cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האורטוריה של גאורגיוס הקדוש (פדובה)
אדריכלות
מבחוץ יש לאורטוריה יש צורה פשוטה מאוד מלבנים חשופות עם חזית גמלון משולש וחלון רוזטה. החזית אינה מקושטת במיוחד למעט שלושה תבליטים שטוחים מטרקוטה המתארים את גאורגיוס הקדוש קוטל את הדרקון, ושלט האצילים של משפחת לופי דה סורניה (זאב תוקף). גם המבנה הפנימי פשוט, אולם ארוך עם תקרה בצורת קמרון חבית ורצפת אריחים. הייחודיות של המבנה היא במחזור ציורי הפרסקו שעל הקירות ובעיטורים על התקרה.
קיר המזבח – צליבת ישו
פרסקו הצליבה על הקיר שמעל המזבח מתאר את ישו על הצלב בעוד מרים, אם ישו בוכה מלמטה, ומנוחמת על ידי השליחים והמאמינים. הצלב נושא את הקיצור "INRI", ראשי תיבות של הביטוי הלטיני Iēsus Nazarēnus, Rēx Iūdaeōrum ("ישו הנוצרי, מלך היהודים"). מלאכים מקיפים את ישו בשמים, וממסגרים אותו כדמות המרכזית, ומכוונים את עינו של הצופה אליו. אלטיקיירו מנצל ציור בפרספקטיבה של המלאכים המעופפים והסוס האפור בחזית כדי ליצור אשליה של נקודת מבט מציאותית.
בית הכנסת בית יעקב
בית הכנסת בית יעקב הוא בית כנסת הממוקם לאורך החלק האסיאתי של הבוספורוס ליד כנסייה יוונית אורתודוקסית, באזור הנקרא קוזגונג'וק באיסטנבול, טורקיה. בית הכנסת נבנה בשנת 1878.
האורטוריה של גאורגיוס הקדוש (פדובה)
ציורי הפרסקו בקיר הכניסה
קיר הכניסה מתאר סצנות מילדותו של ישו. הסצנות מתקדמות מלמעלה למטה משמאל לימין ומופרדות לחמישה חלקים. הבשורה למרים בחלק העליון של הקיר; הסצנה מתייחסת לאירוע שבו המלאך גבריאל מגיע אל מרים כדי להגיד לה שהיא תוליד את בנו של אלוהים. הסצנה השמאלית האמצעית היא סגידת הרועים, כאשר בעקבות לידתו של ישו מגיעים אליו הרועים הסמוכים לחלוק כבוד למשיח שזה עתה נולד. סצנה זו משולבת לעיתים קרובות עם סגידת האמגושים, אך כאן הם נפרדים, כשהאחרונה מימין לראשונה. הסצנה השמאלית התחתונה ניזוקה, אך מתארת הבריחה למצרים. הסיפור מספר על המלך הורדוס שציווה להרוג את כל התינוקות בתחומי שיפוטו בתקווה להרוג את הילד המשיח. בתגובה נמלטה המשפחה הקדושה למצרים, מחוץ להישג ידו. הציור האחרון בפינה הימנית התחתונה הוא הסצנה שבה מוכנס ישו הרך באופן רשמי ליהדות, המכונה הצגתו של ישו הרך הנולד בבית המקדש.
חיי גאורגיוס הקדוש
בקיר הצפון-מזרחי נמצאים שבעה ציורי קיר, שרובם מפרטים את חייו של גאורגיוס הקדוש, שאליו מוקדשת האורטוריה. אחד מציורי הפרסקו הבולטים מתאר את האגדה על גאורגיוס הקדוש קוטל את הדרקון. הקדוש יושב על סוס כשחניתו, אסקלון (מאשקלון), עומדת לדקור את הדרקון בפה, כדי להציל את הנסיכה המצוירת ברקע. אחר מראה את גאורגיוס הקדוש כשעומדים לערוף את ראשו בשל סירובו להקריב לאלים רומיים והתעקשותו להישאר נוצרי. שני ציורי קיר אחרים בקיר הצפון-מזרחי מפרטים אגדות אחרות על הקדוש: גאורגיוס הקדוש מטביל את המלך ומשפחתו, וגאורגיוס הקדוש משוחרר על ידי מלאכים מהעינויים על הגלגל.
בית הכנסת בית יעקב
האוכלוסייה היהודית של קוזגונג'וק עזבה את המקום, אך בית הכנסת המשיך לתפקד על ידי מתפללים שמוצא משפחותיהם שם שהמשיכו לבוא אליו לתפילות. כיום, מתקיימת באופן קבוע תפילה בשבת בבוקר.
האורטוריה של גאורגיוס הקדוש (פדובה)
חיי הקדושות קתרינה מאלכסנדריה ולוצ'יה מסירקוזה
מול הקיר הנגדי של הציורים מחייו של גאורגיוס הקדוש יש ציורי פרסקו של ארבע סצנות מחייהן של הקדושות קתרינה מאלכסנדריה ולוצ'יה מסירקוזה.
קתרינה הקדושה מוצגת בציור אחד בתקופת מותה קשורה לגלגל השבירה שעל פי האגדה נהרס במגע שלה, בעוד מלאך טס מעל. בדומה לגאורגיוס הקדוש, גם קתרינה הקדושה מוצגת ברגעים שלפני שנערף ראשה משום מחאתה כנגד רדיפת הנוצרים. בפרסקו היא כורעת על האדמה כשידיה בתנוחת תפילה. גבר עומד מאחוריה, חרב מורמת לקראת הפעולה, ושלושה מלאכים ממתינים למעלה, ככל הנראה כדי לקבל אותה. שני מלאכים נוספים ניצבים על הר המחזיק במה שנראה כארון הברית.
הפרסקו הראשון של לוצ'יה הקדושה מראה את עמדתה בפני שופט לאחר שדווח עליה שנשבעה להישאר בתולה כמו אגאתה הקדושה. השופט מצווה לשלוח אותה לבית בושת, המוצג באמצע. התמונה השמאלית הקיצונית מציגה אותה קשורה לעמוד קלון על מוקד בוער. המדורה בוערת מתחתיה כאשר שוורים לא מצליחים להזיז אותה, אף על פי שלכאורה הייתה חסינה ללהבות בשל התערבות אלוהית. מאוחר יותר היא עברה עינויים בשמן רותח ויצאה ללא פגע, אך בסופו של דבר היא מתה כתוצאה מחרב שחדרה לצווארה. הציור השני של לוצ'יה הקדושה מראה את הלווייתה, בהשתתפות קהל רב של אנשים, כולל כמה מחברי הכנסייה, כגון נזירות. בקהל נמצאים ג'ובאני דה לופי ו, רופא מפורסם וחברו של פרנצ'סקו פטרארקה. גופתה של לוצ'יה שוכבת על במה מוגבהת באמצע הסצנה, בעוד אישה בברדס השחור מתפללת מעליה.
גלעד כהן
גלעד כהן (נולד ב-11 באוקטובר 1967) הוא שגריר ישראל ביפן מאז אוקטובר 2021. שימש  שימש כראש אגף אסיה והפסיפיק במשרד החוץ (2017–2021) וכראש אגף תיאום ותכנון מדיני במשרד החוץ (2014-2017).
רקע אישי
גלעד כהן נולד בשנת 1967 בבת ים, ישראל.
כהן נשוי, ויש לו שלושה ילדים. הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה ויחסים בינלאומיים מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, ובעל תואר שני בביטחון ודיפלומטיה מטעם אוניברסיטת תל אביב. כהן שולט בשלוש שפות: עברית, אנגלית ופורטוגזית.
שנים מוקדמות
בשנת 1994 התקבל כהן לקורס הצוערים של משרד החוץ, בסיומו הצטרף לשירות החוץ הישראלי. מ-1996 ועד 1999 כיהן כיועץ מדיני ודובר בשגרירות ישראל בברזיליה, ברזיל.
שירות בטורקיה
מ-1999 ועד 2001, כהן שימש כיועץ מדיני ודובר בשגרירות ישראל באנקרה, טורקיה. באותן שנים עסק כהן במאמצים דיפלומטיים אינטנסיביים בתקופה הנחשבת כ"תור הזהב" של יחסי ישראל-טורקיה, אשר כוללים את הסיוע ההומניטרי שישראל העניקה לאחר רעידת האדמה באיזמיט ב-1999 וביקורים רשמיים בטורקיה של ראש הממשלה אהוד ברק ושל ראש הממשלה אריאל שרון.
שירות בלשכת מנכ"ל/חטיבת תיאום (קדנציה ראשונה)
מ-2001 עד 2004, כהן שימש כיועץ המדיני של מנכ"ל משרד החוץ.
שירות בנציגות הקבועה של ישראל לאו"ם
מ-2004 עד 2008, כהן שימש כיועץ מדיני בנציגות הקבועה של ישראל לאו"ם בניו יורק. הוא היה אחד הדיפלומטים המרכזיים שהובילו את המאמצים לאימוץ החלטת העצרת הכללית של האו"ם, שקבעה את ה-27 בינואר כיום הזיכרון הבינלאומי לשואה. כהן היה מעורב גם בקבלת החלטת 1701 של מועצת הביטחון של האומות המאוחדות, אשר הובילה לסיומה של מלחמת לבנון השנייה בחודש אוגוסט 2006. על עבודתו במהלך השירות באו"ם קיבל כהן את אות ההצטיינות של משרד החוץ.
שירות בלשכת מנכ"ל/חטיבת תיאום (קדנציה שנייה)
מ-2008 עד 2011, חזר כהן ללשכת מנכ"ל משרד החוץ וחטיבת תיאום כמנהל, ומ-2011 עד 2014 כיהן כראש הלשכה. בשנת 2014 כהן מונה לראש אגף תיאום ותכנון מדיני ומילא את התפקיד עד 2017. במהלך כהונתו השנייה בלשכת מנכ"ל משרד החוץ, כהן היה מהאחראים המרכזיים לכינון תשתית היחסים החשאית עם מדינות המפרץ ועל הקמת נציגויות ישראל במרחב זה, שהביאו בסופו של דבר לנורמליזציה של היחסים ב-2020 עם איחוד האמירויות הערביות ובחריין ולחתימה על הסכמי אברהם.
ראש אגף אסיה והפסיפיק
מ-2017 עד 2021, כיהן כהן כראש אגף אסיה והפסיפיק במשרד החוץ. במהלך הקדנציה שלו, כהן היה הפקיד הישראלי הבכיר ביותר שביקר בבהוטן והיה אחראי לצעדים שהובילו לכינון יחסים דיפלומטיים בין ישראל לבהוטן בשנת 2020. כהן גם הוביל את המאמצים לחתימה על הסכם סחר חופשי עם דרום קוריאה בשנת 2021. כראש אגף אסיה והפסיפיק, כהן עיצב וקידם את מדיניות "ישראל מביטה מזרחה", המתעלת את מדיניות החוץ הישראלית לכיוון אסיה והאוקיינוס השקט, ואשר הובילה להסכמים בילטראליים רבים עם מדינות המרחב.
שגריר ישראל ביפן
ב-20 ביוני 2021 אישרה ממשלת ישראל את מינויו של כהן לשגריר ישראל ביפן. הוא נכנס לתפקידו בחודש אוקטובר אותה שנה.
כהן הגיש את כתב האמנה שלו לקיסר נארוהיטו ב-25 בנובמבר 2021.
הדרך הראשית הגדולה
הדרך הראשית הגדולה (באורדו: شاہراہ اعظم) היא דרך היסטורית מהחשובות והארוכות בדרום אסיה. הדרך נוסדה בתקופת האימפריה המאורית במאה ה-3 לפנה"ס והיא הורחבה במאה ה-16 תחת אימפריית סור. הדרך שימשה כנתיב חשוב בצפון תת-היבשת ההודית אשר מחבר בין מפרץ בנגל במזרח לבין אפגניסטן ובירתה קאבול במערב. הדרך נמצאת כיום ברובה בהודו לאורך נהר הגנגס והיא עוברת בערים החשובות והגדולות של בנגלדש, הודו ואפגניסטן, בהם צ'יטגונג, קולקטה, ורנאסי, אללהאבאד, קאנפור, דלהי, לאהור, פשוור, מעבר ח'ייבר, ג'ללאבד ולבסוף קאבול.
מסלול הדרך
כיום הדרך מתפרסת על מספר כבישים, ברובם מהירים, בין מספר מדינות האזור. הדרך מתחילה כאמור בצ'יטגונג שבדום-מזרח בנגלדש, משם היא עוברת דרך הכביש המהיר מס' 1 (N1) עד למרכז בנגלדש, משם הדרך יורדת לקראת הגבול עם הודו ולקולקטה. מקולקטה ממשיכה הדרך לכיוון צפון-מערב על הכביש הארצי מספר 2 (NH2) אשר יושב על הדרך ההיסטורית כמעט לכל אורכה בהודו, תוך מעבר במישורי הגנגס דרך הערים המרכזיות של צפון הודו, עד לעיר דלהי. קטע הדרך בין דלהי לגבול עם פקיסטן בוואגה (Wagha) עובר בכביש הארצי מספר 1 (NH1), משם ממשיכה הדרך בתוך פקיסטן לכיוון לאהור, היא חוצה את פקיסטן לכיוון צפון צפון-מערב על הכביש הארצי מספר 5 (N-5) דרך פשוור עד לגבול עם אפגניסטן באזור טורקהם (Torkahm) במעבר הח'ייבר. משם ממשיכה הדרך בתוך אפגניסטן על כביש A-1 דרך ג'ללאבד עד לקאבול. סך הכל עוברת הדרך כ-2,500 ק"מ.
אסתר לבנון
אסתר לבנון (נולדה ב-1946) הייתה מנכ"לית הבורסה לניירות ערך בתל אביב החל מיוני 2006 ועד דצמבר 2013.
ביוגרפיה
למדה בשנת 1972 קיבלה תואר שני במתמטיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. החלה לעבוד בחברת המחשוב קונתהל.
בשנים 1973–1985 הקימה וניהלה את אגף המחשוב של השב"כ, אליו הצטרפה בהזמנת סגן ראש השב"כ, אברהם אחיטוב.
בשנת 1986 מונתה לסמנכ"לית למחשוב בבורסה לניירות ערך בתל אביב, והתקדמה לתפקיד משנה למנכ"ל לטכנולוגיות מידע ותפעול וממלאת מקום מנכ"ל. בתפקיד זו הפכה את הבורסה לניירות ערך בתל אביב לבורסה ממוחשבת במלואה, אחת מהמעטות המאפשרות ביצוע מסחר ממוחשב מלא בכל השווקים: מניות, איגרות חוב, נגזרים ומק"מ לצד מערכת סליקה ממוחשבת לחלוטין.
בשנת 1998 השתתפה בקורס ניהול בכיר בבית הספר למינהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד שבארצות הברית.
ביוני 2006 מונתה למנכ"לית הבורסה. במהלך כהונתה חתמה הבורסה על הסכמי שיתוף פעולה עם הבורסה לניירות ערך בלונדון, נאסד"ק, הבורסה לניירות ערך בניו יורק, בורסת שנחאי, בורסת טורונטו והבורסה של קפריסין. החלה בהקמתו של בניין חדש לבורסה, ברחוב אחוזת בית בתל אביב. ביולי 2013 הודיעה על התפטרות מתפקידה, על רקע ביקורת על תפקודה. ההתפטרות נכנסה לתוקף ב-31 בדצמבר 2013.
נשואה לישי לבנון, שהיה ראש אגף רישוי ובטיחות בוועדה לאנרגיה אטומית.
פרוטאומיקה
פרוטאומיקה הוא תחום החוקר חלבונים בהיקף נרחב (large-scale) ובמיוחד מבנה ותפקוד של חלבונים. תחום זה הוא תחום בין-תחומי מתפתח החוקר את הרכב החלבונים בתא, מבנה ותבניות תפקוד של חלבונים.
חלבונים הם מרכיב חיוני באורגניזמים חיים והם האחראיים המרכזיים לתהליכים מטבוליים בתא. המונח פרוטאומיקה (proteomics) נטבע לראשונה ב-1997, באנלוגיה לגנומיקה החוקרת את הגנים. המונח פרוטאום (proteome), שנטבע לראשונה ב-1994 על ידי המדען האוסטרלי מארק וילקינס כצימוד של protein ו-genome, מתאר את מכלול החלבונים בתא, מערכת או אורגניזם ואת המודיפקציות הקורות בחלבונים אלו. הפרוטאום עשוי להשתנות עם הזמן, בעקבות תנאים שבהם שרוי התא ובעקבות גירויים שונים.
מורכבות הבעיה
בעבר מקובל היה לזהות תופעות באמצעות ניתוח mRNA, אולם התברר כי אין מתאם בין ה-mRNA להרכב החלבוני של התא, בין היתר כי mRNA לא תמיד מתורגם לחלבון, וכן כמות ה-mRNA המתורגם לחלבון תלוי בגן ובמצב הפיזיולוגי של התא. פרוטאומיקה מאפשרת לאשר את ההימצאות של חלבון בתא ומאפשרת לאמוד את כמות החלבון בו.
חלבונים רבים עוברים מודיפקציות שונות אחרי התרגום, שרבות מהן חשובות לאופן התפקוד של החלבון. דוגמאות בולטות למודיפקציות שכאלו:
קהילת יהודי סטרי
קהילת יהודי סְטְרִי הייתה קהילה יהודית ששכנה בעיר סטרי שבמחוז לבוב, למרגלות הרי הקרפטים. קהילה זו נכחדה בשואה.
סְטְרִי (באוקראינית: Стрий, בפולנית: Stryj) היא עיר על הגדה המערבית של נהר סטרי, במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, למרגלות הרי הקרפטים. סטרי היא המרכז המנהלי של אזור סטריסקי, ומשמשת כיחידה מנהלית נפרדת בתוך מחוז לבוב. אוכלוסיית העיר מונה כיום כ-71,000 נפש.
ראשית הקהילה
בתחילת המאה ה-16 יהודים החלו להתיישב בעיר סטרי. מכיוון שלא היתה זכות ליהודים להתיישב בעיר למעט אישורים חריגים, כמות התושבים היהודים בעיר הייתה נמוכה ורובם החזיקו באישור מיוחד. רק כמאה שנים מאוחר יותר, בשנת 1576 ניתן ליהודים אישור רשמי להתגורר בעיר על אף התנגדותם של התושבים. בשנת 1677 הוקם בה בית הכנסת הראשון.
הגעת היהודים לעיר עוררה התנגדות של התושבים, כי הם לא רצו שהיהודים שיתיישבו בעיר יעבדו שם במקצועות כמו יצור יי"ש והפעלת בית מזיגה. בכל פעם שהתחולל מאבק בעיר על זכויותיהם של היהודים, הם קיבלו את תמיכתם של מלכי פולין לדורותיהם, שראו ערך כלכלי בפעילות המסחרית של היהודים בעיר. לדוגמה, החל משנת 1692 היהודים פעלו לכך שיום השוק יזוז משבת לשישי, עד שבשנת 1696 קבע המלך שיום השוק יועבר משבת לשישי למרות התנגדותם של התושבים לשינוי יום השוק.
בשנת 1766 ניתנו ליהודים כל הפריבילגיות במלואן. מהלך זה סיים הלכה למעשה את המאבקים על זכויותיהם של היהודים.
התפתחות הקהילה – תחת השלטון האוסטרו-הונגרי
בשנת 1772 במסגרת חלוקת פולין, האימפריה אוסטרו-הונגרית השתלטה על השטח בו הייתה העיר סטרי. בתחילת הכיבוש מעמד הקהילה נפגע מאוד עקב איבוד האוטונומיה והפריבילגיות והאיסור על הפעלת בתי מזיגה. אך עם תחילת המאה ה-19 הקהילה הצליחה להשתקם: אומנם עדיין היו רובם עניים מרודים שהתפרנסו ממסחר וממלאכות שונות, אך הקהילה התחזקה. לקראת סוף המאה כבר היו בעיירה רופאים, עורכי-דין ובנקאים יהודים; כמו גם בעלי מפעלים יהודים וגם סוחרים שהצליחו להשיג פרנסה נאה בזכות שיפור מסילות הרכבת באזור והתפתחות המסחר.
בזמן השלטון אוסטרו-הונגרי סטרי שימשה כבירת המחוז, הדבר הביא להתפתחות התרבות היהודית שם.
בשנת 1874 נבחר לראשות עיריית סטרי ד"ר דוד פרוכטמן, יהודי ליברל שנמנה על תומכי התנועה הלאומית הפולנית. פרוכטמן גם נבחר כנציג האזור לסנאט של גליציה, משרה שהחזיק בה עד לשנת 1909, והוא זכה לאהדה גדולה של יהודים ונוצרים כאחד. באותה תקופה החלו לפעול בסטרי זרמים פוליטיים-יהודיים רבים: תנועות ציוניות, סוציאליסטיות וגם "אגודת ישראל" החרדית.
מלחמת העולם הראשונה
באגוסט 1914, כחודש לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה כבש צבא האימפריה הרוסית את העיר. בימים שלפני הכיבוש חלק גדול מיהודי העיר ברחו לאוסטרו-הונגריה בגלל הפחד מהקוזאקים ששירתו בצבא הרוסי, ואכן בימים הראשונים לאחר הכיבוש היו מעשי ביזה ואונס בעיר. לאחר מכן, חזרו החיים לסדרם בכל תקופת השלטון הרוסי.
ב-1915 אוסטרו-הונגריה כבשה מחדש את העיר והשליטה בה סדר עד סוף 1917, אז התחילו מהומות ענק בגלל מחסור במזון. במהלך המהומות התרחשו מעשי שוד וגנבה והשלטון האוסטרו-הונגרי המתפרק לא היה מסוגל להשליט סדר. לכן הקימו היהודים מיליציה של יוצאי הצבא האוסטרו-הונגרי ששמרה על הקהילה.
בין מלחמות העולם
בתום מלחמת העולם הראשונה, פרצה מלחמה בין פולין ואוקראינה על השטחים של מזרח גאליציה, בהם נכלל סטרי. יהודי העיירה הכריזו על ניטראליות, וסייעו בהיבט הכלכלי לפקידים פולנים שפוטרו מעבודתם. לאחר שהעיירה חזרה להיות תחת שלטון פולני, זכו יהודי העיירה ליחס טוב מהשלטונות, כתוצאה מהסיוע הכלכלי שהגישו לפקידים המפוטרים.
בתחילת שנות השלושים של המאה העשרים חיו בסטרי כ-11,000 יהודים – כשליש מתושביה. הם עסקו בעיקר במסחר ובמלאכה ומצבם הכלכלי היה קשה מאוד. הקהילה הפעילה בית חולים ובית יתומים וכן אגודות סעד שונות.
מוסדות הקהילה
בתחילת המאה ה-19 נפתח בסטרי בית-ספר יהודי חילוני מייסודו של בנימין הומברג. יהודי העיירה התנגדו מאוד לתנועת ההשכלה החילונית, ראו בבית-הספר איום, ושמחו מאוד כאשר הוא נסגר. כאשר בסוף המאה ה-19 נפתחו בעיירה שני בתי-ספר חילוניים, הם זכו לתמיכה נרחבת יותר וילדים יהודים רבים הלכו ללמוד בהם.
הפעילות החינוכית בקרב הקהילה היהודית בסטרי הגיעה לשיאה בשנות העשרים והשלושים, נפתחו בתי-ספר רבים וכמעט כל תנועות הנוער היהודיות, החל מהחרדיות ועד לציוניות, פעלו בעיירה. באותם שנים פעלו בעיר שמונה בתי כנסת גדולים והוקמו: קופת חולים יהודית, איגודים מקצועיים יהודים, אגודת הספורט "כח", ויצ"ו, אגודות סטודנטים יהודיות וספרייה יהודית שהופעלה על-ידי "פועלי ציון".
כיבוש האזור והשפעותיו על הקהילה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 נכבשה העיר על ידי הוורמאכט, אך כיבוש זה החזיק מעמד פחות משבוע, ובתחילת אוקטובר, לאחר שהושלמו תיקוני הגבולות בין גרמניה לברית המועצות, נכנס לעיירה הצבא האדום. במהלך הכיבוש הסובייטי בוצעו מעצרים רבים של פעילים פוליטיים יהודים ונוצרים, בעיקר פעילי "הבונד" הסוציאליסטים. השלטונות הלאימו מפעלים שהיו בבעלות יהודית ופירקו את רשת החינוך היהודית.
ב-2 ביולי 1941, במסגרת מבצע ברברוסה, כבשו הגרמנים את העיר בשנית, וזמן קצר לאחר מכן ערכו אוקראינים ופולנים מקומיים פוגרום ביהודי היישוב, בו נרצחו כ-300 איש. בהמשך הוטלו על יהודי העיר גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, חובת ענידת סרט זרוע וגיוס לעבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה.
הקמת הגטו
ב-16 בספטמבר 1941 נערכה בעיר אקציה, בה נלקחו מבתיהם בין 800 ל-1,000 יהודים, ולאחר התעללות בת שלושה ימים הם נרצחו בידי שוטרים גרמנים ואוקראינים ביער סמוך. לאחר מכן, רוכזו כ-10,000 יהודי העיר הנותרים בצפיפות רבה בגטו שהוקם בה. לגטו זו הועברו גם יהודים מוליקה טוריה.
ב-3 בספטמבר 1942 החלה בגטו שבעיר אקציה בת שלושה ימים, בה שולחו כ-3,000 יהודים בקרונות משא דחוסים למחנה ההשמדה בלז'ץ, יחד עם כ-2,000 מיהודי סקולה. כ-500 עד 600 יהודים נרצחו בשעת האקציה.
ב-15 בנובמבר 1942 בוצעה בגטו שבעיר אקציה נוספת, בה גורשו כ-1,500 יהודים לינובסקה ולבלז'ץ. ניסיונות של כמה מיושבי הגטו להימלט ממנו עלו בתוהו, לאחר שנתפסו ונרצחו.
השמדת הקהילה
ב-28 בפברואר 1943 החלה בגטו שבעיר אקציה נוספת, בת 3 ימים, בה נרצחו כ-1,000 יהודים, תוך ירי ביהודים שניסו להימלט. ב-22 במאי 1943 ביצעו שוטרים גרמנים ואוקראינים אקציית חיסול בגטו, בה נכלאו כ-1,000 יהודים במבנה בית הכנסת הגדול בעיר, הוחזקו בו מספר ימים ללא מזון ושתייה, ומשם נלקחו לבית העלמין היהודי המקומי, ונרצחו בו. ב-3 ביוני 1943 ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מסתתרים בחורבות הגטו, תוך שריפת בתים, הצפת מרתפים ופיצוץ בונקרים. ביולי ובאוגוסט 1943 נרצחו גם היהודים שנותרו במחנות העבודה שבסביבת סטרי.
מכ-11,000 יהודי סטרי שרדו את השואה עשרות בודדות.
הנצחת הקהילה
יוצאי הקהילה בישראל בשיתוף יוצאי הקהילה בארצות הברית הקימו עוד בשנת 1944 ארגון הנצחה לקהילה "ארגון יוצאי סטרי בישראל" במטרה להנציח את הקהילה ולאגד את יוצאיה שבישראל. בשנת 1962 הוציא הארגון את הספר: "ספר סטרי" שמספר על תולדות הקהילה.
קיימות שתי מצבות לזכר הקהילה: אחת בבית העלמין קרית שאול, השניה במרתף השואה.
בנטון פורמולה
בנטון פורמולה (באנגלית: Benetton Formula) היא קבוצת מרוצים שהשתתפה באליפות הפורמולה 1 בין השנים 1986-2001. הקבוצה הייתה בבעלות משפחת בנטון האיטלקית, בעלת מותג האופנה בנטון. בשנת 2000 נמכרה הקבוצה ליצרנית הרכב הצרפתית רנו. הקבוצה המשיכה לפעול שתי עונות נוספות תחת השם בנטון ובסיום עונת 2001 שינתה את שמה לרנו.
היסטוריה
בנטון החלה את פעילותה בפורמולה 1 כספונסרית של קבוצת טיירל בעונת 1983 וקבוצת אלפא רומיאו בעונות 1984 ו-1985. במהלך מאי 1985 חתמה הקבוצה על הסכם חסות עם קבוצת טולמן. בסיום העונה רכשה בנטון את טולמן ושינתה את שם הקבוצה לבנטון פורמולה.
בעונת הבכורה עשתה הקבוצה שימוש במנועי ב.מ.וו. גרהרד ברגר, נהג הקבוצה, שניצח את הגרנד פרי המקסיקני, היה זה שהשיג את ניצחון הבכורה עבור הקבוצה. ברגר היה גם הנהג שהשיג את הניצחון האחרון עבור הקבוצה, כשניצח את גרנד פרי גרמניה במהלך עונת 1997. בעונת 1987 עברה הקבוצה למנועים מתוצרת פורד, בהם עשתה שימוש במשך 8 עונות. בהמשך עברה למנועים מתוצרת רנו (סה"כ 4 עונות) ומנועים מתוצרת Playlife (שלוש עונות).
בשנת 1990 מונה פלאביו בריאטורה למנהל הקבוצה. שנה לאחר מכן רכשה קבוצת TWR, בבעלות של טום וולקינשאו שליש ממניות החברה ומינתה את וולקינשאו ורוס בראון כמנהלי פעילות ההנדסה בקבוצה. בשנת 1998 מונה רוקו בנטון, בנו של לוצ'יאנו בנטון, לתפקיד המנהל הבכיר בקבוצה. בנטון פיטר את בריאטורה ומינה במקומו את דייוויד ריצ'רדס, מנהלה לשעבר של קבוצת פרודרייב. ריצ'רדס פוטר לאחר שנה בשל מחלוקות עם משפחת בנטון לגבי האסטרטגייה העתידית של הקבוצה. לאחר פיטוריו שימש רוקו בנטון כמנהל במשך שלוש שנים, עד למכירת הקבוצה לרנו.
מיכאל שומאכר הוא הנהג המצליח ביותר בתולדות הקבוצה. הוא ניצח 19 מתוך 27 המרוצים שניצחו נהגי הקבוצה. בשנים 1994 ו-1995 זכה פעמיים באליפות הנהגים, כאשר בשנה השנייה הוביל גם לזכייה בתואר אליפות היצרנים. לאחר הזכייה עזב שומאכר את הקבוצה, יחד עם רוס בראון ו-12 אנשי מפתח, שעברו להתחרות עבור פרארי. עד לשנת 1996 פעלה הקבוצה תחת רישיון בריטי. מרכז הפעילות של החברה היה בוויטני, הנמצאת מערבית לאוקספורד ובהמשך עברה הפעילות לאניסטון, הנמצאת צפונית-מערבית לעיר. בשנת 1996 עברה הקבוצה להתחרות תחת דגל איטלקי, בשל רצונה של משפחת בנטון האיטלקית להתחרות תחת דגל מדינת המוצא.
במרץ 2000 נמכרה הקבוצה לרנו תמורת 120 מיליון דולר. כחלק מתהליך הבנייה מחדש החזירה רנו את בריאטורה לתפקיד מנהל הקבוצה. לאחר המכירה המשיכה הקבוצה לפעול עוד שתי עונות תחת השם בנטון, במהלכן לא השיגה ניצחון. בשנה הראשונה לאחר המכירה המשיכה הקבוצה להשתמש במנועים מתוצרת Playlife, אך בעונת 2001 עברה לשימוש במנועים מתוצרת עצמית.
גביע אסיה בכדורגל 1992
גביע אסיה בכדורגל 1992 של קונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC) נערך ביפן בין ה-29 באוקטובר ל-8 בנובמבר 1992. יפן, המארחת, ניצחה את ערב הסעודית בגמר שנערך בהירושימה וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדותיה.
המדינות המשתתפות
יפן וערב הסעודית עלו לגביע ללא מוקדמות. ערב הסעודית העפילה כמחזיקת הגביע לאחר שזכתה בגביע אסיה 1988. יפן העפילה לטורניר כמארחת.
השחקן המצטיין
קאזויושי מיורה
מלך השערים
פאהד אל בישי (3 שערים)
חואן אנטוניו סמראנש
ביוגרפיה
סמראנש נולד למשפחה אמידה בברצלונה. הוא למד מסחר בבית הספר הגבוה לעסקים בברצלונה. הוא עבד בתור עיתונאי ספורט ב"לה פרנסה" עד שפוטר בשנת 1943 בעקבות ביקורת שכתב על אוהדי ריאל מדריד שניצחה את קבוצת ברצלונה 11 - 1. לאחר מכן, עבד במפעל הטקסטיל המשפחתי. בשנים 1955–1962 הוא היה חבר במועצת עיריית ברצלונה והיה אחראי על תיק הספורט. בטרם מינויו לתפקיד מזכיר רשות הספורט בספרד על ידי פרנסיסקו פרנקו בשנת 1967 שימש בתפקיד ראש המשלחת הספרדית לאולימפיאדה מספר פעמים. לאחר מכן, הוא נבחר לתפקיד נשיא הוועד האולימפי הספרדי וחבר בוועד האולימפי הבינלאומי. בשנים 1967 - 1977 היה חבר בפרלמנט הספרדי (בית תחתון) ובשנים 1967 - 1971 כיהן כשר הספורט של ספרד. הוא היה דמות בולטת בעשור האחרון לשלטונו של פרנקו. סמראנש כיהן בתפקיד סגן נשיא הוועד האולימפי הבינלאומי בשנים 1974–1978. בשנים 1977 - 1980 הוא שימש בתפקיד שגריר ספרד לברית המועצות ולמונגוליה. בשנת 1991 זכה סמראנש ממלך ספרד בתואר מרקיז בזכות הישגיו והשפעתו על התנועה האולימפית.
ז'אק רוג הבלגי, המכהן בתפקיד נשיא הוועד האולימפי הבינלאומי, החליף אותו בתפקידו בשנת 2001. עם זאת, סמראנש זכה בתואר נשיא כבוד לכל החיים, של הוועד האולימפי הבינלאומי.
תקופת נשיאותו של סמראנש בוועד האולימפי הבינלאומי
סמראנש נבחר בוועידה ה-83 שנערכה במוסקבה ב-15 ביולי - 18 ביולי 1980 בסמוך למשחקים האולימפיים שנערכו במוסקבה בצל החרם המערבי בשל פלישת צבא ברית המועצות לאפגניסטן. הוא הוביל תהליך כלכלי לשיפור המשבר הכלכלי החמור אליו נקלעה התנועה האולימפית בשנות ה-70, בעקבות אולימפיאדת מונטריאול. בשנת 1981 אישר סמראנש את הרפורמה שכתב אדווין מוזס, אצן אמריקאי מהגדולים בהיסטוריה, שאיפשרה לספורטאים מהטובים בעולם להשתתף למרות היותם מקצוענים. עד אז, רק "ספורטאים חובבים" הורשו להשתתף באולימפיאדה. הוא הוביל להכנסת חסויות ופרסומות בטלוויזיה. למרות החרם הנגדי שהוביל הגוש המזרחי על אולימפיאדת לוס אנג'לס, גדל משמעותית מספר המדינות החברות בוועד האולימפי הבינלאומי.
בסיומה של כל אולימפיאדה, נאם סמראנש ואמר שהיא הייתה "הטובה בכל הזמנים", פרט לאולימפיאדת אטלנטה (1996) שבה התרחש פיגוע בו נהרג אדם אחד.
כהונתו הייתה השנייה באורכה (21 שנים) אחרי זו של פייר דה קוברטן (29 שנים).
לאחר פרישתו מנשיאות הוועד, ניסה לסייע לעיר מדריד לזכות באירוח המשחקים האולימפיים בשנים 2012 ו-2016, אך מאמצים אלה לא נשאו פרי, כאשר לונדון וריו דה ז'ניירו זכו בהן בהתאמה.
ביקורת
מבקריו טענו כלפיו על בזבוז והוצאות כספיות גדולות. הוא דרש ללון בסוויטות במלונות יוקרה ברחבי העולם ונסע בלימוזינות. עלות שכירות דירת השרד שלו בלוזאן, שווייץ מקום מושבו של הוועד האולימפי הבינלאומי הייתה 500,000 דולר אמריקאי, בשנה.
בנוסף, העיבה על נשיאותו, שערוריית השחיתות של אולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) שבה לפני פתיחת המשחקים התברר שאנשי עיריית סולט לייק סיטי שיחדו חלק מחברי הוועד האולימפי הבינלאומי על מנת שהמשחקים ייערכו בעירם, דבר שהוביל להתפטרותם של חלק מחברי הוועד. כמו כן, לדעת מבקריו הוא לא לקח ברצינות מספיקה את הטענות בדבר שימוש בסמים לא חוקיים בספורט.
סמראנש הצטרף למועצת המנהלים של בנק "לה קסה", בנק החיסכון הגדול בספרד. בשנים 1987–1999 כיהן בתפקיד נשיא מועצת המנהלים של הבנק. לאחר פרישתו הוא זכה לתואר נשיא כבוד של הבנק.
משפחתו
סמראנש התחתן עם מריה טרזה סליסש רובה, "ביבי" (26 בדצמבר 1931 – 16 בספטמבר 2000, למחרת טקס הפתיחה של אולימפיאדת סידני) ב-1 בדצמבר 1955. בנו, חואן אנטוניו סמראנש סליסש, חבר בוועד האולימפי הבינלאומי משנת 2001 ובתו, מריה טרזה סמראנש סליסש, נשיאת איגוד החלקה על הקרח של ספרד משנת 2005.
כיסוי האוריינטציות
בטופולוגיה, כיסוי האוריינטציות של יריעה הוא מרחב כיסוי של היריעה שאפשר להפוך גם לאגד או לאלומה. באמצעות כיסוי האוריינטציות ניתן להגדיר קרקטר כפלי של החבורה היסודית \pi_1(M) המודד באיזו מידה היריעה אינה אוריינטבילית. קרקטר זה נקרא קרקטר האוריינטציות. אפשר לזהות דרך כיסוי האוריינטציות את כל האוריינטציות האפשריות של היריעה. ניתן להתייחס אל כיסוי האוריינטציות כאל תחליף אוריאנטבילי עבור יריעה לא אוריאנטבילית.
רקע
אוריינטציה היא מבנה מופשט שניתן (לעיתים) להגדיר על יריעה. לא על כל יריעה ניתן להגדיר אוריינטציה. יריעה שעליה ניתן להגדיר אוריינטציה נקראת אוריינטבילית. על יריעה אוריינטבילית קשירה ניתן להגדיר בדיוק שתי אוריינטציות. שתי האוריינטציות האלה נקראות מנוגדות (או לעיתים הפוכות). אם מסמנים אחת מהן ב-o אז את השנייה מסמנים ב--o. יריעה אוריינטבילית שעליה נקבעה אוריינטציה נקראת מכוונת (oriented).
המשמעות האינטואיטיבית של אוריינטציה היא כיוון. לדוגמה, בחירת אוריינטציה על עקום, שקולה לבחירת כיוון התקדמות לאורך העקום. בממדים גבוהים יותר, מושג האוריינטציה הופך מורכב, אך במקרים מסוימים עדיין ניתן לתארו בצורה אינטואיטיבית. לדוגמה, בחירת אוריינטציה על משטח במרחב, שקולה לבחירת "צד" של המשטח. כיוון שלטבעת מביוס לא ניתן "לבחור צד", היא אינה אוריינטבילית.
אוריינטציה בנקודה
כיסוי האוריינטציות מבוסס על מושג האוריינטציה בנקודה. תהי M יריעה חלקה. ו-x נקודה עליה. אוריינטציה של M ב-x מוגדרת בתור אוריינטציה על המרחב המשיק .T_x M באופן כללי יותר אם M יריעה טופולוגית אז אוריינטציה של M ב-x מוגדרת בתור יוצר של חבורת ההומולוגיה היחסית
כיסוי האוריינטציות
כאשר הטופולוגיה על מוגדרת מקומית על ידי זיהוי של סביבה פתוחה U \subset M עם \R^n, ודרכה זיהוי של  עם. קל לראות שהטופולוגיה המתקבלת על orient_U אינה תלויה בזיהוי. המרחב מצייד בהעתקה טבעית  ולפי הבנייה, העתקה זו היא כיסוי. הזוג נקרא כיסוי האוריינטציות, זהו כיסוי דו-יריעתי.
כיסוי האוריינטציות הוא טריוויאלי (זאת אומרת איזומורפי ל-) אם ורק אם M אוריינטבילית. אם M קשירה אז כיסוי האוריינטציות קשיר אם ורק אם M לא אוריינטבילית.
החבורה פועלת על הסיבים  של כיסוי האוריינטציות באופן חופשי וטרנזיטיבי. כיסוי עם פעולה כזאת נקרא S_2-טורסור.
אפיון של כיסוי האוריינטציות
מאידך, אם M יריעה קשירה לא אוריינטבלית ו- כיסוי דו-יריעתי אוריינטבילי שלה, אז הכיסוי איזומורפי לכיסוי האוריינטציות.
קרקטר האוריינטציות
נקבע נקודה x \in M. אנו מקבלים פעולת מונודרומיה של החבורה היסודית \pi_1(M) על הסיב של. פעולה זו מגדירה קרקטר כפלי,
קרקטר זה נקרא קרקטר האוריינטציות. הוא שולח כל (מחלקה של) מסילה סגורה אל 1 אם היא שומרת על האוריינטציה, ואל -1 אחרת. יריעה קשירה M היא אוריינטבלית אם ורק אם קרקטר האוריינטציות שלה טריוויאלי, כלומר כל איבר של החבורה היסודית (ואף של ההומולוגיה הראשונה של היריעה) שומר על האוריינטציה.
אגד האוריינטציות
את כיסוי האוריינטציות orient_M ניתן להפוך לאגד האוריינטציות Orient_M. באופן אינטואיטיבי הסיב של Orient_M בנקודה ,x \in M הוא ישר העובר דרך שתי הנקודות של באופן פורמלי Orient_M מוגדר להיות מרחב המנה של  תחת יחס השקילות הבא:  זהו אגד קווי.
קיים איזומורפיזם קנוני בין לאגד הטריוויאלי. במילים אחרות.
לבניה זאת יש גם גרסה ליניארית: עבור מרחב ליניארי V ניתן להגדיר את ישר האוריינטציות עליו Orient(V). זהו מרחב ליניארי חד־ממדי שקבוצת האוריינטציות על V היא תת-קבוצה בתוכו. התכונות של אגד האוריינטציות מתקיימות גם עבור ישר האוריינטציות.
אגד הצפיפויות
באופן אינטואיטיבי אפשר לחשוב על תבנית בתור נפח מכוון (זאת אומרת נפח עם סימן). לדוגמה אם \omega היא התבנית הסטנדרטית על \R^n אז הוא הנפח של המקבילון הנפרס על ידי  אולם  לאו דווקא חיובי. אפשר לחשוב על אוריינטציה בתור זיקוק הסימן מהתבנית. באופן דומה אפשר להגדיר את מושג הצפיפות שהוא זיקוק הנפח מהתבנית.
את אגד הצפיפויות ניתן להגדיר בעזרת אגד האוריינטציות:
כאשר הוא אגד התבניות הדיפרנציאליות.
מכאן אנו מקבלים את הפירוק: ניתן להפוך את הפירוק הזה למפורש יותר באופן הבא: תהי תבנית דיפרנציאלית הפיכה. נסמן ב- את האוריינטציה המתאימה. ניתן לחשוב על כעל חתך של orient_M או לחלופין של Orient_M. נסמן
אנו מקבלים
במילים אחרות, ניתן לחשוב על תבנית דיפרנציאלית הפיכה בתור שילוב של האוריינטציה (הסימן של התבנית) וצפיפות (הערך המוחלט של התבנית). אינטואיטיבית, צפיפות היא אפשרות להגדיר נפח. להבדיל מתבניות דיפרנציאליות, ניתן להגדיר אינטגרל של צפיפות גם ללא בחירת אוריינטציה. מכאן, צפיפות מגדירה מידה (לאו-דווקא חיובית). למעשה מושגים אלה כמעט שקולים.
המקרה ליניארי
בדומה לתבניות ולאוריינטציות, גם צפיפויות ניתן להגדיר עבור מרחב ליניארי וגם שם מתקיים אותו הפירוק. במקרה הליניארי ניתן לחשוב על שלושת האובייקטים האלה כעל פונקציות על קבוצת הבסיסים .\mathcal B
תהי תיאור זה מסביר את הפירוק למעלה. כמו כן אפשר להבין מתיאור זה מדוע ניתן להגדיר אינטגרל של צפיפות ולא של תבנית, לאור העבדה שבנוסחת החלפת המשתנים של אינטגרל מרובה, מופיע הערך המוחלט של היעקוביאן ולא היעקוביאן עצמו.
אלומת האוריינטציות
את כיסוי האוריינטציות orient_M ניתן גם להפוך לאלומת האוריינטציות באופן דומה לבניית אגד האוריינטציות. עבור קבוצה פתוחה קשירה U \subset M נגדיר
כאשר orient(U) היא קבוצת האוריינטציות על M והפעולה של S_2 היא אלכסונית. בעזרת אקסיומות האלומה ניתן להכליל הגדרה זאת לקבוצות פתוחות כלליות.
אלומת האוריינטציות היא אלומה קבועה מקומית. הרחבת סקלרים של אלומה זו ל-\R היא אלומה קבועה מקומית של מרחבים ליניאריים, במילים אחרות מערכת מקומית. הגדרה שקולה של מערכת מקומית היא – אגד עם קישוריות שטוחה. כך אנו מקבלים אגד עם קישוריות שמתאים לאלומת האוריינטציות. אגד זה איזומורפי קנונית לאגד האוריינטציות. מכאן שקיבלנו קישוריות שטוחה על אגד האוריינטציות.
אלומת האוריינטציות היא מקרה פרטי של מושג הקומפלקס המדאל (dualizing complex). לכל מרחב טופולוגי X (קומפקטי מקומית) ניתן להגדיר את הקומפלקס המדאל. זהו אובייקט בקטגוריה הנגזרת של האלומות על .X אם X היא יריעה אז האובייקט המדאל הוא אלומת האוריינטציות מוזזת למקום ה-.n:=\dim(X)
יוסי אמבולנס
יוסי אמבולנס שירותים רפואיים בע"מ היא חברת אמבולנסים פרטית, הגדולה בישראל. החברה מפעילה אמבולנסים וניידות טיפול נמרץ, ומספקת שירותי רפואה ובריאות בקהילה ובמרחב הפתוח, תחליפי אשפוז בקהילה והסעות נגישות.
מטה החברה ממוקם בחיפה ויש לה נקודות הזנקה ומשרדי מחוז בחיפה, תל אביב ובאר שבע. החברה מפוקחת על ידי משרד הבריאות.
היסטוריה
בשנת 1985 הקימו בחיפה יוסף שפרבר, ממקימי תחנת מד"א בקריות, ורעייתו גאולה איבון שפרבר, את חברת האמבולנסים הפרטית, שסייעה למוגבלי ניידות. במרוצת השנים החלו האמבולנסים של החברה לסייע לבתי חולים ומטופלים מטעם משרד הביטחון, ובהמשך הוגדרו כבעלי מעמד רכבי ביטחון הרשאים לספק רפואה דחופה גם לבתי אבות ולקופות חולים. במאה ה-21, כאשר התעורר הצורך בניידות טיפול נמרץ (נט"ן) נוספות, הוקם בחברה תחום ניידות הטיפול נמרץ.
בשנת 2008 נפטר יוסף שפרבר, ומשפחתו הרחיבה את הפעילות מאזור חיפה לכל ישראל. בעשור של 2014–2023, מספר האמבולנסים גדל ל-95, וניידות הטיפול הנמרץ ל-17 נט"ן ו-15 אט"ן.
בתקופת מגפת הקורונה בישראל, החברה סיפקה בדיקות קורונה מהירות והייתה חלק ממערך מבצע מגן אבות ואימהות, שהוביל קשישים לבתי אבות שיועדו להגנתם מפני הדבקות. החברה אף עבדה מול פיקוד העורף בהעברת אלפי מבודדי קורונה למלוניות. החברה משתתפת בחילוץ מאושפזים בתקופות מתח ביטחוני.
תחומי פעילות
יוסי אמבולנס מפעילה ניידות טיפול נמרץ (נט"ן), הסעות חולי דיאליזה והטסה רפואית לתיירות מרפא.
לחברה ”מוקד 24/7” שמנווט את פעילות האמבולנסים ומשרת את 4 קופות החולים בישראל. בנוסף, החברה מפעילה את ”רופא עד לבית” ואת מערכת ”בריאות מסביב לשעון”, שמנטרת 14 מדדים למטרות בקרה רפואית או תחליף למסגרות אשפוז.
יוסי אמבולנס מעבירה קורסי הכשרה לנהגי אמבולנס, מוכרת כמוסד להכשרה מקצועית לחובשי רפואת חירום על ידי משרד הבריאות ומשרד הרישוי, ומפעילה אגף הדרכה מוסמך.
החברה מפעילה אבטחה רפואית באירועים רבי משתתפים של חברות הפקה גדולות, תנועות נוער כמו הנוער העובד והלומד וקייטנות. היא גם מחזיקה סוכנות ביטוח לביטוח פעילות של חברות אמבולנסים פרטיות, ”י.ש. מגן סוכנות לביטוח”.
הפרעה דיסוציאטיבית
הפרעות דיסוציאטיביות (מכונות גם "הפרעות ניתוק") הן קבוצת הפרעות נפשיות הכרוכות בשיבושים בזיכרון, בתודעה, בזהות או בתפיסה. אנשים עם הפרעות דיסוציאטיביות משתמשים בדיסוציאציה כמנגנון הגנה באופן פתולוגי ובלתי רצוני. הן נוצרות, ככל הנראה, בעיקר בעקבות טראומה נפשית.
סוגי ההפרעות הדיסוציאטיביות
במדריך האבחנות הפסיכיאטרי DSM IV מתוארות חמש הפרעות בקטגוריה זו:
בסיווג המופיע במדריך האבחנות ICD-10 נכללת תחת קטגוריה זו גם הפרעת המרה בעוד ש-DSM-IV מסווג אותה כהפרעת סומטיזציה.
שכיחות
שכיחותן של הפרעות דיסוציאטיביות במהלך החיים נעה בין 10% בקרב האוכלוסייה הכללית ל-46% בקרב מטופלים פסיכיאטריים.
אבחנה
בקרב מבוגרים, האבחנה נעשית באמצעות ראיון קליני מובנה או על בסיס שאלון לדיווח עצמי. בנוסף קיימים כלים המותאמים לאבחון ילדים ובני נוער.
קיים קושי לסווג, לאבחן ולבחור את הגישה הטיפולית המתאימה לכל אחת מבין ההפרעות הדיסוציאטיבית השונות. לדוגמה, קיימים הבדלים בין סיווג ההפרעות ב-DSM-IV לבין זה המופיע ב-ICD-10.
אבחנת ילדים ובני נוער
קיים קושי באבחון סימפטומים דיסוציאטיביים בקרב ילדים ובני נוער, אותו ניתן לייחס למספר סיבות: הקושי של ילדים לתאר את החוויות הפנימיות שלהם; ההורים והדמויות המטפלות עלולים להחמיץ את הסימנים ואף לנסות להחביאם במטרה להסוות את ההתנהגות המתעללת או המזניחה שלהם עצמם; הסימפטומים עשויים להיות מעודנים או חולפים; שיבושים בזיכרון, במצב הרוח או בכושר הריכוז, האופייניים למצבים דיסוציאטיביים, עשויים להיות מזוהים בטעות כסימפטומים של הפרעות אחרות.
עמק סיקרה
עמק סיקרה (באנגלית: Sikera Valley; בבולגרית: долина Сикера) הוא עמק מלא קרח בצידו המזרחי של רכס סנטינל בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
אורכו של עמק סיקרה 17 קילומטרים; רוחבו של עמק סירקה 5.7 קילומטרים.
עמק סיקרה ממוקם בין רמת דויראן וגבעות פלאוורז.
קרחון תלול חסר שם שאורכו 4 קילומטרים מתנקז לכיוון צפון-מזרח מהר האבנר שברמת דויראן, ונשפך לחלקו העליון של העמק, דרומית למעבר קוסטינברוד. הקרח בעמק סיקרה זורם לכיוון דרומי-מזרחי לעבר זרם הקרח ראטפורד.
מיפוי העמק
העמק מופה לראשונה בשנת 1961 על ידי סוקרים אמריקאים, ולאחר מכן בשנת 1988.
מקור השם
העמק נקרא על שם המבצר הימי ביניימי סיקרה, בדרום-מזרח בולגריה.
The New Classic Tour
The New Classic Tour הוא סיבוב ההופעות הראשון של הראפרית איגי אזליה אשר היה נועד לקדם את אלבומה The New Classic. הוא החל יומיים לאחר צאת האלבום והסתיים חצי שנה לאחר מכן. סיבוב ההופעות התרחש ברובו בצפון אמריקה וכלל גם מספר הופעות בפסטיבלים באירופה.
רשימת השירים
נכון להופעה שהתקיימה ב-19 באוקטובר:
וולי אדיימו
אדווייל "וולי" אדיימו (באנגלית: Adewale "Wally" Adeyemo; נולד ב-20 במאי 1981) הוא סגן מזכירת האוצר של ארצות הברית. במקצועו הוא יועץ פוליטי וכלכלי אמריקאי. אדיימו, חבר המפלגה הדמוקרטית, מילא שורה של תפקידים כלכליים בכירים בממשלו של הנשיא ברק אובמה, ומאוגוסט 2019 עד מינויו לסגן מזכירת האוצר כיהן כנשיא קרן אובמה.
ביוגרפיה
אדיימו נולד בעיר איבדאן שבניגריה וגדל בדרום קליפורניה. אביו היה מורה, ואמו הייתה אחות. לאדיימו שני אחים צעירים ממנו. את לימודיו התיכוניים השלים בתיכון אייזנהאואר השוכן בעיר ריאלטו שבמחוז סן ברנרדינו. לאדיימו תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ותואר שני ודוקטורט במשפטים מאוניברסיטת ייל.
נוסף על כך, הוא ראש הסגל הראשון ברשות להגנת הצרכן הפיננסי (CFPB) בראשותה של אליזבת וורן. לאחר מכן נבחר לשמש במקביל כסגן היועץ לביטחון לאומי לכלכלה בינלאומית, ובשנים 20162015 היה סגן מנהל המועצה הלאומית לכלכלה. במהלך כהונתו היה אדיימו נציגו של נשיא ארצות הברית לפסגות ה-G7 וה-G20. במחלקת האוצר של ארצות הברית מילא שורה של תפקידים בכירים בהם יועץ בכיר למזכיר המחלקה וסגן ראש הסגל.
ב-1 באוגוסט 2019 נבחר אדיימו לנשיא הראשון של קרן אובמה. בנובמבר 2020 הוכרז כי אדיימו יכהן כסגן מזכירת האוצר ג'נט ילן בממשלו של הנשיא ג'ו ביידן.
בנובמבר 2021 הגיע אדיימו לביקור בישראל, במהלכו נפגש עם שר האוצר, נגיד בנק ישראל ובכירים נוספים.
רנו 25
רנו 25 (Renault 25) היא מכונית מנהלים מפוארת המוגדרת כמכונית סלון, 5 דלתות הצ'בק מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1984–1992.
סך הכול יוצרו 779,687 יחידות.
בשנת 1985 זכתה מכונית ה"רנו 25" במקום השני בתחרות מכונית השנה באירופה. במקום הראשון זכתה "אופל קדט".
קורקלי
קורקלי (בליטאית: Kurkliai; ביידיש: קורקלע; ברוסית: Куркляй) היא עיירה ברשות-המקומית אניקשט במחוז אוטנה שבצפון-מזרח ליטא. העיירה מצויה לחופו של נהר וירינטה.
תולדות העיירה
קורקלי נזכרת בכתבים מן המאה ה-13. בתחילת המאה ה-16 הוקמה בה הכנסייה הקתולית ולאחריה נבנתה כנסייה רפורמית אוונגליסטית. במאות ה-15 וה-16 השתייכו העיירה וסביבותיה לדוכסות הגדולה של ליטא. בין השנים 1795 ל-1915 הייתה קורקלי תחת שלטון האימפריה הרוסית. סלילת הכביש מקובנה לסט. פטרבורג במחצית המאה ה-19 הביאה להתפתחות מהירה של היישוב. בתקופה בה הייתה ליטא ישות עצמאית, בין השנים 1918 ל-1940, שימשה קורקלי כעיר-מחוז. במפקד אוכלוסין שנערך בשנת 1865 נמנו בקורקלי 338 תושבים. בשנת 1897 גדלה האוכלוסייה לכדי 789 תושבים ומתוכם 257 יהודים. בשנת 1923 מנתה העיירה 755 תושבים ובהם 181 יהודים. בשנת 1940 מספר המשפחות היהודיות הוערך בכחמישים. במפקד האוכלוסין האחרון שנערך בשנת 2011 נמנו בעיירה 311 תושבים.
יהודי העיירה
יהודים התיישבו בקורקלי החל מסוף המאה ה-18. פרנסתם הייתה על מסחר זעיר, מלאכה ורוכלות. יום השוק השבועי חל ביום א' ובשאר ימי השבוע נהגו יהודים לצאת לכפרים הסמוכים ולעסוק ברוכלות. בסקר שערכה ממשלת ליטא בשנת 1931 נמצאו בבעלות יהודים חנות בדים אחת, איטליז ובית מרקחת וכן שתי טחנות קמח. בסקר שנערך בשנת 1937 נמצאו שישה בעלי מלאכה יהודים: אופה, בונה תנורים, חייט, סנדלר, פחח וקצב. תפקיד חשוב בחיי הכלכלה בעיירה מילא הבנק העממי היהודי (פאלקסבאנק) אשר בשנת 1927 היו בו 70 חברים והוא פעל עד שנת 1940. בשל המצב הכלכלי הקשה בעשורים הראשונים של המאה ה-20 היגרו רבים מיהודי העיירה לדרום אפריקה, לברזיל, לקובה ולארצות הברית. הילדים היהודיים בקורקלי למדו ב"חדר" ובבית הספר הליטאי הממשלתי. כמו כן, הייתה בעיירה ספריה קטנה ובה ספרים ביידיש. שני בתי תפילה היו בעיירה בתחילה: בית המדרש הישן וה"שול" החדש. בית המדרש שימש את המתפללים בחורף, משום שהיה בו תנור. ב"שול" היו מתפללים בימי הקיץ. בשנת 1885 כאשר נטה בית המדרש להתמוטט התקינו תנור גם ב"שול". בעיירה התקיימו מוסדות הסעד "הכנסת אורחים" ו"גמילות חסד". את הכספים לפעילותם היו מגייסים מתרומות בני העיר בחוץ לארץ וכן מבעלי אחוזה נוצריים, שעמדו בקשרי מסחר עם יהודי המקום. רבים מיהודי קורקלי דגלו בציונות ורוב המפלגות הציוניות היו מיוצגות בה. במקום פעל זמן מה קיבוץ הכשרה קטן שבו עבדו חלוצים בחטיבת עצים ובצבעות. עם סיפוח ליטא לברית המועצות בעקבות פרוץ מלחמת העולם השנייה ולאחר הפיכתה לרפובליקה סובייטית, בשנת 1940, הולאמו טחנות הקמח וחנויות אחדות שהיו בבעלות יהודים. כמו כן, כל המפלגות ותנועות הנוער הציוניות פוזרו. ב-22 ביוני 1941, לאחר פרוץ המלחמה בין גרמניה הנאצית וברית המועצות, פלשו כוחות גרמניים לליטא, והיא נכבשה על ידם בתוך שבוע. יהודי קורקלי גורשו לגטו בוילקומיר וב-5 בספטמבר 1941 נרצחו יהודי הגיטו ביער פיבוניה שבקרבת מקום. הקהילה היהודית בקורקלי מונצחת, כמו שאר הקהילות שחרבו, באנדרטה לזכר יהודי ליטא שנספו בשואה אשר בבית הקברות נחלת יצחק בתל אביב.
בתי הכנסת בעיירה
בתי הכנסת בקורקלי נבנו מעץ בסגנון ייחודי המאפיין את אדריכלות בתי הכנסת של האיחוד הפולני-ליטאי. בית כנסת יחיד ששרד הוכר על ידי משרד התרבות הליטאי כאתר מורשת והוא שוחזר ושופץ בשנת 2021. מועצת אירופה אף קבעה את בית הכנסת כאחד מן האתרים לאורך "דרכי מורשת יהודית" כחלק מתוך "נתיבי תרבות של מועצת אירופה".
שאול אולמרט
שאול אולמרט (נולד ב-28 באפריל 1975) הוא יזם ומנהל עסקים ישראלי. הוא מייסד-שותף של פלייבאז (Playbuzz), פלטפורמת פרסום תוכן, בה הוא כיהן שמונה שנים כמנכ"ל ובהמשך כנשיא. הוא היה מעורב בחברות הזנק אחרות, בהן, NetAlign, GameGround ו-Sundaysky. עבד כמנהל בניקלודיאון ובקונדואיט. כיום מנהל את חברת פיגי.
ביוגרפיה
שאול אולמרט הוא בנם של עליזה ואהוד אולמרט, ראש ממשלת ישראל לשעבר. יש לו שלושה אחים. גדל בישראל. כילד, אהב לפתח תוכנות מחשב ולבנות מכונות מעגלים חשמליים ישנים מרדיו-טרנזיסטורים ישנים וגאדג'טים דוגמת ווקי-טוקי. הוא למד קולנוע בתיכון לאמנויות בירושלים, ואת שירותו בצה"ל עשה במרכז לפיתוח הדרכה של זרוע היבשה.
לאחר שחרורו מצה"ל היה פעיל פוליטי במספר ארגוני שמאל, ואף חתם על עצומה הקוראת לחיילי צה"ל במילואים לסרב לשרת בשטחים.
עבד כמורה בבית ספר תיכון בירושלים, שם לימד מחשבים.
בהמשך עבר לגור בגרמניה כדי ללמוד בקולג'. הוא המשיך ללימודי תואר שני באוניברסיטת ניו יורק, בתוכנית לתקשורת אינטראקטיבית ITP.
עם סיום לימודיו, עבד בניו יורק כסגן-הנשיא למוצרים דיגיטליים באגף המשפחה והילדים של "MTV".
בשנת 2012 הקים יחד עם תום פחיס את חברת "פלייבאז", שיצרה פלטפורמה המאפשרת ליצור תוכן ויראלי שניתן להטמעה באתרי אינטרנט או באפליקציות מובייל, כמו סקרים, חידונים ותוכן אינטראקטיבי אחר. החברה זכתה להצלחה, ופחות משנה לאחר שהושקה באופן רשמי, הפכה לאתר שזכה להכי הרבה שיתופים בפייסבוק.
בשנת 2016 היה בין חמשת המועמדים לתואר "מנכ"ל השנה" בתחרות "Geek Awards".
בספטמבר 2017 פורסם כי פלייבז בניהולו גייסה 35 מיליון דולר.
באוקטובר 2019 הודיע אולמרט שיעזוב את תפקיד מנכ"ל פלייבאז. הוא יישאר נשיא החברה, ואת כיסא המנכ"ל יתפוס המייסד השותף, תום פחיס.
בספטמבר 2020 הקים סטארט אפ חדש יחד עם שותפו, אילן לייבוביץ, שמוגדר כסטארט-אפ B2C, המפתח אפליקציית מובייל שמשלבת יצירה ומדיה חברתית. הוא החל בכתיבת בלוג שבועי בעיתון כלכליסט המלווה את שלבי הקמת החברה.
ארינרה
ארינרה היא יצרנית רכב פולנית שבסיסה בוורשה.
שאול אולמרט
ביוגרפיה
בפברואר 2021 יצא רומן הביכורים שלו "מוכרי החלומות" בהוצאת ידיעות ספרים.
ארינרה
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 2008 על ידי האחים לוקאש ומרק טומקייביץ'. בשנת 2011 היא הכריזה כי פיתחה מכונית ראשונה. אב הטיפוס השני הוצג ב-2012. הוא נקרא בתחילה Venocara, ומאוחר יותר שונה שמו ל-Hussarya.
יואכים קמרריוס
יוֹאַכִים קַמֶרַרְיוּס (בגרמנית: Joachim Camerarius; 12 באפריל 1500 – 17 באפריל 1574), האב, היה מלומד גרמני קלאסי.
ביוגרפיה
הוא נולד בבמברג, בנסיכות-בישופות במברג. שם משפחתו היה ליבהארד (Liebhard), אך הוא נקרא בדרך כלל קמרמייסטר (Kammermeister), משום שבני משפחתו הקודמים החזיקו בתפקיד צ'מברלין (קמרריוס) של הבישופים של במברג.
הוא למד באוניברסיטת לייפציג, ואוניברסיטת האלה-ויטנברג, שם הפך לידיד קרוב של פיליפ מלנכתון. במשך כמה שנים היה מורה להיסטוריה ויוונית בגימנסיה בנירנברג (Ägidiengymnasium). ב-1530 הוא נשלח כנציג לנירנברג לדיאט של אוגסבורג, שם עזר למלנכתון בניסוח.
חמש שנים לאחר מכן הוזמן על ידי אולריך, דוכס וירטמברג לארגן מחדש את אוניברסיטת טיבינגן; ובשנת 1541 הוא עשה שירות דומה באוניברסיטת לייפציג, שם שהה את רוב שארית חייו. הוא מילא תפקיד חשוב בתנועת הרפורמציה הפרוטסטנטית, והוא התבקש לייעץ לעיתים קרובות למנהיגים.
ב-1535 הוא ערך התכתבות עם פרנסואה הראשון, מלך צרפת באשר לאפשרות של פיוס בין האמונה הקתולית והפרוטסטנטית; ובשנת 1568 שלח אותו מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לווינה כדי להתייעץ איתו באותו נושא. הוא מת בלייפציג ב-17 באפריל 1574. הוא היה אביו של הרופא יואכים קמרריוס הבן.
נכדו של יואכים קמרריוס,, היה דמות מובילה במלחמת שלושים השנים, כראש ממשלתו של פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ בגלות.
עבודתו
הוא תרגם ללטינית את הרודוטוס, דמוסתנס, קסנופון, הומרוס, תאוקריטוס, סופוקלס, לוקיאנוס מסאמוסאטה,, , תלמי וסופרים יוונים אחרים. הוא פרסם למעלה מ-150 יצירות, כולל "קטלוג הבישופים של הדיוקסיות הראשיות"; "איגרות יווניות"; "דיווחים" על "מסעותיו", בחרוזים בלטינית; "פרשנות על פלאוטוס"; מסה על נומיסמטיקה; אוקלידס בלטינית; ספר טיפול בסוסים, היפוקומיקוס (Hippocomicus); וחייהם של "הליוס אאובאנוס הסוס" (Helius Eobanus Hessus), "גאורג מאנהלט" ו"פיליפ מלנכתון". "מכתבי משפחה" (Epistolae Familiares) שלו (שפורסמו לאחר מותו) הם תרומה רבת ערך להיסטוריה של זמנו.
הוא פרסם את המהדורה היוונית המודפסת הראשונה של טקסט האסטרולוגיה של תלמי, ה-, בשנת 1535. היא הודפסה בפורמט קוורטו על ידי המוציא לאור בנירנברג יחד עם תרגומו של קמרריוס ללטינית של הספרים I ו-II וחלקים מהספרים III ו-IV, בליווי הערותיו על שני הספרים הראשונים, הטקסט היווני של ה (Καρπός) ותרגום לטיני של.
כמאמין נלהב באסטרולוגיה, הוא עקב אחריה עם מהדורה שנייה של ה-Tetrabiblos ביוונית בשנת 1553, עם תרגום לטיני נלווה מאת פיליפ מלנכתון והסנטילוקוויום (Καρπός) בלטינית ויוונית. זה הודפס בבזל, בשווייץ בפורמט על ידי.
ארינרה
היסטוריה
ארינרה פיתחה גרסת מרוץ של המכונית למפרטי מרוץ GT3, Hussarya GT. הוא הוצג לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית Autosport בברמינגהם, בריטניה, בינואר 2016. ביוני של אותה שנה, ה-Hussarya GT, שהייתה במחלקת מכוניות העל, הפכה למכונית הפולנית הראשונה שלקחה חלק בפסטיבל גודווד למהירות.
Hussarya GT
Arrinera Hussarya GT היא מכונית מרוץ תואמת לכללי FIA GT3. היא מופעלת על ידי מנוע LS7 V8 של ג'נרל מוטורס, כמו שברולט קורבט, עם תיבת מרוץ רציפה עם שישה הילוכים המופעלת על ידי מעבירי ההנעה. הוא כולל שלדת חלל מודולרית מפלדה, מתלה מוט דחיפה, 380 מ"מ דיסקי בלם, ABS ובקרת משיכה.
מכונית המירוץ נבחנה בשנת 2016 על ידי אנתוני ריד בסנטרטון  ודונגטון פארק.
ארינרה נכנסה ל-Hussarya GT בסבב DMV GT & Touring Car Cup בהוקנהיים באפריל 2017. במרוצים הראשון של סוף השבוע המכונית סיימה במקום ה-22 מתוך 24 רצים, כשהזמן המהיר ביותר היה איטי ב-20 שניות מהמנצח. במירוץ השני המכונית פרשה עם תקלה באלטרנטור.
שאול אולמרט
ביוגרפיה
אולמרט נשוי לורדית גרוס ואב לשלושה.
מויסס אריאס
מויסס אריאס (באנגלית: Moisés Arias; נולד ב-18 באפריל 1994) הוא שחקן אמריקאי, אשר נודע בזכות תפקידו כריקו בסדרה "האנה מונטנה" של ערוץ דיסני, ומהסרטים "מלכי הקיץ", "המשחק של אנדר", "ניסוי הכלא של סטנפורד" ו"המלך של סטטן איילנד".
ביוגרפיה
מויסס נולד בניו יורק שבארצות הברית למוניקה וסזאר אריאס, שניהם קולומביאנים, על כן הוא דובר גם ספרדית. אחיו הקטן הוא השחקן מטאו אריאס, כוכב הסדרה "בית ספר לאמנויות לחימה".
קריירה
בשנת 2005, כאשר היה בן 11 שיחק בתפקיד אורח בסיטקום "כולם שונאים את כריס" בערוץ The CW. שנה לאחר מכן, בשנת 2006 התארח בסדרות "בית הספר לקיסר המתחיל" ו-"החיים היפים של זאק וקודי". באותה שנה החל לגלם את ריקו בסדרה "האנה מונטנה" בערוץ דיסני בכיכובה של מיילי סיירוס. את תפקיד זה גילם למשך 4 עונות עד לסיום שידוריה של התוכנית ב-2011. ב-2007 השתתף בקליפ לשירם של האחים ג'ונאס "SOS".
בשנת 2009 שיחק בסרט מקורי של ערוץ דיסני "אבא בצרה" בתפקיד אנדרה, שיחק בתפקיד אורח בסדרה "המכשפים מוויברלי פלייס", גם הוא בערוץ דיסני, ושיחק בסרט "האנה מונטנה: הסרט" אשר מהווה עיבוד קולנועי לסדרה. דיבב פרק אחד מתוך הסדרה "פיניאס ופרב", ודיבב בסרט "אסטרו בוי" את זיין.
בשנת 2012 גילם את מאט בעונה השלישית של קומדיית מצבים "מקום טוב באמצע".
בשנת 2013 שיחק בתפקיד ראשי בדרמת הנעורים העצמאית זוכת הפרסים בפסטיבל הסרטים סאנדנס "מלכי הקיץ" של הבמאי ג'ורדן ווגט-רוברטס. באותה שנה גילם את בונזו מדריד בסרט המדע הבדיוני "המשחק של אנדר" בכיכובו של אסא באטרפילד, ודיבב את אנטוניו בסרט המצויר "גנוב על המיניונים".
בשנת 2015 שיחק בסרט הדרמה "ניסוי הכלא של סטנפורד", אשר מבוסס על ניסוי הכלא של סטנפורד.
בשנת 2017 גילם תפקיד קטן בסרט "קונג: אי הגולגולת", וגילם את פימפ-לו בסרט הקומדיה המוזיקלית "פיץ' פרפקט 3".
יד לקורא
כתב העת החל לצאת במתכונת של שתי חוברות בשנה במאי 1946 על ידי ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל - מרכז לתרבות ולחנוך והוצאת הקיבוץ המאוחד וכותרת המשנה שלו ציינה: "לספרן ולפעילי תרבות". כתב העת יצא במתכונת זו עד 1954.
בינואר 1956, לאחר הפסקה של שנתיים, חודשה הוצאת כתב העת במתכונת של רבעון על ידי הוועד המרכזי של הסתדרות הפקידים/ארגון ספרני ישראל. בגלגולו זה ציינה כותרת המשנה: "רבעון לספרנות ולביבליוגרפיה". עורך הרבעון היה שלמה שונמי.
בספטמבר 1965, עם הקמת מרכז ההדרכה לספריות בישראל, יצא כתב העת באמצעות מוסד זה, עם השנים התמעטו מספר החוברות בשנה, עד כדי חוברת שנתית בעשור הראשון של המאה ה-21. עורך כתב העת בחלק ניכר מתקופה זו היה מרדכי נדב.
מטרת כתב העת הייתה כפולה: הן במה לנושאים מקצועיים פרקטיים של עבודת הספרן במסגרת הציבורית, התאגדויות של ארגון העובדים, אסיפות וועידות מקצועיות וכיוצא בזה והן במה מחקרית למאמרים בנושאים הקשורים בצד האקדמי של המקצוע ומחקרו כגון ניהול ותפעול ספריות, קטלוג, פרסום ביבליוגרפיות, חינוך והוראת המקצוע, ביקורת ספרות מקצועית ועוד.
סוזן הלמס
סוזן ג'יין הלמס (באנגלית: ; נולדה ב-26 בפברואר 1956) היא אסטרונאוטית עבר אמריקאית בנאס"א ולוטננט גנרלית לשעבר בצבא ארצות הברית. היא הייתה האסטרונאוטית הראשונה מצבא ארצות הברית ומפקדת חיל האוויר ה-14 של ארצות הברית.
הלמס השתתפה בחמש משימות במעבורות חלל בהן שהתה בתחנת החלל הבינלאומית במשך 211 ימים, והשתתפה בהליכת החלל הארוכה ביותר, לצידו של ג'יימס ווס. לאחר שירות של יותר מעשרים שנה, פרשה הלמס מחיל האוויר של ארצות הברית בשנת 2014.
תחילת דרכה
הלמס נולדה בשארלוט שבצפון קרוליינה לפט (לוטננט קולונל לשעבר בצבא ארצות הברית) ולדורי הלמס. בהמשך למסורת הצבאית המשפחתית למדה אווירונאוטיקה באקדמיית חיל האוויר האמריקאי, ובהמשך הוצבה בבסיס חיל האוויר אגלין שבפלורידה.
קריירה צבאית
בבסיס חיל האוויר בפלורידה, הלמס עבדה כמהנדסת חימוש למטוסי F15 ו-F16, ולאחר מכן המשיכה את לימודיה באוניברסיטת סטנפורד והפכה למרצה חיצונית באקדמיית חיל האוויר האמריקאי. במסגרת תפקידה כמהנדסת בודקת טיסות, טסה ביותר משלושים סוגי מטוסים שונים.
בשנת 1990, נבחרה להיות אסטרונאוטית על ידי NASA, והכשרתה הסתיימה כעבור כשנה, אשר לאחריה נשלחה ל-5 משימות שונות בחלל. במהלך משימות אלו שהתה במצטבר 211 יום בתחנת החלל הבינלאומית.