cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מערכת ליניארית
מערכות ליניאריות בלתי משתנות בזמן
במערכת ליניארית בלתי משתנה בזמן, התגובה להלם תלויה רק בהפרש הזמנים מרגע כניסת ההלם ולא ברגע ההלם עצמו. כתוצאה מכך, תגובת ההלם היא פונקציה רק של ההפרש בין שני המשתנים שלה, כלומר של משתנה אחד. מוצא המערכת הוא קונבולוציה בין תגובת ההלם לכניסה:
תכונה זו הופכת מערכות LTI לנוחות במיוחד לניתוח במישור המרוכב. לפי משפט הקונבולוציה, מתקיים: כאשר הפונקציות המסומנות באותיות הגדולות הן התמרת לפלס של הפונקציות המסומנות באותיות הקטנות. המכפלה שלהן פשוטה לחישוב הרבה יותר מאשר הקונבולוציה. הפונקציה \ H(s) נקראת פונקציית התמסורת של המערכת והיא ניתנת לחישוב בקלות על ידי לקיחת התמרת לפלס של שני אגפי המשוואה הדיפרנציאלית, שהופכת כך למשוואה אלגברית. במידה וקיימת התמרת פורייה מתכנסת, ההתמרה של תגובת ההלם, הנקראת תגובת התדר של המערכת, מסומנת \ H(\omega) וניתנת לחישוב גם על ידי הצבת s=i\omega בפונקציית התמסורת. תיאור כזה של מערכת ליניארית נקרא תיאור במישור התדר, לעומת תיאור המערכת באמצעות תגובת ההלם שלה, הנקרא תיאור במישור הזמן.
מערכות ליניאריות בזמן בדיד
מערכות בזמן בדיד מתוארות על ידי סדרות המקיימות משוואת הפרשים. פונקציית ההלם בזמן בדיד מוגדרת: ופונקציית התמסורת של מערכת ליניארית בלתי משתנה בזמן היא התמרת Z של סדרת התגובה להלם, השווה ליחס בין התמרות Z של סדרת המוצא והכניסה:
חדר עם נוף
עלילת הספר מתרחשת באנגליה האדוארדית ובאיטליה. עלילתו היא גם רומנטית וגם ביקורת על החברה האנגלית בתחילת המאה ה-20. ב-1985 עובד לספר סרט זוכה פרסים כשבתפקידים הראשיים משחקים: הלנה בונהם קרטר, ג'וליאן סאנדס ודניאל דיי-לואיס. הסרט שודר בארץ בשם "זיכרונות אהבה מפירנצה".
הספר תורגם לעברית על ידי אורית קפלן ויצא בהוצאת אור עם בשנת 1989.
חלק ראשון
החלק הראשון רומן מתרחש בפירנצה שבאיטליה ומתאר את הבלבול שחשה צעירה אנגליה בקשר לרגשותיה לגבר אנגלי השוהה באותו המלון שהיא שוהה בו. לוסי האניצ'רץ' מבקרת באיטליה עם בת דודתה ומשגיחתה השתלטנית, שרלוט בארטלט, והרומן פותח עם תלונותיהן על המלון, "הפנסיון ברטוליני". הדאגה העיקרית שלהן היא שלמרות ש"חדר עם נוף" הובטח לכל אחת מהן, במקום נוף חדריהם פונים לחצר. גבר בשם מר אמרסון מפריע ל"ויכוחן העצבני". הוא מציע להחליף חדרים איתו ועם בנו, ג'ורג', מכיוון שחדריהם פונים לעבר נהר ארנו. ההצעה מדהימה את מיס בארטלט מכיוון שההתנהגות הזאת נחשבת ללא מנומסת. בלי לתת ללוסי לדבר, מיס בארטלט מסרבת להצעה, היא מסתכלת על האמרסונים מלמעלה בגלל התנהגותם המוזרה והיא חוששת שאם היא תקבל את ההצעה היא תהיה מחויבת כלפיהם בצורה לא הולמת. אורח אחר בפנסיון, כומר אנגליקני בשם מר ביב, משכנע את הזוג לקבל את ההצעה ומבטיח למיס בארטלט שמר אמרסון רק התכוון לנהוג באדיבות. יום למחרת לוסי יוצאת לתור את פירנצה עם אורחת אחרת, מיס אלינור לאביש, אישה שכותבת רומנים אשר מראה ללוסי את רחובותיה האחוריים של פירנצה. היא לוקחת איתה את המדריך הגאוגרפי ומאבדת את לוסי בבזיליקת סנטה קרוצ'ה, שם לוסי פוגשת שוב באמרסונים. למרות שגינוניהם מביכים וזה ברור כי הם לא מקובלים חברתית על ידי האורחים האחרים, לוסי מחבבת אותם וממשיכה להתקל בהם בפירנצה. אחר צהריים אחד לוסי עדה לרצח בפירנצה. במקרה ג'ורג' אמרסון נמצא באזור והוא תופס אותה כאשר היא מתעלפת. בדרך חזרה למלון הם מקיימים שיחה אינטימית. אחרי זה לוסי מחליטה להתחמק מג'ורג', גם מפני שהיא מבולבלת בקשר לרגשותיה וגם כדי לרצות את בת דודתה המבוגרת- מיס בארטלט זהירה בקשר לאמרסונים המוזרים בעיקר לאחר שכומר אחר בשם מר איגר זורק הערה ש"מר אמרסון רצח את אשתו בעיני אלוהים". למרות זאת כאשר מר ביב מקיים מסיבה, מר איגר, האמרסונים, מיס לאביש, מיס בארטלט ולוסי האניצ'רץ' נוסעים לפיאסולה. לוסי וג'ורג' נפגשים בטעות על הר לבדם. ג'ורג' רואה את לוסי היפה בין כל הסיגליות, הוא לא יכול להשתלט על עצמו ומנשק אותה, אבל הם נתפסים על ידי מיס בארטלט הכועסת. לוסי מבטיחה למיס בארטלט שהיא לא תספר לאימה על ה"העלבה" שג'ורג' עלב בה מכיוון שמיס בארטלט מפחדת שיאשימו אותה. שתי הנשים עוזבות יום למחרת לרומא לפני שלוסי מספיקה להיפרד מג'ורג'.
חלק שני
ברומא לוסי מבלה עם ססיל וייז, אותו היא הכירה באנגליה. ססיל מציע ללוסי נישואין פעמיים באיטליה והיא מסרבת לשתי הפעמים. כאשר החלק השני מתחיל לוסי כבר חזרה לסארי שבאנגליה לבית משפחתה, ווינדי קורנר. ססיל שוב מציע לה נישואין בווינדי קורנר והפעם היא מסכימה. ססיל הוא לונדוני נעלה ומתוחכם אשר ראוי מבחינת סוג ומעמד, למרות שהוא בז לחברה כפרית. ססיל מוצג גם בצורה קומית מכיוון שהוא סנוב ויומרני.
הכומר המקומי, מר ביב, מצהיר שדיירים חדשים שכרו את הקוטג' הפנוי באזור. הדיירים החדשים מתבררים כאמרסונים אשר שמעו על הקוטג' הפנוי מפי ססיל בפגישה מקרית. ססיל מספר להם על הקוטג' על מנת להתנקם בבעל הקוטג' אותו הוא רואה כסנוב. אחיה של לוסי, פרד, מתיידד עם ג'ורג' ומזמין אותו לשחק טניס אחר צהריים אחד ביום ראשון. למרות שלוסי נחרדת כאשר היא מבינה שהיא תצטרך להתמודד עם ג'ורג' וססיל ביחד (גם ססיל הוזמן לבוא באותו יום ראשון) היא מחליטה לנהוג בחינניות. ססיל מעצבן את כולם כאשר הוא קורא בקול מרומן רומנטי קליל שכלולה בו סצנה אשר מזכירה בצורה חשודה את הרגע שבו ג'ורג' נישק את לוסי בפירנצה. ג'ורג' תופס את לוסי לבד בגינה ומנשק אותה שוב. לוסי מבינה שהרומן נכתב על ידי מיס לאביש (אותה סופרת שהתגוררה איתם במלון בפירנצה) ומסיקה ששרלוט בטח סיפרה לה על הנשיקה.
לוסי כועסת על שרלוט מכיוון שגילתה את סודה, ומכריחה אותה לצפות כאשר היא אומרת לג'ורג' ללכת ולא לחזור לעולם. ג'ורג' מתווכח איתה ואומר לה שססיל רואה אותה רק בתור "אובייקט למדף" והוא לעולם לא יאהב אותה מספיק על מנת להבטיח את עצמאותה, בזמן שג'ורג' אוהב אותה בגלל מי שהיא. לוסי מתרגשת אך נשארת נחושה בדעתה. מאוחר יותר באותו ערב, לאחר שססיל שוב סירב בצורה חצופה לשחק טניס, לוסי מפרה את האירוסין. היא מחליטה להימלט ליוון עם מכרים שהיא הכירה בפירנצה, אבל כשהיא עומדת לעזוב היא פוגשת במר אמרסון. מר אמרסון לא מודע לעובדה שלוסי הפרה את האירוסין עם ססיל, ולוסי לא יכולה לשקר לאיש הזקן. מר אמרסון מכריח את לוסי להודות בקול כי היא הייתה מאוהבת כל הזמן בבנו ג'ורג'.
נושאים עיקריים
הנושאים העיקריים ברומן כוללים מיניות מדוכאת, חופש מהמוסד הדתי, התבגרות ואהבת אמת. הרומן כתוב בגוף שלישי למרות שמספר פסקאות נראים דרך עיניה של דמות מסוימת. חדר עם נוף הוא הרומן הרומנטי והאופטימי ביותר של פורסטר. פורסטר משתמש בהרבה מסימני ההיכר שלו, כולל ניגוד בין דמויות שטוחות ועגולות. הדמויות העגולות הן אלה שהרעיונות שלהן והאני העצמי שלהן משתנה או מתפתח במהלך הספר, בזמן שהדמויות השטוחות נשארות קבועות, מוכרות ורוב הזמן קומיות.
הספר פורסם ב-1908 והוא מציג בעיות חברתיות ופוליטיות רבות בתחילת המאה ה-20 של התרבות האדוארדית. נבחנים הבדלים בוטים בין חשיבה שמרנית לחשיבה רדיקלית.
לוסי מציגה את החברה הצעירה שקל להשפיע עליה באותה תקופה, מתי שזכות הבחירה לנשים התחילה להתקבל. פורסטר, מפגין את התקוות שלו לחברה, ומסיים את הספר כאשר לוסי בחרה בדרך משלה, חיים חופשיים עם הגבר שהיא אוהבת בניגוד לחיים עם גבר הנחשב "ראוי" יותר.
בנוסף פורסטר מציג את ההבדלים הסימבוליים בין איטליה לאנגליה. פורסטר הפך את איטליה לאידיאלית מכיוון שיש בה חופשיות והתבטאות מינית. איטליה מבטיחה טריות, תשוקה טבעית אשר עוררה באותה תקופה בהרבה בריטים רצון לעזוב את החברה האנגלית הלוחצת. בזמן שלוסי באיטליה, השקפת העולם שלה משתנה בצורה דרמטית, וסצנות כמו הרצח בפירנצה פותחות את עיניה לעולם מעבר לחייה המוגנים בווינדי קורנר.
האח הגדול VIP עונה 3
האח הגדול VIP עונה 3 היא העונה השלישית של תוכנית הריאליטי הישראלית "האח הגדול" שהשתתפו בה ידוענים, והעונה השנייה של התוכנית במצטבר ששודרה ברשת 13. שידור העונה החל ב-12 בינואר 2019 והסתיים בתוכנית הגמר ששודרה ב-2 במרץ באותה שנה.
הנחה את העונה גיא זו-ארץ, כשעד ל-17 בפברואר, עת יצאה לחופשת לידה, הייתה לצידו לירון ויצמן. הזוכה של העונה הוא אסף גורן.
על העונה
בעונה זו נערכו "תוכניות ההצלה", בדומה ל"משחקי האח" בעונות קודמות, שבהן המנצח ניצל מרשימת ההדחה, ובחר את מי מהדיירים להכניס לרשימת ההדחה במקומו. בשונה מ"משחקי האח", ניתנה גם אפשרות שדייר שלא ייצא מרשימת ההדחה, יוכל להוסיף אליה דייר נוסף.
דיירי הבית
רשימת 15 הדיירים שנכנסו לבית האח הגדול לפי סדר כניסתם:
אנטוניו צ'סטי
חייו
צ'סטי נולד בארצו ולמד אצל כמה מוזיקאים מקומיים. ב-1637 הצטרף למסדר הפרנציסקנים. בתקופת שהותו בוולטרה החל לגלות יתר עניין במוזיקה חילונית, כנראה הודות לחסותה של משפחת מדיצ'י רבת העוצמה. כאן גם בא במגע עם סלבטור רוזה, שכתב ליבריות לכמה מן הקנטטות של צ'סטי. בשנת 1650 הביאה ההתנגשות בין ייעודו של צ'סטי כנזיר לבין הצלחתו כזמר ומלחין אופרות לידי נזיפה רשמית. ב-1652 התקבל לחצר הארכידוכס פרידריך קרל מאינסברוק. אחרי שכיהן במשרה אי שם בפירנצה כמאסטרו די קאפלה (מנצח תזמורת), נכנס בשנת 1660 לקאפלה של האפיפיור. בשנת 1666 התמנה לסגן קאפלמייסטר בווינה. צ'סטי מת בוונציה ב-1669.
מוזיקה
צ'סטי ידוע בעיקר כמלחין אופרות. החשובות ביותר ביניהן הן "הדון" (ונציה, 1663),Il Pomo d'oro (וינה, 1668) ו"אורונטאה" (1656). "איל פומו ד'אורו" ("תפוח הזהב") בוצעה לכבוד כלולות הקיסר ליאופולד הראשון. היא הייתה משוכללת הרבה יותר מן האופרות הוונציאניות של אותם ימים וכללה תזמורת גדולה, קטעי מקהלות רבים וכל מיני מתקנים מכניים, ששימשו להצגת אלים היורדים מן השמיים ("דאוס אקס מאכינה"), קרבות ימיים וסערות. "אורונטאה" חזרה לבמה שבע-עשרה פעמים בשלושים השנים הבאות והייתה לאחת האופרות המוצגות בתכיפות הרבה ביותר ביבשת אירופה באמצע המאה ה-17. אפילו סמיואל פיפס החזיק בעותק של הפרטיטורה.
צ'סטי חיבר גם קנטטות קאמריות והאופרות שלו נודעות בסגנון הזך והמעודן של האריות, המתאימות יותר לביצוע קאמרי בחדרי ארמון מאשר לבימה. הוא כתב בסגנון בל קאנטו של המאה ה-17 ויצירותיו הושפעו מאוד מן הקריירה שלו כזמר מקצועי. כתיבתו המוזיקלית של צ'סטי חבה רבות לטונאליות, שהחלה להופיע אותו זמן.
לקריאה נוספת
.
רב ענן
רב ענן (בר תחליפא) היה אמורא בדור השני לאמוראי בבל. תלמידו המובהק של שמואל, שהביא מאמרים רבים משמו וגם משם רב.
יחסים עם חכמים אחרים
בתלמוד מובא כי הוא שלח לרב הונא מכתב (בבקשה לגבות לנערה יתומה נדוניה מעשירית הנכסים שירש אחיה) ובו קרא לרב הונא "הונא חברנו". רב הונא, שהיה גדול הדור סבר שמדובר בפגיעה בכבוד התורה, ושלח את רב ששת שישב לפניו לומר לרב ענן בלשון זה: "ענן ענן, מי יושב בראש הקרואים בבית המרזח?" הוא הזהיר את רב ששת שאם לא יאמר לו כך, הוא יהא בשמתא. רב ששת הלך לרב ענן למסור לו את הדברים, אך הקדים לפניו: מר (אתה) רבי, אך רב הונא הוא רבו של רבי (רבו של רב ענן) והוא ציווה עלי לומר כך - ואם לא אהיה בשמתא, ואז מסר לו את דברי רב הונא כלשונם. הלך רב ענן למר עוקבא התלונן על פנייתו המעליבה של רב הונא ("ענן ענן"), והוסיף שאינו יודע מהו ה"מרזח" ששלח לו. הסביר לו מר עוקבא כי רב הונא רמז לו שאין ראוי לרב ענן, שאינו יודע שמרזח בהקשר זה הוא האבל, לקרוא לרב הונא הגדול ממנו בתורה בשם "הונא חברנו".
כתיבת "תנא דבי אליהו"
במסכת כתובות מובא כי רב ענן חיבר את הספר תנא דבי אליהו, שם רשם את שלמד מפי אליהו הנביא, שהתגלה אליו. בעקבות מעשה מסוים השתנה סדר הלימוד. המעשה מסופר בגמרא על מסכת כתובות בדף קה':
אף על פי שרב ענן גרם לעוולה זו בשוגג, בכך שהטעה בשוגג את רב נחמן לחשוב שמדובר בקרובו, הוא קיבל על כך עונש חמור:
תרגום: רב ענן, היה רגיל אליהו לבוא אליו ולשנות לו את "סדר אליהו". כיוון שעשה רב ענן כך (המעשה שמסופר קודם לכן, שהיטה דין שלא בכוונה), הסתלק אליהו. ישב רב ענן בתענית וביקש רחמים ושב אליהו. כשבא אליהו היה מפחיד את רב ענן, עשה רב ענן תיבה וישב בתוכה לפני אליהו עד שסיים אליהו ללמדו. וזהו ששנינו שיש "סדר אליהו רבה" (מה שלימדו קודם המעשה) ו"סדר אליהו זוטא" (מה שלימדו בתיבה לאחר המעשה).
סלובן ברטיסלאבה
מועדון ספורט סלובן ברטיסלאבה (בסלובקית: ŠK Slovan Bratislava) הוא מועדון כדורגל סלובקי מהעיר ברטיסלאבה שבמערב סלובקיה, בירת סלובקיה המשחק בליגת העל הסלובקית.
הקבוצה נחשבת לאחת הקבוצות החזקות בסלובקיה, ובשנת 1969 זכתה בגביע אירופה למחזיקות גביע.
היסטוריה
סלובן ברטיסלאבה הוקמה בשנת 1921 וזכתה במספר תארים כקבוצה בצ'כוסלובקיה. בשנת 1965 התפצלה הקבוצה לסלובן ברטיסלאבה ואינטר ברטיסלאבה שהפכה להיות הקבוצה היריבה לקבוצה זו. אחרי עצמאות סלובקיה זכתה הקבוצה בגביע הסלובקי שלוש פעמים בעונות, ו- וכן זכתה באליפות סלובקיה בעונות 1994 עד 1996 וכן בעונת 1999.
הקבוצה ספגה מהלומה קשה כאשר ירדה באופן פתאומי לליגה השנייה בסלובקיה בתום עונת אך בתום עונת  הקבוצה עלתה לליגה הבכירה משום החלטה בהגדלת הליגה הבכירה ולכן היא עלתה לליגה הראשונה מהמקום השני בליגה השנייה בסלובקיה אחרי קושיצה שהייתה במקום הראשון וביחד עם סנץ שסיימה במקום השלישי, מקום אחד אחריה.
בעונת סלובן זכתה בדאבל עם המאמן קארל ירולים.
בעונת הקבוצה שיחקה במוקדמות ליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה ניצחה את קבוצת טובול מקזחסטן. בסיבוב המוקדמות השלישי הקבוצה הפסידה לקבוצת אפואל ניקוסיה מקפריסין ועברה לשחק בליגה האירופית. בשלב הפלייאוף הקבוצה ניצחה את קבוצת רומא מאיטליה והעפילה לשלב הבתים של הליגה האירופית. הקבוצה סיימה במקום האחרון בבית אחרי הקבוצות אתלטיק בילבאו, רד בול זלצבורג ופריז סן-ז'רמן והודחה מהטורניר.
בעונת שוב זכתה הקבוצה בדאבל.
בעונת הקבוצה שיחקה במוקדמות ליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה הפסידה לקבוצת לודוגורץ ראזגרד מבולגריה והודחה מהטורניר.
סגל נוכחי
(בהשאלה ממאלמה)
(בהשאלה מדינמו זאגרב)
(בהשאלה מהכוכב האדום בלגרד)
או תאנט (אי)
האי או תאנט (באנגלית: U Thant Island) או  האי בלמונט (Belmont Island) הוא אי מלאכותי קטן (30 על 60 מטרים) על איסט ריבר שבעיר ניו יורק.
האי מהווה חלק מרובע מנהטן והוא נמצא דרומית לאי רוזוולט ממול מטה האומות המאוחדות ברחוב 42 שבאי מנהטן.
הפולמוס שלי עם הירש ראסיינאי
הפולמוס שלי עם הירש ראסיינאי (במקור היידישאי: מײַן קריג מיט הערש ראַסיינער) הוא שמו של דיאלוג מסאי דמיוני, שחיבר חיים גראדה בעקבות הביוגרפיה האישית שלו בישיבת נובהרדוק. החיבור נכתב ביידיש ופורסם לראשונה בשנת 1951 בעיתון "דער אידישער קעמפער". הוא גם תורגם לאנגלית ונכלל באנתולוגיה "The Treasure of Yiddish Literature", ובעברית הוא הופיע לראשונה בספר "ישיבות ליטא - פרקי זכרונות".
בחיבור מתוארות שלוש פגישות מקריות בין "הירש ראסיינאי" (בן העיר ראסיין, Raseiniai) לבין "חיים וילנער" (בן העיר וילנה) שניהם בוגרי סניף ביאליסטוק של ישיבת נובהרדוק. שתיים מהן קצרות, אפיזודיות, בשנים 1937 ו-1939, והשלישית ארוכה ונערכה בשנת 1946. במהלך שלוש הפגישות מתנהל עימות פילוסופי-דתי בין הירש ראסיינאי, בוגר אידיאלי של ישיבת נובהרדוק הקיצונית והמסוגרת המקנה לתלמידיה את ההלקאה העצמית והפרישות כדרך חיים, לבין חיים וילנער, בוגר ישיבת נובהרדוק גם הוא שנטש את דרכה ואף הפסיק לקיים תורה ומצוות.
או תאנט (אי)
האי הוא שמורת טבע ואתר קינון לעופות נודדים (באי מצויה מושבה של קורמורנים).
הפולמוס שלי עם הירש ראסיינאי
בשנת 1991 עובד החיבור לסרט קולנוע בשם "המריבה" בבימויו של אלי כהן. הסרט הוצג בסינמטקים בישראל ב-1996.
או תאנט (אי)
היסטוריה
האי נוצר כתוצר לוואי של הקמת מנהרה מתחת לאיסט ריבר המחברת בין האי מנהטן לאזור באי קווינס שנקרא קומפני טאון - אזור שהיה בבעלות יצרן הפסנתרים ויליאם סטיינווי. המנהרה הוקמה ביוזמתו, והאי נבנה על מנת לאפשר חפירה ממרכז הנהר לשתי גדותיו. סטיינווי לא השלים את בניית המנהרה, וזו הושלמה על ידי אוגוסט בלמונט הבן. המנהרה משמשת כיום כחלק מקו 7 של הרכבת התחתית של ניו יורק, והאי נקרא רשמית על שמו.
הפולמוס שלי עם הירש ראסיינאי
על היצירה
הפולמוס הוא היצירה הראשונה והיחידה שפרסם גראדה בסוגת המסה. חשבון הנפש שמהווה עיקרון-יסוד בשיטת המוסר של נובהרדוק, מתבטא במובהק ביצירה זו ובדיאלקטיקה שבה. בעקבות השואה שהעמידה את האדם במבוכה, מציג גראדה התלבטויות הבוחנות את אורח החיים הדתי של תקופת טרום-השואה, ומעמידות באור מורכב את החורבן והמסקנות הנובעות ממנו. חשיבות המסה נמצאת הן בתיעוד של זמנה והן בשאלות הדתיות והקיומיות שהיא מציגה. המסה משמשת גם כיסוד לניתוח כלל יצירתו של גראדה, בשל החומרים האוטוביוגרפיים והפילוסופיים המשתקפים ממנה.
רקע
האידאולוגיה המרכזית של היהדות המסורתית שבאירופה במאה ה-19 ובחציה הראשון של המאה ה-20, שאפה להיבדל מהגויים ומהתרבות שאינה יהודית. ביישומה של האידאולוגיה חל כרסום עמוק לאורך התקופה ההיא, וצעירים רבים דגלו באידאולוגיות שונות ומנוגדות ליהדות המסורתית. אידאולוגיות אלו התבטאו מחד בפריקת עול תורה ומצוות ומנגד בקפדנות יתרה עליהן.
או תאנט (אי)
היסטוריה
האי לא היה בשימוש עד שנת 1977, אז אומץ על ידי עובדי האו"ם, אשר חכרו את האי וקראו לו על שם המזכיר הכללי של האומות המאוחדות או תאנט (אף שהשם אינו רשמי, האי מוכר בשם זה).
הפולמוס שלי עם הירש ראסיינאי
רקע
ציטוט זה מתייחס לשואה, אך הוא משקף את סופו של התהליך שהחל להבשיל שנים רבות לפני כן, בין השאר, עם היווצרות תנועת ההשכלה בסוף המאה ה-18. רשת ישיבות נובהרדוק הייתה הגדולה באירופה והשתייכה לתנועת המוסר, ובמסגרתה נעשה ניסיון לתת מענה מסורתי לשבר התרבותי שהתחולל ביהדות. היו לישיבה מאפיינים ייחודיים בנוף הישיבות הליטאיות כישיבה הדוגלת בשיטת המוסר, אך גם בתוך זרם המוסר מיצבה עצמה נובהרדוק כישיבה שונה. רבי יוסף יוזל הורוביץ, "הסבא מנובהרדוק", חינך את תלמידיו לאורח חיים סגפני, התנזרות מתענוגות ואנרכיזם דתי. לשיטתו מעשים קיצוניים יכולים לסלק לחלוטין את התשוקות האסורות ולכן תלמידיו היו מרושלים בלבושם והשתדלו להיות פרושים לגמרי מהנאות גשמיות. הם היו עסוקים בפשפוש מתמיד אחר מעשיהם ומחשבותיהם, ולעיתים גם היו נוהגים במוזרות בכוונה תחילה במטרה לבטל את השפעת היצר הרע עליהם. השקפת העולם הנובהרדוקאית גרסה כי ניתן לבטל לחלוטין את התשוקות הטבעיות באמצעות מעשים קיצוניים כדוגמת המוזכרים לעיל.
בתוך המאבק המתמיד הזה התחנכו חיים וילנער והירש ראסיינאי. הדרך הקשה והלא-טבעית בה נהגו בצעירותם השפיעה עליהם באופן משמעותי, אך הירש ראסיינאי המשיך להיאחז באידאולוגיה שכבר חלפה מהעולם לאחר השואה, ואילו חיים וילנער התפקר והפך למשורר וסופר.
הדברים שבפי גראדה וראסיינאי בחיבור מייצגים משבר זה שעבר על עולם הישיבות האירופי. במהלך הפולמוס מבטא חיים וילנער ביקורת על התמודדות העולם היהודי המסורתי עם השואה אך לא מסתיר את הנוסטלגיה הרומנטית ויסורי המצפון שביחסו לישיבה ולתקופת לימודיו בה. מאידך, בדבריו של הירש ראסיינאי בא לידי ביטוי יאושו הטראגי מעולם פורק-עול וניסיונו הנואש להיאחז עדיין באותו עולם שבתקופת ויכוחם השלישי, ב-1946, כבר היה חרב כמעט לגמרי.
פגישה ראשונה - 1937
חיים גראדה הגיע לביקור במקום לימודיו בעבר - ישיבת נובהרדוק בביאליסטוק, ופגש שם את חבריו לשעבר. בגישה מעט מתנשאת כותב גראדה:
את הירש ראסיינאי פגש גראדה באקראי בעת שהלך ברחוב, ומיד מתואר מתח בין שני החברים לשעבר. הירש פתח בנאום ארוך המבקר את אורח חייו של גראדה, ואת עזיבתו את הישיבה:
בתגובתו שוטח גראדה את ביקורתו על דרכה של נובהרדוק. הוא טוען כנגד הירש כי מעשיהם של תלמידי נובהרדוק אינם מרחיקים את התשוקות וכי לא ניתן לבטלן לחלוטין. הירש עונה בקצרה ונעלם.
פגישה שנייה - 1939
לאחר שנתיים פוגש גראדה באקראי את הירש ראסיינאי בוילנה. הירש כבר נשוי, ולפי תיאורו של גראדה, חזותו הפכה להיות מעט יותר כשל אדם מן היישוב ולא מרושלת כמנהג תלמידי נובהרדוק. בגלל הכיבוש הרוסי את העיר חושש הירש לדבר בחופשיות, אך הוא בכל זאת פונה לגראדה במרירות ושואל: "עכשיו אתה כבר שבע רצון? לזה נתכוונת?" בהטילו את אשמת המלחמה על פורקי העול שעליהם נמנה חיים וילנער - גראדה.
פגישה שלישית - 1946
פגישתם השלישית מתרחשת בפריז בתום מלחמת העולם השנייה. היא הארוכה מבין השלוש ומתנהלת בצל השואה אותה עברו שניהם. עם זאת השיחה ארוכה ונינוחה יחסית לשתי הקודמות. הירש הפך לנחמד יותר, והוא מספר לגראדה כי במהלך המלחמה היה במחנות ריכוז וכיום הוא מכהן כראש ישיבה בזלצהיים וכעת הוא באחד ממסעותיו לאיסוף כספים ותלמידים לישיבתו.
תוך זמן קצר שיחתם נסובה אודות השאלה היכן היה אלוהים בשואה. חיים וילנער אינו מצליח להבין איך הירש ראסיינאי עודנו מאמין בהשגחה פרטית לאחר הירצחם של המיליונים בשואה, ובהמשך, שיחתם נסובה אודות היחס לתרבות שאיננה יהודית, והדרך בה יש להתייחס ליהודים שאינם שומרים תורה ומצוות.
הירש נואם על כך שלמרות החכמה שניתן למצוא בגויים עדיין על הכל להישפט על פי המעשים, ומההשמדה ההמונית בשואה הוא מסיק כי חכמת הגויים נשארת במישור התאורטי: בשלב זה של מעמיד גראדה את הדיון על שאלה עקרונית: האם אין להשלים עם הגרמנים ולו במחיר של חורבן העולם? לגראדה הדבר ברור שמחיר חורבן העולם כבד מנשוא ויש לוותר למענו ולמחול לנאצים, אך הירש ראסיינאי, בעיקשות נובהרדוקאית אופיינית, טוען כי השלמה עם הגרמנים אינה באה בחשבון, וללא כל קשר למחיר.
הירש מבקר את היהודים שלא שמרו תורה ומצוות ומאשים אותם בצביעות. לדבריו הכיסוי התרבותי אותו ניסו לשוות לעצמם על מנת להידמות לגויים היה התכחשות לאמת ובריחה מהמציאות האנטישמית שהייתה באירופה כולה:
תשובתו של גראדה נוגעת לבסיס השוני בהשקפות העולם שלהם:
את פגישתם חותם ר' הירש:
זיהוי דמותו של 'הירש ראסיינאי'
שנים רבות לא ידעו הקוראים איזו דמות היסטורית מישיבות המוסר מייצג 'הירש הראסיינאי'. הועלו השערות שמדובר בר' גרשון ליבמן, שכן הוא עונה על כל ההגדרות: חבר נעוריו של גראדה מישיבת 'נוברדוק' בביאליסטוק, שרד את השואה ונותר באמונתו, ולא עוד אלא שלאחריה המשיך להפיץ ביתר שאת את תורת 'תנועת המוסר', פרטים ביוגרפיים נוספים המופיעים בסיפור מתאימים לגמרי לביוגרפיה של הרב ליבמן: לימודים בישיבת ביאליסטוק, 'הירש' נשא אשה בווילנה בתקופה הסובייטית, היה במחנה בלטביה, אחר כך במחנה בזלצהיים. בנוסף, הוא מספר על עצמו כיצד בשואה הגניב ספר תורה ממחנה למחנה, וכיצד הציל את תלמידו ממחנה החולים אל מחנה הבריאים. לאחר השואה טס למרוקו להביא תלמידים לישיבתו שבצרפת. כל אלה פרטים ידועים מחיי הרב ליבמן. כמו כן, בסיפור מצטרף לשיחה תלמיד של הירש ומכנה אותו בשם 'רבנו'.. וכידוע זהו הכינוי שדבק בו ברב ליבמן כל ימיו.
ההשערה התאמתה סופית לאחר ראיון שנערך עם הרב ישראל דוד נויוונר, תלמידו של ר' גרשון ליבמן בישיבתו שממחנה העקורים צלסהיים, ולאחר מכן בישיבתו שבבאיי בצרפת. בראשית שנות השישים אף שימש נויוונר כ'משגיח' בישיבתו שבפובליין. לדברי נויוונר המסה מבוססת על מפגש אמיתי שהתרחש בין גראדה לליבמן, שכן הרב ליבמן בעצמו נהג לספר למקורביו לא פעם על המפגש הזה עם חיים גראדה, שאף התקיים בפריז על יד 'הוטל-דה-וויל' ובית עיריית פריז בפריז כפי שמספרת המסה. המפגש היה מרגש לשניהם, הם התנשקו ושוחחו בידידות, ואף התווכחו בידידות. לדברי המרואין, פעמים רבות סיפר ליבמן לתלמידיו הקרובים על חיים גראדה ועל נסיונותיו להחזירו בתשובה לאחר השואה. הוא גם הכיר את המסה הספרותית הזו, והיה משועשע מכך שחיים גראדה העניק לו את השם 'הירש ראסיינר'.
או תאנט (אי)
היסטוריה
בשנת 2000 הוצע להקים במקום אובליסק ותחתיו קפסולת זמן, אולם הפרויקט לא יצא לפועל.
בנדיקט ניזה
יורגן אנטון בנדיקט ניזה (Jürgen Anton Benedikt Niese; 24 בנובמבר 1849 – 1 בפברואר 1910) היה מלומד גרמני של התקופה הקלאסית.
ניזה נולד בבורג, על האי פמארן, אז חלק מהקונפדרציה הגרמנית אולם תחת שלטונו של פרדריק השביעי, מלך דנמרק. אביו היה אמיל אוגוסט ניזה, כומר בעיירה, ואמו נולדה בשם בנדיקטה מארי מטהיסן. הוא למד בדומגימנסיום בשלזוויג והחל מ-1867 באוניברסיטת בון ואוניברסיטת קיל, שם למד אצל אלפרד פון גוטשמיד. לאחר שהתנדב לצבא במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, הוא קיבל דוקטורט בשנת 1872. לאחר שלימד במשך זמן קצר בבית ספר תיכון בפלנסבורג, הוא נסע לאיטליה ולצרפת. ב-1876 הוא הפך למרצה באוניברסיטת גטינגן. הוא היה פרופסור באוניברסיטת מרבורג בין השנים 1877–1881, ולאחר מכן הפך לפרופסור לפילולוגיה קלאסית באוניברסיטת ברסלאו. ב-1885 הוא קיבל את אותה משרה באוניברסיטת מרבורג וכיהן בה כרקטור בשנים 1900–1901. ב-1906 הוא מונה לפרופסור להיסטוריה של העת העתיקה באוניברסיטת האלה-ויטנברג, ונפטר שם בשנת 1910. ב-1881 הוא נישא לברתה צימרמן (1859–1937). בנם, האנס, נולד ב-1882. הוא הפך למרצה להיסטוריה באוניברסיטת גוטינגן (Göttingen) ונהרג בשנת 1915 במלחמת העולם הראשונה. נכדתם, אנמארי, נולדה ב-1890 ונפטרה ב-1975.
ניזה ידוע ביותר בשל "המהדורה הגדולה" שלו של ספריו של ההיסטוריון היהודי יוספוס פלאביוס, שהתבססה על מחקר מדוקדק של כתבי היד הטובים ביותר הקיימים. שיטת המספור שלו היא עדיין בשימוש הנפוץ ביותר ביחס לטקסט. עבודותיו האחרות כוללות את ההיסטוריה הרומית, מחקרים על סופרים יוונים קלאסיים, "התפתחות השירה ההומרית" ו"היסטוריה של יוון ומקדוניה מאז קרב כאירוניאה".
אחותו של בנדיקט ניזה הייתה הסופרת שרלוטה ניזה.
Formidable
Formidable (בעברית: נהדר) הוא שיר של הזמר הבלגי סטרומאה, נחשב בין שיריו המפורסמים. השיר שוחרר כהורדה דיגיטלית בבלגיה ב-4 ביוני 2013 כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השני שלו Racine carrée (2013). השיר נכנס למקום הראשון כבר בשבוע יציאתו בבלגיה ותוך זמן קצר הגיע למקום הראשון גם בצרפת. זה הסינגל הצרפתי המצליח ביותר מבחינה כלכלית מאז השיר Alors on danse ב-2009.
תוכן השיר
השיר מדבר על אהבה נכזבת. הוא בנוי כמונולוג של גבר סובל, שיכור, שנפרד לפני כמה שעות מחברתו, שכנראה זרקה אותו. הוא חוזר על דברים שכנראה היו חלק מהדיון ביניהם, כמו אי רצונו בחתונה ובילדים, וכן נושאים אחרים, לאחר אולטימטום מצידה בעניין. הדובר נואש לחזור אליה, מתחרט מאוד על דבריו, אך יודע שאינו יכול לעמוד בדרישותיה ושאין לו סיכוי.
המילים הפותחות את השיר והפזמון החוזר:
בצרפתית, בולטת ההתחכמות הלשונית בשיר. המילה Formidable שפירושה "מדהים", נשמעת "פוֹרְמִידַבְּלֶה". לעומתה צירוף המילים fort minable שפירושם "עלוב מאד", מהוות היפוך מוחלט, ונשמעות כמילה אחרת, "פוֹרְמִינַבְּאלֶה". בשמיעה, מדובר במילים דומות מאוד, כמעט זהות, עם הבדל של אות אחת ביניהן.
וידאו קליפ
<mapframe width="230" height="230" zoom="17" latitude="50.83593" longitude="4.35473" text="מיקום צילום קליפ הווידאו"> { "type": "ExternalData", "service": "page", "title": "Formidable.map" } ב-21 במאי 2013, הועלה לרשת היוטיוב סרטון חובבים בין כמה שניות, שבו נראה הזמר והיוצר סטרומאה כשהוא לכאורה שיכור, משוטט בתחנת הרכבת החשמלית "לואיז" בבריסל במהלך עלות השחר, בחולצה צהובה רטובה, ממלמל וצועק את המילה Formidable. באותו סרטון קצר פונים אליו שוטרים העוברים במקום, מזהים אותו ומציעים לו עזרה, אך הוא מסרב לעזרתם. הסרטון הקצר הפך בתוך זמן מהיר לסרטון ויראלי, לאור פרסומו הרב של סטרומאה, ועורר תשומת לב רבה בקרב ערוצי הבידור השונים בבלגיה וצרפת. ערוצי הבידור בטלוויזיה הצרפתית והבלגית, וכן מדורי הבידור והרכילות בעיתונות, רעשו וגעשו בעניין התקרית, וחלק מהפרשנים אף הביעו תמיהה האם הצלחתו הרבה של סטרומאה, עם הקליפ Alors on danse הביאה אותו לקצה, ולמצב של לחץ שעמו הוא כבר לא יכול להתמודד.
ימים לאחר מכן נחשף כי אותן שניות מצולמות של התקרית עם השוטרים היו חלק מתוכנן מההקלטה לקליפ החדש; הדבר אושר באופן רשמי במהלך תוכנית הלילה Ce soir (ou jamais!) (מילולית: "הלילה או לעולם לא") בערוץ France 2, שבה סטרומאה דן בשירו המצליח "Formidable.
שחרור צילומים בצורה כזאת, לכאורה באופן לא מתוכנן, כחלק מיחסי ציבור לקליפ, כך שהגיע לערוצי הבידור ולשיח הציבורי, היה דבר ראשוני ופורץ דרך בשנת 2013. הקליפ זכה לתפוצה נרחבת, וזכה בפרס לקטגוריית " קליפ השנה " של Victoires de la Musique לשנת 2014.
רשימת השמעה
1. Formidable, 3.34 שניות
גרסה בערבית
גרסה בערבית מגרבית לשיר של המבצעת הקנדית המרוקאית נדיה אסאדיקי הייתה להיט אינטרנט באוקטובר 2015. ב-17 בנובמבר, היא המשיכה לבצע את השיר בשידור חי במצעד הרדיו של VivaCité Tip Top וב - Le Petit Journal (Canal+).
ויליאם פריירה
ויליאם לאונרד פריירה (באנגלית: William Leonard Pereira; 25 באפריל 1909 - 13 בנובמבר 1985) היה אדריכל אמריקאי מודרניסטי. האסתטיקה העתידנית של בנייניו שואבת את השראתה מעולם המדע הבדיוני וחלק מהם נראים כחלליות של חייזרים שנחתו על פני האדמה. עם זאת המבנים שתכנן נעדרי קישוטים ומוקפדים מבחינה פונקציונלית. בנוסף לקריירה מצליחה כאדריכל הייתה לפריירה גם קריירה בהוליווד בתחום העיצוב האמנותי והאפקטים המיוחדים.
שנים ראשונות
פריירה נולד בשיקגו, בן למשפחה שמוצאה מפורטוגל. הוא למד ארכיטקטורה באוניברסיטת אילינוי יחד עם בן-כיתתו, שיהפוך לשותפו 20 שנה מאוחר יותר, צ'ארלס לאקמן. ב-1933 השתתף בתכנון התערוכה העולמית של שיקגו (1933). אחד מן הבניינים הראשונים שתכנן (יחד עם אחיו, האל) היה תיאטרון אסקווייר (Esquire Theater) המהווה את אחת הדוגמאות הטובות לאדריכלות אר דקו בשיקגו.
לקראת סוף שנות השלושים עבר ללוס אנג'לס ועבד כאדריכל פרטי.
קריירה בהוליווד
בשנות הארבעים עבד בתעשיית הסרטים בהוליווד. ב-1942 זכה, עם שותפים, בפרס אוסקר לאפקטים מיוחדים בסרט Reap the Wild Wind. ב-1944 עיצב אמנותית את הסרט ג'יין אייר ואת הסרט Since You Went Away. ב-1945 הפיק את הסרט האפל Johnny Angel וב-1946 הפיק את הסרט From This Day Forward (מיום זה ואילך).
עם צ'ארלס לאקמן
בראשית שנות החמישים חבר לצ'ארלס לאקמן עמו למד באילינוי. בין הפרויקטים שתכננו נמצאים כמה מן המבנים המודרניסטיים שאפיינו את אדריכלות התקופה בלוס אנג'לס, אשר שמו דגש על קווים נקיים ומעוגלים ומבנה אווירודינמי, עיצוב שקרא "סילוני" או "חללי". גולת הכותרת של עבודתם הוא המבנה הנושאי של נמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס, כמו כן תכננו את "עיר הטלוויזיה" של CBS בפיירפקס, את מלון הילטון בברלין, את מלון דיסנילנד ועוד.
לאחר התפרקות השותפות
ב-1959 התפרקה השותפות עם לאקמן, ופריירה הקים את אחד ממשרדי האדריכלים הגדולים בארצות הברית, William L. Pereira & Associates. בין היתר ביצע את תוכנית העיר אירוויין בקליפורניה ואת האוניברסיטה שלה, פרויקט ענק שבגינו הופיע דיוקנו על שער טיים מגזין בספטמבר 1963. כמו כן תכנן כ-250 מבנים ומכלולים, בהם מוזיאון האמנות של לוס אנג'לס, נמל התעופה הבינלאומי של סן פרנסיסקו וספריית גייזל באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.
ב-1972 תכנן את המבנה המזוהה עמו ביותר ואחד החדשניים בארצות הברית, פירמידת טרנסאמריקה בסן פרנסיסקו.
משוואות הטלגרף
משוואות הטלגרף (באנגלית: Telegrapher's equations) הן צמד משוואות דיפרנציאליות חלקיות ליניאריות ומצומדות שמתארות את המתח והזרם החשמלי על קו תמסורת חשמלי כפונקציה של המרחק והזמן. המשוואות תוארו על ידי אוליבר הביסייד שפיתח את מודל קו התמסורת במאמר מ-1876. המודל מדגים כיצד גלים אלקטרומגנטיים עשויים להיות מוחזרים על הקו, ושתבניות דמויות גלים נוסעים יכולות להיווצר לאורך הקו.
התאוריה של משוואות הטלגרף תקפה לרוב התדירויות החל מזרם ישר (שלו תדירות אפס) ועד לגלי רדיו בתדר גבוה.
רכיבים מפולגים
משוואות הטלגרף, כמו כל המשוואות האחרות המתארות תופעותִ חשמליות, נובעות ממשוואות מקסוול. בגישה יותר מעשית, ניתן להניח שמערך שני המוליכים (הכבל הפנימי והכבל החיצוני; ראו גם כבל קואקסיאלי) מורכב משרשרת אינסופית של רכיבים חשמליים בעלי שתי מסופים (ראו איור), כשכל מקטע בשרשרת מייצג קטע אינפיניטסימלי של קו התמסורת:
מודל הטלגרף מורכב מסדרה אינסופית של האלמנטים האינפיניטסימליים המוראים באיור. כל אחד מהגדלים R, L, C, ו-G מכונים "קבועי קו ראשוניים" כדי להבדיל בינם ל"קבועי הקו המשניים" הנגזרים מהם כגון העכבה האופיינית, קבוע ההתפשטות, קבוע ההנחתה וקבוע הפאזה. כל אחד מהגדלים הללו קבוע ביחס לזמן, המתח והזרם. עם זאת, הם אינם פונקציות קבועות של התדירות.
תפקיד כל אחד מהרכיבים
התפקידים של כל אחד מהרכיבים ניתנים לדימוי ויזואלי דרך האנימציה משמאל:
משוואות הטלגרף
פיתוח המשוואות עושה שימוש בחוקי קירכהוף כדי לבטא את השינוי המרחבי במתח ובזרם. מחוק המתחים של קירכהוף ניתן להביע את הנגזרת של המתח לפי המרחק:
זוהי משוואת הטלגרף הראשונה. מחוק הזרמים של קירכהוף ניתן להביע את הנגזרת של הזרם לפי המרחק:
וזוהי משוואת הטלגרף השנייה. ניתן לשלב את שתי המשוואות הדיפרנציאליות החלקיות המצומדות הללו לשתי משוואות דיפרנציאליות חלקיות במשתנה יחיד כל אחת (V או I):
תמסורת ללא הנחתה
כאשר ו- אז התנגדות התיל ומוליכות התווך המבודד ניתנות להזנחה, וקו התמסורת הופך למוליך גלים אידיאלי. במקרה זה, המודל תלוי רק בקבועים C ו-L. משוואות הטלגרף יתארו במקרה זה את הקשר בין הזרם I והפרש הפוטנציאלים V (המתח) בין שני המוליכים בכל נקודה על קו התמסורת, כשכל אחד ממשתנים אלו הוא פונקציה של המקום x והזמן t:
המשוואות בעבור קווי תמסורת חסרי הנחתה
משוואות הטלגרף הן צמד משוואות דיפרנציאליות חלקיות מצומדות, מסדר ראשון. במקרה זה, המשוואה הראשונה מראה שהמתח המושרה קשור לקצב השינוי לפי הזמן של הזרם, בעוד השנייה מראה, באופן דומה, שהזרם שנושא התיל קשור לקצב השינוי הזמני של המתח:
אפשר לשלב את המשוואות הללו לשתי משוואות גלים מדויקות, אחת בעבור המתח והשנייה בעבור הזרם:
כאשר
היא מהירות הגל שמתקדם דרך קו התמסורת. אף על פי שנראה שהקבועים L ו-C תלויים בגיאומטריה הספציפית של קו התמסורת, בעבור קווי תמסורת עם מוליכים מושלמים וואקום אידיאלי ביניהם, מהירות זאת תמיד שווה למהירות האור. למשל, עבור כבל קואקסיאלי הקיבול ליחידת אורך C הוא וההשראות ליחידת אורך L היא, כאשר d ו-D הם קוטר המוליך הפנימי והחיצוני, בהתאמה. ניתן לראות שעבור (חומר מבודד לא דיאלקטרי ולא מגנטי), מהירות התקדמות הגלים בקו התמסורת תהיה:
וזוהי מהירות האור בריק.
מצב סינוסואידלי יציב
כאשר \omega היא התדירות הזוויתית של גל הסינוס היציב. במקרה זה, משוואות הטלגרף הופכות ל-:
ובאופן דומה, משוואות הגלים יהפכו ל-:
כאשר k הוא מספר הגל:
כל אחת מהמשוואות הללו מקבלת את הצורה של משוואת הלמהולץ חד-ממדית.
בעבור קו תמסורת ללא הנחתה, ניתן להראות ש-:
ו-
ואילו ~ V_1 ~ ו-~V_2~ הם קבועי אינטגרציה שרירותיים, אשר נקבעים על ידי שני תנאי השפה (אחד בעבור כל קצה של קו התמסורת).
הפתרון הכללי בעבור תמסורת ללא הנחתה
במקרה זה של תמסורת ללא הנחתה, הפתרון הכללי ביותר למשוואת הגלים למתח הוא סכום של גל הנוסע קדימה וגל הנוסע אחורה:
\,f_1\, מייצגת את פרופיל הגל הנוסע משמאל לימין בכיוון החיובי של ציר x, בעוד \,f_2\, מייצגת את פרופיל הגל הנוסע מימין לשמאל בכיוון השלילי של ציר x. המתח הרגעי בכל נקודה על הקו היא סכום המתחים אודות לשני הגלים.
תמסורת עם הנחתה
כאשר הרכיבים המרסנים ~ R ~ ו-~ G ~ משמעותיים מדי מכדי להזניחם, המשוואות הדיפרנציאליות שמתארות מקטע קו הן
באמצעות גזירה של שתי המשוואות ביחס ל-x ומעט אלגברה, מקבלים צמד משוואות דיפרנציאליות חלקיות היפרבוליות בכל אחד מהנעלמים:
אלו הן משוואות גלים מוכללות עם איברים נוספים התלויים בפונקציות הנעלמות ונגזרותיהן הראשונות. האיברים הנוספים גורמים לאות לדעוך ולהתרחב עם הזמן והמרחק. אם ההנחתה בקו קטנה יחסית ( ו-) אז חוזק האות ידעך לפי המרחק לפי כאשר, כש-.
קבוע ההנחתה
ניתן להגיע לקירובים אלו באמצעות חישוב העכבה האופיינית (המרוכבת) של מקטע בקו, ממנה ניתן להסיק את הערך המרוכב של מספר הגל k. קבוע ההנחתה \alpha יהיה שווה לחלק המדומה של k. התוצאה עבור מספר הגל היא:
בגבול שבו ו- הנוסחה לעיל לקבוע ההנחתה נובעת מתוך הצורה של k דרך הקירוב הבינומי לשורשים ריבועיים ( כאשר x\ll 1), המאפשר לחשב את החלק המדומה של k.
העכבה האופיינית
את העכבה האופיינית Z לקו תמסורת ניתן לחשב בעזרת הטיעון הבא. היות שהעכבה האופיינית מוגדרת כיחס שבין מתח הקלט המופעל לבין הזרם החשמלי בעבור קו טלגרף חצי אינסופי, אז כתוצאה מאינסופיות הקו העכבה בין שתי המסופים הימניים (מיוצגים באיור כ-"Port B") צריכה להיות שווה לעכבה בין שתי המסופים השמאליים (מיוצגים באיור כ-"Port A"), וכל אחת מהן צריכה להיות שווה ל-Z. לפיכך ניתן לתאר את המעגל החשמלי כולו בדומה לאיור לעיל מן הפסקה "רכיבים מפולגים", אלא שמוסיפים רכיב שהעכבה שלו היא Z במקביל לשני הרכיבים Cdx ו-Gdx, כך ששלושת הרכיבים הללו מחוברים במקביל, ושלושתם ביחד מחוברים בטור לרכיבים Rdx ו-Ldx. לפיכך העכבה השקולה של המעגל כולו היא:
מכאן נקבל:
האיבר השני באגף ימין הוא אינפיניטסימל מסדר שני ולפיכך הוא נופל לאחר חילוק ב-dx. לפיכך נקבל:
חנה בבלי
חנה בבלי (29 באוגוסט 1901 – 17 במאי 1993) הייתה כנרת ישראלית אשר נודעה בעיקר כבעלת טור בנושא נימוסים והליכות החל משנות ה-60. בשל כך כונתה "כוהנת הנימוסים וההליכות" של החברה הישראלית.
חייה
בבלי נולדה ב-1901 בסנקט פטרבורג בירת רוסיה, בתם של מרים ושמואל רוזנבלט. אביה היה בעל מפעל אמיד, אך בתקופת המהפכה הקומוניסטית הולאם מרבית רכושו. בגיל 16 חלתה בטיפוס, ולאחר החלמתה עלתה לארץ ישראל לבדה בגיל 17, כשהיא מצוידת במעיל פרווה, שני כינורות וזוג פמוטי כסף עתיקים.
בארץ ישראל התגוררה בתחילה ביבנאל, ועבדה בין היתר בסלילת כבישים ובעבודות חקלאות שונות. בבלי נישאה ליעקב אֶפְטֶר (1894–1968), איש העלייה השנייה, חבר הפועל הצעיר ומפא"י, מראשי המשק של ההסתדרות הכללית וממייסדי "המשביר המרכזי". לאחר מספר שנים התגרשו. בבלי נסעה לצרפת, שם המשיכה בלימודי הכינור שלה בפריז, והופיעה בקונצרטים עם המורה שלה, הכנר הנודע זינו פרנצסקאטי.
בשנת 1935 נישאה למהנדס יצחק בבלי (1898–1968), שעלה מהולנד בשנת 1920. הם חיו בתל אביב. בשנת 1936 נולד לזוג בן, מיכאל (מיקי) בבלי. יצחק וחנה בבלי היו חברי ארגון "ההגנה", ופעלו ברחבי אירופה ב-1947 באיסוף כספים לרכישת נשק עבור היישוב העברי בארץ ישראל. בנוסף עסקו בבחירת מהנדסי נשק ומומחים אחרים בתחום הביטחון, אשר יקבלו עדיפות בעלייה לאוניות המעפילים.
בסמוך להכרזת העצמאות של מדינת ישראל שימשה חנה בבלי מזכירת כבוד של התזמורת הפילהרמונית הארץ-ישראלית, ושכנעה את דוד בן-גוריון שעל התזמורת לנגן את ההמנון בטקס הכרזת המדינה. לאחר הקמת המדינה, יצחק בבלי, שהיה מפקח על המלאי במנהלת העם, התמנה לתפקיד זה בממשלת ישראל הראשונה. הוא תרם להקמת מדיניות הקיצוב (ה"צנע").
בשנת 1955 התמנה יצחק בבלי לציר ישראל בדרום אפריקה, ושהה שם ארבע שנים יחד עם ואשתו. באותה תקופה החלה חנה בבלי להתעניין בנושא נימוסים והליכות, לאחר שנאלצה פעמים רבות להתמודד עם כללי הפרוטוקול והטקסים המיוחדים לחיי הדיפלומטים. בבלי, שדיברה תשע שפות, רכשה בהדרגה ספרים רבים ממדינות שונות בנושא זה, והעמיקה במנהגי הנימוס והטקס בתרבויות שונות.
לאחר ששבו לישראל, התמנה יצחק בבלי לתפקיד יועץ מיוחד למזכ"ל האו"ם לענייני תיעוש מדינות מתפתחות באפריקה ובאסיה. במקביל, חנה בבלי החלה בקריירה שלה בתחום הנימוסים וההליכות בישראל, והדריכה בעלי תפקידים רבים לאורך שנים, כגון עובדי משרד החוץ, נהגי אוטובוסים, דיילי אוויר בחברות אל על ובארקיע, מרכזניות במשרד הדואר (לימים "בזק"), ספורטאים, דיפלומטים, חברי קיבוצים, משלחות רשמיות שיצאו לחו"ל, אנשי צה"ל וטייסי חיל האוויר.
בבלי כתבה טורים רבים על נימוסים והליכות (ובפרט "שאלות ותשובות") בעיתונים היומיים "הארץ" ו"מעריב", והגישה פינה קבועה ברדיו בנושאים הללו במשך שנים רבות. בנוסף, הרצתה בפני פורומים רבים. היא כתבה מספר ספרים בנושא, בהם "המדריך לנימוסי שולחן", ויעצה למספר תוכניות טלוויזיה.
חנה בבלי נפטרה ב-1993, בגיל 91. נקברה בבית הקברות טרומפלדור.
בשנת 1999 נקרא על שמה של בבלי רחוב בשכונת פסגת זאב בצפון ירושלים.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתה ברחוב פרוג 27.
בנה מיקי בבלי (נפטר ב-2018) היה דיפלומט כאביו, וכך גם בנו שלו, עפר בבלי.
לילה טרטיקוב
לילה טרטיקוב (ברוסית: Ляля Третьяко́ва; באנגלית: Lila Tretikov; נולדה ב-25 בינואר 1978) היא אשת טכנולוגיה המתמחה בתוכנות אנטרפרייז ומנכ"לית קרן ויקימדיה לשעבר.
טרטיקוב היגרה לארצות הברית בצעירותה, החלה לעבוד כמהנדסת בקליפורניה ב-1999, הקימה חברה, רכשה מספר פטנטים והייתה מנהלת מערכות המידע וסגנית ראש הנדסה ב-SugarCRM. טרטיקוב מונתה לתפקידה בקרן ויקימדיה במקומה של סו גרדנר, המנכ"לית היוצאת.
ביוגרפיה
טרטיקוב נולדה במוסקבה ב-25 בינואר 1978 לאב מתמטיקאי ואם יוצרת סרטים. היא למדה באוניברסיטת מוסקבה והיגרה לניו יורק בגיל 16. לאחר מכן למדה מדעי המחשב ואמנות באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה, עם מחקר בלמידה חישובית.
ב-1999 החלה לעבוד כמהנדסת בסאן מיקרוסיסטמס, שם עבדה על שרת הג'אווה של Sun-Netscape Alliance. לאחר זמן קצר, הקימה את Grok Digital, חברת שיווק טכנולוגיות. לאחר מכן מונתה טרטיקוב למנהלת מערכות המידע ולסגנית ראש ההנדסה ב-SugarCRM. באותו זמן גם שימשה כיועצת לדירקטוריון של Zamurai Corporation.
טרטיקוב זכתה בפרס "" ברונזה, הניתן למנהלות הבכירות של השנה בקטגוריה של עסקי חומרה ותכנה, המעסיקים 11 עד 2500 עובדים.
טרטיקוב מונתה למנכ"לית קרן ויקימדיה במאי 2014 במקומה של סו גרדנר. היא החלה את תפקידה ב-1 ביוני 2014. במאי הופיעה טרטיקוב ברשימת 100 הנשים המשפיעות בעולם של עיתון פורבס.
ב-25 בפברואר 2016 הודיעה לחבר הנאמנים של קרן ויקימדיה על כוונתה לפרוש מתפקידה. נקבע שהיום האחרון בו תכהן בתפקיד מנכ"לית הקרן יהיה 31 במרץ באותה שנה. הוחלפה על ידי קתרין מאהר.
As Is... Live At The Blue Note
As Is... Live At The Blue Note (או בקיצור As Is) הוא אלבום הופעה של אבישי כהן ולהקתו, שהתקיימה ב-31 באוגוסט 2006 במועדון הבלו נוט בניו יורק. זהו אלבום ההופעה הרשמי הראשון של אבישי כהן כמוביל, ואלבומו השמיני במספר כמוביל בכלל. האלבום יצא לאור באפריל 2007 על ידי Razdaz Recordz, מותג ההקלטות הפרטי של כהן, בשיתוף עם Half Note Records, מותג ההקלטות של מועדון הבלו נוט.
האלבום הוא מארז כפול שבו תקליטור שמע ותקליטור וידאו (DVD). כל אחד מהתקליטורים מכיל שבע רצועות, כאשר רובן (ארבע) חופפות אך השאר (שלוש בכל תקליטור) ייחודיות. ההופעה התרחשה בסמוך לאחר צאת האלבום Continuo (2006) והוא, לצד מקורות נוספים (בהם האלבום At Home) מהווה את המקור העיקרי ליצירות שנוגנו בהופעה.
בבסיס ההרכב המבצע בהופעה, עומד הטְרִיוֹ Avishai Cohen Trio, הרכב השלישייה של כהן שהוביל את שני אלבומי האולפן האחרונים שלו דאז, At Home ו-Continuo. הטריו שמורכב מכהן כבסיסט, המתופף מארק ג'וליאנה והפסנתרן סאם בארש, התבלט במיוחד, מעבר לאלבום הטריו Continuo, בהופעותיו ברחבי העולם ונחשב לאחת מקבוצות הג'אז המובילות והמלוכדות בעולם באותה תקופה. בהופעה בבלו נוט בניו יורק, הצטרפו אל הטריו הסקסופוניסט ג'ימי גרין (שהשתתף בעבר באלבומים Devotion ו-Colors של כהן) והחצוצרן דיאגו אורקולה (שהשתתף בעבר באלבומים At Home, Lyla ו-Unity). בניגוד לטריו שפרט לקטע אחד מנגן בכל קטעי האלבום, גרין ואורקולה משתתפים רק בחלק מהקטעים, ואורקולה איננו מופיע בווידאו אלא בתקליטור השמע בלבד.
רשימת השמעה
CD: תקליטור השמע
DVD: תקליטור הווידאו
Elli הוקלט לראשונה באלבום Continuo, ומבוצע על ידי הטריו ובפורמט אקוסטי (ללא כלים חשמליים). רב הקטעים באלבום מבוצעים גם הם בפורמט אקוסטי.
Etude הוקלט לראשונה באלבום Unity, ובו משתתפים כל חמשת הנגנים, ביניהם אורקולה שהיה חבר ב-The International Vamp Band וניגן עם כהן את היצירה במקור.
Bass Suite #1 הוקלט לראשונה באלבום הבכורה של כהן Adama, ומבוצע על ידי כהן ללא שאר הטריו, עם גרין ואורקולה.
Samuel, One For Mark ו-Nu Nu הם שלושת הקטעים באלבום ההופעה הבלעדיים לתקליטור הווידאו, וכמו Elli הם קטעי טריו בפורמט אקוסטי שמקורם באלבום Continuo.
Remembering הוקלט לראשונה באלבום At Home ושוחרר מתוכו כסינגל, ומבוצע על ידי הטריו.
Caravan, סטנדרט הג'אז הנודע בביצועו המקורי של דיוק אלינגטון, הוא הקטע היחידי באלבום שלא הולחן על ידי כהן. זהו הקטע החותם את האלבום (בשני התקליטורים) ומבוצע על ידי הטריו וגרין. הביצוע המורחב מאופיין בגוון הומוריסטי, הרבה בשל השימוש במלודיקה על ידי בארש, ושונה מהמשקל הרגיל של היצירה המקורית, 4/4, עם שימוש במשקל מורכב של 9/4. המאפיינים הייחודיים של הביצוע כפי שנכלל בהופעה הם שהובילו את כהן לטענתו לנגן את הסטנדרט, ולחרוג ממנהגו, שהעיד על עצמו שאינו נוהג לנגן סטנדרטים.
ילדה רעה
ילדה רעה (במקור בגרמנית Das schreckliche Mädchen) הוא סרט קולנוע מערב גרמני עטור פרסים אשר יצא לאקרנים בשנת 1990. הסרט מבוסס על סיפורה האמיתי של העיתונאית והסופרת אנה רוזמוס מן העיר פאסאו שבבוואריה, ועוסק בהתמודדותה של החברה הגרמנית עם זיכרון הרייך השלישי ומוראותיו.
עלילת הסרט
סוניה (בגילומה של לנה שטולצה), היא תלמידה כשרונית בכתיבה, הלומדת בבית ספר תיכון בעיירה קטנה בגרמניה. היא זוכה בתחרות כתיבת חיבורים, וזוכה בנסיעה לפריז כפרס. בינתיים מתפתח גם רומן בינה לבין מרטין, מורה צעיר לפיזיקה בבית הספר.
כעבור שנה ניגשת סוניה שוב לתחרות. הפעם היא בוחרת מבין הנושאים המוצעים את הנושא "העיר שלי בתקופת הרייך השלישי". הנושא התמים לכאורה מתגלה במהרה כמשימה מאתגרת. חקירותיה הנמרצות של התיכוניסטית הנלהבת נתקלות בחומה של חשדנות ואדישות מצד התושבים והשלטונות המקומיים, שלא ששים לשתף פעולה עם שאלותיה החטטניות. בהדרגה מגלה סוניה שעיירתה השלווה למראה והציורית מעורבת עד צוואר בהיסטוריה של הרייך השלישי. כך למשל היא מגלה כי רבות מהמשפחות הוותיקות והמכובדות של העיירה השתייכו למפלגה הנאצית עוד בטרם עלתה זו לשלטון. היא לומדת לחרדתה שבסביבת העיירה הוקמו מחנות ריכוז רבים, וכי יהודי העיר גורשו ממנה ורכושם הוחרם. ככל שסוניה מתקדמת בחקירתה, כך גוברים הקשיים המוערמים עליה.
בינתיים מתחתנת סוניה עם המורה מרטין ולתושבי העיירה נדמה כי היא מרפה מן הנושא. אלא שלאחר לידת ילדיה היא מתחילה בלימודי היסטוריה באוניברסיטה והופכת את תחום מחקרה משכבר לתחום פעילותה האקדמי. היא מצליחה להשיג צווים שיפוטיים שפותחים בפניה את הארכיונים המקומיים. היחס אליה ואל בעלה בעיירה הופך מנוכר ונוקשה יותר ויותר, והם סובלים מהתנכלויות הולכות ומחמירות.
מאוחר יותר משתנה האווירה הציבורית בעיירה, וסוניה אף זוכה לאות הוקרה מהעירייה, שאותו היא מסרבת לקבל, משום שהיא רואה בו ניסיון להצר את צעדיה ולסתום את פיה.
חשיבות הסרט
הסרט הציג בצורה נוקבת ואמיצה את תהליך החיטוט של העם הגרמני בעברו, את המכשולים החברתיים הניצבים בפני המעוניינים לחשוף פרטים על העבר, ואת הצביעות המלווה לא-פעם את העיסוק בכך. פער הדורות מומחש בסרט היטב. סוניה הצעירה נחושה לחשוף את העבר, ואילו בני הדורות המבוגרים יותר מסתגרים בדלת אמותיהם ומבקשים לעצור בעדה.
פרסים
הסרט זכה בפרס תא מבקרי הקולנוע הבריטיים לסרט הטוב ביותר שאיננו דובר אנגלית, בפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר ובפרס תא מבקרי הקולנוע של ניו יורק לסרט הטוב ביותר.
כן היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר ולפרס דוב הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
אלקטרוניקה תקבילית
אלקטרוניקה תקבילית ("אנלוגית") הוא תחום של תכנון מכשירים אלקטרוניים, העוסק במעגל חשמלי הפועל בזרמים ובמתחים נמוכים (בהשוואה למעגלי זרם חזק). השם "תקבילי" הוא תרגום מהותי של המונח "אנלוגי", שפירושו - "מקביל ל-" או "מייצג את-", המתייחס לעובדה שמתח או זרם אנלוגיים מייצגים מידע באופן רציף.
הזרמים האופייניים לרוב המעגלים התקביליים הם בין מיקרו-אמפר למילי-אמפר, והמתחים האופייניים הם מילי-וולטים בודדים עד מספר וולטים.
מעגלים אלקטרוניים אנלוגיים משמשים בתעשיית האלקטרוניקה, בעיקר כמעגלי הגברה, מעגלי קליטה ושידור (של גלים אלקטרומגנטיים), מעגלי משוב, ומעגלי חציצה (Buffers). מעגלים אלקטרוניים אנלוגיים עושים שימוש ברצף של ערכי זרם ומתח לצורך מימוש המנגנונים השונים (ובעיקר העברת מידע), וזאת בניגוד למעגלים אלקטרוניים דיגיטליים, העושים שימוש בערכים בדידים של זרם ומתח, לצורך מימוש של פונקציות לוגיות.
קופר (אי)
האי קופר (אנגלית: Cooper Island) הוא אי בצידה הצפוני של הכניסה לפיורד דריגלסקי (Drygalski Fjord) שבקצהו הדרום-מזרחי של האי ג'ורג'יה הדרומית באיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים שבדרום האוקיינוס האטלנטי, ואורכו שלושה ק"מ. האי התגלה על ידי משלחתו של ג'יימס קוק ב-1775 ונקרא על שם לוטננט רוברט קופר, קצין על אחת מספינותיו של קוק, אה"מ רזולושן (HMS Resolution).
החי והצומח
כאחד מהאיים בג'ורג'יה הדרומית שאין בהם חולדות, קופר הוא האי היחידי שזוכה להגנה מיוחדת (Special Protection Area). כמות גדולה של עופות ים מקננות בו, כמו: יסעור שלג, פריון אנטארקטי (Antarctic Prion), זוגות של אלבטרוס שחור גבות, פינגווין רצועת-הסנטר ופינגווין הסלעים. כמו כן האי הוא בית גידול לדובי ים, אחד המקומות היחידים שבהם הם לא ניצודו. אדמת האי מכוסה בעשב ציצה.
טיולי ישראל צפון
מסלולי הטיולים מחולקים לפי אזורים:
לתיאורי המסלולים מצורפות מפות, ולעיתים יש בהם גם הפניה למקורות ספרותיים שונים.
פרינס אולף הארבור
פרינס אולף הארבור (באנגלית: Prince Olav Harbour) הוא נמל קטן בחלקו הדרום-מערבי של מפרץ קוק על החוף הצפוני של ג'ורג'יה הדרומית באיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים.
אספרטט טראנסקרבמוילאז
אספרטט טראנסקרבמוילאז (ATCase) הוא אנזים המקטלז את יצירת N-carbamoylaspartate משני סובסטרטים: אספרטט וקרבמויל-פוספט. ריאקציה זו היא השלב הראשון במסלול הביוסינתיזה של פירימדינים.
מבנה
ATCase הוא הטרו-אוליגומר, הבנוי מ-12 תתי יחידות, במשקל כולל של כ- 300kDa. הסטויכומטריה של תתי היחידות במבנה הרביעוני היא C6R6, כלומר שש שרשראות פוליפפטידיות קטליטיות (בעלות קבוצות קטליטיות החיוניות לפעילות החלבון; משקל כל שרשרת קטליטית: 34kDa) ושש שרשראות פוליפפטידיות רגולטוריות (בקרתיות, שאינן מזרזות ריאקציה כימי, אך מבקרות את פעילות האנזים; משקל כל שרשרת רגולטורית: 17kDa). המבנה הרביעוני של אנזים זה מראה כי כל שלוש שרשראות קטליטיות יוצרות טרימר קטליטי (בעלי משקל של 34KDa) וכל שתי שרשראות רגולטוריות יוצרות דימר בקרתי (רגולטורי). שני הטרימרים הקטליטיים יוצרים אינטראקציות זה עם זה באמצעות אינטראקציות עם שלושת הדימרים הרגולטוריים.
קינטיקה
קשירת הסובסטרטים לאנזים היא קואופרטיבית ולכן בגרף מהירות כנגד ריכוז סובסטרט מתקבלת תלות סיגמואידלית. פעילות ATCase ניתנת להסבר באופן מיטבי לפי מודל MWC, לפיו האנזים יכול להמצא באחד משתי קונפורמציות רביעוניות בעלות זיקה שונה.
בקרה
ATCase מבוקר על ידי מספר אפקטורים אלוסטריים:
הפרדה לטרימרים קטליטיים ודימרים רגולטוריים
טיפול כימי של ATCase על ידי הריאגנט p-hydroxymercuribenzoate גורם להפרדה בין תתי היחידות הקטליטיות והרגולטוריות. לאחר הפירוק (וניתוק הריאגנט), הטרימרים הקטליטיים המבודדים אינם קואופרטיביות ביחס לקישור הסובסטרטים, אלא מתנהגים לפי דגם קינטיקת מיכאליס-מנטן. בנוסף, פעילותם אינה מבוקרת עוד על ידי ATP או CTP. לעומת זאת הדימרים הרגולטוריים המבודדים אינם מראים פעילות קטליטית, אך קושרים היטב את ATP ואת CTP.
עיכוב
N-phosphonacetyl-L-aspartate (בקיצור: PALA) הוא אנלוג, הדומה לקומפלקס של שני הסובסטרטים הנוצר במצב המעבר של הריאקציה. PALA מעכב את האנזים, תוך הסטת מבנהו הרביעוני למבנה בעל האפיניות הגבוהה.
מגדל העמק
מִגְדַּל הָעֵמֶק היא עיר במחוז הצפון בישראל. העיר שוכנת על שלוחה דרומית-מערבית של הרי נצרת, כ-4 קילומטרים דרומית-מערבית לנצרת.
היסטוריה
מגדל העמק נוסדה בשנת 1953 בשטח הכפר הערבי הנטוש אל-מוג'ידל, שתושביו ברחו לנצרת בעת שנכבש בזמן מלחמת השחרור. הכפר הוכרז כנכסי נפקדים ועבר לחזקת רשות הפיתוח. חלק מתושבי הכפר היו נוצרים קתולים ובעת שהוקם ביקש נציג הכס הקדוש שיותר להם לחזור לכפר, אך הוא נענה בסרוב. היישוב הוקם במסגרת מדיניות הממשלה לפיזור האוכלוסייה ויהוד הגליל. ראשוני התושבים היו עולים מהמעברות שמרון ורמת ישי וכן יוצאי מנצ'וריה, חרבין, מגדן וטיינג'ין.
מאוחר יותר הפכה מגדל העמק לעיירת פיתוח והוכרזה כעיר בשנת 1988.
בעקבות גל העלייה של שנות ה-90 צמחה מגדל העמק והתווספו לה שכונות רבות בחלקה הצפוני. באותה עת הועתק קטע כביש 75 (טבעון-נצרת), שעבר בתוך היישוב, צפונה כדי להסיט את התנועה הבינעירונית אל מחוץ לעיר. בשנת 1993, בתקופת ממשלת רבין השנייה, הוכרזה מגדל העמק אזור עדיפות לאומית ועקב כך זכתה לסיוע, מענקים, הטבות מס ותמריצים שונים, כדי למשוך אליה תושבים ויזמים. מעמד אזור העדיפות הלאומית של מגדל העמק חודש אחר כך מספר פעמים.
הרחבת העיר
בינואר 2012 ועדת גבולות שהקים משרד הפנים בראשות פרופסור ערן רזין, בעקבות סכסוך גבולות בין המועצה האזורית עמק יזרעאל, עיריית מגדל העמק וכפר יפיע, החלטה שכ־1,100 דונם יעברו משטחי קיבוץ כפר החורש שבמועצה האזורית עמק יזרעאל לשטחה המוניציפלי של מגדל העמק. זאת לטובת הקמת שכונת ענק בת 4,500 יחידות דיור. במקביל באותה עת הוחל בתכנון תוכנית מתאר חדשה לעיר שתכפיל את מספר התושבים מכ-25,000 ל-50,000.