cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרדכי שלמה פרידמן
ביוגרפיה
בשנות החמישים הקים רבי מרדכי-שלמה את מתיבתא תפארת ישראל בירושלים. הוא ביקר בארץ ארבע פעמים, בל"ג בעומר תש"ט (אז פגש את אחיו רבי ישראל לאחר עשרים ושתיים שנה שלא נפגשו, עקב המלחמות וריחוק המקום), בחנוכה תשי"ג, בחנוכה תשי"ח ובל"ג בעומר ושבועות תש"כ. בשני ביקוריו שבל"ג בעומר הדליק את ההדלקה במירון, ובשאר השנים שלח כסף לרב שמחה קפלן, רבה של צפת יחד עם עוד אחד מחסידיו, שיהיו שליחיו לקיים את המנהג.
נפטר בה' באדר תשל"א (1971), ארונו הובא לישראל ונטמן בהר הזיתים בירושלים. השאיר אחריו שני בנים, ישראל שלום יוסף ויצחק, אך הם לא ראו את עצמם כמתאימים לכהן כאדמו"רים ולכן הוחלט להכתיר את נכדו הרב נחום דב ברייאר, בן בתו מלכה וחתנו הרב מנחם מנדל ברייאר.
הנצחתו
על שמו תלמוד תורה "תפארת מרדכי שלמה" של החסידות בירושלים ובתי כנסת של החסידות: "תפארת מרדכי שלמה" בבני ברק, "תפארת מרדכי שלמה" בשכונת גרין פארק במודיעין עילית, "תפארת מרדכי שלמה" בשכונת האתרוג ובשכונת הדקל בביתר, ו"היכל מרדכי שלמה" בשכונת ההדס בביתר.
אמיליו קולון
אמיליו קולון (בספרדית: Emilio Colón; נולד ב-3 בנובמבר 1963) הוא צ'לן, מלחין ומנצח פורטו ריקאני.
אמיליו נולד בעיר סן חואן בפוארטו ריקו. קיבל תואר ראשון מהקונסרבטוריון של פוארטו ריקו בשנת 1986. בשנת 1989 קיבל תואר שני באוניברסיטת אינדיאנה בארצות הברית. הוא הופיע ברחבי העולם. לימד בקונסרבטוריון בפריז, הקונסרבטוריון למוזיקה בז'נבה ובאקדמיה למוזיקה על שם פרנץ ליסט בבודפשט. קולון משמש כפרופסור חבר למוזיקה באוניברסיטת אינדיאנה.
משה אייכנשטיין
רבי משה אייכנשטיין (כונה גם: רבי משה מסאמבור והתפלה למשה; ה'תקכ"ה - ו' באייר ה'ת"ר) בן רבי יצחק אייזיק אייכנשטיין מספרין שימש כרב ואדמו"ר בסאמבור.
ביוגרפיה
נולד בשנת ה'תקכ"ה לרבי יצחק אייזיק אייכנשטיין מספרין ולהינדא בתו של רבי צבי, נישא לבתו של רבי יהודה חריף. היה תלמידם של החוזה מלובלין, המגיד מקוז'ניץ, רבי מנדל מרימנוב ורבי משה מפשעווארסק ובנוסף היה תלמידו המובהק של אחיו רבי צבי הירש (אבי חסידות זידיטשוב), כך שבהקדמה לספרו של רבי צבי הירש: "עטרת צבי" כותב רבי משה דברי שבח והודיה על שזכה ללמוד מתורתו של אחיו.
לאחר פטירת אחיו רבי צבי הירש בי"א בתמוז ה'תקצ"א ואת מקומו מילא אחיהם רבי ישכר בעריש אייכנשטיין אך כעבור שנה נפטר ובמקומו החל רבי משה מסמבור לנהוג באדמו"רות ובמקביל כיהן בנו רבי יהודה צבי מראזלא כממלא מקום חמיו רבי צבי הירש באדמו"רות. בתקופה זו חיבר רבי משה את ספרו "תפילה למשה".
רבי אליעזר צבי ספרין, בעל ה"דמשק אליעזר", היה תלמידו.
רבי משה נפטר בו' באייר ה'ת"ר ונטמן לצד אחיו. את מקומו מילא בנו רבי יחיאל מיכל.
אלכסנדרה דאולינג
אלכסנדרה דאולינג (באנגלית: Alexandra Dowling; נולדה ב-22 במאי 1990) היא שחקנית אנגלייה הידועה בעיקר מתפקידה בדמות המלכה אן בסדרת הדרמה ההיסטורית "המוסקטרים" של ערוץ BBC One.
ביוגרפיה
דאולינג סיימה את לימודיה בבית הספר לדרמה אוקספורד ב-2012 עם תעודה בתחום המשחק.
הופעת הבכורה של דאולינג בטלוויזיה הייתה בפרק "The Drawing of the Dark" בעונה האחרונה של סדרת הפנטזיה "מרלין" בתפקיד נערה דרואידית בשם קארה.
דאולינג הופיע בתפקיד אורח בדמות רוזלין פריי בפרק "גשמי קאסטרמיר" בעונה השלישית של סדרת הפנטזיה "משחקי הכס" של רשת HBO. עוד כיכבה בפרק "Elephants Can Remember" בסדרת הטלוויזיה "פוארו" עיבוד לרומן באותו שם מאת אגאתה כריסטי. הפרק שודר לראשונה ב-9 ביוני 2013 בכיכובם של זואי ואנאמייקר, ונסה קירבי ודייוויד סושה.
ב-2013 שיחקה דאולינג בתפקיד הנשי הראשי בסרט הפעולה האפי "פטיש האלים" בכיכובו של ג'יימס קוזמו. את הסרט ביים פארן בלקברן והוא יצא לאקרנים ב-5 ביולי 2013.
תפקידה הידוע ביותר הוא בדמות המלכה אן בסדרת הדרמה של BBC One "המוסקטרים" המבוססת על הרומן "שלושת המוסקטרים" מאת אלכסנדר דיומא האב, שעוסקת בתככים פוליטיים בצרפת של המאה ה-17.
ב-2015 גילמה דאולינג את ברתה בעיבוד הבימתי של ג'ושואה סטמפ-סימון למחזה "The Last of the De Mullins" מאת סנט ג'ון אמיל קלברינג הנקין, שהוצג בתיאטרון ג'רמין סטריט בלונדון החל מ-5 בפברואר ועד ל-28 בפברואר 2015.
דראפט 2020 (WWE)
הדראפט של ה-WWE לשנת 2020 (באנגלית: 2020 WWE Draft) היה הדראפט ה-15, שהופק על ידי ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, בין המותגים Raw וסמאקדאון. הדראפט החל ב-9 באוקטובר בפרק של התוכנית סמאקדאון והסתכם ב-12 באוקטובר בפרק של התוכנית Raw. שתי התוכניות שודרו מאמוויי סנטר שבאורלנדו, פלורידה, כך שסמאקדאון שודרה ברשת הטלוויזיה פוקס ו-Raw שודרה ברשת הטלוויזיה USA.
רקע
הדראפט הוא תהליך שמשמש את ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, כדי לרענן את סגל המתאבקים בין המותגים Raw ו-סמאקדאון. בשנת 2019, הארגון קיים שתי מהדורות של דראפט, הראשונה באפריל והשנייה באוקטובר. המהדורה הראשונה שהתקיימה באפריל 2019 כללה פורמט לא מסורתי, מכיוון שההחלטות על בחירות הדראפט התקיימו מאחורי הקלעים ולא על המסך, בעוד שהמהדורה השנייה שהתקיימה באוקטובר 2019 חזרה לפורמט המסורתי והמסודר שלה. הדראפט של שנת 2020 הוכרז באופן רשמי במהלך אירוע השלם וצפה התנגשות של אלופים, שנערך ב-27 בספטמבר. אירוע הדראפט ייערך ב-9 וב-12 באוקטובר בפרקים של התוכניות סמאקדאון ו-Raw, בהתאמה.
חוקי הדראפט 2020
חוקי הדראפט היו כדלקמן:
בחירות הדראפט
הדראפט התחלק בין השידורים של התוכניות, כשלמעלה מ-20 בחירות הוקצבו לסמאקדאון ולמעלה מ-30 בחירות הוקצבו ל-Raw. מתאבקים הועברו במהלך התוכנית שבה נמצאו מלכתחילה. מתאבקים שלא הועברו הפכו מיידית לחופשיים, כשניתנה להם הבחירה באיזה מותג הם יחתמו.
סמאקדאון (9 באוקטובר)
היו ארבעה סיבובים של בחירות דראפט במהלך הלילה הראשון של הדראפט. מנהלת המותג הראשית של ה-WWE, סטפני מקמהן הודיעה על בחירות הדראפט של כל סיבוב.
בחירות נוספות: Talking Smack (10 באוקטובר)
בחירות דראפט נוספות התקיימו במהלך התוכנית Talking Smack ב-10 באוקטובר, של מתאבקים שלא הועברו במהלך הלילה הראשון.
Raw (12 באוקטובר)
היו שישה סיבובים של בחירות דראפט במהלך הלילה השני של הדראפט. מנהלת המותג הראשית של ה-WWE, סטפני מקמהן הודיעה על בחירות הדראפט של כל סיבוב.
בחירות נוספות: Raw Talk (12 באוקטובר)
בחירות דראפט נוספות התקיימו במהלך התוכנית Raw Talk ב-12 באוקטובר, של מתאבקים שלא הועברו במהלך הלילה השני.
טדאוש שלוסרסקי
טדאוש שלוסרסקי (בפולנית: Tadeusz Ślusarski; 19 במאי 1950 – 17 באוגוסט 1998), היה אתלט פולני. היה אלוף אולימפי בקפיצה במוט.
ביוגרפיה
שלוסרסקי נולד בז'ארי. בתחרות הבינלאומית הראשונה שלו, באליפות אירופה לנוער באתלטיקה שנערכה בלייפציג, מזרח גרמניה בשנת 1968 הוא סיים במקום שישי בקפיצה במוט בתוצאה של 4.20 מטר.
בתחרות שנערכה בבידגושץ' ב-6 באוגוסט 1972 קבע שלוסרסקי בקפיצה במוט שיא פולין חדש של 5.29 מטר. 12 ימים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בוורשה ב-18 באוגוסט הוא שיפר את השיא הפולני שוב והעמיד אותו על 5.30 מטר. שבועיים לאחר מכן, באולימפיאדת מינכן (1972) הוא סיים במקום 12 לאחר שלא הצליח לעבור את הגובה התחלתי שלו (5.00 מטר) בשלב הגמר. בשלב המוקדמות הוא עבר גובה של 5.00 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בגטבורג, שוודיה במרץ 1974 זכה שלוסרסקי במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.35 מטר, לפני אנטי קליומאקי מפינלנד (5.30 מטר). בתחרות שנערכה ב-20 ביוני אותה שנה הוא שיפר את שיא פולין בקפיצה במוט והעמידו על 5.42 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בספטמבר אותה שנה הוא סיים במקום שביעי בתוצאה של 5.20 מטר.
שיאן עולם
בתחרות באולם שנערכה בוורשה ב-8 בפברואר 1976 קבע שלוסרסקי בקפיצה במוט שיא עולם באולם חדש של 5.56 מטר. בתחרות שנערכה ב-29 במאי אותה שנה הוא קבע שיא אירופה חדש של 5.62 מטר.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה שלוסרסקי במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אולימפי חדש של 5.50 מטר, לפני אנטי קליומאקי ושיאן העולם דייוויד רוברטס מארצות הברית שעברו אף הם גובה של 5.50 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה במילאנו, איטליה במרץ 1978 זכה שלוסרסקי במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.45 מטר, לפני ולדימיר טרופימיינקו (5.40 מטר). באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה בספטמבר אותה שנה הוא לא הצליח לקבוע תוצאה כלשהי.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1982 סיים שלוסרסקי במקום 12 בקפיצה במוט בתוצאה של 5.35 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בבודפשט, הונגריה במרץ 1983 סיים שלוסרסקי במקום חמישי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.50 מטר. באליפות העולם באתלטיקה הראשונה, שנערכה בהלסינקי, פינלנד באוגוסט אותה שנה, הוא סיים במקום רביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.55 מטר. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבריסל, בלגיה הוא קבע את שיאו האישי בקפיצה במוט - 5.70 מטר.
מותו
ב-17 באוגוסט 1998, נהרג שלוסרסקי בתאונת דרכים על כביש - E65 (רשת הכבישים האירופית), בצפון פולין, ביחד עם ולדיסלב קומר אף הוא אלוף אולימפי, בהדיפת כדור ברזל (מינכן 1972).
אדולף רוזנצווייג
הרב ד"ר אדולף רוזנצווייג (Adolf Rosenzweig; 20 באוקטובר 1850, טוורדושין, הונגריה – 16 באוגוסט 1918, קוֹלְבֶּרג, גרמניה) היה רב גרמני ליברלי מתון וחוקר מקרא ותלמוד.
ביוגרפיה
אדולף אהרן רוזנצווייג נולד בטוורדושין (Turdossin) שבהונגריה (כיום במרכז סלובקיה) בשנת 1850. הוא למד בגימנסיה בפֶּשְט, ואחר כך בישיבה בפְּרֶסְבורג. לאחר סיום לימודיו נסע לברלין, ושם למד פילוסופיה, לשונות המזרח וספרות באוניברסיטת ברלין, ותאולוגיה בבית המדרש הגבוה למדעי היהדות. לבסוף קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה.
ב-20 באוקטובר 1874 החל לכהן כרב העיירה פָּסֵוַואלק (Pasewalk) שבפרובינציית פומרניה, ומשם נקרא לשמש ברבנות העיר בירנבאום שבפוזן (כיום מְיֶינְדְזִיחוד שבפוזנן, פולין). בהמשך, מ-1879 שימש כרב העיירה טֶפְּלִיץ (Teplitz) שבבוהמיה, עד שב-1887 קיבל את משרת הרבנות בבית הכנסת החדש (נויה זינאגוגה) ברחוב אוראניינבורג בברלין, ובה כיהן עד מותו ב-1918. הוא נודע כדרשן מעולה.
רוזנצווייג נפטר ב-1918, בגיל 68, ונקבר בברלין. על מצבתו נכתב: "תּוֹרַת אֱמֶת הָיְתָה בְּפִיהוּ וְעַוְלָה לֹא נִמְצָא בִשְׂפָתָיו בְּשָׁלוֹם וּבְמִישׁוֹר הָלַךְ אִתִּי וְרַבִּים הֵשִׁיב מֵעָו‍ֹן." (מלאכי ב', ו').
משפחתו
בנו של רוזנצווייג, הרב ד"ר ארתור רוזנצווייג (27 במרץ 1883, טֶפְּלִיץ – 1935, פראג), היה גם הוא מנהיג רוחני.
בתו, הֶדְוִויג, נישאה לרב יהודה ברגמן (1874–1956), יהודי גליצאי שהוכשר בבית המדרש לרבנים בווינה, כיהן מ-1908 כרב וב-1933, עם עליית הנאצים לשלטון, עלה לארץ ישראל. לזוג היו 8 ילדים. הבכור, ארנסט דוד ברגמן (1903–1975), היה פרופסור לכימיה אורגנית באוניברסיטה העברית בירושלים (1954–1975), וממקימי התשתית המדעית-ביטחונית בישראל. אחיו, פליקס אליעזר ברגמן (17 באוגוסט 1908, פרנקפורט – 2002, ישראל), גדל בברלין וקיבל תואר דוקטור בכימיה ותואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת ברלין ב-1933, היה מופקד הקתדרה לפרמקולוגיה באוניברסיטה העברית (1950–2002). אח נוסף, תאודור ברגמן (נולד ב-7 במרץ 1916 בברלין), הוא פרופסור לכלכלה אגררית באוניברסיטת הוֹהֶנְהיים (Hohenheim) בשטוטגרט מאז 1981.
המפרשית הדה
המפרשית הדה (Heda) הייתה ספינה רוסית, שנבנתה ב-1855 בכפר היפני הדה כדי לחלץ את תת-האדמירל הרוסי אפימיי פוטייטין  וצוותו, לאחר שספינתם טבעה סמוך לחופי יפן במהלך המשא ומתן על חוזה שימודה. המפרשית נבנתה עלי ידי מלחים רוסים בשיתוף 300 חרשי עץ יפנים.
רקע היסטורי
האירועים סביב בניית המפרשית הדה כרוכים בהתפתחות קשרי החוץ של יפן עם מעצמות המערב במחצית השנייה של המאה ה-19. עד אותה עת הנהיגו שליטי יפן מדיניות בדלנית (סאקוקו) קפדנית ודחו ניסיונות מצד מעצמות המערב לפתח קשרים מדיניים ומסחריים. קשרי החוץ והסחר של יפן באותה עת הצטמצמו לקשרים עם סין והולנד. הבדלנות היפנית נבעה בין היתר מחשש לפלישת מעצמות המערב אל שטחים ביפן, וכן מחששם מפני המיסיונריות הנוצרית. לקראת סוף המאה ה-18 ובמחצית הראשונה של המאה ה-19 רבו המקרים בהם דחו היפנים בקשות של סוחרים רוסים אנגלים אמריקאים ואחרים לפתוח את נמלי יפן למסחר. בשנת 1804 הגיע ליפן איש העסקים והמדינאי הרוסי ניקולאי פטרוביץ רזאנוב בשליחות הצאר אלכסנדר הראשון. רזאנוב הגיע לחופי נגאסאקי על אחת מהספינות שנטלו חלק במשלחת הרוסית הראשונה שהפליגה סביב העולם, ובידיו מכתב בקשה מאת הצאר, הקורא לשלטונות לפתוח את נמלי יפן בפני סוחרים רוסים. לאחר המתנה של מספר חודשים בקרבת נגאסאקי דחו היפנים את הבקשה הרוסית, כפי שדחו עד אז בקשות דומות ממדינות אחרות.
נוריו פורטונה
קריירת מועדונים
פורטונה נולד בלואנדה, אנגולה והחל לשחק כדורגל מגיל עשר, כאשר הוא עבר בחמש מחלקות נוער פורטוגזיות כולל האחרונה, בראגה, שבה המשיך לקבוצת המילואים, עבורה שיחק במשך שלוש שנים בליגת המשנה הפורטוגלית. פורטונה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת שלוש מסגרות שונות בשבוע אחד של פברואר 2014. הוא החל ועשה זאת מול דפורטיבו אבש בגביע הפורטוגלי, המשיך מול ז'יל ויסנטה בליגת העל הפורטוגלית וסיים מול ריו אבה בגביע הליגה הפורטוגלית.
המפרשית הדה
רקע היסטורי
התפתחויות במצב הפוליטי העולמי בתחילת המאה ה-19 החלו להשפיע בהדרגה על מדיניותה הבדלנית של הנהגת יפן. הצי ההולנדי איבד את מעמד הבכורה שלו בעולם בעוד ציי אנגליה וארצות הברית מתחזקים. כתוצאה מניצחונות הצי האנגלי בסין במלחמת האופיום הראשונה (1839–1842) נכבשה הונג-קונג והסינים נאלצו לפתוח חמישה מנמליהם לסחר בינלאומי. בשנת 1844 שלח המלך ההולנדי, ויליאם השני, מכתב מלכותי אל הרשויות בנאגאסקי, בו הוא מודיע להם על תוצאות המלחמה ומפציר בהם לפתוח ביוזמתם את שערי יפן למסחר. היפנים קיבלו את המסר בטקס ידידותי, אך בחרו להתעלם מבקשת הכס ההולנדי. ב-1852 חוזרים ההולנדים ופונים אל היפנים בנושא זה, והפעם תוך אזהרה מפורשת כי הצי האמריקאי מתכנן פעולה שמטרתה לפתוח בכוח את נמלי יפן למסחר בינלאומי. גם הפעם לא נענו היפנים לבקשה, ולמעשה לא השיבו כלל לפנייה ההולנדית. מכך ניתן להניח שהופעת השייטת האמריקאית - "הספינות השחורות" - של קומודור מתיו פרי מול חופי אדו (טוקיו כיום) ביולי 1853 לא הפתיעה את שלטונות יפן. קומודור פרי, שנשלח על ידי הנשיא מילרד פילמור, ניהל במשך מספר חודשים משא ומתן שהביא לחתימת הסכם קנגאווה במרץ 1854, המתיר לספינות אמריקאיות לעגון במספר נמלים ביפן והתחיל בכך תהליך לקידום היחסים בין המדינות. פריצת דרך זו אותתה למעצמות נוספות לחדש את מאמציהן לשאת ולתת עם היפנים על חתימת הסכמי שיתוף פעולה. כבר באוגוסט 1853 הגיעה לחופי יפן משלחתו הרוסית של תת-האדמירל אפמיי פוטיאטין במטרה להגיע להבנות עם יפן, בדומה לאלה שהשיג הקומודור פרי.
נוריו פורטונה
קריירת מועדונים
ב-14 ביוני 2016, פורטונה הושאל לא.א.ל. לימסול מהליגה הקפריסאית עד לתום העונה.
המפרשית הדה
ראש המשלחת הרוסית
אפימיי וסילביץ 'פוטיאטין נולד ב-8 בנובמבר 1804. בשנת 1819 התקבל כצוער לחיל הים שם סיים בהצטיינות את הכשרתו וקודם לדרגת קצונה בשנת 1822. בתוך זמן קצר הוא הוצב לשירות על הפריגטה "קרייזר" שנשלחה להפלגה סביב העולם. הוא זכה לעיטור כבוד הודות לתפקודו בצוות ה"קרייזר". בשנת 1827 השתתף בקרב נאווארינו (במערב חצי האי הפלופונסוס ביוון) נגד הצי הטורקי במהלך מלחמת השחרור ביוון.
נוריו פורטונה
קריירת מועדונים
לאחר סיום ההשאלה בקפריסין, הוא חתם על חוזה לשלוש שנים בשרלרואה הבלגית. ב-4 במאי 2019, הוא כבש את שער הבכורה שלו בקריירה הבוגרת במסגרת ליגת העל הבלגית בניצחון הבית 0–2 על סנט טרוידן.
המפרשית הדה
ראש המשלחת הרוסית
בשנת 1837 מונה פוטיאטין, בהמלצת מפקדו הקודם האדמירל לאזרב, למפקד הפריגטה "אגאטופול" שהשתייכה לצי הים השחור שפעל לחופי צפון הקווקז. פוטיאטין לקח חלק במבצעים רבים, גילה יכולות גבוהות, אומץ רב, ואף נפצע. בשנת 1839 הוא קודם לדרגת קולונל. בשנת 1842 נשלח פוטיאטין על ידי משרד חוץ הרוסי למשימה דיפלומטית באיראן. הוא שט עם כוח ספינות בים הכספי עד לאסטרבאד שבצפון אירן (בחוף הדרומי של הים הכספי) למשא ומתן עם השאח במטרה ליישב מחלוקות בסוגיות הנוגעות לגבול. משימתו זו בוצעה בהצלחה ואף הוענק לו עיטור כבוד גבוה על ידי ממשלתו של השאח. בשנת 1843 נשלח מספר פעמים, במסגרת משלחות שונות, לבריטניה בפריגטה "אורורה", בין השאר, לשם הזמנת ספינת קיטור. כמו כן ביקר בטורקיה ובמצרים וסקר את הכוחות הימיים שם. ב-1846 נשלח למשימות בים השחור והכספי ובקווקז ובשנת 1849 מונה לשלישו של הצאר. במהלך שירותו זכה לעיטורים רבים ובאפריל 1851 הועלה לדרגת תת-אדמירל. בשנת 1852, בהוראת הצאר ניקולאי הראשון, יצא פוטיאטין בראש משלחת רוסית חדשה שנועדה לכונן יחסי מסחר עם יפן. באוקטובר 1852 הפליגה המשלחת לדרכה מבסיס הצי הרוסי בקרונשטד (מערבית לסנט פטרסבורג) על סיפון הפריגטה "פאלאדה". במאי 1853 הגיעה המשלחת לסינגפור וביוני להונג-קונג. לאחר מכן הצטרפו למשלחת מספר ספינות רוסיות נוספות ובאוגוסט 1853 הופיעו הספינות הרוסיות בקרבת נמל נאגאסקי.
נוריו פורטונה
קריירת מועדונים
ב-25 ביוני 2020, הוא הצטרף לגנט בהעברה בסך של שישה מיליון אירו.
קריירה בינלאומית
פורטונה רשם את ההופעה הראשונה שלו במדים הלאומיים של נבחרת אנגולה ב-6 בספטמבר 2019 בניצחון החוץ 0–1 על נבחרת גמביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
המפרשית הדה
ראשית המשא ומתן
בעקבות הצלחת המשלחת האמריקאית, בראשותו של הקומודור פרי, להשיג הסכם סחר, נצטווה פוטיאטין באוקטובר אותה שנה לשוב ליפן על מנת להמשיך במשא ומתן. לצורך הפלגה זו העביר פוטיאטין את מפקדתו לספינת הדגל החדשה - הפריגטה החדשה "דיאנה" – ספינת תותחים באורך 52 מטרים ובמשקל 2000 טונות. הדיאנה, ועליה כחמש מאות אנשי צוותו והפמלייה של פוטיאטין הגיעה לחופי שימודה, שבחצי האי איזו דרומית לטוקיו בדצמבר 1854. ב-22 בדצמבר החל המשא ומתן עם הנציגות היפנית במקדש הופוקוג'י (Hofukuji) בשימודה. בראש הצוות היפני עמד קאוואג'י טושיאקירה (Kawaji Toshiakira), אותו פגש כבר פוטיאטין במשא ומתן שנכשל שנה קודם לכן.
הצונאמי
ב-23 בדצמבר 1854, בשעת בוקר, הכתה רעידת אדמה חזקה בעוצמה של 8.4 את אזור החוף המרכזי של מזרח יפן (כונתה בשם אנסי-טוקאי). רעידת האדמה גרמה לצונאמי הרסני והביאה למותם של אלפים ולהרס של עשרות אלפי בתים. ה"דיאנה", ספינת הדגל של פוטיאטין, שעגנה לחופי שימודה, נקלעה למערבולות הענק של הצונאמי, ולפי עדויות הסתחררה למעלה מארבעים פעם תוך שהיא סופגת פגיעות קשות כשהוטחה לעבר סלעים במפרץ אשא גרמו לה נזקים רבים. תוך כדי המאבק בצונאמי ביצע צוות הספינה מעשי גבורה כשנחלץ לעזרת דייגים יפנים שסירותיהם טבעו בסמוך לדיאנה. ימים ספורים לאחר רעידת האדמה, בדרכה לעבר חוף מבטחים במערב חצי האי איזו לצורך תיקונים, טבעה הדיאנה ואבדה כשנקלעה לסערה חזקה בקרבת העיר פוג'י. דייגים יפנים מהעיר חילצו את מאות אנשי הדיאנה. אחד מהעוגנים הענקיים של הדיאנה מוצב כיום בעיר פוג'י.
בניית מפרשית החילוץ
למרות אובדן ספינתו המשיך פוטיאטין במשא ומתן המדיני, ואף הצליח לקשור קשרי ידידות קרובים עם ראש המשלחת היפנית קוואג'י טושיאקירה. בעקבות טביעת הדיאנה ביקש פוטיאטין אישור ממארחיו לבנות על אדמת יפן ספינה חלופית, על מנת לאפשר לו ולצוותו לשוב לרוסיה. כשהועלה הנושא בממשל היפני הביעו גורמים רבים התנגדות לכך, ואף היה מי שחשב שיש להוציא להורג את כל אנשי המשלחת הרוסית. אך ראש צוות המשא-ומתן היפני, טושיאקירה, חשב אחרת והחליט בעצמו לאשר לפוטיאטין את מיזם בניית הספינה. הוא נימק זאת בפני הממונים עליו בכך שהספינה שתיבנה לא תהיה ספינת מלחמה אלא כלי שיט אזרחי לחילוץ הצוות הרוסי. חשוב היה לדעתו לסייע לספנים שנקלעו לאסון טבע, מה עוד שהרוסים נחלצו להצלת דייגים יפנים בזמן האסון. הוא סבר שיש לנצל את המצב אליו נקלעו הרוסים לטובת הצד היפני. אישור בניית ספינת החילוץ עשוי להיחשב כמחווה יפנית שתשפר את עמדת יפן במשא ומתן הנמשך. בנוסף לכך, טושיאקירה היה ער לטכנולוגיה הנחותה של המספנות היפניות באותה עת, והבין שתהיה זו הזדמנות טובה ללמוד מקרוב מהרוסים פרטים אודות תכנון ושיטות בנייה של ספינות מערביות.
בעוד רוסיה נמצאת במלחמה עם צרפת ואנגליה (מלחמת קרים), ומחשש להתקפה על אנשיו, ביקש פוטיאטין לבנות את ספינת החילוץ באתר מוסתר היטב, ובחר לשם כך בכפר "הדה" בצד המערבי של חצי האי איזו. המפרץ הצר של הדה, המוקף הרים משלושה עברים, סיפק מחסה מצוין מעיני הספינות של אנגליה וצרפת ששייטו בקביעות סמוך לחופי יפן. פוטיאטין ומאות אנשיו הגיעו להדה בדרך היבשה והתמקמו בכפר הקטן שמנה כ-3000 תושבים בלבד. הצוות הרוסי השתכן בבתי משפחות בכפר ופוטיאטין קבע את מושבו באחד המקדשים במקום. הוא בחר שטח מצומצם, של כ-900 מטר מרובע בלבד, סמוך למי המפרץ, שהוכשר לשמש כמזח לבניית הספינה. לצורך תכנון הספינה נעשה שימוש במסמכים ושרטוטים שחולצו מהדיאנה, טרם טביעתה, על ידי קצין ההנדסה של המשלחת הרוסית - אלכסנדר מוז'ייבסקי. בתוך מספר שבועות תוכננה מפרשית דו-תרנית חדשה באורך 25 מטרים, ברוחב 7 מטרים ובמשקל של 80 טונות המתאימה לשאת כ-50 איש. שני התרנים היו בגובה 21 מטרים ועל הסיפון לא היו תותחים. היא עוצבה כדי לאפשר שייט מהיר הודות לחרטום מחודד ומבנה גוף צר. גודלה הצנוע איפשר בנייה מהירה יחסית על מנת להקדים ככל הניתן את ההפלגה חזרה לרוסיה. השרטוטים הראשונים כללו טקסטים ברוסית והיה בהם שימוש במידות מערביות. בעזרת צוות מקומי תורגמו ההוראות להולנדית, ומהולנדית ליפנית. שר הימייה היפני גייס למשימה את מיטב נגרי הספינות, ובראשם אואדה טוראקיצ'י (Ueda Torakichi), שהועבר להדה מטוקיו. לרשות צוות הנגרים עמדו כשלוש מאות חרשי עץ מנוסים. מרגע שהתוכניות היו מוכנות, הבטיחה מיומנותם של הנגרים היפנים התקדמות מהירה. הם השתמשו במסורים דקים כדי לעצב בדייקנות את ההתאמה בין לוחות העץ של גוף הספינה ובכך השיגו הידוק ואטימה מרבית. זאת בשונה משיטת הבניה המערבית, בה נאטם מבנה הספינה באמצעות חומרי אטימה שנמרחו במרווחים בין לוחות העץ. ספינת החילוץ נבנתה על פי תכנון רוסי ובשיטות עבודה יפניות.
במקביל לעבודה על ספינת החילוץ, המשיך פוטיאטין לנהל את המשא ומתן המדיני מול הצוות היפני בשימודה. בתחילת פברואר 1855 הגיעו הצדדים להסכמות וב-7 לחודש נחתם הסכם "שימודה" במקדש צ'ורקוג'י (Chorakuji) בעיר. בהסכם מכריזות שתי המדינות על כינון שלום ביניהן, יחסי ידידות בין שני העמים, והוא מפרט שורה של הבנות בנושאים פוליטיים, כלכליים, מסחריים וקונסולריים. ההסכם כלל הסכמה יפנית לפתיחת מספר נמלים בפני ספינות רוסיות לצורכי אספקה ותחזוקה, וכן להצבת קונסוליות רוסיות בנמלים אלה.
גם בניית ספינת החילוץ התקדמה בקצב מהיר וכעבור כשלושה חודשי עבודה, במרץ 1855, גוף הספינה היה מוכן לטבילה בים. בהתאם לשיטות הנהוגות במספנות מערביות, נבנתה הספינה כשהיא נחה על מסילה מקורות עץ שנבנתה על יסודות מאבן בשיפוע לכיוון המים. בתום הבנייה שימשה המסילה לשיגור הספינה אל המים. מבנה מסילת ההשקה היה בבחינת חידוש גדול ליפנים והם למדו אותו מקרוב. בשיטה היפנית הספינות נבנו על החול בחוף הים, ונגררו במאמצים רבים אל המים, תהליך שגזל זמן רב ולעיתים נמשך מספר ימים. כשהייתה הספינה החדשה מוכנה על מתקן ההשקה, שומנו היטב קורות המסילה ובהינתן האות היא החליקה במהירות, תוך דקות, אל המים. ציור יפני רשמי מתאר אירוע ייחודי זה, שבסופו, כאשר הספינה צפה במי המפרץ מיהרו רבים מהצופים לברך את פוטיאטין.
פוטיאטין קרא לספינה "הדה" כהוקרה על התמיכה והעזרה שקיבלו הרוסים מאנשי הכפר. ב-8 במאי 1855 הפליגה ה"הדה" לרוסיה.
אחרית
בניית ה"הדה" סייעה רבות להתפתחות שיטות העבודה במספנות היפניות, ובעקבות הניסיון שנרכש בהדה, הצטייד הצי היפני במספר ספינות שתוכננו כדוגמתה.
ביפן מצוינים מספר אתרים הקשורים לבניית ה"הדה". אתר בניית הספינה מונצח באנדרטה ובה שמות הנגרים המומחים שעמדו בראש קבוצות העבודה. במקדש הונזנג'י (Honznji) בהדה מצויים עד היום החדר ושולחן העבודה ששימשו את פוטיאטין במהלך בניית המפרשית. במוזיאון הימי הקטן בהדה מצוי דגם של המפרשית, תצוגה המתארת את סיפור בנייתה וכן עוגן של הדיאנה. טביעת ה"דיאנה" מונצחת במספר אתרים בעיר פוג'י ובהם דגם גדול של הדיאנה הנמצא בפרק הסמוך לים, אנדרטה עם פסלו של פוטיאטין המחולץ מהמים על ידי דייגים יפנים, וכן אנדרטה ובה מוצג עוגן של הספינה שנמשה ב-1976 ממקום הטביעה.
מדי שנה, בחודש יולי, נערך בהדה מצעד ססגוני בשיתוף מקומיים ואורחים מרוסיה לזכרו של פוטיאטין ולציון שיתוף הפעולה בין העמים בבניית ספינת החילוץ.
משה אליקים בריעה אונגר
רבי משה אליקים בריעה אונגר (ה'תרי"ג – כ"א בטבת ה'תרע"ז) היה רב ואדמו"ר חסידי בדומברובה ובקאשוי, הרביעי בשושלת דומברובה.
ביוגרפיה
נולד בדז'בנה שבפולין לרבי ישראל אלימלך אונגר מדומברובה ולמאטיל בתו של רבי יחיאל קאריצער. נישא בזיווג ראשון לרבקה בתו של רבי אברהם אבא הורוביץ ובזיווג שני לאחותה חיה (אלמנת רבי שלמה יעקב אייכנשטיין). לאחר פטירת אביו בז' באלול ה'תרכ"ז העדיפו רוב חסידיו את רבי משה אליקים כממלא מקומו, ולכן עבר רבי משה אליקים לדומברובה מפני כבוד אחיו הבכור רבי יעקב יצחק אונגר שייסד חצר חסידית בדז'בנה. בעת מלחמת העולם הראשונה העביר רבי משה אליקים את חצרו לעיר קאשוי שם נתמנה לרב.
קיריל, נסיך בולגריה
קיריל, נסיך בולגריה (בבולגרית: Кирил, български княз; 17 בנובמבר 1895, סופיה, נסיכות בולגריה - 1 בפברואר 1945, סופיה, ממלכת בולגריה) היה קניאז (עוצר המלוכה) בבולגריה מ-28 באוגוסט 1943, מועד פטירתו של אחיו בוריס השלישי, ועד 9 בספטמבר 1944.
ביוגרפיה
ב-9 בספטמבר 1944 כבש הצבא האדום את סופיה ובמקביל התחוללה בממלכה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת. הגנרל קימון גאורגייב הפך לראש הממשלה ומשרד הפנים הועבר לידי אנטון יוגוב הקומוניסט. חברי מנגנון המשטר הקודם נעצרו והוקם בית דין מיוחד לשפיטתם. הנסיך קיריל הועמד לדין בעוון שיתוף פעולה עם הנאצים ופשעים נגד העם הבולגרי, נמצא אשם ונידון למוות. ב-1 בפברואר 1945 הוצאו להורג בירייה, בשטח בית העלמין של סופיה 180 בני אדם ובכללם עוצרי המלוכה, 25 שרים, 68 חברי פרלמנט, עיתונאים ואנשי צבא. כל המוצאים להורג הושלכו לקבר אחים בתוך מכתש סמוך שנותר כתוצאה מהפצצה במהלך המלחמה. המכתש כוסה בעפר ולא שולט. בהמשך שימש המקום כשטח קבורה בתוך בית העלמין. מאוחר יותר, נשפטו והוצאו להורג כ-3,000 אזרחים נוספים.
ב-1995 הוקמה אנדרטה לזכר הנסיך קיריל בשטח בית העלמין בסופיה. ב-26 באוגוסט 1996 ביטל בית המשפט העליון הבולגרי את הרשעתו של הנסיך קיריל בבית הדין המיוחד.
מחרוזת ענבר
מחרוזת ענבר – ספר של המכיל רשימות וזכרונות מימי חייו של המחבר – הסופר אלי עמיר. יצא לאור בהוצאת עם עובד בשנת 2023.
תוכן
הספר מלווה את חייו של הסופר מילדותו בבגדאד דרך ההגירה לישראל, נערותו שעברה עליו בכפר העוורים ובקיבוץ משמר העמק. מכאן לתפקידיו בסוכנות היהודית ובעליית הנוער. ניסיונו הפחות מוצלח בפוליטיקה הישראלית, זכרונות מאישים שונים שאליהם היה מקורב כמו שמעון פרס, לובה אליאב, אריאל שרון ועוד.
חלק חשוב מהספר מוקדש לתרבות שעליה הוא גדל בעיראק ושנדחתה על ידי הממסד הישראלי של המדינה שזה עתה כמה. עמיר מדגיש במספר מקומות את היותו "אִבְּן עַרב" (בן ערב). המחבר מספר אהבתו לשירי אום כולתום ומוחמד אבו אל טלב. המוזיקאים היהודים הגדולים שהיו בעיראק ובראשם האחים סאלח ודאוד אל-כוויתי והזמרת לילה מוראד. ומנגד – הבושה וההסתרה שלו ושל חבריו באהבתם לאותה תרבות ערבית שהם נטשו מאחוריהם. הוא מספר על קשריו עם אנשי תרבות בעולם הערבי כמו הסופר המצרי נג'יב מחפוז וסיפור תרגומם של ספריו לשפה הערבית והפצתם בארצות ערב.
ליפאן X80
ליפאן X80 הוא קרוסאובר עם מאפייני SUV (ראשי תיבות של Sport utility vehicle), מתוצרת חטיבת ליפאן מוטורס ב-קונצרן הרכב הסיני ליפאן (שם רשמי: ליפאן תעשיות (קבוצה) בע"מ) אשר מיוצר משנת 2017 ועד היום.
צבי וויסלבסקי
ביוגרפיה
וויסלבסקי נולד בגראייבה שבפולין (אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית), בנם של חנה בתיה וחיים דב וויסלבסקי, סוחר. התחנך בחדר ובישיבות ראדין, טלז (טלז) ו"רב צעיר" (אודסה). לאחר מכן למד בבית המדרש ללימודי יהדות בפטרבורג ובמוסדות אוניברסיטאיים בגרמניה, וקיבל תואר לדוקטור.
עסק רבות בכתיבה, תרגום ועריכה של מאמרים וספרים. מאמריו נחתמו לעיתים בשמות העט חר"ד, א. פולני ו-Imperativus, ונתפרסמו בעיתונים "השילוח", "התקופה", "כנסת", "מאזנים" ואחרים. היה מעורכי "העולם", "עתידנו" ו"עין הקורא".
וויסלבסקי השתתף כציר בקונגרס הציוני ה-12. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. משנת 1935 היה חבר ועד אגודת הסופרים בארץ ישראל והיה יו"ר סניף האגודה בירושלים.
בארץ ישראל ערך משנת 1936 במוסד ביאליק. בשנות הארבעים היה עורך "מאזנים" וערך את הכרך האחרון של קובץ "כנסת". כמו כן עסק בתרגום כתבי גאורג זימל, דוד קויגן (David Koigen; 1877–1933), הרמן כהן ושופנהאואר. עוד מתרגומיו: "בסוד שיח: על האדם ועמידתו נוכח ההוויה" למרטין בובר, "דת התבונה ממקורות היהדות" ו-"כתבים על היהדות" להרמן כהן, "דברי ימי רומא" לתאודור מומזן (עם דוד קלעי וצבי רודי). זכה בפרס טשרניחובסקי על תרגום "פסיכופתולוגיה של חיי יום יום" לזיגמונד פרויד (תש"ה), ועל תרגום "הקפיטאל" לקרל מרקס, יחד עם יצחק מן (תש"ח). כן צוין לשבח עבור תרגום "הגיונות" לשופנהאואר. על ספרו "יחידים ברשות הרבים" זכה בפרס ביאליק (1956), וספרו "חבלי תרבות" זכה בפרס רופין.
בשנת 1955 נבחר כחבר האקדמיה ללשון העברית.
וויסלבסקי נפטר בסוף נובמבר 1957, בתום מחלה קשה וממושכת. בן 68 במותו. נקבר בבית הקברות סנהדריה. הותיר אישה, דבורה לבית רוזנברג.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית. חלק אחר מעזבונו שמור במכון גנזים של אגודת הסופרים, בבית אריאלה בתל אביב.
דייוויד סטאר
מקס ברסקי (באנגלית: Max Barsky; נולד ב-19 בפברואר 1991) הידוע יותר בשם הבמה שלו, דייוויד סטאר הוא מתאבק יהודי אמריקאי. סטאר הופיע בארגוני היאבקות רבים כמו Combat Zone Wrestling, Evolve, Revolution Pro Wrestling, Westside Xtreme Wrestling, Ring of Honor ו-Total Nonstop Action.
Westside Xtreme Wrestling (2012–היום)
סטאר החל להתאבק בשנת 2012, כשערך את הופעת הבכורה שלו בארגון wXw. הקרב הראשון שלו היה בחודש פברואר נגד "סופרימ" לי גרייט. ב-2 בפברואר 2013, הוא כשל בניסיונו לנצח את טומי סווייד, כשאיתגר אותו לקרב על האליפות ההיברידית האולטימטיבית של wXw.
ארגונים עצמאיים (2013–היום)
בשנת 2013, סטאר ערך את הופעת הבכורה שלו בארגון Beyond Wrestling. במסגרת הארגון הוא התחרה נגד מתאבקים כמו שיין סטריקלנד, מת'יו פאלמר, אדי אדוארדס, דונובן דיג'אק ועוד.
ב-10 בנובמבר 2016, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בארגון Revolution Pro Wrestling באירוע שהתרחש בלונדון, אנגליה, כשהצטוות לטיילר בייט וטרנט סבן בהפסדם לאוויל, טטסויה נאיטו וסנאדה. ביולי 2017, סטאר ניצח את בובי פיש בקרב העפלה לגביע העולם של WCPW. הוא הודח בסיבוב הראשון של הגביע על ידי ג'יי לית'ל. ב-11 במאי 2018, סטאר זכה באליפות במשקל קל הבריטית של RPW. ב-11 בינואר 2019, סטאר הגן בהצלחה על התואר נגד קיפ סביאן.
סטאר גבר על אדי קינגסטון בקרב אני נכנע בארגון AAW. ב-11 בפברואר 2018, במסגרת אירוע של הארגון IPW: UK, סטאר איתגר את ניק אלדיס לקרב על אליפות העולם במשקל כבד של NWA, שבו סטאר נכנע וכשל בניסיונו לזכות בתואר.
סטאר לקח חלק בטורניר ה-SSS16, שהתקיים באירוע Super Strong Style 16 של הארגון Progress Wrestling אשר התפרס על התאריכים 5 עד 7 במאי 2019. סטאר זכה בטורניר וכתוצאה מכך קיבל קרב על אליפות העולם של Progress נגד וולטר. סטאר זכה באליפות העולם של הארגון Over The Top Wrestling לאחר שניצח את ג'ורדן דבלין ב-26 באוקטובר בדבלין, אירלנד.
Combat Zone Wrestling (2013–היום)
ב-12 בינואר 2013, סטאר ערך את קרב הבכורה שלו בארגון CZW. ב-27 באפריל 2014, סטאר ו-JT דאן ניצחו את אלכס ריינולדס וג'ון סילבר וזכו באליפות הזוגות של CZW. השניים הפסידו את חגורות האליפות ב-27 בספטמבר לדייב כריסט וג'ייק כריסט. ב-8 בנובמבר, סטאר הפסיד בקרב יחידים לדרו גולאק. בשנת 2016, סטאר הגיע עד לגמר הטורניר הטוב בטובים של CZW, אך הפסיד בו לג'ונתן גרשם.
ב-14 באפריל 2018, סטאר השתתף בטורניר הטוב בטובים. גם סטאר וגם טסה בלנצ'רד העפילו לשלב חצי הגמר לאחר ששניהם ביצעו בו זמנית מהלכי הכנעה על פיטר אבאלון. סטאר ניצח את בלנצ'רד ומאט רידל בחצי הגמר והעפיל לגמר הטורניר. בגמר, סטאר ניצח את זאכרי וונץ וזכה בטורניר של אותה השנה.
מבחן הקבלה ב-WWE (2014)
בין התאריכים 26 ל-28 במרץ 2014, סטאר השתתף במבחן קבלה של ארגון ה-WWE במתחם האימונים של הארגון, WWE Performance Center, לצד מתאבקים כמו מייקל אלגין, רודריק סטרונג, קווין סטין, ACH, ווילי מאק וארייה דבארי.
Ring of Honor (2016–2017, 2019)
ב-9 בינואר 2016, סטאר השתתף בקרב חושך (קרב שאינו שודר בטלוויזיה) מרובע נגד לאון סנט ג'ובאני, קן פיניקס ופוקס וינייר, ששימש כקרב העפלה לטורניר ה"טופ פרוספקט", ובו סנט ג'ובאני ניצח.
ב-16 ביולי 2016, סטאר התחרה בקרב מרובע נגד צ'יזבורגר, ג'ואי דאדייגו וטים יוז. הקרב הסתיים ללא הכרעה לאחר שפאנישמנט מרטינז תקף את כל ארבעת המשתתפים בקרב.
ב-23 באפריל 2017, סטאר ביצע את חזרתו לארגון, כשתקף את הזוכה בטורניר ה"טופ פרוספקט" של שנת 2017, ג'וש וודס. ב-14 במאי, סטאר הפסיד לוודס. מאוחר יותר באותו החודש, סטאר הפסיד פעם נוספת לוודס.
הופעה ב-Total Nonstop Action (2016)
ב-13 וב-14 ביולי 2016, סטאר ערך את הופעת הבכורה שלו בארגון TNA בהקלטות של האירוע המיוחד One Night Only: X-Travaganza 2016. סטאר הפסיד לסואיסייד בקרב העפלה לקרב הסולם אשר שימש כקרב המרכזי של האירוע שקבע את זהות הטוען לכתר לאליפות ה-X דיוויז'ן.
הופעות בישראל (2017–2019)
ב-9 ביולי 2017, סטאר התאבק נגד יורן סימונס ההולנדי במסגרת המופע The Rage. בקרב זה, סטאר הפסיד.
סטאר חזר לישראל ב-21 באפריל 2019, כשהתאבק בקרב נגד ג'יי לית'ל כחלק ממופע "כסאח בפסח" של הארגון IPWA, שבו סטאר הפסיד. קרב זה תואר בעיני רבים כאחד הקרבות הטובים ביותר, שנערכו על אדמת ארץ הקודש. בימים שלאחר האירוע, סטאר ביקר ביחד עם המתאבקים ג'יי לית'ל ומאט סיידל, שלקחו גם כן חלק באירוע, במוקדי תיירות מרכזיים כמו העיר העתיקה בירושלים, ים המלח ועוד.
חיים אישיים
כמה מהמתאבקים האהובים על סטאר כילד היו "סופרסטאר" בילי גרהאם, ריק פלייר, דאסטי רודס, כריס ג'ריקו, סטון קולד סטיב אוסטין והרוק. מחוץ להיאבקות, סטאר הוא מעריץ גדול של פלויד מייוות'ר, קונור מקגרגור ומוחמד עלי.
סטאר הוא יהודי.
רובא בלאל-עספור
רובא בלאל-עספור (בערבית: ربى بلال; נולדה ב-5 בדצמבר 1979 בנצרת) היא שחקנית ערבייה-ישראלית, זוכת פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2016 על משחקה בסרט "סופת חול".
ביוגרפיה
במהלך השנים השתתפה בלאל-עספור במספר מחזות, סרטים וסדרות טלוויזיה. תפקידה הקולנועי הראשון היה בשנת 2005 בסרטו של תאופיק אבו ואיל "עטאש (צימאון)". בשנת 2006 שיחקה בסרטי הדרמה "מחילות" של הבמאי אודי אלוני, ו"הבועה" של איתן פוקס.
בשנת 2008 גילמה את לילה בסדרת הדרמה הטלוויזיונית "כוונות טובות" בבימויו של אורי ברבש, ששודרה בזכיינית ערוץ 2, רשת.
בשנת 2010 שיחקה בסרטו של ג'וליאן שנאבל "מיראל". בשנת 2011 שיחקה בסרט הדרמה "דייוויד וכמאל" של הבמאי היפני קיקו קוואסקי.
בשנת 2012 גילמה את דמותה של היאם עבאס בסרט "הירושה", ושיחקה בדרמת המתח "כל הזמן שבעולם" של הבמאי רני מגר, לצד יחזקאל לזרוב ואלדד פריבס.
בשנת 2017 השתתפה בהנחיית הפרויקט "אפשר אחרת", שהתקיים בין תלמידי בית הספר הרב-תחומי עמל "ליידי דייוויס" שבתל אביב לבין תלמידי בית הספר הרב-תחומי עמל טייבה על שמו של המנהל המנוח יוסף חאג' יחיא.
בשנת 2019 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "הנערים", המבוססת על פרשת רצח הנער מוחמד אבו ח'דיר, בה היא מגלמת את אמו של מוחמד אבו ח'דיר. באותה שנה שיחקה בסרטו של רם לוי "המתים של יפו".
בשנת 2022 שיחקה בסרט "אמריקה".
בשנת 2023 שיחקה בסדרת הנוער "מדרסה" של כאן חינוכית, בתפקיד ריהאם.
השמורה הביוספרית אל פינקטה וגראן דסיירטו דה אלטר
השמורה הביוספרית אל פינקטה וגראן דסיירטו דה אלטר (בספרדית: Reserva de la Biosfera El Pinacate y Gran Desierto de Altar) היא שמורה ביוספרית ואתר מורשת עולמית של אונסק"ו, המנוהלת על ידי הממשל הפדרלי של מקסיקו, במיוחד על ידי בשיתוף עם ממשלת המדינה של סונורה ומנהיגות הקבוצה האתנית של הטוהונו אודהאם.
היא נמצאת במדבר סונורה בצפון-מערב מקסיקו, מזרחית למפרץ קליפורניה, בחלק המזרחי של מדבר, דרומית לגבול עם אריזונה, ארצות הברית ומצפון לעיר. זה אחד מתוואי הקרקע הבולטים באמריקה הצפונית במבט מהחלל. מערכת געשית המכונה סנטה קלרה היא החלק העיקרי של הנוף, כולל שלוש פסגות: פינקטה (Pinacate), קרנגי (Carnegie) ומדיו (Medio).
השמורה הביוספרית משתרעת על שטח של 2,695.05 קמ"ר, המהווה כמחצית מאתר המורשת העולמית. היקף אתר המורשת העולמי הוא 7,146 קמ"ר.
היווצרות ותיאור
השמורה הביוספרית אל פינקטה וגראן דסיירטו דה אלטר ידועה במאפיינים הפיזיים והביולוגיים הייחודיים שלה, בנוכחות שילד געשי, ובשטחים הנרחבים של דיונות פעילות המקיפות אותה, והריכוז הגדול ביותר של מכתשי מאר. לרכס הרי פינקטה יש מאפיינים אורוגניים מעניינים, תוצרים של התפרצויות געשיות שגרמו להצטברות לבה בסלעים דחוסים, חול ואפר געשי שיצרו צבעים בעלי יופי מיוחד, ומכתשים כמו אל אלגנטה (El Elegante), סרו קולורדו (Cerro Colorado), מקדוגל (MacDougal) וסייקס (Sykes).
הרי הגעש פסגות פינקטה התפרצו באופן ספורדי במשך כ-4 מיליון שנים. הפעילות האחרונה הייתה לפני כ-11,000 שנים.
ישנם יותר מ-400 חרוטים געשיים, כולל חרוטי אפר, בעלי צורה, גודל ומורכבות משתנים. מבין 10 מכתשי המאר, אל אלגנטה הוא המכתש הגדול ביותר באזור, בעומק 250 מטר ובקוטר של 1500 מטר. השילד הוולקני משתרע על שטח של כ-2,000 קמ"ר, עם שלוש פסגות עיקריות, שכל המתחם קרוי הר הגעש סנטה קלרה או סיירה פינקטה. הנפח הכולל של הלבה הבזלתית מוערך ב-150 עד 180 קילומטרים מעוקבים.
שדות הדיונות מכסים יותר מ-5,500 קמ"ר, וקרויות ארג. הדיונות מגיעות עד לגובה של 200 מטרים. תצורות הדיונות הן ליניאריות, בצורת סהר וצורת כוכב באורך קילומטר. אף על פי שהתצורות הליניאריות שולטות בכ-70%, אלו בצורת כוכבים הן החשובות ביותר, שכן הן קיימות רק במקומות בודדים בעולם.
יתר על כן, הגאולוגיה של השטח מציעה חול טובעני, אפיקי נהרות, מניפות סחף והרים של בזלת וגרניט. הרי גרניט כמו סיירה בלנקה (Sierra Blanca) הם בין העתיקים ביותר.
נאס"א שלחה אסטרונאוטים לגראן דסיירטו דה אלטר מ-1965 עד 1970, כדי להתאמן להליכה על הירח, בשל קווי הדמיון של השטח לפני הירח.
אקלים
האזור מאופיין בכמות גשמים נמוכה (בעיקר גשמי חורף), טמפרטורות גבוהות בקיץ, אור שמש עז ולחות נמוכה. הטמפרטורות הן מהגבוהות בחצי הכדור הצפוני. תיעודים מראים טמפרטורות מקסימליות ממוצעות של 49 מעלות צלזיוס ומקסימום של 56.7 מעלות צלזיוס. בחורף נמדדו טמפרטורות לילה של 8.3- מעלות צלזיוס, אם כי טמפרטורות מתחת לנקודת הקיפאון מתרחשות לעיתים רחוקות. הטמפרטורה הממוצעת היא 18 עד 22 מעלות צלזיוס. תדירות המשקעים יורדת כל כך לכיוון מערב עד שלא נרשמו משקעים משמעותיים במשך 34 חודשים, ולכן ניתן לסווג את השטח כאחד האזורים היבשים בעולם. כמות המשקעים הממוצעת היא פחות מ-200 מילימטרים.
התקופה הפרה קולומביאנית
התושבים הראשונים ידועים כאנשי סן דייגיטו (San Dieguito), הם היו ציידים-לקטים שחיו מהאדמה, שעברו מההרים לים של מפרץ קליפורניה בחיפוש אחר מזון. נראה כי השלבים המוקדמים של ההתיישבות הסתיימו בתחילת עידן הקרח לפני כ-20 אלף שנה, כאשר הבצורת אילצה אנשים לעזוב את רכס ההרים.
שלב שני של התיישבות של אנשי סן דייגיטו החל בשלהי תקופת הקרח. קבוצה זו חזרה להרים וחיה כמו אבותיהם. גבים (בספרדית tinajas) היו היה מקור אמין של מים בתקופה זו. השלב השני של ההתיישבות הסתיים עם הגעתה של תקופה קרה לפני 9,000 שנה, אשר שוב אילצה את האנשים לעזוב את השטח.
התושבים הילידים האחרונים של פינקטה וגראן דסיירטו דה אלטר הם הקבוצה המכונה פינקטניו (Pinacateño) מהקבוצה האתנית של ה-Hia C-ed O'odham. בדומה לתרבות הפרהיסטורית של סן דייגיטו, הפינקטניו נדדו בפינקטה עד הים בחיפוש אחר מזון, וריכזו את המחנות שלהם ליד גבי המים. במהלך מסעות אלה, הם השאירו סימנים לנוכחותם; דוגמה אחת לכך היא רשת השבילים העוברים מגב מים אחד לשני, כמו גם כלי האבן וחרסים שנמצאו ליד מקורות המים הללו.
חוקרי ארצות
יש מעט תיעודים של החוקרים הראשונים באזור זה. ייתכן שהאדם הלבן הראשון שראה את ההר הידוע כיום בשם סיירה פינקטה היה חוקר הארצות מלצ'יור דיאס ב-1540. לאחר מכן, ב-1698, ביקר במקום הכומר אאוסביו קינו, מייסד מיסיון סן חבייר דל בק (San Xavier del Bac) בדרום טוסון, אריזונה, וחזר במספר הזדמנויות, הוא וקבוצתו טיפסו לראש אל פינקטה, אשר נקראה גבעת סנטה קלרה.
לפני 1956, היו מעט מדענים ומגלי ארצות היו באל פינקטה וגראן דסיירטו דה אלטר, המפורסמת ביותר, קבוצת מקדוגל (MacDougal), הורנדאי (Hornaday) וסייקס (Sykes) שחקרו את החלק המערבי של ההר ב-1907.
די בראדלי בייקר
די בראדלי בייקר (באנגלית: Dee Bradley Baker; נולד ב-31 באוגוסט 1962) הוא מדבב אמריקאי. הוא מדבב את קלאוס הדג ב"אבא אמריקאי", פרי הפלטיפוס בסדרה "פיניאס ופרב", סקוויליאם פנסיסן, הבועה המלוכלכת ובאבלבאס ב"בובספוג מכנסמרובע", נייטקרולר ב"אגדות אקס-מן" ואת החיות בסדרה המצוירת "אווטאר: כשף האוויר האחרון". כמו כן דיבב בסדרות, במשחקים ובסרטים הבאים: "המחליפים", "בן 10" (בצרפתית), "באטמן: ארקהם סיטי", "הרפתקאות פין וג'ייק", "טינקרבל וסוד הכנפיים", "Left 4 Dead 2" ,"פורטל 2", “Overwatch”, "ספיידי וחבריו המופלאים" ועוד.
בייקר נולד באינדיאנה וגדל בגרילי, קולורדו. הוא החל להופיע בגיל תשע. הוא הופיע במחזות זמר, אופרות והצגות עד ללימודיו בקולג'. הוא בוגר מכללת קולורדו, השוכנת בקולורדו ספרינגס, שם למד פילוסופיה, ביולוגיה וגרמנית. לאחר שסיים את לימודיו בקולג' הוא עבד כסטנדאפיסט וכזמר, ועבר ללוס אנג'לס, שם החל קריירה כמדבב.
כמו כן דיבב את דמותו של התוכי המדבר של ג'ק ספארו במתקן שודדי הקאריביים בדיסנילנד ובממלכת הקסם.
בשנת 2017 שיחק בסרט "כל מה שאני רוצה לחג המולד זה אותך", שמבוסס על שירה של מריה קארי "All I Want for Christmas Is You" מ-1994.
חיים אישיים
הוא נשוי למישל די בייקר, ולהם שתי בנות.
פילמוגרפיה
להלן רשימה חלקית של סרטים, סדרות טלוויזיה ומשחקים בהם דיבב בייקר:
תומאס ברתל
תומאס סילבסטר ברתל (בגרמנית: Thomas Sylvester Barthel; 4 בינואר 1923 - 3 באפריל 1997) היה אתנולוג ואפיגרף גרמני שהתפרסם בעיקר בשל קטלוג כתב הרונגו-רונגו הבלתי מפוענח של אי הפסחא.
חייו
ברתל גדל בברלין וסיים תיכון ב-1940. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא עבד כקריפטוגרף עבור הוורמאכט. לאחר המלחמה למד פולקלור, גאוגרפיה ופרהיסטוריה בברלין, המבורג ולייפציג. ב-1952 הוא קיבל תואר דוקטור בגין התזה שכתב על כתב המאיה. בין 1953 ל-1956 הוא היה חבר בקרן המחקר הגרמנית (Deutsche Forschungsgemeinschaft), ב-1957 מרצה בהמבורג, ובין 4 ביולי 1957 ל-1 בפברואר 1958 חוקר אורח במכון ללימודי אי הפסחא באוניברסיטת צ'ילה.
במטרה לתעד את כתב הרונגו-רונגו ביקר ברתל במרבית המוזיאונים שבהם נשמרו לוחיות עם הכתב, והוא הכין עותקים באמצעות הצמדת דפי נייר על הלוחית ושפשוף עפרון מעל. את מחקרו בנושא, שכלל את הפרסום הראשון המלא של כל לוחיות הרונגו-רונגו, הוא הוציא לאור ב-1958 בספר "יסודות הפענוח של כתב אי הפסחא" (Grundlagen zur Entzifferung der Osterinselschrift). הוא היה החוקר הראשון שזיהה נכונה אלמנטים בטקסטים, והוכיח ששתי שורות בלוחית המכונה "מאמרי" (Mamari) מכילות מידע הקשור ללוח השנה.
ב-1959 מונה ברתל לפרופסור חבר לאתנולוגיה באוניברסיטת טיבינגן, ומ-1964 עד 1988 היה פרופסור לאתנולוגיה. תחום המחקר הראשי שלו היה הפולקלור של ילידי יבשת אמריקה. את המידע שאסף על הרונגו-רונגו הוא תרם למרכז המחקר של אי הפסחא ופולינזיה (Centre d'Études de l'Îles de Pâques et de la Polynésie בראשי תיבות CEIPP), העוסק באימות עבודתו ובהרחבתה.
יחד עם הארכאולוג והאפיגרף הבריטי אריק תומסון (John Eric Sidney Thompson; 1975-1898) היה ברתל מבקר חריף של "הגישה הפונטית" לפענוח כתב המאיה, ודגל בדעה שכתב המאיה לא היה פונטי ולא היווה מערכת כתב "אמיתית". בייחוד הביע ברתל התנגדות למתודולוגיית הפענוח הפונטי שהוצעה בשנות ה-50 המוקדמות על ידי האפיגרף הרוסי יורי קנורוזוב (Ю́рий Валенти́нович Кноро́зов; 1999-1922), שכמו ברתל עבד הן על כתב המאיה והן על כתב הרונגו-רונגו. הביקורת שמתח ברתל בקונגרס הבינלאומי של אמריקנולוגים (International Congress of Americanists) ב-1956 שנערך בקופנהגן, שבו נכח קנורוזוב, על הגישה הפונטית של קנוזורוב תרמה לדחייה המתמשכת של רעיונותיו של קנוזורוב. בדיעבד הוכחו ההשערות של קנוזורוב כנכונות, והגישה הפונטית, שקנוזורוב היה המוביל שלה, הניחה את היסודות לפריצת הדרך בפענוח כתב המאיה שאירעה משנות ה-70 ואילך. ברתל וקנוזורוב נשארו חלוקים עד לסוף הקריירה המקצועית שלהם.
ברתל נפטר ב-1997 בטיבינגן.
ויליאם גרוס
ויליאם גרוס הוא אספן וחוקר יודאיקה ישראלי. אוסף משפחת גרוס נחשב לאחד האוספים הפרטיים הגדולים והחשובים ביותר של יודאיקה ותרבות חזותית יהודית.
ביוגרפיה
גרוס החל לאסוף תשמישי קדושה יהודיים ב-1964 ופרש מעסקיו ב-1991 כדי להקדיש את זמנו לתעוד ולמחקר של האוסף. מחקריו ופריטים מאוספיו הועמדו לרשות יותר מ-180 תערוכות שנערכו במוזיאונים ברחבי העולם, שאותם הוא מלווה בסיוע ובעצה.
גרוס הוא אחד מבני-הסמכא החשובים בנושא של אותנטיות וקביעת ערך של פריטי יודאיקה ושימש כמעריך רשמי ליותר מ-15,000 פריטים במוזיאונים ציבוריים ובאוספים פרטיים.
אוסף משפחת גרוס
אוסף משפחת גרוס נחשב לאחד האוספים הפרטיים הגדולים והחשובים של יודאיקה, וכולל גם אוספים מיוחדים של קמיעות ודימויים חזותיים על נייר. האוסף מתועד ומקוטלג, ונמצא בתהליך מתחדש תדיר של מחקר. אל האוסף נלווית ספריה של למעלה מ 15,000 כותרים בנושאים הקשורים ביודאיקה, שכמו האוסף גם היא מונגשת למעוניינים.
רובן ראיוס
רובן ראיוס סרנה (בספרדית: Rubén Rayos Serna; נולד ב-21 ביוני 1986 באלש שבספרד), המכונה ראיו, הוא כדורגלן ספרדי, המשחק בעמדת הקשר ההתקפי באחאה מהליגה הרביעית בספרד.
ויליאם גרוס
אוסף משפחת גרוס
תיעוד מפורט ומצולם של אוסף משפחת גרוס הוא היום חלק מהאינדקס האיקונוגרפי לאמנות יהודית ע"ש בצלאל נרקיס של המרכז לאמנות יהודית באוניברסיטה העברית בירושלים והוא זמין לצפייה באתר של המרכז . הוא כולל אלפי פריטים פריטים ובהם תשמישי קדושה, גלויות, קמיעות, כתבי יד וספרים מודפסים. פורמט דיגיטלי של האוסף הוענק על ידי גרוס גם למחלקה לאמנות יהודית באוניברסיטת בר-אילן. פתיחת האוסף בפני הציבור היא חלק מה"אני מאמין" של גרוס לפיו האוסף אינו רכושו הפרטי בלבד. האוסף שייך לעם היהודי ולאנושות, והוא מופקד עליו לשמרו ולטפחו. לאוסף יש משמעות וחשיבות רק כל עוד אנשים יוכלו לראות אותו, ללמוד ממנו ולחקור אותו.
רובן ראיוס
קריירה
ראיוס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אלצ'ה ובשנת 2006 עלה לבוגרים והושאל לוויאחויוסה. בשנת 2008 נרכש על ידי ברצלונה, ושיחק בקבוצת המילואים של המועדון. מאחר שלא הרשים שוחרר ושיחק באוריהוייה וליידה. במדי ליידה כבש ראיוס 17 שערים בעונת, והיה מלך השערים ושחקן העונה של הליגה השלישית בספרד.
ויליאם גרוס
איסוף יודאיקה כביטוי לזהות יהודית
גרוס רואה בהתייחסות לזהות היהודית מניע חשוב באספנות של יודאיקה. אספנות פרטית של יודאיקה צמחה במאה העשרים במקביל לפתיחתם של מוזיאונים יהודיים במקומות שונים בעולם. העיסוק הגובר בתחום היה לדעתו חלק מניסיון לשמר ולהזכיר אורחות חיים יהודיים ההולכים ונעלמים, אך נועד גם להציג היבטים חשובים של המסורת, ההיסטוריה ואורח החיים היהודי. בכך מסביר גרוס גם את בחירתו האישית בתחום זה. הוא רואה את היהדות במשמעות כוללת ומקיפה של היסטוריה ותרבות - ומגדיר אותה כעמיות, (Jewish peoplehood), כפי שהיא מוגדרת על ידי זרם היהדות הרקונסטרוקציוניסטית.
תפיסה זו עומדת ביסוד השתייכותו הפעילה לקהילה של הזרם המסורתי (קונסרבטיבי) בתל אביב והוא רואה בה את המניע העיקרי להתמסרותו לאיסוף ולמחקר של יודאיקה. גרוס רואה בתפילה ובשמירת מסורות דתיות, כמו גם במחקר ובאספנות, דרכים שבהן הוא מממש את הזהות היהודית שלו. בהנגשת האוסף לציבור הרחב באמצעות תערוכות ופרסומים הוא רואה דרך להפיץ ולהעמיק את תפישת היהדות כמכלול.
רובן ראיוס
קריירה
ב-6 ביוני 2013 הגיע ראיוס לישראל וחתם על חוזה לשלוש שנים במכבי חיפה. ב-25 ביולי 2013 הבקיע את שעריו הראשונים בקבוצה, כשכבש צמד בניצחון 8–0 על חזר לנצ'ראן במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ראיוס כבש גם צמד בשלב הבא של המוקדמות, בניצחון 3–0 על ונטספילס הלטבית במשחק הגומלין, וצמד נגד אסטרה ג'יורג'יו הרומנית בשלב הפלייאוף, ותרם להעפלתה של מכבי חיפה לשלב הבתים.
ויליאם גרוס
יודאיקה כעדות היסטורית
גרוס טוען שטעות היא להגדיר יודאיקה כ"אמנות יהודית". חפצי יודאיקה נוצרו במטרה לקיים טקס דתי שיש מצווה לקיימו, שלא כמו פסל או ציור שנוצרו כדי שיגרמו הנאה והתפעלות. הערך האסתטי, המשמעותי כל כך ליצירת אמנות, היה תמיד שולי ליוצריהם של חפצי היודאיקה.
רובן ראיוס
קריירה
ב-9 במרץ 2014, במהלך משחק במחזור ה-25 נגד בני יהודה, תיקל ראיוס את שחקן הקבוצה היריבה, רפי דהן, ופצע אותו באופן קשה שהותיר אותו עם קרע ברצועה הקדמית וברצועה הצידית. בעקבות תיקול זה הורחק ראיוס מהמשחק בכרטיס אדום. ב-25 במרץ דן בית הדין המשמעתי של ההתאחדות לכדורגל את ראיוס לעונש הרחקה משישה משחקים וארבעה נוספים על תנאי, כמו גם התנדבות בהיקף של ארבעים שעות בבית החולים רמב"ם עם ילדים חולים. הפגיעה עוררה סערה בעולם הכדורגל בישראל: בעקבות הפגיעה, פרסמו כדורגלנים ישראלים רבים הודעות גינוי חריפות נגד ראיוס, חלקן אף כוללות נאצות; תקשורת הספורט בישראל סיקרה את הפגיעה בהרחבה, כשכותרת מדור הספורט של "ידיעות אחרונות" למחרת המשחק הייתה "תעיפו אותו", בהתייחס לראיוס. עיתונאים אחדים יצאו להגנתו של ראיוס וטענו שהביקורת שהופנתה כלפיו הייתה חריפה מדי ותלו זאת בעובדה שמדובר בשחקן זר בישראל ולא בשחקן ישראלי.
ויליאם גרוס
יודאיקה כעדות היסטורית
חשיבות השימור והמחקר של פריטי יודאיקה היא לדעתו בכך שהם מהווים עדות לאורחות חיים ולכן מעמדם הוא כמעמד כל תעודה המשמשת לחקר ההיסטוריה והתרבות היהודית. ההתחקות אחר נסיבות יצירתו של חפץ, חומרי הגלם, המצב הכלכלי והרקע החברתי של היוצר ושל בעל החפץ, וכן גלגוליו של החפץ מיד ליד, כל אלה שופכים אור על החיים היהודיים במקום ובפרק זמן בהיסטוריה. תשמישי הקדושה הם מעין מראה המשקפת את עולמם הרוחני ואמונותיהם של היוצרים והמשתמשים גם יחד. היבט משמעותי נוסף הוא עדותם של פריטי היודאיקה על האינטראקציה התרבותית שהתקיימה תמיד בין היהודים לבין הסביבה הנוצרית והמוסלמית שבקרבה חיו.
עם זאת גרוס טוען כי אוספי היודאיקה המוצגים במוזיאונים היהודיים עשויים להציג את חיי היהודים בצורה מטעה. חפצים העשויים מחומרים יקרים כמו כסף, זהב, משי וקטיפה, היו רחוקים מהישג ידם של רוב היהודים במהלך הדורות, והשתייכו בעיקר לאליטה כלכלית. העובדה ששרדו רק מעט חפצי יודאיקה קודם למאה ה 19 עשויה להיות עדות לכך. בבתיהם של דלת העם, שהיו הרוב בקרב היהודים בכל התפוצות לא היו כלל חפצים מיוחדים לצורכי קיום מצוות, או שהיו אלה חפצים העשויים מחומרים פשוטים וזולים שלא היה כדאי לשמרם. תובנה זו הביאה אותו עם הזמן להרחיב את אוספיו ומחקריו לתחומים נוספים של תרבות חומרית יהודית. אחד מהם הוא חקר ואיסוף של קמיעות, הפותח חלון לחייהן של שכבות עממיות. בעבור המוני העם שחיו בעוני ובדלות היה הקמיע דרך לגייס את אמונתם הדתית להתמודדות עם קשיי החיים והסכנות האורבות בהם. קמיעות מחומרים פשוטים, כמו קלף, נייר ומתכות, שנועדו להגן על היולדת ועל היילוד, ולשמור מפני מחלות ואסונות, היו חלק מחיי היום יום בקהילות אשכנזיות, ספרדיות ומזרחיות בכל מקום, בכל הזמנים וגם כיום.
רובן ראיוס
קריירה
ב-15 בספטמבר, במסגרת המחזור הראשון של עונת במשחק של חיפה נגד בני סכנין שחנך את המשחקים הביתיים של הקבוצה באצטדיון סמי עופר החדש, הצטיין ראיוס כשכבש צמד שערים ובישל שניים נוספים. בסך הכול כבש בעונה זו שישה שערים, והוסיף ארבעה בישולים.
ב-8 ביולי 2015 חתם ראיוס על חוזה לשנתיים בסושו מהליגת המשנה הצרפתית. ב-14 ביולי 2016 חתם ראיוס באנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית בה שיחק כארבע עונות. בתחילת עונת 2020/21 עבר לבנדירמספור מליגת המשנה הטורקית, ועזב בסוף אותה עונה. באמצע עונת 2021/22 הצטרף לאחאה מהליגה הרביעית בספרד.
ויליאם גרוס
יודאיקה כעדות היסטורית
תחום נוסף של התרבות החומרית היהודית שבו מתמקד גרוס הוא איסוף ומחקר של דימויים חזותיים ודקורטיביים בדפוס על גבי נייר, שהופיעו בכמות גדלה והולכת מאז סוף המאה ה-18: קמיעות, ספרים, הגדות, עלונים, כרטיסי ברכה, גלויות, כתובות, לוחות שנה, תמונות של המקומות הקדושים ושל רבנים, קישוטי קיר לבית הכנסת ולסוכה, ועוד. גרוס טען שחומרים אלה משמשים מקור תיעודי רב ערך לחקר ההיסטוריה והתרבות היהודית.
בלשונו של גרוס – כל פריט מן העבר שבאוסף הוא חלון שאמצעותו אפשר להציץ אל חיי יהודים בנקודה מסוימת של מקום וזמן ולהכיר בהמשכיות הקיום היהודי אל ימינו אלה.
תנועת שלום
תנועת שלום היא תנועה חברתית השואפת להשיג שלום אזורי או עולמי, באמצעות צעדים לצמצום מקרי אלימות וניסיון לסיים מצבי עימות. שיטות הפעולה של תנועות שלום כוללים תמיכה בפציפיזם, התנגדות בלתי אלימה, צעדים דיפלומטיים, חרם צרכנים, מחנות שלום, תמיכה בצרכנות אתית, תמיכה במועמדים פוליטיים המתנגדים למלחמות, צעדי חקיקה לצמצום השפעתו של הקומפלקס הצבאי-תעשייתי, הטלת הגבלות על תעשיית הנשק, יצירת ממשל פתוח ושקיפות בתהליכים פוליטיים, תמיכה בדמוקרטיה ישירה, תמיכה בחשיפת פשעי מלחמה, הפגנות ושתדלנות פוליטיות המעודדת חקיקה פציפיסטית.