cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ויליאם אמפסון
שירתו נחשבת לנבונה ויבשה: הערכתו הרבה למשורר המטאפיזי ג'ון דאן משתקפת במקומות רבים בעבודתו, ומאוזנת בהערכתו למחשבה בודהיסטית, ונטייתו לסאטירה.
גביע המדינה בכדורגל 2016/2017
גביע המדינה בכדורגל לעונת 2016/2017 הייתה התחרות ה-78 מאז היווסדה וה-64 מאז קום מדינת ישראל. משחקי התחרות החלו ב-10 בספטמבר 2016 והסתיימו ב-25 במאי 2017.
מחזיקת הגביע היא קבוצת בני יהודה תל אביב, שניצחה את מכבי תל אביב 4-3 בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר 0-0 בתום הארכת הזמן. בעקבות הזכייה, שיחקה בני יהודה בליגה האירופית בעונת 2017/2018 החל מהסיבוב השני.
סיבוב ראשון עד רביעי
בסיבוב הראשון עד הרביעי השתתפו קבוצות של ליגה ב' וליגה ג'.
שמינית הגמר
המשחקים נערכו ב-24 וב-25 בינואר 2017.
חצי הגמר
המשחקים נערכו ב-4 וב-5 באפריל 2017.
פלאומרכיים
פלאומרכיים (שם מדעי: Palaeomerycidae) היא משפחה נכחדת של מכפיל פרסה מקבוצת הפקוריים, אשר חיה בין תקופת האאוקן עד תחילת הפליוקן. המאובנים שלהם התגלו בכל היבשות, אך מרביתם התגלו ברחבי אירופה ותחום תפוצתם מספרד עד לסין של ימינו. מינים מאוחרים יותר כמו הקרניוצרס (Cranioceras) הגיעו לאמריקה הצפונית, כשהסוג סוראמריקס (Surameryx) הגיע עד לאמריקה הדרומית. מינים אלה נחשבים למינים הדומים לאיילים ולאיילי המושק, אך שונים מעט משניהם.
מינים אלה דמו במבנה גופם לצבאיים, אך היו כבדים יותר, כשהגדולים שבהם הגיעו למשקל 350 עד 500 קילוגרם. הם היו בעלי רגליים ארוכות ושריריות וככל הנראה חיו ביערות וניזונו מצמחייה רכה או מצמחי מים, בהסתמך על מבנה שיניהם הדומה לג'ירפיים פרימיטיבים.
מיון
ייתכן שגם הסוגים Ligeromeryx ו-Stephanocemas משויכים לכאן, אך חוקרים אחרים משייכים אותם למשפחת האיילים כקרובי המונטיאקים.
סוויל שהיידה
סוויל שהיידה, שנולדה בשם סוויל ג'מבק (Sevil Geambec או Sevil Cambek) (בכתב לטיני: Sevil Shhaideh), נולדה ב-4 בדצמבר 1964 בקונסטנצה. היא פוליטיקאית רומנייה, ממוצא טורקי-טטרי, פעילה במפלגה הסוציאל-דמוקרטית ברומניה. היא כיהנה כסגנית ראש הממשלה ושרת הפיתוח האזורי, המנהל הציבורי והקרנות האירופאים בממשלות סורין גרינדיאנו ומיכאי טודוסה, בין 4 בינואר 2017- 29 בינואר 2018. שהיידה כיהנה בעבר במאי-נובמבר 2015 כשרת הפיתוח האזורי והמנהל הציבורי בממשלת ויקטור פונטה הרביעית. היא הייתה השרה הראשונה בתולדות רומניה המודרנית שנשבעה בארמון הנשיא על הקוראן. היא כלכלנית, מתכנתת ומומחית במנהל בהכשרתה. ב-21 בדצמבר 2016 שמה הועלה על ידי ראש מפלגתה, ליביו דראגניה, כמועמדת לראשות הממשלה בעקבות הניצחון בבחירות לפרלמנט בדצמבר אותה שנה. ב-27 בדצמבר מועמדותה נדחתה על ידי הנשיא קלאוס יוהאניס.
ביוגרפיה
סוויל שהיידה נולדה כסוויל ג'מבק בשנת 1964 בעיר קונסטנצה, בת יחידה למשפחה מוסלמית ממוצא טורקי וטטרי. הוריה היו סאאדין ג'מבק, בן לעדה הטורקית, שעבד כחשמלאי בתיאטרון בקונסטנצה ואשתו, מואזל, מצאצאי טטרים מקרים, העובדת מצעירותה בהפקות תיאטרון הבובות, ואחר כך התיאטרון לילדים ולנוער בקונסטנצה. האב נפטר כשהילדה הייתה בת 12. האם היא אחייניתו של ההיסטוריון הטורקי כמאל קרפאט, יליד הכפר טורדה שבצפון דוברוג'ה, שלימד באוניברסיטאות בארצות הברית ובטורקיה. פרופ' קרפט שילם בזמנו לשלטונות הקומוניסטים ברומניה כדי לאפשר לבני משפחתו להגר לטורקיה, אך הוריה של סוויל ג'מבק החליטו להישאר ברומניה. סוויל ג'מבק גדלה בדירה קטנה בקונסטנצה והצטיינה בלימודים עוד בבית הספר. היא בוגרת משנת 1987 של האקדמיה ללימודים כלכליים בבוקרשט, הפקולטה לתכנון כלכלי ולמדעי המחשב. סוויל ג'מבק עבדה כמתכנתת אנליסטית בקונסטנצה החל משנת 1987. בשנים 1993—2007 כיהנה כמנהלת מערכות המידע של מועצת המחוז קונסטנצה. עברה בהמשך השתלמויות רבות, חלקן במסגרת USAID בארצות הברית, במנהל ציבורי, מנהל עסקים, בניהול פרויקטים (באוניברסיטת אורקל) ובחשבונאות. בשנים 2005—2007 למדה לתואר שני לניהול פרויקטים בעסקים בפקולטה למדעי כלכלה של אוניברסיטת אובידיוס בקונסטנצה. בשנים 2007–2012 הייתה אחראית לתאום באיחוד הלאומי של המועצות המחוזיות ובשנים 2012—2015 מזכירת המדינה במשרד הפיתוח האזורי והמנהל הציבורי בעת כהונת הזר ליביו דראגניה.
ב-22 בספטמבר 2017 נחקרה שהיידה תחת אזהרה על חלקה בתיק בלינה העוסק במניפולציות בקשר לאי בלינה לתעלת פאוול (תעלה משנית על חוף הדנובה במחוז טלאורמן.
חיים פרטיים
סוויל שהיידה נשואה בשנית החל משנת 2011 לד"ר אקרם שהיידה (شهيدة), גם הוא נשוי בשנית, ממוצא סורי, מומחה בכלכלה חקלאית, איש אקדמיה ויועץ, עד לימודי דוקטורט בהתכתבות באוניברסיטה ברומניה, בעל אזרחות סורית ורומנית. לבעלה - נכסים בדמשק ובלטקיה. סוויל שהיידה ילדה בזמנו בן שמת בלידתו ומאז לקתה בסוכרת.
רוברט פן וורן
רוברט פן וורן (באנגלית: Robert Penn Warren; 24 באפריל 1905 - 15 בספטמבר 1989) היה סופר ומשורר אמריקאי. זכה בפרס "הרצאת ג'פרסון" לשנת 1974 וכן שלוש פעמים בפרס פוליצר לשירה ולספרות, לשנים 1947, 1958, ו-1979.
ביוגרפיה
פן וורן נולד בגת'רי, קנטקי וקיבל תואר מאוניברסיטת ברקלי ב-1926.
במהלך שנות ה-30 המוקדמות של המאה העשרים היה וורן מעורב בתנועת "האגררים הדרומיים" (Southern Agrarians), ותרם למניפסט האגררי, יחד עם 11 משוררים וסופרים נוספים.
יצירתו ופרסים שקיבל
יצירתו הידועה ביותר היא הרומן "כל אנשי המלך", אשר זכה בפרס פוליצר ב-1947. יצירה זו נכללה ברשימת 100 הספרים הטובים באנגלית במאה העשרים שנערכה על ידי צוות העורכים של הספרייה האמריקאית המודרנית ב-2001.
ב-1974 קיבל וורן את הזכות לשאת בוושינגטון את הרצאת ג'פרסון - Jefferson Lecture in the Humanities, הנחשבת לאות הכבוד הגבוה ביותר שמעניק הממשל האמריקני עבור הישגים מחקריים במדעי הרוח. אות זה מוענק מדי שנה, החל מ-1972, לנבחר אחד בלבד, על ידי הקרן הלאומית למדעי הרוח - NEH, סוכנות פדרלית עצמאית שהוקמה ב-1965 במטרה לקדם את המחקר במדעי הרוח.
בנוסף, פן וורן זכה בפרסי פוליצר לשירה ב-1958 על "Promises: Poems 1954-1956", וב-1979 על "Now and Then".
ג'וליוס יגו
ג'וליוס יגו (באנגלית: Julius Yego; נולד ב-4 בינואר 1989) הוא אתלט קנייתי, אלוף העולם (בייג'ינג 2015), סגן אלוף אולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), אלוף חבר העמים הבריטי (גלאזגו 2014), פעמיים ברציפות אלוף אפריקה (פורטו נובו 2012 ומרקש 2014), שיאן אפריקה ומדורג במקום החמישי בכל הזמנים בהטלת כידון.
ביוגרפיה
יגו נולד בקניה, הרביעי מבין שבעה אחים. כנער התאמן בהטלת כידון כשהוא לומד את הטכניקה מצפייה באינטרנט קפה בסרטוני YouTube של מטילי כידון מקצועניים. ב-2006 גויס למשטרת קניה, התאמן והתחרה בנבחרת המשטרה. הוא זכה באליפות קניה בהטלת כידון בשנים 2009 וב-2010. ב-2010 סיים שלישי באליפות אפריקה באתלטיקה שהתקיימה במולדתו, בתוצאה של 74.51 מטר. ב-2011 ניצח במשחקים הכל-אפריקאיים בשיא לאומי של 78.34 מטר. בהמשך השנה נסע לפינלנד להתאמן על הטכניקה שלו.
הוא זכה באליפות אפריקה ב-2012, באותה שנה היה לאפריקאי הראשון שמעפיל לגמר אולימפי כשסיים במקום ה-12 באולימפיאדת לונדון. באליפות העולם באתלטיקה 2013 סיים רביעי עם שיא לאומי של 85.40 מטר. ב-2014 זכה במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בגלאזגו בתוצאה של 83.87 מטר וזכה שוב באליפות אפריקה בתוצאה של 84.72 מטר.
ב-2015 ניצח בתחרות ליגת היהלום בברמינגהאם עם שיא אפריקאי חדש של 91.39 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2015 זכה במדליית זהב, הוא קבע בתחרות שיא אפריקאי ושיא חבר העמים הבריטי חדש של 92.72 מטר. תוצאה זו דירגה אותו באותה עת במקום השלישי בכל הזמנים לאחר יאן ז'לזני ואקי פרוויאינן.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה במדליית כסף בתוצאה של 88.24 מטר, אחרי תומאס רולר מגרמניה (90.30 מטר) ולפני האלוף היוצא קשורן וולקוט מטרינידד וטובגו (85.38 מטר). ההטלה הראשונה של יגו הייתה ההטלה החוקית היחידה שלו באותה תחרות, ולאחר מכן ביצע יגו שתי הטלות נוספות שנפסלו. בהמשך, נאלץ יגו לפרוש מהתחרות בגין פציעה, ותומאס רולר הטיל את הכידון למרחק 90.30 מטר בהטלה החמישית וסיים במקום הראשון, כאשר ליגו לא התאפשר להגיב על הטלה זו בגין פציעתו.
שלגיה (דמות דיסני)
שלגיה (באנגלית: Snow White) היא דמות בדיונית והדמות הראשית בסרט ההנפשה הראשון באורך מלא של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, שלגיה ושבעת הגמדים (1937). היא דובבה במקור על ידי אדריאנה קאסלוטי. דמותה של שלגיה נגזרה מסיפור האגדה "שלגיה ושבעת הגמדים", המוכר ממדינות רבות באירופה כאשר הגרסה הידועה ביותר היא הסיפור משנת 1812 שנאסף על ידי האחים גרים.
שלגיה היא נסיכת דיסני הראשונה והדמות הנשית הבדיונית הראשונה עם כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. בהינתן התואר "ההוגנת מכולם", היא המשיכה לעורר תכונות דומות בגיבורות דיסני עתידיות, כמו שירה ותקשורת עם בעלי חיים.
אחרי קאסלוטי, היא גם דובבה על ידי ג'יין פאוול, איילין וודס, דורותי וורנשילד, ג'ון פוריי, מרי קיי ברגמן, קרולין גרדנר, מליסה דיסני, קייטי פון טיל ופמלה ריבון, והוצגה בשידור חי על ידי סטפני בנט (היורשים). רייצ'ל זגלר תגלם גרסת לייב אקשן של הדמות בעיבוד הלייב אקשן הקרוב של הסרט המקורי מ-1937, "שלגיה".
בגרסה העברית של הסרט המקורי מ-1937, דיבבה אורית ירון את שלגיה, בעוד לימור שפירא ביצעה את קול השירה שלה. בסרט "ראלף שובר את האינטרנט" דיבבה את שלגיה נעמה שטרית.
שלגיה ושבעת הגמדים (1937)
שלגיה מופיעה לראשונה בסרט שלגיה ושבעת הגמדים (1937). ב"ארץ אחרת, רחוקה", "לפני הרבה מאוד שנים", בערך בתקופת האגדות על טירות, אבירים, עלמות יפות, רומנטיקה, קסמים ומכשפות", אישה מסתורית ויפהפייה. עם כוחות קסם (חוברת קידום מכירות משנת 1938 מעידה שהיא מסוגלת לעבוד בכישוף שלה לאחר שמכרה את "עצמה גוף ונפש לרוחות הרעות" של הרי הרץ בגרמניה ) זכתה במעמדה המלכותי על ידי נישואיה למלך האלמן, ונתנה לה לשלוט על ממלכתו לפני מותו. "מאז ואילך המלכה האכזרית שלטה לבדה, כל מילה שלה הייתה חוק, וכולם רעדו מפחד תמותה מכעסה." למלכה השווא הייתה מראה קסומה שבה יכלה להסתכל על כל מה שתרצה. מראת הקסמים מראה פרצוף רדוף ומעושן של השד המוכר שלה אשר עונה לבקשותיה של המלכה. היא שואלת את המראה בקביעות מיהו היפה ביותר בממלכה ("מראה קסם על הקיר, מי היפה מכולן?" שלעיתים קרובות מצוטט בטעות כ"מראה מראה על הקיר, מי היפה מכולן" ), והמראה תמיד הייתה משיבה שכן. למלכה יש כוח קסום רק על התחום שלה, שהוא הטירה.
בסרט, שלגיה מתוארת בתחילה כחייתה תחת אמה החורגת המרושעת והשווא, המלכה המרושעת, המאלצת את שלגיה לעסוק בעבודות זונות, מחשש שיום אחד יופייה של שלגיה עשוי להיות גדול משלה. לאחר שנים רבות, מראת הקסם של המלכה מאשרת את שלגיה כ"ההוגנת מכולן", מה שגורם למלכה לגרש את שלגיה ולשלוח צייד להרוג אותה. אבל כשהוא לא מצליח להביא את עצמו לעשות זאת, הצייד עוזר לשלגיה לברוח לתוך היער. שלגיה נתקלת בביתם של שבעת הגמדים, המסייעים לה בשמחה.
המלכה מגלה ששלגיה שרדה, אז היא משתמשת בקסם כדי להתחפש לאשה זקנה ויוצרת תפוח מורעל שיכניס את כל מי שאוכל אותו ל"מוות שינה" שממנו רק נשיקת אהבת אמת תחייה. כשהגמדים נעדרים, מגיע האג לבקתה של הגמדים ומציע לשלגיה את התפוח המורעל, בלי שהיא יודעת שזו המלכה בתחפושת. שלגיה נוגסת בתפוח ונופלת לתרדמת. עם גילוי מה קרה, הגמדים מאתרים את המלכה; נוצר קרב קצר והמלכה נהרגת. בהאמינו שגם היא מתה, הגמדים בונים קבר פתוח לשלגיה לנוח עליו. הזמן עובר והנסיך נתקל בשלגיה. עצוב על מותה לכאורה, הוא מנשק אותה, וגורם לה להתעורר. בזמן ששבעת הגמדים רוקדים בשמחה, שלגיה והנסיך יוצאים לחיות יחד באושר ועושר.
הופעות אחרות
השחקנית והרקדנית ג'ואן דין קילינגסוורת' הפכה לאישה הראשונה שגילמה את שלגיה בדיסנילנד בשנת 1955. היא נשכרה לשחק את שלגיה לפתיחת דיסנילנד ב-17 ביולי 1955. שלגיה של קילינגסוורת' הייתה לנסיכת דיסני היחידה שיש לה ציפה משלה במהלך המצעד הראשון של דיסנילנד במורד הרחוב הראשי של ארצות הברית ביום הפתיחה. מאז הופעת הבכורה של קילינגסוורת' כשלגיה ב-1955, יותר מ-100 שחקניות גילמו את הדמות בדיסנילנד.
ההרפתקאות המפחידות של שלגיה היא נסיעה חשוכה המוקדשת לנסיכה ולסיפורה בפארקי השעשועים דיסנילנד, דיסנילנד טוקיו ודיסנילנד פריז. ממוקם בארץ הפנטזיה, זוהי אחת האטרקציות הבודדות שנותרו הפועלות ביום הפתיחה של דיסנילנד ב-1955. הנסיעה נסגרה בדיסניוורלד במאי 2012 כחלק מהרחבת ארץ הפנטזיה החדשה.
היא גם מופיעה בשולחן המלכותי של סינדרלה בממלכת הקסם ובמסעדת Akershus באפקוט. בקליפורניה, ניתן למצוא את שלגיה ב-Princess Meet-and-Greet בארץ הפנטזיה בפארק דיסנילנד, ברחוב הראשי ארצות הברית, ליד באר המשאלות שליד הטירה או במערת אריאל בההרפתקה הקליפורנית של דיסני. בדיסנילנד פריז, שלגיה יכולה להיות לעיתים קרובות בביתן הנסיכות בארץ הפנטזיה או ב-Auberge de Cendrillon בפארק דיסנילנד. בהונג קונג היא נמצאת לעיתים קרובות ליד באר המשאלות. בטוקיו, שלגיה מופיעה לעיתים קרובות בארץ הפנטזיה או בבזאר העולמי. בקו הספנות דיסני מופיעה לפעמים שלגיה, תלוי בהפלגה.
שלגיה היא חברה רשמית בקו נסיכות דיסני, זיכיון בולט המכוון לנערות צעירות. הזיכיון מכסה מגוון רחב של סחורה, כולל אך לא רק מגזינים, אלבומי מוזיקה, צעצועים, בגדים וכלי כתיבה.
מלבד הופעה במשחקי וידאו הקשורים לתקשורת הזכיינית של נסיכת דיסני וכן הופעות בתוכנית הטלוויזיה של דיסני "בית העכבר", שלגיה מופיעה גם בסדרת המשחקים הפופולרית "Kingdom Hearts" כאחת מנסיכות הלב של דיסני. היא מופיעה לראשונה במשחק "Kingdom Hearts" הראשון בתור נסיכת הלב שנלכדה על ידי מליפיסנט. היא חוזרת על תפקידה מהסרט במשחק הווידאו "Kingdom Hearts Birth by Sleep". שלגיה מופיעה גם במשחק הווידאו Disney Magical World הכולל מספר פריטי רהיטים ותלבושות הקשורים לדמות. מרי ג'ו סלרנו התחילה את תפקידה של שלגיה בעיבוד המוזיקלי של שנות ה-70.
בסדרת הטלוויזיה של ABC, "עד עצם היום הזה", גרסה חלופית של שלגיה היא בתם של המלך לאופולד והמלכה אווה ומאוחר יותר הבת החורגת של המלכה הרעה (רג'ינה מילס). היא אהבתו האמיתית של הנסיך צ'ארמינג, אמם של אמה סוואן והנסיך ניל, וסבתו של בנה של אמה הנרי. בסטוריברוק היא מופיעה בתור מרי מרגרט בלנשארד, המורה של הנרי מילס בבית הספר היסודי סטוריברוק.
היפה מכולם: סיפורה של המלכה המרושעת
שלגיה נוכחת בספר הראשון בסדרת הנבלים של דיסני מאת סרינה ולנטינו. בהוגן מכולם, שלגיה משחקת תפקיד קטן, שכן הסיפור מתמקד יותר באמה החורגת. בסיפור, שלג והמלכה מקיימים מערכת יחסים טובה מאוד לפני שהאחיות המוזרות מכשפות את מראת הקסמים כדי לגרום לקנאתה של המלכה ולשנאתה של שלג. בסוף הרומן שלג משיגה את המראה ואמה החורגת הופכת לרוח שבפנים.
אמא יודעת הכי טוב: סיפורה של המכשפה הזקנה
המלכה שלגיה מופיעה לצד סירקה. היא לצד סירקה עוקבת אחר מסעו של גות'ל בספר הסיפורים שנשמרו על ידי האחיות המוזרות.
האחיות המוזרות: רומן של נבל
שלגיה מופיעה באופן בולט בספר השישי בסדרת הנבלים. לצד סירקה יצאו השניים לגלות את האמת על מוצאן של האחיות המוזרות, כמו גם לתקן את הצרות והכאוס שהן גרמו. בדרך הם נתקלים בכמה דמויות קודמות ברומנים. רק כשהם הולכים ליער המתים ונתקלים בפרימרוז והייזל הם מגלים את האמת של האחיות המוזרות, שהם פוצלו לשלוש מכשפות בודדות על ידי אמה של מאניה, נסטיס, מכשפה רבת עוצמה. התינוקות נלקחו על ידי ג'ייקוב, אהובתו לשעבר של מאניה וכיום משרתה שלא מתה, כדי שימסרו למשפחת ווייט, שם גדלו. מפגש אחד על אחד עם האחיות המוזרות מביא למשיכה של רוחה של גרימהילד מהמראה, שם היא מתנפצת ומתה מול שלגיה. לאחר מכן שלגיה מזועזעת צופה בסירס מתאבדת מול האחיות המוזרות, מתה בזרועותיה של שלגיה למרות הפצרותיה.
מראה מראה: אגדה חלופית
ברומן החמישי בסדרה, נשאלת השאלה מה אם המלכה המרושעת הרעילה את הנסיך? בשחזור זה, שלגיה הופכת לנסיכה לוחמת הנחושה להפיל את אמה החורגת הרודנית, שמרעילה את הנסיך צ'ארמינג כדי לפתות אותה מהמחבוא.
מאפיינים
שלגיה היא נסיכה, המתוארת על ידי מראה הקסם של אמה החורגת כבעלת "שיער שחור כמו הובנה, שפתיים אדומות כמו הוורד, עור לבן כשלג". למרות שהיא נראתה לראשונה בסמרטוטים בתחילת הסרט, שלגיה ידועה בעיקר בזכות השמלה האיקונית שלה עם מחוך כחול, שרוולים נפוחים באדום וכחול, חצאית צהובה עד הקרסול עם תחתונית לבנה בתפירה עצמית וגבוהה צווארון לבן. יחד עם נעליים צהובות, שכמייה חומה עם פנים אדום וקשת אדומה בשערה.
שלגיה היא תמימה, אדיבה, עדינה, מתוקה ועליזה. האופי הנדיב, הבוטח והמועיל שלה יכול לגרום לה לצרות, מכיוון שאנשים אחרים עלולים לנצל זאת, כמו אמה החורגת הנבונה והמרושעת. למרות שהיא רגישה ורכה, היא יכולה להיות נמרצת, קשוחה וסרקסטית במידה מסוימת, כמו למשל כשהיא אמרה לגמדים לרחוץ ידיים או כשהיא נזפה בציפורים על כך ש"הפחידו את הזקנה המסכנה. מלכה מחופשת לאישה רוכלת זקנה]". שלגיה היא אימהית, חומלת ונהנית לשמור על בית עבור שבעת הגמדים החביבים בזמן שהיא מחכה לפגוש שוב את הנסיך האהוב שלה. עם טוב לבה ויופייה היסודי, שלגיה מקסימה כל יצור בממלכה מלבד המלכה. היא גם מראה חוסן רב ועוצמה פנימית נגד מצוקות.
תיאור
בסרט המקורי, שלגיה מתוארת עם שיער שחור ועיניים חומות. היא לובשת איפור עדין ואודם. הצבע האדום של שפתיה ולחייה דומה לצבע האדום של התפוח ששולח אותה לשינה עמוקה. היא עדיין לא אישה בוגרת, אלא ילדה בשנות ההתבגרות שלה. פניה השמנמנות הן מאפיין הקשור בדרך כלל לבריאות טובה ולטוב לב.
הבגדים של שלגיה הם נשיים באופן מסורתי, ודי מתנשאים לכסות כמה שיותר עור. התחפושת העיקרית שלה היא שמלה ארוכה, עם צווארון לבן, שרוולים כחולים ונפוחים עם חתכים אדומים, חצאית צהובה, ותחתונית תחרה. היא גם לובשת שכמייה חומה עם פנים אדום, נעלי עקב עם סרט דמוי קשת על כל אחת מהן, וסרט אדום על שערה.
פיתוח
המערכונים הראשוניים של אנימטורים לדמותה של שלגיה, שחלקם דימיו לבטי בופ, לא עמדו בציפיותיו של וולט דיסני, מכיוון שהם היו מצוירים מדי. המילטון לוסק, שדיסני בחרה כאנימטור המפקח על דמותה של שלגיה, הוטל על האתגר להפוך את שלגיה לאנושית ומציאותית יותר מכל אחת מדמויות ההנפשה הקודמות של אולפן דיסני. זה היה אתגר שלוסק והאנימטור השותף לס קלארק התבקשו בעבר לחקור תוך כדי פיתוח דמותה של פרספונה עבור הסימפוניות המטופשות בהנפשה הקצרה "אלת האביב". על הפרויקט הזה, לס קלארק העיר מאוחר יותר, "אני בטוח שוולט חשב קדימה על שלגיה". למרות שדמות פרספונה נראתה בסופו של דבר חסרת חיים וחסרת אישיות, הניסוי הזה בחיקוי תנועה ואנטומיה אנושית ריאליסטית נמשך ולקחיו יושמו בפיתוח טכניקות ההנפשה של שלגיה. שלגיה והמלכה זכו לעידון על ידי גרים נטוויק ונורם פרגוסון, שלעיתים קרובות היו עוקפים את ההוראות של וולט דיסני כמו גם את צ'רלי ת'ורסון.
הטכניקה החדשה יחסית של שימוש בצילומי לייב אקשן כרפרנס לתנועות דמות שימשה רבות כדי להחיות את דמותה של שלגיה. רקדנית צעירה בשם מארג' צ'מפיון (המכונה מרגי בל) שימשה כדוגמנית הלייב אקשן של שלגיה. (מארגי בל, בתו של האנימטור ארנסט בלכר, גם דגמנה מאוחר יותר לדמות הפיה הכחולה בסרטו של דיסני מ-1940 פינוקיו) המילטון לוסק ביים אותה באמצעות צילום של רצפי תנועה רבים, ולאחר מכן האנימטורים למדו והעתיקו את הצילומים כדי לשפר את הריאליזם של תנועות ההנפשה של שלגיה. האנימטור אולי ג'ונסטון נזכר מאוחר יותר, "התכנון והצילום המוקפד של Ham של צילומי הלייב אקשן, תמיד מתוך מחשבה על האופן שבו הם ישמשו בהנפשה, הביאו לדמות משכנעת מאוד".
במקור, דיסני לא הצליחו למצוא את מה שהם חשבו שהוא קול מתאים לשלגיה. כ-150 בנות עברו אודישן לתפקיד שלגיה, כולל שחקניות ידועות כמו דיאנה דורבין, שקולם נראה מבוגר מדי לדיסני. עוזר אחד של דיסני התקשר למורה למוזיקה גידו קאסלוטי, והתלונן שבהוליווד אין בנות מזמרות. קסלוטי רצה להציע לשלוח את מיטב יכולתם להקשיב לתלמידים, אך התברר שבתו אדריאנה קסלוטי בת ה-20 שמעה שיחה בטלפון אחר בבית, והיא החלה לשיר בקול של נערה צעירה. אביה היה מבולבל ואמר לבתו להתרחק מהטלפון, אבל מנהל הליהוק אהב את הקול שלה והזמין אותה לאודישן. לאחר שוולט דיסני שמע אותה, הוא מיד נתן לה את התפקיד. האולפן חתם על חוזה מרובה עמודים עם אדריאנה קסלוטי: נאסר עליה לשיר בסרט או ברדיו לפני או אחרי הקרנת הבכורה של הסרט כי וולט דיסני לא רצה שקולה של שלגיה יישמע בשום מקום אחר. במקום זאת, היא קיבלה 970 דולר (שווה כעת כ-18,284 דולר).
פלישת הרבידים
פלישת הרבידים (בצרפתית: Les Lapins Crétins; באנגלית: Rabbids Invasion) היא סדרת אנימציה צרפתית הומוריסטית, שמשודרת בערוץ ניקלודיאון. הסדרה נוצרה על ידי חברת יוביסופט.
שלגיה (דמות דיסני)
רקע
בעוד שהסרט אף פעם לא מציין את מיקומו של סיפורו, "ביתם של הגמדים מעוטר ברהיטי עץ מגולפים וכלי נגינה". בית זה מוקף בהרים ויער נרחב. פרטים אלה מצביעים על מיקום בתוך היער השחור של גרמניה, שבו יש מסורת של גילוף בעץ.
פלישת הרבידים
ספיישל של הסדרה בשם "פלישת הרבידים: המשימה - מאדים" עלה לנטפליקס ב-18 בפברואר 2022.
תקציר עלילה
הסדרה עוקבת אחרי הרבידים, יצורים דמויי ארנב שחיים במרחב האנושי ומסתבכים בכל פרק בצרה אחרת. הרבידים מתקשרים ומדברים בשפתם.
שלגיה (דמות דיסני)
ביקורות
קבלת הפנים הביקורתית כלפי דמותה של שלגיה עברה קיטוב. TV Guide תיאר את שלגיה כאיקונית, ייחודית ובלתי ניתנת להשוואה, כותבת, "לגיבורה של וולט עוד לא יהיה קול שירה פנטסטי כזה, ומסיבה זו, היא הגיבורה האהובה על יוצרי הנפשה רבים". אוטיס פרגוסון מ"ניו ריפבליק " כינה את שלגיה "נסיכה מהאגדות", פשוט תיאר את הדמות כ"בדיוק מה שהיית רוצה לה". ג'ון סי פלין, ג'ון סי פלין, ראה את שלגיה כ"התגלמות המתיקות והחביבות הנערות, המודגמת באהבתה לציפורים ולבעלי החיים הקטנים של היער שהם חבריה, וככל שהיא מתפתחת, למציליה".
מבקרים בני זמננו חשו כי שלגיה "חסרת עצבים, שלא כמו גיבורות דיסני רבות מאוחרות יותר", בעוד מערכת היחסים שלה עם הנסיך נטולת כימיה. רוג'ר איברט מ-"שיקגו סאן-טיימס" הרגיש שאם "שלגיה ושבעת הגמדים ... היה בעיקר על שלגיה, ייתכן שהיא נשכחה זמן קצר לאחר הקרנת הבכורה שלה ב-1937, ונחשבת היום רק מסיבות היסטוריות". אברט המשיך, "שלגיה היא, למען האמת, קצת משעממת, לא דמות שפועלת אלא כזו שעצם קיומה מעורר השראה באחרים לפעול", ותיאר את הנטייה של דיסני "לבלבל בין הכותרות של סרטיו לבין הנושאים שלהם" "טעות" שכן הסרט עוסק יותר בגמדים ובמלכה המרושעת מאשר בשלגיה. דסון האו מ-"וושינגטון פוסט" כתב, "הרוח במראה ממש לא בסדר: המלכה המרושעת... היא היפה ביותר בארץ" בעוד שלגיה חסרה "נדל"ן". "טיים אאוט" סברה, "שלגיה עצמה עשויה להיות מורגשת כמנצחת כמעט בלתי נסבלת."
פרסים
התפקיד הגדול של שלגיה הוא בסרט שלגיה ושבעת הגמדים שם היא מגלמת נסיכה צעירה שמנסה לברוח מאמה החורגת המרושעת. הדמות זכתה בפרסים רבים על תפקידה כמו גביע האמנות של הביאנלה הגדולה מפסטיבל הסרטים של ונציה, חוג מבקרי הסרטים בניו יורק, והאקדמיה לאמנויות ומדעים לקולנוע. היה גם פרס אוסקר של כבוד בהתאמה אישית עם פסלון האוסקר הסטנדרטי ושבעה פסלונים קטנים שייצגו את שבעת הגמדים. שלגיה היא אחת הדמויות הבדיוניות הבודדות עם כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
סִימָן מִסחָרִי
ב-18 ביוני 2013, משרד הפטנטים והסימנים המסחריים של ארצות הברית אישר את בקשת הסימן המסחרי של Disney Enterprises, Inc. (הוגשה ב-19 בנובמבר 2008), עבור השם "שלגיה" המכסה את כל הסרטים, הטלוויזיה והרדיו בשידור חי ומוקלט, שימושי במה, מחשב, אינטרנט, חדשות וצילומי בידור, למעט יצירות ספרות של סיפורת ועיון.
השפעה ומשמעות תרבותית
שלגיה היא נסיכת דיסני הראשונה אי פעם והיא גם חלוצת הזיכיון של נסיכות דיסני. דמותה סיפקה את הבסיס לגיבורות מאוחרות יותר באגדות דיסני שיבואו. מגזין הקולנוע המכונה "ההוגנת מכולם", כינה את שלגיה כנסיכת דיסני הטובה ביותר אי פעם, ואמר: " שלגיה היא החלוצה של נסיכת דיסני, והיא כנראה הבלתי נשכחת ביותר. היא מגלמת את כל מה שאתה חושב עליו כשאתה חושב על נסיכה, תמימות טהורה, יופי, טוב לב וחן". סן אנטוניו אקספרס-ניוז רשמה אותה כאחת הנסיכות הבדיוניות המפורסמות בכל הזמנים. MTV דירגה את שלגיה בתור נסיכת דיסני השלישית הטובה ביותר בכל הזמנים. Teen Vogue כללה אותה גם ברשימת 10 הנסיכות הטובות ביותר של דיסני בכל הזמנים, ואמרה: "שלגיה הראתה לנו שאתה יכול להכיר חברים במקומות לא סבירים ושאף פעם לא צריך לוותר על האופטימיות שלך." בשנת 1987, שלגיה הפכה לדמות הנשית הבדיונית הראשונה שקיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. היא נבחרה לנסיכת דיסני הפופולרית ביותר בנבדה, וכן נבחרה לנסיכה האהובה ביותר בבריטניה ב-2018. מגזין טיים דירג אותה בתור נסיכת דיסני השלישית הכי פופולרית (במונחים של הסכום שהרוויחו באיביי מאז מאי 2013). יתר על כן, שלגיה היא גם נסיכת דיסני המצליחה ביותר מבחינת הכנסות משרדיות.
אופנה
היסטוריונית האמנות כרמניטה היגינבות'אם מסבירה כיצד השלגיה של וולט דיסני הפכה לבבואה של נשים אמריקאיות במהלך השפל הגדול אומרת: "שלגיה היא ההתגלמות המושלמת של תרבות שנות ה-30". National News גם דנה כיצד דמויות מצוירות כמו שלגיה השפיעו על האופנה. צמיד קסם של קרטייה, שנוצר במקור ב-1937 כדי להנציח את סרט ההנפשה הראשון של דיסני, זכה ליותר מפי חמישה מהמחיר הגבוה מההערכה שלו לפני המכירה.
בשנת 2014, ולנטינו הוציא אוסף שלם בהשראת שלגיה "Red Valentino", קו דיפוזיה שמטרתו למשוך את תרבות הנוער. בשנת 2018, Coach שחרר את שיתוף הפעולה השלישי שלהם עם דיסני בשם "אוסף אגדות אפלות", הכולל איקונוגרפיה של "היפהפייה הנרדמת" ו"שלגיה ושבעת הגמדים". הסטייליסטית כללה את בוב הכהה של שלגיה ואת העור החיוור כ"אידיאל" ברשימת מראות היופי הטובים ביותר בדיסני. Sennet Frères הוציאה קולקציית בגדי כלה בשיתוף דיסני בהשראת שלגיה, סינדרלה ובל.
פיליפוס הרביעי, מלך מוקדון
פיליפוס הרביעי (ביוונית: Φίλιππος) היה מלך מוקדון למשך תקופה קצרה בשנת 297 לפנה"ס.
ביוגרפיה
פיליפוס היה בנו של הדיאדוך קסנדרוס, בנו של המצביא אנטיפטרוס. אמו הייתה תסלוניקה ממוקדון, שהייתה אחותו למחצה של אלכסנדר הגדול ובתו של פיליפוס השני, מלך מוקדון. היו לו שני אחים קטנים: אנטיפטרוס הראשון ואלכסנדר החמישי. פיליפוס נולד בתקופה קשה עבור מוקדון. אלכסנדר הגדול מת ללא יורש פוטנציאלי, והגנרלים שלו קרעו לגזרים את האימפריה שלו (מלחמות הדיאדוכים). אביו, קסנדרוס, זכה בכתר מוקדון לאחר מלחמה נגד פוליפרכון. קסנדרוס מת בשנת 297 לפנה"ס, ובאופן טבעי, פיליפוס שהיה הבכור עלה לשלטון. תקופת מלכותו הייתה קצרה מאוד, והוא מת עוד באותה שנה בעיר אלאטייה (Ἐλάτεια).
גאוות יחידה
גאוות יחידה הוא ביטוי בז'רגון צבאי המתאר מצב תפיסתי בו חברי יחידה חשים את עצמם בעלי ערך מוסף בולט על פני עמיתיהם.
ייחודיות חיובית
גם הרצף הבין־אישי-בין־קבוצתי וגם הנחת הייחודיות החיובית נובעים ממסקנות מחקרים בפרדיגמת הקבוצה המינימלית (MGP). בפרט, נמצא שתחת תנאים מסוימים האדם יאשר הפצת משאבים שתמקסם את ייחודיותה של הקבוצה אליה הוא משתייך מול קבוצת האחר, אפילו במחיר העדפותיו ורצונותיו הפרטיים.
בניית גאוות יחידה
לצורך בניית גאוות יחידה יש צורך בהגדרה ברורה של ערך מוסף משמעותי שייצור חוויית התעלות על המציאות הקיימת, בניית אמון של חברי היחידה בערך זה והבדלה של חברי הקבוצה מהסביבה באמצעות מיתוג הכולל סמלים ייחודיים.
לגאוות היחידה יש תפקיד חשוב ביצירת מורשת קרב ובהעלאת מורל הלוחמים.
ברקודה ענקית
ברקודה ענקית או אַסְפִירְנָה בָּרָקוּדָה (שם מדעי: Sphyraena barracuda) הוא מין של דג טורף ממשפחת האספירניים שבסדרת הדקראים החי באוקיינוס הפתוח ובימים שונים באזור האוקיינוס האטלנטי וגם האוקיינוס השקט וההודי.
מאפיינים
אורכה של הברקודה הוא 60–100 סנטימטרים בממוצע ומשקלה 2.5–9 קילוגרם. עם זאת נמצאו פרטים גדולים בהרבה באורך 2 מטר ובמשקל 46 קילוגרם. אלו דגים טורפים בעלי לסתות מוארכות, שיניים חזקות ורחבות ולסת תחתונה שארוכה מעט מהלסת העליונה. הסנפירים קצרים ומותאמים להאצה מהירה והגוף דמוי טורפדו. צבעה כחול או אפור עם גב בהיר. לפעמים היא מפוספסת מעט מלמעלה.
היא טורפת בעיקר דגים אחרים, דיונונים ויצורי ים דומים. היא עוקבת אחרי הטרף ממארב ותוקפת מהצללים. היא יכולה להאיץ למהירות 43 קמ"ש ולתפוס בשיניה את טרפה. לפעמים היא עוקבת אחרי להקות דגים בסמוך למים הרדודים ומחכה לתקוף פרט פצוע.
כאשר הברקודות לא אוכלות הן מסתובבות בלהקות ברחבי הימים.
הברקודה יכולה לתקוף בטעות צוללנים, במחשבה שהם טרף. עם זאת התקריות הללו מאוד נדירות. רוב המתקפות לא קטלניות אך עלולות להשאיר צלקות.
שכיחות (סטטיסטיקה)
בסטטיסטיקה, השכיחות (או השכיחות המוחלטת) של אירוע i הוא המספר n_i של פעמים שהתצפית התרחשה/נרשמה בניסוי או במחקר. שכיחויות אלה מתוארות לעיתים קרובות בצורה גרפית או בצורת טבלה.
סוגי שכיחות
עקומת השכיחויות המצטברות היא סך השכיחויות האבסולוטית של כל האירועים בנקודה מסוימת או מתחתיה ברשימה מסודרת של אירועים.
את הערכים של f_i עבור כל האירועים i ניתן לשרטט כדי לייצר התפלגות שכיחויות.
אם n_i = 0 אז i, ניתן להוסיף פסאודו-ספירות.
מתאר התפלגות שכיחויות
התפלגות שכיחויות (או פרוס שכיחויות) מציגה קיבוץ מסוכם של נתונים המחולקים למחלקות זרות זו לזו, ואת מספר ההתרחשויות במחלקה. זוהי דרך להציג נתונים לא מאורגנים, בעיקר להראות תוצאות של בחירות, צפיפות האנשים באזור מסוים, מכירות של מוצר בפרק זמן מסוים, סכומי הלוואות סטודנטים של בוגרים וכו'. חלק מהגרפים שניתן להשתמש בהם עם התפלגות שכיחויות הם היסטוגרמות, תרשימי קווים, תרשימי עמודות ותרשימי עוגה. התפלגויות שכיחויות משמשות הן לנתונים איכותניים והן לנתונים כמותיים.
מבנה
בדרך כלל מרווח המחלקה או רוחב המחלקה זהים עבור כל המחלקות. השיעורים כולם ביחד חייבים לכסות לפחות את המרחק מהערך הנמוך ביותר (מינימום) בנתונים לערך הגבוה ביותר (המקסימלי). מרווחי מחלקות שווים עדיפים בהתפלגות השכיחויות, בעוד שרווחי מחלקות לא שווים (לדוגמה מרווחים לוגריתמיים) עשויים להיות נחוצים במצבים מסוימים על מנת ליצור פיזור טוב של תצפיות בין המחלקות ולהימנע ממספר רב של מחלקות ריקות, או כמעט ריקות.
להלן כמה שיטות נפוצות לתיאור שכיחות:
היסטוגרמות
היסטוגרמה היא ייצוג של שכיחויות בלוח, המוצגות כמלבנים או ריבועים סמוכים (בחלק מהמצבים), המוקמים על פני אזורים נפרדים, עם שטח פרופורציונלי לתדירות התצפיות במרווח. גובהו של מלבן שווה גם לצפיפות השכיחות של המרווח, כלומר השכיחות חלקי רוחב המרווח. השטח הכולל של ההיסטוגרמה שווה למספר הנתונים. היסטוגרמה עשויה להיות גם מנורמלת המציגה שכיחויות יחסיות. לאחר מכן היא מראה את שיעור המקרים הנכללים בכל אחת מכמה קטגוריות, כאשר השטח הכולל שווה ל-1. הקטגוריות מצוינות בדרך כלל כמרווחים עוקבים, שאינם חופפים, למשתנה. הקטגוריות (מרווחים) חייבות להיות צמודות, ולעיתים קרובות הן נבחרות להיות באותו גודל. המלבנים של היסטוגרמה מצוירים כך שהם נוגעים זה בזה כדי לציין שהמשתנה המקורי הוא רציף.
גרפי עמודות
תרשים עמודות או גרף עמודות הוא תרשים עם עמודות מלבניות עם אורכים פרופורציונליים לערכים שהם מייצגים. ניתן לשרטט את הפסים אנכית או אופקית.
טבלת התפלגות השכיחויות
טבלת התפלגות שכיחויות היא סידור של הערכים שמשתנה אחד או יותר מהם משתתף במדגם. כל ערך בטבלה מכיל את השכיחות או הספירה של מופעי הערכים בתוך קבוצה או מרווח מסוים, ובאופן זה, הטבלה מסכמת את התפלגות הערכים במדגם.
זוהי דוגמה לטבלת תדרים חד-משתנית (= משתנה יחיד). מתוארת השכיחות של כל תגובה לשאלת הסקר. סכימת טבלאות שונות אוספת ערכים לקטגוריות, כך שכל חלק מקיף טווח של ערכים. לדוגמה, ניתן לארגן את הגבהים של התלמידים בכיתה בטבלת התדירות הבאה.
התפלגות שכיחויות משותפת
התפלגויות שכיחויות של משתנים דו-כיווניים מוצגות לרוב כטבלאת שכיחות (דו-כיווניות): השורה והעמודה המסכמות מדווחות על שכיחויות השוליים או ההתפלגות השולית, בעוד גוף הטבלה מדווח על השכיחויות המשותפות.
פירוש
לפי פרשנות השכיחות של ההסתברות, ההנחה היא שככל שאורכה של סדרת ניסויים גדל ללא גבול, חלק מהניסויים שבהם מתרחש אירוע נתון יתקרב לערך קבוע, המכונה השכיחות היחסית המגבילה.
פרשנות זו עומדת לעיתים קרובות בניגוד להסתברות בייסיאנית. למעשה, המונח 'פרקטיביסט' שימש לראשונה על ידי MG קנדל ב-1949, בניגוד לבייסיאנים, שאותם כינה "non-frequentists", הוא כתב למשל:
יישומים
ניהול ושימוש בנתוני טבלאות שכיחות הם הרבה יותר פשוטים מאשר שימוש בנתונים גולמיים. ישנם אלגוריתמים פשוטים לחישוב חציון, ממוצע, סטיית תקן וכו' מהטבלאות הללו.
בדיקת השערות סטטיסטית מבוססת על הערכת שונות ודמיון בין התפלגויות שכיחות. הערכה זו כוללת מדדים של נטייה או ממוצעים מרכזיים, כגון ממוצע וחציון, ומדדים של שונות או פיזור סטטיסטי, כגון סטיית התקן או השונות.
איהאב א-סייד
איהאב עבדלרחמן א-סייד (נולד ב-1 במאי 1989) הוא אתלט מצרי, סגן אלוף העולם (בייג'ינג 2015), שיאן ואלוף אפריקה (ניירובי 2010) בהטלת כידון.
מייקל לנדס
מייקל כריסטופר לנדס (באנגלית: Michael Christopher Landes; נולד ב-18 בספטמבר 1972) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע מהופעותיו בתפקיד ג'ימי אולסן בעונה הראשונה של הסדרה "לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן", הבלש ניקולאס או'מאלי בסדרת המדע בדיוני "Special Unit 2" ובדמות תומאס בורק בסרט האימה "יעד סופי 2".
איהאב א-סייד
ביוגרפיה
א-סייד נולד במחוז א-שרקיה שבמצרים. כנער לא עסק בספורט בצורה מסודרת ובגיל 17 החל לראשונה להתחרות בהטלת כידון. ב-2008 זכה במדליית כסף באליפות העולם לנוער באתלטיקה שהתקיימה בבידגושץ' שבפולין. הוא זכה למלגה מטעם התאחדות האתלטיקה הבינלאומית לאימונים בפינלנד, אך חזר למולדתו לאחר שבועיים בלבד בשל קשיי הסתגלות למזג האוויר והשפה. הוא החל להתאמן תחת הדרכתו של פטרי פיורינן הפיני ושיפר עד מהרה את הישגיו. באליפות אפריקה ב-2010 זכה במדליית זהב בתוצאה של 78.02 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2011 ובאולימפיאדת לונדון (2012) לא הצליח לעבור את שלב המוקדמות. באליפות העולם באתלטיקה 2013 קבע במוקדמות שיא מצרי של 83.62 מטר, הוא העפיל לגמר התחרות וסיים במקום השביעי. במשחקי הים התיכון זכה במדליית כסף. בסוף השנה חזר להתאמן בפינלנד.
מייקל לנדס
בטלוויזיה הופיע לנדס בדרמה הקומית הבריטית "מרק אהבה" בהפקת ה-BBC ששודרה לראשונה בסתיו 2005 בערוץ BBC One. בסדרה הוא גילם את גיל ריימונד לצדה של טמזין גרג שגילמה את הדמות הראשית הנשית אליס צ'נרי.
ביוגרפיה
לנדס נולד ברובע הברונקס שבניו יורק, בנה של פטרישה, מעצבת פנים במקצועה, בנו החורג של ברנרד לנדס, ד"ר לתזונה ושיווק. (ברנרד לנדס הוא אביו הביולוגי של השחקן/דוגמן והמדובב צביקה פורמן - הבימה, רמת אביב ג').
שכיחות (סטטיסטיקה)
יישומים
התפלגויות שכיחות עבור אותיות משמשות גם בניתוח תדירויות לפיצוח צפנים, ומשמשות להשוואת השכיחויות היחסיות של אותיות בשפות שונות ושפות אחרות. הן משמשות לעיתים קרובות לשפות כגון יוונית, לטינית וכו'.
מייקל לנדס
ביוגרפיה
התפקיד הגדול הראשון של לנדס היה בדמות ג'ימי אולסן בסדרת הטלוויזיה "לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן" מ-1993.
איהאב א-סייד
סגן אלוף העולם
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג שבסין בשנת 2015 זכה א-סייד במדליית הכסף בהטלת כידון בתוצאה של 88.99 מטר, אחרי ג'וליוס יגו מקניה (92.72 מטר) ולפני טרו פיטקמקי מפינלנד (87.64 מטר).
מייקל לנדס
ביוגרפיה
אחרי העונה הראשונה לא לוהק לנדס להמשיך לגלם את ג'ימי אולסן. ב-DVD של הסדרה הסביר היוצר שהסיבה לכך הייתה הדמיון הרב בין השחקן דין קיין, שגילם את הדמות הראשית, ובין לנדס. ג'סטין וולין החליף את לנדס בתפקיד ג'ימי בשאר העונות של הסדרה.
איהאב א-סייד
סגן אלוף העולם
באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים במקום ה-12 בגמר בתוצאה של 75.99 מטר.
מייקל לנדס
ביוגרפיה
בשנת 2008 שיחק בדרמה הרומנטית "הזדמנות אחרונה לאהבה" לצד דסטין הופמן. באותה שנה שיחק בעיבוד האמריקאי של רשת NBC לסדרה הישראלית "האקס המיתולוגי" בכיכובה של אליזבת ריזר.
ב-2016 החל לנדס לככב בסדרה "הוטן והליידי" של Sky 1 בתפקיד יוליסס הוטן. באותה שנה שיחק בסרט האימה "חדר האכזבות" על פי תסריט של ונטוורת' מילר.
חיים אישיים
ב-21 באוקטובר 2000 התחתן לנדס עם השחקנית ונדי בנסון. לבני הזוג נולדו שני ילדים, מימי ודומיניק.
ג'ון קרואו רנסום
ג'ון קרואו רנסום (באנגלית: John Crowe Ransom; 30 באפריל 1888 - 3 ביולי 1974) היה משורר, מסאי ופרשן חברתי אמריקאי.
ביוגרפיה
רנסום נולד בפולסקי, בנו של כומר מתודיסט. בגיל 15 נכנס רנסום לאוניברסיטת ואנדרבילט בנאשוויל, טנסי, וסיים את לימודיו במוסד זה בגיל 21 (1909).
בשנים 1910 עד 1913 למד באוניברסיטת אוקספורד באנגליה במסגרת מלגת רודז.
ב-1914 החל רנסום לעבוד במחלקה האנגלית בוואנדרבילט. הקריירה שלו נקטעה לזמן מה על ידי מלחמת העולם הראשונה, והוא שרת כקצין ארטילריה בצרפת. לאחר המלחמה חזר רנסום לוואנדרבילט, והפך לחבר במחלקה האנגלית באוניברסיטה זו.
ב-1930 הצטרף רנסום, יחד עם עוד 11 אגררים דרומיים (Southern Agrarians), לפרסום המניפסט האגררי, שנדמה כי סחף עמו את התרבות האמריקאית הדרומית המסורתית. בשנות השלושים פרסם רנסום מאמרים שונים, שהושפעו מהאמונות האגרריות, אך עד ל-1945 הוא הפנה את גבו לתנועה זו.
ב-1937 עזב רנסום את וואנדרבילט, וקיבל משרה בקניון קולג' באוהיו. ב-1945 פורם ספרו "Selected Poems". לאחר שהגיע לקניון, הוא נעשה העורך של ה-"Kenyon Review", ונשא במשרה זו עד ל-1959.
ב-1966 הוא נבחר לאקדמיה האמריקאית לספרות ולאמנויות. ב-1972 פורסם אוסף מסות נוסף שלו, שפורסמו קודם ב-"Kenyon Review".
רנסום מת בגמבייר, אוהיו ב-3 ביולי 1974. קברו נמצא מאחורי ספריית צ'למרס של הקניון קולג'.
גביע העולם בכדורסל 2019
המכרז
המכרז לגביע העולם בכדורסל 2019 החל באפריל 2014 והצעות ממדינות רבות הוגשו, ב-16 במרץ 2015 הוחלט כי גביע העולם יתקיים ביבשת אסיה, מה שהשאיר את הצעותיהן של סין והפיליפינים כהצעות הסופיות. ב-7 באוגוסט 2015 הוכרז כי הרפובליקה העממית של סין זכתה במכרז והיא תארח את גביע העולם הקרוב.
הנבחרות המשתתפות
ב-26 בפברואר 2019 הסתיימו טורנירי המוקדמות לגביע העולם, ונקבעו באופן סופי 32 הנבחרות שישתתפו בו. הגרלת שיבוץ הנבחרות לבתים נערכה ב-16 במרץ 2019.
בית A
משחקי בית A התקיימו בקאדילק ארנה בבייג'ינג.
בית B
משחקי בית B התקיימו בווהאן ארנה בווהאן.
בית D
משחקי בית D התקיימו בפושאן ארנה בפושאן.
בית E
משחקי בית E התקיימו בשאנגחאי ארנה בשאנגחאי.
בית F
משחקי בית F התקיימו בנאנג'ינג ארנה בנאנג'ינג.
בית G
משחקי בית G התקיימו בשנג'ן ארנה בשנג'ן.
בית H
משחקי בית H התקיימו בדונגגוואן ארנה בדונגגוואן.
בית I
משחקי בית I התקיימו בפושאן ארנה בפושאן.
בית K
משחקי בית K התקיימו בשנג'ן ביי ספורט סנטר בשנג'ן.
בית L
משחקי בית L התקיימו בנאנג'ינג ארנה בנאנג'ינג.
בית M
משחקי בית M התקיימו בגואנגג'ואו ארנה בגואנגג'ואו.
בית N
משחקי בית N התקיימו ב בבייג'ינג.
בית O
משחקי בית O התקיימו בדונגגוואן ארנה בדונגגוואן.
בית P
משחקי בית P התקיימו בשאנגחאי ארנה בשאנגחאי.
קווין טפיל-קטרין
קווין טפיל-קטרין (בצרפתית: Kévin Théophile-Catherine; נולד ב-28 באוקטובר 1989 בסן-בריו) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת המגן בדינמו זאגרב.
קריירה
טפיל-קטרין החל את דרכו במחלקת הנוער של סטאד בריוקין מהעיר סן-בריו בה נולד. לאחר ארבע שנים עבר השחקן למחלקת הנוער של ראן. לאחר חמש שנים בנוער, חתם טפיל-קטרין לחמש שנים בקבוצת הבוגרים של המועדון מליגת העל הצרפתית. בשנתיים הראשונות לא קיבל המגן דקות משחק רבות, אך בשנתיים שלאחר מכן, הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה ורשם 117 הופעות ליגה ו-3 שערים. ב-31 באוגוסט 2013 חתם טפיל-קטרין לארבע שנים בקארדיף סיטי מהפרמייר ליג תמורת 2.4 מיליון אירו. ב-14 בספטמבר 2013 ערך טפיל-קטרין את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד האל סיטי. בעונת 2014/2015 הושאל לסנט אטיין לעונה אחת, עם אופציה לרכישה. ב-15 ביוני 2015 לאחר שהרשים השחקן בעונתו כשחקן מושאל מומשה האופציה והוא נמכר לסנט אטיין תמורת 2.5 מיליון אירו.
נבחרת לאומית
בשנת 2008 זומן טפיל-קטרין לנבחרת צרפת עד גיל 20 ורשם בה 4 הופעות. בשנת 2010 זומן השחקן לנבחרת צרפת עד גיל 21 בה שיחק משחק אחד כ-90 דקות.
קליאנת' ברוקס
קליאֵנת' ברוקס (באנגלית: Cleanth Brooks; 16 באוקטובר 1906 – 10 במאי 1994) היה מבקר ספרות אמריקאי רב השפעה. זוכה "הרצאת ג'פרסון" לשנת 1985.
קורות חיים
ברוקס למד באוניברסיטת ואנדרבילט בה פגש את רוברט פן וורן. לאחר מכן הוא למד באוניברסיטת טוליין וזכה במלגת רודז ללימודים באוניברסיטת אוקספורד. הוא היה תלמידו של ג'ון קרואו רנסום.
עבודתו והשפעותיו
ברוקס היה בין החשובים והבולטים בחברי אסכולת הביקורת החדשה באמצע המאה העשרים ובלט בקריאה הצמודה שלו. בין השאר ידוע ברקוס בכך שתיאר קריאה "רשלנית" ובלתי קשובה בביטוי נפוץ גם היום - "the Heresy of Paraphrase".
ספריו של ברוקס כוללים את "Well-Wrought Urn", שפורסם ב-1947 ו-"Modern Poetry and the Tradition", שפורסם ב-1939. בשתי עבודות אלו ברוקס שם דגש על מרכזיותם של דו המשמעות והפרדוקסליות להבנת שירה. כמו כן, ברוקס כתב מחקר על ויליאם פוקנר; הוא כתב, יחד עם רוברט פן וורן, ספר לימוד משפיע, בשם "Literary Criticism: A Short History". עבודותיו המאוחרות יותר כוללות את הספר "A Shaping Joy: Studies in the Writer's Craft"
ויתור על הכס
וִתּוּר עַל הַכֵּס, בלועזית אַבְּדִיקַצְיָה, הוא ויתור רשמי על התואר מונרך וסמכויותיו. מעשי ויתור על הכס מילאו לאורך ההיסטוריה תפקידים שונים בסדרי הירושה במונרכיות שונות. בעוד שחלק מהתרבויות רואות בוויתור על הכס התנערות מחובה מולדת, בחברות אחרות, כגון ביפן טרם הרסטורציה של מייג'י, הוויתור על הכס היה אירוע שבשגרה ועזר לשמור על יציבות במהלך חילופי שלטון.
בשונה ממשרות ציבוריות נבחרות, אז המונח המקובל לעזיבה של המשרה הוא התפטרות, תואר המונרך עובר בירושה, ועל כן הוויתור עליו טומן בחובו משמעויות סמליות נוספות. ויתור על כס האפיפיור מכונה בלטינית renuntiatio (התנערות).
ויתורים על הכס אירעו לאורך ההיסטוריה הן בכפייה והן מרצון. מונרכים אחדים אף נקבעו כמוותרים על כיסאם בהיעדרם, אם כי קביעות אלה התבצעו פעמים רבות על ידי יורשים בעלי צד בדבר, לעיתים אף ללא הבעת עמדה מצד המונרך, שלמעשה הודח.
בעת החדשה, בשל אופיו הטקסי ברובו של תפקיד המונרך במונרכיות חוקתיות רבות, ויתרו מונרכים רבים על כיסאם בשל זקנה, כמו המלכים של ספרד, קמבודיה, הולנד ויפן.
האימפריה הרומית
עם הוויתורים על הכס הבולטים ביותר של העת העתיקה נמנים אלה של הדיקטטור לוקיוס קורנליוס סולה בשנת 79 לפנה"ס, הקיסר דיוקלטיאנוס בשנת 305 לספירה והקיסר רומולוס אוגוסטולוס בשנת 476.
האפיפיור
בשל אופייה המורכב של משרת האפיפיור – ראש הכנסייה הקתולית והעומד בראשן של מדינות האפיפיור (מ-754 עד 1870) ושל קריית הוותיקן (מאז 1929) – לוויתור על הכס מצד אפיפיור השלכות דתיות-רוחניות והשלכות מדיניות. מבחינה טכנית, המונח המתאר ויתור מרצון על הכס של מהבישוף של רומא הוא רנונציאציה, כפי שהוסדר בקודקס המשפט הקאנוני, קאנון 332, סעיף 2.
ניטש עדיין ויכוח לגבי מספר התפטרויות שנויות במחלוקת בימי הביניים המוקדמים. האפיפיור האחרון בתקופת ימי הביניים שהתפטר היה גרגוריוס השנים עשר, שהתפטר בשנת 1415 במעשה שנועד לשים קץ לקרע המערבי. רק 598 שנה לאחר מכן, ו-719 שנים לאחר האחרון שהתפטר מרצונו, ויתר על כיסאו אפיפיור נוסף: בנדיקטוס השישה עשר ויתר על כיסאו מרצונו ב-2013, מפאת גילו המבוגר ומצבו הבריאותי. היה זה אירוע חריג מאוד שהתקבל בהפתעה רבה ברחבי העולם.
הממלכה המאוחדת
אחד מאירועי הוויתור על הכס הבולטים ביותר בעת החדשה הוא הוויתור על הכס של אדוארד השמיני. בשנת 1936 ויתר אדוארד השמיני, מלך הממלכה המאוחדת על תואר המלוכה כדי להתחתן עם ווליס סימפסון, אישה גרושה בעלת אזרחות אמריקאית, אל מול התנגדויות הממסד הבריטי, ממשלות חבר העמים הבריטי, משפחת המלוכה הבריטית והכנסייה האנגליקנית. זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה שבה נמסר הכתר הבריטי או האנגלי לחלוטין מרצון. כיום, מכיוון שתואר המלוכה מעוגן בחקיקה, במיוחד בחוק ההסדר 1701, ויתור על כס המלוכה יכול להתבצע רק בחוק פרלמנט. על פי סעיפי חוק וסטמינסטר מ-1931, מעשה כזה חייב להיות מוסכם על ידי הפרלמנטים של כל מדינות חבר העמים. כדי לתת תוקף משפטי לוויתורו של המלך אדוארד השמיני על הכס, התקבל חוק הצהרת הוד מלכותו על התפטרות משנת 1936.
ריצ'רד השני, מלך אנגליה, להבדיל, נאלץ לוותר על כיסאו לאחר שהשלטון נתפס על ידי בן דודו, הנרי בולינגברוק, בזמן שריצ'רד היה במסע צבאי לאירלנד.
במהלך המהפכה המהוללת ב-1688 נמלט ג'יימס השני, מלך אנגליה, לצרפת, בהפילו את החותם הגדול של הממלכה לנהר התמזה. הפרלמנט אז דן בסוגיה אם הוא ויתר על הכס, והחליט, למורת רוחו של ג'יימס, באספה מלאה של הלורדים והנבחרים "כי המלך ג'יימס השני, לאחר שניסה לערער על חוקת הממלכה, על ידי הפרת החוזה המקורי בין המלך לעם, ובעצת ישועים ורשעים אחרים, לאחר שהפר את חוקי היסוד, ולאחר שמשך עצמו מממלכה זו, ויתר על השלטון, וכי כס המלוכה פנוי".
מצרים
בשל הפגנות המוניות נגד המלך פארוק שהחלו ב-23 ביולי 1952, אילץ הצבא את המלך לוותר על כיסאו עבור בנו התינוק פואד השני במהלך מהפכת הקצינים החופשיים. לאחר מכן יצא המלך פארוק לגלות באיטליה.
גרמניה
הכאוס לאחר תבוסתה של הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה אילץ את וילהלם השני, קיסר גרמניה, לוותר על כיסאו כקיסר גרמניה, וכפועל יוצא גם על כיסאו כמלך פרוסיה. חוזה ורסאי שבא לאחר מכן הביא לביטול המונרכיה בגרמניה, והוביל את שאר המלכים, הדוכסים, הנסיכים ובני האצולה הגרמנים לוותר על תוארי המלוכה שלהם.
יפן
בהיסטוריה של יפן נעשה שימוש תכוף בוויתור על הכס, ולמעשה מקרים כאלו התרחשו לעיתים קרובות יותר מאשר מוות של קיסר מכהן. באותה תקופה, טרם רסטורציית מייג'י, רוב הסמכות המבצעת הופקדה בידי עוצרים, ותפקידו העיקרי של הקיסר היה טקסי, עם טקסי פולחן חוזרים ונשנים, עד שהקיסר המכהן נחשב כראוי לפרישה מפונקת לאחר שירות של כעשר שנים. כך התפתחה מסורת שלפיה קיסר צריך לעלות על כס המלכות צעיר יחסית. תפקידי הכוהן הגדול היו בני ביצוע לילד מהלך, ויורש עצר שבגר וכבר לא היה פעוט נחשב מתאים ובוגר דיו. הגעה לגיל הבגרות לא הייתה חובה. לפיכך, קיסרים יפנים רבים הומלכו בילדותם, חלקם אף בגיל 6 או 8. ייתכן שהיותו של הקיסר ילד עזרה לו לעמוד בחובות מייגעות ולשאת את הכפיפות לגורמים פוליטיים, כמו גם לפעמים להסוות את בני השושלת הקיסרית החזקים באמת. כמעט כל הקיסריות היפניות ועשרות קיסרים יפנים ויתרו על הכס וחיו את שארית חייהם בתנאי פרישה מפונקים, תוך השפעה מאחורי הקלעים, ולעיתים קרובות עם יותר כוח ממה שהיה להם בזמן שישבו על כס הקיסרות. כמה קיסרים ויתרו על כיסאם בעודם בגיל העשרה. מסורות אלו, שבהן הקיסר בדרך כלל מתואר כמתבגר, מופיעות בפולקלור היפני, בתיאטרון, בספרות ובצורות תרבות אחרות.
לפני רסטורציית מייג'י, היו ליפן אחת עשרה קיסריות. למעלה ממחצית מהקיסריות היפניות ויתרו על כיסאן ברגע שצאצא זכר מתאים נחשב למבוגר מספיק כדי לשלוט. למרות השכיחות הגבוהה של ויתור על הכס אין בחוק משק הבית הקיסרי, בחוקת מייג'י או בחוקת יפן הנוכחית משנת 1947 שום סעיף העוסק בוויתור על הכס.
לאחר תבוסתה של יפן במלחמת העולם השנייה, רבים מבני המשפחה הקיסרית, כמו הנסיכים יאשוהיטו, נובוהיטו והיגשיקוני, לחצו על הקיסר הירוהיטו להתפטר, במטרה שאחד הנסיכים יוכל לשמש עוצר עד שיגיע יורש העצר אקיהיטו לבגרות. ב-27 בפברואר 1946 אף התייצב אחיו הצעיר של הקיסר, הנסיך טאקאהיטו, בפני הממשלה והפציר בעקיפין בקיסר להתפטר ולקבל אחריות על תבוסתה של יפן. הגנרל האמריקאי דאגלס מקארתור התעקש שהקיסר הירוהיטו יישאר על כס המלוכה. הוא ראה בקיסר סמל להמשכיות וללכידות של העם היפני.
ב-13 ביולי 2016 דיווחה רשות השידות הלאומית NHK כי הקיסר אקיהיטו מתכוון לוותר על כיסאו לטובת בנו הבכור, נארוהיטו, תוך מספר שנים, בציינו את גילו המופלג כסיבת ההתפטרות. הוויתור האחרון בתוך המשפחה הקיסרית התרחש בתקופת הקיסר קוקאקו עת ירד מכס החרצית ב-1817. עם זאת, פקידים בכירים סוכנות משק הבית הקיסרי הכחישו כי הייתה תוכנית רשמית כלשהי למלך לוותר. התפטרות פוטנציאלית של הקיסר הצריכה תיקון לחוק משק הבית הקיסרי, שבאותו זמן לא כלל התייחסות למהלך כזה. ב-8 באוגוסט 2016 נשא הקיסר נאום נדיר בטלוויזיה, שם הדגיש את גילו המתקדם ואת בריאותו הדועכת. נאום זה התפרש כמנבא את כוונתו לפרוש. ב-1 בדצמבר 2017, הודיע ראש ממשלת יפן שינזו אבה כי הקיסר אקיהיטו יפרוש מתפקידו ב-30 באפריל 2019. ההודעה הגיעה לאחר ישיבה של מועצת משק הבית הקיסרית.
ב-19 במאי 2017 אושרה החלטת הממשלה שאפשרה לאקיהיטו לוותר על כיסאו. ב-8 ביוני 2017 העביר הדיאט של יפן הצעת חוק המאשרת לאקיהיטו להתפטר ולממשלה להתחיל בהסדרת תהליך מסירת הסמכויות ליורש העצר נארוהיטו. הוויתור על כס אירע רשמית ב-30 באפריל 2019.
הודו
לפי מקורות ג'ייניים שנכתבו כמעט 800 שנה לאחר שלטונו, ויתר צ'נדרגופטה מאוריה, הקיסר הראשון של האימפריה המאורית, על כיסאו והפך לנזיר ג'ייני בשנים האחרונות לחייו.
דוגמאות נוספות בעת החדשה
חוסיין בן עלי, שריף מכה, ויתר על ממלכת חג'אז באוקטובר 1924.
במחצית השנייה של המאה ה-20 ובמאה ה-21 מונרכים רבים ויתרו על כיסאם בשל גילם המבוגר: הולנד, בלגיה, לוקסמבורג, קטר, קמבודיה, בהוטן ויפן כאמור לעיל. שלוש מלכות הולנד האחרונות, וילהלמינה, יוליאנה וביאטריקס פרשו כולן מתפקידן במטרה להעביר את שרביט המלוכה ליורש או ליורשת מוקדם.
פסטיש
פסטיש (Pastiche) היא טכניקה אמנותית שמחקה באופן קליל, ומבלי שלחיקוי זה תהיה חשיבות פרשנית, סגנון או עלילה של ספר אחר. למרות שהפסטיש לרוב היתולי באופיו, הוא על פי רוב מלא כבוד לטקסט המחוקה. דוגמאות ניתן למצוא בסיפורים הרבים המציגים את שרלוק הולמס, שלא נכתבו על ידי ארתור קונאן דויל. ספרות מעריצים רבה כתובה בפסטיש.
נעשה שימוש בפסטיש גם ביצירות שאינן ספרותיות, כולל אמנות ומוזיקה. למשל, צ'ארלס רוזן תיאר חלק ניכר מיצירותיו של מוצארט כפסטיש של סגנון הבארוק.
בפסטיש נעשה גם שימוש בפרסומות, שמחקות סגנונות ונושאים פופולריים. יצירות רבות בסוגות מסוימות, במיוחד בפנטזיה, הן במהותן פסטיש.
משמעות נוספת
בשלהי המאה ה־19 באנגליה, נעשה שימוש בפסטיש עם אלמנט נוסף של משמעות: יצירה תוארה כפסטיש אם צירפה יחדיו סגנונות של כמה יצירות מקוריות. כפי שמגדיר זאת מילון אוקספורד (O.E.D), פסטיש: "עירוב של מרכיבים שונים: תערובת, בליל, ערבוביה". משמעות מוקדמת זו חופפת למשמעות האטימולוגית של המילה: פסטיש הוא הגרסה הצרפתית למילה האיטלקית pasticcio: סוג של פאי העשוי ממרכיבים רבים. במהלך המאה העשרים, המילה "פסטיש" שינתה את משמעותה, כך שכעת היא משמשת במשמעות שתוארה קודם, ללא קונוטציות הכרחיות לעירוב סגנונות. בניגוד לפרודיה, שנוטלת פסוקים ממקור ספרותי אחד ומעוותת אותם במטרה להגחיך את הנושא שבו היא דנה, הפסטיש פועל בשיטת ההטלאה: הוא מייבא פסוקים ממקורות ספרותיים אחרים, ובלי לעוות אותם, הוא עשוי גם כן להגחיך נושא כלשהו.
פינגווין ישר-ציצה
פינגווין ישר-ציצה (שם מדעי: Eudyptes sclateri) הוא מין של פינגווין מהסוג פינגווין מצויץ, ולו נוצות ראש צהובות ישרות. מין זה מצוי בסכנת הכחדה. מין זה מצוי רק בניו זילנד, באיי קמפבל ובאיי באונטי.
מין זה הוכר רק בשנים האחרונות.
מאפיינים
גובהו של פינגווין ישר-ציצה נע בין 50–70 ס"מ ומשקלו 2.5-6 ק"ג. הוא בעל נוצות שחורות בגבו ואפורות על הבטן. הראש שחור והגבות צהובות וישרות. המקור גדול וכתום. כפות הרגליים ורודות.
רבייה
פינגווין ישר-ציצה מקנן בלהקות בחופים סלעיים. הוא ניזון בים מדגים ודיונונים, יחד עם פינגוויני ציצה נוספים.
הפינגווין הנקבה מטילה ביצהר ראשונה כשהיא נודדת לאיי הרבייה שלה מול חופיה הדרומיים של ניו זילנד, ואת הביצה השנייה היא מטילה לאחר הגעתה לאזור, 5 ימים אחרי ההטלה הראשונה. הפינגווין מוותר על הביצה הראשונה שמטילה הנקבה, כי אינו יכול לגדל שני אפרוחים. ולביצה השנייה אותה מטילה הנקבה, יש סיכוי גדול יותר לשרוד כי היא גדולה יותר מהראשונה בכ-85%
הזן מצוי בסכנת הכחדה.
פינגווין מצויץ מזרחי
פינגווין מצויץ מזרחי (שם מדעי: Eudyptes filholi) הוא מין של פינגווין מהסוג פינגווין מצויץ. מין זה קרוב למין פינגווין מצויץ מערבי ובעבר היה תת-מין שלו. הוא דומה לו מאוד בגודל ובהתנהגות. כמותו הוא בעל ציצות צהובות ממעל לעיניים. אחרי בדיקות מולקולריות שונות הוא הופרד למין עצמאי.
פינגווין זה חי באיים תת-אנטארקטיים באוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט כמו באיי קרוזה, איי קרגלן, האי הרד ואיי מקדונלד, מקווארי, איי אוקלנד ואיי האנטיפודה ואיים נוספים קטנים.
הפינגווינים ניזונים בעיקר מקרילאים, אך גם מדגים, דיונונים וחסרי חוליות אחרים; הפינגווינים יוצאים לגיחות חיפוש מזון באופן יומי. בעת מנוחה, הפינגווינים מסתירים את ראשם מתחת לאחת מכנפיהם.
וולפגנג איזר
וולפגנג איזר (גרמנית: Wolfgang Iser 22 ביולי 1926 - 24 בינואר 2007) היה חוקר ספרות גרמני.
ביוגרפיה
איזר ידוע בשל תאוריית ביקורת תגובת הקורא בתורת הספרות שהיה שותף מרכזי בפיתוח הגישה היוניפורמיסטית שלה, המתארת את השפעת היצירה על קורא תאורטי המשתמע מתוך ועל ידי היצירה. ספרו "מעשה הקריאה - תאוריה של תגובה אסתטית" (Die Appellstruktur der Texte) תורגם מגרמנית לעברית ופורסם בהוצאת מאגנס בשנת תשס"ו.
פועלו זכה להכרה והוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בוקרשט, אוניברסיטת סופיה, אוניברסיטת זיגן ואוניברסיטת גיסן.
בילנט ארסוי
בילנט ארסוי (בטורקית: Bülent Ersoy; נולדה 9 ביוני 1952) היא שחקנית וזמרת טרנסג'נדרית פופולרית מטורקיה, השרה מוזיקה עות'מאנית קלאסית. ארסוי היא פעילה למען זכויות להט"ב, ובמהלך השנים הפכה לסמל של הקהילה בארצה.
לארסוי, המכונה בפי מעריציה "הדיווה", להיטים רבים כולל "Geceler" (לילות), "Beddua" (קללה), "Maazallah" (חס וחלילה!), "Biz Ayrılamayız" (איננו יכולים להפרד), "Sefam Olsun" (אני נהנית), "Bir Tanrıyı Bir de Beni Sakın Unutma" (אף פעם אל תשכח את אלוהים ואותי).
ביוגרפיה
בילנט ארסוי נולדה באיסטנבול. לפני המעבר המגדרי שלה, שרה ושיחקה בתפקידים גבריים. היא כבר הייתה פופולרית בטורקיה, וכאשר ביצעה ניתוח לשינוי מין ב-1981 הייתה גם לידוענית בינלאומית.