cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ון ווד (מושל אילינוי)
מלחמת האזרחים
המושל ריצ'רד ייטס מינה את ווד כאחד מחמשת הנציגים לוועידת השלום הכושלת שהתקיימה בוושינגטון די. סי. בפברואר 1861. לאחר פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית באפריל אותה שנה, מונה ווד כקצין האפסנאות הראשי של אילינוי. ב-1863, בגיל 65, היה ווד מעורב באופן אישי אף יותר במלחמת האזרחים. הוא גייס אנשים להתנדבות של מאה ימים ברגימנט ה-137 של אילינוי. הרגימנט הוצב בדרום-מערב טנסי וווד קיבל את הפיקוד על שלושה רגימנטים נוספים. הרגימנט שלו השתתף בקרב ממפיס השני ב-21 באוגוסט 1863 נגד אחד הרגימנטים של גנרל צבא הקונפדרציה נייתן בדפורד פורסט.
באותה שנה נפטרה רעייתו של ווד, ובהמשך הוא נשא לאישה את מרי אן הולמס.
שנותיו האחרונות
ב-1864 הושלמה בניית המעון המתומן של ווד והבית בסגנון התחייה היוונית הועבר לדניאל, בנו הבכור של ווד. המעון המתומן, שנבנה בעלות של 100,000 דולר, היה הבית היקר ביותר באילינוי באותה תקופה. שפל כלכלי שאירע ב-1875 עלה לווד בהונו, ובעליו חובו אילצו אותו למכור את נכסיו, כולל בית האבן, שנמכר תמורת 40,000 דולר. כשהוא במצב של פשיטת רגל, עבר ווד בחזרה לבית התחייה היוונית שאותו הוא בנה עשורים קודם לכן.
ג'ון ווד נפטר בביתו ב-4 ביוני 1880 בגיל 81. הוא נטמן בחלקת הקבורה של משפחתו בבית הקברות וודלנד בקווינסי, שהוקם על שטח של 45 אקרים שאותו הוא תרם לצורך זה לעיר ב-1846.
על שמו של ווד נקרא הקולג' הקהילתי בקווינסי. פסל בגודל טבעי של ווד מוצב בקפיטול המדינתי של אילינוי.
דילול שרירים
דילול שרירים או סרקופניה הוא מצב המתבטא באובדן במסת שריר השלד כחלק מתהליך ההזדקנות. מעל גיל 50, מאבד גוף האדם בכל שנה בין 0.5-1% ממסת שריר השלד.
דילול שרירים איננו מחלה או תסמונת והגבול בין דילול שרירים נורמלי (פיזיולוגי) לעומת דלדול שרירים אבנורמלי (פתלוגי) אינו ברור.
הגדרת המצב
עד שנת 2009 לא הייתה הגדרה כללית ואחידה בגישה רפואית לדלדול שרירים.
קבוצת חוקרים אירופאים בשם "EWGSOP", שבדקו את התופעה אצל קשישים, פיתחו הגדרה קלינית שימושית לדלדול שרירים ואבחנה כללית הקשורה לגיל. לאבחנת דלדול שרירים EWGSOP הבחינו בנוכחות ירידה במסת שריר השלד וגם ירידה ברמת התפקוד שלו (כוח וביצועים). המדד העיקרי לחוזקת השריר הוא המסה שלו, והיא זו שמספקת לשריר את היכולת לבצע את הפעילויות שלו כגון עמידה, הליכה, נשימה ועוד.
שריר השלד תומך בגוף ונותן לו האפשריות לנוע במרחב, שאיפת חמצן, תהליכים מטבוליים, ויסות אנרגיה ובנוסף הוא המאגר העיקרי לחלבונים בגוף. מערכת הגוף שלנו מכינה את עצמה למצבים חריגים ולכן תמיד יש לנו כמות עודפת, כך היא מערכת השרירים: מהילדות עד גיל יותר מבוגר יש לנו כמות עודפת של שריר שתומכת בגוף בהיותו חשוף ללחץ ומאפשרת את המשך תפקודו. תהליך הירידה במסת השריר הוא תהליך טבעי, אבל ירידה משמעותית בזמן קצר נחשבת לירידה פתולוגית. לירידה מסוג זה סיכון מוגבר עקב חוסר פעילות גופנית, שכיבה ממושכת עקב ניתוחים או מחלות (למשל דלקת ריאות שגורמת גם לחוסר פעילות). לתופעה זאת קוראים "סרקופניה". שכיחות סרקופניה היא 30% בקרב אנשים מעל גיל 60. המשמעות היא שפעילות השריר מופרעת באופן קשה וקיימת חולשה, עייפות, חוסר יכולת לנוע, ירידת תפקוד וירידת סבילות לחום ולקור. גם התהליכים המטבוליים כמו פירוק סוכר וספיגת נוטריאנטים מופרעים, ועלולה להופיע תנגודת לאינסולין (Insulin Resistance), שתורמת לפגיעה בלב ובכלי הדם והופעת סוכרת בהמשך. הסרקופניה היא אחד המרכיבים העיקריים בתסמונת התשישות (pathosis), תסמונת גריאטריות שגוררת ירידה תפקודי, תחלואה ואף תמותה.
לסרקופניה יש סיבות רבות, הכוללות שינויים ביולוגיים, כמו איבוד נוירונים מוטוריים, ירידה ברמת הורמונים אנבוליים, אטרופיה של חוסר שימוש (Disuse) משנית לירידת פעילות, לעיתים תת-תזונה של חלבון ואנרגיה, מחלות כמו אי ספיקת לב, מחלת ריאות כרונית, דלקת מפרקים כרונית, יתר פעילות של בלוטת המגן, פרקינסון, זיהום כרוני או דלקת כרונית. משמעות אחרת לסרקופניה היא ירידה במסת גוף ללא שומן - (Lean Body Mass = LBM), צמצום דרישות אנרגיה עם הגיל ותרימה לאנורקסיה. אצל בעלי מסת גוף נמוכה שגם סובלים מחוסר פעילות גופנית, עלול להיות חוסר במרכיבים חיוניים כמו ויטמין D, מגנזיום, סידן ואבץ. סרקופניה עלולה לגרום לירידה בתפקוד המערכת החיסונית וכתוצאה מכך להתפתחות מחלות זיהומיות.
בדיקות ואבחנה
אבחן דלדול שרירים נעשה במספר שיטות: צילומי הדמיה שונים כגון צילום רנטגן ו CT מתבצעים בעיקר לאמצע הירך. צילום שנועד לקבוע צפיפות עצם בשם (DEXA (Dual Energy X ray Absorptiometry עוזר בבדיקת המסה של השריר ללא השומן מסביב (מסה חופשית משומן) וע"י השוואה עם הממדים המקובלים ניתן לקבוע אם קיים דלדול או לא. בנוסף, בעזרת צילומי CT של אמצע הירך אצל קשישים ניתן להעריך את תפקוד השריר ותנועתו. בגישה אחרת, פחות פופולרית בשגרה, נבדק ריכוז חומרים מסוימים בדם או בשתן: למשל בדיקה של קריאטינין באיסוף שתן במשך 24 שעות (קריאטינין הוא חומר שנוצר מפירוק חלבונים בשריר ומסולק דרך הכליות לכן ריכוזו בשתן מייצג בצורה די נאמנה את מסת השריר בתנאי שתפקוד הכליה תקין). ניתן לאבחן גם לפי רמת האשלגן בגוף כי היא מייצגת למעשה את מסת השריר.
זכויות סובלים מסרקופניה בקופות החולים השונות בישראל
פיזיותרפיה לניוון שרירים: אפשר לשקם פגיעות בשריר שלד מבחינה תפקודית או אפילו עצבית וזה מתרחש בעזרת טיפולים פיזותרפיים, בטיפול יש שימוש רב בטכנולוגיה ובטכניקות שונות שתורמות להחזרת התפקוד או שימור מה שנשאר ממנו. אצל חולי ניוון שרירים פיזותרפיה מהווה פקטור מאוד משמעותי בהחלמתם ושיקומם.
הידרותרפיה לניוון שרירים: היסודות של ההידרותרפיה הן פחות או יותר דומות ליסודות הפיזיותרפיה אבל פה יש שימוש בבריכה שתורמת למהלך השיקום. לבריכה הזו יש תנאים מיוחדים, כמו למשל טמפרטורה קצת גבוהה שנעה בין 32–36 מעלות והמטרה היא להרפות, לשחרר ולהרגיע את השריר. גם גובה הבריכה פה הוא אחיד, אין אזורים יותר עמוקים מהאזורים האחרים כמו בבריכה רגילה, והמטרה מאחורי העומק האחיד היא לאפשר נגישות יותר קלה למטפל כדי לספק לו טיפול איכותי. המטרה מאחורי ההרפיה של השרירים והשחרור הוא מחד גיסא, לחזק שרירים אחרים בגוף כמו למשל שרירי הנשימה שהם מאוד חשובים, ומאידך, להוריד ההסתברות להשמנת יתר בגלל חוסר תנועתיות.
במדינת ישראל החולים שסובלים מסרקופניה זכאים לטיפולים אלה (פיזיותרפיה והידרותרפיה) כמובן בהשתתפות קופות החולים, חולים כרוניים מעל גיל 18 ההשתתפות היא 12 מפגשים בשנה, לעומת זאות אצל חולים אקוטיים ההשתתפות היא 25 מפגשי טיפול בשנה. חובתה של הקופה היא לעבוד עם מכונים מקצועיים ובריכות שיקומיות לפיזיותרפיה ולהידרותרפיה בצורה מאושרת ולספק למטופל את שני הטיפולים. בנוסף חשוב לצרף את חוות דעתו של הרופא המטפל, לציין מידע על מצבו של המטופל, מה הוא צריך לעבור וכדומה. ביטוחים משלימים עשויים להשתתף לפי תנאי כל ביטוח גם במקרים בהם ההידרותרפיה אינה נעשית על ידי פיזיותרפיסט מוסמך.
כאן גם המקום לציין כי ייתכן והמלצה של הצוות המטפל תאפשר כיסוי טיפולים נוספים על ידי הקופה, בהתאם למצבו של החולה. ביטוחים משלימים עשויים להשתתף, לפי תנאי כל ביטוח, גם במקרים בהם ההידרותרפיה אינה נעשית על ידי פיזיותרפיסט מוסמך.
יום הסרקופניה - Sarcopenia Day
יום דלדול השרירים (Sarcopenia Day) נקרא בשם הזה שנת 1980, כדי לעזור במימון מחקר וטיפול במחלה מהקונגרס של ארצות הברית. סרקופניה מתאר את השחיקה ההדרגתית של השרירים והיחלשותו של גוף האדם בצורה עצומה עד להגיע למצב של חוסר תפקוד ובעיה בבצוע פעילות יום יומית (ADL-Activites of Daily Living). עם זאת, למרות העובדה שכל אחד מהאנשים בעולם הולך לחוות דלדול שרירים עדיין אין ידע והבנה מלאה למחלה הזו ולהשלכותיו, סרקופניה אינו ידוע באופן נרחב מחוץ לחוגים רפואיים מקצועיים. לכן, כדי לגשר את הפער הזה ולספק לקהל את הידע הנחוץ לסרקופניה והמודעות הנכונה לגביו, הציעו אנשים בודדים להקים יום מיוחד ולקרוא לו (Sarcopenia Day), היום הזה הוא גלובלי והמטרה מאחוריו היא לעזור לאנשים להבין טוב יותר את ההשפעה המתישה של סרקופניה ואיך הם יכולים לעכב את הופעת המחלה ולשמור על כוחנו והיכולת לפעול באמצעות פעילות גופנית ותזונה נכונה. ב-2004, העלות השנתית לטיפול בחולי סרקופניה בארצות הברית הייתה בין 11.8-26.2 בליון דולר, לפי הציפיות הסכום הזה הולך וגדל עם הזמן אלה אם כן הוקמו קמפיינים להעלאת המודעות לגבי המחלה.
היום הזה הוא יום בינלאומי שמתקיים כל שנה ב-21 ביוני ברחבי העולם שנועד לתמוך באנשים, להעלות מודעות ולחשוב בצורה אופטימית ובריאה יותר.
קונראד השלישי
קונראד השלישי (בפולנית: Konrad III Rudy; 1447 – 28 באוקטובר 1503) היה בן שושלת פיאסט ובין אחרוני דוכסי מזוביה.
ביוגרפיה
לאחר שאביו נפטר בספטמבר 1454 קונראד ביחד עם אחיו הצעירים קיבל לשליטתו שטחי מזוביה. הם היו תחת השגחה של בישוף מפלוצק ואימם ברברה מקייב. בתחילת 1462 כאשר קרובי משפחה נפטרו ללא צאצאים שטחים בשליטת האחים הורחבו. בשנת 1471 הוכרז שאחים הגיעו לגיל בגרוט וקיבלו לשליטתם חלקים שונים במזוביה. קונראד הג'ינג'י קיבל לשליטתו מספר יישובים. בשנת 1474 הוא קיבל שליטה על וישוגרוד ובשנת 1484 את העיר זקרוצ'ים. בשנת 1488 קונראד הג'ינג'י קיבל את רוז'אן ובשנת 1489 הוא קיבל מאחיו הצערי את ורשה תמורת וישגרוד.
בשנת 1495 אחיו הצעיר יאנוש נפטר וקונראד הג'ינג'י נישה לקבל את הירושה. אונם מלך יאן הראשון אולברכט, מלך פולין כבש את השטח. הדבר גרם להתמרמרות וקונראד השלישי ניסה להתקרב למסדר הטבטוני ואף רוסיה הצארית אך ללא הצלחה יתרה. המאבק המתמשך עם מלך פולין על השליטה בשטחי מזוביה הביא לכך שכל אציל פולני שהיו לו בעיות עם קונראד השלישי תוך זמן קצר קיבל תמיכה מהמלך.
הוא נפטר בשנת 1503 באושייצק ושטחי הדוכסות הועברו לילדיו הצעירים. כאשר הם נפטרו בשנת 1524 ו-1526 כל שטחי מזוביה סופחו לממלכת פולין.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–ירדן
יחסי איחוד האמירויות הערביות–ירדן (בערבית: العلاقات الأردنية الإماراتية) הם היחסים הבילטרליים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הממלכה הירדנית ההאשמית. בין המדינות שוררים יחסים טובים המבוססים על קרבה גאוגרפית ותרבותית. איחוד האמירויות הערביות מחזיק שגרירות ברבת עמון כאשר לירדן יש שגרירות באבו דאבי וקונסוליה בדובאי. שתי המדינות הן מדינות מזרח תיכוניות והן בעלות קשרים קרובים. דוגמה טובה לכך היא שכאשר ראש הפרלמנט הפדרלי של איחוד האמירויות הערביות קיבל נציגי פרלמנט מירדן במאי 2016, זה התקבל בכבוד ובתרועות. שתי המדינות חותרות לשלום כלל ערבי כמו שנאמר בפגישה.
אייברי ברוקס
אייברי פרנקלין ברוקס (באנגלית: Avery Franklin Brooks; נולד ב-2 באוקטובר 1948) הוא זמר ושחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע אמריקאי, אשר ידוע בעיקר בשל תפקידיו כבנג'מין סיסקו, בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9"; כהוק בסדרת הטלוויזיה "Spenser: For Hire" וסדרת-הבת שלה "A Man Called Hawk"; וכד"ר רוברט סוויני בסרט הקולנוע "אמריקה X".
ילדותו
אייברי נולד בעיר אוונסוויל, במדינת אינדיאנה, בארצות הברית, לאווה לידיה וסמואל ברוקס. אימו הייתה מנצחת תזמורת ומורה למוזיקה, בעוד אביו היה פועל החבר באיגוד מקצועי. סבו מצד אימו, סמואל טראוויס קרופורד, היה אף הוא זמר.
בגיל שמונה, משפחתו עברה להתגורר בגארי, אינדיאנה, כאשר סמואל ברוקס פוטר מעבודתו ב-"International Harvester". בראיון מאוחר יותר, אמר ברוקס: אני נולדתי באוונסוויל... אבל זו הייתה גארי, אינדיאנה, שעשתה אותו". משק הבית של ברוקס היה מלא במוזיקה. אימו, אשר בין השאר הייתה אחת מבין הנשים האפרו-אמריקאיות הראשונות ללימודי תואר שני במוזיקה באוניברסיטת נורת'ווסטרן, למדה מוזיקה בכל מקום בו התגוררה המשפחה. אביו היה חבר במקהלת הזמר "Wings Over Jordan" אשר הופיעה בתוכנית רדיו של רשת CBS בשנים 1937–1947, ודודו מצד אימו סמואל טראוויס קרופורד היה אחד מ-"Delta Rhythm Boys". "מוזיקה היא כל הזמן סביבי ובתוכי, כפי שאני בתוכה", אמר ברוקס.
ברוקס למד באוניברסיטת אינדיאנה וב-"Oberlin College", ולאחר שסיים את התואר הראשון שלו, וכן תואר שני בשנת 1976 באוניברסיטת ראטגרס, הוא הפך לאפרו-אמריקאי הראשון שקיבל תואר MFA במשחק ובבימוי מאוניברסיטת ראטגרס".
ספנסר להשכרה: הוק
תפקידו הראשון של ברוקס בטלוויזיה היה בסדרת הבלשים הפופולרית "Spenser: For Hire" של רשת ABC, בתפקיד הוק, היה בשנת 1985 ולאחר שלוש עונות, ב-1989, קיבל תפקיד ראשי בסדרת בת בשם "A Man Called Hawk" שלא החזיקה מעמד. אם כי, גם לאחר מכן, שיחק בתפקיד זה בארבעה סרטי טלוויזיה: "Spenser: Ceremony", "Spenser: Pale Kings and Princes", "Spenser: The Judas Goat" ו-"Spenser: A Savage Place".
מסע בין כוכבים: סיסקו
ברוקס ידוע בתרבות הפופולרית בעיקר בגין גילום דמותו של קומנדר (ומאוחר יותר - קפטן) בנג'מין סיסקו, בסדרת הטלוויזיה המדע הבדיוניית "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", שנמשכה 7 עונות, בשנים 1993–1999.
ברוקס נבחר לגלם את דמותו של בנג'מין סיסקו מבין למעלה מ-100 שחקנים, מרקעים שונים, אשר נבחנו לתפקיד, והפך להיות הקפטן האפרו-אמריקאי הראשון להוביל סדרת "מסע בין כוכבים". מה שקסם לברוקס בתפקיד זה היה ההזדמנות לתת תקווה לאנשים צעירים. "כיום, רבים מהילדים שלנו, במיוחד הזכרים השחורים, לא מקרינים כי יחיו מעבר לגיל 19 או 20", כך אמר למייקל לוגן מ-"TV Guide". "מסע בין כוכבים מאפשר לילדים שלנו את ההזדמנות לראות משהו שאולי, בנסיבות אחרות, לא היו אפילו מעלים על דעתם".
ברוקס ביים 9 מפרקי הסדרה, ביניהם פרק בשם "Far Beyond the Stars", העוסק באי-צדק על רקע גזעני.
רונלד ד. מור, ממפיקי הסדרה, אמר על ברוקס: "אייברי, כמו הדמות שלו, הוא אדם מאוד מורכב. הוא לא שחקן תובעני או המונע משיקולי אגו, אלא הוא אדם מתחשב ונבון, שלפעמים יש לו תובנה לתוך הדמות, שאף אחד אחר לא חשב עליה. כמו כן, הוא תמיד היה מנומס, ובעל קלאסה, בכל המגעים שהיו לי איתו".
תפקידים נוספים
בשנת 1984 ברוקס זכה לשבחים רבים מצד מבקרים, על השתתפותו בהפקת "American Playhouse" בעבור ערוץ PBS של "Half Slave, Half Free: Solomon Northup's Odyssey", בבימויו של גורדון פארקס.
הסיפור מתאר את חייו של סולומן נורת'ופ, אדם חופשי מניו יורק אשר נחטף ונמכר לעבדות בשנת 1841, עד אשר זכה שוב בחירותו בשנת 1853. התסריט עובד מזיכרונותיו של נורת'ופ, אשר התפרסמו תחת השם "Twelve Years a Slave" בשנת 1853.
בשנת 1985 ברוקס הופיע בעיבוד לסרט טלוויזיה של "Finnegan Begin Again". בשנת 1986 הבוא כיכב בתפקיד הדוד תום, בהפקה "Uncle Tom's Cabin" של ערוץ שואוטיים, פרויקט נוסף אשר איפשר לברוקס להדגיש את ההיסטוריה של בני עמו, כפי שעשה גם בהופעתו משנת 1988 בסרט הטלוויזיה "Roots: The Gift".
בשנת 1998 הוא הופיע בסרט הקולנוע "אמריקה X", ביחד עם ג'ניפר ליאן (שחקנית המגלמת את דמותה של קס בסדרה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר"). כמו כן הוא שיחק את התפקיד של פריז, בשנת "The Big Hit" משנת 1998.
ברוקס העניק את קולו לסרטי אנימציה, בהם המלך מקסימוס ב-"Happily Ever After: Fairy Tales for Every Child", כמו גם קולו של נוקקאר, בפרק של סדרת הטלוויזיה "Gargoyles" של דיסני.
בשנת 2001, ברוקס הופיע וקריין בסדרה של פרסומות בעבור IBM.
הוראה ותרבות
ברוקס למד ב-"Oberlin College" וב-"Case Western Reserve University".
בשנים 1993–1996, ברוקס היה המנהל האמנותי של "National Black Arts Festival", בשיתוף עם "Rutgers University". הפסטיבל, החוגג אחת לשנתיים באטלנטה, ג'ורג'יה את המורשת והתרבות האפרו-אמריקאית, הוא פסטיבל בינלאומי בעל שם. בנוסף, ברוקס עבד ביחד עם מכון סמית'סוניאן בתוכנית העוסקת בתרבות האמריקאית השחורה.
מוזיקה
כבעל קול בריטון, ברוקס הופיע על הבמה במשותף עם בוץ' מוריס, לסטר בואי, וג'ון הנדריקס. כמו כן, הוא הקליט אלבום עם נגן הסקסופון ג'יימס ספולדינג, כמחווה לדיוק אלינגטון. בשנת 1985 ברוקס ביצע את התפקיד הראשי באופרה "X: The Life and Times of Malcolm X" מאת אנתוני דייוויס. כמו כן, הוא הופיע ב-"Paris Banlieues Bleues Festival" בשנת 2005. בתפקידו כקפטן בנג'מין סיסקו, ברוקס ביצע שיר של פרנק סינטרה, "The Best Is Yet to Come" ("הטוב ביותר עוד עתיד לבוא"), בסיומו של אחד מפרקי "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" מהעונה השביעית - "Badda-Bing Badda-Bang".
תיאטרון
ברוקס זכה לשבחים מצד המבקרים, על השתתפותו במחזהו של פיליפ הייס הדין "פול רובסון". ברוקס הציג את חייו של הזמר המפורסם, השחקן והפעיל למען זכויות האזרח, בהצגת יחיד דרמטית, ביוגרפית עטורת שבחים. מאז 1982 הוא ביצע תפקיד זה ב-"Westwood Playhouse" בלוס אנג'לס, במרכז קנדי שבוושינגטון די. סי., וב-"Longacre Theater" בברודוויי. כמו כן, הופיע הן בברודוויי והן באוף ברודוויי בדמותו של רובסון במחזה "Are You Now Or Have You Ever Been?".
בין תפקידיו המוקדמים בתיאטרון: The Offering, A PHOTOGRAPH: A Study of Cruelty ו-Are You Now or Have You Ever Been - בשנות ה-70.
ברוקס החל לזכות בהכרה לאחר הופעתו בהצגה "Spell #7" שהועלה ב-"Public/Anspache Theater" בניו יורק בשנת 1979. לאחר מכן הוא כיכב ב-"אותלו" בפסטיבל "Folger Shakespeare Festival" (בשנת 1985) ובהצגה "Fences" שהועלתה ב-"Repertory Theater" בסנט לואיס, מיזורי (1990). הוא חזר על תפקיד ב-"אותלו" ב-"Washington Shakespeare Theater" בשנים 1990–1991.
בשנת 2008, ברוקס חזר ל-"Oberlin College" למלא את התפקיד הראשי בהפקה מעורבת גזע של מחזהו של ארתור מילר "מותו של סוכן".
אייברי חזר לגלם את התפקיד הראשי של פול רובסון, במחזה בשם זה, ב-"Shakespeare Theater", בתאריכים 24–27 במרץ 2011.
סרטים תיעודיים
ברוקס שימש כמנחה וכקריין במספר סרטים תיעודיים שצולמו ב-IMAX, כגון "Africa's Elephant Kingdom". כמו כן שימש כקריין בסרטים "A Passion for Faith" (אודות ההיסטוריה של הקתולים השחורים באמריקה), "Eyes on the Prize" (סרט המוקדש לזמרת האגדית מריאן אנדרסון), "ללכת עם דינוזאורים", "Jesus: The Complete Story", "Land of the Mammoth: Ancient Evidence", "The Ballad of Big Al", "The Science of Big Al", "Engineering the Impossible" (הקולוסיאום), "Greatest Places and Echoes from the White House" ו-"God vs. Satan and Jewels of the Rift" (על מחזורי החיים של דגי ציקליד אפריקאים באגם טנגניקה).
בחודש מאי 2007, ברוקס הקליט את הקריינות לסרט התיעודי "The Better Hour", שהוא על חייו של ויליאם וילברפורס, האיש שהוביל את הקמפיין לסוף העבדות בבריטניה במאה ה-18 ותחילת המאה ה-19. ברוקס גם סיפק את קולו העמוק והסמכותי, המושך את תשומת לב הצופה, לצורך קריינות לסדרת ה-BBC "ללכת עם דינוזאורים", כאשר שודרה בצפון אמריקה בערוץ דיסקברי.
בשנת 2009, ברוקס ביצע קריינות בעבור סרט תיעודי מיוחד של ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק, ששמו: "Drain the Ocean". תוך שימוש באנימצית CGI, נשיונל ג'יאוגרפיק הוציא את המים מהאוקיינוסים וחקר את הגאוגרפיה של הקרקעית העצומה.
פרויקטים אחרונים
ברוקס נטל חלק בפאנל של במאים בפסטיבל החוגג את עבודתו של נטוזאקי שאנגיי ב-"New Federal Theatre" בתאריך ה-11 בפברואר 2007. ברוקס ביים את יצירתו של שאנגיי "Boogie Woogie Landscapes" שהועלתה ב-"John F. Kennedy Center for the Performing Arts" ובוסט אנד בלונדון.
בשנת 2006, Trekweb ו-TrekToday הכריזו כי ברוקס ייקח חלק בסרט "רמבו" הקרוב. ברוקס עצמו אמר מאוחר יותר כי העניין איננו על הפרק. הוא אמר: "פגשתי את מר סטאלון, לפני שנים רבות - יש לי כבוד רב למר סטאלון, תמיד היה לי. עם זאת, רמבו איננו בעתיד שלי".
בחודש מרץ 2007 אושר כי ברוקס יופיע בהפקה חדשה של "טמבורליין" מאת כריסטופר מרלו.
כחלק מהכניסה של ה-BBC לשוק האמריקאי של ספרים מוקלטים, ברוקס קריין ספר מוקלט מאת אלכס היילי - הרומן "Roots: The Saga of an American Family". זוהי הפעם הראשונה שבה רומן זה קיבל עיבוד אודיו. ברוקס עצמו כיכב בסרט הטלוויזיה "Roots: The Gift", המבוסס על הספר.
ברוקס השלים את העבודה על אלבומו המיוחל. הוא מכיל "אוסף של בלדות ושירי אהבה... אני מדבר על הכבוד שלי לאבא שלי, ולאמנים שאני מקשיב להם כל החיים שלי".
בחודש אוגוסט 2008, פורסם כי ברוקס יגלם את תפקידו של ווילי לומן, בהפקה חדשה של "מותו של סוכן", מחזהו של ארתור מילר.
ברוקס משתתף, מעת לעת, בכנסי מעריצים של "מסע בין כוכבים" מסביב לעולם.
חיים אישיים
בשנת 1976 ברוקס נישא לויקי לנורה ברוקס, סגנית דיקן בבית-הספר לאמנויות ולמדעים באוניברסיטת ראטגרס (שבו היא עבדה במשך יותר מ-30 שנים). לזוג שלושה ילדים (איינה, קברל, ואסנטה), והם מתגוררים בפרינסטון, ניו ג'רזי.
פדרו השני, מלך פורטוגל
פדרו השני, מלך פורטוגל (בפורטוגזית: Pedro II de Portugal; 20 באפריל 1648 - 9 בדצמבר 1706), היה מלך פורטוגל בין השנים 1683–1706.
ביוגרפיה
פדרו השני נולד בליסבון ב-20 באפריל 1648, לז'ואאו הרביעי, מלך פורטוגל ולואיסה דה גוסמן, בתם של חואן מנואל פרס דה גוסמן, דוכס מדינה-סידוניה השמיני וחואנה לורנצה גומז דה סנדובל אי לה סרדה.
בשנת 1666 השיג פדרו מספיק תמיכה כדי להכריח את אחיו אפונסו השישי, מלך פורטוגל לוותר על השלטון ולהגלות אותו לאיים האזוריים, ופדרו מונה לעוצר הממלכה. במהלך תקופת שלטונו כעוצר נחל פדרו שני ניצחונות חשובים על הספרדים, שהביאו בשנת 1668 לחתימה על הסכם ליסבון, בו הכירה ספרד בריבונותה של פורטוגל. בתמורה הכירה פורטוגל בריבונותה של ספרד במובלעת סאוטה שבמרוקו, כפי שתבעו תושבי המובלעת.. ב-12 בספטמבר 1683 מת אחיו אפונסו השישי, ופדרו עלה במקומו לשלטון. פדרו הצטיין בחריצותו ובתבונתו, ותמך בממלכת ספרד במאבקיה השונים באירופה. בתחילת מלחמת הירושה הספרדית תמך פדרו בצרפת וספרד, אך בשנת 1703 חתם על ברית עם ממלכת בריטניה הגדולה, ושלח את צבאו להילחם לצד אוסטריה ובריטניה בפלישתם לספרד.
ב-9 בדצמבר 1706 תוך כדי המלחמה, מת פדרו השני באלקאנטרה, ובנו ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
בשנת 1668 התחתן פדרו עם מריה פרנצ'סקה מסבויה, בתם של קרלו אמדאו, דוכס נמור ואליזבת דה בורבון, ממנה הייתה לו בת אחת:
בשנת 1687 התחתן פדרו עם מריה סופיה מנויבורג, בתם של פיליפ וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ ואליזבת אמליה, רוזנת הסן-דרמשטדט, ממנה היו לו 7 ילדים:
בנוסף היו לפדרו כמה ילדים לא חוקיים מפילגשיו השונות.
ג'ורג' לבנטון
ג'ורג' (יז'י) לבנטון (29 ביולי 1923 – 26 באוגוסט 2021) היה רופא, מומחה למחלות אף אוזן גרון וכירורגיה של ראש וצוואר, כיהן כמנהל מחלקת א.א.ג. בבית החולים ע"ש שיבא (1963 עד 1990) וכראש חוג א.א.ג. בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
ילדותו ונעוריו
לבנטון נולד לאנטול (נתן) לבנטון, סוחר בטקסטיל, וללידיה לבית גולינסקי בלודז' שבפולין. בשנת 1927 עבר עם משפחתו ללבוב לרגל עסקי אב המשפחה. ב-1941 סיים את לימודיו התיכוניים בלבוב. עם פלישת הגרמנים לברית המועצות ביוני 1941 נמלט מזרחה והגיע לחרקוב.
לימודים, עלייה לישראל ושירות צבאי
עם הגיעו לחרקוב ב-1941 התקבל לבית הספר לרפואה, ובחודש ספטמבר 1941 פונה ביחד עם כל הפקולטה לבית הספר לרפואה Orenburg University. ב-1946 סיים בהצטיינות את לימודי הרפואה, ולאחר מכן חזר לפולין ומצא שכל משפחתו נספתה למעט אחותו ששרדה. באותה שנה התחיל לעבוד בבית חולים אוניברסיטאי בלודג' כאסיסטנט א.א.ג.. ב-8 באוגוסט 1948 עלה בטרנספורט לישראל ושימש כרופא האנייה. כשהגיע לישראל גויס לצה"ל ושירת במלחמת השחרור כרופא גדוד 82, חטיבה 8 של יצחק שדה. עם תום המלחמה עבר לבית חולים צבאי מספר 5 (תל השומר) במחלקת א.א.ג..
חיים אישיים
היה נשוי לאורה לבית הלמר עד למותה ב-2019.
נפטר באוגוסט 2021. הותיר אחריו בת ושתי נכדות.
ג'ון מאת'ר
ג 'ון קרומוול מאת'ר (נולד ב-7 באוגוסט 1946, רואנוק, וירג'יניה) הוא אסטרופיזיקאי אמריקאי, קוסמולוג וחתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2006 על עבודתו על בתחום קרינת הרקע הקוסמית באמצעות לוויין קובי בשיתוף עם  ג'ורג' סמוט.
מחקרם סייע לאמת את תאוריית המפץ הגדול. בהתאם לנימוקי ועדת פרס נובל: "ניתן לראות בפרויקט קובי נקודת ההתחלה של הקוסמולוגיה כמדע מדויק."
מאת'ר הוא אסטרופיזיקאי בכיר במרכז טיסות החלל גודארד של סוכנות החלל האמריקאית במרילנד ומשמש פרופסור נילווה לפיזיקה באוניברסיטת מרילנד. ב-2007, מאת'ר נכלל ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם של הטיים מגזין. בחודש אוקטובר 2012, הוא אוזכר שוב על ידי המגזין טיים, בגיליון מיוחד תגליות חדשות בחלל, כאחד של מ-25 האנשים המשפיעים ביותר בתחום החלל.
מאת'ר גדל והתחנך בניו ג'רזי, שם סיים לימודי תיכון בשנת 1964. בשנת 1968 סיים תואר ראשון בפיזיקה בהצטיינות יתירה במכללת סווארת'מור. בשנת 1974 סיים דוקטורט בפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בין השנים 1974–1976 עשה פוסט דוקטורט באוניברסיטת קולומביה ובמרכז החלל גודארד.
Starships
Starships (בעברית: חלליות) הוא סינגל של הזמרת הטרינידדית ניקי מינאז'. השיר יצא לאור ב-14 בפברואר 2012 כסינגל הראשון מאלבום האולפן השני של מינאז', Pink Friday: Roman Reloaded.
השיר הגיע לחמשת המקומות הראשונים במגוון מדינות. במצעד הסינגלים הבריטי הגיע השיר למקום השני, מיקום שיא לשיר סולו של ראפרית. השיר הגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים האמריקאי בילבורד הוט 100, שם שבר שיא והיה לשיר הראשון ששהה בעשרת המקומות הראשונים במצעד במשך 21 שבועות רצופים. נכון לינואר 2013 מכר השיר מעל ל-7.2 מיליון עותקים ונחשב לאחד הסינגלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. בארצות הברית הגיע השיר למעמד פלטינה 6x. השיר נכלל במשחקי הווידאו "Dance Central 3" ו-"Just Dance 2014".
תרופות טרטוגניות
תרופות טרטוגניות (בעברית: תרופות מְפַגְּמוֹת) הן תרופות אשר ניתנות במהלך ההיריון ובעלות פוטנציאל לגרימת מומים ובעיות התפתחותיות בעובר. עד שנות ה-50 הייתה סברה כי העובר מוגן במהלך ההיריון ברחם אימו מכל גורם סביבתי חיצוני. אולם, בשנות ה-50 חוקר אוסטרלי שם לב לעובדה כי באחוז גבוה (30 אחוז) מהילודים שאמם חלתה באדמת במהלך ההיריון נוצרו מומים מולדים כמו בעיות בעיניים, בעיות מוחיות ולבביות. כעבור 10 שנים נוספות התעורר לראשונה החשד בקיומן של תרופות אשר ניתנות לאם מסיבות שונות ופוגעות בעובר. אלו הן התרופות הטרטוגניות. קיימות מספר תרופות הנחשבות טרטוגניות, אשר פוגעות במנגנונים שונים ומביאות לכדי התפתחות לא תקינה. דוגמאות לתופעות הלוואי של התרופות הטרטוגניות יבואו לידי ביטוי בבעיות תפקודיות, בעיות סוציאליות, מומים או אף מות העובר.
טרנזילה
טְרנזילה (Tranzila) היא חברה ישראלית שמספקת שירותי סליקת כרטיסי תשלום וניהול עסקאות מתקדם עבור המסחר האלקטרוני של חברות ישראליות.
המערכת של החברה, הקרויה באותו שם, נוסדה בשנת 1999 על ידי איציק נוסצקי מחברת אינטרספייס. בהמשך נפרדה היחידה המפעילה את המערכת מחברת אינטרפייס והפכה לחברה בפני עצמה - חברת טרנזילה. משרדי החברה שוכנים בנתניה, ומועסקים בה כ-70 עובדים, בניהולו של המנכ"ל גדי בלנדר.
תולדות החברה
ב-2004 היחידה שניהלה את המערכת נפרדה מאינטרספייס ונרשמה כחברה עצמאית. ב-2006 הייתה לחברה הראשונה בישראל לקבל אישור ולעבור תהליך הסמכה ואישור לפרוטוקול האבטחה 3DS מMasterCard וVisa העולמיות. בעזרת הידע שנצבר ודרך מערכות שעברו הסמכה, הנחתה ועזרה טרנזילה לחברות האשראי הישראליות לעבור בעצמן הסמכה.
ב-2010 היו מערכות חברת טרנזילה מהראשונות בישראל להציג תעודת אבטחה המאשרת שמערכת הסליקה עומדת בתקן אבטחה עולמי בדרגה הגבוה ביותר PCI DSS level-1. באותה שנה, טרנזילה היא החברה הראשונה בישראל, ומן הבודדות מחוץ לארצות הברית אשר חתמה על הסכם שיתוף פעולה עם חברת פייפאל העולמית.
ב-2012 מונה כמנכ"ל החברה גדי בלנדר שכיהן עד אז כסמנכ"ל המסחרי של החטיבה העסקית של חברת נטוויז'ן.
ב-4 באפריל 2017 העניק בנק ישראל רישיון ״סולק״ לחברה, כדי לאפשר לה להפוך בעתיד לחברת כרטיסי אשראי, אחרי למעלה מעשרים שנה שבהן היו רק שלוש חברות כרטיסי אשראי בישראל.
גמא בקסיופאה
γ (גמא) בקסיופאה הוא כוכב הנמצא במרחק של 550 שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים קסיופאה עם בהירות נראית שמשתנה בין דרגה 3.0 לדרגה 1.6. זהו אב טיפוס לסוג של כוכבים משתנים הנקראים על שמו משתני γ בקסיופאה. הכוכב נמצא במרכז האסטריזם בצורת W שמזוהה עם הקבוצה. למרות מיקומו הבולט בקבוצה עתיקה שמוכת מימי קדם, הכוכב לא קיבל שם משלו והוא בין הכוכבים הבהירים ביותר שאין להם שם.
תכונות
בהירות הכוכב משתנה בצורה לא צפויה והגיעה בשיאה לדרגה 1.6, אך נחלשה לאחר מכן לדרגה 3 ומאז שוב עלתה בהדרגה. כיום יש לכוכב דרגת בהירות 2.15, כלומר למעשה זהו כיום הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה. העובדה שהכוכב לא קיבל שם בימי קדם למרות בהירותו, מרמזת שייתכן שהיה אז עמום בהרבה לעומת בהירותו הנוכחית. השינויים הפתאומיים בבהירות נובעים ככל הנראה מאירועי זריקת חומר מקו המשווה של הכוכב אל הדיסקה המקיפה אותו והתנגשות החומר הנזרק עם החומר המקיף גורמת להתחממות הדיסקה ולעלייה בבהירות. בגלל הקושי להבדיל בין הקרינה הנפלטת מהכוכב עצמו ובין הקרינה הנפלטת מהדיסקה נתוני המסה, הרדיוס והטמפרטורה של הכוכב אינם ודאיים. עם זאת נראה שמסתו גדולה מספיק על מנת שיסיים את חייו כסופרנובה.
מערכת
ל-γ בקסיופאה יש בן זוג ספקטרוסקופי, כלומר שלא ניתן לצפייה ישירה וקיומו הוסק ממדידות ספקטרוסקופיות של אור הכוכב. לבן הזוג מסה לא ידועה, אך היא קטנה בהרבה ממסתו של הכוכב הראשי והם מקיפים זה את זה בזמן הקפה של מעט יותר מ-200 ימים במרחק של פחות משתי יחידות אסטרונומיות. במרחק של כ-2 שניות קשת נמצא כוכב נוסף המסומן כ-γ בקסיופאה B שלו דרגת בהירות 11 והוא ככל הנראה כוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב מסוג ספקטרלי F6. הוא מקיף את הזוג γ בקסיופאה A במרחק של כ-370 יחידות אסטרונומיות בזמן הקפה של לפחות 1,500 שנים. במרחק של כ-54 שניות קשת נמצא כוכב נוסף עם דרגת בהירות 13, המסומן כ-γ בקסיופאה C, אך הוא ככל הנראה לא קשור למערכת γ בקסיופאה ורק במקרה נמצא על אותו קו ראייה.
יוהאן ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר
יוהאן ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר (בגרמנית: Johann Ernst I.Herzog von Sachsen-Weimar; 21 בפברואר 1594 – 6 בדצמבר 1626), היה דוכס סקסוניה-ויימאר בין השנים 1605–1620.
ביוגרפיה
יוהאן ארנסט נולד ב-21 בפברואר 1594 באלטנבורג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-ויימאר, ליוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר, ולדורותיאה מריה מאנהלט, בתו של יואכים ארנסט, נסיך אנהלט.
בשנת 1605 מת אביו יוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר, ויוהאן ארנסט עלה לשלטון במקומו. בשנת 1608 החל יוהאן ארנסט ללמוד באוניברסיטת ינה, ובשנת 1613 יצא לטיול עם אחיו בצרפת, בריטניה והולנד. בשנת 1617 במהלך הלווייתה של אמו, הקים יוהאן ארנסט את האגודה מניבת הפירות (Fruchtbringende Gesellschaft). עם פרוץ מלחמת שלושים השנים הצטרף יוהאן ארנסט לפרוטסטנטים, ואף השתתף בקרב ההר הלבן. בשנת 1620 מונה אחיו וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר לעוצר במקומו, ולאחר שיוהאן ארנסט סירב לחזור ולהישבע אמונים לקיסר, איבד את חזקתו על הדוכסות. לאחר מכן לחם יוהאן ארנסט נגד בית הבסבורג בהולנד ובווסטפאליה כחלק מהצבא הדני. בשנת 1626 יצא יוהאן ארנסט להילחם עבור ארנסט פון מנספלד, ונהרג במהלך קרב בהונגריה.
כביש A5 (בריטניה)
כביש A5 (באנגלית: A5 road) הוא כביש ראשי הממוקם באנגליה וויילס ומחבר בין מארבל ארץ' בלונדון להוליהד בצפון-מערב ויילס.
היסטוריה
מקורותיו של הכביש המודרני הם באיחוד אנגליה ואירלנד בשנת 1800, כאשר נולד הצורך לשפר את התנועה בין לונדון ודבלין. שלטונות הממלכה החלו ברכישה ובניה של חלקים שונים לאורך הציר המתוכנן, כאשר חלקים רבים מהכביש התבססו על דרך רומית עתיקה אשר חיברה את לונדון לוויילס (דרך וטלינג). הכביש תוכנן באופן זה לחבר את לונדון והעיר הוליהד, אנגלסי שבצפון ויילס, מעיר נמל זו היה ניתן לקחת מעבורת ישירה לדבלין.
בשנת 1810 המשימה ההנדסית של הקמת הציר במלואו ניתנה לתומאס טלפורד. החצי הראשון של הכביש היה פשוט יחסית לבנייה משום שהתבסס על הציר הרומאי וחלקי כביש קיימים בין לונדון לשרוזברי. משום כך, בחלק זה של הכביש הוא מאופיין בקטעים יחסית ישרים. בניית הכביש בתוך ויילס דרשה תכנון רב יותר משום האופי ההררי של צפון ויילס. חלק זה של הכביש שזכה לכינוי "כביש הוליהד" הושלם לבסוף בשנות ה-30 של המאה ה-19, עם זאת מספר שנים לאחר מכן בשנת 1848, הפך הציר לפחות חשוב עם הופעת הרכבת והקמת קו צ'סטר - הוליהד.
הכביש הוא מהוותיקים בבריטניה והוא עדיין ממוקם ברובו לאורך הציר המקורי שבו נבנה. עם זאת, לאורך השנים ובמיוחד החל מהמחצית השנייה של המאה ה-20, בחלקים רבים מהציר נסללו כבישים מהירים חלופיים, העוקפים את הכביש המקורי ובמקומות אחרים הכביש עצמו שודרג והורחב. כיום רוב הציר בין לונדון להוליהד קיים גם כמערכת כבישים מהירים.
ה-A5 נבנה במיוחד כדי לאפשר כרכרות דואר ומסע. בחלקים רבים מהכביש בוויילס, נשתמרו המאפיינים ההיסטוריים שלו ומספר קטעים הוגדרו כדרך היסטורית לשימור. מאפיינים אלו כוללים בתי אגרה לצד הדרך, מבני אחסון לשימוש הובלת משאות לאורך הציר ואבני מיל ייחודיות בכל מיל לאורך הכביש.
קטע לונדון - שרוסברי (אנגליה)
ה-A5 יוצא ממארבל ארץ' במרכז לונדון ועולה לכיוון צפון-מערב בציר ישר יחסית, המייחד אותו מרוב הכבישים בלונדון. בחלקו הראשון הכביש הוא חלק מדרך אג'וור הנקרא כך כי הוא נמצא על הדרך לאג'וור, לאחר שהכביש עובר את אג'וור המספור המקורי שלו A5 נעלם והציר המקורי נקרא A5183, אשר עובר דרך אלסטרי, סינט אלבנס ועד לצומת התשיעית של ה-M1, כאשר ה-A5 חוזר לשמו המקורי. משם הוא ממשיך צפונה ועובר דרך דונסטבל, הוקליף ובהמשך מתרחב לכביש דו-נתיבי העוקף את ליטל-בריקהיל.
לאחר מכן, הנתיב המקורי ממשיך בקו ישר ועוקף את מילטון קיינס, בשנת 1980 נפתח כביש רחב אשר נכנס ומתחבר עם מערכת הכבישים ממערב לעיר עצמה. ביציעה הצפונית מהעיר הכביש חוזר לנתיבו המקורי, הישר וחוזר לכביש חד-נתיבי וממשיך כך לטאוצ'סטר. כ-11 ק"מ צפונית משם הכביש עובר את העיירה וידון בק בצומת עם ה-A45 וכ-10 ק"מ צפונית משם בהמשך הכביש הוא עובר בגשר מעל הכביש המהיר ה-M45, בסמוך למחלף הכבישים M1 ו-M45.
משם הוא מבצע מעקף קל מנתיבו המקורי בסמוך לעיר ראגבי, מספר ק"מ לאחר מכן הוא עובר את נהר האבון וממשיך כשהוא עובר מתחת לגשר של הכביש המהיר ה-M6. משם הוא ממשיך ונפגש בצומת עם ה-A426, עובר את נהר הסוייפט ונפגש עם ה-A4303 ממזרח לעיירה לוטרוורף. כ-9 ק"מ במעלה הכביש הוא נפגש במחלף עם הכביש המהיר ה-M69, עובר בין היקלי לניונטן, עובר דרך את'רסטון ובהמשך הוא נפגש במחלף עם הכביש המהיר ה-M42.
לאחר מכן הנתיב המקורי ממשיך בקו ישר בתור ה-B5404, בעוד שה-A5 נכנס במעקף לחלק הדרומי של העיר טמוורת', הוא חוזר לנתיבו המקורי במחלף עם ה-A38 ולאחר כקילומטר וחצי מתחבר למחלף העולה לכביש המהיר ה-M6. שני הכבישים מקבילים אחד לשני במשך מספר קילומטרים כאשר במספר נקודות הם עוברים אחד את השני עד שהם מתחברים שוב במחלף בפרוורים הדרומיים של העיר קנוק ושוב מספר קילומטרים מערבית משם. לאחר המחלף, ה-A5 נפגש בצומת עם ה-A449 וממשיך בכביש חד-נתיבי לכיוון מערב, חוצה את תעלת שרופשייר, את כביש A41 ונכנס לטלפורד.
שם הוא נעלם למשך כ-5 קילומטרים כאשר בנתיבו המקורי נמצא כביש B-5061 אשר מתחבר ביציאה מהעיר עם הכביש המהיר M54, אשר מסתיים בנקודה זו והופך ל-A5. בהמשכו (לכיוון מערב) של ה-M54, ה-A5 ממשיך וכשהוא מגיע לעיר שרוסברי הוא עוקף אותה מדרום ומשם עולה לכיוון צפון-מערב, חוצה את נהר הסוורן. משם הוא ממשיך לכיוון אוסווסטרי, עוקף אותה מכיוון מזרח וממשיך לכיוון צפוני במקביל לגבול האנגלי-וולשי, באזור צ'ירק הוא חוצה את נהר הקריוג (שלוחה של נהר הדי) ובכך נכנס לתוך ויילס.
קטע שרוסברי - הוליהד (ויילס)
לאחר שה-A5 עובר את הגבול לתוך ויילס, הוא פונה שמאלה בצומת עם ה-A483 צפונית לצ'ירק וממשכיך לכיוון מערב אל תוך עמק הדי, לצד נהר הדי. משם הוא ממשיך דרך ל'אנגול'ן וקורוון, שם הוא חוצה את נהר הדי וממשיך מערבה לאורך נהר האוון אלוון עד לקריגידרודיון, משם הוא ממשיך בכיוון צפון-מערב ולאחר כ-8 קילומטרים, עובר על גשר ווטרלו שהקים טלפורד ב-1815 מיד לפני שהכביש ממשיך דרך בטווס-אי-קוייד ונכנס לשמורת סנודוניה צפונית להרי סנודון. בתחום השמורה ממשיך הכביש בכיוון מערב לאורך נהר הקונווי, הוא עובר את בטסיקוויד, קפל קוריג ולאחר מכן עובר לצד אגם ל'ין אוגוון. משם הוא ממשיך לכיוון צפון, יוצא מתחום השמורה, עובר דרך בת'סדה ומתחבר במחלף עם ה-A55 (כביש האקספרס של צפון ויילס).
לאחר מכן הוא ממשיך, עובר את ל'אנדגאי ונכנס לתוך בנגור, שם הוא מתעקל לאורך מרכז העיר ועובר את מצר מנאי על גשר מנאי אל תוך האי אנגלסי. משם הוא ממשיך לכיוון דרום-מערב אל תוך העיירה ל'אנוויירפול'גוונגיל', מכאן הוא ממשיך וחוצה את האי אנגלסי לכיוון צפון-מערב במקביל ל-A55, עד ששני הכבישים נפגשים בסמוך לנמל הוליהד, לצד קשת האדמירלות.
ברנדה הווארד
ברנדה הווארד (באנגלית: Brenda Howard; 24 בדצמבר 1946 – 28 ביוני 2005) הייתה פעילה למען זכויות ביסקסואלים ולהט"ב, ופמיניסטית סקס-פוזיטיבית. אחת מהמארגנים של מצעד הגאווה הראשון, וידועה בשל כך בתור "אם הגאווה".
ביוגרפיה
נולדה ברובע הברונקס וגדלה בלונג איילנד. למדה סיעוד רפואי במנהטן.
בשנות ה-60 הייתה פעילה בתנועת המחאה נגד מלחמת וייטנאם. ב-1969 חייתה בקומונה של פעילי המחאה, וכמו נשים רבות אחרות בתנועת האנטי-מלחמה, פיתחה ביקורת רבה על הדומיננטיות של גברים בתנועה, וכתוצאה הפכה גם לפעילה פמיניסטית.
כשפרצו מהומות סטונוול - אשר היוו נקודת מפנה בתנועת השחרור הלהט"בית - הווארד הייתה בין המשתתפות. חודש לאחר המהומות היא ארגנה עצרת זיכרון, ושנה לאחר המהומות, היא ארגנה את מצעד יום השחרור הראשון ברחוב כריסטופר (שם נמצא פונדק סטונוול) לכבוד יום השנה של המהומות. הצעדה הייתה צעדת הגאווה הראשונה בעולם, ופעילותה עודדה צעדות נוספות בערים וארצות שונות.
הווארד גם הגתה את הרעיון של שבוע שלם של פעילויות סביב הצעדה, רעיון שהוליד את חגיגות הגאווה אשר נהוגות עד היום ברחבי עולם בחודש יוני. פעילותה בתקופה זו זיכתה אותה בכינוי "אם הגאווה". הווארד עצמה, יחד עם פעילי הלהט"ב סטיבן דונלדסון ול. קרייג שונמקר, טבעו את המילה "גאווה" ביחס לתנועת הזכויות הלהט"בית והפכו אותה לפופולרית.
הווארד הייתה פעילה במשך יותר משלושה עשורים בסוגים שונים של אקטביזם ובארגונים שונים, כגון חזית השחרור הגאה (Gay Liberation Front), ACT UP, Queer Nation, ודרך הקואליציה לזכויות הומו-לסביות גם עזרה לקדם חקיקה במועצת העיר ניו יורק. היא הייתה היו"ר של האיחוד האקטיביסטי הגאה (Gay Activists Alliance).
ב-1987 הווארד הייתה בין המייסדות של הארגון New York Area Bisexual Network, אשר ריכז פעילויות ושירותים המיועדים לקהילה הביסקסואלית הגדלה של האזור. היא גם הייתה מהפעילות הראשונות בארגון הפוליטי BiPAC, רכזת אזורית של BiNet USA, ומנחה בקבוצת הדיון הביסקסואלית-בדס"מית, ואף הקימה את הקבוצה הראשונה של אלכוהוליסטים אנונימיים עבור ביסקסואלים.
ברמה הארצית, פעילותה של הווארד כללה עבודת ארגון של הצעדה על וושינגטון למען שחרור וזכויות הלהט"ב (March on Washington for Lesbian, Gay and Bi Equal Rights and Liberation) ב-1993, שם הייתה יו"ר של בלוק ה"לת'ר" (Leather - זהות ואורח חיים שמבוססים על פרקטיקות מיניות בדס"מיות ופרפורמנס שכולל לבוש פטישיסטי, שהתחיל בקרב קהילות הומואים וגדל לכדי זהות להט"בית נפוצה, שכוללת "משפחות לת'ר" פוליאמוריות ודגל גאווה); וכן של אירועי 25 שנה לסטונוול ב-1994.
בנוסף להיותה ביסקסואלית גלויה, הייתה הווארד פוליאמורית ובדס"מית.
הווארד נפטרה מסרטן ב-28 ביוני 2005. היא הותירה אחריה בן זוג, לארי נלסון.
הפרס על שם ברנדה הווארד
הפרס על שם ברנדה הווארד נוסד בשנת 2005 בסניף קווינס של ארגון PFLAG (הארגון של הורים ובעלי ברית של להט"בים). זה היה הפרס המרכזי הראשון מידי ארגון להט"ב שנקרא על שם אדם ביסקסואלי. הפרס, אשר ניתן כל שנה, מכיר באדם או ארגון הפועל למען הקהילה הביסקסואלית, ושעבודתם למען הקהילה הלהט"בית הרחבה מייצגת את החזון, העקרונות, והשירות הקהילתי של ברנדה הווארד, אשר הייתה מודל לחיקוי עבור כל הקהילה.
הכרה ואזכורים אחרים
הווארד נבחרה על ידי ה-Equality Forum בתור אחת מ-31 האייקונים של חודש הגאווה ב-2013. ב-2014, פרויקט טרבור בחר בה בתור מודל לחיקוי במסגרת פרויקט חודש היסטוריית נשים, ששם דגש על נשים ששינו את העולם לטובה. מארגני הפרויקט ציינו שברצונם לא רק לציין את חודש הגאווה, אלא "להאיר בזרקור את ההשפעה שהייתה ועודנה - ואשר לעיתים קרובות נמחקת - של נשים להט"ביות על הנוער".
הספר "לצאת מהארון כביסקסואלית" של ג'. פ. פישר, 2014, מוקדש להווארד.
אבזיה
אַבַּזְיָה (בלועזית: Abasia; מיוונית: א-בסיס, ללא בסיס) היא חוסר היכולת ללכת בגלל ירידה בקואורדינציה המוטורית.
המונח מכסה מגוון של הפרעות רפואיות כגון:
אבזיה מלווה לעיתים קרובות על ידי אסטזיס, חוסר יכולת לעמוד. שילוב של לקויות אלו המכונה אסטזיה-אבזיה.
מוכרת גם אבזיה ממניעים נפשיים, במצב זה אין כל ליקוי שרירי או עצבי, אך למרות זאת האדם אינו מסוגל ללכת.
טון מרטי
טון מרטי (באנגלית: ToonMarty) היא סדרת הנפשה קנדית לילדים מסוגת קומדיה והרפתקאות, אשר בוימה על ידי שון סקוט והופקה על ידי Sardine Productions, הידועה בהפקת הסדרה "הדג שלי שטן".
הסדרה שודרה לראשונה בקנדה בערוץ Teletoon החל מה-1 במאי 2017 עד ה-25 במאי באותה שנה. בישראל, כאשר חלק מפרקי הסדרה שודרו בה לראשונה, הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב לעברית בערוץ ניקלודיאון ב-9 באפריל 2017, והסתיימה באותה שנה. לסדרה הופקה עונה אחת בעלת 40 פרקים באורך 11 דקות.
תקציר העלילה
הסדרה עוסקת במרטי, פסל שהתעורר לחיים לאחר שפגע בו ברק, אשר בכל יום עובר הרפתקה מצחיקה ומשוגעת יחד עם חבריו.
מדבבים בעברית
הסדרה בדיבוב העברי בוימה על ידי תומר שביט, והופקה על ידי ענבר שטגר עזרא.
פדרו השלישי, מלך פורטוגל
פדרו השלישי (בפורטוגזית: Pedro III; 5 ביולי 1717 – 25 במאי 1786) היה מלך פורטוגל בין השנים 1777–1786.
חייו
פדרו השלישי נולד בליסבון ב-5 ביולי 1717, לז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל ומריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואלאונורה מגדלנה מנויבורג.
בשנת 1777 מת אחיו ז'וזה הראשון, מלך פורטוגל, ופדרו הומלך יחד עם אשתו מריה הראשונה, מלכת פורטוגל, בתו של ז'וזה. פדרו לא השתתף כמעט בניהול הממלכה, והעביר את רוב זמנו בציד. פדרו הגן על האצולה הבכירה בפורטוגל, והתייחס באופן מתון לישועים.
ב-25 במאי 1786 מת פדרו השלישי בקלוז, ואשתו מריה הראשונה, מלכת פורטוגל תפסה את השלטון לבדה.
משפחתו
בשנת 1760 התחתן פדרו עם מריה הראשונה, מלכת פורטוגל, ממנה היו לו 7 ילדים:
ישראל ברי"ל
ביוגרפיה
בשנת ה'תקמ"ב מונה לרבה של קהילת וארפלוטה, שבמחוז וספרם. כיהן ברבנות הקהילה עד לפטירתו. הרב בריל נפטר בט"ו בשבט ה'תקס"ח, פברואר 1808. אשתו זכתה להאריך ימים עד לפטירתה שלושים שנה מאוחר יותר.
משפחתו
לרב בריל לא היה בן, אך זכה להשיא את בנותיו לרבנים ולאישים ידועים:
בלדווין הרביעי, רוזן פלנדריה
בלדווין הרביעי, רוזן פלנדריה (980-1035) הידוע גם כבולדווין המזוקן, היה איש אצולה צרפתי ורוזן פלנדריה. הוא מלך משנת 987 עד מותו ב-1035. תחת שלטונו הפכה פלנדריה לאחד הכוחות החזקים ביותר במערב אירופה.
קורות חיים
בלדווין היה בנו של ארנולף השני, רוזן פלנדריה ושל רוצאלה מאיטליה. כשאביו מת בשנת 987 ירש אותו בלדווין כרוזן של פלנדריה. אמו, רוצאלה שלטה כעוצרת בשמו עד שהגיע לגיל המתאים. לאחר מות אביו, התחתנה רוצאלה עם רובר השני, מלך צרפת. כשרובר התגרש ממנה בשנת 991 בלדווין מרד בו. כשהגיעו למשא ומתן, הוחזרו לבלדווין מחוזות שנלקחו מפלנדריה בעבר. בלדווין קיבל את מחוז זיילנד מהיינריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה תמורת שירותיו הצבאיים. הכלכלה של פלנדריה ראתה חיזוק עצום בתקופתו של בלדווין הרביעי.
זכריא אבוח'לאל
זכריא אבוח'לאל (בערבית: زكريا أبوخلال; נולד ב־18 בפברואר 2000) הוא כדורגלן מרוקאי-הולנדי המשחק בעמדת החלוץ בטולוז ובנבחרת מרוקו.
קריירה
אבוח'לאל גדל בפ.ס.וו. איינדהובן, וערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת ב-12 במאי 2019 בהפסד 0–1 לא.ז. אלקמאר.
ב-1 ביולי 2019 חתם בא.ז. אלקמאר. ב-18 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה בקבוצה בניצחון 0–2 על הראקלס אלמלו. ב-4 בנובמבר 2020 כבש שער בכורה בתיקו 4-4 נגד ספרטה רוטרדם.
נבחרת מרוקו
אבוח'לאל נולד בהולנד, לאב לובי ולאם מרוקאית, ושיחק בנבחרות הנוער בהולנד. הוא החליט לא לייצג את הולנד אלא את נבחרת מרוקו אלייה זומן בנובמבר 2020. הוא הופיע עבור מרוקו לראשונה בניצחון 4–1 במוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021 על הרפובליקה המרכז אפריקאית ב-13 בנובמבר 2020, וכבש את השער הרביעי של קבוצתו בהופעת הבכורה שלו.
נכלל בסגל נבחרת מרוקו לטורניר מונדיאל 2022, ואף זכה לכבוש ב-27 בנובמבר את השער השני בניצחון 0–2 על נבחרת בלגיה במסגרת שלב הבתים.
קרין בן-יוסף
קרין בן-יוסף (נולדה ב-1981) היא מנצחת ישראלית.
ביוגרפיה
בן-יוסף זכתה במקום הראשון בתחרות הניצוח "היידן" שנערכה באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים. בעקבות קונצרט הזכייה, בו ניצחה על הסינפונייטה הישראלית באר שבע, הוזמנה להתמודד על תפקיד מנצחת הבית של התזמורת וזכתה במינוי החל מעונת 2007—2008 ועד עונת 2010—2011.
קרין בן-יוסף הייתה מנצחת ומנהלת מוזיקלית של התזמורת הסימפונית הבין-דורית בהוד השרון משנת 2009 ועד שנת 2013.
באופרה הישראלית החדשה ניצחה על הפקות דון פסקואלה (2014), רומיאו ויוליה (2016) ולה-בוהם (2017). כמנצחת אורחת היא ניצחה על תזמורות רבות בישראל ומחוצה לה, ובכלל זה הקאמר-פילהרמוני גראץ והתזמורת הסימפונית הממלכתית של סנקט פטרבורג.
אי-שוויון ניוטון
במתמטיקה, אי-שוויון ניוטון (באנגלית: Newton's inequalities) מתייחס לקבוצה של אי-שוויונות הנקראים על שם אייזק ניוטון. ניוטון ניסח והוכיח את האי-שוויונות האלה בספרו אריתמטיקה אוניברסלית (1707), במסגרת ההרחבה שנתן לכלל הסימנים של דקארט.
ניסוח האי-שוויונות
יהיו a1, a2, ..., an מספרים ממשיים. נסמן ב- \sigma_k את הביטוי הסימטרי האלמנטרי ה-k במספרים אלו (כלומר ערכו של \sigma_k הוא הערך של הפונקציה הסימטרית האלמנטרית ה-k כשמציבים במשתנים שלה את מספרים אלו), ונגדיר את הממוצעים הסימטריים האלמנטריים כ-:
.
אי-שוויון ניוטון קובע כי הממוצעים הסימטריים מקיימים את האי-שוויון:
כיוון שהערכים של הפונקציות הסימטריות האלמנטריות של קבוצה של n מספרים ממשיים הם למעשה המקדמים של פולינום ממעלה n ששורשיו הם המספרים הממשיים האלה, ניתן לנסח מחדש את האי-שוויון כטענה על מקדמי פולינום שכל שורשיו ממשיים:
,
כאשר a_k הוא מקדם הפולינום ה-k.
פרנסיסקו וסקס דה קורונדו
ראשית חייו
קורונדו נולד למשפחה אצילה בסלמנקה שבספרד כבנם השני של חואן וסקס דה קורנדו אי סוסה דה אויואה (Juan Vásquez de Coronado y Sosa de Ulloa) ואיסבל דה לוחן (Isabel de Luján). חואן וסקס עבד בכמה משרות במנהל של ממלכת גרנדה שנכבשה זה לא מכבר תחת המושל הראשון איניגו לופס דה מנדוסה (Iñigo López de Mendoza).
ב-1535, בגיל 25 בערך, עקר פרנסיסקו וסקס דה קורונדו למלכות המשנה של ספרד החדשה (כיום מקסיקו), כחלק מן הפמליה של המשנה למלך הראשון, אנטוניו דה מנדוסה, שאביו היה הפטרון של אביו של קורונדו. בספרד החדשה נישא קורונדו לבאטריס דה אסטרדה (Beatriz de Estrada) המכונה "המלאך" (la Santa), אחותה של לאונור דה אסטרדה ובתו של הגזבר והמושל אלפונסו דה אסטרדה אי אידיאלגו (Alonso de Estrada y Hidalgo), לורד פיקון (Picón – עיירה בספרד), ואשתו מרינה פלורס גוטיירס דה לה קבלריה (Marina Flores Gutiérrez de la Caballería) שהייתה ממשפחת אנוסים של יהדות ספרד. קורונדו ירש חלק גדול מהאחוזה המקסיקנית של באטריס והיא ילדה לו שמונה ילדים.
הכנות
בספרד החדשה קיבל קורונדו את משרת המושל של ממלכת נואבה גליסיה (גַלִיסְיָה החדשה, פרובינציה של ספרד החדשה השוכנת בצפון מערב מקסיקו וכללה את מדינות מקסיקו חליסקו, סינלואה ונאיאריט של ימינו). בקרב הספרדים התהלכה אז האגדה בדבר שבע ערי הזהב של סִיבּוֹלָה (Cíbola), על פיה מצפון לספרד החדשה שוכנת ממלכה ובה שבע ערים עשירות מאוד. העובדה שרק החוף המזרחי של יבשת אמריקה הצפונית מופה בתקופה זו ולא היה ידוע דבר על פנים היבשת צפונית למקסיקו של ימינו העניקה לאגדה נופך של אמינות. על מנת לברר האם האגדה נכונה שלח קורונדו ב-1539 את הכומר הפרנציסקני מרקוס דה ניסה ואת העבד המשוחרר אסטוואניקו (כינוי חיבה לאסטבן) בראש משלחת צפונה. שני אלו נבחרו משום שהכירו את תרבותם ומנהגיהם של האינדיאנים בגבול הצפוני של ספרד החדשה. דה ניסה פעל שנים רבות בקרב האינדיאנים בגבול הצפוני של ספרד החדשה ואֶסְטֶוַואנִיקוֹ היה אחד מארבעת הניצולים היחידים מתוך 400 ממשלחתו של פַּאנְפִילוֹ דֶה נַארְוַואֶס (Pánfilo de Narváez) שיצאה מפלורידה ב-1528 ונתגלו ב-1536 כשהם קרובים למות באזור הנהר סינלואה, כ-1,100 קילומטרים צפונית מערבית למקסיקו סיטי. ארבעת הניצולים עברו ברגל במשך שמונה שנים שני שלישים מיבשת אמריקה הצפונית. במשך זמן זה פגש אסטוואניקו אינדיאנים בני שבטים רבים.
אנטוניו דה מנדוסה שהתרשם מסיפוריו של דה ניסה שלח את מלצ'יור דיאס, המפקד הצבאי של קוליאקאן לחקור את ממצאיו של דה ניסה, והלה יצא יחד עם חמישה עשר פרשים צפונה ב-17 בנובמבר 1539. בהגיעו לחורבות צ'יצ'ילטיקלי הוא נאלץ לשוב על עקבותיו עקב "השלגים והרוחות העזות שנשבו בשממה". בינתיים החליט דה מנדוסה למנות את קורונדו, שהיה ידידו, לפקד על משלחת שמטרתה למצוא ולספח לספרד החדשה את סיבולה ואת הערים העשירות סביבה. קורונדו ומנדוסה השקיעו הון רב מכספם הפרטי בארגון המשלחת ולשם כך משכן קורונדו את אחוזת אשתו ולווה 70,000 פסו. קורונדו ארגן משלחת גדולה שהתחלקה לשני ראשים. קבוצה אחת נשאה את מרבית האספקה של המשלחת, ותחת פיקודו של ארננדו דה אלרקון נעה בשלוש אוניות לאורך חופה המערבי של מקסיקו, והקבוצה השנייה נעה בדרך היבשה לאורך הנתיב שבו נע קודם לכן הכומר מרקוס דה ניסה. המשלחת יצאה מנואבה גליסיה ב-23 בפברואר 1540. בהגיעו לקוליאקאן נפגש קורונדו עם מלצ'יור דיאס שהיה בדרכו חזרה ממסע המחקר והלה דיווח לקורונדו שהחקירות הראשוניות על הדיווח של מרקוס דה ניסה סתרו את קיומה של ארץ עשירה, אבל קורונדו העדיף להתעלם מכך.
המשלחת
קורונדו יצא מקומפוסטלה (כיום במדינת נאיאריט) ב-23 בפברואר 1540 בראש משלחת גדולה שכללה מעל ל-300 חיילים אירופאים (מרביתם ספרדים), בין 1,300 ל-2,000 אינדיאנים מקסיקנים מבני בריתו, ארבעה נזירים פרנציסקנים (הידועים בהם היו חואן דה פדייה (Juan de Padilla; 1542-1500) ומרקוס דה ניסה שמונה זה עתה למנהל האזורי (Superior Provincialis) של המסדר הפרנציסקני בעולם החדש, וכמה עבדים, הן מקומיים והן אפריקנים. בנוסף התלוו למשלחת בני משפחה אחרים רבים ומשרתים.
משתתפי משלחת קורונדו צעדו לאורך חופה של מדינת סינלואה של ימינו, כשמפרץ קליפורניה לשמאלם עד שהגיעו ליישוב הספרדי הצפוני ביותר, סן מיגל דה קוליאקאן, ב-28 במרץ 1540, שם נחו חברי המשלחת בטרם החלו לצעוד צפונה ב-22 באפריל 1540. כשמלצ'יור דיאס נפגש עם קורונדו הוא סיפר לו שהתנאים בדרכו העתידית צפונה לא מאפשרים לתמוך במשלחת גדולה של אנשים ובעלי חיים. קורונדו החליט לחלק את המשלחת לקבוצות קטנות ולתזמן את יציאתם כך שהמרעה ובורות המים לאורך המסלול יספיקו להתחדש. במקומות שונים לאורך המסלול הקים קורונדו מחנות מבוצרים על מנת להבטיח שמסלול האספקה יישאר פתוח. כך למשל נותרו מלצ'יור דיאס יחד עם "שבעים או שמונים מהאנשים החלשים ביותר או הפחות מהימנים" מצבאו של קורונדו ביישוב סן הירונימו דה לוס קוראזונס (San Hieronimo de los Corazones), היישוב הראשון שהקים קורנדו בדרכו בעמק קוראזונס (לבבות) סביב יוני 1540. לאחר שהושלמו הסיורים המקדימים והתכנונים הוביל קורונדו את הקבוצה הראשונה של החיילים. בקבוצה זו היו פרשים וחיילים רגליים בעלי כושר גופני טוב. הגוף העיקרי של המשלחת נועד להתחיל את המסע מאוחר יותר.
לאחר שעזב את קוליאקאן ב-22 באפריל המשיך קורונדו לאורך החוף כשהוא מתחמק מהמכשולים שהציבה בפניהם הדרך הקשה באמצעות סטייה שמאלה עד שהגיעו לנהר סינלואה (Río Sinaloa). הטופוגרפיה של האזור אלצה אותו להמשך במעלה עמק נהר זה עד למציאת מעבר הרים שדרכו הגיע לנהר יאקי (Río Yaqui). הוא התקדם לאורך נהר זה למשך מרחק מה, ואז חצה לעבר הנהר סונורה (Río Sonora). הוא המשיך לאורך הנהר סונורה כמעט עד מקורותיו עד שאותר מעבר בהרים. מצדם הדרומי של ההרים הוא גילה נהר אותו כינה "נקספה" (Nexpa) שייתכן שהוא נהר הסנטה קרוז (Santa Cruz) או הסן פדרו של ימינו, שני נהרות הזורמים בעיקר באריזונה. החבורה המשיכה במורד עמק נהר זה עד שהגיעה לקצה השממה, שם התגלו חורבות צ'יצ'ילטיקלי (Chichilticalli) ב-19 ביוני 1540. צ'יצ'ילטיקלי היא מילה בנאוואטל שפירושה "בית אדום", ובאתר נמצאו חורבות של מבנה גדול שקירותיו אדומים, כיום בעמק סולפור ספרינגס (Sulfur Springs Valley) בדרום אריזונה. לאחר מנוחה במקום המשיכה החבורה בדרכה ב-22 ביוני.