cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צופן בלוקים
תיבות החלפה
לדוגמה צופן ריינדל משתמש בטבלת החלפה בגודל 16\times 16 כניסות, כל כניסה מכילה בית אחד (שהוא ערך בטווח 0–255). למען הנוחות הבתים מיוצגים בבסיס הקסדצימלי, כך ששני הניבלים (חצאי בתים) בכל כניסה מיוצגים על ידי שתי ספרות הקסדצימליות. לביצוע ההחלפה הקלט שהוא בגודל בית אחד מחולק לשני חצאים, הניבל המשמעותי (הגבוה) משמש כאינדקס לשורה והשני לעמודה. בתרשים מופיע חלק מטבלת ההחלפה של AES. אם למשל הקלט הוא \text{0x31} הפלט יהיה הערך שבשורה 3 בעמודה 1 שהוא \text{0xc7}. אפשר להציג זאת כפונקציה או  כאשר i,j הם האינדקסים לשורה ולעמודה בהתאמה.
תיבות תמורה
תיבות תמורה (permutation box) בקיצור p-box, דומות לתיבות החלפה ובדרך כלל משמשות ככלי עזר להן ומטרתן השגת פיזור (diffusion). הן למעשה אוסף של פרמוטציות שתפקידן לפזר את השפעת תיבות ההחלפה על פני כל סיביות הפלט במידה שווה ככל האפשר. ההבדל בין תמורה להחלפה הוא שבתמורה תמיד קיימת תמורה הופכית שמחזירה את הקלט למצבו המקורי, בעוד שבהחלפה אין זה הכרחי. תיבות ההחלפה של DES אינן הפיכות לעומת זאת תיבות ההחלפה של AES הפיכות. תיבות התמורה אינן אלא "סידור מחדש" של סיביות הקלט לפי ערכים קבועים או דינאמיים התלויים במפתח ההצפנה, בגלל עובדה זו תיבות התמורה ליניאריות במהותן ולכן כשלעצמן אינן טובות להסתרת הקלט אלא רק להוספת "אפקט פיזור".שימוש בתיבות תמורה בלבד חושף את הצופן להתקפה ליניארית, כלומר בהינתן כמות מסוימת של טקסטים מוצפנים וטקסטים גלויים המתאימים להם, אפשר לחשוף את מפתח ההצפנה הסודי באמצעות פתרון מערכת המשוואות הליניאריות שנוצרת מהם.
רשת פייסטל
רשת פייסטל היא המבנה הפופולרי ביותר של צופן בלוקים והיא קרויה על שם ממציאה הורסט פייסטל. מבנה זה פותח במעבדות IBM לפני המצאת התקן הישן DES ונחשב עד ימינו כמבנה בטוח. כמתואר בתרשים משמאל, זהו מבנה חסכוני שממיר טרנספורמציה F שהיא פונקציה חד-כיוונית פסאודו אקראית כלשהי שאינה בהכרח הפיכה, או סט של טרנספורמציות המאוגדים יחד בכינוי F-box לפרמוטציה. כלומר שההצפנה תהיה הפיכה ופענוח יתאפשר בהפעלת אותה פונקציה בשינוי סדר בתי המפתח בלבד ולא יהיה צורך בפונקציית פענוח נפרדת. רשת פייסטל מחלקת את בלוק הטקסט הקריא לשני חצאים, מפעילה את הפונקציה F על מחצית אחת, כאשר התוצאה הופכת למפתח הצפנה איתו מצפינים את המחצית השנייה באמצעות XOR ואז שני החצאים מחליפים מקומות, דהיינו פלט צד ימין הופך לקלט צד שמאל וחוזר חלילה עד להשלמת כל הסבבים. אפשר לראות שהפענוח הוא חזרה על התהליך במהופך, כיוון שבכל סבב השינוי משפיע רק על מחצית אחת (היות שההצפנה מבוצעת ב-XOR היא הפיכה, כלומר חיבור חוזר ב-XOR עם המפתח מחזיר את הערך המקורי). רשת פייסטל נמצאת בשימוש בצפני בלוקים אחדים, ביניהם DES, Twofish, MARS והיא פופולרית בשל הפשטות וקלות היישום.
קיימות מספר וריאציות של רשת פייסטל, ביניהן כאלו שמבוצעות עם ארבעה או יותר חלקים, כאשר בכל סבב חלקם עוברים טרנספורמציה בהתאם לאחרים ולאחר מכן מחליפים מקומות בסדר מסוים (כמו בצופן MARS). רשת פייסטל הבסיסית (כמתואר בתרשים) היא; בהינתן פונקציה F ומפתח הצפנה מחולק לתת-מפתחות, בלוק הקלט המיועד להצפנה M מחולק לשני חצאים L_0,R_0 ואז:
פלט הצופן יהיה והפענוח מתבצע בסדר הפוך הקלט הוא  והפונקציה מתחילה מ-i=n ויורדת עד i=0 כשבכל שלב:
רשת החלפה תמורה
רשת החלפה-תמורה היא מבנה בסיסי של פונקציית ההצפנה הפנימית של צופן בלוקים, לפי הרעיון שהגה לראשונה קלוד שאנון אבי תורת האינפורמציה. היא יושמה לראשונה בצופן DES. רשת החלפה-תמורה בקיצור SPN מקבלת בלוק קלט ורשימה של תת-מפתחות הצפנה במספר הדרוש ומבצעת שלוש "טרנספורמציות" עיקריות על כל סיביות הבלוק שנקרא לפעמים 'מצב' (state), במספר חזרות שנקבע מראש כשכל מפתח משמש בסבב אחד. הטרנספורמציות כוללות: שכבת החלפה אי-ליניארית, שכבת פיזור ליניארית (תמורה) ושכבת הוספת מפתח סודי, לא בהכרח לפי סדר זה. במקרה של צופן המיושם במבנה פייסטל כמו DES הפענוח מתבצע עם אותה פונקציה אך בהיפוך סדר המפתחות בלבד. לעומת זאת בצופן כמו AES שאינו בנוי בסגנון רשת פייסטל, אלא הפונקציה הפנימית שלו משפיעה על כל סיביות בלוק הקלט באופן אחיד, כל הטרנספורמציות של הפונקציה הפנימית כולל הפונקציה האי-ליניארית, חייבות להיות הפיכות כדי שהפענוח יצליח. כדי שתהיה בטוחה רשת החלפה-תמורה חייבת לכלול טרנספורמציה אי-ליניארית. בעיקר, הפונקציה האי-ליניארית מהווה את עיקר חוסנו של צופן הבלוקים נגד קריפטואנליזה ליניארית ודיפרנציאלית רבות העוצמה, לכן צריך להשקיע מאמץ ומחשבה רבה בתכנון הפונקציות האי-ליניאריות כך שיהדפו התקפות מסוג זה. קיימות שתי שיטות עיקריות להוספת אי-ליניאריות לצופן, הראשונה מתבססת על תיבות החלפה והשנייה על פעולת חיבור או כפל מודולרי מעל שדה סופי. שתיהן נחקרו היטב ונמצאות בשימוש בצפנים מודרניים רבים.
רשת אינוולוציה
רשת אינוולוציה שנקראת גם 'מבנה ליי מסי' על שם מפתחי צופן IDEA היא רשת הצפנה הדומה לרשת פייסטל ללא צורך בתיבות החלפה. הקלט מחולק לשני חצאים ובכל סבב לאחר הפעלת הפונקציה הפנימית שנקראת כאן בקיצור MA הצדדים מחליפים מקומות. הפונקציה MA (כמתואר בתרשים) שהוא שילוב של פעולות בחבורות אלגבריות שונות, שאין ביניהן דיסטריבוטיביות או אסוציאטיביות. הפעולות הן כפל מודולו 2^{16}+1 המסומן בקיצור \odot וחיבור בשלמים מודולו 2^{16} המסומן בקיצור \boxplus בשילוב עם XOR המסומן ב-\oplus. למשל אפשר לראות שאם מציבים a=b=c=1 בשתי המשוואות, הביטויים הבאים נכונים:
ARX
דרך ידועה להוספת "אי-ליניאריות" לצופן היא שילוב של פעולות אלגבריות פשוטות בשדות סופיים שונים כמו חיבור מודולרי, פעולת XOR והזזה מעגלית ויושמה בצפנים מודרניים רבים ביניהם Salsa20 ,Threefish, בפונקציית הגיבוב SipHash ועוד. בדרך כלל משלבים בין חיבור מודולו שלם כלשהו כמו 32 או 64 סיביות (לצורך יעילות), הזזה מעגלית בהיסטים קבועים או דינאמיים ופעולת XOR ששקולה לחיבור מודולו 2, המבוצעות במבנה הנקרא בקיצור ARX דהיינו "או-מוציא של חיבור לאחר הזזה מעגלית" כאשר סדר הפעולות אינו חשוב. מבנה זה אינו עושה שימוש בתיבות החלפה והוכח כבטוח כנגד התקפה דיפרנציאלית וכן עמיד כנגד התקפת תזמון וכן התקפות קריפטוגרפיות אחרות כמו התקפת גלישה והתקפת הזזה מעגלית. חסרונו העיקרי הוא שבגלל פשטותו הרבה יש צורך במספר גבוה יותר של סבבים כדי להשיג שולי ביטחון טובים. במבנה זה נעשה שימוש בצפנים רבים. דוגמה לשימוש כזה היא הפונקציה MIX מצופן Threefish:
מחברים תחילה את x_0+x_1 מודולו 2^{64} ואז y_1 הוא תוצאת XOR של y_0 עם x_1 לאחר הזזה מעגלית לפי קבוע כלשהו R.
אופני הפעלה
צופן בלוקים בהגדרה נועד להבטחת סודיות של בלוק בגודל קבוע. אך בדרך כלל המידע המיועד להצפנה עולה עשרת מונים על גודל הבלוק. לכן יש צורך לחלקו לבלוקים בגודל המתאים ולהצפינם בזה אחר זה. אם צופן הבלוקים דטרמיניסטי הפעלת פונקציית ההצפנה על בלוק נתון פעם נוספת עם מפתח זהה תניב בלוק צופן זהה. במקרים מסוימים עובדה זו עלולה להוות נקודת תורפה, כיוון שמידע על שכיחות בלוקים זהים עשוי לעזור למתקיף הצופן בחשיפת מידע אודות המערכת. כדי להתגבר על חיסרון זה מיישמים את הצופן במה שקרוי סגנון הפעלה (Mode of operation) בטוח. השיטה הפשוטה ביותר היא פיצול מסר גדול לחלקים נפרדים, כל אחד בגודל הבלוק והצפנתם בנפרד ללא תלות זה בזה. שיטה זו נקראת electronic codebook. בשיטות אחרות כל בלוק מוצפן אחרת. צופן זרם אינו סובל מבעיה זו כיוון שהוא מכיל 'זיכרון', כלומר כל יחידת מידע מוצפנת בהתבסס על מצב פנימי המורכב מתוצאה של הצפנת יחידה קודמת. אפשר לדמות התנהגות צופן זרם גם בצופן בלוקים כך שכל בלוק מוצפן עם מפתח אחר, וגם אם יוצפנו שני בלוקים זהים התוצאה תהיה שונה. בשילוב עם וקטור אתחול אפשר להצפין כמויות גדולות של מידע באופן כזה שלעולם לא יוצפנו שני בלוקים זהים עם מפתח זהה, תופעה זו נקראת הצפנה הסתברותית. השיטות הבסיסיות שעונות להגדרה זו כוללות את CBC ,CFB ,OFB ו-CTR. בשיטות אילו שמים דגש בעיקר על ביטחון ההצפנה ועל התאוששות במצב של שגיאת שידור, אך הן אינן מספקות הגנה מפני שינוי זדוני, מה שקרוי אימות והבטחת שלמות. קיימות שיטות המספקות גם הבטחת שלמות בשילוב קוד אימות מסרים, ביניהן ניתן למנות את: OCB,EAX,CWC וכן CCM ו-GCM.
ביטחון
בעקרון קשה לתת הגדרה פורמלית לביטחון צופן בלוקים. המודל המקובל של ביטחון מוכח נקרא ביטחון סמנטי והוא משתמש במושג שנקרא 'אי-יכולת הבחנה', דהיינו צופן הבלוקים יהיה בטוח אם היריב לא יוכל להבחין בהסתברות גבוהה מחצי באופן ניכר, בין תוצאת הצפנה עם מפתח הצפנה סודי כלשהו לבין פרמוטציה אקראית אמיתית, במקרה כזה הצופן ייקרא PRP-בטוח. ההנחה היא שהטקסט המוצפן אקראי וכן המפתח נבחר באקראי מתוך מרחב המפתחות המקסימלי בהסתברות שווה, או לפחות נראה כאקראי מבחינה חישובית מה שקרוי פסאודו-אקראי. אפשר להציג זאת באמצעות משחק כדלהלן, נניח ש-E הוא צופן בלוקים שאת ביטחונו אנחנו מעוניינים לבדוק. לצורך המשחק נתון אורקל שמסוגל לבחור מפתח הצפנה אקראי כלשהו ולהצפין כל מסר שיתבקש, הוא יכול לשדר את תוצאת ההצפנה אך אסור לו לחשוף את המפתח. היריב שולח מסר כלשהו m לאורקל שפועל כדלהלן; מטיל מטבע ובמקרה שמתקבל עץ, מחזיר ליריב את תוצאת ההצפנה של m באמצעות E עם מפתח אקראי כלשהו שהוא בחר. אם מתקבל פלי הוא מחזיר תמורה אקראית כלשהי. תפקידו של היריב היא לנחש האם הערך שקיבל מהאורקל הוא תוצאה של הצפנת m ששלח קודם לכן או מספר אקראי לא מעניין. במילים אחרות עליו לנחש מה הייתה תוצאת הטלת המטבע. היריב יצליח בהתקפה אם ינחש נכונה בשיעור העולה על 50% במידה ניכרת או כפי שמקובל לומר בשיעור 'בלתי זניח' לפי פונקציית זניחות כלשהי שנהוג לסמנה \epsilon. קיימים מספר מודלים של ביטחון המבוססים על עיקרון זה. במודלים מסוימים מוקנה ליריב כוח רב יותר, כאשר באפשרותו לבחור את הטקסטים אותם הוא מעוניין להצפין, במילים אחרות בידיו זוגות של טקסט-מקורי וטקסט-מוצפן מתאים ומשימתו לגלות את מפתח ההצפנה. בגרסאות חלשות יותר ההתקפה נקראת פסיבית במובן שהתוקף יכול רק לראות טקסט מוצפן אך לא את מקורו.
אופני ההפעלה של צופן בלוקים אמורים להבטיח שההצפנה של טקסט ארוך תהיה בטוחה לפחות כביטחון הצפנת בלוק יחיד, על פי המודלים של הביטחון השונים. אופן הפעלה ECB יוצא דופן בכך שלא משנה מה חוזקו של צופן הבלוקים, התוצאה תהיה חלשה במובן שהיא חושפת בפני תוקף פוטנציאלי מידע שאינו אמור לקבל. מרבית סגנונות ההפעלה המודרניים מספקים ביטחון מוכח תחת הנחה סטנדרטית שצופן הבלוקים איתו הם עושים שימוש נקרא PRP בטוח.
צופן בלוקים בר התאמה
המושג צופן בלוקים בר התאמה (Tweakable Block Cipher) הוצע לראשונה ב-2002 על ידי מוזס ליסקוב, רונלד ריבסט ודויד וגנר. הם פיתחו רעיון ל'פרימיטיב קריפטוגרפי' שלו תכונה נוספת הנקראת tweak (התאמה). זהו צופן בלוקים רגיל שמקבל מלבד הקלט הרגיל שהוא בלוק טקסט גלוי ומפתח הצפנה סודי, ערך נוסף המשמש כוקטור אתחול או nonce, ערך ייחודי וחד-פעמי כלשהו שאינו חייב להיות אקראי או סודי. הרעיון של שימוש בוקטור אתחול כבר קיים בסגנונות ההפעלה של צופן בלוקים אבל ברמה גבוהה יותר (כלומר מופרדת מהצופן עצמו). ההצעה שלהם היא להוריד את התוספת לרמה של הצופן ולהפוך אותה לחלק בלתי נפרד ממנו, לטענתם פיתוח צופן בלוקים שמוטמעת בו יכולת התאמה כזו אינו קשה ובמחיר מועט אפשר לקבל צופן בלוקים עם ביטחון מוכח, כך שתוצאת הצפנת שני בלוקים זהים תהיה שונה תמיד גם אם המפתח זהה. הסיבה לפיתוח מבנה זה היא בשל העובדה שבדרך כלל תהליך הכנת המפתח בצופן בלוקים איטי ויקר במונחי מחשוב כיוון שאינו מעוצב להחלפה תדירה של מפתחות, מה שמאלץ את הפעלת צופן הבלוקים באופן הפעלה מתקדם כלשהו כמו EAX שבא על חשבון יעילות. החלפת וקטור אתחול זולה יותר ולכן מועדפת במקרים שבהם זה אפשרי.
המרת צופן בלוקים לצופן בלוקים בר התאמה
אפשר להמיר כל צופן בלוקים לצופן בלוקים בר התאמה. דרך אחת שהוכחה כבטוחה על ידי וגנר, ליסקוב וריבסט היא כדלהלן: T וקטור האתחול, K המפתח ו-M הוא המסר. מצד שני מבנה זה פחות יעיל כי נדרשים להפעיל את צופן הבלוקים פעמיים עבור כל בלוק. אם מחליפים קריאה אחת לצופן הבלוקים בפונקציית גיבוב אוניברסלית פשוטה ומהירה אפשר להגיע לביצועים טובים עם מבנה כמו זה:
כאשר h היא פונקציית גיבוב כלשהי כמו UHASH.
צופן בלוקים בר התאמה ייעודי
בצופן כזה ה-tweak מובנה בתוכו בשלב הפיתוח. דוגמה טובה לצופן כזה היא Threefish.
רשימת צפני בלוקים
במרוצת השנים פותחו צפני בלוקים רבים, מהם בטוחים יותר מהם פחות. DES הוא אבן דרך ונקודת ציון חשובה בהתפתחות צופן הבלוקים המודרני. אף על פי שאינו בטוח כיום לשימוש בשל מפתח ההצפנה הקצר, הצופן היה בשימוש מאסיבי ועדיין קיים בשימוש מוגבל בגרסת DES משולש וכן היה לתקן ההצפנה הרשמי הראשון של ממשלת ארצות הברית עד שנת 2001. מספר ניסיונות נעשו כדי להחליפו בהם אפשר למנות את IDEA שפותח ב-1991, RC5 של רונלד ריבסט ו-Blowfish של ברוס שנייר וכן TEA של רוג'ר נידהם ודויד ווילר. תקן ההצפנה המתקדם שהחליף את DES הפך לצופן הפופולרי ביותר כיום והוא בשימוש במרבית מערכות האבטחה המודרניות. למעשה יתר המועמדים המובילים לתקן המתקדם (סרפנט, MARS, Twofish ו-RC6) שלא נבחרו לבסוף, הוערכו כבטוחים לשימוש. להלן רשימה חלקית של צפני בלוקים פופולריים, חלקם עדיין בשימוש כיום וחלקם אף הוכנסו לתקנים הבינלאומיים:
צופן בלוקים משקל קל
צופן בלוקים משקל קל הוא צופן בלוקים המותאם במיוחד להטמעה בחומרה זעירה עם מספר מינימלי של יחידות GE (תואמי שערים לוגיים), עם צריכת אנרגיה הנמוכה ביותר האפשרית, או בתוכנה המינימלית ביותר האפשרית במונחים של צריכת זיכרון, זאת תוך שמירה על הביטחון הגבוה ביותר שניתן להשיג. לאור הניסיון שהצטבר עם השנים, הסתבר שאפשר לפתח צופן בלוקים בטוח מבלי להשתמש בפונקציות פנימיות מסובכות או טבלאות החלפה גדולות על חשבון מספר גבוה יותר של סבבים, שזה אטרקטיבי במיוחד עבור חומרה זעירה. הצורך בפרימיטיבים קריפטוגרפיים קלילים גבר במיוחד עקב התפתחות טכנולוגיית האינטרנט של הדברים ביניהם: התקני תיוג ובקרה כמו RFID, חיישנים אלחוטיים וביו-רפואיים, מחשוב לביש, כרטיס חכם וכן טכנולוגיות בית חכם כמו שליטה ובקרה מרחוק, מנעול אלקטרוני, תאורה, מיזוג אוויר וטמפרטורה מטעמים של חסכון באנרגיה וידידותיות לסביבה. לשם כך קיימת בין היתר רשת אינטרנט 0 שהיא רשת עמית לעמית איטית אך זולה ופשוטה, הפועלת בסביבה מוגבלת משאבים ומאפשרת לכל מכשיר להתקשר עם מכשיר אחר ישירות. חלקם פועלים על אנרגיה חיצונית וחלקם פועלים על סוללה זעירה שאמורה להחזיק מעמד ללא טעינה במשך זמן רב (אפילו מספר שנים). כל המכשירים האמורים כוללים רכיב תקשורת והם משדרים מידע רגיש בצורה כזו או אחרת. כמו כל רשת חובה להגן על התקשורת הזו מפני גורמים עוינים באמצעות קריפטוגרפיה. עקב כך מומחים רבים התמקדו בפיתוח פרימיטיבים קריפטוגרפיים חדשים; צופן בלוקים, צופן זרם, פונקציית גיבוב וקוד אימות קלי משקל. כמו כן NIST הקים סדנת קריפטוגרפיה קלת משקל על מנת לבדוק אפשרות לפתח תקנים מתאימים.
ההגדרה של "משקל" בהקשר של צופן בלוקים מתייחסת לכמה היבטים; הראשון, משקל האלגוריתם מהיבט של המשאבים הדרושים להרצתו, זיכרון וזמן ביצוע. השני, היבט לא פחות חשוב, צריכת האנרגיה שלו. בתוכנה משקל נמדד באמצעות מספר מחזורי שעון הדרוש לעיבוד בית אחד (cpb) שקובע את מהירות האלגוריתם, זיכרון ה-RAM שהוא צורך וכן תקורה נוספת הנובעת מתהליך הכנת מפתח. בחומרה משקל נמדד ביחידות GE כשכל אחת מהן שקולה לשער NAND אחד. יעילות החומרה נמדדת במונחים של תפוקה בתדר מסוים (בדרך כלל 100Hz) וכן מביאים בחשבון תקורה כמו זמן טעינת מפתח וכיוצא בזה.
תקן איזו ISO/IEC 29192-2 קטגורית צופן בלוקים קל משקל כולל את הצפנים PRESENT ו-CLEFIA. להלן רשימה חלקית של צפני בלוקים מודרניים קלי משקל ומאפייניהם:
שימושים
צופן בלוקים נקרא 'פרימיטיב קריפטוגרפי' במובן שאין משתמשים בו לבד אלא כחלק ממערכת שנותנת מענה להיבטים שונים של אבטחת מידע, ביניהם פרוטוקולים להעברת מפתח, ייצור מספרים אקראיים ופונקציות גיבוב או חתימה דיגיטלית. מלבד הצפנה של בלוק טקסט, צופן בלוקים יכול לשמש מרכיב בסיסי במספר אלגוריתמים או פרוטוקולים קריפטוגרפיים, מהם ניתן למנות:
אחמד ג'עברי
ביוגרפיה
ג'עברי היה נשוי לשלוש נשים, ובהן בתו של עבד אל-עזיז א-רנתיסי. כן היה חותנו של בנו של רנתיסי, ובנו נשוי לבתו של סלאח שחאדה.
על שמו נקראה הרקטה לטווח ארוך של חמאס, J-80.
טביעת הרגל של באדן פאוול
טביעת הרגל של באדן פאוול היא יציקה, בדרך כלל מברונזה או פליז, של רגל ימין של רוברט באדן פאוול, מייסד תנועת הצופים ואגודת הצופות. הרעיון הוא שאנשים עשויים להכניס את כף רגליהם ליציקה זו, כך שיוכלו לומר שהם "צעדו בעקבות באדן פאוול."
היסטוריה
ועידת הצופים העולמית בשנת 1928 נפתחה רשמית ב-4 במאי בבודפשט. למחרת יצאו משתתפי הועידה לטיול באגם בלטון ובמקומות אחרים. באותו ערב הגיעו באדן-פאוול, אשתו אוליב והלורד המפטון.
ב־6 במאי התקיימה עצרת בפארק ההכשרות Hárshegy בה השתתפו 9,647 מתוך 25,000 הצופים שהיו אז בהונגריה ועוד 20,000 אורחים מהציבור הרחב. מאוחר יותר, כתב באדן פאוול על המפגש בהארשגי:
מתוך יציקה זו נוצרו שני עותקים מברונזה, האחד מיועד לפארק ההכשרות הארשגי והשני מתנה לבאדן-פאוול, אותה העביר למטה הצופים הבריטים.
כאשר הקומוניסטים השתלטו על הונגריה ואסרו את קיומה של תנועת הצופים ב-1948, הוחרם פארק ההכשרות ונבנו בתים על האדמה; לא נראתה מאז טביעת כף הרגל ולא "הברונזה המקורית ההונגרית".
נורווגיה
ארגון צופי הבנים הנורווגי קיבל עותק של טביעת הרגל של באדן פאוול במתנה מפארק גילוול מאת ראש המחנה ג'ון תורמן בקיץ 1959. במקביל הוצגה קרן קודו. טביעת הרגל הוצבה לפני הכניסה ל"שטח גילוול הנורווגי להכשרות" בחוות "סברווילי" בטלמרק, נורווגיה.
שם טביעת הרגיל נשארה 41 שנים, עד יוני 2010, אז נמכרה סברוולי. טביעת הרגל הנורווגית של באדן פאוול עזבה את המקום והיא מהווה כיום חלק מהציוד שמשמש בקורסי ההדרכה השנתיים של קורסי תג היער הנורווגיים. ביוני 2012, יציקת פליז נעשתה מטביעת הרגל הנורווגית בבית היציקה Østlandske Lettmetall באלברום, נורווגיה. יציקה זו משמשת במהלך קורסי תג היער כסמל לרוח באדן-פאוול בהכשרות מדריכי התנועה.
פארק גילוול
לפני מלחמת העולם השנייה נוצר עותק של "הברונזה המקורית הבריטית" והוצב בפארק גילוול, המקור נשאר במטה הצופים בלונדון. פארק גילוול הפך על ידי משרד המלחמה בין השנים 1940 - 1945 למרכז פיקוד, הכשרה וחימוש. במהלך תקופה זו טביעת הרגל נותרה ללא הפרעה.
בשנת 1991 ביקרו באנגליה ארבעה חברים מצוות מטה הצופים ההונגרי וראו את טביעת הרגל של באדן-פאוול בגילוול. לבקשתם, נלקחה תבנית פלסטיק של "הברונזה המקורית הבריטית" הראשונה, ששכנה עד אז בבית באדן-פאוול, וממנה יצקו ההונגרים טביעת רגל חדשה, שהותקנה בפארק ההכשרות הצופי החדש שלהם, שניתן להם ב 1991 על ידי ממשלת הונגריה.
האי בראונסי
ביום שישי, 3 באוגוסט 2012, הייתה ארוחת ערב לסגירת קורס תג היער הנורווגי ה-67 שהתקיים באי. עותק של טביעת הרגל של באדן פאוול הוצג על ידי איש הצוות Øystein Gonsholt באי בראונסי, כסמל להוקרת התודה שחשו המשתתפים בקורס ואנשי הצוות, אך גם מטעם חניכי תנועת הצופים של נורווגיה בעבר, בהווה ובעתיד כמחווה לבאדן פאוול, לרעיון הצופיות שלו ולאי בראונסי - המקום בו היה מחנה הצופים הראשון.
בשנת 1963 פתחה קרן הנאמנות הלאומית (הבעלים של האי בראונסי) את האי בפני הציבור, בטקס שערכה אוליב באדן פאוול, המדריכה הראשית העולמית. ב-13 במאי 2013, במסגרת החגיגות לציון 50 שנה לפתיחה, הותקנה טביעת הרגל של האי בראונסי לצד פסל קיים של לורד באדן-פאוול ונחשפה על ידי אחת מנכדותיו, ג'יליאן קליי, ביתה של בטי קליי, הבת של באדן פאוול. רצונם של התורמים היה שהמתנה שלהם תועיל לאי בראונסי ותפיק שמחה ורוח טובה של באדן פאוול למבקרים באי בראונזי למשך שנים רבות.
אשלי הינשו
קורות חיים
הינשו נולדה בעיר לה פורטה, אינדיאנה ב-11 בדצמבר 1988; הוריה הם קריס וקרייג הינשו.
בגיל תשע ניגשה לאודישן הראשון שלה והשתתפה מספר הצגות ילדים ובתיאטרון לנוער. בגיל 13 השתתפה בתחרות היופי "מיס מייפל" בעיר מולדתה, שם זכתה במיס פוטוגניק לבני 13 עד 16 והשתתפה גם בתחרות כישרונות לגילאי 8 עד 14. בשנת 2003, בגיל 14 זכתה במקום השני בתחרות מיס נוער אינדיאנה, כשהייתה בת 16, עברה הינשו לניו יורק לצורך קריירת הדוגמנות שלה.
חיים אישיים
משנת 2017 נקראת בשם נישואיה אשלי גרייס.
ויליאם קרלוס ויליאמס
ויליאם קרלוס ויליאמס (באנגלית: William Carlos Williams, WCW; 17 בספטמבר 1883 – 4 במרץ 1963) היה משורר, רופא, מחזאי ומספר אמריקאי.
חייו
יליד רתרפורד שבניו ג'רזי. החל לכתוב ולפרסם שירה עוד בהיות תלמיד בבית-הספר התיכון. אז גם החליט להקדיש את חייו הן לרפואה והן לשירה. הוא השלים את לימודי הרפואה שלו באוניברסיטת פנסילבניה, שם פגש את המשורר עזרא פאונד והתיידד עמו. עזרא פאונד סייע לו רבות בראשית דרכו הספרותית. בשנים מאוחרות יותר הושפע ויליאמס גם משירתו של תומאס סטרנס אליוט.
בשנת 1906 סיים ויליאמס את לימודי הרפואה, ובשנת 1910 פתח מרפאה בעיר הולדתו, ושימש כרופא עד 1951. בשובו לרתרפורד ייסד כתב עת ספרותי, ובו הביא יצירות רבות מעבודתו הפוריה: מסות, שירים, סיפורת ומחזאות. הוא התייצב למן ראשית דרכו בראש התנועה המודרניסטית, האימג'יניסטית, השוחרת את שירת אירופה במיטבה. את קובץ שיריו הראשון פרסם בשנת 1909, ומאז פרסם קובצי שירה רבים וגם רומנים וקובצי סיפורים.
ויליאם קרלוס ויליאמס נחשב המשורר המשפיע על אלן גינזבורג ועל יוצרי דור ה"ביט" האחרים. השפעת שירתו באמריקה גדלה מאוד בשנות החמישים והששים של המאה העשרים. הוא היה חולה שנים רבות, אך זכה לכתוב ולפרסם משיריו כמעט עד פטירתו.
ויליאמס פרסם בחייו כמה וכמה ספרי שירה, שאחדים מהם תורגמו לעברית. כמו כן תורגמו שירים בודדים משלו, שנדפסו בכתבי עת ספרותיים בארץ.
נפטר בעיר הולדתו, רתרפורד, ב-1963.
מנקב
מנקב, הקרוי בלשון הדיבור גם מחורר, הוא מכשיר המשמש לעשיית חורים בדפים, כדי לאפשר את תיוקם בעוקדן (קלסר). המרכיב העיקרי במחורר הוא שני גלילי מתכת חדים, שהפעלתם נעשית באמצעות הפעלת לחץ על המנוף שבמנקב.
פטנט על המצאת המנקב נרשם בגרמניה ב-14 בנובמבר 1886.
המנקב הנפוץ משמש לניקוב שני חורים, במרחק קבוע זה מזה, המתאים למבנה של העוקדנים הנפוצים. קיימים גם מנקבים המנקבים שלושה חורים בבת אחת, ומתאימים לעוקדנים במבנה זה.
תומאס אלינסון
תומאס ריצ'רד אלינסון (29 במרץ 1858 - 29 בנובמבר 1918) היה רופא בריטי, תומך דיאטה, איש עסקים, עיתונאי ופעיל צמחונות. עודד צריכה של לחם מלא (דגנים מלאים). שמו משמש עד היום למותג לחם פופולרי באירופה, "לחם אלינסון".
ביוגרפיה
אלינסון נולד ברובע הולם שבמנצ'סטר ב-29 במרץ 1858. הוא למד בבית הספר בלנקסטר ובמנצ'סטר ובגיל חמש עשרה החל לעבוד כעוזר כימאים. בכסף שחסך ובעזרה כספית מאביו החורג, הוא למד בבית הספר לרפואה חוץ-ביתית באדינבורו, שהיה פחות יקר מלימודי רפואה באוניברסיטה. הוא סיים את לימודי הרישיון של המכללה המלכותית לרופאים באדינבורו (LRCP, LRCS) בשנת 1879. לאחר עבודות כאסיסטנט בשכונות הול ואיסט אנד שבלונדון, הוא הקים מרפאה במרילבון בשנת 1885.
במהלך שנות השמונים של המאה התשע עשרה פיתח אלינסון את תורת הרפואה שלו, אותה כינה רפואה היגיינית. במקום הרפואה המסורתית, הוא קידם את הבריאות באמצעות תזונה, פעילות גופנית, אוויר צח ורחצה. הוא דגל בתזונה צמחונית והימנעות מצריכת אלכוהול, טבק, קפה ותה. הוא קידם במיוחד את היתרונות של לחמים מקמח מלא טחון בריחיים. הוא התנגד לשימוש בתרופות, שרבות מהן באותה התקופה לא היו יעילות ואף היו רעילות. כמו כן התנגד לחיסון חובה נגד אבעבועות שחורות. גישה זו נודעה בשם רפואה אלינסונית. בשנת 1885 מונה לעורך הרפואי של ה"וויקלי טיימס" ו"הד", שעבורם כתב למעלה מ-1,000 מאמרים במהלך חייו, וכן ענה לשאלות הקוראים בנושאים רפואיים.
אלינסון כתב מספר ספרים ועלונים שהופנו לקהל קוראים כללי ולא רפואי. ביניהם "מערכת של רפואה היגיינית" (1886), "כיצד להימנע מחיסון" (1888), "היתרון של לחם מלא", "מאמרים רפואיים" ו"ספר לנשים נשואות" (1894) וספרים על מחלות קיבה, צריכה (שחפת), שיגרון, בישול צמחוני ותזונה בריאה. הוא העביר הרצאות פומביות תכופות בכל רחבי אנגליה. באחד מספריו, "יתרונות הלחם המלא" (1889), טען שלחם מקמח מלא בריא יותר מלחם לבן. הוא האמין שעישון גורם לסרטן - רעיון רדיקלי באותה תקופה. אלינסון חיפש באופן קבוע פרסום לתיאוריות ולפרקטיקות שלו בעיתונות והפנה את האנרגיות שלו לא רק לעמיתיו אלא ישירות לציבור. כדי להדגים את התאמתה של תזונה צמחונית לפעילות גופנית מאומצת, יצא בשנת 1891 להליכה מאדינבורו ללונדון. הוא הלך 15 ימים רצופים, בממוצע ביום, והגיע ללונדון ביום שבת, ה-12 בספטמבר.
דעותיו הביאו אותו לעיתים קרובות לסכסוך עם הקולג' המלכותי לרופאים באדינבורו והמועצה הרפואית הכללית, במיוחד התנגדותו לשימוש תכוף של רופאים בתרופות, התנגדותו לחיסון וקידומו העצמי בעיתונות. בשנת 1892 נשלל רישיונו כרופא. למרות זאת המשיך לעבוד כרופא וטען שיש לו את הידע הרפואי הגדול ביותר באנגליה. בשלב זה הוא גורש גם מ בגלל דעותיו לגבי אמצעי מניעה. מוהנדס קרמצ'נד גנדי, שלמד באותה תקופה משפטים בבריטניה והיה חבר באגודה הצמחונית, דיבר בזכותו של אלינסון לתמוך באמצעי מניעה, אף על פי שאישית התנגד לכך.
בשנת 1892 הקים את "חברת המזון הטבעי" מתוך כוונה לייצר ולמכור מזון בריא. הוא קנה טחנת קמח בריחיים בביתנאל גרין, וכעבור זמן קצר הוקמה מאפייה.
ספרו "לנשים נשואות" דגל בשוויון בין נשים וגברים, זכותה של אישה לבחור את גודל משפחתה ולהשתמש באמצעי מניעה. על כך הועמד לדין והורשע על פי חוק הפרסומים המגונים בשנת 1901.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוכר הערך התזונתי של לחם מלא. החברה שהקים שגשגה עקב הביקוש הגובר ללחם מלאה. לאחר מותו התרחבה החברה: נרכשו שתי טחנות נוספות נרכשו בניופורט (ויילס) ובשנת 1921 בקאסטלפורד. הטחנות עומדות עד היום.
אלינסון נפטר משחפת, בביתו שבמרילבון, ב-29 בנובמבר 1918.
מגלוצה
מגלוצה (בהונגרית: Maglóca) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם במגלוצה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 122 תושבים, ובשנת 2019 רק 108 תושבים. במגלוצה חיו 9 יהודים בשנת 1880.
משרד המלחמה (האימפריה הרוסית)
משרד המלחמה של האימפריה הרוסית (ברוסית: Военное министерство Российской империи) היה גוף מינהלי באימפריה הרוסית משנת 1802 עד 1917.
לפני משרד המלחמה
גוף צבאי ראשון שניהל את ענייניה הצבאיים של רוסיה אוזכר לראשונה בשנת 1531 אך תיעוד ראשון נמצא משנת 1535 עם הקמת פריקאז הפיקוד (Разрядный приказ). בשנת 1701 הוקם הפריקאז לעניינים צבאיים (Приказ военных дел) שבמאה ה-17 הפך לגוף צבאי מרכזי בשם "הקולגיה הצבאית".
ב-20 בספטמבר 1802 אלכסנדר הראשון חתם על מניפסט להפיכת הקולגיה הצבאית למשרד כוחות היבשה (Министерство военно-сухопутных сил) שהפך ב-24 ביולי 1808 למשרד המלחמה (Военное министерство). שר הצבא הראשון היה סרגיי ויאזמיטינוב.
לאחר ההקמה
המשרד הוקם בשנת 1802 כמשרד כוחות היבשה (Министерство Военно-сухопутных сил) במהלך הרפורמה הממשלתית של אלכסנדר הראשון. שמו שונה למשרד המלחמה בשנת 1815.
בשנת 1917 פוצל למשרד לענייני צי ומשרד הצבא. בשנת 1953 מוזגו שני המשרדים לתוך משרד ההגנה של ברית המועצות שב-1992 הוחלף על ידי משרד ההגנה של רוסיה.
מבנה
בסוף המאה ה-19 היה משרד המלחמה מאורגן באופן הבא:
בניינים
המשרד שוכן בתחילה בארמונו הקודם של הרוזן זכאר צ'רנשיוב על שדרת נהר מויקה, שנרכש על ידי אוצר המדינה עבור קולגיית הצבא בשנת 1795 (לימים הוא נבנה והפך לארמון מרינסקי).
בשנת 1824 הושכרו חלק מארמון לובנוב-רוסטובסקי (שדרת האדמירלות 12 בסנקט פטרבורג) למשרד המלחמה תמורת 63,000 רובל בשנה. ב-23 ביוני 1828 נקנה המבנה כולו על ידי משרד האוצר תמורת מיליון רובל, ובשנים 1829–1830 שופץ כדי לענות על צורכי המשרד. הוא שיכן את המשרדים העיקריים של המשרד עד לפירוקו בשנת 1918. הכניסה הראשית שמורה על ידי אריות מדיצ'י משיש לבן.
סמיר קונטאר
סמיר קונטאר (בערבית: سمير القنطار, תעתיק מדויק: סמיר אלקנטאר; 20 ביולי 1962 – 19 בדצמבר 2015) היה מחבל לבנוני דרוזי, שהשתתף בפיגוע בנהריה ב-22 באפריל 1979, שבו נרצחו בני משפחת הרן והשוטר אליהו שחר. הוא הורשע ברצח שני אזרחים ישראלים ושוטר אחד, חטיפה וניסיון לרצח, ונידון לחמישה מאסרי עולם ו-47 שנות מאסר. ב-16 ביולי 2008 השתחרר ושב ללבנון, במסגרת עסקה עם חזבאללה שכללה את החזרת גופות החיילים החטופים הישראלים אלדד רגב ואודי גולדווסר.
לאחר שחרורו שב קונטאר לעסוק בטרור בשליחות חזבאללה. ב-2015 הוכרז על ידי ארצות הברית כ"טרוריסט בינלאומי". ב-19 בדצמבר 2015 חוסל בפיצוץ בג'רמאנה, סוריה, במהלך מלחמת האזרחים שהתחוללה במדינה. יומיים לאחר מכן צבא סוריה החופשי קיבל אחריות על מותו. עם זאת, לפי חזבאללה הבניין בו שהה נפגע מטיל ששוגר על ידי חיל האוויר הישראלי.
ניסיון פיגוע באוטובוס
ב-31 בינואר 1978 יצא קונטאר, יחד עם אנשים נוספים מארגונו, לירדן דרך דמשק במטרה לחצות את נהר הירדן ולחטוף אוטובוס ישראלי באזור בית שאן ולדרוש את שחרורם של 20 מחבלים, בהם קוזו אוקמוטו. בעקבות מודיעין מוקדם שהועבר לשירותי הביטחון של ירדן נעצרו קונטאר ושותפיו וישבו בכלא הירדני בעמאן 11 חודשים, עד סוף שנת 1978.
הפיגוע בנהריה
ב-22 באפריל 1979, בהיותו בן שש עשרה וחצי בלבד, הוביל סמיר קונטאר חוליה בת ארבעה מחבלים מלבנון, שהשתייכו לחזית לשחרור פלסטין. בשעת חצות הם הגיעו בסירת גומי לנהריה וירדו לחוף. אנשי החוליה ירו על רכב משטרה, ומהירי נהרג השוטר אליהו שחר. אחר כך פרצו לדירתו של צ'רלי שפירא, שהרג בירייה אחד מהמחבלים. יתר השלושה פרצו לדירתם של בני משפחת הרן בטרם הגיעה תגבורת של כוחות משטרה. הם לקחו כבני ערובה את דני הרן בן ה-31 יחד עם בתו בת הארבע, עינת. האם, סמדר, הצליחה להסתתר בבוידעם מעל חדר השינה יחד עם בתה בת השנתיים, יעל, ושכנה.
בחילופי היריות שהיו על החוף נהרג אחד מאנשי החוליה של קונטאר. קונטאר ואיש החוליה הרביעי, אחמד אברס, נתפסו. זה האחרון שוחרר על ידי ישראל בעסקת ג'יבריל בשנת 1985, בה שוחררו 1,150 אסירים בתמורה לשלושה חיילים ישראלים.
התמיכה בסמיר קונטאר
קונטאר נשפט והורשע ברצח בני משפחת הרן (דני ועינת) ובהריגת שני השוטרים. הוא הודה במעשיו, אך לימים הביע הסתייגות מהם, ואמר בריאיון ל"מעריב" כי מוטב היה לתקוף יעדים צבאיים ולא אזרחיים. הוא גם הודה בריאיון כי הילדה עינת הרן הייתה חפה מפשע וכי היה עליו לשמור על חייה. בהזדמנויות אחרות כפר באשמה כי רצח את עינת, למרות הודאה מפורשת עליה חתם והממצאים הפתולוגיים.
בתקופת מאסרו נחשב בלבנון כשבוי מלחמה. בשנים האחרונות למאסרו, עיקר התמיכה בו הגיעה מאנשי חזבאללה או מבעלי בריתו הפוליטיים של הארגון בלבנון. זאת, על אף שקונטאר ראה עצמו אדם חילוני ודבק באידאולוגיה קומוניסטית הרחוקה מהאידאולוגיה של חזבאללה. אחיו של סמיר, בסאם קונטאר, ייצג את עניינו של אחיו בלבנון. לעומת זאת, הוריו של קונטאר התנגדו למעשהו.
רק ביולי 2008, 30 שנים לאחר הפיגוע בנהריה נחשפו פרוטוקולים ועדויות ממשפטו של הרוצח.
קונטאר זכה לתמיכתה של היבה יזבק, חברת כנסת ערבייה-ישראלית מטעם בל"ד המהווה חלק מהרשימה המשותפת.
החילופים המוצעים עם רון ארד
ב-2004 הסכימה ישראל לשחרר כ-400 אסירים בתמורה לשחרורם של איש העסקים אלחנן טננבוים ושל גופותיהם של שלושת חטופי הר דב, שהוחזקו על ידי ארגון חזבאללה מאז שנת 2000. מנהיג חזבאללה חסן נסראללה סירב לבצע את העסקה אלא אם כן היא תכלול גם את קונטאר. "תנאי חזבאללה הפכו ברורים ומוגדרים, ואנו דבקים בהם בכל הנסיבות", הצהיר נסראללה. ישראל הסכימה אז לשחרר גם את קונטאר, אבל רק לאחר שחזבאללה יספק "ראיות מוצקות" על גורלו של רון ארד, נווט חיל האוויר הנעדר בלבנון מאז שנת 1986. היות שחזבאללה לא סיפק מעולם מידע מוצק על ארד, המשיכה ישראל להחזיק בסמיר קונטאר. עם זאת, עסקת חילופי השבויים אכן יצאה לפועל.
מעודד מחילופי השבויים, הצהיר חמאס כמה ימים מאוחר יותר שאנשיו גם הם יחטפו חיילים ישראלים כדי להביא לשחרורם של אסירים פלסטינים. בה בשעה הבטיח נסראללה לתומכיו כי חזבאללה ימשיך לחטוף ישראלים עד אשר לא יישאר בבתי הכלא הישראליים "אף אסיר אחד". ב-8 ביולי 2005 פרסם "מעריב" ריאיון שערכה הכתבת חן קוטס-בר עם קונטאר בכלא הדרים. בריאיון גילה קונטאר כי עורך הדין שלו העביר לו מסר מגורמים פוליטיים בלבנון שביקשו ממנו להציג מועמדות לפרלמנט הלבנוני מטעמם. קונטאר סירב לחשוף את זהות הגורמים. הוא אמר שסירב להצעה כיוון שחשב כי אין הוא יכול למלא את התפקיד מן הכלא, וכי אינו מעוניין לנצל את מצבו כמנוף פוליטי. הוא הוסיף עוד כי הוא עוקב אחרי האירועים בלבנון באמצעות הטלוויזיה והרדיו וכי הוא מקווה כי החברה הלבנונית תהפוך בסופו של דבר לחברה חילונית ללא חלוקה עדתית.
תוכנית לבנון
בשנת 2006 הפך קונטאר לחלק מתוכנית מדינית מורכבת יותר, שאותה ניסו לקדם ראש ממשלת לבנון פואד סניורה ושליח האו"ם למזרח התיכון טריה לארסן. תוכנית זו כללה שישה שלבים:
האירועים שהובילו לשחרורו של קונטאר
ב-12 ביולי 2006 תקף ארגון חזבאללה סיור ישראלי באזור הגבול עם לבנון וחטף שני חיילים, צעד שהוביל למלחמת לבנון השנייה. הכוונה הייתה לשחררם בתמורה לסמיר קונטאר. בראיונות שניתנו אחר כך ברשת הטלוויזיה של חזבאללה אל-מנאר, ד"ר מוחמד ג'וואד ח'ליפה, שר הבריאות של לבנון, בירך את חזבאללה על "פעולותיו הכבירות" ואמר כי "ללבנון הזכות לקבל בחזרה את שבוייה ולשחררם". עלי עמאר, חבר הפרלמנט הלבנוני מטעם חזבאללה, הביע את דעתו כי "בפרט בשלב בסיסי זה בתולדות המולדת והאומה, הממשל הנוכחי היה אמור להביע סולידריות עם עמו ולתת לסמיר קונטאר לחוש כי הוא לבנוני פר אקסלנס".
כשלב מקדים לעסקה, ב-1 ביוני 2008 נסים נסר גורש ללבנון
ב-29 ביוני 2008 אישרה ממשלת ישראל, ברוב של 22 שרים מול 3, עסקת חילופי שבויים, שבה אמורים היו קונטאר ו-4 אסירים נוספים להשתחרר. בתמורה, אמורה הייתה ישראל לקבל לידיה מחזבאללה את החיילים החטופים אלדד רגב ואודי גולדווסר, וכן לקבל מידע על הנווט השבוי רון ארד.
העסקה המוצעת עוררה חילוקי דעות קשים בממשלה ובציבור הישראלי, וזאת בשל העובדה כי על פי ההערכות בעת קבלתה, שני החיילים החטופים אינם בין החיים. מתנגדי העסקה טענו כי ישראל משחררת אסירים חיים ובראשם רוצח כקונטאר, בעוד בתמורה היא מקבלת גופות, ובכך מסכנת עיקרון חשוב של 'חיים תמורת חיים ומתים תמורת מתים' וגורמת לכך שבעתיד לא תהיה לארגוני הטרור מוטיבציה לשמור את הישראלים שבידם בחיים. מצדדי העסקה טענו כי על מנת למנוע הישנות מקרה טראגי נוסף, כפי שהתרחש במקרה רון ארד, יש לאשר את העסקה למרות המחיר הכבד. מול אלה שסברו שאסור לשחררו ללא קבלת מידע על רון ארד, היו המצדדים בשחרורו, שנימקו זאת בכך שעצם החזקתו היווה גורם לחזבאללה לחטוף חיילים על מנת לשחררו, ואילו היו משחררים אותו בעבר, היו מונעים בכך את חטיפות החיילים בצפון.
בישיבתה ב-15 ביולי 2008 אישרה ממשלת ישראל סופית את עסקת החילופין, וזאת למרות העובדה כי גורמי הביטחון הכריזו כי אין בדו"ח של חזבאללה לגבי רון ארד דבר חדש, השר בנימין בן אליעזר טען כי העניין סביב ארד היה "מריחה אחת גדולה".
ב-16 ביולי 2008 שוחרר סמיר קונטאר ללבנון במסגרת עסקת החילופים בין ישראל לחזבאללה, והתקבל בטקס חגיגי בביירות בלבנון על ידי מזכ"ל חזבאללה, השיח' חסן נסראללה. במהלך האירוע הצהיר קונטאר שהוא ישוב לפלסטין באמצעות נשק ההתנגדות. למחרת שחרורו מהכלא, עלה קונטאר לקברו של עימאד מורנייה, קצין המבצעים הראשי של חזבאללה שנהרג בפיצוץ מטען במכוניתו בדמשק בפברואר 2008.
קונטאר הופיע ברשימת האישים, שפרסם משרד הביטחון של ממשלת הממלכה המאוחדת, שכניסתם לבריטניה אסורה.
חזרה לטרור
מאז שחרורו פעל קונטאר לעידוד חטיפתם של חיילים ישראלים. בכנס למען האסירים ברצועת עזה ששודר בלוויין, אמר קונטאר:. עם שחרורו של החייל גלעד שליט מן שבי החמאס, התראיין קונטאר לתחנת הרדיו אלנור של חזבאללה וקרא לארגונים הפלסטינים לחטוף עוד חיילים, כדי להביא לשחרורם של האסירים שנותרו כלואים בישראל.
קונטאר והגולן
מאז 2008 פעל קונטאר בצורות שונות, למען השבת הגולן לריבונות סורית. בנובמבר 2008 הוא הגיע אל גבעת הצעקות, מהצד הסורי של הגבול, ושלהב כ-500 מתושבי הכפרים הדרוזיים מג'דל שמס, מסעדה, בוקעתא ועין קנייא, כאשר הוא מבטיח להם:. בקיץ 2014 הגיע מידע מהדרוזים בגולן, כי קונטאר פועל להקמת תא חזבאללה בגולן הסורי, במטרה להחדיר לישראל מחבלים משטחה של סוריה.
בספטמבר 2015 הודיעה מחלקת המדינה של ארצות הברית כי קונטאר הוכנס לרשימת הטרור השחורה, ומאותו רגע הוא הוגדר "טרוריסט בינלאומי".
מותו
בליל 19 בדצמבר 2015 הותקף בניין בג'רמאנה שמדרום לדמשק. בתקיפה זו נהרג קונטאר יחד עם עוד שבעה פעילי טרור. לפי הערכות שפורסמו בכלי התקשורת, קונטאר ומפקדי חזבאללה חוסלו בעת שתכננו פיגוע טרור נגד ישראל.
רשות השידור של משטר אסד האשימה "טרוריסטים" שחיסלו את קונטאר בטילים, תוך ציון שזה קשור לתמיכת מדינות המפרץ וישראל ב"טרוריסטים". צבא סוריה החופשי קיבל אחריות לחיסול קונטאר ב-21 בדצמבר 2015 ופרסם סרטון ברשתות החברתיות. לטענת חזבאללה, חיל האוויר הישראלי ערך את התקיפה. הצבא הסורי החופשי טען כי חזבאללה משקר אודות מעורבות כביכול של חיל האוויר הישראלי. כחודשיים לאחר האירוע, אמר חבר הכנסת עמר בר-לב שמדובר בהצלחה ישראלית והוסיף: "כאשר נשאלתי אם מדובר בפעולה ישראלית אמרתי שלא אכנס לפעולות מבצעיות. כל חיסול וכל מחבל שמוצא את מותו הוא מבורך ולא משנה אם לנו היה יד בכך או לאו."
אלגברת ז'ורדן
אלגברת ז'ורדן היא אלגברה לא אסוציאטיבית (מעל חוג אסוציאטיבי), שבה פעולת הכפל, שנסמן כאן ב-, מקיימת את שתי האקסיומות ו- . בשפה של אופרטורי הכפל מימין ומשמאל, אפשר לבטא אקסיומות אלה כך: \ L_x=R_x ו-. כל אלגברה אלטרנטיבית קומוטטיבית היא אלגברת ז'ורדן, וכל אלגברת ז'ורדן היא בעלת חזקה אסוציאטיבית בהחלט.
מבנה זה הוגדר על ידי הפיזיקאי פסקואל יורדן (Pascual Jordan) בניסיון ליצור מסגרת מופשטת למכניקת הקוונטים, והוא קרוי על-שמו. אף על פי שהניסיון נכשל, נמצא שאלגברות ז'ורדן קשורות למבנים חשובים אחרים במתמטיקה, ובפרט לאלגברות לי ספורדיות.
היסטוריה
על-פי פרשנות קופנהגן של מכניקת הקוונטים, הגדלים הנצפים בטבע הם תוצאת הפעלתן של מטריצות הרמיטיות (או באופן כללי יותר, אופרטורים צמודים לעצמם על מרחב הילברט). לאוסף הזה של מטריצות יש חיסרון בולט: המכפלה של שתי מטריצות הרמיטיות איננה הרמיטית.
בראשית שנות השלושים ניסה הפיזיקאי פסקואל יורדן לבנות מערכת אלגברית שאבריה יהיו שווי-הערך של המטריצות ההרמיטיות, ללא המעטפת של אלגברת המטריצות הסטנדרטית. אם \ x,y הן מטריצות הרמיטיות אז גם היא מטריצה הרמיטית. יורדן הבחין שהפעולה החדשה מקיימת את האקסיומות שהוזכרו במבוא, וביקש לבנות אלגברות שיקיימו את האקסיומות האלה, בלי להיעזר בפעולת הכפל הרגילה, האסוציאטיבית.
דוגמאות
מכל אלגברה אסוציאטיבית (ואפילו רק אלטרנטיבית מימין) A אפשר לבנות אלגברת ז'ורדן A^+, על ידי פעולת האנטי קומוטטור \ \bullet שהוגדרה לעיל. האלגברה A^+ פשוטה אם ורק אם A פשוטה, ונילפוטנטית אם ורק אם A נילפוטנטית. (אם 2 אינו הפיך באלגברה, מגדירים, אף על פי שבמקרה זה הקשר בין האלגברה המקורית לחדשה אינו הדוק כל-כך).
אלגברות המשוכנות באלגברות מהצורה A^+ נקראות אלגברות מיוחדות (special). (בדומה למשפט ארטין על אלגברות אלטרנטיביות, כל אלגברת ז'ורדן הנוצרת על ידי שני איברים היא מיוחדת). מטרתו המיידית של יורדן הייתה למצוא אלגברות ז'ורדן שאינן מיוחדות; כדי לנסח מחדש את מכניקת הקוונטים, יורדן נזקק לאלגברות כאלה בעלות ממד שאינו חסום.
בניה נוספת מתקבלת מכל אלגברה אסוציאטיבית עם אינוולוציה: אוסף האיברים הסימטריים, שבדרך כלל אינו סגור לכפל, סגור תחת פעולת האנטי-קומוטטור.
מיון
האלגברות משלוש המשפחות הראשונות, כמו גם אלגברות הספין, כולן מיוחדות. מאידך, אלגברת קיילי (ובאופן כללי יותר, כל אלגברת אוקטוניונים), היא אלגברה אלטרנטיבית שאיננה אסוציאטיבית, ולכן לא היה ברור האם האלגברה בקבוצה האחרונה היא מיוחדת (בכך שהיא מתקבלת מאלגברה אסוציאטיבית), או לא. מעט אחר-כך הוכיח המתמטיקאי אדריאן אלברט שקבוצת המטריצות ההרמיטיות מסדר 3 מעל אלגברת אוקטוניונים איננה מיוחדת. אלגברות אלה (ואלו ההופכות לכאלה לאחר הרחבת סקלרים) נקראות היום אלגברות אלברט, על-שמו. כולן אלגברות פשוטות, ממימד 27.
מאוחר יותר, ב-1963, התברר שקיימות זהויות (ממעלה 8 או יותר) שאותן מקיימת כל אלגברה מיוחדת (ובפרט המטריצות ההרמיטיות), ואשר אלגברת אלברט אינה מקיימת . אם יורדן היה יודע על אקסיומות חדשות אלה וכולל אותן בהגדרה שלו, התוצאה הייתה שכל אלגברת ז'ורדן מממד סופי חייבת להיות מיוחדת. אבל גם עם ההגדרה המקלה יותר, הממד הקטן של אלגברות אלברט אינו מאפשר להגשים את החזון של יורדן, לפתח תאוריה אלגברית נטולת מטריצות של המטריצות ההרמיטיות.
תורת המבנה במימד סופי
כמו בתורת המבנה של חוגים אסוציאטיביים, לאלגברת ז'ורדן מממד סופי יש רדיקל נילי, שהוא האידיאל הנילי הגדול ביותר; הרדיקל הנילי הוא נילפוטנטי, ולכן הרדיקלים שווים. חוג המנה ביחס לרדיקל הוא סכום ישר של אלגברות ז'ורדן פשוטות. באלגברות ז'ורדן מתקיימת גרסה של המשפט העיקרי של ודרברן: אם ספרבילית, אז יש תת-אלגברה B שהיא איזומורפית למנה, וכך ש- (סכום ישר של מרחבים וקטוריים).
המיון של אלגברות ז'ורדן פשוטות מממד סופי מעל שדה סגור אלגברית (ממאפיין שונה מ-2) הושלם בידי נתן ג'ייקובסון בשנות ה-50, והוא דומה באופיו לזה שהתקבל על ידי ז'ורדן, פון-ניומן וויגנר. בעשורים הבאים הוכיח ג'ייקבסון משפטי מיון נוספים, מעל שדה כללי (ממאפיין שונה מ-2). משפטים אלה תארו כיצד לבנות אלגברה פשוטה מאלגברה עם חילוק, אבל לא הוסיפו פרטים על האלגברות עם חילוק עצמן.
פירוק פירס
לדוגמה, אם A אלגברה אסוציאטיבית עם אידמפוטנט e, אז e הוא אידמפוטנט גם באלגברת ז'ורדן A^{+} המתאימה ל-A, ומרכיבי הפירוק המתאימים הם.
תורת המבנה המודרנית
בראשית שנות השמונים המשיך יפים זלמנוב את מלאכת המיון הרבה מעבר למה שהיה ידוע קודם לכן. בהמשך קישר זלמנוב עבודות אלה לאלגברות לי ולחבורות מפותלות, ופתר את בעיית ברנסייד המצומצמת; על עבודה זו זכה זלמנוב במדליית פילדס.
רדיקלים
באלגברות ז'ורדן מוגדרת פעולה טרנארית המכונה 'מכפלה משולשת':. איבר \ a\neq 0 המקיים כי a^2=0 וגם הוא "מחלק אפס מוחלט" (יש המכנים איברים אלו "איברים טריוויאליים"). במאפיין שונה מ-2, ניתן לאפיין מחלקי אפס מוחלטים כך: איבר \ a\neq 0הוא מחלק אפס מוחלט אם ורק אם a^2=0 וגם לכל b\in J. אם קיימים מחלקי אפס מוחלטים, האלגברה מנוונת. בכל אלגברת ז'ורדן יש רדיקל לא מנוון (שנקרא לעיתים גם רדיקל מק'רימון), שהוא האידיאל הקטן ביותר שחוג המנה ביחס אליו אינו מנוון. עבור אלגברות ז'ורדן ממימד סופי, הרדיקל הלא מנוון שווה לרדיקל הנילי, הוא סכום האידיאלים הניליים באלגברה. כל אלגברת ז'ורדן לא מנוונת היא מכפלה תת-ישרה של אלגברות ז'ורדן ראשוניות לא מנוונות. הרדיקל הלא מנוון של אלגברת ז'ורדן מכיל את הרדיקל הראשוני של J, ומוכל ברדיקל הפרימיטיבי למחצה שלה (חיתוך כל האידיאלים הפרימיטיביים). מכאן אפשר להסיק שאלגברת ז'ורדן פשוטה אינה מנוונת.
תמיד מתקיים כי הרדיקל הראשוני מוכל ברדיקל מק'רימון, שמוכל ברדיקל הפרימיטיבי למחצה; זה האחרון נילי כאשר עוצמת שדה הבסיס גדולה מממד האלגברה כמרחב וקטורי מעליו (בדומה למתרחש באלגברות אסוציאטיביות). אם A אלגברה אסוציאטיבית, אלגברת ז'ורדן המתאימה לה \ A^+ היא לא מנוונת, אם ורק אם A ראשונית למחצה, והרדיקל הלא מנוון של \ A^+ הוא הרדיקל הראשוני של A.
מיון האלגברות הראשוניות
זלמנוב הוכיח שאלגברת ז'ורדן הפשוטה היחידה (לאו דווקא מממד סופי) שאינה מיוחדת, היא אלגברת אלברט מממד 27. הוא מיין אלגברות ז'ורדן פרימיטיביות, ולבסוף את האלגברות הראשוניות שאינן מנוונות. הדיכוטומיה הנובעת ממיון זה קשורה קשר הדוק לדיכוטומיה המתקיימת עבור אלגברות אלטרנטיביות פשוטות: הן מיוחדות, או מממד 8 מעל המרכז. מן המיון הזה נובע שכל אלגברת ז'ורדן ראשונית לא מנוונת היא מיוחדת, או חוג אלברט (כלומר, הופכת לאלגברת אלברט לאחר מיקום מרכזי). בפירוט, אלגברת ז'ורדן ראשונית לא מנוונת J משתייכת לאחת מבין ארבע המשפחות הבאות:
זלמנוב המשיך ותיאר אלגברות ז'ורדן ראשוניות לא מנוונות המקיימות זהויות פולינומיות. עד כדי מיקום מרכזי, מדובר באלגברות ז'ורדן פשוטות מרכזיות או באלגברות ז'ורדן המתאימות לתבניות ביליניאריות סימטריות לא מנוונות. מיון זה משחק תפקיד משמעותי בהוכחת הנילפוטנטיות המקומית של אלגברות לי המקיימות זהויות פולינומיות ונפרשות על ידי איברים נילפוטנטיים, תוצאה העומדת בבסיס פתרון בעיית ברנסייד המצומצמת.
משפטי מיון דומים תקפים גם לגבי זוגות ז'ורדן.
אלגברות ז'ורדן עם חילוק
באלגברת ז'ורדן מסמנים (כאשר ). זהו אופרטור 'הכפל החיצוני' באיבר, בהתאם למכפלה המשולשת שהוגדרה לעיל:. איבר x הוא הפיך אם קיים איבר y כך ש-. במקרה זה האופרטור \, U_x הפיך, וההפכי y הוא האיבר. אלגברת ז'ורדן שבה כל האיברים הפיכים היא אלגברה עם חילוק. משפטי המיון של זלמנוב כוללים בין היתר את המיון של אלגברות ז'ורדן עם חילוק לארבע משפחות: (1) האלגברה \, D^+ כאשר D אלגברת חילוק אסוציאטיבית; (2) האלגברה \, Sym(D,*) כאשר D אלגברת חילוק אסוציאטיבית עם אינוולוציה *; (3) אלגברת ז'ורדן-קליפורד של תבנית ריבועית q כאשר לא איזוטרופית; (4) אלגברת אלברט של תבנית קובית לא איזוטרופית.
אלגברת ז'ורדן החופשית
אלגברת ז'ורדן החופשית FJ (על קבוצת משתנים כלשהי) היא האלגברה הלא-אסוציאטיבית החופשית המקיימת את זהויות ז'ורדן; כל אלגברת ז'ורדן היא תמונה הומומורפית של אלגברת ז'ורדן חופשית כלשהי. שני אידיאלים חשובים של אלגברת ז'ורדן החופשית הם, של כל הזהויות של אלגברות מיוחדות ו-, של הזהויות של חוגי אלברט. רדיקל מק'רימון של אלגברת ז'ורדן החופשית ביותר משני יוצרים איננו טריוויאלי (בפרט, אלגברת ז'ורדן החופשית על שלושה יוצרים ומעלה איננה תחום). יתרה מזאת, הוא שווה לחיתוך S\cap T. המנה FJ/S היא אלגברת ז'ורדן המיוחדת החופשית, ומתברר שהיא מיוחדת בעצמה.
אלגברות ז'ורדן לא קומוטטיביות
אלגברות ז'ורדן לא קומוטטיביות מוגדרות על-פי זהות הגמישות והזהות, כאשר \ L_x ו-\ R_x הן פעולות הכפל משמאל והכפל מימין ב-x, בהתאמה (בנוכחותה של זהות הגמישות, כל הנחה על-כך ש- \ L_x או \ R_x מתחלף עם \ L_{x^2} או \ R_{x^2} גוררת את כל האחרות). לכל x, הפעולות מתחלפות כולן זו עם זו, ולכן יש לאלגברה חזקה אסוציאטיבית בהחלט. כל אלגברה ריבועית גמישה (כגון אלגברות קיילי-דיקסון) היא אלגברת ז'ורדן לא קומוטטיבית.
נניח שהמאפיין של שדה הבסיס שונה מ-2. האלגברה A היא אלגברת ז'ורדן לא קומוטטיבית אם ורק אם היא גמישה, ו-\ A^+ (שבה מוגדר הכפל לפי ) היא אלגברת ז'ורדן (קומוטטיבית). בכל אלגברה עם פעולה אנטי-סימטרית מתקיים \ x^2=0 ו-, ולכן כל אלגברה כזו היא אלגברת ז'ורדן לא קומוטטיבית. בפרט, כל אלגברת לי בינארית (ולכן כל אלגברת מלצב, ובוודאי כל אלגברת לי) היא אלגברת ז'ורדן לא קומוטטיבית.
אף על פי שבאלגברות ז'ורדן לא קומוטטיביות ממד סופי יש רדיקל נילי, הן אינן מקיימות גרסה של המשפט העיקרי של ודרברן.
במאפיין אפס, כל אלגברת ז'ורדן לא קומוטטיבית פשוטה היא (1) אלגברת ז'ורדן, (2) אלגברה גמישה ריבועית, או (3) אלגברה קוואזי-אסוציאטיבית (האחרונות מתקבלות מאלגברה אסוציאטיבית מהדפורמציה ).
מבנים נוספים
מאז שנות השישים של המאה העשרים הופיעו בספרות המחקר מערכות אלגבריות דומות לאלגברות ז'ורדן. בין אלה אפשר למנות: אלגברות ז'ורדן ריבועיות (המאפשרות הכללה לחוג בסיס כלשהו, לרבות בעל מאפיין 2), מערכות ז'ורדן משולשות, זוגות ז'ורדן וסופר-אלגברות ז'ורדן.
אופוסום חינני
אופוסום חינני (שם מדעי: Gracilinanus) הוא סוג של אופוסום קטן שכולל 7 מינים החיים באמריקה הדרומית. הסוג הוקם בשנת 1989 והמינים שבו נחשבו קודם לכן כשייכים לסוג אופוסום עכברי. בעבר האופוסום החינני הכיל 14 מינים, אולם בתחילת המאה ה-21 מחצית מתוכם הועברו לסוגים עצמאיים: אופוסום חבוי, אופוסום הצ'אקו ואופוסום עכברי קלינובסקי.
תיאור
מבחינת טווח מידות גוף, האופוסום החינני ממוקם באמצע בתוך הסוגים הקטנים במשפחה: אורך הגוף של המינים בסוג: 18.5-6.7 ס״מ, אורך הזנב: 17-7 ס״מ ומשקלם 10–58 גרם; רובם בגודל עכבר או פחות מכך. הגוף קומפקטי ועגלגל עם ראש גדול ומשולש, עיניים גדולות ובולטות, שפם ארוך ואוזניים עגולות רחבות. הידיים והרגליים חשופים ודקיקים, הזנב דקיק וארוך טיפה מן הגוף עם יכולת לפיתה טובה. הפרווה של האופוסום החינני צפופה, קצרה ורכה, וצבעה נע בין חלודה לכתמתם, חום אפרפר, ואפור חיוור. יש לעיתים קרובות הבדלים בצביעה באזורים שונים בגוף. הצד התחתון של האופוסום בהיר מיתר הגוף ונע בין קרם-שמנת לצהבהב חיוור. לראש צביעה אופיינית לסוגי האופוסום הקטנים: פנים אפרפרות או חומות, טבעות שחורות גדולות סביב העיניים, כתמים צהובים או כתומים ליד האוזניים ובסנטר, חוטם חיוור ואף אדמדם. האזורים החשופים מפרווה דוגמת האוזניים, הידיים, הרגליים והזנב בצבע ורוד כהה או בהיר. המינים בסוג נבדלים זה מזה בצביעה שונה, בגודל הכתמים או באורך זנב. הנקבות חסרות כיס אמיתי.
תפוצה ואקולוגיה
מיני האופוסום החינני אנדמים לאמריקה הדרומית, ומצויים בעיקר במדינות: ברזיל, פרו, בוליביה ווונצואלה, עם נוכחות מועטה בקולומביה, שילד גויאנה ופרגוואי. בית הגידול שלהם כולל סוואנה עשבונית, ביצתית או מיוערת למחצה, לצד יערות הרריים לחים ויערות ננסיים בגובה רב, יערות גשם חופיים ויערות פתוחים ודלילים. הם נעדרים מאזור יער האמזונס.
האופוסומים החיננים פעילים בעיקר בשעות הלילה וחיים בגפם. את שעות הים הם מבלים בשינה בקינים עשויים מעלים וזרדים. הם מבלים את מרבית זמנם על העצים ויורדים מדי פעם לקרקע. האופוסומים אוכלי-כל, וניזונים בעיקר מחסרי חוליות ופירות. הנקבה ממליטה שגר של 6–15 גורים שנתלים על 11–15 הפטמות שלה.
אחדים מהמינים בסוג מסוגלים להתחזות למתים כאשר הם מאוימים. האיום העיקרי על האופוסומים הוא בירוא יערות שמוביל לפגיעה הרסנית בבית הגידול שלהם. הם מסוגלים לחיות במידה מסוימת במטעי קפה.
מינים
הסוג כולל 7 מינים:
מרלין
מֶרְלִין (באנגלית: Merlin) הוא דרואיד ומכשף רב עוצמה המופיע במחזור אגדות המלך ארתור. התיאור המקובל של הדמות נכתב לראשונה ב"היסטוריה רגום בריטניה" לג'פרי ממונמות', שמהווה למעשה מיזוג של דמויות היסטוריות ואגדתיות קודמות.
גרסתו של ג'פרי לדמות התפשטה במהרה ונעשתה אהודה במיוחד, וכותבים מאוחרים יותר הרחיבו אותה והעמיקו את דימויו של המכשף. על פי המסורת המקובלת, הוא נולד כבנם של אינקובוס ובת-תמותה וכוחותיו נובעים מלידה ייחודית זו. הוא גדל, נעשה מלומד, הוגה את התוכנית להביא ללידתו של ארתור ומוציאה אל הפועל בעזרת כשפיו. בהמשך, מרלין משרת כיועצו של המלך עד שהוא נופל קורבן לכשפיה של גבירת האגם ונהיה לאסירה.
מקורות הדמות
ג'פרי ממונמות' שילב סיפורים קיימים על אודות מירדין וילט (מרלינוס קלדוננסיס), תמהוני צפוני חסר כל קשר למלך ארתור, עם סיפורים על אאורליוס אמברוזיוס, גרסה בדיונית למצביא ההיסטורי אמברוזיוס אאורליאנוס, כדי ליצור את הדמות אותה הוא כינה מרלין אמברוזיוס. לראשון לא היה דבר במשותף עם ארתור והוא פעל ימים הרבה לאחר תקופת מלוכתו. סיפורו הוא סיפורו של פייטן שיצא-מדעתו לאחר שחזה במוראות המלחמה, נאמר שהוא נמלט מהחברה האנושית כדי להפוך ל"איש-הפרא מהיערות" בשלהי המאה השישית לספירת הנוצרים. דמות זו הייתה לבלי ספק במוחו של ג'פרי שעה שהוא כתב את יצירתו המוקדמת ביותר המצויה בידינו, "נבואות מרלין" (Prophetiae Merlini), שלטענתו כללה את דבריו האמיתיים של המטורף האגדי. חוקר ימי הביניים גסטון פריס העלה את האפשרות שמונמות' שינה את השם למרלינוס במקום הגרסה הלטינית המקובלת, מרדינוס, כדי להימנע מדמיון למילה הצרפתית merde, שמשמעה צואה.
מרלינוס קלדוננסיס, מירדין וילט
גרסה לאגדה זו נשתמרה בכתב-יד בן המאה החמש-עשרה, בסיפור הנקרא "Lailoken and Kentigern". על פי ההתרחשויות בסיפור זה, קנטיגרן הקדוש פוגש בחורבה נטושה מטורף שעיר ועירום המכונה ליילוקן, אם כי יש הקוראים לו מרלינום או מרלין, המכריז שכעונש על חטאיו, נגזר עליו לנדוד בחברתן של מפלצות. הוא מוסיף שהוא היה לסיבת מותם של כל אותם אנשים שנהרגו בקרב שנערך "במישור שבין לידל וקרוואנוק." לאחר שסיים לגולל את סיפורו, המטורף קופץ ממקומו ונמלט מנוכחות הקדוש בחזרה אל השממה. הוא מופיע שוב מספר פעמים בסיפור עד שלבסוף הוא מופיע ומבקש מהקדוש לחם קודש, ומתנבא שהוא עומד לחוות מוות משולש. לאחר היסוס מה, הקדוש נענה לבקשת המטורף, ובמשך היום הוא אכן נתפס בידי רועי-הצאן של המלך מלדרד, המכים אותו באלות, ולבסוף משליכים אותו אל נהר הטוויד, שם גופתו משתפדת על מוט, ובכך מתגשמת נבואת המטורף.
ע"פ ההיסטוריון והחוקר ג'ון מתיוס, ששימש יועץ היסטורי לסרט "מרלין" בכיכובו של קלייב אוון, מדובר בלוחם ומלך בצפון אנגליה, מנהיגם של הפיקטים. מנהיג לוחמני שלחם בקרב ההיסטורי של ארדריד ב-573, קרב עקוב מדם בין ילידי גוגלד השייכים "לדרום הישן" לבין הפולשים האיריים. לדבריו "על-פי המקורות, מלך או נסיך ששמו מירדין לקח חלק בקרב וראה חלק מבני משפחתו מתים בקרב הזה, והדבר ערער את נפשו, לכן לאחר מכן הלך לגור לבדו ביער קאלידון בגבול הסקוטי" אגב בסרטו של קלייב אוון, מופיע גרסה מעוררת מחלוקת לפיה שורשיו של מרלין היו רומים.
בספרות הוולשית ישנן דוגמאות רבות לספרות נבואית, החוזה את הניצחון הצבאי של כל העמים הקלטיים בבריטניה הגדולה שייאחדו שורות ויגרשו את האנגלים - ומאוחר יותר את הנורמנים - בחזרה אל הים. חלק מיצירות אלה הוכרזו כנבואותיו של מירדין; אחרות לא, כמו למשל ה-"Armes Prydein". מרלין פראי ומתנבא זה הופיע גם אצל ג'פרי ממונמות' ב-"ויטה מרליני" הנראית כעיבוד קל של מספר שירים על מירדין.