cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סיפור אהבה ארץ ישראלי (סרט)
תקציר העלילה
עלי יוצא עם שמונה חברים לגרש את כבשי הערבים משטחם. הם נתקלים במארב מתוכנן ועלי וששה מחבריו נהרגים.
בנהלל מתכוננים לחתונה וכל משפחה מביאה מטעמים משלה. מרגלית מנסה את הינומת הכלה עד שמגיעה הידיעה על נפילת עלי. בהלוויה משתתף גם יצחק בן צבי (אלכס אנסקי) ורחל ינאית בן צבי (נחמי דרוק).
RWTH אוניברסיטת אאכן
RWTH אוניברסיטת אאכן (בגרמנית:  Rheinisch-Westfälische Technische Hochschule Aachen) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת באאכן שבגרמניה אשר הוקמה בשנת 1870. זוהי האוניברסיטה הטכנית הגדולה ביותר בגרמניה, עם כ-45,000 סטודנטים.
אוניברסיטת אאכן חברה ב-TU9, חברה בועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם וחברה בליגת IDEA.
מבין האישים הבולטים שלמדו באוניברסיטה או עבדו בה ניתן למנות את פטר דביי, וילהלם וין, יוהנס שטארק ופיליפ לנארד.
היסטוריה
הרעיון הראשוני להקמת אוניברסיטת אאכן עלה בשנת 1858 על ידי פרידריך השלישי, קיסר גרמניה. לאחר שנים של מחלוקת על מיקום האוניברסיטה, הלימודים החלו רק ב-10 באוקטובר 1870 במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה עם 223 תלמידים ו-32 מורים. מטרת האוניברסיטה הייתה בעיקר להכשיר מהנדסים שיוכלו לשרת את צורכי המהפכה התעשייתית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה אוניברסיטת אאכן נפגעה כתוצאה ממותם של רבים מתלמידיה במלחמה. במהלך מלחמת העולם השנייה למדו במוסד מספר נמוך של סטודנטים וכ-70% מהמבנים של האוניברסיטה נפגעו. לאחר סיום המלחמה בשנת 1945 האוניברסיטה התאוששה והתרחבה במהירות. בסוף שנות ה-60 כבר למדו באוניברסיטה למעלה מ-10,000 סטודנטים. בתקופה זו כבר הוקמו הפקולטות לרפואה ופילוסופיה. האוניברסיטה המשיכה לגדול במהירות ובשנת 1980 למדו בה כ-25,000 סטודנטים. בשנת 1990 מספר הסטודנטים עלה כבר ל-37,000.
כיום (2020) מקצועות הלימוד הפופולריים ביותר הם הנדסה (57%), מדעי הטבע (23%), כלכלה ומדעי הרוח (13%) ורפואה (7%).
פקולטות
האוניברסיטה מחולקת לתשע פקולטות:
גארי קולמן
גארי ויין קולמן (באנגלית: Gary Wayne Coleman; 8 בפברואר 1968 – 28 במאי 2010) היה שחקן אמריקאי. נודע בעיקר בשל התפקיד אותו גילם בקומדיית המצבים המצליחה "על טעם ועל ריח" בשנים 1978–1986.
נעוריו
קולמן נולד בעיר ציון שבאילינוי בשנת 1968. הוא אומץ על ידי אדמוניה סו, אחות מומחית (nurse practitioner) במקצועה וו.ג. קולמן, מפעיל מלגזה במקצועו. קולמן סבל ממחלה קשה בכליות ( focal segmental glomerulosclerosis – FSGS) אשר גרמה להפסקת צמיחתו בגיל צעיר – בשל כך נשאר קולמן בגובה 1.42 מ' ובעל מראה של ילד צעיר במשך כל חייו. הוא עבר בהמשך שתי השתלות כליה, אחת בשנת 1973 ואחת בשנת 1984, ובשל כך טופל בדיאליזה בקביעות.
קריירה
על אף שקולמן נודע בעיקר בזכות התפקיד אותו גילם בקומדיית המצבים "על טעם ועל ריח", קולמן הופיע עוד קודם לכן, בשנת 1977 בתפקיד אורח בסדרות "משפחת ג'פרסון" ו-"Good Times".
פריצת הדרך הגדולה של קולמן הייתה כאשר שיחק בתפקיד ארנולד ג'קסון בסדרה "על טעם ועל ריח" בתור ילד שאומץ על ידי אלמן עשיר. התוכנית שודרה בשנים 1978 - 1986 וזכתה להצלחה רבה. קולמן הפך לדמות הפופולרית ביותר בתוכנית באותה העת ונודע בעיקר בשל אמרת הכנף הקבועה שלו בסדרה "על מה אתה מדבר, וויליס?" ("?What'choo talkin' 'bout, Willis").
בשנת 1979 הופיע בתפקיד אורח בסדרה באק רוג'רס במאה ה-25.
בשנת 2006 גארי השתתף בתפקיד אורח בסדרת הקומדיה לילדים "דרייק וג'וש" בתור האיש שמוכר גרילים.
בעקבות ההצלחה הרבה לה זכה, לאורך השנים כיכב קולמן במספר סרטי קולנוע וסרטים אשר הופקו לשידור בטלוויזיה.
ב-26 בפברואר 2010 קולמן לקה בהתקף אפילפטי על הסט של תוכנית הטלוויזיה "The Insider".
שיחק בשני פרקים בנשואים פלוס.
מותו
קולמן אושפז בתחילה ב-26 במאי 2010 במרכז הרפואי בפרובו שביוטה במצב קשה עם דימום תוך-גולגולתי, לאחר שנפל וקיבל מכה בראשו בביתו אשר בפאתי סולט לייק סיטי. בהמשך שקע קולמן בתרדמת. לבסוף, החליטה משפחתו לנתק אותו ממכשירי ההנשמה. קולמן מת ב-28 במאי 2010.
מאבקים משפטיים
בשנת 1989 תבע קולמן את הוריו ואת היועץ עסקי שלו לשעבר על כך שלקחו שלא בצדק 3.8 מיליון דולר מקרן הנאמנות שלו. ב-23 בפברואר 1993 החליט בית המשפט שהנתבעים יפצו את קולמן בסכום של 1,280,000 דולרים.
ב-1998 הואשם בתקיפה, לאחר שתקף אישה שביקשה ממנו חתימה. הוא הורשע ונגזר עליו עונש של מאסר על תנאי וכן תשלום פיצויים לאישה שתקף בסכום של 1,665 דולר.
אהרון אקוקה
אהרון הנרי אקוקה הוא ספורטאי ספורט נכים ישראלי שהשתתף בשלוש אולימפיאדות נכים.
אקוקה התגייס לצה"ל בשנת 1975 ושירת בחטיבת גולני. בשנת 1976 נפגע בתאונת אימונים ואיבד את ראייתו.
באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) התחרה בשחייה בדרגת נכות B1: במשחה 50 מטרים בסגנון חופשי דורג במקום השלישי בסבב המוקדמות עם תוצאה של 33.42 שניות וסיים במשחה הגמר במקום השביעי עם תוצאה של 32.48 שניות. במשחה 50 מטרים בסגנון חזה דורג במקום הרביעי בסבב המוקדמות עם תוצאה של 46.18 שניות וסיים במשחה הגמר במקום השביעי והאחרון עם תוצאה של 47.93 שניות.
בשנת 1991 הבקיע אקוקה את שער הנצחון במשחק הגמר של אליפות אירופה בכדורשער והביא לנצחון הנבחרת הישראלית.
אקוקה המשיך בפעילות ספורטיבית כשוער נבחרת הכדורשער של בית חינוך עיוורים. בעונת 2018/19 זכה עם הנבחרת באליפות המדינה.
ביטחון תזונתי
ביטחון תזונתי (באנגלית: Food security) הוא מונח המתאר מצב שבו משק בית או פרט מקבל גישה ישירה ויום יומית למזון בכמות ובאיכות העונה על צרכיו הבסיסיים. לעומת זאת חוסר בביטחון תזונתי הוא מצב שבו למשק בית או אדם אין גישה ישירה או יום יומית למזון.
בעיות בריאותיות הנובעות מחוסר בביטחון תזונתי
ישנן בעיות בריאותיות רבות היכולות לנבוע מאי צריכת מזון.
הבעיות אצל הסובלים מחוסר בביטחון תזונתי נגרמות ממחסור בויטמינים ומינרלים הגורם למחלות רבות. משום שהגוף אינו מייצר את רוב הוויטמינים ואינו מייצר מינרלים בכלל הוא מקבל את רובם דרך צריכת מזון ומשום שאנשים הסובלים מחוסר ביטחון תזונתי אינם צורכים מזון באופן סדיר הם אינם מקבלים את אותם הוויטמינים או מינרלים.
ישנם מחלות רבות הנובעות ממחסור בוויטמינים ומינרלים:
היקף התופעה
ברחבי העולם ישנם כ-925 מיליון אנשים הסובלים מרעב המוני בשל עוני ולעומת זאת ישנם כ-2 מיליארד אנשים הסובלים מאי ביטחון תזונתי בגלל רמות שונות של עוני.
גורמים לחוסר ביטחון תזונתי
בסוף 2007 נערך מחקר העריך את עליית אי ביטחון התזונתי בגלל סיבות רבות כמו: עליית שער הדולר, עלייה ברמת הייצור של דלק ביולוגי, עליית מחירי הנפט, גידול האוכלוסייה העולמית, שינויי אקלים, אובדן של קרקע חקלאית לטובת מגורים ומסחר והביקוש הצרכני הגובר בסין ובהודו שנטען כי העלה את מחירי האורז, עם זאת השפעתם של גורמים רבים נמצאת תחת דיון.
רקע חקיקתי
זכות היסוד של בני האדם לביטחון תזונתי נקבעה בסעיף 25 להצהרת זכויות האדם מ-1948.
האמנה הבין-לאומית לזכויות הילד, שהתקבלה בנובמבר 1989. הגדירה את זכותו של כל ילד לרמת החיים ההולמת את התפתחותו הגופנית, הנפשית, הרוחנית, המוסרית והחברתית, ובכך קבעה כי על המדינה לנקוט צעדים נאותים על מנת לסייע להורים ולאנשים אחרים האחראים על הילד לממש זכות זו, ולספק לו במקרה הצורך עזרה חומרית ותוכניות סיוע, ובמיוחד בתחום המזון (לצד ביגוד ודיור) כמו כן, האמנה הגדירה את זכותו של כל ילד למזון בריא ומזין בתוך אחד האמצעים להבטחת זכותו של הילד לבריאות ברמה הגבוהה ביותר.
בישראל, חוק המועצה הארצית לביטחון תזונתי, התשע"א–2011 מגדיר ביטחון תזונתי כ"אפשרות לצרוך באופן סדיר מזון הכולל את כל רכיבי התזונה הנדרשים להתפתחות תקינה ולבריאות האדם" . המשמעות של אי-ביטחון תזונתי היא היעדר אחד מהתנאים שבהגדרות. מעבר לתנאים אלה, ניתן לסווג מצבים של אי-ביטחון תזונתי לפי רמות חומרה שונות, למשל, אי-ביטחון תזונתי מתון או חמור, או לפי משך התופעה, למשל, אקוטי או כרוני. בהתאם לחומרת התופעה ומשכה, אי-ביטחון תזונתי עשוי להוביל לאיכות הזנה לקויה, לחסרים תזונתיים, לתת- תזונה ובמצבי קיצון, לרעב.
נתוני התופעה
מבחינת אפיון תופעת האי-ביטחון התזונתי כתופעה מתמשכת (פרמננטית) – הממצאים מורים כי מרבית המשפחות (92.4%) מאלה שחיו בביטחון תזונתי 5 שנים קודם לכן (2012-2011), חיים בביטחון תזונתי גם ב-2016. ואולם מבין אלו שחיו באי ביטחון תזונתי ב-2011–2012 מעט פחות ממחצית (44.7%) המשיכו לחיות באי ביטחון תזונתי גם ב-2016. דהיינו בטווח זמן של כ-4 שנים רמת הפרמננטיות של תופעת האי ביטחון תזונתי מגיעה לקרוב למחצית.
לפי ארגון "לתת", מאז חודש מרץ 2020 מספר הבקשות לסיוע גדל כמעט פי שניים. מדובר בעשרות אלפי משפחות שהגישו בקשות לקבלת סיוע ברכישת מזון. לפי הערכה של המועצה לביטחון תזונתי, מספר משקי הבית המצויים באי-ביטחון תזונתי עומד על 150 אלף לפחות (עדכנית לחודש יולי 2020).
מענה לאי ביטחון תזונתי בישראל
על פי מרכז אדווה המענה הישיר עבור משפחות הסובלות מחוסר ביטחון תזונתי הוזנח במשך שנים על-ידי המדינה, ואת מקומה תופסות עמותות מזון, ארגונים חברתיים וארגוני צדקה.
ארגוני שירות כ'לתת', 'עמותת לשובע' ו'לקט ישראל', וארגוני סנגור כעמותות 'ידיד — מרכזי זכויות בקהילה', 'סנגור קהילתי' ו'המרכז לביטחון תזונתי'. פועלים בחלקם מראשית שנות התשעים, נמצאים בשטח על בסיס יום־יומי וערים לשינויים המתרחשים בו בזמן אמת. חלקם פיתחו לאורך השנים מערכי סיוע מקצועיים ענפים, בין אם בפעילויות סנגוריות־ייעוציות ובין אם במערכי תמיכה ישירים להספקת מזון במגוון דרכים החל בבתי תמחוי, עבור בחלוקת מנות מזון לבתי נזקקים וכלה בכרטיסים נטענים ייעודיים לרכישת מזון.
מאז 2012 כלל תקציב המדינה חלק במימון המיזם הלאומי לביטחון תזונתי המספק תלושי מזון לכ-11 אלף משפחות, אך עדכנית ל-2022, טרם שולב תקציב זה בבסיס התקציב של משרד הרווחה. קואליציית ארגונים חברתיים בהובלת ארגון "מזון-תגובה יהודית לרעב" פנתה לשרי הממשלה בדרישה לשלב את מימון המיזם בבסיס התקציב ולהגדילו בהתאם לצורך הגובר כתוצאה מהעמקת העוני בתקופת הקורונה. מחקר הערכה של המיזם שנערך על ידי אגף המחקר של הביטוח הלאומי ב-2018 מציין כי כמחצית מהמשפחות המקבלות סיוע הן משפחות עובדות, וכי למיזם, במקומות בהם הוא פועל, תרומה לצמצום עומק העוני.
השלכות התופעה
השלכות אי הביטחון התזונתי הן קשות וחמורות, כפי שניתן לצפות מתופעה הקשורה לרעב ולמצב כלכלי. אי-ביטחון תזונתי פוגע הן בבריאות הפיזית, הן בבריאות הנפש והן במישור החברתי. לעיתים קרובות תזונתם של משקי בית הסובלים מאי-ביטחון תזונתי מורכבת בעיקר ממוצרי מזון לא בריאים. לכן בקרב אנשים הסובלים מאי-ביטחון תזונתי נמצא בעיות בריאות פיזית, כמו עייפות, תשישות, מחלות לב וכלי דם, יתר לחץ דם, אוסטיאופורוזיס, אנמיה, מצבים של מומים ופגות, השמנת יתר.
אי-ביטחון תזונתי גורם גם להידרדרות מתמשכת של בריאות הנפש, למצוקה פסיכולוגית, לדיכאון וחרדה, להיעדר טיפול רפואי בילדים, לפגיעה ברווחתם וכן לפגיעה קוגניטיבית המשפיעה על כישורי הלמידה, הזיכרון והחשיבה. הזנה לקויה של העובר או של הילד בתקופות הקריטיות תשפיע על עיכוב התפתחותי כבר בגיל הרך ובגילאי הגן, גורם המגדיל את הסבירות של פגיעה בלימודים, הישגים נמוכים עקב חוסר ריכוז בבית הספר ועזיבת מסגרות הלימוד בטרם עת.
החסך התזונתי גורם ללחצים במשפחה, לתחושת ניכור חברתי ולהתנהגות חברתית לא מקובלת. המשפחות הסובלות מאי-ביטחון תזונתי נעזרות בעיקר ברשתות תמיכה לא פורמליות, משפחה מורחבת, שכנים, חברים וארגוני צדקה.
M23
היסטוריה
הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-20 ביוני 1764 ותואר על ידיו כ"צביר של כוכבים קטנים קרובים זה לזה". ויליאם הרשל ציין בשנת 1786 כי הצביר מכיל כוכבים רבים ומפוזרים בעלי בהירות נראית דומה. בשנת 1953 בסקר שבוצע במצפה הכוכבים נורמן לוקייר שבאקסטר, נספרו בצביר 149 כוכבים.
לצביר דרגת בהירות 6.9 וקל לזהותו באמצעות משקפת כ-4.3 מעלות מצפון-מערב לכוכב μ (מו) בקשת. כוכבי הצביר הבהירים ביותר הם מדרגת בהירות 9.2, וניתן לצפות בהם ובעשרות כוכבים עמומים יותר באמצעות טלסקופ חובבים.
מאפייני הצביר
קוטרו של הצביר כ-15 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-2,150 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-27 דקות קשת - מעט פחות מקוטרו של הירח המלא. בסקר שנעשה על כוכבי הצביר נספרו 12 כוכבים מדרגת בהירות 10 ומטה, 17 מדרגת בהירות 11, 24 מדרגת בהירות 12, 20 משדרגת בהירות 13 ו-96 כוכבים עמומים יותר. כוכבי הצביר הם כוכבים פחות חמים מהכוכבים של מרבית הצבירים הפתוחים, כשהחם ביותר מביניהם הוא מסוג ספקטרלי B9 בלבד, בעוד שבצבירים פתוחים נמצאים בדרך כלל בעיקר כוכבים צעירים מסוג ספקטרלי B. ככל הנראה מדובר בצביר ותיק יחסית שגילו מוערך בכ-200 מיליוני שנים.
עלמן דבלתימה
עַלְמֹן דִּבְלָתָיְמָה או בֵּית דִּבְלָתָיִם הייתה עיר מקראית במואב, הנזכרת בתנ"ך, והיא אחת מתחנות בני ישראל בעת מסעם במדבר לאחר יציאתם מצרים.
אזכורים
העיר נזכרת לראשונה כאחת מתחנותיהם של בני ישראל בדרכם לארץ ישראל:
בקינתו של ירמיהו על ערי מואב נזכרות בזו אחר זו:
מכיוון שבספר במדבר נזכרות דיבון ועלמון דבלתימה יחד, סביר להניח שגם כאן בית דבלתים הנזכרת עם דיבון היא עלמון דבלתימה. במצבת מישע, מדבר מישע מלך מואב על הערים שבנה, ובין היתר מזכיר את "מהדבא. ובת. דבלתן ובת. בעלמען". לפיכך יש הסבורים שלמעשה מדובר בשתי ערים נפרדות: עלמון (בעלמען) ודבלתימה (דבלתן).
זיהוי
ככל הנראה, העיר נמצאה בין הערים דיבון ומידבא. יש המזהים את העיר עם שתי החורבות דלילאת אל-ע'רביה ודלילאת א-שרקיה, אם כי זיהוי זה אינו ודאי.
C/2012 S1 (ISON)
שביט C/2012 S1, הידוע גם כשביט ISON, הוא שביט לא מחזורי מגרד שמש. השביט התגלה ב-21 בספטמבר 2012 על ידי האסטרונומים ויטלי נבסקי מבלארוס וארטיום נוביצ'ונוק מרוסיה, במצפה הכוכבים ISON בקרליה שברוסיה, באמצעות טלסקופ מחזיר אור בקוטר 40 ס"מ. השביט הגיע ב-28 בנובמבר 2013 למרחק של כ-1,800,000 ק"מ ממרכז השמש (כ-1,100,000 ק"מ מפני השטח שלה) והתפרק עקב מעברו הסמוך מאוד לשמש.
עם גילויו, נטען בסיקורים תקשורתיים שונים שבהירות נראית השיא שלו תשיג את זו של הירח המלא או אף תעבור אותו, ולכן כונה "השביט של המאה". בפועל, הוא נראה אך בקושי לעין בלתי מזוינת.
מסלול
כשהתגלה, ב-21 בספטמבר 2012, היה ISON במרחק של כ-6.29 יחידות אסטרונומיות מהשמש, מעבר למסלולו של כוכב הלכת צדק. זמן קצר לאחר גילויו הובחן כי מאפייני המסלול שלו דומים לאלו של השביט הגדול של 1680 והועלתה השערה שהם התפרקו מאותו גוף אב, אך השערה זו נפסלה. ב-1 באוקטובר 2013 חלף השביט במרחק של כ-10,800,000 ק"מ ממאדים, קרוב פי 6 מהמרחק הקרוב ביותר שלו מכדור הארץ. ב-31 באוקטובר מרחק השביט מהשמש היה זהה למרחק הממוצע של כדור הארץ מהשמש - יחידה אסטרונומית אחת (כ-149,600,000 ק"מ).
לפריהליון הגיע השביט ב-28 בנובמבר 2013, בשעה 18:36 UTC. בשעה זו היה במרחק של כ-1,800,000 ק"מ ממרכז השמש (כ-0.01244 יחידות אסטרונומיות). מאחר שרדיוס השמש הוא כ-700,000 ק"מ, השביט למעשה עבר במרחק של כ-1,100,000 ק"מ מפני השטח של השמש. מסלולו של השביט הוא כמעט פרבולי, מה שמרמז על כך שזהו שביט "טרי" המגיע למערכת השמש הפנימית בפעם הראשונה ושמקורו הוא בעננת אורט.
ב-14 בינואר 2014 כדור הארץ חלף קרוב מאוד למקום שבו היה השביט ב-31 באוקטובר 2013, כך ששוער כי ייתכן ויהיו במסלול זה חלקיקים מזנב השביט מה שיגרום למטר מטאורים חד פעמי. לא ניתן היה לדעת בוודאות האם יתרחש מטר מטאורים משום שמעולם לא תועד מקרה דומה בעבר. בפועל, לא דווח על פעילות מטאורים חריגה.
ב-8 בנובמבר 2013 השביט היה במרחק של כ-0.8 יחידות אסטרונומיות מהשמש והתקרב אליה במהירות של כ-47 ק"מ בשנייה (כ-169,000 קמ"ש), ובהירותו הייתה בסביבות 9. ב-13 בנובמבר, בעת שהיה במרחק של כ-0.67 יחידות אסטרונומיות מהשמש, חלה עלייה משמעותית בבהירותו של השביט ועל פי מקורות מסוימים היא הוגדרה כבהירות 6, אשר ניתן אף לראות בעין מאזורים חשוכים. ב-19 בנובמבר בהירותו הייתה בסביבות 5. בהירותו המשיכה להתגבר בימים שלפני הפריהליון. החלליות SDO ו-SOHO הצופות באופן קבוע בשמש ועקבו אחר השביט בהתקרבו אליה לא הצליחו לאתרו לאחר המעבר הקרוב לשמש ב-28 בנובמבר 2013. על פי רוב ההערכות שפורסמו באותו הזמן השביט התמוסס סמוך לרגע הפריהליון. מספר שעות לאחר הפריהליון אותר אזור בהיר שהיה ככל הנראה שיירי הגרעין. אזור זה החל להתבהר אך החוויר שוב לאחר מספר שעות נוספות. יום לאחר הפריהליון, ב-29 בנובמבר, בהירות השביט הוערכה ב-5. ב-30 בנובמבר בהירותו הוערכה ב-7, חיוור יותר משניתן לראות ממקום חשוך (גם מבלי להתייחס לקרבתו אל השמש), ומאז ככל הנראה המשיך להחוויר במהירות. ב-2 בדצמבר פרויקט הצפייה בשביט ISON אישר שהשביט התפרק.
סיקור תקשורתי
לאחר גילויו בשנת 2012 כונה השביט בפי גופי תקשורת רבים "השביט של המאה", ונטען שבהירותו עשויה להיות כשל הירח המלא. באוקטובר 2013 טור בדיילי מייל תיאר את השביט כשביט המאה וטען שבהירותו תהיה פי 15 משל הירח. מספר מדענים ביקרו את הסיקור התקשורתי הנרחב. האסטרונום קארל בטנס טען ביולי 2013 ש"מעט מאוד אסטרונומים וחוקרי שביטים רציניים חשבו ש-ISON יהיה בהיר כמו הירח המלא. זו לגמרי המצאה של התקשורת. אמרנו את זה במשך חודשים, אף אחד מאיתנו בפרויקט הצפייה ב-ISON לא חזה ש-ISON יהיה עד כדי כך בהיר".
משפחתי וחיות אחרות (סרט)
משפחתי וחיות אחרות (באנגלית: My Family and Other Animals) הוא סרט טלוויזיה משנת 2005 שכתב סיימון ניי וביימה שיראי פוקסון. הסרט מבוסס על ספרו האוטוביוגרפי באותו שם של ג'רלד דארל, בו הוא מתאר אנקדוטות מחיי משפחתו בתקופה שגרו בקורפו בשנים 1935 עד 1939, כשהיה בן 10 עד 14.
תקציר עלילה
"משפחתי וחיות אחרות" מספר את סיפורה של בני משפחת דארל, לורנס דארל, לזלי דארל, מרגרט דארל וג'רלד דארל, וכן אמם לואיזה דארל, כשבילו במשך חמש שנים (1935–1939) באי היווני קורפו. המשפחה התגוררה בווילות אחדות, ועסקו בתחומי התעניינות מגוונים. ג'רלד טיפח את אהבתו לחיות בר, אמו בישלה ודאגה לכל האחרים, לארי כותב ומרגיז את כל המשפחה עם אורחיו והצעותיו חסרות התועלת, לזלי מתעניין בבליסטיקה ובהפלגות, ומרגו משתזפת ומושכת את לבם של הצעירים המקומיים.
זכויות להט"ב בסומליה
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בסומליה כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. פעילות הומוסקסואלית בקרב גברים ובקרב נשים היא פלילית מאז 1964 על פי חוק השריעה האסלאמי, ועונשה בין שלושה חודשים לשלוש שנות מאסר (באזורים שבשליטת הממשלה), ובעונש מוות באזורים הנשלטים על ידי א-שבאב ובג'ובלנד.
מזרח אפריקה האיטלקית
ב-1940 כבשה איטליה את סומלילנד הבריטית וסיפחה אותה למזרח אפריקה האיטלקית. בעוד באיטליה לא היו חוקים נגד "מעשי סדום" מאז 1890, המשטר הפשיסטי עדיין העניש הומוסקסואלים. ב-1941 כבשו הבריטים מחדש את סומלילנד הבריטית והחזירו את חוקי הסדום בשטחם אשר המשיכו להעניש הומוסקסואליות בהסכמה בחוק.
פרוטקטורט החוף הסומלי הבריטי
לפני קבלת עצמאותה של סומליה מהבריטים, הוחל חוק העונשין ההודי משנת 1860 אשר המשיך להפליל מעשים הומוסקסואלים.
הרפובליקה הסומלית
בשנת 1964 נכנס לתוקף חוק עונשין חדש ברפובליקה הסומלית. החוק קבע כי "מי שמקיים משכב גשמי עם בן אדם מאותו המין, ייענש, כאשר המעשה אינו מהווה פשע חמור יותר, במאסר בין שלושה חודשים לשלוש שנים. כאשר המעשה שנעשה הוא מעשה תאווה שונה ממגע גשמי, העונש שהוטל יופחת בשליש".
הרפובליקה הדמוקרטית הסומלית
על פי סעיף 409 לחוק העונשין הסומלי שהוכנס בשנת 1973, קיום יחסי מין עם אדם מאותו המין הוא עונש מאסר של שלושה חודשים עד שלוש שנים. "מעשה תאווה" שאינו יחסי מין, דינו מאסר של חודשיים עד שנתיים. לפי סעיף 410 לחוק העונשין הסומלי, אמצעי אבטחה נוסף עשוי ללוות עונשים בגין מעשים הומוסקסואלים, בדרך כלל בצורת מעקב משטרתי כדי למנוע "עבירה חוזרת". הוצאות להורג ללא משפט מוגדרות כנסבלות בהרשאות על פי החוקים.
מלחמת האזרחים 2009-הווה
בשטחים שבשליטת א-שבאב בסומליה, ארגון הטרור נוקט פרשנות קפדנית של חוק השריעה האסלאמי המוציא הומוסקסואליות מחוץ לחוק. העונש המטול על רקע החוק עבור אשמים נתון לשיקול דעתו של השופט ועשוי להיענש לרוב בעונש מוות.
תנאי מחיה
דו"ח זכויות האדם של משרד החוץ האמריקאי לשנת 2010 מצא כי "נטייה מינית נחשבה לנושא הומוסקסואלי בסומליה, בעוד לא היה דיון ציבורי בנושא זה באף אזור במדינה. היו דיווחים על אלימות חברתית ואפליה על רקע נטייה מינית".
נכון לשנת 2004, על פי הדיווחים הייתה קיימת קבוצה אחת עבור זכויות להט"ב בסומליה.
הטנק בדגניה
הטנק בדגניה הוא טנק מדגם רנו R-35 של חיל השריון הסורי, אשר התקדם לקיבוץ דגניה א' ב-20 במאי 1948, בקרב עמק הירדן שבחזית הסורית במלחמת העצמאות. לוחמי צה"ל בדגניה הצליחו לפגוע בו ולהשמידו. אירוע זה נחשב לאחד מסיפורי הגבורה הגדולים של מלחמת העצמאות. עם זאת, לא ידוע בוודאות מי עצר את הטנק, ולסיפור יש חמש גרסאות.
הטנק נותר סמוך לשער הקיבוץ כאנדרטה וסמל למלחמתם הנועזת של מגיני דגניה.
ג'ורג' סטפנופולוס
ג'ורג' רוברט סטפנופולוס (בשם מלא באנגלית: George Robert Stephanopoulos; נולד ב-10 בפברואר 1961) הוא עיתונאי אמריקאי ויועץ פוליטי, המשמש כמגיש החדשות והמנחה הראשי עבור חברת החדשות של רשת ABC. סטפנופולוס זכה להכרה רבה בעת ששימש כמנהל התקשורת בקמפיין הנשיאות של ביל קלינטון ב-1992, ולאחר מכן כשמונה להיות ראש התקשורת בבית הלבן, וכן כיועץ בכיר לנשיא קלינטון, עד שעזב את תפקידו בדצמבר 1996.
הטנק בדגניה
הקרב בדגניה
בשעה 04:15 לפנות בוקר, התקפה ארטילרית סורית החלה על הכוחות הישראלים. בחסות ירי המרגמות, התקדמו כוחות טנקים, רכבים משוריינים ולוחמי וחי"ר של צבא סוריה לכיוון הדגניות. על הכביש הראשי בין שתי הדגניות התקדמו שלושה טנקי רנו ונעו קדימה לכיוון דגניה א'. מגני הקיבוץ הצליחו בסיוע מקלעים, מרגמות ותותחי ארטילריה לבלום את ההתקדמות הסורית, והסבו לכוחותיהם נפגעים רבים. ההתקפה הסורית נבלמה לקראת השעה 7:45, ולכן הכוח הסורי החל להגביר את ההתקפה על דגניה ב'.
עצירת הטנק
במהלך ההתקפה על דגניה א', אחד מהטנקים הסורים נפגע בפאתי הקיבוץ. במשך שעתיים היתמר ממנו עשן שחור. ישנה מחלוקת לגבי מי היה האדם שעצר את הטנק ובאיזו דרך. ישנן חמש גרסאות עיקריות של לוחמים שונים אשר טענו שהיה להם חלק בעצירת הטנק.
ג'ורג' סטפנופולוס
ביוגרפיה
אביו של סטפנופולוס תמיד רצה שבנו יהיה עורך דין, אם לא יהיה כומר. לאחר שהבטיח לאביו כי ילמד משפטים בעתיד, החל לעבוד כעוזר לחבר בית הנבחרים, נציג אוהיו מהמפלגה הדמוקרטית, בוושינגטון הבירה. לאחר שזכה במלגת רודז היוקרתית, למד לתואר שני בתאולוגיה באוניברסיטת אוקספורד באנגליה. ב-1988 עבד סטפנופולוס למען המועמד לנשיאות של המפלגה הדמוקרטית, מייקל דוקאקיס. הוא ציין כי אחד הגורמים העיקריים שמשכו אותו לעבוד בקמפיין זה היה שדוקאקיס, כמוהו, הוא יווני-אמריקאי בעל עמדות ליברליות ממסצ'וסטס. לאחר מכן עבד עבור יושב ראש בית הנבחרים הדמוקרטי, דיק ג'פרדט, עד שעבר לעבוד בקמפיין של המועמד הדמוקרטי לנשיאות ב-1992, ביל קלינטון.
הטנק בדגניה
ברוך בר לב
מן הידועות שבגרסאות היא שברוך בר-לב (בורק'ה), מפקד כיתת גדנ"ע וחבר משק דגניה, הערים על צוות הטנק בכך שהשאיר את שער הקיבוץ פתוח, מה שגרם למפקד הטנק לחשוב שמדובר במלכודת ולהיעצר בשער הקיבוץ ואז יידה מספר בקבוקי תבערה לעבר הטנק והבעירו. כשהטנק כולו עלה באש הלוחמים הסורים קפצו ממנו וברחו על נפשם.
ג'ורג' סטפנופולוס
ביוגרפיה
סטפנופולוס לקח חלק מרכזי בקמפיין לנשיאות של ביל קלינטון. תפקידו בקמפיין מוצג בסרט הדוקומנטרי משנת 1993, "The War Room". בתחילת כהונת ממשלו של קלינטון, שימש סטפנופולוס דה פקטו דובר הבית הלבן, על אף שדידי מיירס כיהנה בתפקיד באופן רשמי. לאחר מכן שימש כיועץ בכיר למדיניות ולאסטרטגיה. לאחר בחירתו המחודשת של הנשיא קלינטון, עזב סטפנופולוס את תפקידו בבית הלבן. בשנת 1999 הוציא לאור ספר פרי עטו, הנקרא "All Too Human: A Political Education", ובו הוא תיאר את חוויותיו בעבודתו בבית הלבן. הספר זכה לשבחים והוצב במקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
הטנק בדגניה
שלמה אנשל
בשנת 1990 טען שלמה אנשל בריאיון לעיתון 'הארץ' שהוא עצר את הטנק על ידי פגז פיא"ט. אנשל היה לוחם גולני שנבחר לשאת הפיא"ט בזכות עברו בצבא הבריטי כלוחם בבריגדה היהודית. שם, הוא למד לירות במטול פיא"ט נגד טנקים וצבר ניסיון בשימוש בו. לפי גרסתו, נשכב מול הטנק ושיגר לעברו שלושה פגזים ממטול הפיא"ט. רק בפעם השלישית הצליח לפגוע בו. לדבריו, הוא הרג את אחד מאנשי הצוות וגרם לשני להיחלץ החוצה ולהיהרג בצרור יריות.
ג'ורג' סטפנופולוס
ביוגרפיה
סטפנופולוס נשוי לשחקנית אלכסנדרה ונטוורת', מאז 2001. לזוג שתי בנות. המשפחה מתגוררת במנהטן.
הטנק בדגניה
שלום הוכבאום
שלום הוכבאום, ניצול שואה וחבר דגניה, טען שהוא זה שהכניע את הטנק. לפי גרסתו, הטנק נתקע על גדת תעלה. אז, חברי הקיבוץ והוכבאום בראשם, ניצלו את ההזדמנות והשליכו לעבר הטנק שני בקבוקי תבערה מאולתרים אשר הבעירו אותו.
יצחק עשת
יצחק עשת, גם הוא לוחם גולני, אשר שירת קודם לכן בצבא הבריטי וצבר ניסיון על מטול פיא"ט. הוא טוען שהכניע את הטנק לאחר שירה פגז מהמותן. לדבריו הוא הרג את אחד הטנקיסטים וגרם לשני להימלט ולהיהרג על ידי רימונים.
אחרית הדבר
הטנק ניצב סמוך לשער הקיבוץ כסמל לנחישותם של הלוחמים אשר הגנו על דגניה. מספר ספרים נכתבו על הקרב בדגניה ובראשם "הטנק - הקרב בשערי דגניה" של יובל שיאון, ו"עמק במערכה" של אסף אגין.
בשנת 2018, לאחר שבע שנות מחקר, הוציא אסף ענברי את הספר "הטנק". הספר מתאר את פרשת עצירת הטנק מנקודת מבטם של חמשת האנשים הטוענים שהשמידו אותו. אף על פי כן, גם ענברי אינו מכריע בסוגיה ולדבריו אינו יודע מי עצר את הטנק. הספר עובד למחזה על ידי על ידי יואב שוטן גושן ועירד רובינשטיין, אשר עלה בתיאטרון הקאמרי בשנת 2022.
הר ברוק (יוקון)
הר ברוק (באנגלית: Mount Brooke) הוא הר בטריטוריית יוקון שבקנדה.
גובהו של הר ברוק 3,290 מטרים מעל פני הים; הר ברוק הוא ההר ה-65 בגובהו ביוקון, וה-11,034 בגובהו בקנדה.
הר ברוק מתנשא לגובה של 350 מטרים מעל סביבתו.
קרחון ברוק ממוקם בסמוך להר ברוק.
הר ברוק ממוקם מצפון לקרחון קלוטלן, 2.5 קילומטרים מצפון לגבול קנדה עם מדינת אלסקה שבארצות הברית.
הר ברוקס ממוקם 4.5 קילומטרים מדרום להר ריגס שבאלסקה; הר ברוקס ממוקם 8 קילומטרים מהר נטזהאט שבאלסקה.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1918.
ההר נקרא על שם ויליאם בילי ברוק (Billy Brooke), שהיה אחיינו של הראג'ה של סארוואק צ'ארלס ברוק.
בילי ברוק מת במלחמת העולם הראשונה, כשבוי מלחמה בגרמניה בשנת 1917.
אברהם פילוסוף
הרב אברהם פילוסוף (אוגוסט 1864–21 ביולי 1940) היה איש ציבור ירושלמי, ראש ישיבת תפארת ירושלים, מנהל ונשיא בית היתומים הספרדי, חבר ועד העדה הספרדית בירושלים, אב בית הדין של העדה בעיר וחבר מועצת הרבנות הראשית לישראל.
ביוגרפיה
נולד בלאריסה שביוון (אז בשליטת האימפריה העות'מאנית) בחודש אוגוסט 1864 (אב ה'תרכ"ד) לרב יעקב פילוסוף. בחודש ספטמבר 1865 (תשרי ה'תרכ"ו) עלו עמו הוריו לארץ ישראל והתיישבו בירושלים. תחילה חונך על ידי מורה פרטי, ובגיל 9 החל ללמוד בבית הספר למל. לאחר שלוש שנים עבר לבית הספר דורש ציון, שם למד לצד ידידיו, הרבנים לעתיד, יצחק בדהב, אברהם עזריאל וחזקיה שבתי.
בחודש מאי 1879 (סיוון ה'תרל"ט) נישא לג'ויה בת הרב רפאל משה הכהן, ולפרנסתו עסק במסחר. בתקופה זו עסק בכתיבת פסקי דין קצרים בצורת שו"ת, חלקם עבור שאלות ששלח אליו לפתרון הרב יעקב שאול אלישר. בשנה זו פתח בית הספר דורש ציון כיתה גבוהה ללימודים תורניים בהדרכת הרב שלמה יוסף, והוא נמנה עם תלמידיה עד לשנת 1880 (ה'תר"ם). כן למד מדי יום אצל הרב ברוך פינטו, ובהמשך למד קבלה אצל הרב יצחק שרים, ונמנה עם המכוונים של ישיבת המקובלים בית אל.
בין היתר למד יחד עם הרבנים מרדכי ישראל, יצחק אשכנזי, שמואל מיוחס, נסים אלישר ויעקב מאיר. בשנת 1897 (ה'תרנ"ז) התקבל ללימודים בישיבת "בית יעקב" על ידי הרב יעקב שאול אלישר. בתקופה זו מונה לשמש כחבר נוסף בבית הדין של הרב יעקב שמעון מטאלון לצד הרב יצחק שרים. לאחר פטירת הרב יצחק שאקו הכהן בשנת 1906 (ה'תרס"ו), החל לכהן כחבר קבוע בבית הדין.
נמנה עם הוגי רעיון בית היתומים הספרדי בירושלים ומייסדיו, ושימש תחילה כגבאו ובהמשך כמנהלו וכנשיאו משנת 1908 (ה'תרס"ח). בהמשך כיהן כסגנו של הרב דוד פאפו שהיה אב בית הדין של העדה הספרדית, ולצידו כיהנו כדיינים הרב יוסף מרדכי הלוי והרב חנניה גבריאל. בשני תפקידיו אלו שימש עד לשנת 1919 (ה'תרע"ט).
בחודש ספטמבר 1906 (ה'תרס"ו) נבחר לשמש כחבר בוועד הרבנים של ועד העדה הספרדית בירושלים. בתקופות כהונת הרב נחמן בטיטו והרב משה יהודה פרנקו בתפקיד הראשון לציון, שימש כמזכיר וחבר ועד העדה הספרדית. בחודש אוקטובר 1919 (תשרי ה'תר"ף) נבחר לשמש שוב כחבר ועד העדה הספרדית בירושלים, וכך מדי שנה עד לשנת 1928 (ה'תרפ"ח).
בחודש יוני 1911 (סיוון ה'תרע"א) שימש כנציגו של החכם באשי בוועדת נבחרי העיר היהודיים. בשנות מלחמת העולם הראשונה שימש כראש ישיבת "תפארת ירושלים". כן שימש כחבר ועסקן פעיל בוועד העיר ליהודי ירושלים, וכשעבר מהעיר העתיקה להתגורר בשכונת ימין משה, שימש כרב בית הכנסת הספרדי בשכונה. בהמשך עבר להתגורר בשכונת רוחמה עד לפטירתו.
כשהברון רוטשילד ביקר בישראל בחודש פברואר 1914 (שבט ה'תרע"ד), נסע לקבל את פניו ביפו כנציג העדה הספרדית בירושלים לצד הרב יוסף לוי.
בשנת 1920 (ה'תר"ף) שימש כנשיא ועידת תנועת המזרחי השנתית בירושלים, ובחודש פברואר 1921 (אדר ה'תרפ"א) נבחר לשמש כחבר מועצת הרבנות הראשית, עד לפטירתו.
בשנת 1926 (ה'תרפ"ו), במסגרת הרבנות הראשית, הקים הרב יעקב מאיר ארבעה בתי דין מטעם העדה הספרדית בירושלים, ומינה את הרב פילוסוף לאב בית הדין הרביעי, כשלצידו שימשו תחילה כדיינים הרב יוסף מרדכי הלוי והרב יהודה הכהן שאקו, ובהמשך הרב חנניה גבריאל והרב משה עדס.
הלך לעולמו ב-21 ביולי 1940 (ט"ו בתמוז ה'ת"ש). בין ניניו פרופ' שמואל שי ופרופ' אהרן שי (רוני).
מרטין רייל
סר מרטין רייל (באנגלית: Martin Ryle; 27 בספטמבר 1918 - 14 באוקטובר 1984) היה פיזיקאי אנגלי. זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 1974.
ביוגרפיה
מרטין רייל נולד בברייטון ב-27 בספטמבר 1918 לפרופסור ג'ון אלפרד רייל ומרים (לבית סקאלי) רייל. הוא היה אחיינו של פרופסור באוניברסיטת אוקספורד לפילוסופיה גילברט רייל. לאחר שלמד בבית ברדפילד קולג', רייל למד פיזיקה ב"כרייסט צ'רץ'", אוקספורד. בשנת 1939, עבד רייל עם מכון מחקר לטלקומוניקציה (TRE) על תכנון של אנטנות עבור ציוד מכ"ם מוטס במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, הוא קיבל מלגה במעבדת קוונדיש באוניברסיטת קיימברידג'.
מרטין רייל פרס היה אסטרונום רדיו אנגלי שפיתח מערכות טלסקופ רדיו מהפכניות והשתמש בהן למיקום מדויק ודימות של מקורות רדיו חלשים. בשנת 1946 היו רייל ודרק וונברג הראשונים שהוציאו מדידות אסטרונומיות אינטרפרומטריות ברדיו. בעזרת ציוד משופר, רייל צפה בגלקסיות הידועות ביותר ביקום עוד אותה עת. הוא היה הפרופסור הראשון של אסטרונומיה רדיו באוניברסיטת קיימברידג', והמייסד של מצפה הכוכבים הרדיו-אסטרונומי במולארד. הוא היה האסטרונום המלכותי בין השנים 1972 ל-1982. רייל ואנתוני הייוויש חלקו את פרס נובל לפיזיקה ב-1974, פרס נובל ראשון שזכה להכרה במחקרים אסטרונומיים. בשנות השבעים, רייל הפנה את עיקר תשומת לבו מאסטרונומיה לנושאים חברתיים ופוליטיים שנחשבו בעיניו דחופים יותר.
קריירה ומחקר
מוקד העבודה המוקדמת של רייל בקיימברידג' היה על גלי רדיו מהשמש. ההתעניינות שלו עברה במהירות לאזורים אחרים, והוא החליט בשלב מוקדם כי קבוצת קיימברידג' צריכה לפתח טכניקות תצפית חדשות. כתוצאה מכך, רייל היה הכח המניע של יצירה ושיפור של האינטרפרומטר אסטרונומי וסינתזת צמצם, אשר סללה את הדרך עבור שדרוגים מסיביים באיכות נתונים אסטרונומיים רדיו. בשנת 1946 בנה רייל את האינטרפרומטר הרדיו האסטרונומי הראשון.
רייל הנחה את קבוצת האסטרונומיה של הרדיו בקיימברידג' בהפקת כמה קטלוגים חשובים של מקורות רדיו. קטלוג אחד כזה, קטלוג קיימברידג' השלישי של מקורות רדיו (3C) בשנת 1959 סייע להוביל את גילויו של הקוואזר הראשון.
בזמן ששימש מרצה לפיזיקה באוניברסיטה בקיימברידג' בין השנים 1948 ל-1959, הפך רייל למנהל תצפית הכוכבים הרדיו-אסטרונומית במולארד ב-1957 ופרופסור לרדיו-אסטרונומיה ב-1959. הוא נבחר לעמית של החברה המלכותית (FRS) ב-1952 ,הוענק לו תואר אביר בשנת 1966 והצליח סר ריצ'רד וולי כאסטרונום מלכותי מ-1972 עד 1982. בשנת 1968 שימש רייל כפרופסור לאסטרונומיה במכללת גרשם, לונדון.
אישיות
על פי דיווחים רבים, רייל היה מהיר חשיבה, חסר סבלנות וכריזמטי. הוא היה גם אידיאליסט. רייל נחשב לפעמים לאיש שהיה קשה לעבוד איתו. הוא עבד לעיתים קרובות במשרד במצפה הכוכבים הרדיו-אסטרונומי במולארד כדי להימנע מהפרעות של חברים אחרים של מעבדת קוונדיש ולהימנע מלהיכנס לוויכוחים לוהטים, משום שהיה חם מזג. הוא חשש שקיימברידג' תאבד את מעמדה בקהילת הרדיו-אסטרונומיה, שכן קבוצות רדיו-אסטרונומיות אחרות קבלו מימון הרבה יותר גדול, ולכן הוא עודד מידה מסוימת של סודיות לגבי שיטות סינתזת הצמצם שלו כדי לשמור על יתרון על קבוצת קיימברידג'. לרייל היו ויכוחים לוהטים עם פרד הויל מהמכון לאסטרונומיה על תאוריית המצב היציב של הויל, אשר הגביל את שיתוף הפעולה בין קבוצת הרדיו-אסטרונומית של קוונדיש לבין המכון לאסטרונומיה במהלך 1960.
נמל התעופה הבין-לאומי של ברוניי
נמל התעופה הבין-לאומי של ברוניי (במלאית: Lapangan Terbang Antarabangsa Brunei; בג'אווי: لاڤڠن تربڠ انتارابڠسا بروني) הוא נמל התעופה הראשי של מדינת ברוניי ומשמש כשער הכניסה הראשי למדינה. ממוקם מצפון לעיר הבירה, בנדר סרי בגוואן.
נמל התעופה משמש כבסיס לחברת רויאל ברוניי אשר מפעילה ממנו טיסות ברחבי אסיה ואוקיאניה וכן גם ללונדון.
מתקני הנמל
בנמל התעופה שלושה טרמינלים:
בנוסף, קיים בו גם מסלול יחיד מאספלט.
בן אדם (שחקן)
ביוגרפיה
בשנים 2002–2006 למד אדם תיאטרון בתלמה ילין. לאחר השירותו הצבאי, בשנים 2010–2013, למד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב. השתתף בסדנת כתיבה של אורי אגוז בשנת 2012.
אדם השתתף בהצגות רבות בתיאטרון. בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער: "מנהיג נולד", "טופ'לה טוטוריטו", "אפקט הפרפר", "משחקי הלב"; בתיאטרון השעה הישראלי: "החטיפה מן המנזר", "הקוסם מארץ עוץ", "נקודות של אור"; בתיאטרון הנפש: "להתחיל ברגל שמאל"; בתיאטרון מיצג: "שיר מסע"; בתיאטרון גושן: "הכל פתוח"; בתיאטרון ארצי לילדים ונוער: "הניגון שבלב".
בשנת 2004 גילם את ניסו בסרט הסטודנטים "שלוש על אחד", שהשתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2004 ושודר בערוץ 2.
אדם השתתף במספר פרסומות: בשנת 2010 שיחק בפרסומת של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים. בנוסף, השתתף גם בפרסומות עבור "דוריטוס", "מנטוס", בפרסומת לחיסכון במים ובשתי פרסומות בחוץ לארץ.
רגע של פזיזות
התסריט מבוסס על הסיפור The Blank Wall של אליזבט סנקסי הולדינג. ב-2001 הופק הסרט The Deep End המבוסס על אותו סיפור.
זה היה הסרט האחרון אותו ביים מקס אופולס לפני שחזר לצרפת. בתחילה הסרט לא הוערך על ידי מבקרים אבל בשנים האחרונות הוא הוערך מחדש ונחשב כאחד הסרטים הבולטים של אופולס.
בן אדם (שחקן)
ביוגרפיה
בשנת 2011 השתתף בסרט "השוטר".
בשנת 2012 החל לשחק בסדרת הדרמה של ערוץ הילדים "גאליס", בתפקיד אדם. בנוסף באותה שנה, שיחק בסרטם של יוני זיכהולץ וינאי גוז "יותר איטי מלב", בתפקיד יונתן.
רגע של פזיזות
תקציר העלילה
לוסיה נוסעת ללוס אנג'לס, נפגשת עם דרבי ומתעמתת אתו בדרישה שיפסיק להיפגש עם בי. הוא מוכן לעשות זאת תמורה תשלום. לוסיה חוזרת לבלבואה מוסרת זאת לבתה ואוסרת עליה להיפגש עם דרבי. בי לא מאמינה לה וריב פורץ ביניהן. בלילה מתחמקת בי לפגישה עם דרבי על החוף בבית סירה ליד הבית. הוא מודה שדרש כסף והיא חובטת בו ובורחת. דרבי נופל, נתקל בעוגן ונהרג. לוסיה מחפשת את בי שחוזרת נסערת ומסתגרת בחדרה. לוסיה יוצאת החוצה עם פנס ולא מוצאת דבר. רק בבוקר היא מגלה את גופתו של דרבי, מטעינה אותו על סירת המוטור שלה וזורקת אותו על החוף במרחק כמה קילומטרים. היא לא מגלה זאת לבי.
בן אדם (שחקן)
ביוגרפיה
בשנת 2013 שיחק בשלושה סרטים קצרים: "זרעי פורענות" של עודד רז; "הגל האחרון" של אלירן מלכה, העוסק בפינוי גוש קטיף; ו"פדרסים" של יואב ענבר.
רגע של פזיזות
תקציר העלילה
המשטרה מגלה את הגופה ומתחילה מיד בחקירה. הם חוקרים חקירה שטחית את בני המשפחה. לבית גבר בשם מרטין דונלי (ג'יימס מייסון). דונלי הוא שותף לעבריין בשם נייג'ל (רוי רוברטס). דרבי היה חייב לנייג'ל כסף ונתן לו כערבות את מכתביה של בי לדרבי. כעת דורש דונלי מלוסיה 5.000 דולר תמורת המכתבים האלה.
בן אדם (שחקן)
ביוגרפיה
בשנת 2015 שיחק לצד תאופיק ברהום וגאיה שליטא-כץ בסרט הסטודנטים "בעלות השחר", בתפקיד אמיר, אקטיביסט שמאלני. באותה שנה השתתף לצד דביר בנדק, חני נחמיאס ואייל שיקרצי בהצגת החנוכה "הדינוזאורים - מסע בממלכת היורה" בתפקיד אדם.
בשנים 2015–2016 חזר לשחק בתפקידו בסדרה "גאליס" לשתי עונות הסיום של הסדרה, עונות 6 ו-7, והשתתף גם במופע הפרידה של הסדרה "גאליס מופע סוף" שהתקיים בהיכל מנורה מבטחים ביולי 2016, יחד עם שאר שחקני הסדרה.
רגע של פזיזות
תקציר העלילה
לוסיה אובדת עצות, אין לה את הכסף הזה אבל אם יתגלו המכתבים למשטרה יהיה ברור שבי קשורה לרצח. היא מנסה כל הזמן להתחמק ודונלי מתחיל להתאהב בה. הוא מוכן לוותר לה על חלקו בסחיטה אבל שותפו נייג'ל הוא אלים ואינו מוכן לוותר. הוא מגיע לביתה של לוסיה ומאיים עליה. באותו הזמן מגיעה למקום דונלי, מתעמת עם נייג'ל וחונק אותו למוות.
בן אדם (שחקן)
ביוגרפיה
בשנת 2017 השתתף בהצגת החנוכה "משפחת קדמוני בממלכת הדינוזאורים" בתפקיד שלוו. בנוסף, ב-2017–2018 הופיע בתפקיד יניב, המלאך השומר של רועי, בשתי העונות של הסדרה הקומית "המלאך השומר שלי".
בשנת 2018 שיחק בסדרת הנעורים של חינוכית "האוצר שלנו", בתפקיד בן.
ב-2021 שיחק בסדרה של שמואל הספרי "מותק בול באמצע" בכאן 11.
קונראד הרביעי, מלך גרמניה
קונראד הרביעי, מלך גרמניה נולד ב-25 באפריל 1228 נפטר ב-21 במאי 1254. נשא גם בתואר מלך ירושלים (בשם קונראד השני) ומלך סיציליה (בשם קונראד הראשון)
רקע
פרידריך השני (26 בדצמבר 1194 - 13 בדצמבר 1250) לבית שטאופן (הוהנשטאופן) היה אחד השליטים הבולטים של ימי הביניים, יוצא דופן בכל אספקט ובכל קנה מידה לבני דורו. בנוסף נשא פרידריך גם בתארים של מלך ירושלים, איטליה, בורגונדיה וסיציליה. בהיסטוריה של ארץ ישראל ידוע פרידריך השני, כמי שעמד בראש מסע הצלב השישי, מסע ללא קרבות שהחזיר את ירושלים לשליטת הצלבנים בסיכומו של משא ומתן עם הסולטאן המצרי.
לאחר כישלון מסע הצלב החמישי, ממנו נעדר הקיסר במופגן, ניהל האפיפיור הונוריוס השלישי סדרת פגישות מגובה במכתבים עם הקיסר ונציגיו על מנת להבטיח את ארגון מסע הצלב בתיאום עם המסדרים הצבאיים ומלך ירושלים, ז'אן דה בריין הציע האפיפיור - ככל הנראה כתמריץ - שהקיסר ישא לאישה את איזבל, בתו בת ה-11 והיורשת של מלך ירושלים. פעולתו הראשונה של הקיסר בדרכו "המחודשת" למסע הצלב הייתה מימוש הצעת הנישואים לאיזבל, וארבע עשרה אוניות יצאו לנמל עכו. לאחר שנציג הקיסר ניהל טקס אירוסים ושם טבעת על אצבעה של איזבל בכנסייה בעכו – כנסיית הצלב הקדוש ולאחר מכן הוכתרה איזבל למלכת ירושלים בכנסייה בקתדרלה של צור ששימשה תחליף לכנסיית הקבר בירושלים – מקום הכתרתם המסורתי של מלכי ממלכת ירושלים. משם הפליג הצי הקטן אל ברינדיזי בה נערך טקס הנישואים ב-9 בנובמבר 1225 בהשתתפות אביה ואצילי ממלכת ירושלים. בנם הוא קונראד הרביעי נולד בשנת 1228 איזבל נפטרה, כתוצאה מסיבוכים שלאחר לידה ביום 4 במאי (או על פי מקורות אחרים ביום ה-1 במאי), והיא בת 17. תואר "מלך ירושלים" עבר רשמית, לתינוק עול הימים. ביום 18 במרץ 1229, במהלך מסע הצלב השישי הכתיר פרידריך השני את עצמו כמלך ירושלים אך זכויותיו בממלכת ירושלים נבעו ממעמדו החוקי של קונראד הרביעי – בנו- כמלך ירושלים, ועם הגיעו של קונראד לבגרות עבר התואר לידיו.
מלך ירושלים
קונראד עצמו מעולם לא ביקר בממלכת ירושלים שהייתה קרועה במלחמות אזרחים ומאבקי כוח בין מושלים מטעם האימפריה הרומית הקדושה לבין אצילי משפחת איבלין ואצילי ממלכת ירושלים בראשות בליאן מאיבלין-ביירות ופיליפ ממונפורט. ביום 25 באפריל 1243 הגיע קונראד לבגרות ומעמד העוצר נשלל מאביו פרידריך השני. על פי החוק הפיאודלי היה על קונראד להופיע בממלכת ירושלים לקבל את שבועת הנאמנות הווסלית של אצילי הממלכה ולהעניק להם בתמורה את האחוזות שלהם בחזרה כפיאודום. היעדרו של קונראד שהיה נתון במאבק לחיים ולמוות לצידו של אביו מול הכס הקדוש, נתן לאצילי הממלכה את העילה והכלי להיפטר מהשלטון האימפריאלי ושליחיו. בישיבה מיוחדת של אצילי ממלכת ירושלים במעמד הארכיבישוף של צור הועלתה התביעה שאליס מקפריסין, שהייתה "הקרובה ביותר לכתר" כבתה של איזבל הראשונה, מלכת ירושלים, ובעלה יקבלו את שבועת האמונים של אצילי הממלכה ויקבלו בחזקה את השלטון בממלכה. בטרם התכנסה הוועידה גמרו בני משפחת איבלין ובני בריתם לקבל את דרישת אליס מקפריסין אך בתמורה לקחת את השלטון בפועל כעוצרים. אליס מתה בשנת 1246 ובנה אנרי הראשון, מלך קפריסין החזיק גם הוא בתואר חסר המשמעות אדון הממלכה הירושלמית.
כתוצאה מהמהלך נתבטלו כל הצווים והמינויים של פרידריך בהיותו עוצר והוראותיו של קונראד כפי שניתנו על ידי נציגיו. צבא שגויס על ידי משפחת איבלין עלה על העיר צור בה ישבו נציגי המלך, ובזכות הסכם סודי עם בורגני העיר נפתחו בפניהם השערים והם דחקו את הכוח הקיסרי אל מצודת העיר. לאחר חודש של מצור נכנעו מגיני המצודה ביום 10 ביולי 1243. משדרשו אליס מקפריסין ובעלה ראול מסואסון לקבל לידם את העיר הודיעו להם האיבלינים כי מאחר ששאלת השלטון בממלכה לא נפתרה באופן סופי הם יחזיקו בהם עד שיהיה ברור למי עליהם למסור אותם.
מלך גרמניה
ישיבתו של פרידריך השני, אביו של קונראד הרביעי, בסיציליה כמרכז שלטונו הביא להתפוררות הסדר השלטוני בגרמניה. בנו מנישואים ראשונים היינריך השביעי, מלך גרמניה קיבל את השלטון על הפדרציה של הנסיכויות הגרמניות כווסל ושליט מטעם פרידריך, עצמאותו ההולכת וגוברת של היינריך, הצלחתו בהשלטת מרותו על נסיכי גרמניה ולבסוף ניהול מדיניות עצמאית מול מלכי אירופה, הביאו את פרידריך ביום 5 ביולי 1235 להורות על הדחתו של היינריך. המלך הגרמני החליט למרוד כנגד אדונו הפיאודלי וחבר לליגה הלומברדית - קואליציה של ערי מדינה מצפון איטליה שהוקמה כתגובת נגד לשאיפות הטריטוריליות של האימפריה הרומית הקדושה. צבא קיסרי עלה צפונה לכוון גרמניה ובואו שבר את המרד והביא את היינריך לכדי כניעה לאביו, ועוד בשנת 1235 נכנע נשפט ונכלא. כסא המלוכה הגרמני הועבר לקונראד הרביעי, מלך גרמניה, שנשא גם בתואר של מלך ירושלים אותו ירש מאימו איזבל השנייה. על מנת לבסס את מעמדו ושלטונו בגרמניה העניק פרידריך לדוכסים הגרמנים זכויות-יתר וסמכויות חסרות תקדים בהיקפן ובמהותן, שלא תישללנה מהם על ידי קיסרים אחרים. תחילת תהליך הענקת הזכויות החל בהכתרה בוועידה שנערכה ב-1220. פרידריך העניק לנסיכים-הגמונים סמכות עצמאית לקבוע מכסים, לטבוע מטבעות, לעצב מערכות משפט ואף לבצר את הטריטוריות שלהם באופן עצמאי. בשנת 1232 הוענקו הזכויות הללו גם לנסיכים החילוניים (שכונו לראשונה domini terrae, אדוני אדמתם; שינוי מובהק בטרמינולוגיה הפוליטית), באמצעות מתן הפריבילגיות הללו, ביקש פרידריך להשקיט את הטריטוריות שמצפון להרי האלפים ואת שליטיהן, על מנת שיוכל להתרכז באדמותיו באיטליה ובסיציליה.
ביום 25 ביולי 1243 נבחר אפיפיור חדש אינוקנטיוס הרביעי לתפקיד. אפיפיור זה - מתנגד חריף לקיסרות וקנאי למעמד הכס הקדוש עתיד להתגלות כיריב העקשן ביותר של הקיסר. ביום 24 ביוני 1245 נערך בליון סינוד בראשות האפיפיור החדש המורכב בעיקר מקרדינלים צרפתים וספרדים. בנאומו בוועידה קרא האפיפיור לקיסר כופר וקרא להדיחו מכיסא הקיסר, קריאה שנתקבלה בוועידה ביום 17 ביולי. השלכות נידוי והדחה אלו היו מרחיקות לכת, וגלי הלם הכו בכל מדינות אירופה. הקרבות בין הקיסר לתומכי האפיפיור החריפו והתפשטו אל תוך גרמניה. שליחים של האפיפיור ובהם הארכיבישוף של קלן ושל מיינץ חזרו על הכרזת האפיפיור על פרידריך כמי שהודח מכיסאו, יורש חדש לכיסא הקיסרות הוכרז וקרבות נערכו בפרנקפורט ובנסיכויות אחרות, אך ללא הכרעה. בשנת 1247 בחרו הנסיכים המורדים את הרוזן ויליאם השני מהולנד כקיסר, והוא הוכתר בשנת 1248 לאחר שהעיר אאכן נפלה לידיו. בסדרת קרבות שנערכו בשנת 1250 הצליח קונראד לדחוק את רגלי ויליאם השני לאזור הריין וביסס את שלטונו והשפעת הקיסר על רוב שטח גרמניה.
נישואים
בשנת 1246 התחתן קונראד הרביעי עם אליזבת מבוואריה, בתם של אוטו השני, דוכס בוואריה ואגנס מפפאלץ, ובשנת 1252 נולד בנם קונרדין (ידוע גם כקונראד השלישי, מלך ירושלים).
לאחר מות פרידריך השני
ביום 13 בדצמבר 1250 נפטר פרידריך השני מדיזנטריה בטירת טורמגיורה (איטלקית: Torremaggiore) שבחבל פוליה. על פי הסיפורים הוא היה לבוש בבגדים של נזירים ציסטרציאנים כמו אינוקנטיוס השלישי - אפוטרופוסו. בצוואתו שנכתבה ביום 7 בדצמבר הוא הוריש את כתר סיציליה ונחלותיו הקיסריות לבנו קונראד הרביעי, שכבר נשא את התואר "מלך גרמניה". על פי הצוואה אם קונראד ימות ללא יורש עתידות נחלותיו לעבור לשליטת היינריך, בנה של איזבל מאנגליה. קונראד אמור היה להעביר - לפי בחירתו - לשליטתו של היינריך את ממלכת ירושלים או ממלכת אראס שבצרפת. 100,000 אונקיות זהב אמורות היו להיות מועברות לממלכת ירושלים. מנפרד, בנו מחוץ לנישואים, קיבל את רוזנות טאראנטו.
בשנת 1251 נכנס קונראד לאיטליה בתמיכה של צי העיר והקומונה ונציה. תחילה הוכנע מנפרד ובאוקטובר 1253 נכבשה נאפולי אחד ממרכזי ההתנגדות לקיסרות הרומית. בשנת 1254 הטיל האפיפיור חרם על קונראד ובאותה שנה מת קונראד ממלריה.
מותו הסעיר את המערכת הפוליטית בגרמניה, והתקופה שבין 1246 (שנת בחירתם של היינריך ראספ ווילם השני, רוזן הולנד) ועד שנת 1273, או אז נבחר רודולף הראשון, מלך גרמניה מבית הבסבורג, מכונה על פי רוב האינטררגנום הגדול (התקופה שבין הקיסרים).
Sing It with Me
Sing It With Me הוא סינגל של הזמר-יוצר האנגלי, ג'ייפי קופר, והזמרת-יוצרת הנורווגית, אסטריד אס, שיצא, על ידי איילנד רקורדס, ב-3 במאי 2019.
נכון למרץ 2022, השיר הושמע למעלה מ-162 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של הסינגל, שצולם באסטוניה, יצא בערוץ היוטיוב של ג'ייפי קופר ב-30 במאי 2019. נכון למרץ 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-9 מיליון פעמים.
נמל התעופה דברצן
נמל התעופה הבינלאומי דברצן (בהונגרית: Debreceni nemzetközi repülőtér, באנגלית: Debrecen International Airport) הוא נמל התעופה הנמצא בעיר דברצן שבהונגריה, הוא ממוקם כ-5 ק"מ דרומית מערבית למרכז העיר וניתן להגיע ממנו בקלות לרומניה ולאוקראינה.
מתקני הנמל
בנמל קיים טרמינל אחד ומסלול יחיד מבטון.
טיסות לישראל וממנה
חברת וויז אייר מפעילה קו לנתב"ג שלוש פעמים בשבוע.
סנט פיטר פורט
סנט פיטר פורט (באנגלית: Saint Peter Port; בג'רנסיאה וצרפתית: Saint Pierre Port, נהגה: "סן פייר פור") היא עיר הבירה של גרנזי, כמו גם הנמל הגדול ביותר בה. בעיר מתגוררים קרוב ל-17,000 בני אדם. העיר, ביחד עם סביבתה הקרובה, מהווה את קהילת סנט פיטר פורט, אחת מעשר קהילות גרנזי.
היסטוריה
ידוע שהייתה קיימת באזור עיירה או תחנת מסחר עוד לפני העידן הרומי, אם כי השם בתקופה הקדם-נוצרית אבד.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת בחוף המזרחי של גרנזי. קהילת סנט פיטר פורט גובלת במספר קהילות אחרות באי: סנט סמפסון בצפון, וייל בצפון-מערב, סנט אנדרו במערב וסנט מרטין במערב.
חלוקה מנהלית
הקהילה מחולקת לשני מחוזות בחירה: סנט פיטר פורט צפון וסנט פיטר פורט דרום.
בנוסף האיים הרם וג'ת'ו שייכים לקהילה, אך אינם שייכים לאחד הקנטונים. למרות זאת הם שייכים למחוז הבחירה סנט פיטר פורט דרום.
תחבורה
נמל התעופה גרנזי הוא נמל התעופה היחיד באי. הוא נמצא במרחק של 4.6 ק"מ דרום מערבית לעיר, בקהילת פורסט. משרדי בלו איילנדס, חברת התעופה של איי התעלה, ממוקמים בסנט פיטר פורט.
טראפין היהלום
טראפין היהלום (שם מדעי: Malaclemys terrapin) הוא מין של צב ממשפחת הצבים הביצתיים והוא המין היחיד בסוגו. הוא חי בטבע רק לאורך ביצות, מנגרובים, נהרות רדודים וגם במים מליחים לאורך דרום ומזרח ארצות הברית וגם בברמודה. הוא בעל הטווחים הגדולים ביותר של צבי מים אמריקאים, החל מקייפ קוד בצפון עד לפלורידה קיז בדרום.
הטראפין קיבל את שמו מהשפות האלגונקווינית - שפות אמרינדיאניות וכונה "torope" - כינוי לצבי מים החיים גם במים מתוקים וגם במים מליחים. קיימים מעט מינים כאלה ומין זה הוא הבולט שביניהם. עם זאת חדירת המושג לאנגלית הבריטית, בה אין מיני צבים כאלה, משמש גם למיני צבים אחרים כמו צבגון אדום-אוזן החי רק בבריכות מים מתוקים. השם "יהלום" מתייחס לתצורות שעל שריונו המזכירות צורת יהלום.
תיאור
צב זה מגיע לאורך של 13 סנטימטרים בזכרים, בעוד הנקבות גדולות יותר ומגיעות לאורך של 19 סנטימטרים והנקבה הגדולה ביותר שנמדדה הגיעה לאורך 23 סנטימטרים. הזכרים שוקלים בממוצע עד 300 גרם והנקבות עד 500 גרם, אם כי הנקבה הגדולה ביותר שקלה 1 קילוגרם.
לצבים שריון משוטח ועבה בצבע בהיר עם עיטורים חומים-בהירים עד אפורים וסביבם טבעות דמויות יהלום כמעט לבנות. צבע הגוף משתנה מחום לאפור, צהוב ועד לבן. לאורך כל הגוף עד הראש ישנם נקודות שחורות מזהות. הצבים בעלי כפות רחבות המשמשות לשחייה ובעלי צוואר ארוך, ראש קטן ולסתות נוקשות לבנות.
צבים אלה בניגוד לרוב בני משפחתם עמידים למי מלח ועורם ושריונם בלתי חדירים למלח. עם זאת הם תלויים במים מתוקים לשתייה והם קולטים אותם בשתיית גשמים או אף לשתות את השכבות העליונות ביותר של המים המליחים, המכילים פחות מלח. ואולם כמו רוב הצבים הם נאלצים לעלות לחופים, לרוב באדמות בוץ או בדיונות חול ובהם מטילים את ביציהם, 5 עד 10 ביצים בממוצע.
הצבים בעלי לסתות חזקות והם ניזונים בעיקר מצדפות, חלזונות ימיים שונים, סרטנים ודגים קטנים וגם מכמה מיני עשבים מימיים כמו Spartina.
תת-מינים
ידועים 7 תת-מינים של צב זה:
לאה עוז
לאה עוז (26 ביוני 1965, כ"ט בסיוון ה'תשכ"ה – 29 בדצמבר 1996, י"ט בטבת ה'תשנ"ז) הייתה שדרנית רדיו ומנחת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה כלאה אוזבכר לישראל אוזבכר. היה לה אח. בילדותה השתתפה בפעילות "בימת הנוער" ברחובות, שהפעילה איה לביא.
הייתה בזוגיות עם חיים צינוביץ' ולאחר מכן נישאה לצדוק מלר. השניים חיו בכפר אביב עד יום מותה. בגיל 31 שמה קץ לחייה. נקברה בבית העלמין הישן ברחובות.
ברדיו
בשנים 1985–1988 הגישה את התוכנית "לא על הלוף לבדו" בגלי צה"ל.
בין השנים 1990–1993 הגישה את התוכנית "סיאנס" ברשת ג'.
בשנים 1994–1996 הגישה את התוכנית "קולה של אמא" בגלי צה"ל ובמקביל את התכנית ״גלגלאה״ בגלגל״צ.
בטלוויזיה
ב-1991 הנחתה בערוץ הראשון את תוכנית הטלוויזיה "עד פופ". היא פוטרה מהגשת התוכנית אחרי זמן קצר.
דמטריוס השני איטוליקוס, מלך מוקדון
דמטריוס השני (ביוונית עתיקה: Δημήτριος Β΄΄; 275 לפנה"ס - 229 לפנה"ס) אשר כונה "איטוליקוס" (ο Αιτωλικός - "האיטולי") היה מלך מוקדון בין שנת 239 לפנה"ס ל-229 לפנה"ס. הוא היה בנו של אנטיגונוס השני גונאטס, מלך מוקדון ואביו של פיליפוס החמישי, מלך מוקדון. הכינוי "איטוליקוס" בא לו בשל ניצחונותיו על הליגה האיטולית.
תחילת דרכו
דמטריוס נולד באזור שנת 275 לפנה"ס. הוא היה בנו של אנטיגונוס השני גונאטס, מלך מוקדון. סביו מצד האבא היה דמטריוס פוליורקטס, וסבתו הייתה פילה בת אנטיפטרוס. אמו הייתה נסיכה אחרת בשם פילה, שהייתה בתו של סלאוקוס הראשון מייסד האימפריה הסלאוקית, ושל סטרטוניקה מסוריה, שהייתה אחות אביו.
מלכותו
עם מותו של אביו בשנת 239 לפנה"ס, עבר הכתר לידי דמטריוס בצורה חלקה לחלוטין. אביו היה אהוד מאוד ביוון, ולפיכך הוא התקבל באהדה גם מחוץ למוקדון. מיד עם עלותו לשלטון, נאלץ לטפל בגל פלישות חדש של שבטים מהצפון, מה שריתק אותו אל הצפון, ושיחרר את הרסן מאויבותיה של מוקדון בדרום. ביוזמת אראטוס מסיקיון, כרתו ביניהן ברית שתי הליגות הגדולות ביוון, הליגה האכאית והליגה האיטולית. על פי ההסכם, שהיה אמור לצמצם מאוד את השפעתה של מוקדון, האכאים יוכלו להרחיב את שלטונם ככל שירצו, בעוד לאיטולים ניתנה יד חופשית באקרנאניה.
אותה תקופה נשלטה מחצית אקרנאניה בידי האיטולים, והמחצית השנייה בידי ממלכת אפירוס. מותו של אלכסנדר השני, מלך אפירוס מספר שנים קודם לכן, פתח בפני האיטולים חלון הזדמנויות חדש. בנו פירוס השני היה עוד קטין, ואמו אולימפיאס השנייה שימשה כעוצרת למענו. השלטון בממלכה היה לא יציב, ואולימפיאס חיפשה נואשות בני ברית. דמטריוס נאות להפצרותיה, ונשא לאשה את בתה פתיה. בשנת 238 לפנה"ס הכריז דמטריוס מלחמה על הליגה האיטולית, ובכך נפתחה מלחמה אשר כונתה בידי בני הדור "המלחמה הדימטרית" או "מלחמת דמטריוס".
דמטריוס לא יכל להתפנות לאפירוס, כיוון שהיה מרותק לקרבות נגד שבט הדארדאנים בחזית הצפונית, אולם גם הגייסות הקטנים ששלח הצליחו לבלום את ההתפשטות האיטולית. גיס אחר שלו בפיקוד המצביא ביתיס, נע אל הפלופונסוס והביס כוח אכאי בפיקודו של אראטוס ליד פילאקיה. הניצחון המוקדוני היה שלם, ואף נפוצו שמועות שאראטוס עצמו מת (אם כי הדבר לא היה נכון). אם כי הכוח של ביתיס לא הספיק ליהנות מפירות הניצחון, לפני שדמטריוס הזעיק אותו חזרה צפונה. צעד נמהר זה, גרם להתערערות השלטון המוקדוני בפלופונסוס, ולהתעצמות הליגה האכאית. דמטריוס היה מודע לכך, והחליט לנטוש לעת עתה את החזית האכאית לטובת החזית האיטולית. אותה שנה הסכים דמטריוס לפנות את חיל המצב שלו מאתונה תמורת 150 טלנטים. אתונה לא יכלה לשלם את הסכום בעצמה, וביקשה עזרה מערים ידידותיות. נציג הליגה האכאית, אראטוס הגיע בעצמו לעיר עם עשרים טלנטים, ככל הנראה במטרה להתחיל משא ומתן על צירופה של אתונה לליגה האכאית. האתונאים מצדם לא התלהבו מההצעה.