cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרינה סמיונובה
מרינה טימופוייבנה סמיונובה (ברוסית: Марина Тимофеевна Семёнова 30 במאי (לפי הלוח הישן 12 ביוני) 1908 - 9 ביוני 2010) הייתה הפרימה בלרינה הראשונה שקיבלה את הכשרתה בברית המועצות.
ביוגרפיה
סמיונובה נולדה בסנקט פטרבורג. היא סיימה את אקדמיית ואגאנובה לבלט רוסי בשנת 1925, התלמידה הראשונה שהגיעה לגדולה בהכשרתה של אגריפינה ואגאנובה. שנת 1925 "מתועדת ברשומות הבלט הסובייטי כשנת הניצחון ללא תקדים של מרינה סמיונובה".
עד 1930 עבדה סמיונובה בבלט קירוב, ואז מצא יוסיף סטלין לנכון להעביר אותה ואת בעלה, ויקטור סמיונוב (הם נשאו אותו שם משפחה) לבלט בולשוי במוסקבה.
קריירה
הכוריאוגרפית הסובייטית מאיה פליסצקאיה כתבה על סמיונובה, כי "מה שהציגה בשעתה היה יוצא דופן, חדש לחלוטין, עוצר נשימה. כיום מקובל לחשוב, שכך היה מאז מתמיד." הסופר שטפן צווייג כתב על ריקודה, ש"כאשר היא יוצאת אל הבמה בהילוך הטבעי שלה, שהכשרתה רק ליטשה, ולפתע ממריאה אל-על בקפיצה פראית, הרושם הוא של סופה המנפצת לפתע את שלוות הקיום השגרתי."
סמיונובה הייתה רקדנית-אורחת בבלט האופרה של פריז בשנת 1935 והוטפיעה שם בז'יזל עם סרז' ליפר.
היא קיבלה את פרס סטלין לשנת 1941 ופרשה בשנת 1952. לאחר זאת, הייתה לאחת המורות החשובות ביותר של תיאטרון הבולשוי, שם מילאה גם תפקיד של פסנתרן חזרות.
סמיונובה פרשה מחובותיה כמדריכה בגיל 96. היא נודעה בידידותה עם הרקדן הצעיר ניקולאי טסיקארידזה, שראיין אותה בכמה הזדמנויות. ב-2003 זכתה סמיונובה בפרס בנואה למחול על מפעל חיים.
ב-2008 חגג תיאטרון בולשוי את יובל המאה לסמיונובה. היא מתה ב-9 ביוני 2010 בביתה במוסקבה, שלושה ימים לפני יום הולדתה ב-102.
גנון גמד
גנון גמד או טלפוין (שם מדעי: Miopithecus) הוא סוג בן 2 מינים של פרימטים החיים ביערות אפריקה הטרופית מקמרון והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו עד אנגולה.
אורכם של קופים אלה 32-45 ס"מ ומשקלם 0.8 ק"ג בנקבות ו1.3 ק"ג בזכרים. הם בעלי פרווה זהובה-ירוקה והפנים צבעוניות. הם בעלי אף ואזניים קטנים ושפתיים צבעוניות. אזור העיניים והגבות לבנים.
הקופים שוכנים ביערות ובביצות שסמוכות למים כמו יערות מנגרובים וכן בגדות נהר. הם שוכנים רוב הזמן על העצים ונעים בקבוצות של 60-100 פרטים.
קופים אלה הם פעילי יום, אוכלי כל הניזונים מפירות, עלים, פרחים, צמחי מים, צוף, דבש, ביצם, חרקים ויצורים קטנים נוספים.
מינים
בסוג זה ישנם 2 מינים:
תיאור כל העולם ועמיו
תיאור כל העולם ועמיו (בלטינית: Expositio totius mundi et gentium) הוא סקר גאוגרפי-מסחרי קצר, שנכתב על ידי אזרח אנונימי של האימפריה הביזנטית, שחי בזמן שלטונו של הקיסר קונסטנטיוס השני. המקור היווני, שנתחבר בין השנים 350–362 לספירה, אבד, אולם הגיע לידינו באמצעות שני תרגומים לטיניים שנעשו במהלך המאה ה-6.
החיבור מורכב משלושה חלקים. הראשון (סעיפים 1–21) מתאר ארצות ממזרח לאימפריה הרומית וכולל את המידע הגאוגרפי הכי אגדתי והפחות מדויק. החלק השני (סעיפים 22–62), הארוך ביותר, מתאר את הפרובינקיות של האימפריה ביבשת, ואילו השלישי (סעיפים 63–68) מתאר פרובינקיות באיים.
המחבר האנונימי
מעט ידוע על המחבר האנונימי של החיבור, אולם רמזים מתוך הטקסט משמשים לאיסוף מידע. יש עיסוק בולט בחיבור במסחר וערי נמל. הסביבה הכלכלית שולטת בחיבור והמחבר עוסק רבות במוצרים של האדמה והתעשייה, במיוחד בטקסטיל. הוא מציין 61 ערים, שרק 16 מתוכן נמצאות בחלק המערבי של האימפריה. נראה כי המחבר הכי קשור לערי סוריה, פיניקיה וארץ ישראל. בדרך כלל מניחים שהמחבר היה יליד סוריה.
גם דתו של המחבר היא תעלומה. בזמן שהוא מזכיר סופרים יוונים רבים (ברוסוס, מנתון, אפולוניוס מסתורי, מנאנדרוס מאפסוס, הרודוטוס ותוקידידס), הוא כמעט ואינו מראה סימן כלשהו להשפעה על ידם, או לחינוך משמעותי כלשהו, וייתכן שרק ידע אודותם באמצעות היכרותו עם החיבור נגד אפיון של יוסף בן מתתיהו, שאותו הוא מכנה "מורה היהודים".
מצד אחד, סביר יותר שיוספוס היה ידוע לנוצרי. הטקסט גם כולל אזכורים מתוך הביבליה וביטויים נוצריים. אלא שהטקסט אינו מראה עניין בכנסיות או באתרים הקדושים המתועדים באיטינראריום הנוצרי המאוחר יותר, והוא נוטה יותר לציין בעיר משחקים מרתקים, יינות טובים ונשים יפות, בזמן שהוא מציג חיבה ברורה כלפי פולחנים פגניים.
תרגומים לטיניים
אחד התרגומים ששרדו, שמתוכו נלקח שמו הידוע של החיבור (Expositio totius mundi), כיום אבד גם הוא, אולם נשמר על ידי ז'אק גודפרוי בהדפסה של הטקסט משנת 1628. תרגום אחר, מתוך כתב יד שהוחזק במנזר בנדיקטי בקאווה דה טירני, ליד נאפולי, פורסם ב-1831 על ידי אנג'לו מאי  ונושא את השם "תיאור כל העולם" (Descriptio totius mundi). ה-"Descriptio" מקוצר יותר מה-Expositio, אולם הוא כתב היד היחיד הכולל את תחילתו של החיבור.
ארץ ישראל בחיבור
בין ערי ארץ ישראל, המחבר מציין את קיסריה ומגדיר אותה כעיר מקסימה שופעת בכל דבר. העיר רשומה גם כאחת מערי פיניקיה וסוריה המשתתפות במשחקי הקירקוס, והיא ידועה גם בשל הצגות הפנטומימה שלה. ערים נוספות בארץ ישראל שניתן להן חשיבות בחיבור, הן ניאפוליס (שכם), פתולימאיס (עכו), אלאותרופוליס (בית גוברין), סקיתופוליס (בית שאן) המפורסמת בשל תעשיית הפשתן שלה, יריחו המגדלת את עץ התמר הידוע בשם "ניקוליאה", לוד, עזה ואשקלון המפורסמת בשל מתאבקיה. את עכו ובית גוברין כולל המחבר בין מספר ערים "מצוינות". קיסריה, שכם ולוד "מייצאות ארגמן באיכות גבוהה". כל הערים הללו "ידועות עבור פוריותן בדגן, יין וזיתים, ויש בהן מכל טוב".
אריה מכנס
אריה מכנס (1921 - 22 במאי 2008) היה כדורגלן ישראלי ששיחק כרץ ימני במכבי הרצליה ובמכבי נתניה. אריה הוא בנו של יצחק מכנס, ממייסדי רמת גן והרצליה ואביהם של עודד וגד מכנס.
קריירה כשחקן
בשנת 1947 היה מעורב באירוע משעשע, כאשר במשחק נגד ראשון לציון במצב של 2–2 בעט בעיטה חזקה בכדור. כתוצאה מהבעיטה התפוצץ הכדור והשופט נאלץ להפסיק את המשחק. בשנת 1948, לאחר שמאמן הקבוצה ברוך פוייר וארבעה משחקני הקבוצה נהרגו בקרב לטרון, מונה מכנס לקפטן הקבוצה.
בשנת 1954 היה שותף להעפלה ההיסטורית לגמר גביע המדינה בו הפסידה 0–4 למכבי תל אביב.
בשנת 1956 פרש מכנס ממשחק פעיל. באותה שנה נולדו שני בניו עודד וגד, שהיו מכוכבי מכבי נתניה בשנות השבעים. לאחר הפרישה שימש במשך שנים רבות כמאמן קבוצת הנערים במועדון.
טים הטרינגטון
טים הטרינגטון (באנגלית: Tim Hetherington 5 בדצמבר 1970 – 20 באפריל 2011) היה צלם עיתונות בריטי-אמריקאי, שנהרג במהלך מלחמת האזרחים בלוב. אלמנתו אידיל איברהים מתגוררת בניו יורק.
ביוגרפיה
בתחילת הקריירה טים הטרינגטון עבד בעיתון The Big Issue בלונדון. בהמשך הוא נסעה לליבריה, סיירה לאון וניגריה. בהיותו באפריקה, הטרינגטון השתתף בפעולות האומות המאוחדות בחקירת הנעשה בליבריה בשנים 2006 ו-2007.
בשנים 2007–2008 טים הטרינגטון היה באפגניסטן כאשר הוא הצמיד את עצמו לאחד מיחידות של צבא ארצות הברית במדינה. בשנת 2010 טים הטרינגטון עבר ללוב ונהרג בקרבות סביב העיר מיסראתה.
על פעילותו בתחום הצילום, הטרינגטון קיבל ארבע פעמים World Press Photo. בנוסף לכך הוא כתב מספר ספרים על מסעותיו בעולם. בשנים 2009–2010 הוא צילם כמה סרטים קצרים.
לאחר מוטו, World Press Photo החליטו על הענקת מלגה על שמו לטובת צלם שמכין פרויקט על זכויות האדם.
הורים של הטרינגטון הקימו קרן על שמו. בברונקס הוקמה ספרייה עם 1200 ספרים בנושא צילום שנתרמו על ידי משפחתו. בעקבות הקמת הספרייה, גם צלמים נוספים כמו יוג'ין ריצ'רדס וגופים נוספים תרמו ספרים בתחום הצילום.
Singles
Singles ("סינגלים") הוא מארז תקליטורים הראשון של להקת נירוונה, שיצא ב-1995 בחברת גפן רקורדס. הוא שוחרר בדצמבר 1995.
המארז מכיל את כל ששת הסינגלים הבודדים שיצאו, מתוך שני אלבומי האולפן האחרונים של הלהקה: "Nevermind" ששוחרר ב-1991 ו-"In Utero" ששוחרר ב-1993:
למרות היותו מארז דיסקים, הוא נחשב לסינגל במצעדי התקליטים: במצעד הסינגלים הלאומי בדנמרק (מצעד "Tracklisten") כיכב המארז במקום ה-5 בשיאו ונשאר בטופ 20 במצעד במשך 11 שבועות ברצף, במצעד הסינגלים הלאומי בצרפת (מצעד "SNEP") הגיע למקום ה-17 ונשאר במצעד במשך 8 שבועות ברציפות. כמו כן הופיע במצעד 100 הסינגלים החמים של אירופה (מצעד המגזין "Music & Media") במקום ה-55 לכשיצא.
גביש מולקולרי
סיבה להיווצרות
בהרבה מהמקרים הסידור, הגובה הסימטרי הוא הבור האנרגטי הנמוך ביותר שניתן להגיע אליו (בדרך כלל קשה להגיע אליו). הסידור מתבצע בין הדיפולים (קטבים חיוביים ושליליים).
האלף השלישי
האלף השלישי (המילניום השלישי) היא התקופה שהחלה בשנת 2001 לספירה ותימשך עד שנת 3000 לספירה.
בתחילת האלף עמדה אוכלוסיית העולם על כ-6.057 מיליארד בני אדם.
אלף זה הוא האלף הנוכחי והוא נמצא בתחילתו, כך שמעבר לשני העשורים הראשונים של המאה ה-21 אלף זה הוא נושא למחקר בתחום העתידנות ואף על פי כן, ישנן מספר תחזיות הניתנות לניבוי.
טובי פוקס
'''רוברט פ. פוקס (באנגלית: Robert F. Fox; נולד ב-11 באוקטובר 1991), ידוע גם כטובי פוקס ובעבר כטובי "ראדיאיישן" פוקס''', הוא ו אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בשל פיתוח משחקי התפקידים "אנדרטייל" ו-"", ועל הראשון קיבל הכרה רבה, מועמדות ל וזכה שלוש פעמים בטקס.
היצירות המוקדמות של פוקס הן בעיקר חיבור מוזיקה, במיוחד לוובקומיקס "", והמשיך לחבר מוזיקה לעוד משחקי אינדי לאחר ההצלחה של "אנדרטייל".
עוד עבודות בולטות כוללות תרומה לפסקולים של "פוקימון סורד ושילד" ושל "סופר סמאש ברוס אולטימייט".
יצירה מוקדמת והלחנה
היצירה הידועה הכי מוקדמת של פוקס היא "פריצת ליל כל הקדושים של ארת'באונד", של המשחק  מ-1994 ל-SNES שיצאה לאור ב-2008. לאחר מכן, המשיך להלחין מוזיקה לובקומיקס "" מ-2009 של בשנתו האחרונה בתיכון. אף על פי שפוקס לא הגיב כאשר האסי הקים "" באפריל 2009 ופרסם פוסט חדשות שבו ביקש ממלחינים להצטרף, האסי התרשם מעבודתו של פוקס לאחר שפוקס התחיל להעלות גרסאות כיסוי על פסנתר של המוזיקה מהובקומיקס בפורום של "". פוקס חיבר את המוזיקה למשחק של "", " ", המשחק הקצר של אומנית "אנדרטייל" טמי צ'אנג " " ומשחק התפקידים "" מ-2019 של, שהמוזיקה שלו עובדה על ידי המלחין של פוקימון היטומי סאטו. בנוסף, פוקס חיבר רצועה למשחק "פוקימון סורד ושילד" ושיר ווקאלי לאלבום "PRAY" של איטוקי האנה.
אנדרטייל
היצירה הכי מוכרת של פוקס היא משחק התפקידים "אנדרטייל", שלה חיבר גם את הפסקול. המשחק מכר יותר מ-1 מיליון עותקים, מה שגרם לו להפוך ל"להיט מפתיע" ו"תופעה של תרבות הפופ". פוקס עבד על המשחק לגמרי לבד (חוץ לאומנות במשחק, שביקש בה עזרה מתמי (טויוקי) צ'אנג) כדי לא להסתמך על אחרים. היה לפוקס ניסיון בפיתוח משחקים לפני "אנדרטייל", הוא ושלושת אחיו השתמשו ב-‏ כדי ליצור משחקי תפקידים ו של בבית הספר התיכון , שהמוכרת מביניהם היא "פריצת ליל כל הקדושים של ארת'באונד". הרעיונות והעיצובים לדמויות ב"אנרטייל" נוצרו כשפוקס היה במכללה וצייר את הדמויות במחברתו.
לאחר שחרור המשחק, אנדרטייל קיבל בסיס מעריצים נרחב. פוקס הגיב שלא מפריע לו שאנשים לא אמרו שהם לא אוהבים את המשחק, ושהוא "לא לכולם". למרות הפרסים שאנדרטייל קיבל והשבחים הרבים, פוקס כתב שדעתו האישית היא שהמשחק עדיין היה "" והיה צריך לקבל "ציוני 8/10".
ב-2016, פוקס שחרר מספר רצועות שאינן בשימוש מתוך אנדרטייל. פוקס גם נהיה תורם של מגזין "A Profound Waste of Time". לאחר מכן פוקס נבחר לרשימת המשחקים בפורבס 30 Under 30 ב-2018 על תפקידו ביצירת אנדרטייל.
ההצלחה של אנדרטייל, במיוחד ביפן, נתנה לפוקס את ההזדמנות לבקר את היוצר של Super Smash Bros. מסאהירו סאקוראי בביתו, שם דיברו על הסדרה ושיחקו "Super Smash Bros. Ultimate" ביחד. לאחר מכן, הדמות "סאנס" מאנדרטייל שוחררה כתחפושת Mii למשחק דרך, ביחד עם הרצועה "MEGALOVANIA", לה חיבר פוקס עיבוד חדש.
לנגור זנב-חזיר
לנגור זנב-חזיר (שם מדעי: Simias concolor) הוא מין של קוף ממשפחת קופים בעלי זנב הקרוב לקופי הלנגור והלנגור האפור, אך שייך לסוג יחידי.
מאפיינים
אורכו של הלנגור 50 ס"מ כשאורך זנבו 15 ס"מ. משקלו מגיע ל-7 ק"ג. הוא בעל פרווה שחורה לגמרי עם פנים כהות בעלות אף ועיניים קטנים ורעמת לחיים. הזנב קטן וכשמו מזכיר זנב של חזיר ומתפתל בקצוות. הקוף בעל זרועות ארוכות העוזרות לו להיאחז בענפים במקום הזנב.
קוף זה מצוי רק ביערות של סומטרה שבאינדונזיה ומצוי בסכנת הכחדה חמורה. הם בסכנה עקב פגיעה בבית גידולם, סחר בחיות לגידול בשבי ותחרות עם אנשים. רבים מהם נהרגים בידי ציידים. קוף זה מצוי בין 25 הקופים המאוימים ביותר בעולם.
שיש מלאכותי
שיש מלאכותי או שיש סינתטי או אבן פולימרית או אבן מהונדסת (באנגלית, "agglomerated stone", "agglomerated marble" ו-"engineered stone") הם כינויים לחומר מתועש המיוצר מגרגרים מינרליים (בעיקר חול) המעורבים בדבק אפוקסי. ישנם כאלו שכוללים בקטגוריה הזו גם בטון פולימרי, למרות שתהליך היצור של הנ"ל שונה לגמרי וגם תכונותיו שונות.
בישראל המוצר הנפוץ ביותר משיש מלאכותי הוא משטחי העבודה והכיורים תוצרת "אבן קיסר", המתוארים לעיתים בטעות, בכינוי "משטחי קווארץ". השיש המלאכותי מיוצר מאז שנות החמישים של המאה ה-20 והחל להיכנס לשימוש בישראל בשנת 1963. ברחבי העולם משתמשים בשיש מלאכותי ליצירת אריחים, ריצוף ומדרגות. עם זאת, השימושים הללו מצויים בדעיכה, עקב תכונות מכניות נחותות ביחס לחומרי גלם אחרים כגון אבן טבעית וטרצו.
הרכב נפוץ
הגרסאות המוקדמות של השיש המלאכותי היו מבוססות על תכולה של כתשעים אחוז חול בעל תכולת צורן דו-חמצני גבוהה ועשרה אחוז דבק. עם חלוף השנים נוצרו גרסאות שונות של שיש מלאכותי וכיום משתמשים גם בחצץ על בסיס אבן גיר (שמכונה בטעות בשם שיש ) ובתכולה משתנה של דבקים. התקן האירופאי מגביל את תכולת הדבק לחמישים אחוז.
תכונות עיקריות
לשיש המלאכותי חוזק מתיחה וכפיפה גבוה יותר מאשר בטון. יתרון נוסף הוא מגוון רחב של צבעים ותצורות.
החסרונות העיקריים של החומר הזה הוא רגישותו לאור שמש והתפשטות תרמית גבוהה מאוד. חסרונות אלה מגבילים את שימושו בענף הבנייה.
מרס (דמות מקראית)
מֶרֶס הוא דמות מקראית, אחד משרי פרס ומדי של המלך אחשוורוש המוזכר במגילת אסתר.
בסיפור המגילה
מרס נזכר במגילת אסתר פעם אחת כאחד משרי פרס ומדי שחשבו מה לעשות לושתי, לאחר שלא הגיעה למשתה שעשה אחשוורוש.
שמו
יש חוקרים הגוזרים את שמו מהמילה Mansā שפירושה מבחן או ניסיון. חוקרים אחרים גוזרים את שמו מהשם מהאווסטי Marsha-Van שהוא רוח הגורמת לשכחה, ואז פירוש שמו של מרס הוא השכחן.
On My Mind (שיר של דיפלו וסיידפיס)
On My Mind הוא שיר של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי האמריקאי, דיפלו, וצמד ה-EDM האמריקאי, סיידפיס, שיצא, על ידי חברת ההתקליטים Higher Ground Records. ב-13 בדצמבר 2019. בשיר נמצאת דגימה מהשיר "Steelo" של ההרכב ה-R&B האמריקאי, 702, והזמרת-יוצרת האמריקאית, מיסי אליוט. השיר נמצא באלבום האולפן הרביעי של דיפלו, Diplo.
נכון למאי 2022, השיר הושמע למעלה מ-192 מיליון פעמים בספוטיפיי.
נבחרת דונצק בכדורגל
נבחרת הכדורגל של הרפובליקה העממית של דונצק היא נבחרת הכדורגל המייצגת את הרפובליקה העממית של דונצק הבלתי מוכרת, הממוקמת באוקראינה. הנבחרת אינה חברה באופ"א או בפיפ"א, ולכן אינה מורשית להשתתף בגביע העולם בכדורגל או באליפות אירופה בכדורגל. במקום זאת, עד נובמבר 2022 היא הייתה חלק מקוניפ"א והתחרתה בתחרויות שלה.
היסטוריה
הנבחרת נוסדה ב-25 ביולי 2015, ושיחקה נגד נבחרת אבחזיה במשחקה הראשון. הנבחרת השתתפה במוקדמות גביע העולם בכדורגל של קוניפ"א 2018 אך לא הצליחה להעפיל אל גביע העולם. סאשה דורקופ, המזכיר הכללי של CONIFA, הצהיר שהוא לא מסכים עם נבחרת דונצק מבחינה פוליטית - תוך השוואה שלילית עם הצ'אגוסים - אבל ש"זה לא העניין" והנבחרת הורשתה להתחרות. קוניפ"א ספגה ביקורת על תמיכה ב"בדלנות הנתמכת על ידי רוסיה". הנבחרת הייתה אמורה לקחת חלק בגביע אירופה בכדורגל של קוניפ"א 2019, אך פרשה מהתחרות עוד לפני שהיא התחילה.
Dion chante Plamondon
Dion chante Plamondon (בעברית: Dion Sings Plamondon) הוא אלבום האולפן העשירי של הזמרת הקנדית סלין דיון. האלבום יצא לאור ב-4 בנובמבר 1991, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים, כשהבולט ביותר מביניהם הוא "".
רקע והפקה
האלבום הופק על ידי רומנו מוסומארה, סרג' פרתונר ויאניק טופ. בצרפת קיבל האלבום את תואר הפלטינה הכפולה על מכירות של למעלה מ-660,000 עותקים, מה שהופך אותו לאחד מן האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים במדינה.
בנוסף לכך, דורג האלבום כאלבום התשיעי המצליח ביותר בצרפת בשנת 1993, תוך שגם דורג ברשימת סוף השנה של המדינה שהתפרסמה בשנת 1994.
ממשלת פוטין השנייה
ממשלת פוטין השנייה היא ממשלת רוסיה הראשונה ברוסיה שכיהנה במשך קדנציה מלאה של נשיא מכהן וכיהנה לאורך כל שנות נשיאותו של דמיטרי מדבדב. ולדימיר פוטין מונה לראש ממשלת רוסיה ב-8 במאי 2008 על ידי נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב.
מלאכת הרכבת הממשלה נמשכה 4 ימים בלבד. הרכב הממשלה הוצג בפני הנשיא כבר ב-12 במאי 2008.
במידה רבה הממשלה כיהנה כממשלת המשך לממשלתו של זובקוב, שכיהן תחת נשיאותו של פוטין. שר ההגנה אנטולי סרדיוקוב, שר האוצר אלכסיי קודרין ושר החוץ סרגיי לברוב נותרו בתפקידם. סגן ראש הממשלה, סרגיי איבנוב שכיהן בממשלת זובקוב כ"סגן ראשון לראש הממשלה" איבד ממעמדו. בסך הכל כיהנו בממשלה 24 שרים, מהם שמונה בלבד מונו כשרים חדשים.
משרד האנרגיה והתעשייה פוצל לשני משרדים, כדי להפחית מהכוח הטמון במשרה הזו, החולשת על מגזר האנרגיה הגדול בעולם. הפיצול נובע גם מעמדתו של פוטין, על פיה יש לתת קדימות גבוהה לשדרוג התעשייה הרוסית, שעודנה מפגרת בהשוואה לזו המערבית.
מאחר שמספר השרים גדל בשמונה, הועברו סמכויות רבות ממשרדים קיימים למשרדי ממשל החדשים. בוטלו סוכנויות פדרליות רבות בתחומים אזרחיים ואחרים וסמכויותיהם הועברו לידי השרים, בצעד שנועד לרכז את כל פעילות הפנים תחת הממשלה בניגוד לביזור שהתקיים קודם לכן. ממשלת פוטין נאלצה להגיב להשלכות המשבר הכלכלי העולמי כשדו"ח של הבנק העולמי מנובמבר 2008 שיבח את תגובת הממשל הרוסי למשבר כ"חלקה, מקיפה ומתואמת, שסייעה להקטין את עוצמת המשבר", אך דו"חות מיוני 2009 מצאו כי השפעת המשבר חריפה ממה שהיה צפוי מספר חודשים לפני כן, אך פעולת הממשלה להעלאת מחירי הנפט ולהורדת האינפלציה הצליחה להשיב לצמיחה צנועה עוד ב-2010.
אחד הגופים הפדרליים החשובים ביותר שהוקמו באותה עת היה רוסקומנדזור, רגולטור האינטרנט הממשלתי.
מרסנא
מַרְסְנָא הוא דמות מקראית, אחד משבעת שרי פרס ומדי של המלך אחשוורוש המוזכר במגילת אסתר.
בסיפור המגילה
מרסנא נזכר במגילת אסתר פעם אחת כאחד משרי פרס ומדי שחשבו מה לעשות לושתי, לאחר שלא הגיעה למשתה שעשה אחשוורוש.
בתרבות
בסרט לילה אחד עם המלך המגולל את סיפור מגילת אסתר, דמותו של מרסנא מגולמת על ידי השחקן אסיף בסרה.
יאקוב גריננוולד
יאקוב גריננוולד (בגרמנית: Jakob Grünenwald; 30 בספטמבר 1821 – 26 בספטמבר 1896) היה צייר ומאייר ז'אנרי גרמני משוואביה.
קורות חייו
בשנת 1840 החל את הכשרתו כצייר היסטוריה בבית הספר לאמנות של שטוטגרט אצל ברנהרד פון נאר ויוהאן פרידריך דיטריך, שם העדיף להתמקד בנושאים דתיים.
בשנת 1853 עבר למינכן, מקום מושבה של האקדמיה לציור, המעוז האמנותי באותה תקופה, שם עבד עם קרל אברט, אנטון בריית' ואלברט קאפיס ועם אמנים ממינכן כמו קרל שפיצווג.
בשנת 1855 נישא למריה דורותיאה ראפ משטוטגרט.
גריננוולד קיבל עבודות ציבוריות שונות והיה מיוצג בתערוכות רבות ברחבי גרמניה עד שנת 1881 – בדרזדן, ברלין ובארמון הזכוכית של מינכן. כששהה במינכן התמסר בעיקר לציור ז'אנר ויצר את מרבית יצירותיו הידועות.
כאשר דעך העניין בעבודתו במינכן, הוא מונה לפרופסור בבית הספר לאמנות בשטוטגרט בשנת 1877 בתיווכו של מורו לשעבר נאר, כך שהפרנסה שלו הובטחה. הוא עבד שם כראש כיתת הרישום עד מותו. תלמידיו כללו קרל באואר, קרל הרטמן והרמן פלויר. כחבר בוועדה של "האגודה לאמנות נוצרית בכנסייה האוונגליסטית בוירטמברג", הוא השפיע על האמנות הדתית באותה העת, שעמדה גם במוקד עבודתו המוזמנת בתקופה זו.
גריננוולד נקבר בבית העלמין בשטוטגרט בקבר עם סלע פשוט.
יצירתו
במשך תקופה ארוכה גריננוולד נשכח כצייר, אף שהיה פופולרי מאוד במהלך חייו וכמה מציורי הז'אנר שלו (בעלת הבית, החתן והכלה השוואביים זוכים לברכת הסבתא) שימשו באופן נרחב כהדפסים נפוצים.
רק בשנות השמונים, כאשר ציורי הז'אנר שוב זכו לפופולריות רבה יותר, התגלה גריננוולד מחדש. הוא מיוצג גם עם עבודות במוזיאון לנדס וירטמברג.
אוסף מעבודותיו נמצא במוזיאון העירוני של אברסבאך "אלטה פוסט" והורחב לקראת יום הולדתו ה-200
הדיוויזיה ה-44 (ארצות הברית)
הדיוויזיה ה-44 (באנגלית: 44th Infantry Division) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם השנייה.
בין מלחמות העולם
הדיוויזיה הוקמה ב-19 באוקטובר 1920 כדיוויזיית המשמר הלאומי, והיא כללה את יחידות המשמר הלאומי ממדינות דלאוור, ניו ג'רזי וניו יורק, והייתה אמורה להוות חלק מאזור הקורפוס ה-2. הדיוויזיה כללה את חטיבת הרגלים ה-57 מהמשמר הלאומי של צבא ניו ג'רזי וחטיבת הרגלים ה-87 של המשמר הלאומי של צבא ניו יורק. הדיוויזיה אושרה על ידי שר המלחמה ב-5 באוקטובר 1921 והוכרה פדרלית ב-26 במרץ 1924.
הדיוויזיה ה-44 השתתפה בתמרוני הארמייה הראשונה באפסטייט ניו יורק בין ה-7 ל-24 באוגוסט 1940, לפני שגויסה לשירות פדרלי למשך שנים עשר חודשי אימונים ב-16 בספטמבר 1940. האימונים של הדיוויזיה הגיעו לשיאם בתמרוני קרוליינה, ספטמבר–דצמבר 1941.
מלחמת העולם השנייה
הדיוויזיה הייתה בדרכה לניו ג'רזי ב-7 בדצמבר 1941, וחזרה לפורט דיקס כאשר נשמעו חדשות על המתקפה על פרל הארבור. צוות קרב רגימנטלי, המבוסס על רגימנט הרגלים ה-113, נותק מיד מהדיוויזיה וצורף לפיקוד ההגנה המזרחית כדי לספק כוחות יבשתיים להגנת החוף המזרחי מניו יורק ועד פילדלפיה. זמן קצר לאחר מכן, עברו שאר יחידות הדיוויזיה למחנה קלייבורן, לוס אנג'לס, שם אורגנה מחדש הדיוויזיה ה-44 כדיוויזיית חי"ר ב-16 בפברואר 1942.
לאחר מכן נשלחה הדיוויזיה לפורט לואיס וושינגטון, שם השתתפה בהגנה על החוף המערבי תחת פיקוד ההגנה המערבית למשך שארית שנת 1942. בפברואר 1943, דיוויזיית הרגלים ה-44, הצטמצמה מאוד בגלל אובדן כוח אדם ויחידות. לאחר השלמת "סדרת D", אימון ברמת דיוויזיה, נשלחה הדיוויזיה ה-44 להשתתף בתמרוני הארמייה הרביעית בלואיזיאנה. לאחר מכן עברה הדיוויזיה למחנה פיליפס, קנזס להכנותיה האחרונות לפני הפריסה. הדיוויזיה עברה ברכבת למחנה מיילס סטנדיש, מסצ'וסטס, וב-5 בספטמבר 1944 הפליגה מבוסטון לאירופה.
דיוויזיית הרגלים ה-44 נחתה בצרפת דרך שרבור, ב-15 בספטמבר 1944, והתאמנה במשך חודש לפני כניסתה ללחימה. הדיוויזיה כללה את רגימנטים הרגלים ה-71, ה-114 וה-324. ב-18 באוקטובר 1944 היא החליפה את הדיוויזיה ה-79 בסביבת פורט דה פארוי, מזרחית ללונוויל, צרפת, כחלק מהארמייה השביעית ואבטחה מספר מעברים בהרי הווז'. תוך 6 ימים נפגעה הדיוויזיה במתקפת נגד גרמנית כבדה, 25–26 באוקטובר. ההתקפה נהדפה והדיוויזיה המשיכה בהגנה הפעילה. ב-13 בנובמבר 1944, היא יצאה בהתקפה לצפון-מזרח, ועברה דרך הרי הווז' ממזרח ל-Leintrey ל-Dossenheim, כבשה את אבריקור ב-17 בנובמבר, ודחפה לשחרור שטרסבורג, יחד עם דיוויזיית השריון הצרפתית ה-2. לאחר התארגנות, חזרה הדיוויזיה להתקפה, כבשה את רצוילר ונכנסה לאנסמבל דה ביטש בקו מז'ינו. ב-14 בדצמבר, רגימנטים של הדיוויזיה ה-44 השתתפו בתקיפת ביצורי קו מז'ינו. רגימנט הרגלים ה-71 וה-324 של הדיוויזיה תקפו את פורט סימסרהוף ואת הוטווילר הסמוכה. לאחר שישה ימי לחימה, כבשה היחידה את סימרסהוף ב-20 בדצמבר. ב-21–23 בדצמבר, הדיוויזיה ה-44 הדפה שלושה ניסיונות מעבר של האויב בנהר בליס.
פרנק הול
פרנק הול (באנגלית: Frank Hol; 4 ביולי 1845 – 31 ביולי 1888) היה צייר בריטי, שהתמחה בציורים בריאליזם החברתי של הציור הוויקטוריאני. הוא גם היה צייר דיוקנאות, בעיקר מהסוג הרשמי של גברים מכובדים ומבוגרים, כולל בני משפחת המלוכה.
הדיוויזיה ה-44 (ארצות הברית)
מלחמת העולם השנייה
הגנה אגרסיבית על אזור סרגומינס נמשכה לאורך פברואר 1945 ורוב חודש מרץ. הדיוויזיה חצתה את הריין בוורמס, ב-26 במרץ, בעקבות הדיוויזיה ה-3, ולאחר מכן חצתה את נהר הנקר כדי לתקוף ולכבוש את מנהיים, ב-28–29 במרץ. הדיוויזיה חצתה את המיין בתחילת אפריל, ועסקה בתקופת אימונים של 3 שבועות. ב-18 באפריל, התקדמה הדיוויזיה בעקבות הדיוויזיה המשוריינת ה-10 וכבשה את אהינגן, וב-23 באפריל, חצתה את הדנובה, ותקפה לדרום מזרח, תוך שהיא כובשת את פוסן, ברג ו- ורטאך, והתקדמה לכיוון אוסטריה. ב-2 במאי, קבוצה של מדעני רקטות V-2 שכללה את ורנר פון בראון נכנעה ללוחמי הדיוויזיה במרדף אחר האויב המתפורר דרך מעבר פרן ואל עמק נהר האין, הדיוויזיה ה-44 הקימה מחסומים באימסט ב-4 במאי. לאחר תקופה קצרה של שירות כחיל כיבוש, חזרה הדיוויזיה לארצות הברית ביולי 1945 לצורך הכשרה מחדש לפני היערכות מחדש, אך סיום המערכה באוקיינוס השקט הביא לפירוק הדיוויזיה בנובמבר 1945 במחנה צ'אפי, ארקנסו. במהלך המלחמה נהרגו 1,038 מחיילי הדיוויזיה ו-4,209 נפצעו.
פרנק הול
הוא מת בשנות ה-40 המוקדמות לחייו, מה שייחסו כמה מבני דורו לעבודת יתר, מכיוון שהיה עסוק מאוד בעשרים השנים האחרונות לחייו. המוניטין שלו ירד במידה ניכרת לאחר מותו, והתערוכה בגלריה ווטס ב-2013 והקטלוג שלה היו תשומת הלב הראשונה כזו שקיבל במשך מאה שנה.
הדיוויזיה ה-44 (ארצות הברית)
לאחר המלחמה
דיוויזיית הרגלים ה-44 הופעלה מחדש במשמר הלאומי של צבא אילינוי ב-1946, ונכנסה לשירות פדרלי בתחילת 1952 במהלך מלחמת קוריאה. הדיוויזיה פורקה לאחר שחרורה מהשירות הפדרלי ב-10 באוקטובר 1954.
פרנק הול
ביוגרפיה
הול נולד בלונדון למשפחה של חרטים ידועים, בהיותו בנו של פרנסיס הול, וכן אחיינו של ויליאם הול (הבן) ונכדו של ויליאם הול האב. הוא התחנך בעיקר בבית הספר האוניברסיטאי. הוא נכנס לבתי הספר של האקדמיה המלכותית ב-1860, והתקדם במהירות. הוא זכה במדליות כסף וזהב, וערך את הופעת הבכורה שלו כמציג ב-1864 עם "דיוקן" ו"התנתק מהכנסייה", "מלקט שרכים" (1865); "המבחן" (1866); "ההחלמה". הול זכה בתערוכה נודדת. ב-1869 הוא גויס כאמן על ידי חרט העץ והרפורמטור החברתי ויליאם לוסון תומאס, לעבודה בעיתון החדש של תומאס, The Graphic. מעריצי הול כללו את וינסנט ואן גוך, שבמכתבים לאחיו תיאו ולחברו אנתון ואן רפרד הביע את הערצתו להול. בזמן שגר בלונדון ואן גוך חתך ואסף בקפידה את ההדפסים של הול שפורסמו ב-The Graphic.
הדיוויזיה ה-44 (ארצות הברית)
לאחר המלחמה
ב-15 ביוני 2017, צוות הקרב החטיבתי ה-50 הוגדר מחדש כצוות הקרב החטיבתי ה-44, והוא נושא את המורשת של דיוויזיית הרגלים ה-44.
פרנק הול
ביוגרפיה
בשנת 1886, הוא הפיק דיוקן של מילאיס כעבודת הדיפלומה שלו, אך בריאותו התדרדרה במהירות והוא מת בהמפסטד, צפון לונדון, ב-31 ביולי 1888.
Frank Holl: Emerging from the Shadows הייתה תערוכה ב-2013 בגלריה ווטס בסארי, אנגליה, שכללה 14 ציורים של האמן. עם זאת, רבים מציוריו של הול אבדו; חשיבותם כמייצגים של ריאליזם חברתי מבטיחה שישמרו על ערכם.
הול היה מוצף בהזמנות, שהוא לא סירב, וכנראה מת מהמתח הרב שהיה מצוי בו.
הדיוקנאות העיקריים של הול כוללים דמויות של לורד רוברטס, שצוירו עבור המלכה ויקטוריה (1882); הנסיך מוויילס (1882–83); לורד דופרין, הדוכס מקליבלנד (1885); לורד אוברסטון, ג'ון ברייט, מר גלדסטון, ג'וזף צ'מברלין, ג'ון טניאל, ארל ספנסר, ויסקונט קרנברוק ועוד עשרות אחרים.
גביש נוזלי
גביש נוזלי הוא מצב צבירה שבו לחומר יש תכונות שנעות בין נוזל למוצק גבישי. לדוגמה, האטומים שבו יכולים להיות מסודרים כמו בגביש מוצק ולזרום כמו בנוזל. בדומה לגביש מוצק, גם גביש נוזלי יהיה בדרך-כלל רב-גביש, כלומר מורכב מהרבה גבישונים המסודרים בכיוונים שונים במרחב.
ממלכת מצרים
ממלכת מצרים (בערבית: المملكة المصرية), הייתה ממלכה שהתקיימה במצרים, מההכרזה על העצמאות בשנת 1922 ועד מהפכת הקצינים החופשיים בשנת 1952. הממלכה הייתה בתחילתה עצמאית רק להלכה, משום שלמעשה הבריטים שלטו במדינה, ורק בשנת 1936 נחתם ההסכם האנגלו-מצרי שהסדיר את סיום הכיבוש האנגלי במצרים, את נסיגת הכוחות הבריטים ממצרים, ואת היחסים בין שתי המדינות בהקשר של יחסי החוץ, וניהול סודאן ותעלת סואץ.
גביש נוזלי
גבישים נוזליים מצויים בטבע ובגוף האדם, בממברנות ביולוגיות ובקרום התא. גבישים נוזליים גם נמצאים בשימוש בטכנולוגיה, למשל במסך LCD (תצוגת גביש נוזלי).
היסטוריה
ב-1888 באוניברסיטת פראג הכימאי האוסטרי פרידריך רָייניצר עבד עם חומרים מבוססי כולסטרול וגילה שבניגוד לרוב החומרים, יש להם שתי טמפרטורות התכה. הראשונה ב-145°C, בה הגביש המוצק נמס לנוזל מעורפל, והשנייה ב-178.5°C, בה הנוזל נהפך לשקוף.
ממלכת מצרים
סולטנות מצרים
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 צידד עבאס השני חדיו מצרים באימפריה העות'מאנית, ובשל כך הודח על ידי הבריטים לטובת דודו חוסיין כאמל. הריבונות העות'מאנית הרשמית במצרים, הסתיימה באופן רשמי, חוסיין כאמל הוכרז כסולטן מצרים, והארץ הפכה לפרוטקטורט בריטי.
גביש נוזלי
היסטוריה
בניסיון להסביר את התופעה פנה רָייניצר לפיזיקאי הגרמני אוֹטוֹ לֶמָן. לֶמָן האמין שבנוזל המעורפל ישנו סדר ארוך טווח כלשהו, בעוד שבנוזל השקוף לא קיים סדר שכזה. לֶמָן זיהה שהנוזל המעורפל הוא למעשה מצב צבירה חדש וכינה אותו "גביש נוזלי", כדי להדגיש את היותו מצב ביניים בין נוזל למוצק.
מתחילת המאה העשרים ועד פרישתו ב-1935, פיתח הכימאי הגרמני דניאל פוֹרלֶנדר מספר רב של גבישים נוזליים. למרות זאת, באותה העת הגביש הנוזלי נחשב תופעה איזוטרית בלבד בעיני הקהילה המדעית.
ממלכת מצרים
מהומות 1919 והקמת הממלכה
לאחר מלחמת העולם הראשונה דרשה קבוצת אל ופד להשתתף בועידת השלום בפריז, לדרוש עצמאות למצרים. בעקבות סירוב הבריטים, וגירוש ראשי הקבוצה למלטה, פרצו ב-1919 מהומות ענק במדינה. הדיכוי הבריטי של המהומות, הביא למותם של כ-800 בני אדם. בנובמבר 1919, נשלח אלפרד מילנר בראש ועדה, כדי לנסות לפתור את המצב. בשנת 1920 המליץ לורד מילנר לשר החוץ הבריטי לורד קרזון, כי מדינת חסות צריכה להחליף את הפרוטקטורט הבריטי במדינה.
לאחר שעזבה ועדת מילנר את מצרים החלו הבריטים להתוות גישה חדשה. מילנר הכיר בכך שנחוצה גישה ישירה יותר ושעתידה של מצרים צריך לכלול משא ומתן עם מפלגת אל-ופד, ושיחות אישיות בינו לבין זע'לול החלו ב-7 ביוני ונמשכו במהלך קיץ 1920 בלונדון. כתוצאה ממה שכונה בשם "הסכם מילנר-זע'לול", הכריזה הממשלה הבריטית בפברואר 1921 על הסכמה לביטול הפרוטקטורט כבסיס למשא ומתן להסכם עם המצרים.
גביש נוזלי
היסטוריה
ב-1991 זכה פייר ז'יל דה-זֶ'ן בפרס נובל בפיזיקה על עבודתו התאורטית הענפה בנושא.
ממלכת מצרים
מהומות 1919 והקמת הממלכה
ב-4 באפריל 1921 שב זע'לול למצרים, שם זכה לקבלת פנים חסרת תקדים שהצביעה על התמיכה המכרעת לה זכה בקרב המצרים. אך אלנבי היה נחוש לשבור את כוחו הפוליטי של זע'לול וליצור קבוצה פרו-בריטית איתה תוכל בריטניה לדון בהענקת עצמאות בתנאים נוחים יותר. ב-23 בדצמבר הוגלה זע'לול בשנית לסיישל דרך עדן. הגלייתו לוותה בהפגנות, התנגשויות אלימות עם המשטרה ושביתות סטודנטים ופקידי ממשל שהשפיעו על קהיר, אלכסנדריה, פורט סעיד וסואץ, וכן על ערים קטנות יותר בפרובינציה.
לאחר שלוש שנים של משא ומתן ללא תוצאות הגיעו הבריטים בחוסר רצון להכרה כי הסכם שרק ישמור על הסטטוס קוו אינו בר-השגה. לכן, הכריזה בריטניה ב-28 בפברואר 1922 באופן חד-צדדי על ביטול הפרוטקטורט והענקת עצמאות למצרים. ארבעה נושאים "נותרו לשיקול דעתה של בריטניה" עד שהסכמים הנוגעים להם ייחתמו רק לאחר משא ומתן: מצרים הוכרזה כמלוכה חוקתית, הסולטאן אחמד פואד הפך למלך פואד הראשון ובנו, פארוק, נבחר כיורשו. ב-19 באפריל 1922 אושרה חוקה חדשה ובהמשך החודש הוכרז על בחירות לפרלמנט בן שני בתים. הבחירת שנערכו לבסוף ב-12 בינואר 1924 הסתיימו בניצחון מפלגת הופד בראשות סעד זע'לול אשר זכתה להקים את ממשלתה העצמאית הראשונה של מצרים. עיקר הכוח הפוליטי נותר בידי המלך, אשר היה בעל זכות וטו על חוקים חדשים ויכולת למנות בעצמו חלק מחברי הפרלמנט.
גביש נוזלי
אבני היסוד של הגביש הנוזלי
חומרים בהם קיימת פאזת גביש נוזלי הם חומרים המורכבים מממס אשר מושרות בו מולקולות. המולקולות חייבות להיות אן-איזוטרופיות, כלומר, עליהן להיות בעלות צורה מוארכת או פחוסה. ישנם חומרים רבים המתאימים ליצירת גביש נוזלי, ביניהם מולקולות קטנות מוארכות או פחוסות, מוטות סליליים, פולימרים מורכבים ועוד.
ממלכת מצרים
מהומות 1919 והקמת הממלכה
מחאה שהחלה כהצעה פוליטית שקטה, שהונהגה בתחילה בידי מצרים בני המעמד הגבוה אשר הושפעו מנאומיו של נשיא ארצות הברית לגבי ההגנה על זכות הגדרתם העצמית של עמים, הפכה למהומות בעלות אופי מהפכני בהן השתתפו המוני העם. באופן אירוני, לא הייתה כוונתם של מייסדי אל-ופד לעמוד בראש מהפכה פוליטית או להאיץ שינויים סוציאליים נרחבים, אלא להפעיל לחץ מתוכנן באמצעות מצרים בתפקידים בכירים במנגנון השלטוני ולשכנע את הבריטים לוותר בהדרגה על חלק מכוחם. במקום זאת, המצב שנוצר בשטח עם תחילת המהומות הביא את האוכלוסייה למחאה קיצונית יותר מכפי שהמפלגה עצמה תכננה. בדומה למדינות אחרות תחת שלטון קולוניאלי לאחר מלחמת העולם הראשונה, מצאו המצרים כי רצונם להגדרה עצמית בינלאומית סיפקה בסיס ואף העצימה את המחאה.
גביש נוזלי
מולקולות אורגניות
מולקולות קצרות מוארכות וקשיחות הן מרכיב נפוץ בגבישים נוזליים רבים. ה"מתכון" הסטנדרטי למולקולות אלה הוא שני מבנים טבעתיים מחוברים יחד עם פחמימנים בשני הקצוות. ישנן וריאציות רבות על "מתכון" זה, ולכן קיים תחום רחב של גבישים נוזליים המבוססים על מולקולות אלו.
ממלכת מצרים
מהומות 1919 והקמת הממלכה
המהומות לא גרמו לפינוי הבריטים ממצרים, אך הכניסו למודעות פוליטית אוכלוסייה שגילתה מחדש את גאוותה הלאומית ורכשה מידה של כוח בזירה הלאומית. כוח זה הביא את אלנבי והממשלה הבריטית להכיר בסעד זע'לול ומפלגתו, ולא בממשלת מצרים הרשמית, כגוף המייצג עמו יש לשאת ולתת על עתיד מצרים.
גביש נוזלי
מולקולות אורגניות
מולקולות דמויות דיסק בעלות צורה פחוסה, כלומר, מולקולות בהן בכיוון אחד המולקולה קצרה מאוד, גם כן יכולות לשמש ליצירת גבישים נוזליים.
בגבישים נוזליים המבוססים על מולקולות אלו מעבר הפאזה מנוזל לנוזל גבישי ומנוזל גבישי למוצק מופיע בעת שינוי טמפרטורה, ולכן הם מכונים גבישים נוזליים תרמוטרופיים.
ממלכת מצרים
מהומות 1919 והקמת הממלכה
בשנת 1927 מנתה אוכלוסיית מצרים 14.187 מיליון נפש.
גביש נוזלי
מוטות סליליים
פולימרים קשיחים, כגון פוליפפטידים סינתטיים מסוימים ווירוסים, כגון מוזאיקת הטבק גם הם עשויים לשמש ליצירת גבישים נוזליים.
ממלכת מצרים
מהומות 1919 והקמת הממלכה
בשנת 1936 חתמו בריטניה ומצרים על הסכם להסדרת היחסים בין המדינות. תוקפו של ההסכם היה עשרים שנה, והוא הסדיר את עצמאותה של מצרים כמדינה החברה בחבר הלאומים. המדינות הסכימו על ברית צבאית ומדינית, וסוכם כי הצבא הבריטי יקטין את נוכחותו במצרים ל-10,000 חיילים וכוחות עזר, שיוצבו באזור תעלת סואץ. כן סוכם כי סודאן תמשיך להתנהל כקונדומיניום (משטר משותף) אנגלו-מצרי. בשנת 1937 מילאה בריטניה אחר שתי התחייבויות חשובות לפי ההסכם. האחת - צירופה של מצרים לחבר הלאומים, והשנייה, הסכמה לוויתור על הקפיטולציות, הזכויות המיוחדות לתושבי חוץ, שנהגו עוד מימי השלטון העות'מאני.
שיחין
שִׁיחִין הייתה עיירה יהודית מרכזית בגליל התחתון בימי בית שני ובתקופת המשנה והתלמוד.
העיירה נזכרת רבות בכתבי חז"ל, בעיקר בקשר לתעשיית הקדרות הענפה שהתקיימה בה, ולחכמים שישבו בה, ובהם יוסף בן סימאי ונחמיה איש שיחין, וכן בקשר לחורבנה בשלב מסוים לצד מספר עיירות נוספות בגליל התחתון. כמו כן, הייתה אחד מיישובי משמרות הכהונה בגליל. העיירה מתוארת במקורות כסמוכה לציפורי.
אתרה של העיירה מזוהה כיום באתר ארכאולוגי השוכן בין ציפורי ובין כביש 77, ממערב ליישוב הושעיה, בו אותרו שרידים מרשימים של תעשיית קדרות וכן שרידי בית כנסת. בעבר הועלתה השערה כי היישוב שכן בתל חנתון. משמעות המילה "שיחין", המשמשת רבות בספרות ההלכתית, היא מאגרי מים ארוכים ופתוחים.
במקורות
לאחר כיבוש הגליל על ידי אנטיגונוס הראשון ועלייתו לשלטון של אחיו, אלכסנדר ינאי, וניסיונו לכבוש את עכו, פלש בשנת 103 לפנה"ס לגליל התחתון תלמי התשיעי לתירוס, מלך קיפרוס. בין היישובים המרכזיים שנתקל בהם היו שיחין וציפורי. בשנת 102 לפנה"ס הוא הצליח לכבוש את שיחין, לאחר שהפתיע את תושביו היהודים כשהתקיף אותם בשבת. תושבי ציפורי הספיקו להתכונן להתקפה, והצליחו להדוף את ניסיון כיבוש העיר.
יוסף בן מתתיהו בספרו קדמוניות היהודים מציין את שיחין, תחת השם היווני אסוכיס, כאחד היישובים היהודיים המרכזיים בגליל בימי הבית השני. בזמן המרד הגדול, יוסף בן מתתיהו עצמו חנה במקום בזמן שנודע לו על הכוונה להעבירו מתפקידו כמפקד הגליל, והוא מציין כי תושבי היישוב יצאו נגד המשלחת שהגיעה מירושלים כדי להוציא לפועל את העברתו מהתפקיד.
לפי הפייטן אלעזר הקליר, בעיירה התגוררה משמרת הכהנים יֶשֶׁבְאָב, כחלק ממעבר משמרות הכהונה מיהודה לגליל לאחר מרד בר כוכבא. העיירה שיחין נודעה במקורות חז"ל בעיקר בשל תעשיית כלי החרס שהתקיימה בה, שהתפרסמו באיכותם הגבוהה הודות לאדמת הטין המשובחת שבאזור. בתוספתא מתייחס רבי יוסי אל תעשיית הקדרות ביישוב באמרו:, ובתלמוד הבבלי מובא כי , ונראה כי כלכלת העיירה התבססה במידה רבה על ייצור נרות שמן.
במספר מקורות חז"ל נזכר מעשה הנוגע להלכות איסור כיבוי אש בשבת ולפיו: . בתלמוד הירושלמי ובמדרש נזכר גם החכם נחמיה איש שיחין כבן דורו וכמכרו של רבי עקיבא, וכן כמי שאירח פליטים מירושלים ופעל כדרשן. קרבתה של העיירה לציפורי נזכרת גם אגב דיון הלכתי בדיני מעילה.
בנוסף, נזכרת העיירה במגוון מקורות חז"ל בשל יבוליה המשובחים, ובפרט החרדל:, וכן נזכרים עניי העיירה לעניין הלכות תחומי שבת:.
העיירה נזכרת גם במדרש במדבר רבה כאחד המקומות בהם נתגלו סגולות בארה של מרים לעניין טבילה וריפוי:.
חפירות ארכאולוגיות
האתר נסקר לראשונה בשנת 1988 על ידי משלחת מהאוניברסיטה של דרום פלורידה שחפרה בציפורי. סקר נוסף נערך במאי 2011 על ידי משלחת מאוניברסיטת סמפורד.
האתר הארכאולוגי של שיחין נחפר על ידי משלחת חפירות שיחין, משלחת משותפת ישראלית־אמריקאית בראשותם של ד״ר ג'יימס סטריינג' מאוניברסיטת סמפורד (Samford University) מבירמינגהאם אלבמה, ד"ר מרדכי אביעם מהמכון לארכאולוגיה גלילית במכללה האקדמית כנרת וד״ר דייוויד פינסי מהאוניברסיטה הנוצרית של קנטקי (Kentucky Christian University). החפירות באתר החלו בקיץ 2012 ומתוכננות להימשך מספר שנים.
במהלך החפירות נחשפו ממצאים המעידים על קיומו של בית כנסת מפואר, ובהם עמוד פינה ודלתות אבן גדולות. כמו כן, נמצאו שבע תבניות להכנת נרות שמן ועדויות נוספות לקיום תעשיית קדרות מפותחת. החופרים משערים שהאתר נעזב במאה ה-4 לספירה, ייתכן בעקבות רעש אדמה שהתרחש בשנת 363, או בעקבות מרד גאלוס שהתרחש בשנת 351 ומרכזו היה בעיר ציפורי הסמוכה.
ממלכת מצרים
מלחמת העולם השנייה ולאחריה
ב-4 בפברואר 1942 כפתה בריטניה בכוח על המלך פארוק לפזר את ממשלתו, שהייתה פרו-גרמנית, ולשוב ולמנות את מוסטפא א-נחאס פאשה שהיה פרו-בריטי לראש ממשלה, לאחר שהקיפה את ארמונו בצבא. בעקבות הפעולה התעוררה תסיסה בקרב העם על ההשפלה שהושפל פארוק, ובעקבות כך ירד מאוד כבוד בית המלוכה בעיני העם.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה הממלכה כמחסום אחרון לפני גייסותיו של רומל, מלכבוש את ארץ ישראל ולהשתלט על תעלת סואץ. עם תום המלחמה, בשנת 1947 נסוגו כוחות הצבא הבריטי מרוב מצרים אל האזור האסטרטגי של תעלת סואץ.
בשנת 1948, עם הכרזת העצמאות של מדינת ישראל, הייתה מצרים ממנהיגות פלישת צבאות ערב, אולם נחלה מפלה, ובסוף המלחמה נותר בידה רק השטח של רצועת עזה.
לאחר כישלון מצרים במלחמת העצמאות, הקים גמאל עבד אל נאצר, קצין צעיר בצבא המצרי, את תנועת הקצינים החופשיים, שמטרתה הייתה להפיל את שלטון המלך ולסלק את ההשפעה הבריטית במצרים. בשנת 1949 העמיד הארגון ועדה מכוונת, ובשנת 1950 הועמד נאצר בראשה. מוחמד נגיב הצטרף לתנועה בשנת 1949, ומאוחר יותר התמנה לראשה, אם כי, ככל הנראה, השליטה המעשית נשארה בידיו של נאצר.
ביטול המונרכיה
ב־25 בינואר 1952 התחולל קרב בין חיילים בריטים לשוטרים מצרים באסמאעיליה. כ־50 שוטרים מצרים נהרגו באירוע וכ־100 נפצעו. האירוע עורר זעם רב במצרים, והוביל לפריצת מהומות אלימות בעיר הבירה, קהיר. הפורעים התקיפו בתי עסק ואתרים השייכים לגורמים בריטים, בין השאר בתי מלון, מקומות בילוי, חנויות, ומשרדים. בניסיון לשפר את מצבה הרעוע של המדינה פיטר המלך פארוק את חברי הממשלה בראשותו של מוסטפא א-נחאס פאשה, ומינה במקומו את עלי מאהר, עליו הטיל הקמת ממשלה חדשה. ממשלתו של מאהר החזיקה מעמד רק זמן קצר (27 בינואר - 1 במרץ) לפני שהוחלף על ידי אחמד נגיב אל-הילאלי (2 במרץ - 29 ביוני), שבתורו הוחלף בידי חוסיין סירי (2 ביולי - 20 ביולי). שלושת אלה לא הצליחו למלא את הציפיות שניתלו בהם ולייצב את השלטון. בינואר 1952 זכו הקצינים החופשיים להישג משמעותי בשורות הצבא כאשר אנשי שלומם הצליחו לזכות בשליטה במועדון הקצינים של הצבא. המלך פארוק ביטל את תוצאות הבחירות ומינה את אנשיו במקום אלו שנבחרו.
בשלב זה כבר תכננו הקצינים החופשיים את המהפכה וקבעו את התאריך ל־5 באוגוסט. עם זאת, התוכניות השתנו כאשר ב-19 ביולי גילה מוחמד נגיב כי בידי הפיקוד העליון של הצבא נמצאת רשימת שמות חברי התנועה. הוחלט להקדים את ביצוע ההפיכה לליל ה־22 ביולי.
בליל יום שלישי, ה-22 ביולי, החל ביצוע המהפכה. מפקדת הצבא הראשית נתפסה בידי כוחות התנועה וחלק מראשי הצבא נלכדו. בבוקר שלמחרת, ה-23 ביולי, השתלטו כוחות הצבא בפיקודם של הקצינים החופשיים על נקודות מפתח בקהיר. בשעה 7:30 בבוקר, בשידור רדיו לאומה, הכריז אנואר סאדאת בשמו של מוחמד נגיב על המהפכה. המלך פארוק ניסה לקרוא לעזרת ארצות הברית, אך קריאה זו לא נענתה. כוחות הצבא המשיכו בהתקדמותם, וב-25 לחודש הגיעו לאלכסנדריה, שם שהה המלך בארמונו. המלך ברח לארמון אחר, ראס א-טין, שנמצא על שפת הים. נגיב פקד על רב החובל של יאכטת המלך שלא להפליג ללא אישור הצבא. בשלב זה התגלע ויכוח בין ראשי התנועה לגבי גורלו של המלך: חלקם (ביניהם נאצר ונגיב, ראשי התנועה) סברו כי יש להגלותו, בעוד אחרים טענו כי יש להעמידו למשפט על פשעיו נגד העם המצרי. דעתם של אלה שצידדו בהגליה התקבלה, וב-26 ביולי שלח מוחמד נגיב איגרת למלך ובה האשים את המלך בשחיתות, זלזול ברצון העם, אורח חיים ראוותני, והתנהלות שהובילה לתבוסה מצרית במלחמת 1948. באותה איגרת ציווה עליו לוותר על כיסאו לטובת בנו התינוק, פואד השני עד השעה 12:00 בצהרים, ולעזוב את מצרים עד השעה 18:00, באותו היום. פארוק עשה כאשר ציווה עליו נגיב - הוא ויתר על כיסאו לטובת בנו והפליג לאיטליה עם אשתו השנייה ובנו, שם חי עד מותו בשנת 1965. השלטון במצרים עבר, מבחינה מעשית, לידי הקצינים החופשיים.
בתחילה נשארה מצרים ממלכה תחת שלטונו של המלך התינוק פואד השני, אולם ב-18 ביוני 1953 בוטלה המונרכיה, והמדינה הוכרזה כרפובליקה, ובכך בטלו 150 שנות שלטון של שושלת מוחמד עלי.
המהפכה הפיליפינית
המהפכה הפיליפינית (באנגלית: The Philippine Revolution), המכונה גם מלחמת טאגאלוג, הייתה מהפכה ואחריה סכסוך בין המורדים באיי הפיליפינים ובין ממלכת ספרד והרשויות הקולוניאליות הספרדיות באיי הודו המזרחיים.
המהפכה הפיליפינית החלה באוגוסט 1896, כאשר הרשויות הספרדיות גילו את הקטיפונאן, ארגון אנטי קולוניאלי. הקטיפונאן, בראשות אנדרו בוניפסיו, הייתה תנועה ליברליסטית שמטרתה הייתה עצמאות מ-333 שנות השליטה הקולוניאלית הספרדית באמצעות מרד מזוין. הארגון החל להשפיע על מרבית הפיליפינים. במהלך כינוס המוני בקאלוקאן התארגנו ראשי הקטיפונאנים לממשלה מהפכנית והודיעה בגלוי על מהפכה ארצית. בוניפאסיו קרא להתקפה על עיר הבירה מנילה. התקפה זו נכשלה; עם זאת, המחוזות שמסביב החלו להתקומם, בראשות מריאנו אלווארז ואמיליו אגינלדו שהיו משני פלגים שונים. מאבק כוח בין המהפכנים הוביל למותו של בוניפאציו ב־1897, שביקש שאגוינאלדו, ינהיג את הממשלה המהפכנית החדשה. באותה שנה חתמו המהפכנים והספרדים על הסכם ביאק-נא-באטו, אשר הפחית זמנית את מעשי האיבה. אגוינאלדו וקצינים פיליפינים אחרים יצאו לגלות במושבה הבריטית של הונג קונג שבדרום מזרח סין. עם זאת, הלחימה לא פסקה לחלוטין.
ב-25 באפריל, הטילה ארצות הברית מצור ימי על האי קובה הספרדי, זו הייתה הפעולה הצבאית הראשונה במלחמת ספרד-אמריקה ב-1898. ב-1 במאי, הצי האסיאתי של חיל הים האמריקני, בפיקודו של הקומודור ג'ורג' דיואי, הביס את הצי הספרדי בקרב מנילה, ובכך השתלטה ארצות הברית על מנילה. ב־19 במאי חזר אגוינאלדו, כבעל ברית בלתי רשמי עם ארצות-הברית, לפיליפינים וחזר להתקפות נגד הספרדים. עד יוני השתלטו המורדים על כמעט כל הפיליפינים, למעט מנילה. ב-12 ביוני הוציא אגוינאלדו את הכרזת העצמאות הפיליפינית. אף שמדובר בתאריך הסיום של המהפכה, לא ספרד ולא ארצות הברית הכירו בעצמאותה של פיליפינים.
גביש נוזלי
מוטות סליליים
בגבישים נוזליים אלו, מעבר הפאזה בין נוזל לגביש נוזלי אינו נובע משינוי בטמפרטורה אלא משינוי בריכוז המולקולות בחומר, לכן הם מכונים גבישים נוזליים ליותרופיים.
ביוש
בִּיוּש (באנגלית: Shaming, מהמונח האנגלי לבושה: Shame, ובעקבות זאת גם בעברית שֶׁיְימִינְג) הוא פרסום התנהגות שלילית של אדם על מנת לביישו, וכן פגיעה מסיבות דומות במוניטין של מותג או ארגון. בימינו אמצעי נפוץ לביוש הוא האינטרנט והרשתות החברתיות.
פעולת הביוש
תופעת הביוש אומנם נתפשת בציבור כתופעה שלילית אולם מדובר בשיח דיגיטלי שעשוי להכיל שפה בוטה, אבל הוא אינו בהכרח שלילי. במקרים רבים היא משמשת ככלי של האזרח המוחלש במאבקו נגד רשויות או חברות אשר פוגעות בו או בזכויותיו, ועל כן יש לה גם השלכות חיוביות. היו מקרים שבהם ביוש הצליח לשנות מציאות, בין אם באמצעות תפיסה והרשעה של פושעים ובין אם בהשפעה על חברות ומותגים לשנות את מדיניותם החברתית או הסביבתית. זכורים מקרים בהם שיימינג כנגד אדם פרטי נתפש כמעשה חיובי, למשל בתחומי חנייה בחניית נכים, הטרדה מינית והשחתת אתרי טבע וארכאולוגיה. יש כאלה הטוענים שגם גזענות, גילנות ולהטופוביה הם צורות של שיימינג.
ביוש רגולטורי
סוג נוסף של ביוש הוא כזה הנעשה בידי הרשות המבצעת במדינה כלפי תאגידים, כגון חברות וארגונים אחרים, למטרות רגולטוריות, כמו הגנה על הסביבה, בריאות הציבור ושיפור ההגנה על הצרכן. הביוש הרגולטורי נעשה באמצעות מגוון שיטות, כגון דירוגים ורשימות של חברות בליווי ציונים או כוכבים, הודעות ברשתות חברתיות ובאמצעי התקשורת, ומאגרי מידע מקוונים. ביוש רגולטורי כולל פרסום מידע שלילי על התנהגות לקויה של חברות ספציפיות בענפים שונים במשק. התנהגות זו יכולה להיות בלתי חוקית, במישור הפלילי, המנהלי או האזרחי, או בלתי אתית. דוגמה טובה לביוש רגולטורי בישראל היא מדד ההשפעה הסביבתית של המשרד להגנת הסביבה המתפרסם מדי שנה ומדרג במסגרת "רשימה אדומה" את החברות המזהמות בישראל. מטרת הביוש היא להפעיל לחץ, באופן עקיף ובאמצעות הציבור, על החברות המבויישות, כדי שישפרו את התנהגותן.
מחקר משנת 2020 בוצע במטרה להעריך את האפקטיביות של מדיניות הביוש של OSHA, ארגון רגולטורי אמריקאי שהיה חריג בכך שהצהיר על מדיניות רשמית של ביוש - בנוגע לבטיחות בעבודה וצמצום פגיעות של עובדים במקום העבודה. המחקר הראה שיפור בביצועיהם של גופים שעברו ביוש, והעריך את השיפור במידה שוות ערך ל-210 ביקורים של פקחים, כאשר עלותה של שיטת הביוש נמוכה בהרבה.
הבעייתיות שבתופעת הביוש
הבעייתיות העיקרית שמלווה את תופעת השיימינג היא היותה חד צדדית, כיוון שהמפרסם מציג את הדברים רק מהצד שלו, ללא תגובת המבויש. בשלב הראשוני של הפרסום לא ניתן לאמת האם הדברים התרחשו כפי שתיאר או שישנם פרטים לא ידועים, כגון חלקו של המפרסם באירוע או טעות בתיאור ההתרחשות, ושלא ניתן הרבה משקל לטענותיו של הצד המותקף. למרות העובדה, שאירעו לא מעט מקרים בהם פרסום התמונה המלאה עצר את פעולת הביוש, הנטייה היא לקבל את הדברים כאמת ולצדד בצד שהעלה את הטענות לרשת.
גביש נוזלי
פולימרים מורכבים
פולימרים שאינם מוטות קשיחים, כלומר, פולימרים המורכבים מחלקים קשיחים המחוברים באמצעות חוליות גמישות יכולים גם הם להוביל ליצירה של גבישים נוזליים. גבישים נוזליים המבוססים על פולימרים אלו בדרך כלל יציבים מאוד ובעלי טווחי טמפרטורות עבודה רחבים מאוד (לעיתים אף מאות מעלות).
ביוש
הבעייתיות שבתופעת הביוש
בנוסף לכך, הפומביות של פעולת הביוש גוררת פגיעה בפרטיותו של אדם ועלולה לגרום לו להשפלה נפשית. הצורך להסביר את פעולותיך לגולשי אינטרנט רבים מספור והקושי לבצע זאת עשויים לגרום לתסכול נפשי, בשל הרגשתו של האדם שהפרסום נגדו זוכה לכר נרחב ולתהודה רבה, ואילו תשובותיו לא. לעיתים, כאשר פעולת ביוש מהווה חריגה בוטה מנורמה מקובלת, כגון התנהגות בלתי ראויה במרחב הציבורי, אי כיבוד צפירה או חשש מפגיעה בילדים, היא עלולה להפוך ל'לינצ'טרנט' (הלחם בסיסים של לינץ' ואינטרנט).
גביש נוזלי
גבישים נוזליים תרמוטרופיים
עבור חומרים מסוג זה, פאזת הגביש הנוזלי קיימת רק בתחום טמפרטורות מסוים. בטמפרטורות גבוהות האנרגיה התרמית הורסת את הסדר ארוך הטווח, והחומר מתנהג כמו נוזל רגיל. בטמפרטורות נמוכות החומר הופך לגביש או למוצק אמורפי. לחומר עשויות להיות מספר פאזות שונות בטווח הטמפרטורות בו הוא מתנהג כגביש נוזלי.
המהפכה הפיליפינית
השלטון הספרדי של הפיליפינים הסתיים באופן רשמי עם הסכם פריז משנת 1898, שבו הסתיימה מלחמת ספרד-אמריקה. באמנה, ספרד ויתרה על השליטה בפיליפינים ובשטחים אחרים לארצות הברית. היה שקט מתוח סביב מנילה, כשהכוחות האמריקאים שולטים בעיר ובכוחות הפיליפינים החלשים שמקיפים אותם.
גביש נוזלי
גבישים נוזליים תרמוטרופיים
הנפוצות מבין פאזות אלה הן הפאזה הנמטית, הכולסטרית והסמקטית.
הפאזה הנמטית
מקור השם של הפאזה הנמטית הוא במילה היוונית העתיקה νῆμα(נמה) שמשמעה חוט, בעקבות פגמים מבניים דמויי חוטים שנצפו בחומרים מסוג זה.
הפאזה הנמטית קיימת רק בחומרים בהן המולקולות סימטריות לשיקוף (כלומר, זהות לתמונת המראה של עצמן) או בחומרים בהם ישנם שני סוגי מולקולות שהם שיקוף זה של זה, בריכוזים זהים.
פאזה זו מאופיינת בכך שבעוד שאין סדר ארוך טווח במיקום המולקולות, יש קורלציה בכיוונים אליהן מצביעות המולקולות השונות, כלומר המולקולות נוטות להצביע לכיוון אחד משותף.
משום שאין סדר מרחבי, הגביש מתנהג כמו נוזל רגיל במובנים רבים, למשל באופן הזרימה שלו. עם זאת, הקורלציה בכיווני המולקולות מובילה לתכונות אנ-איזוטרופיות ייחודיות.
הפאזה הכולסטרית
הפאזה הכולסטרית קרויה על שם הכולסטרול, משום שחומרים מבוססי כולסטרול רבים הם גבישים נוזליים מסוג זה.
פאזה זו מופיעה כאשר המולקולות בחומר הן כיראליות (כלומר, שונות מתמונת המראה של עצמן).
כמו בפאזה הנמטית, גם בפאזה הכולסטרית אין סדר ארוך טווח במיקומי המולקולות, וקיים כיוון משותף אליו הן מצביעות. עם זאת, בפאזה הכולסטרית הכיוון המשותף אינו קבוע, אלא משתנה במרחב בכיוון מאונך למישור בו הוא נמצא. השינוי בכיוון הוא מחזורי ובעל אורך מחזור אופייני של כ-3000 אנגסטרום. המבנה המחזורי מוביל לפיזור בראג בעת פיזור אור מהגביש הנוזלי.
הפאזה הסמקטית
מקור השם של הפאזה הסמקטית הוא במילה הלטינית smecticus שמשמעה ניקוי, זאת בשל התכונות דמויות הסבון של חומרים סמקטיים רבים.
בפאזות הסמקטיות מסתדרות המולקולות בשכבות ברורות עם מרווח קבוע. כל שכבה בפני עצמה מתנהגת כמו גביש נוזלי נמטי, ובכל השכבות מצביעות המולקולות לאותו כיוון.
ישנם סוגים רבים של פאזות סמקטיות, ביניהם סמקטית A, בה מצביעות כל המולקולות לכיוון המאונך לשכבות, וסמקטית C, בה מצביעות המולקולות לכיוון מוטה מהכיוון
גבישים נוזליים ליוטרופיים
עבור חומרים מסוג זה, פאזת החומר תלויה בריכוז המולקולות בממס ולא בטמפרטורת החומר. המולקולות בגבישים ליוטרופיים הן אמפיפיליות, כלומר, בעלות צד אחד הנמשך לנוזל וצד אחד הנדחה מהנוזל.
לגבישים נוזליים מסוג זה פאזות רבות, בינייהן הפאזה הלמינרית, בה מסתדרות המולקולות בשכבות אשר ביניהן נמצא הנוזל, הפאזה הקובית, בה מתקבצות המולקולות לכדי כדורים המסתדרים בחומר כגביש קובי ממרוכז גוף (BCC) והפאזה ההקסגונלית, בה מתקבצות המולקולות לכדי גלילים המסתדרים בגביש משושה.
פרמטר סדר מיקרוסקופי
בבסיס התיאור המיקרוסקופי של הגביש הנוזלי עומד הווקטור המכוון \hat n, אשר מוגדר כווקטור יחידה בכיוון אליו נוטות המולקולות בגביש להסתדר.
בגביש נמטי פשוט הווקטור המכוון הוא קבוע ונקבע על ידי גורמים חיצוניים.
המהפכה הפיליפינית
ב־4 בפברואר 1899, בקרב מנילה, פרצו הקרבות בין הכוחות הפיליפינים לכוחות האמריקאיים, החלה המלחמה הפיליפינית-אמריקאית. אגינלדו הורה מיד ל"שבור את מצב השלום ואת היחסים הידידותיים עם האמריקנים ולהתייחס אליהם כאל אויבים". ביוני 1899 הכריזה רשמית הרפובליקה הפיליפינית הראשונה על מלחמה נגד ארצות הברית.
גביש נוזלי
פרמטר סדר מיקרוסקופי
בגביש כולסטרי בו השכבות הן במישור האופקי, הווקטור המכוון משתנה במרחב על פי:
המהפכה הפיליפינית
הפיליפינים לא יהפכו למדינה עצמאית מוכרת בעולם עד שנת 1946.
גביש נוזלי
פרמטר סדר מיקרוסקופי
‏
המהפכה הפיליפינית
הסחר העולמי
לפני פתיחתה של מנילה לסחר חוץ, הרשויות הספרדיות אסרו על סוחרים זרים להתגורר במושבה ולפתוח עסקים. הצו המלכותי מ-2 בפברואר 1800 אסר על זרים לחיות בפיליפינים צווים נוספים באותה רוח נחתמו בספרד עד המחצית השנייה של המאה ה-19.מאוחר יותר ספרד ריככה את מדיניות הסחר שלה.
הכיבוש הבריטי של מנילה בשנים 1762–1764 גרם לספרד להבין את התנגדות בריטניה לבידוד המושבה במנילה מהמסגרת ומהמסחר העולמי. בשנת 1789 ניתנה אפשרות לכלי שיט זרים להעביר סחורות אסיאניות לנמל מנילה. עוד לפני 1780, ספינות זרות רבות, ביקרו במנילה ללא קשר לתקנות נגד זרים. בשנת 1790 המליץ המושל הכללי פליקס ברנגואר דה מרקינה כי מלך ספרד יפתח את מנילה למסחר עולמי. יתר על כן, פשיטת רגל של החברה המלכותית של הפיליפינים הכריחה את המלך הספרדי לפתוח את מנילה לסחר העולמי. בצו מלכותי שהוצא ב־6 בספטמבר 1834 בוטלו זכויות היתר של החברה ונמל מנילה נפתח למסחר.
גביש נוזלי
פרמטר סדר מיקרוסקופי
כאשר q_0 היא התדירות המרחבית של סיבוב הווקטור המכוון.
המהפכה הפיליפינית
פתיחת הנמלים
זמן קצר לאחר פתיחתה של מנילה לסחר העולמי, החלו הסוחרים הספרדים לאבד את העליונות המסחרית שלהם בפיליפינים. בשנת 1834, הגבלות על סוחרים זרים היו מעטות כאשר מנילה הפכה לנמל פתוח. בסוף 1859 היו במנילה 15 חברות זרות. שבעה מהן היו בריטיות, שלוש אמריקאיות, שתיים היו צרפתיות, שתיים היו שווייצריות ואחת גרמנית.