cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ריקוד אפריקאי
ריקודים אמריקניים
האפריקאים הביאו את הריקוד האפריקאי אל צפון אמריקה, דרום אמריקה והאיים הקריביים דרך הסחר בעבדים שהחל בשנת 1500. סגנון הריקוד של מאות עבדים אפריקאים מקבוצות אתניות שונות התמזג עם ריקודים אירופאים מה שגרם להתפשטות סגנון הריקוד האפריקאי ברחבי אמריקה. באותה תקופה, הריקוד עזר לעבדים האפריקאים להתחבר אל ארצות מולדתם ולהשאיר את התרבות המסורתית שלהם בחיים. האפריקאים שהובאו רקדו ושרו בזמן שעבדו כעבדים, לשחורים שעבדו בקולוניות של ספרד, פורטוגל, הקריביים ודרום אמריקה ניתן יותר חופש לרקוד מאשר לעבדים בצפון אמריקה. רבים מהאדונים בצפון אמריקה אסרו על העבדים לרקוד והעבדים מצאו דרכים לעקוף איסורים אלו. למשל, הרמת רגל נחשבה לריקוד, לכן הרבה מהריקודים של העבדים כללו דשדוש ברגליים, תנועת ירכיים ותנועה של הטורסו. הריקוד האפריקאי החל להופיע אל במות מול קהל לבן בשנת 1800. ריקוד ה" Cakewalk" היה הריקוד השחור הראשון שנהיה לפופולרי בקרב הלבנים באמריקה. צורות ריקוד אחרות שהפכו לפופולריות והושפעו מריקודו השחורים היו ה"צ'ארלסטון", ה"לינדי הופ", ה"ג'יטרבוג", טוויסט וסטפס. ריקודים אלו ריתקו את הקהל בשל התזוזה החופשית של הטורסו, החיוניות הקצבית, התלבושות שהושפעו מהביגוד האפריקאי המסורתי ומהאנרגיה וההתלהבות הרבה שהייתה בהופעות ריקודים אלו.
ברנד לנו
ברנד לנו (בגרמנית: Bernd Leno, נולד ב-4 במרץ 1992 בביטיגהיים - ביסינגן, באדן-וירטמברג) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת השוער בפולהאם מהפרמייר ליג האנגלית ובנבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים
לנו שיחק כילד בשטוטגרט החל מגיל 11.
שטוטגרט ב
בשנת 2009, כאשר היה בן 17, החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, שטוטגרט ב, ששיחקה אז בליגה הגרמנית השלישית. במאי 2011, לנו האריך את חזהו בשטוטגרט עד ליוני 2014. עם זאת, ב-10 באוגוסט 2011, לנו הושאל לבאייר לברקוזן מהבונדסליגה עד 31 בדצמבר 2011. ארבעה ימים לאחר הסיכום על ההשאלה, לנו ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה נגד ורדר ברמן. הוא שמר על רשת נקייה בשלושת משחקיו הראשונים בבונדסליגה, ונהיה השלישי בהיסטוריה שעושה זאת אחרי שוערי העבר דירק קרוסנברג והריברט מאכרי. כשהוא שיחק ב-13 בספטמבר 2011, בגיל 19 ו-193 ימים, במשחק נגד צ'לסי בשלב הבתים של ליגת האלופות הוא היה לשוער הכי צעיר שאי פעם שיחק בליגת האלופות.
באייר לברקוזן
בעונת הבכורה של לנו בבונדסליגה, 2011/12, סיים לנו עם הקבוצה במקום החמישי. בליגת האלופות לנו צלח עם לברקוזן את שלב הבתים, אך בשמינית הגמר ספג עשרה שערים בצמד המשחקים מול ברצלונה, לרבות חמישייה מליאו מסי במשחק הגומלין שהסתיים בתוצאה 1–7, והקבוצה הודחה מהמפעל. בעונת 2012/13 סיימו לנו ובאייר לברקוזן במקום השלישי בבונדסליגה, אך הודחו במפעל הליגה האירופית כבר בשלב הנוק אאוט הראשון, על ידי בנפיקה ליסבון. בעונת 2013/14 סיימו לנו ולברקוזן במקום הרביעי בבונדסליגה, והודחו בשמינית גמר ליגת האלופות על ידי פריז סן-ז'רמן. במהלך אותה עונה, חתם לנו על חוזה משופר עד לתום עונת 2017/18. בעונת 2014/15 לנו ולברקוזן סיימו שוב במקום הרביעי בבונדסליגה, והודחו שוב בשמינית גמר ליגת האלופות, הפעם לאחר בעיטות הכרעה מול אתלטיקו מדריד. בעונת 2015/16 סיימו לנו ולברקוזן במקום השלישי בבונדסליגה, ונשרו משלב הבתים של ליגת האלופות אל הליגה האירופית, לאחר שסיימו במקום השלישי. בליגה האירופית הודחו לברקוזן ולנו בשמינית הגמר על ידי ויאריאל. עונת 2016/17 הייתה עונה חלשה עבור לנו ובאייר לברקוזן, שסיימו רק במקום ה-11 בבונדסליגה. בליגת האלופות צלחו לנו ולברקוזן את שלב הבתים, אך הודחו בשמינית הגמר, שוב על ידי אתלטיקו מדריד. בעונת 2017/18 סיימו לנו ובאייר לברקוזן במקום החמישי, והחמיצו את העלייה לליגת האלופות רק בגין הפרש שערים נחות. באפריל 2018 ערך לנו את ההופעה ה-300 שלו במשחקים רשמיים במדי באייר לברקוזן, בניצחון 1–4 על איינטרכט פרנקפורט.
ארסנל
ב-19 ביוני 2018 חתם לנו בארסנל מהפרמייר ליג.
פולהאם
ב-27 ביולי 2022 חתם בפולהאם האנגלית תמורת 8 מיליון אירו.
נבחרות גרמניה
כנער זכה לנו עם נבחרת גרמניה עד גיל 17 באליפות אירופה עד גיל 17, כאשר שימש שוער שני למארק אנדרה טר שטגן באליפות זו. בהמשך, שיחק לנו בכל נבחרות גרמניה הצעירות, וערך 14 הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21.
ב-3 באוקטובר 2015, לנו זומן לראשונה לסגל של נבחרת גרמניה הבוגרת, לשני משחקים במסגרת מוקדמות יורו 2016 מול נבחרות אירלנד וגאורגיה. בשני משחקים אלה ישב על הספסל. את חולצת ההרכב של הנבחרת קיבל לנו במשחק הכנה ליורו 2016, בו הפסידה גרמניה 1–3 לנבחרת סלובקיה. לנו הוחלף על ידי טר שטגן במשחק זה. לנו זומן לסגל הגרמני ליורו 2016, אך היה השוער השלישי בהייררכייה אחרי מנואל נוייר וטר שטגן. לנו זומן לסגל הגרמני לגביע הקונפדרציות 2017, ופתח בהרכב במשחק הראשון של גרמניה בשלב הבתים, בו ניצחה גרמניה את נבחרת אוסטרליה בתוצאה 2–3. עם זאת, זו הייתה ההופעה היחידה של לנו בטורניר זה, לאחר שאיבד את מקומו לטר שטגן. לנו היה עם זאת שותף לזכייתה של גרמניה בטורניר זה, לאחר שישב על הספסל בגמר בו ניצחה גרמניה 0–1 את נבחרת צ'ילה. לנו ערך שתי הופעות במדי נבחרת גרמניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018, בשני הניצחונות על נבחרת אזרבייג'ן, וזומן במאי 2018 לסגל הגרמני המורחב למונדיאל 2018. עם זאת, לנו לא שרד את הניפוי ולא זומן לסגל הסופי למונדיאל.
לסקו
לסקו (Lesko עד 1926 ליסקו (Lisko); בפי היהודים: לִינְסְק) היא עיירה בדרום מזרח פולין ובה כ-5,800 תושבים. גובהה הממוצע של העיירה, הנמצאת בהרי בְּיֶישְׁצַ'אדִי, המהווים חלק מהרי הקרפטים, הוא 390 מטר מעל פני הים. העיירה, הנמצאת בגליציה המזרחית, סמוכה לגבולות אוקראינה וסלובקיה, משמשת כבירת מחוז לסקו שבפּוֹדְקַרְפָּאטִי. עד לחורבנה בשואה הייתה בעיירה קהילה יהודית, שהיוותה כ-60% מהאוכלוסייה.
היסטוריה
נראה שלסקו נוסדה במאה ה-14. הרשומות הראשונות שבהן היא מוזכרת הן משנת 1436, והכרזתה כעיר הייתה ב-1469, בעת שהייתה בבעלות משפחת קמיטה (Kmita). במאה ה-17 הייתה העיירה מרכז מסחר ומלאכה, ומנתה כ-1,500 תושבים. תקופת השגשוג הסתיימה ב-1704, בעת שנבזזה על ידי כוחות הצבא השוודי בעת מסע הכיבוש שלו במלחמה הצפונית הגדולה.
ב-1772, בעקבות החלוקה הראשונה של פולין, שויכה העיירה לקיסרות האוסטרית (ומ-1867 לקיסרות האוסטרו-הונגרית), עד שנת 1918, אז קיבלה פולין את עצמאותה. ב-1872 נסללה מסילת ברזל אשר עברה כשלושה קילומטרים מצפון לעיירה.
מלחמת העולם השנייה
יהודי העיירה, שמנו כ-60% מהאוכלוסייה בטרם המלחמה, נספו ברובם בשואה, והקהילה המקומית חרבה ולא חודשה.
לאחר המלחמה
בשנת 1945, לאחר תום מלחמת העולם השנייה, הוזז הגבול בין ברית המועצות ופולין מעט מזרחה. ב-1947 נערך באזור מבצע ויסלה, אשר כלל גירוש האוכלוסייה האוקראינית שהייתה באזור, וזאת, לאחר התנגשויות אלימות בין צבא פולין ובין צבא המרד האוקראיני שהתרחשו בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה. כתוצאה ממבצע זה התבצעו חילופי שטחים בין ברית המועצות ופולין, והגבול באזור העיירה הוזז ב-1951 עוד מזרחה.
העיירה וכלכלתה החלו להתאושש רק בשנות ה-50, לאחר תוכנית של ממשלת פולין, שעודדה מעבר מאזורים אחרים והתיישבות באזור העיירה.
כיום נסמך חלק מכלכלתה של לסקו על תיירות, בשל הימצאותה בהרי בְּיֶישְׁצַ'אדִי (Bieszczady) הפופולריים לטיולים ובשל קרבתה לשביל ההליכה האירופי E8 (European walking route E8).
הקהילה היהודית בלסקו
באמצע המאה ה-16 הגיעו ראשוני היהודים ללסקו, ועסקו במסחר ביינות. ידוע כי בסוף המאה ה-16 כבר הייתה הקהילה יהודית בגודל של כ-20 משפחות, וכללה בית כנסת, בית ספר ובית חולים לעניים. ב-1617 כבר מוזכר בית הכנסת הגדול של העיירה. בפנקס ועד ארבע ארצות מופיעה לינסק לראשונה ב-1713.
משנת 1782 ישב הרב מנחם מנדל הורוביץ (מחבר "ליקוטי מהר"ם") על כס הרבנות, והחל שושלת רבנים שנמשכה עד מלחמת העולם השנייה. בנו, רבי נפתלי צבי הורוביץ המפורסם על שם רבנותו ברופשיץ כיהן גם הוא לתקופה ברבנות לינסק. בנו של רבי נפתלי צבי, רבי אברהם חיים כיהן ברבנות לינסק וכן צאצאיו מילאו תפקיד זה עד השואה (ראו חסידות לינסק). רוב היהודים בלסקו היו חסידים, והתקיימו בה חצרות של חסידות צאנז, בעלז, דינוב, רוז'ין וסדיגורה.
ב-1886 פרצה בעיירה שרפה שכילתה את רוב בתי היהודים.
פעילות ציונית
אף על פי שכבר בסוף המאה ה-19 החלו לפעול ארגונים ציוניים בלסקו, הייתה זו פעילות בהיקף מצומצם ולא משכה רבים. רק לאחר מלחמת העולם הראשונה נוסדו מוסדות וסניפים של ארגונים ציוניים כמו: "הציונים הכלליים", "פועלי ציון", "המזרחי", "השומר הצעיר" ו"דרור-פרייהייט". בקיץ נהגו תנועות הנוער לקיים פעילויות בהרים המיוערים שבסביבת העיירה. במיוחד בלטה בפעילותה התרבותית תנועת השומר הצעיר. שנות השיא של התנועה הציונית בעיירה היו בסוף שנות ה-20 ותחילת שנות ה-30. במחצית שנות ה-30 החלה בקרב חלק מהצעירים תופעה של רצון להשתלבות בעולם הלא יהודי ואף להתבוללות ופעילות התנועות הציוניות דעכה במידה מסוימת.
השואה
ב-9 בספטמבר 1939 השתלטו כוחות הוורמאכט על העיירה ושהו בה כשבועיים תוך שהם בוזזים חלק גדול מהחנויות שהיו רובן ככולן בבעלות יהודית. לאחר כשבועיים נכנסו כוחות הצבא האדום לעיירה מתוקף הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. חלק מיהודי העיירות הסמוכות, שהיו בשליטת הנאצים שכבשו את האזור שממערב ללסקו, נשלחו על ידי הגרמנים ללסקו. הסובייטים מינו יהודי כמושל העיירה, והיגלו 100 יהודים שהוגדרו כ"בורגנים" למקומות שונים במזרח, כולל למחוז היהודי האוטונומי (בירוביג'ן). בתקופת השלטון הסובייטי נסגרו כמעט כל החנויות ורוב היהודים מצאו את עצמם חסרי פרנסה ורעבו ללחם. השלטון הסובייטי איפשר ליהודים לעבוד לפרנסתם בעבודות יזומות שחייבו חילול שבת.
ב-24 ביוני 1941, כחלק ממבצע ברברוסה, כבש הצבא הגרמני את לסקו. בעיר הוקם גטו וכראש היודנראט מונה עורך דין בשם לאון טייך, שהגיע מהעיירה דרוהוביץ' בתחילת 1940. היהודים נלקחו לעבודות כפייה, בין היתר, בבניית גשר על נהר אוסלאו. לגטו הובאו גם זקנים וחולים מהכפרים שבסביבה ושררו בו תנאי רעב וצפיפות קשים. חיסול הגטו התרחש ב-14 באוגוסט 1942. לאחר שנערכה סלקציה, נלקחו כ-100 זקנים ונכים לבית העלמין היהודי ושם נורו למוות. יתר היהודים הועברו למחנה הריכוז זאסלב. בספטמבר באותה שנה נורו למוות בזאסלב כ-500 מיהודי לסקו. ב-9 בספטמבר הועברו 2,000 מיהודי לסקו ממחנה הריכוז זאסלב אל מחנה ההשמדה בלז'ץ ושם נרצחו כולם. כ-70 יהודים שהסתתרו בעיירה ונתפסו נורו עד קיץ 1943 בבית העלמין היהודי של לסקו. על פי עדות אחרת, 1,000 מיהודי העיר נשלחו ישירות אל מותם בבלז'ץ עוד בטרם הגירוש למחנה הריכוז זאסלב.
נמייה צהובה
נמייה צהובה (שם מדעי: Cynictis penicillata) היא מין של נמייה החיה בדרומה של אפריקה ומין יחיד בסוג Cynictis.
הנמייה חיה בשטחים פתוחים ותת-מדבריים, בסבכים ובסוואנות באנגולה, בוצואנה, דרום אפריקה, נמיביה וזימבבואה.
אורכה של הנמייה 40–60 סנטימטר ומשקלה 450–900 גרם.
תת-המינים הצפוניים קטנים ואפורים יותר ומותאמים לאקלים חם יותר. תת-המינים הדרומיים גדולים יותר וחומים - צהובים יותר ופרוותם ארוכה יותר.
מזונם הוא בעיקר פרוקי-רגליים, אך גם יונקים קטנים, לטאות, נחשים וביצים.
הם פעילי יום החיים במאורות תת-קרקעיות בלהקות של עד 20 פרטים, לעיתים גם עם סנאי קרקע. אויביהם הם בעיקר עופות דורסים, חתולים גדולים ותנים.
הנמיות יולדות באוקטובר-דצמבר בתוך המאורה שני גורים שנגמלים עד גיל 10 שבועות ומגיעים לגודלם המלא אחרי 10 חודשים.
התפוצצות מכלית הדלק במבובה
התפוצצות מכלית הדלק במבובה הוא אסון שאירע ב-6 באוקטובר 2018 בכפר מבובה שברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. התנגשות בין מכלית דלק לטרקטור גרמה לפיצוץ ולשרפה שהרגו לפחות 53 אנשים ופצעו רבים נוספים.
האירוע
ההתפוצצות התרחשה ב-6 באוקטובר 2018, לאחר התנגשות בין מכלית דלק לטרקטור שגרמה לדליפת דלק. מקומיים רבים ניגשו אל המכלית והחלו לאסוף דלק במכלים שהביאו איתם. מספר דקות לאחר מכן פרצה שריפה, שהתפשטה במהירות למבנים סמוכים.
הפיצוץ שהתרחש זמן קצר לאחר ההתנגשות פגע בעיקר באנשים האוספים דלק, אך גם בעוברי אורח נוספים. בפיצוץ נהרגו 53 אנשים ונפצעו למעלה ממאה נוספים.
בהכרזה הראשונית של משרד הבריאות של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו דווח כי 20 אנשים נהרגו במקום ו-19 נוספים מתו בבתי החולים, אך יומיים לאחר מכן אישר כי מספר ההרוגים עומד על 53.
הפצועים פוזרו בבתי חולים בעיר הסמוכה, קיסנטו, וחלקם נשלח לבתי חולים בעיר הבירה קינשאסה.
קופי דאנקווה
קריירה
דאנקווה התחיל את הקריירה שלו במועדון מקומי בניז'ר. בגיל 21 הצטרף לזארזיס מליגת העל התוניסאית. לאחר שבעונתו השלישית במועדון לא קיבל מספיק דקות משחק, עזב את המועדון וחתם בבידווסט ויטס מליגת העל הדרום אפריקאית בה שיחק עונה אחת. בשנת עזב לראשונה את אפריקה וחתם בספורטינג גואה מליגת העל ההודית בה לא רשם דקות משחק. במהלך חלון העברות של ינואר חתם בבית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית.
בספטמבר חתם בדילה גורי מליגת העל הגאורגית. בינואר חזר לישראל וחתם בהפועל נצרת עילית.
ב-31 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניז'ר בהפסד 0–1 ל. ב-4 בספטמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד. בסך הכול הוא שיחק עבור הנבחרת ב-67 משחקים.
החלטה 211 של מועצת הביטחון של האו"ם
החלטה 211 של מועצת הביטחון של האו"ם התקבלה ב-20 בספטמבר 1965. ההחלטה דרשה הפסקת אש בין הודו לפקיסטן במלחמת הודו–פקיסטן השנייה, והייתה המשך להחלטות 209 ו-210 שלא כובדו על ידי הצדדים.
המועצה דרשה שהפסקת האש תיכנס לתוקף בשעה 07:00 שעון גריניץ' ב-22 בספטמבר, וששני הצדדים ייסוגו לעמדות שהיו בהם לפני ה-5 באוגוסט.
המועצה ביקשה מהמזכ"ל להבטיח את הפיקוח על הפסקת האש וקראה לכל המדינות להימנע מכל פעולה העלולה להחמיר את המצב. כמו כן, המועצה החליטה כי ברגע שתושג הפסקת אש תשקול אילו צעדים ניתן לנקוט כדי לסייע ליישוב הבעיה הפוליטית העומדת בבסיס הסכסוך.
אילנה גוזס
אילנה גוזס (נולדה ב-1 במרץ 1949) היא מדענית ישראלית שמחקריה עוסקים במבנה המולקולרי של המוח, בדגש על מציאת סממנים ביולוגיים ומציאת תרופה לאוטיזם, למחלת אלצהיימר ולסכיזופרניה. היא פרופסור מן המניין לביוכימיה קלינית, מופקדת הקתדרה ע"ש לילי ואברהם גילדור לחקר גורמי גידול, ראש המעבדה ע"ש אלטון לנוירואנדוקרינולוגיה מולקולרית, חברה בחוג לגנטיקה מולקולרית של האדם וביוכימיה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר, ובבית הספר סגול למדעי המוח באוניברסיטת תל אביב. היא העורכת הראשית של העיתון המדעי "Journal of Molecular Neuroscience" העוסק בחקר מערכת העצבים, בעבר שמשה כראש מרכז-על אדמס לחקר המוח באוניברסיטת תל אביב וכנשיאת העמותה הישראלית לחקר המוח. ב-28 ביוני 2016 מונתה על ידי שר החינוך נפתלי בנט לחברת המועצה להשכלה גבוהה.
קורות חיים
אילנה גוזס נולדה בירושלים ליצחק ואסתר אלון.
בשנת 1973 קיבלה תואר ראשון במדעי החיים באוניברסיטת תל אביב. את הדוקטורט הישיר השלימה בנוירוביולוגיה בשנת 1978 במכון ויצמן למדע ואת הפוסטדוקטורט השלימה בשנת 1980 במכון הטכנולוגי במסצ'וסטס. יתר על כן, היא הייתה מדענית אורחת במכוני המחקר סאלק וסקריפס בסן דייגו, קליפורניה עד 1982.
פרופסור גוזס שימשה כראש החוג לכימיה פתולוגית-ביוכימיה קלינית החל משנת 1993 עד 1995. בנוסף, היא שמשה כראש מרכז אדמס לחקר המוח משנת 2006 עד 2014, וכיהנה כנשיאת העמותה לחקר מדעי המוח בשנים 2008–2010. נחא נחחץנ יועצת מדעית של ירחון ביואינפורם.
מכהנת בוועדות רבות, לאומיות ובינלאומיות העוסקות בעיקר בחקר המוח, הורמונים חלבוניים ומחלת האלצהיימר.
מחקר על פיתוח תרופה למחלת האלצהיימר והסכיזופרניה
צוות מחקר שבראשו עמדה אילנה גוזס גילה שיש דרך להגן על התאים במוח שנפגעים כתוצאה ממחלת האלצהיימר ואפילו להפוך את הנזק שנגרם לתאים עוד לפני הטיפול. צוות המחקר גילה ש-NAP, קטע של חלבון ADNP שחיוני להיווצרות המוח, יכול להגן על תאי המוח מנזק שגורמות מחלות מבוססות דמנציה וסכיזופרניה.
עוד גילו במחקר שלאנשים חולי אלצהיימר וחולי סכיזופרניה יש הפרעה בבקרה של חלבון ה-ADNP וכתוצאה מכך, לאנשים האלה יש כמחצית מכמות החלבון בגנום האנושי מאשר לאדם שאינו חולה במחלה, וכשנותנים לעכברי מעבדה שחסר להם את חלבון ה- ADNP כפי שחסר לחולי האלצהיימר, התפקוד הקוגניטיבי שלהם יחזור להיות תקין.
מחקר על האוטיזם
בהתבסס על מחקרה רב השנים של פרופסור גוזס, נתגלה שהגן המקודד ל-ADNP הוא אחד הגנים העיקריים שמוטציות בו גורמות לאוטיזם והפרעות התפתחות.
פרופסור גוזס ממשיכה את המחקר בימים אלו.
מחקר על חלבון ה-ADNP
במעבדתה של אילנה גוזס גילו את חלבון ה-ADNP ומצאו שהחלבון חיוני להיווצרות המוח, ומגן על נוירונים שמפסיקים לשדר אותות חשמליים. כמו כן, במעבדה מצאו קטע מהחלבון שאחראי לבנות מחדש תאי מוח שקיים אצלם מחסור בגלוקוז או באספקת החמצן.
פטנטים רשומים
כיום, רשומים על שמה 35 פטנטים, חלק גדול מאילו שרשומים קשורים להגנה על תאי העצב ולעיכוב מותם, שיטות לאבחון מחלות שגורמות להרס תאי עצב, ודרכים לטיפול ומניעת מחלות אוטואימוניות.
המופע של קאפהד!
המופע של קאפהד! (באנגלית: ) היא סדרת טלוויזיה קומית מונפשת אמריקאית, שפותחה על ידי צ'אד וג'ארד מולדנהואר עבור שירות הזרמת המדיה נטפליקס. סדרה זו מבוססת על משחק הווידאו "קאפהד". הסדרה מופקת על ידי קינג פיצ'רס סינדיקט ונטפליקס אנימציה.
אילנה גוזס
פרסים והישגים
בשנת 2008 זכתה בתעודת הוקרה כמדענית המצטיינת באוניברסיטת תל אביב לשנה קודם לכן.
המופע של קאפהד!
לסדרה הופקו 36 פרקים סך הכל. 12 הפרקים הראשונים שלה הופצו בשירות הזרמת המדיה נטפליקס ב-18 בפברואר 2022. 13 פרקים נוספים, אשר מיוחסים בשירות בתור העונה השנייה של הסדרה, עלו לשירות ב-18 באוגוסט של אותה השנה. ב-18 בנובמבר של אותה השנה עלתה העונה השלישית והאחרונה של הסדרה עם 11 פרקים. הסדרה מועמדת לפרס אמי לשנת 2022.
אילנה גוזס
משפחתה וחייה האישיים
נשואה ליהושע גוזס, אמהּ של עדי גוזס-המנחם הנשואה לאמיר המנחם וסבתם של תום, אמה ודניאל המנחם.
המופע של קאפהד!
תקציר העלילה
בפרק הראשון קאפהד חייב לשטן את הנשמה שלו משום שהפסיד בקר-נבל שלו אך קאפהד ומאגמן מצליחים לנצח אותו והשטן מוותר. בפרקים 8 ו־9 מתגלה שהשטן לא באמת ויתר ועדיין מנסה להשיג את הנשמה של קאפהד בדרכים מסוימות ללא הצלחה, קאפהד מקבל מקווטאדרטוס סוודר קסום שמונע את הכוחות של השטן והשטן מנסה לגרום לקאפהד להוריד את הסוודר ללא הצלחה והוא מוותר שוב.
בעונה השנייה קאפהד ומאגמן מצליחים לברוח מהכלא ונתקעים בעוד שטויות כמו בעונה הקודמת. בסוף העונה השטן חוטף את מאגמן כיוון שקאפהד חטף לו את הקלשון.
בעונה השלישית, קאפהד הולך להציל את מאגמן מהגיהנום ומחזיר לשטן את הקלשון שלו תמורתו והם נפגשים עם אנשים חדשים כמו סאלי שחקני ובסוף גברת גביע והשטן נלחמים בקרב ריקודים. גברת גביע הפסידה ואז קאפהד התערב כדי לשחק עם השטן אבן נייר ומספריים וניצח אותו. בסוף העונה השלישית רואים את הקזינו של השטן וקאפהד ממהר להיכנס לשם. שם מתחילה עלילת המשחק קאפהד.
מדבבים בעברית
הדיבוב העברי בוים על ידי טליה ברקאי, והופק על ידי תומר קאופמן, ספיר רון ארגמן, דן שצברג, רוני חן ואמי בכר. הדיבוב נעשה באולפני וידאופילם אינטרנשיונל.
זיל 118
זיל 118 (קרוי גם ZiL-118 Yunost)  הוא דגם של מיניבוס אשר יוצר על ידי חברת זיל (ברוסית: "Zavod imeni Likhachova"), בברית המועצות בין השנים 1962–1970. הדגם פותח בשנת 1961. הדגם התבסס על דגם ה-"זיל 111". בנוסף, הדגם יוצר גם בגרסת אמבולנס. יוצרו 20 יחידות, בגלל חוסר עניין של השלטון הסובייטי.
לבן-עין מרוסן
לבן-עין מרוסן (שם מדעי: Zosterops conspicillatus) הוא מין ציפור שיר מהמשפחה לבני-עין האנדמי לאיי מריאנה והוא מצוי בטבע בסכנת הכחדה.
תיאור
הוא שוכן לרוב ביערות בקבוצות קטנות ומחפש בין הענפים והעלים חרקים שונים כמו חיפושיות אך גם פירות וצוף. פרטים אלה טריטוריאליים ויגרשו מסיגי גבול, בין ממינם ובין ממינים אחרים כמו מיזומלה מיקרונזית.
באי סאיפאן מצויה האוכלוסייה הגדולה ביותר של לבן-העין ובה כ-534,000 ציפורים בסאיפן בלבד, מחצית מהאוכלוסייה העולמית. עם זאת בירוא היערות שבהם הוא חי, והחדרת המין הפולש בויגה עצים חום לאי גרמה להפחתה ניכרת של האוכלוסייה, ולהכחדת תת-המין שהיה אנדמי לגואם. למרות שהאוכלוסייה השתקמה מעט בשנים האחרונות עוד לא חל מפקד חדש, כך שממשיכים להעריך שהמין מצוי בסכנה בטבע. המין בעלת מספר תוכניות שימור כמו "National Aviary" ובגן החיות של סדגוויק.
טקסונומיה
בנוסף המין Zosterops rotensis נחשב בעבר לתת-מין של מין זה.
אריה מיימון
אריה מימון (בגרמנית: Arye Maimon; 4 בספטמבר 1903 - 5 בדצמבר 1988) היה היסטוריון ישראלי ממוצא יהודי-גרמני. עמד בראש פרויקט "Germania Judaica" באוניברסיטה העברית בירושלים.
קורות חיים
נולד בשם הרברט פישר (Herbert Fischer) ב-4 בספטמבר 1903 בברסלאו שבגרמניה. אביו היה יצרן בגדים, שלחם במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1921 סיים מיימון את לימודיו התיכוניים. הוא היה חבר בצופים בברסלאו, אולם נאלץ לפרוש עקב האנטישמיות בארגון, ולאחר מכן הצטרף לתנועת הנוער היהודית "Deutsch-Jüdischen Wanderbund Die Kameraden". הוא למד היסטוריה כללית, לימודים גרמניים ופילולוגיה שמית באוניברסיטת ברסלאו. בשנת 1931, כשהיה בן 28, סיים את עבודת הדוקטור, בהנחיית ריכרד מיכאל קבנר, אשר עסקה במצב המשפטי של היהודים בערים בגרמניה במאה ה-13.
באפריל 1933 סולק מיימון מתפקידו כמרצה בגימנסיה בברסלאו, עקב החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי, שנחקק בעקבות עליית הנאצים לשלטון. בעקבות כך הוא עזב את גרמניה, ולימד בצ'כוסלובקיה ובפולין. באותן שנים החל להיות ציוני. בשנת 1938 ברח לקוסטה ריקה, ושם ניסה לעבוד בחקלאות, אך נכשל. אחר כך הקים בסן חוזה בית ספר לילדים יהודים. משם המשיך לאורוגוואי שם עסק בשילחויות על אופניים ואחר כך היה מורה לגרמנית וספרדית.
בשנת 1949 עלה לישראל, והיה חבר קיבוץ מעברות. אחר כך עזב את הקיבוץ ועבר לתל אביב, ובין השנים 1961 ל-1970 היה מורה למבוגרים בתל אביב. בשנת 1970 מונה לעמוד בראש פרויקט "Germania Judaica" באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1998 נקרא על שמו מכון אריה מיימון להיסטוריה יהודית באוניברסיטת טריר שבגרמניה.
איתן פטיגרו
איתן פטיגרו (נולד ב-16 ביולי 1981) הוא ראש מועצת שוהם מאז נובמבר 2018.
ביוגרפיה
פטיגרו נולד בלוד. נקרא על שם אחיה של אמו שנפל בקרב החווה הסינית במלחמת יום הכיפורים. בשנת 1994 עבר עם הוריו להתגורר בשוהם. הוא היה יושב הראש הראשון של מועצת הנוער בשוהם, והיה בין מקימי שבט הצופים ביישוב.
התגייס לצה"ל בשנת 1999, התקבל לקורס טיס, ושירת כטייס תובלה, ובהמשך כמדריך בבית הספר לטיסה. השתחרר בשנת 2007 בדרגת רב-סרן. פטיגרו עבד כטייס באל על, והטיס מטוסי בואינג 737 ובואינג 747.
פטיגרו למד באוניברסיטה הפתוחה וקיבל תואר ראשון בניהול. לאחר מכן המשיך לתואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן.
איתן כיהן כראש מטה מנכ"ל המשרד לפיתוח הנגב והגליל, המשרד לשיתוף פעולה אזורי, והמשרד לתשתיות לאומיות. הוא אף שימש כיועץ מקצועי לשר התשתיות הלאומיות לתחום הגז הטבעי.
בשנת 2008 החל לכהן כחבר במועצה המקומית שוהם ברשימת "שוהם שלנו" של ראש המועצה גיל ליבנה. בשנת 2011 נכנס לתפקיד ממלא מקום וסגן ראש המועצה. במסגרת פעילותו במועצה החזיק בתיק התכנון וההנדסה, והיה שותף לתכנון השכונות כרמים והדרים ביישוב. פטיגרו עמד בראשות ועדת המשנה לכנון ובניה, וועדת הנוער והצעירים. כמו כן כיהן כממלא מקום יו"ר החברה הכלכלית שוהם.
לקראת בחירות 2018 התמודד פטיגרו לראשות המועצה מטעם רשימת "שוהם שלנו", וזאת לאחר שליבנה פרש מראשות הרשימה והעביר את הנהגת הרשימה לסגנו פטיגרו. בבחירות זכה פטיגרו ל-63.73% מהקולות, ובכך נבחר לראשות המועצה. יריבו המוביל, גלעד רבינוביץ', קיבל רק כשליש מהקולות להן זכה פטיגרו.
ב-9 בספטמבר 2020 הודיע על הצטרפותו למפלגת דרך ארץ.
חיים אישיים
פטיגרו נשוי ללי-אור ואב לארבעה ילדים.
A Holly Dolly Christmas
הסינגל הראשון מתוך האלבום "", יצא לאור כבר באוגוסט 2020, על מנת לעזור בקידום הראשוני שלו.
רקע
פרטון הוציאה את "Comin 'Home for Christmas" כסינגל בדצמבר 2009, אך לא הוציאה דברים נוספים הקשורים לחג המולד בשש השנים שלאחר מכן. פרטון הזכירה לראשונה שהיא עבדה על אלבום חג מולד חדש במהלך שידור חי שעשתה בפייסבוק באוגוסט 2016. היא אמרה שהאלבום יופץ בשנת 2017 ויכלול שירים שכתבה לסרט הטלוויזיה "Dolly Parton's Christmas of Many Colors: Circle of Love". שיר הנושא של הסרט, "Circle of Love", הוקלט על ידי ג'ניפר נטלס, שגילמה את אמה של פרטון בסרט, תוך שכללה אותו באלבום חג המולד שלה, To Celebrate Christmas. השיר הוקלט גם על ידי אחייניתה של פרטון, היידי פרטון עבור אלבומה משנת 2017, This Kind of Love.
יציאת האלבום התעכבה בגלל צאת אלבום הילדים הראשון של פרטון, I Believe in You, משנת 2017 והפסקול , משנת 2018. יציאת האלבום הוזכרה שוב באפריל 2020 על ידי המנהל של פרטון, סטיב סאמרס, שציין בשידור חי ביוטיוב עם לינדה פרי כי צוותו עובד על צילומי ויצירת האלבום וכי הוא עתיד לצאת בשנת 2020. בהמשך, פרטון הכריזה על שם האלבום ובנוסף לכך פרסמה שני שמות של שירים מתוכו, במהלך ראיון עם אדי סטאבס ב-WSM ביולי 2020. הראיון פורסם בעמוד ה-SoundCloud של WSM, אך נמחק למחרת.
הוצאה וקידום
האלבום הוכרז רשמית ב-12 באוגוסט 2020 והועמד לרכישה מוקדמת ברשתות הסטרימינג השונות. הוא הופץ ב-2 באוקטובר בפורמטים של תקליטור, תקליט והורדה דיגיטלית. האלבום הופץ גם בפורמטים של קלטת שמע וקלטת 8 רצועות ב-30 באוקטובר, תוך שהתווספה לו רצועת בונוס.
סינגלים
הסינגל הראשון מהאלבום, "", הוצג לראשונה באתר Good Housekeeping ב-20 באוגוסט והופץ לרשתות הזרמות המדיה השונות למחרת. "I Saw Mommy Kissing Santa Claus" הופץ כסינגל השני מתוך האלבום ב-15 בספטמבר. הסינגל השלישי, "Christmas on the Square", הופץ ב-29 בספטמבר.
אברהם מוק
אברהם מוק (בהולנדית: Abraham Mok; 15 במאי 1888 – 29 בפברואר 1944) היה מתעמל אולימפי יהודי-הולנדי באולימפיאדת לונדון (1908), שנספה באושוויץ. אחד מארבעת חברי נבחרת ההתעמלות ההולנדית שנרצחו ב.
יחסי אפגניסטן–פולין
יחסי אפגניסטן–פולין הם היחסים הדיפלומטיים, הרשמיים, ונכון ל-2020, המלאים שבין הרפובליקה האסלאמית של אפגניסטן לבין פולין. לאפגניסטן יש שגרירות בוורשה, ולפולין הייתה שגרירות בקאבול, עד נפילת העיר בידי הטאליבן ב-2021.
אברהם מוק
ביוגרפיה
מוק נולד וגדל באמסטרדם, בן למשפחה יהודית, בנם של מיטייה לקמייקר וסמואל מוק.
יחסי אפגניסטן–פולין
היסטוריה
יחסי המדינות החלה עוד בשנות ה-20 של המאה ה-20, אך נותקו לאחר מלחמת העולם השנייה ותחילתה של המלחמה הקרה.
אברהם מוק
ביוגרפיה
באולימפיאדת לונדון (1908) סיים מוק ביחד עם חבריו לנבחרת בתחרות הקבוצתית במקום שביעי. בתחרות הקרב-רב אישי הוא סיים במקום 78 עם 141 נקודות. אברהם דה אוליביירה, איזידור כאודקט ויונס סליר חבריו לנבחרת ההתעמלות אף הם ניספו בשואה.
חייו האישיים
מוק התחתן בשנת 1911 ולזוג נולדו שני ילדים ששרדו את השואה.
יחסי אפגניסטן–פולין
היסטוריה
במהלך מלחמת אפגניסטן ב-1979 השלטון הקומוניסטי בפולין התייצב לצד ברית המועצות. למרות זאת תנועת האופוזיציה "סולידריות" שצברה תאוצה בפולין התנגדה למלחמה.
הורנפלס
הורנפלס הוא שם של משפחת סלעים מותמרים וכן שם של פציאס, המתאר סלעים מותמרים בחום גבוה ובלחץ נמוך.
סביבת ההיווצרות של ההורנפלס היא סביבה שמכונה בשם התמרת מגע, כלומר, סביבה שנמצאת על פני השטח, או קרוב מאוד לפני השטח ובה הטמפרטורות גבוהות מאוד. נסיבות כאלו יכולות להיווצר כתוצאה של מחדר פלוטוני או התפרצות הר געש.
הפרוטליטים (סלעי המקור ) של ההורנפלס הם בעיקר סלעים סיליקאטיים, אבל גם קרקעות חרסיתיות, יכולות להיות המקור לסלע המותמר הזה.
סוגים שכיחים של הורנפלס
ישנם שלושה סוגים שכיחים של הורנפלס :
ההורנפלס כפציאס
ההורנפלס הוא בעל מראה מאוד אופייני ונחשב לפציאס עיקרי שמאפיין סלע מותמר בטמפרטורה גבוהה ובלחץ אפסי. צורתו של הפציאס מתאפיינת בגבישים קטנים מאוד, עד מיקרוסקופיים, בעיקר בצבעים כהים כמו חום או אפור צהבהב. לאיטים מופיעים גם פורפירובלסטים בודדים ובולטים.
אחד מסימני ההיכר של הפציאס הוא מבנה שכבתי שנוצר מפעפוע של מינרלים בצפיפיות שונות, בזמן עליית הטמפרטורה בלחץ אפסי. בגלל סיבה זו יש להורנפלס חשיבות רבה, כיוון שמציאותו בסלע, מעידה על כך שבזמן שהסלע עבר את ההתמרה, הוא היה קרוב מאוד לפני הקרקע, כאשר ייתכן שבהווה הוא מצוי בעומק רב.
שימושים בהורנפלס
במקומות בהם קיימות כמויות גדולות של הורנפלס, משתמשים בסלע לייצור מדרגות או משטחי מטבח. לדוגמה, בספרד, נמכר משטח עבודה למטבחים בשם "black matador" שהוא עשוי מהורנפלס מגמטי בצבע חום כהה מאוד.
חוקי אור-נאמו
חוקי אור-נאמו הם קובץ החוקים הקדום ביותר שנמצא בחפירות ארכאולוגיות. מקורו בתרבות השומרית העתיקה, ששלטה באזור דרום מסופוטמיה (כיום דרום עיראק) במשך אלפי שנים. הקובץ נכתב בתקופת השושלת השלישית של אור, בימיו של אור-נמו, מלך העיר אור, או בתקופת שלטון בנו, המלך שולגי, במאה ה-21-20 לפנה"ס. לא ידוע כמה חוקים היו בקובץ, בשלוש תעודות שנחשפו פוענחו כ-30 סעיפי חוק. החוקים בקובץ כתובים במתכונת של "אם-אז" והם משקפים תפיסה מגובשת של כללים אתיים-חברתיים וקיימת בהם העדפה לפיצוי הקורבן, על פני הענשת הפוגע. קובץ חוקי אור-נאמו עומד כחוליה מרכזית בשורת קובצי חוקים עתיקים שהתגלו בחפירות במזרח הקרוב שהמפורסם שבהם (ומאוחר, כ-300 שנה לקובץ זה) הוא חוקי חמורבי, מבבל.
התעודה מניפור
התעודה הראשונה הכוללת את חוקי אור-נאמו נמצאה בחפירות ארכאולוגיות של משלחת מטעם אוניברסיטת פנסילבניה בתחילת המאה ה-20 באזור העיר ניפור. כחמישים שנה לאחר החפירה, בשנת 1952, מצאו אותה חוקרים באוסף המוזיאון הארכאולוגי באיסטנבול והעבירו אותה לניתוחו של הארכאולוג והאשורולוג שמואל נח קרמר. מדובר בתעודת טין שבורה, מיובש ולא צרופה, בגודל 20X10 ס"מ, כתובה באכדית ובה חלק מקובץ החוקים – פרק הקדמה ושרידים של 19 החוקים הראשונים, מהן ניתן היה לקרוא רק 5. לתעודה לא נלווה הקשר סטרטיגרפי, אך מניתוח אפיגרפי שלה נראה שנכתבה בתחילת התקופה הבתר-שומרית, בתחילת האלף השני לפנה"ס, אם כי לא נמצא בסיס להפריך את האפשרות שמקורה בטקסט מתקופה אור-נאמו, שהוזכר בעצמו בהקדמה לתעודה. על בסיס ההנחה שלמסמך מעין זה צריכה להיות גם אחרית דבר, העריכו החוקרים שמדובר בתעודה אחת מני כמה שהרכיבו את מלוא קובץ החוקים.
התעודה כללה שמונה עמודות טקסט שכל אחת מהן כוללת 44–48 תיבות לשוניות. נראה שכל שטח הצד הקדמי של התעודה (170 תיבות) הכיל את ההקדמה למסמך וכל שטח צידה האחורי (150 תיבות) הכיל חוקים שנכתבו בהמשך להקדמה.
ההקדמה כללה שלושה קטעי טקסט עוקבים שעסקו במישור התאולוגי, ההיסטורי והאתי של הקובץ. בחלקו התאולוגי מובא תיאורה של העיר אור כמקום מושב המלוכה השולטת בשומר ובאכד. החלק ההיסטורי עסק בפועלו של המלך אור-נאמו שהוביל לאחיזתו בשלטון בשומר ובאכד, בדגש על המלחמות עם יריבתה של אור – העיר לגש. החלק התאולוגי עוסק בפעליו של אור-נאמו למיגור חוליים אתיים שונים של החברה והשלטון באור, בדגש על קביעת משקלים ומידות רשמיים להסדרת מסחר הוגן ושמירה על מעמדם של החלשים בחברה – אלמנות יתומים ועניים.
מבין עשרות החוקים שנכתבו בצידה האחורי של התעודה, הצליחו החוקרים לשחזר רק חמישה. אלה עסקו בכישוף, החזרת עבד נמלט ועבירות של פגיעות גופניות.
התעודה מאור
בשנת 1965 שלושה חוקרים אשורולוגים איתרו בתעודות שנמצאו לפני כן בחפירות בעיר אור, שני חלקים מלוח כתב יתדות אחד שגם הוא כלל חלק מקובץ חוקי אור-נאמו. בתעודה זו נמצאו 39 סעיפי חוק, מתוכם 16 ניתנים לקריאה. גילוי ממצא זה אפשר בשנים שלאחר מכן, לשחזר ביתר דיוק את הכתוב בקובץ, אף שחלקים גדולים ממנו עדיין לא התגלו. ב-1969 פרסם י. פינקלשטיין קריאה ותרגום משולבים של שתי התעודות.
החוקים
להלן החוקים אשר הצליחו לשחזר משלוש התעודות עד כה:
משמעויות
תעודות חוקי אור-נאמו הן התעודות הקדומות ביותר של מסגרת חוקים ממסדית שנשתמרו בכל התיעוד הארכאולוגי בעולם. עם זאת, הן כנראה אינן המסגרת החוקית או האתית הראשונה בהיסטוריה האנושית. בתעודת קונוס עשויה טין מטעמו של מלך העיר לגש במאה ה-24 לפנה"ס, אֻרֻכַגִנַה, נמצאו עדויות לרפורמה ממסדית רחבה שניהל המלך. משתמע מהתעודה שרפורמה זו כללה גם מסגרת חוקית וכללים אתיים המעידים על מערכת ערכים ברורה של טוב ורע (בעיני האלים) ושל סדר חברתי, אם כי התיעוד הישיר לחוקים אלה לא נחשף בחפירות ארכאולוגיות. בתעודה זו אף נמצאו התייחסויות דומות להתייחסות האתית בהקדמת חוקי אור-נאמו בקשר לדאגה למוחלשים בחברה – יתומים, אלמנות ועניים.
בהיבט התפתחות החוק בתרבויות המזרח הקרוב הקדום, נמצאים חוקי אור-נאמו מבין הראשונים בסדרה של קובצי חוקים של התרבויות באזור ומשקפים התפתחות והשפעות גומלין בתפיסת החוק ובמידה רבה, כללים שנקבעו בקובץ זה שימשו לחקיקה של קבצים מאוחרים יותר. קובצי החוק המרכזיים בתרבויות המזרח הקרוב הקדום הם:
מניתוח מבנה הטקסט של התעודות שנחשפו, ועל בסיס ההנחה שטקסט כזה צריך לכלול גם פרק אחרית דבר, אחרי פירוט החוקים, העריכו החוקרים כי כל תעודה שנחשפה היא אחת מתוך סדרת תעודות הכוללות את המסמך המלא. כמו כן, העריכו החוקרים שבמקור נכתב קובץ החוקים על מצבת אבן, בדומה למצבת חוקי חמורבי שנמצאה בבבל.
החוקים עצמם כתובים בסגנון קזואיסטי (במתכונת של "אם-אז"), בניגוד לסגנון האפודיקטי במתכונת של ציווי, כמו בעשרת הדיברות. סגנון זה לא הופיע לראשונה בתעודות אור-נאמו. בסוף שנות ה-60 התגלו בעיר אבלה שבצפון סוריה, מסמכים חוקיים המתוארכים למאות ה-23-25 לפנה"ס כתובים גם הם בסגנון קזואיסטי. כמו גם מסמכים רפואיים ועסקיים מהמרחב המסופוטמי של אותה תקופה. אף שמתכונת כתיבה זו נראית ממוקד למקרים מסוימים, יש בהם קביעת עקרונות גם למקרים מאותו סוג, כגון היחס לעדות שקר או היחס לאי עמידה בהסכמים. מבחינה זו, החוקים הקונקרטים משליכים מהפרט אל הכלל ומאחוריהם עומדים כללים אתיים כלליים יותר.
בהשוואה לקובצי החוקים האחרים מהאזור, ציינו חוקרים במיוחד את הנטייה בחוקי אור-נאמו להעדיף פיצוי של הקורבן על פני ענישה של הפוגע ובחוקים אלה לא ניכרת חשיבה במונחים של מידה כנגד מידה, כפי שניתן לראות בחוקי חמורבי ובחוקי ליפית-אישתר המאוחרים יותר. לכאורה, ניתן היה לחשוב שחוקים מאוחרים יותר יפגינו פחות אכזריות בעונשים, אולם בחוקי חמורבי נראים עונשים גופניים, כגון הטלת מום, הטבעה, שרפה וכדומה, במקרים של אבדות או פגיעה בגוף. יש הטוענים שהסיבה להופעה בולטת של עקרון "מידה כנגד מידה" (או "עין תחת עין") קשור להשפעה התרבותית של העמים המערב שמיים שחדרו למסופוטמיה ויסדו את התרבויות האכדית, הבבלית והאשורית. בתרבויות מערב שמיות, כגון הכנענית והאמורית עקרון ה"מידה כנגד מידה" היה נפוץ ושכיח.
דגל הגאווה הביסקסואלי
דגל הגאווה הביסקסואלי הוא דגל גאווה שתוכנן על ידי מייקל פייג' בשנת 1998 במטרה להעניק לקהילה הביסקסואלית את הסמל שלה, בדומה לדגל הגאווה של הקהילה הגאה הגדולה יותר. הוא התכוון להגביר את הנראות של ביסקסואלים, בקרב החברה כולה ובתוך קהילת הלהט"ב. דגל הגאווה הביסקסואלי הראשון נחשף במסיבת יום השנה הראשון של BiCafe ב-5 בדצמבר 1998.
עיצוב וצבעים
פייג' לקח את הצבעים מהסמל הביסקסואלי הקיים ושינה אותו במעט. כפי שהסבירה רובין אוקס, עורכת "Bi Women Quarterly" של בוסטון, המשולשים הביסקסואלים (Biangles), נוצרו במקור עבור ה-Boston Bi Woman's Community, והעיצוב החל מהמשולש הוורוד האייקוני שהוסיפו לו לבנדר וכחול.
פייג' מתאר את משמעות הדגל במונחים עמוקים יותר, ואומר "המפתח להבנת הסמליות של דגל הגאווה הביסקסואלי הוא לדעת שהפיקסלים הצבעוניים הסגולים משתלבים באופן בלתי מורגש גם לורוד וגם לכחול, בדיוק כמו ב'עולם האמיתי', שם אנשים ביסקסואלים משתלבים באופן בלתי מורגש הן בקהילות ההומוסקסואליות/לסביות והן בקהילות הסטרייטיות."
הדגל משמש ביחסי גובה-רוחב שונים. 2:3 ו- 3:5 משמשים לעיתים קרובות, במשותף עם דגלים רבים אחרים; באתר biflag.com (שכעת הוא סגור) 3:4 הוגדר כ"פרופורציות... מדויקות" של "דגל הגאווה הביסקסואלית המקורי".
צבעי הפס והרוחב, מלמעלה למטה, הם ורוד (40%), סגול (20%), וכחול (40%). הצבעים המדויקים שנתנו המעצב הם: פנטון 226, 258 ו-286. ערכי ה-HTML המשוערים שלהם הם #D60270, #9B4F96, #0038A8; ערכי ה-RGB המשוערים שלהם הם (214,2,112), (155,79,150) ו- (0,56,168), בהתאמה. דגל זה אינו מוגן בפטנט או בסימן מסחרי.
מחלוקת
בשנת 1998, פייג' הצהיר כי דגל הגאווה הביסקסואלי הוא "לשימוש ציבורי ומסחרי בחינם" וכי הוא "אינו מוגן כפטנט, סימן מסחרי או שירות מסומן". באפריל 2020, BiNet USA טענו כי הם הבעלים הבלעדי של זכויות היוצרים של הדגל וצבעי הדגל, ואמרו כי ארגונים ואנשים פרטיים המעוניינים להשתמש בדגל למטרות מסחריות יידרשו לקבל רישיון מהארגון. טענת BiNet והמחלוקת שנוצרה כוסו על ידי אאוט ו-LGBTQ Nation, שהטילו ספק בטענת BiNet וציינו כי הדגל אינו זכאי לזכויות יוצרים.
ב-29 באפריל 2020, BiNetUSA העלו ציוץ בטענה שדף הויקיפדיה עבור דגל הגאווה הביסקסואלי הוא לא מדויק. בסופו של דבר BiNetUSA חדלו להשתמש בדגל ב-8 במאי, ובחרו במקום זאת להשתמש בעיצוב אחר.
המכביה השבע-עשרה
המכביה השבע-עשרה נערכה בין התאריכים 11-21 ביולי 2005. במכביה זו השתתפו כ-7,700 ספורטאים מ-54 מדינות, מהם כ-2,000 ספורטאים מישראל, 900 מארצות הברית וכמעט 500 מאוסטרליה. טקס הפתיחה נערך באצטדיון רמת גן ב-11 ביולי 2005. גל פרידמן, האלוף האולימפי בגלישת רוח מישראל, הדליק את הלפיד בטקס הפתיחה. וטקס הסיום נערך ב-21 ביולי בבריכת הסולטאן בירושלים ואת הטקסים הנחו רודריגו גונזלס ובקי גריפין.
ג'ודו
- טניה סימן טוב - אליס שלזינגר - דניאלה קרוקובר
טניס
- שרון פיכמן - ניקול פטאק - שרון פיכמן ו - שרון פיכמן ו
טניס שולחן
- יניב שרון - איסק אברמוב
כדורסל
-
סקווש
-
שחייניות
מאיה פינקלר הייתה השחיינית המצטיינת במכביה השבע-עשרה, לאחר שזכתה ב-7 מדליות מהן 5 זהב ו-2 כסף.
דה פאראגון
דה פאראגון (אנגלית: The Paragon) הוא רחוב השוכן בעיר באת' שבסאמרסט, אנגליה. רחוב זה מורכב מבתי מגורים בסגנון ג'ורג'יאני, שתוכננו על ידי תומאס וור אטווד והוכרזו כבניינים רשומים. כיום הוא מהווה חלק מדרך A4.
מבנה הרחוב
בתים 1 עד 21 הם בני שלוש קומות ובעלי גג מנסארד. בכל בניין יש דלתות וחלונות תואמים, המורכבים מגמלון מרכזי ואנטבלטורות משני צידי חלונות הקומה הראשונה, ועמודים טוסקניים וגמלונים בדלתות. ג'יין אוסטן וקרוביה התגוררו בבית מספר 1 בין 1797 ל-1810, אז עברו לבית ברחוב גרייט פולטני. בתים 22 עד 37 מהווים המשך לסגנון האדריכלי של 21 הבתים הקודמים, והם הושלמו ב-1775 על ידי בנאי מקומי בשם ג'וזף אקספורד. בתים 28 עד 32 נפגעו בהפצצה במהלך מלחמת העולם השנייה, אך שוקמו מאז.
בין 1779 ל-1790 נבנתה ברחוב כנסיית סנט סווית'ין, על ידי ג'ון פאלמר. ב-30 במאי 1797 נישא בה מתנגד העבדות ויליאם וילברפורס לברברה ספונר. ב-805 נקבר בה הסופר והמשורר כריסטופר אנסטיי, וב-1831 נקבר בה איש הצי המלכותי סר אדוארד ברי. הכניסה לבית הקברות הסמוך היא דרך שער עם בסיס כפרי ופאנלים בעלי לפידים הפוכים בין פילסטרים. במקום יש גם אנטבלטורה עם מטופות וטריגליפים.
בית מוזיאון באת' שוכן במרחק קצר מדה פאראגון בחצר הקרויה "הכרמים" (The Vineyards), השוכנת בבניין שנבנה ב-1765 ככנסיית השילוש הפרסביטריאנית. המקום נודע גם כקפלת הרוזנת מהנטינגדון, שהתגוררה בבית הסמוך בין 1707 ל-1791.
Today Was a Fairytale
Today Was a Fairytale (בעברית: היום היה אגדה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך הפסקול, Valentine's Day. השיר יצא לאור ב-19 בינואר 2010, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס, כסינגל שיווקי רשמי מתוך הפסקול. השיר למקום הראשון במצעד שבקנדה, והשני במצעד הבילבורד הוט 100.
בנוסף לכך, נכלל ב של אלבומה Fearless, משנת 2008.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי טיילור סוויפט, והופק על ידה ועל ידי נייתן צ'פמן. השיר הוא שיר בסגנון הקאנטרי-פופ. בנוסף לכך, ביצעה סוויפט את השיר מספר פעמים במהלך סיבוב ההופעות הראשון שלה, "Fearless Tour". כמו כן, השיר הוא נעימת הנושא של סרט הקומדיה האמריקאי "יום האהבה".
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-19 מיליון השמעות.
הצלחה
השיר זכה להצלחה חסרת תקדים כאשר הפך לשיר הנשי הראשון בהיסטוריית מצעד קנדה הוט 100, אשר הצליח להגיע בשבוע בכורתו אל המקום הראשון. כמו כן, הוא השיר השני בהיסטוריית המצעד שהצליח לעשות זאת. הוא זכה להצלחה רבה גם בשאר מצעדי הבילבורד.
כמה חודשים לאחר צאתו, הוענק לשיר מעמד פלטינה על סך מכירות של כ-1.6 מיליון עותקים בארצות הברית.
ביקורת
כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות, תוך שברולינג סטון הוא דורג במקום ה-121 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
Don't
רקע והוצאה
במקור פרסם טילר את השיר באוקטובר 2014 בדף הסאונדקלאוד שלו, והוא החל לקבל תשומת לב ממעריצים באינטרנט ומקורבים בתעשיית המוזיקה, צבר ארבע מיליון האזנות בששת החודשים הראשונים, ובסופו של דבר הגיע למעל ל-35 מיליון האזנות. טילר, לאחר הגברת הפופולריות של הסינגל, ציין כי הוא "עשה את החרא הזה בסלון" שלו.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה לשיר פורסם ב-17 באוקטובר 2015, בחשבון ה-Vevo של טילר ביוטיוב. מאז צאתו, זכה הקליפ למעל ל-400 מיליון צפיות.
הצלחה מסחרית
השיר נכנס למצעד בילבורד הוט 100 במקום ה-84 ב-17 באוקטובר 2015, והגיע בשיאו למקום ה-13. זהו הסינגל הראשון של טילר ב-20 הראשונים במצעד. ב-16 בנובמבר 2017, הסינגל זכה בתואר הפלטינה המרובעת מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) עבור מכירות ויחידות שקולות לאלבום משולבות של למעלה מארבעה מיליון עותקים בארצות הברית.
גדר הגבול אוקראינה–רוסיה
ראש ממשלת אוקראינה, ארסני יאצניוק, הציג את הפרויקט הזה ב-3 בספטמבר 2014, הבנייה החלה רשמית ב-2015, וביוני 2020, משמר הגבול של אוקראינה ציפה שהפרויקט יסתיים עד 2025.
היסטוריה
לאחר ההתערבות הצבאית הרוסית באוקראינה ב-2014, ביוני 2014, הפוליטיקאי ואיש העסקים האוקראיני איגור קולומויסקי הציע שאוקראינה תקים גדר גבול לאורך הגבול עם רוסיה. ב-3 בספטמבר 2014, ראש ממשלת אוקראינה, ארסני יאצניוק, הודיע כי אוקראינה תחזק את גבולה עם רוסיה וכינה את הגדר "פרויקט החומה". פיקוד הכוחות נגד הטרור של אוקראינה קבע כי "תוכננו שני קווי הגנה, ומטרתם העיקרית היא למנוע את חדירת האויב לשטח אוקראינה". לדברי יצניוק, הפרויקט היה נחוץ כדי לנתק את התמיכה הרוסית במורדים באזור דונבאס שהתקוממו במהלך מלחמת האזרחים באוקראינה וגם כדי להשיג הסכם תנועה ומעבר ללא ויזה עם האיחוד האירופי.
ב-12 בספטמבר 2014 הקצתה ממשלת אוקראינה כ-100 מיליון הריבניה לבניית ביצורים בגבול עם רוסיה ובגבול עם חצי האי קרים. ב-18 במרץ 2015 הקצתה ממשלת אוקראינה כ-865 מיליון הריבניה נוספים לבניית ביצורים על הגבול בין אוקראינה לרוסיה.
החל ממאי 2015, החלו העבודות להקמת הגדר לאורך הגבול הרוסי עם מחוז חרקוב. כבר באוגוסט 2015, הוכרז כי אוקראינה השלימה כ-10% מקו הביצור, שהן למעלה כ-180 ק"מ של תעלות נ"ט, כ-40 ק"מ של גדר תיל וכ-500 מכשולי ביצור.
באוגוסט 2017 התברר כי סכומים גדולים מהכסף שנועדו לשלם עבור פרויקט נוצלו לרעה ואף נגנבו. הלשכה הלאומית למלחמה בשחיתות הודיעה על מעצרם של כמה אנשים המעורבים בבניית הגדר.
ביוני 2020, שירות משמר הגבול של אוקראינה הצהיר כי הושלמו כ-40% מהפרויקט הושלם. שנה לאחר מכן, במאי 2021 פורסם כי אוקראינה בנתה כבר כ-400 ק"מ של תעלות נגד טנקים, כ-100 ק"מ של גדר רגילה וכ-70 ק"מ של גדר תיל כחלק מ"פרויקט החומה".
התפוצצות מכלית הדלק בקפירידזאנג'
התפוצצות מכלית הדלק בקפירידזאנג' הוא אסון שאירע ב-17 בנובמבר 2016 בעיר קפירידזאנג' שבמוזמביק. פיצוץ מכלית דלק הרג לפחות 80 אנשים ופצע למעלה ממאה נוספים.
מכלית הדלק, שנשאה כ-30,000 ליטרים של בנזין, הייתה בדרכה למלאווי, לפני שהתהפכה מסיבה בלתי ידועה, כשאחת הטענות שנחקרו היא כי המכלית נקלעה למארב. יממה לאחר ההתהפכות, בעת שתושבים מקומיים החלו לגנוב ולשאוב דלק מהמכלית, היא התפוצצה.
ב-19 בנובמבר הכריזה ממשלת מוזמביק על שלושה ימי אבל לאומיים כדי לחלוק כבוד לקרבנות האסון.
פסאודו-טווח
פסאודו-טווח (באנגלית: Pseudorange, הלחם של Pseudo ו-Range) הוא מונח בתחום הניווט הלווייני שמתאר טווח בין לוויין ניווט (לדוגמה GPS), לבין מקלט לווייני.
כדי שמקלט לווייני יוכל לקבוע את מיקומו, הוא צריך למדוד ולחשב את הטווח אל (לפחות) 4 לוויינים וכן את מיקומם בזמן השידור. מתוך מידע אודות מסלולי הלוויינים, מיקומים אלו יכולים להיות מחושבים עבור כל נקודת זמן.
הפסאודו-טווח לכל לוויין מחושב על ידי מכפלת מהירות האור בזמן שלקח לסיגנל להגיע מהלוויין למקלט. אך מכיוון שישנן שגיאות בדיוק הזמן הנמדד, המושג פסאודו-טווח משמש לתאר את פלט הטווח המחושב אשר אינו הערך המדויק.
חישובי שגיאת שעון ופסאודו-טווח
בדרך כלל נעשה שימוש במתנד קוורץ במקלטים לווייניים כדי לחשב זמנים. הדיוק של שעוני קוורץ הוא בדרך כלל גרוע יותר מאשר 1PPM (אחד למיליון). לשם המחשה, ללא תיקוני שעון במשך שבוע שלם חישוב הטווח עלול למקם את המקלט מחוץ למסלול הירח (במקום על כדור הארץ).
אפילו אם מתבצע סינכרון של השעון, שנייה לאחר מכן הוא אינו יעיל לחישוב מיקום מפני שהשגיאה המתקבלת יכולה להיות של מאות מטרים בשעון קוורץ סטנדרטי. אולם במקלט GPS משמש השעון לחישוב טווחים ללוויינים שונים בזמן כמעט זהה, לכן השגיאה תהיה בקירוב זהה עבור כל חישוב. טווחים בעלי אותה השגיאה נקראים פסאודו-טווחים.
על ידי חישוב פסאודו-טווח עבור לוויין נוסף, רביעי, עבור חישוב מיקום מדויק, השגיאה בזמן יכולה להיות מחושבת גם היא. לכן, נתונים המכילים פסאודו-טווח של 4 לוויינים וכן מיקומם, ניתן לחשב את המיקום והשגיאה בזמן - בקירוב טוב.
הסיבה לשימוש במונח "פסאודו-טווח" במקום פשוט "טווח", נעוצה באותה שגיאה הנובעת מההזחה בשעון הפנימי של המקלט. חישוב מיקום כזה נקרא לפעמים טרילטרציה, אך יותר נכון יהיה לקרוא לו פסאודו-טרילטרציה.
לאור זאת, חישובי פסאודו-טווח משתמשים בסיגנל של 4 לוויינים כדי לחשב את מיקום המקלט ושגיאת השעון שלו. שעון עם שגיאה של 1PPM יכניס שגיאה של מיליונית-השנייה בכל שנייה. שגיאה זו הנכפלת במהירות האור מולידה שגיאה של 300 מטרים. עבור קונסטלציית לוויינים מסוימת שגיאה זו תוכפל פי שורש-שתיים (קצת פחות כאשר הלוויינים קרובים זה לזה, ויותר כאשר כולם קרובים לאופק הנראה). אם החישוב נעשה על ידי השעון ו-3 לוויינים בלבד, גם מקלט עומד יחשוב שהוא מתקדם במהירות של 300 מטר לשנייה (מעל 1,000 קמ"ש). ללא לוויין נוסף, לא יוכל המקלט לקבוע האם המהירות נובעת מהשגיאה בשעון או מתנועה אמיתית של המקלט.
אם הלוויינים מפוזרים על כיפת השמיים, ערך ה-DOP יהיה נמוך יותר. ככל שערך ה DOP נמוך יותר כך היחס בין השגיאה במיקום לשגיאה בטווח המחושב, יהיה טוב יותר. אי לכך תפקיד ה-DOP משמעותי בחישוב מיקום מקלט על פני כדור הארץ בעזרת פסאודו-טווח. בנוסף, ככל שמספר הלוויינים גדול יותר כך ישתפר ערך ה DOP.
חדשות חמות במחוז יובה
שלב הליהוק
בחודש אוקטובר 2018 נודע, כי אליסון ג'ני ולורה דרן עתידות לככב בסרט "חדשות רעות" מאת הבמאי טייט טיילור, שביים בעבר סרטים כמו "העזרה" ו"הבחורה על הרכבת". התסריט נכתב על ידי התסריטאית אמנדה אידוקו בשנת 2017. טיילור סיפר:
בחודש מאי 2019 נודע, כי דרן פרשה מהפרויקט וכי מילה קוניס, רג'ינה הול, אקוופינה, סמירה ויילי, ברידג׳ט אוורט, ג'ימי סימפסון וקאונג סים לוהקו לסרט. מאוחר יותר הצטרפו לפרויקט גם ג'ולייט לואיס, אלן בארקין וונדה סייקס. ביוני פורסם כי גם מת'יו מודין וכריס לואוול הצטרפו לפרויקט. ביולי נודע כי גם קליפטון קולינס ג'וניור יופיע בסרט.
שלב הצילומים
הצילומים החלו בחודש יוני 2019.
יחסי אפגניסטן–מקסיקו
יחסי אפגניסטן–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים, הרשמיים, ונכון ל-2020, המלאים שבין האמירות האיסלאמית של אפגניסטן לבין מקסיקו. אפגניסטן מיוצגת במקסיקו באמצעות השגרירות בוושינגטון די. סי. שבארצות הברית, ולמקסיקו יש שגרירות בטהראן שבאיראן. שתי המדינות חברות בארגון הסחר העולמי ובאומות המאוחדות.
היסטוריה
יחסי המדינות החלו ב-27 ביוני 1961. מאז, היחסים הבילטרליים בין שתי המדינות מתנהלים בעיקר בפורומים בינלאומיים כמו באו"ם.
בשנת 1962 שלחה מקסיקו את שגרירתה הראשונה לאפגניסטן אוקטביו פס שהייתה שגרירה גם בהודו. בשנת 1980 מקסיקו הייתה חברה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות ותמכה בהחלטה 462 שגינתה את הפלישה הסובייטית לאפגניסטן.
מאז מלחמת אפגניסטן השנייה שפרצה ב-2001 מהגרים אפגנים רבים ניסו להסתנן לארצות הברית דרך שטחה של מקסיקו.
כלכלה
בשנת 2018 הסחר הדו צדדי בין אפגניסטן למקסיקו הסתכם ב-9 מיליון דולר. אפגניסטן היא שותפת הסחר העולמית ה-165 בגודלה במקסיקו ואילו במקביל, מקסיקו היא השותפה ה-63 בגודלה באפגניסטן. הייצוא העיקרי של אפגניסטן למקסיקו כולל: טלפונים ניידים, מכונות וחלקי רכב. היצוא העיקרי של מקסיקו לאפגניסטן כולל: מקררים, בירה, פלסטיק וסיליקון.
כלבים (שבט)
כלבים (שם מדעי: Canini) הוא שבט המכיל מספר סוגים של יונקים טורפים במשפחת הכלביים. זהו אחד משלושה שבטים במשפחה זו, יחד עם השועל (Vulpini) והשועל האפור (Urocyonini). שבט זה מכיל את הכלביים הגדולים ביותר. מיני השבט התפצלו מאב קדמון משותף לפני כ-9 מיליון שנים.
השיטפונות בקווינסלנד (2010–2011)
השיטפונות בקווינסלנד היו סדרה של שיטפונות שפקדו את מדינת קווינסלנד באוסטרליה, החל מדצמבר 2010. בשל השיטפונות פונו אלפי אנשים מבתיהם בערים ובעיירות, כולל מעיר הבירה בריסביין. יותר מ-70 ערים ולמעלה מ-200,000 בני אדם נפגעו כתוצאה מהשיטפונות. הערכה ראשונית של הנזקים עמדה על למעלה ממיליארד דולר אוסטרלי, והערכת הנזק לתוצר המקומי הגולמי (תמ"ג) עומדת על כ-30 מיליארד דולר אוסטרלי. שלושה רבעים משטחה של קווינסלנד הוכרז כאזור אסון: ב-26 בינואר 2011 נמסר כי בשיטפונות נספו 35 אנשים וכי 9 אנשים נעדרים.
רקע
השיטפונות היו תוצאה של משקעים כבדים שנגרמו על ידי סופת הציקלון טאשה (Tasha). הציקלון התחולל ב-24 בדצמבר 2010, ונוצר כ-370 ק"מ מצפון מזרח לעיר קיירנס (Cairns), בחוף המזרחי של קווינסלנד. לאחר היווצרות הציקלון החלה הסופה לנוע לכיוון החוף, תוך היווצרות רוחות במהירות 75 קמ"ש, וירידה של הלחץ הברומטרי באזור הציקלון ל-993 מיליבר. לאחר כמה השעות פגע הציקלון באזור החוף והביא עמו גשמים כבדים, שנמשכו כמה ימים גם לאחר התפוגגות הסופה.
הציקלון התרחש בעת שמעל קווינסלנד היה אפיק רום שיצר אזור של לחץ נמוך, כתוצאה מתופעת לה ניניה, שהיא כשלעצמה תופעת לוואי של תופעת אל ניניו. תופעת לה ניניה גורמת למזג אוויר רווי משקעים מעל מזרח אוסטרליה, ובשנה זו הייתה כמות המשקעים הגדולה ביותר מאז 1973. תקופת הגשמים הייתה ארוכה יותר וכבדה ביותר, במיוחד מעל אגני ההיקוות של נהרות קווינסלנד. דצמבר 2010 היה החודש עם כמות המשקעים הרבה ביותר שנרשמה אי פעם; שיאי משקעים נרשמו ב-107 מקומות שונים לאורך החודש. ממוצע המשקעים במדינה היה 209.45 מ"מ גשם, הרבה יותר מן הממוצע הקודם שנרשם שעמד על 200.1 מ"מ, ב-1975. ב-2010 נרשם גם האביב הלח ביותר מאז שנת 1900, ובכלל הייתה זו השנה השלישית ברמת המשקעים ביבשת אוסטרליה.
כבר בראשית דצמבר נרשמו שיטפונות בודדות בחלקים שונים של המדינה. ב-24 בדצמבר עבר מעל המדינה אפיק רום מונסוני שהגיע מים האלמוגים, והביא לגשם שוטף ברצועה רחבה של המדינה.
נזקים
הגשמים הרבים גרמו להצפתם של כמה מהנהרות הגדולים באזור, עם יובליהם. עם נהרות אלה את נמנו: פיצרוי (Fitzroy) ויובלו, נוגואה (Nogoa), בורנט (Burnett), קונדמיין (Condamine), באלון (Balonne), מארי (Mary), לוקייר (Lockyer), בריסביין וברמר. הנהרות הללו עלו על גדותיהם, ונרשמו בהם שיאי גובה חדשים. עליית המים בנהרות הביאו לשיטפונות בערים ועיירות הסמוכים להם, לניתוק כבישים, לפגיעה בתעבורה שהביאה עד כדי צמצום משמעותי במסחר גם בנמלי הים שבפתחי הנהרות, להצפת אלפי בתים וכתוצאה מכך לפינוי אלפי תושבים מבתיהם.
העיירה הראשונה שפונתה הייתה ת'יאודור (Theodore). ב-29 בדצמבר פינה צבא אוסטרליה באמצעות מסוקים למעלה מ-1,000 איש למרכז פינוי בעיירה מַוּרָה (Moura) הסמוכה. זו הייתה הפעם הראשונה בתולדות קווינסלנד שעיירה שלמה פונתה מיושביה. הפינוי תואר על ידי ממלא מקום מפקד שירותי החירום בקווינסלנד כ"חסר תקדים". העיירה נותרה מוצפת ומנותקת במשך למעלה משבועיים.
העיר טוּוּמבה (Toowoomba), מן הערים החשובות בקווינסלנד, הוצפה בשיטפון פתאומי לאחר גשמים כבדים: בתוך 36 שעות, ב-9 וב-10 בינואר ירדו בה יותר מ-160 מילימטרים גשם. בשלושת השבועות שקדמו להצפה היו בטוומבה רק שלושה ימים בהם לא ירד גשם; האדמה הגיעה לרוויית יתר, וכאשר הגיעו הגשמים הכבדים ב-10 בינואר לא חלחלו המים אלא זרמו במורד הגאיות והכבישים שבעיר. מרכז העסקים של העיר בנוי במפגש בין שני ערוצי נחלים. ערוצים אלה לא היו יכולים לעמוד בכמות גדולה כל כך של משקעים. גדותיהם נפרצו ונוצר קיר של מים ששטף את העיר וגרם לנזקים כבדים. שטפי מים כבדים מעין אלה תוארו גם בעיירות הסמוכות. היו מי שתיארו את עוצמתם של השיטפונות כ"צונאמי יבשתי", וגובה המים הגיע לפי מקורות שונים לשבעה עד שמונה מטרים. תשעה בני אדם נהרגו בשיטפונות אלו ואחרים נעדרים ויש חשש כבד לחייהם. גופתו של אחד מההרוגים נמצאה במרחק 80 קילומטרים במורד הנהר, והרשויות חוששות שחלק מן הגופות לא יימצאו לעולם.
גם בריסביין, עיר הבירה של קווינסלנד והעיר השלישית בגודלה באוסטרליה, נפגעה בשיטפונות. כ-20,000 בתים בעיר הוצפו כאשר נהר בריסביין עלה על גדותיו ב-11 בינואר. כמה מפרברי העיר היו מנותקים למשך כמה ימים עד שצבא אוסטרליה הצליח להעביר אליהם מזון ואספקה. באיפסוויץ', כ-30 ק"מ ממערב לבריסביין, הוצפו כ-3,000 בתים.