cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רינו צרור
קריירה עיתונאית
את עבודתו העיתונאית החל ב"העולם הזה" ב-1973. הוא ממקימי עיתון "חדשות" והיה מבכירי עורכיו. ערך את המקומון "העיר" וכתב בו טור פוליטי. היה עורך ב"מעריב" בתקופת הרכישות של רוברט מקסוול. בתחילת שנות ה-80 ערך את מגזין "אנשים", שנסגר, וכיהן כסגן עורך בירחון "מוניטין", שם עבד עם אדם ברוך ומאיר אגסי. בתחילת שנות התשעים ערך את השבועון "העולם הזה" המתחדש, אחרי רפי גינת. בשנים 1999–2000 ערך צרור את מגזין האקטואליה "אולפן שישי" בערוץ 2. צרור יצר מספר סרטים דוקומנטריים: "בית שאן: סרט מלחמה" שזכה בפרס אופיר (אותו ביים במשותף עם דורון צברי), "ילדי המהפכה", "תפילת הנערות", "אני ה",ו"יהודים, פעם שלישית". הנחה את התוכנית "דין וחשבון" בערוץ 10 שזכתה פעמיים בפרס תוכנית האקטואליה והתחקירים הטובה ביותר בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה בשנים 2003–2004. בתוכנית זו הוא שוטט ברחבי הארץ וניסה להביא למסך את הפריפריות בישראל. צרור מזוהה, בין היתר, גם עם הסיקור שלו כלפי מצבם של מפוני גוש קטיף, תוך כדי ולאחר תוכנית ההתנתקות. צרור נבחר, בשל הסיקור, גם לתואר "איש השנה" של מדור היהדות של אתר nrg מעריב. זכורה במיוחד "תפילת הנערות", ששודרה בתוכנית "דין וחשבון" לאחר סיום פינוי היישובים ברצועת עזה וסיומה של תוכנית ההתנתקות, שהפכה אחר כך לסרט דוקומנטרי.
בשנת 2006 החליף את דב אלבוים בהנחיית תוכנית הראיונות "חוצה ישראל" בטלוויזיה החינוכית. צרור הגיש את התוכנית עד שנת 2010 וזכה איתה פעמיים בפרס האקדמיה הישראלית לתוכניות אירוח. בשנת 2009 החל להנחות במקביל תוכנית נוספת בטלוויזיה החינוכית, "דוקומנטרי עם רינו צרור", העוסקת ביצירה תיעודית. בשנת 2010 עזב צרור את שתי התוכניות ואת הטלוויזיה החינוכית לטובת עריכת תוכנית התחקירים "360", אשר עלתה לשידור בראשית שנת 2011 בזכיינית ערוץ 2, "רשת". את התוכנית גם יצר צרור יחד עם רם לנדס.
צרור זכה שלוש פעמים בפרס מפקד גלי צה"ל: בשנת 2009 זכה בפרס בקטגוריית מבצעי שידור על תוכניתו "אטרף פיוטים", מבית הכנסת אל הרוקנרול. בשנת 2010 זכה בפרס בקטגוריית תוכנית האקטואליה על התוכנית "מה בוער - הפרויקט החברתי" ובשנת 2012 זכה בקטגוריית צבא וביטחון, על תוכניתו "והחולם נפל פצוע" שעסקה בחזרה אישית לחוויות מלחמת יום הכיפורים.
צרור מרבה לעסוק בכתבותיו וביצירותיו האחרות במצב החברתי במדינה, בפערים בין האזרחים, ביחס לזקנים, בעוני ובפריפריה. בשנים האחרונות עסק בהשוואה בין המציאות החברתית בימים אלה למציאות המקבילה בסוף ימי בית שני, ערב החורבן. מאמר סיכום בעניין זה, "הריבונות השלישית איבדה שליטה", משווה בין הריבונות הראשונה לבין הריבונות השנייה ובין שתיהן לשלישית, ומוצא שישראל הריבונית והעצמאית לא חצתה מעולם את גבול 85 השנים.
בשנת 2013 נבחר צרור להדליק משואה בטקס המרכזי ליום העצמאות ה-65 בהר הרצל. ועדת הטקס הסבירה את בחירתו בכך ש"צרור חובר למורשת העיתונות היהודית והישראלית שמייסדיה פעלו מתוך תחושת שליחות... בשידוריו ברדיו ובסרטים שהוא מביים ומפיק הוא משמש פה לאזרחים החשים שהם בשולי החברה בישראל ומעלה אל פני השטח דילמות אנושיות נוקבות ובעיות חברתיות כאובות".
בשנת 2014 הוקרן סרטו "אני ה'" העוסק ובוחן את אמונת המתנחלים היהודים ביהודה ושמרון, מתאר את הלהט המתחדש לבניית בית המקדש השלישי, ומזהיר מתחילתה של עבודה זרה.
בשנת 2017 הוקרן סרטו "יהודים, פעם שלישית", שמסכם את ההשוואה בין העצמאות המדינית של ישראל היום לבין זו בתקופת בית ראשון ובתקופת בית שני, ומהווה סימן אזהרה.
ב-2018 אצר תערוכה במוזיאון בית שטורמן בעין חרוד, מחווה לאדם ברוך, לציון עשר שנים למותו - "אני אדם מיטה". 19 סיפורים קצרצרים שכתב אדם ברוך במהלך אשפוזו בבית החולים, שלוו ביצירות של בכירי האמנים בישראל.
ב-2019 זכה בפרס סוקולוב. בנימוקי השופטים נאמר: "רינו צרור זכה בפרס "בעבור היותו עיתונאי לוחמני המציב בעקביות מזה עשרות שנים בחזית העשייה סדר יום חברתי, תוך התמקדות ומתן תשומת-לב מיוחדת לפריפריה החברתית, הפוליטית והגאוגרפית. סדר יום זה בא לידי ביטוי בתוכניתו היומית בגלי צה"ל, בסדרות הטלוויזיה הדוקומנטריות ששודרו בערוצי הטלוויזיה השונים ובסרטי תעודה".
בתחילת 2021 הוציא לאור את ספרו "שם משפחה" בהוצאת 'הספרייה לתקשורת'.
קושיה
קושיה (בארמית קושיא מהמילה קשיא) הוא ביטוי שמקורו בתלמוד בבלי, כאשר ישנה הוכחה הסותרת את דברי אמורא או תנא לעיתים יפה כוחה של הקושיה לדחות את הדעה הנפרכת, ולעיתים נפסקת הלכה כדברי האומר, על אף הקושיה.
בניגוד לשאלה, שמשמעותה היא חוסר בידיעתו של השואל, ושאותו הוא מבקש למלאות על ידי קבלת תשובה – קושיה אינה מבטאת חוסר ידע, אלא להפך: למקשה הקושיה יש ידע נוסף העומד בסתירה לנתון מסוים, והאי־התאמה היא שנדרשת ליישוב.
בהיסטוריה
ביהדות ישנו מעמד חשוב לקושיה. התלמוד רצוף קושיות, בהן קושיות על דברי האמוראים מדברי תנאים, או ברייתות.
בהקשר זה של קושיות, מהבולטים בהיסטוריה העיונית של התלמוד היה רבי עקיבא איגר, שהרבה להקשות קושיות ללא מתן מענה ונודע בחריפותו. קושיותיו הלמדניות נודעו בהיגיון רב, והן נלמדות כשלב בסיסי בעולם התורה הליטאי־תורני. בספריו ובחיבוריו השונים הרבה להותיר קושיות רבות ללא מענה, אך במשך הדורות נדפסו ספרים שונים המכילים תירוצים על קושיותיו, בהם ספר "חזות קשות" שכתב הרב יששכר דוב הלטרכט, וספרים אחרים.
בתלמוד
מקור המינוח קושיה, על הטיותיו השונות, הוא בארמית – בה הוא מופיע בתלמוד בהטיות "קשיא", "איקשי", בהקבלה לפועל העברי "קשה". לציון קושיה הנותרת בלא מענה מתבטא התלמוד בלשון "קשיא". בפירושו של הרשב"ם, בפירושו על תלמוד בבלי (במסכת בבא בתרא), מבאר את ההבדל בין מקום שהתלמוד משתמש בביטוי "קשיא", לבין מקום שבו עושה התלמוד שימוש בביטוי "תיובתא":
בספר ערוך השולחן הביא הסבר נוסף על ההפרש שבין 'קשיא' לבין 'תיובתא':
רבי ישעיה פיק ברלין חיבר ספר בשם 'קשות מיושב', ובו ביאור את אותם המקומות שבהם נשאר התלמוד ב"קשיא".
מלבד מילה זו, מופיעות בתלמוד עוד מגוון מילים המבטאות רעיון זהה:
צריך עיון
בספרי האחרונים נפוץ הביטוי '"עיון" או "צריך עיון גדול", כאשר אין למחבר יישוב על קושיה מסוימת. הביטוי נפוץ בעיקר בקושיותיו של רבי עקיבא איגר, בין היתר בספר "קושיות עצומות", וב"גליון הש"ס". יש הסבורים שסגנון כתיבתו מורה על חומרת הקושיה: כאשר הסיומת היא "וצ"ע" (וצריך עיון) – הדבר מורה על שאלה חמורה שלא נתיישבה, ואילו הסיומת "וצע"ג" (וצריך עיון גדול) מורה על תמיהה רבתי היוצאת מגדר הרגיל. כאשר הוא מוסיף סיומת כמו "וה' יאיר עיני", השאלה נחשבת כבלתי פתירה.
ספרי קושיות
במשך הדורות חיברו אחרונים רבים ספרים שעיקרם קושיות. על חלקם נכתבו ספרים המיישבים את הקושיות, או לחלופין הוהדרו ספרים אלו כאשר וסביב הגיליון נאספו תירוצים שונים שנכתבו או נאמרו על ידם בעל פה.
גליון הש"ס
אחד מחיבוריו הנודעים של רבי עקיבא איגר הוא קושיותיו שנכתבו על 'גליון הש"ס' שלו, ונכללים בכל הדפסות הש"ס השונות כחלק מצורת הדף ונקראים בשם 'גליון הש"ס'. החיבור כולל מלבד שאלות רבות על הגפ"ת, גם הערות שונות כגון סתירות בדברי התלמוד או בדברי רש"י ותוספות, וכן מראי מקומות וכדומה.
על קושיותיו של רבי עקיבא איגר חוברו ספרים שונים המכילים יישובים לקושיות:
נמל התעופה סינגפור צ'נגי
הנמל
הנמל משמש גם כבסיס של חיל האוויר הסינגפורי.
מנמל התעופה סינגפור צ'אנגי המריאה הטיסה המסחרית הראשונה של האיירבוס A380, טיסה שיעדה היה סידני, אוסטרליה.
מהנמל מפעילה סינגפור איירליינס את קו הטיסה הארוך בעולם, לניו יורק.
בנמל אולם קולנוע הפעיל 24 שעות ביממה, גן פרחים ופרפרים, מגלשת ענק, משחק וידאו על מסך גדול נגד נוסעים אחרים, אזור צפייה בספורט על מסך טלוויזיה ענקי, ואפילו בריכת שחייה וג'קוזי על הגג להנאת הנוסעים.
מסכת קידושין
מַסֶּכֶת קִדּוּשִׁין היא המסכת האחרונה בסדר נשים, במשנה ובתלמוד. עוסקת בדיני פעולת הקידושין - שלב קודם לנישואין, שבו בני הזוג עדיין לא נשואים ואסורים אחד לשני, אבל הם כבר קשורים אחד לשני וצריכים גט כדי להיפרד. על-פי התורה, הקידושין הם "קניין" של הבעל באשתו, והמילים הראשונות בהן פותחת המסכת הן: "האשה נקנית בשלוש דרכים...".
בתלמוד בבלי יש למסכת זו פ"ב דפים (כולל השער, 81 דפי תוכן).
מיקומה של המסכת בסדר נשים
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, מיקומה של המסכת בסוף סדר נשים מעורר תמיהה: הרי היה ראוי להקדים את המסכת כך שתופיע לפני מסכת כתובות (שכן הקידושין הן השלב הראשון במיסוד הנישואים) ואם לא לפני מסכת כתובות (על מנת שלא נפריד בין מסכתות יבמות לכתובות שעניינם אחד - מעשה ביאה), לכל הפחות היה עליה להופיע לפני מסכת גיטין, שכן זו דרכו של עולם - קודם נעשים הנישואים ואחר כך הגירושים. מדוע אם כך ממוקמת המסכת בסוף סדר נשים?
את תהיה זו הוא מתרץ בכך שרצה עורך המשנה ללכת על פי סדר העניינים כמו שהוא מופיע בתורה שבה מופיע מעשה הגירושים לפני מעשה הנישואים, כמו שנאמר:. ומתוך סוף הפסוק שבו נאמר: "וְהָיְתָה לְאִישׁ-אַחֵר", למדנו את מעשה הקידושין, כמו שנתבאר בתלמוד: "מקיש הויה ליציאה".
תשובה עממית נפוצה נוספת היא: להקדים תרופה (גיטין - גירושין) למכה (קידושין).
פרקי המסכת
בסך הכל יש במסכת 47 משניות.
תוכן המסכת
אגב הדיון בפרק הראשון במסכת קידושין עוסקת המסכת גם בקנין הנגדי, שהוא ביטול הקידושין, על ידיו אשה קונה את עצמה מרשות הבעל - גירושין, מיתת הבעל, יבום וחליצה. כמו כן עוסקת המסכת בקניינים ממוניים, קנייני עבד עברי ועבד כנעני, קנייני קרקעות וקנייני נכסים ניידים ("מטלטלין"). בפרק השני ישנה התמקדות בקידושי שליחות ובשאר דיני שליחות. בפרק השלישי ההתמקדות היא בסוגי קידושין. בפרק הרביעי הבירורים נוגעים לדיני יוחסין.
מפרשים
למסכת קידושין ישנה התייחסות מיוחדת בין הלומדים וכמה מפרשים (ראשונים ואחרונים) חשובים כתבו חידושי תורה ועיון על מסכת זו בפירוט רב, מה שלא עשו על מסכתות אחרות. בין המפרשים הייחודיים:
מרטין הלמן
מרטין אדוארד הלמן (באנגלית: Martin Edward Hellman; נולד ב-2 באוקטובר 1945) הוא קריפטוגרף יהודי-אמריקני בעל שם, שהתפרסם בשל המצאת הצפנת המפתח הפומבי ותרם רבות לדיון הציבורי בנושא הפרטיות בעידן המחשב. חתן פרס טיורינג לשנת 2015.
ביוגרפיה
הלמן נולד להורים יהודים בשכונה אירית קתולית ברובע הברונקס בניו יורק בשנת 1945, סיים לימודיו היסודיים בבית ספר המדעי של ברונקס, קיבל את התואר הראשון שלו באוניברסיטת ניו יורק ב-1966, את התואר השני והפרופסורה מאוניברסיטת סטנפורד (קליפורניה) בשנים 1967 ו-1969. כולם בתחום הנדסת חשמל. פרופסור הלמן כיהן כפרופסור חבר ב-MIT בשנים 1969–1971. והצטרף למרכז המחקר ווטסון של יבמ שם פגש את הורסט פיסטל, בשנים 1968–1969. ב-1971 חזר לסטנפורד בה כיהן כפרופסור מן המנין עד לשנת 1996 עת פרש מפעילות ונהיה פרופסור אמריטוס. הוא כתב מעל כששים כתבי עת טכניים שונים בתחום התמחותו.
מרטין הלמן הוא קריפטוגרף בעל שם, שהתפרסם בשל המצאת הצפנת המפתח הפומבי, יחד עם ויטפילד דיפי ורלף מרקל. הוא תרם רבות לדיון הציבורי בנושא הפרטיות בעידן המחשב, החל בדיון סביב גודל מפתח ההצפנה של DES ב-1975 ועד להצטרפות לוועדה המייעצת במועצה למחקר לאומי של ארצות הברית בשנים 1994–1996 בחקר המדיניות הלאומית בקריפטוגרפיה, שרבות מהמלצותיה ייושמו הלכה למעשה.
הלמן התעניין במשך שנים רבות בהיבטים המוסריים של ההתפתחות הטכנולוגית. יחד עם פרופסור אנטולי גרומיקו (מוסקבה) חיבר את הספר Emerging New Thinking שפורסם ב-1987 באנגלית וברוסית בתקופת המתיחות ביחסים שבין ארצות הברית לברית המועצות. כמו כן פעל לפיתוח אווירה בתוך האוניברסיטה שתאפשר לסטודנטים מרקעים שונים להביא לידי ביטוי את מיטב יכולותיהם. עבודתו הקנתה לו פרסים רבים.
כיום הוא חדל כמעט לגמרי מפעילות אקדמית וממחקר, אולם שוקד על מחקר חינוכי חדש שלו תוצאות מפתיעות, בנוגע לשיפור הישגיהם המתמטיים של סטודנטים ברמה ממוצעת בחומרים מתקדמים הנלמדים בדרך כלל ברמות גבוהות יותר. הוא מכנה תחום זה כ"מגרש משחקים מתמטי" שנועד לקדם את הרעיון שהמתמטיקה יכולה להיות מהנה ומרתקת לכולם. בשני העשורים האחרונים הלמן היה מעורב במספר מיזמי היי טק כמייסד, יועץ וכמשקיע. מתחביביו דאייה והחלקה על קרח.
אנדריי מירונוב
קורות חיים
מירונוב נולד בשנת 1941 במוסקבה לזוג שחקנים סובייטיים ידועים - אלכסנדר מנקר ומריה מירונובה. לאור האווירה האנטישמית ששררה בברית המועצות עם שוך מלחמת העולם השנייה שינו הוריו ב-1950 את שם משפתחו משם אביו היהודי "מנקר" לשם אמו, "מירונוב".
בשנת 1958 מירונוב החל לימודי משחק במכללה לתיאטרון על שם שצ'וקין במוסקבה. ב-1960 הצטלם לראשונה בקולנוע בסרט "ואם זאת אהבה?" . בשנת 1962 סיים את לימודיו והצטרף ללהקה הקבועה של תיאטרון הסטירה של מוסקבה שבה המשיך לעבוד עד יום מותו. באותה שנה הצטלם בקומדיה הרומנטית "שלוש פלוס שתיים", שזכתה להצלחה קופתית גדולה בברית המועצות.
לאורך שנות השישים, השבעים והשמונים מירונוב המשיך להצטלם בסרטים מצליחים ולשחק בתיאטרון. הצלחתו הגדולה ביותר בקולנוע הייתה בשנת 1968, בסרט הקומי יד היהלום (Бриллиантовая рука) שבו שיחק מבריח תכשיטים. הסרט הגיע לראש רשימת הסרטים הקופתיים בברית המועצות באותה שנה וב־1995 נבחר במשאל של הטלוויזיה הרוסית לסרט הרוסי הטוב בכל הזמנים.
בנוסף להופעות בתיאטרון, קולנוע וטלוויזיה, מירונוב עסק בדיבוב והשתתף בסדרת אנימציה פולארית החתול לאופולד.
בשנת 1987 מירונוב התמוטט במהלך הצגה בריגה. כעבור יומיים נקבע מותו כתוצאה מדימום תוך-גולגולתי.
בשנות התשעים ברוסיה נחנכו מספר אנדרטאות לזכרו.
בתו מריה מירונובה היא שחקנית, שהצטלמה בין היתר בסרטים הרוסיים הרפתקאות טום סוייר והקלברי פין (1981, על פי ספרו של מארק טוויין), הטייקון (אוליגרך; Олигарх, 2002), משמר הלילה (2004) והיועץ המדיני (Статский советник, על פי ספרו של בוריס אקונין).
אוסטין קיימברידג'
אוסטין קיימברידג' (באנגלית: Austin Cambridge) היא סדרה של מכוניות משפחתיות אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הבריטית Austin Motor Company בין השנים 1954 – 1973.
דגמי "אוסטין קיימברידג'" אשר יוצרו בין השנים 1954 – 1958 הוגדרו כמכוניות משפחתיות קטנות. דגמי "אוסטין קיימברידג'" אשר יוצרו בין השנים 1954 – 1969 הוגדרו כמכוניות משפחתיות גדולות.
בין השנים 1952 – 1968 Austin Motor Company הייתה בבעלות British Motor Corporation. משנת 1968 Austin Motor Company הייתה בבעלות Leyland Motors.
תחנת סוקולניקי
תחנת סוקולניקי (ברוסית: Сокольники) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו סוקולניצ'סקאיה.
תחנת סוקולניקי נפתחה ב-15 במאי 1935, כחלק מקטע ההשקה הראשון של המטרו של מוסקבה.
ב-15 במאי 1935, ביום פתיחת התחנה יצאה בפעם הראשונה רכבת עם נוסעים בתולדות המטרו של מוסקבה.
ב-1 במרץ 2023 בסמוך לתחנה נפתחה תחנה נוספת בקו הטבעת הגדול שמחוברת במעבר תת-קרקעי לתחנה הישנה.
כמו״כ באוגוסט 2023 מתוכננת פתיחה של תחנה נוספת, בקו הקוטרים המרכזיים של מוסקבה (ברוסית МЦД-3).
מנטר מערכת
מנטר מערכת (באנגלית: system monitor) הוא רכיב חומרה או תוכנה המשמש לניטור משאבי וביצועי מערכת מחשב.
מנטרי המערכת עוקבים אחר משאבי וביצועי המערכת, כדוגמת מידת השימוש וטמפרטורת המעבד, מידת השימוש בזיכרון ה-RAM, וכן מודדים את השטח הפנוי על הכוננים הקשיחים שבמערכת. הם יכולים להציג גם נתונים אודות הרשת, כדוגמת כתובת ה-IP הנוכחית, או להציג את קצב ההורדה וההעלאה מהרשת, ואת סכום סך כל הגלישה מרגע החיבור לרשת. נתונים נוספים שיכולים להיות מוצגים הם תהליכים שרצים, תאריך, שעה, Uptime, שם מחשב, שם משתמש, נתוני S.M.A.R.T. של הכונן הקשיח, מהירות מאוורר, והוולטג' המסופק על ידי ספק הכוח.
Grant Thornton International
גרנט ת'ורנטון אינטרנשיונל (באנגלית: Grant Thornton International) היא פירמת ייעוץ וראיית חשבון בינלאומית המספקת שירותי ביקורת, מס, ניהול סיכונים, ייעוץ כלכלי פיננסי וייעוץ ניהולי בתחומי אסטרטגיה, תפעול, סייבר, טכנולוגיה, ניהול ידע והון אנושי.
נכון לשנת 2023 מעסיקה החברה כ-68,000 עובדים, פועלת בכ-147 מדינות שונות ומחזור הכספים שלה עמד על כ-7.2 מיליארד דולר.
מטה החברה הראשי נמצא בעיר לונדון, אנגליה.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1924 על ידי אלכסנדר ריצ'רדסון גרנט (Alexander Richardson Grant) תחת השם אלכסנדר גרנט ושות' (Alexander Grant & Co) במטרה לספק שירותי ביקורת וראיית חשבון.
בשנת 1980, החליפה החברה את שמה לגרנט ת'ורנטון אינטרנשיונל (Grant Thornton International) וכמו כן גם את הלוגו והמיתוג שלה.
במהלך שנת 1980, מוזגה גרנט ת'ורנטון אינטרנשיונל עם חברת טורונטון בייקר (Thornton Baker).
בשנת 1986, הקימה החברה את הסניף הראשון שלה בשווייץ תחת השם וריין (Verein).
מוחמד אל-חאמד
מוחמד אל-חאמד (ערבית: محمد الحامد; 1910–1969) היה פעיל אסלאמיסטי סורי, השייח' של מסדר הנקשבנדיה בעיר חמאת וממייסדי סניף האחים המוסלמים בעיר. היה ממוריו הבולטים של ההוגה הפונדמנטליסטי סעיד חווא.
קורות חיים
נולד בשנת 1910 בעיר חמאת, באותה עת חלק מהאימפריה העות'מאנית. משפחתו הייתה דתית סופית אדוקה, אביו היה ראש מסדר הנקשבנדיה בעיר ואמו השתייכה לשושלת עולמא רבת-השפעה. בגיל שש התייתם משני הוריו, אך המשיך ללמוד בעידוד ובתמיכתו הכלכלית של אחיו בדר אל-דין, שקיבל את האחריות לפרנס את המשפחה. אל-חאמד נודע לגדולות והתמקד בלימודי דת, והחל ללמוד לימודי שריעה בחמאת. בהשפעת דודו הסלפי סעיד אל-ג'עבי עזב את אורח החיים הצופי, משום שהלה שכנע אותו שמדובר בסתירה לעקרונות האמונה המוסלמית. בשנת 1928 עבר לחלב כדי להמשיך את לימודיו ההלכתיים. במהלך לימודיו בחאלב חזר לאורח החיים הצופי, בהשפעת "המדריך הכללי" של המסדר הנקשבנדי בסוריה, השייח' אבו אל-נאסר ח'לף. אל-חאמד המשיך לקיים אורח חיים צופי במשך שארית חייו. בשנת 1935 חזר לחמאת, שם שהה במשך שלוש השנים הבאות. עם חזרתו החל להיאבק בדודו לגבי סוגיית הצופיות, מה שהביא למתיחות רבה כנגדו. דבר זה היה אחת הסיבות ליציאתו של אל-חאמד למצרים, במטרה להשלים את לימודי השריעה באוניברסיטת אל-אזהר שבקהיר, מוסד הדגל ללימודים אסלאמיים באותה העת. במצרים למד הלכה אסלאמית וקיבל הסמכה כקאדי.
בזמן לימודיו במצרים, נעשה מקורב למייסד תנועת האחים המוסלמים חסן אל-בנא ושימש לו כיועץ. אף שחלק עליו לגבי סוגיות שונות באמונה ובהלכה, אל-חאמד ראה בבנא מורה דרך והחליט להפיץ את תורתו בסוריה לכשישוב. באותה עת גם הכיר את הסורי מוסטפא אל-סבאעי, שגם הוא למד באל-אזהר, והיה לאחר מכן למייסד תנועת האחים המוסלמים בסוריה. לאחר השהות במצרים שב אל-חאמד בשנת 1942 לחמאת, והחל לשמש כפוסק. בהשראת בנא, היה ממייסדי סניף האחים המוסלמים בחמאת. בנוסף לפעילותו ההלכתית, הרבה אל-חאמד לעסוק בחינוך ובפעילות פוליטית. הוא היה מטיף באופן קבוע במסגד הסולטן, המסגד המרכזי בעיר, כנגד המנדט הצרפתי ובעד פעילות ג'יהאד לסיום הקולוניאליזם. לאחר סיום המנדט הצרפתי, הקדיש חלק נכיר מדרשותיו לגיוס לוחמים למלחמה נגד היישוב היהודי. הוא רצה להשתתף בעצמו במלחמה בפלסטין, אך נאלץ לוותר על כך בשל לחץ חכמי הדת האחים בעיר. בראשית שנות ה-50, ניסה לשכנע את תלמידיו להתגייס לצבא הסורי כדי למנוע השתלטות מוחלטת על המערכת הצבאית בידי אכראם אל-חוראני החילוני.
מעבר לדעותיו הפוליטיות, היה אל-חאמד בראש ובראשונה מחנך ומורה. עוד בראשית שנות ה-50 הרחיק את עצמו מהפעילות הפוליטית של האחים המוסלמים בעיר, והתמקד בהטפה ובחינוך. הוא היה ראש מסדר הנקשבנדיה בעיר, ושימש כמורה בבית הספר התיכון על-שם אבן רושד, הגדול בעיר. שיעורי הערב בנושא דת שהיה מעביר במסגד הסולטן זכו לפופולריות רבה בקרב בני הנוער. מקרב מעגלי לימוד אלה צמחו רבים ממנהיגי הדור הבא של התנועה האסלאמית בסוריה, המפורסם שבהם ההוגה האסלאמיסטי סעיד חווא. בשיעוריו, אל-חאמד נלחם בעיקשות כנגד החילון שהתפשט בסוריה מאז שנות ה-50, הוא הדגיש את החשיבות בלימוד מילולי של הקוראן ושאף לקדם סדר-יום של סובלנות בין האסכולות ההלכתיות השונות באסלאם. הוא היה חסיד של שיטת הדעוה, לאמור חינוך אסלאמי בדרכי שלום ובצורה נהירה לכל.
תחנת טרטיאקובסקאיה
תחנת טרטיאקובסקאיה (ברוסית: Третьяковская) היא תחנה חוצה פלטפורמות של הרכבת התחתית של מוסקבה בקו קלוז'סקו-ריז'סקאיה וקו קלינינסקאיה.
Fantasy Ride
Fantasy Ride (בעברית: נסיעה פנטזית) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית סיארה. האלבום יצא לאור ב-3 במאי 2009 על ידי חברות התקליטים ג'ייב רקורדס, סוני מיוזיק אנטרטיינמנט ולה-פייס רקורדס. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים.
תחנת טרטיאקובסקאיה
התחנה ממוקמת ברובע זאמוסקבורצ'יה, ויש לה מעבר לתחנת נובוקוזנצקאיה של קו זמוסקבורצקאיה.
תחנת טרטיאקובסקאיה נפתחה ב-3 בינואר 1971, והיא קרויה על שמה של גלריית טרטיאקוב.
יש לי חג
יש לי חג (ידוע משורת הפזמון: יש לי יום יום חג) הוא שיר שנכתב והולחן על ידי נעמי שמר עבור שלישיית הגשש החיוור.
שירה של שמר בושר לראשונה בפסטיבל הזמר והפזמון שהתקיים בשנת 1972. את השיר ביצעו הגשש החיוור בחלק האמנותי של הפסטיבל. את העיבוד לשיר הפיק יצחק גרציאני.
השיר בביצוע הגששים הגיע למקום האחד עשר במצעד השנתי בשנת 1972.
השיר נכלל בתקליטם של הגשש החיוור, "שירי נעמי שמר" משנת 1979.
לשיר קיימים ביצועים נוספים. ידועים אלו של דודו זכאי ודורית ראובני והגרובטרון.
אצבעונית (סרט)
עלילת הסרט
לפני שנים רבות בצרפת, סנונית בשם ג'אקימו עף ברחבי פריז ומספר את הסיפור של אצבעונית. אשה בודדה רצתה ילד משלה, יום אחד פיה טובה נתנה לה זרע כדי לזרוע לצמח. למחרת הפרח גדל ומסתתרת בו ילדה אשר קטנה מאצבע. האישה קראה לה "אצבעונית". אצבעונית בלתה זמן רב עם אמה ועם חיות החווה, אולם היא הייתה מודאגת שאין אף אחד בגודלה. יום אחד אמא שלה ספרה לה סיפור על פיות וכאשר שכבה לישון במיטה העשויה קליפת אגוז, אצבעונית דמיינה איך היא פוגשת את אהוב לבה. כאשר אצבעונית זמזמה לעצמה, הנסיך קורניליוס הגיע מעבר לחלון והשניים עפו יחד לטיול על הדבור והתאהבו זה בזו וכאשר נחתו בביצה ראה גרנדל הקרפד את אצבעונית והסביר לאמו הקרפדה שהוא מאוהב בה.
קורניליוס החזיר את אצבעונית הביתה והבטיח שיחזור למחרת. לאחר שעזב אצבעונית שכבה לישון במיטת קליפת האגוז ונחטפה על ידי הקרפדה. "הירו" הכלב שלה ניסה להציל את אצבעונית אך ללא הצלחה. למחרת לומד קורניליוס מ"הירו" שאצבעונית נחטפה והחליט למצוא אותה. בינתיים אצבעונית מצאה את עצמה בביצה יחד עם להקת הזמרים הספרדים שבראשם אמא קרפדה אשר רצתה שאצבעונית תנשא לגרנדל. הלהקה עזבה את אצבעונית לבד בעלה. אצבעונית קוראת לעזרה וג'אקימו נענה לה. ג'אקימו הבטיח לאצבעונית שימצא את קורניליוס ואמר לה שאם היא תקשיב ללבה היא תמצא את דרכה הביתה. בינתיים הוריו של קורניליוס שמעו שאצבעונית נחטפה והזהירו את קורניליוס שלא יעוף בחורף, אולם קורניליוס עף בכל זאת כדי למצוא את אצבעונית. כאשר אצבעונית מחפשת את ביתה היא פגשה את מר ביטל החיפושית, כשמר ביטל שמע את שירתה הוא התאהב בה והביא אותה למועדון החיפושיות. במועדון צחקו על יופייה וכינו אותה "מכוערת" בעקבות כך אצבעונית נעלבה ובכתה, כאשר נמצאה בביתה של גברת עכברה, היא שמעה מהעכברה שכשאר קורניליוס ניסה לחפשה הוא קפא מקור, דבר אשר גרם לאצבעונית לבכות, בינתיים גרנדל שמע ממר ביטל שאצבעונית עומדת להתחתן עם נסיך הפיות ותלש את כנפיו של ביטל מתוך כעס. כשאצבעונית וגברת עכברה בקרו את מר חולד, אצבעונית שרה להם שיר עצוב וחולד התלהב מקולה ורצה להינשא לה.
הכנסות וביקורות
הסרט נכשל בקופות ובנוסף קיבל ביקורות גרועות מהמבקרים.
טוני ריי
טוני ריי (באנגלית: Tony Ray; נולד ב-19 באפריל 1949 בקינגסטון, ג'מייקה) הוא מוזיקאי ג'מייקני-ישראלי, מחלוצי מוזיקת הרגאיי בישראל.
בשנת 1963 עבר ריי עם משפחתו מג'מייקה לבריסטול, אנגליה, שם החל להיות מעורב בתחום המוזיקה. הוא שימש כזמר מוביל ונגן גיטרה בס בלהקת "האורבים" (The Lurks), עמה ערך בשנת 1968 סיבוב הופעות באירופה ובמזרח התיכון. לאחר ביקור בישראל עם להקתו, שנקראה אז להקת "הקוקטיילים" (The Cocktails), החליט ריי בשנת 1970 להגר לישראל ולהשתקע בה. בשנת 1981 הוציא את האלבום "בא לי רגאיי" ("I Feel Like Reggae"), שהיה אלבום הרגאיי הראשון באורך מלא שהופק בישראל, והכיל שירים הן בעברית והן באנגלית. בשנים 1981 - 2015 הוציא ריי 8 אלבומים, שכללו מספר להיטים: "שמנמנה" ("בום בום"), "שוק הכרמל", "ילד אתיופי" וכן גרסאות כיסוי לשירים "זר של נרקיסים" (יורם טהרלב / אפי נצר) ו"ככה את רצית אותי" (יהונתן גפן / אריאל זילבר). ב-2018 הוציא את אלבומו התשיעי "אוהב להיות שחור" הכולל קאבר לשירו של אריק איינשטיין "אני ואתה".
ריי התפרסם בתפקידו המוזיקלי בסרט "אלכס חולה אהבה" בשנת 1986 ובמספר הופעות מוזיקליות בתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!".
בשנת 1991 הקים ריי בתל אביב את מועדון הרגאיי "ג'מייקה", שהוקדש למוזיקת רגאיי ולמוזיקה שחורה. בשנת 1998 נסגר המועדון, וריי הקים את מועדון ה"ראסטה". ריי מקיים הופעות רגאיי במועדון זה ובמועדונים אחרים יחד עם להקת עמג'ה. בשנת 1999 השתתף ריי בתפקיד אורח בסדרה שמש.
מנהל תוכניות
מנהל תוכניות היא המעטפת של מערכות הפעלה ישנות של חלונות. המעטפת מופיעה בגרסת 16 ביט שבסדרת חלונות 3.x, ובגרסת 32 ביט שבחלונות NT 3.1 ו-3.51. היא החליפה את MS-DOS Executive שהיה מנהל הקבצים כמעטפת ברירת המחדל של חלונות.
המעטפת הייתה ממשק משתמש גרפי מונחה-משימות, שהורכב מסמלילים (קיצורי דרך אל תוכניות) שהיו בקבוצות על פי נושא. למנהל התוכניות היו מגבלות משמעותיות; לא ניתן היה לפתוח יותר מ-40 קבוצות של תוכניות, וכל קבוצה לא יכלה להכיל יותר מ-50 סמלילים.
טליה ישראלי
ממוזער
טליה ישראלי (נולדה ב-1 באוקטובר 1976) היא ציירת ישראלית. הציגה למעלה מעשר תערוכות יחיד והשתתפה בלמעלה מ-50 תערוכות קבוצתיות בישראל ומחוצה לה. עבודותיה נמצאות באוספים ציבורים ופרטיים רבים בישראל, ארצות הברית, קנדה, צרפת ואנגליה.
ביוגרפיה
בשנת 1998 החלה את לימודי התואר הראשון באמנות באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל. במסגרת לימודיה השתתפה ישראלי בתוכנית חילופי סטודנטים עם בית הספר לאמנות שבגלאזגו, סקוטלנד, וב-2002 סיימה בהצטיינות את התואר. בין השנים 2003–2005, למדה ועבדה בלונדון, אנגליה, שם השלימה לימודי תואר שני בבית הספר לאמנות גולדסמית' (Goldsmiths). בשנים אלו הציגה בלונדון בתערוכות שונות בגלריות מקומיות ועבדה בין השאר עם האוצר והגלריסט קארל קוסטיאל וד״ר אנדרו רנטון. עם חזרתה לארץ בשנת 2005 החלה לעבוד עם הגלריסט אלון שגב והציגה בגלריה אלון שגב בתל אביב מספר תערוכות קבוצתיות ותערוכות יחיד.
ישראלי הציגה תערוכות יחיד בארץ ומחוץ לה, בחללי אמנות שונים, ביניהם במוזיאון אשדוד לאמנות, במוזיאון ראלי בקיסריה, בבית האמנים בירושלים, ובגלריות רבות, כגון גלריה מאיה, גלריה קרן טיילור בפריז, והגלריה לאמנות בקיבוץ בארי. היא הציגה בתערוכות קבוצתיות רבות בין השאר במוזיאון חיפה לאמנות, גלריה ברבור, מוזיאון בר דוד, סדנאות האמנים תל אביב, בית הנסן, ובגלריות בלונדון, מילאנו, מוסקבה ועוד.
ישראלי אצרה מספר תערוכות ציור ביניהן התערוכות הקבוצתיות ״מנועי חיפוש״, בגלריה דולינגר (2009), ו״פלנטי״ בגלריה מנשר (2012), ו"שחר סמיך", תערוכת זוגית לבוגרות השלוחה החרדית בגלריה של המחלקה לאמנות בצלאל (2020).
יצירתה
ציוריה של טליה ישראלי מתארים נוף, מקום, ולרוב נעדרי דמויות. בציוריה המוקדמים ציירה ישראלי מבני תעשייה, מפעלי תרופות ואתרי בנייה. במתודת הפעולה שלה היא בוחרת מקום, משוטטת בו ומציירת סדרה המגיבה אליו. בשנת 2009 שיטת העבודה שלה השתנתה והתמקדה בסביבת הסטודיו שלה.
במסעות השיטוט שלה ישראלי כמו דוגמת את המרחב העירוני במצלמתה, והדימויים הצילומיים משמשים בסיס לציור הנע בין מופשט לפיגורטיבי, במראה כמו-מפוקסל שחושף את אמצעי הדגימה הדיגיטליים. הציור שלה תופס את המתח והרווח שבין הצילום שצילמה לזיכרון שלה מהמקום. הציור הוא שכבות של זיכרון ותודעה. בעוד שצילום מנציח מצב סטטי, הציור הנטורליסטי של ישראלי חושף את הלא מודע של העיר, את המודחק והזניח. זהו נטורליזם עכשווי המחליף את היציאה אל הטבע בשיטוט במרחב העירוני, והיישום הציורי שלו כבר מכיל בתוכו היבטים של אקספרסיוניזם והפשטה.
בשנים 1999 – 2017 ציירה ישראלי בעיקר בצבעי שמן על בד, נייר ועץ. בשנת 2017 חזרה לצבעי הספריי בהם השתמשה בזמן לימודיה. בשונה מעדינותם של מכחולי צבעי השמן, הספריי מותז בצורה גסה יותר, כתמי וקשה לשליטה. זוהי טכניקה שונה בתכלית מעבודה עם מכחול שלא מאפשרת תיקון או חזרה לאחור. נטייתה הטבעית לצייר בממדים גדולים, עניינה בביטול המרחק שבין הציור ל"עולם" ובפעולה הפרפורמטיבית של הציור הובילו אותה לבחירת קירות כמצע לציור. עבודות קיר שלה הוצגו בגלריה קו 16 וגלריה מאיה בתל אביב, גלריה סקלר במודיעין, בבית הנסן ובגלריה ברבור בירושלים. רוב העבודות הללו נמחקו פרט לציורי הקיר שציירה ברחוב המרד בתל אביב ובגלריה קו 16 בעיר, אשר עדיין נמצאים במקום.
בציורי השמן של ישראלי ניתן לראות איכות קולאז'ית בעלת שבריריות מתפרקת, בעקבות השימוש בשבלונות ומסקינטייפ, שימוש שהלך ותפס תאוצה עם חזרתה לשימוש בצבעי ספריי. לציוריה אסתטיקה קומיקסית, בעלת צבעוניות רוויה ומפתה, לעיתים גרפית. אסתטיקה זו שניכרת בציוריה, ובעיקר באלו מתקופתה באנגליה, הלכה ופחתה עם חזרתה לארץ, התכווצה למשפחות צבעים, וכמו דהתה עם השנים ועם עיסוקה בסביבה המקומית ובמציאות הארצישראלית, עד שהפכה מונוכרומטית בתערוכה "אחד ההרים" (2020).
ביו-פאאור
הצייר יצחק ליבנה תיאר את ציוריה ומאפייני יצירתה:
עיר אחרונה
משנת 2008 התמקדה ישראלי בהתבוננות וציור סביבת המחיה שלה בעיר תל אביב. ציוריה מהשנים 2008 – 2009 מציגים פרברי שינה, משובצים במבנים ובתים, הטובלים בגינות ירק פסטורליות. הנופים הופכים מופשטים, גנריים, ונדמים לעיתים כמרחבים פלסטיים בדויים, קולנועיים במובנם הסכמטי, התפאורתי. השימוש, שעושה הציירת, במפות ובדימויים עיליים ממנוע החיפוש של Google Earth, ממחיש את עינו של 'האח הגדול', המפקחת וממשטרת את המרחב הציבורי.
לתערוכה ״עיר אחרונה״ (2011) שהוצגה בגלריה טבי לאמנות בתל אביב, יצרה ישראלי מעין יומן עירוני של עשרות ציורים המצוירים על גבי מצעיי רחוב שונים, מפלטות עץ ועד יריעות ברזנט. אוצרת התערוכה דנה גילרמן טענה כי הציור של ישראלי חושף מבט נשי, שמבטא את הרגשת הבהלה והקלסטרופוביה נוכח העיר החשוכה. דרך ההתבוננות של ישראלי לעולם תנציח עמדה זרה ואחרת מזו ההגמונית: נקודת מבט ייחודית של אישה במרחב הציבורי הכאוטי. בקטלוג התערוכה כתב ד״ר בן ברוך בליך:
דור שלוש / נווה שאנן
משנת 2012 עברה ישראלי לצייר את מראותיה של דרום תל אביב על בדים גדולי ממדים ולא מתוחים. את סדרת ציורים אלו הציגה בשתי תערוכות יחיד שונות: ״דור שלוש״ (2014), בגלריית פיינברג פרוג'קט באוצרות ים המאירי, ו״נווה שאנן״ (2015), בגלריה של קיבוץ גבעת חיים איחוד, באוצרות רותי אמיתי-חינסקי. אמיתי-חינסקי כתבה בטקסט התערוכה:
מולדת 1ב
בשנת 2016 הציגה ישראלי במוזיאון אשדוד לאמנות את התערוכה ״מולדת 1ב״. שם התערוכה הוא כתובת הסטודיו שלה בדרום תל אביב באותה תקופה. בתערוכה הוצגה סדרת ציורי תל אביב בשלמותה, יחד עם ציורים חדשים שהשלימו את המהלך. בשונה מציוריה הקודמים, הציורים בתערוכה זו לא צוירו בלילה. בקטלוג התערוכה כתבה האוצרת טלי בן-נון:
ללילה יש אלף עיניים
בשנת 2018 הציגה ישראלי את התערוכה ״ללילה יש אלף עיניים״ במוזיאון ראלי בקיסריה. בתערוכה הוצגה סדרת ציורי שמן על בד בגדלים שונים, בהם ציירה את נופי הסטודיו שלה ממשכן האמנים של הרצליה בו עבדה לאחר שעזבה את תל אביב. בסדרה זו חוזרת ישראלי אל ציורי הלילה ואף באופן מובהק ואפל יותר, כפי שכתב אוצר התערוכה רון ברטוש:
אחד ההרים
בתערוכה "אחד ההרים" (2020) שהוצגה בבית האמנים בירושלים חוזרת ישראלי אחרי עשרים שנה לעיר ילדותה ירושלים. חזרה זו אינה חזרה פיזית של שיטוט בעיר, ישראלי חוזרת לירושלים דרך נופי הרנסאנס המוקדם של פיירו דלה פרנצ'סקה, פרה אנג'ליקו, אנדראה מנטניה, ואחרים. הציור הרנסאנסי דמה לירושלים שהיא מכירה, ודרך נופים אלו היא הצליחה לחזור לעיר. בטקסט התערוכה כתבה האוצרת יעל כץ בן שלום: יאיר גרבוז כתב על התערוכה:"פרספקטיבה טרם הומצאה בזמן ובמקום אליו חזרה הציירת, אך התיאטרון היה קיים כבר זמן רב והצד התיאטרלי של הציור העתיק הזה הקל עליה לממש שוב את הרגלה מימים ימימה ולוותר על האנשים ועל בעלי החיים ועל המעשים והאנקדוטות ועל המיתולוגיות ולהסתפק ב״תפאורה״: בנוף, בהרים, בצוקים, בצללים, בארכיטקטורות ובטקסטורות הספוגות מגע אנושי אנונימי או היעדרות אנושית מצמיתה. אפשר לומר אפילו יותר מזה – ישראלי מוותרת על הזיכרון הפרטי שלה אודות שאלת מהותה של ירושלים לטובת זיכרונם הדומם של ההרים וזיכרונן האילם של הטירות וכוח האגירה של הדוממים. אצבעותיה מדפדפות בזמן אחר, בידיעה בטוחה שמכחולה ועפרונותיה יביאוה אל ההווה – על אף שהמכחול עצמו הוא למעשה צבע ספריי תעשייתי – אבל בשום אופן לא אל ההווה שמייצגת ירושלים התעמולתית והאקטואלית."
הארץ הזאת שפקעה מן השמים
בתערוכה "הארץ הזאת שפקעה מן השמים" (2022) שהוצגה בגלריה מאיה, תל אביב ישראלי ציירה נופים מתוך ספרים ישנים של ידיעת הארץ שנזרקו אל הרחוב. ישראלי אספה מהרחוב את הספרים ואיתם גם את מצעי העץ, עליהם היא משחזרת את התצלומים באופן שמתייחס גם להופעתם המודפסת. התערוכה הורכבה מציורים בספריי ועיפרון על עץ לצד ציורים שצוירו ישירות על קירות הגלריה. בעבודות שהוצגו בתערוכה, ממשיכה ישראלי לפתח את השפה הציורית הייחודית לה בטכניקות של ציורי קיר גדולים ומופשטים שיצרה בשנים האחרונות, יחד עם ציורים פיגורטיביים, מלאי פרטים, המזוהים עם עבודתה מתחילת דרכה ועד היום. בהמשך לעיסוקה לאורך השנים, ישראלי מתבנוננת בתערוכה זו ומגיבה לנוף המקומי. הנופים בתערוכה מתייחסים לצילומים מתוך סדרת ספרי ידיעת הארץ משנות ה-50 ועד לשנות ה-70. ספרי ״כל מקום ואתר״ תפקדו כלקסיקון לאתרים היסטוריים, ארכיאולוגיים ושמורות טבע בארץ ישראל. אלו, שהיו חלק מכל בית ישראלי במשך שנים, בעת האחרונה, באופן קטגורי, מושלכים אל הרחוב. היא מטמיעה וכורכת את המעשה הציורי בדימויים המצולמים וחושפת מנגנוני התבוננות והלכי רוח מנטליים ותרבותיים. מה שנזרק מחוסר רלוונטיות הפך עבור האמנית דחוף ודרש תגובה אשר נושאת עימה שכבות חדשות של נקודות מבט ופרשנות. טקסט מלווה לתערוכה כתב הסופר עודד וולקשטיין.
קישורים חיצוניים
עבודותיה של טליה ישראלי באתר ארכיון בצלאל
לם לאי יונג
לם לאי יונג (בסינית: 蓝丽蓉; נולדה ב-12 בפברואר 1936) היא פרופסור אמריטה למתמטיקה מסינגפור.
ביוגרפיה
לם לאי יונג, ילידת סינגפור, למדה באוניברסיטת סינגפור. בשנת 1957 היא המשיכה את לימודיה באוניברסיטת קיימברידג' ובשנת 1966 סיימה את העבודה לתואר שלישי בסינגפור. החל מאותה שנה היא התחילה ללמד באוניברסיטת סינגפור ובשנת 1988 קודמה לדרגת פרופסור. היא פרשה לגמלאות בשנת 1996 לאחר 35 שנות עבודה.
לם לאי יונג ידועה בעיקר בפרסומים שלה בתחום ההיסטוריה של המתמטיקה. בשנים 1974–1990 היא הייתה בין העורכים של Historia Mathematica. בשנת 2001 הוענק לה "פרס קנת' מאי" (ביחד עם אוביראטן ד'אמברוזיו).
אחינו יעקב
האח יעקב (במקור הצרפתי: Frère Jacques; בעברית מוכר בשם אחינו יעקב או אחינו הנהג) הוא שיר ילדים שמקורו צרפתי.
השיר מספר על נזיר בשם יעקב, אשר ישן עד מאוחר, ונקרא להתעורר במהירות לתפילת הבוקר על ידי פעמוני הבוקר של הכנסייה.
השיר מושר לעיתים כקאנון.
בפתיחת הפרק השלישי של הסימפוניה הראשונה של מאהלר מופיע סולן קונטרבס, המבצע וריאציה על הנושא של אחינו יעקב ("Frère Jacques"). סולו זה מייחד את הסימפוניה כאחת הבודדות העושה שימוש בקונטרבס באופן כזה. הגרסה של מאהלר לשיר, המכונה בפיו Bruder Martin, עושה שימוש בסולם מינור במקום מז'ור, תמורה המשווה לשיר אופי של מארש אבל. שינוי האופי לסולם מינור איננו המצאה של מאהלר, כפי שנהוג לחשוב, אלא הדרך שבה הושר קטע זה במאה ה-19 וראשית המאה ה-20 באוסטריה.
רביעיית הזמר הצרפתית, "פרר ז'אק" (Les Frères Jacques), שפעלה משנות ה-40 ועד שנות ה-80, נקראה בשם השיר.
מילות השיר
בצרפתית:
Frère Jacques, frère Jacques, ''Dormez-vous ? Dormez-vous ?'' ''Sonnez les matines! Sonnez les matines!'' ''Ding, dang, dong. Ding, dang, dong.''
בתרגום חופשי לעברית:
מקובל לפרש את המונח אח (Frère) במילות השיר לתואר המקובל לנזירים נוצריים בצרפתית ובעברית כאחד.
גרסה עברית (כולן על פי הלחן המקורי)
אחינו יעקב - תרגום של דוד יודילוביץ' אָחִינוּ יַעֲקֹב אַל תִּישַׁן הַפַּעֲמוֹן מְצַלְצֵל דִּין דָּן דּוֹן!
אחינו יעקב - גרסת תרגום מהעלייה הראשונה אַחַי קוּמוּ נָא אַל תָּנוּמוּ נָא הַפַּעֲמוֹן מְצַלְצֵל הַפַּעֲמוֹן מְצַלְצֵל דִּין דָּן דּוֹן
אחינו יעקב - נוסח מכבי-לידרבוך
אַחַי קוּמוּ נָא אַל תָּנוּמוּ נָא הַשָּׁעָה כְּבָר אַרְבָּע כְּבָר צִלְצֵל הַשָּׁעוֹן כְּבָר צִלְצֵל הַשָּׁעוֹן בָּם בָּם בּוֹם
אחינו הנהג (מילים: לא ידוע) אחינו הנהג, אחינו הנהג ''סע מהר! סע מהר!'' אם תיסע מהר, יתפוס אותך שוטר ''סע לאט! סע לאט!''
אחינו הנהג, אחינו הנהג ''סע לאט! סע לאט!'' אם תיסע לאט, נעשה ממך סלט ''סע מהר! סע מהר!''
עוד גרסה לאחינו הנהג (מילים: לא ידוע) אחינו הנהג, אחינו הנהג ''סע מהר! סע מהר!'' לא רוצים הביתה, רוצים לנסוע הייטה סע מהר, סע מהר! זאת גרסת טיולי בית הספר בשנות ה-50' של המאה ה-20
מוך טבורי
מוך טבורי הוא הצטברות של סיבי טקסטיל רכים (מוך) בטבור. מקור הסיבים בביגוד, והם נאספים בעקבות חיכוך של הבגדים עם שיער הגוף בטבור. הסיבים נדחקים לטבור עם כיוון צמיחת השיער.
מחקר
בשנת 2001, ביצע דוקטור קארל קרוסזלניקי מאוניברסיטת סידני מחקר מפוקפק בנושא. במהלך המחקר בוצע סקר מקיף לאורך זמן על מנת לקבוע את מקורו של המוך. ממצאי המחקר המרכזיים היו כדלהלן:
קרוסזלניקי שיער ששיער נע לאורך מסלול המוגדר כעקומות אינטגרליות של השדה הווקטורי הנתון על ידי כיוון הצמיחה של השערה, אשר חייב להסתיים בנקודת מגוז לפי משפט הכדור השעיר. השערה אחרת היא ששפשוף שערות טבור בבגדים תורם להצטברות של חשמל סטטי, וכתוצאה מכך לאיסוף של סיבי לבוש ובמידה פחותה, תאי עור מתים.
על ממצאיו אלה הוענק לדוקטור קרוסזלניקי את הפרס ההומוריסטי פרס איג נובל על מחקר בין-תחומי לשנת 2002.
ד"ר גאורג שטיינהאוזר מהאוניברסיטה הטכנולוגית של וינה העלה כי בגדים חדשים יוצרים יותר מוך מבגדים ישנים, וכי שיער בבטן הוא תנאי מרכזי להצטברות המוך בטבור. הוא גם מצא שסיבי הבד אספו לכלוך בעת שהותם בטבור, והסיק שייתכן שהמוך מסייע בניקויו.
במספר אתרי אינטרנט דווח שגרהאם בארקר מפרת' שבאוסטרליה המערבית, מחזיק בשיא גינס לאיסוף מוך טבורי, אך שיא זה לא דווח בספר השיאים של גינס עצמו. עוד דווח באותם אתרים שבארקר אסף את המוך כמעט מדי יום במשך יותר מ20 שנה החל מה-17 בינואר 1984. בממוצע הוא אסף 3.03 מיליגרם של מוך מדי יום. בניגוד למחקרו של ד"ר קרוסזלניקי, רוב המוך שאסף היה בגוון אדמדם וזאת אף-על-פי שהוא לובש בגדים אדומים לעיתים נדירות בלבד.
Bring Me the Horizon
Bring Me the Horizon (לעיתים קרובות נכתבת בקיצור BMTH) היא להקת מטאלקור בריטית שהוקמה בשפילד בשנת 2004. הקבוצה מורכבת מהסולן הראשי אוליבר סייקס, הגיטריסט לי מליה, הבסיסט מאט קין, המתופף מאט ניקולס והקלידן ג'ורדן פיש. הם חתומים ב-RCA Records ברחבי העולם וב-Columbia Records באופן בלעדי בארצות הברית.
הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה Count Your Blessings בשנת 2006. עם יציאתו, צליל האלבום קוטב את המאזינים, וזכה לבוז ביקורתי. הלהקה החלה להתנתק מהסאונד השנוי במחלוקת שלה עם Suicide Season (2008), שהיווה נקודת מפנה יצירתית, ביקורתית ומסחרית עבור הלהקה. Bring Me the Horizon הוציאו את אלבומם השלישי, There Is a Hell Believe Me I've Seen It. בשנת 2010, הוביל אותם לתהילה בינלאומית גדולה יותר, תוך שילוב השפעות ממוזיקה קלאסית, אלקטרוניקה ופופ. הופעת הבכורה שלהם בלייבל הגדול, Sempiternal (2013) השיגה תעודת זהב באוסטרליה (35,000) וכסף בבריטניה (60,000). That's the Spirit (2015) הופיע לראשונה במקום השני במצעד האלבומים הבריטי ובמצעד הבילבורד האמריקאי 200. אלבום האולפן השישי שלהם Amo (2019) הפך לראש המצעד הראשון שלהם בבריטניה. בנוסף לששת אלבומי האולפן הללו, הם הוציאו גם שני השמעות מורחבות ושני אלבומי הופעה. הלהקה הוציאה גם שני מהדורות מסחריות, Music to Listen To... (2019) ו-Post Human: Survival Horror (2020). הם קיבלו ארבעה קרנג! פרסים, כולל שניים ללהקה הבריטית הטובה ביותר ואחד ללהקה החיה הטובה ביותר, והיו מועמדים לשני פרסי גראמי. הלהקה מכרה למעלה מ-4 מיליון תקליטים ברחבי העולם.
גיבוש והוצאה מוקדמת (2002–2006)
חברי המייסדים של Bring Me the Horizon הגיעו מרקעים מוזיקליים מגוונים בתחום המטאל והרוק. למאט ניקולס ולאוליבר סייקס היה עניין משותף במטאלקור אמריקאי כמו נורמה ג'ין ו-Skycamefalling, והם נהגו להשתתף במופעי פאנק הארדקור מקומיים. מאוחר יותר הם פגשו את לי מליה, שדיברה איתם על להקות ת'ראש מטאל ולהקות דת' מטאל מלודיות כמו מטאליקה ואט דה גייטס; מאליה גם הייתה חלק מלהקת מחווה של מטאליקה לפני שפגשה את הזוג. Bring Me the Horizon הוקמה רשמית במרץ 2004, כשהחברים היו בני 15 עד 17. קרטיס וורד, שהתגורר גם הוא באזור רות'רהאם, הצטרף לסייקס, מליה וניקולס בתופים. הבסיסט מאט קין, שהיה בלהקות מקומיות אחרות, השלים את ההרכב. שמם מנוסח משורת דיאלוג שדיבר קפטן ג'ק ספארו בסרט שודדי הקאריביים: קללת הפנינה השחורה מ-2003, שם קפטן ג'ק דרור אומר: "עכשיו, תביא לי את האופק הזה."
בחודשים שלאחר היווצרותם, Bring Me the Horizon יצרו אלבום דמו בשם Bedroom Sessions. לאחר מכן הם הוציאו את ה-EP הראשון שלהם, This Is What the Edge of Your Seat Was Made For, בספטמבר 2004 באמצעות הלייבל הבריטי Thirty Days of Night Records. Bring Me the Horizon היו החתימה הראשונה של הלייבל. הוא הוקלט באולפני Pristine בנוטינגהאם במהלך שני סופי שבוע, עם תופים וגיטרה בס הונחו במהלך סוף השבוע הראשון, וגיטרות ושירה הושלמו שבוע לאחר מכן.
הלייבל הבריטי Visible Noise הבחין בלהקה לאחר יציאת ה-EP שלהם, והחתים אותם על חוזה של ארבעה אלבומים, בנוסף להוצאה מחדש של ה-EP בינואר 2005. ההוצאה המחודשת זכתה ללהקה תשומת לב משמעותית, ובסופו של דבר הגיעה לשיא ב-No. 41 במצעד האלבומים בבריטניה. הלהקה זכתה מאוחר יותר בתואר העולה הבריטי הטוב ביותר ב-Kerrang ב-2006! טקס הענקת פרסים.
סיבוב ההופעות הראשון של הלהקה היה תמיכה ב-The Red Chord ברחבי הממלכה המאוחדת. כמו בסיבובי הופעות מוקדמים אחרים, הם הצליחו להשיג את המשבצת הזו על ידי הטעיית מקדמי מקומות. אמם של קין ואוליבר, קרול סייקס, היו המנהלים בפועל של הלהקה בתקופה זו, תפקיד שהם המשיכו למלא עד 2008. לתמיכה ב-The Red Chord, קין שלח אימייל לאמרגנים והעמיד פנים שהם פותחים בכל התאריכים, כאשר הם היו אמורים לנגן רק בהופעה המקומית שלהם. זה הוביל אותם להזמנה לכל הסיור. במקרה אחר, סייקס יצר חשבון דואר אלקטרוני על שמו של סולן ג'וני טרואנט אוליבר מיטשל, שבו השתמש כדי ליצור קשר עם אמרגן בבקשה להביא לי את האופק לסיבוב ההופעות שלהם. צריכת אלכוהול הזינה את ההופעות החיות שלהם בהיסטוריה המוקדמת שלהם כשהלהקה הייתה כל כך שיכורה שהקיאה על הבמה וגרמה נזק לציוד שלה
Count Your Blessings (2006–2007)
הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה Count Your Blessings באוקטובר 2006 בבריטניה ובאוגוסט 2007 בארצות הברית. הם שכרו בית בארץ כדי לכתוב שירים, אבל הדעתם נעשתה בקלות. לאחר מכן הם הקליטו את האלבום בעיר בירמינגהם, תהליך שהיה ידוע לשמצה בשל השתייה המוגזמת והמסוכנת שלהם. בתקופה זו המתופף ניקולס סיכם זאת באומרו "היינו בחוץ כל לילה, רק בהיותנו ילדים רגילים בני 18". המבקרים עסקו באלבום והוסיפו לתגובות המקוטבות העזות שהלהקה כבר ראתה מהציבור.
הם תמכו ב-Count Your Blessings בכך שהם יצאו למסע כותרות ארוך בבריטניה בנובמבר, ומיד לאחר מכן הצטרפו ל-Lostprophets ו-The Blackout למסע הופעות בבריטניה עד סוף נובמבר ודצמבר 2006.
בינואר 2007, Bring Me the Horizon הצליחו להפנות את הכוונת אל מעבר לבריטניה, כשהם החליפו את Bury Your Dead בסיבוב ההופעות האירופי של Killswitch Engage. המשבצת הפכה להיות זמינה לאחר ש-Bury Your Dead נאלץ לפרוש עקב עזיבתו את הלהקה של הסולן שלהם, מאט ברוסו. הנוכחות של Bring Me the Horizon בסיבוב ההופעות התקבלה בצורה גרועה על ידי מעריצי Killswitch Engage, כאשר משתתפי הקונצרטים זורקים באופן קבוע בקבוקים על הלהקה עוד לפני שהם התחילו לנגן את הסט שלהם
Suicide Season ועזיבתו של וורד (2008–2009)
Bring Me the Horizon הקליטו את אלבום האולפן השני שלהם, Suicide Season, בשוודיה עם המפיק פרדריק נורדסטרום. הוא לא התרשם מהאלבום הראשון שלהם ובהתחלה נעדר מההקלטות אלא אם כן היה צריך להיות שם. מאוחר יותר שמע נורדסטרום את הסאונד החדש שהם התנסו בו במהלך סשן הקלטות והתערב מאוד בתקליט. הוא קודם באופן ויראלי בשבועות שלפני יציאתו לאור עם שורת הקידום "ספטמבר הוא עונת ההתאבדות". כדי לקדם את עונת ההתאבדות, הלהקה יצאה למסע הכותרות הראשון שלה בארצות הברית, כמו גם הופיעה בסיבוב ההופעות Warped ב-2008. במאי 2008, Bring Me the Horizon הייתה הלהקה התומכת העיקרית בסיבוב ההופעות האוסטרלי של I Killed the Prom Queen עם The Ghost Inside ו-The Red Shore.
Suicide Season שוחררה ב-18 בספטמבר 2008 בארצות הברית ב-Epitaph וב-29 בספטמבר באירופה באמצעות Visible Noise. בשנת 2009, Bring Me the Horizon השתתף ב-2009 Kerrang! סיור לצד Black Tide, Dir En Grey, In Case of Fire ופינוק עצמי חסר מוח. הם גם הצטרפו ביום חמישי, Cancer Bats, Four Year Strong ו-Pierce the Veil על השלב בצפון אמריקה של סיבוב ההופעות Taste of Chaos 2009 מפברואר עד אפריל לאחר שמארגן הסיור קווין לימן הציע להם את המשבצת. הלהקה היססה בתחילה להצטרף לסיבוב ההופעות הזה, אך השתכנעה לאחר שלימן הציע להם אוטובוס ו-500 דולר של דלק לסיבוב ההופעות.
במהלך סיבוב ההופעות של Taste of Chaos במרץ אותה שנה, הגיטריסט קרטיס וורד עזב את הלהקה. יחסיו עם הלהקה הידרדרו מכיוון שהופעות הבמה שלו היו גרועות. הוא התעלל בקהל במהלך סיבוב ההופעות של Taste of Chaos, ותרם מעט לכתיבת עונת ההתאבדות. סיבה נוספת לעזיבתו הייתה החמרה בטינטון באוזן המתפקדת האחת שלו. וורד נולד חירש באוזן אחת והודה שנגינה בלהקה החמיר את הצלצולים באוזן השנייה שלו עד כדי כך שהוא לא הצליח לישון בלילה. וורד הציע לבצע את שאר תאריכי סיבוב ההופעות, מה שהלהקה דחתה ובמקום זאת ביקשה מטכנאי הגיטרה שלהם, דין רובוטהם, להחליף אותו בשאר ההופעות. לי מאליה ציינה שהעזיבה של וורד עזרה לשפר את מצב הרוח של כולם מכיוון שהוא היה מאוד שלילי. תוך שבוע מסיום סיבוב ההופעות, סייקס החל לדבר עם ג'ונה וינהופן, בזמנו הגיטריסט של Bleeding Through. הלהקה הכירה אותו מעבודתו עם להקתו לשעבר I Killed the Prom Queen, והוא התבקש להצטרף אליהם. מאז עבד וורד בתוכנית הטלוויזיה Top Gear, ומדי פעם הופיע על הבמה עם Bring Me The Horizon, כשהוא מנגן את "Pray For Plagues", בעיקר בוומבלי ארנה בשנת 2015. בשנת 2016, פורסם כי וורד הצטרפה ללהקה סופר את הימים.
בנובמבר 2009, Bring Me the Horizon הוציא גרסת רמיקס ל-Suicide Season, שכותרתה Suicide Season: Cut Up! מוזיקאים ומפיקים המופיעים באלבום כוללים: בן ויינמן, Skrillex, L'Amour La Morgue, Utah Saints ושון Crahan. מבחינה מוזיקלית, האלבום משלב ז'אנרים רבים ביניהם: אלקטרוניקה, דראם אנד בס, היפ הופ ודאבסטפ. סגנון הדאבסטפ של התקליט זכה להכרה ברצועות של Tek-One ו-Skrillex, בעוד שמרכיבי ההיפ-הופ נמצאים ברמיקס של טראוויס מקוי ל-"Chelsea Smile"
There Is a Hell Believe Me I've Seen It. There Is a Heaven Let's Keep It a Secret.
האלבום השלישי של הלהקה, וראשון עם גיטריסט הקצב החדש Jona Weinhofen, שכותרתו There Is a Hell Believe Me I've Seen It. There Is a Heaven Let's Keep It a Secret., שוחרר ב-4 באוקטובר 2010 והופיע לראשונה במקום ה-17 במצעד הבילבורד 200 בארצות הברית, במקום ה-13 במצעד האלבומים הבריטי, ובמקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי, בריטניה מצעד הרוק ומצעדי האינדי הבריטי. למרות שהגיע למקום הראשון באוסטרליה, מכירות האלבום היו הנמוכות ביותר עבור אלבום מספר 1 בהיסטוריה של מצעדי תעשיית ההקלטות האוסטרלית (ARIA).
מאט ניקולס מתאר את הנושאים הליריים של There Is a Hell... כ"השלכות של כל מה ששרנו עליו בתקליטור האחרון שלנו [עונת ההתאבדות]," וקורא למוזיקה ולטקסטים הרבה יותר מצבי רוח ואפלים. מהאלבום יצאו חמישה סינגלים, ביניהם: "It Never Ends", "Anthem", "Blessed with a Curse", "Visions" ו-"Alligator Blood", עם קליפים שהופקו לכל אחד מהשירים. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות כותרות במקומות אינטימיים ברחבי הממלכה המאוחדת בתמיכת Cancer Bats ו-Tek-One. בדצמבר 2010, Bring Me the Horizon הצטרפה ל-Bullet for My Valentine בתור להקת התמיכה הראשית, לצד Atreyu, למסע הופעות קצר של חמישה תאריכים ברחבי הממלכה המאוחדת. כדי להתמודד עם הביקוש הרב, Live Nation הוציאה כרטיסים קבועים נוספים לכל התאריכים.
באפריל 2011, Bring Me the Horizon יצא למסע הופעות באירופה, החל בבריטניה. הם יצאו לסיבוב הופעות עם Parkway Drive ו - Architects בתור להקות תמיכה עיקריות, עם The Devil Wears Prada כתמיכה הפותחת של קבוצת הדאבסטפ בבריטניה ו-Tek-One. הסיור, לעומת זאת, לא היה חף ממכשולים. ב-28 באפריל, ניקולס שבר את זרועו בזמן ששיחק כדורגל עם חברים ב-Bring Me the Horizon, Parkway Drive and Architects. במקום לבטל את סיבוב ההופעות, מתופף האדריכלים דן סירל מילא את תפקידו כמתופף, אבל זה גרם לכך שרשימת הסט של Bring Me the Horizon הצטמצמה בחצי באורך. סיבוב ההופעות הוארך עם רגל בצפון אמריקה מ-13 באוגוסט ל-4 באוקטובר, תוך שמירה על Parkway Drive ו אדריכלים והוספת Deez Nuts לליין-אפ. ב-23 באוגוסט הם הוציאו את הקליפ והסינגל הרביעי, "Visions", וב-31 באוקטובר שוחרר הקליפ לשיר "Alligator Blood".
בדצמבר 2011, Machine Head השלימה סיבוב הופעות בזירה ברחבי אירופה עם Bring Me the Horizon בתור להקת התמיכה העיקרית יחד עם DevilDriver ו-Darkest Hour. אוליבר סייקס אמר שאלו יהיו הדייטים האירופיים האחרונים לפני שהם התחילו לכתוב ולהקליט את אלבומם הרביעי. שנת 2011 הסתיימה בהכרזה של הלהקה ב-29 בדצמבר על מחזה מורחב חדש בשם The Chill Out Sessions, מאמץ שיתופי עם DJ Draper הבריטי. דרייפר הוציא לראשונה רמיקס "שאושר רשמית" לשיר "Blessed with a Curse" במאי 2011. ה-EP אמור היה במקור לצאת בזמן ראש השנה, והפך זמין להורדה ולרכישה דרך האתר של Bring Me the Horizon, אך יציאת ה-EP בוטלה עקב "מצב הניהול והלייבל הנוכחי של הלהקה".
Sempiternal ועזיבתו של אחד מחבריי הלהקה
לאחר לוח הופעות אינטנסיבי, Bring Me the Horizon השלימו סוף סוף את קידום האלבום השלישי שלהם בסוף 2011. הם חזרו לבריטניה להפסקה ממושכת ובסופו של דבר התחילו לעבוד על אלבומם הבא. בדומה לשני האלבומים הקודמים שלהם, הם כתבו את אלבומם הרביעי בהתבודדות ובבידוד כדי להישאר ממוקדים. הפעם, הם נסוגו לבית באזור האגמים. ביולי, הלהקה החלה לפרסם תמונות שלהן כשהן מקליטות ב'מקום סודי ביותר של אולפן', וחשפה שהיא עובדת עם המפיק טרי דייט על ההקלטה וההפקה של האלבום. ב-30 ביולי, הלהקה הודיעה שהיא עזבה את הלייבל שלה וחתמה עם RCA, שתוציא את אלבומה הרביעי ב-2013. הלהקה ניגנה רק שלוש הופעות בכל 2012: Warped Tour 2012 ב-10 בנובמבר בארמון אלכסנדרה בלונדון, שהם הובילו, (ובתחילה האמינו שהיא התוכנית היחידה שלהם), לתוכנית Radio 1 Rocks של BBC Radio 1 ב-22 באוקטובר, שם הם ניגנו סט של שישה שירים התומך ב-Bullet for My Valentine, ובמופע חימום עבור סיור מעוות בשפילד ב-9 בנובמבר. בסוף אוקטובר הוכרז שהאלבום הרביעי ייקרא Sempiternal עם יציאה מהירה בתחילת 2013. ב-22 בנובמבר הוציאה הלהקה את האלבום המשותף של Draper The Chill Out Sessions ללא תשלום.
ב-4 בינואר 2013, Bring Me the Horizon הוציא את הסינגל הראשון מתוך Sempiternal, "Shadow Moses". הוא הושמע לראשונה על ידי מגיש הרדיו דניאל פ. קרטר ברדיו 1 של ה-BBC. עקב ביקוש פופולרי, Epitaph הוציא את הקליפ לשיר שבוע מוקדם מהמתוכנן. בינואר, הלהקה ראתה גם שינוי בהרכב שלה. זה התחיל בתחילת החודש כאשר ג'ורדן פיש, קלידן Worship ומוזיקאי סשן של הלהקה במהלך הכתיבה של Sempiternal, הוכרז כחבר מלא. ואז מאוחר יותר החודש, ג'ונה וינהופן עזבה את הלהקה. למרות שהלהקה הכחישה את ההשערות שפיש החליף את וינהופן, מבקרים אמרו שהחלפת גיטריסט בקלידן מתאימה יותר לסגנון שלהם. לאחר שהאלבום יצא Bring Me the Horizon הוציאו וידאו קליפ לשיר הראשון שפותח את האלבום Sempiternal שיר בשם Can You Feel My Heart. נחשב לשיר הכי פופולרי של הלקה היום.
הסולן הראשי אוליבר סייקס בפסטיבל סאות'סייד בגרמניה ב-2014 הלהקה אושרה לכמה הופעות בפסטיבל בפברואר. הם ניגנו בפסטיבל הסאונדווייב האוסטרלי, הופיעו בכל חמשת התאריכים ב: בריסביין, סידני, מלבורן, אדלייד ופרת', ולאחר מכן ב-RAMFest בדרום אפריקה עם רייז אגיינסט במרץ, בפסטיבלי רוק אם רינג ו-Rock im Park בגרמניה ביוני, ומיוני עד אוגוסט הם שיחקו ב-Warped Tour 2013 בארצות הברית ובקנדה. במקביל ליציאת Sempiternal ב-29 באפריל, הלהקה ערכה את סיבוב ההופעות הראשון שלה בבריטניה מזה 18 חודשים עם Crossfaith וה-Empress AD.