cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פינצ'י מור
פנינה (פינצ'י) מור (7 באוקטובר 1950, כ"ו בתשרי ה'תשי"א – 21 במאי 2013, י"ב בסיוון ה'תשע"ג) הייתה דוגמנית ישראלית, שזכתה לפרסום בעיקר בשנות ה-80.
ביוגרפיה
מור גדלה ברמת גן. למדה בבית הספר התיכון אליאנס וסיימה בתעודת בגרות במגמת צרפתית.
בצעירותה עבדה כדיילת בחברת התעופה "אל על", במקביל סיימה תואר בספרות צרפתית באוניברסיטת תל אביב ועבדה כמורה פרטית לצרפתית.
בסוף שנות ה-70, בגיל 29, כשהיא כבר אם לשני בנים, החלה לדגמן בתצוגות אופנה ולצילומי עיתונות ומגזינים.
בהמשך עסקה בהפקת אירועי אופנה גדולים בשיתוף עם מוטי רייף. ונבחרה לפרזנטורית הראשית של חברת הקוסמטיקה ״ז'נס קוסמטיקס״.
פינצ׳י הכירה את עמי מור, שהיה כלכל באל על, בתקופת עבודתה בחברה. השניים התחתנו ב-1974, ונולדו להם שלושה ילדים: דן מור - שחקן ויהלומן, טל - יזם הייטק, במאי וצלם, ומאי מאמנת כושר ויזמית בתחום הכושר. בשנות ה-90 התגרשו בני הזוג. לאחר הגירושין חייתה מור בזוגיות עם מפיק האופנה מוטי רייף ולאחר מכן עם האדריכל נחמן אטשטיין.
בשנת 2010 אובחנה כחולת סרטן המעי הגס וב-21 במאי 2013 נפטרה. נקברה בבית העלמין באבן יהודה.
אטיין קמארה
אטיין אמארה קמארה (בצרפתית: Etienne Amara Camara; נולד ב-30 במרץ 2003 בנואזי-לה-גראן שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אודינזה מהסרייה א'.
קריירת מועדונים
קמארה גדל במחלקות הנוער של US טורסי, אנז'ה והאדרספילד טאון. ב-9 בינואר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בהאדרספילד טאון, בהפסד 3-2 לפלימות' ארגייל במסגרת הסיבוב השלישי של גביע ה-FA לעונת. ב-13 באוגוסט 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, בניצחון 3-1 על סטוק סיטי במסגרת המחזור השלישי לעונת.
קריירה בינלאומית
קמארה היה חלק מסגל נבחרת צרפת עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 לעונת 2023.
קאט באלו
קאט באלו (Cat Ballou) הוא מערבון קומי-מוזיקלי משנת 1965 בכיכובם של ג'יין פונדה ולי מרווין (שזכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט זה). הסרט מגולל את סיפורה של מורה תמימה הנרתמת להגנה על חוותו של אביה ואשר הופכת לפורעת חוק, תוך שהיא מסתייעת באקדוחן שיכור וקבוצת גברים לא-יוצלחים אחרים. הסרט מלווה בזוג זמרים-נגנים (נט קינג קול וסטאבי קיי) המלווים את הסיפור ומעשירים אותו בתובנות כעין מקהלה יוונית.
תקציר עלילה
בשנת 1894, לאחר שסיימה את הכשרתה להיות מורה, קתרין "קאט" באלו (ג'יין פונדה) חוזרת אל עיירת הולדתה וולף סיטי בוויומינג, בדרכה אל החווה של אביה, פרנקי (ג'ון מארלי). במהלך נסיעת הרכבת בחזרה, היא פוגשת בקליי בון, גנב בקר נמלט, ודודו ג'ד , כומר שיכור, המתאהבים בה ממבט ראשון. עם הגיעה לעיירה היא מגלה שהנהגתה המושחתת מנסה להשתלט על החווה באמצעות איומים על אביה מצד רוצח שכיר בשם טים סטרון (לי מרווין), שנשכר על ידי חברת הפיתוח של וולף סיטי בבעלותו של סר הארי פרסביל.
קאט מבקשת את עזרתם של שני חבריה למסע ואינדיאני בשם ג'קסון שני-דובים, והולכת לגייס את מי שנודע בעבר כאקדוחן הטוב ביותר במערב, קיד שלין (לי מרווין), המתגלה כשיכור כלוט. סטרון רוצח את פרנקי תוך הסכמה שבשתיקה מצד הנהגת העיירה.
קאט מחליטה לנקום, ויחד עם חבורת הגברים בהנהגתה, היא מחליטה להשתלט על רכבת ולשדוד ממנה את הכסף המיועד למשכורות עובדי חברת הפיתוח של וולף סיטי. במהלך מסע הנקמה מתפכח שלין, חוזר לכושרו והורג את סטרון, לא לפני שהוא מתאהב ללא תקווה בקאט. קאט מתעמתת עם סר הארי והורגת אותו בשוגג. היא נשפטת ומועלית לגרדום. לאחר שטבעת החנק כבר מונחת על צווארה, ג'ד חותך את החבל וכל החבורה נמלטת מהעיירה.
פרסים והערכה
לי מרווין זכה עבור תפקיד קומי לא שגרתי בעבורו בפרס אוסקר, בפרס גלובוס הזהב, בפרס באפט"א ובפרס פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין לשחקן הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד לפרסי אוסקר לעריכה, לשיר הטוב ביותר (עבור "הבלדה על קאט באלו") ולתסריט מעובד. ברשימת מכון הסרטים האמריקאי (AFI) של 100 הקומדיות הטובות ביותר נמצא הסרט במקום ה-50, ברשימת המערבונים הוא נמצא במקום ה-10.
וונדרינו ארנה
וונדרינו ארנה הוא אולם מקורה הממוקם בעיר קיל שבגרמניה. האולם מארח אירועי כדוריד וקונצרטים ומכיל 10,250 מושבים. האולם מסוגל לקלוט 13,500 צופים.
בניית האולם החלה ב-1950 ונמשכה כשנתיים. האולם נחנך ב-17 ביולי 1951, אף שבנייתו באותה עת טרם הושלמה. עם השנים הורחב וחודש האולם מספר פעמים. בשנת 2001 עבר האולם "מתיחת פנים" נוספת, לרגל 50 שנים לבנייתו.
ב-1 בינואר 2008 רכשה חברת שפארקסן-פיננס את הזכויות על השם ושינתה את שמו מאוסטסיהל (Ostseehalle) לשפארקסן ארנה.
אסטרומטריה
אסטרומטריה היא ענף באסטרונומיה המשמש למדידת מרחקים בין גרמי השמיים ולמדידת שינויי המיקום שלהם.
היסטוריה
ההיסטוריה של האסטרומטריה קשורה לקטלוגי כוכבים, אשר נתנו לאסטרונומים נקודות התייחסות עבור גרמי השמיים כך שיוכלו לאתר את תנועותיהם, כבר בשנת 190 לפנה"ס השתמש היפרכוס בקטלוגי כוכבים קדומים יותר כדי לגלות את הנקיפה של כדור הארץ.
בשנת 1729 ניסה ג'יימס בראדלי לראשונה בעולם למדוד פרלקסות בין כוכבים. אמנם לא הצליח להבחין בפרלקסות באמצעות הטלסקופ שלו, אך בכל זאת גילה את האברציה הכוכבית. עד המאה ה-19 נראו רק כ־60 פרלקסות כוכביות.
בשנים 1989–1993 לקח הלוויין "היפרכוס" של סוכנות החלל האירופית את האסטרומטריה צעד קדימה, הוא היה במקום בו הוא פחות הושפע מהכוחות המכניים של כדור הארץ ומההפרעות האופטיות של האטמוספירה שלו וכך יכול היה למדוד זוויות בשמיים, מיקומים ותנועות של כוכבים בדיוק חסר-תקדים.
יישומים
מלבד מסגרת ההתייחסות שאסטרומטריה נותנת לאסטרונומים בעת דיווח על התצפיות שלהם, אסטרומטריה גם עוסקת בנושאים כמו מכניקה שמימית, דינמיקה כוכבית ואסטרונומיה גלקטית.
ישנם שבטים באזור האוקיינוס השקט שמשתמשים באסטרומטריה ככלי ניווט כשהם מפליגים בים, הם יודעים את מיקום הכוכבים בלילה ומפליגים בלי שום מצפן או כלי ניווט אחר, רק התבוננות בכוכבים משמשת אותם ככלי לניווט בים.
סטטיסטיקות
חלק חשוב באסטרומטריה הוא תיקון שגיאות. פעמים רבות נתון מצב בו ישנה טעות חישובית, אשר מובילה לתוצאות שגויות. ניתן לצמצם את היווצרות השגיאות הללו על ידי שיפור הציוד ואיזון התוצאות.
כיום, רמת הדיוק במדידת זוויות כוכבים גדלה בקצב מהיר. אחת ממשימות החלל החשובות שמדדה בצורה חסרת-תקדים זוויות בחלל היא משימת "גאיה" של סוכנות החלל האירופאית. משימת חלל נוספת שהייתה אמורה למדוד זוויות בחלל בדיוק רב, אך בוטלה, היא משימת SIM של נאס"א.
הפרלמנט של ספורט1
הפרלמנט של ספורט1 היא תוכנית ספורט ישראלית מבית צ'רלטון, המשודרת בערוץ ספורט4 HD החל משנת 2019 במתכונת של אחת לשבוע, ביום שישי בשעה 17:00 ובשידורים חוזרים לאורך כל השבוע.
רקע כללי
התוכנית מבוססת על התכנסות אנשי ספורט, כדורגלני עבר ועסקנים שמדברים על הכדורגל הישראלי ממבט נוסטלגי ועל השינויים שחלו בצורת המשחק לאורך השנים. השיחות מבוססות על הסיפורים מאחורי הקלעים, סודות מחדר ההלבשה והכל בנימה קלילה והומוריסטית. התוכנית אינה מאופיינת בשיחות בעלות שפה בוטה, צעקות והתפרצויות, כי אם בשפה קולחת, אך רגועה ומלאת ערגה לימים עברו.
מבנה התוכנית
כל תוכנית מתבססת על אירוע שהתרחש בכדורגל הישראלי או בקבוצה ספציפית בתחום הכדורגל הישראלי. לכל נושא, מוזמנים אורחים הקשורים לאותו אירוע או משחק ויחד מנהלים חברי הצוות שיחה ערה ומעלים זיכרונות מאותו אירוע.
משתתפי התוכנית
בעונה הראשונה כלל הפאנל את המנחה הראשי של התוכנית, עיתונאי ושדר הספורט מוטי חביב, ולצידו כדורגלני העבר יעקב בוזגלו, שייע פייגנבוים ורפעת ג'ימי טורק, אליהם הצטרפו בכל שבוע אורחים מתחלפים. בעונה השנייה הצטרף לצוות המנחים גם כדורגלן העבר והפרשן מוטי איוניר וכדורגלן העבר שלום אביטן.
רודי פייפר
רודריק ג'ורג' "רודי" טומבס (באנגלית: Roderick George "Roddy" Toombs; 17 באפריל 1954 – 31 ביולי 2015) היה מתאבק קנדי ושחקן, הידוע בשם הבמה "ראודי רודי פייפר". הוא זכור במיוחד בשל עבודתו ב-WWF (שמה הקודם של ה-WWE) וה-WCW בשנות ה-80 ושנות ה-90. בשנת 2005 נבחר להיכל התהילה של ה-WWE.
ביוגרפיה
פייפר נולד בססקטון, קנדה. בגיל 15 ערך פייפר את הופעת הבכורה שלו כמתאבק בקנדה. כשנכנס לזירה וניגן בחמת חלילים, הציג אותו הכרוז כרודי החלילן (Roddy the Piper). פייפר המשיך בשם זה. בשנת 1973 החל את קריירת ההאבקות המקצועית שלו בארגוני ההיאבקות שונים. בתחילת שנות השמונים התאבק ב-NWA וזכה שם באליפות ארצות הברית.
בשנת 1984 החל להתאבק ב-WWF. בגלל מראו ומוצאו הסקוטים הוא הוצג כמתאבק מגלאזגו, סקוטלנד ולבש חצאית סקוטית. למרות שבמשך השנים גילם דמות "רעה", הוא היה אהוב על הקהל. פייפר השתתף בקרבות ואירועים רבים, שיא הקריירה שלו היה בשנות השמונים כיריבו של האלק הוגאן, ובתוך כך השניים היו חלק מהאירוע המרכזי של רסלמניה 1 בשנת 1985, בה הוגאן ומיסטר טי ניצחו את פייפר ופול אורנדורף. בין השנים 1996 ל-2001, הופיע פייפר ב-WCW. בהמשך הנחה תוכנית אירוח ב-WWE שנקראה "פייפר'ס פיט".
פייפר מעולם לא זכה באליפות עולם, אך החזיק באליפות הבין יבשתית של ה-WWE פעם אחת ונכנס להיכל התהילה של ה-WWE בשנת 2005.
ביולי 2015 נפטר פייפר בביתו שבקליפורניה לאחר שלקה בדום לב.
חורבת אריסטובוליה
חורבת אריסטובוליה היא חורבה הממוקמת כקילומטר אחד דרומית מזרחית לתל זיף שבדרום הר חברון, ובה שכנה לפי הסברה העיירה היהודית הקדומה אריסטובוליה (בארמית - ארשתובול) שבמחוז זיף.
החורבה נזכרת כבר במפת הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, תחת השם ח'רבת אסטבל (הגרסה הערבית לשם היווני "אריסטובולוס").
לפי הסברה, כאן שכנה העיר "אריסטובוליה", הנזכרת בחיבור הנוצרי הקדום "חיי אותימיוס" מאת קירילוס מסקיתופוליס, המתאר נס שחולל הנזיר אותימיוס בעיירה "אריסטובוליה" במדבר זיף, כאשר ריפא את בנו של ראש העיירה.
העיירה נזכרת בשני שטרות שונים ממדבר יהודה, שלפי הסברה, מקורם במערת הסלע הסמוכה:
השטר השני הוא שטר "מחילת כתובה" בארמית, משנת 140 לספירה, 4 שנים לאחר דיכוי מרד בר כוכבא ("שנת ארבע לחורבן בית ישראל"), בו נזכר "אבשלם בר שמעון מן ארשתובול" (וכן נזכר היישוב "ענב העליונה", המזוהה עם ענב המקראית).
על סמך שמו של האתר, יש המציעים לייחס את הקמתו לתקופה החשמונאית, וככל הנראה לימיו של יהודה אריסטובולוס הראשון, כלומר, לשנת 104 לפני הספירה. אך מכיוון שבמקום לא נמצאו ממצאים מהתקופה החשמונאית מציע דורון שר אבי שאריסטובוליה החשמונאית שכנה בחורבת עין אבו חשבה שנמצאת קילומטר מזרחה.
בחורבה נמצאו שרידי כנסייה, עם עמודים, כותרות ופסיפסים.
אקלים אסטוניה
אסטוניה שוכנת בחלק הצפוני של אזור האקלים הממוזג, ובאזור המעבר בין אקלים ימי לאקלים יבשתי. מכיוון שאסטוניה (וצפון אירופה כולה) מחוממת ברציפות על ידי אוויר ימי המושפע מתכולת החום בצפון האוקיינוס האטלנטי, שורר בה אקלים מתון יותר בהשוואה לאזורים אחרים החולקים עימה את אותו קו רוחב צפוני. הים הבלטי גורם להבדלים בין האקלים של אזורי החוף לאלו של פנים הארץ. לאסטוניה יש ארבע עונות, המתחלקות באורכים שווים כמעט. הטמפרטורות הממוצעות נעות בין C° 16.3 באיים הבלטיים לבין C° 18.1 בפנים הארץ בחודש יולי, החודש החם ביותר, ובין C° 3.5 באיים הבלטיים עד C° 7.6− בפנים הארץ בחודש פברואר, החודש הקר ביותר.
רוח
הרוח החזקה ביותר נמדדה בשנת 1969 ברוהנו, ועמדה על 48 מטר לשנייה.
DJI (חברה)
דא-ג'יאנג חידושים מדע וטכנולוגיה, או בשמה השיווקי DJI (בסינית: 大疆创新科技有限公司 ) היא חברת טכנולוגיה סינית שנוסדה ב-2006 על ידי פרנק ואנג. החברה מבוססת בשנזן, גואנגדונג, מייצרת ומשווקת כלי טיס בלתי מאוישים (כטב"מ) עבור צילום ווידאוגרפיה אוויריים, מייצבים (גימבאל), פלטפורמות טיסה, מצלמות, מערכות הנעה, מייצבי מצלמות ובקרי טיסה.
על פי האקונומיסט כבר ב-2015, החברה הייתה בחזית תעשיית הכטב"מים האזרחית.
לחברה מספר סדרות של רחפנים, החל מרחפנים זולים במחיר לכל כיס ועד לרחפנים מקצועיים ויקרים המשמשים בצילום מקצועי ובתעשיית הקולנוע.
היסטוריה
שווי החברה הוערך בספטמבר 2016 בכ-10 מיליארד דולר. בנוסף, שלטה החברה בכ־70% משוק הרחפנים. ב-2018 העריך פורבס את שוויה בכ-15 מיליארד דולר.
בשנת 2020 הכריז הבית הלבן שחברת DJI הוכנסה לרשימת החרם של הממשל, ותגביל את שיווק מוצריה בארצות הברית, בטענה שלחברה יש קשרים עם הצבא הסיני, המשתמש במוצריה כטכנולוגיה דו-שימושית לדיכוי העם האויגורי. כמו כן הזהירו האמריקאים מפני דליפת מידע בקרב המשתמשים במוצרי החברה. באוקטובר 2022 הכניסה מחלקת ההגנה של ארצות הברית את החברה ל"רשימה שחורה" של חברות שעליהן מוטלות מגבלות עסקיות, כולל השקעות.
בשנת 2021 נמסר שרחפני החברה נפוצים מאוד בשוק הרחפנים העולמי ובישראל. על פי ההערכות, שוק הרחפנים הישראלי מונה כ-30,000 רחפנים, חלקם הגדול של חברת DJI. בין היתר משתמשים בהם ארגונים ביטחוניים כגון צה"ל, שב"כ ומשרד ראש הממשלה.
דוני
דוניבר אלכסנדר מרנגון (בפורטוגזית: Donieber Alexander Marangon, מוכר בכינוי דוני; נולד ב-23 באוקטובר 1979) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת השוער.
קריירה
דוני החל את הקריירה במחלקת הנוער של בוטפוגו, ושיחק בקורינתיאנס, סנטוס, קרוזיירו וז'ובנטודה מליגת העל הברזילאית.
באוגוסט 2005 נרכש על ידי רומא ב-18,000 דולר, וחתם על חוזה לשלוש שנים עם אופציה לעונה נוספת. בתחילה היה דוני שוער שני לג'אנלוקה קורצ'י, אך לאחר מכן הפך לשוער הראשון. ב-13 באפריל 2006 חודש חוזהו, ובשנתיים העוקבות זכה עם הקבוצה פעמיים בגביע, פעם אחת בסופר-קאפ ופעמיים סיימה הקבוצה כסגנית האלופה.
ב-10 באפריל 2007 ספג שבעה שערים בהפסד קבוצתו 1–7 למנצ'סטר יונייטד במשחק הגומלין של שלב רבע גמר ליגת האלופות. במאי 2008 הוארך חוזהו בקבוצה עד ליוני 2012.
באמצע עונת 2009/2010 איבד את המקום בהרכב בהחלטת המאמן לוצ'אנו ספאלטי. לאחר שזה פוטר, חזר דוני להרכב תחת המאמן קלאודיו ראניירי, איבד את מקומו, וחזר שוב תחת המאמן וינצ'נצו מונטלה.
ביולי 2011 עבר לליברפול בהעברה חופשית, כגיבוי מהספסל לפפה ריינה. ב-7 באפריל 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 1–1 עם אסטון וילה במסגרת הפרמייר ליג. בקיץ 2012, במהלך הבדיקות הרפואיות של קדם העונה, לקה בדום לב והיה על סף מוות. הוא עזב את ליברפול, ובינואר 2013 הצטרף לקבוצת נעוריו, בוטפוגו. הוא לא שיחק עד לתום העונה, וב-12 באוגוסט 2013 הכריז על פרישה ממשחק פעיל.
קריירת נבחרות
בטורניר קופה אמריקה 2007 הועדף על פני הלטון, ושיחק בשער הנבחרת עד לזכייה בגמר. במשחק חצי הגמר, הדף שתי בעיטות עונשין בקרב בעיטות ההכרעה נגד.
במאי 2010 היה בסגל נבחרתו למונדיאל 2010.
בלח' (מחוז)
בַּלְח' (בפרסית/דארי/פשטו: بلخ) הוא אחד מבין 34 מחוזות אפגניסטן. המחוז ממוקם בצפון-מרכז אפגניסטן, שטחו 16,186.3 קילומטרים רבועים ואוכלוסייתו מונה 1,245,100 איש (נכון לרישום משנת 2012) מזאר-י שריף, בירת המחוז, היא העיר הרביעית בגודלה בכל אפגניסטן ובתוכה ממוקם נמל תעופה בינלאומי.
היסטוריה
במחוז זה שוכנת העיר העתיקה בלח' (ידועה גם בשמה היווני "באקטריה"). לעיר חשיבות היסטורית מרכזית, שכן שימשה כנקודת מפנה דרכו עברה דרך המשי. אבי הזורואסטריות, זרתוסטרה, נפטר בעיר ובמקום מקדש אש זורואסטרי ומקדש בודהיסטי. כמו כן בעיר ישנו מסגד חאג'י פיאדה, המסגד הראשון שאי פעם נבנה באפגניסטן. אומנים וסופרים רבים חיו בעיר כגון ג'לאל א-דין רומי. בעבר, כחלק מיהדות אפגניסטן הייתה קהילה יהודית בעיר שכללה את המלומד חיוי הבלכי.
הדיפלומט הסיני ג'אנג צ'יאן היה הראשון לעבור מדרך המשי למרכז אסיה ומערבה דרך אזור בלך כדי לסבסד יחסים עם הממלכות הפרסיות בהוראתו של וו, קיסר סין. למקום השפעה רב תרבותית היסטורית רחבה אך התרבות הפרסית, שהייתה בשיאה בתקופות איראן רבתי, היא בעלת ההשפעה החזקה ביותר. בבירה המחוזית, מזאר-י שריף, נבנה המסגד הכחול שהושמד תחילה במהלך הפלישה המונגולית לאזור הים הכספי אך נבנתה מחדש בהוראתו של טימור לנג.
גאוגרפיה
מחוז בלח' חולק גבולות בינלאומיים בצפון עם המדינות טורקמניסטן, טג'יקיסטן ואוזבקיסטן (המחוז הוא היחיד באפגניסטן החולק גבול עם מדינת אוזבקיסטן, בצפונו ישנו גשר המעבר היחיד אל המדינה, "גשר הידידות אפגניסטן-אוזבקיסטן"), מחוז קונדוז חולק גבול ממזרח, ג'וזג'אן במערב ואילו מחוז סר-י פול וסמנגאן שכנים בדרומה. לפי הנתונים שמסרה המחלקה הסטטיסטית המרכזית בבלך, נמדד המחוז בשטח של 16,840 קילומטרים רבועים.
אוכלוסייתה נאמדה בכ-1,219,200 אנשים על פי נתוני המחלקה הסטטיסטית המרכזית בשנת 2011 כי 66 אחוז מהם גרים בכפרים ואילו השאר 34 אחוזים גרים בערים. בקיץ הטמפרטורה שלה מגיעה ל-43 מעלות צלזיוס ואילו בחורף הטמפרטורה שלה עומדת על מינימום של 2 מעלות צלזיוס. באביב, המחוז חווה מזג אוויר גשום. במחוז בלך ישנם שני אגני מים שמקורם בחלקים הדרומיים וההרריים של המחוז. מבחינת טופוגרפיה, דרום המחוז הוא הררי בהמשך לרכס הינדו-כוש בעוד הצפון מישורי וצחיח בהמשך לחבל קאראקום וח'וראסאן.
אוכלוסייה
הקבוצות האתניות הגדולות ביותר במחוז הם אוזבקים, טג'יקים, טורקמנים, הזארים וטטרים. ישנו מיעוט פשטוני ומיעוט ערבי. השפה המרכזית המדוברת כפת אם היא דארי, ניב של השפה הפרסית. אחר כך שפות האם הגדולות הם פשטו, אוזבקית וטורקמנית. 95% מהאוכלוסייה העירונית בעלת גישה לחשמל בעוד 26% באזורים הכפריים. ישנם 8 בתי חולים מרכזיים במחוז בלח' ול-85% מהאוכלוסייה יש גישה לשירותי בריאות בזמן של שעה לערך (ברגל או על בעל חיים). ישנה תעשיית כרייה במחוז ובּוּזְקָאשִי הוא ספורט לאומי.
מונופול השלטון בבלח' הוחזק זמן רב על ידי איל המלחמה לשעבר אתא מוחמד נור, שלימים הפך למושל בלח' עד אשר בסופו של דבר התפטר בדצמבר 2017 בעקבות סכסוך עם נשיא אפגניסטן אשרף גאני אחמדזאי. רוב הנפות (יחידה שלטונית) בבלח' מסווגות תחת שליטה ממשלתית, כאשר שתי נפות מסווגות כנמצאים במאבק ממושך בין הממשלה לכוחות טרור ומורדים ונפה אחת מסווגת תחת שליטת הטליבאן. תועדו 227 נפגעים אזרחיים (85 הרוגים ו-142 פצועים) בשנת 2018, המייצגים 16 קורבנות אזרחיים לכל 100,000 תושבים. מדובר בעלייה של 76% בהשוואה לשנת 2017. הגורמים העיקריים לנפגעים אזרחיים היו פיגועים שהתרחשו באזורים מיושבים, ואחריהם הטלות מטעני חבלה והרג ממוקד.
חלוקה מנהלית
מחוזות אפגניסטן מחולקות ליחידות שלטוניות בשם "נפות", להלן הנפות של מחוז בלח' ואוכלוסייתן.
אידליון
אידליון (ביוונית: באלפבית יווני – Ιδάλιον, בכתב קיפרי הברתי – 𐠁𐠭𐠑𐠃𐠚 (e-ta-li-o-ne), כלומר Ἐδάλιον או Ἐδαλίōν ) או אדיל (בפיניקית: 𐤀𐤃𐤉𐤋, באכדית: Ed-di-al) הייתה עיר ממלכה בקפריסין, באזור העיירה המודרנית דאלי. הן תרבויות מזרח הים התיכון והן תרבויות הים האגאי ניכרות, לסירוגין ובמיזוג, בתולדות העיר.
חפירות ארכאולוגיות באתר חשפו מבנים מרכזיים באתר הפתוחים למבקרים. בכניסה לאתר הארכאולוגי נמצא מוזיאון.
התקופות הקפריסאיות
העיר אידליון נוסדה בין סוף המאה ה־13 לתחילת המאה ה־12 לפנה"ס, על ידי ילידי האי הטרום־הודו־אירופיים, הידועים כ"אטאו־קיפריים"; אלה המשיכו לחיות בה לפחות עד התקופה ההלניסטית (כפי שמעידה כתובת בשפתם שנמצאה באתר) ואולי גם בתקופה הרומית. העיר שכנה בעמק הפורה שעל הגדה הדרומית של נהר גיאליאס (שמאז הטה את מסלולו ), וכללה שני אקרופוליסים: מערבי (כיום Ampileri או Ambelleri) ומזרחי (כיום Mouti tou Arvili או Moutti tou Arvili), עיר תחתית מצפון להם, ובתי קברות בצפונה, מערבה וצפון־מזרחה. שגשוג העיר נבע מקרבתה למכרות הנחושת במרגלות המזרחיים של הרי טרודוס ולערים ונמלים בחוף הדרומי והמערבי (במיוחד כתיון ו). כמו ערים עתיקות אחרות בקפריסין, גם לאידליון היה אתר אב קרוב מתקופת הברונזה: המרכז העירוני הגדול בקקוסקלין שליד אגיוס סוזומנוס . חרסים מהתקופות המוקדמות של העיר (סוף התקופה הקיפרית המאוחרת) מעידים על מגעים מתקדמים עם החוף (במיוחד כתיון ואנקומי) והעולם המיקני ביחס לשאר מרכז האי, ואולי אף מתיישבים אגאים בה.
בעיר התחתית נמצאו בתים, וכן מתקנים תעשייתיים נרחבים בקנה מידה קטן שהיו בשימוש החל מהמאה ה־13 לפנה"ס (בתקופה הקיפרית המאוחרת), באזור האקרופוליס המערבי; אלה העדויות הראשונות ליישוב באתר אידליון עצמו. המתקנים כללו עיבוד קרניים, הפקת שמן זית והכנת חומר לקרמיקה, והמשיכו להיות בשימוש לפחות עד המאה ה־1 לספירה. בנוסף, בדרום העיר התחתית בקרבת האקרופוליס המערבי, נמצא מקדש לזוג אלוהויות זכר ונקבה. רצפת המקדש מתוארכת למאה ה־8 לפנה"ס (התקופה הקיפרו־גאומטרית). מאפייני המקדש גילו קרבה רבה הרבה יותר לפולחן הישראלי והכנעני מאשר לעולם האגאי: מצבות האבן העומדות, שהיו מושא הפולחן במקדש, דומות ביותר למצבות המקדש שנמצאו בערד; זוג המזבחות (אחד עתיק מהשני) ולידם כלי טרקוטה לאיסוף אפר, כמו שנמצא במקדש הקטן בדן; ובמתחם הפנימי נמצא בית אל (אבן קדושה), במתקן זהה לזה שנמצא בשכבות הכנעניות בבית שאן. מעבר לכך שהתקיימו במקדש טקסי פולחן לזוג האלוהי המקבילים לטקסים בלבנט, לא ידוע הרבה על אופי הפולחן בו, אף לא זהות האלוהויות. חלק מפסליו מתוארכים לתקופה הקיפרו־ארכאית, שבהמשך, בהיותם פסלי קודש אך גם אבני בנייה איכותיות, שולבו בקירות המקדש שנבנו מחדש במאה ה־1 לפנה"ס (סוף התקופה ההלניסטית ותחילת התקופה הרומית); אמנם, הפסלים לא נגנזו ב הרומי שבעיר התחתית, אך הם שולבו רק בקירות המקדש (הבותרוס שימש וודאי גם את המקדש הזה, שכן שני שברי נמצאו אחד במקדש ושני בבותרוס). ישנן עדויות מהתקופה הקיפרית המאוחרת III (1200–1050 לפנה"ס) בפסגת האקרופוליס המערבי, הכוללות יישוב מבוצר ומקדש. מהתקופות העוקבות, התקופה הקיפרו־גאומטרית I ו־II (1050–850 לפנה"ס) התגלו שם בעיקר חרסים לא רבים. בתקופה הקיפרו־גאומטרית III בוצר האתר מחדש ונבנה מקדש חדש עם חצר ומזבח, המוקדש לאלה ענת־אתנה, ואלה המשיכו להתקיים עד התקופה הקיפרו־קלאסית המוקדמת (בערך 475 לפנה"ס).
בסוף התקופה הקיפרו־גאומטרית או תחילת התקופה הקיפרו־ארכאית (כלומר, סביבות המאה ה־8 לפנה"ס) נבנה על האקרופוליס המזרחי מקדש (הידוע כ"מקדש אפולו"), שהוקדש אז ל"ואנאקס" (שמשמעות שמו "אדון", והוא היה בן הזוג של וַנַסַּה, ה"גבירה") מהפנתאון האטאו־קיפרי, שנחשב (לפחות במסאוריה) לאדון החיות, וזוהה עם אדוניס, כנראה בתקופה ההלניסטית ובתקופה הרומית, ומדובר במקדש הקדום ביותר לאדוניס. הטמנוס המשיך לפעול עד התקופה הרומית.
העיר מוזכרת לראשונה במקורות נאו־אשוריים, אולם ברור שהייתה קיימת כממלכה זמן רב לפני כן, אף שלא ידוע מה היה המבנה הארגוני בה או איך הוכפפה לעול האשורים.
התקופה האשורית
אידליון שגשגה בתקופה האשורית, ותחת המלך E-ki-iš-tu-ra (משוחזר ליוונית כ־Ἀκέστωρ, "מושיע") הראשונה מבין עשר ערי־הממלכה הקפריסאיות המוזכרות כמגישות מנחה לבניית הארמון בנינוה על המנסרה של המלך האשורי אסרחדון (680–669 לפנה"ס); גם בכתובת אשורבניפל על מסעו הראשון נגד מצרים, בו עשרים ושניים מלכי הלבנט וקפריסין באו אליו להגיש לו מנחות ולנשק את רגליו, מוזכרת אידליון תחת אותו מלך כראשונה בין עשר ערי־הממלכה הקפריסאיות המוזכרות; אשורבניפל הכריחם ללוות עם כוחותיהם ואניותיהם את חייליו בים וביבשה. בניית מבנים בעלי אופי מונומנטלי באקרופוליס המערבי מתוארכת למאה ה־7 לפנה"ס, והיא כללה מומחיות בחציבת אבנים ממקומות רחוקים, סחיבתן וסיתותן.
העדות הראשונה לייבוא לאדליון מיוון מתוארכת למאה ה־8 לפנה"ס; הקשר עם יוון הפך לסחר אינטנסיבי במאה ה־6 והמשיך למאות ה־5 וה־4 לפנה"ס, דבר המעיד על תפקידה של אידליון כמתווכת בין המכרות לנמלים ומעורבותה בפוליטיקה במזרח הים התיכון.
בין התקופה האשורית לפרסית
לאחר התקופה האשורית הייתה העיר, כנראה, תחת מרות הבבלים. בסביבות 500 לפנה"ס הוקפו המקדשים באקרופוליס והעיר התחתית בחומת ביצור, יחד עם ביצור למרכז המנהלי באקרופוליס המערבי. כמה ממלכי אידליון הקודמים לכיבוש הכִּתי היו יווניים, כפי שמעידות כתובות על מטבעות (שנטבעו מסוף המאה ה־6 עד המאה ה־5 לפנה"ס עם קיצור שם המלך בכתב קיפרי הברתי, ספינקס ולוטוס, עד המלך האחרון סטאסיקיפרוס הידוע מלוחית אידליון) ועל לוחית אידליון (לוח ביוונית בכתב קיפרי הברתי שנמצא בעיר). הלוחית מראה שהמלך האחרון, סטאסיקיפרוס, פעל בהענקת אדמות לצד מועצה אזרחית כלשהי המכונה בלוחית "העיר". היא מספרת שכתגמול על עזרתם של הרופא אונסילוס בן אונסיקיפרוס ואחיו במהלך מצור כושל של המדים (אחמנים) והכתים (פיניקים), הם קיבלו חלקה מאדמות המלך באלמפריה הקרובה לאידליון ואת הנטוע בה, וחלקה נוספת לאונסילוס לבדו. בתיאור החלקות הוזכרו ותוארו כמה מהחלקות הסמוכות להן. הלוחית הוגשה, לפי הכתוב בה, לאתנה מגינת העיר, ובהגשתה נשבעו מגישיה (המלך והעיר) לא להפר אותה. עם זאת, נוכחות פיניקית ידועה לפחות מהמאה ה־7 לפנה"ס, כפי שעולה משמות פיניקיים של בעלי אדמות על לוחות ברונזה קיפריים אחרים מאידליון (כמו בטמסוס ו), וכן מחפצים מיובאים, בעיקר קטנים ויקרים, מהלבנט, מהמאות ה־8–6 לפנה"ס, ביניהם כדים, מסכות, שנהבים, חרוזי זהב וזכוכית ודגמי מקדשים מטרקוטה.
התקופה הפרסית־פיניקית
בסביבות 450 לפנה"ס נכבשה על־ידי כתיון הפיניקית בהנהגת המלך עזבעל בן בעלמלך ובתמיכת הפרסים (ששלטו בכל קפריסין). הטבעה של אחד ממלכי אידליון היוונים שהוטבעה על מטבע של בעלמלך הראשון מלך כתיון (שעלה למלוכה אחרי 480 לפנה"ס), מראה שמאחר שסטאסיקיפרוס היה הדור השלישי אחריו (לפחות) ושמלכי אידליון הטביעו סדרות מטבעות משמעותיות (סימן לשלטון ארוך), ולכן מקובל לתארך את כיבוש אידליון לאמצע המאה ה־5 לפנה"ס (ייתכן שהדבר קשור לקריסת המצור של קימון על כתיון ב־449/450 לפנה"ס). העניין של כתיון באידליון נבע מרצונה לשלוט בכל הליך הסחר בנחושת, מהכרייה במכרות (השופעים בתחום אידליון, כמו גם בתחום טמסוס שנכבשה בעקבותיה) ועד הסחר בנמלים (שבכתיון עצמה). בעקבות הכיבוש, הרחיב עזבעל את תוארו "מלך כתי" (מלך כתיון) ל"מלך כתי ואדיל" (מלך כתיון ואידליון). הכיבוש ככל הנראה הפיל את ביצורי העיר, אך לא פגע כהוא־זה בעיר התחתית ובתעשיותיה. בכתובות פיניקיות מכתיון ומאידליון עצמה נזכרים כמה ממלכי העיר הפיניקיים: פמייתן (361–312 לפנה"ס) מלך כתי, אדיל ותמש בן מלכיתן (392–361 לפנה"ס) מלך כתי ואדיל בן בעלרם האדון, ועזבעל מלך כתי ואדיל בן בעלמלך (הראשון) מלך כתי. בתקופה הפיניקית, הארמון הפך למרכז המנהלי של ממלכת כתי ואדיל (כתיון ואידליון) הפיניקית. בחפירה שחשפה רק חלק מהארמון התגלו חדרי אחסון, בתי בד, מגדלים, חצרות פנימיות גדולות, מתחמי עיבוד מתכות וחדרים נוספים. בכל שטחי החפירה, בריכוזים משתנים, התגלו חרסים המשתייכים לארכיון המנהלי הפיניקי הגדול של הארמון; עד 2016 התגלו 733 חרסים: 702 בפיניקית ו־31 ביוונית בכתב קיפרי הברתי. החרסים השונים מתוארכים בין התקופה הפרסית לממלכות הדיאדוכים ההלניסטיות (החרסים האחרונים הם מימי תלמי הראשון ואנטיגונוס מונופתלמוס ). פענוח החרסים מעיד על מעורבות של אנשי חצר המלכות של כתי ואדיל בפעילות הכלכלית, וחלקם בוודאות הגיעו במקור מכתי. עיקר החרסים הם תיעודים כלכליים, ומיעוטם דתיים, ומוזכרים בהם בעל כתיון ו"כל אלי כתיון", רשף והאפיתט הידוע שלו "מכל", וטקס המרזח הקשור לעשתרת ולמלקרת. ניתן להשוות את הארכיון לכתבי אוגרית העשירים, חרסי שומרון, חלק מחרסי ערד, חרסים מבאר שבע ותל גמה, והארכיון הארמי מחורבת אל כום (מקדה).
תחת כתיון הפכה העיר למרכז פולחן עשתרת (אפרודיטה) ורשף־אפולון.
התקופה ההלניסטית
בסביבות 300 לפנה"ס, בהשתלטות היוונית על העיר, ניטשו הארמון והאקרופוליס המערבי והעיר התרכזה באקרופוליס המזרחי, וליד מקדש אדוניס (אדון) נבנה מרכז אדמיניסטרטיבי מונומנטלי חדש; בהמשך נבנו על שרידי הארמון באקרופוליס המערבי מתקני תעשייה הלניסטיים. כתובת 5 ממקדש אידליון, המתוארכת לסביבות 252 לפנה"ס, מונה את תאריך הצבתה לפי שנות מלכותו של תלמי השני ושל "אש כתי" (אנשי כתיון, כינוי לאוליגרכיה שהושלטה על כתיון לאחר שתלמי הראשון הרג את פמייתן מלך כתיון בשנת 311 לפנה"ס ), דבר המעיד שגם עשורים לאחר הריגת המלך וביטול מלכות כתיון ואידליון האחרון, אידליון נותרה קשורה לכתיון ותלויה בה. השימוש בפיניקית בעיר פחת משמעותית בסוף המאה ה־3 לפנה"ס, ובתקופה זאת התרחש עיקר המעבר מכתב קיפרי־הברתי לאלפבית יווני.
בהמשך, בעוד לדרה שמצפון גדלה והפכה למרכז מנהלי, העיר אידליון הידלדלה.
התקופה הרומית
באמצע המאה ה־1 לפנה"ס השתלטו הרומאים על האזור, ושיפרו את תעשיית הנחושת בעיר. תעשיות העיר התחתית המשיכו להתקיים עד התקופה הרומית; מהתקופה הרומית התגלו גם וילה ודרך רומית. אידליון מופיעה בשירת פרופרטיוס, כמקום בו ונוס (אפרודיטה הרומית) פגשה את אדוניס (מ'אדון' בשפות שמיות). היא מופיעה גם בשירת תיאוקריטוס בהקשר של מקדש אפרודיטה. ליד אידליון הייתה חורשה מקודשת לאפרודיטה, שלעיתים כונתה "אידליה" (האידליונית).
במאה ה־1 לפנה"ס הפך הגדול בין בורות עיבוד החומר, שנבנו במאה ה־13 לפנה"ס והמשיכו להיות בשימוש רציף, ל – מאגר כלי קודש שאינם בשימוש עוד. קוטר הבור הסגלגל הוא 4–4.5 מטרים ועומקו 3 מטרים, הוא היה מלא בכלים וחפצים מחרס, ובחלקו העליון נמצא מזבח אבן (כאשר בקצה נמצאה מחת שוק טלה). חלק מכלי הקודש נוצרו בתקופה הקיפרו־גאומטרית, אך רובם נוצרו בתקופה הקיפרו־ארכאית; מיקום הבור בצפון העיר התחתית (הרחק משני האקרופוליסים) גודל הגניזה רומז בסבירות גבוהה על מתחם קודש בקרבת מקום.
בהמשך, בסוף העת העתיקה ובימי הביניים, הצטמקה אידליון לכפר חקלאי על גדות נהר הגיאליאס.
ארכאולוגיה
במאה ה־19 הגיע לאתר לואיג'י פלמה די צ'סנולה, קונסול ארצות הברית, וטען שפתח כ־15,000 קברים על ממצאים. אותה כמות אדירה של עתיקות ייסדה כמעט לבדה את מוזיאון המטרופוליטן לאמנות. אנשי האזור סיפרו לו שהם מצאו גם ממצאי ברונזה מרובים, כגון שברי שריונות, קסדות, חרבות, ראשי חניתות וכיוצא באלה.
בין 1868–1869, רוברט המילטון לאנג, הקונסול הבריטי, מצא באקרופוליס המזרחי (הוא Mouti tou Arvili כיום) מתחם מקודש פתוח שאותו כינה "מקדש אפולו" המכיל 142 פסלי אבן גיר, כיום במוזיאון הבריטי. במקדש זה נמצאו גם כתובות מקדש אידליון, שש כתובות נדר פיניקיות מפורטות המוקדשות לרשף מכל/אפולון אמוכלי, ועל פיהן זוהתה אלוהות המקדש. במקדש אדוניס (מקדש אפולון) נמצאו פסלים וחפצים רבים שנמצאים כעת במוזיאונים.
הניסיון הראשון לעצב היסטוריה קוהרנטית לאידליון נעשה בידי מקס אוהנפאלש־ריכטר שהגיע לאתר לראשונה ב־1883, ועוד פעמים רבות בהמשך. הוא איתר כמה מקדשים, ביניהם מקדש שזיהה כמקדש לאפרודיטה בקצה הדרומי של האקרופוליס המזרחי.
משנת 1927, המשלחת השוודית לקפריסין החלה את עבודתה באי וחפרה רבות באידליון. הם חפרו באקרופוליס המערבי (הוא Ambelleri כיום), וחשפו ממצאים משמעותיים בפסגתו, וכן קברים מחוץ לביצורי העיר התחתית מהתקופה הקיפרו־ארכאית עד התקופה ההלניסטית.
ב־1969 הגיעו לאתר לורנס סטייגר ואניטה ווקר (ביוזמת המורה שלהם, ארנסט רייט ) והמשיכו את המחקר בו לכמה שנים. בהמשך חפרו כמה משלחות נוספות בראשות פמלה גייבר, ומשלחת של רשות העתיקות הקפריסאית בראשות מריה האדג'יקוסטי, שחשפו בעיקר חלק גדול מהארמון.
צפונית לאידליון נמצא הנימפאום של קפיזין, עם כתובות בכתב קיפרי הברתי המתוארכות ל־225–218 לפנה"ס.
ONE ZERO
וואן זירו הבנק הדיגיטלי בע"מ (לשעבר הבנק הדיגיטלי הראשון בע"מ), המוכר במותג ONE ZERO, הוא בנק אינטרנטי ישראלי, שקיבל רישיון לפעול כבנק בדצמבר 2019. לראשונה אחרי למעלה מ־40 שנה, בנק ישראל העניק רישיון לבנק נוסף מתוך רצון לחולל תחרות במערכת הבנקאית הריכוזית. הבנק נמצא בבעלותה המלאה של חברת פינ-דיגיט בע"מ. הבנק יציע את מגוון השירותים שמציעים שאר הבנקים בישראל. בשלב הראשון יינתנו השירותים למשקי בית ועצמאים. פעילות הבנק תתבצע באמצעות האינטרנט, ללא סניפים.
החברה הוקמה על ידי מריוס נכט, ממייסדי חברת צ'ק פוינט, ופרופ' אמנון שעשוע, שותף מייסד של חברת מובילאיי ופרופסור למדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים. יו"ר דירקטוריון החברה הוא שוקי אורן, בעבר החשב הכללי במשרד האוצר, שהחל לכהן בתפקיד באוגוסט 2019. מנכ"ל הבנק הוא גל בר דעה, שליווה את המיזם מתחילת 2019 ומונה למנכ"ל בספטמבר 2019.
ב-1 במרץ 2021 קיבל הבנק את אישור המפקח על הבנקים להתחיל בפעילות רשמית, וב-10 בינואר 2022 הוסרו כל ההגבלות על פעילותו, ומעמדו הושווה לזה של יתר הבנקים בישראל.
תשתית רגולטורית להרחבת מערכת הבנקאות בישראל
ביוני 2015 הוקמה "הועדה להגברת התחרותיות בשירותים הבנקאים והפיננסיים", ועדה בראשה עמד דרור שטרום, בעבר הממונה על ההגבלים העסקיים. במסגרת עבודת הוועדה התעורר הצורך בהקמתו של גוף מתחרה לבנקים המסורתיים בישראל. בנק ישראל, שנציגיו היו חברים בוועדה, פרסם ביוני 2016 טיוטה שהציגה לראשונה מדיניות חדשה של הפיקוח על הבנקים להסרת חסמי כניסה ומתווה להקמתו של בנק חדש בישראל, זאת כמהלך המשך לצוות בחינת הגברת התחרותיות בענף הבנקאות ("ועדת זקן") שהציגה את מסקנותיה במרץ 2013.
אחת ההמלצות המרכזיות הייתה הפחתת החסמים הרגולטוריים לכניסת בנקים חדשים כחלק מהרצון לתרום להגברת התחרות במערכת הבנקאית. במסגרת זו פרסם בנק ישראל שורה של הקלות ובהן הפחתת רף ההון העצמי שנדרש לבנק, שיעורי הלימות הון נמוכים יותר מאלו החלים על הבנקים הקיימים. בנוסף במסגרת המלצות ועדת שטרום נקבע כי המדינה תסייע לבנקים חדשים במימון שירותי מחשוב. בהתאם לכך, במרץ 2019, משרד האוצר בחר בענקית הטכנולוגיות ההודית, TATA, דרך חברת הבת שלה TCS, להקים לשכת שירותי מחשוב בנקאיים, שתהווה פתרון לאחד החסמים הכבדים ביותר העומדים בפני הקמתו של בנק חדש בישראל.
הקמת הבנק
בספטמבר 2019 אישר בנק ישראל את הקמת הבנק והעניק לו רישיון, לאחר שסיים הליך בדיקה מקיף ובכלל זה בדיקת כשירות, יושר, יושרה וחוסן פיננסי של היזמים. חדוה בר, המפקחת על הבנקים, אמרה אז "יש שחקן חדש ואני מעריכה שייווצר לחץ תחרותי והציבור כבר יתחיל להרגיש אותו בדרכים שונות. בין אם בשירות טוב יותר, בחדשנות, יחס אישי ועמלות".
בינואר 2020 עדכן הבנק הדיגיטלי את בנק ישראל כי השלים את ההתקשרות עם TCS להקמת תשתית המחשוב של הבנק, והודיע כי החל בגיוס צוות ההנהלה של הבנק – המורכבת מאנשי בנקאות וטכנולוגיה מנוסים – וכי הוא צפוי להתחיל לפעול ברבעון האחרון של 2021.
במאי 2020 מכר מריוס נכט את אחזקותיו בבנק לפרופ' אמנון שעשוע, זאת על רקע רצונו להתרכז בפעילותו בתחום הבריאות והביומד. במסגרת ההסכמות בין השניים רכש שעשוע מנכט את מלוא מניותיו בגרעין השליטה בבנק והפך לבעל השליטה היחיד תוך שהוא מקבל על עצמו את כל הכרוך בכך ובכלל זה השקעה של 30 מיליון דולר נוספים ובסך הכל השקעה כוללת של 60 מיליון דולרים.
בסמוך, הודיע הבנק כי הוא משלים את תהליך הצטרפותו כחבר הבורסה לניירות ערך בת"א וכן את ההתקשרויות הנדרשות כדי לאפשר ללקוחותיו מסחר בבורסות נוספות בעולם. באותו החודש חתם הבנק על שיתוף פעולה עם חברת כרטיסי האשראי הגדולה בישראל, ישראכרט, להנפקה משותפת של כרטיסי אשראי מבית מאסטרקארד ללקוחות הבנק. באוקטובר 2020 הצטרף הבנק לאיגוד הבנקים.
ב-1 במרץ 2021 קיבל הבנק את אישור המפקח על הבנקים להתחיל בפעילות רשמית. באותו יום החל פיילוט ונפתח חשבון הבנק הראשון.
בדצמבר 2021 גייס הבנק 120 מיליון דולר, לפי שווי של 320 מיליון דולר. עם המשקיעים נמנים בנק יוליוס בר השווייצרי, חברת ההחזקות הסינית טנסנט ו-SBI גרופ היפנית. בהמשך אותו חודש הבנק שינה את שמו הרשמי ל"וואן זירו הבנק הדיגיטלי בע"מ", והוא מציג עצמו במותג ONE ZERO.
ב-10 בינואר 2022 חתם נגיד בנק ישראל, אמיר ירון, על הסרת ההגבלות מרישיון הבנק, לאחר שהבנק השלים את העמידה בכל אבני הדרך שנקבעו להקמתו.
במרץ 2022, לקראת השקת הבנק באוגוסט 2022, חתם הבנק על הסכם חסות מול מנהלת הליגות לכדורגל תמורת כ-10 מיליון ש"ח לשתי העונות הבאות, ובעקבות כך החל מעונת 2022–2023 בכדורגל בישראל תיקרא ליגת העל בכדורגל "ליגת ONE ZERO" למשך שנתיים.
ב-16 באוגוסט 2022 הבנק הושק באופן רשמי לקהל הרחב. ביום השקתו, פרסם הבנק כי יש לו כ-12,000 לקוחות, כשסך העו"ש והפקדונות של אותם לקוחות עמד באותו יום על 200 מיליון שקלים.
JLS (להקה)
JLS הייתה להקת בנים בריטית. התפרסמו כאשר השתתפו בעונה החמישית של הסדרה האקס פקטור והגיעו למקום השני כאשר הזוכה במקום הראשון הייתה הזמרת אלכסנדרה בורק. ב-24 באפריל 2013 התפרסם כי הלהקה תתפרק לאחר סיום סיבוב ההופעות האחרון שלהם.
2006-2008: הקמת הלהקה
ויליאמס נכנס לעסקי המוזיקה על מנת לגייס כסף לעזור לאימו שחלתה בטרשת נפוצה. הוא נבחן למספר להקות בנים אך לא התחבר לאף אחת מהן, וויליאמס שאף להיות כמו להקת הבנים האהובה עליו בויז טו מן. הוא חשב להקים להקה משלו ודרך חברים משותפים הכיר את חומז. הבא שהצטרף ללהקה היה מריגולד והאחרון היה גיל. הארבעה התחברו והקימו את הלהקה שנקרא אז UFO. זמן קצר לאחר מכן חתמו על חוזה עם ההקלטות אפיק רקורדס.
2008: האקס פקטור
בתחילת 2008 נבחנו חברי הלהקה לעונה החמישית של תחרות הכישרונות האקס פקטור. לאחר שגילו כי להקה אחרת משתמשת באותו שם נאלצו לשנות את שם הלהקה ובחרו בשם JLS (ראשי תיבות של Jack the Lad Swing). הלהקה הייתה הלהקה האחרונה ששרדה מבין כל הלהקות אשר המנטור שלהם היה לואיס וולש. בגמר הגדול של העונה הגיעו לבסוף למקום השני כאשר במקום הראשון זכתה אלכסנדרה בורק. לאחר התחרות חתמה הלהקה על חוזה מחודש עם חברת אפיק רקורדס.
2009-2010: אלבום בכורה
ב-9 בנובמבר 2009 יצא אלבום הבכורה של הלהקה שנקרא JLS. הסינגל הראשון מהאלבום היה "Beat Again" שיצא ב-12 ביולי והגיע למעמד של זהב בממלכה המאוחדת. הסינגל השני יצא ב-1 בנובמבר והיה "Everybody in Love". ב-21 בפברואר 2010 יצא הסינגל השלישי והאחרון מהאלבום שהיה "One Shot".
2010-2011: אלבום שני
ב-2 ביולי יצא סינגל ראשון מתוך אלבומם השני שנקרא "The Club Is Alive". הסינגל השני יצא ב-12 בנובמבר והיה "Love You More". אלבומם השני יצא שבוע לאחר יציאת הסינגל השני, ב-19 בנובמבר 2010 ונקרא "Outta This World". ב-13 בפברואר 2011 יצא הסינגל השלישי והאחרון מהאלבום שיה שיתוף פעולה עם הזמר טייני טמפה ונקרא "Eyes Wide Shut".
2011-2012: אלבום שלישי
הסינגל הראשון מהאלבום השלישי של הלהקה היה "She Makes Me Wanna" שיצא ב-24 ביולי. האלבום השלישי של הלהקה נקרא "Jukebox" ויצא ב-14 בנובמבר 2011. ב-4 בנובמבר יצא הסינגל השני מהאלבום שהיה "Take a Chance on Me". ב-27 בנובמבר יצא המזמור לחג המולד, "Wishing on a Star", אותו שרו מתמודדי העונה שמינית של האקס פקטור וחברי הלהקה יחד עם להקת ואן דיירקשן. הסינגל השלישי והאחרון מהאלבום היה "Do You Feel What I Feel?" שיצא ב-1 בינואר 2012. ב-16 במרץ יצא השיר "Proud".
2012: אלבום רביעי
ב-5 בנובמבר 2012 יצא האלבום הרביעי של הלהקה שנקרא "Evolution". הסינגל הראשון מהאלבום יצא ב-21 באוקטובר והיה "Hottest Girl in the World". ב-14 בדצמבר שוחררו שני שירים מהאלבום, "Hold Me Down" ו"Give Me Life", כאשר שניהם הוכרזו כסינגלים הבאים מהאלבום.
2013-הווה: אלבום להיטים ופירוק הלהקה
בפברואר 2013 החלו חברי הלהקה לעבוד על חומרים לאלבומם החמישי. ב-24 באפריל 2013 הודיעו חברי הלהקה כי יוציאו לאור אלבום של אוסף הלהיטים שלהם ולאחר סיום סיבוב ההופעות שלהם הלהקה תתפרק. אלבום הלהיטים נקרא "Goodbye: The Greatest Hits".
ינטה מאש
יֶנטֶה (יעל) מַאש (בכתיב יידי: יענטע מאש, 17 במרץ 1922 - 31 במרץ 2013) הייתה סופרת יידיש.
ביוגרפיה
נולדה בשנת 1922 למשפחת רויטמן, בעיירה זגוריצה שבבסרביה (אז הייתה שייכת לרומניה, כיום כלולה ברובה ברפובליקת מולדובה). ינטה מאש גדלה במשפחה דוברת יידיש. כילדה, למדה עברית עם מורה פרטי, והמשיכה את לימודי השפה העברית בגימנסיה "תרבות". את השכלתה התיכונית השלימה בגימנסיה רומנית בעיר סורוקי. עם קבלת תעודת בגרות התקבלה ללימודים במכון פדגוגי בקישינב – בירתה של בסרביה, אך הספיקה ללמוד במכון רק שנה אחת.
ב-1940 האזור הצפון-מזרחי של בסרביה צורף לברית-המועצות. ב-1941, זמן קצר לפני שגרמניה כבשה את בסרביה, ינטה והורייה נאסרו והוגלו למחנות עבודה בסיביר באשמה של פעילות אנטי-חברתית כמשפחה של בעלי רכוש. האב – הרש רויטמן – הופרד ממשפחתו והקשר איתו נותק לתמיד. האם – שפרינצה רויטמן – וינטה נשלחו לעבודות כפייה. הן סבלו מעבודה קשה, מרעב, קור ויחס נוראי. אמא של ינטה, כמו רבים אחרים, לא שרדה.
רק ב-1948 ינטה מאש חזרה לקישינב עם בעלה מיכאיל מאש. היא התגוררה בעיר כ-30 שנה, עד עלייתה לישראל ב-1977. בכל התקופה הזו היא עבדה כמנהלת חשבונות. למרות אהבתה לספרות והרצון לכתוב, היא לא כתבה מפחד להשאיר עדות מהחיים שלה כאסירה בסיביר. בשנים הראשונות שלה בישראל, עד שיצאה לפנסיה, היא המשיכה לעבוד כמנהלת חשבונות, אבל במקביל היא התחילה לכתוב. הסיפור הראשון שלה "שיר מיותם" פורסם ב"גולדנה קייט".
ינטה מאש הגיעה ארצה כאלמנה וכאן פגשה את בן העיירה שלה דוד גורביץ, גם אלמן באותו זמן. הם נישאו ודוד תמך בה מאוד ועודד אותה להמשיך לכתוב. היא פרסמה ארבעה ספרים ביידיש. אחד הספרים תורגם לעברית.
על העבודה הספרותית שלה זכתה ינטה מאש בהרבה הערכה ופרסים: פרס גרשון סגל (1994), פרס יעקב פיכמן (1996), פרס פנחס ארליך (1998), פרס איציק מאנגר (1999), פרס דוד הופשטיין (2002), פרס לייב רובינליכט (2004).
ינטה מאש נפטרה בחיפה בשנת 2013.
Earth, Wind & Fire
Earth, Wind & Fire (בראשי תיבות: EWF; תרגום מילולי: "אדמה, רוח ואש") היא להקה אמריקנית שפעלה בעיקר בשנות ה-70, ונחשבת לאחת המצליחות במאה ה-20. סגנונה המוזיקלי כלל שירי נשמה, ג'אז, אר אנד בי, פאנק ורוק.
הלהקה נוסדה ב-1969 בשיקגו על ידי המתופף מוריס וייט. שם הלהקה נוצר בהשראת המפה האסטרולוגית של וייט, שכללה מרכיבים של אדמה, רוח ואש. לאחר שני תקליטים שלא זכו להצלחה, פירק וייט את ההרכב והקים אותו מחדש בלוס אנג'לס ב-1971, עם אחיו ורדון וייט (גיטרה בס) וחברים נוספים. רבים מחברי הלהקה התחלפו לאורך השנים, אך המרכזיים שבהם, מלבד האחים וייט, היו פיליפ ביילי, ראלף ג'ונסון, לארי דון ואל מק'קיי.
בין הלהיטים הגדולים של הלהקה נמצאים השירים "Shining Star", "That's the Way of the World", "Devotion", "Reasons", "Sing a Song", "Can't Hide Love", "Getaway", "Fantasy", "Love's Holiday", "September", "Boogie Wonderland", "After the Love Has Gone" ו-"Let's Groove".
מוריס וייט
מוריס וייט הידוע גם בכינוי "ריס", נולד בשנת 1941 בממפיס שבטנסי והיה הסולן המוביל בלהקה, הוא הפיק את רוב אלבומי הלהקה, כתב את מרבית הלהיטים שלה ובשנת 2010 נכנס להיכל התהילה של כותבי השירים. בשנת 2016, כאשר שהה בלוס אנג'לס, נפטר ריס בעודו בגיל 74 לאחר 24 שנים בהן סבל ממחלת הפרקינסון.
כיום
הלהקה פועלת ברציפות משנת 1993, כאשר לאחר מותו של מוריס וייט הזמר פיליפ ביילי, שהצטרף ללהקה בראשיתה על ידי מוריס וייט, החל להנהיג את הלהקה. קולו של ביילי הוא הדומיננטי בשירים "Devotion" ,"Head to the Sky" ,"Reasons" ,"Fantasy" ,"I'll Write A Song For You" ,"Imagination" ,"I've Had Enough" ,"Guiding Lights" ועוד רבים אחרים.
בשנת 1990, גיטריסט הלהקה המקורית אל מק'קיי הקים הרכב מחווה עם יוצאי הלהקה המקורית בשם "חוויית האדמה אוויר ואש של מקיי", אל מקיי שידוע בתור אחד המייסדים של הלהקה ושותף לכתיבת הלהיטים הגדולים של הלהקה מופיע עם ההרכב בפסטיבלים ברחבי העולם, ובשנת 2017 הופיעו בישראל במסגרת פסטיבל ג'אז בים האדום.
אורסולה הפרבק
אורסולה הדוויג מטה הפרבק-וצל (בגרמנית: Ursula Hedwig Meta Haverbeck-Wetzel) (נולדה ב-8 בנובמבר 1928) נודעת גם בתור "הסבתא הנאצית" (The Nazi Grandma), היא פעילה נאצית גרמנייה מוולוטו, גרמניה. משנת 2004 נתונה לתביעות והורשעה בשל הכחשת השואה, באירוע ה-NPD אשר בגרמניה היא עבירה פלילית.
בעלה היה ורנר גאורג הפרבק, אשר בתקופת גרמניה הנאצית, ייסד את הפדרציה האימפריאלית של הלאום והמולדת, וכן היה גם סופר ומוציא לאור, היסטוריון, פולקלוריסט וכומר של הקהילה הנוצרית בגרמניה. משנת 1982 הוא היה גם יועץ מדעי של המפלגה הדמוקרטית האקולוגית (ÖDP).
חיים אישיים
הפרבק נולדה בווינטרשייד (היום חלק מגילסרברג) בהסן. לאחר תום מלחמת העולם השנייה, גורשה ממזרח-פרוסיה ועברה לחיות בשוודיה במשך ארבע שנים. שם למדה פדגוגיה, פילוסופיה ובלשנות.
במשך למעלה מחמישים שנה עבדה בצלו הפוליטי של בעלה. לאחר מות בעלה ב-1999, היא השתלטה על רבים מתפקידיו, כולל יו"ר מוסד החינוך המבוגרים הבינלאומי (Collegium Humanum) בוולוטו, נורדריין-וסטפאליה, שהשניים הקימו ב-1963. המוסד היה פעיל לראשונה בתנועה הגרמנית לאיכות הסביבה ומתחילת שנות ה-80 פנה בגלוי לתנועות הימין הקיצוני. המשך קיום הארגון נאסר לאחר מכן על ידי משרד הפנים הפדרלי הגרמני ב-2008.
בשנת 1992 הפכה ליו"ר הראשון של אגודת אתרי הזיכרון, ונשארה בתפקיד זה עד 2003. העמותה הרשומה הוקמה במאי 1992 עם המטרה לבנות אנדרטה לקרבנות האזרחים הגרמנים של מלחמת העולם השנייה שנהרגו מהפצצות, חטיפות, גירושים ומרכזי מעצר, כדי לשים קץ ל"טבע החד-צדדי הבלתי מוצדק של השקפת ההיסטוריה והמאבק להתגבר על העבר".
השקפות פוליטיות
הרבה לפני איחודה מחדש של גרמניה ב-1990, טיפחה הפרבק קשרים עם קבוצות פוליטיות ימניות קיצוניות כמו ה-NPD במטרה ליצור תנועה קיבוצית לאומית גדולה בגרמניה. אוריינטציה זו התחזקה בשנים שלאחר מכן. בדרך זו היא כנראה הכירה בסביבות 2000 את עורך הדין הנאו-נאצי הורסט מאהלר.
מאז הפכה פעילה כחברה וסגנית מנהלת ב"הארגון לשיקום הנרדפים בשל הכחשת השואה", שנוסד בוולוטו ב-9 בנובמבר 2003, בדיוק ביום השנה לליל הבדולח. הארגון הוקם בראשותו של מכחיש השואה השווייצרי ברנהרד שאוב. בנוסף, מכחישי שואה אחרים, כולל ארנסט צינדל (קנדה), רוברט פאוריסון (צרפת), ועוד רבים אחרים היו מעורבים גם הם בהקמתו. הארגון נאסר במאי 2008 על ידי משרד הפנים הפדרלי הגרמני בטענה לעוינות לחוקת גרמניה.
מ-2004 עד 2014
ביוני 2004, בית המשפט המחוזי של באד אוינהאוזן גזר על הפרבק קנס של 5,400 אירו בגין הסתה לשנאה והכחשת שואה. בכתב העת הביתי של ה-Collegium Humanum, "קול המצפון" (Stimme des Gewissens), הציגה הפרבק צורה של הכחשת השואה, יחד עם עורך המגזין, ארנסט-אוטו קוהר. הגיליון הוחרם לאחר מכן על ידי השלטונות בגרמניה והפצתו נאסרה. בגיליון שלאחר מכן של קול המצפון נטען שוב כי ההשמדה ההמונית של היהודים היא "מיתוס". הדברים בגיליון גובו בציטוט של כתב עת אחר של העיתון הרוסי "Russkiy Vestnik" (השליח הרוסי). בכתב זה התפרסם מאמר של ירגן גראף, מכחיש שואה נוסף. במאמר שפרסם גראף נטען כי מספר הקורבנות של היהודים לא הסתכם בשישה מיליון, אלא רק כבחצי מיליון. ב-10 במרץ 2005, בית המשפט פתח תיק פלילי שני נגד הפרבק וקורס. עם זאת, לבקשת פרקליטות בילפלד התיק נסגר מאחר ש-"לא היה מהותי בהשוואה לאחר".
במאמר אחר העלתה השערה בנוגע למעורבותו המלאה של היטלר בשואה. בעקבות מאמר זה קנס אותה בית המשפט האזורי בדורטמונד בכ-6,000 אירו.
ביוני 2009, בית המשפט המחוזי של באד אוינהאוזן מצא אותה אשמה בעבירה על פגיעה בשארלוט קנובלוך, נשיאת המועצה המרכזית של יהודי גרמניה, שדגלה קודם לכן בפומבי בהחרמת ארגון הנותן מימון משפטי למכחישי שואה. בתגובה לכך, כתבה הפרבק מאמר המשמיץ את קנובלוך. על כך הגישה קנובלוך תלונה פלילית, והפרבק נידונה לקנס של 2,700 אירו.
מ-2014 ואילך
בנובמבר 2014 הגישה הפרבק תלונה במשטרה נגד המועצה המרכזית של היהודים בגרמניה, בה האשימה את המועצה ב"רדיפה של חפים מפשע". החקירה נזנחה בדצמבר 2014. אך הפרקליטות של בילפלד בחנה בסופו של דבר הליכים נגד הפרבק בגין האשמות שווא.
בסדרת הטלוויזיה "פנורמה" של ARD שהופקה על ידי הערוץ הטלוויזיה הגרמני NDR במרץ 2015, הכחישה הפרבק שוב את ההשמדה ההמונית של היהודים ודנה בדעותיה. היא תיארה את "השואה הזו" כ"השקר הגדול והעיקש ביותר בהיסטוריה". הפרבק פרסמה סרטון מחאה ביוטיוב כנגד משפטו של אוסקר גרונינג, אשר כונה "רואה החשבון של אושוויץ", והפיצה עלונים מחוץ לבית המשפט שתמכו בהכחשת שואה.
ביוני 2015 יזמה פרקליטות בילפלד חקירה חדשה בנושא הפרכת שואה מצד הפרבק, זאת בהקשר לפרסומה בכתב העת "קול הרייך" (Die Stimme des Reiches). בנובמבר, לאחר שנמצאה אשמה, נידונה לעשרה חודשי מאסר. בבית המשפט בהמבורג היא התעקשה שמעמדו של אושוויץ כמקום מוות "לא מוכח היסטורית" והוא "רק אמונה".
בספטמבר 2016 נידונה לעשרה חודשי מאסר בגין הכחשת שואה, ללא אפשרות לשחרור על-תנאי, אך נותרה חופשייה עד שהצליחה לערער על התיק. באוקטובר היא נידונה ל-11 חודשים בבאד אוינהאוזן בגין הסתה לשנאה. חודש לאחר מכן, נידונה הפרבק בוורדן לשנתיים וחצי מאסר נוספות בגין הכחשת השואה לאחר שחזרה על טענותיה בקול הרייך.
בנובמבר 2015, בגיל 87, נידונה לעשרה חודשי מאסר בגין הכחשת שואה. מספר הרשעות נוספות בסתיו 2016 הובילו לעונשים נוספים מסוג זה. היא ערערה ללא הצלחה על כל גזרי הדין. ב-7 במאי 2018, החלה לרצות עונש מאסר של שנתיים לאחר שנעצרה על ידי המשטרה הגרמנית.
ב-6 באפריל 2022 דן אותה בית המשפט המחוזי של ברלין לשנה נוספת בכלא בגין הכחשת שואה.
יונג קי
יונג קי (באנגלית: Yung Kee; בסינית: 鏞記, שמה המלא הוא香港鏞記酒家) היא מסעדה סינית הממוקמת ברחוב וולינגטון בסנטרל, הונג קונג. היא מפורסמת במיוחד בשל תבשיל האווז הצלוי שלה (燒鵝).
היסטוריה
יונג קי נוסדה בתחילה כדאי פאי דונג (Dai pai dong, דוכן פתוח לממכר אוכל שהיה פופולרי בהונג קונג) ומכרה סיו מיי (siu mei, בשר צלוי על שיפודים) ברחוב Kwong Yuen West, ליד טרמינל המעבורת של הונג קונג ומקאו, לפני שהיא נוסדה כמסעדה בידי קאם שוי פאי (Kam Shui Fai) (甘穗煇) ב-1942.
ב-1942 חכר מר קאם את המבנה ברח' וינג לוק 32 (Wing Lok) בשאונג ואן (Sheung Wan) עבור 4,000 דולר הונג קונגי. במהלך מלחמת העולם השנייה, נהרס המבנה בהתקפת אוויר יפנית. ב-1944, עברה המסעדה לרח' פוטינגר 32 (Pottinger). כשעסקיו של קאם שגשגו, עברה המסעדה למעונה הנוכחי ברחוב וולינגטון ב-1964, ואחרי שנרכשו ארבעה בניינים נוספים, הרוב נבנו מחדש ב-1978 ומרכיבים את הבניין בה שוכנת היום מסעדת יונג קי. המסעדה משתרעת כיום על שש קומות, מתוכן שתי קומות מוקדשות לחדרים פרטיים ואחמ"ים. קאם הלך לעולמו בתחילת שנות האלפיים וכיום ממשיכים שלושת בניו לנהל את המסעדה. השף הנוכחי הוא צ'וי ואי-צ'ור (Choi Wai-Chor), הוא דוגל במטבח מסורתי ומתנגד לשינוי.
ב-1968 בחר המגזין פורצ'ן במסעדת יונג קי כאחת מ-15 המסעדות הטובות בעולם, היא הייתה המסעדה הסינית היחידה ברשימה. המסעדה מדורגת במקום העשירי ברשימת המסעדות הטובות באסיה של מדריך מילה לשנת 2010/2009,
בשנת 2009/2008 הייתה המסעדה מדורגת במקום ה-8 במדריך מילה.
המסעדה היא בעלת כוכב במדריך המסעדות מישלן.
התבשילים
בתחילת כל ארוחה מוגשת לסועדים ביצת מאה השנים בלוויית זנגביל מוחמץ. תפריט המסעדה מכיל מאות מאכלים סיניים שונים ובצידי מיני אלכוהול, מערביים וסיניים.
יונג קי ידועה במיוחד בשל מאכל האווז הצלוי שהיא מגישה, כיום היא ידועה מאוד בגואנגדונג, הונג קונג ומקאו ובקרב תיירים זרים. אחרי שהם טועמים את האווז, הם נוהגים לעיתים תכופות לקחת איתם את התבשיל בטיסה הביתה על מנת לחלוק עם משפחה וחברים, וכך נוצר הכינוי :"האווז הצלוי הטס" (飛天燒鵝). למעלה מ-200 אווזים טסים ממטבח המסעדה מדי יום. המייסד מר קאם, נקרא אף הוא "מר אווז צלוי".
אלקטרון קושר
אלקטרון קושר הוא אלקטרון המשתתף בקשר קוולנטי בין שני אטומים.
ראשי המדינה (סרט)
ראשי המדינה (באנגלית: Heads of State) הוא סרט קומדיית פעולה בבימויו של איליה ניישולר.
הפקה
באוקטובר 2020 הוכרז כי אולפני אמזון "קטפו" את הפרויקט, שבו יראו את אידריס אלבה וג'ון סינה מככבים, השניים כיכבו יחד בסרט "יחידת המתאבדים" משנת 2021. באוקטובר 2022 הוחתם איליה ניישולר לביים את הסרט. באפריל 2023, פריאנקה צ'ופרה הצטרפה לצוות השחקנים. ג'ק קווייד, פאדי קונסידיין, סטיבן רוט, קארלה גוג'ינו הצטרפו לצוות השחקנים בתחילת חודש מאי של אותה שנה. הצילומים החלו במאי 2023.
תהלוכן האורן
תהלוכן האורן (בעבר נקרא גם טַוואי התהלוכה; שם מדעי: Thaumetopoea pityocampa) הוא מין עש השייך למשפחת התהלוכניים נפוץ ברוב הארצות באגן הים התיכון (כולל ישראל) באזורי עצי האורן.
בישראל קיימים עוד מיני תהלוכניים, שהשכיח מביניהם הוא תהלוכן האלה (thaumetopoea solitaria), צבעו של תהלוכן האורן חום והוא דומה לזחל דובון הקורים שגם טווה קורים כתהלוכן האורן, אך לא הולך בשיירה.
לזחלי תהלוכן האורן שערות הגורמות לצריבה במגע, והכמות המרבית היא 600,000 שערות צורבות לזחל.
מוזיקה אפריקאית
המוזיקה האפריקאית המסורתית של אפריקה, היא עתיקה והיסטורית, עשירה ומגוונת ובעלת מחוזות שונים ומדינות שונות בתוך אפריקה אשר להן מסורות מוזיקליות מובחנות.
המוזיקה האפריקאית עברה שינויים תכופים לאורך המאות האחרונות. המוזיקה אותה מכנים כיום מוזיקה אפריקאית מסורתית היא ככל הנראה שונה מאוד ממוזיקה אפריקאית קדומה יותר.
המוזיקה האפריקאית מקושרת בדרך כלל לקבוצות אתניות ספציפיות, אך עם זאת, גם המוזיקאי האינדיבידואלי, סגנונו והיצירתיות שלו הם בעלי תפקיד. מלבד בידור, למוזיקה יש שימושים שונים בתרבות האפריקאית. לעיתים היא משמשת לעזור לפעילויות שגרתיות ובנוסף משמשת כחלק מטקסים שונים במהלך החיים למשל נישואין ולוויות. המוזיקה לרוב מלווה בריקוד.
מאפייני המוזיקה של אפריקה
מוזיקה שאינה מערבית מועברת ברוב המקרים על ידי לימוד מהורה או מורה והלחנתה לעיתים קרובות נלמדת על ידי חיקוי. הנגינה בכלים מוזיקליים או הופעה מוזיקלית בנסיבות מסורתיות לעיתים קרובות ייחודית לקבוצה ספציפית. על מנת לקיים המשכיות מוזיקלית בתרבות זו, על ממשיכי התרבות לתאר את המלוכה והערים בשירים מסורתיים ולהשתמש במוזיקה במהלך חגיגות גדולות וטקסים דתיים. כך ההורים מלמדים את ילדיהם את השירים וההיסטוריה התרבותית.
למעשה, באופן כללי, חלק נרחב מהתרבות וההיסטוריה הועברו במשך דורות על ידי מוזיקה. המוזיקה היא חלק מחייהם היומיומיים של תושבי היבשת. בעבר היא נועדה להעברת חדשות, ללימוד ולספר סיפורים למטרות דתיות. המגוון של הכלים המוזיקליים הוא רחב כמו התרבות האפריקאית. הכלים עשויים מחומרים שונים שיכולים להפיק צליל. אלו כוללים פעמוני אצבע, חלילים, קשתות מוזיקליות, פסנתרי אצבע, חצוצרות וקסילופונים.
מוזיקה אפריקאית מסורתית היא פונקציונלית בטבעה. ההופעות עלולות להיות ארוכות ולעיתים ישלבו את השתתפות הקהל. למשל, קיימים סוגים שונים של שירי עבודה, שירים המלווים לידה, טקסי נישואין, צייד, פעילויות פוליטיות וגם מוזיקה שתפקידה גירוש רוחות רעות והכרת כבוד לרוחות הטובות, למתים ולאבות הקדמונים. שירים כאלו מבוצעים רק בהקשר החברתי שלהם והם לרוב מצומדים לריקוד מסורתי.
חלק מהשירים הם שירי דת או טקסיים שמבוצעים על ידי מוזיקאים מקצועיים, וקיימים גם שירים מיוחדים לבתי משפט מלכותיים.