cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רגשות אנטי-גרמניים
היסטוריה
בתקופת מלחמת העולם הראשונה, כאשר התוקפנות הגרמנית כלפי שכנותיה התגברה, בעלי מסעדות סירבו להעסיק מלצרים גרמניים בטענה שהללו מרגלים. חנויות של גרמנים ברחבי בריטניה וצרפת הותקפו, ונוכרו כל אלו שהיו בעלי שם גרמני. חלק מהרדיפות אף היו בעלות אופי אנטישמי, ונטען שהיהודים מסייעים לגרמנים בהשתלטותם על העולם. מלך בריטניה ג'ורג' החמישי היה ממוצא גרמני, ובן דודו של הקיסר וילהלם השני, ב-17 ביולי 1917 החליט ג'ורג' לפייס את הרגשות הלאומיים הבריטיים באמצעות פרסום דבר המלך במועצה, בו שינה את שם בית המלוכה הבריטי מהשם הגרמני בית סקסה-קובורג-גותה לבית וינדזור. הוא אימץ במפורש את השם וינדזור כשם משפחה עבור כל צאצאי המלכה ויקטוריה שהתגוררו באותה תקופה בממלכה המאוחדת, למעט נשים שנישאו למשפחות אחרות והצאצאים שלהן. אם כי על פי עדויות של חיילים בחזית חיילים בריטיים רבים התרשמו מביצועי הגרמנים בשדה הקרב.
בקנדה שונו שמותיהם של מספר רחובות שנקראו על שם אנשים גרמניים לשמות בריטיים. באוסטרליה ב-10 באוגוסט 1915 קיבלו כל הגרמנים הגרים בארץ זו הוראה להירשם בתחנת המשטרה הקרובה לביתם, והתחייבו להודיע על כל שינוי במקום מגוריהם. הוטל איסור על הפצת חומר בגרמנית, ונסגרו מועדונים גרמניים. עם הצטרפותה של ארצות הברית למלחמה, הגיעו הרגשות האנטי גרמניים בה לשיא, כורה פחם גרמני מאילינוי בשם רוברט פרגר נחשד בריגול ונרצח בידי אספסוף שגרר אותו מהכלא. כ-4,000 גרמנים נכלאו בשל חשד לריגול, ספריות הוציאו או שרפו את כל הספרים בגרמנית, ונאסרה השמעת יצירותיהם של מלחינים גרמניים. האמריקאים אף שינו את שמותיהם של חפצים ומאכלים שהיו ממוצא גרמני, כך לדוגמה "כרוב כבוש" מאכל פופולרי מאוד בגרמניה, זכה לשם "liberty cabbage".
עם תחילת מלחמת העולם השנייה חזרו והתפשטו רגשות אנטי גרמניים ברחבי העולם, אם כי אלו היו מכוונים בעיקר כנגד המפלגה הנאצית והעומדים בראשה, ופחות כלפי העם הגרמני כולו. בסקר שנערך בבריטניה ב-1939 רק 6% מהנשאלים הביעו דעה שהעם הגרמני כולו אשם בפשעי המלחמה של הוורמאכט. ב-1940 נערך סקר נוסף בנושא, הפעם החזיקו כ-50% מהנשאלים בדעה זו, ב-1943 ירד מספרם ל-41%. בארצות הברית נדרשו כל האזרחים הגרמניים להירשם במשרדי הממשלה הפדרלית, ו-11,000 אזרחים גרמנים נכלאו. גרמנים רבים הביעו את נאמנותם לארצות הברית, והתכחשו לארץ מוצאם. כמה גנרלים אמריקאיים בולטים היו ממוצא גרמני, ביניהם דווייט אייזנהאואר, וצ'סטר נימיץ, אם כי כאשר נכבש מחנה הריכוז דכאו בידי האמריקאים נקמו האמריקאים בסוהרים. בברזיל המשטרה הברזילאית רדפה את הגרמנים באכזריות, מעשי לינץ' בוצעו כמעט בכל עיר שבה הייתה אוכלוסייה משמעותית של גרמנים, בתי ספר גרמניים נסגרו, ועיתונות בשפה הגרמנית נעלמה. הרוסים ביצעו מעשי זוועה רבים באוכלוסייה הגרמנית בגרמניה ופרוסיה המזרחית, בין היתר התפרסם טבח נמרסדורף.
לאחר המלחמה החל תהליך של גירוש גרמנים, במסגרת תהליך זה גורשו אלפי גרמנים מפולין, פרוסיה המזרחית, ברית המועצות, צ'כוסלובקיה, ומדינות נוספות. קשה לקבל אומדן מדויק של גודל האוכלוסייה הגרמנית אשר גורשה כיוון שההערכות כוללות אנשים אשר פונו על ידי שלטונות גרמניה הנאצית, ברחו, או נהרגו במהלך המלחמה. אולם, אף בהערכות שמרניות כ-12 מיליון גרמנים אתנים הוצאו ממקום מושבם הקבוע והעתיקו את מגוריהם לשטחה של גרמניה שלאחר המלחמה. הערכות מספרם של ההרוגים בקרב אזרחים גרמנים שגורשו, נעות בין 500,000 ל-3 מיליון איש. על פי ההערכה הרשמית של ממשלת גרמניה במשך עשרות שנים הייתה כי 2.2 מיליון אזרחים גרמנים נהרגו במהלך הגירושים, אולם הערכות היסטוריות שנערכו לאחרונה מצאו כי מספרי ההרוגים נמוכים בהרבה - בין 500,000 ל-1.1 מיליון הרוגים. ההערכות הגבוהות יותר (עד 3.2 מיליון הרוגים) כוללות הרוגים אזרחים בכל התקופה שבין 1939–1945, כולל אלה ששירתו בצבא גרמניה הנאצית. הערכת מספר ההרוגים בגירושים אלה הוא נושא הנתון במחלוקת בין היסטוריונים. מחקר אחר מצביע על כך שכ-150,000 גרמנים גורשו לגרמניה המערבית, כ-103,000 לאוסטריה, ולא גורשו גרמנים מהונגריה לגרמניה המזרחית. האירועים שבהם אולצו גרמנים אתניים לעקור ממקומות מושבם ולהגר לגרמניה תוארו כטרנספר, או טיהור אתני, היו אף שהרחיקו לכת ותארו את האירועים כרצח עם.
כיום
משאירחה גרמניה את גביע העולם בכדורגל ב-2006, ההערכה הפנימית והחיצונית כלפי תמונתה הלאומית השתנתה. בשאלון הסקרים הגלובלי הנערך מדי שנה בשם "Nation Brands Index" גרמניה מדורגת בשיטתיות במקומות גבוהים יותר באופן משמעותי מאז הטורניר. אנשים בכ-20 מדינות שונות מעריכים שהמוניטין של גרמניה עלה מבחינת התרבות, הפוליטיקה, הייצוא, אנשיה וכוח משיכתם כלפי תיירים, מהגרים והשקעות. גרמניה כונתה כאומה המוערכת השנייה בעולם בקרב 50 מדינות בשנת 2010. עוד סקר דעת קהל גלובלי מאת ה-BBC מצא שגרמניה מוכרת כמדינה עם ההשפעה החיובית הגדולה ביותר לשנת 2010. לרוב של 59% יש דעה חיובית על המדינה, ואילו ל-14% יש השקפה שלילית לגביה.
מאיירלנד
מאיירלנד היא שכונה בדרום מערב יוסטון שבטקסס. השכונה נקראת על שם משפחת מאייר, שקנתה והחזיקה 6,000 אקר (24 קילומטר רבוע) בדרום מערב יוסטון.
אזור מאיירלנד הוא מרכז הקהילה היהודית של יוסטון, ונמצאות בו קהילת בית ישראל, קהילת בית ישורון, וכמה בתי כנסת קטנים יותר. במקום נמצא גם מרכז הקניות מאירלנד פלאזה, מרכז קניות גדול שאינו מקורה.
מאירלנד ממוקמת כמעט כולה בתוך מישור ההצפה בן 100 שנה, ובתי השכונה מועדים להצפות במהלך אירועי גשם עזים. מאיירלנד הוצפה במהלך הוריקן הארווי בשנת 2017, וסיפורים ותמונות של הקהילה המוצפת בלטו בסיקור התקשורתי של אסון הטבע ביוסטון.
מתקיימים פרויקטים נרחבים להפחתת שיטפונות אשר יועילו מאוד למיירלנד. הפרויקט הראשי הוא פרויקט בראיס, פרויקט צמצום שיטפונות בסכום של 400 מיליון דולר שיסיר בתים במירלנד מתחום השיטפונות.
בסביבות שנת 2018 נבנו במיירלנד בתים יוקרתיים שמחירם מיליון דולר כמה מטרים מעל גובה השיטפון המינימלי.
היסטוריה
בעבר האזור שימש לגידול שדות אורז. ג'וזף פ' מאיר האב רכש את הקרקע בסביבות 1885.
האדמה לא נוצלה במשך שנים רבות, אם כי חלק ממנה הושכר לחקלאים ולבקר. ג'וזף מאייר היה בטוח שיום אחד אחזקותיו יהיו בגבולות העיר יוסטון.
לאחר מותו של ג'וזף בשנת 1933, הקרקע חולקה בין שלושת בניו, ג'ורג', פרנק וג'וזף ג'וניור. רק 20 שנה לאחר מות האב החליט ג'ורג' מאייר לפתח את חלקו בקרקע.
ג'ורג' מאייר פיתח 1,200 קילומטר רבוע מהשדות לשכונת מאיירלנד בשנת 1955. סגן נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון היה בטקס חיתוך הסרטים של השכונה. תחילה תושבים לבנים רבים התרחקו מהאזור, ולכן בתים רבים במיירלנד נמכרו לפני הבנייה.
לדברי כריס ליין מעיתונות יוסטון, בעוד ששכונות יוסטון רבות שנחשבו רצויות בשנת 2014 חוו תקופת דעיכה, מאיירלנד עצמה מעולם לא חוותה ירידה אף על פי שמאירלנד פלאזה חווה קשיים בשנות השמונים.
שורה של למעלה משנים עשר מקרי שוד השפיעו על מאירלנד בין 23 באפריל 1989 ל-19 ביוני 1989. ב־20 ביוני 1989 נעצר חשוד, טימותי דיון מורנט, והודה במסע הפשע. קבוצת השודדים הגיעה למיירלנד מכיוון שבבתים היו חפצי ערך, והקהילה הייתה בסמוך לצירים מרכזיים, וסיפקה דרכים קלות להימלט. מורנט אמר כי ביצע מחצית מהשוד, ואילו שותפיו, שרבים מהם היו צעירים שמקורם באזור חירם קלארק, ביצעו את החצי השני. תושבי האזור שילמו מכספם לשכירת סיורים פרטיים, מה שגרם לירידה בשיעורי הפשיעה. לאחר שמשפחות עברו להתגורר במקום, ילדים שנתפסו במהירות מופרזת או עם חומרים לא חוקיים אמרו לשוטרים שהם ממיירלנד במטרה לגרום למשטרה לטפל בהם ביתר קלות. סטיבן קלינברג, פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת רייס, הצהיר שככל שמיירלנד התעשרה, מבנה הכיתות היה "נוקשה יותר ויותר". במקביל דווח בשנת 2006 בעיתון החודשי של טקסס כי סמים היו "בשפע" במיירלנד.
ביום הזיכרון, 2015, מים מבראיס באיו הציפו את מאירלנד. תושב מאירלנד, כריס בל, קרא לחקירה חיצונית בשאלה מדוע לא הושלמו בזמן שיפורי תשתיות נגד הצפה. הוא טען כי מחוז בקרת שיטפונות במחוז האריס סייע בתוכנית התשתית של "לבנות מחדש את יוסטון", שאושרה בשנת 2010 בעקבות הצפת הסערה הטרופית אליסון ב-2001, ולכן אין לסמוך עליה שתגיש דו"ח נייטרלי על השיטפונות.
בשנת 2017 הצהירה ממשלת ישראל כי תוציא מיליון דולר כדי לסייע בתשלום עבור תיקונים בגין נזקים מההוריקן הארווי שנגרם למוסדות הקהילה היהודית ביוסטון. כל אחת מתוך שלוש עשרה משפחות יהודיות במיירלנד, הוצף ביתה במהלך הארווי.
נוף עירוני
על יופי העיר אפשר ללמוד מדבריה של מימי סוורץ מעיתון טקסס בשנת 2006 שאמרה כי הבתים סביב פארק גודווין הם "בתי חווה נעימים משנות החמישים והשישים בטיודור, וריאציות קולוניאליות ועכשוויות, נוחות אך מעולם לא ראוותניות, עם גינות שמטופלות באהבה"
דמוגרפיה
בשכונת העל של מאיירלנד שהוגדרה על ידי יוסטון, היו 21,445 תושבים בשנת 2015. 58% מהם היו לבנים לא היספנים, 16% היספנים, 13% היו אסייתים לא היספנים, 11% לא שחורים היספנים, ו-2% היו אחרים שאינם היספנים. בשנת 2000 היו 19,841 תושבים בשכונת העל. 77% היו לא-היספנים לבנים, 9% היו היספנים, 8% היו אסייתים לא היספנים, 4% היו שחורים לא היספנים, ו-2% היו אחרים שאינם היספנים.
פוליטיקה
שכונת מאיירלנד נמצאת במחוז השלישי של מועצת העיר יוסטון. בבחירות הראשונות ראשונות של יוסטון בשנת 1991 הצביעו רוב מצביעי מאיירלנד לבוב לנייר. במהלך הבחירות לראשות עיריית יוסטון בשנת 1997, כ-29% ממצביעי מאיירלנד הצביעו עבור לי פ' בראון.
מאיירלנד נמצאת ברובע הקונגרס השביעי בטקסס.
תרבות
במאיירלנד נמצא מרכז הקהילה היהודית אוולין רובנשטיין, קהילת בית ישראל, קהילת בית ישורון, וכמה בתי כנסת קטנים נמצאים אף הם באזור. מימי שווארץ מעיתון טקסס הגדירה כי "השכונה הייתה מקום בו יהודים יכולים לדאוג לשלהם, והם האמינו כי הם יכולים להגן על ילדיהם מפני השפעות שליליות תוך שהם מלמדים אותם לעקוב אחר המסורת הדתית ולאמץ את ערכי המשפחה, החינוך, ההישגים, וקהילה" מדי שנה מתקיים יריד הספרים והאומנויות היהודיים במיירלנד.
בתי ספר ציבוריים
בשכונה נמצאים כמה בתי ספר מחוזיים, ובית הספר העצמאי של יוסטון (HISD). סוכנת הנדל"ן של קולדוול בנקר יונייטד, תרזה לואיס, הצהירה במאמר של כרוניקל ביוסטון משנת 2010 כי "מאיירלנד זכתה למה שזכתה בזכות בתי הספר המופתיים והמוכרים שלה"
הגרים בחלק השכונה שמצפון לבראיס באיו לומדים בבית הספר היסודי לובט. בחלק של השכונה מדרום לבראיס באיו לומדים בבית הספר היסודי קולטר. הגרים בחלק השכונה ממערב (קטע 10, שגבולו המערבי של שדרת הילקרופט) לומדים בבית הספר היסודי "הורדוס".
כמעט כל תושבי השכונה לומדים בחטיבת הביניים Meyerland Performing and Visual Visual Arts (לשעבר חטיבת הביניים Johnston בשנת 2016 ), הממוקמת גם היא ב-מאיירלנד. חלק קטן מהתושבים לומדים בחטיבת הביניים "פרשינג". לכל התלמידים הלומדים בפרשינג, ג'ונסטון או לונג יש אפשרות להגיש מועמדות לתוכנית הרגילה בבית הספר התיכון "פין אלוק" בעיר בלייר. כתוצאה מכך בית הספר התיכון "פין אלוק" משרת את מרבית מאיירלנד. תושבי מקטע אחד במיירלנד לומדים בחטיבת הביניים "פונדרן".
תושבי מאיירלנד ממוינים לבית הספר התיכון בלייר, הנמצא גם הוא בעיר בלייר. מאיירלנד נמצאת דרומית לבלייר. יושאנג צ'אנג, מחבר ספר המדריכים לשכונה של עולה חדש: דאלאס-פורט וורת', יוסטון ואוסטין, כתב שמכיוון שמאיירלנד מוקצה לבלייר, אפשר לקנות בה בית ולהבטיח שילדו של הילד ילמד בבית הספר בבלייר מבלי לשלם מחירי דיור וארנונה בעיר בלייר.
היסטוריה של בתי ספר ציבוריים
מאז פתיחת השכונה בשנת 1955 ועד שנת 1958 למדו תושבי מאיירלנד בבית הספר היסודי "הורן" בבלייר. בית הספר התיכון בלייר נפתח בשנת 1955. בית הספר "לובט" נפתח בספטמבר 1958. בית הספר התיכון "ג'וניסטון" נפתח בשנת 1959. בית הספר "קולטר" נפתח בשנת 1960. בית הספר היסודי "הורדוס" נפתח בשנת 1961.
בדצמבר 1991, לפני חג המולד, נמסר מסמך HISD לוועדת גבולות נוכחות שכונס על ידי המחוז. המסמך, שכותרתו "טיוטה", המחיש את העברת מיירלנד לאזור הנוכחות של בית הספר התיכון ווסטברי. הדבר עורר בהלה במיירלנד מכיוון שהקהילה חששה כי מעבר לווסטברי, שהיה פחות יוקרתי מבלייר היי, יגרום לירידה בערכי הנכסים. ב־21 במאי 1992 אימץ דירקטוריון HISD את המלצות ועדת הגבול הנוכחות שקבעו כי אזור הנוכחות הגבוה של בלייר לא ישונה.
בית הספר התיכון בלייר שופץ בתקופות 1992–1993. הבניין הנוכחי של בית הספר היסודי "הורדוס" נפתח באמצע ינואר 2011. בניין לובט הנוכחי נפתח באוגוסט 2011. הבנייה המחודשת של הורדוס, לובט והורן אלמנטרי מבלייר יחד עלו 49 מיליון דולר והיו חלק מתוכנית אג"ח של מיליארד דולר שאושרה על ידי מצביעי HISD בשנת 2007.
בשל השפעת הוריקן הארווי על קמפוס קולטר בשנת 2017, הוא יוקם מחדש.
בתי ספר פרטיים
בית הספר הצלייני "לותרני", בית ספר פרטי לנוצרים, נמצא במיירלנד.
באזור מאיירלנד ממוקמים כמה בתי ספר פרטיים, ביניהם בית הספר "האפיסקופי" של סנט תומאס ובית הספר של "בית ישורון". האקדמיה רוברט מ' ברן, בית הספר התיכון האפיסקופי (בלייר), בית הספר הקתולי קורפוס כריסטי, בית הספר הנוצרי ווסטברי (כיתות K-12) ובית הספר אמרי וויינר נמצאים בסמוך למיירלנד.
ספריות ציבוריות
הספרייה הציבורית המרכזית של יוסטון הפעילה את ספריית שכונת ג'ורג' ב' מאיר האב, שמיקומנ היה ליד מאירלנד.
הספרייה נפתחה בשנת 1962. בשנת 1994 הספרייה שופצנ בצורה שאפשרו כניסה אנשים עם מוגבלויות. עד שנת 2013 HPL תכננה לרכוש קרקע לסניף חדש במיירלנד ב-442,000 דולר. דוברת HPL, סנדרה פרננדז, הצהירה כי HPL רוצה לבנות מתקן חדש על מנת להגדיל את הגודל ואת יכולת החניה. יש הצעה להעביר את הספרייה לכיכר ווסטבורי בווסטברי, הנתמכת על ידי קהילת ווסטבורי אך מתנגדת לתושבי מאיירלנד. בשנת 2015 נדונו הצעות שונות לאן צריכה להגיע הספרייה החלופית. לפני הוריקן הארווי בשנת 2017, קהילת יוסטון החשיבה את סניף מאייר כספריית יוסטון במצב התחזוקה הגרוע ביותר. הוריקן הארווי גרם לספרייה נזק בינוני, וממשל העיר סגר אותה לאחר מכן, כאשר נקבעה הריסה. ספרייה חדשה, שתחליף גם את HPL אקספרס פרנק, תקום במאיירלנד.
הובלה
רשות המעברים המטרופוליטן של מחוז האריס (METRO) מפעילה תחבורה ציבורית.
בסביבות 1988 הציע מטרו להרחיב את רחוב ביצ'נוט. תושבי "מאיירלנד", "מייפלווד, ו"רובינדל" הופיעו בפני הדירקטוריון של מטרו ומחו על תוכניות, בטענה שהם יביאו תנועה מוגברת מדי. בעקבות כך מטרו הפילה את התוכניות.
משטרה
השכונה נמצאת באגף הסיור הדרום-מערבי של משטרת יוסטון. התאחדות בעלי הבית מקיימת חוזה עם מחוז האריס קאונטי 5 לשיפור האבטחה המקומית.
פארקים ופנאי
שני פארקים המופעלים על ידי העיר נמצאים במיירלנד. פארק מאיירלנד, הממוקם ברחוב ג'ייסון, מסווג כפארק שכונתי.
פארק נוסף הוא הרברט גודווין ברחוב רותרגלן, המסווג כפארק קהילתי. במרכז הקהילתי גודווין, באותו מגרש, יש ביתן חיצוני, מגרש משחקים ומגרש ספורט מואר. מתקני הספורט כוללים בייסבול, מגרש כדורגל ומגרש כדורסל מקורה. אמהות וילדים רבים מתכנסים בפארק בסופי שבוע. מימי סוורץ אמרה עליו כי "הדשא גזום וירוק, ציוד המשחקים צבוע ורענן. הפארק מוצל על ידי אלונים מיטיבים שהם בערך באותו הגיל של הבתים המקיפים אותו..."
בשנים הראשונות לקיומה של מאירלנד הוקמו שמונה מועדונים. בייסבול הליגה הקטן אורגן לראשונה במיירלנד בשנת 1957, עם משחקים שהתרחשו בפארק מאירלנד. עד שנת 1958 נפתח מועדון העשרה של מאירלנד ומועדון האזרחים מאיירלנד. ב־24 במאי 1958 נפתח רשמית מועדון מאיירלנד. משפחות התכנסו במועדון שאירח צוות שחייה. המועדון נסגר בשנת 1996 ונמכר למרכז הקהילה היהודית, שפיתח מחדש את המתקן והפכה אותו למרכז הנוער "מרפיש".
כלי תקשורת
כרוניקל יוסטון הוא העיתון האזורי באזור.
בוחן בלייר הוא עיתון מקומי המופץ בקהילה.
קישורים חיצוניים
29.685°N, -95.4674°W
רודולף קמפה (גנרל)
גנרל רודולף קמפה (10 באפריל 1883 – 23 בדצמבר 1962) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
קמפה נולד ב-10 באפריל 1883 במוסקבה, שהשתייכה לאימפריה הרוסית. בשנת 1902 התגייס קמפה לצבא האימפריה הגרמנית, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-3 (ברנדנבורג ה-1), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-8 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת האופטמן, ובשנת 1916 לאחר החלמתו מפציעה מונה לקצין מטה במטה הכללי של הצבא, ומילא תפקיד זה עד סוף המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל קמפה את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף קמפה לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במאי 1925 הועלה קמפה לדרגת מיור, ובקיץ 1929 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי). ב-1 בפברואר 1930 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בפברואר 1933 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 במאי 1935 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-8, וב-1 בנובמבר 1935 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 באפריל 1937 מונה קמפה למפקד הדיוויזיה ה-31, וב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת גנרל לוטננט.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה קמפה מפקד הדיוויזיה ה-31, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס ה-16 במסגרת הארמייה העשירית, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-11 במסגרת הארמייה השישית. ב-25 באוקטובר מונה קמפה למפקד הקורפוס ה-35, ובמהלך מבצע ברברוסה ומבצע טייפון לחם עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. ב-1 ביולי 1941 הועלה קמפה לדרגת גנרל חיל התותחנים, וב-19 בדצמבר 1941 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. בינואר 1942 שונה שם יחידתו לקורפוס ה-35, ובסתיו אותה שנה פרש קמפה לביתו. לאחר קשר ה-20 ביולי נעצר קמפה בחשד למעורבותו, והוחזק במרתפי הגסטאפו עד סוף המלחמה, ואז נפל בשבי הסובייטי.
לאחר המלחמה
בסתיו 1949 שוחרר קמפה מהשבי. לאחר שחרורו התגורר קמפה בשטוטגרט, עד למותו ב-23 בדצמבר 1962.
הכוכבים דולקים על אש קטנה
הכוכבים דולקים על אש קטנה הוא פזמון שכתב והלחין שלומי ברכה וביצעה להקת משינה, אשר יצא לאור בשנת 1990.
רקע
השיר נכלל באלבום "העמותה לחקר התמותה" והיה לאחד מלהיטיו.
על פי הפרשנות הרווחת השיר עוסק במפגש עם זונה.
השיר יצא לקראת סוף שנת תש"ן, ודורג בשני מצעדים שנתיים שונים של רשת ג': במקום ה-22 במצעד של שנת תש"ן ובמקום ה-38 במצעד של שנת תשנ"א.
דודו אהרון הקליט גרסת כיסוי לשיר שהופיעה באלבום הבכורה "אהבה ראשונה" שלו שיצא בשנת 2007.
יורו 2028
יורו 2028, יהיה הטורניר ה-18 של אליפות אירופה בכדורגל של אופ"א. המארחת צפויה להיבחר בסוף 2023.
ג'ק אוקונל
ג'ק אוקונל (באנגלית: Jack O'Connell; נולד ב-1 באוגוסט 1990) הוא שחקן אנגלי, אשר מוכר בעיקר כג'יימס קוק מסדרת הנעורים הבריטית, "סקינס" של ערוץ E4, וכלואי זמפריני בסרטה של אנג'לינה ג'ולי "לא נשבר".
ביוגרפיה
אוקונל נולד בעיר דרבי שבאנגליה וגדל במשפחה ממעמד הפועלים. אביו, ג'וני פטריק אוקונל, נולד באירלנד ועבד בתאגיד הייצור בומברדייה עד מותו בשנת 2009 מסרטן הלבלב. אמו, אליסון (מבית גאטרידג'), נולדה באנגליה ועבדה בחברת התעופה British Midland. מאוחר יותר היא הפכה לסוכנת שחקנים וניהלה את הקריירה של בנה. סבו מצד אם, קן גטריג' היה שחקן ומאמן כדורגל מקצועני.
בצעירותו, שאף אוקונל להיות כדורגלן אך לאחר סדרת פציעות, הוא ויתר על כך ותכנן להתגייס לצבא מאחר שהאמין שזו הדרך היחידה שלו להתפרנס בכבוד. אוקונל לא התקבל לצבא עקב עברו הפלילי כנער; הוא הוזמן מספר פעמים בנערותו לבית המשפט עקב עבירות הקשורות לאלכוהול ואלימות. אוקונל למד בבית ספר קתולי והחל להתעניין במשחק לאחר ששיעורי המשחק בבית ספרו היו חובה.
אוקונל הצהיר כי אינו מחשיב עצמו כבריטי, אלא מזדהה באופן ספציפי עם לימודיו בדרבישייר והמורשת האירית שלו. הוא מתגורר במזרח לונדון מאז 2014.
קריירה
הופעת הבכורה שלו כשחקן הייתה בשנת 2005 כאשר הופיע בפרק של אופרת הסבון הבריטית "דוקטורים", לאחר מכן הופיע בארבעה פרקים כרוס טרקוט בסדרה "The Bill". בשנת 2006 הגיעה הופעת הבכורה של אוקונל בסרט קולנוע, כאשר שיחק בסרט עטור השבחים "זוהי אנגליה", סיפור על ילד שגודל באנגליה של שנות השמונים. בשנת 2007 הוא הופיע במספר פרקים בסדרות "Waterloo Road", "Wire in the Blood" ו"הולבי סיטי". בשנת 2008 הוא שיחק בסרט האימה "Eden Lake" לצדם של קלי ריילי ומייקל פסבנדר כאשר גילם את דמותו של מנהיג כנופיה. אוקונל שיחק בתפקיד קטן בסדרה אנקת גבהים ששודרה בשנת 2009 בערוץ ITV.
בשנים 2009–2010 אוקונל זכה לראשונה להכרה נרחבת כאשר שיחק את דמותו של ג'יימס קוק בעונה השלישית והרביעית של סדרת הדרמה הפופולרית זוכת פרס באפט"א, "סקינס". על הופעתו בסדרה, הוא קיבל תשבחות ממבקרים; אמוס ברשאד מאתר Grantland כתב שלמרות דמויות אחרות בסדרה כולל דמותם של דב פאטל וניקולס הולט, "אף דמות לא משוגעת, נועזת וזוהרת כמו 'ג'יימס קוק' של אוקונל" אוקונל זכה בפרס 'TV Choice Award for Best Actor' של המגזין 'TV Choice' עבור הופעתו בעונה הרביעית בסדרה. אוקונל כיכב בסרט "Starred Up" משנת 2013, בו כיכב בתפקיד הראשי כ'אריק לאב', נער אלים שנכלא באותו בית כלא בו אביו נמצא. על משחקו בסרט, הוא קיבל תשבחות ממבקרים; כריס נשאוואתי מהמגזין אנטרטיינמנט ויקלי כתב, "בהתבוננות בו, אתה מרגיש כאילו אתה עד להגעתו של כוכב קולנוע חדש". בשנת 2014 הוא השתתף בתפקיד משני בסרט "300: עליית האימפריה", כאשר גילם את דמותו של קליסטו.
אוקונל כיכב בתפקיד הראשי בסרט ההוליוודי "לא נשבר" משנת 2014 כאשר גילם את דמותו של לואי זמפריני, מטילן שלחם במלחמת העולם השנייה, שרד התרסקות מטוס מעל האוקיינוס והוחזק שנתיים בשבי היפני. במהלך הכנותיו לתפקיד, הוא עבר דיאטה שבה הוריד 14 ק"ג ועבד עם מורה לניב על המבטא. על הופעתו בסרט, קיבל אוקונל שבחים רבים; ריצ'רד קורליס מהמגזין TIME כתב, "לא נשבר הוא סרט גדול אודות סיפורו של זמפריני, אך החלק שבאמת היה שווה לחכות לו הוא הופעתו של אוקונל". בשנת 2015, הוא זכה בפרס באפט"א לכוכב העולה על תפקידו בסרט. אוקונל שיחק לצדם של ג'ורג' קלוני וג'וליה רוברטס בסרט מפלצת הכסף משנת 2016 בו הוא מגלם בחור צעיר חמוש שפורץ לאולפן בשידור חי של תוכנית השקעות ולוקח כבן ערובה את המנחה.
יונתן וולצ'וק
יונתן וולצ'וק (נולד ב-21 ביולי 1983) הוא מוזיקאי ג'אז, נגן טרומבון, מלחין, מעבד ומורה למוזיקה ישראלי.
ביוגרפיה
ב-2004 הכיר את נגן הטרומבון סלייד המפטון כשזה ביקר בישראל וניגן בערב לזכרו של יצחק רבין. וולצ'וק פנה אליו וביקש ממנו להופיע באירוע, והקשר ביניהם הלך והעמיק בשנים שוולצ'וק התגורר בניו-יורק. המפטון אף שילב אותו בהרכב הג'אז "דיזי גילספי אול-סטארס בנד".
בשנת 2008 יצא אלבום הבכורה שלו "More To Come", בו לקחו חלק Slide Hampton (trombone), Ali Jackson (drums), Aaron Goldberg (piano), Barak Mori (bass) & Antonio Hart (alto sax). האלבום זכה לביקורות טובות, ואף זכה בתואר 'אלבום הבכורה של השנה' של מגזין "The Village Voice". יוסי חרסונסקי שיבח את האלבום וכתב עליו: "דיסק ג'אז של נגן ישראלי שמצטרף לדיסקי הג'אז של נגנים ישראלים שנמצאים בליגת העל הבינלאומית".
כשחזר לישראל החל ללמד במחלקת הג'אז בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה ובתוכנית האקדמית בשיתוף עם אוניברסיטת New School בניו יורק, ובמוסדות נוספים כגון בתי הספר תלמה ילין ורימון.
As Sideman
עם Anat Cohen
עם Fat Cat Big Band
עם Assaf Hakimi
עם Eddie Henderson (musician)
עם Yuval Cohen
גמר הליגה האירופית 2020
גמר הליגה האירופית של עונת 2019/2020 נערך באצטדיון ריין אנרגי בקלן, גרמניה ב-21 באוגוסט 2020, ובו ניצחה סביליה את אינטר מילאנו בתוצאה 2–3. המשחק נערך בדלתיים סגורות עקב התפרצות נגיף הקורונה באירופה.
הניצחון העניק לסביליה את הזכות להתמודד בסופר קאפ האירופי לשנת 2020 מול המנצחת בגמר ליגת האלופות 2020.
מחצית ראשונה
המאמן של סביליה, יולן לופטגי, ערך שינוי אחד בודד מהמשחק בשלב חצי הגמר כאשר בעמדת החלוץ, יוסף א-נסירי הוחלף על ידי לוק דה יונג. בונו פתח בשער, במרכז ההגנה יולס קונדה ודייגו קרלוס, כשהמגנים היו הקפטן, חסוס נבאס וסרחיו רגילון, שלישיית קשרי האמצע ז'ואן ז'ורדן, פרננדו ואבר באנגה ושלושת שחקני חוד, כאשר לוקאס אוקאמפוס וסוסו פתחו בצידי המגרש ודה יונג פתח במרכז ההתקפה. מנגד, חניכיו של אנטוניו קונטה עלו במערך הקבוע משלב שמינית הגמר עם הקפטן הסלובני הוותיק בשער, סמיר הנדנוביץ', כשההגנה הכילה שלושה בלמים בהם דייגו גודין, סטפן דה פריי ואלסנדרו באסטוני, חמישה קשרים בהם דנילו ד'אמבורוסיו ואשלי יאנג כקיצוניים ובמרכז הקישור היו מרסלו ברוזוביץ', ניקולו בארלה ורוברטו גליארדיני ובהתקפה פתחו רומלו לוקאקו הבלגי ולאוטרו מרטינס הארגנטינאי. שופט המשחק, דני מקלי ההולנדי הוציא לדרך את המשחק.
המשחק נפתח באופן אגרסיבי מצידו של ד'אמברוסיו, כשכבר כדקה לאחר השריקה ביצע שתי עבירות על מגן סביליה, סרחיו רגילון. הכדור החופשי שנשרק כתוצאה מהעבירה השנייה שלו גרמה לאיום של הקשר פרננדו אשר נבלמה על ידי הגנת אינטר, אך באותה המידה הובילה להוצאת התקפה מתפרצת, שבה ניקולו בארלה שלח כדור אל רומלו לוקאקו. האחרון הגיע בשתי נגיעות אל רחבת היריבה, לעומת זאת, דייגו קרלוס לא היה יכול להדביק את המהירות של לוקאקו וביצע עליו עבירה ברחבת ה-16 וכתוצאה מכך קיבל כרטיס צהוב ופנדל נשרק לטובת אינטר כבר בדקה הרביעית. החלוץ, שסחט את העבירה, לוקאקו בעט בעוצמה את הכדור פנימה אל הפינה הימנית שאליה זינק השוער המרוקאי, בונו, שלרוע מזלו לא הצליח להגיע אל הכדור; לוקאקו העלה את אינטר ליתרון 0–1. השער שכבש הוביל את לוקאקו להחזיק בשיא של אחד עשר משחקים ברציפות שהוא כובש במסגרת הליגה האירופית: שישה במדי אינטר בעונה זו וחמישה במדי אברטון מלפני כמה שנים.
בדקה ה-12, סדרת מסירות בין סוסו, ז'ורדן ונבאס הובילה לכך שהאחרון הגביה כדור מדויק לראשו של לוק דה יונג ההולנדי, שנגח את הכדור אל השער והחזיר את סביליה למשחק, כאשר תוצאת המשחק הייתה שוויון אחת. לאחר השער המשווה, ניתן היה להבחין בהבדלי הסגנונות בין הקבוצות בכך שאינטר בעטה כדורים מההגנה ישירות אל החלוצים או אל ד'אמברוסיו, מימין ויאנג משמאל, בעוד שסביליה הייתה סבלנית ומאופקת יותר בסגנון המשחק שלה, כאשר היא נקטה בהנעת כדור מסודרת מרגל לרגל ומסירות מדויקות במטרה לבנות התקפות לכיוון שערו של הנדנוביץ'. אינטר דרשה פנדל נוסף, כאשר בדקה ה-16 של המשחק בארלה ניסה להקפיץ כדור ברחבה אל עבר לוקאקו, שנבלם ופגע בידו של דייגו קרלוס המוצהב. מנגד, השופט החליט שלא לשרוק לכדור עונשין, כאשר הוא פירש את המהלך כיד צמודה לגוף מצידו של הבלם הברזילאי. קונטה, שזעם על אי שריקת הפנדל, נקלע לעימות מילולי עם שחקני סביליה וכתוצאה מכך הוא ספג את הכרטיס הצהוב ממקלי.
אי הבנה במסירה בין באסטוני לגליארדיני הובילה לאיבוד כדור שבעקבותיו גרמה לברוזוביץ' לבצע את העבירה על אבר באנגה ששעט אל עבר הכדור, כאשר נשרק כדור חופשי לטובת סביליה בטווח של למעלה מעשרים מטרים. באנגה הרים את הכדור לצד הימני הרחוק של רחבת השוער אל ראשו של דה יונג, שלא כוסה היטב על ידי גליארדיני, ודה יונג הצליח לנגוח כדור קשתי אל הפינה השמאלית של השוער והעלה את קבוצתו ליתרון 1–2 ואת מאזן כיבושיו לצמד שערים. המהפך של סביליה לא החזיק מעמד, מכיוון שדקה לאחר מכן דייגו קרלוס הכשיל פעם נוספת את לוקאקו בטווח מטרים דומה לעבירה שהובילה לשער היתרון של סביליה. ברוזוביץ' העלה את הכדור החופשי לראשו של הבלם האורוגוואי, דייגו גודין, שהבקיע בנגיחה מקרוב והחזיר את אינטר למשחק, כאשר לוח התוצאות הראה שוויון שתיים. תוצאה זו נשמרה עד לשריקת הסיום של המחצית הראשונה.
מחצית שנייה
עשרים דקות בתוך המחצית השנייה נראיתה ההזדמנות הממשית הראשונה של אינטר להבקעה, כשבארלה שלח בנגיעה כדור חוזר של דייגו קרלוס לכיוון רומלו לוקאקו, שדהר אל השער, בעוד שהגנת סביליה דלקה בעקבותיו. לעומת זאת, יציאה נהדרת של בונו מנעה מלוקאקו להבקיע את השלישי של הנראזורי.
לוקאס אוקאמפוס, שהיה בספק לשיתופו בגמר, לא היה יכול להמשיך והוחלף בדקה ה-71 על ידי מוניר אל-חדאדי. בדקה ה-74, באנגה הרים כדור חופשי אל פקעת השחקנים ברחבה, הרחקה לא טובה לאחור של ברוזוביץ' גרמה להשתלטות של הבלם דייגו קרלוס ובמספרת פשוט נהדרת בעט כדור אל אזור רחבת החמש של הנדנוביץ', כדור שקיבל הסטה קלה מלוקאקו, שעמד באזור וכתוצאה מכך נכנס פנימה, סביליה עלתה ליתרון 2–3; למרות הנגיעה הקלה בכדור של לוקאקו, אופ"א הכירה בשער זה כשער של דייגו קרלוס. בעקבות הפיגור, אנטוניו קונטה ביצע שלושה חילופים מאוחרים, כשכריסטיאן אריקסן, אלכסיס סאנצ'ס וויקטור מוזס עלו אל כר הדשא ובמקומם רוברטו גליארדיני, לאוטרו מרטינז ודנילו ד'אמברוסיו ירדו אל הספסל. מנגד, לופטגי ריענן את כוחותיהם של שחקניו, כאשר הוא הכניס את פרנקו ואסקס למערכה על פני סוסו.
בדקה ה-81, כדור שהוגבה לתוך הרחבה על ידי באסטוני נתקל בהגנה עיקשת של סביליה, שלא איפשרה לכדור להיכנס לאחר בעיטות של מוזס וסאנצ'ס, כאשר קונדה הרחיק את הכדור מן הקו. בדקה ה-85, לופטגי העלה אל כר הדשא את יוסף א-נסירי ונמניה גודל על חשבונם של כובש הצמד, לוק דה יונג, וכובש השער השלישי, דייגו קרלוס המוצהב. מהצד השני, קונטה ביצע חילוף התקפי בדקה ה-90, כשהכניס את אנטוניו קאנדרבה על חשבון כובש השער השני, דייגו גודין. שש דקות תוספת זמן לא עזרו לאינטר כדי להשוות את המשחק ולשלוח אותו להארכה, כאשר התוצאה נשמרה עד לסיום, ניצחון 2–3 של סביליה אשר הבטיח לה זכייה שישית בתולדותיה מתוך שישה גמרים, שבהם השתתפה במפעל זה.
מקווה האר"י
מקווה האר"י הוא מעיין ומקווה טהרה עתיק הממוקם למרגלות צפת העתיקה, ובכניסה אל בית הקברות היהודי העתיק בצפת, ובית הכנסת האר"י הספרדי, המקווה שוכן גם במרחק הליכה קצר ממקום קברו של האר"י. מקור המקווה הוא מנביעה הנמצאת מתחת למחלבת המאירי.
על פי המסורת נהג האר"י לטבול בו בימי מגוריו בעיר. רבי חיים ויטאל כתב כי בעת שעשו לאר"י טבילה אחר מותו, על פי בקשתו, לא נכנס כל גופו במים, ובקשו ממנו שיאפשר להם לבצע את הטבילה, ונעשה נס והרכין האר"י את עצמו עם ראשו וטבל מאליו. המקווה ממוקם בתוך ביתן אבן עתיק עם ספסלים בקירותיו, ובריכה קטנה שאליה נכנסים מי המעיין, וצינור יציאה. מימיו ידועים כקרים מאוד במשך כל עונות השנה וכבעלי סגולות. הרב יצחק כדורי אמר כי טבילה במקווה האר"י מסוגלת להתעלות הנשמה ולדברים נוספים. ישנה אף אמרת-עם כי הטובל במקווה האר"י לא ימות בלא תשובה.
בכניסה למקום שלט האוסר מטעמי צניעות את הכניסה על נשים, ומייחס איסור זה לרבני צפת. מלבד זאת יש המטילים בכך אף פקפוק הלכתי בכשרות המקווה עבור נשים, למרות שביסוד הדין טבילה במעיין היא מהודרת ביותר.
Water Temperature
Taken end January 2023
Outside temperature 10 centigrade. Water - Mikveh temperature was 20 centigrade
אטוואלפה ז'ופנקי
ביוגרפיה
הוא אימץ את שם הבמה Atahualpa Yupanqui, כהוקרה לשני מלכי האינקה, ובשם זה התפרסם בכל העולם.
בשנותיו הראשונות טייל רבות בצפון-מערב ארגנטינה ובאלטיפלאנו במטרה ללמוד על תרבות הקלצ'אקי (Calchaquíe) שהם הילידים המקוריים של האזור. הוא נעשה פעיל פוליטית והצטרף למפלגה הקומוניסטית של ארגנטינה. בשנת 1931 השתתף בהתקוממות הכושלת של האחים קנדי (אין קשר לנשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי) נגד ממשלתו בפועל של חוסה פליקס אוריבורו (José Félix Uriburu) ובתמיכה בנשיא המודח איפוליטו איריגוז'ן (Hipólito Yrigoyen). לאחר שהובס המרד, הוא נאלץ לחפש מקלט באורוגוואי. הוא חזר לארגנטינה ב-1934.
בשנת 1952 הוא חזר לארגנטינה. הוא פרש מהמפלגה הקומוניסטית. כתוצאה מכך הצנזורה והלחץ מצד השלטון פחתו, והוא חזר להופיע. בהמשך עזב עם ננט את בואנוס איירס לסרו קולורדו (Cerro Colorado, קורדובה ).
במהלך שנות ה-60 הלחנים האתנוגרפיים של אטוואלפה ז'ופנקי זכו להכרה, אמני הנואבה קנסיון כמו מרסדס סוסה, פקונדו קבראל וחורחה קאפרונה הקליטו את יצירותיו והפכו אותו לפופולרי בקרב המוזיקאים הצעירים, שכינו אותו דון אטה. לימים חוברה צ'קררה בשם A Don Ata שבוצעה בידי הזמרת סולדד פסטורוטי, ושמילותיה כוללות אזכורים לרבים משיריו המוכרים.
אטוואלפה ז'ופנקי נדד בין ביתו שבבואנוס איירס לביתו שבבסרו קולורדו (Cerro Colorado), מחוז קורדובה. בשנים 1963–1964 הופיע בקולומביה, יפן, מרוקו, מצרים, ישראל ואיטליה. ב-1967 יצא לסיבוב הופעות בספרד ובצרפת והתום הסיור הוא התיישב בפריז. אטוואלפה ז'ופנקי ביקר והופיע בקביעות במולדתו ארגנטינה, בשנות ה-1970 השתתף והופיע בסרטים "Argentinísima I" ו-"Argentinísima II" לצד זמרים מובילים בפולקלור הארגנטינאי.
בשנת 1976, עם השתלטות החונטה הצבאית של חורחה וידלה, פחתו ביקוריו של ז'ופנקי בארגנטינה. בפברואר 1968, ז'ופנקי מונה לאביר מסדר האמנויות והספרות של צרפת על ידי משרד התרבות של אותה מדינה, לכבוד 18 שנות עבודה להעשרת ספרות האומה הצרפתית. חלק משיריו נכללים בתוכניות של מכונים ובתי ספר שבהם נלמדת ספרות בספרדית.
בשנת 1985, קרן קונקס מארגנטינה (Fundación Konex) העניקה לאטוואלפה ז'ופנקי את פרס "יהלום הקונקס" (Premio Konex de Brillante), זהו אחד הפרסים היוקרתיים בארגנטינה, כמוזיקאי הפופולרי החשוב ביותר בעשור האחרון בארצו.
בשנת 1989 אוניברסיטת נאנטר ביקשה מז'ופנקי לכתוב את המילים ל קנטטה לציון מאתיים שנה למהפכה הצרפתית. היצירה, שכותרתה "המילה הקדושה" (Parole sacrée) הוצגה בפני ההנהגה הבכירה בצרפת. היצירה לא הייתה זיכרון של עובדות היסטוריות אלא מחווה לכל העמים המדוכאים ששחררו את עצמם.
אטוואלפה ז'ופנקי נפטר בעיר נים שבצרפת ב-1992 בגיל 84. שרידיו נשרפו ופוזרו בסרו קולורדו (Cerro Colorado, קורדובה) ב-8 ביוני 1992.
השירים המוכרים ביותר
רבים משיריו של ז'ופנקי עוסקים בפרובינציה של טוקומן בה הרבה לטייל, בנופיה, במנהגים, ונעשה בהם שימוש בסלנג המקומי, וביניהם:
הוא כתב שירי מחאה כדוגמת:
שירים נוספים:
עלי גפן
עלי גפן הם עלי צמח הגפן המשמשים במטבחים של מספר תרבויות כעטיפה למאכלים ממולאים מבושלים.
שימוש במטבח, הכנה והגשה
לרוב קוטפים אותם טריים מהגפן וממלאים אותם בתערובת של אורז, בשר ותבלינים, ואז מבשלים אותם על ידי הרתחה או אידוי. אפשר להגיש עלי גפן ממולאים כמנה ראשונה או כמנה עיקרית.
בין המטבחים המשתמשים בעלי גפן נמנים בעיקר המטבח המזרח-תיכוני-רבתי, למרכזו ומזרחו והמטבח הבלקני וסביבתו, ומטבחים נוספים כמו המטבח הווייטנאמי, המטבח הרוסי והמטבח האוקראיני. במטבחים האירופאיים עשויים עלים אחרים הגדלים באזור להחליף את עלי הגפן, שתנאי גידולם שם אינם מיטביים.
שוק העיר העתיקה בירושלים הנמשך משער שכם מתאפיין, בין היתר, ברוכלות ערביות הממיינות ומוכרות עלי גפן.
בהלכה היהודית
עלי הגפן עצמם מותרים באכילה, אך קיים בהם חשש גבוה להימצאות חרקים זעירים בעיקר בחריצי העלה, והם טעונים בדיקה מדוקדקת. ביהדות ארצות האסלאם, בה השימוש בעלי הגפן למאכל היה רווח, עמדו על בעייתיות זו כבר במאה ה-18, ורבנים רבים אסרו את אכילת עלי הגפן, ומהם שאף החרימו את מי שעובר ואוכל. הדברים הובאו גם אצל חלק מפוסקי יהדות אשכנז, בין הקהילות שנהגו בהם איסור נמנים יהודי בגדאד וחלב, ומשפחות רבות נוהגות באיסור זה גם אחר עלייתן לארץ ישראל.
בישראל מתקיים דיון ער בשאלת שכיחות הימצאות החרקים בעלי הגפן. יש הטוענים כי המצב טוב יותר מאשר מה שהיה בתקופות קדומות יותר ובארצות אחרות. כיום בישראל נמכרים עלי גפן בכשרויות שונות במארזים משומרים וכבושים ושנחשבים לנקיים מחרקים. לדעת רבנים רבים ניתן לסמוך על אלו המשווקים תחת כשרויות מעולות. לעומת זאת אחרים טענו גם עלי הגפן שבאריזות משומרות נגועים ברמה גבוהה
ניקיטה יפרמוב
ניקיטה מיכאילוביץ' יפרמוב (ברוסית: Ники́та Миха́йлович Ефре́мов; נולד ב-30 במאי 1988, מוסקבה, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה רוסי, הידוע בתפקידיו בסדרות הטלוויזיה לונדונגראד (2015), ההפשרה (2013) ובסרט לכלוכית (2012). הוא בנו של השחקן מיכאיל יפרמוב ונכדו של אולג יפרמוב.
ביוגרפיה
בשנת 2005, הוא נכנס לבית הספר לאמנות התיאטרון במוסקבה, שם למד בקורס של קונסטנטין רייקין. במהלך לימודיו הוכיח את עצמו על במת הסטודנטים וזכה בפרס התיאטרון "עלה הזהב 2009" במועמדות "התפקיד הגברי הטוב ביותר" על תפקידו כצ'אצקי בהצגה "אוי משנינות", בבימויו של ויקטור ריז'קוב. כל התפקידים במחזה בוצעו על ידי בוגרי קורס המשחק של קונסטנטין רייקין.
בשנת 2009, ניקיטה יפרמוב, כבוגר בית הספר לאמנות התיאטרון, הוזמן לקחת חלק במספר הפקות תיאטרון מובילות במוסקבה. מכל ההצעות, ניקיטה בחר לעבוד בתיאטרון סוברמניק, אשר הוקם על ידי סבו. הופעת הבכורה שלו בתיאטרון זה הייתה בתפקידו של גוטפריד לנץ בהצגה שלושה חברים (הוא הוצג ב-1 באוקטובר 2009, יום השנה הכפול להצגה).
זמן קצר לאחר מכן החל לקבל הצעות עבודה בקולנוע ובטלוויזיה והיה לאחד משחקני הקולנוע המבטיחים בקולנוע הרוסי של המאה ה-21.
בשנת 2023, הוא כיכב בסרט טטריס מאת Apple TV+.
נסים נדבו הכהן
הרב נסים יצחק הכהן נדבו (1872 בערך - 31 בדצמבר 1972) היה מקובל, אב בית דין ורבה הראשי של דמשק, שבסוריה, במשך שנים רבות. ליווה את המרגל הישראלי אלי כהן ברגעיו האחרונים שלפני העלאתו לגרדום.
ביוגרפיה
נולד בדמשק שבסוריה לרב יצחק הכהן נדבו בשנת 1872 (ה'תרל"ג) לערך. בצעירותו למד בישיבות העיר לצד הרב יוסף דנא אצל הרב יצחק אבולעפיה.
לאחר פטירת רבם, הרב אבולעפיה, מונו הרב נדבו והרב דנא לשמש כדיינים בבית הדין המקומי, ובהמשך מונה הרב דנא לכהן כרבה של דמשק. בשנות ה-50 המוקדמות של המאה ה-20 עזב הרב דנא את העיר, והרב נדבו מונה לשמש תחתיו כרבה הראשי וכאב בית הדין של דמשק.
למרות מצבו הכלכלי הדחוק, הרב נדבו לא חפץ להתפרנס מהרבנות, ולכן פרנסתו העיקרית הייתה מחנות מכולת קטנה שבה מכר קמח ושמן. לפרנסתו עסק גם בהכנת נאומים לילדי בר מצווה, בכתיבת קמעות לחולים וכן ברפואה עממית. במסגרת המקצוע האחרון, התדפקו על דלתותיו בעיקר כפריים לא יהודים, שקיבלו ממנו סיוע בעזרת ספרי רפואה יהודים עתיקים.
השפעתו של הרב נדבו נפוצה גם מחוץ לדמשק, והוא היה משיב לשאלות בהלכה שנשלחו אליו מארצות הברית ומישראל. כן כתב הקדמה לספר "ישכיל עבדי" של הרב עובדיה הדאיה.
השפעה ניכרת הייתה לו על קהילות חלב, וביירות שבלבנון, וכן גם על ערביי דמשק. אחד מהם, עורך הדין סעיד אל-עזי, חבר הפרלמנט הסורי, שר וראש הממשלה, נהג לשהות רבות במחיצתו לצורך קבלת ייעוץ בנושאים שונים. הרב נדבו ניצל את קשריו אלו לצורך שיפור מצב חיי היהודים בסוגיות של דת ויהדות.
הרב נדבו היה בקיא בקבלה, ונחשב לאחרון המקובלים של דמשק. כפוסק וכמנהיג של קהילה מסורתית, התאים את פסיקת ההלכה לרוח התקופה, דגל רבות בבית הדין בשיטת כוח דהיתרא עדיף, ובהתאמת ההלכה לרמה הדתית של בני הקהילה.
לאחר מלחמת ששת הימים מעד במדרגות ושבר את האגן, ומאז התנייד באמצעות כיסא גלגלים.
הלך לעולמו ב- 31 בדצמבר 1972, כ"ו בטבת ה'תשל"ג.
נכדו הוא האמן והצייר נתן חילו (Nathan Hilu). נכדה נוספת היא המשוררת דלית בת אדם.
אמירת הווידוי עם אלי כהן לפני העלאתו לגרדום
במאי 1965, לאחר שהמודיעין הסורי חשף את המרגל הישראלי אלי כהן וגזר עליו עונש מוות, הוזמן הרב נדבו כסמכות היהודית העליונה במדינה ללוות את כהן לפני הוצאתו להורג. הוא קרא עם כהן את תפילת צידוק הדין, קריאת שמע ווידוי. לפני שהרב נדבו ליווה את כהן אל הגרדום, האחרון מסר לו מכתב צוואה כדי שיעבירה לאשתו נדיה. על הרגעים שלפני העלייה לגרדום, אמר בהמשך הרב נדבו כי המעמד היה קשה, אך הוא התעודד מכך שהצליח לחזק את רוחו של כהן ולאפשר לו למות כיהודי, כפי שחפץ.
נדיה, אלמנתו של אלי, נפגשה עם הרב נדבו מספר שנים לאחר מכן, בעת שערך ביקור קצר בישראל, ושמעה ממנו על רגעיו האחרונים של בעלה.
השחקן שמואל שילה גילם את דמותו של הרב נדבו בסרט המרגל הישראלי בדמשק משנת 1987.
נתן בן מאיר
רבי נתן בן רבי מאיר, היה רב בתקופת הראשונים בפרובנס, רבו של הרמב"ן.
קורות חייו
נולד בעיר טרונקטיילא (טְרַנְקְטֵיילִישׁ, Trinquetaille ) שהיא פרבר של העיר ארל בדרום צרפת. אביו היה רבי מאיר בר יצחק מקרקסון, שהיה אחד מחכמי הדור ומחבר "ספר העזר" (האבוד) בו מגן על הרי"ף מפני השגותיו של בעל המאור.
למד בצעירותו אצל רבי יצחק בר אברהם (הריצב"א) מחשובי בעלי התוספות ותלמיד רבנו תם, וכן אצל אביו שהיה תלמידו של הראב"ד.
הרמב"ן התייחס אל רבי נתן כאל מורו. כמו כן מזכירו הרב מנחם המאירי תחת התואר "הרב קרובינו".
מצאצאיו, רבי אשתורי הפרחי. נכדו זה מזכירו מספר פעמים בספרו "כפתור ופרח", החוקרים חלוקים אם היה נינו או נכדו.
יצירתו
כל חיבוריו אבדו, ולא נשארו ממנו אלא מובאות בודדות בספרי דורו, שלם יהלום הראה שרמב"ן בחידושיו מעתיק מחידושיו ללא ציון שמו, רבי נתן העביר לרמב"ן מסורות רבות מהראב"ד והריצב"א, אף המאירי באומרו גדולי קדמונינו או קצת מקדמונינו כוונתו לשלושה חכמים, אחד מהם הוא רבי נתן.
BA-64
BA-64 (מרוסית: Бронеавтомобиль 64 בעברית: רכב ממוגן 64) היא שריונית שפותחה בברית המועצות ושימשה בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.
השיריונת בעלת הנעה 4X4, ושימשה בעיקר למטרות סיור וקישור. ה-BA-64 שירת בצבא ברית המועצות החל מ-1942 עד לשנות ה-60, כאשר סך בכל נוצרו בסביבות ה-9,100 כלים מהגרסאות השונות של ה-BA-64.
פיתוח
עד לפיתוח ה-BA-64 בשנת 1942, הרכבים המשוריינים הקיימים בצבא ברית המועצות כמו ה-BA-20 היו מיושנים, בעלי מיגון קל מדי אשר לא עמדו בסטנדרטים של מלחמת העולם השנייה כאשר נאלצו להתמודד עם הרק"ם הגרמני.
עבודת הפיתוח על ה-BA-64 החלה ביולי 1941, חודש בלבד אחרי פלישת הצבא הגרמני לברית המועצות במבצע ברברוסה כאשר עלה צורך מיידי בפיתוח רק"ם סיור קל שיעמוד בסטנדרטים העדכניים. פיתוח ה-BA-64 נעשה על ידי חברת גא"ז שנשענה על רכב השטח GAZ-64 ובהשראת המשוריינים הגרמנים שהצבא הרוסי פגש בשדה הקרב, במיוחד ה-Sd.Kfz. 222, ממנו נפל כלי אחד שלל והגיע לחברת GAZ.
ב-9 בינואר 1942 חברת גא"ז הפיקה אב טיפוס ראשון לרכב המשוריין בשם הראשוני שלו: אובייקט 64-152. ב-14 במרץ 1942, לאחר ניסויי שטח של הצבא ומספר תיקונים, התקבל הכלי לצבא הסובייטי בשם BA-64 כאשר כבר ביולי באותה השנה הגיעו הכלים הראשונים לחזית המזרחית לטבילת אש ראשונה.
ה-BA-64 הוכיח את עצמו בשדה הקרב כרכב סיור אמין בעל רמת מיגון טובה, במיוחד הוכיח את עצמו ה-BA-64 בלחימה אורבנית, זאת הודות לזווית ההגבהה הגבוהה של המקלע שהיה מסוגל להגיע לקומות העליונות של מבנים.
אטאהואלפה יופאנקי
__ללא_עריכה__
ג'רג' ורה
ג'רג' ורה, (במקור הוגו האואר, בהונגרית: Verő György; איגאל, 31 במרץ 1857 – בודפשט, 12 במרץ 1941) היה מלחין, מחזאי, מנצח, במאי, סופר תולדות התיאטרון יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה
הוגו האואר נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף האואר ושל פרנציסקה מזלי. הוא סיים את בית הספר התיכון בקלוצ'ה ומשפטים בפץ'. את לימודיו המוזיקליים החל בבית הוריו, ולאחר מכן המשיך אצל מורים למוזיקה בקלוצ'ה - אצל המורים למוזיקה בֶּרֶץ, גוֹרמן ומיהאי. ב-1880 הפך לשחקן בסגד, ולאחר מכן ב-1882 למנצח במישקולץ. ב-1883 עבד כבמאי בתיאטרון העם של בודפשט. הוא נשאר בתפקיד זה עד 1887. אז נסע מחוץ לכרך והפך למנהל וגם למנהל האמנותי של להקות תיאטרון גדולות. גרה שב לבירת הונגריה ב-1892 ולאחר מכן חי אך ורק למען יצירתו הספרותית. הוא כתב את תולדות תיאטרון העם ליובל ה-50 שלו מאז הקמתו. אשתו הייתה זמרת האופרטה ציליה מרגו (מקודם מורגנשטרן) אחותו של הפסל אדה מרגו. ורה היה חבר גם בוועדת שיפוט הדרמה של התיאטרון הלאומי של בודפשט.
המשטרה הפדרלית של אוסטריה
המשטרה הפדרלית של אוסטריה (גרמנית: Bundespolizei) היא משטרה פדרלית באוסטריה שנוסדה ב-1 ביולי 2005 ומהווה לגוף השיטור הפדרלי הלאומי העיקרי במדינה לענייני אכיפת חוק ושמירה על הסדר הציבורי.
היסטוריה
עד שנת 2005 המשטרה הפעילה כוחות שיטור בערים הגדולות, כוינה הבירה, זלצבורג וגראץ. ב-2004 ממשלת אוסטריה הסכימה לאגד שני כוחות משטרה עם השירות לחקירות פשיעה, כוח השיטור לביטחון הציבור והז'נדרמריה האוסטרית.
מבנה
המשטרה כפופה למשרד הפנים הפדרלי (Bundesministerium für Inneres) וכוללת 9 פיקודים מחוזיים.
Healing Is Difficult
Healing Is Difficult (בעברית: ריפוי זה קשה) הוא אלבומה השני של הזמרת האוסטרלית סיה. האלבום יצא לאור ב-9 ביולי 2001 בבריטניה. בארצות הברית האלבום יצא לאור ב-28 במאי 2002, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-99 במצעד האלבומים שבאוסטרליה.
מפלגת האזרחים המאוחדת של בלארוס
מפלגת האזרחים המאוחדת של בלארוס (בבלארוסית: Аб'ядна́ная грамадзя́нская па́ртыя Белару́сі; ברוסית: Объединенная гражданская партия) היא מפלגה פוליטית ליברלית-שמרנית והדוגלת בליברליזם בבלארוס. נוסדה בשנת 1995.
פסק דין אתא
פסק דין אתא (ע"א 44/76 אתא חברה לטכסטיל בע"מ נ' שוורץ) הוא פסק דין שעוסק בעוולת המטרד ליחיד, וקובע את היחס בין סעד המניעה לסעד הפיצויים בדיני נזיקין. פסק הדין נחשב תקדימי בשל ההתייחסות הרחבה שבו לגישות תאורטיות במשפט הפרטי, כגון צדק מתקן וניתוח כלכלי של המשפט.
רקע
מפעל אתא היה מפעל טקסטיל גדול מאוד, שהעסיק 1600 עובדים. המפעל שכן בקרית אתא, הקרויה על שמו. במפעל היו מכונות קירור ענק, שהיו נחוצות לשם ייצור החוטים. מכונות הקירור גרמו לרעש עצום שהפריע לתושבי העיר.
התביעה בערכאות הראשונות
בית המשפט השתכנע שאכן הרעש עונה על התנאים של עוולת המיטרד: מגורים בדירה הם שימוש סביר; הרעש גורם להפרעה של ממש למגורים בה. לפיכך, הוציא בית המשפט צו מניעה שאוסר על המשך העבודה במפעל כל עוד לא נמצא פתרון טכנולוגי שינמיך משמעותית את עוצמת הרעש. המפעל ערער על פסק הדין לבית המשפט המחוזי, אך ערעורו נדחה. המפעל לא ויתר וערער ברשות לבית המשפט העליון.
הערעור לעליון
בית המשפט העליון דחה את הערעור גם הוא. בפסק הדין המפורסם הדגיש השופט שמגר שכדי שיתקיים החריג שבסעיף 74 צריכים להתקיים ארבעה תנאים מצטברים: (א) הפגיעה שנגרמה למשיב היא קטנה. (ב) הפגיעה האמורה ניתנת להערכה בכסף. (ג) הפגיעה האמורה ניתנת לפיצוי מספיק בתשלום כסף. (ד) מתן ציווי יהיה בו משום התעמרות במערערת. כיוון שלכל הפחות התנאי הראשון לא התקיים, שכן הרעש היה בלתי נסבל - הרי שאין להפעיל את החריג, ועומדת לניזוק הזכות לדרוש צו מניעה.
ההפקעה
בפסק הדין, רמז שמגר שמענה נאות לבקשת המפעל נמצאת בתחום המשפט המנהלי. המפעל פנה לשר האוצר על פי סעיף 22 לפקודת המקרקעין, כדי שיפקיע את הדירה שבבעלות שוורץ. שר האוצר נאות לבקשת המפעל, והפקיע את הקרקע תוך תשלום שוויה לשוורץ.
העתירה נגד ההפקעה
שוורץ לא ויתר ועתר כנגד ההפקעה של הקרקע. לטענתו, השיקולים שהניעו את שר האוצר לא היו דאגה לאינטרס ציבורי, אלא לאינטרס פרטי. בג"ץ דחה את העתירה, והותיר את ההפקעה בתוקף.
סוף דבר
למעשה, אף על פי שהתוצאה המשפטית הייתה ששר האוצר רשאי להפקיע את הקרקע, עדויות שונות מצביעות על כך שלבסוף סגרו הצדדים על עסקה למכירת הדירה. המכירה נשמרה בסוד מחשש ששכנים נוספים ידרשו תשלום דומה לזה שהובא לשוורץ, ובאופן רשמי המכירה נעשתה בצורה של הפקעה.
תאוריות במשפט הפרטי
פסק דינו של השופט שמגר נושא סממנים בולטים של גישה תאורטית המכונה צדק מתקן: השפה המדוברת בפסק הדין היא שפה של זכויות. מרחב השיקולים נשאר בגדרי סעיף 74, שמתייחס לאינטרסים של המזיק והניזוק, בלי התייחסות לאינטרס הציבורי. מוקד העניין הוא הניזוק והסעד המגיע לו, יותר מאשר חופש הפעולה של המזיק. שמגר אף מתעמת עם גישה נוגדת - הגישה הכלכלית, וטוען שהיא לא תואמת את מטרות דיני הנזיקין:
אף על פי ששמגר דחה בפירוש את הגישה הכלכלית, פסק דינו נותן לתאוריות כלכליות מקום באופן שלא היה קודם לכן. באופן אירוני, הסתייגותו זו הייתה הפתח שדרכו פרץ הניתוח הכלכלי של המשפט אל תוך המשפט הישראלי, וממנו התחיל לצמוח ולצבור יוקרה והשפעה.
יחסים בין רשויות
יחד עם אחיזתו של שמגר בגישה של צדק מתקן, יש בפסק הדין ובפרשה כולה גם היבטים של איפוק שיפוטי. שמגר לא רק העדיף תאורטית את הגישה של הצדק המתקן, אלא בחר לדבוק בלשון החוק שלא כוללת התחשבות בשיקולים של אינטרס ציבורי מסוים. שמגר הפנה את המפעל למי שאמור לשקול שיקולי מדיניות כאלו - שר האוצר, שבסמכותו להפקיע קרקעות עבור אינטרס ציבורי. ההרמוניה בין הרשות השופטת למבצעת באה לידי ביטוי גם בכך שבג"ץ דחה את העתירה של שוורץ נגד ההפקעה. הסינרגיה שיוצאת מבית המשפט העליון בשבתו כבית משפט לערעורים ובשבתו כבג"ץ אומרת כך: בית המשפט לא צריך להתחשב בשיקולים כלכליים וחברתיים אם החוק לא הסמיכו לכך, אלא להשאיר לרשות המבצעת את שיקול הדעת לבחינת האינטרס הכלכלי.
המעגל הפנימי
המעגל הפנימי (באנגלית: The Inner Circle) הוא סרט דרמה משנת 1991 של הבמאי הרוסי אנדריי קונצ'לובסקי, המספר את סיפורו של מקרין הסרטים הפרטי של יוסיף סטלין וקצין הק.ג.ב איוון סאנצ'ין (שמו האמיתי אלכס גנצ'ין) בין 1939 ל -1953, עד מותו של סטלין. את סנצ'ין מגלם טום הולס, ובסרט מככב יחד עם לוליטה דוידוביץ' ובוב הוסקינס. הסרט מבוסס על סיפור אמיתי והוא הפקה אמריקאית, איטלקית ורוסית. הסרט באנגלית ומשך הקרנתו 137 דקות.
המעגל הפנימי היה מועמד לפרסים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-42 בברלין ופרס ניקה ב-1993.
סקיי ברידג' 721
סקיי ברידג' 721 (באנגלית: Sky Bridge 721) הוא גשר תלוי להולכי רגל שהקמתו הושלמה בשנת 2022 בהר שליד הכפר  שבצ'כיה, סמוך לגבולה עם פולין. הגשר נפתח לציבור ב-13 במאי 2022.
הגשר הוא בגובה 95 מטרים מעל פני האדמה ובאורך 721 מטרים, והוא הארוך ביותר מסוגו בקטגוריה "גשר תלוי להולכי רגל" (יותר מאשר מחזיק השיא הקודם, גשר ארוקה 516). הגשר משתרע בין שתי פסגות. קצהו האחד הוא בגובה 1,135 מטרים מעל פני הים, וקצהו האחר הוא בגובה 1,125 מטרים מעל פני הים. רוחב הגשר הוא 1.2 מטרים והוא תלוי באמצעות שישה כבלים מרכזיים ו־60 כבלים משניים.
ההליכה בגשר היא חד-סטרית, ומסתיימת בשביל סלול ביער בשם "גשר הזמן", שבו ניתן ללמוד על ההיסטוריה של צ'כיה מאז 1935 באמצעות קורותיה של משפחה מקומית. הירידה לנקודת המוצא היא במסלול של שני ק"מ.
סמוך לגשר נמצאת טיילת עץ ספירלית בגובה של 55 מטר בשם "סקיי ווק" (Sky Walk).
My World 2.0
My World 2.0 (בעברית: העולם שלי 2.0) הוא אלבום האולפן הראשון של הזמר הקנדי ג'סטין ביבר, הראשון שלו שיצא באופן מלא. האלבום יצא בתאריך 19 במרץ 2010, דרך חברת התקליטים Island Records כהמשך למיני-אלבום My World, ששוחרר בתאריך 17 בנובמבר 2009.
הביקורות על האלבום היו חיוביות, והוא נכנס היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד כאשר הוא מכר יותר מ-283,000 עותקים, ובכך נתן לביבר את התואר "הזמר הצעיר ביותר שהגיע לפסגת המצעד, מאז סטיבי וונדר."
שבוע לאחר מכן נמכר האלבום במספר עותקים גבוה יותר מבשבוע הראשון, וזיכה את ביבר בתואר הזמר הראשון, מאז הביטלס, שאלבומו נכנס אל המקום הראשון עם יציאתו ועם זאת נמכר ביותר עותקים בשבוע שלאחר מכן. נוסף על כך, האלבום נכנס היישר למקום הראשון גם במצעד הקנדי, ושבוע לאחר מכן הגיע למקום הראשון באירלנד, אוסטרליה וניו זילנד.
רקע
בריאיון לבילבורד בשנת 2009, ביבר הסביר את חלוקת האלבום לשני חלקים בכך שאנשים לא רוצים לחכות יותר משנה וחצי למוזיקה חדשה. בריאון ל- Houston Chronicle, אמר ביבר:
ביקורות
רוב הביקורות על האלבום היו חיוביות, בדירוג ממוצע של 68 מתוך 100. אנדי קלמן, מ-Allmusic, נתן לאלבום ארבעה כוכבים מתוך חמישה, כאשר הוא משבח את האלבום על כך שהוא "R&B אופטימי – שירי פופ מתובלים". נוסף על כך, החמיא לשירי הדאנס-פופ, על היותם "אור בלתי נשכח לאוזניים, ולבלות יש את כל מה שצריך בשביל להיות שירים בשביל בני נוער". לאה גרינבלאט מ"Entertainment Weekly", נתן לשיר דירוג "B", תוך ציון שהשיר לא יתחבב על ידי מבוגרים כמו שביבר חושב או מקווה, ושהשיר הזכיר לה ימים מוקדמים של אשר ושל ג'סטין טימברלייק, ולבסוף הוסיפה: "יש כישרון אמיתי, כך זה נראה, מתחת לכל השיער הזה." לאן דרו, מהמגזין "US Weekly", נתן לאלבום שלושה וחצי כוכבים, תוך ציון שביבר מציע "קולות ווקאליים של נער מתבגר שקשה להתנגד אליהם." ביל לאמב מ- "About.com", נתן לשיר ארבעה כוכבים מתוך חמישה, ואמר: "זהו לא סתם המשך של הראשון. ג'סטין ביבר הוא באופן משמעותי יותר אומן כאן. הוא מופיע כזמר כשרוני אמיתי של R&B טהור עם נגיעות פופ." לאחר מכן דיבר על U Smile: "שיר שמבטיח ליצור תחושות חמות אצל מיליוני בני נוער מעריצים. בנוסף, השיר לא יאכזב מבוגרים."
כדורגלן השנה בצ'כוסלובקיה
הפרס חולק החל משנת 1965, ועד לפירוק צ'כוסלובקיה ב-1993. החל משנת 1985 חולק פרס גם למאמן השנה.
המועצה (מאפיה אמריקאית)
המועצה (באנגלית: The Commission) הוא הגוף המנהל של המאפיה האמריקאית, שהוקם בשנת 1931 על ידי צ'ארלס "לאקי" לוצ'יאנו בעקבות מלחמת הקסטלמארזים.
המועצה החליפה את התואר קאפו די טוטי אי קאפי ("הבוס של כל הבוסים"), שהחזיק סלבטורה מרנזאנו לפני הירצחו. במועצה שמורכבת מהבוסים של חמש המשפחות של העיר ניו יורק, כמו גם הבוסים של שיקגו אאוטפיט ומשפחת הפשע באפלו. מטרת המועצה הייתה לפקח על כל פעילויות המאפיה בארצות הברית ולתווך סכסוכים בין משפחות.
נריה קראוס
נריה קראוס (נולדה ב-16 בדצמבר 1993) היא עיתונאית ישראלית המשמשת שליחת חדשות 13 בארצות הברית. בשנת 2023 נבחרה על ידי פורבס ישראל לאחת מ-30 הצעירים הישראלים המבטיחים.
ביוגרפיה
נריה קראוס נולדה וגדלה בתל אביב. למדה בתיכון חדש בתל אביב, שימשה ככתבת נוער בעיתון "מעריב לנוער", והייתה בין המנחים של תוכנית הנוער "23 דקות" בטלוויזיה החינוכית.
את שירותה הצבאי עשתה בגלי צה"ל. לאחר שחרורה מצה"ל, הצטרפה כעורכת לדסק החדשות של העיתון ידיעות אחרונות ובשנת 2017, הצטרפה לערוץ 10 כחברת מערכת בתוכנית "הכל כלול". החל מחודש נובמבר 2019 שימשה עורכת התרבות של חדשות 13.
בינואר 2023 סיימה קראוס את תפקידה כעורכת התרבות ומונתה לשליחת חדשות 13 בארצות הברית.
קראוס היא בוגרת תואר ראשון מהאוניברסיטה העברית בירושלים. טרם יציאתה לתפקיד בארצות הברית, החלה לימודים לתואר שני בתוכנית הבין תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן באוניברסיטת תל אביב.
בן זוגה הוא הסופר עידו גפן.