cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fearless
הלחנה וכתיבה
את הבלדה "Breathe" מלווים כלי מיתר, וסוויפט שרה בה על אהבה שהשתבשה. השיר הוא שיתוף פעולה בינה לבין קולבי קאליי, שנוצר לאחר העניין שגילתה סוויפט באלבום הבכורה של קאליי, Coco (2007). השתיים קבעו מפגש כתיבה, בסמוך להופעה של קאליי בנאשוויל, בו הלחינו את השיר על האובדן שחשה סוויפט לאחר שחבר קרוב עזב אותה. מאוחר יותר הקליטו את השיר וקאליי סיפקה קולות רקע. "Tell Me Why" קיבל השראה ממאהב איתו אף פעם לא הייתה במערכת יחסים רומנטית רשמית. זועמת מההתנהגות המזלזלת והלא-עקבית שלו כלפיה, נכנסה בסערה לביתה של רוז, ופרקה בפניה את הסיפור. היא תיארה כיצד נמאסו עליה הגישה שלו והפערים בין דבריו לבין מעשיו, לצד בעיות אחרות. מתוך השיחה ביניהן, יצרו סוויפט ורוז את השיר. את השיר "You're Not Sorry" כתבה סוויפט לאחר התמוטטותה של מערכת יחסים בשל שקרים וסודות שהוסתרו ממנה. השיר הוא בלדת כוח עם השפעות של מוזיקת רוק; הוא מתחיל עם פסנתר ומתקדם לגיטרות חשמליות באמצע השיר. סוויפט פיתחה עלילה בדיונית עבור השיר "The Way I Loved You", העוסק בהעדפת מערכות יחסים מסובכות, וביקשה לכתוב את השיר עם ריץ'. הוא היה מסוגל להזדהות עם העלילה, בשל היותו האדם המסובך הדרך כלל במערכות יחסים. השניים פנו לשיר משתי זוויות שונות תוך כדי כתיבתו. "Forever & Always" היה תוספת של הרגע האחרון לאלבום, ונכתב זמן קצר לפני שלב המאסטרינג והדפסת ספרוני ה-CD. סוויפט כתבה את הרצועה על הנפילה של מערכת היחסים שלה עם ג'ו ג'ונאס. השיר נכתב לאחר שהבחינה בהתרחקות האיטית של ג'ונאס ממנה ותהתה למה. ג'ונאס סיים מאוחר יותר את מערכת היחסים עם סוויפט לטובת השחקנית קמילה בל, אותה פגש על הסט של צילומי הקליפ לשיר "Lovebug" של האחים ג'ונאס. אף על פי שהשיר נכתב מאוחר מאוד, סוויפט החליטה שהיא רוצה להתייחס לפרידה באמצעות מוזיקה, בשל היותה חוויה דרמטית בחייה. את השיר "The Best Day" הקדישה סוויפט לאימהּ, אנדריאה. השיר הוא בלדה מאופקת, והוא השיר היחיד באלבום שנכתב בצורת בית פשוט, ללא פזמון. היא חיברה אותו בזמן סיבוב ההופעות בקיץ של שנת 2007, והקליטה אותו ללא ידיעתה של אימה כיוון שהחליטה להעניק לה אותו כמתנת חג המולד. היא הרכיבה קטעים מסרטי וידאו ביתיים, ויצרה קליפ איתו הפתיעה את אימה בערב החג. אנדריאה לא הייתה מודעת בהתחלה לכך שסוויפט שרה את הרצועה; ברגע ששמה לב, פרצה בבכי. סוויפט החליטה לכלול את השיר באלבום כיוון שרצתה להתייחס לעובדה שאימה הייתה החברה הטובה ביותר שלה בתהליך הכנת האלבום. "Change" נכתב על ידי סוויפט על התקוות והשאיפות שלה להצליח, אף על פי שהייתה חתומה בחברת התקליטים הקטנה ביותר בנאשוויל. לאחר שהרגיעה את עצמה שהמצב יהיה שונה בעתיד, כתבה את תחילת השיר. היא הניחה את השיר לא גמור, מחכה לאירוע יוצא דופן שיעורר את השלמתו. היא השלימה את הרצועה יום לאחר זכייתה בפרס האופק בטקס פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי 2007, וראתה את סקוט בורצ'טה, הנשיא של ביג משין רקורדס, בוכה.
שם האלבום, עטיפתו והוצאתו
לאחר שהרצועה הראשונה, "Fearless", הייתה מוכנה, התלבטה סוויפט לגבי ההגדרה האישית שלה למילה. עבורה, "להיות חסר פחד לא אומר שאתה לא פוחד לגמרי וזה לא אומר שאתה חסין מכל פגע. זה אומר שיש לך הרבה פחדים, אבל אתה קופץ בכל מקרה". לאחר שעברה על שאר השירים באלבום, היא מצאה שהאלמנט הזה נוכח בכולם והחליטה לקרוא לאלבום Fearless.
בדומה לאלבום הבכורה, גם באלבום זה הייתה סוויפט מעורבת מאוד בעיצוב עטיפת האלבום. התמונות באלבום צולמו על ידי ג'וזף אנתוני ברקר, אש ניואל ושריל נילס ועל העטיפה והעיצוב הגרפי הייתה אחראית לין אן ריימי. האלבום יצא ב-11 בנובמבר 2008 בארצות הברית ובקנדה, וב-15 בנובמבר 2008 באוסטרליה. האלבום יצא מחדש ב-27 בפברואר 2009 באוסטרליה במהדורה מוגבלת עם רצועות בונוס מתוך אלבום הבכורה ויצירות אמנות חדשות. מהדורה בינלאומית יצאה ב-2 במרץ 2009 בספרד, ובמדינות רבות אחרות בשבועות שלאחר מכן.
מהדורת הפלטינה
סוויפט החלה כבר ליצור שירים עבור אלבומה הבא, Speak Now (2010), אך היא הרגישה שחלק מהם לא מתאימים לרעיון של האלבום הבא, אלא יותר עבור Fearless. מתוך רצונה להוציא אותם, החלה סוויפט להרהר ברעיון של הוצאה מחודשת של האלבום עם השירים. בשילוב עם העובדה שמעריצים רבים כמהו לחומר חדש וחלקם גילו רק באותה העת את המוזיקה שלה, היא החליטה להוציא את האלבום מחדש.
ההוצאה המחודשת - מהדורת הפלטינה - יצאה ב-26 באוקטובר 2009. היא כללה את גרסת הכיסוי היחידה שסוויפט הכניסה לאלבום אולפן - השיר "Untouchable" מהאלבום השני של להקת הרוק האמריקאית לונה היילו. סוויפט שינתה את השיר הן מבחינת מוזיקלית והן מבחינת המילים; היא שינתה את מנגינות הבתים באופן משמעותי ועיבדה מחדש את השיר תוך שמירה על הפזמון. סרטון של סוויפט מבצעת את השיר עלה ליוטיוב וזכה לפופולריות, מה שהוביל את בורצ'טה לשכנע את סוויפט להקליט את השיר להוצאה המחודשת. חברי לונה היילו הסכימו להכללת גרסת הכיסוי בהוצאה המחודשת בשל הפופולריות וההצלחה המסחרית של סוויפט ואף העניקו לה קרדיט על כתיבת השיר. עיבוד מחודש נעשה גם לשיר "Forever & Always", בו סוויפט החליפה את הגיטרה בפסנתר.
במהדורת הפלטינה רקע העטיפה שונה מלבן (בהוצאה המקורית) לשחור, והיא כללה תקליטור ו-DVD. בתקליטור היו שישה שירים נוספים -, "Untouchable", ,   - שמוקמו לפני השירים המקוריים מהאלבום. ה-DVD כלל וידאו קליפים ("Change", "Love Story",  ו-). קטעי וידאו מאחורי הקלעים (לשלושת האחרונים), למעלה מחמישים תמונות (שצולמו על ידי אוסטין סוויפט, אחיה הצעיר של סוויפט), קטעי וידאו מאחורי הקלעים ממהופעה הראשונה של Fearless Tour, ו-"Thug Story" (וידאו עם הראפר טי-פיין "Love Story").
קידום
כדי לקדם את מכירת האלבום, הוציאה סוויפט ארבעה סינגלים שיווקיים, שיצאו במסגרת "ספירה לאחור עד Fearless". הסינגל השיווקי הראשון, "Change", יצא ב-8 באוגוסט 2008. השיר נכלל גם בפסקול שהוציאה AT&T בשם AT&T Team USA Soundtrack. הסינגל השיווקי הבא, "Fearless", יצא ב-14 באוקטובר 2008. הסינגל השיווקי שאחריו, "You're Not Sorry", יצא ב-28 באוקטובר 2008. הסינגל השיווקי הרביעי והאחרון, "You Belong with Me", יצא ב-4 בנובמבר 2008.ב-8 ביוני 2008 הופיעה סוויפט בתוכנית Stripped שבערוץ Clear כדי לקדם את מכירות האלבום. שתיים מההופעות נכללו מאוחר יותר בגרסה הבלעדית של טארגט למהדורת הפלטינה של האלבום.
סיבוב ההופעות
Taylor Swift: Journey to Fearless, סרט טלוויזיה המכיל 13 הופעות מתוך סיבוב ההופעות, שודר באוקטובר 2010 ויצא לאור שנה לאחר מכן ב-DVD וב-Blu-ray.
סינגלים
"Love Story" יצא לאור כסינגל המוביל מהאלבום ב-12 בספטמבר 2008 באמצעי הפצה דיגיטליים. השיר זכה לשבחים רבים ממבקרי מוזיקה שהחמיאו על סגנון הכתיבה של סוויפט ועל העלילה של השיר. השיר זכה להצלחה בינלאומית. זהו אחד משיריה הנמכרים ביותר של סוויפט; 6.5 מיליון עותקים ממנו נמכרו ברחבי העולם נכון לינואר 2010, מה שהפך אותו לאחד הסינגלים הנמכרים ביותר בכל זמנים. בארצות הברית, מכר "Love Story" מעל 5.8 מיליון הורדות דיגיטליות נכון לנובמבר 2014 והפך לאחד מהסינגלים הנמכרים ביותר בארצות הברית. השיר היה שיר הקאנטרי הנמכר ביותר בכל הזמנים עד ש-"Need You Now" של ליידי אנטבלום עקף אותו ב-2011. השיר הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100 והיה השיר הראשון של סוויפט שהגיע למקום הראשון במצעד האוסטרלי. הקליפ של "Love Story" בוים על ידי טריי פנג'וי והוא עוקב אחר סוויפט ומושא אהבתה כשהם נפגשים בקמפוס באוניברסיטה ומדמיינים את עצמם בתקופה מהעבר.
"White Horse" יצא כסינגל השני מתוך האלבום ב-9 בדצמבר 2008. הוא זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל; המבקרים ציינו כי סוויפט הצליחה להעביר את המסר שלה בצורה מוחשית ובחרו בו כאחד מהשירים הטובים ביותר באלבום. אף על פי שהסינגל לא הצליח לשכפל את ההצלחה של קודמו, הוא הצליח מסחרית. השיר הגיע למקום ה-13 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום השני במצעד שירי הקאנטרי של בילבורד, נמכר בלמעלה מ-1.9 מיליון עותקים בארצות הברית נכון לנובמבר 2014 ונכנס למצעדים באוסטרליה, בקנדה ובבריטניה. הסינגל זכה בשני פרסי גראמי: שיר הקאנטרי הטוב ביותר וביצוע סולו הקאנטרי הווקאלי הטוב ביותר לאישה. הקליפ של "White Horse", גם הוא בבימויה של פנג'וי, עוקב אחר סוויפט כשהיא מחליטה לסיים קשר באמצעות שיחת טלפון, לאחר זיכרונות מרובים שעלו בה לגבי מושא אהבתה. "You Belong with Me" יצא כסינגל השלישי מתוך האלבום ב-26 באפריל 2009. הוא קיבל ביקורות מעורבות, החל מ-"כל להיט של טיילור סוויפט נשמע אותו הדבר" ועד ציונו כאחד השירים הטובים ביותר שלה. הסינגל זכה להצלחה מסחרית בינלאומית. בארצות הברית, השיר הגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100, השיא של סוויפט באותה תקופה. עם מכירות של מעל 4.5 מיליון עותקים בארצות הברית נכון לנובמבר 2014, השיר היה לשיר הקאנטרי השלישי הנמכר ביותר בכל הזמנים. רומן וייט ביים את הקליפ ל-"You Belong with Me", שעלילתו מתמקדת במושא אהבתה בחשאי של הגיבורה, אף על פי שיש לו חברה; גם הגיבורה וגם האנטגוניסט משוחקים על ידי סוויפט. הקליפ ל-"You Belong with Me" זכה בפרס קליפ השנה לזמרת בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV, בשנת 2009. נאום הזכייה שלה נקטע על ידי הראפר קניה וסט, שלקח מידה את המיקרופון והכריז שהפרס מגיע לביונסה, על הקליפ לשיר "". התקרית גרמה למהומה תקשורתית, ורבים יצאו להגנתה של סוויפט.
"Fifteen" יצא כסינגל הרביעי מהאלבום ב-1 בספטמבר 2009. השיר זכה לשבחי המבקרים בשל פגיעותו ובשל התיאור המדויק של בן נוער אמיתי. מבחינה מסחרית, "Fifteen" זכה להצלחה מועטה לעומת קודמיו; הוא הגיע למקום ה-21 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום ה-19 במצעד הקנדי. בארצות הברית, נמכר השיר בלמעלה מ-1.3 מיליון עותקים נכון לנובמבר 2014. הקליפ של "White Horse", גם הוא בבימויו של וייט, עוקב אחר סוויפט ההולכת בגן, כשהיא חווה מחדש זכרונות ילדות רבים שלה עם חברתה.
שיר הנושא והסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום, "Fearless", יצא ב-4 בינואר 2010. השיר זכה לשבחי המבקרים, שהחמיאו לסוויפט על הפנייה לקבוצות גיל שונות. השיר הגיע למקום התשיעי במצעד הבילבורד הוט 100, ולמעמד פלטינה עם מכירות של יותר ממיליון הורדות דיגיטליות. הקליפ לשיר, שבויים על ידי טוד קסטי, מכיל צילומים מאחורי הקלעים של סיבוב ההופעות Fearless Tour ומסיבוב ההופעות עצמו.
ביקורות
אלקסיס פטרידיס מהגרדיאן נתן ביקורת מעורבת על האלבום - לדעתו האלבום היה תפל ולא חדשני, אך מבוצע היטב להפליא. ג'ון קרמניקה מהניו יורק טיימס תיאר את סוויפט "אחת מכותבי השירים הטובים ביותר של הפופ" ואמר שהאלבום עוצב באלגנטיות, בדומה לאלבום הבכורה. ג'ודי רוזן מרולינג סטון הביעה הערכה לכישרון של סוויפט בכתיבת שירים, בדגש על היכולת שלה ליצור שירים עם כישרון אינטואיטיבי בארכיטקטורת בית-פזמון-גשר, והשוותה אותה למפיקי העל השוודים ד"ר לוק ומקס מרטין. רוזן ייחסה את הקסם המיוחד של סוויפט לשילוב של מקצועיות ושל וידויים אינטימיים ואמיתיים שנראו כאילו נקרעו מיומנה של נערה. ג'ונתן קיף של מסלאנט מגזין האמין כי האלבום מוכיח כי סוויפט מסוגלת לקריירה מוזיקלית ארוכה. עם זאת, הוא היה מאוכזב מהאלבום, כיוון שזה לא כלל ליטושים משמעותיים כקודמו. ג'וש לאב מווילג' ווייס כתב שהמילים בשיריה לא מהוססות, ושסוויפט הצליחה להימנע מ"המלכודות של היומנאי הטיפוסי - בנאליות נדושה ושטויות פסאודו-עמוקות". כריס ריצ'רדס מוושינגטון פוסט העריך את יכולתה ליצור שירים מצליחים וציין שקולה של סוויפט מתאים גם לרדיו דיסני וגם לערוץ הקאנטרי CMT. הוא גם הרגיש שסוויפט היא כותבת שירים מוכשרת, אבל עקביותה הפכה אותם לפעמים לאחידים מדי.
מצעדים שבועיים, תארים ומכירות
האלבום נמכר בלמעלה מ-400,000 עותקים ברחבי אסיה, נכון לפברואר 2011. ביפן הגיע האלבום למקום השמיני במצעד האלבומים, ונשאר במצעד בסך הכל 108 שבועות והגיע למעמד זהב מטעם איגוד תעשיית ההקלטות היפני (RIAJ) עבור משלוחים של 100,000 עותקים. בפיליפינים, הגיע האלבום למעמד פלטינה מתושעת מטעם איגוד תעשיית ההקלטות הפיליפיני (PARI) עבור מכירות של 135,000 עותקים, האלבום הבינלאומי שהגיע למעמד הגבוה ביותר אי פעם במדינה זו. האלבום הגיע למעמד פלטינה בסינגפור, בטאיוואן, במלזיה ובאינדונזיה ולמעמד זהב בהונג קונג.
בבריטניה הגיע האלבום למקום החמישי במצעד האלבומים, נשאר במצעד בסך הכל 64 שבועות והגיע למעמד פלטינה מטעם תעשיית ההקלטות הבריטית (BPI) עבור משלוחים של 300,000 עותקים. באירלנד, הגיע האלבום למקום השביעי במצעד האלבומים והגיע למעמד פלטינה כפולה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האירי (IRMA) עבור משלוחים של 30,000 עותקים. האלבום זכה להצלחה מועטה יותר בשאר היבשת ונכנס לעשרים העליונים במצעדים של אוסטריה, גרמניה, יוון, נורווגיה, רוסיה ושוודיה.
בסך הכל, נמכר האלבום בלמעלה מ-10 מיליון עותקים ברחבי העולם.
מצעדי סוף השנה
במצעדי סוף השנה בארצות הברית הגיע האלבום למקום ה-66 במצעד האלבומים הכללי בילבורד 200 ולמקום ה-13 במצעד אלבומי הקאנטרי של בילבורד בשנת 2008. בשנת 2009 כבש האלבום את המקום הראשון בשני המצעדים. בשנת 2010 הגיע האלבום למקום השביעי והשני בהתאמה, בשנת 2011 הגיע למקום ה-88 וה-42 בהתאמה ובשנת 2012 הגיע למקום ה-126 במצעד הבילבורד 200.
בקנדה הגיע האלבום למקום השני בשנת 2009 ולמקום ה-14 בשנת 2010. באוסטרליה הגיע האלבום למקום הרביעי ב-2009 ולמקום ה-17 ב-2010. בניו זילנד הגיע האלבום למקום השני ב-2009 ולמקום ה-31 בשנת 2010. בבריטניה הגיע האלבום למקום ה-46 ב-2009 ולמקום ה-122 ב-2010.
ביפן הגיע האלבום למקום ה-75 בשנת 2010.
מצעדי סוף העשור וכל הזמנים
במצעדי סוף העשור הראשון של המאה ה-21 הגיע האלבום למקום ה-56 בארצות הברית ולמקום ה-87 באוסטרליה.
במצעד כל הזמנים של בילבורד שנערך בסוף שנת 2015, דורג האלבום במקום הרביעי.
צ'קריטה ג'וניורס
הכדורגל הוא הספורט הבולט בו משחק המועדון. בעונה האחרונה הקבוצה שיחקה בליגה השלישית בארגנטינה, ובה סיימה את העונה במקום הראשון באזור A ועלתה לליגה השנייה. הקבוצה שיחקה 60 עונות בליגה הראשונה בארגנטינה, וסיימה מקום ראשון בליגה פעם אחת, ב-1969 (תואר שבו זכו 17 קבוצות לאורך כל השנים).
הקבוצה שיחקה גם בשנות ה-80 בליגה C, ליגת כדורגל לא מקצוענית בכדורגל הארגנטינאי. הקבוצה היריבה למועדון היא מועדון הספורט אטלנטה, והדרבי ביניהם מכונה "הדרבי של ויז'ה קרספו". זהו אחד המפגשים הגדולים בין שתי קבוצות ארגנטינאיות בגלל הקהל הגדול שיש לשתי הקבוצות. היריבות התחילה בשנת 1922 בגלל שצ'קריטה הקימה את האצטדיון שלה במרחק של 100 מטר מהאצטדיון של אטלנטה. זה נמשך עד שנת 1930, ובשנת 1945 צ'קריטה העבירה את אצטדיונה מויז'ה קרספו לסאן מרטין, אך היריבות הגדולה נמשכת עד היום. ב-30 בינואר 2011 נפתח לקהל האצטדיון המחודש של צ'קריטה לאחר חמש שנים ושלושה חודשים בהם שופץ ולקבוצה לא היה מגרש ביתי. במשחק ההשקה הקבוצה שיחקה נגד ארחנטינוס ג'וניורס במשחק שהסתיים בתיקו 0-0. באותו משחק היו 19,000 צופים והזמר אל פולאקו הופיע לאחר המשחק. נשיא הקבוצה משנת 2012 עד היום הוא הקטור לופס.
אצטדיון
מושל מחוז בואנוס איירס, דניאל סיולי, היה הדמות הראויה לציון הגדולה ביותר באירוע הפתיחה והיה גם האדם אשר חתך את הסרט המציין את פתיחתו הרשמית של האצטדיון. פעולה זו בוצעה מול פסלו של איסאק לופס, מחווה לשוער, ששיחק את המספר הרב ביותר של משחקים במדי המועדון: 343 משחקים, מ-1937 עד 1952. לבסוף הייתה תצוגה צבעונית של זיקוקים אשר סגרו את הטקס בשכונת ויז'ה מאיפו.
האצטדיון החדש הוקם באותו המיקום שבו היה קודמו, בשכונת ויז'ה מאיפו, בפרטידו סן מרטין. המשחק האחרון ששוחק על ידי צ'קריטה ג'וניורס לפני השיפוץ היה ב-21 באוקטובר 2005, במסגרת הפרימרה B נסיונל. יריבתה הייתה קבוצת הכדורגל טיגרה (בעלת יריבות חזקה עם צ'קריטה ג'וניורס). "אל פונבררו" ניצח את טיגרה באותה המשחק 3-0.
ודומוסטי סנקט פטרבורג
ודומוסטי סנקט פטרבורג (בתעתיק רוסי: סנקט פטרבורגסקיה ודומוסטי; ברוסית: Санкт-Петербургские ведомости, מילולית: "גיליונות סנקט פטרבורג") הוא שמו של עיתון רוסי היוצא לאור מאז ה-2 בינואר 1703 והוא נחשב לעיתון הוותיק ביותר ברוסיה.
העיתון הודפס לראשונה בינואר 1703 ונקרא בשם "הגיליון", "ודומוסטי" ברוסית (Вѣдомости). העיתון נסגר בשנת 1917 והחל להופיע מחדש בשנת 1991. צוות העיתון החדש בזמן השקתו בשנת 1991 היה מבוסס על צוות עיתון מקומי "לנינגרדסקאיה פראבדה" ומאז הוא נחשב למערכת העיתון הגדולה ביותר בצפון מערב רוסיה.
ישנו גם יומון עסקים בשם "ודומוסטי" שהושק בשנת 1999 ומופץ ב-75,000 עותקים.
טולווין
טולווין (בספרדית: Tolhuin) היא עיירה בפרובינציית טיירה דל פואגו בארגנטינה. טולווין שוכנת באי הגדול של ארץ האש, על גדות אגם פניאנו, והיא נמצאת במרחק של 105 קילומטרים דרומית לעיר ריו גראנדה ובמרחק של 111 קילומטרים צפונית לעיר אושואיה, המשמשת כבירת הפרובינציה.
היסטוריה
העיירה הוקמה ב-9 באוקטובר 1972 על ידי מושל הפרובינציה באותו זמן במטרה לפתח את התיירות באזור אגם פגננו
מקור שמה של העיירה הוא בשפתם של בני הסלקנם, שישבו באזור בו נמצאת כיום העיירה. השם מורכב מהמילים "טול" ו"ון" ומשמעותו היא "כמו לב".
כלכלה
כלכלת העיירה מסתמכת בעיקר על תיירות וכמו כן על יערנות וכריית כבול.
תחבורה
העיר נמצאת על מסלול הקטע של כביש הלאומי מספר 3 בטיירה דל פואגו. טולווין הוא היישוב היחיד בקטע הכביש הזה בין אושואיה וריו גראנדה.
מגדל המים של פרנצלאואר ברג
מגדל המים של פרנצלאואר ברג (בגרמנית: Wasserturm Prenzlauer Berg) הוא מגדל המים העתיק ביותר בברלין, שהושלם ב-1877 והיה בשימוש עד 1952. המבנה תוכנן על ידי הנרי גיל (Henry Gill) ונבנה על ידי חברת מפעלי המים האנגלית. הוא עומד בין קנאקשטראסה (Knaackstraße) ובלפורטר שטראסה (Belforter Straße) בקולביצקיץ (Kollwitzkiez), באזור פרנצלאואר ברג בברלין (חלק מרובע פנקו), ועבד על העיקרון של שימוש בצינורות מים כדי לספק מים לאוכלוסיית העובדים הגדלה במהירות.
סקירה
מתחת למיכל האגירה היו שש קומות ובהן חללים ששימשו כדירות של מפעילי המכונות שעבדו במגדל, משרדים וסדנאות מלאכה. אלה עברו שיפוץ ומאוכלסים עד היום. לדירות אלה ביקוש רב.
בהיותו נקודת ציון בולטת, היה מגדל המים חלק משני סמלים מחוזיים מ-1920 עד 1987 ומ-1987 עד 1992.
מחנה ריכוז
לאחר עליית הנאצים לשלטון שימש המרתף של בית המכונות (Maschinenhaus) של המגדל, שגודלו כ-1000 מ"ר, כמתקן של האס אה לכליאה המונית, ובאביב 1933 נעצרו בו קומוניסטים, סוציאליסטים, יהודים ואנשים אחרים שהמשטר החדש רדף, כלא ורצח. חומת זיכרון מ-1981 בשטח מגדל המים מנציחה את הפשעים הללו. ביוני 1933 שופץ מחנה הריכוז ובית המכונות שימש את חברי האס אה כחדר אוכל ובילוי, וחלקו השני כמעונות. בסתיו 1934 נסגר המקום והחלו עבודות להסבת השטח לגן ציבורי במסגרתן ביוני 1935, פוצץ בית המנוע הראשון. השטח הירוק נחנך ב-1 במאי 1937 וכיום יש מגרש משחקים באתר זה.
אסון הקסטל
אסון הקסטל אירע ביום שלישי, 3 ביולי 1951, כאשר התפוצצו חומרי נפץ במחסן של חברת "תעשיית אבן וסיד" במחצבות הקסטל שבאזור הקסטל. באירוע נהרגו שמונה מפועלי חברת סולל בונה שהועסקו במחצבה.
שבעה מן ההרוגים נקברו בקבר אחים בבית הקברות סנהדריה בירושלים, והשמיני נקבר באבו גוש.
חקירת האסון
מיד לאחר האסון החליטה ממשלת ישראל השנייה על הקמת ועדת חקירה ממשלתית בראשות נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים אלפרד ויתקון, לבחינת נסיבות האסון. הוועדה בחנה טענות שלפיהן התרשלה החברה בהטמעת נוהלי בטיחות בעבודה עם חומרי הנפץ ובאחסון שאינו נאות, ומנגד טענות נגד הרשויות על אי קביעת נהלים ברורים. מן העדויות שגבתה הוועדה בימים שלאחר האסון, עלו כשלים חמורים הן בחינוך לבטיחות בעבודה, והן בקיום נהלים מסודרים לעבודה בטוחה ואכיפתם.
דו"ח הוועדה העלה מסקנות נגד המפקחים על מקומות העבודה, מנהלי העבודה בחברות המפעילות את המחצבות, וכן על סידורי העבודה במחצבות. הדו"ח נמסר לידי שרת העבודה גולדה מאיר בחודש יולי, אך לא נמסר לפרסום לציבור עד חודש ספטמבר. לא ננקטו צעדי ענישה, ונמסר כי הדו"ח ישמש רק בסיס לתיקון נוהלי העבודה.
ימים אחדים לאחר הגשת הדו"ח, דיווחה שרת העבודה על מסקנות הדו"ח בישיבת הממשלה. בעקבות מסקנות הדו"ח הוקמה ועדת שרים ובה שרת העבודה, שר האוצר אליעזר קפלן ושר המשפטים פנחס רוזן, כדי לקבוע את הצעדים שיינקטו בעקבות האסון.
ביקורת האופוזיציה
"חרות", ביטאון תנועת האופוזיציה חרות, ניצל את האסון כדי לתקוף את ממשלת מפא"י, וטען כי העובדה שתחת ממשלת פועלים הוזנחו נוהלי הבטיחות בעבודה מלמדת על ניצולם של פועלים מן המעמדות הנמוכים, והפקרתם לגורלם.
בספטמבר אותה השנה פורסם הדו"ח, ולאחר פרסומו גם "הבקר" (המזוהה עם הציונים הכלליים) תקף את השלטון וכתב כי האסון חשף את תוצאותיה הרות האסון של התנהלות מפלגת השלטון ובחירת מנהלים בחברות הממשלתיות הגדולות לפי קרבתם הרעיונית למפלגה ולא לפי כישוריהם.
אירית מילר
אירית מילר נולדה בתל אביב וגדלה בתל אביב וברמת גן. היא עורכת לשון בשפה העברית ומתרגמת מאנגלית לעברית. מילר היא בוגרת אוניברסיטת בר-אילן (ספרות אנגלית ואמריקנית ובלשנות אנגלית) ולמדה עריכת לשון במכללת בית ברל. את שירותה הצבאי עשתה בחיל האוויר ובעברה עבדה בבית התפוצות. דוד-רבא שלה הוא ירוחם פישל לחובר.
הספר "הרפתקאות תום סויר" בעריכתה זכה בעיטור הנס כריסטיאן אנדרסן לספרות ילדים ונוער.
מילר מתגוררת ברעננה ולה שני בנים.
קבוצת RBK
קבוצת RBC (באנגלית: RosBusinessConsulting, בראשי תיבות RBC; ברוסית: РосБизнесКонсалтинг, בקיצור РБК) הוא שמה של חברת החזקות רוסית בתחום התקשורת הנחשבת לאחת מחברת החזקות התקשורת הפרטיות הגדולות במדינה.
קבוצת RBC כוללת ערוץ טלוויזיה, עיתון ואתר אינטרנט.
החברה הוקמה בשנת 1993 כחברת תקשורת. בשנת 2009 נרכשו מרבית המניות על ידי האוליגרך מיכאיל פרוכורוב, שניהל את החברה באמצעות תאגיד אונקסים. ביוני 2017 מכר את כל החזקותיו בחברה לידי תאגיד ESN (ברוסית: Евросевернефть) שבבעלות גריגורי ברוזקין, שכבר מחזיק ברשותו את העיתון "קומסומולסקאיה פראבדה".
ליילי
ליילי הם צמד מוזיקלי ישראלי המורכב מגל תורן וגיא לוי.
היסטוריה
ההרכב הוקם ב-2017 על ידי חברי הילדות, סולן להקת מרסדס בנד גל תורן ונגן הקונטרבס גיא לוי. השניים הכירו מאז שהיו בני 6, כאשר גדלו יחד בירושלים. לפני הקמת ההרכב היו לשניים סקיצות של שיריהם, אשר נמחקו בטעות על ידי תורן.
בשנת 2016 ניגש אל השניים יובל שפרמן וביקש מהם את השירים לפסקול סדרתו החדשה "אורי ואלה".
בנובמבר 2017 הוציאו את אלבומם הראשון, הנושא את שמם, בחברת התקליטים נענע דיסק. האלבום זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה.
ביולי 2022 יצא הסינגל הראשון מתוך אלבומם השני, "הינה". בנובמבר, יצא הסינגל "עבריין". באותו חודש יצא האלבום השני, ליילי II.
אולג אוסיפוב
אולג סרגייביץ' אוסיפוב (ברוסית: Олег Сергеевич Осипов; נולד ב-19 בספטמבר 1978, מוסקבה, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא מדינאי ועיתונאי רוסי.
כיהן כמזכיר העיתונות ודובר ראש ממשלת הפדרציה הרוסית (מספטמבר 2018 עד ינואר 2020).
קריירה
אולג סיים את לימודיו במכון למדינות אסיה ואפריקה של אוניברסיטת מוסקבה בשנת 1999.
מאוגוסט ועד נובמבר 1999 עבד במחלקת כוח אדם של מהדורת החדשות של "Vesti" ובהמשך עבר לעבוד ככתב במחלקה הכלכלית, מנובמבר 1999 ועד מרץ 2001 ולאחר מכן עבד ככתב כלכלי מיוחד, עד ינואר 2007 ולאחר מכן עד נובמבר אותה שנה כיהן כסגן מנהל מחלקת המידע במהדורה.
בנובמבר 2007 מונה לסגן מנהל מערכת החדשות המאוחדת וראש הדסק הפוליטי בסוכנות הידיעות רי"א נובוסטי. תפקיד שמילא עד אוקטובר 2010. לאחר מכן המשיך לכהן כסגן מנהל סוכנות הידיעות רי"א נובוסטי, עד מאי 2011 כשמונה לתפקיד יושב ראש סוכנות הידיעות הרוסית רי"א נובוסטי.
באפריל 2016 מונה למנהל בכיר בסוכנות רי"א נובוסטי, תפקיד שמילא במשך שנה, עד למינויו ליועץ בסוכנות הידיעות רוסיה היום, באפריל 2014.
בינואר 2015 מונה לסגנו הראשון של העורך הראשי, של סוכנות "רוסיה היום", תפקיד שמילא עד ספטמבר 2018.
מספטמבר 2018 ועד דצמבר 2018 החליף את נטליה טימאקובה כדובר ראש ממשלת רוסיה. ב-18 בספטמבר 2018 הצו על מינויו נחתם על ידי ראש הממשלה, דמיטרי מדבדב. בינואר 2020 הוחלף על ידי בוריס בליאקוב, בעקבות התפטרות ממשלת מדבדב השנייה.
ב-13 בפברואר 2020 דמיטרי מדבדב מינה אותו לעוזרו, בעוד מדבדב עצמו מכהן כסגן ליושב ראש המועצה לביטחון לאומי של רוסיה.
חייו האישיים
הוא נשוי ואב לשניים.
דוכסות ג'נובה
דוכסות ג'נובה (באיטלקית: Ducato di Genova; בליגורית: Ducâto de Zêna) הייתה מדינה המורכבת משטחי הרפובליקה של ג'נובה לשעבר.
היסטוריה
הדוכסות הוקמה כאשר השטחים לשעבר של הרפובליקה של ג'נובה ניתנו לממלכת סרדיניה בשנת 1815 כתוצאה מקונגרס וינה, והתפרקה לאחר האיחוד המושלם של 1848.
העם הליגורי, עם המסורות העצמאיות והרפובליקניות שלהם, מעולם לא אהב את מעמדם הפוליטי החדש, ולעיתים התפרצו מהומות בג'נובה.
המדינה השתמשה בלירה האיטלקית כמטבע שלה, אם כי מטבעת ג'נובה נותרה בפעולה על ידי הנפקת מטבעות.
לאחר הפירוק ב-1848, שטחי הדוכסות לשעבר חולקו בין המחוזות (שנקראו מאוחר יותר פרובינציות) של ג'נובה וניס.
מנהל
במקום החקיקה הצרפתית בתוקף, הוכנס קוד שהוכנס במיוחד, שנקרא: "תקנת ה-SM לעניינים אזרחיים ופליליים של דוכסות ג'נובה" (באיטלקית: "Il regolamento de S.M. per li materie civili e criminali, di Ducato di Genova"), שהוכרז ב-13 במאי 1815 כשהסנאט של ג'נובה הורה לרשום אותו ולאכוף אותו.
צו ב-1822 הורה שהמשפט, תלוי בסנאט של גנואה, יהיה מנוהל על ידי 7 בתי משפט במחוזות: גנואה, בוביו, צ'יאווארי, פינאלה מרינה, נובי ליגורה, סרזאנה וסבונה.
בשנת 1833, דוכסות ג'נובה הייתה אחת משמונת המחוזות הכלליים של המדינות היבשתיות שהיו באותו זמן דיוויזיות צבאיות. היא כללה את מחוזות ג'נובה, סבונה, קיירו מונטנוטה, אלבנגה, פינאלה מרינה, גבי, בוביו, צ'יאווארי, לה ספציה וסרזנה.
מקסימה
מקסימה (בעבר, "מקסימה המרכז להפרדת אוויר") היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בייצור גזים לשירות התעשייה ולשימושים רפואיים.
היסטוריה
מקסימה נוסדה בשנת 1974 על ידי משקיעים מאירופה ביוזמת ממשלת ישראל. את מפעלה הראשון הקימה החברה במצפה רמון במטרה לפתח תעסוקה באזור.
בשנת 1983 החברה הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב והפכה לחברה ציבורית, וחברת דיסקונט השקעות שמקבוצת IDB נכנסה כמשקיעה בחברה.
בשנת 1996 נרכשה השליטה בחברה על ידי חברת Praxair האמריקאית שבאותה עת הייתה החברה הגדולה בעולם בתחום הגזים התעשייתיים.
בשנת 2005 נכנסה החברה לפעילות בתחום הפחמן הדו-חמצני. בתחילה באמצעות ייבוא ומאוחר יותר, הקימה במישור רותם מפעל שלישי העוסק בייצור.
בשנת 2008 דיסקונט השקעות רכשה את מלוא אחזקותיה של Praxair בחברה, והפכה לבעלת השליטה היחידה.
בשנת 2010 החברה הקימה מפעל רביעי באזור התעשייה הצפוני של אשדוד, ואליו היא העבירה גם את משרדי ההנהלה.
בשנת 2012 רכשה חברת יוניון השקעות ופיתוח, שבבעלות איש העסקים ג'ורג' חורש, את מלוא מניות "דיסקונט השקעות" והפכה לבעלת השליטה היחידה בחברה.
בשנת 2019 רכשה יוניון את כל מניות הציבור שנסחרו בבורסה, ובכך, מקסימה חזרה להיות חברה פרטית.
נערות! נערות! נערות!
'''נערות! נערות! נערות! (באנגלית: !Girls! Girls! Girls''') הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1962 בכיכובו של אלביס פרסלי.
העלילה מתרחשת בהוואי, צעיר עובד על סירת דיג וטיולים וחולם על רכישת הסירה כששתי צעירות מתחרות על אהבתו.
פרסלי שר בסרט 14 שירים שהידוע בהם הוא "Return to Sender" (החזר לשולח) שהגיע למקום הראשון במצעד הבריטי, ולמקום השני במצעד האמריקני והפך לאחד משיריו הידועים ביותר.
הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי.
תקציר העלילה
רוס קרפנטר (אלביס פרסלי), הוא צעיר שמפעיל סירת דיג ותיירות עבור פאפא סטברוס (פרנק פוליה), וחולם לרכוש את הסירה שהוא ואביו המנוח בנו. בלילות הוא מופיע במועדון הלילה של סאם אנדרסון (רוברט סטראוס) שבו מופיעה גם חברתו הזמרת רובין גנטנר (סטלה סטיבנס).
סטברוס מציע את הסירה למכירה כאשר הוא נאלץ לעבור לאריזונה בגלל מחלתה של אשתו, ורוס נחוש להרוויח מספיק כסף כדי לקנות אותה. הוא פוגש במועדון את לורל דודג' ונמשך אליה למורת רוחה של רובין.
הסירה נמכרת לווסלי ג'ונסון (ג'רמי סלייט) שמוכן למכור אותה לרוס תמורת 10,000 דולר. רוס מתחיל לעבור אצלו כשכיר בדייג טונה ומתחיל להופיע במועדון בשכר כדי לאסוף כסף לקניית הסירה. יחסיו עם לורל מתהדקים. הוא אינו יודע שהיא עשירה. לורל, ששמרה על עושרה בסוד, לומדת שרוס מקווה לקנות את המפרשית מג'ונסון. היא רוכשת את הסירה בעצמה ומציעה אותה לרוס, אבל הוא כועס מהמחווה ונעלם. לורל מגלה שרוס נסע לאי כדי לבקר כמה חברים סינים ושוכרת את ג'ונסון לקחת אותה לשם. בדרך, ג'ונסון מתקדם לעברה ומתחיל להטריד אותה מינית. רוס שהוזהר על ידי חבר שהיה עד לכך, ממהר להציל אותה והשניים מתאחדים בשמחה. רוס אינו רוצה לקבל נדבה מלורל והם מחליטים למכור את הסירה בחזרה לג'ונסון בתנאי שרוס יוכל לרכוש אותה כאשר יאסוף בעצמו את הכסף הדרוש.
לבסוף חוגגים כולם ורוס שר - "נערות! נערות! נערות!".
אנטוניו אסקרי
קריירת מרוצים
אסקרי נולד בבונפררו די סורגה, ליד מנטובה, כבנו של מוכר חיטה. הוא עזב את בית הספר בגיל צעיר ועבד זמן מה בנפחייה. לאחר שעבר למילאנו עם משפחתו, הוא עבד כמכונאי ביצרנית האיטקליה "די וצ'י" (Di Vecchi). בעבודה זאת קיבל את ההזדמנות הראשונה להשתתף באירוע מכוניות טורינג שהתקיים במודנה ב-1911. שירת בצבא איטליה כמכונאי מטוסים במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה הקים סוכנות של "אלפא רומיאו במילאנו.
הוא החל להתחרות במרוצי מכוניות בשנת 1919. פיאט פרשה ממרוץ טיפוס הגבעה של פארמה-פוג'ו די ברצטו. אסקרי רכש את אחת ממכוניות הקבוצה, פיאט גרנד פרי 4500. הוא התחרה במרוץ, שהיה גם מרוץ הבכורה בקריירה של אנצו פרארי, וניצח. ניצחון נוסף הושג במרוץ הטיפוס של קונסומה. מרוץ טארגה פלוריו, באותה שנה, נפתח בצורה טובה אך לאחר כ-48 ק"מ החליק מהכביש ונפל עם המכונית לתוך נקיק צר. ביצועיו הרשימו את מנהלי קבוצת אלפא רומיאו והוא הוחתם בקבוצה. בנוסף העניקה לו החברה זיכיון למכירת מכוניות בכל מחוז לומברדיה. הוא היה מעורב בפיתוח וייצור דגם האלפא רומיאו ES ספורט. בשנת 1920 ו-1921 התחרה בטארגה פלוריו עבור אלפא רומיאו, ללא הצלחה גדולה. בשנת 1922 סיים במקום הרביעי. הוא הוביל את המרוץ בשנת 1923 והיה קרוב לניצחון עד שהמכונית התקלקלה לא הרחק מקו הסיום. הוא הצליח לתקן את התקלה ולשוב לתחרות, אך אוגו סיבוקצ'י, חברו לקבוצה, חלף על פניו בדרך לניצחון. אסקרי סיים את המרוץ במקום השני. חודש לאחר מכן השיג את הניצחון הראשון במרוץ גרנד פרי כשניצח את המרוץ שנערך בקרמונה, כשהוא נוהג באלפא רומיאו RL TF. הוא נרשם לגרנד פרי איטליה בשנת 1923, אך הקבוצה פרשה לאחר שסיבוקצ'י נהרג במהלך האימון המקדים. ב-1924 ניצח שוב בקרמונה, במירוץ הראשון של דגם ה-P2 החדש. הוא סבל שוב מתסכול בטארגה פלוריו כאשר המכונית שלו נעצרה כמה מאות מטרים לפני שניצח את המרוץ; אסקרי, המכונאי שלו, ג'וליו רמפוני, וכמה צופים דחפו את המכונית מעבר לקו הסיום, אך הוא נפסל בשל קבלת סיוע חיצוני. גורל דומה היה גם בגרנד פרי צרפת, אך בגרנד פרי האיטלקי הוביל את המירוץ מתחילתו ועד סופו והשיג ניצחון.
אליפות העולם ליצרנים נוסדה על ידי האיגוד הבינלאומי של מועדוני הרכב המוכרים (הגוף שקדם ל-FIA) בשנת 1925. אלפא רומיאו לא לקחה חלק במרוץ הראשון של העונה, האינדי 500, שהתקיים בארצות הברית, והצטרפה לאליפות בגרנד פרי בלגיה. 12 נהגים מארבע קבוצות נרשמו לתחרות, אך רק שבעה מתוכם הגיעו בסופו של דבר. במחצית הדרך ארבעה מתוך השבעה כבר פרשו. אחרי שני שלישים המהרוץ נשארו על המסלול רק שני נהגים: אסקרי ובן קבוצתו ג'וזפה קמפרי. אסקרי ניצח את המרוץ בפער של 21 דקות ו-58 שניות. קמפרי היה צריך להשלים עוד שתי הקפות של המסלול כשהוא מתחרה לבדו על מנת לסיים את המרוץ.
מותו
ב-26 ביולי 1925, השתתף בגרנד פרי צרפת שנערך במונטלהרי, דרומית לפריז. הוא הוביל את המירוץ עד שבהקפה ה-23 סטתה המכונית לצד שמאל של המסלול, נתקעה בגדר עץ והתהפכה. אחת מרגליו כמעט נקטעה. העזרה הרפואית הגיעה לאט, ואסקרי מת באמבולנס בדרכו לבית החולים. קבוצת אלפא רומיאו הוציאה את המכוניות האחרות שלהם מהמירוץ. מנצחי המירוץ, רוברט בנואיסט ואלברט דיבו, הגיעו לאחר הסיום למקום התאונה והניחו שם את זרי המנצחים בהם זכו.
מותו של אסקרי עורר צער רב, הן בצרפת והן באיטליה. גופתו הוצגה במונטלהרי, שם חלפו על פניה מקומיים. במהלך נסיעת הגופה למילאנו ברכבת, הונחו פרחים בכל תחנה ליד הקרון שהכיל את ארונו. במילאנו הוצג הארון בבניין אלפא רומיאו, שם חלפו על פניו המוני אנשים. אלפים עמדו על תוואי מסע הלוויה אל בית הקברות הגדול במילאנו, שם נקבר.
כרבולת (איבר)
כרבולת היא איבר בשרני המצוי מעל ראשם של מיני תרנגולאים כמו תרנגול הודו, פסיונים, ובעיקר אצל תרנגול הבית. הכרבולת מצויה הן אצל זכרים והן אצל נקבות, אך גדולה יותר ובעלת צבע עז יותר בזכרים. צבע הכרבולת אדום עד כתום, בהתאם למין והגזע, כשאצל כמה גזעים (למשל גזע ה-משי וSebright) צבע הכרבולת יכול להגיע לצבע שחור ואף סגול.
בנוסף לכרבולת, יש לתרנגול דלדל (Wattle) אדום, שהוא איבר דומה לכרבולת אך המצוי מתחת לפניו של התרנגול.
מבחינה פזיולוגית ייתכן שתפקידם של איברי הכרבולת והדלדל לסייע בקירור בעל-החיים, על ידי יצירת משטח שבו זורם דם במארג נימים המשתרגים קרוב לפני העור ומאפשר לחום עודף להיפלט לסביבה, בדומה לתפקידם של תנוכי האוזן הגדולים אצל הפיל.
זכויות להט"ב
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) משתנות באופן קיצוני לפי מדינות או טריטוריות שונות ברחבי העולם, מאזורים מתקדמים המכירים בנישואים חד-מיניים ואימוץ על ידי זוגות חד-מיניים שמפלילים גילויי אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית, עד מדינות שאינן מכירות בזוגיות חד-מינית כלל, מגבילות את חופש הביטוי וההתאגדות של אזרחי להט"ב בשטחן ואף מטילות עונשים פליליים בהם עונשי מאסר, ענישה גופנית ועונש מוות על קיום פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה באזורים תאוקרטים-ריאקציונרים. נכון ליוני 2023 ב-66 תחומי שיפוט בעולם קיום פעילות הומוסקסואלית בהסכמה מוגדר כעבירה פלילית, וב-36 מדינות בלבד נישואים חד-מיניים מוגדרים כמוכרים בחוק.
נכון לשנת 2023, מבלי לכלול ישויות פוליטיות בודדות (רצועת עזה, צ'צ'ניה, שטחים הנשלטים על ידי ארגוני טרור אסלאמיים), כ-2 מדינות אוכפות עונש מוות בחוקיהן על רקע קיום פעילות הומוסקסואלית בהסכמה, איראן ואפגניסטן, על פי דין השריעה האסלאמי. עונש מוות על רקע הומוסקסואליות קיים דה יורה אך דווח לאורך השנים כלא נאכף דה פקטו בברוניי, תימן, מאוריטניה, ניגריה (במדינות מסוימות באזורים צפוניים), ערב הסעודית, סומליה, סומלילנד ואיחוד האמירויות הערביות. בשנת 2020, ביטלה סודאן את עונש המוות שהיה קיים בחוקיה על רקע קיום מין אנאלי (בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד) שלא למטרות רבייה. לאורך השנים, כ-15 מדינות מוסלמיות הגדירו הומוסקסואליות בין היתר כעילה לעונש של סקילה פומבית באבנים, אם כי מדיניות זו נאכפה בפועל רק על ידי הרשויות המשפטיות של איראן ומדינות שרעיות מסוימות בניגריה.
כרבולת (איבר)
יצורים נוספים
מבנים דמויי כרבולת בולטים אצל מיני עופות נוספים כמו כרבולתן הסלעים ועוד קוטינגיים, עגור כרבלתי, מיני קונדוריים, ברווז כרבולי ועוד.
גם אצל בעלי חיים שאינם עופות ישנן כרבולות למשל בני משפחת האיגואניים, הבסיליסקיים ולטאות מקרינות, דגים מהמשפחה כרבולניים, שפתוניים (המין Coris picta) ועקרבנוניים, וגם לכמה מהדינוזאורים היו כרבולות גדולות כמו למשל לבני משפחת ההדרוזאוריים.
זכויות להט"ב
בשנת 2011, מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם קיבלה את ההחלטה הראשונה שלה להכרה רשמית בזכויות להט"ב המכונה הצהרת האו"ם בדבר נטייה מינית וזהות מגדרית שהיוותה את הפעם הראשונה שבה גינתה העצרת הכללית של האו"ם אלימות ואפליה נגד להט"ב. בעקבותיה, משרד הנציב העליון של האו"ם לזכויות האדם פרסם דו"ח המתעד הפרות רחבות של זכויות להט"ב ברחבי העולם שכללו בין היתר: הפללה בחוק, הטלת עונשי מאסר, ענישה גופנית, קנסות ומוות בגין קיום פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה, גיל הסכמה לא שוויוני בין זוגות הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד, גילויי אפליה בתעסוקה, דיור, חינוך, מתן סחורות ושירותים, התאמות ציבוריות, דברי שטנה ופשעי שנאה, אי הכרה משפטית במערכות יחסים חד-מיניות, אימוץ, פונדקאות, הורות חד-מינית, שינוי מגדר במסמכי זהות רשמיים בקרב טרנסג'נדרים, גישה לטיפול רפואי, תרומות דם ושירות צבאי בקרב להט"ב באופן גלוי. לאחר פרסום הדו"ח, האו"ם דחק בכל המדינות שטרם עשו זאת לחוקק חוקים המגנים על זכויות להט"ב בסיסיות בשטחיהן.
מדד השוויון של "Equaldex" לשנת 2023 דירג את המדינות הנורדיות, אורוגוואי, ארצות הברית, קנדה, ספרד והממלכה המאוחדת בין האזורים בעלי מעמד שוויון הזכויות הטוב ביותר בשטחם בין אזרחי להט"ב והטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית בעולם ואת הרשות הפלסטינית, אפגניסטן, סומליה, תימן, מאוריטניה, ברוניי ואיראן בין הגרועים ביותר.
היקף החוקים
חוקים המשפיעים על זכויות להט"ב ברחבי העולם כוללים, בין היתר, את הנושאים הבאים:
אירופה
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים באירופה הן מגוונות מאוד ממדינה למדינה. נכון ליוני 2023, כ-20 מתוך 36 מדינות העולם שהכשירו נישואים חד-מיניים בשטחן הן אירופאיות ו-11 מדינות נוספות ברחבי היבשת מכירות באיחוד אזרחי או צורות אחרות של הכרה מוגבלת יותר עבור זוגיות חד-מינית. אף על פי הרדיפה החברתית הקשה של הומוסקסואלים ולסביות שרווחה במהלך ההיסטוריה של אירופה מתקופת האימפריה הרומית ועד למאה ה-20 ובפרט רדיפה של הומוסקסואלים בגרמניה הנאצית, כיום, אזרחי להט"ב בצפון אירופה ובמערבהּ מוגדרים כבעלי זכויות אזרחיות שוות לאזרחים הטרוסקסואלים, בעוד קיימת מגמת תמיכה הולכת וגוברת של חקיקת השוואה בין זכויות אזרחים הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד בדרום, מרכז ומזרח אירופה מאז המאה ה-21.
עם זאת, מספר מדינות באירופה אינן מכירות בשום צורה של זוגיות חד-מינית, בעוד קיימות הגבלות בחוקתן שמכירות בנישואים הטרוסקסואלים בלבד ובכך, אוסרות דה יורה על הכרה בנישואים חד-מיניים. מדינות אלה הן: ארמניה, בלארוס, בולגריה, קרואטיה, גאורגיה, הונגריה, לטביה, ליטא, מולדובה, מונטנגרו, פולין, רוסיה, סרביה, סלובקיה, אוקראינה והישות המדינית נגורנו קרבאך. מבין אלו, קרואטיה, לטביה, הונגריה ומונטנגרו מכירות בשותפויות רשומות בקרב זוגות חד-מיניים וארמניה מכירה בנישואים חד-מיניים שנערכו מחוץ לשטח המדינה לדברי משרד המשפטים הארמני בשנת 2017 (על אף שטרם נראתה הכרה מסוג זה בפועל).
מזרח אירופה נתפס כאזור בעל זכויות משפטיות, הגנה פחותה, מעמד חקיקת זכויות להט"ב ותנאי מחיה גרועים יותר משאר חלקי אירופה עבור אזרחי להט"ב לאור היסטוריית האזור לגבי עוינות נגד הומוסקסואליות מאז תקופת ברית המועצות שהפלילה מערכות יחסים חד-מיניות בשטחה והייתה בעלת השפעה רבה בגוש המזרחי. על פי ארגון זכויות הלהט"ב האירופאי, "ILGA-Europe", שלוש המדינות המובילות ביבשת מבחינת מעמד זכויות שווה בשטחן בין אזרחים הומוסקסואלים והטרוסקסואלים הן: מלטה, בלגיה ולוקסמבורג.
מבין כלל 50 המדינות הריבוניות עם שטח שממוקם במסגרת ההגדרה המקובלת של יבשת אירופה שחברות בארגון האו"ם, כ-45 מתוכן חתמו בעד "ההצהרה המשותפת על הפסקת מעשי אלימות והפרות זכויות אדם הקשורות בהתבססות על נטייה מינית וזהות מגדרית" בשנת 2008 שגינתה לראשונה אלימות ואפליה נגד להט"ב בעצרת הכללית של האו"ם. המדינה היחידה שחתמה נגד ההצהרה ותמכה בהצהרה הנגדית מטעם סוריה כללה את קזחסטן. 4 המדינות הנותרות: רוסיה, טורקיה, אזרבייג'ן ובלארוס נמנעו בהצבעתן.
אמריקה
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים באמריקה משתנות באופן ניכר בין חלקי יבשת-העל והמדינות השונות.
נישואים חד-מיניים חוקיים כיום באמריקה במדינות: ארגנטינה, ברזיל, קנדה, צ'ילה, קולומביה, קוסטה ריקה, קובה, אקוודור, מקסיקו, ארצות הברית ואורוגוואי. בקרב מדינות שאינן עצמאיות, נישואים חד-מיניים מוכרים בגרינלנד, בטריטוריות הבריטיות שמעבר לים של איי פוקלנד ואיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים, בכל שטחי הטריטוריות של צרפת מעבר לים: גוואדלופ, מרטיניק, סנט ברתלמי, גיאנה הצרפתית, סן מרטן, וסן-פייר ומיקלון ובהולנד הקריבית (בונייר, סאבא וסנט אוסטטיוס) בעוד שנישואים חד-מיניים שנערכו בהולנד בלבד מוכרים באיים הקריביים של ארובה, קוראסאו וסנט מרטן. נכון ליוני 2023, מעל 800 מיליון אזרחים חיים במדינות או בטריטוריות תלויות ביבשת אמריקה שבהן נישואים חד-מיניים מוגדרים כחוקיים.
בינואר 2018 קבע בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם כי האמנה האמריקאית לזכויות אדם מכירה בנישואים חד-מיניים כזכות אדם. פסיקה זו הפכה לגליזציה של איגודים מסוג זה לחובה במדינות הבאות שחתומות על האמנה, ומכירות בסמכותו של בית הדין: ברבדוס, בוליביה, צ'ילה, קוסטה ריקה, הרפובליקה הדומיניקנית, אקוודור, אל סלבדור, גואטמלה, האיטי, הונדורס, מקסיקו, ניקרגואה, פנמה, פרגוואי, פרו וסורינאם. ארגנטינה, ברזיל, קולומביה ואורוגוואי נכללות גם כן בין המדינות עליהן חלה סמכות בית הדין, אך נישואים חד-מיניים היו כבר חוקיים בשטחן לפני מתן פסק הדין.
עם זאת, נכון ליוני 2023, ב-6 מדינות עדיין מוגדרת הפללה של פעילות הומוסקסואלית בהסכמה מאז תקופת הקולוניאליזם של האימפריה הבריטית על שטחי מדינות חבר העמים הבריטי ביבשת אמריקה של היום בגין ביצוע "מעשה סדום" דה יורה. 6 מדינות אלה הן: ג'מייקה, דומיניקה, סנט לוסיה, סנט וינסנט והגרנדינים, גרנדה וגיאנה, היחידה שממוקמת ביבשת דרום אמריקה בעוד שהשאר באיים הקריביים. כולן מהוות חלק מאיי הודו המערבית הבריטיים לשעבר. עם זאת, החוקים דווחו כלא נאכפים בפועל לאורך השנים.
אוקיאניה
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים באוקיאניה, בדומה ליבשות אירופה ואמריקה, הן מגוונות מאוד ממדינה למדינה. נכון ליוני 2023, מעמד זכויות קהילת הלהט"ב ברחבי המדינות והטריטוריות השונות נע בין שוויון זכויות משמעותי בין אזרחים הטרוסקסואלים ולהט"ב בניו זילנד, אוסטרליה, גואם, הוואי, איי מריאנה הצפוניים, ואליס ופוטונה, קלדוניה החדשה, פולינזיה הצרפתית ואיי פיטקרן ועד עונשים פליליים נגד קיום פעילות הומוסקסואלית בהסכמה שנותרו מהתקופה הקולוניאלית של האימפריה הבריטית ב-6 מדינות שונות בהן: סמואה, איי שלמה, פפואה גינאה החדשה, קיריבטי, טונגה, טובאלו וטריטוריית החסות של ממלכת ניו זילנד בניואה. אף על פי שישנה קבלה חברתית הולכת וגוברת ברחבי האוקיינוס השקט כלפי חקיקת זכויות להט"ב, אלימות וסטיגמות חברתיות עדיין קיימות נגד אזרחים שמוגדרים כלהט"ב, שמובילות לעיתים קרובות לבעיות בתחומי בריאות, בין היתר גישה לטיפול בחולים ב-HIV/איידס במדינות בהן הומוסקסואליות היא עבירה פלילית, אף על פי שהחוק לא נאכף בפועל.
הממלכה המאוחדת הציגה עמדות חברתיות שמרניות נוקשות וחוקים נגד פעילות הומוסקסואלית בכל רחבי האימפריה הבריטית, כולל מושבותיה ברחבי האוקיינוס השקט. חוקים אלה ממשכים להיות נוכחים ברוב המדינות והטריטוריות שנכללות בחבר העמים הבריטי שנשארו במקומם כיום. המתנגדים לחקיקת זכויות להט"ב באוקיאניה מנמקים את עמדתם בכך שהומוסקסואליות וטרנסג'נדריות "אינן חלק מתרבויות המדינות באזור" בעוד כי הומוסקסואליות היא "חטא מערבי", אף על פי שהחוקים האנטי-הומוסקסואלים עצמם הם מורשת בריטית אירופאית. במספר מדינות באוקיינוס השקט ישנן מסורות עתיקות שקדמו להגעת המיסיונרים הנוצרים שמציגה נקודת מבט מקומית ייחודית של אוכלוסייה שמזדהה בתור מגדר שלישי בהם הפאפאפין בסמואה, סמואה האמריקנית וטובאלו, הלאילאי באיי קוק, הוינינימאן במיקורנזיה והפקאלייטי  בטונגה.
מבין כלל 14 המדינות העצמאיות ברחבי אוקיאניה שחברות בארגון האו"ם, כ-10 מתוכן חתמו בעד "ההצהרה המשותפת על הפסקת מעשי אלימות והפרות זכויות אדם הקשורות בהתבססות על נטייה מינית וזהות מגדרית" בשנת 2008 (או הצטרפו לחתימה על ההצהרה בשנת 2011) ביניהן גם טובאלו וסמואה אף על פי הפללתה של פעילות הומוסקסואלית דה יורה בשטחן. המדינה היחידה שחתמה נגד ההצהרה היא איי שלמה שתמכה בהצהרה הנגדית. 3 המדינות הנותרות (פפואה גינאה החדשה, קיריבטי וטונגה) נמנעו בהצבעתן.
אסיה
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים באסיה הן מוגבלות באופן רחב ביחס ליבשות אירופה, אמריקה ואוקיאניה. מתוך 49 המדינות שמוכרות כעצמאיות ביבשת, פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כפלילית ב-20 מדינות בנוסף לאזורים מסוימים (צ'צ'ניה, אצ'ה, רצועת עזה) באסיה בעוד שרק מספר מדינות מעטות חוקקו איסורים על אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בחוק עבור אזרחים הומוסקסואלים וטרנסג'נדרים בשטחן. נכון ליוני 2023, נפאל וטאיוואן מספקות את שוויון הזכויות הרחב ביותר בין אזרחים הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד משאר מדינות אסיה בדומה לישראל, קפריסין, הודו ויפן.
אפליה היסטורית כלפי הומוסקסואליות בחלק רחב באזור החלה לאחר שג'ינגיס חאן, מייסדה ושליטה הראשון של האימפריה המונגולית (1206–1368), אסר על פעילות הומוסקסואלית בשטחה וקבע עונש מוות למורשעים. הפאטאווה אלמגירי, אוסף שרעי ששימש כחוק וכגוף המסדיר העיקרי של האימפריה המוגולית בתקופת שלטונו של הקיסר אבו אל-מוזפר מוחי א-דין מוחמד אורנגזב (1658–1707), הטיל על מי שביצעו פעילות הומוסקסואלית סדרה משותפת של עונשים שנעו בין הצלפת 50 מלקות לעבד, 100 מלקות עבור מי שנחשב ככופר או עונש מוות בסקילה פומבית באבנים עבור מוסלמים.
מבין כלל 49 המדינות הריבוניות ברחבי אסיה שחברות בארגון האו"ם, כ-12 מתוכן: ארמניה, גאורגיה, ישראל, יפן, מונגוליה, נפאל, הפיליפינים, קפריסין, תאילנד, וייטנאם, מזרח טימור וקוריאה הדרומית חתמו בעד "ההצהרה המשותפת על הפסקת מעשי אלימות והפרות זכויות אדם הקשורות בהתבססות על נטייה מינית וזהות מגדרית" בשנת 2008. 24 המדינות שחתמו נגד ההצהרה ותמכו בהצהרה הנגדית כללו את קוריאה הצפונית, ערב הסעודית, איראן, סוריה, עיראק, פקיסטן, אפגניסטן, בנגלדש, אינדונזיה, מלזיה, טג'יקיסטן, טורקמניסטן, קזחסטן, קטר, איחוד האמירויות הערביות, תימן, עומאן, כווית, ירדן, לבנון, האיים המלדיביים, בחריין וברוניי. 13 המדינות הנותרות: רוסיה, הודו, סרי לנקה, סינגפור, טורקיה, סין, לאוס, קמבודיה, מיאנמר, בהוטן, קירגיזסטן, אוזבקיסטן ואזרבייג'ן נמנעו בהצבעתן.
אפריקה
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים באפריקה הן מוגבלות מאוד ביחס ליבשות אירופה, אמריקה, אוקיאניה וחלקים מסוימים באסיה.
מעולם לא היה קיים חוק שהפליל פעילות הומוסקסואלית בהסכמה במדינות: בנין, בורקינה פאסו, חוף השנהב, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, ג'יבוטי, גינאה המשוונית, מדגסקר, מאלי, ניז'ר ורואנדה. במשך השנים, אנגולה, בוטסואנה, כף ורדה, גבון, גינאה ביסאו, לסוטו, מוזמביק, סאו טומה ופרינסיפה, איי סיישל ודרום אפריקה הכשירו פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בשטחן.
מאז 2011 מספר מדינות מפותחות מיישמות או שוקלות חוקים המגבילים או אוסרים לחלוטין תמיכה כללית בתקצוב מדינות שמגבילות את זכויותיהם של אזרחי להט"ב בשטחן שכוללות לרוב מדינות אפריקאיות. למרות זאת, מדינות אפריקאיות שונות סירבו לשקול להרחיב את מעמד זכויות הלהט"ב באזורן לאורך השנים. מספר מנהיגים אפריקאים טענו לאורך השנים שהומוסקסואליות וטרנסג'נדריות הובאו ליבשת על ידי "האדם הלבן והעולם המערבי". עם זאת, מרבית המחקרים בעולם הוכיחו כי הומוסקסואליות הייתה חלק ניכר מתרבויות אפריקאיות שונות בעבר לפני הגעתם של המיסיונרים הנוצרים בתקופת הקולוניאליזם.
במדינות לא מפותחות בעלי משטרים מוסלמים שמיישמים את דין השריעה האסלאמי בהם: סומליה, סומילילנד, מאוריטניה וצפון ניגריה, נטייה הומוסקסואלית מוגדרת כפשע שדינו עונש מוות ולעיתים אף בסקילה באבנים. באוגנדה, סודאן, גמביה, טנזניה וסיירה לאון, אזרחים הומוסקסואלים נחשבים כפושעים ועלולים לשאת בעונש מאסר עולם בגין ביצוע פעילות הומוסקסואלית בהסכמה, אם כי החוק דווח כלא נאכף בפועל בסיירה לאון. בנוסף להפללתה של פעילות הומוסקסואלית קיימת בניגריה חקיקה שהופכת הומוסקסואליות לפלילית עבור בני משפחה הטרוסקסואלים, בעלי ברית וחברים של להט"ב. על פי החוק הניגרי, "בעל ברית הטרוסקסואלי המנהל, עד, עוסק או מסייע לכל סוג של פעילות שאינה בינארית מגדרית והומוסקסואלית" עלול לשאת בעונש מאסר של 10 שנים. חוקרי אוניברסיטת אוקספורד הצהירו כי המעמד החברתי הקיים נגד להט"ב באפריקה מוביל להשלכות בריאותיות קשות, בעוד ששיעור נשאי האיידס בקרב גברים הומוסקסואלים באפריקה שמדרום לסהרה גבוה פי עשרה מזה של גברים הטרוסקסואלים, שנמנעים מלגשת לטיפול רפואי עקב פליליותה של נטייה הומוסקסואלית בחוק והומופוביה רחבה בקרב האוכלוסייה. החוקרים קבעו כי הדבר נובע מ-"חוסר נכונות תרבותית, דתית ופוליטית לקבל אותם כאזרחים שווים בחברה".
בשונה מכלל מדינות יבשת אפריקה, לדרום אפריקה ישנו מעמד שווה בחוק בין זכויותיהם של אזרחים הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד, מאז שהמדינה הכשירה נישואים חד-מיניים, אימוץ על ידי זוגות חד-מיניים וחוקתה קובעת איסור מוחלט על אפליה על רקע נטייה מינית בין היתר. נכון ליוני 2023, דרום אפריקה ובוטסואנה מוגדרות כמדינות היחידות ביבשת בהן איסור על אפליה נגד להט"ב מעוגן בחוקתן, ובשנת 2006 הפכה דרום אפריקה למדינה הראשונה ביבשת והחמישית בעולם שהכשירה נישואים חד-מיניים בשטחה לאחר הולנד (2001), בלגיה (2003), ספרד וקנדה (2005). למרות ההגנה החוקתית, אפליה ואלימות נגד להט"ב דרום אפריקאים עדיין נוכחות במיוחד באזורים כפריים. עם זאת, גילויי אפליה נדירים בהרבה בערים גדולות בהן קיימת סצנת להט"ב רחבה כגון: יוהנסבורג, קייפטאון, דרבן, פרטוריה, פורט אליזבת, איסט לונדון, בלומפונטיין, נלספרויט, פייטרמריצברג, קימברלי וג'ורג'. שלושת הערים הגדולות בדרום אפריקה, יוהנסבורג, דרבן וקייפטאון ידועות כיעדים בינלאומיים בקרב תיירות להט"ב. שטחים תלויים ספרדים, פורטוגזים, בריטים וצרפתים הנמצאים בשטחי היבשת (האיים הקנריים, מדיירה, מלייה, סאוטה, סנט הלנה, אסנשן, טריסטן דה קונה, הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת, הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי, מיוט וראוניון) מעניקים שוויון זכויות מלא בקרב אזרחים הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד בשטחם.
מבין כלל 54 המדינות העצמאיות ברחבי אפריקה שחברות בארגון האו"ם, כ-10 מתוכן: כף ורדה, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, גבון, גינאה ביסאו, מאוריציוס, רואנדה, סאו טומה ופרינסיפה, סיישל, סיירה לאון ודרום אפריקה חתמו בעד "ההצהרה המשותפת על הפסקת מעשי אלימות והפרות זכויות אדם הקשורות בהתבססות על נטייה מינית וזהות מגדרית" בשנת 2008 (או הצטרפו לחתימה על ההצהרה בשנת 2011) ביניהן גם סיירה לאון, גבון, מאוריציוס, סאו טומה ופרנסיפה וסיישל אף על פי הפללתה של פעילות הומוסקסואלית דה יורה בשטחן. 29 המדינות שחתמו נגד ההצהרה ותמכו בהצהרה הנגדית כללו את: אלג'יריה, בנין, קמרון, צ'אד, קומורו, חוף השנהב, ג'יבוטי, מצרים, אריתריאה, אתיופיה, גמביה, גינאה, קניה, לוב, מלאווי, מאלי, מאוריטניה, מרוקו, ניז'ר, ניגריה, סנגל, סומליה, סודאן, אסוואטיני, טנזניה, טוגו, תוניסיה, אוגנדה וזימבבואה. 14 המדינות הנותרות: לסוטו, גאנה, ליבריה, אנגולה, בורקינה פאסו, בורונדי, גינאה המשוונית, הרפובליקה של קונגו, מדגסקר, מוזמביק, בוטסואנה, זמביה, נמיביה והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו נמנעו בהצבעתן. דרום סודאן לא הייתה מדינה עצמאית בימים אלו ולכן לא הייתה מדינה שחברה באומות המאוחדות.
למען ביטחונם, תיירים המוגדרים כלהט"ב מוזהרים להשתמש בשיקול דעת בביקורם באפריקה, בין היתר עם עצות שכוללות להימנע מגילויי חיבה פומביים (עצות שניתנות באותה מידה גם לזוגות הטרוסקסואלים כאחד). דרום אפריקה נחשבת לרוב למדינה האפריקאית המרכזית שמהווה תיירות בקרב להט"ב מרחבי העולם, אך גם כף ורדה נכללת לעיתים קרובות בציון התואר כפי שהוצג בסרט התיעודי טצ'ינדס משנת 2015 שסקר את הנושא.
מיכאל קרמנקו
מיכאל קרמנקו (נולד ב-1973) הוא מעצב הבית של תיאטרון גשר.
קורות חייו
מיכאל קרמנקו נולד וגדל ביקטרינבורג, רוסיה, למד ביולוגיה לתואר שני מגיל 16 עד 21, אבל לא סיים ובשנת 1995, בהיותו בן 21, עלה לישראל. קרמנקו למד שנה עיצוב ותפאורה בחוג לאמנויות באוניברסיטת תל אביב. ב-1998 החל לעבוד בצוות התפאורה כתאורן וכעוזר לאלכסנדר ליסיאנסקי, מעצב הבית דאז של תיאטרון גשר. בשנת 2002 התמנה למעצב הבית של תיאטרון גשר, תפקיד בו הוא מכהן עד היום (פברואר 2012).
פועלו האמנותי
פעילותו של מיכאל קרמנקו מתפרשת על-פני ארבעה תחומים: האחד, תפאורן של תיאטרון. עשה הצגות רבות ביחד עם יבגני אריה, במאי הבית של תיאטרון גשר ועם במאים שגשר הזמינו מחו"ל. עיצב תפאורה גם להצגות בתיאטראות הבימה, חיפה, ניסן נתיב ויורם לווינשטיין. בסך-הכול עיצב תפאורה ותלבושות ללמעלה ממאה הצגות. השני, מופעים. השלישי, אירועים גדולים: כגון ועידת הנשיא בירושלים. הרביעי, גרפיקה ווידאו ארט וכן תמונות ופוסטרים לתיאטרון.
קרמנקו סיפר בריאיון למרב יודילוביץ' בynet על תפישתו האמנותית:
חוק ריד
חוק ריד (באנגלית: Reed's law) הוא טענה של דייוויד פ. ריד (David P. Reed) מ-1999, שלפיה ערכן של רשתות ליצירת קבוצות (group forming networks) יכול לעלות באופן אקספוננציאלי עם גדילת הרשת.
הסיבה לכך היא שמספר תתי-הקבוצות שניתן ליצור ברשת עם N חברים הוא   2^N-N-1.
קצב גידול כזה מהיר יותר מקצבי גידול אחרים של רשתות:
רשתות ליצירת קבוצות
בשונה מרשתות כמו הכבלים או הטלפון, ברשת האינטרנט ישנה אפשרות לקיומן של רשתות ליצירת קבוצות (GFN). רשתות אלה תומכות בשיוך של חלק מן הלקוחות לקבוצות כגון קבוצות עניין, מועדונים וקהילות. כלי קהילה כמו רשימות תפוצה, חדרי צ'אט, רשימות חברים, קבוצות דיון וחדרי עסקאות, כולם מאפשרים התארגנות של משתמשי רשת לקבוצות בגדלים שונים, שעוסקות בתחום עניין מסוים.
מספרן של תת-הקבוצות האפשריות של שני אנשים ומעלה ברשת של N אנשים הוא  2^N-N-1. משום כך טען ריד כי ערכן של רשתות ליצירת קבוצות גדל באופן יחסי ל-2^N.
משמעות כלכלית
לפי ריד, ככל שמספר האנשים ברשת ליצירת קבוצות גדל, יש מעבר הדרגתי של קצב גדילת הרשת מקצב גידול ביחס למספר המשתמשים ברשת (לפי חוק סרנוף), דרך קצב גידול ביחס לריבוע מספר המשתמשים ברשת (לפי חוק מטקלף), עד לקצב גידול אקספוננציאלי לפי חוק ריד. לכן הציע ריד שעם התרחבות רשת האינטרנט, השקעה ברשתות ליצירת קבוצות תניב את התשואה הגבוהה ביותר.
ג'ים מקגריווי
בשנים 1990–1992 שירת באספה הכללית של ניו ג'רזי, ולאחר מכן היה ראש עיריית וודברידג' במשך כעשור, בין השנים 1991–2002. במקביל לכהונתו כראש העיר, הוסיף לכהן בסנאט המדינתי מטעם מחוז הבחירה ה-19 בשנים 1994–1998. בבחירות 1997 היה המועמד הדמוקרטי לתפקיד מושל ניו ג'רזי, אך הובס בידי המושלת המכהנת כריסטין טוד וייטמן, מועמדת המפלגה הרפובליקנית. ב-2001 התמודד בשנית על התפקיד, והפעם נבחר ברוב גדול.