ש"שבעים מורה על ריבוי הדברים" והדגיש שזוהי הגזמה, רבי אברהם אבולעפיה כתב אף הוא "שבעים מורה על ריבוי הדברים" אך כתב שזוהי המעטה כי באמת בכל פסוק יש שבעים אלף אלפי אלפים רבבות פירושים, כדבריו כתבו גם פרשנים אחרים.
ארנצ'יני
ארנצ'יני (באיטלקית: Arancini; מילולית: תפוזונים או דמויי תפוזים) הוא מאכל סיציליאני איטלקי פופולרי המורכב מכדורי אורז ממולאים, מצופים ומטוגנים, בגרסאות שונות ומגוונות.
מקור
מקור הארנצ'יני בסיציליה, שם הפך למאכל מסורתי במשתה שנערך ביום לוצ'יה הקדושה (ה-13 בדצמבר) בערים פלרמו, סירקוזה וטרפאני. מקור המסורת במשלוח אורז שהגיע ביום לוצ'יה הקדושה ב-1646, והציל את האי מרעב המוני שפקד אותו. על פי המסורת, המאכל הומצא במאה ה-10 כאופן להכין ארוחה מלאה הניתן לאכול בנוחות בזמן רכיבה עבור מסעות הציד של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
מקור השם
מקור השם, שמשמעותו המילולית באיטלקית היא "תפוזים קטנים", מגיע ממראה הארנצ'יני אחרי הטיגון ככדורים קטנים וכתומים. השם ארנצ'יני הוא ברבים, לכדור בודד יש לקרוא "ארנצ'ינו".
אופן הכנה
הכדורים מורכבים מבלילת אורז, המבושל בחלב או שמנת. באיטליה מכינים אותם משאריות של ריזוטו. הבלילה מעורבבת עם ביצה וגבינה צהובה כגון פרמזן, מעוצבת בצורת כדורים, המגולגלים בפירורי לחם ומטוגנים בשמן עמוק.
גרסאות ומילויים
הגרסה המסורתית והנפוצה ביותר של המאכל היא ארנצ'יני אל-ראגו, גרסה הממולאת ברוטב בולונז וגבינה, לרוב מוצרלה. גרסאות נפוצות נוספות כוללות ארנצ'יני אל-בורו, ממולא בחמאה או רוטב בשמל וארנצ'יני קון פונגי הממולא בפטריות. מילויים נפוצים נוספים לארנצ'יני כוללים גבינות, ירקות (כגון אפונת הגינה) וצ'ילי.
ברומא נהוג להכין סופלי, מאכל דומה לארנצ'יני, אך מכיל לרוב רוטב עגבניות ומוצרלה. המאכל הצרפתי קרוקט דומה במאפיינו לארנצ'יני אך ניתן להכינו מחומרי גלם אחרים מעבר לאורז.
לואיס מרין
לואיס אנטוניו מרין מורייו (בספרדית: Luis Antonio Marín Murillo; נולד ב-10 באוגוסט 1974) הוא כדורגלן עבר קוסטה ריקאי ומאמן כדורגל בהווה.
מארין שיחק בעמדת הבלם, והיה קפטן נבחרת קוסטה ריקה. ושיחק במדי הנבחרת במונדיאל 2002 וכן במונדיאל 2006, והוא סגן מלך ההופעות של נבחרת קוסטה ריקה עם 130 הופעות. מרין הוא הכדורגלן הראשון ממרכז אמריקה שרשם מעל 100 הופעות בינלאומיות. שיחק שלוש שנים בליגת העל הישראלית, בקבוצת מכבי נתניה.
קריירה
את קריירת המשחק שלו החל מרין בגיל 12 במועדון אלחואלנסה שבעיר הולדתו, אלחואלה. בעונת 1992/1993 עבר לשחק בבוגרים במועדון כרמליטה ובעונה לאחר מכן חזר לאלחואלנסה בו שיחק עד שנת 1998, אז עבר לגואטמלה לקבוצת אוניברסידד דה סן קרלוס, בה שיחק עונה אחת, ולאחר מכן עבר לאורוגוואי לקבוצת ריבר פלייט, בה שיחק גם כן עונה אחת. בשנת 2000 חזר לאלחואלנסטה, בה שיחק שש שנים נוספות.
בשנת 2006, לאחר הופעתו המוצלחת במונדיאל 2006 שנערך בגרמניה, הוחתם בקבוצת מכבי נתניה כחלק ממסע הרכש של דניאל יאמר. כבר בעונתו הראשונה במדי נתניה הציג מרין יכולת גבוהה והוכתר כשחקן הזר הטוב ביותר של עונת 2006/2007, בניגוד להערכות הראשוניות בשל גילו המתקדם ואיטיותו היחסית, והנהיג את הגנתה של מכבי נתניה בצורה טובה ובסופה של העונה הייתה נתניה במקום השני במספר הספיגות הנמוך ביותר (אחרי בית"ר ירושלים האלופה בהפרש של שער אחד), דבר שהושג בעיקר בזכות יכולתו של מרין. מרין הפך במהרה לאהוב הקהל של מכבי נתניה ואוהדי הקבוצה כתבו עליו שירים רבים וכינו אותו "סופרמן".