cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הכוחות המזוינים של ניגריה
חיל הים
הצי הניגרי הוא הסניף הימי של הכוחות המזוינים של ניגריה. מבנה הפיקוד של הצי הניגרי מורכב כיום מהמטה הימי באבוג'ה, שלושה פיקודים מבצעיים עם מפקדות בלאגוס, קלבר ובאיילסה. מפקדת פיקוד ההדרכה ממוקמת בלאגוס, הבירה המסחרית של ניגריה, אך עם מתקני אימונים הפרוסים בכל רחבי ניגריה. ישנם חמישה בסיסים מבצעיים, חמישה בסיסים מבצעיים קדמיים (כאשר שניים נוספים ייצאו לדרך בקרוב), שתי מספנות הממוקמות בלאגוס ובפורט הרקורט ושני ציים הממוקמים בלאגוס ובקלבר. בראש הצי הניגרי עומד כיום סגן אדמירל אווואל זובאירו גמבו.
חיל האוויר
חיל האוויר הניגרי הוקם רשמית בינואר 1964 עם סיוע טכני מגרמניה המערבית. חיל האוויר התחיל את תפקודו כיחידת תובלה עם צוות אוויר שעבר הכשרה בקנדה, אתיופיה ופקיסטן. חיל האוויר לא קיבל יכולת לחימה עד שמספר מטוסי מיג-17 נשלחו אליה מברית המועצות ב-1966.
ב-2007 שירתו חיל האוויר 10,000 חיילים. הוא מטיס מטוסי תובלה, ומאמן מסוקים ומטוסי קרב. עד 2021 גדל מספר אנשי חיל האוויר ל-18,000.
חיל האוויר נותן חסות לבית הספר הצבאי של חיל האוויר בג'וס, ולמכון הטכנולוגי של חיל האוויר. ניגריה גם נקטה במדיניות של פיתוח אימונים מקומיים ויכולות ייצור צבאיות. ניגריה המשיכה במדיניות קפדנית של גיוון ברכש הצבאי שלה ממדינות שונות. בראש חיל האוויר הניגרי עומד כיום מרשל האוויר איסיאקה אולדיו אמאו.
כוחות אחרים
יש כוח משימה משותף באזור דלתא ניז'ר ששמו "להחזיר את התקווה". מדובר בצוות מבצעי בין-שרותי המורכב מאנשי הצבא, חיל הים וחיל האוויר למלחמה בטרור בדלתא ניז'ר. מטה הכוח ממוקם בעיר ינגואה. ראש כוח המשימה המשותף הנוכחי בדלתא ניז'ר הוא האדמירל אקינג'יד אקינרינדה.
השתתפות צבא ניגריה במשימות בינלאומיות
בדצמבר 1983 הודיע המשטר החדש של האלוף מוחמדו בוהארי כי ניגריה אינה יכולה להרשות לעצמה עוד תפקיד אנטי-קולוניאלי אקטיביסטי באפריקה. בשנת 1990 חברות הקהילה הכלכלית של מדינות מערב אפריקה הקימו את כוח שמירת שלום, שהובל על ידי צבא ניגריה, כדי להתערב במלחמת האזרחים הראשונה בליבריה. הצבא הוכיח את יכולתו לגייס, לפרוס ולקיים כוחות בגודל חטיבה לתמיכה בפעולות שמירת השלום בליבריה. כוחות צבא ניגרים קטנים יותר נשלחו בעבר כחלק מכוחות שמירת השלום של האו"ם והקהילה הכלכלית של מדינות מערב אפריקה ביוגוסלביה, גינאה ביסאו וסיירה לאון. דוקטרינה זו של התערבות צבאית אפריקאית בראשות ניגריה נקראת לפעמים "Pax Nigeriana".
הצהרת מדיניות זו לא הרתיעה את ניגריה תחת הגנרלים איברהים בבנגידה ב-1990 וסאני אבאצ'ה ב-1997 מלשלוח כוחות שמירת השלום של הקהילה הכלכלית של מדינות מערב אפריקה לליבריה ומאוחר יותר לסיירה לאון כאשר פרצו מלחמות אזרחים במדינות אלו. הנשיא אולוסגון אובסנג'ו באוגוסט 2003 הכניס חיילים ניגרים שוב לליבריה, בעקבות לחץ אמריקני, כדי לספק נוכחות זמנית עד להגעת משלחת האומות המאוחדות בליבריה (UNMIL). לאחר מכן הוצא צ'ארלס טיילור מהשלטון בליבריה והוגלה לניגריה.
באוקטובר 2004, שוב נפרסו כוחות ניגרים בדארפור שבסודאן כדי להוביל כוח של האיחוד האפריקאי שנועד לעצור את רצח העם בדארפור. ניגריה תרמה יותר מ-20,000 חיילים/משטרה למשימות שונות של האו"ם מאז 1960. משטרת ניגריה והחיילים השתתפו ב:
קצינים ניגרים שירתו כראשי הגנה במדינות אחרות, כאשר בריגדיר גנרל מקסוול חוב שימש כראש המטה של סיירה לאון בשנים 1998–1999, וקצינים ניגרים פעלו כקציני פיקוד אחראי של הכוחות המזוינים של ליבריה לפחות מאז 2007.
וולקנודוניים
וולקנודוניים (שם מדעי: Vulcanodontidae; בעבר נקראה Barapasauridae) היא משפחה של דינוזאורים זאורופודים מוקדמים שהתקיימו מהיורה התחתון שלפני 183 עד 175 מיליון שנה מזמננו. זוהי אחת המשפחות הפרימיטיביות ביותר של זאורופודים והם חיו באפריקה ובמזרח אסיה. המשפחה הוגדרה ב-1984.
דינוזאורים אלה היו גדולים, אך קטנים ביחס לזאורופודים, באורך של כ-6.5 מטרים ומשקל של מעל 3.5 טונות. הצוואר שלהם היה ארוך ובעל עיצוב מקושת, אשר עזר להם להגיע לצמרות העצים. המאפיין העיקרי של בני המשפחה הוא אגן ירכיים צר ביותר. היו להם לסתות בעלות שיניים לא חופפות בגודלם שהותאמו ללעיסת צמחייה. דינוזאורים אלה נעו על ארבע ולא יכלו להרים את גופם.
משפחה זו התקיימה לאורך היורה התחתון, אך נכחדה כנראה במהלך היורה, אז הוחלפו בזאורופודים ארוכים וגדולים יותר.
ממלכת קוסקו
ממלכת קוסקו הייתה ממלכה קטנה שהורכבה מהעיר קוסקו וסביבותיה בהרי האנדים. היא נוסדה על ידי בני האינקה בתחילת המאה ה-13 כעיר-מדינה קטנה .עם הזמן, היא החלה לצמוח הן באמצעות עימותים צבאיים והן בהטמעה מרצון, ובסופו של דבר הוחלפה על ידי אימפריית האינקה (1438–1533).
היסטוריה
תחת הנהגתו של מאנקו קאפאק, הקימו בני האינקה את העיר הקטנה קוסקו (Qosqo). אירוע זה היה שיאה של הגירה איטית במשך 20 שנה שהתרחשה כתוצאה מהפלישות של בני האיימרה לרמות האנדים שבהן הם שכנו קודם לכן. היא קמה בתחילת המאה ה-13 כעיר-מדינה קטנה בעמק קוסקו שבראשה עמד השליט המכונה סאפה אינקה. בעמק קוסקו כבר חיו בני עמים אחרים ואלה נלחמו בפולש. וכך קרה שבמשך כ-200 שנה נאלצו בני האינקה להשקיע את מרצם במלחמות בלתי פוסקות עם שכניהם, והממלכה גדלה. היא כמעט חרבה ב-1438 כשבני הצ'אנקה תקפו את הממלכה, והשליט ויראקוצ'ה אינקה נמלט מהעיר עם יורש העצר. אבל בן אחר, "אינקה יופאנקי", החליט להישאר ולהשיב מלחמה. הוא הביס את הצ'אנקה והפך לשליט הממלכה ושינה את שמו לפאצ'אקוטי (בקצ'ואה: "רעידת אדמה").
פאצ'אקוטי ארגן מחדש את ממלכת קוסקו לאימפריה בשם טוואנטינסויו (Tawantinsuyu), המורכבת מממשלה מרכזית בראשות האינקה שבירתה קוסקו וארבע ממשלות פרובינציאליות שפינותיהם נפגשו בבירה עם מנהיגים חזקים: צ'ינצ'איסויו (Chinchaysuyu, צפון-מערב), אנטיסויו (Antisuyu, צפון-מזרח; יער האמזונאס), קויאסויו (Qullasuyu, דרום-מערב) וקונטיסויו (Kuntisuyu, דרום-מזרח). זו הייתה מערכת פדרלית. משערים גם כי פאצ'אקוטי הורה לבנות את מאצ'ו פיצ'ו.
סאפה אינקה
לאינקה לא היה כתב ולכן ההיסטוריה שלהם עד הכיבוש הספרדי של אימפריית האינקה הועברה בעל פה. בין השאר הועברו גם שמותיהם של שמונת המלכים הראשונים של ממלכת קוסקו, הם היו חסרי חשיבות היסטורית ותולדותיהם מבוססים על אגדות:
סקוט רודין
סקוט רוּדין (באנגלית: Scott Rudin; נולד ב־14 ביולי 1958) הוא מפיק קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון יהודי אמריקאי. בין הסרטים שהפיק הסרט ארץ קשוחה שזכה בפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר, כמו גם הסרטים יהלום לא מלוטש, ליידי בירד, גדרות, נערה עם קעקוע דרקון, הרשת החברתית, סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר, רוק בבית הספר, זולנדר, המופע של טרומן, קלולס, משפחת אדמס, ושמונה סרטים מאת וס אנדרסון. בתיאטראות ברודוויי, זכה רודין ב־17 פרסי טוני עבור הפקות כמו ספר המורמונים, הלו, דולי!, בני האדם, מראה מעל הגשר, גדרות, ותשוקה.
ראשית חייו
רודין נולד וגדל בבולדווין, ניו יורק, בלונג איילנד במשפחה יהודית. הוא מייחס את אופיו והרבה מתחומי העניין שלו לחינוך שקיבל בבית.
ליהוק
בגיל 16 החל רודין לעבוד כעוזר למפיק התיאטרון קרמיט בלומגרדן. מאוחר יותר, עבד עבור המפיקים רוברט ווייטהד ועמנואל אזנברג. במקום לימודים גבוהים, החל רודין לעבוד כמנהל ליהוק ולימים הקים חברת ליהוק משלו. זו ליהקה מופעים רבים בברודוויי, ובהם אנני (1977) עבור מייק ניקולס. הוא גם ליהק את הסרט Verna: USO Girl של PBS (1978), בכיכובם של סיסי ספייסק וויליאם הרט; ואת המיני־סדרה אות השני (1979) בכיכובם של מג פוסטר, קווין קונווי וג'ון הרד; כמו כן, ליהק רודין את הסרטים מלך הצוענים (1978), הנודדים (1979), סיימון (1980) עם אלן ארקין, ואת Resurrection (1980).
הפקת סרטים
בשנת 1980, עבר רודין ללוס אנג'לס, והתחיל לעבוד בחברה בשם Edgar J. Scherick Associates, שבה שימש מפיק במגוון סרטים לרבות I'm Dancing as Fast as I Can (1981), המיני־סדרה Little Gloria... Happy at Last (1982) של NBC, והסרט התיעודי זוכה האוסקר He Makes Me Feel Like Dancin' (1983).
אז הקים רודין חברת הפקה משלו, Scott Rudin Productions. הסרט הראשון שהפיקה החברה היה "גברת סופל" מאת ג'יליאן ארמסטרונג (1984), אשר לא זכה להצלחה. זמן לא רב לאחר מכן, רודין הקפיא את פעילות החברה והצטרף לחברת אולפני המאה ה־20 כמפיק בכיר. שם עבד עם ג'ונתן דולג'ן, מנהל בדרג בכיר יותר, שאיתו לימים עבד שוב בחברת סרטי פרמאונט. רודין קודם בסולם הדרגות באולפני המאה ה־20 והפך לנשיא לענייני הפקה בשנת 1986, בגיל 28.
ב־2004 עזב רודין את פרמאונט וקבע הסכם דומה עם חברת דיסני, שאיפשר לו להפיק סרטים תחת המותגים שבבעלותם: סרטי טאצ'סטון, Walt Disney Pictures, Hollywood Pictures, וסרטי מירמקס, מותג שמייסדיו, הארווי ובוב ויינסטין, עזבו. קודם לכן, היו בין הארווי ויינסטין לבין רודין עימותים פומביים במהלך הפקת "השעות" (2002), שרודין הפיק עבור סרטי מירמקס לאחר שהפכה לחברת בת תחת דיסני. מאוחר יותר העיר רודין שהוא וויינסטין "שנינו קונטרול פריקים. שנינו רוצים להיות בעל הבית. כשאני עושה סרט של מירמקס, אני עובד בשבילו. ואני לא אוהב את ההרגשה הזאת. אני מתמרמר מזה. אני מתמרמר תחתיו במיוחד כשאני מרגיש שהוא מגביל אותי."
בעשור השני של המאה ה־21 הפיק רודין סרטים עצמאיים בתקציב נמוך. בשנת 2014 הפיק את סרטו של ג'ון סטיוארט בסרטו הראשון כבמאי "רוזווטר", המבוסס על ספרו של העיתונאי האיראני-קנדי מזיאר בהארי (אנ') ועל מעצרו באיראן.
בשנים 2017 ו־2018, הפיקו רודין ואולפן A24 שלושה סרטים על גיל ההתבגרות של כותב/במאים לראשונה: "ליידי בירד" של גרטה גרוויג, "כיתה ח'" של בו ברנהם ו"אמצע שנות ה-90" של ג'ונה היל. ב־2015 חתם רודין על הסכם הפקת טלוויזיה עם פוקס.
הפקות תיאטרון
רודין הוא אחד המפיקים המסחרים הפוריים בברודוויי; הוא מפיק בין שתיים לחמש הפקות בשנה.
בשנת 2010 הפיקו רודין וקרול שורנשטיין הייז העלאה מחודשת בברודוויי של המחזה זוכה פרס פוליצר "גדרות" מאת אוגוסט וילסון, בבימוי קני לאון ובכיכּוב דנזל וושינגטון וויולה דייוויס. המחזה גרף עשר מועמדויות לפרס טוני ושלוש זכיות, כולל ההעלאה־מחדש הטובה ביותר של מחזה, השחקן הטוב ביותר לוושינגטון, והשחקנית הטובה ביותר לדייוויס. מאוחר יותר הפיק את העיבוד הקולנועי של גדרות מ-2016.
בשנת 2011 הפיק רודין את המחזמר ספר המורמונים, שעלה במארס 2011 בתיאטרון ע"ש יוג'ין אוניל. המחזמר זכה בתשעה פרסי טוני כולל המחזמר הטוב ביותר ופרס הגראמי לאלבום המחזמר הטוב ביותר. ההפקה רצה יותר מ־3,740 פעמים בברודוויי נכון ל-15 במרץ 2020. ההפקה נסעה גם ללונדון, אוסטרליה, אירופה, ואסיה, וקיימה סיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית.
מאז 2011 זכה רודין בפרסי טוני על הפקת "מותו של סוכן" מאת ארתור מילר (בבימוי מייק ניקולס ובכיכּוב פיליפ סימור הופמן ואנדרו גארפילד), "צימוק בשמש" של לוריין הנברי (בכיכּוב דנזל וושינגטון), המחזה Skylight מאת דייוויד הר (בבימוי סטיבן דאלדרי ובכיכּוב קארי מאליגן וביל נאי), מראה מעל הגשר של ארתור מילר בבימוי איווֹ ואן הוֹב, והעלאה מחודשת מצליחה במיוחד של הלו, דולי! בכיכּוב בט מידלר. בנוסף הפיק את Fish in the Dark מאת לארי דייוויד, קומדיה מצליחה עם למעלה מ־13.5 מיליון דולר במכירות מוקדמות בקופות, שיא באותה תקופה.
מחלוקות והאשמות
רודין הפיק עיבוד לתיאטרון של הספר אל תיגע בזמיר מאת הארפר לי. את העיבוד חיבר אהרון סורקין, וכיכּב בו ג'ף דניאלס. ההפקה זכתה לשבחי המבקרים עם עלייתה, בדצמבר 2018.
במארס 2018, עוד לפני עליית ההפקה, הוגשה תביעה מצד עזבון הארפר לי נגד חברת ההפקה של המחזה ובה טענה שהמחזה סוטה יותר מדי מן הספר. סורקין הודה קודם לכן כי "בעניין אטיקוס ומעלתו המוסרית, זוהי פרשנות שונה של הספר מזו של הארפר לי עצמה או של הורטון פוט. [אצל סורקין] הוא הופך לאטיקוס פינץ' בסוף המחזה, [אבל עד אז] יש לו ויכוח מסוים עם קלפּוּרניה, עוזרת הבית, שלה תפקיד הרבה יותר גדול בעיבוד שכתבתי [מאשר בספר]. הוא בהכחשה לגבי שכניו וחבריו והעולם הסובב אותו, לגבי היותו גזעני במידה כזו, שחבר מושבעים במחוז מייקום עלול להכניס את טום רובינסון לכלא כשכל כך ברור מה קרה כאן. הוא הופך להיות סנגור עבור האנשים האלה." חודש לאחר מכן, הגיש רודין תביעה נגדית כלפי העיזבון, בגין הפרת חוזה. הסכסוך המשפטי הסתיים בהסכם במאי 2018.
בשנת 2013, הפיק רודין מחזה כושל על בסיס ספר מאת קולם טויבין בשם The Testament of Mary. לאחר שפאטריק הילי, כתב התיאטרון של הניו יורק טיימס, פרסם ראיון עם טויבין, שילם רודין עבור פרסומת בניו יורק טיימס עצמו לאמור: "הבה נפרגן בגדול לפאט הילי, תינוק פרובוקטור ועיתונאי חובבן בניו יורק טיימס. המשך כך, פאט – יום אחד אולי תלמד משהו על איך ברודוויי עובד, ואולי אפילו תבין אותו."
טענות להתנהגות פוגענית
רודין ידוע לשמצה במזג רתחני. רודין עצמו הודה בכך בראיון ב־2008, אבל לדבריו הוא "התבגר".
באפריל 2021 הואשם רודין על ידי עובדים רבים באמצעות כתב העת Hollywood Reporter בדפוס ארוך שנים של התנהגות פוגענית כלפי עובדיו, לרבות התעללות פיזית, כגון זריקת חפצים לעבר עוזריו, ובמקרה אחד שבירת ידו של עוזר באמצעות צג מחשב. באותה כתבה נטען גם שהכריח את קורבנותיו לחתום על חוזי השתקה, ושהקרדיטים של הקורבנות בסרטים הוגדלו או צומצמו רטרואקטיבית לאחר שהתפטרו.
ב-14 באפריל 2021, השחקן/ית הלא־בינארית קארן אוליבו הודיעו שהם לא ישובו לשחק בהפקת "מולן רוז'!" במחאה על שתיקת התעשייה נוכח ההאשמות נגד רודין. אוליבו הצהירו בסרטון "אני רוצה תעשיית תיאטרון שתואמת את היושרה שלי". עוד כתוצאה מההאשמות, התחייבה סאטון פוסטר, שהייתה אמורה לככּב לצד יו ג'קמן בהפקה הקרובה של רודין של המחזמר The Music Man, לעזוב את ההפקה אם רודין לא "ישב על הספסל". ב-17 באפריל 2021, האיגוד המקצועי Actors' Equity Association קרא לרודין לשחרר את העובדים מכל הסכמי סודיות תקפים, וקרא למעסיקים לפעול, על מנת ליצור "מקומות עבודה בטוחים באמת וללא הטרדות בברודוויי ומחוצה לה". חברי האיגוד דחפו לצרף את רודין לרשימת "לא לעבוד איתם".
עוד ב־17 באפריל, רודין פרסם הצהרה בה התנצל על "הכאב שהתנהגותי גרמה לאנשים, במישרין ובעקיפין" ואמר שהוא "ייסוג" מעבודה פעילה על ההפקות שלו בברודוויי. ב־20 באפריל, הודיע רודין שיעשה אותו הדבר גם לגבי מיזמי הסרטים והסטרימינג שלו.
ב-13 באוגוסט דווח כי רודין כבר לא היה מפיק בכיר של העונה השלישית של מה שקורה בצללים. שמו אכן אינו מופיע בקרדיטים בסוף הפרקים בעונה.
בראיון לספטמבר 2021 בכתב העת Vanity Fair, השיב אהרון סורקין לשאלה על רודין: "אני חושב שסקוט קיבל את מה שמגיע לו."
פרסים וכיבודים
בשנת 2008, שני סרטים שהפיק רודין – "ארץ קשוחה" של האחים כהן, שעובד מספר בשם זה מאת קורמאק מקארתי, והסרט זה ייגמר בדם של פול תומאס אנדרסון, שעובד מהרומן "נפט!" של אפטון סינקלייר – היו מועמדים לשמונה פרסי אוסקר לכל אחד בשנת 2008, כולל מועמדות לפרס הסרט הטוב ביותר עבור כל אחד מהם. שני הסרטים היו הסרטים שזכו למספר המועמדויות הרב ביותר באותה שנה.
רודין זכה במועמדויות לפרס אמי בפריים טיים עבור גלוריה הקטנה... מאושרת סוף סוף ועבור רוק בבית הספר, וזכה בפרס על He Makes Me Feel Like Dancin' .
בטקס פרסי גילדת המפיקים של אמריקה (PGA) לשנת 2011, הפך רודין לאדם היחיד אי פעם שהיה מועמד פעמיים בשנה אחת. הוא היה מועמד (יחד עם דנה ברונטי, סיאן צ'אפין ומייקל דה לוקה) על הפקת הסרט הביוגרפי על פייסבוק הרשת החברתית, וכן היה מועמד (יחד עם ג'ואל ואיתן כהן) על העיבוד המחודש שלהם למערבון הקלאסי אומץ אמיתי (2010). באותה שנה העניק ה־PGA לרודין גם את פרס ההישג על שם דייוויד או. סלזניק בסרטי קולנוע, אשר ניתן לאדם על היקף יצירה יוצא דופן בתחום הפקת סרטי קולנוע.
משפחה
רודין נשוי לג'ון בארלו, שבעבר היה הבעלים של חברת יחסי הציבור בברודוויי Barlow-Hartman Public Relations. בשנת 2019, רכשו רודין וברלו בית בן שלוש קומות בסגנון התחייה יוונית בשכונת ווסט וילג' בניו יורק סיטי.
חיי קסם
חיי קסם (אנגלית: Charmed life) הוא ספר פנטזיה לילדים ונוער, שנכתב בידי הסופרת הבריטית דיאנה וין ג'ונס. ספר זה הוא הראשון בסדרת הספרים העולמות של קרסטומנסי, העוסקת בעולם הדומה למציאות אך בעל מאפיינים קסומים, שבו תמיד יש אדם הנושא בתואר "קרסטומנסי", אשר אחראי למנוע שימוש בכשפים לרעה בעולמו שלו ובעולמות המקבילים הרבים.
תקציר העלילה
אריק, המכונה "חתול", ואחותו גוונדלין צ'אנט נשלחים להתגורר אצל קרובי משפחתם בטירת קרסטומנסי, לאחר שהוריהם מתו בתאונה. גוונדלין היא מכשפה חזקה, אך חתול הוא חסר כוחות קסם, למרות שהמבוגרים בטירה משוכנעים שהוא בעל כוחות. לגוונדלין יש שאיפות רבות, אך אף אחד מאנשי הטירה לא שם לב ליכולותיה, והיא מנסה למשוך את תשומת לבם באמצעות תעלולי קסם שונים, חלקם משעשעים וחלקם אף מרושעים. חתול מואשם בעזרה לאחותו, אף על פי שהוא אינו מסוגל לבצע קסמים. בסופו של דבר, לאחר תעלול מרושע במיוחד, נענשת גוונדלין וכוחות הקסם שלה נלקחים ממנה.
באחד הימים נעלמת גוונדלין, ובמקומה מופיעה ג'אנט, ילדה הנראית בדיוק כמוה, אך בעלת אופי שונה לחלוטין. ג'אנט וחתול מאחדים כוחות כדי לגלות מה קרה, וכדי להסתיר את נוכחותה של ג'אנט בטירה. דבר זה מתברר כמאתגר במיוחד, מאחר שבעולמה של ג'אנט אין קסמים, ואף על פי שהוא דומה מאוד לעולמו של חתול, ההיסטוריה שלו שונה לגמרי, כך שג'אנט מתקשה להעמיד פנים שהיא גוונדלין. במהלך הרפתקאותיהם יחד, מגלה חתול כי אכן יש לו כוחות קסם, אך אחותו גנבה אותם ממנו כל השנים הללו, וכן שיש לו תשע נשמות, ועל כן הוא אחד מהקוסמים החזקים ביותר בעולם, ומיועד להיות הקרסטומנסי הבא. עם זאת, נשמות רבות כבר אבדו לו בשל תאונות או בגלל קסמיה המרושעים של אחותו.
גוונדלין וקבוצה של קוסמים מורדים מנסים לפתוח שער כדי לכבוש עולמות אחרים. הם לוכדים את קרסטומנסי, שמאבד את כוחות הקסם שלו במגע עם כסף, וחתול נאלץ להציל את המצב לבדו. לבסוף המורדים מנוצחים, וגוונדלין שבה אל היקום המקביל שאליו ברחה, וג'אנט נשארת יחד עם חתול.
ורטבורג 1.3
ורטבורג 1.3 (בגרמנית: Wartburg 1.3) היא מכונית משפחתית קטנה מתוצרת יצרנית הרכב המזרח גרמנית Automobilwerk Eisenach (שם מלא: "VEB Automobilwerk Eisenach AWE") אשר יוצרה בין אוקטובר 1988 לאפריל 1991.
לאחר איחוד גרמניה המזרחית עם גרמניה המערבית בתאריך ה-3 באוקטובר 1990, ייצור הדגם נמשך.
ב-1 במרץ 2018 השרות הבולאי של גרמניה הנפיק בול שעליו מתנוססת תמונת "ורטבורג 1.3" סדאן (מהסדרה "מכוניות קלסיות בגרמניה" ("Klassische deutsche Automobile").
תאוצה של דגם "ורטבורג 1.3" בין 0-100 קמ"ש היא 22.0 שניות (דגם סדאן)
ניהיליזם קיומי
ניהיליזם קיומי או ניהיליזם אקזיסטנציאליסטי הוא העמדה לפיה לחיים אין משמעות או ערך מהותיים. ביחס ליקום, ניהיליזם קיומי טוען שאדם בודד או אפילו המין האנושי כולו הוא חסר משמעות, חסר תכלית, וסביר שלא ישתנה במכלול הקיום. יש צורות שונות של ניהיליזם, אך בשימוש הפופולרי, "ניהיליזם" מתייחס כיום לרוב לצורות של ניהיליזם קיומי.
אחוזת אלאטיני
אחוזת אלאטיני הוא מבנה מגורים מפואר שהיה בבעלות משפחת אלאטיני היהודית-איטלקית, אחת ממשפחות ה'פראנקוס' העשירות והידועות בסלוניקי, יוון.
איריס שגריר
איריס שגריר (נולדה ב-1963) היא חוקרת ישראלית המתמחה בהיסטוריה של תקופת ימי-הביניים. מחקריה מתמקדים בתנועה הצלבנית ובהיסטוריה התרבותית והחברתית של ממלכת ירושלים הפרנקית, וכן בתופעת העלייה לרגל, במסורת הפולחנית הנוצרית ובחקר השמות הפרטיים בימי הביניים.
אחוזת אלאטיני
היסטוריה
המבנה נבנה בשנת 1898 על ידי האדריכל האיטלקי ויטליאנו פוסלי, אשר תכנן גם את טחנות אלאטיני שנוסדו ב-1890. באותה תקופה האזור שבו נמצאת האחוזה היה הגבול המזרחי ביותר של סלוניקי.
ניהיליזם קיומי
חוסר המשמעות המובנה של החיים נחקר במידה רבה באסכולה הפילוסופית של האקזיסטנציאליזם, שבה אדם יכול ליצור "משמעות" או "מטרה" סובייקטיבית משלו. זאת בניגוד לניהיליסטים, אשר לטענתם לא רק שאין משמעות ביקום, אלא גם אין טעם לנסות לבנות את עצמנו, לשנות או לקבל משהו, כי זה שלעצמו הוא חסר משמעות.
מכל סוגי הניהיליזם, הניהיליזם הקיומי זכה לתשומת הלב הספרותית והפילוסופית הרבה ביותר.
היסטוריה
ניהיליזם קיומי היה חלק מהמסורת האינטלקטואלית המערבית מאז הקירינאים. במהלך הרנסאנס, וויליאם שייקספיר סיכם ברהיטות את נקודת המבט של הניהיליסט הקיומי בסוף המחזה. ארתור שופנהאואר, סרן קירקגור ופרידריך ניטשה הרחיבו עוד על רעיונות אלה, וניטשה, במיוחד, הפך לדמות מרכזית בניהיליזם הקיומי.
אחוזת אלאטיני
היסטוריה
המבנה בן שלוש הקומות, בנוי בסגנון הבארוק וממוקם בשדרות המלכה אולגה באזור דיפו במזרח העיר סלוניקי, יוון.
איריס שגריר
מכהנת כפרופסור מן המניין במחלקה להיסטוריה, פילוסופיה ומדעי היהדות באוניברסיטה הפתוחה. בשנת 2022 נבחרה כחברת המועצה להשכלה גבוהה (מל"ג).
ניהיליזם קיומי
ההבדל בין הניהיליזם הקיומי, לבין אבסורדיזם ואקזיסטנציאליזם
הניהיליזם הקיומי שונה מאבסורדיזם בכך שהאבסורד שם דגש על המתח בין אותו חוסר משמעות לבין הנטייה האנושית לחפש אותו.
אחוזת אלאטיני
היסטוריה
לאחר הופעתה של תנועת הטורקים הצעירים, משנת 1909 עד 1911 האחוזה שימשה כמעונו של הסולטן, עבדול חמיד השני, שהודח מכסאו על ידם, ושהה בה במעצר בית. בשנת 1926 שכן בו במשך שנה אחת בית הספר לפילוסופיה, חלק מאוניברסיטת סלוניקי שזה עתה נוסדה, בעוד שבמלחמת יוון-איטליה (1940–1941) שימשה האחוזה כבית חולים.
איריס שגריר
ביוגרפיה
גדלה בירושלים. למדה בתיכון בגימנסיה העברית רחביה. למדה באוניברסיטה העברית לתארים ראשון, שני ושלישי. את התואר הראשון בהיסטוריה ותולדות האמנות סיימה ב-1985, את התואר השני בהיסטוריה כללית סיימה ב-1989. עבודת המ.א. שלה עסקה ביחסה של הנצרות לדתות אחרות בתקופת ימי הביניים וראשית העת החדשה. את עבודת הדוקטור בנושא התפתחות מערכת השמות הפרטיים בממלכת ירושלים הפרנקית כתבה בהנחיית פרופ' בנימין זאב קדר מהאוניברסיטה העברית ופרופ' (מאוניברסיטת סורבון), וסיימה את כתיבתה ב-2002.
ב-2007 התקבלה לסגל האוניברסיטה הפתוחה וב-2019 מונתה לפרופ' מן המניין.
עבודתה המדעית
שגריר מתבססת, בעבודתה כהיסטוריונית, על מקורות כתובים, חזותיים ואמנותיים להבנת החברה הצלבנית והיחסים הבין-דתיים במזרח התיכון בימי הביניים. בעבודת הדוקטורט שלה השתמשה בכלים סטטיסטיים להבנת ההעדפות התרבותיות של תושבי ממלכת ירושלים וזיקתם הן לאירופה והן למרחב שהתיישבו בו. לשם כך היא בנתה מאגר מידע המכיל אלפי שמות פרטיים של אירופים שהתיישבו בממלכת ירושלים הצלבנית.
בהמשך, חקרה גם את הליטורגיה ודפוסי הפולחן בירושלים הצלבנית, כמקור חשוב לידע על רעיונות, על תפישת המרחב ועל מושגים ופרקטיקות של זהות קיבוצית. בהקשר זה עמדה על חשיבותו של המרחב הצלילי (soundscape) של העיר בתהליך יצירת הקהילה. ספר הלימוד שכתבה על מסעי הצלב נלמד באוניברסיטאות השונות בישראל.
עסקה גם ביחסים הבין-דתיים בין מוסלמים, נוצרים ויהודים בתקופת ימי הביניים ובראשית העת החדשה, כפי שהם משתקפים ביצירות אמנות חזותית, בספרות התקופה ובמיוחד במשל הידוע על שלוש הטבעות כאלגוריה לשלוש הדתות המונותאיסטיות.
מחקריה התפרסמו בכתבי עת מובילים וזכו למימון מהקרן הלאומית למדע (ISF) ומבית ספר מנדל ללימודים מתקדמים במדעי הרוח באוניברסיטה העברית. היא משמשת כאחת מעורכות כתב העת Crusades, כתב עת העוסק בחקר מסעי הצלב והמזרח הלטיני. הייתה חברה בפורום הצעירים של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, חברת הנהלת החברה ההיסטורית הישראלית, וחברת מחזור ג' של תוכנית "מובילים באקדמיה". שגריר חברה בוועד המנהל של מרכז חיפה לחקר ההיסטוריה של הים התיכון באוניברסיטת חיפה ועמיתה (Life Member) ב שבאוניברסיטת קיימברידג׳. עמדה בראש המחלקה להיסטוריה, לפילוסופיה ולמדעי היהדות (2018–2021). בשנת 2022 נבחרה כעמיתה בחברה ההיסטורית המלכותית של בריטניה (RHS).
מבחר ממאמריה
שגריר פרסמה במשך השנים כמה עשרות מאמרים מדעיים ופרקים בספרים. מהם:
קורסים באוניברסיטה הפתוחה
שגריר כתבה קורסים בהיסטוריה, והייתה שותפה לפיתוח קורסים נוספים שפותחו במחלקה להיסטוריה, פילוסופיה ומדעי היהדות באוניברסיטה הפתוחה.
ניהיליזם קיומי
ההבדל בין הניהיליזם הקיומי, לבין אבסורדיזם ואקזיסטנציאליזם
הניהיליזם הקיומי שונה מהאקזיסטנציאליזם מכיוון שהאקזיסטנציאליזם שם דגש על יצירת "משמעות" או "מטרה" סובייקטיבית משלו. זאת בניגוד לניהיליסטים, אשר לטענתם לא רק שאין משמעות ביקום, אלא גם אין טעם לנסות לבנות את עצמנו, לשנות או לקבל משהו, כי זה כשלעצמו הוא חסר משמעות.
אחוזת אלאטיני
היסטוריה
משנת 2011 משמשת האחוזה כמרכז מינהלי של מרכז מקדוניה.
הרווח בין ראשוניים עוקבים
הרווח בין ראשוניים עוקבים הוא ההפרש בין זוג מספרים ראשוניים עוקבים, כלומר כאשר  היא סדרת הראשוניים. הבנת ההתנהגות של הרווח הזה, על אף שאינה סדירה, מספקת הבנה עדינה של סדרת המספרים הראשוניים.
הרווחים הראשונים הם 1, 2, 2, 4, 2, 4, 2, 4, 6, 2, 6, 4, 2, 4, 6, 6, 2, 6, 4, 2, 6, 4, 6, 8, 4, 2, 4, 2, 4, 14, 4, 6, 2, 10, 2, 6, 6, 4, 6, 6, 2, 10, 2, 4, 2, 12, 12, 4, 2, 4, 6, 2, 10, 6, 6, 6, 2, 6, 4, 2, ...
ממשפט המספרים הראשוניים נובע כי.
בשנת 2005 הוכח כי- ומאוחר יותר שיפרו את הטענה לערך.
לפי השערת המספרים הראשוניים התאומים, הערך g_n=2 אמור להתקבל אינסוף פעמים. בשנת 2013 הוכיח זהאנג כי אינסוף פעמים, ותוצאה זו שופרה בהמשך עד לטענה כי  אינסוף פעמים.
משירי ארץ אהבתי
משירי ארץ אהבתי הוא מחזור של שלושה שירים מאת לאה גולדברג, הנקראים על פי מילות הפתיחה שלהם: א. מכורה שלי ב. בארץ אהבתי השקד פורח ג. בארץ אהבתי האביונה.
שני השירים הראשונים הולחנו והם מוכרים מאוד. הראשון במחזור משירי ארץ אהבתי (מוכר גם במילותיו הראשונות: מְכוֹרה שלי) הוא שיר עברי מאת המשוררת לאה גולדברג. השיר התפרסם לראשונה בשנת 1951 בכתב העת הספרותי "אורלוגין" של אברהם שלונסקי כחלק ממחזור של שלושה שירים, לצד "בארץ אהבתי השקד פורח" ו"בארץ אהבתי האביונה". בהמשך נדפס השיר בספר שיריה "ברק בבוקר" (ספרית פועלים, תשט"ו 1955).
בשנת 1970 הולחן השיר על ידי דפנה אילת לבקשתה של חוה אלברשטיין, עובד על ידי אלכס וייס ובוצע על ידי אלברשטיין. השיר זכה למספר גרסאות כיסוי ובשנת 2018, בטקס הדלקת המשואות בחגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל, הושר בפי שרית חדד.
זיהוי נושא השיר
הדוברת בשיר פונה אל ארץ נוי אך אביונה, שבה יש מלכה ומלך אך אין להם בית וכתר:. תיאור הארץ אינו מציאותי, היא מתוארת כמקום שמזג האוויר בו סגרירי כל השנה מלבד שבוע אחד; כארץ שהכל בזים לה, ורק הדוברת נדה בעולם ומספרת את שבחיה. בשיר השני במחזור מתוארת הפריחה האביבית הקצרה בארץ, שבה פורח השקד והכל מצפים לבואו של אהוב, אך הציפייה נכזבת, והשיר השלישי חוזר שוב לנימה הקודרת ולתיאור של עולם עלוב ודל.
חוקר הספרות אריאל הירשפלד טען שהשיר לא נכתב על ארץ מסוימת, אלא מתאר הלך-נפש: "המעמיק לקרוא בו מבין כי מדובר על נפש ולא על מקום בעולם, וכי לשון האגדות המוזרה היא הלשון הנכונה לדבר על הנפש הנכספת לאהבה מתוך עוניה. הוא גם יראה כי זהו שיר גדול, לא פחות מזה". גם כותרת השיר, המתייחסת ל"ארץ אהבתי" (הארץ של אהבתי, ולא הארץ שאהבתי) מחזקת פירוש זה.
תיאור האקלים החורפי אינו הולם את מזגה הקיצי של ארץ ישראל, ולכן פרשנות אפשרית נוספת (בין השאר של מולי שפירא) לשיר היא שהמשוררת התכוונה במילותיה לארץ ליטא, שבה גדלה, בעיר קובנה. בקובנה מחצית מימי השנה גשומים ושעות השמש בה מעטות יחסית:. גולדברג אף כתבה ביומנה ב-1929, בגיל 18, בעודה בליטא: "מאה ושישים יום בשנה יורד גשם בליטא. וסערות גדולות אין כאן. פרק בגאוגרפיה של הנפש". הרחבה של פרשנות זו רואה בשיר קינה על יהדות אירופה שחרבה בשואה. עם זאת, אין זה סביר, שלאה גולדברג ראתה בליטא את "ארץ אהבתה", לאחר היחס שקיבלו היהודים בארץ זו. התעללות החיילים הליטאים באביה של גולדברג ערערה את שפיות דעתו והוא אושפז בבית חולים פסיכיאטרי, כפי שהיא מספרת בספרה והוא האור.
מבנה השיר
בבית השלישי הארץ אינה מכונה עוד "מכורה", וכן מוחלפים תיאורי המלכים: כעת למלך אין בית והמלכה היא חסרת הכתר. הדוברת פונה ישירות אל הארץ ומבטיחה לתקן את עלבון גנותה ולספר את סיפורה בעולם:
הלחנת השיר וביצועו
בשנת 2018, בחגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל, ביצעה שרית חדד את השיר בטקס הדלקת המשואות. זאת, למרות התיאור העגום המובא בשיר. חדד הוציאה את השיר כסינגל ללא אלבום. את קליפ המילים שיצא עבור השיר, העלתה לערוץ הרשמי שלה ביוטיוב ב-15 באפריל 2018, כמה ימים קודם לטקס. גרסה זו של חדד זכתה להצלחה רבה, ובשיאה הצליחה להגיע אל המקום ה-10 במצעד של מדיה פורסט.
באלבום "שרות לאה גולדברג" (נענע דיסק, 2003) מובאת הקלטה של גולדברג קוראת את שירה.
משלי קרילוב
מִשלֵי קרילוב הוא אוסף של יותר מ-200 משלים מאת ממשיל המשלים הרוסי איוואן קרילוב. המשלים תורגמו לעשרות שפות.
על המשלים
ב־1805 החל קרילוב לתרגם את משלי לה פונטיין הצרפתי, אך הגיע למסקנה כי ביכולתו לכתוב משלים טובים לא פחות. אוסף המשלים הראשון (23 במספר) מפרי עטו ראה אור ב־1809 וקנה לו הצלחה ותהילה. בנוסף להשפעת לה פונטיין בחלק מהמשלים, ניכרת השפעתם של משלי איזופוס בחלק נוסף. חנניה רייכמן, שתרגם את המשלים לעברית, העיר: "ואשר למשלים, שתוכנם נלקח מלאפונטן וממקורות אחרים, השרה עליהם קרילוב מרוחו במידה כזו, עד שאפשר לראות את גלגולם הרוסי כיצירה מקורית".
מרבית המשלים עוסקים בבעלי חיים (הצפרדע והשור, העורב והשועל, הקופים, הכלב וכו'), שהתנהגותם משליכה על הנמשל - האדם. חלק מהמשלים עוסקים ישירות באדם (בעל שלוש נשים, הציד, השׂר, האיכר והמוות ועוד), ובכך הם מהווים סיפורים עם מוסר השכל.
חגית בנזימן כתבה במבוא לתרגומה למשלי קרילוב:
תרגום לעברית
משלי קרילוב תורגמו לעברית פעמים מספר:
אקינורי נקיאמה
אקינורי נקיאמה (ביפנית: 中山 彰規; נולד ב-1 במרץ 1943) הוא מתעמל עבר יפני, אלוף אולימפי, שזכה ב-10 מדליות מהן 6 זהב (מקסיקו סיטי 1968 ומינכן 1972) ואלוף עולם שזכה ב-12 מדליות, מהן 7 זהב (דורטמונד 1966 ולובליאנה-1970).
נקיאמה היה הספורטאי המעוטר ביותר במדליות זהב באולימפיאדת מקסיקו סיטי, עם 6 מדליות, מהן 4 מדליות זהב, ביחד עם ורה צ'סלבסקה מצ'כוסלובקיה.
מבין כל המתעמלים במשחקים האולימפיים, מדורג נקיאמה במקום שביעי בכל הזמנים, לפי מספר מדליות הזהב שאותן צבר ותשיעי בכל הזמנים, לפי סך כל המדליות שאותן צבר.
ביוגרפיה
נקיאמה נולד בנגויה. הוא למד באוניברסיטת צ'וקיו שבעיר הולדתו.
אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בדורטמונד, גרמניה בשנת 1966 זכה נקיאמה ב-6 מדליות, 3 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליות זהב, בתחרות הקבוצתית לראשונה בתולדותיה, בתרגיל קרקע ובתרגיל מתח. מדליית כסף, בתרגיל טבעות ומדליות ארד, בתחרות קרב-רב אישי ובתרגיל קפיצות.
המתעמל המצטיין באליפות העולם
באליפות העולם שנערכה בליובליאנה, סלובניה (באותה העת יוגוסלביה) בשנת 1970 זכה נקיאמה ב-6 מדליות, 4 זהב, 1 כסף ו-1 ארד, יותר מכל מתעמל אחר באליפות. מדליות זהב, בתחרות הקבוצתית, בפעם השנייה ברציפות, בתרגיל קרקע ובכך הגן על תוארו, בתרגיל טבעות ובתרגיל מקבילים. מדליית כסף, בתרגיל מתח ומדליית ארד, בתחרות קרב רב אישי.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה נקיאמה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, בתחרות הקבוצתית, בפעם הרביעית ברציפות בתולדות יפן ובתרגיל טבעות ובכך הגן על תוארו. מדליית כסף, בתרגיל קרקע ומדליית ארד, בתחרות קרב רב אישי בתוצאה של 114.325 נק', אחרי חבריו לנבחרת סוואו קאטו (114.650 נק') ואיזו קנמוצו (114.575 נק'). נוסך לכך, הוא סיים פעמיים במקום חמישי בתרגיל מתח, אחרי 4 חבריו לנבחרת ותרגיל מקבילים, במקום שישי בתרגיל סוס סמוכות ובמקום 12 בתרגיל קפיצות.
לאחר שפרש מספורט תחרותי, אימן נקיאמה התעמלות מכשירים באוניברסיטה שבה למד. בהמשך, שימש כסגן יו"ר איגוד ההתעמלות של יפן.
תארים והישגים
בשנת 2005 זכה נקיאמה להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי בהתעמלות.
פלם
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שלוש נערות בכחול
שלוש נערות בכחול (באנגלית: Three Little Girls in Blue) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי בצבעי טכניקולור משנת 1946 בבימויו של ה. ברוס המברסטון, עם ורה-אלן, ויואן בליי וג'ון האבר בתפקידים הראשיים.
הומו נשר רמלה
הומו נשר רמלה הוא המאובנים האנושיים שנמצאו במהלך חפירות ארכאולוגיות בנשר רמלה בישראל. חוקרי האתר פירשו את השרידים כשייכים לאוכלוסייה נכחדת של אדם שהתקיימה לערך עד זמן קיומו של אתר נשר רמלה, כ-120,000 שנים לפני זמננו. המאובנים נמצאו ביחד עם כלי צור מסותתים ועצמות בעלי חיים שניצודו.
שלוש נערות בכחול
התסריט מבוסס על המחזה "	Three Blind Mice" של Stephen Powys משנת 1938. השירים הם של ג'וזף מירו (מנגינה) ומאק גורדון (מילים). מהשירים התפרסם "You Make Me Feel So Young" שהתפרסם בביצועם של פרנק סינטרה, אלה פיצג'רלד, הלן רדי ומייקל בובלה.
קול שירתה של ורה-אלן מדובב על ידי הזמרת קרול לואיס.
תקציר העלילה
ניו ג'רזי 1902 האחיות קרטרס - מירה (ורה-אלן), ליז (ויויאן בליי) ופאם (ג'ון האבר) עובדות בחווה לגידול עופות שהורישה להם הדוד קורה. הן רוצות לעזוב את החווה לאטלנטיק סיטי, לתפוס שם מיליונר ולהתחתן. הן מוכרות את החווה בסכום של 3,000 דולר ומחליטות לחסוך בהוצאות ולגור בחדר אחד במלון מהודר. לשם כך פאם תהיה העשירה, ליז תהיה מזכירתה ומירה תהיה העוזרת שלה.
הומו נשר רמלה
סקירה
אתר נשר רמלה התגלה בעקבות עבודות חציבה במפעל נשר רמלה. האתר נחפר בין השנים 2010–2011 והתגלו שם פריטים ארכאולוגיים רבים מהתקופה הפלאוליתית התיכונה. בשנת 2021 פרסם צוות החוקרים בכתב העת Science את מאובני האדם שנמצאו בחפירות: פיסת גולגולת ולסת תחתונה כמעט שלמה. המאובנים נמצאו בשכבה התחתונה ביותר באתר, שכבה VI, המתוארכת לכ-140―120 אלפי שנים לפני זמננו. כשנמצאה הלסת, נקבע על ידי החוקרים בראשות פרופסור ישראל הרשקוביץ מאוניברסיטת תל אביב כי האדם אינו הומו ספיינס משום עובייה של פיסת הגולגולת וחסרונו של סנטר בולט בלסת התחתונה וכי מדובר בטיפוס חדש שכונה הומו נשר רמלה.
שלוש נערות בכחול
תקציר העלילה
בלובי הן נפגשות עם סטיב הרינגטון (פרנק לטימור) שמתחיל לחזר אחרי פאם. שליח היין מייק (צ'ארלס סמית') מביא לחדרן יין מטעם סטיב ומתאהב מיד במירה שהיא "במעמד" שלו.
בים מביימות פאם וליז "טביעה" וסטיב וידידו ואן (ג'ורג' מונטגומרי) מצילים אותן. מתפתח רומן בין פאם וואן עד שהיא מגלה לו כי אינה עשירה והוא מגלה לה כי משפחתו ירדה מנכסיה והם מחליטים להיפרד.
הומו נשר רמלה
תגובות
במאמר תגובה ב-Science שפרסמו אסף מרום מהטכניון ויואל רק מאוניברסיטת תל אביב, נטען כי הלסת מתאימה לחלוטין במאפייניה לניאנדרטל, ויש לסווג כך את השרידים, שאינם טיפוס חדש למדע של אדם. בתגובה שפרסם צוות חוקרי המאובן, בראשות הילה מאי, הם טוענים כי השחזורים של מרום ורק אינם מדויקים וממילא נופלים גם הם מחוץ לטווח השונות של הניאנדרטלים. בנוסף הצביעו מאי ושותפיה שניתוחם של מרום ורק כלל לא החשיב את צורתה המיוחדת וה"ארכאית" של פיסת הגולגולת, שאינה מתאימה לאדם הניאנדרטלי, ואת הגיוון הרב באוכלוסיית האדם בתקופה הפלאוליתית התיכונה שאינו ניתן לחלוקה דיכוטומית - מודרניים מול ניאנדרטלים ותו לא.
שלוש נערות בכחול
תקציר העלילה
הידידות בין מייק למירה פורחת והם חולמים על העתיד שלהם בקטע חלומי הם שרים ורוקדים "את/ה גורמ/ת לי להרגיש כה צעיר".
סטיב מזמין את האחיות לאחוזת משפחתו שם הן מתקבלות בחמימות על ידי אחותו מרים (סלסט הולם). לחווה מגיע ואן ומביע לבסוף את אהבתו לפאם אף על פי שאינה עשירה וסטיב מתאהב בליז. למקום מגיעים מירה וצ'רלי ומודיעים לכולם כי נישאו.
אאוזאורופודה
אאוזאורופודה (שם מדעי: Eusauropoda; מילולית: "זאורופודים ישרים/אמיתיים") הוא ענף של דינוזאורים גדולים מקבוצת הזאורופודים, הכולל את מרבית מיני הזאורופודים ואת כל המשפחות המוגדרות למעט הוולקנודוניים והלסמזאוריים. היא התפתחה במשך היורה התחתון שלפני 175 מיליון שנה עד להכחדת הקרטיקון, לפני 66 מיליון שנה. הקבוצה תוארה ב-1995.
תיאור
אצל בני קבוצה זו היו מינים בעלי גדלים מגוונים ומרביתם היו בעלי צוואר מרובה חוליות שהגיע לאורך ולגובה רב, מה שסייע להם לאכול עלים מצמרות העצים. הם נמצאו לאורך כל היבשות, מאמריקה הצפונית והדרומית עד לאפריקה ומזרח אסיה, מה שמראה על הצלחת הקבוצה.
מבצע אור ירוק
מבצע אור ירוק היה מבצע מתוכנן של צה"ל להנחתת אוגדת שריון בגדה המערבית של מפרץ סואץ. התוכנית כללה איגוף ימי על ידי הנחתת כוחות משוריינים בהיקף של אוגדה בחוף המערבי של מפרץ סואץ באמצעות נחתות חיל הים הישראלי. לשם כך יזם חיל הים את כוח הנחיתה ובוצעו תרגולים רבים. מטרת המבצע הייתה אחת מהשתיים: לחדור לעומק מצרים דרך ואדי ספגה, לאגוף את הצבא המצרי הפרוס לאורך תעלת סואץ ולתקוף אותו מעורפו ("אור ירוק" גדול) או לכבוש את הגדה המערבית של מפרץ סואץ ולתפוס את שדות הנפט מורגן ובלעים בצפון המפרץ ("אור ירוק" קטן) כדי שישמשו נושא למשא ומתן.
תוכנית המבצע
מבצע רביב, שנערך ב-8 בספטמבר 1969 במסגרת מלחמת ההתשה, היה מבצע נחיתה קטן היקף: השתתפו בו רק שלוש נחתות טנקים (נט"קים), שהובילו כוחות משוריינים בסבב אחד בלבד מראס סודר לראס אבו דרג'. למרות היקפו המצומצם של המבצע הופקו מפשיטת השריון המונחתת הזו לא מעט לקחים, ואלה יושמו בתוכניות הפעולה הבאות. בשנים שקדמו למלחמת יום הכיפורים גובשו במטכ"ל צה"ל תוכניות להנחתת כוחות משוריינים בהיקף של אוגדה בחוף המערבי של מפרץ סואץ.
הנחיתה הייתה המשימה העיקרית שתוכננה לחיל הים לעת מלחמה בגזרת ים סוף. חיל הים ערך בים סוף כוח תובלה והנחתה למטרת איגוף ימי, שכלל שבע נחתות בגדלים שונים וצה"ל תירגל בהן הנחתה של כוחות משוריינים. תוכניות הנחיתה כונו מבצע "אור אדום" ו"מבצע אור ירוק". מגמת המבצע הייתה להגיע לעורפם של המערכים העיקריים המצריים ובכך להוציאם מאיזון.
תרגול המבצע
ב-21–24 בנובמבר 1972 ערך צה"ל את תרגיל "הרף עין", שבו תורגלה במפרץ סואץ הנחתה של חטיבת צנחנים.
ב-2 באוגוסט 1973, חודשיים לפני מלחמת יום הכיפורים, נערך תרגיל "מדקדק" בפני המטכ"ל, במהלכו נחת כוח של טנקי טירן על ריף אלמוגים באזור שארם א-שייח' בחוף רס א-טנטור בדרום מפרץ אילת. בתרגיל הזה יושמו הלקחים והמסקנות שהופקו מהתנסויות העבר, ולאחריו גובשה תוכנית פעולה מבצעית מפורטת ומקפת - מבצע "אור ירוק". זו אושרה במפקדת חיל הים, תורגלה בכל הרמות והכוחות בנפרד ובמקובץ והוצגה למטכ"ל. המטכ"ל הביע את שביעות רצונו מהתרגיל ומתוכניות המבצע.
צ'ארלס דויטש
צ'ארלס דויטש (בצרפתית: Charles Deutsch, 6 בספטמבר 1911 – 6 בדצמבר 1980) היה מהנדס ותעשיין צרפתי. הוא הקים ביחד עם רנה בונה חברת מכוניות "DB" ובהמשך "CD".
מבצע אור ירוק
במלחמת יום הכיפורים
במלחמת יום הכיפורים נעשו הכנות למימוש מבצע "אור ירוק", שהיווה חלופה לצליחת תעלת סואץ, ושלוש פעמים אף החלו כוחות להתארגן ליציאה, אך בסופו של דבר המבצע לא יצא אל הפועל.
צ'ארלס דויטש
ביוגרפיה
צ'ארלס דויטש נולד בשנת 1911 בפרבר של פריז. אביו היה בעל עסק לייצור חלקי מכוניות וצ'ארלס הצעיר עזר לו בעסק משפחתי. אביו נפטר בשנת 1929 וצ'ארלס דויטש המשיך לנהל את העסק במקביל ללימודים באקול פוליטקניק. בשנת 1932 הוא מכר את העסק לרנה בונה. בשנת 1935 הוא התחיל לעבוד בחברה צרפתית לבניית גשרים וכבישים. בשנת 1951 הוא התמנה למהנדס ראשי של החברה.
מבצע אור ירוק
במלחמת יום הכיפורים
במפרץ שארם א-שייח' התארגן כוח נחיתה שכלל גדוד צנחנים בפיקוד עמוס ירון ושני גדודי טנקים. כלי השיט להעברת הכוחות היו משייטת הנחתות: אח"י בת שבע, אח"י אופיר ואח"י שבא מסדרת שיקמה ושלוש הנחתות מסדרת 36 מטר. למפקד הכוח הימי מונה מפקד זירת ים סוף, אל"ם זאב אלמוג. חטיבת הצנחנים 35 הועברה בהטסה לחופי מפרץ סואץ: ראס סודר, אבו זנימה ואבו רודס. לכוח הנחיתה צורפוו חטיבת טנקים 274 בפיקוד אל"ם יואל גונן, של טנקי השלל ה"טירנים", שנראה היה כי לפעילותם בעורף המצרי יהיה ערך מוסף גבוה, ויחידה 88 - דב לבן (יחידת סיור ופשיטה אמפיבית) בפיקוד רס"ן יוסף יודוביץ'.
צ'ארלס דויטש
ביוגרפיה
ביחד עם בונה הם בנו מכוניות על בסיס חלקים של סיטרואן. כמו כן צ'ארלס דויטש השתתף במספר תחרויות מרוצי מכוניות. הם הקימו חברה בשם "DB" שיצרה כמה דגמי מכוניות בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 לרבות DB לה-מאן. בשנת 1961 דויטש עזב את חברה "DB" והקים חברה נפרדת שיצרה מכוניות תחת השם "CD". מכוניות אלו השתתפו במספר מרוצי מכוניות. בהמשך הוא הקים Société d’Etudes et de Réalisations Automobiles - Charles Deutsch - מכון מחקר בתחום תעשיית הרכב.
אולגה סריאבקינה
אולגה סריאבקינה (ברוסית: Ольга Серябкина; נולדה ב-12 באפריל 1985), הידועה בשם הבמה מולי (Molly), היא זמרת, רקדנית, פזמונאית ושחקנית רוסייה. סריאבקינה החלה את הקריירה שלה בלהקת Serebro שבה הייתה חברה כ-13 שנים עד פרישתה בשנת 2019 לטובת קריירת סולו.
מבצע אור ירוק
במלחמת יום הכיפורים
שייטת הנחתות של חיל הים, אשר רוכזה במרחב שלמה, הייתה מסוגלת לשנע בהשטה אחת 69 טנקי טירן (כשני גדודים) וגדוד נגמ"שים כמעט מלא. לכלים של יחידה 88 תוכננו משימות פשיטה אמפיביות במפרץ סואץ וכן בגזרת התעלה ואגמיה. במבצעי הנחיתה הגדולים שתוכננו במסגרת של אוגדה ייעודית למטרה זו, היה תפקידה של יחידה 88 להשתלט, בשיתוף עם צוותי שייטת 13, על ראש החוף ומערכי האויב הקדמיים. בשלב השני תוכננה נחיתת טנקי הטירן, אשר בשילוב עם כוחות חי"ר נועדו להמשיך בפריצה ובמשימות העומק. ספינות הקומאר המצריות שעלולות היו להפריע לתנועת הכוחות היוו יעד לתקיפה מוקדמת (במבצעי מגבית). הכוחות הועמסו לכלי השיט לקראת יציאה. הנחתות היו אמורות לנחות בראש החוף באזור ערדקה. לאחר המתנה של יומיים בוטל המבצע מחשש להסתבכות והצורך בכוחות לזירות הלחימה העיקריות.
אולגה סריאבקינה
הלהקה התפרסה במהלך השתתפותה באירוויזיון 2007 עם השיר "Song #1", שהגיע למקום השלישי.
טיינגונג 2
טיינגונג 2 (בסינית: 天宫二号, בפין־יין: Tiāngōng èrhào, מילולית "ארמון שמימי מספר 2") הייתה תחנת חלל סינית ששוגרה ב־15 בספטמבר 2016 על גבי משגר לונג מארץ' 2F מנמל החלל ג'יוצ'ואן שבמדבר גובי. משך המשימה המתוכנן של התחנה היה כשנתיים, ומטרתה לבחון טכנולוגיות הנחוצות כדי להגשים את היעד של תוכנית החלל הסינית להכנסתה לשירות של תחנת חלל מבצעית ומודולרית בסביבות שנת 2022. היעדים המרכזיים שנבחנו במהלך משימת התחנה הם יכולת שהייה למשך זמן בינוני בחלל והעברת אספקה לתחנה ותדלוקה בחלל על ידי חללית מטען, כדי לאפשר שהייה ארוכת טווח בחלל. התחנה ירדה ממסלולה וחדרה לאטמוספירה כמתוכנן ב-17 ביולי 2019.
מבצע אור ירוק
במלחמת יום הכיפורים
ב-15 באוקטובר 1973, בעקבות תקיפת מעגן ראס-ע'ריב, הושג במפרץ סואץ חופש פעולה שאיפשר את ביצוע מבצע "אור ירוק". ב-14 באוקטובר, עם יציאת כוח ה"דבורים" לתקיפת מעגן ראס-ע'ריב, החל נוהל קרב, בהשתתפות האלוף מרון ואל"ם אלמוג, לתחילת מבצע "אור ירוק", אך כעבור שעות אחדות הגיעה הוראה לביטול המבצע.
צ'ארלס דויטש
ביוגרפיה
בשנת 1971 הוא מונה לנשיא ארגון מהנדסי מכוניות הצרפתי וכיהן בתפקיד עד לשנת 1975. בשנים 1969–1980 הוא היה מנהל תחרות מכוניות "מרוץ 24 השעות של לה מאן" ומספר שנים גם של מרוצי גרנד פרי מונקו.
טיינגונג 2
למעשה זו הייתה תחנת ניסוי, עבור בדיקת היתכנות של החללית הבלתי מאוישת טיאנז'ואו, זו שעתידה להוות חללית אספקה לטיינגונג 3.
צ'ארלס דויטש
ביוגרפיה
צ'ארלס דויטש נפטר בשנת 1980 בקרטיי אך חברתו SERA-CD המשיכה בפעילותה.
טיינגונג 2
מסלול התחנה
התחנה שוגרה על ידי משגר צ'אנג ז'נג (לונג מארץ') 2F שהביא את התחנה למסלול לווייני נמוך ראשוני בעל פריגיאה של כ־200 ק"מ. לאחר הכניסה למסלול זה התחנה השתמשה במנועים הרקטיים שלה כדי להעלות עצמה למסלול מבצעי בגובה של כ־384 ק"מ. בזמן עגינה עם חלליות מאוישות מסוג שנג'ואו התחנה תעלה עצמה לגובה של כ־393 ק"מ.
משימות אל התחנה
אל התחנה שוגר באוקטובר 2016 צוות מאויש של שני טייקונאוטים במשימת שנג'ואו 11, אשר שהה בתחנה במשך 30 יום במטרה להוכיח יכולת שהייה בחלל לתקופת זמן בינונית. הצוות ביצע מספר ניסויים באמצעות חבילות הניסויים שעל גבי התחנה. כמו כן במהלך השהות הם שיגרו לוויין מלווה, אשר צילם מקרוב את התחנה.. שנג'ואו 11 נפרדת מהתחנה ב־17 בנובמבר 2016, והצוות נחת בחזרה ב13:59 זמן בייג'ינג.
ב־22 באפריל 2017 שוגרה בהצלחה חללית המטען הראשונה של סין, טיאנג'ו 1, במשימה שבחנה את יכולת תדלוק תחנה בחלל ולהעביר אליה אספקה שנחוצה כדי לאפשר שהייה ארוכת טווח בחלל. תדלוק נוסף בוצע בתאריכים 15 ביוני 2017, ו־12 בספטמבר 2017. התדלוק השלישי, נמשך 6.5 שעות במקום יומיים, דבר שכונה "עגינה מהירה".
התחנה שוגרה ביחד עם לוויין זעיר בשם Banxing-2 שינוע בסמוך אליה, ובאמצעות מצלמת 25 מגה־פיקסל יוכל לצלם אותה מרחוק.
ביולי 2019, הודיעה סין כי בכוונת לסיים את שהות התחנה בחלל וב-17 ביולי 2019, התחנה חדרה לכדור הארץ ונשרפה באטמוספירה מעל האוקיינוס השקט הדרומי.
מבנה
החומרה של טיינגונג 2 נבנתה במקור כגיבוי לתחנת החלל הראשונה של סין, טיינגונג 1, והיא זהה לה בצורתה ובממדיה. אורכה עומד על 10.4 מטר, רוחבה הוא 3.35 מטר עם קוטר מקסימלי של 4.2 מטר, ומשקלה בזמן השיגור עמד על 8.6 טון.
התחנה בנויה משלושה רכיבים:
התחנה עברה מספר שיפורים ושינויים, שנועדו להקל ולהאריך את משך השהייה של האסטרונאוטים בחלל. בין היתר היא כוללת שטח אחסון רב יותר מקודמתה ומסוגלת להכיל אספקה לשהייה של שלושה טייסי חלל למשך 20 יום. מכיוון שמשימת שנג'ואו 11 תכלול רק שני טייקונאוטים, הם יוכלו לשהות בתחנה במשך 30 יום, במשימה שתהייה הארוכה ביותר של סין מאז תחילת תוכנית החלל המאוישת שלה.
מחקר מדעי על גבי התחנה
התחנה צוידה ב־14 חבילות ניסוי מדעי שונות ובהן:
על גבי התחנה מורכב גם ציוד חישה מרחוק, שמאפשר תצפיות על כדור הארץ גם כאשר התחנה אינה מאוישת.
סוף המשימה
ביוני 2018, בוצעו תמרונים להורדת המסלול של טיינגונג 2, ככל הנראה כמהלך לדעיכה מבוקרת של המסלול של התחנה לקראת סוף תפעולה, למסלול בגובה של 292X297 ק"מ, אולם לאחר 10 ימים התחנה חזרה למסלולה המקורי ללא הסבר נוסף, בתמרון שככל הנראה צרך 144 ק"ג דלק עבור שינוי מהירות של 56 מטר/שנייה.
מבצע אור ירוק
במלחמת יום הכיפורים
ההכנות למבצע "אור ירוק" נמשכו בזירת ים סוף ובמפקדת פיקוד מרש"ל. בלילה של 21–22 ערך כוח של שייטת 13 את מבצע מגבית 16, שנועד להסיר איום של ספינות טילים מצריות על מבצע "אור ירוק". במהלך התיאום מול ארצות הברית הוערך משך הפעולה של מבצע "אור ירוק קטן" ב-24 שעות ועיתויו לקראת סוף המלחמה. ב-21 באוקטובר ניתנה הוראה להיערך לביצוע המבצע, וב-22 באוקטובר הועמסו כוחות שריון על נחתות, אך למחרת בצהריים ניתנה הוראה לפרוק אותם. עקב לחץ חזק של הסובייטים בעת המשא ומתן הודיעו האמריקאים שלא ניתן יהיה לקבל 24 שעות לביצוע ויש להכריז על הפסקת אש.
אולגה סריאבקינה
ביוגרפיה
סריאבקינה נולדה בעיר מוסקבה כאשר הייתה בירת ברית המועצות. בגיל 6 החלה ללמוד ריקודים סלוניים. היא השתתפה בתחורוית בינלאומיות ובגיל 17 זכתה בתואר "אמן כבוד בספורט" לריקודים סלוניים ברוסיה.
היא איבדה את אביה בגיל מוקדם מאוד, ושיתפה שהוא היה ביסקסואל.
סריאבקינה למדה בבית הספר לאמנויות במחלקה לשירת הפופ ברוסיה, בנוסף למדה תרגום של השפות גרמנית ואנגלית. היא ידועה גם ככותבת שירים לזמרים רוסים.
בשנת 2020 נישאה בסתר לגיאורגי נחקביה, איש עסקים המתגורר בווינה שבאוסטריה, שבעברו עבד בחברת ההקלטות בה סריאבקינה הקליטה את שיריה. ב-20 בנובמבר 2021 ילדה סריאבקינה את בנם.
2006–2019: תחילה ופריצה בלהקת Serebro
בשנת 2006, החליט מקסים פדייב להקים את להקת הנשים "Serebro" אשר כללה את מרינה ליזורקינה, ילנה טמניקובה ואת סריאבקינה. סריאבקינה הייתה כותבת השירים של הלהקה.
ב-12 במאי 2007, פרצה הלהקה בתחרות האירוויזיון בהלסינקי שבפינלנד עם השיר "Song #1" והגיעה במקום השלישי. סריאבקינה כתבה את הגרסה הראשונית של השיר "Song #1", אך בסופו של דבר המילים שונו למילים של דניל באבצ'ב.
ב-21 באפריל 2009, הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלהן ברוסית שנקרא: "OpiumRoz". כעבור שנה הוציאו מיני אלבום ראשון שנקרא: "Избранное".
בשנת 2012 הוציאה הלהקה אלבום נוסף לראשונה באנגלית שנקרא: "Mama Lover", אשר השיג הצלחה בינלאומית. רוב השירים באלבום נכתבו על ידי סריאבקינה.
ב-27 במאי 2016, הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי שנקרא: "Сила трёх", וזכה להצלחה מסחרית. האלבום כלל את כל הסינגלים שפרסמו בין השנים 2013–2016. בשנת 2019, הוציאו מיני אלבום השני שלהם שנקרא: "Chico Loco".
באוקטובר 2018, הודיעה סריאבקינה שאחרי 13 שנה תעזוב את הלהקה סופית בתחילת חודש פברואר 2019, ותחל בקריירת סולו. לפני הפרישה סריאבקינה הוציאה עם הלהקה מספר סינגלים אשר לא נכללו בשום אלבום.
2014–2017: תחילת קריירת סולו
ב-18 בספטמבר 2014, הוציא הזמר .DJ M.E.G את הסינגל "Kill Me All Night Long", בשיתוף עם סריאבקינה אשר הופעה לראשונה בשם הבמה Holy Molly. הסיגנל נכתב על ידה.
ב-4 בפברואר 2015 הופיעה עם השיר "Мы мечтали о сцене", אשר נכתב עבור התוכנית "הבמה המרכזית" בערוץ הטלוויזיה רוסיה-1. במרץ, הוציאה סינגל נוסף: "Holy Molly" ומאוחר יותר החליטה לשנות את שם הבמה שלה ל-Molly בלבד בהשקת סינגל הבכורה באנגלית "For Ma Ma".
ב-25 בדצמבר, יצא הסרט "היום הטוב ביותר" בבתי הקולנוע ברוסיה ובארץ, בסרט סריאבקינה משחקת באחד התפקידים המרכזיים.
ב-7 ביוני 2016, יצא סינגל הבכורה הראשון שלה: "Я просто люблю тебя", אשר נכלל באלבום הבכורה שלה. הקליפ שלו יצא כעבור חודשים. ב-9 בנובמבר, הוציאה את השיר "Style".
ב-3 באפריל 2017, יצא ספרה: "Тысяча М", הספר כלל אוסף של 54 משיריה, סיפורים אישים ותצלומים רבים מהארכיון האישי שלה.
ב-29 בספטמבר, יצא הסינגל השלישי מתוך האלבום: "Пьяная".
2018–הווה: אלבום הבכורה Косатка в небе
ב-23 ביולי 2018, יצא הסינגל באנגלית: "Under My Skin".
ב-17 באוקטובר, הוציא מקסים פדייב סינגל בשיתוף סריאבקינה שנקרא: "Рассыпая серебро", (בתרגום חופשי לפזר [את] כסף) כרמז לפירוק הלהקה, בקליפ הופיעו כל בנות הלהקה אשר היו בה במהלך כל השנים.
ב-15 בינואר 2019, יצא הסינגל "Потому что любовь". כעבור חודש יצא סינגל נוסף מתוך האלבום: "Не плачу".
ב-29 במרץ, יצא הסינגל נוסף: "Красивый мальчик".
ב-5 בפברואר 2020, הוציאה סריאבקינה את השיר "что же ты наделал" ב-18 בדצמבר, הוציאה סריאבקינה את השיר "ZODIAC"
ארמיית העתודה (בריטניה)
ארמיית העתודה של הצבא הבריטי הייתה ארמייה בריטית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה
ארמיית העתודה הוקמה בהוראתו של דאגלס הייג ביוני 1916, וכמפקד מונה יוברט גוף. שררה אי וודאיות מסוימת בנוגע לגודלה של הארמייה, והוחלט שלא יהיה לה גודל אחיד וגודלה יותאם לפי הנסיבות. הפקודה של גוף הייתה לאמן את חייליו לשיתוף פעולה בין הפרשים, חיל הרגלים והארטילריה. הייג סבר ששיתוף פעולה בין הפרשים לארטילריה, יוכל ליצור ראש גשר במערך ביצורים גרמני, ולאפשר לחיל הרגלים להשלים את המלאכה בזמן שהגרמנים עסוקים עם הפרשים.
גוף תכנן להתקדם צפונה לאורך הרכס לעבר חוות מוּקֶה, מה שיאפשר לו לאיים על מצודת תיפוול הגרמנית מאחור. אולם ככל שהאוסטרלים התקדמו, כך הם הפכו חשופים יותר לארטילריה הגרמנית, שיכלה עתה לטווח אותם משלושה כיוונים שונים. ב-8 באוגוסט החלו האוסטרלים במתקפה לכיוון צפון לאורך הרכס, כאשר הקורפוס הבריטי השני מתקדם מאובילר שלשמאלם. עד 10 באוגוסט כבר הצליחו התוקפים להקים קו חפירות מדרום לחווה. עד אז הגרמנים כבר הפכו את החווה למבצר עם חפירות עמוקות, ותעלות המחברות בין הביצורים המרוחקים. האוסטרלים ערכו מספר ניסיונות לכבוש את החווה בין 12 באוגוסט ו-3 בספטמבר, ובכל ניסיון התקרבו מעט יותר, אולם הביצורים הגרמנים החזיקו מעמד. לבסוף, האוסטרלים הוחלפו בקורפוס הקנדי, שב-16 בספטמבר כבש את חוות מוקה, יום לאחר המתקפה הבריטית הגדולה הבאה. ב-26 בספטמבר החווה נכבשה לגמרי, והמגנים נכנעו יום למחרת. בקרבות לכיבוש שתי החוות ספגו שלוש הדיוויזיות האוסטרליות 23,000 אבדות.
ב-30 באוקטובר שונה של הארמייה והיא הפכה להיות הארמייה החמישית (עדיין תחת פיקודו של גוף).
אמנת פריז (1951)
אמנת פריז (נקראת גם אמנת הייסוד של קהילת הפחם והפלדה האירופית, באנגלית: Treaty establishing the European Coal and Steel Community) נחתמה ב-18 באפריל 1952 בין המדינות צרפת, גרמניה המערבית, איטליה, בלגיה, לוקסמבורג והולנד במטרה לייסד את קהילת הפחם והפלדה האירופית (ECSC). האמנה מסדירה את שיתוף הפעולה בין שש המדינות החברות בקהילה בתחום היצור והסחר במגזר הפחם והפלדה, חומרי גלם אשר נחשבו בשנים אלו לנחוצים בזמן מלחמה וכך, יהפכו מלחמה בין המדינות החברות ללא אפשרית, בנוסף, פחם היה מקור האנרגיה העיקרי באותה תקופה באירופה ולכן נחשב לאמצעי לפיתוח כלכלי משמעותי.
את המהלך שהוביל לחתימה על האמנה הובילו ז'אן מונה, מדינאי צרפתי יחד עם מי שהיה שר החוץ הצרפתי באותה העת, רובר שומאן, לצידם על האמנה חתומים נציגי המדינות המייסדות, בעיקר שרי חוץ וכלכלה כמו קונרד אנדאואר (שהיה באותה תקופה גם קנצלר גרמניה) שחתם על האמנה למרות לחצים פוליטיים פנימיים כנגדה לאחר התערבות אמריקאית, מטעם בלגיה חתמו על האמנה פול ואן זילאן שר החוץ וג'וסף מורייס שר הכלכלה הבלגי, מטעם איטליה חתום על האמנה שר החוץ קרלו ספורצה, ומטעם לוקסמבורג, ג'וזף בק ששימש כשר החוץ, מטעם הולנד חתומים על האמנה דריק סטיקר שהיה שר החוץ ההולנדי ויאן ואן דן בריק שהיה שר הכלכלה. את צרפת ייצג כמובן רובר שומאן, כאמור שר החוץ הצרפתי. מדינאים אלו הסכימו מטעם מדינותיהם לוותר על ריבונותם במגזרי הפחם והפלדה לטובת הקהילה המתהווה שהיא גוף על לאומי.
בנוסף להסדרת שיתוף הפעולה בין המדינות בתחומי הפחם והפלדה, האמנה גם קבעה את הקמת מוסדות הקהילה, מוסדות על לאומיים אשר חברות הקהילה העבירו אליהן את השליטה בנושאים מוסכמים מראש ולהם הסכמות לקבל החלטות מחייבות בתחום אחריותם. האמנה מפרטת מה הם המוסדות אשר יוקמו במטרה להבטיח את יישום ההחלטות שהתקבלו במסגרתה, המבנה המוסדי שנוצר על ידי מוסדות אלו מהווה את הבסיס למבנה המוסדות באיחוד האירופי כפי שאנו מכירים אותו כיום.