cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
התוכנית הלאומית למדדי איכות ברפואת הקהילה בישראל
אוכלוסייה
התוכנית מבוססת על נתוני כלל אוכלוסיית המבוטחים בארבע קופות החולים, שהם כלל התושבים במדינת ישראל, למעט חיילים ואסירים. כמו כן, לא נכללים מבוטחים אשר לא השלימו בשנת המדד שנת חברות מלאה באותה קופה, לרבות מי שנפטרו או נולדו במהלך השנה, אלה שעברו בין הקופות באותה שנה, וכן מבוטחים השוהים מחוץ לישראל מעל שנתיים.
משתנים
עבור כלל המדדים, הנתונים מוצגים לכלל האוכלוסייה הרלוונטית על פי שנה, מין, גיל ומצב חברתי-כלכלי.
מצב חברתי-כלכלי נקבע על סמך האשכול אליו משויך האזור הסטטיסטי של כתובת המגורים. לאחר מפקדי אוכלוסין, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (למ"ס) מחלקת את אזורי המגורים לאזורים גאוגרפים סטטיסטים (אג"סים) המקבלים ציון כלכלי-חברתי (אשכולות בעלי ציון בטווח 1–20). חברת פוינטס מיפוי עסקי מטייבת חלוקה זו ומעדכנת את הציון הכלכלי-חברתי, וזאת באמצעות הוספת מידע ממקורות שונים ומשלימה את שיוכם של כלל אזורי המגורים לאג"סים (גם עבור אזורי מגורים אשר טרם סווגו על ידי הלמ"ס, בפרט שכונות מגורים חדשות), ומקבצת את 20 האשכולות ל-10 קבוצות (כך שכל שני אשכולות עוקבים מהווים קבוצה).
סיקור לסרטן
תחום זה כולל מדדים העוסקים בסיקור מוקדם לסרטן השד, לסרטן המעי הגס, ולסרטן צוואר הרחם. מדובר במחלות ממאירות הנושאות נטל גבוה של תחלואה ותמותה. ביצוע של סיקור מוקדם למחלות אלו באוכלוסייה מפחית את התמותה מהן.
מה הופך מחלות אלו מתאימות לסיקור?
בנוסף, בדיקות הסיקור כלולות בסל הבריאות עבור כלל האוכלוסייה (למעט קולונוסקופיה, שכלולה בסל רק בתנאים מסוימים).
ילדים ובני נוער
במסגרת התוכנית נמדדים שני נושאים הקשורים בבריאות ילדים ובני נוער באוכלוסייה הכללית:
מדדים נוספים במסגרת התוכנית עוסקים בטיפול בילדים הסובלים מאסתמה (תחת התחום "מחלות נשימתיות") ובילדים עם סוכרת מסוג 1 (תחת תחום "סוכרת").
מבוגרים בני 65 ומעלה
בגיל המבוגר קיימת שכיחות גבוהה של מחלות כרוניות וסיכון מוגבר לתחלואה חריפה, ובהתאם שימוש מוגבר בתרופות ובשירותי בריאות בכלל. במסגרת התוכנית נמדדים מספר תחומים המכוונים לגיל המבוגר:
מחלות לב וכלי דם
תחום מחלות לב וכלי-דם במסגרת התוכנית כולל ביצוע מדידות לחץ דם, וכן מדידה ואיזון של רמות הכולסטרול באוכלוסייה הבוגרת (מניעה ראשונית). שני אלה מהווים גורמי סיכון שכיחים, ניתנים לאיזון באמצעות שינויים באורח החיים ו/ או טיפול תרופתי, ובעלי השלכות משמעותיות על הבריאות כאשר אינם מאוזנים. בנוסף, נמדדים גם איזון כולסטרול והשימוש בתרופות להורדת כולסטרול בחולי לב לאחר התערבות פולשנית (צנתור טיפולי או ניתוח מעקפים).
סוכרת
סוכרת מסוג 2 היא מחלה מטבולית ממנה סובלים כ-10% מהמבוגרים בישראל. כאשר מחלת הסוכרת איננה מאוזנת, היא עלולה להוביל לפגיעה באיברי מטרה (בפרט בתפקוד הכליות, בעיניים ובכפות הרגליים). במסגרת התוכנית נמדדים שיעור ההמצאות של סוכרת, ביצוע בדיקת המוגלובין A1c ושיעור חולי הסוכרת המאוזנים. כמו כן, נבחן ניטור סיבוכי הסוכרת: ביצוע תקופתי של בדיקת עיניים בחולי סוכרת, וכן בדיקות תקופתיות להערכת תפקוד הכליות וטיפול במקרה של פגיעה כלייתית. לבסוף, נכללים גם מדדים העוסקים בתחלואה נלווית שכיחה לסוכרת: לחץ דם, רמות כולסטרול, ומשקל הגוף. חוסר איזון בפרמטרים אלה שכיח יותר בחולי סוכרת מאשר בשאר האוכלוסייה, ומהווה גורם סיכון משמעותי לתחלואה לבבית ולתמותה, ומכאן החשיבות הרבה של ניטור ואיזון גורמים אלו.
אנטיביוטיקה
שימוש בלתי מושכל באנטיביוטיקה שכיח ובעל השלכות חמורות, ובראשן התפתחות עמידות בקרב חיידקים. זיהומים עמידים לטיפול אנטיביוטי הם מקור חשוב ועולה לתחלואה ולתמותה. בכך הם מהווים נטל כלכלי משמעותי וסכנה מוחשית לבריאות הציבור. אף על פי שבאופן מסורתי הושם דגש על שימוש מושכל באנטיביוטיקה בבתי החולים, 80-95% מנפח התרופות האנטיביוטיות נרשם בקהילה.
לאור חשיבותו של התחום, הוטמעו בתוכנית הלאומית למדדי איכות ברפואת הקהילה בישראל שני מדדי איכות המתייחסים להיקף השימוש באנטיביוטיקה בקהילה. הגדרות המדדים אומצו מה-OECD על מנת לאפשר השוואות בינלאומיות. נמדדים נפח השימוש הכולל בתכשירי אנטיביוטיקה סיסטמיים ברפואת הקהילה, ופרופורציית השימוש באנטיביוטיקה קו-שני מכלל תכשירי האנטיביוטיקה.
בריאות הנפש
תחום בריאות הנפש כולל מדד העוסק ברצף הטיפול ובוחן ביצוע מעקב רפואי בקהילה לאחר שחרור מאשפוז פסיכיאטרי. שיפור רצף הטיפול תורם להפחתת סיבוכים ולשיפור ההיענות להמשך הטיפול גם בתחום בריאות הנפש. בנוסף, נכללים מספר מדדים העוסקים בניטור תחלואה גופנית בקרב אנשים המתמודדים עם מחלת נפש קשה (סכיזופרניה או הפרעה בי-פולרית). מחלות לב וכלי דם שכיחות יותר בקרב אנשים עם מחלת נפש קשה בהשוואה לשכיחותן באוכלוסייה הכללית, ומכאן חשיבות הניטור. נמדדים: שיעור ההמצאות של סוכרת, ביצוע בדיקת המוגלובין A1c ואיזון סוכרת, וכן ניטור משקל הגוף ושיעור השמנת היתר.
קרלוטה חואקינה מספרד
קרלוטה חואקינה מספרד (בספרדית: Carlota Joaquina de Borbón; 25 באפריל 1775 - 7 בינואר 1830) הייתה אשתו של ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל.
ביוגרפיה
קרלוטה חואקינה נולדה בארנחואס ב-25 באפריל 1775, לקרלוס הרביעי, מלך ספרד, ומריה לואיסה מפארמה, בתם של פליפה, דוכס פארמה ולואיז אליזבת, נסיכת צרפת.
בשנת 1785 התחתנה קרלוטה חואקינה בת ה-10 בלבד עם ז'ואאו, נסיך ברזיל באישור האפיפיור פיוס השישי, והנישואים נחגגו בפאר גדול, ואחותו של ז'ואאו מריאנה ויקטוריה, נסיכת פורטוגל התחתנה עם אחיה של קרלוטה ז'ואקינה האינפנטה גבריאל מספרד. בשנת 1788 מת אחיו הבכור של ז'ואאו ז'וזה, נסיך ברזיל, וז'ואאו מונה ליורש העצר של פורטוגל.
מריה הראשונה, מלכת פורטוגל, אמו של ז'ואאו, סבלה מדיכאון שהחמיר מאוד בשנת 1792 אחרי מותו של הכומר המוודה שלה עד כדי אי-מסוגלות לשלוט, ולפיכך בשנת 1799 מונה ז'ואאו לעוצר השלטון במקומה. פורטוגל הייתה חלק מהקואליציה האנטי צרפתית השנייה, ובעקבות כך בשנת 1801 פלשה ספרד לפורטוגל. בהסכם בדחוס שנחתם בחודש יוני של אותה שנה הסיגה ספרד את כוחותיה, בתמורה לוויתור על טריטוריות מצד פורטוגל.
בשנת 1805 ניסתה קרלוטה חואקינה שתמכה בספרד להדיח את בעלה מהשלטון, אך כשלה והוגלתה לעיר מפרה. פורטוגל סירבה בשנת 1807 להיענות לדרישת נפוליאון לתמוך במצור על בריטניה, כחלק מאמברגו על הממלכה המאוחדת. כתוצאה מכך, כוחות צרפתיים, תחת פיקודו של הגנרל ז'ונו (Junot), פלשו לפורטוגל כחלק ממלחמת חצי האי והשתלטו על הבירה ב-1 בדצמבר 1807.
לאחר הכיבוש עברה חצר המלוכה לברזיל, וכתוצאה מכך הפכה ברזיל לחלק מהממלכה המאוחדת של פורטוגל, ברזיל ואלגרבש, ובמעמד שווה לפורטוגל. מעורבותם של הכוחות הבריטיים במלחמת העצמאות הספרדית השיבה למדינה את עצמאותה, ובשנת 1812 גורשו אחרוני החיילים הצרפתים מהמדינה.
בשנת 1821 נאלצו זואאו השישי וקרלוטה חואקינה לחזור לפורטוגל, בעקבות המהפכה הליברלית, וז'ואאו נאלץ להסכים לחוקה שהתקבלה על ידי הקורטס. בשנת 1824 ניסה בנה מיגל בתמיכתה להדיח את ז'ואאו מהשלטון, אולם המרד נכשל בתמיכה בריטית, ומיגל הוגלה לווינה, וקרלוטה חואקינה נעצרה במעצר בית. ב-7 בינואר 1830 מתה קרלוטה חואקינה בסינטרה, והיו טענות על כך שהתאבדה.
משפחתה
בשנת 1785 התחתנה קרלוטה חואקינה עם ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל, ממנו נולדו לה 9 ילדים:
הרב ויליאמס
הרברט "הֶרְבּ" ויליאמס (באנגלית: Herbert "Herb" Williams; נולד ב-16 בפברואר 1958) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1981–1999. ממוצעיו הכוללים לאורך 18 עונותיו ב-NBA הם 10.8 נקודות, 5.9 ריבאונדים, 1.7 אסיסטים ו-1.5 חסימות למשחק.
קריירת מכללות
ויליאמס נולד וגדל בעיר קולומבוס שבאוהיו, ובין השנים 1977–1981 למד באוניברסיטת המדינה של אוהיו. בעונת 1979/1980 הוביל את קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה למשחק שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), בו הפסידה מול UCLA של לארי בראון. ב-4 עונותיו בקבוצה העמיד ממוצעים של 17.6 נקודות, 9.7 ריבאונדים ו-2.0 חסימות למשחק. במהלך עונתו האחרונה עקף את ג'רי לוקאס כשׂיאן הנקודות של קבוצת האוניברסיטה בכל הזמנים, וסיים את קריירת המכללות עם 2,011 נקודות בסך הכול.
קריירת משחק
בדראפט ה-NBA 1981 נבחר ויליאמס בבחירה ה-14 על ידי אינדיאנה פייסרס, במדיה שיחק ב-7 וחצי עונותיו הראשונות בליגה. לאורך תקופתו באינדיאנה רשם ממוצעים של 15.0 נקודות, 7.8 ריבאונדים ו-1.9 חסימות למשחק כסנטר הפותח, והיה אחד השחקנים המובילים של הקבוצה לצד קלארק קלוג, ורן פלמינג ווויימן טיסדייל. בעונת קבע שיאי קריירה של 19.9 נקודות, 9.1 ריבאונדים ו-2.4 חסימות למשחק.
לקראת עונת חתם על חוזה בניו יורק ניקס, אותה אימן פט ריילי. בעונתו השנייה בניו יורק העפילה הקבוצה לגמר ה-NBA, לראשונה מזה 21 שנים, אך בסדרת הגמר הפסידה מול יוסטון רוקטס בתוצאה 3–4, לאחר שכבר הובילה 3–2. ויליאמס שותף ב-19 מתוך 25 משחקי קבוצתו בפלייאוף, ותרם 1.5 נקודות בממוצע למשחק. בפברואר 1996 נשלח יחד עם דאג כריסטי לטורונטו ראפטורס, בתמורה לוויקטור אלכסנדר וווילי אנדרסון. לאחר משחק אחד בלבד שוחרר מהראפטורס, ומיד חתם על חוזה חדש בניו יורק ניקס. בעונת חזרו הניקס למעמד גמר ה-NBA, אך הפסידו מול סן אנטוניו ספרס בתוצאה 1–4. בסיום אותה עונה פרש ויליאמס ממשחק, בגיל 41. באותה העת היה השחקן החמישי הכי מבוגר בתולדות ה-NBA.
קריירת אימון
לקראת עונת מונה ויליאמס לעוזר מאמן בניו יורק ניקס, תחת המאמן ג'ף ואן גנדי, וב-12 העונות הבאות נשאר בתפקיד כעוזרם של המאמנים דון צ'ייני, לני וילקינס, לארי בראון, אייזיאה תומאס, מייק ד'אנטוני ומייק וודסון. בחציה השני של עונת שימש כמאמן הראשי הזמני של הניקס, לאחר שווילקינס התפטר מתפקידו. עד לסיום אותה עונה רשמו הניקס 16 ניצחונות ו-27 הפסדים תחת ויליאמס. בסיום עונת פוטר ויליאמס מתפקידו כעוזר מאמן – יחד עם כל יתר צוות האימון של הקבוצה – על ידי הג'נרל מנג'ר הנכנס פיל ג'קסון.
במרץ 2015 מונה ויליאמס לעוזרו של ביל ליימביר, מאמן קבוצת ניו יורק ליברטי מליגת ה-WNBA.
קונסטנטין טרוטובסקי
קונסטנטין טרוטובסקי (ברוסית: Константин Трутовский; 9 בפברואר 1826 – 1893) היה צייר רוסי.
ביוגרפיה
הוא נולד לקפטן פרשים בדימוס שהיה גם בעל קרקע. השכלתו היסודית הייתה בחרקוב. לאחר מות אביו, הוא נלקח לסנט פטרסבורג ב-1839 שם נרשם לאקדמיה להנדסה וכישרונו לציור התגלה לראשונה.
הוא סיים את לימודיו ב-1845, והחל להשתתף בשיעורים באקדמיה הקיסרית לאמנויות עם פיודור ברוני, בכוונה להיות צייר היסטוריה. אולם עד מהרה גילה העדפה לציור סצנות מחיי היומיום. בעודו שם, הוא צייר את הדיוקן הידוע הראשון של פיודור דוסטויבסקי,[1] (חברו לשעבר בבית הספר להנדסה).
הוא היה מעורב בחוג פטרשבסקי ונמנע בקושי ממעצר.
האחוזה המשפחתית, עברה לידיו בעקבות מות אמו.
בתחילת שנות ה-50, הוא פרסם אלבום של סצנות מהחיים הרוסיים היומיים, וב-1856 זכה בתואר "אמן חופשי". בסוף שנות ה-50, הוא סייר בגרמניה והפך לחבר מקביל ב"חברה המלכותית של צבעי מים בלגיים ". הוא התיישב בסנט פטרסבורג בשנת 1858, לאחר מות אשתו השנייה, שחלתה במהלך מסעותיהן.
ב-1861 הוא זכה בתואר "אקדמי".
בנוסף לציוריו, אייר כמה יצירות של ניקולאי גוגול, מיכאיל לרמונטוב, ואיוואן קרילוב.
הוא היה קשור, בנישואיו הראשונים, לסרגיי אקסאקוב. אשתו השלישית הייתה צאצאית של אלכסנדר גריבוידוב.
הערות שוליים
קטגוריה:נפטרים ב-1893
איגור אברונין
איגור אברונין (16 ביולי 1957 – 7 בינואר 2020) היה אתלט בלארוסי-ישראלי. אלוף ישראל בזריקת דיסקוס (1991 ו-1992) ובהדיפת כדור ברזל (1991, 1992, 1995 ו-1996) ושיאן ישראל בענפים אלה. שיאו הישראלי בזריקת דיסקוס מחזיק מעמד משנת 1991, ושיאו הישראלי בהדיפת כדור ברזל החזיק מעמד כ-26 שנים וחצי.
ביוגרפיה
אברונין נולד בגומל בבלארוס ועבר לליטא לאחר נישואיו.
בתחרות שנערכה בטשקנט, אוזבקיסטן ב-17 בספטמבר 1982 קבע אברונין בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 19.65 מטר.
בתחרות שנערכה בקייב, אוקראינה באוגוסט 1983 קבע אברונין בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 20.68 מטר (25 בעולם), ובזריקת דיסקוס שיא אישי חדש של 62.02 מטר.
בתחרות שנערכה בווילנה, ליטא ב-8 במאי 1984 הוא קבע בזריקת דיסקוס שיא אישי חדש של 67.14 מטר (17 בעולם). חודש לאחר מכן, ב-2 ביוני, בתחרות שנערכה בריגה, לטביה, הוא קבע בהדיפת כדור ברזל את תוצאת השנה שלו של 20.50 מטר.
בתחרות שנערכה בווילנה ב-31 ביולי 1990 הוא קבע בזריקת דיסקוס את תוצאת השנה שלו של 61.60 מטר.
אברונין עלה עם משפחתו מליטא בתחילת אוגוסט 1990.
באליפות העולם באולם שנערכה בסביליה, ספרד ב-8 במרץ 1991 סיים אברונין במקום ה-16 והאחרון, ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 17.54 מטר.
בתחרות שנערכה בתל אביב ב-1 ביוני 1991 קבע אברונין בזריקת דיסקוס שיא ישראלי חדש של 62.24 מטר (השיא הנוכחי).
שלושה שבעות לאחר מכן, בתחרות שנערכה באתונה, יוון ב-22 ביוני אותה שנה הוא קבע בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 19.09 מטר, שיא זה החזיק מעמד כ-26 שנים וחצי, עד שנשבר על ידי איתמר לוי בתוצאה של 19.36 מטר.
בתחרות שנערכה בארנהם, הולנד ב-11 ביולי 1992 קבע אברונין בזריקת דיסקוס את תוצאת השנה שלו של 61.72 מטר.
בתחרות שנערכה בתל אביב ב-15 במאי 1993 קבע אברונין בהדיפת כדור ברזל את תוצאת השנה שלו של 18.92 מטר ובתחרות שנערכה בתל אביב ב-30 באפריל 1994 הוא קבע בזריקת דיסקוס את תוצאת השנה שלו של 59.24 מטר.
נפטר ב-7 בינואר 2020 כתוצאה ממחלה קשה.
משפחה
בנו, ארתור אברונין הוא כדורסלן עבר ישראלי, שחקן נבחרת הנוער (2000) ונבחרת העתודה (2002), שיחק בעמדת סנטר בליגת העל הישראלית, ובתו אנג'לינה אברונין היא אלופת ישראל לנוער בזריקת דיסקוס וחברת נבחרת ישראל.
הוול ד'ה
הוול אפ קדל' (בוולשית: Hywel ap Cadell; סביב 880 – 949/950) המוכר בשם הוול ד'ה (Hywel Dda; "הוול הטוב") היה מלך וולשי אשר ייסד את ממלכת דהייברת' בדרום ויילס ואיחד את רוב ויילס ב.
הוול היה בנו של קד'ל אפ רודרי ונכדו של רודרי הגדול, הוא ירש יחד עם אחיו את ממלכת סייסל'וג וירש גם את ממלכת דאווד דרך נישואיו ליורשת העצר. עם מות אחיו ב-920 הוא איחד את שתי הממלכות וייסד את ממלכת דהייברת', במשך השנים עד לשנת 942 הצליח הוול להשתלט על רוב ממלכות ויילס, כולל ממלכת פוויס וממלכת גוויניד' בצפון, מה שהכנה לו את התואר "מלך הבריטונים" בדברי ימי אלסטר ודברי ימי קמבריה. הוול הוא השליט הוולשי היחיד שזכה לכינוי "הטוב", ככל הנראה משום היחסים הטובים שהיו לו עם הממלכות האנגלו-נורמניות ממזרח ועבור ביסוס "חוקי הוול" שנחשבו לחוקים מתקדמים וצודקים והיוו בסיס לחוק הוולשי הנהוג עד להחלת החוק האנגלי בוויילס במאה ה-16.
קורות חיו
הוול אפ קאדל' נולד סביב שנת 880, בנו של קאדל' אפ רודרי ונכדו של רודרי הגדול. אביו של הוול קיבל לידיו את ממלכת סייסל'וג, חלק מהשטח שכבש אביו רודרי, לאחר טביעתו של מלך סייסל'ו ב-872. עם מותו של קאד'ל סביב 911, סייסל'ו עברה לשליטה של הוול ואחיו הצעיר קלידוג ששלטו בה יחד. הוול היה נשוי לאלן, יורשת בעצר של ממלכת דאווד, ולאחר מותו של אביה ל'יווארץ' ב-904 עברה הממלכה לשליטתו של הוול. בשנת 920 נפטר אחיו של הוול, קלידוג, והוא נותר המלך היחיד של סייסל'ו מה שאיפשר לו לחבר את שתי הממלכות יחד וליסד את ממלכת דהייברת' המאוחדת שחלשה על כלל הרבע הדרום-מערבי של ויילס.
בשנת 928 הוול עלה לרגל לרומא והיה לשליט הוולשי הראשון לעשות זאת בהצלחה ולשוב. לאחר שובו, ביסס הוול קשר טוב עם מלך אנגליה אתלסטן (שהוכתר שנה קודם) ולמעשה הכפפיף את עצמו לשלטון הכתר האנגלי בשונה משליטים אחרים, מה שהקנה לו כוח רב בחצר המלוכה האנגלית. בשנת 934 הוול תמך וסייע בפלישה של אתלסטאן לסקוטלנד לצד כוחות וולשים מממלכת גוויניד', ממלכת ברכיניוג וממלכת גוונט. ב-942, מלך גוויניד' אידוול אפ אנרווד (בן דודו של הוול) מרד במלך האנגלי אדמונד הראשון, כתוצאה מהמרד הכושל אידוואל ואחיו אליסד' נהרגו בקרב. בניו של אידוואל היו אמורים לרשת את ממלכת גוויניד', אך הוול השתמש בהשפעתו וכוחו הרב לשלוח אותם לגלות ולקחת את כס הממלכה לעצמו, מה שהקנה לו גם את השליטה בממלכת פוויס שהייתה כפופה לגוויניד'. בשלב זה השלים הוול את השליטה שלו ברוב הגדול של ויילס, כשהוא עומד בראש כל ממלכות ויילס מלבד ממלכת גוונט וגלוסינג בקצה הדרום-מערבי של ויילס.
מורשת
לאחר מותו של הוול ב-949 או 950, הממלכה המאוחדת שהקים התפצלה, כאשר ממלכת גוויניד' נלקחה על ידי שני בניו של אידוול, לאגו ואידוול אפ אידוול, והשליטה בממלכת דהייברת' התפצלה בין בניו של הוול. איחוד הנרחב שהצליח הוול להשיג ברוב המכריע של ויילס, היה אירוע שהתרחש מספר פעמים בודדות לאורך ההיסטוריה של ויילס בימי הביניים (בהם גם תחת שלטונו של סביו רודרי הגדול) והיווה בסיס רעיוני לוויילס מאוחדת ועצמאית.
חשיבותו הרבה להיסטוריוגרפיה והזהות הלאומית הוולשית ניכרים גם במספר מוסדות חשובים הכרויים על שמו, בהם ועד הבריאות של אוניברסיטת הוול ד'ה האחראי על המרכזים הרפואיים של שירות הבריאות הלאומי ברחבי דרום-מערב ויילס. גם בניין האספה המקורי של הפרלמנט הוולשי נקרא בית הוול (Tŷ Hywel), כאשר כיום משמש את הרשויות השונות של הפרלמנט לצד בית באספה החדש שנחנך ב-2006.
חוקי הוול ד'ה
"חוק הוול" (בוולשית: Cyfraith Hywel) המוכר גם בתור "המשפט הוולשי" (בלטינית: Leges Walliæ), הוא אוסף חוקים שעל פי המסורת נאגדו על ידי הוול ד'ה. חוקי הוול התבססו על החוק הקלטי שהיה נהוג בוויילס, בתוספת השפעות שונות לאורך השנים. הספר הקדום ביותר הכולל את החוקים מתוארך ל, אך בכל התייחסות לחוקים מצוין שמו של הוול בתור זה שאיגד אותם לראשונה.
על פי המסורת, הוול הזמין 12 אנשי משפט מרחבי ויילס לדון ולכתוב את אוסף החוקים, כאשר החוקים נכתבו בשלושה עותקים, אחד נשלח לאברפראו (חצר ממלכת גוויניד' בצפון), אחד לדינוור (חצר ממלכת דהייברת' בדרום), ועותק אחד שימש את חצר המלך הוול באשר יהיה. החוקים עצמם התחלקו לשתי קטגוריות עיקריות; חוקי חצר המלך (השלטון) וחוקי הארץ (משפט פלילי ואזרחי).
חוק הוול הונהג ברוב חלקי ויילס (מלבד אזורי הספר הוולשי), המרכיב הפלילי שלו הוחלף על ידי החוק האנגלי עם כיבוש ויילס וחקיקת חוק ריד'לן ב-1284 ושאר החוקים הוחלפו על ידי החוק האנגלי בחוק חוקי ויילס 1535 - 1542 עם החלת הריבונות האנגלית באופן מלא על ויילס.
הטור של האלפים
היסטוריה
המרוץ התחיל בשנת 1962, אז נוצח על ידי אנצו מוזר האיטלקי. משנת 1964 עד שנת 1979 המרוץ לא התקיים. בשנת 1986 המרוץ נערך במתכונת קבוצתית, כך שלא היה רוכב מנצח, אלא קבוצה מנצחת. הקבוצה הזו הייתה קבוצת קררה-אינוקספראן. קטע נגד השעון הראשון נערך ב-2012. מכיוון שהמרוץ מתקיים בסך הכל שבועיים לפני הג'ירו ד'איטליה, הוא מהווה באופן לא רשמי את ההכנה לג'ירו, ורוב הרוכבים שמתמודדים בג'ירו בשנים האחרונות, בדרך כלל גם משתתפים במרוץ הזה בשל התוואי הררי במרוץ וכהכנה אחרונה. המרוץ הוא למטפסים ושיאן הניצחונות במרוץ הוא דמיאנו קונגו שניצח ב-2004 וב-2006–2007.
ריקי גל (אלבום)
ריקי גל הוא אלבום הבכורה של הזמרת ריקי גל, שיצא במרץ 1987.
הפקה
בשנת 1986 עבד מתי כספי על אלבום וחיפש זמרת שתבצע אותו. הוא סבר שהשירים הללו לא התאימו לאופי שלו כזמר ולא התאימו לקול שלו. לאחר התלבטויות רבות הבין כספי שהשירים האלו מתאימים לקול הרבה יותר נוקב ומתכתי, שיש בו אנרגיות שאינן מצויות בקולו. "פתאום קיבלתי הארה", אומר כספי, "והבנתי שזה מתאים לריקי. פניתי אליה, ומשם זה התחיל".
גל הסכימה מיד. השניים נכנסו לאולפן וכעבור שנה, ב-1987 יצא אלבום הבכורה של ריקי גל, בהפקתו המוזיקלית של מתי כספי, שגם הלחין ועיבד את כל שירי האלבום, שהיו ברובם בסגנון רוק. האלבום הציג את גל כזמרת רוק חושנית ומלאת עוצמה.
השירים שהפרסמו מתוך האלבום היו: "ליל שרב" ו-"הנה פתחתי חלון" שכתב נתן זך, "מערבה מכאן" שכתבה תרצה אתר ו"ילד אסור ילד מותר" שכתב יעקב גלעד. כמו כן נכלל באלבום שיר בשם "נערת הרוק" שהלחין כספי למילים של יצחק לאור. השיר נפסל לשידור בתחנות הרדיו בעקבות תוכנו, המכיל ביטויים מיניים בוטים. רק מאוחר יותר הותר לתחנות הרדיו להשמיע את השיר.
האלבום זכה להצלחה והגיע למעמד "אלבום זהב".
יונה קרפילוב
הרב יונה קרפילוב ("יונה מינסקר") (ה'תרס"ט 1909, מינסק - א' בתמוז ה'תש"א 26 ביוני 1941, גטו קובנה), היה למדן ליטאי בולט, שנספה בשואה, מחברו של הספר "יונת אלם".
ביוגרפיה
נולד ליחזקאל ובאשע בעיר מינסק בירת בלארוס. בשנת תרע"ח בהיותו בן 9, התחיל את לימודיו בישיבת "ניי-שטאדט" ושואבי המים, בראשות הרב יהושע צימבליסט, והחל בלימודי תלמוד והלכה מפי הרב שלמה מלצר. בהיותו בן 12, עבר לישיבת סמילוביץ' בה כיהן באותה עת הרב אלחנן וסרמן.
עם נדידת רבות מהישיבות משטחי רוסיה הסובייטית לפולין, נסע עם הרב ראובן גרוזובסקי לווילנה, בה הצטרפו לישיבת כנסת בית יצחק ששהתה באותה העת שם. בישיבה זו עשה את שנות בחרותו המוקדמות, והיה מבחירי תלמידיו של ראש הישיבה רבי ברוך דב ליבוביץ (המכונה "ר' ברוך בער"). האגדה מספרת כי מילות ההתפעלות הנדירות שנדפסו בסוף אחד משיעוריו של רב"ב ליבוביץ בספרו "ברכת שמואל", נוספו על ידו לאחר שבשעת אמירת השיעור, התפעל רבי יונה מדבריו מאוד, והוא ביקש להעביר לקוראים את תחושת התלהבותו של מי שראה כבר-סמכא. לאחר שעבר ללמוד בישיבת מיר, שקל רב"ב להזמינו לשוב לקמניץ ולהתמנות כעורך ומכין שיעוריו לדפוס.
רבי יונה קרפילוב נמנה עם קבוצת הבחורים שהגיעה לישיבת מיר בשנת תרפ"ח 1928 מישיבת "כנסת בית יצחק" כשזו העתיקה את מקומה לקמניץ (ליטא). קבוצה זו הייתה מורכבת ברובה מבוגרי ישיבת מיר בעבר שעברו זמנית לישיבת "כנסת בית יצחק" בעת שהותה בווילנה, אך בחזרתם למיר הביאו עמם כמה מטובי תלמידי "כנסת בית יצחק" ובהם הרב קרפילוב, והרב אליהו חזן, לימים ראש ישיבת תורה ודעת בניו יורק. קבוצה זו הביאה לישיבת מיר את דרך הלימוד המוכרת כ"שיטת בריסק". עד מהרה תפס יונה קרפילוב את מקומו במיר כלמדן מעמיק שחידושי תורתו עוברים מפה לאוזן בין תלמידי הישיבה ומחוצה לה, והוא נחשב בין טובי בוגריה של הישיבה, בה התקיימה בשעתו שיכבה של בחורים מבוגרים ששמם הלך לפניהם בעולם הישיבות באירופה ומחוצה לה, מהם שנודעו גם לאחר המלחמה כמו: רבי אריה לייב מאלין ראש ישיבת "בית התלמוד" בניו יורק, רבי יחיאל מיכל פיינשטיין, והרב שלמה שמשון קרליץ.
הוא וחברו רבי אריה לייב מאלין, זכו להכרה מלאה של שאר בני הישיבה בקומתם התורנית, ונעשו באופן לא פורמלי, למשיבים. מעמדם הגיע לידי כך, שבני הישיבה החלו מונים אותם ברשימה אחת בין ראשי הישיבה המכהנים.
בנוסף ללמדנותו ובקיאותו בש"ס, היה בקיא בתנ"ך, וישנן עדויות שידע כמעט בעל פה את כל מפרשיו.
בשואה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נעשו השתדלויות רבות לחילוץ בני ישיבת מיר מהתופת האירופית. בין היתר ראוי לאזכור מכתבו של ראש הישיבה הרב אליעזר יהודה פינקל אל ד"ר זרח ורהפטיג (לימים שר בממשלת ישראל) שריכז את הפעילות בעניין, ובו הוא מזכיר בייחוד את יונה קרפילוב:
בשלב מסוים הוצעה לתלמידי ישיבת מיר דרך מילוט שהתאפשרה בעקבות פעילותו של חסיד אומות העולם צ'יאונה סוגיהארה (1900-1986). השיטה התבססה על הנפקה של ויזת מעבר ביפן, לאלו שקיבלו מחסיד אומות העולם יאן זווארטנדיק, הקונסול ההולנדי בקובנה, ויזת יעד לכיוון היעד הפיקטיבי, האי קורסאו, שהיה אז בשליטה הולנדית. הנפקת ויזת מעבר איפשרה לקבל ויזת יציאה מרוסיה, ומליטא שהייתה אז שטח כבוש בידי הרוסים. הפליטים היו צריכים לגייס סכומי כסף מופקעים (180 דולרים אמריקניים, שנחשבו להון עתק באותם ימים), לנסיעה ברכבת הטרנס-סיבירית שחצתה את רוסיה, עד לעיר הנמל הרוסית ולדיווסטוק בנסיעה שארכה 11 ימים, ומשם בשייט בספינה ליפן. עם הידרדרות המצב ובעיקר בשל השתדלותם של העסקנים היהודים, שהיו ממנהיגי הפליטים מפולין ששהו בליטא, ובראשם ד"ר זרח ורהפטיג, הייתה עלייה חדה במספר הפליטים שפנו לבקש ויזה שכזו. לאחר שבשלב מסוים סירב משרד החוץ היפני להמשיך בהנפקת הויזות מבלי הוכחה שברשות המבקשים דמי קיום מספיקים, הימרה את פיהם של הממונים עליו, והחל ב-31 ביולי 1940 הנפיק ויזות ככל שיכול, עד לסגירת הקונסוליה היפנית בלחץ הרוסים, בספטמבר 1940. רבים מתלמידי ישיבת מיר ניצלו בדרך זו והגיעו לעיר הסינית שאנגחאי, וממנה לאחר שנים מספר לישראל ולארצות הברית.
כשהוצעה ההצעה שכללה את חציית שטח רוסיה ממערב למזרח, התייחס רבי יונה קרפילוב "מינסקר", כיליד העיר מינסק, רוסיה, בחשדנות יתרה לכוונותיהם של שלטונות רוסיה הסובייטית, והיה סבור שמדובר במלכודת שטמנו לפליטים כדי למצוא תואנה להגלותם לסיביר, לדעתו הייתה עדיפה ההסתתרות במקומות מסתור בערים או מחוצה להם. הוא סירב להגיש בקשה להיתר יציאה ונשאר בעיר קובנה, בה מצא את מותו.
כתביו
אחיו היה הרב זאב וילנסקי, תלמידו ועורך שיעוריו של הרב ברוך דב ליבוביץ, שהוציא לאור עוד בחייו את הכרך הראשון של ספרו "ברכת שמואל". לאחר מלחמת העולם השנייה התיישב וילנסקי בפתח תקווה, והדפיס בה את כתביהם של גדולי ראשי ישיבות ליטא, כמו "אמרי משה" ו"מלאכת יום טוב" של הרב משה סוקולובסקי, ו"קובץ שיעורים" של הרב אלחנן וסרמן. איתם הוציא גם ספרון מחידושי תורתו של אחיו הרב יונה קרפילוב, שהשתמרו בעל פה בקרב בני הישיבות, תחת השם "יונת אלם", הרומז לשמו ומבטא את היאלמו בגיל צעיר בנסיבות טרגיות. בניו הם: הרב אריאל וילנסקי, ראש ישיבת אש התלמוד בירושלים, הרב יחזקאל וילנסקי, ראש כולל תורת ארץ ישראל והרב יונתן וילנסקי ראש ישיבת דרך חכמה.
בהספד שכתב ראש ישיבת מיר הרב אליעזר יהודה פינקל והודפס בקונטרס לזכרו, נכתב בין השאר:
חידושי תורה מפיו, מלבד אלו שקובצו בספרו "יונת אלם", מוזכרים לרוב בספריהם של חבריו ותלמידיו בוגרי ישיבת מיר, כמו "קובץ ביאורים" של הרב שלום צבי שפירא, "תורת חסד" של הרב בנימין ציילברגר, ועוד.
מאמרים מסודרים מכתביו נדפסו בקבצים וספרים שונים כמו:
משתתפים עצמאיים במשחקים האולימפיים
משתתפים עצמאיים הם ספורטאים המשתתפים במשחקים האולימפיים שלא במסגרת משלחת של מדינה. ככלל, הספורטאים המשתתפים במשחקים מייצגים מדינה מסוימת. עם זאת, במספר מקרים אירעו נסיבות שלא אפשרו את השתתפותה של מדינה כזו או אחרת במשחקים. כדי שלא לפגוע בספורטאים מאותה מדינה שהשיגו את הקריטריון האולימפי, התיר הוועד האולימפי הבינלאומי את השתתפותם כספורטאים עצמאים, תחת הדגל האולימפי.
אולימפיאדת ברצלונה (1992)
בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 הכריזו סלובניה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה ומקדוניה על עצמאותן מיוגוסלביה, וזו הכריזה עליהן מלחמה. בין הסנקציות שנקט האו"ם נגד יוגוסלביה, הייתה החלטה 757 שקיבלה מועצת הביטחון במאי 1992, ובה קראה למדינות החברות באו"ם למנוע את השתתפותם של ספורטאים יוגוסלבים באירועי ספורט המתקיימים בהן.
הוועד האולימפי הבינלאומי החליט כי יוגוסלביה לא תוכל להשתתף באולימפיאדת ברצלונה (1992), אך התיר את השתתפותם של ספורטאים מהמדינה, כמשתתפים עצמאיים. כתוצאה מכך, יכלו להשתתף במשחקים רק ספורטאים בודדים, ונבחרות בענפים קבוצתיים, כגון כדורסל, כדוריד וכדורמים, שהיו אמורות להשתתף במשחקים לא יכלו לעשות זאת. 58 הספורטאים היוגוסלבים שהגיעו לברצלונה לא הורשו ליטול חלק בטקס הפתיחה ובטקס הסיום, ולא הותר להם לשאת כל סימן המזהה אותם עם ארצם. הם נדרשו להתחרות כשהם לבושים בבגדים לבנים, וכן נקבע כי אם יזכו במדליות, יונף הדגל האולימפי וינוגן ההמנון האולימפי.
שלושה קלעים יוגוסלבים זכו במדליות בברצלונה. יאשנה שקריץ' זכתה במדליית כסף בירי באקדח אוויר, ושני קלעים נוספים זכו במדליות ארד: אראנקה בינדר בירי ברובה אוויר וסטוון פלטיקוסיץ' בירי בשכיבה מ-50 מטר.
האנטילים ההולנדיים
האנטילים ההולנדיים היו בעבר אוטונומיה בריבונות הולנדית, ומאז אולימפיאדת הלסינקי (1952) גם שלחו משלחת עצמאית. ב-2011 בוטל המעמד האוטונומי של האנטילים. חלקם קיבלו מעמד של רשות מקומית בהולנד, וחלקם הפכו לחלק מממלכת ארצות השפלה. בשל שינוי זה הודיע הוועד האולימפי הבינלאומי כי לא יאפשר עוד את השתתפותה של משלחת מהאנטילים ההולנדיים במשחקים, אך יתיר לספורטאים מהאיים להשתתף באולימפיאדת לונדון (2012) כעצמאים.
שלושה ספורטאים מהאנטילים ההולנדיים השתתפו במשחקים, שלושתם מקורסאו. הם התחרו באתלטיקה, ג'ודו ושיט, ולא הגיעו להישגים גבוהים.
דרום סודאן
דרום סודאן זכתה לעצמאות מסודאן ב-2011, ועד אולימפיאדת לונדון טרם הקימה ועד אולימפי עצמאי. משכך, לא התאפשרה השתתפותה במשחקים. רץ המרתון גואור מריאל שקבע את הקריטריון האולימפי להשתתפות במשחקים פנה לוועד האולימפי הבינלאומי בבקשה לאפשר לו להשתתף בהם. כשבוע לפני פתיחת המשחקים אישרה מועצת המנהלים את השתתפותו כמשתתף עצמאי. מריאל סיים את המירוץ במקום ה-47.
אולימפיאדת סוצ'י (2014)
ערב אולימפיאדת סוצ'י (2014) הודיע הוועד האולימפי הבינלאומי כי נוכח אי-סדרים בבחירות לוועד האולימפי של הודו, הוא מושעה מהמשחקים, ועל כן שלושת הספורטאים ההודים יתחרו כעצמאים. ספורטאי הודי אחד, שיווה קשוואן, שהשתתף בתחרויות הלוג' ליחידים, אכן התחרה כספורטאי עצמאי. מספר ימים לאחר פתיחת המשחקים בחר הוועד האולימפי ההודי ביושב ראש חדש. מהלך זה הניח את דעתו של הוועד האולימפי הבינלאומי, והוא התיר לשני הספורטאים ההודים שטרם החלו להתחרות, להשתתף במשחקים תחת הדגל ההודי.
משלחת הפליטים
במרץ 2016 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי לכלול באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) משלחת שתורכב מספורטאים פליטים. הוועד האולימפי הבינלאומי הוא שבחר את הספורטאים שנכללו במשלחת זו, והוא סיפק להם ציוד ומאמנים. המשלחת הורכבה מעשרה ספורטאים, מהם חמישה מדרום סודאן, שניים מסוריה, שניים מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ואחד מאתיופיה. בטקס הפתיחה של המשחקים נכנסה המשלחת לאצטדיון לפני המשלחת האחרונה, המארחת ברזיל. מבחינה ספורטיבית, היו הישגי משלחת הפליטים סמליים בעיקרם.
כווית
בנוסף למשלחת הפליטים, השתתפה במשחקים בריו משלחת עצמאית נוספת, שהורכבה מתשעה ספורטאים כוויתים. כווית הושעתה מהוועד האולימפי הבינלאומי בשנת 2015, בשל התערבות ממשלתית בניהול התאחדויות הספורט המקומיות. שני קלעים כוויתים זכו במדליות תחת הדגל האולימפי. פהייד אל-דיהאני זכה במדליית זהב בדאבל טראפ, ואלמלא ההשעיה, הייתה זו מדליית הזהב האולימפית הראשונה בתולדות כווית. קלע נוסף, עבדאללה אל-ראשידי, זכה במדליית ארד בסקיט.
איוואן טרוטנב
איוואן טרוטנב (ברוסית: Ива́н Тру́тнев; 1827 – 18 בפברואר 1912) היה צייר ומורה לאמנות רוסי.
ביוגרפיה
הוא נולד למשפחת איכרים, אבל ב-1845 הצליח להתקבל לאוניברסיטה הממלכתית לאמנויות של סטרוגנוב במוסקבה. ארבע שנים לאחר מכן סיים את לימודיו עם תעודת הוראת באמנות. מ-1851 עד 1858, הוא המשיך את לימודיו באקדמיה הקיסרית לאמנויות[ אצל בוגדן וילוולדה.
בתערוכה בשנת 1854, אחד מציוריו נרכש על ידי הצאר ניקולאי הראשון, אז נקשר גם לפטרון איש העסקים והפילנתרופ ואסילי קוקורב.
יצירת הסיום שלו, "תהלוכת הצלב בכפר" זכתה במדליית זהב. בנוסף זכה במלגה ללימודים בחו"ל עד שש שנים. מ-1860 עד 1865, הוא נדד ברחבי אירופה, ביקר בווינה, פריז, דרזדן ואמסטרדם, תוך כדי שליחויות עבור אספן האמנות המפורסם פאבל טרטיאקוב. הוא בילה שנתיים ברומא, ואחריהן חזר הביתה.
הזמנה לווילנה
בשנת 1866 הפך למורה לרישום וקליגרפיה בגימנסיה בויטבסק. אולם מאוחר יותר באותה שנה פנו אליו נאמני מחוז בית הספר של וילנה והוא הוזמן לארגן שם בית ספר לאמנות. כמעט היה בלתי אפשרי למצוא ציירים טובים ומקומיים שיכינו אייקונים וציורי קיר לכנסייה האורתודוקסית המזרחית מאז שאוניברסיטת וילנה נסגרה ב-1831. הוא עבר לווילנה ומיד החל ללמד מגוון רחב של נושאים הקשורים לאמנות במספר בתי ספר. באותה תקופה החל להשתתף גם בתערוכות שערכו הנודדים. ב-1868 הוא הפך לאקדמאי.
במהלך השנים הבאות, בנוסף להוראה, יצר יצירות דתיות ודיוקנאות רבים של אקדמאים ופוליטיקאים ידועים, יחד עם מבחר רחב של סצנות ז'אנר.
ב-1897 הוא שיתף פעולה עם הפסל מטווי צ'יז'וב וההיסטוריון האדריכלי וסילי גריאזנוב כדי ליצור אנדרטה למיכאיל מוראביוב בווילנה. הוא גם יצר מספר רב של אייקונים לאזורים סמוכים, וכן מינסק, לובלין וורשה.
עד מותו, למדו אצלו בבית הספר לאמנות כמעט 4,000 תלמידים. 193 מהם סיימו את לימודיהם והמשיכו לאקדמיה הקיסרית או למוסדות אחרים ברוסיה ומחוצה לה. הוא גם היה פעיל בעניינים תרבותיים ופילנתרופיים וזכה בפרסים ממלכתיים רבים, כגון מסדרי סנט ולדימיר וסנט אנה.
הוא צייר מעט מאוד בשנותיו האחרונות, עקב ראייה כושלת.
מוריץ פון אופנברג
מוריץ ריטר פון אופנברג (בגרמנית: Moritz Ritter von Auffenberg; 22 במאי 1852 – 18 במאי 1928) היה גנרל אוסטרו-הונגרי, מפקד הארמייה הרביעית בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה בקרב גליציה.
קריירה מוקדמת
פון אופנברג נולד בטרופאו. בשנת 1871 התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי והחל ללמוד באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט, ובשנת 1878 השתתף בכוח שכבש את בוסניה.
פון אופנברג מילא תפקידי פיקוד ומטה שונים, בשנת 1905 מונה למפקד הדיוויזיה ה-36, בשנת 1909 מונה למפקד הקורפוס ה-15. בשנת 1911 מונה לשר המלחמה של האימפריה, וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1912, תוך שבמהלך תפקידו פעל רבות לייעול הצבא האוסטרו-הונגרי ולקידומו.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, קיבל פון אופנברג את הפיקוד על הארמייה הרביעית, ופיקד עליה בקרב גליציה. בתחילה נחל פון אופנברג ניצחון גדול בקרב קומרוב, אולם בהמשך נחל תבוסה משפילה בקרב רווה. לאחר כישלונו בקרב רווה, הודח פון אופנברג מתפקידו ב-30 בספטמבר 1914, ומסר את הפיקוד על הארמייה ליוזף פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, למרות שההוראה להחלץ לעזרת הארמייה השלישית הגיע ממפקד החזית קונרד פון הצנדורף.
אחרית ימיו
ב-22 באפריל 1915 קיבל פון אופנברג מהקיסר תואר אצולה גראף פון קומרוב כאות הוקרה על ניצחונו בקרב. במאי 1915 נשפט פון אופנברג על הדלפת מידע סודי כשכיהן כשר המלחמה, אך זוכה מכל האישומים על ידי היינריך קומר פון פאלקנפלד. לאחר המלחמה התגורר פון אופנברג בווינה וכתב 2 ספרים על המלחמה. ב-18 במאי 1928 נפטר פון אופנברג בווינה בגיל 76.
א-ראם
אַ-רַּאם היא עיירה בנפת אל-קודס של הרשות הפלסטינית, נמצאת דרומית־מזרחית לעיר רמאללה. חלק מן העיירה כלול בשטחה המוניציפלי של ירושלים, אך מרביתה המכריע מחוץ לגדר ההפרדה. חלק מהחוקרים מזהים את א-ראם עם העיר המקראית רמה, שהייתה מן הערים החשובות בנחלת שבט בנימין.
העת העתיקה
חוקרים רבים מזהים את המקום כעיר המקראית רמה (או הרמה, בה"א הידיעה) בבנימין, זיהוי הנתמך הן על ידי שם הכפר, הן על ידי מיקומו כפי שעולה מן המקורות הקדומים, והן מבחינה ארכאולוגית. במקום מצויים שרידי יישוב מהתקופה הפלאוליתית. עיקר הממצאים מאוחרים יותר, וכוללים מבנים מהתקופה הישראלית, בורות מים, מחצבות, חאן ואף שלוש גלוסקמאות עם כתובות בעברית. כתובות אלו, המתוארכות למאה הראשונה לפנה"ס ולמראה הראשונה לספירה, כוללות שמות כגון מרים, יהוחנן ושמעון בן-זכריה.
במקום התגלו חרסים מתקופת הברזל א' (במדרון המזרחי - 1%), הברזל ב' (במדרון הדרומי והמזרחי - 20%), הפרסית (2%), ההלניסטית (13%), הרומית (8%), הביזנטית (31%), המוסלמית המוקדמת (6%), ימי הביניים (8%), וכן מהתקופה העות'מאנית (11%). ממצאים אלו מלמדים על ישוב צפוף באתר בתקופת בית ראשון, דעיכה תחת השלטון הפרסי, והתאוששות בתקופה ההלניסטית.
התקופה העות'מאנית
חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן ביקר בא-ראם בשנת 1870 וכתב כי במקום 200 תושבים. הוא ציין כי ראה בכפר שרידי מגדל עתיק, מסגד שנבנה על גבי כנסייה נוצרית קדומה, ואבני גזית עתיקות המשובצות בבתי הכפר הגסים.
קרבת הכפר לירושלים האיצה את אכלוסו, בפרט במהלך המאה ה-20.
שליטה ירדנית
בעקבות הסכמי רודוס בתום מלחמת העצמאות, עברה א-ראם לשליטת ממלכת ירדן כמו שאר הגדה המערבית.
שליטה ישראלית ותחת הרשות הפלסטינית
במלחמת ששת הימים בשנת 1967 נכבשה א-ראם על ידי צה"ל. חלקה המערבי של העיירה, הסמוך לתוואי הישן של כביש 60, סופח לישראל והפך לחלק משטחה המוניציפלי של ירושלים, אך רוב הכפר נותר בשליטה פלסטינית. בתקופת האינתיפאדה השנייה בוצעו 12 פיגועים בירושלים שיצאו מא-ראם, ולאור זאת הוקמה גדר הפרדה בין הכפר לבין ירושלים, כחלק מ"עוטף ירושלים".
א-ראם כיום
ע"פ נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2006 חיו בא-ראם 25,595 תושבים, מוסלמים ונוצרים. ישנן הערכות אחרות לפיהן חיים בא-ראם כ-58,000 איש ואף כ-70,000 תושבים. רבים מן התושבים מחזיקים בתושבות ישראלית. בא-ראם נמצא אצטדיון פייסל חוסייני, שהוא אצטדיון הבית של נבחרת פלסטין בכדורגל.
Death in June
Death in June (דת' אין ג'ון, או "מוות ביוני") היא להקת בריטית שהוקמה ב-1981. אחת מחלוצות הנאו-פולק.
ביוגרפיה
פירס ווייקפורד נתנו את הסיבה לסיום המשבר כאכזבה מהשמאל ("מוות ביוני היה התגובה שלנו לאופן שבו השמאל התייחס אלינו" - פירס, ופנו לבולשביזם הלאומי לתקופה קצרה: "בתחילת שנות ה-80, טוני ואני היינו מעורבים מאוד בפוליטיקה השמאלנית והיינו סטודנטים להיסטוריה בצד. בחיפושנו אחר פרספקטיבה פוליטית עתידית, נתקלנו בבולשביזם לאומני, שרץ כמו מדריך בהיררכיה של האס-אה. אנשים כמו גרגור שטרסר וארנסט רוהם, שלימים נודע בתור "המהפכנים השניים", משכו את עינינו. העובדה שהם הופלו ביוני 1934 קשורה כנראה למהלך ההיסטוריה ולהתפתחות האנושות באופן מכריע. אפשר לשאול האם רוהם היה מונע את מלחמת העולם השנייה לו היה מביס את היטלר". (דאגלס פירס: מגזין המוזיקה Zillo, מתוך ראיון מ-1992)
מאז 1985 דאגלס פירס המשיך בגיבוש עם שינויים בהרכבים. מעתה ואילך, הנושאים שבהם עסקו בהקלטות נסבו פחות או יותר סביב רונים, מיתולוגיה, הומוסקסואליות, פשיזם, מלחמה ושלום. גם לסופרים יוקיו מישימה וז'אן ז'נה הייתה השפעה חשובה ונשמעת. הוא שיתף פעולה עם מוזיקאים שונים כמו דייוויד טיבט, ג'ון באלאנס (סליל), רוז מקדוול (צער), בויד רייס (NON), שאיתם הסתיים שיתוף הפעולה לאחר האלבום Alarm Agents אנדראס ריטר (פורסטי ואריק קונופל (Les Joyaux de la Princesse).
סגנון
המוזיקה של Death in June הייתה רבת פנים לפני שהחלה להתמקד בנאו-פולק. הלהקה ניגנה בתחילה פוסט-פאנק בסגנון ג'וי דיוויז'ן, אך נשמעה לחימה יותר בשל כלי ההקשה, ונטו יותר ויותר לכיוון הסביבה הפוסט-תעשייתית מאמצע שנות ה-80, בעוד כותרים כמו The Calling (Mk II) היו עדיין ניואנסים אופייניים של גל אלקטרו. למרות שרצועות הנאו-פולק הראשונות הופיעו באלבום Nada! הופיע, במיוחד באלבום מ-1992 But What Ends When the Symbols Shatter? כמייצג את ז'אנר הנאו-פולק. אבל כבר באלבוםThe Guilty Have No Pride "ניתן לשמוע קטעי תפאורה רבים, צלילים, טכניקות לופ או גישות, אשר מאוחר יותר הרחיבו ושיכללו את הסאונד של הלהקה באופן משמעותי. צריך להשתולל".
שערוריות
הלהקה והתכנים של שיריה שנויים במחלוקת בגלל ההתמודדות המשובבת שלהם עם אסתטיקה טוטליטרית וסוציאליסטית לאומית. מדי פעם מניחים ששם הקבוצה מתייחס למה שנקרא הפוטש של רהם שהתרחש בתוך התנועה הנאצית ב-30 ביוני 1934. עם זאת, הקבוצה דוחה את הטענות הללו כשקריות. פירס עצמו מצהיר בראיון מ-1991 כי השם נוצר במהלך הקלטות האולפן לשיר Heaven Street. חבר הלהקה לשעבר פטריק ליאגס (המכונה פטריק או-קיל) קרא משהו לפירס, שהוא פירש לא נכון כ"Death in June" בגלל הווליום ורעש האולפן. מכיוון שללהקה לא היה שם בזמן ההקלטה, הם החליטו להשתמש ב-Death in june כשם הלהקה.
פירס גם זיהה שהשם תואם את הנושאים שהלהקה בחנה באותה תקופה. זה כלל במיוחד את העימות עם ליל הסכינים הארוכות: "בתנועה הנציונל-סוציאליסטית טוהרה ה-SA מהאס-אס ב-1934. עבורנו, האירוע הזה היה נקודת מפנה בהיסטוריה האנושית כי לאחר מכן החלה רכבת ההרים לקראת מלחמה ואנחנו עדיין חיים עם ההשלכות. אז זה היה יום חשוב - וזה קרה ביוני! הסתכלנו על הצד הזה של הדברים בזמנו, את הסיבות המוקדמות מאחוריו". – Douglas Pearce: Glasnost Wave Magazine, 1991 פירס משתמש בשני סמלים כסמל הרשמי למוות ביוני, יד מחזיקה שוט וגולגולת SS שונה. עבור פירס, הגולגולת והעצמות המוצלבות מבטאות "מחויבות מוחלטת לאמנותו", השוט מייצג שליטה ורומז לביטוי בעל יד השוט. בדרך כלל ניתן לראות את המספר 6 בין הסמלים הללו. פירס, שתמיד התוודה על ההומוסקסואליות שלו ועל הפטישיזם המדים שלו (בין היתר עבור מדי הצבא האוסטרי), גילה עניין מוגבר בארנסט רוהם כאדם. לדוגמה, פירס השתמש בשם "D. Röhm" (Douglas Röhm), תצלום של ארנסט רוהם מוקף במספר אנשי אס.אה, שימש כתמונת שער בהוצאה המחודשת שאושרה על ידי דאגלס פירס של הסרט "לילה וערפל". פירס ביקר שם בחזית במהלך מלחמת קרואטיה. בתקופה זו הוא גם יצר קשר עם מיליציית ה-HOS הלאומנית, נסיבות שהיוו לעיתים קרובות גורם לביקורת. הוא גם תרם 30,000 יורו, ההכנסות מהאלבום Something is Coming, עבור ציוד רפואי לזאגרב ההרוסה.
המבקרים טוענים כי פירס, שמכחיש בראיונות את היותו פשיסט או נאצי, אך גם שומר על פרופיל נמוך כשהוא נשאל על יחסו לימין החדש, חווה תקלות מילוליות חוזרות ונשנות (הבנה של פוגרומים במזרח גרמניה או התחזקות הימין. קבוצות, הצהרות נגד מהגרים והצהרות שונות על קבוצת יאהו שלו), ראיונות לפרסומי ימין (Europakreuz, Junge Freiheit) או תרומותיו לדגימות מבית ההוצאה לאור הימני הקיצוני VAWS. נאום ההצדקה ל"ליל הסכינים הארוכות" שהוקלט ברקע השיר Runes and Men מצביע גם על "שדה המתח בין 'הומו-ארוטיות ל-נציונל-סוציאליזם', מבחינה מוזיקלית, בגלל הוורבל התמים של רוז מקדואל ופניית הפופ הכללית של השיר סותר את הטקסט ה'מטריד' ('יין גרמני / זמנים גדולים יותר' וכו')".
התומכים בלהקה מציינים את ההומוסקסואליות של פירס ואת הופעתו במועדון הבארבי בתל אביב, ישראל ב-2004. כנגד ההאשמות באנטישמיות.
כשנשאל על הבעיה הזו, דייוויד טיבט אמר בראיון טלוויזיה ל-Offener Kanal Hamburg ב-1991 שדאגלס פירס אהב את סגנון הלבוש הנאצי אבל שהוא עצמו אינו נאצי. בראיון זמן קצר לאחר שנוסח האלבום Rose Clouds of Holocaust, פירס הזכיר שאביו, שמת כשהיה בן 14, נלחם בחיילים גרמנים במלחמת העולם השנייה; הוא עצמו היה בעד הבנה בינלאומית בין אנגליה לגרמניה - המלחמה הייתה לפני כמה עשורים.
קתרין איברגואן
קתרין איברגואן (בספרדית: Caterine Ibargüen; נולדה ב-12 בפברואר 1984) היא אתלטית קולומביאנית, האלופה האולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) ופעמיים ברציפות אלופת העולם (מוסקבה 2013, בייג'ינג 2015) בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה
איברגואן נולדה בקולומביה, היא גדלה בבית סבתה לאחר שהוריה נפרדו בילדותה. ב-1996 החלה להתאמן בקפיצה לגובה וב-1999 זכתה במדליית ארד באליפות דרום אמריקה שהתקיימה בבוגוטה בתוצאה של 1.76 מטר. היא זכתה במדליות במשחקים הפאן-אמריקאיים לנוער בקפיצה לגובה, קפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת. ב-2004 השתתפה באולימפיאדת אתונה אך לא עברה את שלב המוקדמות בקפיצה לגובה. היא לא הצליחה להעפיל לאולימפיאדת בייג'ינג ב-2008 בקפיצה לגובה והחליטה למקד את הקריירה שלה בקפיצה משולשת ובקרב שבע.
ב-2011 זכתה במדליית ארד באליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה בטגו שבקוריאה הדרומית בתוצאה של 14.84 מטר בקפיצה משולשת. בהמשך השנה זכתה במדליות זהב בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת במשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו במקסיקו.
ב-2012 זכתה במדליית כסף בתחרות הקפיצה משולשת באולימפיאדת לונדון בתוצאה של 14.80 מטר לאחר המנצחת אולגה ריפקובה מקזחסטן שקבעה 14.98 מטר.
ב-2013 זכתה באליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה במוסקבה בתוצאה של 14.85 מטר. ב-2014 קבעה את שיאה האישי ושיא דרום אמריקה בקפיצה משולשת כשקפצה למרחק של 15.31 מטר בתחרות ליגת היהלום במונקו, באותה שנה זכתה בפעם השנייה ברציפות באליפות ליגת היהלום בקפיצה משולשת כשהיא זוכה ב-12 מתוך 14 תחרויות הליגה בשנים 2013-2014.
ב-2015 זכתה באליפות העולם שהתקיימה בבייג'ינג בתוצאה של 14.90 מטר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה במדליית זהב בתוצאה של 15.17 מטר. הייתה זו מדליית הזהב הראשונה של קולומביה באתלטיקה במשחקים האולימפיים.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכתה במדליית כסף בתוצאה של 14.89 מטר לאחר יולימאר רוחאס (14.91 מטר). ב-2018 זכתה בפעם החמישית באליפות ליגת היהלום כשהיא מנצחת בכל חמש התחרויות. בספטמבר אותה שנה שיפרה את שיאה האישי בקפיצה לרוחק ל-6.93 מטר. בנוסף זכתה בשתי מדליות זהב בקפיצה משולשת ובקפיצה לרוחק באליפות מרכז אמריקה והקריביים שהתקיימה בברנקייה. על הישגיה זכתה בפרס אתלטית השנה בעולם.
באליפות העולם באתלטיקה 2019 זכתה במדליית ארד בתוצאה של 14.73 מטר. באולימפיאדת טוקיו סיימה במקום העשירי בתוצאה של 14.25 מטר.
רוברט בלום
רוברט בלום (בגרמנית: Robert Blum; 10 בנובמבר 1807 - 9 בנובמבר 1848) היה פוליטיקאי דמוקרטי, פובליציסט, משורר, מוציא לאור ומהפכן גרמני, חבר האספה הלאומית הגרמנית ב-1848.
בלום נאבק למען גרמניה חזקה ומאוחדת, והביע התנגדות לגישה האתנוצנטריות, שלפיה עמך הוא העליון; הייתה זו אמונתו היסודית כי אף עם אינו ראוי לשלוט על עם אחר. על כן היה ממתנגדי הכיבוש הפרוסי בפולין ועמד בקשר עם לוחמי המהפכה הפולנים. בדומה התנגד בלום גם לאנטישמיות ולאנטי-קתוליות, תמך בתנועת הקתולים הגרמנים ופעל למען שוויון בין המינים.
על אף החסינות הדיפלומטית שלה היה זכאי כחבר בפרלמנט הגרמני, הוא נעצר באופן בלתי חוקי במהלך שהייתו במלון "שטט לונדון" (Stadt London) בווינה והוצא להורג במשפט מזורז; בעקבות זאת הפך לדמות של קדוש מעונה בדברי ימי המהפכה הגרמנית.
חייו
בלום גדל בעוני בקלן, כבנו של תאולוג כושל שהתפרנס בקושי כחבתן (אדם העוסק בהכנת חביות). את לימודיו בבית הספר החל רק בגיל עשר. לאחר שהשלים את לימודיו, עבד כאומן בענפי מלאכה שונים. תחילה עבד כמתמחה בבית מלאכתו של צורף, אך לא הצליח להשלים את ההתמחות, ולאחר מכן השלים בהצלחה התמחות אצל גנן. לאחר מכן חזר לקלן כדי לעבוד במפעל מנורות. הוא הופקד על עבודת כספים, מאחר שהצטיין בחשבון. ב-1829 עבר לברלין בעקבות מעסיקו, ושם הרחיב את השכלתו.
הקריירה שלו נקטעה כאשר התגייס לשירות חובה צבאי, וכאשר השתחרר מהצבא, מצבו הרעוע אילץ אותו לחזור לגור בקלן. בקלן החל ב-1830 לעבוד בחברת תיאטרון ולכתוב שירה ומחזות בעלי אופי פוליטי. בעונת הקיץ, כאשר התיאטרון היה סגור, הוא עבד כפקיד תחת מפקד משטרה מקומי.
המהפכים הפוליטיים של שנת 1830 תפסו את תשומת לבו, ולשירתו חדרו מסרים של חירות. ב-1832 הוא נסע ללייפציג יחד עם להקת התיאטרון שבו עבד. שם התחבר לחוגים הומניסטיים וליברליים, כתב בעיתון הליברלי Zeitung für die elegante Welt והצטרף לתא של הבונים החופשיים בלייפציג. ב-1840 היה לקופאי בתיאטרון העיר. באותה שנה אף ייסד בלייפציג קבוצה של חסידי המשורר פרידריך שילר, שחגגה את יום השנה שלו בפסטיבל שהוקדש לחירות פוליטית.
החל בשנת 1839 היה בלום לדמות בולטת בחוגים הלאומיים-ליברליים בממלכת סקסוניה; הוא הסתייע בכושר הנאום שבו ניחן ובכישורי הארגון המעולים שלו, והשתתף בכינון תנועת ההתנגדות הסקסונית ככוח פוליטי משמעותי. הוא ניסה להתקבל ככתב לעיתון התנועה, אך כתבתו נדחתה תחילה על ידי הצנזור; בניסיונו השני הצליח, וכתב במשך ארבע שנים, עם הפסקות שנבעו מהחלטות הצנזור. כאשר הגיע ללייפציג יוהנס רונגה (Johannes Ronge), מייסד תנועת הקתולים הגרמנים, הפך בלום לחבר התנועה, והחל לכתוב רשומות בשמה. ב-1845 ארגן בלום בלייפציג את ועידת הסינוד הגרמנית-קתולית הראשונה, שסימנה את ראשית תנועת הדת החופשית בגרמניה. ב-1844 התפטר מעבודתו בתיאטרון כדי להקים חנות ספרים.
ב-1845 גרר ביקור של יוהאן מלך סקסוניה תסיסה ציבורית, וחיילי הצבא נשלחו לפזר התכנסויות ולירות בהמונים. באספה סוערת שכינסה אזרחים חמושים וסטודנטים מלייפציג, נאם בלום ושכנע את הנוכחים שלא להסתער על המחסומים ולהתנגד באלימות, אלא לנהוג לפי החוק. בעקבות אירוע זה נבחר לנציג בממשלת לייפציג.
בלום היה מתומכי המהפכות בגרמניה בשנת 1848. הוא נמנה עם נשיאי האספה המכוננת בפרנקפורט, שבה הוא התבלט בשל האנרגיה שלו, אישיותו המרשימה ונאומיו חוצבי הלהבות. כחבר האספה הלאומית של פרנקפורט שקמה לאחר מכן וכמנהיג גוש השמאל, הוא פעל כדי לדכא את הקולות הקיצוניים ביותר בבית הנבחרים. האמינות של בלום בעיני הציבור עמדה בסימן שאלה כאשר איש השמאל הרדיקלי ארנולד רוגה (Arnold Ruge) טען שבלום התקרב לעמדותיו שלו. כמנהיג הפלג הליברלי הקיצוני, התנגד רוגה נחרצות להסכם מאלמו שנחתם בין דנמרק לפרוסיה, אשר פסל את ממשלת שלזוויג-הולשטיין שנבחרה באופן דמוקרטי; הוא אף נמנה עם התומכים הבולטים של רעיון ריבונות הציבור.
באוקטובר, כאשר פרץ מרד אזרחי בווינה, נסע לשם בלום כדי לסייע לכוחות המורדים. ב-4 בנובמבר, לאחר שכשל המרד והכוחות נכנעו לכוחותיו של הנסיך אלפרד וינדיש-גראץ, נעצר בלום יחד עם כמה מעמיתיו. הוא הובא למשפט בפני בית דין צבאי; במשפטו ביקש, אך לשווא, להתחשב בזכויות שלו כנציג נבחר בבית המחוקקים הגרמני, ונגזר עליו עונש של תלייה, גזר דין ששונה לאחר מכן למוות בירייה. ב-9 בנובמבר הוצא להורג. מותו היה לסמל העוולות של ההתקוממויות בגרמניה ב-1848; מותו הוא הראשון מבין סדרה של אירועים בעלי משמעות להיסטוריה הגרמנית שאירעו ב-9 בנובמבר, ושהובילו לכך שהתאריך מכונה בגרמניה "יום הגורל".
בנו האנס בלום היה לסופר ועיתונאי נודע.
בסיס (כימיה)
בסיסים הם תרכובות שרמת החומציות (pH) שלהן בתמיסה מימית גבוהה מ-7.
הגדרה
לבסיס שלוש הגדרות מקובלות: כאשר בסיס מגיב עם חומצה, נוצרים מלח ומים. למשל, בתגובה בין נתרן הידרוקסידי (NaOH) לבין חומצת מלח (HCl) בכמויות שוות, הבסיס והחומצה סותרים זה את זה לחלוטין ומתקבלת תמיסה נייטרלית של מלח בישול (NaCl) תוך שחרור אנרגיה מרובה לסביבה.
HTC One
במהלך חודש פברואר 2014, הכריז איגוד התקשורת העולמי על ה-HTC One כסמארטפון השנה לשנת 2013. מכשיר הדגל שהוכרז אחריו הוא ה-HTC One M8, גרסת 2014 של מכשיר זה.
הלוויתן (סרט, 2022)
הלוויתן (באנגלית: The Whale) הוא סרט דרמה פסיכולוגית אמריקאית שבוים על ידי דארן ארונופסקי ונכתב על ידי סמואל ד. האנטר, ומבוסס על מחזה באותו השם שכתב האנטר. בסרט מככבים ברנדן פרייזר, סיידי סינק, הונג צ'או, סמנתה מורטון וטיי סימפקינס.
HTC One
תוכנה
HTC One עשוי מאלומיניום, אשר לטענת HTC הזמן שלוקח לרקע אותו עבור כל מכשיר הוא 200 דקות. למכשיר יש שני מקשי ניווט: בית וחזור. סמל HTC הנמצא בין שני הכפתורים אינו כפתור. למכשיר יש שני רמקולים סטראופוניים, ובעת האזנה באוזניות במכשיר מופעלת טכנולוגיה של BEATS המשפרת את איכות הסאונד.
בסיס (כימיה)
הגדרה
תגובה בין חומצה ובסיס מכונה תגובת סתירה. בכל תגובות הסתירה, היונים המגיבים הם הידרוניום (H_3O^+) והידרוקסיד (OH^-). לכן ניסוח הנטו של כל תגובות הסתירה הוא זהה:
הלוויתן (סרט, 2022)
הסרט הוצג בבכורה עולמית במהלך פסטיבל הסרטים של ונציה בספטמבר 2022, ועלה לאקרנים ב-21 בדצמבר 2022. הוא זכה בשני פרסי אוסקר; פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, בו זכה ברנדן פרייזר, ופרס אוסקר לאיפור ולעיצוב השיער הטובים ביותר.
בסיס (כימיה)
הגדרה
רוב הבסיסים הם חומרים יוניים המסוגלים להתחבר ליון ההידרוניום, אך קיימים גם כמה בסיסים שהם חומרים מולקולריים. למשל אמוניה (NH_3) ונגזרותיה (למשל NH_2CH_3), שפירוקם במים כזה:
HTC One
חומרה
HTC One כולל מסך מגע בגודל 4.7 אינץ', SUPAR LCD 3 שכלל את צפיפות הפיקסלים (PPI) הגבוהה ביותר בהשקתו, 468 פיקסלים לאינץ' (זאת לעומת 445 במכשיר ה-NEXUS 5 ו-326 ב-Iphone 5,5c,5s). המצלמה במכשיר ברזולוציית 4MP עם טכנולוגיית ULTRA PIXEL הכוללת חיישן ייצוב אופטי היכול לצלם וידאו ב-1080P. למכשיר חיישן אינפרא אדום (IR) המשמש כשלט למכשירים שונים. למכשיר יש את פלטפורמת ה-Snapdragon 600 הכוללת מעבד מרובע ליבות במהירות 1.7GHz. ה-HTC One מגיע בשני נפחי אחסון: 32GB ו-64GB ללא אפשרות הרחבה.
הלוויתן (סרט, 2022)
תקציר העלילה
צ'ארלי, גבר במשקל 272 ק"ג הנמצא בגיל העמידה, מנסה לחדש את הקשר עם בתו בת ה-17; שנים לאחר שנטש את משפחתו למען אהובו, שמת והותיר אותו להתבוסס בבולמוס כתוצאה מכאב ואשמה.
בסיס (כימיה)
בסיסים ו-pH
ריכוז (במול/ליטר, מולאר) היונים מסומן כך וכך. במים מזוקקים בטמפרטורה של 25 מעלות צלזיוס ריכוז כל אחד מהיונים שווה ל-10^{-7} מולאר ולכן ה-pH של מים שווה ל-7: ונחשב נייטרלי (מאחר שזהו מצב בו ריכוז יוני ההידרוקסיד שווה פחות או יותר לריכוז יוני ההידרוניום).
נטרול (סתירה) חומצות
כשנתרן הידרוקסידי (NaOH) מומס במים הוא מתפרק ליונים לפי התגובה הבאה:
הלוויתן (סרט, 2022)
צילומים
צילומי הסרט החלו ב-8 במרץ והסתיים ב-7 באפריל 2021 בניובורג, ניו יורק. באותו החודש, נמסר כי הסרט נכנס לשלב הפוסט-פרודקשן.
בסיס (כימיה)
נטרול (סתירה) חומצות
בדומה לכך, חומצה הידרוכלורית (HCl) מתפרקת כך:
הלוויתן (סרט, 2022)
גמר הפקה
בריאיון ל"ניוזוויק" ביוני 2021, חשף פרייזר כי הסרט "כבר מוכן" וכי תפקידו בסרט כלל "המון איפור ותותבות."
בסיס (כימיה)
נטרול (סתירה) חומצות
כשמערבבים את שתי התמיסות, מתחברים יון המימן ויון ההידרוקסיד ונוצרת מולקולת מים:
הלוויתן (סרט, 2022)
הפצה
הסרט הוצג בבכורה עולמית במהלך פסטיבל הסרטים של ונציה בספטמבר 2022 ועלה לאקרנים ב-21 בדצמבר 2022.
בסיס (כימיה)
נטרול (סתירה) חומצות
אם כמויות שוות של NaOH ו-HCl (שנמדדות במולים, לא בגרמים) מעורבבות, הבסיס והחומצה מנטרלים זה את זה בתהליך הנקרא סתירה, ונוצרים תמיסת NaCl (מלח שולחן) ומים טהורים (מזוקקים). אם החומצה דו פרוטית או שהבסיס יוצר יותר מיון הידרוקסיד אחד למולקולה (לדוגמה: Al(OH)_3), היחסים בין כמויות המולים שלהם צריכים לשקף זאת (דבר הנעשה על ידי שימוש בערך הנקרא "נורמליות" - N).
משוגבקעה (גן משחקים)
המְשוּגבָּקְעה היא גינה ציבורית הנמצאת בשכונת בקעה בירושלים והיא נבנתה בתכנון ושיתוף תושבי השכונה.
הקמת הגינה
המשוגבקעה הוקמה בשנת 1991 ברחוב גד בירושלים. בטקס הקמתה השתתף ראש העיר דאז טדי קולק ותושבי השכונה שהגו את רעיון הגינה.