cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צדוק כהן
תמיכתו בדרייפוס
בשנת 1895, התחוללה פרשת דרייפוס. הרב כַּהן הכיר את דרייפוס מאלזס, ואף היה הרב שחיתן אותו. הוא היה משוכנע בחפותו, והעיד על יושרו בפני בית המשפט. הוא יצא נגד התקשורת, בטענה שכבר הרשיעה את דרייפוס לפני תום משפטו, ולאחר שהורשע ביקש לבקר את דרייפוס בכלאו. בקשתו נדחתה. כרבה הראשי של צרפת לחם הרב כַּהן לא רק למען דרייפוס, אלא נגד האנטישמיות בצרפת בכלל, ובמיוחד נגד העיתון האנטישמי "La Libre Parole". פעילותו האקטיבית הייתה בניגוד לעמדת רבני צרפת, שסברו כי יש להחריש ולתת לפרשה לגווע, ולגרום בכך נזק פחוּת ליהודי צרפת. הוא הצהיר כי "ליהדות אין מה להתבייש, לא בעבר ולא בהווה שלה, וזה דבר שיש להצהיר באופן גלוי ואמיץ."
פעילותו הציונית
עם הקמתה של תנועת חיבת ציון, הצטרף אליה הרב כַּהן ועמד בראש הסניף הצרפתי. הוא אף שימש כאחד מראשי ארגון כל ישראל חברים. בשלב זה האמין כי היעד הנכון ליהודים המהגרים מארצות המצרות את צעדיהם הוא ארץ-ישראל, ולכן תמך בכל מאודו בחלוצים בני העלייה הראשונה והשנייה מוראלית וכספית. הוא היה מעורב מאוד בנעשה במושבות ארץ-ישראל, ולא פעם הציג שליחים מטעם חלוצי הארץ בפני הברון רוטשילד, ועודד אותו לתמוך בהם, כמו בהקמת המושבה עקרון.
בנובמבר 1895 נפגש עמו הרצל, שהושפע עמוקות מפרשת דרייפוס, במטרה לשתפו בייסוד "אגודת היהודים" - גוף מייצג ומבצע מרכזי של העם היהודי. הרב כַּהן קיבל את הרצל במאור פנים ואף הביע אהדה לרעיונותיו, אך סירב לשתף עמו פעולה, מפני שסבר כי נאמנותם של יהודי צרפת צריכה להיות לארצם בלבד. בשל כך הוא מעולם לא תמך בגלוי בציונות המדינית.
פעילותו למען השפה העברית
הרב כַּהן תמך מאוד ברעיון החייאת השפה העברית, ועודד את אליעזר בן-יהודה להשלים את כתיבת המילון העברי הראשון. הוא סחף בהתלהבותו זו את הברון רוטשילד, שתמך בבן יהודה כלכלית. בפרק "המבוא הגדול" למילון, בפרק התודות, הקדיש לו בן יהודה פסקה:
לאחר מותו
הרב כַּהן נפטר בפריז ולאחר מותו קיימו חלוצי ארץ ישראל עצרות לזכרו. אלברט ענתבי, מעסקני ארץ ישראל, יזם בשנת 1906, חודשים ספורים לאחר מותו של הרב כַּהן, את הקמתה של שכונת נחלת צדוק לזכרו. השכונה קיימת עד היום בירושלים, בצמוד לשכונת שערי חסד, שנבנתה שנתיים אחריה. חודשים ספורים לאחר מותו הפרידה צרפת את הדת מהמדינה, והרבנים הראשיים הבאים שכיהנו לא נחשבו עוד לבעלי תפקיד ממשלתי.
אני סומרי
אני סומרי (פינית: Anni Sumari; נולדה ב-1965) היא משוררת פינית. נחשבת לאחת המשוררות הצעירות הבולטות ביותר בשירה הפינית העכשווית.
ביוגרפיה
סוּמַרִי התחילה את דרכה הספרותית בשלושה ספרים בפרוזה – "סיפורי-מסע מהחושך" (1986), (Beautiful Dreamer" (1987" ו"שיר מתקצר על הצדדים המאושרים של הסֵבל" (1992) – והמשיכה בשישה ספרי שירה: "הסרקופג" (1994), "הענק של חייך" (1996), "מידה וכמות" (1998), "סִינֶרִיאָנִי" (2000), "שנים על-פני המים" (2003) ו"אדום שקוף" (2005). אחדים משיריה תורגמו לעברית וראו אור בגיליונות כתב-העת "שבו". מאפייני כתיבתה של סוּמַרִי הם חדות ראייתה, תאוריה הצבעוניים ומלאי החיוניות ותפיסתה הרגישה והמפוכחת בעת ובעונה אחת.
ביטוח רכב
ביטוח רכב הוא מכלול סוגי הביטוח של כלי רכב.
סוגי ביטוח
בישראל ישנם שני סוגים עיקריים של ביטוחים לרכב:
פוליסות הביטוח המקיף מבוססות כולן על נוסח אחיד שנקבע בתקנות הפיקוח על עסקי ביטוח. חברת ביטוח רשאית לשנות נוסח זה רק במידה והנוסח המתוקן מציע תנאים טובים יותר למבוטח.
הפיקוח על ביטוחי הרכב בישראל נתון תחת אחריותה של מחלקת הביטוח של אגף שוק ההון, ביטוח וחיסכון במשרד האוצר.
תעריפי ביטוח החובה
תעריפי ביטוח החובה נקבעים על ידי חברות הביטוח עצמן, אך אלו מוגבלים לתעריף המרבי שקובע המפקח על הביטוח. על פי החוק תעריפי ביטוח רכב חובה חייבים להסתמך על משתנים שאושרו על ידי המפקח על הביטוח ועל ניתוח סטטיסטי. בענף ביטוח רכב חובה פועל מתוקף החוק מפעיל מאגר מידע סטטיסטי שתפקידו להעריך את עלות הסיכון המבוטח בביטוח חובה, המפעיל מפיק גם דוחות ונתונים נוספים שמשפיעים על עלות הסיכונים בענף. דוחות אלה מתפרסמים באתר אגף שוק ההון ביטוח וחיסכון במשרד האוצר. התעריפים שקובעות חברות הביטוח נבדקים על ידי המפקח על הביטוח וחייבים את אישורו.
חברות הביטוח קובעות את גובה הפרמיה (עלות הפוליסה) בהתחשב במשתנים הבאים:
תעריפי ביטוחי החובה לרכב דו-גלגלי בדרך כלל גבוהים יותר מאלו של כלי רכב ארבע-גלגליים, עקב הסיכון הגבוה לנזקי גוף של הרוכב. לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2021 ההסתברות המשוקללת למעורבות אופנוע בתאונת דרכים עם נפגעים הייתה גבוהה פי 2.3 מזו של רכב נוסעים פרטי (בהתחשב במספר כלי הרכב מכל סוג).
תעריפי הביטוח המקיף
הביטוח המקיף הוא לרוב יקר יותר מביטוח החובה וגובה הפרמיה תלוי במשתנים רבים כגון:
כל ביטוח מקיף כולל השתתפות עצמית של המבוטח בשיעור מסוים במקרה של תביעה. ככל שההשתתפות העצמית גבוהה יותר יורד גובה הפרמיה (ולהפך).
המאגר הישראלי לביטוח רכב
התאגיד מבטח בעלי רכב ונהגים שחברות הביטוח אינן מבטחות לפי תעריפים רגילים, בין אם מדובר ברכבים דו-גלגליים, נהגים עם עבר של תאונות דרכים או עבירות תעבורה או בשל מדיניות החברות (כגון ביטוח רכב לתקופה קצרה משנה, כגון השכרת רכב או רכב שאינו נמצא בשימוש). חלקן של חברות הביטוח במאגר נקבע מדי שנה בהתאם לחלקה של כל חברה בסך הפרמיות רכב חובה באותה שנת חיתום.
חקיקה ופסיקה
חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים כולל סעיפים המסדירים את ביטוח החובה לרכב. ביטוח צד' ג' וביטוח מקיף מוסדרים, בין היתר, בחוק חוזה הביטוח, תשמ"א-1981.
הפסיקה הישראלית ביטלה סייגים רבים שנקבעו בחוזה הביטוח: נפסק כי נהגים שלא עמדו בהתניות 'מִשְנִיוֹת' של "ביטוח חובה" (כגון הרכבת משקפיים, או אי-חידוש רישיון פחות משנה) יזכו בכל זאת לכיסוי ביטוחי מלא.
ביחס להגבלת גיל, פסק בית המשפט העליון בדעת רוב, שאי-עמידה במגבלת הגיל שוללת לחלוטין את הכיסוי הביטוחי.
ירחית ארבע-קשתות
יְרֵחִית אַרְבַּע־קְשָׁתוֹת או אורליה כחולה (שם מדעי: Aurelia aurita; מכונה: מדוזת ירח) היא מדוזה נפוצה, המהווה מין בסוג אורליה.
הירחית חיה בים הפתוח, להוציא את שלבי ההתפתחות לאחר הפלנולה הקשורות למצע. בארץ ישראל הן מצויות בחוף הים התיכון ובחופי סיני, הצבע הטבעי של המדוזות הוא מלבנבן שקוף ועד סגול, וצריבתה אינה כואבת. מדוזה זו אינה מזיקה לאדם ואפשר להחזיק אותה ביד.
כינוייה "מדוזת הירח" ניתן לה עקב צורתה העגולה המזכירה ירח במילואו. המדוזה ניזונה בעיקר מפלנקטון, חסילונים, קרילאים ושטרגליים.
תפוצה
ירחית ארבע-קשתות נפוצה לאורך קו החוף המזרחי של אירופה, הגובל עם האוקיינוס האטלנטי, בחוף המערבי של צפון אמריקה ובמזרח קנדה. באופן כללי - הירחית מעדיפה את קו החוף, בדגש על אזורי שפכים ונמלים.
תזונה
ירחית ארבע-קשתות ניזונה ממגוון אורגניזמים הכוללים: רכיכות, סרטנים, מיתרני זנב, פרוטוזואנים, אצות, ביצי דגים ואורגניזמים קטנים אחרים. מדי פעם הם נראים גם ניזונים מזואופלנקטון ג'לטיני כגון הידרתים ומסרקניות. גם למדוזות הבוגרות וגם לצעירות יש תאים צורבים ללכידת טרף וגם כדי להגן על עצמם מפני טורפים.
המזון נלכד בזרועות העמוסות תאים צורבים, שם הוא נקשר בריר ומובא אל חלל מערכת העיכול. אנזימי עיכול מהתאים הסרסים מפרקים את המזון. מעט ידוע על הדרישות לוויטמינים ומינרלים מסוימים בקרב האורליות, אך בשל הימצאותם של כמה אנזימי עיכול אנו יכולים להסיק באופן כללי שהירחית יכולה לעבד בצורה מסוימת פחמימות, חלבונים ושומנים.
טורטה קפרזה
טורטה קפרזה, טורט קפרזה, טורט קפרי או עוגת שוקולד קפרי (באיטלקית: Torta caprese - "עוגה בסגנון קפרי") היא מאפה קינוח מסורתי מהמטבח האיטלקי המכיל שוקולד ושקדים. מקורה של עוגה זו באי קפרי, והיא נקראת על שם האי.
העוגה מכילה חמאה מרוככת שעורבבה עם סוכר וחלמונים. לאחר שהתערובת מתקררת מוסיפים לה שקדים טחונים ושוקולד שהומס על אמבט מרים. העדר קמח במרכיבי המתכון גורם שהמאפה יהיה פריך בחלקו החיצוני, אך רך ולח בחלקו הפנימי. המאפה מוגש כשהוא מעוטר באבקת סוכר. נהוג לשתות לצדו ליקר סטרגה.
מקורו של המאפה אינו ברור וישנן מספר אגדות אורבניות הקשורות להמצאתו - אחת מהן מספרת שהמאפה נאפה עבור תיירים שביקרו בקפרי, והאופה מיהר ושכח להוסיף קמח. לפי גרסה אחרת הטורט הומצא על ידי שני נכדיו של הצייר האוסטרי אוגוסט ובר בעת ביקורם באי.
גרסה דומה של עוגה זו מגיעה מהעיר פרארה שבאיטליה -עוגת שוקולד ללא קמח.
אף שמקור העוגה אינו ברור, ידוע כי העוגה הפכה פופולרית בקרב תיירים שביקרו באי בשנות ה-20 או בשנות ה-30 של המאה ה-20.
אגם מנדרנסקו
אגם מַנְדְרֶנְסְקוֹ (בבולגרית: Мандренско езеро) הוא מאגר מים, הדרומי ביותר מבין אגמי בורגס, והגדול ביותר מביניהם, עם שטח של 38.84 קמ"ר. בעבר, היה האגם אגם מלח בעל מים מליחים, אך כדי לענות על הצורך לאספקת מים מתוקים לבתי הזיקוק של בורגס, נבנה בשפך האגם למפרץ בורגס סכר, שמונע את התערבבות מי הים המלוחים עם מי האגם המתוקים.
בחלקים מהאגם מתגוררים מיני דגים וציפורים בסכנת הכחדה גלובלית, ולכן, חלקים אלו של האגם מוכרזים כאזורים מוגנים.
דגי פחם
דגי פחם (שם מדעי: Anoplopomatidae) היא משפחה של דגי ים מסדרת העקרבנונאים שבמחלקת מקריני סנפיר. דגים אלה הם הגדולים בבני הסדרה.
המין ארילפיס זוניפר הוא הגדול מבני סדרת העקרבנונאים ויכול לשקול מעל 90 ק"ג ולהגיע לאורך 1.8 מטרים. דג הפחם (Anoplopoma fimbria) יכול לשקול 57 ק"ג ולהגיע לאורך 120 ס"מ. בשל גודלם הם יכולים להגיע לגיל מופלג לדגים, למעל 90 שנה.
הם צדים בקרקעית האוקיינוס השקט דגים קטנים יותר ודיונונים שהם מפתיעים. שניהם חיים בקרבה לקרקעית הים.
פאולה מולדן
ביוגרפיה
מולדן נולדה בווינה ב-12 באוקטובר 1887. שנתיים מאוחר יותר, משפחתה עברה לפולה, איסטריה. מאוחר יותר עברה לקופנהגן, ואז שוב לווינה. היא נישאה לעיתונאי ד"ר ארנסט מולדן, ונולדו להם שני בנים: אוטו מולדן - מחבר ופעיל פוליטי, ופריץ מולדן - עיתונאי ודיפלומט.
מולדן נפטרה ב-25 במאי 1951, ונקברה בבית הקברות המרכזי בווינה.
מולדן הייתה נכדתו של איש הצבא, המשורר והפוליטקאי הקרואטי פטר פרארדוביץ'.
דייוויד קארד
דייוויד אדוארד קארד (באנגלית: David Edward Card, נולד ב-1956) הוא כלכלן קנדי-אמריקאי ופרופסור לכלכלה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. הוא זכה במחצית מפרס נובל לכלכלה לשנת 2021 "על תרומותיו האמפיריות לכלכלת העבודה", כאשר ג'ושוע אנגריסט וחידו אימבנס זכו במשותף במחצית השנייה.
ביוגרפיה
דייוויד קארד נולד באונטריו שבקנדה, בשנת 1956 להורים רפתנים. קארד קיבל את התואר הראשון שלו באמנויות מאוניברסיטת קווינס ב-1978 ואת הדוקטורט בכלכלה בשנת 1983 מאוניברסיטת פרינסטון.
קארד עסק במחקריו במיוחד בשכר המינמום, ההגירה ואי השוויון. למרות העובדה שקארד חוקר לעיתים נושאים בעלי השלכות פוליטיות, הוא אינו נוקט עמדה פומבית בנושאים פוליטיים או מציע מדיניות שנויה במחלוקת. עם זאת, עבודתו מצוטטת רבות על ידי תומכי הגברת ההגירה ושכר המינימום.
פרסים
הוא זכה במדליית ג'ון בייטס קלארק לשנת 1995 הניתנת לכלכלנים אמירקניים מתחת לגיל 40. קארד זכה במדליה זו בגין מחקריו על שכר המינימום. קארד נבחר לכהן כחבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית בשנת 2021. הוא זכה בפרס נובל לכלכלה בשנת 2021.
ראובן
רְאוּבֵן (לפי המסורת נולד בי"ד בכסלו ונפטר בשנת י"ד בכסלו ב'שי"ה) הוא בכור בניו של יעקב, מאשתו הראשונה לאה. צאצאיו של ראובן הפכו לשבט ראובן.
על-פי התנ"ך, נתנה לו לאה אמו את שמו: . ראובן מוזכר בהמשך הפרשה כאשר מצא דודאים (צמח שמיוחסת לו יכולת לשיפור פריון) – והביאם לאימו.
בני ראובן: חנוך, פלוא, חצרון וכרמי.
שמו
מקור השם ראובן ומשמעותו אינם ידועים בוודאות. לכאורה, הוא מתפרש בפשטות כקריאת התפעלות: "רְאוּ, בֵּן!", ואין שם הולם ממנו לבן בכור; ואכן רבים סבורים שזהו פירוש השם, ויש לשער שכך הוא התפרש עוד בימי המקרא. אולם, בהתחשב בעובדה שאין בנמצא שם נוסף בדגם זה באוצר השמות העברי הקדום, וגם בקרב עמים דוברי שפות שמיות אחרות הוא נדיר למדי, יש שדוחים גיזרון זה כבלתי סביר. מדרש השם המושם בפי לאה: "כִּי רָאָה ה' בְּעָנְיִי" הוא משחק צלילים ולא סברה אטימולוגית של ממש.
במקרא מתייחס השם לראובן בן יעקב ולשבט המתייחס אליו, ואין אישים נוספים הנושאים אותו.
מעשה בלהה
כאשר יעקב נטה את אהלו ליד מגדל עדר, המקרא מספר כי ראובן שכב עם בלהה, פילגש אביו:. על מעשה זה מתבטא יעקב בברכו אותו לפני מותו:.
חז"ל ניסו לא פעם להגן על ראובן מפני הוצאת לעז יתירה שמעשה זה עלול לעורר. כך למשל, המשנה במסכת מגילה קובעת כי . בתלמוד הבבלי מופיעה דעתו של ר' שמואל בר נחמני שמרחיק לכת עוד יותר וטוען כי: . הוא מסביר כי לאחר מות רחל העביר יעקב את משכנו לאוהל בלהה שפחתה; ראובן לא היה מוכן לקבל את העובדה כי אביו החליף את אשתו העיקרית בשפחתה במקום לבחור באמו לאה, שהייתה לדעתו השנייה במעלה. ועל כן.
יש קהילות הנוהגות לקרוא בתורה פסוק זה פעמיים כל פעם בשינוי טעמי המקרא כדי להראות שמעשה זה אינו כהבנתם של המון העם. בקהילות תימן, בה עדיין נשתמר מנהג התרגום בציבור, אין מתרגמים את הפסוקים שמדברים על חטאו של ראובן.
במכירת יוסף
בסיפור מכירת יוסף, מסתבר כי ראובן היה אחראי לשלומו של יוסף), אולם הוא לא הצליח למנוע מהם לבצע את זממם, ולאחר שבקושי רב שכנע אותם לזרקו אל הבור במדבר, ניצלו האחים את הליכתו לאביו ומכרו את יוסף. וכשחזר וראה זאת אמר:.
ראובן, בניסיון נואש להוציא את בנימין ולהראותו למשנה למלך מצרים, מציע ליעקב שימית את שני בניו אם לא יחזיר את בנימין ממצרים בשלום, אך למעשה יהודה הוא שמצליח לשכנע את אביו כשאמר.
הברכות
בברכות יעקב לבניו הוא מטיח בראובן כי על אף שהוא הבכור והוא זה שצריך לגלות אחריות ושליטה, הוא מתנהג בחיפזון ובלי ישוב הדעת בהחלטותיו ולכן מעשיו נכשלים תמיד. יעקב העביר מראובן את הסמכות על האחים ונתנה ליהודה, הבן הרביעי:. ספר דברי הימים, מבהיר מדוע ניתנה הבכורה ליהודה :.
רומי
המסורת הקדומה ביותר לקברו של ראובן היא בספר הישר:
ארבל
מסורת אחרת שתחילתה מן המאה ה-12 בכתבי רבי יעקב בן נתנאל הכהן אשר מציין את קברו ביישוב ארבל ליד טבריה.
נבי רובין
מסורת ערבית רואה במבנה קבר המצוי בלב חולות פלמחים, את מקום קבורתו של ראובן וכינו את המקום נבי רובין על שמו. המקום היווה מקום עלייה לרגל במאות הקודמות. מקום הקבר לא נזכר כלל בספרות היהודית ובכתבי עולי הרגל והמסעות. נכון ל-2014 המקום מוזנח, אך מצבת הקבר עצמה זוכה למבקרים יהודים הבאים להתפלל במקום. ההיסטוריונית רבקה גונן טוענת כי הקבר בנבי רובין שייך כנראה לשייח' ערבי. ההיסטוריון וליד ח'אלדי כתב כי הקבר נבנה כנראה על מקדש כנעני ומקור ההילולות באזור הם בטקסים של עבודה זרה.
עץ משפחה
עץ משפחה המציג את הדורות הקודמים:
שבט ראובן
על פי המשנה תורה, האבן המייצגת אותו היא אבן האודם שאותה נשא אהרון הכהן עם שאר האבנים הטובות שנשא על ליבו וה"אות" של שבט זה (כלומר הדגל שלו) היה ציור של דודאים על רקע אדום, סמלו של שבט זה.
שבט ראובן חנה במדבר בצמידות לשבט שמעון, בדרום מחנה ישראל. וכשם שחנייתם במדבר הייתה בדרום, כן הייתה נחלתם בארץ ישראל: ראובן בדרום עבר הירדן ושמעון בדרום הארץ.
ישנם המקשרים באופן סמלי בין שנים עשר השבטים לשנים עשר החודשים. כאשר מתחילים הקישורים לפי סדר האמהות החל מתשרי, מקושר ראובן לתשרי – והסמליות היא בכך שראובן עשה תשובה על חטאו. כאשר מתחילים מניסן לפי סדר החניה במדבר, ראובן מקושר לתמוז חודש התחלת החורבן, המתאים לחוטא אשר סולק מהבכורה.
נחלתו של השבט מוגדרת בתור. תיאור הנחלה בספר יהושע מורכב מערים - המוקפות חומה, מהחצרות - שאינן מוקפות חומה ומתחומים גאוגרפיים. כך מתקבל התחום של נחלת השבט, שלו גבולות טבעיים: בצפון - נחל חשבון, המערב ים המלח, הדרום נחל ארנון ובמזרח - המדבר וארץ בני עמון. בתיאור תחום השבט מובאים מונחים ייחודיים כמו: "המישור", "הר העמק" - הר הירד בתלילות לעמק, "אַשְׁדּוֹת הַפִּסְגָּה" - שהם המורדות המערביים של עבר הירדן לים המלח ו"הירדן והגבול" שהם בקעת הירדן. בנחלה כלול גם מקום מושבם של "נְסִיכֵי סִיחוֹן" - אשר הזמינו את בלעם לקלל את עם ישראל.
קיליאן דיין
דמיאן מקל (באנגלית: Damian Mackle; נולד ב-20 בפברואר 1985) הוא מתאבק צפון אירי. הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיע תחת שם הבמה קיליאן דיין. ב-WWE, הוא היה חלק מקבוצת Sanity. בנוסף, הוא הופיע בארגוני ההיאבקות העצמאיים תחת שם הבמה ביג דאמו אשר נבע משם הבמה הראשון שלו, דמיאן אוקונור.
לפני שחתם ב-WWE, הוא הופיע עבור ארגון ההיאבקות הסקוטי, Insane Championship Wrestling, שבו היה פעם אחת אלוף העולם במשקל כבד של ICW. כמו כן, הוא התאבק עבור מספר ארגוני היאבקות עצמאיים נוספים באירופה ובארצות הברית כמו Progress Wrestling, Revolution Pro Wrestling, Westside Xtreme Wrestling, Absolute Intense Wrestling, Beyond Wrestling, Premier British Wrestling, Scottish Wrestling Alliance, What Culture Pro Wrestling ו-IPW:UK.
ביוגרפיה
מקל שיחק בעמדת השוער בקבוצת הכדורגל של האוניברסיטה בה למד. בנוסף, הוא היה במספר ענפי ספורט אחרים כמו רוגבי, כדורסל וג'ודו. הוא ציין את פיט פינלי ממדינתו כמתאבק שהשפיע עליו בענף ועל סגנון ההיאבקות שלו.
קריירה מוקדמת (2005–2010)
מקל החל להתאמן בסקוטלנד בארגון ההיאבקות NWA Scotland תחת הדרכתו של רובי ברוקסייד. לאחר שסיים להתאמן תחתיו, מקל הופיע לראשונה בארגון ההיאבקות Scottish Wrestling Alliance (SWA) בגיל 20 תחת שם הבמה דמיאן אוקונור. הוא התאבק לרוב בסקוטלנד ובצפון אנגליה ביחד עם סקוט רנוויק, כך שהשניים הוכרו בשם "Britain's Most Wanted". ביחד, הם זכו במספר טורנירים ואליפויות זוגות בארגוני היאבקות שונים. אף על פי שלעולם לא נפרדו באופן רשמי, השניים התמקדו יותר בקריירת יחידים מאז שנת 2009. הסבה זו בקריירה הניבה פירות לכל אחד כאשר אוקונור החל להתאבק באירלנד, ברחבי אירופה ובארצות הברית. הוא זכה באליפויות עולם בארגוני ההיאבקות SWE, W3L, XWA ו-Pride. באותה השנה, אוקונור נטל שליטה בבית הספר להיאבקות של SWA. אוקונור מספר רב של מתאבקים, כשבניהם ניתן למנות את ג'ו קופי, ג'ו הנדרי וניקי קרוס.
Insane Championship Wrestling (2013–2016, 2018)
אוקונור התאבק בהופעות מזדמנות עבור ארגון ההיאבקות הסקוטי ICW בין שנת 2009 לשנת 2012 במגוון גימיקים שונים, אך בנובמבר 2013 הוא חזר תחת שם הבמה ביג דאמו. דאמו ניצח את כריס רנפריו וזכה באליפות העולם במשקל כבד של ICW בעיר בלפסט ב-27 בפברואר 2016, במה שסימל את הפעם הראשונה שבה התואר מחליף ידיים מחוץ לגלאזגו. כמו כן, זכייה זו הפכה את דאמו לאלוף האירי הראשון שמחזיק בתואר זה. ב-31 ביולי 2016, דאמו הפסיד את התואר לאחר שנוצח על ידי ג'ו קופי.
ב-11 בנובמבר 2018, אוקונור (שעתה נודע בשם קיליאן דיין) חזר באופן חד פעמי לארגון, וניצח את מייקי וויפלאש.
ארגונים עצמאיים (2014–2016)
שנה לאחר מכן, הוא התאבק נגד המתאבקים המוכרים והגדולים של ארגון ההיאבקות היפני NJPW כמו טומוהירו אישי, הירושי טנהאשי ושינסקה נקאמורה, בנוסף להתמודדות מול תומאסו צ'אמפה. בשנת 2016, הוא התאבק מול מתאבקים בינלאומיים כמו רודריק סטרונג, דאלטון קאסל, ביג דאדי וולטר, מאט סיידל ועוד.
באוקטובר 2015, דאמו הופיע לראשונה בארגון ההיאבקות Global Force Wrestling (GFW) במהלך טור ההופעות שלו לבריטניה, ובו הוא הפסיד לבראם.
Total Nonstop Action Wrestling (2016)
בינואר 2016, דאמו הופיע לראשונה עבור ארגון ההיאבקות TNA. ב-1 במרץ בפרק של התוכנית השבועית IMPACT Wrestling, ביג דאמו כשל בניסיונו לזכות באליפות מלך ההר של TNA לאחר שהפסיד לאריק יאנג. במסגרת האירוע TNA One Night Only: Joker's Wild, ששודר ב-4 במרץ, ביג דאמו וג'ימי האבוק הפסידו בקרב זוגות לדרו גאלוויי ומייק בנט. ב-8 במרץ בפרק של התוכנית השבועית IMPACT Wrestling, ביג דאמו השתתף בקרב על אליפות מלך ההר נגד אריק יאנג, ג'ימי האבוק, וויל אוספריי ובראם, שבסופו יאנג ניצח ושמר על התואר.
Sanity (2016–2019)
ביוני 2016, מקל חתם בארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE והחל להופיע בארגון הפיתוח, NXT. ב-19 באוקטובר של אותה השנה, ה-WWE הודיע שמקל חתם על חוזה פיתוח, כשהוא החל להתאמן ב-WWE Performance Center, שבאורלנדו, פלורידה. את הקרב הבכורה שלו בארגון ערך במופע של NXT שאינו שודר בטלוויזיה ב-11 בנובמבר, כשרשם ניצחון על ריץ' סוואן תחת שם הבמה דמיאן אוקונור. לאחר מכן, הוא החל להתחרות תחת שם הבמה דאמו.
ב-7 בדצמבר בפרק של התוכנית NXT, דאמו תקף את נו ויי חוסה והחל להראות סימנים של הצטוות לשורות קבוצת המתאבקים הנבלים, SAnitY. בחודש ינואר של שנת 2017, הוא החל להתאבק תחת שם במה חדש, קיליאן דיין. ב-18 בינואר בפרק של התוכנית NXT, דיין תקף את טיי דילינג'ר ולאחר מכן הצטרף רשמית לקבוצת SAnitY, זאת לאחר שהסכים לקבל את ג'קט הקבוצה של סוייר פלטון מאריק יאנג. שלוש שבועות לאחר מכן בתוכנית, דיין, יאנג ואלכסנדר וולף ניצחו את דילינג'ר, נו ויי חוסה ורודריק סטרונג. ברסלמניה 33, דיין הגיע עד לשלושת המתאבקים האחרונים בקרב הבאטל רויאל לזכרו של אנדרה הענק, אך הוא הודח מקרב זה על ידי הזוכה, מוג'ו ראולי. ב-19 ביולי בפרק של התוכנית NXT, דיין הפסיד לדרו מקינטייר בקרב אשר קבע את זהות המועמד לאליפות ה-NXT. הפסד זה סימל את ההפסד הטלוויזיוני הראשון שלו.
במהלך הסופרסטאר שייק-אפ לשנת 2018, קבוצת SAnitY (מלבד ניקי קרוס) הועברה למותג סמאקדאון. הקבוצה ערכה את הופעת הבכורה שלה ברוסטר הראשי בתוכנית סמאקדאון ב-19 ביוני, כשהם תקפו את האוסוס. שבוע לאחר מכן, הם הפסידו לאוסוס וג'ף הארדי. ב-3 ביולי בפרק של התוכנית סמאקדאון, הקבוצה תקפה את הניו דיי (ביג אי, קופי קינגסטון ואקסבייר וודס). תקיפה זו הובילה לקרב שולחנות בין הקבוצות באירוע חוקי אקסטרים, שבו SAnitY ניצחה. ב-24 ביולי בפרק של התוכנית סמאקדאון, הקבוצות התמודדו פעם נוספת אחת מול השנייה, הפעם במסגרת טורניר אשר קבע את המועמדים לתואר אליפות הזוגות של סמאקדאון. בקרב בין הקבוצות, דיין ואלכסנדר וולף ייצגו את הקבוצה, אך הם הפסידו לניו דיי והודחו מהטורניר.
החזרה לתחרות יחידנית (2019–2021)
כתוצאה מהסופרסטאר שייק-אפ לשנת 2019 קבוצת SAnitY התפרקה, זאת לאחר שאריק יאנג הועבר למותג Raw, בעוד שאלכסנדר וולף הועבר למותג NXT UK.
דיין רשם את החזרה שלו למותג NXT ב-16 במאי במהלך מופע של NXT שאינו שודר בטלוויזיה, שבו ניצח את ג'רמיין היילי. ב-3 ביולי בפרק של התוכנית NXT, פרומו על הגעתו של דיין שודר. הוא חזר באופן רשמי למותג זה שבועיים לאחר מכן, כשהוא תקף את מאט רידל, לאחר שהאחרון התמודד מול ארתורו רואס. התקיפה של דיין הובילה לקרב בינו לבין רידל ב-7 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT. לעומת זאת, דיין תקף את רידל עוד לפני שהקרב החל. בספיישל NXT Super Tuesday II, שנערך ב-8 בספטמבר, דיין הפסיד לרודריק סטרונג. ב-15 בינואר 2021 בפרק של התוכנית 205 לייב, דיין ודרייק מאבריק ניצחו את קורט סטאליון ואוגוסט גריי בסיבוב הראשון של טורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס. לעומת זאת, ב-27 בינואר בפרק של התוכנית NXT, הם כשלו בניסיונם להעפיל לשלב חצי הגמר, כאשר הם הפסידו לצמד MSK (נאש קרטר ווס לי) בשלב רבע הגמר. ב-27 באפריל, דיין ומאבריק הפסידו לאימפריום (פביאן אייכנר ומרסל ברטל). ב-18 במאי, דיין ניצח את אלכסנדר וולף. ב-8 ביוני, דיין הפסיד לאייזיאה "סוורב" סקוט. ב-25 ביוני, הוא שוחרר מהחוזה שלו כחלק מהקיצוצים בארגון.
חיים אישיים
ב-17 בינואר 2019, מקל נישא למתאבקת, הידועה יותר בשם הבמה שלה, ניקי קרוס.
חוקיות טיפול המרה
חוקיות טיפול המרה עוסקת בסטטוס החוקי של טיפולי המרה. טיפול המרה הן טכניקות פסאודו-מדעיות המנסות לשנות את הנטייה המינית או הזהות המגדרית של אדם. החל מסוף המאה ה־20 ובעיקר מאז העשור השני של המאה ה-21, מדינות רבות ברחבי העולם החלו להגביל את טיפולי ההמרה או לאסור אותם בחוק לחלוטין.
נכון לפברואר 2023, בעשרים ושלוש מדינות יש איסור חוקי על טיפול המרה. שמונה מהן אוסרות את הטיפולים על ידי כל אדם: קנדה, אקוודור, צרפת, גרמניה, יוון, מלטה, ניו זילנד וספרד; שבע אוסרות את מתן הטיפול על ידי אנשי מקצוע רפואיים בלבד; אלבניה, ברזיל, הודו, ישראל, פורטוגל, וייטנאם וטייוואן; שמונה מדינות: ארגנטינה, צ'ילה, פיג'י, נאורו, פרגוואי, סמואה, שווייץ ואורוגוואי יש איסורים עקיפים ללא איסור ספציפי על טיפול המרה בכך שאבחנות המבוססות על נטייה מינית או זהות מגדרית בלבד אסורות, מה שיוצר איסור דה פאקטו על אנשי מקצוע בתחום הבריאות מכיוון שהם בדרך כלל לא עוסקים בטיפול ללא אבחנה. בחלק מתחומי השיפוט באוסטרליה, ארצות הברית ומקסיקו קיים איסור על טיפולי המרה. הצעות חוק האוסרות על טיפול המרה נבחנות באירלנד, מקסיקו, פולין, בלגיה, הולנד, אוסטריה, קפריסין ובריטניה.
הרקע להוצאת הטיפולים אל מחוץ לחוק הוא קונצנזוס מדעי כי טיפולי המרה אינם יעילים בשינוי הנטייה המינית או המגדרית וכי לעיתים קרובות הם גורמים למטופלים נזק פסיכולוגי משמעותי וארוך טווח. ארגונים רפואיים, מדעיים וממשלתיים בארצות הברית בבריטניה ובמדינות מערביות נוספות הביעו דאגה מטיפולי המרה ומפגיעה שעלולה להיגרם למטופל.
הסטטוס החוקי בארצות הברית
בארצות הברית אין איסור לאומי על טיפולי המרה. עם זאת מספר מדינות ומחוזות אוסרים על טיפולי המרה המיועדים לשנות נטייה מינית בקרב קטינים, כפי שניתן לראות במפה המצורפת. [[קובץ:US states banning conversion therapy for minors.svg|ממוזער|400px|מרכז|מפת ארצות הברית עם מדינות ומחוזות האוסרים על מאמצים לבצע טיפולי המרה לקטינים.
אלן סנדרלנד
אלן סנדרלנד (אנגלית: Alan Sunderland; נולד ב-1 ביולי 1953) הוא כדורגלן עבר אנגלי.
חייו
סנדרלנד, יליד קוניסברו, יורקשייר, החל את הקריירה שלו כשחקן מתלמד בוולבס ב-1971; בתחילת דרכו שיחק כקשר, אך לבסוף עבר לשחק בעמדת החלוץ המרכזי. במדי וולבס הוא השתתף ביותר מ-200 משחקים, וזכה עם המועדון בגביע הליגה ב-1974 ובאליפות הליגה השנייה ב-1977. סנדרלנד הצטרף לארסנל בנובמבר 1977 תמורת 220,000£, ומייד הפך לשחקן הרכב קבוע.
הופעתו היחידה של סנדרלנד במדי נבחרת אנגליה הייתה בניצחון 2 - 1 במשחק הידידות נגד נבחרת אוסטרליה, שנערך בסידני ב-31 במאי 1980. קודם לכן סנדרלנד שיחק בנבחרת אנגליה ב', בנבחרת עד גיל 23 ובנבחרת עד גיל 21.
סנדרלנד מצא את עצמו מחוץ להרכב של ארסנל לאחר מספר פציעות והגעתו של צ'ארלי ניקולאס. הוא הצטרף לאיפסוויץ' טאון בהשאלה בפברואר 1984, ובקיץ הצטרף למועדון באופן קבוע. הוא שיחק באיפסוויץ' עד 1986, עבר לשחק במשך תקופה קצרה בדרי סיטי מאירלנד, ולבסוף פרש מכדורגל.
לאחר פרישתו הוא פתח פאב באיפסוויץ', לפני שהיגר למלטה. לאחר שעבר למלטה הוא אימן את בירקירקארה במשך תקופה קצרה.
חזקה שאין עמה טענה
חזקה שאין עִמה טענה הוא כלל בהלכות חזקת ממון, כי כל החזקות המשפטיות המשמשות כראיה או כהכרעה מסוימת, כוחן קיים רק כאשר בעל הדין אכן טוען את הטענה שלה מסייעת החזקה, אך אין החזקה יכולה לשמש כראיה או כהכרעה לטענה שלא נטענת על ידי בעל הדין.
בתלמוד מוזכר הכלל רק לגבי חזקת שלוש שנים, אך הנתיבות המשפט קבע שכן ההלכה בכל החזקות הממוניות.
קטורה (פירושונים)
{{פירושונים|;גאוגרפיה
ראו גם
}}
אהוביה מלכין
אהוביה מלכין (מאי 1917 - ט"ז בכסלו תשע"ד, 19 בדצמבר 2013) היה סופר, עורך ואיש חינוך ישראלי.
אודות
מלכין נולד בראש פינה לאביו, שבתאי מלכין, ששימש רופא בגליל מטעם פיק"א, ולאימו רחל מלכין. שמו "אהוביה", ניתן לו על ידי מורה לזכרה של "אהובה", אחותה של אימו. הוא היה חניך המחנות העולים באותה הכשרה של מנשה הראל, ואף שימש כמזכיר של התנועה. כמו כן היה מראשוני קיבוץ בית השיטה.
מלכין שימש כקריין הראשון בשידורי קול ישראל של ההגנה בשנת 1940. הוא התגייס בשנת 1943 לפלמ"ח. הוא שירת בפלוגה ו' עד לשנת 1945, תחת פיקודו של יצחק רבין. הוא שימש במלחמת העצמאות כקצין התרבות של חזית הדרום. עם הקמת צה"ל שימש כראש ענף הסברה בצה"ל וכממלא-מקום קצין חינוך ראשי במקום יוסף קריב. הוא השתחרר בדרגת סגן-אלוף.
לאחר שחרורו שימש כמנהל חינוכי של בית-ברל. כעבור עשור פרש מהתפקיד והחל לשמש כעורך בהוצאת הספרים "עם עובד" וכן ייסד וערך את "ספרית אופקים". בשנת 1989 ייסד את כתב העת אלפיים ושימש כעורכו הראשון.
היה אחד מתשעת המייסדים של "צוות - ארגון גמלאי צה"ל", בשנת 1960.
בשנת 2007 יצא ספרו "האקטיביסט" אודות אליהו גולומב, בהוצאת עם עובד. לדבריו הרעיון לכתיבת הספר הגיע מבקשה של דוד, בנו של גולומב.
אהוביה היה נשוי לשרה, בתו של הסופר זלמן יצחק אנכי.
ארילפיס זוניפר
ארילפיס זוניפר (שם מדעי: Erilepis zonifer) הוא מין יחיד בסוגו של דג מסדרת העקרבנונאים.
מין זה הוא הגדול בבני סדרתו ויכול להגיע לאורך של 1.81 מטרים ולשקול עד 91 ק"ג. הדגים הצעירים לבנים אך בבגרותם הם הופכים לאפורים כהים, עם פסים חיוורים אופקיים מעל הזנב עד לסנפיר החזה שלהם. דג זה שוכן קרקעית ולא שחיין חזק.
הדג מצוי סביב הקרקעית הסלעית של מעמקי צפון האוקיינוס השקט עד עומק 440 מטרים. הוא צד בשקט דגים קטנים יותר ורכיכות, אותם הוא הורג בלסתותיו החזקות.
פרידריך-קרל קרנץ
גנרל פרידריך-קרל קרנץ (בגרמנית: Friedrich-Carl Cranz; 14 בנובמבר 1886 – 24 במרץ 1941), היה מפקד בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
קרנץ נולד ב-14 בנובמבר 1886 בקולם, ובשנת 1905 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-113 (באדן ה-5), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1914 הוא הועלה לדרגת אובר לוטננט, ובשנת 1915 הוא הועלה לדרגת האופטמן. בשנת 1916 הוא מונה למפקד פלוגה, ולקראת סוף המלחמה הוא מונה לקצין מטה בדיוויזיית המילואים ה-45. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף קרנץ לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בנובמבר 1928 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 בנובמבר 1930 הוא מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-14 (וירטמברג). ב-1 באפריל 1933 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באפריל 1935 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוגוסט 1936 הוא מונה לראש מחלקה במשרד-הצבא, וב-1 ביוני 1938 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה מונה קרנץ למפקד הדיוויזיה ה-18, ופיקד עליה במהלך המערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-11, במסגרת הארמייה העשירית. במהלך המערכה על צרפת לחם קרנץ עם הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן כחלק מהקורפוס ה-10 במסגרת הארמייה ה-18, ובשלב השני כחלק מקורפוסים שונים במסגרת הארמייה השישית, וב-29 ביוני 1940 הוענק לו על פעולותיו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 ביולי 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ופיקד על הסבת הדיוויזיה לדיוויזיה ממונעת בסתיו אותה שנה, אולם ב-24 במרץ 1941 הוא נהרג בתאונת אימונים בנויהאמבר על הקוויז.
הנאשם
הנאשם (באנגלית:  The Wrong Man) הוא סרט דוקו-דרמה אמריקאי משנת 1956 בבימויו של אלפרד היצ'קוק עם הנרי פונדה וורה מיילס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר "סיפורו של כריסטופר עמנואל בלסטררו" מאת מקסוול אנדרסון המתאר מקרה אמיתי שקרה לאדם בשם זה שנעצר והובא למשפט על לא עוול בכפו.
בתחילת הסרט מופיע היצ'קוק בפנים מואפלות ומספר כי בניגוד לשאר סרטיו זה לא סרט על פושע או רוצח אלא סרט על אדם אמיתי פשוט ועל העוול שנעשה לו, וכי ביים את הסרט בצורה שביים את שאר סרטיו המותחים.
הבמאי מרטין סקורסזה הושפע מהסרט הזה בעת ביום הסרט נהג מונית.
תקציר העלילה
כריסטופר עמנואל ("מני") בלסטררו (הנרי פונדה) הוא נגן קונטרבס ב"מועדון החסידה" בניו יורק. הוא נשוי לרוז (ורה מיילס) ולהם שני בנים. רוז חייבת לעבור טיפול שיניים יקר וכדי לממן זאת מגיע בלסטררו לחברה הביטוח בה יש לאשתו פוליסת ביטוח ומבקש הלוואה של 300 דולר על חשבון הפוליסה. שתי פקידות מזהות אותו כשודד שביקר שם מקודם וכאשר מגיע בלסטררו לביתו עוצרים אותו בלשים ומבקשים אותו להתלוות להם לחקירה במשטרה. לא נותנים לו להודיע למשפחתו.
בתחנת המשטרה הם מטיחים בפניו את ההאשמה כי הוא שודד סדרתי בסביבה. הם מביאים אותו למספר חנויות שעברו שוד כדי שייזהו אותו ולאחר שכתב ידו מושווה לכתב היד של השודד וששתי פקידות חברת הביטוח מזהות אותו במסדר זיהוי הוא נעצר.
רק לאחר שעות רבות נודע לאשתו על מעצרו. הוא משתחרר לאחר שהייה לא נעימה במעצר לאחר שגיסו, ג'ין קונפורטי (נחמיה פרסוף) מפקיד למענו כתב ערבות על סך 7500 דולר.
הוא מנסה ביחד עם רוז למצוא עד כדי לבסס אליבי שלו לתאריך השוד בחברת הביטוח אבל כשהם מגיעים לכתובת, פותחות להם שתי ילדות (טיוזדיי וולד ובוני פרנקלין) ואומרות כי האדם הזה מת.
הם שוכרים את שירותיו של עורת הדין פרנק אוקונור (אנתוני קווייל) שמסכים לשמש כסניגור למרות שאין לו ניסיון במשפט פלילי.
בינתיים מידרדר מצבה הנפשי של רוז. היא נכנסת לדיכאון עמוק עם התפרצויות זעם וניתוק מהמציאות. היא מאשימה את עצמה במה שקרה ובלסטררו נאלץ לאשפזה במוסד לחולי נפש.
המשפט מתנהל לרעתו של בלסטררו. העדים מזהים אותו בוודאות כשופט וגם חלק מהמושבעים מראים עוינות נגדו. אוקונר שוקל לבקש את החלפת המושבעים והתחלת המשפט מחדש ואז חל המהפך.
אדם מנסה לשדוד חנות אך הבעלים מתגבר עליו ומעיק משטרה. הוא מתוודה על סדרת מעשי השוד שביצע ושעליהם מואשם בלסטררו. החוקרים מתרשמים מהדמיון בינו לבלסטררו.
בלסטררו משוחרר והולך לפגוש את רוז במוסד אבל היא עדיין מנותקת מהמציאות. לבסוף מופיעה כתובית כי היא התאוששה (עובדה לא נכונה) והם עברו לגור בפלורידה.
בריאן קוקס
קריירת משחק
קוקס ערך את הופעתו הקולנועית הראשונה בדרמה התקופתית "ניקולאי ואלכסנדרה" בתפקיד המהפכן היהודי רוסי לאון טרוצקי. קוקס היה לשחקן הראשון שגילם את דמותו של הרוצח הסדרתי חניבעל לקטר בסרטו השני של מייקל מאן "צייד אדם". הוא זכה להערכה רבה בבריטניה בתחילת שנות ה-90 עם הופעותיו במותחן הפוליטי של קן לואץ' "תיק חסוי" בתור החוקר פיטר קאריגן ובדרמה הטלוויזיונית "השפה האחרונה של קארנס" בתור אוון בנג'מין - הומוסקסואל בארון, תפקיד עליו הועמד קוקס לפרס האקדמיה הבריטית. ב-1995 הופיע בדרמות התקופתיות "רוב רוי" בתפקיד קילרן ו"לב אמיץ" בתור ארגייל וולאס, דודו של המורד הסקוטי ויליאם וולאס (מל גיבסון). ב-1996 שיחק במותחני הפעולה "תגובת שרשרת" בתפקיד הנבל ליימן ארל קולינר, ראש צוות המחקר המתכנן לגנוב מקור דלק חדש, "מרדף הצללים" בתור מר סמית', חברו של הבלש ג'ק קול (סטיבן סיגל) ו"נשיקה ארוכה ללילה" בתור ד"ר ניית'ן וולדמן.
ב-1997 הופיע בדרמת האגרוף האירית "המתאגרף" בתור ג'ו האמיל, המפקד המתון בארגון ה-IRA, ובמותחן המשטרתי "חתום בנשיקה". ב-1998 שיחק קוקס במותחן הפעולה "צעדים נואשים" בתור מפקד משטרת סן פרנסיסקו ג'רמיה קסידי ובקומדיית הנעורים של וס אנדרסון ואוון וילסון "המרוץ לצמרת של מקס פישר" בתור ד"ר גוגנהיים, מנהל התיכון בו לומד הנער מקס פישר (ג'ייסון שוורצמן). ב-1999 שיחק בדרמת הספורט "בשם האהבה" בתפקיד גארי ווילר, הבעלים של קבוצת הבייסבול "דטרויט טייגרס" ובמותחן הפסיכולוגי "האיש החסר".
בשנת 2000 זכה קוקס בפרס אמי והועמד לפרס גלובוס הזהב על הופעתו בסרט הטלוויזיה "נירברג" בתפקיד פושע המלחמה הנאצי הרמן גרינג. כשנה לאחר מכן זכה קוקס לביקורות מהללות על הופעתו בדרמה העצמאית "הדרך המהירה ללונג איילנד" בתור ביג ג'ון האריגן והועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט. הופיע כמו כן גם בקומדיה המשטרתית "המשטרה נפלה על הראש" בתור קפטן ג'ון או'הייגן, מפקד תחנת המשטרה של ורמונט ובדרמה התקופתית "התכשיט" בתור האריסטוקרט הצרפתי הברון דה ברטוויל. ב-2002 התפרסם קוקס בלהיטים "זהות כפולה" בתפקיד וורד אבוט, ראש צוות הסוכנות החשאית ו"הצלצול" בתור ריצ'רד, אביה של הילדה המקוללת סמארה מורגן. בנוסף השתתף בדרמה הקומית "אדפטיישן" בתור התסריטאי רוברט מקי, דרמת הפשע "השעה ה-25" בתור ג'יימס, אביו של הפושע הנמלט מונטי בורגן (אדוארד נורטון) ובדרמת הספורט "סיבוב חוזר" בתור אביו של שחקן הבייסבול ג'ים מוריס (דניס קווייד). ב-2003 הופיע בסרט גיבורי העל "X-מן 2" בתפקיד הנבל קולונל ויליאם סטרייקר. ב-2004 שיחק בתפקיד משמעותי באפוס המלחמה המצליח "טרויה" בתור השליט היווני האכזר אגממנון. בהמשך אותה שנה שב לגלם את וורד אבוט במותחן הריגול "זהות במלכודת" בתפקיד רחב יותר מאשר שיחק בסרט הקודם.
ב-2005 הופיע בסרטו של וודי אלן "נקודת מפגש" בתור אלק יואיט אביהם של טום וקלואי יואיט (מת'יו גוד ואמילי מורטימר), בקומדיה "מאותגרים" ובמותחן "טיסת לילה" בתור ג'ו אביה של ליסה רייסרט (רייצ'ל מקאדמס) שנחטף על ידי הזר המסתורי ג'קסון ריפנר (קיליאן מרפי). ב-2006 שיחק בדרמה הקומית "לרוץ עם מספריים" בתור הפסיכיאטר ד"ר פינץ'. ב-2007 זכה לביקורות טובות על הופעתו בתור עורך הדין מלווין בלי בסרטו של דייוויד פינצ'ר "זודיאק" והופיע בפנטזיה "סוס מים". ב-2008 זכה קוקס בפרס השחקן הטוב ביותר של האקדמיה הסקוטית הודות לתפקידו בתור אסיר העולם פרנק פרי בדרמת כותלי הכלא "ההמלטות". ב-2009 שיחק בהפקת האימה של בריאן סינגר "תעלולים נבזיים", בהפקתם של רידלי וטוני סקוט "סודות שבלב" וזכה להערכה על תפקידו בתור הברמן ז'אקוס בסרט הצרפתי "הלב הטוב". ב-2010 השתתף בקומדיית הפעולה "רד" בתור הסוכן הסובייטי לשעבר איוואן. ב-2011 התפרסם קוקס בשובר הקופות "כוכב הקופים: המרד" בתפקיד ג'ון לנדון, מנהל מתקן הכליאה לקופים בו נכלא קוף האדם סיזר. בנוסף, קוקס שיחק גם בדרמת הפעולה התקופתית "המבצר האחרון" בתור החייל האנגלי ויליאם ד'אוביגני מצבאו של המלך ג'ון (פול ג'יאמטי) ובסרטו של ראלף פיינס "קוריולאנוס" בתור הקונסול הרומאי מנניוס.
חיים אישיים
לקוקס ארבעה ילדים, השחקן אלן קוקס ובן נוסף מאשתו הראשונה, השחקנית קרוליין בארט, ושניים מאשתו הנוכחית, השחקנית ניקול אנסרי קוקס.
בשנת 2002 קיבל קוקס תואר אבירות ובכך הצטרף אל מסדר האימפריה הבריטית.
התזמורת הסימפונית של לונדון
התזמורת הסימפונית של לונדון (באנגלית: London Symphony Orchestra) היא אחת התזמורות הגדולות והחשובות בממלכה המאוחדת. מאז 1982 מקום מושבה הקבוע הוא באולם ברביקן שנמצא במרכז האמנויות ברביקן בלונדון.
היסטוריה
התזמורת נוסדה בשנת 1904 כארגון עצמאי בניהול כספים שיתופי, התזמורת הראשונה מסוג זה באנגליה. הופעתה הראשונה הייתה בקונצרט ב-9 בינואר של אותה שנה, בניצוח הנס ריכטר. הוא נשאר המנצח הראשי עד 1911, כשאדוארד אלגר החליף אותו למשך שנה.
בשנים מאוחרות יותר, היו בין מנצחיה הראשיים פייר מונטה (1961–1964), אישטוון קרטס (1965–1968), אנדרה פרווין (1968–1979) וקלאודיו אבאדו (1979–1988). המנצח האמריקאי מייקל טילסון תומאס נטל את מקומו, ובשנת 1995 החליף אותו סר קולין דייוויס, וטילסון תומאס היה למנצח אורח ראשי. ב-1 בינואר 2007 פרש סר קולין מתפקיד המנצח הראשי וקיבל עליו את תפקיד נשיא התזמורת. ואלרי גרגייב החליף אותו בתפקיד המנצח הראשי וכיהן שם עד שנת 2017. המנהל המוזיקלי הנוכחי של התזמורת הוא סיימון ראטל.
התזמורת הודיעה לאחרונה כי המנצח אנטוניו פאפאנו מונה למנצחה הראשי החל מעונת 2024-25, אך כבר מספטמבר 2023 ישמש כמנצחה הראשי המיועד. פאפאנו יחליף את ראטל, אשר הודיע כי יסיים את תפקידו בשל מינויו החדש כמנצחה הראשי של תזמורת רדיו בוואריה.
התזמורת הסימפונית של לונדון הייתה לתזמורת הבריטית הראשונה שניגנה מעבר לים, בפריז בשנת 1906. התזמורת הייתה אמורה להפליג על הטיטניק לקונצרט בניו יורק ב-12 באפריל, אך נאלצה לשנות את המועד ברגע האחרון. היא גם הייתה הראשונה לנגן בארצות הברית, בשנת 1912, ובשנת 1973 הייתה הראשונה שהוזמנה לקחת חלק בפסטיבל זלצבורג. היא ממשיכה לצאת למסעות ברחבי העולם.
זה שנים נחשבת הסימפונית של לונדון למוחצנת ביותר בתזמורות לונדון. בנגינתה יש מידה רבה של רוח נעורים מרוממת, הניכרת בביצוע יצירותיהם של מלחינים כמו ברליז ופרוקופייב. לעיתים קרובות הופיעו בתזמורת נגנים בעלי שם עולמי כסולנים בכלי הנשיפה, כמו ג'יימס גולוויי (חליל צד), ז'רווז דה פייה (קלרינט) ובארי טאקוול (קרן יער). כרוב ההרכבים, התזמורת מוכשרת לשנות את צלילה ולהפיק גוני צליל שונים מאוד תחת שרביטיהם של מנצחים, הרחוקים ונבדלים מאוד זה מזה כמו לאופולד סטוקובסקי (שעמו ערכה סדרה של הקלטות), בולט, הורנשטיין, שולטי, פרווין, סל, אבאדו, ברנשטיין וברבירולי, ומעבר להם קרל בהם, שפיתח קשר קרוב עם התזמורת בשלהי חייו.
סחרור בשחקים
במקור, התפקיד שגילם שין בסרט נכתב עבור טום קרוז.
תקציר העלילה
ברודי מגלה בהמשך שמורו זייפה את מותה וכי היא למעשה מרגלת רוסיה שמנסה לגנוב משלוח זהב. ברודי נאלץ כעת להשתמש בכישורי הצניחה שלו על מנת להערים על הנבלים ולהישאר בחיים.
פרנץ נויהאוזן
ד"ר פרנץ נויהאוזן (בגרמנית: Franz Neuhausen; 3 בדצמבר 1887, מרציג, האימפריה הגרמנית – 14 באפריל 1966, מינכן, גרמניה המערבית) היה תעשיין גרמני אשר במהלך מלחמת העולם השנייה כיהן כראש המנהל הכלכלי במנגנון הממשל הצבאי בסרביה בדרגת גרופנפיהרר, והיה אחראי לשוד רכושם של יהודי סרביה ובכללם יהודי בלגרד. בהמשך, לאחר השמדת יהדות סרביה, כיהן כראש המנהל האזרחי והחליף את האראלד טורנר.
קורות חייו
פרנץ נויהאוזן נולד במרציג ובמהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כטייס בצבא האימפריה הגרמנית. לאחר המלחמה הצטרף למפלגה הנאצית וכיהן כנספח האווירי הגרמני בבלגרד. הוא רקם קשרים אישיים עם הרמן גרינג ואלו הועילו לפעילותו הכלכלית בתחום התעשייה. עד סוף שנות ה-30 של המאה ה-20 הפך לאיל הון.
במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה מונה לראש המנהל הכלכלי במנגנון הממשל הצבאי בסרביה. במסגרת תפקידו היה אחראי לגזלת רכושם של יהודי סרביה. כן היה אחראי להלאמת בנקים סרביים וגריפת רווחים ממפעלי תעשייה שונים בתחומי סרביה. כיהן כיושב ראש אתר כריית הנחושת בבור, ובמסגרת תפקידו העביד 6,200 יהודים בעבודות כפייה במכרות. בהמשך מונה לראש המנהל הכלכלי ביוון ובאיטליה. ב-18 באוקטובר 1943 מונה לראש המנהל האזרחי במנגנון הממשל הצבאי בסרביה והחליף את האראלד טורנר.
במהלך תפקידיו הועברו לברלין תלונות על שחיתות כנגד נויהאוזן שעיקרן העברת רק חלק מהכספים לשלטונות הרייך וגריפת רווחים אישיים. בנובמבר 1944 הודח מתפקידו, נעצר ונכלא בעוון שחיתות. לאחר מספר חדשים שוחרר למעצר בית לאחר התערבותו האישית של הרמן גרינג. ב-1945 נפל בשבי כוחות הצבא הבריטי ובהמשך הוסגר ליוגוסלביה והועמד לדין על פשעי מלחמה. ב-1947 הורשע ונדון ל-20 שנות מאסר. ב-1953 זכה לחנינה, עבר לגרמניה המערבית, ושם נפטר ב-1966.
כלח
כָּלַח (Kalḫu) הייתה עיר אשורית חשובה, אשר שכנה על נהר החידקל, דרומית לנינוה. כיום מכונים שרידיה תל נִמְרוּד על שם נמרוד המקראי.
העיר השתרעה על פני שטח של כ-3.6 קילומטר רבוע, והריסותיה נמצאו בנפת אל חמדניה שבעיראק, כ-30 קילומטר דרומית למוסול, וכקילומטר מהכפר נומנאה.
היסטוריה
שלמנאסר הראשון ייסד את העיר במאה ה-13 לפנה"ס. העיר שרדה כאלף שנים והתפרסמה בימי אשורנצירפל השני שהפך אותה לעיר הבירה שלו, ובנה בה ארמון גדול ומקדשים על שרידי עיר עתיקה יותר. טקס חנוכה מרשים מלווה בחגיגות וסעודות מפוארות נערך ב-879 לפני הספירה כמתואר באסטלה שהתגלתה בחפירות באזור. עירו של אשורנצירפל השני אוכלסה בקרוב לשבעים אלף תושבים וכללה גנים בוטנים וזואולוגים. בנו, שלמנאסר השלישי (858 עד 824 לפני הספירה), בנה את האנדרטה הידועה כזיגוראת הגדול ואת המקדש הצמוד לה. הארמון, ששוחזר כמוזיאון, הוא אחד משני הארמונות האשוריים היחידים שהשתמרו בעולם, כשהשני הוא ארמונו של סנחריב בנינוה.
כלח נשארה הבירה האשורית עד 706 לפני הספירה, כאשר סרגון השני העביר את הבירה לדור שרוכין (חורסאבאד). היא נותרה מרכז ראשי, ועיר מלכותית עד שנהרסה לחלוטין ב-612 לפני הספירה כשאשור הוכרעה בפלישתם של מדי ובבל.
השם נמרוד קושר לאתר לראשונה, ככל הנראה, בידי קרסטן נייבור בביקורו במוסול במרץ 1766.
אשורנצירפל השני
המלך אשורנצירפל השני ששלט מ-883 עד 859 לפני הספירה בנה את בירתו החדשה בכלח. אלפי אנשים עבדו בבניית חומה באורך 8 קילומטר מסביב לעיר ובבניית הארמון. נמצאו כתובות רבות חרוטות באבני הגיר, בהן דברי המלך: "בניתי כאן ארמון מעצי ארז, ברוש, ערער, תאשור, תות-עץ ופיסטוק עבור המעון המלכותי וההנאה האצילית לנצח. ואת פראי ההרים והים חצבתי באבני גיר ובהט ומיקמתי כשומרי השערים". הכתובות אף תיארו את שלל הביזה שנשמר בארמון: "כסף, זהב, עופרת, נחושת וברזל, שלל ידי מהארצות שהכנעתי, שלל עצום ורב שיכנתי כאן בארמוני". כן תיארו הכתובות משתאות מפוארים שנערכו לכבוד ניצחונותיו, ואף את חרדת המובסים. הטקסט מפרט: "שבויים רבים לקחתי ושרפתי; רבים לקחתי בחיים, לחלקם גדעתי את פרק כף ידם, לאחרים קיצצתי את אפיהם, אוזניהם ואצבעותיהם; גם ניקרתי את עיניהם של חיילים רבים. שרפתי את צעיריהם, נשותיהם וילדיהם למוות." אודות כיבוש עיר אחת הוא תאר: "פשטתי את עורם של אצילים רבים וערמתי אותם לערימות". טקטיקות מזעזעות אלו הובילו להצלחותיו ב-877 לפני הספירה. בתום מסעו עד לים התיכון הוא הכריז "ניקיתי את נשקי בים העמוק והקרבתי כבשים לאלים".
שלמנאסר השלישי
בנו של אשורנצירפל, שלמנאסר השלישי המשיך מהמקום בו עצר. ב-31 שנים מתוך 35 שנות שלטונו עסק במלחמה. לאחר קרב סמוך לנהר עאסי עם קואליציית מדינות פלישתית-סורית הוא התגאה:
בכלח הוא בנה ארמון שהתעלה על זה של אביו: גודלו היה פי שניים, כיסה שטח של 49 אלף מטר מרובע וכלל יותר מ-200 חדרים.
בשנת 828 לפני הספירה, בנו התמרד נגדו ואליו הצטרפו 27 ערים אשוריות, בהן נינוה ואשור. הקרבות ארכו עד 821 לפני הספירה, 3 שנים לפני מותו של שלמנאסר.
ארכאולוגיה
האתר תואר לראשונה בידי התייר הבריטי קלאודיוס ג'יימס ריץ' ב-1820, זמן קצר לפני פטירתו. משלחת החפירות הראשונה לנמרוד נוהלה לראשונה בידי אוסטן הנרי לייארד, שחפר בין 1845 ל-1847, ואחר בין 1849 ל-1851.
לייארד האמין תחילה שהאתר היה חלק מנינוה, וכך גם פרסם את תוצאות חפירותיו. לאחר מכן, החפירות הועברו לידי הורמוזד רסאם, בן העדה האשורית שחפר בשנים 1853–1854, ולידי ויליאם לופטוס בשנים 55–1854.
משלחת בית ספר בריטי לארכאולוגיה מעיראק בניהולו של מקס מלוואן חזרה לחפור באתר ב-1949. העבודות נמשכו עד 1963, כשהניהול הועבר לידי דייוויד אוטס ב-1958 ולאחר מכן לידי ג'וליאן אורצ'ארד ב-1963.
המשך החפירות בוצעו בידי גופים שונים: המנהל הארכאולוגי של הרפובליקה העיראקית (1956, 1959-60, 1969-78 ו-92–1982) יאנוש מוייזינסקי (1974-76), פאולו פיורינה (1987-89) בעזרת המרכז לארכאולוגיה בטורינו בהתמקדות במבצר שלמנאסר, וג'ון קורטיס (1989).
מ-1974 ועד למותו בטרם עת ב-1976, יאנוש מוייזינסקי ניהל את פרויקט המרכז הפולני לארכאולוגיה מזרח תיכונית, בהרשאת המשלחת העיראקית. הוא תיעד את כל האתר בצילומי שקופיות 35ממ ותמונות 120ממ שחור לבן. כל תבליט שנשאר באתרו וכן כל השברים שפוזרו בין החדרים תועדו וצולמו. מוייזינסקי אף סקר עם ארכיטקט הפרויקט, ריצ'רד פ. סובולבסקי, את האתר ותיעד את תוכניותיו.
המשלחות חשפו תבליטים נהדרים, עיטורי שנהב ותגליפים. אוסף אומנות השנהבים שהתגלה במבנה הקרוי "מצודת שלמנסאר" היה עשיר במיוחד וכלל אוצרות שנאספו מארצות כבושות בסגנונות פיניקים, סורים ואשורים והתפרס על פני כמאתיים שנה מהמאה העשירית ועד לשמינית לפני הספירה. האוסף כלל גם פרטים רבים של אביזרי רתמות סוסים. על גבי חלק מהשנהבים נמצאו חרותות כתובות עבריות המבטאות את הכיבוש האשורי של ארץ ישראל בידי האשורים. פסל של אשורנצריפל השני נמצא שמור להפליא, כמו גם אריות מכונפים עם ראשי אדם במשקלים בין 10 ל-20 טון
כל אחד שומר על פתח הארמון. הכמות הרבה של כתובות המיוחסות לאשורנצריפל השני סיפקו מידע חשוב עליו ועל זמן שלטונו יותר מעל כל שליט אחר מתקופתו. חלקים מהאתר זוהו כמקדשים לנינורתה ולאנליל ובניין המיועד לנבו, אל הכתיבה והאומנויות.
הארמונות של אשורנצירפל השני, שלמנאסר השלישי ושל תגלת פלאסר השלישי נחשפו. האובליסק השחור המפורסם של שלמנאסר השלישי התגלה בידי לייארד ב-1846. לייארד נעזר בהורמוזד רסאם, האנדרטה מתנשאת לגובה של כשני מטר ומנציחה את מסעות ניצחונותיו בין השנים 824–859 לפני הספירה. הוא מעוצב בצורת צריח של מקדש בראשו ומסתיים בשלוש מדרגות. על צדו האחד מתוארת משלחת כניעה ישראלית מונהגת בידי יהוא המעניקה תשורות ומשתחווה לפני המלך שלמנסאר השלישי בעודו נוסך נסך לפני אלוהיו. כתב היתדות על האובליסק מתאר "יהוא, בנו של עמרי" ומזכיר את מתנות הזהב, הכסף והעופרת וכן רומחים.
האוצרות של נמרוד שנחשפו בחפירות כוללות אוסף של 613 חתיכות של תכשיטי זהב ואבנים יקרות. הם שרדו את המהומות ושוד העתיקות שהתבצעו לאחר הפלישה לעיראק ב-2003 בכספת בבנק בה נשמרו למשך 12 שנים ו"התגלו" מחדש ב-5 ביוני 2003.
העברת פסלי הענק ללונדון
ב-1847 לאחר חשיפה של יותר מחצי תריסר זוגות של פסלי ענק של אריות ושוורים הידועים גם כ"למסו" או "שדים" במשקל של כ-30 טון, אוסטן הנרי לייארד הביא שניים במשקל כ-10 טון ללונדון, האחד בצורת שור והשני בצורת אריה. המסע ארך 18 חודשים ובמהלכו אירעו מספר כמעט אסונות עד שהובאו למוזיאון הבריטי. המסע כלל את העמסתם על קרונות גלגלים. הם הונמכו בעזרת מערכת מורכבת של גלגלות ומנופים שהופעלו בידי עשרות אנשים. העגלות נמשכו בידי 300 גברים. תחילה הוא ניסה למשוך את העגלה בעזרת שוורים אך הללו סירבו לזוז. לאחר מכן הועלו על דוברה ש-600 מצופים מעורות של עזים וכבשים נדרשו כדי שהיא תצוף. לאחר ההגעה ללונדון נבנתה סוללה מיוחדת שאיפשרה את משיכתם לתוך המוזיאון על גבי גלגליות. פסלי ענק נוספים במשקל 30 טון הועברו לפריז מחורסאבאד בידי פול אמיל בוטה ב-1853. ב-1928 אדווארד צ'ירה העביר אף הוא פסל במשקל 40 טון מחורסאבאד לשיקגו.
הסכנות לכלח
האנדרטאות בכלח מאוימות כיום מהאקלים העיראקי הנוקשה. מחסור בכיסוי מגן משמעו שהתבליטים העתיקים חשופים לבליה בידי רוחות הנושאות חול ובידי גשמים עונתיים.
בתחילת מרץ 2015 נמסר כי נגרם לעיר נזק כבד כתוצאה מפעולות של לוחמי המדינה האסלאמית.
ב-11 באפריל ארגון "המדינה האסלאמית" הפיץ סרטון המתעד את הרס שרידי העיר. בסרטון נראים אנשי הארגון הורסים עתיקות ואחר כך מפוצצים את האתר כולו. על-פי התמונות, שלא ברור מתי צולמו, נראה כי האתר נהרס לחלוטין. אחד מאנשי הארגון נשמע אומר בסוף הסרטון כי הוא וחבריו יפעלו בדרך דומה בכל מקום שיוכלו למחות בו את הסימנים לעבודת אלילים.
בנובמבר 2016, נכבשה העיר מחדש על ידי הכוחות העיראקיים
אזכורים במקרא
העיר "כלח" מוזכרת בתנ"ך ב, בהמשך לסיפורו של נמרוד, ואזכורן של ממלכות בבל, ארך ואכד וארץ שנער כאחת הערים שהוקמו על פי המסורת על ידי אשור, אך בהבנה שונה מהמסורת ניתן להבין שנמרוד הוא הבונה ומכאן גם כנראה השם המודרני שניתן לה, תל נמרוד: כלח מוזכרת גם בתור "חלח" במקרא. לאחר שמרד הושע בן אלה מלך ישראל במלך אשור שלמנאסר החמישי בשנת 724 לפנה"ס, עלה שלמנאסר לשומרון והחריבה סופית בשנת 722 לפנה"ס. שלמנאסר הגלה את תושבי השומרון לאשור.
מגדלי YOO
מגדלי YOO או YOO Tel Aviv הם שני מגדלי מגורים הנמצאים בשכונת פארק צמרת בתל אביב שנבנו על ידי קבוצת חבס. המגדלים מעוצבים כגלילים המסתירים ליבה מרובעת, והם בני 37 ו-41 קומות, בשטח בנייה כולל של כ-100 אלף מטר רבוע (70 אלף מ"ר עילי וכ-30 אלף מ"ר תת-קרקעי) ובהיקף של כ-300 דירות. המגדלים נבנו על קרקע בשטח של כ-9 דונם בצידה הצפון מערבי של שכונת פארק צמרת. המגדל המערבי היה בניין המגורים הגבוה בישראל מ-2008 עד 2010 עת הסתיימה בנייתו של מגדל W השוכן באותו מתחם.
אדריכלות ושיווק
את התכנון הכללי של הבניינים הגה המעצב פיליפ סטארק ביחד עם משרד יסקי מור סיון שתכננו בפועל את הבניינים. חדשנותו של הפרויקט היא באופן שבו תוכננו החללים הציבוריים (לובי כניסה, מועדון דיירים, ספא ובריכת שחייה) וכן באופן בו תוכננו ושווקו הדירות. חללי המגורים נטולי העמודים אפשרו חופש עיצובי בתכנון הדירה הפנימי ובגודלי דירה הנעים בין 88 מ"ר לדירות על קומה שלמה בשטח של כ-800 מ"ר.
עיצובם החיצוני של המגדלים הוא גליל גבוה. המעטפת העגולה עשויה מקטעי רצועות לבנות המושלמות על ידי העין לכדי צורת גליל שלם המודגש גם על ידי כותרת הבניין שמעטפתה שלמה. על אף המראה החיצוני העגול, התכנון הפנימי כולו אורתוגונלי (מבוסס על קווים בזויות ישרות בלבד) והצורה המעוגלת מתקבלת ממרפסות חיצוניות בעלות דופן עגולה ורווחים מרובעים בין דירות שכנות התחומות על ידי קורות מרחפות.
בניית המגדלים החלה בשנת 2004 ואכלוסם החל בשנת 2007. קבלן הבנייה היה חברת "יילמזלר" הטורקית.
בלן (מקצוע)
הודות להתפתחות תשתית הולכת המים המודרנית, זמינות השימוש בחשמל ובגז לצורך חימום המים ובשל הבדלי תרבויות, בתי מרחץ ציבוריים אינם חזון נפרץ בתרבות המודרנית, ובתרבות המערבית בפרט. לכן גם משרת הבלן איננה נפוצה כיום במדינות רבות.
ביהדות, הבלנית עובדת במקווה ומסייעת לטובלות בו.
אטימולוגיה
המילה מופיעה לראשונה בלשון חז"ל. מקורה ביוונית, βαλανεύς, במשמעות זו.
המונח "בלן" (שם עצם, זכר) הוא במשקל קַטָּל, המשמש בעיקר למונחים המתארים בעלי מקצוע, כגון "שען", "נגר" ו"נהג".
רצח גורגן מרגריאן
רצח גורגן מרגריאן היה אירוע פלילי ופוליטי, שהביא לניתוק ביחסים הדיפלומטיים בין ארמניה והונגריה, על רקע רצח, המקושר לעימות של ארמניה עם אזרבייג'ן.
גורגן מרגריאן (בארמנית: Գուրգեն Մարգարյան; 26 בספטמבר 1978 – 19 בפברואר 2004), היה סגן בצבא הארמני אשר נרצח בבודפשט, הונגריה, ב-19 בפברואר 2004 על ידי רמיל ספרוב, סגן בצבא אזרבייג'ן. הרצח התרחש בעת ששניהם השתתפו בתוכנית שלום דו לאומית, למפקדים בצבאות ארמניה ואזרבייג'ן, שהתקיימה בבודפשט. הסיבות היו לאומיות: מרגריאן היה ארמני. מבחינת ספרוב, זו הייתה נקמת האזרים בארמנים על מה שעשו במלחמת נגורנו קרבאך.
בחודש ספטמבר 2013, אנדרטה המוקדשת למרגריאן הוצבה בירוואן.
תחילת דרכו של מרגריאן
מרגריאן נולד בירוואן, בירת ארמניה. הוא את לימודיו התיכוניים סיים בבית הספר 122 בירוואן, ולאחר מכן סיים תואר ראשון בהנדסה באוניברסיטת המדינה להנדסה של ארמניה. לאחר שסיים שירות חובה בצבא מ-1999 ל-2001, הוא הפך לקצין בשירות משרד ההגנה של הרפובליקה של ארמניה בדרגת סגן.
רצח
קוטי לא זכר מתי מרגריאן חזר לחדר, אבל מוקדם בבוקר הוא חש כי מישהו הדליק את האור. הוא חשב שזה גורגן. אבל אחרי ששמע קולות עמומים מוזרים, הוא סובב את ראשו מן הקיר וראה את ספרוב עומד מעל מרגריאן כאשר גרזן ארוך בידיו:
הנתיחה שלאחר המוות הראתה כי ספרוב הכה בפניו של מרגריאן שש עשרה פעמים, וכמעט שכרת את ראשו מגופו. בתדרוך שניתן על ידי המשטרה ההונגרית נאמר גם כי מרגריאן נדקר מספר פעמים בחזהו. אחרי שהוא הרג את מרגריאן, ספרוב הלך גם לחדרו של מקוצ'יאן לרצוח גם אותו, אך גילה שהדלת נעולה. בינתיים, קוטי ברח מהחדר שלו וקרא למשטרה, אשר הגיעו למקום ועצרו את ספרוב. במהלך החקירה הוא הודה ברצח של מרגראין. משטרת בודפשט ציינה כי הרצח בוצא "באכזכיות יוצאת דופן".