cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלכסנדר השישי
תולדות חייו
בשנת 1492, אחרי מותו של אינוקנטיוס השמיני, התכנסה קונקלווה ובחרה ברודריגו לאפיפיור. שלושת המועמדים המובילים לראשות הכס הקדוש היו רודריגו, אסקניו ספורצה וג'וליאנו דלה רוברה. למרות שאין הוכחה ודאית לסימוניה (סחר או קנייה של משרות קודש נוצריות), על פי השמועה בורג'ה, שכשל בבחירות הקודמות לאפיפיורות מול אינוקנטיוס, קנה בכספו הרב את תמיכתם של חשמנים שונים, ובכללם את זו של ספורצה, אותו שיחד על פי האגדה בארבעה פרדים עמוסי כסף. בורג'ה בחר את השם אלכסנדר השישי, לאור המחלוקת על מעמדו של אלכסנדר החמישי שנבחר על ידי מועצת פיזה.
מיד עם בחירתו ניגש לערוך רפורמות בקוריה ולחוקק חוק שאסר על מתן שוחד. אחר כך התפנה לצבירת עושר, רדיפת שמלות וקידום משפחתו. הוא מינה לחשמנים את בנו צ'זארה בן ה-18 ואת אלסאנדרו פַארְנֶזֶה, אחיה של אחת מפילגשיו, הצעיר עוד יותר. לבנו צ'זרה הוא נתן מדינה קטנה בצפון איטליה ואת התואר הארכיבישוף השני של ולנסיה. לבתו לוקרציה סידר שלושה בעלים בזה אחר זה, כאשר את נישואיה לראשון ביטל בתוקף סמכותו כאפיפיור, והורה לבנו צ'זארה לארגן את רצח השני. לוקרציה עצמה נשאה בתפקיד ממלאת מקומו של אביה כאשר זה היה עסוק בנסיעות.
אלכסנדר כרת ברית עם משפחת ספורצה כשהשיא את לוקרציה ברוב הדר לג'ובאני ספורצה, בנו הממזר של בן דודו של אסקניו ספורצה. בברית נישואין דומה חיזק את קשריו עם ממלכת אראגון ונפולי.
אלכסנדר נהג להיפטר מיריביו על ידי הזמנתם לסעודה מפוארת, שכללה מנות מורעלות. בסיום הארוחה הוא היה מודיע להם שהם הולכים למות, ומשנה את צוואתם כך שהוא יהיה יורשם היחיד.
ב-1493 פרסם סדרה של בולות שקבעו את הגבול בין הנחלות הספרדיות לפורטוגליות בעולם החדש. ב-1498 הורה על הוצאתו להורג של ג'ירולמו סבונרולה, הרפורמטור הדתי מפירנצה.
ב-1503 הוזמן עם בנו צ'זארה לארוחה אצל החשמן קורנטו. לאחר הארוחה חלו השניים. על פי הגרסה לאירוע המקובלת על רוב החוקרים, הם ניסו להרעיל את מארחם, אולם הם שתו בטעות מכוסות היין המורעל. צ'זרה הבן החלים כעבור מספר ימים, אבל אלכסנדר בן ה-72 לא התגבר על מחלתו ומת ב-18 באוגוסט.
מחקרים היסטוריים מהעת האחרונה בוחנים מחדש חלק מהעובדות השערורייתיות על חייו של אלכסנדר. לפי חלק מהטענות, רבים מהמקורות על חייו הם זכרונותיהם של אויביו, ולכן אין להסתמך עליהם כלשונם.
אלכסנדר השישי נתן לרבים מיהודי ספרד מקלט ברומא אחרי גירושם ב-1492. בתגובה לזעמם של מלכי ספרד, איזבלה הראשונה ופרדיננד השני, ענה האפיפיור שהוא רק ממלא את הבטחתו ארוכת השנים ליהודים, וציין כי היהודים יכולים להמשיך בחייהם ללא התערבות הנוצרים, להמשיך בטקסיהם הדתיים, לצבור עושר, וליהנות מזכויות רבות. בשנת 1497 קיבל בצורה דומה את יהודי פורטוגל שברחו ממדינתם בעקבות הטבלתם הכפויה לנצרות.
בתרבות הפופולרית
אלכסנדר השישי משמש כדמות האויב הראשית במשחק הווידאו Assassin's Creed II, ונרצח על ידי בנו צ'זארה בורג'ה במשחק ההמשך Assassin's Creed: Brotherhood.
על סיפורו הופקו בשנת 2011 סדרת הדרמה האמריקאית הבורג'ס וכן סדרת קו-פרודוקציה אירופאית שושלת בורג'יה וגם הופק סרט על משפחת בורג'יה.
נאום ארבע החירויות
ארבע החירויות (באנגלית: Four Freedoms) הן ארבעה יעדים שנוסחו והוצבו על ידי נשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט בנאום מצב האומה שנשא בקונגרס האמריקאי ב-6 בינואר 1941.
הנאום נודע בשם נאום ארבע החירויות. רוזוולט הציע ארבע חירויות בסיסיות שלדבריו כל אדם זכאי ליהנות מהן בכל מקום בעולם. החירויות היו: חירות הביטוי וההבעה, חירות הדת, חירות ממחסור וחירות מפחד.
השפעות הנאום
אלינור רוזוולט נטלה על עצמה משימה אישית להביא ליישום עיקרון ארבע החירויות של בעלה בהכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות אדם של ארגון האומות המאוחדות. המשימה נחלה הצלחה, וארבע החירויות נטמעו בתוך ההכרזה שבה נכתבו הדברים הבאים: "בעוד שהתעלמות וזלזול בזכויות אדם הביאו למעשים ברברים שקוממו את מצפונה של האנושות, עולם שבו בני אדם יוכלו ליהנות מחירות הביטוי, האמונה, וחירות מפחד ומחסור, הוכתר כשאיפתם של האנשים הפשוטים."
מצד אחד קרא רוזוולט לפירוק כלל-עולמי מנשק בעתיד, מהצד השני קרא להתחמשות מסיבית של ארצות הברית עקב צו השעה. רוזוולט טען כי על מנת ליצור את העולם שהוא ראה בחזונו יש צורך להגן על הדמוקרטיות מפני תוקפנות ולעזור להן על ידי הספקת נשק.
הערות שוליים
Четыре свободы (Европейский союз)
אנטון רייכה
אנטון רייכה (בצ'כית: Anton (Antonín, Antoine) Reicha (Rejcha; 26 בפברואר 1770 – 28 במאי 1836) היה מלחין ממוצא צ'כי שהתאזרח בצרפת, חלילן בנעוריו ותאורטיקן רב השפעה. נודע בימינו בעיקר בשל תרומתו המוקדמת בעלת המשקל לספרות החמישיות לכלי נשיפה מעץ, כמו גם בניסוייו המוקדמים במשקלים בלתי סדירים.
ביוגרפיה
רייכה נולד בפראג. את ראשית השכלתו המוזיקלית קיבל מדודו, יוזף רייכה, שהיה צ'לן וירטואוז. רייכה עבר עם משפחתו לבון בשנת 1785, שם ניגן בחליל בהדרכת דודו בתזמורת החצר בין השנים 1790-94, יחד עם הכנר הצעיר בטהובן. בשנת 1801, אחרי פלישת הצרפתים לבון, עבר רייכה בסוף שנת 1794 להמבורג, שם עסק בהוראת פסנתר, הרמוניה והלחנה, לאחר שנדר שלא להופיע עוד בנגינה. כמו כן הרבה לעסוק בהלחנה, מתמטיקה, ופילוסופיה ובהגות בטבע ההלחנה ובשיטות להוראתה.
בתקווה להצלחה אופראית, יצא רייכה לפריז ב-25 בספטמבר 1799. אף כי חלק מיצירותיו התקבלו בעין יפה, הלבריות שהביא עמו מהמבורג לא התקבלו ולא עלה בידו למצוא לברית חדשה מתאימה. ניסיון שעשה בהמלצת גרטרי נכשל ורייכה הרים ידיים ויצא בשנת 1801 לווינה, שם התרועע עם היידן, במידה רבה על רקע עניינם המשותף בכתיבת קאנונים. הוא חידש את חברותו עם בטהובן ולמד אצל התאורטיקאים הווינאים ידועי השם, אלברכטסברגר וסליירי.
אחרי שנים של מסעות, השתקע בפריז אחרי הרסטוראציה ולימד בקונסרבטואר, שם התמנה בשנת 1818 לפרופסור לקונטרפונקט ופוגה. רוב המלחינים הצרפתיים מן המדרגה הראשונה של התקופה הרומנטית למדו, לתקופת מה לפחות, אצל רייכה, והנודעים ביניהם פרנץ ליסט (ההונגרי), הקטור ברליוז, לואיז פרנק, שארל גונו וכן, לזמן קצר, סזר פרנק. השפעתו עברה הלאה בעקיפין, באמצעות תלמידיו שהמשיכו את דרכו בהוראה וחיבוריו שהתפרסמו, בייחוד ה- Traité de haute composition musicale. רייכה מת בפריז בשנת 1836.
יצירותיו
תרומתו של רייכה לספרות כלי הנשיפה מעץ החלה ביצירה שכתב בשנת 1811, בפריז. את היצירה הזו זרק, אבל בשנת 1820 פרסם קובץ של שש חמישיות לכלי נשיפה מעץ (אופוס 100), ואלה נוגנו תוך זמן קצר בכל רחבי אירופה. הצלחתו עודדה אותו, כפי שכתב בזכרונותיו, להוסיף להן עוד 18, כך שבסך הכול היו 24 חמישיות ופרקים בודדים. חמישיות כלי הנשיפה שלו מילאו חלל: "בזמן זה, היה מחסור לא רק במוזיקה קלאסית טובה, אלא בכל מוזיקה טובה שהיא לכלי נשיפה מעץ, פשוט משום שהמלחינים לא ידעו הרבה על טכניקת הנגינה בהם." בימינו מופיעות כמה מחמישיות כלי הנשיפה של רייכה ברפרטואר הקבוע (כולן הוקלטו).
ביצירותיו המוקדמות של רייכה ניכרה השפעתם של דודו, יוזף רייכה, ושל גרטרי. מאופוס 20 ואילך גברה השפעתם של מלחיני אסכולת מנהיים, גלוק, מוצרט ויוזף היידן.
רייכה הרבה לכתוב גם להרכבים מוזיקליים אחרים, בכלל זה שמונה סימפוניות, שברבות מהן יש קשר נושאי בין הפרקים; שבע אופרות; מוזיקה לפסנתר, הכוללת סונאטות, שני מערכי וריאציות ענקיים ומערך של שלושים ושש פוגות; סונאטות לכינור ושלישיות פסנתר; חמש חמישיות לכלי נשיפה מעץ ורביעיית מיתרים; 24 שלישיות לשלוש קרנות (אופוס 82, יצאה לאור בפריז, 1815; עשר חמישיות כלי מיתר; ולפחות שלושים ושבע רביעיות מיתרים, שרק שלוש מהן בוצעו במהלך המאה ה-20, הביצוע האחרון לפני שנים ספורות. עשר רביעיות המיתרים שנכתבו בווינה, (1801-6) הן בין יצירותיו החשובות ביותר; אומנם מאז מותו של רייכה נוטים להתעלם מהן, אבל בתקופת חייו הייתה להן השפעה רבה והן הטביעו את חותמן על הרביעיות של בטהובן ושוברט. בשנים האחרונות החלו רביעיות מיתרים באירופה לכלול את הרביעיות של רייכה בתוכניותיהן, והוצאות חדשות והקלטות ראשונות עומדות על הפרק.
בית הכנסת הגדול (וינה)
בית הכנסת הגדול של וינה (בגרמנית: Stadttempel, תעתיק: שטאדטטמפל, משמעות: בית הכנסת העירוני; ידוע גם בשם Seitenstettengasse Tempel) נבנה עבור יהדות וינה ביוזמת הפרנס מיכאל בידרמן ונחנך ב-9 באפריל 1826, והוא ממוקם בסמטת זייטנשטטן, ברובע הראשון של וינה, אינרה שטאט (מרכז העיר).
מיקום בית הכנסת
בית הכנסת נבנה בין השנים 1825–1826. המבנה המפואר נבנה בתוך קבוצת בתים בסמטה צדדית ללא חזית מפוארת הנגלית לעין, זאת בעקבות צו שהוצא על ידי הקיסר יוזף השני, שקבע כי רק למבני דת קתוליים תינתן הזכות לבנות חזיתות מפוארות הפונות לרשות הרבים. באופן אירוני, דווקא האיסור הזה הוא שהציל את בית הכנסת מחורבן גמור בליל הבדולח. מאחר שלא ניתן היה להצית את בית הכנסת מבלי שהאש תעבור לבניינים הצמודים לו; וכך ניצל המבנה, היחיד מתוך 93 בתי כנסיות ומקומות תפילה יהודיים שהוחרבו על ידי הנאצים בעיר ווינה בליל הבדולח ובמהלך מלחמת העולם השנייה.
ארכיטקטורה
הבניין נבנה בסגנון בידרמאייר, ועוצב על ידי האדריכל יוזף קורנהויזל (Kornhäusel) , שתכנן מבנים רבים עבור יוזף הראשון יוהאן, נסיך ליכטנשטיין. קורנהויזל אף תכנן את שני הבתים משני צידי בית הכנסת אשר נבנו באותו הזמן, וזאת כדי לעמוד בדרישות החוק. היכל בית הכנסת מעוצב בצורה אובאלית, ושנים עשר עמודים בסדר איוני תומכים בשתי קומות גלריית עזרת נשים. במקור, הסתיימה עזרת הנשים, עמוד אחד לפני ארון הקודש אך מאוחר יותר הורחבה הגלריה כדי ליצור עוד מקומות ישיבה. בתקרת בית הכנסת מתנוססת כיפה והיכל בית הכנסת מואר באמצעות נברשת התלויה במרכז הכיפה. במוזיאון היהודי של ניו יורק מוצגים ויטראז'ים המתארים את בית הכנסת כפי שהיה נראה בזמן הקמתו.
מבנה בית הכנסת שופץ בשנת 1895, ושוב בשנת 1904. לאחר הפגיעה, הקלה יחסית, בבית הכנסת בליל הבדולח שופץ שוב המבנה. בשנת 1963 עבר בית הכנסת שיפוץ נוסף.
חנוכת בית הכנסת
לכבוד חנוכת בית הכנסת שלח המלחין פרנץ שוברט, תושב וינה וידידו של זולצר, יצירה פרי עטו למזמור תהילים צ"ב.
מעמד הכנסת ספרי התורה נעשה בליווי לפידים בוערים, מנהיימר נשא דרשה שהשאירה רושם רב וזולצר הצטיין בשירתו. התפילה נאמרה בעברית, פרט לתפילה לשלום הקיסר, שנאמרה בגרמנית.
נוסח וינה
בנוסח וינה לא נעשו כמעט שינויים בתפילה המסורתית, השינויים העיקריים היו השמטת מרבית הפיוטים, עיצוב מודרני של התפאורה והסגנון והכנסת האלמנטים המוזיקליים, שהפכו את הריטואל לספקטקולרי וסיפקו גם חוויה אומנותית. מאידך, לא נעשו שינויים בנוסח התפילות על רקע אידאולוגי, ולא הושמטו התפילות המזכירות את השבת עבודת הקרבנות או קיבוץ גלויות.
אירועים שונים
באוגוסט 1949 הוצבו ארונותיהם של תיאודור הרצל והוריו בבית הכנסת, טרם הבאתם לקבורה מחדש בישראל. סמוך לבית הכנסת ישנו גרם מדרגות שנקרא ע"ש הרצל.
ב-29 באוגוסט 1981, הותקף בית הכנסת על ידי טרוריסטים פלסטינים מארגון אבו נידאל באמצעות ירי מתת מקלע ורימוני יד, בעת שהתקיים שם טקס בר מצווה. בהתקפה נרצחו שני אנשים ונפצעו שלושים, רבים מהם היו עוברי אורח. שני מחבלים פלסטינים, מרואן חסן, בן 25 מירדן, והישאם מוחמד רג'אח, בן 21 מעיראק, הורשעו ברצח וניסיון לרצח. רג'אח הואשם גם ברצח של היינץ ניטל, ראש האגודה האוסטרית-ישראלית.
ב-2 בנובמבר 2020, החל בחזית בית הכנסת פיגוע ירי. בזמן המתקפה היה בית הכנסת סגור, בעקבות התפרצות נגיף הקורונה.
ילונייף
ילונייף (באנגלית: Yellowknife) היא עיר הבירה של הטריטוריות הצפון-מערביות בצפונה של קנדה. אוכלוסיית העיר מונה 19,569 איש (נכון ל-2016).
היסטוריה
באזור של העיר הוקם מאחז של חברת מפרץ הדסון אך הוא ננטש בתחילת המאה ה-19. העיר נוסדה בשנת 1936 ומשכה אליה מתיישבים בגלל מרבצי הזהב שהתגלו בקרבתה. בשנת 1967 הוכרזה כעיר הבירה של הטריטוריה. החל משנות ה-80, עם הידלדלות משאבי הזהב, החלה כלכלת העיר להיות מבוססת בעיקר על שירותי הממשלה המצויים בה. מ-1991, לאחר שהתגלה מכרה יהלומים בצפון העיר, החלה גם התפתחות של תעשיית יהלומים.
העיר ונהר ילונייף העובר בה נקראו על שם שבט ילידים שכונה "Copper Indians" או "Yellowknife Indians", שסחרו בכלי נחושת באזור זה.
אוכלוסייה
חלק גדול מתושבי העיר הם אינואיט. מתוך אחת-עשרה השפות הרשמיות של הטריטוריות הצפון-מערביות, חמש שפות מדוברות בקרב רבים מתושבי ילונייף.
אקלים
האקלים בעיר הוא סוב-ארקטי, ולמעלה משני שלישים מימות השנה הטמפרטורה היא מתחת לאפס. עם זאת, האזור דל במשקעים: 300 מ"מ בלבד בשנה. אפריל הוא החודש היבש ביותר בשנה ואוגוסט הוא החודש הגשום ביותר.
מגדל המים בראשון לציון
מגדל המים בראשון לציון הוקם בשנת 1898 לצד באר המושבה וגן המושבה, והיה למגדל המים השני שמוקם בישוב החדש.
המגדל הוקם במימונו של הברון רוטשילד, על ידי האדריכל א' וָארוֹן והמהנדס אדולף שטַרקמֶט, שהועברו מראש פינה לראשון לציון לצורך בנייתו. הבריכה בראש המגדל הייתה הבריכה השלישית שהוקמה לצד הבאר, שחפירתה הושלמה ב-1883. קדמו לה בריכה סגורה עם מים לשימוש ביתי ובריכה פתוחה כשוקת לבהמות וכבריכת שחייה. מהבריכה שבראש המגדל הוזרמו מי שתייה לבתי ומשרדי פקידות הברון בלבד. שאר בתי המושבה זכו לאספקת מים סדירה רק עם הקמתו של מגדל בריכות המים ברחוב ביל"ו.
גובהו של המגדל 11.25 מטר. בראש המגדל ניצבת בריכת מים גלילית סגורה, דופנותיה ממתכת וקיבולתה 60 מ"ק. המסד ו-4 עמודי המגדל נבנו מאבני כורכר מסותתות. מעל העמודים מבנה פתוח מחופה בגג רעפים, במרכזו ניצבת הבריכה, מסביב לו מרפסת שתחומה במעקה ברזל וב-16 עמודים שתומכים בגג. עמודי המבנה ועמודי המרפסת יוצרים קשתות ביניהם. בעיצובו של המבנה ניכרת השפעה מצורתם של מגדלי פעמונים בכנסיות. הגישה לחלקו העליון של המגדל התבצעה באמצעות סולם חיצוני.
ברבות השנים פסק השימוש במגדל, וחלקו העליון הוסר. ב-1987 שוחזר המגדל לראשונה, ובראשו הוצב מבנה משוחזר של המרפסת והבריכה. לצד המגדל שוחזרה בריכת המים הפתוחה. בשנת 2013 עבר המגדל עבודות שחזור נוספות בעלות של כ-300 אלף ש"ח, בהן הוחלפו חלק מאבני הכורכר שניזוקו קשות. הבריכה המשוחזרת הפתוחה הוחלפה במזרקה רדודה בגובה פני הרחוב. המגדל הוא אתר מורשת מוכרז. איורים שונים של המגדל משמשים כסמל של מוזיאון ראשון-לציון ושל חברת המים העירונית "מניב".
יחסי ארגנטינה–קרואטיה
יחסי ארגנטינה–קרואטיה הם מערכת היחסים הבילטרלית שבין קרואטיה לבין ארגנטינה. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-13 באפריל 1992. לצד אלבניה, ארגנטינה היא בעלת הברית הגדולה ביותר של קרואטיה מחוץ לאירופה. בין 1991 ל-1995, ארגנטינה תחת שלטונו של הנשיא קרלוס מנם הייתה מוכרת נשק לקרואטיה במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה, דבר שהיה בלתי חוקי באותה עת משום שהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה היה תחת אמברגו הנשק של האו"ם.
בירה הרצל
המבשלה הוקמה באזור התעשייה תלפיות בירושלים, בשנת 2013 על ידי מאור הלפמן ורוג'ר מור.
נכון ל-2018, מבשלת בירה הרצל היא מבשלת הבירות היחידה הפועלת בירושלים. הבירה הראשונה ששווקה מסחרית הייתה "שש אחוז כפרה". מוצרי המבשלה משווקים בעיקר בירושלים, אך גם בתל אביב, בכפר סבא, בראשון לציון, ברחובות, בבנימינה ובאילת. הבירות משווקות בבקבוק 330 מ"ל וכן בחביות עבור מספר ברים ומסעדות. החל משנת 2020 חברת "הכרם - משקאות חריפים" משווקת את מוצרי המבשלה.
פרסים
בשנת 2014 זכתה בירה ניסיונית של המבשלה במדליית זהב מטעם "Global craft beer award". בנוסף זכתה אמברגו במדליית כסף.
ישראל דמוקרטית
ישראל דמוקרטית הייתה מפלגת שמאל ציונית ישראלית שעל התמודדותה בבחירות לכנסת העשרים ושתיים הודיע ב-26 ביוני 2019 ראש ממשלת ישראל לשעבר אהוד ברק, העומד בראשה. לקראת הבחירות הצטרפה המפלגה למרצ ולמפלגה הירוקה לריצה משותפת במסגרת רשימת המחנה הדמוקרטי. המפלגה למעשה פורקה מכיוון שלא התמודדו חברי המפלגה ברשימת העבודה-גשר-מרצ.
היסטוריה
ביוני 2019, לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, הודיע אהוד ברק, כי בכוונתו להקים מפלגה לצורך חזרתו לפוליטיקה והתמודדותו לבחירות לכנסת. בהודעתו על הקמת המפלגה לא פסל ברק אפשרות לאיחוד עם מפלגת העבודה, על מנת לפעול יחד "לסיום משטר נתניהו". בפועל לא הוקמה מפלגה וברק נשען על התשתית של מפלגת העצמאות אותה הקים ב-2011 לאחר הפילוג ממפלגת העבודה.
ב-26 ביוני הכריז ברק על הקמתה של מפלגה חדשה, כשלצידו ניצבו יאיר גולן, יפעת ביטון וקובי ריכטר. ב-30 ביוני הצטרף למפלגה יאיר (יאיא) פינק, ששובץ ברשימת מפלגת העבודה לכנסת ה-21. ב-1 ביולי הצטרפה למפלגה נעה רוטמן, נכדתו של יצחק רבין. למחרת הצטרפה למפלגה עורכת הדין שגית פרץ-דרעי, שהייתה בעבר חברה במפלגת "הבית היהודי". היא פרשה מהמפלגה בהמשך. ב-14 ביולי הצטרף למפלגה מנכ"ל שלום עכשיו לשעבר, אבי בוסקילה.
המפלגה יצאה בקמפיין שסיסמתו: "מדינת בנימין נתניהו או מדינת ישראל".
ב-25 ביולי 2019 הודיעו מרצ, ישראל דמוקרטית והמפלגה הירוקה על ריצה משותפת ברשימה שתיקרא "המחנה הדמוקרטי". במסגרת המהלך עברה הח"כית סתיו שפיר ממפלגת העבודה להנהגת המפלגה הירוקה. אהוד ברק שובץ במקום העשירי אחרי מועמדים אחרים ממפלגתו.
לקראת הבחירות לכנסת ה-23 התפרקה רשימת המחנה הדמוקרטי. נציגה היחיד של ישראל דמוקרטית, יאיר גולן, הצטרף למפלגת מרצ, אשר רצה ברשימת העבודה-גשר-מרצ, ללא ישראל דמוקרטית וללא המפלגה הירוקה.
סלטיירנרנס
סֶלְטְייַרְנַרְנֵס (באיסלנדית: Seltjarnarnes; נהגה: ) היא עיר־בדרום מערב איסלנד, השוכנת בקצהו המערבי של חצי האי עליו ממוקמת הבירה רייקיאוויק ובצמוד אליה. שטחה של העיר הוא 2 קמ"ר בלבד, והיא העיר הקטנה במדינה מבחינה זו. בשנת 2019 מנתה אוכלוסיית העיר 4,664 תושבים.
העיר ממוקמת בחצי אי; היא מוקפת בים כמעט מכל עבריה. מהטיילת שלאורך חופיה נשקפים נופים מרהיבים צפונה למפרץ קודלפיירד'יר ולעבר הר אסיאן, ודרומה אל מפרץ סקריאפיירד'יר. בחלקה המערבי של העיר שמורת טבע וגן ובו מועדון גולף. סמוך לקצה הצפון־מערבי של העיר שוכן חצי האי הקטן גרואוטה (Grótta), שבעת גאות עשוי להפוך לאי. בגרואוטה ניצב מגדלור ובאזור אוכלוסיית ציפורים עשירה. בעיר שני מוזיאונים, לרפואה ולרוקחות.
ראש עיריית ירושלים
ראש עיריית ירושלים הוא ראש השלטון המקומי בעיר ירושלים, בירת מדינת ישראל. לשכת ראש העיר מנהלת את כל שירותי העירייה, רכוש הציבור, רוב הגורמים הציבוריים, ואוכפת את כל חוקי העיר והמדינה בתוך ירושלים.
לשכת ראש העירייה ממוקמת בכיכר ספרא. יש לה סמכות שיפוט על כל שכונות העיר. ראש העירייה ממנה פקידים רבים, כולל דירקטורים העומדים בראש מחלקות העירייה, וסגני ראש העירייה שלו.
היסטוריה
מועצת העיר ירושלים הוקמה בשנת 1863 בתקופת שלטון האימפריה העות'מאנית בארץ ישראל. בין השנים 1948-1967, בתקופת ירושלים המחולקת, פעלו בעיר שתי רשויות: עירייה ישראלית סיפקה שירותים לשכונות המערביות של העיר ועירייה ירדנית לחלקיה המזרחיים.
ראשי העירייה
ראשי העירייה בתקופה העות'מאנית (1516–1917):
ראשי העירייה בתקופה המנדטורית (1917–1948):
ראשי עיריית ירושלים המאוחדת (מ-1967)
סרובה
סרובה (Serowe) היא עיירה במחוז המרכז בבוטסואנה המשמשת כבירת המחוז וכמרכז הכלכלי שלו. סרובה היא מקום הולדתו של הנשיא הראשון של בוטסואנה הנחשב לאבי האומה, סרטסה קחאמה ומקום קבורתו. קאמה היה בן לשבט הבאמאנגוואטו (Bamangwato) שסרובה היא מרכזו.
היסטוריה
סרובה הוקמה בשנת 1903 על ידי המלך חאמה השלישי, מנהיג שבט הבאמאנגוואטו שייסד אותה כבירתו. בגבעת סוואננג (Swaneng) שבעיר הוקם בית הספר הראשון של תנועת הבריגדות (Brigades Movement) בהנהגתו של האפריקאנרי פטריק ון רנסבורג שהיה לוחם נגד משטר האפרטהייד.
גאוגרפיה
סרובה ממוקמת באזור פורה העשיר במימי נהר לוטסאנה (Lotsane). היא שוכנת ממערב לכביש גאבורון-פרנסיסטאון וממנו ניתן להגיע אליה בקלות. העיירה היא גם ראשיתו של הכביש המוליך לאורפה (Orapa) שבה נמצאים מרבצי יהלומים גדולים. בסוואננג ניצבות למעשה שתי גבעות שנקראות סוואננג האם וסוואננג האב.
רוזן סטראת'רן
התואר רוזן סטראת'רן (באנגלית: Earl of Strathearn) הוא תואר אצולה הניתן כיום בבריטניה. התואר חודש באפריל 2011, לראשונה מאז שנת 1437, והוענק לנסיך ויליאם ולאשתו, קתרין, נסיכת ויילס.
יצירת התואר
התואר חודש עבור הנסיך ויליאם ואשתו, קתרין, וניתן להם ביום חתונתם, 29 באפריל 2011, מטעם סקוטלנד, זכר לכך שהכירו בזמן לימודיהם באוניברסיטת סנט אנדרוז שבסקוטלנד. זהו תואר משני עבור הזוג, שתוארם הרשמי הוא נסיך ויילס ונסיכת ויילס.
אמל בנט
אמל בנט (בצרפתית: Amel Bent, נולדה ב-21 ביוני 1985) היא זמרת צרפתייה השרה מוזיקת פופ ו-R&B.
קורות חייה
בנט נולדה וגדלה בפריז, בירת צרפת. להורים מהגרים מצפון אפריקה, אביה אלג'יראי ואמה מרוקאית. בנט החלה לשיר עוד בילדותה, כשבגרה החלה ללמוד מוזיקה ובגיל 16 נבחרה לשיר את המנון צרפת באירוע מקומי בהשתתפות כ-3,000 איש. בנט התקבלה ללימודי פסיכולוגיה באוניברסיטה אך ויתרה על כך למען קריירה מוזיקלית.
בנט התפרסמה בצרפת בשנת 2004 כאשר הגיעה לשלב הגמר של העונה השנייה בתוכנית המציאות "Nouvelle Star", המקבילה הצרפתית של כוכב נולד. שנה לאחר מכן, בשנת 2005 הוציאה את אלבומה הראשון "Un Jour d'été". האלבום זכה להצלחה רבה, נמכר בלמעלה מ-700,000 עותקים בצרפת בלבד ודורג במקום השלישי בצרפת. הסינגל "Ma Philosophie" נמכר בלמעלה מ-1,000,000 עותקים ובמשך כשישה שבועות זכה במקום הראשון במצעד הפזמונים הצרפתי. כמו כן, זכתה להצלחה רבה גרסת הכיסוי שביצעה לשיר Eye of the Tiger, שבוצע במקור על ידי להקת Survivor בסרט רוקי עם סילבסטר סטאלון.
בשנת 2007 יצא אלבומה השני, "À 20 ans" שהצליח גם ואף דורג במקום הרביעי בצרפת. הוא הניב מספר להיטים, ביניהם: "Nouveau Français" ושיר הנושא "À 20 ans". שיר זה הוא דואט עם הראפרית הצרפתייה Diam`s, שהיה לפופולרי מאוד בצרפת, הושמע רבות בתחנות הטלוויזיה והרדיו ונכנס לרשימת השירים הפופולריים של ערוץ המוזיקה הצרפתי MCM. כמו כן, יצאה בנט לסיבוב הופעות כלל עולמי אשר כלל גם את מדינות צפון אפריקה בהן היא זוכה לפופולריות רבה.
אמל בנט השתתפה בשנת 2012 בתוכנית הריקודים: Danse avec les stars (הגרסה הצרפתית של "רוקדים עם כוכבים") עם כריסטוף ליקאטה כפרטנר הריקוד שלה. היא הגיעה עד לגמר שהתקיים בתאריך 3/12/12, בו הגיעה למקום השני.
ב15 יוני 2015 היא נישאה לבן זוגה פטריק אנטונלי, מנהל בית ספר לנהיגה בניי סיר-סן צרפת.
ב30 ספטמבר 2015 ,בנט הודיעה בטוויטר שהיא מצפה לילד ראשון. ב4 פברואר 2016 נולדה לזוג בת ראשונה בשם סופיה.
ב17 אוקטובר 2017,נולדה לה בת שנייה בשם אנה.
ברוך בן יצחק אבן אלבאליה
הרב ברוך בן יצחק אִבְּן אלבאליה (ד'תתל"ז, 1077, ספרד – ד'תתפ"ז, 1127, ספרד) היה מגדולי תלמידי החכמים בספרד בדורו, ראש ישיבה, פוסק הלכה, ובעל ידע בפילוסופיה.
קורות חיים
היה בנו של רבי יצחק בן ברוך אבן אלבאליה, ולמד ממנו תורה. כשנפטר אביו היה ברוך בן 17 שנים. האב, שהיה מצוי במחלוקת קשה עם הרי"ף, קרא לבנו לפני מותו, כשכמעט ולא היה יכול לדבר, ולחש לו: "לך לרב יצחק בן אלפאסי, ואמור לו שהרי אני יוצא מהעולם הזה ונכנס לעולם הבא, וכבר מחלתי לו על כל הדברים קשים שדבר אלי, בין בכתבים בין על פה. וכמו כן אני מבקש ממנו שימחל לי כך, וילמד אותך תורה, ועמוד לפניו לשמשו, ויודע אני שיעשה לך טובה רבה מאוד וילמד אותך בכל לבו".
ואכן, אחרי מות אביו הלך מיד לאליסנה (Lucena), בה שימש הרי"ף כראש ישיבה, ואמר לו את כל דברי אביו. הרי"ף התרגש, וניחם את הבן, והבטיח לו להיות לו לאב. בביתו של הרי"ף שהה עד שלמד ממנו את כל התלמוד.
בפטירתו של הרי"ף התפרסמו שניים מבכירי תלמידיו: רבי ברוך והר"י מיגאש, שנולדו באותה שנה. רבי ברוך נפטר כ-15 שנה לפני הר"י מיגאש, באלול ד'תתפ"ז, וכך התפרסם הר"י מיגאש יותר ממנו.
רבי ברוך היה בעל ידע בפילוסופיה בנוסף לתורתו וחכמתו, והעמיד תלמידים רבים. בין תלמידיו נמנה בן אחותו, רבי אברהם אבן דאוד (הראב"ד הראשון), שהעלה פרטים לתולדותיו בספרו ההיסטוריוגרפי "ספר הקבלה".
מורשתו
לא נשתמרו כתבים מתורתו, ואף שמועות מפיו לא נרשמו כמעט על ידי תלמידיו. הידיעות עליו הן בעיקר מדברי בן אחותו הראב"ד.
רבי יהודה הלוי כתב שיר לרגל ברית המילה שלו, שלדעת שד"ל הוא שירו הראשון של ריה"ל, שחיברו בהיותו בן 13. השיר התפרסם לראשונה בקובץ שירי ריה"ל שהוציא שד"ל, בשם "בתולת בת יהודה". כמו כן חיבר ריה"ל לפחות ארבע קינות על מותו: "מה לעם יקראו עצרה", "קול הקריה הומה", "נאסף אביר רועים", ו"אוי לצעירי הצאן". קינה נוספת, המתחילה "מדי שבת", נדפסה על ידי יהודה רצהבי. בקינה זו נזכרים בניו, שהצעיר שבהם נקרא יצחק על שם אביו; ובני אחותו "אשר גדלו בין זרועיו", שביניהם נמנה ככל הנראה הראב"ד.
YafaRay
יפריי (באנגלית: Yet Another Free Raytracer, תעתיק מקוצר YafaRay) היא תוכנה למעקב קרניים, מבוססת קוד פתוח ונכתבה בשפת C ופייתון ובנוסף נעזרת בשפת XML לתיאור הסצנה.
התוכנה נכתבה על ידי אלחנדרו קונטי אסטבז (Alejandro Conty Estévez), ושוחררה לראשונה ביולי 2002.
היסטוריה
הגרסה האחרונה של YafRay הייתה YafRay 0.0.9, ששוחררה ב-2006. בשל מגבלות של התכנון המקורי, מעקב הקרניים נכתב מחדש על ידי מתיאס וויין. הגרסה היציבה הראשונה אחרי השכתוב הייתה YafaRay 0.1.0, והיא שוחררה באוקטובר 2008.
יחסי סלובקיה–קרואטיה
יחסי סלובקיה-קרואטיה הם היחסים הדו-צדדיים בין קרואטיה לבין סלובקיה. צ'כוסלובקיה הכירה בקרואטיה ב-16 בינואר 1992. לאחר פירוק צ'כוסלובקיה, קרואטיה וסלובקיה, שהוקמו זה עתה, הכירו והקימו יחסים דיפלומטיים ב-1 בינואר 1993.
שתי המדינות הן חברות מלאות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
ג'ומאדא אל-אולא
גֻ'מַאדַא (א)לְאוּלַא (בערבית: جُمَادَى ٱلأُولَى) הוא החודש החמישי בלוח השנה המוסלמי.
מקור השם נובע מהתקופה שלפני האסלאם, שבה הלוח המוסלמי היה לוח ירחי-שמשי. המילה "ג'ומאדא" מתארת אדמה צחיחה שלא ירד עליה גשם, כך שמשמעות שם החודש היא החודש הצחיח הראשון.
אחר צהריים סתווי
אחר צהריים סתיווי (ביפנית: 秋刀魚の味; בתעתיק: Sanma no aji; בתרגום חופשי: טעם הסאמנה ; באנגלית: An Autumn Afternoon) הוא סרט דרמה יפני משנת 1962. זהו סרטו האחרון של הבמאי יסוג'ירו אוזו, שמת שנה לאחר מכן בגיל 60. בסרט מככב השחקן הקבוע של אוזו, צ'ישו ריו בתור שוהי היראימה, אב משפחת היראימה, שבמהלך הסרט מבין את חובתו לארגן את נישואי בתו. הסרט מדבר על השלמה עם המוות ופרידה מן החיים, על קבלת הזקנה לצד הערצה לצעירים הנטושים.
כיום הסרט נחשב על ידי רבים לאחד מסרטיו הטובים ביותר של אוזו.
עלילה
טוקיו, 1962. שוהי היראימה (צ'יסהו ריו) הוא אלמן מזדקן עם בן נשוי בן 32, בשם קוליצ'י, ושני ילדים לא נשואים: מיצ'יקו, בת 24 וקאזו, בן 21. גיל הילדים וזכרונותיהם מאמם, מעידים על כך שהיא מתה לפני סוף מלחמת העולם השנייה, אולי בהפצצת טוקיו. לאחר נישואיו קוליצ'י עבר לגור עם אשתו בדירה קטנה והותיר את הטיפול באביו לשני אחיו הקטנים.
קבלה
הסרט נחשב על ידי רבים ליצירת מופת. מבקר הקולנוע רוג'ר אברט הציב את הסרט ברשימת הסרטים הטובים ביותר שלו, וכתב: "מדי פעם אני חוזר לאוזו, מרגיש צורך להרגע ולהשתקם. הוא אדם בעל הבנה מעמיקה של טבע האדם, ואין הוא מתבטא בהצהרות דרמטיות אודותיו. אנחנו כאן, אנחנו מקווים להיות מאושרים, אנחנו רוצים להצליח, אנחנו נעולים בתוך הבדידות שלנו, החיים ממשיכים." הסרט מחזיק בדירוג של 95% "טריות" ביקורות מצטברות באתר Rotten Tomatoes, בהתבסס על 19 ביקורות, עם ממוצע של 8.9/10.
מדיה ביתית
ב־2013 הוא הוצג במסגרת הקרנה מחודשת של סרטים קלאסיים בפסטיבל הקולנוע בקאן.
מחנה פליטים
מחנה פליטים הוא מחנה זמני שנבנה על ידי ממשלות, האו"ם, ארגונים בינלאומיים כמו הצלב האדום או ארגונים לא ממשלתיים ומטרתו לשכן פליטים. מחנה פליטים יכול להכיל מאות אלפים ואף מיליוני אנשים. כיוון שמחנות פליטים מוקמים, בדרך כלל, באופן מאולתר במצבים בהם נמנע מן הפליטים לחזור לבתיהם ומתוכננים לספק רק את הצרכים הפיזיולוגים הבסיסיים, הם חשופים יותר להיווצרות משברים הומניטריים. חלק מהמחנות סובלים מתנאי הגיינה וסניטציה נחותים, וחלקם, כגון עין אלחלוה בלבנון, מתפקדים כמחנות זמניים אך קיימים עשרות שנים, דבר היוצר השלכות חמורות על זכויות האדם של שוכניהם.
במחנות פליטים נמצאים פעמים רבות מקומות מגורים, כמו אוהלים או מבנים ארעיים אחרים, אמצעים להיגיינה אישית (מקלחות ובתי שימוש), אספקה רפואית וציוד תקשורת (לדוגמה מכשיר רדיו).
מכסות פליטים ומקלט מדיני
17 מדינות (אוסטרליה, בנין, ברזיל, בורקינה פאסו, קנדה, צ'ילה, דנמרק, פינלנד, איסלנד, אירלנד, מקסיקו, הולנד, ניו זילנד, נורווגיה, שוודיה, בריטניה וארצות הברית) מכניסות לשעריהן, באופן קבוע מכסה של פליטים מהמחנות. מחנות פליטים משכנים בדרך כלל אנשים שברחו עקב מלחמה, ובאמת בשנים האחרונות רוב מכסות הפליטים מולאו באנשים מאיראן, אפגניסטן, עיראק, לוב, סומליה, סודאן ויוגוסלביה שסבלו ממלחמות ומהפכות.
ישראל נתנה מקלט לפליטים מספר פעמים בתולדותיה. לדוגמה, קליטת פליטי וייטנאם בישראל: בשנת 1977, זמן קצר אחרי שנבחר לתפקיד ראש הממשלה, נתן מנחם בגין מקלט מדיני ואזרחות ל-179 פליטים שברחו מווייטנאם בסירות ונסחפו לחוף הפיליפינים, שם לא הותר להם לנחות.
במאי 2000, לאחר נסיגת צה"ל מלבנון, נתנה ישראל מקלט מדיני לחיילי צד"ל אשר חששו מטבח שיעשה בהם על ידי החזבאללה ותומכיהם. בשנת 2006 הסתננו לשטח מדינת ישראל 712 פליטים מחבל דארפור בסודאן, הסובל מרצח עם. כיוון שסודאן הנה מדינה עוינת, לא ניתן היה להעניק להם מעמד של פליטים, ונקבעה להם חלופת מעצר, על-פי רוב שהייה ועבודה בקיבוצים או בבתי-מלון. חלקם נכלאו במתקני השב"ס. לפי נתוני משרד הפנים בין השנים 2006–2011 הסתננו למדינת ישראל כ-30,000 פליטים מאפריקה, דרך הגבול הפרוץ עם מצרים.
בלרים דז'מאילי
בלרים דז'מאילי (באלבנית: Blerim Xhemaili; במקדונית: Блерим Џемаили; נולד ב-12 באפריל 1986) הוא כדורגלן אלבני-שווייצרי יליד מקדוניה המשחק בעמדת הקשר המרכזי בפ.צ. ציריך ובנבחרת שווייץ.
קריירת מועדונים
דז'מאילי נולד להורים אלבנים בטטובו, מקדוניה. כשהיה בן ארבע היגרה משפחתו לציריך, שווייץ. בגיל תשע הוא הצטרף לקבוצת הנוער אוארליקון ציריך, ולאחר שנה עבר לאנטרסטראס. בגיל 14 עבר דז'מאילי לקבוצת הליגה השלישית, יובנטוס. לאחר כשנה במחלקת הנוער של המועדון, הוא עבר למחלקת הנוער של קבוצת ליגת העל השווייצרית פ.צ. ציריך. דז'מאילי שיחק בקבוצות הנוער השונות של ציריך ובגיל 17 בלבד קודם לקבוצה הבוגרת.
בעונתו הראשונה של דז'מאילי כשחקן בוגר ערך השחקן 30 הופעות, בהן כבש שני שערים ובישל שלושה שערים. בעונת סייע השחקן לקבוצתו לזכות בגביע השווייצרי. בעונת 2005/2006, בגיל 19 בלבד, מונה דז'מאילי לקפטן ציריך, ובכך היה לאחד הקפטנים הצעירים ביותר בתולדות הכדורגל השווייצרי. בעונות 2005/2006 ו-2006/2007 הוביל דז'מאילי את ציריך לזכייה באליפות שווייץ.
ב-9 בפברואר 2007 חתם דז'מאילי בבולטון וונדררס מהפרמייר ליג. הוא עבר באופן רשמי לבולטון בעונת 2007/2008. במשחקי קדם העונה נפצע דז'מאילי ברצועה הצולבת ועקב כך נעדר למשך שישה חודשים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבולטון בהפסד לשפילד יונייטד במסגרת גביע ה-FA. זאת הייתה ההופעה היחידה שלו במדי בולטון.
בעונה שלאחר מכן הושאל השחקן לטורינו מהסרייה א'. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך ב-24 בספטמבר 2008. באותה עונה היה שחקן קבוע בהרכב טורינו, והופיע ב-30 משחקי ליגה. למרות ירידתה של טורינו לסרייה ב', אישרה הקבוצה כי דז'מאילי נרכש על ידה.
ב-31 באוגוסט 2009 חתם דז'מאילי בפארמה. כרטיס שחקנו נרכש על ידי פארמה בחצאים, בקיץ 2010 ובקיץ 2011, בסכום כולל של כ-7 מיליון אירו.
ב-30 במרץ 2013 כבש דז'מאילי שלושער בניצחון החוץ 3-5 על טורינו. באותה שנה זכה בתואר השני שלו בנאפולי, פעם נוספת, בקופה איטליה, לאחר ניצחון 1-3 על פיורנטינה בגמר.
ב-1 בספטמבר 2014 עבר דז'מאילי לגלאטסראיי, וחתם בקבוצה מליגת העל הטורקית על חוזה ל-3 עונות.
ב-30 באוגוסט 2015 הושאל דז'מאילי לגנואה עד לסוף העונה.
ב-17 באוגוסט 2016 חתם דז'מאילי בבולוניה לעונה אחת. במאי 2017 הושאל למונטריאול אימפקט מליגת ה-MLS. ב-31 בינואר 2020 חתם בשנג'ן הסינית אך לא שותף בשום משחק. ב-18 בדצמבר 2020 חזר לקבוצת נעוריו אחרי 14 שנה לפ.צ. ציריך.
נבחרת שווייץ
דז'מאילי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת שווייץ ב-1 במרץ 2006, במשחק ידידות נגד. הוא זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2006, אך לא זכה להופיע בטורניר.
ב-6 בספטמבר 2013 כבש דז'מאילי את שער הבכורה שלו בנבחרתו, מבעיטת עונשין, במשחק התיקו 4-4 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. הוא זומן על ידי מאמן הנבחרת אוטמאר היצפלד למונדיאל 2014. דז'מאילי כבש את שערו היחיד בטורניר בתבוסה 5-2 ל בשלב הבתים.
Back in Blood
Back in Blood הוא סינגל של הראפר האמריקאי פו שייסטי, בהשתתפות הראפר האמריקאי ליל דורק. השיר יצא לאור ב-6 בנובמבר 2020, כסינגל המוביל מתוך מיקסטייפ הבכורה של שייסטי, Shiesty Season, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ו-1017 רקורדס.
רקע
פו שייסטי סיפר על תהליך שיתוף הפעולה שלו עם ליל דורק:
בנוסף, השיר יצא ביום בו נפטר הראפר האמריקאי קינג וון בשל ירי, אך רק שלוש שעות לפני כן. וון וליל דורק היו קרובים מאוד; הם היו חברים בלייבל בו חבר וון, "אונלי דה פאמילי", והם גדלו יחד בשיקגו. טימותי ליקס נעצר בחשד לרצח יום אחרי המקרה, ב-7 בנובמבר 2020.
ביקורות
בחודש יוני 2021 דירג בילבורד את השיר במקום השישי ברשימת "50 השירים הטובים ביותר בשנת 2021 עד כה".
הצלחה מסחרית
"Back in Blood" הגיע לראשונה למקום ה-93 במצעד הבילבורד הוט 100. מאוחר יותר, הגיע בשיאו למקום ה-13. השיר הוא שירו הראשון של פו שייסטי שנכנס למצעד ושירו שהגיע למקום הגבוה ביותר במצעד, וכן שירו השני בגודלו של ליל דורק במצעד, לאחר "Laugh Now Cry Later" של הראפר הקנדי דרייק בהשתתפותו, שהגיע היישר אל המקום השני. ב-22 בפברואר 2021 הוענק לשיר תואר הזהב, מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי לשיר בוים על ידי ג'רי פרודקשיינס ופורסם ב-2 בינואר 2021. בקליפ נראים פו שייסטי וליל דורק רוקדים בתעלות עיר הולדתו של דורק, שיקגו. בקליפ מופיעה מחווה לראפר המנוח קינג וון, שעשה בקליפ הופעת קמע קצרה.
יהודה אבן תיבון
יהודה בן שאול אבן תיבון (בספרדית: Judá ben Saúl ibn Tibbón; 1120–1190) היה מתרגם ורופא בממלכת ספרד בימי הביניים בתור הזהב של יהדות ספרד. כונה "אבי המעתיקים". היה אביו של שמואל אבן תיבון ובן ל.
ביוגרפיה
יהודה נולד בשנת 1120 בגרנדה, בצעירותו בהיותו כבן שלושים, נאלץ לעזוב את עיר מולדתו בגרנדה ועבר לפרובאנס שבדרום צרפת, ככל הנראה עקב פלישת אל-מוואחידון (שושלת מוסלמית קיצונית שהשתלטה על ספרד וצפון-אפריקה), שגזרו שמד על הלא-מוסלמים.
בפרובאנס עסק ברפואה בעיר לונל ושירת בין השאר גם אבירים, נסיכים והגמונים. בעיר זו התקיימה ישיבה תחת חסותו של ראש העדה וגדול הדור הרב משולם בן יעקב מלוניל וחמשת בניו, שתמך מכספו בסיוע עשירי הקהילה בישיבה ובחכמיה, ואבן תיבון למד בישיבה זו.
אבן תיבון נודע כאחד מטובי הרופאים. היו לו מהלכים וקשרים בבתי שרים והגמונים. כשעבר הנוסע רבי בנימין מטודלה בלוניל, מצא שם בין גדולי חכמיה גם את "רבי יהודה הרופא בן תבון הספרדי". היה בקשרי ידידות גדולים עם רבי זרחיה הלוי "בעל המאור".
נפטר ונקבר בלוניל אחרי שנת 1190.
תרגומיו
אבן תיבון רחש חיבה גדולה לספרים, והחזיק בספרייה גדולה. אבן תיבון היה המתרגם הראשון של כתבים של סופרים ומשוררים מספרד אשר כתבו בערבית; הוא תרגם את כתביהם לעברית למען היהודים בארצות אירופה, שלא הכירו את השפה הערבית.
על שם פועלו זה הוא כונה "אבי המעתיקים". גם ראש העדה, רבי משולם בן יעקב מלוניל, שהיה מידידיו, עודדו לתרגם לעברית את ספרי חכמת ישראל, שהיו כמעט כולם כתובים ערבית. במשך 25 שנה עסק בתרגום ספרי המופת של הפילוסופיה היהודית שנכתבו בערבית-יהודית.
כתבים שתרגם:
בנוסף לכך גם כתב, סמוך לשנת 1190, צוואה ושמה "מוסר אב", המלמדת פרטים רבים על חייו ועל חיי בנו, שמואל אבן תיבון.
יחסי צ'כיה–קרואטיה
יחסי צ'כיה-קרואטיה הם היחסים הדו-צדדיים בין צ'כיה לבין קרואטיה. צ'כוסלובקיה הכירה בקרואטיה ב-16 בינואר 1992. לאחר פירוק צ'כוסלובקיה, קרואטיה וצ'כיה, שהוקמו זה עתה, הכירו והקימו יחסים דיפלומטיים ב-1 בינואר 1993.
שתי המדינות הן חברות מלאות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
יחסים דיפלומטיים
צ'כיה מחזיקה בקרואטיה שגרירות בזאגרב ו-2 קונסוליות בספליט וברייקה. מאידך, קרואטיה מחזיקה בצ'כיה שגרירות בפראג וקונסוליית כבוד בברנו.
כנסיית הבלסי
כנסיית הבלסי (דנית: Hvalsø Kirke; מילולית: "אי הלוויתן") הייתה כנסייה קתולית שהוקמה על ידי המתיישבים הוויקינגים בגרינלנד במהלך המאה ה-12. לא ידוע כמה זמן עמדה הכנסייה על תילה, אך בראשית המאה ה-15, היא עדיין הייתה פעילה. שרידי הכנסייה נמצאים בחורבות הכפר הבלסי, גרינלנד, סמוך לקצה הדרומי ביותר של האי, כמה קילומטרים צפונית לקאקורטוק, היישוב הגדול ביותר בדרום גרינלנד.
התיעוד האחרון המזכיר את הכנסייה הוא מ-16 בספטמבר 1408, אז נערכה במקום חתונה. לאחר מכן, אבד הקשר, הרופף במילא, עם הקהילה הנוצרית בגרינלנד (מכתב של האפיפיור ניקולאוס החמישי משנת 1448, מראה כי הוא אפילו לא ידע היכן ממוקמת גרינלנד, ורק צוין בו שהיא ממוקמת בקצה המרוחק ביותר של הארץ). למרות אובדן הקשר, מניחים כי הקהילה המקומית התקיימה לפחות עד שנות ה-50 של המאה ה-15.
שרידי המבנה
315 שנים לאחר התיעוד האחרון של הקהילה הגרינלנדית, בשנת 1723, היה האנס אגדה (Hans Egede) האירופאי הראשון שחזר לאי. הוא מצא את שרידי הכנסייה, וערך באתר חפירה ארכאולוגית בסיסית, אך לא יותר מכך. בהסתמך על תיאוריו של אגדה, שרידי הכנסייה בעת שהוא מצא אותם, דומים מאוד למה שנותר על תילו עד היום. חשיבותה הרב של הכנסייה הנידחת, הוא בכך ששרידיה מהווים את הבניין הנורדי השמור ביותר מן התקופה הוויקינגית. השימוש באבן גזית לקירות הכנסייה, הוא שאיפשר את שימורה לאורך זמן כה רב. כל שאר המבנים האיסלנדיים מתקופה זו לא שרדו, משום שהם נבנו מעץ או מעשבים.
האבנים (חלקן בעלות משקל של 4 ואף 5 טונות) הונחו בקפידה ובהתאמה אחת על השנייה, והיה שימוש גם במלט בתהליך הבנייה. עם זאת, לא ברור אם השימוש היה רק לקירות החיצוניים, או גם בין האבנים עצמן. המלט הוכן על ידי ריסוק של צדפים, וההערכה היא שבראשיתה, הכנסייה הייתה צבועה לבן. פירוש שמו של קואקורטוק, היישוב הסמוך, הוא "המקום הלבן", ויש שקושרים בין שם היישוב לכנסייה.
שימור
הממשל בגרינלנד (שטכנית, שייך לדנמרק) פנה לאונסק"ו בבקשה להכיר בשרידי הכנסייה כאתר מורשת עולמית. שרידי הכנסייה שולבו באתר המורשת העולמית קויאטה שהוכרז ב-2017.
איסוזו 810
דגמי "איסוזו 810" יוצרו במגוון הנעות (6x2, 6x4, 4x2, 6x4, 4x4, 6x6).
מקור שם הדגם "810" הוא קוד הפיתוח "810".
תומאס מרשברן
תומאס הנרי "טום" מרשברן (באנגלית: Thomas Henry "Tom" Marshburn; נולד ב-29 באוגוסט 1960) הוא אסטרונאוט של נאס"א, אקוונאוט ורופא אמריקני. שימש כמומחה משימה ב-STS-127, וכמהנדס טיסה במהלך משימות 34/35 לתחנת החלל הבינלאומית.
השכלה
מרשברן נולד בסטייסוויל בקרוליינה הצפונית, ארצות הברית. למד בתיכון הנדרסון באטלנטה, ג'ורג'יה וסיים ב-1978. בשנת 1982 השלים תואר ראשון בהנדסה בפיזיקה ממכללת דוידסון בקרוליינה הצפונית. בוגר תואר שני במדעים מאוניברסיטת וירג'יניה ב-1984.
מרשברן למד רפואה וקיבל תואר ד"ר לרפואה מאוניברסיטת וויק פורסט בקרוליינה ב-1989, ותואר שני נוסף במדעי הרפואה מבית הספר לרפואה של אוניברסיטת טקסס ב-1997.
כרופא
לאחר שסיים בית ספר לרפואה, בשנת 1978 עבר מרשברן התמחות ברפואת חירום בבית החולים סנט. וינסנט בטולידו באוהיו. במקביל עבר הכשרה כרופא מוטס. לאחר שלוש שנים הוא קיבל הסמכה על ידי האיגוד האמריקאי לרפואת חירום ב-1992.
הוא עבד בחדר המיון של בית החולים בסיאטל, וושינגטון עד שהתקבל לכיתה הראשונה של מלגת נאס"א לרפואת חלל (NASA/UTMB Space Medicine Fellowship) בגאלבסטון, טקסס.
בשנת 1995, עם סיום התוכנית, הוא עבד כרופא מיון בבתי חולים ביוסטון ובבוסטון מסצ'וסטס. במקביל עבד במתמחה במרכז המדע לבריאות הציבור באוניברסיטת טקסס ביוסטון.
רופא טיסה
מרשברן הצטרף לנאס"א בנובמבר 1994, בתור רופא טיסה במרכז החלל ג'ונסון. הוא הוצב ליחידת התפעול של משימות המעבורת ולתוכנית המשותפת בין ארצות הברית ורוסיה.
החל מפברואר 1996 - ועד מאי 1997 הוא שימש כרופא הטיסה לאנשי נאס"א המוצבים במרכז האימונים על שם יורי גגארין בעיר הכוכבים, ולאחר מכן עבד במרכז לבקרת טיסה בקורוליוב רוסיה, תוך תמיכה בצוות המשלחת הרביעית  של נאס"א לתחנת החלל מיר.
מיולי 1997 ועד אוגוסט 1998 היה יו"ר במשותף של התפעול הרפואי של תוכנית מיר ומעבורות החלל. לאחר מכן בין השנים 1998 - 2000 היה סגן רופא הטיסה ואחראי על התחום הנוירולוגי (בעיקר ב-STS-98) ורופא הטיסה הראשי עבור משימת STS-101 לתחנת החלל הבינלאומית.
כאסטרונאוט
מרשברן נבחר לכיתת האסטרונאוטים במאי 2004. הוא סיים את ההכשרה בפברואר 2006, שכללה תדרוך מדעי וטכני, בקיאות בתפעול תחנת החלל והמעבורת, אימוני טיסה על T-38, ואימונים גופניים. הוא הוסמך למספר משימות טכניות וכמהנדס משימה.
STS-127
טיסתו הראשונה לחלל הייתה במהלך טיסת מעבורת החלל אנדוור STS-127, אשר המריאה ב-15 ביולי 2009. במהלך המשימה המעבורת הביא את המעבדה היפנית (JEM-EF) ואת המודול הלוגיסטי (ELM-ES) לתחנת החלל הבינלאומית. מרשברן ביצע שלוש הליכות חלל במהלך המשימה.
הליכת חלל הראשונה הייתה ב-20 ביולי, ונמשכה קרוב לשש שעות ו-53 דקות. האסטרונאוטים וולף ומרשברן התקינו על הצד החיצוני של תחנת החלל את חלקי החילוף שהוצאו ביום הקודם. מצלמה שהייתה אמורה להיות מותקנת על המעבדה היפנית במהלך הפעילות לא הותקנה עקב מחסור בזמן. בין החלקים שהותקנו מערכת קירור ומנוע רזרבי עבור הזרוע הרובוטית.
הליכת החלל השנייה הייתה ב-24 ביולי. מרשברן וקאסידי יצאו מן התחנה כדי להשלים את החלפת הסוללות של המערך הסולרי שבקצה השמאלי של הקורה הראשית של התחנה, במהלך הליכת חלל שנמשכה 7 שעות ו-12 דקות. תפקיד הסוללות הוא לספק חשמל לתחנה כאשר היא מוסתרת מן השמש על ידי כדור הארץ, והמערך הסולרי לא יכול לייצר חשמל.
הליכת החלל השלישית של מרשברן הייתה יחד עם קאסידי ב-27 ביולי. הליכת חלל נמשכה 4 שעות ו-53 דקות ובמהלכה האסטרונאוטים השלימו משימות שלא בוצעו בשאר הליכות החלל של משימה זו. הם חיווטו מחדש כבלי חשמל עבור מערכת ייצוב אמריקאית, והידקו בידוד רופף על רובוט תחזוקה מתוצרת קנדה. לאחר מכן, הוסיפו שתי מצלמות אל המשטח החיצוני של המודול היפני "קיבו". כמו כן, התקינו מעקי אחיזה על המודול היפני וקשרו מספר כבלי חשמל חיצוניים.
שינה בסוכה
מצוות שינה בסוכה היא אחד ממרכיבי מצוות הישיבה בסוכה הנלמדת מהפסוק: בַּסֻּכֹּת תֵּשְׁבוּ שִׁבְעַת יָמִים. בשונה מהמרכיב השני של מצוות הסוכה, חובת האכילה בסוכה, הכוללת רק אכילת קבע ולא אכילת ארעי, חובת השינה בסוכה כוללת כל סוג של שינה - שנת קבע ושנת ארעי כאחד.
תומאס מרשברן
NEEMO-14
בבין התאריכים 10-23 במאי 2010, מרשברן היה אקוונאוט במשימה האנלוגית NEEMO 14. הוא וחברי המשלחת שהו 14 יום מתחת למים במעבדה התת-מימית אקווריוס.
שינה בסוכה
מקור המצווה
מצוות הישיבה בסוכה מופיעה בפרשת אמור שבספר ויקרא:, למדו חכמים מהמילה תשבו שמצוות הישיבה בסוכה משמעותה מגורים בסוכה כדרך שאדם יושב בביתו בכל השנה: , ואחד מן הדברים שאדם עושה בביתו ולא מחוץ לבית הוא שינה.
תומאס מרשברן
משלחות 34/35 לתחנת החלל הבינלאומית
מרשברן מונה כגיבוי למהנדס הטיסה עבור משימת סויוז TMA-05M (בהתאם לנוהל עבור צוות העומד להיות משוגר לאחר מכן).
שינה בסוכה
שינת עראי
בתלמוד הבבלי מבואר שבשונה מהמרכיב השני של מצוות הישיבה בסוכה, האכילה בסוכה, שמחייבת אכילת קבע בלבד בסוכה, אך אכילת ארעי מותרת מחוץ לסוכה, חובת השינה בסוכה היא חובה גורפת הכוללת כל סוג של שינה, ואפילו שנת עראי שהיא שינה קלה של התנמנמות למשך כדקה אחת, צריכה להיעשות בסוכה:. שני טעמים הובאו לדבר בתלמוד הבבלי:. את דעתו של רבא באר רש"י שם, שלעיתים די לאדם בשינה מועטת כדי לרוות שינה ולהתרענן. ולכן אף שנת ארעי נאסרה מחוץ לסוכה. דעת הרב שמעון בן צמח דוראן שחיוב שינת עראי הוא רק מדרבנן.
יש אומרים ששינה המכונה 'ניקור', בה האדם אינו מעוניין להירדם אך נרדם קלות בלי משים שלא ברצונו, וכעבור זמן קצר מתעורר מעצמו, אינה נחשבת אפילו לשנת ארעי, הואיל והאדם אינו מעוניין בה, והיא מותרת. ורק כאשר אדם משעין ראשו כדי להירדם, זו שנת ארעי האסורה מחוץ לסוכה.
תומאס מרשברן
משלחות 34/35 לתחנת החלל הבינלאומית
מרשברן חזר לחלל כמהנדס טיסה של משלחות 34/35 לתחנת החלל הבינלאומית. הוא שוגר על סויוז TMA-07M בתאריך 19 בדצמבר 2012, מקוסמודרום בייקונור בקזחסטן, יחד עם כריס הדפילד הקנדי והקוסמונאוט רומן רומננקו. ב-11 במאי 2013, ביצעו מרשברן ומהנדס הטיסה של משלחת 35, כריסטופר קסידי, הליכת חלל לא מתוכננת כדי להחליף את קופסת בקרת המשאבות, לאור חשד שמשם מקור דליפת האמוניה, נוזל הקירור של התחנה. הליכת החלל נמשכה 5 שעות ו-30 דקות.
מרשברן חזר לכדור הארץ ב-13 במאי,2013. במהלך משלחות 34 ו-35 לתחנת החלל הוא שהה בחלל 145 ימים, 14 שעות ו-18 דקות
שינה בסוכה
לעוררו
נרדם אדם מחוץ לסוכה - דעת הרב יוסף חיים מבגדאד שישנה חובה להעירו משנתו. אולם דעתו של הרב שלמה זלמן אוירבך שאין להעירו, שבעת השינה אין הוא מחויב כלל במצוות כדין שוטה. מאידך דעת הרב עובדיה יוסף שגם על ישן מוטל חיוב שינה בסוכה, ולכן כתב שטוב להעירו בנחת שילך לישון בסוכה, בפרט אם יודע שכך הוא רצונו, ואם רואה שקשה לו לקום דינו כמצטער הפטור מן הסוכה
תומאס מרשברן
משלחות 34/35 לתחנת החלל הבינלאומית
מרשברן ביקר בישראל במסגרת שבוע החלל הישראלי בינואר 2018.
שינה בסוכה
שינה עם אשתו בסוכה
חכמים הגדירו את מצוות התורה לשבת בסוכה, שהיא נעשית כדרך שאדם דר בביתו בכל השנה:. לפיכך, לכתחילה יש לאדם לבנות סוכה באופן שיוכל לישון בה עם אשתו, כדרך שהוא ישן עם אשתו כל השנה. בנוסף כך, אף שאשה פטורה מהחובה לישון בסוכה משום שזו מצוות עשה שהזמן גרמה, אם תישן בה תקיים מצווה. ובנוסף לכך, אם כאשר בני הזוג ישנים בנפרד, שמחת החג שלהם נפגמת. על כן פוסקים רבים הדריכו שראוי לאדם לדאוג שהסוכה שיבנה תתאים לשינה עם אשתו בסוכה.
תומאס מרשברן
פרסים והוקרה
בין הפרסים שקיבל:
שינה בסוכה
שינה עם אשתו בסוכה
אמנם במקרה שאין באפשרות האדם לעשות סוכה בה יוכלו הוא ואשתו לישון, כגון שהמקום צפוף או שיש שם אנשים אחרים שישנים בסוכה, יש אומרים שהוא פטור משינה בסוכה הואיל ואין זה 'תשבו - כעין תדורו'. ויש אומרים שמי שרוצה לשמח את אשתו בשמחת החג בכך שישן עמה בבית (גם כשהיא נדה) - פטור ממצוות הסוכה כדין העוסק במצווה פטור מן המצווה. ויש אומרים שרק אם הוא מצטער מכך שאינו ישן עם אשתו, הוא פטור מדין מצטער. אך אם אינו מצטער מכך כל כך, חייב לישון בסוכה מלבד בליל טבילה או כאשר מקיים באותו הלילה מצוות עונה.
תומאס מרשברן
חיים אישיים
מרשברן נשוי ואב לבת. בעל רישיון טיס למטוסים פרטיים, מסחריים ואקרובטיים.
שינה בסוכה
הנוהַג שלא לישון בסוכה ונימוקיו
על אף ששינה בסוכה היא ההלכה בעלת התנאים המחמירים ביותר בכל הלכות ישיבה בסוכה, שאפילו שנת ארעי אסורה מחוץ לסוכה, בפועל רבים אינם נוהגים לישון בסוכה. שני טעמים מרכזיים הובאו בפוסקים לנוהַג זה: בנוסף לשלושת המצבים הנזכרים, ישנם אנשים שאינם מצליחים להירדם בסוכה משום שהם מתוחים מהסביבה השונה, וגם הם פטורים מהסוכה מדין מצטער. וכן הדין כאשר בקרבת הסוכה ישנו רעש המקשה על השינה, כגון שמצויים שם ילדים שמרעישים, ואין באפשרות האדם להביא להפסקת הרעש.
המטבח המרוקאי
המטבח המרוקאי (בערבית: المطبخ المغربي) הוא המטבח הנהוג במרוקו והוא בעל גיוון רב.
המטבח המרוקאי הוא שילוב השפעות ערביות, ברבריות, מוריות, מזרח תיכוניות, ים תיכוניות, אפריקאיות ויהודיות. במהלך השנים עיצבו הטבחים בארמונות המלוכה של פאס, מקנס, מרקש, רבאט וטטואן את המטבח המרוקאי כפי שהוא מוכר היום.
שימוש בתבלינים
נעשה שימוש נרחב בתבלינים במאכלים במטבח המרוקאי. בעוד שתבלינים רבים יובאו למרוקו במשך אלפי שנים, מרכיבים רבים, כמו זעפרן, נענע, זיתים, תפוזים ולימונים מיוצרים במרוקו. תבלינים נפוצים במיוחד - קינמון, כמון, כורכום, ג'ינג'ר, פלפל, פלפל אדום, זרעי אניס, זרעי שומשום, כוסברה, פטרוזיליה, זעפרן, נענע ותערובת בשם ראס אל חנות.
במרוקו גדל גם עץ הארגן שממנו מפיקים את שמן הארגן הנחשב לשמן היקר בעולם לאחר תהליך כתישת האגוזים הגדלים עליו שטעמם דומה לטעם של שקדים.
מרקים
חרירה הוא מאכל הנאכל במהלך החורף כדי להתחמם ומוגש בדרך כלל בארוחת ערב. ביסרה הוא מרק על עם שעועית, הנצרך גם הוא בחודשים הקרים יותר של השנה.
פירות ים
למרוקו יש מלמעלה מ-3000 ק"מ של קו חוף. במי החוף של מרוקו, יש שפע של דגים.
בשוקי הדגים במרוקו אפשר למצוא דג סול, דג חרב, טונה, טורבוט, מקרל, שרימפס, צלופח, סקייט, לוטיין אדום, סרטן עכביש, לובסטר ועוד מגוון רחב של דגים.
קינוחים
במטבח המרוקאי נהוג לסיים את הארוחה בפירות עונתיים המוגשים לשולחן. קינוח נפוץ אחר הוא השבקייה, בצק בצורת בייגלה המטוגן בשמן עמוק, ספוג בדבש ומפזרים עליו זרעי שומשום; הוא נאכל במהלך חודש הרמדאן. ישנו גם הספינג' הנחשב בתור סופגנייה מרוקאית.
מטבח יהודי מרוקו
ליהודי מרוקו היו מאכלים נפרדים משלהם לאירועים בעל אופי דתי. כגון: המופלטה שנהוג להכין בחג המימונה לאחר פסח, הז'ביב נואה שנהוג להכין לכבוד ראש השנה, וגם הברקוקש שהיא דייסה העשויה מ-בורגול שנהוג להגיש בין חג הפורים לחג הפסח.
קישורים חיצוניים
מתכונים מהמטבח המרוקאי, באתר FoodisGood מתכונים, 11 בדצמבר 2016
וייד ויליאמס
ביוגרפיה
ויליאמס ושלושת אחיו נולדו בג'ורג'יה, ומאוחר יותר משפחתו עברה לטלסה, אוקלהומה, ארצות הברית. בנעוריו ויליאמס התעניין במשחק ובמוזיקה, אך הוא לא התכוון להיות שחקן. הוא התכוון ללמוד רפואה באוניברסיטת טלסה, אך החליט ללמוד משחק במקום זאת. כיום הוא גר עם אשתו וביתו בטקסס. לזוג בת אחת.
ויליאמס השתתף בסדרות תיקים באפלה, מסע בין כוכבים: אנטרפרייז, מכושפות, עמוק באדמה, 24, CSI, אווטאר: כשף האוויר האחרון, העוקץ ומחשבות פליליות. תפקידו המשמעותי ביותר היה גילום בראד בליק בסדרת הטלוויזיה נמלטים, החל מהעונה הראשונה עד הפרק התשיעי בעונה הרביעית.
ב-2000 שיחק בסרט "מערכת הטרור" לצד בריאן קראנסטון. ב-2002 שיחק בסרט "נביחה!", לצד וינסנט ד'אונופריו. בנוסף, הופיע בסרטו של לארי קלארק "קן פארק". ב-2004 שיחק במותחן הדרמה "מומיה והארמדילו" לצד ביזי פיליפס. ב-2009 שיחק בסרט האימה "הבור" בכיכובה של היילי בנט.
ב-2016 החל לשחק בסדרת הדרמה הרפואית "רחוב מרסי" של רשת PBS. שנה לאחר מכן, ב-2017 שב לשחק בעונתה השנייה. כמו כן, התארח בסדרות "הרשימה השחורה" ו-"אלמנטרי".
בשנת 2021 התארח בסדרת המדע-בדיוני "קאובוי ביבופ" של הזרמת המדיה נטפליקס.
מבצע בייטינג
מדענים בריטים בראשותו של ר.ו. ג'ונס ביקשו להבין היטב את רדאר וירצבורג הגרמני על מנת שיוכלו לפתח אמצעים נגדו. ג'ונס העריך כי ייתכן שהגרמנים מיקמו מתקני רדאר מסוג וירצבורג בסמוך למערכת רדאר אחרת - פרייה (Freya) ולפיכך ביקש תצלומי אוויר של אתרים שבהם מוקמו רדארי פרייה. ב-22 בנובמבר 1941 צילם מטוס מסוג ספיטפייר תמונות אוויר של אתר שבו שכן רדאר פרייה באזור ברונוואל, כפר באזור החוף הצרפתי. במקום נצפו מבנים לא ברורים. ב-5 בדצמבר טיסת ביון בגובה נמוך שנעשתה באזור הניבה תמונות ברורות של רדאר וירצבורג. בתמונות נראה אדם, והודות לכך ניתן היה להעריך כי קוטר צלחת הרדאר כ-3 מטר. מידע זה איפשר לג'ונס להעריך שבאתר נמצא רדאר וירצבורג. בעקבות זאת כוחות מיוחדים, בפיקודו של לואי מאונטבאטן, ראש מטה מבצעים משולבים, החלו לבחון אפשרות ביצוע של פשיטה במקום. על פי התוכנית שנרקמה, כוחות צנחנים, שאליהם יצוות מפעיל רדאר של החיל האוויר המלכותי, יצלמו את הרדאר מקרוב, וייקחו כל רכיב שיצליחו לקחת משם. ב-27 בפברואר 1942 כוח הפשיטה בן 116 איש, בפיקודו של רס"ן ג'ון פרוסט, הוצנח בברונוואל באמצעות שנים־עשר מפציצים. הגרמנים גילו התנגדות ניכרת נגד הכוח הפושט, אך הכוח הפושט הצליח לצלם את המתקן, ליטול חלק מהרכיבים האלקטרונים במקום ולחטוף טכנאי של רדאר וירצבורג. משם, בהתאם לתוכנית, התקדם הכוח אל עבר החוף, ופונה חזרה לבריטניה באמצעות כוחות של הצי. הכוח הימי שפינה את כוח הפשיטה חמק מכוח גרמני של משחתת וספינות סיור שעבר במרחק של מייל ממקום הנחיתה. במהלך המבצע נהרגו שני חיילים בריטים, שישה נפצעו, ושישה נפלו בשבי. שני קשרים נתפסו תשעה ימים לאחר מכן כאשר ניסו לחמוק לשווייץ. מנגד, נהרגו חמישה גרמנים ושניים נפלו בשבי, בהם הטכנאי. על האופן שבו פיקד על המבצע קיבל פרוסט את הצלב הצבאי.
הצלחת המבצע התפרסמה בעיתונות הבריטית והעלתה את מורל הציבור לאחר רצף כישלונות, כדוגמת הכישלון במניעת מעברן של הספינות הגרמניות בתעלה האנגלית (מבצע קרברוס) שבועיים קודם לכן. הצלחת הפשיטה גם חיזקה את ההכרה של הרשויות הבריטיות כי המתקנים הבריטים הסמוכים לחוף חשופים לפגיעות דומות מצד כוחות קומנדו. בעקבות זאת הועבר מיקומו של המוסד לחקר טלקומוניקציה.
כלקח מהמבצע הבריטי, החלו הגרמנים לבצר את מתקני הרדאר שלהם. במהלך הפשיטה על דייפ, פשיטת משנה שנעשתה במטרה לתפוס רכיבים של רדאר פרייה נכשלה עקב ביצורים אלו. במסגרת עבודות הביצורים שורטטו הוראות מפורטות כיצד יש להקים ביצורים ראויים. הדבר סייע לבריטים לזהות ביתר קלות מתקנים צבאיים שבוצרו מאשר המתקנים שקודם לכן לא מוגנו, וזאת כיוון שהייתה לביצורים תבנית דומה. לאחר מציאתם של מתקנים כאלו, יכולים היו הבריטים להפציצם מן האוויר.
סלע קואל
סלע קואל או סלע קול (באנגלית: Coal Rock ) הוא נונאטאק נישא, הממוקם בארץ המלכה אליזבת שבאנטארקטיקה.
סלע קואל ממוקם 7.4 קילומטרים דרומית-מזרחית מפסגת פיירל.
סלע קואל ממוקם בקצה הדרומי של רכס פורסטל - שהוא חלק מהרי פנסקולה.
גובהו של סלע קואל 1,390 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי סלע קואל
סלע קואל מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (United States Geological Survey; בראשי תיבות: USGS), בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1956 - 1966.