cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Talk Talk
השפעה ומורשת
השפעתם של טוק טוק על אמנים אחרים היא רחבה מאוד, שכן תרמו רבות ואף נחשבים ליוצרים (ביחד עם סלינט) של ז'אנר הפוסט רוק. נאמר שלהקת הפוסט רוק האיסלנדית סיגור רוס ניגנו שירים של Talk Talk לפני ההופעות שלהם.
לובי (אדריכלות)
למקור המושג "לובי" במשמעות של שדלנות מספר פרשנויות. הרווחת בהן היא כי המושג נולד בתקופת כהונתו של יוליסס ס. גרנט כנשיא ארצות הברית אשר היה נוהג לשהות במלון ווילארד בוושינגטון הבירה. בתקופה זו היו פוליטיקאים זוטרים ועסקנים פוליטיים שונים פוקדים את לובי בית המלון תכופות כדי להתקרב אל הנשיא. פרשנות נוספת למקור המושג אותו נותן ה-BBC היא שגרת התכנסותם של פוליטיקאים בריטים במסדרונות (בלובאים) ארמון וסטמינסטר לאחר דיונים פוליטיים.
Talk Talk
השפעה ומורשת
להקות רבות טוענות שהושפעו מטוק טוק או שמזדהות כמעריצים שלהם, כגון פורטיסהד, קת'רין וויל, סלואודייב, די ג'יי שאדו, Elbow, Shearwater ועוד. הלהקות Weezer, The Divine Comedy ו The Gathering הקליטו גרסאות כיסוי לשיר Life's What You Make It ו־Lights לשיר Living In Another World. ג'ון טיילור מדוראן דוראן הביע חיבה ללהקה - הם שימשו כלהקת החימום לדוראן דוראן ב-1982. גאי גארוויי מלהקת Elbow אמר על הוליס:. בשנת 2012 שוחרר פרויקט מחווה לטוק טוק בשם Spirit of Talk Talk שכלל אלבום של גרסאות כיסוי לשירי הלהקה וספר אנתולוגי.
לובי (אדריכלות)
קיימים מונחים אדריכליים דומים ומקבילים ללובי המאפיינים סיטואציות בעלות אפיונים מעט שונים:
Talk Talk
השפעה ומורשת
מארק הוליס וטוק טוק מקבלים שבחים גם היום על הנון-קונפורמיזם שלהם וחוסר העניין בפן המסחרי במוזיקה. כפי שנאמר על ידי אלן מקגי: "אני מוצא את כל הסיפור הזה של אדם אחד נגד המערכת בניסיון לשמור על שליטה יצירתית מעודד מאוד."
קבר מרים
קבר מרים בירושלים ממוקם בתוך מערה תת-קרקעית ליד גת שמנים, מקום שעל פי המסורת הנוצרית-אורתודוקסית הוא מקום קבורתה של מרים אם ישו.
המסורת על קברה של מרים
"קבר מרים" נתפס על ידי הכנסייה הקתולית כמקום בו היא הונחה עד לעלייתה השמיימה. הברית החדשה אינה מספרת מה עלה בגורלה של מרים ולכן התפתחו מסורות שונות אודות קורותיה. מותה ועלייתה של מרים לשמים מתוארים בחיבור אפוקריפי "הירדמות מרים" מהמאה השנייה. החיבור מתאר כי מרים לא מתה כדרך כל אדם אלא נפלה עליה תרדמת נצח שלאחריה הובאה למנוחתה ומשם נאספה לזרועות בנה בשמיים. בבסיס האמונה הרעיון כי המוות הוא עונש על חטאי האדם ואילו מרים הייתה נקיה מחטאים.
לפי מסורת אחת, המקובלת יותר על הנוצרים הקתולים, הקימה מרים את ביתה ליד העיר אפסוס, שבמערב אנטוליה (כיום בטורקיה) ושם נפטרה. האתר ניצב על ראש הר מדרום לשרידי אפסוס, והוא ידוע כבית האם מרים (Meryem Ana Evi). לפי המסורת האחרת, המקובלת על הנצרות המזרחית, סיימה מרים את חייה הארציים בירושלים. קיימות מסורות שונות גם לגבי לידתה, המזרחית על הלידה בירושלים, במקום בו בנויה כיום כנסיית סנטה אנה, והמערבית על הלידה בנצרת.
על פי המסורת נרדמה מרים בהר ציון, נקברה בעמק יהושפט ונאספה לזרועות בנה בהר הזיתים. שתי המסורות מנציחות את המאורע ב-15 באוגוסט אז נחגג חג האסומפסיון (עליית מרים השמיימה). עלייתה בגופה לשמים הפכו לדוגמה של הכנסייה הקתולית ב-1950.
הכנסייה הביזנטית
המערה נמצאת בערוץ נחל קדרון, בחלקו הנקרא במקרא "עמק יהושפט" וממוקם בין הר הזיתים להר הבית. הקברים המקוריים מתוארכים למאה הראשונה לספירה ומורכבים מקברי כוכים וארקוסילה. מאוחר יותר הקבר שזוהה כקברה של מרים הופרד מהסלע שהקיף אותו ועוצב בצורת צלב.
בראשית המאה ה-5 נבנתה הכנסייה הביזנטית שהוקדשה על ידי פטריארך ירושלים יובנליס (422-458) מיד לאחר ועידת כלקדון. דומה כי הקיסר מאוריציוס החליף בסוף המאה ה-6 את הכנסייה הצנועה שעמדה מעל לקבר בבזיליקה מפוארת יותר, והכנסייה הקודמת הפכה לקריפטה. הכנסייה העליונה נהרסה על ידי הפרסים ב-614 והייתה בין הראשונות ששוקמו על ידי מודסטוס. במאה ה-9 נבנה לידה גם מנזר.
תולדות הכנסייה בתקופה הצלבנית ולאחר מכן
גוטפריד מבויון בנה במקום מנזר לנזירים בנדיקטינים מקלוני. הצלבנים בנו את הכנסייה מחדש סביב 1130 והקיפו אותה ואת מנזר מרים הקדושה הסמוך בחומות חזקות עם מגדלים גבוהים. הכנסייה העליונה נהרסה בשנית בעת כיבושו של צלאח אל דין ב-1187. הפרנציסקנים קיבלו חזקה על הכנסייה באמצע המאה ה-14. עם זאת ב-1757 הכנסייה נמסרה ליוונים אורתודוקסים עד לעצם היום הזה.
תיאור האתר
לאחר כיבושו של צלאח א-דין הכנסייה והמנזר נהרסו ורק הכניסה והקפלה התת-קרקעית שרדו. חזית האתר הנוכחי היא צלבנית. אל האתר מוביל גרם מדרגות צלבני המורכב מ-47 מדרגות.
המלכה מליסנדה של ממלכת ירושלים הצלבנית נקברה בקפלה מימין למדרגות ב-1161. מליסנדה הייתה בתו של בלדווין השני שהתחתנה עם פולק מאנז'ו. לאחר מותו של בעלה היא שלטה על הממלכה עד שבנה, בלדווין השלישי, הגיע לבגרות ב-1152. המתיחות בינה לבין בנה הובילה למאבק צבאי בין השנים. מליסנדה התבצרה עם נאמניה במצודת העיר בירושלים אך בסופו של דבר ויתרה על ירושלים והסתפקה בשכם בלבד שנותרה רכושה. הקפלה בה נקברה מליסנדה מזוהה גם עם מקום מסורתי של קברות אנה (חנה) ויואכים (יהויכין), הוריה של מרים ומול הקפלה ממקמות המסורות את קברו של בעלה יוסף. האולם התת-קרקעי מעוצב בצורת צלב. בחלק המזרחי של האולם מצויה קפלה קטנה עם קברה המסורתי של מרים ומעליה אדיקולה. למרות שבעלי המקום הם יוונים וארמנים, לקופטים ולסורים-אורתודוקסים יש זכות לקיים במקום פולחן. באתר מספר מזבחות: במערב, מזבח קופטי, ברחבה שבתחתית המדרגות ומצפון מזבחות יוונים אורתודוקסיים, וממערב לקבר מזבח ארמני. מצפון לקבר ישנו מקום קבורה קדום ומזבח הנמצאים ברשות הארמנים והסורים. למרות שרוב הקתולים מקבלים את מסורת קבורת מרים באפסוס ולא בירושלים, בדרך כלל יושב במקום גם נציג קתולי.
מדרום לקבר נמצאת גומחת תפילה מוסלמית (מיחרב), כיוון שמרים היא אחת הדמויות הנערצות על ידי המוסלמים, אם כי המוסלמים לא מרבים להגיע לכאן לתפילה. הקבר הפך למקום קדוש לאסלאם במאה ה-17. מוג'יר א-דין, מלומד מוסלמי מהמאה ה-15 טען כבר אז כי מוחמד ראה אור זורח מקבר "אחותו מרים" בעת מסע הלילה שלו לירושלים. קברו של מוג'יר אל דין מצוי מעל לחצר בקרבת מקום. על הקירות מסביב לקבר מרים ישנם ציורים המתארים את מרים הנרדמת. הקבר מכוסה בשיש ובו שלושה חורים עגולים החושפים את הסלע החצוב של הקבר המקורי. ייתכן שהקבר הזה מהווה חלק משדה הקברים היהודי שהיה על מדרונות הר הזיתים בימי הבית השני. בתקרה פתח המסמל את עלייתה של מרים לשמים, בדומה לפתח שהיה בתקופה הצלבנית בכנסיית העלייה מעל לסלע שממנו עלה ישו השמיימה.
מחלת נימן-פיק
מחלת נימן פיק היא מחלת אגירה ליזוזומלית, הקשורה בחילוף חומרים. שלוש הצורות המוכרות של המחלה הן נימן פיק סוג B, A ו-C.
(NPA, NPB, NPC).
NPA ו-NPB
הן מחלות העוברות בתורשה והן אוטוזומליות רצסיביות, כלומר הסיכון לילד חולה הוא רק כאשר שני ההורים נשאים של אותו גן בלתי תקין, ושניהם מעבירים את הגן הזה אל הילד. הסיכוי לכך הוא 25% ורק במקרה כזה הילד יהיה חולה. ליקויי הגן משפיעים על אנזים בגוף הנקרא ספינגומיאלינז (ASM), ותפקידו לפרק שומן מסוים הנקרא ספינגומיילין. האנזים מיוצר בתוך התא וממנו מועבר לחלק אחר בתא הנקרא ליזוזום. הליזוזום משתמש ב-ASM על מנת לפרק את השומן. הליקוי בפירוק השומן גורם למספר בעיות. הספינגומיילין לא משתתף בחילוף החומרים הרגיל ומצטבר בתא. הצטברות זו בסופו של דבר מביאה להרס התא ופגיעה משמעותית באיברים מרכזיים בגוף.
NPC
נגרמת על ידי ליקוי גנטי הגורם לנזקים מתמשכים במערכת העצבים הגורמים למוגבלויות בשלבים מתקדמים של המחלה. התסמונת פוגמת בתהליכי חילוף החומרים של הכולסטרול. לכן הכולסטרול מצטבר בתאי הכבד, הטחול והמוח. ליקוי זה גורם לסדרת בעיות נוירולוגיות (עצביות), שבדרך כלל מביאות למוות. הגן הלקוי נקרא NPC1. שינויים בגן הזה גורמים ל-95% ממקרי נימן פיק C. במקרים אחרים של המחלה, בהם הגן הזה תקין ישנם מחקרים הטוענים שישנו גן אחר פגום, הנקרא NPC2. כמו בנימן פיק A, ו-B, רק אם שני ההורים הם נשאים ומעבירים את הגן הלקוי הילד יהיה חולה. הסיכוי לכך שרק אחד מההורים מעביר את הגן הלקוי והילד יהיה נשא הוא 50%.
נימן-פיק מסוג A
מתבטאת לרוב כבר בגיל הינקות, עד גיל שישה חודשים. התסמינים נראים בהגדלה של הטחול והכבד, ולאחר מכן בהידרדרות נוירולוגית מהירה, בשל השפעתה על מערכת העצבים המרכזית. כמו כן מתגלה נוקשות (רגידיות) בשרירים, אי היכולת להתקדם ולשגשג, והגדלה משמעותית של הטחול והכבד (Hepatosplenomegaly). ההשפעה המרכזית של המחלה היא על המוח, והיא גורמת למוות בגיל צעיר מאוד, עד גיל 3. השכיחות של נשאים למחלה בקרב יהודים אשכנזים היא 1:80 – 1:100. המוטציות המוכרות (p.Arg498Leu, p.Leu304Pro, p.Phe333SerfsX52) אחראיות בקירוב ל-90% מהמקרים בקרב אשכנזים, ולכן ניתן לבצע את הבדיקה בזוגות בהם שני בני הזוג ממוצא אשכנזי, מלא או חלקי.
נימן-פיק מסוג B
מתגלה בדרך כלל בגיל מאוחר יותר, ההתפתחות של הילד תקינה בשנים הראשונות. היא אינה קשורה למערכת העצבים המרכזית, ומתבטאת בעיקר בהצטברות של חומרים שומניים בטחול ובכבד, הגדלה של הטחול, פיגור בגדילה ואי ספיקה ריאתית. רוב הילדים מגיעים לבגרות, אך עם בעיות בריאותיות.
ההבדל בין NPA ל-NPB הוא בייצור האנזים או בפעולתו, כשאצל חולי NPA יש מעט מאוד, או שאין בכלל (עד 1% מהנורמלי) ואצל חולי NPB יש ייצור בשיעור של 10% מהרגיל.
נימן-פיק מסוג C
יכול להתגלות בכמה דרכים שונות. המחלה יכולה להתחיל עוד לפני הלידה, בילדות או כבר בשלבי התבגרות, אפילו בשלבי בגרות מתקדמים. הצורה השכיחה ביותר (50%-60%) מתבטאת בגדילה תקינה במהלך הילדות. לפעמים מופיעה כבר בילדות מחלת כבד המלווה בצהבת (jaundice). אצל ילדים, בעיות התנהגותיות מתחילות בסביבות גיל הכניסה לבית הספר. אז הילד מאבד בהדרגתיות יכולות אינטלקטואליות ומתקשה בתנועת גלגל העין מטה ומעלה. בגיל הילדות נכרים כבד וטחול מוגדלים, קושי בדיבור או בליעה, בעיות התפתחותיות, בעיות פסיכיאטריות, קושי בשליטה על השרירים וקשיים בנשימה.
NPA, ו- NPB
מאובחנות באותה צורה.
האבחון נעשה על ידי בדיקת דם הבודקת את פעילות האנזים ASM בתאי הדם הלבנים. בדיקה זו יכולה לאבחן חולים במחלה אך לא יכולה לאתר נשאים. זוהי רק בדיקה ראשונית ואינה יכולה לחזות איזה סוג יש לחולה במדויק: NPA, NPB או מצב ביניים. לפיכך, דרושות בדיקות נוספות, עם הופעת התסמינים.
ישנן מוטציות ספציפיות של הגן, בהן יש אחוז גדול של תפקוד אנזימי מוגבל. זאת בקרב האוכלוסייה היהודית אשכנזית. במקרים כאלה בדיקת סקר גנטית תוכל לאבחן נשאים סמויים.
במקומות בהם מתבצעות הבדיקות דורשים בדרך כלל תסמינים ברורים של המחלה לפני שבדיקות גנטיות מתבצעות במשפחה.
NPC
בגלל מגוון התסמינים האפשריים במחלה זו אבחון קליני הוא בעייתי.
חולים הנחשדים כנושאי המחלה, עוברים ביופסיה של העור, כלומר נלקחת מהם חתיכת עור קטנה, הנלקחת למעבדה. שם מגדלים את תאי העור ובודקים את היכולת שלהם לעבד כולסטרול או הצטברות הכולסטרול בחלקי התא. תהליך זה לוקח כ-12 שבועות.
לעת עתה אין טיפול יעיל לחולים במחלה מסוג A.
ישנם ניסיונות להשתלת מח עצם בחולים עם סוג B, חלק מהתוצאות נמצאו מעוררות תקווה לטיפול הולם. כמו כן התפתחות המחקר על תרפיה גנטית וחילוף אנזימים יכולות לעזור במקרים אלה.
לחולים עם סוג C אין עדיין תרופה אך ישנן תרופות העוזרות לתסמינים. ישנם כמה ניסיונות לתקן את השינוי התאי על ידי שימוש בהשתלת מח עצם או כבד ובעזרת תרופות להפחתת כולסטרול. עם זאת אלו לא עכבו את הפגיעה הנוירולוגית או התפתחות המחלה.
הוועד הפועל המרכזי של ברית המועצות
הוועד הפועל המרכזי (ברוסית: Центральный исполнительный комитет) היה הגוף השלטוני העליון בברית המועצות מהקמת המדינה בדצמבר 1922 ועד ליישום שינוי החוקה בשנת 1938. בפועל החלטות התקבלו בוועידות המפלגה הקומוניסטית ובישיבות הנהגת המפלגה.
הוועד בחר את הנשיאות, שהייתה הגוף העליון של המערכת השלטונית בין ישיבות הוועד, ומספר יושבי ראש היה בהתאם למספר הרפובליקות בברית המועצות. ישיבות הוועד התקיימו 3 פעמים בשנה, כל הישיבות התקיימו במוסקבה.
הוועד מינה את מועצת הקומיסרים העממיים (הממשלה) ואת בית המשפט העליון. הוועד היה כפוף לוועידת הסובייטים של ברית המועצות.
עד לשנת 1924 כלל הוועד 371 נציגים של הרפובליקות (ייצוג יחסי לאוכלוסייה) והנשיאות כללה 19 חברים. בשנת 1924, לאחר קבלת חוקה חדשה, שונה הרכב הוועד והוא כלל שני בתים: מועצת הברית (ייצוג יחסי לאוכלוסייה) ומועצת העמים (ייצוג שווה לכל רפובליקה). הנשיאות הורחבה וכללה 21 חברים.
בתקופת קיום הוועד התקיימו 7 וועידות של הסובייטים:
העיתון "איזבסטיה" היה הגוף הרשמי של הוועד.
סוסון עשב
סוסון עשב (שם מדעי: Phyllopteryx) הוא סוג של דגי ים ממשפחת האבובוניים בתוכו 2 מינים. בעבר היה בו סוג ומין יחיד.
פוספטודרקו
פוספטודרקו (שם מדעי: Phosphatodraco; מילולית: "דרקון זַרְחָה") הוא סוג של פטרוזאור ממשפחת האזדרקיים אשר נמצא בשנת 2000 ליד העיר קוריבגה שבמרכז מרוקו ותואר ב-2003. המאובנים כללו שרידי חוליו צוואר ארוכות, אחת מהם באורך 30 ס"מ, השלמות ביותר שנמצאו מבני משפחת האזדרקיים. שם המין נקרא על חבל הארץ הקדום מאוריטניה.
סוסון עשב
2 המינים חיים סמוך לחופים הדרומיים של אוסטרליה וטסמניה במים קרירים שופעים אצות חומות גדולות. הם קרובים למין היחידי בסוגו סוסון האצה ולכמה מהאבוביים וכן לסוסוני הים המוכרים מהאזורים הטרופיים.
פוספטודרקו
מאפיינים
הפוספטודרקו היה מראשוני בני משפחתו שהתגלו בצפון אפריקה, אך בהמשך התגלו עוד מינים כמו האלנקה. הוא היה קרובו של הקוואצלקואטלוס, גדול המעופפים מעולם וכנראה נראה כמותו.
סוסון עשב
יצורים אלה בעלי הסוואה טובה ודומים לאצות, כך הם לא מתגלים על ידי טורפים ויכולים לארוב לסרטנים קטנים ולפלנקטון אותו הם שואבים לחרטומם המוזר במהירות. אצל דגים אלה הזכר משריץ צאצאים בכיס מיוחד אליו הנקבה מטילה ביצים ואחר כך עוזבת.
פוספטודרקו
מאפיינים
מעופף גדול זה היה בעל מוטת כנפיים של 5 מטרים והיצור היה בעל לסתות ארוכות ודקות כמו מקור חסידה גדולה שהיו חסרות שיניים. היה לו צוואר ארוך מאוד שאולי גרם לתנועה מגושמת על הקרקע. כנראה שהוא ניזון כמו מרבו מנבלות של דינוזאורים טורפים ואולי תפס יצורים קטנים במקורו.
הוא חי בקרטיקון העליון שלפני 66 מיליון שנה ונכחד עם הכחדת הקרטיקון הגדולה.
סוסון עשב
אטימולוגיה
מיוונית Phyllo- עלה, -pteryx כנף או סנפיר. שם הסוג ניתן לאור איברים דמויי עלה קטן שנמצאו במין הראשון שתואר בסוג זה.
רפאל גבעון
רפאל גבעון (8 בפברואר 1916 - 7 באוגוסט 1985) היה אגיפטולוג, פרופסור במכון לארכאולוגיה של אוניברסיטת תל אביב, ומנהל חפירות ארכאולוגיות במקומות שונים, בין היתר, בחצי האי סיני.
ביוגרפיה
גבעון נולד בשם ריכרד גרונברג בגרמניה בעיר אלברפלד (כיום חלק מן העיר וופרטל). בנעוריו היה חבר בתנועת הנוער הציונית ורקלויטה ובגיל 18 הצטרף לתנועת השומר הצעיר. ב-1939 נשלח על ידי התנועה לווינה לארגן את בני הנוער שנותרו בה והצליח להביא קבוצת נערים לארץ ישראל לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. הוא נשלח אז לאנגליה, בה נעצר כאזרח גרמני, ובה נשא את אשתו, יהודית, אותה פגש לראשונה בווינה.
ב-1945 עלה לארץ ישראל והצטרף לקיבוץ משמר העמק. יחד עם עבודת ההוראה בה המשיך, עבד בתחומי הקיבוץ גם בחקלאות. בהמשך למד מצרית באוניברסיטה העברית בירושלים, ואת הדוקטורט השלים באוניברסיטת סורבון שבפריז. עם שובו לארץ לימד בסמינר הקיבוצים ובאוניברסיטת חיפה. החל משנת 1962 כיהן כפרופסור לארכאולוגיה מצרית במכון לארכאולוגיה של אוניברסיטת תל אביב. בשנת 1966 הועלה לדרגת מרצה, ובשנת 1969 הועלה לדרגת מרצה בכיר.
השתתף בחפירות באתרים שונים בישראל ובסיני, בין היתר בג'בל מע'רה ובסרביט אל-ח'אדם. עם כינון הסכם השלום בין ישראל למצרים, ביקר בעצמו פעמים רבות במצרים, ועמד בקשר מקצועי עם אנשי מחקר מצריים. בשנותיו האחרונות היה חבר במשלחת החפירות בגבע הקדומה, כשבעיצומן של החפירות נפטר באופן פתאומי.
יויה אוסאקו
יויה אוסאקו (ביפנית: 大迫 勇也, בתעתיק לטיני: Yuya Osako, נולד ב-18 במאי 1990 בקסדה שבמחוז קגושימה שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בקבוצת ויסל קובה ובנבחרת יפן.
קריירת מועדונים
בפברואר 2019 נבחר אוסאקו לכדורגלן השנה ביפן לשנת 2018.
אוסאקו חזר ליפן באוגוסט 2021, וחתם בויסל קובה.
קריירה בינלאומית
לאחר שייצג את נבחרותיה הצעירות של יפן, אוסאקו שיחק לראשונה במדי הנבחרת היפנית בשנת 2013. ב-25 ביולי 2013, כבש את שערו הראשון וגם השני במדי נבחרתו, בניצחון 2–3 מול אוסטרליה, במשחק במסגרת גביע מזרח אסיה. אוסאקו השתתף עם יפן במונדיאל 2014
טיקלופידין
תופעות לוואי
תופעות הלוואי כוללות תופעות שונות של אי נוחות במערכת העיכול - הפרעות כמו שלשול, בחילה, הקאה וכאב בטן. בדרך כלל תופעות לוואי אלו מופיעות עם תחילת נטילת התרופה ונעלמות לאחר תקופת ההסתגלות.
בנוסף, התרופה יכולה לגרום לזמן דימום ארוך יותר.
מאט לוקאס
מת'יו ריצ'רד "מאט" לוקאס (באנגלית: Matthew Richard "Matt" Lucas; נולד ב-5 במרץ 1974) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה, קומיקאי ותסריטאי יהודי-בריטי. יוצר ושחקן קומדיית המערכונים הבריטית "הממלכה הקטנה". גילם את זוג התאומים טווידלדי וטווידלדם בסרט "אליס בארץ הפלאות".
ביוגרפיה
לוקאס נולד בשכונת פדינגטון שבלונדון למשפחה יהודית רפורמית. בנה של דיאנה ושל ג'ון לוקאס שנפטר בגיל 52 מהתקף לב בשנת 1996. ללוקאס אח גדול יותר בשם הווארד. גדל בשכונת סטאנמור שבצפון לונדון. מגיל קטן סבל לוקאס מאלופציה אראטה, מצב רפואי נדיר הגורם להתקרחות כללית והחל לאבד את שיערו כשהגיע לגיל שש.
למד בבית ספר פרטי לבנים "האברדאשיר אסקי". לאחר מכן התקבל לאוניברסיטת בריסטול, שם למד דרמה במשך כשנתיים.
קריירה
לוקאס החל את דרכו בזירה המקומית עם תפקיד בסדרה "הריח של ריבס ומורטימר". בשנת 1995, הוא התפרסם לראשונה בתור התינוק המתופף הענק בסדרה הקומית "כוכבים נופלים".
בשנת 1999, חבר לקומיקאי דייוויד ואליאמס כדי ליצור את הסדרה הקומו-מוזיקלית "פרופיל רוק", בה גם שיחק בתפקיד הראשי לצד ויליאמס. ב-2000, כתב מערכונים לקומיקאי העולה באותה העת סשה ברון כהן לסדרה "המופע של עלי ג'י". בשנת 2002 הופיע במחזה המוזיקלי של המחזאי הגאה בוי ג'ורג', "טאבו".
ב-2002, יצר לוקאס ביחד עם דייוויד ואליאמס את הסדרה הקומית "הממלכה הקטנה". הסדרה כוללת מערכונים הבנויים מפארודיות פרועות ומוגזמות על תושבי בריטניה מכל תחומי החיים המוכרים להם. התוכנית מבקרת נושאים שונים כמו גזענות, תרבות בית המלוכה הבריטי, הומוסקסואליות, ספורט, תעשיית הבידור, פוליטיקה ועוד. לוקאס הופיע בסדרה בתפקיד הראשי במשך שלוש עונות וזכה בשלושה פרסי באפט"א על עבודתו כשחקן וכיוצר ביחד עם ויליאמס. ב-2008, לסדרה יצאה תוכנית המשך בשם "הממלכה הקטנה באמריקה", שהיוותה את גרסתה האמריקאית, בתוכנית הופיעו גם כן לוקאס וויליאמס.
בשנת 2009 הופיע לוקאס בפארודיה הבריטית-אמריקאית "קרוד מאנדון וחרב האש הבוערת", בדמותו הראשית של הנשיא הנתעב דונולד דייוויד דונגאלור. ב-2010 שיחק בסרטו שובר הקופות של טים ברטון "אליס בארץ הפלאות", וגילם בתפקיד כפול את זוג התאומים טווידלדם וטווידלדי. הוא שיחק גם בסרט ההמשך משנת 2016 "אליס מבעד למראה".
ב-25 בדצמבר 2010 עלתה לשידור סדרה קומית מאת לוקאס ודייוויד ואליאמס, בשם "ותודה שטסתם" (Come Fly With Me). הסדרה מתרחשת בשדה תעופה, ובדומה ל"הממלכה הקטנה", מציגה דמויות שונות המגולמות על ידי הצוות ומורכבת ממערכונים חוזרים. באותה שנה נבחר לוקאס לשחק במחזמר "עלובי החיים" בלונדון בתפקיד מר תנרדייה, לוקאס הופיע בהופעת הענק שהתקיימה באצטדיון ה O2 בלונדון לרגל 25 שנים למחזמר וכיכב בו עד לאוקטובר 2011. בנוסף ב-2011, הופיע בסרט "הכופר" בתור רבי של קהילה יהודית בלונדון.
ב-2011 שיחק בקומדיה המצליחה "מסיבת רווקות" בתור גיל.
בשנת 2012 שיחק בתפקיד ראשי בקומדיה "דירות קטנות" לצד מספר רחב של שחקנים כגון: ג'יימס קאן, בילי קריסטל, דולף לונדגרן, רבל וילסון, ג'יימס מרסדן וג'ונו טמפל. ב-2013, התארח בפרד בסדרה "קומיוניטי".
בין השנים 2015–2017 הופיע ב-15 פרקים של סדרת המדע הבדיוני המצליחה "דוקטור הו" בתפקיד נרדול, מלווה של הדוקטור ה-12 (פיטר קפלדי). בשנת 2017 שיחק בקומדיה "איך לדבר עם בחורות במסיבות" שביים ג'ון קמרון מיטשל, לצידן של ניקול קידמן ואל פנינג. בשנת 2018 דיבב את בני בסרט "עולמם הסודי של גמדי הגינה" ושב לכתוב עבור סשה ברון כהן את הסדרה "מי זו אמריקה?". בשנת 2019 דיבב את דמותו של מיסטר קוליק בסרט האנימציה "מיסטר לינק". ב-2021, התארח בפרק בסדרה "‏אגדות המחר".
חיים אישיים
לוקאס הוא הומוסקסואל מוצהר ובסוף שנת 2006 ערך נישואים אזרחיים עם בן זוגו קווין מק'גיי, בטקס ססגוני שנערך בלונדון. לקראת סוף שנת 2008 דווח על קרע ביחסים בין השניים, בטענות להתנהגות מוגזמת מצידו של מק'גיי. באוקטובר 2009 התאבד מק'גיי בתלייה, והשאיר אחריו מכתב התאבדות בעמוד הפייסבוק שלו.
לוקאס הוא אוהד קבוצת הכדורגל "ארסנל".
אדוארד הנסליק
אדוארד הנסליק (Eduard Hanslick; 11 בספטמבר 1825 - 6 באוגוסט 1904) היה מבקר מוזיקה ממוצא אוסטרי-בוהמייני שידוע בכך שהיה אחד ממבקרי המוזיקה הבולטים במאה ה-19, אם לא הבולט שבהם.
ביוגרפיה
הנסליק נולד בפראג והיה בנם של יוזף-אדולף הנסליק - ביבליוגרף ומורה למוזיקה ממוצא גרמני - ואחת מתלמידותיו לפסנתר, שהייתה בתו של סוחר מווינה. בגיל 18 החל הנסליק ללמוד מוזיקה אצל וצלב טומצ'ק, אחד מהמוזיקאים החשובים בפראג באותן השנים. הנסליק גם למד משפטים באוניברסיטה של פראג שם קיבל גם תואר.
הלימודים כמוזיקאי חובב הובילו את הנסליק לכתיבת ביקורות מוזיקליות - בתחילה עבור עיתונים קטנים, מאוחר יותר ב-Wiener Musik-Zeitung ובסופו של דבר בעיתון הידוע נויה פרייה פרסה, שם עבד עד לפרישתו. כמו כן, הרצאות ללא תשלום באוניברסיטה של וינה, הובילו אותו לקבל ב-1870 משרת מרצה להיסטוריה ואסתטיקה של המוזיקה ומאוחר יותר תואר דוקטור לשם כבוד.
הנסליק שימש לעיתים קרובות כשופט בתחרויות מוזיקליות. כמו כן, הוא החזיק במשרה במשרד התרבות האוסטרי ומילא תפקידים אדמיניסטרטיביים אחרים. הוא פרש אחרי כתיבת זיכרונותיו, אך המשיך לכתוב ביקורות על הפרמיירות החשובות ביותר באותם הימים עד מותו ב-1904 בבאדן.
הטעם של הנסליק היה שמרני. בזיכרונותיו הוא כתב שעבורו ההיסטוריה המוזיקלית מתחילה במוצרט - ונגמרת בבטהובן, שומאן וברהמס. כיום, הוא ידוע בעיקר בשל הביקורת האוהדת שלו כלפי המוזיקה של ברהמס והדחייה של המוזיקה של וגנר, אפיזודה בהיסטוריה של המוזיקה שידועה כמלחמה של הרומנטיקה. המבקר ריכארד פול (Richard Pohl) מה-Neue Zeitschrift für Musik, מייצג את הצד השני של המלחינים המתקדמים מאסכולת המוזיקה של העתיד, שגם ליסט בתוכם. מלחינים אלו העריצו את וגנר, ובחלק מהכתבים שלהם שיוו לו מעמד חצי-אלוהי. כמו כן, רבים מהם בזו למוזיקה של ברהמס.
בהיותו חבר קרוב של ברהמס החל מ-1862, הייתה להנסליק ככל הנראה השפעה על המוזיקה של ברהמס, מעצם העובדה ששמע לעיתים קרובות את המוזיקה שלו לפני שבוצעה בפומבי. אף על פי שהנסליק הכיר בגאוניותו של וגנר, ומאמר מוקדם שלו על Tannhäuser הציג את המלחין בצורה אוהדת, הוא ראה בהישענות של וגנר על דרמה וציור מילים (word-painting) אלמנט זר לטבעה של המוזיקה, שלפי דעתו האקספרסיביות שלה נובעת מהמבנה ולא מקישורים חוץ-מוזיקליים.
המסגרת התאורטית של הביקורת של הנסליק מוצגת בספרו מ-1854, Musikalisch-Schönen (על היפה המוזיקלי), שהחל כביקורת על האסתטיקה הוגנריאנית והפך לטקסט משפיע, שיצא במהדורות רבות ותורגם למספר שפות. יש הטוענים, שהדמות של Beckmesser באופרה Die Meistersinger von Nürnberg של וגנר היא קריקטורה על דמותו של הנסליק (לפי אותן טענות, במקור וגנר רצה לקרוא לדמות Hans Lick). מטרות נוספות לביקורת של הנסליק היו אנטון ברוקנר והוגו וולף.
שעלי תורה
שעלי תורה היא רשת גרעינים תורניים ומוסדות חינוך אשר הוקמה בשנת 1988 ופועלת בעיקר באזורי הפריפריה. נכון לשנת 2019, לרשת 30 גרעינים עם כ-500 משפחות ומאות מתנדבים. הרשת משלבת פעילות חינוכית-תורנית ("שעלי תורה") ופעילות רווחה ומפעלי חסד ("שעלי תקווה"). מקים הרשת והעומד בראשה הוא הרב רחמים נסימי.
פעילות
מקומות נוספים בישראל שבהם גרעינים או כפרי סטודנטים של "שעלי תורה": קצרין, גדרה, קדימה, רמת גן, ירושלים, ערד, קריית יובל, דימונה, שדרות, אור יהודה, קטמונים, בית שאן, אשדוד, גבעת אולגה, שכונת הדר הכרמל, עכו, צפת ועוד.
גרעיני הרשת מחזקים בתי ספר ותיכונים ומקימים גני ילדים ו"בתים חמים" לילדים מאוכלוסיות נצרכות. הבתים מטפלים בכ-1000 ילדים בגילאי 6–14 המוגדרים כילדים בסיכון על ידי הוועדות המקצועיות במקומות היישוב. כל גרעין מארגן פעילויות תרבות וחסד.
מאין באנו (ספר)
מאין באנו – הצופן הגנטי של התנ"ך הוא ספר מאת פרופסור ישראל קנוהל, במרכזו עומדת תאוריה בדבר השלבים הראשונים של התגבשות עם ישראל ואמונתו. הספר יצא בשנת 2008 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.
הספר דן בשני נושאים מרכזיים: לאורך כל הספר בוחן קנוהל כיצד התאוריה אותה הוא מעלה משתקפת במקרא. הספר מתבסס על גישה מדעית בדומה לעומדת בבסיס ביקורת המקרא, כי המקרא נכתב על ידי בני אדם וככזה ניתן לנתחו בכלים ספרותיים. קנוהל מנסה לאתר גרעיני אמת בסיפורים המקראיים ולאמתם מול עובדות ידועות מתחום הארכאולוגיה המקראית.
התיזה המרכזית של הספר היא כי עם ישראל התגבש בארץ ישראל משלוש קבוצות אתניות שונות, וכי האמונה המקראית התפתחה משילוב אלמנטים של שלוש הקבוצות. זאת על רקע התמורות הגאו-פוליטיות במאה ה-13 לפנה"ס, שהובילו לתקופה של כאוס פוליטי במזרח הקדום - משבר תקופת הברונזה המאוחרת.
מולין רוז' (סרט, 2001)
מולין רוז' (באנגלית: ) הוא סרט מוזיקלי עטור פרסים משנת 2001 בבימויו של באז לורמן. בסרט מככבים יואן מקגרגור, ג'ים ברודבנט וניקול קידמן שהייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט. גרסה ראשונה של הסרט הופקה בשנת 1952 בהשתתפות ז'ה ז'ה גאבור.
מאין באנו (ספר)
התיזה של קנוהל מנוגדת הן לגישה השלטת בקרב חוקרי מקרא והמזרח הקדום, לפיה עם ישראל מוצאו כנעני בעיקרו; והן למסורת הדתית, לפיה העם הגיע כקבוצה מגובשת שעלתה ממצרים.
מולין רוז' (סרט, 2001)
בספטמבר 2019, עלה בברודוויי מחזמר שמבוסס על הסרט.
מאין באנו (ספר)
מוצא עם ישראל
חוקרי מקרא ואריכאולוגים חקרו רבות את שאלת מוצא עם ישראל. באמצע המאה העשרים ניסו רוב החוקרים לאשש את הכתוב במקרא באמצעות ממצאים אריכאולוגים מישראל ומהמדינות סביבה. טקסטים ממסופוטמיה הראו מנהגים דומים לאבות האומה בישראל, חפירות בארץ ישראל אישרו לכאורה את כיבוש הארץ על ידי יהושע בן נון ואת מלכות דוד ושלמה.
מולין רוז' (סרט, 2001)
תקציר העלילה
ב-1899 האמן הצעיר, כריסטיאן (יואן מקגרגור), עובר למונמארטר שבפריז. שם הוא נפגש עם חבורה של אמנים המנסים להציע מופע בשם "Spectacular Spectacular" לבמאי ה"מולן רוז'", הרולד זידלר (ג'ים ברודבנט). האמנים מנסים לארגן פגישה עם הקורטיזנה סאטין (ניקול קידמן) כדי שהיא תשכנע את זידלר להפיק את המופע. בינתיים בתיאטרון, זידלר הבטיח לדוכס עשיר שיוכל להפגש עם סאטין לפגישה ארוטית כדי שהוא יסכים לממן את המופע. אך נוצרה אי הבנה וסאטין חושבת שכריסטיאן הוא הדוכס. היא מנסה לפתות אותו, אף על פי שהוא מתעניין רק בשירה. כאשר כריסטיאן שר לה, סאטין מתאהבת בו, אך אז היא מגלה שהוא אינו הדוכס.
מאין באנו (ספר)
מוצא עם ישראל
עם השנים רוב החוקרים הגיעו לתזה אחרת. ההקבלה בין הטקסטים ממסופוטמיה לבין תקופת האבות התגלה כבלתי משכענת, חוקרים הצביעו על תאורים אנכרוניסטים בספר בראשית (לדוגמה מועד הגעת הפלשתים לישראל) וחוקרים רבים הגיעו למסקנה כי האבות הם דמויות מיתולוגיות. כמו כן עלו סתירות קשות בין הממצאים הארכאולוגים לבין סיפור המקרא על כיבוש הארץ. סקרים אריכאולוגים נרחבים משנות ה-70 הובילו למסקנה כי תהליך ההתיישבות בישראל היה איטי מדורג וברובו לא אלים. הזרם המרכזי סובר כי העברים לא הגיעו ממצרים אלא מכנען. העדר ממצאים שיכולו לתת אישוש לכיבושים הצבאיים של דוד ולפעילות הבניה המפוארת של שלמה הובילו להטלת ספק במסופר עליהם. חוקרים רבים סבורים כי האמונה באל אחד התפתחה רק לאחר גלות בבל. באותו הקשר, האסכולה המינימליסטית של חקר המקרא טוענת כי במקרא אין מידע היסטורי מועיל, וכי הוא נכתב בעיקר בתקופה הפרסית וההלניסטית.
קנוהל מנסה לבצע סינתזה בין סיפור התנ"ך, שהם לגישתו מיתוסים שנמסרו בעל פה לאורך מאות שנים ומשמרים גרעינים של אמת, לבין הגישה האריכאולוגית המודרנית. הוא מציע תאוריה לפיה עם ישראל התגבש משלוש קבוצות אתניות שונות, שהגיעו לכנען בזמנים שונים:
מולין רוז' (סרט, 2001)
השפעות בתרבות
מחזמר המבוסס על הסרט עלה על בימות ברודוויי, בתיאטרון Hirscheld, בספטמבר 2019. במחזמר מככבים ארון טבייט וקארן אוליבו בתפקידים כריסטיאן וסאטין בהתאמה.
מאין באנו (ספר)
מוצא עם ישראל
לשלוש הקבוצות מכנים משותפים רבים, שעליהם התבססה ההתמזגות ביניהם: הבריחה/גירוש, המסע במדבר, וכמובן המיקום הסופי המשותף. הצדדים הדומים באירועים שהובילו להגעת כל אחת מהקבוצות לארץ כנען הקלו על יצירת המיתוס המשותף לכולן.
הרקע להגעת הקבוצות לכנען הוא לפי הספר משבר תקופת הברונזה המאוחרת - במהלך תקופה זו חרבו ממלכות וערי מדינה רבות, התחוללו בצורות, רעב המוני, נדידת עמים, מלחמות ומהפכות חברתיות, וחלה נסיגה חמורה בסחר בין מדינות, בתרבות החומרית ובכתיבה. באופן זה הגיעו לכנען קבוצות נוספות כמו הפלשתים שמקורם מיוון. חלק מן הקבוצות איבדו את היכולת לשמור מסורות בכתב, ושימרו אותו בעל פה. דוגמה לכך היא אובדן הכתב כתב ליניארי ב' בידי היוונים הקדמונים, כמה מאות שנים של תרבות ללא כתב (אך שימור שפת הדיבור ושימור מסורות בעל פה), ולאחר מכן אימוץ של הכתב הפיניקי שהפך לכתב היווני. דבר זה דומה לפי קנוהל להתגבשות מסורות של העברים שנשמרו גם הן לאורך מאות שנים.
המלכת אל
תושבי כנען המקוריים האמינו בפנתיאון האלים הכנעני, בראשו עמד אבי האלים אל וזוגתו אשרה. כאשר הגיעה לכנען הקבוצה הגדולה של הפליטים מחרן, הביאו עימם את הפולחן הנהוג במולדתם. אולם כפי שקורה לקבוצות מהגרים רבות, אימצו המהגרים מחרן את האלים המקומיים, כאשר את האל הראשי של חרן דגן זיהו עם אל. קבלתו של "אל" הכנעני על ידי הפליטים משתקפת בשם שאימצו לעצמם - ישראל, שמשמעותו "ישלוט אל" כאשר הקידומת "ישר" באה מהפעל "שרר" (כמו בספר שופטים ט' 22: "וישר אבימלך על ישראל"). כך מתפרשת קריאתו של יעקב על המזבח בשכם: "אל אלוהי ישראל" (בראשית ל"ג 20) – אל הכנעני מתקבל כאלוהי הקבוצה שמתכנה מעתה ישראל.
הגעתו של יהוה והשתלבותו באמונה
קבוצת הלויים אשר הגיעה לכנען מאוחר יותר, "אימצה" במהלך מסעה במדבר את האל יהוה, כנראה בעקבות המגע שנוצר ביניהם לבין המדיינים ואשר בא לידי ביטוי במקרא בסיפורים אודות יתרו וצפורה. קנוהל טוען כי גם בקרב המדיינים היה מקובל איסור לייצוג האל בפסל - איסור שמצא את דרכו לאמונה הישראלית הקדומה. קבוצה זו שהושפעה מאוד מהמונותאיזם של אחנתון מביאה עמה גם תפישה של אל יחיד, המנוגדת לפוליתאיזם שהיה מקובל בכנען.
פולחן העגל
ההתגלות הראשונה של הדרישה לעבוד את יהוה לבדו מתגלה במקרא בסיפורי הנביאים אליהו ואלישע הפועלים כנראה במאה התשיעית לפנה"ס. קנוהל מבחין במיוחד בעובדה שגם אליהו וגם יהוא המצטיירים בסיפור המקראי כקנאים ליהוה, פועלים נגד פולחן הבעל אך אינם פוגעים בפולחן העגל, המיוחס במקרא לירבעם בן נבט. התאוריה אותה מעלה קנוהל היא כי מרגע שהתקבל יהוה לפנתיאון האלים הכנעני, בהיותו בנו של אל אשר יוצג בדמות שור, סומל זה כעגל. הישראלים, שקיבלו את יהוה שהובא על ידי הלויים, ביקשו לשמור בדרך זו על מעמד הבכורה של אל. הד לשלב הדואלי הזה ניתן למצוא בקריאה "אלה אלהיך ישראל אשר העלוך מארץ מצרים", הקריאה המאפיינת את פולחן העגל, ובמקומות רבים נוספים במקרא.
ההתנגדות לפולחן העגל
פולחן העגל עורר התנגשות בין הישראלים ללויים בשלושה מישורים: על פי המקרא, במאה השמינית לפני הספירה יוצאים הנביאים הושע בן אלה, עמוס, מיכה וישעיהו גם נגד פולחן העגלים. נביאים אלו, בכל הנוגע לפולחן האל, מאמצים לחלוטין את גרסת הלויים.
נושאים נוספים
נושאים נוספים אליהם מתייחס הספר הם פרשת ברית שכם, אשר לטענת קנוהל הייתה הברית המקורית שנערכה בין הישראלים ללויים, ובה התקבל יהוה כאל של הישראלים, מהותה של "אמונת משה" ומקורותיה המצריים, ומקורות הדרישה לאמונה קנאית באל.
ספר ההמשך
בשנת 2012 הוציא קנוהל ספר חדש, "השם", בו שינה את עמדתו בחלק מקביעותיו בספרו "מאין באנו". בפרט, קנוהל קובע כי הגרעין המצרי שממנו צמח שבט לוי מקורו בשבויים מצריים, ולא בעבדים שמיים שברחו ממצרים. לפי מחקר מאוחר זה של קנוהל, מקורו של סיפור יציאת מצרים אינו באירוע בריחה זה, אלא בנדודיהם של פליטי חרן במדבר הסורי והיתקלותם בצבא מצרי שנלחם שם באותה תקופה, סמוך לקרב קדש, ובשחרור ארץ כנען מעול השליטה המצרית שבא בעקבותיו. עם זאת, כמה רעיונות עיקריים משותפים לשני הספרים: ראיית עם ישראל כתוצאת גיבוש של מספר קבוצות אתניות, שהמרכזית שבהן הגיעה מאזור חרן; חשיבות התוהו ובוהו הגאו-פוליטי של המאות ה-12-13 לפנה"ס כרקע להתגבשות זו; והתפתחות האמונה הישראלית כסינתזה של מספר יסודות שונים.
וולטר זנגה
קריירה
זנגה החל את הקריירה שלו בנוער של אינטר, אך נשלח לשחק מספר שנים בליגות הנמוכות, לפני שחזר לקבוצה ב-1982. שנה לאחר מכן הוא כבר היה השוער הראשון של אינטר, תפקיד אותו מילא במשך אחת עשרה שנים. עם אינטר הוא זכה באליפות ("סקודטו") ב-1988–1989 ופעמיים בגביע אופ"א. הזכייה השנייה בגביע אופ"א הייתה ב-1994, בעונתו האחרונה במועדון.
לאחר שעזב את אינטר שיחק זנגה מספר שנים נוספות באיטליה. לאחר מכן עבר לשחק ב-MLS שבארצות הברית. ב-1997 חזר לאיטליה כדי לשחק באופרת סבון, בה כיכבה גם אשתו. ב-1999 שב לשמש מאמן-שחקן ב-MLS, בהתחילו בכך את קריירת האימון שלו.
מאז שימש זנגה מאמן בליגת העל הרומנית, קודם של נאציונל בוקרשט ואחר כך של סטיאווה בוקרשט. לאחר שפוטר מתפקידו בסטיאווה עבר לאמן את הכוכב האדום בלגרד בסרביה, איתה זכה בדאבל.
בעונת 2006–2007 הוא אימן את גזיאנטפספור הטורקית. לאחר תקופה קצרה באיחוד האמירויות, שם אימן את אל-אין המקומית, חזר לליגה הרומנית (הפעם בדינאמו בוקרשט) וקיבל את ההזדמנות לאמן במולדתו. בעונת 2008–2009 הוא אימן את קטאניה והוביל אותה לעונה הטובה בתולדותיה, ללא מאבקי הישרדות. בסיום העונה החליט זנגה להתקדם לקבוצה חזקה יותר ובחר ביריבה השנואה מסיציליה, פאלרמו. פתיחת עונה לא טובה, גרמה לפיטוריו, אך הסגל שבנה הקדים את יובנטוס ורק במחזור הסיום הפסיד לסמפדוריה (של אוהד אינטר אחר, אנטוניו קאסנו) את הכרטיס לליגת האלופות. אף על פי שלא הסתיר בעבר את רצונו לאמן את אינטר, ולמרות היותו סמל ענק בעיני האוהדים (שתגובתם למראו של זנגה בחגיגות המאה של המועדון, במרץ 2008, אמרה הכל), חוסר הסבלנות של נשיא פאלרמו ופיטוריו מהמועדון היו בעוכריו כאשר אינטר חיפשו מאמן בסיום עונת הטרבל בקיץ 2010. רפאל בניטס נבחר לתפקיד וזנגה המשיך את עבודתו בסעודיה, בקבוצת א-נסר. לאחר חצי שנה עבר לקבוצת א-נסר מאיחוד האמירויות, בהמשך עבר לאל-ג'זירה מאותה הליגה. ביוני 2015 חזר לאיטליה לקבוצת סמפדוריה ופוטר מתפקידו לאחר כמה חודשים. לאחר חודש חזר למזרח התיכון לקבוצת אל שבאב לשלושה חודשים. ביולי 2016 מונה למאמנה של וולברהמפטון וונדררס מהצ'מפיונשיפ, ממנה פוטר לאחר שלושה חודשים. בדצמבר 2017 מונה למאמן קרוטונה.
תאודור ז'ריקו
תאודור ז'ריקו (בצרפתית: Théodore Géricault; 26 בספטמבר 1791, רואן, נורמנדי – 26 בינואר 1824) צייר צרפתי. יוצרה של רפסודת המדוזה ומחלוצי התנועה הרומנטית.
טיול בפירנצה וברומא (בשנים 1816–1817) יצר אצלו משיכה למיכלאנג'לו ולאמנות הבארוק. מפני שציורו, רפסודת המדוזה, לא זכה להצלחה רבה בצרפת, הוא נאלץ לעבור לאנגליה (בשנת 1820).
לאחר שנחלש כתוצאה מתאונת רכיבה ומשחפת כרונית, הוא מת בדמי ימיו בגיל 33 בפריז בשנת 1824, לאחר תקופה ארוכה של ייסורים. ז'ריקו קבור בבית העלמין פר לשז.
יצירתו של ז'ריקו
ב-1812 ז'ריקו צייר דיוקן בשם 'קצין בחיל הקלעים' ואילו ב-1814 הוא צייר 'פרש פצוע עוזב את שדה המערכה'. כרבים מציוריו, שני הציורים הלו הם ענקי ממדים ומתארים את דמותם של החיילים ושל הסוסים בגודל טבעי. ג'ריקו הרבה לצייר דימויים של הרס, אלימות ואבדון. מאפיין נוסף ביצירתו הוא הסוסים, והוא עצמו נפטר כתוצאה מתאונה ברכיבה. שלא כקודמו, 'פרש פצוע עוזב את שדה המערכה' בוצע עת נפולאון הוגלה בידי האמגלים לאי אלבה. הציור מזעזע ומתאר בצבעים קודרים את תבוסת צבאות נפוליאון ומסמל את הגדולה שבמוות. יצירת המופת של ז'ריקו משנת 1816 היא 'הרפסודה של האוניה מדוזה'. היא זכתה למדליה בסלון, שבו היא הוצגה לראשונה. יצירה ענקית ממדים מייצגת את הזרם הרומנטי בציור הצרפתי, אף שהיא הושפעה מהציור הקלאסי. היא מתארת את האוניה 'מדוזה' נטרפת בלב ים. נושאה הוא פרשה שעוררה סקנדל, אשר התלווה לו ביקורת נוקבת על אוזלת ידה של הממשלה, על שום שטרם הטבעת האוניה ברחו קציניה, כשהם הותירו את המפליגים. אלו ידעו אימה וחלחלה, ותקוות שוווא, כאשר חלפה בפניהם אונייה אחרת, שלא הבחינה במדוזה הטובעת. הניצולים היו עדים למות חבריהם; ובכדי לשרוד הם נאלצו לאכול בשר אדם. מבחינה אומנותית, הציור מושפע מהבארוק, ומודגשים בה הקווים האלכסוניים. קיימת ביצירה אידיאליזציה של דמויותיה, אשר מעוצבות בקוים קלסיים. שלא כרישומים האובייקטיביים ביותר של ז'ריקו שעל פיהם צוירה היצירה, מבנה הגוף הן של החיים והן של המתים הוא מושלם למראה, ואין סימן להשחתת צורה, כמצופה מדמויות של גוויות ושל עומדים למות.
בדרך חזרה מאנגליה לצרפת, הוא התמלא השראה, והחל לצייר סדרה של דיוקנאות של אנשים מטורפים, כאשר כל תמונה שונה הציגה סוג שונה של טרוף. ביצירות אלו צוירו למען ידידו הפסיכיאטר.
ישיבת נר ישראל
ישיבת נר ישראל (באנגלית: Ner Israel Rabbinical College) היא ישיבה ליטאית ותיקה בארצות הברית. היא בולטת בכך שרבים מתלמידיה לומדים במקביל ללימודים בישיבה גם לתארים אקדמיים. נוסדה בשנת 1933 על ידי הרב יעקב יצחק רודרמן, וכיום (2010) עומד בראשה תלמידו הרב אהרון פלדמן.
בשנת ה'תש"ע למדו בה כ-400 בחורים, 200 אברכים וכן 250 נערים בישיבה תיכונית לצעירים. קמפוס הישיבה הוא ביישוב פייקסוויל שבמדינת מרילנד, מעט צפונית מערבית לגבולות העיר בולטימור.
תולדות הישיבה ורבניה
בשנת 1933 ייסד הרב יעקב יצחק רודרמן, תלמידו של הסבא מסלבודקה, את הישיבה, ובראשית הדרך למדו בה 6 תלמידים. הישיבה נקראה על שם רבי ישראל מסלנט, מייסדה של תנועת המוסר ורבו של הסבא מסלבודקא.
המשגיח הראשון בישיבה היה רבי דוד קרונגלס, בוגר ישיבת מיר. הוא שימש בתפקיד עד לפטירתו בשנת 1973. רבי נפתלי ניוברגר, בוגר ישיבת מיר וגיסו של הרב רודרמן, היה נשיאה הראשון של הישיבה, משנת 1940 ועד לפטירתו בשנת 2005.
לאחר פטירת הרב רודרמן ב-1987 מונה הרב שמואל יעקב וינברג, שלימד בישיבה קרוב ל-50 שנה, לראשות הישיבה. הרב וינברג היה נשוי לחנה, בתו היחידה של הרב רודרמן. הוא כיהן בתפקיד עד לפטירתו, בשנת 1999. בשנתיים הבאות כיהן בתפקיד הרב יעקב משה קולפסקי, תלמידו של הרב שלמה היימן, עד פטירתו בשנת 2001.
כיום מכהן בראשות הישיבה רבי אהרון פלדמן, תלמידו של הרב רודרמן וחבר במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל באמריקה. הרב ברל וייסבורד, חתנו של הרב וינברג, משמש משגיח רוחני בישיבה. הרב שעפטל ניוברגר, בנו של הנשיא הראשון, שימש נשיאה ומנהלה של הישיבה לאחר פטירת אביו. מנהלה של הישיבה לצעירים (או "מכינה"; באנגלית: High School) היה הרב יוסף טנדלר עד לפטירתו ב-2012, וכיום המנהל הוא הרב שמחה קוק.
מעמד רשמי
ישיבת נר ישראל מוכרת כקולג' רשמי במדינת מרילנד, ויש לה הסכמים עם קולג'ים נוספים כדוגמת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, אוניברסיטת טאוסון, הקולג' הקהילתי של בולטימור, לאיולה קולג' ואוניברסיטת בולטימור, למתן קורסי קדם-בגרות בתחומים מגוונים בשעות הערב. ההסכם גם מאפשר לתלמידים לקבל קרדיט אקדמי על לימודיהם התורניים. הלימודים הכלליים מוגבלים על ידי הישיבה והאחראי המיוחד לכך ולא ניתנת אפשרות ללימודי חול קודם השלמת 6 חודשים של לימודיים תורניים בלבד.
תוכנית הלימודים
בישיבה מחזור לימודים של 8 שנים. היא מעניקה תואר ראשון (BTL) לאחר ארבע שנים, תואר שני לאחר שנתיים נוספות, ותואר דוקטור לבוגרי עשר שנות לימודים אשר כתבו עבודת דוקטור בתלמוד. הישיבה גם מעניקה סמיכה.
מכון ההוראה של ישיבת נר ישראל מכשיר מורים ורבנים לקהילות יהודיות ומאושר על ידי ארגון הגג של החינוך היהודי "תורה ומסורה". רבים מבוגריה מכהנים במשרות רבנות והוראה בעולם.
התלמידים בישיבה
חלקם הגדול של התלמידים מגיעים לישיבה מבולטימור וסביבתה ומאזור ניו יורק. אחרים מגיעים מאזורים נוספים בארצות הברית וכן מארצות נוספות באמריקה ובאירופה ומישראל. בישיבה קבוצה תלמידים יהודים מאיראן אשר משפחותיהם היגרו לארצות הברית בעזרתו של הרב נפתלי ניוברגר.
במסגרת פרויקט "סיד" (Seed) יוצאות קבוצות של 6-4 בחורים לקהילות יהודיות קטנות בארצות הברית כדי לחזקן. הם לומדים בבוקר עם בני הקהילה, עושים פעילויות בשעות הצהרים ולומדים שוב בקבוצות קטנות עם בני הקהילה בשעות הערב.
סניפים נוספים של הישיבה
בשנים האחרונות שולחת ישיבת נר ישראל בוגרים נשואים להקים כוללים ברחבי ארצות הברית. מוסדות אלה שומרים על קשר עם רבני הישיבה.
מזרח פקיסטן
מזרח פקיסטן (בבנגלית: পূর্ব পাকিস্তান; באורדו: مشرقی پاکستان) הייתה חלק מפקיסטן בשנים 1947–1971, והשתרעה על פני שטחי בנגלדש של ימינו. גבלה בהודו ובבורמה (מיאנמר של ימינו), עם חוף ים לכיוון מפרץ בנגל. המזרח-פקיסטנים נודעו גם כ-"פקיסטנים בנגלים", כדי להבדיל אותה מהמדינה ההודית מערב בנגל (או "הודו הבנגלית").
ב-1971 הממשלה הפקיסטנית ביצעה רצח עם כנגד הבנגלים, עבור מניעה של התקוממות בנגלית. עם זאת, מזרח פקיסטן (בתמיכת הודו) פתחה במלחמה כנגד מערב פקיסטן, מה שנודע בתור "מלחמת העצמאות של בנגלדש". בעקבות כך, מזרח פקיסטן הפכה לרפובליקה העממית של בנגלדש.
ולכן כלכלתה של מזרח פקיסטן גדלה בכ-2.6% מ-1960 ועד ל-1965. הממשלה הפדרלית סייעה והשקיעה במערב פקיסטן כספים רבים. בירת הפרובינציה הייתה דאקה, ונחשבה לבירה השנייה של האיחוד.
יחידה אחת ורפובליקה אסלאמית
בשנת 1955, ראש ממשלת פקיסטן מוחמד עלי בוגרה יישם את תוכנית "יחידה אחת", שהפכה את ארבע הפרובינציות המערביות למדינה אחת: מערב פקיסטן, ושינתה את שמה של מזרח בנגל למזרח פקיסטן.
ועדת הכספים הלאומית (NFC), שהעלתה מספר רעיונות לשיקום כלכלת פקיסטן, הושהתה על ידי ראש הממשלה סוהרוודי. במקום זאת, הוא דגל בכלכלתה המתוכננת של ברית המועצות. לפיכך, כלכלתה של מזרח פקיסטן תהפוך לתחת חסות השלטון המרכזי, וירוכזו במערב פקיסטן.
המאמצים לריכוז הכלכלה נתקלו בהתנגדות רבה במערב, במיוחד על ידי הקהילה העסקית. הקהילה בקראצ'י החלה את המאבק הפוליטי שלה בכך שערערה על הניסיונות להעברת כספים בסך עשרה מיליון דולרים אמריקאים למזרח. בערים המערב-פקיסטניות, כמו קראצ'י, לאהור, כוויתה ופשאוור נערכו שביתות, בתמיכת העסקים, כנגד המדיניות הכלכלית של סוהרוודי.
על מנת להפסיק את הכאוס במדינה על ההתנהלות הכספית של הממשלה, ראש ממשלת פקיסטן קרא לקבוצה קטנה של משקיעים להקים עסקים קטן ברחבי המדינה. למרות ניסיונותיו הרבים, מצבו של סוהרוודי המשיך להידרדר בארבעת הפרובנציות של פקיסטן. הרבה מנהיגים לאומיים ופעילים בליגה המוסלמית נחרדו להשעיית ה-NFC. מנהיגי הליגה ציינו כי עם השעיית התוכנית, ניסה סוהרוודי לתת תקציבים, סיוע ומענקים כספיים למזרח פקיסטן יותר מאשר למערבה. במהלך ימי שלטונו האחרונים, ניסה ראש הממשלה לסיים את הפער שבין המזרח לבין המערב, אך ללא הועיל. הוא גם ניסה לגמור את בעיית הרעב במדינה, ונכשל בשנית.
בתקופת שלטונו, חוסיין שהיד סוהרוורדי חיזק את יחסיו עם מדינות המערב, ובראשן ארצות הברית של אמריקה בעזרת תחזוק השתתפותה של מדינתו ב-SEATO וב-CENTO. הוא גם קידם את היחסים עם הרפובליקה העממית של סין. תרומתו לחוקת פקיסטן של 1956, שהכירה בפקיסטן כרפובליקה אסלאמית, הייתה ממשית.
תקופתו של איוב ח'אן
בשנת 1958, הנשיא איסכנדר מירזא חוקק ממשל צבאי כחלק מן הפיכה צבאית של צבא פקיסטן, שנשלט על ידי הגנרל איוב ח'אן. לאחר כשבועיים, היחסים של הנשיא עם צבא המהפכה התדרדר כאשר הגנרל ח'אן הדיח אותו מתפקידו וגירש את איסכנדר לממלכה המאוחדת. הגנרל איוב ח'אן הצדיק את הפעולות שלו לאחר שהופיע ברדיו הלאומי של פקיסטן והכריז ש: "...הכוחות הצבאיים והאזרחים דרשו לסיים את העבר...".
דאקה הוכרזה כבירה השנייה של פקיסטן בשנת 1962. היא נחשבה לבירה החוקתית של המדינה. בעקבות כך, לואי קאהן, אדריכל אמריקאי, נדרש לבנות מתחם אספות בעיר. בבחירות של שנת 1965, פאטימה ג'ינה, פוליטיקאית פקיסטנית, השיגה תמיכה גדולה בקרב המזרח-פקיסטנים, אך הפסידה לח'אן, שנשאר בתפקידו.
תוכנית ששת הסעיפים
ב-1966, מנהיג הליגה האוואמית לשעבר, שייח' מוג'יבור רחמן, הודיע על תוכנית ששת הסעיפים בלאהור. התכנית דרשה אוטונומיה פרובינציאלית גדולה, ואת הדמוקרטיה הפקיסטנית בחזרה. מוג'יבור הואשם בבגידה לאחר שהודיע על התוכנית לציבור הרחב, ונכלא. הוא שוחרר בשנת 1969 לאחר המרד המזרח פקיסטני, שלאחריו הודח ח'אן מתפקיד הנשיאות. למטה ניתן לראות את ששת הסעיפים ההיסטוריים:
השנים האחרונות
איוב ח'אן הוחלף על ידי הגנרל יחיא ח'אן שהפך לנשיא פקיסטן החדש. הוא ארגן את הבחירות הכלליות בפקיסטן של שנת 1970. ציקלון בולה, הציקלון הקטלני בהיסטוריה שהתרחש במזרח פקיסטן, הרג כחצי מיליון נפשות. אחת מן השפעותיו של הציקלון הייתה טינה רחבה על השלטון הפדרלי. לאחר עשור של ממשל צבאי, במזרח פקיסטן הייתה התקוממות של לאומיות בנגלית. הם קראו להשגת הגדרה עצמית במדינתם. לאחר שהבחירות הכלליות יושמו, נוצר מצב שבו הליגה האוואמית היא המפלגה הגדולה היחידה בפרלמנט הפקיסטני. הליגה קיבלה כ-167 מתוך 169 מושבים במזרח, יותר מחצי האוכלוסייה בפקיסטן. בתאוריה, הבחירות נתנו לליגה להקים ממשלה. אך בסופו של דבר, הליגה לא הצליחה להשיג אף מושב אחד במערב פקיסטן, ששם זכתה מפלגת העם הפקיסטנית ברוב הקולות. מרי אזרחי החל במזרח פקיסטן בדרישה לכנס את הפרלמנט מחדש. מוג'יבור רחמן קרא למאבק לעצמאות מפקיסטן במהלך נאום שנשא ב-7 במרץ 1971. בין 7 ל-26 במרץ, הייתה מזרח פקיסטן נתונה כביכול בשליטת הליגה האוואמית. ביום הרפובליקה של פקיסטן, ב-23 במרץ, הונף הדגל הבנגלי הראשון לראשונה בבתים מזרח פקיסטנים רבים. צבא פקיסטן, בתגובה, פתח במתקפה ב-26 לחודש, שהובילה להכרזת העצמאות של בנגלדש באותו היום.
כאשר מלחמת העצמאות של בנגלדש פרצה ורצח העם הבנגלי המשיכו למשך תשעה חודשים, הצבא הנותר של מזרח פקיסטן התאחד ליצירת צבא בנגלדש. במהלך הזמן, הודו נהפכה לבעלת בריתה של הממשלה הזמנית של בנגלדש והתערבה במלחמה לטובתה. צבא פקיסטן נכנע ב-16 בדצמבר 1971.
גאוגרפיה
בניגוד לאזורים המדבריים וההרריים שבמערב פקיסטן, למזרח פקיסטן הייתה הדלתה הגדולה בעולם, הדלתא של בנגל. למזרח פקיסטן היו גם כ-700 נהרות. היא גבלה בהודו במערב, בצפון, ובצפון-מזרח, בבורמה (מיאנמר של ימינו) בדרום-מזרח וגישה למפרץ בנגל בדרום.
חלוקה מנהלית
מזרח פקיסטן חולקה ל-18 מחוזות שיצרו חמש פרובינציות.
כלכלה
במהלך חלוקת הודו הבריטית, כלכלתה של מזרח פקיסטן הייתה מבוססת בעיקר על חקלאות וייצור המוני. הבורסה לניירות ערך בדאקה הוקמה בשנת 1954. לאחר החלוקה, הרבה משפחות מוסלמים עשירות היגרו מהודו, מבורמה ומהקולוניות הבריטיות האחרות והתיישבו במזרח פקיסטן. רבות מהחברות המצליחות ביותר של בנגלדש של ימינו התחילו בתקופת מזרח פקיסטן.
חברת תעופה מזרח פקיסטנית, אוריינט איירווייז נוסדה בשנת 1946. לאחר מכן, היא התאחדה עם פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס, חברת תעופה פקיסטנית.
גז טבעי התגלה במזרח פקיסטן בשנת 1955 על ידי חברת הנפט בורמה (Burmah). השימוש בו התחיל ב-1959. בעיר צ'יטגונג הוקמו מספר בתי זיקוק.
אפליה כלכלית ופער בין שתי הפקיסטניות
אף על פי שלמזרח פקיסטן היו תושבים רבים יותר, נחשבה מערב פקיסטן לגוף המנהיג של המדינה המחולקת, והשיגה יותר כספים. לפי הבנק העולמי, הייתה אפליה כלכלית גדולה של מזרח פקיסטן לעומת מערב פקיסטן: בשנים 1960 עד 1965, קצב הגידול השנתי של התוצר המקומי הגולמי לנפש היה במערב כ-4.4%, לעומת המזרח, כ-2.6%. פוליטיקאים בנגלים דרשו אוטונומיה כלכלית רחבה יותר, בטענה כי רוב רווחי פקיסטן הגיעו ממזרח פקיסטן.
דמוגרפיה
מזרח פקיסטן הייתה בית לכ-55% מאוכלוסיית פקיסטן, כ-44,251,826 תושבים (נכון לשנת 1951, כשעוד נקראה מזרח בנגל).
קבוצות אתניות
הקבוצה האתנית גדולה ביותר בפרובינציה היו הבנגלים, ום הקבוצה האתנית הגדולה באיחוד הפקיסטני. מזרח פקיסטן נחשבה למדינת מהגרים של המוסלמים בתת היבשת ההודית, בעיקר ממערב בנגל, ביהר, סינד, גוג'ראט, ח'ייבר פח'טונח'ווה, אסאם, אודישה, פוג'אב וקרלה. היו מיעוטים ארמנים ויהודים שהתגוררו במזרח פקיסטן.
דת
נכון ל-1951, מתוך 44 מיליון תושבי מזרח בנגל, כ-34,029,654 איש (76.8%) האמינו בדת האסלאם, 9,757,527 איש (22%) האמינו בהינדואיזם וכ-464,644 איש (1.2%) האמינו בדתות אחרות: בודהיזם, נצרות ואנימיזם.
מחוזות סיישל
סיישל מחולקת מנהלית ל-26 מחוזות (district). שמונה מחוזות מהווים את עיר הבירה ויקטוריה וגם 14 נוספים ממוקמים באי הגדול מאהה. 2 מחוזות מהווים את האי פרלין (Praslin) ושני מחוזות נוספים הם האי לה דיג והאיים החיצוניים.
חוק האווירונאוטיקה והחלל הלאומי
בנוסף להקמת נאס"א החוק ביטל את סמכויות הסוכנות הלאומית לאווירונאוטיקה (NACA) החל מ-1 באוקטובר 1958. החוק הקים גם את צוות הייעוץ האזרחי-צבאי שהוצב לאחר מכן בבסיס חיל האוויר ונדנברג שבקליפורניה שייעץ ויתאם את השימושים הצבאיים בחלל. עד היום, תיאמה ארצות הברית את תוכניות החלל הצבאית והאזרחית בנפרד, כאשר הראשונה משגרת כלים צבאיים וכלי ריגול, ועד לחתימת האמנה למניעת ניסויים גרעיניים הייתה גם אחראית לתכנון מתקפות נגד לשיגורים הצפויים של ראשי נפץ גרעיניים לחלל על ידי ברית המועצות.
בנוסף, החוק החדש החיל שינויים נרחבים בחוק הפטנטים וקבע כי פטנטים של עובדים בנאס"א וכן פטנטים של חברות קבלן פרטיות שיובאו למסע בחלל יהיו שייכים לממשלת ארצות הברית.על ידי הפיכת הממשלה לספקית הבלעדית של טיסות חלל, החוק הרפה את הפיתוח הפרטי בתחום טיסות החלל. מצב זה נמשך עד שהחוק עבר שדרוג על ידי חוק שיגורי החלל האזרחיים של שנת 1984, שנחקק על מנת לאפשר לחברות פרטיות להשתמש במערכות נאס"א בביצוע שיגורים לחלל.
המנטרה של תוכנית אפולו: "פנינו לשלום מכל המין האנושי" ("We came in peace for all mankind"), כפי שנכתבה על לוחית רכב הנחיתה "איגל" (Eagle – עיט) של אפולו 11 נלקחה מ"הכרזת המדיניות והמטרה" של החוק:
באנגלית מודרנית, משמעותה המילולית של המילה היא "המין הגברי", לכן על מנת למנוע אפליה מינית ולהתאים להתפתחות השפה, שונה נוסח החוק זמן קצר לאחר מכן והמילה  הוחלפה במילה.
רון-אלפ
רון-אלפ היה אחד מ-27 חבלי צרפת, בין השנים 1972 לסוף 2015. בתחילת 2016 החבל אוחד עם החבל אוברן במסגרת רפורמה מנהלית שעברה צרפת המטרופוליטנית החבל המאוחד נקרא זמנית אוברן-רון-אלפ. החבל קרוי על שמם של הנהר רון הזורם בשטחו והרי האלפים. הוא מורכב משמונה מחוזות (départements), והוא גובל במדינות איטליה ושווייץ.
יבלת עור
יבלת עור, מזיהומי העור הנגיפיים, היא גידול עור קטן הנגרם על ידי נגיף ממשפחת נגיפי הפפילומה האנושיים (HPV – Human Papilloma Virus). כיום מוכרים כ-100 טיפוסים של נגיפים ממשפחה זו שמחוללים צורות שונות של יבלות. היבלת עשויה להיעלם מעצמה לאחר מספר חודשים, אך יכולה להישאר שנים, ואף לחזור לאחר ריפויה. היבלות מידבקות מאדם לאדם. מיעוט מטיפוסי נגיפי הפפילומה ידועים כמחוללי סרטן. כנראה שיש מרכיב תורשתי ברגישות ליבלות עור.
מבוא
צמיחה של היבלת קשורה לחדירתו של הנגיף לגוף במקום תורפה בו יש סדק בעור או שהעור נחבל. הנגיף פוגע בתאי אפיתל בלבד כמו עור וריריות, לאחר תקופת דגירה של כמה חודשים. לעיתים הנגיף נמצא בגוף באופן רדום והשפעתו לא ניכרת או שהיא ברמה מיקרוסקופית. ההתמודדות עם הנגיף (כמו בנגיפים רבים אחרים) תלויה ביכולת של המערכת החיסונית של הגוף להתמודד איתו.
לרוב מדובר בפגם אסתטי ומטרד שאין לו סימפטומים נוספים. לעיתים מתלווה לה חוסר נוחות, במיוחד כאשר היא מתפשטת באזורים נרחבים, ולעיתים היבלת עלולה לגרום לכאב עקב גירוי העצבים, ובמיוחד כאשר היא מופיעה בכף הרגל בשל הדריכה עליה. מבין הנגיפים שמחוללים את היבלת, יש כמה סוגים נדירים שעלולים לתקוף את צוואר הרחם והפין ולהפוך לסרטניים, אך רוב היבלות אינן ממאירות.
טיפוסי יבלת
ביבלות נהוג להבחין בין הטיפוסים הבאים:
צריבה קרה באמצעות חנקן נוזלי
כיום ברפואה הטיפול ברוב יבלות העור באמצעות הקפאתה בחנקן נוזלי נחשב לטיפול הזמין והזול ביותר. בטיפול זה גורמים לכוויית קור ביבלת. הכווייה מגיעה עד שורש היבלת ומסביב לה. בטיפול בחנקן נוזלי משתמשים בקיסם שבראשו צמר גפן שהוטבל בחנקן נוזלי, או בהתזה של חנקן נוזלי ממכל התזה על היבלת. טיפול שיכול להיות נקודתי יותר ומאפשר לרופא לראות מה מצב היבלת בזמן הטיפול. תופעות לוואי של הטיפול הם כאב מסוים בזמן הטיפול, אדמומיות בעור שמסביב לצריבה, ולעיתים שלפוחיות נוזלים מסביב ליבלת, שיכולות להיות דמיות במקרים קיצוניים. לאחר כשבועיים שלושה, היבלת משחירה ונושרת מאליה.
צריבה
ניתן לצרוב את היבלת באמצעות זרם חשמלי (מחט חשמלית) או באמצעות קרני לייזר. שתי השיטות יעילות מאוד, אך כרוכות בכאב ולכן לעיתים נעשות תוך הרדמה מקומית של האזור.
מריחת תכשירים
מריחת תכשירים המכילים תמיסת פלואורו אורציל עם חומצה סליצילית שממיסים את שכבת הקרן. לטיפול ביבלות קטנות נמצאים תכשירים ביתיים בשם ורוציד או ורומל המכילים תמיסת פלואורו אורציל עם חומצה סליצילית, אך הטיפול בהם ממושך (טיפול יומי של כשישה–שבעה שבועות) ודורש סבלנות והתמדה, בניגוד לטיפול בחנקן נוזלי שיכול לפתור את הבעיה בתוך טיפול או שניים. יתרונם שאין כלל כאב.
טיפולים אחרים
בעבר היה מקובל לטפל ביבלות פשוטות באמצעות חומצות מאכּלות מסוגים שונים. טיפולים נוספים שקיימים הם קילוף היבלת בעזרת חומצה סליצילית בריכוז גבוה, וטיפול באמצעות חומצה לקטית. ביבלות פשוטות ניתן להשתמש בכימיקלים כמו חומצה טריכלורואצטית או קנתרידין. ניתן גם להשתמש בגירוד כירורגי שנעשה בהרדמה מקומית, ביבלות כף הרגל בעיקר.
אצטדיון ארסנל טולה
אצטדיון ארסנל, או בשמו הרשמי האצטדיון המרכזי ארסנל, הוא אצטדיון הממוקם במרכז העיר טולה, משמש כמגרש הבית של קבוצת ארסנל טולה. בעל קיבולת של 19,241 צופים.
היסטוריה
האצטדיון נחנך באוגוסט 1959 תחת השם "לוז'ניקי של טולה" (Тульские Лужники ברוסית)
שמו שונה מספר פעמים והוא נקרא בעבר אצטדיון "עמל" ואצטדיון "חמישים שנה לקומסומול".
ב-1996 שופץ מחדש על מנת להתאימו לתקני אופ"א. הוחלף הדשא ומערכות החימום והותקנה תאורה חדשה. מושבי העץ הישנים הוחלפו במושבי פלסטיק ונבנו חדרי הלבשה מופרדים.