cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המחאות בהונג קונג (2019–2020)
העימותים בשעות הלילה
בסביבות חצות, ההתנגשות בין המפגינים למשטרה החמירה כשהממשלה הודיעה כי העברת הצעת חוק תימשך כמתוכנן, ללא שינוי. המפגינים החלו לזרוק בקבוקים וחפצי מתכת על המשטרה, שניסתה לרסס אותם בגז פלפל. קציני משטרה הגיעו למקום והתרו במפגינים כי הם "יפעילו כוח הולם". המחאה הסתיימה בשעה 03.00 לפנות בוקר, עם כמה פצועים משני הצדדים. כמו כן נעצרו 19 מפגינים; 358 מפגינים (80% בני פחות מ-25) נדרשו להתייצב בתחנת המשטרה עם תעודת הזהות שלהם.
הפגנות סולידריות ברחבי העולם
לפחות 29 עצרות ב-12 מדינות התקיימו להבעת סולידריות עם המפגינים, כולל 4,000 מפגינים בלונדון, 3,000 בסידני ועצרות נוספות בניו יורק, סן פרנסיסקו, לוס אנג'לס, בוסטון, טורונטו, ונקובר, ברלין, פרנקפורט, טוקיו, קנברה, מלבורן וטאיפיי.
המחאה בהונג קונג
אחר הצהריים החלו כוחות המשטרה להשתמש באמצעים לפיזור הפגנות מול המפגינים שהתאספו מחוץ למתחם המועצה המחוקקת. בעודם צועקים "לסגת!", לבשו המפגינים מסיכות פנים, משקפי מגן, מטריות ושריון גוף כדי להגן על עצמם. השוטרים הואשמו במעשיהם במהלך ההפגנות. המחנה הפרו-דמוקרטי גינה את עוצמת הכוח שהשתמשו בו וציין כי הוא אינו מידתי, שכן המפגינים הם "צעירים נטולי נשק". איגוד העיתונאים של הונג קונג האשים את המשטרה כי היא "רמסה את הכתבים", והתעלמה מביטחונם. עוד טען האיגוד כי המשטרה הפריעה באופן בלתי סביר לעבודתם, ושכמה שוטרים השתמשו בלשון גסה, כינו אותם "זבל" וצעקו "לכתבים אין זכות מיוחדת".
מחאת האימהות: 14 ביוני 2019
ב-12 ביוני קיימה קארי לאם ריאיון ברשת TVB בו היא קוננה על כך שכאם היא לא הייתה סובלת את התנהגות ילדיה אם היו מתנהגים באלימות, כפי שעשו המפגינים הצעירים בהפגנה לטענתה. ב-14 ביוני, כ-6,000 איש (לדברי המארגנים), רובם אמהות, התאספו לבושים בשחור בגן צ'טר ודרשו מהמשטרה לבטל את הצעת החוק.
המשך המחאות בשנת 2019
בתחילה דרשו המפגינים רק למשוך את חוק ההסגרה. בעקבות הסלמה בחומרת טקטיקת השיטור ב-12 ביוני 2019, מטרת המפגינים הייתה להשיג את חמש הדרישות הבאות (תחת הסיסמה "חמש דרישות, לא אחת פחות") :
ההפגנות נמשכו ולעיתים הדרדרו לאלימות. אחרי כחצי שנה של הפגנות נגד המשטר הסיני, התקיימו בחירות בהונג קונג לפרלמנט המקומי שתוצאותיהן כללו הישג לאופוזיציה הפרו דמוקרטית. לפרלמנט המקומי בהונג קונג לא היה כוח פוליטי משמעותי, והמחוקקים עסקו לרוב בסוגיות כמו תחבורה ציבורית ואיסוף אשפה. למרות זאת, הבחירות היו למעשה הפעם הראשונה בה תושבים יכלו להביע את דעתם בקלפי המחאות והתנהלות קארי לאם.
משבר הקורונה
מאז התפרצות נגיף הקורונה בסין היבשתית, מספר ההתכנסויות ירד מחשש להתפשטות הנגיף. למרות זאת, ארגונים פרו-דמוקרטיים בהונג קונג מצאו שיטות חדשות ללחוץ על הממשלה לפעול באופן תקיף יותר במטרה להגן על בריאות הציבור במחוז. המפגינים דרשו שייאסר על כל מי שביקר בסין להיכנס להונג קונג, ובין 3 בפברואר ל-7 בפברואר פתחו עובדי בתי החולים בשביתה למטרה דומה. ב-3 בפברואר אמרה קארי לאם כי רק שלושה מתוך 14 מעברי גבול בין הונג קונג לסין יישארו פתוחים ודחתה סגירה מלאה בשל "קשר הדוק מאוד" בין אנשים משני צידי הגבול שכרוכים ב"מעבר הגבול לגיטימי ואמיתי".
בחירות והמשך המחאות
הפגנות נגד חוק הביטחון הלאומי התקיימו במאי, לקראת אישור החוק. הוא הועבר ב-30 יוני. מאז אישורו, סין היא שלחה לכלא או לגלות את רוב המנהיגים הבכירים של המחאה.
מפלגות פרו-דמוקרטיות ארגנו בקיץ של 2020 פריימריז לא רשמיים, כדי לראות מי מהמועמדים שלהן הם בעלי הסיכויים הטובים ביותר להיבחר לפרלמנט של הונג קונג. רק מחצית מ-70 חברי המועצה נבחרים על ידי העם. האופוזיציה שאפה לזכות בכל 35 המושבים הנותרים – וכך לסכל מדיניות של השלטון הפרו-סיני. כתוצאה מכך, נעצרו ראשי המחנה הדמוקרטי.
ביולי, קארי לאם וממשלת סין דחו את הבחירות למועצה המחוקקת של הונג קונג בכשנה שלמה (ל-5 בספטמבר 2021), בתואנה שלא ניתן לקיים בחירות בשל התפרצות נגיף הקורונה בסין.
האופוזיציה הדמוקרטית טענה שזהו תירוץ, שיוביל בסופו של דבר לביטול מדיניות מדינה אחת, שתי שיטות ולסיפוח מלא של הונג קונג על ידי הרפובליקה העממית של סין. תושבים הפגינו בשל הדחיה.
הבחירות התקיימו לבסוף בדצמבר 2021. במסגרת רפורמה שאושרה במרץ 2021 בוועדת הקונגרס הלאומי, הגוף המחוקק העליון בסין העממית, מספר המושבים במועצה המחוקקת של הונג קונג הורחב מ-70 ל-90 ומספר המחוקקים שייבחרו בבחירה ישירה צומצם מ-35 ל-20 בלבד. אחוז המצביעים בבחירות היה בשפל.
צנזורה
ההפגנות צונזרו ברובן במדיה החברתית הסינית. חיפוש הכותרים "הונג קונג", "HK", ו"הצעת חוק ההסגרה" הובילו לחדשות הרשמיות ולתכני בידור. חשבונות שפרסמו תוכן הנוגע למחאה נחסמו.
רשת בלומברג פרסמה כי המפגינים השתמשו בתוכנת טלגרם כדי להסתיר את זהותם ולמנוע מעקב מצד ממשלת סין. שרתי טלגרם חוו התקפת DDoS ב-12 ביוני, ומייסד הרשת החברתית פאבל דורוב זיהה את מקור ההתקפה בסין וציין שהיא "התרחשה בזמן ההפגנות בהונג קונג".
תגובות במערב
דריל מורי ג'נרל מנג'ר יוסטון רוקטס צייץ בטוויטר בעד המפגינים מהונג קונג, ובעקבות זאת הודיעה חברת התקשורת הסינית טנסנט כי לא תשדר שידורי ספורט בהם משחקת הקבוצה.
חגלה (מושב)
חָגְלָה (קרי: חוגלה) הוא מושב בעמק חפר, מדרום לחדרה, בתחום המועצה האזורית עמק חפר. הוא קרוי על שם חגלה בת צלפחד, שעמק חפר נכלל בנחלת שבטה, מנשה. המושב משתייך לתנועת הנוער "האיחוד החקלאי".
היסטוריה
ביולי 1932 עלו 12 חברים מהארגון לנקודת ההתיישבות שהוקצתה להם בעמק חפר והקימו במקום צריף ראשון. הם גדרו את השטח של 1,000 דונם, 20 דונם ל-50 משפחות, שהוקצה להם, חפרו באר ובנו עליה "מכון מים" וחרשו את שטחי הזריעה. במשך מספר שנים התגוררו בנקודה רק חברים מעטים, בצריפים ובמכון המים, בעוד שאר החברים נשארו בחדרה. בראשית 1936 התגוררו במקום 8 חברים שלהם 12 ילדים. אז הוחל בבניית 15 בתים, בהתאם למספר ההלוואות שהוקצו להם על ידי המוסדות המיישבים. באותו זמן הסכימו המתיישבים להצעת ועדת שמות היישובים לקרוא ליישוב שלהם "חגלה".
בשנת 2000 הוקמה הרחבה קהילתית ליישוב, שהביאה איתה משפחות חדשות וקידום למושב.
CSI
CSI (בשמה המלא באנגלית: CSI: Crime Scene Investigation; בעברית זירת הפשע) היא סדרת משטרה אמריקאית המשלבת אלמנטים של מדע פופולרי. הסדרה מתארת את עבודת חוקרי הזיהוי הפלילי בעיר לאס וגאס שעוסקים בפענוח מקרי רצח. הסדרה המצליחה, ששודרה ברשת CBS, עלתה לאוויר ב-6 באוקטובר 2000.
לסדרה יש מספר פרקי קראוסובר עם סדרות הבת, ועם הסדרה ”ללא עקבות“.
רקע
מחלקת הזיהוי הפלילי נוהגת לפתור את מקרי הרצח בעיקר בהתבסס על ראיות מתחום מדעי הטבע הנמצאות בזירה ופחות על עדויות. על פי רוב צוות הבלשים מנסה לפתור בכל פרק מספר מעשי פשע שהתרחשו או התגלו באותו הלילה. מרבית התעלומות נפתרות עד סוף הפרק ולעיתים נמצאות כקשורות זו לזו (לדוגמה, מקרים בהם שני חוקרים נשלחים לזירות פשע שונות ומגלים שאותו פושע עומד מאחורי הפשעים השונים). מדי מספר פרקים ישנן תעלומות בלתי מפוענחות, ועל פי רוב, לקראת סוף כל עונת שידורים, תעלומות אלה מסתברות כקשורות זו לזו ונפתרות יחדיו. כל עונה מכילה גם פרק אחד שבו מככבות דמויות המשנה במקום הדמויות הראשיות ושני פרקים עוקבים הבנויים כפרק אחד ארוך. כמו כן, לצד העניין המרכזי של הסדרה, מתפתחים מפרק לפרק יחסים בין הדמויות הקבועות.
לאורך תשע עונותיה הראשונות של הסדרה היא דורגה כאחת מעשר התוכניות הנצפות בארצות הברית. בין השנים 2002–2004 הייתה הסדרה הנצפית ביותר בארצות הברית. בעונה העשירית דורגה הסדרה במקום ה-12 בדירוג הסדרות הנצפות ביותר בארצות הברית.
פתיח הסדרה הוא השיר "Who Are You" של להקת הרוק The Who.
אוקלנד (ניו זילנד)
אוקלנד (באנגלית: Auckland), הקרויה גם אוקלנד סיטי או אוקלנד המרכזית שבחבל אוקלנד באי הצפוני של ניו זילנד, היא העיר הגדולה והמאוכלסת ביותר במדינת ניו זילנד עם 1,534,700 תושבים. אוכלוסייתה מונה כ-30% מאוכלוסיית המדינה. בין השנים 1840–1865, היא הייתה בירת ניו זילנד.
שמות נוספים
במאורית, השפה של ילידי ניו זילנד, אוקלנד ידועה בשם "טאמקי מקאו ראו" (Tāmaki-makau-rau) או בעברית "העיר עם מאה האוהבים", משום שהייתה נחשקת מאוד ונכבשה על ידי רבים.
התיישבות מאורית
המתיישבים הראשונים בחבל היו ממוצא מאורי והם הגיעו לאזור אוקלנד במאה ה-14. הם התיישבו באי בסביבות שנת 1350 וגילו במהרה שמצר היבשה לחופי אזור אוקלנד היה נכס אסטרטגי. הוא איפשר גישה גם לחוף שממזרח לאי וגם לחוף שממערבו וכך נבנו שני נמלים, אחד בכל חוף. האדמות הפוריות אפשרו לתושבים לפתח הורטיקולטורה משגשגת והים סיפק שפע של מאכלי ים לתושבים.
התיישבות אירופית
מגלי ארצות אירופיים הגיעו לאוקלנד לראשונה במאה ה-18 והתיישבו באזור, מצפון לשטחים של השבטים המאורים. עם התיישבות האירופים החל מסחר בנשק והמאורים רכשו רובי מוסקט. כניסת הנשק החדש שינתה את מאזני הכוחות בין השבטים מה שהוביל בסופו של דבר למלחמות המוסקט.
הגעת האירופים לאזור הביאה איתה גם מחלות קשות. אוכלוסייתם של המאורים נפגעה משמעותית מפני שהמערכת החיסונית שלהם לא יכלה להתמודד עם נגיפי השחפת והאבעבועות השחורות שהגיעו לאי יחד עם המתיישבים מאירופה. בשנת 1840 שיעור התמותה גרם לכך שסביב מצר היבשה התגוררו קרוב ל-500 תושבים בלבד.
אוקלנד בירת ניו זילנד
עם החתימה על הסכם ואיטנגי ב-6 בפברואר 1840 הוטלה משימה על מושל ניו זילנד, ויליאם הובסון, להקים עיר בירה לקולוניה. בעצתו של המיסיונר הנרי ויליאמס ובתמיכת הגנרל פלטון מתיו הוא הכריז על בירה עתידית בנמל ויאטמטה, חלק מאוקלנד של היום. למרות זאת פורט ניקולסון (כיום ולינגטון) בקצה הדרומי של האי הצפוני נראתה בחירה טובה יותר, ואכן ב-1865 הבירה הועברה לשם.
כלכלה
אוקלנד היא המרכז הכלכלי והמסחרי של ניו זילנד. העיר היא עיר עולם בדרגת "בטא פלוס" על פי ארגון GaWC.
תחבורה
נמל התעופה של אוקלנד הוא הגדול והעמוס במדינה. יש בעיר גם כבישים רבים, וביניהם כביש 1, כביש 2, כביש 6, כביש 5 וכביש 9.
גאוגרפיה
החלק היבשתי של העיר שוכן על מצר יבשה. נמל וואיטמטה, השוכן על מפרץ האוראקי מפריד את צפון העיר מדרומה. נמל מנוקאו שפתוח לעבר ים טסמן, מפריד בין מצר היבשה לבין העיר מנוקאו בדרום.
באזור אוקלנד שלושה נמלים, נמל התעופה של אוקלנד, שהוא השער האווירי המרכזי לניו זילנד, שלושה רכסי הרים, 48 חרוטים וולקניים ולמעלה מ-50 איים קטנטנים.
העיר שמצפון לגשר הנמל (Harbor Bridge) של אוקלנד סיטי נקראת נורת' שור סיטי.
אליפות וימבלדון 1930
אליפות וימבלדון 1930 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-23 ביוני והסתיימה ב-5 ביולי. השנה התחרות נערכה בפעם ה-50 מאז אליפות וימבלדון 1877. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
ספורטאי ארצות הברית זכו בכל התארים (זוגות המעורבים תוך שיתוף של ג'ק קרופורד האוסטרלי). הלן וילס זכתה בתחרות הנשים וזוגות הנשים, אליזבת ריין זכתה בתחרות זוגות הנשים וזוגות המעורבים.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. רנה לקוסט, מנצח התחרות בשנה הקודמת לא השתתף. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
בגמר התחרות נפגשו אלוף שנת 1921 ו-1920 ביל טילדן ווילמר אליסון  שלא היה מדורג. ביל טילדן ניצח ב-3 מערכות ובכך זכה באליפות בפעם השלישית.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. כמו בשנה שעברה 4 זוגות דורגו.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 48 זוגות. מנצחי תחרות 1929 הבריטיות פגי מישל ופיבי ווטסון לא השתתפו. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר אליזבת ריין והלן וילס שיחקו נגד אדית קרוס  ושרה פלפרי (ארצות הברית) וניצחו אותן בשתי מערכות. להלן וילס זה היה ניצחון שני באליפות שנת 1930.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. מנצחי תחרות 1929, פרנק הנטר והלן וילס לא השתתפו בתחרות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר ג'ק קרופורד ואליזבת ריין  שיחקו נגד דניאל פרן והילדה קרנווינקל  וניצחו אותם בשתי מערכות. לאליזבת ריין זה היה התואר השני באליפות זו.
עצמים צפים בעין
עצמים צפים בעין (באנגלית: Floaters, 'צַפוֹנִים') הם עצמים שונים, למשל נקודות ופסים או גופיפים מוארכים חסרי צבע, הנדמים כ"צפים" בשדה הראיה ונראים בולטים במיוחד בסביבת אור בוהק.
רקע
מדובר בגופיפים המצויים בחומר הג'לטיני הממלא את גלגל העין, וקרוי Vitreous Humour או הגוף הזגוגי. בעודם "שוחים" בנוזל גלגל העין הם נתונים גם לסיבובי העין לכיוונים שונים. צפונים או עצמים צפים בעין עלולים להיגרם מכמה הפרעות בשדה הראיה הנדמות כעצמים צפים בתוך הגוף הזגוגי של העין (Vitreous Humour). העצמים הנצפים נבדלים זה מזה בגודלם, צורתם, מספרם, צבעם, תנועותם ואופן שבירת האור דרכם. ניתן להבחין בגופיפים בזכות הצל שהם מטילים על הרשתית או בשל האור הנשבר דרכם. מדובר בדרך כלל בתופעה אנטופטית (Entoptic phenomena) - אפקט חזותי שמקורו תוך עיני, שלרוב נעלמת מעצמה, אבל לעיתים מדובר בסימן למצב רפואי מסוכן ואז יש צורך בטיפול מידי. כיוון שמקור ההפרעה הוא עצמים בעין עצמה, אין מדובר באשליה אופטית.
תיאור
הגופיפים הצפים בעין נראים כעצמים התלויים בגוף הזגוגי של העין, ה-Vitreous Humour - חומר קרישי שקוף ומימי, המהווה את רוב העין וממלא את החלל שבין העדשה באזור הקדמי של העין לבין הרשתית בחלקה האחורי. תפקידו של הנוזל הוא הגנה על קולטני האור (רצפטורים) הנמצאים ברשתית ורגישים מפני מגע ישיר עם הסביבה. העצמים הצפים זזים באיטיות בתוך הנוזל בכיוון תנועת העיניים המהירות. ניסיון למקד את הראיה בעצמים הצפים איננו פשוט, כיוון שהעצמים עוקבים אחר תנועות העין, ומתמקמים בצידי המבט הישיר. למעשה, צורתם של הגופיפים מתקבלת מצילם של העצמים המוקרן על רשתית העין. בניגוד למשתמע משמם, העצמים אינם צפים בחופשיות, אלא נוטים לשקוע מטה. הגופיפים הצפים מתאפיינים במופעים שונים, החל מנקודות קטנות, וכלה בטבעת גדולה.
באופן טבעי, כחלק מתהליך הסתגלות עצבית, מסנן המוח עצמים קבועים המקובעים בעין, כדוגמת כלי דם. כך שניתן להבחין בגופיפים הצפים רק כיוון שהם אינם מקובעים וזזים בחופשיות בגוף הזגוגי.
ניתן להבחין בגופיפים הצפים בעין בעיקר בעת התבוננות במשטח בעל צבע אחיד אשר ממלא את כל שדה הראיה, כדוגמת שמיים כחולים ומוארים. הסיבה לכך כפולה ונובעת משילוב של הטיית הראש מעלה בעת התבוננות בשמים המובילה לשקיעת וריכוז הגופיפים בגומחה המרכזית ברשתית (Foba), וכן כיוון שאישון העין מצטמצם בעת ההתבוננות בשמים המוארים, ולפיכך גורם לעצמים הצפים להופיע מטושטשים פחות וביתר חדות.
הגורמים
כל הפרעה לגוף הזגוגי של העין מוגדרת כ"גופיפים צפים בעין", ולהלן יפורטו ההפרעות הנפוצות הגורמות לתופעה:
היפרדות הזגוגית
החומר הצמיגי המרכיב את הגוף הזגוגי של העין מורכב מ-99% מים ו-1% יסודות מוצקים. אותם מרכיבים מוצקים מורכב מרשת סיבי קולגן וחומצה היאלורונית, אשר תומכים במולקולות המים ומעניקים לעין את צמיגותה. פירוק רשת הסיבים הזו גורמת לחומצה היאלורונית לשחרר את מולקולות המים הכלואות במבנה, וכתוצאה מכך גורמים למִיוּם המרקם הצמיגי. סיבי הקולגן נשברים לליפונים, סיבים קטנים המשתחררים וצפים בגוף הזגוגי של העין. הליפונים האלו הם הגופיפים הצפים הגורמים להפרעה. גופיפים הנגרמים מהיפרדות הזגוגית מעטים במספרם ונראים כקווים. תופעה זו איננה נדירה, ומתרחשת כחלק מתהליך ההתבגרות- אצל ילודים ותינוקות הגוף הזגוגי של העין צלול, אולם פגמים מתחילים להופיע כבר בגיל צעיר.
היפרדות הזגוגית האחורית והיפרדות הרשתית
עם הגיל, יכולת התמיכה הפנימית של הגוף הזגוגי נחלשת, וחיבורו של תוך הגוף למסגרת החיצונית מתערער וכתוצאה מכך מתרחק החלק האחורי של הגוף הזגוגי מקולטני הרשתית. כתוצאה מההיפרדות, הזגוגית המצטמקת מגרה פיזית את הקולטנים ברשתית, וגורמת לפוטופסיה- הבזקי אור בשדה הראייה של המטופל או תחושה שזבוב מפריע לשדה הראיה. שחרורה הסופי של זגוגית העין מקצה עצב הראייה (Optic Nerve) גורמים להופעת גופיף גדול, שלרוב צורתו טבעת. כסיבוך אפשרי, חלקים מהרשתית עלולים להיתלש על ידי קרום הזגוגית המתכווץ בתהליך המכונה "היפרדות רשתית". במקרים מסוימים עלול לזלוג דם לתוך העין, במקרה שכזה המטופל יראה שטף נקודות זעירות. תהליך זה עלול לגרום לעיוורון.
גופיפים בבורסה הפרפמאקיולארית
הצטברות חד תאים בבורסה הפרהמאקיולארית- שק נוזלים הממוקם מעל הרשתית. הגופיפים במקום זה נדמים למטופל כתולעת/רשת/תא. מעט מאוד ידוע על אזור זה של העין, וניתן להבחין בו רק לאחר היפרדות הגוף הזגוגי של העין מהרשתית בגילאים מבוגרים. בשל גודלם המיקרוסקופי של הגופיפים הצפים לא ניתן להבחין בהם על ידי הסתכלות מקצועית חיצונית לעין, וניתן לראותם רק בשל קרבתם לרשתית. ניתן להבחין בגופיפים עד העשור השלישי לחיים, אך במהלך העשור הרביעי ואילך התופעה נעשית נדירה. טכנית, הפרעות אלו אינם "גופיפים צפים" במובן שאין מדובר בגופים הצפים בגוף הזגוגי של העין.
נסיגת עורק ה-היאלויד
עורק ההיאלוייד (Hyaloid artery) עובר דרך גוף העין בשלב ההתפתחות העוברית, ובשליש האחרון של ההריון העורק נסוג ומתפורר. לעיתים נותרים חלקיקים מהעורק הנותרים צפים בגוף הזגוגי של העין.
אבחון
רופא עיניים או אופטימטריסט יכולים להבחין בגופיפים הצפים בעין באמצעות שימוש באופתלמוסקופ (ראי עין) או נורת סדק (slit lamp). על כל פנים, לא ניתן להבחין בגופיפים הצפים בבורסה הפרהמאקיולארית וצפים קרוב לרשתית. אם אדם רוצה לצפות באופן עצמאי בגופיפים הצפים בעינו עליו לצמצם את האישון- למשל באמצעות הגדלת אור הרקע או שימוש בחריר ממוקד- כמו כן רצוי להטות את הראש קלות, כך שהגופיפים יתנקזו אל עבר ציר מרכז העין. על ידי כך הגופיפים מופיעים בצורה ברורה יותר.
דרכי טיפול
לאור כך שחלק מרכזי מהגופיפים הצפים בעין נובע מתהליך טבעי של הזדקנות הגוף הזגוגי של העין, אין טיפול תרופתי או טיפול מונע המצמצמים את הופעת הגופיפים. אולם במקרים קשים בהם יש הפרעה חריגה באיכות הראיה או הופעת גופיפים רבים מהמקובל, ייתכן צורך בהליך כירורגי.
בשנת 2019 התפרסם מחקר במגזין American Science אשר הוכיח שיפור ברחפנים בשדה הראייה על ידי נטילת אנזים אננס (ברומלין) במשך שלושה חודשים, דבר שיצר פריצת דרך מחשבתית בכל הנוגע ליחס הרפואה לרחפנים בשדה הראייה.
ניתוח ויטרקטומי
ניתוח ויטרקטומי הוא ניתוח לכריתת הגוף הזגוגי של העין או מקצתו. בניתוח מוחדרים כלי הניתוח לעינו של המטופל, ונעשה שימוש בקרני לייזר להצמדת הרשתית לדופן העין. לאחר החזרת הרשתית למקומה התקין, ממלאים את חלל העין בגז. בשבועות שלאחר הניתוח נוזלי העין יחליפו בהדרגה את בועת הגז, והגז יתנדף מהעין.
טיפול ויטראוליזיס
טיפול ויטראוליזיס הוא טיפול יעיל העושה שימוש בקרני לייזר בעצמה נמוכה יחסית. במסגרת הטיפול מכוונת קרן הלייזר אל הגופיף הצף בעין, ובפעימות קצרות מחממת אותו עד להתאדותו והפיכתו לגז. הגז מפעפע ויוצא, באופן טבעי, דרך רקמות העין. בצורה זו ניתן להעלים או לצמצם את גודלם של הגופיפים הצפים. ישנה מחלוקת מקצועית אודות אפקטיביות הטיפול.
כס
כס הוא מושבו הרשמי של מונרך בטקסים ובאירועים ממלכתיים. לעיתים משמעותו של המונח מורחבת למקום מושבו של אדם רם מעלה, למשל שופט. בהשאלה, כס הוא ביטוי מטונימי למונרכיה או למונרך, בדומה לכתר.
העת העתיקה
במזרח הקדום תוארו לא אחת מלכים ואלים כישובים על כסיהם. המילה היוונית לכס, Θρόνος (תרונוס), שימשה בביטוי Διὸς θρόνους שתיאר את משען השמיים, ולאחר מכן גם את כסו של זאוס. לפי הומרוס, האכאים היו ידועים בכך שהציבו כסים נוספים בארמונות ובמקדשים כדי שאלים יוכלו להתיישב בהם כרצונם. המפורסם בכסים אלה הוא כסו של אפולו באמיקלס.
יהדות
במקרא המילה כס הוא שם מושאל לשלטונו של האל. כי יד על כס יה... (שמות יז). גם "כִּסֵּא" משמשת במשמעות של כס. כך מתואר בכור פרעה היושב על כיסא: . כן מתואר הכיסא של דוד ושלמה כסמל למלכות ישראל. כס מלוכה גשמי מובא בסיפור על אודות בניית כסאו של שלמה המלך:
בנוסף לכיסאות המלכים, הכיסא במקרא משמש גם לתיאור מושבו של אלוהים, למשל בתהילים או בחזונות של הנביא ישעיהו:.
כסי כמורה
מאז ימי ראשית הנצרות היו הבישופים מהכנסייה הקתולית, מהכנסייה האורתודוקסית מהכנסייה האנגליקנית ומזרמים נוספים שבהם משרה המקבילה לבישוף, ישובים באופן רשמי על כס שנקרא קתדרה. כס זה ממוקם באופן מסורתי בכנסייה ליד המזבח, והוא מסמל את סמכותו של הבישוף ללמד את האמונה הנוצרית מכסו. משום כך, כנסייה שבראשה עומד בישוף נקראת קתדרלה. לעיתים גם אבות מנזר ואמהות מנזר יושבים על כסים, אם כי צנועים יותר.
בישופים ואנשי כמורה בעלי דרגה גבוהה יותר בהיררכיה הכנסייתית הקתולית רשאים להציב חופה מעל לכסם, כאשר הם נושאים בתפקיד כנסייתי מסוים. בכנסייה היוונית אורתודוקסית כולל עיצוב הכס מאפיינים של קתיסמה יחד עם אביזרים השאולים מעיצוב חצר המלוכה הביזנטי, כמו צמד אריות לרגלי הכס.
כס האפיפיור
בעבר, נישא האפיפיור לעיתים על כס אפריון בשם סדיה ג'סטטוריה, שעוטר בצמד מניפות מנוצות יען. האפיפיור יוחנן פאולוס הראשון זנח את השימוש בסדיה, אך חזר להשתמש בה, ללא המניפות, על מנת שיוכל להיראות בקלות רבה יותר על ידי הקהל. האפיפיור יוחנן פאולוס השני ביטל את השימוש בסדיה לטובת הפופמוביל.
ימי הביניים
במדינות אירופה הפיאודליות היו המונרכים במרבית המקרים ישובים על כסים, אשר התבססו ככל הנראה על כס המלכות הרומי. כסים אלה היו במקור די פשוטים, במיוחד בהשוואה למקבילותיהם מאסיה. אחד הכסים הגדולים והחשובים ביותר היה כסו של איוואן הרביעי, אשר מתוארך לאמצע המאה ה-16 ונשא צורה של כס בעל משענת גבוהה ומסעדים. כס זה עוטר בלוחות שנהב ועצמות ניבתן שגולפו בהם סצנות מיתולוגיות, הרלדיות ומהחיים. הכס של האימפריה הביזנטית כלל בובה מכנית מורכבת של ציפורים מצייצות.
בהודו היה המונח "גאדי" שמור לכסי הנסיכים השליטים, דוגמת הרג'ה, בעוד שהשליטים המוסלמים ישבו על "מוסנד", אף שלשניהם הייתה צורה דומה. במחוזות מסוימים של האימפריה העות'מאנית נקרא הכס "כורסי", אשר יכול להיות מתורגם גם לכיסא.
העת החדשה
בתקופת האימפריה הרוסית נחשב הכס באולם גאורגיוס הקדוש בארמון החורף בסנקט פטרבורג לכס בה"א הידיעה של רוסיה. כס זה יושב על במה בגובה שבע מדרגות מהרצפה כשמעליו קשת פרוסניום ובגבו סמל המשפחה הקיסרית – עיט דו-ראשי. הכס בחדר פטר הגדול הוא צנוע יותר ביחס לכס שבאולם גרגוריוס הקדוש. הוא יוצר עבור הקיסרית אנה איבנובה בלונדון.
בחלק מן המדינות שבהן עדיין קיימת מונרכיה יש לכסים משמעות סמלית וטקסית חשובה. אחד מהכסים הידועים הללו שעדיין בשימוש הוא כס אדוארד הקדוש, שעליו מוכתר המונרך הבריטי. בבתי פרלמנט במדינות כאלה גם כן מוצב כס, המשמש את המונרך למתן הנאום מן הכס.
ישנן רפובליקות העושות שימוש בכיסאות דמויי כס באירועים ממלכתיים ועליהם יושבים ראשי המדינה, למשל נשיאים.
דורמאנד
דורמאנד (בהונגרית: Dormánd) הוא כפר בנפת פיזשאבון במחוז הווש בהונגריה.
מיקום
דורמאנד הוא כפר 4 ק"מ דרומית לפיזשאבון. ניתן להגיע אליו מהכביש המהיר M3, מהכבישים הראשיים 31 ו -33.
היסטוריה
בפאתי הכפר נמצא מכוש מתקופת הנחושת וקברים מתקופת הברונזה וסרמטיה בסמוך ל"תעלת צ'רס" או "תעלת השטן". (בגבול היישוב עובר מה שנקרא "תעלת השטן" עד העשור האחרון של המאה הרביעית, התעלה היוותה קו הגנה מתקדם עבור הרומאים (לימס סרמטיה) והגנה על שלום האימפריה הרומית מפני התקפות של עמים ברברים שפלשו בנדידת העמים). כמו כן נמצאו קברות אווארים ובית קברות מתקופת התיישבות המדיארים במרכז אירופה שמכונה "כיבוש המולדת" על ידי השבטים ההונגרים.
עכאר (מחוז)
עכאר (בערבית: محافظة عكار) הוא המחוז הצפוני ביותר בלבנון אשר הוקם בשנת 2014 (בעקבות חוק שנחקק ב-16 ביולי 2003). שטחו של המחוז הוא כ-788 קמ"ר, והוא גובל בים התיכון ממערב, במחוזות הלבנוניים בעלבכ-הרמל וצפון לבנון, מדרום, ובמחוזות הסוריים חומס וטרטוס מצפון. בירת המחוז היא העיר חלבא, ובשנת 2015 אוכלוסיית המחוז הוערכה בכ-390,000 תושבים (נציבות האו"ם לפליטים העריכה כי מתוכם כ-106,000 פליטים ממלחמת האזרחים בסוריה וכ-19,000 פליטים פלסטינים). מרבית האוכלוסייה היא מוסלמית סונית עם מיעוט נוצרי ועלווי. ישנם אף מעט מתואלים. 80% מהתושבים מתגוררים בכפרים. המחוז נחשב לעני ביותר, חסר תשתיות בסיסיות ובעל אחוז גבוה של אנאלפביתיות. זרם הפליטים הסורים החריף בעיה זו.
במחוז ישנו את השטח החקלאי הגדול ביותר לאחר בקאע. ההרים המיוערים שבמחוז נחשבים לגן לאומי במדינה.
מרגרט צ'אן
מרגרט צ'אן פונג פו-צ'ון (באנגלית: Margaret Chan Fung Fu-chun; נולדה ב-21 באוגוסט 1947) הייתה מנהלת של ארגון הבריאות העולמי בין השנים 2007 ל-2017. צ'אן, ילידת הונג קונג, בעלת רקע אקדמי בכלכלה ובמינהל עסקים, שימשה בין השנים 1994 ל-2003 כשרת הבריאות של הונג קונג. בין השנים 2003 ל-2006 שימשה בתפקידים בכירים בארגון הבריאות העולמי, כאחראית על מניעת מגפה עולמית של שפעת, וכסגנית האחראי למניעת מחלות מידבקות.
ביוגרפיה
אחרי לימודיה בבית ספר תיכון, הוכשרה צ'אן כמורה לכלכלת בית בקולג' לחינוך בהונג קונג. ב-1973 סיימה תואר ראשון בכלכלת בית באוניברסיטת מערב אונטריו, וב-1975 קיבלה שם תואר דוקטורט ברפואה. בהמשך קיבלה תואר שני בבריאות הציבור מהאוניברסיטה הלאומית של סינגפור.
ב-1997 קיבלה מענק מחקר מהפקולטה לרפואת בריאות הציבור של הקולג' המלכותי לרופאים בלונדון, וכן הוענק לה מעמד אבירות של "קצינה" במסדר האימפריה הבריטית, על ידי המלכה אליזבת' השנייה.
בדצמבר 1978 הצטרפה לממשלה בהונג קונג, למשרד הבריאות. ב-1989 קודמה לתפקיד עוזרת מנכ"ל משרד הבריאות בהונג קונג, וב-1992 מונתה לסגניתו. ב-1994 מונתה לשרת הבריאות, האישה הראשונה בתפקיד זה בהונג קונג. ב-1997 תרמה למאבק בשפעת העופות ולהרגעת הציבור, ובעת התפרצות המגפה נודעה באמירתה "אני אוכלת בשר עוף מדי יום, אין צורך בפאניקה". בהמשך, כאשר התרבו מקרי ההידבקות במחלה, טענו כנגדה מבקריה שהיא מטעה את הציבור. אך לאחר מכן זכתה להערכה על השמדת מיליון וחצי עופות נגועים והשתלטות על המגפה בהונג קונג.
ב-2003 פרצה בסין וברחבי העולם מגפת הסארס, וצ'אן ספגה ביקורת מהמועצה המחוקקת של הונג קונג על התנהלות פאסיבית ואיטית יחסית בכל הנוגע למגפה. ועדת מומחים שהקימה הממשלה לבדיקת ההתמודדות עם המגפה, קבעה כי צ'אן לא אשמה בכישלון ניהול המשבר, אלא המבנה הלקוי של מערכת הבריאות בהונג קונג, בו מערכת בתי החולים ומערכת בריאות הציבור היו מופרדות, ולפיכך נוצרו בעיות בשיתוף מידע ונתונים.
ב-2003 סיימה צ'אן את תפקידה כשרה, כשהצטרפה להנהגת ארגון הבריאות העולמי. ב-2006 מונתה לראש הארגון, והיא שימשה בתפקיד זה עד שנת 2017. בפעילותה מדגישה צ'אן את חשיבות שיפור הבריאות בקרב נשים ובקרב תושבי אפריקה.
ב-2007 עוררה ביקורת בקרב ארגונים הומניטריים, כאשר הביעה ספק בדבר איכותן של תרופות גנריות, מה שנתפס כתמיכה באינטרסים של חברות התרופות הגדולות, במהלך ביקורה בתאילנד.
ב-2009 עסקה צ'אן בהתמודדות ארגון הבריאות העולמי עם התפרצות שפעת החזירים ברחבי העולם, והכריזה עליה כמגפה כלל עולמית.
וולטר פרגסון
וולטר פרגסון (1930 - 18 בדצמבר 2015) היה זואולוג ומאייר ישראלי.
ביוגרפיה
פרגסון נולד בניו יורק, עלה לארץ בשנת 1965 והתגורר בבית ינאי. היה במשך 29 שנה מאייר מדעי במחלקה לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב. וצייר אלפי איורי טבע בטכניקת צבע שמן, צבע מים ורישום. כאדם אוהב טבע, ובתמיכה משפחתית נלהבת, היה ביתו במשך שנים בית מרפא לחיות פצועות. בהתנהגותו, בציוריו, ובאורח חייו, חינך דורות של אוהבי טבע בארץ.
וולטר צייר אלפי ציורי בר, בהם נשמרת התנועה, החיות וה"ניצוץ המיוחד" של בעל החיים. בנוסף צייר גם ציורי נושא ופורטרט הניחנים באותה סגולת הבעה מדויקת, נאמנה וחיה.
ספרים שכתב
בעברית: באנגלית:
פהיניו
פהיניו (בספרדית: Manuel Fernandez Fernandez; 21 בינואר 1923 – 12 ביוני 2012) היה כדורגלן ספרדי, ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
פהיניו הצטרף לקבוצה סלטה ויגו בשנת 1943, והפך שם לשחקן הרכב מידי. אף על פי שכבש רק 4 שערי ליגה בעונתו הראשונה, לאחר שקבוצתו חזרה לליגה הראשונה הוא כבש בכל עונה 15 שערים ומעלה עד עזיבתו ממנה. בעונת 1947/48 עזר לה להגיע למיקום הטוב ביותר שלה אי פעם בלה ליגה, מקום רביעי, תוך כדי שהוא גם זוכה בתואר הפיצ'יצ'י עם 21 שערים. בנוסף לכך הוא גם עזר לה להגיע באותה עונה לגמר הגביע הספרדי, אותו הפסידה לסביליה.
בקיץ 1948 פהיניו ומיגל מוניוס, ששיחק איתו באותו זמן בסלטה, חתמו בריאל מדריד שם המשיך פהיניו למצוא את הרשת פעמים רבות, וזכה בעונת 1951/1952 בתואר הפיצ'יצ'י השני שלו, לאחר שכבש 28 שערים. עם זאת, הוא איבד את מקומו בסגל לאחר הגעתו של אלפרדו די סטפנו, והביע את תסכולו בכך שמעולם לא יצא לו לשחק לצידו. בכל המסגרות פהיניו כבש 124 שערים ב-143 משחקים.
עד פרישתו בשנת 1957, בגיל 34, הוא ייצג בליגה הבכירה את דפורטיבו לה קורוניה, ואת גרנדה בליגה השנייה. הוא היה מאמן בקריירה שלו רק למשך שנה אחת ב-1956, בה אימן את דפורטיבו לה קורוניה. פהיניו ממוקם היום במקום ה-9 בטבלת הכובשים בכל הזמנים של הלה ליגה עם 210 שערים ב-278 הופעות.
בנבחרת ספרד ערך פהיניו 3 הופעות במשך 7 שנים. הוא כבש במשחק הבכורה שלו נגד שווייץ, ובמשחקו האחרון כבש צמד נגד אירלנד. שני המשחקים היו משחקי ידידות.
חיים אישיים
פהיניו נולד בשכונת סן פלייאו דה נביה בויגו שבספרד, בשנת 1923. הוא קיבל את כינויו משם משפחתו השני של אביו, פאניו. הוא היה ידוע כקורא נלהב של יצירותיהם של פיודור דוסטויבסקי ולב טולסטוי. הוא נפטר בבירת ספרד, מדריד, ב-12 ביוני 2012, בגיל 89.
STS-116
STS-116 היא משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. משימה זו המשיכה את בניית תחנת החלל הבינלאומית, שחודשה עם שיגור המשימה הקודמת.
השיגור
המשימה שוגרה ב-9 בדצמבר 2006 בשעה 20:47, שעון החוף המזרחי של ארה״ב. היה זה השיגור הלילי הראשון מזה ארבע שנים. מועד השיגור המקורי היה 7 בדצמבר בשעה 21:35, אך השיגור נדחה עקב תנאי מזג אוויר לא נוחים ל-9 בדצמבר. מנהלי המשימה החליטו לא לנסות להקדים את השיגור ביום אחד ל-6 בדצמבר ובכך גם לגרום לו להתבצע בשעה מאוחרת יותר.
המשימה
STS-116, תוכננה במקור לפברואר 2004 לשם החזרת הצוות השביעי בתחנת החלל לכדור הארץ, והחלפתו על ידי הצוות השמיני. בגלל אסון הקולומביה שהתרחש, ובעקבותיו השבתת הטיסות עד להודעה חדשה, חילוף בין הצוות השביעי והשמיני נעשה על ידי חללית סויוז הרוסית.
לשיגור זה מספר משימות:
במהלך המשימה בוצעו ארבע הליכות חלל. בהליכת החלל הראשונה הורכבה קורה P5 שהובאה במעבורת בהמשך לקורה P4, ובשתי הליכות חלל נוספות, נותקה אספקת החשמל בכל פעם ממחצית מהתחנה, והאסטרונאוטים חיווטו מחדש את חוטי החשמל כדי לחבר את המערך הסולרי שהובא במשימה STS-115 לרשת החשמל של התחנה. כדי לאפשר את סיבוב הלוחות הסולריים של המערך החדש כך שיפנו תמיד אל השמש, היה צורך לקפל חצי מהמערך הסולרי בו השתמשה התחנה עד כה, שמורכב במיקום זמני. עקב קשיים בקיפול, בוצעה הליכת חלל רביעית לא מתוכננת כדי לשחרר מיתרי הכוונה תפוסים שמנעו את הקיפול.
היום הראשון
לאחר שיגור מוצלח, הגיעה המעבורת למסלול. הזרוע הרובוטית של המעבורת נפרסה ונבדקה, לקראת סריקת המעבורת למחרת לבדיקת נזקים בזמן השיגור.
היום השלישי
המעבורת הגיעה אל תחנת החלל הבינלאומית, ולאחר גלגול לאחור של המעבורת, שאיפשר לצלם את גחונה מן התחנה, המעבורת התחברה לתחנה בערך בשעה 00:15 12 בדצמבר שעון ישראל. נמצאו נזקים קלים לאריחי מגן סביב דלת בתחתית המעבורת, שדרכה מתחברת המעבורת למכל הדלק החיצוני בזמן השיגור, וחיישנים בכנף זיהו פגיעה בשפת הכנף. צוותי קרקע ימשיכו להעריך את מידת הנזק בימים הקרובים.
היום החמישי
יום זה הוקדש לקיפול מחצית מן המערך הסולרי המורכב על קורה P6, המורכבת כרגע במיקום זמני, כדי לאפשר למערך המסתובב שעל קורה P4, שהורכב במשימה הקודמת, להסתובב ולעקוב אחרי השמש. קורה P6 הורכבה לפני שש שנים, והזמן הרב ששהתה בחלל גרם לקשיים בקיפול המערך. רק לאחר 40 ניסיונות, בהם הלוחות התקפלו שוב ושוב בכיוונים לא רצויים, המערך קופל לכדי 40% מאורכו, ופונה מדרכו של המערך שעל P4. קורה P6 אמורה להיות מורכבת בסופה של קורה P5 בשלב מאוחר יותר.
היום השישי
במהלך חמש שעות של הליכת חלל, חיברו האסטרונאוטים מחדש את רשת החשמל של מחצית התחנה. ביום השמיני תחובר המחצית השנייה, וזאת כדי לנצל את המערך הסולרי שהורכב במשימה הקודמת, עם קורה P4. במהלך החיבור, אספקת החשמל למחצית התחנה נותקה. בנוסף, חובר מעגל של מוליכי אמוניה, המשמש לקירור מערכות החשמל.
היום השביעי
היום הוקדש ברובו לבחינת מצב המערך הסולרי על קורה P6, שקיפולו הצליח במידה חלקית בלבד ביום החמישי. נעשה ניסיון נוסף אחד לקפל את המערך, שלא צלח. אם יוחלט על הליכת חלל רביעית כדי לקפל את המערך על ידי אסטרונאוט, היא תבוצע ביום שני (יום הטיסה התשיעי).
היום השמיני
בהליכת חלל שנמשכה 7.5 שעות, סאני ויליאמס ובוב קורבים חיווטו מחדש את החצי השני של התחנה, והשלימו את העברת המתח מן הלוחות הסולריים של קורה P4. במשימה הבאה תועבר קורה P6, הנמצאת במיקום זמני, אל המשך קורה P5 (הנמצאת בהמשך קורה P4) שהורכבה במשימה זו.
משימתם השנייה של השניים הייתה לחבר מגן מפני שברים, שהובא במעבורת עבור מודול השירות, ולהרכיבו במיקום זמני על התחנה. לאחר שיחרורו מתא המטען של המעבורת, ויליאמס אחזה במתקן, בעודה מחוברת לזרוע הרובוטית של התחנה, והעבירה אותו אל מקומו החדש. כפתור נעילה של רצועת מצלמה שהייתה אתה כנראה נלחץ בטעות, והמצלמה השתחררה ואבדה בחלל.
המשימה השלישית הייתה להעביר מוט אחיזה מן המעבורת אל הצד החיצוני של התחנה. המוט ישמש צוותים עתידיים במשימות תחזוקה של התחנה.
מכיוון שהמשימות שתוכננו הסתיימו לפני הזמן, נשלח קורבים אל הלוח הסולרי הסורר, וניסה לשחרר את המיתרים המוליכים את הלוחות, כדי לאפשר את הקיפול של הלוחות. לאחר מספר דקות נשלחה ויליאמס להצטרף אליו. לאורך כל לוח סולרי יש שלושה מיתרים המחוברים בלולאות אל כל קפל שני בלוח, כדי להבטיח שהלוחות יתקפלו בכיוון הנכון. צוות הקרקע מעריך שחלק מהלולאות נתפסו על המיתרים, ומסיבה זו הלוחות אינם מתקפלים כנדרש. האסטרונאוטים ניערו את בסיס הלוחות מספר פעמים, והצליחו לשחרר חלק מן הלולאות, אך חלק נשארו תפוסות. בסיום הפעולה התקפל המערך לכדי 65% מאורכו, לאחר ששישה שלבים נוספים קופלו. בסיום היום החליט צוות הקרקע לבצע הליכת חלל רביעית, ביום שני. דבר זה ידחה את הנחיתה ביום אחד.
היום התשיעי
היום החל לצלילי ואלס הדנובה הכחולה ליוהאן שטראוס, שלצליליו רקדו כריסטר פוגלסנג ואשתו ביום חתונתם. יום זה הוקדש להעברת מעט יותר מ־2,300 ק"ג של ציוד ואספקה מן המעבורת אל תחנת החלל, וקרוב ל־1,700 ק"ג של ציוד וניסויים שהושלמו מן התחנה אל המעבורת, להחזרה אל כדור הארץ. במקביל, צוות הקרקע בדק את האפשרויות השונות לשיחרור הלוחות הסולריים, לקראת הליכת החלל שנוספה ליום העשירי.
היום העשירי
במהלך הליכת חלל שנמשכה שש שעות וחצי, כריסטר פוגלסנג ובוב קורבים הצליחו לקפל את המערך הסולרי שעל קורה P6 עד תומו. הקיפול נדרש למרות שבמצב הנוכחי התחנה יכלה לפעול, משום שבעתיד יהיה צורך לקפל את המערך (וכן את חציו השני, מצידה השני של הקורה) כדי להעבירו אל קצה קורה P5, ולא יהיה ניתן לעשות זאת כאשר המערך אינו מקופל. לצורך המשימה, הרכיבו האסטרונאוטים כלי עבודה מתוך כלים שהיו בתחנה, וכיסו אותם בסרט בידוד כדי לספק בידוד מפני המתח החשמלי הגבוה שהמערך מפיק. בעזרת הכלים שיחררו את המיתרים התפוסים שוב ושוב, כשבכל פעם קיפלו עוד שלב או שניים, עד שהלוחות הסולריים חזרו במלואם לתיבות האחסון שלהם.
היום האחד-עשר
בסיום העברת הציוד בין המעבורת לתחנה, ובכלל זה העברת ציוד המיועד להחזרה מן התחנה אל המעבורת, נערך טקס פרידה בין הצוותים של המעבורת ותחנת החלל. במהלך הטקס העניק מייקל לופז-אלגריה, מפקד התחנה, כנפי טייס של הלופטוואפה עם סמל חיל האסטרונאוטים של נאס"א לתומאס רייטר, אסטרונאוט סוכנות החלל האירופית. "בתוקף הסמכות שהוענקה לי, שאותה המצאתי הרגע, אנו רוצים לתת לך חברות של כבוד בחיל האסטרונאוטים של נאס״א", התבדח אלגריה. לאחר הטקס נפרדה הדיסקברי מתחנת החלל הבינלאומית, ביצעה חצי סיבוב אל מעל התחנה כדי לבצע סריקה חיצונית, ועזבה לקראת נחיתה מתוכננת ביום שישי (היום השלושה עשר). המעבורת השאירה בתחנה את מהנדסת הטיסה סניטה ויליאמס, ולקחה עמה את תומאס רייטר, לאחר שבילה 163 ימים בתחנה.
טמפה (יוון)
טמפה (ביוונית Τέμπη; ביוונית עתיקה נהגה tempe, ביוונית מודרנית Témbi) הוא עמק בצפון תסאליה שביוון, בין הר אולימפוס בצפון והר אוסה בדרום.
STS-116
היום השנים-עשר
יום טיסה זה התמקד בסריקה של מערכת מגיני החום של המעבורת. סריקה זו הפכה לשיגרה לאחר אסון הקולומביה. בנוסף, שוגרו שני לוויינים זעירים. אחד מהם הוא פרויקט של תלמידים באקדמיה של הצי האמריקאי, והאחר הוא לוויין ניסויי הממומן על ידי מחלקת ההגנה, ונועד לבדוק טכנולוגיות לצילום חיצוני של רכבי חלל.
טמפה (יוון)
גאוגרפיה
אורך העמק 10 קילומטרים, רוחבו בכמה מקומות מצטמק עד כדי 25 מטרים לערך, ולו מצוקים המתנשאים לגובה של 500 מטרים בקירוב. נהר פיניוס זורם דרכו אל הים האגאי. העמק התפרסם על ידי משוררי יוון העתיקה כמקום משכנם של אפולון והמוזות.
STS-116
היום השלושה-עשר
שוגר לוויין זעיר שלישי, שמתוכנן למדוד את שדה הכבידה של כדור הארץ במסלול הקפה נמוך, כדי לשפר את המודלים האטמוספיריים הקיימים.
היום הארבעה-עשר
בתום סיום קשירת כל המטען בתוך המעבורת, ולאחר דילוג על הזדמנות הנחיתה הראשונה עקב תנאי מזג אוויר גרועים, נחתה המעבורת במרכז החלל ע"ש קנדי בפלורידה בשעה 17:32 זמן חוף מזרח ארה״ב.
טמפה (יוון)
גאוגרפיה
בגדה הימנית של הנהר ניצב מקדש לאפולון, שסמוך לו לוקטו עלי הדפנה מהם נשזרו זרי המנצחים במשחקים הפיתיים. עמק טמפה היה לפנים גם משכנו של אריסטאיוס, בנם של אפולון וקירנה; כאן רדף אחר אורידיקה, אשת אורפיאוס, אשר במנוסתה הוכשה על ידי סרפנט ומתה. במאה ה-13 הוקמה בעמק כנסייה לכבוד פאראסקווי הקדושה.
למעבר טמפה חשיבות אסטרטגית רבה, מאחר שהוא הנתיב הראשי מלאריסה דרך ההרים אל חוף הים, ועל כן היה זירה לקרבות רבים במהלך תולדותיה של יוון. ניתן לעוקפו דרך מעבר סרנטופורו הארוך יותר. ב-480 לפנה"ס ניסו 10,000 הופליטים יוונים לבלום את פלישת חשיארש הראשון, אך הפרסים עקפו את הכוח היווני בעוברם דרך סרנטופורו. ב-169 לפנה"ס, במהלך המלחמה המקדונית השלישית, פרצו הרומאים את קווי ההגנה של פרסאוס מלך מוקדון במקום, ואחר כך ניצחו אותו בקרב פידנה. במהלך מרד אנדריסקוס ב-148 לפנה"ס, היה המעבר אחת מזירות הלחימה. במקום זה ניטשו קרבות גם בעת פלישות הברברים, שהביאו לקץ השלטון הרומי ביוון, ובתקופות בהן היה האזור בשליטת האימפריה הביזנטית והאימפריה העות'מאנית. כיום מוכר מעבר טמפה ליוונים בעיקר בשל הכביש הגרוע העובר דרכו ובשל תאונות הדרכים המחרידות שנגרמו עקב כך, כמו התאונה ב-2003, בה קיפחו את חייהם תלמידי כיתה שלמה מבית ספר באימתיה.
בועז כהן
בועז כהן (נולד ב-20 בדצמבר 1963) הוא עיתונאי, שדרן רדיו, מוזיקאי, סופר ומרצה ישראלי. זוכה פרס אגודת העיתונאים לשנת 2018 בתחום הרדיו.
ערך והגיש תוכניות מוזיקה ב-88FM בין השנים 2001–2017 והגיש את התוכנית האחרונה ששודרה בקול ישראל. מאז יולי 2017 עורך ומגיש את "משמרת לילה" ברדיו Eco99fm.
ביוגרפיה
כהן נולד וגדל בשכונת ג'סי כהן בחולון ועבר בגיל 14 לגני תקווה. שירת בצה"ל בחיל האוויר. בין השנים 2001-1991 עבד בידיעות אחרונות כעורך-משנה של מוסף 7 לילות, כתב מגזין ומבקר מוזיקה. כעיתונאי כתב גם, בין היתר, בירחון מוניטין, בשבועון "כותרת ראשית" וביומון "חדשות". מאז 2009 מפרסם מאמרים, מדי פעם ב"גלובס", ב"הארץ" וב"מעריב".
כהן משמש כמרצה בכיר בתחומי תרבות בת-זמננו (מוזיקה, קולנוע, ספרות ועוד) במוסדות שונים. העביר סדרות הרצאות במשכנות שאננים ובמוזיאון ישראל בירושלים, במוזיאון תל אביב, בסינמטקים ועוד.
בשנים 2006–2009 שימש כמנהל אמנותי של תיאטרון תמונע בתל אביב, הפיק וערך מופעי שירה ומוזיקה, ביניהם "שרים נחמן ביאליק", "הרחובות ממריאים לאט/שירי דוד אבידן", "כול עוד/שירי עלי מוהר", "כשהאצבעות יתחילו לדמם/שירי צ'ארלס בוקובסקי" ו"מלכה עירומה/שירת מחאה נשית". ב-2009 הפיק וניהל את פסטיבל "אולטרה סאונד" למוזיקה אלטרנטיבית בישראל.
בשנת 2016 היה שותף בקבוצה של חברת פמי פרימיום, שזכתה במכרז "תרבות לפריפריה", של משרד התרבות ושימש כראש תחום מוזיקה בפרויקט להפצת אירועי תרבות ואמנות.
ביוני 2018 ניהל אמנותית את פסטיבל "פרוגרסיב וחיות אחרות" שהתקיים ב"בית היוצר" בנמל תל אביב.
כהן הוא חבר "המכון למצוינות בהומניסטיקה" לקידום ערכים ציוניים במערכת החינוך, לצד הסופרים מאיר שלו, עמוס עוז וד"ר גלי תיבון.
משנת 2020 כהן הוא אחד מפעילי המחאה נגד מדיניות הקורונה בישראל,
רדיו
ב-1 ביולי 2001 הצטרף כהן לקול ישראל כעורך ומגיש תוכניות מוזיקה: "רדיו פרטי", "הנוסע השמיני" ו-"אחרי השקיעה". כן הפיק וערך ימי שידורים מיוחדים, הגיש תוכניות שונות, "חלום ליל חורף", יצר סדרה על המוזיקה של שנות השבעים ("מופע שנות השבעים") ויזם והפיק את תוכניות הסיכום השנתיות של התחנה ("הבציר"). מינואר 2009 ערך והגיש את "רוקר טוב", תוכנית הבוקר של 88FM ואת תוכנית הלילה "פרוגרסיב וחיות אחרות". ב-14 במאי 2017 שידר כהן את התוכנית האחרונה בתולדות קול ישראל כשמיד בסופה, בחצות, הופסקו השידורים.
החל מ-15 במאי 2017 החל כהן להגיש את שתי תוכניותיו, "פרוגרסיב וחיות אחרות" ו"רוקר טוב" בתאגיד השידור בתחנת הרדיו "כאן 88". ב-21 ביוני 2017 הודיע בועז כהן על התפטרותו מתאגיד השידור בעקבות התערבות בעריכת תוכניותיו. חודש לאחר מכן, הצטרף לתחנת הרדיו האזורי Eco99fm, שם הוא עורך ומגיש את התוכנית "משמרת לילה".
באוקטובר 2018 זכה בפרס אגודת העיתונאים בתל אביב על תוכניתו "משמרת לילה", המשודרת בתחנת הרדיו Eco99fm. מנימוקי הוועדה:
מוזיקה
בין השנים 1999–2001 היה חבר בלהקת החשמליות שניגנה רוק מלודי רך עם השפעות בריטיות ובשנת 2000 הוציאה אלבום אחד "אחר-כך בא הגשם". בשנת 2002 הצטרף ללהקת פונץ' והשתתף בהקלטת האלבומים: "דנה ראתה עב"מ" (אוגוסט 2002), "פינוקיו" (ינואר 2007), באלבום הכפול בהופעה חיה "חור בשמיים כחולים" (ינואר 2010), ובאלבום "רמז לעתיד" (דצמבר 2012), אלבום האולפן החמישי והאחרון של הלהקה. במקביל, הוציא עם יוסי בבליקי שני אלבומים תחת השם "דצמבר": "שרמן בחורף" (2005) ו"דצמבר 2" (2009).
כהן הלחין במשותף עם יוסי בבליקי פסקול לסרטי קולנוע וטלוויזיה, ביניהם: "שרמן בחורף" (2001), "חצאית דמעות" (2002), "לנצח עם מיקי ברקוביץ'" (2003), "המכשפה מרחוב מלצ'ט" (2004) ו"החשוד האחרון" (2005).
כפסנתרן וקלידן ניגן בסדרת הטלוויזיה "8 דקות ביום" (עוזי וייל, ערוץ 1, 2003) ובסדרה "גם להם מגיע" (ערוץ 10, 2008). כהן ניגן גם באלבומי הסולו של יוסי בבליקי: "הגברת עם היהלומים" (2004) ו"האגרוף" (2011), ובאלבום "אהבה" של שלום גד והיהלומים (2005). בשנת 2008 הלחין את המוזיקה לסרט הפולני-ישראלי "אמא של ולנטינה" על-פי ספרה של סביון ליברכט. כמו כן הפיק מוזיקלית את "חופשיה", אלבומה של אמנית החלילים חפציבה זר-אביב 2011 וניגן בארבעה סיבובי הופעות של בוב תיל בישראל. מ-2016 מופיע עם משה בן-יוחנה בערב שהועלה ברחבי ישראל פעמים רבות, בין היתר גם בפסטיבל אינדינגב ופסטיבל יערות מנשה.
ישראל אריאל (ליבוביץ')
ישראל אריאל (ליבוביץ') הוא הוגה דעות ישראלי, המשויך לחוגי הימין הקיצוני.
ביוגרפיה
נולד לשלמה ליבוביץ-ליש ובת שבע. אביו שירת ב במהלך שנות ה-50 וה-60, היה בקשר עם קהילות יהודיות ששרדו מעבר למסך הברזל, ועסק בין השאר בהעלאתם של יהודי רומניה, לאחר מהלך דיפלומטי ותשלום כופר לשלטון הרומני הקומוניסטי.
אריאל למד שנתיים וחצי בישיבת קדומים, ושנה וחצי בישיבת מרכז הרב. בתקופת לימודיו בישיבת מרכז הרב שימש כמדריך בפנימייה של ישיבת ירושלים לצעירים.
נמנה עם תלמידי הרב יצחק גינזבורג וערך רבים מספריו.
בתקופת תוכנית ההתנתקות, היה בין הקוראים לסירוב פקודה, והקים את תנועת הלב היהודי.
סדרת "הלב היהודי"
אסופת מאמרים שהתפרסמו בגליונות 'להבה' ובמוסף "שבת" בעיתון מקור ראשון.
חיים אישיים
היה נשוי (מאז חשון ה'תשמ"ד) לנועה אריאל עד לפטירתה בה'תשפ"ב. הוא מתגורר ביצהר ולו ארבעה בנים, ביניהם בנו הבכור דוד - שחקן (בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב) בתיאטרון "לב השמים", ובנו טוביה - שחקן בוגר תורת החיים - בית הספר לקולנוע יהודי.
פיברואדנומה
פיברואדנומה (באנגלית: Fibroadenoma) הוא הגידול השפיר השכיח ביותר של השד. פיברואדנומה של השד הם גושים המורכבים מרקמה סיבית ובלוטית (אדנומה). בשד קיימים ה-Lobules, בועיות שמייצרות חלב ו-Ducts, צינורות שנושאים את החלב לפיטמה. פיברואדנומות מתפתחות מה-Lobules. הרקמה הבלוטית וה-Ducts צומחים מעל ל-Lobule ויוצרים גוש מוצק. גם סרטן השד יכול להופיע כגוש, ולכן רופאים עשויים להמליץ על דגימת רקמה (ביופסיה) כדי לשלול סרטן בחולים מבוגרים. שלא כמו סרטני השד, הפיברואדנומה היא גוש שקל להסיר אותו וקצוותיו מוגדרים.
לעיתים קוראים לפיברואדנומה עכבר השד בשל הניידות הגבוהה שלה בשד.
קליניקה
המקרה הטיפוסי הוא הנוכחות של גוש ללא כאבים, מציק, בודד, ונייד שגדל לאט בשד של אישה בגיל הפוריות. בשד הגברי, גידולי fibroepithelial הם נדירים מאוד, והם בעיקר גידולי phyllodes. קיימים דיווחי מקרה נדירים ביותר של הפיברואדנומה בשד הגברי, לעומת זאת מקרים אלה עשויים להיות קשורים לטיפול ב antiandrogen.
בדיקה והדמיה
פיברואדנומה מאובחנת בדרך כלל באמצעות בדיקה קלינית, אולטרסאונד או ממוגרפיה, ולעיתים קרובות דגימה ביופסיית בעזרת מחט של הגוש.
אטיולוגיה ואפידמיולוגיה
זהו גידול השד הנפוץ ביותר בקרב נשים בגיל ההתבגרות. מתרחש גם במספר קטן של נשים בגיל הבלות. השכיחות של הפיברואדנומה יורדת עם העלייה בגיל, באופן כללי היא מופיעה לפני גיל שלושים. פיברואדנומה באופן חלקי תלויה בהורמונים, לעיתים קרובות יש נסיגה לאחר הפסקת הווסת. הפיברואדנומה הוא היפווסקולרית (דלה בכלי דם) לעומת סרטנים אחרים ובמיוחד הממאירים. צריכה גבוהה יותר של פירות וירקות, מספר גבוה יותר של לידות, שימוש בגלולות למניעת הריון ופעילות גופנית מתונה קשורים בתדירות נמוכה יותר של פיברואדנומה.
ציטולוגיה
ממצאי האבחון בביופסית מחט מורכבים מתאי סטרומה בשפע, המופיעים כגרעינים דו־קוטביים חשופים, במהלך כל הדגימה; גיליונות של תאי אפיתל די אחידים בגודל, המסודרים בדרך כלל בשני דפוסים, כמו קרן צבי או בדפוס חלת דבש. גיליונות אפיתל אלה נוטים להראות מכתים כחול Metachromatic טיפוסי על מכתים Diffuke. תאי Foam ותאי Apocrine גם ניתן לראות, אם כי אלה הן תכונות שמשמשות פחות לאבחון.
מקרוסקופית
כתשעים אחוז מהפיברואדנומות הן פחות משלושה סנטימטרים בקוטר. רוב רובם של עשרת האחוזים הנותרים שקוטרם ארבעה סנטימטרים או יותר מתרחש בעיקר אצל נשים מתחת לגיל עשרים. הגידול הוא עגול או דמוי ביצה, אלסטי ויש לו משטח חלק. בדרך כלל החתך של פני השטח מופיע כאחיד ויציב, והוא אפור לבן או שזוף בצבע. סוג ה-Pericanalicular הקשה ועם כמוסה שלמה, לעומת ה-Intracanalicular הרך שאין לו כמוסה שלמה.
הטיפול
רוב הפיברואדנומות נשארות במקומן, ובמעקב על ידי הרופא. חלקן מטופלות על ידי כריתה כירורגית. הגידולים מוסרים עם חלק קטן של רקמת השד הנורמלית אם החקירות שלפני הניתוח מובילות למסקנה כי צריך לעשות זאת. כמות קטנה של רקמה נורמלית יש להסיר במקרה שהנגע יתברר כגידול Phyllodes בבדיקה מיקרוסקופית.
מכיוון שביופסית מחט נחשבת כדרך אבחון אמינה, חלק מהרופאים מחליטים לא להסיר את הגידול ומעדיפים לעקוב אחרי הגידול ולהתבונן בו לאורך זמן באמצעות בדיקות קליניות וממוגרפיה, לקבוע קצב הצמיחה של הגידול. שיעור צמיחה של פחות משישה עשר אחוזים לחודש בנשים מתחת לגיל חמישים, ושיעור צמיחה של פחות משלושה עשר אחוזים לחודש בנשים מעל חמישים שנה פורסמו כשיעורי צמיחה בטוחים להמשך טיפול לא ניתוחי ותצפית קלינית.
הפיברואדנומה לא הוכחה כחוזרת על עצמה לאחר כריתה מלאה או הופכת לגידולי Phyllodes שמחייבים כריתה חלקית או שלמה.
ישנם גם טיפולים טבעיים כדי לצמצם פיברואדנומה, כגון Fibrosolve, אבל אין מחקרים ברורים שנעשו כדי להוכיח את יעילותם.
טיפול אולטרסאונד
לאחרונה הוכר באירופה טיפול אלטרנטיבי שנקרא Ecotherapy שמשתמש באולטרסאונד ממוקד בעוצמה גבוהה לטיפול בפיברואדנומה בשד. השיטה הזו מסתמכת על חימום רקמות להרס תאי הפיברואדנומה. ה-Ecotherapy הייתה בשימוש במשך זמן רב בטיפול גידולים שונים כגון ערמונית, כבד ורחם שם הוכחה יעילותה. גלי אולטרסאונד בתדירות גבוהה נמצאים בשימוש לתקופה קצרה של זמן תחת סימולציה כדי להשיג את התוצאות הטובות ביותר. ישיבות מרובות עשויות להידרש כדי להשיג תוצאות אופטימליות. חברה צרפתית, Theraclion, מפתחת מכשיר Echotherapy לטיפול בגידולים שפירים, במיוחד בפיברואדנומה בשד.
מחקר נוסף על היעילות והשימוש בשיטה מוסיף להתבצע.
קור קיצוני להרוס רקמות פגועות (Cryoablation)
ה-FDA אשרה ב-2001 Cryoablation (השימוש בקור קיצוני להרס של רקמה) של הפיברואדנומה כאלטרנטיבה בטוחה, יעילה ופולשנית באופן מינימלי, כדי לפתח הסרה כירורגית. בתהליך ההדמיה, האולטרה סאונד משמש מדריך בדיקה לתוך המסה של רקמת השד. לאחר מכן טמפרטורות קרות מאוד משמשות כדי להרוס את התאים הלא תקינים, ובמשך הזמן התאים נספגים בחזרה לתוך הגוף. התהליך יכול להתבצע בסביבה משרדית עם הרדמה מקומית בלבד ויוצר באופן משמעותי פחות צלקות מאשר ניתוחים פתוחים, ואין עיוות של רקמת השד. מחקר ממכון הודו למדעי הרפואה בניו דלהי הוכיח כי 30% מהפיברואדנומות יכולים להראות רגרסיה עם טיפול של 3 חודשים של Ormeloxifene. המינון בשימוש במחקר אקראי זה היה 30 מ"ג ביום למשך 3 חודשים. אגודת מנתחי שד האמריקנית ממליצה על הקריטריונים הבאים להקמת מטופל כמועמד לCryoablation של הפיברואדנומה:
האריה של אל-לאת
האלה הייתה אחת משלוש האלות הראשיות של מכה בתקופה הערבית הקדם אסלמית. הפסל היה עשוי מאבני גזית עשויות אבן גיר והוא מתוארך למאה הראשונה לספירה. גובהו של הפסל היה 3.5 מטר ומשקלו היה 15 טון. האריה נחשב כבן זוגה של האלה אל-לאת. האיילה סימלה את תכונותיה של האלה שהיו רכּוּת ואהבה. שפיכות דמים הייתה אסורה והייתה נתונה לנקמתה של האלה. על הכף השמאלית של האריה הייתה כתובת בתדמורית שניזוקה בחלקה שמשמעותה הייתה: אל-לאת תברך מי שלא ישפוך דם במקדש. הפסל הוא תבליט היוצא מתוך קיר אבני גזית.
היסטוריה
בעת מלחמת האזרחים בסוריה נבנתה הגנה על הפסל באמצעות לוחות מתכת ושקי חול כדי למנוע פגיעה בו בעקבות המלחמה. ב-27 ביוני 2015 לאחר כיבוש תדמור, הפסל נהרס על ידי ארגון המדינה האסלאמית.
חצרמות (דמות מקראית)
חֲצַרְמָוֶת הוא דמות מקראית המופיעה בספר בראשית, כבנו השלישי של יקטן ואחיהם של אַלְמוֹדָד, אֲבִימָאֵל, שָׁלֶף, יֶרַח, הֲדוֹרָם, אוּזָל, דִּקְלָה, עוֹבָל, שְׁבָא, אוֹפִר (אופיר), חֲוִילָה ויוֹבָב.
מקור השם
במקרא ישנם שמות רבים המסתיימים במרכיב, לדוגמה: עזמות, מרמות ושמירמות. יש הסוברים כי חצרמות הוא שמו של מקדש על שם האלה מות.
חצרמות בדומה לאחיו ולאבותיו גם הוא שם של עם שהתגורר במזרח תימן על הגבול עם מחוז עומאן של היום. שמו של המחוז בתימן, חצרמוות השתמר גם היום.
אולבורג
אולבורג (בדנית: Aalborg או Ålborg) היא עיר בצפון דנמרק, בירת המחוז נוריולן. היא העיר הרביעית בגודלה בדנמרק אחרי קופנהגן, אורהוס ואודנסה - עם אוכלוסייה של 140,897 תושבים (נכון לתחילת 2020) אולבורג רבתי כוללת גם את העיר התאומה או הרובע נורסונדבי, השוכנת 600 מ' ממנה, מעבר למצר לימפיורד. ביבשה אולובורג נמצאת 64 ק"מ דרום-מערבה מפרדריקסהאוון ו-118 ק"מ צפונית מאורהוס. המרחק מקופנהגן ביבשה הוא 412 ק"מ.
מימי הביניים הייתה אולבורג נמל ומרכז מסחרי. עם הזמן הפכה למרכז של התעשייה הכבדה, אולם נכון לשנת 2008 עוברת העיר שינוי מעיר תעשייה וצווארון כחול לעיר שהיא מרכז אקדמי. אחד הגורמים שהאיצו את השינוי היה הקמת אוניברסיטת אולבורג בשנת 1974. נמל התעופה נמצא בגדה הצפונית של לימפיורד. בעיר פועל גם בסיס של חיל האוויר הדני. היא מהווה גם מרכז לאפארכיה של הכנסייה הלותרנית שמושבה בקתדרלת בוטולף הקדוש. הוועדה האירופית הסיקה שאזרחי אולבורג הם התושבים המרוצים ביותר מעירם בכל אירופה.
היסטוריה
במקום נמצאו שרידי התיישבות משנת 700 לספירה. בימי הביניים שימשה העיר נמל מרכזי של ה. האזכור הראשון של העיר תחת השם אלבו היה על מטבע בשנת 1035. תרגום חופשי לאלבו הוא "מקום ליד הנחל".
חשיבותה של העיר התחילה כבר בימי הביניים כאשר הפכה לאחת הערים הגדולות בדנמרק.
במהלך מלחמת העולם השנייה העיר נכבשה על ידי הצנחנים הנאצים בשלב מאוד מוקדם של המערכה בנורווגיה. הגרמנים השתמשו בנמל התעופה של העיר על מנת לפלוש לנורווגיה.
גאוגרפיה ותחבורה
אולבורג ממוקמת על גדותיו של מצר לימפיורד המפריד בין החלק הצפוני של דנמרק לשאר המדינה. רוב רובה של העיר שוכן על הגדה הדרומית של המיצר ורובע אחד שלה, הנקרא נורסנדבי שוכן לגדה הצפונית של לימפיורד. הרובע מחובר לעיר דרך שני גשרים: גשר סלול לרכבים וגשר עם מסילת ברזל. ברובע נורסנדבי שוכן גם נמל התעופה של העיר. אולבורג שוכנת 120 ק"מ צפונית לאורהוס ו-414 ק"מ צפון מערבית מקופנהגן.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת בקיץ היא 16 מעלות צלזיוס והטמפרטורה הממוצעת בחורף היא 0 מעלות צלזיוס. בקיץ הטמפרטורה יכולה להגיע גם ל-25 מעלות ויותר ובחורף הטמפרטורה יכולה להגיע למינוס 10 מעלות.
דמוגרפיה
אולבורג הייתה העיר הגדולה ביותר ביוטלנד עד שאורהוס השיגה אותה ועברה במקום הראשון באמצע המאה ה-19. ב-1672 היו לה 4,181 תושבים. מספרם גדל באיטיות במשך המאה ה-18- עם 4,425 ב-1769, 4,866 ב-1787 ו-5579 ב-1801. ב-1845 הגיע ל-7,747 וב-1860 ל-10,069. הצמיחה הדרמטית התחוללה בשלהי המאה ה-19 כשעלה מספר התושבים מ-14,152 ב-1880 ל 31,457 ב-1901. ב-1930 הם מנו גבר 59,091, אם כי למספר הזה תרם סיפוחים של יישובים סמוכים כמו נרה טרנדרס, ררדאל פבריקסבי, אסטר סונדבי ואסטר אלטרופ. ב-1950 הגיעה אוכלוסיית העיר ל -87,883 תושבים, וב-1970 ל-100,587. ב-1976 חלה ירידה זמנית ל-94,994, אבל ב-1981 אחרי סיפוחה של נרסונדסי, גדלה ל-114,302. במפקד באוכלוסין ב-1 בינואר 2009 מנתה האוכלוסייה 122,461 תושבים. 101,497 גרו בעיר עצמה, ו-20,964 גרו בפרבר העצמאי נרסונדבי. אולבורג התמקמה במקום הרביעי בדירוג ערי דנמרק לפי מספר התושבים. - אחרי קופנהגן, אורהוס ואודנסה. נתונים סטטיסטיים מ-2016 מצביעים שבתחום הרשות העירונית אולבורג חיו 210,316 תושבים.