cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עקה גנוטוקסית
עקה גנוטוקסית (genotoxicity) היא מושג המשמש לתיאור חומרים כימיים המשבשים את המידע הגנטי אשר בגרעין התא ומביאים לכדי יצירת מוטציות גנטיות אשר עלולות להתבטא כסרטן. המושג קרוב במשמעותו למוטגניות, במובן ששני המושגים מתייחסים לחומרים שמביאים לכדי מוטציות גנטיות. אך בעוד שהמוטגן יוצר שינוי במידע הגנטי שעל סליל הדנ"א על ידי השפעה ישירה בלבד, רעלגן משפיע על המידע הגנטי גם דרך השפעה עקיפה, אם על ידי זירוז הופעתן של מוטציות או שיבוש מנגנוני שליטה ובקרה שונים. כך שלמעשה, בעוד כל גורמי המוטציות הם גנוטוקסים, לא כל הגנוטוקסים הם מוטגנים. לתאים יכולת למנוע ביטוי של מוטציה גנוטוקסית על ידי מנגנון תיקון דנ"א או על ידי אפופטוזה, הרס עצמי של התא. אך לעיתים הנזק אינו ניתן לתיקון, מה שיוביל להופעת מוטגנזה. שינויים אלו מתקבעים וימשיכו להתקיים בתאי הבת של תא המקור. אם השינויים מתרחשים בתא זוויג (גמטה), הם יכולים אף להמשיך בתורשה אל דורות הצאצאים הבאים.
כדי לכמת את השפעתן של מולקולות גנוטוקסיות, מעריכים חוקרים את הנזק שנגרם לדנ"א בתאים שנחשפו לחומרים הרעילים. הנזק יכול להתבטא בצורת קטיעה יחידה של גדיל או זוג גדילים, אובדן יכולת תיקון-חיתוך (הסרת נוקלואוטידים פגומים), קשר צולב (cross linking), אתרים אלקיליים לא יציבים, מוטציות נקודתיות, וסטיות מבניות או מספריות של כרומוזומים. שינויים בשלמות רצף הדנ"א ידועים כגורמי לסרטן. לשם הערכת פוטנציאל הנזק שבכימיקלים שונים כגורמים לסרטן, פותחו שיטות מתוחכמות כגון "מבחן איימס", בדיקות טוקסולוגיה במבחנה או מן החי או "בדיקת שביט" (comet assay).
מנגנונים
חומרים גנוטוקסים גורמים נזק לחומר הגנטי שבתא דרך אינטראקציות עם רצף ומבנה הדנ"א. למשל, מתכת המעבר כרום, במצבה המחומצן, מגיבה עם הדנ"א, ויוצרת אתרים פגומים על הסליל שמובילים להתפתחות הסרטן. מצב חמצון מטאסטבילי זה, Cr(V), מושג באמצעות אקטיבציית חיזור. חוקרים ביצעו ניסוי כדי לחקור את האינטראקציה בין הדנ"א למתכת הכרום המסרטנת באמצעות קומפלקס - (Cr(V – Salen, במצב החמצון המטאסטבילי ונמצא כי האינטראקציה הייתה ספציפית לנוקלאוטיד גואנין. כדי לצמצם את האינטראקציה לקומפלקס Cr ( V ) - Salen עם הבסיס גואנין, החוקרים שינו את בסיסי הגואנין ל-8-אוקסוגואנין, כדי ליצור חמצון ספציפי לאתר. התגובה בין שתי המולקולות גרמה לשינויים בדנ"א. שני השינויים שנצפו באתר הבסיס ששונה היו guanidinohydantoin ו-spiroiminodihydation. לשם ניתוח נוסף של אתר השינוי נצפה כי פולימראז שעצר באתר אדנין זיווג בגדיל הנגדי בסיס של 8-אוקסוגואנין במקום בסיס טימין. ניתן לראות אם כן, כי פגעים אלו מכילים שחלוף רוחבי - גואנין -> טימין. נראה כי כרום במצב חמצון גבוה יפעל כמסרטן "מנגנון הנזק של תוצרי בסיסים מחומצנים בין מתכת הכרום לסליל הדנ"א... רלוונטיים בהיווצרות נזק לדנ"א שבתוך אורגניזם, המוביל לסרטן באוכלוסיות שנחשפו לכרום".
דוגמה נוספת לנזק של הדנ"א על ידי סוכן גנוטוקסי, הן אלקלואידים פירולוזידינים. חומרים אלה נמצאים בעיקר במיני צמחים והם רעילים לבעלי חיים, לרבות לבני אדם. כמחצית מהם זוהו כגנוטוקסים ורבים מהם זוהו כמעודדי סרטן. על פי הניסוי הגיעו החוקרים למסקנה כי כאשר חומרים אלו מופעלים מטבולית: "הם מעודדים יצירת אדקציית דנ"א (קומפלקס מסרטן של דנ"א-כימיקל), קטיעת והצלבת גדילים, חילופי כרומטידות אחיות, מיקרו-גרעינים, סטיות כרומוזומליות, מוטציות גנטיות, ומוטציות כרומוזום בתוך אורגניזם או במבחנה". המוטציה הנפוצה ביותר בגנים הם שחלוף רחבי גואנין:ציטוזין -> טימין:אדנין, ושיחלוף בסיס טנדם. האלקלואידים הפירוליזידינים הם מוטגנים הן בתוך גוף אורגניזם והן במבחנה, ולכן, מביאים לכדי לתהליך קרציוגנסיס חמור בכבד. צמח ממין הקומפריי (Comfrey) הוא דוגמה לצמח המכיל ארבעה עשר אלקלואידים פירוליזידינים שונים. המטבוליטים הפעילים מגיבים עם ה-DNA ויוצרים אתרים פגועים, מעודדים הופעת מוטציות, והתפתחות סרטן בתאי ההפטוציטל והאנדותל שבכבד.
טכניקות בדיקה
מטרת הבדיקות לגנוטוקסיות היא לקבוע האם לחומר כלשהו פוטנציאל להשפיע על המידע הגנטי או לגרום לסרטן. מבחנים אלו יכולים להתבצע על חיידקים, שמרים, או תאי יונקים. בעזרת המידע שמבחנים אלו מספקים, ניתן לצפות לשלוט בהתפתחויות מוקדמות בעת חשיפת אורגניזם רגיש לחומר גנוטוקסי.
מבחן איימס
משמש ביולוגים לבדיקת מוטציות בגנים. הטכניקה משתמשת בזני חיידקים כדי להשוות בין הוואריאציות השונות שבחומר הגנטי. תוצאות הבדיקה מזהות את רוב הרעלגננים המסרטנים והשינויים הגנטיים. סוגי המוטציות המזוהות במבחן איימס הן הזזת מסגרת הקריאה והחלפות בסיסים.
בדיקת טוקסיקולוגיה במבחנה
מטרת הבדיקה במבחנה היא לקבוע אם לחומר, מוצר, או גורם סביבתי יש פטנציאל לגרימת נזק גנטי. טכניקה אחת היא בדיקת ציטוגניות באמצעות תאי יונקים שונים. סוגי הסטיות הכרומוזומליות שזוהו בתאים המושפעים מגנוטוקסים הם: פערים-חסרים בכרומטידות ובכרומוזומים, קטיעות כרומוזומים, שבירת כרומטידה, פרגמנטציה, טרנסלוקציה, שחלופים מורכבים ורבים נוספים. השפעות קלסטוגניות (מוטציות המתבטאות במחיקת מידע גנטי) ואניוגניות (מוטציות המתבטאות בהופעת מספר א-נורמלי של כורמוזומים בתאי הבת) יגרמו לעלייה בשכיחות של סטיות מבניות או מספריות של החומר הגנטי. מבחן זה דומה למבחן המיקרו-גרעין ובדיקת סטיית כרומוזום, אשר מזהים סטיות כרומוזומליות מבניות ומספריות בתאי יונקים.
היצירה שלי
היצירה שלי הוא אלבום האוסף הראשון של הראפר סאבלימינל אשר יצר בשנת 2012.
עקה גנוטוקסית
בדיקת טוקסיקולוגיה במבחנה
ברקמות ספציפיות של יונקים, ניתן לבצע בדיקת לימפומה TK +\- לבדיקת סטיות בחומר הגנטי. מוטציות גנטיות מתבטאות בדרך כלל דרך מוטציות נקודתיות - שינוי של נוקלאוטיד יחיד המשנה את סדר התעתוק ובעקבות כך גם משנה את ייצור חומצת האמינו המיועדת. מוטציות נקודתיות אלו כוללות החלפות בסיס, מחיקות, הזזת מסגרת קריאה, ושחלופים. כמו כן, ניתן לפגום בשלמות הכרומוזומים באמצעות ופגמים קלסטוגנים הגורמים להופעת יתר של כרומוזומים או מחיקות של גנים. סוג הנזק נקבע על פי גודל מושבות של התאים, והבחנה בין מוטציות גנטיות (מוטגנים) וסטיות כרומוזומליות (קלסטוגנים).
היצירה שלי
האלבום מסכם למעלה מעשור פעולה של האמן, מוקדש לבנו הבכור אור - "היצירה שלי" ומרכז את הלהיטים הגדולים מהאלבומים:
עקה גנוטוקסית
מבחן בדיקת SOS / umu
מעריך את פוטנציאל הנזק של חומר מסוים לדנ"א. המבחן מבוסס על השינויים באינדוקציה לתגובת דחק של התא עקב נזק לדנ"א. יתרונות השיטה בכך שהיא מהירה, פשוטה ונוחה לשימוש. המבחן משמש לשם בדיקת איכות מים ומי שפכים.
בדיקה טוקסולוגית באורגניזם
המטרה בבדיקה היא לקבוע את הפוטנציאל הנזק על דנ"א שיכול להשפיע על המבנה הכרומוזום או להפריע למנגנון המיטוטי. הגורמים שיכולים להשפיע גנוטוקסית הם ADME (התהליך המטבוליטי של תרופה בגוף האדם) ותיקון דנ"א. המבחן כמו כן, מסוגל לזהות סוכנים רעלגנים שהוחמצו בבדיקות מבחנה. התוצאה של נזק כרומוזומלי מושרה היא עלייה בתדירות של כדוריות דם אדומות בעלות מיקרו-גרעינים. המיקרו-גרעין הוא מבנה קטן ונפרד מן הדנ"א הגרעיני. הוא מורכב משברי דנ"א או מכרומוזומים שלא שולבו כראוי בתא בתהליך המיטוזה. מבחן מיקרו-גרעין באורגניזם דומה למבחן טוקסיקולוגי במבחנה בכך שהוא מזהה סטיות כרומוזומליות, מבניות ומספריות בתאי יונקים, ובמיוחד בתאי הדם של חולדות.
היצירה שלי
באלבום יש 40 רצועות השמעה בשני דיסקים. באלבום דואטים רבים עם כמה מהאמנים המובילים במוזיקה הישראלית, ביניהם שרית חדד, אייל גולן, דנה אינטרנשיונל, שלומי שבת, דויד ברוזה, אתניקס, קובי פרץ, ליאור פרחי ועוד, וגם נציגות בינלאומית בדמות וייקלף ז'אן, מירי בן-ארי (הכנרית הישראלית), וטוני טאץ'.
עקה גנוטוקסית
בדיקת שביט
בדיקות שביט הם מהמבחנים הנפוצים ביותר לבדיקת גנוטוקסית. הטכניקה כוללת פירוק התא בעזרת אבקת כביסה ומלחים. הדנ"א המשתחרר מהתא המפורק עובר אלקטרופורזה בג'ל בתנאי ה-pH נייטרליים. תאים המכילים DNA עם ריבוי במספר הפסקות גדילים כפולים יעברו מהר יותר לכיוון האנודה. לטכניקה זו יש יתרון בכך שהיא זולה, מהירה וקלה לביצוע, מזהה גם רמות נמוכות של נזק לדנ"א, דורשת מספר קטן מאוד של תאים, ומספקת תוצאות במהירות. עם זאת, לא ניתן לזהות את המנגנון שבבסיס ההשפעה הגנוטוקסית ולא את המרכיב הכימי שגרם להפסקות הגדילים.
סרטן
השפעות גנוטוקסיות כמו מחיקות, קטיעות או שחלופים יכולות להוביל לסרטן במידה והנזק אינו מוביל לאופוזיס, מוות התא באופן מיידי. סוכנים גנוטוקסים יכולים להביא לכדי יצירת אזורים רגישים לשבירה, הנקראים אתרים שבירים. ישנם כימיקלים מסוימים היכולים לגרום לאתרים שבירים באזורים אונקוגניים של הכרומוזום ה שעלול להוביל להשפעות מסרטנות. חשיפה תעסוקתית לתערובות מסוימות של חומרי הדברה מראה קורלציה חיובית לנזק גנוטוקסי. הנזק לדנ"א אינו אחיד בחומרתו, ואנשים שונים מראים יכולות שונות ביכולת התמודדות וטיהור חומרים גנוטוקסים, מה שמוביל לשונות בשכיחות סרטן בקרב האוכלוסייה. השונות ביכולת זו היא תוצאה של תורשה פולימורפית. חילוף החומרים של מספר כימיקלים מביאים לכדי ייצור של תרכובות חמצן. מדובר במנגנון גנוטוקסי פוטנציאלי. הדבר באו לידי ביטוי בחילוף החומרים של ארסן אשר מייצר רדיקלים הידרוקסילים אשר ידועות כגורמות לתופעות גנוטוקסיות.
כימותרפיה גנוטוקסית
כימטורפיה היא טיפול לסרטן בה משתמשים ברעלגן אחד או יותר. הטיפול הוא באופן מסורתי חלק ממשטר טיפול סטנדרטי. על ידי ניצול התכונות ההרסניות של גנוטוקסים, מטרת הטיפול לגרום לנזק בדנ"א של תאים סרטניים. כל נזק שנעשה לתא סרטני מועבר הלאה אל תאי הבת שלו בתהליך המיטוזה. היה ונזק זה חמור במידה מספקת, הוא יגרום לתא לעבור תהליך אפופטוזה, הרס עצמי מכוון.
סיכונים
החסרון העיקרי של טיפול זה הוא בכך שתרופות גנוטוקסיות יעילות בהשמדת תאים סרטניים וכמו גם תאים נורמלים כאחד. הסלקטיביות של פעולת תרופה מסוימת מבוססת על רגישות התאים עצמם. בזמן שתאים סרטניים, המתאפיינים בחלוקה מהירה במיוחד, רגישים ביותר לטיפולים תרופתיים רבים, תאים נורמלים לעיתים קרובות מושפעים גם הם. דוגמה טובה לכך היא תאי האפיתל של הקיבה המתחלקים גם הם במהירות ולכן מושפעים במידה רבה מתרופות אלו. בנוסף, מלבד היותן גנוטוקסיות, תרופות רבות יהיו גם ציטוטוקסיות ומוטגניות. הנזק המיוחס לתרופות אלו לא יוגבל לדנ"א הספיציפי המבוקש. משמע, למרות שתרופות אלו נועדו לטפל כנגד סרטן, יש להן אפקט מסרטן משני, והן מעלות את הסיכון לסרטן משני, כמו לוקמיה.
מועצת לונדון רבתי
מועצת לונדון רבתי (באנגלית: Greater London Council או בקיצור GLC) הייתה רשות הממשל המקומי שניהלה את אזור לונדון רבתי בין השנים 1965–1986. המועצה החליפה את מועצת מחוז לונדון שקדמה לה (ואשר ניהלה את מחוז לונדון - מחוז הקטן בצורה משמעותית מאזור לונדון רבתי).
הקמת המועצה
מאז שנת 1934 הייתה למפלגת הלייבור שליטה במועצת מחוז לונדון. שליטה זו יצרה קשיים רבים לשמרנים אשר שלטו בממשלת בריטניה בשנות ה-50 של המאה ה-20. מאחר שמועצת מחוז לונדון נבחרה על ידי מצביעי אזור לונדון הפנימית אשר תמכו ברובם במפלגת הלייבור, החליטה הממשלה השמרנית להגדיל את אזור הבחירה כך שיכסה את אזור לונדון רבתי.
ועדה מלכותית שמונתה בשנת 1957, ובראשה עמד סר אדווין הרברט הגישה לממשלת בריטניה בשנת 1960 דו"ח הממליץ על יצירת 52 רבעים חדשים ללונדון. הוועדה הציעה להחליף את מועצת מחוז לונדון ברשות מרכזית חלשה יותר אשר תהא אחראית על תחבורה ציבורית, בניית דרכים, קביעת שימושי קרקע ופיתוח עירוני - ותו לא.
המלצות אלה התקבלו בחלקן - מספר הרבעים הופחת ל-32 במקום 52, והאזור החדש איחד לתוכו את מחוז לונדון, מרבית מחוז מידלסקס וחלקים מהמחוזות אסקס, קנט, סארי וחלק קטן מהרטפורדשייר, מהמחוז הכפרי של קרוידון, המחוז הכפרי של איסט האם והמחוז הכפרי של ווסט האם.
ערי הסביבה התנגדו לאיחוד עם לונדון, חלקן בהצלחה (המחוז העירוני סאנבורי שעל התמזה, המחוז העירוני סטיינז, והמחוז העירוני פוטרז באר ממחוז מידלסקס שחששו מגידול במיסוי העירוני), וחלק בלא הצלחה (אפסון ואיוול, קייטרהאם, וורלינגהאם, אשר ווייברידג' שהפכו לחלק מלונדון רבתי).
סמכויות המועצה
המועצה הייתה אחראית על שירותים ציבוריים הנוגעים לכלל אזור לונדון רבתי ובהם: שירותי כיבוי האש, שירותים לשעת חירום, שירותי פינוי אשפה ומניעת הצפות. סמכויות שונות התחלקו בין המועצה לבין רובעי לונדון השונים ובהם: בניית דרכים, תכנון עירוני ושירותי פנאי ונופש.
המועצה קיבלה בשנת 1970 את הסמכויות בנושא תחבורה מהנהלת התחבורה של לונדון (London Transport Board). סמכויות אלה הועברו בשנת 1984 לרשות התחבורה האזורית של לונדון.
על פי החוק משנת 1963 הייתה המועצה אחראית ליצירת תוכנית פיתוח לאזור לונדון רבתי. תוכנית זו הביאה לחקירה רשמית של פעילות המועצה בשנים 1970–1972.
שליטה פוליטית במועצה
הבחירות הראשונות למועצת לונדון רבתי נערכו ב-9 באפריל 1964. הנציגים נבחרו בכל אחד ואחד מרובעי לונדון. הרכב המועצה הנבחרת כלל 64 חברים ממפלגת הלייבור ו-36 מהמפלגה השמרנית. הנציג מטעם הלייבור ביל פיסק הפך למנהיג הרוב במועצה.
בבחירות 1967 בשל אי שביעות הרצון בציבור ממשלת בריטניה, זכו השמרנים ב-82 מושבים ואילו הלייבור ירד ל-18 מושבים. בבחירות 1970 שבו השמרנים להיות מפלגת הרוב במועצה.
בבחירות 1972 שונתה שיטת הבחירה, והוארכה כהונת חברי המועצה ל-4 שנות כהונה. בבחירות 1973 זכתה מפלגת הלייבור ב-57 מושבים במועצה, והשמרנים ב-33 מושבים. המפלגה הליברלית זכתה בשני מושבים במועצה.
משבר הנפט של 1974, האינפלציה הגדולה שלאחריו, וחובות המועצה בשווי של 1,600 מיליארד ליש"ט הביאו להעלאת מיסים עירוניים לפני בחירות 1977 ולקיצוצים בתקציב. צעדים אלה הביאו לפילוג במפלגת הלייבור ולהקמת מפלגת שמאל חדשה על ידי קו ליווינגסטון בעל ההשקפות הסוציאליות.
בבחירות מאי 1977 זכו השמרנים ב-64 מושבים במועצה, ומפלגת הלייבור זכתה ב-28 מושבים. הוראס קאטלר, נציג הרוב, קיצץ בתקציב המועצה ומכר נכסים רבים על מנת לצמצם את חובות המועצה. צעדים אלו הביאו לחיזוקו של ליווינגסטון. בבחירות 1981 עמד בראש מפלגת הלייבור הלורד אנדרו מקינטוש אולם יומיים לאחר הבחירות בהן זכתה מפלגת הלייבור, הדיח ליווינגסטון את מקינטוש מרשות המפלגה במועצה, והפך למנהיג הרוב במועצה.
ביטול המועצה
התוכניות החברתיות השונות שקידם ליווינגסטון, היו לצנינים בעיני ראש ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר, חברת המפלגה השמרנית והביאו למחלוקות גלויות בין המועצה לבין ממשלת בריטניה. ליווינגסטון תקף באופן רציף את הממשלה בפעולותיו: כגון פרסום נתוני האבטלה בעיר על לוחות המודעות של בניין המחוז הסמוך לפרלמנט הבריטי, הורדת מחירי כרטיסי הרכבת התחתית של לונדון והאוטובסים בלונדון בטענה שהממשלה לא דואגת לשכבות הנמוכות, וכן פתיחה בדיאלוג עם מנהיג השין פיין גרי אדמס, והקמת פסל לכבוד נלסון מנדלה - שניהם שהוגדרו על ידי ממשלת בריטניה באותה עת כטרוריסטים.
בשנת 1983 החליטה ממשלת בריטניה על ביטול המועצה בטענה כי היא אינה יעילה ומיותרת, וכי ניתן להעביר את מלוא תפקידיה לידי הרבעים השונים. נייר לבן בשם "Streamlining the cities" פירט את הצעת הממשלה. נייר לבן זה ספג ביקורת רבה בטענה שהצעד הוא פוליטי ולא מקצועי.
החלפת המועצה
עם ביטול המועצה הועברו מרבית סמכויותיה למועצות המקומיות של הרבעים השונים של לונדון. חלק מהסמכויות (כגון הטיפול בכיבוי השריפות בעיר) הועבר לרשויות ממשלתיות. ביקורת ציבורית רבה הופנתה כנגד צעד זה, שכן במקום רשות מרכזית אחת פעלו למעלה מ-100 רשויות שונות ברחבי העיר - עובדה שיצרה תוהו ובוהו תכנוני בשל היעדר התיאום בין הגופים ועודף הבירוקרטיה.
בשנת 1997 עלתה לשלטון מפלגת הלייבור בראשות טוני בלייר. במסגרת מצע הבחירות של המפלגה, זו התחייבה להקים מחדש שלטון מרכזי באזור לונדון רבתי. בעקבות משאל עם שנערך בלונדון רבתי בשנת 1999 הוחלט על הקמת רשות לונדון רבתי בראשה יעמוד ראש עיר.
הרשות הוקמה בשנת 2000 במבנה שונה מזה של מועצת לונדון רבתי. בראש הרשות עומד ראש העיר, והרשות כוללת את אספת לונדון - גוף המבקר את פעולות ראש העיר.
לאחר בחירתו של קן ליווינגסטון לראשות העיר, החל ליווינגסטון את נאום הניצחון שלו במילים: "כפי שאמרתי לפני שהפריעו לי בבוטות לפני 14 שנים...".
כוסברה
גַּד השדה (שם מדעי: Coriandrum sativum), הידוע בשמו הערבי כוסברה (כזברה), הוא צמח תבלין ממשפחת הסוככיים. הגד הוא צמח חד-שנתי, בעל עלים מנוצים ודומה לפטרוזיליה. הגד משגשג בקרקע קלה, עשירה ומנוקזת היטב.
מקור הירק בדרום אירופה ובמזרח התיכון כולל ישראל. כיום, צמח זה נפוץ כגידול תרבות בעולם כולו. בצמח הגד משתמשים להכנת מאכלים שונים. השימוש העיקרי נעשה בעליו של הצמח, אך ישנו שימוש גם בזרעיו ובגבעולו.
תיאור
הגד הוא צמח חד-שנתי זקוף, גבוה (עד 1.30 מטר) ומסועף. העלים התחתונים מנוצים ונישאים על עוקץ, אונותיהם מעוגלות בעוד שאונות העלים העליונים דמויות סרגל. צבע העלים ירוק מבריק. הפרחים לבנים ורדרדים ומסודרים בסוכך בעל 5–10 קרניים. הפרי הוא דו-זרעון עגול כ-6 מ"ל. הפריחה באפריל-מאי.
מולדתו של הצמח בדרום אירופה והמזרח התיכון. הוא מגודל בתרבות בהיקף נרחב ברוב האזורים הממוזגים, במיוחד בהודו דרום מזרח אסיה, דרום אמריקה, צפון אפריקה והמזרח התיכון.
בכוסברה נעשה שימוש ברוב מטבחי העולם, ובפרט באזורים הנ״ל וכן בסין.
הריבוי נובע מזרעים בלבד. בנובמבר יש לזרוע בעומק של 3 ס"מ בערך, בשורות ובמרווחים של 30 ס"מ. לצמח יש בהתחלה ריח לא נעים המזכיר ריח פשפשים, הנעלם עם הבשלת הזרעים. אסיף הזרעים בשעות הבוקר או הערב (כשהטל מרובה), כאשר צבע הזרעים משתנה מירוק לחום צהבהב. מייבשים היטב את אלומות הצמחים רצוי במקום מוצל, דשים, ומאחסנים. ייבוש יסודי הכרחי להבטחת הטעם ואיכות. זרעים שנשתמרו היטב תקופה ארוכה - ריחם משתפר.
עלים ושורשים
העלים הטריים של הגד הם מרכיב חיוני במאכלים רבים במטבח המזרחי, כמו מאכלים וייטנאמיים, אסייתיים-הודיים ומקסיקניים (כמו רוטב סלסה וגואקמולה). במטבח התאילנדי משתמשים בשורש הגד למגוון מנות. גם בצפון אפריקה מקום מכובד לכוסברה, והיא משמשת למגוון מאכלים כמו חריימה ותבשילי עגבניות ובשר. עלי גד קצוצים כמשמשים כקישוט למנות מבושלות, אבל עדיף לא לבשל אותם מפני שהבישול פוגע בטעמם.
עלי הגד היו שכיחים במטבח האירופאי בימי קדם, אך כיום הם בדרך כלל נאכלים במנות של מטבחים מזרחיים.
טעמם של עלי הגד דומה לטעם של עלי פטרוזיליה, אך הוא "עסיסי" יותר, עם גוונים המזכירים פירות הדר.
המקום האידיאלי לאחסון עשב הגד הטרי הוא במקרר במכל אטום לאוויר, אחרי חיתוך של השורש. העלים לא נשמרים היטב ועדיף שייאכלו בהקדם, מפני שהם מאבדים את הארומה כאשר הם מתייבשים או מוקפאים.
זרעים
אם הזרעים נקנים בשלמותם (לא מיובשים), ניתן לייבש אותם בשמש. הצורה השכיחה ביותר בשוק הם הזרעים השלמים והמיובשים, אבל ניתן לקנות גם זרעים כתושים לאבקה. אחסון הזרעים יהיה במכל אטום לאוויר ומוסתר משמש וחום. בשביל לקבל נוכחות מקסימלית של טעם וריח צריך לחכות 6 חודשים ולהחזיק לא יותר משנה. ניתן לקלות או לחמם על מחבת יבשה, דבר שמחזק את הארומה לפני כתישה. הזרעים מאבדים מטעמם וריחם במהירות אחרי טחינה, לכן עדיף לאחסן את הזרעים בשלמותם ולטחון בהדרגה לפי הכמות שצריך.
שימושים
עלי גד ירוקים משמשים את תושבי פרו כמעט לכל תבשיל. במצרים נהוג לשים עלי גד במרקים. בדרום מזרח אסיה {תאילנד, קמבודיה, וייטנאם וכו'} הם משמשים לסלטים, ומנגד לתבשילי דגים ובשר בצורות הבישול השונות עיקר השימוש בזרעים (טחונים כשלמים) בלחם, להכנת ליקרים וג'ין, בסוג של בירה בלגית, בתערובת התבלינים גאראם מסאלה ומרכיב מרכזי בתערובות קארי.
השמן האתרי המופק מהזרעים משמש למתן טעם לממתקים, קקאו, שוקולד, טבק, כמרכיב חשוב בתערובת תבלינים, למוצרי בשר, לדברי מאפה ומשקאות אלכוהוליים.
כן משמש השמן האתרי ברפואה העממית להסוואת טעמם וריחם של תכשירים שונים.
היסטוריה ופולקלור
המן שירד במדבר סיני מתואר "כזרע גד לבן וטעמו כצפיחית בדבש" (שמות ט"ז, ל"א). הגד גדל בארץ בתקופת המשנה, העברים אכלו הן את הירק והן את הזרעים ולפי המקורות ברור שהשימוש בו היה נרחב. בין היתר השתמשו בכוסברה לתיבול כבושים ואת העלים היבשים היו משמרים לשימוש משך כל עונות השנה. זרעים של גד נתגלו במערה בישראל ויוחס להם גיל של 8,000 שנה.
מקור השם כוסברה מהודית עתיקה, שם הוא נקרא קוסטומבארי, או קוסטומבורו. יש הסוברים שהשם הלועזי קוריאנדרום מקורו מהמילה היוונית קוריס שפירושו פשפש, המתייחס לריח העלה הטרי. כמה טקסטים בסנסקריט מדברים על ביות הגד בהודו העתיקה בערך לפני 7,000 שנה, אך קיימים מעט מאובנים של הצמח שיכולים להוות הוכחה לספרות זו. זרעי הגד מהווים מרכיב עיקרי בתערובות המסאלה ההודי.
הגד במקורות היהדות
ה'גד' נזכר במקרא פעמיים כשם צמח אשר צורת זרעו דומה למן. מדובר במסורת זיהוי מוצקה בתרגומים הקדומים וכן בקרב פרשני ימי הביניים מהמזרח וממערב, כדוגמת רס"ג ורש"י. זיהוי זה התקבל ללא עוררין על דעת החוקרים המודרניים. מעניינת הערתו של דיוסקורידס, המציין שאנשי צפון אפריקה קוראים לצמח בשם גויד (Goid). כנראה, גם השם הארמי 'גידא' שמובא בתרגום אונקלוס ובתלמוד מכוון ל -Coriandrum sativum הקרוי בימינו 'גד השדה'.
גד השדה הוא צמח תבלין שהיה בשימוש בעולם העתיק. שרידים רבים ממנו נמצאו בקברו של המלך המצרי תות אנח אמון (1325 לפנה"ס) ובאתרים אחרים במצרים. הואיל והוא לא גדל שם בר, ההנחה היא שבתקופה זו היה כבר גידול תרבותי. הוא מופיע באתרים אחרים מתקופת הברונזה והברזל גם בסוריה, בירדן, בקפריסין וביוון. הצמח נזכר רבות גם בספרות חז"ל ובימי הביניים ועד לעת החדשה.
הגד כצמח מרפא
ברפואה המסורתית זרעי הגד נחשבים כממריצים ומפיגים גזים במעיים.
זרעי הגד מכילים, בין השאר:
ג'ק סוק
ג'ק סוק (באנגלית: Jack Sock; נולד ב-24 בספטמבר 1992) הוא טניסאי אמריקאי שדורג בשיאו (20 בנובמבר 2017) במקום השמיני בעולם. סוק הוא האלוף האולימפי בזוגות מעורבים וזוכה מדליית ארד בזוגות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). מדורג, נכון למאי 2022, במקום ה-123 בסבב ה-ATP.
ביוגרפיה
סוק נולד בלינקולן שבנברסקה וגדל באוברלנד פארק שבקנזס.
יחידים
באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס ב-2010 זכה בטורניר הנוער. באליפות ארצות הברית הפתוחה ב-2011 זכה לכרטיס חופשי והעפיל לסיבוב השני בו הפסיד לאנדי רודיק.
ב-2015 זכה באליפות ארצות הברית על מגרשי חימר, והעפיל לגמר טורניר סטוקהולם בו הפסיד לתומאש ברדיך.
ב-2016 העפיל לגמר טורניר אוקלנד, לגמר אליפות ארצות הברית על מגרשי חימר ולגמר טורניר סטוקהולם, באליפות ארצות הברית הפתוחה הגיע להישג השיא שלו בטורנירי גראנד סלאם ליחידים כשהודח בסיבוב הרביעי על ידי ז'ו-וילפריד צונגה.
ב-2017 הגיע לחצי גמר טורניר אינדיאן וולס מאסטרס, וזכה בתואר הראשון שלו בסבב המאסטרס העולמי 1000 של ה-ATP כשזכה בטורניר פריז. בעקבות הניצחון העפיל לאליפות סבב המאסטרס העולמי, הוא גבר בשלב הבתים על מרין צ'יליץ' ואלכסנדר זברב ובחצי הגמר הפסיד לגריגור דימיטרוב. את השנה סיים בדירוג השיא שלו, שמיני בעולם.
זוגות
סוק ובן זוגו הקנדי ואשק פוספיסיל זכו באליפות וימבלדון 2014 לאחר ניצחון בגמר על מדורגים ראשונים האחים בריאן. יחד עם פוספיסיל זכה גם באליפות אטלנטה הפתוחה ב-2014, באליפות סין הפתוחה ב-2015 ובטורניר אינדיאן וולס ב-2015. הוא העפיל עמו לעוד חמישה גמרים של טורנירי ATP-1000. ב-2016 זכה עם ג'ון איזנר בטורניר שאנגחאי מאסטרס ובטורניר בזל (עם מרסל גראנויירס).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה במדליית ארד יחד עם סטיב ג'ונסון.
ב-2018 זכה בטורניר דלריי ביץ' בטורניר אינדיאן וולס (עם ג'ון אייזנר) וטורניר ליון (עם ניק קיריוס), הוא זכה בפעם השנייה באליפות וימבלדון בזוגות, יחד עם מייק בריאן. בהמשך השנה זכה עם בריאן גם באליפות ארצות הברית הפתוחה ובגמר ה-ATP.
זוגות מעורבים
בטורניר הזוגות מעורבים באליפות ארצות הברית הפתוחה ב-2011 שיתף פעולה עם מלאני אודין, וזכה עמה בתואר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה עם בת'אני מאטק סאנדס במדליית זהב לאחר ניצחון בגמר על בני ארצם ונוס ויליאמס ורג'יב ראם.
גביע דייוויס
סוק חבר בנבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית משנת 2015. הוא סייע לה להעפיל לשלב רבע הגמר ב-2016 וב-2017.
קרחון מקנזי
קרחון מקנזי (באנגלית: Mackenzie Glacier) הוא קרחון יובלי ארוך, בחוף המזרחי של האי בראבנט, בארכיפלג פאלמר, לחוף חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 7 קילומטרים. גובהו של הקרחון 1,032 מטרים מעל פני הים.
הקרחון זורם לכיוון מזרח מהר פארי, ונשפך אל קרחון מאלפיגי.
גילוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה, בתרשים גס, על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית, שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1899–1897, תחת פיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
האי צולם מן האוויר על ידי האנטיג אירוסרוויירס בע"מ בשנים 1957- 1956, ומופה מתצלומים אלה בשנת 1959.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של הרופא האנגלי סר ג'יימס מקנזי, חלוץ בחקר מחלות לב.
קאטיס אלסטרם
קאטיס אלסטרם (בשוודית: Kattis Ahlstrom; נולדה ב-9 ביוני 1966) היא עיתונאית ומנחת טלוויזיה שוודית.
ביוגרפיה
אלסרם נולדה בגטבורג כאחת משלוש בנותיו של רופא, מגיל צעיר החלה לנגן בפסנתר ובצ'לו, בתחילה תכננה ללמוד מוזיקה באוניברסיטה ולפתח קריירה כמוזיקאית אך עקב חבלה בזרוע היא עזבה את תחום זה.
ב-1992 החלה את הקריירה שלה בטלוויזיה כשהנחתה את תוכנית הבידור "תשע עד חמש" ששודרה בערוץ הטלוויזיה הציבורי בארצה.
ב-1994 הנחתה את תחרות המלודיפסטיבלן בה נבחר הנציג השוודי לאירוויזיון.
ב-1995 החלה להגיש פינה ברדיו, מ-1998 ועד 1999 הגישה את התוכנית "הפלגה הגדולה".
היא הנחתה את אירוויזיון 2000 שנערך בסטוקהולם, ב-2003 שימשה כקריינית של הניקוד השוודי באירוויזיון.
מ-2001 ועד 2002 הנחתה את תוכנית התחקירים העיתונאיים "Uppdrag granskning".
ב-2005 זכתה בפרס ה"קריסטאלן", פרס הטלוויזיה השוודית, באותה שנה הנחתה את "Alla tiders Melodifestival", פסטיבל מיוחד שנערך בקרקס בסטוקהולם לציון חמישים שנים לאירוויזיון ולמלודיפסטיבלן.
מ-2006 ועד 2010 שימשה כעורכת הראשית של מגזין המשפחה "Icakuriren".
ב-2009 החלה להגיש תוכנית אירוח משלה הנקראת "Kattis & Company" אך ב-2010 התוכנית ירדה.
היא פעילה למען מדינות מתפתחות והנחתה מספר ערבי התרמה בנושא ובין היתר אירוע של האומות המאוחדות העוסק ברווחת ילדים, היא עבדה עם ארגון קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים ונסעה מספר פעמים למדינות העולם השלישי לצורך עבודות הומניטריות, בנוסף היא משמשת כמזכירת ארגון העוסק בזכויות הילד בחברה.
צבע מים
אופן הציור בצבעי מים
צבעי מים ניתנים לשימוש על מצעי ציור רבים, ביניהם קרטון, בד, קיר ועוד, אך לרוב מצוירים על גבי נייר עבה ומותאם במיוחד לספיגה, הקרוי נייר אקוורל. צבעי מים מגיעים לצרכן בשני אופנים: צלוחיות ושפופרות. הצלוחיות מכילות תיבה קטנה של צבע מים מיובש, שניתן להמיסו במגע עם מים, והשפופרות מכילות צבע מים לח, שניתן לדללו במים או למרחו ישירות.
צבעי מים מתייבשים במהירות על הדף לשכבה שקופה למחצה (בהתאם למידת הדילול של הצבע בעת המריחה) וניתן לעבוד עליהם בשכבות, כמו גם להרטיב את הדף על מנת ליצור מחיקה של שכבה או פיזור שונה לשכבת צבע.
שימוש בצבעי מים מאפשר רמות שקיפות שונות, החל מצבעים כמעט שקופים ועד אטימות מוחלטת. פעמים רבות נדרשת עבודה במספר שכבות על מנת להגיע למורכבות של צבע וטקסטורה. לפיכך, נדרשת מיומנות בעבודה עמם. הצבעים מתאימים לעבודות אמנות מופשטת באותה מידה שהם יכולים לשמש לעבודות היפר ריאליסטיות ומדויקות.
טכניקות ציור שונות
בטכניקת הציור בצבעי מים, מתחיל הצייר לרשום בעזרת צבע בהיר ומדולל במים ובהדרגה הוא מוסיף שכבות כהות ומדוללות פחות. זאת מכיוון שטיבם החצי-שקוף של צבעי המים אינו מאפשר בנוחות להבהיר את הגוון, ושכבה נוספת תכהה תמיד את זו שמתחתיה. בנוסף, הנייר וצבעו מהווים אלמנט מכריע בציור, כיוון שהוא משתקף דרך שכבות הצבע. בציורים רבים מהווה הנייר הבהיר תחליף לפיגמנט הלבן שאינו נמצא בדרך כלל בשימוש בעת ציור בצבעי מים. הציור נעשה בעזרת מכחולים בעלי סיבים רכים מאוד הקרויים מכחולי צובל, או מכחולים מסיבים סינתטיים אחרים. קיימים גם צבעי מים אטומים, הקרויים גואש, שטכניקת השימוש בהם דומה לציור בצבעי שמן או אקריליק.
שימור ציורים בצבעי מים
אחת הבעיות העיקריות עם צבעי מים היא המסיסות במים. גם כשהצבע יבש, מגע עם מים ימוסס אותו מחדש, וכך רסס אקראי עלול להרוס לחלוטין ציור בצבעי מים. מגע עם אוויר לח יכול אף הוא לשנות את הגוונים על הדף. על מנת לשמור על ציור בצבעי מים לאורך זמן, יש להשתמש בנייר בעל יכולת שימור, ולמסגר את הציור הגמור תחת זכוכית אטומה.
המחתרת האנטי פשיסטית בגטו קובנה
הארגון האנטי-פשיסטי הלוחם (הנקרא גם אק״א, בגלל שמו ביידיש: אנטיפאשיסטשע קאמף-ארגאניזאציע) הוקם בגטו קובנה ב-31 בדצמבר 1941 על מנת ליצור התנגדות יהודית להנהגה הנאצית בגטו קובנה.
רקע היסטורי
ב-15 באוגוסט 1941 הוקם גטו קובנה. התנאים בגטו היו קשים, והשמדת היהודים הייתה שיטתית. תוך חמישה חודשים בלבד נרצחו 10,000 מתוך 30,000 היהודים בגטו. עקב המצב הקשה, קמו בגטו ארגונים מחתרתיים קטנים ורבים, שעיקר תעסוקתם הייתה הברחת מזון לגטו. בסוף שנת 1941, חברו כל הארגונים היהודים המחתרתיים בגטו קובנה לארגון מחתרתי אחד בהנהגתו של הסופר היהודי חיים ילין. לארגון היו מספר מטרות: הברחת נשק ואספקות שונות לגטו, פעולות כנגד חיילים ושוטרים נאצים ובעיקר ניסיונות חבירה לפרטיזנים מחוץ לגטו.
פעילות הארגון
בשנותיו הראשונות של הארגון, בין 1941-1943, פעילותו העיקרית הייתה הברחת מזון ליהודים בגטו, והברחת נשק שישמש את הארגון בפעולותיו המשמעותיות יותר בהמשך. בתחילת 1943, לאחר מאמצים רבים ליצירת קשרים, התחבר "הארגון האנטי-פשיסטי" למחתרת הליטאית, הוחלט על שיתוף פעולה הדוק ונעשו שני ניסיונות חבירה לפרטיזנים ביערות באזור קובנה.
מבצע אוגוסטובה
ניסיון החבירה הראשון לפרטיזנים היה מבצע "אוגוסטובה" שהתחיל באוקטובר 1943. מבצע זה היה ניסיון נועז אך כושל להקמת בסיס פרטיזנים חדש ביער אוגוסטובה, הנמצא כ-150 ק"מ דרום מערבית לעיר קובנה (בגבול פרוסיה-פולין). קבוצת חלוץ אשר מנתה כ-20 איש יצאה בדרכה ליערות, אולם בעקבות קשיים אשר נתקלה בהם בדרך, החליטו לשוב אל העיר. עד סוף אוקטובר הוקמו מספר קבוצות נוספות שמטרתן להגיע אל היער, אך כולן, למעט אחת, נכשלו במשימה. שניים מחברי אותה קבוצה הצליחו להגיע ליער, אך נוכחו לדעת כי הוא כלל לא מתאים להקמת בסיס פרטיזנים, ושבו לגטו. הערכות אומרות שכ-100 איש לקחו חלק במבצע כושל זה.
יערות רודינקי
למרות כישלונו של מבצע "אוגוסטובה", בגטו קובנה החלו במבצע חשאי בהובלת קבוצה קטנה שהייתה מבצעת מארבים ומפתיעה את החיילים הנאצים מבלי לתת להם זמן תגובה משמעותי. מטרת המבצע הייתה הכשרת לוחמים והבאתם ליערות רודינקי, בהם פעלו הפרטיזנים. כדי לאפשר את המבצע, בגטו נערכו מגביות לגיוס כסף, נרכש נשק שהוברח לתוכו, בתי המלאכה בו ייצרו מדים וחגורים, והלוחמים המיועדים עברו אימונים בנשק. בנוסף, נמצאו כלי רכב והוכנו סיפורי כיסוי עם תעודות מזויפות להברחת צעירים ליערות הפרטיזנים בגלוי, מתחת לאפם של הגרמנים. עד אמצע שנת 1944, שבע קבוצות לוחמים יצאו מן הגטו וחברו לשורות הפרטיזנים ביערות למשימות ההתנגדות השונות.
סופו של הארגון
ב-6 באפריל 1944 נלכד חיים ילין, מנהיג הארגון, בידי סוכני הגסטפו בזמן שחיפש מחוץ לגטו דרך להעביר קבוצה נוספת של לוחמים ליערות. הוא נחקר ועונה במשך מספר שבועות עד שמת בשבי בנסיבות לא ידועות. לאחר מותו הארגון התפרק והחברים בו חברו חלקם לקבוצות שונות של פרטיזנים, וחלקם חזרו לגטו ונרצחו בצעדות המוות.
עגונות מלחמת העולם השנייה
עגונות מלחמת העולם השנייה או עגונות השואה היו נשים יהודיות, בדרך כלל ניצולות השואה, שהיו נשואות לפני מלחמת העולם השנייה לגברים שעקבותיהם אבדו במהלך המלחמה והשמדת יהדות אירופה ולא נותר תיעוד מספק על מותם. נשים אלו שבחרו לשמור על כללי ההלכה, נאלצו להתמודד עם בעיית העגינות. פוסקי הלכה רבים נחלצו לעסוק בהיתרי עגונה פרטיים וכלליים, והתפתחה ספרות רבנית ענפה בנושא זה.
לפי ההערכות הותרו לבסוף עגונות המלחמה ברובן המכריע.
מורכבות שאלת עגונות המלחמה
בניגוד למקרי עגינות פרטיים בהם נסוב הדיון בתשובות ההלכתיות העוסקות בהיתר העגונה בפרטי המקרה נשוא השאלה, במקרי עגינות רחבי היקף, כמו לאחר פרעות ת"ח ת"ט ולאחר כמה ממלחמות ישראל, עסקו פוסקי ההלכה בהיתרי עגונה כלליים שטיפלו באופן כללי בסוגיות ההלכתיות שנגעו לרוב ככל מקרי ההיעדרות, ושימשו כטיוטת היתר עבור כל המקרים הפרטיים בהתאמות מתבקשות למקרים ספציפיים. מורכבות המלחמה והבדלי תנאים במקומות היעדרות הבעלים, כמו גם ההיקף הלא-נתפס והיחידאי בהיסטוריה של גברים יהודים שנעדרו בנסיבות לא מתועדות, הובילו להיווצרות בעיה בהיקף רחב, וגם אופי השאלות ההלכתיות שעמדו לבירור השתנה בין מדינות שטחי הכיבוש הנאצי ובין תאריך ההיעדרות. בנוסף, היו יהודים שנמלטו לשטחי הכיבוש הסובייטי בפולין בראשית המלחמה, חלקם הוגלה בהמשך לסיביר ולגבי חלקם לא היה ידוע כלל מה עלה בגורלם מאז בריחתם מזרחה; ידוע היה שהיהודים בשטחי הכיבוש הסובייטי, אף שלא נהנו מתנאים נוחים, לא עמדו בסכנת השמדה יזומה, אך היהודים שנותרו בשטח הכיבוש הגרמני, יחד עם אלו שנותרו בשטחים שנפלו בידי הגרמנים במבצע ברברוסה או בהמשך הלחימה בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה, יועדו להשמדה.
את סוגי מצבי העגינות שנוצרו תיאר הרב אברהם ישעיהו קרליץ (ה"חזון איש"), מפוסקי ההלכה הבולטים במאה ה-20, במעין סקיצה להיתר עגונות כללי לעגונות השואה, שנכללה בספרו חזון איש. כדי לנטרל את הממד האקטואלי מהדיון ההלכתי, המיר הרב את שמות המדינות במדינות מן המרחב "התלמודי", המזרח תיכוני; כך משמשת פרס בתיאור דלהלן ככינוי לפולין, בבל היא ברית המועצות ומדי היא גרמניה הנאצית:
בשל העובדה שרבים מניצולי השואה נמנו על בני יהדות אשכנז במנהגיהם, נוצרה גם תופעה של "עגינות גברים", שנשותיהם אבדו ולא יכלו להינשא בשנית בשל חרם דרבנו גרשום האוסר לגבר לישא שתי נשים. גם יהודים ספרדים שנשותיהם נעדרו במהלך המלחמה היו זקוקים לפתרון, שכן רבים נהגו להישבע לנשותיהם תחת החופה שלא יישאו אשה נוספת.
הטיפול בהיתר העגונות
הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, שהיה הרב הראשי לישראל, הנהיג שכל הגברים היהודים הנשואים מבני היישוב שהתגייסו לצבא הבריטי, יפקידו גיטין לנשותיהם בידי הרבנות, על מנת שיעשה בהם שימוש אם ייעגנו. המקרה הידוע ביותר של מימוש גיטין אלו היה לצורך התרת נשות חללי פלוגת ההובלה 462.
תוך כדי התנהלות המלחמה, הוקם בירושלים "המרכז לענייני עגונות המלחמה" שאת פעילותו ריכז הרב שלמה דוד כהנא מרבני ורשה שעלה לירושלים ושימש בסוף ימיו כרבה של העיר העתיקה. המרכז פנה לרבנים בארץ ובתפוצות בשני תחומים: 1. ניסוח עקרונות ההיתרים העתידיים, והנושאים הבעייתיים שאליהם יש להידרש במסגרת היתרי עגונות המלחמה ובמסגרת תחקור עדים מן הניצולים. 2. הפעלת קשריהם עם המוסדות המקומיים כדי לאסוף בצורה מסודרת מפי הפליטים עדויות שתוכלנה לסייע בעתיד בפתרון והתרת עגונות שיבואו לבקש היתר בעתיד. בשל פעילותו זו זכה הרב כהנא לכינוי "אבי העגונות". לאחר המלחמה פורסמו סטטיסטיקות שלפיהן אחוז הניצולות גבוה בכ-30 אחוזים מן הניצולים הגברים, נתון שיכול להצביע על היקף הבעיה. בתל אביב הקימו הרבנים הראשיים איסר יהודה אונטרמן ויעקב משה טולידאנו בית דין מיוחד לעגונות לזירוז הטיפול בהיתרי עגונות המלחמה.
בגטו דז'ורין הקימו הרבנים ברוך הגר מסירט, ישראל הרניק מווייקוב ודוד שנעבלאג, בית דין להתרת עגונות שהתכנס מדי שבוע והתיר עגונות רבות שבעליהן נרצחו או מתו בתאונות שונות במהלך עבודות הכפייה. לאחר עזיבת ראש בית הדין הרב הגר, החליפו אותו הרב אברהם משה באב"ד, והרב חיים מרדכי רוזנבוים האדמו"ר מנדבורנה. הרב מרדכי בריסק שנספה בעצמו בשואה, הספיק עוד במהלך המלחמה לעסוק בהתרת עגונות של יהודים רבים מפלוגות העבודה שלא שבו לביתם, היתרים אלו פורסמו ב'שו"ת מהר"ם בריסק' שיצא לאור כבר בזמן המלחמה, טרם בוא שואת יהודי הונגריה.
לאחר המלחמה עמד הרב צבי הירש מייזליש, מחבר ספר השו"ת "מקדשי השם", שהתמנה לרב מחנות העקורים בשטח הכיבוש הבריטי ועסק רבות בשיקום הפיזי והרוחני של הניצולים, בראש בית דין מיוחד שלפניו נידונו מאות מקרי עגינות ונגבו אלפי עדויות. הוא עמד בקשרי מכתבים עם רבנים מהעולם והסתייע בין היתר בניסיונו וחוויותיו האישיות כדי לקבוע את הגדרים ההלכתיים של מחנות הריכוז וההשמדה בנוגע להלכות אלו. אחד הפתרונות שהציע היה לתקן "היתר מאה רבנים" כללי לכל הניצולים, אולם בסופו של דבר היוזמה לא יצאה לפועל. חלק מפסיקותיו בנושא זה הובאו בקונטרס "תקנות עגונות" שהודפס בברגן-בלזן בשנת תש"ו. גם הרב חיים מרדכי רולר שנודע כמומחה להיתר עגונות בין מלחמות העולם ופמפלט שכתב בשם "קונטרס באר חיים מרדכי: תשובה אחת להיתר עגינות" שימש כבסיס לחלק מהיתרי העגונות לאחר השואה, הספיק לעסוק בעצמו בשנה שלאחר המלחמה בהיתרי עגונות עד לפטירתו בסוף 1946. הוא עסק גם בשאלת העגונים הגברים והקים לשם כך בית דין מיוחד בבודפשט לאחר המלחמה תחת "הלשכה המרכזית של הקהילות האורתודוקסיות בהונגריה". בכהנו כנשיא "ועד הרבנים" שהוקם לעניין זה בארד, העמיד את הבסיס ל"היתר מאה רבנים" לגברים אלו והדגיש בפסק דינו שניתן להתיר בתנאי שישנה עדות של עדים כשרים שהאישה נשלחה בסלקציה באושוויץ לצד שמאל להמתה בתאי הגזים, ובתנאי "שיקבלו הבעל והאישה (שעומד לישא עכשיו) בחרם, בנדר ובשבועה ויתחייבו בעל פה ובכתב" שאם האישה בכל זאת נותרה בחיים ותחזור, יהיה אסור לבעל לחיות עם אחת מהן עד שייתן גט למי מהן שיחפוץ. הרב נפתלי יעקב הכהן הקים בית דין במהאיפלאלווא, הונגריה, שעסק בהיתר עגונות השואה באזור זה. בית הדין פעל עד עלותו של הרב הכהן בשנת תש"ח לישראל. הרב ברוך לייזרובסקי ורבנים נוספים הקימו במינכן את "אגודת הרבנים באשכנז", האגודה טיפלה בשאלות עגינות ושאלות נוספות בחיי היהדות של העקורים. בארץ ישראל עסק הרב הרצוג רבות גם לאחר המלחמה בהיתר העגונות, ואף הוא עסק בהיתר העגונים הגברים.
צבי שרייבר
ביוגרפיה
שרייבר נולד בלונדון. בהיותו בן שמונה עלתה משפחתו לישראל, במהלך תקופה זו למד בתיכון הימלפרב בירושלים ולאחר שבע שנים שבה המשפחה לבריטניה. לשרייבר תואר ראשון במתמטיקה מאוניברסיטת קיימברידג'. הוא המשיך לתואר שני בפיזיקה באימפריאל קולג', שם גם קיבל תואר דוקטור במדעי המחשב. לאחר לימודיו החל לעבוד כמהנדס תוכנה.
מאז שנת 1994 מתגורר שרייבר בישראל.
פעילות עסקית
בשנת 1994, בעת שעבר לישראל, הקים שרייבר חברת ייעוץ לתוכנה בשם "ישראטק" הפעילה עד היום.
בינואר 2001 ייסד שרייבר את חברת יוניקורן (Unicorn) שעסקה בפיתוח תוכנה לניהול מידע ארגוני. בשנת 2006 נרכשה החברה על ידי IBM.
בשנת 2006 ייסד את חברת G.ho.st – הסטרט-אפ הישראלי-פלסטיני הראשון – לפיתוח תחליף מבוסס אינטרנט לשולחן העבודה של מערכת ההפעלה "חלונות". בשנת 2010 הפסיקה החברה את פעילותה והטכנולוגיה נמכרה לקרן Infinity. בעקבות התקדים של G.ho.st החלו חברות ישראליות נוספות לעסוק במחקר ופיתוח ברמאללה.
בשנים 2010–2011 ניהל שרייבר את חברת לייטק (Lightech) המייצרת שנאים לנורות LED והלוגן, ומכר אותה לחברת ג'נרל אלקטריק.
בתחילת 2012 ייסד את חברת Tradeos, ומאז הוא מנהל אותה. החברה נקראת כיום Freightos, ומפתחת פלטפורמה מקוונת לניהול מסחר בתעשיית הלוגיסטיקה.
ספרים
שרייבר חיבר רומן מדע פופולרי בשם "Fizz: Nothing is as it seems". הספר יצא לאור בשנת 2011, ומתאר את ההיסטוריה של הפיזיקה מנקודת מבטה של נערה הנוסעת במכונת זמן ונפגשת עם אנשי מפתח בתולדות הפיזיקה. ספר צילומים שלו יצא לאור בשנת 2007.
American Life (שיר)
(Re Invention World Tour"(2004".]] American Life (בעברית: חיים אמריקאים) הוא סינגל של הזמרת מדונה מתוך אלבומה, American Life. השיר יצא לאור כסינגל הראשון מהאלבום ב-8 באפריל 2003, על ידי חברות התקליטים האחים וורנר ומאבריק רקורדס.
הביקורות שהופנו כלפי השיר היו שליליות ברובן ובגללן הצלחת השיר בארצות הברית הייתה מזערית, כאשר הצליח להגיע בשיאו אל המקום ה-37 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי מדונה ומירווה אחמדזאי. מבחינה לירית, השיר מדבר על התפיסה הפוליטית והדתית של מדונה. היא מעבירה ביקורת על הרדידות של החיים המודרניים ועל החלום האמריקאי במהלך נשיאותו של ג'ורג' בוש.
הצלחה
השיר זכה להצלחה רבה בעולם כאשר הגיע למקום הראשון בקנדה, בדנמרק, באיטליה ובשווייץ, למקום השני בבריטניה, ולעשירייה הראשונה באוסטרליה, שם השיר הגיע למעמד זהב. בארצות הברית השיר זכה להצלחה פחותה כאשר הגיע למקום ה-37 בלבד במצעד הבילבורד הוט 100.
וידאו קליפ
לשיר יצאו שני וידאו קליפים בבימויו של הבמאי השוודי יונס אוקרלונד. בקליפ הראשון מדונה מנחה תצוגת אופנה צבאית אשר בסופה מושלך רימון יד על ג'ורג' בוש. לפני יציאתו, הקליפ עורר מחלוקת בנוגע להשלכותיו הפוליטיות, הגזעיות והדתיות והוביל את מדונה לפרסם הודעה המסבירה את תפיסתה.
לאחר הפלישה לעיראק ביטלה מדונה את הוצאתו של הקליפ המקורי, בגלל האקלים הפוליטי של המדינה באותה התקופה והוציאה גרסה חלופית, שמציגה אותה על רקע דגלים מרחבי העולם כולל דגל ישראל. השיר בוצע במהלך סיבוב ההופעות "Re-Invention World Tour", ובמיני סיבוב ההופעות "Madonna: Tears of a Clown".
גאורג הראשון, נסיך אנהלט-דסאו
גאורג הראשון, נסיך אנהלט-דסאו (בגרמנית: Georg I. von Anhalt-Dessau; 1390 – 21 בספטמבר 1474) היה נסיך גרמני מבית אסקניה אשר שלט באנהלט-דסאו בין השנים 1405–1474.
ביוגרפיה
גאורג נולד בשנת 1390, והיה הבן השני של זיגיסמונד הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ויודית מקווירפורט, בתו של גבהארד האחד עשר, רוזן קווירפורט.
בשנת 1405מת אביו, וגאורג ירש את נסיכות אנהלט-דסאו לצד אחיו הגדול ולדמאר הרביעי ואחיו הצעירים זיגיסמונד השני ואלברכט החמישי. בשנת 1435 הוא אימץ לעצמו את סגנון נסיך צרבסט-דסאו" ובשנת 1460 נטל לעצמו את התואר "נסיך קתן".
בשנת 1468 הוא ירש את נסיכות אנהלט-ברנבורג, ושלוש שנים מאוחר יותר, בשנת 1471 הוא חתם על חוזה עם דודו אדולף הראשון, נסיך אנהלט-קתן, שבו חילקו ביניהם את השליטה באנהלט-קתן, אולם עד מהרה ויתר גאורג על זכויותיו לטובת בנו ולדמאר השישי, נסיך אנהלט-קתן. מותם של אחיו של גאורג בין השנים 1417–1469 ללא יורשים, הותירה אותו כשליט הבלעדי של אנהלט-דסאו. ב-21 בספטמבר 1474 מת גאורג, ובניו ארנסט הראשון, גאורג השני, זיגיסמונד השלישי, ורודולף הרביעי ירשו את נחלותיו.
משפחתו
ב-7 בספטמבר 1453 התחתן גאורג ברביעית עם אנה מלינדוב-רופין, בתו של אלברכט השביעי, רוזן לינדוב-רופין, ממנה היו לו תשעה ילדים:
מארק ויוויאן פואה
מארק ויוויאן פואֶה (צרפתית: Marc-Vivien Foé; 1 במאי 1975, יאונדה, קמרון - 26 ביוני 2003, ליון, צרפת) היה כדורגלן קמרוני.
קריירה
פואה החל לשחק כדורגל במועדון קאנון יונד הקמרוני. את הופעת הבכורה בנבחרת הלאומית ערך בגיל 18, מול מקסיקו. שנה לאחר מכן הופיע במדי נבחרתו במסגרת במונדיאל 1994 שנערך בארצות הברית. פואה שיחק בכל שלושת משחקי הנבחרת בטורניר.
בשנת 1996 עבר פואה לקבוצת לאנס הצרפתית בה שיחק במשך 4 עונות. פואה ביסס את מקומו בהרכב באופן מיידי והיה ממצטייני הקבוצה בעונת ב- בה זכתה הקבוצה באליפות. קבוצות רבות הביעו בו עניין, אך בשלהי עונה זו נפצע פואה ושבר את רגלו. פציעה קשה זו גרמה לו להחמיץ את מונדיאל 1998 בצרפת.
לאחר שהחלים מן הפציעה ושיחק מספר משחקים עם לאנס, נרכש פואה על ידי וסטהאם יונייטד תמורת 4 מיליון פאונד. פואה שיחק 25 משחקים במדי הקבוצה וכבש שער אחד, אך לא תפס מקום קבע בהרכב. בשנת 2000 זכה עם נבחרת קמרון בגביע אפריקה השלישי בתולדותיה.
בתום עונת 1999 עבר פואה לאולימפיק ליון, תמורת 6 מיליון פאונד, בשורותיה חזר להציג יכולת גבוהה. ליון סיימה בעונה הראשונה עם פואה במקום השני, ואחריה, בעונת, זכתה באליפות צרפת. בינואר 2002 הופיע במדי נבחרתו במסגרת טורניר גביע אפריקה לאומות שנערך במאלי. פואה בלט במדי נבחרתו בטורניר, וכבש את השער השלישי בחצי הגמר – מול נבחרת מאלי. בגמר ניצחה קמרון את נבחרת סנגל בדו-קרב פנדלים וזכתה בגביע. במונדיאל 2002 לא העפילה קמרון לשלב השני, אך פואה שיחק בכל אחד משלושת משחקי נבחרתו.
בתחילת עונת הושאל פואה לשנה למנצ'סטר סיטי, לאחר חיזורים ממושכים על ידי מאמן הקבוצה קווין קיגן אשר היה מעוניין לרכוש את השחקן, אך בגלל דרישות גבוהות מצד ליון שהחזיקה בכרטיס השחקן, הוא הושאל בתמורה לחצי מיליון פאונד. במנצ'סטר סיטי סייע פואה לקבוצה לבסס את מקומה בפרמייר ליג. פואה כבש בסיטי 9 שערים, והפך לאחד השחקנים האהודים ביותר בקבוצה. שערו האחרון של פואה במדי הקבוצה, הוא השער האחרון שנכבש באצטדיון ה"מיין רואד".
פואה היה שותף להופעתה של נבחרת קמרון במסגרת גביע הקונפדרציות 2003. ב-26 ביוני, בדקה ה-72 של משחק חצי גמר הטורניר בין קמרון לקולומביה, במצב של 1:0 לטובת קמרון, התמוטט פואה על כר הדשא לאחר שלקה בליבו. פואה פונה מהמגרש כשהוא מחוסר הכרה. משם הועבר למרכז הרפואי באצטדיון, שם תוך כדי טיפול הפסיק לנשום, ולאחר כ-45 דקות של ניסיונות החייאה, נאלצו הרופאים לקבוע את מותו. משחק חצי הגמר המקביל בטורניר בין צרפת לטורקיה, נפתח לאחר דקת דומיה לזכרו.
וילף קופינג
וילפרד "וילף" קופינג (אנגלית: Wilfred "Wilf" Copping; 17 באוגוסט 1909, בארנסלי - יוני 1980, סאות'אנד-און-סי) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה
קופינג לא הצליח להתקבל למועדון הכדורגל בארנסלי שייצג את עיר מגוריו, ובמשך תקופה מסוימת הוא עבד ככורה במקביל למשחקים במידלקליף רוברס. ב-1929 הוא הצטרף ללידס יונייטד, ערך את הופעת הבכורה שלו בתחילת עונת 1930/1931, ותוך זמן קצר הפך לקשר האחורי הבכיר במערך המשחק של המועדון.
קופינג התאושש מהפציעה והמשיך לשחק עבור ארסנל; הוא השתתף ביותר מ-35 משחקים בכל אחת מארבע העונות הבאות. בזמן ששיחק בארסנל המועדון זכה בגביע ה-FA בעונת 1935/1936, באליפות נוספת בעונת 1937/1938, ופעמיים במגן הצדקה. קופינג המשיך לשחק גם בנבחרת, והיה אחד משבעת השחקנים של ארסנל שפתחו במשחק נגד נבחרת איטליה בנובמבר 1934, המכונה מאז "הקרב על הייבורי". קופינג זכה בתואר השחקן המצטיין של המשחק. בסך הכל הוא השתתף ב-20 משחקים במדי הנבחרת בין 1933 ל-1939.
קופינג היה שחקן הרכב בארסנל עד מרץ 1939; בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא ביקש להשתחרר מארסנל כיוון שרצה לחזור עם משפחתו לצפון אנגליה. הנהלת ארסנל הסכימה לשחררו, והוא חתם פעם נוספת בלידס יונייטד. קופינג הספיק להשתתף ב-189 משחקים במדי ארסנל. הוא השתתף בשאר המשחקים של עונת 1938/1939 במדי לידס יונייטד, אך המלחמה פרצה בספטמבר 1939 וכל משחקי הכדורגל הרשמיים בוטלו. קופינג התגייס לצבא הבריטי בתחילת המלחמה, שירת בצפון אפריקה, ובסופו של דבר הגיע לדרגת סרג'נט מייג'ור. מדי פעם הוא השתתף במשחקים לא רשמיים במדי לידס, אך פרש סופית ב-1942.
קופינג היה ידוע כשחקן קשוח וחזק; אף על פי שכינויו היה "איש הברזל", הוא מעולם לא ספג אזהרה או הורחק מהמגרש.
לאחר המלחמה עסק קופינג באימון גופני ובאימון רגיל במספר מועדונים, כולל בירשחוט מבלגיה, סאות'נד יונייטד, בריסטול סיטי וקובנטרי סיטי. הוא פרש וחזר להתגורר בסאות'אנד-און-סי.
הנהלת הפוטבול ליג החליטה להכריז על קופינג כאחד מ-100 השחקנים הטובים ביותר בתולדותיה כחלק מחגיגות המאה להקמתה.
פטרוזיליה
פֶּטְרוֹזִילְיָה (שם מדעי: Petroselinum crispum) היא עשב תיבול ממשפחת הסוככיים. מוצאו מדרום אירופה. צמח זה הוא דו-שנתי. עליו של צמח זה הם בצבע ירוק כהה.
ביוון העתיקה סימן הצמח הזה את המוות והוא פוזר מעל קברים. הרומאים התחילו להשתמש בו בבישול.
ברפואה העממית מיוחסות לצמח זה סגולות רפואיות ונטען שביכולתו להפחית או לבטל כליל את הדברים הבאים: הפרעות בעיכול, לחץ דם גבוה, ריח רע מהפה, גזים, הפרעות בתפקוד בלוטת הערמונית ומחלות כליות. הפטרוזיליה עוזרת לטיפול בדרכי השתן ובאבנים בכליות. הפטרוזיליה עשירה ביותר בוויטמינים ומינרלים רבים, בין השאר בוויטמין A ו-C ובברזל. בפטרוזיליה נמצא גם נוגד החימצון רוטין.
ברומא וביוון העתיקה, נהגו ללעוס פטרוזיליה בסוף כל ארוחה כדי לרענן את ריח הפה.
הפטרוזיליה מכילה רעלן בשם פסוראלן, רעלן פוטוטוקסי ופוטוקרצינוגני, שפוגע בדנ"א וברקמות ועלול לגרום לבני אדם האוכלים אותו רגישות קיצונית לאור השמש.
אטימולוגיה
באנגלית, המילה המשמשת עבור פטרוזיליה היא: "Parsley" ("פָּֿארְסְלִי"). מקור מילה זו באנגלית עתיקה, שם היא נכתבת: "Petersilie" ("פֶּטֶרְסִֿילִיֶה"). מילה זו חלחלה לגרמנית המודרנית, שם היא נהגית: "פֶּטֶרְזִֿילִיֶה".
בצרפתית עתיקה, נכתבת המילה כך: "Peresil" ("פֶּרֶזִֿיל").
מקור המילים באנגלית העתיקה ובצרפתית העתיקה בלטינית של ימי הביניים, שם נכתבת המילה: "Petrosilium" ("פֶּטְרוֹזִֿילִיוּם"), ובלטינית מודרנית, שם היא נכתבת: "Petroselinum" ("פֶּטְרוֹזֶֿלִינוּם"). מילים אלו הן למעשה צורה לטינית של המילה היוונית: "Πετροσέλινον" (תעתיק מיוונית: "פֶּטְרוֹסֶֿלִינוֹן"). מילה זו הנה הלחם בסיסים של שתי מילים נפרדות: "Πέτρα" (תעתיק מיוונית: "פֶּֿטְרָה") - אבן, ו- "Σέλινον" (תעתיק מיוונית: "סֶֿלִינוֹן") - סלרי. כלומר, משמעות המילה היוונית, בתרגום חופשי לעברית, הנה: "סלרי האבנים" (או: "סלרי הגדל בין/על אבנים").
הצורה הראשונה בעלת תיעוד אמין של מקור המילה "סלרי" מצויה באתר הארכאולוגי "מיקנה", שם נחרט השם: "σε-ρι-νο" ("סֶה-רִי-נוֹ") בכתב ליניארי ב'. באי אוויה, השייך ליוון, מכונה צמח זה: "Μυρώνι" ("מִירֿוֹנִי"), אשר תרגומו העברי הוא: תמכה (המכונה גם: "הפטרוזיליה לאניני הטעם"), או ליתר דיוק: "Μακεδονήσι" ("מַקֶדוֹנִֿיסִי").
גידול ביתי
פטרוזיליה היא צמח אשר גדל היטב בתנאי האקלים הישראלי. משום כך, ומפני שהיא משמשת עשב תיבול במאכלים רבים במטבח הישראלי, נהפכה הפטרוזיליה צמח מקובל בגינות ועציצים ביתיים. משתלות רבות מוכרות שתילי פטרוזיליה שאותם רצוי לשתול בסתיו באדמה או בעציץ עמוק יחסית (כדי לאפשר מספיק מקום לשורש העבות והטעים). הפטרוזיליה זקוקה לפחות ל-5 שעות אור ביממה ולהשקיה מתונה על פי הצורך. הצמח מתרבה באמצעות הפצת זרעים, המבשילים בתוך עמודי התפרחת. למרות זאת, זמן הנביטה הארוך לרוב מרתיע את הגנן הביתי משימוש בזרעי הפטרוזיליה ליצירת דור חדש.
שימושים במטבח
במרכז ומזרח אירופה ובמערב אסיה מוגשים הרבה מאכלים עם פטרוזיליה טרייה קצוצה מפוזרת מעל. לעיתים קרובות מוגשת הפטרוזיליה כמעין קישוט לצלחת. את הפטרוזיליה ניתן למצוא כמרכיב במתכוני תפוחי אדמה שונים, עם תבשילי אורז, דגים, עוף מטוגן, טלה, אווז, סטייקים, בשר או תבשילי ירקות (כמו גולאש או קדירת עגל). באירופה הפטרוזיליה נחשבת לאחד המרכיבים בבוקה גרני, צרור של מגוון עשבי תיבול שנותן ניחוח לתבשילי ציר ולמרקים.
אודנסה בולקלוב
אודנסה בולקלוב (בדנית: Odense Boldklub; בקיצור Odense BK או פשוט OB) היא קבוצת כדורגל דנית המייצגת את העיר אודנסה. הקבוצה משחקת בליגת העל הדנית ברציפות מעונת 1999/2000.
היסטוריה מוקדמת (1887 - 1975)
מועדון הכדורגל אודנסה בולקלוב נוסדו ב-12 ביולי 1887 בשם "Odense Cricketklub" ("מועדון הקריקט של אודנסה"), כאשר היה הקריקט ענף הספורט העיקרי במדינה. בשנת 1889, מחלקות כדורגל וטניס נפתחו במועדון, והוא שינה את שמו לשם הנוכחי: "Odense Boldklub" ("מועדון הכדור אודנסה"). המועדון התמקם אז באצטדיון ה-Munke Mose (ספרו של הנזיר) באודנסה. ב-1968 עברה הקבוצה לארח באודלן, שם המועדון מתאמן עד היום.
בשנת 1916, זכתה הקבוצה לראשונה באליפות המחוזית והעפילה לחצי גמר אליפות דנמרק. הם הפסידו במשחק הזה 3–9 לאלופים ואחת הקבוצות הוותיקות בדנמרק, בולקלובן 93.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמה אליפות דנמרק הארצית הרשמית, שובצה אודנסה לליגה הדנית השלישית. לאחר ריצה של מספר עונות ובעזרת שחקנים בולטים כמו סוונד יורגן הנסן ויורגן לסלי סורנסן, הקבוצה הצליחה להעפיל לליגה הבכירה.
בעונת 1950/1951, הצליח להגיע המועדון לסגנות האליפות בליגה, כאשר רק אקדמיסק בולקלוב האלופה הקדימה אותה. אולם מצבה התדרדר והיא ירדה לליגת המשנה ב-1955. בהמשך ב-1957 וב-1966 הצליחה להעפיל המועדון לתקופה קצרה לליגה הבכירה שוב אולם לא הצליח לבסס את מעמדו שם. בשנת 1974 הקבוצה הגיעה לגמר הגביע הדני, מה שבעצם היה ההישג הארצי הראשון שלה במסגרת הגביע. ב-1975 הצליח לחזור המועדון לבמת הליגה הדנית הבכירה בכדורגל, אולם לא הצליחה לזכות באליפות עדיין.
תור הזהב (1975 - 1990)
משמעות הזכייה באליפות הייתה שאודנסה שיחקה את משחקיה האירופיים הראשונים ב-1978. היא התחרתה בגביע אירופה לאלופות של 1978, שם הפסידו בסיבוב הראשון ללוקמוטיב סופיה הבולגרית.
הצלחתה של הקבוצה נבנתה על שחקנים דנים מוכשרים רבים, כמו קלד בודינגגורד שהיה שחקן המפתח באליפות של 1982. אולם השחקן שנחשב לאיכותי ביותר של התקופה הזו היה השוער לארס הו, שהיה חלק נכבד מהקבוצה החל מ-1977 ועד 1999, כאשר שיחק שיא מועדון של 817 משחקים בסך הכל במדי קבוצת הבוגרים.
ב-1989, המועדון זכה שוב באליפות דנמרק כאשר הקדימה את האלופה המגנה ברונדבי תחת הדרכתו של המאמן החדש, רואלד פולסן. הפרופילים של הקבוצה של רואלד פולסן כללו, מלבד לארס הו, את הקשר אולריק מוסבי, המגן ג'וני הנסן, והחלוץ הצעיר פר פדרסן, שהפך לשחקן היקר ביותר שנמכר מאודנסה, כאשר נרכש על ידי הקבוצה האנגלית בלקברן רוברס עבור 2.3 מיליון ליש"ט ב-1997.
אי יציבות ו"נס מדריד" (1991 ועד היום)
1991 הייתה שנה פוריה יחסית עבור אודנסה בה הם זכו בגמר הגביע הדני נגד אולבורג לאחר שני משחקים ללא שערים, הארכה ודו-קרב פנדלים. מכיוון שהאצטדיון הלאומי, אצטדיון הפארקן, היה בשיפוצים ב-1991, הגמר שוחק באצטדיונה הביתי של אודנסה. הצלחת הגביע לא המשיכה גם בליגה והקבוצה ירדה לליגת המשנה.
אולם הישג השיא של הקבוצה באירופה מאז ומעולם הגיע בעונת 1994/1995 בגביע אופ"א, בה הקבוצה הצליחה לעבור סיבוב בטורניר אירופי לראשונה בתולדותיה.