cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
היעלמות חברי הקונגרס האמריקאים באלסקה
לאחר ההיעלמות
האירוע נחקר על ידי המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה, אשר לא הצליחה לקבוע את הגורם להיעלמות. המטוס היה מחויב על פי חוק לשאת משואת איכון אלחוטית למקרה חירום, שהייתה אמורה לסייע באיתור שרידי המטוס. במהלך החקירה התגלה שמכשיר האיכון שהיה אמור להיות על גבי המטוס נמצא במטוס אחר. עד ראייה העיד שראה בתיקו של טייס המטוס שנעלם מכשיר דומה למכשיר האיכון.
בוגס ובגיץ' ניצחו בבחירות נובמבר 1972 במחוזות הבחירה שלהם, בהיעדרם. בסוף דצמבר הכריז בית משפט על מותם של ארבעת יושבי המטוס. בעקבות זאת נערכו בחירות מיוחדות לאיוש מושביהם של שני חברי בית הנבחרים.
בשנים שלאחר האירוע הועלתה הטענה שהיעלמותם של בוגס ובגיץ' לא נבעה מתאונה אלא ממעשה מכוון, כלומר רצח. תאוריית קשר שהופצה במשך זמן מה טענה כי ההתרסקות הייתה מכוונת והוסתרה על ידי ה-FBI, במיוחד על ידי ג'יי אדגר הובר, שהיה מעורב במאבק כוחות עם הייל בוגס.
העיתונאי ג'ון וולזאק (Jon Walczak) חקר את הפרשה ופרסם את ממצאיו בפודקאסט בשנת 2020.
אפקט (פסיכולוגיה)
אָפֶקְט (באנגלית: affect) הוא ההתנסות או התחושה של רגש. זהו היבט מרכזי של יחסי הגומלין בין הפרט לגירוי. האפקט הוא מצב של עלייה בטונוס הנפשי והגופני של האדם כתגובה לאירועים פנימיים או חיצוניים. תגובה זו נמשכת כל זמן שהאירוע מוסיף להיות משמעותי עבור האדם החווה אותו.
האפקט מתייחס לרגשות ולמצב הרוח של האדם. הוא מתבטא בשינויים של תווי הפנים, התנוחה, התנועה והדיבור, כמו גם בשינויים גופניים כמו חיוורון או הסמקה.
היכולת של האדם להכיר אפקטים אצל זולתו צומחת מחוויה אנושית משותפת המוכרת למסתכל. יכולת ההסתגלות האפקטיבית היא חלק מהמאפיינים האישיים של התעסוקתיות.
מצבים אפקטיביים
ישנם מספר סוגים של אפקטים רגשיים:
יחסי גומלין בין רגש וקוגניציה
יחסי גומלין בין רגש וקוגניציה הם ההשפעות ההדדיות בין הרגש לבין תפקודים קוגניטיביים כמו קשב, תפיסה, חשיבה וזיכרון.
אחת ההשפעות של האפקט על הקוגניציה היא באמצעות סגנון עיבוד המידע המשמש את האדם ברגע מסוים.
לאפקט יש תפקיד מטרים בכך שהוא מעורר קטגוריות קוגניטיביות דומות ומשמש כרמז היוריסטי.
בעיות אפקטיביות
ישנן הפרעות נפשיות המאופיינות בבעיות אפקטיביות. למשל: סכיזופרניה.
בדיקת האפקט של האדם
בדיקת מצב פסיכיאטרי היא שיטת הערכה המבוססת על הסתכלות בחולה ותיאור מצבו הנפשי הנוכחי, אשר כוללת בין היתר גם התייחסות לאפקט הרגשי של האדם. בפסיכיאטריה האפקט מתייחס לדרך בה הרגש או מצב הרוח של החולה נראים לצופה מהצד. בהתאם לכך האפקט מתועד לפי איכותו (האם מאני, היפומאני, אאותימי, דיספורי וכו'), לפי הטווח (מתגוון, מוגבר, מצומצם), לפי התאמתו למצב הרוח (תואם או לא תואם את מצב הרוח המדווח) ויציבותו (כלומר, האם משתנה תוך כדי הראיון או נותר יציב).
הפרעות אפקטיביות
הפרעה אפקטיבית או הפרעת מצב רוח היא שם כולל לקבוצה של הפרעות נפשיות, שהמאפיין המרכזי שלהן הוא פגיעה או שינוי משמעותי במצב הרוח או באפקט של האדם.
פטריק אנגוס
פטריק אנגוס (באנגלית: Patrick Angus; 3 בדצמבר 1953 – 13 במאי 1992) היה צייר אמריקאי מהמאה העשרים.
יצירותיו
יצירותיו הרבות של אנגוס כללו, בין השאר, מספר ציורי אקריליק של פנים תיאטרון גאייטי (Gaiety Theatre) שבניו יורק וכמה מרקדניו ולקוחותיו בשנות השמונים. שמות חלק מיצירותיו: Grand Finale (1985), The Apollo Room I (1986), Remember the Promise You Made (1986), Slave to the Rhythm (1986), All The Love in the World (1987) ו-Hanky Panky (1991).
על אף שהיה יוצר מסור של דיוקנאות וטבע דומם, ועיסוקו בעיצוב במה מדי פעם, אנגוס ידוע בעיקר בשל יצירות שהחלו בשנת 1981, המתארות באופן אירוטי את הרקדנים הצעירים של תיאטרון גאייטי ותיאטראות אחרים בניו יורק. המחזאי רוברט פטריק השווה את אנגוס לאנרי דה טולוז-לוטרק, צייר צרפתי, וכינה אותו "הטולוז-לוטרק של טיימס סקוור".
מותו
ב-13 במאי 1992 אנגוס נפטר, מאיידס.
בתרבות פופולרית
אנגוס מופיע בתפקיד עצמו בסרט תיעודי משנת 1990 בשם " Resident Alien", אודות ראשית חייו של קוונטין קריספ בניו יורק. בשנת 2009, השחקן ג'ונתן טאקר גילם את דמותו של אנגוס בסרט הביוגרפי "אנגלי בניו יורק", המציג את שנותיו המאוחרות של קריספ. בשני הסרטים, קריספ מתיידד עם אנגוס, ומעודד אותו להציג את יצירותיו.
צוות קרב החטיבה הקלה הרביעית
צוות קרב החטיבה הקלה הרביעית (באנגלית: 4th Light Brigade Combat Team) היא חטיבת חיל רגלים של הצבא הבריטי. החטיבה נמצאת תחת פיקוד הדיוויזיה הראשונה ובסיס האם שלה במחנה קטריק, צפון יורקשייר.
כחלק מרפורמות "צבא 2020" החטיבה הפכה מחטיבת חיל רגלים לצוות קרב חטיבתי קל ומתוך כך איבדה את מרכיב השריון שלה, כאשר היא כוללת שני גדודים רכובים קלים (האחד מילואים) ושבעה גדודי חיל רגלים קלים (שלושה מהם מילואים). עד לפני שינויים אלו, הייתה חטיבת חיל הרגלים הרביעית ופיקוד צפון-מזרח כאשר הייתה אמונה גם על יחידות הסיוע הצבאיות במרחב צפון-מזרח אנגליה. לפני כן הייתה החטיבה הממכונת הרביעית ובמהלך מלחמת העולם השנייה ובשנים שלאחריה הייתה חטיבה המשוריינת הרביעית.
היסטוריה
החטיבה הוקמה ב-1938 בתור החטיבה המשוריינת הכבדה (מצרים) כחלק מהדיוויזייה הניידת (לימים הדיוויזייה השביעית), בספטמבר 1939 עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, שונה שמה לחטיבה המשוריינת הרביעית. בחודשייה הראשונים כללה את הגדוד הראשון והשישי של רגימנט הטנקים המלכותי והוצבה יחד כחלק מהדיוויזיה השביעית בתור הכוח המשוריין העיקרי, לצד החטיבה המשוריינת השביעית, שפעל בשלבי הפתיחה של המערכה בצפון אפריקה. באפריל 1940 הוחלף הגדוד הראשון של רגימנט הטנקים המלכותי ברגימנט ההוסרים ה-7 של המלכה ובאוקטובר נוסף לחטיבה גם הגדוד השני של רגימנט הטנקים המלכותי.
ערב מבצע צלבן בנובמבר 1941 גדלה החטיבה לכדי חמישה גדודים, בהם שני גדודים משוריינים (הגדוד השלישי והחמישי, רגימנט הטנקים המלכותי), רגימנט משוריין (רגימנט ההוסרים האירי ה-8 המלכותי), גדוד ארטילרי (הגדוד השני, ארטילריית הפרשים המלכותית) וגדוד חיל רגלים כבד (הגדוד השני, המשמר הסקוטי). היא הייתה חטיבת השריון היחידה שלקחה חלק בכל הקרבות במבצע וכמעט שהושמדה בסופו בינואר 1942. לאחר ארגון מחדש של החטיבה היא לקחה חלק בקרב גזאלה במאי ויוני ולאחריו בקרב אל-עלמיין הראשון ביוני ויולי 1942, כאשר בתקופה זו שונה שמה לחטיבה המשוריינת הקלה הרביעית משום שבפועל איבדה הרבה מהטנקים שלה בקרבות. לאחר סבב התאוששות, אימון וציוד מחדש של מספר שבועות, החטיבה, שהוגדרה כעת כחטיבת שריון עצמאית תחת פיקוד הדיוויזיה השביעית, לקחה חלק מקרב אל-עלמיין השני שהצליח לדחוף את כוחות הציר והסתיים בניצחון בריטי מכריע. במהלך המחצית הראשונה של 1943 לקחה החטיבה חלק בקרבות כנגד כוחות הציר הנסוגים, עד שבמאי 1943 המערכה בצפון אפריקה הסתיימה בפעול עם כניעת הכוחות הגרמניים.
בינואר 1944 עזבה החטיבה את איטליה כחלק מההכנות לפלישת בעלות הברית לנורמנדי, היא נחתה בנורמנדי ב-7 ביולי ולחמה באזור נהר האודון כחלק ממבצע אפסום לאגף את העיר קן ממערב בסיוע למאמץ הבריטי סביב העיר. באוגוסט לקחה חלק בלחימה בקרב פאלז שהביא לסיום המערכה בנורמנדי, משם המשיכה בלחימה לכיוון צפון צרפת ולתוך ארצות השפלה. בתקופה זו הורכבה החטיבה מרגימנט הטנקים המלכותי ה-44, רגימנט היאומנרי השלישי של לונדון, רגימנט הסקוטים אפורים המלכותי, הגדוד השני של קורפוס הרובאים של המלך, רגימנט ארטילריה, ועוד יחידות סיוע. החטיבה הייתה הראשונה לחצות את נהר הריין כחלק ממבצע ביזה במרץ 1945 ומשם המשיכה לקחת חלק בקרבות בגרמניה עד סוף המלחמה.
לאחר המלחמה, נותרה החטיבה בצפון גרמניה כחלק מארמיית הריין הבריטית עד שפורקה בשנת 1948. היא הוקמה מחדש בשנת 1981 תחת פיקוד הדיוויזיה השלישית, בשנת 2007 הפכה לחטיבה הממוכנת הרביעית, ובשנת 2014 היא הפכה לחטיבת חטיבת חיל הרגלים הרביעית ופיקוד צפון-מזרח.
מבנה ויעוד
תחת הרפורמות הנרחבות צבא 2020 בצבא הבריטי, איבדה החטיבה את המרכיב המשוריין שלה והפכה לחטיבת חיל רגלים קלה. החטיבה כוללת רגימנט פרשים קל (שריון קל) על בסיס רק"ם הסופרקט ג'אקל וארבעה גדודי חיל רגלים קל, בנוסף לכוח מילואים של רגימנט פרשים קל ושלושה גדודי חיל רגלים קל.
גדודים סדירים:
גדודי מילואים:
ארנה אבר
ארנה אבּר (במקור אלנברגר, בהונגרית: Éber Ernő; בודפשט, 9 באוקטובר 1874 – בודפשט, 7 בספטמבר 1968) היה אגרונום, מגדל בעלי חיים, פוליטיקאי חקלאי, היסטוריון כלכלי יהודי-הונגרי. אחיו היו אנטל אבר (1872–1950) כלכלן, פוליטיקאי וכן של לאסלו אבר (1871–1935), היסטוריון אמנות ומתרגם.
ביוגרפיה
ארנה אבר נולד במשפחה יהודית (שככל הנראה התנצרה אי מתי במהלך חייה). הוריה היו קארוי אלנברגר, סוחר, ואילונה זוננברג. הוא סיים את האקדמיה לכלכלה במושונמדיאראובאר (Mosonmagyaróvár) ב-1895. לאחר מכן הפך לעוזר כלכלי בדרקאדיהאזה (Derekegyháza). שאנדור קארוי הבחין במאמרו שפורסם ב-1897 והזמין אותו להיות מזכיר אחוזתו בפוט (Fót). ב-1899 הפך לעוזר המזכיר של האגודה הכלכלית של טרנסילבניה בקולוז'וואר, שם גם השיג תואר במשפטים. ב-1907 הפך למזכיר האגודה הכלכלית של מחוז שופרון וב-1917 הפך למנכ"ל האגודה. הוא גם נבחר למזכיר ראשי לשם כבוד של המחוז. שמו נקשר בייסוד קואופרטיב חלב שופרון ובית הספר החקלאי בצ'רמאיור.
לאחר מלחמת העולם הראשונה חזר לבודפשט, שם ב-1924 החל לערוך את כתב העת של מגדלי בעלי החיים עד 1939, ומשנת 1932 את לוח מגדלי בעלי החיים. בנוסף, בין השנים 1927–1938 הוזמן על ידי משרד החקלאות לחקור את הערך התזונתי של החלב ושל מוצרי החלב וכן לפעילויות תעמלנות נלוות. בעיקרו של דבר, קמפיין החלב בבתי הספר קשור בשמו. הוא השתתף במספר קונגרסים בינלאומיים במהלך השנים הללו. ב-1938 הפך ליועץ הכלכלי של הבנק ההונגרי-איטלקי.
ב-1940 תרגם להונגרית את יצירתו של אדם סמית בת שני הכרכים (עושר העמים - "מחקר בדבר טבעו וסיבותיו של עושר האומות"), ובשנת 1946 תרגם את דוחותיו של הרמטכ"ל האמריקני ג'ורג' קטלט מרשל (George Catlett Marshall) בשנים 1943–1945 שפורסמו בארבע מהדורות. כהיסטוריון כלכלי פרסם ב-1942 כרך על היסטוריה כלכלית באחוזות משפחת סצ'ני. לאחר מלחמת העולם השנייה היה פקיד של מפעל החוטים והבדים ברובע 13 של בודפשט (1945–1950). ב-1952 הפך לעמית מחקר במוזיאון החקלאי ההונגרי, ומשנת 1957 פרש כאחד המומחים להיסטוריה חקלאית של המוזיאון.
Assassin's Creed Syndicate
Assassin's Creed Syndicate (בתרגום חופשי: אמונת המתנקש: התאגדות) הוא משחק וידאו שיצא ב-23 באוקטובר 2015 לפלייסטיישן 4 ול-Xbox One וב-19 בנובמבר 2015 למחשב. זהו המשחק התשיעי בסדרת המשחקים בעלת אותו השם.
המשחק המתרחש בלונדון של שנת 1868, בתקופת המהפכה התעשייתית ועוקב אחרי התאומים ג'ייקוב ואיווי פריי, שהם חלק מהפשע המאורגן של התקופה הוויקטוריאנית.
מיקום
ב-"Syndicate", מפתחי הסדרה החליטו לעבור שלב אחד קדימה, והגדילו את מפת המשחק, שמתרחשת בלונדון, ב-30% יותר מאשר ממפת המשחק של פריז של קודמו בסדרה. מפת לונדון מורכבת משבעה רבעים: ווסטמינסטר, סטרנד, לונדון סיטי, התמזה, וייטצ'אפל, סות'ראק, ולמבת; דבר זה נעשה על מנת ליצור ניגוד בין האזורים המרובים האלו, אך סגנונות אדריכליים אפשריים ומסוימים יוחדו רק ברבעים מסוימים.
המיקומים וציוני הדרך במשחק מדויקים מבחינה גאוגרפית, אבל המרחק ביניהם הותאם על מנת שהשחקן יוכל לטפס עליהם בפארקור. אף על פי שלונדון היא העיר העיקרית בה מתרחש המשחק, במהלך העלילה ניתן לראות את התאומים ג'ייקוב ואיווי מבקרים במקומות מחוץ לה.
שיפור נוסף ומשמעותי המבדיל בין "Unity" ל-"Syndicate" הוא השינויים האדריכליים הדרסטיים, שכוללים בניינים גבוהים ורבי קומות. שינויים אלו היו בתוקף עד להוספת רובה משגר החבל לארסנל של התאומים המתנקשים, שנועד להקל על הניווט בעיר.
תחבורה ופעילויות
השיפור המשמעותי ביותר של המשחק בתחום הניווט בעיר, היה בהוספת האפשרות של השחקן להשתלט על כרכרות המסתובבות ברחבי לונדון, ועל ידי כך, לתרום להתניידותו המהירה ממקום למקום. במשחק מופיעים גם רכבות, אם כי הם משמשים בעיקר על מנת לנסוע מעיר לעיר, והתאומים המתנקשים מחזיקים בקרון רכבת נטוש שנוסע ברחבי העיר כמקום מחבוא.
על מנת לשחרר את הרבעים של לונדון, על השחקן להצטרף לפעילויות שונות ומגוונות, כגון ציד ראשים, חיסולי טמפלרים ותקיפת המפקדות שלהם ושחרור ילדים ממפעלים. לאחר ששליטתם של הטמפלרים על האזור נחלש, מתחילה מלחמת כנופיות בין כנופיית "העורבים" בראשותו של ג'יקוב פריי לבין כנופיותיהם של הטמפלרים, ומלחמה זו מגיעה לשיאה, כאשר כנופיית "העורבים" משתלטת לחלוטין על הרובע.
מצב חטיפה, בו השחקן חוטף טמפלר כקלף מיקוח, מוצג במשחק בשני אופנים: הראשון מאפשר לכל אויב שלא מודע לג'ייקוב/איווי, להיחטף ולשמש בידיהם כקלף מיקוח, דבר המאפשר גישה לאזורים מוגבלים. במהלך חטיפה, תופיע סביב השחקן טבעת שתסמל מתי האויבים שקרובים לשחקן פיזית, יכולים לפעול לפני שיגלו את התחבולה. לפעמים, הקורבן ינסה לברוח, והשחקן יצטרך לפעול מהר על מנת שהקורבן לא יצליח בכך. במצב השני, השחקן יכול לרצוח את החטוף שלו או להילחם בו. במשימות שונות, השחקן יוכל לשים את החטוף שלו תחת השגחתו בכרכרה.
הדמויות, התאמה אישית וכלי נשק
בשונה מקודמיו בסדרה, המשחק מאפשר לשחקן לגלם שתי דמויות: התאומים ג'ייקוב ואיווי פריי. לתאומים פריי יש סקילים כמעט זהים, שככל שהשחקן ישדרג אותם הוא יעלה בדרגות ויוכל להתמודד מול אויבים חזקים יותר. מכיוון שעל השחקן הפעם לשחק שתי דמויות ולא אחת, מפתחי המשחק נתנו לכל תאום סגנון שונה ואישיות משלו (ג'ייקוב הוא פזיז, תוקפני ואלים יותר בזמן שאיווי היא מתוחכמת ומשתמשת באינטליגנציה ובאסטרטגיות שונות על מנת לתקוף. זה גם בא לידי ביטוי בסקילים שניתן לרכוש, כי ישנם סקילים המיעודים רק לאיווי או כאלה שמיעודים רק לג'ייקוב; לדוגמה: לאיווי יש סקיל שהוא אקסקלוסיבי לה למשל להחזיק פי 2 יותר סכינים מג'ייקוב, וכשתזרוק אותם, היא תכוון לראש. לעומת זאת, לג'ייקוב יש סקיל אקסקלוסיבי המיועד רק לו; לדוגמה: כאשר ג'ייקוב מתחמק מיריית אקדח הוא יירה עם האקדח שלו ישר לראשו של האויב). לשחקן יהיה האפשרות להחליף כרצונו בין התאומים בין המשימות, אך עם זאת, כל משימה בפני עצמה מיוחדת לתאום ספציפי, כך שהשחקן יגלם את ג'ייקוב ב-75% מהמשחק, ואת איווי ב-25% מהמשחק.
בתחילת המשחק, השחקן מתחיל את המשחק עם הלהב הנסתר של המתנקש, פצצות עשן וסכינים. לסכינים יש תכונה חדשה, המאפשרת לשחקן להפעיל באמצעותם מלכודות בסביבה, למשל חביות התלויות מעל הקרקע. ככל שהמשחק מתקדם, השחקן מרוויח מגוון רחב של ציוד ונשק העומד לרשותו כגון משגר חבל המאפשר לשחקן להתנייד במהירות על הגגות, חצי הזיה וכלי נשק כגון אקדחי דרינג'ר, אקדחים חצי אוטומטיים, אגרופנים, חרבות נסתרות במקלות וסכיני קוקרי. השחקן יכול לצייד את התאום איתו הוא משחק כל פעם רק בנשק אחד. בשל התקנות המחמירות של עידן המהפכה התעשייתית על נשיאת נשק, התאומים מסתירים את נשקם כאשר הם אינם משתמשים בו.
ג'ייקוב, שהוא התאום הפזיז יותר, מתחיל את המשחק עם אגרופנים. בניגוד אליו, איווי, שהיא יותר מתוחכמת מאחיה וממוקדת יותר על התגנבות, מתחילה את המשחק עם חרב נסתר במקל. שני התאומים רשאים להשתמש באותם כלי הנשק בארסנל שלהם, אך לכל אחד מהם יש פריטי לבוש משלהם; הגלימות של איווי והחגורות של ג'ייקוב מספקים בונוסי ביטחון והתגנבות, אבל הגלימות של איווי נותנות בונוס גדול להתגנבות בזמן שהחגורות של ג'ייקוב מספקות הגנה חזקה יותר. פריטים אלו נלבשים בנוסף לתלבושות שלהם.
לחימה
בשל התרחשות העלילה בעידן המהפכה התעשייתית, בה לא היו כלי נשק גלויים, רוב הלחימה מתבצעת באמצעות מכות, אם כי ישנם כלי נשק נסתרים כגון פגיוני קוקרי, חרבות נסתרות במקלות הליכה ואגרופנים. מכניקת הלחימה ב"Syndicate" דומה לשל "Unity", אך הפעם השינוי הוא בקצב המכות, שנעשה מהיר יותר. בנוסף, מצב שרשרת ההריגה, בה השחקן הורג את הטמפלרים זה אחר זה, חזר מ-"Rogue". דבר זה מאפשר לשחקן לחדור את הגנתם של טמפלרים רבים, וככל שהשחקן יכה יותר את הטמפלרים במצב שרשרת ההריגה, מצב זה יגרום למצב בו השחקן יהרוג מהר יותר ובתועלתיות רבה יותר אויבים מרובים.
אחר
בניגוד למרבית המשחקים הקודמים בסדרה, שנמשכו כעשר שנים, עלילת המשחק הנוכחי הראשית מתרחש במהלך רק שנה אחת, 1868.
עלילה
בהווה, אותו שחקן אנונימי מהמשחק הקודם (Assassin's Creed Unity) מתחבר ל-Helix, שם בישופ, מאחוות המתנקשים, יוצרת איתו קשר ומטילה עליו את המשימה להתחבר לרצפי ה-DNA של התאומים המתנקשים, ג'ייקוב ואיווי פריי, על מנת למצוא את פיסת העדן החבויה בלונדון. בינתיים, רבקה קריין ושון הייסטינגס מסתננים ל"אבסטרגו", בניגוד להנחיות שקיבלו, ומרגלים אחר פגישה חשאית של הטמפלרים במטרה להשיג מידע חדש עליהם.
בשנת 1868, הנרי גרין מתנקש הודי שנולד בשם ג'יידיפ מיר, והוא דור שני לאחוות המתנקשים ההודית (שכן אביו הוא המתנקש ארב'אז מיר), שולח מכתב לתאומים; במכתב הוא מבקש מהם לבוא ללונדון על מנת לסייע לו. מחוץ ללונדון, התאומים פריי מתחילים את עבודתם, כשג'ייקוב מתנקש במנהל מפעל מושחת בשם רופרט פריס, ואיווי מסתננת למעבדה הנמצאת בבעלותו וניהולו של דייוויד ברוסטר וטמפלרית בכירה בשם לוסי ת'ורן. לאחר שמסתננת אל תוך המעבדה, איווי מוצאת את ברוסטר עושה ניסויים על פיסת עדן שהטמפלרים מצאו, ומתנקשת בו, אך לא לפני שהוא מספר לאיווי כי קרופרוד סטאריק, טמפלר בכיר המעוניין להשתלט על בריטניה, ודרכה על העולם, יודע על פיסת עדן שנייה ויותר עוצמתית הנמצאת בלונדון. כשמשימותיהם מצליחות, התאומים פריי מחליטים לסרב לפקודה מן האחווה ושמים פעמיהם אל לונדון. בהווה, רבקה ושון מרגלים אחר פגישה בין הטמפלרים הבכירים איזבל ארדן ואלבארו גרמטיקה. רבקה ושון מנסים ללכוד את איזבל, אך זו האחרונה ציפתה את המארב, וחושפת כי מנהיגי הצוות "סיגמא" והטמפלרים הבכירים, ג'והני אוטסו ברג וויולט דה קוסטה הגיעו למקום על מנת ליירט את השניים. אף על פי כן, השניים מצליחים לברוח כאשר בישוף מפוצצת חומר נפץ שהוטמן בחדר מראש.
בעבר, לאחר שבאו ללונדון, גרין חושף את עצמו כמכר ותיק של אביהם של השניים, ומסביר להם כי השלוחה הלונדונית של אחוות המתנקשים נפלה והותירה את העיר לחסדי טמפלר בכיר בשם קרופורד סטאריק, ששולט הן במהפכה התעשייתית והן בעולם התחתון הלונדוני. סטאריק מתכנן לנצל את השפעתו ואת עושרו על מנת להשתלט על בריטניה, ובאמצעות נכסיה, לשלוט גם על רחבי העולם. לאחר מכן, התאומים מציעים רעיונות שונים כיצד לשחרר את לונדון מציפורני הטמפלרים; ג'ייקוב דוגל ברעיון לקחת את המאבק ישר אל הטמפלרים, בעוד שאיווי משוכנעת שעליהם למצוא קודם כל את פיסת העדן החבויה בלונדון. למרות דעותיהם השונות, שניהם מסכימים שעליהם להתחיל לשחרר את הרבעים השונים של לונדון על ידי הבסת כנופיות שבשליטת הטמפלרים, חיבול בעסקיהם שבשליטת הטמפלרים, ורציחת טמפלרים בכירים. בזמן שהתאומים משחררים את רבעיה השונים של לונדון, הם מתחילים לקבץ סביבם כנופיה הנקראת "העורבים". לאורך הדרך, התאומים מגייסים את עזרתם של אנשים שונים, כולל צ'ארלס דיקנס, פרדריק אברליין, אלכסנדר גרהם בל, פלורנס נייטינגייל ואדוארד הודסון ביילי.
ג'ייקוב מחליט לחקור את "סירופ ההרגעה" המסתורי והממכר שסטאריק הספיק להפיץ בכל רחבי לונדון ולהרעיל את העם. ג'ייקוב פוגש בצ'ארלס דרווין, שגם הוא חוקר את הסירופ המסתורי. יחד, הם הורסים את המפעל לייצור הסירופ וחוקרים את ריצ'רד אוון, שמספר להם כי ג'ון אליוטסון אחראי לייצור הסירופ. ג'ייקוב ודרווין מפנים פעמיהם אל המוסד לחולי הנפש הנמצא בלמבת', שם, ג'ייקוב מתנקש באליוטסון. לאחר מכן, ג'ייקוב מחליט לסייע לפרל אתאווי, אחת ממתחרותיו של סטאריק בעסקי האומניבוס. ג'ייקוב מחבל בחברת האומניבוס של סטאריק ומתנקש במנהל החברה, מלקולם מילנר שמזהיר אותו כי סטאריק ואתאווי הם בני דודים וכי אתאווי היא טמפלרית. בתגובה, ג'ייקוב מתנקש באתאווי. אז, ג'ייקוב לומד על תוכניתו של בנקאי טמפלר בשם פיליפ טופני לשדוד את הבנק המרכזי של אנגליה ולגנוב מלאי הזהב שלה. בסיועו של אברליין, ג'ייקוב פורץ לבנק ומתנקש בטופני. לאחר מכן, ג'ייקוב פונה לפרלמנט למנוע את מזימתם של הטמפלרים לרצוח את ראש ממשלת בריטניה בנג'מין דיזראלי, אשר תומך להעביר את הצעת החוק למיגור העולם התחתון, ולאחר מכן, ג'ייקוב מתנקש במוח שמאוחרי המזימה, רוזן קרדיגן.
לאחר אירועים אלו, ג'ייקוב נפגש עם מקסוול רוט', מנהיג אחת הכנופיות שבשליטת הטמפלרים. רוט' מציע לג'ייקוב לבגוד בטמפלרים ולכרות ברית עם "העורבים", וג'ייקוב מקבל את ההצעה. לאחר שהוא מסייע לרוט' בכמה משימות נגד סטאריק, ג'ייקוב מפרק את הברית לאחר שהוא מגלה שהוא רומה על ידי רוט' לפוצץ בניין מלא בילדים. ג'ייקוב מסתנן אל "תיאטרון אלהמברה" שם נמצא מפקדתו של רוט', והוא מתנקש בו.
בינתיים, איווי מחפשת אחר פיסת עדן החבויה, ומצליחה לגנוב מת'ורן ספר עתיק. בעודה מנתחת את הספר, איווי מגלה שפיסות עדן מסוגלות לרפא כל פגיעה, לרבות זקנה, ולהפוך את הלובש אותן לבן אלמוות. בעזרת הנרי, איווי עוקבת אחר שובל הרמזים אל אחוזתו של אדוארד קנווי, שם היא מוצאת מפה המפרטת את מיקומם של כל הכספות שבבעלות אחוות המתנקשים המוסתרים בלונדון. חיפושיה מובילים אותה דרך ציוני דרך מפורסמים כגון האנדרטה לשריפה הגדולה של לונדון וקתדרלת סנט פול, שם היא מוצאת את המפתח הדרוש על מנת לגשת לכספת של פיסות העדן, אך לאחר מאבק עם ת'ורן, ת'ורן מצליחה לגנוב את המפתח ולהימלט. או אז, איווי עוקבת אחריה אל מצודת לונדון, שם היא מאמינה כי הכספת נמצאת ומתנקשת בת'ורן. לפני מותה, ת'ורן חושפת בפני איווי כי הפיסות אינן מוחבאות במצודה, וטוענת כי למתנקשים אין מושג על כוחם האמיתי של הפיסות. הנרי מאמין הכספת האמיתית מוסתרת בארמון בקינגהאם, אך איווי מחליטה לגייס לעזרתה את המהראג'ה דיליפ סינג דיליפ על מנת למצוא את שרטוטים של הבניין. הטמפלרים מצליחים לתפוס את השרטוטים ראשונים. בנוסף לחיפושים אחר פיסת העדן, איווי גם עוזרת לתקן את ההשלכות ההרסניות והבלתי נמנעות שהותירו אחריהם החיסולים של ג'ייקוב, כגון מחסור בחומרי רפואה וגרימת אינפלציה.
לאחר שכל עוזריו מתים, סטאריק מחליט לרדוף אחרי פיסת העדן באופן אישי. במהלך כל החלק האחרון של המשחק, הדעות השונות של התאומים מגיעים לנקודת רתיחה כשג'ייקוב ואיווי נכנסים לוויכוח שנסוב על פזיזותו של ג'ייקוב ועל חוסר המעש לכאורה של איווי. הנרי מזהיר את התאומים כי סטאריק מתכנן לפרוץ לארמון בקינגהאם, לגנוב את פיסת העדן, ולהרוג את כל מנהיגי בריטניה. התאומים פריי מסכימים לעבוד יחד כדי לעצור את סטאריק לפני שיעזבו כל אחד לדרכו. התאומים חודרים אל הארמון, שם הם פוגשים במלכה ויקטוריה ובסטאריק עצמו. סטאריק נועל את התאומים בכספת ומשיג את פיסת העדן לעצמו, דבר המעניק לו כוח והחלמה על אנושית מפצעים. בעבודה משותפת, התאומים פריי וגרין מצליחים להביס ולהרוג את סטאריק. אחרי הקרב, ג'ייקוב ואיווי מחזירים את פיסת העדן לכספת, מיישבים את חילוקי הדעות ביניהם, ומסכימים להמשיך לעבוד יחד. לאות הוקרה על מעשיהם, המלכה ויקטוריה מעניקה לתאומים ולגרין תואר אבירות.
בהווה, כאשר המיקום של פיסת העדן מתגלה ומאושר, שון, רבקה, ומתנקשת רוסייה בשם גלינה וורונינה ממהרים אל הכספת. לרוע מזלם, אוטסו ברג, ויולט דה קוסטה ואיזבל ארדנט מגיעים למקום, שם קרב מתפתח. במהלך הקרב, ברג מאבד את הכרת על ידי גלינה, רבקה נורית ונפצעה על ידי ויולט, ואיזבל נהרגת על ידי שון, בזמן שוויולט נמלטת עם פיסת העדן. במהלך פריצה למחשב של איזבל, המתנקשים מגלים כי הטמפלרים מתכננים להשתמש בפיסת העדן על מנת לבנות "מבשר חיים" מחדש. בנוסף, במהלך הפריצה מתגלה הקלטה המראה כי ג'ונו הפעילה מניפולציות על עובדים חשאיים מסוימים בתוך "אבסטרגו", העובדים מאחורי הקלעים, על מנת לטרפד את החברה, וכי יש לה תוכניות משלה לכל פיסות העדן שהתגלו במהלך סדרת המשחקים. ג'ונו יוזמת מגע עם השחקן דרך הסימולציה, דבר המוביל אותו לתוך מקטע זיכרון חדש, הפעם של לידיה פריי - נכדתו של ג'ייקוב - הנמצאת בלונדון שסועת הקרבות במלחמת העולם הראשונה.
הפשעים הנוראיים
התאומים פריי מתיידדים עם סופר בשם הנרי ריימונד, שכתב את הספר פני דרידפול, ועם מעריצו, ארתור קונאן דויל הצעיר. ביחד, הקבוצה חוברת על מנת לחקור סדרה של רציחות מזעזעות ברחבי לונדון. בעודם חוקרים את הרציחות, הקבוצה מבקרת בזירות הפשע, אוספת ראיות, מראיינת עדים וחשודים, ובסופו של דבר פותרת את הפשעים על ידי האשמת העבריינים האמיתיים.
בסופו של דבר, התאומים נקראים אל ארמון בקינגהאם על ידי המלכה ויקטוריה, על מנת לפתור את הרצח של אחד משומריה. בעוד התאומים חוקרים את המקרה, מתברר להם שריימונד הוא זה אשר התחזה לשומר וזייף את מותו, על מנת לגנוב את השרביט של המלכה על ידי חדירה פנימה לארמון וגילוי הקוד של הכספת שמכילה את השרביט. בנוסף, התאומים מגלים כי ריימונד השאיר שורה של רמזי שווא המצביעים על איום פיצוץ הארמון על מנת לחפות על בריחתו. עם זאת, דויל כבר חשף את תוכניתו ויצא לעצור בעדו, אך נכשל והוחזק כבן ערובה על גג הארמון. אחד מהתאומים מצליח להסיח את דעתו של ריימונד בזמן שהשני מתגנב והורג אותו, ומציל את דויל ואת השרביט. בעקבות האירועים, התאומים מעודדים את דויל להתנסות בכתיבת ספרות בלשית.
המהראג'ה האחרון
לאחר שיחה עם דיליפ סינג, שסבבה סביב חוסר יכולתו להתחייב לעמו, הנרי גרין מחליט לגייס את עזרתם של התאומים פריי בשכנוע המהראג'ה להשיב את שלטונו. התאומים מצליחים לשחזר מכתבים של סינג לאמו, אשר יורטו על ידי החברה ההודית-בריטית (B.I.C) על מנת לעצור את התכתובתם. שחזור המכתבים מצליח לשכנע סוף סוף את סינג שהוא צריך לפעול.
סינג מצווה על התאומים לאתר ולהציל את זהב פנג'אבי הגנוב, לפני שיסיימו את הסדרת המשלוחים בחזרה להודו. לאחר מכן, סינג מציע להשיג את יהלום קוהינור, יהלום אשר נמצא ברשותה של המלכה ויקטוריה. התאומים משיגים את היהלום על ידי חדירה לאירוע חגיגי שנערך במקום; אולם הנרי מגלה כי היהלום מזויף, ויהלום קוהינור האמיתי למעשה בטוח בידיהם של המתנקשים הבריטיים, בזכות ארב'אז מיר, אביו של הנרי; שמסר את היהלום לאית'ן פריי, אביהם של התאומים פריי.
התאומים חודרים אל מפעלם של "B.I.C" ושמים קץ להפקת הנשק הביולוגי. תוך כדי כך, הם גם מגלים כי ברינליי אלסוורת', חברו הקרוב של סינג, הוא זה שלמעשה עומד מאחורי המזימות נגד המהראג'ה. סינג מארגן פגישה, שם הוא מתעמת מול אלסוורת'. בעזרתה של איווי, אלסוורת' מוכנע, אך כשאיווי ניגשת להרוג אותו, סינג מבקש ממנה לרחם עליו. לאחר האירועים, סינג מודה לתאומים על עזרתם לפני שדרכיו עימם נפרדות, והוא ממשיך להילחם על המורשת שלו.
ג'ק המרטש
הסיפור מתחיל בשנת 1888, 20 שנים לאחר העלילה הראשית. ג'ייקוב פריי נפגש עם מר ויברסברוק, שמוזהר שלא לפרסם את מכתביו של ג'ק, שמעוניין להפיץ פחד בלונדון. לאחר מכן, ג'ייקוב מקבל מידע על עוד רצח שהתרחש ויוצא לחקור אותו. ג'ייקוב עוקב אחרי המרטש, וזה האחרון עוקב אחריו בחזרה. כשהמרטש מתחיל לרדוף את ג'ייקוב, הוא מגלה לו שהוא מכיר אותו באופן אישי, וכן הוא בעל יכולות של מתנקשים. לאחר שנמלט, ג'ייקוב מגיע לדירתו, אבל המרטש מגיע ומתקיף שוב; הורג לכאורה את ג'ייקוב.
בעקבות התקרית, איווי פריי חוזרת מהודו, לאחר שקיבלה הזמנה מג'ייקוב זמן קצר לפני כן, שם היא מתקבלת על ידי מפקח המשטרה, פרדריק אברליין, שמודיע לה כי ג'ייקוב נעדר ונחשב מת. בנוסף, פרדריק אומר לה שהיא עלולה להיות המתנקשת האחרונה בלונדון, והיחידה שמסוגלת לעצור את המרטש. לאחר מציאת דירתו של ג'ייקוב, איווי לוקחת כלי נשק מהאחווה ההודית ומסיקה כי המרטש הוא למעשה זה שהתנקש בג'ייקוב. לאחר מכן, איווי הורגת את סגניו של המרטש שלקחו על עצמם את פשעיו ומשחררת מספר אסירים שהוא מחזיק כבני ערובה. כל אותו הזמן, המרטש עוקב אחר איווי.
ככל שמקרי רצח רבים מתגלים, המפקח אברליין מתחיל ללחוץ על איווי למצוא את המרטש במהירות; לאחר הרציחה הסופית של המרטש, המפקח אברליין מאיים להטיל על איווי את האשמה, אלא אם היא תמצא את המרטש האמיתי, ואיווי נודרת לעצור את המרטש או למות בניסיון. איווי שבה ובוחנת את כל זירות הפשע הישנות שלו ומוצאת רמזים נסתרים שמובילים אליו, ובנוסף לזאת, לומדת שכל הנשים שהוא הרג היו מתנקשות. מאוחר יותר, איווי מוצאת הודעה שהמרטש הותיר אחריו. בהודעה, המרטש מגלה כי הוא לא סלח לג'ייקוב על כך שלא הגן על אמו, שנהרגה על ידי אנשיו של סטאריק. איווי מסיקה כי המרטש מחכה לה במוסד לחולי הנפש אשר נמצא בלמבת', שם הוא נכלא לפני שג'ייקוב גייס אותו לשורות האחווה. בינתיים, המרטש חוזר אל המוסד ורוצח את הרופאים שעינו אותו. איווי מגיעה זמן קצר לאחר מכן, והורגת את המרטש בקרב. לאחר מכן, היא מוצאת את ג'ייקוב, הכלוא אך עדיין חי. לאחר שהמרטש נהרג על ידי איווי, המפקח אברליין מסכים לחפות על זהותו של המרטש כמתנקש, על מנת להגן על אחוות המתנקשים הלונדונית.
פיתוח
"יוביסופט קוויבק" פיתחו את "Syndicate", בשיתוף עם שמונה אולפנים אחרים ממונטריאול, סינגפור, אנסי, מונפלייה, צ'נגדו, שנחאי, קייב ורפלקשיינס. צוותים מבית "יוביסופט סופיה" מברצלונה וטורונטו גם הם היו מעורבים בהשלמת המשחק.
לאחר שהפכו למותג בזכות תרומתם למשחקים קודמים של Assassin's Creed, "יוביסופט קוויבק" דיווחו כי הם עובדים על פיתוח המשחק הבא בסדרה במשך המון זמן, וכי הם משתפים פעולה באופן הדוק עם "יוביסופט מונטריאול", שתרמו משמעותית למשחק כולל הפקת ציוני הדרך של לונדון, יצירת קהל "חיי ונושם" ושיפור ההחלקות של הפארקור.
"יוביסופט סינגפור", שהובילו את המשחקיות של Assassin's Creed III, התמקדו בפיתוח המשימות לאורך נהר התמזה. "יוביסופט אנסי" היו אחראים על פיתוח בסיס הפעולות של התאומים פריי וכנופיית "העורבים", ששוכן בתוך קרון רכבת דינמי שנע לאורך כל לונדון, שם יש לשחקן אפשרות לקבל על עצמו משימות צד, שאם יצלח אותן, הוא יוכל לבסס את הכנופיה שלו היטב ולחזק אותה.
אחד מהרבעים של המשחק, וייטצ'אפל, פותח על ידי "יוביסופט מונפלייה", שעבדו גם על משימות צד הקשורות לדמויות היסטוריות (כגון: אלכסנדר גרהם בל, צ'ארלס דיקנס וצ'ארלס דרווין) בחלקים ספציפיים בתוך המשימות העיקריות. "יוביסופט רפלקשיינס", שנודעו בפיתוח משחקי מרוצים, עבדו על יצירת הכרכרות בהן ניתן לנוע בעולם החופשי ועל פעילויות צדדיות שכוללות מרוץ כרכרות.
"יוביסופט צ'נגדו" עבדו על פיתוח המגוון הרחב של הסירות, הנכסים בסביבה והאנימציות של הקהל, בעוד ש"יוביסופט שנחאי" טיפלו בארכיטקטורה ואופיים של הנכסים. "יוביסופט קייב" עבדו על הבאת המשחק לגרסת ה-PC, מה שעשו עם קודמיו בסדרה.
הפסקול הארוך, שאורכו כ-3 שעות והולחן על ידי אוסטין וינטורי, נועד "לעורר את התעוזה והסרקזם" של שני הגיבורים של המשחק.
פסקול
הפסקול של המשחק הולחן על ידי המלחין האמריקאי אוסטין וינטורי. השירים הליריים במשחק, המכונים "בלדות רצח", חוברו על ידי וינטורי ולהקה אוסטרלית בשם "טריפוד". הפסקול שוחרר בגרסת MP3 באמזון וב-iTunes ב-23 באוקטובר 2015.
ביקורת
המשחק קיבל ביקורות חיוביות. האתרים "GameRankings" ו-"Metacritic" (כל אחד בהתאמה) נתנו לגרסת Xbox one של המשחק את הציון 82.27% בהתבסס על 22 ביקורות ו-78/100 בהתבסס על 22 ביקורות, ולגרסת הפלייסטיישן 4, את הציון 77.80% 4 בהתבסס על 56 ביקורות ו-76/100 בהתבסס על 86 ביקורות ולגרסת ה-PCאת הציון % 70.20 בהתבסס על 5 ביקורות ו-74/100 בהתבסס על 14 ביקורות.
הכתבת אלקסה קוריאי מ-"GameSpot" שיבחה את המשחקיות של מערכת הלחימה החדשה של "Syndicate", את היופי של מפת לונדון ואת התוספת של משגר החבל, וקראה למשחק "תשואת ניצחון עבור הזיכיון". דניאל קרופה מ-"IGN" העניק למשחק את הציון 8.2/10, ושיבח את העיצוב של העיר ואת העלילה הקלילה כנקודות גבוהות עבור המשחק, אך מתח ביקורת על הלחימה החוזרת, אף על פי שטען שהלחימה של המשחק הנוכחי עדיין יותר טובה מאשר של "Unity". ברט מקדונסקי מ-"Destructoid" העניק למשחק את הציון 7.5/10, ושיבח את הייחודיות של משימות ההתנקשות של המשחק. עם זאת, הוא גם ביקר את מכניקת הלחימה בזמן נהיגה בכרכרה. כריסטופר ליווינגסטון העניק למשחק את הציון 66/100, ושיבח את הדמויות ואת המשימות העיקריות, אך ציין כי משימות הצד חוזרות אחת על השנייה ולא מהנות, ועוד ציין כי "החידוש מסתיים שעות לפני שהמשחק עצמו מסתיים".
בדצמבר 2015, "Game Informer" דירג את המשחק כמשחק הטוב ביותר הרביעי בסדרת "Assassin's Creed" עד כה.
סולו? הופעה פומבית
'''סולו? הופעה פומבית''' הוא אלבום האולפן ה-11 של הזמרת הישראלית אילנית. את האלבום הוציאה לאור בשנת 1976 חברת התקליטים הד ארצי. הוצאתו באה לאחר האלבום טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת, שנכשל מבחינה מסחרית. הפעם הצליחה אילנית להכניס שתיים מרשימת הרצועות למצעדי הפזמונים השבועיים בישראל: "כך היה כך יהיה" ו"הכרתי פעם איש".
קוסמוס 1408
קוסמוס 1408 (ברוסית: Космос-1408) היה לוויין מודיעין אותות שהופעל על ידי ברית המועצות. הוא שוגר למסלול נמוך סביב כדור הארץ ב־16 בספטמבר 1982 והחליף את הלווין קוסמוס 1378. ב־15 בנובמבר 2021, הוא הושמד בניסוי של נשק אנטי-לווייני רוסי, שגרם לפיזור פסולת חלל בגובה בין מעל כדור הארץ. האיום של התנגשות פוטנציאלית עם פסולת אילץ את הצוות של תחנת החלל הבינלאומית לתפוס מחסה בקפסולות המילוט שלהם.
מטרה ושיגור
הלוויין היה חלק ממערכת צלינה-D של לווייני מעקב צבאיים למטרת מודיעין אלקטרוני. הוא פותח על ידי לשכת העיצוב יוז'נויה, במסה של כ־2,200 ק"ג, עם אורך חיים צפוי של כ־6 חודשים. הוא החליף את הלווין קוסמוס 1378 במערכת צלינה.
הוא שוגר על גבי רכב השיגור ציקלון-3 ב־16 בספטמבר 1982, מאתר 32/2 בקוסמודרום פלסצק.
השמדה
ב-15 בנובמבר 2021, הלוויין הושמד בניסוי צבאי שיצר ענן של פסולת חלל שאיים על תחנת החלל הבינלאומית. שבעת אנשי הצוות על סיפון התחנה (4 אמריקאים, 2 רוסים וגרמני) תפסו מחסה בקפסולות המילוט כדי שיוכלו לחזור במהירות לכדור הארץ אם פסולת תפגע בתחנה. הלוויין היה במסלול בגובה ממש מעל לגובה המסלול של תחנת החלל, והפסולת חלפה ליד תחנת החלל הבינלאומית כל 93 דקות. הפסולת גם מהווה סיכון ללוויינים אחרים במסלול נמוך של כדור הארץ.
מחלקת המדינה של ארצות הברית האשימה לאחר מכן את רוסיה בכך שכיוונה את קוסמוס 1408 במהלך הניסוי נשק נגד לוויינים, תוך שימוש בטיל קרקעי נגד הלוויין שלהם שאבד, ואמרה שזה "מסוכן וחסר אחריות". למחרת, סרגיי שויגו, שר ההגנה הרוסי, הודה כי ההריסות נובעות מניסוי טיל רוסי, אך טען כי היא אינה מהווה איום על פעילות חלל כלשהי. דובר מחלקת המדינה האמריקאית, נד פרייס, אמר שהאירוע יצר כ־1,500 חלקי פסולת שניתן לעקוב אחריהם באמצעות מכ"מים קרקעיים ועוד מאות אלפים שקשה יותר לעקוב אחריהם. הפסולת צפויה להמשיך במסלול במשך כמה שנים, אולי עשרות שנים. הפסולת סובבת בגבהים שבין ; עד 17 בנובמבר טווח זה גדל ל.
טיל A-235 ("נודול") שוגר מקוסמודרום פלסצק. המערכת עוברת בדיקות מאז 2014, אך זה היה הלוויין הראשון שהיא השמידה. אמנת החלל החיצון, שרוסיה אישרה, אוסרת על סוגים מסוימים של פעילויות צבאיות בחלל, אך לא טילים נגד לוויינים המשתמשים בראשי נפץ קונבנציונליים.
מנהל נאס"א, ביל נלסון, הצהיר כי, "עם ההיסטוריה הארוכה והמפורסמת שלה בטיסות אנושיות בחלל, לא יעלה על הדעת שרוסיה תסכן לא רק את האסטרונאוטים השותפים האמריקאים והבינלאומיים בתחנת החלל הבינלאומית, אלא גם את הקוסמונאוטים שלה" עם שני קוסמונאוטים רוסים בתחנה מתוך שבעה אסטרונאוטים, ו"הפעולות הן פזיזות ומסוכנות, מאיימות גם על תחנת החלל הסינית."
צ'ארלי כריסט
צ'ארלס ג'וזף כריסט הבן (באנגלית: .Charles Joseph Crist Jr; נולד ב-24 ביולי 1956) הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-13 של מדינת פלורידה, בשנים 2022-2017. בבסיס המחוז שוכנת העיר סיינט פיטרסברג. בשנים 2007–2011 כיהן כמושל פלורידה.
כריסט החל את הקריירה הפוליטית שלו כאיש המפלגה הרפובליקנית. בשנים 1993–1999 היה חבר הסנאט של פלורידה, ב-1998 התמודד מול הסנאטור בוב גרהאם לסנאט של ארצות הברית אך הפסיד, ואז בשנים 2001–2003 היה נציב החינוך של ממשלת פלורידה. בטרם נבחר למושל בבחירות אמצע הכהונה ב-2006, היה כריסט התובע הכללי של פלורידה בין שנים 2003–2007.
בבחירות 2010 בחר כריסט שלא להתמודד לתקופת כהונה נוספת כמושל, וב-12 במאי 2009 הכריז על התמודדותו לסנאט של ארצות הברית. אחרי תקופה ארוכה בה הוביל בבחירות המדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית, הוא איבד את ההובלה בסקרי דעת הקהל למרקו רוביו, ובאפריל 2010 עזב כריסט את המפלגה הרפובליקנית והתמודד כעצמאי. בבחירות הכלליות הוא הפסיד לרוביו במערכת בחירות בעלת שלושה מועמדים מרכזיים, וכהונתו כמושל תמה בינואר 2011.
ב-7 בדצמבר 2012 הצטרף כריסט אל המפלגה הדמוקרטית, לאחר שתמך בנשיא ברק אובמה בהתמודדותו לתקופת כהונה שנייה כנשיא ארצות הברית בבחירות לנשיאות שנערכו באותה השנה. בראשית נובמבר 2013 הודיע כי יתמודד פעם נוספת לתפקיד המושל בבחירות 2014. הוא הפסיד ליורשו במשרד המושל, ריק סקוט הרפובליקני בהפרש של אחוז אחד. בבחירות 2016 נבחר כריסט לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-13. בשנות כהונתו היה כריסט המושל לשעבר היחיד שכיהן בבית הנבחרים.
תחילת דרכו
כריסט נולד באלטונה (Altoonaׁׁׂׂ) שבפנסילבניה, לצ'ארלס ג'וזף כריסט, רופא אמריקאי ממוצא יווני-קפריסאי ולבנוני, וננסי (לבית לי), לה שורשים סקוטיים-איריים, ולשיים ושווייצריים. שם משפחתו הוא למעשה אמריקניזציה לשם משפחתו היווני המקורי "כריסטודולו". הוא השני מבין ארבעת ילדיהם של צ'ארלס וננסי ולו שלוש אחיות: מרגרט כריסט ווד, אליזבת כריסט היידן, וקת'רין כריסט קנדי.
בילדותו עבר כריסט לסיינט פיטרסברג שבפלורידה, שם למד בחטיבת הביניים ריביירה ובתיכון סיינט פיטרסברג, שם סיים את לימודיו ב-1974. הוא למד באוניברסיטת וייק פורסט במשך כשנתיים. כסטודנט באוניברסיטה זו, היה כריסט קוורטרבק של נבחרת הפוטבול של האוניברסיטה במהלך שנתו הראשונה והשנייה, לפני שהועבר לאוניברסיטת המדינה של פלורידה בטלהסי. שם קיבל לראשונה תואר ראשון, נבחר לסגן נשיא התאחדות הסטודנטים והיה חבר באחוות פי קאפה אלפא. לכריסט תואר שני במשפטים מבית הספר קמברלנד למשפט שבאוניברסיטת סמפורד, השוכנת באלבמה.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת סמפורד ב-1981, וצלח אחרי פעמיים כושלות את בחינות לשכת עורכי הדין של מדינת פלורידה, נשכר כריסט כיועץ כללי לליגת הבייסבול המשנית (Minor League Baseball), שבסיסה בסיינט פיטרסברג.כריסט הועמד לראשונה לתפקיד ציבורי בשנת 1986, כאשר התמודד בבחירות מקדימות לייצוג מחוז פינלאס בסנאט של פלורידה מטעם המפלגה הרפובליקנית. לאחר שהפסיד בבחירות אלה, הצטרף כריסט למשרד ערוכי הדין של גיסו בסיינט פיטרסברג אך עד מהרה שב לפוליטיקה של ארצות הברית כעוזר במטה הבחירות של קוני מאק לסנאט של ארצות הברית.
בסנאט המדינתי
ב-1992 נבחר כריסט לתקופת כהונה בת שנתיים בסנאט של פלורידה, הבית העליון של בית המחוקקים במדינה, כנציג מחוז הבחירה ה-20 שבתחומו חלקים רבים מסיינט פיטרסברג ומדרום טמפה. בבחירות הוא גבר על הסנאטורית המכהנת מטעם המפלגה הדמוקרטית הלן גורדון-דייוויס הוותיקה, ברוב של 58.3% מקולות הבוחרים לעומת 41.7 אחוזים שגרפה גורדון-דייוויס. כריסט הצליח להדיח אותה מתפקידהּ בעקבות איחוד מחוזות בחירה שהתקיים באותה השנה, אשר סידר מחדש את מאזן הכוחות באזור מפרץ טמפה באופן משמעותי. ניצחונו זכה לתהודה לאור העובדה שהוביל לקץ השליטה הדמוקרטית בת 128 השנים בסנאט של פלורידה, שכן הרפובליקנים זכה בשלושה מושבים נוספים בבחירות 1992, והתוצאה הסופית הייתה 20-20 ושוויון בין המפלגות.
כריסט היה ידוע כסנאטור התומך במערכת משפט פלילית קפדנית, והוא נתן את חסותו לחקיקה המחייבת את האסירים לרצות לפחות 85% מעונשם בטרם יהיו זכאים לשחרור מוקדם. הוא תמך בהעלאת שכר המורים, בבתי ספר עצמאיים המקבלים מימון ציבורי ובלוחיות רישוי מיוחדות לשימור ביצות. בראשותו של כריסט, ועדת האתיקה והבחירות של הסנאט חקרה את פעולותיו של המושל לוטון צ'ילס, בצל האשמות כי מטה הבחירות של צ'ילס ביצע "שיחות הפחדה" לאזרחים ותיקים ימים לפני הבחירות לתפקיד המושל ב-1994. צ'ילס העיד בפני הוועדה והודה כי מטה הבחירות אכן ביצוע שיחות שנועדו להפחיד מצביעים. ב-1994 נבחר כריסט מחדש לקדנציה בת ארבע שנים בסנאט כשלו 63.3% מקולות הבוחרים.
בממשלת פלורידה
בבחירות 1998 יצא לכריסט מוניטין לאומי כאשר היה מועמד המפלגה הרפובליקנית לסנאט של ארצות הברית נגד הסנאטור המכהן בוב גרהאם. בבחירות הכלליות הוא הפסיד לגרהאם בפער של 26%. בשנת 2000 הוא נבחר לנציב החינוך של פלורידה, תפקיד אותו מילא עד שהפך התפקיד מכזה שנבחרים אליו אל כזה שממונים אליו, כתוצאה מתיקון חוקתי משנת 1998. כריסט עזב את תפקידו לאחר שנבחר לתובע הכללי של מדינת פלורידה.
בשנת 2002 כריסט נבחר כאמור לתובע הכללי של פלורידה. מועמדותו נתמכה על ידי ג'ון וולש, מנחה התוכנית "המבוקשים ביותר באמריקה" של רשת הטלוויזיה פוקס. וולש ותומכים אחרים נימקו את תמיכתם בכריסט על עבודתו ב"מרכז לילדים נעדרים ומנוצלים". קבוצות זכויות אזרח וצרכנים שיבחו את כריסט על הרחבת סמכויותיו של התובע הכללי בתקופת כהונתו. סמכויות אלה אפשרו לו ולתובעים הכלליים לעתיד להעמיד לדין באופן מקבל יותר בתיקי זכויות אזרח והונאות. כריסט גם פעל למאבק בדואר זבל אלקטרוני, הקפאת דירוגי שירותי ציבור ולמען הגנת סביבה.
מושל מדינת פלורידה
לאחר שבבחירות אמצע הכהונה ב-2006 נבחר אל תפקיד מושל פלורידה, כריסט הושבע לתפקיד בינואר 2007, המושל ה-44 למניין. כמושל, כריסט היה מעורב ברכישת מטעי הסוכר של המדינה. הוא גם עסק רבות בחינוך, עיסוק שהתבטא בהעפלתה של פלורידה לעשר המדינות המובילות לחינוך K-12.
כריסט תמך ב"חוק השיקום וההשקעה" (American Recovery and Reinvestment Act of 2009) שיזם הנשיא ברק אובמה ב-2009, אשר היה חבילת תמריצים כלכליים כתגובה ל"מיתון הגדול" שפקד את העולם כתוצאה מהמשבר הכלכלי העולמי. עמיתיו הרפובליקנים של המושל כעסו על תמיכתו של כריסט בחוק. טען מנגד כי הוא הציל את עבודתם של כמעט 20,000 מורים בבתי ספר בפלורידה ועובדי בתי ספר אחרים בשנים 2009–2010. כמושל, כריסט תמך בעונש מוות. ב-2008 חתם כריסט על צו ביצועי המונע ממעסיקים לאסור על עובדיהם להביא כלי נשק למקום העבודה, כל עוד הנשק מאובטח והעובדים בעלי רישיון נשיאה מוסתרת.
לאחר שהושמעו טענות לפיהן מכונות הצבעה ממוחשבות לא ספרו קולות ביישובים בעלי רוב אוכלוסייה אפרו-אמריקאית, אישר כריסט חקיקה המחייבת רישומים על הנייר של כל ההצבעות בבחירות. כמו כן, הוא תמך בהפחתת מס בסך 25 מיליארד דולר אמריקני לתקופה בת 5 שנים שמטרתה הקלה במתן תשלומי ארנונה. באפריל 2010 הטיל כריסט וטו על הצעת חוק בתחום החינוך שקישרה בין שכר המורים לציוני מבחן, חקיקה שנתמכה בתוקף בידי שמרנים רבים. כריסט תמך בהגברת הרגולציה על ענף הביטוחים, כולל על שיעורי ביטוח על מקרקעין (בעקבות הוריקן קתרינה) ועל ביטוחי בריאות.
יחסו להפלות
עמדתו של כריסט בנושא הפלות לעיתים קרובות נתפשה כלא-החלטית. ב-1995, כחבר הסנאט של פלורידה, כריסט הצטרף לשני דמוקרטים בוועדת הבריאות של הסנאט בהצבעה נגד הצעת חוק שקראה לתקופת צינון בת 24 שעות בטרם אישה תוכל לבצע הפלה, מה שהביא לשוויון בהצבעה ולביטול ההצעה. ב-1998, בעת שהתמודד לסנאט האמריקאי, הצהיר כריסט בריאיון עיתונאי לעיתון "טמפה ביי טיימס" כי בעימות בחירות שנערך באותה השנה הוא אמר שהוא לא תומך בתיקון חוקתי האוסר על הפלות. ב-2006, בעת שהתמודד על תפקיד המושל, אמר כריסט כי הוא לא תומך בביטול פסק דין רו נגד וייד והתנגד לתקופת צינון חובה בת 24 שעות לפני שאישה תוכל לבצע הפלה.
בשנת 2010, בעת שהתמודד שוב לסנאט של ארצות הברית, כריסט אמר שהוא "ילחם למען מאמצי חקיקה ", ותיאר את עצמו כ"תומך בחיים". אולם, בחודש מרץ אותה שנה, תחת חרושת שמועות על עזיבה עתידית מהמפלגה הרפובליקנית ואפשרות שיהפוך לעצמאי, כריסט שב ואמר כי אינו תומך בהפיגת פסק דין רו נגד וייד על פיו ואמר ל"קבוצת הקואליציה המשפחתית הנוצרית", כי יש לשנות לבבות במקום שינוי חוקים.
ביוני 2010, לאחר שהשלים את המהפך האידאולוגי שלו והכריז על עצמו עצמאי, כריסט הסיר מאתר האינטרנט שלו מלל נגד הפלות. זמן קצר לאחר מכן הוא הטיל וטו על הצעת חוק המחייבת נשים המבקשות להפיל את עובריהן לשלם עבור ולעבור בדיקת אולטרה סאונד רפואית, וכינה הצעה זו "עונש" ו"כמעט אכזרית". הצעת החוק נוסחה בשפה המונעת כיסוי של הפלות תחת חוזה שלפיו יבוטלו לצמיתות זיכויי מס או השתתפות בעלויות ההפלה. מחוקקים רפובליקנים ותנועות נגד הפלות הגנו על נוסח החוק באמתלה שהשפה נועדה למנוע את מה שהם מחשיבים כאפשרות של מימון פדרלי המשמש להפלות בפלורידה". מנגד, תנועות בעד הפלות גרסו כי המלל בהצעת החוק עשוי היה לגרום למאות אלפי נשים לאבד את הכיסוי הבריאותי שיש להן בהווה. הצעת החוק עליה כריסט הטיל וטו כללה גם הוראות שנועדו לבטל סעיפים מחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה ומחקיקת רפורמת בריאות ממלכתית פדרלית בה דגל הנשיא ברק אובמה.
יחסו לנישואים חד-מיניים
בשנת 2006, כשהצעה לתיקון חוקתי האוסר על נישואים של בני-זוג מאותו המין עמדה לבחירה בידי תושבי פלורידה, הצהיר כריסט כי תיקון כזה אינו נחוץ מכיוון שחוק בפלורידה אוסר זה מכבר על נישואים שכאלה. אולם, בספטמבר 2005 חתם כריסט על עצומה לתיקון חוקתי שכזה במהלך הבחירות המקדימות לתפקיד מושל פלורידה לבקשת ארגון שמרני בשם "הקואליציה הנוצרית". כריסט אמר אז מהלך מסע הבחירות כי הוא תומך ב"נישואים מסורתיים", וב-2008 כריסט אמר שהוא הצביע בעד ההצעה לתיקון אשר התקבלה. עם זאת, במהלך עימות בחירות ובריאיון לתוכנית אירוח ברדיו ב-2006 כריסט הביע תמיכה באיחודים אזרחיים.
כאשר נושא האיחודים האזרחיים והנישואים החד-מיניים הועלו בריאיון לתוכנית ברשת הטלוויזיה CNN, כריסט אמר על הסוגיה כי, ובפני העיתון "אורלנדו סנטינל" אמר כי הנושא אינו בראש מעייניו. תחילה, כריסט תמך באיסור של ממשלת פלורידה על אימוץ בידי זוג מאותו המין, שהיה תקף מאז 1977. הוא הביע בפומבי את התמיכה באיסור זה מאז כיהן כתובע הכללי של פלורידה בשנת 2006 ועד לתקופה שהתמודד לסנאט של ארצות הברית, גם לאחר שכמה מחברי בית המחוקקים הציעו לבטל את האיסור ב-2007 ושופט במחוז מיאמי-דיידהגדיר את האיסור כבלתי-חוקתי ב-2008. כריסט הביע תמיכה באיסור כבר בפברואר 2010, אך עד יוני 2010 הוא הראה נכונות לשינוי החוק בפלורידה כדי לאפשר אימוץ בידי בני זוג מאותו המין.
תפקידו בבחירות לנשיאות 2008
הסנאטור ג'ון מקיין ממדינת אריזונה הביע תמיכה במסע הבחירות של התובע הכללי כריסט לתפקיד מושל פלורידה בבחירות 2006, בשעה שערך לצדו תעמולה למען היבחרו. ערב הבחירות הכלליות קיים כריסט אירוע בחירות עם מקיין בג'קסונוויל. מאוחר יותר, כאשר נערכו העימותים הראשוניים בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הרפובליקנית בסיינט פיטרסברג, כריסט צידד במקיין וברעיונותיו. רודי ג'וליאני, לשעבר ראש עיריית ניו יורק, שגם הוא ערך תעמולה למענו של כריסט כשהאחרון התמודד למושל, ביקש את תמיכתו הרשמית במועמדותו למועמדות הרפובליקנית. במאי 2007 חתם כריסט על הצעת חוק המקדימה את הפריימריז בפלורידה ל-29 בינואר 2008 במקום 5 בפברואר, בניגוד לכללי המפלגה הרפובליקנית הלאומית. כריסט הצטרף למושלת מישיגן ג'ניפר גרנהולם וביקש להימנות במשלחת הצירים של מדינותיהם.
ב-26 בינואר 2008 הביע כריסט תמיכה רשמית במסע הבחירות של מקיין לנשיאות. מקיין הוסיף לנצח בפריימריז בפלורידה בפער של 5% על מתחריו. ב-28 באוקטובר 2008 האריך כריסט את שעות ההצבעה המוקדמות בבחירות לנשיאות בפלורידה והצהיר כי "קיים מצב חירום" בגלל אחוז ההצבעה והמתנה במשך שעות בקלפיות ברחבי המדינה.
בתאריכים 12–14 בנובמבר 2008 אירח כריסט את הוועידה השנתית של איגוד המושלים הרפובליקנים (RGA) במיאמי. הישיבה התקיימה כשבוע לאחר ניצחונות המפלגה הדמוקרטית בבחירות 2008, והשערות שונות הועלו בנוגע לטון הישיבה. נאומו של כריסט בוועידת ה-RGA, "האזינו לבוחרים ושרתו", כלל את תחושותיו לגבי עתיד המפלגה הרפובליקנית:
מסע הבחירות לסנאט ב-2010
מפני ששקעה שמשו בבחירות המקדימות הודיע כריסט על התמודדותו לסנאט כעצמאי, ובמקביל – על פי הודעה לעיתונות ממטה הבחירות שלו – נותר רשום למפלגה הרפובליקנית. ב-13 במאי 2010 הוא שינה באופן רשמי את רישומו מרפובליקני ל"ללא שיוך מפלגתי", ובחר שלא להחזיר את התרומות שקיבל במהלך היותו רפובליקני. כריסט הפסיד בבחירות הכלליות, וקיבל כ-30 אחוזים מקולות הבוחרים לעומת 48.9% שגרף רוביו ו-20.2% שהצביעו לקנדריק מיק. בשבוע האחרון של הבחירות נודע כי לו כריסט ייבחר לסנאט הוא יחבור לדמוקרטים ויצביע עם הסיעה הדמוקרטית.
מחוץ לחיים הפוליטיים (2014-2011)
בינואר 2011 הצטרף כריסט לסניף בטמפה של משרד עורכי הדין הלאומי "מורגן ומורגן", העוסק בפגיעות אישיות, לאחר שהביע עניין לחזור לתחום עריכת הדין במהלך השבוע האחרון שלו כמושל פלורידה. כריסט עבד בעיקר בתחום התובענות הייצוגיות של המשרד כתובע מתדיין, ושימש "מוריד גשם" עבור המשרד. ב-2013 כריסט החל במתן עבודות ייעוץ בתשלום עבור חברת "Coastal Construction", חברת בנייה במיאמי. במהלך שנותיו מחוץ לפוליטיקה האמריקאית הוסיף להיות מרצה מן החוץ באוניברסיטת סטיסון. באוגוסט 2012 הביע כריסט תמיכה במסע הבחירות של הנשיא ברק אובמה בהתמודדותו לכהונה שנייה מול המועמד הרפובליקני מיט רומני, באומרו כי המפלגה הרפובליקנית ב-7 בדצמבר אותה שנה הצטרף באורח רשמי אל המפלגה הדמוקרטית.
הבחירות למושל פלורידה ב-2014
ביולי 2013 הוכרז כי כריסט מוציא לאור ספר חדש אשר נמצא בתהליכי כתיבה. הוצאת הספר לאור רמזה על אפשרות שיתמודד לתפקיד מושל פלורידה בבחירות 2014 בארצות הברית. הספר יצא לאור בפברואר 2014 בשם: "המסיבה נגמרה: איך הימין הקיצוני השתלט על המפלגה הרפובליקנית ונהפכתי לדמוקרטי". הספר מגולל את האירועים שהובילו את כריסט לעזוב את מפלגתו ולחבור אל המפלגה הדמוקרטית. ב-1 בנובמבר 2013 הגיש כריסט טפסים להתמודדות לתפקיד מושל פלורידה. הוא זכה במועמדות הדמוקרטית, אך הובס בבחירות הכלליות על ידי המושל המכהן ריק סקוט. כריסט מחזיק בשיא הייחודי של הפסד בבחירות כלליות למשרה לאומית בפלורידה הן כרפובליקני, כעצמאי, וכדמוקרטי.
ויאדוקט
ויאדוקט (באנגלית: Viaduct, בעברית נקרא גם "גשר דרכים" או לפי האקדמיה ללשון, אוּבָל) הוא גשר הנשען על מספר סמכים (ניצבים) או קשתות ומיועד למעבר כלי רכב מעל מכשולים גדולים ובכך יוצר מעליהם מעבר תחבורתי עילי שעליו נתיב תחבורה כגון כביש או מסילת רכבת.
צ'ארלי כריסט
בבית הנבחרים של ארצות הברית
ב-20 באוקטובר 2015 הכריז כריסט כי יתמודד על מועמדות המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס ה-13 של פלורידה, מחוז ביתו, בבחירות 2016 לבית הנבחרים של ארצות הברית. זאת חרף הצהרתו ברשת החברתית "טוויטר" כי לא יתמודד לתפקיד ציבורי ב-2016. נציג המחוז המכהן דייוויד ג'ולי, שנבחר לבית הנבחרים בבחירות מיוחדות ב-2014, פינה את המושב כדי להתמודד על אותו מושב בסנאט מטעם פלורידה עליו התמודד כריסט ב-1998 וב-2010.
ויאדוקט
הוויאדוקט חוצה בדרך כלל מכשולים קרקעיים כמו עמקים, מכשולים רטובים כמו נחלים וביצות ולעיתים גם מכשולים עירוניים – כלומר עובר מעל דרכים ומבנים עירוניים.
צ'ארלי כריסט
בבית הנבחרים של ארצות הברית
אך כאשר הסנאטור מרקו רוביו החליט להתמודד לתקופת כהונה שנייה, עזב ג'ולי את המירוץ לסנאט והכריז על התמודדותו מחדש לבית הנבחרים, על אף שמחוז הקונגרס ה-13 נעשה מעוז דמוקרטי באופן משמעותי כאשר בית משפט שינה את מפת מחוזות הקונגרס בפלורידה. היפוך היוצרות של בית משפט זה תחם כמעט את כל סיינט פיטרסברג, יחד עם מרבית החלק הדרומי (והדמוקרטי) של מחוז פינלאס, במחוז הקונגרס ה-13. המחוז יוצג בידי הרפובליקנים ללא הפרעה עד 1955, והיה אחד האזורים הראשונים בפלורידה שהיו למעוז רפובליקני. עם זאת, מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 המחוז מתנדנד בבחירות לנשיאות.
ויאדוקט
הוא בדרך כלל בעל גובה ניצבים משתנה ולא קבוע, נבנה כדי לגשר על פערי גבהים כתחליף לסוללה, או במקומות שבהם הקמת סוללה לדרך איננה אפשרית.
צ'ארלי כריסט
בבית הנבחרים של ארצות הברית
בבחירות הכלליות גבר כריסט על ג'ולי ברוב של 52% מקולות הבוחרים, והפך לדמוקרטי הראשון לייצג את מחוז הקונגרס השלוש-עשרה אחרי 62 שנים. בבחירות 2018 נבחר מחדש לתקופת כהונה שנייה. כריסט הושבע לתפקידו בראשית ינואר 2017. הוא חבר בוועדת ההקצבות ובוועדת המדע, החלל והטכנולוגיה. ב-18 בדצמבר 2019, הצביע כריסט בעד שני סעיפי ההדחה של דונלד טראמפ.
בחירות 2022 למושל פלורידה
בראשית מאי 2021 הכריז כריסט כי יתמודד בפעם השלישית לתפקידו הישן כמושל פלורידה במקום להתמודד על תפקידו בבית הנבחרים. באוגוסט 2022 זכה במועמדות לתפקיד המושל מטעם המפלגה הדמוקרטית וב-31 באוגוסט, עקב זכייתו בפריימריז, התפטר ממושבו בבית הנבחרים. בבחירות בנובמבר 2022 התמודד מול המושל הרפובלקני המכהן רון דה-סנטיס, והפסיד בפער של כמעט 20%.
ויאדוקט
מקור השם
בדומה לאמות המים הרומאיות, ויאדוקטים קדומים רבים מורכבים מסדרה של קשתות שאורכן הוא כמעט זהה ושומר על סימטריה.
ההבדל בין גשר לוויאדוקט
ויאדוקט בדרך כלל מתאפיין בכמות מפתחים (מפתח הוא הקטע בין שני ניצבים, או הקטע מעל קשת) גדולה יותר מגשר אשר לעיתים אף אינו מכיל כלל עמודים נוספים לתמיכה או שיש לו מספר קטן של עמודים. ויאדוקט הוא בדרך כלל מבנה גדול יותר המכיל הרבה קשתות או עמודים והוא מגשר מעל מכשולים ארוכים וגבוהים יותר, זאת בניגוד לגשר אשר גם אם הוא ארוך מאוד (כמו גשר שער הזהב) הוא עדיין מכיל כמות מפתחים קטנה ומעט ניצבים.
ויאדוקטים עירוניים
השימוש בוויאדוקט נפוץ בערים רבות שהן מרכזיות ובעלות שירות רכבתי מפותח כגון שיקגו, אטלנטה, ברמינגהאם, לונדון ומנצ'סטר. הוויאדוקטים האלו נדרשים עבור חציית מתחמי רכבת גדולים (המכילים מספר רב של מסילות רכבת סמוכות מקבילות עבור רכבות משא ורכבות נוסעים) וזאת במטרה להתמודד עם עומס התנועה הקיים בערים. בנוסף הם יוצרים הפרדה בין התנועה בדרכים ובכבישים העירוניים לבין מתנועת הרכבות ובכך תורמים לתנועה חלקה ובטיחותית יותר של כלי הרכב. לעיתים הם משמשים למעבר לתנועת רכבות מעל תנועת כלי רכב כלומר מכילים מסילות ברזל מעל עמקים גדולים או שהם נושאים מסילות בתוך ערים מעל מספר רחובות ושדרות.