cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עלון
מאפייני העלון
עלונים, יחד עם גלויות, חוברות ופוסטרים, הם צורת פרסום ושיווק לאישים או עסקים המעוניינים לתקשר עם הקהל בתקציב נמוך, בהשוואה לפרסום בכלי התקשורת או באינטרנט. עם התפתחות השיווק הישיר, בשנות ה-90 של המאה ה-20, הפכו העלונים לצורת שיווק ופרסום מקובלת ונפוצה, וכיום ניתן למצוא ולהפיק עלונים במגוון רחב של תצורות.
פרסום באמצעות עלונים נחשב לפרסום זול ואפקטיבי המאפשר לבעלי עסקים לשווק את מרכולתם בצורה קלה ונוחה.
עיצוב העלונים
בעבר הפקת העלונים הייתה מעט מסובכת ודרשה עיצוב גרפי על ידי איש מקצוע והדפסה בבית דפוס, דבר שייקר את עלויות ההפקה וגרם לעלונים להיות נפוצים פחות. עם התפתחות המדפסת הביתית ושורה של תוכנות מחשב ידידותיות למשתמש הביתי, הפכה הפקת העלונים לפעולה פשוטה וזולה וכיום היא נפוצה מאוד.
בשנים האחרונות התפתח שוק חדש של הדפסת עלונים באמצעות אתרי אינטרנט של בתי דפוס. המשתמש מעצב עלונים לפי תבניות קבועות מראש באתר האינטרנט של בית הדפוס, בוחר את הטקסט ואת הצבעים ושולח הזמנה להדפסה.
תחליפים לעלונים במאה ה-21
פרסום באמצעות עלונים מצריך שירותי הדפסה, לרוב הדפסה צבעונית שעלותה גבוהה, וכן שירותי הפצה באמצעות חברות הפצה או דואר מקומי. על מנת לחסוך בעלויות החלו במאה ה-21 להשתמש במקומות ציבוריים ב"מסכי פרסום" דיגיטליים. כך, נתלים מסכים המחליפים את עלוני הפרסום בבנייני מגורים המציגים מידע אינטראקטיבי שמותאם ספציפית לאופי דיירי הבניין ומשולב בפרסומות המותאמות לדיירים. מסכים אלו, מאפשרים גם להפחית את זיהום הסביבה שנעשה על ידי חלוקת עלוני הפרסום שרובם נזרקים לפח, וכן מאפשרת לוועדי הבית להנגיש תוכן רלוונטי לדיירי הבניין
שטיל רקדאל
שטיל אנדרה רקדאל (בנורווגית: Kjetil André Rekdal; נולד ב-6 בנובמבר 1968) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן רוזנבורג הנורווגית.
הוא החל את דרכו במולדה בליגת העל הנורווגית, המשיך את הקריירה בליגות הבכירות בגרמניה, בבלגיה ובצרפת, לפני שחזר לסיים את הקריירה בנורווגיה. לזכותו 83 הופעות במדי נבחרת נורווגיה, בהן כבש 17 שערים. הוא ייצג את הנבחרת בין היתר בשני טורניר מונדיאל וביורו 2000.
בעונותיו האחרונות כשחקן שימש במקביל כמאמן וולרנגה, אותה החזיר לליגה הבכירה ועמה זכה בגביע הנורווגי. הוא נותר בקבוצה כמאמן גם לאחר פרישתו, והוביל אותה לזכייה באליפות. בהמשך אימן בבלגיה ובגרמניה, עד שחזר לנורווגיה לתפקיד מאמן אלסונד, אותה הוביל לזכייה בשני גביעים - תאריה הראשונים בהיסטוריה. רקדאל חזר לתפקיד מאמן ואלרנגה ב-2013.
קריירת משחק
רקדאל החל את הקריירה בקבוצת נוער מקומית בעיר הולדתו, וכבר בגיל 16 עשה את צעדיו הראשונים בליגת העל הנורווגית כשהחל לשחק במולדה. הופעת הבכורה שלו הייתה ה-16 ביוני 1985, בשוויון 1-1 הביתי מול סטארט. שלושה חודשים אחר כך כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על בריין. את עונת הבכורה שלו סיים עם שני שערים ב-13 הופעות ליגה, ועונה אחר כך היה לשחקן מפתח בקבוצה עוד בטרם מלאו לו 18, ושותף בכל משחקי הליגה של מולדה, 22 במספר, בהם כבש שישה שערים.
לאחר שתי עונות בהן הצליחה הקבוצה לשרוד בליגה בפער זעום מהקו האדום, נלחמה קבוצתו של רקדאל על האליפות בעונת, וסיימה כסגנית האלופה עם שלוש נקודות פחות ממוס. רקדאל כבש שבעה שערי ליגה, ובזכות יכולתו אף זכה לזימון בכורה לנבחרת נורווגיה. עונה אחר כך המשיך רקדאל בקו ההתקדמות האישי שלו, וכבש לראשונה בקריירה מספר דו-ספרתי של שערי ליגה, עשרה במספר, כשקבוצתו סיימה במקום השלישי.
לאחר ארבע עונות במדי מולדה, יצא רקדאל לראשונה מנורווגיה כשחתם בבורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה, זמן קצר לאחר פתיחת עונת. רקדאל נאלץ להמתין עד ל-1 באפריל 1989 כדי לערוך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשעלה בהרכב בניצחון הביתי 2-1 על באיירן מינכן. עד לסיום אותה העונה זכה רקדאל לשבע הופעות ליגה בלבד. עונה אחר כך נחלש מעמדו של רקדאל עוד יותר, והוא סיים את העונה עם שתי הופעות ליגה בלבד, בזמן שקבוצתו ניצלה מירידת ליגה בסיום העונה. בסך הכול בשתי עונות במדי הקבוצה רשם רקדאל תשע הופעות ליגה בלבד ולא כבש כלל.
לקראת עונת עבר רקדאל לליירסה מליגת העל הבלגית, על מנת לשקם את הקריירה לאחר החוויה הקשה בגרמניה. רקדאל השתלב היטב בקבוצה, היה לשחקן הרכב קבוע וכבר בעונת הבכורה שלו תרם עשרה שערי ליגה ב-29 הופעות. עונה אחר כך כבר היה לשחקן מפתח בקבוצה, קבע שיא קריירה אישי של 21 שערי ליגה ב-31 הופעות, וסיים את העונה כסגן מלך השערים של הליגה.
בארבע העונות הראשונות שלו בליירסה, היה רקדאל לאחד משחקניה החשובים של הקבוצה. הוא שולב באופן קבוע בהרכב, וכבש מספר דו-ספרתי של שערי ליגה בכל אחת מארבע העונות. הקבוצה עצמה לא זכתה להצלחה גדולה בליגה, ונעה בין מרכז לתחתית הטבלה. בסיום עונת יצא רקדאל בהשאלה לקבוצת האם שלו, מולדה, ששיחקה אז בליגת המשנה. רקדאל סייע לקבוצה לסיים את העונה באופן מוצלח עם העפלה לליגה הבכירה דרך המקום השני בליגה, כשכבש ארבעה שערים בשמונה הופעות. יתרה מכך, באותה עונה זכה רקדאל עם מולדה בגביע הנורווגי, שהיה התואר הראשון שלו בקריירה והזכייה הראשונה של קבוצתו בתואר כלשהו. רקדאל פתח בהרכב במשחק הגמר (לצד אחיו סינדרה) בניצחון 3-2 על לין אוסלו, בדרך לזכייה בגביע.
זמן קצר לאחר פתיחת עונת, חזר רקדאל לליירסה, עם מאמנה החדש אריק גרטס. עד לסיום העונה ערך רקדאל 23 הופעות ליגה, בהן כבש שלושה שערים בדרך למקום החמישי ולהעפלה למוקדמות גביע אופ"א. עונת הייתה השישית והאחרונה של רקדאל בליירסה. הוא נפרד מהקבוצה עם 12 שערי ליגה ב-34 הופעות, כשקבוצתו שמרה עונה נוספת על המקום החמישי בטבלה. בסך הכול בשש עונות במדי ליירסה, כבש רקדאל 71 שערי ליגה ב-181 הופעות.
לקראת עונת עבר רקדאל לסטאד רן מהליגה הצרפתית. הוא שיחק בקבוצה עונה אחת בלבד, שהסתיימה במקום ה-16, שלוש נקודות בלבד מעל לקו האדום. רקדאל עצמו התקשה לבוא לידי ביטוי בקבוצת התחתית הצרפתית, גם עקב פציעות חוזרות מהן סבל במהלך העונה. הוא נפרד מהמועדון בתום עונה אחת, בה כבש פעמיים בלבד ב-31 הופעות.
לקראת עונת חזר רקדאל לבונדסליגה בפעם השנייה בקריירה, כשחתם בהרטה ברלין. בניגוד לתקופתו במנשנגלדבך, השתלב רקדאל היטב בקבוצתו החדשה. הוא ערך 26 הופעות ליגה וכבש שלושה שערים בעונת הבכורה שלו, שהסתיימה במקום ה-11 בטבלה. הרטה התחזקה משמעותית עונה אחר כך, וסיימה במקום השלישי עם נקודה בלבד פחות מסגנית האלופה באייר לברקוזן. מיקום הליגה הגבוה זיכה את הרטה במקום במוקדמות ליגת האלופות בעונת. הרטה הצליחה להעפיל לשלב הבתים, שם ערך רקדאל שלוש הופעות ואף כבש שער אחד בפנדל מול גלאטסראיי הטורקית (4-1 בסיום לגלאטסראיי). רקדאל הוסיף הופעה אחת בשלב הבתים השני, בו הודחה קבוצתו מהמפעל. ב-9 באפריל 2000, כחודשיים לפני תום העונה, עזב רקדאל את הרטה וחזר לנורווגיה, שם חתם בקבוצת וולרנגה מהליגה הבכירה. הוא סיים את דרכו בהרטה לאחר קרוב לשלוש עונות, בהן כבש ארבעה שערי ליגה ב-64 הופעות.
לקראת עונת קיבל רקדאל את הצעת המועדון לשמש כמאמן-שחקן, ולהוביל את הקבוצה בליגת המשנה. רקדאל רשם עונה מוצלחת הן כשחקן, כשהצטיין על המגרש עם 11 שערי ליגה ב-28 הופעות, והן כמאמן, כשהוביל את קבוצתו למקום הראשון בליגה והחזיר אותה לליגה הבכירה בתום עונה אחת בלבד. רקדאל המשיך בתפקיד הכפול גם בעונת, בה רשם 24 הופעות וכבש פעמיים. הוא הצעיד את וולרנגה להישארות בליגה עם המקום השמיני, ורשם תואר ראשון כמאמן כשהוביל את קבוצתו לזכייה בגביע הנורווגי. רקדאל עלה בעצמו בהרכב למשחק הגמר, בו גברה ואלרנגה 1-0 על אוד גרינלנד.
בעונת הוביל רקדאל את וולרנגה בגביע אופ"א, צלח איתה את שני סיבובי המוקדמות הראשונים על חשבונן של גראצר א.ק. ושל ויסלה קראקוב, לפני שהודח עם קבוצתו מול ניוקאסל יונייטד. בליגה סבלה הקבוצה מעונה קשה שהסתיימה רק בפלייאוף הישארות, בסיומו שרדה הקבוצה עונה נוספת בליגה הבכירה. עונתו האחרונה של רקדאל כמאמן-שחקן הייתה עונת . העונה הסתיימה בצורה אכזרית למדי עבור וולרנגה, שסיימה במקום השני בטבלה אחרי רוזנבורג. מאזן הנקודות ופער השערים של השתיים היה זהה, אך רוזנבורג כבשה יותר שערים ולכן זכתה באליפות. בסיום העונה פרש רקדאל ממשחק פעיל בגיל 36, והחל להתרכז בקריירת האימון בלבד. לזכותו 21 שערי ליגה ב-116 משחקים במדי ואלרנגה.
נבחרת נורווגיה
הופעת הבכורה של רקדאל בנבחרת נורווגיה נערכה עוד בטרם מלאו לו 19. היה זה ב-28 במאי 1987 תחת המאמן טור רסטה פוסן, כשעלה מהספסל במשחק ידידות ביתי מול שהסתיים בשוויון 0-0.
רקדאל הפך להיות עוגן משמעותי בנבחרת במשחקי מוקדמות מונדיאל 1994. כבר במשחקה הראשון של נורווגיה במוקדמות, ניצחון 10-0 ביתי על, כבש רקדאל את שעריו הראשונים בנבחרת, כשבקיע את השער הראשון במשחק בדקה הרביעית, ואת האחרון במשחק בדקה ה-79. רקדאל שיחק בכל עשרת משחקיה של נורווגיה במוקדמות, וכבש חמישה שערים שסייעו לנבחרתו להעפיל למונדיאל לראשונה מאז מונדיאל 1938. רקדאל כבש את אחד משעריה החשובים והיפים של נורווגיה במוקדמות, כשבעט ברגל שמאל מחוץ לרחבה אל בין חיבורי השער של באצטדיון ומבלי. המשחק הסתיים בשוויון 1-1, והיווה ציון דרך משמעותי להעפלתה של נורווגיה ולהדחתה של אנגליה.
רקדאל זומן על ידי אולסן לסגל נורווגיה לקראת מונדיאל 1994 בארצות הברית. במשחק הראשון של נורווגיה בטורניר מול, עלה רקדאל מהספסל בדקה ה-78, ושש דקות אחר כך כבש את השער היחיד במשחק, כשהגיח מאחור לכדור אבוד על סף הרחבה, חדר לרחבה ובעט שטוח לפינה הרחוקה. בהפסד 1-0 לאיטליה עלה מהספסל תשע דקות לסיום, ובמשחק השלישי והאחרון עלה בהרכב בשוויון 0-0 מול. כל נבחרות הבית של נורווגיה עם מאזן זהה של ארבע נקודות ופער שערים זהה, אך נורווגיה נותרה במקום האחרון עקב כמות שערי זכות נמוכה משל יריבותיה, כאשר השער היחיד שכבשה היה שערו של רקדאל מול מקסיקו.
במוקדמות יורו 1996 ערך רקדאל תשע הופעות מתוך העשר של נבחרתו, וכבש שלושה שערים. נורווגיה הייתה קרובה להעפיל לראשונה בתולדותיה ליורו, אך סיימה שלישית עם נקודה פחות מ הראשונה ועם מאזן נקודות זהה לזה של הסגנית, אך עם פער שערים נחות. במוקדמות מונדיאל 1998 השתתף בכל שמונה המשחקים של נבחרתו, שסיימה ראשונה וללא הפסד. במהלך טורניר המוקדמות כבש רקדאל שלושער בניצחונה של נורווגיה 3-0 על, שעריו היחידים בטורניר.
רקדאל זומן על ידי אולסן לסגל לקראת מונדיאל 1998 בצרפת, ופתח בהרכב בכל משחקי שלב הבתים. לאחר שוויון 2-2 מול ושוויון 1-1 מול, פגשה נורווגיה את  במשחק האחרון כשהיא זקוקה לניצחון על מנת לסיים במקום השני בבית ולהעפיל לשמינית הגמר. לאחר 78 דקות ללא שער, העלה בבטו את ברזיל ליתרון 1-0. טורה אנדרה פלו השיג שוויון בדקה ה-83, ודקה לסיום השיגה נורווגיה פנדל. רקדאל ביצע את הבעיטה היטב והכניע את קלאודיו טפארל, שזינק לכיוון הנכון אך לא הצליח להגיע לכדור, 2-1 בסיום לנורווגיה. דרכה של נורווגיה בטורניר הסתיימה בשמינית הגמר מול איטליה. רקדאל עלה בהרכב נבחרתו שנוצחה בסיום 1-0 והודחה מהטורניר. שערו של רקדאל במונדיאל הפך אותו לנורווגי הראשון שכובש שני שערים לזכות נורווגיה בטורנירי המונדיאל, ולמלך שעריה במונדיאלים בכל הזמנים.
בסך הכול ערך רקדאל 83 הופעות במדי נורווגיה, בהן כבש 17 שערים.
קריירת אימון
לאחר שפרש ממשחק פעיל במדי וולרנגה בסיום עונת, המשיך רקדאל בתפקיד המאמן בו אחז במקביל החל מעונת. לקראת עונת, בה החל להתמקד רק בתפקיד המאמן, החליט רקדאל לבסס את הסגל שלו סביב שחקנים מנוסים בעלי הופעות בליגות בכירות, ובהם רוני יונסן, טורה אנדרה פלו וסטפן איברסן. כבר בעונה זו הוביל רקדאל את קבוצתו לזכייה באליפות נורווגיה בפער נקודה מרוזנבורג. הייתה זו אליפות ראשונה למועדון מזה 21 שנים, ושבירה של רצף 13 האליפויות של רוזנבורג. מעבר לתהילה ולמעמד לו זכה במועדון בעקבות הזכייה, זכה רקדאל להערכה רבה כשסירב לשדרוג משמעותי בחוזהו כדי לא לפגוע כלכלית בקבוצתו. במהלך עונת לא הצליחה הקבוצה לשחזר את הצלחתה, ולאחר 17 מחזורים התפטר רקדאל מתפקידו לאחר חמש וחצי עונות.
ב-22 בנובמבר 2006 חזר רקדאל כמאמן למועדון בו כיכב כשחקן, ליירסה מליגת העל הבלגית. הוא קיבל את הקבוצה כשהיא במקום האחרון עם שתי נקודות בלבד לאחר 12 מחזורי ליגה. עד לסיום העונה צבר רקדאל 24 נקודות נוספות עם הקבוצה, שהצליחה לסיים להימנע מירידה ישירה לליגת המשנה כשסיימה במקום ה-17, מקום אחד מעל למקום האחרון בפער של נקודה. עם זאת, היא נאלצה לשחק בפלייאוף כנגד הירידה, שם סיימה עם ניצחון אחד משישה משחקים ונשרה לליגת המשנה. לאחר ירידת הליגה, סיים רקדאל את דרכו במועדון.
לקראת עונת התמנה רקדאל לתפקיד מאמן פ.צ. קייזרסלאוטרן מהבונדסליגה השנייה בגרמניה. רקדאל התקשה להשיג תוצאות טובות עם הקבוצה, שהשיגה שלושה ניצחונות בלבד ב-19 מחזורים, עד לפיטוריו של רקדאל בפברואר 2008. בעת פיטוריו, הייתה קייזרסלאוטרן במקום ה-16 המוביל לירידת ליגה, אך בסיום העונה הצליחה להישאר בליגת המשנה.
לקראת עונת התמנה רקדאל לתפקיד מאמן אלסונד מהליגה הנורווגית. בעונת הבכורה שלו על הקווים הצליח להשאיר את הקבוצה בליגה בזכות ניצחון כפול על סוגנדל בפלייאוף ההישארות. עונה אחר כך שוב נלחמה הקבוצה בתחתית, אך הצליחה לסיים מקום אחד מעל המקום ההולך לפלייאוף ההישארות. במקביל, הוביל רקדאל את אלסונד לזכייה מפתיעה בגביע הנורווגי. אלסונד, שלא זכתה עד אז מעולם באף תואר, פגשה בגמר את סגנית האלופה באותה העונה וקבוצת האם של רקדאל, מולדה. במהלך המחצית השנייה, כשהקבוצה בפיגור 1-0, נותר אלסונד בעשרה שחקנים. עם זאת, היא הצליחה לחזור למשחק ולהשוות ל-1-1. בהארכה שוב נקלעה אלסונד לפיגור, אך חזרה והשוותה שש דקות לסיום. המשחק הלך להכרעה בדו-קרב בעיטות עונשין, בו ניצחה אלסונד 5-4 בדרך לזכייה בגביע.
בעונת נמנעה הקבוצה מקרבות התחתית, וסיימה רביעית בטבלה. עונה אחר כך, בעונת, הוביל רקדאל את אלסונד לגביע השני בתולדותיה, עם ניצחון 2-1 בגמר על בראן. בסיום עונת, בה לא הצליחה הקבוצה לשחזר את הישגיה וסיימה במקום ה-11, פוטר רקדאל מתפקידו לאחר חמש עונות.
ב-8 בינואר 2013, לקראת עונת בליגה הנורווגית, התמנה רקדאל לקדנציה שנייה כמאמן ואלרנגה. הוא הוביל את הקבוצה כמאמן ראשי שלוש שנים, עד שבינואר 2017 עבר לתפקיד המנהל הספורטיבי. לאחר חודש בלבד בתפקיד החליט רקדאל לעזוב את תפקידו.
סלבה אוקראיני
סְלָבָה אוקראיני! (באוקראינית: Слава Україні; מילולית: "תהילה לאוקראינה!", במשמעות קרובה ל"תחי אוקראינה!") הוא ביטוי לאומי אוקראיני הידוע כסמל למאבק לעצמאות ובהמשך לריבונות אוקראינית, ומ-2018 הוא גם הברכה הרשמית בעת הצדעה בצבא אוקראינה. נהוג לענות על ברכה זו בברכת "הֶרוֹיָם סְלָבָה!" (באוקראינית: Героям слава!; בעברית: לגיבורים תהילה!).
מקורותיו של הביטוי "סלבה אוקראיני" לא ברורים, אך נראה שהשימוש הראשון בו נעשה בתחילת המאה ה-20, כשהוא נעשה פופולרי בקרב אוקראינים בזמן מלחמת העצמאות של אוקראינה בין 1917 ל־1921. השימוש ב"סלבה אוקראיני" נמשך בקרב קבוצות לאומיות אוקראיניות במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20, וכן על ידי פליטים אוקראינים בגוש המערבי במהלך המלחמה הקרה, אף שבברית המועצות (ששלטה באוקראינה) נאסר השימוש בברכה זו.
מקורות
השימוש הראשון בברכה "סלבה אוקראיני!" מיוחס לתקופתו של טאראס שבצ'נקו בשירו מ-1860 "לאוסנוביאננקו" (До Основ'яненка):
בתרבות
ב-27 בפברואר 2022, שלושה ימים לאחר תחילת הפלישה הרוסית לאוקראינה, יצא השיר "סלבה אוקראיני!" (במקור: Слава Україні!) של מרקוס פאוז, שמתבוסס על הביטוי, כסמל להזדהות ולהתנגדות האוקראינית במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, בעוד הלחן מבוסס באופן רופף על המנון אוקראינה. יומיים לאחר מכן, השיר הוקלט על ידי ה הליטאי-נורווגי פובילאס סיריסט-גלגוטה מהתזמורת הפילהרמונית של אוסלו ושודר על ידי NRK (תאגיד השידור הנורווגי) ובוצע בקונסרט תמיכה באוקראינה ב, כמו גם ב-LRT (תאגיד השידור הליטאי) ב-8 במרץ 2022. כמו כן, היצירה בוצעה בקונסרט בשם "ביחד למען הילדים של אוקראינה", שאורגן בין היתר על ידי קרן החירום הבין-לאומית של האומות המאוחדות לילדים ונערך ב, בו חולקו בעבר פרס נובל לשלום.
Archives israélites de France
Archives israélites de France (ארכיבס ישראליטס דה פרנס, מילולית: הארכיון הישראלי של צרפת) היה ירחון צרפתי שראה אור במשך קרוב למאה שנה בפריז בירת צרפת. הוא נוסד בידי העיתונאי והמתרגם היהודי סמואל כַּאהֶן (אביו של איזידור) בראשית שנת 1840 והופיע בתמידות עד נובמבר 1935, אז התמזג לתוך כתב העת 'Le Journal juif'.
לאחר פטירת סמואל כאהן ב-1862 הפך בנו איזידור לעורך העיתון והחזיק במשרתו זו עד לפטירתו במרץ 1902.
ידיעות מתורגמות מהעיתון צוטטו בקביעות בגליונות "הכרמל".
קרחון יאנסי
הקרחון זורם בסמוך להר מקלינטוק דרום מערבה ונשפך אל קרחון בירד, ממערב לקרחון סנט.
גילוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה באמצעות תצלומי אוויר של צי ארצות הברית.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שם אוניית צי ארצות הברית יאנסי ( USS Yancey (AKA-93)), שהייתה אוניית מטען קרבית של צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה (שנערך בין 1946-1947).
שמו של הקרחון ניתן לו יחד עם מתן השם לקרחון בירד הסמוך, אשר נקרא על שם אדמירל ריצ'רד בירד, שהיה מפקד המבצע.
רחל שטראוס
רחל שטראוס (12 במרץ 1880 – 15 במאי 1963) הייתה רופאה ופעילה חברתית ישראלית ילידת גרמניה. שטראוס הייתה הסטודנטית הראשונה לרפואה באוניברסיטת היידלברג, והרופאה העצמאית הראשונה בגרמניה. כמו כן שלחה ידה בכתיבה בשפה הגרמנית. חברה-מייסדת של אקי"ם.
קורות חיים
שטראוס נולדה בקרלסרוהה שבגרמניה בשם רחל גויטיין (Goitein). אביה, הרב גאבור (גבריאל גדליה) גויטיין, יליד הונגריה, היה רב הקהילה היהודית בקרלסרוהה, והוא נפטר כשהייתה בת שלוש. משפחתה הייתה אדוקה, ובשבתות נאלצה ללכת הליכה ארוכה ברגל לבית הספר היסודי, ואף הייתה פטורה מכתיבה בשבת גם כאשר היו בחינות. בימי ראשון למדו יהדות ועברית. על פי זיכרונותיה, באותה תקופה לא הייתה אנטישמיות. ב-1899 סיימה את בחינות הבגרות, והייתה האישה הראשונה בגרמניה שנשאה נאום בגרות, שבו דיברה על זכותן של נשים לרכוש השכלה.
שטראוס נרשמה כסטודנטית לרפואה, למרות הסתייגויות בקרב חברי הסגל האקדמי, וסיימה את לימודי הרפואה בשנת 1905 באוניברסיטת היידלברג.
בפברואר 1905 נשאה למשפטן ד"ר אליאס שטראוס, אותו הכירה מילדות, והוא אף למד איתה באוניברסיטת היידלברג. את ירח הדבש ערכו בארץ ישראל. לאחר נישואיה המשיכה בדרכה המקצועית וסיימה את הדוקטורט שלה (1907; הדיסרטציה עסקה בכוריאוקרצינומה) ואת תקופת התמחותה בעבודתה כרופאת נשים. ב-1908 פתחה קליניקה לרפואת נשים במינכן. היא פרסמה חוברת הדרכה לנשים בהיריון, שנחשבה כפורצת דרך ומתקדמת ביותר.
עוד טרם עליית הנאצים לשלטון כבר בערה הקרקע מתחת לרגליהם. בעלה סבל את ההשפלה שבאיסור השלטון הנאצי על כניסתו כיהודי למשרד המשפטים וזאת אחרי 30 שנות עבודה.
הזוג עשו הכנות לעלייה לארץ ישראל, אך הדבר נדחה מחמת מחמת מצבו הרפואי של בעלה, שנפטר בשנת 1933. מיד בתום השבעה עלתה שטראוס לארץ ישראל עם חמשת ילדיה - איזבלה (איזה), חנה, סמואל פרידריך (פטר), גבריאלה וארנסט גבור. היא גרה בירושלים, ולא עסקה יותר במקצועה כרופאת נשים מחמת ריבוי הרופאים באותה תקופה. היא עסקה בגידול ילדיה ובפעילות סוציאלית וחברתית.
שטראוס הייתה פעילה בארגון "ברית שלום", "המרכז להכשרה מקצועית לנערות" - תוכנית למידה לעולות צעירות, איגוד נשים אקדמאיות, ויצו, והתחלת הטיפול במוגבלים, יחד עם מספר הורים, כאשר היא היחידה מהמארגנים שלא היה לה במשפחתה נצרכים. עם קום המדינה היוותה פעילות זו את הגרעין להקמת ארגון אקי"ם, והיא פעלה כמתנדבת מסורה עבור אנשים עם מוגבלויות שכליות, יחד עם ד"ר אברהם וד"ר מלי שפיגל מייסדי אקי"ם ירושלים.
בשנת 1952 ייסדה שטראוס את הקבוצה הישראלית של "הליגה הבינלאומית לנשים".
שטראוס כתבה את זיכרונותיה בגרמנית, ושני ספרי ילדים עבור נכדה - אלי אמריך.
ד"ר רחל שטראוס נפטרה בירושלים בשנת 1963, ונקברה בבית העלמין סנהדריה שבעיר.
בנה ארנסט גאבור שטראוס (, Ernst G. Straus) הוא מתמטיקאי אמריקאי אשר החזיק במספר ארדש 1, דהיינו כתב מאמר עם פאול ארדש. שטראוס עבד עם אלברט איינשטיין ובזכותו קיבל איינשטיין מספר ארדש 2 כמי שכתב מאמר עם מי שכתב מאמר עם פאול ארדש.
הנצחה
בית רחל שטראוס בירושלים נרכש בעזרתה של שטראוס, באמצעות תרומות של משפחתה וחבריה, לצורך מתן שירותים עבור החוסים ואנשים עם מוגבלויות שכליות. אחרי מותה נקרא על שמה.
על שמה של שטראוס נקראו רחובות במספר ערים בגרמניה: קרלסרוהה, מינכן ואולדנבורג (שבה נקרא ב-2008 על שמה רחוב שקודם לכן נקרא על שם רופא שהיה מעורב במפלגה הנאצית).
בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת היידלברג פועלת "תוכנית רחל גויטיין-שטראוס למדעניות צעירות", שמטרתה לקדם את הניסיון המחקרי בקרב אקדמאיות על מנת להשוות את מספרן של הנשים החוקרות לזה של הגברים.
מיכאיל יפרמוב
מיכאיל גריגורוביץ' יפרמוב (22 בפברואר 1897 - 19 באפריל 1942) היה גנרל לייטננט בצבא האדום אשר פיקד לזמן קצר החזית המרכזית.
תחילת דרכו
יפרמוב נולד ב-22 בפברואר 1897 בעיר טרוסה שבמחוז קלוגה שבאימפריה הרוסית. הוא היה בן למשפחת איכרים ענייה, ובילדותו עבד בחווה של אביו ובהמשך עבר למוסקבה והועסק כשוליה. בספטמבר 1915 גויס לצבא האימפריה הרוסית. הוא הוצב ברגימנט המילואים ה-55, ולמד בבית הספר הצבאי בתלאווי עד אביב 1916. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית, והשתתף בין היתר במתקפת ברוסילוב. ב-1917 פוזר הצבא הקיסרי ויפרמוב חזר למוסקבה והחל לעבוד במפעל. בפברואר 1918 הוא התגייס לצבא האדום, ובקיץ של אותה שנה מונה למפקד פלוגה ובהמשך למפקד גדוד. הוא לחם במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, והוביל את לכידת באקו מידי הצבא הלבן. כיבוש העיר היווה מכה קשה לצבא הלבן, ועל חלקו במהלך המבצע קיבל יפרמוב את עיטור הדגל האדום כמו גם חרב זהב ואגרטל קריסטל מעוטר באבני חן מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית.
בפברואר 1921 הוא מונה למפקד הדיוויזיה השלישית, ובאפריל 1924 מונה למפקד הדיוויזיה ה-19. ב-1927 נשלח לסין כיועץ צבאי, וב-1928 מונה למפקד הדיוויזיה ה-18, במרץ 1931 מונה למפקד הקורפוס השלישי ובדצמבר 1933 למפקד הקורפוס ה-12. במאי 1937 מונה למפקד המחוז הצבאי וולגה, בנובמבר של אותה שנה הועבר למחוז הצבאי עבר הבאיקל וב-1938 מונה למפקד המחוז הצבאי אוראל. באותה שנה הוא הוזמן בדחיפות למוסקבה, שם נעצר בידי הנ.ק.ו.ד. במסגרת הטיהורים הגדולים, בחשד לקשירת קשר עם מיכאיל טוכאצ'בסקי. הוא שוחרר בין היתר בשל ידידותו עם קלימנט וורשילוב. ב-4 ביוני 1940 הוענקה לו דרגת גנרל מיור הוא מונה למפקד המחוז הצבאי צפון הקווקז. באוגוסט הועבר לפקד על המחוז הצבאי קווקז.
מלחמת העולם השנייה
ב-24 ביולי 1941, לאחר פתיחת המתקפה הגרמנית ביוני של אותה שנה, מונה יפרמוב למפקד הארמייה ה-21. הארמייה שלו נסוגה מפני הגרמנים המתקדמים וניסתה לנהל מתקפות נגד. ב-7 באוגוסט מונה יפרמוב למפקד החזית המרכזית, והחזיק בתפקיד עד 25 באוגוסט. בספטמבר הוא מונה לסגן מפקד חזית בריאנסק ב-1 באוקטובר מונה למפקד הארמייה העשירית, וב-17 באוקטובר מונה למפקד הארמייה ה-33. הארמייה שלו נכללה במסגרת החזית המערבית של גאורגי ז'וקוב. באפריל 1942 החליט ז'וקוב לצאת למתקפה על מבלט רז'ב הגרמני. הארמייה של יפרמוב הצליחה לפרוץ פרצה במערך הגרמני, וחזר אליה קורפוס הפרשים הראשון של המשמר בפיקודו של פאבל בלוב. אולם אז הגרמנים התאוששו, וסגרו את דרך הנסיגה של הסובייטים. הסובייטים פעלו בעורף הגרמני באזור ויאזמה לצד הפרטיזנים, כשהם מתוספקים מהאוויר. באפריל ניתנה להם רשות לנסות לפרוץ ולחבור אל כוחות סובייטיים סמוכים. הפרשים של בלוב אמנם הצליחו בכך והגיעו אל הארמייה העשירית הסובייטית, אך הארמייה של יפרמוב כותרה והושמדה בידי הגרמנים. יפרמוב עצמו התאבד ב-19 באפריל בגיל 45 כדי לא ליפול בשבי.
על אומץ לבו, הוענק ליפרמוב עיטור הדגל האדום נוסף. בסוף שנת 1996 העניקה לו הפדרציה הרוסית את העיטור גיבור הפדרציה הרוסית. אנדרטה לזכרו נמצאת בעיר ויאזמה.
Circle in the Square Theatre School
Circle in the Square Theatre School הוא בית ספר למשחק, מוסד ללא כוונת רווח, הקשור לתיאטרון Circle in the Square Theatre, הוא בית הספר היחידי השייך לתיאטרון בברודוויי. הוא מציע מסלולי לימוד של שנתיים: מסלול משחק מקצועי ומסלול מחזמר מקצועי. תוכנית המחזמר מיוחדת בכך שהיא זהה לתוכנית המשחק ובנוסף לה לוקחים התלמידים שיעורים נוספים במוזיקה. בית הספר נוסד בידי תיאודור מאן ב-1961. בשנתו הראשונה הוא שכן ברחוב בליקר שבגריניץ' וילג' ולמדו בו 15 תלמידים, באותה עת תיאטרון Circle in the Square Theatre היה באוף ברודוויי. ב-1971, הוא עבר למקומו הנוכחי בפרמאונט פלזה. לומדים בו כמאתיים תלמידים.
עילית פרבר
עילית פרבר (נולדה ב-23 במאי 1973) היא פילוסופית ישראלית, פרופסור חבר בחוג לפילוסופיה של אוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה אקדמית
בשנים 1998–2002, למדה פרבר בתוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן באוניברסיטת תל אביב. עבודת התזה שלה, "האמת והאידאה בכתביו המוקדמים של ולטר בנימין", נכתבה בהנחייתו של אלי פרידלנדר תחת החוג לפילוסופיה. פרבר המשיכה לדוקטורט בפילוסופיה אותו כתבה בשנים 2003–2008 בהנחייתו של פרידלנדר, וכותרת עבודתה הייתה ״Melancholy and Philosophy: Walter Benjamin's Early Writings״. במהלך כתיבת הדוקטורט בילתה שנתיים במחלקה לגרמנית באוניברסיטת פרינסטון, שם עבדה עם מייק ג׳ניגס (Michael Jennings). בשנים 2007–2008 הייתה מילגאית פוסט-דוקטורט במרכז מינרבה ע״ש פרנץ רוזנצוויג באוניברסיטה העברית, ולאחר מכן בשנים 2008–2010 שהתה בברלין ובשיקגו במסגרת פוסט-דוקטורט של מלגת יד הנדיב. כיום מלמדת פרופ' פרבר פילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
מחקר וכתיבה
מחקריה של פרבר מתמקדים בפילוסופיה של רגשות, אותם היא בוחנת מפרספקטיבה היסטורית ולשונית. בעבודתה היא עוסקת ברגשות כגון מלנכוליה, סבל וכאב, ובקשרים שאלו מקיימים עם השפה. בפרט, היא עוסקת בשאלת הגבולות כמו גם הפוטנציאל של ביטויים הלשוני של רגשות. במחקריה, נבחנים רגשות לא דרך גישה טיפולית או פסיכולוגית, אלא מבחינה פילוסופית, תוך הצבעה על מה שהם יכולים ללמד אותנו, על האפשרויות שהם פותחים בפנינו כנקודת כניסה לעולם. דרך קריאה בהוגים שונים, מראה פרבר כיצד רגשות המוגדרים כ״שליליים״ הם בעלי חשיבות פילוסופית רבה. כך, טוענת פרבר, פילוסופיה לא צריכה להתרחק מרגשות או להשאיר אותם בצד על מנת לחשוב, אלא לתת לרגש את המקום החשוב וההכרחי שלו במחשבה.
לאורך השנים, עסקה פרבר בסוגיות אלה דרך פרספקטיבות שונות, תוך דיאלוג עם מגוון של הוגים בתקופות שונות בהיסטוריה של הפילוסופיה. בפרט, מתמחה פרבר בזרם הפילוסופיה הקונטיננטלית ובהגות גרמנית. כך היא בחנה, לדוגמה, את הקשר שבין מלנכוליה לבין אמת פילוסופית בכתבי ולטר בנימין, את שירת הקינה היהודית כאופן הבעה ייחודי בכתבי גרשום שלום, ואת האופן שבו מתפתחת השפה מתוך הגוף הכואב בכתביו של הרדר. כמו כן, עסקה במחקריה בנושאים של שמיעה ואקוסטיקה, הן כאלמנט מהותי בכושר לאמפתיה, היכולת להאזין לסבלו של האדם האחר גם כשהוא לא מתבטא באופן טענתי, והן בהקשר של תפקידה הייחודי של האקוסטיקה בכתיבתו של ולטר בנימין על הילדות.
בנוסף, מחקריה של פרבר נוגעים בקשר שבין סבל לזמן, בין צורות שונות של התנסויות טמפורליות ומושגי זמן לבין חוויית הכאב והסבל. בין היתר עסקה בחוויית הזמן של המלנכולי. עיסוקה של פרבר בזמן ובגוף הסובל הוביל לפרויקט מחקר העוסק בפילוסופית הזמן של ז׳אן אמרי, בו היא חוקרת את תפיסת הטמפורליות הייחודית לאמרי כפי שזו מופיעה בעבודותיו המרכזיות על אודות העינויים, ההזדקנות, וההתאבדות. מחקר זה זכה למענק של הקרן הלאומית למדע (ISF).
פרסומים
במסגרת עיסוקיה בקשרים שבין רגשות לשפה, פרסמה פרבר מאמרים מקוריים על כתביהם של בנימין, לייבניץ, הרדר, פרויד, היידגר, גרשום שלום וז'אן אמרי.
פרבר ערכה מספר ספרים בשיתוף עם אקדמאים נוספים: ספר על תפקידם של הלכי רוח בפילוסופיה יחד עם פרופ׳ חגי כנען; שני ספרים על קינה בהגותו של גרשם שלום, אחד בעברית יחד עם פרופ׳ גלילי שחר והשני באנגלית יחד עם פאולה שוובל (Paula Schwebel); וספר בספרדית על אלימות ושפה העוסק בדקדוקה של זעקת הכאב, יחד עם איישה ליביאנה-מסינה (Aïcha Liviana Messina, ) ואנדראה פוטסה (Andrea Potestà).
Philosophy and Melancholy: Benjamin's Early Reflections on Theatre and Language
ב-2013 פורסם ספרה הראשון, Philosophy and Melancholy: Benjamin's Early Reflections on Theatre and Language, בהוצאת אוניברסיטת סטנפורד. הספר מבוסס על עבודת הדוקטורט של פרבר. בספר היא עוסקת בתפקיד המרכזי שמשחקת המלנכוליה במחשבתו של ולטר בנימין, בפרט ברעיונותיו הנוגעים לגוף, לכאב, לאובדן, ויחסם אל האמת הפילוסופית. כאן, היא תופסת את המלנכוליה לא כתגובה רגשית פתולוגית בלבד לאובדן, ובמקום זאת מתבוננת באופן שבו עצבות ומלנכוליה מזמנות אפשרות לחשוב מחדש את מושג האמת הפילוסופי. בספר עושה פרבר שימוש בחשיבה הפסיכואנליטית ומצביעה על האופנים השונים בהם היא חורגת מהפתולוגי וקושרת אותה לטענותיו של בנימין על מבנה האמת, מחשבה פילוסופית, ומושגים הקשורים לתאוריית הדרמה שלו (בפרט בהתייחסויות שלו למחזות התוגה הגרמניים ותפיסת השפה המוקדמת שלו). קטע מן הספר פורסם בטורקית תחת הכותרת ״Melankoli Felsefesi: Sigmund Freud - Walter Benjamin״.
Language Pangs: On Pain and the Origin of Language
ב-2019 פורסם ספרה השני של פרבר, Language Pangs: On Pain and the Origin of Language, בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד. ספר זה יצא לאור בתרגום לגרמנית בשנת 2023. בספר, חוקרת פרבר את הקשר המורכב שבין הגוף הכואב והסובל לבין ביטויי הכאב השונים שהוא מאפשר. הספר מערער על תפיסות מקובלות של כאב ושפה כעומדים בסתירה זה את זה, ומציע במקומן חשיבה מחודשת על הקשר בין כאב לשפה הרואה אותם כקרובים וקשורים באופן מהותי ופורה האחד לשנייה. הנחת המוצא של הספר היא כי לא ניתן לעסוק בכאב מבלי להתייחס לקשר האינטהרנטי שלו לשפה, וגם להפך: הבנת טבעה של השפה תלויה באופן מהותי בהתייחסות לקשר שלה לכאב. הספר מקבץ יחדיו דיונים פילוסופיים וטקסטים ספרותיים, ורואה בצומת הזו שבין פילוסופיה לספרות כנקודה פרודוקטיבית במיוחד בחקר הפנומנולוגיה של כאב והישענותו על השפה.
הפרק הראשון בספר מציג את הפנומנולוגיה של הכאב ואת הקשר שלה לשפה. הפרקים השני והשלישי עוסקים בקריאה צמודה בטקסט של הרדר משנת 1772, "Treatise on the Origin of Language", הטקסט המודרני הראשון שמקשר בין שפה לבין כאב ומבסס את זעקת הכאב כמקורה של השפה. הפרקים מדגישים את טענותיו החשובות של הרדר באשר לקשר שבין האנושי לחייתי, באשר לסימפתיה, ולתפקידה של השמיעה בחוויית הכאב. הפרק הרביעי מוקדש לסמינר שלימד היידגר בשנת 1939 על הטקסט של הרדר. הפרק החמישי מציע קריאה מקורית במחזהו של סופולקס, פילוקטטס, בהקשר של בעיית הכאב, הביטוי, האמפתיה והשמיעה. הפרק אף מתייחס להוגים נוספים כגון סנטלי קאבל ואנדרה ז׳יד.
חיים אישיים
פרבר נשואה לרועי, והם הורים לבת, אורי, ולשני בנים, אדם ויותם. הם מתגוררים ברמות השבים.
חנות אפליקציות
חנות אפליקציות היא פלטפורמה להפצה דיגיטלית של אפליקציות סלולרית למכשירים ניידים (טאבלט או סמארטפון), המאפשרת להוריד ולהתקין דרכה יישומונים (אפליקציות).
חנויות רשמיות וחיצוניות
על פי רוב, כשקונים מכשיר נייד, המכשיר מגיע עם יישומון חנות אפליקציות רשמי המותקן כבר בתוכו. במכשירים הפועלים על מערכת ההפעלה אנדרואיד – "Google Play", במכשירים של חברת אפל הפועלים על מערכת הפעלה iOS – "App Store", ובמכשירים הפועלים על מערכת ההפעלה Windows 10 Mobile – "Microsoft Store".
בסביבת iOS אין אפשרות להתקין חנות אפליקציות חיצונית, אלא אם כן המכשיר נפרץ כדי לאפשר בו שינויים (מודים) שאינם מאושרים על ידי אפל.
בשנת 2021 התבצעה פנייה פומבית של ארגון ICPEN, המאגד בתוכו 27 רשויות להגנת הצרכן ממדינות שונות, ושל GPEN, המאגד מספר ארגונים להגנת הפרטיות, ביצעו אפל וגוגל שינוי המגביר את שקיפות השימוש במידע אישי מטעם האפליקציות שבחנות האפליקציות.
ג'יינוזאורוס
ג'יינוזאורוס (שם מדעי: Jainosaurus) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מקבוצת הטיטאנוזאורים שחי במשך הקרטיקון העליון במשך המאסטריכט, לפני 68 מיליון שנה מזמננו, באזור הודו של ימינו. המאובניו נתגלו בתצורת למטה שבמאדהיה פרדש, הודו.
מאפיינים
לג'יינוזאורוס הייתה עצם זרוע באורך 134 סנטימטרים, והוא היה קטן יחסית לקרוביו, אך עדיין הגיע לגובה של שישה מטרים בראשו ואורכו הגיע ל-18 מטרים. הוא היה פרימיטיבי ביחס לטיטאנוזאורים והיה קרובם של הבוניטזאורה והאנטארקטוזאורוס מאמריקה הדרומית. את שמו המדעי קיבל על שם הפלאונטולוג ההודי סוהאן לאל ג'יין (Sohan Lal Jain), אשר ערך מחקר נרחב על הדינוזאור. הג'יינוזאורוס תואר למדע ב-1995 בידי אדריאן פול האנט (Adrian Paul Hunt), אף שכמה חוקרים סוברים שהוא טקסון בטל השייך לסוג טיטאנוזאורוס או אולי לאנטארקטוזאורוס. כמה מדענים גם שייכו אותו למשפחת הדיקראוזאוריים בעלת הזיזים על שדרתם, אך נראה שמדובר באבולוציה מתכנסת מאחר שמבנה הגפיים דומה יותר לטיטאנוזאור.
ליאור
ליאור דוידי (נולד ב-7 ביוני 1985), הידוע בשמו הפרטי בלבד -ליאור - הוא זמר-יוצר, פזמונאי, מלחין, מוזיקאי ומעבד מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה
ליאור נולד וגדל בכרמיאל שבגליל המערבי.
בשנת 2003 התגייס לצה"ל ושירת כקצין. לאחר שירותו הצבאי עבר להתגורר בתל אביב בהמשך בלונדון וכעת פועל שוב מישראל.
בשנת 2007 כחלק מפרויקט מוזיקלי משותף לynet ו-תוכנית 'הבוקר' עם טל ברמן ואביעד קיסוס פורסמה כתבה והושמע שירו בתוכנית 'הבוקר'. קישור לכתבה ב-ynet.
בשנת 2010 הקליט את אלבום הבכורה באנגלית Carousel, את כל השירים באלבום כתב והלחין ליאור והיה שותף לעיבוד של שירו Free Bird שזכה בכמה תחרויות שירים עולמיות. באלבום השתתפו אבי סינגולדה, אלון הילל, בנצי גפני, Adam Ben Ezra, ניצן עין הבר, רביעיית מיתרים ועוד. שירי האלבום הושמעו בתחנות הרדיו בארץ ולאחר חוזה הפצה שחתם בחברת MMG נבחרו מספר שירים לשימוש בתוכניות טלוויזיה בקנדה ו-אוסטרליה.
בשנת 2010 עבר להתגורר בלונדון והמשיך להופיע עם שיריו באנגלית
בשנת 2018 הוציא 4 סינגלים מתוך האלבום "רוח טובה" בהפקתו של שמוליק דניאל שזכו לצפיות רבות ברשתות החברתיות.
בשנת 2019 הושק הסינגל החדש "שנים שאני ככה" בהפקתו של עדי גולדשטיין
נכון ל-2019, ליאור מתגורר במרכז ועוסק במוזיקה.
אנ'לין מק'קורד
אנ'לין מק'קורד (באנגלית: AnnaLynne McCord; נולדה ב-16 ביולי 1987) היא שחקנית, דוגמנית ואקטיביסטית אמריקאית, ידועה בעיקר בשל דמותה של עדן לורד בסדרת הטלוויזיה "ניפ/טאק" ברשת FX Networks, וכן בשל תפקידה כנעמי קלארק בסדרת הנוער "90210" ברשת The CW.
ביוגרפיה
מק'קורד נולדה באטלנטה, ג'ורג'יה, בתו של דייוויד מק'קורד, כומר נוצרי. יש לה שתי אחיות, רייצ'ל ואנג'ל. היא למדה בחינוך ביתי אצל אימה, שרי מק'קורד, עד לגיל 15, עד כאשר הצטרפה לסוכנות הדוגמנות "וילמינה מודלס". דגמנה בין היתר לחברת "אסתי לאודר" ולמגזין "סוונטין".
קריירה
בשנת 2003, הופיעה בקליפ לשירה של הזמרת המקסיקנית טליה "Baby, I'm in Love". בשנת 2005 הופיעה בסרט האיטלקי "Natale a Miami", ובסרט "המשלח 2". בשנת 2006, התארחה בסדרות "קרוב לבית" ו"The O.C." וב-2007 הופיעה בגרסה המחודשת לסרט האימה "יום המוות". בנוסף היא גילמה את דמותה של לורן וייקפילד המרדנית בסדרה קצרת החיים של רשת MyNetworkTV, "American Heiress", ולוהקה לטלנובלה של אותה רשת, "Rules of Deception", שמעולם לא שודרה. כמו כן הופיעה ככוכבת אורחת בשני פרקים של הסדרה "בטי", והתארחה בפרקים בודדים ב"גריק", "CSI: Miami" ו"פשע מן העבר".
גילמה דמותה של עדן לורד בעונה החמישית של הסדרה "ניפ/טאק", מבית FX Networks, ובמספר פרקים כשחקנית אורחת בעונתה השישית. כשנשאלה על תפקיד זה בריאיון ל"fearnet.com" טענה כי "כיף לשחק ילדה רעה".
בשנת 2008 הייתה לשחקנית השנייה שלוהקה לסדרה "90210", בה גילמה את דמותה של נעמי קלארק, שנחשבה בתחילה לדמות משנית ובהמשך נהייתה לדמות מרכזית. בשנת 2009 זכתה על תפקיד זה בפרס "Hollywood Life" בקטגוריית "הכוכב הצעיר של מחר", וכן הייתה מועמדת עליו לפרס ב"טקס פרסי הילדים והנוער" בשנת 2010. בשנת 2009 שיחקה בקומדיה "מעודדים צמודים" של וויל גלאק.
בין 27 באפריל עד ל-29 במאי 2011 שיחקה בהצגת האוף ברודוויי "Love, Loss, and What I Wore", לצד מינקה קלי.
בשנת 2012 גילמה נערה מופרעת והזויה בסרט האימה "חתכים" והוא זכה לשבחים רבים.
בשנת 2014 החלה לשחק באופן קבוע עונה השלישית של הסדרה "דאלאס" של רשת TNT, בתפקיד הת'ר.
בשנת 2015 גילמה את התפקיד הראשי בסרט "Watch Your Back" מבית Lifetime. בשנה זו שיחקה בסרט הקולנועי "Santa's Little Helper", לצד המתאבקים פייג', המיז ואשתו מאריס אולט.
בשנת 2016 שיחקה בקומדיית האימה "Trash Fire" לצידם של אדריאן גרנייה ומתיו גריי גובלר, ושיחקה בעונה השלישית של סדרת הדרמה הרפואית "משמרת לילה" בתפקיד ג'סיקה סנדרס.
חיים אישיים
בין השנים 2008 - 2011 יצאה מק'קורד עם השחקן קלן לוץ. בין השנים 2011–2014 יצאה עם השחקן האוסטרלי דומיניק פרסל. השניים חזרו לקשר חברי לאחר שפרסל אובחן כחולה בסרטן העור, אולם הקשר חזר במהרה להיות רומנטי. ב-1 ביוני 2016 מק'קורד שהתה לצד בן זוגה כשעבר תאונה שכמעט גרמה למותו, בעת צילומים לסדרה במרוקו.
מלבד עבודתה כשחקנית, תורמת בזמנה הפנוי לארגוני צדקה, והוכרזה בעבר כ"אחת מהצעירות התורמות החזקות ביותר בהוליווד, שנלחמת בשביל הארגונים בהם מאמינה". ב-2011 הייתה מועמדת לפרס בטקס פרסי "Do Something" (תרגום חופשי: עשה משהו!) מטעם VHI, בקטגוריית "כוכבת טלוויזיה".
בזמנה הפנוי תורמת לארגוני צדקה שונים, בטענה שהיא "מאמינה גדולה בעבודה עם ארגונים ובנתינה חזרה". היא תומכת גדולה של פרויקט "סנט ברנרד", ארגון המוקדש לשיקום ולסיוע לנפגעי הוריקן קתרינה. בנוסף, משמשת כשגרירת הרצון הטוב עבור קרן "Somaly Mam". ביולי 2009 הופיעה על שער המגזין האזורי "Signatur" במסגרת ראיון שהעניקה לו, בו הודגש כי היא מסורה ל"פרויקט העיוור", לפי דבריה "ארגון צדקה הבונה מפעלים במדינות עולם שלישי, כדי לחנך ולהעסיק קורבנות של סחר". על פי הכתבה, מק'קורד העבירה את אחיותיה מאטלנטה ללוס אנג'לס על מנת שיוכלו לעזור לה עם פעולותיה לארגון זה. דבר זה התבטא בכך שיצרו האחיות קו הלבשה, "The Sisters 3", אשר נתרם לארגון.
בשנת 2014 חשפה כי היא הותקפה מינית בגיל 18 על ידי ידיד שלה. כתוצאה מכך היא נשברה בעת צילום סצנת האונס ב90210, כשצוות הסדרה שצפה בה לא ידע על אותו מקרה.
דילופוזאורוס
דילופוזאורוס (שם מדעי: Dilophosaurus) הוא סוג של דינוזאור תרופוד טורף שחי בתקופת היורה המוקדמת, לפני כ-193 מיליון שנים באמריקה הצפונית.
מאפיינים
מדענים משערים, שאף על פי שהדילופוזאורים צדו בלהקות, הם הסתמכו על מנהיג הלהקה. עקב ניביו הקטנים טוענים חלק מהמדענים שהיה בעל נשיכה ארסית, בדומה לדרקון קומודו.
דינוזאור זה תואר על ידי הפלאונטולוג האמריקאי סמואל פול וולס (Samuel Paul Welles) בשנת 1970.
בתרבות
הדילופוזאורוס ידוע בעיקר מהספר "פארק היורה" של מייקל קרייטון ומהסרט המבוסס עליו, "פארק היורה", שם הוצג כדינוזאור בגובה 1.5 מטרים (במציאות הגיע כנראה לגובה שלושה מטרים. אולי היה זה פרט צעיר) עם ציצית מתקפלת סביב הצוואר (כמו שיש לחרדון הצווארון) והוא ירק ארס משתק על קורבנותיו שכללו בסרט את דניס נידרי. פלאונוטולוגים לא מצאו תימוכין הן ליריקת הארס והן לציצית במאובנים, אך ייתכן שעדיין הכיל ארס בניביו.
דינוזאור זה הופיע גם בסרט "עולם היורה" כהולוגרמה שעוזר לעכב את הרפטור שרדף אחרי החבורה. הוא היה אמור להופיע גם בסרט ההמשך: "עולם היורה: נפילת הממלכה", אך לבסוף הושמט ובמקום נראה כפסל וגם נשמע ביער בתחילת הסרט, אך נמלט מטירנוזאורוס לפני שנראה. בעולם היורה: עולם חדש מופיע דילופוזאורוס המאיים על קלייר אך אוון וקאילה מצילים אותו, תוך חשמולו כשעוד 3 דילופוזאורוסים מגיעים לדודג'סון וטורפים אותו, באותה צורה בה הרגו את נידרי. 4 פרטים נוספים מופיעים בעולם היורה: מחנה הקרטיקון כאשר תוקפים את דריוס וקנג'י אך נרתעים ממפלסת של שאר החבורה. הם מופיעים בהמשך לאחר שבלו הרפטורית הודפת שכירי חרב לעברם, בעודם תוקפים גם את אנשיו של דניאל קון ואת דודג'סון אך נהדפים בידי להבה שדניאל מדליק. עוד דילופוזאורוס בביצה נטרף בידי הנותוזאורוס שגורר אותו למים.
הדילופוזאורוס מופיע גם במשחקים של הסדרה כמו: "Jurassic Park: Operation Genesis", "פארק היורה: המשחק", "פארק היורה 3: בניית פארק", "עולם היורה: המשחק" ו"Jurassic World Evolution".
הדילופוזאורוס מופיע גם בסדרות כשהדינוזאורים שוטטו באמריקה (שם הוא הורג אנצ'יזאורוס) והדינוזאורים!.
קודקס הירושה האחיד
קודקס הירושה האחיד (אנגלית: Uniform Probate Code) הוא חוק בענייני ירושה שנוסח על ידי המועצה הלאומית לאחידות החוק בין מדינות ארצות הברית.
העבודה על ניסוח הקודקס החלה בשנת 1964 וגרסה ראשונה של הקודקס פורסמה בשנת 1969. במהלך השנים הוכנסו שינויים לקודקס, האחרון שבהם בשנת 2006. בעקבות הצגתו, אומץ הקודקס על ידי 16 מדינות בשנת 1969. מדינות אלו היו: אלסקה, אריזונה, קולורדו, פלורידה, הוואי, איידהו, מיין, מישיגן, מינסוטה, מונטנה, נברסקה, ניו מקסיקו, דקוטה הצפונית, דרום קרולינה, דרום דקוטה ויוטה. מדינות נוספות של ארצות הברית אמצו חלקים של הקודקס. אולם גם בין המדינות שאמצו באופן מלא את הקודקס, ישנם הבדלים בין הנוסח של הקודקס במדינות שונות. בית משפט בפלורידה פסק שעורך דין שטעה בגלל שהסתמך על נוסח הקודקס באתר הרשמי של המועצה הלאומית לחוקים אחידים או על נוסח של הקודקס במדינה אחרת, אינו יכול לבקש התחשבות בגלל טעותו.
בשנת 1990 תוקן הקודקס על מנת להכיר בצוואה שוללת שלא הוכרה קודם לכן בהתאם לנהוג במשפט המקובל.
Don't Wait
Don't Wait (בעברית: אל תמתין) הוא סינגל של היוטיובר האמריקאי, ג'ואי גרייספה. השיר נכתב והופק על ידי אריק לבה, לילנד ומאט פאראד. השיר יצא, באופן עצמאי, ב-12 במאי 2015.
נכון ליוני 2022, השיר הושמע למעלה מ-11 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
ה של השיר, שבוים על ידי דאג פוטס, הועלה לערוץ היוטיוב של גרייספה, ב-16 במאי 2015. נכון ליוני 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-42 מיליון פעמים.
עצם מיאל
עצם מיאל או גרם השמים של מיאל (Mayall's Object) היא גלקסיה אשר נוצרה מהתנגשות של שתי גלקסיות ונמצאת במרחק של 450 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה. הגלקסיה התגלתה על ידי ניקולאס מיאל שעל שמו נקראת הגלקסיה) ב-13 במרץ 1940. כאשר התגלתה הגלקסיה היא תוארה בתור ערפילית מוזרה בצורה המזכירה סימן שאלה. בתחילה נחשבה הגלקסיה לגלקסיה רגילה המקיימת אינטראקציה עם תווך בין כוכבי, אך מאוחר יותר התברר שהיא איחוד שנוצר על ידי התנגשות של שתי גלקסיות ותוצאתו גלקסיית טבעת עם מעין זנב היוצא ממנה. גודלו הזוויתי של העצם הוא 0.467 על 0.224 דקות קשת ששקול לאורך של כ-61,000 שנות אור ורוחב של כ-30,000 שנות אור.
המשטרה הפדרלית של גרמניה
המשטרה הפדרלית של גרמניה (בגרמנית: Bundespolizei; בקיצור: BPOL) היא ארגון אכיפת חוק פדרלי ממשלתי הכפוף למשרד הפנים הפדרלי של גרמניה שהוקם ב-1951 ככוח הגנת הגבול הפדרלי (BGS, Bundesgrenzschutz), ב-1 ביולי 2005 משמר הגבול הפדרלי הגרמני הפך למשטרה הפדרלית. מטה הארגון ממוקם בפוטסדאם.
משימות הארגון
המשטרה הפדרלית בגרמניה אחראית על:
מריטה קוך
מריטה קוך-מאייר (בגרמנית: Marita Koch; נולדה ב-18 בפברואר 1957) היא אתלטית עבר ממזרח גרמניה, אלופה אולימפית (מוסקבה 1980), אלופת עולם (הלסינקי 1983) בעלת 3 מדליות זהב ושיאנית העולם הנוכחית (2019) בריצת 400 מטר מזה 32 שנים (47.60 שניות). היא הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שרצה 200 מטר מתחת ל-22 שניות והחזיקה בשיא העולמי בריצה זו במשך 9 שנים (21.71 שניות). היא קבעה במהלך הקריירה שלה 16 שיאי עולם באצטדיון במקצים שונים ו-14 שיאי עולם באולם.
ביוגרפיה
קוך נולדה בוויסמאר שבצפון מזרח גרמניה.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) קבעה קוך בריצת 400 מטר תוצאה של 51.87 שניות, בשלב רבע הגמר ועלתה מהמקום ה-12 לשלב חצי הגמר, עקב פציעה היא נאלצה לפרוש ודורגה במקום ה-16 הכללי.
את שיאה העולמי הראשון קבעה קוך בשנת 1977 בתחרות אתלטיקה במילאנו בריצת 400 מטר באולם בתוצאה של 51.8 שניות.
בתחרות אתלטיקה שנערכה בקרל-מרקס-שטאדט (כיום קמניץ) בשנת 1979 קבעה קוך בריצת 200 מטר שיא עולם חדש של 21.71 שניות והייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שרצה ריצה זו מתחת ל-22 שניות.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה קוך בשתי מדליות, מדליית זהב בריצת 400 מטר כשקבעה שיא אולימפי חדש של 48.88 שניות, לפני ירמילה קרטוכווילובה מצ'כוסלובקיה (49.46 שניות) ובת ארצה כריסטינה ברמר-לתן (49.66 שניות) ומדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:20.35 דקות, אחרי ברית המועצות (3:20.12 דקות) ולפני בריטניה (3:27.5 דקות).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1982 זכתה קוך בשתי מדליות זהב והגנה על תאריה, בריצת 400 מטר בשיא עולם חדש של 48.16 שניות ובריצת שליחות 4x400 מטר בשיא עולם חדש נוסף של 3:19.05 דקות.
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 זכתה קוך ב-4 מדליות מהן 3 זהב ואחת כסף והייתה לכוכבת התחרות. מדליות זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.13 שניות, לפני מרלין אוטי מג'מייקה (22.19 שניות) וקתי סמולווד-קוק מבריטניה (22.37 שניות), בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 41.76 שניות, לפני בריטניה (42.71 שניות) וג'מייקה (42.73 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:19.73 דקות, לפני צ'כוסלובקיה (3:20.32 דקות) וברית המועצות (3:21.16 דקות). מדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.02 שניות, אחרי מרליס גר בת ארצה (10.97 שניות) ולפני דיאן ויליאמס מארצות הברית (11.06 שניות).
שלושה שבועות לפני המשחקים האולימפיים שנערכו בלוס אנג'לס בשנת 1984 השוותה קוך בריצת 200 מטר את שיאה העולמי (21.71 שניות) בתחרות שנערכה בפוטסדאם, מזרח ברלין, אבל בגלל החרם שהטילו מדינות הגוש המזרחי (ברית ורשה) על האולימפיאדה, נמנע ממנה להשתתף ולהגן על תוארה.
בתחרות אתלטיקה שנערכה בקנברה, אוסטרליה באוקטובר 1985 קבעה קוך בריצת 400 מטר שיא עולם חדש של 47.60 שניות (השיא הנוכחי 2012).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה בשנת 1986 זכתה קוך פעם שלישית ברציפות בשתי מדליות זהב והגנה על תאריה, בריצת 400 מטר בתוצאה של 48.22 שניות ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:16.87 דקות.
בשנת 1987 פרשה קוך מספורט תחרותי.
תוכנית האימרוץ
לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים. בין היתר, השחיינית בריגיט מיינקה סיפרה ששחייניות נבחרת מזרח גרמניה השתמשו באימרוץ נרחב. גילוי זה הטיל צל כבד וחשד משמעותי לגבי תקפות השגי הספורטאיות המזרח גרמניות וקוך בכללן.
הבליץ על מנצ'סטר
הבליץ על מנצ'סטר הוא הכינוי לסדרת הפצצות של מטוסי הלופטוואפה הגרמנים על העיר מנצ'סטר בבריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה. ההפצצה הגדולה ביותר על העיר התרחשה בליל חג המולד ובלילה שלפניו בשנת 1940 ולכן היא מכונה "בליץ חג המולד". בסך הכול העיר הופצצה שלוש פעמים בצורה כבדה וספגה עוד הפצצות קטנות לאורך כשנה. בסך הכול הוטלו על העיר כ-580 טון של חומר נפץ.
רקע
העיר מנצ'סטר הייתה בפרוץ מלחמת העולם השנייה עיר תעשייתית שהיו בה מפעלי נשק רבים. בייחוד הצטיינה העיר במפעלי המטוסים שלה כמו מפעל אוורו שייצר את מטוסי האוורו מנצ'סטר, אוורו לנקסטר והאוורו לינקולן. כמו כן יוצרו בעיר מנועים וכלי רכב כבדים כמו משאיות, קטרים וקרונות. בנוסף למפעלי התעשייה שבמנצ'סטר עצמה היו גם בפרבריה אזורים תעשייתיים כמו בטראפורד ובסלפורד. כל זאת גרמו לכך שמנצ'סטר תהווה יעד להפצצה אסטרטגית גרמנים במלחמת העולם השנייה.
ההפצצות
התקיפה הגרמנית הראשונה על העיר התרחשה באוגוסט 1940, ותקיפות קטנות התרחשו מאז לאורך המלחמה. התקיפה המשמעותית של מנצ'סטר התרחשה בשני לילות עוקבים בדצמבר באותה שנה. הלילה השני היה ליל חג המולד ולכן מכונה התקפה זו "בליץ חג המולד". בלילה שבין ה-22 וה-23 בדצמבר הוטלו על העיר 272 טונות של חומר נפץ ויותר מ-1,000 של פצצות בעירה. בעיר התפתחו כ-600 דלקות גדולות, ומכיוון שרבים מכבאי מנצ'סטר ומאנשי ההגנה האזרחית שלה הוזעקו יומיים לפני כן לליברפול שכן גם היא ספגה הפצצות גרמניות כבדות, היה קושי להשתלט עליהן והן גרמו נזק רב. בלילה למחרת שבו המפציצים הגרמניים והטילו על העיר 195 טונות של חומר נפץ וכ-900 פצצות תבערה. בשני הימים נהרגו במנצ'סטר 684 בני אדם ונפצעו 2,364. בהפצצה זו נפגעו גם כמה מן המבנים ההיסטוריים החשובים בעיר, בין השאר קתדרלת מנצ'סטר.
ההפצצה הגדולה האחרונה על מנצ'סטר נערכה ביוני 1941, אך הפצצות קטנות פקדו את העיר גם לאחר מכן.
ארמיית האוויר השישית
ארמיית האוויר השישית (ברוסית: воздушная армия я-6) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
היחידה הוקמה ב-14 ביוני 1942 בהתאם לפקודת שר ההגנה של ברית המועצות. היא החלה את דרכה בלחימה במבצע דמיאנסק. בהמשך היא נתנה חיפוי אווירי למתקפה של חזית קלינין. ב-20 בנובמבר 1943 היא הועברה לעתודה וחלק מהיחידות שלה הועברו לארמיית האוויר ה-15. במהלך פברואר 1944 היא תמכה ביחידות של החזית הבלארוסית השנייה. במהלך קיץ וסתיו 1944 היא נתנה חיפוי אווירי לכוחות שלחמו בבלארוס ואחר כך בפולין. באוקטובר 1944 היא פורקה וחלק מהמפקדה שלה היה בסיס להקמת חיל האוויר הפולני. במהלך ימי המלחמה טייסי הארמייה ביצעו 120 אלף טיסות.
בראד סטיבנס
בראדלי קנט "בראד" סטיבנס (באנגלית: Bradley Kent "Brad" Stevens; נולד ב-22 באוקטובר 1976) הוא מאמן כדורסל אמריקאי. אימן את קבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA, ומשנת 2021 מכהן כג'נרל מנג'ר שלה.
ביוגרפיה
סטיבנס נולד וגדל באינדיאנפוליס שבמדינת אינדיאנה בארצות הברית. בן לאב רופא ואם מרצה באוניברסיטה. בשנים 1995 עד 1999 הוא למד תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת דה-פאו באינדיאנה ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה, השייכת לדרג האיכות השלישי בליגת המכללות האמריקאית.
קריירת אימון בליגת המכללות
בשנת 2000 החל לעבוד בצוות המנהלה והאימון של קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת באטלר, אוניברסיטה קטנה באינדיאנה בה לומדים כ-4,500 סטודנטים. שנה לאחר מכן הפך לעוזר מאמן במשרה מלאה. ב-2007 קודם למשרת המאמן הראשי. בעונתו הראשונה כמאמן ראשי סיימה באטלר את העונה הסדירה במאזן של 3-27 ובמקום הראשון בליגת הוריזון לה השתייכה, באטלר זכתה גם בטורניר אליפות הליגה. בטורניר אליפות המכללות בכדורסל הודחה באטלר בסיבוב השני. 30 הניצחונות שהשיגה באטלר בעונה זו היו שיא של הקבוצה ושל ליגת ההוריזון. בתום העונה הוחתם סטיבנס לחוזה ארוך טווח.
בעונת סיימה באטלר ראשונה בליגת ההוריזון במאזן 3-15 אך הפסידה בטורניר אליפות הליגה. באליפות המכללות הודחה הקבוצה בסיבוב הראשון.
את עונת סיימה באטלר במאזן 0-18 בליגת הוריזון ובמאזן כללי של 5-33. כוכבי הקבוצה היו גורדון הייוורד ושלווין מאק. בטורניר אליפות המכללות דורגה באטלר חמישית באזור המערב. בדרך לפיינל פור גברה באטלר על המדורגת ראשונה באזור אוניברסיטת סירקיוז והמדורגת שנייה אוניברסיטת המדינה של קנזס. בפיינל פור ניצחה באטלר את אוניברסיטת המדינה של מישיגן 50-52 ובגמר הפסידה לאוניברסיטת דיוק 61-59.
את עונת סיימה הקבוצה במאזן כללי של 10-28. היא דורגה במקום השמיני באזור דרום-מזרח של טורניר אליפות המכללות. למרות הדירוג הנמוך הדיחה באטלר בסיבוב השני את המדורגת ראשונה אוניברסיטת פיטסבורג, בסיבוב השלישי את המדורגת רביעית אוניברסיטת ויסקונסין ובגמר האזורי את המדורגת שנייה אוניברסיטת פלורידה. בפיינל פור גברה באטלר על אוניברסיטת וירג'יניה קומונוולת' והעפילה בפעם השנייה ברציפות לגמר אליפות המכללות. בגמר הפסידה לאוניברסיטת קונטיקט 53-41. בתום העונה הוארך חוזהו של סטיבנס עד ל-2021.
בעונת סיימה באטלר במקום השלישי בליגת הוריזון ולא העפילה לטורניר אליפות המכללות. עונה לאחר מכן עברה הקבוצה לליגת אטלנטיק 10, וסיימה במקום השלישי. בטורניר אליפות המכללות הודחה באטלר בסיבוב השני.
בסך הכול אימן סטיבנס את הקבוצה במשך 6 עונות, בהן רשם מאזן כולל של 166 ניצחונות ו-49 הפסדים.
קריירת אימון בליגת ה-NBA
ביולי 2013 עבר לאמן את קבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA. את עונתו הראשונה סיים עם מאזן של 25 ניצחונות לעומת 57 הפסדים ובמקום רביעי בבית האטלנטי של אזור המזרח. בעונת הוביל את בוסטון להעפלה לפלייאוף מהמקום השביעי במזרח, עם מאזן של 40 ניצחונות ו-42 הפסדים, אך הקבוצה הודחה בסיבוב הראשון של הפלייאוף. סטיבנס הצליח להגיע להישג זה על אף שבאותה עונה הועברו בטרייד כוכבי הקבוצה ראז'ון רונדו וג'ף גרין. סטיבנס הוליך את בוסטון להעפלה לפלייאוף גם עונה לאחר מכן מהמקום החמישי במזרח במאזן 48–34, אך הקבוצה שוב הודחה בסיבוב הראשון. ביוני 2016 האריך את חוזהו בקבוצה. בעונת נקבע למאמן נבחרת המזרח במשחק האולסטאר של ה-NBA מאחר שהיה המאמן עם המאזן השני בטיבו במזרח (המאמן עם המאזן הטוב ביותר, טיירון לו, אימן את הנבחרת בעונה הקודמת). בתום העונה הסדירה סיימה הקבוצה במאזן הטוב ביותר במזרח של 53–29, ובפלייאוף העפילה לגמר המזרח בו הודחה לאחר הפסד 1–4 בסדרה מול קליבלנד קאבלירס.
את עונת סיימה בוסטון במאזן 55–27 ובמקום השני במזרח, למרות פציעתם של שני כוכבי הקבוצה, גורדון הייוורד שהחמיץ את כל העונה וקיירי אירווינג שהחמיץ 22 משחקים. בפלייאוף הודחה בוסטון בסדר גמר המזרח 3–4 על ידי קליבלנד. עונת נחשבת לעונה הכי טובה שלו כמאמן; בהובלתם של השחקנים ג'ייסון טייטום, ג'יילן בראון, קמבה ווקר ומרכוס סמארט, העפילה הקבוצה לגמר המזרח לאחר ניצחון במשחק מספר 7 מול טורונטו ראפטורס בחצי גמר המזרח, אך הפסידה בגמר המזרח למיאמי בתוצאה 2–4. בעונה הבאה הודחה הקבוצה בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
קריירת ניהול
בתום עונת מונה סטיבנס לג'נרל מנג'ר של הסלטיקס במקומו של דני איינג', ומינה את אימה יודוקה למאמן הקבוצה.
שיר אל-על
שיר אֶל-עָל הוא שיר מאת המנהיג הציוני זאב ז'בוטינסקי, שנכתב בשנת תרצ"ה. לימים הולחן על ידי המלחין והזמר חנן יובל.