cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קנדה במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
רוזי מקלינן שמרה על תוארה בטרמפולינה, ובמדליית הזהב הרביעית זכתה המתאבקת אריקה ויב. מתאבקת נוספת, דורותי ייטס, סיימה במקום החמישי. צמד החותרות לינדזי ג'נריץ' ופטרישיה אובי זכו במדליית כסף בסירה קלה, ושמיניית החותרות סיימה במקום החמישי. בתחרויות הגברים, סיימו רביעיות הגברים במקומות השישי והשמיני. קתרין פנדרל זכתה במדליית ארד במרוץ אופני הרים, ואמילי באטי סיימה במקום הרביעי. במרוץ המרדף זכתה נבחרת הנשים הקנדית במדליית ארד. טורי ניהאוג סיים חמישי במרוץ אופני BMX וטארה ויטן סיימה במקום השביעי במרוץ נגד השעון. מייגן בנפייטו זכתה בשתי מדליות ארד בקפיצה למים, בקפיצה מ-10 מטרים ובקפיצה הסינכרונית מ-10 מטרים, יחד עם רוזלין פיליון. פיליון סיימה במקום השישי במקצה היחידות. בקפיצה מ-3 מטרים סיימה ג'ניפר אייבל במקום הרביעי ופמלה וייר במקום השביעי, ובקפיצות הסינכרוניות סיימו שתיהן במקום הרביעי. הרוכב אריק לאמאז זכה במדליית ארד בתחרות הקפיצות, שהייתה המדליה האולימפית השלישית שלו, וכן סיים רביעי עם הנבחרת הקנדית בתחרות הקבוצתית.
נבחרת הנשים בכדורגל זכתה במדליית ארד, לאחר שהפסידה 0–2 לנבחרת גרמניה בחצי הגמר, וגברה 1–2 על המארחת ברזיל במשחק על המקום השלישי. נבחרת הנשים ברוגבי שביעיות זכתה אף היא במדליית ארד, לאחר שהפסידה בחצי הגמר 5–17 לאוסטרליה, וגברה 10–33 על בריטניה במשחק על המקום השלישי. נבחרת הנשים בכדורסל הודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת צרפת וסיימה במקום השביעי, וגם נבחרת הגברים בכדורעף הודחה בשלב רבע הגמר, בידי נבחרת רוסיה.
1924 עד 1952
קנדה השתתפה בכל אולימפיאדות החורף, והיא אחת המדינות המצליחות ביותר בהן. נבחרות ההוקי קרח של קנדה זכו בשישה מתוך שבעה הטורנירים שנערכו עד 1952, וקנדה היא המדינה בעלת ההישגים הגבוהים ביותר בענף זה.
באולימפיאדת החורף הראשונה, אולימפיאדת שאמוני (1924), זכתה נבחרת ההוקי קרח של קנדה במדליית הזהב, לאחר שגברה על נבחרותיהן של ארצות הברית, בריטניה ושוודיה בבית הגמר. למעשה, הייתה זו זכייה שנייה ברציפות של הקנדים, שכן הוקי קרח היה בין הענפים שנכללו באולימפיאדת אנטוורפן שנערכה ב-1920, בטרם הונהגו משחקי החורף. נבחרת אוניברסיטת טורונטו ייצגה את קנדה במשחקים הבאים, ואף היא זכתה במדליית זהב, לאחר שגברה על נבחרותיהן של שוודיה, שווייץ ובריטניה בבית הגמר.
באולימפיאדת לייק פלאסיד (1932) ייצגה את קנדה קבוצת דה ויניפגס, ואף היא זכתה במדליית זהב, לאחר שגברה על נבחרותיהן של ארצות הברית, גרמניה ופולין. במשחקים אלה, זכו לראשונה ספורטאים קנדים במדליות גם בענפים אחרים. 5 מהמדליות היו בהחלקה מהירה. אלכסנדר הרד זכה במדליית כסף במרוץ ל-1500 מטר ובמדליית ארד במרוץ ל-500 מטר, ויליאם לוגן זכה בשתי מדליות ארד, במרוצים ל-1500 ול-5000 מטר, ופרנק סטאק זכה במדליית ארד במרוץ ל-10000 מטר. בנוסף, זכה מונטגומרי וילסון במדליית ארד בהחלקה אומנותית. בסיום המשחקים דורגה קנדה במקום הרביעי בטבלת המדליות, אחרי ארצות הברית, נורווגיה ושוודיה.
קבוצת ההוקי קרח שייצגה את קנדה באולימפיאדת גרמיש פרטנקירכן (1936) הייתה פורט ארתור ברקטס. לראשונה בהיסטוריה איבדה קנדה את התואר האולימפי, לאחר שהפסידה לנבחרת בריטניה וסיימה במקום השני. התואר חזר לקנדה באולימפיאדת סנט מוריץ (1948), לאחר שקבוצת RCAF פליירס סיימה את משחקיה עם 7 ניצחונות ותיקו אחד עם נבחרת צ'כוסלובקיה. להישג זה הצטרפה גם מדליית הזהב של המחליקה האומנותית ברברה אן סקוט. ואלאס דיסלטמאייר וסוזאן מורו זכו במדליית כסף בהחלקה האומנותית לזוגות.
קבוצת אדמונטון מרקוריז זכתה בתואר האולימפי השישי של קנדה בהוקי קרח באולימפיאדת אוסלו (1952), לאחר שסיימה את משחקיה עם 7 ניצחונות ותיקו אחד עם נבחרת ארצות הברית. זכייה זו סימנה את סוף ההגמוניה הקנדית בענף ההוקי קרח. בנוסף, זכה גורדון אודלי במדליית ארד בהחלקה מהירה ל-500 מטר.
1956 עד 1988
באולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956) הסתפקה קבוצת קיצ'נר-ווטרלו דאצ'מן במקום השלישי, לאחר הפסדים לארצות הברית ולברית המועצות. להישג הגבוה ביותר הגיעו פרנסס דפו ונוריס בודן, שזכו במדליית כסף בהחלקה אומנותית. לוסיל וילר זכתה במדליית הארד הראשונה של קנדה בסקי אלפיני, בגלישה במורד. באולימפיאדת סקוו ואלי (1960) זכו הקנדים בארבע מדליות, בהן שתי מדליות זהב, ודורגו במקום השביעי בטבלת המדליות. במדליות הזהב זכו גולשת הסקי האלפיני אן הגטווייט (בסלאלום) והמחליקים האומנותיים ברברה וגנר ורוברט פול. הדאצ'מן שוב ייצגו את קנדה בהוקי קרח, והפעם זכו במדליית הכסף, לאחר שסיימו את בית הגמר עם הפסד בודד לארצות הברית. במדליה הרביעית, מדליית ארד, זכה המחליק האומנותי דונלד ג'קסון.
אולימפיאדת אינסברוק (1964) הייתה הראשונה בהיסטוריה שבה קנדה לא זכתה במדליה אולימפית בהוקי קרח. הנבחרת הקנדית סיימה עם מאזן של חמישה ניצחונות ושני הפסדים, בדיוק כמו שוודיה וצ'כוסלובקיה. לפי הכללים שהיו נהוגים עד אז, במקרה של שובר שוויון, נבדק מאזנן של הנבחרות זו מול זו. במצב דברים זה, הייתה אמורה להיות שוודיה במקום השני וקנדה במקום השלישי. עם זאת, לאחר סיום המשחקים שונו הכללים למפרע, ונקבע כי הפרש השערים בכלל המשחקים הוא שיכריע. קנדה נדחקה למקום הרביעי על חודו של שער אחד, וצ'כוסלובקיה היא שזכתה במדליית הארד. באותם משחקים זכתה רביעיית גולשי המזחלות במדליית זהב, ושתי מדליות ארד הושגו בהחלקה אומנותית: דבי וילקס וגי רוול בתחרות הזוגות, ופטרה בורקה ביחידות.
באולימפיאדת גרנובל (1968) הייתה הספורטאית הבולטת גולשת הסקי האלפיני ננסי גרין. גרין זכתה במדליית זהב בסלאלום ענק ובמדליית כסף בסלאלום. נבחרת ההוקי קרח זכתה במדליית ארד, לאחר שסיימה את המשחקים עם מאזן של חמישה ניצחונות ושני הפסדים. באולימפיאדת סאפורו (1972) רק המחליקה האומנותית קארן מגנוסן זכתה לעמוד על הפודיום, לאחר שזכתה במדליית כסף. נבחרת ההוקי קרח נעדרה לראשונה מהמשחקים, בשל סכסוך עם פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית. באולימפיאדת אינסברוק (1976) זכתה קנדה במדליה אחת מכל סוג. בזהב זכתה גולשת הסקי האלפיני קאתי קריינר (בסלאלום ענק), קאתי פריסטנר זכתה במדליית כסף בהחלקה מהירה ל-500 מטר והמחליק האומנותי טולר קרנסטון זכה במדליית ארד. נבחרת ההוקי קרח החרימה את המשחקים גם הפעם.
באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) זכו רק שני ספורטאים קנדים במדליות - גאטן בושר זכה במדליית כסף בהחלקה מהירה ל-1000 מטר וגולש הסקי האלפיני סטיב פודבורסקי זכה במדליית ארד בגלישה במורד. נבחרת ההוקי קרח שבה להשתתף במשחקים, וסיימה במקום השישי. בושר שיפר את הישגיו באולימפיאדת סרייבו (1984), כשזכה במדליות זהב במרוצים ל-1000 ול-1500 מטר ובמדליית ארד במרוץ ל-500 מטר. בריאן אורסר הוסיף מדליית כסף בהחלקה אומנותית, וקנדה דורגה במקום השמיני בטבלת המדליות. נבחרת ההוקי קרח סיימה במקום הרביעי.
אולימפיאדת קלגרי (1988) הייתה אולימפיאדת החורף הראשונה שנערכה על אדמת קנדה. בדומה לאולימפיאדת מונטריאול, גם במשחקים אלה לא זכתה קנדה במדליית זהב אולימפית. בריאן אורסר שוב זכה במדליית כסף בהחלקה אומנותית, ולהישג דומה הגיעה עמיתתו אליזבת מאנלי. קארן פרסי זכתה בשתי מדליות ארד בסקי אלפיני (בגלישה במורד ובסופר G) ובמדליית ארד נוספת זכו המחליקים האומנותיים טרייסי וילסון ורוברט מק'קול. נבחרת ההוקי קרח סיימה במקום הרביעי.
שנות ה-90
באולימפיאדת אלברוויל (1992) זכו הקנדים ב-7 מדליות, מהן שתי מדליות זהב, וקנדה דורגה במקום התשיעי בטבלת המדליות. הענף הבולט היה החלקה מהירה במסלול קצר. רביעיית השליחות ל-3000 מטר זכתה במדליית זהב, רביעיית השליחים ל-5000 מטר זכתה במדליית כסף, ואחד החברים בה, פרדריק בלקבורן זכה גם במדליית כסף במרוץ ל-1000 מטרים. במדליית הזהב השנייה זכתה גולשת הסקי האלפיני קרין לי-גרטנר, בגלישה במורד. הביאתלטית מרים בדאר זכתה במדליית ארד במרוץ ל-15 ק"מ, ובמדליית ארד נוספת זכו המחליקים האומנותיים איזבל ברסור ולויד אייסלר. נבחרת ההוקי קרח זכתה לעמוד על הפודיום לראשונה מזה 24 שנים. הנבחרת זכתה במדליית הכסף, לאחר שהפסידה לנבחרתה של המשלחת המאוחדת 3-1 בשלב הגמר.
מאז אולימפיאדת לילהאמר (1994) מצויה קנדה בצמרת טבלאות המדליות של אולימפיאדות החורף, והישגיה משתפרים בהתמדה. במשחקים אלה צברו הספורטאים הקנדים 13 מדליות, מהן 3 מדליות זהב, והיא דורגה במקום השביעי בטבלת המדליות. בשתיים ממדליות הזהב זכתה הביאתלטית מרים בדארד (במרוצים ל-7.5 ול-15 ק"מ), ובשלישית זכה גולש הסקי החופשי ז'אן לוק ברסאר. גולש סקי חופשי נוסף, פיליפ לארוש, זכה במדליית כסף, ולויד לנגלואה זכה במדליית ארד. בהחלקה מהירה במסלול קצר, זכתה נטלי למברט במדליית כסף במרוץ ל-1000 מטר, ובמדליית כסף נוספת במרוץ השליחות ל-3000 מטר. מארק גאניון זכה במדליית ארד במרוץ ל-1000 מטר. המחליק האמנותי אלוויס סטויקו זכה במדליית כסף, ואיזבל ברסור ולויד אייסלר זכו במדליית ארד שנייה ברציפות. המחליקה המהירה סוזן אאוץ' זכתה במדליית כסף במרוץ ל-500 מטר, וגולש הסקי האלפיני אד פודיבינסקי זכה במדליית ארד בגלישה במורד. נבחרת ההוקי קרח זכתה במדליית הכסף בפעם השנייה ברציפות, הפעם לאחר הפסד לנבחרת שוודיה.
אולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002)
באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) זכו הקנדים ב-17 מדליות, מהן 7 מדליות זהב, ושמרו על המקום הרביעי, אחרי נורווגיה, גרמניה וארצות הברית.
בהחלקה מהירה במסלול קצר, זכה מארק גניון במדליית זהב במרוץ ל-500 מטר ובמדליית ארד במרוץ ל-1500 מטר. סגנו במרוץ ל-500 מטר היה ג'ונתן גילמט. מחליק נוסף, מתיה טורקוט, זכה במדליית הארד במרוץ ל-1000 מטר, ושלושתם היו שותפים לזכייתם של השליחים הקנדים במרוץ ל-5000 מטר. נבחרת השליחות זכתה במדליית ארד. קטריונה לה מיי דואן שמרה על תוארה בהחלקה מהירה ל-500 מטר, ושתי מחליקות מהירות נוספות זכו במדליות ארד, סינדי קלאסן במרוץ ל-3000 מטר וקלרה יוז, שבשנות ה-90 התחרתה במרוצי אופניים ואף זכתה בשתי מדליות ארד באטלנטה, זכתה במדליית ארד במרוץ ל-5000 מטר.
שתי נבחרות ההוקי קרח זכו במדליות זהב. לגברים היה זה תואר אולימפי ראשון מזה 50 שנה ואילו לנשים היה זה תואר ראשון בהיסטוריה. שתי הנבחרות הגיעו להישג זה אחרי ניצחונות על נבחרותיה המקבילות של ארצות הברית. נבחרת הגברים בקרלינג זכתה במדליית כסף שנייה ברציפות, ואילו נבחרת הנשים איבדה את תוארה וזכתה במדליית ארד.
אולימפיאדת טורינו (2006)
באולימפיאדת טורינו (2006) רשמה קנדה שיא חדש בהישגיה - 24 מדליות, מהן 7 מדליות זהב. הישג זה הקנה לה את המקום החמישי בטבלת המדליות, אחרי גרמניה, ארצות הברית, אוסטריה ורוסיה.
הענף בו בלטו הקנדים במיוחד הוא החלקה מהירה, עם 8 מדליות, מהן שתי מדליות זהב. סינדי קלאסן זכתה במדליית זהב במרוץ ל-1500 מטר, במדליית כסף במרוץ ל-1000 מטר ובמדליית ארד במרוצים ל-3000 ול-5000 מטר. קלרה יוז זכתה במדליית הזהב במרוץ ל-5000 מטר, קריסטינה גרובס זכתה במדליית כסף במרוץ ל-1500 מטר, ושלושתן היו שותפות לזכייתה של הנבחרת במדליית הכסף במרוץ המרדף (אם כי קלאסן לא התחרתה בגמר).
דאף גיבסון זכה במדליית זהב בסקלטון וסגנו היה ג'ף פיין. אצל הנשים, זכתה מליסה הולינגסוורת' במדליית ארד. בסקי למרחקים זכתה צ'נדרה קרופורד במדליית זהב במרוץ הספרינט, ושרה רנר ובקי סקוט זכו במדליית כסף במרוץ הספרינט הקבוצתי. במדליית זהב נוספת זכתה ג'ניפר הייל, בסקי חופשי. בהחלקה מהירה במסלול קצר זכו הקנדים בארבע מדליות: פרנסואה-לואי טרמבלה זכה במדליית כסף במרוץ ל-500 מטר ובמרוץ השליחים ל-5000 מטר, ואנוק לבלנק-בושר זכתה במדליית ארד במרוץ ל-500 מטר ובמדליית כסף במרוץ השליחות ל-3000 מטר. גולשי המזחלות פייר לודר ולאסלס בראון זכו במדליית כסף, גולשת השלג דומיניק מלטה זכתה במדליית ארד, וכך גם המחליק האומנותי ג'פרי בטל.
נבחרת הנשים בהוקי קרח שמרה על תוארה, לאחר שגברה במשחק הגמר על נבחרת שוודיה. מקבילתה הגברית הסתפקה במקום השביעי. נבחרת הגברים בקרלינג זכתה במדליית הזהב לאחר שגברה על נבחרת פינלנד, ואילו נבחרת הנשים סיימה במקום השלישי לאחר שהפסידה לנבחרת שווייץ בחצי הגמר וגברה על נבחרת נורווגיה במשחק על מדליית הארד.
אולימפיאדת ונקובר (2010)
בניגוד לאולימפיאדות הקודמות שנערכו על אדמתה, אולימפיאדת ונקובר הייתה מוצלחת במיוחד עבור המשלחת הקנדית. היא סיימה את המשחקים במאזן של 26 מדליות, בהן 14 מדליות זהב - המספר הגבוה ביותר של מדליות זהב בו זכתה מדינה כלשהי במשחקי החורף - ודורגה במקום הראשון בסיום המשחקים.
בהחלקה מהירה במסלול קצר זכו הקנדים ב-5 מדליות, בהן שתי מדליות זהב. צ'ארלס המלין ניצח במרוץ ל-500 מטר והיה שותף לזכייה הקבוצתית במרוץ השליחים ל-5,000 מטר. המלין אף קבע שיא אולימפי חדש בשלב רבע הגמר (40.770 שניות). חברו לנבחרת, פרנסואה-לואי טרמבלה זכה במדליית ארד במרוץ ל-500 מטר. אצל הנשים, זכתה מריאן סן-ז'לה במדליות כסף במרוץ ל-500 מטר ובמרוץ השליחות ל-3000 מטר.
גם בהחלקה מהירה זכו הקנדים ב-5 מדליות, בהן שתי מדליות זהב. כריסטין נזביט ניצחה במרוץ ל-1,000 מטר, קריסטינה גרובס זכתה במדליית כסף במרוץ ל-1500 מטר ובמדליית ארד במרוץ ל-3000 מטר, וקלרה יוז איבדה את תוארה והסתפקה במדליית ארד במרוץ ל-5000 מטר. במדליית הזהב השנייה זכו הגברים, במרוץ המרדף.
בסקי חופשי זכו הקנדים ב-3 מדליות. אלכסנדר בילודו ואשלי מק'אייבור זכו במדליות זהב, וג'ניפר הייל זכתה במדליית כסף. ג'ייזי-ג'יי אנדרסון ומאל ריקר זכו במדליות זהב בגלישת שלג, ומייק רוברטסון זכה במדליית כסף. במזחלות זכו צמדים קנדים בשני המקומות הראשונים בתחרויות לנשים (קיילי המפריז והת'ר מויז הגיעו ראשונות, והלן אפרטון ושלי-אן בראון הגיעו שניות) ורביעיית הגברים זכתה במדליית ארד. המחליקים האמנותיים סקוט מויר וטסה וירצ'ו במדליית זהב, וג'ואני רושט זכתה במדליית ארד. ג'ון מונטגומרי זכה אף הוא במדליית זהב, בסקלטון.
נבחרת הגברים בקרלינג זכתה במדליית הזהב לאחר שגברה על נבחרת נורווגיה, ואילו נבחרת הנשים זכתה במדליית הכסף, לאחר שהפסידה לנבחרת שוודיה. נבחרת ההוקי קרח סיפקה לקנדים רגעי דרמה רבים. הנבחרת נחשבה לפייבוריטית לזכות בתואר האולימפי, אך בשלב המוקדמות הפסידה במפתיע לנבחרת ארצות הברית. ההפסד לא מנע ממנה להתקדם לשלבים הבאים, ובסופו של דבר הגיעה לשלב הגמר, בו שוב התמודדה מול נבחרת ארצות הברית. הקנדים עלו ליתרון של שני שערים, אך 25 שניות לסיום המשחק השוו האמריקנים את התוצאה, וכפו הארכה. בסופו של דבר הבקיע סידני קרוסבי את שער הניצחון, והקנדים זכו בתואר האולימפי. גם נבחרת הנשים זכתה במדליית הזהב, בפעם השלישית ברציפות, לאחר שאף היא גברה במשחק הגמר על נבחרת ארצות הברית.
אולימפיאדת סוצ'י (2014)
המשלחת הקנדית שמרה על רמה גבוהה גם באולימפיאדת סוצ'י (2014), שבה זכו ספורטאיה ב-25 מדליות, מהן 10 מדליות זהב. היא דורגה במקום השלישי בטבלת המדליות, אחרי המארחת רוסיה ונורווגיה.
בניגוד לעבר, במשחקים אלה היה הסקי החופשי הענף הבולט, עם 9 מדליות, מהן 4 מדליות זהב. בתחרות המוגולס לנשים זכתה ז'וסטין דופור-לפואן במדליית הזהב, ואחותה הגדולה קלואה זכתה במדליית הכסף. בסקי קרוס זכתה מריאל תומפסון במדליית הזהב, וסגניתה הייתה קלסי סרווה. קנדית שלישית, דארה האוול, זכתה במדליית זהב בסלופסטייל, תחרות בה קים למאר זכתה במדליית הארד. אצל הגברים, אלכסנדר בילודו שמר על תוארו במוגולס, וסגנו היה מיקאל קינגסברי. מייק רידל זכה במדליית כסף בהאפפייפ.
בהחלקה מהירה במסלול קצר, זכה שארל אמלן במדליית זהב במרוץ ל-1500 מטר, שארל קורנויה זכה במדליית כסף במרוץ ל-500 מטר, ונבחרת השליחות הקנדית זכתה במדליית כסף במרוץ ל-3000 מטר. במזחלות זכו קיילי המפריז והת'ר מויז במדליית זהב שנייה ברציפות. בהחלקה אומנותית זכו הקנדים בשלוש מדליות כסף. טסה וירצ'ו וסקוט מויר עשו זאת בתחרות הזוגות, פטריק צ'ן ביחידים, ושלושתם היו שותפים לזכייה בתחרות לנבחרות. המחליק המהיר דני מוריסון זכה במדליית כסף במרוץ ל-1000 מטר ובמדליית ארד במרוץ ל-1500 מטר. גולשת השלג דומיניק מלטה זכתה במדליית כסף, ומארק מקמוריס זכה במדליית ארד. גולש הסקי האלפיני יאן הודק זכה במדליית ארד בסופר G, והיה הקנדי הראשון שזוכה במדליה אולימפית בענף זה מזה 16 שנים.
שתי נבחרות ההוקי קרח שמרו על תואריהן. הגברים אחרי ניצחון על נבחרת שוודיה, והנשים, להן היה זה תואר רביעי ברציפות, אחרי ניצחון על נבחרת ארצות הברית. גם בקרלינג זכו שתי הנבחרות במדליות הזהב. הגברים, עם תואר שלישי ברציפות, גברו בגמר על בריטניה והנשים, עם תואר ראשון מזה 16 שנים, גברו על שוודיה.
לפי אולימפיאדה
באולימפיאדות הקיץ: width="20px"|
באולימפיאדות החורף:
ריצת 100 מטר משוכות
ריצת 100 מטר משוכות היא תחרות ריצה הנערכת במסגרת מקצועות האתלטיקה במשחקים האולימפיים, המיועדת לנשים (המקבילה הגברית היא ריצת 110 מטר משוכות). המתחרות בריצה זו רצות לאורך מסלול שאורכו 100 מטר, שלאורכו 10 משוכות שגובהן 83.8 ס"מ. המשוכה הראשונה נמצאת במרחק של 13 מטר אחרי נקודת הזינוק, ושאר המשוכות נמצאות במרווח של 8.5 מטר האחת מן השנייה והמרחק בין המשוכה האחרונה לקו הסיום הוא 10.5 מטר. המשוכות צמודות זו לזו לכל רוחב המסלול, אך בכל מסלול משוכה נפרדת, כך שאם תפיל אותה האצנית, הדבר לא יפגע ברצות שמצדדיה. אין בנפילה של משוכה מספיק כדי להביא לפסילת האצנית, ולמעשה ניתן לסיים את המירוץ גם לאחר הפלת כל עשר המשוכות. עם זאת, הפלה כזו מאטה את הריצה, ומהיר יותר לדלג מעל המשוכה.
קנדה במשחקים האולימפיים
לפי ענף
בענפי הקיץ: width="20px"|
בענפי החורף:
ריצת 100 מטר משוכות
ריצת 100 מטר משוכות נכנסה לראשונה לתוכנית האולימפית באולימפיאדת מינכן (1972), במקום ריצת 80 מטר משוכות שהייתה חלק מהתוכנית האולימפית מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932).
עשר האצניות הטובות בכל הזמנים
מעודכן ל-25 ביולי 2022
שבת בקיבוץ
היצירה מתארת את "השדה הגדול" בקיבוץ גן שמואל בו התגורר האמן. סימון נחשב לאמן חברתי ולציוריו היו מסרים חברתיים סוציאליסטים אידאולוגיים. מטרת הציורים הייתה להציג את חבר הקיבוץ כאידיאל.
המסר המרכזי המתואר בציור "שבת בקיבוץ" הוא האידיליה המשפחתית של חברי הקיבוץ. הציור מציג את חברי הקיבוץ כמשפחה אחת של פועלים עובדים. לא ניתן לראות ביצירה את פני האנשים שכן האינדווידואליות שלהם אינה חשובה; החשוב הוא הקשר ביניהם כקולקטיב, והקרבה שלהם לאדמה ולקיבוץ. הציור מציג את חברי הקיבוץ נחים יחד בשבת, ובכך מנסה להציג אידיליה של החברה הקיבוצית כולה, תוך הצגת הרמוניה בין החברים לבין עצמם ובין חברי הקיבוץ לטבע סביבם.
יצירה מאוחרת יותר, משנת 1947, מציגה את אותו נושא. בגרסה זו שם סימון דגש דווקא על ההורים בקיבוץ המשחקים עם ילדיהם. ברקע התמונה ניתן לראות סוסים ועגלה. ביצירה זו קומפוזיציה פירמידלית. דמות האב המרכיב את בנו על כתפיו או מרים אותו באוויר הופיע ביצירות נוספות מאוחרות יותר של סימון, ומעלות אסוציאציה של הנפת עומר או קורבן - ובכך מציג סימון את הילדים כתוצרת נוספת של הקיבוץ.
שתי היצירות עושות שימוש בצבעים חמים - בעיקר צבעי חום ומעט ירוק, המסמלים את הקרבה לאדמה ולטבע. ברקע שתי היצירות ניתן לראות מבנים האופייניים לקיבוץ, ואת עצי הברושים הצומחים בו.
לימים צייר סימון יצירות נוספות באותו נושא ובאותו שם.
בית הקברות היהודי העתיק בצפת
בית הקברות היהודי העתיק בצפת הוא מבתי העלמין העתיקים בארץ ישראל. שימש במשך מאות רבות של שנים כמקום קבורה לבני המקום ובהם דמויות בולטות וחשובות במורשת ישראל. בית הקברות מצוי לאורכו של המדרון המערבי של העיר צפת. בקצה רחוב האר"י במורד הר כנען למול נחל עמוד וצופה על הכנרת. מדי שנה מבקרים בו למעלה מ-700 אלף איש הפוקדים את קברי הצדיקים שבמקום ביניהם קברי תנאים, אמוראים, מקובלים ואדמו"רים רבים. בסמוך אל בית הקברות העתיק נמצא "בית הקברות החדש של צפת". בצידו הצפוני נמצא בית הקברות הצבאי של צפת הנמצא על צלע ההר ובקרבתו האנדרטה לזכר שבעה מעולי הגרדום.
רניום
רניום (Rhenium) הוא יסוד כימי מסדרת מתכות המעבר שסמלו הכימי Re ומספרו האטומי 75.
בית הקברות היהודי העתיק בצפת
בכניסה אל בית הקברות נמצא מקווה האר"י.
רניום
תכונות
סגסוגות רניום ומוליבדן הן מוליכי על בטמפרטורות הנמוכות מ-10 מעלות קלווין (מינוס 263.15 צלזיוס).
שימושים
שימושו העיקרי הוא בתור זרז בתהליך סילוק עופרת מדלק ובייצור סגסוגות על לחלקי מנועי סילון. שימושים נוספים:
בית הקברות היהודי העתיק בצפת
היסטוריה
האזכור הקדום ביותר הוא של תלמיד רבי עובדיה מברטנורא בשנת 1495 המזכיר את בית העלמין ואת קברו של הנביא הושע בן בארי. בשנת 1635 בקירוב מספר גרשון בן אליעזר סגל על כפר עין זיתון:"עין זיתון בה בית כנסת בנוי וסגור עם ספר תורה. ולצפון הכפר בית חיים."
רניום
היסטוריה
קיומו נחזה על ידי הנרי מוזלי ב-1914. בפועל, רניום זוהה בגרמניה בשנת 1925, כאשר וולטר נודאק (Walter Noddack), אידה טאק (Ida Tacke) ואוטו ברג (Otto Berg) דיווחו על יסוד חדש שמצאו במחצב פלטינה ובמינרלים קולומביט, גדוליניט ומוליבדניט. בשנת 1928 הם הצליחו למצות גרם בודד של רניום מ-660 קילוגרם מוליבדניט. את היסוד החדש כינו על שם הנהר ריין.
התהליך היה מסובך ויקר ולכן נזנח עד לשנות ה-50 המוקדמות כאשר סגסוגות טונגסטן-רניום ומוליבדן-רניום נכנסו לשימוש.
בית הקברות היהודי העתיק בצפת
מתאר בית העלמין
בית הקברות הישן משתרע על קרקע ששטחה נאמד במאה וחמישים דונם. בעקבות רעש האדמה וגלישת קרקע ניתן למצוא בבית העלמין לעיתים קברים מעל קברים.
רניום
צורה בטבע
רניום לא נמצא בטבע בצורתו החופשית, גם בצורת תרכובת הוא לא מופיע והמקור המסחרי שלו הוא מחצבי מוליבדן (שיכולים להכיל בין 0.002% ל-0.2% רניום). בקרום כדור הארץ, רניום נמצא בריכוז של 0.001 חלקים למיליון (ppm).
אמצעי זהירות
לא ידוע האם רניום רעיל ולכן הוא מצריך טיפול בהתאם.
בית הקברות היהודי העתיק בצפת
החלקה הספרדית העתיקה
מן המאה ה-18 נוצרה הפרדה בקבורה בין הנקברים בני הקהילה האשכנזית לבין בני הקהילה הספרדית. רוב הספרדים נקברו בחלק הצפוני של בית העלמין. לעיתים ניתן למצוא קבורה ספרדית במערות קבורה בחלק הדרומי.
בשנת ה'תשע"ו (2015) גילה ד"ר ניסן שריפי, עורך דין ומרצה למשפטים, את מקום קברו המדויק של הרדב"ז, וזאת לאחר מחקר מעמיק בו סקר ד"ר שריפי מקורות רבים, אשר הצביעו על העובדה, כי הרדב"ז נקבר מימינו של קבר רבי משה מטראני (המבי"ט), בחלקת קבר האר"י, אשר היה תלמידו במצרים. כך, בכ"א בחשוון תשע"ו נערכה הילולה ראשונה על קברו של הרדב"ז, וזאת לאחר למעלה ממאה שנה של היעלמות קברו עקב איתני הטבע (רעידות אדמה וסחף קרקעי) בשילוב עם שימור לקוי של בית הקברות העתיק בצפת.
החלקה האשכנזית העתיקה
רוב בני הקהילה האשכנזית בעיר נקברו בחלק הדרומי של בית העלמין.
בית הקברות הצבאי
רוב הקברים בחלקה זו הם מן המאה ה-20 וצפופים מאוד. בחלקה קבורים בין היתר חללי המצור על עכו במלחמת השחרור.
החלקה הספרדית החדשה
לאחר קום המדינה הוקמו שתי חלקות חדשות לאשכנזים ולספרדים.
הקבורים בבית העלמין
עד שנת 2020 הקבר העתיק ביותר הנמצא במקום היה קברו של רבי יוסף פלנסי משנת 1430 לערך. באפריל 2021 התגלו שני מצבות משנת 1380 לערך. בין הקבורים בצפת ישנם מחכמי צפת שחיו בעיר במאה ה-16, הרוגי רעש האדמה שפקד את העיר בשנת 1837, קרבנות הפרעות שהתרחשו בעיר בתקופת המנדט הבריטי, עולי הגרדום ועוד.
הבולטים ביניהם:
שיקום בית העלמין
הזנחת המקום באופן מתמשך הביאה לכך שקברים רבים נעלמו. יששכר דב פטמן, ניצול שואה שעלה ארצה בשנות הארבעים, עשה רישום ומיפוי חלקיים לכשלושת אלפים מצבות מתוכן כאלף וארבע מאות נושאות כתובות. תיעודו של פטמן שימש כבסיס לסקר נרחב שנעשה על ידי חוקר ארץ ישראל רמי יזרעאל החל משנת 1990. בתחילת שנות התשעים הוחלט לשקם את בית העלמין ולהתאים אותו לביקורי מאות אלפי עולי הרגל והמבקרים המגיעים אליו בכל שנה. בשנת 2011 נשרף חלק מבית העלמין, ולאחר זמן קצרו שופץ בשנית, כולל דרכי גישה נאותות, ושיקום מערך הניקוז במקום..
ניאל מאטר
ניאל מאטר (באנגלית: Niall Matter; נולד ב-20 באוקטובר 1980) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה קנדי-אמריקאי. הוא מוכר בזכות תפקידו בתור שיין דונובן בסדרת המדע-בדיוני "אאוריקה" ובשל תפקידו בתור אוון קרוס בסדרה "בראשית: עולם חדש".
ביוגרפיה
מאטר נולד ב-20 באוקטובר 1980 באדמונטון, אלברטה שבקנדה, שם גדל בחוות בחלב של הוריו. בגיל 13 בהמלצת ממורה בבית ספרו הוא נרשם ללימודי דרמה והחל להופיע בהצגות ואף זכה בפרס דרמה לאליפות המחוז ב-1999. עם זאת הוא נקלע לצרות בגיל 17 ונשלח על ידי הוריו לעבוד אצל סבו באסדות הנפט בצפון אלברטה; הוא הודה שניסיון זה הוא שעזר לו להתמקד בלימודיו ולעבור את הבחינות בתיכון. לצד לימודים בבית הספר לקולנוע ונקובר הוא המשיך לעבוד בנפט עם סביו ואחיו טרבור עד גיל 25, אז נקלע לתאונה קשה, שם הוא כמעט נמחץ בתוך תא הנהג של אסדת קידוח במשקל 17 טון; הוא נאלץ לנוח 6 חודשים לאחר מכן.
קריירה
בהמשך אותה שנה לוהק לתפקיד החוזר של זיין דונובן בעונתה השנייה של סדרת המדע-בדיוני האמריקאית "אאוריקה"; בשלושת העונות הבאות קיבל מאטר קרדיט של שחקן ראשי.
בשנת 2011 גילם את גרג בעונתה הרביעית של סדרת הנוער "90210".
בשנת 2012 כיכב בסדרה "בראשית: עולם חדש", בה שיחק את אוון קרוס.
חיים אישיים
בעבר יצא עם השחקנית סרינדה סוואן.
ביולי 2016 התחתן עם חברתו שרה בראדלי בטקס פרטי בהוואי. לזוג ישנם שני ילדים שנולדו ב-2016 וב-2018.
מרכז לטיפול בקשיש בקהילה (עמותה)
מרכז לטיפול בקשיש בקהילה (בראשי תיבות: מלב"ב) היא עמותה רשומה אשר הוקמה בשנת 1981 על ידי פרופ' ארנולד רוזין והעובדת הסוציאלית לאה אברמוביץ.
פעילות
עמותת מלב"ב מעניקה שירותים לאנשים עם דמנציה ואלצהיימר ולבני משפחותיהם. ההערכות כיום הם שישנם כ-175,000 אנשים עם ירידה קוגניטיבית ודמנציה, ומספר דומה של בני משפחה המטפלים בהם. העמותה שואפת לשפר את איכות חייהם של החולים ובני משפחותיהם וכן לפתח שירותים חדשים בקהילה.
מנכ"ל העמותה הוא ד"ר זאב פרידמן.
יושב ראש הוועד המנהל הוא זבולון אורלב, וחברי הוועד המנהל הם: פרופ' מרטה וינשטוק-רוזין, עו"ס לאה אברומוביץ, פרופ' יצחק בריק, יואל נתן, פנינה והב, יוסי גרנות, ג'ף קאהן, מנחם וגשל.
עמותת מלב"ב הוקמה על ידי פרופ' ארנולד רוזין, שניהל במשך שנים את המחלקה הגריאטרית ב"המרכז הרפואי שערי צדק" בירושלים, יחד עם עו"ס לאה אברמוביץ. הם גיבשו שיטה מקצועית לטיפול באנשים עם דמנציה ואלצהיימר בקהילה.
שירותי העמותה :
קונסוליית ישראל בהונג קונג
הקונסוליה הכללית של ישראל בהונג קונג (בסינית: 以色列駐香港總領事館) היא הנציגה הדיפלומטית הבכירה ביותר של מדינת ישראל בהונג קונג, והיא אחת מארבעת הקונסוליות של ישראל בסין, שכולן כפופות לשגרירות ישראל בבייג'ינג. תחום האמנה של הקונסוליה כולל את הונג קונג ומקאו.
הקונסוליה ממוקמת במרכז האדמירלות שבהונג קונג. המחלקות שלה כוללות משרד משפטי וקונסולרי, משרד פוליטי, משרד מידע, משרד כלכלי, משרד תרבות ומשרד אדמיניסטרטיבי.
בקונסוליה הוקמה מחלקה כלכלית ב-2012.
היסטוריה
בתחילת שנות ה-70 הקימה ישראל, שלא היו לה קשרים עם סין, קונסוליה בהונג קונג (שהייתה תחת שלטון בריטי), מתוך כוונה שהנציגות תהיה פתח ליחסים בין ישראל לסין, אך שנתיים לאחר מכן נסגרה הנציגות. בספטמבר 1984 הסכימו סין ובריטניה כי ב-1997 תחזור המושבה הונג קונג לריבונות סינית. ההסכם הותיר פתח להמשכת פעילות הקונסוליה הישראלית בהונג קונג גם לאחר חזרתה לשלטון סין, וכתוצאה מכך החליטה ישראל להקים מחדש את הקונסוליה. חנן בר-און, המשנה למנכ"ל משרד החוץ, פנה לראובן מרחב, שיצא ב-1985 לשליחותו כקונסול ישראל בהונג קונג, במהלכה טווה קשרים עם אנשי אקדמיה וממשל בסין. נקודת ציון מכרעת הייתה כאשר לקראת סיום שליחותו בספטמבר 1988, הסכימו הסינים שיבקר בסין, והגדירו אותו כ'קבוצת תיירות של איש אחד'. בביקורו פגש אנשי ממשל וקבל הסכמות עקרוניות לכינון משלחת אקדמית ישראלית בסין ובראש השנה ה'תשמ"ט אף הפתיע את שר החוץ שמעון פרס בברכת שנה טובה טלפונית מבייג'ינג.
בורסת הונג קונג–ישראל
החדשנות והפיתוח הטכנולוגי של ישראל הם בעלי שם עולמי. ממשלת ישראל והמועצה המבצעת של הונג קונג חתמו על "מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה דו-צדדי במחקר ופיתוח תעשייתי". הסחר הדו-צדדי בין הונג קונג לישראל הגיע ל-6.2 מיליארד דולר ב-2013.
הקונסוליה תרמה לקראת חגיגות יום העצמאות הישראלי ה-66 כ-100,000 דולר הונג קונגי לאגודת הונג קונג לילדים נכים.
בנובמבר 2015 ארגנה הקונסוליה יחד עם האוניברסיטה הפוליטכנית של הונג קונג את שבוע ישראל 2015, בו הוצגו טכנולוגיה ישראלית, לצד תרבות, מוזיקה וסרטים לקהילת האוניברסיטה באמצעות שורה של פעילויות.
העצרת המשטרתית
בפברואר 2017, במהלך אירוע של משטרת הונג קונג, השווה דובר את השוטרים המותקפים ליהודים שנרדפו על ידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. הקונסול הכללי של ישראל בהונג קונג אמר כי ההשוואה "פסולה" ו"מצערת", וכי הוא מקווה שהיא לא תשנה. מאגף יחסי הציבור במשטרה נמסר בתגובה בערב כי הדברים שנאמרו בישיבה אינם מייצגים את עמדת המשטרה. האירוע אף משך את תשומת לב הקהילה היהודית בהונג קונג.
מרי ג'יי בלייג'
מרי ג'יין בלייג' (באנגלית: Mary Jane Blige; נולדה ב-11 בינואר 1971) היא זמרת היפ הופ, מוזיקת נשמה ורית'ם אנד בלוז, מפיקה מוזיקלית ושחקנית אמריקאית, הידועה בשם מרי ג'יי בלייג' (Mary J. Blige). בלייג' היא זוכת פרס האגדה בטקס פרסי המוזיקה העולמית על כך ששילבה בין היפ הופ למוזיקת נשמה בשנות ה-90 של המאה העשרים. היא ידועה בעולם כ"מלכת ההיפ הופ סול", כינוי בו זכתה על יצירתה את סוגת ההיפ הופ סול.
בלייג' זכתה במספר פרסי גראמי ובפרס אגדות המוזיקה של פרסי המוזיקה העולמית על היפ הופ וסול. נכון לשנת 2008, מכרה בלייג' כ-65 מיליון אלבומים בכל העולם. המנעד הקולי שלה מתפרש על ארבע אוקטבות, והיא שרה באלטו וגם בסופרן ומצו-סופרן. בלייג' ציינה את פטי לבל, אניטה בייקר, ארית'ה פרנקלין וצ'אקה קאהן כארבע מהזמרות מהן הושפעה.
ביוגרפיה
בלייג' נולדה ברובע הברונקס, ניו יורק. היא השנייה מבין ארבעה ילדים לקורה (אחות) ותומס (מוזיקאי ג'אז) בלייג'. אביה לימד אותה לשיר. כשבלייג' הייתה בת 4 אביה, חייל לשעבר אשר שירת במלחמת וייטנאם וסבל מהלם קרב ובעיות שתייה, נטש את המשפחה. בלייג' בילתה את ילדותה בסאוונה, ג'ורג'יה, שם שרה בכנסייה. משם עברה ליונקרס, ניו יורק שם התגוררה עם אמה, אחותה הגדולה, חמישה בני דודים ושתי דודותיה. היא נשרה מהלימודים בכיתה י"א.
עקרון המקומיות
בפיזיקה, עֶקְרון המקומיות (לוקליות) הוא ההנחה שכל אובייקט יכול להיות מושפע מאובייקטים הנמצאים בסביבתו המידית בלבד. השפעה הדדית בין אובייקטים מרוחקים נעשית על ידי מתווכים, שעל פי תורת היחסות הפרטית החסם העליון למהירותם הוא מהירות האור, ולכן זהו גם החסם העליון למהירות העברת מידע. לדוגמה, שני גופים טעונים חשמלית הנמצאים במרחק זה מזה אינם משפיעים ישירות זה על זה אלא באמצעות פוטונים.
מרי ג'יי בלייג'
1971–1990: התחלת הקריירה
בגיל 17 הקליטה בלייג' גרסה מאולתרת לשיר של אניטה בייקר בתא הקלטה בקניון בווייט פליינס בניו יורק. בן זוגה של אמה השמיע את הקלטת לג'ף רד, אמן ואחראי רפרטואר בחברת התקליטים "תקליטי אפטאון". רד העביר את ההקלטה למנכ"ל החברה, אנדרה הארל, שנפגש עם בלייג' ובשנת 1989 החתים אותה לחברה. בלייג' הייתה האישה הראשונה שהוחתמה בחברה. לאחר החתמתה בחברה נותר מצב הקריירה של בלייג' רדום בגלל התמקדות החברה באמניה המבוססים יותר. מדי פעם שימשה בלייג' כזמרת רקע לאמנים בחברה. בשנת 1990 היא הוצגה כזמרת הליווי של רד בהופעה באפולו ת'יאטר. באותה שנה השתתפה בהקלטה ובקליפ של אמן אחר בחברה. בשנת 1991 הופיעה בשידור חוזר בטלוויזיה כזמרת הליווי של ג'ף רד בהופעה באפולו. בסתיו 1992 הופיעה יחד עם אמן נוסף אך החשיפה הרחבה שלה בארצות הברית הייתה בשנת 1992, כשהופיעה ב-MTV.
עקרון המקומיות
ניסויים אשר נעשים באמצעות חלקיקים אשר שזורים קוונטית מפרים את עקרון המקומיות או את העיקרון הפילוסופי של ראליות. הדעה הרווחת בין המדענים היא שעקרון המקומיות הוא התקף ויש לזנוח את הריאליות.
משמעות העיקרון לפיזיקה
כדי לתאר חוק פיזיקלי יש להתייחס למערכת מבודדת שבה ניתן לחשב את השפעת אותו חוק מבלי להתחשב בהפרעות חיצוניות. לדוגמה, חוק הכבידה מתאר את הכוח הפועל על גוף אחד כתוצאה מהמצאות גוף שני, מבלי להתייחס לכוחות נוספים שפועלים על אותו הגוף. התיאור של המצב הפיזיקלי האמיתי הוא כמובן שונה, מפני שתמיד קיימים כוחות נוספים, אך ניתן להזניח אותם בנימוק שהמערכת נמצאת במקום מבודד, כלומר מרוחקת מכל אובייקט חיצוני. אם נוותר על עקרון הלוקליות נאלץ להניח שכל גוף ביקום משפיע על אותה מערכת ולכן לא נוכל להתייחס לשום חוק פיזיקלי בפני עצמו.
מרי ג'יי בלייג'
1991–1993: What's The 411?
הפקת אלבום הבכורה של בלייג' החלה בשנת 1992 תחת פיקוחו של מנהל אמנותי באפטאון - המוזיקאי שון קומבס. ב-28 ביולי 1992 הוציאה אפטאון את האלבום "What's The 411?". הסינגל הראשון מתוכו, "You Remind Me", הגיע למקום הראשון במצעדי האר-אנד-בי באותו קיץ. הסינגל השני, "אהבה אמיתית", יצא בסתיו. גם הוא כמו קודמו טיפס לצמרת מצעד האר-אנד-בי ושני הסינגלים קיבלו תקליט זהב על מכירותיהם. עוד סינגלים יצאו בשנת 1993, כולל גרסת כיסוי לשיר של רופוס "Sweet Thing" והשיר "Love No Limit".
עקרון המקומיות
מכניקת הקוונטים
למכניקת הקוונטים ישנם הרבה היבטים לא מקומיים אך נראה שהיא בכל זאת מקיימת את עקרון המקומיות. המפתח ליישוב הסתירה לכאורה שבמשפט זה מצוי בעובדה שעקרון המקומיות מתייחס להשפעה בין גופים ומסתבר שישנם סוגים של קשרים בין גופים מרוחקים שאין להם ביטוי בהשפעה הדדית.
מרי ג'יי בלייג'
1991–1993: What's The 411?
בסוף שנת 1993 "What's The 411?" מכר 3 מיליון עותקים. בינתיים הוציאה בלייג' סינגל היפ הופ "You Don't Have To Worry". לאור הצלחתה כינה אותה קומבס "מלכת ההיפ הופ סול". שם האלבום נלקח מעבודתה הקודמת כנציגת שירות. על מנת להשאיר את הסינגלים מהאלבום במצעדים יצא אלבום רמיקסים ל"What's The 411?" בזמן עבודתה של בלייג' על אלבומה הבא.
עקרון המקומיות
הביקורת של איינשטיין
איינשטיין היה ממבקריה החריפים ביותר של מכניקת הקוונטים. לתפיסתו, היא סותרת את עקרון המקומיות שאותו ראה כבסיס לכל הפיזיקה. במאמר שכתב ביחד עם בוריס פודולסקי ונתן רוזן, הם הציעו להעמיד את תורת היחסות במבחן מול מכניקת הקוונטים: הוצע ניסוי EPR המשתמש בשזירה קוונטית כדי להראות שמכניקת הקוונטים מפירה לכאורה את עקרון המקומיות. 30 שנה מאוחר יותר ענה להם ג'ון סטיוארט בל במאמר משלו והראה שהסתירה היא עם ריאליזם מקומי שניתן לביטוי על ידי תורת משתנים חבויים מקומיים, לדוגמה פרשנות בוהם, ולא עם תורת היחסות הפרטית. כלומר ניתן ליישב את תורת הקוונטים, תורת היחסות הפרטית ועֶקְרון המקומיות אם נזנח את הריאליזם. בנוסף, ניסח בל את הסתירה בצורה הניתנת לבדיקה מבחינה ניסיונית על ידי הפרת אי שוויון בל. מחקר תאורטי נוסף הראה שאמנם קריסת המצב הקוונטי מתפשטת מהר יותר ממהירות האור, אך שאי-אפשר להעביר מידע באמצעותה.
מרי ג'יי בלייג'
1994–1996: My Life
ב-29 בנובמבר 1994 הוציאה אפטאון את אלבומה השני של בלייג', "My Life", שוב תחת פיקוחו של קומבס, למרות עזיבתו את החברה. קומבס שימש כמפיק שותף לכל שירי האלבום פרט לשיר אחד, וגם החל לשמש כמנהלה האישי של בלייג'. שלא כמו אלבום הבכורה שלה, הפעם בלייג' לקחה חלק ניכר בכתיבת השירים לאלבום אותם ביססה על חייה האישיים.
עקרון המקומיות
ריאליזם מקומי
ריאליזם בפי הפיזיקאים אינו חופף לגמרי להגדרה הפילוסופית. בעוד שהפילוסופיה מדגישה אובייקטיביות ביחס לאדם, מבחינה פיזיקלית הדגש הוא על מכשיר המדידה. השאלה היא האם כל התכונות של כל אובייקט מוגדרות באופן מוחלט ללא תלות בדרך שבה הן נמדדות. לפי פרשנות קופנהגן של מכניקת הקוונטים, תוצאות המדידה נקבעות בצורה אקראית וניתן לחזות רק את ההסתברות של כל תוצאת מדידה. פרשנות ריאליסטית תגרוס שהאקראיות, לכאורה, בתוצאת המדידה נגרמת מחוסר ידע על המצב האמיתי של המערכת הפיזיקלית. למידע החסר מתייחסים בתור משתנים חבויים, כלומר ערכים פיזיקליים אמיתיים שאינם ידועים לנו ולכן איננו יכולים להסביר את תוצאות המדידה והן נראות אקראיות. ריאליזם מקומי הוא ההנחה שגם עקרון המקומיות וגם הריאליזם תקפים. התאוריה הנגזרת מכך היא תיאורית משתנים חבויים מקומיים, שבה אותם ערכים שאיננו יודעים מוגדרים למיקום מסוים בלבד ואינם יכולים להיות מושפעים ממיקום מרוחק.
מרי ג'יי בלייג'
1994–1996: My Life
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Be Happy" נכנס למקום 29 ומקום 6 במצעד "100 המובילים" ומצעד האר-אנד-בי בהתאמה. בתחילת 1995 יצאה גרסת כיסוי לשירה של רוס רויס מ-1976, "I'm Goin' Down". השיר היה לסינגל הראשון של בלייג' שנכנס ל-20 הגדולים במצעד הבריטי. עוד סינגלים מהאלבום: "You Bring Me Joy" ו-"I Love You". שני שירים מהאלבום שלא יצאו כסינגלים אך זכו להשמעות רבות ברדיו הם "Marry Jane (All Night Long)" ו-"My Life". שני האחרונים יצאו כסינגלים רק בבריטניה. האלבום זכה בפלטינה משולשת.
1997–1998: Share My World
ב-22 באפריל 1997 יצא אלבומה השלישי של בלייג', "Share My World" על ידי חברת התקליטים MCA (חברת אם של אפטאון שהייתה בתהליכי פירוק). קומבס ובלייג' פירקו את שותפותם האמנותית. את מקומו מילאו טראקמאסטרס וסטיב סטאוט כמפיקים בפועל. בהפקת האלבום נטלו חלק ג'ימי ג'אם וטרי לואיס, צ'אק ת'ומפסון, אר. קלי, בייביפייס ורודני ג'רקינס.
האלבום נוצר בתקופה בה ניסתה בלייג' לשקם את חייה האישיים ולהיגמל מסמים ואלכוהול. כמו כן סיימה את מערכת היחסים עם היילי. בהשראת קורותיה נוצרו שירים אופטימיים, קצביים ושמחים יותר באלבומה כמו "Love Is All We Need" ו"Share My World". האלבום נכנס למקום הראשון במצעד הבילבורד והניב חמישה להיטים: "Love Is All We Need" (יחד עם נאס), "I Can Love You" (עם ליל' קים), "Everything", "Missing you" (רק בבריטניה)ו-"Seven Days". האלבום היה למצליח ביותר של בלייג' מבחינה מסחרית, עם מכירות של 3 מיליון עותקים בארצות הברית.
בתחילת 1998 זכתה בלייג' בפרסי המוזיקה האמריקאית בפרס עבור "אלבום ההיפ הופ/ אר-אנד-בי האהוב". בקיץ פתחה בלייג' מסע הופעות בשם "Share My World Tour" שהניב אלבום זהב בשם "The Tour". מהאלבום יצא סינגל אחד, "Misty Blue".
1999–2000: Mary
ב-17 באוגוסט 1999 יצא אלבומה הרביעי של בלייג'. האלבום "Mary" סימן התרחקות של בלייג' מסגנון ההיפ הופ המוכר שלה, והציג שילובים שונים של מוזיקת נשמה של שנות ה-70 ושנות ה-80. ב-14 בדצמבר אותה שנה יצא האלבום שוב יחד עם דיסק בונוס בו הקליפים לסינגלים "All That I Can Say", "Deep Inside" ושתי רצועות בונוס: "Sincerity" (עם נאס ו-DMX) ו-"Confrontation" (בשיתוף פעולה עם צמד ההיפ הופ פאנקמאסטר פלקס וביג קאפ, במקור מאלבומם מ-1999 "The Tunnel"). האלבום התקבל באהדה רבה על ידי המבקרים והיה לאלבומה שזכה להכי הרבה תארים ומועמדויות. האלבום קיבל פלטינה כפולה על מכירות של כמעט 2 מיליון עותקים.
האלבום לא שיחזר את ההצלחה המסחרית של האלבום הקודם של בלייג', אף על פי שהסינגלים שיצאו מהאלבום: "All That I Can Say", "Deep inside", your Child" ו-"Give Me You" זכו לכמות השמעות נכבדת ברדיו. בינתיים ניסתה MCA להרחיב את קהל היעד של בלייג' גם לרחבות הריקודים עם שחרור אלבום גרסאות דאנס של "Mary". הרמיקס ל"Your Child" נכנס למקום 10 במצעד בילבורד של שירי הדאנס בשנת 2000.
בשנת 2000 הופץ ביפן בלבד אוסף בשם "Ballads". האלבום כלל גרסת כיסוי לשירו של סטיבי וונדר "Overjoyed" והקלטות קודמות לשירה של ארית'ה פרנקלין "You Make Me Feel (Like A Natural Woman)" ושירה של דורות'י מור "Misty Blue".
2000–2001: No More Drama
ב-28 באוגוסט 2001 הוציאה MCA את האלבום החמישי של בלייג' - "No More Drama". הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Family Affair" (הופק על ידי ד"ר דרה), הפך לסינגל הראשון של בלייג' שהגיע למקום הראשון של 100 הסינגלים המובילים של הבילבורד, שם הוא נשאר במשך שישה שבועות רצופים. אחריו יצאו להיטים נוספים, "Dance For Me" (עם קומון) שהופץ רק באירופה, והסינגל הנושא את שם האלבום בהפקתם של ג'ימי ג'אם וטרי לואיס המסמפל את נעימת הפתיחה של אופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח". אף על פי שהאלבום הגיע למכירות של כמעט 2 מיליון עותקים בארצות הברית, MCA לא התרצו מקצב המכירות והוציאו את האלבום בהוצאה מחודשת ב-29 בינואר 2002. בהוצאה המחודשת הוצאו שלושה שירים מרשימת השירים המקורית באלבום, והוספו שני שירים חדשים - אחד מהם היה הלהיט "Rainy Dayz" (עם ג'ה רול) ועוד שני רמיקסים, אחד לשיר הנושא (על ידי שון קומבס) וגרסת רדיו ל-"Dance For Me". האלבום בהוצאתו המחודשת גם כלל עטיפה שונה. ההוצאה המחודשת מכרה בארצות הברית למעלה ממיליון עותקים, ועוד 5 מיליון עותקים ברחבי העולם. בלייג' זכתה בפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע הקולי הטוב ביותר לזמרת אר-אנד-בי" על השיר "He Think I Don't Know". באפריל 2002 הופיעה בלייג' יחד עם הזמרת שאקירה בביצוע לשיר "Love Is A Battlefield" של פאט בנאטאר במופע הדיוות של VH1 בלאס ווגאס. היא גם ביצעה את "No More Drama" ואת "Rainy Dayz" יחד עם ויטני יוסטון.
ביולי 2002 הוציאה MCA את "Dance For Me", אלבום גרסאות דאנס ללהיטיה הגדולים של בלייג' שכלל רמיקס של ג'וניור ואסקז ל-"Your Child" ומיקס של ת'אנדרפוס ל-"No More Drama". האלבום יצא בהפצה מוגבלת כתקליט ויניל עבור עמדות תקליטנים במועדונים.
2003–2004: Love & Life
ב-26 באוגוסט 2003 יצא אלבומה השישי של בלייג', "Love & Life", תחת חברת התקליטים גפן (שבה הוטמעה MCA). באלבום זה חזרה בלייג' לשיתוף פעולה מלא עם שון קומבס (שנודע כדידי בתקופה זו). עם שני אלבומים מוערכים תחת ידיהם ("What's The 411?" ו-"My Life") וההצלחה העצומה של אלבומה הקודם של בלייג', הציפיות מהאיחוד המחודש היו גבוהות במיוחד. אף על פי שנכנס הישר למקום הראשון במצעד האלבומים של בילבורד, בהפיכתו לאלבום הרביעי ברצף של בלייג' שנכנס ל-20 האלבומים הגדולים במצעד הבריטי, הסינגל הראשון שהופץ מהאלבום, "Love @ 1st Sight" עם מת'וד מן שהופק על ידי דידי, נכנס בקושי לעשרת השירים המובילים במצעד האר-אנד-בי/היפ הופ ולא נכנס בכלל ל-20 הסינגלים המובלים במצעד ה-200 של הבילבורד (אף על פי שהצליח להיכנס ל-20 המובילים במצעד הבריטי). הסינגלים הבאים, "Ooh!", "Not Today" יחד עם איב, "Whenever I Say Your Name" יחד עם סטינג בהוצאה העולמית המחודשת ו-"It's A Wrap", הגיעו לתוצאות עגומות אף יותר.
אף על פי שזכה למעמד אלבום פלטינה, הפך "Love & Life" לאלבום הכי פחות מצליח של בלייג'. מעריצים ומבקרים כאחד ביקרו את האלבום כנעדר אחידות ורווי ניסיונות לא מוצלחים לשחזר את שיתוף הפעולה של השניים באלבומיה הקודמים של בלייג'. על פי הדיווחים, השניים אף הסתכסכו שוב בזמן העבודה על האלבום ומשהסתיימה העבודה עליו נפרדו דרכיהם בשנית.
2005–2006: The Breakthrough ו-Reflections - A Retrospective
ב-20 בדצמבר 2005 הוציאה גפן את אלבומה השביעי של בלייג', "The Breakthrough". בלייג' שיתפה פעולה עם ג'.א.ס.ט.י.ס. ליג, רודני ג'רקינס, ויל.איי.אם, בריאן מייקל קוקס, ניינת' וונדר, ג'ימי ג'אם וטרי לואיס, רפאל סאאדיק, קול אנד דרה, ודרה & וידל. צילום העטיפה נעשה על ידי מרקוס קלינקו ואינדרני. האלבום נכנס הישר למקום הראשון במצעד אלבומי האר-אנד-בי ו-200 הגדולים של בילבורד. עם מכירות של 727,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו, הפך לאלבום הנמכר ביותר בשבוע הראשון של זמרת אר-אנד-בי (שובר את שיאה של אלישיה קיז), החמישי באלבומים הנמכרים ביותר בשבוע הראשון לצאתם של זמרת, ובכורת האלבום הרביעית בגודלה לאלבום ב-2005. מאז צאתו מכר האלבום 3 מיליון עותקים בארצות הברית ועוד 7 מיליון עותקים ברחבי העולם, אחד מהאלבומים הנמכרים ביותר ב-2006.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Be Without You", נכנס למקום השלישי במצעד הבילבורד ולמקום הראשון במצעד האר-אנד-בי (שיא לסינגל ה-15 ברציפות במקום הראשון). הסינגל נשאר במצעד למעלה מ-16 חודשים. הסינגל זכה להצלחה דומה גם בבריטניה שם הפך לסינגל עם השהות הגבוהה ביותר במצעד של בלייג'. זהו הסינגל השני של בלייג' בעל השהות הממושכת ביותר במצעדים.
האלבום כלל שלושה סינגלים נוספים, כולל שני להיטי אר-אנד-בי שהגיעו לחמשת הגדולים במצעדים: "Enough Cryin'" (עם האלטר-אגו של בלייג', ברוק-לין, שהופיעה ברמיקס לשירו של באסטה ריימס "Touch It" ב-2006) ו-"Take Me As I Am" (עם סימפול של השיר "A Garden Of Peace" של לוני ליסטון סמית').
הדואט של בלייג' עם U2 ללהיטם "One" מ-1992, העניק לבלייג' את הלהיט הגדול ביותר שלה בבריטניה, כשהגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי ובסופו של דבר הפך לאחד מארבעים הסינגלים הנמכרים ביותר ב-2006. השיר הוא הסינגל בעל השהות הממושכת ביותר במצעדים הבריטיים לבלייג'.
הצלחת האלבום העניקה לבלייג' 9 פרסי בילבורד, 2 פרסי מוזיקה אמריקאית ועוד 5 פרסים נוספים. היא הייתה מועמדת ל-9 פרסי גראמי ב-2007, יותר מכל אמן אחר באותה שנה. "Be Without You" היה מועמד ל"תקליט השנה" ו"שיר השנה". בלייג' זכתה ב-3 פרסים לזמרת אר-אנד-בי הטובה ביותר, שיר האר-אנד-בי הטוב ביותר (שניהם על "Be Without You") ו"אלבום אר-אנד-בי הטוב ביותר" (על "The Breakthrough"). בלייג' סיימה תקופה עם "שלושת פרסי המוזיקה הגדולים" עם זכייה בפרסי המוזיקה האמריקאית, פרסי הבילבורד וגראמי.
בדצמבר 2006 יצא האוסף "Reflection - A Retrospective" שכלל הרבה מלהיטיה של בלייג' וארבעה שירים חדשים כולל הסינגל העולמי "We Ride (I See The Future)". בבריטניה, לעומת זאת, יצא השיר "MJB Da MVP" (שהופיע בגרסה קצרה ב-"The Breakthrough") כסינגל הבכורה מהאלבום. האלבום נכנס למקום ה-9 בארצות הברית עם מכירות של למעלה מ-170,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו ולמקום 40 בבריטניה. האלבום מכר למעלה מ-1.6 מיליון עותקים.
ב-2006 הקליטה בלייג' דואט עם הראפר לודקריס בשם "Runaway Love" שהיה הסינגל השלישי מאלבומה "Release Therapy". הסינגל הגיע לחמישיית הצמרת של מצעד הבילבורד ולמצעד האר-אנד-בי. בלייג', יחד עם ארית'ה פרנקלין ומקהלת הארלם בויז, השתתפה בפסקול הסרט "בובי" ב-2006 בשיר "Never Gonna Break My Faith". השיר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב וזכה בפרס הגראמי לביצוע הגוספל הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-50.
2007–2008: Growing Pains
אלבומה השמיני של בלייג', "Growing Pains", יצא ב-18 בדצמבר 2007 ונכנס הישר למקום השני במצעד הבילבורד ולמקום הראשון במצעד אלבומי ההיפ הופ/אר-אנד-בי. האלבום מכר 629,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. בשבוע לאחר מכן טיפס האלבום למקום הראשון, וכך הפך לאלבום הרביעי של בלייג' שמגיע למעמד זה. הסינגל המוביל, "Just Fine", נכנס למקום ה-22 במצעד הבילבורד ולמקום ה-3 במצעד ההיפ הופ/אר-אנד-בי. השיר היה מועמד לגראמי על ביצוע אר-אנד-בי נשי ובלייג' זכתה בפרס על "ביצוע אר-אנד-בי הטוב ביותר לצמד או להקה" על הדואט עם צ'אקה קאהן "Disrespectful" (שהופיע באלבום "Funk This" של קאהן) שכתבה בלייג'. על שם האלבום סיפרה בלייג' בינואר 2008 לכותב האר-אנד-בי הבריטי פיט לואיס: "...שם האלבום מייצג את הצמיחה כמו את ההבנה שעל מנת שמשהו יתפתח, צריך שיהיה מתח כלשהו מאחוריו".
האלבום יצא בבריטניה רק בפברואר 2008, שם היה לאלבום החמישי של בלייג' שנכנס לאחד מעשרת המקומות הראשונים במצעד הבריטי, כמו גם השלישי הכי נמכר של הזמרת שם. "The Breakthrough" ו-"Reflections - A Retrospective" הופצו סמוך לחג המולד כך שזכו למכירות נמוכות יותר אך לגבוהות יותר מהמכירות להן זכה האלבום "Mary".
הסינגל "Just Fine" החזיר את בלייג' לצמרת המצעדים הבריטיים לאחר ששני הסינגלים הקודמים לא הצליחו לעשות זאת. סינגלים נוספים מהאלבום היו "Work That" שליווה פרסומת של בלייג' לאיטונס, ו-"Stay Down". באותה תקופה שיתפה בלייג' פעולה יחד עם ג'יי זי בסיבוב הופעות, והשתתפה באלבום של פיפטי סנט, בנוסף לשיתופי פעולה נוספים שלה עם מוזיקאים נוספים. בטלוויזיה שודרה תוכנית מיוחדת שהוקדשה לקריירה שלה בשם "האבולוציה של מרי ג'יי בלייג'", בה השתתפו אשנטי ומת'וד מן.
"Growing Pains" היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית אלבום האר-אנ'-בי הטוב ביותר, מה שהביא לבלייג' את המועמדות ה-27 שלה לגראמי תוך פחות מעשור.
בלייג' יצאה לסיבוב הופעות באירופה, הראשון מזה שנתיים. הופעות נקבעו גם באוסטרליה וניו זילנד אך נדחו עקב "תשישות מלוח הופעות עמוס" ולאחר מכן בוטלו לחלוטין.
ב-7 באוגוסט 2008 התברר כי בלייג' עומדת בפני תביעה פדרלית של 2 מיליון דולר על כך שלטענת התובע נף-יו הוא זה שכתב את המוזיקה ל-"Work That" תחת החברה דרים פאמילי אנטרטיינמנט. לטענתו, החברה מעולם לא אישרה שימוש במוזיקה.
2009–2010: Stronger With Each Tear
בלייג' חזרה להופיע בינואר 2009, בביצוע השיר "Lean On Me" במסיבה שנערכה לכבוד טקס ההשבעה של ברק אובמה. בלייג' ביצעה גם את להיטה מ-2007, "Just Fine" עם פתיחה חדשה בנשף לכבוד השבעתו של אובמה.
בלייג' זכתה למחווה שנערכה לה על ידי תעשיית הבידור האפרו-אמריקנית בארצות הברית, בה לקחו חלק הזמרות מוניקה ואניטה בייקר.
בלייג' עבדה על אלבומה התשיעי "Stronger with Each Tear" בזמן שערכה סיבוב הופעות עם הזמר רובין ת'יק. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "The One" עם הראפר הקנדי דרייק, הופץ לרדיו ביוני 2009, ובאופן רשמי למכירה דיגיטלית ב-21 ביולי 2009. בלייג' הקליטה את הסינגל "Stronger" לפסקול סרט דוקומנטרי בשם "More Than A Game" באוגוסט של אותה שנה. הסינגל השני מתוך האלבום, "I Am", הופץ לרדיו בנובמבר ובאופן רשמי בדצמבר. בלייג' ביצעה את השיר בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית ב-22 בנובמבר 2009.
בלייג' הקליטה מספר שירים עבור סרטים ובינואר 2010 שימשה כשופטת אורחת בעונה התשיעית של התוכנית המצליחה אמריקן איידול.
2011–הווה
בשנת 2022 נכללה ברשימת טיים 100.
פרויקטים נוספים
בנוסף להיותה זמרת מצליחה, בלייג' מבליחה לעיתים כשחקנית בסדרות טלוויזיה וסרטים. היא הופיעה לראשונה כשחקנית ב-1998 בסדרה "המופע של ג'יימי פוקס".
בשנת 2009 כיכבה בסרט המוזיקלי "אני יכולה לעשות רע לגמרי בעצמי" של טיילר פרי, לצד טראג'י פ. הנסון. באותה שנה השתתפה בסדרה "רוק 30" בתפקיד עצמה.
בשנת 2012 שיחקה בקומדיה המוזיקלית "רוק לנצח" לצד ג'וליאן האף, טום קרוז ואלק בולדווין.
בשנת 2013 שיחקה בדרמה המוזיקלית "ילדות שחורה" לצידם של פורסט ויטאקר, אנג'לה באסט וטייריס גיבסון. שיחקה גם בדרמת הטלוויזיה של Lifetime "בטי וקורטה", בתפקיד פעילת זכויות האדם בטי שבאז'.
בשנת 2018 דיבבה את איירין בסרט "עולמם הסודי של גמדי הגינה". בשנת 2019 גילמה מתנקשת ושמה צ'ה-צ'ה בסדרת הטלוויזיה "אקדמיית המטרייה" ברשת נטפליקס. שיחקה גם בתפקיד אורח בסדרת האימה "צעקה" ברשת VH1.
ב-2020 כיכבה בסרט האימה "מצלמת גוף", ובסרט "Pink Skies Ahead" של הבמאית הקנדית קלי אוקספורד.
בשנת 2021 שיחקה בדרמה "הלב האלים", ובהמשך שיחקה בסרט הביוגרפי "ריספקט", ביוגרפיה על אריתה פרנקלין, ובלייג' גילמה את דמותה של זמרת הבלוז דיינה וושינגטון.
בשנת 2022 דיבבה את דמותה של רוזי במיני-סדרת הלייב-אקשן "אולי הלך לאיבוד" בשירות הזרמת המדיה של נטפליקס.
כמו כן, בלייג' משמשת דוברת ומשקיעה בחברות שונות ועבדה תחת נותני חסויות שונים.
חייה האישיים
בשנת 2000 הכירה בלייג' את מרטין קנדו אייזקס (המכונה קנדו), מפיק בכיר בתעשיית המוזיקה, שהפך למנהלה האישי. השניים נישאו ב-7 בדצמבר 2003 והתגרשו ביולי 2016.
ספר מצוות קטן
ספר מצוות קטן (סמ"ק) (בשמו המקורי 'שבעת עמודי גולה') הוא ספר הלכה שחובר על ידי רבי יצחק מקורביל ופורסם במאה השלוש עשרה.
מטרת החיבור
רבי יצחק מקורביל מצהיר בתחילת ספרו שהספר מהווה סוג של קיצור לספר מצוות גדול (סמ"ג) של רבי משה מקוצי : "גם כל איש אשר לא ידע הפירוש יעיין בספר המצוות אשר ייסד רבי משה מקוצי... ואני לא להתגדר עשיתי, כי אין גידור בזה, כי מעשה הדיוט הוא, אך כי עת הצורך הוא, פן ישתכחו מפי ישראל". לאור הדברים הללו עולה כי מטרת הספר הייתה כנראה להוות ספר פשוט ללומדי תורה. הספר נמנע מהאריכות שבה מובאים הדיונים בספר הסמ"ג ובספר מצוות קטן הדברים מובאים בפשטות ובקיצור. הספר חולק לשבעה "עמודים", ומטרת המחבר שבכל יום ילמדו עמוד אחד, ובכך ההלכות הבסיסיות יהיו שגורות בפי כולם.
מבנה הספר
רבי יצחק מקורביל נשען בייחוד על מנין המצוות של רבי משה מקוצי, אך אין בסמ"ק את כל המצוות המנויות בסמ"ג אלא רק את אלו הנהוגות בזמן הזה. בספר הסמ"ק מופיעות גם מצוות דרבנן השייכות לנושא בו הוא דן. בכך שונה הסמ"ק מהסמ"ג שכן הסמ"ג הביא את המצוות מדרבנן רק בסוף ספרו ולא באמצעו.
רבי יצחק מספר בהקדמתו לספר שהוא חילק את הספר לשבעה חלקים, על מנת שאדם ילמד בכל יום בשבוע חלק אחד. כך אמור הקורא להשלים בכל שבוע את סבב הלימוד בספר זה: "כתבתי אלו המצוות המוטלות עלינו בזמן הזה בשבעה עמודים כנגד שבעת ימי השבוע, ובקשתי כל איש לקרוא בכל יום עמוד אחד למען ייטב לו".
ביג סטאר
ביג סטאר (באנגלית Big Star) היא להקת רוק אמריקאית, שהוקמה בממפיס, טנסי בשנת 1971 על ידי אלכס צ'ילטון, כריס בל, ג'ודי סטפאנס ואנדי האמל. סגנונה של הלהקה הושפע מהביטלס, מהקינקס ומהביץ' בויז והוגדר כפאוור פופ על ידי מבקרי המוזיקה.