cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ונג סאנג-בין
קריירת מועדונים
ב-28 בינואר 2022 חתם ג'ונג בוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג, והושאל לגראסהופרס ציריך מליגת העל השווייצרית. ב-20 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד יאנג בויז ברן במסגרת המחזור ה-22 בליגה לעונת.
קווין סמית'
סרטיו מתאפיינים בדיאלוגים ובראיית עולם ייחודיים, משלבים הומור גס, ופשוטים יחסית מבחינת רמת הפקתם הטכנית. על פי רוב, הרקע לעלילתם הוא ניו ג'רזי, מדינת הולדתו של סמית, וניתן למצוא בהם אזכורים רבים לתרבות הפופ, עם דגש מיוחד לספרי קומיקס ומלחמת הכוכבים. כשחקן, מזוהה בעיקר עם הדמות "בוב השקט" ("סיילנט בוב") מהצמד ג'יי ובוב השקט.
ג'ונג סאנג-בין
קריירה בינלאומית
ב-9 ביוני 2021 ערך ג'ונג את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוריאה הדרומית, בניצחון 5-0 על נבחרת סרי לנקה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
קווין סמית'
כיוצר סרטים
לאחר שאספו $27,000 מהוריהם, הלוואות ומכירת אוסף ספרי הקומיקס של סמית', הוא וחברו מבית הספר לקולנוע של ונקובר, סקוט מוז'ייר החלו בהכנת הסרט "מוכרים בלבד" בשחור-לבן המספר על חוויותייהם של שני בטלנים בני 22 העובדים במינימרקט. סמית' וחברו נעזרו בחברים ושחקנים מקומיים וצילמו בלילה באותה חנות שסמית' עבד בה במשך היום. הסרט זכה במקום הראשון בפסטיבל סאנדנס ב-1994, קיבל מקום בפסטיבל קאן, וגרף עבור סמית' תקציב של 6,000,000 דולר מחברת יוניברסל להפקת סרטו השני.
ב-1995 יצא סרטו השני, "עכברי הקניון" שכשל בקופות בשבוע הראשון אך הפך לסרט פולחן עם השנים. סמית' החליט לעזוב את חברות ההפקה הגדולות, ולחזור לעשות סרטים עצמאיים.
לסרטו השלישי, "לרדוף אחרי איימי" (1997) הוא גייס לתפקידים הראשיים את חבריו ג'ייסון לי, בן אפלק וג'ואי לורן אדמס (אשר הייתה זוגתו בתקופה זו). הסרט זכה לביקורות חיוביות בשל שילוב של יותר אלמנטים דרמטיים מאשר בשני סרטיו הקודמים של סמית'. כמו כן, הסרט זכה להכנסות קופתיות גבוהות במיוחד ביחס לתקציבו הנמוך שהושקע בו (כרבע מיליון דולר).
בסרטו הרביעי, "דוגמה", סמית' נוטש קלות את תרבות הפופ - ומציג סרט שנראה כמותח ביקורת על האמונה הקתולית. הסרט, אשר יצא בשנת 1999, גרר תגובות חריפות מקתולים רבים, אשר כללו מכתבי נאצה ואיומי רצח כלפי סמית'.
את סרטו החמישי הקדיש סמית' למעריציו. "ג'יי ובוב השקט מכים שנית" מ-2001 הוא מכתב אהבה למעריצים. סרט שלם בו ג'יי ובוב השקט עוברים על פני כל ארצות הברית ונתקלים בשלל דמויות מסרטיו הקודמים, יחד עם דמויות חדשות ומחווה לסדרות אנימציה היסטוריות.
בסרטו השישי, "ג'רזי גירל" (2004) עזב סמית' את ג'יי ובוב. אותו צמד שהופיע בכל חמשת סרטיו עד אז, והיווה חוליה מקשרת בין הסרטים, נעלם. את ניו-ג'רזי, הוא לא עזב - הסרט מתרחש בעיירה בה גדל. את סרטו השישי הקדיש באופן רשמי סמית' לאביו, דונלד שנפטר במהלך ההפקה. למעריציו הוא כתב באתרו - "הסרט מוקדש גם לבת שלי, הארלי קווין (הארלי קווין היא אחת מהאויבות של באטמן) - בתקווה שיום אחד תגדל ותבין את מכתב האהבה שאבא כתב לה", הסרט, למרות כל החיבה שהוכנסה בו, כשל בקופות.
ב-21 ביולי 2006 יצא סרטו השביעי, "מוכרים בלבד 2", בו הוא חוזר לתאר את עלילותיהם של דנטה ורנדל, גיבורי "מוכרים בלבד", יחד עם ג'יי ובוב השקט. הסרט זכה להערכה ולביקורות חיוביות יחסית, וכן להכנסות של 25 מיליון דולר - פי 5 מתקציבו.
ב-2007 ביים את פרק הפיילוט של הסדרה הקומית "ריפר" של ערוץ CW.
סרטו השמיני, "זאק ומירי עושים פורנו", יצא לאקרנים בארצות הברית ב-31 באוקטובר 2008. הסרט, קומדיה רומנטית, מספר על זוג חברים אפלטוניים שמחליטים לצלם ביחד סרט פורנו, בניסיון לחלץ את עצמם מהמצוקה הכלכלית אליה נקלעו. בניגוד לסרטיו הקודמים סמית' החליט שלא להופיע בסרט. ג'ייסון מיוז, שותפו של סמית' לצמד הקולנועי-בדיוני ג'יי ובוב השקט, מופיע בסרט באחד התפקידים הראשיים, אך הפעם לא בתפקיד ג'יי. הסרט לא זכה להצלחה קופתית.
הסרט התשיעי שביים סימן את הפעם הראשונה שסמית' נשכר לעבודת בימוי עבור תסריט שלא הוא כתב. הסרט "קופ אאוט", קומדיית המשטרה בכיכובם של ברוס וויליס וטרייסי מורגן, יצא בשנת 2010. תגובות המבקרים לסרט היו שליליות במיוחד, יותר מכל הסרטים האחרים שביים סמית' עד אז. על אף הביקורות הקשות, זכה הסרט להצלחה יחסית בקופות וכן במכירות DVD.
בפברואר 2010 עלתה לכותרות תקרית מביכה בה סמית' הורד מטיסה פנימית בארצות הברית של חברת התעופה סאות'ווסט איירליינס עקב משקלו, על אף שהוכיח כי לא חרג ממגבלות הבטיחות והנוסעים שלצידו לא התנגדו לנוכחותו. סמית' דאג לפרסם בעצמו את התקרית אותה כינה "שמן מכדי לטוס" ולגנות את חברת "סאות'ווסט". אולם התקרית גם עודדה את סמית' להפחית ממשקלו בהדרגה.
בסרטו העשירי, "כנסיית הפחד", אשר כתב וביים, סמית' שילב לראשונה כבמאי את ז'אנר האימה. הסרט צולם בתקציב צנוע של 4 מיליון דולר והוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל סאנדנס 2011. לפני הבכורה הצהיר סמית' כי יקיים מכירה פומבית עבור הפצת הסרט, אולם במקום זאת הודיע בפסטיבל כי יפיץ את הסרט בעצמו ללא כל תמיכה מאולפנים הוליוודיים. הודעה זו הייתה שנויה במחלוקת וסמית' קיבל ביקורת על אמינותו ושיקוליו. סמית' החל להציג את הסרט במרץ 2011 בערים נבחרות בארצות הברית, עם כוונה להפיצו רשמית בבתי הקולנוע באוקטובר של אותה שנה. לבסוף הסרט הוצג במספר מוגבל של בתי קולנוע בהקרנות חד-פעמיות (בין היתר על מנת שיהיה כשיר למועמדות לפרס אוסקר) ונרכש להפצה ב-DVD ובלו-ריי בלבד. בסרט מככבים בין היתר מייקל פארקס, ג'ון גודמן ומליסה ליאו.
במהלך 2011 הודיע סמית' כי בכוונתו לביים סרט הוקי "Hit Somebody" בתור סרטו האחרון כבמאי. לאחר מספר פרסומים שונים לגבי עתידו של הסרט (בין היתר על הכוונה לפצלו לשני חלקים ולאחר מכן להפיצו כסרט אחד באורך כשעתיים וחצי), בדצמבר 2012 הודיע סמית' כי התקשה מדי להשיג מימון לסרט זה והחליט להפכו למיני-סדרת טלוויזיה בת 6 חלקים. בנוסף הודיע כי במקום זאת, סרטו האחרון המתוכנן יהיה "מוכרים בלבד 3", במידה והשחקן ג'ף אנדרסון ("רנדל") יסכים לשוב לתפקידו משני הסרטים הקודמים. לבסוף סמית' החליט לביים לפני כן סרט אימה נוסף בשם "טאסק", בהשראת כתבה שקרא על איש שמשכיר חדר בביתו בחינם, בתמורה להסכמת הדייר להתלבש ולהתנהג כסוס ים במשך שעתיים ביום. צילומי הסרט התקיימו במהלך נובמבר 2013, ועלה לאקרנים בספטמבר 2014. בסרט מככבים מייקל פארקס, ג'סטין לונג, היילי ג'ואל אוסמנט וג'וני דפ. לאחר הפקת סרט זה סמית' חזר בו מכוונתו לפרוש מתעשיית הקולנוע.
באוגוסט 2014 החל סמית' בצילומי סרטו הבא, "Yoga Hosers", המהווה ספין אוף לסרט "טאסק", ובו סמית' משתף פעולה שוב עם השחקן ג'וני דפ. בסרט מככבת בתו של דפ, לילי-רוז דפ, לצד בתו של סמית', הארלי קווין סמית'. הסרט הוא החלק השני של מה שמכנה סמית' "טרילוגיית הצפון האמיתי", אשר חלקה השלישי המתוכנן הוא סרט בשם "Moose Jaws" ("מלתעות צבי"). הסרט "Yoga Hosers" יצא בספטמבר 2016 וקיבל ביקורות שליליות בעיקר.
ביולי 2014 נודע כי חברת "וויינסטין" אשר סייעה במימון רוב סרטיו של סמית', סירבה לממן את הפקת "מוכרים בלבד 3" והסכימה רק להפיץ את הסרט. בספטמבר 2014 הודיע סמית' כי מצא מקור מימון להפקת הסרט ומאוחר יותר הודיע כי הצילומים מיועדים להתחיל בקיץ 2015. בפברואר 2017 הודיע סמית' כי הפקת הסרט בוטלה בעקבות פרישת אחד השחקנים הראשיים 3 חודשים לפני מועד תחילת הצילומים.
במרץ 2015 הודיע סמית' על סרט המשך מתוכנן ל"עכברי הקניון". ביוני 2016 עדכן סמית' כי ההמשך ל"עכברי הקניון" יופק כסדרת טלוויזיה בת 10 פרקים, שתשודר ככל הנראה באחת מרשתות הכבלים האמריקאיות או שירותי הסטרימינג. לאחר קשיים במימוש פרויקט זה וביטול הפקת "מוכרים בלבד 3", כתב סמית' תסריט המשך ל"ג'יי ובוב השקט מכים שנית". הסרט "ג'יי ובוב השקט מכים שנית 2" ("Jay and Silent Bob Reboot") תוכנן תחילה להצטלם במהלך קיץ 2017. לאחר מספר דחיות, צילומי הסרט החלו בפברואר 2019 והוא יצא לאקרנים בחודש אוקטובר באותה שנה.
ב-2016 ביים את פרק 7 בעונה 3 של הסדרה "הפלאש", ובאותה שנה גם מספר פרקים בסדרה "סופרגירל" ופרק בסדרה "הגולדברגים".
ספיישלים וראיונות
כבמאי המעביר ביקורת על תרבות הפופ, סמית' מגיע לאוניברסיטאות ומכללות שונות בארצות הברית ועונה על שאלותיהם של קהל הסטודנטים. בשנת 2002 סמית' הוציא DVD בו נכנסו מיטב השאלות והתשובות במבחר מכללות ואוניברסיטאות בארצות הברית הנקרא "An Evening With Kevin Smith" ("ערב עם קווין סמית'"). בנובמבר 2006 יצא DVD נוסף, בו נמצאות שאלות משני מיקומים: לונדון וטורונטו. הוא נקרא "An Evening with Kevin Smith 2: Evening Harder" (הומאז' לסרט "מת לחיות 2" שבאנגלית נקרא "Die Hard 2: Die Harder"). באוקטובר 2008 יצא DVD שלישי של שאלות ותשובות, שצולם בניו ג'רזי ביום הולדתו ה-37 של סמית' ונקרא "Sold Out: A Threevening with Kevin Smith". ספיישל רביעי של שאלות ותשובות שודר תחילה כספיישל טלוויזיוני באוקטובר 2010 תחת השם "Kevin Smith: Too Fat for 40" ("שמן מדי לגיל 40"), המתייחס לתקרית "סאות'ווסט איירליינס" ולציון יום הולדתו ה-40. בספיישל בן השעתיים נתן סמית' הפעם תשובה על שאלה אחת בלבד מהקהל, אשר התרחבה לשלל סיפורים מחייו ומהקריירה. הספיישל יצא גם הוא על גבי DVD באוקטובר 2011 בגרסתו המלאה (כשלוש שעות וחצי). ספיישל חמישי של שאלות ותשובות, "Kevin Smith: Burn in Hell" ("הישרף בגיהנום"), שודר גם הוא בטלוויזיה בפברואר 2012.
חוץ מהספיישלים, בפברואר 2007 החל להגיש יחד עם סקוט מוז'ייר פודקאסט שבועי בשם "SModcast" (האותיות הראשונות "S" ו-"M" לפי שמות המשפחה של השניים מחליפות את האות "P" במילה "פודקאסט"). התוכניות היו ניתנות להורדה בחינם באתר של השניים, "Quick Stop Entertainment" (הקרוי על שם המכולת שכיכבה בסרט "מוכרים בלבד"), ומאוחר יותר הועברו לאתר הבית של הפודקאסט, SModcast.com, בו נוספו עם הזמן תוכניות שמע נוספות של סמית' וחבריו. בחודש מאי 2011 החל האתר לשדר גם תוכניות בשידור חי, אשר ניתנות גם הן להורדה בחינם באתר לאחר שידורן.
מאפיינים קולנועיים
סמית', כמאמין גדול במתן קרדיט - נותן הרבה קרדיט למקורות שלו. כמעריץ גדול של סאגת מלחמת הכוכבים, סמית' מכניס לכל סרטיו מחוות קלות - בדיחות, ציטוטים, ואפילו את כוכבי הסרטים, מארק המיל וקארי פישר, שהתארחו בסרטו משנת 2001, ג'יי ובוב השקט מכים שנית.
קרחון זלצמן
מקור השם
שמו של קרחון זלצמן ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 2006.
הקרחון נקרא על שם אריק ס. זלצמן (Eric S. Saltzman), מהמחלקה למדעי כדור הארץ, באוניברסיטת קליפורניה, שלוחת אוניברסיטת קליפורניה הנמצאת בעיר אירוויין שבמדינת קליפורניה שבארצות הברית; כמו כן זלצמן היה חוקר קרחונים מטעם התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית; זלצמן היה בשנת 2006 יו"ר קבוצת העבודה הלאומית של ארצות הברית לחקר ליבות קרח למטרות מחקר (National Ice Core Working Group for use of Antarctic ice cores for research purposes).
קווין סמית'
מאפיינים קולנועיים
כחובב קומיקס מושבע, הוא מכניס את עולם הקומיקס אל סרטיו. החל מברודי ברוס (דמותו של ג'ייסון לי בסרט Mallrats), שהוא אספן קומיקס מושבע, דרך לרדוף אחרי איימי שדמויותיו הראשיות הם אמני קומיקס, ועד ג'יי ובוב השקט מכים שנית בו ג'יי ובוב הולכים לעצור סרט שמפיקים על הקומיקס לו הם היוו בסיס. סמית' גם הופיע הופעות אורח בסרט דרדוויל בכיכובו של אפלק, המבוסס על דמות הקומיקס, ואף אמן הקומיקס הגדול סטן לי, שאחראי בין היתר על רצועות קומיקס כגון ספיידרמן ואקס-מן הופיע כדמות אורח בסרטו עכברי הקניון. אפילו ספרים גדולים מקבלים אצל סמית' מקום של כבוד. התפסן בשדה השיפון של ג'.ד. סלינג'ר היווה מקור השראה לשמות הדמויות הראשיות בסרט לרדוף אחרי איימי.
כשחקן
בשבעה מסרטיו ("מוכרים בלבד", "עכברי הקניון", "לרדוף אחרי איימי", "דוגמה", "ג'יי ובוב השקט מכים שנית", "מוכרים בלבד 2" ו"ג'יי ובוב השקט מכים שנית 2") הוא מופיע בתפקיד בוב השקט. הוא הופיע בתפקיד אורח כ"בוב השקט" בסרט צעקה 3. הדמות שלו היא סוחר סמים שמנמן ונמוך בעל שיער ארוך הלובש תמיד מעיל גדול וממעט לדבר. הוא בולט בכך שהוא שונה בכל המאפיינים (מראה, דיבור, התנהגות) משותפו ג'יי (ג'ייסון מיוז). קווין סמית הופיע בתפקיד קטן בסרט "מת לחיות 4" בתור דמות הנקראת וורלוק. בשנת 2010 שיחק בתפקיד לארי הגדול במותחן "4.3.2.1" שכתב וביים נואל קלארק.
בנוסף לסרטים אותם ביים, סמית' הופיע בתפקידי אורח בסרטים וסדרות טלוויזיה שונות, בין השאר: "צעקה 3" (בו מופיעים ג'יי ובוב השקט), "דרדוויל", "חוק וסדר", "כן, מותק", "המפץ הגדול" ועוד.
כמחבר קומיקס
סמית' כתב את העלילה למספר חוברות קומיקס. הספרים בלאנטמן וכרוניק ו-Chasing Dogma היו יצירות קומיקס הקשורות לעולם הסרטים שיצר במיוחד לדמויות ג'יי ובוב השקט. סמית' כתב, בין השאר את העלילה לספיידרמן והחתולה השחורה (Spider-Man\Black-Cat: The Evil That Men Do, שש חוברות), "דרדוויל: שד שומר" (8 חוברות) עבור הוצאת מארוול קומיקס, סיפור בשם "קולות של אלימות" עבור סדרת החץ הירוק (4 חוברות), הסיפור "החץ הירוק: אשפת חצים" (עשר חוברות) ושתי מיני סדרות של באטמן - Batman: Cacophony ו-Batman: The Widening Gyre.
בשנת 2021 סמית' פיתח עבור נטפליקס את סדרת האנימציה "שליטי היקום: הגילוי" המהווה סדרת המשך לסדרה משנות השמונים, ומבוססת על סדרת צעצועים אשר מיוצרות על ידי חברת מאטל (Mattel) עם אותו שם.
חיים אישיים
בשנות התשעים סמית' ניהל מערכת יחסים עם השחקנית ג'ואי לורן אדמס, אותה גם ליהק לתפקיד ראשי בסרטו "לרדוף אחרי איימי". השניים נפרדו ב-1997. זמן קצר לאחר מכן פגש את ג'ניפר שוולבאך, עת קיימה עמו ראיון בתור כתבת העיתון" USA Today". השניים החלו במערכת יחסים ונישאו באפריל 1999, כאשר שוולבאך הייתה בהריון מתקדם. ביוני באותה שנה נולדה בתם, הארלי קווין סמית'.
סמית' חונך כנוצרי קתולי, אך החל לפקפק בדתו בשנות ה-20 לחייו ולחקור אמונות ודתות שונות, מה שהוביל ליצירת סרטו "דוגמה". ב-2014 בריאיון ל-BBC סיפר שהוא מאמין באלוהים כי ההוכחה לכך שהוא קיים היא בזכות כך שיש לו קריירה, אך ב-2015, הצהיר סמית' שעקב מותו של כלבו הוא נטש את האמונה.
סמית' העלה והוריד במשקלו מספר פעמים במשך השנים. בפברואר 2018, לאחר הופעת סטנד-אפ בקליפורניה, סמית' לקה בהתקף לב ועבר ניתוח חירום, ממנו החלים. בעקבות כך עבר לטבעונות בהמלצת ייעוץ תזונאי שקיבל ובהשפעת ביתו, הארלי קווין סמית', שגם היא טבעונית. בעקבות השינוי בתזונה, הצליח להוריד ממשקלו 26 ק"ג תוך שמונה חודשים. סמית' אף הפך לדובר בתשלום של "שומרי משקל" באמריקה, והשתתף בתשדיר לקידום טבעונות של עמותת Mercy For Animals, בו הצהיר שביתו "הצילה את החיים שלו".
דלתא A
הדלתא A או תור-דלתא A היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש לשיגור שתי משימות אקספלורר באוקטובר 1962. הטיל היה נגזרת של התור-דלתא והיה בן למשפחת טילי הדלתא.
שלבו הראשון של המשגר היה טיל תור. שלבו השני היה שלב בשם דלתא A (שהיה שיפור של שלב הדלתא המקורי) והשלב השלישי היה שלב בשם אלטאיר 1.
דיאזפין
דיאזפין הוא תרכובת הטרוציקלית בעלת שבעה איברים ושני אטומי חנקן (לדוגמה במקומות ה-1 וה-4 בטבעת), ובה שלושה קשרים כפולים.
בשילוב עם טבעת בנזן חסרה (קבוצת פניל), דיאזפין מהווה את הבסיס למשפחת התרכובות בנזודיאזפינים. בתרכובות אלה החנקנים לרוב נמצאים במיקומים ה-1 וה-4 (בבנזודיאזפינים טיפוסיים),ובמיקומים ה-1 וה-5 (תרכובות אלה נקראות 1,5-בנזודיאזפינים כגון קלובאזאם - Clobazam).
מפשעה
המִפשׂעה היא קו החיבור של החלק הפנימי בירך עם הבטן התחתונה והאזורים הסמוכים לקו זה. היא השטח החלול שבין החלק התחתון של הבטן והחלק העליון של הירך, המקום בגוף, שהרגלים מתפרדות ממנו בפסיעה.
המפשעה כוללת בין היתר את אברי המין החיצוניים. אף על פי שמילה זו נמצאת בשימוש רחב, היא לא מהווה הגדרה אנטומית פורמלית.
המילה מופיעה כבר בתנ"ך, בספר דברי הימים א:
סנטה קלרה (קליפורניה)
סנטה קלרה (באנגלית: Santa Clara) היא עיר במחוז סנטה קלרה שבמדינת קליפורניה בארצות הברית. העיר נמצאת במרכז עמק הסיליקון. על פי מפקד האוכלוסין בשנת 2020, מונה אוכלוסיית סנטה קלרה מעל 131 אלף תושבים, מה שהופך אותה לעיר התשיעית הכי מאוכלסת באזור מפרץ סן פרנסיסקו. היא גובלת בסן חוזה, סאניווייל וקופרטינו.
בסנטה קלרה שוכן המטה העולמי של חברת אינטל, וכן של חברות נוספות בתחום, בהן NVIDIA, אפלייד מטיריאלס, פאלו אלטו נטוורקס ואינטל סקיוריטי (בעבר מקאפי).
האקלים בסנטה קלרה דומה לאקלים הים תיכוני: עונת החורף היא גשומה ועונת הקיץ שטופת שמש.
ערים תאומות
לסנטה קלרה 3 ערים תאומות:
סמרנבורג
היסטוריה
סמרנבורג היה מרכזו של צייד הלווייתנים בצפון בראשיתו. משמעות השם היא "עיר שומן הלווייתנים". המקום יושב לראשונה על ידי ההולנדים ב-1614, כאשר ספינות של חברת הסחר הצפונית של אמסטרדם (Noordsche Compagnie) הקימה תחנת ציד לווייתנים זמנית ובמקום נבנו אוהלים עשויים מקנבס ותנורים ארעיים. ב-1615, 1616 ו-1618 הגיעו ההולנדים שוב למקום. ב-1619 נשלחה לשפיצברגן ספינה בהדחק של 500 טונות עמוסה בעצים וחומרים אחרים. האוהלים והתנורים הארעיים הוחלפו במבני עץ ובקדרות נחושת.
בשנתו הראשונה אוכלס היישוב רק על ידי דנים והולנדים. בשנים 1619 ו-1620 נשלחו ספינות דניות למקום על ידי סוחרים מקופנהגן ובשנים 1621 ו-1622 ניתנה חסות מלכותית למקום. ב-1623 נשלחו שתי ספינות בסקיות שהועסקו על ידי הדנים לסמרנבורג והחלו לקחת ציוד ציד לווייתנים מבקתותיהם של הדנים עד שגורשו משם על ידי ההולנדים. ב-1625 כאשר חזרו הבסקים למקום, ניזוקה תחנת הציד שלהם עקב פעולתם של ההולנדים והאנגלים שנה קודם לכן. לאחר מכן גורשו הדנים מהמקום על ידי ההולנדים.
בשיא פעילתו, בשנות השלושים של המאה ה-17, היו ביישוב 16-17 מבנים, כולל "מבצר" במרכזו שנבנה עוד לפני 1631 כדי להתריע מפני פולשים, בעיקר דנים. השבילים בין המבנים רוצפו באבן עם תעלות ניקוז שאפשר לעוברים בהם ללכת בדרך יבשה. במקום נבנו תנורים בחזיתות המבנים. באותה תקופה התגוררו במקום כ-200 איש שעסקו בהפקת שמן משומן הלווייתנים, בחיתוך השומן ובייצור חביות לאגירת השמן.
בעקבות הריסת התחנה ההולנדית באי יאן מאיין על ידי הבסקים שפעלו בשליחות הדנים ב-1632, שלחו ההולנדים קבוצה של שבעה אנשים שישהו בסמרנבורג בחורף של 1633-1634. כולם מצאו את מותם. התדרדרותו של היישוב החלה בשנות הארבעים, אך עדיין קיים אזכור למקום משנת 1657. בערך בשנת 1660, עם המעבר לייצור השמן משומן הלווייתנים עם החזרה לנמל המוצא, ועם הרחבת צייד הלווייתנים לשטחי האוקיינוס, ננטש היישוב.
ב-1973 הוכרזו חורבותיה של סמרנבורג כחלק מהפארק הלאומי של צפון-מערב שפיצברגן.
צ'אק הייגל
קורות חייו
הייגל נולד בנורת' פלייט, נברסקה, כבן הבכור מבין ארבעה בנים. אמו ממוצא אירי ופולני ואביו ממוצא גרמני. אביו צ'ארלס הייגל לחם במלחמת העולם השנייה ונפטר בפתאומיות בחג המולד 1962 בגיל 39. בשנת 1967 התגייס הייגל לצבא ארצות הברית, עבר הכשרה כלוחם בחיל הרגלים ושובץ באוגדת החי"ר ה-9. כמפקד כיתה בדרגת סמל, לחם במלחמת וייטנאם ונפצע פעמיים. הוא שירת באותה מחלקה עם אחיו הצעיר, ובשני אירועים שונים, כל אחד הציל את חיי אחיו. הוא זכה על שירותו במדליות ואותות הצטיינות שונים. לאחר שובו מווייטנאם עבד כברמן וכשדרן חדשות ברדיו. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת נברסקה בעיר אומהה בשנת 1972.
פעילות פוליטית
ב-1971 החל הייגל בעבודתו הפוליטית, כחלק מצוותו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, ג'ון מקוליסטר, עד 1977. בשנים הבאות עבד כלוביסט של חברת הצמיגים פיירסטון, והחל מ-1980 היה שותף בכיר בארגון מטה הבחירות של מושל קליפורניה שהפך לנשיא, רונלד רייגן. לאחר כניסתו של רייגן לתפקיד מונה הייגל לסגן יו"ר ארגון הווטרנים האמריקאי.
לאחר פרישתו הזמנית מתעסוקה בממשל פנה לעסקים פרטיים והפך למייסד שותף של חברה לייצור טלפונים סלולריים, עמדה שהפכה אותו למיליונר. בשנים שלאחר מכן שימש כמנכ"ל ארגון המספק טובין לצבא ארצות הברית וכבכיר בארגון ועדות וכינוסים בינלאומיים שונים, בין השאר בצלב האדום האמריקאי. ב-1992 חזר מוירג'יניה לנברסקה והפך לנשיא קבוצת השקעות בנקאית. ב-2007 השתתף בוועידות שאורגנו על ידי המועצה האמריקנית-איראנית, בהשתתפות מספר מדינאים ואנשי תקשורת.
ב-1996 ניצח הייגל את בן נלסון במירוץ למושב הסנאט מטעם מדינת נברסקה, על אף העובדה שרבים העריכו שאין לו כל סיכוי לזכות במינוי. הוא זכה ב-56% מהקולות. הוא הצהיר כי יפרוש לאחר שתי תקופות כהונה מן הסנאט. בבחירות של שנת 2002 הוא זכה ב-83% מהקולות, הניצחון המוחץ ביותר בתולדות מדינת נברסקה. הייגל כיהן כסגן מצליף המפלגה הרפובליקנית. כמו כן היה יו"ר הוועדה שעסקה בשינויי האקלים וכראש הוועדה לפיקוח על כוחות משימה המזוינים. הוא שימש כסגן יו"ר הוועדה המשותפת לשני בתי הקונגרס באשר למדיניות עם סין. כמו כן שימש כמשגיח בקבוצת הפיקוח על נאט"ו. הייגל היה חבר בארבע ועדות של הסנאט: ועדת החוץ, ועדת הבנקים, דיור ועניינים מקומיים, הוועדה הנבחרת לענייני מודיעין והוועדה לחוק ומינהל.
בהתבטאות מעוררת מחלוקת ב-1998 לאחר מינויו של ג'יימס הורמל, הומוסקסואל, לשגריר ארצות הברית בלוקסמבורג, ציין הייגל שהוא סבור שהיותו של הורמל הומוסקסואל מוצהר תפגע ביכולתו לפעול באופן יעיל. מאוחר יותר התנצל על התבטאות זו.
ב-2002 הגדיר את דברי בוש על "ציר הרשע" כהטחת כינויי גנאי בלבד שאינם מועילים ופשטניים מדי בעולם מורכב. ביולי 2007 קרא הייגל להסיג את הכוחות מעיראק בתוך 120 יום. הוא התראיין באותה עת ל"וושינגטון פוסט" ומנה את כל כשלי הממשל בעיראק, כשהוא טוען שאף מערכת עיראקית אינה מתפקדת כראוי. הייגל אף השווה, בראיון מ-2005 את מלחמת עיראק למלחמת וייטנאם והוקיע את כישלונותיו של בוש בניהול המערכה. ביולי 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, אמר הייגל כי "הטבח ההדדי המבחיל חייב להיפסק מיד. הנשיא בוש חייב לקרוא להפסקת אש מיידית. הטירוף הזה חייב להיפסק". בינואר 2007 מתח הייגל ביקורת על כוונתו של הנשיא בוש הבן לשלוח עוד 20,000 חיילים לעיראק. הוא קרא לתוכנית זו "שגיאת מדיניות החוץ המסוכנת ביותר מאז וייטנאם".
בנובמבר 2007 דירג את ממשל בוש כ"נמוך ביותר ביכולתו, תפקודו, מדיניותו ובתמיכתו העממית - כמעט בכל תחום מכל הממשלים בארבעים השנים האחרונות". כמו כן חשף את העובדה כי הוא פתוח להצעות לרוץ כמועמד בבחירות 2008 לסגן נשיא, תחת כל מועמד שייבחר על ידי המפלגה הדמוקרטית. בנוסף אמר על ממשל בוש כי "זהו אחד הממשלים הכי יהירים ונטולי יכולת שאי פעם ראיתי או קראתי אודותיו".
לאחר תקופה בה שקל לרוץ למועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות, הודיע הייגל ב-10 בספטמבר 2007 כי לא ירוץ למשרה וכי יסיים את כהונתו בסנאט בתום הקדנציה. באוקטובר 2009 מונה על ידי הנשיא ברק אובמה ליו"ר משותף של המועצה המייעצת לנשיא בענייני מודיעין.
בינואר 2013 הוא הוכרז כמועמדו של הנשיא אובמה לתפקיד מזכיר ההגנה הבא של ארצות הברית, תפקיד שמחייב את אישור הסנאט. ב-14 בפברואר, בעקבות פיליבסטר של הרפובליקנים, נדחתה ההצבעה בסנאט בעשרה ימים. ב-26 בפברואר אישר הסנאט את מינויו של הייגל ולמחרת הושבע הייגל לתפקיד.
בעקבות הטבח בבסיס הצי האמריקני בוושינגטון הוא נתן הוראה לבדוק נוהלי אבטחה בביסי הצי.
ב-24 בנובמבר 2014 הגיש הייגל את התפטרותו מתפקיד שר ההגנה, באילוץ מצד הנשיא אובמה, בנימוק של חוסר תפקודו מול אתגרי ארצות הברית בעולם, בדגש על חזית המזרח התיכון והמאבק בטרור ובדאעש. ב-17 בפברואר 2015 סיים את תפקידו. החליף אותו בתפקיד אשטון קרטר. לאחר שהתפטר פורסם בוול סטריט ג'ורנל כי הדרישה להתפטרות מאובמה, באה לאחר שהייגל תבע מהנשיא להגיב בהחלטיות כלפי רוסיה, ולעמוד לצד בנות הברית האירופאיות כמו גם לפעול בהחלטיות בסוריה.
יואל ברי"ל
חייו
ברי"ל התחנך בביתו של אחד מעשירי ברלין, אהרון יורש, חתנו של פייטל היינה אפרים. אחר כך עבד כמורה פרטי בביתו של דוד פרידלנדר. היה ידיד נעורים של יצחק אייכל, ושניהם היו מצעירי תלמידיו של משה מנדלסון. כשהקים אייכל ב-1782 את "חברת דורשי לשון עבר" בקניגסברג, היה ברי"ל נציגו בברלין, והם המשיכו לעמוד בקשר מכתבים והקדישו זה לזה את ספריהם.
צ'אק הייגל
הייגל והמזרח התיכון
להייגל יוחסו שורה של התבטאויות והחלטות שנויות במחלוקת בכל הנוגע לקהילה היהודית ויחסי ארצות הברית עם מדינת ישראל ומדינות נוספות במזרח התיכון. לאחר שהוכרז כמועמד של הנשיא אובמה לתפקיד שר ההגנה פורסמו עמדותיו בנושאים אלו בהבלטה והועמדו במוקד הדיון הציבורי והשימועים שנערכו בסנאט לקראת מינויו.
יואל ברי"ל
חייו
ברי"ל עסק בפרשנות המקרא ובדקדוק עברי. מ-1785 עד 1790 פרסם בכמה חלקים את התרגום של מנדלסון לספר תהלים עם ביאור עברי משלו. ב-1788 הוציא לאור תרגום גרמני באותיות עבריות וביאור עברי לספר יונה, וב-1789 הוציא ביחד עם אהרן האלה-וולפסון תרגום לחמש מגילות. וולפסון וברי"ל גם עמדו בראש מפעל תרגום ההפטרות לגרמנית שנועד להמשיך את מפעל הביאור של מנדלסון למקרא אחרי פטירתו של מנדלסון. כמו כן תרגם ברי"ל לגרמנית את ההגדה של פסח. ב-1794 הוציא לאור את "עמודי הלשון", ספר לימוד לדקדוק עברי.
צ'אק הייגל
הייגל והמזרח התיכון
בשנת 1989, בעת שניסה לסגור את מתקן הצי השישי של ארצות הברית בחיפה בגלל בעיות תקציביות, אמר הייגל לנציגי המכון היהודי לענייני ביטחון לאומי (JINSA): "שהיהודים ישלמו על זה". בשנת 2000 נמנה עם ארבעה סנטורים שסירבו לתמוך בישראל בעקבות האינתיפאדה. בשנת 2006 אמר בריאיון לספר "הארץ המובטחת מדי" מאת הדיפלומט אהרון דייוויד מילר, כי "הלובי היהודי מפחיד הרבה אנשים [בגבעת הקפיטול]... תמיד היו לי טענות נגד חלק מהדברים המטופשים שהם עושים, כי אני לא חושב שזה נכון לאינטרסים של ישראל. אני פשוט לא חושב שפעילותם טובה לישראל". הייגל הוסיף כי מעולם לא חתם על מכתב תמיכה בישראל או התנגדות לאיראן של ארגון השדולה הפרו ישראלי איפא"ק "משום שאלה היו מכתבים מטופשים". כעבור זמן הייגל תיקן עצמו שבמילים "הלובי היהודי" התכוון לומר הלובי הפרו-ישראלי. בשנת 2008 אמר למילר, בעקבות ביקורת נגדו שאינו תומך מספיק בישראל, כי "אני לא סנטור ישראלי, אני סנטור של ארצות הברית... אני תומך בישראל, אבל מבחינתי, החובה שלי כלפי החוקה של ארצות הברית ניצבת במקום הראשון - ולא חובתי לנשיא, למפלגה או לישראל".
יואל ברי"ל
חייו
ברי"ל היה מן הפעילים ביותר בפרסומים של אנשי תנועת ההשכלה בברלין. הוא כתב מאמרים ושירים ב"המאסף", כתב העת של המשכילים, ומראשית שנות התשעים היה גם עורך כתב העת ביחד עם וולפסון. במאמריו כתב בעד הרציונליזם וההשכלה וביקר את ההנהגה הרבנית. בעריכת השניים הפך "המאסף" לקיצוני יותר ויותר בעמדותיו בעד ההשכלה הרדיקלית ונגד המסורת וההשכלה המתונה, ובמקביל הלכה והתמעטה תפוצתו עד שפסק להופיע ב-1797. ב-1794 חיבר ברי"ל חוברת בעניין פולמוס הלנת המת ובה תקף את הרבנים ואנשי ה"חברה קדישא" על התנגדותם לדחיית הקבורה. ב-1795 עבר ברי"ל (ואיתו הוצאת "המאסף") לברסלאו, ושימש כמורה ראשי בבית הספר המשכילי שנפתח שם בתמיכת השלטונות הפרוסיים.
צ'אק הייגל
הייגל והמזרח התיכון
ביולי 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, תיאר הייגל את מלחמתה של ישראל נגד חזבאללה בלבנון כ"הרס שיטתי של ידידי ארצות הברית, המדינה והעם הלבנונים", וקרא לבוש לדרוש הפסקת אש מיידית ואימוץ יוזמת השלום הסעודית. באותה שנה נמנה עם 12 סנאטורים שסירבו לחתום על מכתב שקורא לאיחוד האירופי להגדיר את החזבאללה כארגון טרור.
בספטמבר 2007 הצביע נגד הכללת משמרות המהפכה האיראניים ברשימת ארגוני הטרור. באוגוסט, קרא לנשיא בוש לפתוח בשיחות ישירות עם איראן ללא תנאים. בנוסף, סירב להצהיר כי על ארצות הברית להשתמש בכוח אם המשא ומתן עם איראן לא יצלח וזו תמשיך בתוכנית הגרעין שלה.
לאורך השנים הצביע הייגל נגד הטלת סנקציות מסחריות חד צדדיות (בניגוד לבינלאומיות) על איראן, לוב, קוריאה הצפונית וקובה. בשנת 2003 נמנה עם ארבעה סנאטורים שהתנגדו להטלת סנקציות על סוריה. בשנת 2008 פרסם, יחד עם הסנאטור ג'ון קרי, מאמר בעיתון "וול סטריט ג'ורנל" שכותרתו "הגיע הזמן לדבר עם סוריה", בנימוק כי "מנהיגי סוריה פעלו תמיד מתוך שיקולים קרים למטרת שימור עצמי, וההיסטוריה מראה כי דיפלומטיה נמרצת עשויה להשתלם".
בשנת 2009 צירף את חתימתו להצהרה שעודדה איחוד פיוס בין ארגון הפת"ח לחמאס, על אף שחמאס הוכרז בארצות הברית כארגון טרור. באותה שנה האיץ הייגל בממשל אובמה לפתוח בשיחות ישירות עם החמאס.
הייגל הוא יו"ר משותף יחד עם הדיפלומט סטיוארט אייזנשטאט בארגון "Iran Task Force", שמטרתו להעריך את קיומם של גורמים פוליטיים באיראן שעשויים לבנות בסיס ליחסים טובים יותר עם המערב.
מנהל הליגה נגד השמצה, אברהם פוקסמן, האשים את הייגל כי "הסנטימנטים שהוא הביע לגבי הלובי היהודי גובלים באנטישמיות בסגנון הפרופסורים ג'ון מירשהיימר וסטיבן וולט והנשיא לשעבר ג'ימי קרטר". הסנאטור הרפובליקאי לינדזי גרהאם טען כי הייגל יהיה שר ההגנה הכי אנטי-ישראלי בהיסטוריה של ארצות הברית. ארגון ג'יי סטריט המזוהה עם השמאל היהודי בארצות הברית הביע תמיכה בהייגל וציין כי עמדתו בנושאים הקשורים לישראל תואמת את עמדת ציבור המרכז בקהילה היהודית. כמו כן חתמו על מכתב תמיכה בהייגל חמישה דיפלומטים שכיהנו כשגרירי ארצות הברית בישראל. תמיכה בהייגל הביע גם מפקד חיל הים לשעבר, האלוף (מיל.) זאב אלמוג. באפריל 2013 ביקר בישראל והודיע שארצות הברית תעמיד לרשות ישראל שורה של אמצעים צבאיים.
חייו האישיים
להייגל שני אחים צעירים: תומאס, פרופסור באוניברסיטת דייטון ומייקל, אמן המתגורר באומהה, נברסקה. אח נוסף, ג'יימס, נהרג בתאונת דרכים בגיל 16. ב-1979 נישא הייגל לחברתו פטרישיה לויד וב-1982 הזוג התגרש. הייגל נישא בשנית ב-1985 לליליבט, לזוג נולדו שני ילדים: בת אלין ובן זילר, הזוג מתגורר בווירג'יניה.
Age of Mythology
Age of Mythology (בעברית: עידן המיתולוגיה) הוא משחק מחשב מסוגת אסטרטגיה בזמן אמת שפותח על ידי Ensemble Studios והופץ על ידי Microsoft Game Studios. המשחק יצא לאור ב-1 בנובמבר 2002.
בשונה מהמשחקים בסדרת Age of Empires, המשחק מתמקד פחות בדיוק ההיסטורי ויותר בסיפורי עם ובמיתוסים מן המיתולוגיה היוונית, המיתולוגיה המצרית והמיתולוגיה הנורדית. המשחק זכה להצלחה רבה וארבעה חודשים לאחר יציאתו מכר למעלה ממיליון עותקים.
באוקטובר 2003 יצאה למשחק ההרחבה Age of Mythology: The Titans (בעברית עידן המיתולוגיה: הטיטאנים) הכוללת תרבות חדשה, אטלנטיס, ויחידות נוספות ובהן טיטאנים.
בספטמבר 2015, 12 שנים לאחר יציאת ההרחבה האחרונה של המשחק, הוכרזה הרחבה חדשה בשם Tale of the Dragon, בה נוספה התרבות הסינית.
תרבויות
במשחק ניתן לשחק ב-5 תרבויות שונות
הערה: בסוגריים רשום היצור אותו יכול האל לזמן
יוון העתיקה
היצורים מהמיתולוגיה היוונית. השחקן יכול לשחק את האלים :
מצרים העתיקה
השחקן יכול לשחק את האלים מהמיתולוגיה המצרית. השחקן יכול לגלם את האלים:
ויקינגים
בה משחקים את האלים מהמיתולוגיה הנורדית. השחקן יכול לגלם את האלים:
אטלנטיס
ההרחבה הראשונה למשחק ובה נוספו טיטאנים למשחק בנוסף לתרבות אטלנטיס.
1.קרונוס
2.אורנוס
4.פרומתיוס (פרומתיאן)
5.לטו (אוטומטון)
6.אוקיינוס
8.רהייה
9.ת'יה
11.אטלס
12.הקטה
ליליאן גיש
ליליאן דיאנה גיש (באנגלית: Lillian Diana Gish; 14 באוקטובר 1893 בספרינגפילד שבאוהיו – 27 בפברואר 1993 בניו יורק) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית במשך 75 שנה, שזכתה בשנת 1971 בפרס אוסקר על מפעל חיים.
קריירה
גיש נולדה באוהיו שבארצות הברית, לה אחות קטנה בשם דורותי גיש שגם הייתה לכוכבת קולנוע. משפחתה הייתה נוצרית: מצד אביה לותרני ומצד אמה אפסיקופלית.
לאחר סיום עידן הראינוע ותחילת עידן הקולנוע דעך כוכבה של גיש, אך היא המשיכה לשחק ברציפות בסרטים ובטלוויזיה עד לשנות ה-80. החל משנות ה-50 הופיעה בעיקר בטלוויזיה, אך זכורות הופעותיה בקולנוע בסרטים חשובים כמערבון יוצא הדופן של קינג וידור, דו-קרב בשמש (1946), או סרטו האפל של צ'ארלס לוטון, ליל הצייד וקורי העכביש (1955). כמו כן הופיעה בסרט פקודה להרוג משנת 1958. ב-1960 הופיעה במערבון "הגזע המוחרם" לצידם של ברט לנקסטר ואודרי הפבורן.
בשנת 1971 קיבלה פרס אוסקר על מפעל החיים שלה ובשנת 1984 קיבלה את פרס על מפעל חיים ממכון הסרטים האמריקאי. היא האישה השנייה שזכתה בפרס זה לאחר בטי דייוויס, והאדם הראשון שקיבל את הפרס אשר היה דמות מרכזית בעולם הראינוע.
ספר השיאים של גינס הכתיר את גיש כשחקנית בעלת קריירת המשחק הארוכה ביותר בתולדות הקולנוע: מהשתתפות בסרטים קצרים אילמים בשנת 1912 ועד לתפקידה האחרון, לצד בטי דייוויס בסרט "לווייתני אוגוסט" בשנת 1987.
יש כוכב עם שמה בשדרת הכוכבים של הוליווד.
חיים פרטיים ומותה
גיש מעולם לא התחתנה ולא הביאה ילדים לעולם. היא ניהלה רומנים עם גברים ועם נשים בתעשיית הקולנוע וכשעבדה עם ד.וו גריפית' בעשור השני של המאה ה-20, נטען כי יש ביניהם קשר רומנטי, אך טיעון זה לא הוכח מעולם. בתקופה זו אף הייתה חולה בשפעת הספרדית, אך שרדה את מגפה זו. בשנות ה-30, כמו רבים אחרים מאנשי הקולנוע, נחשדה גיש בנטייה לקומוניזם ולברית המועצות, אך חשד זה לא הוכח מעולם. גיש מתה מאי ספיקת לב בשנת 1993 בגיל 99, ונקברה בניו יורק. השאירה אחריה הון של עשרות מיליוני דולרים, שנתרם ליצירת פרס על שמה ועל שם אחותה דורותי, פרס דורותי וליליאן גיש.
רבוטניצ'קי (כדורגל)
מועדון הכדורגל רבוטינצ'קי (במקדונית: ФК Работнички) הוא מועדון כדורגל מהעיר סקופיה, בירת מקדוניה, המתמודד בליגת העל המקדונית.
המועדון הוקם בשנת 1937 ונחשב לאחד המועדונים הבכירים לאורך השנים במקדוניה. בזמן היותה של מקדוניה חלק מיוגוסלביה הקבוצה השתתפה בליגת העל היוגוסלבית, אך לא זכתה בתארים בתקופה זו. מאז הקמת פירוק יוגוסלביה והקמת הליגה המקדונית זכתה הקבוצה בארבע אליפויות ובשלושה גביעים.
תארים
אליפות מקדוניה (4):
הגביע המקדוני (4):
לאצקו
לאצקו (ברומנית: Laţcu נ' ? - 1373) היה שליט נסיכות מולדובה בערך בין השנים 1365–1373, בנו ויורשו לכס המלכות של בוגדאן הראשון. בימיו בירת הנסיכות המשיכה להיות בסירט.
השם לאצקו הוא צורת הקטנה של השם ולדיסלב, לדיסלב או לאסלו.
תחת שלטונו במולדובה התחוללה מערכת תעמולה קתולית אינטנסיבית. שני נזירים פרנציסקנים, ניקולאוס דה מלאסק ופאול דה שווידניץ, שפעלו בטרגו סירט, הצליחו לשכנע את השליט עצמו לעבור לדת הרומית - קתולית (1370). אחרי שלאצקו, חלק מהבויארים ומהעם עבר בצורה חגיגית לדת הקתולית, הארכיבישוף אנטוני של קרקוב, הכתיר ב-9 במרץ 1371 את הבישוף של סירט, אנדריי. באותה שנה , ב-3 בספטמבר, האפיפיור גרגוריוס האחד עשר מינה בישוף נוסף - הבישוף של מילקוב. ב-1373 הוקמה בישופות גם בצ'טאטיה אלבה. האפיפיור הכיר בלאצקו כ"דוכס מולדובה, שעמה ולאכי"). לאצקו היה נשוי לאנה, ולזוג נולדה בת בשם אנסטסיה. מפני שלא נולדו לו בנים לאצקו פנה לאפיפיור, עם בקשה לבטל את נישואיו, אך סורב (במכתב מ-25 בינואר 1372). הנסיכה אנסטסיה נישאה לרומן הראשון ודרך נישואים אלה עבר שרביט המלוכה במולדובה לידי הענף מושאט של השושלת בוגדאן. רומאן היה, כנראה, בן של שטפאן מושאט, שהיה בן של בוגדאן הראשון.
לאצקו הובא לקבורה בכנסיית בוגדאנה בעיר רדאוץ, על יד אביו, בוגדאן הראשון.
קישורים חיצוניים
(קונסנטין ג'ורסקו ודינו ג'ורסקו - תולדות הרומנים, כרך ב, (1352-1606), ע' 38–39, ההוצאה המדעית והאנציקלופדית, בוקרשט, 1976)
נסיכות דולקדיר
נסיכות דולקדיר (בטורקית: Dulkadiroğulları Beyliği) הייתה אחת מנסיכויות הסְפָר שהקימו בני שבט הדולקדיראואולו (בטורקית Dulkadiroğlu), השייך לקבוצת שבטי האוע'וז הטורקמניים, לאחר קריסת סולטנות רום.
הנסיכות הוקמה ב-1337, שלט בה אהמט זינאדין ביי ועיר בירתה הייתה קהרמאנמרש. לתקופה מסוימת הרחיבה הנסיכות את השפעתה מהעיר מוסול שבצפון עיראק של ימינו ועד מרכז אנטוליה. נסיכות זו הייתה גורם מפתח במשחקי הכוחות בין האימפריה העות'מאנית לממלוכים, תוך נישואים פוליטיים בין בני משפחות השליטים בשתי הישויות.
עונת 2001/2002 בגביע ספורטה
עונת 2001/2002 בגביע ספורטה הייתה העונה ה-35 ואחרונה של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-30 באוקטובר 2001 ומשחק הגמר התקיים ב-30 באפריל 2002. בתחרות השתתפו 24 קבוצות.
במשחק הגמר של התחרות גברה מונטפסקי סיינה על פאמסה ולנסיה בתוצאה 71:81, וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
ישראל בתחרות
הפועל ירושלים הייתה הנציגה הישראלית. היא התחילה את התחרות בבית ב', סיימה אותו במקום השלישי והעפילה לשלב המתקדם. בשלב 1/8 היא פגשה את שניידרו אודינה מאיטליה וניצחה אותה. ברבע הגמר היא ניצחה את ריטאס וילנה והעפילה לחצי הגמר. בחצי הגמר היא הפסידה למונטפסקי סיינה שבסופו של דבר ניצחה בתחרות כולה.חצי הגמר נערך בערב יום העצמות ביד אליהו מאחר והקבוצה האיטלקית סירבה לשחק בירושלים לאור המצב הביטחוני.
ארפד גוט
ארפאד גוט (בהונגרית: Gut Árpád; 22 בפברואר 1877, ח' באדר תרל"ז – 24 במאי 1948, ט"ו באייר תש"ח) היה מהנדס יהודי-הונגרי שפעל בארץ ישראל בתחילת המאה ה-20 ותכנן מבנים חשובים רבים.
קורות חיים
נולד בעיירה קייטהאלי שבמחוז שומוג' (Somogy), בדרום-מערב הונגריה, לשמואל הכהן (מורה בבית-הספר העממי של הקהילה היהודית בעיירה) ולמרים בת שמואל טורן. למד בבית-הספר של אביו, ולאחר לימודי צרפתית ומתמטיקה עבר לגימנסיה שברחוב מארקו בבודפשט. בשנת 1897 סיים אותה בהצטיינות, ועבר ללמוד בטכניון הממלכתי ההונגרי, ובשנת 1901 הוסמך למהנדס בניין אזרחי. במשך 3 וחצי שנים עבד במפעל ההנדסי הגדול שבהונגריה, "גאנץ-דאנוביוס" (Ganz-Danubius) בבודפשט, והתמחה בייחוד בבניית גשרים, עבודות בטון מזוין וקונסטרוקציות ברזל ופלדה לבניה בממדים גדולים. בין הבניינים המפורסמים שסייע להקמתם הוא "בית המרחץ גלרט" בבודפשט. בין השנים 1908–1920 עבד עם המהנדס יֶנֶה גֶרגֶי. בנוסף היה מורה ולימד את ילדי הכפר והסביבה תפילות ולימודי קודש.
במלחמת העולם הראשונה הגיע עד לדרגת סגן בצבא האוסטרו-הונגרי ונפל בשבי הרוסי. ישב בכלא במשך שלוש שנים עד לתום המלחמה.
בחודש מרץ 1921 עלה לארץ ישראל. עבודתו הראשונה בארץ הייתה בניית קזינו גלי אביב על שפת ימה של תל אביב. הוא פיתח שיטה מיוחדת ליציקת עמודי בטון בתוך המים. בשנת 1927 הציע לבנות בחופי תל אביב רציף לטעינת משאות ופריקתן מאוניות. בנוסף הוא בנה מספר מגדלי מים בתל אביב, שהגדול והיפה שבהם נמצא ברחוב מזא"ה.
לגוט היה פרדס מצפון לכפר אז"ר, סמוך לאוניברסיטת בר-אילן. הפרדס נוהל על ידי משפחת שוורץ וממנו שרדו מגדל מים ולידו שרידי מבנים בהם גרה משפחת שוורץ. כיום נבנית במקום שכונת מגורים על שם אריאל שרון.
גוט נקרא על ידי חברת פיק"א לבנות את הטחנות הגדולות בחיפה. כמומחה לבטון מזוין, הביא ארצה את מערבל הבטון המכני הראשון. הצטרפו אליו מהנדסים נוספים מהונגריה, ויחד בנו את מפעל "נשר" למלט ליד חיפה.
נקבר בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
דונלד מרטינו
דונלד מרטינו (באנגלית: Donald Martino; 16 במאי 1931 – 8 בדצמבר 2005) היה מלחין אמריקאי, זוכה פרס פוליצר.
לימודים
מרטינו נולד בפליינפילד שבניו ג'רזי. הוא למד לתואר ראשון במוזיקה באוניברסיטת סירקיוז ולתואר שני באוניברסיטת פרינסטון, וכן למד הלחנה אצל ארנסט בייקון (Ernst Bacon), רוג'ר סשנס, מילטון בביט במלגת פולברייט בשנים 1954-56 והשתלם בפירנצה אצל לואיג'י דאלאפיקולה. רוב יצירותיו הבוגרות (בהן יצירות פסאודו-טונאליות כמו "מקהלות פאראדיזו" ו"שבעה קטעי קדושה") חוברו תוך שימוש בשיטת שנים-עשר הטונים; עולם הצלילים שלו דמה יותר לעולמו הלירי של דאלאפיקולה מאשר לאלה של יתר מוריו.
קריירת הלחנה והוראה
הפסנתרן איזלי בלקווד ( Easley Blackwood) הזמין אצל מרטינו את היצירה "סונאטה פיאניסיסימו" בבקשה מפורשת, שתהיה זו אחת היצירות הקשות ביותר שנכתבו מאז ומעולם. התוצאה אכן מציבה דרישות נשגבות למבצע, אך אף על פי כן הוקלטה פעמים אחדות (אם כי לא בידי בלקווד, שנמנע מלנגן אותה).
מרטינו הגיש למילטון באביט לפחות שתי ברכות יום-הולדת מוזיקליות: "B,a,b,b,it,t" ביום הולדתו ה-50 ו"קונצ'רטו משולש" ביום הולדתו ה-60.
יש סבורים, שלו היה מרטינו אירופאי ולא אמריקאי, היה זוכה להכרה רבה פי כמה ולתמיכה ממשלתית, שהייתה מאפשרת לו להקדיש את חייו להלחנת דנטה, כפי שעשה ב"מקהלות פאראדיזו" שלו, לשנים סולנים, שתי מקהלות, סרט הקלטה ותזמורת. עם זאת, גדולתו באה לביטוי רק ב"סונאטה פיאניסיסימו" שלו. בשנת 1978 הקים הוצאה לאור בשם דנטאליאן לקידום המוזיקה שלו. הדמיון העשיר וההקפדה על שלמות היצירה ניכרים בכתיבתו של מרטינו, הן ביצירות להרכבים מוזיקליים והן ביצירות סולו, שם הוא מוודא שלמות ודיוק בהפקת הצלילים ממש כפי שהתכוון להם בכתיבתו באמצעות הוראות ביצוע דקדקניות ככל האפשר. עם זאת, הוא מאפשר למבצע גמישות בלתי מבוטלת בתוך המסגרת הקפדנית שהוא מכתיב לו. לא זו בלבד, שמרטינו ידע לנצל כהלכה את סגולותיו המיוחדות של כלי נגינה מסוים, אלא שאף הרחיב אותן ליצירת רושם של כלי חדש, שלא היה קיים לפניו. האזנה למוזיקה של מרטינו העניקה לשומע חוויה חדשה, מעשירה ואפילו שונה מכל מה שהכיר, הן של כלי הנגינה והן של המוזיקה עצמה. הוא השתמש במצלול ובטכניקה הייחודים לכל כלי נגינה לביטוי דרמטי ורעיוני באמצעות המוזיקה, וכן למתן הזדמנויות לווירטואוזיות מרשימה.
מבצע בדר
מבצע בדר (בערבית عملية بدر, בתעתיק מדויק: עמלית בדר) הוא שמה של התוכנית המצרית היזומה לפתיחת מלחמת יום הכיפורים בגזרתה.
דונלד מרטינו
קריירת הלחנה והוראה
מרטינו לימד באוניברסיטת ייל, בקונסרבטוריון ניו אינגלנד למוזיקה, באוניברסיטת ברנדייס ובאוניברסיטת הרווארד. בשנת 1973 היה מלחין הבית במרכז ברקשייר למוזיקה, שם נשא כמה שנים הרצאות בנושא מוזיקה עכשווית בקורסי קיץ.
מבצע בדר
מטרת המלחמה הייתה שבירת הקיפאון על ידי צליחת תעלת סואץ, בניית ראשי גשר והערכות להגנה במערכי הגנה רצופים מוגני נ"מ ומתוגברים בנשק נ"ט לשבירת התקפות הנגד של צה"ל ולדחיקתו מזרחה. התוכנית המצרית הצליחה והשיגה את מטרותיה. אולם עקב בקשת סוריה לנקוט פעולות שיקלו את הלחץ של צה"ל בגזרת רמת הגולן, עזבו בהמשך המלחמה הכוחות המצריים את מערכי המגננה ויצאו להתקפות על הכוחות הישראלים, התקפות שכשלו והסבו למצרים אבדות כבדות. בהמשך הלחימה הצליח צה"ל לאגף את המערך המצרי וכוחותיו צלחו את תעלת סואץ מערבה וכיתרו חלק מהכוחות המצרים שנמצאו ממזרח לתעלת סואץ.
דונלד מרטינו
קריירת הלחנה והוראה
בשנת 1974 זכה בפרס פוליצר למוזיקה על יצירתו הקאמרית "נוטורנו". התזמורת הסימפונית של בוסטון, קרן סרגיי קוסביצקי וקרן קולידג' הזמינו אצלו יצירות.
מבצע בדר
המבצע נקרא כך על שם קרב בדר משנת 624, בו ניצחו כוחות הנביא מוחמד כוחות משבט קורייש.
רקע
הניצחון המכריע של ישראל במלחמת ששת הימים הותיר את העולם הערבי המום מגודל התבוסה. מצרים, שהייתה מעורבת עד צוואר במלחמת האזרחים בתימן, שגבתה קורבנות רבים ועד סופה נפגעו כ-26,000 חיילים מצרים, נסוגה מתימן והפנתה את כוחותיה נגד ישראל. מצרים לא השלימה עם הנוכחות הישראלית בסיני ויזמה את מלחמת ההתשה החל משנת 1969 מתוך הנחה שישראל אינה ערוכה מבחינה כלכלית למלחמה ממושכת ואינה מסוגלת חברתית לשאת במחיר של קורבנות רבים בנפש, אך המלחמה גבתה מחיר כלכלי וצבאי כבד ממצרים, ובסופו של דבר נחתם הסכם הפסקת אש על ידי יורשו של נאצר, אנואר סאדאת, בשנת 1970.
דונלד מרטינו
קריירת הלחנה והוראה
כתב העת "פרספקטיבות של מוזיקה חדשה" הקדיש ב-1991 מנחה בת 292 עמודים למרטינו.
ב-2005 נפטר מרטינו בעת הפלגת נופש בדרך לאנטיגואה. קונצרט לזכרו התקיים בקונסרבטוריון ניו אינגלנד ב-8 במאי 2007. חברת נאבונה הוציאה הקלטה של הקונצרט בשנת 2009.
מבצע בדר
רקע
גישושי השלום שנעשו על ידי הצדדים התגלו כחסרי סיכוי. אמירתו של משה דיין כי עדיפה שארם א-שייח בלי שלום מאשר שלום בלי שארם א-שייח, ומעמדו של סאדאת בתוך מצרים, היו בסיס רעוע מכדי לבנות עליו תהליך מדיני בר קיימא. הקיפאון המדיני בשנים 1972–1973 נתפס על ידי הערבים כמסוכן, והם חששו שהעולם עשוי לראות את הנוכחות הישראלית בשטחים הכבושים כמובנת מאליה. בנוסף, סאדאת רצה לבסס את שלטונו וראה במלחמה נגד ישראל את הדרך הנכונה לכך.
לצורך ההתעצמות הצבאית מול צה"ל בחרו המצרים להתקרב לברית המועצות ולפעול עמה בשיתוף פעולה כמעצמה. נשק סובייטי חדיש ומתוחכם, יועצים רבים ואף חיילים מפעילי ציוד מודרני, הוזרמו למצרים ושיקמו את צבאה שציודו הושמד כמעט כליל במלחמת ששת הימים. גם במהלך מלחמת ההתשה, כשצבא מצרים ספג אבדות כבדות בציוד, סיפקו הסובייטים ציוד רב תחתיו. הסובייטים פעלו גם במישור המדיני למען האינטרסים של בת בריתם מצרים. השגרירות הסובייטית בוושינגטון פעלה לקידום האינטרסים המצריים, והייתה נכונה להשתמש בזכות הווטו שלה באו"ם ואף בגיוס קולות של מדינות חסות נוספות על מנת לקדם את האינטרסים של מצרים.
התוכנית
השלב העיקרי של מבצע בדר היה חצייה של תעלת סואץ בין המעוזים במספר רב של נקודות לכל אורכה, פריצת מכשול סוללות העפר באמצעות גריפתם בזרנוקי מים, והקמת גשרים להעברה רחבת היקף של חמש דיוויזיות רגלים מתוגברות בכוח נ"ט ושריון אל השטחים שבשליטת ישראל ממזרח לתעלה. לפני ובמקביל להקמת ראשי הגשר וביסוסם, בוצעה הכנה באש ארטילריה ותקיפות מהאוויר. ההיערכות המצרית בראשי הגשר בעומק משתנה של 10-12 ק"מ מהתעלה, נועדה להדוף ולשבור את כל התקפות הנגד של הכוחות הסדירים ושל כוחות המילואים המתגברים בחזית סיני. כיבוש רוב המעוזים תוכנן להתבצע רק בשלב מאוחר יותר. ראשי הגשר שתוכננו כמערך הגנה רציף, תוכננו שלא תחרוג ממעטפת ההגנה של סוללות טילי קרקע אוויר שהוצבו ממערב לתעלה. על פי התכנון, יושלם השלב הראשון בתוך יממה לאחר הצליחה.
השלב השני, שהוצג לסורים כחלק מהתוכנית, אך לא תוכנן להתבצע על ידי המצרים, עסק בהמשך ההתקפה מזרחה לאחר ביסוס הכוחות וייצוב קו ראשון לשתי הארמיות על חמש הדיוויזיות שלהן. שלב זה עסק בכיבוש של רצועה רחבה יותר שעומקה 40 עד 70 ק"מ מהתעלה עד היאחזות נח"ל ים, בסיס רפידים, מעבר הגידי ומעבר המיתלה. שלב זה יעשה במקביל להעתקת סוללות טילי קרקע האוויר מזרחה לתוך סיני שיגנו על הכוחות המתקדמים מפני תקיפות חיל האוויר הישראלי. על פי התכנון, יושלם שלב זה בתוך 13 ימים מהצליחה.
עוד תוכנן כי המתקפות המצריות בחזית סיני ילוו בפשיטות באמצעות מסוקים של יחידות קומנדו ליעדים נבחרים בסיני, התקפות של רקטות פרוג, טילי סקאד, וטילי שיוט מדגם קלט נגד מטרות אסטרטגיות, ותקיפות של חיל האוויר המצרי, שיסייע לכוחות הקרקע ויתקוף את שדות התעופה הישראליים בסיני. המבצע כולו תוכנן להימשך כשבועיים עד ייצוב קו חזית מוגדר לשתי הארמיות.
ההכנות
המצרים ביקשו להפיק לקחים ממלחמת ששת הימים וממלחמת ההתשה. הם ביצעו הכנות להגדלת סיכויי ההצלחה של המבצע. בעיקר חיפשו פתרונות להתמודדות עם חיל האוויר הישראלי שהפגין עליונות מוחלטת, עם כוחות השריון הישראליים שנקטו טקטיקת שריון עדיפה וכן, התמודדות עם המשימה ההנדסית המורכבת של צליחת תעלת סואץ שהייתה מכשול טבעי רחב שנשלט על ידי רמפות ישראליות, מעוזים ואמצעים ישראלים אחרים לסיכול צליחה.
הבטחת גורם ההפתעה
תוכנית בדר נשמרה בסודיות רבה ולא נחשפה אף לא בפני דרגי השדה הבכירים ביותר. לצורך שמירת הסודיות כללה תוכנית המבצע גם סדר חשיפתו בפני הדרג המבצע, כך שכל דרג נחשף בתורו לדבר התוכנית שעות בלבד לפני תחילת הקרבות. עד לחשיפתו נמסר לכוחות שמדובר בתרגיל גדול שדומה לתרגילים אחרים שביצע הצבא המצרי בשנת 1973. בחלק מהדיונים נאסרה עריכת פרוטוקולים כתובים של דיונים בנושא ההכנות למלחמה. במקביל יזמה מצרים תוכנית הטעיה שנוהלה על ידי צוות משותף של משרד המלחמה, משרד החוץ ומשרד ההסברה. בין היתר יזמו המצרים גיוסים רבים של אנשים מילואים ושחרורם (ב-20 בינואר 1973) ובכך גרמו לצה"ל להתייחס אליהם כאל גיוסים שגרתיים, פורסמו בעיתונות שמות קצינים שיעלו למכה בתקופה שתוכננה למתקפה ועוד.
פיצול כוח צה"ל לשתי חזיתות
המצרים תיאמו את התקיפה עם הסורים. ב-10 בינואר 1973 הוחלט בדיון משותף בקהיר למנות את שר המלחמה המצרי פריק אחמד איסמעיל עלי למפקד הכללי של הכוחות המאוחדים המצריים והסוריים, ובמרץ 1973 הוא ביקר בדמשק לצורך תיאום מועד המלחמה ודרכי ההכנה עד לפתיחה באש. החל ממאי 1973 נפגש שר המלחמה בהזדמנויות שונות עם הסורים לצורך תיאום "מבצע בדר".
גיוס מדינות ערב למאמץ המלחמתי
המצרים פנו למדינות ערב תוך שחשפו בפניהם את כוונתם הכללית לתקוף את ישראל וביקשו סיוע בחילות משלוח. מדינות ערב שלחו כוחות סיוע גדולים טרם המלחמה ובמהלכה:
מענה לאיום חיל האוויר הישראלי
חיל האוויר הישראלי הפגין עליונות אווירית מלאה במלחמת ששת הימים ובמלחמת ההתשה. התקפה כוללת, ללא טיפול ביתרון זה, בתנאי לחימה מדבריים פתוחים פירושם השמדה של הכוח התוקף. המטכ"ל המצרי בחר שלא להתחרות בישראל בתחום שבו עוצמתה הייתה בולטת ובלתי מעורערת זה שנים רבות. במקום זאת בחרו המצרים להשתמש במערך הגנה אווירית צפופה. מערך זה כלל סוללות טילי קרקע-אוויר נייחים מדגם SA-2 ו-SA-3, סוללות ממונעות מדגם SA-6 ותותחי נ"מ ניידים על גבי רכב קרבי משוריין מסוג ZSU-23-4. חיל הרגלים צויד בטילי כתף מסוג 9K32 סטרלה-2. טילי הנ"מ הרבים הקשו מאוד על פעולתו של חיל האוויר הישראלי וכונו לימים "מסך האש". המצרים הכינו במשך מספר שנים מחפורות רבות לאמצעי נ"מ אלה ושיקמו אותם מחדש בכל פעם שהותקפו על ידי צה"ל.
מענה לאיום השריון הישראלי
חיל השריון הישראלי נהנה מטקטיקה עדיפה מיריביו הערבים. אימוני הקליעה המתקדמים של צה"ל ובמיוחד נקיטת היוזמה על ידי דרג הפיקוד הזוטר שלא היה כבול לקונספציה מוכתבת מראש על ידי הדרגים הבכירים היוו יתרון משמעותי. חיסרון בולט של חיל השריון הישראלי היה הנטייה להסתער ללא תמיכה מספקת של חי"ר וכך היו הטנקים חשופים למארבי חי"ר ולפגיעות מצד נשק נ"ט קל שנשאו חיילי החי"ר ומהיעדר חיל תותחנים חזק לחיפוי. צה"ל הועיד את מלאכת הסיוע לחיל האוויר, שבדיעבד התקשה לספק סיוע נוכח ריבוי המשימות שנדרש אליהן ואמצעי הנ"מ הצפופים שהופעלו נגדו.
במטרה להתמודד עם יתרונות השריון הישראלי הוחלט לצייד את יחידות החי"ר בנשק נ"ט רב. היו אלה טילי סאגר ורקטות RPG-7 סובייטיים, שהיו מהמתקדמים והיעילים בזמנם. הטילים הופעלו במארבים בסמוך לצירי תנועה צפויים של השריון הישראלי ויצרו איום חמור על השריון הישראלי, איום שצה"ל לא התגבר עליו עד סוף המלחמה.
המבצע
המתקפה הפתיעה את ישראל הפתעה מוחלטת כמעט (רק מספר שעות קודם לפריצת המלחמה הבינו באמ"ן שכל ההתראות שהתקבלו אכן אמיתיות ושהיא תפרוץ באותו יום).
השלב הראשון בתקיפה הצליח כמתוכנן, ובחסות ההרעשה הארטילרית הצליח צבא מצרים לצלוח את התעלה ולהשתלט על רצועה של כ-12-10 ק"מ תוך ניתוק המעוזים. מסך האש שבנו המצרים הגביל משמעותית את חופש התנועה של חיל האוויר ואת יכולתו לסייע לכוחות הקרקע הישראלים שביקשו סיוע דחוף. מטוסים ישראלים רבים הופלו באמצעות סוללות הנ"מ המצרי. ההתקפה על מערך הנ"מ המצרי לא יצאה כלל אל הפועל לנוכח ריבוי המשימות שהוטלו על חיל האוויר. חוליות החי"ר המצריות המצוידות בטילים נגד טנקים פגעו קשה ביחידות השריון הישראלי ומנעו הדיפת כוחות היבשה המצריים.
החל מיום 14 באוקטובר השתבשה תוכנית בדר: מתקפת השריון המצרית הגדולה נבלמה כאשר למצרים נפגעו כ-200 טנקים ולצה"ל כ-20 בלבד. היוזמה ההתקפית המצרית צומצמה. יעד קו המעברים נזנח וצה"ל החל יוזם התקפות. ביום 15 באוקטובר יזם צה"ל את מבצע אבירי לב - הצליחה לצידה המערבי של התעלה ("אפריקה"). בסופו של מבצע זה נכבשו שטחים נרחבים בשטח מצרים וכותרה הארמייה השלישית. יעדים טקטיים נוספים שהוגדרו במבצע בדר לתקיפת יעדים צבאיים ואסטרטגיים ישראלים עמוקים נכשלו. כמעט כל טילי השיוט שנורו לישראל יורטו על ידי חיל האוויר (שני טילים פגעו מתוך 25). המבצעים להנחתת כוחות קומנדו נכשלו ברובם כאשר חלק גדול מהמסוקים הופלו על ידי מטוסי חיל האוויר, הותקפו על ידי כוחות קרקע ומסיבות נוספות.
רב אחא בר אדא
רב אחא בר אדא הוא אמורא שחי בדור השני, השלישי והרביעי לאמוראי בבל.
הוא היה תלמידו של רב (כעדות בנו רב פפא שמסר אמרה משמו של אביו ששמע מרב), אך את עיקר תורתו קיבל מרב המנונא. זמן קצר עלה לארץ ישראל ומשם מסר עדויות לחכמי בבל, אחת מהן: במערבא פסקי לה להאי קרא לתלתא פסוקי (=בארץ ישראל חילקו מקרא זה לשלושה פסוקים:.
הוא האריך ימים וכתב ידו רטט. במסכת בבא בתרא מסופר כי רצו לזייף את כתב ידו הרוטט וחתימתו על שטר בטכניקה מסוימת, אך רבא גילה את המזימה מכיוון שהוא זכר שהוא לא חתם לפני רב אחא בר אדא על השטר מפני כבודו, שהיה זקן ממנו. עם זאת מכיוון שרבא היה גדול הדור, רב אחא שאל את שאלותיו לרבא.
ואיך אצלך
ואיך אצלך הוא אלבום הסולו ה-50 של הזמרת והיוצרת הישראלית חוה אלברשטיין שיצא בשנת 2013.
על האלבום
אלברשטיין חיברה את המילים לרוב שירי האלבום וכן הלחינה חמישה מהם. השיר "אהבה" נכתב לפי לחן של קורין אלאל, והגיטריסט ערן ויץ, המשתתף בהופעותיה של אלברשטיין, הלחין את ארבעת השירים הנותרים. כמו כן נכללו באלבום שירו של דוד אבידן "מנת קרב" ותרגום של אלברשטיין ל"בלוז הלוויה" של המשורר וו. ה. אודן. בשיר "כרגע זה נראה לא טוב" נכללת דגימה מתוך שירים ישנים של אלברשטיין "כל פלאי הקיץ", "אחרי המלחמה" ("אוי לי חייל קרבי הוא..")
את האלבום הפיק ועיבד המוזיקאי תמיר מוסקט, איש ה"בלקן ביט בוקס" המזוהה עם מוזיקה אתנית והיפ הופ שלא היו קרובים דווקא ליצירתה של אלברשטיין עד כה. את העבודה משותפת יזמה אלברשטיין, ולאחר שהעבודה על השיר הראשון השביעה את רצון שני הצדדים הוחלט להמשיך בעבודה משותפת.
האלבום יצא שלוש שנים לאחר פטירת נדב לויתן, שהיה בעלה של אלברשטיין וכן שותפה ליצירה. על רקע זה, המוות וההתמודדות עמו נוכחים ברבים משירי האלבום. כך למשל השיר "כרגע זה נראה לא טוב" (אשר הופיע כבר באותו הלחן אך בעיבוד אחר באלבומה של אלברשטיין "תיכף אשוב" מ-1999) מתאר התמודדות עם מחלה קשה - ; בשיר "יצאתי למרפסת" מתבשרת הדוברת על מות אהובה: ; ואילו השיר "המראות" מתאר את ההתמודדות עם אובדן בן הזוג:.
בחוברת המצורפת לאלבום נכללו איורים מאת אלברשטיין.
תגובות לאלבום
לצאת האלבום קדמו הסינגלים "אהבה" ו"כרגע זה נראה לא טוב" והאלבום המלא יצא בחודש מרץ וזכה להצלחה גדולה הן בקרב הקהל והן בקרב המבקרים. המבקרים שיבחו את שיתוף הפעולה בין מוסקט לאלברשטיין ש. מוסקט אף זכה בפרס אקו"ם למעבד השנה, בין השאר על חלקו באלבום זה. בתוך שלושה שבועות מצאתו הגיע האלבום למעמד אלבום זהב.
תיאטרו מאסימו בליני
תיאטרו מאסימו בליני (באיטלקית: Teatro Massimo Vincenzo Bellini, על פי האתר הרשמי: Teatro Massimo Bellini) הוא בית אופרה ותיאטרון בקטניה שהוקם בין 1888 ו-1890 לפי תוכניותיו של האדריכל קרלו סאדה בסגנון אר-נובו. סגנון הבנייה הזכיר את סגנון של האדריכל יאקופו סנסובינו בכיכר סן מרקו בוונציה.