cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הלווטיק איירווייז
תולדות החברה
הלווטיק איירווייז הוקמה בסתיו 2003, כמיתוג מחדש של חברת התעופה אודט איירוויז (Odette Airways). החברה החלה לפעול בנובמבר 2004 באמצעות שלושה מטוסי פוקר 100, עד סוף השנה גדל צי החברה לשבעה מטוסים מדגם זה.
השודדים פרצו את הגדר המקיפה את נמל התעופה וגנבו את היהלומים בעת שהועמסו על המטוס, במהלך השוד שנמשך 11 דקות לא נורתה ירייה אחת. בתום האירוע נמלטו השודדים דרך הפרצה ממנה נכנסו.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2022:
ינה ארנסט (עיתונאי)
ינה מיקשה ארנסט (בהונגרית: Ernst Jenő Miksa; בוטין, 12 בינואר, 1885 – בודפשט, 26 בפברואר 1944) היה עיתונאי, סופר יהודי-הונגרי, קצרן.
ביוגרפיה
ינה ארנסט נולד במשפחה יהודית כבנם של בנם של יוז'ף ארנסט ושל שרולטה גרין (1865–1936). הוא למד, בין היתר, קצרנות בשיטת גבלסברגר-מרקוביץ' בגימנסיה הריאלית המלכותית ההונגרית הראשית בטימישוארה ולאחר מכן קיבל תואר בשפות הונגרית-גרמנית וצרפתית באוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד). הוא השתתף במספר תחרויות קצרנות וכתב באותה מידה בכל שלוש השפות, דבר שהוא נדיר ביותר. הוא היה חבר באגודת הקצרנים. עסק גם בתולדות הקצרנות (היסטוריון). הוא היה עובד קבוע של סוכנות הידיעות ההונגרית (מילולית: משרד הטלגרף ההונגרי) וגם כתב של "המודיע של בודפשט".
אשתו, ינקה קיטהיי (1895–1966), הייתה מורה לפסנתר, בתם של מיקשה קיטהיי, מדפיס בבית דפוס וסוחר ספרים, ושל גיזלה דויטש, אותה נשא ב-3 ביולי 1932 בבודפשט.
ינה ארנסט הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט (30 א-17–44).
במה חדשה
במה חדשה הוא אתר אינטרנט הפועל ככתב עת ספרותי, שהוקם במטרה לספק במה ליוצרים שונים לפרסם את יצירותיהם באופן חופשי באינטרנט.
היסטוריה
האתר "במה חדשה" התחיל את דרכו בשנת 1998 ביוזמת בועז רימר, כשהוא מתבסס על האתר החלוצי "בימה אחרת" שהוקם באמצע שנות ה-90 על ידי ערן להב.
החל מ-1999 קיימו יוצרי הבמה אירוע משותף המכונה "ערב במה". האירוע התקיים מדי חודש ביום שלישי הראשון של החודש. עם הזמן נוסדו סביב הערב המרכזי גם ערבים אלטרנטיביים. ערבי הבמה כללו הקראת שירה ופרוזה, הצגת קטעים תאטרליים והופעות חיות מסוגים שונים. ערבי הבמה לרוב התקיימו בתיאטרון תמונע והם התקיימו ברצף במשך שנים אחדות, עד אשר הופסקה ההתקשרות בין במה חדשה לתיאטרון תמונע באמצע שנות האלפיים. עקב כך ערבי הבמה נדדו לאולמות אחרים, עד אשר ערבי הבמה הופסקו לחלוטין.
תקופת השיא של פעילות האתר הייתה בין 2001 ל-2005.
במרץ 2007 מחקו פורצים את היצירות מחצי השנה האחרונה באתר, בעקבות ניסיון פריצה אחר שעליו השתלטו בעלי האתר. עם זאת, רימר הצליח לשחזר את מרבית היצירות הפגועות. בנוסף, יוצרים ותיקים רבים הפחיתו את פעילותם באתר ואף הפסיקו את פעילותם כלל.
במשך השנים צבר האתר פופולריות רבה. בתחילת חודש מאי 2016, התקרב מספר דפי היוצרים באתר ל-37,000. אולם חלק מהדפים הם למעשה שמות שונים של אותו אדם, ויש דפים שיוצריהם חדלו מפעילותם באתר.
יש הרואים בהפסקת ערבי הבמה כאחת הסיבות לדעיכת האתר. ערבי הבמה של במה חדשה, שבהם נפגשו היוצרים, הפכו את האתר לשונה מאוד, הרבה קשרי חברות נוצרו בין חברי האתר מחוץ לאינטרנט, העורכים היו יוצרים בעצמם ורובם זכו בפעם הראשונה לערוך או להמליץ על יצירות של אדם אחר, שיטה זו גרמה לעורכי האתר להיות "מחוזרים" על ידי יוצרים אחרים שחפצו בהמלצה.
מאפייני האתר
הסגנון והאיכות של היצירות בבמה מגוון ושונה, והן נעות בין יצירות ביכורים גרפומניות לפניני כישרון. האתר מאפשר פרסום של יצירות מלל, מוזיקה, תמונות מכל הסוגים וכן יצירות וידאו או אנימציה ממוחשבת, וקמו סביבו קהילות מקוונות.
באתר הייתה נהוגה שיטה שיצרה תחרותיות באתר. היוצרים הרשומים בה היו יכולים לדרג כל יצירה בין הציון 1 ("יצירה גרועה") ל- 5 ("יצירה איכותית"). עקב שיטת הדירוג וכיוון שלא חל איסור על פתיחת מספר דפי יוצר לאותו אדם, יוצרים רבים פתחו מספר דפי יוצר וכך יכלו להצביע מספר פעמים לאותה יצירה. כמו כן, יוצרים אחרים התאחדו יחד כדי לקדם יצירות של עצמם, באמצעות הצבעות מאורגנות.
ישנן דוגמאות רבות של דפי יוצר בבמה חדשה אשר לא היו זוכים לפרסום באתרי אינטרנט או כתבי עת ספרותיים אחרים, והאתר שימש קרש קפיצה ליוצרים רבים. אחד המפורסמים שבהם הוא יוני בלוך, שפרסם בבמה חדשה את יצירותיו. גם סופרים ידועי שם כמו אתגר קרת, יורם קניוק ורבים אחרים, מפרסמים בבמה חדשה. לבעל האתר, בועז רימר, הייתה יכולת בלעדית לחסום יוצרים ולגלות את זהותם.
עורכי האתר
עורכי האתר נבחרו ישירות על ידי בועז רימר, בעל האתר.
כל יצירה חייבת באישור עורכי האתר. עורכי האתר חוסמים פרסום יצירות מסיבות שונות, כגון הפרת זכויות יוצרים, חוסר התאמה ערכי או סיבה אחרת. לעורכים יד חופשית באישור או פסילה של יצירות. ולרוב לא יאשרו יצירות המכילות שגיאות כתיב רבות מדי, או תוכן בוטה/גס.
כמו כן, עורכי האתר ממליצים על היצירות שיופיעו בעמוד הבית של האתר.
Barcelona (שיר של אד שירן)
Barcelona (בעברית: ברצלונה) הוא שיר של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן. הוא נכלל במהדורת הדלוקס של אלבום האולפן השלישי שלו, ÷ (2017). לאחר יציאת האלבום, דורג השיר במקום ה-12 במצעד הסינגלים הבריטי, על אף שלא יצא כסינגל.
בשיר, מתייחס שירן מתייחס לאתרים היסטוריים כמו הלה רמבלה והסגרדה פמיליה, וכן לייצוא הפופולרי ביותר של ספרד, הסנגריה. בנוסף, הוא מבצע את רוב הבית השלישי בספרדית.
רקע
שירן חשף כי במקור תוכנן ש-"Barcelona" יהיה הסינגל הראשון מתוך האלבום:
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-259 מיליון השמעות.
קווין אלחנדרו
קווין אלחנדרו (באנגלית: Kevin Alejandro; נולד ב-7 באפריל 1976) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה, במאי ומפיק קולנוע אמריקאי. מוכר בעיקר מתפקידו כדניאל אספינוזה בסדרת הטלוויזיה "לוציפר".
חיים אישיים
אלחנדרו נולד בסן אנטוניו, טקסס שם גדל עד גיל 8 ואז עבר לסניידר. למד באוניברסיטת טקסס באוסטין עד שעבר ללוס אנג'לס. בשנת 2004 נישא ללסלי דה ג'יזס. לזוג ילד בשם קיידן.
משחק
שיחק בסדרה החץ בתפקיד בלאד.
שיחק בתפקיד אורח בעונה השלישית של הסדרה דם אמיתי.
יוצר קולנוע
בשנת 2016 ביים סרט קצר בשם "Take Me Home", אותו גם כתב והפיק בשיתוף עם סאשה רסמוסן.
בשנת 2017 השתתף בסרט הדוקומנטרי "backwoods the search for kentucky's lost treasure", בו גם שימש כמפיק בפועל.
בשנת 2018 ביים את הסרט הקצר "Bedtime Story" אותו גם הפיק. בשנה זו גם ביים את הפרק "Once Upon a Time" של הסדרה "לוציפר", שהוא גם הפרק האחרון של העונה השלישית.
בשנת 2019 לקח חלק בהפקת וכתיבת הסרט הקצר "Smile" שביימה אשתו לסלי אלחנדרו. לקח חלק בהפקת הסרטים הקצרים "A Cohort Of Guests" שביים טוד סנדלר, ו-"She's Having Me Baby" שביימה אשתו.
בשנת 2020 ביים לצד אשתו את הסרט "Adult Nigth". את הסרט הוא גם הפיק וכיכב בו לצד שותפתו ל-"לוציפר", לסלי אן ברנדט.
Like a Hurricane
Like a Hurricane (בעברית: כמו סופה טרופית) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת ההולנדית סי. סי. קאץ'. האלבום יצא לאור בשנת 1987, על ידי חברת התקליטים הנסה רקורדס. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים: "Are You Man Enough", "Soul Survivor", ו-"Good Guys Only Win in Movies".
בישראל יצא האלבום על גבי קלטת שמע בשנת 1987, על ידי חברת התקליטים הד ארצי. כמו כן, יצא במדינה על גבי תקליט ויניל.
רקע וקידום
בשנת 1987, הוציאה סי. סי. קאץ' את הסינגל הראשון מתוך האלבום "Are You Man Enough", אשר תיפקד גם כסינגל השישי במהלך הקריירה שלה. השיר הפך ללהיט בינלאומי, שנכנס למקום החמישי במצעד השירים שבספרד וזאת, בנוסף לכך שנכנס למצעדים שבגרמניה, שווייץ וגרמניה. בהמשך, הוציאה את השיר "Soul Survivor", כסינגל השני מתוך האלבום. השיר הגיע אל המקום הראשון במצעד שבספרד, תוך שנכנס למצעד הסינגלים הבריטי.
הסינגל השלישי והאחרון מתוך האלבום "Good Guys Only Win in Movies", זכה להצלחה גם כן, כאשר הגיע למקום השישי במצעד השירים שבספרד.
נמל התעופה של אוקלנד
נמל התעופה של אוקלנד (באנגלית: Auckland Airport) הוא נמל התעופה הגדול והעמוס בניו זילנד והרביעי באוסטרלאסיה, ומשמש כשער האווירי העיקרי למדינה. הנמל ממוקם בעיר מאנגר (Mangere), כ-21 ק"מ דרומית למרכז העיר אוקלנד.
נמל התעופה משמש בסיס לחברות התעופה: אייר ניו זילנד ווירג'ין אוסטרליה, וכבסיס מקומי עבור חברת ג'טסטאר איירווייז. בשנת 2013 עברו בנמל התעופה 14,516,215 נוסעים ב-155,146 תנועות מטוסים.
שוריים
שוריים (שם מדעי: Lethrinidae) הם משפחת דגי ים מסדרת הדקראים. הם חיים במים טרופיים ברחבי האוקיינוס השקט וההודי והמין Lethrinus atlanticus מצוי גם במזרח האוקיינוס האטלנטי, לחופי דרום אפריקה. כמה מהמינים חיים בחופי ישראל.
אלו דגים בינוניים באורך של עד 1 מטר. הם בעלי ראשים גדולים, סנפירים וזנבות קצרים ולסתות צרות אך בשרניות הפונות כלפי מעלה. רוב המינים מצויים על הקרקעית וניזונים בחוליות מימיות מחסרי חוליות ודגים קטנים. חלק מהמינים בעלי שיניים חזקות העוזרות לפצח שריונות של סרטנים או צדפות.
השוריים הם קרובי משפחה רחוקים של הלוטייניים הגדולים והטורפים.
Little Toy Guns
Little Toy Guns (בעברית: רובי צעצועים קטנים) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קארי אנדרווד, מתוך אלבום הלהיטים הראשון שלה, Greatest Hits: Decade #1. השיר יצא לאור ב-15 בפברואר 2015, על ידי חברות התקליטים אריסטה נאשוויל ו-19 רקורדינגס, כסינגל השני והאחרון מתוך אלבום הלהיטים.
השיר הגיע למקום השישי במצעד שירי הקאנטרי. הוא זכה בפרס בחירת הנוער בקטגוריית "בחירת מוזיקה – שיר קאנטרי".
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קארי אנדרווד, כריס דספטנו והילרי לינדזי והופק על ידי מארק ברייט. מבקרי מוזיקה שונים הפנו כלפי השיר ביקורות חיוביות ומעורבות כאחד, תוך שטענו כי השיר הוא מעין פריקוול של הלהיט של אנדרווד "Blown Away", שיצא לאור ביולי 2012 ונכלל באלבום בעל אותו השם.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-35 מיליון השמעות.
הצלחה
השיר זכה להצלחה מתונה, כאשר הגיע למקום השישי במצעד שירי הקאנטרי ולמקום השביעי במצעד שירי הקאנטרי של קנדה. בטקס פרסי גראמי ה-58 שהתקיים בשנת 2016, הועמד השיר בקטגוריית "הופעת הסולו קאנטרי הטובה ביותר", אך בשונה מ-"Something in the Water", לא זכה בפרס.
בנוסף לכך, דורג השיר במקום ה-22 ברשימה השנתית של מצעד שירי הקאנטרי של בילבורד, שפורסמה בסוף שנת 2015.
B-2 ספיריט
B-2 ספיריט (באנגלית: B-2 Spirit) הוא מפציץ חמקן, מתוצרת חברת נורת'רופ האמריקאית. המטוס תוכנן במטרה להפציץ בעומק שטח האויב מבלי להתגלות על ידי מערכות מכ"ם, וצורתו המיוחדת נועדה לשרת מטרה זו. בנוסף, הוא מצויד במיטב מערכות הטכנולוגיה החמקנית המתקדמת של ארצות הברית. המטוס טס לראשונה ב-17 ביולי 1989.
זהו המטוס היקר ביותר שיוצר אי פעם. עלות הייצור הכוללת עמדה על 44.75 מיליארד דולר עד 2004. המחיר למטוס בודד בשנת 1997 היה 737 מיליון דולר, אך העלות הממוצעת למטוס ביחס לעלות הפרויקט כולו האמירה ל-929 מיליון דולר.
המפציץ מותאם לשאת חימוש מגוון: פצצות JDAM, פצצות ברזל, טילי שיוט ונשק גרעיני.
במהלך העשור השלישי של המאה ה-21 הוא יוחלף בהדרגה על ידי Northrop Grumman B-21 Raider.
מקור הפיתוח
בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, יוצרו בארצות הברית שני מטוסי ניסוי בתצורת "כנף מעופפת" - הנורת'רופ YB-35 והנורת'רופ YB-49. לדגם הראשון היו שמונה מנועי בוכנה והדגם השני כבר השתמש במנועי סילון. המטוסים מעולם לא הגיעו לכשירות מבצעית או לייצור סדרתי - מנועי הסילון שנכנסו לשימוש באותו זמן הפכו את מנועי הבוכנה למיושנים, ושני אבות הטיפוס של הדגם הסילוני התרסקו - אך בטיסות הניסוי שנערכו הסתבר שהמכ"ם אינו מצליח לגלותם על אף שטסו מעליו. יותר מ-30 שנה לאחר מכן, השתמשו מתכנני ה-B-2 ברעיון הכנף המעופפת על-מנת להופכו לחמקן. המטוס פותח כמיזם שחור במשך שנים רבות בסודיות רבה.
היסטוריה מבצעית
בגלל מחירו הגבוה יוצרו רק 21 יחידות ולא 165 כפי שתוכנן במקור. למטוסים השונים הוענקו שמות לפי שמות מדינות בארצות הברית בשילוב כינוי הדגם ("ספיריט"), כגון "Spirit of Hawaii" או "Spirit of South Carolina". בימינו משרתים בחיל האוויר האמריקאי 20 מטוסי B-2 "ספיריט" לאחר שמטוס אחד ("Spirit of Kansas") התרסק בשנת 2008. מטוס אחר ("Spirit of Washington") נפגע משריפה וניזוק באורח קשה בשנת 2010, אך שוקם.
מטוסי B-2 השתתפו בהפצצות על עיראק (מלחמת המפרץ, מלחמת עיראק), בוסניה (שנות ה-90), סרביה (בזמן מלחמת קוסובו, 1999) ואפגניסטן (מלחמת אפגניסטן), וכן במלחמת האזרחים בלוב (2011).
ביקורת
המטוס ספג ביקורת מצד אישי ציבור וחברי קונגרס אמריקאיים, הואיל ולמרות מחירו הגבוה באופן חריג, עדיין קיימים בו ליקויי תכנון. לדוגמה, את המטוס מצפה שכבה של חומר סופג מכ"ם מיוחד שמטרתו להקטין את חתימת המכ"ם של המטוס. עם זאת, לאחר הייצור התברר כי חומר זה אינו עמיד לאורך זמן במים, ולכן, לאחר כל משימה של המטוס בה יורד גשם יש להעבירו טיפול מיוחד וארוך על-מנת לחדש את שכבת הצבע.
בנוסף, כל שריטה בגוף המטוס מחייבת טיפול מיוחד, מאחר שהיא מגדילה את חתימת המכ"ם של המטוס.
שילת
שִׁילַת הוא מושב על כביש 443, סמוך לקו הירוק במועצה אזורית חבל מודיעין, מצפון לעיר מודיעין. המושב נוסד בשנת 1977, במקום בו שכן עד 1948 הכפר הערבי שילתא. נקרא על שם היישוב הקדום "שִׁלְתָּא".
רקע
בשנת 1975 יזמה קבוצת קצינים בצבא קבע רעיון להקמת יישוב באזור מודיעים. לגרעין המתהווה היה יעד, "חירבת ביר טוויל" היא גבעת הברושים שבין מכבים רעות, מכאן שם הגרעין המייסד: "באר טל". הרעיון של המקימים היה הקמת קהילה יצרנית המבוססת על משק מלאכה ותעשייה משפחתי במסגרת של מושב עובדים. תנועת המושבים סירבה לקבל יצור כלאיים כזה לשורותיה והתנועה המיישבת היחידה שהסכימה לאמץ את המושב בחום הייתה תנועת העובד הציוני.
מרחב אוקלידי
במתמטיקה, מרחב אוקלידי הוא הכללה לממד כללי של המישור וגם של המרחב התלת-ממדי, שהם הבסיס של הגאומטריה האוקלידית. מרחבים אוקלידיים נבדלים מן המרחבים העקומים של הגאומטריה הלא אוקלידית. המונח אוקלידי נגזר משמו של המתמטיקאי היווני אוקלידס.
בגאומטריה היוונית הקלאסית, המישור האוקלידי והמרחב האוקלידי התלת-ממדי הוגדרו באמצעות מספר אקסיומות, וכל שאר תכונותיהם נבעו מהן כמשפטים. במתמטיקה המודרנית מקובל יותר להגדיר מישור אוקלידי באמצעות מערכת הצירים הקרטזית ובאמצעות הרעיונות של הגאומטריה האנליטית. הגישה הזאת מאפשרת להשתמש בכלים של האלגברה ושל החשבון האינפיניטסימלי גם בגאומטריה, ויתרונה בקלות החלתה על מישורים אוקלידיים רב-ממדיים.
מנקודת המבט המודרנית, יש למעשה רק מרחב אוקלידי אחד בכל ממד: הישר הממשי הוא המרחב האוקלידי החד-ממדי, המישור הוא המרחב האוקלידי הדו-ממדי, ובדומה, בממדים הגבוהים יותר, יהיה זה מרחב עם מספר גדול יותר של קואורדינטות ממשיות. כך, נקודה במרחב אוקלידי n ממדי היא n-יה סדורה של מספרים ממשיים, ואת המרחק בין נקודות מחשבים בעזרת נוסחת המרחק האוקלידי. בדרך כלל מסמנים המתמטיקאים את המרחב האוקלידי ה-n-ממדי ב-. לפעמים מסמנים אותו ב- כדי להדגיש את אופיו האוקלידי. הממד של מרחבים אוקלידיים הוא סופי.
מבוא ואינטואיציות
אפשר לחשוב על המישור האוקלידי כעל קבוצה של נקודות המקיימות קשרים מסוימים, שאפשר לבטא אותם במונחים של מרחק וזווית. לדוגמה, יש שתי פעולות בסיסיות במישור. האחת היא העתקה, כלומר הזזה של המישור כך שכל הנקודות בו יזוזו באותו כיוון ולאותו מרחק. האחרת היא סיבוב סביב נקודה קבועה במישור, כך שכל הנקודות במישור יזוזו באותה זווית יחסית לנקודה הקבועה. אחד מיסודות הגאומטריה האוקלידית הוא ששני גופים במישור, כלומר, תת-קבוצות של המישור, נחשבים שקולים (חופפים) אם אפשר לעבור מהאחד אל האחר בדרך של העתקות, סיבובים ושיקופים.
ועוד קושי אחרון: טכנית, מרחב אוקלידי איננו מרחב וקטורי, אלא מרחב אפיני שמרחב וקטורי פועל עליו. המשמעות האינטואיטיבית של ההבחנה הזאת היא שאין נקודה ידועה ומוסכמת על הכל המשמשת כראשית הצירים של המרחב, כי את המרחב אפשר להעתיק לכל מקום. בהמשך הערך נתעלם מהפרט הטכני הזה.
שילת
העלייה לקרקע
עם היווסדו, פרנסתו של המושב התבססה על שילוב תעשייה, חקלאות ותיירות. שילת היה המושב הראשון והיחיד בישראל בו הוקצו נחלות לתעשייה ולא רק לחקלאות
כשנה לאחר הקמת היישוב הגיעו 10 משפחות נוספות והמושב מנה 35 משפחות.
מרחב אוקלידי
המרחב הממשי ה-n-ממדי
כאשר כל \ x_i הוא מספר ממשי.
שילת
העלייה לקרקע
במאי 1979, פרץ סכסוך בין חברי המושב לקבוצת "גרעין מודיעין", קבוצה שהתנחלה ללא אישור על גבעה סמוך למושב. הקבוצה לבסוף פונתה בידי המשטרה. בשנת 1980 נסלל כביש הגישה אל היישוב.
מרחב אוקלידי
המרחב הממשי ה-n-ממדי
הפעולות ב- מוגדרות כך:
שילת
פיתוח המושב
במהלך השנים נקלטו משפחות נוספות ומ-1991 היו בו 57 משפחות בעלי נחלה חברי האגודה השיתופית. במושב היו שני שני סוגי חברים: חקלאים ותעשיינים (אליהם צורף סוג נוסף שהוגדר כ"תיירן"). למתיישבים ה"תעשיינים" הוענק חוזה חכירה ישיר בינם לבין מינהל מקרקעי ישראל לגבי שטח לתעשייה של שני דונם שקיבל כל אחד מהם, לחקלאים הוקצה 30 דונם של קרקע חקלאית. בשנות ה-90 פרץ סכסוך בין קבוצת החקלאים וקבוצת התעשיינים, וביניהם לבין מינהל מקרקעי ישראל לגבי זכויות בקרקע חקלאית, שעם התפתחותה של העיר מודיעין הסמוכה, דרש המינהל לפנות. בינואר 2001, דחה בית המשפט המחוזי את הדרישה של קבוצת התעשיינים להכיר בהם כבעלי נחלות חקלאיות, בשל רצונם לזכות בפיצויים במקרה שהקרקע תופקע וייעודה ישונה. גם ערעורם לבית המשפט לא התקבל, ותקן הנחלות של המושב הופחת ל-24.
מרחב אוקלידי
המרחב הממשי ה-n-ממדי
ל- יש בסיס סטנדרטי הכולל את וקטורי היחידה:
שילת
פיתוח המושב
במושב הוקמה אנדרטה וחדר זיכרון לזכר הנופלים בקרב חירבת כוריכור. כן נוסד בית הספר לפיד המ"ה שגם הוא מנציח את זכר 45 הנופלים.
מרחב אוקלידי
המרחב הממשי ה-n-ממדי
הוא דוגמה אופיינית למרחב וקטורי ממשי \ n-ממדי. כל מרחב וקטורי ממשי \ n-ממדי \ V הוא איזומורפי ל-. אבל האיזומורפיזם איננו קנוני. בחירת איזומורפיזם שקולה לבחירה של בסיס ל-\ V (מתוך התמונה של הבסיס הסטנדרטי של ב-\ V). לפעמים נוח לעבוד עם מרחב וקטורי שרירותי שאיננו כדי לא להתחייב לבסיס מסוים.
שילת
בשנות ה-2000
בשנות ה-2000, פסק היישוב למעשה לתפקד כמושב, כל החקלאים, למעט אחד, הפסיקו לעסוק בחקלאות, ורוב קבוצת התעשיינים השכירו או מכרו את הקרקע שקיבלו באזור התעשייה של המושב, שהפך לאזור של מסחר ומשרדים. רבים מהתושבים עובדים מחוץ למושב, וחלק מהתושבים במקום גרים בשכירות ואינם חברי האגודה. במהלך השנים ניהלו הרשויות מאבקים משפטיים נגד שינוי יעוד הקרקע במקום, בנייה לא חוקית והשתלטות על קרקעות. ב-2005 טענו חברי המושב שאזור התעשייה נמצא מעבר לקו הירוק, בקרקע שהייתה חלק משטח ההפקר של מובלעת לטרון עד 1967, ולכן חוקי הבנייה של מדינת ישראל לא חלים עליו. בשנת 2012 נקנסה רשת רמי לוי שיווק השקמה בסכום של 250 אלף שקל, על שימוש ללא היתר בהיקף 2,600 מ"ר ששימשו לסופרמרקט, ושטח נוסף של 882 מ"ר ששימש לאחסנה. למרות שלפי התוכניות החלות על הקרקע, השימוש המותר הוא לתעשייה.
בספטמבר 2018, הופקדה להתנגדויות בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה, תוכנית מתאר מקומית חדשה לאזור התעשייה שילת. עיקריה של התוכנית הוא הפחתת מספר העסקים והסדרת רישוי הקיימים, הקמת מרכזי הכשרת עובדים להייטק (למגזר החרדי ובעיקר תושבי מודיעין עילית), הקמת מחלף בצומת שילת, הקמת מסוף תחבורה ציבורית וחניון.
מרחב אוקלידי
המבנה האוקלידי
מרחב אוקלידי איננו רק מרחב ממשי n-ממדי. כדי להחיל עליו את הגאומטריה האוקלידית צריך לדעת לדבר על מרחק בין נקודות ועל זוויות בין קווים או בין ווקטורים. טבעי לעשות זאת בעזרת המכפלה הפנימית הסטנדרטית. מגדירים את המכפלה הפנימית של שני וקטורים x ו-y כך:
שילת
בשנות ה-2000
נכון לשנת 2019 רוב השטחים באזור התעשייה שייכים לפיני נחמיאס ובנו צחי נחמיאס. פיני נחמיאס היה בין המתיישבים הראשונים מקבוצת התעשיינים שהפעיל בית מלאכה ומחרטה באזור התעשייה של המושב. בשנת 1997 חיפשה רשת הום סנטר אתר לפתיחת חנות באזור מודיעין ופנתה אליו, השכירות שהיא הציעה סיפקה הכנסה גבוהה יותר מההכנסות בית המלאכה, לכן החליט לסגור אותו ולהשכיר להם את המקום. משפחת נחמיאס ביצעה בהמשך עסקות עם חברי מושב אחרים, רכשו מהם את הקרקע או בנו עבורם על הקרקע בניני מסחר ומשרדים, השכירו את השטח וקיבלו אחוזים מההכנסות. לאט-לאט השתלטו כמעט על כל אזור התעשייה בשילת. צחי נחמיאס הקים חברת נדל"ן בשם "מגה אור החזקות" שהחלה לרכוש ולפתח שטחי נדל”ן מניב, בתחום המרכזים המסחריים והלוגיסטיים. החברה הונפקה בבורסת תל אביב ובתחילת 2020 נסחרה בשווי של כ–3 מיליארד שקל.
כלכלה
ענפי כלכלה של המושב במקור היו:
מרחב אוקלידי
המבנה האוקלידי
התוצאה היא תמיד מספר ממשי. יתרה מזאת, תוצאת המכפלה הפנימית של x בעצמו היא תמיד אי-שלילית. המכפלה הפנימית מאפשרת לנו להגדיר "אורך" של וקטור x כך:
פונקציית האורך הזאת מקיימת את הדרישות של נורמה והיא נקראת הנורמה האוקלידית על.
הזווית בין x ו-y תחושב כך: כאשר cos−1 הוא הפונקציה ההפוכה של פונקציית הקוסינוס. הזווית מוגדרת היטב מכיוון שהארגומנט של ה- cos−1 קטן או שווה לאחד לפי אי-שוויון קושי-שוורץ.
לסיום, אפשר להשתמש בנורמה כדי להגדיר את המטריקה (פונקציית המרחק) ב- כך:
פונקציה זאת נקראת המרחק האוקלידי או המטריקה האוקלידית, והיא אחד מהייצוגים של משפט פיתגורס.
מרחב ממשי n-ממדי ביחד עם המבנה האוקלידי ייקרא מרחב אוקלידי ופעמים רבות יסומן ב- (על פי רוב מתייחסים גם ל- כאל מרחב אוקלידי, ומסתמכים על קיומו של מבנה אוקלידי, בלי לציין זאת במפורש). המכפלה הפנימית הופכת את המרחב הווקטורי למרחב נורמי, שהוא סוג מיוחד של מרחב מטרי, ולכן גם של מרחב טופולוגי. המרחב האוקלידי מהווה דוגמה חשובה לכל אחד מן המושגים האלה.
מגדירים סיבוב במרחב אוקלידי כהעתקה ליניארית \ T המשמרת זוויות ומרחקים:
בשפת המטריצות, סיבובים הם מטריצות אורתוגונליות מיוחדות.
שלג בישראל
שלג באזור מישור החוף של ישראל נדיר ביותר. אירוע שלג במישור החוף התרחש בפברואר 1950.
למעט הר החרמון, מרבית המקרים של ירידת שלג באזורי ההרים מתרחשים בדרך כלל בתקופת החורף בישראל מחודש ינואר ועד למחצית מרץ. מקרים של שלג בהרי הצפון והמרכז מחוץ לתקופה זו נדירים, אולם מתועדים. בחודשי אפריל מתועדים האירועים הבאים: ב-7 באפריל 1870, ב-2 באפריל 1990 ב-12 באפריל 1949 ועוד פעם ב-12 באפריל 2015, שבהם ירדו שלגים בפסגות הרי הצפון והמרכז חלק מהם כולל את ירושלים. מנגד בחודש נובמבר מתועדים האירועים הבאים: ב-28 בנובמבר 1953, ב-30 בנובמבר 1908 שבהם ירדו שלגים בפסגות הרי הצפון והמרכז, וכן בנובמבר 2004 תועדו בהפרש של 4 ימים שני אירועי שלג בפסגות הרי הצפון. אירוע חריג במיוחד עם שלג בכל אזורי ההרים, אירע ב-12–14 בדצמבר 2013.
דיווחים היסטוריים על שלג לפני קום המדינה
גם בתקופת התנ"ך היה השלג בארץ ישראל נדיר למדי. כך הוזכר אירוע שקרה "ביום השלג", בימי דוד:
מוג'יר א-דין דיווח על שלג שירד בירושלים "יומם ולילה" בשנת 899 להיג'רה (היא 1521) בכמות שלא הייתה זכורה "זה שבעים שנה" עד לגובה "ארבע אמות ומעלה", השלג באירוע זה ירד אף ברמלה (אירוע כמוהו קרה רק שמונים שנה לפני-כן). גדליה מסימיאטיץ, תלמיד רבי יהודה החסיד, דיווח כי "בשנת תס"ו (1706) ירד שלג [בירושלים] שבוע תמימה בחודש שבט, עד שכל החצרות היו מלאים שלגים... ולא זכר שום אדם שהיה בימיו שלג הרבה כנ"ל".
הידיעה המדויקת הראשונה על שלג בארץ ישראל בעת החדשה נמצאת בספרו של הרופא הראשי בבית החולים רוטשילד "עיר הקודש" בו מסר כי ב-1743 ירד שלג כבד מאוד בירושלים ובנצרת. אדוארד רובינסון מדווח בספרו "הגאוגרפיה הפיזית של הארץ הקדושה" על אירוע שלג כבד שאירע בירושלים בפברואר 1797, אז דווח על "שלג עמוק במשך 12–13 יום". בשנת 1818 "היה מונח שלג בעומק של רגל אחת במשך חמישה ימים". ב-28–29 בדצמבר 1879 נרשמו שני ימי שלג ועומקו הגיע ל-43 ס"מ. ב-14–16 בפברואר 1898 התחוללה סופת שלגים בחברון ועומק השלג הגיע לכ-30 ס"מ. במחקר משלהי המאה ה-19, שערך מנהל התחנה המטאורולוגית שליד בית החולים של המסיון האנגלי בירושלים, נמצא שמבין 22 עונות חורף בשנים 1860–1881 ירד בירושלים שלג ב-14 מתוכן (47 אירועי שלג בסך הכל, 22 פעמים בפברואר, 10 פעמים בינואר, 10 פעמים במרץ, 3 פעמים בדצמבר ופעמיים באפריל) ושממוצע ימי השלג היה שלושה בשנה. ב-10–18 במרץ 1910, ירד שלג במשך שמונה ימים רצופים בתנאי קור קיצוניים (עד 8 מעלות מתחת לאפס). שלג של שמונה ימים נרשם גם ב-10–17 בפברואר 1911, עומק השלג הגיע למטר אחד.
בפברואר 1920 נרשם שוב בירושלים אירוע שלג כבד בין התאריכים 9–12 בפברואר.
ב-11 בפברואר 1920 דיווח היומון "דואר היום" כי נמדדו 60 ס"מ של שלג.
בהתייחסות למאורעות אלו ולחורף 1920, פורסם בעיתון "דבר" בשנת 1938 שבאירוע זה נמדדו 65-97.5 ס"מ שלג בירושלים.
שלג 1950 בישראל
בשנת 1950 אירע אירוע השלג הנרחב ביותר בישראל מאז החלו בה המדידות המטאורולוגיות ב-1870, אירוע שלג בסדר גודל כזה לא אירע שוב מאז. במהלך האירוע ירד שלג ברוב חלקי הארץ, כולל מישור החוף והנגב.
ב-27 בינואר 1950 החל לרדת שלג בהרי הצפון, תוך ירידה ניכרת בטמפרטורות בכל רחבי הארץ, בהמשך התפשט השלג להרי אפרים והרי יהודה.
ב-28 בחודש ירד שלג בחיפה ונערם לגובה של 15 ס"מ. בתל אביב-יפו ירד שלג במשך 10 דקות. אולם כשבוע מאוחר יותר, ב-6 וב-7 בפברואר החל לרדת שלג כבד בכל רחבי הארץ. עומקו הגיע ל-60 ס"מ בצפת, ל-70 ס"מ בירושלים, ל-17 ס"מ בחיפה, ול-12–19 ס"מ בתל אביב ובלוד. כן ירד שלג בפתח תקווה, נתניה והשומרון, בראשון לציון, רחובות ובהרי הנגב.
רבים מילידי הארץ לא ראו כלל שלג עד אותו יום וכמוהם גם רבבות עולים חדשים שהגיעו לארץ במסגרת העלייה ההמונית ששהו בדיור עלוב במעברות וללא ציוד חורף ובגדים מתאימים. כמו כן דווח על שלג ביריחו, תופעה נדירה ביותר.
שלג 1992 בישראל
ב-1 בינואר 1992 התחילה סערה, ושלגים ירדו במקומות נמוכים: החל מ-200-300 מטר בצפון ובמרכז. שלגים ירדו במקומות הבאים: הר הגלבוע, נצרת, כרמיאל, גבעת המורה בעפולה, דימונה, ערד ועוד. בירושלים נערמו כ-30 ס"מ, בפסגות הגליל 75 ס"מ ובהר הנגב בין 10-20 ס"מ. פתיתי שלג שלא נערמו נצפו גם בחיפה, מישור החוף הצפוני ועמקי הצפון. בדרום הארץ הרוחות הצפוניות מערביות נשאו את השלג עד הרי אילת.
במהלך חודש פברואר היו שלושה אירועי שלג, ביניהם שניים חריגים מאוד. השלג הראשון היה ב-5-6 בפברואר ונערם לכ-5 סנטימטרים.
ב-9–10 בחודש היה אירוע שלג קיצוני בצפון ישראל. שלג זה היה חריג מאוד ביחס לאקלים הארץ-ישראלי וירד במקומות חריגים ביותר כגון: מישור החוף הצפוני (נמל חיפה, עכו, נהריה ), עמק יזרעאל, עמק החולה, טבריה עילית, הגליל המערבי, ועוד. גם במרכז הארץ היו אירועים חריגים, כאשר ירד שלג ברעננה ובהרצליה. כן ירד שלג בערד, דימונה ומצפה רמון. בבאר שבע ירד שלג קל לכ-15 דקות, ואף בקדש ברנע זכו לשלג. גם לערבה ולהרי אילת השלג הגיע, ואף הצטבר לגובה של חצי מטר בחלק מהמקומות.
בעקבות השלג הכבד, מקומות יישוב רבים ברחבי ישראל הושבתו ועמודים ועצים רבים קרסו - מה שגרם לפגיעה ברשתות החשמל.
גם לקראת סוף החודש הגיע גל חורפי במיוחד, שהביא שלג רב ברחבי הארץ.
שלג 2013 בישראל
בין 12 עד 14 בדצמבר 2013 פקד את ישראל אירוע שלג חריג, במהלכו ירדו עשרות ס"מ של שלג בהרי הצפון, המרכז וכן שלג קל מאוד בהרי הדרום, והעיר ירושלים נצבעה לבן. אירוע זה נחשב לחריג במיוחד בשל עוצמת השלג ובכך שהגיע בחודש דצמבר בתחילתו של החורף בישראל. באירוע זה נערם השלג בירושלים לגובה של 40–80 ס"מ, ובפסגות הרי שומרון נערם עד לגובה של 80–90 ס"מ. השלג החל לרדת בהרים שגובהם הטופוגרפי 400 מ', ובכך הפך לאירוע השלג המשמעותי ביותר אי פעם בחודש דצמבר בארץ ישראל, יחד עם האירוע משנת 1879 (אלא שאז השלג ירד רק בשלהי החודש ב-28–29 בדצמבר).
שלג 2015 בישראל
ב-19–20 בפברואר 2015 היה אירוע שלג חריג נוסף. רוב הגליל העליון נצבע לבן, בחרמון נערמו כ-3 מטרים של שלג, ואף בהרי הנגב השלג הגיע לעומק של 10 ס"מ, בעמק החולה, בגובה של 70 מטרים מעל פני הים, תועד שלג נדיר, והוא אף נערם בחלק מיישובי העמק, לראשונה מאז חורף 1991–1992.
בנוסף, שלג נערם גם בכרמל ובפסגותיו הגבוהות. בכפרים עספיא ודלית אל-כרמל נערם השלג לגובה של כ-10 ס"מ. שלג גם ירד בשכונות הגבוהות של חיפה אך הצטבר רק באוניברסיטה. גם בהר הגלבוע נערם שלג לראשונה מחורף 1992 ונערם לגובה של כ-5 סנטימטרים. גם בנצרת נוף הגליל והר יונה נערם שלג לכ-10 סנטימטרים לאחר שנערם בו שלג גם בינואר באותה שנה.
באזור המרכז שלג ירד באזורים ש-150 מטר ומעלה כולל אף מקומות בשפלה כגון בית שמש וצרעה, גם במעלה אדומים ואף מדבר יהודה, מקומות נוספים בהם השלג פחות נפוץ, נערם השלג ל-5 ס"מ. בירושלים, גוש עציון, והאזורים הגבוהים של יהודה ושומרון נערם השלג לכ-20 עד 40 סנטימטרים.
בדרום פסגות הרי אדום ואף הרי אילת היבשים והנמוכים יותר קיבלו שלג. לראשונה משנת 2000 שלג ירד בבאר שבע והשלג נערם בעומר, במיתר וברמת חובב.
שלג נערם לכ-3–5 ס"מ בהרי אזור מכתש רמון והר חריף.
בלאגן בזמן עם סמי וראג'
בלאגן בזמן עם סמי וראג' (באנגלית: The Twisted Timeline of Sammy & Raj) היא סדרת טלוויזיה בריטית-הודית מונפשת, שמשודרת ברחבי העולם בערוץ ניקלודיאון. היא החלה את שידוריה במקור ב-9 בינואר 2023 ובישראל בדיבוב עברי ב-12 בפברואר 2023.
עלילה
עם אפליקציה מסתורית לשינוי זמן בקצות אצבעותיהם, שני בני דודים עוצרים, מעבירים אחורה, מעבירים קדימה ועושים הילוך איטי בדרכם אל שורה שלמה של מעללים סוערים קורע מצחוק והרפתקאה מכופפות מציאות.
מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי רועי גבע והופק על ידי ענבר שטגר עזרא.
עונת 2009/2010 בבונדסליגה
עונת 2009/2010 הייתה העונה ה-47 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-7 באוגוסט 2009 והסתיימה ב-8 במאי 2010.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-17–18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה, ושתי קבוצות עלו במקומן. הקבוצה שהגיעה למקום ה-16 השתתפה במשחקי מבחן מול הקבוצה שסיימה במקום השלישי בהבונדסליגה השנייה, כאשר המנצחת במפגש הכפול הייתה משחקת בעונה הבאה בבונדסליגה והמפסידה בבונדסליגה השנייה.
באיירן מינכן זכתה בתואר האליפות בפעם ה-21 בתולדות המועדון.
הרטה ברלין ובוכום ירדו לבונדסליגה השנייה. נירנברג נותרה בליגה לאחר סדרת משחקי מבחן (מפגש כפול) נגד אאוגסבורג.
כדורגלנים מצטיינים
אדין דז'קו ששיחק בוולפסבורג, אשר כבש 22 שערים, זכה בתואר מלך השערים של הליגה.
בריטיש אירוספייס ג'טסטרים 41
בריטיש אירוספייס ג'טסטרים 41 הוא מטוס נוסעים בעל זוג מנועי טורבו-פרופ מתוצרת בריטיש אירוספייס, המהווה גרסה מוארכת של מטוס הג'טסטרים 31. המטוס מיועד להכיל כ-30 איש ומסוגל להגיע למהירות של 546 קמ"ש (295 קשר). מפעילה העיקרי היא חברת התעופה הבריטית איסטרן אירווייס.
תאגיד השידור האוסטרלי
תאגיד השידור האוסטרלי (באנגלית: Australian Broadcasting Corporation; בראשי תיבות: ABC) הוא גוף השידור הלאומי של אוסטרליה וב, שנוסד בשנת 1932. הוא ממומן בעיקר ממענקים ישירים של ממשלת אוסטרליה, אך אינו תלוי במדיניות הממשלתית. התאגיד ממלא תפקיד מוביל בעצמאות העיתונאית במדינה.
ABC, שעוצב על פי ה-BBC בבריטניה, הנמצאת בבעלות ובשליטת ממשלת בריטניה, מומנה במקור מאגרות שידור שבוטלו בשנת 1973 והוחלפו בעיקר במענקים ממשלתיים ישירים, כמו גם הכנסות מפעילויות מסחריות הקשורות לשידור.
רשת ABC מספקת כיום שירותי רדיו, טלוויזיה, שירותים מקוונים וניידים ברחבי אוסטרליה. מטה התאגיד נמצא באולטימו, פרוור של סידני, ניו סאות' ויילס.
התאחדות יצרני החלב בישראל
התאחדות יצרני החלב בישראל (שבעבר נקראה התאחדות מגדלי בקר בישראל) נוסדה בשנת 1926, והיא הגוף המקצועי והייצוגי של רפתות החלב בישראל, התאחדות היא אגודה שיתופית חקלאית המונה למעלה מ-700 רפתות בקיבוצים, במושבים, בכפרים ובבתי ספר חקלאיים.
היסטוריית ההתאחדות
תחילת דרכה של ההתאחדות בקיבוץ עין חרוד בקורס ראשון שנפתח בקיבוץ למגדלי בקר, בהשתתפות רפתנים מ-17 קיבוצים וממושב אחד, בהם: גן שמואל, גניגר, אחווה (שריד), יגור, צריפין מזרע, קב' השרון (כיום קיבוץ יפעת), קב' מרקנהוף (כיום קיבוץ בית זרע), קב' מרחביה, גבע, עין חרוד, תל יוסף, בית אלפא, חפצי-בה, גשר (אשדות יעקב), דגניה א', כנרת, כפר גלעדי וכפר יחזקאל.
ציון דרך נוסף במוסדות ההתאחדות התבצע ב-1971, עם הקמת היחידה לגנטיקה במכון וולקני בהסכם בין חיים צבן ממשרד החקלאות ושלמה דורי מטעם ההתאחדות וביוזמתה. ההתאחדות התחייבה להעמיד לרשות היחידה את החומר המקצועי של ביקורת החלב ומבחני הפרים. למנהל היחידה נבחר פרופ' ראובן בר-ענן, האישיות הבולטת והמובילה בשטח הגנטיקה, שאת השתלמותו מחוץ לישראל מימנה ההתאחדות. ב-1984 אף הוחלט על הקמת מרכזים מיוחדים לתחום ביקורת החלב, שלאורך השנים הפכו למעבדות המתקדמות ביותר בעולם בתחום זה.
הנהגת ההתאחדות לדורותיה
מזכיר ההתאחדות הראשון, עוד בהיותה ארגון, היה דוד בירנבאום, חבר קיבוץ תל-יוסף. פעילותו של דוד נקטעה בנסיבות טרגיות כעבור זמן קצר, לאחר שנהרג בתאונה ביוני 1927. הוא הוחלף באופן זמני על ידי אליהו נחשון מקבוצת גבע. נחשון נעזר רבות באפרים שמאראגד מתל-יוסף, אשר ביקר במשקים, ייעץ, הדריך ודאג להפצת השכלה מקצועית.
ב-1929 נבחר אפרים שמאראגד למזכיר ההתאחדות. פעילותו התפרסה על פני תקופה ארוכה של 35 שנה, עד להתפטרותו באספה הכללית של 1964 מתפקידו כמזכיר. באספה זו נבחרו שני מזכירים להתאחדות: יוחנן האוזמן מקיבוץ שובל ואורי יוטבת מבאר טוביה. השניים כיהנו יחד לאורך 14 שנים ולאחריהם המשיך המבנה הניהולי של שני מזכירים להתאחדות במשך 13 שנים, בהן כיהנו במשותף עם אורי יוטבת לאורך התקופות השונות אשר בן-צבי, שלמה דורי וסמי ריין.
לאחר פרישתו של יוטבת מהתפקיד, שונה מבנה התפקיד ותלי שור מקיבוץ מרחביה נבחר כמזכיר יחיד. לאורך השנים המשיכו בתפקיד אילן הרן ממזרע, אביק ריכב מעין המפרץ, דניאל פרי מרמת יוחנן, יוסי מלול מעין חרוד איחוד, מאיר בראון מגן שמואל, יעקב בכר ממענית ואביתר דותן משמרת.
מאז מאי 2020 מנכ"ל ההתאחדות הוא ליאור שמחה, בן קיבוץ נצר סרני ודור שלישי לרפתנים. אשר היה בין מגבשי ההסכם ארוך הטווח בענף החלב מול המדינה, שביקש להסדיר את סוגיות הייצור המקומי והייבוא במטרה להבטיח אופק תכנוני יציב למשק החלב בישראל ולחזק את ביטחון המזון בישראל.
מבנה ופעילות ההתאחדות
ההתאחדות יצרני החלב פועלת מתוקף חוק תכנון משק החלב התשע״א 2011 ורשומה כאגודה חקלאית שיתופית בע"מ. מוסדותיה הפעילים כוללים: מועצה ארצית המונה כ-30 חברים, הנהלה המונה 11 חברים, ועדת ביקורת וועדות מקצועיות. סך הכול עובדים בהתאחדות כ-100 אנשי מקצוע.
ההתאחדות מציעה לחבריה תמיכה, ייעוץ וליווי בתחומים שונים הנוגעים לניהול עדרי בקר לחלב ומחלבות. בחלק מתחומים אלה, היא משתפת פעולה עם מספר אגודות קואופרטיביות ברחבי הארץ, השייכות גם הן ליצרני החלב.
תמהיל פעילותה כולל: הנהגת הענף בארץ יחד עם מועצת החלב, המחלבות ומשרד החקלאות; ביקורת חלב; ניהול ספר העדר; אגודת ההזרעה - "שיאון"; שרות רפואי וטרינריה - "החקלאית"; מעבדות איכות לבריאות העטין ואיכות החלב; ההתאחדות פיתחה את תוכנת ניהול העדר נעה המותקנת במרבית הרפתות בישראל, וגם את תוכנת תבל. אלו תוכנות מחשב משוכללות לניהול מפורט של העדר המקומי והארצי; מבחר שירותי ייעוץ, הדרכה והעשרה; מערכת מחקר להתקדמות מקצועית וכלכלית; עריכת כנסים מקצועיים; העברת מידע ליצרני החלב לטובת פעילותם השוטפת.
בנוסף, ההתאחדות היא הנציגה של יצרני החלב אל מול דרגי הרגולציה, כנסת ישראל וממשלת ישראל, חברה באיגודים מקצועיים עולמיים ויוזמת מחקרים בתחום משק החלב בשיתוף מוסדות מחקר ואקדמיה, בהם מרכז וולקני והפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
שירותי התאחדות
התאחדות יצרני החלב מספקת שירותים מגוונים הכוללים לרפת החלב:
משק החלב בישראל
סך כל הפרות ברפתות ישראל עומד על כ-140 אלף, כאשר ייצור החלב בהן עומד כ-1.5 מיליארד ליטר חלב בממוצע שנתי, בעוד שתנובת החלב השנתית לפרה עומדת על כ-12,000 ליטר בממוצע ארצי, הפרה הישראלית מובילה בעולם בתנובת החלב.
הרפת הגדולה ביותר בישראל היא רפת העמק, המשותפת לקיבוצים יפעת, מגידו ומרחביה שבעמק יזרעאל ובה 1,209 פרות המניבות כ-14 מיליון ליטר בשנה. הרפת המניבה ביותר בישראל ביחס לפרה בודדת היא רפת קיבוץ צאלים שבנגב הצפוני, עם תנובה שנתית של כ-15,000 ליטר חלב לפרה, ברפת זו עובדות רק נשים.
קישורים חיצוניים
• אתר התאחדות יצרני החלב
שטן (סרט, 2010)
שטן (הידוע גם בשם "עלילות הלילה: חלק 1") הוא סרט אימה על-טבעי, שבוים על ידי ג'ון אריק דודל. התסריט נכתב על ידי בריאן נלסון ובוסס על סיפור שנכתב על ידי מ. נייט שאמלאן. בין כוכבי הסרט נמנים כריס מסינה, לוגאן מרשל-גרין, ג'ופרי ארנד, בוג'אנה נובקוביק, ג'ני אוהרה ובוקים וודבין.
הסרט יצא לאקרנים ב-17 בספטמבר 2010. המבקרים שיבחו את ביצועי השחקנים והחלל שבו הסרט מתרחש, אך העניקו ביקורת שלילית על האורך הקצר של הסרט ועל הסיפור.
עלילה
בתוך המעלית, האורות מהבהבים ונכבים לגמרי לפרקים. במהלך אחד הרגעים האלו, מאבטח בשם רמירז צופה במצלמות האבטחה ורואה שם פרצוף שהוא משוכנע ששייך לשטן, אך שותפו לוסטינג מפקפק בכך. באותו הזמן, האישה הצעירה במעלית מרגישה שמישהו נוגע בה בגבה והקבוצה מתחילה לחשוד בסוכן המכירות. כאשר האורות חוזרים, סימן נשיכה מופיע על גבה של האישה וידיו של איש המכירות מגואלות בדם. הבלש בודאן, שחקר את ההתאבדות קודם לכן, נקרא אל הזירה.
אורות המעלית נכבים שוב והמראה במעלית נשברת. כאשר האורות חוזרים, צווארו של איש המכירות משופד בזכוכית והוא מת מאובדן דם והמעלית הופכת במהרה לזירת פשע. מחוץ למעלית, הטכנאי, מכבי האש והשוטרים מנסים לחלץ את הנוסעים התקועים, אולם ללא הצלחה. הנוסעים מתחילים לחשוד אחד בשני ובזמן הזה אנשי הביטחון במקום צופים במתרחש במצלמות הביטחון ומדברים עם הנוסעים בעזרת הרמקול הפנימי במעלית, ללא היכולת לשמוע את מה שהנוסעים אומרים. בזמן שהנוסעים מתווכחים, רצועת הביטחון של טכנאי המעלית נקרעת והוא צונח אל מותו. רמירז מנסה לשכנע את הבלשים שכל האירועים הם מעשיו של השטן, אולם הם מתעלמים ממנו. בינתיים, אישה מנסה להיכנס לבניין, אך השוטרים מונעים ממנה והיא נאלצת להיכנס מסביב.
בודאן ושותפו נעזרים במצלמות האבטחה ובמסוף המשטרתי כדי לזהות את חברי הקבוצה שנתקעו במעלית: המאבטח הזמני הוא בן לרסון, בעל תיק פלילי לאחר תגרה שבה הכניס אדם לתרדמת. סוכן המכירות הוא וינס מקומיק שגנב כסף מאנשים בעזרת תרמית פונזי. האישה הצעירה היא שרה קארווי שנשואה לאיש עשיר ומתכננת לגנוב את כספו ולברוח, בדומה למה שעשתה לקורבנות אחרים. האישה המבוגרת היא ג'יין קובסקי, שנתפסה במצלמות האבטחה גונבת ארנק מאישה אחרת. המכונאי נשאר לא מזוהה כיוון שלא הזדהה בכניסה לבניין ולכן הוא הופך מיד לחשוד העיקרי ברצח.
במהלך בדיקת מצלמות האבטחה, הבלשים מבחינים שהמכונאי נכנס אל הבניין עם תיק שכבר לא בחזקתו. הם מוצאים את התיק שמלא בכלי עבודה חבוי בשירותים בלובי וחשדם בו גובר. לפתע, אורות המעלית מהבהבים ונכבים פעם נוספת, כאשר האור חוזר האישה הזקנה נראית תלויה למוות מתקרת המעלית בעזרת כבל חשוף.
רמירז מראה לבודאן את פני השטן שהוא ראה קודם לכן במצלמה, אבל בודאן מסרב להאמין לו. בודאן לאחר מכן מספר על מות אשתו ובנו בתאונת פגע וברח שנים קודם לכן שבה הנהג הפוגע השאיר פתק שבו רשום "אני כל כך מצטער" ומעולם לא נמצא.
בזמן שהבלשים חוקרים אודות המכונאי, המכונאי ובן (המאבטח) מתחילים לריב ביניהם במעלית כאשר כל אחד חושד בשני שהוא הרוצח. שרה מפצירה בבן להרוג את המכונאי לפני שהאחרון יהרוג את שניהם ובן תוקף את המכונאי. בודאן חוזר במהרה לחדר הבקרה ומפציר בנוסעים שנשארו בחיים (בעזרת מערכת הכריזה במעלית) להניח את ידיהם על הקיר ולא לזוז. מתוך לחץ וחוסר אפשרויות, בודאן שואל את רמירז איך אפשר להציל את הנוסעים אם השטן באמת מעורב, רמירז משיב שכולם ימותו.
הבלשים מדברים עם עורך הדין ששרה הייתה אמורה להיפגש איתו ומנסים להשיג את בעלה של שרה. לוסטיג (שבזמן הזה ניסה לבדוק את מערכת החשמל בבניין) מתחשמל, פורץ ללובי ומתמוטט בפני כל הנוכחים ובודאן קורא לחובשים לעזרה. בינתיים במעלית, שרה מורידה את ידיה מהקיר, אך המכונאי מפציר בה לא לעשות זאת. בודאן מגלה ששרה גנבה את כספו של בעלה וייתכן שבעלה מודע לגניבה. מתברר שבעלה של שרה הוא הבעלים של חברת האבטחה בבניין והחשד הוא שהבעל שלח את בן (המאבטח) להרוג את שרה ואת כל העדים במעלית בניסיון לטייח את הפשע. למרות החשד, אורות המעלית מהבהבים ונכבים פעם נוספת, לאחר שהאורות דולקים מחדש מתגלה שבן מת לאחר שצווארו נשבר.
המכונאי ושרה חושדים אחד בשני ומתגוננים בעזרת שברי זכוכית מהמראה במעלית. בודאן מנסה להרגיע את המצב ומספר לשניים על האלכוהוליזם שהוא חווה בעקבות מות אשתו ובנו. אורות המעלית נכבים שוב וגרונה של שרה משוסף. המכונאי מנסה לעצור את הדימום. האישה הלא מזוהה (שניסתה להיכנס לבניין בתחילת הסרט, אך השוטרים מנעו ממנה) מגיעה לחדר האבטחה ומספרת שהיא ארוסתו של המכונאי. מסתבר שהמכונאי הגיע לבניין לראיון עבודה ולא רצה להיסחב עם הכלים שלו, לכן הוא החביא אותם בשירותים. בדיוק באותו הרגע, הבלשים מבינים שהמכונאי (שכעת מתברר ששמו הוא אנתוני ג'יינקובסקי) אכן חתם בכניסה לבניין וששמה של האישה הזקנה הוא מזויף. באותו הרגע גופתה של האישה הזקנה מתעוררת לחיים במעלית ומתברר שהיא הייתה השטן והיא זאת ששלטה באירועים במעלית. אנתוני מנסה לתת לשטן את חיו על מנת שיחוס על שרה, אך השטן מסרב. אנתוני נעזר במכשיר קשר שנפל לתוך המעלית מגופתו של טכנאי המעליות ומתוודה על תאונת פגע וברח שהוא היה אחראי לה לפני שנים. בודאן מבין שאנתוני הוא הנהג שהרג את אשתו ובנו.
מכון ראנד
היסטוריה
מכון ראנד הוקם ב-1 באוקטובר 1945, מיד לאחר מלחמת העולם השנייה, מתוך הבנה שלתהליכי מחקר ופיתוח יש תרומה משמעותית ליתרון הצבאי של ארצות הברית. משרד המלחמה האמריקאי הבין שיש צורך בארגון עצמאי שיידע כיצד להשתמש בידע המדעי לטובת צורכי הביטחון. בראשית הדרך סיפק מכון ראנד שירותי מחקר לחיל האוויר האמריקאי, ופעל בשם "פרויקט ראנד" במסגרת חברת Douglas Aircraft Company.
שטן (סרט, 2010)
עלילה
השטן, כעת חסר כוחות לאחר שאנתוני התוודה על החטא שלו, נעלם וגורם למעלית לצנוח כמה קומות למטה. מכבי האש מצליחים לפתוח את המעלית ולהיכנס אליה, אך גופתה של האישה הזקנה לא נמצאת. בזמן שגופותיהם של בן, וינס ושרה מוצאות החוצה, בודאן מחליט לקחת את אנתוני למעצר ובדרך מספר לו שהמשפחה שבה הוא פגע הייתה המשפחה שלו ושהוא סולח לו.
מכון ראנד
היסטוריה
המכון גדל במהרה ופעילותו התרחבה לתחומי מדיניות אחרים. בראשית 1948 כבר פעלו בו 200 מומחים מתחומי המתמטיקה, הנדסה, אווירודינמיקה, פיזיקה, כימיה, כלכלה ופסיכולוגיה. בשל הגידול בפעילות המכון, דרש חיל האוויר האמריקאי כי ראנד יתנהל באופן עצמאי ונפרד מחברת דאגלאס, וב-14 במאי 1948 הוקם מכון ראנד.
לאורך השנים תרם המחקר בראנד להישגי תוכנית החלל האמריקאית, להתפתחות המחשוב – אחד המחשבים הראשונים נבנה על ידי צוות של ראנד, ולתורת המשחקים – דילמת האסיר נהגתה בראנד. כמו כן גיבשו חוקרי המכון המלצות מדיניות בתחומים חברתיים מגוונים כגון שיפור מערכת הבריאות האמריקאית, דיור בר השגה, שיטות תקצוב ממשלתיות ועוד.
שטן (סרט, 2010)
שחקנים
לוגאן מרשל-גרין - המכונאי והחייל לשעבר אנתוני ג'יינקובסקי.
מכון ראנד
פעילות ראנד
המשימה העיקרית של מכון ראנד היא "לסייע לשפר מדיניות ותהליכי קבלת החלטות באמצעות מחקר וניתוח מקצועי", כאשר ערכי הליבה שמלווים את פעילות המכון הם 'איכות' ו'אובייקטיביות'.
שטן (סרט, 2010)
שחקנים
ג'ופרי ארנד - מוכר המזרנים וינס מקומיק.
מכון ראנד
פעילות ראנד
הפעילות המחקרית של ראנד מאורגנת סביב שמונה יחידות מחקר. ארבע מהן עוסקות בתחומים ביטחוניים: צבא, חיל אוויר, ביטחון לאומי וביטחון פנים; וארבע מהן עוסקות בתחומים אזרחיים: חינוך, בריאות, תשתיות וסביבה, שוק העבודה ונושאים חברתיים.
סקרה
סקרה (ביוונית: Σκρα) הוא כפר בצפון-מערב יוון בשטח מרכז מקדוניה, השוכן 81 ק"מ צפונית-מערבית מסלוניקי, 115 ק"מ דרומית-מערבית מסקופיה, 138 ק"מ מערבית מאוחריד וכ-4 ק"מ מגבול מקדוניה. בכפר מתגוררים בו 287 נפשות נכון לשנת 2001.
מכון ראנד
פעילות ראנד
בשנת 2016 עבדו חוקרי ראנד על כ-1,800 פרויקטים, והוציאו במסגרת המכון 1,000 פרסומים (מחציתם מאמרים אקדמיים והמחצית השנייה תוצרי מדיניות). בשנה זו היו למכון 380 לקוחות ונותני מענקים מקרב ממשלות, ארגונים בינלאומיים וקרנות. תקציב המכון עמד על 310 מיליון דולר.
שטן (סרט, 2010)
שחקנים
ג'ני אוהרה - האישה הזקנה/השטן.
סקרה
הכפר הציורי סקרה מצוי 24 ק"מ מעיירת המחוז אקסיופולי בגובה 520 מטרים מעל פני הים, על מדרון הר מיוער בעצי אלון, סמוך מאוד לפסגת ההר המכונה סקרה די לגקן וגובהו 560 מטרים. בקרבת הכפר מספר אגמים נחלים ומפלים.
שטן (סרט, 2010)
שחקנים
בוקים וודבין - בן לרסון, המאבטח הזמני.
מכון ראנד
פעילות ראנד
החל מ-1984 מוציא ראנד כתב-עת כלכלי אקדמי בשם RAND Journal of Economics. כתב העת יוצא אחת לרבעון, ומתפרסמות בו עבודות בתחום הכלכלה היישומית.
בית הספר ללימודי דוקטורט במדיניות ציבורית על שם פרדי
בית הספר ללימודים גבוהים של ראנד נוסד ב-1970, במטרה להכשיר מנהיגים שיובילו מדיניות ציבורית. בית הספר מציע את תוכנית הדוקטורט הגדולה ביותר בארה״ב במדיניות ציבורית, והיחידה שממוקמת במכון מחקר שאינו אוניברסיטה.
שטן (סרט, 2010)
שחקנים
ג'ייקוב ורגס - רמירז, מאבטח בבניין.
ג'וזף קובדן - טכנאי המעליות.
קרוליין דנוורנס - אלזה נהי.
ג'ושוע פיס - הבלש מרקוביץ'.
זואי פאלמר - שריל.
וינסנט לרסקה - הנרי.
הפקה
באוקטובר ב-2008, מ. נייט שאמלאן וחברת ההפקות Media Rights Capital הכריזו שהפקת הסרט עתידה לצאת לפועל כאשר האחים דודל ישמשו כמפיקים ובריאן נלסון ככותב.
צילומי הסרט החלו ב-26 באוקטובר 2009 בטורונטו וג'ון אריק דודל משמש כבמאי בזמן שאחיו דרו דודל כמפיק בפועל. צילומי השלמה נערכו בלוס אנג'לס ופילדלפיה.
השחקן ג'וזף קובדן (שמגלם את טכנאי המעליות בסרט) התאמן במשך ארבעה חודשים לקראת התפקיד. הוא הסביר שההכנה לסצנת המוות שלו, שנדרשו ארבעה ימים בכדי לצלמה הייתה החלק הכי קשה.
השראה לעלילה
האחים דודל סיפרו שההשראה לסרט הגיעה מהסיפור על השטן שהיה מגיע לכדור הארץ במטרה לבחון בני אדם ולענות אותם. שאמלאן הצהיר שהסיפור של אגאתה כריסטי "עשרה כושים קטנים" היווה השראה עבור העלילה כאשר בסרט, קבוצה של בני אדם נלכדים בתוך מעלית ומתים אחד אחרי השני.
שחרור
הסרט היה אמור לעלות לאקרנים ב-11 בפברואר 2011, אבל הוקדם לתאריך 17 בספטמבר 2010. קדימון לסרט שוחרר ב-13 ביולי 2010.
מכון ראנד
בית הספר ללימודי דוקטורט במדיניות ציבורית על שם פרדי
תוכנית הלימודים כוללת שלושה חלקים מרכזיים: קורסים אקדמיים, ניסיון מעשי וכתיבת דוקטורט. הקורסים האקדמיים שמים דגש על מתן כלים אנליטיים ומתודולוגיים, לרבות לימודי מתמטיקה, כלכלה וסטטיסטיקה. הניסיון המעשי מאפשר לתלמידי התוכנית לקחת חלק בצוותי העבודה של המכון כבר בזמן הלימודים, ולהתמודד עם פתרון בעיות מהעולם האמיתי. עבודות הדוקטורט נעשות בהנחיית אנשי הסגל של ראנד, במסגרתן חוקרים התלמידים בעיות מדיניות במגוון תחומים.
שטן (סרט, 2010)
ביקורות
הסרט לא הוקרן בפני קהל מבחן לפני עלייתו לאולמות הקולנוע.
האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 49% טריות על סמך 99 ביקורות.
הפצה ביתית
"שטן" הופץ בתקליטורי Blueray וב-DVD ב-21 בדצמבר 2010.
סרטי המשך שנגנזו
"שטן" היה אמור להיות הסרט הראשון בטרילוגיית סרטים בשם "עלילות הלילה" שעלילתה מתמקדת בעל טבעי בחברה האורבנית. ביוני 2010, שאמלאן הכריז על סרט המשך בשם "12 זרים", ששמו השתנה לאחר מכן ל-"גלגול נשמות". עלילת הסרט הייתה אמורה לעסוק בחבר מושבעים שמדיינים על תיק משפטי שקשור לעל טבעי. הכותב כריס ספארלינג היה אמור לכתוב את התסריט ודניאל סט'אם היה אמור לביים את הסרט. שאמלאן גם הצהיר שעלילת סרט שלישי חסר שם כבר בתכנון ושהוא היה אמור להתקיים במקום סרט המשך לסרט "בלתי שביר". נכון לשנת 2020, אף אחד מהסרטים לא הופק, אבל עלילת הסרט השלישי השתנתה ויצאה לאקרנים בשם "ספליט".
סקרה
הכפר נוסד בתקופה בה נשלט אזור מרכז מקדוניה על ידי האימפריה העות'מאנית. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית, נותר הכפר בשטח העות'מאני ונקרא לוּמְנִיצָה, כאשר לחלק מאוכלוסיית המקום הייתה זיקה אתנית לנסיכות הבולגרית החדשה.
במלחמת הבלקן הראשונה נכבש האזור על ידי צבאות הליגה הבלקנית והכפר שוחרר מעול העות'מאנים ב-22 באוקטובר 1912. במלחמת הבלקן השנייה, ניסו הבולגרים לכבוש את האזור, אך הובסו, והכפר הועבר לחזקת ממלכת יוון מתוקף הסכם בוקרשט.
בעת מלחמת העולם הראשונה היוו העמדות המבוצרות והאסטרטגיות בסמוך לכפר ולפסגה הקרובה את זירתו של קרב סקרה בחזית המקדונית, אשר התחולל בסוף חודש מאי 1918. כוחות צבא ממלכת יוון, בפיקודו של הגנרל אמנואיל זימברקקיס ובסיוע כוחות צרפתיים, כבשו את השטח לאחר קרב קשה, ולמעשה הסירו סופית את סכנת ההתקדמות הבולגרית אל עבר סלוניקי. למרות התקפות נגד של הצבא הבולגרי, הצליחו הכוחות להמשיך ולאחוז בעמדותיהם החולשות על הסביבה.
בשטח הכפר קיים מוזיאון הנצחה לחללי הקרב אשר נחרט בנרטיב היווני כקרב גבורה, ובכל שנה במועד התרחשותו עולים לרגל למקום אזרחים וחיילים רבים על מנת לחלוק כבוד לנופלים.
בעת מלחמת העולם השנייה, באפריל 1941 נכבש האזור על ידי הוורמכט ושוחרר בסוף אוקטובר 1944.
שינדו רנמי
שינדו רנמי (ביפנית: 臣道連盟 בפורטוגזית: Shindo Renmei) היה ארגון טרור יפני שפעל בברזיל בין השנים 1942-1947. חברי הארגון האמינו שהאימפריה היפנית לא הפסידה במלחמת העולם השנייה, וכי הידיעות שפורסמו על כניעת האימפריה היפנית וסיום המלחמה לא היו אלא מהלך תעמולתי מצד בעלות הברית. חברי הארגון נשארו נאמנים להירוהיטו, קיסר יפן.
לאחר שחברי הארגון רצחו 23 בני אדם בין 1946 ל-1947 פרקה משטרת ברזיל את הארגון. כ-300 מחברי הארגון נעצרו וכ-80 גורשו ליפן.
רקע היסטורי
המהגרים היפנים הראשונים הגיעו לברזיל בשנת 1908 על אונייה בשם קאסאטו מארו שיצאה מנמל קובה. הם היו קבוצה שמנתה כ-791 נפש, והם יצאו לברזיל במטרה למצוא תנאי מחיה טובים יותר. רבים מהם (כמו גם מהגרים סיניים) הפכו לפועלים בחוות קפה. באותה עת, היה בברזיל מחסור בחוואים, ולכן זו קיבלה בברכה מהגרים מאירופה, וכך זרם של עובדים יפניים על מנת לספק את הדרישה. מרבית המהגרים היפנים הגיעו לברזיל מתוך כוונה לצבור עושר ולחזור לארץ הולדתם. הם מצאו מדינה שונה לחלוטין, עם שפה אחרת, דת, אקלים, מזון, ומנהגים. הם חיו בבידוד יחסי מהתרבות סביבם, ומעטים מהם טרחו ללמוד פורטוגזית. ככאלה, הם סבלו בדרך כלל מחשדנות מצד האוכלוסייה הכללית. עם זאת, בשנת 1930, ברזיל הייתה המדינה עם הקהילה הגדולה ביותר של מהגרים יפנים בעולם.
בשנת 1930 עלה לשלטון בברזיל ז'טוליו ורגאס וכונן את המשטר שנודע בשם "המדינה החדשה". במסגרת שלטונו השתדל ורגאס להדגיש את הלאומיות הברזילאית על ידי דחיקת לאומיות זרה של מהגרים. ב-18 באפריל 1938, הוציא ורגאס את "צו 383" במסגרתו זרים לא יכלו לקחת חלק בפעילות פוליטית, נאסר עליהם לדבר שפות זרות בפומבי וילדיהם נדרשו ללמוד פורטוגזית. שידורי רדיו בשפות זרות נאסרו, ופרסום בשפות זרות הורשה רק במהדורות דו לשוניות. באותה תקופה יותר מ-90 אחוזים מכלל המהגרים היפניים בברזיל היו מנויים לעיתונים מקומיים בשפה היפנית. החובה לפרסם בצורה דו-לשונית, הפכה את ההדפסה ליקרה מאוד ועיתונים רבים כאלו נסגרו. מה גם שיפנים רבים לא ידעו פורטוגזית כלל, וכך היו במובן מסוים מנותקים ממה שקורה מחוץ לברזיל.
בשנת 1942, ניתקה ברזיל את היחסים עם האימפריה היפנית והכריזה מלחמה על מדינות הציר לצד בעלות הברית. בשל כך, נותק באופן סופי הקשר שהיה למהגרים עם מולדתם, כניסתם של מהגרים נוספים נאסרה, ואזרחים יפנים לא הורשו לנוע בחופשיות או לגור בערי החוף ללא אישור מיוחד מהמשטרה. כעת נאסרו גם עיתונים דו-לשוניים, והממשלה החרימה גם עיתונים בגרמנית ואיטלקית, שכן גרמניה הנאצית ואיטליה הפשיסטית היו בעלות ברית של יפן.
הקמת הארגון
הארגון הוקם על בסיס של ארגון קדום יותר בשם "פיא" שנועד במקור לספק תמיכה כלכלית ליפנים בברזיל. בשנת 1942 כאשר גברה העוינות של הברזילאים כלפי שכניהם היפנים שינה הארגון את שמו ל"שינדו רנמי" והחל לעודד את האוכלוסייה לבצע מעשי טרור וחבלה כנגד שכניהם הברזילאים וכנגד התעשייה הצבאית הברזילאית.
הארגון הפיץ עלוני תעמולה בקרב היפנים, קרא להם להישאר נאמנים לקיסר ולמולדת, ולהפסיק לייצר משי וחומרי גלם נוספים, בטענה שהללו משמשים את התעשייה הצבאית הנלחמת ביפן. הבסיס הראשי של הארגון היה בסאו פאולו, וכ-64 בסיסים נוספים שלו היו מפוזרים ברחבי סאו פאולו ומדינת פרנה.
מלחמת העולם השנייה, הסתיימה כידוע, בניצחון בעלות הברית ובהפסד יפני. ב-2 בספטמבר 1945, חתמו נציגי הקיסר על כניעת האימפריה היפנית, וכוח כיבוש אמריקאי הוצב במדינה. הממשלה הברזילאית הפיצה הודעה כי המלחמה הסתיימה, אולם חברי הארגון טענו כי הכניעה היא שקר וכי המלחמה ממשיכה. יש לזכור, כי בעיני היפנים הקיסר נחשב למעין אל ופגיעה במעמדו הייתה בלתי נתפסת. כמו כן היפנים הוקירו מאוד את הכבוד וכניעה הייתה משפילה ביותר בעיניהם ובלתי נתפסת לא פחות. לפיכך האמינו יפנים רבים כי המלחמה ממשיכה והכניעה היא שקר שבעלות הברית מפיצות. באופן דומה המשיכו חיילים רבים מהצבא היפני הקיסרי כמו הירו אונודה "להילחם" בכוחות בעלות הברית בבסיסים שלהם. אחרון החיילים הללו, טראו נקמורה, נכנע בשנת 1979.