cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דינמיקה קוונטית
אופרטור ההתפתחות בזמן
האובייקט המרכזי בדינמיקה הקוונטית הוא אופרטור ההתפתחות בזמן. אופרטור זה מקדם (באופן שיפורט להלן) את המערכת הפיזיקלית ממצבה ההתחלתי הנתון בזמן כלשהו \ t_0 לזמן מאוחר יותר \ t>t_0. אופרטור זה מסומן לרוב ב-\ U(t,t_0). כאשר \ t_0=0 מקצרים פעמים רבות את הסימון ל-\ U(t). לאופרטור התכונות הבאות:
משוואת שרדינגר
על ידי שימוש בתכונות הנ"ל ניתן להראות כי אופרטור ההתפתחות בזמן מקיים את המשוואה הדיפרנציאלית הבאה, המכונה משוואת שרדינגר עבור אופרטור ההתפתחות בזמן:
כאשר \hbar הוא קבוע פלאנק המצומצם ו- הוא אופרטור הרמיטי בעל ממדים של אנרגיה, המזוהה עם ההמילטוניאן.
פתרון משוואת שרדינגר
צורת הפתרון של משוואת שרדינגר עבור אופרטור ההתפתחות בזמן תלויה בצורת ההמילטוניאן.
זהו פתרון פורמלי ששימושי בעיקר במקרים פשוטים של המילטוניאן שאינו תלוי בזמן. כאשר ההמילטוניאן תלוי בזמן יש לרוב להשתמש בשיטות קירוב שונות.
תמונות
לשאלה כיצד מקדם אופרטור ההתפתחות בזמן את המערכת אין תשובה חד משמעית. קיימות מספר אינטרפטציות המכונות תמונות באשר לפעולת אופרטור זה. תמונות אלו שקולות מבחינת הפיזיקה שהן מתארות וניתן להשתמש בכל אחת מהן על פי הצורך והנוחות.
תמונת שרדינגר
התמונה האינטואיטיבית ביותר היא תמונת שרדינגר. בתמונה זו, אופרטור ההתפתחות בזמן פועל על המצבים ומקדם אותם בזמן. בהינתן מצב התחלתי הוא יתפתח למצב:
בתמונה זו האופרטורים מייצגים גדלים מדידים קבועים בזמן (למעט תלות מפורשת).
בעזרת שימוש במשוואת שרדינגר לאופרטור ההתפתחות בזמן ובאופן שבו הנ"ל פועל על המצבים ניתן לראות כי המצבים מקיימים את משוואת שרדינגר:
אם עובדים בבסיס המקום מקבלים את משוואת שרדינגר לפונקציית הגל:
תמונת שרדינגר שימושית במיוחד כאשר ההמילטוניאן אינו תלוי בזמן ועובדים בבסיס האנרגיה -. במקרה זה עבור מצב התחלתי, נקבל כי:
במקרה בו המערכת מתחילה ממצב עצמי של ההמילטוניאן היא תישאר במצב זה (המצב יוכפל בפאזה שאינה משפיעה).
תמונת הייזנברג
בתמונת הייזנברג מצב המערכת קבוע בזמן, ולעומת זאת האופרטורים מתפתחים בזמן על פי:
בזמן \ t_0 תמונות הייזנברג ושרדינגר מתלכדות, כלומר: , כאשר האינדקסים H,S מסמנים מצבים ואופרטורים בתמונות שרדינגר והייזנברג בהתאמה.
ניתן להראות כי בתמונת הייזנברג, האופרטורים מקיימים את המשוואה הדיפרנציאלית הבאה:
משוואה זו דומה בצורה למשוואת התנועה של הגודל הקלאסי המתואר על ידי האופרטור \ A ומסיבה זו מכונה לעיתים "משוואת התנועה של האופרטור". על ידי שימוש במשוואה קל לחשב ערכי תצפית של גדלים פיזיקליים (ראו משפט ארנפסט) ולקבל חוקי שימור (כל אופרטור המתחלף עם ההמילטוניאן ייתן קבוע תנועה).
תמונת האינטראקציה
בתמונה זו מפרידים את ההמילטוניאן לשני חלקים, כאשר אינו תלוי בזמן ואילו \ V "אינטראקציה" שיכולה להיות תלויה בזמן. המצבים והאופרטורים בתמונת האינטראקציה מוגדרים על ידי:
כלומר פונקציית הגל בתמונת האינטראקציה תהיה ההתקדמות של פונקציית הגל אך ורק בהשפעת ההפרעה התלויה בזמן.
והם מקיימים את המשוואות:
בתמונה זו משתמשים במסגרת תורת ההפרעות התלויה בזמן.
המשמעות היא שבתמונת האינטראקציה יש שילוב של פונקציית גל שמתפתחת בזמן (לפי תמונת שרדינגר) ואופרטורים שמתפתחים בזמן (לפי משוואת הייזנברג).
קירובים
חישובים מדויקים של התפתחות בזמן ניתן לבצע באופן כללי רק עבור מערכת בעלת המילטוניאן בלתי תלוי בזמן. עבור מערכות עם המילטוניאן תלוי בזמן יש צורך להיעזר בשיטות קירוב שונות, כגון: תורת ההפרעות התלויה בזמן, קירובים אדיאבטיים ועוד.
חור
חור הוא מקומו של ההעדר המתקיים בעצם מסוים, כגון פיסת בד שבה יש חור (כלומר אזור שבו אין בד). חור מסוג זה מאפשר לעבור מצד אחד של העצם לצדו האחר. בעצם תלת־ממדי, חור הוא לעיתים רק שקע בעצם (למשל חור באדמה), כלומר זהו חסר שאינו מאפשר מעבר מצד אחד של העצם לצדו האחר. בשני המקרים לחור אין קיום עצמאי – קיומו הוא חסר בעצם הסובב אותו.
כלי עבודה אחדים משמשים ליצירת חורים בחומרים שונים:
בעצם מבודד, החור הוא אזור שמוליך חשמל. על הבדל זה מבוסס כרטיס ניקוב, שבו צירופי חורים משמשים לייצוג תווים. לכתיבת נתונים על כרטיס ניקוב שימשה מכונת ניקוב.
אף שחור מייצג חסר, המושג חור שחור באסטרופיזיקה מייצג דווקא מסה גדולה מאוד - גרם שמים בעל שדה כבידה כה חזק עד ששום גוף, לרבות אור, אינו יכול להתנתק ממנו. הוא נקרא כך משום שהוא מהווה נקב במארג החלל-זמן.
בהשאלה מהמשמעות המוחשית של המילה "חור", נהוג להתייחס גם לחור בעצמים לא מוחשיים: חור בתקציב הוא גירעון שאינו מאפשר עמידה במשימות שלהן נועד התקציב, וחור בהשכלה הוא חוסר בידע בסיסי. "חור בראש" הוא רק לכאורה חור בעצם מוחשי, מפני שלמעשה משמש ביטוי זה לתיאור מטרד.
באמנות
בסרטם "צוללת צהובה" מתייחסים בני להקת "הביטלס" אל חור כאל עצם בעל ישות עצמאית. במסעם הם מגיעים אל ים החורים, ושם אחד מהם, רינגו, נוטל חור מהים ושם בכיסו ומציין: "יש לי חור בכיס". בהמשך המסע הם מגיעים לבועה גדולה שבתוכה הוקפאו תושבי פפרלנד על ידי "הרשעונים הכחולים". רינגו מוציא את החור מכיסו ומניח אותו על הבועה, וכך נפער בה חור המאפשר לכלואים בה לצאת לחופשי.
שיר ילדים עברי נודע העוסק בחור הוא "יונתן הקטן", שבו מופיעות השורות: "אוי ואבוי לו לשובב / חור גדול במכנסיו".
שיר ילדים נוסף שהחור נמצא במרכזו הוא השיר There's a Hole in My Bucket, ששורשיו בשיר גרמני מתחילת המאה ה-18. גרסה עברית לשיר זה היא שירו של דן אלמגור, "יש חור בדלי", שהתפרסם בביצועם של יוסי בנאי ויונה עטרי.
יחסי בלארוס–לטביה
יחסי בלארוס–לטביה הם יחסי החוץ בין בלארוס לבין לטביה.
היסטוריה
בעבר היו שתי המדינות חלק מהאיחוד הפולני-ליטאי, אולם במהלך השנים עברו המדינות לשליטת האימפריה הרוסית, והיו חלק ממנה עד לשנת 1918. לאחר המהפכה הרוסית הכריזו שתי המדינות על עצמאותם, אולם בשנת 1922 נכבשה בלארוס מחדש על ידי רוסיה הסובייטית. בשנת 1940 נכבשה גם לטביה על ידי הצבא האדום, ובמהלך מלחמת העולם השנייה היו שתי המדינות תחת כיבוש גרמני, ולאחר המלחמה הם היו חלק מברית המועצות עד לשנת 1991. לאחר קריסת ברית המועצות הכריזו שתי המדינות על עצמאותם, וכיום מתקיים ביניהם שיתוף פעולה במגוון תחומים.
בשנת 2006 הוגש כתב אישום פלילי נגד דיפלומט לטבי במינסק על חלוקת מוצרים פורנוגרפיים, ולאחר מכן הוחזר שגריר לטביה להתייעצויות במשך כמעט שלושה חודשים.
בשנת 2011 לטביה, יחד עם מספר מדינות אחרות באיחוד האירופי, ביטלה את הצורך בוויזות לטווח ארוך עבור אזרחי בלארוס.
יחסים כלכליים
בשנת 2009 עמד היצוא הלטבי לבלארוס על 92,000,000 לטס, ואילו היצוא הבלארוסי ללטביה עמד על 163 מיליון לטס. בין 2004 ל-2008 הסחר בין המדינות עלה מ -395.8 ל-2322.2 מיליון דולר. המוצרים העיקריים של היצוא הבלארוסי הם מוצרי נפט, מוצרים של תעשיות כימיות, מתכות ומכונות, ועץ ומוצריו. המוצרים העיקריים של היצוא הלטבי הם מאכלי ים, מזון לבעלי חיים, טקסטיל, תרופות ומוצרי מתכות.
לטביה משתתפת בסנקציות של האיחוד האירופי נגד בלארוס.
יחסים דיפלומטיים
בלארוס מחזיקה בלטביה שגרירות בריגה וקונסוליה כללית בדאוגבפילס. מאידך, לטביה מחזיקה בבלארוס שגרירות במינסק וקונסוליה כללית בוויטבסק.
סיסתאן ובלוצ'סתאן
פרובינציית סיסתאן ובַלוּצִ'סְתאן (בפרסית: استان سیستان و بلوچستان) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן והגדולה בשטחה, 181,785 קמ"ר. הפרובינציה נמצאת בדרום-מזרח איראן, ובירתה היא העיר זאהדאן. הפרובינציה היא מוקד הפעילות של ג'ונדאללה, ארגון טרור בלוצ'י-סוני.
==גבולות== פרובינציית סיסתאן ובלוצ'סתאן גובלת עם הפרובינציות כרמאן, הורמוזגאן ודרום ח'וראסאן. היא גובלת גם במדינת פקיסטן ממזרח ואפגניסטן מצפון מזרח.
דת ואוכלוסייה
שמה של פרובינציית סיסתאן ובלוצ'סתאן נגזר משמן של שתי קבוצות אתניות שמושבן באזור. רוב האוכלוסייה שייכים לקבוצה האתנית הבלוצ'ית, ומדברים בשפה הבלוצ'ית. בצפון הפרובינציה יש ריכוז פרסי שמדבר ניב של השפה הפרסית המכונה סיסתאני. בלוצ'ים הם מוסלמים סונים וכיוון שאיראן היא מדינה שיעית השלטונות מדכאים את האוכלוסייה הבלוצ'ית, ועמדות השליטה והכוח בפרובינציה נמצאות בידי הפרסים השיעים דוברי הסיסטאני.
ארגון ג'ונדאללה
ארגון ג'ונדאללה הוא ארגון טרור בלוצ'י סוני שמתקומם נגד דיכוי הבלוצ'ים באיראן. מרכז פעילותו בתוך איראן הוא במחוז סיסתאן ובַלוּצִ'סְתאן. הארגון פועל גם דרך המדינות אפגניסטן ופקיסטן ומונה כמה מאות לוחמי גרילה המבצעים פיגועים נגד השלטונות באיראן. ביוני 2010 הוציאה להורג ממשלת איראן את מנהיג הארגון עבד אל-מלכ ריג'י שנעצר בפברואר באותה שנה כשטס מדובאי לקריגיסטאן. ריג'י הואשם ב-79 סעיפים של פשעים שונים ונגזר עליו עונש מוות בתלייה. בין הפיגועים הידועים של הארגון באיראן:
כלכלה
כיום הפרובינציה היא אחת הפרובינציות הנחשלות והעניות ביותר של איראן. עם זאת, קיימות תוכניות של ממשלת איראן המיועדות לשינוי המצב.
נגישות
העיר זאהדן קשורה לקואטה בפקיסטן כבר כמאה שנים ברכבת. לאחרונה נחנכה רכבת מהעיר באם שבמחוז כרמאן לעיר זאהדאן. במחוז גם שני שדות תעופה, שדה התעופה זאהדאן שנמצא במזרח העיר זאהדאן ושדה התעופה צ'אבהאר הנמצא בדרום המחוז.
משקעים
מחוז סיסתאן ובלוצ'סטן מהווה כיום את אחד האזורים היבשים ביותר באיראן, עם עלייה קלה בגשם ממזרח למערב, ועלייה ניכרת של לחות באזורי החוף. המחוז כפוף לרוחות עונתיות מכיוונים שונים.
רעידת האדמה בסיסתאן ובלוצ'סתאן (2013)
ב-16 באפריל 2013, בשעה 3:14 אחר-הצהריים, רעידת אדמה במגניטודה 7.5 הכתה את הפרובינציה. 34 הרוגים ו-80 פצועים דווחו כתוצאה מאסון טבע זה.
אירופה אירופה
אירופה אירופה (בגרמנית: Hitlerjunge Salomon; בתרגום לעברית: "שלמה של הנוער ההיטלראי") הוא סרט קולנוע גרמני משנת 1990 שבוים על ידי אניישקה הולנד. הסרט מבוסס על ספרו האוטוביוגרפי של שלמה פרל ("קוראים לי שלמה פרל"), ומספר על נער יהודי שנרדף על ידי הנאצים והתחזה לארי במהלך שנות הכיבוש הנאצי, ואף למד בפנימייה של הנוער ההיטלראי. בסרט מככבים מרקו הופשניידר וג'ולי דלפי.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. בנוסף, הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר ב-1991.
עלילה
סאלק (שלמה) ומשפחתו חיים בעיר פיינה, שגרמניה. בעקבות ליל הבדולח, הוריו שולחים אותו ואת אחיו לפולין במחשבה ששם בטוח יותר. בפולין הוא מתערה בחברה ולומד לדבר גם פולנית. כאשר הגרמנים תוקפים את פולין בספטמבר 1939, סאלק ואחיו נשלחים למזרח, לברית המועצות. בזמן הבריחה סאלק ואחיו נפרדים, סאלק נופל למים וניצל על ידי חייל רוסי. כאשר הוא מגיע לברית המועצות הוא עובר לבית יתומים, מתערה שם בחברה, ולומד רוסית ואת תורת הקומוניזם.
הוא חי בבית היתומים במשך שנתיים, וכאשר הגרמנים תוקפים את ברית המועצות, בית היתומים ננטש וסאלק מופרד מיתר היתומים. הוא נתפס על ידי הגרמנים ומעמיד פני גרמני ארי. אחד ממכריו הפולנים מלשין שהוא יהודי. אך החיילים מאמינים דווקא לסאלק ולא למלשן. הלוחמים הגרמנים משתמשים בסאלק כמתרגם, בשל היכרותו עם השפות גרמנית, רוסית ופולנית. הוא בונה לעצמו זהות חדשה, לפיה הוא גרמני בשם יוזף "יופ" פרייל מלטביה.
רוברט, חייל הומוסקסואל שהתיידד עם סאלק מגלה שהוא נימול, ומבין מכך שהוא יהודי, אך מבטיח לא לספר לאף אחד. השניים הופכים להיות חברים קרובים. עם זאת, סאלק מודע לסכנה האורבת לו, ומנסה לערוק לצבא הסובייטי לאחר מות חברו. בניגוד לתוכניותיו, הרוסים נכנעים, והוא נודע כגיבור בקרב הגרמנים. עובדה זו אפשרה לו לעזוב את החזית ולהצטרף לבית ספר לנערי היטלר בבראונשוויג. הוא מאומץ על ידי באנפיהרר בשם מורדהורסט שהיה אציל מפומרניה.
בבית הספר הוא מתאהב בנערה גרמניה בשם לני, נאצית קנאית, אך מכריח את עצמו לקבל את העובדה שאהבתם אינה אפשרית. אמה של לני חושדת שיוזף הוא אינו מי שהוא טוען להיות, והוא מתוודה בפניה שהוא יהודי. אמה של לני לא גילתה זאת לאיש, ודרכי השניים נפרדו.
במשך שלוש שנים סאלק מסתיר את יהדותו בפנימיית נוער היטלר. הוא מתחמק מבדיקות רפואיות ומרמה שוב ושוב את הפקידים, שבודקים את הניירת. עד, שבסופו של דבר, העיר בה מצויה הפנימייה מופצצת, ותיק החקירה על אודות מסמכיו עולה באש.
עוד כשהיה סאלק בבית היתומים הוא גילה שהוריו נשלחו לגטו לודז'. כעת, כחבר במוסד יוקרתי של נוער היטלר, הוא נוסע באחת החופשות לנסות ולאתרם בגטו. הוא עולה על רכבת חשמלית שחוצה את הגטו ומנסה לאתרם בצפיה דרך החלון. אך ללא הואיל. את הוריו ואת אחותו הוא לא מוצא יותר לעולם.
בימיה האחרונים של המלחמה, נערי היטלר נשלחים לחזית, כעת בברלין, והוא מצליח להיכנע לרוסים. שוביו אינם מאמינים שהוא אינו גרמני, ועומדים לירות בו. הם גם מטיחים בפניו שהוא, כביכול, מהאחראים לשואה. הוא מופתע לגלות שיהודים הושמדו במחנות השמדה, ומתחיל להתנצל. למזלו, אחיו, שזה עתה השתחרר ממחנה השמדה, מזהה אותו. משחררים אותו זמן קצר לאחר מכן, והוא מהגר לארץ ישראל (שהייתה באותו זמן בשלטון מנדט בריטי), שם הוא מאמץ בחום את מורשתו היהודית.
שלמה פרל עצמו מופיע בסרט, בסצנת סיום קצרה המוקדשת לו, בה הוא שר בעברית את הפסוק "הִנֵּה מַה-טּוֹב, וּמַה-נָּעִים-שֶׁבֶת אַחִים גַּם-יָחַד" (תהילים קל"ג, א).
הפקת הסרט
הסרט דובר שלוש שפות: גרמנית, פולנית ורוסית. חלק מהשחקנים, שדמותם מדברת שפה מסוימת, אינם מדברים בשפת הדמות, אלא מדובבים אליה במקור. כך, למשל, ג'ולי דלפי הצרפתייה, דיברה באנגלית, כששיחקה את לני הגרמניה, ודובבה לגרמנית לאחר הצילום. מרקו הופשניידר, שדמותו מדברת בשלוש שפות, דיבר על הסט רק בשתיים מהן, ודובב לשלישית לאחר הצילום.
דוגמאות להבדלים בין הספר לסרט
למרות שעיקר העלילה זהה בספר ובתסריט, יש ביניהם הבדלים רבים. להלן מספר דוגמאות:
טניס
טניס הוא משחק כדור הנערך בין שני שחקנים (במסגרת משחק יחידים) או שני זוגות שחקנים (משחק זוגות). מטרת המשחק היא לחבוט כדור גומי חלול באמצעות מחבט אל עבר צדו השני של המגרש.
הטניס, המכונה גם "הספורט הלבן", הוא ספורט אולימפי הנחשב לפופולרי במדינות רבות ברחבי העולם. טניס נכלל במשחקים האולימפיים בעת המודרנית באולימפיאדת אתונה (1896) ועד אולימפיאדת פריז (1924). לאחר 64 שנים בהן לא היה הטניס חלק מהתוכנית האולימפית הוא שב אליה באולימפיאדת סיאול (1988) ומאז מהווה ענף אולימפי קבוע.
היסטוריה מוקדמת
מקור שמו של המשחק הוא מהמילה "Tenez" בצרפתית עתיקה, שמשמעותה "קח" או "קבל", אותה היה קורא המגיש אל יריבו במכת הפתיחה.
צורתו הראשונה של משחק הטניס נקראה בצרפתית Jeu de paume, והומצאה על ידי נזירים צרפתים לצורך שעשוע. בתחילה היו הנזירים מכים בכדור העשוי מעץ ביד חשופה, אולם עד מהרה החלו לחבוט בו בכפפה עשויה עור. לאחר מכן, לצורך שיפור החבטה, הותקנה לכפפה ידית, וכדור העץ הוחלף בכדור עור מעט קפיצי יותר. עד מהרה הפך המשחק פופולרי ברחבי צרפת, ואף בבית המלוכה. התיעוד הראשון של בניית מגרש ייעודי למשחק היה של לואי העשירי, מלך צרפת.
במאה ה-16 התקבל משחק הטניס בהתלהבות בחצרות המלכים ועד למאה ה-18 היה פופולרי בקרב מלכי אנגליה וצרפת. הנרי השמיני מלך אנגליה היה חובב נלהב של המשחק, שהתקיים עד אז באולמות סגורים בלבד, ומגרש אותו בנה בארמון המפטון קורט עודנו עומד היום כמגרש הטניס העתיק ביותר בעולם.
תחילת עידן הטניס המודרני
בין השנים 1859 ל-1865 פיתחו הארי ג'ם וחברו הספרדי אגוריו פררה משחק המשלב אלמנטים של המשחק "ראקטס" האנגלי ו"פלוטה" הבסקי, אותו שיחקו על דשא הקרוקט של פררה בברמינגהאם. בשנת 1872, עם שני חברים נוספים, הקימו ג'ם ופררה את מועדון הטניס הראשון בעולם בעיירה למינגטון.
בדצמבר 1873 החל מייג'ור ולטר קופטון וינגפריד, קצין בצבא הבריטי, להפיץ משחק דומה בשם "sphairistike", אותו פיתח לשעשוע אורחיו במסיבות אותן ערך בחצר ביתו בווילס. בזכות משחקו, שבמהרה קיבל את השם טניס דשא (lawn tennis), נחשב כיום וינגפריד לממציא הטניס המודרני.
בשנת 1874 פגשה את וינגפריד צעירה אמריקאית תושבת סטטן איילנד בשם מרי יואינג אוטרברידג', בעת שביקרה קרובי משפחה בברמודה. אוטרברידג' חזתה במשחק הטניס בעת ששיחקו אותו קצינים שהוצבו שם וכשחזרה לארצות הברית, לקחה איתה מחבטים, כדורים ומפרט המסביר אודות גודל המגרש. מטענה החריג הוחרם בידי אנשי המכס, אולם אחיה, שהיה אחראי הובלות ימיות, משך בחוטים על מנת לשחררו. אחיה, שהיה גם חבר במועדון הקריקט המקומי Staten Island Cricket Club, סייע לה להקים במקום גם מגרש טניס.
ב-1877 נערך טורניר וימבלדון לראשונה, עם תחרות לגברים יחידים בלבד. 21 טניסאים חובבים נרשמו לתחרות ובסופה זכה ספנסר גור כשגבר על יריבו בשלוש מערכות. במשחק הגמר נכחו 200 צופים, אשר שילמו שילינג על מנת לחזות בו. הפרס לזוכה בטורניר היה גביע בשווי 25 גינאה. בשנת 1884 התקיימו לראשונה בווימבלדון תחרויות נשים. האלופה הראשונה הייתה הטניסאית מוד ווטסון.
אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס נערכה לראשונה אף היא כטורניר לגברים יחידים בשנת 1881 בניופורט, רוד איילנד. בשנת 1891 התקיימה לראשונה אליפות צרפת הפתוחה, וב-1905 החלו טניסאים להתחרות במסגרת אליפות אוסטרליה הפתוחה, ובכך השלימו את ייסודם של ארבעת טורנירי הגראנד סלאם.
באותה העת היו הטורנירים הגדולים מיועדים לחובבנים בלבד, שאסור היה להם לקבל בעבור השתתפותם פרס כספי, אלא החזרי הוצאות ותשלומי חסויות בלבד. גם שחקנים שהתפרנסו מלימוד טניס נחשבו למקצוענים.
עידן התחרויות הפתוחות (Open Era)
בשנת 1968 בגלל לחץ מסחרי ושמועות ששחקני טניס חובבנים קיבלו כסף עבור השתתפותם בטורנירי הגראנד סלאם, הגיעה ההחלטה למסד את הרעיון של התחרויות הפתוחות ובכך לאפשר לכל שחקן מקצוען או חובבן להשתתף בטורנירים היוקרתיים. אחרי קביעת רעיון התחרויות הפתוחות החלו לשדר בטלוויזיה את משחק הטניס אשר הפך במהרה לפופולרי בכל העולם. העידן החדש אף אפשר לשחקני טניס ברמה העולמית להתפרנס בכבוד ממשחק הטניס באמצעות השתתפות בכל הטורנירים הגדולים.
עקרונות המשחק
מטרת משחק הטניס היא לחבוט בכדור באמצעות מחבט מעל הרשת אל צדו השני של המגרש, כך שהיריב לא יוכל לחבוט בכדור בחזרה אל שטח המגרש של יריבו. למשחק הטניס אין מגבלה של זמן, והוא נגמר כשאחד המתחרים זוכה בשתיים או בשלוש מערכות, בהתאם לסוג התחרות.
המשחק נערך על גבי משטח שטוח העשוי דשא, חימר, אספלט או גומי ונתחם בקווים מלבניים על הקרקע. אורך המגרש הוא 23.77 מטרים, ורוחבו משתנה: 8.23 מטרים במשחקי היחידים, ו-10.97 מטרים במשחקי זוגות. בין שני חצאי המגרש עומדת רשת בגובה של 91.4 ס"מ עשויה חבלי בד דקים.
שיטת הניקוד
רמת הניקוד הנמוכה ביותר בטניס היא נקודה אחת. כל חבטת הגשה של אחד השחקנים מסתיימת במתן נקודה לאחד הצדדים. צבירת הנקודות מזכה במשחקון, ניצחון בשישה משחקונים מזכה במערכה וניצחון בשתיים או בשלוש מערכות, בהתאם לסוג התחרות, מקנה ניצחון במשחק.
קיימות שתי תיאוריות מרכזיות להתפתחות שיטת הספירה הייחודית של הטניס. האחת טוענת כי בימי הביניים באירופה היה המספר 60 נחשב למספר עגול אידיאלי, בדומה למספר 100 בימינו. ולפיכך חלוקה של 60 בארבע הנקודות הנדרשות לניצחון במשחקון יצרה ניקוד של 15, 30, 45, 60. תאוריה נוספת אומרת שספירת הנקודות נעשתה בזמנים אלו על ידי שעון בקצהו של המגרש. ובכל נקודה הזיזו את מחוגי השעונים כך שיצביעו על הניקוד הנכון.
נקודה
נקודה מתחילה בחבטת הגשה (Serve). על המגיש לעמוד ב'קו הבסיס' של המגרש (הקו התוחם את אורך המגרש) ואילו השחקן המקבל רשאי לעמוד בכל תחום של המגרש מצד הרשת שלו מלבד בתוך ריבועי ההגשה.
לאחר הגשה חוקית ממשיכים השחקנים את הנקודה עד אשר אחד מהם מבצע פסילה. פסילה מתבצעת באחד המקרים הבאים:
פסילת שחקן מעניקה ליריבו נקודה.
משחקון
משחקון מורכב מסדרת נקודות. בכל נקודות המשחקון חבטות ההגשה הן של אחד הצדדים, ובכל משחקון מתחלפת ההגשה לסירוגין. בכל משחקון יש ארבע נקודות, המקבלות ניקוד לפי הסדר: 15, 30, 40, 60. שחקן המגיע לניצחון הנקודה הרביעי מוכרז כמנצח במשחקון ובלבד שיריבו טרם הגיע לניקוד של 40. במשחקון המגיע לתוצאת 40:40 מוכרז מצב של שוויון (deuce). במצב זה יהיה על אחד הצדדים להגיע ליתרון שתי נקודות על יריבו על מנת לזכות בניצחון. אחרי ניצחון נקודה אחת מוכרזת תוצאה של יתרון (advantage), וניצחון בנקודה נוספת של השחקן שנמצא ביתרון מזכה אותו בניצחון במשחקון כולו. אם השחקן המוביל מפסיד את הנקודה - חוזרים למצב של שוויון.
ההגשה מתבצעת לסירוגין מהצד הימני והשמאלי של המגרש. בנקודה הראשונה של המשחקון ההגשה מתבצעת מהצד הימני של המגרש אל מלבן ההגשה השמאלי (מנקודת ראייתו של המגיש), בנקודה הבאה הוא מגיש מהצד השמאלי אל מלבן ההגשה הימני, ולאחר מכן חוזר להגיש מהצד הימני וכך הלאה. הצד הימני מכונה גם "צד השוויון" משום שממנו מגישים במצב של "שוויון" (ראו בפסקה קודמת) והצד השמאלי מכונה "צד אי השוויון" מפני שממנו מגישים במצב של "אי שוויון".
מערכה
מערכה היא סדרת משחקונים. המתמודד הראשון שזוכה בשישה משחקונים, מוכרז כמנצח במערכה, אלא אם יריבו צבר חמישה ניצחונות במשחקונים, או אז יהיה עליו לזכות במשחקון השביעי בטרם יגיע יריבו לשישה ניצחונות.
במצב של תוצאת 6:6 במשחקונים, ייכנס המשחק למצב של שובר-שוויון (tie break). את חבטת ההגשה הראשונה בשובר השוויון ייקח השחקן המגיש במשחקון, לאחר מכן יפתח יריבו בשתי הגשות וכך יגישו שתי נקודות כל אחד לסירוגין עד להכרעת המערכה. השחקן הראשון שיגיע ל-7 נקודות, ובהפרש של שתי נקודות לפחות מיריבו, יזכה במשחקון וינצח את המערכה בתוצאה 6–7.
בתחרויות שבהן אין שובר שוויון (בטורנירי גרנד סלאם, פרט לאליפות ארצות הברית הפתוחה, ובגביע דייוויס) במערכה המכרעת בלבד (שלישית אצל הנשים, חמישית אצל הגברים) ממשיכים לשחק משחקונים רגילים עד שאחד השחקנים מצליח להשיג יתרון של שני משחקונים אחרי מצב של שוויון 5:5.
מצב מיוחד זה, של אי הגבלה בזמן ואי-הגדרה של שובר שוויון, עלול להוביל למצבים אבסורדיים מאוד, כמו משחק, שתאורטית לא יוכרע אף פעם, או משחק שיוכרע וייגמר לאחר זמן רב מאוד ובלתי סביר, כפי שקרה במשחק הטניס הארוך ביותר בהיסטוריה, בין ניקולא מאהו לג'ון איזנר בטורניר וימבלדון 2010, ושוחק במשך 11 שעות ו-5 דקות על-פני 3 ימים.
שיטת "הטוב משלוש מערכות" נהוגה בכל התחרויות לנשים ובחלק מהתחרויות לגברים. שיטת "הטוב מ-5 מערכות" נהוגה רק אצל הגברים בטורנירי: גראנד סלאם, בגביע דייוויס ובמשחקי גמר של טורנירים אחרים.
החל משנת 2006, חלק גדול ממשחקי הזוגות מתנהלים בצורה מקוצרת. בנוסף לביטול הצורך בזכייה בשתי נקודות רצופות ממצב של שוויון, כשנוצר שוויון במערכות, הצדדים משחקים סופר שובר שוויון (Super Tie Break), המשוחק במתכונת שובר השוויון, אך הזכייה בשובר השוויון (ובמשחק כולו) היא לזוג שמגיע ראשון ל-10 נקודות (ושתי נקודות הפרש על הזוג השני).
סוגי חבטות
בטניס שלוש סוגי חבטות עיקריות: הגשה, כף יד, גב יד: *כאשר שחקנים שמאליים חובטים החבטה מבוצעת בצורה הפוכה (תמונת ראי).
סוגי סיבוביות
יש ארבעה סוגי ספינים. והם:
תחרויות
תחרויות הטניס מאורגנות בצורה של טורנירים המחולקים על פי מין ומשתתפים. ישנן תחרויות לגברים יחידים, נשים יחידות, ותחרויות לזוגות בהן יש שני שחקנים בכל צד של המגרש.
גראנד סלאם
ארבעת טורנירי הגראנד סלאם נחשבים לטורנירי הטניס היוקרתיים ביותר בעולם. כל אחד מהטורנירים נערך אחת לשנה ומלבד טורניר המשחקים האולימפיים, גביע דייוויס, גביע הפדרציה וגביע הופּמן הם הטורנירים היחידים הנערכים על ידי ה-ITF.
* טורניר למקומיים בלבד החל ב-1891
מאסטרס 1000
סבב המאסטרס העולמי 1000 של ה-ATP הם סדרה של תשעה הטורנירים הבאים בסדר חשיבותם לאחר טורנירי הגראנד סלאם ואליפות סבב המאסטרס העולמי. הסדרה נקראת כך משום שזכייה בטורניר מזכה את המנצח בה ב-1,000 נקודות דירוג. כל אחד מהטורנירים בסדרה נערך אחת לשנה ועל מנת להבטיח את איכות המשתתפים מחייבת התאחדות הטניסאים המקצוענים את המדורגים הבכירים בעולם לקחת בהם חלק. הטורניר הוותיק ביותר בסבב הוא טורניר קנדה מאסטרס בשנת 1881 והחדש ביותר הוא טורניר שאנגחאי שהחל בשנת 2009 ודחק מהסבב טורניר שהתקיים בהמבורג, גרמניה.
ATP 500 ו-ATP 250
דרג הטורנירים השלישי והרביעי בחשיבותם הם סבבי ה-ATP 500 וה-ATP 250. סבב ה-ATP 500 הוא סבב של 11 טורנירים ואילו סבב ה-ATP 250 הוא סבב של 40 טורנירים. בדומה לסבב המאסטרס 1000 גם בסבבים אלו נקבע השם על פי נקודות הדירוג הניתנות לכל זוכה בטורניר. לזוכה בטורניר ה-ATP 500 יוענקו 500 נקודות דירוג ואילו למנצח בטורניר ATP 250 יינתנו 250 נקודות. בכל אחד מהטורנירים כמות משתתפים שונה הנעה בין 28 לעד ל-56 משתתפים ופרסי זכייה שונים. אליפות דובאי בטניס הוא הטורניר בעל סך הפרסים הגבוה ביותר בסבב עם 2,313,975 $
הדירוג העולמי
התאחדות הטניסאים המקצוענים מפרסמת מדי שבוע את הדירוג העולמי לטניסאים. הדירוג נקבע על פי ניקוד מוסכם מראש הניתן לכל שחקן על הישגיו בטורנירים בהם השתתף. העפלה לשלב מתקדם יותר בטורניר מדרגה גבוהה יותר מעניק לשחקן ניקוד גבוה יותר.
תחרויות לאומיות
על אף היותו של הטניס ספורט אישי, בו הספורטאים מייצגים את עצמם ולא כחלק מקבוצה או מועדון, החל בשנת 1900 להתקיים טורניר לנבחרות לאומיות. בתחילה התקיים טורניר גביע דייוויס לגברים בלבד בו השתתפו רק נבחרות ארצות הברית והאיים הבריטים, אליהם הצטרפו בהמשך נבחרות נוספות.
החל משנת 1963 החל להתקיים טורניר מקביל לנבחרות נשים לאומיות בשם גביע הפדרציה. המתכונת הנוכחית של הטורניר דומה למתכונתו של גביע דייוויס, וכוללת שני בתים עולמיים ובתים אזוריים.
החל משנת 2020 החל להתקיים טורניר Atpcup לנבחרות באוסטרליה בהשתתפות נבחרות ספרד, סרביה, אוסטרליה, דרום אפריקה, ארצות הברית, רוסיה, ארגאויי, יוון ועוד. בניגוד לגביע דייוויס שבו מפגש הוא שלושה ימים וארבע משחקי יחידים למשחק זוגות. מפגש בגביע ה־ATP הוא יום אחד ושלוש משחקים (שני יחידים ואחד זוגות). לגמר הטורניר הגיעו נבחרות ספרד וסרביה ספרד עם Butista ניצחו את המשחק הראשון למשחק השני נפגשו רפאל נדאל שממוקם ראשון בעולם בדירוג הATP מספרד ונובאק ג'וקוביץ שמדורג שני בעולם מסרביה. ג'וקוביץ ניצח את המשחק השני ויחד טורציק ניצח גם את משחק הזוגות. סרביה היא האלופה הראשונה בטורניר.
טניס במשחקים האולימפיים
טורניר הטניס במשחקים האולימפיים הוא מהחשובות שבתחרויות הענף, אולם בניגוד לענפים אולימפיים רבים אחרים הוא אינו הראשון בחשיבותו, משום שארבעת טורנירי הגרנד סלאם נחשבים ליוקרתיים ממנו.
הטניס נכלל במשחקים האולימפיים בעת המודרנית החל מאולימפיאדת אתונה (1896) ועד לאולימפיאדת פריז (1924). לאחר 60 שנים בהן לא היה הטניס חלק מהתוכנית האולימפית, התקיים טורניר ראווה ללא חלוקת מדליות באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), ובאולימפיאדת סיאול (1988) שב הטניס להיות ענף אולימפי תחרותי ומאז מהווה ענף אולימפי קבוע.
תלבושת
בעבר היה נהוג לשחק בתלבושת המסורתית - לגברים חולצה לבנה ומכנסיים לבנים קצרים עם כיסים, ולנשים חולצה לבנה וחצאית טניס קצרה שמתחתיה יש מכנסון קצרצר ומקום לכדור (זו הסיבה לכינוי "הספורט הלבן"). כיום רשאים טניסאים ללבוש בגדים בצבעים ובסגנונות שונים ברוב התחרויות, מלבד בטורניר וימבלדון בו שומרים על המסורת של לבוש לבן. המשחק משוחק בנעלי ספורט המותאמות במיוחד לאופי המשחק.
דניס הסטרט
ג'ון דניס הסטרט (באנגלית: John Dennis Hastert ; נולד ב-2 בינואר 1942) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כיושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ה-51 בשנים 1999–2007, וייצג את מחוז הקונגרס ה-14 של אילינוי מ-1987 ועד 2007. הוא חבר בית הנבחרים שכיהן את תקופת הכהונה הארוכה ביותר כיושב ראש הבית מטעם המפלגה הרפובליקנית. כמו כן, הוא הפוליטיקאי הבכיר ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית — השני לרשת את נשיא ארצות הברית — אשר נגזר עליו מאסר בבית סוהר.
הסטרט גדל בקהילה חקלאית שבאילינוי הכפרית. הוא סיים את לימודיו במכללת ויטון עם תואר בכלכלה ב-1964 וקיבל שלוש שנים מאוחר יותר היה בוגר בחינוך מטעם אוניברסיטת צפון אילינוי. מ-1965 עד 1981, הסטרט היה מאמן ומורה בבית ספר תיכון. הוא הפסיד במירוץ לבית הנבחרים של אילינוי ב-1980, אולם התמודד שנית וזכה ב-1981. הוא נבחר לראשונה לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1986, ונבחר מחדש בכל הבחירות שנערכו לאחר מכן עד שפרש ב-2007. הסטרט התקדם בסולם הדרגות הרפובליקני בבית הנבחרים, והיה לסגן הראשי של מצליף הסיעה הרפובליקנית בבית הנבחרים ולבסוף יושב ראש בית הנבחרים ב-1999. כיושב ראש בית הנבחרים, הסטרט תמך במדיניות הפנים ומדיניות החוץ של ממשל ג'ורג' ווקר בוש. לאחר שנטלה המפלגה הדמוקרטית את הרוב בבית הנבחרים מידי הרפובליקנים ב-2007 בעקבות תוצאות הבחירות ב-2006, בחר הסטרט שלא להתמודד למנהיג המיעוט והתפטר ממושבו בבית הנבחרים. אחר כך עבד כשדלן בחברת דיקסטיין שפירו.
ראשית חייו
הסטרט נולד ב-2 בינואר 1942 באאורה שבאילינוי, הבכור מבין שלושת בניהם של נעמי (לבית נאסל) וג'ק הסטרט. מצד אביו, להסטרט שורשים לוקסמבורגיים ונורווגים מצד אביו על הצד של אביו, ואילו אמו ממוצא גרמני.
הוא גדל בקהילה חקלאית שבאילינוי הכפרית. בבעלות משפחתו, בת למעמד הבינוני, היה עסק חקלאי וחווה משפחתית; הסטרט צד והאכיל בעלי חיים וביצע עבודות משק. נטסף על כך, בצעירותו עבד הסטרט במסעדה המשפחתית בפליינפיילד, "מגדל השעון", שם היה טבח בתחום הטוגנים. הסטרט "נולד מחדש" כנוצרי במהלך שנתו השנייה בתיכון. הוא למד בתיכון אוסווגו (Oswego), שם כוכב היאבקות ושחקן פוטבול.
הסטרט למד בקצרה במכללת הצפון המרכזית (North Central College), אבל מאוחר יותר עבר למכללת ויטון, מכללת אמנות ליברטריאנית ונוצרית. ג'ים פרנלי, שותפו לחדר של האסטרט במכללת הצפון המרכזית, שעבר עמו לויטון, שירת בכוחות המילואים של חיל הנחתים, נהרג ב-1965 במלחמת וייטנאם והסטרט נהג לבקר את משפחתו של פרנלי אחת לשנה במישיגן. בגלל פציעה שקיבל בהיאבקותו, הסטרט מעולם לא שירת בכוחות המזוינים של ארצות הברית. ב-1964, היה הסטרט בוגר בכלכלה ממכלת ויטון. ב-1967 היה למוסמך בפילוסופיה של החינוך מאוניברסיטת צפון אילינוי. בשנתו הראשונה ללימודים, בילה הסטרט שלושה חודשים ביפן במסגרת תוכנית חילופי סטודנטים.
קריירת הוראה
הסטרט הועסק על ידי "המחוז החינוכי של קהילת יורקוויל 115" מ-1965 עד 1981. הסטרט החל לעבוד שם, בגיל 23, תוך כדי לימודיו באוניברסיטת צפון אילינוי. במשך כל אותה תקופה עבד הסטרט כמורה בתיכון יורקוויל (לימד לימודי ממשל, היסטוריה, כלכלה וסוציולוגיה), נוסף על היותו כמאמן היאבקות ופוטבול. הסטרט הוביל את צוות ההיאבקות של בית הספר לתואר ארצי ב-1976, ולאחר מכן נחשב למאמן השנה של אילינוי. על פי התובעים הפדרליים, במהלך ימיו כמאמן היאבקות, הסטרט התעלל מינית לפחות בארבעה מתלמידיו. הסטרט היה חבר בצופי אמריקה (Boy Scouts of America). הוא נסע עם מתנדבים רבים לגרנד קניון, איי הבהאמה, מינסוטה ונהר גרין. ב-1973 נישא הסטרט למורה אחרת בבית הספר התיכון, ז'אן קאהל, איתה הוא חולק שני בנים.
בית הנבחרים של אילינוי
הסטרט ציפה להמשיך בקריירת ההוראה וקיווה לטפחה. לאחר הרהר בינו לבין עצמו ובסופו של דבר החליט להיכנס לפוליטיקה, אם כי באותה עת הוא "לא ידע דבר על פוליטיקה". הסטרט ניגש לפיליס אולדנבורג, פעיל רפובליקני במחוז קנדל, וביקש את עצתו בנוגע להתמודדות אל בית המחוקקים של אילינוי.
ב-1980 הפסיד הסטרט בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית לבית הנבחרים של אילינוי, אך נתפס כבעל כישרון פוליטי וכפוליטיקאי מהוקצע. לאחר הבחירות התנדב אצל חבר הסנאט של אילינוי, ג'ון גרוטברג. עם זאת, בקיץ 1981, בריאותו של חבר בית הנבחרים אל שוברייאן (Schoeberiein) התדרדרה לכדי רע, וחברי המפלגה הרפובליקנית באילינוי בחרו בהסטרט כמי שיתמודד מטעמם למושבו של שוברייאן. סיבוב ההצבעה הראשון הסתיים בשוויון, אך הסטרט נבחר לאחר שגרוטברג התערב לטובתו.
הסטרט כיהן שלוש תקופת כהונה בבית הנבחרים. הוא היה חבר, בין היתר, בוועדת ההקצבות. על פי פרופיל של העיתון שיקגו טריביון" מ-1999, בבית הנבחרים הארצי "מיהר הסטרט להתמקם בקצה הימני של הקשת הפוליטית, ואף זכה למקום כבוד בין אנשי 'הרוב המוסרי'. עם זאת, הוא גם הפגין הרגלי עבודה של איכר עצמאי ויכולת לשים בצד את הקנאות הפוליטית". אחד מצעדיו הראשונים בבית הנבחרים היה לסייע לחסימת מעבר של התיקון לשוויון זכויות; יושב ראש בית הנבחרים דאז, ג'ורג' רייאן, מינה את הסטרט לוועדה שמטרת עבודתה הייתה למנוע מהתיקון להגיע למליאת בית הנבחרים. בבית הנבחרים, הסטרט התנגד להצעות חוק האוסרות אפליית הומוסקסואלים; תמך בהצעות חוק שקראו להעלות את גיל קבלת רישיון הנהיגה לגיל 18. ב-1986, בהדרכתו של המושל ג'יימס ר. תומפסון, פיתח הסטרט תוכנית לביטול הפיקוח על חברות החשמל באילינוי.
בית הנבחרים של ארצות הברית
בינתיים, המנטור הפוליטי של הסטרט, ג'ון גרוטברג, נבחר לקונגרס של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-14 של אילינוי בשלהי 1984. הוא הגיע לגבעת הקפיטול בראשית ינואר 1985 אך קריירתו הפוליטית נגדעה כהחל לחלות במחלת הסרטן כשנה לאחר מכן, ולא היה מסוגל להתמודד לתקופת כהונה שנייה. הסטרט מועמד המפלגה הרפובליקנית להחליפו; בבחירות הכלליות שנערכו בנובמבר 1986, הוא ניצח את המועמדת הדמוקרטית מרי לו קירנס, חוקרת מקרי המוות של מחוז קין, במירוץ צמוד. דייוויד אקסלרוד היה האסטרטג הראשי של קירנס. שנים לאחר מכן, אקסלרוד ייחס את ניצחונו של הסטרט "להכתמת המוסריות של קירנס בצורה בזויה".
בעקבות שערוריית הבנקאות בבית הנבחרים של ארצות הברית, שפרצה בשלהי 1992 ובמסגרתה התברר כי בית הנבחרים הותיר לחבריו לבצע משיכות יתר בחשבונם מבלי להענישם, התברר כי הסטרט היה ערב ל-44 המחאות שלא נפרעו במהלך שהשערורייה נחקרה. תובע מיוחד במחלקת המשפטים של ארצות הברית קבע שאין סיבה להאמין שהסטרט ביצע פשע כלשהו במסגרת שערוריית הבנקאות.
כחניכו של מנהיג המיעוט דאז בבית הנבחרים, רוברט מיטשל, טיפס הסטרט במעלה סולם השורות הרפובליקני, וב-1995 (לאחר שהרפובליקנים נטלו את הרוב בבית הנבחרים מידי המפלגה הדמוקרטית וניוט גינגריץ' התמנה ליושב ראש בית הנבחרים), נהפך הסטרט לסגן הראשי של מצליף הסיעה הרפובליקנית. מיטשל מינה את הסטרט לכוח המשימה של הרפובליקנים בתחום ביטוח הבריאות, בו היה הסטרט ל"קול בולט" בסיועו להביס את תוכנית ביטוח הבריאות של הנשיא ביל קלינטון מ-1993. הסטרט פיתח מערכת יחסים הדוקה עם טום דיליי, מצליף הרוב בבית הנבחרים, והיה סגנו הראשי. הסטרט ודיליי עבדו לראשונה בצוותא ב-1989, כשאדוארד רל מדיגן (לימים מזכיר החקלאות של ארצות הברית בממשל ג'ורג' הרברט ווקר בוש) התמודד מול גינגריץ' לתפקיד מצליף המיעוט. מאורח יותר, הסטרט ניהל את התמודדותו המוצלחת של דיליי למצליף הרוב.
הסטרט ביקר את שימושו של ממשל ביל קלינטון בטכניקות מדגם במהלך מפקד האוכלוסין של ארצות הברית שנערך ב-2000. הוא תמך בהסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה ואף תמך באשרורו. לאורך כל כהונתו בבית הנבחרים, היה הסטרט מתנגד קולני של בקרת נשק. הוא הצביע נגד "חוק בריידי" שהציע תקופת המתנה בזמן רכישת כלי נשק ונגד תקנת "איסור מכירת רובי סער" ("Assault Weapons Ban").
בחירות
בבחירות האמצע של 1998, הפסידה המפלגה הרפובליקנית חמישה מושבים בבית הנבחרים. יתר על כן, הרפובליקנים נכשלו בהשגת יתרון במספר מושביה בסנאט של ארצות הברית. בתגובה לכך, יושב ראש בית הנבחרים דאז ניוט גינגריץ' מג'ורג'יה עזב את תפקידיו בבית הנבחרים וסירב להתמודד מחדש לקונגרס ה-111. באמצע דצמבר, בוב ליווינגסטון מלואיזיאנה - לשעבר יו"ר ועדת ההקצבות של הבית ומי שהיה מיועד לרשת את גינגריץ' - הצהיר בהודעת פתאומית ודרמטית במליאת הבית כי לא יחליף את גינג'יץ' בעקבות גילויים מתוקשרים סביב ענייניו מחוץ לנישואים.
על אף שלא התריעו בפני הסטרט כי בכוונתו ליווינגסטון לותר על תפקיד יו"ר בית הנבחרים, הוא החל לבסס את מעמדו כמנהיג הסיעה הרפובליקנית בבית הנבחרים רגעים אחדים לאחר הודעתו של ליווינגסטון, ובאחר הצהריים של אותו היום ניתן פומבי לתמיכתו לתפקיד יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית מצד ההנהגה הרפובליקנית. באותו יום, הסטרט זכה לתמיכתם של כמאה חברי קונגרס רפובליקנים, החל משמרנים כסטיב לרג'נט מאוקלהומה וכלה ברפובליקנים מתונים כמייק קסטל מדלאוור . כריסטופר קוקס מקליפורניה, שנתפס כמתחרה פוטנציאלי, החליט באותו הערב לא לקרוא תיגר על הסטרט. הסטרט נודע בשם "יושב הראש המקרי".
כהונתו
משהסכים לשבת בראשות בית הנבחרים, שבר הסטרט מסורת לפיה היושב הראש החדש נושא את נאומו הראשון מכיסא יושב הראש, ונשא את נאום כניסתו לתפקיד, בן שבע עשרה הדקות, מכיסאו הרגיל במליאה. הסטרט אימץ נימה פייסנית והתחייב לעבוד למען שתי המפלגות באומרו: "פתרונות לבעיות לא ניתן למצוא בברכה של מרירות". אף על פי כן, בנובמבר 2004 הנהיג הסטרט את מה שנודע כ"כלל הסטרט" (או "הרוב של הרוב"), שהיה פרקטיקה פוליטית בלתי רשמית, המאפשרת לבית הנבחרים להצביע רק על הצעות החוק שנתמכו על ידי רוב חבריה הרפובליקנים. הכלל זכה לביקורת על היותו צעד מפלגתי יתר על המידה, הן בזמן שאומץ והן בשנים שלאחר מכן. באותה שנה, עוזרו הפרלמנטרי של הסטרט, אשר טבע את המונח ציין כי אכיפת הכלל לא הייתה מעשית.
אף על פי שלהלכה היה מנהיג הרפובליקנים בבית הנבחרים, אימץ הסטרט פרופיל נמוך באמצעי התקשורת מאשר יושבי ראש אחר. עובדה זו הובילה להאשמות לפיהן הסטרט משמש דמות בעלת סמכויות סמליות בלבד. ב-2005, טום דיליי, שהחזיק במערכת יחסים קרובה עם הסטרט, הואשם על ידי חבר מושבעים גדול בהפרת חוקי מימון מערכת הבחירות. דיליי עזב את תפקידו כמנהיג הרוב הרפובליקני והוחלף על ידי רוי בלאנט ; דיליי התפטר מהקונגרס בשנה שלאחר מכן.
לאורך כל תקופת כהונתו, היה הסטרט תומך נלהב במדיניות החוץ ומדיניות הפנים של ממשל ג'ורג' ווקר בוש. הסטרט תואר כנאמן לממשלו של הנשיא בוש ושעבד בשיתוף פעולה הדוק עם הבית הלבן על מנת להביא את סדר היום של הנשיא לפני הקונגרס. השניים שיבחו זה את זה לעיתים קרובות, הביעו כבוד הדדי, וקיימו יחסי עבודה קרובים, אפילו במהלך המחלוקת סביב מארק פולי, חבר המפלגה הרפובליקנית שייצג את המחוז ה-16 של פלורידה ושהתגלה כי שלח הודעות זימה לנערים ששימשו כעוזרים בקונגרס. הסטרט אף סיפק לסגן הנשיא דאז, דיק צ'ייני, משרדי עבודה בגבעת הקפיטול. ב-2003 נועדו הסטרט ובוש באופן פרטי בבית הלבן פעמיים בחודש ודנו על ההתפתחויות בקונגרס.
הסטרט היה ידוע כמבקר תדיר של ביל קלינטון, ומיד עם עלייתו לישיבה בראשות בית הנבחרים "מילא תפקיד מרכזי" בהליך הדחתו. ב-2000 הודיע הסטרט שהוא יתמוך ב"תיקון שיף", שנקרא על שמו של המחוקק אדם שיף. שיף יזם תיקון לחוק סיוע, שעתיד היה למנוע מטורקיה להשתמש בכספי סיוע החוץ האמריקאי שמקבלת טורקיה מדי שנה, ובו היא שוכרת שירות שדלנות פוליטיים בוושינגטון הבירה על מנת למנוע הכרה אמריקאית ברצח העם הארמני. באותה תקופה היה מרוץ צמוד לקונגרס של ארצות הברית בקליפורניה, בו הקהילה הארמנית הגדולה הייתה עשויה להיות מכריעה לטובת נציגיה הרפובליקנים של קליפורניה. ההחלטה, אליה התנגדה בתקיפות ממשלת טורקיה, הועברה בוועדת המשנה לזכויות האדם של בית הנבחרים וכן בוועדה לענייני יחסים בינלאומיים. אך הסטרט, שתמך בהצעה בשלביה המוקדמים, הכשיל אותה ערב הצבעתה במליאת בית הנבחרים. בדיעבד, התברר שהסטרט הכשיל את ההצבעה וחזר בו לאחר שקיבל מכתב מהנשיא קלינטון בו נתבקש הסטרט לסגת, מאחר שאם תעבור ההצעה, תפגע ביחסי ארצות הברית-טורקיה ובאינטרסים הרשמיים של ארצות הברית.
הסטרט וההנהגה הרפובליקנית הבכירה בבית הנבחרים הקפידו במידה רבה על המשמעת המפלגתית, מה שאפשר להם לחוקק חוקים באופן קבוע, על אף רובם הצר (ההפרש בין הרפובליקנים לדמוקרטים עמד על פחות מ-12) בקונגרס ה-106 וה-107. הסטרט היה תומך נלהב ב"פתרון עיראק" (באנגלית: Iraq Resolution) ובפלישת 2003 לעיראק, שהציתה את מלחמת עיראק. הסטרט כתב באוקטובר 2002 כי הוא מאמין ש"ישנו קשר ישיר בין עיראק לאל-קאעידה" וכי "על ארצות הברית לעשות כל שביכולתה בתכלית להפיל את שלטונו של סדאם חוסיין לפני שברשות אל-קאעידה יהא נשק להשמדה המונית". בריאיון ל"שיקגו טריביון" בפברואר 2003, הסטרט הביע סלידה ממושכת ונלהבת להתנגדות ממשלת צרפת למלחמת עיראק. ב-2006 ביקר הסטרט בעיראק, לפי בקשת הנשיא בוש.
כיושב ראש בית הנבחרים, הסטרט דאג להעביר חוק הפטריוט באוקטובר 2001 בבית הנבחרים ברוב של 357 לעומת 66. בראיון שנערך ב-2011, תבע הסטרט לזכותו את חששותיהם של חברים רבים בבית הנבחרים שהיו מודאגים לגבי החוק, שהיה לא פופולרי, לדבריו. ארבע עשרה שנים לאחר מכן, התובעים הפדרליים השתמשו בהרחבה בוויסות עסקאותיו הפיננסיות של הסטרט מכוח החוק, על מנת להגיש כתב אישום נגדו בגין עבירות פדרליות.
הסטרט גם פיקח על העברת רפורמת הדגל של בוש במערכת החינוך (No Child Left Behind Act) ב-2001 ורפורמת קיצוצי המס הראשונה של בוש באותה שנה, שהתקבלה בקונגרס ברוב של 240 חברי בית הנבחרים (ו-58 סנאטורים) ונכנסה לתוקפה חודש לאחר מכן; רפורמת קיצוצי המס השנייה של בוש, אשר העמיקה וביססה את הרפורמה שביצע במערכת המיסוי שנתיים קודם לכך; וכן על חוק ביטחון המולדת ב-2002, אשר ביצע את הרה-אורגניזציה הגדולה ביותר בממשלה הפדרלית של ארצות הברית מאז ייסוד מחלקת ההגנה ויצר את המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית. אף על פי שהסטרט הצליח בביצוע סדרי העדיפויות של בוש, במהלך כהונתו הוא גם העביר באופן שוטף הצעות חוק שמרניות רק כדי לחסום אותן בסנאט המתון יותר. דוגמה לכך הצעת חוק בתחום האנרגיה, שגובתה על ידי ממשל בוש, לפיה תאושר קדיחת נפט בשמורת הטבע הארקטית הלאומית (Arctic National Wildlife Refuge). הצעת החוק, שעברה בבית הנבחרים בזכותו של הסטרט, נכשלה בסנאט.
הוא התנגד ל"חוק הסדרת מימון מסעות בחירות פוליטיים בידי גורמים פרטיים", שזכה לתמיכה דו-מפלגתית, חלק מרפורמת מימון מסעות הבחירות בארצות הברית, פרי חקיקתם של ג'ון מקיין מאריזונה וראס פיינגולד מוויסקונסין. ב-2001, במהלך הדיון על הצעת החוק, הסטרט ביקר את מקיין, ואמר כי מקיין "נהג בבריונות" בבית הרפובליקנים כששלח מכתבי תמיכה בחוק. הסטרט כינה את החקיקה הזו כ"דבר הגרוע ביותר שקרה אי פעם לקונגרס", וטען שישנם "פגמים חוקתיים" בחקיקה.
התעללות מינית בתלמידיו
בחודש מאי 2015 הוגש כתב אישום פדרלי נגד הסטרט בגין מתן תצהיר כוזב ללשכת החקירות הפדרלית (FBI) בניסיון להסתיר מיליוני דולרים ששילם כדמי שתיקה. סכומי עתק אלו שולמו בניסיון להסתיר עבירות מין שביצע בתלמיד עת שהיה מורה בבית ספר תיכון. התובעים הפדרליים גרסו שהכסף נועד לפצות ולהסתיר התנהגות בלתי ראויה, לא ידועה, מצדו של הסטרט נגד קורבן עלום שם שנים קודם לכך. זמן קצר לאחר מכן התברר כי הסטרט התעלל מינית בשלושה גברים כשהיה מורה יותר משלושה עשורים קודם לכן.
נסיקה (רומן)
נסיקה (באנגלית: Ascent) הוא ספר מסוגת רומן שכתב הסופר הבריטי ג'ד מרקוריו בשנת 2007. הספר תורגם למספר שפות ובהן עברית בשנת 2009. האירועים המתוארים בספר הם אירועים דמיוניים הנשענים של אירועים שהתרחשו במציאות של התקופות המתוארות כפי שנמצאו במחקר שערך המחבר. בחלק מהאירועים המתוארים בספר בחר המחבר להתרחק מהאמת ההיסטורית. ג'ד מרקוריו מתאר אירועים שהתרחשו מעבר למסך הברזל. הוא מתאר טייס קרב וקוסמונאוט סובייטי בעל כישורים והצלחות יוצאות דופן. הספר מתאר את קורותיו של יבגני ירמין שמשפחתו נהרגה במלחמת העולם השנייה בסטלינגרד, גדל בבית יתומים קשוח כשהוא סובל ומתגבר על ההתעללות של תלמידים אחרים הפוגעם בו. יבגני המצטיין בלימודים ובעיקר במתמטיקה והוא בעל כושר סבל יוצא דופן. הוא מתקבל לקורס טיס והופך לטייס קרב בחיל האוויר של ברית המועצות. יבגני משתתף במלחמת קוריאה כטייס קרב במטוס מיג-15 ומפיל יותר מטוסי אויב מכל טייס אחר בזמנו, מהמזרח או מהמערב. מהצפון או מהדרום. יבגני דבק במשימות אבל איננו מקפיד לשמור על המגבלות שהצבא מטיל על הטייסים כדי לשמור בסוד את המעורבות של ברית המועצות בקוריאה הצפונית. בסוף המלחמה הוא מופל בקרב אוויר באזור שאסור היה לו לטוס בו, ניצל על ידי חיילי קוריאה הצפונית ונשלח לשרת באזור קפוא, שכוח אל ללא פעילות ממשית. הסופר מייחס ליבגני ירמין את הפלת מטוס היו-2 שהרוסים הצליחו להפיל. בסיפור מצליח יבגני להפיל את המטוס בטיל אוויר-אוויר כאשר טייסו לא שם לב למטוסי המיג-17 שטסו מאחוריו והוא החל להנמיך. במציאות הופל המטוס בטיל קרקע-אוויר לאחר שמטוסי הקרב לא הצליחו להגיע לרום הטיסה של המטוס האמריקאי. יבגני מסכן בסיפור את חייו כדי להציל את מפקדו שהדלק אזל ממכליו ומטוסו כמעט התרסק. בספר מובאים תאורים מפורטים של ביצועי הטיסה ומהלך הקרבות הן בקרבות של מלחמת קוריאה והן בקרב נגד מטוס היו-2, תאורים כפי שהם נראים מתא הטייס עם שפע פרטים טכניים. לאחר שנים, בזכות ההקרבה והצלת מפקדו מהתרסקות בחוסר דלק ובזכות היכולת הטכנית המופלאה שלו כטייס, יבגני הופך לקוסמונאוט ומתאמן במסגרת הניסיון של הסובייטים להשיג את יריביהם האמריקאים בנחיתה מאוישת על הירח. יבגני מציע ומתנדב למשימת חלל מאוישת לנחיתת יחיד על בצד האפל על קרקע הירח כאשר ברור לכל הנוטלים חלק במשימה שהציוד והמהלך כולו טרם נבדקו ועדיין לא הוכחו. יבגני ירמין דבק במשימה גם כאשר מתרחשת תקלה טכנית במערכת החשמל והתקשורת של החללית. הוא מיטיב לזהות את מיקומו בחלל בעזרת מדידות וחישובים ידניים באמצעות  לוח לוגריתמים וטבלאות טריגונומטריים. יבגני בוחר להמשיך בתוכנית לנחות על פני הירח גם כשכבר ברור לו שלא יוכל לשוב מהמשימה הזו לכדור הארץ. התיאורים מזכירים במידה רבה את הנחיתה המאוישת של האמריקאים על פני הירח באפולו 11, משימת חלל שהסובייטים לא ביצעו במציאות. הדמות של יבגני מיכאילוביץ` ירמין מתוארת בצורה חד־ממדית. רק טיסה, השתתפות בקרבות אוויר והפלת מטוסי אויב מעניינים אותו. לא אהבה עזה סוחפת אותו להתחתן ולהוליד ילדים. הוא ממעט להתעניין באשתו ובילדיו וחושב עליהם רק ברגעיו הקשים. האישה והילדים אפילו אינם מוזכרים בשמותיהם. אשתו היא "האלמנה" אפילו אחרי שנות נישואים רבות והילדים הם הילד והילדה. יבגני מביע מעט מאוד רגשות. הוא מודע לשיטה הסובייטית לפיה הוא נעלם מן ההיסטוריה לאחר כישלון ואירועים העלולים לגרום מבוכה למדינה או לשלטון לא היו ולא נבראו. את התיאורים המפורטים והתאורים הטכניים של קרבות האוויר צריך קצת להתאמץ כדי להבין. נקודת המבט מאוד מיוחדת - סופר בריטי כותב על טייס רוסי וקוסמונאוט רוסי בתקופת מלחמת קוריאה ובתקופת המלחמה הקרה, כתיבה המביאה את הקורא לחוש אמפתיה כלפי גיבור הספר שהוא למעשה "טייס אויב".
דניס הסטרט
התעללות מינית בתלמידיו
באוקטובר 2015 חתם הסטרט על הסדר טיעון עם תובעיו. על פי ההסכם הודה הסטרט בהאשמות המיוחסות לו ואילו האשמתו במתן תצהיר כוזב נגנזה. בדיון גזר הדין, שנערך בסוף אפריל 2016, הודה הסטרט כי הוא התעלל מינית בתלמידים אותם אימן. על הסטרט הוטל עונש מאסר בן 15 חודשי מאסר וקנס בסך 250 אלף דולר אמריקני. הוא נאסר במרכז הרפואי הפדרלי ברוצ'סטר שבמינסוטה, בית סוהר פדרלי לאסירים בעלי בריאות רופפת, ב-2016 ושוחרר בשנה שלאחר מכן, לאחר 13 חודשי מאסר.
מוריגן הכתם
מוריגן הכתם או ג'ון דורי (באנגלית: John Dory; שם מדעי: Zeus faber) הוא דג ממחלקת מקריני סנפיר, בעל גוף צר, גבוה ופחוס מצדדיו. למוריגן הכתם תכונה ייחודית: פיו משתרבב קדימה. מצב זה מסייע למוריגן הכתם ללכוד את טרפו. גם גופו הדק, אשר קשה להבחין בו, מאפשר לו להתקרב אל הטרף מבלי להתגלות. מוריגן הכתם נפוץ מאוד באוקיינוס השקט (וההודי) ואפשר למצוא אותו גם בחופיו המזרחיים של האוקיינוס האטלנטי, בחופי הים התיכון ובישראל. סימן ההיכר שלו הוא הכתם השחור, המוקף בטבעת צהובה, הנמצא בכל צד של גופו (במרכז).
SWM G01
SWM G01 הוא קרוסאובר קומפקטי בעל מספר מאפייני SUV, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית SWM (שם רשמי: Speedy Working Motors, שם בסינית: (斯威汽车) אשר מיוצר משנת 2018 ועד היום.
שגית אמת
שגית אמת (נולדה ב-19 באוגוסט 1969) היא סופרת, מחזאית ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
אמת ילידת חולון, בוגרת תיכון איילון בעיר, השתתפה במשלחת הקיץ של תנועת הצופים לארצות הברית, ולאחר שירותה הצבאי סיימה את לימודיה בבית הספר למשחק "בית צבי", ולמדה פסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה.
ספרה "השחר של גאיה", השזור פרטים ביוגרפיים מתקופת נעוריה וממאבקה האישי במחלת הסרטן, זיכה אותה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער בשנת 2000 ובפרס לאה גולדברג ב-2001, ואף עובד למחזה, אותו ביים מישה לוריה בתיאטרון אורנה פורת בשנת 2002.
כתבה וביימה את המחזה "בגלל הלילה", הצגה שהחלה בשנת 2008 כהפקה שנה ג' בסמינר הקיבוצים, הוצגה כהצגה-אורחת בתיאטרון הסימטה, והחל מיוני 2012, בתיאטרון הבימה. ההצגה עוסקת בלילה האחרון בחייה של תרצה אתר, בו היא נזכרת בשלבים שונים בחייה. הייתה מועמדת לפרס המחזה במסגרת פרס קיפוד הזהב לשנת 2012.
כתבה יחד עם יפעת זנדני צפריר את המחזה "חלומות של פח", שהועלה לראשונה בשנת 2010 בתיאטרון הארצי לנוער, בבימויה של זנדני צפריר. ב-2016 כתבו אמת וזנדני צפריר גם את הרוויו "מותק של פסטיבל 9" - מחזמר לילדים בעקבות שיריה של נורית הירש.
לאורך השנים השתתפה כשחקנית בהצגות רבות, בהן: "שבועת האדרה", "יצרים", "החקירה", "יומולדת שמח" ב"תיאטרון צוותא", "רכבת ההצלה", "השחר של גאיה", "ילדה של שבת", "העדי של עדי", פסטיבל "פותחים מסך" בתיאטרון בית ליסין. אמת גילמה דמויות רבות גם על המסך: בשנים 1994–1997 גילמה את שולי בסדרת הטלוויזיה המצליחה איצ'ה, לצד ספי ריבלין ועליזה רוזן, הסדרה עלתה לשידור בראשית הערוץ השני עבור הזכיינית רשת. בשנת 1999 שיחקה בסרט הקולנוע "לתפוס את השמיים". בשנים 2001–2003 שיחקה בסדרה "שבתות וחגים". בשנת 2004 שיחקה אמת בסרט הקולנוע "אינקוגניטו". בשנת 2005 שיחקה בסרט הטלוויזיה "המכשפה מרחוב מלצ'ט" ובאותה שנה שיחקה בסדרה "פרשת השבוע". הופיעה כשחקנית גם בפרסומות מסחריות.
מנחת סדנאות כתיבה וסדנאות ביבליותרפיה למבוגרים.
אמת מתגוררת בהוד השרון, נשואה ואם לשלושה.
טאפס
טאפס הוא כינוי למנות קטנות המוגשות בספרד באופן מסורתי כחטיף לצד כוס יין או בירה, לרוב לפנות ערב, כמתאבנים.
"טאפס בר" משמש בספרד למפגשים של חברים, בשעות שלאחר העבודה, בהם שותים משקה אלכוהולי כמו בירה או יין.
משמעות המילה Tapa היא "מכסה". במקור נהגו להניח פיסת קלף או צלוחית על כוסות משקה, כדי למנוע מזבובים לצלול לתוכו, ועם הזמן השתרש המנהג להניח על המכסה פיסת מזון קטנה. המילה "טאפס", היא ברבים ומציינת כמה מנות. ביחיד יש לומר "טאפה". דוברי העברית משתמשים במילה "טאפס" באופן שגוי גם ביחיד.
מנות טאפס מכילות בדרך כלל ירקות כמו זיתים, מגוון סוגי נקניקים, פיסת גבינה, דגים כבושים או פירות ים. במטבח הבסקי מנת הטאפס מהודקת לפרוסת לחם זעירה בעזרת קיסם שיניים ומכונה "פינצ'ו".
היהודי הנצחי (הירשנברג)
"היהודי הנצחי" (1899) הוא ציור מאת הצייר היהודי שמואל הירשנברג.
היצירה מציגה את דמותו "היהודי הנודד", דמות שמקורה דמות מאגדת עם נוצרית. היהודי הנודד המתואר כאיש מבוגר, עטור זקן לבן ארוך והוא לובש אזור חלציים בלבד. הוא המגיח אל עבר הצופה מבין יער של צלבים שעל רצפתו גוויות אדם. היצירה נתרמה על ידי האמן לאוסף "בית הנכות בצלאל", ואורחים חשובים שהגיעו לביקור במוסד הוזמנו להצטלם לפניה, כיוון שנתפשה כביטוי אידאולוגי של הציונות. עם הקמתו של מוזיאון ישראל, הועברה היצירה אל אוספו.
מסכת נגעים
מסכת נגעים היא מסכת בסדר טהרות. המסכת עוסקת בדיני נגעים וכן בדיני מצורע ומפרטת את אופני הטהרה והטומאה על פי הנגעים השונים ושיעוריהם.
רקע
שלושה מיני נגעים הוזכרו בתורה:
נגעי אדם מחולקים לשלושה סוגים: נגעי בגדים ובתים מיטמאים באחד משלושת הסימנים הבאים: ירקרק - ירוק חזק, אדמדם - אדום חזק, פשיון (אם פשה הנגע).
שונה דינם של נגעי בתים משאר נגעים בכך שהם מחייבים הסגר של שלושה שבועות (בניגוד לשבוע אחד בשאר נגעים) ושיעורם כשני גריסים אורך וגריס רוחב (בניגוד לגריס שהוא שיעור שאר נגעים).
בעשרת הפרקים הראשונים של המסכת מבוארים פרטי ההלכות של נגעי אדם. הפרק האחד עשר דן בנגעי בגדים. הפרקים השנים עשר והשלושה עשר דנים בנגעי בתים ואילו בפרק האחרון מפורטים דיני כפרת מצורע.
למסכת נגעים אין תלמוד בבלי ותחילת ועיקרי מסכת נגעים נידונים במסכת שבועות בתלמוד הבבלי.
מיקומה של המסכת בסדר טהרות
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, המסכת מופיעה לאחר מסכת אהלות מכיוון שחלקה מדבר בטומאת צרעת שהמצורע מטמא באוהל, ודבר זה דומה קצת לטומאת מת (שמטמא באוהל).
פרקי המסכת
בסך הכל יש במסכת 115 משניות.
גביע הטוטו 2011/2012
גביע הטוטו לליגת העל 2011/2012 הייתה המהדורה ה-28 של הגביע השלישי בחשיבותו בכדורגל הישראלי.
התחרות התקיימה בשני שלבים. ראשית, חולקו 16 קבוצות ליגת העל לארבעה בתים בני ארבע קבוצות כל אחד, בהם שיחקו הקבוצות זו מול זו פעם אחת. שתי המובילות בכל הבית העפילו לרבע הגמר. שלבי רבע הגמר, חצי הגמר והגמר שוחקו במתכונת של משחק בודד, כאשר הביתיות נקבעה בהגרלה. משחקי חצי הגמר והגמר התקיימו באצטדיון המושבה בפתח תקווה.
עירוני קריית שמונה, המחזיקה המכהנת, שמרה על תוארה כאשר גברה במשחק הגמר על הפועל תל אביב 3–4 בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר שוויון 1–1 בתום הארכה, וזכתה בתואר בפעם השנייה בתולדותיה.
שלב הבתים
הגרלת שלב הבתים נערכה ב-6 ביוני 2011.
רבע הגמר
משחקי רבע הגמר נערכו ב-26 באוקטובר 2011.
חצי הגמר
שני משחקי חצי הגמר נערכו באצטדיון המושבה בפתח תקווה ב-10 בינואר 2012.
שדה הנפט טיולנובו
שדה הנפט טיולנובו (באנגלית: Tyulenovo oil field) הוא שדה נפט הממוקם על המדף היבשתי של הים השחור בבולגריה.
שדה הנפט התגלה בשנת 1951 ותהליך ההפקה ממנו החל להתבצע באותה שנה ונמשך עד היום. משדה הנפט מופק נפט וגז טבעי.
עתודות הנפט המוכחות בשדה עומדות על כ-30 מיליון חביות (4,800,000 מ"ק), והתפוקה היומית ממנו עומדת על כ-500 חביות ליום (79 מ"ק ליום) בשנת 2015.
תאוריה פנומנולוגית קולנועית
התאוריה הפנומנולוגית הקולנועית היא תאוריה קולנועית ומתודה בפילוסופיה של הקולנוע המתרכזת במבנה ובתפישה של חוויה.
התאוריה הוצגה על ידי, מאמרה, שכותרתו "Phenomenology and the Film Experience", נפתח בטענה שהסרט הוא "ביטוי של חוויה באמצעות חוויה". התאוריה מציגה מודל צפייה המאפשר חוויה טוטאלית, פראית, רגשית וחושנית. לפי התאוריה, יש להתייחס לסרטים דרך האינטראקציה בין הגוף החי לסרט, לא רק באמצעות הראייה והשמיעה. תאוריה זו מציעה פרדיגמה חדשה במחקר התאורטי הקולנועי כריאקציה לתאוריות הקולנועיות הפופולריות עד לתקופתה, בהן הגישה הקוגניטיבית והפסיכואנליזה. בעוד התאוריות הקולנועיות האחרות מניחות במרכז הניתוח התאורטי הקולנועי את הראייה והשמיעה כמערכות הבניית המשמעות העיקרית, התאוריה הפנומנולוגית מצביעה על כך שאלו הן מקור משמעות משני בלבד. החוויה המרכזית בעת הצפייה בסרט, היא החוויה הפרטיקולארית של הצופה, האופן שבו קולט את הנחווה ומבטא את תחושתו ומחשבתו. כך לדוגמה: סוג בד מסוים, יכול להחזיר אותנו לזיכרונות נשכחים, מרקמים וטעמים מוכרים.