cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מלקולם בארט
קריירה
בשנים 2009–2010 גילם את אחת הדמויות הראשיות במשך שתי עונותיה של סדרת הסיטקום "אי אפשר בלי טד" ברשת ABC. בארט גילם את דמותו של ד"ר לם יואיט, אחד ממדעני המעבדה במחלקת המחקר של ורידיאן אשר גדל בצילה של אמו (קנדי אלכסנדר) מדענית בעלת שם.
בשנת 2011 שיחק בתפקיד קטן בסרט "לארי קראון" בכיכובו של טום הנקס שאף ביים, הפיק וכתב.
בשנים 2016–2018 כיכב בארט בשתי עונותיה של סדרת המדע-בדיוני "טיימלס" מבית רשת NBC. בסדרה, גילם את המהנדס רופוס קרלין.
בשנים 2019–2022 גילם את דמותו של סת' ריד בסדרת גיבורי העל "הבנים" של אמזון פריים וידאו.
בשנת 2017 לוהק לדמות חוזרת בעונה השנייה של סדרת העל טבעי "פריצ'ר" מבית רשת AMC. הוא גילם את דמותו של הובר, אחד מהתומכים הגדולים של גרייל. בשנה לאחר מכן, שב לעונה השלישית של הסדרה כדמות ראשית.
בשנת 2021 גילם את טד וייט (אנ' ), האמרגן ובעלה לשעבר של הזמרת אריתה פרנקלין בעונתה השלישית סדרת הדרמה ההיסטורית "גאון" של ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק.
חומרים פעילי שטח
חומרים פעילי שטח (ראשי תיבות: חפ"ש) היא קבוצה גדולה של חומרים, המשמשים ליצירת קולואידים (מערכות מפוזרות): מערכות בהן פאזה אחת (נוזל, מוצק או גז) מפוזרת בפאזה אחרת. שימוש נוסף ועיקרי של משפחה זו הוא הורדת מתח הפנים של נוזל. לרוב מדובר בתרכובות אורגניות אמפיפיליות, כלומר שהמולקולות שלהן בנויות מחלק הידרופובי (המכונה "זנב") וחלק הידרופילי (המכונה "ראש"). לחומרים אלו שימוש נרחב בחיי היום יום ובתעשייה.
עקרון פעולה
לדוגמה, באינטראקצית מים-אוויר למים ישנו מתח פנים של 72erg/cm², וזאת בשל קשרי המימן החזקים של המים. מתח פנים גבוה זה הוא שגורם לכך שטיפות מים מקבלות את צורתן (העובדה שהמורפולוגיה של החומר נקבעת על פי מתח פנים נכונה לא רק במים).<BR> על מנת להוריד את מתח הפנים הזה משתמשים במולקולות פעילות שטח: בתמיסה מימית, מגיעות המולקולות לפני השטח כאשר הזנב ההידרופובי שלהן פונה כלפי חוץ ואילו החלק ההידרופילי שלהן פונה לתוך התמיסה ובכך יורד מתח הפנים בין המים לאוויר. החל משלב מסוים הוספה של מולקולות חפ"ש לא תוריד יותר את מתח הפנים שכן פני השטח מלאים ואין מקום למולקולות חפ"ש נוספות. בשלב זה ישנה שכבה אחת של מולקולות חפ"ש על פני הנוזל - monolayer.
לאחר הגעה ל monolayer, אם נמשיך להוסיף מולקולות חפ"ש, המולוקולות יסתדרו בצורה של מיצלות. הריכוז שבו מולקולות החפ"ש מתחילות ליצור מיצלות נקרא ריכוז המיצלה הקריטי (CMC (Critical Micelle Concentration. ריכוז זה משתנה כפונקציה של הממס, סוג החפ"ש והטמפרטורה..
שימושים
בשל תכונותיהן הייחודיות שהוזכרו לעיל חפ"ש יכולים לשמש לאחד מהתפקידים הבאים:
מרים נופך-מוזס
מרים (מימי) נופך-מוזס (נולדה ב-1942 באנטוורפן, בלגיה) היא מנכ"לית השבועון "לאשה" ושותפה בעיתון "ידיעות אחרונות". נודעת כמי שמכריזה מדי שנה על הזוכה בטקס בחירת מלכת היופי של ישראל, וחברה קבועה בצוות השופטים בתחרות. בת למשפחת מוזס.
קורות חיים
נולדה ב-1942 באנטוורפן שבבלגיה בשם מרים האוזר, בתם של משה ואדלה, מהגרים מפולין, ואחות לשלמה האוזר. בתקופת מלחמת העולם השנייה נמסרה למשפחה נוצרייה תחת השם הבדוי מריה פיטרס ועם סיום המלחמה הוחזרה למשפחתה. לאחר המלחמה המשיכה המשפחה לחיות באנטוורפן ומוזס סיימה לימודי תיכון בעיר. בנוסף ללימודיה הייתה פעילה בתנועת בני עקיבא בעיר.
ב-1960 עלתה ארצה וב-1963 נישאה ליצחק נופך-מוזס (בנם של חמדה נופך-מוזס וראובן מוזס), מוזס הכירה את יצחק כשביקר קרובי משפחה באנטוורפן. ב-1965 סיימה לימודי כימיה באוניברסיטת בר-אילן וב-1981 למדה מחשבים ועברה לעבוד בתחום זה.
ב-1986 הצטרפה לקונצרן העיתונות של הורי בעלה, שם מילאה שורה של תפקידים: ב-1986 מונתה כמנהלת מועדון עיתון לאשה, ב-1990 מונתה למנכ"ל השבועון לאשה וכן למנכ"ל השבועון פנאי פלוס, ב-1992 מונתה כעורכת אחראית של לאשה, וב-1994 מונתה לחברת מועצת מנהלים פעילה. הקימה את אתר האינטרנט של קבוצת ידיעות אחרונות ynet.
מוזס הייתה שותפה פעילה בקרב הבעלות על חברת ידיעות אחרונות; בסכסוך בין דב יודקובסקי ונוני מוזס היא הצטרפה לנוני מוזס והייתה בין בעלי העניין שאיפשרו לו להשתלט על העיתון.
לזוג מרים נופך-מוזס ולבן זוגה יצחק (בנה של חמדה נופך-מוזס), שני בנים.
אוריונידים
מטר אוריונידים הוא מטר מטאורים בינוני (כ-30 קז"ש בשיא) המגיע לשיאו כל שנה ב-21 באוקטובר, כאשר כדור הארץ חולף דרך שובל האבק שמותיר אחריו השביט היילי. האוריונידים קרויים כך משום שנקודת ההקרנה (radiant) שלהם נמצאת בקבוצת הכוכבים אוריון.
לאוריונידים אותו שביט אב כמו למטר האטא-אקווארידים, השביט היילי.
בדשא אצל אביגדור
"בדשא אצל אביגדור" הוא אלבום של הזמר אריק איינשטיין והמוזיקאי מיקי גבריאלוב משנת 1971. האלבום, אחד המצליחים שהקליט איינשטיין, כולל מספר שירים שהפכו לקלאסיקות ישראליות.
הפקה
מיקי גבריאלוב הלחין ועיבד את כל שירי האלבום. איינשטיין כתב שלושה מהשירים והפזמונאי יענקל'ה רוטבליט כתב שבעה נוספים. האלבום הוקלט באולפני קולינור בתל אביב במאי 1971.
האלבום קרוי על שמו של צריף ששכן בסמוך לחוף מציצים שבתל אביב. צריף זה, שהיה בבעלותו של אביגדור צברי, שימש כמקום מפגש לקבוצת אנשים, ובהם יוצרים ואמנים שכונתה "חבורת לול". הצריף, שתועד על עטיפת האלבום בצילום של אלונה איינשטיין, תועד גם בסרטו של אורי זוהר "מציצים".
חלק משירי האלבום זכו לקליפים, כחלק מסדרת התוכניות "לול", ששודרה בראשית שנות ה-70 בערוץ הראשון. במרוצת השנים, עם הפיכת השירים לקלאסיקות ישראליות, זכו חלק משירי האלבום לגרסאות חדשות מצד איינשטיין עצמו ומצד מוזיקאים אחרים (להקת אטרף, נתן כהן ועוד).
השיר "אני ואתה" זכה ב-1972 גם לגרסה איטלקית של להקת הרוק המתקדם Capsicum Red, שבה הוא נקרא Rabbia e" Poesia" ("זעם ושירה"). השיר "שיר מספר 8" נכתב בהשפעת ביטויים מספר "שיר השירים". השיר "השריקה של התנועה" נכתב על תקופת החניכות של רוטבליט בתנועת הנוער "השומר הצעיר", תנועה שבה היה חבר גם איינשטיין. בשנת 2014 הקליטה החצר האחורית, להקתו של רוטבליט, גרסת כיסוי לשיר "לשרוק בחושך", כמחווה לאחר מותו של איינשטיין.
מלון (פרי)
מֵלוֹן (שם מדעי: Cucumis melo, ידוע גם כקנטלופ (מאנגלית) או קנטלופה (מלדינו)) הוא צמח נושא פירות ממשפחת הדלועיים. המלון מכיל כ-90% מים, 8% סוכר וכן ויטמינים A ו-C. פרי המלון הוא פרי מאכל נפוץ האופייני לעונת הקיץ.
מלון הוא כינוי לפרי המלון ולצמח המלון כאחד. הצמח הוא עשב בעל מראה הדומה לגפן (מטפס) שטופח לראשונה לפני יותר מ-4,000 שנה (בערך במאה ה-20 לפנה"ס) בפרס ובאפריקה. צמח בעל פרחים זה מניב פרי משלים מסוג שהבוטנאים מכנים פרי מדומה. זני-תרבות רבים ושונים של מלון מיוצרים, אולי הנפוצים ביותר או הידועים ביותר הם הקנטלופ וטל הדבש.
מקורו של המלון
במין מלון, Cucumis melo, קיימות צורות שונות של פירות: מוארכים, מעוגלים ופחוסים. מוצאו של המלון בתת-יבשת הודו, וכבר בעת העתיקה האדם החל למיין המלונים לצורותיהם השונות. זרעים של Cucumis melo התגלו במצרים מהשנים 5,650-5,450 שנים BP. בישראל התגלו שני זרעים מהתקופה הרומית במערת הר ישי שבמדבר יהודה. ישנן עדויות בוטני-ארכאולוגיות לגידולו של המלון במצרים מהאלף השני לפנה"ס. זרעים נמצאו גם באזור ארץ ישראל מתקופת הברונזה הקדומה ומהתקופה הישראלית.
תת-מינים
תת המין Cucumis melo melo כולל קבוצות זנים רבות לאין שעור (לפעמים גם מגוונות במידה כזו) הממויינות בצורה הבאה:
תרבות טל הדבש והקנטלופ מצריכה זמינות מים גבוהה להשקיה, וקיצים ארוכים וחמים. מלונים אלו רגישים לזיהומים פטריתיים על ידי פוסאריום וורטיסיליום, כמו גם קמישה בקטריאלית המועברת על ידי חיפושית המלפפון.
זרעים של תת-מינים שונים של מלון הם אכילים, ונמכרים כחטיפים בחנויות, בשם קוואסי וקוואטג'י. הם מיובשים וממולחים למען מטרה זו. השמות באים מן הגוואדזה 瓜子 הסיני; הגרעינים הם חטיף נפוץ ביותר בסין.
המלון באמנות
בעיטורים ממצרים העתיקה (מהמאות 12–16 לפסה"נ) נראים מלונים מוארכים וגם מכופפים. איורים אלו עיטרו כמה קברי מלכים במצרים העתיקה. מלונים אלו שייכים לקבוצות הארוכים והמוארכים, ומזוהים עם הפקוס והעג'ור, ולא עם המלון העגול המוכר כיום. באמנות מהתקופות הרומית והביזנטית אפשר כבר להבחין בשונות ניכרת בין המלונים מוארכים בינם לבין עצמם (פקוס: ארוך מאוד, ועג'ור: מוארך). בתקופה הרומית המאוחרת ובתקופה הביזנטית כבר ניכרים עיטורים רבים של מלוני עגולים וזהובים על גבי פסיפסים של וילות, כנסיות ובתי כנסת יהודיים. מלונים אלו עוצבו כשפניהם מפוספסות על פי רוב ולעיתים חלקות. ארץ ישראל מצטיינת בריבוי פסיפסים ביזנטיים עם עיטורים של מלונים עגולים, מלוני פקוס מוארכים ומיעוט של מלון עג'ור. לדבריו של פליניוס הזקן, המלון העגול התגלה לראשונה, במקרה, במקשת מלונים באיטליה, בתקופה הרומית המאוחרת. הרומאים שימרו את הצורה העגולה ופיתחו אותה. הרומאים גם הפיצו את המלון העגול ברחבי אגן הים התיכון. המלון העגול הגיע לישראל לראשונה על ידי הרומאים בשלהי התקופה הרומית או בתחילת התקופה הביזנטית. מלון זה הוא המקור למלון העגול המוכר של ימינו.
ג'ודי ביגרט
ג'ודית בורג ביגרט (באנגלית: Judith Borg Biggert; נולדה ב-15 בנובמבר 1937) היא פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-13 של מדינת אילינוי, בין השנים 2013-1999. ביגרט, חברת המפלגה הרפובליקנית, כיהנה טרם היבחרה לקונגרס כחברת בית הנבחרים המדינתי של אילינוי.
ביוגרפיה
ביגרט נולדה בשם ג'ודית גאייל בורג בשיקגו, השנייה מבין ארבעת ילדיהם של אלווין אנדרו ומרג'ורי וירג'יניה בורג. במשך 41 שנה (1969-1928) עבד אביה בתאגיד וולגרינס, ואף בשנים 1969-1963 היה נשיא החברה. סביה מצד האב היגרו לארצות הברית מפינלנד, ומצד אמה ביגרט ממוצא אנגלי. היא גדלה בווילמט ובשנת 1955 השלימה את לימודיה התיכון בבית הספר התיכון ניו טרייר. לאחר מכן למדה יחסים בינלאומיים באוניברסיטת סטנפורד, שם קיבלה תואר ראשון בנושא ב-1959. באוניברסיטת נורת'ווסטרן למדה משפטים, והייתה עוזרת משפטית עבור השופט לוות'ר מריט סווייגרט (Luther Merritt Swygert) בבית המשפט הפדרלי השביעי לערעורים של ארצות הברית.
ב-1992 נבחרה אל בית הנבחרים של אילינוי כנציגת מחוז הבחירה ה-81, ובשנים 1994 ו-1996 נבחרה מחדש. בבחירות 1998 התמודדה ביגרט אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-13 של אילינוי. בבחירות המקדימות שהתקיימו במפלגה הרפובליקנית ניצחה את פיטר רוסקאם, ובבחירות עצמן זכתה ב-58.1% מהקולות. ב-3 בינואר 1999 ביגרט הושבעה לתפקידה., ובמרוצת השנים הייתה חברה בוועדת החינוך והעבודה, בוועדה לשירותים פיננסיים ובוועדת המדע, הטכנולוגיה והחלל של בית הנבחרים.
בקונגרס הייתה ביגרט רפובליקנית מתונה, שתמכה בזכויות הפלה ובביטול מדיניות אל תשאל, אל תספר. בד בבד, היא התנגדה לרפורמה מקיפה במדיניות ההגירה לארצות הברית ולהעלאת מסים. היא פרשה לגמלאות בראשית 2013 ועזבה את הזירה הציבורית. עם זאת באפריל 2015 מינה אותה מושל אילינוי ברוס ראונר למועצת יחסי העבודה החינוכיים של המדינה
אמיודארון
אמיודארון (משווק בישראל בשמות פרוקור, אמיאוקרד, אמיודקור) שייך למשפחת התרופות האנטיאריתמיות סוג III. התרופה משמשת לטיפול בטווח רחב של אריתמיות לבביות. אמיודארון ניתן לטיפול בהפרעות קצב חדריות ועליתיות. אמיודארון משמש גם לטיפול בילדים ואפילו להיפוך של הפרעות קצב בעוברים.
היסטוריה
אמיודארון פותח לראשונה בבלגיה בשנת 1961 כתרופה לטיפול בתעוקת לב (אנגינה פקטוריס). כבר באותן שנים התחילו באירופה לעשות שימוש רב בתרופה למטרה זו, עד שהתגלו התכונות האנטיאריתמיות שלה. התרופה אובחנה על ידי ד"ר Bramah Singh, ביחד עם סוטלול (sotalol), כמשפחה חדשה של תרופות אנטיאריתמיות – סוג III.
מאפייני הסוג: הארכת תקופה רפקטורית ופוטנציאל הפעולה על ידי חסימת תעלות אשלגן.
בשנות השבעים המוקדמות רופא ארגנטינאי בשם Mauricio Rosenbaum התחיל לרשום את התרופה למטופלים הסובלים מאריתמיות חדריות ועליתיות, תוצאות הטיפול התגלו כיעילות. בהתבסס על תוצאותיו של ד"ר רוזנבאום החלו רופאים אמריקאים לרשום את התרופה בסוף שנות השבעים, ללא אישור של מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA). אישור ה-FDA הגיע רק לאחר שנים רבות של שימוש בארצות הברית בתרופות שנקנו על ידי רופאים אמריקאים ישירות מחברות אירופאיות וקנדיות. בשנת 1985 אישר ה FDA את השימוש בתרופה לטיפול באריתמיות, אישור שהפך אותה לאחת התרופות הבודדות בהיסטוריה של ה FDA שאושרה ללא ביקורת של ניסויים קליניים נרחבים בארצות הברית.
מנגנון פעולה
אמיודארון מכיל יוד, ככזה מבנהו דומה למבנה של הורמוני בלוטת התריס. אמידארון משהה את שלב 3 של פוטנציאל הפעולה הלבבי (ראו בערך לב האדם) על ידי חסימת תעלות אשלגן. בנוסף הוא מעכב פעילות סימפתטית וחוסם תעלות סידן ותעלות נתרן, הוא מפחית את הפעילות של נודית ה SA ואת ההולכה של נודית ה AV, כמו כן הוא מרפה שריר חלק ובעל פעילות כוזודילטטור.
התוויות והשפעה בריאותית
טיפול במגוון רחב של אריתמיות כולל אריתמיות של חדר שמאל, פרפור עליות, תסמונת וולף–פרקינסון–וייט (WPWS), הפרעות קצב בילדים, תינוקות ואף עוברים, קרדיומיפתיה היפרתרופית ועוד. אמיודארון משפר את היכולת התפקודית ומפחית מוות פתאומי גם בחולים עם אי-ספיקת לב חמורה ללא אריתמיות. בניתוח-על שפורסם בשנת 2015 דווח על ראיות ברמה נמוכה לירידה במוות לבבי פתאומי ובמוות מכלל הסיבות אצל מטופלים באמיודרון בהשוואה לאי-טיפול או פלסבו, כאשר הטיפול ניתן למניעת אירוע ראשון של מוות קליני, אך גם על ראיות ברמה נמוכה לעליה במוות לבבי פתאומי ובמוות מכלל הסיבות, כאשר הטיפול ניתן לאחר אירוע של החייאת לב. בניתוח-על שפורסם בשנת 2019 דווח על שכיחות גבוהה יותר (אם כי לא במידה משמעותית סטטיסטית) של מוות אצל מטופלים באמיודרון (בהשוואה לפלסבו) אחרי היפוך של פרפור עליות לקצב סינוס.
תופעות לוואי
לאמיודארון חלון תרפויטי צר, עם תופעות לוואי רבות יחסית, חלקן מסכנות חיים. תופעות לוואי שכיחות כוללות מחלת הכבד השומני, דלקת ריאות אינטרסטיציאלית המסתיימת בלייפת של הריאות (Procor Lung), טשטוש ראייה (או ראיית הילה צבעונית באור מסנוור), בחילות או הקאות, שינויים בחוש הטעם, נטייה לכוויות בעור בחשיפה לאור השמש, האטה קלה בקצב לב, סיוטי לילה, הפרעות שינה, עצירות, פריחה מגרדת וירידה בחשק המיני. התרופה פוגעת בבלוטת התריס ויכולה להוביל הן לתת-תריסיות והן ליתר-תריסיות במנגנונים שונים. דווח כי ב-1–10 מתוך 1,000 מטופלים באמיודארון התגבר חסר יציבות בקצב הלב, מצב העלול לגרום להתקף לב ומחייב פינוי מיידי לבית חולים מיד. בעלון לצרכן מפורטות תופעות לוואי ידועות נוספות.
Anyone (שיר של דמי לובאטו)
Anyone (בעברית: כל אחד) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית דמי לובאטו. השיר יצא לאור ב-26 בינואר 2020, על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס והוליווד רקורדס, כסינגל מתוך האלבום Dancing with the Devil... the Art of Starting Over.
רקע וכתיבה
לובאטו החלה להקליט את "Anyone", לאחר שהכריזה כי החלה את העובדת על אלבום הבא שלה. לובאטו ציינה ואמרה, "בזמן שהקלטתי אותו, כמעט הקשבתי ושמעתי את המילים האלה כזעקה לעזרה [...] אני אפילו חושבת שהקלטתי את זה במצב נפשי בו הרגשתי כאילו הייתי בסדר, אבל ברור שלא הייתי". כעבור ארבעה ימים לאחר הקלטת הסינגל ב-24 ביולי 2018, הוכרז כי לובאטו סבלה ממנת יתר ואושפזה במשך שבועיים. כאשר הייתה בבית החולים, היא נזכרת במחשבה "אם יש אי פעם רגע שאחזור מזה, אני רוצה לשיר את השיר הזה." לובאטו חשפה לראשונה את שם הסינגל במהלך ריאיון עם שיין לואו בתחנת רדיו "Beats 1" של אפל מיוזיק ב-24 בינואר 2020, הכריזה שתבצע אותו בטקס פרסי גראמי ה-62.
"Anyone" הוא סינגל בסגנון בלדת פסנתר. בריאן רולי מפורבס פתח את מילות השיר על "תחושת הבידוד והייסורים" של הזמרת, כפי שמוצג במקהלה, "מישהו, אנא שלח לי מישהו / לורד, האם יש מישהו? / אני צריך מישהו".
הופעות
ב-14 בינואר 2020, האקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי ההקלטה הודיעה במדיה החברתית כי לובאטו תופיע בטקס טקס פרסי גראמי ה-62. לובאטו אישרה את החדשות בחשבון האינסטגרם שלה, ואמרה כי "אמרתי לך כבר שבפעם הבאה שתשמעו ממני אני אשיר לכם". פרסומים כמו בילבורד ורולינג סטון העירו שזו תהיה ההופעה החיה הראשונה שלה כבר כמעט שנתיים, בעקבות מנת יתר שלה ביולי 2018. עשרה ימים אחר כך, לובאטו הודיעה במהלך ריאיון עם שיין לואו בתחנת רדיו "Beats 1" של אפל מיוזיק כי היא תבצע את "Anyone". על ההופעה היא אמרה, "אני רק רוצה לעלות לשם ולספר את הסיפור שלי. יש לי שלוש דקות לעשות זאת. אז אני פשוט אעשה את הטוב ביותר שאני יכולה. וזה רק מספר שבריר של הסיפור שלי, אבל זה עדיין קצת, וזה מספיק כדי להציג את העולם איפה הייתי.
קרקרה צפונית
קרקרה צפונית או קרקרה מצוייצת (שם מדעי: Caracara cheriway) הוא מין של עוף דורס מהסוג קרקרה שבמשפחת הבזיים. קרקרה זו היא קרובתה של הקרקרה הדרומית ונפוצה בדרום ארצות הברית, מקסיקו ואמריקה המרכזית ועד לצפון אמריקה הדרומית.
היא נפוצה בבתי גידול שונים ובעיקר באתרים פתוחים, רחוק מהיערות ובאזורי שפילה, אך גם למורדות של הרי האנדים. היא חיה ברחבי ערבות עשב, סוואנות, חופים וביצות מנגרובים וכן בביצות, אדמות חקלאיות ואף במדבריות של דרום ארצות הברית ומקסיקו באזורים שופעי קקטוסים.
הקרקרה היא אוכלת נבלות בעיקרה אך גם ציידת של בעלי חיים קטנים כמו יונקים קטנים, זוחלים כמו לטאות, נחשים וצבים צעירים, דו-חיים, דגים שהיא שולה מהמים, חרקים, רכיכות, תולעים וחסרי חוליות שונים. לעיתים היא תאכל גם מיני פירות שונים. הקרקרה אינה ציידת מתמחה ולכן תיזון בעיקר בעת הזדמנות לטרף קל, למשל גוזלים ואפרוחי עופות שונים כמו אנפות וציפורי שיר. בנוסף הקרקרה תחטוף מזון לעופות דורסים אחרים כמו לקונדוריים, עקבים, עיטמים, שקנאים, מגלנים וכפנים.
אלגברה בוליאנית (מבנה אלגברי)
במתמטיקה, ובמיוחד בתורת הקבוצות, אלגברה בּוּליאנית הוא סוג של מבנה אלגברי, הקרוי על-שמו של המתמטיקאי האנגלי ג'ורג' בול (1815-1864). זהו גם שמו של התחום "אלגברה בוליאנית" העוסק בחקר אלגברות בוליאניות.
עומר שריף
עומר שריף (בערבית: عمر الشريف; 10 באפריל 1932 – 10 ביולי 2015) היה שחקן מצרי. הוא זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "דוקטור ז'יוואגו" (משנת 1965), היה מועמד לפרס אוסקר וזכה בשני פרסי גלובוס הזהב נוספים על "לורנס איש ערב" (מ-1962), וכן זכה בפרס סזאר על משחקו בסרט "מר איברהים" (2004). נוסף על כך, היה שריף שחקן ברידג' ברמה גבוהה ודורג בשיאו בין 50 השחקנים הראשונים בעולם.
אלגברה בוליאנית (מבנה אלגברי)
כמבנה אלגברי, אלגברה בוליאנית היא אוסף של איברים, עם פעולות המקיימות אקסיומות מסוימות. האקסיומות המייחדות אלגברות אלה ממבנים אלגבריים אחרים, מתארות את הפעולות הבסיסיות בין קבוצות - חיתוך, האיחוד ופעולת המשלים - וכן את הפעולות הלוגיות, וגם, או ושלילה.
כיוון שערכי אמת ניתנים לייצוג על ידי המספרים הבינאריים 0 ו-1, וכן על ידי רמות מתח במעגלים לוגים, הרי שגם מושגים אלו ניתנים לטיפול במסגרת האלגברה הבוליאנית. לפיכך, לאלגברה בוליאנית שימושים רבים, הן בהנדסת חשמל, הן במדעי המחשב והן בלוגיקה מתמטית.
פוליוויניל פלואוריד
פוליוויניל פלואוריד (המוכר כ- PVF) הוא פולימר אשר נמצא בשימוש במוצרים כגון מעילי גשם, לוחות סולריים, מיתרים לכלי נגינה וציפויים פנימיים להנמכת טמפרטורה בכלי תעופה.
עומר שריף
ביוגרפיה
סרטיו הראשונים בשפה האנגלית היו "לורנס איש ערב" עם טובי שחקני הוליווד, כמו פיטר או'טול, משנת 1962 ו"דוקטור ז'יוואגו" (1965), על-פי ספרו של בוריס פסטרנק, שזיכה את שריף בפרס גלובוס הזהב על תפקידו יורי ז'יוואגו.
אלגברה בוליאנית (מבנה אלגברי)
אלגברה בוליאנית נקראת גם סריג בוליאני. ניתן לראות את הקשר עם תורת הסריגים באמצעות ההתייחסות ליחס ההכלה של קבוצות כיחס הסדר \,A\le B. נתבונן למשל בסריג המכיל את כל תת-הקבוצות של הקבוצה \{x,y,z\}. קבוצה זו סדורה חלקית באמצעות יחס ההכלה. לכן, לדוגמה, מתקיים. בנוסף לכך, לכל זוג איברים, לדוגמה קיים חסם עליון (במקרה זה \,\{x,y,z\}) וחסם תחתון (במקרה זה \,\{y\}). ניתן לראות בפעולות החסם העליון והתחתון את המקבילות של פעולות האיחוד והחיתוך בהתאמה.
עומר שריף
ביוגרפיה
בשנת 1968 כיכב בסרט "מצחיקונת", לצדה של השחקנית האמריקאית-יהודייה ברברה סטרייסנד, שאיתה אף ניהל רומן.
פוליוויניל פלואוריד
PVF הוא פלואורפולימר תרמו פלסטי בעל התבנית המולקולרית החוזרת: Polyvinylfluorid.svg
אלגברה בוליאנית (מבנה אלגברי)
הגדרה פורמלית
אלגברה בוליאנית היא קבוצה A ביחד עם 2 פעולות בינאריות \,\land (הנקראת וגם) ו-\,\lor (הנקראת או) ופעולה אונארית המסומנת ב-\,\lnot (הנקראת שלילה). בנוסף קיים ב-A קבוע המסומן ב-0 וקבוע המסומן ב-1, כך שהאקסיומות הבאות מתקיימות: לכל שלושה איברים a, b ו-c ב-A,
פוליוויניל פלואוריד
הוא דומה מאוד במבנהו ל-PVC.
עומר שריף
ביוגרפיה
שריף היה חובב מרוצי סוסים נלהב, וכן נודע בהתמכרותו להימורים בקזינו ולמשחק הברידג', ואף נדון למאסר על תנאי לאחר שהכה שוטר בקזינו, בעקבות ויכוח. הוא נידב את שמו למשחק ברידג' במחשב. עקב עיסוקיו הוא חי שנים רבות בפריז ובהוליווד, ועל כך לא סלחו לו בתעשיית הקולנוע המצרית והחרימו אותו במשך שנים רבות.
אלגברה בוליאנית (מבנה אלגברי)
הגדרה פורמלית
משמעות האסוציאטיביות, הקומוטטיביות ואקסיומת הספיגה היא שהמבנה (A, \land, \lor) הוא סריג. בסריג ניתן להוכיח שאם אחד מחוקי הדיסטריבוטיביות מתקיים אז גם השני מתקיים. לפיכך, ניתן לומר שאלגברה בוליאנית היא פשוט סריג דיסטריבוטיבי עם השלמה. מאקסיומות האלגברה הבוליאנית ניתן להוכיח כי האיבר הקטן ביותר 0, האיבר הגדול ביותר 1 וכן המשלים a¬ של איבר a כלשהו נקבעים בצורה יחידה. בנוסף, ניתן להוכיח כי בכל אלגברה בוליאנית A, לכל a ו-b בA מתקיימות הזהויות הבאות:
פוליוויניל פלואוריד
ל-PVF חדירות נמוכה בפני ממסים נדיפים, הוא נשרף מאוד לאט ובעל עמידות מצוינת בפני בליה.
עומר שריף
ביוגרפיה
במאי 2015 פורסם כי שריף חולה במחלת אלצהיימר. שריף נפטר ב-10 ביולי 2015.
אלגברה בוליאנית (מבנה אלגברי)
אלגברה בוליאנית כקבוצה סדורה חלקית
כמו כל סריג, אלגברה בוליאנית (A, \land, \lor) מגדירה סדר חלקי על A על ידי כך שמגדירים a ≤ b אם ורק אם (או תנאי השקול לכך - ). קל להבין תנאי זה באלגברה הבוליאנית של קבוצת החזקה של קבוצה נתונה: באלגברה זו מתקיים a ≤ b אם ורק אם, או במילים אחרות אם ורק אם (באלגברה זו, כזכור, a ו-b הן תת-קבוצות של קבוצה נתונה S). למעשה, ניתן להגדיר אלגברה בוליאנית כסריג דיסטריבוטיבי (A, ≤) (כאשר מתייחסים ל-A כקבוצה סדורה חלקית) עם איבר קטן ביותר 0 ואיבר גדול ביותר 1 כך שלכל איבר x קיים משלים x¬ כך ש
פוליוויניל פלואוריד
ל-PVF עמידות בפני רוב הכימיקלים למעט קטון ואסטרים. ה-PVF זמין בצורת סרט במגוון של צבעים ותצורות לשימושי קצה שונים וגם בצורת שרף לציפויים מיוחדים. אין ל-PVF עמידות תרמית מספקת לשימוש בתבנית דימוי.
עומר שריף
קריירת הברידג'
שריף היה שחקן ברידג' נלהב ברמה גבוהה, ודורג בין 50 השחקנים הראשונים בעולם. הוא כתב את מדור הברידג' בעיתון "שיקגו טריביון" וכן כתב כמה ספרי הדרכה בברידג'. שריף היה בעליה של קבוצת ברידג' מקצוענית שהופיעה במשחקי ראווה. פרט לשריף, השחקן המפורסם ביותר בקבוצה היה ג'ורג'ו בלאדונה.
אלגברה בוליאנית (מבנה אלגברי)
אלגברה בוליאנית כקבוצה סדורה חלקית
כאשר \,\land ו-\,\lor מסמנים את האינפימום והסופרמום של שני איברים.
ניתן להשתמש בתכונות האלגבריות ותכונות הסדר של האלגברה לסירוגין, ובעזרתן "לייבא" לתורה של אלגבראות בוליאניות תוצאות מתורת הסדרים החלקיים ומאלגברה אוניברסלית.
עיקרון הדואליות
האלגברה המתקבלת מהחלפה בין הפעולות \,\land ו-\,\lor ומהחלפת האיברים 0 ו-1 זה בזה אף היא אלגברה בוליאנית. יתר על כן, כל טענה אלגברית הנכונה באלגבראות בוליאניות ניתנת להתמרה לטענה דואלית על ידי החלפת \,\land ו-\,\lor זה בזה והחלפה של הופעות של האיברים 0 ו-1 זה בזה. טענה היא נכונה אם ורק אם הטענה הדואלית לה נכונה. לדוגמה, הטענה הדואלית לטענה היא הטענה.
שיטות סימון נוספות
לפעולות של האלגברה הבוליאנית יש מספר סימונים מקובלים. לעיתים הן מסומנות פשוט על ידי המילים האנגליות AND, OR ו-NOT. בתיאור מעגלים דיגיטליים רווח השימוש גם בסימונים NOR, NAND ו-XOR. מתמטיקאים, מהנדסים ומתכנתים נוהגים לעיתים קרובות להשתמש בסימון + בשביל OR, בסימון · בשביל AND, ובקו מעל הביטוי (מכונה לעיתים "גג") בשביל לסמן את שלילתו.
הומומורפיזמים ואיזומורפיזמים
הומומורפיזם בין האלגבראות הבוליאניות A ו-B הוא פונקציה כך שלכל זוג איברים a ו-b בA מתקיים:
איזבלה השנייה, מלכת ספרד
איזבלה השנייה עלתה על כס המלכות כתינוקת, אך זכותה לרשת את הכתר לא התקבלה על דעתה של המפלגה הקרליסטית, שסירבה להכיר באשה כמלך ריבוני של המדינה ותמכה בדודה, האינפנטה קרלוס, השמרן. סוגיה זו הובילה למלחמות הקרליסטיות. אחרי שלטון רדוף זעזועים, הודחה איזבלה השנייה על ידי המהפכה המהוללת ב-1868 והתפטרה רשמית בשנת 1870. בנה, אלפונסו השנים עשר הוכתר למלך ב-1874. כונתה Isabel de los Tristes Destinos (איזבלה של הגורל העצוב).
אלגברה בוליאנית (מבנה אלגברי)
הומומורפיזמים ואיזומורפיזמים
מתנאים אלו ומאקסיומות האלגברה הבוליאנית נובע כי, בנוסף, לכל a בA מתקיים: אוסף כל האלגבראות הבוליאניות ביחד עם הומומורפיזמים מהווה קטגוריה. הומומורפיזם בין אלגבראות נקרא "איזומורפיזם" אם הוא חד חד ערכי ועל, ובמקרה זה אומרים כי A ו-B איזומורפיות.
איזבלה השנייה, מלכת ספרד
ראשית חייה
איזבלה או בשמה בלידה - מריה איסבל לואיסה, נולדה במדריד בשנת 1830 כבתו הבכורה של המלך פרננדו השביעי ושל אשתו הרביעית ואחייניתו, מריה כריסטינה לבית בורבון-שתי הסיציליות. אביה היה נשוי קודם שלוש פעמים אך אף אחת מנשותיו לא הביאה לו צאצא שיוכל לרשת את הממלכה. כשבשנת 1830 נולדה איזבלה רבים קיוו שהיא תהיה המלכה הבאה. כדי לקדם את מעמדה על חשבון אחיו, האינפנטה קרלוס, רוזן מולינה, החליט פרננדו השביעי להעביר בפרלמנט את חוק ה" Pragmática Sanción משנת 1830". חוק זה חידש למעשה חוק אחר שאושר על ידי הקורטס בשנת 1789 ושנודע בשם "Pragmática Sanción משנת 1789". באמצעותו בוטל יישום החוק הסאלי שהונהג בספרד על ידי הבורבונים בתחילת המאה ה-18 והוחזר חוק הירושה הישן של ספרד, לפיו, במקרה שלא נולדו למלך יורשים ממין זכר, יוכל הכתר לעבור בירושה לבתו. לאיזבלה הייתה רק אחות, יותר קטנה, בשם לואיסה פרננדה, שנולדה ב-1832. ה Pragmática Sanción עוררה את זעמו של האינפנטה קרלוס, רוזן מולינה שהיה עד אז הטוען העיקרי לכתר. פרננדו השביעי נאלץ להגלותו אל מחוץ גבולות המדינה.
אלגברה בוליאנית (מבנה אלגברי)
חוגים בוליאניים, אידיאלים ומסננים
בהינתן אלגברה בוליאנית (A, \land, \lor, \lnot) ניתן להגדיר חוג (A, +, *) על ידי כך שמגדירים (פעולה זו נקראת הפרש סימטרי במקרה של קבוצות, או XOR במקרה של לוגיקה) ו-. איבר ה-0 של החוג מתלכד עם איבר ה-0 של האלגברה הבוליאנית, ואיבר היחידה של החוג שווה לאיבר 1 באלגברה הבוליאנית. בדרך זו מתקבל חוג A שמקיים שלכל x ב-A מתקיים \,x^2 = x. חוג המקיים שוויון זה נקרא חוג בוליאני. בחוג בוליאני, לכל a מתקיים ש-a+a=0.
איזבלה השנייה, מלכת ספרד
עלייתה לשלטון
ב-29 בספטמבר 1833 מת המלך. בהתאם לשינויים החוקיים, איזבלה, אז ילדה בת שלוש ובעלת התואר נסיכת אסטוריאס, הוכרזה מלכה, בעוד שאמה האלמנה מריה כריסטינה מונתה לעוצרת הממלכה.
אלגברה בוליאנית (מבנה אלגברי)
חוגים בוליאניים, אידיאלים ומסננים
להפך, בהינתן חוג בוליאני A, נוכל להפוך את A לאלגברה בוליאנית על ידי כך שנגדיר, \neg a=1+a ו-. מכיוון ששתי פעולות אלה הופכיות אחת של השנייה, הרי שנוכל לומר כי כל אלגברה בוליאנית נוצרת מחוג בוליאני, ולהפך. יתר על כן, העתקה f בין אלגבראות בוליאניות היא הומומורפיזם של אלגבראות בוליאניות אם ורק אם היא הומומורפיזם של חוגים עבור החוגים הבוליאנים המתאימים. במילים אחרות, הקטגוריה של אלגבראות בוליאניות שקולה לקטגוריה של חוגים בוליאניים.
איזבלה השנייה, מלכת ספרד
עלייתה לשלטון
בימי קטינותה של איזבלה נאבק האינפנטה קרלוס במשך שבע שנים, על מנת לנשל אותה מכתר המלכות. תומכיו שלו ושל צאצאיו נודעו כ"קרליסטים" ומלחמות הירושה שהם ניהלו במאה ה-19 כונו המלחמות הקרליסטיות.
אלגברה בוליאנית (מבנה אלגברי)
חוגים בוליאניים, אידיאלים ומסננים
אידיאל I באלגברה בוליאנית A הוא תת-קבוצה של A כך שלכל x ו-y ב-I מתקיים ש-, וכן לכל x ב-I ולכל a ב-A מתקיים ש-. מושג זה מתלכד עם המושג אידיאל בתורת החוגים כאשר A מתייחסים אל A כאל חוג בוליאני. אידיאל I השונה מ-A נקרא ראשוני אם כל פעם שמתקיים אז לפחות אחד מבין x ו-y שייך ל-I. אידיאל I השונה מ-A נקרא מקסימלי אם A הוא האידיאל היחיד המכיל את I. גם מושגים אלו מתלכדים עם המושגים המקבילים של אידיאל ראשוני ואידיאל מקסימלי מתורת החוגים.
איזבלה השנייה, מלכת ספרד
עלייתה לשלטון
שלטונה של איזבלה השנייה החזיק מעמד רק הודות לתמיכת הצבא. בשנים הראשונות למלכותה, כשרסני השלטון נמצאו בידי מלכת האם, העוצרת מריה כריסטינה, הממלכה ידעה את המלחמה הקרליסטית הראשונה (1840-1833).
אלגברה בוליאנית (מבנה אלגברי)
חוגים בוליאניים, אידיאלים ומסננים
המונח הדואלי למושג האידיאל נקרא מסנן (או פילטר). לפיכך, תת-קבוצה F של אלגברה בוליאנית A נקראת מסנן אם לכל זוג x ו-y ב-F מתקיים ש ולכל x ב-F ולכל a ב-A מתקיים ש-.
איזבלה השנייה, מלכת ספרד
עלייתה לשלטון
המפלגה הפרוגרסיבית ו"המפלגה המתונה" (או "הליברלים המתונים") החזירו את הממשל החוקתי והפרלמנטרי, פיזרו את המסדרים הדתיים והפקיעו את נכסיהם, לרבות אלו של הישועים וניסו להחזיר את הסדר במדינה ולשקם את אוצרה. בתום המלחמה הקרליסטית הראשונה העוצרת מריה כריסטינה התפטרה לטובת בלדומרו אספרטרו, נסיך ורגארה, הגנרל המצליח והפופולרי ביותר של התקופה האיזבלינית. איש המפלגה הפרוגרסיבית, אספטרו שימש כעוצר במשך למעלה משנתיים וחצי, בין 17 באוקטובר 1840 ולבין 23 ביולי 1843 בשנת 1843 הודח בלדומרו אספורטרו על ידי הפיכה צבאית ופוליטית (pronunciamiento) בהנהגתם של לאופולדו או'דונל ושל רמון מריה נרוואאס. השניים הרכיבו ממשלה בראשות חואקין מריה לופס אי לופס. כדי למנוע מינויו של עוצר שלישי, ממשלה זו לחצה על הקורטס להכיר באיזבלה כבגירה כבר בגיל 13 (במקום 16).
אלגברה בוליאנית (מבנה אלגברי)
הצגות של אלגבראות בוליאניות
כל אלגברה בוליאנית סופית איזומורפית לאלגברה של כל תת-הקבוצות של קבוצה סופית כלשהי. בפרט, מספר האיברים באלגברה בוליאנית סופית הוא תמיד חזקה של שתיים.
איזבלה השנייה, מלכת ספרד
נישואיה
שלוש שנים לאחר מכן התקיימו מיוזמת "המפלגה המתונה" נישואי המלכה בת ה-16 לדודן כפול שלה, פרנסיסקו, דוכס קאדיז לבית בורבון (1902-1822). באותו יום נישאה גם אחותה הצעירה, האינפנטה לואיסה פרננדה לאנטואן, דוכס מונפנסייה מבית אורליאן. נישואים אלו נחשבו לסימן התקרבות לצרפת של לואי פיליפ והתקבלו במורת רוח בבריטניה. חיי הנישואים של המלכה איזבלה השנייה לא היו מאושרים. נפוצו שמועות עקשות על כך שהבעל, הנסיך פרנסיסקו היה הומוסקסואל ושלא היה באמת אביהם הביולוגי של לפחות חלק מילדיה אם בכלל.
אלגברה בוליאנית (מבנה אלגברי)
הצגות של אלגבראות בוליאניות
עבור אלגברות אינסופיות, משפט הייצוג של סטון קובע כי כל אלגברה בוליאנית איזומורפית לאלגברה של קבוצות. ספציפית, המשפט מראה כי היא איזומורפית לאלגברה של כל הקבוצות שהן גם סגורות וגם פתוחות במרחב טופולוגי כלשהו (שהוא האוסדורף קומפקטי בלתי קשיר לחלוטין).
איזבלה השנייה, מלכת ספרד
נישואיה
לפי מקורות מן המפלגה הקרליסטית הנסיך יורש העצר, אלפונסו, לימים המלך אלפונסו השנים עשר היה למעשה בנו של קפטן של המשמר המלכותי, אנריקה פואיגמולטו אי מאיאנס.
אלגברה בוליאנית (מבנה אלגברי)
שלמות ודיסטריביוטיביות
אלגברה בוליאנית נקראת שלמה אם לכל תת-קבוצה שלה יש חסם תחתון מקסימלי (אינפימום) וחסם עליון מינימלי. המשמעות של השלמות היא שניתן להרחיב את הפעולות \lor, \land גם לקבוצות אינסופיות. למשל, אלגברת כל תת-הקבוצות של קבוצה S היא שלמה, בעוד שהאלגברה הבוליאנית של כל תת-הקבוצות הסופיות והקו-סופיות של קבוצה אינסופית איננה שלמה.
כל אלגברה בוליאנית ניתן להשלים באופן יחיד, עד כדי איזומורפיזם, לאלגברה בוליאנית שלמה, שנוצרת מתוך איברי האלגברה המקורית באמצעות הפעולות \lor, \land, כאשר אנו מתירים להן לפעול גם על קבוצות אינסופיות.
איזבלה השנייה, מלכת ספרד
שלטונה כמלכה אחרי בגרותה
שלטונה הישיר של איזבלה השנייה נמשך בין השנים 1843–1868, תקופה של תככי ארמון, השפעות אפלות, מזימות והפיכות צבאיות שנועדו לקדם אינטרסים של המחנות הפוליטיים: ה"מתונים" שמשלו בשנים 1846–1854, ה"פרוגרסיבים" שמשלו ב-1854–1856 והאיחוד הליברלי - בשנים 1856–1863. המתונים והאיחוד הליברלי החליפו אלו את אלו בשלטון והדירו את הפרוגרסיבים, מה שזרע את זרעי המהפכה ב-1868.
אלגברה בוליאנית (מבנה אלגברי)
שלמות ודיסטריביוטיביות
נעיר כי אלגברה בוליאנית שלמה לא בהכרח מקיימת את כלל הדיסטריביוטיביות האינסופי: אם היא מקיימת אותו היא תקרא דיסטריביוטיבית. במקרים רבים היא מקיימת את הכלל עד כדי הגבלת העוצמה של A או של B. במקרים האלו היא תקרא -דיסטריביוטיבית, בהתאם לעוצמות של A ושל B בהן הכלל עובד.
איזבלה השנייה, מלכת ספרד
שלטונה כמלכה אחרי בגרותה
המלכה איזבלה התערבה תכופות בפוליטיקה באופן קפריזי, נעדר עקרונות, מה שתרם לחוסר הפופולריות שלה.. היא נטתה חסד לגנרלים, לפוליטיקאים הריאקציונרים המקרובים אליה ולכנסייה ולמסדרים הדתיים.
אלגברה בוליאנית (מבנה אלגברי)
שלמות ודיסטריביוטיביות
קיים קשר הדוק בין מידת הדיסטריביוטיביות של אלגברה בוליאנית שלמה לבין עוצמת הקבוצות אותן הכפייה שנעשית על ידי האלגברה מוסיפה.
איזבלה השנייה, מלכת ספרד
שלטונה כמלכה אחרי בגרותה
הסכסוכים בין המפלגות בספרד נמשכו, ובשנת 1868 נאלצה איזבלה להתפטר מכסאה. היא יצאה לגלות בצרפת ומתה בפריז בשנת 1904.
אלגברה בוליאנית (מבנה אלגברי)
היסטוריה
המונח "אלגברה בוליאנית" נקרא על שמו של המתמטיקאי האנגלי ג'ורג' בול (1815-1864). המערכת האלגברית הלוגית שהוא ניסח ב-1854 במאמרו The Laws of Thought שונה מהמערכת שתוארה בערך זה במספר היבטים חשובים. לדוגמה, בול לא התייחס לפעולות 'או" ו"וגם" כפעולות דואליות. תחום האלגבראות הבוליאניות נולד בשנות ה-60 של המאה ה-19 במספר מאמרים שפרסמו ויליאם ג'בונס וצ'ארלס פאריס. ב-1890 הגדיר לראשונה ארנסט שרודר את המושגים אלגברה בוליאנית וסריג הדיסטריבוטיבי במאמרו Vorlesungen.
החיבור המקיף הראשון בנוגע לאלגבראות בוליאניות שנכתב באנגלית הוא Universal Algebra שנכתב ב-1898 על ידי אלפרד נורת' וייטהד. ההתייחסות לאלגבראות בוליאניות כמבנה אלגברי במובן האקסיומטי המודרני החלה ב-1904 במאמר של אדוארד ורמיל האנטינגטון. עבודות חשובות נוספות בתחום בוצעו על ידי מרשל סטון בשנות ה-30 של המאה ה-20, וכן במאמרו של גארט בירקהוף Lattice Theory משנות ה-40 של המאה ה-20. בשנות ה-60 של המאה ה-20 השתמשו פול כהן, דנה סקוט ואחרים בכלים של אלגבראות בוליאניות על מנת להוכיח תוצאות עמוקות בתחום הלוגיקה ובתורת הקבוצות האקסיומטית, בעיקר בתחום הכפייה.
איזבלה השנייה, מלכת ספרד
משפחתה
ב-10 באוקטובר 1846 התחתנה איזבלה עם פרנסיסקו, דוכס קדיס, ממנו היו לה 12 ילדים:
ג'וזף גרינברג
ראשית חיים וחינוך
ג'וזף גרינברג נולד ב-28 במאי 1915, להורים יהודים בברוקלין, ניו יורק. בנערותו התעניין במוזיקה, וכבר בגיל 14 ניגן קונצרט לפסנתר, והמשיך לנגן בו לעיתים קרובות במשך כל חייו.
את המסלול האקדמי שלו התחיל באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. בשנת לימודיו האחרונה בתואר הראשון, השתתף בקורס שהעביר פרנץ בועז בנושא שפות ילידי אמריקה. בתמיכת מכתבי המלצה מבועז ומרות בנדיקט, גרינברג התקבל ללימודי דוקטורט באנתרופולוגיה, בהנחיית מלוויל ג'יי הרסקוביץ באוניברסיטת נורתווסטרן בשיקגו. במהלך לימודיו לתואר השני עשה גרינברג מחקר שדה בקרב בני ההאוסה בניגריה, שם למד את שפת האוסה. נושא עבודת הדוקטור שלו היה השפעת האסלאם על קבוצת האוסה מסוימת, שבניגוד לרוב הקבוצות האחרות בעם, לא התאסלמה.
במהלך 1940 החל בלימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטת ייל. לימודיו נקטעו במהלך מלחמת העולם השנייה, אז שירת בחיל האותות בצבא ארצות הברית כמפצח קוד והשתתף במבצע לפיד בקזבלנקה. טרם יציאתו לאירופה ב-1943, התחתן עם סלמה ברקוויץ, שאותה הכיר בתחילת התואר הראשון שלו.
קריירה
לאחר מלחמת העולם השנייה, לימד גרינברג באוניברסיטת מינסוטה, ולאחר מכן חזר לאוניברסיטת קולומביה ב-1948 כמרצה לאנתרופולוגיה. בזמן מגוריו בניו יורק הכיר את הבלשנים רומן יאקובסון ואנדרה מרטינה. הם הציגו לו את אסכולת פראג הסטרוקטורליסטית, שהשפיעה על עבודתו.
ב-1962 עבר גרינברג למחלקה לאנתרופולוגיה באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה, שם המשיך לעבוד כל חייו. ב-1965 כיהן גרינברג כנשיא הארגון האמריקאי ללימודי אפריקה. ב-1996 הוא קיבל את הפרס הגבוה ביותר עבור בלשן: מדליית הזהב לפילולוגיה.
טיפולוגיה לשונית
גרינברג נחשב למייסד של הטיפולוגיה המודרנית בבלשנות, תחום שהוא הֶחיה עם פרסומיו בשנות השישים והשבעים של המאה העשרים. המוניטין של גרינברג נשען בחלקו על תרומתו לתחום הבלשנות הסינכרונית ועל ההתחקות אחר אוניברסלים לשוניים. לקראת סוף שנות החמישים, החל גרינברג לבחון שפות בתפוצה גאוגרפית וגנטית רחבה. הוא איתר כמה אוניברסלים אפשריים מעניינים ונטיות בין-לשוניות חזקות רבות.
בפרט, גרינברג הגה את הרעיון "implication universal" ("אוניברסל משתמע/מונח"), שמשתמש בתבנית: "אם יש בשפה מבנה א', אז גם חייב להיות בה מבנה ב'". לדוגמה, אם מבנה א' הוא "תנועות מעוגלות כמעט-קדמיות" (למשל [ʏ]), ואילו מבנה ב' הוא "תנועות מעוגלות קדמיות גבוהות" (לדוגמה [y]), אז האוניברסל המשתמע יהיה: "אם יש בשפה תנועות מעוגלות חצי-קדמיות, אז גם חייבות להיות בה תנועות מעוגלות קדמיות גבוהות". חוקרים רבים אימצו בעקבות גרינברג סוג כזה של מחקר, שנותר חשוב בבלשנות הסינכרונית.
כמו נועם חומסקי, גרינברג ביקש לזהות את המבנים האוניברסליים שעליהם מבוססת השפה האנושית. בניגוד לחומסקי, הגישה של גרינברג הייתה פונקציונליסטית ולא פורמליסטית. פישור בין השיטות של גרינברג ושל חומסקי ניתן למצוא בספר "אוניברסליים לשוניים" (Linguistic Universals, 2006), בעריכת ריקרדו מאירל וחואנה גיל.
רבים המתנגדים נחרצות לשיטות מיון השפות של גרינברג (ראו להלן) עדיין מכירים בחשיבות עבודתו הטיפולוגית. ב-1963 פרסם גרינברג מאמר בעל השפעה עצומה: "כמה אוניברסלים של דקדוק, ובמיוחד אלה הנוגעים לסדר רכיבי המשמעות" ("Some universals of grammar with particular reference to the order of meaningful elements".).
"השוואה המונית", או "השוואה רב-כיוונית"
גרינברג דחה את הדעה שרווחה בקרב בלשנים מאז אמצע המאה העשרים, ולפיה שחזור השוואתי הוא השיטה היחידה לגלות קשרים בין שפות. הוא טען כי מבחינה מתודולוגית, מיון גנטי צריך לבוא לפני שחזור השוואתי, או לפחות להיות השלב הראשון בשחזור: "לא ניתן לעסוק בשחזור השוואתי של שפות עד שיודעים אילו שפות להשוות (1957: 44).
גרינברג גם מתח ביקורת על הדעה הרווחת, שלפיה השוואה מקיפה של שתי שפות בכל פעם (שלרוב לוקחת שנים לבצע) מאפשרת להסיק משפחות-שפות מכל גודל. הוא טען כי גם אם לוקחים 8 שפות בלבד – יש לא פחות מ-4,140 דרכים למיין אותן למשפחות מובחנות, ולפיכך עבור 25 שפות יש 4,749,027,089,305,918,018 דרכים למיון (1957: 44). לשם השוואה, מניחים כי במשפחת השפות ניז'ר-קונגו יש כ-1,500 שפות. הוא חשב שיש להקים משפחות-שפות בכל סדר גודל בשיטות מחקר אחרות שאינן השוואה דו-כיוונית. תאוריית ההשוואה ההמונית שלו היא ניסיון להמחיש שיטות כאלה.
גרינברג טען שיש יתרונות של מחקר רוחב על פני מחקר עומק. הוא דגל בהגבלת כמות החומר להשוואה (לאוצר מילים בסיסי, למורפולוגיה ולשינויי צלילים במסלולים מוּכּרים בבלשנות היסטורית) ובהגדלת מספר השפות להשוואה עד כדי כל השפות באזור הנחקר. בשיטה זאת ניתן להשוות בין שפות רבות באופן אמין. עם זאת, תהליך כזה עלול לגרום לקישור בין מקרי דמיון אקראיים כתוצאה מהמספר העצום של השפות הנסקרות. ההסתברות המתמטית שקווי הדמיון הם אקראיים יורדת מאוד עם הפחתת מספר השפות הנסקרות (1957: 39).
גרינברג יצא מנקודת ההנחה ששאילת אוצר מילים בממדים המוניים אינה תופעה מוּכּרת. הוא טען שכאשר שאילה מתרחשת, היא מתרכזת באוצר המילים התרבותי ובקבוצות מילים התחומות ל"אזורים סמנטיים מסוימים", מה שמקל על זיהויהּ של השאילה (1957: 39). כיוון שהמטרה היא לקבוע דפוסים נרחבים של קשר בין שפות, השיטה אינה התחקות נכונה אחרי כל מילה ומילה, אלא זיהוי דפוסים. כבר בתחילת הדיון בתאוריית ההשוואה ההמונית שלו, הסביר גרינברג מדוע דמיון מקרי ושאילה מקרית אינם מכשולים להיות התיאוריה שימושית. אף על פי כן, מבקרים סוברים כי תופעות אלה מקשות על קבלת התיאוריה.
גרינברג טבע את המונח "השוואה המונית" לראשונה במאמר ב-1954 (שפורסם מחדש ב-1955). החל משנת 1987 הוא שינה את המונח ל"השוואה רב-כיוונית", כדי להנגיד אותו עם ההשוואות הדו-כיווניות המומלצות בספרי הלימוד בבלשנות. הוא האמין כי השוואה רב-כיוונית אינה מנוגדת כלל לשיטה ההשוואתית, אלא להפך, סבר שהשוואה רב-כיוונית היא הצעד הראשון ההכרחי בביצוע השיטה ההשוואתית (גרינברג 1957: 44). לדבריו, השחזור ההשוואתי צריך להתקבל כתיאוריה המסבירה את העובדות שנקבעו קודם לכן באמצעות מיון שפות (גרינברג, 1957: 45).
רוב הבלשנים ההיסטוריים (קמפבל 2001: 45) דוחים את השימוש בהשוואה המונית כשיטה לבניית קשרים גנאלוגיים בין שפות. בין המבקרים הבולטים ביותר להשוואה המונית היו לייל קמפבל, דונלד רינג', ויליאם פוזר ולארי טרסק.
לשונות אפריקה
גרינברג מפורסם מאוד בשל עבודתו בפיתוח מערכת מיון ללשונות אפריקה. את עבודתו על המערכת הוא כתב ראשית בסדרת מאמרים בכתב העת סאות'ווסטרן ג'ורנל אוף אנתרופולוג'י (Southwestern Journal of Anthropology) בין 1949 ל-1954, ולאחר מכן פרסם את מערכת המיון המלאה בספרו "שפות אפריקה", שיצא תחילה ב-1955 ועודכן מספר פעמים ב-1963, 1966 ו-1970. השינויים האחרונים במיון הובאו במאמרו מ-1981.
גרינברג קיבץ את מאות השפות האפריקאיות לארבע משפחות, שאותן כינה האפרו-אסיאתית, שפות נילו-סהרה, שפות ניז'ר-קונגו ושפות קויסאן. במהלך עבודתו חידש גרינברג את המונח "אפרו-אסיאתי" במקום המונח הקודם "חמי-שמי", לאחר שהראה כי אין לקבוצה ה"חמית", שהתקבלה באופן נרחב מאז המאה ה-19, תוקף כמשפחת שפות. מרכיב מרכזי נוסף בעבודתו היה קביעת מיון שפות בנטו, שתופסות חלק ניכר מהנוף הלשוני באפריקה שמדרום לסהרה, כחלק ממשפחת שפות ניז'ר-קונגו, ולא כמשפחה עצמאית כפי שרבים מחוקרי בנטו טענו.
המיון של גרינברג התבסס בעיקר על הערכה של המיונים הקודמים שבוצעו. במשך תקופה לאחר פרסומו, מיונו נחשב נועז וספקולטיבי, ובמיוחד ההצעה של משפחת שפות נילו-סהרה. כיום, מלבד משפחת שפות קויסאן, המיון בכללו מקובל לרוב על ידי מומחים ללשונות אפריקה ומשמש כבסיס לעבודת ההמשך של חוקרים אחרים.
לייל קמפבל ודונלד רינג' ביקרו את עבודתו של גרינברג על שפות אפריקה, משום שאינם מאמינים כי נתוניו מצדיקים את המיון, והם מבקשים לבחון מחדש את משפחות-העל (macro-phyla) שלו בשימוש ב"שיטות מהימנות" (Ringe 1993: 104). הרולד פלמינג וליונל בנדר, שהביעו תמיכה במיון של גרינברג, הודו שלפחות חלק ממשפחות-העל ששרטט (במיוחד שפות נילו-סהרה ושפות קויסאן) אינן מקובלות לחלוטין על ידי רוב הבלשנים וכי ייתכן שיהיה צורך לפרק אותן (קמפבל 1997). התנגדותם הייתה מתודולוגית: אם ההשוואה ההמונית אינה שיטה תקפה, אזי לא ניתן לצפות שהיא תצליח לסדר את הבלבול בשפות אפריקה.
מנגד, כמה בלשנים ביקשו לשלב את ארבע המשפחות האפריקאיות של גרינברג ליחידות גדולות יותר. בפרט, אדגר גְרֶגֶרְסֶן (1972) הציע לחבר את ניז'ר-קונגו ואת נילו-סהרה למשפחה גדולה יותר, שהוא כינה "קונגו-סהרה". רוג'ר בלנץ' (1995) הציע להתייחס לשפות ניז'ר-קונגו כתת-משפחה בשפות נילו-סהרה.
השפות של גינאה החדשה, טסמניה ואיי אנדמן
המומחים המעטים שעבדו על מיון השפות האלה לא קיבלו את המיון שלהן לתת-קבוצות על ידי גרינברג. עם זאת, עבודתם של סטיבן וורם (1982) ושל מלקולם רוס (2005) סיפקה ראיות משמעותיות לכך שכל השפות האלה אכן מהוות יחידה גנטית אחת – רעיון שבתחילה נחשב קיצוני. וורם כתב שהדמיון באוצר המילים בין אנדמנית מרכזית (Great Andamanese, מקבץ הלשונות המדוברות באי אנדמן הגדול) לבין משפחות-השפות פפואנית מערבית וטימור-אלור "די בולט ומסתכם בזהות רשמית למעשה [...] במקרים ספורים". הוא מאמין שזה נובע מקיומה של לשון תשתית (סובסטרט).
לשונות יבשת אמריקה
רוב הבלשנים העוסקים בשפות הילידיות של יבשת אמריקה ממיינים אותן ל-150 עד 180 משפחות-שפות עצמאיות. יש הסבורים ששתי משפחות שפות, אסקימו-אלאוט ונָה-דֶנֶה, היו נפרדות בעבר, ייתכן שכתוצאה מגלי הגירה מאוחרים יותר לעולם החדש.
כבר בשלב מוקדם בעבודתו, גרינברג (1957: 41, 1960) השתכנע שרבות מקבוצות-השפות הנחשבות לא-קשורות זו לזו – עשויות להיות מקובצות לקבוצות גדולות יותר. בספרו "שפה ביבשת אמריקה" (1987), הוא אמנם הסכים שקבוצות-השפות אסקימו-אלאוט ונה-דנה הן נפרדות, אך הציע שכל השפות הילידיות האחרות באמריקה משתייכות למאקרו-משפחה אחת, שאותה הוא כינה "שפות אָמֶרִינְדיאניות".
הספר "שפה ביבשת אמריקה" עורר ויכוח ער, אך גם ספג ביקורת חריפה; הוא נדחה על ידי רוב המומחים לשפות הילידיות באמריקה ועל ידי רוב הבלשנים ההיסטוריים. מומחים ממשפחות-השפות האינדיבידואליות הכלולות בספר גילו אי-דיוקים וטעויות נרחבים בנתוני גרינברג, כמו כלילת נתונים משפות שאינן קיימות, תמלולים שגויים של הצורות המוּשווֹת, פירוש שגוי של משמעויות המילים שבהן השתמש להשוואה וצורות לחלוטין לא קיימות ולא מבוססות.
בלשנים היסטוריים דוחים גם את תקפותה של שיטת ההשוואה הרב-כיוונית (או ההמונית) שעליה מבוסס המיון. לטענתם, הוא לא סיפק מקרה משכנע לכך שקווי הדמיון אשר הוצגו כהוכחות – אכן מקורם בירושה משפה קדומה משותפת ולא ניתן להסבר על ידי שילוב של טעויות, דמיון מקרי בין השפות, הרחבה סמנטית מוגזמת בתהליך ההשוואה, שאילה, אונומטופאה וכדומה.
מנגד, הגנטיקאי דייוויד רייך מהרווארד מציין כי לאחרונה מחקרים גנטיים זיהו דפוסים התומכים במיון משפחת אָמֵרינְד של גרינברג: הקטגוריה "האמריקנים הראשונים". "מקבץ האוכלוסיות שהוא ניבא כקרובות ביותר זו לזו על סמך שפותיהם – אומת למעשה על ידי הדפוסים הגנטיים באוכלוסיות שעבורן קיימים נתונים". אף על פי כן, האנשים הכלולים בקטגוריה הזו, עַם של "האמריקנים הראשונים", גם התערבבו זה בזה ותרמו כמות משמעותית של גֶנים לאבות הקדומים של אוכלוסיות אסקימו-אלאוט ונה-דנה – 60% ו-90% מהדי-אן-איי (בהתאמה) של שתי הקבוצות.
לשונות צפון אֵירוֹאַסיה
מאוחר יותר בחייו, העלה גרינברג את ההצעה שכמעט כל משפחות-השפות בצפון אירואסיה שייכות למשפחת-על אחת, שאותה כינה "שפות אירו-אסיאתיות" (Euroasiatic). השפה היחידה היוצאת מן הכלל הייתה שפת יֶנִיסֵיי, שאותה הוא קיבץ יחד עם משפחת-העל "דֶנֶה-קווקזיות" הגדולה יותר, הכוללת גם את המשפחה הסינו-טיבטית. במהלך 2008, הבלשן אדוארד וַגְ'דָה קיבץ את שפת יניסיי יחד עם משפחת-השפות נָה-דֶנֶה הצפון-אמריקאית, כמשפחת-העל "דֶנֶה-יֶנִיסֵיי".
הקבוצה האירו-אסיאתית דומה לקבוצה הנוֹסְטְרָטית של הולגר פֶּדֶרְסֶן וולדיסלב איליץ'-סביטיץ' ידי הכללת המשפחות ההודו-אירופית, האוּרָלית, והאלטאית. האירו-אסיאתית שונה מהנוסטרטית בכך שהיא כוללת גם את השפה ניבחית, את השפות היפניות, את קוריאנית ואת שפות איינו הילידיות ביפן (שאותן הנוסטרים לא כללו בהשוואה מכיוון שהן שפות מבודדות ולא משפחות-שפות) ובכך שהיא לא כוללת את משפחת-העל האפרו-אסיאתית. בערך באותו זמן, הבלשנים הרוסים מהאסכולה הנוסטרטית, והבולט בהם סרגיי סטארוֹסטין, חיברו גרסה מתוקנת של נוסטרטית. בגרסתה המעודכנת, היא אמנם הייתה קצת יותר גדולה מזו של גרינברג, אך עדיין לא כללה את האפרו-אסיאתית.
לאחרונה נראה שתומכי ההיפותזה הנוסטרטית מגיעים להסכמה. גרינברג למעשה הסכים עם הרעיון הנוסטרטי, אך הדגיש כי קיימת חלוקה פנימית עמוקה בין המקבץ הצפוני (השפות ה"אירו-אסיאתיות") למקבץ הדרומי (בעיקר השפות האפרו-אסיאתיות והדראווידיות).
אלן בוֹמְהַרְד, הבלשן האמריקאי תומך ההיפותזה הנוסטרטית, מחשיב את "האירו-אסיאתית" כענף של נוסטרטית, לצד ענפים אחרים: אפרו-אסיאתי, "עֵילָמי-דראווידי" וקרטוולית. בדומה, גאורגי סטארוסטין (2002) מקבץ יחד: את האפרו-אסיאתית, הנוסטרטית והעילמית כשוות-מרחק זו מזו וקרובות יותר זו לזו מאשר לכל משפחת-שפות אחרת. כעת, אסכולת מוסקבה של בלשנות השוואתית, שבה היה חבר סרגיי סטארוסטין, מכלילה את האפרו-אסיאתית בתוך הנוסטרטית, שכעת מתפרשׂת בצורה רחבה יותר. אל מול זה, הם שומרים את המונח "אירו-אסיאתית" לייצוג המקבץ הצר יותר, שכולל את יתר משפחת-העל. ההצעות האחרונות נבדלות, אם כן, בעיקר בנוגע להכללה המדויקת של השפות הדרווידיות והקרטווליות.
גרינברג המשיך לעבוד על פרויקט זה גם לאחר שאובחן כחולה סרטן לבלב חשוך מרפא, ועד למותו במאי 2001. עמיתו ותלמידו לשעבר, מריט רולן, הוציא לאור את הכרך האחרון בעבודתו על האירו-אסיאתית (2002) לאחר מותו של גרינברג.
אודו צימרמן
אוּדו צימרמן (בגרמנית: Udo Zimmermann; 6 באוקטובר 1943 – 22 באוקטובר 2021) היה מלחין, מנצח ומנהל מוזיקלי גרמני.
ביוגרפיה
צימרמן היה חבר במקהלת קרויצר מ-1954 עד 1962, אז המשיך את הכשרתו המוזיקלית בבית הספר הגבוה למוזיקה על שם קרל מריה פון ובר בדרזדן. הוא למד הלחנה אצל יוהנס פאול תילמן במקביל ללימודי ניצוח וזמרה.
ב-1970 היה צימרמן ליועץ דרמטי של הזמפר-אופרה בדרזדן. ב-1978 התמנה לפרופסור להלחנה באלמה מאטר שלו, בית הספר הגבוה למוזיקה של דרזדן (Dresdner Musikhochschule). בשנת 1986 ייסד את המרכז למוזיקה בת זמננו בדרזדן, מרכז מחקר וארגון קונצרטים ופסטיבלים. מ-1990 עד 2001 כיהן צימרמן כמנהל אמנותי של האופרה של לייפציג. בתקופת כהונתו הונהג באופרה רפרטואר, שייחד אותה בין להקות האופרה של מרכז אירופה. בשנת 2001 התמנה למנהל אמנותי של הדויטשה אופר ברלין.
מאז 1990 כיהן במספר רב של משרות, בהן מלחין הבית בפסטיבל זלצבורג (1991 ו-1995) מנהל אמנותי של סדרת "מוזיקה ויוה" בתזמורת רדיו בוואריה ונשיא עמותת ז'אן סיבליוס בגרמניה (מאז 1990), בין השאר.
מאז 1979 ועד למותו ניצח צימרמן על יצירותיו הוא ועל יצירות של מלחינים אחרים בכל התזמורות החשובות באירופה. רבות מיצירותיו היו דרמטיות במובהק והיו בהן מרכיבים סריאליים ואליאטוריים. טכניקות הלחנה שירתו את הדרמה ואת נושא היצירה. בשנות ה-60' התמודד צימרמן עם המוזיקה של הנצה ועם האסכולה הפולנית של לוטוסלבסקי, פנדרצקי וטדאוש ברד, שהשפעותיה היו ניכרות ביצירותיו, כמו גם השפעותיהם של ריהם ושניטקה. צימרמן ייחס חשיבות למוזיקה שביסוד מניעיה שיקולים מוסריים ורגשות אנוש, בניגוד להשלכות טכניות ואינטלקטואליות. גישתו זו באה לביטוי בעיקר באופרות שלו, שבהן הוא נתן משקל-יתר לטקסט בתפקידים ווקאליים, שהיו בהם מאפיינים של רצ'יטטיב. באופרה "הוורד הלבן" הוא סיפר על גורלם הטרגי של הנס וסופי שול, אח ואחות שהיו פעילים במחתרת הסטודנטים הוורד הלבן, שפעלה נגד המפלגה הנאצית בגרמניה של מלחמת העולם השנייה.(האופרה הועלתה בהפקה ישראלית,ב-1992, בבימויו של אלכס כגן ובהפקת אריה קרישק;). גם ביצירותיו האינסטרומנטליות הנחו אותו לא פעם שיקולים חוץ-מוזיקליים, כמו הלך הרוח והכוונה שבשירי פדריקו גארסיה לורקה, שבאו לביטוי ביצירה "סינפוניה קומה און גרנדה למנטו" מ-1997, שחוברה לזכר המשורר.
PCMCIA
ה־PCMCIA (מאנגלית: האיגוד הבינ"ל של כרטיסי זיכרון למחשב האישי) הוא סטנדרט להתקנים היקפיים למחשבים ניידים. סוג נוסף של התקני זיכרון של PCMCIA הוא ה-ExpressCard.
כרטיס למחשב נייד
גודלו של הכרטיס למחשב נייד הוא כגודלו כרטיס אשראי. ישנם שלושה גדלים שונים השונים בעוביים: טיפוס 1 הוא בעובי של 3.3 מילימטר, טיפוס 2 בעובי של 5 מילימטר, וטיפוס 3 הוא בעובי של 10.5 מילימטר. כולם באורך של 85.6 מילימטר וברוחב של 54 מילימטר.
כרטיסי ה-PC הראשונים נועדו להרחבת זיכרון אולם קיומו של סטנדרט לציוד היקפי לניידים הוביל לפיתוחם של התקנים מסוגים שונים אשר נועדו למפרט זה, למשל כרטיסי רשת, מודמים ואף דיסקים קשיחים.
גם ה-CompactFlash משתמש באותו מפרט החשמלי כמו כרטיס ה-PC, לכן כרטיס PC של CompactFlash דורש רק מתאם שקע (Socket) מתאים.
CardBus
האפיק (bus) ב-PCMCIA הוא בעל רוחב של 16 ביט. CardBus היא גרסה של 32 ביט, הרצה במהירות של 33 מגה־הרץ, על אותם גדלים פיזיים סטנדרטיים. CardBus מכיל גם יכולת שליטה על האפיק, אשר מאפשר לבקר האפיק "לדבר" עם ההתקנים האחרים על האפיק ללא צורך לעבור דרך המעבד. דבר זה מאפשר העברה מהירה של מידע.
כיוון ש-CardBus הוא בעל 32 ביט ותומך בשליטה על האפיק, הוא הופך דומה בצורה מספיקה לPCI, כך ששבבים ומערכות שבבים יכולים להיות מותאמים הן ל-PCI והן ל-CardBus, למשל אלה אשר תומכים בWi-Fi.
ExpressCard
כרטיסי ה-ExpressCard הם כרטיסים שבאו להחליף את הכרטיסים מהדור הישן של ה-PCMCIA ואשר נבנו סביב הארכיטקטורה של הPCI-Express. הם קטנים פיזית מהכרטיסים הקודמים ונכון לשנת 2007 מרבית המחשבים הניידים מגיעים עם כניסה כזו (או לחלופין, ללא כל כניסה ושימוש בהתקנים מסוג USB או FireWire. מחשבי לנובו הם חריגים בתחום ואלה מגיעים עם כניסה מסוג ExpressCard ו-CardBus.
כרטיסי ה-ExpressCard אינם תומכים לאחור בגרסאות קודמות של ה-PCMCIA בגלל השינוי במבנה הממשק.
קורט דיבנר
קורט דיבּנר (בגרמנית: Kurt Diebner; 13 במאי 1905 - 13 ביולי 1964) היה פיזיקאי גרעין גרמני, שנודע כיוזם ומנהל פרויקט הגרעין של גרמניה הנאצית, שאמור היה לבנות נשק גרעיני שנועד להבטיח את ניצחונה של גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. מינויו למנהל האדמיניסטרטיבי של הפרויקט היה באישורו של אדולף היטלר. עד לכניעת גרמניה הנאצית לבעלות הברית, היה גם מנהל מועצת המחקר הגרעיני וכן קצין תכנון הרייך של הצבא הגרמני. לאחר המלחמה נשבה ונכלא בבריטניה עד ראשית 1946 אז שב למערב גרמניה והמשיך בקריירה עסקית בנושא האנרגיה הגרעינית.
לימודים
דיבנר נולד ב-1905 באוברנסה, וייסנפלס שבקיסרות הגרמנית. משנת 1925 למד פיזיקה באוניברסיטת האלה-ויטנברג, שם סיים תואר בהנדסה בשנת 1928, ותואר שני בפיזיקה מאוניברסיטת אינסברוק בשנת 1930. הוא השלים את הדוקטורט שלו בשנת 1932 תחת גרהרד הופמן בהאלה. התזה שלו הייתה על יינון קרינת אלפא.
קריירה אקדמית
מ-1931 עד 1934, דיבנר היה עוזר ההוראה של גרהרד הופמן באוניברסיטת האלה-ויטנברג.
משנת 1934 עבד במשרה חלקית במכון המטרולוגיה של הרייך. כמו כן היה יועץ למשרד המלחמה של הרייך ומשרד ההרכשה לצבא גרמניה.