cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרנק ויליאם וולבנק
ביוגרפיה
וולבנק נולד בבינגלי שבמחוז יורקשייר. הוא למד היסטוריה של העת העתיקה באוניברסיטת קיימברידג'. הוא היה פרופסור להיסטוריה עתיקה באוניברסיטת ליברפול, ופרס ספרים רבים העוסקים בתקופה הקלאסית. בין ספריו נכללות ביוגרפיות על אראטוס מסיקיון ופיליפוס החמישי, וכן ספר פרושים (Commentary) לפוליביוס בשלושה כרכים. הוא נפטר בקיימברידג' בשנת 2008.
ההחלפה הגדולה
ההחלפה הגדולה (בצרפתית: Grand remplacement), המכונה גם תאוריית ההחלפה, היא תאוריית קונספירציה של הימין הרדיקלי הלאומני הלבן לפיה יש תהליך מכוון להחלפת האוכלוסייה הלבנה בארצות אירופה, או ארצות אחרות בהן רוב האוכלוסייה היא לבנה ממוצא אירופי, באוכלוסייה ממוצא אחר.
תאוריית קונספירציה זו החלה בצרפת, שם ההתייחסות היא להחלפה כביכול של האוכלוסייה הצרפתית הלבנה-קתולית בעמים לא-אירופיים - במיוחד אוכלוסיות מוסלמיות-ערביות, אוכלוסיות ברבריות, אוכלוסיות מאזור דרום-סהרה שבאפריקה, ואוכלוסיות מזרח תיכוניות - באמצעות הגירה המונית, שיעור ילודה גבוה של אותן האוכלוסיות, ובשל השיעור הילודה הנמוך של האוכלוסייה הלבנה.
המונח "ההחלפה גדולה" הוטבע לראשונה בספרו של הסופר הימני הצרפתי רנו קאמי משנת 2011 "Le Grand Remplacement". הספר קשר באופן ספציפי את נוכחותם של המוסלמים בצרפת עם הסכנה בכך שהדבר עלול להוביל להשמדת התרבות והציווליזציה הצרפתית. קאמי מייחס תהליך זה למדיניות מכוונת אשר מקודמת על ידי האליטה האירופית הפוליטית, האינטלקטואלית והתקשורתית, אשר לטענתו פועלים הן על סמך אידאולוגיה והן על סמך אינטרס כלכלי. הביטוי משמש כיום בעיקר את הימין הקיצוני בצרפת.
חלק גדול מתומכי התאוריה תומכים גם באנטישמיות, ומאמינים כי יהודים תכננו את תהליך החלפת האוכלוסייה הלבנה במכוון. לדוגמה, בעצרת איחוד הימין האמריקאי בשארלוטסוויל קראו המפגינים "לא יחליפו אותנו" (קריאות תמיכה בתאוריית ההחלפה הגדולה) וגם "יהודים לא יחליפו אותנו" (קריאות אנטישמיות).
מלך השערים של כל נבחרת לאומית
ערך זה מפרט את מלך השערים בכל הזמנים עבור כל נבחרת גברים בכדורגל. רשימה זו אינה רשימת מלכי השערים לנבחרות לאומיות, מכיוון שלכמה מדינות יש שני שחקנים או יותר עם יותר שערים מאשר מלך השערים של מדינה אחרת.
רשימת מלכי השערים של מדינות שהתפרקו
אלו הם מלכי השערים בנבחרות שהתפרקו, ופיפ"א אינה מכירה באף אחת מהן כיורשת שלה.
ארנסט פון וייצזקר
ארנסט היינריך פרייהר פון וֵייצֶזקֶר (בגרמנית: Ernst Heinrich Freiherr von Weizsäcker; 25 במאי 1882 – 4 באוגוסט 1951) היה דיפלומט גרמני, פוליטיקאי, קצין בכיר באס אס וקצין בחיל הים הקיסרי. שימש כמזכיר המדינה של משרד החוץ של גרמניה הנאצית מ-1938 עד 1943, ושגריר גרמניה בוותיקן מ-1943 עד 1945. הוא אביו של נשיא גרמניה לשעבר ריכרד פון וייצזקר.
ביוגרפיה
ארנסט פון וייצזקר נולד ב-1882 בשטוטגרט לקרל פון וייצזקר (אנ', 1853-1926) ולפאולה פון מייבום (1857-1947). אביו קיבל תואר אצולה ב-1897 ושימש כראש ממשלת וירטמברג בין השנים 1906–1918. בשנת 1911 התחתן ארנסט עם מריאן פון גרייבניץ, בת למשפחת אצולה. בשנת 1916 הועלה לדרגת פרייהר.
לאחר סיום לימודיו, ב-7 בדצמבר 1900 הצטרף לצי הקיסרי הגרמני כצוער. במהלך 42 חודשי החניכה שלו ביקר ביפן, מזרח רוסיה, בורמה, אינדונזיה, סין, תאילנד והודו. בסין הוא ביקר יחד עם מפקדו ורנר פון ריינבאבן והנסיך אדלברט, כשליחים מטעמו של הקייזר וילהלם השני לעיר האסורה בבייג'ינג, שם נפגש קצרות עם הקיסרית צה שי. הוא שירת כלויטננט תחת פיקודו של אדמירל ריינהרד שר בספינת הדגל של הצי, SMS Friedrich der Grosse (פרידריך הגדול), במהלך קרב יוטלנד.
בשנת 1917 קיבל את עיטור צלב הברזל והועלה לדרגת Korvettenkapitän. מיוני 1919 עד אפריל 1920 הוא כיהן כנספח ימי בשגרירות בהאג.
לוייצזקר נולדו שלושה בנים, קרל פרידריך (1912-2007), פיזיקאי ופילוסוף, היינריך ויקטור (1917-1939), וריכרד (1920-2015), נשיא גרמניה בין השנים 1984–1994.
קריירה דיפלומטית
וייצזקר הצטרף למשרד החוץ הגרמני ב-1920. בראשית 1921 הוא היה קונסול בבזל, ב-1924 שירת כיועץ בקופנהגן, וב-1927 הוצב בז'נבה. ב-1928 מונה לראש המחלקה לפירוק מנשק. ב-1931 מונה לשליח בברן, וב-1933 לשליח באוסלו. בשנת 1936 מילא וייצזקר תפקיד מרכזי בשלילת אזרחותו של תומאס מאן. ב-1937 הוא התמנה למנהל מחלקת המדיניות במשרד החוץ, וב-1938 מונה למזכיר המדינה (Staatssekretär), התפקיד השני בחשיבותו אחרי שר החוץ במשרד החוץ הגרמני. בתפקיד זה הייתה לו השפעה רבה על יחסי החוץ של גרמניה בשנים 1938–1943.
ב-19 במרץ באותה שנה הוא הצטרף למפלגה הנאצית (מספר חבר: 4,814,617), וכמו כן הוענקה לו דרגת כבוד באס אס. הוא התנגד להתקפה המתוכננת על צ'כוסלובקיה, מחשש שמעשה זה יוביל למלחמה עולמית בה גרמניה תפסיד.
ב-30 בינואר 1942 הוא הועלה לדרגת ס.ס. בריגדפיהרר.
שגריר בוותיקן
ביוני 1943, התפטר וייצזקר מתפקידו ומונה לשגריר גרמניה אל הכס הקדוש, תפקיד שמילא עד 1945.
כאשר התקבל על ידי הקרדינל מזכיר המדינה ב-6 בינואר 1944, אמר וייצזקר, "אם גרמניה, כמגן נגד הקומוניזם, תיפול, כל אירופה תהפוך לקומוניסטית". הקרדינל השיב לו, "אירוניה היא, שגרמניה עם מדיניותה האנטי דתית, עוררה חששות כאלו". וייצזקר חזר על דברים דומים גם בפני מונסיניור ג'ובאני באטיסטה מונטיני (לעתיד האפיפיור פאולוס השישי).
וייצזקר המשיך להפגין סיסמאות אנטי קומוניסטיות, ואף ביקש ממונסיניור דומיניקו טרדיני, לפעול למען יוזמת שלום אפיפיורית בין גרמניה לבעלות הברית המערביות, על מנת שגרמניה תוכל לעמוד מול הקומוניזם במזרח. טרדיני ראה בכך ניסיון של גרמניה להימנע מהפסד מובטח במלחמה. כמו גורמים אחרים בגרמניה, ניסה וייצזקר לשאת ולתת על השארת ממשלת מעבר גרמנית (שהוא עצמו יהיה חבר בה) ולהימנע מכניעה ללא תנאי, אך לא עלתה בידו.
לאחר המלחמה
עם תום המלחמה נשאר וייצזקר בקריית הוותיקן עם אשתו כאורח האפיפיור. הוא חזר לגרמניה ב-1946.
וייצזקר נעצר ב-25 ביולי 1947 והועמד לדין במשפט השגרירים, הידוע גם בשמו משפט וילהלמשטראסה, על שם מיקומו של משרד החוץ הגרמני. משפט השגרירים היה חלק מסדרת משפטי נירנברג הנוספים והארוך שבהם, שנערכו על ידי בתי הדין הצבאיים בנירנברג, באזור הכיבוש האמריקני. משפטים אלו היו מתונים יחסית בהתנהלותם ובתוצאותיהם מאשר סדרת המשפטים הראשונה שנערכה ב-1946. בזמן משפט השגרירים כבר פרשו הסובייטים, והמשפט התנהל על ידי שלושה שופטים אמריקניים. אף שופט אירופי לא היה מעורב במשפט. משפט ארצות הברית נגד ארנסט פון וייצזקר ואח' החל ב-6 בינואר 1948, מול 21 נאשמים, שמונה מהם ממשרד החוץ והשאר ממשרדי ממשלה אחרים. סנגוריו של וייצזקר טענו כי התנגד מאז ומעולם למשטר הנאצי, והיווה כוח ממתן במשרד החוץ.
וייצזקר הואשם בסיוע לגירוש יהודי צרפת לאושוויץ, כפשע נגד האנושות (האישום בפשע נגד השלום בוטל לאחר ערעור). וייצזקר, בסיוע בנו ריכרד שהיה סטודנט למשפטים באותה עת והופיע כעוזר לסנגורו, טען כי לא ידע מהי המטרה האמיתית שלשמה הוקם מחנה אושוויץ, והאמין כי היהודים יסתכנו פחות אם יגורשו למזרח.
פסק הדין ניתן ב-11 באפריל 1949. וייצזקר נמצא אשם ונגזרו עליו שבע שנות מאסר. וינסטון צ'רצ'יל כינה את גזר דינו "טעות קטלנית". ב-12 בדצמבר באותה שנה הומתק עונשו ל-5 שנים. באוקטובר 1950, שלוש שנים ושלושה חודשים לאחר מעצרו, הוא קיבל שחרור מוקדם מהכלא בלנדסברג לאחר בדיקה מחודשת בעניינו על ידי המשרד לענייני חקיקה של הנציב העליון בשטח הכיבוש האמריקאי בגרמניה, ג'ון מק'קלוי.
לאחר שחרורו פרסם וייצזקר את זכרונותיו בספר אפולוגטי, בו הציג את עצמו כפעיל בולט בהתנגדות למשטר הנאצי.
וייצזקר נפטר משבץ מוחי ב-4 באוגוסט 1951 בלינדאו, בגיל 69.
עמדותיו הפוליטיות
חרף סלידתו מהדמגוגיה הנאצית ומקיצוניותה, התמנה וייצזקר בשנת 1938 למזכיר המדינה במשרד החוץ הגרמני, תחת שר החוץ יואכים פון ריבנטרופ. באותה שנה יזם המשרד את גירוש היהודים אזרחי פולין. ב-1938–1939 פעל וייצזקר לוויתורים מצד בעלות הברית, אך עם זאת רצה שהן תהיינה תקיפות דיין כדי להניע את היטלר לנהוג בהיגיון. וייצזקר התנגד לפלישה המתוכננת לצ'כוסלובקיה, אך לא מטעמים מוסריים, אלא משום שחשש ממלחמה עולמית בה גרמניה תפסיד, כפי שנראה מתזכיר שכתב וייצזקר לריבנטרופ ב-19 באוגוסט:"'שוב התנגדתי לכל התאוריה (ההתקפה על צ'כוסלובקיה) וציינתי כי עלינו להמתין שהאנגלים יאבדו עניין בצ'כים ויאפשרו לנו את הפעולה, ואז נוכל לבצעה ללא סיכון.'"וייצזקר מעולם לא שלח את התזכיר לריבנטרופ. יחד עם ראש האבווהר אדמירל וילהלם קנריס וראש המטה הכללי גנרל לודוויג בק, התנגד וייצזקר נחרצות למלחמה ב-1938, והיה שותף לקשר הלדר שסוכל בשל הסכם מינכן, ואף שלח מסרים ללונדון בדבר הקשר. הוא התנגד גם להתקפה על פולין, לכיבוש נורווגיה ודנמרק, למתקפה במערב ולפלישה לברית המועצות. מטרתו לא הייתה הדחת היטלר, כי אם למנוע מגרמניה תבוסה במלחמה, והוא אף שאף לשמור על הישגיו של הרודן. הוא קיים קשר רופף עם קבוצת קושרים אנטי-נאצית קיצונית יותר, שהתאגדה סביב הנס אוסטר, סגנו של קנריס, והנס ברנד גיזביוס, ושמה לה למטרה להפיל את המשטר הנאצי. המטרות השונות של שתי הקבוצות גרמו לחיכוכים רבים.
היחס של וייצזקר לוותיקן היה מעורב. בתפקידו כמזכיר המדינה הוא סירב לקבל מכתב מחאה של האפיפיור בנוגע לטיפול בפולין הכבושה. כשהגרמנים כבשו את רומא, וייצזקר פעל לסילוק כל בסיסי הצבא מרומא, על מנת שבעלות הברית לא יפציצו את העיר. הוא גם יעץ למשרד החוץ בברלין כי שילוח היהודים למחנות עבודה באיטליה במקום לגרשם, יוביל למחאה מתונה יותר מהאפיפיור.
לטענת עמיתו אלברכט פון קסל, מסריו לברלין היו שקרים. בהודעותיו לברלין תיאר וייצזקר במתכוון את האפיפיור פיוס ה-12 כמתון, החלטי ופרו-גרמני, במטרה למנוע התפרצות אנטי גרמנית באיטליה. בדומה לגנרל האס אס קרל וולף, התנגד וייצזקר נחרצות לתוכניתו של היטלר לכיבוש קריית הוותיקן, מחשש שבמהלכה עלול האפיפיור להיירות.
יחסו ליהודים
יחסו של וייצזקר למדיניות הנאצים כנגד היהודים התאפיינה בפעולות מנוגדות. הוא התנגד לכליאתם של יהודים אזרחי מדינות צפון אמריקה ודרומה מחשש לפעולות תגמול נגד גרמניה, אך לא התנגד למאסר יהודים בשטחים הכבושים. בהזדמנות אחר ציין וייצזקר שמשרד החוץ תמיד מעדיף את החלופה היותר רחמנית בכל הנוגע ליהודים. כאשר נשאל משרד החוץ על ידי האס אס, אם יש לו התנגדויות כל שהן לגבי גירוש יהודים צרפתים לאושוויץ, שינה וייצזקר את נוסח התשובה, והשיב שמשרד החוץ "לא העלה כל התנגדות", במקום הנוסח המקורי "לא הייתה כל התנגדות". על פסקה זו הוא עמד למשפט אחרי המלחמה. ביוני 1942 ביקש ראש ממשלת סלובקיה וויטך טוקה שגרמניה תגביר את לחצה על ממשלתו כדי לסייע לו להימנע מהביקורת הפנימית בסלובקיה נגד גירוש היהודים, שינה וייצזקר את התשובה וכתב שהפסקת הגירושים "תגרום הפתעה", במקום "תותיר רושם שלילי" בגרמניה.
באוקטובר 1943, בעת שהיה שגריר בוותיקן, כשפורסם הצו בדבר גירוש יהודי רומא, כנראה העביר וייצזקר התרעות לראשי הקהילה היהודית, אך הוא לא נקף אצבע כדי למנוע את גירוש היהודים. הוא גם הזהיר את הממונים עליו בברלין כי מאסרים "על מפתן ביתו של האפיפיור", עלולים להניעו לצאת כנגד גרמניה, וכי אין ספק שבעלות הברית ינצלו את הדבר לתעמולה. מצד שני, הוא הזהיר גם את הוותיקן, כי מחאה מצידו של האפיפיור שתזיק לגרמניה תחמיר את המצב.
לטענת ההיסטוריון ריצ'רד ג'. אוונס, היה וייצזקר שותף לדעתו של אולריך פון האסל, כי הפתרון הסופי הוא "קמפיין שטני".
בשנת 2010 העריך ההיסטוריון אקארט קונזה בראיון, כי האמונה שלמשרד החוץ של גרמניה לא היה חלק בפשעי המלחמה: "'נובעת מאנשים הקשורים להגנה במשפטו של וייצזקר. דיפלומטים לשעבר, כמו האחים אריך ותיאו קורדט, מילאו תפקיד מפתח בזה, כמו גם חברי המעמד הגבוה המסורתי, שוייצזקר ייצג. אחד מהם היה סנגורו הלמוט בקר, בנו של שר התרבות הפרוסי קרל היינריך בקר. אדם נוסף הייתה מריון גראפין דונהוף, עיתונאית צעירה שביקרה בחריפות את המשפט ב'די צייט'. כל האנשים הללו ידעו, שאם יצליחו לזכות את וייצזקר, יצליחו גם לשקם את שמו של המעמד הגבוה, השמרני, האריסטוקרטי והבורגני.'"
יונתן בטשא
יונתן בטשא (נולד ב-6 בספטמבר 1996) הוא אלוף ישראל בשחייה במשחה ל-200 מטר פרפר. אלוף המכביה העשרים (2017) במשחה ל-400 מטר חופשי.
ביוגרפיה
בטשא שחיין מכבי חיפה, מתאמן בפנימיית המחוננים במכון וינגייט בהדרכתו של לאוניד קאופמן. אביו הוא השחיין נדב בטשא וסבו הוא צבי בטשא, פרופסור למדע המדינה.
2013
בתחרויות השחייה של המכביה התשע-עשרה שנערכו בבריכת השחייה החדשה שבמכון וינגייט ביולי 2013 זכה בטשא במדליית כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:02.05 דקות, אחרי איתי גורביץ' מהפועל ירושלים (2:01.03 דקות) ולפני אבי כהן (2:02.40 דקות).
אלוף ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2015 זכה בטשא במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 1:58.78 דקות, לפני תום קרמר (1:59.74 דקות), וגל נבו (1:59.97 דקות), שניהם מהפועל ירושלים.
אלברט וונדרליך
אלברט (אברהם) וונדרליך (1887–1931) מראשוני הכירורגים בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, איש תנועת הנוער בית"ר ותנועת הציונות הרוויזיוניסטית.
ביוגרפיה
נולד בפרוסיה, עלה לארץ ישראל בתקופת העלייה הרביעית בשנת 1925 והתגורר בחיפה.
וונדרליך עבר לעבוד כמנתח ראשי בהדסה בירושלים. בהיותו בירושלים היה ממנהיגי גדוד בית"ר בעיר. ד"ר אב"א אחימאיר כיהן פרק זמן קצר כמזכירו האישי. אחר כך חזר לחיפה על מנת לפתוח את המחלקה הכירורגית בבית החולים של ד"ר אליהו אורבך, ברחוב ירושלים בעיר.
וונדרליך היה פעיל בתנועה הרוויזיוניסטית בגלוי. ועמד בקשר עם מרכז תנועת הצה"ר בלונדון, והשתתף בפעילות מחאה של היישוב כנגד ממשלת המנדט הבריטי.
הוא נפטר חודשים אחדים אחרי שובו לחיפה. ונטמן בבית העלמין היהודי הישן של חיפה.
על שמו נקרא אולם ההרצאות של 'האגודה להשתלמות במדע' (מיסודו של אהרן צ'רניבסקי) בבית פבזנר.
נייר ערך למוכ"ז
נייר ערך למוכ"ז (Bearer security) הוא נייר ערך המגולם במסמך סחיר (שטר). העברת נייר ערך למוכ"ז (ר"ת של "למוסר כתב זה") מתבצעת על ידי מסירה פיזית של השטר. למעשה, זו פיסת נייר שהאוחז אותה הוא הבעלים של נייר הערך. בכך, נייר ערך למוכ"ז שונה מנייר ערך על שם, שהבעלות בו מתועדת במרשם מרכזי אחד, המנוהל בידי התאגיד המנפיק. בניגוד לנייר ערך למוכ"ז, העברת נייר ערך על שם דורשת פעולה (כגון רישום ההעברה במרשם בעלי ניירות הערך) שאינה מסירה פיזית בלבד. שני הסוגים הנפוצים של ניירות ערך למוכ"ז הם מניות למוכ"ז (bearer shares) ואג"ח למוכ"ז (bearer bonds).
אתר מורשת עולמית בסיכון
רשימת אתרי המורשת העולמית בסיכון היא רשימה דינמית של אתרי מורשת עולמית, אשר מנוהלת על ידי ועדת המורשת העולמית של האו"ם לפי סעיף 11.4 לאמנת המורשת העולמית. הרשימה כוללת אתרים בסיכון:.
נייר ערך למוכ"ז
ניירות ערך למוכ"ז שונים ממסמכים סחירים למוכ"ז שאינם נייר ערך, כגון שטר למוכ"ז (קרי, שטר חליפין למוכ"ז, שיק למוכ"ז או שטר חוב למוכ"ז) או שטר מטען למוכ"ז.
אתר מורשת עולמית בסיכון
בשנת 2023 כללה הרשימה 55 אתרים בסיכון, רובם במדינות ערב ובאפריקה, ובכלל אלה כל אתרי המורשת העולמית בלוב, סוריה, תימן וברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. מדינות ערב נוספות שבהן חלק ניכר מהאתרים נמצאים ברשימת האתרים בסיכון, הן הרשות הפלסטינית, לבנון, ועיראק. בנוסף נמצאים ברשימת הסיכון כל אתרי המורשת העולמית באפגניסטן ובקוסובו. העיר העתיקה בירושלים מוכרזת גם היא כאתר בסיכון.
הכרזת אתר בסיכון
שילובו של אתר ברשימת האתרים בסיכון אפשרית כאשר הוועדה מוצאת עדות לקיומו של אחד התנאים הבאים:
נייר ערך למוכ"ז
ככלל, כל סוג של נייר ערך יכול להתקיים בצורת נייר ערך למוכ"ז. מניות ואג"ח הם שני סוגי ניירות הערך העיקריים המוקצים למוכ"ז. ישנם ניירות ערך שכמעט אין טעם להקצותם בדרך זו, מכיוון שהם קצרי-מועד. אם תוקפם יפוג מבלי שנעשתה פעולת מימוש מסוימת, בעליהם יחזיק נייר חסר ערך. כאלו הם, למשל, כתבי אופציה.
אתר מורשת עולמית בסיכון
מורשת תרבותית
סכנה ודאית האתר ניצב בפני סכנה קרובה ספציפית ומוכחת, כגון:
נייר ערך למוכ"ז
ניירות ערך למוכ"ז אינם חייבים להוות סדרה (class) נפרדת בהון התאגיד. אין כל קשר בין חלוקת המניות לסדרות (מניות של אותה חברה, עם זכויות צמודות שונות; לדוגמה, מניות רגילות לעומת מניות יסוד) לבין יצוגן בדרך של מניות למוכ"ז או מניות על שם. אפשר שלחברה יהיו מניות מסדרה אחת בלבד, חלקן מניות על שם והחלק האחר – מניות למוכ"ז. כל אותן מניות מקנות את אותן זכויות. ההבדל היחיד נעוץ באופן מימוש הזכות. בעוד שבנוגע למניות על שם, החברה יודעת את זהות בעל המניה ויכולה לפנות אליו על מנת לקיים אירועי מימוש זכות – תשלום דיווידנד או זכות כלכלית אחרת, כינוס אספה כללית וכדומה – הרי בעל מניה למוכ"ז נדרש לפנות בעצמו לחברה ולהציג את שטר המניה כדי לקבל את הזכויות הנובעות ממנו.
מניות למוכ"ז בישראל
חוק החברות של ישראל מסדיר סוגיות אחדות הקשורות למניות למוכ"ז ולניירות ערך למוכ"ז בכלל. החוק דן בסוגיות אלו בארבעה הקשרים שונים (סעיף ההגדרות; הפרק העוסק במרשם בעלי המניות; הפרק העוסק בהגדרת בעל מניות; הסימן העוסק בהעברת ניירות ערך).
אתר מורשת עולמית בסיכון
מורשת תרבותית
סכנה אפשרית האתר ניצב בפני איומים אשר עשויים להביא לתוצאה מזיקה במאפייניו הטבועים, כגון:
נייר ערך למוכ"ז
מניות למוכ"ז בישראל
החוק מגדיר "נייר ערך למוכ"ז" כ"נייר ערך שתמורתו המלאה שולמה לחברה ושהוצא בשלו שטר המעיד על כך". החוק מבחין בין "נייר הערך" עצמו לבין ה"שטר", שהוא המסמך הפיזי המגלם אותו. הדרישה, שרק נייר ערך שתמורתו שולמה במלואה יוכל להיות נייר ערך למוכ"ז, נובעת מחוסר היכולת להתחקות אחר הבעלים של הנייר אחרי ההקצאה. לכן, לא ניתן לדרוש את התשלום במנות; יש לקבלו במלואו ורק אז להקצות את הנייר. השימוש במונח "שטר" כפשוטו מצביע על כך שהחוק רואה את שטר נייר הערך למוכ"ז כמסמך סחיר לכל דבר, שחלים עליו דיני השטרות הכלליים. קביעה זו מעוגנת בשתי הוראות נוספות בחוק החברות: "אחיזה בשטר היא ראיה לכאורה לבעלות בו" ו"נייר ערך למוכ"ז הוא מסמך סחיר, שהעברתו היא במסירת השטר לידי הנעבר".
אתר מורשת עולמית בסיכון
מורשת טבעית
סכנה ודאית האתר ניצב בפני סכנה קרובה ספציפית ומוכחת, כגון:
נייר ערך למוכ"ז
מניות למוכ"ז בישראל
החוק קובע כי שר המשפטים רשאי להתקין תקנות בדבר הנוסח והצורה של שטרי מניה, אך עד היום לא הותקנו תקנות כאלה.
אתר מורשת עולמית בסיכון
מורשת טבעית
סכנה אפשרית האתר ניצב בפני איומים אשר עשויים להביא לתוצאה מזיקה במאפייניו הטבועים, כגון:
נייר ערך למוכ"ז
מניות למוכ"ז בישראל
החוק מפרט את האופן בו יש לרשום מניות למוכ"ז במרשם בעלי המניות: יצוינו "עובדת הקצאתן של מניות למוכ"ז, מועד הקצאתן וכמות המניות", כמו גם "המספור של המניה למוכ"ז ושל שטר המניה". לפי החוק, ניתן להפוך מניה על שם למניה למוכ"ז ולהפך. אם החברה מוציאה שטר מניה במקום מניה על שם, עליה למחוק את שם בעל המניה מהמרשם ולרשום במקומו את המניה למוכ"ז. אם בעל מניה מבקש להחזיר את שטר המניה שבידו לחברה ולהירשם במרשם בעלי המניות, הוא יכול לעשות כן, אם אין הוראה בתקנון האוסרת על כך; שטר המניה יבוטל והמניה תהפוך למניה על שם.
בהתאם לתיקון לחוק החברות, תשנ"ט - 1999 (תיקון מס' 28), אשר פורסם ברשומות ביום 17.3.2016, ונכנס לתוקף ביום 17.9.2016, חברות לא יוכלו להנפיק עוד מניות למוכ"ז. מניות למוכ"ז הקיימות ערב תיקון החוק יימחקו או יהפכו לרדומות, לפי העניין.
אתר מורשת עולמית בסיכון
הכרזה על אתר בסיכון
עד 1992 נהוג היה שהמדינה בה שוכן האתר תמציא מסמך הכולל צעדים לתיקון המצב בטרם תוכל הוועדה להכריז על אתר מורשת עולמית כאתר בסיכון. ב-1992 חרג אונסק"ו ממדיניות זו והכריז על מספר אתרים כאתרים בסיכון, בניגוד לעמדת המדינות הרלוונטיות.
נייר ערך למוכ"ז
מניות למוכ"ז בישראל
בהתאם להוראות המעבר לתיקון, בעל מניה למוכ"ז שיחזיר לחברה את שטר המניה ערב כניסת החוק לתוקף, יקבל תחתיה מניה בעלת זכויות זהות והמניה למוכ"ז תבוטל. מניה למוכ"ז שלא תוחזר כאמור, תיהפך למניה רדומה כמשמעותה בסעיף 308 לחוק החברות, תשנ"ט-1999 והחברה תנפיק תחתיה מניה שתירשם במרשם בעלי המניות בהתאם לזכויות המניה למוכ"ז.
בהתאם להוראות המעבר לתיקון, בעל נייר ערך למוכ"ז שאינו מניה, שיחזיר את נייר הערך לחברה ערב כניסת החוק לתוקף, יקבל תחתיו נייר ערך על שם, בעל זכויות זהות ונייר הערך יבוטל. נייר ערך שלא יוחזר כאמור, לא יקנה לאוחז בו זכויות עד אשר יוחזר לחברה ויונפק תחתיו נייר ערך בעל זכויות זהות כאמור.
אתר מורשת עולמית בסיכון
הכרזה על אתר בסיכון
יש מדינות היוזמות את צירופו של אתר בשטחן לרשימת האתרים בסיכון כאמצעי למשיכת תשומת הלב הבינלאומית לבעיות באתר ועל מנת להשיג סיוע מקצועי לפתרונן. אחרות מתנגדות להכרזה בשל כך שהן רואות בה פחיתות כבוד או צעד פוליטי, ומטילות ספק ביכולתה של הוועדה לפעול בלא הסכמתן. בכל מקרה, עמדתו הרשמית של ארגון אונסק"ו היא כי אין לראות בצירופו של אתר לרשימת האתרים בסיכון משום סנקציה או עונש, אלא שזוהי מערכת שנועדה לתת מענה יעיל לצורכי שימור.
נייר ערך למוכ"ז
סוגיות בניירות ערך למוכ"ז
הבעיה העיקרית שמעוררים ניירות ערך למוכ"ז נוגעת לאופן העברת הזכויות לבעליהם בעת אירועי מימוש זכות, כגון תשלום דיווידנד או כינוס אספה כללית. נייר ערך על שם אינו מעורר בעיה זו, שכן החברה (או, במקרה של חברה ציבורית, החברה לרישומים ומסלקת הבורסה) יודעת את זהותו של בעל נייר הערך ויכולה להעביר לו את הזכות הנדונה או לאפשר לו לממשה. לאחר הכרזה על אירוע מימוש זכות, בעל נייר ערך למוכ"ז יכול להגיע אל משרדי החברה, להציג את השטר ולממש את זכותו. עם זאת, ממגוון סיבות, ייתכן שהבעלים ישכח כליל מקיומו של השטר או שלא יגיע לקבל את הזכויות הנובעות ממנו. פתרון אפשרי אחד לבעיה זו הוא הפקדת התשלום בנאמנות לטובת בעלי ניירות הערך למוכ"ז. כאשר אלו יבקשו לקבל את התשלום המגיע להם, הם יוכלו לפנות אל הנאמן. מנגנון זה אפשר שיחול לגבי כל תשלום או תמורה העשויים להתקבל עבור מניות, לרבות דיווידנד, תמורה כפויה בהצעת רכש מלאה, פדיון של מניה ניתנת לפדיון, תשלום על שברי מניה באיחוד מניות, תמורת מיזוג וחלוקת עודף הנכסים בפירוק. על החברה או הנאמן לקיים רישום של כל אירוע מימוש זכות מכוח שטר נייר ערך למוכ"ז, כדי שאותן זכויות לא יתקבלו יותר מפעם אחת על אותה יחידת נייר ערך. בישראל, נעשה שימוש במנגנון זה לטובת בעלי המניות למוכ"ז של Jewish Colonial Trust Limited וכן לטובת בעלי המניות למוכ"ז של מלון המלך דוד בע"מ. מנגנון אחר, שהיה נפוץ מאוד בעבר, הוא שימוש בתלושים או קופונים שנתלשו משטר המניה עצמו, בכל פעם בה בעל המניה הגיע לקבל דיווידנד. מנגנון זה הוא מוגבל יחסית (מתאים רק לדיווידנד או לתשלום תקופתי) ולא נותן מענה לצורך לתעד את זהותו של בעל המניה במעמד מימוש הזכות.
בעיה אחרת הקשורה למניות למוכ"ז נובעת מכך שמניות אינן מקנות רק זכויות, אלא גם חובות. החיוב העיקרי המוטל על בעל מניה הוא לשלם עבור מנייתו – דבר שחייב להיעשות ממילא כתנאי להקצאתה של כל מניה למוכ"ז. אולם, על בעל מניה מוטלים גם חיובים לא-כלכליים, הנוגעים לצד הממשלי של מערכת היחסים הנובעת מהמניות. אם לא ניתן לאתר את בעל המניות, לא ניתן לתבוע ממנו את קיום החיוב. בעיה זו נפתרת באמצעות הדרישה שבמעמד מימוש הזכות הממשלית (בעיקר הצבעה באספה הכללית), בעל המניה למוכ"ז יהיה חייב להזדהות ולמסור את אותם פרטים הנרשמים לגבי בעל מניה על שם. בנוסף, לפי הקבוע בתקנונים רבים, תנאי להצבעה באסיפות החברה הוא הפקדת שטר המניה במשרד החברה ורישום שמו של המפקיד לפני ההצבעה, כאילו הייתה זו מניה על שם.
אתר מורשת עולמית בסיכון
הכרזה על אתר בסיכון
קיימים מקרים שבהם ההכרזה על אתר מורשת עולמית נעשית בד בבד עם הוספתו לרשימת האתרים בסיכון. דוגמאות לכך ניתן לראות בכנסיית המולד בבית לחם (שהוסרה מרשימת האתרים בסיכון בשנת 2019) בכפר בתיר ובעיר העתיקה בחברון.
נייר ערך למוכ"ז
סוגיות בניירות ערך למוכ"ז
גם אובדן של שטר נייר ערך למוכ"ז עשוי להוות בעיה, בשני היבטים שונים: ראשית, בעל נייר ערך למוכ"ז, אשר טוען כי שטר נייר הערך אבד לו, עשוי לדרוש מהחברה לקבל שטר חלופי תחתיו. במקרה כזה, קיים סיכון שאדם שלישי, אשר ימצא את שטר נייר הערך המקורי, יטען שהוא בעל נייר הערך, כך שלכאורה יתקיים כפל זכויות. לכן, נהוג לדרוש מבעל השטר שאבד לתת התחייבות לשיפוי החברה, כתנאי להוצאת שטר נייר הערך החלופי. ההיבט השני של הבעיה מקורו בכך שאם שטר נייר ערך אבד או הושמד, ייתכן שבעליו לעולם לא יוכל לדרוש את הזכויות הנובעות מנייר הערך. במקרה כזה, לא תהיה אפשרות לקיים אירועי מימוש זכות לגבי אותו נייר ערך וישרור חוסר התאמה בין הנתונים שבידי החברה לגבי ניירות הערך שהנפיקה, כפי שהם משתקפים במרשם בעלי ניירות הערך, לבין היקף ניירות הערך הקיים במציאות.
אתר מורשת עולמית בסיכון
הכרזה על אתר בסיכון
ההחלטה על אתר בסיכון מתקבלת בדרך כלל ב"ישיבת ועדת המורשת העולמית" ("World Heritage Committee Session") המתרחשת אחת לשנה כל פעם בעיר אחרת באחת המדינות החברות. אולם מכיוון שהישיבה השנתית של 2022, שהייתה אמורה להתקיים בקאזאן שברוסיה, התבטלה בשל הפלישה הרוסית לאוקראינה החליטה הוועדה בישיבתה בפריז, מקום מושבה של הנהלת אונסק"ו בינואר 2023 לא לחכות לישיבה השנתית והכריזה על שלושה אתרי מורשת עולמית חדשים תוך הגדרתם מלכתחילה כאתרים בסיכון.
נייר ערך למוכ"ז
סוגיות בניירות ערך למוכ"ז
סוגיה נוספת הנוגעת לניירות ערך למוכ"ז היא מיקום ה-situs (מושב הזכות) לפי נייר הערך. באופן קלאסי, נהוג לערוך הבחנה בין ניירות ערך על שם לניירות ערך למוכ"ז, כאשר מקום המושב של הראשונים הוא מקום מרשם בעלי ניירות הערך (משרדה הרשום של החברה) ואילו האחרונים נעים בהתאם למיקומו הפיזי של השטר. יש לכך נפקות, למשל, במשפט הבינלאומי הפרטי, לעניין הדין החל על זכויות התביעה של בעל נייר הערך. אולם, בפועל, מקום המושב של ניירות ערך למוכ"ז הוא חצוי: באופן רגיל, מיקום השטר אכן מכריע; אך לצורך ביטול מניות, העברה כפויה של מניות, תחולת צווי בית משפט המכוונים כלפי מרשם בעלי ניירות הערך ומצבים אחרים בהם הדין או הסכם מאפשר פעולה "ריכוזית" בנוגע לניירות הערך, כזו שאינה על פי רצון בעליהם, גם ניירות ערך למוכ"ז נשלטים ב-situs של מרשם בעלי ניירות הערך.
בתרבות הפופולרית
ניירות ערך למוכ"ז מציתים את הדמיון בשל העבירות הגבוהה שלהם והאפשרות לגלם ערך רב באמצעותם. לכן, הם מתאימים לשמש בתור מקגאפין. בסרט מת לחיות, פושעים מנסים לשדוד איגרות חוב למוכ"ז בשווי 640 מיליון דולר. אולם, נראה כי גם אם היו מצליחים במזימתם, השודדים היו נתקלים בקשיים בבואם לפדות את איגרות החוב, שכן גנב אינו "אוחז כשורה" לפי דיני השטרות ואינו זכאי לזכויות שבשטר. אם האגרות היו נמכרות הלאה, לקונים תמי לב, ייתכן שאלו היו יכולים ליהנות מהן, אם היו עומדים בתנאי תקנת השוק.
אתר מורשת עולמית בסיכון
מטרת ההכרזה
הכללת אתר ברשימת האתרים בסיכון מאפשרת לוועדת המורשת העולמית לנתב סיוע מיידי מקרן המורשת העולמית אל האתר, והיא מיידעת את הקהילה העולמית על קיומם של תנאים המאיימים על מהותו של האתר, ומעודדת פעילות מתקנת. למעשה, לעיתים די בעצם ההכללה ברשימת האתרים בסיכון כדי להביא לפעולות שימור מהירות. הפארק הלאומי ילוסטון ואיי גלאפגוס הן דוגמאות לאתרים שהכרזתם כאתרים בסיכון הביאה לנקיטת פעולות שימור מיידיות ולהקצאת משאבים, שהביאו - בסופו של תהליך - להסרת האתרים מרשימת האתרים בסיכון.
ביטול הכרזת אתר בסיכון או לחלופין הסרת האתר מרשימת המורשת העולמית
עם חלוף הגורמים שהביאו להכרזת האתר כאתר בסיכון, יכולה ועדת המורשת העולמית להסירו מרשימת האתרים בסיכון.
מאידך, אם גורמי הסיכון פגעו בעצם המאפיינים אשר הביאו להכרזת המקום כאתר מורשת עולמית, ניתן לבטל את מעמדו של האתר ולהסירו כליל מרשימת המורשת העולמית. דבר זה קרה ארבע פעמים עד כה:
החלטה 2334 של מועצת הביטחון של האו"ם
החלטה 2334, שאושרה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות ב-23 בדצמבר 2016, קבעה שההתנחלויות הישראליות בשטחים שנכבשו בשנת 1967 ביו"ש ובמזרח ירושלים, המכונים על ידי מועצת הביטחון בשם "השטחים הפלסטיניים הכבושים", אינן חוקיות.
בהחלטה תמכו 14 מתוך 15 המדינות החברות במועצת הביטחון, תוך הימנעות של ארצות הברית, אשר נמנעה מלממש את זכות הווטו שלה במועצת הביטחון.
רקע
ביוני 1967 כבשה ישראל את יו"ש ומזרח ירושלים מידי ירדן במהלך מלחמת ששת הימים. בהמשך אותה שנה החלה הקמת התנחלויות ישראליות בשטחים אלה, הקרויים בישראל "יהודה ושומרון". בנוסף סיפחה ישראל לתחומה את מזרח ירושלים ועסקה בבנייה אינטנסיבית של שכונות יהודיות בה. נכון ל-2016 מתגוררים בהתנחלויות ביהודה ושומרון כ-421,400 תושבים, וכ-375,000 יהודים במזרח ירושלים.
הקמת ההתנחלויות הישראליות נתקלה בהתנגדות בינלאומית רחבה. בנובמבר 2009 התעוררו חילוקי דעות עם ארצות הברית בנושא זה, שהובילו להקפאת הבנייה ביהודה ושומרון לתקופה של עשרה חודשים.
בשנת 2011 הטיל ממשל אובמה וטו במועצת הביטחון של האו"ם, כאשר זו ניסתה לנסח החלטה דומה. ארצות הברית הייתה היחידה שהצביעה נגד ההחלטה מתוך 15 המדינות החברות במועצת הביטחון. ישראל לא נקטה אז צעד כלשהו נגד המדינות שתמכו בהחלטה. ממשל אובמה הטיל וטו גם לאחר מכן על מספר הצעות דומות, בין השאר בדצמבר 2014. אך לטענת הממשל של אובמה לא הוטל וטו בפעם זו בשל הגידול ההולך וגובר בבניה בהתנחלויות מאז 2009, כמו גם העברת "חוק ההסדרה" בכנסת, למרות ביקורת ארצות הברית.
באוקטובר 2016 ערכה מועצת הביטחון דיון מיוחד בבנייה בהתנחלויות ללא קבלת החלטות. באופן חריג הצליחו הפלסטינים והמדינות היוזמות לפתוח את הדיון לתקשורת.
בדצמבר 2016 יזמה מצרים, שהייתה חברה במועצת הביטחון באותה עת, את ההצבעה על ההחלטה. עוד קודם לכן הפלסטינים הפיצו טיוטת הצעת החלטה וכך גם ניו זילנד (שגם הייתה חברה במועצת הביטחון באותה עת). אולם יום לפני ההצבעה דווח כי מצרים ביקשה לדחות את ההצבעה, ייתכן כי בעקבות לחץ ישראלי, או לחץ של הנשיא הנבחר דונלד טראמפ.
נוסח ההחלטה
החלטה 2334 (2016) התקבלה על ידי מועצת הביטחון בישיבתה ה־7853, שהתקיימה ב־23 בדצמבר 2016.
חוזרת ומאשרת את החלטותיה הרלוונטיות, כולל החלטות 242 (1967), 338 (1973), 446 (1979), 452 (1979), 465 (1980), 476 (1980), 478 (1980), 1397 (2002), 1515 (2003), 1850 (2008),
מגנה את כל הצעדים שמטרתם לשנות את ההרכב הדמוגרפי, האופי והמעמד של השטח הפלסטיני שנכבש ב־1967, כולל מזרח ירושלים, כולל בין היתר את בנייתן והרחבתן של התנחלויות, הבאת מתנחלים ישראלים, הפקעת קרקעות, הריסת בתים ועקירת אזרחים פלסטינים, תוך הפרה של החוק ההומניטרי הבינלאומי וההחלטות הרלוונטיות;
מביעה דאגה חמורה על כך שפעילות ההתנחלות הישראלית מעמידה בסכנה קשה את יכולת היישום של החלטת שתי המדינות, המבוססת על קווי 1967;
מזכירה את התחייבותה של ישראל, בהתאם למפת הדרכים של הקוורטט, שאושרה על ידי החלטה 1515 (2003) להקפיא את כל פעילות ההתנחלויות, כולל "גידול טבעי", ולפרק את כל ההתנחלויות שהוקמו מאז מארס 2001;
מזכירה גם את התחייבותה של הרשות הפלסטינית, בהתאם למפת הדרכים של הקוורטט, שכוחות הביטחון שלה יפעלו ביעילות נגד כל העוסקים בטרור ויפרקו את יכולות הטרור, כולל החרמת כלי נשק בלתי חוקיים;
מגנה כל אלימות נגד אזרחים, כולל פעולות טרור, וכל פעולה של פרובוקציה, הסתה והרס;
חוזרת על חזונה בדבר אזור שבו שתי מדינות דמוקרטיות, ישראל ופלסטין, יחיו זו לצד זו בשלום ועם גבולות בטוחים ומוכרים;
מדגישה כי הסטטוס קוו איננו בר קיימא וכי צעדים משמעותיים, שעולים בקנה אחד עם השינויים שנלקחו בחשבון בהסכמים קודמים, נחוצים בדחיפות על מנת: (1) לייצב את המצב הנוכחי ולהפוך את המגמות השליליות בשטח, השוחקות ללא הרף את פתרון שתי המדינות ומבצרות מציאות של מדינה אחת; (2) ליצור תנאים למשא ומתן סופי שיוכתר בהצלחה, ולקדם את פתרון שתי המדינות באמצעות משאים ומתנים אלה ובשטח;
אסופות (ספר שנה)
אסופות היה ספר שנה למדעי היהדות שיצא לאור בירושלים במסגרת יד הרב נסים במשך חמש עשרה שנים, בין השנים ה'תשמ"ז-ה'תשס"ג, 1987-2003.
ספר השנה החל לראות אור בעקבות הוצאתו לאור בשנת ה'תשמ"ה של ספר הזיכרון לרב יצחק נסים בשישה כרכים. בעקבות היענותם של כותבים רבים לכתוב מאמרים עבור ספר הזיכרון, הועלה הרעיון ליצור כתב עת שיעסוק בשלל נושאי מדעי היהדות, מכיוון שעד אותה שנה לא היה כתב עת בעברית שלא התמקד בענף ספציפי מענפי התחום.
עורך ספר השנה לכל אורך שנות פעילותו היה מאיר בניהו.
כותבים
בין הכותבים הבולטים בכרכי ספר השנה: אפרים א' אורבך, ישראל תא-שמע, אריה מורגנשטרן, ברכה ריבלין, צבי לנגרמן, אברהם גרוס, שאול רגב, עזרא פליישר, יוסף פאור, יצחק טברסקי, אליאב שוחטמן, יהודה רצהבי, יעקב שמואל שפיגל, דב שוורץ, דבורה ברגמן, אברהם בן יעקב, אבריאל בר-לבב, דוד הנשקה, חביבה פדיה, בועז הוס ומשה סמט. אדמיאל קוסמן ודוד גולינקין.
האח הגדול (תוכנית טלוויזיה אוסטרלית)
האח הגדול אוסטרליה הוא הגרסה האוסטרלית לתוכנית הריאליטי הבינלאומית האח הגדול. האח הגדול אוסטרליה הופק מ-2001, ושודר במשך שמונה עונות ב "רשת עשר" עד שהרשת ביטלה את השידור ביולי 2008, לאחר שחוותה תגובות נגד מקהל הצופים. האח הגדול אוסטרליה חזר ב-13 באוגוסט 2012, עם העונה התשיעית ששודרה ב"רשת תשע", בעונה ניצח מתמודד ישראלי בשם לירון שפר וקיבל מיליון דולרים אוסטרלים. העונה העשירית שודרה בתשע מ-29 ביולי 2013 עד 6 בנובמבר 2013 והעונה האחרונה, ה-11, שודרה מ-8 בספטמבר 2014 עד ל-26 נובמבר 2014. כל עשר העונות הופקו ע" Endemol Southern Star.
בית האח הגדול היה ממוקם בקומפונד ליד פארק שעשועים Dreamworld, קווינסלנד, לאורך כל התוכניות.
ביקורת ומחלוקת
הסדרה נתקלה בביקורת מצד פרשנים ומצד הקהל שלה בטענה לתוכן מיני. הסדרה כונתה לעיתים "Big Brothel" (בית הזונות הגדול, בתרגום חופשי, כמשחק מילים על Big Brother, שמה של הסדרה) בתקשורת, תוך התייחסות לתוכן המיני של Uncut, שהציגה את הנעשה בבית. ביקורת גם הובעה בקרב ממשלת אוסטרליה, כאשר פוליטיקאי אחד התייחס אליה כ"רעל טלוויזיוני". תלונות על Uncut הוביל לשינוי שמה ל"האח הגדול: מבוגרים בלבד" בעונת 2006. "למבוגרים בלבד" בוטלה בתחילת העונה בשל המשך המחלוקת סביבה.
ב-1 ביולי 2006 שני השותפים, מייקל קוקס (משתמש בכינוי אשלי בתוכנית), ומייקל בריק (משתמש בכינוי ג'ון), הוצאו מן הבית, לכאורה בשל תקיפה מינית של דיירת הבית, קמילה האליוול, בעונה של הסדרה בה כבר נשמעה מחלוקת משמעותית. בעקבות התקרית השידור החי הוחלף באופן זמני  על ידי קטע ישן מהתוכנית של משימת הכדורגל, ששודרה באופן רציף בלופ<sup class="noprint Inline-Template Template-Fact" style="white-space:nowrap;">[<span title="This claim needs references to reliable sources. (February 2007)">ההתמכרות ], פורומים על האח הגדול באתר הוסרו. למשטרת קווינסלנד הוצגו הקטעים הרלוונטיים, אך היא העדיפה שלא לפתוח בחקירה פלילית. לאחר התקרית דיירת הבית לשעבר ריטה לצרוטו דיווחה כי היא הייתה נתונה לאירוע דומה במהלך שהותה בבית האח הגדול בשנת 2005.
האח הגדול: מבוגרים בלבד
היסטוריה
התוכנית הייתה תוכנית late-night למבוגרים בלבד, שכללה צילומים של דיירי הבית מתקלחים, דיונים על סקס ועל נושאים אחרים. כל פרק היה באורך שעה. במהלך העונות הראשונות של "האח הגדול" שודרה ב-21:30, בימי חמישי. לאחר מכן עברה ל-21:30 ביום שני, ומאוחר יותר ל-21:40 ביום שני. התוכנית הייתה מדורגת MA15+ (מיועדת לצופים מעל לגיל 15), בהנחיית גרטל קילין.
סדרת 2006 של "האח הגדול: מבוגרים בלבד" הסתיימה מוקדם אחרי שפוליטיקאים הזהירו את רשת עשר כי הקרנתה של התוכנית עלולה לפגוע בדחיפה שלה לרפורמות תקשורת. הפרק האחרון של "מבוגרים בלבד" שודר ב-19 ביוני 2006. התוכנית לא הופקה בשנת 2007. למרות שהמופע היה שנוי במחלוקת, גרטל קילין והמפיק כריס נובל, ציינו את חסרונה של התוכנית כסיבה לרייטינג המופחת של עונת האח הגדול ב-2007.
התוכנית הציגה קטעים נבחרים מהשבוע החולף שצולמו במסגרת האח הגדול אוסטרליה, אשר כוללים קטעים בעלי קונוטציה מינית כלשהי.
האריסון גילברטסון
האריסון גילברטסון (באנגלית: Harrison Gilbertson; נולד ב-29 ביוני 1993) הוא שחקן אוסטרלי.
ביוגרפיה
גילברטסון נולד באדלייד, אוסטרליה הדרומית. הוריו הם בריאן גילברטסון וג'ולי סלואן.
שבטי ישראל
במקרא, שבטי ישראל או בני ישראל הם השבטים שהרכיבו את עם ישראל הקדום, אשר נחשבים לאבותיהם של היהודים של ימינו.
האריסון גילברטסון
קריירה
את ההופעה הראשונה שלו על המסך ערך בשנת 2002 בסרט "חוקים אוסטרלים", אך הפריצה שלו אירעה בשנת 2009, כששיחק בתפקיד ראשי בסרט האוסטרלי "תאונות קורות" , כשהמבקרים והצופים שיבחו את יכולות המשחק שלו. באותה שנה שיחק גם בסרט הדרמה "מבורך" לצדן של פרנסס או'קונור ומירנדה אוטו.
בשנת 2010 הופיע לראשונה בסרט אמריקאי, כשהשתתף בסרט "וירג'יניה" של הבמאי דסטין לאנס בלאק. באותה שנה זכה בפרס האקדמיה האוסטרלית לקולנוע וטלוויזיה בקטגוריית השחקן הצעיר של השנה, על משחקו בסרט המלחמה האוסטרלי "מתחת לגבעה 60 ".
בשנת 2012 כיכב בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "Conspiracy 365".
שבטי ישראל
בארכאולוגיה המקראית וביקורת המקרא ישנן מספר תאוריות בנוגע למוצאם האתני והגאוגרפי של השבטים. חלק מהן כוללות התפתחות של תרבות ישראלית מתוך עמי כנען שישבו בארץ ישראל, ואחרות מתארות שילוב של עמים אלה עם קבוצות שונות שהגיעו ממקומות אחרים כמו ממלכת מיתני, עבר הירדן, ומצרים. חוקרים אינם בטוחים כי אכן התקיימו 12 שבטים ומניחים כי מדובר במספר טיפולוגי. כמן כן, במחקר המדעי יש ויכוחים וספקות לגבי היבטים כמו תקופת האבות, הנדודים במדבר סיני, כיבוש הארץ בתקופת יהושוע, ומקום התיישבות השבטים. חוקרים רבים סבירים כי חלק גדול מהטקסטים הנוגעים לתאור תקופת השבטים בתקופת האבות, השופטים וספרי מלכים, נערכו בתקופות מאוחרות יותר כמו לאחר גלות ישראל או אף מאוחר יותר וכי יש בהם אי דיוקים. גם לגבי האמונות הדתיות של השבטים יש תאוריות שונות כאשר חלק מן החוקרים טוענים כי המסורת הדתית של ישראל גובשה כתוצאה משילוב של אמונות שהביאו שבטים שונים, שמקורן ממקורות שונים כמו מצרים, עמים במדבר סיני, עמי כנען ועוד והתגבשו לגבי תאולוגיה יהודית רק בשלבים מאוחרים יותר.
האריסון גילברטסון
קריירה
ב-2014 שיחק בסרט הפעולה האמריקאי "הצורך במהירות".
רפאלה סילבה
רפאלה לופס סילבה (בפורטוגזית: Rafaela Lopes Silva; נולדה ב-24 באפריל 1992) היא ג'ודוקא ברזילאית המתחרה בקטגוריית המשקל של עד 57 ק"ג. סילבה זכתה פעמיים באליפות העולם ב-2013 ו-2022, והייתה האלופה האולימפית באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
האריסון גילברטסון
קריירה
בשנת 2018 שיחק במיני-סדרה האוסטרלית "פיקניק בהאנגינג רוק" ובסרט האימה-מדע בדיוני האמריקאי-אוסטרלי "משודרג". באותה שנה שיחק גם במותחן הפסיכולוגי "תסתכל הרחק", של הבמאי הישראלי אסף ברנשטיין.
בשנת 2019 שיחק בסרט האימה הקנדי של נטפליקס "בעשב הגבוה".
שבטי ישראל
במקרא
בספר מלכים נאמר כי בני ישראל יצאו ממצרים 480 שנה לפני בניית בית המקדש הראשון, ולאחר ארבעים שנות נדודים חזרו לארץ בה ישבו אבותיהם, כבשוה במלחמות יהושע, וחילקוה לנחלות שבטיות ולאחוזות משפחתיות על פי חלוקה לשנים עשר שבטי ישראל והמשפחות שהרכיבו כל שבט, על בסיס המפקד שעליו מסופר בפרשת פינחס.
בארכאולוגיה המקראית
עקב הקושי לזהות באופן ארכאולוגי את תקופת האבות, ומיעוט התעודות הכתובות, אין לדעת בוודאות כיצד נוצרו שבטי ישראל. האזכור המוגדר כקדום ביותר של המילה "ישראל" מחוץ לתנ"ך הוא מצבת ישראל, שלפי השערת החוקרים נוצרה בסוף מאה ה-13 לפנה"ס, ומזכירה את השמדתה של ישות אתנית או עם בארץ ישראל, שנקראת: "אי-סי-רי-אר", שפורש כ"ישראל". האזכור הבא של שבטי ישראל או של עם ישראל כישות מדינית, מופיע כשלוש מאות שנה מאוחר יותר במצבת מישע, בה מתואר ניצחונו של מישע מלך מואב על ממלכת ישראל ומוזכר "איש גד" המתייחס לדעת החוקרים לשבט גד.
מהמחקר הארכאולוגי באזור ההר של ארץ ישראל עולה כי בסוף תקופת הברונזה המאוחרת התקיימו באזור כ-25 אתרים מאוכלסים בכ-20,000 נפש, בעוד שבתקופת הברזל המספר עולה למעל 300 יישובים במרחב זה, שאוכלוסייתם נאמדת בכ-40,000 נפש. מעריכים שמדובר באתרים שיושביהם היו נוודים-למחצה ממוצא כנעני מקומי. יישובים אלה המיוחסים לראשוני הישראלים, בנויים בעיקר ממבנים מטיפוס בית ארבעת המרחבים, שצורתם מעידה על כך שלא התקיימה בבתים הפרטיים הפרדת תכנון היררכי. חוסר מקומות קבורה מתקופת-הברזל-א' ביישובים הישראלים הקדומים (תופעת היעדר הקבורה מופיעה גם בתקופת הברונזה המאוחרת) הוסבר בכך ששבטי ישראל נהגו לקבור מתיהם מחוץ ליישובים; עובדה זו, וכן העובדה שנפקדו עיטורים במוצרי הקרמיקה שלהם - בניגוד לכלים המעוטרים והמושקעים של תושבי הארץ הכנענים והפלשתים - מעידות על כך שהחברה הישראלית הקדומה הייתה חברה שוויונית, המורכבת (מבחינה רעיונית/תרבותית) מאנשים פשוטים.
ויליאם דיוור מסכים שמוצא רוב הפרוטו-ישראלים באותם יישובים הוא כנעני מקומי, אך טוען שייתכן גם שחלקם אכן הגיע ממצרים אחרי שחווה חוויית עבדות ממנה נמלט, מה שמשאיר אפשרות שזיכרון המנהיג שהוביל אותם מעבר הירדן לאזור ההר (בסביבות 1250-1200 לפנה"ס) נשתמר, ונהפך עם הימים למיתוס סביב דמותו של משה המקראי.
יש הטוענים כי הפתרון לשאלת מוצאם של בני ישראל, הוא שילוב של כמה מההשערות, היינו: קבוצות נוודיות שהגיעו מחוץ לכנען עם מסורות שונות ממסופוטמיה, וייתכן גם תוצאת בריחת קבוצות אוכלוסין ממצרים, ומיזוגן לבסוף עם מקומיים שחיו באזור שדרת ההר המרכזי הדל באוכלוסייה.
במקרא
בספר בראשית מסופר כי ליעקב, שנקרא גם ישראל, היו שנים עשר בנים. לקראת מותו אמר יעקב ליוסף ששני בניו שנולדו במצרים, אפרים ומנשה, ייחשבו כבניו שלו. המונח 'שבט' מופיע לראשונה בברכת יעקב לבניו, שבסופה מוזכר לראשונה מספר השבטים כשנים עשר, בהתייחס לשנים עשר בניו הישירים של יעקב - כולל יוסף, וללא אפרים ומנשה שקיבלו ברכה נפרדת.
בתורה נמנים אפרים ומנשה כשני שבטים נפרדים בעיקר בכל הנוגע לירושת ארץ ישראל וחלוקתה לנחלות. למשל, במפקד השבטים לאחר היציאה ממצרים, בסיפור המרגלים, בהטלת הגורל לשם חלוקת הארץ בין השבטים, ועוד. שבט לוי, שלא מקבל נחלה לא נמנה ברשימות אלה.
כאשר מונים את שבט לוי בין השבטים, נמנים אפרים ומנשה כשבט אחד תחת השם יוסף. למשל, על אבני האפוד והחושן, ובמעמד הר גריזים והר עיבל. כך יוצא שלמרות שבפועל היו שלושה עשר שבטים, המקרא מונה לרוב שנים עשר: לעיתים אלה שנים עשר בני יעקב ולעיתים שנים עשר השבטים שקיבלו נחלה.
בתורה מוזכרים אפרים ומנשה בדרך כלל בתוספת הייחוס אל אביהם יוסף, ונראה שהוכרו כשבטים נפרדים למחצה. לעומת זאת בנ"ך הם מוזכרים לרוב ללא הייחוס ליוסף, בפרט לאחר כיבוש הארץ והתנחלות השבטים, ונראה שהוכרו כשני שבטים נפרדים לחלוטין.
משפחתו של קהת, אחד מבני לוי, זכתה במקום אחד בתורה לתואר 'שבט'. בספרות התורנית ניתנו לכך מספר הסברים, למשל שמשפחת הקהתי הייתה שקולה כנגד שבט שלם בשל תפקידה הנכבד בנשיאת כלי המשכן במשך נדודי בני ישראל במדבר.
בספרות חז"ל
בספרות חז"ל ופרשנות המקרא עומדים על כך שדינה מוזכרת באופן חריג כאחד מצאצאי יעקב למרות שהמקרא לעיתים רבות איננו מאזכר את הבנות. יש גישות בחז"ל הרומזות על קשר בין דינה לבין יצירת השבט השלושה עשר, דבר הבא לידי ביטוי בין היתר בפרשנות לפיה אסנת אשת יוסף הייתה בתה של דינה. ומשכך, הפכו ילדיהם לשני שבטים בפני עצמם. וכן במדרש אודות הולדת דינה, שעל הריונה התפללה לאה שלא ייצא ממנה שבט נוסף אלא מרחל ובדרכים נוספות.
כמו כן עוסקים חז"ל בכך שיוסף נחשב לבכור מאחר והיה בנה הראשון של רחל, שהייתה אמורה להיות אשתו הראשונה של יעקב. ומאחר שעל פי ההלכה היהודית הבכור יורש נחלה כפולה, ועל מנת לפייס את יוסף על כל אשר אירע לו ולאמו, ומסיבות נוספות, קבע יעקב שכל אחד משני בניו של יוסף יהיה שבט בפני עצמו היורש נחלה בעת כניסת בני ישראל לארץ.
בחקר המקרא
בספרות המקראית מוזכרות רשימות מלאות או כמעט מלאות של השבטים בכ-26 מקומות. בספרים בראשית עד מלכים, יש התייחסות רבה לשבטים ורשימות שבטים מופיעות בהן 19 פעמים. עד שנות ה-1980 רוב החוקרים הניחו כי מערכת זו של תריסר שבטים מדוייקת מבחינה היסטורית. החוקרים ניסו לשחזר בצורה מדוקדקת את מערכת השבטים ואת מוסדותיה החברתיים. במהלך העשורים האחרונים החלו חוקרים להטיל ספק הולך וגדל במקורות מקראיים כבסיס לשחזור ההיסטוריה העתיקה של ישראל. על רקע זה חוקרים רבים כיום מפקפקים בכך שאמנם התקיימה מערכת השבטים המתוארת.
חלק מהחקירה נוגע לשאלה איך ומתי החלו לראות עצמן ממלכות יהודה וישראל קשורות זו לזו. מספר חוקרים חושבים כי הזהות עם ישראל נבנתה ביהודה לאחר גלות ישראל ב 722 לפני הספירה, וכי רוב רשימות השבטים חוברו בממלכת יהודה רק לאחר גלות ישראל עם זאת במשך רוב המאה ה-20 מלומדים לא ראו בכך בעיה רצינית, משום שהניחו כי רוב הכתובים הם גלגול של תורה שבעל פה קדומה יותר. בשנים האחרונות החוקרים חושבים כי רוב רשימות השבטים בתנ"ך הן ממקור מאוחר בממלכת יהודה. עם זאת יש שלושה יוצאי דופן שנחשבים עתיקים: שירת דבורה בשופטים ה', ברכת יעקב בבראשית מ"ט, וברכת משה בדברים לג.
חוקרים רבים מחשיבים את שירת דבורה כמקור העתיק ביותר המכיל רשימה של השבטים.רשימה זו לא מכילה את שבט לוי ואת שבטי הדרום: יהודה ושמעון. הסיבות להשמטה זו יכולות להיות על רקע אי השתתפותם בקרב, או על רקע נסיבות אחרות. יש חוקרים החושבים שהעדר שבטים אלה מעיד על מקור מאוחר של השירה. השירה לא מזכירה את שבט גד בשמו, אם כי פרשנים טוענים כי "בני גלעד" הם כינוי לשבט זה ולבני מנשה הגרים בהרי גלעד. אך לפי חוקרים אחרים הכוונה היא לצאצי שבט מנשה. השירה מזכירה את גם את מִנִּי מָכִיר, שיש הטוענים שהם ובני גלעד הם בעצם מצאצאי מנשה ואמורים להיות חלק משבט המנשה, אבל זוכים להתייחסות מיוחדת דומה להתייחסות לשבטים.
יצירת השבטים
על פי המסופר במקרא, אבות השבטים (מלבד בנימין) נולדו בחרן שבארם על פי החלוקה הפנימית הבאה:
למעשה מופיעות במקרא לא פחות מ-15 רשימות של השבטים: החל מסדר לידתם (-), בני יעקב , רשימת היורדים מצרימה  , וברכת יעקב  , ועד המפקדים  , סדר השבטים  , המרגלים  , נשיאי המטות להתנחלות  , סדר המסעות במדבר  , העמידה על הר גריזים והר עיבל  , וברכת משה.
נראה כי המקרא מקדיש תשומת לב רבה לאפיין את החלוקה הפנימית שבעם ישראל בהיבטים שונים. על פי הרב מאיר גרוזמן, שלשה גורמים ראשיים שולטים בסדרם של 15 הרשימות המופיעות במקרא:
ברוב הרשימות הועדפו בני הגבירות לאה ורחל על פני בני השפחות בלהה וזלפה, וברוב הרשימות נשמר המספר שנים עשר, כאשר לפעמים שבט לוי נכלל במניין ושבטי אפרים ומנשה נספרים כ"יוסף", ולפעמים נמנים אפרים ומנשה כשני שבטים נפרדים ושבט לוי לא נספר. על פי גרוזמן, סדרם של השבטים ברשימות מושפע פה ושם מברכתו של יעקב לבניו; ממצבם הדמוגרפי של השבטים; מהתנהגותם במדבר ומן היחס ששרר בין השבטים לבין עצמם.
רפאלה סילבה
ביוגרפיה
סילבה נולדה וגדלה בסידאדה דה דאוס, מהקשות שבפאבלות של ריו דה ז'ניירו. היא החלה להתאמן בג'ודו בגיל 7, יחד עם אחותה הגדולה, לאחר שהוריהן שאפו להרחיק אותן מהפשע ומהסמים בפאבלה. שתיהן לכדו את תשומת לבם של המאמנים כבעלות כישרון בתחום, אך אחותה פרשה כשנכנסה להריון בגיל 15.
AHL
ליגת ההוקי האמריקאית (באנגלית: American Hockey League, ובקיצור AHL) היא ליגה מקצוענית משנית (minor league) בהוקי קרח הפועלת בארצות הברית ובקנדה. היא נחשבת לליגה המקצוענית המשנית הטובה ביותר בצפון אמריקה ומהווה את ליגת הפיתוח המרכזית של ליגת ה-NHL.
מטה הליגה נמצא בספרינגפילד, מסצ'וסטס, ארצות הברית.
הגביע המוענק לזוכה באליפות הליגה נקרא "גביע קאלדר", על שם פרנק קאלדר שהיה נשיאה הראשון של ליגת ה-NHL (אין לבלבל עם גביע בשם זהה המוענק לרוקי העונה ב-NHL).
ליגות האם
ראשית ההיסטוריה של ה-AHL נעוצה בשתי ליגות שקדמו לה - Canadian-American Hockey League (שכונתה "Can-Am League") שנוסדה ב-1926 ופעלה בצפון-מזרח היבשת, וה-International Hockey League (ר"ת IHL) שנוסדה ב-1929 ופעלה באזור הימות הגדולות והמערב התיכון. לקראת עונת 1935/36 רצה המקרה ושתי הליגות גם יחד סבלו מנטישת קבוצות שהותירה אותן עם ארבע קבוצות כל אחת - מצב שבו פרנסי שתי הליגות הבינו שאין ביכולתן להתקיים.
איחוד דה פקטו
כבר לאחר חודש מפתיחת עונת הבכורה הפסיקה קבוצה אחת - באפלו בייסונס מהבית המערבי - לאחר שאולמה הביתי התמוטט, והותירה את הליגה המאוחדת עם שבע קבוצות בלבד, ועם חוסר סימטריה בולט. הבייסונס הספיקו לשחק רק 11 משחקים בליגה החדשה לפני סיום דרכה.
הגביע ששימש את הליגה המאוחדת היה "גביע אוקי", שהיה גביע האליפות של ה-IHL לפני האיחוד. לאחר עונת הבכורה של 1936/37 הציגה הליגה פורמט פלייאוף חדש בן שלושה סיבובים, ואת הגביע החדש שלה - גביע קאלדר, המשמש אותה כגביע האליפות עד היום. סירקיוז סטארס הייתה הקבוצה הראשונה שזכתה בגביע קאלדר. הסטארס לא המשיכו להתקיים לאורך זמן - ב-1940 נקנתה על ידי בעלים חדשים שהעבירו אותה לבאפלו והקימו מחדש את באפלו בייסונס, לאחר שאולם חדש נבנה בבאפלו עבור הקבוצה. היא המשיכה להתקיים בשם זה עד שפרקה סופית עם הקמת קבוצת ה-NHL באפלו סייברס ב-1970.
רפאלה סילבה
ביוגרפיה
בשנת 2008 זכתה סילבה באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בבנגקוק. ב-2009 החלה להשתתף בתחרויות לבוגרות, וזכתה במדליית כסף באליפות דרום אמריקה שנערכה בקיטו. באליפות העולם שנערכה ברוטרדם סיימה במקום החמישי.
AHL
איחוד רשמי ועשורים של הצלחה
לאחר עונת 1937/38 האיחוד דה פקטו של שתי הליגות הפך לאיחוד רשמי, וכך גם השם I-AHL. מוריס פודולוף, שהיה נשיא הליגה הקנדית-אמריקאית, הפך לנשיא הראשון של הליגה המאוחדת.
רפאלה סילבה
ביוגרפיה
בשנת 2011 החלה סילבה לצבור הישגים משמעותיים יותר בזירה הבינלאומית. היא זכתה במדליית כסף באליפות העולם בפריז ובהמשך זכתה גם במדליית כסף במשחקים הפאן-אמריקאיים שמערכו בגוודלחרה. ב-2012 זכתה במדליית זהב באליפות הפאן-אמריקאית בג'ודו שנערכה במונטריאול. באולימפיאדת לונדון (2012) לא זכתה להצלחה, והודחה כבר בסיבוב השני. לאחר הפסדה נמתחה עליה ביקורת רבה בברזיל, שנגררה לעיתים לפסים גזעניים, והיא אף כונתה "קופה שמקומה בכלוב". ב-2013 שוב זכתה באליפות הפאן-אמריקאית בג'ודו, בסן חוסה, וחשוב מכך, השתיקה את הביקורות עם זכייתה באליפות העולם שנערכה בעיר הולדתה ריו דה ז'ניירו. בנוסף, זכתה באותה אליפות במדליית כסף יחד עם הנבחרת הברזילאית.
שבטי ישראל
שמות השבטים
למעט בנימין שמקבל את שמו מיעקב ללא הסבר, ומנשה ואפרים שמקבלים את שמם מיוסף, כל הבנים מקבלים את שמותיהם מאמם ומשמעות השם מוסברת במקרא. על פי המקרא, הבנים נולדו בסדר הבא, כאשר הראשונים הם בני לאה והאחרונים הם בני רחל:
מאטרה מורנה
מאטרה מורנה (בצרפתית: Matra Murena, קרויה גם: Talbot-Matra Murena) היא מכונית ספורט מתוצרת קבוצת ההנדסה הצרפתית "מאטרה" (שם רשמי: Mécanique Aviation Traction ), שיוצרה בין השנים 1980–1983 בצרפת.
רפאלה סילבה
ביוגרפיה
ב-2014 איבדה סילבה את שני תאריה. היא זכתה במדליית כסף באליפות הפאן-אמריקאית בג'ודו שנערכה בגואיאקיל ובאליפות העולם בצ'ליאבינסק סיימה במקום החמישי. ב-2015 שוב זכתה במדליית כסף באליפות הפאן-אמריקאית באדמונטון, וכן זכתה במדליית ארד במשחקים הפאן-אמריקאיים בטורונטו. באליפות העולם באסטנה הודחה כבר בסיבוב השני. בשנת 2016 זכתה במדליית ארד באליפות הפאן-אמריקאית בהוואנה.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016 רשמה סילבה את הישג השיא שלה, כשזכתה במדליית הזהב. הייתה זו מדליית הזהב האולימפית הראשונה לזכות המשלחת הברזילאית כולה במשחקים שנערכו במולדתה. היא ציינה כי זכייתה בתואר האולימפי היא התשובה ההולמת לאלו שלעגו לה והשפילו אותה וכי המדליה תשתיק את הקולות הגזעניים. בסידאדה דה דאוס חגגו את זכייתה של סילבה במצעד ניצחון, בו הציגה את המדליה על גג אוטובוס.
באליפות העולם 2019 שנערכה בטוקיו, זכתה סילבה במדליית הארד. בסיבוב השני היא ניצחה באיפון את זולייהה דאבון מחוף השנהב, בשמינית הגמר היא ניצחה בווזארי את תלמה מונטיירו הפורטוגלית וברבע הגמר היא ניצחה באיפון את דריה מזצקאיה הרוסיה 33 שניות לסיום לאחר תרגיל אוצ'י-מטה-סוקאשי. בחצי הגמר היא הפסידה באיפון לצוקסה יושידה היפנית ונשרה לקרב על מדליית הארד בו גברה בווזארי על שרה לאוני סיזיק הצרפתייה לאחר תרגיל סומי-אוטושי.
ב-2020 הושעתה לשנתיים מפעילות לאחר שהתגלה פנוטרול, חומר אסור לשימוש, בבדיקה שנערכה לה במשחקים הפאן-אמריקאיים.
רפאלה סילבה זכתה ב-2022 במדליית הזהב באליפות העולם בג׳ודו שנערכה בטאשקנט.
חייה האישיים
יום לאחר זכייתה במדליית הזהב האולימפית, דיברה לראשונה בריאיון למגזין הברזילאי גלובו על יחסיה עם בת זוגה, תמרה סזאר.
שבטי ישראל
ברכת השבטים
פעמיים מופיעות במקרא ברכות לשבטים, המנוסחות באופן המשלב אפיונים תיאוריים עם איחולים ונבואות לעתיד. יעקב אביהם מברכם בסוף ימיו במצרים, ואילו משה מברכם בפעם השנייה לפני מותו בערבות מואב. ישנם הבדלים שונים בין הברכות ופרשני המקרא עומדים עליהם.
הנקודות העיקריות המעוררות תמיהה בהשוואה בין נוסחי הברכות:
מפקד אנשי השבטים
על פי המקרא נערכו במהלך נדידת בני ישראל במדבר, שבין היציאה ממצרים לכניסה לארץ ישראל, שני מפקדים, בהם נמנו הגברים הראויים להילחם בכל שבט ושבט, מבני עשרים שנה ומעלה.
ניתן לראות ברשימות אלו ששבטי נפתלי, אפרים, ראובן, שמעון וגד התמעטו בין שני המפקדים, בעוד ששבטי דן, אשר, מנשה, בנימין, יהודה, יששכר, וזבולון התרבו. בסה"כ התמעטו בני ישראל בין המפקדים ב-1,820 גברים הראויים להילחם מבני 20 ומעלה.
מחנות השבטים
על פי ספר במדבר התחלקו השבטים במדבר לארבעה מחנות שכל אחד כלל שלשה שבטים כאשר בראשם השבט הדומיננטי: במרכז המחנה היה המשכן וסביבו שבט לוי. המטרה כנראה הייתה לפזר את הכוחות הצבאיים החזקים, כך שתהיה הגנה צבאית סבירה מכל כיוון שיותקף, וגם ליצור הפרדה ומידור בין המשכן לבין כל השבטים באמצעות שבט לוי.
בכניסה לארץ דרך הירדן, למעמד הברכה והקללה, התפצלו השבטים: חציים על הר הברכה, הר גריזים, וחציים על הר הקללה, הר עיבל.
נחלות השבטים בארץ ישראל
בשנת 2002 פרסמו פרופ' עמוס פרומקין ופרופ' יואל אליצור (חוקר מדעי היהדות) מאמר בו נטען כי תוואי הגבול של נחלת שבט יהודה באזור ים המלח, כפי שהוא מתואר בספר יהושע, תואם לקו החוף של ים המלח בין המאה ה-15 למאה ה-13 לפנה"ס, תקופה אשר במהלכה התבצעה, לפי הכרונולוגיה המסורתית, החלוקה של נחלות השבטים.