cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טיבוע הקורבטה צ'אונן
מחקרים אחרים
בשנת 2013 פורסם מאמר אקדמי המנתח את הנתונים הסיסמיים הזמינים. הוא חישב שהנתונים הסיסמיים שנרשמו מתאימים לפיצוץ על ידי 136 ק"ג מטען שווה ערך ל-TNT, בדומה לתפוקת הנפץ של מוקשים יבשתיים שננטשו בסביבה.
בשנת 2014 פורסם מאמר אקדמי המנתח את הספקטרום של האותות הסיסמיים וגלי הדהוד הידרואקוסטי שנוצרו. העיתון מצא ספק אם הרעידות של עמוד המים נגרמו מפיצוץ תת-מימי, במקום זאת גילו שהספקטרום הסייסמי המתועד תואם את תדרי הרטט הטבעיים של צוללת גדולה באורך של כ-113 מטר. זה העלה את האפשרות שהטביעה נגרמה כתוצאה מהתנגשות עם צוללת גדולה, ולא מפיצוץ.
תגובות בדרום קוריאה
נשיא דרום קוריאה לי מיונג-בק, כינס ישיבת חירום של הרמטכ"לים המשולבים. ניתנו פקודות לצבא להתרכז בחילוץ הניצולים. בסיאול הועמדה המשטרה בכוננות. באותה עת, דובר צבא דרום קוריאה הצהיר כי אין ראיות לכך שצפון קוריאה הייתה מעורבת בתקרית. קבוצה גדולה של קרובי משפחה של המלחים הנעדרים הפגינו מחוץ לבסיס חיל הים בפיונגטאק בגלל חוסר המידע שנמסר להם.
ב-28 במרץ נלקחו קרובי משפחה לאתר הכלי הטבוע. כמה קרובי משפחה ציינו שניצולים טענו שהצ'אונן הייתה במצב תחזוקה גרוע. התקשורת הקוריאנית העלתה את השאלה מדוע הספינה האחות, שפעלה בקרבת מקום, לא נחלצה לעזרת הספינה הטובעת אלא ירתה יריות לעבר תמונות מכ"ם שאושרו מאוחר יותר שהן ציפורים נודדות.
ב-5 באפריל 2010, הנשיא לי מיונג-בק ביקר באי באנגניונג. הוא שב והדגיש כי מסוכן להעלות השערות על הסיבה, וצוות החקירה הצבאי והאזרחי המשותף יקבע את הסיבה. הוא אמר, "עלינו למצוא את הסיבה בצורה שתספק לא רק את האנשים שלנו אלא גם את הקהילה הבינלאומית". נשיא דרום קוריאה התאבל על הקורבנות ואמר כי יגיב "בנחישות" לטביעה מבלי להטיל עדיין את האשמה בסיבתה. ב-24 במאי אמר לי מיונג-בק שהדרום "יפנה לאמצעים של הגנה עצמית במקרה של פרובוקציה צבאית נוספת של הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה". הוא גם תמך באימוץ מחדש של התיאור הרשמי של הצפון כ"האויב העיקרי".
בתחום הדיפלומטי
מאז התקרית, ממשלת דרום קוריאה נרתעת מלעסוק בדיפלומטיה נוספת עם צפון קוריאה על רקע מחלוקות כמו תוכנית הנשק הגרעיני של צפון קוריאה. בתגובה לבקשת סין, באפריל 2011 הסכימה דרום קוריאה לשיחות, אך פקידי ממשל דרום קוריאה העירו כי התנצלות מצפון קוריאה על הטביעה כנראה תידרש כדי להקל על כל התקדמות משמעותית בדיאלוגים.
צבא
ב-4 במאי הנשיא לי הציע "רפורמות נרחבות" לצבא דרום קוריאה בנוגע לתקרית הטביעה. "שנה את כל התוכניות, הנשק, הארגון, התרבות" הצבא מכריז על רפורמה רב-כיוונית. לאחר פרסום הדו"ח הרשמי, אמר שדרום קוריאה תנקוט צעדי נגד חזקים נגד הצפון.
חברתי
חוקר הבקיא בקוריאה בריאן ריינולדס מאיירס כתב בThe New York Times כי לא היה הרבה כעס או זעם בקרב דרום קוריאנים רגילים על הטביעה. הוא הצהיר כי בשל האופי האתני מטבעה של הלאומיות הקוריאנית, לא היה עיקרי סערה על התקרית בחברה הדרום קוריאנית בגלל סולידריות אתנית עם צפון קוריאנים שחשים דרום קוריאנים רבים, שלדברי מאיירס מבטלת את הפטריוטיות כלפי דרום קוריאה.
קשרי מסחר
ב-24 במאי 2010, דרום קוריאה הודיעה כי תפסיק כמעט את כל הסחר שלה עם צפון קוריאה כתוצאה מהדו"ח הרשמי המאשים את צפון קוריאה בטביעה. דרום קוריאה הודיעה גם כי תאסור על כלי שיט צפון קוריאניים להשתמש בערוצי השילוח שלה. על פי ניו יורק טיימס, אמברגו הסחר היו "הפעולה החמורה ביותר" שדרום קוריאה יכולה לנקוט בהשוואה לצבא פעולה. ארצות הברית תמכה בגלוי בדרום קוריאה החלטה. האמברגו צפוי עלה לכלכלת צפון קוריאה כ-200 מיליון דולר בשנה. ההחלטה להפסיק את הסחר בוצעה במעקב עם ארצות הברית ודרום קוריאה שהודיעו כי יבצעו תרגילים ימיים משותפים בתגובה לטביעה.
לוחמה פסיכולוגית
כחלק משידורי התעמולה, דרום קוריאה התקינה מחדש רמקולים באחד עשר מקומות לאורך קו ההפרדה. במקור הייתה תוכנית להשתמש גם בשלטים אלקטרוניים, אם כי עקב עלות, התוכנית נבחנה מחדש. ב-13 ביוני הודיעה כלי תקשורת בדרום קוריאה כי שר ההגנה של דרום קוריאה, קים טא-יונג, אמר כי שידורים נגד צפון קוריאה מתוכננים לחדש לאחר שמועצת הביטחון של האו"ם נקטה בפעולה נגד צפון קוריאה בתגובה טביעתו של צ'אונן.
דיכוי התנגדות פנימית
השיח על האירועים שהובילו לטביעת צ'אונן נשלט על ידי ממשלת דרום קוריאה בחודשים שלאחר התקרית. ב-8 במאי 2010, מזכיר נשיאותי בכיר לשעבר, ששירת תחת רומו-היון, פארק סון-וון, הואשם בלשון הרע על ידי שר ההגנה של דרום קוריאה, קים טא-יונג, על הערות שהשמיע במהלך ראיון ב-22 באפריל ברדיו Munhwa Broadcasting Corporation וביקש לחשוף יותר מהצבא ומהממשלה. תגובתו של פארק סון-וון לאישום הייתה: "ביקשתי לחשוף מידע לצורך חקירה שקופה וחסרת פניות לגבי סיבת טביעת הצ'אונן; הוא הוסיף כי "תביעת הדיבה מבקשת להשתיק את החשד הציבורי בקשר לתקרית."
שר המנהל הציבורי והביטחון של דרום קוריאה, מאנג היונג-קיו, הודיע ב-20 במאי 2010 כי הממשלה מגבירה את המאמצים להעמיד לדין אנשים שהפיצו "שמועות חסרות בסיס" באינטרנט: "כל מי שמפרסם דיווחים או כתבות כוזבות על התקרית. עלול לפגוע קשות בביטחון הלאומי. אנחנו לא ניתן לאלו להיות הבסיס לכל סיכונים איתם מתמודד האומה". יתרה מכך, הוא הודיע שהממשלה תגביר את המאמצים למנוע "התכנסויות לא חוקיות" בנוגע להטבעת צ'אונן.
מועצת פיקוח של צבא דרום קוריאה, מועצת הפיקוח והביקורת, האשימה את מנהיגי הצי הדרום קוריאני בכירים בשקרים ובהסתרת מידע. מועצת המנהלים אמרה, "קציני צבא השאירו או עיוותו בכוונה מידע מפתח בדיווח שלהם לפקידים בכירים ולציבור מכיוון שהם רצו להימנע ממתן דין וחשבון על היותם לא מוכנים."
בשנת 2013, יצא לאקרנים בדרום קוריאה סרט תיעודי בשם פרויקט האונייה צ'אונן על הטביעה, כולל מספר סיבות אלטרנטיביות אפשריות לטביעה. חברים וקרובי משפחה של חיל הים הדרום קוריאני ביקשו צו בית משפט לחסום את יציאת הסרט בטענה שהסרט עיוות את העובדות. צו המניעה נדחה בבית המשפט, עם זאת, רשת בתי קולנוע גדולה, Megabox, הפסיקה לשדר את הסרט לאחר אזהרות של קבוצות שמרניות כי הם מתכננים להקרין כלונסאות את הסרט.
תגובת צפון קוריאה
סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית (KCNA) של צפון קוריאה פרסמה תגובה רשמית לחקירה ב-28 במאי 2010, וטענה, בין היתר, שזה לא יאומן שחלק מטורפדו שגורם כל כך הרבה נזק לספינה ישרוד: חוץ מזה, הקביעה שציר הבורג והמנוע נותרו ללא פגע וללא שינוי בצורתם היא גם הלם צחוק. אפילו חברים אמריקאים ובריטים בצוות החקירה הבינלאומי, שתמכו באופן עיוור במשטר הדרום קוריאני ב'חקירתו', היו מבולבלים בתערוכה בקופסת זכוכית.
ב-17 באפריל 2010, דווח כי צפון קוריאה הכחישה רשמית שיש לה קשר לטביעה, והגיבה למה שהיא כינתה כ"מחמני המלחמה הצבאיים הבובות, הפוליטיקאים הימנים השמרנים וקבוצת הבוגדים האחרים בדרום קוריאה". מאמר מסוכנות הצפון קוריאנית שכותרתו "פרשן צבאי מכחיש מעורבות בהטבעת ספינה" קבע שהאירוע היה תאונה. "ראינו עד כה את התאונה כתאונה מצערת שלא אמורה לקרות לאור העובדה שנעדרים רבים ורוב חברי הצוות שניצלו הם בני ארצי שנאלצו לחיות חיים מייגעים במדינה צבא בובות".
צפון קוריאה גם הזהירה ממגוון רחב של תגובות עוינות לכל מהלך של דרום קוריאה להטיל עליה דין וחשבון לטביעה. "אם קבוצת הבובות הדרום תצא ב'תגובה' ו'תגמול', נגיב בתקיפות עם ענישה חסרת רחמים כולל השבתה מוחלטת של קשרי צפון-דרום, ביטול הסכם צפון-דרום על אי-תוקפנות וביטול כל פרויקטי שיתוף הפעולה בין צפון לדרום.
ב-24 במאי, הגיעו דיווחים על כך שקים ג'ונג-איל הורה לכוחות המזוינים של צפון קוריאה להיות מוכנים ללחימה שבוע לפני כן למחרת היום, פרסמה צפון קוריאה רשימה של אמצעים שהיא תנקוט בתגובה לפעולות העוינות של דרום קוריאה. זה יכלול את ניתוק כל הקשרים והתקשורת, (למעט מתחם התעשייה קייסונג). הם יחזרו להגדרות מצב המלחמה ביחס לדרום קוריאה ולא יאפשרו לספינות או מטוסים דרום קוריאניים להיכנס לשטחה של צפון קוריאה
ב-27 במאי הודיעה צפון קוריאה כי תבטל הסכם שמטרתו למנוע התנגשויות ימיות בשוגג עם דרום קוריאה. היא גם הודיעה כי כל כלי שיט דרום קוריאני שיימצא חוצה את הגבול הימי השנוי במחלוקת יותקף מיד.
ב-28 במאי הצהירה קוריאה הצפונית כי "ארצות הברית היא שעומדת מאחורי המקרה של צ'אונן. החקירה נוהלה על ידי ארצות הברית מלכתחילה". היא גם האשימה את ארצות הברית במניפולציה של החקירה וכינתה את ממשלו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה ישירות בשימוש בתיק ל"הסלמה של חוסר היציבות באזור אסיה-פסיפיק, המכילה מעצמות גדולות ומתעוררת ללא עוררין באזור.
ב-29 במאי הזהירה צפון קוריאה את האומות המאוחדות להיזהר מראיות שהוצגו בחקירה הבינלאומית, תוך השוואה של המקרה לטענות על נשק להשמדה המונית שבה השתמשה ארצות הברית כדי להצדיק את המלחמה נגד עיראק ב-2003. והצהיר כי "ארצות הברית טועה ברצינות אם היא חושבת שהיא יכולה לכבוש את חצי האי הקוריאני בדיוק כפי שעשתה את עיראק בשקרים טהורים". שר החוץ של צפון קוריאה הזהיר את מועצת הביטחון של האו"ם מפני סיכונים של "שימוש לרעה". הוא גם האשים את ארצות הברית בהצטרפות לדרום קוריאה בהצבת "סין במצב מביך ותשמור על יפן ודרום קוריאה כמשרתיה." בכירים בצבא צפון קוריאה גינו את החקירה הבינלאומית ואמרו שלצפון קוריאה אין את סוג הצוללות שביצעו כביכול את התקיפה. הם גם דחו טענות בנוגע לכתובים על הטורפדו והבהירו כי "כשאנחנו שמים מספרים סידוריים על כלי נשק, אנחנו חורטים אותם במכונות". סוכנות הידיעות Yonhap של דרום קוריאה ציטטה פקידים דרום קוריאנים שאמרו שלצפון קוריאה יש כעשר צוללות "יונו".
ב-2 בנובמבר, פרסמה הסוכנות הצפון קוריאנית הפרכה מפורטת של דו"ח צוות החקירה המשותף עם דרום קוריאה
ה-רודונג סינמון טען ש"ההסתברות להתקפת טורפדו על (ספינת המלחמה) צ'אונאן" הייתה אפס.
גינוי בינלאומי
כאשר פורסם הדו"ח הרשמי על הטביעה ב-20 במאי, היה גינוי בינלאומי נרחב לפעולותיה של צפון קוריאה. סין הייתה אחת היוצאות מן הכלל, פשוט כינתה את התקרית "אומללה" ו"שלילית ליציבות בחצי האי". השערה הייתה זו הדאגה של סין לחוסר יציבות בחצי האי הקוריאני חוקרים במכון לחקר השלום הבינלאומי בסטוקהולם, בהסתמך על ראיונות עם פקידים סיניים ומומחי מדיניות חוץ, מאוחר יותר טען כי קיימת "חוסר יכולת של ההנהגה הבכירה להגיע לקונצנזוס כיצד להגיב" לנושא, מה שתרם לתגובתה המאופקת יחסית. התגובה הראשונית של סין הייתה לא מחויבת. שתיקתה של סין נבעה מחוסר יכולתה של ההנהגה הבכירה להגיע לקונצנזוס כיצד להגיב. בתוך ההנהגה האזרחית של סין, היו כאלה, בין היתר וואנג ג'יארוי (ראש המחלקה הבינלאומית של המפלגה), שתמכו בדעה של הצבא כי לצפון קוריאה יש דאגות לגיטימיות לגבי ביטחונה המאוים על ידי ארצות הברית ושזה לא באינטרסים של סין לגנות את בעל בריתה. לפי הדיווחים, מנהיגים אזרחיים בכירים אחרים היו בדעה שסין אינה יכולה לעמוד מנגד ולהיראות כמי שמקבלת התקפה חסרת הבחנה של צפון קוריאה על כלי שיט דרום קוריאני. ב-14 ביוני 2010 הציגה דרום קוריאה את תוצאות החקירה שלה בפני חברי מועצת הביטחון של האו"ם. בפגישה שלאחר מכן עם חברי המועצה צפון קוריאה הצהירה שאין לה שום קשר לתקרית. ב-9 ביולי 2010 מועצת הביטחון של האו"ם הוציאה הצהרה בגנות המתקפה אך מבלי לזהות את התוקף. סין התנגדה לקריאות ארצות הברית לתגובות קשות יותר נגד צפון קוריאה.
דיווחים מאוחרים יותר
חבר בקבינט הצפון קוריאני שערק דרומה ב-2011 אמר ב-7 בדצמבר 2012 כי צוות הצוללת הצפון קוריאנית שהטביעה את צ'אונן זכה לכבוד על ידי הצבא והממשלה הצפון קוריאנית. העריק, המכונה בכינוי "אהן צ'אול-נאם", הצהיר כי הקפטן, הקצין הראשון, המהנדס והשייט של צוללת הננס שהטביעה את צ'אונן זכו בפרס "גיבור הרפובליקה" באוקטובר 2010.
סרט באורך מלא
סרט באורך מלא (באנגלית: Feature-Length Film) הוא סרט קולנוע שזמן הקרנה שלו ארוך מספיק, על מנת שהסרט, כאשר הוא מוקרן באולם קולנוע, ייחשב לסרט העיקרי (Feature Film), או היחידי, הממלא תוכנית. משך הזמן הדרוש, על מנת להיחשב לסרט באורך מלא, משתנה בהתאם לזמן ולמקום שבו מוקרן הסרט. על פי האקדמיה האמריקאית לקולנוע, מכון הסרטים האמריקאי ומכון הסרטים הבריטי, אורכו של סרט באורך מלא הוא 40 דקות או יותר, זאת בעוד שעל פי גילדת שחקני המסך נקבע אורך של 80 דקות או יותר.
היסטוריה
השימוש במונח Feature Film החל כאשר עלה הצורך להתייחס אל הסרט העיקרי המוקרן באולם הקולנוע, במיוחד לצורך קידומו או פרסומו. השימוש במונח נועד להבחין בין הסרט העיקרי לבין הסרטים הקצרים, אשר היו מוצגים בדרך כלל לפניו ו/או אחריו (ללא תוספת תשלום), כגון: יומני קולנוע, סדרות קולנוע, סרטים מצוירים, וסרטי קומדיה ותעודה בלייב אקשן. אין קפיצה פתאומית במשך זמני ההקרנות של סרטים באורך מלא, כפי שהם מוגדרים כיום; הסרט העיקרי בתוכנית קולנוע בראשית העשור השני של המאה ה-20 התארכו בהדרגה מ-2 ל-3 ואז ל-4 סלילי פילם.
בטרם היה מקובל להקרין סרטים באורך מלא, חברות הפקה בארצות הברית ובצרפת היו מפיקות סרטים באורך מלא, אך הפיצו אותם רק כסצנות בודדות (סרט קצר), ובכך השאירו למקריני הסרטים שיקול דעת, האם להקרין אותם כסרטים קצרים, ברצף (חלקי או מלא), בסדר המקורי או בסדר אחר, או כסדרת סרטים קצרים. בינואר 1903, חברת ההפקות האמריקאית של סיגמונד לובין הפיצה 31 חלקים של "Passion Play" - המחזה של צליבתו של ישו - באורך כולל של כ-60 דקות. במאי 1903, החברה הצרפתית Pathé הפיצה גרסה משלה למחזה, תחת השם "Vie et Passion du Christ", ב-32 חלקים ובאורך כולל של כ-44 דקות. ישנם תיעודים באורך מלא של קרבות איגרוף, כגון "The Corbett-Fitzsimmons Fight" (1897), "Reproduction Of The Corbett-Jeffries Fight" (1899) ו-"The Jeffries-Sharkey Fight" (1899). בשנת 1900 הופק סרט התעודה "In The Army" - אודות טכניקות האימון של החייל הבריטי - שאורכו קצת יותר משעה אחת.
הסרט הדרמטי העלילתי הראשון באורך מלא היה סרט אוסטרלי באורך 70 דקות משנת 1906 בשם "The Story of the Kelly Gang". באופן דומה, הסרט האירופאי הראשון, שהיה סרט דרמטי עלילה באורך מלא, הוא "L'Enfant prodigue" (1907), למרות שלמעשה הוא היה צילום רצוף, ללא כל שינוי, של הצגת תיאטרון שהועלתה על במה; ולפיכך, הסרט האירופאי הקולנועי הראשון באורך מלא היה עיבוד קולנועי צרפתי של "עלובי החיים" משנת 1909. הסרט הדרמטי העלילתי הרוסי הראשון באורך מלא היה "Defence of Sevastopol" (1911). בין הסרטים האיטלקיים באורך מלא ניתן למנות את: "The Inferno" (1911), "Quo Vadis?" (1912), "The Last Days of Pompeii" (1913) ואת "Cabiria" (1914). בממלכה המאוחדת, הסרט הראשון באורך מלא היה סרט תעודה בשם "With Our King and Queen Through India" (1912), שצולם בצבע, בעוד הסרט העלילתי הראשון באורך מלא היה עיבוד קולנועי של "אוליבר טוויסט" (1912). בין הסרטים האמריקאים באורך מלא ניתן למנות הפקה אמריקאית של "אוליבר טוויסט" (1912), וכן את "From the Manger to the Cross" (1912), "Cleopatra" (1912) ו-"Richard III" (1912). הסרט הראשון באורך מלא שהגיע מיבשת אסיה היה סרט יפני משנת 1912 בשם "Story of Tasuke Shiobara", בעוד הסרט ההודי הראשון באורך מלא היה "Raja Harishchandra" משנת 1913. הסרט הראשון באורך מלא שהגיע מיבשת דרום אמריקה היה סרט מברזיל משנת 1913 בשם "O Crime dos Banhados", והסרט הראשון באורך מלא שהגיע מיבשת אפריקה היה סרט מדרום אפריקה משנת 1916 בשם "Die Voortrekkers". שנת 1913 הייתה השנה שבה נוצר הסרט הסיני הראשון באורך מלא, "Nan Fu Nan Qi" שמו.
עד לשנת 1915, למעלה מ-600 סרטים עלילתיים באורך מלא הופקו מדי שנה בארצות הברית. השנה הפורה ביותר של הפקות סרטים בארצות הברית הייתה שנת 1921, שנה בה הופקו 682 סרטים חדשים; המספר הנמוך ביותר של הפקות חדשות בשנה היה בשנת 1963, בה נוצרו 213 סרט חדשים בלבד. בין 1922 ל-1970, ארצות הברית ויפן הובילו לסירוגין בכמות ההפקות של סרטים עלילתיים. מאז 1971, המדינה עם התפוקה הגבוהה ביותר, של הפקת סרטי קולנוע עלילתיים באורך מלא, היא הודו, אשר מייצרת מדי שנה כאלף סרטים, בלמעלה מ-12 שפות הודיות שונות.
כנסיית סן ג'ורג'ו מג'ורה
סן ג'ורג'ו מג'ורה (באיטלקית: San Giorgio Maggiore) היא בזיליקה הממוקמת באי סן ג'ורג'ו מג'ורה, בלגונת ונציה שבאיטליה. חזית הכנסייה צופה אל כיכר סן מרקו.
היסטוריה
הכנסייה הראשונה באתר הוקמה בשלהי המאה השמינית או ראשית המאה התשיעית. בשנת 982 נתרם האי למסדר הבנדיקטיני, אשר ייסד במקום את מנזר סן ג'ורג'ו.
בניית מבנה הכנסייה הנוכחי החלה בשנת 1566 בתכנונו של אנדראה פאלאדיו. המבנה לא הושלם בעת מותו של פלדיו בשנת 1580. על סיום עבודות הבנייה ובייחוד חזית המבנה פיקח האדריכל וינצ'נזו סקאמודזי אשר התבסס על תוכניותיו של פלדיו. העבודות הסתיימו בשנת 1610.
מגדל הפעמונים של הכנסייה נבנה בשנת 1467 אולם התמוטט בשנת 1774. מגדל חדש הוקם בשנת 1791.
בשנת 2011, במסגרת הביאנלה של ונציה, הוצב בכנסייה פסל של האמן הבריטי אניש קאפור.
חזית הכנסייה
לכנסייה חזית שיש לבנה בסגנון קלאסי האופייני לפלדיו. החזית תואמת את המבנה כאשר גמלון נמצא בחזית הספינה הראשית. משני צידי הכניסה הראשית לכנסייה נמצאים פסלי גאורגיוס הקדוש וסטפנוס הקדוש להם מוקדשת הכנסייה.
פנים הכנסייה
הכנסייה רחבה ומוארת היטב בחלונותיה הרבים. תוכנית הכנסייה שילבה את צורת הצלב עם צורת הבזיליקה המסורתית, כאשר הכיפה נמצאת במפגש הזרועות.
הבומטאון ראטס
הבומטאון ראטס (The Boomtown Rats; מילולית: עכברושי בומטאון; מוכרים גם כ-בומטאון ראטס) היא להקת גל חדש מאירלנד שהייתה פעילה בין 1977 ל-1986. מנהיג הלהקה וסולנה היה בוב גלדוף בנוסף היו חברים בה (בהרכבה המקורי) ג'וני פינגרס בפסנתר וקלידים, גארי רוברטס בגיטרה מובילה, פיטר בריקט בגיטרה בס, גארי קוט בגיטרה וסיימון קרואו בתופים. הלהקה, שהתפרקה רשמית ב-1986, שבה והתאחדה ב-2013 ללא פינגרס וקוט. בין להיטיה הידועים Rat Trap מ-1978 ו-I Don't Like Mondays מ-1979.
תולדות הלהקה
מקורם של כל ששת חברי ההרכב מהעיר דן לירי שבאירלנד. הם הופיעו לראשונה תחת השם "The Nightlife Thugs", אך שינו אותו לשם שגלדוף מצא בספרו האוטוביטוגרפי של וודי גאת'רי Bound for Glory, שהתייחס לכנופיית נערים בשם "עכברושי בומטאון".
באוקטובר 1976 עברה הלהקה ללונדון וחברה לסצנת הפאנק בעיר. היא הוחתמה בחברת Ensign Records ובאוגוסט 1977 הוציאה את הסינגל הראשון שלה Lookin' After No. 1, בו מנגן גלדוף בסקסופון, בנוסף לשירה. היה זה הסינגל הראשון מתוך תשעה שהגיעו ברצף לרשימת 40 הגדולים של מצעד הסינגלים הבריטי. תקליט הבכורה שלהם, The Boomtown Rats ראה אור בספטמבר 1977.
תקליטם השני, A Tonic for the Troops ראה אור ביוני 1978 ויצא במקביל בארצות הברית בחברת קולומביה רקורדס. תקליט זה כלל את הלהיט Rat Trap, שיר הגל חדש/פאנק הראשון שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
ביולי 1979 ראה אור הסינגל I Don't Like Mondays, אודות אירוע ירי שביצעה ברנדה אן ספנסר בינואר אותה שנה בסן דייגו, בו רצחה שניים ופצעה תשעה נוספים. לטענתה משום שפשוט לא אהבה ימי שני. השיר היה להיט בבריטניה וב-32 מדינות נוספות אך הוחרם למעשה בארצות הברית בשל סמיכות בזמנים למקרה הטרי. השיר נכלל באותה שנה באלבומה השלישי של הלהקה והמוערך שבהם, The Fine Art of Surfacing, שכלל גם את הלהיטים Diamond Smiles ו-Someone's Looking at You. באותה עת הפך מנהיג הלהקה גלדוף לכוכב תוכניות אירוח טלוויזיוניות בבריטניה, אירלנד וארצות הברית בשל החן הטבעי שלו ושנינותו.
ב-1980 הוציאה הלהקה את אלבום האוסף Banana Republic וב-1981 את אלבום האולפן הרביעי שלה, Mondo Bongo. בשלב זה עזב נגן הגיטרה גארי קוט את הלהקה. תקליטה הבא של הלהקה, V Deep מ-1982, שהוקלט במבנה של חמישייה והיה מושפע ממקצבי רגאיי וסקא פאנק היה כישלון.
בקיץ 1982, בשבועות הראשונים של מלחמת לבנון הראשונה, הופיעה הלהקה בגני התערוכה בתל אביב במסגרת פסטיבל שאירח להקות גל חדש ורגאיי מחוץ לארץ.
ב-1984 החל מנהיג הלהקה, גלדוף, לעסוק בפעילות הומניטרית ובארגון קונצרטי צדקה לסיוע לרעבי אפריקה. בנובמבר אותה שנה הייתה הלהקה שותפה לבנד איד, סופר גרופ של אמני בריטניה ואירלנד שהקליטה את השיר Do They Know It's Christmas?, פרי עטם של גלדוף ומידג' יור. שנה לאחר מכן ראה אור תקליט האולפן השישי של הלהקה, In the Long Grass, בו ניכר כי מעייניו של גלדוף כבר אינם בלהקה וכתיבתו הפכה מרושלת.
הופעתה האחרונה של הלהקה, שכמעט ולא תפקדה עוד לאחר הוצאת האלבום הכושל, הייתה ב-17 במאי 1986 בדבלין במסגרת המופע "Self Aid" שיוחד כולו לאמנים אירים. מיד לאחר המופע הוכרז על פירוק הלהקה.
ביוני 2013 הכריז גלדוף על איחוד הלהקה ליצירת אלבום "קלאסי" וסיבוב הופעות בבריטניה וארצות הברית.
אנפילדה
אנפילדה (Enfilade) באדריכלות היא מערכת חדרים המסודרים באופן רשמי זה עם זה. מאפיין זה היה נפוץ באדריכלות האירופאית החל מתקופת הבארוק, אם כי קיימות דוגמאות יותר קדומות כגון חדרי רפאל בארמון האפיפיור שבוותיקן. הדלתות המחברות בין החדרים היו מסודרות על ציר אחד, כך שניתן היה להביט לכל אורך החדרים. היא נפוצה בין השאר במוזיאונים ובגלריות לאמנות, שם היא מסייעת למספר גדול של אנשים לנוע בין החדרים מבלי ליצור צפיפות במסדרונות.
בארמון בארוק טיפוסי הגישה לחדרי האנפילדה הייתה מוגבלת על ידי המעמד החברתי או רמת ההיכרות של המבקר עם בעלי הבית. החדרים הראשונים היו יותר ציבוריים, ובקצה היו חדרים פרטיים יותר כגון חדר השינה. הנוהג היה שאל מבקרים בעלי מעמד חברתי נמוך יותר מהמארח יתלווה משרת, שיוביל אותם לחדר הרחוק ביותר שמעמדם מאפשר להם להיכנס אליו. אם המבקר היה בעל מעמד שווה או גבוה יותר, המארח עצמו היה מגיע אל האורח מהחדרים הפנימיים ולוקח אותו בחזרה. אם אדם בעל מעמד חברתי גבוה מאוד היה מבקר בארמון, הטקס היה מתחיל עוד לפני האנפילדה כגון באולם הכניסה או בשערים של הארמון.
אנפילדות אחרות הסתיימו בחדר שבו נמצא כס המלוכה. דוגמה לכך היא ארמון וסטמינסטר, מקום מושבו של הפרלמנט הבריטי שנבנה על ידי סר צ'ארלס בארי, שבו ישב המונרך באולם בית הלורדים בזמן טקס פתיחת הפרלמנט.
בארי השתמש במספר אנפילדות בגלריה הלאומית שבלונדון, והן הורחבו וחוברו לאגף סיינסבורי למרות שהוא לא נמצא על אותו ציר.
גזירת סנדל המסומר
גזירת סנדל המסומר היא תקנת חכמים שאסור לצאת בשבת לרשות הרבים בסנדל מסומר - סנדל ששימש בעיקר את החיילים הרומים ונקרא בלטינית קליגה. סנדל זה היה עשוי עור, ובסולייתו ננעצו מסמרים.
רקע
אודות הרקע לתקנת חכמים זו ישנן גרסאות שונות, שנמסרו בדור הראשון והשני לאמוראי בבל. גרסה אחת מסר שמואל: (- ניתן להיכנס למערה, אך לא לצאת ממנה, שמא יראו האויבים אדם היוצא ממערה זו ויבאו להרוג את הנחבאים בה). (- אחד מאלו שנכנסו למערה, נעל בטעות את סנדליו הפוכים, כך שנראה היה על עקבות העפר כאילו אדם יצא מהמערה). גרסה שונה מסרו אמוראים אחרים:
נוסח התקנה שווה: באותה שעה אמרו אל יצא אדם בסנדל המסומר.
בקשר המעשה לסנדל המסומר בדווקא נחלקו הראשונים: רש"י מפרש שהם הרגו זה את זה על ידי שנדחפו ודחפו זה את זה והמסמרים שבסנדל נתחבו בחבריהם וגרמו למותם, ולפי התוספות הדחיפות עצמם בין האנשים שהיו במקום, גרמו למותם ללא קשר למסמרים שהיו נעוצים בנעליהם, והקשר לסנדל המסומר הוא צדדי: במעשה הראשון, שראו את הסנדל הפוך, היה זה רק מפני שהוא היה מסומר ולכן היו הפסיעות ניכרות, ובמעשה ששמעו קול מעל המערה או בית הכנסת, הסיבה ששמעו קול היה רק מפני שהסנדל היה מסומר והשמיע קול.
בתלמוד הירושלמי קיימת גרסה אחרת לטעם גזירת סנדל המסומר. דעה אחת אומרת שקול ההילוך בסנדל המסומר גרם לפחד שגרם לנשים להפיל את עוברן, ויש שגרסו כי מראה המסמרים המשוננים הפיל פחד על הנשים שהפילו את עוברן. החילוק בין שני הטעמים הוא בסנדל שאין חוד המסמר שבראשו יוצא מהסנדל וגורם לפחד.
חוקרי התלמוד מביאים את המובא בספרי הראשונים ובספרי ההיסטוריה, כי בימיהם היה דרך החיילים הרומיים ללכת בסנדל מסומר, ומכאן הפחד הגדול שנפל על היהודים כאשר ראו עקבות סנדל המסומר כך גם במדרש רבה: "אמר רבי יוחנן, בשעת השמד היו הפולחין לובשין סנדלים מסומרים והיו עושין רושם בארץ". לפי זה מסביר גם הרב חנוך ארנטרוי את הסיבה לפחד הגדול שנפל על הנשים כאשר ראו את חודו של הסנדל המסומר שרמז על בואו של החייל הרומאי.
הימים בהם נאסר סנדל המסומר
קיימת מחלוקת תנאים, בכל תקנה שנתקנה עקב מעשה מסוים וחד פעמי, האם אסרו כליל את האופן שבו קרתה תקלה, שכן חכמים הבינו כי אופן מסוים זה הוא אכן מועד לתקלות חמורות מעין אלו, או שתקנות חכמים אלו נתקנו רק באותו אופן בדיוק שהייתה הגזירה. מחלוקת דומה היא גם באיסור לטלטל מי חטאת בספינה, משום מעשה שהיה שנמצאו מי החטאת טמאים, שנחלקו החכמים האם אסרו רק בירדן ובספינה - כמו אותו מעשה עצמו, או בכל הנהרות.
לפי הדעה הראשונה, מכיוון שהבעיה באותה שעת הגזירה הייתה בעקבות הכמות הרבה של האנשים שהיו במקום אחד - במערה ובבית הכנסת - כדי להתפלל שדחקו זה את זה, כנהוג בשבת שכל היהודים גם אלו שאינם באים באמצע השבוע לבית הכנסת מפאת טורח הפרנסה באים ביום זה לבית הכנסת, ועל כן אסרו שבכל זמן שנקבצים יחד, ומדובר ביום שאסור בעשיית מלאכה, שהוא הגורם להתקבצות זו (להוציא תענית ציבור) אסור.
בנידון זה, אפילו לפי דעת רבי חנינא בן עקיבא שהתקנות תוקנו רק באותו אופן בדיוק בו התרחשה התקלה, מכל מקום איסור סנדל המסומר אינו נאמר רק על שבת אלא גם על יום טוב, מכיוון שהוא נחשב ליום שווה במהותו לשבת והוא דומה לו ברוב ההלכות -, אך לא בתענית ציבור.
גדר התקנה
האיסור הוא שלא לצאת בסנדל המסומר, לא רק לרשות הרבים, אלא אפילו שלא לטייל בו מחדר לחדר וממיטה למיטה בבית. נחלקו התנאים האם קיים איסור לטלטל את הסנדל לצורך גופו כמוקצה מחמת איסור, או שחמור יותר, רבי אלעזר ברבי שמעון אוסר מכיוון שבאה תקלה על ידו.
סנדל העשוי לנוי
חכמי האמוראים קבעו, כי סנדל המסומר נחשב לכזה רק אם המסמרים שבו הם חלק בלתי נפרד מהמנעל, והם עשויים לחזק אותו, אך לכאלו העשויים לנוי בלבד. בגדר המדויק המפריד בין סנדל המסומר לסנדל שיש בו מסמרים לנוי נחלקו החכמים:
בדור התנאים היו שלוש דעות: דעתו של רבי נהוראי שקבע כי חמישה מסמרים הם סבירים אך שבעה אסורים, דעתו של רבי נתן שסבר שגם שבעה מסמרים הם מספר סביר לנוי, ודעתו של רבי יהודה הנשיא שהרחיב את המספר לשלושה עשר מסמרים.
בדור הראשון לאמוראי ארץ ישראל, נחלקו החכמים במחלוקת זו: לפי רבי יוחנן עד חמש בכל נעל (ועד בכלל), נחשבים המסמרים כעומדים לנוי. לפי רבי חנינא, גם שבע בכל נעל, נחשבים עדיין כאילו מפארים את הנעל ואינם עשויים לחזקו. רבי יוחנן הסביר את המחלוקת ביניהם לתלמידו רב שמן בר אבא, שהוא - רבי יוחנן - סובר שסביר לתקוע חמישה מסמרים בנעל ליופי, שתים מכל צד ואחד ברצועות הנעל, והסביר שלפי שיטתו של עמיתו רבי יוחנן, גם שלוש מכל צד ואחד באמצע, הוא נוהג סביר. הלכה למעשה, נהגו תלמידיו של רבי יוחנן כרבם ותלמידיו של רבי חנינא כרבם. לפסקו של רבי חנינא הצטרף רבי אמי או רב אסי שהורה כי עד שבעה נחשבים המסמרים כעשויים לנוי.
מסופר, כי רבי חייא שפסיקותיו היו מקלים יותר, אמר, כי לולי קראו לו היה מתיר לטלטל סנדל המסומר, אפילו אם יש בו עשרים וארבעה מסמרים (לפי גרסת ישיבת פומבדיתא) או עשרים ושניים (לפי גרסת ישיבת סורא).
ההבדל בין סנדל למנעל
בתלמוד מסופר כי רצען אחד שאל את רב אמי האם מותר לתפור סנדל שקבעו בתוכו חתיכת עור, על מנת ללכת בו בשבת, ורב אמי השיב כי מקובל מרבותיו שמותר הדבר (אף על פי שאינו מבין למה). רב אשי תלמידו הסביר כי כאשר יש מבפנים חתיכת עור, החוצה הכלי נחשב למנעל כיוון שעיקרו עור, ולא לסנדל שהוא רק כזה העשוי מעץ.
סנדל העשוי בצורה אחרת
מכיוון שתקנות אלו תוקנו, כמוזכר, רק באותו אופן בדיוק כמו שבעת הגזירה, קבעו החכמים רבי אבא בר אבינא ורבי יוסי ברבי חנינא כי מותר לנושאו אם המסמרים נתחבו בתוכו בצורה שונה, כאשר למסמר אחד יש שני ראשין חדין וכפופין שננעצים בעץ.
כמו כן סנדל שלא נעשה לנוי, אם נשרו בו רוב מסמרותיו בצורה שניכר שהיו בו מסמרים רבים והם נפלו מותר לטלטלו. אם המסמרים נפלו בצורה שלא ניתן להבחין בחסרונם, אסור לטלטלו אלא אם נותרו בו רק ארבעה או חמישה.
רעלן הבוטולינום
רעלן הבוטולינום (BTX) הוא חלבון רעלן עצבי המיוצר על ידי החיידק קלוסטרידיום בוטולינום וזנים דומים.
זיהום עם החיידק גורם למחלת הבוטוליזם. הרעלן משמש גם מסחרית בתחומי הרפואה, הקוסמטיקה והמחקר. במינונים זעירים יכול החלבון להחליש את פעילותם של שרירים הסובלים מפעילות יתר ולשמש הן לטיפול בעוויתות שרירים כואבות והן כטיפול קוסמטי.
רעלן הבוטולינום הוא הרעלן הקטלני ביותר הידוע לאדם, והוא עשוי אף להורגו, עם מינון קטלני אנושי (LD50) בריכוז של 1.3–2.1 ננו-גרם לק"ג משקל גוף בעירוי תוך-ורידי או בהזרקה תוך שרירית, על ידי מניעת שחרור המוליך העצבי אצטילכולין מקצות האקסון בצומת עצב-שריר, ולכן גורם לשיתוק רפה.
עווית שרירים
רעלן הבוטולינום נמצא בשימוש לטיפול במספר סוגים של הפרעות המאופיינות בתנועת יתר של שרירים, בכללן, עוויתות לאחר שבץ, עוויתות לאחר פגיעה בעמוד-השדרה, עוויתות של הראש והצוואר, עוויתות בלתי רצוניות של העפעפיים, וגיניזמוס, עוויתות של הגפיים הלסת ושפתות הקול. באופן דומה, רעלן הבוטולינום משמש להרפות התכווצות שרירים, כולל אכלזיה, חריקת שיניים, התכווצויות של שריר הדטרוזור ושל שלפוחית השתן, או התכווצות פי הטבעת, אשר יכולה להחריף פיסורה אנאלית. הרעלן עשוי אף לשמש עבור פזילה. רעלן הבוטולינום הסתמן כיעיל עבור תסמונת השלפוחית הרגיזה.
פזילה
פזילה נגרמת מחוסר איזון בפעולת השרירים המסובבים את העיניים, וניתנת להקלה לעיתים, על ידי החלשת שריר שמושך חזק מדי, או מושך כנגד שריר אחר שכבר נחלש, על ידי מחלה או טראומה. שרירים שנחלשו על ידי הזרקת הרעלן, מתאוששים מהשיתוק לאחר מספר חודשים, כך שניתן להניח כי יש צורך אז בהזרקה חוזרת. אך, השרירים מסתגלים לאורכים שבהם הם מוחזקים, באופן כרוני כך שאם שריר משותק נמתח על ידי שריר אחר, הוא הופך לארוך יותר, בעוד שהשריר האחר מתקצר וגורם להשפעה פרמננטית. אם קיימת ראייה דו-עינית טובה, מנגנון המוח של מיזוג מוטורי, אשר מכוון את העיניים על מטרה, הנראית לשתיהן, יכול לייצב את היישור המתוקן.
בהתבסס על נתונים מאלפי חולים, שנאספו על ידי 240 חוקרים, חברת אלרגן קיבלה את אישור ה-FDA בשנת 1989, לשווק תרופה שהכילה רעלן בוטולינום A לשימוש קליני בארצות הברית, לטיפול בפזילה ובעווית העפעף, תוך שימוש בשם המסחרי בוטוקס (botox). האישור ניתן במסגרת חוק תרופות היתום האמריקאי, משנת 1983.
ספסטיות
ב -29 ביולי 2016, מינהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA), אישר רעלן בוטולינום A בהזרקה, לטיפול בספסטיות של הגפיים התחתונות, בקרב ילדים בגיל שנתיים ומעלה.
רעלן בוטולינום A הוא רעלן הבוטולינום הראשון והיחיד שאושר על ידי ה-FDA לטיפול בספסטיות של הגפיים התחתונות, בקרב ילדים. בארצות הברית, ה-FDA הוא המאשר את הטקסט של תוויות תרופות המרשם. ה- FDA מאשר את סוגי המצבים הרפואיים, עבורם יצרנית התרופה עשויה למכור את התרופה. אך, אלה שאושרו על ידי ה-FDA לרשום תרופות אלה, עשויים לרשום אותן, באופן חופשי, לכל מצב שהם רוצים, מה שקרוי off-label use או שימוש מחוץ להתוויות המאושרות. רעלני בוטולינום היו בשימוש, מחוץ להתוויות המאושרות, עבור מספר מצבים פדיאטריים, בכללם פזילה כלפי פנים של הינקות.
הזעת יתר
חלף בושרה ודויד פארק היו הראשונים שהדגימו שימוש לא-שרירי לרעלן בוטולינום A, בעודם מטפלים בחולים עם עווית המיפציאלית באנגליה ב-1993 והראו כי זריקות הרעלן עיכבו הזעה ולכן שימושיות עבור היפרהידרוזיס (הזעת יתר). רעלן בוטולינום A אושר מאז לטיפול בהזעת יתר חמורה בבית השחי, מסיבה בלתי-ידועה (severe primary axillary hyperhidrosis) שאינה ניתנת לטיפול באמצעות תרופות בשימוש מקומי.
מיגרנה כרונית
ויליאם בינדר דיווח בשנת 2000 כי חולים שקיבלו זריקות קוסמטיות באזור הפנים, דיווחו על הקלה של כאבי ראש כרוניים. התופעה נחשבה בתחילה כהשפעה בלתי ישירה של מתח שריר מופחת, אך במהלך השנים התגלה, כי הרעלן מעכב שחרור של מוליכים עיצביים פריפריים הקשורים לכאב, ועל ידי כך מדכא את מערכות העיבוד המרכזיות של כאב, האחראיות למיגרנות.
גרדת
המחלה שכיחה במיוחד אצל אנשים החיים בתנאי תברואה לקויה, אך מאחר שהיא מאוד מידבקת, גם אנשים ששומרים על היגיינה עלולים להידבק בה. מקומות טיפוסיים שבהם קיימות בעיות של הדבקה חוזרת ונשנית הם בתי אבות, בתי חולים ומחנות צבא. הצוות המטפל באנשים מבוגרים בבתי אבות, או בני משפחה של חולים, הם בעלי סיכוי גבוה להידבק במחלה.
רעלן הבוטולינום
מיגרנה כרונית
בשנת 2010, אישר ה-FDA האמריקאי, זריקות תוך-שריריות של רעלן בוטולינום, לטיפול מניעתי של מיגרנה כרונית.
גרדת
גרדת יכולה לפגוע בכל אדם ובכל גיל.
רעלן הבוטולינום
טיפול בתסמונת השלפוחית הרגיזה
הזרקת בוטוקס לדופן שלפוחית השתן הוא טיפול מקובל לתסמונת השלפוחית הרגיזה שמקורה אינה עצבי והיא אינה מגיבה לטיפול תרופתי. הזרקת הבוטוקס מעכבת את שחרור האצטילכולין בסיומת העצבית בדופן כיס השתן, ובעקבותיה נוצר עיכוב בהתכווצות שריר השלפוחית, פעילות היתר של השלפוחית משותקת, נפחה גדלה ומופחתות ההתכווצויות הבלתי רצוניות של שלפוחית השתן. בנוסף, הבוטוקס מעכב את העברת הגירויים מהשלפוחית למערכת העצבים, וכך פוחתת תחושת הדחיפות והלחץ להטלת שתן אצל חולים הסובלים מפעילות יתר של השלפוחית.
גרדת
הטפיל גורם המחלה
המחלה נגרמת על ידי Sarcoptes scabiei, קרדית החודרת לתוך העור ומטילה שם ביצים רבות. נוכחות הטפיל והביצים במחילות הדקות שהוא חופר בעור גורמת לגרד עז המתגבר בלילה. במקום החדירה לעור ניתן לראות קשריות אדומות קטנות הדומות לעקיצת יתוש. אורך הקרדית הבוגרת ממין נקבה הוא 0.3 עד 0.45 מילימטר ורוחבה 0.25 עד 0.35, ואילו הזכרים קטנים בכמחצית.
הטפילים הגורמים לגרדת מעדיפים לחדור לאזורי הקפלים בעור ולמקומות שבהם העור דק, לכן נגעי הגרדת מצויים בעיקר בין אצבעות הידיים, בקפלי המותניים, בשורשי כפות הידיים, בקפלי בתי השחי, סביב הפטמות ועל ראש איבר המין של הגבר.
עיר הכרמל
עיר הכרמל (בערבית: مدينة الكرمل, תעתיק מדויק: מדינת אלכרמל) הייתה איחוד של שתי המועצות המקומיות דלית אל-כרמל (دالية الكرمل) ועספיא (عسفيا) שעל הר הכרמל, לעיר אחת במסגרת רפורמה של משרד הפנים ב-2003. האיחוד החזיק מעמד כשש שנים, בטרם בוטל.
גרדת
הטפיל גורם המחלה
אצל תינוקות ניתן לראות נגעים גם בעור הפנים ובכפות הידיים והרגליים. סימני החדירה של הטפילים אינם בולטים, ולכן עוברים בדרך כלל מספר שבועות עד שניתן לאבחן את הגרדת.
רעלן הבוטולינום
טיפול בכאבים אחרים
ישנם רופאים המטפלים ברעלן בחולים הסובלים ממיגרנה, כאבי ראש, נוירופטיות ונאורלגיות, לאחר שכל האלטרנטיבות הטיפוליות הקיימות נכשלו. ניתן לראות שיפור במקרים רבים. יש מידע רב על מנגנון הפעולה של טוקסין הבוטולינום במניעת כאבים התומך בשימוש בתרופה לאינדיקציות אלו.
גרדת
הטפיל גורם המחלה
אוכלוסיית הקיפודים בישראל נגועה קשות בטפיל כתוצאה מהקשר בינם לחתולים. האכלת חתולים משוטטים גורמת לגידול באוכלוסיית הקיפודים. אלה, ניזונים ממזון שהותירו אחריהם חתולים, וכאשר חתולים מותירים בסביבות המזון את הטפיל שהם נושאים, נדבקים בו הקיפודים.
רעלן הבוטולינום
טיפול בכאבים אחרים
פעולות נוספות של טיפול ברעלן במינונים נמוכים: טיפול בכאבי גב תחתון, הפרעות תנועה מסוגים שונים וריור (הפרשת רוק) מוגבר בילדים ומבוגרים (חולי פרקינסון).
עיר הכרמל
עיר הכרמל הייתה העיר הדרוזית הראשונה במדינת ישראל; קרוב ל-90% מהתושבים בשני היישובים שהרכיבו אותה הם דרוזים. בנוסף חיים בהם נוצרים ומוסלמים. האיחוד שנוצר ב-2003, במסגרת תוכנית משרד הפנים לאיחוד רשויות מקומיות ברחבי הארץ, יושם חרף התנגדות של חלק גדול מהתושבים.
גרדת
טיפול
הטיפול בגרדת חייב להיות קפדני ולכלול גם את בני המשפחה שאינם מתגרדים. בשלבים הראשונים להדבקה בגרדת אין עדיין תחושת גרד, ולכן בני המשפחה שנדבקו ואינם מתגרדים עלולים בכל זאת להיות חולים בהמשך ולהדביק חזרה את בני המשפחה שכבר קיבלו טיפול.
רעלן הבוטולינום
אסתטיקה (ניתוחים פלסטיים)
ביישומים קוסמטיים, רעלן הבוטולינום נחשב בטוח ויעיל להפחתת קמטים בפנים, במיוחד בשליש העליון של הפנים.
גרדת
טיפול
הטיפול כולל מריחת משחה (ובה גופרית או מינון נמוך של חומר קוטל חרקים) על הגוף כולו, מכף הרגל ועד הסנטר, וחזרה על הטיפול מדי כמה ימים, כדי לוודא שהטפילים הבוקעים מהביצים מומתים אף הם. כדי למנוע הדבקה מביצים שהתפזרו, יש לכבס את כלי המיטה במים בטמפרטורה גבוהה, עד כדי הרתחה.
עיר הכרמל
בנובמבר 2008 אישרה הכנסת חוק המבטל את האיחוד, ומשיב את המצב לקדמותו החל ב-1 בדצמבר 2008. בחירות חדשות למועצות המקומיות הנפרדות נקבעו ל-18 באוגוסט 2009, ועד אז נוהלה העירייה המאוחדת בידי ועדה קרואה בראשות גבי אופיר.
גרדת
טיפול
ישנם דיווחים על טיפולים המתאפשרים בים המלח או בכל אזור שבו קיים בקרקע מצבור של גופרית. אם מושחים את הגוף כולו בבוץ גופריתי (הבוץ הקיים על חוף ים המלח) במשך שלושה ימים או יותר ניתן לטפל באופן אפקטיבי במחלה.
רעלן הבוטולינום
אסתטיקה (ניתוחים פלסטיים)
הזרקה של רעלן בוטולינום לתוך השרירים, מתחת לקמטים בפנים, גורמת להרפיה של שרירים אלה, וכתוצאה מכך, להחלקה של העור שמעליהם. החלקה של קמטים, נראית בדרך כלל, שלושה ימים לאחר הטיפול, ונראית בצורה מקסימלית, שבועיים, לאחר ההזרקה. השרירים המטופלים שבים לתפקד בהדרגה, וחוזרים, בדרך כלל, למראם הקודם, שלושה עד ארבעה חודשים, לאחר הטיפול. ניתן לחזור ולטפל בשרירים, כדי לשמור על מראה עור חלק.
עיר הכרמל
אוכלוסייה
לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) בספטמבר 2009, היו בעיר הכרמל 25,600 תושבים. האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של 1.8%. לפי נתוני הלמ"ס נכון לדצמבר 2008, העיר דורגה 4 מתוך 10, בדירוג החברתי-כלכלי. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשס"ח (2008-2007) היה 48.3%. השכר הממוצע של השכירים בשנת 2007 היה 5,433 ש"ח (ממוצע ארצי: 6,743 ש"ח).
רעלן הבוטולינום
תופעות לוואי
בעוד שרעלן בוטולינום נחשב בדרך כלל לבטוח, במסגרת קלינית, יכולות להופיע תופעות לוואי רציניות, כתוצאה מהשימוש בו. במקרים רבים, רעלן בוטולינום יכול להיות מוזרק לתוך קבוצת השרירים הלא נכונה או להתפשט מאתר ההזרקה, ולגרום לשיתוק של שרירים, שלא התכוונו אליהם.
עיר הכרמל
שכונות
בשנת 2003, במסגרת תוכנית משרד הפנים לאיחוד רשויות מקומיות בישראל, אוחדו המועצות המקומית של דלית אל-כרמל ועספיה ממחוז חיפה, ועד לסוף 2008 היו שכונות בעיריית עיר הכרמל.
רעלן הבוטולינום
תופעות לוואי
תופעות לוואי כתוצאה משימוש קוסמטי, הן בדרך כלל תוצאה של שיתוק לא מכוון של שרירי הפנים. אלה כוללים, שיתוק פנים חלקי, חולשת שרירים, והפרעות בבליעה. אך, תופעות הלוואי אינן מוגבלות לשיתוק ישיר, והן יכולות לכלול גם כאבי ראש, תסמינים דמויי-שפעת ותגובות אלרגיות. כאשר רעלן בוטולינום מוזרק לשריר המלעס של הלסת, אובדן של תפקוד השריר יכול לגרום לאובדן או להפחתה, של הכוח המופעל, כדי ללעוס מזונות מוצקים.
תופעות לוואי כתוצאה משימוש רפואי, יכולות להיות הרבה יותר מגוונות, בהתאם לאתר ההזרקה ולמינון הרעלן המוזרק. באופן כללי, תופעות לוואי כתוצאה משימוש רפואי יכולות להיות הרבה יותר רציניות, מאשר אלה המתעוררות במהלך שימוש קוסמטי. תופעות לוואי כתוצאה משימוש רפואי יכולות לנבוע משיתוק של קבוצות שרירים קריטיות, ועלולות לכלול הפרעות קצב, התקף לב, ובמקרים מסוימים התקפי כיפיון, דום נשימתי ומוות.
בנוסף, תופעות לוואי אשר נפוצות בשימוש קוסמטי, שכיחות גם בשימוש רפואי, כולל קשיים בבליעה, חולשת שרירים, תגובות אלרגיות ותסמונות דמויות-שפעת.
בתגובה להתרחשותן של תופעות לוואי אלה, הודיע ה-FDA האמריקאי בשנת 2008 לציבור, על הסכנות הפוטנציאליות של רעלן הבוטולינום כטיפול תרופתי. כלומר, הם הזהירו שהרעלן יכול להתפשט לאזורים מרוחקים מאתר ההזרקה ולגרום, בלי כוונה, לשיתוק של קבוצות שרירים, במיוחד כאשר משתמשים ברעלן לטיפול בעוויתות שרירים אצל ילדים המטופלים עבור שיתוק מוחין. בשנת 2009 הודיע ה-FDA כי אזהרות חמורות יתווספו למוצרי רעלן בוטולינום קיימים, המזהירות מפני יכולת הרעלן להתפשט מאתר ההזרקה, לאזורים נוספים. בנוסף, הודיע ה-FDA האמריקאי על שינויי שם למספר מוצרים של רעלן הבוטולינום, שנועדו להדגיש כי המוצרים אינם ברי-החלפה ויש צורך במינונים שונים, לשימוש המתאים. השמות של בוטוקס ובוטוקס קוסמטי, שונו ל-אונאבוטולינומטוקסין A (onabotulinumtoxinA). מיובלוק נקרא מחדש רימאבוטולינומטוקסין B (rimabotulinumtoxinB), ואת השם Dysport שינו ל- אבובוטולינומטוקסין (abobotulinumtoxinA). עם זאת, פרסם ה- FDA הודעה לאנשי מקצוע בתחום הבריאות, החוזרת ומציינת את השמות החדשים של התרופות ואת השימושים המאושרים עבור כל אחת מהן. אזהרה דומה פורסמה על ידי רשות הבריאות הקנדית בשנת 2009, וציינה כי מוצרי רעלן הבוטולינום, יכולים להתפשט לחלקים אחרים של הגוף.
מנגנון פעולה
רעלן הבוטולינום פועל על ידי קישור פרה-סינפטי לאתרי זיהוי בעלי זיקה גבוהה, על קצות עצבים כולינרגים, מפחית את השחרור של המוליך העצבי אצטיל כולין, וגורם להשפעה חוסמת עצבית-שרירית (נוירומוסקולרית). מנגנון פעולה זה סיפק את הבסיס לפיתוח רעלן הבוטולינום ככלי טיפולי.
היסטוריה
הרופא הגרמני והמשורר יוסטינוס קרמר שחי בין השנים 1786–1862 היה הראשון לפתח את הרעיון של שימוש רפואי ברעלן הבוטולינום, שכונה על ידיו "רעל הנקניקיה". בשנת 1895, הפרופסור הבלגי, אמיל ואן ארמנגם בודד לראשונה את החיידק קלוסטרידיום בוטולינום. בשנת 1928, ד"ר הרמן סומר (Herman Sommer) מאוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, בודד לראשונה, בצורה מנוקה, רעלן בוטולינום סוג A, כמשקע חומצי יציב. בשנת 1949, הקבוצה של ד"ר ארנולד בורגן גילתה כי רעלן בוטולינום חוסם הולכה עצבית-שרירית. בשנות ה-50 של המאה ה-20 ד"ר ורנון ברוקס (Vernon Brooks) גילה כי הזרקה של רעלן בוטולינום A לשריר עם פעילות יתר, חוסמת את שחרור המוליך העצבי אצטיל כולין, מקצוות עצבים מוטוריים.
מאז חודש דצמבר 1989, אישרו ה-FDA ורשויות בריאות אחרות, התוויות שונות עבור רעלני בוטולינום, לטיפול בפזילה, עווית העפעף, עווית של מחצית הפנים, דיסטוניה של צוואר הרחם (cervical dystonia), הזעת יתר בבית השחי, קמטים בין העיניים, מיגרנה כרונית, פיתול צוואר ועוויתות שרירים מסוימות.
שימוש ברעלן הבוטולינום כנשק כימי
על פי ממצאים שונים שהתגלו לאחר מלחמת המפרץ ב-1991, סדאם חוסיין חימש את עיראק ב-19,000 ליטר של הרעלן, כמו גם רעלנים רבים נוספים, שנועדו בין השאר לחימוש טילים, מכלי תרסיס מיוחדים, כלי רכב מונחים ועוד.
כת האמת הצרופה (Aum Shinrikyo) ביפן ניסתה שלושה ניסיונות פיגוע כושלים באמצעות פיזור תרסיס המכיל את הרעלן ברכבת התחתית של טוקיו בין השנים 1990-1995.(4) (הכת נודעה לשמצה בשל פיזור חומר בלתי קונבנציונלי אחר - גז עצבים - ברכבת התחתית של טוקיו)
במקרה של פיזור נבגים באוויר, הנבגים מחזיקים מעמד עד יומיים, ולאחר כניסתם לדרכי הנשימה ומשם למעיים - הנבגים "נובטים" ומהם מתפתח וגדל החיידק שמתחיל להפריש את הרעלן.
ממשלות שונות בעולם המערבי מודאגות מהסכנה הקיימת ברעלן ומנסות לפתח נוגדנים וחיסונים שאותם ניתן לפזר במהירות במקרה התקפה. לא קיים נוגדן מוצלח דיו לשימוש המוני ומהיר. לדאגה תורמת גם העובדה שתסמיני ההרעלה קשים לזיהוי מוקדם. גם ברעלנים נוספים מאותה משפחה נעשה שימוש כנשק ביולוגי, לדוגמת Clostridium perfringens.
אין עוררין על כך שהרעלן הוא החזק ביותר בטבע, והוא חזק בכמה סדרי גודל מהבא אחריו ברשימה. רעילות נמדדת במידה הקרויה LD50 (Lethal Dose). LD50 לק"ג היא המנה שצפויה לקטול 50% מהנחשפים אליה. לפי הערכות מתונות, נדרש עבור מנה קטלנית כזו ברעלן מסוג A רק 1 ננוגרם בהזרקה, וכ-3 ננוגרם בנשימה, אם כי בספרות ניתן אף למצוא מספרים קיצוניים הרבה יותר.
הרעלן מתפרק בחימום מעל 85 מעלות צלזיוס. גם אוורור וחיטוי בכלור (במקרה של פיזור במים) תורמים לפירוק הרעלן. הרעלן הוא חסר צבע, חסר ריח וככל הנראה גם חסר טעם.
הכלור מצוין גם לפירוק נבגי החיידק, שנחשבים קשוחים ביותר - עמידים בחום של עד 105 מעלות צלזיוס למשך 100 דקות, עמידים בפני קרינה אולטרה-סגולה, אלכוהול או פנול, ועמידים במצב של יובש ללא מזון ונוזלים אף למעלה מ-30 שנה.
התרופה בישראל
התרופות קסאומין דיספורט ובוטוקס הרשומות בישראל מכילות רעלן בוטולינום A בצורת אבקה להכנת תמיסה להזרקה ומיועדות לטיפול בעוויתות שרירים שונות, בהזעת יתר, ולשיפור בהופעת קמטים בין העיניים. התרופה בוטוקס מותווית אף לטיפול בפזילה, מיגרנה כרונית, ופעילות יתר של שלפוחית השתן עם דליפת שתן. התרופות כלולות בסל הבריאות ומוגבלת לרישום על ידי רופא מומחה.
טאנגי אנדומבלה
טאנגי אנדומבלה אלווארו (בצרפתית: Tanguy Ndombele Alvaro; נולד ב-28 בדצמבר 1996) הוא כדורגלן צרפתי, המשחק בעמדת הקשר בקבוצת נאפולי.
אולימפיק ליון
נדומבלה הספיק לערוך רק שלוש הופעות במדי אמיין בליגה הבכירה לפני שב-31 באוגוסט 2017 הוא הועבר בהשאלה לאולימפיק ליון עם אופציה לרכישה של 8 מיליון אירו. באותה עונה אולימפיק ליון העפילה לרבע גמר הליגה האירופית וסיימה במקום השלישי בליגה הצרפתית והבטיחה מקום בליגת האלופות. בחצי השני של העונה אנדומבלה היה שחקן הרכב קבוע בקבוצה וחלק מרכזי בקישור של אולימפיק ליון ובסך הכל בעונת הבכורה שלו בקבוצה הוא הבקיע שער אחד ובישל שבעה שערים.
בקיץ 2018 ניצלה אולימפיק ליון את אופציית הקנייה שלה על אנדומבלה ורכשה אותו. הוא היה שחקן מרכזי בקישור של ליון באותה עונה ועזר לקבוצתו להעפיל לשמינית גמר ליגת האלופות ולסיים עוד פעם במקום השלישי בליגה הצרפתית.
טוטנהאם הוטספר
ב-2 ביולי 2019 חתם אנדומבלה בטוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג על חוזה לשש שנים תמורת 65 מיליון ליש"ט שטוטנהאם הוטספר שילמה לאולימפיק ליון. המחיר שטוטנהאם הוטספר שילמה עבור אנדומבלה הוא סכום שיא עבור המועדון האנגלי. ב-17 בינואר 2021 הבקיע אנדומבלה את מה שתואר כמתמודד על תואר "שער העונה" כשהוא הקפיץ את הכדור בעודו עם הגב לשער, ומבקיע מזווית קשה כשהכדור נוחת בפינה הרחוקה של שערה של שפילד יונייטד, וחותם את ניצחונה של טוטנהאם בתוצאה 1–3.
ב-31 בינואר 2022 הושאל אנדומבלה חזרה לאולימפיק ליון עד לסיום העונה.
ב-19 באוגוסט 2022 הושאל לנאפולי.
תארים
נאפולי
נונאטאק קואל
נונאטאק קואל או נונאטאק קול (באנגלית: Coal Nunatak) הוא נונאטאק (תצורת מצוק - שראשה שטוח, ומדרונותיה תלולים).
נונאטאק קואל ממוקם באי אלכסנדר, בארץ אלכסנדר שבאנטארקטיקה.
נונאטאק קואל ממוקם 3.7 קילומטרים דרומית-מערבית למצוקי קורנר, שבחוף הדרומי של האי אלכסנדר.
גילוי ומיפוי הנונאטאק
נונאטאק קואל צולם מהאוויר על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסתו מעל האזור ב-23 בנובמבר 1935.
הנונאטאק מופה לראשונה, בהתבסס על תצלומי אוויר אלה, על ידי וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג.
אזור הנונאטאק נסקר לראשונה בשנת 1949 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד (Falkland Islands Dependencies Survey; בראשי תיבות: FIDS)
בעת שהתגלה הוא נצפה מרחוק, מכיוון מערב, ולא היה ברור אם מדובר בפסגת הר באי אלכסנדר, או באי במפרץ ג'ורג' השישי.
רק לאחר הסקר של שנת 1949 (שבוצע על הקרקע) התברר כי מדובר בנונאטאק.
מקור השם
שמו של הנונאטאק ניתן לו על ידי על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
השם תאורי, והוא מציין את העובדה, כי התגלו בסמוך גושי פחם.
קואל באנגלית משמעו "פחם".
האי הקטן של בראילה
האי הקטן של בראילה (ברומנית: Insula Mică a Brăilei) הוא אי באפיק הדנובה במחוז בראילה, בין זרוע ולצ'יו ובין זרוע קרמנאה, הגדול מבין קבוצה של שבעה איים.
המקום משמש לריבוי הטבעי של הדגים ומארח 60 סוגי ציפורים יציבות במקום ועוד 147 זני ציפורים נודדות. במקום חיים גם 11 סוגי יונקים ו-52 זני דגים.
אור עקיבא
אוֹר עֲקִיבָא היא עיר בנפת חדרה של מחוז חיפה בישראל. היא הוכרזה כעיר בשנת 2001.
העיר נמצאת במישור החוף הצפוני בין שני צירי תנועה עורקיים, כביש מס' 2 ממערב, וכביש מס' 4 ממזרח, שבהם נמצאות כניסות אל העיר. העיר ממוקמת דרומית-מזרחית ברצף היישובים המשתייכים למועצה האזורית חוף הכרמל, ובכלל זה שכנתה הצמודה ממערב, קיסריה. ככלל מצויה אור-עקיבא בסביבה כפרית או סמי עירונית, מזרחית לה המועצה המקומית בנימינה-גבעת עדה. גבולותיה המוניציפליים של העיר הורחבו בנובמבר 2004 והם עולים על 3,000 דונם, אך עדיין היא ישות מוניציפלית בעלת גבולות שיפוט מצומצמים בהשוואה לסביבתה. דרומית לאור עקיבא מתפרש שטח נרחב השייך ברובו לחברה לפיתוח קיסריה (אדמות פיק"א-הברון רוטשילד) ובו מוקמת שכונת "אור ים" בעלת 3,480 יחידות דיור, שיגרמו להכפלת אוכלוסיית העיר ל-30 אלף תושבים.
אפריל 1951 - מאי 1955 המתיישבים הראשונים - מעברת קיסריה
ראשיתה של אור-עקיבא בשתי משפחות שהועברו ממעברת "ברנדס" בחדרה על ידי הסוכנות היהודית ב-17 אפריל 1951 אל דיונות החול בקיסריה וְיִשְּׁבָה אותם באוהלי בד כדי להקים יישוב במקום. ב-24 באפריל 1951 הגיעו 4 משפחות נוספות ובתאריך 29 באפריל 1951 הגיעו משפחות נוספות כך שהיו 38 משפחות שעלו ארצה מרומניה באוניה טרנסילבניה. מחצית מהמשפחות באוניה זו הגיעו לעיירה ירוחם ומחציתם הגיעו למעברת קיסרי. החל משנת 1952 החלה עלייה לאור עקיבא ממדינות שונות - מרוקו, לוב, איראן הודו ועוד. בתחילה, העבודות היזומות על ידי המדינה הספיקו לתושבי המקום, אך ככל שהמעברה הלכה וגדלה החלו תביעות עבודה ותלונות על כך שהשכר לא שולם תושבי המעברה שכן עבדו, הועסקו בדרך כלל בעבודות דחק והמעטים שכן עבדו בעבודות פרודוקטיביות עבדו מחוץ למעברה.
ביוני 1953 הוחלף שמה של מעברת קיסרי לאור עקיבא על שם התנא רבי עקיבא שהיה מעשרת הרוגי מלכות, שעונה והוצא להורג בידי הרומאים בקיסריה הסמוכה, במאה השנייה לספירה.
ב-2 בספטמבר 1953 נבחר יחיאל (מישו) וייסנברג לראש המועצה. המועצה כללה 9 חברים - 4 נציגי מפא"י, 2 נציגי הפועל המזרחי, 2 נציגים לציונים הכלליים ו-2 נציגים למפ"ם.
1955-1959 התמקמות בעיר החדשה - אור עקיבא
החל מ-1955 התחילו לעבור תושבי המעברה למבני הקבע באור עקיבא. תושבי המעברה עברו לבתי עמידר שנבנו עבורם ומעטים נשארו במעברה. באותו זמן הוקמו אזבסטונים לעולי פולין ומרוקו, שהגיעו באותן שנים במקום בו הייתה המעברה.
1959-1969 מהפך שלטוני
בשנת 1959 נבחר עמוס ברכה, נציג הפועל המזרחי לכהן כראש המועצה לאחר ש-5 מתוך 9 חברי המועצה תמכו בו. באותה עת, ברבים מהיישובים החדשים היו ראשי המועצות נציגי מפא"י וברכה היה ראש המועצה היחיד שהיה נציג הפועל המזרחי. כיוון שהשלטון המונציפלי באור עקיבא לא היה מזוהה עם מפלגת השלטון במדינה, הועלו טענות שמוסדות השלטון מפלים את תושבי היישוב בגלל שהתושבים בו לא הצביעו למפא"י.
בתקופה זו הייתה עלייה משמעותית מקרב יוצאי הודו ובעיקר מקהילת בני ישראל (הודו), קדמה להם משפחת יוסף (דיווקר), צאצאי נשיאי הקהילה ופעילים פוליטיים בשנים הראשונות ביישוב.
למרות כל הקשיים, חלה צמיחה של ממש בעיר בתקופה זו. משפחות רבות גרו בשיכונים, בדירות שבאותם ימים הוגדרו כמרווחות. יחד עם זאת, כמה מאות משפחות נמנו עם מקבלי קצבאות הסעד. עבודות הדחק כמעט ונעלמו מהעיר והוקמו שני מפעלים ב-1962 מפעל הצמיגים אליאנס ושטיחי כרמל.
שנות ה-70 - חוסר יציבות שלטונית
בשנת 1970 התחלפו 5 ראשי מועצה, מה שגרם לזעזועים פנימיים בעיר. מצבה של העיר הגיע לשפל חסר תקדים. כמו כן, מצבה הכלכלי של העיר התדרדר. בסוף שנת 1970 הוחלט במשרד הפנים על קביעת ועדה קרואה לעיר וזו פעלה עד שנת 1974 על מנת לשקם את העיר ואת מצבה הכלכלי.
לקראת סוף שנות ה-70 הגיע גל עלייה גדול מהקווקז.
פרויקט שיקום שכונות
בשנת 1977 הכריז ראש ממשלת ישראל מנחם בגין, על הפרויקט הלאומי-חברתי חדש של מדינת ישראל – פרויקט שיקום השכונות. מטרת הפרויקט, שהובל על ידי שר הבינוי דוד לוי, הייתה להתמודד באופן מקיף עם תופעת הפער החברתי המתרחב בשכונות הסובלות מהתבלות פיזית וממצוקה חברתית.
התוכנית כללה שיקום פיזי של בתי המגורים וכן השקעה בפיתוח סביבתי וחינוכי, שמומנה בחלקה על ידי הממשלה ובחלקה על ידי הסוכנות היהודית (קהילות תאומות).
מדינת ישראל החליטה שאור עקיבא כולה תהיה תחת פרויקט זה ולא רק שכונה אחת. בפועל, לאחר כ-5 שנים שבו פעל הפרויקט, הוא הקיף 24 יחידות דיור בלבד בהשקעה של משרד הבינוי והשיכון דרך החברה הממשלתית "עמיגור" בעלות ממוצעת של 60,000 שקלים. דבר שהספיק לשיפוץ קוסמטי חיצוני בלבד.
עיירות הפיתוח והיישובים, הוקמו בדרך כלל על אדמות לאום או אדמות מדינה. אור עקיבא, בניגוד אליהן הוקמה על קרקע פרטית בבעלות יק"א. דבר זה הקשה על פיתוחה והתרחבותה של העיר כפי שציין ראש המועצה אליהו עמאר בעת ביקור סגן ראש הממשלה יגאל ידין ביוני 1978: "למועצה אין מעמד מיוחד של עיר, כפר או עיירת פיתוח המזכה בתקציבים מיוחדים ובכללם כניסה לפרויקט "שיקום שכונות". אין תוכנית מתאר המאפשרת הרחבה והתחדשות. כחלק מבעיית הקרקעות מול פיק"א ובהמשך 'החברה לפיתוח קיסריה' ".
לאור המצב הסוציו כלכלי של האוכלוסייה במועצה המקומית (הכנסה פנימית 16% מהתקציב) לא ניתן לבצע פיתוח עצמי.
שנות ה-90 - היום
בשנת 1992 חל מפנה משמעותי בהתפתחות העיר שמנתה עד אז כ־8,000 נפש עם הגעתו של גל עליה גדול מברית המועצות לשעבר. גל עליה זה הביא ל-6,700 עולים חדשים והגדיל את אוכלוסיית המועצה ב-42% והביא לבנייה והקמה של שכונות חדשות, מוסדות ציבור ומגוון שירותים לתושבים. בשנת 2017 אושרה תוכנית המתאר החדשה של אור עקיבא, כאשר יעד האוכלוסייה הוא 35,000 נפש עד לשנת 2030.
ביולי 2007, ועדת השרים לענייני חקיקה אישרה את הצעת החוק של יו"ר השדולה החברתית בכנסת, חבר הכנסת אליהו גבאי (האיחוד הלאומי-מפד"ל) לאחד את אור-עקיבא וקיסריה. לבסוף, האיחוד לא יצא לפועל. ב-2011, נפתחה ישיבת הסדר בעיר.