cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
SuperStar
(בעברית: כּוֹכַב-עָל (גרסתה של טיילור)) היא הקלטה חוזרת של "SuperStar". היא יצאה לאור על ידי סוויפט ב-9 באפריל 2021, באמצעות חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, ביחד עם שאר שירי , ההוצאה החוזרת של אלבומה משנת 2008.
נפתלי (דמות ספרותית)
נפתלי הוא דמות ספרותית, ילד מתולתל בשם נפתלי, המופיעה בסדרת ספרי ילדים שכתבה וציירה אלונה פרנקל. הספרים בסדרה מיועדים לילדים שטרם למדו לקרוא ולילדים בראשית הקריאה.
הספר הראשון בסדרת ספרי נפתלי, "סיר הסירים", שיצא לאור בשנת 1975, הפך לרב-מכר ותורגם לשפות רבות. ספר אחרון (עד כה) בסדרה, "ספר מלא אהבה - איך נפתלי בא לעולם", יצא לאור ב-2015. כל הספרים בסדרה מנוקדים ומלווים באיורים צבעוניים. כל ספר בסדרה עוסק בנושא מעולמו של הילד, כך שספרי הסדרה כולם מכסים קשת רחבה של נושאים.
בגרסתו הראשונה של "סיר הסירים", שאף ירדה לדפוס, נקרא גיבור הספר מיכאל, כשם בנה של אלונה פרנקל. על שינוי שם הגיבור ברגע האחרון סיפרה פרנקל:
באחדים מהספרים יש בנוסף לסיפור גם הפעלה קטנה לילד: ב"ספר האוכל" יש דף לצייר עליו את כף היד, וכעבור שנה לצייר אותה שוב ולראות בכמה גדלה; בספר "מה אני רוצה להיות כשאהיה גדול" יש מעטפה, שהילד מוזמן לשים בה את תיאור המקצוע שבו יעסוק כשיהיה גדול, ובשנת 2037 לבדוק האם הגשים את חלומו.
באחדים מהספרים יש בציורים גם קריצה להורים: בספר "שבת בבוקר או 'מה אני אעשה היום?'" רואים בציור שהוריו של נפתלי קוראים את הספרים "יוליסס" ו"הקפיטל"; בספר "כוכב משמים או חלב ציפורים" הסבא מספר מעשיות לנפתלי, והאיור מראה שהמעשייה מתארת את התצלום המפורסם של יוסי בן-חנן רוחץ במימי תעלת סואץ בסוף מלחמת ששת הימים; ב"ספר לבריאות" מוצג על מסך המחשב הביטוי "נפש בריאה בגוף בריא" בלטינית, ובהמשך מופיע הביטוי בארמית "מאיגרא רמא לבירא עמיקתא". גישה הומוריסטית זו ניכרת כבר במשפט הסיום של הספר הראשון בסדרה, "סיר הסירים", שבו נאמר: "שלום פיפי! שלום קקי! אמר נפתלי. להתראות בים! אמרתי אני, אמא של נפתלי והורדתי את המים."
כל הספרים בסדרה הם בכריכה קשה ובגודל של 17X16 ס"מ, שמאפשר גם לפעוט להחזיק בספר ללא קושי. ספרים אחדים, ובהם "לאבאלי ונפתלי" ו"האמבטיה של נפתלי", הודפסו גם בפורמט גדול יותר.
בנוסף ל"סיר הסירים" תורגמו עוד ספרים בסדרה לשפות אחדות (בעיקר אנגלית ויפנית). בתרגום לאנגלית שענה נפתלי את שמו לג'ושוע, ובאחדים מהספרים הפך לבת - פרודנס.
דמותו המצוירת של נפתלי מופיעה בספרים נוספים של פרנקל, שאינם עוסקים בו, כגון "ספר האותיות".
ויליאם האל-ג'ונס
סר ויליאם האל-ג'ונס (באנגלית: William Hall-Jones; 16 בינואר 1851 – 19 ביוני 1936) היה ראש ממשלת ניו זילנד ה-16 מיוני ועד אוגוסט 1906. הוא היה ראש ממשלה זמני לאחר מותו של ריצ'רד סדון ועד לשובו מחו"ל של ג'וזף וורד.
קריירה פוליטית
בעקבות מותו של חבר הפרלמנט ריצ'רד טרנבול, התקיימו באוגוסט 1890 בחירות ביניים במחוז הבחירה של טימרו, בהם נבחר האל-ג'ונס. את מחוז בחירה זה הוא ייצג עד לפרישתו ב-1908. הוא היה חבר פרלמנט עצמאי, אך היה בעל השקפות מתונות ופרוגרסיביות ונטה להזדהות עם דעותיהם של ג'ון באלנס, ג'ורג' גריי וג'ון מקנזי.
ב-1896 מונה האל-ג'ונס להיות שר בממשלה. במהלך העדרו של ריצ'רד סדון מהמדינה ב-1906, הוא שימש כראש הממשלה בפועל ומיד לאחר הלווייתו של סדון הוא הרכיב ממשלה חדשה. במהלך תקופת כהונתו הקצרה הוא גם שימש כשר האוצר, שר העבודה, שר העבודות הציבוריות, שר החינוך ושר הימייה.
יחד עם זאת, הוא הודיע כי הוא יכהן בתפקיד עד לשובו של סר ג'וזף וורד ממסע מעבר לים. בממשלתו של וורד הוא קיבל את תפקיד שר הרכבות והעבודות הציבוריות. בדצמבר 1908 הוא החליף את ויליאם פמבר ריבס כנציב העליון של ניו זילנד בלונדון, תפקיד אותו מילא עד ל-1912, אז שב לניו זילנד ומונה להיות חבר במועצה המחוקקת (הבית העליון של הפרלמנט של ניו זילנד שהיה קיים אז).
תוכנית פיאד
תוכנית פיאד או תוכנית פלסטין - סיום הכיבוש, הקמת מדינה, היא תוכנית דו-שנתית שפרסם ראש ממשלת הרשות הפלסטינית סלאם פיאד בשנת 2009, ומפרטת תוכנית עבודה לשנתיים לבניית התשתיות והמוסדות על מנת להקים עד שנת 2011 מדינה פלסטינית דה פקטו, באופן חד צדדי, על כל שטחי יהודה ושומרון ושבירתה תהיה מזרח ירושלים.
לפי התוכנית באמצעות רצף בנייה ללא תיאום עם ישראל, ינתקו את היישובים היהודים זה מזה וישלטו על המרחב. שליטה על המרחב אמורה הייתה ליצור מדינה בפועל. הבנייה הבלתי חוקית ממשיכה לפי עקרונות השיטה. עד שנת 2022 נבנו מעל 70,000 בתים בלתי חוקיים פלסטינים על כ-95,000 דונם.
מטרות התוכנית
התוכנית פורסמה ב-25 באוגוסט 2009 על ידי ראש ממשלת הרשות הפלסטינית סלאם פיאד, ומטרתה הייתה להקים מדינה פלסטינית דה פקטו באופן חד צדדי עד שנת 2011. על פי התוכנית, בירת המדינה תהיה ירושלים, ובנוסף מתוכננים בורסה, נמל תעופה ביהודה ושומרון, פיתוח תשתיות, הפרדת רשויות, ומדיניות של כלכלה חופשית. על פי התוכנית יש לבנות יחסים אזוריים ודיפלומטיים חיוביים, ולהסביר שהפלסטינים תרמו לכינונם וקידומם של עקרונות הדמוקרטיה, הסובלנות והפתיחות בעולם.
גיבוי מהאיחוד האירופי
במישור הבינלאומי תוכנית פיאד זכתה לתמיכה פורצת דרך. לפי פיאד, מאחר שהסכמי אוסלו נכשלו ולא הביאו להסכם קבע, הפלסטינים משוחררים מההסדרים שנקבעו ביחס לשטח C ורשאים לפעול בשטח באופן חד צדדי. העובדה שפיאד קידם בשטח יוזמות אזרחיות של פיתוח והתיישבות תרמה להצלחה במישור הבינלאומי. במרץ 2013 נחתם הסכם מסגרת בין הרשות הפלסטינית לבין האיחוד האירופי, שהעניק לפיאד גיבוי מבחינה משאבית ומבחינה מדינית ליוזמות שקידם בשטח C.
יישום התוכנית
הרשות הפלסטינית החלה ביישום התוכנית כבר כשפורסמה, והחלה להפגין ריבונות פלסטינית בשטחי C, אשר לפי הסכמי אוסלו אמורים היו להימצא בשליטת ישראל עד להסכם קבע שהיה אמור להיחתם בשנת 1998. הממשלה בראשותו של פיאד העבירה כספים למוסדות שחלקם נמצאים בשטחי C, ועודדה בנייה ופיתוח של חקלאות, מוסדות ובנייה פרטית, בין השאר בשטחי C. חלק מהמבנים נבנו בצמידות לצירי תנועה מרכזיים ולמיקומים אסטרטגיים אחרים, כגון כביש 1 וכביש 5. שאיפותיו של פיאד מצאו אהדה רבה בקרב הפלסטינים, אך נתקלו בחסמים פנים פלסטיניים ובגרירת רגליים מצד המנגנון של הרשות הפלסטינית. בסופו של דבר התכנית לא מומשה במלואה בתקופת פיאד. לאחר התפטרותו של פיאד ב-2013 התכנית נזנחה למעשה.
תוכניות המשך
בעקבות תוכנית פיאד נוצרו יוזמות אזרחיות וממשלתיות ברשות הפלסטינית לפיתוח חקלאות והתיישבות פלסטינית בשטחי C. כמו תוכנית פיאד, היוזמות זוכות למימון ולסיוע מהאיחוד האירופי, כאשר המטרה המוצהרת היא יצירת תשתית למדינה פלסטינית בכל שטחי יהודה ושומרון, תוך דחיקת ההתנחלויות ודרכי הגישה אליהן. הממשלות שקמו לאחר פיאד, בראשות ראשי הממשלות חמדאללה ואשתייה, הפיקו לקחים מהכשלים הארגוניים שסיכלו את תוכנית פיאד, ופעלו לפתור אותם באמצעות הקמת מנגנון שיקדם את המטרות המדיניות המוסכמות תוך סינרגיה בין הארגונים והמוסדות השונים. בתוך כך נעשתה חלוקת סמכויות בין הארגונים השונים, וכן הוסדרו עניינים תקציביים.
על פי דו"ח של משרד המודיעין הישראלי, בעקבות תוכנית טראמפ הגבירו הפלסטינים את המהלכים החד צדדיים לקראת הקמת מדינה פלסטינית בפועל, מתוך הבנה כי כל תוכנית שלום תהיה מבוססת על מפת ההתיישבות, החקלאות והשליטה בקרקע בפועל.
נכון ל-2021 נבנו כ-72,274 מבנים פלסטינים לא חוקיים בשטח C, מתוכם כמאה בתי ספר. חלק מהמבנים נבנו בתוך אתרים ארכאולוגיים כמו בחורבת ענים העליונה, או בתוך גנים לאומיים, שמורות טבע כמו בנחל מכוך, או שטחי אש.
עודד מנסטר
עודד מֶנַסטֶר (נולד ב-7 ביוני 1972) הוא שחקן, מורה למשחק, מדבב, מפיק וסטנדאפיסט ישראלי.
ביוגרפיה
מנסטר גדל כילד דתי לאומי בבני ברק, היה חניך בתנועת הנוער בני עקיבא ולמד בישיבה תיכונית קריית הרצוג. בצבא שירת בתור חייל קרבי בגולני. למד משחק בבית הספר למשחק של יורם לוינשטיין. כמו כן לקח קורסים למשחק במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע, ולמד בסדנת משחק אצל רוני פינקוביץ'. מלמד משחק ובימוי באוניברסיטת תל אביב ובבית הספר למשחק של ענת ברזילי.
מנסטר נשוי ואב לשלושה בנים, מתגורר ברמת גן.
קריירה בתיאטרון
גילם את אלכס, התפקיד הראשי בהצגה "תפוז מכני" (הפקה משותפת של תיאטרון באר שבע, צוותא והתיאטרון הפתוח) בבימויו של בני יזרעאל. בתיאטרון אורנה פורת שיחק בהצגה "סיפור מצחיק" (הפקה משותפת של תיאטרון חיפה ותיאטרון אורנה פורת) גם היא בבימויו של יזרעאל. בתיאטרון צוותא שיחק בהצגות "מותק של נעורים" ו"הנערים". בתיאטרון הנפש שיחק בהצגה "הגולם מפראג". כמו כן שיחק בהצגות "לאהוב את רונה" (במאי: עובד מחפוד), "המלך ליר" (במאי: דדי בראון), "אלנבי" (במאית: שירילי דשא), "גופרית וצורי" (במאי: אבי מלכה), "סיפורים קצרים על אהבה" (במאי: נועם מאירי), "כלוב העליזים" (במאית: לסלי לאוטון), "לא עוזב את העיר" (במאי: שוקי וגנר), "החברה הטובים" (במאי: איז'ו ליבוביץ'). שיחק בהצגת בידור בשם "הפופיק" בבימויו של אברהם דשא (פשנל). שיחק בשתי הצגות יחיד בבימוי של צבי ירון: "אם נדע להקשיב" ו"הרהורים של חייל". כמו כן השתתף במחזות הזמר "שוליית הקוסם", "שלגיה"- מחזמר מצליח שרץ מספר פעמים בחנוכה בישראל בו גילם את תפקיד הנסיך, "מסביב לעולם ב-80 שירים", "בגדי המלך החדשים", "קזבלן" ובהצגות לילדים: "דני שובבני", "פו הדוב" ו"משפחה שכזאת".
קריירה בטלוויזיה ובקולנוע
הנחה במשך כשנה וחצי בערוץ הקניות. כמו כן הנחה בערוץ "שופינג", ערוץ הספורט, והנחה שלוש כתבות במהדורה בתוכניתו של גיא פינס. ב-1998 השתתף בסדרת הטלוויזיה שביים ערן ריקליס וכתב רם אורן "סיבת המוות - רצח" ששודרה בערוץ 2. בשנת 1999 שיחק לצד משה איבגי בסרט "חובו של אהרון כהן" ששודר בהוט 3. ב-2001 זכה לחשיפה משמעותית כששיחק בטלנובלה "לגעת באושר" בתור זיו סופר. ב-2003 גילם את שמשון בעונה האחרונה של הסדרה "שמש", וגילם את גדליה בסדרה "החצר' באותה שנה.וגילם את גדליה, היורש ב-2005 שיחק בסרט "החשוד האחרון". ב-2010 גילם את יועץ ראש הממשלה בסדרה "דאוס". כמו כן שיחק בפרסומות עבור "סנו", "אגד", "אזורים", "תנובה", "בזק", "סלקום" ומכללת רופין. השתתף בקליפ של השיר "מה נשתנה" של מיי פיינגולד העוסק באונס, בתפקיד האנס. ב-2011 השתתף בפרק מהעונה השלישית של הסדרה "רמזור" בתור תזונאי והופיע בערוץ 2 בפרסומת לגבינה צהובה. השתתף בסרט האימה הקצר אסור לשחק באוכל בשנת 2016. ב-2018 השתתף בסדרה "שלטון הצללים" בתור עו"ד אמנון תל חי. באותה שנה השתתף בסדרה ציידי הטרולים בתפקיד וולט.
בשנת 2018 שיחק בסדרה "מלכות" ששודרה בהוט ובפרק בסדרה "צומת מילר" בתפקיד המנטור מירון חוגי.
בנו גיא מנסטר שיחק בסדרה "שלי הכובשת" של כאן חינוכית.
משנת 2023 מוקרן הסרט הישראלי "הארוחה", בו משחק מנסטר את אחד התפקידים הראשיים.
שדה אריג הזהב
שדה אריג הזהב (בצרפתית: Camp du Drap d'Or, קַאן דִי דְרָא דְ'אוֹר; באנגלית: Field of the Cloth of Gold) הוא הכינוי שניתן למקום בבלינגם, בין גווין לארדרה שבצרפת, לא הרחק מקאלה, שם נפגשו הנרי השמיני מלך אנגליה ופרנסואה הראשון מלך צרפת בין ה-7 ל-24 ביוני 1520.
הפגישה הוסדרה כדי לחזק את קשרי הידידות בין שני המלכים לאחר חתימת החוזה ב-1514 בין אנגליה לצרפת, אשר הביא לקץ את העוינות בין שתי הממלכות במהלך מלחמת ליגת קמברה והשיא בין לואי השנים עשר לבין מרי, אחותו הצעירה של הנרי השמיני. הביטוי "Field of Cloth of Gold" מצוי בשימוש בשפה האנגלית מאז המאה ה-18 לפחות. פגישה נוספת בין שליטי שתי המדינות תתקיים רק ב-1843, בין המלכה ויקטוריה לבין לואי פיליפ הראשון, אחרון מלכי צרפת. פגישה התקיימה אומנם ב-1536 בין ג'יימס החמישי מלך סקוטלנד לבין פרנסואה הראשון מצרפת, אך ג'יימס החמישי שלט על סקוטלנד בלבד.
השיחות נוהלו בניצוחו של הקרדינל האנגלי תומאס וולזי, ובמהלכן ניסו שתי המדינות החשובות של אירופה להסכים לחדול לתמיד ממלחמות ביניהן. ההיסטוריון הבריטי גארט מטינגלי, שחקר את גורמי המלחמות בתקופה זו, כותב כי כוחם של חוזי אי־התקפה שכאלו לעולם לא יכול היה להיות גדול יותר מכוח צבאות השליטים שחתמו עליהם. כאשר כוחות אלה היו שווים, גרמו החוזים בדרך כלל להתרחבות הסכסוך. במילים אחרות, הדיפלומטיה יכולה הייתה לעכב לעיתים מלחמה, אך לא יכלה למנוע מלחמות שהתלקחו בשל אינטרסים ושאיפות מנוגדים. מטינגלי מסכם ואומר, כי חסרה אז מעצמה נייטרלית שהצדדים הנצים יקבלו את דעתה, בין בשל היותה חסרת פניות ובין בשל כוחה העדיף.
שני המלכים ניסו להרשים איש את רעהו באוהלים ובבגדים נוצצים, משתאות ענק, מוזיקה, תחרויות אבירים ומשחקים. המקום נקרא על שום שפע אריגי הזהב, אותו בד יקר ערך שנטווה מחוטי משי וזהב, מהם נתפרו האוהלים והמלבושים המרהיבים.
שלט הנצחה בכביש D231 (Route de Marquis) מציין את המקום ההיסטורי.
פילמור (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שותפים בעם
שותפים בעם הוא אלבום האולפן השביעי של להקת ההיפ הופ הישראלית הדג נחש, אשר יצא לאור ב-2 במרץ 2016. באלבום מתארחים אמנים רבים, ושם האלבום הוא משחק מילים בין בע"מ (בעירבון מוגבל), לבין בעם, פירושו של דבר מבין אנשי העם.
מטרת האלבום
"האלבום הזה זה אלבום של שיתופי פעולה", אומר שאנן, ומוסיף: "תמיד אנחנו מבצעים, ועכשיו שמנו את עצמנו בצד בקטע של הביצועים והתמקדנו יותר בכתיבת השירים ובהפקה". ואכן, בשמיעה ראשונית של האלבום, ניתן לשים לב כי שומעים פחות את זמרי הדג נחש, ויותר את הזמר האורח, מה גם שכל שיר שונה מאוד בסגנונו. הסיבה לכך, היא שכאשר החלו לעבוד על האלבום, הדג נחש החליטו כי שיטת העבודה שלהם תהיה פיצול הלהקה לקבוצות קטנות יותר של עד 3 איש, כאשר כל קבוצה עובדת על שיר אחר, ובשלב מאוחר יותר יתר הלהקה מצטרפת כדי לסיים.
במילים אחרות, חברי הדג נחש הם המלחינים, המעבדים, והמפיקים של כל שירי האלבום (חוץ מ"Legal Eyes", אותו הפיקו הצמד אינפקטד מאשרום, והשיר "שותפים סמויים" אותו הפיק יוסי מזרחי יחד עם דודוש קלמס), בניגוד לאלבומים קודמים אותם הפיקו יוסי פיין וגם קובי אוז.
בכל שיר באלבום ישנה חותמת של אותו זמר שמשתתף בשיר, בין אם זה בטקסט והן בסגנון השירה. השיר "מרבדים" שמבוצע על ידי ארקדי יעקובסון, שמוצאו רוסי, כולל בתוכו מן שיר אהבה ליופייה של מדינת ישראל מנקודת מבט של עולה חדש: "מרבדים לא נגמרים של דשא עד האופק, פריחה בצבע עז עד שנעתקת הנשימה" שמתארים את מכלול הנופים הרב של ארץ ישראל. בנוסף, בשיר "עד הסוף" שמבוצע על ידי יהודית רביץ, ניתן לראות בבירור את סגנונה של רביץ שמתבטא בשיר, עם התוספות הידועות של הדג נחש לשיר.
השירים ויוצריהם
כאמור, על כל שיר עבד צוות קטן מהלהקה כולה, בין אם זה על המילים, הלחן, העיבוד או ההפקה.
מוריס אנדור
מוריס דאלי אנדור (בצרפתית: Maurice Daly Ndour, נהגה במקור כנְדור; נולד ב-18 ביוני 1992) הוא כדורסלן סנגלי המשחק בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד בהפועל ירושלים.
קריירה
אנדור נולד וגדל בסנגל, וכשהגיע לגיל תיכון זיהו אותו סקאוטים בטורניר כדורסל מקומי ושלחו אותו לתיכון ביפן. לאחר סיום לימודיו בתיכון טס לארצות הברית, והחל לשחק כדורסל עבור מכללת מונרו. בעונתו הראשונה במכללה הוא העמיד ממוצעים של 9.4 נקודות, 6.4 ריבאונדים ו-2.4 חסימות למשחק, ובעונתו השנייה רשם ממוצעים של 16.2 נקודות, 10.5 ריבאונדים ו-2.3 חסימות למשחק. ב-2013 עבר לאוניברסיטת אוהיו, ובעונתו הראשונה בקבוצה העמיד ממוצעים של 13.8 נקודות ו-7 ריבאונדים למשחק. בעונה השנייה העמיד ממוצעים של 16 נקודות, 8.3 ריבאונדים ו-2.3 חסימות למשחק, והחליט לנסות להיבחר בדראפט 2015 ב-NBA.
לאחר שלא נבחר בדראפט, הצטרף לסגל ניו יורק ניקס לליגת הקיץ של ה-NBA. בתום הטורניר חתם בדאלאס מאבריקס. הוא שיחק במשחקי קדם-העונה הראשונים של הקבוצה, אך נפצע לפני תחילת העונה והקבוצה החליטה לוותר עליו. ב-5 בדצמבר 2015 חתם בריאל מדריד. ב-12 משחקי ליגה במועדון, הוא העמיד ממוצעים של 2.3 נקודות ו-1.8 ריבאונדים למשחק. הוא גם הופיע בשישה משחקי יורוליג, בהם העמיד ממוצעים של 1.7 נקודות ו-1.2 ריבאונדים למשחק.
ב-14 ביולי 2016 חתם בניו יורק ניקס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA ב-1 בנובמבר 2016, ורשם שלוש נקודות, שני ריבאונדים וחטיפה אחת בהפסד קבוצתו 89–102 לדטרויט פיסטונס. ב-4 באפריל 2017 רשם דאבל דאבל של 13 נקודות ו-12 ריבאונדים, בניצחון 100–91 על שיקגו בולס. שלושה ימים לאחר מכן הוא קלע שיא קריירה של 15 נקודות בהפסד 88–101 לממפיס גריזליס. במהלך אותה עונה, במקביל למשחקיו עם הניקס, שיחק אנדור גם בווסצ'סטר ניקס מליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-30 ביוני 2017 ויתרו עליו הניקס.
ב-29 בנובמבר 2017 חתם באוניקס קאזאן מליגת העל הרוסית, ובשנת 2019 זכה בתואר "שחקן ההגנה של ה-VTB". ב-16 ביולי 2019 חתם בוולנסיה, והעמיד ממוצעים של 6.3 נקודות ו-2.4 ריבאונדים למשחק. הוא שוחרר מהקבוצה ב-8 ביולי 2020, וב-16 באוקטובר 2020 חתם בריטאס וילנה. לאחר מכן שיחק לתקופה קצרה בג'ג'יאנג גולדן בולס, ואז שב לריטאס וילנה. ב-3 בפברואר 2022 חתם בגלאטסראיי. לאחר מכן שיחק לתקופה בנגויה דיימונד דולפינס היפנית ובגואנגשי ויז'ואנג הסינית, וב-13 באוגוסט 2023 חתם בהפועל ירושלים.
יחסי נפאל–קטר
יחסי נפאל–קטר הם היחסים בין הרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל ובין מדינת קטר. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-21 בינואר 1977. נפאל פתחה את שגרירותה בדוחה ב-11 ביולי 2000 רק לאחר יותר מ-11 שנים באוגוסט 2011 קטר פתחה שגרירותה שלה בקטמנדו. משרת השגריר מולאה על ידי שגריר הודו מקטר. שתי המדינות חברות באו"ם, במדינות הבלתי-מזדהות, ובפורומים בינלאומיים אחרים.
הסחר בין קטר לנפאל הוא סחר לא משמעותי במיוחד, אך קטר מייצאת לנפאל גם דרך מדינות צד שלישי כך שנתוני הסחר לא מדויקים.
רבקה בכר
רבקה בכר (נולדה ב-10 ביולי 1946) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
בכר נולדה במצרים ועלתה לישראל בשנת 1953. בשנת 1967 החלה ללמוד משחק בסטודיו למשחק של ניסן נתיב. בכר היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה וכן עוסקת בציור.
קולנוע וטלוויזיה
במהלך השנים השתתפה בכר סרטי קולנועי קולנוע ישראלים וסדרות טלוויזיה. בשנת 1976 שיחקה בסרטה הקולנועי הראשון, "משפחת צנעני" של הבמאי בועז דוידזון, ושיחקה לצידם של גבי עמרני, לבנה פינקלשטיין, יוסף שילוח ואחרים.
בשנת 1986 גילמה את מזל אלמליח בסרט הטלוויזיה "לחם" ששודר בערוץ הראשון. בשנת 1988 שיחקה בסרט הקולנוע "לגנוב את השמיים", לצדם של בן קרוס, אתי אנקרי, מיכאל שילה, ראובן בר יותם ועוד. בשנת 1989 גילמה את מסעודה בסרט הקולנוע "אלף נשותיו של נפתלי סימן טוב" בבימויה של מיכל בת-אדם.
בשנת 1990 שיחקה בסרט הקולנוע של רוני ניניו "המחצבה", לצדם של אורי גבריאל, ששון גבאי וחנה אזולאי-הספרי. באותה שנה שיחקה בסדרת הטלוויזיה "סיפורים לשעת לילה מאוחרת", בפרק "העגיל", בתור רוכלת זקנה בשוק המציעה עגילים לדוגמנית מפונקת (טל קרסלניק), סירובה לקבל את העגילים גורר תגובה מבהילה ולא צפויה.
בשנת 1993 שיחקה בתפקיד קטן בסרט האמריקאי של הבמאי הישראלי דרור שורף, "המטבע השביעי" בכיכובו של פיטר או'טול. בשנת 1994 שיחקה בסרט הקולנוע של דינה צבי-ריקליס, "סיפור שמתחיל בלוויה של נחש" לצידם של ריטה שוקרון ומשה איבגי.
בשנת 1997 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הדרמה "האישה באפור" ששודרה בערוץ הראשון. ושנה לאחר מכן, בשנת 1998 שיחקה בסרט הקצר "סוסי ים" של הבמאי ניר ברגמן. ושיחקה בסרט הגמר של הבמאי שרון עמרני "ל"ג בעומר".
בשנת 2003 שיחקה בסדרות: "פרנקו וספקטור" (ערוץ 2) של הבמאי יוסף פיצ'חדזה, "ג'וני" (ערוץ 2) של הבמאי איתן ענר, "תיק סגור" (ערוץ 10) של הבמאים שי כנות ונתי אדלר ו"להיות כוכב" בבימויו של ארנון צדןק.
בשנת 2004 שיחקה בסרט הקולנוע "משהו מתוק" שביים דן תורג'מן. וכן, באותה שנה שיחקה בעונה החמישית של סדרת הדרמה "שבתות וחגים" של הבמאי רני בלייר.
בשנת 2006 גילמה את מרסדס בסרט הקולנוע זוכה 6 פרסי אופיר של הבמאי שמי זרחין "אביבה אהובתי" לצידם לבנה פינקלשטיין, רותם אבוהב, אסי לוי ואחרים.
בשנת 2007 שיחקה בסרט הקולנוע "רק כלבים רצים חופשי" בבימויו של ארנון צדוק. שנה לאחר מכן, בשנת 2008 גילמה את דמותה של מרים בדרמה הטלוויזיונית זוכה פרס הדרמה הטובה ביותר באקדמיה לטלוויזיה "מרחב מוגן" ששודרה בערוץ הראשון.
בשנת 2010 שיחקה בסרט הקולנוע "מאיה" בבימויה של מיכל בת-אדם. שנה לאחר מכן, בשנת 2011 שיחקה בתפקיד אורח וגילמה את פורטונה בקומדיית המצבים שיצר גיורא חמיצר, "השועלים" ששודרה בYes. באותה שנה שיחקה בסרט הקולנוע של ניסים נוטריקה, "רסיסי אהבה" שם גילמה את ג'מילה, לצד ריימונד אמסלם, יחזקאל לזרוב ולירית בלבן.
בשנת 2014 שיחקה בתפקיד אורח בעונה הרביעית של הקומדיה המצליחה "רמזור" במסגרת שידורי קשת בערוץ 2. בשנת 2015 שיחקה בדרמה הקומית של שירה גפן "בורג".
בשנת 2019 גילמה את סבתא של לירן (רועי אסף) בסרט בשורות טובות של ארז תדמור.
בשנת 2022 שיחקה את ציפי, אימו של שימי בסדרה "שנות ה-90".
תיאטרון
לאורך השנים השתתפה בכר בעשרות הצגות בתיאטרון הממסדי וכן בתיאטרון הפרטי. החלה את דרכה בתיאטרון הבימה והשתתפה בין היתר בהצגות "אצבע אלוהים", "אמא קוראז'", "מי תהום", "האוצר", "קערת העץ", "מלך מרוקאי", "השושנה המקועקעת", "חתונת הדמים" ו"החייל האמיץ שוויק". לאחר מכן הופיעה בתיאטרון הקאמרי בהצגות "עלובי החיים" וב"בית ברנרדה אלבה".
בשנת 1987 העלתה בתיאטרון הסימטה הצגת יחיד, "גדולה כמו החדר", מחזה שנכתב במיוחד בשבילה
לאחר מכן היא הצטרפה לתיאטרון בית ליסין ושיחקה במחזה "על המדרכה", וכן שיחקה בכמה הצגות בתיאטרון הנוער כגון: "לואי פסטר", "יום הורים", "סבאים", "האי ברחוב הציפורים" ו"מהיום קוראים לך שרה".
היא שיחקה במחזה "בוזמימה", שהוצג בתיאטרון הוורוד. כמו כן, היא הצטרפה לתיאטרון "בית היוצר" השייך למוטי אברבוך ושם שיחקה בהצגות: "ציפורים בראש", "נגמר הסוכר", "גדולה כמו החדר", "כובע", "כוכב הבכי", "החולה המדומה" ו"אלקטרה". לאחר מכן היא שיחקה בהצגות "שמלה גדולה", "פרגודים" ו"בין החולות" שהוצגו בפסטיבל עכו. כמו כן היא שיחקה במחזות הזמר "קזבלן" ו"זורבה".
בשנת 2006, שיחקה את התפקיד הראשי במחזה "סעדון המשוגע" מאת לנין ארמאלי בתיאטרון הערבי-עברי ביפו.
בשנת 2009, השתתפה במחזמר המבוסס על ספרו של בצלאל אלוני "מכתבים לעפרה" אשר שזורים בה 24 שירים המהווים את פסקול חייה של עפרה חזה.
החל מתחילת שנות ה-2000 בכר היא שחקנית תיאטרון חיפה, שם השתתפה בהצגות: "תופרות" ב-2002, "אנדורה", "גטו", "חצוצרה בוואדי" (בשתי ההפקות של המחזה שעלו בתיאטרון, ב-1998 וב-2016), "אנשים טובים" ו"יש רופא באולם" (קופרודוקציה עם תיאטרון הבימה).
חיים אישיים
בכר הייתה נשואה לבמאי והמחזאי מוטי אברבוך, מאוחר יותר השניים התגרשו.
פרסים והוקרה
בשנת 2013 קיבלה אות הוקרה בפסטיבל לבי במזרח.
ג'וזף רייט (אמן אמריקאי)
ג'וזף רייט (באנגלית: Joseph Wright; 16 ביולי 1756 – 13 בספטמבר 1793), יליד בורדטאון, ניו ג'רזי, היה צייר פורטרטים שהיה קשור למטבעה של ארצות הברית בסוף המאה ה-18. ההערכה היא שהוא או הנרי ווייג עיצבו את סנט ליברטי, אף על פי שרוב ההיסטוריונים והנומיסמטיקאים זוקפים היום את העיצוב לרייט. ככל הנראה הוא גם עיצב את דפוס מטבע הרבע של 1792. הוא היה הבחירה המקורית של ג'ורג' וושינגטון עבור החרט הראשי של המטבעה, אך הוא מת לפני שנכנס לתפקיד.
ביוגרפיה
אמו, פשיינט רייט, שנחשבת לעיתים קרובות לפסלת הראשונה באמריקה, ניהלה סטודיו לפיסול שעווה בניו יורק. בשנת 1772 היא עברה ללונדון כדי לפתוח שם סטודיו לעבודות שעווה. שש שנים לאחר מכן, בשנת 1775, הצטרף ג'וזף הצעיר לאמו באנגליה והיה לתלמיד הראשון יליד אמריקה שסיים את האקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון, שם למד במשך 6 שנים. הוא זכה במדליית כסף עבור ציור של דמות באקדמיה בדצמבר 1778. בשנת 1780 הוא עורר שערורייה באקדמיה המלכותית בכך שהציג דיוקן של אמו המפסלת ראש שעווה של המלך צ'ארלס השני, ואילו פסל חזה של המלך ג'ורג 'השלישי והמלכה שרלוט מביטים מהצד.
בשנת 1781 נסעו רייט ואמו לפריז. בעודו שם צייר כמה פורטרטים של בנג'מין פרנקלין. אחרי 7 שנים באירופה, רייט חזר לאמריקה בשנת 1782, שם הוא הפך לראשון משני אמנים שיצר תבנית גבס של ג'ורג 'וושינגטון. תומאס ג'פרסון אהב מאוד את דיוקנו שייצר רייט של וושינגטון. "אין לי שום היסוס לומר כי הציור של רייט היא הדמות הטובה ביותר של הגנרל", כתב בשנת 1795.
בתחילת נשיאותו, וושינגטון ומזכיר המדינה, תומאס ג'פרסון, חיפשו בחריצות אחר חרטים אירופאים מוכשרים לעיצוב המטבעות הראשונים בארצות הברית. עם זאת, הם נכשלו במאמץ זה ובסופו של דבר החליטו שרייט יהפוך לחרט הלא רשמי במטבעה של פילדלפיה שנוסדה במחצית השנייה של 1792. באוגוסט 1793 הוגדר ג'וזף כמעצב של המטבעה.
רייט היה אחראי על עיצובם של המטבעות הראשונים - Liberty Cap גם על הסנטים הגדולים. עיצובים אלה התבססו על החלק האחורי של מדליית "ליברטאס אמריקנה" שמאמינים כי רייט היה המעצב. סוגי מטבעות סנט גדולים משנת 1793 הם יצירותיו.
נישואין ומוות
ב־5 בדצמבר 1789 התחתן רייט עם שרה וונדרוורט בפילדלפיה. נולדו להם שלושה ילדים, שרה, ג'וזף והרייט. רייט ואשתו מתו שניהם, ככל הנראה כתוצאה ממגפת הקדחת הצהובה בשנת 1793.
מנחם דניאל
מנחם צאלח דניאל (1846–1940, ) היה מנהיג יהודי עיראקי, סנאטור, בעל קרקעות ונדבן. דניאל היה הסינאטור היהודי הראשון בעיראק והעשיר ביהודי עיראק. הונה של משפחתו נאמד בכ-400,000 לירות, השוות ל-2 מיליון דולר של לפני מלחמת העולם השנייה.
רקע
נולד בבגדאד, עיראק, בשנת 1846 למשפחה שמקורה ככל הנראה באפגניסטן.
בשנת 1869, עם הפעלת "חוק הוילאיתים" בהוראתו של מדחת פאשא, נתמנה דניאל לחבר "המועצה המינהלית" של וילאייט בגדאד ("מג'לס אל־אדארה לוילאית בגדאד"), וכיהן בה עד שנת 1901 (אז מונה במקומו בנו, עזרא). במרץ 1877 נתמנה לציר בפרלמנט העות'מאני באיסטנבול. בשנת 1892 העניק לו הסולטאן העות'מאני את התואר "צאחב אל־סעאדה" (סעאדתלו). בשנת 1924 נבחר דניאל לאספה המכוננת של בית הנבחרים העיראקי. ב-1925 נעשה סנאטור וכיהן כנציג היהודים בסנאט העיראקי (בו היו 20 חברים) עד פברואר 1932 (אז החליף אותו בנו, עזרא).
דניאל גייס תרומות לצדקה ליהודים ומוסלמיים, הוא בנה גן ילדים ובית ספר יסודי יהודי בשנת 1910 על שמו, ובית יתומים מוסלמי בשנת 1928. בנוסף, היה הראשון מבין התורמים להרחבת מתחם קבר יחזקאל הנביא. כהוקרה על תרומותיו למוסדות הציבור, בשנת 1925 החליטה עיריית בגדאד לקרוא רחוב על שמו - רחוב מנחם אל דניאל. בנוסף, הקים שוק בעיר, הקיים עד היום ונושא את שמו. דניאל היה מעסיקו של הרב סלמאן מוצפי במשך 18 שנים. סלמאן היה מנהל ספרי החשבונות הראשי ובהמשך המנהל הראשי של עסקיו של דניאל, בטרם היה ראש ישיבת "בני ציון" בירושלים.
מנחם דניאל, שהיה בעל יחסים קרובים למלך עיראק הראשון, פייסל, אירח את המלך ואת משפחתו בארמונו שבמחוז א-סנכ בקצה בוסתני הווקף שהקדיש מר סולטאן עלי). זאת, לאחר שארמונו של המלך (קאסר 'שעשוע'), אשר נקנה מסוחר תה יהודי בשם שאול שעשוע, נהרס בהצפת נהר החידקל ב-9 באפריל 1926. המלך ומשפחתו התגוררו אצל דניאל עד לסיום בניית הארמון החדש ברובע כסרה שבבגדאד.
אחיינו של מנחם צאלח דניאל הוא סר ששון חזקאל.
אחרי מותו
מנחם דניאל נפטר בשנת 1940 ובנו, עזרא דניאל (1874-1952), ירש את מקומו בפרלמנט העיראקי עד 1952. דניאל הבן, היה יחיד מבין מנהיגי הקהילה היהודית בעיראק, אשר בנאומיו בסנאט יצא בגלוי נגד המדיניות הממשלתית שהפלתה את היהודים לרעה. נאומיו, אשר לא פורסמו בתקשורת, הכו הדים מפה לאוזן דווקא משום שלא היה ציוני. אמנם בתי הספר והמוסדות הרשמיים המשיכו בחייהם התקינים, אך בתקופה זו מאות יהודים סולקו ממשרותיהם הממשלתיות, הם נרדפו, נפגעו זכויותיהם וסבלו מאפליות אדמיניסטרטיביות רבות בלימודים ובמסחר. בנאומיו הסביר כי היהודים חיים בעיראק כ-3,500 שנה ולא יהגרו אלא אם יאולצו לכך. הוא האשים את ממשלת עיראק כי היא זו שיצרה במדיניותה את התנועה הציונית והביאה את היהודים לרצות לברוח מעיראק. על פי ההיסטוריון העיראקי נביל אל-רובייעי, קבריהם של מנחם ועזרא דניאל בעיר כיפל הוסרו.
הסתעפות גרקו
הסתעפות גרקו היא ההסתעפות 4. ג3 בפתיחה האיטלקית.
הפתיחה מקוטלגת בשיטת אנציקלופדיית פתיחות שחמט c53-c54. הפתיחה מתחילה במהלכים הבאים:
מכאן צומחות הסתעפויות רבות:
הסתעפות לה בורדונה
הסתעפות זו פותחת עם המסעים 1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רג4 רג5 4. ג3 ד6 5. ד4 ה:ד4 6. ג:ד4 רב6
המשחק מטה הוא אחד המפורסמים שיש בשחמט בהתכתבות. הוא שוחק בין השנים 1834 ל-1836 באמצעות הדואר בין שחמטאי העיר פריס לשחמטאי לונדון. בין המפורסמים שבשחמטאי פריס שהשתתפו במשחק היה פייר סט. אמאנד, בונקור ואהרון אלכסנדר
הנה משחק מודרני של אלופת ישראל בשחמט לובה קריסטול נגד קאפשייב
הסתעפות טאראש
הסתעפות זו פותחת עם המסעים 1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רג4 רג5 4. ג3 מהה7 5. ד4 רב6 6. 0-0 פו6 7. א4 א6 8. צה1 ד6 9. ח3
הסתעפות מסטל
הסתעפות זו פותחת עם המסעים 1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רג4 רג5 4. ג3 מהה7 5. ד4 רב6 6. רז5
הסתעפות אייזינגר
הסתעפות זו פותחת עם המסעים 1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רג4 רג5 4. ג3 מהה7 5. ד4 רב6 6. ד5 פב8 7. ד6
גמביט אלבין
הסתעפות זו פותחת עם המסעים 1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רג4 רג5 4. ג3 פו6 5. 0-0
שמעון פון גלדרן
שמעון פון גלדרן או שמעון די גלדר או שמעון בן אליעזר די גלדר (בגרמנית: Simon von Geldern; 12 בנובמבר 1720 – 1774 או 1788 (?)) היה נוסע, הרפתקן, אוריינטליסט וביבליופיל יהודי גרמני.
אמנות ושפה
אמנות ושפה (באנגלית: Art & Language) הוא שיתוף פעולה של אמנים רעיוניים, שעבר שינויים רבים מאז שנוצר בסוף שנות השישים. הקבוצה הוקמה על ידי אמנים שהיו שותפים לרצון משותף לשלב רעיונות אינטלקטואלים ודאגות עם יצירת האמנות. המהדורה הראשונה של כתב העת של הקבוצה, אמנות-שפה, פורסמה בנובמבר 1969 בצ'יפינג נורטון באנגליה והייתה השפעה חשובה על האמנות הקונספטואלית בארצות הברית ובבריטניה.
שמעון פון גלדרן
משפחתו
מוצאה של משפחת פון גלדרן (או ון חלדרן, בהולנדית) מהולנד והיא השתקעה בדיסלדורף ב-1628 בני המשפחה כיהנו כיהודי החצר המקומית. לאביו קראו אליעזר. אחיו של שמעון היה אבי-אמו של היינריך היינה. היינה כתב על מציאות שמצא בעליית הגג של דודו:
1G
1G הוא תקן שידורי סלולר אנלוגי ומיוחס לדור הראשון של התקשורת הסלולרית.
שמעון פון גלדרן
תולדות חייו
מגיל צעיר החל לצאת למסעות. למשפחתו היו קרובים רבים שכיהנו כבנקאים ופקידים בכירים בחצרות מלכי אירופה, וכך התארח שמעון בחצרות מלכים ואנשי אצולה. מפורטוגל עבר למרוקו, ביקר פעמים אחדות במצרים (שם דיווח ב-1753 על הגניזה הקהירית בבית הכנסת בן עזרא) ובסוריה והגיע לארץ ישראל. ב-1751 התפלל בקבר רבי שמעון בר יוחאי ובקבר האר"י בצפת. במקומות אלה חש בחרדת קודש מיסטית. בביקורו בהר המוריה חווה התגלות עליה כתב בספרו (בצרפתית) "Moïse sur le Mont Horeb" ("משה על הר חורב"). לאחר חצי שנה בצפת המשיך לאירופה ופעל זמן מה כשד"ר בגיוס כספים לקהילת יהודי צפת, תוך שהוא מציג מכתבי רבנים המדברים בשבחו.
1G
צירוף האותיות והמספרים 1G מסמל את הדור ראשון של הרשת הסלולרית. תקן זה שומש לראשונה על ידי מכשירים ניידים שיוצרו במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20. הטלפונים הסלולריים הראשונים היו אנלוגיים, דהיינו הדיבור הועבר ברשת בצורה אנלוגית, ללא המרה לאות ספרתי. לכל מכשיר היה תדר שידור ותדר קליטה משלו ושיטת האפנון הייתה אפנון תדר (FM).
שמעון פון גלדרן
תולדות חייו
ב-1755 היה בפריז ונודע כהולל בסלונה של מאדאם דה פומפדור. לאחר מכן שב ויצא שנית למסע לארץ ישראל. ב-1760 התארח אצל וולטר בז'נבה. אחד מעיסוקיו של פון גלדר היה מסחר בספרים וכתבי יד עבריים, בהם בעיקר כתבי קבלה. כך למשל על כתב יד של "כוונות סדר ליל פסח ותיקון ליל שבועות, מחוג מקובלי "קהל חסידים בית אל" בירושלים" נכתב "הובא מארץ הקדושה על ידי.. כמה"ר [=כבוד מורנו הרב] שמעון די גילדיר שי'[חיה] אחד מחשובי עיר הקדושה צפת".
1G
במהלך שנות ה-90 של אותה מאה, החל השימוש בתדר 2G ומכשירי G1 הוחלפו. ההבדל העיקרי בין שני דורות הסלולר הוא ששידורי האודיו של רשתות דור 1 היו אנלוגיים (ללא המרה לאות ספרתי) בעוד שרשתות דור שני היו דיגיטליות.
שמעון פון גלדרן
תולדות חייו
האנציקלופדיה היהודית, על סמך זכרונות היינה מציינת את מותו בשנת 1774 בצרפת (כנראה אלזס). אולם, לפי ספרו של פריץ היימאן, "תולדות הרפתקן יהודי", מונה פון גלדרן בשנת 1778 ל"מקובל החצר" ולסוכן בחצרו של לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט והוא נפטר לאחר מכן.
1G
סקירה
טכנולוגיית 1G היא היורשת של טכנולוגית טלפונים ניידים מבוססי רדיו (0G), אשר נחשבת כטכנולוגיה "קדם סלולרית" משום שעבדה על תדרי רדיו במעגל סגור ובתדרים קרובים בעלי צריכה נמוכה. השימוש המסחרי בטכנולוגיה זו היה בעיקר בקרב גופים אשר רצו לשמור שרצו לשמור על קשר עם יחידות אשר נמצאו בתא שטח גאוגרפי מוגבל כגון כוחות משטרה, תחנות מוניות, אמבולנסים, כיבוי אש ועוד. דבר נוסף שגרם לכך שהשימוש העיקרי בטכנולוגיה היה בעיקר של גופים אלו, היא העובדה שהמשדר/מקלט היה כבד ובלתי ניתן לניוד, ולכן לרוב הונח בתא המטען של האוטו. למשתמשי הרשת היו מכשירי קשר "לחץ ודבר" (ווקי-טוקי), ולא היה ניתן להשתמש ברשת באופן סימולטני: שני אנשים לא יכלו לדבר ביחד ורק אדם יכול להשתמש ברשת כל פעם.
אמנות ושפה
השם אמנות ושפה
השם Art & Language והמשמעות שהאמנים ניסו להעניק לו נותרו לא בהירים. לעיתים קרובות הוא מתואר על ידי היסטוריונים או מבקרי אמנות כקבוצה או קולקטיב של אמנים אך גם כתנועה אמנותית. אמנים הגדירו את כוונתם כניסיון לברוח מאישיותו ההרואית של האמן ולסמן שיצירה אינדיבידואלית אינה קיימת. בשנת 1968 הם יצרו מונח גנרי (שם) למטרה זו, שיכול להכיל את פעילויותיהם האמנותיות השונות.
שנים ראשונות
קבוצת האמנות והשפה הוקמה בסביבות 1967 בבריטניה על ידי טרי אטקינסון (נולד ב-1939), דייוויד ביינברידג' (נולד בשנת 1941), מייקל בולדווין (נולד ב -1945) והרולד הורל (נולד ב -1940). ארבעת האמנים הללו החלו את שיתוף הפעולה שלהם סביב 1966 בזמן שעבדו כמורים לאמנות בקובנטרי. שם הקבוצה נגזר מהכתב העת שלהם, אמנות-שפה כתב העת לאמנות קונספטואלית, שנוצר במקור כשיחת עבודה בשנת 1966. הקבוצה הייתה ביקורתית כלפי מה שנחשב למנהגי האמנות המודרנית המיינסטרים באותה תקופה. בשיחות העבודה שלהם הם יצרו אמנות מושגית כחלק מהדיונים שלהם.
1G
סקירה
בעוד טכנולוגיית ה-0G הייתה מושתת על תא אחד, טכנולוגיית 1G הייתה מושתתת על כמה תאים סלולריים, דבר אשר אפשר שימוש מקביל של מספר מכשירים ברשת.
אמנות ושפה
שנים ראשונות
בין 1968 ל-1982 הקבוצה גדלה לכמעט חמישים איש. בין הראשונים שהצטרפו היו מבקר והיסטוריון האמנות צ'ארלס הריסון והאמן מל רמסן. בתחילת שנות השבעים הצטרפו לקבוצה אנשים ובהם איאן ברן, מייקל קוריס, פרסטון הלר, גרהם הווארד, ג'וזף קוסוט, אנדרו מנארד וטרי סמית. עקבו אחריהם שני משתפי פעולה מקובנטרי, פיליפ פילקינגטון ודוד רושטון. למידת האנונימיות היחסית המוחזקת בקבוצה ממשיכה להיות בעלת משמעות היסטורית בקהילה האמנותית. בגלל אי ודאות ברשימות החברים המדויקות, קשה לדעת באופן חד משמעי לא רק מי היו כל התורמים אלא גם מהן התרומות המדויקות שלהם.
1G
היסטוריה
בשנת 1977 פרסה חברת הטלפוניה בל את הרשת הסלולרית הראשונה מסביב לעיר שיקגו בארצות הברית, ובשנת 1978 החלה בניסוי הרשת החדשה. עם זאת, השימוש המסחרי הראשון של הרשת החל בשנת 1979, כאשר חברת"ניפון טלרגף וטלפון" (NTT) השיקה רשת סלולרית באזור מטרופולין טוקיו. הטלפון הראשון שהשתמש ברשת זו נקרא TZ-801 ויוצר על ידי חברת פנסוניק.
אמנות ושפה
שנים ראשונות
בכל זאת אמנות-שפה הניחה את היסודות לרעיון הקבוצה. זה הפך לטביעת האצבע הראשונה שזיהתה גורם ציבורי המכונה "אמנות קונספטואלית", וגם הראשון ששימש בסיס תאורטי ושיחה עבור קהילה של מבקרים ואמנים שהיו מפיקיה ומשתמשיה. אף על פי שקהילה זו הייתה רחוקה מלהיות תמימי דעים כיצד לתאר את טיבה של אמנות מושגית, העורכים ורוב התורמים ההיסטוריים שלה היו שותפים להשקפות דומות באופן מוזר: אמנות מושגית היוותה ביקורת על הצדדים הביורוקרטיים וההיסטוריסטיים של האמנות. המודרניזם והשמרנות הפילוסופית של המינימליזם; אמנות מושגית הייתה מעל לכל תאוריה, בדרך כלל פורמלית על ידי טקסטים.
1G
היסטוריה
בתוך 5 שנים, הרשת של NTT התרחבה ואפשרה כיסוי לכל אזרחי יפן, ובכך הייתה לרשת 1G הראשונה בפריסה ארצית.
אמנות ושפה
שנים ראשונות
ככל שהפצת העיתון ופעילותם החינוכית של מוציאים לאור ותורמים אחרים הלכה וגברה, "השיחה" התגברה והכפילה בכך שהיא כללה בשנת 1971, באנגליה, צ'ארלס הריסון, פיליפ פילקינגטון, דייוויד רושטון, לין למסטר, סנדרה האריסון, גרהאם האוורד, פול ווד, וניו יורק, מייקל קוריס, ובהמשך פולה רמסדן, מאיו תומפסון, כריסטין קוזלוב, פרסטון הלר, אנדרו מנארד וקתרין ביגלו.
1G
היסטוריה
בשנת 1981 חברו המדינות הנורדיות, אשר היו חלוצות בתחום הטכנולוגיה האלחוטית, בדומה יחדיו ויצרו את תקן ה-NMT, שהושק לראשונה בשוודיה באותה שנה. ה-NMT הייתה הרשת הראשונה אשר איפשרה נדידה בינלאומית.
אמנות ושפה
שנים ראשונות
השם אמנות ושפה היה עדיין לא בהירים. משמעותו או האינסטרומנטליזם שלו השתנה מאדם לאדם, מברית לברית, משיח לדיבור - מאלו בניו יורק שהפיקו את עיתון "השועל"(The Fox) בין 1974–1976, לאלה שהיו מעורבים בפרויקטים מוזיקליים ואלו שהמשיכו את עריכת העיתון. תחושה הולכת וגוברת של מחלוקת, שהובילה לתחרות בין האמנים ומשחקי כח.
1G
היסטוריה
בשנת 1983, הושקה רשת 1G הראשונה בארצות הברית, אשר התבססה על הרשת שהונחה ב-1978 באזור שיקגו והשתמשה במכשיר מוטורלה DynaTAC המפורסם, אשר שומש גם ברשת הסלולרית בישראל.
אמנות ושפה
שנים ראשונות
במהלך שנות השבעים, אמנות ושפה התמודדו עם סוגיות הקשורות להפקה אמנותית, וניסו לעבור מצורה קונבנציונלית של אמנות "לא לשונית" כמו ציור ופיסול ליצירות תאורטיות מפורשות יותר. הקבוצה נקטה לעיתים קרובות עמדות ויכוחים נגד עמדות דומיננטיות של מבקרים כמו קלמנט גרינברג ומייקל פריד.
1G
מערכות סלולריות
השימוש 1G היה מגוון, וכלל תקנים ושימושים רבים ושונים שפותחו ופעלו במדינות השונות. במהלך השנים פותחו מספר מערכות סלולריות אנלוגיות, אשר אפשרו קבלת שיחה והוצאתה: רוב מפעילי הסלולר ברחבי העולם אימצו את השימוש במערכת טלפון נייד נורדי (NMT) אשר פותחו ב-1981, ומערכות טלפון נייד מתקדם (AMPS). היתרונות המובנים של הטכנולוגיה הדיגיטלית על פני זו של אנלוגית הביאו לכך שרשתות דור 2 החליפו אותן בסופו של דבר לחלוטין. עד תחילת המאה ה-21 רשתות 1G רבות הושבתו במדינות מפותחות, אך במקומות מסוימיים הם עדיין היו בשימוש גם בעשור השני של המאה ה-21.
אם השנה
אם השנה, הוא תואר ופרס שניתן בערים או בשכונות בישראל, במשך שנות השבעים והשמונים למאה העשרים. הוא הוענק לאמהות בקרבת התאריך בו חל יום האם.
אמנות ושפה
שנים ראשונות
בזמן התערוכה הבינלאומית של האמנות העכשווית, דוקומנטה, בקאסל בשנת 1972,הקבוצה אמנות ושפה הורכבה מאטקינסון, ביינברידג ', הורל, פילקינגטון ורושטון וגם מהעורך האמריקאי של אמנות-שפה, גוזף קוסות. העבודה שהוצגה כללה מערכת סיווג של טקסטים שפורסמו והופצו בין חברי אמנות ושפה.
אם השנה
טקס הענקת פרס "אם השנה" עדיין מתקיים בערים בודדות, בהן העיר באר שבע.
אמנות ושפה
מאז סוף שנות השבעים
צ'ארלס הריסון נפטר בשנת 2009 והותיר את בלדווין ורמסדן לבדם לנהוג בפעילות קבוצת האמנות והשפה.
פרסים ומבקרי אמנות
בשנת 1986 מועמדת, אמנות ושפה לפרס טרנר. בשנת 1999, Art & Language הוצגה ב- MoMA PS1 בניו יורק, עם מיצב עיקרי בשם The Artist Out of Work. זה היה אוסף זיכרון מהפרקטיקות הדיאלוגיות והאחרות של אמנות ושפה, שאצרו מייקל קוריס וניל פאוול. תערוכה זו עקבה מקרוב אחר התערוכה הרוויזיוניסטית של Global Conceptualism: Points of Origin במוזיאון קווינס לאמנות, אף היא בניו יורק. התערוכה הציעה מבט אובייקטיבי על מורשת האמנות הקונספטואלית "הקלאסית" וחיזקה קריאה טרנס-אטלנטית ולא לאומנית של אירועי 72–1968. בסקירתו הביקורתית על התערוכה כותב ג'רי סאלץ: "לפני רבע מאה, אמנות ושפה בתחילתה יצרה קשרים חזקים עם האמנות הקונספטואלית, אך המאמצים הבאים היו כה סתומים ומסופקים מעצמם, שהעבודה שלהם הפכה ללא רלוונטית".
1G
מערכות סלולריות
חדירת המערכות הסלולריות הייתה מהירה מהצפוי. מהר מאוד התברר כי באזורים אורבניים צפופים, המערכות מגיעות תוך שנים ספורות לקצה יכולת הקיבול שלהן, שכן משתמשים רבים בחרו לאמץ את הטכנולוגיה בעוד המערכות שבהן משתמשות המפעילות הסלולריות מתקשות לעמוד בעומס. חברות ומכוני המחקר ביפן, ארצות הברית ואירופה, נוכחו לדעת כי הטכנולוגיות האנלוגיות אינן טובות מספיק, ומכאן ישנו צורך בתכנון דור חדש של מערכות סלולריות, שיהיו בעלות התכונות הבאות:
רוב העוסקים בנושא הגיעו למסקנה כי יש צורך לעבור ממערכות אנלוגיות למערכות דיגיטליות. יוצאת מן הכלל הייתה חברת מוטורולה, שהייתה באמצע שנות ה-80 המובילה בעולם בייצור טלפונים סלולריים. חברת מוטורולה החליטה כי ניתן להאריך את תוחלת החיים של המערכות האנלוגיות על ידי פיתוח דור נוסף, משופר, של טלפונים סלולריים אנלוגיים ופיתחה את מערכת NAMPS, שפירושו (Narrow AMPS). מערכת זו דחסה שלושה ערוצים אנלוגיים לתוך ערוץ אחד של AMPS, תוך כדי מתן יכולות דיגיטליות חלקיות – כגון הודעות קצרות וערוץ בקרה דיגיטלי.
אימוץ הטכנולוגיה
לאחר שיפן החלה שימוש מסחרי בדור ה-1 בשנת 1979, מדינות נוספות החלו לאמץ את הטכולוגיה גם הן. עם זאת, אימוץ טכנולוגיית הדור הראשון ברוב מדינות אפריקה היה איטי, כאשר מדינות מזרח אירופה היו האחרונות לאמץ טכנולוגיה את הטכנולוגיה, בגלל מצבם הפוליטי ובשל היותם מדינות לווין של ברית המועצות.
באירופה, בריטניה הייתה המדינה עם מספר מנויי הסלולר הגדול ביותר, כאשר בסוף 1990 היו כ-1.1 מליון מנויים פעילים, בעוד שוודיה הייתה השוק השני בגודלו עם 482 אלף מנויים.
למרות שיפן הייתה המדינה הראשונה עם כיסוי סלולרי ארצי, מספר מנויי הסלולר היה נמוך משמעותית ממדינות אחרות, כאשר שיעור החדירה בשנת 1989 עמד על 0.15% בלבד. זאת בעוד שנכון לינואר 1991, שיעור החדירה הגבוה ביותר היה בשוודיה ובפילנד, אשר עמד על מעל 50% בכל אחת מהן, ופינלנד ונורווגיה נמצאות לא רחוק מהן. שיעור החדירה בארצות הברית היה 22.1%, וברוב מדינות אירופה הוא עמד על פחות מ-10%.
The Other Side of the Door
אף על פי שלא יצא כסינגל שיווקי ולא כסינגל, הצליח השיר להגיע למקום ה-22 במצעד הבילבורד הוט 100.
ביקורת
כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות, תוך שברולינג סטון הוא דורג במקום ה-120 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
הצלחה מסחרית
השיר זכה להצלחה רבה בארצות הברית אף על פי שלא יצא כסינגל. הוא הגיע למקום ה-22 במצעד הבילבורד הוט 100. בקנדה הוט 100, הוא הצליח להגיע למקום ה-30 והיה לאחד מהשירים המצליחים ביותר מהאלבום. במצעד השירים הדיגיטליים הוא התברג במקום ה-11.
כמה שנים לצאתו, הועלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-8.5 מיליון השמעות.
(בעברית: הצד השני של הדלת (גרסתה של טיילור)) היא הקלטה חוזרת של "The Other Side of the Door". היא יצאה לאור על ידי סוויפט ב-9 באפריל 2021, באמצעות חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, ביחד עם שאר שירי , ההוצאה החוזרת של אלבומה משנת 2008.
סופרמרקט בקליפורניה
סופרמרקט בקליפורניה (באנגלית: A Supermarket in California) הוא שיר מאת המשורר היהודי-אמריקאי אלן גינסברג, שנכתב בשנת 1955 ופורסם לראשונה בשנת 1956 בספרו של גינסברג "Howl and Other Poems" ("יללה ושירים אחרים") ונחשב לאחד השירים החשובים של דור הביט.
הרקע לכתיבת השיר
גינסברג כתב את "סופרמרקט בקליפורניה" בזמן ששהה בברקלי הסמוכה לסן פרנסיסקו במדינת קליפורניה בשנת 1955, כמחווה למשורר האמריקאי הקאנוני וולט ויטמן במלאת מאה שנים לפרסום ספרו "עלי עשב". גינסברג קרא בצעירותו את שירתו של ויטמן והיא השפיעה רבות על כתיבתו, בהתאם השיר "סופרמרקט בקליפורניה" כתוב בסגנון המאפיין את ויטמן.
המשורר הישראלי רוני סומק סיפר על שיחה שהייתה לו עם גינסברג ב-1995 אודות "סופרמרקט בקליפורניה":
בשיר יוצא גינסברג למסע קניות לילי מדומיין עם ויטמן ועם המשורר הספרדי פדריקו גארסיה לורקה בסופרמרקט שוקק חיים בקליפורניה - שניהם היו משוררים הומוסקסואלים, כמו גינסברג עצמו. עוד מוזכר בשיר כארון - משיט המעבורת של אל השאול האדס במיתולוגיה היוונית.
מקובל לראות ב"סופרמרקט בקליפורניה" ביקורת על אמריקה הקפיטליסטית שלאחר מלחמת העולם השנייה, המתמקדת בהיבטים צרכניים, ועומדת בהנגדה לדורו של ויטמן.
סעיף 80 פרק 12 למגילת האומות המאוחדות
סעיף 80 פרק 12 למגילת האומות המאוחדות (1945) מתייחס לשמירת זכויותיהם של מדינות ועמים כאשר טריטוריה מסוימת מועברת לניהול ופיקוח של מערכת הנאמנות של האומות המאוחדות. הסעיף הוא חלק מהפרק העוסק במערכות נאמנות בינלאומיות (International Trusteeship System), שבין השאר, באה להחליף את שיטת המנדטים של חבר הלאומים. הסעיף קובע כי, עד לחתימת הסכמי נאמנות, אין לפרש דבר בפרק זה של האמנה כמשנה את זכויותיהם הקיימות של מדינות או עמים. ולאחר חתימת הסכמי הנאמנות, שינוי הזכויות יהיה רק ביחס לנושאים שהוסכם עליהם בהסכמים אלו.
נוסח
1. Except as may be agreed upon in individual trusteeship agreements, made under Articles 77, 79, and 81, placing each territory under the trusteeship system, and until such agreements have been concluded, nothing in this Chapter shall be construed in or of itself to alter in any manner the rights whatsoever of any states or any peoples or the terms of existing international instruments to which Members of the United Nations may respectively be parties. 2. Paragraph 1 of this Article shall not be interpreted as giving grounds for delay or postponement of the negotiation and conclusion of agreements for placing mandated and other territories under the trusteeship system as provided for in Article 77.
Software and Systems Modeling
Software and Systems Modeling (SoSyM) הוא כתב עת מדעי שנבדק על ידי עמיתים המכסה פיתוח ויישום של שפות תכנות וטכניקות מידול של תוכנה ומערכות, כולל יסודות מידול, סמנטיקה, טכניקות ניתוח וסינתזה, טרנספורמציות מודל, הגדרת שפה וסוגיות הנדסת שפה. כתב יצא לאור לראשונה בשנת 2002 בהוצאת שפרינגר. העורכים הראשיים הם ג'ף גריי (אוניברסיטת אלבמה) וברנהרד רומפה (RWTH אוניברסיטת אאכן). הם נתמכים על ידי העורכים הבכירים מרשה צ'צ'יק (אוניברסיטת טורונטו), מרטין גוגולה (אוניברסיטת ברמן) וז'אן מארק יז'קל (IRISA / INRIA ואוניברסיטת רן 1) ועוזריהם חוסיין ארגין (אוניברסיטת בול סטייט) ומרטין שינדלר (אוניברסיטת אאכן).
סעיף 80 פרק 12 למגילת האומות המאוחדות
רקע
ועידת סן פרנסיסקו 1945 התכנסה לקראת כניסת האו"ם לנעליו של חבר הלאומים ששבק בתחילת מלחמת העולם השנייה, לשם ניסוח מגילת האומות המאוחדות – המסמך המכונן אשר מהווה את חוקת הארגון.
Software and Systems Modeling
רוברט פרנק היה מייסד ועורך ראשי של כתב העת משנת 1999 עד 2015.
סעיף 80 פרק 12 למגילת האומות המאוחדות
רקע
המאבק הדיפלומטי סביב סעיף 80 פרק 12 למגילה, בין המשלחות הציוניות והמשלחות הערביות, מסמל את תחילת המאבק הציוני, במסגרת מוסדות האו"ם, "בהגנה על זכויות העם היהודי והבית הלאומי, שהיו כלולות במנדט שבידי בריטניה על ארץ ישראל", אל מול הסכנות למפעל הציוני שהציבו האינטרסים שיוצגו על ידי המשלחות הערביות לוועידה.
Software and Systems Modeling
על פי ה-"Journal Citation Reports", גורם ההשפעה של כתב העת עומד על 2.660 נכון לשנת 2018.
כתב העת נמצא במאגרים רבים, ביניהם: EBSCO, SCOPUS.
סעיף 80 פרק 12 למגילת האומות המאוחדות
רקע
הנוסח המוסכם של מגילת האומות המאוחדות, המסמך החוקתי המחייב את ארגון האו"ם, כולל סעיף 80 לפרק 12, נחתם ב-26 ביוני 1945 על ידי כל החברות בארגון.
שניות הנוסח של סעיף 80, שאינו מזכיר את ארץ ישראל, יהודים או ערבים אל מול התשומות היהודיות במאבק המדיני להשפיע על הנוסח הסופי, שעניינן, הזכויות של העם היהודי לעלות ולהתיישב בארץ ישראל עם חזון הבית הלאומי כפי שנרכשו בעיני משפט העמים מכוח משטר המנדטים, מקורה במצב שבה בשעה שהוועידה לא התכוונה לעסוק בשאלת ארץ ישראל הרי הערבים התכוונו לרוקן את המנדט הארץ-ישראלי מתוכנו היהודי והציוני תוך צביעת המהלך כנובע מתוך דאגה ונימוקים עקרוניים מתקדמים ודמוקרטיים למשטר הנאמנות בכללותו והיהודים פעלו לחשוף בפני נציגי המשלחות את "הפיל הנוכח בחדר".
מטרת היהודים
יעדה הסופי של התנועה הציונית נוסח כבר בתוכנית בילטמור (1942) בהשראת דוד בן-גוריון יושב ראש הנהלת הסוכנות היהודית – הקמת מדינה יהודית ריבונית בארץ ישראל לאלתר שתשתלב במערך הדמוקרטי שיכון בעולם עם תום המלחמה.
בדיוני המעצמות הגדולות ב-1944 לקראת הקמתו של האו"ם הוערך כי בוועדה הייסוד של הארגון יצקו את דפוסי המנגנון שינהל ויעביר את פלשתינה-א"י – מנדט חבר הלאומים האחרון מסוג A לאחר שסוריה ולבנון זכו בעצמאות, משיטת המנדטים לשיטת משטר נאמנות.
מטרת הערבים
מטרת העולם הערבי הוצהרה בכינוס היסוד של הליגה הערבית במרץ 1945 בקהיר, בה הוכרז על זכותה של פלסטין לעצמאות מדינית, ונתאמתה בדיונים המוקדמים של ועדת הנאמנות בוועידת סן פרנסיסקו בה הובררה המטרה לרוקן את המנדט הארץ-ישראלי מתוכנו היהודי והציוני ולקבוע הלכה חדשה לפיה תכיר מגילת האו"ם בזכותו של עם אחד בלבד – עמו של הרוב הערבי, להחליט על צורת המשטר המדיני בארץ ועתידה הלאומי בשטח משטר הנאמנות, או כל הסדר אחר, שיכון בארץ ישראל המערבית ויחליף את משטר המנדט ביום מן הימים. תחבולת הערבים ותכסיסם נועדה לצבוע את המהלך כנובע מתוך דאגה ונימוקים עקרוניים מתקדמים ודמוקרטיים למשטר הנאמנות בכללותו.
הרכב המשלחות
התקבצו ובאו לוועידת סן פרנסיסקו נציגים של לא פחות מ-20 מוסדות וארגונים יהודיים מארצות הברית ומחוצה לה, ובהם הסוכנות היהודית, הקונגרס היהודי האמריקאי, אגודת ישראל בארץ ישראל, ועד שליחי הקהילות של בריטניה, הקונגרס היהודי הקנדי ונציגי מוסדות יהודיים מאמריקה הלטינית, שהפיצו תוכן עם הצעות ודרישות בעניינים בעלי ערך כללי ויהודי. לאף אחד מהארגונים היהודיים לא היה מעמד רשמי ומוכר בוועידה. במסגרת המשלחת האמריקאית היו נציגים של ארגונים יהודיים, כיועצים, והם ידעו לנצל מעמדם לפעולה בקרב משלחות אחרות בוועידה. למרות התהוות גוש מרכזי של ארגונים יהודיים סביב התביעה הציונית לראות בארץ ישראל את הפתרון לשאלת הלאום היהודי תוך התחשבות בזכויותיו ההיסטוריות בארץ אבותיו הרי הייתה גם דעת מיעוט שהקשתה על תומכי הציונות מקרב האומות לתמוך בתביעה ואף סייעו לעוינים את העניין הציוני כמו מחלקת המדינה לנסות ולקעקע אותה.
את מדינות ערב יצגו בוועידה כחברות בעלות זכויות מלאות מצרים, עיראק, ערב הסעודית, סוריה ולבנון שהיו מאוחדות במסגרת הליגה הערבית זה מקרוב קמה. מלבד מטרת הערבים כהגדרתה בפרק הקודם לא שררה אחדות בקרב חברות הליגה.
אחרית דבר
ב-17 באפריל 1946 חוקק חבר הלאומים את החלטתו האחרונה לפיה יש להמשיך לדאוג ולפעול למען זכויות המדינות החדשות שטרם קיבלו את עצמאותן.
חוות דעת מייעצת של בית הדין הבינלאומי לצדק מ-21 ביוני 1971 קובעת: "החלטתה האחרונה של אספת חבר–הלאומים וסעיף 80, פסקה 1, בכתב ההקמה של האומות המאוחדות שימרו את מחויבויותיהם של המנדטורים. בית הדין הבינלאומי לצדק הכיר בעקביות בכך שהמנדט שרד גם לאחר קצו של חבר–הלאומים".
מעמד יהודה ושומרון
דו"ח אדמונד לוי מ-2012 מתייחס לסעיף ככזה הקובע את "העיקרון של ההכרה בהמשך תוקפן של זכויות קיימות של מדינות ועמים שנרכשו מכוח המנדטים למיניהם, כולל אותן הזכויות של היהודים מכוח המסמכים המפורטים לעיל (הצהרת בלפור וכתב המנדט) להתיישב בשטחי ארץ ישראל" ובהתייחסויות של משפטנים בינלאומיים אחרים ברוח דומה.
אסכולה של מומחים במשפט בין לאומי רואה בסעיף 80 המתקף את החלטות ועידת סן רמו (1920) ואת מנדט חבר הלאומים כלגיטימציה, מבחינת משפט העמים, לכינונה של מדינת ישראל ולאו דווקא החלטה 181, שלא הגיעה לידי מימוש, ועל כן פקעה ולא קנתה אחיזה במשפט הבינלאומי. באופן דומה, אסכולה זו גורסת שהסיפוח הירדני של יהודה ושומרון ב־1950 פקע בשנת 1988 עם ניתוק הזיקה, ועל כן עדיין עומדת בתוקפה הצהרת בלפור מ־1917 שיעדה את שטחי יהודה ושומרון למדינה יהודית.
עם זאת, הדעה הרווחת בקרב משפטנים היא שתוכנית החלוקה והחלטה 181 של האו"ם, החליפו החלטות קודמות בעניין ארץ ישראל, והיא מה שנותן תוקף משפטי להקמתה של מדינת ישראל . לפי טענה זו, החלטה אשר מתקבלת באו"ם אינה הופכת בלתי-תקפה, גם אם הצדדים הנוגעים להחלטה אינם מוכנים לקבל אותה.
מאידך, מצדדי דוקטרינת ה-uti possidetis juris פוסלים את הלגיטימיות של החלטת החלוקה בטענה שהיא נטולת תוקף חוקי על פי החוק הבין-לאומי ולכן בגדר 'אות מתה'. על פי העיקרון הרווח במשפט הבין-לאומי הפומבי הקובע, שמדינות 'יורשות' לכאורה, זכאיות לריבונות טריטוריאלית בשטח שיחפוף את הגבולות המנהליים שלהן טרם עצמאותן, ישראל היא המדינה היחידה שנוצרה ('היורשת') בתחומי ארץ ישראל המנדטרית, שגבולותיה אושררו על ידי ועדת המנדטים של חבר הלאומים וארצות הברית, וזהותה תאמה את משימת הפיקדון הבין-לאומי - המנדט הבריטי על ארץ ישראל - הקמת הבית הלאומי לעם היהודי, ולכן לא יכולה הייתה להיות כל מדינה מתחרה אחרת להציג תביעה שגבולותיה הפנימיים של א"י המנדטורית ישמשו כגבולותיה. ומכאן, החלטת החלוקה שחלקה את השטח שלא על פי הגבולות הפנימיים, שהכתיב כתב המנדט, איננה חוקית.
אולטן
אולטן (בגרמנית: Olten) היא עיר בקנטון זולותורן שבשווייץ והעיר הראשית של מחוז הנושא את שמה.
היסטוריה
כמויות משמעותיות של ממצאים מהתרבויות המגדלניות (16,000 עד 14,000 שנים לפני זמננו) נתגלו ליד אולטן. קיימים גם ממצאים המתוארכים לתקופה המזוליתית ולתקופה הנאוליתית, אך אין בנמצא שרידי ישוב ולא ממצאים קרמיים. גם מספרם של ממצאים מתקופת הברונזה ומתקופת הברזל מוגבל. במקום בו שוכנת אולטן היה ישוב (Vicus) בתקופה הרומית. שמו של היישוב לא ידוע, אך נראה שהייתה לו מידה מסוימת של חשיבות, וסביר להניח שהוא ייצג את קיומו של גשר על פני הנהר. היישוב הרומי נחרב ככל הנראה בסוף המאה ה-3 לספירה. באותה עת נבנו ביצורים על ראש הגשר בפינה הדרום-מזרחית של היישוב הקדום. מבצר זה ננטש במאה ה-4 ומאוחר יותר הוחלף בטירה גדולה יותר הדומה למבצרים מהתקופה הרומית המאוחרת שהגנו על מקומות חצייה של נהר הארה בזלותורן ובברוג.