cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
היטל סחר
סוגי היטלים
בישראל, סעיף 2(8) לחוק היטלי סחר ואמצעי הגנה מאפשר נקיטת צעדי נגד כלכליים כלפי מדינה שהפרה הסכם או הסדר עם ישראל. סעיף 2(9) לחוק היטלי סחר ואמצעי הגנה מאפשר הגבלה או מניעה של ייבוא ממדינה האוסרת או מגבילה את הסחר עם ישראל או נוקטת נגדה צעדים מפלים, או הגבלה או מניעה של ייצוא למדינות כאמור. נכון להיום מדינת ישראל עוד לא השתמשה בסעיפים אלו.
בארצות הברית סעיף 300 לחוק הסחר מהווה אמצעי להפעלת לחץ על מדינות. ישראל הופיעה לא פעם ברשימות השחורות של ארצות הברית משום שלא הקפידה על שמירה על קניין רוחני.
מדינות שחברות בארגון הסחר העולמי לא יכולות להשתמש באמצעים אלו, אלא לאחר שעברו הליך בוררות וקיבלו סמכות להטילם כסנקציות.
היטלים הגנתיים: היטלים שמטרתם להגן מפני ייבוא.
ישנם 2 סוגים של היטלים הגנתיים:
ייבוא בהיצף
1. ייבוא בהיצף - מצב בו מחיר הייצוא נמוך מהמחיר המקובל. המחיר המקובל הוא בדרך כלל המחיר שבו היצרן הזר מוכר את המוצר שלו בשוק המקומי שלו (מחיר נטו בשער המפעל).
2. נזק ממשי לענף היצרני המקומי- מצב בו היצרן המקומי אינו מסוגל לעמוד בתחרות ונאלץ להוריד מחירים מתחת למחיר המינימלי או שסופג ירידה במכירות, וכתוצאה מכך נגרם לו נזק ממשי.
3. קיים קשר סיבתי בין הייבוא בהיצף לבין הנזק הממשי לענף היצרני המקומי.
במידה ויוכחו שלושת הרכיבים הללו, ניתן לקבל היטל עד לשיעור ההיצף.
ייבוא נתמך
1. ייבוא נתמך – יבוא טובין כאשר היצרן או היצואן במדינת הייצור נהנה מתמיכה ממשלתית במישרין או בעקיפין ו\או אם היצרן הזר מקבל סובסידיה ממשלתית רק עבור המוצרים המיועדים לייצוא, אז קיים כאן גם ייבוא נתמך וגם ייבוא בהיצף ו\או אם היצרן הזר מקבל סובסידיה עבור כלל המוצרים המיוצרים, אזי מדובר על ייבוא נתמך בלבד.
2. נזק ממשי לענף היצרני המקומי.
במידה ויוכחו שלושת הרכיבים הללו, ניתן יהיה לקבל היטל משווה (היטל בשיעור התמיכה הממשלתית).
הצדקות להיטלי היצף
סיבות למכירה בהיצף:
המקרה היחיד בו היטלי היצף מוצדקים הוא תמחור טורפני. במקרה זה המטרה היא מניעת מאבק על נתח שוק באמצעים לא תחרותיים. כאשר בענף מסוים יש חסמי כניסה גבוהים או חסמים טבעיים, אם היצרן המקומי חוסל, יהיה לו קשה לחזור לשוק לאחר שהיבואן יעלה את המחירים לרמה של מונופול. בכל יתר המקרים היטלי היצף אינם מוצדקים. היטלי היצף פותרים בעיה בטווח הקצר וגורמים לבעיות גדולות יותר.
הסכם ההיצף של ארגון הסחר הבינ"ל
חוק היטלי הסחר חופף בצורה כמעט מושלמת להסכם ההיצף של ארגון הסחר העולמי. כמו כן הוא תואם גם את הסכם הגאט"ט.
מוסיה ארד
מוסיה ארד (נולדה בשנת 1945) היא משפטנית ישראלית. ארד כיהנה כנשיאת בית המשפט המחוזי בירושלים משנת 2005 ועד פרישתה ב-2012.
ביוגרפיה
נולדה בישראל לאליהו מני ולצפורה גמזו, אחותו של ד"ר חיים גמזו. למדה בגימנסיה העברית בירושלים. בשנות ה-60 למדה משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחר מכן הוסמכה כעורכת דין. בשנת 1970 החלה לעבוד במשרד המשפטים בתפקידים שונים, בין השאר הייתה עוזרת בכירה ליועצים המשפטיים מאיר שמגר ואהרן ברק. בסוף שנות ה-70 החלה לעבוד בפרקליטות המדינה והתמנתה כעוזרת בכירה לפרקליט המדינה גבריאל בך.
בשנת 1982 מונתה לשופטת בית משפט השלום בירושלים, וב-1990 מונתה לשופטת של בית המשפט המחוזי בירושלים. בשנת 2001 מונתה לסגן נשיא של בית המשפט המחוזי בירושלים, וכעבור ארבע שנים, ביולי 2005, מונתה לנשיאתו וכיהנה בתפקיד זה עד נובמבר 2012. פרשה לגמלאות ב-3 ביוני 2013.
נשואה לפרופ' אילן ארד, מנהל מחלקת ילודים ופגים בבית החולים הדסה הר הצופים בירושלים. למוסיה ולאילן ארד שלושה בנים, והם מתגוררים בשכונת רמות בירושלים.
משפטים בולטים
בשנת 1999 ישבה ארד בהרכב שהרשיע את אריה דרעי בקבלת שוחד.
בשנת 2002 פרסמה פסק דין תקדימי שבו הורתה למדינה לשחרר 35 סינים שנכלאו והוצאו נגדם צווי גירוש, ודרשה לעשות מאמץ למצוא להם מקומות עבודה ולאפשר להם לעבוד בישראל לפחות למספר חודשים.
בשנת 2007 ישבה בהרכב בית הדין למשמעת של שופטים שדן בעניינה של שופטת בית המשפט לעניינים מקומיים בחיפה הילה כהן, שהואשמה שערכה פרוטוקולים של דיונים שכלל לא התקיימו. ארד הייתה בדעת מיעוט וסברה שעל כהן לסיים את תפקידה כשופטת.
באותה שנה עלה שמה של ארד לכותרות לאחר שהתערבה בשחרורה של עובדת זרה מן הפיליפינים שטיפלה בעבר בהוריה ונעצרה בידי משטרת ההגירה. במשטרה טענו שארד ניצלה את מעמדה כדי להגן על העובדת ואף הטיחה בנציג משטרת ההגירה דברים שאינם הולמים את תפקידה. ארד טענה כי מילאה את חובתה להגן על החלש והכחישה את הטענה על התבטאויות שאינן הולמות.
ארד הייתה שופטת בהרכב שזיכה את אהוד אולמרט בפרשת מעטפות הכסף, אבל בית המשפט העליון הרשיע את אולמרט בפרשה.
Let There Be More Light
Let There Be More Light Let There Be More Light Let There Be More Light Let There Be More Light Let There Be More Light Let There Be More Light Let There Be More Light Let There Be More Light Let There Be More Light Let There Be More Light Let There Be More Light (singel Pink Floyd) Let There Be More Light
מידד שיף
מידד שיף (25 באוגוסט 1917 – 10 בנובמבר 2004) היה סופר עברי ועיתונאי.
ביוגרפיה
נולד בראשון לציון וגדל בתל אביב. פרסם סיפורת מגיל צעיר. סיפוריו נתפרסמו בעיתונים ובכתבי עת ספרותיים, בעיקר של מחנה השמאל. בשנות ה-40 היה חבר ב"הגנה", אך בניגוד לסופרים בני דורו לא התקבל על ידי הממסד הספרותי בישראל ונחשב למתנגד חריף לממשלת מפא"י. תקופה מסוימת כתב ב"העולם הזה" ושיתף פעולה עם אורי אבנרי. ספרו הראשון, "מחרוזת דר": סיפורים, נדפס בשנת 1941. ספרו השני, "תחליף מודרני", הוא רומן בחרוזים המושפע מהרומנים המחורזים של אלכסנדר פושקין. ספרו המפורסם ביותר, שעורר מחלוקות ומהומות ספרותיות, הוא "שמעון צהמרא" – ספר שגיבורו הוא אדם שאמו יהודייה ואביו לבנוני בן העדה המרונית, אשר מנסה להשתלב בבוהמה התל אביבית של ראשית שנות המדינה.
בשנות ה-50 הרבה להופיע בתוכניות מלל של קול ישראל, ועורר עניין רב בקרב המאזינים בשל סגנון דיבורו הייחודי. שנים רבות שימש עורך לשוני בעיתון "הארץ", ב"ידיעות אחרונות" וב"קול ישראל". בשל דחייתו ואי ההבנה של יצירותיו חדל לפרסם בשלב מוקדם של חייו.
בנו הוא הסופר והקולנוען אגור שיף, בתו - ד"ר ברקת שיף-קרן, רופאה, מנהלת מרפאת כאב ופעילה פוליטית.
טקס פרסי גראמי ה-64
טקס פרסי גראמי ה–64 התקיים ב-3 באפריל 2022. הוא עסק בהישגים הבולטים של תעשיית המוזיקה העולמית מ-1 בספטמבר 2020 ועד 30 בספטמבר 2021. המועמדויות הוכרזו ב-23 בנובמבר 2021 על ידי המנכ"ל הארווי מייסון ג'וניור במהלך לייבסטרים. ההופעות בטקס הוכרזו ב-15, 24 ו-30 במרץ 2022. הקומיקאי הדרום אפריקאי טרוור נואה, שהנחה את הטקס הקודם ב-14 במרץ 2021, חזר כמנחה.
ג'ון באטיסט הוא שיאן המועמדויות, כ-11, ואחריו, עם שמונה מועמדויות כל אחד דוג'ה קאט, H.E.R., וג'סטין ביבר. הטקס תוכנן במקור ל-31 בינואר 2022, בקריפטו. קום ארנה בלוס אנג'לס; עם זאת, ב-5 בינואר 2022, האקדמיה להקלטה דחתה את הטקס למועד לא ידוע בגלל התפשטות וריאנט אומיקרון של נגיף הקורונה. ב-18 בינואר 2022, הטקס נקבע מחדש ל-3 באפריל 2022, והחליף את מיקומו לאצטדיון MGM גרנד גרדן בלאס וגאס.
רקע
בתחילה הטקס היה צפוי להיערך ב-31 בינואר 2022 אך לאחר מכן נדחה למועד לא ידוע, שנקבע מאוחר יותר ל-3 באפריל של אותה השנה בMGM גראנד גרדן ארנה שבלאס וגאס. פרסי המוזיקה של CMT היו צפויים להיערך בערב זה, אך ידחו למועד מאוחר יותר.
מנחה הטלוויזיה טרוור נואה צפוי להנחות את הטקס פעם נוספת.
שינויים בקטגוריות
לקראת הטקס של 2022, האקדמיה הכריזה על מספר שינויים עבור קטגוריות וכללים שונים:
שינויים בתהליך המועמדות
עבור הטקס של 2022, האקדמיה להקלטה בחרה לבטל את ועדות בדיקת המועמדויות שלה, שהיו אחראיות בעבר לקביעת המועמדים של כל קטגוריה. המועמדים יוכרעו אך ורק על סמך הצבעות מאקדמיית ההקלטה.
ביטולי מועמדות
דרייק קיבל בתחילה מועמדות בקטגוריית ביצוע הראפ הטוב ביותר (על "Way 2 Sexy") ואלבום הראפ הטוב ביותר (על Certified Lover Boy), אך חזר בו מהתמודדות על שני הפרסים ב-6 בדצמבר 2021. האקדמיה להקלטה כיבדה את בקשתו של דרייק והסירה רשמית את המועמדויות שלו לשני הפרסים.
דחייה והעברה
הטקס היה אמור להיערך במקור ב-31 בינואר 2022, בקריפטו. קום ארנה בלוס אנג'לס. ב-5 בינואר 2022, האקדמיה להקלטות דחתה את הטקס למועד ל ידוע בגלל התפשטות וריאנט אומיקרון של נגיף הקורונה. לאחר שבקריפטו. קום ארנה נקבעו מופעים ואירועי ספורט לאורך חודש אפריל, האקדמיה החליטה להחליף את מיקום הטקס לאצטדיון MGM גראנד גרדן ארנה בלאס וגאס. האצטדיון אירח את טקס פרס הגראמי הלטיני במשך שש שנים, כולל את הטקס האחרון בנובמבר 2021.
קדם טקס
ההופעות לטקס הוכרזו ב-25 במרץ 2022.
טקס מרכזי
ההופעות לטקס הוכרזו ב-15, 24 ו-30 במרץ 2022. הופעה של להקת הפו פייטרס הוכרזה ב-24 במרץ, יום לפני מותו של המתופף טיילור הוקינס. הלהקה ביטלה את הופעתה בטקס ב-31 במרץ. קטע מחווה שמוקדש להוקינס מתוכנן לטקס.
זוכים ומועמדים
הזוכים יופיעו ראשונים בטקסט מודגש.
שיאני מועמדויות וזכיות
הבאים קיבלו מספר זכיות: הבאים קיבלו מספר מועמדויות:
אן. די. סטיבנסון
'''אן. די. סטיבנסון''' (נולד ב־31 בדצמבר 1991) הוא קריקטוריסט ומפיק אנימציה אמריקאי. הוא היוצר והמפיק בפועל של סדרת האנימציה "שי-רה ונסיכות הכוח", שרצה בין השנים 2018 ו-2020. הוא ידוע גם בזכות קומיקס הפנטזיה נימונה וסדרת הקומיקס Lumberjanes.
יצירותיו של סטיבנסון זכו במספר פרסי אייזנר וכן בפרס אמי לבידור בשעות היום ובפרס המדיה של GLAAD. סטיבנסון הוא א-בינארי, וכתב על היותו טרנסג'נדר ביצירות כגון "האש לעולם לא נכבית".
חינוך ונימונה
סטיבנסון למד במכללה לאמנות של מכון מרילנד. בזמן לימודיו שם, זכה סטיבנסון לתהילה בתור אמן פאנארט בשם "gingerhaze" בזכות "דמויות שר הטבעות ההיפסטריות" שלו. הוא צייר גם את העטיפה לרומן פאנגירל מאת ריינבו רוול, שראה אור בשנת 2013.
במהלך השנה השלישית ללימודיו, הוא יצר את דמותו הפופולרית-לעתיד נימונה כחלק ממשימה באחד השיעורים שלו. באמצע שנת 2012, סטיבנסון החל ליצור ובקומיקס סביב הדמות, שגם הוא נקרא נימונה, ועד מהרה חתם עם סוכן ספרותי שמצא את הקומיקס באינטרנט ועזר לו לחתום עם הרפר קולינס על מנת לפרסם את נימונה כרומן גרפי. נימונה תפקד גם בתור עבודת התזה הבכירה של סטיבנסון בשנת 2012. על עבודתה על נימונה זכה סטיבנסון בפרס הובקומיקס הטוב ביותר לשנת 2012 של מגזין סלייט ובפרס אייזנר לשנת 2016 לאלבום הגרפי הטוב ביותר בהדפסה מחודשת. סטיבנסון נבחר גם כפיינליסט בפרס הספר הלאומי לשנת 2015 בגין גרסת הרומן הגרפי של נימונה. סטיבנסון אמר כי היכולת ליצור קומיקס בעצמו וליצור את נימונה הייתה מה שהשיג לו ״עבודת כתיבה באנימציה", והביאה אותו לעולם האנימציה.
בקיץ 2012 התמחה סטיבנסון באולפני BOOM!, הוצאת ספרים קומית מלוס אנג'לס.
Lumberjanes ומארוול קומיקס
לאחר סיום לימודיו בשנת 2013, חזר סטיבנסון לאולפני BOOM! כדי שהם יעזרו לו לפתח, ובסופו של דבר לכתוב, את Lumberjanes. Lumberjanes זכה בפרסי אייזנר עבור הסדרה החדשה הטובה ביותר והקומיקס הטוב ביותר לבני נוער בשנת 2015.
בשנת 2015 כתב סטיבנסון עבור מארוול קומיקס את הקומיקסים Thor Annual ו - Runaways.
שי-רה ואנימציות אחרות
סטיבנסון היה חלק מצוות הכותבים של סדרת האנימציה של דיסני וונדר מציל את העולם, החל מהעונה השנייה בשנת 2015.
סטיבנסון היה היוצר והמפיק בפועל של סדרת האנימציה של דרימוורקס הנפשה שי-רה ונסיכות הכוח, שעלתה בנטפליקס ורצה במשך חמש עונות בין השנים 2018–2020. שי-רה ונסיכות הכוח זכתה לשבחי הביקורת, כאשר שבחים מיוחדים הופנו כלפי צוות השחקנים המגוון שלה וכלפי מערכת היחסים המורכבת בין שי-רה לקטרה, חברתה הטובה ביותר שהפכה לאויבת המושבעת שלה. בשנת 2019, התוכנית הייתה מועמדת לפרס המדיה של GLAAD לתוכנית מצטיינת לילדים ומשפחות, וכן לפרס אמי לבידור בשעות היום בטקס פרסי האמי ה-46. בשנת 2021, הסדרה זכתה ביחד עם סדרת הטלוויזיה היום הראשון בפרס המדיה של GLAAD לתוכנית מצטיינת לילדים ומשפחות.
יצירות אחרות
סטיבנסון יצר איורים עצמאיים עבור רנדום האוס, סנט מרטין פרס, ומגזין הלייבל. הוא עבד גם עם ריאן נורת' על ספרו "להיות או לא להיות", ספר choose-your-own-adventure המבוסס על המלט של שייקספיר.
אוסף הרישומים וכתבי העת האוטוביוגרפי שלו, ״האש לעולם לא נכבית״, פורסם במרץ 2020. הניו יורקר תיאר אותו כ"ספר זיכרונות (...), סיפור יציאה מהארון, סיפור אהבה, סיפור על ניצחון מקצועי מהיר להפליא, וסיפור על בריאות הנפש ומחלות, המראה את האמנית הצעירה כאשר היא מבינה מה היא חייבת לעשות - קודם לעשות אמנות ואז להבריא."
חיים אישיים
סטיבנסון התחתן עם הקריקטוריסטית מולי אוסטרטג בספטמבר 2019. הוא החל לעבוד על שי-רה ונסיכות הכוח בתקופה שבה הוא החל לצאת עם אוסטרטג, והייתה לה השפעה רבה על הסדרה מהשלבים המוקדמים ביותר. הייתה זו אוסטרטג שהעלתה את הרעיון שכוכב הלכת את'ריה עצמו הוא כלי נשק, כפי שמוצג בפרק האחרון של העונה הרביעית, "גורל חלק 2".
סטיבנסון מזדהה כא-בינארי. באוגוסט 2020 אמר סטיבנסון בראיון שהוא דו־קוטבי. בנובמבר 2020 פרסם סטיבנסון קומיקס על הניתוח לשחזור חזה גברי שהוא עבר. ב־31 במרץ 2021, ביום הנראות הטרנסג'נדרית הבינלאומי, אמר סטיבנסון כי הוא טרנסמאסכוליני וביג'נדר.
ב-11 באוקטובר 2020, יום היציאה מהארון הבינלאומי, כתב סטיבנסון ואייר את סיפור יציאתו מהארון למגזין אופרה. הוא תיאר את המסע שלו לקבלה עצמית ואת "המאבק שלו נגד ההכרחיות המגדרית של גידולו האוונגליסטי". הוא הוסיף שהפך לאתאיסט בגיל 23.
ב-30 ביוני 2022 ציין סטיבנסון בקומיקס שפרסם כי הוא משתמש בכינויי הגוף ״הוא/אתה״, וגם כי שינה את שמו לנייט. הוא שמר את שמו האמצעי ״דיאנה״ כאמצעי חיבור אל זהותו כפי שתפס אותה בעבר.
אילן ארד
אילן ארד (נולד בשנת 1943) הוא רופא ילדים ישראלי, מנהל מחלקת ילודים בבית החולים הדסה הר הצופים.
ביוגרפיה
נולד בישראל למנחם והלה סנטו. בשנות ה-60 למד רפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן התמחה ברפואת ילדים בבית החולים הדסה עין כרם ובמספר אוניברסיטאות בארצות הברית. היה נטולוג בכיר ואחראי על היחידה לטיפול מיוחד בילוד בבית החולים הדסה עין כרם ולאחר מכן בהדסה הר הצופים. שימש מנהל היחידה לטיפול נמרץ בילוד הדסה הר הצופים, וכעבור זמן התמנה למנהל מחלקת ילודים של בית חולים זה. פרופ' ארד מרצה בתחום מחלות ילדים בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית.
ארד נשוי לנשיאת בית המשפט המחוזי בירושלים (בדימוס) מוסיה ארד. הם הורים לשלושה בנים ומתגוררים בשכונת רמות בירושלים.
ריינר ורנר פאסבינדר
ריינר ורנר פאסבינדר (בגרמנית: Rainer Werner Fassbinder, 31 במאי 1945 – 10 ביוני 1982), היה במאי סרטים גרמני, תסריטאי ושחקן. הוא נחשב אחד מהמייצגים החשובים ביותר של הקולנוע הגרמני החדש. פאסבינדר היה יוצר סרטים פורה, שעבד בקצב מסחרר: מ-1969 עד 1982 הוא ביים יותר מ-40 הפקות, רובן פיצ'רים (סרטים באורך מלא), וחלקן הקטן סרטי טלוויזיה. לפני המעבר לקולנוע, הוא עסק בתיאטרון, ניהל להקת תיאטרון ובמסגרת זו היה מעורב בכתיבה ובימוי של 27 מחזות.
עבודותיו של פאסבינדר מניחות ביסודן בסיס פרובוקטיבי מוצק. האנרגיה היצירתית הפנומנאלית שלו התנגשה עם סגנון פרוע, מלא הרס עצמי ואף מופקר, שיצרו לו מוניטין של "הילד הרע" של הקולנוע הגרמני החדש, ובמקביל הפכו אותו לאחת הדמויות המרכזיות של קולנוע זה. מחד הוא ניהל מערכות יחסים קשות ואף מתעללות עם השחקנים והצוות הטכני בסרטיו, מצד שני סרטיו מראים רגישות עמוקה לאאוטסיידרים ולדחויים חברתית, ואת שנאתו לאלימות ממוסדת. נושא החוזר בסרטיו הוא ביקורת על הבורגנות הגרמנית, הגזענות ועל החיים האנושיים באופן כללי.
שנותיו הראשונות ותחילת הקריירה
פאסבינדר נולד בעיירה קטנה בבוואריה בשם באד וריסהופן (Bad Wörishofen), ב-31 במאי 1945, כשלושה שבועות לאחר כניעת גרמניה הנאצית. במהלך ילדותו ונעוריו נתקל פאסבינדר בקשיים משפחתיים רבים. הוא סבל מחוסר תשומת לב מצד הוריו, שהתגרשו בהיותו בן 6, וממערכות-יחסים קשות עם בני הזוג של אמו ושל אביו, שבביתו התגורר. מגיל צעיר ולאורך כל גיל ההתבגרות גילה משיכה עצומה לקולנוע ולעיתים צפה במספר סרטים באותו היום. מאוחר יותר טען כי "הקולנוע היה חיי, המשפחה שמעולם לא הייתה לי בבית". בשנות הנעורים החל לכתוב פואמות, מחזות וסיפורים קצרים. במהלך שנים אלה כבר ניהל מערכות יחסים עם גברים.
בגיל 18 (1963) יצא פאסבינדר מהארון כהומוסקסואל, חזר למינכן והחל ללמוד משחק. בשנים 1964-1966 למד בסטודיו למשחק במינכן, שם פגש את חנה שיגולה (Hanna Schygulla), שתהיה אחת מהשחקניות החשובות ביותר בסרטיו. במהלך תקופה זו יצר סרטי 8-מ"מ ראשונים, ועבד כשחקן, עוזר במאי ואיש-סאונד. הוא ניסה להתקבל לבית הספר לקולנוע של ברלין, אך נדחה על ידם.
ב-1967 הצטרף פאסבינדר לתיאטרון האקשן של מינכן, בו היה פעיל כשחקן, במאי וכותב. ב-1968 ביים את הפקת הבכורה שלו: Katzelmacher, סיפורו של עובד זר מיוון שהופך למושא לשנאה גזעית, מינית ופוליטית על ידי קבוצת בווארים. מספר שבועות לאחר מכן, נהרס אולם התיאטרון של הלהקה על ידי אחד ממייסדיו, שקינא בכוחו הגדל של פאסבינדר בתוך הקבוצה. להקת התיאטרון התפרקה, והוקמה מחדש תחת השם "אנטי-תיאטרון" בניהולו של פאסבינדר. בין היתר כללה הקבוצה את הארי באר (Harry Baer) וקורט ראב (Kurt Raab) שביחד עם חנה שיגולה ואירם הרמן (Irm Hermann) הפכו לחברים החשובים ביותר בלהקת האמנים שהשתתפו בסרטיו.
סגנון בימוי התיאטרון שלו היה דומה לזה של סרטיו המוקדמים, והוא הושפע פחות מהמסורת התיאטרלית ויותר ממחזות זמר, קברט וסרטים. אחרי שיצר את סרטו הארוך הראשון ב-1969, מיקד פאסבינדר את מאמציו בקריירה שלו כבמאי קולנוע, אך נשאר מעורב בתיאטרון עד ימיו האחרונים.
הקריירה הקולנועית
כאמור, החל מגיל 21, ובמהלך כ-15 שנים, יצר פאסבינדר מספר עצום של סרטים וסדרות טלוויזיה (זאת בצד המחזות ותסכיתי הרדיו שכתב). נוסף למעורבותו בסרטיו שלו ובסרטים אחרים ברבים ממקצועות הסט (ממשחק, דרך צילום ועד עריכה), הוא כתב 33 תסריטים ושיתף פעולה עם תסריטאים אחרים בכתיבת 13 נוספים.
ברבים מסרטיו חקר פאסבינדר באופן מלא חמלה את האופן בו החברה דוחה אנשים בשוליה, מסיבות שמעבר לשליטתם. למרות ההבנה הרבה לדחוי ולחלש, הוא היה ידוע לשמצה כאדם קשה, ובאופן מכוון יצר תדמית של אדם לא חביב. הוא הראה מודעות עצמית רבה לאישיותו הקשה ולנטיותיו המקרבנות. הוא הציג תמונות קשות מאוד של מערכות יחסים, בהן הוא הראה חמלה גם כלפי הקורבנות וגם כלפי המקרבנים. להבדיל מבמאים אחרים שיצרו דמויות קשות ואכזריות למטרות דרמטיזציה, פאסבינדר היה מודע לאכזריותו והנכיח אותה בדמויות בסרטיו ובמערכות היחסים בהן. במובן זה, יחסי הכוח המוצגים בסרטיו הם למעשה דרך לקתרזיס והתמודדות עם השדים של עצמו, ותצוגה אמיתית וכנה של מה שמעסיק אותו.
עבודותיו נוצרו מתוך חוויותיו האישיות ורגשות הדחייה והניכור שחש בהיותו צעיר הומוסקסואל, שמאלני ובעל עודף משקל בתקופת "הנס הכלכלי" של מערב גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה, ויצירותיו עסקו בנושאים קשים כמו טרוריזם, מתחים בין גזעיים, ניכור, ניצול מעמדות (בשמאל ובימין הפוליטי), טרנס-סקסואליות ומזוכיזם, באופן פרובוקטיבי אך לא סנסציוני. כפי שציין Gilbert Adair, פאסבינדר היה גם אחד מיוצרי הסרטים האישיים ביותר בהיסטוריה של המדיום, שחקר בעיקר את המיניות שלו בכנות מוחלטת.
ניתן להתייחס לשלוש תקופות מובחנות בקריירה של פאסבינדר: תקופת האוונגארד המוקדמת (1969-1971), תקופת המלודרמות הגרמניות (1972-1975) ותקופת הסרטים הבינלאומיים (1976-1982).
תקופת סרטי האוונגארד (1969-1971)
בתחילת הקריירה הקולנועית שלו, נעזר פאסבינדר בעבודתו בתיאטרון. רבים משחקני ומאנשי הצוות של האנטי-תיאטרון עבדו עמו לאורך כל הקריירה. הוא הושפע עמוקות ממושג ההזרה (Verfremdungseffekt) של ברכט, ומסרטי הגל החדש הצרפתי, בראשם סרטיו של גודאר - פיירו המשוגע ו - week end. הוא פיתח שיטות עבודה משלו, ובין היתר עבד מהר, נמנע מחזרות והשתמש בטייק הראשון. בזכות היכרותו עם הצוות, הוא הצליח ליצור ארבעה-חמישה סרטים בשנה, בתקציב נמוך מאוד.
עשרת הסרטים הראשונים שלו (1969-1971) היו הרחבה של עבודתו בתיאטרון, ונוצרו במקביל לעבודה זו. פאסבינדר יצר סגנון משלו, שאופיין בפורמליזם מאוד מודע לעצמו. הסרטים היו חמורי-סבר ומינימליסטיים בסגנונם. הם צולמו בדרך כלל במצלמה סטטית, והדיאלוגים בהם היו לא-טבעיים במתכוון. למרות ששובחו על ידי מבקרים רבים, הם היו קשים להבנה ובלתי-נגישים לקהל הרחב.
בין הסרטים שיצר בתקופה זו: האהבה קרה ממוות (1969, Liebe ist kälter als der Tod) - שהיה דה-קונסטרוקציה של ז'אנר סרטי הגנגסטרים, Katzelmacher (1969) עיבוד למחזה שביים, החייל האמריקאי (1971, the American soldier), ו הסרט האחרון בתקופה זו - Beware of a Holy Whore (1971) - שביטא ביקורת עצמית גבוהה וקיצונית, ובמובן מסוים מיצה את אופן הביטוי בו השתמש עד אז בתקופה קצרה ומלאת יצירה זו.
תקופת המלודרמות הגרמניות (1972-1975)
לאחר Beware of a Holy Whore, לקח פאסבינדר הפסקה של 8 חודשים מעשיית סרטים. במהלך תקופה זו, פנה פאסבינדר למודל היצירה של מלודרמות הוליוודיות, בראשן המלודרמות של דאגלאס סירק (Douglas Sirk, שהיגר להוליווד מגרמניה). מלודרמות אלה נוצרו בהוליווד עבור אולפני יוניברסל בשנות ה-50 של המאה ה-20. פאסבינדר נמשך לסרטים אלה לא רק בגלל ערכם הבידורי, אלא גם בגלל שהציגו צורות שונות של דיכוי וניצול. בתקופה זו עסקו סרטיו של פאסבינדר בדמויות חלשות, קורבנות (בדרך כלל ממעמד הפועלים). דרך דמויות אלה הוא חקר עד כמה הדעות הקדומות על גזע, מין, אוריינטציה מינית, פוליטיקה ומעמדות מושרשות ואינהרנטיות בחברה. תקופה זו הגדירה את הנושא הכללי של רוב סרטיו: פשיזם של היומיום בחיי המשפחה והחברות. זוהי התקופה בה קיבל תשומת לב בינלאומית.
בין סרטיו הבולטים בתקופה זו:
דמעותיה המרות של פטרה פון קאנט (1972), שחקר יחסים בין נשים, כולל יחסים רומנטיים, יחסי סאדו-מזוכיזם, ויחסי משפחה. פטרה פון קאנט, הדמות הראשית, מסתבכת כאשר אינה מצליחה לנהל באופן חלק את יחסיה עם עוזרתה, בה היא מתעללת, האישה שהתאהבה בה, קארין - אשר חוזרת לבעלה, ועם אימה, בת דודה, ואחרות סביבה, עליהם היא מוציאה את תסכולה.
סרטו הראשון שזכה להצלחה בינלאומית היה עלי, פחד אוכל את הנשמה (1974, Angst essen Seele auf). סרט זה מבוסס באופן חופשי על סרטו של סירק All That Heaven Allows. הוא מתאר את התגובה האכזרית של המשפחה והקהילה לאישה לבנה מזדקנת ובודדה, עובדת ניקיון, המתחתנת עם מהגר צעיר, שחור, מרוקאי, הצעיר ממנה בשנים רבות. הסרט מתאר כיצד לחצי הסביבה יוצרים קונפליקטים בתוך הזוג עצמו. סרט זה, שנוצר ב-15 ימים ובתקציב נמוך מאוד, השפיע רבות על הקריירה של פאסבינדר וזכה לביקורות משבחות בכל העולם.
תקופת הסרטים הבינלאומיים (1976-1982)
ההתלהבות מסרטיו של פאסבינדר גדלה במהירות אחרי עלי: פחד אוכל את הנשמה. למרות ההצלחה מחוץ לגרמניה, סרטיו לא הצליחו להרשים את הקהל המקומי, שהכיר אותו יותר בזכות סדרות הטלוויזיה שלו ובשל פתיחותו הרבה כהומוסקסואל. בשילוב עם הנושאים השנויים במחלוקת בהם עסק בסרטיו - טרוריזם, אלימות, גזענות, יחסים בין המינים וכדומה - פאסבינדר נתפס כפרובוקטור ועורר את זעמם של לא מעט אנשים.
ניתן לומר כי קבוצת הסרטים האחרונה שיצר פאסבינדר, הייתה מגוונת יותר באופייה. הוא יצר עוד סרטים אישיים ודלי תקציב עד שנת 1978 בערך, ולאחר מכן החל ליצור סרטים שהיו יותר ראוותניים. הוא הפך יותר ויותר אידיוסינקרטי במונחי העלילה, הצורה והנושאים בסרטים כמו בשנה של 13 הירחים (1978, In einem Jahr mit 13 Monden), הדור השלישי (1979, Die Dritte Generation) ו - Querelle (1982). בחלק מהסרטים בתקופה זו שיחקו שחקנים בינלאומיים, בין היתר משום שלהקת השחקנים איתה עבד עוד מתקופת התיאטרון התפרקה. עם זאת, רבים מחברי הלהקה המשיכו להשתתף בסרטיו.
בתקופה זו יצר פאסבינדר בין היתר, טרילוגיה שעסקה באישה בגרמניה הפוסט-פאשיסטית, תקופה שכונתה ה"נס הכלכלי" של מערב גרמניה. הסרט הראשון בטרילוגיה היה נישואיה של מריה בראון (1978, Die Ehe der Maria Braun). הסרט מתאר את חייה של מריה בראון, אישה שאפתנית וחזקה, שהקריירה שלה הולכת ומתפתחת, אך חייה האישיים סובלים ממשברים ואכזבות. הסרט נוצר במסורת ההוליוודית של סרטי הנשים, המציגים נשים המתגברות על קשיים ומכשולים. ניתן להתייחס לדמותה של מריה בראון כמשל למערב-גרמניה המתפתחת כלכלית במהירות עצומה. סיפורה של מריה בראון, שעסק במניפולציות ובגידות, חשף את ההתאוששות הכלכלית המדהימה של גרמניה לאחר המלחמה, במונחים של הערכים והמחירים האנושיים שלה. שני החלקים הנוספים בטרילוגיה הם "לולה" (1981) ו"ורוניקה פוס" (1982). שלושתם עוסקים בנשים בתקופת ה"נס הכלכלי" של גרמניה.
גם סדרת הטלוויזיה ברלין, אלכסנדרפלאץ (1980, Berlin Alexanderplatz ) נוצרה בתקופה האחרונה של יצירתו. בהתבסס על הרומן של אלפרד דבלין מ-1929, יצר פאסבינדר סדרת מופת, בת כ-15 שעות, שאיפשרה לו לעסוק באופן מעמיק ונרחב בנושאים שהעסיקו אותו מאז ומתמיד: אהבה, חיים וכוח.
האיגוד הקרדיולוגי בישראל
האיגוד הקרדיולוגי בישראל הוקם ב-1952 בחיפה, תחילה בשם "החברה הקרדיולוגית בישראל". בשנת 1987 שונה שמו ל-"האיגוד הקרדיולוגי בישראל". האיגוד מהווה הגוף המקצועי והרשמי של הקרדיולוגים בישראל וחברים בו כ-900 רופאים, כירורגי לב וקרדיולוגים. האיגוד הוא חלק מההסתדרות הרפואית בישראל ופועל באישור מועצה מדעית. מטרות האיגוד - מניעת מחלות לב, קידום הידע המקצועי והמדעי, הגברת המודעות ושמירה על בריאות הלב.
האיגוד הקרדיולוגי בישראל חבר מלא באיגוד הקרדיולוגיה האירופאי למחלות שריר וקרום הלב וב-World Heart Federation ומשמש סניף ישראלי של האיגוד האמריקאי לקרדיולוגיה, ה-American College of Cardiology.
גמר גביע אופ"א 1996
גמר גביע אופ"א 1996 היה השלב שנעל את טורניר גביע אופ"א לעונת. הוא שוחק בשני מפגשים במתכונת בית-חוץ, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר היא באיירן מינכן הגרמנית, שגברה על ז'ירונדן דה בורדו הצרפתית בתוצאה 1–5 בסיכום שני המפגשים. הייתה זו המהדורה ה-25 של המפעל. הייתה זו הפעם היחידה בשנות ה-90, בה התקיים שלב גמר ללא נציגה איטלקית אחת לפחות.
הייתה זו זכייה ראשונה של באיירן בתואר, בהופעתה הראשונה בגמר המפעל. בעקבות הזכייה, הצטרפה באיירן ליובנטוס ולאייאקס אמסטרדם ברשימת המועדונים היחידים שזכו עד אז בכל שלושת התארים האירופים הבכירים של אופ"א (יחד עם ליגת האלופות וגביע אירופה למחזיקות גביע). כמו כן, הייתה זו הזכייה החמישית של קבוצה גרמנית במפעל (בורוסיה מנשנגלדבך זכתה פעמיים, איינטרכט פרנקפורט ובאייר לברקוזן פעם אחת). כמו כן, הייתה זו הזכייה הגרמנית הראשונה בתואר לאחר איחוד גרמניה מחדש, כאשר הזוכה הקודמת, לברקוזן ב-1988, ייצגה את גרמניה המערבית. מנגד, גם עבור בורדו הייתה זו הופעה ראשונה בגמר המפעל. היא הייתה לנציגה הצרפתית השנייה בלבד שמעפילה לגמר, אחרי בסטיה שהפסידה לפ.ס.וו. איינדהובן בגמר גביע אופ"א 1978.
שתי הקבוצות העפילו לטורניר עקב מיקום הליגה שלהן בעונה החולפת. באיירן, שזכתה בתואר בסופו של דבר, כמעט ולא העפילה כלל לגביע אופ"א. היא סיימה את עונת 1994/1995 בבונדסליגה במקום השישי, וניצלה את זכייתה של מנשנגלדבך, שסיימה את העונה במקום החמישי, בגביע הגרמני. מנשנגלדבך זכתה בכרטיס לגביע אירופה למחזיקות, והכרטיס לגביע אופ"א עבר לבאיירן. לעומתה, בורדו סיימה את העונה החולפת בליגה הצרפתית במקום השביעי בלבד, והחלה את דרכה האירופית מוקדם, בשלב הבתים של גביע האינטרטוטו. בורדו סיימה ראשונה בבית, הדיחה את איינטרכט פרנקפורט בשמינית הגמר ואת הירנפיין בשלב רבע הגמר, ובחצי הגמר הדיחה את קרלסרוהה. באותה העונה לא התקיים גמר לגביע האינטרטוטו, והניצחון בחצי הגמר היה שווה לכרטיס לסיבוב הראשון של גביע אופ"א.
במשחק הגמר הראשון באצטדיון האולימפי במינכן העלה תומאס הלמר את המארחת ליתרון בדקה ה-34. מהמט שול קבע תוצאת המשחק בדקה השישים, 2-0 לבאיירן. עם היתרון יצאה באיירן לפארק לסקור בבורדו, שם לאחר מחצית מאופסת העלה שול את באיירן ליתרון חוץ, שמונה דקות מפתיחת המחצית השנייה, לפני שאמיל קוסטדינוב הכפיל בדקה ה-65. דניאל דוטואל עוד צימק בדקה ה-76, אך שתי דקות אחר כך קבע יורגן קלינסמן את תוצאת הסיום, 3-1 לבאיירן, שזוכה בתואר עם 1–5 בסיכום שני המפגשים.
באיירן מינכן
באיירן החלה את דרכה בסיבוב הראשון של המפעל, בו פגשה את לוקומוטיב מוסקבה הרוסית. במפגש הראשון הופתעה באיירן בבית כשיבגני חרלאצ'וב הדהים וקבע 0–1 ללוקומוטיב בדקה השבעים. בגומלין במוסקבה, היתרון של לוקומוטיב החזיק מעמד 26 דקות בלבד לפני שיורגן קלינסמן העלה את באיירן ליתרון חוץ. תשע דקות לאחר מכן השלים קלינסמן צמד אישי, ולאחר ארבע דקות כבש אנדריאס הרצוג את השלישי של באיירן. שער של מהמט שול על סף הירידה למחצית קבע 0–4 בהפסקה, ופחות מרבע שעה לסיום קבע תומאס שטרונץ את תוצאת הסיום, 5-0 מרשים לבאיירן, שעולה עם 1–5 בסיכום המפגשים.
בסיבוב השני פגשה באיירן את ריית' רוברס הסקוטי. במשחק הראשון בחוץ ניצחה באיירן 0–2 מצמד של קלינסמן, הראשון כבר לאחר שש דקות, והשני כרבע שעה לסיום. בגומלין במינכן קבע דני לנון 1-0 לסקוטים על סף הירידה להפסקה, אך שער נוסף של קלינסמן קבע שוויון חמש דקות מפתיחת המחצית השנייה. בדקה ה-64 השלים מרקוס באבל את המהפך, 2-1 בסיום לבאיירן, שעולה עם ניצחון כפול ועם 1–4 בסיכום שני המפגשים.
בשמינית הגמר פגשה באיירן את בנפיקה ליסבון. במשחק הראשון בבית המשיך קלינסמן את הריצה למלכות שערי הטורניר, והעלה את קבוצתו ליתרון בדקה ה-26. כעבור ארבע דקות איזן דימאס טישיירה את התוצאה, אך השוויון החזיק מעמד דקה אחת בלבד לפני שקלינסמן השלים צמד. קלינסמן הוסיף שני שערים נוספים, דקה לפני תום המחצית ודקה לאחר פתיחת המחצית השנייה, ועם רביעייה אישית מרשימה הוביל את באיירן לניצחון 1–4 בסיום. בגומלין בליסבון העלה ואלדו פיליו את בנפיקה ליתרון לאחר רבע שעה של משחק. קלינסמן איזן בדקה ה-32, השלים מהפך עם צמד אישי בדקה ה-68, והרצוג קבע את תוצאת הסיום, 3-1 בדקה ה-83. בסיכום, 7-2 מרשים לבאיירן בדרך לרבע הגמר.
רצח אלכס עודה
רצח אלכס עודה הוא התנקשות בחייו של הפעיל הערבי אלכס עודה בארצות הברית. עודה, שהיה ערבי פלסטיני תושב השטחים, היגר לארצות הברית שם היה פעיל ב"וועדה האמריקאית-ערבית נגד אפליה". ב-1985 נרצח בפיצוץ שאירע במשרדי הארגון בקליפורניה שם עבד. חקירת ה-FBI הובילה לשלושה יהודים אמריקאים, מפעילי הליגה להגנה יהודית, שנמלטו לישראל. שניים מאותם חשודים לא הוסגרו עד היום למרות מספר בקשות של שלטונות ארצות הברית ולכן תיק הרצח עדיין פתוח במשרדי ה-FBI.
גמר גביע אופ"א 1996
באיירן מינכן
ברבע הגמר המתינה לבאיירן נוטינגהאם פורסט האנגלית. קלינסמן המשיך בכושר הכיבוש עם שער יתרון ביתי בדקה ה-16, אך סטיב צ'טל איזן כעבור דקה בלבד. דקה לתום המחצית קבע שול את תוצאת המשחק, 2-1 לבאיירן. לעומת התוצאה השקולה במפגש הראשון, הגומלין בנוטינגהאם היה לתצוגה התקפית נוספת של קלינסמן וחבריו. השער הראשון של כריסטיאן ציגה נפל לאחר חצי שעה, ועל סף סיום המחצית הכפיל שטרונץ את התוצאה. צמד של קלינסמן במחצית השנייה, עם שער נוסף של ז'אן-פייר פאפן בתווך, קבעו 0–5 לבאיירן. סטיב סטון רק צימק לפני הסיום, ובאיירן משחזרת את תוצאת הדו-קרב הקודם, 7-2 בסיכום, ועוד תצוגה התקפית מעולה בדרך לחצי הגמר.
רצח אלכס עודה
רקע
לפי סקר שערך "המכון הערבי-אמריקאי" מונה האוכלוסייה הערבית בארצות הברית כ-3,500,000 אזרחים מכ-25 מדינות באפריקה ואסיה כש-62% מתוכם היגרו ממדינות באזור הלבנט. מספרם של הפלסטינים אמריקאים, מתוך אוכלוסייה זו, מוערך ב-85,000.
גמר גביע אופ"א 1996
באיירן מינכן
בחצי הגמר נערך מפגש ענקיות בין באיירן מינכן לברצלונה. הספרדים, עם יוהאן קרויף על הקווים, פתחו טוב יותר את המשחק הראשון במינכן ועלו ליתרון לאחר 14 דקות משער של אוסקר גארסיה, 1-0 לברצלונה בהפסקה. במחצית השנייה השלימה באיירן מהפך תוך 12 דקות בלבד, כאשר מרסל ויטצ'ק איזן ושול כבש את השני. בדקה ה-77 נכנעה באיירן לשער של גאורגה חאג'י, שוויון 2-2 בסיום, שהעניק לברצלונה יתרון מסוים עקב העובדה שכבשה שני שערי חוץ ולא הפסידה. בגומלין בקאמפ נואו, לעיני כ-90 אלף צופים, הדהים באבל את הקהל והעלה את באיירן ליתרון בדקה הארבעים. ברצלונה חיפשה את השוויון שיעניק לה יתרון עקב חוק שערי חוץ, אך ויטצ'ק, בשער שני לרשתה של ברצלונה בדו-קרב, קבע 0–2 בדקה ה-84. איוואן דה לה פנייה עוד צימק בדקה ה-89, אך ברצלונה לא הצליחה לכבוש שוב, ובסיכום 3–4 לבאיירן בדרך לגמר גביע אופ"א הראשון בתולדותיה.
רצח אלכס עודה
רקע
חלקם של מהגרים אלו שמרו על זיקה למולדת הישנה ועל הרצון להגן על זכויותיה כשהדבר בולט במיוחד במקרים שההגירה נבעה ממצב של דיכוי ורדיפה. אחת הדרכים בהן פעלה הקהילה הערבית בארצות הברית היה הקמת ארגונים ועמותות לזכויות אדם כשאחד מאותם ארגונים הוא "הוועדה הערבית-אמריקאית נגד אפליה" (ADC).
גמר גביע אופ"א 1996
בורדו
בורדו, שסיימה את העונה החולפת בליגה הצרפתית במקום השביעי, והחלה את דרכה האירופית בשלב הבתים של גביע האינטרטוטו. בשלב הבתים פגשה בורדו את אודנזה בולדקלאב, ה.י.ק. הלסינקי, נורשפין ובוהמיאנס. היא סיימה ראשונה בבית בבטחה, כאשר לאחר ארבעה מחזורים עמד מאזנה על שלושה ניצחונות ותוצאת תיקו אחת, עם פער שערים של 13 שערי זכות לעומת שלושה שערי חובה בלבד. בשמינית הגמר גברה בורדו 0–3 על איינטרכט פרנקפורט, ברבע הגמר גברה 0–2 על הירנפיין, והעפילה לחצי הגמר. שלב זה, שלעומת קודמיו שוחק במתכונת בית-חוץ, היה למעשה מעין סיבוב מוקדמות לגביע אופ"א, כאשר שתי המנצחות בחצאי הגמר העפילו לסיבוב הראשון של גביע אופ"א. מסיבה זו, לא נערך סיבוב גמר בין שתי המנצחות בחצאי הגמר. בשלב זה פגשה בורדו את קרלסרוהה, גברה עליה 0–2 בחוץ, ולאחר שוויון 2-2 ביתי העפילה לסיבוב הראשון של גביע אופ"א.
לאחר שמונה משחקים במסגרת האינטרטוטו, יצאה בורדו לדרך בגביע אופ"א בסיבוב הראשון מול וארדאר סקופיה המקדונית. במשחק הראשון בחוץ כבש אנתוני בנקארל צמד לזכות הצרפתים, וקבע 0–2 בסיום. בגומלין הביתי העלה ז'רקו סרפימובסקי את וארדאר ליתרון בדקה ה-58, אך לאחר שלוש דקות איזן ביצ'נטה ליזארזו בפנדל מדויק, שוויון 1-1 בסיום, 3-1 לבורדו בסיכום.
רצח אלכס עודה
עד הרצח
אלכס עודה (באנגלית:  Alexander Michel Odeh; בערבית: اسكندر ميكل عودة) היה ערבי נוצרי פלסטיני שנולד ב-1944 בכפר ג'יפנה שבנפת רמאללה ואל-בירה למשפחה נוצרית המשוייכת לפטריארכיה הלטינית של ירושלים. ב-1972 היגר לארצות הברית והתיישב בקליפורניה שם עסק בספרות ושירה והפך למנהל מחוז דרום קליפורניה בארגון "הוועדה הערבית-אמריקאית נגד אפליה" (ADC).
ארגון זה, שנוסד ב-1980, החל להטביע חותמו ב-1982, עם פרוץ מלחמת לבנון הראשונה, כשקיים הפגנות מחאה משמעותיות נגד מה שנתפס בעיני חבריו כתוקפנות ישראלית בעקבות הכניסה ללבנון. בהמשך פרסם הארגון מודעות בגנות התמיכה הצבאית שמעניקה ארצות הברית לישראל. פעולות אלו הפכו את הארגון ליעד של הליגה להגנה יהודית כשפעילי ADC התלוננו מספר פעמים במשטרה על טלפונים מאיימים שקיבלו מאנשים שהזדהו כחברי הליגה וכן על אלימות פיזית ששיאה הייתה פצצה שהתגלתה ב-1985 בכניסה לבניין המשרדים של הארגון בבוסטון
גמר גביע אופ"א 1996
בורדו
בסיבוב השני פגשה בורדו את רוטור וולגוגרד הרוסית. בורדו אירחה את המשחק הראשון, ונקלעה לפיגור בהפסקה משער של ולדימיר נידרגראוס חמש דקות לתום המחצית. פרנק היסטיולס איזן לזכות בורדו שתי דקות מפתיחת המחצית השנייה, ובדקה האחרונה קבע ריצ'רד ויטסחה מהפך וניצחון 1–2 לבורדו בפנדל. בגומלין בחוץ הייתה זקוקה וולגוגרד לשער אחד כדי לעלות, אך לאחר דקות רבות ללא שער כבש בנקארל מהעבר השני. ניצחון כפול לבורדו, 3-1 בסיכום.
רצח אלכס עודה
הרצח
ב-11 באוקטובר 1985 הגיע עודה למשרדי הארגון בסנטה אנה (קליפורניה), קליפורניה ונהרג ממטען צינור שחובר לדלת המשרד והתפוצץ כשפתח אותה.
נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן, אישים אחרים וכן מספר ארגונים יהודיים גינו את הרצח אולם יו"ר הליגה להגנה יהודית אירווינג רובין מסר שאינו מצטער על הרצח וקישר אותו לרציחתו של ליאון קלינגהופר  שאירעה מספר ימים לפני כן במהלך חטיפת האונייה אקילה לאורו.
גמר גביע אופ"א 1996
בורדו
בשמינית הגמר הוגרלה בורדו למפגש מול נציגת ספרד, ריאל בטיס. הצרפתים אירחו את המשחק הראשון והשיגו מקדמה בדמות שער של דניאל דוטואל במחצית הראשונה ושל לורן קרוסי כשבע דקות לסיום, 2-0 לבורדו. בגומלין בחוץ העלה זינדין זידאן את בורדו ליתרון לאחר שלוש דקות בלבד. אלכסיס טרוחייו איזן בדקה השלושים, ובדקת הסיום של המחצית קבע ולאדה סטושיץ' 2-1 לבטיס, תוצאה שנשמרה עד לסיום. עם 2–3 בסיכום, העפילה בורדו לרבע הגמר.
רצח אלכס עודה
חקירת הרצח
חקירת ה-FBI החלה זמן קצר לאחר הרצח ובפברואר 1986 פרסם הארגון הודעה על מעורבותה של "הליגה להגנה יהודית" במותו של עודה. יו"ר הליגה, רובין, הכחיש כל קשר לפרשה והאשים את ה-FBI בהגעה למסקנות שגויות. ה-FBI ייחס את הרצח לנקמת הליגה על ניסיונותיו של עודה להכחיש את הקשר בין אש"ף לפרשת אקילה לאורו ולאמירתו שיאסר ערפאת הוא שוחר שלום.
בהמשך חקירותיו מיקד ה-FBI את תשומת ליבו בשלושה חשודים שזוהו כתומכיו של מאיר כהנא ופעילים בליגה להגנה יהודית. השלושה היו אנדי גרין (ובשמו העברי ברוך בן יוסף), קית' פוקס (ובשמו העברי ישראל פוקס) ורוברט מנינג. כשהרגישו השלושה שהחקירה מתקרבת אליהם ברחו לישראל והתיישבו בקריית ארבע.
גמר גביע אופ"א 1996
בורדו
העונה האירופית הארוכה של בורדו המשיכה בדו-קרב קשה מול מילאן האיטלקית. מילאן של המאמן פאביו קאפלו המשיכה בעונה זו לזכייה באליפות איטליה וזכתה רק שנתיים קודם לכן בליגת האלופות, ונחשבה לפייבוריטית מול הצרפתים. במשחק הראשון בסן סירו היה נראה כי הגיע סוף דרכה של בורדו במפעל, לאחר שנכנעה 0–2 משערים של סטפנו אראניו ורוברטו באג'ו. אלא שבגומלין הצליחה בורדו להפוך את התוצאה בתצוגה מרשימה. דידייה טולו קבע 0–1 לאחר כרבע שעה, כריסטוף דוגארי איזן את הדו-קרב בדקה ה-63, ובדקה ה-69 השלים צמד וקבע 0–3 מרשים לבורדו, שמדיחה את אחת הפייבוריטיות לזכייה במפעל.
רצח אלכס עודה
המשך ההליכים המשפטיים
ב-1994 הוסגר מנינג לארצות הברית ונשפט למאסר עולם על רצח אחר (ראו להלן).
ב-1996 הכריז ה-FBI על פרס של מיליון דולר למי שיספק פרטים על פרשת הרצח.
גמר גביע אופ"א 1996
בורדו
בחצי הגמר הוגרלה בורדו למפגש מול סלביה פראג. הצ'כים אירחו את המשחק הראשון, וכבר בדקה התשיעית קבע דוגארי את תוצאת הסיום, 1-0 לבורדו. בגומלין שחזרה בורדו את התוצאה, הפעם משער של טולו בדקה הראשונה של המחצית השנייה, ועם 0–2 בסיכום המפגשים עלתה לגמר גביע אופ"א, בסיומה של עונה אירופית ארוכה במיוחד.
רצח אלכס עודה
המשך ההליכים המשפטיים
שלטונות ארצות הברית הגישו בקשות להסגרת פוקס וגרין לצורך חקירה אך הבקשות נתקלו בסירוב מנומס עד התעלמות מהרשויות בישראל ועד כה נשאר תיק החקירה פתוח.
גמר גביע אופ"א 1996
המשחק הראשון
ארבעה ימים בלבד לפני המשחק הראשון באצטדיון האולימפי במינכן, פוטר אוטו ריהאגל, המאמן שהוביל את באיירן לגמר, בעקבות יכולת חלשה של באיירן במאבק האליפות. במקומו מונה פרנץ בקנבאואר למאמן זמני, שהדריך את הקבוצה בצמד משחקי הגמר. בקנבאואר פתח במערך התקפי של שלושה בלמים, ובמרכזו הקפטן לותר מתאוס. מרקוס באבל וכריסטיאן ציגה שימשו כשחקני כנף, ובמרכז ההתקפה פתחו יורגן קלינסמן, מלך השערים של הטורניר עם 14 כיבושים עד לגמר, וז'אן-פייר פאפן. מהמט שול פתח כקשר התקפי מאחורי החלוצים. מנגד הגיעו הצרפתים תחת המאמן הגרמני גרנוט רוהר, שעברו עונה ארוכה באירופה וקשה במיוחד בליגה הצרפתית, כשאת העונה הם מסיימים במקום ה-16 בלבד. נוסף על כך, חסר רוהר את זינדין זידאן ואת כריסטוף דוגארי המושעים במשחק הראשון, ועלה בהרכב חסר. בורדו פתחה במערך של 4-4-2, כאשר את ההתקפה מובילים דידייה טולו ואנתוני בנקארל.
רצח אלכס עודה
המשך ההליכים המשפטיים
ב-2006 הגיע התובע הכללי של ארצות הברית לישראל, נפגש עם שר המשפטים חיים רמון והגיש לו בקשה לסיוע של ישראל בחקירת רצח עודה. רמון הבטיח לסייע אך עזב את משרתו חודשיים לאחר הפגישה וכשנשאל מאוחר יותר על הבטחתו לא זכר את המקרה.
רוברט מנינג
כאמור, בעקבות החשדות ברח מנינג ארצה ב-1985 (או 1986). ב-1988 עצרה משטרת ארצות הברית את אשתו של מנינג, רחל, באשמת שותפות ברצח פטרישיה ווילקרסון וכן בשותפות ברצח עודה. רחל מנינג עזבה את ארצות הברית לבעלה בישראל לאחר שבית המשפט שיחרר אותה כשחבר המושבעים הגיע למבוי סתום.
גמר גביע אופ"א 1996
המשחק הראשון
הפתיחה הייתה שייכת למארחת, ששלחה כדורים רבים לרחבה של בורדו, אך לא הצליחה לתרגם אותם לאיומים למסגרת או לכיבוש שער מוקדם. מי שהתקרב לכיבוש ראשון היה באבל, שהשתלט בראשו על כדור בצד ימין של רחבת בורדו, ובעט אותו בנגיעה מהאוויר אל הפינה הרחוקה, אך הכדור חמק סמוך לקורה והחוצה. מן העבר השני, רשם טולו החמצה גדולה, במצב ממנו היה חייב לכבוש. צ'יריאקו ספורצה, שהיה האחרון בדרך אל השער, איבד כדור לטולו על קו מחצית המגרש. טולו פרץ היטב עד לרחבה של באיירן, כשהוא משאיר את ספורצה מאחוריו, אך מול אוליבר קאן לקח צעד יותר מדי וגלגל את הכדור הישר לגופו של השוער. מן העבר השני, הענישה באיירן עם שער במצב נייח. כדור קרן של מתאוס מאגף ימין הוגבה היטב לפינה הקרובה של תיבת החמש. הבלם תומאס הלמר, הקדים את השומר שלו ונגח בעוצמה לרשת, 1-0 לבאיירן לאחר 34 דקות. היה זה שערו הראשון של הלמר בגביע אופ"א באותה העונה. בורדו ניסתה לחזור למשחק אך שוב החמצה גדולה ועצירה מרשימה של אוליבר קאן. המהלך החל שוב באיבוד כדור של הגרמנים במרכז השדה. הלמר, כובש השער, איבד את הכדור לריצ'רד ויטסחה, ששמר היטב על הכדור והטעה פעמיים את הלמר, לפני שהקשית היטב לאגף שמאל של הרחבה. טולו שהמתין לכדור, הוריד אותו היטב בנגיעה למרכז הרחבה. בנקארל הגיע ראשון לכדור של טולו ובעט בעוצמה למרכז השער, קאן בתגובה מהירה הדף לקרן. הזדמנות ודאית נוספת לכיבוש שלא נוצלה על ידי הצרפתים. המחצית הסתיימה ביתרון מינימלי למארחת, 1-0 בהפסקה.
רצח אלכס עודה
רוברט מנינג
ב-1989 גילה תחקירן את הזוג מנינג בקריית ארבע, ובעקבות כך הגישה ממשלת ארצות הברית ב-1991 בקשת הסגרה על שמם.
גמר גביע אופ"א 1996
המשחק הראשון
בורדו המשיכה לנסות להשיג את השוויון עם פתיחת המחצית השנייה. כדור קרן שהוגבה משמאל מצא את הראש של דניאל דוטואל. הקשר הצרפתי נגח היטב לפינה וכבר הכניע את קאן, אך פאפן ששמר על הקורה הרחיק בגופו לקרן, על אף טענותיהם של שחקני בורדו על נגיעת יד של החלוץ. חלפו מספר דקות ובורדו שוב הגיעה לסף שוויון. ויטסחה, מהטובים בשורות בורדו, מצא בכדור עומק את הקפטן ביצ'נטה ליזארזו בצד שמאל הרחבה. ליזארזו ניסה לשלוח את הכדור לפינה הרחוקה של קאן, אך בעט חלש והשוער קלט. באיירן, שעסקה בעיקר בהתגוננות מפתיחת המחצית השנייה, התקרבה לשער שני לאחר שספורצה קיבל כדור כעשרים מטרים משערה של בורדו, הסתובב היטב כדי לנער מעליו את השומר שלו, ובעט מכ-18 מטרים שטוח לפינה. הכדור כבר הכניע את גאטאן הואר, אך חמק ליד העמוד. בדקה השישים הכפילה באיירן את היתרון ממהלך אישי מרשים של מהמט שול. הקשר קיבל כדור כ-25 מטרים אלכסונית מהשער, מצד ימין. שול עבר בין שני שחקני הגנה וחדר לרחבה, שם בעט שטוח וחזק בין רגליו של יאקוב פריס-האנסן ולפינה הרחוקה של הואר, 2-0 לבאיירן מינכן. בורדו חיפשה שער מצמק והייתה קרובה לאחר שפריס-האנסן שלח היטב את בנקארל באגף ימין. במקביל, פרץ טולו היטב ועקף את השומר שלו אוליבר קרויצר, שהושיט יד והוריד את טולו לקרקע בתוך הרחבה. השופט לא שרק ובעוד טולו שרוע על הדשא, התפנה בנקארל לבעיטה כשבעה מטרים אלכסונית, אך הכדור שלו לפינה הקרובה מצא את אוליבר קאן שוב מוכן, והכדור החוזר הורחק. לאחר דקות ארוכות של משחק דו-צדדי והזדמנויות לשתי הקבוצות, הגיעה באיירן להזדמנות כפולה להגדיל את היתרון בדקה ה-89. המחליף מרסל ויטצ'ק קיבל כדור בתוך הרחבה מבאבל, בעט היטב וסחט הדיפה מהואר. הכדור שהדף הואר פגע במשקוף וחזר למרכז הרחבה, קלינסמן שניצב מול שער ריק בעט בנגיעה אך שלח את הכדור מעל לשער. החמצה לא אופיינית למלך שערי הטורניר. 2-0 לבאיירן מינכן בסיום, מקדמה טובה לקראת הגומלין.
רצח אלכס עודה
רוברט מנינג
ב-1993 הוסגר מנינג לארצות הברית ונדון ב-1994 למאסר עולם על רצח ווילקרסון (ולא על רצח עודה). הוא לא הגיש בקשה לשחרור מוקדם ונכון ל-2023 הוא עדיין כלוא בארצות הברית. אשתו רחל נכלאה בישראל והסגרתה עוכבה לאחר שעתרה לבית המשפט העליון. לאחר שהעתירה נדחתה והחלו תהליכי ההסגרה נפטרה בכלא.
גמר גביע אופ"א 1996
משחק הגומלין
שבועיים לאחר המשחק הראשון, נפגשו הקבוצות למפגש הגומלין בפארק לסקור שבבורדו, אצטדיונה הביתי של בורדו. רוהר קיבל בחזרה את זידאן ודוגארי שהיו מושעים במשחק הראשון, והשניים פתחו בהרכב הפותח. זידאן הוצב במרכז השדה במקומו של דוטואל, בעוד דוגארי תפס את מקומו של בנקארל בחוד. על אף שתופקד בדרך כלל כחלוץ, פתח בנקארל בהרכב דווקא בעמדת המגן הימני, כאשר פריס-האנסן שפתח בעמדה זו במשחק הראשון הוסט לתפקיד הבלם, וגרנה ירד לספסל. גם בשורות באיירן נערכו שינויים מהמשחק הראשון. בקנבאואר ביצע שלושה שינויים בהרכב, כאשר תומאס שטרונץ חזר לסגל ופתח בכנף ימין, בעוד מרקוס באבל שפתח בעמדה זו במשחק הראשון הוסט לעמדת הבלם על חשבונו של קרויצר, שלא נכלל בסגל באיירן למשחק. דיטר פריי, שעלה מהספסל במשחק הראשון, פתח במרכז הקישור במקום דיטמר האמאן, שגם הוא לא נכלל בסגל. השינוי האחרון היה בעמדת החלוץ, כאשר פאפן נותר מחוץ לסגל אף הוא, ואמיל קוסטדינוב הבולגרי פתח לצדו של קלינסמן. למעט השינויים הפרסונליים, לא נרשמו שינויי מערך בשתי הקבוצות.
רצח אלכס עודה
אנדי גרין
אנדי גרין נולד בברונקס והצטרף כבר בנעוריו "לליגה להגנה יהודית". בשלהי שנות ה-70,עם סיום התיכון, הגיע ארצה, שינה את שמו לברוך בן יוסף והתיישב בקריית ארבע. סמוך למועד עלייתו הצטרף למחתרת טרור נגד טרור שיסד הרב כהנא ואף נעצר מספר פעמים בחשד לפגיעה בערבים ובניסיון לפגוע בכיפת הסלע. גרין התגייס לסיירת שקד אולם התקריות בהן היה מעורב הביאו להוצאתו משם.
גמר גביע אופ"א 1996
משחק הגומלין
ההזדמנות הממשית הראשונה של בורדו הייתה בבעיטה חופשית, כאשר זידאן סובב כדור מכ-18 מטרים מעל לשערו של אוליבר קאן. מן העבר השני, ניסה קוסטדינוב את מזלו בבעיטה מכ-23 מטרים, שעלתה מעל למשקוף. גם דוגארי, חלוצה של בורדו, ניסה בבעיטה ממרחק, לאחר שעבר שחקן הגנה ונותר חופשי מכ-23 מטרים, הבעיטה שלו בחצי גובה הכניעה את קאן אך חמקה ליד העמוד. בדקה ה-31 איבדה בורדו את הקפטן שלה, ליזארזו. כניסה חזקה של קוסטדינוב ברגלו של ליזארזו הובילה לחתך עמוק ברגלו, והוא נאלץ לצאת מהמשחק. סדריק אנסלין עלה במקומו. על אף הפציעה, בורדו המשיכה לחפש את השער, כשבעיטה חלשה של דוגון ממרחק רב נעצרה אצל טולו על סף הרחבה, והחלוץ עצר את הכדור והמשיך בבעיטה לפינה תוך כדי נפילה, אוליבר קאן קלט. בסיומה של המחצית הראשונה ירדו הקבוצות להפסקה בשוויון 0-0. יתרונה של באיירן מהמשחק הראשון נותר ללא סכנה.
רצח אלכס עודה
אנדי גרין
ב-1988 עזבה המשפחה את חברון והתיישבה בשכונת גילה ומשם עברו למעלה אדומים. התחתן עם דבורה ולזוג נולדו 4 ילדים. כשבנו יהודה נהרג מירי שוגה של צה"ל האשים את צה"ל ברצח בנו כחלק מהרדיפה אחר נוער הגבעות, ואף דרש מאלוף הפיקוד למלא את הנחל ליד מקום האירוע בדם ערבים כנקמה. ב-1989 התמודד על חברות במועצת עיריית ירושלים אך נכשל.
גמר גביע אופ"א 1996
משחק הגומלין
המחצית השנייה נפתחה במהלך נאה של ויטסחה. הקשר ההולנדי קיבל כדור במרכז המגרש ופרץ לכיוון הרחבה, תוך שהוא מותיר מאחור ארבעה שחקני הגנה. כאשר ניסה לעבור בפעם החמישית, נראה כי הוכשל על סף הרחבה, אך השופט לא שרק. אל הכדור הגיע דוגארי, שבעט בנגיעה מכ-17 מטרים, אך קאן קלט את הכדור בקלות. בדקה ה-53 עשתה באיירן צעד משמעותי לעבר זכייה בתואר, כשעלתה ראשונה על לוח התוצאות. קלינסמן לחץ את הגנת בורדו באגף שמאל של התקפת באיירן, וכדור שהורחק פגע בו ונכנס לתוך הרחבה, שם הגיע אליו קוסטדינוב. החלוץ הבולגרי המשיך בעקב לעברו שול, שעצר את הכדור ובעט מכ-14 מטרים אלכסונית מצד שמאל. הכדור פגע בשחקן הגנה, הטעה את השוער וחדר פנימה, 1-0 לבאיירן. דקות ספורות לאחר מכן התקרבה בורדו לשוויון, כאשר טולו קיבל כדור בתוך הרחבה ובעט בעוצמה לפינה הקרובה, הכדור הכניע את קאן אך נעצר בקורה והורחק. בורדו המשיכה ללחוץ ושלחה כדורים רבים לתוך הרחבה, עם ניסיונות בלתי פוסקים של טולו ודוגארי למצוא את הרשת. עם זאת, דווקא מן העבר השני נכבש השער השני במשחק. כדור קרן של מהמט שול מאגף שמאל נחת על ראשו של קוסטדינוב שניצב על קו החמש. קוסטדינוב ניצל יציאה רעה של הואר, שנותר מחוץ לשערו, ונגח בקלות לקרקע ופנימה, 2-0 לבאיירן בדקה ה-65. שערו הראשון של קוסטדינוב באותה עונה בגביע אופ"א. בדקה ה-76 חזרה בורדו למשחק. דוטואל בעט כדור חופשי כעשרים מטרים משערו של קאן. הכדור לא היה חזק אך קאן לא הצליח לעצור אותו והדף אותו לשערו הוא, טעות של השוער הגרמני ובורדו מצמקת ל-1–2 לאחר 76 דקות. דקה אחת עברה, וזידאן ניסה את כוחו בבעיטה מרחוק, אך הפעם קאן היה במקום. שתי דקות בלבד לאחר השער של בורדו, הבקיעה באיירן מן העבר השני. כדור גובה סתמי ממחצית המגרש סיבך את הגנת בורדו, שהתקשתה להרחיק והכדור נעצר אצל אלכסנדר ציקלר המחליף, שמסר היטב לאחור לכיוונו של שטרונץ. ניסיון הבעיטה של שטרונץ פגע בקלינסמן, הטעה את הואר והפך לשערו ה-15 של קלינסמן במפעל באותה העונה. 3-1 לבאיירן, 78 דקות מהפתיחה. זידאן עוד ניסה לצמק בבעיטת יעף עוצמתית מחוץ לרחבה, שעלתה מעט מעל למשקוף, והתוצאה נשמרה עד לסיום. 3-1 לבאיירן בחוץ, 5-1 בסיכום שני המפגשים, וזכייה ראשונה של באיירן מינכן בגביע אופ"א.
רצח אלכס עודה
אנדי גרין
לאחר חזרתו מארצות הברית למד גרין עריכת דין באוניברסיטת בר-אילן וקיבל את איתמר בן גביר לעבוד אצלו בתקופת הסטאז' שלו.
רמות (מושב)
רמות הוא מושב של תנועת המושבים הנמצא כשני קילומטרים מחופה הצפון מזרחי של הכנרת במערבה של רמת הגולן וקרוי על שם מיקומו על שתי רמות.
רצח אלכס עודה
אנדי גרין
גרין מחזיק בדעות ימין קיצוניות. הוא חבר במכון המקדש ובתנועת כך, היה בין מייסדי "ישיבת הר הבית" ב-1993 ושימש כיו"ר "התנועה לכינון המקדש". נעצר כשניסה לעלות עם דגל להר הבית.
רמות (מושב)
גאוגרפיה
היישוב שוכן על רמה קטנה שהיא המדרגה התחתונה של המדרון היורד מרמת הגולן לכנרת, בגובה של 10 מטרים מתחת לפני הים (כ-200 מטרים מעל פני הכנרת). זהו היישוב הנמוך ביותר מבין יישובי המועצה האזורית גולן. היישוב נמצא כ-2 ק"מ מזרחית לכנרת, וכ-7 ק"מ צפונית לעין גב.
רצח אלכס עודה
אנדי גרין
דוגל בחזרה למסורת, כינון הסנהדרין, הקמת בית המקדש והשלטת חוקי התורה במדינה. באזכרה למאיר כהנא הציע לתלות שמאלנים בכיכר רבין.
רמות (מושב)
גאוגרפיה
היישוב נמצא למרגלות מתחם לביאה, אתר ארכאולוגי גדול מתקופת הברונזה הקדומה, בו אותרו גם ממצאים המיוחסים לבית כנסת מתקופת התלמוד.
רצח אלכס עודה
קית' ישראל פוקס
קית' ישראל פוקס נולד בברוקלין, ניו יורק וב-1978 עברה המשפחה לסנטה מוניקה, קליפורניה. בסנטה מוניקה הפך לאוהד של הרב כהנא ונעצר מספר פעמים בגלל אירועי אלימות כנגד ערבים ונאו-נאצים.
לאחר סיום לימודיו בתיכון הגיע פוקס לישראל, שינה את שמו לישראל פוקס והתיישב בקרב קהילתו של מאיר כהנא בקריית ארבע. קהילה קנאית זו נהגה להטריד באופן תדיר ערבים שגרו בשכנות והנושא אף צוין בדו"ח מיוחד שפרסמה ב-1982 המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, יהודית קרפ.
רמות (מושב)
גאוגרפיה
על חופו של היישוב, שבעת היישובים הדתיים בגולן (חיספין, רמת מגשימים, נוב, אבני איתן, אלוני הבשן, קשת ויונתן), הקימו בית מלון לרווחת המבקרים הדתיים: "כינר-גליל".
רצח אלכס עודה
קית' ישראל פוקס
בפברואר 1983 הגיעה ההתנכלות לשיאה כשפוקס ירה על מכונית פלסטינית שהתיזה עליו מי שלולית 2 כדורים מרובה הקלצ'ניקוב שלקח מהישוב בו גר ללא היתר ורישיון. הדו"ח של קרפ ואירוע הירי מיקדו הרבה תשומת לב לחברון ושר הביטחון משה ארנס הורה לפרק את קהילת תומכי כהנא בעיר. פוקס נשפט בבית משפט מחוזי, נמצא אשם בירי והוטלו עליו 39 חודשי מאסר. עורך דינו של פוקס, אהרון פאפו, ערער לבית משפט העליון בטענה שפוקס הרגיש מאויים ושבאזור בו הוא גר נהוג להסתובב עם נשק לא חוקי. בית המשפט הותיר את ההרשעה והעונש על כנם והשופט דב לוין תהה בפני הסניגור אם לאור טיעוניו הוא רוצה להנהיג נורמות של המערב הפרוע בישראל.
רמות (מושב)
היסטוריה
המושב הוקם בשנת 1969. ראשית ישבו ראשוני המתיישבים בבתי הכפר הנטוש סקופיה, ולאחר שנתיים עברו להתגורר בבתים זמניים "משולשים" (אשר היוו את ראשיתו של כפר הנופש רמות), ובשנת 1973 התיישבו במיקום הנוכחי של היישוב. בשנת 2006 נכנס המושב לטווח האש של ארגון החזבאללה במהלך מלחמת לבנון השנייה. במהלך המלחמה נורו לעבר המושב כמה פעמים מטחי קטיושות 122 מ"מ לא נגרם נזק לרכוש או אבדות בנפש.
כלכלה
כלכלת היישוב מתבססת על גידולי שלחין (מנגו, ליצ'י, פיג'ואה, תמרים, גויאבה ואבוקדו), גידולי פרחים, לולי פיטום, עדרי בשר בקר, פרות לחלב ועדר צאן. במושב כפר נופש גדול ומספר רב של צימרים.
רצח אלכס עודה
קית' ישראל פוקס
במאי 1984 קוצר העונש לשני שלישים והוסכם שביתרת התקופה ישהה פוקס מחוץ למדינה. בהתאם לכך עזב פוקס את ישראל בדצמבר 1984 וחזר בספטמבר 1986 כשהחשד הוא שבתקופה זו היה מעורב ברצח אלכס עודה.
ב-1993 היה בין מייסדי "ישיבת הר הבית".
הוא בעל חברה לגרפיקה ממוחשבת בירושלים.
ב-2013 היה פוקס בין מייסדי התנועה למשילות ודמוקרטיה ואף ייצג אותה בדיונים בוועדות בכנסת.
אלכס עודה
הקהילה המוסלמית ממשיכה לציין כל שנה את יום מותו של עודה ועדיין דורשת את השלמת החקירה בתיק זה. אנדרטה שהוקמה לזכרו בסנטה אנה הושחתה מספר פעמים.
יונתן ריקליס
יונתן ריקליס (נולד ב-1986) הוא מלחין, מפיק מוזיקלי ופסנתרן ישראלי.
ביוגרפיה
ריקליס נולד בתל אביב-יפו לבמאים ערן ריקליס ודינה צבי-ריקליס. בוגר בית הספר לג'אז, ה"ניו סקול" שבניו יורק ומגמת הג'אז של תלמה ילין.
במשך השנים, הלחין ריקליס מוזיקה לסרטים שונים אותם ביים אביו ערן ריקליס, בהם סרט הדרמה "ערבים רוקדים" מ-2014, "אשת השגריר" ו"מסתור" (2017). האחרון זיכה את ריקליס במועמדות לפרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2017, אך הפסיד לסרט "פוקסטרוט".
בשנת 2019 יצאו לאקרנים הסרטים "עכביש ברשת", שהיה מועמד לפרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2020, לו הלחין את המוזיקה, והסרט "אול אין", לו הלחין את המוזיקה יחד עם צחי הלוי. באותה השנה, הוציא יחד עם מיכאל מושונוב את האלבום "רדיקלים חופשיים".