cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הארווי ג'ייסון
משחק
ב-1972 שיחק בקולומבו בתור מנחה.
שיחן
מאפיינים
אלמוגים אלה נקראים באנגלית אלמוגי כף רגל חתול או אלמוגי עופות מאחר שצורתם דומה לכפות הרגליים של חתוליים. תפוצתם של המינים בסוג היא בהאזור האינדו-פסיפי מים סוף עד לאיי פיטקרן. הצבע של המינים בסוג משנתה ונע בין כתום, ורוד, סגול לירוק וחום.
הארווי ג'ייסון
משחק
ב-1973 שיחק ב-להציל את הנמר בתפקיד ריקו לצידו של ג'ק למון.
ב-1977 שיחק בסדרת הפעולה המלאכיות של צ'רלי. שנה לאחר מכן הופיע בתור הווארד וילסון בספינת האהבה.
ב-1984 הופיע בסדרה זאב מעופף וב-1986 שיחק בסדרה אביר על גלגלים ובסדרת הקומדיה קשרי משפחה.
ב-1988 שיחק בסדרת הטלוויזיה מסע בין כוכבים: הדור הבא בתור פליקס לינץ'. האותה שנה תרם את קולו לדיבוב בסרט אוליבר וחבורתו. שנה לאחר מכן שיחק בסדרה שושלת בתור ריי מונטנה.
ב-1996 השתתף בסיינפלד בתור כרוז מכירות.
ב-1997 שיחק בפארק היורה: העולם האבוד בתור הצייד אג'אי סידהו. באותה שנה תרם את קולו למשחק הווידאו אי הקופים 3: קללת אי הקופים.
סרטו האחרון יצא 2001 בדמות סרט המתח "Soul Survivors". אחריו הוא פרש ממשחק והחל במכירת ספרים.
פרס דקסטר
פרס דקסטר (באנגלית: Dexter Award) הוא פרס שהוענק בעבר על ידי החטיבה להיסטוריה של הכימיה של האגודה האמריקנית לכימיה עבור "תרומה בולטת לחקר ההיסטוריה של הכימיה".
הפרס נוסד על ידי סידני אדלשטיין מקים תאגיד "דקסטר כימיקלים". הפרס מומן רוב השנים על ידי התאגיד, ובשנותיו האחרונות על ידי "קרן מילדרד וסידני אדלשטיין".
הפרס הוענק לזוכה יחיד מדי שנה, משנת 1956 עד שנת 2001.
כן, ו...
עקרונות
החלק "כן" של הכלל מעודד את קבלת התרומות שנוספו על ידי אחרים. המשתתפים באלתור מקבלים עידוד להסכים להצעה לטפח תחושה של שיתוף פעולה במקום לכבות את ההצעה ולסיים ביעילות את קו התקשורת.
בסביבה ארגונית שאומרת "כן" בתיאוריה מעודדת אנשים להקשיב ולהיות פתוחה לרעיונות של אחרים. במקום לשפוט מיד את הרעיון, שכן לשיפוט יש את מקומו בהמשך תהליך הפיתוח, יש לקבל תחילה את הרעיון, מה שמאפשר לדיון להרחיב את הרעיון ללא הגבלה. השלב הבא בתהליך הוא הוספת מידע חדש לנרטיב. הרעיון של "ו" הוא להתרחק משינוי ישיר של החומר המוצע, "ו" במקום לבנות עליו.
סדריק מקסוול
סדריק בראיין מקסוול (באנגלית: Cedric Bryan Maxwell; נולד ב-21 בנובמבר 1955) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 11 עונות בליגת ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד. מקסוול זכה עם בוסטון סלטיקס בשתי אליפויות NBA בעונות ו- ואף זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר באליפות הראשונה. ממוצעי הקריירה של מקסוול ב-NBA עומדים על 12.5 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק.
קריירה מקצועית
מקסוול נבחר בבחירה ה-12 בדראפט ה-NBA 1977 על ידי בוסטון סלטיקס. אחרי עונת רוקי בינונית, פרץ מקסוול בעונתו השנייה כשהעמיד של 19.0 נקודות ו-9.9 ריבאונדים למשחק.
מקסוול, המכונה "קורנברד" (Cornbread, לחם תירס), היה מוכר בשל תנועות ההטעיה שלו באזור רחבת הצבע והיכולת שלו לקלוע מטווח זה ביעילות רבה תוך כדי סחיטת עבירה. בהתקפה נהג מקסוול להתמקם בקירוב לסל ומיעט בזריקות מטווח ארוך, כשהוא נהנה מכך ששיחק על יד קלעי חוץ טובים דוגמת לארי בירד ונייט ארצ'יבלד שריווחו את הגנת הקבוצה היריבה. בסדרת הגמר של עונת, בעונתו הרביעית בליגה, קלע מקסוול 17.7 נקודות והוריד 9.5 ריבאונדים בממוצע למשחק והוביל את קבוצתו לניצחון על יוסטון רוקטס בתוצאה 4-2. בסיום הסדרה זכה מקסוול בתואר ה-MVP של סדרת הגמר על אף ששיחק בקבוצה עם כוכבים כמו בירד, ארצ'יבלד, רוברט פאריש וקווין מקהייל. למקסוול היה חלק חשוב גם באליפות השנייה בה זכה עם הסלטיקס בעונת, כשקלע 24 נקודות, אסף 8 ריבאונדים וחילק 8 אסיסטים במשחק השביעי והמכריע בו ניצחה קבוצתו את לוס אנג'לס לייקרס.
ב-6 בספטמבר 1985 הועבר מקסוול בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס עבור הסנטר ביל וולטון. הוא שיחק במשך עונה וחצי בקליפרס לפני שנשלח ליוסטון רוקטס עבור שתי בחירות דראפט. לאחר עונה וחצי ביוסטון, בסוף עונת, הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
ב-15 בדצמבר 2003 תלו הסלטיקס את גופייתו של מקסוול עם המספר 31 על תקרת אולמם הביתי, הטי די גארדן, כהוקרה על תרומתו למועדון. כיום משמש מקסוול כשדרן רדיו מקומי בבוסטון המשדר את משחקי הסלטיקס.
תקליט צדקה
תקליט צדקה או סינגל צדקה הוא שיר שמוקלט על ידי מוזיקאי/ם, שרוב ההכנסות או כל ההכנסות ממנו נתרמות לעמותה או למטרות צדקה ייעודיות.
הסינגל "Bangla Desh" של ג'ורג' הריסון שיצא בשנת 1971 הוכר כתקליט הצדקה הראשון אי פעם. מטרתו הייתה לסייע לאחר ציקלון בולה שאירע ב-1970 ומלחמת העצמאות של בנגלדש. הכסף שגויס נתרם ל-UNICEF, וכך גם ההכנסות מקונצרט הצדקה של הריסון (גם הוא הראשון מסוגו) שנערך במדיסון סקוור גארדן, ניו יורק. הדבר תואר כ"דרך להשתמש בכישרון אמנותי כאמנות לצדקה".
חלק מתקליטי הצדקה המוקדמים הופצו כחלק מקונצרט המוזיקה של UNICEF שאירע בינואר 1979, עם "Chiquitita" של אבבא ו-"Too Much Heaven" של בי ג'יז; הם הופצו כסינגלים וכל הרווחים מהם הועברו ל-UNICEF. השיר "" שהוקלט על ידי באנד אייד והופץ בנובמבר 1984 חולל מהפכה שהובילה לשירי צדקה רבים לצאת בהמשך שנות ה-80 ועד היום.
בארצות הברית, תקליט הצדקה "We Are the World" הפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר במדינה בשנים בה יצא, והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. בממלכה המאוחדת, מופצים תקליטי צדקה לעיתים קרובות, כדוגמת "Times Like These" (2020), "Better in Time" (2008), "Sing" (2007) ו-"The Saints Are Coming" (1978).
תקליטי צדקה בולטים
תקליטי צדקה ידועים מפורטים להלן בסדר כרונולוגי, בחלוקה לפי עשורים.
ריכטר גדעון (מפעל תרופות)
ריכטר גדעון בע"מ (בהונגרית: .Richter Gedeon Nyrt) היא אחת מחברות התרופות החשובות בהונגריה, מבין חברות התרופות בהונגריה היא נמצאת בבעלות בעלי מניות הונגרים ביחס הגדול ביותר (כ-34%). בשל בעלי המניות הזרים שלה, היא יכולה להיחשב כחברה רב לאומית אזורית במרכז אירופה. מאז 2017 ,גאבור אורבן (כלכלן) הוא המנכ"ל ואריק בוגש הוא הנשיא האופרטיבי.
בית מרקחת שאש
הרוקח היהודי-הונגרי גדעון ריכטר - שחזר הביתה מלימודי הרוקחות בחו"ל - קנה את בית מרקחת שאש (Sas) בדרך אילאי (Üllői út) בבודפשט ב-1901. במעבדתו, הוא ביצע ניסויים בהצלחה בתכשירים (מה שנקרא אורגנותרפיה) המופקים מאיברים של בעלי חיים. בשנת 1902 שיווק בהצלחה את התכשיר האורגנותרפי ברמה עולמית תחת סימן המסחרי Tonogen.
הקמת מפעל בקבניה
ההצלחה אפשרה לגדעון ריכטר להקים מפעל תרופות כעסק משפחתי בבודפשט באזור שבין דרך ג'מראי (Gyömrői út) ורחוב צ'רקס (Cserkesz utca). מגוון המוצרים התרחב: מחומרי חיטוי (היפרול) עד לסימן המסחרי קלמופירין נוגד חום ואנטי דלקתי.
המפעל הכימי ריכטר גדעון בע"מ
החברה המשפחתית הפכה לחברה מניות בערבון מוגבל ב-1923, ובכך סיפקה לחברה הון מספיק לפיתוח מוצרים ורכישת חברות (חברות בנות בבוקרשט ובוורשה). היצוא של החברה היה מאופיין בכך שהיא החזיקה מחסני מישגור (קונסיגנציה) ב-34 מדינות. גדעון ריכטר, לאחר שנאסר בתוך המפעל שלו, נרצח על ידי אנשי מפלגת צלב החץ על גדות הדנובה ונזרק לנהר ב-1944.
תחת השם - מפעל התרופות קבניה
לאחר מלחמת העולם השנייה, המפעל הולאם ואוחד עם כמה מפעלים כימיים קטנים יותר שהולאמו גם הם (רקס, אגר, מדיאר פארמה). עם החלטת ביזור מפעלי התעשייה של בודפשט, בשנת 1967 הועבר חלק מהייצור לעיר דורוג, ומתחם המפעלים שנבנה בפאתי העיר הורחב מספר פעמים מאז.
חלק ניכר מהייצור כלל תכשירים פרמצבטיים אורגניים ובחלקו סינטטיים. לאחר שהתאפשרה הרחבת פרופיל המפעל, הורחב סל המוצרים מאוחר יותר למוצרי קוסמטיקה ומוצרי הגנת הצומח.
מאז חילופי המשטר
מאז החלפת המשטר, החברה שמרה על עמדותיה המקומיות והזרות הרבות. זוהי אחת החברות ההונגריות המחויבות ביותר למחקר ולחדשנות.
בשנת 1993 קנתה Colgate-Palmolive את הזכות לייצר את משפחת מוצרי Fabulon ואת מוצרי Richtofit. היא המשיכה להפיץ את המוצרים שיוצרו במפעל בדורוג, אולם הפסיקה את הפיתוח הקשור בהונגריה ופיטרה את צוות הפיתוח המנוסה. ב-2008 סגרה קולגייט-פלמוליב את המפעל שלה בדורוג.
כיום
ריכטר גדעון בע"מ מתפתחת כל הזמן ומבצעת השקעות חדשות. בשנת 2006 החליטה החברה להתחיל בפיתוח וייצור של תרופות ביוטכנולוגיות. כתוצאה מכך, המיזם המשותף ריכטר-הלם הוקם ב-2007.
בשנת 2008 החליטה החברה להקים את מפעל הביוטכנולוגיה שלה בדברצן, שנמסר בשנת 2012 ופועל ברציפות מאז 2014. הפרופיל העיקרי של החברה הוא עדיין מחקר מקורי חדשני, המוצר החשוב ביותר שלה הוא Cariprazine, אשר פותח במשותף עם חברת Actavis האמריקאית.
קבוצת ריכטר
חברת האם
מפעלי בנות בהונגריה
יש לה גם מיזמים משותפים בברזיל
מועצת המנהלים
בשנת 2022, 12 חברים היו בדירקטוריון החברה: Bogsch Erik, Orbán Gábor, Prof Dr. Ács Nándor Pál, Dr. Bagdy György, Dr. Cserháti Péter, Dr. Gulácsi Gábor, Dr. Hardy Ilona, Lantos Csaba, Dr. Pandurics Anett, Dr. Szabó László, Szécsényi Bálint, Prof. Dr. Vizi E. Szilveszter.
איוואן אלמאר
איוואן אלמאר (בהונגרית: Almár Iván; בודפשט, 21 באפריל 1932) הוא אסטרונום יהודי-הונגרי, חוקר חלל, דוקטור למדעי הפיזיקה, נשיא כבוד לנצח של "האגודה ההונגרית לאסטרונאוטיקה" (MANT), חוקר ופרופסור אמריטוס של האקדמיה ההונגרית למדעים, חבר כבוד של הפדרציה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה (IAA).
ביוגרפיה
איוואן אלמאר נולד בבודפשט במשפחה יהודית כבנם של ג'רג' אלמאר ושל אליס וספרמי. סבו וסבתו מצד אביו היו ליפוט פרנקל, עורך דין יליד קישווארדה, וגבריאלה רוזנטל, וסבו וסבתו מצד אמו היו ארנולד וספרמי (קודם: רוטהאוזר) ופאני גאראי. הוא סיים את לימודיו האקדמיים תחילה בתעודת הוראה למתמטיקה ופיזיקה ב-1954 באוניברסיטת אטווש לוראנד ולאחר מכן הפך לעובד במצפה הכוכבים של האקדמיה ההונגרית למדעים. ב-1980 הוא קיבל דוקטורט במדעי הפיזיקה בחלל. בין השנים 1972–1982 היה המייסד והראש של מצפה הכוכבים הגיאודטי הקוסמי FÖMI וסגן מנהל מכון המדידות. מ-1982 עד 1992 היה סגן מנהל המכון למחקר אסטרונומי ולאחר מכן יועץ מדעי עד 2000. בשנים 2009 ו-2010 הוא היה עמית בקולגיום בודפשט, חוקר אורח.
שדה מחקר
בשנת 2000 הוא פיתח יחד עם ג'יל טרטר את סולם ריו. להודעות אפשריות הקשורות לגילוי מודיעין חוצני (ציוויליזציה). הסולם מקובל ומומלץ רשמית על ידי הפדרציה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה (IAA). בשנת 2005 הציע את סולם סן מרינו, כדי להעריך את חשיבות העברת ההודעות לכוכבים. גם ה-IAA קיבלה הצעה זו. בשנת 2010, כנואם אורח בוועידת החברה המלכותית בלונדון, הציע להכניס את סקלת לונדון עבור הכרזות אפשריות הקשורות לגילוי חיים מחוץ לכדור הארץ. הוא עסק בקביעות בבעיות הסביבתיות של גרמי השמים של מערכת השמש מאז 1989, ופרסם רבות בנושא זה.
משנות ה-80 הוא השתתף בפעילות המינוח של הפדרציה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה במשך עשור כדי ליצור מילון חלל רב לשוני. הוא גם היה העורך של מילון החלל בן 16 השפות והפרסום המסכם את החומר של סימפוזיון המינוח שארגן.
אַסטֵרוֹאִיד
ב-12 בדצמבר 2011, נקרא אסטרואיד על שמו של האסטרונום ההונגרי איוואן אלמאר, שגילו בעבר צוות המכון למחקר אסטרונומי מיקלוש קונקוי-תגה של האקדמיה ההונגרית למדעים. שם: (191856) Almáriván.
משפחתו
אמו, לילי וספרמי (1901–1982), הייתה מורה למוזיקה, ואביו, ג'רג' אלמאר (1895–1974), היה אדריכל, מעצב פנים, מעצב רהיטים וצייר. אשתו היא האסטרונומית ארז'בט אילש מאז 1959.
הנבואה האפלה
עלילה
במקביל מנסים השלושה להציל את מג, שמקום המצאה אינו ידוע להם. האלה בריטומטריס פוקדת עליהם לצאת למסע חיפושים נוסף, על מנת למצוא את זוג הגריפונים הגרים בתחנה. במהלך המסע, המתרחש בגן החיות, הם פוגשים את מג, שמצילה אותם מסגנו החדש של קומודוס- ליטיירסס, בנו של מידאס. לאחר מכן הם מתכננים לפרוץ לארמונו של קומודוס, על מנת למצוא את ג'ורג'ינה, ואת כס מונמוסונה, כאשר בעוד שלושה ימים קומודוס מתכנן לשנות את שמה של אינדיאנפוליס ל"קומודיה", לערוך חגיגה ולהקריב (בין היתר) את אפולו. בבואם לארמון הם מצילים את ג'ורג'י ועוד אסירים נוספים, ואת כס מנמוסינה, אך מג טוענת שיש עוד מישהו ומובילה את אפולו לאצטדיון בו יושבים קומודוס וחייליו. מסתבר שהוא לכד את הקארפוס אפרסק ועומד לשרוף אותו מול עיניה של מג.
מתחיל קרב, ובסופו מגיעה תגבורת הכוללת את ליאו, פסטוס הדרקון וציידות ארטמיס. אפולו ומג מצילים את אפרסק, פילה בשם ליוויה ובאופן מפתיע את ליטיירסס, שהופך לאויבו של קומודוס. כאשר מושיבים את ג'ורג'ינה על הכס, היא מדברת בקולו של טרופוניס (בנו של אפולו) ומתגלה כי הוא ומג צריכים להגיע עם שחר אל מערת טרופוניוס. בבואם למערה, הם נלחמים ביילים ואפולו שותה ממי הנהרות מונמוסינה ולתה, הזיכרון והשכחה, מה שאמורים לעשות בכניסה. הם מגיעים למערה מלאה נחשים, ובעוד זכרונותיו של אפולו מבולבלים מג מתחילה לשיר על מנת לגרשם, ובשירתה חושפת את כל פחדיה וסודותיה. אז מתברר שהיא קיבלה את הנבואה ולא אפולו, ואפולו מנסה לשאוב ממנה את הטירוף על ידי שאיפתו. הם מצליחים להימלט, ואפרסק שנקרא לשם מביא אותם לתחנה. הקרב בעיצומו, אך אפולו מכריע אותו על ידי כך שמצליח להתגלות בדמותו האמיתית. קומודוס מתעוור ובורח. מג מושבת על כס מונמוסונה ופולטת נבואה ארוכה מאוד, סונטה עם ארבעה בתים ושתי שורות. ליאו מבין שצריך להזהיר את חצויי רומא החדשה ויוצא לשם לבד על גב פסטוס. אפולו מבין שהוא ומג יצאו למסעם לעבר הקיסר השלישי, החסוי, דרך מבוך דיידלוס, וקורא לשם כך לגרובר הסאטיר.
עונת 1891/1892 בפוטבול ליג
עונת 1891/1892 הייתה העונה הרביעית של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-5 בספטמבר 1891 והסתיימה ב-30 באפריל 1892.
הליגה כללה 14 קבוצות. סטוק סיטי ודרוון היו הקבוצות החדשות בליגה. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. ארבע קבוצות אחרונות בסוף העונה היו צריכות לעבור תהליך של בחירה מחדש לליגה.
בסיום העונה הוחלט להרחיב את הליגה ל-16 קבוצות. וסט ברומיץ' אלביון זכתה בגביע האנגלי ולכן זכתה להישאר בליגה ללא צורך בבחירה מחדש. בנוסף לשלוש קבוצות שהיו צריכות להיבחר מחדש, שמונה קבוצות נוספות הגישו בקשה להצטרף לליגה. בסיום ההצבעה, הקבוצות ששיחקו בעונת 1891/1892 למעט דרווין נבחרו מחדש, ונסדיי, נוטינגהאם פורסט וניוטון היית' נבחרו כקבוצות חדשות.
בסוף העונה הוחלט על הקמת ליגת משנה.
כדורגלנים מצטיינים
ג'ון קמפבל מסנדרלנד כבש 31 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
ארתור דלאלויאן
ארתור דלאלויאן (ברוסית: Артур Грачьевич Далалоян נולד ב-26 באפריל 1996) הוא מתעמל רוסי. הוא אלוף העולם בקרב רב לשנת 2018, אלוף העולם בתרגיל קרקע לשנת 2018, וסגן אלוף העולם לשנת 2019, אלוף אירופה בתרגיל קרקע לשנת 2019, ופעמיים אלוף אירופה בשולחן קפיצות (2017-2018) ופעמיים אלוף רוסיה בקרב רב (2017–2018).
חיים אישיים
דלאלויאן החל להתעמל בגיל שש, בעודו מתגורר בעיר נובוסיבירסק. שנה לאחר מכן, עברה משפחתו למוסקבה והוא החל להתאמן אצל אלכסנדר קלינין.
במרץ 2019 דלאלויאן הציע נישואין לבת זוגו, אולגה. השניים ילדו בת בכורה ב-16 באוגוסט 2019.
נוער
דלאלויאן זכה במדליית ארד בקרב רב באליפות רוסיה לנוער בשנת 2013. באותה שנה הוא התחרה בג'ימנסיאדה שהתקיימה בברזיליה וזכה בזהב קבוצתי עם נבחרת רוסיה. דלאלויאן זכה בשתי מדליות זהב במכשירים: טבעות ושולחן קפיצות, מדליית כסף בתרגיל המתח ומדליית ארד בקרב רב.
בוגר
בשנים 2015 ו-2016, דלאלויאן התמודד באליפות רוסיה. אך לא נבחר כחבר רשמי או כמחליף בנבחרת הרוסית שהשתתפה באולימפיאדת ריו. בדצמבר 2016 הוא זכה במדליית זהב בקרב רב בגביע וורונין.
בשנת 2017, הוכתר דלאלויאן לאלוף רוסיה בקרב רב. לאחר מכן, הוא התמודד באליפות אירופה, בה הוכתר כסגן אלוף אירופה בקרב רב, אחרי אולג ורניאייב שזכה במדליית הזהב. הוא זכה במדליית זהב בתרגיל שולחן הקפיצות. באוגוסט 2017, דלאלויאן התמודד בגביע הרוסי שהתקיימה ביקטרינבורג. בתחרות זו הוא זכה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית, בתחרות הקרב רב הוא סיים במקום הרביעי. בגמרי המכשירים הבודדים, דלאלויאן זכה במדליית זהב בשולחן קפיצות, עם תוצאה זהה למתעמל ניקיטה נגורני, ובשתי מדליות כסף במכשירים המקבילים והקרקע.
בשנת 2018 דלאלויאן הוכתר לאלוף העולם בקרב רב. הוא היה למתעמל הרוסי הראשון שהשיג תואר זה מאז 1999, כאשר ניקולאי קריוקוב זכה בתואר. דלאלויאן היה הראשון שניצח באליפות העולם בשובר שיויון. הוא סיים את הקרב רב עם תוצאה של 87.598 נקודות, זהה למתעמל הסיני, שיאו רואוטנג. לאחר שנבדקו התוצאות בהתאם לחוקי שובר שיויון בהם מורידים את התוצאה הנמוכה ביותר, זכה דלאלויאן בתואר אלוף העולם. בגמרי המכשירים זכה דאלויאן במדליית זהב בתרגיל הקרקע, במדליית כסף בשולחן קפיצות ומדליית ארד בתרגיל המקבילים. הוא גם זכה בפרס הלונגינס לאלגנטיות.
בשנת 2019 הוא הוכר כסגן אלוף אירופה וסגן אלוף העולם בקרב רב. כמו כן, דלאלויאן זכה עם נבחרתו במדליית זהב בתחרות הקבוצתית, לראשונה מאז פירוק ברית המועצות.
אתנאיוס
אתנאיוס מנאוקרטיס (ביוונית: Ἀθήναιος Nαυκρατίτης, בלטינית: Athenaeus) היה רטוריקן ופילולוג יווני יליד נאוקרטיס שבמצרים, שפעל בסביבות 200 לספירה. יצירתו הגדולה היחידה, "החכמים במשתה", נכתבה קרוב לוודאי אחרי מות הקיסר קומודוס (192 לספירה). היא כללה כ-30 ספרים, מהם נשתמרו לימינו 15 בלבד. לקסיקון סודא מציין כי אתנאיוס חי בימיו של הקיסר מרקוס אורליוס (מת בשנת 180).
"החכמים במשתה"
היצירה "החכמים במשתה" או "משתה החכמים" או "משתה המלומדים" (ביוונית: Δειπνοσοφισταί, דֵּיִפְּנוֹסוֹפִיסְטַי; בלטינית: Deipnosophistae) שייכת לסוגת הסימפוזיון בספרות היוונית העתיקה (symposium literature). זוהי מעין אנציקלופדיה שערכיה מסודרים כשיחה מלומדת המתנהלת במהלך משתה (סימפוזיון). משתאות שכאלה אכן התקיימו בחצר שליטי מצרים התלמיית, והם ששימשו דגם לסוגה הספרותית. החיבור שכתב אתנאיוס הקיף במקורו כשלושים ספרים, מהם שרדו לימינו חמישה-עשר בלבד, וכן תקציר (אפיטומה) של כמה מהחלקים החסרים (שני הספרים הראשונים וחלקים מן השלישי, האחד-עשר והחמישה-עשר).
המשתה בספרו של אתנאיוס נמשך כמה ימים, וחלק מן המשתתפים בו נושאים שמות היסטוריים, כמו המארח הרומי לארנטיוס, שם פטרונו הספרותי של אתנאיוס, והפילוסוף גאלנוס. האורחים משוחחים ביניהם בענייני ספרות, היסטוריה, פילוסופיה, משפטים, רפואה, מוזיקה ועוד, ומבחינה זו חיבורו של אתנאיוס הוא אוצר בלום של ידע. נזכרים בו שמותיהם של כ-1250 סופרים וכ-1000 מחזות, והאורחים מצטטים לכאורה מזכרונם למעלה מ-10,000 שורות מיצירות ספרותיות שונות, אשר על חלק נכבד מהן איננו יודעים משום מקור אחר. אשר למקורותיו של אתנאיוס, הוא השתמש כפי הנראה בלקסיקונים שהיו בהשג ידו, אך את רוב החומר ליקט בעצמו ממספר רב של יצירות ספרותיות.
הגרסה השלמה של החיבור, למעט החלקים החסרים, נשתמרה בכתב יד אחד בלבד, הנקרא כתב יד A. היא נערכה על ידי גאורג קייבל (Kaibel) ויצאה לאור בהוצאת טויבנר ב-1886-1890. תמצית החיבור (אפיטומה) נשתמרה בשני כתבי יד, הנקראים C ו-E, וראתה אור ב-1936 בעריכת ס"פ פפינק (S.P. Peppink).
סיום עילם
״שיטת עילם״ הוצעה לראשונה על ידי פרופסור הללי עילם, פרופסור לספורט מאוניברסיטת בול. עילם סיפר כי חש מתוסכל מהמצב הנוכחי בכדורסל. בשיטה הנפוצה, כאשר קבוצה מובילה בפער גדול, נאבד העניין במשחק והצופים רק מחכים שהזמן יעבור עד הסיום, ומצד שני, כאשר הפער קטן לטובת קבוצה מסוימת, הקבוצה היריבה מנסה לעשות עבירות כל הזמן כדי לעצור את שעון המשחק. מצב זה יוצר משחק סטטי ולא נעים לצפייה. שיטת עילם פותרת את 2 הבעיות, מכיוון ששעון המשחק מכובה ברבע האחרון.
שימוש בשיטה
השימוש הרשמי הראשון בשיטה, החל בשנת 2017 בטורניר כדורסל שנתי שנקרא The Basketball Tournament. בתחילה הוא שימש רק בחלק מהמשחקים, והחל מ-2018 ועד היום, החוק הוחל על כלל המשחקים בטורניר (כאשר ״מרחק היעד״ משתנה במהלך השנים). לתודעה פרץ החוק בשנת 2020,כאשר ליגת ה-NBA החלה להשתמש בו במשחק ה-Allstar השנתי. ״מרחק היעד״ הראשון שנקבע הוא ״24״, לזכרו של קובי בראיינט (שמספר גופייתו היה 24) שנהרג חודש לפני בהתרסקות מסוק. השינוי התקבל בעין יפה בעיני האוהדים, ולכן הוחלט להמשיך איתו באופן קבוע במשחקי האולסטאר.
יחסי הממלכה המאוחדת–וייטנאם
יחסי הממלכה המאוחדת–וייטנאם הם היחסים הדו-צדדיים בין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד לבין וייטנאם.
סיום עילם
שימוש בשיטה
בעקבות ההצלחה במשחקי האולסטאר, החליטו ליגות נוספות כגון ליגת העל הקנדית בכדורסל, וה G League (ליגת הפיתוח של ה-NBA) לאמץ את השינוי גם כן. כאמור, השיטה משמשת בעיקר בכדורסל, אך בשנת 2023, החליטו מארגני The Basketball Tournament הנזכר למעלה, לייסד טורניר כדורגל - The Soccer Tournament, שבו השתמשו גם כן ב״סיום עילם״.
יחסי הממלכה המאוחדת–וייטנאם
היסטוריה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1973. בריטניה התקשרה בהסכם שותפות אסטרטגי עם וייטנאם בשנת 2010 כדי להרחיב את היקף שיתוף הפעולה הקיים בין המדינות, כמו גם להראות לשתי הממשלות שאיפות לעתיד.
יחסי הרפובליקה המרכז-אפריקאית–רוסיה
היסטוריה
ברית המועצות כוננה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה המרכז-אפריקאית ב-7 בדצמבר 1960. פוסטאן-ארקאנז' טואדרה, נשיא הרפובליקה המרכז-אפריקאית, ערך שני ביקורים במוסקבה, באוקטובר 2017 ובמאי 2018.
מאז ה-11 במרץ 2020, ה-"G5 המרכז-אפריקני" - המורכב מהאיחוד האירופי, ארצות הברית, צרפת, הבנק העולמי והאו"ם - כלל גם את הפדרציה הרוסית. דבר זה מיסד את נוכחותה של רוסיה ברפובליקה המרכז אפריקאית ומכיר בתפקידה המרכזי של המדינה בפתרון המשבר במרכז אפריקה, מה שמגדיל את טביעת הרגל הצבאית העולמית שלה עוד יותר.
ב-2 בפברואר 2020, בלחץ רוסיה ובתמיכת סין, אישרה מועצת הביטחון של האו"ם הרפיה נוספת, אם כי קלה, של אמברגו הנשק שהוטל על הרפובליקה המרכז אפריקאית בשנת 2013. זאת בניגוד לייעוץ של צרפת, שנתמכה על ידי החברים האירופאים והאפריקאים במועצת הביטחון (דרום אפריקה, ניז'ר ותוניסיה).
על פי פקידי ביטחון מערביים, לוחמי וגנר המקורבים לממשלת רוסיה והמדריכים שלהם עבדים עם ממשלתה של הרפובליקה המרכז אפריקאית בניסיון להשתלט על אזורים עשירים במינרלים יקרים שניתן אחר כך לייצא דרך סודאן.
לפי הניורק טימס, ב-2022, רוסיה פעלה כדי להבטיח כי הנשיא הפרו־רוסי, פוסטן-ארקאנז' טואדרה, יישאר בתפקידו ללא הגבלת זמן.
חומר הדברה
חומרי הדברה הם כימיקלים רעילים, המשמשים בידי האדם לצורך הדברת בעלי-חיים אשר מזיקים או מציקים לבני אדם או לסביבה.
סיווג
פעולתם הממיתה של חומרי הדברה היא תמיד תוצאה של התערבות בתהליך של אורגניזם חי. כך למשל רעלי עצבים, בדומה לפעולתם הרעילה על האדם, מעכבים את ייצור האנזים כולינאסתראז (Cholinesterase) המחיש את פירוק האצטילכולין (Acetyl-choline). משהצטבר האצטילכולין, מופרע מנגנון ההולכה של הגירוי העצבי והתוצאה היא התכווצות בלתי פוסקת של השרירים הגורמת לעיוות הגוף שסיומה מוות.
השפעה
קיימים הבדלים יסודיים בין השפעתם הארסית של חומרי הרעל השונים. יש הפועלים באופן מיידי, ויש שהשפעתם מצטברת, נאגרות בגוף כמויות זעירות של רעל והשפעתו הממיתה תורגש רק לאחר שהצטברה בגוף כמות מסוימת.
מידת ארסיותו של רעל אינה שווה בגיליו השונים של החרק. רעלים אחדים רעילים לדרגות בוגרות בעוד אינם פוגעים במאומה בדרגות צעירות בעוד לאחרים התנהגות הפוכה. מידת הארסיות נמדדת על ידי אחוז התמותה: במינון נמוך מתים בתחילה רק פרטים בודדים, ככל שגדל המינון - כך הולך וגובר קצב התמותה עד לתמותה של לפחות מחצית מקבוצת הביקורת. מרישום הנתונים מתקבלת עקומת הצטברות של התמותה כאשר המועד המדויק של פעולת הרעל מותנה בריכוזו של החומר - ככל שיקטן הריכוז, יארך זמן התמותה וככל שיגדל הריכוז יתקצר פרק זמן זה.
השפעה מכרעת קיימת לתנאי סביבה (טמפרטורה ולחות) על השפעת הרעל. כך לדוגמה, למרבית הרעלים קיים סף טמפרטורה שמתחתיו אין הם פועלים.
במחקר שנערך בסקוטלנד בשנת 2017 מצאו החוקרים שחומרי הדברה, אשר נמצאים בשימוש בישראל גורמים לנזק בריאותי בחדק הדבורים ועלולים לפגוע ביכולתן לאסוף צוף ולזמזם. מחקר המשך משנת 2020 של חוקרים בלונדון מצא כי חשיפה של דבורים לחומרי הדברה גרמה לירידה משמעותית בהתפתחות המוחית שלהן, בייחוד בחלקים שאחראיים על למידה ועל זיכרון, מה שהכרחי להישרדותן. לפיכך הוסק כי המשך שימוש בחומרי הדברה יוכל להביא לפגיעה רבה באוכלוסיית הדבורים.
מגמות בישראל
בשנת 2007 החל שיתוף פעולה בין משרד החקלאות לבין החברה להגנת הטבע בפרויקט ייחודי לשימוש בתנשמות ובבזים לשימוש בהדברה ביולוגית בישראל. הוא החל כפיילוט קטן בעמק החולה ובקיבוץ שדה אליהו אשר בעמק בית שאן. הפרויקט הוכתר כהצלחה והתרחב לכל אזור צפן הארץ, המרכז והנגב הצפוני והמערבי.
מנתוני משרד החקלאות בשנת 2017 עולה, שחלה ירידה משמעותית של כ-45% בשימוש בחומרי הדברה בשטחים פתוחים בזכות התנשמות והבזים.
התוכנית הלאומית לניטור ביולוגי בישראל גובשה בשנים 2019–2020 במטרה לחקור ולנטר את החשיפה בישראל למזהמים סביבתיים. המחקר מתבצע באמצעות איסוף דגימות ביולוגיות ובדיקת נתוני חשיפה של האוכלוסייה בישראל. בתוכנית הלאומית לניטור ביולוגי נבדקת החשיפה לחומרי הדברה כדוגמת פריתרואידים וזרחנים אורגניים, במקביל לחומרים מזהמים ולמגוון רעלים שונים.
על פי דוח מבקר המדינה מ-2023 מספר חומרי הדברה הפעילים ומאושרים בישראל אך אסורים ביתר מדינות ה-OECD עומד על 103. בסקרים שונים נמצאו דגימות חריגות של שאריות חומרי הדברה במזון.
המוזיאון לאומנות חזותית
המוזיאון לאומנות חזותית (ברומנית: Muzeul de Artă Vizuală Galați), המתמקד באומנות מודרנית רומנית, שוכן ברחוב הגיבורים (Eroilor) מספר 6, בעיר גאלאץ, ברומניה.
המוזיאון הזה הוא המוזיאון הראשון לאומנות רומנית מודרנית ונוסד ב-1967. תחילה שוכן המוזיאון בהיכל הבישופות, אך לאחר מכן הועבר למבנה אחר וההיכל הושב לבישופות.
ברשות המוזיאון יש יצירות מהמחצית השנייה של המאה ה-19 ומהמאה העשרים. יש יצירות של ניקולאה גריגורסקו, ויקטור בראונר, מקסימיליאן הרמן מקסי, מרסל ינקו ורבים אחרים. המוזיאון זכה לקבל שלוש תרומות גדולות ובהן יצירות רבות, האחת מאידל ינקלביץ', אמן יהודי בלגי יליד רומניה, השנייה מהזוג ג'ורג'טה וקונסטנטין אראמסקו, אמנים אמריקאים ילידי גאלאץ והשלישית של הציירת היהודיה ילידת גאלאץ לולה שמירר רות (Lola Schmierer Roth).
נדיה קוצ'ר
נדיה קוצ'ר (נולדה ב-19 באוקטובר 1976) היא זמרת ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
נדיה קוצ'ר נולדה וגדלה במוסקבה, היא עלתה לישראל עם משפחתה בהיותה בת 15. אביה, יפים קוצ'ר, במאי תיאטרון. אמה, טטיאנה זבודניקוב, הייתה שחקנית ברוסיה. לנדיה אח אחד, המוזיקאי והמלחין אנטון קוצ'ר
קריירת משחק
קוצ'ר למדה בסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים (2000-1997); במהלך לימודיה זכתה במלגת קרן שרת אמריקה ישראל (1998). במסגרת הסטודיו השתתפה בהצגות "בשפל", "נעורי ורדה'לה", "הרופא הטוב", "זרים ואחרים", "שד היער" ו"יתוש בראש". לאחר סיום הלימודים עבדה בתיאטרון חיפה, בו שיחקה עד לשנת 2007.
בשנת 2003 שיחקה ב"מחזה חלום", מאת אוגוסט סטרינדברג, שהוצג בתיאטרון המעבדה, בבימויה של יעל קרמסקי. קוצ'ר שיחקה את אגנס בת האלים, בת האלה אינדרה שיורדת לעולמנו ורוצה להיות בת אנוש. בשנת 2002 שיחקה את דמותה של אלה בהצגה "תופרות", אותו כתבה אלישבע גרינבאום, בבימוי עודד קוטלר. ב-2004 שיחקה בהצגה "יעקב השקרן", מאת נוריאל טוביאס ובבימוי אילן תורן, בתפקיד רוזה. ב-2006 הופיעה ב"גיבורים בעל כורחם" ובעוד תפקידים בהצגות של תיאטרון חיפה.
ב-2004 השתתפה קוצ'ר בהצגה "ריקוד לבן" מאת רועי חן, בבימוי סבטלנה ליפשיץ וסהר עזימי, שהציגה בפסטיבלי עכו ובת-ים. ההצגה מגוללת את זכרונותיו של אדם שחוזר לעיר הולדתו וכל זכרונותיו שחו בים. קוצ'ר שיחקה את אהובתו וזמרת ששרה את הזכרונות (אותם הלחין דידי ארז), ברקע נישא קולו המוקלט של רועי חן. ההצגה הוצגה בתוך הים ושחיינים הזיזו את התפאורות שעיצבה סבטלנה ליפשיץ.
בשנים 2011–2012 שיחקה קוצ'ר בהצגה "בוגד" בתיאטרון באר שבע, עיבוד אקטואלי של בעז גאון וניר ארז להצגה "אויב העם" של איבסן.
ב-2018 שיחקה במחזה "רדיו פליי" במסגרת קבוצת התיאטרון "גלריה תיאטרון החנות".
ב-2021 שיחקה בדרמה הקומית "מותק בול באמצע", בערוץ "כאן 11".
קריירה מוזיקלית
משנת 2004 נדיה קוצ'ר מופיעה עם להקת DooLee, של אחיה אנטון. הקליטה שיר עם הרכב ההיפ הופ Sadyle, לאלבום "תרוויח".
בשנים 2009–2014 קוצ'ר שימשה כסולנית ההרכב ג'וריתמיקס השר ביידיש בסגנון איטלו-דיסקו, בנוסף חברים בהרכב: אושרי קרפל, איליה דימיטרייב וולדימיר לומברג בהפקה מוזיקלית..
ב-2012 יצא בחברת התקליטים הגרמנית "Essay Recordings" האלבום הראשון של הלהקה - "Serving The Chosen".
היא שרה במופע של מוזיקה בלקנית-צוענית, בו מנגנים חן צימבליסטה, אמיל אייבינדר וולדימיר פרידמן.
חיים אישיים
נדיה קוצ'ר נשואה לאיליה טרונוב, הידוע בשם הבמה DJ קלאצ'יק ולהם שני ילדים.
הסכם פישר-שובל
הסכם פישר-שובל (Fischer-Chauvel Agreement) הוא הסכם דיפלומטי, שהושג בשנת 1948, בין צרפת לישראל, המאשר את עצמאותם של מוסדות צרפתים בישראל.
ההסכם הושג בחילופי מכתבים בין מוריס פישר, נציג הממשלה הזמנית של ישראל בצרפת, לבין מזכ"ל משרד החוץ הצרפתי ז'אן שובל. הוא מבוסס על הסכמי מיטילנה (1901; Mytilene) והסכמי קונסטנטינופול (1913), אשר הסדירו את הקפיטולציה הצרפתית בארץ-ישראל. אלו אושררו בשנת 1920 על ידי המנדט הבריטי.
ההסכם מעניק פטור מתשלום מיסים, ומעניק חופש פעולה לארבעה מוסדות קתוליים - כנסיית אבינו שבשמים, המנזר הבנדיקטיני באבו גוש, קברי המלכים וכנסיית סנטה אנה.
זבולון תוחמן
זבולון תוחמן (טוּכמַן) (1913 – 13 באוגוסט 1971) היה מנהל הגימנסיה העברית בירושלים בשנים 1956–1971 ומחברם של ספרי לימוד רבים במתמטיקה.
ביוגרפיה
זבולון בן יצחק טוכמן נולד ב-1913 בביאליסטוק, ועלה לארץ ישראל ב-1933. למד באוניברסיטה העברית בירושלים מתמטיקה ופיזיקה, וב-1942 סיים לימודי תואר מוסמך. ב-1945 התקבל לעבודה כמורה למתמטיקה בגימנסיה העברית בירושלים, וב-1956 התמנה לתפקיד המנהל החמישי של הגימנסיה. כיהן בתפקידו עד מותו, ב-1971. לאחר מותו, התמנה סגן המנהל, שמואל מיכאלי, למחליפו.
תוחמן חיבר, לבדו וביחד עם חברו לסגל הגימנסיה, שרגא פייבל קלעי, כמה ספרי לימוד נודעים במתמטיקה. ספריהם, שנודעו בשם הקיבוצי "קלעי–תוחמן" – בנושאי אלגברה, אריתמטיקה, טריגונומטריה, גאומטריה אנליטית וחדו"א – זכו לפופולריות רבה בשנות ה-50 וה-60, יצאו במהדורות אחדות ושימשו כספרי הלימוד למקצועות הריאליים ברוב בתי הספר בארץ.
היה חבר במספר רב של ועדות ממלכתיות בנושאי חינוך, בהן הוועדה הראשונה שבדקה את תוכניות הלימודים והנהיגה רפורמות בחינוך.
תוחמן התגורר עם משפחתו בשכונת קריית משה בירושלים. היה אב לבן ובת. נפטר ב-1971 מסרטן, בגיל 58. נקבר בהר המנוחות.
בנו יצחק תוחמן הוא חוקר אסטרופיזיקה תאורטית, פרופסור חבר לפיזיקה תאורטית באוניברסיטה העברית בירושלים.
סכום גאוס ריבועי
בתורת המספרים, סכומי גאוס ריבועיים (באנגלית: quadratic Gauss sums) הם סכומים מסוימים של שורשי יחידה. את המונח ניתן לפרש כצירוף ליניארי של אקספוננטים מרוכבים עם מקדמים שמתקבלים מן הקרקטר הריבועי של אינדקס האיברים ביחס לסדר של שורשי היחידה. האובייקטים הללו נקראים על שם קרל פרידריך גאוס, שחקר אותם באופן שיטתי והשתמש בהם להוכחת חוק ההדדיות הריבועית, וכן לצורך מחקריו המעמיקים יותר על חוקי הדדיות ממעלה שלישית ורביעית.
הגדרה
יהיו p מספר ראשוני אי זוגי ו-a מספר טבעי. אז סכום גאוס מודולו p, שנסמנו (g(a; p, הוא הסכום הבא של שורשי יחידה מסדר p:
כלומר זהו סכום של חזקות של \zeta עם מעריכים המהווים כפולות של ריבועים שלמים. אם p אינו מחלק את a, אז ביטוי חלופי לסכום גאוס הוא:
כאשר המעבר נובע מכך שעל פי הגדרה, סכום גאוס עובר רק על חזקות של \zeta עם מעריכים המהווים שאריות ריבועיות מודולו p, ועובר דרך כל שארית ריבועית בדיוק פעמיים; כלומר הוא עובר פעמיים דרך כל שארית ריבועית ואפס פעמים דרך שאריות שאינן ריבועיות. לפיכך, הביטוי החלופי מורכב מאותם האיברים של סכום גאוס המקורי, בשינוי סדר. בנוסף, על פי הנוסחה לסיכום טור גאומטרי מתקיים
ומשילוב שתי הזהויות האחרונות נובע שסכום גאוס מקבל את הצורה:
כאן χ = הוא סימן לז'נדר, המקבל את הערך 1+ אם n הוא שארית ריבועית מודולו p ו-1- אם n אינו שארית ריבועית מודולו p.
תכונות
העובדה ש-:
הייתה קלה יחסית להוכחה והובילה לאחת מההוכחות של גאוס של ההדדיות הריבועית. עם זאת, קביעת הסימן המדויק של סכום גאוס היא בעיה קשה בהרבה: גאוס יישב אותה רק 4 שנים לאחר מכן. מאוחר יותר, יוהאן פטר גוסטב לז'ן דיריכלה, לאופולד קרונקר, וישי שור מצאו הוכחות אחרות.
סכומי גאוס ריבועיים מוכללים
יהיו a,b,c מספרים טבעיים (לא בהכרח ראשוניים). סכום גאוס המוכלל (G(a, b, c מוגדר כ-:
סכום גאוס הקלאסי הוא הסכום (G(a, c) = G(a, 0, c.
תכונות
זוהי מסקנה ישירה ממשפט השאריות הסיני.
לכל מספר טבעי אי זוגי m. הערכים של סכום גאוס המקיים b = 0 ו-gcd(a, c) = 1 ניתנים באופן מפורש על ידי:
כאשר  הוא סימן יעקובי. זוהי הנוסחה המפורסמת של קרל פרידריך גאוס.
היסטוריה
סכומי גאוס ריבועיים של שורשי יחידה הוצגו לראשונה במאמר 356 שבפרק השביעי של ספרו של גאוס "מחקרים אריתמטיים", בקשר למחקריו על שדות ציקלוטומיים ובניות בסרגל ומחוגה. גאוס הציגם ככלי מתמטי המאפשר לדלות מידע אריתמטי מן התיאורים האלגבריים של שדות הרחבה שונים של שדה הרציונליים, וחישב את ערכם המוחלט במקרה הריבועי. אלא שבעוד חישוב הערך המוחלט של הסכום במקרים השונים לקח לגאוס מעט זמן, קביעת הסימן המדויק של סכום גאוס היא בעיה קשה בהרבה שטרדה את מנוחתו במשך מספר שנים נוספות, עד שלבסוף הצליח לפותרה, ב-1805, באמצעות קשר מפתיע שמצא בינה לתאוריה של פונקציות אליפטיות. הוא פרסם את הפתרון שלו במאמר "Summatio serierun quarundam singularium" מ-1811, אולם לא הציג בו את שיטותיו באופן מפורש, אלא הציגן באמצעות בנייה אלגברית מסתורית ששיקפה את שיטותיו רק באופן מרומז. במהלך הפתרון, גאוס הציג גם את המקדמים הבינומיים הגאוסיים ככלי בהבנת התנהגות סימן הסכום.
סכומי גאוס "כלליים" (מסדר גבוה יותר מהסדר הריבועי) עתידים לשחק תפקיד מרכזי בהוכחה של משפט קרונקר-ובר משנת 1886 (הוכחתם של לאופולד קרונקר והיינריך ובר), מן המשפטים היסודיים והחשובים בתורת המספרים האלגברית. הם היוו תמה חוזרת בעבודתו האריתמטית של גאוס: כמה מההוכחות המאוחרות שלו לחוק ההדדיות הריבועית הדגימו את חשיבותם בכך שעשו שימוש ישיר בסכומי גאוס ריבועיים, ואילו הגילוי שלו את חוקי ההדדיות מסדרים גבוהים חב גם הוא רבות לשימוש בסכומים כאלו.
ﻻ
ﻻ (לאם אליף או לאמאליף) היא חיבור של האותיות ل|לאם וا|אליף באלפבית ערבי. צירוף האותיות לאם ואליף כתוב תמיד בקשירה, אך במקרים מסוימים ובווריאציות של הקשירה לפעמים לא נעשה שימוש, כמו בקליגרפיה ערבית כלשהי.
תצורות נוספות
לעיתים הלאם-אליף מופיעה יחד עם המזה בתצורת ﻷ/ﻹ/ﻸ/ـﻺ.
סטיב הארלי
סטיב הארלי (באנגלית: Steve Harley, Stephen Malcolm Ronald Nice; נולד ב-14 בפברואר 1951, לונדון) הוא זמר-יוצר בריטי.
ﻻ
תצורות נוספות
בנוסף, לעיתים היא נכתבת בתוספת וסלה, בתצורת ﻵ/ـﻶ.
סטיב הארלי
ביוגרפיה
הארלי נולד בשנת 1951 בלונדון. אמו הייתה זמרת ג'אז חצי-מקצועית. בשנת 1953 הילד חלה בפוליו והוא היה מאושפז לתקופות ארוכות. החל מגיל 9 הוא לקח שיעורי מוזיקה ולמד לנגן בכינור.
בשנת 1972 הארלי הקים להקה Cockney Rebel. הם שלחו הקלטות עם שירים בביצועם לחברות שונות. בסופו של דבר הם נחתמו ב-EMI Records ל-3 אלבומים. הסינגל הראשון Sebastian הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים בבלגיה ולשני בהולנד אך נכשל בבריטניה. גם אלבום The Human Menagerie לא זכה להצלחה בבריטניה. האלבום השני The Psychomodo הגיע למקום השמיני בבריטניה.
הארלי החליט לעזוב את הלהקה והחל לנגן עם מוזיקאים אחרים. בשנת 1975 הוא שחרר שיר Make Me Smile (Come Up and See Me) שזכה להצלחה גדולה. הוא זכה למקום ראשון במצעד הפזמונים הבריטי. במהלך שנות ה-70 הארלי המשיך לשחרר שירים שהיו מגיעים למצעדי פזמונים בארצות אירופה.
בשנת 1977 הארלי החליט להתחיל בקריירה אישית. הוא נסע לארצות הברית והתיישב בבוורלי הילס. אלבומו Hobo with a Grin משנת 1978 היה כישלון מסחרי. הארלי חזר ללונדון ובשנת 1979 הוציא אלבום אישי שני The Candidate.
במהלך שנות ה-80 ושנות ה-90 הארלי המשיך בכתיבת שירים. בתחילת שנות ה-90 הארלי ולהקתו ערכו סבב הופעות באירופה.
בשנת 1999 הארלי היה מגיש תוכנית בBBC שהייתה מוקדשת למזיקה של שנות ה-70.
סטיב הארלי ממשיך להופיע ולהוציא שירים גם במאה ה-21.
הכיבוש היפני במלאיה
מלאיה הייתה ערב מלחמת העולם השנייה מושבה בריטית. למחרת ההתקפה על פרל הארבור בידי יפן, מ-8 בדצמבר 1941 היא נכבשה בהדרגה עד נפילת סינגפור ב-16 בפברואר 1942. היפנים המשיכו להחזיק במושבה עד הכניעה הכללית ב-1945. הכוח הראשון שהניח את נשקו בחצי האי היה חיל המצב בפנאנג ב-2 בספטמבר 1945, בטקס שהתקיים על סיפון האונייה הבריטית HMS Nelson.
רקע
שר החוץ היפני בשנים 1940–1941, יוסוקה מצואוקה, הכריז רשמית על מדיניות ספרת השגשוג המשותף ב-1 באוגוסט 1940. עם זאת, מנהיגי יפן התעניינו בתפיסה זו מזה זמן רב. פרוץ הקרבות במלחמת העולם השנייה באירופה, נתנה ליפן את ההזדמנות לדרוש את הפסקת התמיכה בסין במסגרת "אסיה לאסיאתים", ומבלי שמעצמות אירופה יוכלו להתנגד בצורה אפקטיבית. מדינות אחרות במזרח אירופה היו מושבות אירופיות, ותושביהן גילו תמיכה ביפן, לדוגמה באינדונזיה שנכבשה על ידי יפן בתחילת המלחמה ושהוקמה בה ממשלת בובות; או במנצ'וקוו שכבר הייתה תחת שלטון יפני. גורמים אלו סייעו ליפן להקים את הספרה שלה, בלי סיוע של כוח נוסף ומבלי להיתקל בהתנגדות רבה. הספרה היפנית הייתה צפויה ליצור "סדר עולמי חדש", שבו מדינות אסיאתיות ישגשגו יחד בשלום, ללא קולוניאליזם אירופי, בהובלת יפן.
הכנות לפלישה
יחידה 82 של הלשכה לענייני צבא יפניים הוקמה ב-1939 או 1940, בסיסה היה בטאיוואן ומשימתה הייתה להתכונן לפלישה. בשלבי התכנון האחרונים, פיקד על היחידה יושיהידה האיישי. היפנים אספו מודיעין ממלאיה באמצעות רשת סוכנים שכללה את שגרירות יפן; תושבים לא מרוצים ואנשי עסקים יפנים, קוריאנים וטאיוואנים. מרגלים בריטים בשירות יפן כמו פטריק סטנלי וויליאם סמפיל, העבירו מודיעין ליפנים שאפשר להם בהמשך להשמיד חלק גדול מחיל האוויר של בעלות הברית על הקרקע.
בטרם נורתה יריית הפתיחה לפלישה, קציני מודיעין יפנים הקימו משרדים חשאיים שהתחברו לארגונים מלזיים והודיים שתמכו בעצמאות כמו האיחוד המלאי הצעיר והליגה לעצמאות הודית. היפנים סיפקו מימון לתנועות בתמורה למודיעין על תנועות והחוזקות של בעלות הברית במלאיה.
ב-1941 ציינו היפנים את השנה הרביעית למלחמה בסין. הייתה להם תלות רבה בייבוא עבור הצבא שלהם, בעיקר נפט מארצות הברית, אולם ב-1940 הטילה ארצות הברית אמברגו נפט על יפן. מטרת האמברגו הייתה לגרום ליפן לצאת מסין, אולם ביפן היה חשש שיציאה מסין תגרום לאי-יציבות פנימית, והחליטו לפעל נגד השטחים בשליטת ארצות הברית, בריטניה והולנד. כוחות יפן התכנסו באי היינאן ובהודו הצרפתית, לקראת הפלישה למלאיה. בעלות הברית, שהבחינו בהצטברות הכוחות, נענו שמדובר בהכנה לפעולה בסין.
השתלטות על מלאיה
כוחות יפניים נחתו בחוף קוטה באהרו בחצות ה-8 בדצמבר 1941, ופתחו בקרב קוטו באהרו מול הכוחות הבריטיים. הקרב סימן את תחילת הכיבוש היפני במלאיה, ואת תחילת המלחמה באוקיינוס השקט. נמל התעופה של קוטו באהרו נכבש בבוקר, ולמחרת גם שדות התעופה סונגאי פטאני, באטרוורת' ואלור סטאר. החיילים היפנים התחלקו מכאן לשתי קבוצות: הראשונה נעה לאורך החוף המזרחי לכיוון קואנטן והשנייה נעה דרומה לכיוון נהר פרק. ב-11 בדצמבר החלו הפצצות של פננג. ב-16 בדצמבר נסוגה בריטניה מפננג, ויפן השתלטה עליה ב-19 בדצמבר.
היפנים המשיכו להתקדם דרומה, והשתלטו על איפוה ב-26 בדצמבר. הם המשיכו להיתקל בהתנגדות עזה בקרב קמפר שהחל ב-30 בדצמבר והסתיים ב-2 בינואר בנסיגה בריטית נוספת. ב-7 בינואר 1942, שתי בריגדות מדיוויזיית הרגלים ההודית ה-11 הובסו בקרב נהר סלים, מה שהעניק ליפנים גישה קלה לקואלה לומפור. ב-9 בינואר כבר נפגע מצבם של הבריטים במידה רבה, והוחלט לסגת ולרכז את הכוחות דרומית למלזיה, תוך עזיבת קואלה לומפור, שנכבשה על ידי יפן ב-13 בינואר.
קו ההגנה הבריטי הוקם בצפון ג'והור. בריגדת הרגלים ההודית ה-45 הוצבה לאורך חלקו המערבי, הכוח האימפריאלי האוסטרלי, מוקם במרכזו, משם הוא הצליח להתקדם צפונה ונקלע להתנגשות עם הצבא היפני. ב-15 בינואר, הגעת הדיוויזיה היפנית ה-15 אילצה את האוסטרלים לחזור לעמדות המקוריות. לאחר מכן המשיכו היפנים מערבה והביסו בקלות את הבריגדה ההודית. בתגובה, נפקד על האוסטרלים לנוע מערבה, והם התעמתו עם היפנים.
הלחימה נמשכה עד ה-18 בינואר, אז קו ההגנה קרס. לאחר מכן נסוגו בעלות הברית לסינגפור, ומלאיה הייתה תחת שלטון יפני מלא.
מדיניות יפן
מדיניות יפן ביחס לשטחים כבושים פותחה בפברואר 1941 על ידי קולונל אובטה נובויושי ולויטננט קולונל אוטוג'י טופוקו מהמטה הכללי. המדיניות שלהם כללה חמישה עקרונות: בעלות על משאבים חיוניים לביטחון הלאומי; שמירה על החוק והסדר; ניהול בר קיימא של הכוחות הפועלים בשטח כבוש ללא סיוע חיצוני; מתן כבוד לארגונים ולמנהגים הקיימים; הימנעות מדיון פזיז בשאלת הריבונות העתידית. בהתאם למנהל, שטחי המצרים הושמו תחת שלטון ישיר של צבא יפן, ופדרציית מדינות מלאיה וג'והור נותרו תחת שלטון הסולטאנים. כמו כן, ארבע המדינות הצפוניות הועברו לתאילנד.
לאחר הכיבוש הונהג במלאיה שלטון צבאי. מפקד הארמיה ה-25 פיקח על המצב, וראש מחלקת העניינים הכללים בארמיה, קולונל וואטנבה וואטארו היה הקצין המבצע. לוואטארו הייתה תפיסת עולם קשוחה, שהתייחסה בחומרה לסינים בשל תמיכתם בסין במלחמתה נגד יפן. המלאים וההודים זכו ליחס מתון יותר בשל שיתוף הפעולה שלהם.
כשהוחלף וואטארו במרץ 1943 בידי מייג'ור ג'נרל מאסוצו פוג'ימורו, עוצמתה של יפן כבר התערערה, וחלחלה ביפנים ההבנה שיש להשיג שיתוף פעולה מכלל האוכלוסייה. בהדרגה, החוקים נגד הסינים רוככו ובוטלו, ומועצות מייעצות הוקמו. במרץ 1944, ייסד קולונל המדה הירושי חדר קריאה ציבורי כדי לדון עם המנהיגים והצעירים הסינים.
שינויים תרבותיים וגאוגרפיים
היפנים ביקשו לשנות את השפה המדוברת במלאיה ליפנית. לשם כך הם החליפו בתחילה את שלטי החנויות ושמות הרחובות; וכן שינו את השם של מלאיה ופנאנג לשמות יפניים. בנוסף, שונה אזור הזמן במלאיה כך שיתאים לזה שביפן.
המנהג היפני להשתחוות הונהג גם במלאיה, והאוכלוסייה נדרשה להשתחוות בפני חיילים בשמירה. המלאית נחשבה לניב והיפנים רצו להתאים אותה לשפה הסומטרית.
עיתונות
סוכנות הידיעות היפנית, דואומי טושין, הייתה מונופול בסיקור מלאיה, סינגפור ובורניאו הבריטית. כך, כל הפרסומים באותו אזור עברו דרכה. חריג אחד היה ה-Perak Times, שיצא לאור בג'והור באיפוה, בין 1942 ל-1943.
חיל מצב
הארמיה ה-25 שבסיסה היה בסינגפור שימשה כחיל המצב במלאיה עד ינואר 1944; אז הוחלפה בדיוויזיית הרגלים ה-94 של ארמיה 29, ובסיסה היה בטאיפינג, עד סוף המלחמה.
חיל המצב היפני שימש משטרה צבאית ושמר על הסדר הציבורי בדומה לפעילות האס אס בגרמניה הנאצית. יחידות חיל המצב היו בעלות סמכות לעצור ולחקור בעינויים אנשי צבא ואזרחים כאחד.
בסיס הצוללות בפננג
במהלך הכיבוש, שימשה פננג לבסיס צוללות יפניות, איטלקיות וגרמניות. שייטת 8 של הצי ה-6 של הצוללות היפניות מוקמה בפננג החל מפברואר 1942. הבסיס שימש כנקודת תדלוק לצוללות ששטו לכיוון אירופה ולפעולות באוקיינוס ההודי. בתחילת 1943, החלו צוללות גרמניות ואיטלקיות לפקוד את פננג. באפריל, נשלחה ה-U-178 להקים ולפקד על בסיס הצוללות הגרמני בפננג. זהו הבסיס היחיד ששימש את שלושת מדינות הציר יחד.
צוללות יפניות מפננג השתתפו בקרב על מדגסקר ב-29 במאי 1942, ותקפו את הספינות בנמל דייגו סוארס. מתוך שבע צוללות איטלקיות שפעלו גם הן, מתוכן שתיים הוטבעו, שתיים נתפסו בפננג אחרי כניעת איטליה בספטמבר 1943 ושימשו את גרמניה, ואחת נוספת נתפסה בבורדו על ידי גרמניה, אך לא נעשה בה שימוש.
מתוך 11 הצוללות הראשונות שהוקצו לקבוצת מונסון, רק ארבע הגיעו בין אוקטובר לנובמבר 1943. מהקבוצה השנייה נשלחה בסוף רק צוללת אחת נוספת, שהגיעה באפריל 1944, אז השתנה מיקוד המשימה לעיסוק בתחבורה בין אסיה לאירופה. משימות אלו נועדו להעביר אספקה חיונית מגרמניה ליפן.
במרץ 1944 הייתה חסרה בבסיס אספקה חיונית, והוא היה תחת איום גובר מצד בעלות הברית. היפנים הוציאו את הצוללות שלהם מהבסיס לפני סוף 1944, אחרי שהפצצות בעלות הברית הגיעו אליו. הגרמנים עזבו גם הם בדצמבר, לפני שנסוגו לסינגפור.
עם כניעת גרמניה, הצוללות הועברו ליפן, והמלחים הגרמנים עברו לבאטו פהאט. עם חזרת הבריטים ב-1945, המלחים נכלאו, והאחרון מביניהם הוחזר לגרמניה ב-1947.
שירות ציבורי
כל השירותים הציבוריים היו באחריות הארמיה ה-25, למעט בצפון מלאיה שהועברו לשלטון תאילנד. בהמשך הועברה האחריות על מלאיה לארמיה ה-29 שבסיסה היה בסינגפור.
אזרחים יפנים וטאיוואנים פנו למשטרה ולשירותים הציבוריים במהלך הכיבוש. מבנה השירותים הציבוריים נותר דומה לזהה שלפני המלחמה, אם כי רבים מהעובדים בו הוחלפו. רבים מהחוקים הבריטיים המשיכו להתקיים גם במהלך הכיבוש היפני. כמו כן, הסולטאנים הורשו להישאר בתפקידם, בשאיפה להדיחם מהשלטון בהמשך.
סיפוח החלק הצפוני של מלאיה בידי תאילנד
עד 1909, קדה, פרליס, קלנטן וטרנגנו היו תחת שלטון תאילנד. באותה שנה, כחלק מהסכם, הן הועברו לשליטת בריטניה.
ביולי 1943, הודיע ראש ממשלת יפן, הידקי טוג'ו, על החזרת ארבע המדינות לתאילנד כחלק מהברית הצבאית שנחתמה בין המדינות ב-21 בדצמבר 1941. תאילנד קיבלה את השליטה במדינות מ-18 באוקטובר עד סוף המלחמה. עם זאת, חיילים יפנים ואנשי הקמפייטאי המשיכו לפעול בשטחים אלו גם במהלך השלטון התאילנדי.
גיוס לצבא היפני
היפנים ניסו לגייס מקומיים, מלאים והודים לפני ובמהלך הכיבוש.
הליגה לעצמאות הודית
טרם הפלישה למלאיה, קצין המודיעין היפני מייג'ור איוואיצ'י פוג'יוורה ייסד קשרים עם הליגה לעצמאות הודית. מאמציו, יחד עם גורמים בארגון ההודי, תרמו להקמת הצבא הלאומי ההודי, שהורכב מחיילים הודים לא מרוצים שנשבו במהלך המערכה במלאיה. ככל שהמלחמה התקדמה, נשבו עוד ועוד חיילים הודים ששוכנעו להצטרף לכוח החדש.
אחרי נפילת סינגפור, הוקם הצבא רשמית. עד 1 בספטמבר 1942 הוא מנה 40 אלף מתנדבים שכללו חיילים לשעבר ואזרחים ממלאיה ומסינגפור. מייג'ור מוהאן סינג היה מפקד הצבא, והוא מונה לכך רשמית בוועידת הליגה לעצמאות הודית בבנגקוק ביוני 1942.
למרות שלסינג הייתה מערכת יחסים טובה עם פוג'יוורה, הוא הביע אי נוחות מפקודות מסוימות של יפן. עובדה זו הובילה למעצרו ב-29 בדצמבר 1942. ביוני 1943 שב הצבא ההודי לתחייה, והוא כלל לראשונה באסיה יחידת נשים נפרדת.
האיחוד המלאי הצעיר
קשר נוסף שהצליח פוג'יוורה לבסס היה עם איברהים יעקוב, מהאיחוד המלאי הצעיר, שתמך בעצמאות מלאיה. ערב מלחמת העולם השנייה, עודד הארגון סנטימנט אנטי–בריטי מובהק. בסיוע יפני, הצליחו חברי הארגון לרכוש את העיתון המשפיע Warta Malaya. זמן קצר לפני הפלישה, יעקוב וחברי ארגון אחרים נעצרו על ידי הבריטים.
במהלך הקרב על כיבוש מלאיה, אנשי האיחוד המלאי הצעיר סייעו ליפנים באמונה שהם יעניקו למלאיה עצמאות. עם כיבוש סינגפור, יפן שחררה את חברי הארגון שהיו עצורים. מוסטפא חוסיין, סגן נשיא הארגון ואחרים, ביקשו מיפן לתת ערובה לעצמאות מלאיה, אולם סורבו. במקום זאת, יפן פירקה את הארגון והקימה ארגון חדש. איברהים יעקוב מונה ללויטננט גנרל ופיקד על מיליציה של 2,000 איש.
פשעים נגד האנושות
לאחר כיבוש מלאיה, דאגת היפנים הייתה נתונה לאוכלוסייה הסינית, שהייתה ידועה כמי שתומכת כלכלית בלאומנים ובקומוניסטים בסין במלחמתם נגד יפן. בדצמבר 1941 גובשה רשימה של מרכיבים שיש לחסל בקרב האוכלוסייה הסינית. ב-17 בפברואר 1942 הורה מפקד הארמיה ה-25, טומויוקי יאמשיטה לחסל גורמים אנטי–יפנים בקרב הסינים. לאחר מכן הוצאו להורג חשודים ללא משפט. באותו היום, 70 חיילים מהרגימנט המלאי הוצאו לשדה הקרב ונורו, וכמו כן ראשיהם של מספר קצינים נערפו. ההסבר שניתן היה שמדובר בהתמודדות עם סינים "סוררים".
החל מפברואר בסינגפור ולאחר מכן ברחבי כל מלאיה החל תהליך של הוצאה להורג של סינים שנחשבו לאיום. זו היא ההתחלה של טבח סוק צ'ינג בו נרצחו 50 אלף בני אדם ממוצא סיני על ידי הקמפייטאי.
אירועים אחרים כוללים את קוטה טינגי בג'והור ב-28 בפברואר 1942, עם 2,000 שנרצחו; 4 במרץ בגלנג פתאה בו נרצחו 300; ב-6 במרץ בנוט בג'והור במספר לא ידוע; בין פברואר למרץ נרצחו בג'והור 25 אלף בני אדם.
החדשות על מעשי הטבח הגיעו למערב בפברואר 1943, כשלפי מקורות סיניים ציינו ש-97 אלף סינים שהיו חשודים נכלאו או נרצחו במלאיה ובסינגפור לבדה. בפרסום נכתב גם כי היפנים הקימו יחידות ערבות הדדית שהורכבו מ-30 משפחות סיניות שהבטיחו שאף אחד לא יתנגד ליפנים. במידה ובקבוצות עדיין היו מתנגדים, כולם היו נרצחים.
היפנים הואשמו גם בביצוע ניסויים רפואיים, וידוע שלקחו נערות ונשים מלאיות לשמש כנשות ניחומים.
עבודות כפייה
היפנים דרשו מהקהילה הסינית לגייס 50 מיליון דולר כופר על תמיכתה בסין במלחמתה נגד יפן. לאחר שהארגון שנשלט על ידי היפנים הצליח לגייס רק 28 מיליון, הוא נדרש לקחת הלוואה בגובה היתרה.
בתחילה, שתי הקבוצות האתניות הגדולות האחרות במלאיה, ההודים והמלאים, חמקו מההתעללות היפנית. זאת מכיוון שהיפנים ביקשו את תמיכת האוכלוסייה ההודית, ולא ראו במלאים איום. עם זאת, היפנים עודדו את האוכלוסייה לסייע למאמץ המלחמתי על ידי מימון ועבודה. על פי הערכות, כ-73 אלף מלאים נדרשו לעבוד על מסילת הרכבת תאילנד–בורמה, כשלפי ההערכות 25 אלף מתו במהלך העבודות. היפנים גם העבירו פסי רכבת ממסילת מלאקה לשימוש במסילת הרכבת לבורמה.
ככל שהמלחמה התקדמה, שלושת האוכלוסיות החלו לסבול מקיצוב חמור יותר ויותר, מהיפר אינפלציה וממחסור במשאבים. המצור של בעלות הברית על יפן הקשה עליה להעביר אספקה לשטחים שכבשה. בהדרגה, הן ההודים והן המלאים נכנסו לעימות מול היפנים, מה שגרם ליצירת תנועת התנגדות חזקה.
מסחר
כ-150 אלף טון גומי נוצלו על ידי היפנים, אולם מדובר בכמות נמוכה משמעותית מזו שמלאיה ייצאה לפני המלחמה. מכיוון שמלאיה ייצרה יותר גומי ופח ממה שיפן יכולה הייתה לנצל, מלאיה סבלה מהירידה בחשיפה ליתר השווקים בעולם. ב-1944, ההכנסה הריאלית לנפש ירדה למחצית מרמתה ב-1941, וב-1945 פחות ממחצית מהרמה ב-1938. גורם נוסף היה המחסור בספינות סוחר, שבלט מתחילת 1942. כחלופה לספינות הסוחר, ביקשו היפנים לבנות מסילת רכבת בין מלאיה למנצ'וקוו.
לפני המלחמה, ייצרה מלאיה 40% מהגומי בעולם ושיעור גבוה מהפח. היא ייבאה יותר מ-50% מהאורז שנצרך, שהיה מזון בסיסי לאוכלוסייה. המצור של בעלות הברית גרם לצמצום ניכר בייצוא ובייבוא. ביוני 1943 כבר היה ביפן מחסור בפח, למרות שהיא שלטה במלאיה, בגלל קשיי שינוע.
במהלך המלחמה החליפו היפנים את הדולר המלאי בגרסה שלהם. לפני המלחמה היו במלאיה 219 מיליון דולר, ולפי פקידים יפנים, הם הוציאו 7–8 מיליארד דולר לשוק במהלך הכיבוש. כמו כן, לחלק מהיחידות היו מכונות הדפסת שטרות, ולא ידועות כמויות השטרות שהודפסו. עם שחרור מלאיה, היו בידי היפנים 500 מיליון דולר שלא במחזור שהוחזקו בקואלה לומפור. ההדפסה חסרת המעצורים הפכה את הכסף היפני לחסר ערך בסוף המלחמה.
במהלך המלחמה פיזרו מטוסי בעלות הברית עלונים בהם נכתב כי השטרות של היפנים יהיו חסרי ערך בסוף המלחמה. השימוש בעלונים הוצג כאחד הגורמים לירידה בערך הכסף ככל שיפן הפסידה. למרות הקפאת המחירים מפברואר 1942, עד סוף המלחמה המחירים המלאיה היו גבוהים פי 11 אלף מאשר בתחילתה. באוגוסט 1945 הגיעה האינפלציה החודשית לשיעור של 40%. כמו כן, הבריטים והאמריקאים הפיצו שטרות מזויפים.
תנועות התנגדות
זמן קצר אחרי פלישת יפן, הסכימו הבריטים לשיתוף פעולה צבאי עם המפלגה הקומוניסטית המלאית, וב-15 בדצמבר שוחררו כל האסירים הפוליטיים שתמכו בשמאל. ב-20 בדצמבר החל הצבא הבריטי לאמן את המקומיים בלוחמת גרילה, בבסיס שמוקם בסינגפור. כ-165 חברי מפלגה הספיקו להתאמן לפני שסינגפור נפלה בידי יפן. חברי המפלגה שבקושי היו מצוידים כראוי, החלו לפעול כדי להפריע לפעילות צבא יפן.
זמן קצר לפני נפילת סינגפור ב-15 בפברואר 1942, החלה המפלגה הקומוניסטית לארגן התנגדות חמושה בג'והור. הוקמו ארבע קבוצות חמושות, שכונו גדודים. במרץ החלו הכוחות להיקרא "הצבא המלאי העממי האנטי–יפני", שערך פעולות חבלה ומארבים נגד היפנים. יפן מצידה הגיבה בפעולות תגמול נגד התושבים הסינים. פעולות אלו, לצד המצב הכלכלי המחמיר, גרמו לסינים רבים לברוח מהערים. הם התרכזו ביערות, שם הפכו למקור המרכזי לגיוס, למזון ולסיוע אחר לצבא האנטי–יפני, שמצידו סיפק הגנה.