cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צבי הארי הורוביץ
מרכז מורשת מנחם בגין
ב-1998, בעצתו של הורוביץ, הציע חבר הכנסת ראובן ריבלין את החוק להנצחת מנחם בגין, שאושר במליאת הכנסת ברוב שקרוב ל-100 חברי כנסת. החוק הקים את "מרכז בגין" העתידי כמפעל ההנצחה הרשמי של ראש הממשלה מנחם בגין. מרכז בגין מפעיל מוזיאון, ארכיונים, ספרייה ומרכז מחקר הנוגעים בחייו ופועלו של מנחם בגין וכן מארח מגוון תוכניות "כדי להשיג את מטרתו של בגין ולהעביר לדורות הבאים את אמונתו של בגין בדמוקרטיה פרלמנטרית, את חזון השלום שלו למען ישראל בטוחה, צדק חברתי, ושיבת היהודים לישראל".
פרסים
הורוביץ זכה בפרס נשיא ראש הממשלה ונשיא המדינה לשנת 2005 על ידי המועצה להנצחת נשיאי ישראל וראשי ממשלותיה, בהוקרה על תפקידו בהקמת המרכז וב-2008 זכה בפרס יקיר ציון מטעם הפדרציה הציונית של דרום אפריקה בישראל.
מותו
הורוביץ שימש כראש המרכז מ-2004 ועד מותו ב-1 באוקטובר 2008 בגיל 84, לאחר שסבל מהתקף לב בבית בנו בראש השנה. הוא נקבר בחלק השמורה לאנשי האצ"ל בהר המנוחות בירושלים. ההספדים נשאו על ידי משה ארנס, בני בגין, בנימין נתניהו, ראובן ריבלין, בני משפחה וסגל מרכז בגין.
הר ביטגוד
הר ביטגוד (באנגלית: Mount Bitgood) הוא הר בצפון הרי פוסדיק ברכסי פורד בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם בין הר לוקהארט והר קולומבו.
גובהו של ההר 1,150 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-3,746 בגובהו באנטארקטיקה.
מעולם לא העפילו לפסגת ההר.
גילוי ההר
ההר מופה על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית בין השנים 1939–1941, ועל ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1965.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של צ'ארלס ד. ביטגוד (Charles D. Bitgood), שהיה גאולוג במשלחת החקר להרי פוסדיק של תוכנית המחקר האנטארקטית של ארצות הברית בין השנים 1967–1968.
לקריאה נוספת
• Donna Whitney, Christian Teyssier, Christine S. Siddoway, Gneiss Domes in Orogeny, P 281
Devil's Night
Devil's Night הוא אלבום הבכורה של הלהקה מדטרויט D12, אשר יצא לאור בתאריך 19 ביוני 2001.
שם האלבום, ליל השטן, שאוב ממסורת של העיר דטרויט: בלילה שלפני חג ההלואין, צעירי העיר נוהגים לרוץ ריצת אמוק ברחבי העיר ולעשות בלגאן.
האלבום מכיל שיר שנקרא Girls שהוא שיר דיס שמכוון ל-Limp Bizkit, DJ Lethal, ו־Everlast.
רשימת שירים
01. Another Public Service Announcement
02. Shit Can Happen
03. Pistol Pistol
04. Bizarre (skit)
05. Nasty Mind
06. Ain't Nuttin' But Music
07. American Psycho
08. That's How (skit)
10. Purple Pills
11. Fight Music
12. Instigator
14. Blow My Buzz
15. Obie Trice (skit)
16. Devils Night
17. Steve Berman (skit)
18. Revelation
19. Girls
שירי בונוס
01. Shit on You
02. Words Are Weapons
03. These Drugs
לבד בקובה
לבד בקובה (באנגלית: The Cuban Affair) הוא ספר מאת הסופר האמריקני נלסון דה מיל, בעברו קצין חי"ר מעוטר שלחם במלחמת וייטנאם.
עלילה
העלילה מתרחשת בהווה, כאשר המספר וגיבור הספר הוא דניאל מקורמיק, המכונה מק, גבר קשוח, ציני ועייף שחי בשלווה על סירת הדיג שלו, "המֵיין" שמה, באי קי וסט הסמוך לחופי פלורידה. מקורמיק שירת חמש שנים כקצין חי"ר, ולחם באפגניסטן. על גבורתו בקרב עוטר מקורמיק בכוכב הכסף ובנוסף הוענק לו פעמיים עיטור לב הארגמן, הניתן למי שנפצע בלחימה. לאחר שחרורו עבר מקורמיק, יליד פורטלנד, לקי וסט, וקנה את סירת הדיג שלו. כאשר קרלוס, עורך דין ממיאמי המייצג ארגון גולים קובנים, מציע לו לצאת לקובה ולאתר אוצר שחבוי במערה בתמורה לשכר טרחה נדיב, מסכים מקורמיק כמעט מיד. הוא טס לקובה במסווה של תייר בטיול מאורגן מטעם אוניברסיטת ייל ואליו מתלווה שרה אורטגה, ארכיטקטית יפהפייה ממוצא קובני ונכדתו של הבעלים המקורי של האוצר. לאחר שימצאו את המטמון, נתיב הבריחה של השניים הוא באמצעות סירתו של מקורמיק, שחברו ג'ק קולבי, בוגר מלחמת וייטנאם, משיט לקובה, לכאורה כדי להשתתף בתחרות דיג. מקורמיק ושרה מטיילים בהוואנה הענייה אך התוססת, ובין תמרון התחמקות ממלשינים (צ'יבטוס) וסוכני משרד הפנים אחד למשנהו גם מספיקים להתאהב. אלא שהדברים אינם כפי שהם נראים.
הארדנגריוקלן
הארדנגריוקלן (בנורווגית: Hardangerjøkulen) היא כיפת הקרח השישית בגודלה בנורווגיה הנמצאת במחוזות איידפיורד (Eidfjord) ואולביק (Ulvik) במרכז נורווגיה. פסגתה נמצאת בגובה 1,863 מטר מעל פני הים.
ההארדנגריוקלן שוכן בסמוך לתחנת הרכבת פינסה (Finse) אשר נמצאת על קו הרכבת אוסלו-ברגן. בעונת החורף ניתן להעפיל לפסגת הקרחון באמצעות סקי. בעונת הקיץ ניתן להצטרף לקבוצות מודרכות אשר יוצאות לטייל על הקרחון באמצעות ציוד מיוחד.
קרחון ההארדנגריוקלן שימש כאתר צילומים בסרט הקולנוע ההוליוודי "מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית" (1980) לצורך הצילומים של כוכב הקרח הות' בו מתרחשים חלק מקטעי הפעולה הדומיננטיים ביותר בסרט אשר נחשבים לקטעים הזכורים ביותר מסדרת סרטי מלחמת הכוכבים.
לוקאויל
לוקאויל (ברוסית: ЛУКОЙЛ, באנגלית: LUKOIL) היא אחת מחברות הנפט הרוסיות הגדולות ביותר, השנייה מבחינת הפקת הנפט ברוסיה. שמה של החברה בא מהאותיות הראשונות של שמות ערי הנפט (לנגפס, אוראי , קוגלים ) ומהמילה "אויל" (מאנגלית: oil - נפט)
לוקאויל היא החברה הציבורית השנייה בגודלה בכמות משאבי הנפט והגז שברשותה (שנייה רק לאקסון מוביל). משאבי הנפט שלה מהווים כ־1.3% ממצבורי הנפט העולמיים. מטה החברה בארצות הברית ממוקם בעיירה איסט מדו שבמדינת ניו יורק.
השם נוצר ממיזוג שלוש חברות רוסיות בשנת 1991. החברה עורכת חיפושים ויצור של נפט וגז ברוסיה וב־9 מדינות נוספות (בעיקר בברית המועצות לשעבר ובמדינות ערב). החברה מוכרת מוצרי נפט ברוסיה וב־16 מדינות נוספות בהן רוב מדינות מזרח אירופה וארצות הברית.
טרמרקטוס
טרמרקטוס (שם מדעי: Tremarctos) הוא סוג של יונקים ממשפחת הדוביים ומתת-משפחת הטרמרקטיים, בה שרד מין יחיד - דוב המשקפיים (Tremarctos ornatus). זהו הדוב היחיד החי באמריקה הדרומית ובכלל בחצי הכדור הדרומי. בעבר היה עוד מין בסוג - דוב משקפיים פלורידה (Tremarctos floridanus), שחי בפלורידה בתקופות הפליוקן והפליסטוקן.
דוב המשקפיים הוא טורף היבשה הגדול ביותר באמריקה הדרומית (אם כי היגואר מתקרב אליו) ומשקלו יכול להגיע ל-155 קילוגרם בזכרים בוגרים. בעבר היו מינים קרובים גדולים בהרבה כמו דוב הבולדוג והארקטותריום שהגיע למשקל של למעלה מ-2.5 טון והיה טורף היבשה הגדול מעולם.
כד
כד הוא כלי המיועד להכיל חומרים שונים, על פי רוב נוזלים המשמשים לשתייה כמו מים או יין. כד יכול לשמש גם לנוי.
מבנה הכד
על פי רוב מבנה הכד הוא עגול. חלקו העלון של הכד פתוח ולעיתים הוא בעל זרבובית המשמשת למזיגת הנוזלים. במקרים רבים מצורפת לכד ידית אחיזה אחת או יותר.
הכד עשוי לרוב מחומר קשיח, כגון: חרס, מתכת, זכוכית נירוסטה ועוד.
גודלו של הכד מותאם למטרת השימוש בו. בהתאם לכך הכד יכול להופיע במגוון גדלים.
בדרך כלל הכד בעל צוואר ארוך ולעיתים גם בעל ידית.
היסטוריה
האדם החל לייצר ולהשתמש בכדים כבר בתקופות מוקדמות.
קדרות יוון העתיקה
קדרות יוון העתיקה היו אחד האלמנטים המוחשיים והאיקוניים באמנות היוונית העתיקה. הכדים ושאר כלי־החרס הצבעוניים של היוונים הקדומים שרדו בכמויות גדולות, וכיום משמשים כפריט אספנות יקר.
דוגמאות לכדים מפורסמים מתקופה זו:
ואדים טיולפאנוב
ואדים אלברטוביץ' טיולפאנוב (ברוסית: Вадим Альбертович Тюльпанов; 6 במאי 1964, לנינגרד - 4 באפריל 2017, סנקט פטרבורג) היה מדינאי רוסי, חבר במועצת הפדרציה של רוסיה מדצמבר 2011 ועד למותו. בעבר עמד בראש האספה המחוקקת של סנקט פטרבורג בשנים 2003-2011.
כד
הכד בתרבות ובטקסים
ישנם טקסים רבים המשתמשים בכדים לצרכים שונים.
ואדים טיולפאנוב
ביוגרפיה
ואדים טיולפאנוב נולד במאי 1964 ולמד בבית הספר בעיר הולדותו לנינגרד.
בשנת 1986 הוא סיים את לימודיו במכון להנדסה ימית ע"ש אדמירל מקארוב. לאחר לימודיו עבד בחברת הספנות הבלטית והיה למכונאי ומהנדס בכיר. ב-1993 הקים את חברת "מרקורי תחבורה" (Меркурий транспорт компани),
ביולי 1997 נבחר לראש מועצת הקרן האזורית להגנת זכויות הפנסיונרים ומעוטי היכולת.
בפברואר 1998 היה לחבר המועצה העירונית של המחוז המוניציפלי מס' 27 של רובע קירוב בסנקט פטרבורג ואחר כך התמנה לחבר במועצה המחוקקת של סנקט פטרבורג.
ב-20 בספטמבר 2014 מונה לחבר מועצת הפדרציה של רוסיה מטעם המחוז האוטונומי של הניינץ.
עמדתו הפוליטית
ואדים טיולפאנוב היה מדינאי שמרן שתמך באופן נלהב בהקמת אוחטה סנטר, מרכז העסקים החדש של סנקט פטרבורג, שלפני ביטולו היה מיועד להוות כמשרד ראשי של חברת גזפרום, אף שהפרויקט זכה לביקורת קשה מצד תושבי סנקט פטרבורג, על כך שהפרויקט היה עלול לפגוע במרקם התרבותי והאדריכלי של העיר.
מותו
ב-4 באפריל 2017 נפטר במפתיע והוא בן 52 בלבד. טיולפאנוב שהה במרחץ ברובע קירוב בסנקט פטרבורג, הוא החליק ונפל על ראשו במכה שהייתה לקטלנית והביאה למותו. הוא נקבר ב-7 באפריל בבית העלמין נובודוויצ'יה בסנקט פטרבורג.
טיולפאנוב היה נשוי ולו בן ובת, מילנה, שנישאה לכדורגלן אלכסנדר קרז'אקוב.
דנייל מדבדב
דנייל סרגייביץ' מדבדב (ברוסית: Дании́л Серге́евич Медве́дев; נולד ב-11 בפברואר 1996) הוא טניסאי רוסי. נכון לינואר 2023 מדבדב מדורג במקום השביעי בעולם בסבב ה-ATP. ביוני 2022 היה מדבדב מדורג במקום הראשון בעולם בסבב. הישג השיא שלו הוא זכייתו באליפות ארצות הברית הפתוחה ב-2021, כשגבר בגמר על המדורג ראשון נובאק ג'וקוביץ'. עד הישג זה זכה בגמר ה-ATP בשנת 2020 והגיע לגמר בטורנירי גראנד סלאם, אליפות ארצות הברית הפתוחה (2019) ובאליפות אוסטרליה הפתוחה (2021). הוא אחד משני הטניסאים הרוסיים היחידים ב שהגיעו לגמר טורניר הגראנד סלאם וזכו בו.
ביוגרפיה
מדבדב נולד במוסקבה ולמד בפקולטה לכלכלה של המכון הממלכתי ליחסים בינלאומיים של מוסקבה. המשפחה עברה לצרפת והוא למד באקדמיה בעיר אנטיב. אביו הוא סרגיי יאקובלביץ' ואמו היא אולגה ואסילייבנה. יש לו שתי אחיות, יוליה טורצ'אנינובה וילנה. הוא נשוי לדריה ואב לבת.
קריירה מוקדמת
בתחרויות הצעירים בשנת 2013, מדבדב השתתף באליפות אירופה בקרב צעירים מתחת לגיל 18 והגיע לרבע הגמר ביחידים ובזוגות, כשיחד עם קארן חצ'אנוב, הוא הגיע לגמר. בתחילת 2014 הוא דורג במיקום הגבוה ביותר שלו בצעירים, כשהוא דורג במקום 13. בשנת 2014 זכה מדבדב בתארים הראשונים שלו בסדרת הפיוצ'רים (תואר אחד ביחידים ושתיים בזוגות). בשנת 2015 המשיך להתחרות בטורנירי פיוצ'ר, שם זכה בשלושה תארים נוספים (2 ביחידים ו-1 בזוגות), וכן ערך את הופעת הבכורה שלו בהגרלה הראשית של טורנירי סדרת הצ'אלנג'ר. באוקטובר 2015 השתתף בפעם הראשונה בהגרלה הראשית של סדרת ה-ATP העולמית ויחד עם אסלן קראצב הגיע לרבע הגמר בטורניר הזוגות בגביע הקרמלין שנערך במוסקבה. לאחר מכן התמודד בטורניר ניס בצרפת ב-2016 כשהפסיד בשלושה מערכות לגידו פיה. שלושה שבועות לאחר מכן זכה בטורניר היחידים הראשון שלו ב-ATP, כשהביס את הוראציו סבאיוס בטורניר Ricoh Open 2016.
בתחילת ינואר 2017, בצ'נאי, הודו, מדבדב הגיע לגמר סיבוב ATP לראשונה בקריירה שלו. במאבק על התואר, דניל הפסיד לספרדי המנוסה רוברטו באוטיסטה אגוט בשתי מערכות (3–6, 4-6). על הגעתו לגמר קיבל דניאל 150 נקודות דירוג וסכום פרס של 42 אלף דולר, וב-9 בינואר 2017 הוא עלה למקום ה-65 בדירוג ATP. אליפות אוסטרליה הפתוחה הפכה לטורניר הגראנד סלאם הראשון בהגרלה הראשית של הרוסי בן ה-20. בסיבוב הראשון הוא הפסיד לארנסטו אסקובדו האמריקאי. אחרי אוסטרליה ערך מדבדב את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רוסיה בגביע דייוויס. מדבדב ניצח את המערכה הראשונה בעימות בסיבוב הראשון עם נבחרת סרביה במשחק מול נובאק ג'וקוביץ', אך אז הפסיד בשתי מערכות ופרש מהמשחק בתחילת המערכה הרביעית. כתוצאה מכך הפסידו הרוסים לסרבים בתוצאה 1–4. בפברואר הצליח מדבדב להגיע לרבע גמר הטורנירים במונפלייה ובמרסיי.
2018
בתחילת עונת 2018 מדבדב זכה בתואר ה-ATP הראשון בקריירה שלו. זה קרה בטורניר בסידני, שם התחיל את דרכו לניצחון מהמוקדמות. במשחק הגמר, ב-13 בינואר, שבר הספורטאי הרוסי את אלכס דה מינור האוסטרלי וגבר עליו 1–6, 6-4, 7-5. באליפות אוסטרליה התוצאה של דניל הייתה העפלה לסיבוב השני. בפברואר הוא הגיע לרבע גמר הטורניר המקורה ברוטרדם. מדבדב לא הצליח בחלק העפר של העונה, וזכה רק במשחק אחד בכל הטורנירים. ביולי בווימבלדון הוא הצליח להגיע לשלב הסיבוב השלישי. ב-25 באוגוסט זכה הרוסי בן ה-22 בטורניר בווינסטון-סאלם וגבר בגמר על סטיב ג'ונסון האמריקאי - 6:4, 6:4.
בסיבוב השני של אליפות ארצות הברית הפתוחה 2018, הוא שיחק נגד המדורג 15 בעולם, סטפנוס ציציפס, בארבע מערכות והגיע לראשונה לסיבוב השלישי בטורניר. בספטמבר הגיע דניל לרבע הגמר בטורניר בסנקט פטרבורג. שבוע קודם לכן, דניל מדבדב ניצח במשחק המכריע (3:2 על בלארוס) במוקדמות גביע דייוויס. בראיון ל-EnglishMag ציין דניל כי הניצחון על יגור גרסימוב בגביע דייוויס היה הניצחון החשוב ביותר בקריירה שלו באותה תקופה. בתחילת אוקטובר הוא הצליח לזכות בטורניר Rakuten Japan Open Tennis Championships, שהפך לתואר ה-ATP השלישי שלו בשנת 2018, אחרי שגבר בגמר על קיי נישיקורי. בעקבות הניצחון הוא עקף את קארן חצ'אנוב בדירוג העולמי והופך לטניסאי הרוסי המצליח ביותר. מדבדב הפך לאלוף בטורניר ATP 500 בטוקיו והניצחון ביפן אפשר לטניסאי הרוסי לעלות למקום ה-22 בדירוג. עד סוף העונה הצליח מדבדב פעמיים להגיע לחצי הגמר בטורנירים במוסקבה ובבזל. בסוף העונה הוא הצליח להיכנס לטופ 20 ולתפוס את המקום ה-16 בדירוג.
2019
באוגוסט 2019 העפיל עד לגמר אליפות סיטי הפתוחה, שנערכת בוושינגטון, ארצות הברית ובו הפסיד לניק קיריוס האוסטרלי בקרב צמוד. באותו חודש העפיל גם לגמר גביע רוג'רס הקנדי והפך לטניסאי הרוסי הבכיר ביותר, אך הפסיד בגמר לרפאל נדאל.
הוא זכה בסינסינטי מאסטרס אחרי שגבר על דויד גופן הבלגי ואחרי שגבר במפתיע בחצי הגמר על המדורג ראשון בעולם, נובאק ג'וקוביץ'. בספטמבר 2019 העפיל לראשונה לגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס והיה לרוסי הראשון מזה 19 שנים בשלב זה, מאז מאראט סאפין בשנת 2000. בגמר שארך קצת פחות מחמש שעות, הוא חזר לשוויון אחרי שפיגר בשתי מערכות, וכפה מערכה חמישית, אך הפסיד בסופו של דבר לרפאל נדאל. בספטמבר הוא זכה באליפות סנט פטרבורג לאחר שניצח בגמר את בורנה צ'וריץ'. באוקטובר 2020 זכה מדבדב בשנגחאי מאסטרס לאחר ניצחון על אלכסנדר זברב בגמר.
2020
באליפות ארצות הברית הפתוחה הוא הגיע לחצי הגמר, שם הפסיד לדומיניק תים.
הוא זכה בפריז מאסטרס אחרי שגבר על אלכסנדר זברב בגמר. בגמר ה-ATP בלונדון הוא ניצח את נובאק ג'וקוביץ', אלכסנדר זברב ודייגו שוורצמן בשלב הבתים, את רפאל נדאל בחצי הגמר ואת דומיניק תים בגמר וזכה בתואר לראשונה בקריירה שלו, כשהוא עושה זאת ללא הפסדים.
2021
במהדורה השנייה של גביע ה-ATP לנבחרות בפברואר 2021, מדבדב הוביל את נבחרת רוסיה לתואר, כשהוא מוליך 4–0 ביחידים. זה כלל 13 ניצחונות מובילים (על דייגו שוורצמן, אלכסנדר זברב ומתיאו ברטיני) והרחיב את רצף הניצחונות הכללי שלו לעשרים (מול דייגו שוורצמן, נובאק ג'וקוביץ', דומיניק תים, אלכסנדר זברב, רפאל נדאל), בעקבות הניצחון בגביע ה-ATP שלו. מדבדב הגיע לגמר הגראנד סלאם השני שלו באליפות אוסטרליה הפתוחה לאחר ניצחונות על אנדריי רובלב וסטפנוס ציציפס ברבע הגמר וחצי הגמר בהתאמה. בגמר שיחק מול נובאק ג'וקוביץ', לו הפסיד בשלוש מערכות (7-5, 6-2, 6-2).
במרץ 2021 זכה בטורניר ATP שנערך במרסיי, צרפת שהיה לתואר העשירי בקריירה שלו. באוגוסט זכה בקנדה מאסטרס לאחר ניצחון בגמר על ריילי אופלקה האמריקאי ובספטמבר 2021 העפיל לגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה, לראשונה מזה שנתיים, ניצח בגמר 4:6, 4:6, 4:6 את נובאק ג'וקוביץ', וזכה לראשונה בתואר גראנד סלאם.
בנובמבר 2021, העפיל לגמר טורניר מאסטרס פריז, אך הפסיד לנובאק ג'וקוביץ' בשלש מערכות. הוא העפיל גם לגמר טורניר מאסטרס טורינו.
2023
הוא השתתף בכמה טורנירי מאסטרס ואף אושר לו להשתתף באליפות וימבלדון 2023, בו העפיל עד לחצי גמר הטורניר, במה שהיה להישג השיא בקריירה שלו.
מחלת ההזעה
מחלת ההזעה (באנגלית: Sweating-sickness, בלטינית: sudor anglicus, הזעה אנגלית), הייתה מחלה מידבקת מסתורית שפגעה באנגליה ובשאר אירופה בסדרת מגפות שהחלו ב-1484. האחרונה שבהן הייתה ב-1551, ולאחר מכן נעלמה המחלה. התפרצות התסמינים הייתה פתאומית והמוות הגיע לרוב כעבור שעות ספורות בלבד. הסיבה למחלה נותרה עלומה עד היום.
היסטוריה
מחלת ההזעה אובחנה לראשונה על ידי רופאים בתחילת תקופת מלכותו של הנרי השביעי, מלך אנגליה, ימים ספורים לאחר הגעתו למילפורד הייבן ב-7 באוגוסט 1485. לאחר מכן תועדו מקרים של המגפה בלונדון, וישנן עדויות ברורות שהמחלה הייתה ידועה עוד לפני קרב בוסוורת' שהתרחש ב-22 באוגוסט 1485. עד אוקטובר של אותה שנה מתו בלונדון לבדה אלפי אנשים כתוצאה מהמחלה, בהם שני לורדים ראשי עיר, שישה חברי מועצה ושלושה שריפים. המחלה קיבלה את שמה בעקבות התסמין האופייני והידוע ביותר שלה, שהיה הזעה מוגברת. היא נבדלה ממגפות אחרות בתסמינים ובמהירות בה הפכה לקטלנית. המחלה הגיעה לאירלנד בשנת 1492, ומעדויות שנאספו שם עולה כי כל מי שלא מת מהמחלה תוך 24 שעות נותר בחיים, וכי ילדים ותינוקות לא נדבקו בה כלל.
ההתפרצות הבאה של המחלה הייתה ב-1507, והיא הייתה רחבה פחות. ב-1517 התרחשה התפרצות שלישית, שהייתה חמורה בהרבה. באוקספורד, קיימברידג' ועיירות נוספות קטלה המגפה כמחצית מהאוכלוסייה. ישנן עדויות על מקרי מחלה בקאלה שבצרפת ובאנטוורפן שבבלגיה, אך למעט המקרים האלו נותרה המחלה בגבולות אנגליה. מספר היסטוריונים מייחסים את מותו של ארתור, נסיך ויילס, בעלה הראשון של קתרינה, נסיכת אראגון, למחלת ההזעה. הוא מת בביתו שבטירת לדלו ב-1502, והותיר אלמנה צעירה שמאוחר יותר נישאה לאחיו, הנרי השמיני, מלך אנגליה.
ב-1528 הופיעה המחלה בפעם הרביעית ובחומרה רבה יותר. ההתפרצות החלה בלונדון בשלהי מאי, ועד מהרה התפשטה ברחבי אנגליה למעט סקוטלנד ואירלנד. שיעור התמותה בלונדון היה כה גבוה עד שהנרי השמיני נאלץ לפרק את חצר מלכותו ולעזוב את העיר. המגפה המשיכה להתפשט ברחבי אירופה, ותוך זמן קצר תועדו מקרים שלה בהמבורג. בדצמבר תועדו מקרים ראשונים של המגפה בשווייץ, ולאחר מכן בדנמרק, שוודיה, נורווגיה, ליטא, פולין ורוסיה. המחלה מעולם לא הופיעה בצרפת או איטליה. בבוקר ה-27 בספטמבר תועדו במקביל מקרים של המחלה באנטוורפן ובאמסטרדם. המגפה הסתיימה בדרך כלל כשבועיים לאחר שהופיעה לראשונה בעיר, ובסוף אותה שנה נעלמה לחלוטין מאירופה, למעט שווייץ שבה תועדו מקרים גם לאחר מכן.
ההתפרצות הגדולה האחרונה של המחלה הייתה באנגליה בשנת 1551. רופא מוכר בשם ג'ון קאיוס כתב עדות מכלי ראשון על המחלה בתקופה זו.
מאפיינים
המחלה החלה בפתאומיות עם תחושת חרדה ואחריה צמרמורות קור, סחרחורות, כאבים בראש, צוואר, כתפיים וגפיים המלווים בעייפות גדולה. השלב הקר נמשך בין חצי שעה לשלוש שעות, ולאחר מכן הגיע שלב ההזעה והחום. הזיעה האופיינית הייתה פורצת בפתאומיות ללא סימן מקדים. הזיעה מלווה בתחושת חום, כאב ראש, הזיות, דופק מהיר וצמא. דפיקות וכאב בלב היו גם כן תסמינים נפוצים. בשלבים האחרונים הייתה עייפות כללית או התמוטטות או רצון חזק לישון, שנודע כקטלני אילו מומש. התקף אחד של המחלה לא הבטיח חסינות והיו אנשים שחלו מספר פעמים עד למותם.
המחלה לא נצפתה שוב באנגליה אחרי 1578, אולם מחלה דומה, הנקראת הזעת פיקרדי, הופיעה בצרפת בין השנים 1718 ו-1861. מחלה זו הייתה קטלנית פחות ולוותה בגירויים בעור.
מונואמין אוקסידאז
סוגים של MAO
עם זאת, ישנם גם הבדלים ביניהם:
השפעה
מונואמין אוקסידאז מווסת את תהליך ההפקה של מוליכים עצביים קטכולאמינים מקבוצת המונואמיניים. מוליכים עצביים אלו כוללים את האדרנלין, הנוראדרנלין והדופמין.
מונואמין אוקסידאז הנמצא בדם מנטרל אמינים שמקורם במזונות כמו שוקולד וגבינה, כדי למנוע מהם לגרום לעליה מסוכנת בלחץ הדם.
שימוש תרופתי
בתרופות המעכבות את פעולתו של אנזים זה (MAO inhibitors או בקיצור MAOI) נעשה שימוש בטיפול בדיכאון.
גנטיקה
הגן של MAOA נמצא בגן Xp11.
מערכת צירים קרטזית
מערכת הצירים הקַרְטֶזית היא מערכת צירים שהגה בשנת 1637 המתמטיקאי והפילוסוף הצרפתי רנה דקארט, כדרך להצגה מדויקת של מיקום נקודות במישור ובמרחב התלת-ממדי.
הגדרה רשמית
מערכת הצירים הקרטזית (במרחב אוקלידי מממד n) היא מערכת המורכבת מ-n וקטורי יחידה הניצבים זה לזה. כלומר: איברי הבסיס היוצרים אותם הם כאשר הכוונה כאן היא ל-n-יה סדורה שבה יש 1 במקום ה-i ו-0 בשאר המקומות. בסיס זה נקרא הבסיס הסטנדרטי. בסיס זה מהווה בסיס אורתונורמלי קבוע.
שימושים במערכת הצירים
ברוב המקרים בהם מדובר על מערכת צירים, הכוונה היא למערכת צירים קרטזית. השימוש בה מתאפיין בעיקר בשני המקרים הפרטיים של המישור ושל המרחב התלת-ממדי, שאותם קל לתפוש ולשרטט.
קיים שימוש במערכות צירים נוספות למערכת הצירים הקרטזית, בהם רק הפיזיקה והמתמטיקה עושים שימוש נרחב.
מערכת צירים דו-ממדית
מערכת הצירים הקרטזית המודרנית מוגדרת לרוב על ידי שני קווים ישרים הנקראים צירים, הממוקמים בזווית ישרה אחד מהשני, ויוצרים מישור (מישור ה-xy). הציר האופקי מסומן ב-x, והציר האנכי מסומן ב-y.
נקודת החיתוך של הצירים נקראת ראשית הצירים ומסומנת לרוב באות הלועזית O. כדי לציין נקודה מסוימת במערכת צירים זו, מציינים את יחידת ה-x ואת יחידת ה-y של הנקודה ויוצרים את הזוג הסדור (x,y). במערכת צירים תלת-ממדית נוספת גם יחידת z ונוצרת השלשה הסדורה (x,y,z).
הנקודה p בתמונה הבאה נמצאת במיקום (3,5).
מקרה זה משמש:
מערכת צירים תלת-ממדית
בתחילת המאה ה-19 נוסף ממד נוסף של מדידה, בעזרת ציר ה-z.
הבסיס של מערכת צירים זאת הוא וקל לראות שהם אכן ניצבים גאומטרית וכן אורתוגונליים ביחס למכפלה הסקלרית הסטנדרטית. יתרה מכך, וקטורי הבסיס מהווים שלשה ימנית כפי שניתן לראות מביצוע המכפלה הווקטורית שלהם:.
הקואורדינטות הקרטזיות ב משמשות כמבנה נוח ושימושי ביותר לתיאור המרחב התלת־ממדי, לצורכי אנליזה וקטורית ותיאור שדות פיזיקליים.
תיאור זה רווח במיוחד בפיזיקה ובו מערכת הצירים היא גם קונסטרוקציה אלגברית ולא גאומטרית גרידא.
קישורים חיצוניים
Koordinaatisto
עומק אסטרטגי
עומק אסטרטגי הוא מונח צבאי המתייחס למרחק שבין הקווים הקדמיים או אזורי הקרבות לבין אזורים אזרחיים כגון: אזורי תעשייה, ערי בירה, מרכזי אוכלוסייה ותעשייה צבאית.
שיקולים מרכזיים בעיסוק בעומק האסטרטגי הם עד כמה פגיעים הנכסים למתקפת מנע מהירה או לאופנסיבה מתודית ויכולת המדינה לספוג אובדן שטחים ראשוני ולייצר מתקפת נגד אפקטיבית רחוק ממוקדי הכוח של המדינה.
על מפקדי הצבא מוטלת חובה להתכונן לשני התרחישים ולהציג אמצעים ומשאבים ברמה הטקטית והאסטרטגית על מנת להדוף את כל השלבים של מתקפת אויב מצומצמת או רחבת היקף. האמצעים אינם רק אמצעים צבאיים. גם היכולת למגן ולחזק את התשתית האזרחית ולהופכה לגמישה על מנת לעמוד במתקפה היא יכולת משמעותית בעיתות מלחמה.
הבעיה היא הפשרה שבין מרחב וזמן. כישלונה של גרמניה להביס את ברית המועצות בין 1941 ל-1942 הוא דוגמה היסטורית לכך. הסובייטים נסוגו בעת ההתקפה הגרמנית מפולין לפאתי מוסקבה. הנסיגה אפשרה לסובייטים להסיט את התשתית התעשייתית מזרחה מהרי אורל.
ארדן צ'ו
ארדן לים צ'ו (באנגלית: Arden Lim Cho; נולדה ב-16 באוגוסט 1985) היא שחקנית, זמרת ודוגמנית אמריקאית הידועה בעיקר בזכות תפקידה כקירה יוקימורה בסדרת הטלוויזיה "זאב צעיר". היא גם שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הפעולה הקצר "Agents of Secret Stuff".
ביוגרפיה
צ'ו נולדה באמרילו, טקסס, להורים קוריאנים-אמריקאים וגדלה בסן אנטוניו ובפלאנו, טקסס. כשגדלה באזורים עם מעט מיעוטים אתניים, היא הרגישה לעיתים קרובות אאוטסיידרית. בילדותה, היא עברה בריונות ואושפזה פעמיים בשל פציעות לאחר שהותקפה פיזית. מאוחר יותר היא למדה בתיכון באפל ואלי, מינסוטה.
צ'ו למדה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין מתוך כוונה להיות עורך דין. שם גם היא השתתפה בשיעורי הדרמה הראשונים שלה ופיתחה עניין במקצוע. באוניברסיטה היא נחשפה לתרבות האמריקנית האסיאתית בכללותה; היא גם השתתפה בתצוגת האופנה של האגודה האסיאתית האמריקאית. היא סיימה תואר בפסיכולוגיה בשנת 2007 ובילתה את הקיץ הבא בטיול מיסיונרי רפואי בקניה.
משחק
עם שובה מקניה, היא עברה ללוס אנג'לס, שם עבדה בעבודות מזדמנות בזמן שניסתה להתמקד בקריירת המשחק. אף על פי שלא היו לה קרדיטים על מסך באותו זמן, הסוכן הראשון שלה קיבל אותה בגלל רזומה של כישרונות מוזיקליים ופיזיים, שכללו בין היתר ריקוד בלט ונגינה בצ'לו ופסנתר. צ'ו הופיע בסרטים, בסדרות טלוויזיה ובפרסומות בארצות הברית ובאסיה.
בשנת 2008, צ'ו גילמה את התפקיד הבוגר של היורי (הגרסה הצעירה יותר בגילומה של מייגן לי) בסרט הקצר "My First Crush", בבימויו של רוקי ג'ו.
בשנת 2017, צ'ו לוהקה לתפקיד חוזר בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "שיקגו MED" בתור אחותו של ד"ר איתן צ'וי.
באוגוסט 2022 עלתה לאוויר הסדרה "המסלול לשותפות" בה לצ'ו תפקיד ראשי. היא מגלמת את אינגריד יון ע"וד בכירה במשרד עורכי דין נחשב המתחרה על תפקיד שותפה במשרד.
יוטיוב
צ'ו הייתה בעבר חלק מערוץ הבלוגים המשותף "ארטישוק ואפרסקים" עם גרייס סו. מאז החשבון נסגר. היא גם הופיעה בסדרת האינטרנט "KTown Cowboys".
יש לה ערוץ יוטיוב משלה, "ardenBcho", שבו יש לה למעלה מ-300 סרטונים, בעיקר הכוללים וולוגים, עטיפות שירים וקליפים מקוריים. יש לה למעלה מ-500,000 מנויים נכון לפברואר 2020.
דוגמנות
צ'ו זכתה בתחרות מיס קוריאה שיקגו לשנת 2004, שהעניקה לה את ההזדמנות להשתתף בתחרות מיס קוריאה בסיאול. בשלב מסוים, היא ניהלה שיחות לתוכנית טלוויזיה בקוריאה, אבל התרחקה מההזדמנות בגלל ירידה במשקל ודרישות ניתוח פלסטי.
בשנת 2010, מותג הקוסמטיקה קליניק הכריז על צ'ו כדוגמנית לקמפיין הפרסומות החדשה שלהם באסיה. הקמפיין הושק באמצע נובמבר 2010. צ'ו דגמנה עבור ריבוק קוריאה ב-2010 ועבור נייקי יפן ב-2008. היא גם דגמנה עבור אפל ואלכסנדר מקווין והופיעה במגזיני האופנה ווג, פרפל וניילון.
מוזיקה
בשנת 2010, צ'ו ושחקן "Ktown Cowboys" שיין יון חיממו את סיבוב ההופעות של להקת המוזיקה הקוריאנית JYJ בארצות הברית.
בשנת 2011, צ'ו הוציאה את הסינגל הראשון שלה, "I'm Just a Girl". צ'ו הייתה שותפה לכתיבהלהלחנה ולשירה; אד הואנג היה שותף לכתיבה ולהפקה המוזיקלית. ב-25 בפברואר 2011, צ'ו הוציא סרטון מוזיקה בהפקה עצמית לסינגל ביוטיוב בהשתתפות טים לקאטנה. לצ'ו היו תוכניות לסיבוב הופעות באי.פי הבכורה שלה My" True Happy" ב-2013 לפני שזכתה לתפקיד חוזר בסדרה "זאב צעיר". צ'ו הציגה לראשונה את הסינגל שלה "Simply" בספטמבר 2019.
מיזמים אחרים
ב-6 בפברואר 2019, הוכרז שצ'ו מונתה למנכ"ל Leonard & Church, חברת שעונים מניו יורק.
חיים אישיים
צ'ו היא נוצרייה. היא בעלת חגורה שחורה בג'ודו ואביה שהוא רב-מאסטר אימן אותה.
באפריל 2021, בעיצומה של עלייה בתופעות גזענות אנטי-אסייתית בנוגע למגפת הקורונה, צ'ו חשפה שהיא טיילה עם הכלבה שלה כשגבר קרא לעברה השמיץ ואיים על חייה. היא הרימה את הכלב שלה והחלה לברוח בריצה כשהוא התקרב אליה. היא אמרה שהעלייה בפשעי השנאה "גררה הרבה מזיכרונות [ילדותה] אלה".
פרנסואה-נואל באבף
פרנסואה-נואל (גרקיס) באבף (בצרפתית: François Noël (Gracchus) Babeuf, 23 בנובמבר 1760 - 27 במאי 1797) היה מהפכן, פוליטיקאי ועיתונאי צרפתי, מייסד ה"באבוביזם", זרם בקצה השמאלי של הזירה הפוליטית בימי המהפכה הצרפתית, שבישר את הקומוניזם ואת האנרכיזם. עיתונו Le tribun du peuple (טריבון העם) שאף להגן על העניים ולעורר התקוממות עממית נגד שלטון הדירקטוריון. באבף דגל בדמוקרטיה, בשוויון ובביטול הרכוש הפרטי. על אף ניסיונות ידידיו היעקובינים להצילו, הוצא להורג בגיליוטינה בואנדום בגין תפקידו ב"קנוניית השווים". את הכינוי "גרקכוס" קיבל באבף בגלל תדמיתו כ"טריבון העם" בדומה לאחים גרקכוס מתולדות רומא העתיקה. אף-על-פי שהמושגים "אנרכיסט" ו"קומוניסט" לא היו עדיין ידועים בימיו, הם שימשו לתיאור רעיונותיו בפי הוגים מאוחרים יותר. המילה "קומוניזם" הייתה בשימוש לראשונה באנגלית אצל ג'ון גודווין בארמבי בשיחה עם בני שיח שהוא כינה אותם "חסידי באבף" . באבף נקרא "המהפכן הקומוניסט הראשון". בהגותו הפוליטית כתב באבף:
שנות הילדות והצעירות
באבף נולד בשנת 1760 בפרוכיית סנט-מיקז (סן קנטן) במשפחה מרובת הילדים של קלוד באבף, פקיד בחוות החקלאיות של המלך, איש צבא לשעבר, ושל מרי קתרין אנשרל. הוא עבד כפועל בבניית תעלת פיקרדיה. בגיל 17 נכנס כחניך אצל נוטריון "פאודיסט" בפליקסקור. בעבודה זו התמחה באבף במשפט הפאודלי. ב-1781 בגיל 21 התחיל לעבוד בזכות עצמו ברואה, במחוז סום כמודד וכמנהל ספרי נכסים של אחוזות (commissaire à terrier). ב-13 בנובמבר 1782 בגיל 22 התחתן באבף בדאמרי, סום, עם מארי אן ויקטואר לאנגלה (1840-1757), משרתת לשעבר, בת של סוחר כלי בית ועבודה מאמיין. בהשפעת ספריו של ז'אן-ז'אק רוסו, תוך התבוננות בתנאי החיים הקשים של רוב האוכלוסייה, פיתח באבף תאוריות התומכות בשוויון ובשיתוף האדמות. ב-1788 הוא התחיל לערוך את "רישום הקרקעות התמידי" שהוצא לאור ב-1789. כמו כן תמך באבף בביטול העבדות.
בשנים הראשונות של המהפכה
במרץ 1789 השתתף באבף בעריכת מחברת קובלנות של תושבי היישוב רואה. אחרי כישלון ה"קדסטר הנצחי" שלו, בהתחלת המהפכה הצרפתית, הפך באבף לעיתונאי. הוא חילק את זמנו בין רואה לפריז. החל מספטמבר 1789 היה לכתב העיתון "קורייה דה ל'ארופ" (Courier de l' Europe) שהופיע בלונדון. נאבק במיסים העקיפים, ארגן עצומות ואספות. בגין פעילותו והדיה הואשם בהמרדה. ב-19 במאי 1790 נעצר ונשלח לכלא. שוחרר ביולי אחרי התערבות המהפכן ז'אן-פול מארה. ב-14 ביולי 1790 נכח באבף בחגיגות הפדרציה. באותה תקופה עזב את הדת. ביולי 1790 הוציא באבף לאור עיתון חדש שלא צבר יותר משלושה גליונות. "ז'ורנל הקונפדרציה" (Le Journal de la Confédération) שבו מתח בקורת על עוולות המשטר החדש.
באוקטובר 1790 הוציא עיתון עצמי בשם "הכתב הפיקרדי" ( Le Correspondant picard), עיתון מהפכני רדיקלי, שבו מחה נגד המס ה"צנזיטרי" שהיווה תנאי לזכות להצבעה כפי שהונהג אחרי הבחירות ב-1791. כעבור כמה חדשים אולץ העיתון להיסגר, אולם באבף המשיך להתגייס לצידם של האיכרים והפועלים הפיקרדים. ב-23 במרץ 1791 נחבר לנציב לאיתור הנכסים המשותפים של העיר רואה. בחוברת שפרסם ביולי 1791 כתב שהרכוש הפאודלי הוא. באותה שנה יצא בקריאה פומבית להשכנת הרפובליקה. באוגוסט 1792 נבחר באבף לאספה הבוחרת של המחוז סום. בהמשך התמנה לאחראי על מנהל המחוז במונדידייה, סום. אולם אחרי שנפתחה נגדו חקירה פלילית בפברואר 1793 הוא נמלט לפריז.
הרפובליקה המונטניארדית
בהגיעו לעיר הבירה, חידש באבף את הקשר עם הסופר סילבן מרשאל וצידד ביעקובינים נגד הז'ירונדינים. במאי 1793 התקבל לוועדת הרווחה של פריז. במסגרתה תמך בדרישות הסנקילוטים, והעז לחשוף את "ברית הרעב החדשה" שאורגנה לדבריו על ידי פייר לואי מנואל, הפרקליט הכללי של עיריית פריז (קומונת פריז, 1792), חשיפה שמשכה אליו אש. בעקבות הפרשה שהבריחה אותו ממונדידייה, נאסר באבף מ-14 בנובמבר 1793 (24 ברימר שנת II) עד 18 ביולי 1794 (30 מסידור שנת II). בסופו של דבר זוכה בעיר לאון, שבה כיהן פייר-שארל פוטופה כפרקליט כללי "סינדיק". עשרה ימים אחרי שחרורו מהכלא, ב-27 ביולי (9 תרמידור) התחוללה הפיכה שהדיחה את רובספייר ואת המונטניארדים שבהם תמך. באבף מתח בקורת על מעשי הטרור של המונטיארדים: . אבל ראה בהם חלק ברצף, וביקש לעבור מ"השיוון המוצהר" לשוויון במעשים" -השוויון המושלם שאליו הוא שאף. הציג את רובספייר כ"מקסימיליין המחסל", אותו ואת האפיגון שלו, ז'אן-בטיסט קארייר, כמתכנני תוכנית לרצח העם. (פופוליציד).
בימי הריאקציה התרמידורית
החל מ-3 בספטמבר 1794 פרסם באבף עיתון חדש בשם "יומון חופש העיתונות" ("Journal de la Liberté de la presse") שבתאריך 5 באוקטובר (14 ונדמיאר) שינה את שמו ל"טריבון העם" ("Le Tribun du peuple"). עיתון זה נאבק בחירוף נפש בריאקציה התרמידורית וזכה בתגובות אוהדות רבות. הוא הצטרף באותה תקופה למועדון הבוחרים, מועדון דיונים של הסנקילוטים. ב-3 בנובמבר דרש שגם נשים תתקבלנה במועדון. ב-1792 אימץ את השם הפרטי "קאמי" (Camille) והחל מ-1794 קרא לעצמו גרכחוס על שם האחים הגרכחים, יוזמי רפורמה אגררית ברומא העתיקה. באותם הימים הזכיר את נחיצותו של "מרד בדרכי שלום".
עקב האשמתו בחילול שם הקונווט הלאומי ידי ז'אן לאמבר טאלייני, נעצר באבף פעם נוספת וב-7 בפברואר 1795 (19 פלובוויוז של השנה ג) הושלך זמנית לכלא בעיר אראס. באותם הימים מהפכנים רבים ראו עצמם בבתי כלא. בנסיבות אלה התוודע אז לסימון דיפלה, אוגוסטן דארטה ולפיליפ בואונארוטי. בהשפעתם שינה את רעיונותיו. אין עדויות שלקח חלק במרד ב-1 בפרריאל בשנה ג (20 במאי 1795.
"קשר השווים"
בתום מושב הקונוונט הלאומי ב-18 באוקטובר 1796 (26 בוונדמיאר שנה ד) אושר חוק לחנינה ששחרר גם את באבף מבית הסוהר. הוא הזדרז לפרסם את "טריבון העם". הממשלה הגבירה בהמשך את אמצעי הדיכוי. היא סגרה את מועדון הפנתאון שבה השתתפו רבים מידידיו וחסידיו של באבף וניסתה לעצור את באבף עצמו בינואר 1796. משהצליח להימלט הוא נכנס למחתרת. אי היכולת לפעול בגלוי באופן חוקי הביא להתארגנות "קשר השווים" (Conjuration des Égaux) בראשותו, יחד עם אוגוסטן דארטה, פיליפ בואונארוטי, סילבן מרשל, פליקס לה פלטייה (אחיו של חבר הפרלמנט לשעבר לואי-מישל לה פלטייה), פייר-אנטואן אנטונל ורובר-=פרנסואה דבון. רשת "השווים" התפזרה בכל רבעי פריז ובערי ספר רבות. הקשר הונהג על ידי "דירקטוריון" חשאי בראשות באבף. מטרתם המוצהרת הייתה להמשיך במהפכה, ליישם את חוקת השנה הראשונה - "חוקת 7 במסידור" ולבצע קולקטיביזציה של כל האדמות ואמצעי הייצור על מנת להשיג את "השוויון השלם" ו"האושר המשותף". עבור באבף ועמיתיו השוויון הוא הציר הנותן משמעות למהפכה. גם הדמוקרטיה הוא יעד ראשי. כפי שציין באבף בגיליון 42 של "טריבון העם": , במהרה הופצו פמפלטים שבישרו את ביטול המטבע, את השכנת העניים בבתיהם של העשירים וחלוקות חינם של דברי המזון. הדלפות הגיעו לאוזני הדירקטוראט של צרפת. פול באראס, שנהג בסבלנות, העדיף להתמקד לפי שעה בסכנה המלוכנית. לעומת זאת, לזאר קרנו היה נחוש לדכא את הקנוניה. ב-16 באפריל העמיד להצבעה חוק לעונש מוות לכל מי שמשבח את חוקת שנת 1793 וקורא לביטול הדירקטוראט.
בתאריך 10 במאי 1796 21 בפלוריאל (השנה ד) מלשין מקרב הקושרים, איש הצבא ז'ורז' גריזל סייע למשטרה לעצור את באבף וגם את בואונארוטי, את דארטה ואת שאר מנהיגי קשר השווים. ניסיון עממי לשחררם נכשל ב-29 ביוני (11 במסידור). אחרי עוד ניסון דומה כושל, הועברו ה"שווים" לוואנדום במחוז לואר-א-שר הוקם בית דין ומשפט הקושרים נפתח בוואנדום ב-20 בפברואר 1797 בנוכחות שני שרים. המשפט הסתיים רק ב-26 במאי ,. באבף שהואשם ביזימת הקשר ואוגוסטן דארטה ששתק לכל אורך הדיונים והואשם בעריכת פקודה להוציא להורג את הדירקטורים, נידונו למוות. לשמיעת פסק הדין, באולם בית המשפט דקר באבף את עצמו פעמים חוזרות בעזרת פגיון. בהיותו גוסס, הועלה למחרת על הגרדום. דארטה שניסה גם הוא להתאבד, הוצא להורג בגיליוטינה ב-27 במאי 1797 (8 בפרריאל בשנה ה). חמישה נאשמים אחרים נידונו להגליה. 56 נאשמים נוספים, וביניהם ז'אן-פייר-אנדרה אמאר ופייר-שארל פוטופה זוכו, ייתכן הודות לאהדת כמה פרלמנטרים מונטניארדים לשעבר.
גופתו של באבף נקברה בקבר המונים בבית הקברות הישן של ה"גראן פובור" בוואנדום. . ילדיו אומצו על ידי פליקס לפלטייה ולואי טירו.
חייו הפרטיים
באבף נשא לאשה ב-1782 את מארי אן ויטואר לסית לאנגלה (1840-1757). לזוג נולדו 5 ילדים:
ציטוטים
(ב"יומן הקונפדרציה" בכלא קונסיירז'רי, פריז, 1790)
(במכתב לאשתו)
כתביו
an III (1794) חמישה עשר עמודים
1797 Imprimerie de R.-F. Lebois שבעה עמודים
בית הקברות גלאסנווין
היסטוריה
בית הקברות גלאסנווין נוסד ב-1832. עד לשנה זו לא היה לקתולים בדבלין בית קברות משלהם, עקב חוקים בריטיים שהגבילו את טקסי הדת הקתולית. חוקים אלה בוטלו ב-1829, בעקבות פעילות אירית נמרצת, שהוביל דניאל או'קונל ואשר אילצה את ממשלת בריטניה לבטל את ההגבלות המוטלות על הקתולים בחוקי המדינה. ביטולן של ההגבלות חל לא רק על קתולים, אלא גם על כל הדתות שאינן מאוגדות במסגרת "הכנסייה של אירלנד".
בית הקברות משתרע על פני כ-480 דונם. מצבות רבות בו מעוצבות בצורת צלב קלטי, שהיה נהוג באירלנד עד אמצע המאה העשרים, בשל אופיו הלאומי. מסביב לבית הקברות חומה הכוללת מגדלי שמירה, שהוצבו כדי למנוע גנבת גופות, תופעה שהייתה נפוצה במאות ה-18 וה-19. בבית הקברות קבורים כ-1.2 מיליון בני-אדם.
בבית הקברות קבורים אישים איריים רבים. בהם ניתן למנות את:
בית הקברות גלאסנווין נחשב גם לאתר תיירות. זהו המקום בו מתרחשת מרביתו של הפרק "האדס" ברומן יוליסס, שכתב הסופר האירי ג'יימס ג'ויס. בימי בלומסדיי נערך באתר לעיתים שחזור סמלי של טקס הקבורה, בו השתתף לאופולד בלום ב"יוליסס". ג'ויס עצמו אינו קבור באירלנד.
משרד התחבורה והבטיחות בדרכים
משרד התחבורה והבטיחות בדרכים הוא המשרד האחראי מטעם הממשלה על ניהול התשתית התחבורתית במדינה, ביבשה באוויר ובים, כולל המלחמה בתאונות הדרכים. כיום עומדת בראש המשרד השרה מירי רגב.
למשרד התחבורה והבטיחות בדרכים יחידות מטה אשר מספקות מידע ועבודות מטה עבור שר התחבורה ומנכ"ל המשרד, בין השאר, אגף לייעוץ משפטי, אגף לתכנון כלכלי, אגף ביקורת ומינהל הון אנושי.
על תחום הבטיחות בדרכים אחראית משנת 1997 הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, עד אז הפעילות בתחום זה נעשתה במסגרת המינהל לבטיחות בדרכים שהיווה אגף במשרד. כיום מנוהלת הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים כרשות עצמאית סטטוטורית הכפופה ישירות לשר התחבורה והבטיחות בדרכים ומהווה זרועה מקבילה למשרד בתחום הבטיחות בדרכים.
ב-5 בינואר 2012 החליטה ממשלת ישראל לשנות את שם המשרד למשרד התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים על מנת לתת ביטוי הולם לאחריות המשרד בתכנון וביצוע תשתיות התחבורה בישראל. בספטמבר 2013 שונה שם המשרד למשרד התחבורה והבטיחות בדרכים.
משרד התחבורה שוכן בבניין ג'נרי בקריית הממשלה בירושלים ביחד עם משרד הכלכלה ומשרד התיירות.
פרדריק הראשון, מלך דנמרק
פרדריק הראשון, מלך דנמרק (בדנית: Frederik I, בנורווגית: Fredrik I; 7 באוקטובר 1471 – 10 באפריל 1533) היה מלך דנמרק ומלך נורווגיה מ-1523 ועד למותו. הוא היה המלך הקתולי האחרון של דנמרק וכל המלכים שמלכו אחריו החזיקו בדת הלותרנית.
ראשית חייו
פרדריק היה בנם של המלך הראשון מבית אולדנבורג כריסטיאן הראשון מלך דנמרק, נורווגיה ושוודיה ושל דורותיאה מברנדנבורג. ב-1482, כאשר הוא היה בן 11, הוא נבחר להיות דוכס שותף של שלזוויג והולשטיין, זמן קצר לאחר מות אביו. שותפו לדוכסות היה אחיו שהיה מבוגר ממנו בעשר שנים, הנס. ב-1490, כאשר הגיע פרדריק לבגרות, חולקו שתי הדוכסויות בין שני האחים.
ב-1500 הוא שכנע את אחיו לכבוש את דיטמרשן וצבא גדול גויס לא רק מהדוכסויות, אלא גם מכל ממלכות איחוד קאלמאר שהנס היה מלכם לזמן קצר. בנוסף, לקחו חלק במערכה זו שכירי חרב גרמנים לאין ספור. בכל אופן, מסע מלחמה זה כשל כישלון חרוץ בקרב המינגשטדט, בו אבדו את חייהם שליש מהאבירים של שלזוויג ושל הולשטיין.
מלך
ב-1523 אולץ אחיינו של פרדריק, כריסטיאן השני, מלך דנמרק, נורווגיה ושוודיה, על ידי האצולה להתפטר מתפקידו ופרדריק ירש אותו על כס המלכות כפרדריק הראשון. לא ברור עם פרדריק רכש אי פעם את השפה הדנית. לאחר שהיה למלך, הוא המשיך לבלות את רוב זמנו בגוטורפ, טירה ואחוזה בעיר שלזוויג.
ב-1524 ו-1525 היה על פרדריק לדכא מרידות בקרב האיכרים של יוטלנד ושל סקונה שדרשו את השבתו לכס המלוכה של כריסטיאן השני. שיאו של המרד הגיע ב-1525, כאשר פלש סורן נורבי, מושל גוטלנד לבלקיניה בניסיון להחזיר את כריסטיאן לשלטון. הוא גייס 8,000 איש, שצרו על טירת הלסינגבורג. המצביא של פרדריק, יוהאן רנצאו, נע בראש צבאו לסקונה והביס את האיכרים באפריל ובמאי. לאחר הקרב בלונד, נמלטו המורדים לתוך הקתדרלה וחייליו של רנצאו גררו 60 איש מהכנסייה והוציאו אותם להורג בו במקום. כ-3,000 מורדים נהרגו עד לדיכוי המרד.
פרדריק מילא תפקיד מרכזי בהפצת לימוד הלותרניזם בכל רחבי דנמרק. על פי כתב הזכויות שנחתם עם הכתרתו הוא הפך להיות המגן הרשמי של הכנסייה הקתולית בדנמרק. במסגרת תפקידו זה, הוא עמד על זכותו לבחור את הבישופים לדיוקסיות בדנמרק. כריסטיאן השני לא גילה סובלנות כלפי הפרוטסטנטיות, אך פרדריק נקט בגישה יותר אופורטוניסטית. לדוגמה, הוא ציווה שהלותרנים והקתולים יחלקו את אותן כנסיות. הוא עודד את פרסום הגרסה הראשונה של התנ"ך בשפה הדנית. ב-1526, כאשר עמד מעל ראשו של הנס טאוזן, איום במאסר ומשפט בעוון כפירה, מינה אותו פרדריק להיות הכומר האישי שלו כדי שהוא ייהנה מחסינות. החל מ-1527, אישר פרדריק את סגירתם של מנזרים פרנציסקנים ב-28 ערים דניות. בכמה מקרים, הוא הציע סכומים קטנים של כסף לנזירים העקורים. הוא ניצל רגשות אנטי-ממסדיים שהיו שכיחים בקרב אנשים מסוימים כנגד ההיררכיה הכנסייתית והאצולה הקתולית של דנמרק וכן ניהל תעמולה לצמצם את כוחם של הבישופים והאצילים הקתולים. הוא היה מוכשר מספיק כדי למנוע מלחמה כוללת בין הפרוטסטנטים לבין הקתולים.
ב-1532 הוא הצליח ללכוד את כריסטיאן השני שניסה לבצע שיבה פוליטית מנורווגיה. המתחים בין הקתולים לבין הפרוטסטנטים הגיעו לנקודה חמה שהובילה למלחמת אזרחים לאחר מותו של פרדריק. למרות שהוא היה מלך נורווגיה, הוא מעולם לא ביקר בה. הוא מעולם לא הוכתר כמלך נורווגיה, ולפיכך הוא נשא את התואר "מלך דנמרק, הונדים והגותים והמלך הנבחר של נורווגיה". פרדריק הראשון מת ב-10 באפריל 1533 בגוטורפ, בגיל 61 והוא נקבר בקתדרלת שלזוויג.
משפחתו
ב-1491, כאשר עוד היה פרדריק דוכס, מתה בלידתה אשתו הראשונה, קתרינה, והותירה אותו עם בת שנקראה על שם אמה. קתרינה נישאה לגנרל הרמן הויר, בנה של מרגרטה פון שק.
ב-10 באפריל 1502 נשא פרדריק לאישה את אנה מברנדנבורג ואתה הוא הביא לעולם את: אנה מתה ב-1514 בהיותה בת 26.
ארבע שנים לאחר מכן, ב-1518, בקיל, נשא פרדריק לאישה את סופיה מפומרניה, שהייתה בת 20, בתו של בוגיסלב העשירי, דוכס פומרניה. סופיה ופרדריק הביאו לעולם שישה ילדים:
דוב משקפיים פלורידה
דוב משקפיים פלורידה המכונה גם דוב פלורידה קצר-פנים או דוב מערות פלורידה (שם מדעי: Tremarctos floridanus) הוא מין נכחד של יונק, השייך לסוג טרמרקטוס בתת-משפחת הטרמרקטיים במשפחת הדוביים, בה מצוי כיום דוב המשקפיים. דוב קדום זה חי באמריקה הצפונית של הפליוקן והפליסטוקן שלפני 4.9 מיליון שנה עד לפני 12,000 שנים מזמננו. המאובנים שלו התגלו בדרום ארצות הברית והוגדרו ב-1928, ובמקור הוא נחשב למין של דוב הבולדוג הענקי שהגיע למשקל 900 קילוגרם. דוב זה היה גדול מקרובו החי והגיע לגובה 120 סנטימטרים ולמשקל 150 עד 300 קילוגרם בערך.
דוב זה חי ברחבי דרום ארצות הברית, בעיקר בצד המזרחי מטנסי דרומה לפלורידה ולאורך חוף המפרץ ומערבה עד לקליפורניה. הוא דמה במראהו לדוב המשקפיים החי כיום באמריקה הדרומית, לאחר שעבר דרומה עם ההחלפה האמריקאית הגדולה. דוב זה חי לצד דוב הבולדוג במישורים ובביצות של אמריקה ועל פי מבנה שיניו היה אוכל-כול ובעל לסת קצרה אך קשיחה מאוד.
דוב זה נכחד לחלוטין עם סוף הפליסטוקן לפני 10,000 שנה, אם כי ייתכן ששרד גם לפני 8,000 שנה מממצאים במערת דווילס דן שבויליסטון בפלורידה. הוא נכחד עקב שינויי אקלים רחבים ובידי ציד של שבטים פלאו-אינדיאנים שהיגרו ליבשת.
צ'ימני סוויפס
איי צ'ימני סוויפס (באנגלית: Chimney Sweeps Islands) הם שני איונים המצויים בחלקו הצפוני של מפרץ סיטי איילנד בעיר ניו יורק. אלה הם חלק מקבוצה של 20 איים שנמצאים בגבולות מחוז ברונקס המכונים "אבני המדרגות של השטן". על פי הפולקלור, על פי ההערכה, "אבני הצעד של השטן" נוצרו במהלך התכתשות בין שבט מקומי לשטן. בכל פעם שהשטן הניח את כף רגלו למים, הגיחה אדמת אדמה קטנה. האיים מהווים את ההפרדה בין מפרץ סיטי הרבור למפרץ פלהם, והם מהווים חלק מסלע היסוד עליו בנויה העיר ניו יורק.
מקור השם
מקורו של שם האיים "איי מטאטאי הארובות" אינו ידוע. אגדה אורבנית מספרת שהאי נקנה על ידי מנקה ארובות שהתעשר, אולם ככל הנראה שם האיים מקורו בצורתם, הדומה לצורת המטאטא של מנקה הארובות.
בעלי חיים
האיים מהווים חלק מפארק מפרץ פלהם ומנוהלים על ידי מחלקת הפארקים והפנאי של העיר ניו יורק. באיים קיני שחפים וכן קיני אנפה כחולה.
אגודת אלברט איינשטיין
אגודת אלברט איינשטיין (בגרמנית: Albert Einstein Gesellschaft) יוסדה ב-28 ביוני 1977 על ידי ד"ר מקס פליקיגר, (Max Flückiger). האגודה נמצאת בברן, שווייץ והיא ידועה בעיקר כמייסדת הפרס מדליית אלברט איינשטיין. פרס זה מוענק ליחידים אשר תרמו באופן יוצא מן הכלל למדע הקשור לאלברט איינשטיין.
חדירת הצוללת הצפון קוריאנית לחוף גאנגנונג
חדירת הצוללת הצפון קוריאנית לחוף גאנגנונג התרחשה ב-18 בספטמבר 1996. במהלך התקרית, נאלץ צוות הצוללת, שעסק בפעולת ביון בקוריאה הדרומית, לנטוש אותה בשטח קוריאה הדרומית, ובמהלך השבועות שלאחר מכן ערך צבא קוריאה הדרומית מצוד אחריו.
השתלשלות האירועים
על אף מאמצי הצוות להסוות עצמו, אזרח ערני הבחין בו, והזעיק את הרשויות, שהחלו בביצוע סריקות. בשעות אחר הצהריים הצליחה המשטרה המקומית ללכוד את אחד מאנשי הצוות. 7 אנשי צוות נוספים נהרגו למחרת בחילופי אש עם כוחות צבא קוריאה הדרומית. אנשי צוות נוספים נהרגו ב-21 בספטמבר, ב-22 בספטמבר, ב-28 בספטמבר וב-30 בספטמבר. שני אנשי צוות נוספים שהו בשטח קוריאה הדרומית 48 ימים, בטרם התגלו ב-5 בנובמבר, וזוהו. איש צוות אחד לא נתפס מעולם, ולפי ההערכות, הוא הצליח לשוב חזרה לקוריאה הצפונית. במהלך חילופי האש עם אנשי הצוות השונים, נהרגו 8 חיילים דרום קוריאנים ו-4 אזרחים, ו-27 חיילים דרום קוריאנים נפצעו. 4 חיילים נוספים נהרגו בתאונה במהלך החיפושים.
תוצאות האירועים
ב-1 באוקטובר 1996 נרצח הקונסול הדרום קוריאני בוולדיבוסטוק, צ'וי דוק-גון, בזריקת רעל. על פי ההערכות, צ'וי נרצח כנקמה על מותם של החיילים הצפון קוריאנים, אף שממשלת קוריאה הצפונית לא הודתה בכך.
איש הצוות היחיד שנלכד, לי קוואנג סו, סירב בתחילה לשתף פעולה עם חוקריו, אך בסופו של דבר סיפק מידע על פעילותו של הצוות, ואף גויס מאוחר יותר לחיל הים הדרום קוריאני.
הצוללת נמשתה מהמים בידי חיל הים של קוריאה הדרומית, והועברה לאחד מבסיסיו. כיום מוצגת הצוללת לראווה ב"פארק האיחוד" שמדרום לגאנגנונג, והיא פתוחה למבקרים.
מוריץ גאבור
מוריץ גאבור (במקור גיירינגר, בהונגרית: Gábor Móric; קישאויסאלאש, 20 במרץ 1889 – בודפשט, 12 בספטמבר 1986) היה צייר יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה
מוריץ גיירינגר נולד במשפחה יהודית כבנם של החייט מיקשה גיירינגר ושל פאני בלום. בשנים 1906–1907 למד באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות, שם היו מוריו הציירים ברטלן סקיי, אדה באלו ופאל סיניאי מרשה, ולאחר מכן המשיך את לימודיו בבית הספר לאמנויות יפות בפריז, שם המורה שלו היה הצייר פרננד קורמה. הוא היה חבר באגודת Cennini, ב"אגודת ציירי דיוקנאות ההונגרים" ובגילדת מונקאצ'י. בתום שהותו בפריז עבד כצייר פורטרטים בארצות הברית ובהולנד. הוא סייר גם באיטליה, אוסטריה, גרמניה ובלגיה. מוריץ גאבור חזר להונגריה ב-1913 והתגורר במושבת האמנים של דרך סזאדוש עד מותו. בין 1945 לבין 1948 היה מרצה באקדמיה ההונגרית לאמנויות שימושיות.
משנת 1916 הוצגו עבודותיו בתערוכות רבות. הוא היה בעל השכלה קלאסית שהשתקפה בעבודותיו, גאבור צייר פורטרטים ריאליסטיים בצבעים מאופקים, כולל אישי ציבור הונגריים וזרים, כמו גם טבע דומם פרחוני, נופים, תמונות תוך בית, תמונות בנושאי דת, וצייר גם ציורי זכוכית. בשנים האחרונות לחייו יצר גם מדליות.
חייו הפרטיים
אשתו הייתה אילונה לואיזה בשנאי (1897–1960), בתם של קארוי בשנאי ושל אווה אץ', אותה נשא ב-18 באוגוסט 1917 בבודפשט.
בתו הייתה אילונה גאבור (1919–1990), שנישאה לפסל איבאן סאבו. נכדו גאבור סאבו (1940) הוא פסל.
צנתר
צנתר או קתטר הוא צינור חלול וגמיש בעל קוטר משתנה, המוחדר לתוך חלק בגוף לשם איבחון או ביצוע הליך רפואי באותו מיקום. הצנתר הראשון הומצא על ידי בנג'מין פרנקלין.
שימושים רפואיים
ניתן להחדיר צנתר לגוף בדרכים שונות:
קיימים הליכים רפואיים רבים הנעשים באמצעות צנתר. לדוגמה:
צנתר בלון
צנתר בלון הוא צנתר שלקצהו מחובר בלון. צנתר זה משמש בעיקר בצנתור טיפולי. למשל, לפתיחת עורק כלילי בלב, החסום כתוצאה מטרשת עורקים.
אטימולוגיה
המילה "צנתר" מופיעה פעם יחידה בתנ"ך במשמעות של צינור המוליך שמן למנורה.
Somewhere Back in Time
הפקה
האלבום יצא סמוך לתחילתו של סיבוב ההופעות "Somewhere Back in Time World Tour", שנועד להכיר למעריצים החדשים של איירון מיידן את החומר הישן של הלהקה משנות ה-80, והשירים שמופיעים באלבום זהים לשירים אותם ניגנה הלהקה במהלך סיבוב הופעות זה.
עטיפת האלבום כוללת תמונה של קמע הלהקה "אדי" כפרעה חנוט (בדומה לעטיפת האלבום Powerslave), ומעליו אדי בצורת סייבורג (מעטיפת האלבום Somewhere In Time). הלוגו של איירון מיידן דומה ללוגו שהופיע על עטיפת האלבום Seventh Son of a Seventh Son.
השתתפו באלבום
בנוסף:
הר קולומבו
הר קולומבו (באנגלית: Mount Colombo) הוא הר בהרי פוסדיק רכסי פורד בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
הר קולומבו בולט צפונה מתוך המסיב העיקרי של הרי פוסידיק.
גדי דנציג
גדי דנציג (7 בפברואר 1944 – 16 במאי 1989) היה צלם קולנוע ישראלי.
קורות חיים
נולד בקיבוץ שריד לסיומקה ורחל. בצבא שירת ביחידת בני המשקים של הנח"ל. בתחילה היה עוזר צלם והתקדם לתפקיד צלם ראשי. הוא צילם סרטים ישראליים עלילתיים ודוקומנטריים, וכן סרטים זרים.
הר קולומבו
גובהו של ההר 1,022 מטרים מעל פני הים; ההר הוא ההר ה-4,031 בגובהו באנטארקטיקה.
גדי דנציג
קורות חיים
ב־16 במאי 1989, בעת צילומי הסרט "מחץ הדלתא 2 - הקשר הקולומביאני" בפיליפינים ותוך כדי צילומים אוויריים, נהרג דנציג בהתרסקות מסוק יחד עם חמישה אנשים נוספים.
צילם חודש לפני מותו את הפרק "הבובה" בסדרת המתח והמסתורין של מיקי בהגן, "סיפורים לשעת לילה מאוחרת". היה זה סרט הטלוויזיה האחרון שצילם בישראל, טרם מותו. פרק זה בסדרה הוקדש לזכרו.
סרט נוסף שהוקדש לזכרו הוא הסרט "דרך הנשר" שביים אורי ברבש בשנת 1990, מספר חודשים לאחר מותו.
נטמן בבית העלמין בקיבוץ שריד, הותיר את אשתו רותי, שתי בנות ובן.
על שמו "פרס עדשת הזהב" של איגוד העובדים בקולנוע ובטלוויזיה.
פילמוגרפיה
צלם: עוזר צלם:
הר קולומבו
גילוי ההר
ההר התגלה בטיסה של משלחת המחקר של ריצ'רד בירד ב-5 בדצמבר 1929.
מקור השם
ההר נקרא על שמו של לואיס פ. קולומבו (Louis P. Colombo), שהיה חבר משלחת החקר הביולוגית אשר חקרה את אזור הר קולומבו בשנת 1940.
כריסטה ויליאמס
כריסטה ויליאמס (5 בפברואר 1926 – 28 ביולי 2012) הייתה זמרת גרמנייה.
ביוגרפיה
ויליאמס נולדה ב-5 בפברואר 1926, בעיר קניגסברג ב. בגיל שנה, עברה עם משפחתה לגלזנקירכן-ארל וב-1942, עברה למינכן עקב מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, חזרה שוב לעיירה גלזנקירכן-ארל שם התגוררה עד 1971.
תחילה, ויליאמס למדה ועבדה כמוזיקאית אופראית. היא למדה פיתוח קול, נגינה על נבל ועל קונסרבטוריון בבית הספר הגבוה למוזיקה ולאמנויות הבמה במינכן. אף על פי שעבדה כאופראית, ויליאמס נהגה לשמוע מוזיקת ג'אז אמריקאית. היא אף ציינה כי הזמרת אלה פיצג'רלד הייתה ההשראה שלה כשהייתה צעירה. בשנת 1957, חתמה ויליאמס חוזה הקלטות עם חברת התקליטים "דקה". באותה שנה, הוציאה שני סינגלים, "Oh, diese Männer" ו-"et Blacky Serenade".
ב-22 בפברואר 1959, ויליאמס ניצחה בקדם השווייצרי לאירוויזיון 1959, ונבחרה לייצג את מדינתה באירוויזיון. ב-11 במרץ 1959, היא הופיעה על בימת האירוויזיון, שמינית בסדר ההופעות, עם השיר "Irgendwoher". בתום ספירת הנקודות, ויליאמס הגיעה למקום הרביעי עם 14 נקודות. בשנת 1962, חתמה ויליאמס חוזה הקלטות עם חברת התקליטים "Ariola". באותה השנה, נישאה לפסנתרן אלברט הוויג. בשנת 1968, פרשה מהקריירה המוזיקה והחלה לעבוד כמורה בבית ספר במינכן.
נתן אקסלרוד
נתן אקסלרוד (7 באפריל 1905 – 6 באוקטובר 1987) היה מאבות תעשיית הקולנוע בארץ ישראל.
קורות חיים
נתן אקסלרוד נולד בשנת 1905 בעיירה דוברובנה שברוסיה הלבנה, אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית וכיום בבלארוס, למשפחת מהפכנים יהודים. בפרוץ הפוגרומים ברחה המשפחה לפולטבה שבאוקראינה. ברוסיה היה פעיל ציוני ואסיר ציון. עלה לארץ ישראל בשנת 1926. החל להפיק סרטים עבור שלטונות המנדט וכן עבור הסוכנות היהודית. בסוף שנות העשרים עבד בחברת סרטים בשם "סרטי מולדת" של ירושלים סגל. החברה הפיקה כותרות בעברית לסרטים אילמים, פרסומת ותיעוד על אירועים חשובים בחיי היישוב. במסגרת זו ניסה אקסלרוד ליצור סרט עלילתי ("החלוץ", במאי: אלכסנדר פן, מפיק: ירושלים סגל, צלם: נתן אקסלרוד) ונכשל. כנגד זה יש חשיבות לסרטי הפרסומת שכמה מהם היו בעלי סיפור, גיבור ועלילה (כנראה שביים אותם ירושלים סגל).
בשנת 1932 צילם אקסלרוד את הסרט "ויהי בימי" – קומדיה קצרה על רקע חגיגות העדלאידע, בבימויו והפקתו של חיים הלחמי ובעיצובו האמנותי של צבי גולדין. זה היה הסרט העלילתי הקצר הראשון שהופק בארץ ישראל, במימון פרטי ובכוח אדם מקומי, לקהל של קוני כרטיסים. בשנת 1933 צילם את הסרט "עודד הנודד", גם הוא בבימויו והפקתו של הלחמי ועיצובו האמנותי של גולדין, שהיה הסרט העלילתי הראשון באורך מלא בארץ ישראל. הסרט זכה להצלחה קופתית.