cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רגרסיה (אנליזה)
רגרסיה ליניארית קלאסית
אמידת הפרמטרים של מודל הרגרסיה הליניארית הקלאסי מתבצעת על ידי מינימיזציה של סכום ריבועי השגיאות (ומכאן השם "שיטת הריבועים הפחותים"). נסמן ב- את האמדים ל-. שגיאת האמידה היא לכן. מכאן מקבלים כי סכום ריבועי שגיאות האמידה הוא ולכן.
בפועל אין צורך בביצוע תהליך של חישוב המינימום על ידי גזירה, מכיוון שגאוס ולז'נדר הראו כי.
על פי משפט גאוס-מרקוב, \hat\beta הוא האמד הליניארי חסר ההטיה הטוב ביותר עבור \beta במובן ששונותו של \hat\beta היא מינימלית. עם זאת ייתכנו אמדים ליניאריים ל-\beta ששונותם נמוכה מהשונות של \hat\beta (כגון אמד ג'יימס-שטיין), אך אלה אינם אמדים חסרי הטיה.
בנוסף לאמידת \beta יש צורך לאמוד את השונות של השגיאות \sigma^2. על פי משפט גאוס מרקוב הוא אמד חסר הטיה עבור \sigma^2.
המודל הליניארי הכללי
במודל הליניארי הכללי חלק מהמשתנים המסבירים (או אפילו כולם) יכולים להיות משתנים איכותיים הנמדדים סולם מדידה שמי. המודל בו יש משתנה מסביר קטגורי יחיד מכונה בשם מודל ניתוח שונות, ומודל בו יש מספר משתנים מסבירים קטגוריים נקרא מודל ניתוח שונות רב כיווני. אם חלק מהמשתנים המסבירים הם משתנים קטגוריים וחלקם משתנים כמותיים המודל מכונה בשם ניתוח שונות משותפת. שמות אלה מקורם בהיסטוריה של פיתוח המודלים, אך הם גם משקפים את התכונות של האמדים לפרמטרים. אמידת הפרמטרים נעשית באותו האופן כמו ברגרסיה הליניארית הקלאסית.
המודל הליניארי המוכלל
מודלים ליניאריים מוכללים מניחים כי תהליך יצירת הנתונים של המשתנה המוסבר נובע מהתפלגות כלשהי ממשפחת ההתפלגויות המעריכיות (הכוללת, בין השאר, את ההתפלגות הנורמלית, ההתפלגות המולטינומית, התפלגות פואסון, התפלגות גמא והתפלגויות נוספות).
נסמן את התוחלת של Y על ידי \mu, כלומר E(Y)=\mu. ותהי g פונקציה מונוטונית כלשהי. כן נסמן.
בסימונים אלה, המודל הליניארי המוכלל הוא
הפונקציה g מכונה בשם פונקציית הקישור.
אמידת הפרמטרים מתבצעת בדרך כלל בשיטת הנראות המקסימלית, וחישוב האמדנים הוא נומרי.
להלן מספר דוגמאות למודלים ליניאריים מוכללים:
רגרסיה לא ליניארית
בתחום הביולוגיה, למשל, מקובל להשתמש ב-"מודל ארבעת הפרמטרים" המתאר תגובה Y למשתנה כלשהו X, כגון מינון או זמן. המודל הוא:. אמידת הפרמטרים של מודל כזה עדיין מתבצעת על ידי מזעור ריבועי השגיאות.
ניתוח השרדות
שני מודלים מקובלים לניתוח נתוני הישרדות הם מודל רגרסיית ההשרדות הפרמטרית ומודל הסיכונים הפרופרציונליים המכונה גם בשם "רגרסיית קוקס" על שם סיר דויד קוקס.
מודלים נוספים
בין המודלים הנוספים ניתן למנות את רגרסיית האחוזונים, רגרסיה קטגורית, רגרסיה אורדינלית והרגרסיה הבייסיאנית. גם האנליזה של ניתוח פני שטח מגמתיים או סטטיסטיים (Trend Surface Analysis) המתבסס על פולינום ממעלה נמוכה, יכול להיחשב כמודל של רגרסיה.
קמפ
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
דן פיק
דן פיק הוא שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה. שחקן נבחרת ישראל בכדורמים.
ביוגרפיה
פיק התאמן בקבוצת השחייה של מכבי חיפה.
1971
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1971, זכה פיק במדליית כסף במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 19:36.4 דקות, אחרי אמיר נמינוב מהפועל כפר הנשיא (18:41.8 דקות) ולפני מייק גרינשפן מהפועל גבעת חיים (19:48.4 דקות).
אלוף ישראל ושיאן ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בספטמבר 1973 זכה פיק במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בהשוואת השיא הישראלי של משה גרטל 18:20.0 דקות, לפני חברו לאגודה דן ברנר (18:37.4 דקות) ועמי שליט ממכבי קריית ביאליק (18:43.9 דקות).
1974
בתחרות שנערכה בבריכת השחייה של מכון וינגייט ביוני 1974 ניצח פיק במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 18:29.1 דקות. תוך כדי המשחה הוא קבע במשחה ל-800 מטר שיא ישראלי חדש לנוער של 9:47.7 דקות וקבע את הקריטריון להשתתפות באליפות אסיה לנוער.
בתחרות "שמונה האומות" שנערכה באוסלו שבנורווגיה בסוף יולי אותה שנה קבע פיק במשחה ל-1500 מטר שיא ישראלי חדש של 18:18.9 דקות.
דיטריך בונהופר
דיטריך בונהופר (בגרמנית: Dietrich Bonhoeffer, בונהֶפֶר; 4 בפברואר 1906 - 9 באפריל 1945) היה כומר לותרני ותאולוג גרמני, מראשי המתנגדים למשטר המפלגה הנאצית בגרמניה, אשר שילם בחייו על התנגדותו למשטר, ונחשב בגרמניה לסמל להתנגדותם של הנוצרים לנאציזם.
ילדות ונעורים
בונהופר נולד בשנת 1906 בעיר ברסלאו שבקיסרות הגרמנית (כיום ורוצלב, בפולין) למשפחה אמידה מן המעמד הבינוני, בן לרופא הפסיכיאטר קארל בונהופר. בגיל צעיר מאוד, לפני מלחמת העולם הראשונה, גילה את ייעודו בכמורה. על אף שבתחילה ציפו ממנו הוריו ללכת בעקבות אביו בלימודי הפסיכיאטריה, תמכו הוריו בהחלטתו, והוא בילה זמן רב בלימוד התנ"ך. כשהגיע לגיל הראוי למד בסמינר והפך לכומר. לאחר מכן השלים דוקטורט בתאולוגיה באוניברסיטת טיבינגן ובניו יורק.
פעילותו בימי המשטר הנאצי
בונהופר שב לגרמניה ב-1931, הרצה על תאולוגיה בברלין, וכתב מספר ספרים. עם עליית הנאצים לשלטון הקים עם הכמרים מרטין נימלר וקרל בארט את "הכנסייה המוֹדָה" (Die Bekennende Kirche; במובן של מודה או מצהירה על אמונתה), שהייתה בעלת נטייה אנטי-נאצית.
באפריל 1933 פרסם בונהופר מאמר בו קבע כי פעולות המדינה כנגד היהודים הן אחריותה של המדינה, וכי על הכנסייה לסייע לקורבנות (גם אם אינם נוצרים), אך השאלה אם על הכנסייה להתנגד באופן פעיל לרדיפות להיות מוכרעת רק על ידי קונציל ואין להחליט בה על ידי התייחסות למקרים בודדים. יש שפירשו נאום זה כקריאה שלא להתנגד לרדיפת היהודים באופן פוליטי, וזאת מטעמים תאולוגיים.
בשאלת יחסו של בונהופר ליהודים, ופרשנות המאמר האמור, עדיין חלוקות הדעות, על אף שאין עוררין על כך שבשנת 1937 סייע לגיסו היהודי להימלט ללונדון ולמצוא שם עבודה, וכן היה מעורב בתוכנית להצלת יהודים.
בסוף 1933 עזב את גרמניה ללונדון ושימש שם ככומר של כנסיות פרוטסטנטיות דוברות גרמנית. בשנת 1935 שב לגרמניה, והנהיג סמינר מחתרתי לכמרי הכנסייה המוֹדָה. הגסטפו אסר עליו בתחילה להורות, ולאחר מכן לשאת דברים בציבור. בתקופה זו התקרב בונהופר לחוג מתנגדיו של אדולף היטלר.
במהלך המלחמה היה בונהופר לאחד ממנהיגיה העיקריים של הכנסייה המוֹדָה. הוא הבין כי בדרכים שקטות לא ניתן יהיה לעצור את רצחנות המשטר, והחליט כי רציחתו של היטלר היא הפתרון היחיד ומוצדקת מבחינה מוסרית. הוא הצטרף לקבוצת הקושרים כנגד היטלר, שלבסוף הייתה מעורבת בקשר העשרים ביולי. בשלב זה פיתח קשרים עם הגנרל הנס אוסטר והאדמירל וילהלם קנריס, ראשי שירות המודיעין הצבאי הגרמני, האבווהר.
משנודע לבונהופר כי גורמים אלו, ועמם גיסו, המשפטן הנס פון דוהנאני, הגו תוכנית בשם "U7" להצלת מספר יהודים מהשואה, שכנע אותם לסייע במסגרת התוכנית לידידה בשם שרלוטֶה פרידנטל, יהודייה מומרת, והייתה מראשי כנסייתו. במסגרת התוכנית נשלחו לשווייץ שלושה עשר יהודים, במסווה של דיפלומטים גרמנים. בביצוע התוכנית עבר דוהנאני עבירה על חוקי המטבע, דבר שהביא לחשיפתו ולחשיפת בונהופר.
בונהופר נעצר באפריל 1943, ובילה שנתיים במעצר במחנה הריכוז פלוסנבירג. לאחר כישלון קשר העשרים ביולי לרציחת היטלר, נחשף חלקו במזימות להפלת המשטר. בונהופר, ועמו דוהנאני, וכן אחיו קלאוס, וגיסו רידיגר שלייכר, הוצאו להורג בתליה בפלוסנבירג ב-9 באפריל 1945, חודש אחד לפני כניעת גרמניה.
תדמיתו של בונהופר בעיני הגרמנים
כיום נחשב בונהופר בגרמניה לקדוש מעונה, והממשלה הגרמנית הודיעה רשמית כי הוא מזוכה מכל אשם. כנסיות לותרניות בגרמניה ובארצות הברית מציינות את יום מותו ב-9 באפריל. ספריו "אתיקה" ו "מכתבים" יצאו לאור לאחר מותו.
תאולוגים מגלים עניין במעבר שביצע בונהופר מפציפיזם נוצרי לו הטיף באמצע שנות השלושים, למעורבות בקשר לרציחת היטלר. בכתביו התאולוגיים הטיף לדיעה כי הכנסייה אינה צריכה להתרכז בהסברת התופעות בעולם או בחיפוש אחר הגאולה, אלא בפעולה מעשית תוך הליכה בעקבותיו של ישו.
הערה סתומה של בונהופר בכתביו באשר ל"נצרות ללא דת" הביאה לתנועה ל"תאולוגיה חילונית" בה מעורבים תאולוגים נוצרים הן מן הזרמים השמרנים והן מן הזרמים הליברלים. רבים סבורים כי עם מותו איבד העולם אדם שיכול היה להיות הוגה דעות דגול בתחום התאולוגיה.
אי הכרה כחסיד אומות העולם
המשפטן והרב היהודי-אמריקאי סטיבן וייז סבר כי יש להכיר בבונהופר כחסיד אומות העולם. פעולתו בעניין זה נכשלה, עת החליטה הוועדה לציון חסידי אומות העולם של מוסד יד ושם כי בונהופר אינו עונה לקריטריונים לפיהם יש להכיר בחסיד אומות העולם, שכן לא סיכן את נפשו על מנת להציל יהודים, ולא קרא להציל יהודים, וזאת מבלי להמעיט בתכונות המוסריות הנעלות האחרות המיוחסות לו. בראש הוועדה עמד השופט העליון בדימוס יעקב מלץ. עתירה לבג"ץ שהגיש וייז על החלטה זו, אליה הצטרפו גורמים מן היהדות הרפורמית ואחרים, נדחתה על ידי בית המשפט העליון ב-1 בינואר 2006, בנימוק כי אל לו לבית המשפט להתערב בהחלטת הוועדה, כל עוד אינה חורגת בצורה קיצונית מן הסביר. גם בית המשפט העליון הדגיש כי אינו מביע דעה שלילית באשר לבונהופר, אשר קיפח את חייו בשל התנגדותו לנאציזם, אלא רק כי אינו עומד בקריטריונים להחשב כחסיד אומות העולם.
יאיר מילר
יאיר מילר (נולד ב-23 באפריל 1948) הוא מלחין ישראלי.
ביוגרפיה
חבר באקו"ם משנת 1973. בין מבצעי שיריו קורין אלאל, גלי עטרי, נתנאלה, אילנית, ששי קשת, יזהר כהן, דורית ראובני, דודו זכאי, שלישיית המעפיל, עדנה לב, שלישיית אף אוזן גרון, שולי נתן, עדנה גורן, עוזי מאירי, מיכל טל (זמרת), משה הלל, להקת חיל הים, להקת חיל האוויר וצוות הווי גולני.
במשך 36 שנים שימש מילר כמנהל אמנותי מוזיקלי ומפיק של מגוון אירועי התרבות בפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי העברי בחיפה. בתקופה זאת, הלחין למעלה מ-400 שירים לאירועים ובהם מורשת קרב, ימי זיכרון, ימי ירושלים, חגים ומועדים. במקביל הלחין שירים ללהקות הצבאיות, לפסטיבלים רבים, לזמרים, לחבורות זמר ולפרויקטים מיוחדים. תושב חיפה משנת 1967.
פרסים
מילר זכה על לחניו בפרס ראשון על לחניו בשלושה פסטיבלי שירי הילדים רצופים:
דראמן
דראמן היא עיר נמל במחוז בוסקרוד שבמזרח נורווגיה.
מיקום
בעיר מתגוררים יותר מ-66,000 תושבים, והעיר היא הבירה האזורית של אזור עם יותר מ-150,000 תושבים. דראמן והפרברים סביבה מתפתחים בצורה חסרת תקדים. העיר מנצלת היטב את הנהר ונתיב המים הפנימיים הנקרא פיורד דראמן, הן לנופש, פעילויות ודיור. העיר היא שיאנית הפרסים הלאומית עבור פרסי פיתוח סביבתי ועירוני: 6 פרסים לאומיים ושני פרסים בינלאומיים מאז 2003.
שם וסמל
הצורה הנורדית העתיקה של שם העיר הייתה Drafn, שהיה במקור שם החלק הפנימי של פיורד דראמן. שם הפיורד הוא, עם זאת, כנראה על שמו של נהר דראמן (בנורדית Drǫfn), כשמשמעות השם היא "גל".
סמל העיר הוא מודרני. הוא נבחר ב-17 בנובמבר 1960. רקע הסמל הוא כחול, שעליו מצויר עמוד בצבע אפור-כסף, המוצב על בסיס סלעים, כשחרב ומפתח מצטלבים על העמוד ויוצרים צורת x. הסמל מתבסס על סמל ישן של שכונת בראגרנס בעיר המתוארך לשנת 1723. המוטו של בארגרנס הוא בלטינית: In Fide Et Justitia Fortitudo" ("עם אמונה וצדק אנו חזקים"), וסמל העיר מבטא את הרעיון, כאשר העמוד מציין את החוזק, המפתח את הצדק והחרב את היושר.
רבעים
העיר מחולקת לשמונה רבעים
היסטוריה
גילופי סלע באסקולן ואוסטד הם בני 6,000-7,000 שנים, והסימנים הראשונים של פעילות אנושית באזור. אחד מגילופי האבן הגדולים באסקולן מתאר איילים.
דראמן המקורית הורכבה משלושה נמלי ים קטנים: בראגרנס (בצדו הצפוני של נהר דראמן), סטרומסו וטנגן (שניהם בצד הדרומי של הנהר). למטרות מסחר, נמלי ים קטנים שויכו לעיירות שוק. למרות קרבתם הגאוגרפית, בראגרנס שויכה לעיירה כריסטיאניה וסטרומסו לטונסברג. מסיבה זו, שיתוף הפעולה בין ערי הנמל הסמוכות היה כמעט בלתי אפשרי.
אלקטרוכימיה
אלקטרוכימיה היא ענף בכימיה אשר עוסק בתגובות הכימיות אשר בהן מתרחש מעבר אלקטרון בין מוליך חשמלי (האלקטרודה) לבין מוליך יוני (אלקטרוליט), דהיינו מדובר בתגובות אשר בהן ישנו מעבר אלקטרון דרך השטח שבין האלקטרודה והמוליך היוני.
אם תגובה כימית נעשית באמצעות הפעלת פוטנציאל חיצוני, או אם נוצר מתח באמצעות תגובה כימית, כפי שקורה בסוללה, הרי שזוהי תגובה אלקטרוכימית.
שימושים
שימוש באלקטרוכימיה בחיי היום יום הוא בעיקר ציפויים לתכשיטים, מכוניות ועוד. שימוש נוסף הוא הפקת אנרגיה חשמלית מצירוף מבוקר של תגובות חמצון חיזור בסוללות, מצברים ועוד. ההבדל בין השימושים הוא כתוצאה משינויים בתגובות המתרחשות בתאים האלקטרוכימיים. תהליכים אלקטרוכימיים נפוצים בתעשייה הם: ליטוש, הגנה מקורוזיה, ציפויים, יצירת שכבות דקות ועוד. שימוש נוסף באלקטרוכימיה הוא ככלי אנליטי לניטור סביבתי של מזהמים בין אם זה בסביבה מימית או באוויר. בנוסף לניטור המזהמים, לדוגמה מתכות כבדות, נעשה שימוש נרחב באלקטרוכימיה כדי לנקות את המדיום מהמזהמים בעזרת אלקטרוכימיה ואוסמוזה הפוכה.
תא גלווני
התא הגלווני נקרא על שם לואיג'י גלווני אשר טען שחשמל הוא תוצר של יצורים חיים, שכן על ידי העברת מתח דרך רגלי צפרדע גרם לתזוזתן.
תא גלווני הוא תא אלקטרוכימי ספונטני שבו פועלות תגובות חמצון חיזור ספונטניות, כלומר, כאשר סוגרים את המעגל החשמלי, מתרחש שינוי במתח באופן ספונטני. סיבה לכך היא שכא"מ התא הוא חיובי.
מבנהו של התא הוא שני חצאי תאים, קתודה - האלקטרודה בה מתרחש תהליך החיזור, ואנודה - האלקטרודה בה מתרחש תהליך החמצון. בין שני חצאי התא יש גשר מלח או מחיצת זכוכית וגם נגד משתנה או מכשיר אחר להעברת אלקטרונים מהאנודה וקתודה.
כאמור, שימושו של התא הגלווני הוא הפקת אנרגיה חשמלית ממעבר האלקטרונים מהאנודה לקתודה.
תא אלקטרוליטי
תא אלקטרוליטי הוא תא אלקטרוכימי לא ספונטני אשר מתרחשות בו תגובות אלקטרוכימיות לא ספונטניות, כלומר, הכא"מ של התא הוא שלילי. מכיוון שהתגובות המתרחשות בתא אלקטרוליטי אינן ספונטניות, צריך להשקיע אנרגיה כדי שיפעלו.
השימושים לתאים אלקטרוליטיים הם ציפוי תכשיטים בזהב, אלקטרוליזה (פירוק חומרים בעזרת זרם חשמלי) ועוד.
מיכשור עיקרי
פוטנציוסטט - מכשיר חשמלי המשמש למדידות אלקטרוכימיות ושליטה בפרמטרים החשמליים בניסוי, כגון: זרם, מתח, התנגדות חשמלית. המכשיר מחובר למחשב ומשתמש בטכנולוגיה של מגברי שרת כדי לאפשר את השליטה בפרמטרים. טווח הפעולה והיעילות של הפוטנציוסטטים משתנה. פוטנציוסטטים אופייניים מסוגלים למדוד זרמים של מסדר גודל של פיקואמפר, והתנגדויות מסדר גודל של אוהמים בודדים.
טכניקות מרכזיות
וולטמטריה ציקלית (מחזורית) - שיטה בה מפעילים מתח הולך וגובר על הנמדד (הדוגמה), עד הגעה לערך מקסימלי, ואז מפעילים מתח הולך ופוחת על הנמדד עד הגעה לערך מינימלי, ושוב מתח הולך וגובר וחוזר חלילה כאשר כל העת נמדד הזרם הזורם בתא. לעיתים נדירות מתחילים את התהליך מהערך המקסימלי או מערך ביניים כלשהו. נהוג להציג את התוצאות כגרף של הזרם כנגד המתח.
במערכות בהם קיים צורון העובר חימצון וצורון העובר חיזור מתקבל גרף שצורתו מזכירה מעט ציפור, כלומר הגרף הוא צורה סגורה בעלת שיא (המכונה "פיק חמצון") ושפל (המכונה "פיק חיזור"). מגרף זה ניתן לחלץ מידע רב כגון פוטנציאלי חימצון וחיזור, קיבול של הנמדד והפיכות ואי הפיכות של התהליכים.
סריקה קווית (Linear sweep voltammetry) - שיטה בה מפעילים על הדגימה מתח הולך וגובר עד הגעה לערך מקסימלי כשכל העת הזרם הזורם בדגימה נמדד. נהוג להציג את התוצאות על גבי גרף של מתח כנגד הזרם. שיטה זו טובה במיוחד במקרים בהם בדיקות אלקטרוכימיות הן אנליזות הורסות, ואז לא ניתן למדוד יותר ממדידה אחת לכל דגימה. בעיקר שיטה זו טובה למדידות קורוזיה שכן בדרך כלל מדובר באנליזה הורסת. מגרף זה ניתן לחלץ מידע רב כגון: פוטנציאל חימצון, מקדם הא-סימטריה, קבוע מעבר אלקטרון וקצב הקורוזיה הספונטנית.
דראמן
היסטוריה
בשנת 1662 הוצע לאחד את סטרומסו ובראגרנס כדי ליצור עיירת שוק בשם "פרדריקסטורם". ההצעה נדחתה על ידי פרידריך השלישי מדנמרק. בראגרנס קיבלה זכויות של עיר שוק מוגבלות בשנת 1715, ומוזגה עם סטרומסו כדי לקבל מעמד כעיר ב-19 ביוני 1811. בשנת 2011 חגגה העיר מאתיים שנה לייסודה.
מיקומה הגאוגרפי הייחודי העניק לעיר מרכזיות בספנות, בבניית אוניות, בהובלת גזעים, בסחר בעצים והחל מתחילת המאה ה-19 במסחר בנייר ובתאית. במהלך שנות השישים של המאה העשרים, נסגרו מרבית מפעלי הנייר והתאית לאורך נהר דראמן.
חלקים גדולים מהעיר נהרסו במהלך השרפה הגדולה שהתחוללה בעיר ב-12-13 ביולי 1866, שהובילה לבניה מחדש של מרכז העיר, כולל כיכר העיר המאפיינת אותה וכנסיית בראגרנס.
בשנת 1909 החל לפעול בעיר שירות טרוליבוס הראשון בסקנדינביה, שירות שפעל עד שנת 1967. במשך שנים רבות סבל מרכז העיר מעומסי תנועה, אך פתיחת כביש חוצה אירופה e-18 הפחית במידה רבה את עומסי התנועה. פתיחת מנהרת בראגרנס בשנת 1999 הפחיתה אף את עומסי התנועה בעיר בצורה משמעותית. מרכז העיר במהלך תחילת העשור הראשון של המילניום השני עבר מתיחת פנים ושיפוץ בהיקף נרחב.
גאוגרפיה
דראמן היא אחת הערים הגדולות בנורווגיה (השישית בגודלה), ומשתרעת על פני כ-40 קילומטרים מרובעים. מרכז העיר ממוקם במרכזו של עמק, משתי גדותיו של נהר דראמן, ובמפגש הנהר עם הפיורד. דראמן משמשת כנמל המרכזי ליבוא פירות וכלי רכב לנורווגיה.
נכון ל-1 בינואר 2007 אוכלוסיית השטח העירוני של דראמן עמדה על 93,006 נפש. שטחי העיר וסביבתה נחלקים לחמש רשויות מקומיות: דראמן (כ-61% מכלל האוכלוסייה); ניידרה אייקר (23%); אוברה אייקר (8%); ליאר (5%) ורויקן (3%).
אזור Øvre Sund, הממוקם לאורך נהר דראמן, שופץ על ידי העירייה כדי לשמר את סגנון האזור. הבניינים שם הם מהמאה ה-18 וה-19, ובנוסף, האזור ממוקם ליד הנהר ומבשלת הבירה, כדי לתת לעיר זיהוי מיוחד. בשנת 2008 זכתה העיר בפרס המוערך עבור פיתוח העיר המוצלח ביותר באירופה.
מבשלת הבירה אֹוס
מבשלת אֹוס (Aass Bryggeri), נוסדה בשנת 1834, היא מבשלת הבירה העתיקה ביותר שנשתמרה בנורווגיה, וזכתה לשבחים גם על הבירה וגם על בניינה השמרני. המוצרים העיקריים של המבשלה הם משקאות קלים, בירה ואקוואויט.
מוזיאון דראמן
מוזיאון דראמן לאומנות להיסטוריה תרבותית, כולל בית מריאנליסט, בית אחוזה מסביבות שנת 1700. בניין המוזיאון נפתח בשנת 1930 ומציג תערוכות קבועות.
תיאטרון דראמן
התיאטרון נבנה בשנת 1869, ותוכנן על ידי הארכיטקט אמיל ויקטור לנגלט. התיאטרון היה התיאטרון המודרני הראשון במדינה. הוא עוצב בסגנון רנסאנסי מורכב, עם חזיתות סימטריות וחלונות מקושתים עגולים. לאחר הרס מוחלט לתיאטרון שנגרם במהלך שרפה בדצמבר 1993, נבנה תיאטרון חדש במקום הישן, כשהוא משמר את המודל של הבניין הישן. התיאטרון החדש נפתח בפברואר 1997.
מגנוליה (סרט)
מגנוליה (באנגלית: Magnolia) הוא סרט דרמה אפי אמריקאי עטור פרסים בבימויו של פול תומאס אנדרסון. הסרט, שנחשב לאחת מפסגות היצירה של הבמאי, יצא לאקרנים בארצות הברית בשנת 1999 ובישראל בשנת 2000. נושאי הסרט מגוונים וחלקם מהווים מוטיב חוזר בסרטי הבמאי, למשל: יחסים בתוך המשפחה, בדידות, התמודדות עם משקעי העבר, והחיפוש אחרי האושר ומשמעות החיים. בנוסף, הסרט דן בנושאים ייחודיים, בהם יחסי ניצול בין בני אדם והצטלבויות גורל של אנשים רבים.
רקע
מגנוליה הוא סרטו השלישי פול תומאס אנדרסון משנת 1999 (אחרי שמונה בטוח ולילות בוגי). הסרט עוסק בסיפורים על דמויות שונות בעמק סן פרננדו שבקליפורניה ועל השינוי שהן עוברות במהלך יממה אחת. הדמויות העיקריות עליהן מספר הסרט הן מפיק טלוויזיה גוסס (ג'ייסון רוברדס), אשתו (ג'וליאן מור), בנו האובד (טום קרוז) והאח הסועד אותו (פיליפ סימור הופמן). בין רביעייה זאת קיים קשר לקבוצת אנשים נוספת והיא מנחה שעשועון ותיק העוסק בילדי פלא, ילד פלא המשתתף בשעשועון, ילד פלא לשעבר שהשתתף בילדותו באותו שעשועון (ויליאם ה' מייסי) וכן שוטר קפדן ושמרן, אך טוב לב ואישה אובדת אשר הוא נתקל בה במהלך משמרתו.
הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר וזכה בפרס דב הזהב בפסטיבל ברלין.
תקציר העלילה
במבוא לסרט מוצגים שלושה סיפורים שאינם מתקשרים לעלילת הסרט אלא רק כמשל. סיפורים אלה מובאים כדוגמאות למקרים בהם כביכול המציאות עולה על כל דמיון והנמשל שלהם הוא הפתרון להן זוכות הבעיות הסבוכות ביחסי האנוש שמוצגות בסרט.
מפיק הטלוויזיה הגוסס, ארל פארטרידג' (ג'ייסון רוברדס) אשר מבקש מהאח הסיעודי אשר מטפל בו, פיל פארמה, לאתר את בנו האובד. הוא מתוודה לפניו על העוול הנורא שעשה לבנו כשנטש את אשתו חולת הסרטן לטיפולו של הבן שהיה רק בן ארבע-עשרה, והתחתן במקומה עם קטינה. באותו זמן, אשתו, לינדה פארטרידג', נתקפת ייסורי מצפון על כך שבגדה בבעלה והיא מבקשת לשנות את הצוואה אותה כתב על ערש דווי. פיל מנסה למלא את בקשתו של ארל ומגלה כי הבן האובד שינה את שמו, ומנהל כעת תוכנית שמטרתה ללמד גברים כיצד לפתות נשים ולנצלן. בתחילה הבן האובד פרנק טי ג'יי מקי (טום קרוז) מסרב לפגוש את אביו אך מאוחר יותר הוא מתרצה, סולח לאביו ואחרי מות האב הולך לסעוד את לינדה שניסתה להתאבד.
במקביל, שוטר בשם ג'ים קורינג הנמצא בתפקיד מוזעק לדירה שבה מתנגנת מוזיקה רועשת המפריעה לשכנים. הוא מגיע לדירה לראות מה הבעיה ומגלה את קלודיה וילסון-גייטור (מלורה ווטרס) אשר מסתבר שהוטרדה מינית בילדותה על ידי אביה המפורסם ג'ימי גייטור. על אף שקלודיה הייתה מסוממת וג'ים בא אליה בתור שוטר הם מחליטים לצאת יחד לדייט.
אביה של קלודיה, ג'ימי גייטור (פיליפ בייקר הול), הוא מנחה שעשועון טלוויזיה מפורסם בו משתתפים ילדי פלא. במהלך אחת התוכניות מרגיש ילד הפלא של התוכנית, סטנלי, כי הוא מנוצל על ידי ההפקה ועל ידי אביו. בשיאה של התכנית סטנלי צריך ללכת לשירותים והמבוגרים לא מרשים לו, עד שהוא עושה את צרכיו במכנסיים, על הבמה, בשידור. ילד הפלא מתמרד ומסרב להמשיך בתפקידו בשעשועון.
באותה התוכנית ג'ימי גייטור, המנחה, מתעלף עקב גידול סרטני המתפשט בגופו. קלודיה לא מתפייסת עם אביה, אבל אמה שצידדה בגרסת האב במשך כל השנים חוזרת בה מטעותה ומתייצבת לצד בתה. קלודיה מגלה סימני שיקום ראשונים בחייה ומפתחת מערכת יחסים יציבה עם ג'ים. היא גם מפסיקה לחוש רגשות נחיתות כלפיו כשהוא מספר לה על האסון שפקד אותו - הוא איבד את אקדחו ועשוי להיות מפוטר מעבודתו.
באותו הזמן בחלק אחר של העמק ילד הפלא לשעבר דוני סמית מפוטר מעבודתו בחנות האלקטרוניקה לאחר שמעסיקיו לא מרוצים מתפקודו כסוכן מכירות, והוא מכנה אותם בשמות גנאי. דוני רוצה לעבור טיפול אורתודנטי כדי להתדמות לגבר שהוא מאוהב בו ובעקבות הפיטורין מתגבר הדיכאון אותו הוא חש בשל בדידותו. דוני סמית' לוקח רכב ונכנס למחסן של החנות ממנה פוטר על מנת לגנוב 5000 דולר לצורך ניתוח אורתודונטי אותו הוא רצה מזמן. הוא מצליח לקחת את הכסף אך בעת היציאה המפתח בו השתמש נתקע בדלת. במהלך חזרתו של דוני לביתו הוא מחליט שהניתוח אותו הוא כל כך רצה בעצם מיותר ונתקף ייסורי מצפון ומחליט להחזיר את הכסף. הוא חוזר אל המחסן אך כאמור לא מצליח להיכנס כי המפתח תקוע בחריץ המנעול. דוני מתחיל לעלות על מרזב חנות האלקטרוניקה על מנת לפרוץ לחנות ולהחזיר את הכסף.
בסוף הסרט נפתרות הבעיות של הדמויות בסרט בדאוס אקס מכינה. גשם של צפרדעים יורד מהשמים. גשם הצפרדעים מזכיר את מכת הצפרדעים בספר שמות שהוטלה על המצרים החוטאים וכן זוהי גם סוג של מכה המוטלת על תושבי לוס אנג'לס החוטאים.
גשם צפרדעים זה פותר את הבעיות בסרט שכן בזכותו ילד הפלא לשעבר דוני סמית' מקבל סוף סוף את הקשר האנושי אותו הוא חיפש: גשם הצפרדעים מפיל אותו ממרזב בית העסק שפיטר אותו ושאליו ניסה לפרוץ, אל ידיו של השוטר ג'ים קורינג. הגשם מציל אותו מהתאבדות ומעניק לו את הקשר אותו חיפש. השוטר ג'ים שמקבל בסרט את תפקיד הגואל, מקבל יחד גם הצפרדעים את האקדח שלו חזרה. קלודיה ואמה מוצאות הגנה בגשם הצפרדעים אחת בידי השנייה ומתוודות מאוחר יותר. כמו כן ג'ים נחוש לפתח מערכת יחסים יציבה עם קלודיה שתציל אותה מעולמה לאחר הפגישה עם דוני. סטנלי, ילד הפלא מקבל מגשם הצפרדעים הוכחה שהכל אפשרי ומחליט לדרוש מאביו את ההכרה והיחס ההוגן להם הוא ראוי וכך ניצל מגורל דומה לזה של דוני סמית'. ג'ימי גייטור לא מצליח להתאבד כמו שהוא ביקש ונגזר עליו למות בייסורים כמו שמגיע לו. ייתכן שהוא אף נשרף למוות בביתו כתוצאה מקצר חשמלי שנוצר מכדור תועה אותו הוא ירה בניסיון ההתאבדות. ארל פארטרידג' מת בעוד שבנו האובד פרנק לצידו. לינדה ניצלת על ידי עובר אורח מניסיון התאבדות בתרופות במכוניתה ופרנק סועד אותה ומקבל אותה כבת משפחה.
נושאים ומשמעויות
אורכו של הסרט שלוש שעות במהלכן הוא עוסק בנושאים כמו מקומו של היחיד, הבודד, בחברה תוך כדי ההתמודדות עם תלאות הקיום והחיפוש אחרי משמעות בציפייה לקתרזיס. אלה הם נושאים אופייניים לשנות הסיום של המילניום השני והם הופיעו בסרטים בולטים נוספים של התקופה כמו אמריקן ביוטי ומועדון קרב. העיסוק באזור בעמק סן פרננדו, בו גדל הבמאי, הוא מוטיב חוזר אשר הופיע בכל סרטיו הקודמים. הסיבה לעניין שמגלה אנדרסון בפרברי לוס אנג'לס וגם בעיר עצמה היא המרחבים הגדולים עליהם פרוסה העיר אשר יוצרים לטענתו תחושה של בדידות אצל התושבים, בה הוא מרבה לעסוק בסרטיו. הסרט הוא סרט פסיפס השוזר עלילות משנה רבות לסיפור אחד וככזה הוא מזכיר את תמונות קצרות המוקדם יותר של רוברט אלטמן ממנו הושפע ואת התרסקות של פול האגיס אשר הופק מספר שנים מאוחר יותר. הסרט הישראלי "וביום השלישי" של משה איבגי חוזר גם הוא על התבנית של דמויות רבות המחפשות גאולה אשר באה בסיוע של אירוע משמעותי חיצוני.
בראשית הסרט מוצגים שלושה סיפורים אשר לכאורה לא קשורים לנושא המרכזי וכולם עוסקים בצירוף מקרים מוזר, אך כנראה בדיוני בכל שלושת המקרים. בהמשך הסרט מתבהר הקשר של סיפורים אלה לעלילה, היות שבמשך כל הסרט מוצגים צירופי מקרים. דעתו של מספר הסיפורים הללו היא שצירוף המקרים המוצג בהם חייב להיות יותר מאשר סתם צירוף מקרים: "And it is in the humble opinion of this narrator that this is not just something that happened.". בהמשך, בכל זמן התקדמות העלילה המרכזית, צירופי מקרים, או שמא גורל, הם אלה שגורמים לאהבה בין ג'ים וקלודיה להירקם, לילד סטנלי להתחיל בתהליך התבגרות ואולי אף להינצל מגורל אכזר, לפרנק להשלים עם אימו החורגת ולדוני למצוא חבר אמת. לקראת סוף הסרט, בקטע שבו הדמויות מבצעות את השיר "Wise Up" ניכרת שותפות הגורל שלהן אשר מקבלת חיזוק בעת המפגשיהן האקראיים בעת גשם הצפרדעים אשר מביא להתרה.
לכל אורך הסרט מובעת ביקורת על עולם הבידור והזוהר. עם התפתחות העלילה ניתן לראות שראשי השעשועון "מה ילדים יודעים", אשר מצטיירים כלפי חוץ כאנשים חזקים וחיוביים הם בעצם לא מוסריים וחלשים. מנחה השעשועון המפורסם, ג'ימי גייטור, הוא אדם קר ואבא שנהג לאנוס את בתו עד שהרס את חייה. המפיק ארל פארטריג' הזניח את בנו פרנק, כשהותיר אותו, כנער, לטפל באמו הגוססת ועזב את המשפחה עם אישה צעירה, ופרנק שהפך בעצמו לדמות שלילית בסצנת הזוהר של סביבות לוס אנג'לס. צידה השני של הביקורת עוסק בנפגעים של עולם הזוהר ובראשם ילד הפלא לשעבר דוני סמית', לא הצליח לעמוד בלחצי הסביבה ממנו עם הפיכתו לאדם מבוגר ונותר בודד לאחר שהכסף שהרוויח כילד נותר אצל הוריו.
בנוסף הסרט מדבר על נושא ההשגחה העליונה והשלכות העבר - "אנחנו אולי סיימנו עם העבר אך הוא לא סיים איתנו", על קשר בין הורים וילדים, התמכרויות, אלימות במשפחה והטרדה מינית.
ביקורת
הסרט היה אהוב על רוב מבקריו ועל הקהל. הוא זכה לציון 8.1 מתוך 10 ב-IMDb וציון "טריות" של 83% באתר Rotten Tomatoes. הסרט הכניס 48.4 מיליון דולר בעוד שעלות הפקתו עמדה על כ-37 מיליון. רוג'ר איברט טען ש"זהו סרט המעורר תגובה מיידית" והעיתון USA Today הגדיר אותו "הסרט הכי לא לא מושלם בין הסרטים הטובים של השנה". אורון שמיר הגדיר אותו כ"סרט הכי מועך רגשית ומהפך מוחית של השנה".
רוג'ר איברט כלל את הסרט ברשימת הסרטים הטובים שלו בשנת 1999 בנימוק ש"כיצירת בימוי, הסרט שוקע ולא עוזב". סרט זה מופיע ברשימת 250 הסרטים הטובים של IMDb בכל הזמנים בסביבות המקום ה-200 ושיר הסיום שלו נבחר לרשימת 100 השירים הטובים ביותר בקולנוע של מכון הסרטים האמריקאי AFI.
רשימת שירים
הרצועות האינסטרומנטליות של פסקול הסרט שימשו את היוצר גיורא חמיצר ואת המלחין דני רייכנטל כהשראה ליצירת הפסקולים של סדרות הנוער השמיניה והאי.
אנזו אבוסה
אנזו ז'אק רודולף אבוסה (בצרפתית: Enzo Jacques Rodolphe Ebosse; נולד ב-11 במרץ 1999 באמיין שבצרפת) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אודינזה מהסרייה א' ובנבחרת קמרון.
קריירת מועדונים
אבוסה גדל במחלקות הנוער של אמיין ולאנס. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו במדי הקבוצה הבוגרת של לאנס במסגרת ליגת המשנה הצרפתית בשנת 2017, ובסך הכל ערך שתי הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-27 ביוני 2019 חתם אבוסה ללה מאן, העולה החדשה לליגת המשנה הצרפתית. הוא שיחק במועדון במשך עונה אחת, בה ערך 16 הופעות ליגה.
ב-16 ביולי 2020 חתם אבוסה על חוזה לשלוש עונות באנז'ה מליגת העל הצרפתית. ב-22 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על דיז'ון במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך 33 הופעות ליגה במדי המועדון.
קריירה בינלאומית
ב-23 בספטמבר 2022 ערך אבוסה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון, בהפסד 0–2 לנבחרת אוזבקיסטן במשחק ידידות.
שעיה סגל
ישעיה (שעיה) סגל (מאי 1951 – 5 ביוני 2017) היה עיתונאי, צלם עיתונות ויועץ תקשורת ישראלי. היה יועצם של ראשי ממשלת ישראל אריאל שרון ובנימין נתניהו.
ביוגרפיה
סגל נולד בארצות הברית, בנם של יצחק (אירוינג) ועליזה (פלורה) סגל. סבו, הרב יוסף סגל, היה חתנו של הרב יעקב משה ספיר, ובשנות ה-30 של המאה ה-20 כיהן כרבה הראשון של נס ציונה. לאחר מכן ירדה המשפחה לארצות הברית, ובנו יצחק כיהן בה כרב. גם הבן השני, הרב זאב סגל, כיהן כרב בניו יורק.
בין השנים 1974–1985 היה כתב וצלם בעיתון "מעריב". בשנת 1974 פתח יחד עם צלמי העיתונות חנניה הרמן ושמואל רחמני את סוכנות הצילום "24+", שפעלה עד 1977.
ב-6 באוקטובר 1981 שהה במצרים בזמן רצח סאדאת, והיה העיתונאי הראשון שערך ראיון עם יורשו חוסני מובארכ.
לאחר שפרש מ"מעריב", באמצע שנות ה-80, פתח משרד עצמאי לייעוץ אסטרטגי ויחסי ציבור. בין היתר היה יועץ של יצחק תשובה ושל קבוצת דלק שבשליטתו. בשנת 2010 התלוננה תנועת אומ"ץ על סגל שהוא פועל בניגוד עניינים חמור בסוגיית תמלוגי הגז, זאת בשל פעילותו של כיועצו של נתניהו ושל יצחק תשובה במקביל.
החל משנת 1996 עבד כדוברו ויועצו של אריאל שרון, תחילה כשהיה שר התשתיות, ואחר כך כשהיה ראש הממשלה. לאחר מכן היה יועצו של ראש הממשלה בנימין נתניהו ושל רעייתו שרה נתניהו ונחשב לאיש סודם. הוא החל לכתוב ספר על קשריו עם בני משפחת נתניהו, יחד עם העיתונאית מזל מועלם, אולם הספר לא יצא לאור. בשנת 2005 פרסם מבקר המדינה דו"ח ביקרות על העסקתו של סגל במשך שנה וחצי כיועץ אסטרטגי לשר האוצר, בנימין נתניהו, בלי שנחתם עמו חוזה העסקה, ובלי שנציב שירות המדינה התבקש, וממילא גם לא אישר, את העסקתו כיועץ. וגם לא נבחן חשש לניגוד עניינים בנוגע להעסקתו. בעקבות הבדיקה הודיע נתניהו כי הפסיק להיעזר בסגל.
במרץ 2010, מבקר המדינה בדק את מעורבותו של סגל ברשות השידור. לאחר שלמבקר המדינה הגיעה תלונה, לפיה סגל פעל להדחתו של מרדכי שקלאר, מנכ"ל רשות השידור ופעל לקידומו של יוני בן מנחם לתפקיד מנכ"ל הרשות במקומו של שקלאר.
בינואר 2017, מסר עדות ביחידת להב 433 בתיק 1000. במהלך עדותו סיפר סגל על הדינמיקה המורכבת שהיה לו עם הזוג נתניהו, כולל מתנות אשר הוא עצמו העניק לזוג ובמיוחד לשרה נתניהו. בעדות סיפר סגל כי מעולם לא קיבל תמורה כספית מהליכוד, ואף הועסק בלי חוזה, תוך הבטחות של נתניהו עצמו לסגל כי ימלא תפקידים בכירים, אשר התבררו לטענת סגל כשקרים והונאות. לאור פטירתו של סגל, העדות לא נשמעה בבית המשפט, אך נחשפה באפריל 2021 בתוכנית המקור.
בשנותיו האחרונות נאבק במחלת הסרטן. בשנת 2017 נפטר בבית החולים תל השומר, בגיל ששים ושש. נקבר בבית הקברות ירקון.
חיים אישיים
אחיו הם איש העסקים דוד סגל, שהיה מקורבו של הרב שמואל אוירבך, והרב יעקב סגל, שהיה ראש ישיבת ברכת יוסף בבני ברק. בן דודו הוא פרופסור חיים סוקניק.
SMS Audio
SMS Audio היא חברת אודיו אמריקאית בבעלות פרטית, אשר עוסקת בייצור אוזניות אופנתיות ומוצרים נלווים. החברה נוסדה על ידי הראפר 50 סנט. "SMS Audio" רכשה באוגוסט 2011 את החברה "קונו אודיו", והשיקה לראשונה את מוצריה בתחילת שנת 2012. החברה ממוקמת בפלורידה, ארצות הברית.
היסטוריה
"SMS Audio" נוסדה בחודש מרץ 2011 בעיר דלאוור, ארצות הברית, על ידי הראפר קארטיס ג'קסון, הידוע גם בשם הבמה 50 סנט. ג'קסון היה מעוניין להשיק אוזניות ייחודיות, והתחקה אחר ההצלחה של הראפר ד"ר דרה עם חברת האודיו "ביטס אלקטרוניקס", אשר השיקה לראשונה את מוצריה בשנת 2008. ג'קסון תר אחר חברת אוזניות קטנה אותה יוכל לרכוש ולמתג מחדש. באוגוסט 2011 רכש את "קונו אודיו", חברה אשר פעלה בפלורידה ועסקה בפיתוח ויצור של אוזניות אופנתיות. סכום הרכישה לא פורסם. מייסד "קונו אודיו", בריאן נוח, מונה על ידי ג'קסון לנשיא החברה הממוזגת, שפעלה מאז תחת השם "SMS Audio". נוח, אשר בעברו הועסק בתפקיד ניהולי בחברת ג'ילט, הקים את "קונו אודיו" בשנת 2007 בשל העניין האישי שלו במוזיקה ובאביזרי אודיו יוקרתיים.
מיד לאחר השלמת תהליך הרכישה, החלו ג'קסון ונוח לעבוד יחדיו במטרה לעצב ולהשיק קו חדש של אוזניות יוקרתיות. בשלהי 2011 ובתחילת 2012 הושקו לראשונה שלושה מוצרים חדשים מבית היוצר של החברה החדשה. במקביל להשקת המוצרים, הכריז ג'קסון בחודש דצמבר 2011 על הפרויקט להאכיל את אמריקה, במסגרתו התחייב לספק 250 ארוחות לאמריקנים נזקקים, במקביל לכל פריט אשר יימכר בארצות הברית באמצעות האתר הרשמי של החברה.
גלי כבידה
יצירת גלי כבידה
על פי תורה היחסות הכללית, גלי כבידה נוצרים על ידי תנועה של מקורות של שדה הכבידה. דוגמה אופיינית למערכת שצפוי כי תייצר גלי כבידה היא מערכת בינארית של כוכבים (או מערכות מורכבות יותר, אפילו גלקסיות), אשר סובבים סביב מרכז המסה של המערכת. באופן כללי עוצמתם של גלי כבידה צפויה להיות חלשה מאוד, אולם כאשר מדובר בתנועה במהירויות הקרובות למהירות האור, בין גופים אסטרונומיים קומפקטיים, מאסיביים מאוד וקרובים מאוד זה לזה, כגון צמד של חור שחורים, כוכבי נייטרונים או ננסים לבנים, ייצרו תוך כדי הקפתם ההדדית קרינת כבידה חזקה דיה כך שעל אף מרחקם הגדול ממערכת השמש שלנו, ניתן יהיה למדוד אותה בסביבת כדור הארץ, באופן ישיר, באמצעים טכנולוגיים מתאימים.
המשוואה המתארת יצירת גלי כבידה היא נוסחת הקוואדרופול של איינשטיין: כאשר
מתאר את גל הכבידה (זהו החלק המרחבי של ההפרעה המטרית, בהצגה בכיול trace reversed) וכאשר I_{ij} הוא מומנט הקוואדרופול של המסה של המערכת. בהתאם, האנרגיה המשתחררת כגלי כבידה ממערכת נתונה על ידי המשוואה
LIGO
LIGO (ראשי תיבות של Laser Interferometer Gravitational-Wave Observatory) הוא פרויקט משותף של המכון הטכנולוגי של קליפורניה, המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ועוד אוניברסיטאות רבות, הוא הפרויקט היקר ביותר של הקרן הלאומית למדע (נכון לשנת 2002, עם השקעה של כ-365 מיליון דולר). מטרתו למדוד גלי כבידה באופן ישיר. צמד גלאי הענק ששימש בפרויקט בין השנים 2002–2010 פורק לאחר שלא גילה סימן לקיומם של גלי כבידה.
צמד של גלאים רגישים יותר (Advanced LIGO) הופעל בספטמבר 2015. ב־11 בפברואר 2016 הכריזו ראשי התוכנית כי עמדו במשימתם וגילו את גלי הכבידה.
פרס נובל לפיזיקה לשנת 2017 הוענק לשלושה ממדעני LIGO, ריינר וייס, בארי בריש וקיפ תורן, על תרומתם המכרעת בפרויקט LIGO ועל זיהוי גלי הכבידה. זאת פעם ראשונה בהיסטוריה שפרס נובל בתחומים המדעיים (פיזיקה, כימיה וכן פיזיולוגיה או רפואה) מוענק בתוך פרק זמן כה קצר מרגע התגלית שעליה הוא מוענק (התגלית התרחשה ב־15 ביוני 2016, פחות משנתיים מרגע התרחשותה ועד לפרס). על פי רוב, הפרסים בתחומים המדעיים מוענקים עשרות שנים לאחר התרחשות התגלית או ההישג.
eLISA
בפרויקט LISA המקורי (ראשי תיבות של Laser Interferometer Space Antenna) שהיה משותף ל-NASA ולסוכנות החלל האירופית תוכננה הצבת אינטרפרומטר חללי במערך שהיה אמור להיות מורכב משלוש חלליות נושאות לייזרים וגלאים, במבנה משולש כשהמרחק ביניהן עומד על כ־2.5 מיליון ק"מ לשם יצירת אינטרפרומטר ענק שאורך זרועותיו בהתאם. הפרויקט בוטל עם הודעתה של NASA באפריל 2011 על פרישתה מהפרויקט מסיבות תקציביות. עקב כך נערכה סוכנות החלל האירופית לפרויקט חדש וצנוע יותר המכונה eLISA (ראשי תיבות של Evolved Laser Interferometer Space Antenna), הגשושית שוגרה בהצלחה ב־2015, והשלימה משימות המחקר במהלך שנת 2016. ביוני 2017 לאחר שפורסם כי תוצאות המשימה עלו על המצופה אושרה תוכנית LISA המקורית ליציאה למכרזים ראשוניים ונקבע יעד לעשור 2030 להפעלת מצפה גלי כבידה בחלל.
Einstein@Home
פרויקט Einstein@Home משתמש בטכנולוגיית חישוב מבוזר קהילתי בשם (Berkeley Open Infrastructure for Network Computing (BOINC. הפרויקט מחפש גלי כבידה שמקורם בפולסרים באמצעות סקירת מידע שנאסף בעבר בפרויקט LIGO.
עדויות עקיפות לקיומם של גלי כבידה
עדות בלתי ישירה לקיומם של גלי כבידה התקבלה ב־1974 מתוך זיהוי עליה בתדירות הסיבוב של צמד כוכבי נייטרונים, דבר היכול להעיד על מערכת המאבדת אנרגיה באמצעות פליטתה כגלי כבידה. על תגלית זו זכו בפרס נובל ראסל הולס וג'וזף טיילור ב־1993.
במרץ 2014 פורסמו תוצאות מדידות של הטלסקופ BICEP העשויות להצביע בעקיפין על קיומם של גלי כבידה בשלב התפיחה של המפץ הגדול. אחר בדיקה מחודשת של התוצאות פורסם באוקטובר 2014 כי ככל הנראה נפלו טעויות בהערכת הממצאים, וכי לא ניתן לייחס למדידות אלו את קיומם של גלי כבידה בשלב התפיחה של המפץ הגדול. הבהרה של מהות הממצאים התפרסמה על ידי צוות לוויין החלל האירופאי Planck באוקטובר 2014.
גילוי גלי כבידה
ב־11 בפברואר 2016, הודיע צוות פרויקט LIGO כי הם איתרו אות של גלי כבידה. האות נקלט ב־14 בספטמבר 2015, בשעה 10:51 UTC. גלי הכבידה היו תוצאה של התנגשות של שני חורים שחורים, שכל אחד מהם בעל מסה של כ־30 מסות שמש, וקוטר של כ־150 ק"מ. הגופים הללו הקיפו מרכז מסה משותף (בדומה לפולסר זוגי), אולם במקרה הזה הם התקרבו זה לזה עד שהתאחדו לחור שחור אחד. התגלית קיבלה את הסימון GW150914, קיצור של: Gravitational Wave 2015-09-14.
ב־15 ביוני 2016, מדעני LIGO הודיעו כי הצליחו לזהות אירוע נוסף של גילוי גלי כבידה. האות נקלט ב־26 בדצמבר 2015, בשעה 3:38 (UTC). אירוע זה התרחש בעקבות מיזוג של שני חורים שחורים, בעלי מסות של 14.2 מסות שמש ו־7.5 מסות שמש, במרחק של 1.4 מיליארד שנות אור. תגלית זו קיבלה את הסימון GW151226
בריצת התצפית השנייה (O2) של גלאי LIGO נקלט אירוע רביעי, ב־4 בינואר 2017, בו התמזגו שני חורים שחורים במסות 31 ו־19 מסות שמש, ובמרחק של כ־2.9 מיליארד שנות אור. האירוע סומן GW170104, והתפרסם ב־1 ביוני 2017
חימיד מאו
חימיד מאו מקאמי (באנגלית: Himid Mao Mkami; נולד ב-5 בנובמבר 1992) הוא כדורגלן טנזני המשחק בעמדת הקשר בגזל אל-מחאלה.
קריירה
מאו התחיל את הקריירה שלו באקדמיה לכדורגל אליט ובגיל 15 הצטרף לאזאם. ביוני חתם בפטרוגט מליגת העל המצרית, כעבור שנה חתם ב-ENPPI ושנה לאחר מכן חתם באל-אנחתאג חרבי.
בקיץ ניהל משא ומתן עם עירוני קריית שמונה מליגת העל.
סיון בסקין
סיון בסקין (נולדה ב-31 באוגוסט 1976) היא משוררת ומתרגמת ישראלית.
ביוגרפיה
סיון בסקין נולדה בווילנה שבליטא הסובייטית בשנת 1976. ב-28 באוגוסט 1990 עלתה לישראל והתגוררה בקיבוץ עין כרמל. מאוחר יותר עברה לקריות ומשם לחיפה. למדה אמנות פלסטית ושירתה כמדריכה בממר"ם. סיימה לימודי תואר ראשון בכלכלה בטכניון. מאז שנת 2002 היא מתגוררת בתל אביב ועובדת כמנתחת מערכות מידע.
בתחילה פרסמה את שירתה באתר "במה חדשה" ובכתב העת האינטרנטי "דג אנונימי?". בהמשך התפרסמו שיריה ותרגומיה בכתבי העת "הו!" ו"הליקון". שיריה של בסקין זכו לתהודה ולשבחי המבקרים מנחם בן וניסים קלדרון. לעומתם, הסתייג חוקר הספרות אריאל הירשפלד, ובמאמר ב"הארץ" שפורסם בפברואר 2006 תקף את שירתה של בסקין. במאמר תשובה, שפורסם אף הוא ב"הארץ", כינה דורי מנור, עורך כתב העת "הו!", את בסקין "משוררת עצומה". שני המאמרים לא עסקו בבסקין בלבד, אלא בנטיית יוצרי כתב העת "הו!" כמו גם נטייתה של בסקין לכתוב בחרוז ובמשקל, ולא בחרוז החופשי, המקובל כיום בשירה העברית.
בסקין משמשת כיום חברת מערכת בכתב העת הספרותי "הו!". בשנת 2006 יצא לאור ספר שיריה הראשון, "יצירה ווקאלית ליהודי, דג ומקהלה", בעריכת דורי מנור, ובשנת 2011 יצא לאור ספר שיריה השני, "מסעו של יונה", הכולל לצד שירים מקוריים גם תרגומים לשיריה של מרינה צבטייבה. ב-2017 יצא לאור ספרה "אחותי יהונתן" בהוצאת הקיבוץ המאוחד, אף הוא בעריכת דורי מנור. כן תרגמה יצירות פרוזה ושירה של סרגיי דובלטוב, יוסף ברודסקי, ניקולאי גומיליוב, ולימיר חלבניקוב ועוד.
שימשה כשנה (2022–2023) כחברה בוועד הנאמנים של פרסי הספרות.
קישורים חיצוניים
מכּתביה:
הפיגוע בקו 405
הפיגוע בקו 405 הוא פיגוע שאירע ביום חמישי, 6 ביולי 1989, ג' בתמוז ה'תשמ"ט, ובו נרצחו 16 נוסעי אוטובוס "אגד" בקו 405, באמצעות דרדורו לתהום בידי מחבל בסמוך לקריית יערים.
פרטי האירוע
ביום חמישי, 6 ביולי 1989, יצא אוטובוס "אגד" בקו 405 מתל אביב לירושלים. אחד מהנוסעים היה המחבל עבד אל האדי ע'נאיים (عبد الهادي غنايم) בן 25, איש הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, תושב מחנה הפליטים נוסייראת שברצועת עזה. ליד נווה אילן התנפל המחבל על נהג האוטובוס משה אלול, משך בחוזקה את ההגה ימינה והפנה את האוטובוס לעבר התהום. כאשר הנהג הצליח לייצב את האוטובוס על פי התהום, העלה המחבל את שתי רגליו על חזית האוטובוס והצליח לדרדר אותו אל התהום. האוטובוס נפל, לאורך דרך של כמאה מטר, אל שלש מדרגות הסלע, בעומק של כמה עשרות מטרים. הנהג עף ממקום מושבו במדרגת הסלע הראשונה, האוטובוס התהפך על צדו והחל לבעור. חלק מנוסעיו נשרפו חיים בעודם באוטובוס.
עד להגעת צוות מגן דוד אדום, עסקו תלמידי ישיבה מטלז סטון הסמוכה בחילוץ פצועים. כוחות החילוץ התקשו בפעילותם בשל תנאי השטח, נאלצו לשאת חלק מהפצועים עשרות מטרים במעלה המדרון אל הכביש, ונעזרו במסוקי חיל האוויר, שבמבצע מורכב העלו פצועים מהוואדי ופינו אותם לבתי החולים. בחילוץ השתתפו גם תושבים ערבים מעין ראפה ועין נקובא.
16 מנוסעי האוטובוס נרצחו בפיגוע ו-27 נפצעו. הפיגוע נחשב לפיגוע ההתאבדות הראשון, על אף שהמחבל לא נהרג בו. המחבל, עבד אל-האני גנאים, זוהה על ידי הפצועים, נתפס ונידון ל-16 מאסרי עולם. כמה חודשים לאחר הרצח, בטלוויזיה הישראלית שודר סרט בו נראה המחבל כשהוא צוחק עם חבריו, סועד וקורא בספרים, במה שנראה כחוסר חרטה וכתנאי מאסר נוחים מדי. בעקבות השידור התעוררה סערה ציבורית. המחבל שוחרר באוקטובר 2011, כחלק מעסקת שליט.
בעקבות האירוע
למניעת פיגוע נוסף מסוג זה באותו מקום, נבנה מעקה בטיחות כפול בשול הכביש. בחלק מהאוטובוסים הבינעירוניים הותקן מעקה מתכת להפרדה בין הנהג והנוסעים ולמניעת הפרעות. יצאה הנחיה לאנשי כוחות הביטחון לשבת בשתי השורות הראשונות באוטובוסים, כדי לסייע לנהג במקרי חירום.
קבוצת מתנדבים, תושבי טלז סטון הסמוכה ותלמידי ישיבה שם, שהתקבצה על מנת לעזור לחלץ את שרידי קורבנות הפיגוע, הייתה למעשה ראשיתו של ארגון המתנדבים שנקרא לימים זק"א.
כחודשיים לאחר ההתקפה, במוצאי שבת אור לי' באלול ה'תשמ"ט, לאחר שרצח שומר באתר בנייה בתל אביב, תקף מחבל ערבי נוסף את נהג קו 405 בסכין, בנסיעה מתל אביב לירושלים. הנהג נפצע, אך הצליח לעצור את האוטובוס, ונוסעים שחשו לעזרתו הצליחו להשתלט על המחבל.
רבים מנפגעי הפיגוע רואיינו בהרחבה לגבי תחושותיהם לפני עסקת שליט. עם שחרור המחבל הרוצח בעסקה זו, הוא רואיין לטלוויזיה בישראל, וסיפר בעברית שתכנן את ההתקפה במשך זמן רב. בנו שנולד יום לפני הרצח, סיפר שהוא ומשפחתו גאים במעשי אביו, שהוגדרו כ"פעולה".
הנצחה
גַלְעֵד מחלקי אוטובוס חרוכים הוקם בסמוך לכביש, בידי משתתפי החילוץ, אך הוסר עקב התנגדות מטעמים שונים, בהם גם סיבות בטיחותיות. לאחר מאבק ציבורי, הוקמה אנדרטה בסמוך למקום הפיגוע לזכר קורבנות הפיגוע, טרם קבלת האישורים לכך, אך לאחר לחץ ציבורי ותקשורתי האתר אושר בדיעבד, ובשלבים שונים הוכשרה ירידה לאתר, אך הכניסה והיציאה מדרך זו נותרה קשה ואף מסוכנת, משום שמעולם לא סודרה באופן רשמי. בסמוך לאנדרטה ניטעו שישה עשר עצים לזכר הנרצחים. בשנים הראשונות התקיימו במקום עצרות ממלכתיות ביום הזיכרון הלועזי, בהשתתפות ממלא מקום ראש הממשלה שמעון פרס ונשיא המדינה חיים הרצוג.
הקמת הגלעד ואחריו האנדרטה היו מנקודות הציון במאבק על הנצחת נפגעי פעולות איבה, בדומה להנצחת חללי מערכות ישראל. עם השנים הוקם גם אתר במרשתת להנצחת הנפגעים, הנרצחים והפצועים.
בי"ג בטבת ה'תשע"ג (26 בדצמבר 2012) נגנבה האנדרטה ממקומה בידי גנבי מתכות, לאחר פגיעות חוזרות ונשנות וניסיונות גנֵבה קודמים. חודשיים לאחר הגנבה התפרסם שתושב אבו גוש הסמוכה חשוד בהשתתפות בשוד והעברת האנדרטה לרמאללה, לפירוק. גנבת האנדרטה, כמו גם גנבת משוריינים שנותרו מהשיירות לירושלים הייתה חלק מגל גנבת המתכות בשנים אלו, אך גם הצטרפה לגל הגנבות, ההצתות והפגיעות ברכוש על רקע לאומני.
שבוע לאחר הגנבה, ביום כ"א בטבת ה'תשע"ג הודיעו יושב ראש הכנסת ראובן ריבלין ומנכ"ל המוסד לביטוח לאומי, שלמה מור-יוסף כי המוסד יממן את הקמת האנדרטה מחדש. מסיבות תקציביות ושיקולי אבטחה הוחלט להקים את האנדרטה מאבן, אולם כיום אתר ההנצחה נטוש ומוזנח.
בצעד הנצחה אישי כתבה ושרה הזמרת רוחמה רז שיר בשם "במקום פרידה" לזכר אחותה מרים, שנהרגה בפיגוע.
סמל ויומינג
סמל מדינת ויומינג או  החותם הגדול של מדינת ויומינג (באנגלית: The Great Seal of the State of Wyoming ) אומץ על ידי בית המחוקקים השני של המדינה בשנת 1893 ושונה על ידי בית המחוקקים השישי של המדינה ב-1921.
שני התאריכים המופיעים על החותם - 1869, 1890 מציינים את מועדי הקמת הממשלה הטריטוריאלית ואת מועד כניסתה של המדינה לאיחוד (בהתאמה).
הדמות במרכז הסמל מחזיקה מטה שבקצהו דגל שעליו המילים "זכויות שוות" המציין את העובדה שבויומינג (בניגוד למדינות אחרות בארצות הברית) היה שוויון זכויות לנשים מאז ומעולם.
שני הגברים, העומדים משני צידי הדמות המרכזית מסמלים את הבוקרים ואת הכורים, שתי התעשיות העיקריות של המדינה.
המספר 44 המופיע על הכוכב בעל חמישה הקצוות מסמל את העובדה שהמדינה היא המדינה ה-44 להצטרפות לאיחוד.
גונדוקורו
גונדוקורו הייתה תחנת סחר ומיסיון נוצרי, שפעלה במאה ה-19 לספירה בגדה המזרחית של הנילוס הלבן בדרום סודאן, בקרבת העיר ג'ובה, ודרומית כ-750 קילומטר מהעיר ח'רטום. המסחר התקיים מחרטום דרך הנילוס הלבן והמשיך דרך היבשה לאוגנדה.
רווח למניה
רווח למניה (גם הפסד למניה) הוא יחס פיננסי נפוץ המשמש בעיקר לצורך הערכת שווי חברות. היחס מחושב על ידי חלוקת הרווח (או הפסד) של החברה במספר מניותיה.
הרווח למניה דרוש לצורך חישוב המכפיל שמאפשר להשוות בין ביצועים של חברות שונות הפועלות באותו ענף. חשיבותו הביאה לכך שרשויות לניירות ערך מחייבות את החברות הציבוריות לפרסם יחס פיננסי זה בדוחותיהן הכספיים. זהו, למעשה, היחס הפיננסי היחיד המוצג בדוחות הכספיים, בעוד יתר הנתונים הם נתונים "חשבונאיים" גרידא. ליחס לבדו אין משמעות משום שלא ניתן להשוות בין שתי חברות המחזיקות מספר שונה של מניות. המכפיל נותן ליחס משמעות באמצעות מחיר המניה.
הדוחות הכספיים של החברות הציבוריות נדרשים לעמוד בהוראות תקן חשבונאות בינלאומי (IAS) מספר 33 בדבר רווח למניה. התקן נדרש לשאלות אופן החישוב ודרך ההצגה של הרווח למניה, וקובע כללים אחידים לטיפול במניות פוטנציאליות ומכשירים פיננסיים אחרים המשפיעים על מספר המניות והרווח של החברה. על פי התקן, נדרשות החברות להציג שני חישובים של הרווח למניה:
פריטאון
פריטאון (באנגלית: Freetown) היא בירת סיירה לאון והעיר הגדולה בה. העיר ממוקמת באזור המערבי של המדינה. היא עיר נמל מרכזית לחופי האוקיינוס האטלנטי והיא נמצאת על חצי אי. פריטאון מהווה מרכז עירוני, כלכלי, תרבותי ופוליטי של המדינה. בשנת 2006 היו בעיר מעט יותר ממיליון תושבים, ב-2010 היו בעיר 1.2 מיליון תושבים. מבחינה אתנית, העיר מאוד מגוונת (כך שלשום קבוצה אתנית אין רוב מובהק), וכמעט כל הקבוצות האתניות שבמדינה שוכנות גם בפריטאון.
כלכלת העיר מתבססת על הנמל שנמצא בה. דרכו יוצאות הסחורות המיועדות ליצוא של סיירה לאון. התעשייה כוללת: אריזת דגים, טחינת אורז, זיקוק נפט וייצור סיגריות.
אחד מסמלי פריטאון הוא צמח הכותנה. הכותנה שימשה בסיס כלכלי של מתיישבי האזור החל משנת 1787. כיום מוצגים שיחי הצמח מחוץ למוזיאון העיר.
רוב תושביה הם מוסלמים.
היסטוריה
הראשונים שהתיישבו במקום היו 400 עבדים משוחררים שנשלחו מאנגליה ב-1787. האדמה נרכשה מממלכת קויה ששלטה באזור. סכסוך עם המלך של ממלכת קויה גרם לשריפת ההתיישבות ב-1789. פריטאון הוקמה באופן רשמי בתאריך 11 במרץ 1792, תחת הנהגתו של תומאס פטרס, עבד לשעבר, כחלק מתוכנית יישוב מחדש של אסירים לשעבר מנובה סקוטיה (פרובינציה של קנדה). בשנת 1794 נבזזה העיר בידי צרפת ושוקמה מחדש בשנת 1798.
בשנת 1808 סיירה לאון הפכה להיות מושבת כתר של הממלכה המאוחדת. עד שנת 1874 העיר שימשה כמרכז הבריטי במערב אפריקה. העבדים המשוחררים שר גרו בעיר אף שירתו כחיילים בריטים במלחמות הנפוליאוניות.
בזמן מלחמת העולם השנייה פריטאון שימשה בסיס מרכזי של הצי המלכותי הבריטי.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20, העיר הפכה למרכז קרבות רבים בזמן מלחמת האזרחים במדינה.
תחבורה
נמל התעופה הבינלאומי לונגי (Lungi) משרת את פריטאון וכן את סיירה לאון כולה. מנחת המסוקים של סיירה לאון בחצי האי אברדין (Aberdeen) מקשר בין העיר לנמל התעופה. משם יוצאים באופן קבוע מסוקים, רחפות ומעבורות אל עבר נמל התעופה.
פוליטיקה
העיר מונהגת על ידי מועצת עיר וראש עירייה הנבחרים אחת לארבע שנים בבחירות דמוקרטיות.
דת
מבחינה דתית, העיר מורכבת מ-63% מוסלמים ו-37% נוצרים. פריטאון נחשבת לעיר מאוד סובלנית מבחינה דתית, עם דו קיום בין הנוצרים למוסלמים.
ווריק דייוויס
ווריק אשלי דייוויס (באנגלית:  Warwick Ashley Davis; נולד ב-3 בפברואר 1970) הוא שחקן אנגלי. התפרסם ככוכב סדרת סרטי האימה "לפרקון" ובסרטים "ווילו והנסיכה", "סיפורי נרניה: הנסיך כספיאן" ו"מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'דיי". שיחק בכל שבעת "סרטי הארי פוטר" בתפקידי המורה ללחשים פרופסור פליטיק וגריפהוק (גובלין).
קריירת משחק
בשנת 1993 כיכב דייוויס בקומדיית האימה "לפרקון" בתפקיד הראשי בתור הלפרקון הרצחני, לצידה של ג'ניפר אניסטון, באחת מהופעותיה הקולנועיות המוקדמות. הסרט לא הצליח מבחינת ביקורתית אך בכל זאת זכה לחמישה סרטי המשך בהם לוהק לתפקיד הראשי. השתתף לאחר מכן בארבעה פרקים בסדרת היוקרה "הממלכה העשירית" בתפקיד הגמד אקרון ובהפקה המבוססת על המעשייה "שלגיה ושבעת הגמדים".
בשנת 2001 הופיע בפנטזיה הספרותית שוברת הקופות "הארי פוטר ואבן החכמים" וגילם את הדמות הספרותית של המורה ללימוד לחשים פרופסור פליטיק. את הדמות גילם דייוויס במשך כל שבעת סרטי ההמשך של סדרת סרטי "הארי פוטר". בנוסף גילם בסדרה גם את דמותו של הגובלין גריפהוק. סרטים נוספים בהם התפרסם היו "סיפורי נרניה: הנסיך כספיאן" בתור הגמד השחור ניקבריק ממלכת נרניה, העיבוד הקולנועי לספר "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה" בתור הרובוט הדיכאוני מרווין והדרמה המוזיקלית "ריי".
חיים אישיים
דייוויס פגש את אשתו השחקנית סמנתה דייוויס, גם היא בעלת לקות גמדות על סט הסרט "ווילו והנסיכה". בנם הראשון שנולד ב-1991 נפטר זמן קצר לאחר הלידה. ב-1997 נולדה בתם אנבל וב-2003 נולד בנם הריסון ובדומה להוריהם שניהם סובלים גם כן מלקות גמדות.
מנשייה (יפו)
למקור שמה של השכונה יש שתי גרסאות (על פי זאב וילנאי): האחת ששמה נגזר מהמילה הערבית "נשה" שמשמעותו בניין. הגרסה השנייה היא ששמה מתקשר למקום טיולים, מפני שהאתר עליו נבנתה שימש לפני כן כאתר טיולים ונופש לתושבי יפו.
ראשית ההתיישבות היהודית מחוץ לחומות יפו הייתה ברחבי מנשייה - חצר שמרלינג, מתחם אמזלאג ובתוכו בית אהרן שלוש הראשון, מחוץ ליפו העתיקה, בית החולים שער ציון, לימים שכונת יפה נוף החרדית במערב מנשייה.
משנות התשעים של המאה התשע-עשרה ועד שלהי שנות העשרים של המאה העשרים נתפס המרחב הפיזי העירוני שבצפון יפו - רובע מנשייה, בקרב דוברי העברית, כנווה שלום יפו.
ימי העות'מאנים והמנדט
מנשייה הוקמה בסוף שנות ה-70 של המאה ה-19 בצפון מערב יפו כאחיותיה עג'מי וג'בליה בדרום העיר ושכונת אלנוזהא במזרחה כתוצאה מהתפשטות יפו מחוץ לחומותיה הנהרסות והמתפוררות. מיקומה של השכונה על שפת הים, באזור שנמצא ממערב לשכונת שבזי ומדרום לשכונת כרם התימנים שהוקמו כעשר שנים אחריה. מסגד השכונה, חסן בק, נבנה מחומרי בנייה שהוחרמו מתל אביב במהלך מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1891 בנה השלטון העות'מאני בשכונה את תחנת הרכבת יפו שחיברה, בין השאר, בין יפו לירושלים והייתה נקודת הקצה של מסילת הרכבת יפו–ירושלים. בשנת 1898 הוקמה על החוף במערב הרובע השכונה החרדית יפה נוף ובבית יעקב פסקל, הקונסול האוסטרו-הונגרי, נחנך משכנו החדש של בית החולים היהודי היחיד באזור, שער ציון.