cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גמר גביע המדינה בכדורגל 2018
מחצית ראשונה
לקראת משחק הגמר, שתי הקבוצות עלו במערך דומה של 4-3-3. מאמן הפועל חיפה, ניר קלינגר, שכבר זכה בגביע עם מכבי תל אביב בעונת 2004/2005, שילב בהרכב את גילי ורמוט, אלון תורג'מן ועדן בן בסט בהתקפה. דור מלול, שכמו בן בסט היה בספק לכשירותו לקראת ההתמודדות, פתח בעמדת המגן הימני. מנגד, העלה בני בן זקן מערך דומה, כאשר חן עזרא וגאטאן וארן בכנפיים ואיתי שכטר במרכז ההתקפה. הירושלמים אף נהנו מיתרון ביתיות, כאשר משחק הגמר התקיים באצטדיון טדי, אצטדיונה הביתי של בית"ר.
המשחק נפתח בניסיונות התקפיים משני הצדדים. ההזדמנות הממשית הראשונה לזכות בית"ר הגיעה לאחר 14 דקות, כאשר חן עזרא בעט מתוך הרחבה לידיו של ארנסטס שטקוס. מנגד, הגיעה הפועל חיפה למצב קורץ חמש דקות לאחר מכן, כאשר ורמוט הגביה לרחבה מימין, מקסים פלקושצ'נקו השתלט ובעט שטוח בעוצמה, אך הכדור החמיץ במעט את המסגרת. בדקה ה-25 שוב התקרבה בית"ר לכיבוש, לאחר שאופיר קריאף ניסה בבעיטה מחוץ לרחבה, אך שטקוס הדף לקרן.
בדקה ה-28 נפל השער הראשון במשחק. שמואל שיימן הגביה משמאל לרחבה, ראדו גינסארי נגח לא טוב רק עד אריק סאבו. האחרון הרחיק חלש עד פלקוצ'נקו שעצר על החזה ומכ-24 מטרים בעט מהאוויר. הכדור הלך למרכז השער שם המתין בוריס קליימן, אך השוער הבית"רי טעה והצליח רק להדוף את הכדור לתוך הרשת, 1-0 להפועל חיפה.
היתרון החזיק מעמד דקה אחת בלבד, ובית"ר מיהרה להשיג את השוויון. קלאודמיר פריירה הגביה כדור חופשי מאגף ימין, מרחק כארבעים מטרים מהשער. הכדור הגיע לתוך הרחבה של הפועל חיפה, שחקני ההגנה לא כיסו היטב את וארן שהתרומם ונגח לקרקע ופנימה, שוויון 1-1 מהיר באצטדיון טדי.
בית"ר שאבה עידוד משער השוויון וחיפשה להפוך את התוצאה לפני תום המחצית. קריאף שוב ניסה את כוחו מנקודה דומה, כעשרים מטרים אלכסונית מצד שמאל, אך שוב שטקוס הגיב היטב והדף, ובן בסט היה במקום כדי להרחיק את הכדור. עד לסיום המחצית לא נרשמו הזדמנויות מיוחדות, והתוצאה בהפסקה - שוויון 1-1 בטדי.
מחצית שנייה והארכה
בדקה השישים התקרבה בית"ר להשלים את המהפך. כדור קרן מאגף ימין הוגבה לרחבה, גבריאל תאמאש נגח בעוצמה לכיוון שערה של קבוצתו, אך שטקוס בתגובה מהירה הציל את הבלם משער עצמי. בית"ר הוסיפה להיות מסוכנת יותר, והתקרבה שוב למהפך בדקה השמונים, כאשר כדור חופשי של קלאודמיר מצד שמאל מצא את ראשו של יאקוב סילבסטר המחליף, והאחרון ממצב נוח נגח מעל לשער.
ההתמודדות הגיעה לסיומה בשוויון 1-1, והקבוצות הלכו להכרעה בהארכה.
לאחר שלא הצליחה להגיע למצבים מסוכנים במשך דקות ארוכות, הצליחה הפועל חיפה לעלות פעם נוספת על לוח התוצאות בשער מרהיב, בתוך תוספת הזמן של חציה הראשון של ההארכה. ורמוט מסר שמאלה לכיוונו של שיימן, שעבר את דוד קלטינס ומכעשרים מטרים בעט ברגל ימין החלשה שלו כדור לחיבורים הקרובים של קליימן, 2-1 לחיפה שחוזרת להוביל במשחק הגמר. הייתה זו הבעיטה הראשונה של הפועל חיפה למסגרת של בית"ר מאז המחצית הראשונה של ההתמודדות.
אלכסנדרו מוגיורוש
אלכסנדרו מוגיורוש (בהונגרית: Mogyorós Sándor וברומנית: Alexandru Moghioroș; 23 באוקטובר 1911 - 1 באוקטובר 1969) היה פוליטיקאי בכיר ברומניה, מראשי המשטר הקומוניסטי.
גמר גביע המדינה בכדורגל 2018
מחצית שנייה והארכה
בדקה ה-112 דרשה הפועל חיפה פנדל לזכותה, לאחר הכשלה של טל כחילה על בן בסט ברחבה, אך השופט לירן ליאני הורה להמשיך. בית"ר חיפשה את השוויון כאשר בדקות הסיום השוער קליימן אף עולה לרחבת הפועל חיפה במהלך ביצוע קרנות כדי לנסות ולאיים על השער, ללא הועיל. בית"ר הוסיפה לתקוף עם כל שחקני השדה שלה, ובתוספת הזמן של ההארכה השלימה הפועל חיפה שער שלישי שקבע את תוצאת המשחק. בית"ר נותרה דלילה בחלק האחורי, מאמון קשוע המחליף פרץ מימין ומסר למרכז, שם המתין תורג'מן. החלוץ הספיק לעצור את הכדור ולבעוט בעוצמה מתוך הרחבה לפינה, 3-1 להפועל חיפה, שזוכה בגביע הרביעי בתולדותיה.
אלכסנדרו מוגיורוש
מוגיורוש שוחרר מהמאסר לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944 ומונה כאחראי מטעם המפלגה הקומוניסטית לפעולות במחוזות חונדוארה ומורש. הוא נבחר לאספה הלאומית הגדולה של רומניה והיה חבר בנשיאות שלה. מ-1950 מילא את תפקיד נשיא הוועד לאיסוף התוצרת החקלאית. מ-1954 היה לסגן ראש ממשלת רומניה עד 1965. חלק מתקופה זו היה סגן ראשון לראש הממשלה.
ב-1953 עמד מוגיורוש בראש ועדת המפלגה שחקרה את המקרה של אנה פאוקר. ב-1961 הכשיל את ניסיונם של יוסיף קישינבסקי ומירון קונסטנטינסקו להדיח את גאורגה גאורגיו-דז' והיה מנסח האישומים נגד "הסוטים ימינה".
הכוחות המזוינים של לסוטו
צבא ההגנה לסוטו (באנגלית: Lesotho Defence Force ; בראשי תיבות: LDF) הוא הצבא של ממלכת לסוטו באפריקה הדרומית, שמונה כ-2,000 אנשים והוא האחראי על שמירת ביטחון הפנים, שלמותה הטריטוריאלית, והגנת החוקה של לסוטו.
מכיוון שממלכת לסוטו מוקפת מכל גבולותיה על ידי דרום אפריקה, בפועל מובטחת ההגנה החיצונית של המדינה על ידי שכנת הגדולה, כך שהכוחות המזוינים משמשים בעיקר לביטחון פנים.
ל-LDF יש גם אגף אוויר קטן עם כלי טיס בודדים.
היסטוריה
הצבא הוקם בשנת 1978. כוח ההגנה של לסוטו השתתף בהפיכה הצבאית ב-1986, ב-1994, ב-1998 וב-2007.
לאחר הבחירות בלסוטו ב-1993, פיזר המלך לסטי השלישי את הפרלמנט החדש שנבחר בהפיכה שנתמכה על ידי הצבא.
בשנת 2021, נשלחה שלוחה של LDF למוזמביק כחלק ממשימה לסייע לממשלת מוזמביק במהלך המרד בקאבו דלגאדו.
היעלמות סירת השבעה
ההיעלמות
ב-19 בנובמבר 1952 אחר הצהריים הפליגו מנמל חיפה שתי סירות מפרש דו-תורניות של חיל הים במשימת אימונים לחניכי קורס ימאות מתקדם. על סיפון הסירה "רבקה" נמצאו שמונה חיילים ועל סיפון הסירה "מנחם" נמצאו שבעה. על שתי הסירות פיקדו חוגרים. הצוותים כללו ימאים מוסמכים וחניכים לשעבר של אגודות נוער ימיות. משימת צוותי הסירות הייתה להפליג דרומה ולהגיע לנמל תל אביב ב-23 בנובמבר. שתי הסירות צוידו במכשירי אלחוט, שאפשרו קיום תקשורת ביניהן, אך לא עם החוף.
הסירות יצאו מהנמל בהוראת מפקד הסירה "רבקה", שהיה בכיר מעמיתו בסירה "מנחם". לאחר שיצאו מהנמל ופנו דרומה נתקלו שתי הסירות ברוח חזקה. תורן אחד של "רבקה" נשבר ואנשיה הטילו עוגן צף. הם התקשרו באלחוט ל"מנחם", שאנשיה מסרו שגם הם הטילו עוגן צף. הייתה זו ההתקשרות האחרונה בין שתי הסירות ועם הסירה "מנחם".
על פי הנוהל שנהג אז לא היה על הסירות ליצור קשר עם החוף אלא בקרבת יעדן. ב-23 בנובמבר, משלא הגיעו הסירות לנמל תל אביב, החלו חיפושים אחריהן באמצעות מטוסים וכלי שיט. גם מטוסים בריטים ואמריקאים השתתפו בחיפושים, אך הסירות ואנשיהן לא נמצאו.
לאחר ההיעלמות
לאחר מספר ימים מההיעלמות התברר כי הסירה "רבקה" הטלטלה בים עד 22 בנובמבר ואז הגיעה לחוף העיירה ג'וניה בלבנון, צפונית לביירות. שמונת אנשיה נפלו בשבי. ב-8 בדצמבר הוחזרו הם והסירה לישראל תמורת שחרור אוניה לבנונית וצוותה שהוחזקו בישראל.
בחיל הים מונתה ועדת חקירה לחקירת היעלמות הסירה "מנחם". התברר כי ב-19 בנובמבר לא התאים מזג האוויר להפלגה. אז פנו מפקד בית הספר לימאות בבסיס חיפה ומפקד הסירה "רבקה" לתחנה המטאורולוגית בנמל חיפה. נאמר להם כי מזג האוויר אמור להירגע למחרת. מפקד הקורס טען בפני ועדת החקירה כי הורה למפקדי הסירות להפליג למחרת בבוקר. מפקדה של "רבקה" טען לעומת זאת כי מפקד הקורס הורה לו ולמפקד "מנחם" להפליג כאשר מזג האוויר יאפשר זאת. לא ניתן היה לגבות את גרסתו של מפקדה של "מנחם", שנעלם עמה בים.
באמצעות ועדת שביתת הנשק ישראל-סוריה נעשתה פנייה אל סוריה על מנת לברר אם הסירה השנייה ואנשיה הגיעו שמה. התשובה הייתה שלילית.
ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון זימן ללשכתו את הורי שבעת החיילים הנעדרים והודיע להם על אבדנם. חיל הים המשיך בחיפושים עד שהגיע למסקנה כי אין בכך טעם. אז הודיע מפקד החיל על כך למשפחות בכתב.
במשך שנים האמינו משפחות הנעדרים שהם עדיין בחיים וכלואים בסוריה. רק לאחר מלחמת ששת הימים הוצבו מצבות לזכרם בחלקת הנעדרים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל. שמותיהם הונצחו גם ביד לחללי חיל הים באשדוד.
המפליגים והנעדרים
חניכי קורס הימאות פוצלו לשתי קבוצות, שמונה חיילים הפליגו בסירה "רבקה", בפיקודו של סמ"ר בן עמי לוינהרץ, ושבעה חיילים בסירה "מנחם" בפיקודו של רב"ט יעקב ברודשטיין. על ההפלגה פיקד סמ"ר בן עמי לוינהרץ.
שמונת חיילי הסירה "רבקה", שנשבו והוחזרו, היו: בן עמי לוינהרץ (המפקד), אריה הדס, יוסף מחלוף, יוסף גרשטיין, בנימין סטריקובסקי, נחמן ספקטור, יעקב כהן ומרדכי כהן.
שבעת חיילי הסירה "מנחם" שנעלמה: יעקב ברודשטיין (המפקד), אברהם בן פורת, שמואל גרבר, ראובן דגני, עמרם (עמוס) סעדון, יצחק פרושוביץ ויעקב שחר. הם הוכרזו כחללים שמקום קבורתם לא נודע ומצבה לזכרם הוקמה בחלקת הנעדרים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים. כמו כן, שמותיהם הונצחו ביד לחללי חיל הים באשדוד. יום מותם נקבע ל-ה' בכסלו ה'תשי"ג, 23 בנובמבר 1952. כל הנעדרים הועלו לדרגת רב טוראי.
אמיטה סומאן
אמיטה סומאן (באנגלית: Amita Suman; נולדה ב-19 ביולי 1997) היא שחקנית טלוויזיה אנגלייה ילידת נפאל.
ראשית חייה
סומאן עברה להתגורר בברייטון, אנגליה מנפאל כשהייתה בת 7. אמיטה למדה במכללת סאסקס דאונס לפני שהמשיכה להתאמן באקדמיה לאמנות (ALRA), וסיימה את לימודיה בשנת 2018.
קריירה
זמן קצר לאחר שסיימה את לימודיה, סומאן עשתה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה עם תפקידים מינוריים בסדרות כמו "נפגעים" ו-"Ackley Bridge". היא שיחקה בתפקיד אורח מרכזי בפרק "השדים של פונג'אב" בעונה ה-11 של "דוקטור הו". סומאן לוהקה לתפקיד החוזר של נאיה ממדליון רחימי בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "The Outpost".
באוקטובר 2019 פורסם כי סומאן תגלם את אינייג' גאפה בסדרת הטלוויזיה בהפקת נטפליקס, "צל ועצם", עיבוד לסדרת ספרי הפנטזיה מאת לי ברדוגו.
מייק דאנליבי (פוליטיקאי)
מייק ג'יימס דאנליבי (באנגלית: Mike J. Dunleavy; נולד ב-5 במאי 1961) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כמושל מדינת אלסקה החל מ-3 בדצמבר 2018. מטעם המפלגה הרפובליקנית, הוא היה חבר בסנאט של אלסקה בשנים 2013–2018, כנציגה של מחוז E.
ביוגרפיה
דאנליבי נולד בסקרנטון שבפנסילבניה. הוא מוסמך בחינוך מאוניברסיטת אלסקה בפיירבנקס. באוגוסט 2012, בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית, החליט דאנליבי להתמודד מול הסנאטורית המכהנת לינדה מנארד. הוא זכה בבחירות אלו עם כ-2,802 קולות, שהם 57.42% מקולות הבוחרים. ב-6 בנובמבר 2012, יום הבחירות הכלליות, התמודד לסנאט של אלסקה ללא התנגדות וזכה ל-11,724 קולות (94.24%).
ב-2017 הודיע דאנליבי כי בכוונתו להתמודד למושלות אלסקה בבחירות בארצות הברית ב-2018, אם כי נטש את המרוץ בספטמבר אותה השנה בעקבות בעיות לב. בדצמבר 2017, הכריז דאנליבי על חזרתו למרוץ. הוא התפטר ממושבו בסנאט של אלסקה ב-15 בינואר 2018, במטרה להתמקד בבחירות למושלות. הוא התמודד מטעם המפלגה הרפובליקנית מול המושל העצמאי והמכהן בעת הבחירות, ביל ווקר, ונציגה לשעבר של אלסקה בסנאט של ארצות הברית, מארק בגיץ'. מייק זכה בבחירות גוברנאטוריות עם קווין מאייר המכהן כסגן המושל. באוקטובר 2018 הודיע ווקר כי הוא משהה את מסע הבחירות לאחר שהעיר הערות בלתי-הולמות כלפי אישה. בבחירות הכלליות הביס דאנליבי את בגיץ' ונבחר למושל אלסקה. הוא נכנס לתפקידו ב-3 בדצמבר 2018.
בפרדס ליד השוקת
בפרדס ליד השוקת הוא פזמון שכתב יורם טהרלב, הלחינה נורית הירש וביצע יהורם גאון. השיר יצא לאור בשנת 1983.
רקע
השיר נכלל באלבום "אמצע הדרך" שיצא לאור בשנת 1984. הוא הוצע תחילה על די גברי מזור לירדנה ארזי, אך זו לא רצתה להקליטו      במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת התשמ"ד (1984) של רשת ג' ובמצעד של גלי צה"ל הגיע השיר למקום השני.
השיר מדבר על הפרדס, שהיה בעבר מקום מפגש עבור זוגות אוהבים.
כילון איש ספרטה
כילון איש ספרטה (המאה ה-6 לפנה"ס) היה אחד משבעת חכמי יוון. כילון היה בנו של דמגטוס, וחי בתחילת המאה ה-6 לפנה"ס. הרודוטוס מדבר עליו כעל בן זמנם של היפוקרטס ודיוגנס לארטיוס, ושהיה אפורוס בספרטה של שנת 556 של המאה ה-6 לפנה"ס, כמו כן נטען כי היה חבר באספה הספרטנית. דיוגנס לארטיוס הרחיק לכת וטען, כי כילון איש ספרטה היה הראשון שהנהיג את המנהג הצטרפות האפורים כיועצי המלכים של אותה תקופה. נאמר על כילון כי עזר להפיל את הטיראניה של סיקיון, לאחר שהפכה להיות בעלת בריתה של ספרטה. דיוגנס לארטיוס מתאר את כילון כמשורר שירים אלגיים שתרם אמרות כגון:
מותו של כילון
האגדה טוענת כי מותו של כילון נבע משמחה כאשר בנו זכה בפרס האגרוף במשחקים האולימפיים, וכי בהלווייתו השתתפו כל היוונים שנאספו שם.
פולימורפיזם (מדע החומרים)
בגאולוגיה או בהנדסת החומרים, פולימורפיזם מציין את יכולתו של חומר להתקיים בצורות גבישיות שונות, כאשר הוא לא משנה את הרכבו הכימי. למשל, לקלציט מבנה גבישי טריגונלי, אבל קיים לה פולימורף בשם ארגוניט שצורתו הגבישית היא אורתורומבית.
דוגמה נוספת היא גביש הקווארץ, שיש לו מספר פולימורפים כמו טרידימיט וקריסטובליט.
מדעי כדור הארץ מונים מספר סיבות למציאות הפולימורפים. הסיבה השכיחה היא יציבותו של הפולימורף בתנאים המאפיינים את מעמקי כדור הארץ, כמו לחץ גבוה וטמפרטורה גבוהה. כאשר מתרחש אירוע, שמשנה בצורה קיצונית את תנאי הסביבה של הגביש הפולימורפי, אין די זמן לפולימורף לעבור למצב הגבישי השכיח, והוא שומר על צורתו המקורית.
מקור השם הוא פולי - הרבה, מורף – צורה, כלומר ריבוי צורות.
דאלאס לונג
דאלאס קראצ'ר לונג השלישי (באנגלית: Dallas Crutcher Long, III; נולד ב-13 ביוני 1940) הוא אתלט אמריקאי בעבר. אלוף אולימפי (טוקיו 1964), אלוף ארצות הברית (1961) ושיאן עולם בהדיפת כדור ברזל.
ביוגרפיה
לונג נולד בפיין בלאף, ארקנסו. הוא למד באוניברסיטת דרום קליפורניה.
בתחרות שנערכה בסנטה ברברה, קליפורניה, ב-28 במרץ 1959 השווה לונג בהדיפת כדור ברזל את שיא העולם של פרי או'בריאן מארצות הברית בתוצאה של 19.25 מטר. שיא זה החזיק מעמד 4 חודשים ונשבר על ידי או'בריאן (19.30 מטר).
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בשיקגו, ארצות הברית בשנת 1959 זכה לונג במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.51 מטר, אחרי פרי או'בריאן (19.04 מטר).
בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס, ב-5 במרץ 1960 הוא קבע שיא עולם חדש של 19.38 מטר. שיא זה החזיק מעמד שבועיים ונשבר על ידי בן ארצו ביל נידר (19.45 מטר). שבוע לאחר מכן, הוא החזיר לעצמו את שיא העולם בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס כשקבע תוצאה של 19.67 מטר. שיא זה החזיק מעמד שבוע ונשבר על ידי ביל נידר (19.99 מטר). באולימפיאדת רומא (1960) זכה לונג במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.01 מטר, אחרי ביל נידר, שיאן העולם הטרי שקבע שיא אולימפי חדש של 19.68 מטר ופרי או'בריאן (19.11 מטר) ובכך זכו האמריקאים בכל המדליות.
באליפות ארצות הברית שנערכה בניו יורק בשנת 1961 זכה לונג במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.95 מטר. בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס, ב-18 במאי 1962 החזיר לעצמו לונג את שיא העולם והעמידו על 20.08 מטר, שיפור לשיא של ביל נידר (20.06 מטר). הוא שיפר את שיאו זה 3 פעמים והעמיד אותו על תוצאה של 20.68 מטר. שיא זה החזיק מעמד חודשים וחצי ונשבר על ידי בן ארצו רנדי מטסון (21.52 מטר).
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה לונג במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אולימפי חדש של 20.33 מטר, לפני רנדי מטסון (20.20 מטר) ווילמוש וריו מהונגריה (19.39 מטר).
לאחר שפרש מספורט תחרותי הוא עבד כרופא שיניים, אחר כך למד בבית ספר לרפואה ועסק ברפואת חירום.
מצודת חאג'יביי (סרט)
מצודת חאג'יביי (באוקראינית: Фортеця Хаджибей) הוא סרט היסטורי עלילתי, שיתוף פעולה אוקראיני-גרוזיני-טורקי. עבודת ההפקה נמשכה במשך שנתיים, מדצמבר 2018 עד מאי 2020, כשהוא יצא לאקרנים באוקראינה ב-10 באוקטובר 2020. על פי העלילה, הקוזאק אנדריי צריך להעביר מידע חשוב לאיסטנבול. לשם כך עליו לשחרר את אבי אהובתו מהכלא - פטימה הטורקייה יפת התואר, אלא שאת האב עליהם לשחרר ממצודה המוחזקת בידי צבא האימפריה הרוסית.
הפקה
הסרט צולם בשנת 2019 במצודת בלגורוד-דניסטר שבאקרמן, בביתנים של אולפן הקולנוע של אודסה, בכרמי שאבו, ליד הים לחופי הדנובה.
קבוצת פעלולנים מתיאטרון הרכיבה הקוזאקי מזפוריז'יה הייתה מעורבת בהפקה והם לימדו את השחקנים לרכב על סוסים, ולהשתמש באמנויות לחימה. כוריאוגרפיה קרבית פותחה באופן אינדיבידואלי לכל דמות ספציפית. התלבושות והאביזרים סופקו על ידי אולפן הקולנוע של אלכסנדר דובז'נקה בקייב ואולפנים טורקים, כולל תלבושות של כוחות היניצ'רים, כלים, שטיחים ואביזרים כגון רובים ואקדחים. כל התלבושות של פטימה ואחמט פשה נוצרו בטורקיה.
את פאטימה גילמה הדוגמנית הטורקייה דרן טאלו. את תפקיד אביה גילם השחקן הטורקי המפורסם יורדאם אוקור. על פי התסריט, אחמט פשה ופטימה מכירים את השפה האוקראינית משום שהם גרים בשטח זה. הם מדברים זה עם זה טורקית, ואוקראינית עם האוקראינים.
ג'וש אוקוגי
ג'ושוע אלויה "ג'וש" אוקוגי (באנגלית: Joshua Aloiye "Josh" Okogie; נולד ב-1 בספטמבר 1998) הוא כדורסלן ניגרי-אמריקאי המשחק בקבוצת פיניקס סאנס מליגת ה-NBA, בעמדת הקלע.
קריירת מכללות
אוקוגי נולד בלאגוס שבניגריה, ובילדותו עבר עם משפחתו לסנלוויל אשר בג'ורג'יה, ארצות הברית. בשנת 2016 החל ללמוד במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה ("ג'ורג'יה טק"), וכבר בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה הוביל את קלעיה עם ממוצע של 16.1 נקודות למשחק. בעונה העוקבת רשם ממוצעים של 18.2 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השלישית של העונה במחוז ה-ACC. במאי 2018, לאחר שנתיים בלבד בג'ורג'יה טק, הודיע על העמדתו לבחירה בדראפט ה-NBA.
קריירה ב-NBA
בדראפט ה-NBA 2018 נלקח אוקוגי בבחירה ה-20, על ידי מינסוטה טימברוולבס. לאורך עונת הרוקי שלו קלע 7.7 נקודות בממוצע למשחק, ובמהלכה השתתף במשחק הכוכבים העולים כשחקן "נבחרת העולם".
Run Up
Run Up הוא סינגל של הלהקה האלקטרונית האמריקאית מייג'ור לייזר, אשר הוקלט על ידי הראפר הקנדי PartyNextDoor והראפרית הטרינידדית ניקי מינאז', מתוך אלבום האוסף, Major Lazer Essentials. השיר יצא לאור ב-26 בינואר 2017, כסינגל השני מתוך אלבום האוסף.
השיר הגיע למקום התשיעי במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי דיפלו, טור אריק הרמנסן, מייקל סטורלר אריקסן, PartyNextDoor, ניקי מינאז' וג'וניור בלנדר והופק על ידי מייג'ור לייזר, סטארגייט וג'וניור בלנדר. איגוד תעשיית ההקלטות הצרפתי העניק לשיר את תואר הפלטינה, על מכירות של למעלה מ-133,333 עותקים במדינה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-290 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מייג'ור לייזר ב-12 באפריל 2017, כמה חודשים לאחר צאתו של השיר כסינגל. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות אנשים רבים חוגגים במועדון, תוך שהם רוקדים לצלילי השיר ואת PartyNextDoor ומינאז' שרים את השיר.
נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-75 מיליון צפיות.
ניקולאו דומיטרו
קריירת מועדונים
דומיטרו שיחק בקבוצות נאפולי מהסרייה א', אמפולי, טרנאנה, צ'יטדלה, רג'ינה קלצ'ו, לאטינה וליבורנו מהסרייה ב', וריה מליגת העל היוונית, נוטינגהאם פורסט מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, אלקורקון וז'ימנסטיק טרגונה מהליגה הספרדית השנייה, גז מתאן מדיאש מליגת העל הרומנית וסוואן בלווינגס מליגת הכדורגל של קוריאה הדרומית.
ב-17 בינואר 2022 חתם על חוזה לחצי עונה ב-UTA ארד מליגת העל הרומנית.
ב-26 ביוני 2022 חתם על חוזה לעונה ב-בני סכנין מליגת העל הישראלית. ב-27 באוגוסט כבש את שעריו הראשונים בקבוצה כשכבש צמד במשחק הבכורה שלו בניצחון 2-0 על הפועל תל אביב.
ב-8 ביולי 2023 חתם בבורירם יונייטד מליגת העל התאילנדית.
אנטרטיינמנט ואן
אנטרטיינמנט ואן (באנגלית: Entertainment One; ידועה גם כ-eOne) היא חברה קנדית רב-לאומית העוסקת ברכישה, הפצה והפקה של סרטים, מוזיקה וסדרות טלוויזיה. החברה, הממוקמת בטורונטו שבקנדה, היא חברת בת של הסברו שנקנתה על ידה בדצמבר 2019.
סרטים
מחלקת הסרטים של החברה כללה תחילה בעיקר רכישות סרטים להפצה בינלאומית, אך בהמשך הפנתה את משאביה להפקת סרטים מקוריים ומימונם. מחלקה זו נוסדה בשנת 2007, ורכשה את החברה Séville Pictures זמן קצר לאחר מכן. בשנת 2012 הכריזה החברה על רכישת Alliance Films בסכום של 225 מיליון דולר קנדי.
במאי 2015 איחדה החברה את יחידות הפקת הסרטים והמכירות הבינלאומיות ליחידה חדשה בשם eOne Features, שמטרתה הפקה ומימון שישה עד שמונה סרטים בשנה.
מבין הסרטים שהפיצה החברה הסרטים ספוטלייט והספר הירוק זכו בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, והסרט 1917 הועמד לפרס זה והיה לסרט המצליח ביותר שהופץ דרך החברה בבריטניה.
סדרות טלוויזיה
eOne Television היא חברת בת של Entertainment One האחראית על הפקת סדרות טלוויזיה. החברה קמה בינואר 2009 כאיחוד של מספר חברות שנרכשו על ידי Entertainment One.
מוזיקה
מחלקת המוזיקה של החברה מתעסקת בהפקה, הקלטה וניהול אמנים. המחלקה החלה לפעול בשם Koch Records, ובשנת 2009 שונה שמה. בבעלות החברה גם חברות התקליטים Artemis Records, דת' רואו רקורדס, ו-Dualtone Records.
המשמרת הצעירה (ארגון מחתרתי)
המשמרת הצעירה - ברוסית: Молодая гвардия) - ארגון מחתרתי שהוקם בעיר קרסנודון שבמחוז לוהנסק (אז בתחומי ברית המועצות היום באוקראינה) במהלך כיבוש העיר על ידי הנאצים. הארגון פעל במשך כמעט 6 חודשים כלל כ-110 חברים, רובם מגיל 20-15. רוב חברי הארגון נעצרו והוצאו להורג במהלך ינואר 1943.
פעילות הארגון
התארגנויות מחתרתיות של צעירי העיר החלו בקרסנודון מייד עם כיבושה על ידי וורמאכט בסוף יולי 1942. במהלך ספטמבר לארגונים אלו הצטרפו חיילי הצבא האדום שנותרו בעיר. בסוף ספטמבר 1942 הקבוצות התאחדו תחת שם "המשמרת הצעירה". המפקד העליון של המחתרת היה איוואן טורקניץ'. לא ברור מי היה ה"קומיסר" של הארגון, חלק מהניצולים מציינים את אולג קושבוי ואחרים את ויקטור טרטיאקביץ'. להלן הרכב מטה הארגון:
בתקופת חג המולד חברי הארגון תקפו משאיות עם מתנות לחיילים גרמנים. לאחר תקיפה זו הגרמנים האיצו חיפושי לאחר חברי הארגון. ב-1 בינואר 1943 נעצרו שני חברי הארגון וב-2 בינואר חבר נוסף. מטה הארגון החליט שחברי הארגון צריכים לעזוב את העיר מיד. אחד מחברי הארגון דיווח למשטרה הגרמנית על חברי הארגון שהיו ידועים לו והחלו מעצרים המוניים שנמשכו עד ל-11 בינואר. באותו מהלך נעצרו גם חברי המחתרת הקומוניסטית בעיר.
עד לשנת 1959 הדעה הרווחת הייתה שוויקטור טרטיאקביץ' גרם לחשיפת רוב חברי הארגון וזאת על בסיס הודעה של משתף פעולה עם הנאצים במהלך חקירה שבוצע בשנת 1943. במהלך משפט נוסף שנערך בשנת 1959 התברר שוויקטור טרטיאקביץ' הואשם בבגידה ללא שום סיבה ועמד בכל העינויים.
לאחר חקירה קשה תוך שימוש בעינויים קשים חברי הארגון שנתפסו הוצאו להורג במהלך המחצית השנייה של ינואר 1943. חלק מהם הוצאו להורג ב-9 בפברואר. העיר שוחררה מכיבוש הנאצי ב-14 בפברואר 1943.
חשיפת הפרשה
ב-18 באפריל 1943 בעיתונות המקומי החלו להתפרסם מאמרים על פעילות הארגון. באביב 1943 החלה לפעול וועדה חקירה בהקשר לפעילות הארגון. ב-13 בספטמבר 1943 לחמישה מראשי הארגון שהוצאו להורג על ידי הגרמנים הוענק תואר גיבור ברית המועצות. למפקד הארגון, איוואן טורקניץ' (שנהרג בשנת 1944) תואר זה הוענק בשנת 1990. חברי ארגון נוספים קיבלו עיטורים סובייטים שונים. ויקטור טרטיאקביץ' עד לשנת 1959 היה נחשב לבוגד שהעביר את שמות חברי הארגון לגרמנים (למרות שהוצא להורג עם רוב חברי הארגון בשנת 1943). בשנת 1960 לאחר ששמו טוהר הוענק לו עיטור סובייטי והוא הוחזר רשמית לרשימת חברי הארגון.
בשנת 1946 אלכסנדר פדייב כתב ספר ועל בסיס הספר בשנת 1948 צולם סרט בבימוי של סרגיי גרסימוב. במשך שנים הספר של פדייב נכלל בתוכנית שיעורי ספרות בבתי הספר של ברית המועצות. בספר של פדייב אולג קושבוי נמצא במרכז העלילה וכתוצאה מפופולריות הספר והסרט שצולם על בסיסו, אולג קושבוי הפך להיות לחבר ארגון המפורסם בקרב הציבור הסובייטי.
בעיר קרסנודון הוקם מוזיאון על הארגון שפועל גם כיום.
מאנצי הרנדי
מאנצי הֶרֶנְדִי (במקור הרמן, בהונגרית: Herendi Manci; אסוד, 23 באפריל 1896 – בודפשט, 25 ביוני 1973) הייתה שחקנית יהודייה-הונגריה, סוברט (Soubrette) אופרטה (סוברט הוא סוג של קול סופרן אופראי, מלוהק לעיתים קרובות כדמות נשית באופרה ובתיאטרון). כשחקנית יוצאת דופן ומצחיקה כינוייה היה "מאנצי השורקת". היא הייתה גם שחקנית, גם זמרת מוזיקה קלה, גם זמרת אופרה ואופרטה וכן בעלת להקה וזמרת ג'אז.
קורות חייה
מאנצי הרמן נולדה במשפחה יהודית כבתם של יוז'ף הרמן ושל אוגוסטה ציאר (1864–1920). את ילדותו העבירה בעיר הולדתה. לאחר התנגדות ארוכה של הוריה נרשמה לבית הספר למשחק של סידי ראקושי. ב-1916 ערכה את הופעת הבכורה שלה באופרת העם (שמה היום תיאטרון ארקל). בשנת 1917 הופיעה ככוכבת זמר ומערכונים (בהם היא גם שרקה) כחברה בלהקת תיאטרון קיראי, ואז ב-1918 חתמה אצל דז'ה באלינט על חוזה ברויאל אורפאום (Royal Orfeum). הקהל והעיתונות העניקו לה את הכינוי "פרימדונה שורקת". לאחר מכן הופיע בווינה, ברלין, ציריך ורומא. פרנץ שאלק, מנהל האופרה של וינה, גילה את קול השירה הנפלא, אך גולמי שלה והיא למדה לשיר ופיתוח קול על פי עצתו. ב-1931 שיחקה שוב כמה פעמים על במות הונגריה ולאחר מכן נסעה שוב לחו"ל. באפריל 1933 הקימה להקת ג'אז, איתה ערכה הופעות בחו"ל. משנת 1934, ביצעה לעיתים קרובות הופעות יחיד על "בימת בולוואר טרז". בדצמבר 1938 כבר לא התקבלה (בעצם הורחקה) בלשכת השחקנים (גילדת השחקנים) בשל יהדותה וחקיקת ההחוקים ה (אנטי)יהודיים. העיתון נפסבה דיווח על כך תחת הכותרת "הנותרו בחוץ". היא לא הורשתה מאז להופיע על הבמה בפני קהל לא יהודי, אלא רק בפני קהל יהודי בתיאטרון גולדמארק במסגרת הפעילות האמנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. היא הפכה במהירה לחברה קבועה בפעילות. בתחילה, הופיעה על הבמה בתפקידים ראוותניים ובמופעים עליזים, אך לאחר מכן בשנים 1941–1942 היא שרה את תפקיד מוזטה באופרה לה בוהם של ג'אקומו פוצ'יני במספר הזדמנויות. בשנים 1943–1944, גילמה את תפקיד זמרת אופרה באופרטה של ארתור לאקנר בשם ורה או ורוניקה. היא שרדה את השואה, אך אסונה האישי שבר אותה.
מאנצי הרנדי הובאה למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
חייה הפרטיים
בעלה הראשון היה לוטננט רוברט פאל, הבעלים של בית המרקחת רוקוש. בעלה השני היה שמואל גוטליב, בנם של אהרון גוטליב ושל חיה הירטנשטיין, לו נישאה ב-14 באוקטובר 1936 בבודפשט. בנה מנישואיה הראשונים, ג'רג' פאל ניספה בשואה. גם בעלה שמואל גוטליב נעלם במהלך המלחמה וניספה גם הוא בשואה.
באפריל 1945 הופיעה המודעה בטורים של העיתון Kossuth Népe, בין רבים אחרים, שבה חיפשה מאנצי הרנדי את בעלה, שנעלם בנובמבר של השנה לפני כן. כמה חודשים לאחר מכן, בראיון בקול מריר, שפורסם בכתב העת "תיאטרון", היא העידה על הטרגדיה של השנים הקודמות: "הגיעו שנות השתיקה הכפויה, בעלי ובני נעלמו, נשארתי לבד". באותו מקום היא גם דיברה על כמה היא רוצה להראות מה היא יודעת לעשות על במת האופרה. זה לא ניתן לה.
Ramenez la coupe à la maison
Ramenez la coupe à la maison (בעברית: הביאו הביתה את הגביע) הוא שיר אליפות צרפתי שבוצע על ידי Vegedream ב-19 ביולי 2018, השיר בוצע לראשונה בגמר מונדיאל 2018.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של SNEP הצרפתי, והגיע במקום השלישי במצעד השווייצרי.
היקף המכירות הגיע לתקליט זהב בפורטוגל ודנמרק ותקליט פלטינה בנורווגיה וספרד.
שמות השחקנים שמופיעים בשיר
בשיר מוזכרים שמותם של שחקני נבחרת צרפת:
שמואל אדלר
הרב שמואל אדלר (שמואל אדליר כ"ץ; 3 בדצמבר 1809 – 9 ביוני 1891) היה ממנהיגי היהדות הרפורמית בגרמניה ובארצות הברית. אביו של פליקס אדלר, מייסדה של התנועה האתית.
ביוגרפיה
נולד לרב יעקב יצחק (אייזק) אדליר כ"ץ, דיין בוורמייזא שכיהן כרב האזורי מטעם הקונסיסטואר מ-1809 ועד 1814, כשהעיר נכבשה שוב מידי צרפת, והועברה, בקונגרס וינה, לדוכסות הגדולה של הסן. אמו הייתה שרל'ה ניקלשבורג. שמואל הצעיר התחנך בחינוך מסורתי; אביו נפטר בהיותו בן אחת-עשרה והותיר את האלמנה וחמשת בניה בתנאי מחסור קשים. למרות עניים המשיך אדלר במסלול לימודיו, בישיבות וורמייזא ופרנקפורט אצל הרבנים יעקב קאפיל במברגר ושלמה זלמן טרייר. היה זה אחיו הצעיר בשנתיים, אברהם יעקב, שעודד אותו לרכוש לראשונה השכלה חיצונית. הוא למד בגימנסיה וב-1831 התקבל לאוניברסיטת בון ואחריה המשיך באוניברסיטת גיסן, בה הוענק לו תואר דוקטור לפילוסופיה בשנת 1836. הוא קיבל היתר הוראה בערך באותו הזמן מהרב פייביש פרנקפורטר אב"ד פרידברג, שלבתו הנרייטה נישא ב-1843.
לאחר השלמת לימודיו נשכר כדרשן ודיין בוורמייזא. בשלב זה כבר יצא לו שם של רפורמטור, והרב הראשי צבי בנימין אויערבך מדרמשטאדט ניסה לעכב את מינויו במשך שנים. ב-1842 קיבל לבסוף תפקיד קבע כרב הקהילות היהודיות באלציי. הוא ואחיו אברהם השתתפו בשלוש הוועידות הרפורמיות של 1844–1846. בראשונה שבהן, בבראונשווייג, היה זה שמואל שעמד על כך שתוסף הפסקה לפיה יהיו מוכנים להכיר בנישואין בין יהודים ונוצרים רק בתנאי שחוקי המדינה יאפשרו לגדל את הצאצאים לדת היהודית; מאחר שאף נסיכות בגרמניה לא אפשרה זאת, מנע נוסח ההחלטה (שהתבסס על תשובת סנהדרין פריז בנידון) נישואי תערובת מבלי להכריז על הנוצרים כנחותים בעיני היהודים. בוועידת פרנקפורט ב-1845 קרא אדלר לשוויון לנשים בחיי הדת.
בראשית 1857 קיבל את הצעת בית הכנסת עמנו-אל, לבוא לניו יורק ולשמש כרבה הראשי של הקהילה הרפורמית המובילה בארצות הברית, כמחליפו של הרב ליאו מרצבכר שנפטר באותה תקופה. הוא הגיע לניו יורק בחודש מרץ של אותה שנה וכיהן כרב בית-הכנסת עד 1874, אז פרש מפעילות שוטפת. בעבודתו המעשית הוחלף בידי הרב גוסטב גוטהייל. בהיותו שם ערך מחדש את הסידור, שהוסיף לשמש בקהילה עד סוף המאה. בין היתר נטל חלק בוועידת פילדלפיה שכונסה בידי מכרו עוד מגרמניה, הרב דוד איינהורן. ב-1889 רצה יצחק מאיר וייז למנותו ליו"ר ועידת הרבנים המרכזית (CCAR), כיחיד שהשתתף בכל כינוסי הרפורמים מאז 1844, אך הוא סירב והסכים לקבל רק תואר נשיא כבוד. וייז לקח את התפקיד על עצמו.
אדלר נפטר ב-9 ביוני 1891, בניו יורק. וספרייתו נתרמה בידי המשפחה להיברו יוניון קולג' בסינסינטי. חלק מכתביו ראו אור בחייו במאסף בעל הכותר העברי "קובץ על יד", שיצא לאור ב-1886 כמזכרת לחבריו.
בתו שרה נישאה ליוליוס גולדמן, בנו של מרקוס גולדמן, מייסד חברת ההשקעות גולדמן זקס, ונכדתו הייתה הארכאולוגית הטי גולדמן.
בנו, פליקס אדלר, היה אבי התנועה האתית.
מפלצות בע"מ בעבודה
מפלצות בע"מ בעבודה (באנגלית: Monsters at Work) היא סדרת טלוויזיה בהנפשה ממוחשבת אמריקאית, שנוצרה על ידי פיט דוקטר. הסדרה מהווה ספין אוף לסרט ההנפשה "מפלצות בע"מ", שעלה לראשונה לאקרנים בשנת 2001. הסדרה עלתה לשידור ב-2 ביולי 2021 בשירות הזרמת המדיה "דיסני+".
ב-16 ביוני 2022 הושק שירות הסטרימינג בישראל, ועונתה הראשונה של הסדרה בגרסה המדובבת לעברית נכללה בחלק מתכני הבכורה שלו.
הפקה
ג'ון גודמן ובילי קריסטל יחזרו לדבב את דמויותיהם המקוריות בסדרה יחד עם מדבבים חוזרים, ביניהם ג'ון ראטזנברגר, ג'ניפר טילי ובוב פיטרסון, ומדבבים חדשים, ביניהם בן פלדמן, קלי מרי טראן, הנרי וינקלר, לוקאס נף, אלנה אובך, סטיבן סטנטון ועיישה טיילר. בפברואר 2020, נודע כי ההקלטות לדיבוב הסדרה החלו וסטיבן ג'יי אנדרסון יהיה אחד מהבמאים של הסדרה. במרץ 2021 נודע כי מינדי קלינג ובוני האנט יצטרפו למדבבי הסדרה, בעוד קלינג תחליף את טראן בדמותה.
הפצה
הסדרה עלתה לשידור ב-2 ביולי 2021 בשירות הזרמת המדיה "דיסני+".
הלן אוקטביה דיקנס
הלן אוקטביה דיקנס (באנגלית:Helen Octavia Dickens ; 21 בפברואר 1909 – 1 בינואר 2001) הייתה מנתחת ופרופסור למיילדות וגינקולוגיה. עיקר פעולתה הייתה באוניברסיטת פנסילבניה. מחקריה של דיקנס עסקו בהריון בגיל הנעורים, והיא ידועה גם בשל פעילותה החינוכית והחברתית בהעלאת המודעות לשימוש באמצעי מניעה ולבדיקות משטח סרטן צוואר הרחם. היא הייתה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שהפכה לגינקולוגית ומיילדת מוסמכת בפילדלפיה, הראשונה שכיהנה במחלקה למיילדות וגינקולוגיה של אוניברסיטת פנסילבניה והראשונה שהייתה חברה בקולג' האמריקאי למנתחים (1950). בכך היא סללה את הדרך לאלו שבאו אחריה.
משפחתה
הלן נולדה ב-1909 בדייטון שבאוהיו. היא הייתה הבכורה מבין שלושת ילדיהם של דייזי ג'יין גרין וצ'ארלס דיקנס, עבדים אפרו-אמריקאים משוחררים. הוריה של דיקנס מעולם לא זכו להשכלה פורמלית, ולאחר ששוחררו התקשו למצוא עבודה רווחית. צ'ארלס, על אף שהיה בעל רקע במשפטים ובאופן כללי אדם משכיל, נאלץ לעבוד כפועל ניקיון והתעקש שאשתו תישאר עקרת בית. למרות זאת, שני ההורים עודדו את הלן ואחיה לרכוש השכלה במוסדות איכותיים, בדגש על בתי ספר מעורבים מבחינה אתנית, כדי שבניגוד אליהם, יוכלו לעבוד בכל קריירה שיבחרו.
אביה של הלן עודד אותה להפוך לאחות, אבל לדיקנס היו רעיונות אחרים: "נכנס לי לראש שאם אני הולכת להיות אחות, יכולתי להיות גם רופאה" היא אמרה בראיון ב-1988. לרוע המזל, צ'ארלס נפטר מזיהום בשיניים כשהלן הייתה בת שמונה, אבל אמה המשיכה לעודד אותה לרכוש השכלה כדי שתוכל לממש את שאיפותיה לעסוק ברפואה.
בשנת 1942 פגשה הלן את פורביס סינקלייר הנדרסון, נוירוכירורג ילדים ואז מתמחה בכירורגיה כללית, שאביו עסק ברפואה בבוסטון. הם התחתנו שנה לאחר מכן, בזמן ההתמחות של שניהם. דיקנס ובעלה גידלו שני ילדים: בתם, ד"ר הלן ג'יין בראון, היא מומחית לרפואה פנימית, ובנם נורמן סינקלייר הנדרסון עובד בתחום התקשורת באזור וושינגטון הבירה. פורביס הנדרסון מת בשנת 1961 לפני שהצליח לחזות בהישגי ילדיו. לעומתו הלן זכתה להאריך ימים ולאחר מותו של בעלה היא חיה עוד 40 שנים, עד יום מותה ב-1 בינואר 2001.
השכלה
דיקנס למדה בבית ספר יסודי ותיכון מעורבים בעיר הולדתה. על מנת להתחיל ללמוד רפואה בהקדם היא החליטה לסיים את התיכון בגיל 17, ולשם כך השקיעה מאמץ מיוחד בשיעורי ערב ולימודי קיץ. עם סיום התיכון היא התקבלה למכללת קריין ג'וניור (Crane Junior College) שם למדה קדם רפואה. הלן קיבלה תואר ראשון במדעים בשנת 1932 מאוניברסיטת אילינוי. באותה שנה התחילה ללמוד רפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה וקיבלה תואר דוקטור לרפואה בשנת 1934. היא הייתה אחת מחמש נשים בכיתה של 137 סטודנטים לרפואה, והאפרו אמריקאית היחידה מביניהן. את ההתמחות במיילדות התחילה במהלך לימודיה ועשתה אותה בבית החולים פרובידנט בשיקגו, בין השנים 1933–1935. היא עבדה בתנאים קשים וטיפלה בחולי שחפת דלי אמצעים. בשנת 1945 קיבלה תואר שני במדעי הרפואה מבית הספר לרפואה של אוניברסיטת פנסילבניה. דיקנס סיימה את התמחותה בבית החולים הארלם בשנת 1946 ובאותה שנה קיבלה הסמכה מטעם המועצה האמריקאית למיילדות וגינקולוגיה.
קריירה
עבודתה הראשונה של דיקנס הייתה בבית ההבראה "אספירנטו" של וירג'יניה אלכסנדר בפילדלפיה בשנת 1935. בנוסף לטיפול הכללי שסיפקה, ד"ר דיקנס העניקה טיפול מיילדותי וגינקולוגי. גם שם עבדה בתנאים קשים כדי לסייע למטופליה החיים בעוני קיצוני. מתוך רצון לדעת יותר על הטיפול המיילדותי שהיא מעניקה, היא התחילה בשנת 1941 תואר שני במדעי הרפואה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת פנסילבניה כדי להשיג התמחות במיילדות וגינקולוגיה. בשנת 1948 מונתה דיקנס למנהלת המחלקה למיילדות וגינקולוגיה בבית החולים מרסי דאגלס בפילדלפיה, אחד מבתי החולים הבודדים בפילדלפיה ששילב צוות ואוכלוסיית מטופלים ממוצאים אתניים מגוונים. בשנת 1950, שנתיים לאחר תחילת עבודתה בבית החולים, הפכה דיקנס לאישה האפרו-אמריקאית הראשונה שהתקבלה כעמיתת הקולג' האמריקאי למנתחים. על הישג ייחודי זה, הוענק לה התואר הבת המכובדת של פנסילבניה ( Distinguished Daughter of Pennsylvania) על ידי המושל. בשנת 1953 הפכה לעמיתת הקולג' האמריקאי למיילדות וגינקולוגיה, ולאחר מכן התקבלה כעמיתת המכללה הבינלאומית לכירורגים. דיקנס כיהנה כמנהלת מחלקת מיילדות וגינקולוגיה במרסי דאגלס עד 1967. דיקנס החלה לעבוד בבית החולים לנשים בפילדלפיה בשנת 1951 והייתה חברת צוות במחלקה למיילדות וגינקולוגיה של בית החולים עד 1956, אז מונתה לראש המחלקה ושימשה בתפקיד זה עד 1964, כאשר בית הספר לרפואה של אוניברסיטת פנסילבניה רכש את בית החולים לנשים. כמו כן, בשנים אלה מילאה דיקנס תפקידים בפקולטה של המכללה הרפואית בפנסילבניה: בין השנים 1954–1957 כיהנה בתפקיד עוזרת פרופסור קליני במחלקה למיילדות, ובין השנים 1958 - 1965 מונתה לפרופסור קליני במחלקה למיילדות וגינקולוגיה במכללה.
מחקריה
דיקנס מוכרת בזכות מחקריה בנושא ההשפעות של התערבות אינטנסיבית של שירותי רפואה, פסיכולוגיה וחינוך על נערות ממעמד סוציו-אקונומי נמוך שנכנסות להריון, כמו גם על משפחותיהן ועל אבות הילדים שטרם נולדו. היא התמקדה בעיקר בהשפעה של שירותים אלו על הפחתת שיעור ההריונות של הנערות, ובטיפול בנערות בהריון במרפאות מיילדות וגינקולוגיה. ב-1970 פרסמה מחקר השוואתי שעסק בהתנהגויות טרום לידתיות ואחרי לידה של נערות בהריון במרפאת טרום לידה ובמרפאת מיילדות בגיל ההתבגרות באוניברסיטת פנסילבניה. המחקר בחן האם התערבות טיפולית אינטנסיבית יותר תשפר התנהגויות אלה והדגיש את חשיבות ההתערבות החינוכית גם אצל נערים ונערות שאינן בהריון, בעיקר על ידי משפחותיהם, בתי הספר והקהילה בכלל. בעקבות המחקר בשנת 1972 נתרמו כספים מקרן פרטית לתמיכה בתוכנית מעקב במחלקה למיילדות וגינקולוגיה באוניברסיטת פנסילבניה. בנוסף, התמחותה של דיקנס הובילה אותה לחקור גם מחלות נשים, כשבתחום זה מחקריה התמקדו בעיקר במניעת סרטן הנרתיק. במחקריה הצביעה בין היתר על כך שהריון בקרב נערות מדאיג במיוחד לאור הקשר האפשרי בין סרטן, מחלות המועברות במגע מיני ואיידס בקרב נשים.
פעילותה החברתית
דיקנס הבינה שיש צורך להתמקד במניעה ובחינוך לכן פעלה רבות למימוש רעיונות אלו. דיקנס הסתובבה בפילדלפיה בטנדר של האגודה האמריקנית לסרטן, והעניקה לנשים שחורות בדיקת משטח צוואר הרחם חינם. היא החנתה את הטנדר שלה בכנסיות המקומיות, והזמינה נשים להיכנס פנימה למה שהיא הגדירה "הליך פשוט, וחסר כאב של חמש דקות". פעמים רבות היא מצאה סרטן והצליחה לבצע ניתוח. דיקנס פעלה להפיג את החששות של נשים שחורות מניסויים רפואיים ועיקור בכפייה על ידי הדגשת יתרונות הבדיקה במניעת סרטן, שנקראה אז "מחלת האימה". "אם כל אישה בפילדלפיה תעבור בדיקת משטח צוואר הרחם פעם בשנה, אף אישה לא תצטרך למות מסרטן הרחם", אמרה ל"עלון פילדלפיה הערב" ב -1968.
מחקריה של דיקנס מצביעים על חשיבות ההתערבות החינוכית עם בנות נוער שאינן בהריון, בעיקר על ידי משפחותיהן, בתי הספר והקהילה בכלל. בשנת 1972, כתוצאה מהמחקר, נעשה שימוש בכספים מקרן פרטית לתמיכה בתוכנית המשך במחלקה למיילדות וגינקולוגיה באוניברסיטת פנסילבניה.
בשנת 1967 היא סייעה לייסד ולנהל את אחת ממרפאות ההיריון הראשונות לבנות נוער במדינה.
יתר על כן, בתור דיקן לענייני מיעוטים באוניברסיטת פנסילבניה, דיקנס עזרה לגייס יותר סטודנטים מקבוצות מיעוט לתחום הרפואה באוניברסיטה. דיקנס נותרה מסורה לטיפול בנושאי בריאות באמצעות, תפקידי ניהול בתי החולים, משימות הוראה, תמיכה בצרכי בריאות האישה וייעוץ לסטודנטים לרפואה במשך יותר מחמישה עשורים.
פרסומיה
מאמריה של דיקנס בנושא הריון בגיל העשרה ונושאים הקשורים למיילדות, גינקולוגיה ובריאות הציבור הופיעו בכתבי עת רבים, כגון: Pan American Medical Women's Journal וכתב העת האמריקאי לפסיכיאטרית ילדים ונוער ורווחת נשים. היא כתבה פרקים למספר ספרים הנוגעים לבעיות בריאות של מתבגרים, במיוחד בהתייחס להריון בגיל העשרה ובמניעתו. דיקנס הרצתה בהרחבה בתחומי התמחותה.
תיאודור מירון
תיאודור מירון (באנגלית: Theodor Meron; נולד ב-28 באפריל 1930 בקאליש, פולין) הוא משפטן יהודי-אמריקאי, ישראלי לשעבר, מומחה למשפט בינלאומי פומבי.
ביוגרפיה
מירון נולד בשנת 1930 בקאליש שבפולין למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני. כשהיה בן 9 פרצה מלחמת העולם השנייה ולימודיו בבית הספר נקטעו. ב-1945 עלה לארץ ישראל, נחוש להדביק את שש שנות הלימוד שהחמיץ. למירון תואר שני במשפטים מהאוניברסיטה העברית, ודוקטורט במשפטים מאוניברסיטת הרווארד. לימים סיפר כי מוראות המלחמה הניעו אותו לעסוק בתחומים שבהם יוכל לסייע במניעת זוועות, כאוס וחוסר ישע, כמו אלה שהיה עד להם.
בשירות החוץ הישראלי
בשנים 1961-1957 שימש עוזר ליועץ המשפטי של משרד החוץ. באפריל 1959 הוענק לו פרס ארלוזורוב למחקר מדיני, על חיבורו "האזורים המפורזים במשפט וביחסים בינלאומיים". באותה שנה ייצג את ישראל כיועץ בפני בית הדין הבינלאומי בפרשת הפלת מטוס אל על בשמי בולגריה. כן השתתף במשא ומתן על אוסטריה על הסכם הסגרה בין ישראל ואוסטריה.
בשנים 1961-1967 היה חבר במשלחת הישראלית לאו"ם בראשות השגריר מיכאל קומיי.
באוגוסט 1967 התמנה ליועץ המשפטי של משרד החוץ ובנוסף היה אחראי למחלקה הקונסולרית. הוא כתב חוות דעת הקובעות כי הקמת התנחלויות אזרחיות בשטחים שכבשה ישראל במלחמת ששת הימים, כמו גם הריסת בתי חשודים בטרור, וכן גירושם, הם הפרות של אמנת ז'נבה הרביעית. בשנת 1969 יצא לשווייץ לסייע משפטית למרדכי רחמים. בשנת 1970 עסק בהכנות לקראת שיחות גונאר יארינג.
בשנים 1975-1971 כיהן כשגריר ישראל בקנדה.
ב-1977 התפטר מתפקיד שגריר ישראל ליד מוסדות האו"ם בז'נבה, מאחר שמשרד החוץ סירב לאשר לאשתו לעבוד במקביל כמתורגמנית.
ב-1978 היגר לארצות הברית.
באקדמיה ועל כס השיפוט
מירון מלמד משפט בינלאומי מאז 1977, והחל מ-1994 הוא מחזיק הקתדרה ע"ש צ'ארלס ל. דניסון בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק. בשנים 1993-1998 נמנה עם עורכי הרבעון "American Journal of International Law".
ב-2001 נבחר על ידי העצרת הכללית של האו"ם לשמש כשופט בבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר. כיהן כנשיא בית דין זה בשנים 2003-2005, וכן בשנים 2011-2015. מירון היה אב בית הדין של ערכאת הערעורים בבית הדין הפלילי הבינלאומי לרואנדה. ב-2012 נבחר לתפקיד נשיא מנגנון הדין הפלילי הבינלאומי. ב-2016, בתום קדנציה של ארבע שנים נבחר שוב לתפקיד עד שהוחלף על ידי כרמל אגיוס.
אודרי טרס
אודרי אן טרס (באנגלית: Audrey Anne Terras; נולדה ב-9 באוקטובר 1942) היא מתמטיקאית אמריקאית, ופרופסור לשעבר באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, המתמחה בתורת המספרים. התמחותה במתמטיקה באקדמיה יוצאת דופן ביחס להיותה אישה בתקופה בה המקצוע נחשב לגברי. מחקריה עוסקים בעיקר בתורת המספרים וניתוח הרמוני סימטרי. היא הוציאה 7 ספרים, ביניהם: "Abstract Algebra with Applications" ו-"Zeta Functions of Graphs: A Stroll through the Garden".
ביוגרפיה
טרס נולדה ב-1942 בוושינגטון די. סי., ארצות הברית. הוריה לא למדו בקולג'. בתיכון היא גילתה את ההנאה ממתמטיקה, ובתקופה זו הממשלה שילמה על לימודי המתמטיקה, דבר שהיווה תמריץ נוסף עבורה.
טרס קיבלה תואר ראשון במתמטיקה מאוניברסיטת מרילנד בקולג' פארק בשנת 1964. במהלך התואר, מרצה של טרס, סיגקאטו קורודה, עורר בה השראה ללמוד את תורת המספרים. היא קיבלה תואר שני (1966) ודוקטורט (1970) מאוניברסיטת ייל. בשנת 1972 הפכה לעוזרת פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, בשנת 1983 מונתה לפרופסור מן המניין ובשנת 2010 פרשה. כשהיא מרצה על מתמטיקה, טרס מאמינה שחשוב לתת דוגמאות, יישומים ותמונות צבעוניות כדי להמחיש את החומר הנלמד. מחקריה עוסקים בתורת המספרים, ניתוח הרמוני על מרחבים סימטריים וקבוצות סופיות (כולל יישומים). היא חוקרת גם פונקציות מיוחדות, את תורת הגרפים האלגברית, פונקציות זטא של גרפים, כאוס קוונטי אריתמטי ואת נוסחת המעקב של סלברג. טרס אוהבת לקשור בין תחומים שונים ולחקור את הקשר ביניהם, למשל הקשר בין תורת הגרפים ותורת המספרים.
אפליה מגדרית
דוגמה נוספת לאפליה המגדרית שחוותה, הייתה כשהגישה מועמדות לאוניברסיטת פרינסטון יחד עם לינדה רוטשילד, שתיהן נדחו רק בגלל שהן נשים.
פעילות ציבורית
טרס חברה במספר ארגונים וביניהם:
הכרה
במסגרת פאנל בארגון לנשים במתמטיקה ב-1977 נתנה טרס 5 חוקים למתמטיקאים:
אפולו 11 (סרט)
אפולו 11 (באנגלית: Apollo 11) הוא סרט דוקומנטרי אמריקאי משנת 2019 בהפקתו של טוד דאגלס מילר. הסרט מתמקד במשימת אפולו 11 משנת 1969, המשימה המאוישת הראשונה שנחתה על הירח. הסרט מורכב מקטעי ארכיון בלבד המציגים את המשימה מתחילתה ועד סופה. כמו כן הוא לא מכיל קריינות או ראיונות.
אפולו 11 ערך הקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-24 בינואר 2019 ויצא באופן רשמי לאקרנים ב-1 במרץ 2019. הסרט זכה לשבחים רבים ממבקרי קולנוע וגרף מעל 15 מיליון דולר בקופות.
הפקה
בשנת 2016, חברת ההפקות 'CNN Films' פנתה לבמאי טוד דאגלס מילר וביקשה ממנו לעשות סרט דוקומנטרי לכבוד השנה ה-50 לנחיתת אפולו 11 על הירח. באותו הזמן, מילר בדיוק סיים סרט דוקומנטרי בשם The Last Steps על משימת אפולו 17. רעיונו של מילר היה ליצור דוקומנטרי בגישה ישירה המציגה את המשימה בלבד. הסרט בעריכתו הסופית לא מכיל קריינות או ראיונות ומציג קטעי ארכיון בלבד.
במאי 2017, לאחר שיתוף פעולה בין מילר, נאס"א והארכיון הלאומי של ארצות הברית, נמצאו קטעי וידאו באיכות גבוהה של 70 מ"מ אשר צולמו בעת מאורע השיגור של הסטורן 5 ובעת חזרתם של צוות האסטרונאוטים לכדור הארץ עם תא הפיקוד. קטעי הווידאו כוללים צילומים ממתחם השיגור 39 שבמרכז החלל קנדי, צופים אשר הגיעו לצפות במאורע, שיגורו של הסטורן 5, חילוצם של צוות האסטרונאוטים ניל ארמסטרונג, באז אולדרין ומייקל קולינס מתא הפיקוד לאחר נחיתתם והגעתם לנושאת המטוסים 'USS Hornet' מיד לאחר מכן. לצד קטעי וידאו אלה, הדוקומנטרי כולל גם קטעי וידאו באיכות של 35 ו-16 מ"מ, תמונות ומספר מצומצם של קטעי וידאו משידורי הטלוויזיה.
מילר נעזר בחברת הפוסט-פרודקשן Final Frame מניו יורק כדי לבצע סריקות דיגיטליות באיכות גבוהה של כל קטעי הווידאו. על מנת להעביר את הרכיבים הארכיוניים אל ומהארכיון הלאומי של ארצות הברית בוושינגטון די. סי., נעשה שימוש ברכבי ואן מיוחדים וממוזגים. צוות ההפקה קיטלג מעל ל-11,000 שעות של הקלטות אודיו ומאות שעות של וידאו. בין הקלטות האודיו, היו הקלטות ממרכז הבקרה של המשימה. בן פייסט, מהנדס תוכנה קנדי, פיתח תוכנה על מנת לשפר את איכות ההקלטות והעורך הבריטי סטיבן סלייטר ביצע את עבודת סינכרון קטעי הווידאו עם קטעי האודיו. במהלך העבודות, הצליח צוות ההפקה לזהות את השיר "Mother Country" של הזמר ג'ון סטיוארט ברקע קטעי האודיו מרכב הנחיתה הירחי. עקב כך, השיר בסופו של דבר נכלל במהלך הסרט.
יציאת הסרט
הקרנת הבכורה העולמית של הסרט נערכה ב-24 בינואר 2019 בסולט לייק סיטי בפסטיבל הסרטים סאנדנס. ב-1 במרץ 2019 הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית. בישראל הסרט הוקרן במהדורה מצומצמת בבתי קולנוע בודדים. ב-24 במאי 2019, הוקרן הסרט בפסטיבל הסרטים דוקאביב. בחודשים שלאחר מכן הוקרן הסרט בסינמטקים שונים ברחבי הארץ וביניהם סינמטק חיפה, סינמטק הרצליה, סינמטק ירושלים וסינמטק תל אביב.
מדיה ביתית
ב-14 במאי 2019, אולפני יוניברסל הוציאו DVD, Blu-ray והורדה דיגיטלית של הסרט. הדיסקים כוללים 2 קטעים נוספים; קטע וידאו באורך 3 דקות בשם Apollo 11: Discovering the 65mm וטריילר של הסרט.
ביקורות והכנסות
לאחר הקרנת הבכורה של בפסטיבל הסרטים סאנדנס, הסרט קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי קולנוע ששיבחו את איכות קטעי הווידאו בסרט. באתר Rotten Tomatoes המאגד ביקורות של סרטים, הסרט מחזיק בדירוג של 98% ביקורות חיוביות בהתבסס על 102 ביקורות. ההסכמה הכללית של האתר היא ש"אפולו 11 משתמש בקטעי ארכיון מחודשים בצורה אומנותית ומעוררת השראה כדי לשלוח את הצופים בחזרה אל זמן מכריע בהיסטוריה האמריקאית". באתר Metacritic, הסרט מחזיק בציון ממוצע של 87 מתוך 100, בהתבסס על 29 ביקורות.
מבקר הקולנוע דייוויד ארליך מאתר IndieWire החמיא ליכולת של מילר להפוך את קטעי הנחיתה על הירח למיוחדים ומותחים, ושיבח את בהירות וצלילות איכות הווידאו. אוון גלייברמן מהמגזין וראייטי שיבח את קטעי הווידאו וציין כי הם מרהיבים. מבקרים רבים השוו את סרט זה לסרט הביוגרפי האדם הראשון של דמיאן שאזל. גלן קני מהניו יורק טיימס ציין כי הסרט מעורר השתאות וכתב "למרות שאנו יודעים את תוצאתה של המשימה, הסרט מייצר מתח ודריכות". מאט זולר סייץ מהאתר RogerEbert.com נתן לסרט ציון של 4 מתוך 4 כוכבים וטען כי הסרט הוא "זריקת אדרנלין של פלא וכישרון... סרטים כאלו מתוכננים וממומשים הם כל כך נדירים שכאשר הם מגיעים, הם גורמים לרוב הסרטים הטובים האחרים להיראות תת-הישגיים. כל מידע שאתם שואבים במהלך הצפייה בסרט הוא משני ביחס לחוויה הפנימית אשר היא הצפייה וההאזנה לסרט".
בסוף השבוע הראשון ליציאתו לאקרנים, גרף הסרט 1.6 מיליון דולר מ-120 בתי קולנוע ודורג במקום ה-15 בהכנסות באותו השבוע. בסוף השבוע השני ליציאתו, גרף הסרט 1.3 מיליון דולר נוספים מ-405 בתי קולנוע ודורג במקום ה-10 בהכנסות. נכון ליוני 2019, גרף הסרט 8.8 מיליון דולר בצפון אמריקה.
קרחון רידי
קרחון רידי (באנגלית: Reedy Glacier) הוא קרחון גדול ממדים בגבולו של מדף הקרח רוס שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון למעלה מ-160 קילומטרים ורוחבו נע בין 10 ל-19 קילומטרים.
הקרחון זורם מרמת הקוטב לעבר מדף הקרח רוס, בין מישור מישיגן ורכס ויסקונסין.
הקרחון מהווה את הגבול בין הרי המלכה מוד ממערב, והרי הורליק ממזרח.
גובהו של הקרחון 967 מטרים מעל פני הים.
גילוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960-1964.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הקרחון נקרא על שם אדמירל הימיה (Rear Admiral) ג'יימס ר. רידי (James R. Reedy) שהיה מפקד כוחות הצי התומכים במחקר האמריקאי באנטארקטיקה בין נובמבר 1962 ואפריל 1965.
לקריאה נוספת
• John H. MERCER, ANTARCTIC ICE AND SANGAMON SEA LEVEL, PP 218 - 219
• M.J. Hambrey, P.F. Barker, P.J. Barrett, V. Bowman, B. Davies, J.L. Smellie, M. Tranter, editors Antarctic Palaeoenvironments and Earth-Surface Processes, PP 169 - 170
• M. J. Hambrey, W. B. Harland, editors Earth's Pre-Pleistocene Glacial Record, PP 205 - 206
• Edmund Stump, The Ross Orogen of the Transantarctic Mountains, P 211
• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, P 173
האמת על האלוהים
האמת על האלוהים הוא ספרו הראשון של ראל, מנהיג התנועה הראלית. הספר נכתב, לטענתו, אחרי שנלקח על ידי חוצן לכוכב מרוחק בגלקסיה. במהלך המסע המתואר פוגש ראל בהשקפות עולם חדשות, וכאשר מספר לו החוצן כי הוא-הוא האל המוזכר בכתבי הקודש, מתעוררים בו ספקות באמונתו בדתות המונותאיסטיות. מכאן מתחילה דרכו של ראל למסקנה כי האלים המתוארים בתנ"ך היו מדענים חוצנים, וכי הם יצרו את החיים על-פני כדור הארץ.
הרעיון המרכזי בספרו של ראל מוכר מספרות פופולרית, ובעיקר כזו שנפוצה בשנות השישים והשבעים, כמו ספריו של הסופר והפסבדו-מדען אריך פון דניקן, שאף הוא גרס כי אלי המיתולוגיות הקדומות וסיפורי התיאוגניה יסודם במפגש עם חוצנים או במידע שהתקבל מהם. רעיונות דומים עומדים גם ביסוד דתות מודרניות אחרות, כמו הסיינטולוגיה. דחייתו של ראל ושל התנועה הראלית את התפישות התאיסטיות של הדתות המרכזיות, ועמידת התנועה על הרעיון כי "מה שאינו מוכח מדעית, אינו יכול להיות בסיס לאמונה" עוררה ביקורת, שגרסה כי בניגוד לתפישה זו, סיפורו של ראל התקבל כעיקר אמונה בתנועה הראלית, אף שאין תימוכין כלשהם לרעיון זה.
יחסי הפיליפינים–יוון
יחסי הפיליפינים–יוון הם יחסי החוץ בין הפיליפינים ויוון. שתי המדינות כוננו את היחסים הדו-צדדיים, הדיפלומטיים והמסחריים בשנת 1947.
יחסים כלכליים
העיר היוונית סלוניקי פתוחה לשיפור הקשרים העסקיים עם הפיליפינים. סלוניקי הממוקמת בצפון יוון, היא המרכז הכלכלי הגדול, התעשייתי, המסחרי והפוליטי השני במדינה, ומרכז תחבורה מרכזי בדרום מזרח אירופה.
הגירה
על פי הסטטיסטיקה הרשמית של יוון, היו 5,000 פיליפינים ביוון בשנת 1991, שהצטמצמו ל-2,000 עד 1996. במציאות, היו הרבה יותר שוהים בלתי חוקיים. הקהילה הפיליפינית הקימה בית ספר לילדיהם במרכז העיר אתונה.
חלק גדול הן נשים (81% בשנת 1999), שבדרך כלל מוצאות עבודה כעובדות בית.
בשנת 2009 היו ביוון 30,000 פיליפינים.
משבצת (תוכנה)
התוכנה פותחה על ידי משה דביר, והייתה פופולרית עבור ספרי קודש, עד סוף המאה העשרים, אז הופסק הפיתוח שלה, וספרים חדשים התחילו לעמד בתוכנת תג. עד היום התוכנה בשימוש תדיר עבור ספרים מרובי פירושים כתלמוד בבלי ושולחן ערוך.
העבודה במשבצת מתבצעת בחלון DOS ללא שום עיצוב, כשהעיצוב מוצג בתוכנה נלווה, DPP, שדרכה גם ניתן להדפיס את הקבצים.
הקבצים נשמרים כטקסט הניתן לפתיחה בכל עורך, אך יש הרבה תווי הגדרות שלא יופיעו רק בפתיחה בתוכנה עצמה.
כל קובץ יכול להגיע למשקל של 65,000 בתים בלבד, שזה בדיוק 65,000 תווים בקובץ.
ניתן להמיר קבצים ממשבצת לוורד ולהפך בתוכנה שנקראת w2m.
איגוד ישראלי לבקרה אוטומטית
איב"א, איגוד ישראלי לבקרה אוטומטית הוא עמותה ישראלית העוסקת בקידום המחקר וההוראה של תחום הבקרה האוטומטית בישראל.
הארגון מבצע זאת באמצעות קורסים, כנסים אקדמיים וסדנאות בנושא. האיגוד משמש כארגון הישראלי החבר ב והוא מנוהל מהטכניון בחיפה.
היסטוריה
האיגוד הוקם בתחילת שנות השישים על ידי מהנדסים מהטכניון ומרפא"ל, ביניהם שני בונן, זאב בונן, ידידיה שמיר (המדען הראשי של משרד הביטחון דאז), שמואל מרחב ויוליוס פרמינגר, אשר נבחר לכהן כיו"ר הראשון של האיגוד. עד שנת 1978 עמד בראש האיגוד יו"ר אך מאז שנה זו הוחלט כי בראש האיגוד יעמוד נשיא.