cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הנרי קאביל
הנרי ויליאם דלגליש קאביל (באנגלית: Henry William Dalgleish Cavill; נולד ב-5 במאי 1983) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי. קאביל החל את הקריירה הקולנועית שלו בתפקיד באדפטציה הקולנועית הרוזן ממונטה כריסטו (2002) לספר הרוזן ממונטה קריסטו. קאביל הועמד לפרס מבקרי הקולנוע של הוליווד (HCA) לשחקן הטוב ביותר בסדרת סטרימינג  ולפרס סאטורן לשחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה  על תפקידו בסדרת הפנטזיה המכשף של נטפליקס בגילום גראלט מריוויה.
ביוגרפיה
קאביל נולד באי ג'רזי שבאיי התעלה, שטח חסות של הכתר הבריטי. הוא הרביעי מתוך חמישה בנים. אימו מריאן היא עובדת בנק ואביו סוחר בבורסה לניירות ערך. הוא למד במכינת סנט מייקל בסנט סייביור שבאי ג'רזי בה החל ללמוד דרמה והשתתף במחזות בית הספר, ואחריה למד בפנימייה בבקינגהאמשייר, אנגליה בה המשיך ללמוד דרמה. הוא ציין כי אם לא היה הופך לשחקן, היה מתגייס לצבא או לומד היסטוריה של העת העתיקה באוניברסיטה, במיוחד אגיפטולוגיה.
דוגמנות
קאביל היה פרזנטור של מספר חברות, בהן בית האופנה דנהיל, ג'וני ווקר, חברת הסלולר וואווי והחל מ-2018 משמש כפרזנטור של ליין משקפי הגברים של בית האופנה הוגו בוס.
משחק
בשנת 2002, שיחק בסרט "הרוזן ממונטה קריסטו" את דמותו של אלברט. ב-2003, התארח בפרק בסדרה "רציחות במידסומר". ב-2007, שיחק בסרט הפנטזיה "אבק כוכבים". בין השנים 2007 -2010, שיחק בתפקיד הראשי את דמותו של צ'ארלס בסדרה "שושלת טיודור". בשנת 2009, שיחק בסרטו של וודי אלן, "מה שעובד".
משנת 2013 עד 2022 גילם את דמותו של סופרמן ביקום הקולנועי של DC. ב-2015, שיחק בסרטו של גאי ריצ'י "שם קוד מ.ל.א.ך". ב-2018, שיחק בסרט "משימה בלתי אפשרית: התרסקות" בכיכובו של טום קרוז.
בשנת 2019, כיכב בסדרה "המכשף", בתפקיד הראשי, בדמותו של המכשף גראלט מריוויה. על התפקיד הועמד לפרס סאטורן לשחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה. הסדרה היא עיבוד טלוויזיוני של נטפליקס לסדרת הספרים "המכשף".
בספטמבר 2020 עלה בנטפליקס הסרט "אנולה הולמס" בו גילם את שרלוק הולמס לצד מילי בובי בראון (אנולה הולמס) וסם קלאפלין (מייקרופט הולמס). ב-2022 שיחק בסרט ההמשך, "אנולה הולמס 2", שעלה גם הוא בנטפליקס.
בשנת 2023 ישחק קאביל בתפקיד מרגל הסובל מאמנזיה במותחן הריגול "ארגייל".
חיים אישיים
קאביל מתגורר בשכונת דרום קנזינגטון שבלונדון. הוא אוהד של קבוצת הפוטבול קנזס סיטי צ'יפס.
היה מאורס לרוכבת הקפיצות האנגלייה אלן וייטקר, אך השניים נפרדו ב-2012. ב-2013–2014 היה בזוגיות עם השחקנית ולוחמת ה-MMA ג'ינה קראנו. החל משנת 2021, הוא במערכת יחסים עם נטלי ויסקאסו.
היום הלאומי של גיברלטר
היום הלאומי של גיברלטר (באנגלית: Gibraltar National Day), הנחגג מדי שנה ב-10 בספטמבר, הוא החג הלאומי הרשמי של גיברלטר. התאריך מנציח את משאל העם בשאלת הריבונות של גיברלטר בשנת 1967, בו נדרשו התושבים להכריע אם ברצונם לעבור לריבונות ספרדית או להישאר תחת ריבונות בריטית עם מוסדות של ממשל עצמי.
ביום זה מעניק הפרלמנט, החל משנת 2008, את מדליית הכבוד של גיברלטר לאנשים שלדעת הפרלמנט שירתו ותרמו לטובת גיברלטר ותושביה באופן יוצא דופן הראוי להכרה על ידי הפרלמנט בשם תושבי גיברלטר.
לאחר מכן נערכת הפרחת בלונים מסורתית מגג בניין הפרלמנט: עשרות אלפי בלונים לבנים ואדומים, כצבעי דגל גיברלטר, מופרחים לאוויר בפעולה המסמלת את שחרור האוכלוסייה של גיברלטר.
בוריס שפושניקוב
חייו
בוריס שפושניקוב נולד בעיר זלטואוסט שבהרי אורל (כיום נמצאת העיר בתחומי מחוז צ'ליאבינסק. בשנת 1901 התגייס לצבא האימפריה הרוסית. למד בבית הספר לקצינים במוסקבה. לאחר סיום הלימודים והסמכה לקצונה שירת בטשקנט בתפקידי סגן מפקד פלוגה ומפקד פלוגה. בשנים 1907–1910 למד באקדמיה הצבאית של המטה הכללי בסנקט פטרבורג. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם באזור מערב רוסיה. עבר שורה של תפקידים - מקצין מטה של חטיבת פרשים עד למפקד רגימנט. בספטמבר 1917 הועלה לדרגת קולונל. לאחר מהפכת אוקטובר עזב את הצבא.
במאי 1918 התנדב אל הצבא האדום. הוא היה בין מקימי המטה הכללי של הצבא האדום. שירת באגף המודיעין ולאחר מכן באגף המבצעים של המטה. היה אחד ממתכנני מבצעי ההתקפה של הצבא האדום במהלך מלחמת האזרחים. על חלקו במלחמה עוטר בשנת 1921 בעיטור הדגל האדום.
לאחר המלחמה המשיך לשרת במטה הכללי. בשנים 1925–1927 היה מפקד מחוז צבאי לנינגרד, לאחר מכן פיקד על המחוז הצבאי של מוסקבה. בשנים 1932–1935 היה מפקד האקדמיה הצבאית של המטה הכללי ומרצה באקדמיה. בשנת 1937 מונה לתפקיד ראש המטה הכללי של הצבא האדום.
שפושניקוב היה אחד הקצינים הבכירים המעטים ששרד את תקופת הטיהורים הגדולים שערך סטלין בפיקוד הצבא האדום בשנים 1937–1939. הוא אף היה בחבר השופטים במשפט הראווה שדן למוות את מיכאיל טוכאצ'בסקי, יונה יקיר וירונים אובורביץ'.
יש היסטוריונים שמסבירים את שרידותו של שפושניקוב ביחסו המיוחד של סטלין אליו. סטלין רכש הערכה רבה לידע ולכישוריו של שפושניקוב. יש הטוענים, כי ספרו של שפושניקוב "המוח של הצבא" תמיד היה מונח על שולחן העבודה של סטלין.
במאי 1940 הועלה שפושניקוב לדרגת מרשל ברית המועצות. באוגוסט אותה שנה הוא הועבר מתפקיד ראש המטה הכללי ועבר למשרד ההגנה, שם היה אחראי על בניית קו הביצורים בגבולה המערבי של ברית המועצות.
לאחר הפלישה הגרמנית לברית המועצות חזר אל הפיקוד העליון של הצבא. ביוני 1941 מונה לחבר בסטאבקה וב-29 ביולי שוב מונה לראש המטה הכללי. הוא תכנן והוציא לפועל את התקפות הנגד בחורף 1941–1942, במהלכן נהדפו הגרמנים משערי מוסקבה. במאי 1942 הודח מתפקידו כראש המטה הכללי בעקבות כישלון מבצעי הצבא האדום בחצי האי קרים והתבוסה בקרב קרץ', אך נשאר חבר הסטבקה. מאז ולמעשה עד יום מותו היה יועצו האישי של סטלין בנושאים צבאיים. באופן רשמי בתקופה זו תפקידו היה ראש האקדמיה הצבאית של המטה הכללי.
בוריס שפושניקוב נפטר ב-26 במרץ 1945 ממחלת השחפת. נקבר בבית הקברות של חומת הקרמלין. על שמו קרואים רחובות בזלטואוסט, אירקוטסק, וורונז'. משחתת בצי הרוסי נושאת את שמו.
במהלך שירותו בצבא האדום עוטר שפושניקוב בשלושה עיטורי לנין, שני עיטורי הדגל האדום, עיטור סובורוב מדרגה ראשונה ובשני עיטורי הכוכב האדום.
קונסטנטין מיכאילוביץ'
קונסטנטין מיכאילוביץ' מאוסטרוביצה (בסרבית: Константин Михаиловић из Ocтрвице או  Konstantin Mihajlović iz Ostrvice בערך 1435 אוסטרוביצה - מת אחרי 1481) היה לוחם עות'מאני וכרוניקן ממוצא סרבי. נחשב למחבר (הראשי) של כרוניקה, שנודעה במרחב הדובר גרמנית כ"זכרונותיו של יניצ'ר או כרוניקה טורקית".
חייו
על אביו מיכאיל קונסטנטינוביץ' מיישוב בשם אוסטרוביצה, שבו נולד קונסטנטין, אין מידע כלשהו. גם אוסטורביצה לא מוקמה בוודאות, כשבאזור היוגוסלבי לשעבר קיימים כמה יישובים בעלי אותו שם. קונסטנטין עצמו ציין שהוא ממוצא "ראיצה", שהייתה מילה נרדפת ל"סרבי". מאוחר יותר התיישב קונסטנטין בנובו ברדו, בחבל קוסובו של היום, שהייתה בימי הביניים עיירה מבוססת של כורי כסף ומרכז מסחרי. נובו ברדו נכבשה לפרק זמן קצר על ידי הטורקים אך חזרה להיות סרבית בשנת 1441. על בסיס סיכומים בין הדספוט הסרבי ג'וראג' ברנקוביץ' עם העות'אמנים התושבים התחייבו לספק לסולטאן חיילים לפי הצורך. עם 1,500 פרשים מסרביה שהשתתפו בצבאו של הסולטאן מהמט השני במצור על קונסטנטינופול נמנו גם נערים מנובו ברדו, וביניהם קונסטנטין מיכאילוביץ'.
כששמעו הצעירים שעומדים להשתתף הכיבוש קונסטנטינופול רצו להתחמק ולחזור הביתה אבל הוזהרו שאם יעשו כך יסכנו את חייהם. לבסוף ניחמו את עצמם בכך שחלקם באירוע היה בטל בשישים. אחרי שכבש את קונסטנטינופול השתלט מהמט השני על שטחים נוספים בבלקן, לרבות העיירה נובו ברדו, אליה חזר בינתיים קונסטנטין. לדברי קונסטנטין, עם כיבוש היישוב ב-1 ביוני 1455, הוצאו נכבדי העיר להורג. בפקודת הסולטאן נבחרו 704 נשים וחולקו בין הלוחמים הטורקים ומפקדיהם וכשלוש מאות ועשרים נערים נלקחו על ידי היניצ'רים לאנטוליה, שם חונכו מחדש כדי לשרת בצבא של הסולטאן. קונסטנטין נלקח יחד עם עוד שני אחים. לפני כן יחד עם עוד תשעה-עשר בנים ברח בשעת לילה קרוב לכפר סאמוקובו (כ-64 ק"מ מצפון לפרישטינה, אבל נלכדו מחדש, נקשרו והוכו.
בצבא העות'מאני
כעבור שנה נשלח קונסטנטין לשרת את הסולטאן והשתתף בפיקודו במצור על בלגרד (1456), קרוב לוודאי לא כיניצ'ר, מפני שחניכותו הייתה עדיין קצרה מדי. ככל הנראה שרת קונסטנטין ביחידת ארטילריה מפני שמאוחר יותר מסר פרטים רבים על סוג לחימה זה. הוא הביא בכרוניקה שלו פרטים רבים על מצור בלגרד ועל האירועים שהתרחשו אחריו. בין השנים 1458–1460 השתתף בקרבות הטורקים בפלופונסוס ובשנת 1461 במערכה נגד האימפריה של טרפזונטס. שנה לאחר מכן, ב-1462 לקח קונסטנטין חלק בתור יניצ'ר במסע של מהמט השני נגד ולאד המשפד, השליט המרדן של ולאכיה. בפרק המוקדש למלחמה בוולאכיה אישר קונסנטין את שיטת ההוצאה להורג העדיפה של ולאד המשפד, השיפוד, והוסיף כי השליט הוולאכי נהג גם לחתוך את האפים של החיילים העות'מאנים ההרוגים ושלוח אותם להונגריה על מנת להתרברב באבדות הקשות שגרם בקרב האויב. לדבריו בקרב אחד אחרי העותקמאנים חצו את הדנובה, כ-250 יניצ'רים נהרגו על ידי הוולאכים, אבל בסופו של דבר העדיפות המספרית של העות'מאנית הכריעה את הכף ולוחמיו של ולאד נאלצו לסגת.
המסע נגד ולאד המשפד
קונסטנטין מיכאילוביץ' מתאר גם את חששות הכבדים של העות'מאנים ממתקפות לילה של הוולאכים. לצורך הגנה הם הקיפו את המחנות שלהם ביתדות מעץ ומשמרות סביב לשעון. עדיין הגנה זאת לא הצליחה למנוע את המתקפות שגרמו להם לאבדות רבות בחיילים, גמלים ובסוסים. הוא הזכיר גם "יער של מתים משופדים" שמאז נכנס לאגדה. לפי הסיפור, ולאד המשפד נהג לבנות לאורך הדרכים שורות של מוטות שבהם שיפד גופות של חיילים טורקים. קונסטנטין מיכאילוביץ' עצמו לא ראה זאת, מפני שלדבריו עמד בכוח האחורי, אבל התבסס על דיווחים של אחרים.
המלחמה בבוסניה ונפילתו בשבי ההונגרי
אחרי כיבוש בוסניה מינה הסולטאן את קונסטנטין למפקד של המבצר הקטן זווצ'אי על הנהר ורבאס. שם שהה בראש יחידה של 30 חיילים ו50 יניצ'רים וקיבל את השכר לחצי שנה מראש. אולם באותה שנה הצליח מלך הונגריה מתיאש הוניאדי קורבינוס לכבוש את בוסניה וגם זווצ'אי נפלה לידיו. קונסטנטין נפל בשבי ההונגרי ולדבריו שמח מאוד לחזור לחיות בין הנוצרים.
בנוגע לגורלו של קונסטנטין קיימות שתי תאוריות: לפי ז'יוואנוביץ', התיישב בבוהמיה או בפולין, מפני שלא סביר שהביקורות שכתב הכרוניקה שלו נגד מנהיגי הונגריה - יאנוש ומתיאש הוניאדי - ונגד האפיפיור נכתבו על אדמת הונגריה. בבוהמיה ובפולין דווקא דעות כאלה היו מקובלות. לעומת זאת, לפי צ'ירליץ' התיישב קונסטנטין בדומה לפליטים סרבים אחרים במובלעת בגבול הדרומי של הונגריה, שבה גם יכלו להישמע בקורות נגד הממלכה הונגרית.
זכרונותיו של יניצ'ר או כרוניקה טורקית
הכרוניקה שכתב קונסטנטין מיכאילוביץ' מאוסטרוביצה פותחת, בין השאר, בהכרזת אמונת המחבר בשילוש הקדוש ובהתנצרותם העתידית של "הכופרים הארורים". הכרוניקן סבר שהיחיד בין המנהיגים המסוגל לנהל את המאבק בטורקים היה מלך פולין, יאן אולברכט וברך על מערכתו בבוקובינה כעל צעד במסגרת המאמצים לחסום את האיום הטורקי. ככל הנראה הכרוניקה נכתבה באזורים המזרחיים של פולין בתקופה שבין המלחמה של יאן אולברכט בשטח בוקובינה (1497) ומותו של המלך בשנת 1501. הכרוניקה כוללת 49 פרקים ומתארת את אילן היוחסין של שושלת עות'מאן הטורקית, את חוויותיו האישיות של המחבר ולבסוף את הקמת האימפריה העות'מאנית ואת אופן שלטונה. בחלק השלישי והאחרון דן הכרוניקן ברחבה ב ארגון הצבא העות'מאני ובשיטות הלחימה שלו.
מחקר הכרוניקה
מחקרים אחרונים תמכו בהשערה כי הכרוניקה שיוחסה לקונסטנטין מיכאילוביץ' היא למעשה תערובת של לפחות שלושה מקורות שונים.
קישורים חיצוניים
Đorđe Živanović Predgovor spisu Konstantina Mihailovića "Janičarove uspomene ili turska hronika " Ştefan Andreescu ''Vlad Ţepeş între legendă şi adevăr istoric. Editura enciclopedică, Bucureşti, 1998''
קטה סנגלית
קָטָה סֶנֶגָלִית (שם מדעי: Pterocles senegallus) היא מין של עוף במשפחת הקטיים.
אורך הקטה כ-33 ס"מ. משקלה כ-130 גרם. לקטה ראש אפור עם כתם כתום גדול, ומקורה שחור. זנבה בצבע שחור והוא מאוד דק. הנקבה מנוקדת בנקודות לכל אורך הגוף (חוץ מהראש) וחלקו העליון של הראש מנוקד. צבע הזכר חלק (ללא נקודות) ובכנפיו ישנם פסים עבים.
מקום החיות המועדף על הקטה הוא במדבר. בארץ הוא נפוץ בצפון, במערב הנגב ובערבה. מדינות נוספות בהם קטה זו נפוצה: אפגניסטן, אלג'יריה, צ'אד, ג'יבוטי, מצרים, אריתריאה, אתיופיה, הודו, איראן, עיראק, איטליה, ירדן, לוב, מאלי, מאוריטניה, מרוקו, ניז'ר, עומאן, פקיסטן, ערב הסעודית, סומליה, סודאן, סוריה, תוניסיה, טורקיה, איחוד האמירויות הערביות.
מזונה של הקטה מורכב מחרקים, זרעים ונבטים.
בעונת הקינון הנקבה מטילה ביצים בחודשים אפריל-מאי. בכל הטלה הנקבה מטילה 3 ביצים. קינה הוא בור קטן מתחת לקרקע. צבע הביצה חום-צהבהב עם נקודות חומות ואפורות. הנקבה והזכר דוגרים על הביצים בתורות. האפרוחים מסוגלים לעוף לאחר 3 שבועות.
וואנג אוי-ג'ו
וואנג אוי-ג'ו (בקוריאנית :황의조; נולד ב-28 בינואר 1992) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת החלוץ בנוטינגהאם פורסט ובנבחרת קוריאה הדרומית.
קריירה
אוי-ג'ו כבש את שער הבכורה שלו נגד סוואן בלו ווינגס ב-3 במרץ 2013. במהלך עונת 2015, הוא כבש 15 שערים ליגת הכדורגל של קוריאה הדרומית, והוסיף שלושה שערים בליגת האלופות של קונפדרציית הכדורגל של אסיה. בסיום עונת 2016 ירד עם הקבוצה לליגת המשנה.
ביוני 2017, וואנג חתם על חוזה לשנתיים בגמבה אוסקה מליגת העל היפנית. בעונת 2018 הוא מילא תפקיד חיוני בהימנעות הקבוצה מירידה, וסיים את העונה כמלך השערים של הקבוצה עם 21 שערים.
ב-15 ביולי 2019, וואנג עבר לבורדו מליגת העל הצרפתית, כשחתם על חוזה לארבע שנים.
באוגוסט 2022 חתם בנוטינגהאם פורסט והושאל מיד לאולימפיאקוס.
נכלל בסגל נבחרת קוריאה הדרומית לטורניר מונדיאל 2022.
דב ברנאט הלר
דב ברנאט הֶלֶר (בהונגרית: Heller Bernát, נאדיבּיטשֶה, כ"ג באדר תרל"א / 16 במרץ 1871 – בודפשט, - כ"א באדר א' תש"ג/ 26 בפברואר 1943) היה הונגרי-יהודי, היסטוריון ספרות, מזרחן, רב, ומורה בבית המדרש לרבנים בבודפשט. התמחה בחקר האסלאם וספרות האגדה היהודית.
יחסי סרי לנקה–רומניה
יחסי סרי לנקה–רומניה הם יחסי החוץ בין סרי לנקה לרומניה. לרומניה יש שגרירות בקולומבו וקונסוליה בקאנדי, ואילו סרי לנקה מיוצגת באמצעות שגרירות בוורשה, פולין, ויש לה קונסוליה בבוקרשט.
דב ברנאט הלר
ביוגרפיה
ברנאט נולד כבנם של בנימין זאב (וילמוש) הלר וקטלין ליימדרפר.
יחסי סרי לנקה–רומניה
היסטוריה
בין 29 ביוני 2017 ל-2 ביולי 2017, שר החוץ של סרי לנקה, וסנתה סנאנייקה, ביקר ברומניה. הוא אישר כי סרי לנקה מתכוונת לשפר ולגבש את היחסים הדו-צדדיים שלה עם המדינה. סנאנייקה נפגש עם מזכירת המדינה הרומנית לעניינים גלובליים דו-צדדיים מוניקה גאורגיצה, איתה דן בנושאים בין היתר בתחום הפוליטי, כלכלי, חינוכי ותרבותי. בנוסף, שניהם דנו בשיתוף פעולה בתחום האנרגיה, פיתוח כפרי, חקלאות, תיירות ומגזרים אחרים. בנוסף הוצע לבצע בסוף שנת 2017 תוכנית תרבותית הכוללת מוזיקה, מחול ומטבח רומניים וסרי לנקים בבראשוב ובבוקרשט ברומניה ובקולומבו ובקאנדי בסרי לנקה לרגל חגיגות 60 שנה להקמת היחסים בין שתי המדינות.
דב ברנאט הלר
ביוגרפיה
הוא סיים את הקורס העליון של הגימנסיה בבית המדרש להכשרה רבנים. בשנת 1894 קיבל את הדוקטורט ואת הסמיכה לרבנות בשנת 1896. באותה שנה השיג תעודת הוראה בגרמנית-ובצרפתית. ב־2 ביולי 1901, בבודפשט, נשא לאישה את אטלקה הלאס, בתם של נתן הלאס ורבקה זליגמן, שהייתה צעירה ממנו בתשע שנים.
משנת 1896 הפך למורה בתיכון ממלכתי של המדינה, בשנת 1919 מונה למנהל הגימנסיה היהודית של הקהילה היהודית בפשט, הן של הבנים והן של הגימנסיה היהודית של הבנות. בשנת 1922 התמנה למורה בבית המדרש לרבנים בקתדרה של הרב וילמוש באכר שהלך לעולמו בשנת 1913. הוא מילא תפקיד זה עד שנת 1935 (בהפסקה של שנתיים באמצע). משנת 1931 הוא היה חבר מועצת המנהלים של IMIT, מועצת האגודה האתנוגרפית ההונגרית וועדות הפולקלור.
התחומים העיקריים ביצירתו הספרותית: היסטוריה ספרותית השוואתית, פולקלור, מחקר אגדות. מחקרי הטקסטים העבריים שלו, מחקריו על ההיבטים הספרותיים של סיפורי התלמוד והמדרש, עבודות המחקר הספרותיות שלו, מאמריו הפדגוגיים וכו'. אלה הופיעו בכתבי העת המקומיים והזרים היוקרתיים ביותר. הוא סיפק נתונים היסטוריים חשובים להסבר אגדות ההונגריות ולקלאסיקות השונות.
אחרי פטירתו, ספרייתו הפרטית נקנתה על ידי ספריית בית המדרש.
בשנת 1971 התקיימה בירושלים עצרת לזכר דב הלר, במלאת 100 שנה להולדתו. העצרת התקיימה במסגרת הכנס השנתי של החברה לחקר המקרא בישראל. בעצרת נשאו דברים, בין השאר פרופ' יהודה קומלוש והד"ר דב נוי.
כתביו העיקריים
החיבורים הידועים ביותר שלו בעברית הם מהדורותיו לספר טוביה ולתוספות לספר דניאל. הלר תרגם את הספרים לעברית וכתב עליהם פירושים ומבואות, שהופיעו בספר שהפיק אברהם כהנא (תרצ״ז). מהדורותיו לספרים אלו מתייחדים בכך שהם הראשונות שתורגמו לעברית מהמקור היווני.
בין מאמריו בעברית:
וגם, היה אחד העורכים של ספר "וזאת ליהודה: קובץ מאמרים בחכמת ישראל לכבוד יהודה אריה בלוי.
בנוסף הופיעו:
רון מילוא
רון מילוא (נולד ב-11 בפברואר 1975) הוא פרופסור במחלקה למדעי הצמח והסביבה במכון ויצמן למדע. לשעבר יושב ראש הוועד המנהל של האקדמיה הצעירה הישראלית. בין שלל תפקידיו, משמש בהתנדבות גם כיו"ר ועדת מקצוע מדע וטכנולוגיה של משרד החינוך.
ביוגרפיה
במעבדתו של מילוא במכון ויצמן למדע חוקרים את עקרונות הפעולה של רשתות אנרגיה ומטבוליזם, מתוך שאיפה לרתום את כלי המחקר של הביולוגיה המערכתית למען אתגרי הסביבה והקיימות. את יעילות הפוטוסינתזה חוקרים על ידי פירוקה לשלבים ומציאת צווארי הבקבוק והגורמים המגבילים בתהליך המרת פוטונים למולקולות של פחמימות על מנת להבין את האילוצים המעצבים את תכונות הפוטוסינתזה ואת המגבלות על יצרנותם המקסימלית של צמחים ויצורים פוטוסינתטיים אחרים. בנוסף, חוקרים את האפשרויות, הגבולות והאופטימאליות של חילוף החומרים של פחמן במטרה להבין את עקרונות העיצוב הבסיסיים שאליהם התכנסה האבולוציה וללמוד איך לשפר את היכולת לייצר מזון ודלק ביתר יעילות, לשמר מים ולהשתמש בחנקן. כמו כן, מפתחים במעבדה BioNumbers, בסיס נתונים של מספרים ביולוגים שימושיים לחוקרים ולציבור הרחב. מודלים של אופטימליות מסייעים לבחינת הרעיונות הנוגעים לשקלול התמורות והכוחות הדומיננטיים של האבולוציה.
בשנת 2016 נבחר לכהן כיושב ראש הוועד המנהל של האקדמיה הצעירה הישראלית. בשנת 2017 מונה להיות יו"ר ועדת המקצוע להוראת מדע וטכנולוגיה של משרד החינוך. החל משנת 2018 הוא חבר הוועד המנהל של האגודה לאקולוגיה וסביבה, ומשמש כיו"ר ועדת פרס מפעל חיים של האגודה. בשנת 2019 מונה לדיקאן החינוך של מכון ויצמן.
מילוא נשוי ואב לשלוש בנות, מתגורר בכפר סבא.
בינה מלאכותית חזקה
בינה מלאכותית חזקה או בינה מלאכותית כללית או AGI (באנגלית: Artificial general intelligence) היא בינה מלאכותית אשר שווה לבינתו של אדם, או אף עולה עליה. זוהי בינה של מכונה אשר מסוגלת לבצע כל פעולה מחשבתית או אינטלקטואלית שאדם מסוגל לבצע, והיא אחת המטרות המרכזיות בחקר בינה מלאכותית.
בינה זו היא נושא חשוב בסרטי מדע בדיוני וסרטים עתידניים. דוגמה לבינה מלאכותית חזקה במדע בדיוני היא האנדרואיד דאטה ממסע בין כוכבים, ושלל אנדרואידים וסייבורגים בסרטים אחרים. מדע בדיוני לרוב משייך לבינה מלאכותית חזקה תכונות אנושיות כגון תודעה, חשיבה ומודעות עצמית.
מספר מקורות מדגישים את ההבדל בין בינה מלאכותית חזקה לחלשה. בינה מלאכותית חלשה או בינה מלאכותית מיושמת היא בינה מלאכותית המיועדת לפתירת בעיות הגיוניות, ולא מנסה להגיע להכרה ומודעות עצמית מלאה כמו זו של אדם.
נכון לשנת 2017, יותר מארבעים ארגונים מבצעים מחקר בבינה כללית מלאכותית.
דרישות של בינה חזקה
מספר מבחנים לאינטליגנציה של מכונות הוצעו (המפורסם שבהם הוא מבחן טיורינג) אך עד כה אין הגדרה מקובלת המוסכמת על כולם. עם זאת, קיימת הסכמה רחבה בקרב חוקרי בינה מלאכותית כי מערכת בעלת אינטליגנציה כללית נדרשת להיות בעלת היכולות הבאות:
כמו כן, עליה להיות מסוגלת לשלב כישורים אלו לביצוע משימות. יכולות חשובות אחרות כוללות את היכולת לחוש (למשל לראות ולשמוע), לפעול (למשל לזוז ולהשתמש בחפצים), לזהות ולהגיב לסכנה, לדמיין ולהתנהג באופן אוטונומי. מערכות מחשב בעלות חלק מן היכולות האלה אכן קיימות, אך לא בעלות כל היכולות ולא ברמה אנושית.
מבחני אינטליגנציה למערכות בינה מלאכותית
בשנת 2017 ערכו חוקרים סינים מבחן אינטליגנציה למערכות בינה מלאכותית צרה כמו Google AI או Siri של אפל. הציון המרבי הגיע ל־47, תואם בערך לרמה של ילד בן שש. מבוגר ממוצע מגיע לציון 100. בשנת 2014 בוצעו מבחנים דומים בהם הציון המרבי שהתקבל הוא 27.
בעיות שלפתרונן דרושה בינה כללית מלאכותית
בעיות שפתרונן מצריך יכולות אינטליגנציה אנושית או בינה כללית מלאכותית והן מעבר ליכולותיהם של אלגוריתמים ייעודיים נקראות לעיתים "AI-complete". אלו כוללות על־פי השערה ראייה ממוחשבת כללית, הבנת שפה טבעית ופתרון בעיות בעולם האמיתי הכולל מצבים בלתי צפויים.
בטכנולוגיה הקיימת כיום לא ניתן לפתור בעיות אלו ללא סיוע אנושי. מאפיין זה יכול להיות שימושי, למשל, לבדיקת נוכחות אדם כפי שעושה בדיקת CAPTCHA.
בינה מלאכותית קלאסית
מחקר בינה מלאכותית החל באמצע שנות החמישים. הדור הראשון של החוקרים היה משוכנע כי בינה כללית מלאכותית אפשרית וכי היא תמומש בעוד כמה עשורים. כפי שכתב החוקר הרברט סיימון בשנת 1965:
בראשית שנות השבעים התברר כי החוקרים העריכו בחסר את קושי הפרויקט ובמקום בינה כללית מלאכותית התמקדו בקידום בינה מלאכותית צרה ושימושית. בתחילת שנות השמונים חזר העניין בבינה כללית ביפן. נקבע ציר זמן של עשור שכלל יעדים כמו "ניהול שיחה מזדמנת", וכספים הוזרמו לתחום הן מהתעשייה והן מהממשלה. בסוף שנות ה־80 לאחר שמטרות הפרויקט לא הושגו קרס האמון בתחום, ובפעם השנייה תוך 20 שנה התברר כי חוקרים שחזו את עליית הבינה המלאכותית טעו בהערכותיהם. עד שנות ה־90 חוקרי בינה מלאכותית צברו מוניטין של הבטחות שווא. הם נמנעו מתחזיות ומכל אזכור של אינטליגנציה מלאכותית ברמה אנושית מחשש שייחשבו כחולמים.
בינה מלאכותית צרה
בשנות ה־90 ובתחילת המאה ה־21, חלה התקדמות רבה בפתרון בעיות ספציפיות בהן ניתן לקבל תוצאות ולייצר יישומים מסחריים, כמו רשתות עצביות מלאכותיות, ראייה ממוחשבת או כריית נתונים. מערכות אלו נפוצות כיום בכל ענפי הטכנולוגיה, והמחקר בתחום זה זוכה למימון רב הן באקדמיה והן בתעשייה.
מרבית חוקרי בינה מלאכותית מקווים כי בינה כללית מלאכותית תנבע משילוב מספר מערכות בינה מלאכותית צרה, כאשר כל אחת תפתור תת־בעיה ספציפית. עם זאת, חוקרים רבים חולקים על גישה זו ומאמינים שאינטליגנציה כללית צריכה להבנות מלמטה למעלה, כלומר ממידע חושי גולמי אל עבר מושגים מופשטים וסמלים.
מחקר מודרני
בינה כללית מלאכותית מתארת מחקר שמטרתו ליצור מכונות המסוגלות לפעולה אינטליגנטית כללית. כבר בשנת 1997 השתמש מארק גוברוד במונח בדיון בהשלכות של תעשייה צבאית ומבצעים צבאיים אוטונומיים. המושג צבר פופולריות מחודשת על ידי שיין לג ובן גרטזל בשנת 2002. הכנס הראשון בתחום התקיים בעיר שיאמן, סין בשנת 2009 על ידי מעבדת המוח המלאכותי של אוניברסיטת שיאמן וחברת OpenCog. הקורס האוניברסיטאי הראשון ניתן בשנת 2010 ובשנת 2011 באוניברסיטת פלובדיב, בולגריה על ידי טודור ארנאודוב. בשנת 2018 אוניברסיטת MIT ערכה קורס בבינה כללית מלאכותית, שאורגן על ידי לקס פרידמן ובו מספר מרצים אורחים. עם זאת, נכון להיום, מרבית חוקרי הבינה המלאכותית מקדישים תשומת לב מועטה בלבד לבינה כללית מלאכותית, כאשר יש הטוענים כי אינטליגנציה אנושית היא מורכבת מדי לחיקוי בזמן הקרוב. כיום מספר קטן של חוקרים פעילים במחקרי בינה כללית מלאכותית, ורבים מהם שותפים לעריכת סדרת כנסים בתחום. אופי המחקר בתחום מגוון מאוד ולעיתים קרובות חלוצי. בהקדמה לספרו, גרטזל אומר כי הערכת הזמן למימוש בינה כללית מלאכותית נעה בין 10 ל־100 שנים, אך נראה כי הקונצנזוס בקהילת המחקר קרוב יותר להערכתו של ריי קורצוויל בספרו "הסינגולריות מתקרבת" כלומר עד 2045.
ארגונים העוסקים בתחום כוללים בין היתר את מעבדת הבינה המלאכותית השווייצרית IDSIA, Nnaisense, Vicarious, Maluuba, the OpenCog Foundation, Adaptive AI, LIDA, Numenta והמכון למדעי העצב של רדווד. בנוסף, ארגונים כמו מכון המחקר לאינטליגנציית מכונות ו־OpenAI הוקמו כדי להשפיע על מסלול הפיתוח בתחום. פרויקט המוח האנושי שואף לבנות סימולציה של המוח האנושי. בסקירה שנערכה ב-2017 נמנו ארבעים וחמישה פרויקטי מחקר פעילים בתחום, כאשר הגדולים שבהם היו DeepMind, Human Brain Project ו־OpenAI.
חיקוי מוח שלם
גישה אפשרית להשגת אינטליגנציה כללית היא סימולציה של מוח ביולוגי שלם. מודל ממוחשב של מוח נבנה על ידי סריקה ומיפוי של מוח ביולוגי ברזולוציה גבוהה. סימולציה של המודל הממוחשב תניב פעילות דומה לזו של המוח הביולוגי, ולכן תתקבל התנהגות זהה או דומה. טכנולוגיות הדמאה שיכולות לספק את הרזולוציה הנדרשת של מבנה המוח משתפרות במהירות. העתידן ריי קורצווייל בספרו "הסינגולריות מתקרבת" מעריך שטכנולוגיה מספקת תפותח בטווח זמנים דומה לפיתוח כוח המחשוב הנדרש לסימולציה.
הערכות מוקדמות
לצורך הדמיית מוח ברזולוציה גבוהה, יש צורך בכוח מחשוב רב. במוח האנושי ישנם כ-100 מיליארד (1011) נוירונים, ולכל נוירון בממוצע 7000 קשרים סינפטיים (סינפסות) לנוירונים אחרים, כלומר כ־7x1014 סינפסות. הערכת כוח העיבוד של המוח היא בסביבות 1014 עדכונים סינפטיים בשנייה. בשנת 1997 קורצוויל העריך את כוח החישוב הנדרש לצורך סימולציה של מוח שלם ב-1016 פעולות בשנייה. כמו כן הוא העריך שהחומרה שתאפשר כוח חישוב זה תהיה זמינה בשנת 2015 עד 2025, בהנחה שגידול כוח המחשוב המעריכי יישאר כפי שהיה בעת כתיבת הערכה זו. הגידול בכוח החישוב הקדים את הערכתו של קורצוויל (מחשב־על שביצע 1016 פעולות בשנייה הושג כבר בשנת 2011) אולם נכון ל־2020 אין סימולציה של מוח שלם.
מידול הנוירונים ברזולוציה גבוהה
המודל העצבי המלאכותי שהונח על ידי קורצוויל ומשמש ביישומים רבים של רשתות עצביות מלאכותיות כיום הוא פשטני לעומת נוירונים ביולוגיים. סימולציה של מוח מלא ומתפקד תצטרך ככל הנראה להשתמש במודל עצבי מפורט יותר של נוירונים ביולוגיים, שהבנתנו אותם אינה מספקת עדיין. מודל פיזיקלי וביוכימי מפורט של תאי עצב בקנה מידה מולקולרי ידרוש כוח עיבוד בסדרי גודל גדול יותר מהערכתו של קורצוויל. בנוסף, חישובו של קורצוויל לא התייחס לתאי גלייה, שמספרם המוערך הוא עד פי 10 ממספר הנוירונים, וכעת ידוע שהם ממלאים תפקיד בתהליכים קוגניטיביים.
מחקר עדכני
ישנם כיום כמה פרויקטים מחקריים לסימולציית מוח באמצעות מודלים עצביים מתוחכמים יותר. פרויקט מערכת הבינה המלאכותית ביצע סימולציה של מוח עם 1011 נוירונים בשנת 2005. סימולציה של שנייה אחת של המודל באמצעות 27 מעבדים ארכה 50 יום. פרויקט המוח הכחול השתמש באחד ממחשבי־העל המהירים בעולם, Blue Gene של IBM, כדי לבצע סימולציה בזמן אמת של עמודת קליפת מוח של עכברוש המורכבת מ־10,000 נוירונים ו־108 סינפסות בשנת 2006. מטרת הפרויקט לטווח ארוך היא בניית סימולציה מפורטת ומתפקדת של התהליכים הפיזיולוגיים במוח האנושי. הנרי מרקרם, מנהל פרויקט המוח הכחול אמר ב־2009 בכנס TED באוקספורד:
מורכבות המודל של נוירונים ביולוגיים נבדקה בפרויקט OpenWorm שמטרתו סימולציה מלאה של תולעת בעלת 302 נוירונים ו־1,000 תאים בסך הכל. הרשת העצבית של התולעת נחקרה ותועדה היטב לפני תחילת הפרויקט. אף על פי שהמשימה נראתה פשוטה בהתחלה, הסימולציה המבוססת על מודל עצבי פשוט לא פעלה. נכון ל־2020, המאמצים מתמקדים בשיפור המודל העצבי בהתאם לידע על נוירונים ביולוגיים ברמה המולקולרית, אך עדיין לא ניתן לכנות את התוצאה כהצלחה. הלקח מפרויקט זה הוא כי גם אם הקושי בסימולציית המוח האנושי אינו פרופורציונלי למספר הנוירונים, הדרך לפתרון הבעיה עוד ארוכה ומורכבת.
ביקורות על גישות מבוססות סימולציה
ביקורת מהותית על סימולציות מוח נובעת מההשקפה שקיום המוח כחלק מגוף הוא מרכיב חיוני בהיווצרות אינטליגנציה אנושית. חוקרים רבים מאמינים כי גוף הכרחי ליצירת הבנה ומשמעות. אם השקפה זו נכונה, כל סימולציית מוח מלא ומתפקד תצטרך להכיל לא רק את הרשת העצבית אלא גם גוף רובוטי. גרטזל טוען כי אין הכרח בגוף רובוטי פיזי וניתן להסתפק בסימולציה של גוף וירטואלי.
מחשבים המשתמשים במעבדים המסוגלים ליותר מ־109 פעולות בשנייה זמינים מאז 2005. על פי הערכות כוח העיבוד בו השתמש קורצווייל, מחשבים אלו אמורים לתמוך בסימולציה של מוח דבורה, אך למרות העניין, סימולציה מתפקדת כזו לא קיימת. סיבות אפשריות לכך:
בינה כללית מלאכותית ותודעה
בשנת 1980 טבע הפילוסוף ג'ון סרל את המונח "בינה מלאכותית חזקה" כחלק מטיעון החדר הסיני שלו. הוא רצה להבדיל בין שתי השערות שונות בנושא בינה מלאכותית:
ההשערה הראשונה נקראת "בינה מלאכותית חזקה" והשנייה היא "בינה מלאכותית חלשה" וזאת מכיוון שהטענה הראשונה חזקה יותר: היא מניחה שכשאר סימולציה עוברת סף מורכבות מסוים, קורה לה משהו מיוחד שחורג מיכולת הבדיקה שלנו.
השערת הבינה המלאכותית החלשה שקולה להשערה כי אינטליגנציה כללית מלאכותית אפשרית. לדברי ראסל ונורוויג,
בניגוד לסרל, ריי קורצוויל משתמש במונח בינה מלאכותית חזקה כדי לתאר כל מערכת בינה מלאכותית שמתנהגת כאילו יש לה מחשבה ללא קשר אם ניתן לקבוע אם זה נכון או לא. בתחום המדע הבדיוני, בינה כללית מלאכותית מתקשרת לתכונות כמו תודעה, תבונה ומודעות עצמית הקיימות ביצורים חיים. עם זאת, לדברי סרל, זו שאלה פתוחה האם האינטליגנציה הכללית מספיקה לתודעה. אין להתבלבל בין בינה מלאכותית חזקה (כהגדרתו של קורצוויל) לבין "השערת הבינה המלאכותית החזקה" של סרל. השערת הבינה המלאכותית החזקה היא הטענה כי מחשב שמתנהג בצורה אינטליגנטית כמו אדם חייב בהכרח להיות בעל תודעה ונפש. בינה כללית מלאכותית מתייחסת רק לרמת האינטליגנציה שהמכונה מציגה, עם או בלי תודעה.
ישנם היבטים נוספים של המוח האנושי מלבד האינטליגנציה הרלוונטיים לבינה מלאכותית חזקה אשר ממלאים תפקיד מרכזי במדע הבדיוני ובאתיקה של בינה מלאכותית:
להיבטים אלו יש חשיבות מבחינה מוסרית, מכיוון שמכונה בעלת תכונות כאלה עשויה להיות ראויה להגנה ולזכויות חוקיות, לפחות כמו זכויות בעלי חיים. לא ידוע עדיין מי מתכונות אלו אכן נחוצות לקיום בינה מלאכותית חזקה. במיוחד, תפקיד התודעה אינו ברור, וכרגע אין מבחן מוסכם לבחינת קיום תודעה. האם מכונה שמדמה את מבנה המוח האנושי ותפקודו תהיה בהכרח בעלת מודעות עצמית?
איגור אלכסנדר טוען כי העקרונות ליצירת מכונה מודעת כבר קיימים אך ייקח ארבעים שנה להכשיר מכונה כזו להבנת שפה.
הסברים אפשריים להתקדמות האיטית במחקר
מאז השקתו של מחקר בבינה מלאכותית בשנת 1956, קצב צמיחתו של תחום זה האטה. הסבר אפשרי לעיכוב זה הוא חוסר בזיכרון וכוח עיבוד של מחשבים.
סיבה אפשרית נוספת היא היעדר תשתית רעיונית למהות האינטליגנציה. תשתית זו תהווה בסיס רעיוני חזק לבחינת השערות והסקת מסקנות, ותוכל לאפשר התקדמות שיטתית בפיתוח בינה כללית מלאכותית. תשתית רעיונית כזו הייתה עשויה, למשל, להסביר מדוע מחשבים מסוגלים לבצע משימות מורכבות שבני אדם לא מסוגלים לבצע, בעוד הם נכשלים במשימות יומיומיות שאפילו ילדים מבצעים בקלות (הפרדוקס של מורבק).
התחזיות הכושלות של חוקרי הבינה המלאכותית בעבר, היעדר הבנה שלמה של ההתנהגות האנושיות, ובעיות קשות שעלו במשך שנות קיומו של התחום תרמו להפחתת העניין הראשוני ולצמצום במספר החוקרים והתקציבים המופנים בתחום. אף על פי שההתקדמות במחקר גרמה לאכזבות רבות, רוב החוקרים אופטימיים לגבי יכולת השגת היעד במאה ה־21.
היתכנות
קיימות מגוון הערכות בשאלות האם תתקיים בינה כללית מלאכותית ומתי. בקצה אחד של תחום הדעות, חלוץ הבינה המלאכותית הרברט סיימון כתב בשנת 1965: עם זאת, ניבוי זה לא התגשם. מייסד־שותף של מיקרוסופט, פול אלן, טען כי אינטליגנציה כזו אינה סבירה במאה ה־21 מכיוון שהיא תדרוש פריצות דרך בלתי צפויות ושאינן נראות באופק והבנה מדעית עמוקה של התודעה. חוקר הרובוטיקה אלן ווינפילד טען במאמר כי המרחק בין המחשוב המודרני לבין בינה מלאכותית ברמה האנושית הוא רב כמו המרחק שבין יכולותיהן של טיסות החלל הנוכחיות לטכנולוגיית תעופה מעשית מעל מהירות האור. דעותיהם של מומחי בינה מלאכותית משתנות תדיר. ארבעה סקרים שנערכו בשנים 2012 ו־2013 הראו כי ההערכה החציונית בקרב המומחים לגבי מתי בהסתברות של 50% תהיה בינה כללית מלאכותית הייתה 2040 עד 2050, וההערכה הממוצעת היא 2081. מעניין לציין כי 16.5% מהמומחים ענו "אף פעם" כשנשאלו אותה שאלה אך בהסתברות של 90% במקום 50%.
הטענה לפיה בינה מלאכותית מהווה סיכון קיומי, וכי סיכון זה מחייב תשומת לב רבה יותר מכפי שהוא מקבל כיום, מושמעת על ידי רבים. המפורסמים ביותר הם אילון מאסק, ביל גייטס וסטיבן הוקינג. חוקר הבינה המלאכותית הבולט ביותר שמחזיק בדעה זו הוא סטיוארט ג'יי ראסל. תומכי הטענה מביעים לעיתים השתאות כלפי הספקנים. גייטס טען שהוא, והוקינג מתח ביקורת על אדישות הציבור בסוגיה זו:
לטענה כי בינה מלאכותית יכולה להוות סיכון קיומי יש גם מתנגדים רבים. אלו גורסים כי זוהי אמונה לא רציונלית באפשרות של אינטליגנציה־על המחליפה אמונה לא־רציונלית באל כל יכול. ג'רון לנייר טוען כי כל התפיסה שמכונות יכולות להיות אינטליגנטיות היא "אשליה".
חלק גדול מהספקנים טוענים כי בינה כללית מלאכותית אינו סביר בטווח הקצר. מדען המחשבים גורדון בל טוען כי המין האנושי כבר ישמיד את עצמו לפני שיגיע לבינה כללית מלאכותית. גורדון מור, שטבע את חוק מור, מצהיר סגן נשיא באידו, אנדרו נג טוען כי הסיכון הקיומי מבינה מלאכותית הוא
הערות שוליים
Intelligence artificielle
Santana Brothers
Santana Brothers הוא אלבום אולפן מאת קרלוס סנטנה, אחיו חורחה סנטנה, ואחיינו קרלוס הרננדז. האלבום דורג במקום ה-191 במצעד הבילבורד 200 של 1994.
ורדה פולק-סאם
ורדה פולק-סאם (9 בספטמבר 1953 – 6 ביולי 2023) הייתה סופרת ואמנית רב-תחומית ישראלית. התמקדה בצילום דוקומנטרי ואמנותי.
ביוגרפיה
פולק-סאם התגוררה בירושלים, שם נולדה וגדלה.
פולק-סאם הייתה בת למשפחת עלאיוף, בוכרית מצד האב וספרדייה מצד האם. היא גדלה בשכונת שערי פינה, הסמוכה לשכונת מאה שערים, בביתו של סבה שהיה חזן. משפחתה הייתה דתית מאוד אך לא חרדית, ובעלת פתיחות גדולה.
הוריה היו דוברי לאדינו, והנשים במשפחתה (סבתא, דודות ואמא) היו כוח מניע חזק. בכתיבתה עסקה גם בחלקים מחייה ומחיי משפחתה, בנעוריה בירושלים, ובהשתנות המרקם החברתי והנורמות בנוגע לנשים.
הייתה בוגרת בית הספר לצילום במוסררה שבירושלים, בוגרת החוג לתיאטרון ומוסמכת האוניברסיטה העברית בפולקלור יהודי והשוואתי, וכן בוגרת קורס מורי דרך בבית הספר לתיירות בירושלים.
צילומיה של פולק-סאם התפרסמו בתערוכות ובמגזינים שונים ברחבי העולם. בשנת 1994 תיעדה את שיפוץ כיפת הסלע בסדרת צילומים שזכתה להצלחה בעולם. הצילומים אוגדו ל"אלבום השלום", אותו העניק יצחק רבין למלך ירדן חוסיין במפגשם בוושינגטון.
ספר צילומים של התערוכה יצא לאור באנגלית ("BY BREAD ALONE") ובגרמנית ("VOM BROT ALLEIN") בשנת 2000. בנובמבר 2005 הגיש נשיא מדינת ישראל את הספר כמתנה לאפיפיור הגרמני בנדיקטוס השישה עשר ולמזכיר המדינה של הוותיקן.
פולק-סאם זכתה בפרס בתחרות הבינלאומית לצילום "שלום לתבל" שהתקיימה בירדן, והייתה הצלמת הישראלית הראשונה שצילומיה הוצגו בוותיקן.
נפטרה ב-6 ביולי 2023 בגיל 69, לאחר מאבק במחלה קשה. הותירה את בן זוגה, לוקאס לנדמן, פרופ' לאנטומיה מבאזל שווצריה.
ספריה
ספר זה הוא פרי מחקר פולקלוריסטי במקוואות הטהרה בישראל. בשנת 2009 יצאה לאור הגרסה האנגלית של הספר בהוצאת BEACON PRESS, בוסטון, ארצות הברית. בשנת 2013 יצאה לאור הגרסה ההונגרית של בית הסתרים בהוצאת Studium Plusz Kiado Budapest. בנה של פולק-סאם, רפאל, היה מתופף צעיר שלמד והתגורר תקופה בניו יורק, ארצות הברית. רפאל סבל ממחלת הדיכאון והתאבד בעת שהיה בארץ בביקור לרגל חגיגת בת המצווה של אחותו למחצה. רבים מאוד סביבו, אפילו בקרב המשפחה הקרובה, לא ידעו על מצבו. בספר זה שכתיבתו נמשכה לאורך כמה שנים פולק-סאם משחזרת את חיי בנה ויוצרת ביוגרפיה ובה נגיעות פנטסטיות־מיסטיות. הספר מסופר מנקודת המבט של נשמתו של רפאל. הסיפור מתחיל עוד לפני היווצרותו הגשמית ומסתיים בעזיבתה של הנשמה את גופו, בלילה שהתאבד. מה שקרה אחר כך, חיי המשפחה שנשברו ואוחו במאמץ, נעדר מהספר לחלוטין.
דליה מנור
דליה מנור היא אוצרת, חוקרת תולדות האמנות, עיתונאית ומבקרת אמנות, מרצה וכותבת על אמנות ותרבות ישראלית ויהודית. לשעבר מנהלת ואוצרת ראשית של מוזיאון הנגב לאמנות ושל המוזיאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח.
ביוגרפיה
מנור ילידת קיבוץ נאות מרדכי, בילדותה התגוררה בחיפה. בעלת תואר ראשון ושני בתולדות האמנות מאוניברסיטת תל אביב.
חייתה בלונדון בשנים 1992–2004. סיימה תואר שלישי בבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה של אוניברסיטת לונדון (SOAS University of London) בנושא צמיחתה של אמנות בארץ ישראל. בשנים 2008–2011 עסקה בפרויקט מחקרי מטעם הקרן הלאומית למדע בישראל.
בשנים 2010–2020 כיהנה מנור כמנהלת ואוצרת ראשית של מוזיאון הנגב לאומנות ומוזיאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח.
קריירה מקצועית
מנור פרסמה ביקורות ומאמרים מחקריים על אמנים ועל תערוכות בכתבי עת ובעיתונות ואצרה תערוכות במוזיאון תל אביב לאמנות, במוזיאון ינקו דאדא, בגלריה לאמנות של בצלאל בתל אביב, בסדנאות לאמנים ועוד. בשנות ה-80 עבדה מנור כעיתונאית בירושלים ולימדה באקדמיה לאמנות ועיצוב – בצלאל. בנוסף לאוצרות, שימשה מנור כמרצה באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע ובאוניברסיטת תל אביב.
מנהלת ואוצרת ראשית של מוזיאון הנגב לאמנות
בשנת 2018 אצרה מנור שלוש תערוכות יחיד במוזיאון הנגב:
בשנת 2019 אצרה מנור שלוש תערוכות יחיד נוספות:
תערוכות נוספות:
ניז'ניה אפשה
ניז'ניה אפשה (באוקראינית: Нижня Апша) הוא כפר במחוז זקרפטיה שבאוקראינה. בשנת 2001 התגוררו בכפר קצת מעל ל-7 אלף תושבים.
שתי מונומנטים ארכיטקטוניים השתמרו בכפר - כנסיית עץ משנת 1604 וכנסיית אבן משנת 1776.
היישוב ידוע מהמאה ה-14 כאשר היה חלק של הונגריה. בשנים 1920–1938 הוא היה חלק של צ'כוסלובקיה. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא סופח לברית המועצות ולאחר פירוקה נעשה חלק של אוקראינה.
Wanna Have Fun
Wanna Have Fun (בעברית: רוצה לבלות) הוא מיני-אלבום של הזמרת-יוצרת האמריקאית סינדי לאופר. המיני-אלבום יצא לאור על גבי תקליטור וזאת על מנת לקדם את אלבום האולפן החמישי של לאופרה Sisters of Avalon, שיצא לאור בסמוך לכך. המיני-אלבום יצא בהפקת סוני מיוזיק אנטרטיינמנט.
הנביא חסר הזקן (דונטלו)
הנביא חסר הזקן (באיטלקית: Profeta imberbe) הוא פסל שיש של הפסל דונטלו, שהושלם בין השנים 1416–1418 ומתאר נביא מטיף. הוא נחצב בגודל טבעי (190x63x64 ס"מ) ומוצג במוזיאון הדואומו בפירנצה.
היסטוריה
פסל זה הוא אחד מארבעת הפסלים שהוצבו בגומחה בצדו המזרחי של מגדל הפעמונים קמפנילה די ג'וטו בקתדרלה של העיר פירנצה. שלושת הפסלים האחרים היו הנביא המהורהר ועקדת יצחק, שניהם של דונטלו, והנביא המזוקן של נני די ברטולו.
פסלי הגומחות הועברו למוזיאון בשנת 1937 ובמקומם הוצבו עותקים.
תיאור היצירה
זהות הדמות אינה ברורה עקב היעדר הַסְמָלָה חָזוּתִית ולכן הפסל נקרא בשמו המקובל הנביא חסר הזקן או הנביא עם הקלף. הפסל נוצר בהשראת דגם המטיף הקלאסי והוא מאופיין בריאליזם רב. הפסל משמר תחושת אנרגטיות כמו מיטב היצירות של דונטלו, אשר ככל הנראה השתמש בידידו פיליפו ברונלסקי כדוגמן.
תווי הפנים של הנביא מכווצים וחסרי הרמוניה, אך הרושם הכללי הוא של גְדוּלָה וכבוד בשל הרוגע שהוא משרה והקיארוסקורו החזק אשר קפלי הבגדים שלו יוצרים. ההצבעה לעבר הקלף שהוא אוחז בידו מדגישה את חשיבות נבואתו, אולם האותיות שככל הנראה נכתבו על הקלף, אינן נראות עוד. המבט מופנה מטה, כלומר לעבר הצופים מכיוון שהגומחה הייתה בגובה רב.
זליג שטורך
זֶליג שְטוֹרְךְ (נולד ב-9 במאי 1946) הוא קלע ישראלי שהתחרה ברובה, באקדח וברובה אוויר, במסגרת נבחרת ישראל והפועל אשקלון. מניצולי טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
ביוגרפיה
זליג שטורך נולד בשנת 1946 בקזחסטן שבברית המועצות. ב-1962 ‏עלה לישראל עם משפחתו. למד עברית בקיבוץ בית קמה, ומשם עבר עם משפחתו לאשקלון ולמד חרטות בבית הספר "אורט" שבעיר. ב-1964 החל לעסוק בקליעה במסגרת הגדנ"ע. בשנת 1966 צורף לנבחרת ישראל בקליעה, ובדצמבר 1967 הוכתר לאלוף ישראל בתרגיל 60 כדור שכיבה, כשקלע 595 נקודות מתוך 600 אפשריות (תוצאה זהה לשיא הישראלי).
בשנת 1968 נמנה עם משלחת ישראל באולימפיאדת מקסיקו סיטי, שבה התחרה ברובה 3 מצבים 50 מטר והגיע למקום 51 עם 1,095 נקודות.
בשנת 1970 נמנה עם משלחת ישראל במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק, וזכה בשלוש מדליות קבוצתיות: מדליית זהב ברובה מצב שכיבה 50 מטר ושתי מדליות כסף ברובה 3 מצבים 50 מטר וברובה רגיל 3 מצבים 50 מטר.
בשנת 1972 נמנה עם משלחת ישראל באולימפיאדת מינכן והספיק להשתתף בתחרות רובה קליבר זעיר מצב שכיבה מ-50 מטר, שבה הגיע למקום 57 עם 589 נקודות. הסייף דן אלון, שראה את תחילת האירוע של השתלטות מחבלים על ספורטאי המשלחת הישראלית, סיפר זאת לארבעת חבריו למשלחת ולחדר, הנרי הרשקוביץ, שאול לדני, יהודה וינשטיין, וזליג שטורך. הם הבינו שהם חייבים לברוח מיד. כדי לא לעורר רעש הלכו לאט אל מרפסת חדרם, וממנה קפצו למטה, וכך ניצלו. את זיכרונותיו מאירוע זה הציג בסרט הדוקומנטרי "היום ה-11: ניצולי מינכן 72'", ששודר בערוץ ההיסטוריה.
התחרה גם במשחקי אסיה 1974, שנערכו בטהראן.
ביולי 1979 נמנה עם רביעיית קלעים ששברה את השיא הישראלי בתרגיל 60 כדור שכיבה, עם הישג של 2,369 נקודות.
Carlos Santana & Buddy Miles! Live!
'''Carlos Santana & Buddy Miles! Live!''' הוא אלבום הופעה משותף למוזיקאים קרלוס סנטנה ובאדי מיילס. האלבום נמכר ביותר ממיליון עותקים, ודורג במקום השמיני במצעד הבילבורד 200 של שנת 1972. בספטמבר 1994 פורסמה גרסה חדשה לאלבום.
השירים שבלטו באלבום הם "Evil Ways", ו"Them Changes" והם דורגו במקום ה-84 במצעד הבילבורד הוט 100.
פרננדו סן אמטריו
פרננדו סן אמטריו לארה (בספרדית: Fernando San Emeterio Lara; נולד ב-1 בינואר 1984 בסנטנדר, קנטבריה, ספרד) הוא כדורסלן עבר ספרדי ששיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
עונת השיא בקריירה של סן אמטריו הייתה במדי קאחה לבוראל ויטוריה, בעונת, שבה זכה במדי ויטוריה בתואר ה-MVP של הליגה הספרדית, ונכלל בחמישיות הכלל-עונתיות של הליגה ושל היורוליג. על אף הישגיו האישיים של סן אמטריו באותה עונה, ויטוריה הגיעה רק עד שלב חצי הגמר בליגה ועד שלב רבע הגמר בפלייאוף היורוליג.
קריירת מועדונים
סן אמטריו החל לשחק באופן מקצועני בקבוצת ויאדוליד, ששיחקה בליגת העל הספרדית, בעודו בן 17. סן אמטריו שיחק בקבוצה במשך 5 עונות, שבהן הפך אט אט לשחקן מוביל בקבוצה. בשנת הצטרף סן אמטריו לקבוצת ז'ירונה מהליגה הבכירה, שם שיתף פעולה עם ויקטור סאדה, וזכה עם הקבוצה בעונתו הראשונה בגביע היורוצ'לנג'. בעונה הבאה השתתף עם ז'ירונה בגביע יול"ב, שבו הפסידה בגמר לקבוצת חובנטוד בדאלונה, שבה הצטיין רודי פרננדס. אחרי שתי עונות אלו, בהן הגיע עם הקבוצה פעמיים ברציפות לשלב רבע הגמר בפלייאוף הליגה ובגביע המלך, עזב את ז'ירונה ועבר לטאו ויטוריה.
בעונתו הראשונה בקבוצה סיים איתה במקום הראשון בעונה הסדירה בליגה, והגיע איתה עד לגמר, שבו הפסידה לברצלונה. הקבוצה זכתה בעונה זו בגביע ובסופרקופה והגיעה לשלב ההצלבה ביורוליג. בעונה הבאה זכה סן אמטריו עם ויטוריה באליפות עם ממוצעים של 10.9 נקודות, 4 ריבאונדים ו-3.2 אסיסטים, כאשר בפלייאוף ממוצעיו היו 10 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים. במדי ויטוריה חווה סן אמטריו את התקופה הטובה בקריירה שלו, כאשר עונת הייתה עבורו עונת שיא: הוא זכה בתואר ה-MVP של הליגה ונבחר לחמישיות העונה של הליגה ושל היורוליג. בעונה זו העמיד ביורוליג מדד יעילות של 19.1 למשחק ב-33.4 דקות בממוצע.
בעונה שלאחר מכן הגיעה קבוצתו לחצי גמר הפלייאוף בליגה ובגביע, ובשלוש העונות שאחריהן הגיעה רק עד סדרת רבע הגמר בליגה. ביורוליג הישג השיא של הקבוצה בארבע השנים הללו היה הגעה לשלב ההצלבה, בעונת. אחרי עונת עזב סן אמטריו את ויטוריה, אחרי ששימש בה כקפטן במשך מספר עונות. מאז עונת משחק סן אמטריו בולנסיה. בעונתו הראשונה בקבוצה הגיע איתה לחצי גמר הפלייאוף בליגה. בעונת נבחר לחמישייה השנייה של העונה ביורוקאפ, אחרי שהוביל את קבוצתו לגמר המפעל בו הפסידה למאלגה, כאשר היא מנצחת את הפועל ירושלים בסדרת חצי הגמר בתוצאה 2:1.
ב-1 ביולי 2021 הודיע סאן אמטריו על פרישתו ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית
סן אמטריו זכה עם הנבחרת הצעירה של ספרד במדליית ארד במשחקי הים התיכון, שנערכו על אדמת מולדתו. הוא היה חבר בנבחרת ספרד הבוגרת בין 2010 ל-2015, ושיחק במדיה בשישה טורנירים גדולים: אליפות העולם בכדורסל 2010, יורובאסקט 2011, טורניר הכדורסל של אולימפיאדת לונדון 2012, יורובאסקט 2013, יורובאסקט 2015 ויורובאסקט 2017. בטורנירים אלו הוא זכה בשתי מדליות ארד (יורובאסקט 2013 ו-2017), מדליית כסף (אולימפיאדת 2012) ובשתי מדליות זהב (יורובאסקט 2011 ו-2015).
בסך הכל שיחק סן אמטריו במדי נבחרתו 42 פעמים בטורנירים גדולים והעמיד ממוצעים של 3.4 נקודות, 1.2 אסיסטים ו-1.9 ריבאונדים ב-14.2 דקות (נכון ל-2016).
תארים
{{טורים
נבחרת
2005: ארד , 2013, 2017 לונדון 2012: כסף }}
סייבו קויטה
קריירה
קויטה נולד בניאמיי בירת ניז'ר ובגיל 5 היגר עם משפחתו לצרפת והתגוררו בניי-סיר-סן. בגיל 19 הצטרף לקבוצת הכדורגל אורליאן. ב-16 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד אמיין. בעונתו הראשונה, מיעט לשחק עקב פציעה.
ב-11 בדצמבר 2015 קויטה חתם בהפועל אשקלון מהליגה הלאומית. ב-22 בינואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-3 נגד מכבי אחי נצרת.
בקיץ הצטרף לקבוצת המילואים של אמיין עד לסיום העונה. בסיום העונה, האריך את חוזהו לשנתיים.
ב-13 בינואר 2019 קויטה חתם במ.ס. אשדוד מליגת העל.
בספטמבר הצטרף לכוכב האדום.
ביולי חתם באנדרז'יו.
ב-23 במרץ 2019 קויטה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניז'ר בתיקו 1-1 נגד.
אינגריד סינקלייר
אינגריד סינקלייר היא במאית קולנוע, תסריטאית וסופרת בריטית-זימבבואית,  הידוע בתור יוצרת קולנוע חשובה של "הרנסאנס האפריקאי". היא זכתה בהכרה בינלאומית עבור סרטה משנת 1996, Flame, דרמה על מלחמת השחרור של זימבבואה, וכן בשל סרטיה הדוקומנטריים על זימבבואה. Flame נבחר להקרנה בפסטיבל הקולנוע בקאן במהלך "שבועיים של במאים", וזכה בפרס נסטור אלמנדרוס בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי של Human Rights Watch בניו יורק.
ביוגרפיה
אינגריד סינקלייר נולדה ברודזיה ב-1948. היא גדלה בבריטניה שם למדה רפואה וספרות. סינקלייר עברה לזימבבואה ב-1985, לאחר שהתחתנה עם הבמאי והמפיק סיימון ברייט. סינקלייר וברייט היו פעילים בתנועת השחרור של זימבבואה, ומאוחר יותר הפכו לאזרחי המדינה העצמאית. סינקלייר כתבה וביימה מגוון רחב של סרטים קצרים וסרטי תעודה בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים, בהם חקרה נושאים של שוויון, תרבות, היסטוריה, והנוף של זימבבואה. היא נחשבת כבמאית של הרנסאנס האפריקאי.
המצב הפוליטי בזימבבואה השתנה באופן דרמטי ב-2001 עם תוכנית רפורמת הקרקעות. במהלך פרק זמן זה, נוצרו מתחים בין-גזעיים קשים - חוואים לבנים נושלו מאדמתם, ודמויות מובילות לבנות אחרות גם הוגלו מהמדינה.
ב-2003, סינקלייר וברייט עזבו את זימבבואה ועברו לבריסטול, שם הקימו את פסטיבל הסרטים Afrika Eye והמשיכו לעבוד בהפקה קולנועית.
Flame (1996)
Flame הוא הסרט העלילתי באורך מלא הראשון של סינקלייר. הוא מספר את סיפורן של שתי נשים אשר מצטרפות לצבא השחרור של זימבבואה כדי להילחם על עצמאותה. היה זה הסרט הראשון שתיעד את מאבק העצמאות של זימבבואה, והיה " אולי הסרט השנוי ביותר במחלוקת שנעשה אי פעם באפריקה - בהחלט היחיד שהוחרם על ידי המשטרה במהלך העריכה, בטענה שהסרט חתרני ופורנוגרפי. המחווה של סינקלייר לנשים הלוחמות במאבק העצמאות של זימבבואה עורר את זעמם של יוצאי המלחמה והצבא, מכיוון שהוא חשף כיצד הקצינים היו לעיתים משתמשים בנשים שהתגייסו למאבק כזונות. הפשע האמיתי של Flame היה שהוא חשף לא רק התעללויות מהעבר, אלא שסעים מתמשכים בחברה של זימבבואה".
אחרי שנפתח קמפיין עולמי בתמיכה לסרט, הוא הושב למפיקים. הסרט בסופו של דבר עבר את הצנזורה של זימבבואה והפך לסרט המצליח ביותר של השנה במדינה זו. Flame נבחר לאירוע "שבועיים של במאים" בפסטיבל קאן של 1996. הסרט זכה בפרסים רבים ברחבי העולם, כולל הגראן פרי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי אנוניי בצרפת, פרס השופטות לסרט הטוב ביותר בפסטיבל סרטי הנשים הבינלאומי טורנה, ופרס נסטור אלמנדרוס בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של Human Rights Watch בניו יורק
Tides of Gold (1998)
הסרט Tides of Gold (1998) הוא סרט דוקומנטרי אשר מתאר את ההיסטוריה בת 1000 השנה של רשת המסחר אשר שלטה בדרום ומזרח אפריקה, וקישרה האזור למקומות רחוקים, כולל סין ואינדונזיה.
Riches (2002)
Riches הוא סרט קצר אשר מספר את סיפורה של מורה שחורה ובנה בתקופת האפרטהייד בדרום אפריקה, אשר עוברת לכפר מבודד בזימבבואה, ועל האתגרים שהם נתקלים בהם.
Africa is a Woman's Name (2009)
Africa is a Woman's Name הוא טרילוגיה של שלוש דרמות על חייהן של שלוש נשים בשלוש מדינות אפריקה בבימויין של שלוש במאיות אפריקאיות. אמאי רוז, עקרת בית מזימבבואה שהיא גם אשת עסקים, פוטי רגופאלה היא מנהלת בית הספר מסורה, שעובדת באחת משכונות העוני הקשות ביותר בדרום אפריקה, ונג'וקי נדונגו היא עורכת דין למען זכויות אדם וחברה בפרלמנט של קניה. הן מספרות את הסיפורים האישיים שלהן, מהרהרות בהישגיהן ובכישלונותיהן, כמו גם בצורך ביוזמות למען נשים וילדות בארצות שלהן. את הסרט ביימו במשותף עם סינקלייר ונג'ירו קניינג'ואי מזימבבואה, וברידג'ט פיקרינג מדרום אפריקה.
פאריאב
פַארְיָאבּ (בפרסית/דארי/פשטו: فاریاب) הוא אחד מבין 34 מחוזות אפגניסטן. המחוז ממוקם בצפון אפגניסטן ויש לו גבול בינלאומי בצפון-מערב עם טורקמניסטן. המחוז מחולק ל-15 נפות ויש בו יותר מאלף יישובים. בירת המחוז והעיר הגדולה ביותר היא מַיְימַנה. אוכלוסיית המחוז מונה 998,100 איש על גבי שטח של 20,293 קילומטרים רבועים.
גאוגרפיה
פאריאב הוא חלק מחבל ח'וראסאן ולאורך ההיסטוריה מקומו בין ממלכת פרס ומרכז אסיה האדיר את חשיבותו במעבר דרך המשי. כמו כן שימש האזור דלת ממרכז אסיה אל תת-היבשת ההודית, דרכו עברו עמים טורקיים רבים שהקימו אימפריות כגון הסלג'וקים והטימורים. המחוז מוקף במחוזות ג'וזג'אן מצפון מזרח, סר-י פול ממזרח ומדרום-מזרח, גור מהדרום, באדגיס ממערב לו ואילו מצפון הוא כאמור חולק גבול עם טורקמניסטן. רכס ההרים של טורקיסטן הממוקם בדרום פאריאב מתמשך מרכס הינדו-כוש ועד למחוז הראת ממערב. השטח הכולל של המחוז נמדד ב-27,922 קמ"ר.
הגובה הממוצע במחוז הוא 844 מטרים מעל פני המים. במחוז ישנו מזג אוויר ייחודי בהשוואה לשאר המחוזות ברחבי אפגניסטן. על פאריאב יורדים מטרי גשמים במהלך עונת האביב. הגשמים תורמים לייבולים שבתמורה הופכים את המחוז לאחד העשירים ביותר ברחבי המדינה בכל הקשור לייצור אוכל. מזג האוויר בקיץ מגיע לעיתים ל-36 מעלות צלזיוס וממוצע הגשמים הוא 700 מילימטר מדי שנה.
אוכלוסייה
ארבעת השפות בעלות ההשפעה החזקה ביותר במחוז הן (בסדר יורד בכמות הדוברים) אוזבקית, טורקמנית, דארי (ניב של פרסית) ופשטו. מחוז פאריאב, הידוע כעשיר תרבותי, הביא לבמה המדינית סופרים רבים שגדלו בו. במהלך העשור האחרון, מספר חברות חינוך ותרבות היו עדים לעלייה בכמות הנרשמים לאגודות לימודים כמו אגודת העט ואמנויות, האגודה לתרבות גוהאר שד ביגאם, מכון המלומדים והחברות האזרחיות, מכון החברה האזרחית בפאריאב, איגוד העיתונאים ועוד רבים אחרים. ייצור השטיחים ידוע כעמוד השדרה של המגזר התעשייתי במחוז ומעבר לו שכן 65% מאוכלוסיית המחוז קשורים לעיסוק של אריגת שטיחים בעלי מוניטין בינלאומי. בנוסף, אריגת הבגדים הנפוצים, בד המשי, מעילים, טורבנים ועיצוב של סוגי בד שונים חיזקו במידה ניכרת את תחום עבודות היד של המחוז. דרך נמל תעופה מעבירים סחורות אל קונים מרחבי העולם, בייחוד מטורקמניסטן, טורקיה, איראן ואיחוד האמירויות הערביות. נחושת, זהב, ברזל ומתכות היו במגמת עלייה במסחר בעבר, אולם מאבקים כגון פגעו בפיתוח התעשייה.
ביטחון
תועדו 646 נפגעים אזרחיים (230 הרוגים ו-416 פצועים) בשנת 2018, המייצגים 60 קורבנות אזרחיים לכל 100,000 תושבים. מדובר בעלייה של 1% בהשוואה לשנת 2017. הגורמים העיקריים לנפגעים אזרחיים היו התנגשויות צבאיות באזורים מיושבים ואחריהם פיצוצי מוקשים. בתקופה שבין 1 בינואר 2018 – 28 בפברואר 2019 נעקרו 75,603 אנשים ממחוז פאריאב, רובם הועברו מצד אחד לצד אחר בתוך המחוז. השפעה נוספת על האוכלוסייה האזרחית כוללת מחסומי טליבאן בכבישים מהירים וחוסר ביטחון המונע מהמצביעים להירשם במרכזי הקלפיות בעת בחירות.
חלוקה מנהלית
מחוזות אפגניסטן מחולקות ליחידות שלטוניות בשם "נפות", להלן הנפות של מחוז פאריאב ואוכלוסייתן.
הנביא המהורהר (דונטלו)
הנביא המהורהר (באיטלקית: Profeta pensieroso) הוא פסל שיש של הפסל דונטלו, שהושלם בשנת בין השנים 1418–1420 ומתאר נביא. הוא נחצב בגודל טבעי (193x64x44 ס"מ) ומוצג במוזיאון הדואומו בפירנצה.
היסטוריה
פסל זה הוא אחד מארבעת הפסלים שהוצבו בגומחה בצדו המזרחי של מגדל הפעמונים קמפנילה די ג'וטו בקתדרלה של העיר פירנצה. שלושת הפסלים האחרים היו הנביא חסר הזקן ועקדת יצחק, שניהם של דונטלו, והנביא המזוקן של נני די ברטולו.