cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוהנס אוקכם
מוזיקה והשפעה
אוקכם, שהיה מפורסם כזמר בס, נבדל משאר מלחיני האסכולה הנדרלאנדית עקב שימושו בבס אקטיבי, הן בריתמיות והן במנעד.
בית הכנסת נוישוץ
הרבנים והמטיפים
בין המכהנים בבית הכנסת נוישוץ נמנה מתתיהו שמחה רבנר (Matitiahu Rabener), מי שהיה מנהל בית היתומים, שייסד ומימן נוישוץ, ובנוסף לכך שימש גם כדרשן בבית הכנסת נוישוץ. בבית הכנסת כיהנו רבנים ודרשנים דוגמת אנטואן לוי האלזסי, החל מ-1869, ויעקב נימירובר, מי שעתיד היה להיות הרב הראשי של יהדות רומניה, אך זו הייתה משרתו הראשונה כרב וכדרשן והוא החל בה ב-1896. הרב נימירובר נתקל בראשית הפעילות שלו ביאשי בעוינות של החוגים היהודים האורתודוקסים והמסורתיים, שראו בו סוג של רב רפורמי.
מזרקת הקסם של מונז'ואיק
מזרקת הקסם של מונז'ואיק או פונט מג'יקה (בספרדית וקטלנית: Font màgica de Montjuïc) היא מזרקה הנמצאת בראש שדרת אבנידה מריה כריסטינה בשכונת מונז'ואיק בברצלונה. המזרקה ממוקמת לרגלי הפלאו נסיונל וגבעת מונז'ואיק וקרוב לפלאסה דה אספניה.
היסטוריה
בויגאס הגיש את תכנונו למזרקה שנה לפני התערוכה העולמית, כאשר רבים חשבו שהתוכנית שאפתנית מדי ועם זמן מועט מדי לביצועה. בפרויקט ההקמה של המזרקה עבדו מעל ל-3,000 פועלים. המופע הראשון של המזרקה נערך יום לפני פתיחת התערוכה. המזרקה נפגעה קשות במהלך מלחמת האזרחים בספרד ורק בשנת 1955 שוקמה בפיקוחו של בויגאס.
בשנות השמונים נוספה מוזיקה יחד עם מופעי האור, והמזרקה יחד עם הפלאו נסיונל שוחזרו במלואם לקראת אולימפיאדת הקיץ שנערכה ב-1992 במונז'ואיק. ההופעות כוללות מוזיקה מסרטים, מוזיקה קלאסית ומודרנית כמו: הסנדק, שר הטבעות, גלדיאטור וכן את השיר ברצלונה של הזמר פרדי מרקיורי.
בזוקה (כלי נשק)
בזוקה (אנגלית: Bazooka) הוא מטול רקטות נגד טנקים, המבוסס על ראש קרב חלול. היה זה כלי הנשק הראשון אשר שילב באופן אפקטיבי את הרעיונות של מטען חלול ורקטה לכדי נשק אפקטיבי נגד טנקים. הבזוקה פותחה על ידי צבא ארצות הברית ונכנסה לשירות בזמן מלחמת העולם השנייה, שם שימשה בהצלחה מרובה בכל הזירות.
משגרי בזוקה אמריקאים אשר נלקחו שלל על ידי הצבא הנאצי במהלך הקרבות בצפון אפריקה, שימשו בסיס לפיתוחו של הפנצרשרק. מקור שמו בדמיונו לכלי הנגינה בזוקה.
תיאור
הבזוקה היא מטול רקטות היורה רקטות בעלות ראש נפץ "חלול" המיועד לחדור שריון. המטען החלול מבוסס על מטען מעוצב, המכיל חרוט נחושת הפוך, המוצב בחזית מטען חומר הנפץ. הפעלת המטען (בעת הפגיעה במטרה) גורמת לקריסתו של חרוט הנחושת והפיכתו לסילון נחושת, בעל אנרגיה קינטית גבוהה ביותר, המסוגל לחדור שריון. עצם החדירה יוצרת רסס רב, המתפזר בתוך תא הלחימה.
OV-1 מוהוק
OV-1 מוהוק הוא מטוס דו-מושבי המיועד למשימות תצפית ותקיפה קלה מתוצרת גראמן.
היסטוריה
בסוף 1954, צבא ארצות הברית הציג את דרישותיו למטוס שיאפשר לעקוב אחר שדה הקרב, ובתחילת 1956 נועדו נציגי הצבא עם נציגי שישה יצרני מטוסים כדי לבחון את הצעותיהם. ההצעות שימשו להפקת דרישות סופיות שהועברו באביב 1956 לאישור הפנטגון, ועיקריהן:
חיל הנחתים שביקש אף הוא מטוס למשימות תצפית נהיה מעורב בתוכנית, ודרישה נוספת, אותה הוסיף הצי האמריקני בשם חיל הנחתים, הייתה שהמטוס צריך להיות מסוגל לפעול מנושאות מטוסים קטנות.
טיסת הבכורה של אב הטיפוס של המטוס נערכה ב-14 באפריל 1959 והוכתרה כהצלחה. עוד לפני טיסת הבכורה, במרץ 1959, הזמין הצבא את ייצורו הסדרתי של המטוס אשר קיבל את הסימון AO-1AF ואת הכינוי "מוהוק", בהתאם למסורת הצבא של כינוי כלי טיס על שם שבטים אינדיאנים, ובאוקטובר 1959 הוא נכנס לייצור סדרתי. ב-1961 נכנס המטוס לשירות מבצעי בגרמניה ובספטמבר 1962 נכנס לשירות מבצעי במלחמת וייטנאם. בחודש זה, שינה הצבא את כינויי המטוסים וכך ה-YAO-1 שונה ל-YOV-1A וה-AO-1AF שונה ל-OV-1A.
OV-1A/B/C
ה-OV-1A נשא מערכת צילום אוויר מסוג KS-61 שנבנתה על בסיס מערכת KA-30 והותקנה בחלק האחורי של גוף המטוס. ניתן היה להתקין מעל לשורשי הכנפיים מארזי נורי הבזק שיכלו לאחסן בסך הכל 52 נורים, שהיו נורים כלפי מעלה על-מנת שההבזק יהיה מעל למצלמה ולא יפריע לצילום. מערכת ייחודית נוספת שה-OV-1A יכל לשאת הייתה ה-AN/ADR-6, גלאי קרינה שהותקן בחלק האחורי של גוף המטוס על-מנת לאפשר למטוס למפות קרינה בשדה קרב שבו נעשה שימוש בנשק גרעיני. הגלאי היה מפעיל אזעקה בתא הטייס אם רמות הקרינה היו גבוהות מדי, באופן שהיווה סכנה גבוהה לצוות המטוס. ה"מוהוק" צויד גם במערכות קשר וניווט, כמו גם במערכת משיב זע"ט.
שני אנשי הצוות של ה"מוהוק" ישבו בכיסאות מפלט סימן 5 מתוצרת מרטין-בייקר, ששוגרו כלפי מעלה ופרצו את תקרת תא הטייס שהייתה שבירה לצורך כך. היה זה המטוס הראשון שנבנה במיוחד עבור הצבא האמריקני שכלל כיסאות מפלט. כיסא המפלט סימן 5 יכל להיות משוגר מגובה 0, אך נדרשה מהירות מינימלית של 100 קשר על-מנת לנטוש באמצעותו באופן בטוח. גרסה משופרת של הכיסא, שכונתה סימן 5D, הותקנה מאוחר יותר והקטינה את המהירות המינימלית הדרושה לנטישה בטוחה ל-60 קשר.
רצפת תא הטייס הייתה עשויה מדורל (סגסוגת של אלומיניום, נחושת ומגנזיום) בעובי 6.4 מילימטר כדי לספק הגנה לצוות המטוס מאש של נשק קל, הואיל והמטוס נועד לטוס גם בגובה נמוך. זכוכית השמשה הקדמית הייתה בעובי 2.5 ס"מ וחסינה לירי נשק קל; ניתן היה להוסיף לתא הטייס שכבות הגנה נוספות נגד אש נ"מ.
ל"מוהוק" היו שלושה כני נסע מתקפלים, כאשר כן הנסע הקדמי היה מתקפל לאחור וכני הנסע הראשיים היו מתקפלים כלפי חוץ לתוך הכנפיים. כני הנסע היו מופעלים בלחץ הידראולי, עם מערכת פניאומטית לגיבוי. כל כני הנסע היו בעלי גלגל אחד כל אחד וכן הנסע הקדמי היה בר-ניווט לצורך הסעה על הקרקע.
ה-YOV-1A הונע על ידי מנועי טורבו-פרופ מדגם T53-L-3 מתוצרת לייקומינג בעלי דחף של 715 קילו-וואט כל אחד. המטוסים הראשונים שיוצרו באופן סדרתי הונעו על ידי מנוע כמעט זהה מדגם T53-L-3A, אך מטוסים שיוצרו מאוחר יותר הונעו על ידי מנועי T53-L-7 בעלי דחף של 750 קילו-וואט כל אחד. ה"מוהוק" היה המטוס קבוע-כנף הראשון שהונע על ידי ה-T53, שנבחר כבר עבור המסוק UH-1 יואי מתוצרת בל. המנועים הותקנו מעל הכנפיים, מה שסיפק להם הגנה מסוימת מאש מן הקרקע. צינור הפליטה היה מעל בית המנוע, מה שבהמשך הקשה על פגיעה באמצעות טיל כתף קרקע אוויר שואף חום. כל אחד משני המנועים סובב מדחף תלת-להבי בעל קוטר של 3.05 מטר. ניתן היה להפוך את כיוון המדחפים עם הנחיתה כדי לקצר את מרחקה. מרחק ההמראה של המטוס היה 358 מטר (1,175 רגל) בלבד. אף על פי שדגם מוקדם של ה-G-134 כלל זנב טי גבוה, הוחלט לבסוף על תכנון של זנב תלת-סנפירי.
מעצורי אוויר הידראולים הותקנו בכל אחד מצדי חלקו האחורי של גוף המטוס, מאחורי הכנפיים. קיבולת הדלק הפנימית הייתה 1,125 ליטר בתוך מכל דלק יחיד בגוף המטוס מעל לכנפיים, שהספיקו לשהות באוויר של עד שעתיים ועשרים דקות. המכל היה חלק משלדת המטוס, והיה בעל הגנה מיוחדת נגד ירי מקלעים.
בטיסה מבצעית, ה"מוהוק" נשא בדרך כלל שני מכלי דלק בנפח 567 ליטר תחת הכנפיים, מה שהאריך את השהות המרבית של המטוס לארבע שעות ושלושים דקות. ניתן היה להשתמש גם במכלי דלק חיצוניים בעלי נפח כפול לטיסות העברה, אך השימוש בהם היה נדיר. ה-OV-1A תוכנן לכלול עד לשש נקודות נשיאה תחת הכנפיים, על-פי דרישת חיל הנחתים, אך רק שניים נכללו במטוסי הייצור הראשונים, על-מנת לאפשר את נשיאתם של שני המכלים החיצוניים. המטוס תוכנן לאחזקה קלה, עם גישה ישירה למרבית המערכות דרך פנלים שנגישים ללא צורך בסולמות או מתקני הגבהה אחרים. מפרצי האוויוניקה היו בגוף המטוס מתחת לכנפיים.
אב הטיפוס של ה-OV-1B הותאם מאחד מתשעת מטוסי ה-YOV-1A וערך את טיסת הבכורה שלו ב-13 בספטמבר 1960. השיפור העיקרי היה הוספתו של מכ"ם מִפְתָּח סינתטי מסוג N/APS-94 Side Looking Airborne Radar (SLAR), מתוצרת מוטורולה, כשהאנטנה שלו שכנה בתוך פוד עשוי פיברגלס באורך 5.5 מטר שנתלה תחת צידו הימני של גחונו של ה"מוהוק". ה-OV-1B שימר גם את המצלמות האופטיות של ה-OV-1A.
ה-AN/APS-94 SLAR איפשר לייצר הדמאות ביום או בלילה ובכל מזג אוויר. שליטה ובקרה במכ"ם התאפשרה באמצעות מכשור שהותקן במושב הימני. למכ"ם הייתה יכולת זיהוי מטרות נעות (MTI) לסימון מטרות נעות על ההדמאות. טייס אוטומטי ומכ"ם דופלר לניווט נוספו למטוס על מנת להקל על טיסה ישרה בנתיבים, וכן נוספה מערכת לשידור ההדמאות ב-VHF לתחנה קרקעית בזמן אמת.
בתחילה, תצורת השלדה של ה-OV-1B הייתה דומה מאוד לזאת של ה-OV-1A. אולם בהמשך הוסרו מעצורי האוויר והוארכה מוטת הכנפיים ב-1.79 מטר על-מנת להקל את נשיאת המכ"ם. הארכת הכנפיים נעשתה גם למרבית המטוסים שיוצרו קודם לכן. כמו ה-OV-1A, מטוסי ה-OV-1B הראשונים שיצאו מקו הייצור הונעו על ידי מנועי T53-L-3A, בעוד שמטוסים שיוצרו מאוחר יותר הונעו על ידי מנועי T53-L-7. מנועיהם של מספר מטוסי OV-1B שודרגו ל-T53-L-15 בעל דחף של 860 קילו-וואט.
101 מטוסי OV-1B יוצרו, הראשונים נמסרו בקיץ 1960 והאחרונים באביב 1965.
כמו ה-OV-1B, גם ל-OV-1C הייתה בתחילה שלדה דומה לזאת של ה-OV-1A, עם מעצורי אוויר וכנפיים קצרות, כמו גם מנועי T53-L-3A; אך בהמשך, הוארכו הכנפיים, מעצורי האוויר הוסרו, והמנועים הוחלפו במנועי T53-L-15. ה-OV-1C הייתה הגרסה הראשונה של ה"מוהוק" שכללה מזגן. מטוסי OV-1C שיוצרו מאוחר יותר כללו פנל בחרטום עבור המצלמה הפנורמית KA-60. הפנל נוסף גם למטוסי OV-1C ישנים יותר.
169 מטוסי OV-1C יוצרו, והם נמסרו מתחילת 1961 עד סוף 1969.
JOV-1A/C
גרסאות חמושות של ה"מוהוק" הותאמו ממטוסי ה-OV-1A וה-OV-1C וכונו JOV-1A ו-JOV-1C בהתאמה. אלו יכלו לשאת את פריטי החימוש הבאים:
כמו כן, ניתן היה לשאת פודי נורים, מחוללי עשן, ומכל אספקה מסוג M4A. לא כל פריטי החימוש הללו שימשו לחימוש ה"מוהוק" במשימות מבצעיות. דווח כי 59 מטוסי "מוהוק" הותאמו לנשיאת חימוש, אך מספר זה אינו וודאי.
OV-1D
הגרסה הרביעית של ה"מוהוק", ה-OV-1D, נועדה לאחד את יכולות שלוש הגרסאות הראשונות. ה-OV-1D הונע על ידי מנועי T53-L-701 בעלי דחף של 1,045 קילו-וואט שסובבו מדחפים משופרים ושלדתו חוזקה על מנת שיוכל לשאת משקלים גבוהים יותר.
ה-OV-1D היה יכול לשאת חיישן תת-אדום משופר מסוג AN/AUS-24, את ה-AN/APS-94 SLAR, את המצלמה הפאנורמית הסטנדרטית בגוף המטוס, את המצלמה הפאנורמית שנוספה בשלב מאוחר של ייצור ה-OV-1C והותקנה בחרטום המטוס, ואת מצלמת ה-KA-76 החדשה שנישאה תחת גוף המטוס. צילום בלילה היה יכול להעשות על ידי שימוש ביחידת מבזק אלקטרונית שנשאה בפוד תחת הכנף והחליפה את נורי ההבזק. פוד המבזק נישא גם על ידי גרסאות קודמות של ה"מוהוק".
שיפורים באוויוניקה של המטוס הוכנסו אף הם, בייחוד שולבה מערכת הניווט האינרציאלית מדגם AN/ASN-86, שאפשרה ניווט מדויק יותר. בנוסף, מטוסי OV-1D שיוצרו מאוחר כללו חליפת הגנה עצמית שכללה את המערכות הבאות:
מטוסי OV-1D מוקדמים צוידו בחלק מהמערכות האלו, בייחוד בפודי שיבוש שנישאו תחת הכנפיים.
ארבעה מטוסי OV-1C הוסבו לתצורת YOV-1D לצורכי הערכה ב-1968, ובמהלך השנים 1969 ו-1970 נמסרו 37 מטוסי OV-1D חדשים. 61 מטוסי OV-1C שודרגו לתצורת OV-1D החל מ-1973, כאשר האחרון נמסר ב-1981; ובעקבותיו הוחל לשדרג 17 מטוסי OV-1B לתצורת OV-1D, כאשר המטוסים נמסרו מ-1982 ועד תחילת 1987. כך שבסך הכל היו 119 מטוסי OV-1D מתוכם 37 מטוסים חדשים שיוצרו על-פי תצורה זו מלכתחילה ועוד 82 מטוסי OV-1D (כולל ארבעת מטוסי ה-YOV-1D) ששודרגו לתצורה זו מגרסאות OV-1B ו-OV-1C.
ברית הנוער הקומוניסטי הישראלי
ברית הנוער הקומוניסטי הישראלי, בראשי תבות בנק"י (ערבית: اتحاد الشبيبة الشيوعية الاسرائيلي ובקיצור: ا.ش.ش.ا) (קומסומול) היא תנועת נוער ישראלית, המתפקדת כמשמרת הצעירה של המפלגה הקומוניסטית הישראלית. התנועה הוקמה באפריל 1924 על ידי צעירים קומוניסטים אשר הזדהו עם המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה וביקשו להקים גוף שנוער קומוניסטי יוכל לפעול ולהתחנך בו. בתנועה חברים מאז ועד היום בני נוער יהודים וערבים. מרבית סניפיה הגדולים נמצאים ביישובים ערביים, ובהם: נצרת, סכנין, טירה, יפיע ועוד.
בניגוד לשאר תנועות הנוער הסוציאליסטיות בישראל, בנק"י איננה תנועה ציונית. בנק"י רואה בציונות תנועה לאומנית וקולוניאליסטית, שלטענתה, נישלה חלק גדול מהעם הפלסטיני. המנון התנועה הוא שיר הנוער הדמוקרטי, אך לרוב מרבים לשיר את האינטרנציונל. עם זאת, יד ביד עם המפלגה הקומוניסטית הישראלית עברה גם בנק"י תהפוכות ופילוגים והיו תקופות שבהן התנועה האמינה בדברים שונים מהיום. בנק"י היא תנועה הפעילה בפדרציה העולמית של הנוער הדמוקרטי.
בסמל התנועה מופיע לפיד, שמסמל את המאבק המתמשך נגד העוולות, היוצא מתוך עיגול ובתוכו עלי זית כסמל לחתירת התנועה לשלום וכוכב אדום שבתוכו פטיש ומגל המסמלים את המאבק לחברה צודקת. במעגל חיצוני יותר כתובים ראשי התיבות של שמה של התנועה בעברית (ב.נ.ק.י.) ובערבית (ﺍ.ﺶ.ﺶ.ﺍ) וכמו כן מופיעה סיסמת התנועה בעברית ("העתיד שלנו") ובערבית ("ﻟﻧﺎ ﺍﻟﻐﺪ" – "לנו המחר").
חולצת התנועה היא חולצה לבנה מכופתרת שמעליה עניבה משולשת אדומה. את חולצת התנועה לובשים חניכי התנועה באירועים מיוחדים כגון: צעידת אחד במאי, יום הניצחון על הנאצים, ועידות בנק"י ומק"י ועוד. לרוב תנועות הנוער הקומוניסטיות חולצת תנועה זהה.
הקמת התנועה והשנים הראשונות (1924–1941)
הנוער הקומוניסטי התאגד במרץ 1924, תחילה על ידי עשרה בני נוער, רובם מירושלים, ששאפו ליצור מסגרת פעולה לנערים ונערות, עובדים ולומדים, במסגרת התנועה הקומוניסטית בארץ ישראל. התנועה הייתה באותה תקופה במחתרת, משום שהשלטון הבריטי רדף את הקומוניסטים בכל תחומי שליטתו. אף על פי כן, התנועה גדלה לאורך השנים עוד לפני הלגליזציה שלה. רבים מחברי התנועה הגיעו מהתנועות הכחולות שבהן פעלו פעילים של התנועה על מנת להביא אליה חברים חדשים (כך הגיע, לדוגמה דוד חנין לתנועה). רבים מהפעילים הקומוניסטים נתפסו, נכלאו ועונו. מספר פעילים קומוניסטים אף מתו כתוצאה מהעינויים הקשים והכליאה בידי הבולשת הבריטית, בהם יעל גרזון, וסיומה מירוניאנסקי שהיה בעת רציחתו מזכיר סניף תל אביב של הפק"פ. במהלך מלחמת האזרחים בספרד יצאו עשרות חברי התנועה לספרד והצטרפו לבריגדות הבינלאומיות על מנת לסייע לכוחות הרפובליקה ולכוחות הקומוניסטיים כנגד הפשיזם של פרנקו.
ג'ון ויטצ'ל
ביוגרפיה
ויטצ'ל למד באוניברסיטת סטנפורד.
ברית הנוער הקומוניסטי הישראלי
מהלגליזציה עד סוף מלחמת העצמאות (1941–1949)
אחרי המלחמה פעלו חברי הנוער הקומוניסטי, בשיתוף פעולה עם הנוער של הליגה לשחרור לאומי להקמת מדינה יהודית בצד מדינה פלסטינית עצמאית. אחרי קבלת תוכנית החלוקה על ידי האו"ם ופריצת מלחמת העצמאות התגייסו חברי בנק"י ופק"פ לשורות ההגנה והחברים הערבים בליגה לשחרור לאומי קראו לפלסטינים ולמדינות האזור שהתנגדו לתוכנית החלוקה לא לתקוף את המדינות החדשות. הקומוניסטים התנגדו נחרצות לפעולות הגירוש וההפחדה של האוכלוסייה הפלסטינית. בסוף 1948 התאחדו הנוער של הליגה לשחרור לאומי ובנק"י.
ג'ון ויטצ'ל
1986
במשחקי הרצון הטוב שנערכו במוסקבה, ברית המועצות ביולי 1986 זכה ויטצ'ל במדליית זהב בתוצאה של 1:50.17 דקות. נוסך לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:55.31 דקות.
ברית הנוער הקומוניסטי הישראלי
מקום המדינה ועד מלחמת ששת הימים (1949–1967)
גם לאחר קום המדינה שמרה בנק"י על היותה תנועה יהודית-ערבית והמשיכה לפעול למען שוויון האוכלוסייה הפלסטינית בישראל. באותה התקופה סניף תל אביב של בנק"י היה בן מאות חברים. התנועה הפגישה בין נוער יהודי וערבי ולעיתים אף הפרה את תנאי המשטר הצבאי שחל על ערביי ישראל על מנת להפגיש את הנערים היהודים והערבים. התנועה קראה לביטול המשטר הצבאי ולהסרת כל אפליה של האוכלוסייה הערבית. לאחר טבח כפר קאסם עזרה התנועה להפיץ את הידיעות על הטבח ברחוב היהודי. עם זאת, ב-1961 הוקם גרעין הנח"ל הראשון של בנק"י במטרה לסייע לקיבוץ יד חנה, שתמך באותה עת במק"י. מסלול הגשמה זה בבנק"י מומש למרות ההתנגדות של חברי המפלגה הערבים שלא הסכימו עם שיתוף פעולה כזה עם צה"ל במיוחד בתקופת הממשל הצבאי על ערביי ישראל. אחד מהתומכים במהלך הזה היה חבר הכנסת משה סנה שבנו אפרים סנה היה באחד מגרעיני הנח"ל הראשונים של בנק"י. בתקרית גבול עם חיילים ירדניים שהייתה ב-8 בדצמבר 1964, נהרג אברהם ג'ורי, חייל בגרעין הנח"ל בשדות קיבוץ יד חנה. תקרית זו תרמה לחידוד הבדלים בין חברי המפלגה הקומוניסטית הישראלית והייתה גורם מסייע בין שאר הגורמים לפילוג במפלגה שאירע בשנת 1965, עם הפילוג נסתיים גם פרק הנח"ל בבנק"י. כאשר חל הפילוג, עזבו את התנועה חלק ניכר מבני הנוער היהודים והתנועה עברה למעשה לשורות רק"ח, זאת אף על פי שמזכ"ל התנועה יאיר צבן תמך בעמדת קבוצת מיקוניס-סנה. מאז התנועה קיבלה את עמדת רק"ח ונשארה בעמדה זו עד היום. התנועה התנגדה למלחמת ששת הימים כבר מיומה הראשון וראתה בה תוקפנות של ישראל וסברה שהמלחמה תפגע בישראל הצעירה ובעמים השכנים.
ממלחמת ששת הימים ועד מלחמת לבנון הראשונה (1967–1982)
אחרי מלחמת ששת הימים קראה בנק"י נגד כיבוש סיני, הגדה המערבית (ובכללה מזרח ירושלים) ורצועת עזה וקראה למדינת ישראל לסגת במסגרת הסכמי שלום או הסכמי הפסקת-אש עם המדינות השכנות. בין השנים 1967–1981 שירתו רוב חברי בנק"י היהודים בצה"ל, אך סירבו לשרת בשטחים הנ"ל. התנועה קראה להסדר של הקמת מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל ובכך לסיום הסכסוך הישראלי-פלסטיני. היא התנגדה לפעולות טרור נגד אזרחים וטענה כי פעולות אלו מחלישות את המאבק הצודק מכיוון שהן בלתי-מוסריות; במקביל התנגדה התנועה לפעולות של צה"ל בשטחים. התנועה התנגדה למלחמת לבנון הראשונה כבר בתחילתה, וטענה שישראל תשקע בלבנון והדבר יפגע בכל עמי האזור. בתקופת מלחמת לבנון הראשונה סירבו חברי התנועה והמפלגה לשרת את המלחמה וחלקם אף ישבו בכלא צבאי כענישה על סירובם.
ג'ון ויטצ'ל
1987
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס, אינדיאנה באוגוסט 1987 זכה ויטצ'ל בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.90 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:23.29 דקות.
ברית הנוער הקומוניסטי הישראלי
פעילות התנועה
בנק"י פועלת במישורי פעילות אחדים:
פעולות מרכזיות שבנק"י יזמה
בתקופת מלחמת לבנון השנייה יזמה והשתתפה התנועה בפעולות מחאה כנגד המלחמה, שלטענתה לא השיגה דבר ובמיוחד לא את שחרור החטופים. בנק"י תקפה את ממשלת ישראל בטענה שזו מסכנת ומפקירה את אזרחי ישראל ולבנון כאחד, כמו גם חיילים משני הצדדים; וכן גוררת את האזור למלחמות מסוכנות ביחד עם ארצות הברית והגורמים הריאקציוניים של האזור (כגון החזבאללה).
ג'ון ויטצ'ל
1988
באליפות המכללות שנערכה ב-9 באפריל 1988 זכה ויטצ'ל במדליית זהב במשחה ל-500 יארד חופשי בתוצאה של 4:15.67 דקות.
ברית הנוער הקומוניסטי הישראלי
פעולות מרכזיות שבנק"י יזמה
בקיץ 2006 יזמו חברי התנועה מאבק להשוואת שכר הנוער, תחת הכותרת "שכר שווה לנוער". פעילי התנועה טענו כי נוער המבצע עבודה שווה צריך לקבל שכר שווה. הם הדגישו כי אין זה הגיוני וצודק כי שני חברים, האחד בן שבע עשרה וחצי והשני בין שמונה עשרה שעושים עבודה זהה לחלוטין (למשל מוכרים בקיוסק או מכינים אוכל במסעדת מזון מהיר) ירוויחו שכר שונה בגין אותה העבודה. בנק"י ארגנה משמרות מחאה מחוץ לסניפי רשתות אמריקאיות גדולות (כמקדונלד'ס וברגר קינג) וטענה שהחוק הקובע כי בן נוער יקבל שכר שונה מיטיב עם בעלי ההון והמעסיקים, שיוכלו כך כל קיץ לפטר את העובדים המבוגרים ולשכור עובדים זולים יותר וכך להגדיל את רווחיהם.
בשנת 2007 פעלו חברי התנועה להקמת ועד עובדים ברשת הקופי בין (Coffe bean & tea leaf), סיפור שהתפוצץ עם פיטוריו של אלון-לי גרין, מדריך בתנועה מסניף תל אביב וחבר המפלגה הקומוניסטית הישראלית. העובדים ברשת טענו כי גרין פוטר בשל היותו היוזם של הוועד וכי הוא דיווח להסתדרות על הפרות החוקים המתרחשות בסניפי הרשת. הנהלת הרשת, מצידה, טענה כי גרין פוטר כי הוא עובד שגורם "נזקים כלכליים עצומים". העובדים, ובראשם גרין וההסתדרות, פנו לבית הדין לעבודה והגישו תביעה כפולה כנגד הרשת. במהלך תקופת המשפט ארגנה בנק"י ביחד עם ההסתדרות הפגנות תמיכה בחופש ההתארגנות מחוץ לסניפי הרשת. ההסתדרות והעובדים ניצחו במשפט וגרין הוחזר לעבודה בצו בית משפט וכן קיבלו העובדים גושפנקא להקמת ועד עובדים.
ג'ון ויטצ'ל
1989
בתחרויות השחייה של המכביה ה-13 שנערכו ביולי 1989 זכה ויטצ'ל ב-3 דליות, אחת מכל סוג. מדלייתז הב, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:53.68 דקות, אחרי ריק ארונברג מארצות הברית (1:52.51 דקות) ולפני יואב ברוק מישראל (1:54.78 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:22.50 דקות, אחרי ריק ארונברג שקבע שיא מכביה חדש של 15:37.66 דקות ורז דר מישראל (16:11.87 דקות).
חייו האישיים
ויטצ'ל בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת סטנפורד ותואר שני מאוניברסיטת סן פרנסיסקו.
ברית הנוער הקומוניסטי הישראלי
פעולות מרכזיות שבנק"י יזמה
בחורף 2008/9 הייתה בנק"י הראשונה לצאת נגד מבצע עופרת יצוקה, אשר, לטענת התנועה, הרעה את מצבם הביטחוני של תושבי עזה ותושבי דרום ישראל ושפכה דם מיותר. תחת הסיסמאות המרכזיות של "יהודים וערבים מסרבים להיות אויבים" ו"בעזה ובשדרות ילדות רוצות לחיות", הפגינה בנק"י לצד גורמי שמאל אחרים במשך כל ימי המבצע.
בקיץ 2011, חברי בנק"י לקחו חלק משמעותי במחאת האוהלים, יזמו פעילויות והקימו מספר מאהלים ברחבי הארץ.
ZNS-TV
ZNS-TV הוא משדר הטלוויזיה הלאומי המופעל על ידי תאגיד השידור של איי בהאמה.
שני משדרי ZNS-TV - המשרתים את נסאו ופריפורט - הם תחנות השידור האלחוטיות היחידות באיי בהאמה; שאר המדינה יכולה לצפות בערוצים אלו (ובערוץ פרטי נוסף) באמצעות חברה פרטית, בעלת רישיון בלעדי להפעלת שירותי טלוויזיה בכבלים עד לשנת 2009.
היסטוריה
הערוץ החל את דרכו בשנת 1977 כשהחל לשדר תוכניות בידור, חינוך ואקטואליה לתושבי איי בהאמה.
באוקטובר 2010 תאגיד השידור של איי בהאמה (ה-BCB) עבר שינוי מבני משמעותי. כ-80 עובדים פוטרו, פיטורים שהציתו ויכוח ציבורי נוסף. מבין המפוטרים היו כאלו שבחרו בחבילת פיצויים שהוצעה על ידי הממשלה, וכאלו שרצו לנתק את הקשר שלהם עם תאגיד השידור של המדינה. ממשלות אחרות הכריזו כי ה-BCB מהווה נטל משמעותי על התקציב הציבורי מזה שנים, ויש לו מעט מאוד הכנסות.
רשת האוטיסטים הבין-לאומית
רשת האוטיסטים הבין-לאומית (Autism Network International ובראשי תיבות: ANI) היא ארגון זכויות אוטיסטי בינלאומי המנוהל על ידי אוטיסטים, למען אוטיסטים. הארגון הוקם בארצות הברית בשנת 1992 על ידי ג'ים סינקלייר, דונה ויליאמס וקתי ליסנר-גרנט. הארגון היווה מקור השראה להקמתה של קהילת אנשי הספקטרום האוטיסטי בישראל.
אוטריט
מדי שנה, עורכת רשת האוטיסטים הבינלאומית את כנס אוטריט, שהוא כנס של אוטיסטים, המתקיים בארצות הברית. הכנס התקיים לראשונה בשנת 1996, והוא התקיים מאז בכל שנה, למעט בשנת 2001. בכנס אוטריט מתקיימות הרצאות רבות, כאשר רוב המרצים הם אוטיסטים ונושאי ההרצאות עוסקים בהיבטים מגוונים של הקיום האוטיסטי. אוטריט מהווה סביבה ידידותית לאוטיסטים. התנהגויות אוטיסטיות נחשבות בו למקובלות, והמשתתפים אינם חייבים לתקשר אלה עם אלה.
כנס אוטריט היווה את ההשראה לכנס אוטסקייפ, כנס שנתי של אוטיסטים המתקיים בבריטניה, החל משנת 2005.
מסעד קסיס
ביוגרפיה
קסיס נולד במעיליא למשפחה קתולית. בן דודו היה ארכימנדריט בצור. את לימודיו התיכוניים עשה בבית הספר התיכון של העדה הקתולית-יוונית בחיפה ובבית הספר החקלאי כדורי.
פעילותו הציבורית החלה בשנת 1945 כשהיה בין מייסדי האגודה השיתופית לשיווק טבק ובכהונתו כמזכיר האגודה הראשון. בשנת 1950 היה שותף להסתדרות העובדים הכללית בייסוד אגודה שיתופית לשיווק ירקות. לקראת הבחירות לכנסת השנייה, היה קסיס בין מקימי הרשימה הדמוקרטית לערביי ישראל, מטעמה כיהן כחבר הכנסת בין השנים 1951–1959 והיה חבר בוועדת הכלכלה ובועדת החוקה, חוק ומשפט.
בבחירות לכנסת הרביעית נתנו מנהיגי העדה את תמיכתם לאליאס נח'לה וקסיס הוסר מרשימת מועמדי המפלגה. בבחירות אלו התמודד בראש רשימה עצמאית, אך לא עבר את אחוז החסימה והגיש תלונה לוועדת הבחירות המרכזית בדבר התערבות של בכירים בממשל הצבאי בבחירות. לאחר כהונתו בכנסת נותר פעיל פוליטית ובשנת 1969 נבחר לראשות המועצה המקומית מעיליא. בשנת 1976 היה בין מקימי הוועד להגנה על האדמה בישראל.
בשנת 1955 נישא לבת דודו, לואזיה נג'יב לאיוס, בטקס שערך הבישוף ג'ורג' חכים.
עופר נחשון
עופר נחשון (נולד ב-27 באפריל 1966) הוא שדרן וקריין רדיו ישראלי שהחל את דרכו בקול השלום במהלך שנות ה-80 ועבר אל רשת ג' של קול ישראל ב-1991 וב-2017 לכאן גימל של תאגיד השידור הישראלי. בעבר, נציג רשות השידור שהיה אמון על הגשת הניקוד הישראלי באירוויזיון.
ביוגרפיה
נחשון החל את דרכו ברדיו בשידור תוכנית הלילה "Drive Time" בתחנת קול השלום של אייבי נתן, בסוף שנות השמונים. ב-1991 עבר לרשת ג', בה שידר את התוכנית הפופולרית "קופסת הלהיטים". התוכנית כללה השמעות של להיטי מוזיקה עדכניים של זמרי והרכבי פופ ודאנס שונים, שחלקם קיבלו לראשונה חשיפה מקומית בתוכניתו. במקביל להגשת "קופסת הלהיטים", הגיש נחשון את המצעד הלועזי השבועי והשנתי ברשת ג' משנת 1992 ועד למצעד האחרון ששודר ב-1997.
בנובמבר 1997 עברה רשת ג' לשידורי מוזיקה ישראלית בלבד, והופסק שידורן של תוכניות המוזיקה הלועזית של נחשון. נחשון נשאר בקול ישראל והגיש תוכניות שונות של מוזיקה ישראלית ברשת ג'. כמו כן שידר תוכנית לילית בתחנת הרדיו 88FM. ב-2005 עבר לארצות הברית, וכשחזר לישראל ב-2007 חזר לשדר ברשת ג'. ב-2008 התחיל לשדר גם ב-88FM. בין התוכניות ששידר נחשון בתחנות קול ישראל נמנות תוכנית המוזיקה היומית "באוויר" ברשת ג', ששידרה מוזיקה ישראלית ואירחה אמנים ישראלים; גרסה מחודשת של התוכנית היומית "קופסת הלהיטים", ששילבה להיטים משנות השמונים והתשעים עם להיטים עכשוויים; ותוכנית הדאנס "Club88fm" ב-88FM. נחשון אף הגיש לעיתים את מהדורת החדשות של קול ישראל והגיש בטלוויזיה את מגזין הקולנוע "טלסינמה" בערוץ 1. בשנים 2009–2017 נחשון הגיש את תוצאות הניקוד הישראלי באירוויזיון, במסגרת ההקראה הוא נהג מדי שנה להודות למדינה המארחת בשפתה. ב-2017, חולל שערורייה זוטא כאשר הודיע בשידור חי באירוויזיון על סיום שידורי רשות השידור (במסגרת הקראת הניקוד הישראלי), דבר שהתפרש באופן שגוי בחו"ל כפרישה מוחלטת של ישראל מהאירוויזיון.
כיום מגיש נחשון את התוכניות "בחזרה לעתיד", "שיא גימל" ו"שבת רטרו" בתחנת הרדיו כאן גימל. בנוסף, הוא משמש כקריין במהדורות חדשות הרדיו של תאגיד השידור הציבורי.
מועדון כדורסל גני תקווה
מועדון כדורסל גני תקווה או בקיצור '''מ.כ. גני תקווה (בעבר: מכבי גני תקווה, מועדון כדורסל הבקעה''') היא קבוצת כדורסל ישראלית מגני תקווה, שהשתתפה בעבר בליגת העל וכיום משתתפת בליגה ב'.
הקבוצה בעבר היוותה איחוד של מכבי גבעת שמואל, אליצור קריית אונו ומכבי גני תקווה. משחקי הבית של הקבוצה מתקיימים ב"מרכז הספורט לידר ארנה" שבגני תקווה.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה כמכבי גני תקווה.
ב-2009 התאחדה יחד עם מכבי גבעת שמואל ועירוני קריית אונו לקבוצה אחת שתשחק החל מעונת 2009–2010 תחת השם מועדון כדורסל הבקעה.
בעונה זו העפילה הקבוצה לליגת העל לאחר 1:3 בסדרת חצי הגמר מול מכבי אשדוד, ואף זכתה באליפות הליגה הלאומית לאחר ניצחון בגמר נגד הפועל יקנעם/מגידו. בעקבות קשיי תקציב החליטה הקבוצה לא לממש את העלייה ונשארה לעוד עונה בליגה הלאומית.
בסיום עונת 2010/11 העפילה הקבוצה לליגת העל לאחר שגברה 0:3 בסדרת הגמר על קבוצת הפועל תל אביב.
לאחר שהשתתפה במשך עונת 2011/12 בליגת העל, פורק האיחוד בחודש יולי 2012 בגלל בעיות כלכליות עם מעבר הבעלים דורון הרציקוביץ' לקבוצת הפועל אילת. הקבוצה עברה לשחק תחת השם מועדון כדורסל גני תקווה ונרשמה בליגה ב', ליגת הכדורסל החמישית והנמוכה ביותר בליגות הכדורסל בישראל.
הבורגנים
הבורגנים היא סדרת טלוויזיה ישראלית. הסדרה שודרה בערוץ 2 במשך שלוש עונות בין השנים 2000–2004, במסגרת "שידורי קשת" ובמסגרת ערוץ yes+. הסדרה שודרה גם בשידורים חוזרים בערוץ הוט 3, בערוץ 10, בערוץ 2, ובערוץ 23 של הטלוויזיה החינוכית.
הפקה ושידור
בסדרה שיחקו כל שחקני "החמישייה הקאמרית" (אם כי מנשה נוי פרש לאחר העונה הראשונה וחזר רק לתפקיד אורח בעונה השלישית) ועל ידי הבמאי איתן צור והתסריטאי אסף צפור.
הסדרה עלתה לשידור בימי ראשון החל מספטמבר 2000, העונה הראשונה כללה 16 פרקים, וזכתה למדרוג (רייטינג) גבוה. בדצמבר 2000, הכריזה "קשת" על עונה שנייה של "הבורגנים". העונה השנייה שודרה מסוף 2001 ועד מרץ 2002. העונה השנייה זכתה לרייטינג של כ-13% בממוצע בכלל משקי הבית.
בספטמבר 2002, הודיעו שידור קשת ו"yes" על הפקה משותפת של עונה שלישית בהשקעה של 1.2 מיליון דולר. העונה השלישית עלתה לשידור ב-14 בדצמבר 2003 בערוץ "יס פלוס". עשרת פרקי הסדרה שודרו בימי ראשון ב-21:30. לאחר השידורים בערוץ "יס פלוס", שודרו הפרקים גם בערוץ 2. בעונה זו נאלצו הגיבורים להתמודד עם המשבר הכלכלי, ובקריסתה של מדיניות הרווחה בישראל. יוני (רמי הויברגר) פוטר ממקום עבודתו, ונינה (קרן מור) סגרה את סוכנות הנסיעות שלה, צעד שהביא גם לאובדן מקום העבודה של דליה (שרית וינו-אלעד). ישראל (דב נבון) הפסיד את כל חסכונותיו בעסקת נדל"ן.
תיאור כללי
הסדרה עוקבת אחר חייהם של קבוצת חברים, הנמצאים במעמד כלכלי-חברתי בורגני, בדרך ובמהלך יומם, סיפוריהם ומצביהם השונים, בניסיון להגיע לאושר, לחיי משפחה, לאהבה ולחיים מקצועיים נוחים. במהלך הסדרה נוצרים סיפורי אהבה, חברויות, קשיים, ריבים ושלל מצבים בין הדמויות השונות.
פסקול
שיר הנושא של העונה השנייה היה "דרכנו" של יענקל'ה רוטבליט ויזהר אשדות, בביצוען של כוכבות הסדרה, שרית וינו-אלעד וחני פירסטנברג. אלבום הפסקול יצא לאור בפברואר 2002, והגיע למעמד אלבום זהב תוך חודשיים.
שיר הנושא של העונה השלישית היה "אלוהים נתן לך במתנה" של דוד חלפון ואיתן מסורי בביצוע חני פירסטנברג ואיתי טיראן.
עם זאת, בחלק מגרסאות השידור או ההפצה, שיר הנושא אינו משתנה בין עונה ועונה - בכל הפרקים מתנגן שיר הנושא של העונה הראשונה.
מטבעות לשון
בסדרה נטבע הביטוי "כן, אָה?", שבו השתמשו רבות דמויות הסדרה להדגשת ריקנותם ובינוניותם. דב נבון, שהדמות בגילומו עשתה שימוש רב בביטוי, הביע את דעתו עליו: "יש בשתי המילים האלה הרבה, בעיקר הרבה חרא. יש בזה את המובן מאליו, את השנאה, תלוי באיזה קונטקסט זה בא. 'כן, אה?' על המקום הזה, על הזבאלה הזאת. תלוי מי יושב מולי. זה נורא ישראלי. יש בזה בעיקר הסכמה בלי להבין על מה אתה מסכים". עוזי וייל הגדיר אנשים שמשתמשים בביטוי כ"אנשים שעולמם כל כך ריק שהם כל הזמן מחפשים דברים שייכנסו להם בין המלים, כי הם לא אומרים שום דבר. הם מחפשים את המשהו שימלא את הריק". עמיחי שלו תיאר את הביטוי כך: ""כן, אה?" היה אחד ממטבעות הלשון הקצרים, המדויקים והכה מאפיינים של סדרת הדרמה הקומית "הבורגנים". איכשהו, אותו מטבע לשון שהוא סוג של תשובה הטומנת בחובה הזדהות, ובעצם טומנת בחובה סוג של אטימות, ואיזושהי אפיסות של שפה, שיקפה בצורה הכי קולעת, עגומה ומעוררת חמלה את המצב הבורגני. היא תמיד נשמעה עייפה, דואבת, אבל עם זאת הכי אותנטית ומשקפת את מצבנו הקיומי.". פרשנות אחרת ראתה בביטוי "גלגול מודרני של "נעשה ונשמע" של בני ישראל. קודם נציית, אחר כך נבדוק. לכאורה, הבורגנים הם חברים, אומרים קודם כן לאישור וחיזוק דבריו של חבר, ואחר כך תוהים 'הא'. אבל יש לזה פירוש נוסף, של משיכת החבר למלכודת, שידבר עוד ויגלה ויחשוף, ואז נועצים בו חרב מילולית משוחה ברעל".
אמונה אלון, שכתבה על האגואיזם, המרירות והריקנות המאפיינים לדעתה את מעמד הביניים החילוני והשמאלני בתל אביב כתבה כי "דומה שאם תסביר להם שהעוני משתולל, גוש קטיף עומד להיחרב בשביל לא כלום והנגב בטווח טילי האויב המתקרב, לכל היותר ירימו אליך את עיניהם העטויות דוק חסין רגש ויגידו: "כן, הא?". גם דורון רוזנבלום השתמש בביטוי לתיאור הלך הרוח האדיש של הציבור הישראלי: "ממש במקום שבו אנו דורכים ומתהלכים כיום, קהויים וכבויים, ומהמהמים "כן, אה?", ו"אז מה", ו"כאילו" - ובכן ממש במקום זה, ב"תקופה הישראלית" (זו שקדמה ל"תקופת האבן" הנוכחית), היו פעם כללים".
סרג'נט יורק (סרט)
סרג'נט יורק (באנגלית: Sergeant York) הוא סרט ביוגרפי מלחמתי משנת 1941 על חייו של אלווין יורק, מהחיילים האמריקאים המעוטרים ביותר במלחמת העולם הראשונה.
הבמאי הוא הווארד הוקס והתסריט מבוסס על יומנו של יורק שעובד לרומן על ידי טום סקייהיל בשנת 1928.
ב-2003 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בספריית הקונגרס על חשיבותו התרבותית, ההיסטורית והאסתטית.
הסרט היה במקום ראשון בהכנסות בשנת 1941. הוא הוקרן בעת שארצות הברית נכנסה למלחמת העולם השנייה ונוצל לשם תעמולה לגיוס חיילים ואגרות מלחמה.
מכון הסרטים האמריקאי קבע ב-2003 את דמותו של אלווין יורק בסרט זה ברשימת 50 הגיבורים בקולנוע האמריקאי.
תקציר העלילה
אלווין יורק (גרי קופר) הוא חקלאי דל אמצעים הגר בכפר קטן בטנסי, ומפרנס בקושי את אמו האלמנה (מרגרט ויצ'רלי), אחיו ואחותו. את תסכולו הוא פורק בהתנהגות פרועה של שתיית אלכוהול וקטטות.
אמו מבקשת מהכומר (וולטר ברנן) שישוחח עם בנה וינסה להחזירו למוטב דרך הדת.
אלווין מתאהב באחת מבנות הכפר, גרייסי ויליאמס (ג'ואן לסלי). כדי לקנות את ליבה הוא מנסה לקנות חלקת אדמה פורייה. הוא מעביר למוכר את פרדתו וציוד נוסף, ואת שאר הכסף הוא צריך לגייס תוך 60 יום. הוא עובד בפרך, וגם זוכה בכספי התחרות בקליעה, אך כשהוא מגיע עם הכסף מסתבר שעברו יותר מ-60 יום, והקרקע נמכרה לאחר. הוא מתחיל לשתות ומתכנן נקמה, אך כאשר הוא רוכב בחזרה לביתו מתחיל גשם שוטף וסופת ברקים. הוא נפגע על ידי ברק ומושלך ארצה, אך ניצל ומגיע לכנסייה בה מנהל הכומר מסע התעוררות בשירה. אלווין נסחף לדת, נרגע ומחליט לשנות את התנהגותו.
כשמגיעה פקודת ההתייצבות לצבא, מסרב אלווין להתגייס מבחינה מצפונית, כי הדת אוסרת להרוג. בעזרת הכומר הוא כותב מכתבים לצבא, אך נדחה ברמות שונות.
לבסוף הוא מתגייס ומגיע למחנה אימונים בג'ורג'יה, שם מבחינים ביכולתו בתור צלף ומעלים אותו לדרגת קורפורל.
יורק מועבר באנייה עם יחידתו לצרפת, והם משתתפים בהתקפה בחזית מאז - ארגון ב-8 באוקטובר 1918. על יחידתו נורית אש רצחנית ממכונות ירייה של הגרמנים, ורבים מהם נהרגים. יורק מוצא את עצמו בודד ולא פגוע מבין המש"קים. הוא מאגף בשקט את הגרמנים, ומפיל זה אחר זה את הגרמנים על ידי צליפות מרובה ואקדח. הם נכנעים ואלווין מכריח את המפקד הגרמני להורות לגרמנים בעמדה נוספת להיכנע. סך הכול שובה יורק 132 גרמנים ומוביל אותם לקווי האמריקאים.
יורק מקבל מדליה מגנרל פוש, ובשובו לארצות הברית הוא מתקבל כגיבור בניו יורק, ומוענקת לו מדליית הכבוד של ארצות הברית.
הוא מתקבל במלון וולדורף אסטוריה על ידי חבר הקונגרס קורדל הול שמציע לו 250,000 דולר, אך יורק מסרב לקבל פרס על מה שהיה חייב לעשות למען מדינתו.
הוא חוזר לעיירתו ומתקבל בכבוד מלכים על ידי אנשי העיירה, משפחתו ואהובתו גרייסי המודיעה לו כי מדינת טנסי קנתה עבורם חווה חקלאית.
פרסים ומועמדויות
גרי קופר זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר
ויליאם הולמס זכה בפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר
כן היה הסרט מועמד לעוד תשעה פרסי אוסקר: הסרט הטוב ביותר, הבימוי, הצילום, העריכה, העיצוב האמנותי, המוזיקה, הסאונד, שחקני משנה (וולטר ברנן ומרגרט ויצ'רלי).
סנט ג'ון (מסעדה)
סנט ג'ון (באנגלית: St. John) היא מסעדה ברחוב סנט ג'ון בסמית'פילד, לונדון, אנגליה. המסעדה נפתחה ב-1994 בידי השף פרגוס הנדרסון, ביחד עם טרבור גוליבר וג'ון ספיטרי, והיא מתמחה בהכנת חלקי פנים של חיות.
היסטוריה
משכן מסעדת סנט ג'ון הוא בבניין ג'ורג'יאני ששימש בעברו בית אצילים. במה שהיה גינתה נפתחה מעשנת בייקון שהיה חלק משוק הסמית'פילד המהולל של לונדון, שוק הבשר בין השנים 1133 ל-1855 באזור הסיטי של לונדון. המקום נעזב ב-1967, אז שימש למספר צרכים כמו: בית אריזה לקטניות, המחסן הגדול ביותר בבריטניה של בירה סינית מיובאת וב-1994 שימש למטרתו הנוכחית. חלקו העליון של בית האצילים, שכעת נמצאים בו משרדי סט ג'ון וכן הדירות, שימש בעבר גם כמטהו של העיתון "מרקסיזם היום".
רקע כללי על המסעדה והאוכל
פרגוס הנדרסון נולד בלונדון בשנת 1963 והוא ארכיטקט בהשכלתו, שהקדיש מספר שנים מחייו ללמוד את רזי המטבח הבריטי המסורתי. המסעדה מתמחה באיברי פנים של חיות, (ביחד עם מעט דגים ופירות ים) והתפריט מעיד על עצמו שהוא מציג מטעמים Nose to tail זהו גם שם הספר הראשון שהוציאה המסעדה, אשר זכה בשנת 2000 בפרס מאנדרה סימון. על הספר אמר מאריו באטאלי, הבעלים של מסעדת "באבו" בניו יורק: "בדיוק סוג ספר הבישול שהלוואי והייתי קורא בעודי ילד... לקרוא ולחלום אודות כל המתכונים הללו גורמת לי לרצות להצית את באבו שלי, על העמדת הפנים שלה כמסעדה ולסור ללונדון לקול קריאת המאסטר" (בגב העטיפה של הספר Nose to tail). הנדרסון אף הוציא לאור ספר שני ששמו The Whole Beast.
המסעדה מבשלת חיות שונות ומשתמשת בכל איבריהן, הבישול והפרזנטציה פשוטים; היא מגישה גם מעט דגים ופירות ים. בין המנות בתפריט: כבד עגל וסלק, זנב שור ופירה, ראש חזיר חם, לשונות טלה שעועית ירוקה ואנשובי, מרק קרביים של עוף, כלית כבשה בחלב הכליה, מעי חזיר כרוב וחרדל, חרטומן צלוי, טחול חזיר מגולגל, האגיס, זנבות חזיר פריכים, לחי ולשון חזיר, לבבות ברווז על טוסט, טרין צוואר ברווז, קדגרי, חזיר מורתח במים ורוטב פטרוזיליה, בטן מורתחת ועדשים, רגל קדמית בבריזה וכתף אייל, עוף וציר שום, עוגת דם וביצים מטוגנות, לאנגוסטין ומיונז, פאי דגים, מקרל מעושן וסלרי, סול בלימון ורוטב טרטר ועוד. למסעדה מסונפת גם מאפייה ובר במפלס מתחת.
כריסטיאן באנפילד ביים על הנדרסון את הסרט "על האותנטיות".
רבים מבכירי השפים קשרו למסעדה כתרים, אנטוני בורדיין הניו יורקי, הבעלים של "לה הל" כתב: "אם אי פעם אהיה נידון לגזר דין מוות, אני רוצה שפרגוס הנדרסון יבשל את ארוחתי האחרונה... הוא השף האהוב עלי והמסעדה המועדפת שלי בעולם כולו" (בגב העטיפה של הספר Nose to tail). דניאל בולו, השף האמריקאי, הבעלים של "דניאל" בניו יורק, המחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום כתב: "אבי היה מיומן מאוד בהכנת מנות קצבים, אבל מר הנדרסון הותיר אפילו את יכולתו של אבי, להשתמש בחלקים רבים ככל האפשר של בעל החיים, מאחור בבושת פנים. עם המתכונים מעוררי התאווה שלו וקומבינציות האוכל העריבות לחיך." (בגב העטיפה של הספר Nose to tail) ומריו באטאלי, האיירון שף האיטלקי בורסיה האמריקנית של התוכנית והבעלים של "באבו" הניו יורקית, כתב: "הוא הסטודנט הטוב יותר מבין שנינו." (בגב העטיפה של הספר Nose to tail).
דניאל גילדר
דניאל גילדר (Daniel Gildar; נולד ב-2 באוקטובר 1945, קליבלנד - נפטר ב-26 בנובמבר 2020, פילדלפיה) היה חזן, פסנתרן ומורה לחזנות יהודי-אמריקאי, בעל מוניטין בינלאומי.
ביוגרפיה
גילדר נולד ב-2 באוקטובר 1945 בקליבלנד, אוהיו. להוריו ראובן ובל גילדר.
הוא למד בבית ספר למוסיקה בקליבלנד, כמו כן התמחה בפסנתר, בתאוריה מוזיקלית ובפיתוח קול.
קריירה
השתתף בפרויקט שבע משימות היסטוריות למזרח ומרכז אירופה בחסות "אגודת חיים וגילה ויינר" לקידום תחום החזנות.
גילדר שימש כמלווה לגדולי החזנים בכל העולם, כדוד קוסביצקי, משה גנטשוף, משה שטרן, בן ציון מילר, יצחק מאיר הלפגוט, ישראל רנד ובנימין מולר. כן ליווה את המוסדות השנתיים של מועצת חזנות אמריקה.
נפטר בפתאומיות ביום חמישי 26 בנובמבר 2020. תלמידו הרב שמואל שפירו הספיד אותו בפוסט בעמוד הפייסבוק וכתב: "מלאך בעל חסד נדיר... אבדה גדולה ועצומה".
ציפורי הטרף: והארלי קווין המהממת
ציפורי הטרף: והארלי קווין המהממת (באנגלית: Birds of Prey, ציפורי הטרף)(נקרא בשלב הפרסומים: : "ציפורי הטרף (ושחרורה המדהים של הארלי קווין אחת)") הוא סרט גיבורי-על אמריקאי המופץ על ידי אולפני האחים וורנר ומבוסס על קומיקס באותו השם בהוצאת DC קומיקס. הסרט הוא השמיני במספר ביקום הקולנועי של DC ומהווה סרט ספין אוף ל"יחידת המתאבדים" שיצא לאקרנים בשנת 2016. בסרט מככבים מרגו רובי, ג'ורני סמולט-בל, מרי אליזבת' וינסטד, רוזי פרז, אלה ג'יי באסקו, יואן מקגרגור וכריס מסינה ועלילתו מתרחשת לאחר אירועי "יחידת המתאבדים" ומספר את סיפורה של הארלי קווין לאחר שנפרדה מהג'וקר, ונאלצת לשתף פעולה עם הקנרית השחורה, הציידת, ורנה מונטויה במטרה להציל את קסנדרה קין מציפורניו של בוס הפשע המסכה השחורה.
רובי, שגם משמשת כמפיקה בפועל של הסרט, הציעה לאולפני האחים וורנר את הרעיון לסרט בשנת 2015. במאי 2016, זמן קצר לפני יציאת הסרט "יחידת המתאבדים" לקולנוע, האולפנים הכריזו על הפקת הסרט. בנובמבר שבא לאחר מכן, התסריטאית כריסטינה הודסון נשכרה למלאכת כתיבת התסריט ובאפריל 2018, הבמאית קאת'י יאן נשכרה למלאכת הבימוי.
הסרט יצא לאקרנים ב-7 בפברואר 2020 בהפצת אולפני האחים וורנר ובטכנולוגיית RealD 3D, ScreenX, 4DX, Dolby Cinema ו-IMAX 3D. זה הסרט הראשון והאחרון ביקום הקולנועי של DC שמדורג R בקולנוע.
עלילת הסרט
הארלי קווין מספרת את סיפור המקור שלה לקהל הצופים ומיד לאחר מכן הסרט עובר לזמן מה לאחר תבוסתה של המכשפה ובזמן הזה, לפי סיפורה של קווין; הג'וקר נפרד ממנה, וזורק אותה לרחובות גות'אם סיטי. היא נלקחת על ידי דוק, הבעלים הקשיש של מסעדה טייוואנית ומתאוששת ממערכת היחסים שלה על ידי גזירת שיערה, אימוץ צבוע מנומר לו היא קוראת על שמו של ברוס ויין ומנצחת באלימות רבה במשחק רולר דרבי.
לילה אחד, הארלי משתכרת במועדון לילה בבעלות הגנגסטר רומן סיוניס, וגורמת לנהג של רומן להיות נכה לאחר שהוא מעליב אותה. לאחר מכן היא פוגשת את הזמרת הבורלסקית דינה לאנס, שמצילה מאוחר יותר את הארלי השיכורה מניסיון חטיפה. רומן צופה במתרחש מחדר השינה שלו ומתרשם מכישוריה של דינה וממנה אותה כנהגת החדשה שלו. למחרת בלילה, הארלי מפוצצת את מפעל אייס כימיקלים, שם התחייבה להשתנות פיזית ונפשית עבור הג'וקר לפני כן כדרך להכריז בפומבי על פרידתם. בינתיים, בלשית משטרת גות'אם, רנה מונטויה, חוקרת סדרה של רציחות אספסוף שנערכה על ידי פורע חוק שמשתמש בחץ וקשת. כשהיא מוצאת את השרשרת של הארלי בזירת הפיצוץ של אייס כימיקלים, מונטויה מציינת שהארלי בסכנה ללא הגנת הג'וקר. היא ניגשת לדינה להציע לה להיות מודיעה של המשטרה ולדווח על רומן עבורם, אך דינה דוחה את ההצעה.
רומן שולח את דינה ואת יד ימינו הסדיסטי והרצחני ויקטור זאז להחזיר יהלום משובץ עם מספרי החשבון להונה של משפחת הפשע ברטינלי, שנרצחו לפני שנים. הכייסת הצעירה קסנדרה "קאס" קיין גונבת את היהלום מזאז, אך בולעת אותו לאחר שהיא נעצרת. הארלי, שמצליחה לברוח ממונטויה ומכמה אנשים אחרים שלכדו אותה בעבר, נתפסת על ידי אנשיו של רומן. זאז מודיע לרומן שקסנדרה מחזיקה ביהלום ודינה מזהירה את מונטויה מהמצב. בזמן שרומן מענה את הארלי ומתכונן להרוג אותה, היא מציעה להחזיר לו את היהלום. רומן מסכים אבל גם מציב על "קאס" שובר כסף כדי להגביר את התחרות. כשהיא פורצת למשטרת גות'אם סיטי עם מגוון של מטול רימונים מסתובבים בהשראת זיקוקים, הארלי משחררת את קסנדרה והשתיים בורחות למחסן הראיות. הן נתקלות במארב של מספר בריונים, אך מצליחות להרוג את כולם.
לאחר שנמלטו ממחסן הראיות, הארלי וקסנדרה מתאגדות ומסתתרות בדירתה של הארלי. דוק מופנה לקבלת מידע על ידי "רוצחת הקשת", שמתגלה כי היא הלנה ברטינלי ששרדה את הטבח במשפחתה והוכשרה כמתנקשת, שאחוזת אובססיה להרוג את כל אחד מהגנגסטרים האחראים לרציחות של משפחתה. מאוחר יותר מופצצת הדירה של קווין על ידי פושעים המחפשים את קסנדרה והיא מגלה בצער שדוק הסגיר אותה תמורת כסף. הארלי מתקשרת לרומן ומציעה להחליף את קסנדרה בתמורה להגנתו, והם מסכימים להיפגש בפארק השעשועים הנטוש. דינה מודיעה למונטויה על המפגש, בעוד זאז מבחין בהודעת הטקסט של דינה בדרך לפארק ומודיעה לרומן. רומן פגוע מהבגידה של דינה ועוטה על פניו את המסכה הטקסית שנתנה לו את הכינוי שלו, "המסכה השחורה".
בפארק, מונטויה מתעמתת עם הארלי, אך הארלי בועטת אותה מהחלון. זאז מגיע ומאיים על דינה באקדח, אך הוא נהרג על ידי הלנה, שמגלה שזאז היה מאחרון הרוצחים של משפחתה. מונטויה חוזרת ובמקביל מתברר שרומן הגיע עם צבא קטן של פושעים רעולי פנים, המכונים "אגודת פני השקר". בעזרת הציוד הישן של קווין הן מצליחות להדוף את ההתקפה. במהלך הקרב, "קאס" נלכדת על ידי רומן, ואילו דינה חושפת את יכולתה המטא-אנושית לצעוק ברמה על-קולית, מה שמביס מאפיונרים נוספים של רומן. הארלי והלנה, רודפות אחר רומן. במזח הסמוך מתרחש העימות הסופי. כשהיא מכוונת לדמות מוצלת במרחקים שהיא מאמינה שהיא רומן, מבזבזת הארלי את הכדור האחרון שלה. רומן מופיע מאחורי הדמות, שמתגלה כפסל, כשהוא מחזיק את קסנדרה כבת ערובה ומתכונן להרוג אותה. קסנדרה מושכת את הטבעת מרימון יד שלקחה מהארלי קודם לכן. היא מחליקה את הרימון בז'קט של רומן, כשהארלי זורקת את רומן מהמזח רגע לפני שהרימון מתפוצץ והורג אותו.
בעקבות השמדת האימפריה של רומן, מונטויה פורשת מהמשטרה. עם הכסף בחשבונות המוסתרים בתוך היהלום, היא מצטרפת לדינה והלנה בהקמת צוות של לוחמי פשע - "ציפורי הטרף". הארלי וקסנדרה נמלטות, מוכרות את היהלום ופותחות עסק פשיעה.
ברצף שמע שלאחר הכתוביות, הארלי פונה אל הצופים ומצהירה כי עומדת לחשוף סוד על באטמן, אך הסרט מסתיים באמצע המשפט.
צוות השחקנים ודמויות
בנוסף, טאלון ריד עתיד לגלם את אחד מאנשיו של המסכה השחורה, וסטיבן ויליאמס, דרק וילסון, דנה לי, פרנסואה צ'או, ומאט ויליג לוהקו לתפקידים לא ידועים.
פיתוח
במאי 2016, לקראת יציאת הסרט "יחידת המתאבדים", אולפני האחים וורנר הכריזו על סרט ספין-אוף שיתמקד בדמותה של הארלי קווין ובכמה גיבורות ונבלות אחרות מהיקום של DC, כמו באטגירל וציפורי הטרף. מרגו רובי התעתדה לחזור לגילום דמותה של הארלי קווין, ובמקביל לשמש כמפיקה. בנובמבר, הוכרז שהתסריטאית הבריטית כריסטינה הודסון תכתוב את התסריט עבור הסרט. רובי הציגה את הרעיון לסרט באוזני האולפני של האחים וורנר בשנת 2015 כ"סרט כנופיית בנות מדורג-R שכולל את הארלי, כי חשבתי לעצמי, 'הארלי צריכה חברים'. הארלי אוהבת לתקשר עם אנשים, אז אל תעשו לה לעשות סרט סולו". רובי הרגיש שחשוב לה שהסרט יבוים על ידי במאית. באפריל 2018, אולפני האחים וורנר ו-DC Films סגרו חוזה עם הבמאית קאת'י יאן על בימוי הסרט, מה שהופך אותה לבמאית הראשונה ממוצא אסייתי שתביים סרט גיבורי-על.
בנוסף, אושר שרובי תשתתף בהפקת הסרט תחת חברת ההפקות שלה "LuckyChap Entertainment", במסגרת העסקה הראשונה שהיא סגרה עם האולפנים. תהליכי ההפקה של הסרט היו צפויים להתחיל עם סוף שנת 2018 או תחילת שנת 2019. סרט זה מהווה את סרטו השני של היקום הקולנועי של DC שמרגו רובי מגלמת בו את דמותה של הארלי קווין, לאחר שתהליכי ההפקה של סרט ההמשך "יחידת המתאבדים 2" הוצאו מלוח הזמנים של DC קומיקס לשנת 2018. עד סוף אפריל, לסרט נכתבו שתי גרסאות שונות של התסריט; שניהם כללו את דמויותיהן של הארלי קווין ובאטגירל, בעוד שתסריט אחד כלל את דמותו של הפינגווין בתור הנבל הראשי, ואילו התסריט השני השמיט את דמותו של הפינגווין על מנת שיוכל להופיע בהופעת בכורה לסרט סולו עבור דמותו של באטמן. במאי 2018, נודע שתהליכי ההפקה צפויים להתחיל בינואר 2019. בנוסף, נודע שדמויותיהן של הציידת והקנרית השחורה יופיעו בסרט.
קדם-הפקה
ביולי 2018, הסרט נכנס לשלב קדם ההפקה. רובי אישרה שהסרט ייקרא "ציפורי הטרף", ותיארה אותו כ"שונה" מסרטי ה-DC האחרים שהציגו את דמותה של הארלי קווין ואמרה שהסרט יופק בתקציב קטן יחסית בהשוואה לסרטי גיבורי-על אחרים. רובי גם ציינה שדמותה של הארלי קווין תקבל תלבושת חדשה, ושהליהוק יכלול שחקנים מגוונים. נוסף לכך, נודע שקבוצת "ציפורי הטרף" תכלול את הקנרית השחורה, הציידת, קסנדרה קין, רנה מונטויה, שהנבל בסרט יהיה נבל מגלריית הנבלים של באטמן שעדיין לא נראה במדיה הקולנועית. תהליך הליהוק החל באוגוסט, ואולפני האחים וורנר שקלו מספר שחקניות לדמויותיהן של הציידת ושל הקנרית השחורה. השחקניות אלכסנדרה דדריו, ג'ודי קומר, בלייק לייבלי וונסה קירבי הביעו עניין בגילום הדמויות האלו. בנוסף, נחשף שדמותו רומן סיוניס/המסכה השחורה תהיה האנטגוניסטית הראשית של הסרט.
מאוחר יותר באותו חודש, אולפני האחים וורנר גילה כי הוא מעוניין בליהוק של שחקנית בירקיאלית לגילום דמותה של הקנרית השחורה. ג'אנל מונה, גוגו אמבתה-רו וג'ורני סמולט-בל היו הבחירות המובילות עבור גילום דמותה של הקנרית השחורה, בעוד שסופיה בוטלה, מרגרט קואלי, מרי אליזבת' וינסטד וכריסטין מיליאוטי היו הבחירות המובילות של האולפנים עבור גילום דמותה של הציידת. ג'סטינה מאצ'אדו ורוברטה קולינדרז נבחנו לדמותה של רנה מונטויה, ואילו האחים וורנר החלו לחפש שחקנית אסייתית בת 12 לגילום דמותה של קסנדרה קין. בסוף ספטמבר, סמולט-בל ווינסטד לוהקו בהתאמה לדמויותיהן של הקנרית השחורה והציידת ונודע שהאולפנים מתכננים להוציא את הסרט לאקרנים ב-7 בפברואר 2020, ושיואן מקגרגור ושרלטו קופליי הם הבחירות המובילות עבור גילום דמותו של המסכה השחורה.
במהלך מפגש פסגת הבידור של ארצות הברית-סין באוקטובר, יאן אישרה את רשימת צוות השחקנים ושהסרט יהיה מדורג בדירוג R. יאן אמרה שהיא "לא הייתה יכולה לאכזב את התסריט, היה לו כל כך הרבה חוש הומור אפל... וישנם נושאים של העצמה נשית שהם כל כך חזקים וחייבים לקבל התייחסות". הצלם מת'יו ליבטיק הצטרף להפקת הסרט באותו חודש, וכך גם רוזי פרז שלוהקה לדמותה של רנה מונטויה. רכז הפעלולים ג'ונתן אסביו וכוריאוגרף הלחימה ג'ון ואלרה הצטרפו לצוות ההפקה בנובמבר יחד עם יואן מקגרגור שלוהק לדמותו של המסכה השחורה ואלה ג'יי באסקו שלוהקה לדמותה של קסנדרה קין. בנוסף, רובי חשפה שכותרת הסרט המלאה היא "(Birds of Prey (and the Fantabulous Emancipation of One Harley Quinn" ("ציפורי הטרף (ושחרורה המדהים של הארלי קווין אחת)"), ושכותרת המשנה משקפת את הטון ההומוריסטי והלא מתוחכם של הסרט. מעצב ההפקה קית בארט הצטרף לצוות ההפקה בדצמבר, וכך גם כריס מסינה בתפקיד ויקטור זאס. סטיבן ויליאמס, דרק וילסון, דנה לי, פרנסואה צ'או, מאט ויליג ואלי וונג הצטרפו גם הם לסרט בתפקידים לא ידועים.
צילומים
צילומי הסרט החלו ב-14 בינואר 2019 בלוס אנג'לס, קליפורניה תחת הכותרת "Fox Force Five". צילומי הסרט התקיימו גם באטלנטה ובסוואנה ונמשכו עד לאמצע חודש אפריל 2019.
מוזיקה
בספטמבר 2019, נודע כי דניאל פמברטון יהיה המלחין של פסקול הסרט.
שיווק
ב-28 בינואר 2019 פורסם הטיזר טריילר הראשון של הסרט.
סרטי המשך
הסרט עתיד להיות הראשון בטרילוגיית סרטים שתתמקד בדמותה של הארלי קווין, ויש המאמינים שהסרט השני יתמקד בקבוצת "הסירנות של גות'אם סיטי". נוסף על כן, אולפני DC והאחים וורנר כבר שוקדים על פיתוח סרטים נוספים בכיכובה של הארלי קווין, כמו "יחידת המתאבדים 2" וסרט שיתמקד ביחסיה עם הג'וקר.
קרב תבור
קרב תבור או הקרב מול הר תבור היה קרב אשר התרחש ב-16 באפריל 1799 במהלך מסע נפוליאון בארץ ישראל.
הקרב התנהל בעמק יזרעאל, במרחב שבין גבעת המורה והר תבור, סמוך למקום בו שוכנים בימינו המושב והקיבוץ מרחביה. בקרב ניצח צבאו של נפוליאון בראשותו ובראשות הגנרל ז'אן-בטיסט קלבר, את צבאות האימפריה העות'מאנית בפיקודו של עבדאללה פאשה אל עזם, מושל דמשק.
בעודו צר על עכו, היה על נפוליאון להגן על עורפו, כמו גם להבטיח אספקה לכוחותיו. מכיוון שכך נשלחו כוחות צרפתים לכבוש את אזור הגליל. בצפון הגיעו כוחות אלה עד צור ובמזרח, תפסו את גשר בנות יעקב והגיעו אף עד קוניטרה.
בעוד חייליו של נפוליאון כובשים את הגליל, התאסף כנגדם כוח של כ-20,000 חיילים אשר הגיעו ממקומות שונים, ובמיוחד מדמשק, וכן אנשי ההרים משכם. הכוחות התאחדו בעמק יזרעאל לרגלי גבעת המורה, ומשם התכוננו לפנות מערבה לעכו על מנת להסיר את המצור מן העיר.
אל מולם עמד כוחו של קלבר, שניצב בראש 2,500 חיילים. בימים הקודמים עמד קלבר מול כוחות עות'מאנים פזורים. ז'ונו הביס כמה מאות מהם בהרי נצרת ב־13 באפריל ובקרב נוסף בכפר כנא ב־15 באפריל הביס קלבר כמה אלפים נוספים. קלבר נע בחסות החשיכה בלילה שבין 15 ל-16 באפריל, מהר תבור לכיוון דרום-מערב. מטרתו הייתה לפתוח במתקפה עם עלות השחר, אולם הוא טעה בהערכת הזמן, וכאשר האיר היום, אותר בעודו בתנועה והותקף על ידי הפרשים העות'מאנים. קלבר החזיק מעמד מספר שעות, בעודו בנחיתות טקטית ומספרית. בשעות אחר הצהריים הגיע נפוליאון עצמו לזירה, כשהוא עומד בראש כוח של 2,000 חיילים, ועמו עשרים תותחי שדה, ואיגף את הפרשים העות'מאנים היגעים מיום הקרב ממערב. הכוח העות'מאני נלכד באש משני צדדיו ונפוץ לכל עבר. עתה היה נפוליאון חופשי להמשיך את המצור על עכו ללא כל איום.
מנוצ'הר מותכי
מנוצ'הר מותכי (בפרסית: منوچهر متکی, תעתיק מדויק: מנוצ'הר מתכי; נולד ב-12 במאי 1953 בבנדר גז) היה שר החוץ האיראני בשנים 2005–2010. הוא מונה על ידי הנשיא מחמוד אחמדינז'אד לתפקיד למרות שבמהלך הבחירות לנשיאות איראן ב-2005 היה מנהל מסע הבחירות של עלי לאריג'אני, מועמד המחנה השמרני הפרגמטי.
קבוצת איירבוס
בשנת 2017 שם החברה שונה לשם הנוכחי - Airbus SE.
מנוצ'הר מותכי
ביוגרפיה
מותכי גדל ולמד בבנדר גז. לאחר שסיים את לימודיו התגייס לצבא והצטרף לתוכנית לחינוך הציבור שנערכה על ידי הממשלה. הוא הגיע למחוז ח'וראסאן, הקים שם בית ספר לעניים ולימד בו. לאחר שירותו הצבאי החליט לצאת לחו"ל לחוויה ולימוד. היות שהודו שימשה יעד פופולרי לצעירים איראנים, נסע מותכי להודו; היה זה מספר שנים לפני המהפכה האיראנית.
קבוצת איירבוס
בנוסף לכך קיימות מספר חברות בת ושותפויות.
מנוצ'הר מותכי
ביוגרפיה
לאחר 24 שנים במשרד החוץ מונה על ידי הנשיא אחמדינז'אד לשר החוץ. בדצמבר 2010 הוא פוטר על ידי הנשיא, ובמקומו מונה עלי אכבר סאלחי.
מותכי בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת טהראן ותואר ראשון מאוניברסיטת בנגאלור בהודו.
טרנספורט
טרנספורט (מגרמנית: transport - משלוח) הוא כינוי כולל לשילוחם של קורבנות המשטר הנאצי בתקופת מלחמת העולם השנייה והשואה, בעיקר לשילוחם של יהודים, גם במסגרת אקציות מבתיהם או ממקומות הריכוז שלהם בערים, ביישובים ובגטאות למחנות ריכוז והשמדה. הטרנספורטים החלו ב-1940, עם שילוח יהודים גרמנים למחנות ריכוז בצרפת, בהם גירס וסן סיפריאן. בסוף 1941 החלו הטרנספורטים של יהודים מגרמניה לגטו ריגה, שם נרצחו יהודים אלה, וכן של יהודים מגטו לודז' למחנה ההשמדה חלמנו.