cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קנאביס (סם)
דרכי העיבוד והצריכה של קנאביס
שמן חשיש הוא שמן תמציתי הנע בין צמיג מאוד לנזיל. הוא נצרך באמצעות עישון (לרוב על ידי להבים או מאדה המעוצבים במיוחד, או שמושחים חומר אחר לעישון בשמן ומעשנים אותו), או אכילה (בתוך "עוגיות חשיש" וכדומה). השמן חזק משמעותית מהקנאביס עצמו, בשל הריכוז הגבוה של החומרים הפעילים בו. השמן הטהור והחזק ביותר נעשה אך ורק מהפרחים והעלים של נקבת הקנאביס המכילים טריכומות מרוכזות. הנ"ל מונחים בתוך תעלה ונשטפים על ידי ממסים כדי להפריד את השרף מחומר הצמח. לאחר מכן מטהרים את תערובת הממס על ידי סינון ואידוי הממס. התוצאה תהיה בצק בצבעים הנעים מענבר לירוק כהה. הבצק יהיה נזיל ושקוף למחצה לאחר סינון וניתן לדללו. ישנם כמה אופני שימוש בסם: עישון (בסיגריה), במכשיר אידוי, המאדה את הקנאביס ללא שריפת חומרי הצמח, במקטרת, ב"צ'ילום", שהוא כלי העשוי כצינור מתרחב, או בנרגילה עשויה לשם כך הקרויה "באנג"; אכילה או שתייה של קנאביס, פעמים רבות אחרי המסה בחמאה ושימוש בה בבישול מזון. במיוחד מוכרות עוגיות שבין מרכיביהן חמאת קנאביס.
החומר הפעיל THC מופיע בצמח הגולמי כ-THCA, אשר צריך לעבור תהליך דקרבוקסילציה על מנת להפוך ל-THC ולהשפיע על הצרכן. כאשר הקנאביס נצרך באכילה, האפקט יהיה נמוך בהרבה אלא אם כן החומר יעבור תהליך דקרבוקסילציה. אמנם THCA הוא חומר משכך כאבים עדין ואנטי דלקתי, אך הוא אינו נקשר ביעילות אל קולטני המערכת האנדוקנבינואידית בגוף האדם כמו THC. תהליך הדקרבוקסילציה קורה כאשר מחממים את המריחואנה בעישון, אידוי וכדומה, או כאשר החומר מופק באמצעות מיצוי באלכוהול. כאשר הקנאביס נצרך באכילה, עליו לעבור תהליך של חימום בחום גבוה (160 מעלות) על מנת להפוך THCA לTHC.
THC הוא ליפופילי (נקשר היטב לשומן), ומסיסותו במים נמוכה: 2.8 גרמים לליטר.
מעמדו החוקי של הסם
במאה ה-20 התרחש ברחבי העולם תהליך של איסור חוקי על שימוש בקנאביס, על סחר בו ועל ייצורו.
ב-1937 נאסר הקנאביס בארצות הברית, בחקיקה פדרלית. אף על פי שהסם כבר היה אסור בחלק ממדינות העולם (למשל, בבריטניה מאז 1928), החקיקה האמריקאית נחשבת לאירוע מרכזי בתולדות האיסור והתרחבותו הבינלאומית. על פי עמדת המחוקק האמריקאי, הקנאביס הוצא אל מחוץ לחוק על מנת להגן על הציבור מפני השפעותיו המזיקות. מאז, הוצא הקנאביס מחוץ לחוק ברוב מדינות העולם, ואיסור זה גובה באמנות בינלאומיות.
מעמד חוקי ברחבי העולם
באמנות בינלאומיות (אמנה בדבר סמים נרקוטיים - 1961, האמנה בדבר חומרים פסיכוטרופיים - 1971 ואמנת האו"ם נגד סחר בסמים נרקוטיים וחומרים פסיכוטרופיים - 1988), המקובלות כמעט על כל מדינות העולם, נקבע שאספקת קנאביס איננה חוקית.
חלק מהמדינות ממשיכות להחזיק במדיניות נוקשה כלפי שימוש בקנאביס. בארצות-הברית השימוש במריחואנה למטרות הנאה אישית הותר ב־10 מדינות, ובכמה מדינות נוספות הופחתה חומרת העבירה של החזקה בסם והשימוש בו מ"פשע" ל"חטא". ב-23 מהן (נכון לאפריל 2015) שימוש רפואי בסם הוא חוקי ומוסדר. למרות זאת, לפי החוק הפדרלי התקף בכל ארצות הברית, הקנאביס מסווג כסם בדרגת הסיכון הגבוהה ביותר, שבה מסווגים הסמים הממכרים ביותר, וגם שימוש רפואי איננו חוקי בהתאם לחוק זה. ברבות ממדינות העולם השלישי הענישה על אחזקת קנאביס היא חמורה וכוללת עונשי מאסר ארוכים, ולעיתים עונשי מוות של סוחרים.
מדינות רבות, ובכללן ישראל וארצות הברית, אוסרות החזקת זרעי קנאביס חיים, אך הם ניתנים לרכישה חופשית באחדות ממדינות אירופה.
טיעונים מרכזיים כנגד לגליזציה מוחלטת של הסם הם שצריכה עקבית ובלתי מבוקרת של קנאביס גורמת להתמכרות פסיכולוגית ושהיא בעלת השפעות שליליות על האדם והחברה (לכן ראוי שיינתן רק כקנאביס רפואי בהתוויות ספציפיות). סוגיה שלילית נוספת שהוכחה מעבר לכל ספק היא הסכנה הגלומה בקנאביס לאנשים בעלי נטייה פסיכוטית. מקרים רבים של התפרצות פסיכוטית אירעו עקב שימוש בלתי זהיר ונטול פיקוח בקנאביס. סוגיה נוספת שמבוססת היטב במחקר היא ששימוש תדיר (כמה פעמים בשבוע) בקנאביס מוביל להתדרדרות במוטיבציה ובתפקוד של חלק גדול מהמשתמשים.
טיעוני נגד, שגם להם יש תמיכה רבה במחקר, הם שההשפעות השליליות המיוחסות לקנאביס מופרזות במידה רבה, שההתמכרות לקנאביס נדירה, ושלקנאביס השפעות מועילות רבות. לקנאביס ישנה השפעה חיובית הן בטיפול רפואי והן בתפקיד חברתי, כתחליף שסכנתו ורעילותו נמוכות מאוד לעומת סמים נפוצים אחרים דוגמת אלכוהול ו"סמי מסיבות" דוגמת אמפטמינים וברביטורטים שהנזק המוכח שבהם גדול הרבה יותר ואינו שנוי במחלוקת. רעילותו של הקנאביס נמוכה מאוד, ולא קיימים מקרים מוכחים של מוות ממנת יתר.
לגליזציה ואי-הפללה
במחציתה השנייה של המאה ה-20 החל ויכוח על נחיצותו והצדקתו של איסור השימוש בקנאביס. ארגונים שונים הדוגלים בלגליזציה של קנאביס החלו לפעול בעולם המערבי, במטרה לשנות את חוקי הסמים. כתוצאה, התעורר דיון ציבורי בנושא, ובמדינות רבות נעשה שינוי מהותי בחוקים או בנהלים. בחלק מהמקרים מדובר בלגליזציה, שינוי המעמד החוקי למותר - לרוב לכמויות מוגבלות ולשימוש אישי בלבד. במדינות נוספות נינקט הליך של אי-הפללה, שינוי מדיניות רשמי כך שקנאביס עדיין אינו חוקי, אך השימוש בו אינו עבירה פלילית. במדינות נוספות הותר שימוש בקנאביס לשימוש רפואי. לתומכי הלגליזציה טיעונים רבים. המרכזיים בהם: כישלון מדיניות המלחמה בסמים, שלא הצליחה להגביל את השימוש ולמעשה יצרה צינור מימון של הון עתק עבור ארגוני פשיעה. טענה שבוצעה דמוניזציה של הקנאביס מסיבות שונות. יש הטוענים שהדמוניזציה נובעת מאינטרסים של יצרני ניילון שהתנגדו לשימוש בסיבי הקנאביס למטרות תעשייתיות, אינטרסים של איל העיתונות ויליאם רנדולף הרסט, שחשש מייצור המוני של נייר מקנאביס, שיפגע בעסקיו שהתבססו על ייצור נייר מעץ, רצון למצוא תעסוקה למנגנון האכיפה שנותר לאחר הסרת האיסור על משקאות חריפים המכונה תקופת היובש, וגזענות, שכן רוב משתמשי הקנאביס היו שחורים או לטינים ולא לבנים (השימוש המסיבי בקנאביס בקרב לבנים החל בשנות ה-60). דעה אחרונה זו נסמכת על פרסומים בעיתונות האמריקאית בשנות ה-30 העוסקים במריחואנה כ"צמח השטן" ומתארים מקרי רצח ואלימות שלכאורה נבעו משימוש בקנאביס, פיתוי נערות לבנות על ידי צעירים לטיניים באמצעותו או השפעות שונות ומשונות של השימוש בסם (למשל צמיחת שדיים אצל גברים). בנוסף, יש עדויות על יתרונות רפואיים וחברתיים בשימוש בקנאביס, כגון כאבים כרוניים ו"הלם קרב" (תסמונת פוסט-טראומטית).
דו"ח מקיף של האקדמיה הישראלית הלאומית למדעים העלה כי "קיים קונצנזוס רחב בקרב חוקרים באשר להשפעות השליליות של השימוש בקנאביס בגיל הנעורים, ולהשלכותיו על בריאות הציבור לטווח הרחוק"; לצד זאת, מחקרים העוסקים בשאלה האם אי-הפללה או לגליזציה של הקנאביס מעלים את זמינותו לבני הנוער ואת צריכתו מעלים מסקנות סותרות. הדו"ח מציין שטווח הזמן הקצר שעבר מאז החלו תהליכי הלגליזציה במדינות שונות מקשה על הסקת מסקנות נחרצות בשלב זה.
הולנד - תקדים של אי-הפללה
הולנד הייתה סנונית ראשונה במערב. ב-1976 שונתה החקיקה כך שפורמלית הסם אסור, אולם באופן מעשי שימוש בו מותר בכמות של צריכה אישית המוגדרת בחוק. כיום ניתן למצוא בהולנד בתי ממכר (הנקראים "קופי שופ") בהם ניתן להזמין חומרי וציוד עישון, ועוד. עם זאת הפופולריות הרבה של צריכת הסם, והתיירות שנלוותה אליה, גרמו לכך שהעישון נאסר על פי חוק בכמה מקומות.
אורוגוואי - תקדים של לגליזציה גורפת
ב-10 בדצמבר 2013 החליטה אורוגוואי בהובלתו של הנשיא חוסה מוחיקה להתיר לחלוטין גידול, עיבוד, סחר וצריכה של מריחואנה, ובכך הפכה למדינה הראשונה בעולם שמתירה לעשות זאת.
קנדה - רגולציה שונה בכל פרובינציה
באוקטובר 2018 הותר גידול הקנאביס, מכירתו והשימוש בו, בכפוף לרגולציה שתקבע כל פרובינציה וטריטוריה. ממשלת קנדה צפויה לפרסם דו"ח רשמי בנושא, בשנת 2023.
לאחר מעל כשנה, בפברואר 2020, פורסמו ההבדלים בהסדרה החוקית בין האזורים השונים: בנובה סקוטיה החנויות לממכר קנאביס בבעלות ציבורית בלבד. באונטריו תחילה התקיימה חנות ציבורית מורשית יחידה למכירות מקוונות, כחצי שנה לאחר מכן הותרה פתיחת חנויות פרטיות ושיעור המכירות הוכפל. בקוויבק הותרה החזקת 150 גרם קנאביס לצריכה עצמית, בקולומביה הבריטית הותרה החזקת קילוגרם שלם לצריכה עצמית. במרבית הפרובינציות הותר גידול קנאביס ביתי, אך הרשויות במניטובה ובקוויבק אסרו זאת. בדומה, במרבית הפרובינציות הותרו מוצרי אידוי קנאביס, אך הרשויות בניופאונדלנד ובקוויבק אסרו זאת מחשש לגרימת מחלת ריאות.
לקראת סוף 2019 הותרה גם מכירת מוצרי קנאביס אכילים, וגם זאת בכפוף לרגולציה המקומית, למרות זאת ממשלת קוויבק אסרה את ייצורם ומכירתם של ממתקי קנאביס וקינוחי קנאביס, מחשש שאלו יאכלו בטעות בידי ילדים.
אמריקה הצפונית
בארצות הברית יש איסור פדרלי על סחר, יצוא, ייבוא, עיבוד, גידול ושימוש עצמי ובריאותי במריחואנה. חלק ממדינות ארצות הברית הקלו איסורים אלו:
המעמד החוקי בישראל
בישראל המדיניות בנוגע לקנאביס מחמירה יחסית לעולם המערבי והמשטרה מטפלת בכ-10,000 עבירות בשנה של שימוש והחזקה לשימוש עצמי. לעת הזאת, רק שימוש רפואי בקנאביס באישור משרד הבריאות הוא חוקי. בשנת 2008 החל משרד הבריאות לתת היתרים לחברות לספק קנאביס רפואי לחולים על מנת להקל על מחלות ותופעות לוואי מסוימות. ניתן לצרוך קנאביס גם כדורי THC בשם מרינול המופק מצמח הקנאביס.על פי סעיף 1 לפקודת הסמים המסוכנים (נוסח חדש), התשל"ג - 1973, "סם מסוכן" הוא כל חומר מן המפורטים בתוספת הראשונה. התוספת הראשונה מפרטת כי הקנאביס (Cannabis) וכן השרף של הקנבוס הידוע גם בשם חשיש (Cannabis Resina Syn: Hashish) נכללים בהגדרה זו. החוק מטיל עונשים כבדים על ייצור, החזקה ושימוש, מסחר ומעבר והדחת קטינים לשימוש בסם מסוכן. העונש המרבי על ייצור, החזקה, שימוש, העברה או סחר הוא 20 שנות מאסר, והעונש המרבי על הדחת קטין לשימוש בסם הוא 25 שנות מאסר.
סעיפים מסוימים של החוק מקלים על העוברים על החוק למטרת "צריכה עצמית". כך למשל, עונשים על סחר בסם נושאים עונש מרבי של 20 שנה, בעוד שהחזקה או שימוש למטרת "צריכה עצמית", נושאים עונש מרבי של שלוש שנות מאסר. החוק קובע כי מי שהחזיק סם בכמות העולה על זו המוגדרת בתוספת השנייה, מוחזק כמי שהחזיקו שלא למטרת צריכה עצמית. כלומר, ישנה כנגדו חזקה משפטית, אשר אותה יוכל לסתור בהבאת ראיות מתאימות, לפיה ההחזקה אינה למטרת שימוש עצמי. התוספת השנייה לפקודת הסמים קובעת כי לעניין קנבוס ושרף של קנבוס הכמות האמורה היא 15 גרם, כאשר הכוונה למשקל נטו של הסם מתוך כלל התרכובת או התערובת. עם זאת, צריכה עצמית של סם בין כותלי בית ספר, על ידי מי שמלאו לו 16 שנה ואינו תלמיד בית הספר נושאת מאסר של חמש שנים.
את גישתו של הדין הישראלי באשר לשימוש בקנאביס ביטא השופט מישאל חשין בדיון בבש"פ 442/96 מדינת ישראל נ' יריב טולדנו (לא פורסם):
בשנת 2008 החל משרד הבריאות בישראל באספקת קנאביס רפואי לחולים על מנת להקל על מחלות ותופעות לוואי מסוימות. האישור מתקבל בהמלצת רופא מומחה ובאישור הממונה על כך במשרד הבריאות. בשנים הראשונות לפעילות החקלאים תרמו את תוצרתם למחקרים ולשימוש רפואי הן לחולים והן למשרד הבריאות. ביולי 2011 הושגה הסכמה להסדרת ענף הקנאביס הרפואי בישראל. נכון למועד ההחלטה מניין המטופלים שהשתמשו בקנאביס רפואי עמד על כ-5,500 איש שרכשו את התרופה. הוסכם כי משרד החקלאות יהיה אחראי על המגדלים ושטחי הגידול, משרד הבריאות – יהיה אחראי על האספקה לחולים והמשרד לביטחון פנים – יהיה אחראי על כך שהשימוש יהיה חוקי בלבד.
ב-15 בדצמבר 2013 אושר חוק הקנאביס הרפואי.
על רקע אי בהירות בנוגע למשתמשי הקאנביס הרפואי המחזיקים ברישיון נהיגה, ב-11 בדצמבר 2014 הורשע נהג קטנוע שהחזיק ברישיון לשימוש בקנאביס רפואי בנהיגה תחת השפעת סמים, בין יתר הנימוקים להרשעה הוזכר כי אין מענה חוקי לשאלה מהו פרק הזמן הנדרש להתפוגגות הסם באופן שמאפשר יכולת נהיגה תקינה. הרשעה זו באה על אף טענת הנאשם לכך שרופאיו הנחו אותו שלאחר 6 שעות מהשימוש ניתן לנהוג, ופרסום דומה בעבר של משרד הבריאות.
בקיץ 2016 אישרה ממשלת ישראל את רפורמת הקנאביס הרפואי - להסדרת העיסוק בתחום.
בינואר 2017, לאחר שוועדה מיוחדת בחנה את הנושא ובעקבות הלחץ הציבורי שנוצר, הודיע השר לביטחון פנים גלעד ארדן על שינוי מדיניות ההפללה של משתמשים בקנאביס לצריכה עצמית ועל מיקוד המאמץ בתחום ההסברה והחינוך.
קנאביס רפואי
קנאביס רפואי פירושו קנאביס הניתן מתוקף אינדיקציה רפואית של רופא קונבנציונלי, ובתמיכת רשויות החוק. אף על פי שהקנאביס הרפואי וזה המשמש כסם מקורם באותו מין צמח, ניתן להבחין בכמה מאפיינים המבדילים ביניהם:
קנאביס ומיניות
משתמשי הקנאביס תופסים את הסם כמגביר את התשוקה המינית וכתורם לעוררות המינית. גם מבחינה היסטורית, הקנאביס נחשב לסם המעורר אפרודיזיאק, חומר המגביר ומעורר תשוקה מינית. מחקרים אובייקטיביים שנערכו ודיווחים סובייקטיביים הן של נשים והן של גברים, מצביעים על כך שההשפעה של קנאביס על המיניות האנושית היא מורכבת.
במינונים נמוכים, מייצר THC, המרכיב הפעיל העיקרי בקנאביס הרגעה, אופוריה קלה והוא אף בעל תכונות אשר יכולות לשכך כאבים ברמה מסוימת. מאפיינים אלה יכולים להשפיע באופן חיובי על התשוקה המינית, ההנאה או הסיפוק, וכן עשויים באופן כזה או אחר, לשפר את התפקוד המיני האנושיundefined.
עם זאת, בשימוש כרוני, בעיקר במינונים גבוהים, ה-THC עשוי להגביר תחושות ולייצר הזיות, ועלול גם לפגוע בביצוע משימות מוטוריות פשוטות ובמהירות התגובה. תכונות אלה עלולות להשפיע באופן שלילי על המיניות ואף לגרום לנזקים משמעותיים, לדוגמה, חוסר עניין מיני, קשיים והפרעות בזקפה וכן אורגזמה מעוכבת או קושי בהגעה לאורגזמהundefined. ההשפעות האקוטיות של ה-THC הן כמעט מיידיות, וכוללות שינויים במערכת העצבים המרכזית ובמערכת הלב וכלי הדם, כגון דופק מוגבר, לחץ דם, פגיעה בשיווי המשקל והיציבות, ירידה בכוח השרירים ושינוי ביכולת לעבד מידעundefined.
לקנאביס יש השפעות סובייקטיביות ואובייקטיביות, הן חיוביות והן שליליות על המיניות, אשר נבדלות אצל גברים ונשים ותלויות במינון. מחקרים מצביעים על כך שקנאביס יכול להועיל לתפקוד המיני במינונים נמוכים, וככל הנראה, עלול להתיש ולגרום לנזקים במינונים גבוהים יותר undefined. באופן כללי, נדמה כי נשים מגיבות לקנאביס באופן חיובי יותר מגברים, שכן מחקרים מראים כי הקנאביס פוגע בתפקודים המיניים של הגברים תוך שהוא מקל על התנהגותן המינית של נשיםundefined.
השפעות חיוביות
על פי דיווחים סובייקטיביים הן של גברים והן של נשים, הקנאביס נתפס כסם אשר מגביר עוררות מינית, תורם להנאה בעת קיום יחסי מין, מעצים מחשבות מיניות וכבעל יכולת לשפר במידה ניכרת את התפקודים המיניים שלהםundefined. הקנאביס גורם לביטול עכבות מיניות, יוצר עיוותי זמן וגורם להרפיה, מה שיכול לשמש כהסבר אפשרי לשיפור המדווח בתפקוד המיני. בנוסף, גברים ונשים רבים צורכים קנאביס בעקבות יכולותיו המרגיעות, אשר עוזרות להפחית את רגשות החרדה והבושה המתעוררים לפני ובמהלך אינטראקציות מיניותundefined. יתר על כן, נמצא כי צריכת הסם במינונים נמוכים יכולה להעצים תחושות של קרבה רגשית ואינטימיות אצל שני המינים, תשוקה מוגברת לבן זוג מיני מוכר ותחושות משופרות של טעם ושל מגעundefined.
השפעות שליליות
מחקרים שהתמקדו בגברים, מראים כי שימוש בקנאביס במינונים גבוהים עלול לגרום לבעיות בפוריות, משום שהוא משפיע על אופן יציאת הזרע בעת שפיכה, וכן גורם לחוסר איזון הורמונליundefined. בשונה מהדיווחים הסובייקטיביים שהוצגו, מחקרים אובייקטיביים שנערכו על גברים מראים כי שימוש בקנאביס קשור באופן ישיר לשפיכה מוקדמתundefined, ירידה במוטיבציה המינית ותפקוד מוטורי לקוי, שיכול להפוך את הביצועים המיניים לבלתי אפשרייםundefined. מינון צריכת הקנאביס הוא בעל השפעה מכרעת על התפקוד המיני של גברים, ומחקרים מצביעים על כך שגברים צעירים אשר צורכים קנאביס באופן תכוף במינונים גבוהיםundefined, חווים הפרעות בתפקוד הזקפהundefined ואף עלולה להיווצר אצלם ירידה משמעותית ברמות הטסטוסטרון, הגורמת לכשל זקפתי ולאין אונות, זאת בהשוואה לגברים צעירים המעשנים במינונים מתונים יותרundefined.
אצל נשים, שימוש אינטנסיבי במינונים גבוהים בקנאביס עשוי לעכב את הביוץ ולפגוע בהיריון. עם זאת, מחקר מועט נערך על נשים והנתונים סותרים, מה שמקשה על הבנת קיומו של קשר מובהק בין הדבריםundefined. מרבית המחקרים אשר בחנו את השפעת הקנאביס על מיניות אצל נשים נשענים על דיווחים סובייקטיביים של המשתמשות בלבד, זאת בשל מורכבות טכנית בבדיקת עוררות מינית אובייקטיבית בגוף האישה, בהשוואה לגופו של גבר. עם זאת, המחקרים המעטים שכן בחנו עוררות פיזיולוגית נרתיקים מראים כי לא חל שינוי אובייקטיבי בנרתיק בעקבות השימוש בקנאביס.
420
420, 4:20 או 4/20 (מבוטא: פור-טוונטי; מאנגלית: four-twenty; "ארבע-עשרים") הוא קוד-ביטוי המתייחס לצריכת קנאביס ובמשתמע, כדרך להזדהות עם תרבות הקנאביס. מועדים בהתבסס על המספר 420 כוללים עישון וחגיגת קנאביס ב-20 באפריל (4/20 בצורת התאריך האמריקאית - אפריל 20).
בהלכה היהודית
הרב משה פיינשטיין בהקשר של בחורי ישיבה שעישנו חשיש, אסר לעשן סמים כחשיש ודומיו מפני פגיעה גופנית ונפשית, והבאה לידי התמכרות, וכן בשל כיבוד אב ואם, ואיסורים הלכתיים נוספים.
במאמר משנת 2018 בכתב העת של רבני צהר, הרב ד"ר ברוך פינקלשטיין חלק על פסיקה זו, ואף ביקר את הרב משה פיינשטיין על כך שפסיקתו הושפעה מתפיסה שגויה של השפעות הקנאביס וקבע כי על פי דין תורה אין לאסור על צריכת קנאביס.
שימוש בקנאביס (סם) בקרב בני נוער
שימוש בסמים וסחר בסמים מוגדרים כסטייה חברתית הפותחת פתח למרחב התנהגויות לא נורמטיביות שעלולות להוביל לניתוק מן החברה, לאורח חיים הרסני ולפשיעה. בקרב ילדים ובני נוער, השימוש בסמים משקף לעיתים קרובות קשיים נפשיים ובעיות משפחתיות או חברתיות. הטיפול בתופעה כרוך לא רק במניעה והאכיפה אלא בנוסף בטיפול בסיבות המובילות לבחירה בשימוש בסמים כמענה על קשיים או בעיות שהילד או המתבגר חווה.
השפעות רפואיות-בריאותיות
ההשפעות הבריאותיות השליליות של צריכת קאנביס בקרב בני נוער צצות כבר בגיל ההתבגרות או בגילאים מבוגרים יותר, ההשפעות כוללות שינויים מבניים במוח, פגיעות בקוגניציה, הפרעות נפשיות, התמכרות ומצבי הידרדרות בריאותית נוספים.
המוח של המתבגר שעוד מתפתח, מאופיין בתהליכי בניית תאי עצב ובמרווח שנמצא בין תאי העצב אשר נקרא סינפסה. חשיפה ל-THC (חומר כימי הנמצא בסם הקנאביס) משנה את צורתם של חלק מתאי העצב וכתוצאה מכך, ההתפתחות הפסיכולוגית והקוגנקטיבית של בני נוער מתחת לגיל 25 נפגעת, מפני שקליפת המוח הקדמית שלהם אשר אחראית על תגמול והפעלת פונקציות גבוהות אינה בשלה.
מחקרים גילו קשר בין צריכת קנאביס לבין שינויים בחלקים השולטים על הזיכרון, קוגניציה ועיבוד רגשי במוח. השינויים כוללים ירידה בנפח ההיפוקמפוס במוח, קליפת המוח הצידית ומבנים נוספים. כאשר מדובר על בני נוער מחקרים מראים כי צריכת קנאביס מגבירה את הסיכון ללקות בפסיכוזה, סכיזופרניה ואפיזודות חוזרות של דיכאון באופן משמעותי. מחקרים נוספים מראים קשר בין צריכת קנאביס למחשבות אובדניות והתפתחות תחושת אובדנות אצל בני הנוער הצרכנים.
ממצאים הראו כי בני נוער שעישנו קנאביס נטו לקבל ציונים נמוכים במבדקים הקוגנקטיביים בנוסף לכך שצריכת מריחואנה הצביעה גם על תפקוד נמוך יותר במבדקי הזיכרון. גם לאחר הפסקת השימוש התוצאות במבדקי הזיכרון נשארו נמוכות.
המחקר הראה גם שהשימוש בקנאביס גורם לעיכוב השליטה בדחפים וייתכן כי זו הסיבה לכך שאומרים שהשימוש בקנאביס "פותח שער" להתמכרויות נוספות.
התמודדות המדינה
המדינה מתמודדת עם בעיית השימוש בקאנביס בקרב בני נוער בשתי גישות שונות האחת, מניעה והשנייה על ידי אכיפה.
תוכניות מניעה מטעם משרד החינוך שמטרתן למנוע מראש או להפחית את התופעה כוללת ארבעה מדדים בנושא שימוש בחומרים:
כאשר מדובר באכיפה האחראים הרשמיים מטעם המשטרה הם יחידות הנוער במשטרה, ישנן מספר דרכי אכיפה שבהם המשטרה דוגלת:
אנטונינו ווטו
אנטונינו ווטו (באיטלקית: Antonino Votto; 30 באוקטובר 1896 - 9 בספטמבר 1985) היה מנצח אופרות איטלקי. ווטו הקליט מספר רב של אופרות עם לה סקאלה במילאנו במהלך שנות ה-50, כאשר חברת התקליטים EMI הפיקה את עיקר הקלטות האולפן שמריה קאלאס השתתפה בהן. האופרות שהקליט עם קאלאס כללו את "נשף המסיכות" של ורדי, "לה בוהם" של פוצ'יני, "לה סונאמבולה" של בליני ו"לה ג'וקונדה" של פונקיילי.
ווטו היה אומנם מנצח מהימן, אך מבקרי מוזיקה גינו לא אחת את הקלטותיו בגין העדר חוסר-אמצעיות רגשי. ייתכן שמדובר בסיכון מקצועי הכרוך בעבודת אולפן, כיוון שרבים סבורים, שהקלטותיו החיות עם קאלאס, הכוללות את "נורמה" (דצמבר 1955, לה סקאלה) ו"לה סונאמבולה" (1957, קלן), הן מן הגרסאות המעולות ביותר של יצירות אלה שהונצחו ביום מן הימים על גבי תקליטים.
ג'ו האן
ג'וזף האן (באנגלית: Joseph Hahn; נולד ב-15 במרץ 1977), הידוע כמיסטר האן, הוא מוזיקאי, תקליטן ובמאי קולנוע, ידוע בין היתר בשל היותו הדי ג'יי של להקת לינקין פארק.
חייו
האן נולד בדאלאס, טקסס, וגדל בגלנדייל שבקליפורניה להורים קוריאנים וכיום הוא מתגורר בלוס אנג'לס.
הוא למד בתיכון "הובר". את האן פגשו רוב בורדון, מייק שינודה, בראד דלסון ודייב פרל בקולג'. לאחר שסיים הוא התחיל להתעניין באמנות חזותית, והלך ללמוד בבית הספר לאמנויות בפסדינה, קליפורניה, שבה גם למד מייק שינודה. שניהם התקבלו לעבודה כמעצבים אמנותיים-גרפיים לאחר קבלת הדיפלומה. בהמשך, התכוון האן ללמוד איור, אך החליט לעזוב את המכללה כדי לפתח קריירה בתחום האפקטים המיוחדים בקולנוע ובתוכניות הטלוויזיה.
ב-1997, עם הקמת לינקין פארק, "גויס" האן לתפקיד הדי ג'יי של הלהקה. בנוסף, האן גם עזר ואפילו ביים בעצמו כמה קליפים של הלהקה. הוא ביים גם קליפים של להקות אחרות כמו Static-X, Story of the Year ו-Alkaline Trio. בנוסף, הוא עיצב ואייר את הדיסק של תום שי "Songs Carried on Angels Wings".
בימים אלו האן עובד כמנהל האילוסטרציה של להקת לינקין פארק. הוא הגה את הרעיון של הקליפ One step Closer וכן את שאר הקליפים של הלהקה, לעיתים ביחד עם מייק שינודה. שניהם עובדים על ההיבט האמנותי הן בקליפים והן באלבומים.
בשנת 2014 התנסה גם בקולנוע וביים את סרט המתח "Mall" בכיכובם של וינסנט ד'אונופריו (שגם הפיק) וג'ינה גרשון.
ספירידון הקדוש
ספירידון הקדוש (ביוונית: Άγιος Σπυρίδωνας, ספירידונס; 270 בערך – 348) הוא קדוש נוצרי יליד קפריסין, המקובל בנצרות המזרחית והמערבית. הוא נולד בעיר אסיה שבקפריסין והיה רועה שלא זכה לחינוך רשמי. הוא נישא ונולדה לו בת, ועם מות אשתו הוא הצטרף למנזר. הוא היה לבישוף בעיר טרמטוסיה ליד פאפוס, והיה ממתנגדי המינות האריאנית. הוא השתתף בוועידת ניקיאה בשנת 325. לאחר הוועידה שב לקפריסין, ושם מת בגיל 78 לערך.
עם הכיבוש הערבי של קפריסין, הוצאה גופתו של הקדוש מקברה ונלקחה לקונסטנטינופול. לפי המסורת הייתה הגופה שלמה ומהקבר עלה ניחוח של ריחן, "הצמח המלכותי" (ביוונית Βασιλικός - "בסיליקוס" המקורב למילה "מלך" "βασιλεύς" - "בסילאוס"). שתי העובדות האלה נתפסו כאישור אלוהי לקדושתו של ספירידון. עם כיבוש קונסטנטינופול ב-1453, נלקחו שרידי הגופה על ידי הנזיר קאלוחרטיס (Καλοχαιρέτης) לקורפו שביוון, והם שמורים בכנסייה הקרויה על שמו. השרידים מונחים בתיבת כסף שיוצרה בווינה במאה ה-19. עם זאת, ידו הימנית של הקדוש שמורה ברומא.
ספירידון הוא הקדוש המגן של הקדרים ושל האי קורפו, בו הוא מכונה באופן רשמי "ספירידון הקדוש מגן העיר" (Αγιος Σπυρίδων ο πολιούχος). בין היתר, מיוחס לו גירוש הרעב מהאי ב-1550 וגירוש הדבר ב-1630 ושוב ב-1673. בטרם עזבה המחלה את המקום, היא שרטה את אחד מביצורי המצודה העתיקה בקורפו, ושריטה במבנה משמשת לפי המאמינים כראיה למסורת זו. עוד מיוחסת לקדוש הצלת העיר מהמצור העות'מאני ב-1716. לפי מסורת זו נגלה הקדוש לחיילים טורקים כשהוא אוחז בלפיד בוער, וזרע בקרבם אימה. התיבה ובה שרידי הקדוש נישאת בתהלוכה במספר אירועים במשך השנה המנציחים את הניסים שעשה: יום ראשון של הדקלים, יום שבת שלפני הפסחא, יום ראשון הראשון בחודש נובמבר וב-11 באוגוסט.
סו
סוּ (באנגלית (ממקור צרפתי): Sioux) הוא שם קיבוצי למספר שבטי ילידיים המתגוררים באמריקה הצפונית. שטח המחיה ההיסטורי של הסו היה במרחבי המישורים הגדולים, בתחומי המדינות מינסוטה, נברסקה, דקוטה הצפונית, דקוטה הדרומית וצפון איווה שבארצות הברית ובמניטובה שבדרום קנדה.
ניתן לחלק את אומת הסו לשלוש תתי-קבוצות מבחינת הדיאלקטיקה ותרבות המשנה: הלקוטה, הנקוטה (נקראים גם יאנקטון ויאנקטונאי או דקוטה מערביים) והדקוטה (נקראים גם סאנטי או דקוטה מזרחיים).
עיקר מזונם של שבטי הסו הגיע מציד ביזון, ומקומות מושבם ונדודיהם נקבעו בהתאם לנדידת עדרי בהמות אלו.
טיפי הוא שמו של אוהל בשפת בני הסו, פירושו: בית או מעון. בשם זה נקרא האוהל שבו גרו הילידים.
בעיר פיין רידג' (Pine Ridge, על גבול נברסקה) נמצאת אוכלוסייה גדולה של צאצאי בני שבט הסו, החיים בעוני רב. לא הרחק משם מצוי אתר ההנצחה לזכר ההרוגים בטבח וונדד ני, שם נהרגו כ-300 ילידים, ביניהם 200 נשים וילדים, והיה הקרב שסיכם את מלחמות האינדיאנים.
בשנת 1948 החלו צאצאי הסו בהקמת אנדרטה עצומת ממדים בגבעות השחורות, לזכר סוס משוגע ולזכר תרבותם. הפסל מיועד להיות המונומנט הגדול ביותר בעולם ולצידו פארק תיירות גדול ומוזיאון.
שבטי הסו מוזכרים בסרט "רוקד עם זאבים" של קווין קוסטנר משנת 1990, וכן בכתבי קרל מאי.
וייסנפלס
וייסנפלס (בגרמנית: Weißenfels או Weissenfels) היא העיר הגדולה ביותר במחוז בורגנלנד שבדרום מדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה. העיר שוכנת על גדות הנהר, במרחק של כ-30 קילומטרים מדרום לעיר האלה.
היסטוריה
היישוב צמח סביב למצודה שניצבה ליד מעברה שחצתה את הנהר סאלה. העיר קיבלה זכויות מוניציפליות בשנת 1185. במהלך מלחמת שלושים השנים ניזוקה העיר קשות ואוכלוסייתה הצטמצמה מ-2200 תושבים ל-960. ב-7 בנובמבר 1632 הונחה גופתו של גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה בווייסנפלס לאחר שהוא נהרג יום לפני קרב ליצן (Lützen).
לפיכך החל אוגוסטוס להקים החל משנת 1660 בוויסנפלס את המצודה של נוי-אוגוסטוסבורג (Neu-Augustusburg) בסגנון הבארוק עבור יורשיו. כאשר הושלם בניין המצודה ב-1680 נעשתה העיר למרכז המנהלי של הדוכסות ולמרכז התרבותי שלה עד לפירוקה ב-1746. מלחינים כמו יוהאן פיליפ קריגר (Johann Philipp Krieger) וגאורג פיליפ טלמן פעלו כאן, השחקנית פרדריקה קרולין נויבר (Friederike Caroline Neuber) הופיעה את הופעת הבכורה שלה בוויסנפלס. ב-1702 נמנע מיוהאן סבסטיאן באך לקבל את משרת נגן העוגב בעיר זנגרהאוזן (Sangerhausen), עקב העדפתו של הדוכס את המלחין יוהאן אוגוסטין קובליוס (Johann Augustin Kobelius). ב-1713 הקדיש באך את "קנטטת הצייד" שלו לכריסטיאן, דוכס סאקסה-וייסנפלס וביצע אותה בעיר.
החל מ-1704 שירת התאולוג הלותרני ארדמן נוימייסטר (Erdmann Neumeister) כדיאקון של הקפלה של המצודה. העוגב של הכנסייה הושלם ב-1673 וכלל 22 שסתומים. על פי ג'ן מיינוורינג (John Mainwaring), הביוגרף של גאורג פרידריך הנדל, גילה יוהאן אדולף הראשון, דוכס סאקסה-וייסנפלס, את כישרונו המוזיקלי של הנדל, שאביו היה רופאו האישי של הדוכס, כאשר שמע אותו מנגן בעוגב. באך חיבר את הטוקטה ופוגה בפה מז'ור עבור עוגב זה.
עם הפסקת קיומה של הדוכסות של סאקסה-וייסנפלס ב-1746, עברה העיר בחזרה לידיה של נסיכות סקסוניה ולאחר קונגרס וינה ב-1815, לידי פרוסיה. החל משנת 1816 הייתה העיר בירתו של מחוז הנושא את שמה, עד לפירוקו בשנת 2007.
כלכלה
מאז המהפכה התעשייתית ענף התעשייה העיקרי של וייסנפלס הוא ייצור נעליים, זאת עד אשר נסגר המפעל האחרון ב-1991. מאז מתפתח בהדרגה בעיר ענף ייצור המזון.
בודסלב
בּוּדסְלַב (בבלארוסית: Будслаў, בּוּדסְלַאוּ; בפולנית: Budsław; ברוסית: Будслав) היא עיירה בראיון מיאדזייל, במחוז מינסק שבבלארוס. קהילה יהודית התקיימה בעיירה במחצית השנייה של המאה ה-18 ומראשית המאה ה-20 ועד שואת יהדות אירופה.
היסטוריה
בודסלב השוכנת כ-50 קילומטר מצפון-מזרח ל, נוסדה כבר ב-1504. בימי מלחמת העולם הראשונה נכבש האזור שוב ושוב בידי הצדדים הלוחמים והחליף ידיים בין הצבא הגרמני והרוסי. בין מלחמות העולם (מ-1922) נכלל בשטח פולין העצמאית, ומספטמבר 1939 בשטח ברית המועצות.
בסוף יוני 1941 נכבשה בודסלב בידי ה ונותרה תחת כיבוש נאצי עד לכיבושה בידי הצבא האדום בקיץ 1944.
יהודי בודסלב
הקהילה היהודית בבודסלב מתועדת רק מראשית המאה ה-20, רוב יהודי המקום נמלטו מפני הצבא הגרמני ב-1915, ושבו לעיירה חרבה עם תום מלחמת העולם הראשונה. בין מלחמות העולם הוקם בבודסלב בית מדרש קטן, בית ספר מרשת "תרבות" וקופת גמ"ח שהוקמה באמצעות יקופ"ו. באותה תקופה חיו בבודסלב כ-120 יהודים.
רב הקהילה עד 1929 היה הרב אברהם יעקב קמנייצקי, ואחרי והרב חיים משה זוכוביץ'.
עם הכיבוש הגרמני נלקחו יהודי בודסלב לעבודות כפייה, הוטלו עליהם מגבלות שונות והוקם ביישוב יודנראט. חמישים מהם ובהם ילדים נרצחו בבורות ירי שחפרו איכרים בקרחת יער סמוך לבודסלב ב-13 בספטמבר 1941. רוב יהודי בודסלב נרצחו בצורה דומה בספטמבר 1942, והנותרים נרצחו באוקטובר שבאותה שנה. כמות קטנה של יהודים הצליחה להימלט והצטרפה לפרטיזנים הסובייטים המקומיים.
Windows Update
Windows Update הוא כלי שבאמצעותו מספקת חברת מיקרוסופט עדכוני אבטחה ותוכנה עבור מערכת ההפעלה חלונות ונגן המוזיקה שלה Windows Media Player. עד ל-Windows Vista, היה הכלי למעשה אתר אינטרנט אשר לבקשת המשתמש סורק את המחשב לעדכונים אשר חסרים לו במערכת ומציעה להתקין אותם. בעבר ניתן היה לגשת לאתר רק באמצעות דפדפן אינטרנט אקספלורר של מיקרוסופט, אך גם דפדפן הנטסקייפ בגרסה 8 שמשתמש במנוע הרינדור של האקספלורר, או כל דפדפן אחר שתמך בפקדי ActiveX, יכל להציג תוכן זה.
בחלונות XP, האופצייה של עדכונים אוטומטיים מאופשרת רק לבעלי תוכנה חוקית של מערכת ההפעלה של מיקרוסופט. כיום קיים גם אתר האינטרנט של העדכונים, הנקרא Microsoft Update.
היסטוריה
אתר העדכונים הוצג לראשונה עם השקתה של חלונות 98 אך מאז עבר האתר מספר שינויים. ב-2005 הציגה מיקרוסופט את "שרות Microsoft Update" (באנגלית: Microsoft Update Service) המספק עדכונים עבור לא רק עבור מערכות הפעלה נתמכות, אלא גם על חבילות מיקרוסופט אופיס, Exchange ושרת SQL.
חלונות 98: אתר האינטרנט והתראה על עדכונים קריטיים
Windows Update שוחרר לראשונה כיישום אינטרנטי עם השקתה של מערכת Windows 98. במקור, שירות העדכונים סיפק רכיבים אופציונליים ותוספות: משחקים, ערכות נושא, מנהלי התקן, ויישומים אופציונליים של מיקרוסופט דוגמת NetMeeting. האתר היה זמין גם עבור גרסאות מוקדמות יותר של חלונות דוגמת 95 ו-NT 4.0. עם הזמן, מיקרוסופט החלה לספק גם עדכוני אבטחה שנועדו לתקן פרצות שונות, ותיקוני באגים, ביניהם גם תיקון לבעיית באג 2000.
בינואר 2005 שוחררה תוכנת צד-שלישי בשם WindizUpdate המאפשרת להוריד את העדכונים באמצעות דפדפנים מבוססי מוזילה ואופרה, דפדפנים שבמקורם לא תמכו ב-ActiveX. החוקיות של שרות צד-שלישי זה שנויה במחלוקת.
בנוסף לכך, חלונות 98 הציגה בפני המשתמש כלי שנקרא Critical Update Notification Utility. הכלי היה רץ ברקע, ובודק כל זמן קצוב (ברירת המחדל הוגדרה לבדיקה כל 5 דקות) האם קיימים עדכונים המוגדרים כ"קריטיים" עבור המערכת, והמשתמש היה יכול לשנות את מועדי ותדירות הבדיקות. הכלי הסתמך על שרת מארח יחיד של מיקרוסופט, נפרד מהשרתים הרגילים של Windows Update, שממנו התקבלו קובצי העדכון, ועל כך זכה לביקורת שלילית מחוקר האבטחה ה.ד. מור (אנ'), שטען כי מספיקה רק מתקפה אחת על השרת הזה כדי להחדיר למיליוני מחשבים המריצים את חלונות 98 וירוסים וסוסים טרויאניים מדי זמן קצוב. בסופו של דבר, מיקרוסופט זנחה את הכלי הנ"ל לטובת שירות ה"עדכונים אוטומטיים", שהוצג עם מערכת ההפעלה חלונות מילניום.
חלונות מילניום - XP: עדכונים אוטומטיים
בחלונות מילניום הוצג תחליף יעיל ובטוח יותר לכלי שהוצג ב-98 למטרת הורדה של עדכונים קריטיים, ונקרא "עדכונים אוטומטיים" (Automatic Updates). הכלי הוצג בנוסף לכך גם יחד עם חבילת השירות השלישית של חלונות 2000, ובניגוד לכלי הקודם, הכלי לא הסתפק רק בשליחת התראות אלא היה מתחבר ישירות לשרתי שירות העדכונים, מוריד ומתקין אותם ברקע. הכלי היה בודק עדכונים פעם ביממה (לפי הגדרות המשתמש) במקום כל 5 דקות, בניגוד לכלי הקודם. המשתמש היה יכול לבחור מספר דרכים לקבלת עדכונים: בחירת מועד בו העדכונים יורדו ויותקנו אוטומטית; הורדת עדכונים אוטומטית אך בחירה ידנית של מועד ההתקנה; בחירה ידנית של מועד הורדת העדכונים; וביטול האפשרות לחלוטין, והסתמכות על הורדה והתקנה ידנית דרך האתר.
בחלונות 2000 ו-XP נכלל שירות בשם Background Intelligent Transfer Service, שאיפשר למערכת ההפעלה להעביר קבצים מהאינטרנט ללא התערבות מצד המשתמש. השירות איפשר לנטר את תעבורת האינטרנט ולהקטין את קצב ההורדה של העדכונים בהתאם למידת השימוש ברשת.
שירות העדכונים האוטומטיים של חלונות XP היה ידוע לשמצה מצד משתמשים רבים עקב התראה שהייתה קופצת למסך המשתמש כל 10 דקות עם סיום התקנתם של עדכוני מערכת, והזכירה למשתמש להפעיל את המחשב מחדש, דבר שהפריע למשתמשים רבים בעבודתם במחשב. כמו כן, האלגוריתם ששימש את המערכת לחיפוש עדכונים ברשת פעל בסיבוכיות זמן מעריכית, דבר שהעמיס על משאבי המחשב ככל ששוחררו יותר עדכוני מערכת; התהליך שאירח את שירות העדכונים האוטומטיים (svchost.exe -k netsvcs) ויישום העדכונים האוטומטיים שנקרא על ידו (wuauclt.exe) היו גורמים למעבד להגיע ל-100% שימוש ולהגיע לצריכת זיכרון חריגה שהאטה את המערכת למשך פרק זמן ממושך עם הפעלת המחשב (בין 10 דקות ליותר משעתיים, תלוי בחומרת המחשב ובכמות העדכונים). ניסיונות של מיקרוסופט לתקן את הבעיה לא צלחו.
חלונות ויסטה ואילך: Windows Update Agent
בחלונות ויסטה, הוצג כלי עדכונים חדש בשם Windows Update Agent שהחליף גם את אתר העדכונים וגם את שירות העדכונים האוטומטיים, ובכך הוריד את תהליך עדכון המערכת כולו לרמת מערכת ההפעלה, כמקובל במערכות הפעלה אחרות. המשתמש היה יכול לגשת לכלי דרך לוח הבקרה, ודרכו היה יכול לבחור הורדה והתקנה גם של עדכונים קריטיים וגם של עדכונים אופציונליים (קודם לכן, המשתמש היה יכול להוריד עדכונים אופציונליים אך ורק דרך אתר האינטרנט). בגרסת ה-Ultimate של חלונות ויסטה המשתמש היה יכול להתקין גם את התוספות שהגיעו עם גרסה זו (Windows Ultimate Extras).
בניגוד לכלי העדכונים האוטומטיים של חלונות XP, בוויסטה וב-7 ההודעה המתריעה על הפעלה מחדש לאחר התקנת עדכונים איפשרה למשתמש לבחור לכמה זמן (עד 4 שעות) הוא רוצה לדחות את ההפעלה מחדש, כדי לאפשר למשתמש לסיים את עבודותיו במחשב לפני ההפעלה מחדש. בחלונות 8, פרק הזמן הוגדל עוד יותר, ל-72 שעות (3 ימים).
WSUS
שירות העדכונים לשרתי חלונות (באנגלית: Windows Server Update Services; תעתיק מקוצר WSUS) הוא כלי שהוצג החל ממערכת Windows Server 2003, ותפקידו לספק טלאים ועדכונים לשרתים מבוססי Windows. הכלי מאפשר למנהל המערכת לקבל נתונים ודוחות אודות עדכוני התוכנה של המחשבים ברשת, לקבוע מועד עדכונים ידני ואוטומטי לכל העמדות ברשת ולנהל אותם על פי מדיניות הארגון.
Microsoft Update
בכנס RSA Conference שהתקיים בשנת 2005, הצהירה מיקרוסופט על כוונתה "לשדרג" את שירות Windows Update לכלי חדש שיספק עדכונים קריטיים ואופציונליים לא רק עבור מערכות Windows, אלא עבור כל מוצרי התוכנה של חברת מיקרוסופט. הכלי כונה בשם "Microsoft Update". משתמש שבחר להתקין את הכלי הזה, היה מבחין בכך שהכלי החליף לחלוטין את Windows Update, וכניסה ידנית לכתובת windowsupdate.microsoft.com ששימשה את Windows Update ה"רגיל", הייתה מפנה את המשתמש לאתר של Microsoft Update. עם השקת השירות, הכלי סיפק תמיכה לאופיס 2003, שרת הדואר Exchange 2003, ו-SQL Server 2000, ועם הזמן התמיכה התרחבה למוצרים אחרים מבית מיקרוסופט, כגון Windows Live, ויז'ואל סטודיו, Virtual PC ועוד, וכן גרסאות חדשות של Silverlight ו-Windows Media Player.
סטיריקון (ספר)
סטיריקון הוא רומן רומאי כתוב לטינית אשר נכתב במאה ה-1 לספירה. חיבורו מיוחס לפטרוניוס, אך זיהוי המחבר שנוי במחלוקת.
הטקסט הועתק לאורך ימי הביניים עד שמהדורה ביקורתית שלו נתפרסמה בדפוס ב-1664. לאורך השנים זכה הספר לתפוצה נרחבת בעולם הספרותי המערבי. מן הכתובים המקוריים נשתמרו קטעים-קטעים של הסיפור ולכן קשה להגדירו בהחלטיות כסאטירה. הוא נכתב בסגנון של חרוזים ופרוזה - אחת היצירות הראשונות מסוג רומן - ומהווה קלאסיקה של התרבות המערבית. תיאורי התקופה והמקום שבספר נחשבים למהימנים וניתן להסיק מהם רבות על העולם של אז.
העלילה משלבת סיפור הרפתקאות עם פילוסופיה, התמכרות מינית וגסטרונומיה. גיבור הרומן אנקולפיוס - נואף, גנב ושקרן - פוגש את אסילטוס, שהופך למאהבו. הם מחליטים לצאת למסע ולשים את ידיהם על כל מה שנקרה בדרכם כדי להתעשר. השניים נודדים בין ערי דרום איטליה עד הגיעם למשתה המפואר של הסוחר טרימאלכיו - עבד משוחרר שהתעשר, ורכש אחוזות כה רבות עד כי אינו יכול לאמוד את הכנסותיו.
גזה מארוצי
גזה מארוצי (בהונגרית: Maróczy Géza; 3 במרץ 1870 – 29 במאי 1951) היה שחמטאי הונגרי בדרגת רב-אמן. נחשב לאחד השחמטאים הטובים בעולם בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20.
קריירה מוקדמת
מארוצי זכה בתחרות המשנה בהייסטינגס בשנת 1895, ובמשך 10 השנים הבאות זכה במספר פרסים ראשונים בתחרויות בינלאומיות. בין השנים 1902 ו-1908 השתתף ב-13 תחרויות וזכה בחמש מתוכן במקום הראשון, ובחמש מהן במקום השני. בשנת 1906 הוא הגיע להסכם עם עמנואל לסקר לקיום דו-קרב על אליפות העולם. התמודדות זו הייתה אמורה להתקיים בקובה, אך עקב בעיות פוליטיות בקובה ההתמודדות בוטלה.
פרישה משחמט וחזרה
אחרי 1908, פרש מארוצי משחמט בינלאומי כדי להקדיש יותר זמן למקצועו. הוא עבד כרואה חשבון והייתה לו קריירה מוצלחת. לאחר עליית הקומוניסטים הוא הפך לרואה החשבון הראשי של משרד החינוך. לאחר הפלת הקומוניסטים לא הצליח יותר מארוצי למצוא עבודה. הוא חזר לתקופה קצרה לשחמט לאחר מלחמת העולם הראשונה, בהצלחה מסוימת, והיום יש הסתעפות בהגנה הסיציליאנית שנושאת את שמו. בסוף שנת 1927 הביס מארוצי את אלוף הונגריה לשנת 1924, גזה נאגי בדו-קרב בתוצאה +5 -0 =3. (חמישה ניצחונות, שלוש תוצאות תיקו ואף הפסד) נבחרת הונגריה לשחמט, כאשר מארוצי שיחק בלוח הראשון, ניצחה בשתי האולימפיאדות הראשונות לשחמט שהתקיימו בלונדון ובהאג.
בשנת 1950, בגיל 80 הוענקה לו דרגת רב אמן על ידי פיד"ה.
סגנון המשחק
סגנון המשחק של מארוצי, הגם שהיה מבוסס, היה מאוד הגנתי מטבעו. ההגנות המוצלחות שלו במשחקים של הגמביט הדני נגד ז'אק מיזס וקרל הלינג שהיו כרוכות בהחזרה מבוקרת של החומר המוקרב לצורך קבלת יתרון, שימשו כדוגמאות למשחק הגנתי בספרם של מקס אויבה וקרמר על משחק המציעה. אהרון נימצוביץ' בספרו "שיטתי" השתמש בניצחונו של מארוצי על הוגו זוחטינג (ברמן 1905) כדוגמה של ריסון היריב לפני הפריצה. נקודה חזקה נוספת במשחקו של מארוצי הייתה ניהול סיומי מלכות שזכתה להערכה רבה. דוגמה לכך הוא המשחק פרנק מרשל בתחרות קרלסבד 1907 בה הציג מארוצי פעילות מלכה עדיפה. מארוצי ידע להציג גם משחק מרהיב כדוגמת ניצחונו כנגד שחקן ההתקפה הידוע דוד ינובסקי בתחרות מינכן 1900.
הערכה
סגנונו ההגנתי של מארוצי היה יותר ממספיק כדי לנצח שחקנים מובילים בעולם: את ג'וזף הנרי בלקברן +5 -0 =3, את מיכאל צ'יגורין +6 -4 =7, את פרנק מרשל +11 -6 =8, את דוד ינובסקי +10 -5 =5, יפים בוגוליובוב +7 -4 =4, ואת פרדריק ייטס בתוצאה +8 -0 =1
קפבלנקה העריך מאוד את מארוצי. בהרצאה שנתן בשנות ה-40 המוקדמות שיבח קפבלנקה את תרומתו החשובה של מארוצי לתיאורית הפתיחות, ואת היותו "מורה טוב" שסייע רבות לורה מנצ'יק להגיע לצמרת העולמית לשחמט נשי. קפבלנקה גם העריך אותו "כאחד מגדולי האמנים של זמנו" והוסיף: "כשחקן לא חסרה לו רוח קרב ודמיון. השיקול העמדתי שלו, התכונה העליונה של אמן אמיתי, היה מעולה. מארוצי היה שחקן מדויק מאוד ואמן מעולה בשלב הסיום של המשחק, נהיה מפורסם כמומחה לסיומי מלכות. בתחרות לפני שנים רבות הוא זכה בסיום פרשים נגד האמן הוינאי מרקו, סיום שנכנס להיסטוריה כסיום קלסי מסוגו." (קפבלנקה התייחס למשחק מרקו-מארוצי משנת 1899). "ביחס לכוחו היחסי של מארוצי לאמנים החזקים ביותר היום הערכתי היא שלמעט מיכאל בוטביניק ופאול קרס מארוצי היה בזמנו חזק יותר מכל השחקנים הקיימים כיום."
הופעות באולימפיאדות
גזה מארוצי השתתף בנבחרתה האולימפית של הונגריה בשלוש אולימפיאדות.
אבי אוריה
אָבִי אוֹרִיָּה (נולד ב-15 במאי 1949) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ומדבב ישראלי. זוכה פרס התיאטרון הישראלי לשנת 2015 לשחקן בתפקיד-משנה, על משחקו במחזה "חתולה על גג פח לוהט", שהועלה בתיאטרון בית ליסין.
ביוגרפיה
אחרי שירותו בצה"ל בלהקת חיל הים, למד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון שבאנגליה. לאחר שהופיע במספר תיאטראות באנגליה עבר לניו יורק והשתתף במספר הצגות תיאטרון ותוכניות טלוויזיה. לאחר חזרתו ארצה בשנת 1979 הופיע בהצגות "חקירה חוזרת בדבר מותו המוזר של אנרכיסט מפוקפק", "מכולת", "כותרת ראשית", "המשפט", "מקהלת אי הסכמה", "רציחות קטנות", "מיס דייזי", "חלון בלהות", "מסעותי עם דודתי", "אידיוט לארוחה", "אמנות", "בעל בריבוע", "מבזק חדשות", "פרפר ברשת", "איסמעיליה", "ברוקלין בוי", "שעה וחצי איחור", "הנערה מהכפר", "שמו הולך לפניו", "מראה מעל הגשר", "חתולה על גג פח לוהט", "המדריך למטייל בוורשה", "חוף דייטונה" ו"אטום" בתיאטראות הבימה, הקאמרי, תיאטרון בית ליסין, התיאטרון העברי, תיאטרון החאן ותיאטרון באר שבע.
בנוסף הופיע במספר סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה, בהם הסרטים "חסמבה ונערי ההפקר" של יואל זילברג (1971), "החורף האחרון" לצד יונה אליאן (1984), ההפקה הבינלאומית "לך, תחייה ותהייה" (2005) וב"איזה מקום נפלא" שזכה בפרס אופיר לצד אורי גבריאל ואוולין קפלון, וכן בסדרות "שניים אוחזין", "סיבת המוות רצח" ו"המקום". כמו כן דיבב סדרות וסרטים, ביניהם את סדרת הטלוויזיה "הדרדסים": זללני, בר-מוח, דרדס שיר, "קיד וידאו", "באטמן - הסדרה המצוירת" ו"צעצוע של סיפור".
אוריה נראה בקליפ של השיר "אידישע פיראטן" של להקת חיל הים, בתור הפיראט השמנמן.
Vnav
ניווט בציר ורטיקאלי (באנגלית: Vertical NAVigation - ניווט בציר אנכי) הוא מושג בתעופה - שיטת ניווט אוטומטית במטוסי נוסעים, המבצעת את הנתונים והמגבלות שהוזנו (בדרך כלל על ידי מחשבי הטיסה והנתונים שהוזנו בהם על ידי הטייס) ובאה לביטוי בגורמי הגובה והמהירות.
שיטה זו לא תעבוד טרם כיול נכון של מערכת ניהול הטיסה וגם לא תעבוד אילו הטייס נתן פקודה שאינה ניתנת לביצוע, כגון הנמכה מגובה 10,000 רגל ל-5,000 רגל במרחק מייל אחד.
שיטות מקבילות
השיטה המקבילה היא LNAV.
איתן ענר
איתן ענר (נולד ב-8 באוגוסט 1969) הוא במאי קולנוע, במאי טלוויזיה ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה
ענר נולד בירושלים. הוא בוגר התיכון ליד האוניברסיטה, סיים בהצטיינות את בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ירושלים בשנת 1995. הוא כתב את התסריטים לסרטים הקצרים הישראליים "גול עצמי" (בבימוי רן כרמלי) ו"רות סוף" (בבימוי יואב גורפינקל) וביים את הסרטים הקצרים "גברת פוקס החדשה" (1995) ו"אסימון ואסיוול" (1994). כתב וביים את הדרמה "הצל של החיוך שלך" שזכתה בפרס פסטיבל ירושלים - תחרות וולג'ין, 1999.
בהמשך, כתב וביים את הדרמה "פרצוף של פוקר" ששודרה במסגרת הסדרה "שיעור מולדת" וזכתה בפרס הראשון בפסטיבל באנף בקנדה ובפרס הבימוי בפסטיבל ירושלים, 2001. כתב וביים את הדרמה "בני ילד רע" עבור הכבלים בשנת 2002, וכן את הדרמה "במבי קופצת למים". בשנים 2003-2002 ביים את סדרת הטלוויזיה הקומית "ג'וני" ששודרה בערוץ 2. בשנת 2004 ביים את הסרט העלילתי באורך מלא "ריקי ריקי" על פי תסריט של דלית קהן. בשנת 2005 כתב וביים את הסרט העלילתי באורך מלא "סיפור חצי רוסי", אשר הופץ בישראל ובעוד מספר מדינות החל מסתיו 2006. בשנת 2009 ביים את סדרת טלוויזיה "שירות חדרים" ששודרה בערוץ 2, במסגרת שידורי הזכיינית רשת. בשנת 2010 ביים את סדרת טלוויזיה "טקסי דרייבר" ששודרה ב-yes ובמסגרת שידורי הזכיינית רשת בערוץ 2.
בראשית 2017 עלה למסכים סרטו "לב שקט מאוד", בכיכובה של אניה בוקשטיין, וזכה לביקורות טובות ופרסים אחדים בפסטיבלים בחו"ל.
ענר נשוי לשחקנית הקאמרי תמר קינן והם הורים לשניים ומתגוררים בתל אביב.
ארגון מדינות אמריקה
ארגון מדינות אמריקה (באנגלית: Organization of American States) הוא ארגון בינלאומי אזורי, שמטהו בוושינגטון, ארצות הברית, ומאגד 35 מדינות עצמאיות ביבשת אמריקה.
היסטוריה
הרעיון של איחוד שני חצאי יבשת אמריקה הוצע לראשונה וקודם על ידי סימון בוליבר, שב-1826 הציע בקונגרס פנמה ליצור ליגה של הרפובליקות האמריקאיות, עם צבא משותף, הסכם הגנה הדדי ואספה פרלמנטרית כללית. בוליבר שאף לאחד את מדינות אמריקה הלטינית נגד השתלטות אימפריאליסטית מצד כוחות חיצוניים. בפגישה זו השתתפו נציגי רפובליקת קולומביה הגדולה (ששטחה כלל את שטחי קולומביה, אקוודור, פנמה וונצואלה של ימינו), פרו, הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה ומקסיקו. אולם, האמנה שהוצעה, ששמה "אמנת האיחוד, הליגה והקונפדרציה הנצחית", אושרה בסופו של דבר רק על ידי רפובליקת קולומביה הגדולה. חלומו של בוליבר התנפץ עד מהרה עם פרוץ מלחמת האזרחים בקולומביה, התפוררות מרכז אמריקה ועליית הלאומיות הפטריוטית ברפובליקות העצמאיות החדשות של אמריקה.
שיתוף הפעולה האזורי נידון שוב בשנים 1889–1890, בכנס הבינלאומי הראשון של מדינות אמריקה שנערך בוושינגטון די. סי.. בכנס השתתפו 18 מדינות שהחליטו לייסד איגוד בינלאומי של רפובליקות אמריקה, הצעה שהוגשה על ידי מזכירות לשכת המסחר של הרפובליקות האמריקאיות (שמה הפך ל"לשכת המסחר הבינלאומית" בכנס הבינלאומי השני בשנים 1901–1902). שני גופים אלה, ייצגו את נקודת ההתחלה שהביאה להקמת האספה הכללית של ארגון מדינות אמריקה, שנים לאחר מכן.
בכנס הבינלאומי הרביעי של מדינות אמריקה, שנערך בבואנוס איירס ב-1910, שונה שם הארגון ל"ברית הרפובליקות של אמריקה" והלשכה הפכה ל"איחוד הפאן אמריקאי". בניין האיחוד נבנה בשנת 1910, בשדרות החוקה בוושינגטון.
באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20, ארגן נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט כנס בין-אמריקאי בבואנוס איירס. אחד הנושאים בכנס היה "חבר הלאומים של אמריקה" (רשמית, האיחוד הפאן-אמריקאי), רעיון שהציעו קולומביה, גואטמלה, והרפובליקה הדומיניקנית. בכנס הבין אמריקאי נידון המשך השמירה על השלום, ו-21 מדינות התחייבו להישאר נייטרליות במקרה של קונפליקט בין שתיים מהמדינות החברות בארגון. מלחמת העולם השנייה שכנעה את ממשלות אמריקה כי פעולות חד צדדיות לא יוכלו להבטיח את שלמותן הטריטוריאלית של האומות האמריקאיות במקרה של תוקפנות. בשנת 1947, המדינות החליטו אומצה מערכת הביטחון הקולקטיבי, חתמו המדינות בריו דה ז'ניירו על אמנה בין-אמריקנית לסיוע הדדי, אשר יצרה מערכת לביטחון קולקטיבי. מהלך זה נועד לסייע למדינות לעמוד באתגרים של הסכסוך הגלובלי בעולם שאחרי המלחמה ולצמצם סכסוכים בתוך ההמיספרה.
בראש הכנס הבינלאומי התשיעי של מדינות אמריקה, שנערך בבוגוטה בין מרץ למאי 1948, עמד מזכיר המדינה של ארצות הברית, ג'ורג' מרשל. מרשל הפציר בחברי הארגון להילחם בקומוניזם באמריקה. הכנס הביא להקמת ארגון מדינות אמריקה כפי שהוא מוכר כיום, באמצעות חתימה של עשרים ואחת ממדינות אמריקה על אמנת ארגון מדינות אמריקה ב-30 באפריל 1948. האמנה נכנסה לתוקף בדצמבר 1951. באותו כנס אומצה גם ההצהרה האמריקנית בדבר זכויות האדם וחובותיו. מזכ"ל האיחוד הפאן אמריקאי, אלברטו לראס קמארגו, היה למזכיר הראשון של האספה הכללית של ארגון מדינות אמריקה. המזכיר הכללי הנוכחי הוא לואיס אלמרגו, שהיה בעבר שר החוץ של אורוגוואי.
בפברואר 2010 נוסדה הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, אשר כוללת את כל המדינות החברות בארגון מדינות אמריקה מלבד ארצות הברית וקנדה, ומטרתה היא להוות בלוק חוסם למדיניותן שתי מדינות אלו.
נרדפייטריה
נרדפייטריה (במקור: Nerdfighteria) היא קהילה ותת־תרבות מקוונת בעיקרה שמקורה ביוטיוב בשנת 2007, והיא קמה כאשר ערוץ היוטיוב של VlogBrothers (של האחים ג'ון והאנק גרין) החל לצבור פופולריות בקהילת יוטיוב. ככל שהפופולריות של האחים והערוץ גדלה, כך גם התפתחה הקהילה וצברה קהל חובבים גדול, הידועים בשם נרדפייטרים. שם הקהילה נוצר כאשר ג'ון ראה עותק של משחק הארקייד Aero Fighters וקרא לא נכון את הכותרת בתור Nerd Fighters.
האנק גרין מתאר את הקהילה כ"קהילה שקמה סביב הסרטונים שלנו, ובעצם אנחנו פשוט מתאספים ומנסים לעשות דברים מדהימים וליהנות ולהילחם נגד הבאסה העולמית". הוא מגדיר את ה"באסה העולמית" כ"כמות הבאסה בעולם". האחים הקימו את "הקרן להורדת כמות הבאסה העולמית" (הידועה גם בתור "הפרויקט למדהימות") במטרה לגייס כספים ולהשיק פרויקטים שיעזרו למגוון מטרות. הנרדפייטרים מאמינים בלחימה נגד רמת הבאסה העולמית, בקידום חינוך, בחופש הביטוי ובשימוש באינטלקט בחברה המודרנית. הקהילה צוינה על ידי אתרי אינטרנט כגון ההוליווד ריפורטר, והוול סטריט ג'ורנל כבעלת מיליוני עוקבים.
נושאים קהילתיים
הנרדפייטריה ידועה בכך שהיא מאוד מחוברת ושיתופית: בפורומים, בבלוגים, במפגשים ובאירועי צדקה שנוצרים על ידי חבריה. שיתוף הפעולה בקהילה מתרחש גם באוניברסיטאות כמו אוניברסיטת מרילנד, אוניברסיטת קולומביה הבריטית ואוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בהן מתקבצות קבוצות קמפוסים של חברי הקהילה.
סמלים ומינוח
סמל בולט בתרבות הנרדפייטריה הוא מחווה ודרך הצדעה עם ידיים שלובות, כששתי הידיים בצורת V, בדומה ל"הצדעה הוולקנית" של "מסע בין כוכבים". ידוענים כמו השחקן בנדיקט קמברבאץ' וג'ניפר פינצ'ס השחקנית האולימפית תועדו כשהם מדגימים את המחווה. בנוסף, ראשי התיבות "DFTBA" המייצגים את הסיסמה "Don't Forget To Be Awesome" (בתרגום חופשי: אתל"מ - אל תשכחו להיות מדהימים), נחשבים בדרך כלל למוטו של הקהילה.
"הבאסה העולמית" היא ביטוי נוסף שנכלל באוצר המילים של הנרדפייטריה, המתייחסת לדברים לא חיוביים שמתרחשים בעולם. כדי להפחית את "הבאסה העולמית", האחים גרין הקימו ארגון צדקה ללא מטרות רווח, שבו נרדפייטרים משתפים פעולה כדי לקדם אקטיביזם חברתי.
מפגשים
האופי השיתופי של קהילת הנרדפייטריה הביא למפגשים, לפעמים בשיתוף האחים גרין. בשנת 2008 האחים ערכו אירוע בשיקגו, שנהיה לנקודת מפנה עבור שני האחים, כמו גם עבור הנרדפייטריה. האנק ציין את האירוע כפעם הראשונה שבה הוא יכול היה למכור את המוזיקה שלו, וכאירוע שהתניע את הקמת החברה DFTBA Records. ג'ון ציין בנוסף: "זו הייתה גם הפעם הראשונה שפגשתי את רוסיאנה, שהיא כעת העוזרת שלי, והפעם הראשונה שהבנו באמת את הכוח של מפגשי נרדפייטרים, וזה קרה בספרייה הציבורית של שיקגו, שהיא אחת מן המקומות הראשונים שתמכו ברומנים שלי בצורה גדולה ומוסדית. וואו, איזה יום חשוב בחיינו".
מפקדים וסקרים
האחים גרין נהנים להתחבר לקהל ולקהילה שלהם, מה שלעיתים כרוך בשימוש בסקרים.
אירועי צדקה ואקטיביזם
מרכיב מרכזי בקהילה הוא המעורבות באירועי צדקה ובאקטיביזם חברתי. תוכניות כגון "Project for Awesome", אפשרו דרך למעורבות הקהילה בפעולות צדקה.
הנרפייטריה עובדת בשיתוף פעולה הדוק עם קבוצה אחרת המקדמת אקטיביזם קהילתי, "ברית הארי פוטר". שתי הקבוצות הצליחו לגייס 123,000 דולר עבור ארגון "Partners in Health", מספיק כדי לשלוח חמישה מטוסי מטען להאיטי, כדרך לסייע לאזרחי האיטי בעקבות רעידת האדמה ב-2010.
פרויקט המדהימות
אירוע מרכזי בקהילת הנרדפייטריה הוא "Project for Awesome" (בתרגום חופשי: "פרויקט המדהימות"). האירוע, שנקרא בתחילה "פרויקט הכוח של הנרדפייטרים למדהימות", הושק ב-2007 ומתרחש מדי שנה בדצמבר. במהלך הפרויקט, אנשי הקהילה מפרסמים סרטונים המעודדים ארגוני צדקה ראויים, והקהילה מצביעה לארגוני הצדקה שהם מאמינים שהכי ראויים למימון.
"הכוכב הזה לא ייכבה" ו"היום של אסתר"
זמן קצר לפני מותה, ב-2 באוגוסט 2010, יום לפני יום הולדתה ה-16, העלה ג'ון סרטון לקראת "היום של אסתר", שיצוין למחרת. ארל הצהירה שהיא רוצה שהיום יעסוק ב"משפחה ואהבה". יומיים לאחר מותה, האחים הכינו סרטון שכותרתו "Rest In Awesome, Esther" (בתרגום חופשי: "נוחי במדהימות, אסתר"), בו הם סיפרו וזכרו את כל תרומותיה הרבות לקהילת הנרדפייטריה בפרט ולעולם בכלל. הקהילה ממשיכה לשמור על זיכרונה באמצעות הקרן שלה, כמו גם באמצעות "היום של אסתר", שנחגג מדי שנה ב-3 באוגוסט. ג'ון גרין ציין ש"היום של אסתר" הוא "החג החשוב ביותר בנרדפייטריה", ושאסתר, בעצמה, הפכה לגיבורה בקהילה.
כריס ג'ורדן
כריס ג'ורדן (באנגלית: Chris Jordan; ) הוא אמן אמריקאי שעוסק באמנות פלסטית. בתערוכה בשם "מריצים מספרים: דיוקן עצמי אמריקאי", ג'ורדן מנסה להמחיש באמנות את הסטטיסטיקות שמאחורי תרבות הצריכה האמריקאית.
ליאור מילר
ליאור מילר (נולד ב-13 בפברואר 1972) הוא שחקן, דיג'יי ודוגמן ישראלי.
ביוגרפיה
ב-1996 הנחה את תחרות הפסטיגל, לצד דנה דבורין, ליאור כלפון וסער בן יוסף. הוא התחרה עם השיר "את אומרת שאני", שזכה במקום החמישי.
לצד קריירת דוגמנות החל מילר לשחק באופרת הסבון הישראלית הראשונה "רמת אביב גימל", ששודרה בערוץ 2 משנת 1995. בנוסף, הוא נכנס לעולם המוזיקה האלקטרונית והחל לתקלט במועדונים.
ב-1997 שיחק במחזמר "רובין הוד" לצידם של סיגל שחמון, רות גונזלס, אבי יפה, נתן דטנר, וישראל (פולי) פוליאקוב.
בשנת 2006 שיחק בסרט הפתיחה של הפסטיבל הבינלאומי ה-11 לסרטי סטודנטים, הסרט הקצר "סיפורו של ג. ג. אסלמונד", לצידם של שרון אלכסנדר, גיא שמי, גורי אלפי, לוסי דובינצ'יק וגילה אלמגור.
בשנים 2007–2008 גילם מילר את עמרי טולדנו בסדרה "אולי הפעם" ב-yes.
בשנת 2008 השתתף מילר בעונה הרביעית של תוכנית הריאליטי "רוקדים עם כוכבים" יחד עם הרקדנית אנה ארונוב והגיע למקום השלישי.
בשנת 2009 גילם את דמותו של גבי בסדרה "חשופים".
ב-2012 שיחק בסרט "מלח ים", בבימויו של איתי לב.
כתקליטן
מילר היה חבר בהרכבים Angel Tears ו-Private Taste. הוא יצר ביחד עם אבי שמיילוב (Astrix) את Rhythmos.
חיים אישיים
בשנת 1996 נישא מילר לשחקנית יעל אבקסיס ולהם בן. בשנת 2003 השניים התגרשו. לאחר מכן היה במערכת יחסים עם העיתונאית ומגישת הטלוויזיה מיכל אנסקי ואף התארס לה בשנת 2007, אך השניים נפרדו.
היה במערכת יחסים עם הרקדנית אנה ארונוב, בת זוגו מ"רוקדים עם כוכבים".