cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ראמה הראשון, מלך תאילנד
מלחמה במיאנמר
ראמה הראשון עצמו היה שניהל את הלחימה, ובין אם הייתה לכך השפעה ובין אם לאו, התוצאה הייתה שחייליו הצליחו להשתלט על העיר מחדש. הוא הורה למתקפת נגד מהדרום, צפון חצי האי המלאי היה אזור תחת התקפה בורמזית ממושכת באותה התקופה. האי פוקט נכבש מידי תאילנד גם הוא לאחר מותו של המושל המקומי, אך הוא עבר השתלטות מחודשת במהרה על ידי כוחות ראמה הראשון. אחרי המלחמה בת השנתיים באה מלחמה אחרת, קצרה בהרבה בין סיאם לבורמזים. גם במלחמה זאת היו הבורמזים התוקפים אך פלישתם נבלמה בידי מתקפת נגד.
לאחר מלחמות אלו הוסדר גבול מיאנמר-תאילנד אשר עומד עד לימינו.
חיים אישיים
בשנת 1760 נישא ראמה הראשון לעתיד לנאק, בתו של מגן העיירה סאמוט סאקורן, אשר הפכה לימים המלכה אמרינדרה. נולדו לו בסך הכל 42 ילדים. יורשו של ראמה הראשון על כס המלכות של ממלכת סיאם היה הבן שנולד לו עם המלכה, אשר לימים יהפוך לראמה השני, מלך תאילנד.
ראמה הראשון נפטר ב-7 בספטמבר 1809 בעקבות מחלה קצרה ועזה בעודו בן 73.
מורשת
מנקודת מבט כללית שלטונו של ראמה הראשון מאופיין בהתבססות השטח שהיה בעבר לממלכת איוטהאיה ומעבר לכך בתוך ממלכה חדשה, זו של סיאם, שאת ביטחונה הבטיחה דרך סכסוכים רבים ממזרח ומערב. הוא הרחיב את התרבות התאילנדית לשטחים שכנים, במיוחד קמבודיה, וייטנאם ולאוס, ופיתח את תרבות בני עמו באמצעות בניית מקדשים רבים וכתבים פופולריים.
בנושא זה נודע בתחילת כתיבת אוסף היסטורי על תולדות ממלכתו. טקסט זה המכונה רמאקיאן מכונה הנרטיב הלאומי של תאילנד, והוא ידוע במיוחד עקב דיוקנאות של כלל המלכים. כל עבודתו בכללה אפשרה את הופעתה של שושלת מוצקה, יציבה וממושכת שעליה עדיין נשענת תאילנד של ימינו, שושלת צ'אקרי.
יחסי ונואטו–יוון
יחסי ונואטו–יוון הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת ונואטו לבין הרפובליקה ההלנית.
סקירה כללית
בין הרפובליקה ההלנית לבין רפובליקת ונואטו מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים עם שיתוף פעולה בין שתי המדינות בארגונים בינלאומיים דוגמת האומות המאוחדות.
אזרחים יוונים המעוניינים להיכנס ולשהות בוונואטו אינם נדרשים להצטיידות באשרת כניסה מראש על מנת לעשות כן. אזרחים יוונים המעוניינים להיכנס ולשהות ביוון גם הם אינם נדרשים באשרת כניסה מראש על מנת לעשות כן.
יוסף סגל
יוסף סגל (20 במרץ 1924 – 11 בינואר 2008) היה אדריכל נוף ישראלי.
קורות חיים
יוסף סגל נולד בשנת 1924 בתל אביב. בן יחיד להוריו רבקה ויחיאל. בשנת 1937 המשפחה עברה לשכונת קריית מאיר. לאחר סיום לימודיו בשנת 1942, בגימנסיה הרצליה, החל סגל לעבוד בשרטוט ותכנון צמחייה במשרדו של אביו, יחיאל סגל, אשר היה מראשוני מתכנני הגנים בארץ. בשנת 1952 סיים את לימודיו כאדריכל נוף, באוניברסיטת ורסאי בצרפת. במהלך הלימודים התנדב לסייע במחנה מעבר לפליטים יהודים ממלחמת העולם באזור מרסיי והפליג עמם ארצה. בתקופת מלחמת העצמאות הפסיק את לימודיו ושירת בחיל האוויר. עם חזרתו לארץ הצטרף למשרדו של אביו ועבד איתו בתכנון גנים.
בשנות ה-50 לימד בבית הספר החקלאי כדורי. בשנת 1958 נישא לחיה ונולדו להם שני ילדים. משנת 1960 סגל שיתף פעולה עם אדריכל הנוף צבי דקל במסגרת משרד סגל-דקל, בהמשך הצטרף אליהם אדריכל הנוף אורי מילר ושם המשרד שונה ל"תכנון נוף". משרד תכנון נוף ממשיך בפעילותו כיום כחלק משרד האדריכלות מנעד. כן היה סגל ממקימי איגוד אדריכלי הנוף בישראל ושרת כמזכיר הארגון.
עם פתיחת המסלול לאדריכלות נוף בטכניון, הרצה סגל במסלול, וייסד בשיתוף עם אגודת אדריכלי הנוף בישראל פרס על שם אביו. הפרס מוענק מדי שנתיים לפרויקט הסיום המצטיין במסלול. לאחר פטירתו של סגל שונה הפרס, לפרס על שם יחיאל ויוסף סגל. בסוף שנות השמונים יוסף החל בפעילות התנדבותית במסגרת המועצה לשימור אתרים.
עבודתו
בשנים הראשונות לעבודתו ביצע סגל עבודות תכנון רבות עבור קיבוצים ברחבי הארץ, אשר דאגו לפתח אז את השטחים הציבוריים.
בשנות ה-60 החלה רשות שמורות הטבע בהקמת פארקים וגנים לאומיים בארץ, וסגל תכנן את שמורת של-דן, שמורת המסרק, שמורת התנור (נחל עיון) ועוד. בעבודות אלו ניכרת תפישתו להנגשת הטבע תוך התערבות מינימלית.
בשנת 1962 נבחר סגל לתכנן את פארק הירקון. עבודתו החלה עם הכנת תוכנית האב לפארק ובהמשך כללה את הקמת השטחים המרכזיים בפארק כפי שהוא קיים ופעיל כיום, כולל האגם, הגן הטרופי, אזור המופעים, והספורטק. בשנת 1979 קיבל סגל את פרס רוקח לאדריכלות על תכנון פארק הירקון.
בשנות ה-70 הוקמו שכונות חדשות רבות בירושלים, וסגל לקח חלק בתכנון השכונות החדשות ביניהן: הגבעה הצרפתית, גילה, רמות, נווה יעקב ופסגת זאב. סגל תכנן פארקים וגנים רבים בירושלים עבור הקרן לירושלים ועיריית ירושלים, המוכר והמרשים ביניהם הוא גן וואהל לוורדים, אשר נמצא בין בנין הכנסת, משרדי הממשלה ובית המשפט העליון. גרסה ראשונית לתכנון גן במקום בוצעה בשנת 1950 על ידי אביו, יחיאל סגל.
ב-11 בינואר 2008 נפטר סגל.
מז'ייקיאי
מז'ייק (מז'ייקיאי) (, ביידיש: מאַזשייק) היא מרכז מנהלי של הרשות המקומית מז'ייקיאי. היא שוכנת בחבל זאמוט, במחוז טלז שבצפון-מערב ליטא.
היישוב בעיר נעשה משמעותי בסוף המאה ה-19 עם סלילת מסילות הברזל ליבאו-רומני ואוריול-ריגה שעוברות בסמוך למז'ייקיאי. ב-1901 שונה שם העיר למורביובו על שם הגנרל-גוברנטור מיכאיל מורביוב (הסב). ב-1918 החזירה הממשלה הליטאית את שמה המקורי של העיר.
יהודי מז'ייק
לפי חוקי תחום המושב מ-1882 נאסרה ישיבת יהודים בעיר-המחוז מז'ייקי, האיסור בוטל רשמית רק ב-1903 ואולם יהודים התיישבו בעיר כבר קודם לכן וב-1897 ישבו בה כבר 435 יהודים. יהודי מז'ייק גורשו מהעיר בעת מלחמת העולם הראשונה וחזרו אליה לאחריה. האיסור החוקי על רכישת נדל"ן בעיר בידי יהודים נשאר עד תום ימי השלטון הרוסי במקום, והיהודים היו רושמים את קרקעותיהם על שמו של נוצרי מקומי שעמו הגיעו לסיכום.
ערב מלחמת העולם השנייה ישבו במז'ייק 800 יהודים, הגרמנים כבשו את העיר ב-25 ביוני 1941. ביולי 1941 נדרשו היהודים לעזוב את בתיהם ולעבור לבית המדרש אשר שימש כתחנת מעבר, בבית המדרש שהו כמה ימים ומשם הועברו לאסמים בקרבת הנהר ואנטה, שם הופרדו הגברים מהנשים והילדים. הגברים נדרשו לעבודת כפייה.
ב-3 באוגוסט 1941 (י' באב תש"א) נרצחו הגברים בבורות ירי שנכרו בקרבת בית הקברות היהודי. שישה ימים לאחר מכן נרצחו הנשים והילדים אף הם בבורות ירי, הרוצחים היו לאומנים ליטאים. יחד עם יהודי מז'ייק נרצחו יהודים רבים מערים נוספות בסביבה. דו"ח הוועדה הממלכתית לחקירת פשעי הנאצים ועוזריהם קבע כי באתר בורות הירי נמצאו למעלה מ-4,000 גופות.
ערים תאומות
מז'ייקיאי מקיימת קשרי ערים תאומות עם:
גריגישקס
גריגישקס היא עיר בחבל דזוקיה, המשויכת מבחינה מנהלית לרשות מקומית של העיר וילנה במחוז וילנה שבמזרח ליטא.
עיצורים חוסמים
בניגוד לחוסמים, ניצבת קבוצת ההגאים הצוללים (סונורנטיים), אשר בהם החסימה/ההפרעה קלה הרבה יותר ולכן לא מתקיימת אותה רמת תהודה. כל החוסמים הם עיצורים, אבל הצוללים כוללים הן עיצורים הן תנועות.
חלוקות משנה
העיצורים החוסמים נחלקים לשלוש קבוצות:
קוליות
עיצורים חוסמים אטומים (בלתי קוליים) הם החוסמים הפרוטוטיפיים – אם יש בשפה עיצורים חוסמים, בוודאות יהיו חוסמים אטומים לפחות. גם חוסמים קוליים קיימים ברוב השפות. זאת בניגוד לעיצורים צוללים (סונורנטיים), שבאופן פרוטוטיפי הם קוליים, ואילו רק במעט שפות קיימים עיצורים צוללים אטומים.
גביע הארט
גביע הארט, ובשמו המלא הגביע לזכר הארט (באנגלית: The Hart Memorial Trophy) הוא גביע המוענק מדי שנה, מאז 1924, ל-MVP של העונה הרגילה בליגת ה-NHL. זהו הפרס האישי הוותיק ביותר בליגה, ונחשב ליוקרתי ביותר מכל הפרסים האישיים בליגה.
הגביע נתרם על ידי דייוויד הארט, אביו של ססיל הארט שהיה מנכ"ל ומאמן מונטריאול קנדיאנס, וקרוי על שמו. הגביע המקורי נתרם ב-1960 להיכל התהילה של ההוקי, והוחלף על ידי הגביע הנוכחי.
את הזוכה בגביע בוחר איגוד עיתונאי ההוקי קרח.
שערורייה הקשורה בגביע קרתה ב-2008, כאשר החנות המקוונת של אתר האינטרנט של ה-NHL פרסמה למכירה חולצת טי עם הכרזה על אלכסנדר אובצ'קין כזוכה בגביע, שבוע לפני ההכרזה על הזוכה. דובר מטעם ה-NHL טען שמקור הדבר בטעות, וכי הוכנו מוצרים דומים גם למועמדים האחרים לזכייה. עם הכרזת הזוכה התברר שאכן אובצ'קין זכה בגביע.
רייצ'ל סאמרס
רייצ'ל אן סאמרס היא בתם של סקוט סאמרס וג'ין גריי-סאמרס ממציאות חלופית דיסטופית הידועה בשם "ארץ-811", כפי שהוצגה בעלילת הסיפור "ימי עבר עתידי". היא ירשה את כוחות הטלפתיה והטלקינזיס של אמה, ונטלה בתחילה את שם הקוד "פניקס". אולם, בעקבות מותה של "אמה" באירועי "סאגת הפניקס האפלה", רייצ'ל נטלה את שם הקוד מארוול גירל כמחווה. בהמשך, רייצ'ל נטלה את שם הקוד פרסטיג'.
כרטיס ליל כל הקדושים
כרטיס ליל כל הקדושים (באנגלית: Halloween card) הוא כרטיס ברכה המשויך לחג העממי ליל כל הקדושים. מקורם של כרטיסי ליל כל הקדושים הוא משנות ה-90 של המאה ה-19 בארצות הברית, בעוד שיא הפופולריות שלהם נראתה בתחילת המאה העשרים.
עד בואו של הטלפון הנייח, לכרטיסי ליל הקדושים היה שימוש דומה כמו של כרטיסי חג המולד וכרטיסי יום הולדת. כיום, כרטיסים רבים מוענקים ונמכרים בתור מזכרות.
היסטוריה
ההתייחסות הראשונים לכרטיס ליל כל הקדושים הופיעה בכרך הרביעי של מגזין הבית והאמנות של "אינגאל", שפורסם בשנת 1891. הכרטיס הופיע במאמר "Domestic Helps for the Home", מאת לורה ויליס לתרופ. כרטיסי ליל כל הקדושים הראשונים הציגו בתוכם נושאים הקשורים לחג, בדומה לגלויות של חג הפסחא וכרטיסי חג המולד. בערך משנת 1900 עד 1915, היה בארצות הברית סחר רב בכרטיסי ליל הקדושים; סחר שכונה כ"שיגעון הכרטיסים". עד שנת 1909 ייצרה חברת המזכרות של ניו יורק 12 עיצובים של כרטיסי ליל כל הקדושים.
הפופולריות של כרטיסי ליל כל הקדושים הצטלבה עם זו של כרטיסי חג המולד, עד שנת 1930 לערך. בשנה זו, הטלפונים היו מצויים בבתים רבים והדבר היווה תחליף לכרטיסים השונים. כרטיסי דואר בנושא ליל כל הקדושים נמכרו בסניפי דואר ויוצרו על ידי מדפסות פרטיות בחנויות כלליות. הסחר בכרטיסים באותה העת היה נפוץ בעיקר בקרב נשים ממעמד הביניים.
עיצובים ומחלוקות
מתוך למעלה מ-3,000 הכרטיסים שהופצו בארצות הברית בתקופה זו, רבים מהם הציגו ציורים של מכשפות, דלועים וגובלינים עם כיתובים שונים בהם יש אזכור לחג עצמו. חלק נוסף מתוכם הציג ניבויי עתידות, משפטים רומנטיים ומשפטי חיזור שונים. בנוסף לכך, הודפסו כרטיסים על גבי חומרים שונים.
בין היתר, הופצו כרטיסי ליל הקדושים שהציגו בתוכם תמונות גזעניות. הדבר עורר מחלוקת היות שהוצגו בחלקם תמונות של ילדים שחורים.
Scream (אלבום של מייקל ג'קסון)
Scream הוא אלבום אוסף של הזמר האמריקאי מייקל ג'קסון. האלבום יצא לאור ב-29 בספטמבר 2017 דרך חברות התקליטים אפיק רקורדס וסוני מיוזיק אנטרטיינמנט. האלבום מכיל שירים של ג'קסון באווירת ליל כל הקדושים. זה הוא האלבום ה-11 שיצא מאז פטירתו של ג'קסון ב-25 ביוני 2009.
יחסי גאורגיה–צרפת
היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של גאורגיה לבין הרפובליקה הצרפתית כוננו ב-21 באוגוסט 1992 לאחר קבלת העצמאות של גאורגיה מברית המועצות לשעבר. לצרפת יש שגרירות בטביליסי ולגאורגיה יש שגרירות בפריז.
ממשלת הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה (RDG) יצאה לגלות בצרפת לאחר סיפוח גאורגיה על ידי רוסיה הסובייטית בפברואר 1921. הממשלה פעלה מפריז.
ממשלת צרפת פועלת למען צירוף גאורגיה לאיחוד האירופי ואשררה הסכמים שקרבו את גאורגיה לאיחוד האירופי, המשמעותי מביניהם היה הסכם סחר שנחתם ב-15 בנובמבר בשנת 2015.
כבוד הבריות במשפט העברי
כבוד הבריות הוא ערך במשפט העברי, והוא כולל זכויות שונות ככבוד הגוף, מניעת קלון ושוויון. המשנה קובעת: "איזהו מכובד, המכבד את הבריות, שנאמר: 'כי מכבדי אכבד ובוזי יקלו'".
כבוד הבריות אינו ערך מוסרי בלבד, אלא יש לו השלכות לעיצוב נורמות הלכתיות והוא מהווה כלל משפטי הדוחה לעיתים כללים משפטיים אחרים כפי שקבעו חכמים: גדול כבוד הבריות שדוחה את לא תעשה שבתורה, כאשר הכוונה אך ורק לאיסורי דרבנן.
הרציונל הרוחני-המוסרי לכבוד הבריות
נחום רקובר סבור שמקור כבוד הבריות הוא בכבוד הבורא, שכן המקורות אינם מדברים על כבוד "האדם" אלא על כבוד "הבריות". במילה "ברייה" יש רמיזה לבורא העולם, וכאשר מדברים על "הבריות"- אלו הן בריותיו של הבורא. לכן הוגדר כבוד הבריות על ידי חכמים כערך "גדול" שכן חל על כל הברואים, בני כל העמים והלשונות, בני ברית ושאינם בני ברית. יעקב בלידשטיין חולק על כך. לדעתו, אין למינוח "בריות" משמעות תאולוגית. הרב אהרן ליכטנשטיין רואה במושג "כבוד הבריות" ביטוי למעלת האדם שנברא בצלם אלוהים. מבחינה זו הביטוי "כבוד הבריות" מבטא מחויבות לא רק לכבודו של האחר, אלא גם לכבודו העצמי של האדם. בנוסף, בגין הזיקה שבין כבוד הבריות לבין כבוד המקום אין אדם רשאי למחול על כבודו.
היקף ה'זכויות' בכבוד הבריות
במשפט, בישראל ובעולם, מוגדר 'כבוד האדם' כזכות יסוד. בנוגע לשאלה מה כוללת זכות זו, המחקר הדן בגישת המשפט הישראלי מלמד על שתי אסכולות: האחת נוקטת עמדה מרחיבה: "יש לכלול במסגרת 'כבוד האדם וחירותו' את השוויון, חופש הביטוי, חופש האמונה והדת, חופש היצירה, האספה וההתאגדות. כל אלה הם ביטוי לכבוד האדם וחירותו במדינה יהודית ודמוקרטית". לעומת זאת, לפי הגישה המצמצמת, 'כבוד האדם' כולל את מעגל המשמעות המיידית, הטבעית והפשוטה של המילה כבוד: ההימנעות מן החילול, הביזיון, הבושה והמבוכה, הפוגעים בצלם האדם.
במשפט העברי הערך כבוד הבריות כולל זכויות שונות:
כבוד הבריות כמעצב נורמות הלכתיות
דוגמה בולטת לכך שערך כבוד הבריות מעצב נורמות הלכתיות ניתן למצוא בקנס המוטל על גנב. התורה מחייבת גנב לשלם קנס לבעלים על גנבת בהמתו, במקרה שלא ניתן להחזיר אותה בשל כך שהיא כבר נטבחה או נמכרה. אולם הקנס על גנבת שור הוא גבוה מזה המוטל בגין גנבת שה: מי שגנב שור וטבחו או מכרו חייב לשלם לבעלים פי חמישה מערכו, לעומת הגונב שה וטובח או מוכר אותו החייב לשלם לבעלים רק פי ארבעה מערכו. לדברי חכמים דין זה נובע מהערך כבוד הבריות:
רש"י בפירושו לדברים אלה מסביר: . כלומר, כיוון שבעת הגנבה נאלץ הגנב להרכיב את השה על כתפיו, פעולה שיש בה ביזיון, התורה התחשבה בכך והפחיתה את הקנס המוטל עליו. התורה אם כן מעניקה כבוד גם למי שלכאורה לא היה ראוי לכך בשל מעשיו (עבריין), וקובעת כי יש לכבדו בהיותו אדם.
מהו "כבוד"?
ר' יצחק בלאזר סבור שכבוד הבריות נמדד לפי האדם המסוים ובוחנים את כבודו מנקודת מבטו האישית (מבחן סובייקטיבי) לעומת זאת, לדעת ר' נפתלי אמשטרדם, פגיעה בכבוד הבריות תחשב ככזו רק כאשר מדובר בגנאי בעיני כל אדם, ולא בעיני אדם מסוים, לפי תכונתו ומעמדו (מבחן אובייקטיבי).
ר' מאיר שמחה הכהן מדווינסק מבחין בין שני סוגי כבוד הבריות הנזכרים בדברי חכמים:
כבוד האדם מול כבוד ה'
בסוגיית התלמוד הדנה בכבוד האדם, מצינו שני עקרונות הנראים סותרים:
שני עקרונות אלו נפגשים בנסיבות בהן אדם מוצא כלאיים בבגדו בשוק (ברחוב) ונשאלת השאלה האם הוא מחויב לפשוט את בגדו בשוק ולהיוותר ערום (בשל איסור לבישת בגד כלאיים). מסקנת הגמרא היא כי "כל מקום שיש חילול ה' אין חולקין כבוד לרב". מכאן עולה לכאורה כי כאשר עומדים זה מול זה חילול כבוד הבריות וחילול כבוד ה', ניתנת עדיפות לכבוד ה'. בהמשך הסוגיה מבחין התלמוד בין מצוות חכמים (דרבנן) ובין מצוות התורה (דאורייתא). רק מצוות דרבנן נדחות מפני כבוד הבריות שכן חכמים מחלו על כבודם והסכימו שיעברו על דבריהם משום כבוד הבריות (רש"י). כך, למשל, המלווים את האבל מבית העלמין לביתו רשאים להיטמא למת משום כבודו של האבל, ובלבד שטומאה זו היא מדרבנן (טומאת בית הפרס). הסוגיה מאפשרת לעבור אף על מצוות מדאורייתא לטובת כבוד הבריות. כך מצוות שעניינן ממון, עשויות להדחות מפני כבוד הבריות, משום שניתן להתנות ולמחול עליהם. לפיכך כאשר חכם מוצא אבדה, הריהו פטור מלהשיבה. כבודו של החכם גובר על החובה להשיב את האבדה. כיוצא בזה, מצוות מהתורה שהן ב'שב ואל תעשה' תדחנה מפני כבוד הבריות. לכן, ההולך לשחוט קורבן פסח או למול את בנו ומוטל עליו בדרכו לקבור מת מצווה, רשאי להיטמא למת על אף שבשל כך לא יוכל להקריב את קורבן הפסח.
כך נוצר איזון בין שני העקרונות הנזכרים: מצד אחד, "אין חכמה ואין תבונה כנגד ה'" – ודוק: כנגד ה' – כנגד איסורי התורה הרגילים. מצד אחר: "גדול כבוד הבריות שדוחה לא תעשה שבתורה". משמע, לא תעשה שבתורה מסוים והוא "לאו דלא תסור", שהוא מקור ההסמכה לאיסורי דרבנן.
לעומת התלמוד הבבלי, התלמוד הירושלמי קובע תחולה רחבה יותר לכלל "גדול כבוד הבריות שדוחה לא תעשה שבתורה". לפי הירושלמי אף מצוות 'בקום עשה' שמקורן בתורה עצמה עשויות להידחות מפני כבוד הבריות ("כבוד הרבים"), באופן ארעי - 'שעה אחת'. ספרות הפוסקים צועדת בעקבות התלמוד הבבלי, וממשיכה לצמצם את תחולתו של כבוד הבריות, כאשר הוא מתנגש עם "לא תעשה שבתורה", גם כשמדובר באיסורי דרבנן. כללית, ניתן לומר שספרות הפוסקים נוטה לראות את רשימת המקרים שבתלמוד הבבלי (בהם כבוד הבריות גובר על איסורי דרבנן) כרשימה סגורה (שו"ת ריב"ש, סימן רכו: "שאין לנו לדמות כבוד הבריות זה לזה. כי אם התירו טומאה, משום כבוד מת מצווה, או לכבוד אבל, או לכבוד מלכים, או בזקן ואינה לפי כבודו גבי השבת אבדה, או בכלאים דרבנן שלא לפשטו בשוק שלא יתבזה; אין לדמות לאלו, כבוד האב במלבושי התנוק..."), ויותר מכך: הרשימה הסגורה, אף היא, מתפרשת באופן דווקני ומצומצם (שו"ת חוות יאיר, סימן צה: "ואני קוהה מאד אפילו במידי דרבנן לומר דנדחה מפני כבוד הבריות בדברים שלא נזכרו בש"ס..."). מכאן שכבוד הבריות איננו עקרון יסוד או עקרון-על במשפט העברי, אלא עקרון בעל חשיבות משנית יחסית.
שטח B
שטח B הוא מונח שנטבע בהסכם אוסלו ב' ומתייחס לשטחים שהסמכויות השלטוניות בהם מתחלקות בין הרשות הפלסטינית ובין מדינת ישראל – התחומים האזרחיים נמצאים תחת סמכות הרשות הפלסטינית, בעוד שהתחומים הצבאיים והביטחוניים נמצאים תחת סמכות ישראלית. בשטחים אלה שוכנים 440 יישובים כפריים, שכולם פלסטיניים, וכן שמורות טבע. האזור תופס כ-22% משטח יהודה ושומרון.
רקע
ב-28 בספטמבר 1995 נחתם בוושינגטון הסכם בין ישראל ל הידוע בשם "הסכם אוסלו ב'". בהסכם חולקו יהודה והשומרון וחבל עזה לשלושה חלקים: שטחי A, שטחי B ושטחי C. הסכם זה נועד לשמש כהסדר ביניים למשך חמש שנים עד שיוחלף בהסדר קבע, אולם נכון לשנת 2023 הסדר הקבע לא גובש. עד יישום הסכם ואי שטח B כלל 23%–25% משטחי יהודה והשומרון. במסגרת הסכם זה הועברו לשטח B בשלבים 13% משטחי יהודה ושומרון שהיו שטחי C, אך נגרעו ממנו שטחים אחרים שהפכו לשטח A, ומאז הוא כולל כ-22% מיהודה ושומרון.
באוקטובר 2020 פורסם כי צה"ל מציב שלטים המזהירים ישראלים מפני "כניסה לשטחי A" גם במספר נקודות כניסה לשטח B בלבד, על מנת למנוע כניסת ישראלים למקומות בעלי סיכון.
הערות שוליים
Area B
נאויואי אקמנה
נאויואי אקמנה (אקמנה החדשה; ) היא עיר בצפון ליטא, ליד הגבול עם לטביה, המשמשת כמרכז מנהלי של רשות מקומית אקמנה שבמחוז שאולאי.
Brilliant.org
Brilliant.org (בתרגום חופשי לעברית: מבריק) הוא אתר אינטרנט לימודי של ארגון Brilliant למטרות רווח וקהילה נלווית המציגה בעיות וקורסים במתמטיקה, פיזיקה, מימון כמותי ומדעי המחשב. כיום האתר מתחיל להתפרש על פני תחומים נוספים כגון: אדריכלות והיסטוריה. האתר פועל לפי שיטת פרימיום.
היסטוריה
Brilliant הוקמה בשנת 2012. בפסטיבל ההשקה במרץ 2013 הציג המנכ"ל והמייסד סו חים את הרעיון של הארגון וקפיטליסט הסיכון צ'אמאת פליחפטיה החל להתעניין בתחום. בחודש מאי 2013 הציג חים את החזון של הארגון בכנס של TED.
באוגוסט 2013 דיווח TechCrunch כי Brilliant.org גייסה כסף מקרנות הון סיכון של צ'אמאת פליחפטיה, Kapur Capital ועוד. באתר היו מעל 100,000 משתמשים. נכון ליולי 2017 באתר יש מעל 4 מיליון משתמשים רשומים, אם כי מספר המשתמשים המשלמים אינו ידוע.
חוסיין עאמר
חוסיין (עמיר) עאמר (בערבית: حسين عامر; 29 ביוני 1965 - 4 במרץ 1996) היה סגן-אלוף בצה"ל, מפקד גדוד 12 "ברק" של חטיבת גולני. נהרג בדרום לבנון, כתוצאה מפיצוץ מטען צד.
קורות חייו
נולד לאשתיאק ועלי בכפר הדרוזי ג'וליס שבגליל המערבי, לאב שוטר ולאם עקרת בית. בן שלישי במשפחה בת שמונה ילדים. בילדותו סייע למשפחתו בעבודה חקלאית. למד בבית-הספר היסודי בכפרו, והמשיך בחטיבת הביניים ובבית הספר התיכון המקיף "אחווה" שבירכא, בו סיים לימודיו בהצטיינות במגמה ההומנית. במקביל ללימודיו, היה פעיל נלהב בתנועת "הצופים", ובכיתה ט' היה למנהל אזור הצפון במגזר הדרוזי במסגרת תנועת הצופים הדרוזים, תפקיד בו כיהן עד סוף לימודיו התיכוניים. היה מדריך נוער בגדנ"ע, פעל בתחום החינוך במתנ"ס ובבית הנוער והיה הקפטן של קבוצת הכדורגל לנוער.
סיים קורס פו"ם (פיקוד ומטה), וזכה לקבל תעודת הערכה ממפקד בית-הספר. עם סיום לימודיו שב לחטיבת גולני ושימש כקצין אג"ם. ב-1995 מונה למפקד גדוד 12 בדרגת סגן-אלוף, והיה המג"ד הדרוזי הראשון בחטיבת גולני.
ב-4 במרץ 1996 בשעות הערב ירתה חוליית מחבלים מבין בתי כפר חולא הלבנוני על חיילים מפלוגת המסלול של גדוד 12 ליד השער שבגדר הגבול בין מוצב צבעוני ללבנון. חיילי הפלוגה המסייעת שבפיקוד יואב מרדכי יצאו למרדף אחרי המחבלים אל תוך שטח לבנון כשהמג"ד, חוסיין מצטרף אליהם יחד עם חוליית הפיקוד שלו וגשש. במהלך המרדף עצרו הקצינים והגששים להתייעצות ליד עמוד חשמל. מחבל שהסתתר לא רחוק מהם הפעיל מטען צד שהיה תלוי על העמוד וכתוצאה מפיצוץ המטען נהרגו חוסיין עאמר, קצין השיתוף הארטילרי הגזרתי סגן, ושני הגששים: רב-סמל מתקדם , וסמל ראשון . שמונה חיילים אחרים נפצעו, ארבעה מהם קשה, ובהם גם מפקד הפלוגה, יואב מרדכי וגשש נוסף.
עאמר הותיר אחריו הורים, שבעה אחים ואחיות, וארוסה. נקבר בחלקה הצבאית בבית העלמין בכפרו. הונצח, בין השאר, באנדרטת "מצפה חוסיין", בכביש יפתח–מנרה, כשלושה וחצי קילומטרים דרומית למנרה, סמוך למקום בו נהרג. המצפה הוקם ברחבת בטון המוצלת בפרגולה, תחומה בחומת בטון ובה מגרעות לצפייה בנוף ולעבר הגבול. ברחבה מדרגות המהוות ספסלים, להתכנסות במעין אמפיתיאטרון. לצד הרחבה שלט עץ במסגרת ברזל ובו סמלי היחידה, פרטיו של עאמר, תיאור נסיבות התקרית, והמשפט: "מפקד, חבר, אוהב הארץ".
אחיו סלמאן עאמר היה מפקד גדוד וראש מועצת ג'וליס.
טיט (חומר)
טִיט הוא חומר בניין העשוי מאדמה וחומרים אורגניים. רוב הבניינים שנבנו בטיט דומים לבניינים שנבנו באדמה או באדמה נגוחה. המבנה הקדום ביותר שנבנה מטיט נמצא בלוס מורטורס, פרו, והוא מתוארך לשנת 5,100 לפני הספירה.
באקלים יבש, מבנים שנבנו מטיט הם עמידים ובעלי מסה תרמית גדולה, וחלק מאותם מבנים הם המבנים שהחזיקו מעמד הכי הרבה זמן. עם זאת, מבנים אלו רגישים במיוחד לרעידות אדמה, ובעיקר אם אינם מתוחזקים.
מבנים שנבנו מטיט הם נפוצים ברחבי העולם, בעיקר בשל פשטות העיצוב והייצור שלו. קיימים ממצאים המראים כי היה שימוש בחומר זה בקרב מספר עמים ילידים ביבשת אמריקה, בעיקר בדרום-מערב ארצות הברית, מסו-אמריקה והרי האנדים.
שמאי מכריע
שמאי מכריע הוא שמאי מקרקעין שהתמנה על ידי שר המשפטים לכהן בתפקיד מעין שיפוטי של הכרעה בסכסוכים שומתיים ואשר חלים עליו מגבלות עיסוק חמורות בדומה לשופט.
הסדרה בחוק
פעילותם של השמאים המכריעים הוסדרה ביוזמת המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, עו"ד שרית דנה, לנוכח קשיים בהתנהלות הערעורים על גובה היטל ההשבחה וחשש לניגודי עניינים של העוסקים בקביעת גובהו. ההסדרה נעשתה בתיקון 84 לחוק התכנון והבניה שנכנס לתוקפו ב-1 במאי 2009. מטרת החיקוק הייתה יצירת מנגנון יעיל להכרעה בסכסוכים שומתיים על ידי בעלי מקצוע בעלי ניסיון ורקע מתאים, שאין בו חשש לניגודי עניינים, המתנהל בפרקי זמן קצרים (ביחס להכרעות בסכסוכים דומים) ושהתנהלותו שקופה. על אף החשש הרב שנלווה להקמת המנגנון, נמצא כי המנגנון יעיל ומספק לציבור שירות מקצועי בטווחי זמן ראויים.
תחומי ומאפייני העיסוק
השמאים המכריעים מחליטים בסוגי הסכסוכים הבאים:
ניתוב הבקשות להכרעה שומתית מופנים על ידי הציבור אל מועצת שמאי המקרקעין שבמשרד המשפטים וזו משמשת מעין מזכירות בית דין אשר פותחת את התיקים ומנתבת אותם לשמאים המכריעים השונים, מווסתת את העבודה ומטפלת בבעיות אדמיניסטרטיביות ומשפטיות שוטפות.
לאחר שמועבר תיק לשמאי המכריע מתנהל הליך שנקבע בתקנות סדרי הדין בפרקי זמן מרביים קבועים. על פי התקנות פרוטוקולי הדיונים נמסרים לצדדים וההחלטות מתפרסמות באתר משרד המשפטים ובמאגרים משפטיים אלקטרוניים כגון נבו.
השמאים המכריעים מנועים במהלך כל תקופת כהונתם מלעסוק בעיסוקים אחרים בדומה לשופטים אלא בנסיבות מיוחדות ובאישור מראש של שר המשפטים (למשל הרצאות באקדמיה או פעילות התנדבותית).
בחירת השמאים המכריעים, כהונתם ושכרם
השמאים המכריעים נבחרים בהליך איתור מיוחד על ידי "ועדה מייעצת לשר" שבה שמונה חברים חלקם עובדי מדינה וחלקם נציגי ציבור. תקופת כהונתם של שמאים מוגבלת ל-10 שנים או עד לגיל 70 המוקדם בהם. שכר השמאי המכריע משולם על ידי הצדדים המתדיינים בפניו. גובה השכר נגזר מגובה התביעה הכספית וקבוע בתקנות באופן שבו אין לשמאי המכריע אפשרות להשפיע על גובה שכרו. שיעור השכר המרבי הוא 3% בתביעות קטנות והולך ופוחת עד מתחת ל 1% בתביעות גדולות. שיעור השכר נקבע במטרה להביא להשתכרות של שופט בבית המשפט המחוזי.
משמעויות כלכליות
מנגנון השמאי המכריע הוא מנגנון מעין שיפוטי אשר התנהלותו שונה מהתנהלות מערכת בתי המשפט ומכאן ייחודיותו:
רוני אוחיון
רוני אוחיון (נולדה ב-8 במרץ 1999) היא ספורטאית פאראלימפית ישראלית, המשמשת כ"סנטרית" בנבחרת ישראל בכדורשער נשים.
אוחיון היא מבכירות השחקניות בנבחרת ישראל ומחזיקה בתפקיד "סנטרית" המרכזת את תיאום והתקשורת של השחקניות במגרש.
ביוגרפיה
אוחיון נולדה במרץ 1999 בבאר שבע עם מספר לקויות ראייה ובהם עיוורון בעין שמאל, קושי בראייה למרחק בעין ימין וראיה באור ועוד. היא עסקה מילדותה בספורט במקצועות האתלטיקה ובהם קפיצה לגובה, קפיצה לרוחק והתעמלות קרקע ללקוי ראייה. בכיתה ד' החלה להתאמן בכדורשער במרכז לעיוור בעירה אך הקבוצה נסגרה לאחר חצי שנה והקבוצה נפתחה מחדש רק כשעלתה לכיתה ח'.
בגיל 13 הצטרפה לנבחרת העתודה ובהמשך עלתה לנבחרת הבוגרת.
Sleep at Night
Sleep at Night (בעברית: לישון בלילה) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת בנות הקאנטרי האמריקאית הצ'יקס, מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, Gaslighter. השיר יצא לאור ב-17 ביולי 2020, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס, כסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום.
רוני אוחיון
ביוגרפיה
במאי 2014, השתתפה בתחרות הראשונה שהייתה תחרות הכנה לאליפות העולם שהתרחשה ביולי של אותה השנה.
Sleep at Night
השיר הגיע למקום השמיני במצעד שירי הקאנטרי הדיגיטליים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי נטלי מיינס, אמילי רוביסון, מרטי מגווייר וג'ק אנטונוף והופק על ידי הצ'יקס ואנטונוף גם כן. על מנת לעזור בקידום של Gaslighter, העלתה הלהקה את המילים של השיר לעמוד הטוויטר הרשמי שלה, באמצעות כמה תמונות שאוגדו לציוץ אחד. כמו כן, הוא יצא ביום בו יצא האלבום עצמו.
רוני אוחיון
ביוגרפיה
בשנת 2016, התחרתה ב.
Sleep at Night
רקע וכתיבה
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-7 מיליון השמעות.
רוני אוחיון
ביוגרפיה
בשנת 2021, התחרתה ב.
Sleep at Night
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם בשידור חי בערוץ היוטיוב הרשמי של הצ'יקס ב-17 ביולי 2020, ביום צאתו כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות שלט חוצות המואר על ידי שתי מנורות. בהמשך, ניתן לראות את שלוש חברות הלהקה, כשמכונית נמצאת מאחוריהן. הקליפ צולם בצבעים קודרים וכהים.
נכון למרץ 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-1.9 מיליון צפיות.
רוני אוחיון
ביוגרפיה
מתגוררת ברמת גן.
פסגת קוז'וך
פסגת קוז'וך (באנגלית: Kozhuh Peak; בבולגרית: връх Кожух) היא פסגה מכוסה קרח, במערב רמת אלגר, בצפון האי אלכסנדר, שב אנטארקטיקה.
הפסגה מתנשאת מעל קרחון דיליוס, שמצפון לה; ומעל קרחון בארטוק שמדרום - דרום מערבה לה.
הפסגה ממוקמת 9.36 קילומטרים מצפון - צפון מערב להר פינאפור; 8.92 קילומטרים צפונית-מזרחית לנונאטאקי אפאלאצ'יה; ו-19.1 קילומטרים דרומית-מזרחית לנונאטאק שו.
גילוי ומיפוי הפסגה
הפסגה מופתה על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי בשנת 1971.
מקור השם
הפסגה נקראת על שם הר געש הכבוי הר קוז'וך שבמערב בולגריה.
אריק דנון
אריק דנון (בצרפתית: Éric Danon; נולד ב-22 בפברואר 1957) הוא דיפלומט יהודי-צרפתי שכיהן כשגריר צרפת בישראל בין אוגוסט 2019 לאוגוסט 2023.
ביוגרפיה
לאחר לימודים בתיכון לואי הגדול בפריז, אריק דנון למד באקול נורמן סופרייר - סן קלו. הוא קיבל תעודת ’אגרגסיון’ במדעי הפיזיקה ב-1980.
הוא התמחה בפיזיקה גרעינית. לאחר מכן עשה שירות צבאי מ-1982 עד 1983 בחיל האוויר הצרפתי, שם עבד במשך שנה על מערכות לנשיאת מטענים גרעיניים על גבי טילים.
קריירה
אריק דנון הקדיש את רוב הקריירה שלו, במגזר הציבורי ובמגזר הפרטי, לנושאים אסטרטגיים, למאבק באיומים פליליים ולשיתוף פעולה של צרפת עם מדינות מתפתחות.
שגריר צרפת בישראל
ב-21 ביוני 2019 מונה על ידי הנשיא עמנואל מקרון לשגריר הרפובליקה הצרפתית במדינת ישראל.
בינואר 2020, ארבעה חודשים לאחר כניסתו של דנון לתפקיד, ערך עמנואל מקרון את ביקורו הראשון בישראל כנשיא.
בתקופתו כשגריר צרפת התחוללה מגפת הקורונה, ובעקבות זאת פעל לקדם פעילויות תרבות דרך האינטרנט כתחליף לפעילות תרבותית פיזית ובטיפול בבקשות לדרכונים צרפתיים בעקבות המגבלות.
במאי 2021 זומן לשיחת נזיפה אצל שר החוץ שר החוץ גבי אשכנזי בעקבות דבריו של שר החוץ הצרפתי ז'אן-איב לה דריאן כי ישראל עלולה להפוך למדינת אפרטהייד אם לא תהיה מדינה לפלסטינים.
חיים פרטיים
אריק דנון נשוי למארי-כריסטין דופווי-דנון ואב לחמישה ילדים.
ונדה סייקס
ילדותה
היא למדה בתיכון במרילנד ובעלת תואר ראשון בשיווק. עבודתה הראשונה הייתה בסוכנות הביטחון האמריקאית (NSA), שם עבדה במשך חמש שנים.
קריירה
סייקס עבדה בסוכנות לביטחון לאומי. משלא הייתה מרוצה מעבודתה בסוכנות, החלה להופיע כסטנדאפיסטית בשנת 1989.
ב-1992 עברה לניו יורק והחלה לעבוד כעורכת ספרים.
ב-1997 הצטרפה לצוות הכותבים בתוכניתו של כריס רוק ואף השתתפה במספר תפקידי אורח בתוכנית. צוות הכתיבה היה מועמד לפרס אמי ארבע פעמים וזכה פעם אחת בשנת 1999.
בשנת 1998 השתתפה בסרט הקומי "מחר בלילה", שביים כתב והפיק לואי סי. קיי.
בשנות האלפיים החלה להופיע באופן קבוע בסדרה "תרגיע" של לארי דייוויד, בה שיחקה את עצמה וגינתה את דייוויד מספר פעמים על גזענותו כלפי שחורים. ב-2001 שיחקה בסרטו של לואי סי. קיי. "פוטי טאנג". ב-2003 החלה להופיע בסיטקום משלה ברשת פוקס, "ונדה בגדול". באותה שנה גם הופיעה בספיישל משלה בערוץ קומדי סנטרל. היא דורגה במקום 70 ברשימת הסנדאפיסטים הטובים ביותר בכל הזמנים של קומדי סנטרל.
בנוסף לעבודתה בטלוויזיה ובקולנוע סייקס החלה לכתוב ספרים ופרסמה את ספרה הראשון "כן, אמרתי את זה" בשנת 2004.
סייקס השתתפה בסרטים הסופר אקסית שלי, חותנת בהפרעה ומבול של צרות.
באוקטובר 2006 קיבלה ספיישל בערוץ HBO והייתה מועמדת לפרס אמי על כך.
באוקטובר 2008 הופיעה בפרסומת למען קהילת הלהט"בים.
במרץ 2009 הוכרז כי סייקס תקבל תוכנית אירוח לילית חדשה ברשת פוקס. באפריל אותה השנה דורגה במקום ה-35 ברשימת האנשים החזקים של השנה במגזין אאוט.
במאי 2009 נבחרה סייקס להופיע בארוחה השנתית בהבית הלבן, והייתה לאפרו- אמריקאית הראשונה וחברת הקהילה הגאה הראשונה שקיבלו כבוד זה.
באוקטובר 2009 קיבלה ספיישל נוסף בערוץ HBO.
סייקס מרבה להתארח בתוכנית האירוח של אלן דג׳נרס.
בשנת 2013 השתתפה בשמונה פרקים בסדרה הקומית "בית אלפא" של אמזון. החל משנת 2015 משחקת בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה הקומית "שחור-כזה" בדמותה של דפני לידו.
בשנת 2017 שיחקה בסרט הקומי "באמאשל'ך" בבימויו של ג'ונתן לוין, וכן בקומדיה "אמהות רעות 2: לשרוד את החג".
בשנת 2019 נתנה את קולה לדמותה של ווייג' בסרט "אגלי דולס", שיחקה בסרט "ג'קסי" לצדו של אדם דווין וכן בסרט "שנת החתונה שלי" ובסרט הקומדיה "בשביל מה יש חברים?!". בנוסף, החלה לשחק בסיטקום של קומדי סנטרל "שני האחרים", בדמותה של שולי קוסארק, ודיבבה בסדרת האנימציה "הארלי קווין".
חייה האישיים
ב-1991 נישאה למפיק דייב הול, השניים התגרשו בשנת 1998.
בנובמבר 2008 היא יצאה מהארון בפומבי. חודש לפני כן נישאה סייקס לבת זוגה הצרפתייה, אלכס, משנת 2006.
אלכס ילדה זוג תאומים לא זהים ב-2009.
סייקס יצאה מהארון בפני הוריה רק כאשר הייתה בת ארבעים, והשניים התקשו לקבל את הבשורה. הוריה לא נכחו בחתונתה, מה שהוביל לניתוק היחסים, אך עם לידת התאומים, הצדדים השלימו.
בספטמבר 2011, הופיעה סייקס בתוכניתה של אלן דג׳נרס וסיפרה כי נמצא גידול לא פולשני של סרטן בשדייה. היא עברה כריתת שד חלקית על מנת לצמצם את סיכוייה לחלות בסרטן השד.
סייקס חיה בלוס אנג׳לס עם משפחתה ומבקרת רבות בביתה בפנסילבניה.
ג'אן פרנצ'סקו מאליפיירו
ג'אן פרנצ'סקו מאליפיירו (באיטלקית: Gian Francesco Malipiero; 18 במרץ 1882 – 1 באוגוסט 1973) היה מלחין, מוזיקולוג, מורה ועורך מוזיקה איטלקי.
ילדות ונעורים
מאליפיירו נולד בוונציה למשפחת אצולה, נכד למלחין האופרה פרנצ'סקו מאליפיירו. בעיות משפחתיות קטעו את רצף הכשרתו המוזיקלית של ג'אן פרנצ'סקו - אביו נפרד מאמו בשנת 1893 ולקח את הילד לטריאסטה, ברלין ובסופו של דבר, לווינה, שם למד מוזיקה במשך זמן קצר. הקשר בין האב לבן נותק ברגשות קשים, ובשנת 1899 חזר מאליפיירו הבן אל בית אמו בוונציה, שם נכנס ללמוד בליצאו מוזיקלה, בית הספר הגבוה למוזיקה של ונציה.
אחרי שהפסיק את לימודי הקונטרפונקט אצל המלחין, נגן העוגב והפדגוג מרקו אנריקו בוסי, שלא התרשם תחילה מכישרונו המוזיקלי. אחרי שבוסי עבר לבולוניה, המשיך מאליפיירו ללמוד בכוחות עצמו, בדרך של העתקת יצירות משל מלחינים כקלאודיו מונטוורדי וג'ירולאמו פרסקובלדי מספריית מארצ'אנה בוונציה, נוהג שהעלה אותו על דרך המחויבות למוזיקה איטלקית מתקופת הבארוק, בה התמיד כל חייו. ב-1904 יצא לבולוניה להמשיך את לימודיו אצל בוסי, שדעתו עליו השתפרה, בבית הספר הגבוה למוזיקה של בולוניה. אחרי סיום לימודיו, היה מאליפיירו לעוזרו של המלחין העיוור אנטוניו סמארליה, תלמיד של וגנר. לדבריו, למד יותר מן ההתנסות הזאת מאשר בכל לימודיו הרשמיים.
קריירה מוזיקלית
בשנת 1905 חזר מאליפיירו לוונציה, אבל בין 1906 ל-1909 שהה לעיתים קרובות בברלין, שם השתתף בשיעוריו של מקס ברוך, אף כי לא הפיק מהם הרבה. בשנת 1913 עקר לפריז, שם התוודע אל יצירות של ראוול, דביסי, דה פאיה, שנברג וברג. החוויה החשובה ביותר, מבחינתו, הייתה בכורת פולחן האביב של סטרווינסקי, זמן קצר לאחר שפגש את קאזלה ואת גבריאלה ד'אנונציו. הוא תיאר חוויה זו כיקיצה "מתרדמה עמוקה, ארוכה ומסוכנת". לאחר זאת, התנכר כמעט לכל היצירות שחיבר עד אז, מלבד Impressioni dal vero (1910-11). בתקופה זו הבאיש את שמו כאשר זכה בארבעה פרסי יצירה בתחרות של אקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא לשנת 13–1912 לאחר שהגיש לתחרות חמש יצירות בחמישה שמות-עט שונים.
בשנת 1917 נאלץ מאליפיירו, עקב תבוסת האיטלקים בקָפּוֹרֶטוֹ, להימלט מוונציה ולהתיישב ברומא.
ב-1923 הצטרף אך קאזלה וד'אנונציו ביצירת "האיגוד למוזיקה חדשה" (Corporazione delle Nuove Musiche) מאליפיירו היה ביחסים טובים עם בניטו מוסוליני, עד שכתב מוזיקה ללברית של פיראנדלו, La favola del figlio cambiato, מעשה שהביא עליו גינוי מצד הפאשיסטים. את האופרה הבאה שלו, "יוליוס קיסר", הקדיש מאליפיירו למוסוליני, אך ללא הועיל.
מאליפיירו היה פרופסור להלחנה בקונסרבטוריון של פארמה בשנים 1921 עד 1924. ב-1932 התמנה לפרופסור להלחנה במה שהיה אז בית הספר הגבוה למוזיקה בוונציה, שאותו ניהל משנת 1939 עד 1952. בין תלמידיו היו לואיג'י נונו ואחיינו הוא, ריקרדו מאליפיירו.
אחרי שהשתקע בעיר הקטנה אזולו בשנת 1923, החל מאליפיירו בעבודת העריכה, שהוציאה לו מוניטין, הוצאה שלמה של מכלול יצירתו של קלאודיו מונטוורדי, משנת 1926 עד 1942. לאחר 1952 ערך רבים מן הקונצ'רטי של ויוואלדי במכון האיטלקי ע"ש אנטוניו ויוואלדי.
יצירות
מאליפיירו הסתייג מן המסורת המוזיקלית שבשליטת מלחינים אוסטרים-גרמנים ושם לו למטרה לגלות מחדש את המוזיקה האיטלקית מן התקופות שקדמו למאה ה-19.
יצירותיו התזמורתיות כוללות שבעה-עשר חיבורים שכינה סימפוניות, אך רק אחד-עשר מהם ממוספרים. הראשון חובר בשנת 1933, כשמאליפיירו עבר כבר את גיל החמישים. לפני כן כתב מאליפיירו כמה יצירות תזמורתיות חשובות, אך נמנע כמעט לחלוטין משימוש במילה סינפוניה וזאת עקב דחייתו את מסורת הסימפוניה האוסטרו-גרמנית. רק שלוש יצירות חורגות ממגבלה זו, "סינפוניה דלי ארואי" (סימפוניית הגבורה") (1905), "סינפוניה דל מארה" ("סימפוניית הים") (1906) ו"סינפוניה דל סילנציו א דלה מורטה" ("סימפוניה של שתיקה ושל מוות") |(1909-10). ביצירות מוקדמות אלה אין לפרש, מכל מקום, את ההגדרה "סימפוניה" כמתייחסת ליצירות בסגנון הסימפוני של בטהובן או של ברהמס, אלא יותר כפואמה סימפונית.
מאליפיירו ראה ב-Impressioni dal vero לתזמורת את יצירתו המוקדמת ביותר שחשיבותה תעמוד בעינה לאורך ימים.
תאוריה מוזיקלית וסגנון
אף כי מאליפיירו לא עסק כמעט בדודקפוניה, הייתה לו ביקורת מוצקה כנגד צורת הסונאטה ונגד פיתוח תמאטי סטנדרטי בהלחנה בכלל ובביכר על פניו את מה שכינה "שיחה חופשית". המוזיקה שלו לא הייתה נאו-קלאסית טיפוסית, ואטונאליות אקראית הופיעה בו פה ושם, תוך שמירה על מסגרת דיאטונית.
Samsung Health
Samsung Health (בתרגום לעברית: סמסונג בריאות) היא פלטפורמה ויישומון מעקב בריאותי שפותחה על ידי חברת סמסונג בשנת 2012, המופצת בחנויות ההורדה של גוגל ואפל באופן חינמי. האפליקציה מאפשרת למשתמשים לבצע מעקב אחר הפעילות היומיומית שלהם ומדווחת על הפעילות הגופנית, הרכב התזונה ושעות השינה של המשתמש. האפליקציה הושקה ב-2 ביולי 2012 יחד עם השקת הטלפון גלקסי אס 3. האפליקציה מותקנת כברירת מחדל בטלפונים ממותג הגלקסי (אחרי ה-S4) אך ניתן להוריד אותה גם מחנות סמסונג גלקסי הרשמית של סמסונג ושאר חנויות ההורדה. האפליקציה זמינה במעל 80 שפות. ליישומון יש מעל מיליארד הורדות.
האפליקציה כוללת בתוכה שלל מאפיינים ותכונות. המשתמש באפליקציה יכול לעקוב אחר התזונה היומית שלו, תוך הקפדה על מאזן קלורי ואיזון בין אבות המזון. כמו כן, האפליקציה מאפשרת למשתמש לעקוב אחר הפעילות הגופנית שלו על ידי שימוש בשבב ה-GPS, כך שתציג בפניו את זמן הפעילות, המרחק המהירות וכמות הקלוריות הנשרפו במהלכה. ניתן גם לעקוב אחרי כמות שעות השינה, כמות הקפאין והמים הנצרכת ועוד. בחלק מהטלפונים ניתן למדוד גם לחץ דם ודופק לב. האפליקציה מציגה בדף הראשי את מד הצעדים כמו גם בתפריט המחוונים בטלפון, וכן את זמן הפעילות והמרחק.
בחלון נוסף באפליקציה שמתויג בשם "יחד" ניתן להשוות בין הפעילות של חברי המשתמש, להתחרות בכמות הצעדים ולהשתתף באתגרים עולמיים.
בספטמבר 2015, השיקה החברה את האפליקציה לכל מכשירי האנדרואיד. מ-2 באוקטובר 2017 האפליקציה זמינה גם למכשירי האייפון, מ-IOS 9 ומעלה. ב-4 באפריל האפליקציה שינתה את שמה מ-Samsung Health ל-S Health. הגרסה האחרונה שוחררה ב-20 בפברואר 2020.
בריאן מגי
בריאן אדגר מגי (באנגלית: Bryan Edgar Magee; 12 באפריל 1930 – 26 ביולי 2019) היה פילוסוף, שדרן, מנחה טלוויזיה, פוליטיקאי, סופר ומבקר מוזיקה בריטי, שנודע בעיקר בזכות מפעלו להנגשת הפילוסופיה לקהל הרחב, בין היתר בתוכניות הטלוויזיה "אנשי הגות" ו"הפילוסופים הגדולים" של ה-BBC.
ביוגרפיה
מגי נולד להורים ממעמד הפועלים בהוקסטון, לונדון, בשנת 1930, במרחק של כמה מאות מטרים מהמקום שבו נולדו סבו וסבתו. הוא התגורר בדירה מעל לחנות הבגדים המשפחתית, שם חלק מיטה עם אחותו הגדולה, ג'ואן. הוא היה קרוב לאביו, אך ניהל מערכת יחסית סבוכה עם אמו המתעללת. כילד בזמן מלחמת העולם השנייה, הוא פונה למרקט הארבורו בלייסטרשייר. כשחזר ללונדון מצא חלק גדול מהוקסטון מופצץ והרוס. מגי התחנך בבית הספר כרייסט'ס הוספיטל בעזרת מלגה של מועצת מחוז לונדון. במהלך תקופה מכוננת זו, הוא פיתח עניין רב בפוליטיקה סוציאליסטית, ובמהלך חופשות הלימודים נהנה להאזין לנאומים פוליטיים בפינת הנואמים, בהייד פארק, ולבקר בתיאטראות ובקונצרטים.
במהלך שירותו הלאומי, שירת בצבא הבריטי ובחיל המודיעין ועסק בחיפוש אחר מרגלים אפשריים בין הפליטים שחצו את הגבול בין יוגוסלביה לאוסטריה. לאחר שחרורו זכה במלגה למכללת קיבל (Keble), באוקספורד, שם למד היסטוריה כסטודנט לתואר ראשון ואז פילוסופיה, מדע המדינה וכלכלה בשנה אחת. בין חבריו באוקספורד נמנו אנשי התקשורת והפוליטיקאים לעתיד: רובין דיי, וליאם ריס-מוג, ג'רמי ת'ורפ ומייקל הססלין. מגי נבחר לנשיא איחוד אוקספורד, ולימים הפך לחבר של כבוד במכללת קיבל.
באוקספורד התערה מגי גם עם משוררים, ובשנת 1951 השתתף בפרסום ספר שירה. המו"ל לא שילם לכותבים וציפה שהם יקנו בעצמם מספר מסוים של עותקים (עסקה דומה נקשרה עם סופרים כמו דילן תומאס ופיליפ לרקין עבור האנתולוגיות הראשונות שלהם). הכרך הדק הוקדש לזכרו של ריכרד וגנר, וכלל ציטוט של ריינר מריה רילקה מתוך אלגיות דואינו: "כי מה היפה/ אם לא ראשית הנורא, שעל גבול הנסבל/ ואדם משתאה לו על כי בשויון נפשו/ הוא בז להרגנו. כל מלאך הוא נורא". מאגי אמר מאוחר יותר כי הוא די מתבייש בשירים כעת, אף על פי שהמשיך לכתוב למגירה. עם זאת לא זנח את קריירת הכתיבה שלו ובמשך חייו, מגי חיבר רומן מרגלים בשם "Living in Danger" ורומן רחב יריעה בשם "Facing Death". האחרון, היה מועמד לפרס של יורקשייר פוסט.
בשנת 1955 החל שנת לימודים בפילוסופיה באוניברסיטת ייל בעזרת מלגה שלאחר התואר. הוא ציפה לשנוא את אמריקה אך מצא שהוא אוהב אותה. הערצתו העמוקה לשוויון ההזדמנויות במדינה באה לידי ביטוי בסדרת ספרים: "לך מערבה, איש צעיר" (1958), "הרדיקליות החדשה" (1963) ו"המהפכה הדמוקרטית" (1964).
קריירה
מגי עזב את ארצות הברית וחזר לבריטניה, בתקווה להפוך לחבר בפרלמנט הבריטי, מטעם מפלגת הלייבור. הוא נכשל פעמיים, בבחירות הכלליות בשנת 1959 ובבחירות הביניים בשנת 1960.
במקום זאת, מגי התקבל לעבודה כאחד ממגישי תוכנית הטלוויזיה השבועית This Week של חברת התקשורת ITV. מגי יצר תוכניות תיעודיות בנושאים חברתיים שנויים הקשורים ביחסי מין כמו: מחלות מין, הפלות מלאכותיות, זונות ולקוחותיהן (זנאים), והומוסקסואליות (שלא הייתה חוקית באותה עת בבריטניה). מגי אף כתב ספר בנושא הומוסקסואליות בשם "אחד מעשרים". שנים אחר כך, מגי אמר בראיון על התקופה הזו כי: החברה הבריטית הייתה ליברלית במספר תחומים, שכיום נחשבים למובנים מאליהם... רוי ג'נקינס שינה אותם, ותורים  התנגדו לו במרירות... היה תפריט של שינוי חברתי, ואני האמנתי מאוד בסדר היום הליברלי הזה.
מגי חזר לכתוב ולשדר, והמשיך גם בתפקידים מנהליים שונים. מגי שב גם לקריירה אקדמית באוקספורד. הוא גם מצא יותר זמן לכתוב ביקורות על מוזיקה קלאסית ואף עבד על יצירות משלו. הוא הודה שבעוד שהיצירה שלו הייתה "ניתנת לשריקה", היא גם הייתה "סנטימנטלית ביסודה". ויליאם ריס-מוג, בן תקופתו מאוקספורד, אמר עליו בראיון: "מעולם לא ידענו לאיזו דרך בריאן יקפוץ. וכפי שחייו המחישו בהמשך, תמיד נותרה השאלה בעינה, האם הוא בבסיסו אינטלקטואל או מישהו שמתעניין בפוליטיקה. לכן, זו לא הייתה הפתעה כשהוא נכנס לחיים הציבוריים, אבל האינטלקטואליות הייתה באמת היסוד השולט באישיותו ונראה שהספרים מייצגים את בריאן האמיתי, יותר מכפי שעשתה הפעילויות הפוליטיות."
ההשפעה החשובה ביותר של מגי בתרבות הפופולרית הייתה מאמציו להנגיש את הפילוסופיה לציבור הרחב. בשנים 1970–1971 הציג סדרה לרדיו ה-BBC בשם "שיחות עם פילוסופים". פורמט הסדרה היה שמגי משוחח עם מספר פילוסופים בריטים עכשוויים, שדנו הן ביצירתם והן ביצירתהם של פילוסופים בריטים מוקדמים יותר מהמאה העשרים. הסדרה החלה בשיחת היכרות בין מגי לאנתוני קווינטון, ותוכניות אחרות כללו דיונים על ברטראנד ראסל, ג'ון אוסטין, ג. א. מור, ולודוויג ויטגנשטיין, ובין היתר, אודות הקשר בין פילוסופיה ודת. קטעים מכל אחת מהשיחות הודפסו ב-The Listener זמן קצר לאחר השידור. וגרסאות מתוקנות ומורחבות של כל הדיונים זמינות בספר "פילוסופיה בריטית מודרנית" משנת 1971. קרל פופר הופיע פעמיים בסדרה, וזמן קצר לאחר מכן, מגי כתב ספר מבואי על הפילוסופיה של פופר, שיצא לראשונה בשנת 1973.
בשנת 1978 הגיש בערוץ טלוויזיה של ה-BBC את התוכנית "אנשי הגות". בתוכנית מגי דן עם פילוסופים עכשוויים על סוגיות שונות בתולדות הפילוסופיה. בשנת 1987, מגי הגיש תוכנית טלוויזיה נוספתו במתכונת דומה, בשם "הפילוסופים הגדולים". בתוכנית זו, נעשתה התמקדות בפילוסופים מרכזיים ביותר בתולדות הפילוסופיה המערבית. שתי התוכניות מנו 15 פרקים כל אחת. ושתיהן עובדו לספרים, שגם תורגמו לעברית. בשנת 2002 כתב הפילוסוף הישראלי ד"ר ירון סנדרוביץ בהארץ:
בתקופה שבין שידורי הסדרות, מגי הוציא את המהדורה הראשונה של המגנום אופוס האקדמי שלו: "הפילוסופיה של שופנהאואר" (הספר פורסם לראשונה בשנת 1983, והורחב משמעותית בשנת 1997). החיבור נותר אחד הטיפולים המהותיים והרחבים ביותר בהגותו של שופנהאואר. בספר, מגי מעריך את השפעתו העמוקה של שופנהאואר על ויטגנשטיין, וגנר ויוצרים אחרים. מגי מתייחס גם למחשבותיו של שופנהאואר על הומוסקסואליות ולהשפעת הבודהיזם על מחשבתו.
עבודה מאוחרת והתעניינות בווגנר
בשנת 1997 פורסם סיפרו "וידויו של פילוסוף", שגם תורגם לעברית. הספר הציג למעשה מבוא לפילוסופיה, אך בצורה אישית. בספר, מגי משרטט את התפתחותו הפילוסופית שלו בהקשר אוטוביוגרפי. הוא גם מדגיש את חשיבותה של הפילוסופיה של שופנהאואר כניסיון רציני לפתור בעיות פילוסופיות. בנוסף, מגי פתח בביקורת נוקבת על הפילוסופיה האנליטית. בעקבות הספר, מגי היה מעורב בתביעת לשון הרע. בשל אחת מהן, מגי חזר בו מהשמועה כי ראלף שנמן, מקורבו השנוי במחלוקת של ברטרנד ראסל בעשור האחרון של חייו, הושתל על ידי ה-CIA במאמץ להכפיש את ראסל. שונמן תבע בהצלחה את מגי בגין הוצאת דיבה בבריטניה, וכתוצאה מכך נפסקה ההדפסה הראשונה של המהדורה הבריטית של הספר. תביעת לשון הרע השנייה, הוגשה בקליפורניה נגד רנדום האוס, והוסדרה בשנת 2001. ההאשמות פגו ביישוב סכסוכים, והוצאה מהדורה חדשה סופקה ליותר מ-700 ספריות אקדמיות וציבוריות.
למגי היה עניין מיוחד ריכרד וגנר, בחייו, בהגותו, ובבמוזיקה שלו. מגי כתב שני ספרים בולטים על המלחין ועל עולמו: "אספקטים של וגנר" (1968; 1988), ו"אקורד טריסטן: וגנר ופילוסופיה" (2001). ב"אספקטים של וגנר", מגי משרטט את ההישגים והעומק של וגנר ומראה כיצד המוזיקה הסנסציונית והארוטית שלו מבטאת את תוכנה המודחק והטעון ביותר של הנפש. הוא גם בוחן את כיווני הבמה המפורטים של וגנר, ואת עבודות הפרוזה בהן ניסח את רעיונותיו, ושופך אור חדש ומעניין על האנטישמיות שלו. המהדורה המתוקנת כוללת פרק חדש על "וגנר כמוזיקה".
בשנת 2016, לקראת יום הולדתו ה-86, פרסם מגי את ספרו "שאלות אולטמטיביות", שפורסם באוניברסיטת פרינסטון. ג'וליאן באגיני, כתב באינדפנדנט כי "מגי לא תמיד מתאים את בהירות הניסוח שלו לטיעונים ריגורוזיים, ולעיתים מתעלם מהעיקרון שלו כי התחושה 'כן, בטח שזה חייב להיות נכון' אינה 'תוקף, אפילו לא אישור'. אבל אפשר לסלוח על כך. אפלטון ואריסטו טענו שהפילוסופיה מתחילה בפליאה. מגי הוא ההוכחה כי עבור חלקנו, הפליאה לא מתה אלא רק מעמיקה."
בשנת 2018 מגי התראיין לג'ייסון קאוולי מ"ניו סטייטסמן", בתקופה בה התגורר בחדר יחיד בבית חולים סיעודי באוקספורד, ודן בחייו ובספרו "שאלות אולטמטיביות" משנת 2016. מגי אמר שהוא מאמין שהוא חסר מקוריות, ועד לספר זה הוא נאבק לתרום תרומה מקורית לפילוסופיה, באומרו: באותו הראיון, מגי סיפר כי הוא עוקב מקרוב אחר החדשות והפוליטיקה וכי הוא מחשיב את ההצבעה עבור הברקזיט כ"טעות היסטורית".
חיים אישיים
בשנת 1953 מונה מגי לתפקיד הוראה בשוודיה ובזמן שהכיר שם את אינגריד סודרלונד, רוקחת במעבדת האוניברסיטה. הם התחתנו ונולדה להם בת אחת בשם גונואלה. מגי אמר אחר כך: "הנישואין התפרקו די מהר וזו הייתה תקופה הרת אסון בחיי. חזרתי לאוקספורד אחרי תואר ראשון. אבל מאז, שוודיה הייתה חלק מחיי. אני הולך לשם כל שנה והבת שלי מבקרת אותי. תמיד הנחתי שבמוקדם או במאוחר אתחתן שוב אבל זה מעולם לא קרה, אם כי היו לי כמה מערכות יחסים ארוכות מאוד. ועכשיו אני לא רוצה להתחתן שוב. אני אוהב את החופש." ספר הזכרונות שלו, "ענני התהילה: ילדות הוקסטון", זכה בפרס ג'יי.אר אקרלי לאוטוביוגרפיה בשנת 2004.
מותו
מגי מת ב-26 ביולי 2019, בגיל 89, בבית החולים סנט לוק שבהדלינגטון, אוקספורד. הוא הותיר אחריו את בתו, ילדיה ונכדיה. הלווייתו התקיימה רק ב-15 באוגוסט.
סיפרו האחרון שיצא לאור במהלך חייו - "להפיק מזה את המרב" (2018) - נחתם כך:
באנגלית
(חלקם ניתנים להשאלה באתר Open Library)
מאמרים
באתר JSTOR:
סטון (סרט)
סטון (באנגלית: Stone) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת מותחן פשע משנת 2010. הסרט בוים על ידי ג'ון קורן, נכתב על ידי אנגוס מקלכלן וכיכבו בו רוברט דה נירו, אדוארד נורטון ומילה יובוביץ'.
הסרט שודר בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-10 בספטמבר 2010 וכחודש לאחר מכן ב-8 באוקטובר 2010 יצא בבתי הקולנוע בארצות הברית.
עלילת הסרט
ג'ייק מייברי, שוטר האחראי על הענקת חנינות לאסירים, סופר את הימים עד ליום הפרישה שלו. אחד התיקים האחרונים שבהם מיועד מייברי לטפל הוא של האסיר ג'רלד "סטון" קריסון, אשר הואשם בהעלמת ראיות הקשורות לרצח סבו וסבתו. כדי לצאת לחופשי על "סטון" לשכנע את ג'ייק שהוא השתקם במהלך שנות המאסר שריצה בכלא. עבור "סטון" השחרור הוא עניין של חיים ומוות. הוא אינו מתכוון לקבל מג'ייק תשובה שלילית.
מסנן חלקיקים
מסנן חלקיקים (באנגלית: Particle filter) הוא אלגוריתם גנטי סטטיסטי, המבוסס על מסנן בייסיאני, העושה שימוש בשיטת מונטה קרלו לשערוך מצב מערכת המשתנה בזמן. מסנן חלקיקים מיועד לשערך מצבי מערכתיים מסובכים שקשה לתאר אותם בצורה ניתוחית ומדויקת. משמש בתחום הרובוטיקה, ניווט וראייה ממוחשבת.
מצב המערכת מיוצג באמצעות אוסף מצבים דטרמיניסטיים אפשריים, קרי חלקיקים. אלו נקבעים מתוך המידע הזמין על המערכת, וכל חלקיק מקבל משקל בהתאם להתאמתו למידע הקיים. חלקיקים עם משקל גבוה יותר מייצגים מצב סביר יותר של המערכת.
על אף שהבסיס המתמטי פותח כבר בשנות ה-60 של המאה ה-20 עבור פתרון בעיות לא לינאריות מתחום מכניקת הזורמים, המונח "מסנן חלקיקים" ניתן לראשונה בשנת 1996 במאמר של דל מוראל.
האלגוריתם משמש בין היתר לפתרון בעיות לא לינאריות ומודל מרקוב חבוי.
האלגוריתם משתמש רק במדידות החדשות ובמצב המערכת כפי שהתקבל מההערכה שלו, ללא התייחסות לערכים קודמים. לפיכך, קל ליישם את האלגוריתם במערכות זמן אמת.
אלגוריתם
פעולת האלגוריתם כוללת שני שלבים מרכזיים:
אלגוריתם מסנן חלקיקים הוא אלגוריתם רקורסיבי לאחר אתחול החלקיקים - חלקיקים מיוצגים על ידי נקודות אקראיות במרחב הסטוכסטי של המערכת, בכל מחזור מבצע:
קנאטבק איסאייב
קנאטבק איסאייב (בקירגיזית: Канатбек Кедейканович Исаев; נולד ב-7 בפברואר 1975, בכפר קלינובקה (כיום קושוי), אזור צ'וי, הרפובליקה הקירגיזית, ברית המועצות) הוא פוליטיקאי קירגיזי, מאז 13 באוקטובר 2020 מכהן כיושב ראש המועצה העליונה, הפרלמנט הקירגיזי והוא מנהיג המפלגה הפוליטית "קירגיזסטן". במשך מספר שעות ב-15 באוקטובר הוא שימש כנשיא הרפובליקה הקירגיזית עד שהעביר את המושכות לראש הממשלה סאדיר ג'פארוב.
ביוגרפיה
בשנת 1996 סיים את לימודיו בפקולטה לחשבונאות ומסחר באוניברסיטה הלאומית הקירגיזית על שם באלאסאגין בעל תואר בכלכלה. בשנת 2008—2010, שימש כראש עיריית טוקמק.
בשנת 2010 הוא נבחר לחבר פרלמנט. מדצמבר 2010 עד יוני 2012 הוא עמד בראש הסיעה הפרלמנטרית הרפובליקנית. גם בשנים 2010–2012. היה יו"ר הקואליציה הראשונה אי פעם של מפלגת הרוב הפרלמנטרי "אחדות ופיתוח" ותנועת "בירימדיק" (אחדות). בשנים 2013—2015 היה מושל מחוז צ'וי.
ב-9 ביולי 2015 בקונגרס השלישי של המפלגה הפוליטית "קירגיזסטן" נבחר למנהיגה. בבחירות לפרלמנט ב-4 באוקטובר 2015, מפלגת "קירגיזסטן" תפסה בביטחון את המקום השלישי. בשנים 2015—2016 היה מנהיג מפלגת "קירגיזסטן". ב-14 בספטמבר 2016 נבחר ליו"ר הקואליציה. וב-22 בספטמבר 2019, בקונגרס השישי של המפלגה, הוא נבחר מחדש למנהיגה (לקדנציה שנייה, עד 2023).
ב-13 באוקטובר 2020, לאחר הפגנות עממיות נרחבות, הוא נבחר ליושב ראש המועצה העליונה (הפרלמנט). ב-15 באוקטובר 2020 הוא הפך לנשיא בפועל של הרפובליקה הקירגיזית. שעות ספורות לאחר שהועברו לידיו הסמכויות המוטלות על ידי החוקה, הוא סירב למלא את התפקיד וסמכויות הנשיא הועברו לידי ראש ממשלת קירגיזסטן סאדיר ג'פארוב.
חיים אישיים
נשוי, אב לחמישה ילדים.
יחסי בחריין–עיראק
יחסי בחריין–עיראק (בערבית: العلاقات البحرينية العراقية) הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין ממלכת בחריין ובין רפובליקת עיראק.
הדיוויזיה החמישית (בריטניה)
הדיוויזיה החמישית של הצבא הבריטי היא דיוויזיה בריטית, אשר לחמה במלחמות השונות של בריטניה מתחילת המאה ה-19.
המלחמות הנפוליאוניות
הדיוויזיה הוקמה על ידי ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון במהלך מלחמת חצי האי, ובראשה עמד ג'יימס לית, והיא לחמה בקרבות השונים בחצי האי האיברי. בשנת 1815 לחמה הדיוויזיה בקרב קאטר ברה ובקרב ווטרלו ולאחר כניעת נפוליאון פורקה הדיוויזיה.
מלחמת הבורים
במהלך מלחמת הבורים השנייה הוקמה הדיוויזיה מחדש תחת פיקודו של צ'ארלס וורן, ולאחר המלחמה פורקה הדיוויזיה.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייסה הדיוויזיה כחלק מחיל המשלוח הבריטי, והיא יועדה לשרת ביבשת אירופה. הדיוויזיה לחמה בקרב מונס, הקרב הראשון על המארן והקרב הראשון על האן. בהמשך השנה לחמה הדיוויזיה בקרב ארמנטייר ובקרב איפר הראשון. בשנת 1915 לחמה הדיוויזיה בקרב איפר השני, ובשנת 1916 היא לחמה ב, שבו ספגה אבדות כבדות. בשנת 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב פשנדל ובקרב רכס וימי, ולאחר מכן נשלחה לתקופה קצרה לאיטליה. בשנת 1918 היא לחמה במתקפת האביב הגרמנית ובמתקפת מאה הימים, ולאחר המלחמה פורקה הדיוויזיה.