cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אמאנואלה ח'אן, מלך אפגניסטן
עצמאות
לאחר שהבטיח את שלטונו בטקס הכתרה רשמי שנערך ב-13 באפריל, אמאנואלה, בהשראת פלגים מחצר המלוכה שלו, הכריז על מלחמת קודש נגד הבריטים בהודו במטרה להשיג את עצמאותה המלאה של אפגניסטן ולהכניס את הכוחות השבטיים המסורתיים לתוך המאבק. האימפריה הבריטית הייתה מוחלשת לאחר אירועי מלחמת העולם הראשונה ויתרה מזאת הייתה מרוכזת כמו רוב מדינות ההסכמה, למלחמת האזרחים ברוסיה, שם החלה התערבות צבאית בשביל למנוע את עליית הבולשביקים ברוסיה.
המלחמה האנגלו-אפגנית השלישית החלה במאי 1919 ומצד הכוחות האפגנים נראתה בעיקר פעילות של לוחמת גרילה. גנרל אחד ממשפחת המלוכה, מוחמד נאדיר ח'אן, השתמש בקשרים שלו עם מנהיגי שבטים פשטונים בתוך הראג' הבריטי (כיום באזורים השבטיים המנוהלים פדרלית, ח'ייבר פח'טונח'ווה וגילגיט-בלטיסטן ברפובליקה האסלאמית של פקיסטן) והביס את הכוחות הבריטים שנשלחו לעצור את "המרד" האפגני. לאחר שלושה חודשי מלחמה שני הצדדים התיישבו למסע ומתן למען הגעה להסדר ובסופו של דבר, אמירות אפגניסטן הוקרה בתור מדינה ריבונית.
רפורמות
עם קבלת העצמאות, פנה אמנאללה למודרניזציה פנימית. הוא חנך סדרה מקיפה של רפורמות משפטיות, חברתיות, כלכליות, צבאיות ופוליטיות; הוא נחשב לאחד מבין השליטים המוסלמים שקראו למודרניזציה, ביחד עם רזא שאה פהלווי ומוסטפא כמאל אטאטורק. ניתן לחלק בערך את צעדי החקיקה והביצוע של אמאנואלה לשלושה שלבים.
הרפורמות כללו את הנושאים הבאים: הצבא אורגן מחדש, כאשר השירות הצבאי מבוסס כעת על גילאים. סטנדרטים חינוכיים הוטלו על הממסד הדתי שקשריו עם הממשל נחתכו. בוטלו מוסדות שבטיים, בוטל מכס פנימי ותשלום מיסים במזומן הוסדר. התקציב המדיני הראשון של אפגניסטן נערך, נוסדו תעשיות החלפת יבוא, והחקלאות קודמה באמצעות תמריצי מס ורפורמה בקרקע. רפורמות חברתיות נחנכו – על ידי חקיקה, שכנוע, תעמולה או קריאה מלכותית. נשים עודדו להסתובב בפומבי ללא חג'אב ולהשתתף בחיים הציבוריים; פוליגמיה נאסרה, ואילו העבדות הפכה אסורה לפי חוק. קמפיין קפדני נגד שחיתות החל דרכו. חינוך חילוני של הדור הצעיר קיבל עדיפות עליונה; אמאנואלה עצמו למד מספר שפות בחייו. תוכניות העבודות הציבוריות כללו תשתיות להקמת כבישים, גשרים ומבני ציבור רבים; הוקם בית האופרה הראשון (והיחיד) באפגניסטן ורכבת קטנה המקשרת בין קאבול למושב הרשות המחוקקת החדש בדאר אל-אמאן.
שאה אפגניסטן
עם הסדר החוקה והדין המשפטי אפגניסטן הפכה למונרכיה חוקתית ועל כן תוארו של אמאנואלה הפך מאמיר לשאה בשביל להאדיר את יוקרתו וחזק את מעמדו הבינלאומי. תוארו המלכותי המלא של אמאנואלה היה תואר זה נותר ונישא בידי יורשיו והמלכים הבאים עד לשנת 1973, כאשר מוחמד דאוד ח'אן ביצע הפיכה וסיים את השלטון המלוכני.
יחסי חוץ
בענייני חוץ, אמנואלה זכה להכרה דיפלומטית באפגניסטן כמדינה ריבונית מרוב המעצמות הגדולות בין השנים 1921 ל-1923 (ארצות הברית, בגלל ההשפעה הבריטית והיעדר אינטרסים מסחריים או תרבותיים שם, לא הכירה רשמית באפגניסטן עד 21 באוגוסט 1934; שגרירות לא נפתחה בקאבול עד יוני 1942). היחסים עם איראן היו ידידותיים לפי שם אך מרוחקים לרוב וכמעט ולא התרחש מסחר. היחסים עם ברית המועצות היו לבביים בתחילת שנות העשרים של המאה העשרים, כאשר הבולשביקים תפסו סמכות על האזורים המוסלמים באימפריה הרוסית לשעבר; אך ברגע שהם סיימו את האוטונומיה של בוכרה, אמנואלה היה מאוכזב מהיחס למוסלמים והיחסים התקררו. בהודו הבריטית פקידים התקשו לקבל את עצמאותה המוחלטת של אפגניסטן, ואילו האפגנים התרעמו בצורה מרה על עמדות פטרוניות של בריטניה.
נפילת השלטון
שלטונו של אמנואלה הניב תוצאות מעורבות. כלכלת המדינה שברה שיאים, מה שאיפשר לאפגניסטן לשלם עבור תוכניות הפיתוח שלה וטכנאים זרים. מרבית הרפורמות בחינוך התקבלו בשמחה, במיוחד על ידי הצעירים. הרפורמות בצבא, שבוצעו בתמיכת משלחת של הכוחות המזוינים של טורקיה, הביאו קצינים שאפתנים לנקודות מפתח, מה שהביא את אמנואלה לבצע טיהור פוליטי בצבאו. ההתנגדות הדתית והשבטית התרכזה באותם מאפיינים של תוכניות המודרניזציה אשר בלמו את הפריבילגיות הכספיות והחברתיות של נושאי תפקיד המולא והח'אנים, פעולה אשר איימה על האוטונומיה השבטית. בשנת 1924 פתחו כוחות שבטיים רבים במרד ח'וסת מדרום-מזרח המדינה, הטיהור הצבאי של אמאנואלה פגע קשות בהנהגה הצבאית והצבא התקשה להפיל את המרד. בשנים 1927–1928 לאחר סיור במזרח התיכון ובאירופה, חזרו הוא והמלכה משוכנעים עוד יותר בצורך במודרניזציה מהירה. בסוף שנת 1928 הודיע על תוכנית רפורמה מורחבת מאוד, אך זו הופרעה בתחילת 1929 על ידי מרד שבטי גדול אחר שכלל כוחות פשטונים וטג'יקים יחדיו. מרד זה הפך בסופו של דבר למלחמת האזרחים האפגנית הראשונה שהפילה את משטרו של אמאנואלה.
בפטימבי גומיס
בפטימבי "בפה" גומיס (בצרפתית: Bafétimbi "Bafé" Gomis; נולד ב-6 באוגוסט 1985 בלה-סיין-סור-מר, צרפת) הוא כדורגלן צרפתי ממוצא סנגלי המשחק בעמדת החלוץ. בעבר שיחק במשך ארבע עונות בסנט אטיין, במדיה נחשב לאחד השחקנים הצעירים הטובים בצרפת לאחר שהיה מלך השערים של הקבוצה במשך שלוש שנים ברציפות (2007-2009).
סנט אטיין
לאחר שלוש שנים בקבוצות הנוער והמילואים של מועדון הכדורגל סנט אטיין, עלה גומיס באמצע עונת לקבוצה הבוגרת (דאז בליגה הצרפתית השנייה) ועם שני שערים ב-11 הופעות סייע לה לזכות באליפות הליגה ולהעפיל לליגת העל הצרפתית. במחצית העונה שלאחר מכן הושאל לטרואה מהליגה השנייה ועם שישה שערים ב-13 משחקים הוביל אותה למקום השלישי בליגה והעפלה לליגה הראשונה.
בעונת שב לסנט אטיין, אך הפגין יכולת חלשה וסיים את העונה עם שני שערים בלבד ב-24 משחקים. בעונה הבאה כבר היה משמעותי בהרבה ברוצטייה של סנט אטיין ואף היה מלך השערים שלה עם 10 שערים ב-30 משחקים. עונת הייתה עונת השיא של גומיס בסנט אטיין, הוא הבקיע 16 שערים ב-34 משחקים ודורג שלישי בטבלת מלך השערים של הליגה הצרפתית. כמו כן, הוביל את קבוצתו למקום החמישי בסיום העונה ולהעפלה למוקדמות גביע אופ"א.
גם את עונת החל בצורה מצוינת ועם צמד במשחק הגומלין של מוקדמות גביע אופ"א נגד הפועל תל אביב הוביל את סנט אטיין לניצחון 2–4 בסיכום שני המשחקים והעפלה לשלב הבתים של המפעל. את הטורניר עצמו פתח טוב עם שער בניצחון 1–3 על פ.צ. קופנהגן במחזור הפתיחה של שלב הבתים, אך בהמשך לא בלט והבקיע עוד שער אחד בלבד במשחק הראשון של שלב 32 הגדולות נגד אולימפיאקוס. לבסוף הודחה קבוצתו בשמינית הגמר על ידי ורדר ברמן. למרות ההצלחה הרבה באירופה, בליגה הצרפתית הידרדרה סנט אטיין משמעותית ובמשך העונה כולה נלחמה על הישארותה בליגה, כאשר רק ניצחון 0–4 על ולנסיאן במחזור הסיום הבטיח לה את המקום ה-17 המוביל להישארות בליגה. מבחינה אישית השלים גומיס עונה נוספת כמלך השערים של סנט אטיין עם 10 שערים ב-36 משחקים.
אולימפיק ליון
ב-29 ביולי 2009 עבר גומיס לאולימפיק ליון תמורת 13 מיליון אירו והוחתם על חוזה לחמש שנים בקבוצה. בעקבות זאת, הפך לשחקן השישי בלבד בהיסטוריית הכדורגל הצרפתי שעובר ישירות מסנט אטיין ליריבתה העיקרית, ליון.
סוונסי סיטי
ב-28 ביוני 2014 חתם גומיס בסוונסי סיטי האנגלית ל-4 שנים. בעונתו הראשונה בקבוצה הבקיע 7 שערים בליגה ו-10 בכל המסגרות. בעונתו השנייה הבקיע 6 שערום בליגה ושער נוסף בגביע הליגה.
מרסיי
ב-29 ביולי 2016 הושאל גומיס למרסיי לעונה אחת. בעונתו היחידה בקבוצה הבקיע 20 שערים בליגה ו-21 בכל המסגרות.
גלאטסראיי
ב-28 ביוני 2017 חתם גומיס בגלאטסראיי הטורקית. בעונתו הבודדת בטורקיה כבש גומיס 32 שערים ב-38 הופעות. בסיום העונה עבר לאל-הילאל מליגת העל הסעודית. בעונתו הראשונה זכה עם הקבוצה בליגת האלופות האסיאתית, בעונתו השנייה הוביל את אל-הילאל לזכייה באליפות סעודיה. ב-2 בפברואר 2022 חזר גומיס לגלאטסראיי.
נבחרת לאומית
ב-18 במאי 2008 זומן גומיס לסגל המורחב של נבחרת צרפת לקראת יורו 2008, כאשר הוא מועדף על פני החלוץ הוותיק דויד טרזגה. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך במשחק הכנה נגד אקוודור, כאשר נכנס כמחליף 26 דקות לסיום המשחק והבקיע צמד שערים שנתן לנבחרתו ניצחון 0–2. בכך הפך לשחקן הראשון מאז זינדין זידאן שמבקיע צמד במשחק הבכורה שלו בנבחרת. יום לאחר המשחק נכלל בסגל הסופי של צרפת ליורו.
ב-9 ביוני 2008 ערך את הופעתו הראשונה ביורו, כאשר נכנס כמחליף במקומו של ניקולא אנלקה בתיקו 0-0 של צרפת מול רומניה. לאחר פתיחת עונה טובה במדי אולימפיק ליון בשנת 2009 זומן שוב לנבחרת וערך שתי הופעות נוספות נגד איי פארו ואוסטריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. עם זאת, לא נכלל בסגל צרפת למונדיאל עצמו, לאחר שלא זומן על ידי מאמן הנבחרת ריימונד דומנק.
סטטיסטיקות קריירה
נכון ל-21 באפריל 2016
שמריהו זסלבסקי
שמריהו (שמי) זסלבסקי הוא כדורסלן עבר ישראלי, ששיחק בהפועל גבת/יגור ובנבחרת ישראל.
ביוגרפיה
נולד בקיבוץ יגור ובילדותו שיחק בקבוצת הנוער של הפועל יגור.
קריירה מקצוענית
בעונת 1967/1968 בליגה הלאומית בכדורסל הופיע לראשונה במדי קבוצת הבוגרים של הפועל יגור, אשר סיימה את העונה במקום האחרון ונשרה לליגה השנייה.
לקראת עונת 1969/1970 התאחדה הפועל יגור עם הפועל גבת והפועל משמר העמק - לקבוצה מאוחדת בשם הפועל גבת/יגור. זסלבסקי המשיך בקבוצה המאוחדת.
בעונת 1971/1972 חזרה הקבוצה לליגה הראשונה. בעונת 1973/1974 רשם זסלבסקי את עונתו הטובה ביותר עם ממוצע נקודות עונתי של 14.1.
בעונת 1975/1976 בגביע המדינה, שותף לזכייתה של גבת/יגור בתואר היחיד שלה - גביע המדינה לאחר ניצחון על הפועל תל אביב. מדובר בקבוצה הראשונה מחוץ לעיר תל אביב שזוכה בתואר כלשהו (אליפות או גביע).
לאחר 9 עונות בהפועל גבת/יגור, בעונת 1976/1977 עבר להפועל ירושלים; בעונת 1977/1978 עבר להפועל רמת גן.
בעונה 1978/1979 חזר להפועל גבת/יגור, בסיומה פרש זסלבסקי מכדורסל וכן התפרקה הקבוצה המאוחדת.
נבחרת ישראל
בשנת 1970 שיחק בנבחרת הנוער תחת המאמן רלף קליין ועוזרו דני ארז.
בשנת 1974 לקח חלק בזכיית הנבחרת הבוגרת במדליית הזהב בטורניר הכדורסל שנערך במשחקי אסיה שנערכו בטהראן שבאיראן, תחת המאמן אברהם חמו. במהלך הטורניר טל ברודי, אחד מגיבורי הזכייה, הופיע בפרסומים הרשמיים ובשידורי הטלוויזיה בשם "שמריהו זסלבסקי". הסיבה לכך היא שישראל לא הזמינה בתחילה את ברודי לטורניר, עקב חששה כי ברודי, בעל האזרחות האמריקאית, לא יורשה להשתתף. כשהתברר שהופעתו אפשרית, הוזעק ברודי לטהראן ממסע של מכבי תל אביב באוסטרליה, אלא ששמו לא היה ברשימת 12 השחקנים ששלחה ישראל מראש. לפיכך הוחלט לתת לברודי את חולצה מספר 10 שיועדה לזסלבסקי.
בסך הכל רשם זסלבסקי 7 הופעות במדי נבחרת ישראל.
סטטיסטיקה
סה"כ נקודות בקריירה: 1,258
סה"כ משחקים בקריירה: 154
מקום ברשימת קלעי כל הזמנים: 321
עונות בליגה: 9
סה"כ נקודות בפלייאוף בקריירה: 70
סה"כ משחקי פלייאוף בקריירה: 15
מקום ברשימת קלעי כל הזמנים בפלייאוף: 469
תארים
גביע המדינה - 1975/1976.
נבחרת ישראל - מדליית זהב במשחקי אסיה - 1974.
לאחר הפרישה
כיום מתגורר בבית אלפא, עובד במועצה אזורית גלבוע.
אימן את קבוצת הכדורסל של בית אלפא.
נקודת שיוור
נקודת שיוור (באנגלית: Shiver Point; מילולית: נקודת הרעידה מקור או נקודת הצמרמורת) היא חצי אי בחוף המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הנקודה נמצאת 13 קילומטרים ממערב לכף פיירווד'ר, ומהווה את הקצה המערבי של הכניסה למפרץ ארטאנס; וכן הנקודה היא הצד הצפון מזרחי של הכניסה למפרץ ואגאן.
שיא גובהו של חצי האי - 670 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
שמו של האתר ניתן לו בשנת 1950 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקיים של בריטניה.
הנקודה נקראת בשם על מנת לרמז על הקור שבאתר.
הדה גאבלר
הדה גאבלר (בנורווגית: Hedda Gabler) הוא מחזה פרי עטו של המחזאי הנורווגי הנריק איבסן שראה אור לראשונה ב-1890. הצגת הבכורה נערכה בגרמניה ב-1891 וזכתה לביקורות שליליות. אולם מאז רכשה הכרה כקלאסיקה של ריאליזם, בתיאטרון המאה ה-19 ובעולם הדרמה. בשנת 1902 התקיימה הפקה של המחזה בברודוויי בכיכובה של מיני מדרן פיסק, שעוררה סנסציה, היא הציגה מספר פעמים מוגבל, ההפקה חודשה שנה לאחר מכן עם אותה השחקנית.
חלק מהמבקרים מחשיבים את דמותה של הדה לאחד התפקידים הדרמטיים הגדולים ביותר בתיאטרון. חלק מההפקות הציגו את דמותה בצורה מאוד שנויה במחלוקת, במיוחד ההפקה הניו זילנדית "2B or not 2B", בה גבר (ריאן מיד) גילם את דמותה של הדה. הדה הוצגה בהפקות השונות בצורות שונות, בהתאם לפרשנות הבמאי: גיבורה אידיאליסטית הלוחמת בחברה, קורבן הנסיבות, אבטיפוס פמיניסטי, או מרשעת מניפולטיבית. שם נישואיה של הדה הוא הדה טסמן; גבלר הוא שמה לפני הנישואים. באשר לשם המחזה כתב איבסן: "כוונתי הייתה לתת לה שם שמצביע על כך שיש לראות בהדה יותר בתו של אביה מאשר אשתו של בעלה."
תקציר העלילה
הדה גאבלר, בתו של גנרל אריסטוקרט, שבה לווילה שלה בכריסטיאנה (כעת אוסלו) מירח הדבש שלה. בעלה יורגן טסמן, הוא איש אקדמיה צעיר ומבטיח (אם כי לא מבריק). את ירח הדבש שלהם בן החצי שנה הוא העביר בקריאה בספריות. מתברר במהלך המחזה שהדה מעולם לא אהבה את בעלה, אלא נישאה לו מכיוון שהיא סבורה ששנות נעוריה חלפו, הוא חיזר אחריה, היה מאוהב בה והיא הבינה שעתידו מבטיח.
הופעתו מחדש של יריבו האקדמי של טסמן, איילרט לוובורג מטילה את חייהם לאי-סדר. לוובורג, הוא גם אלכוהוליסט שבזבז את כישרונו עד עתה. הודות למערכת יחסיו עם גברת אלפסטד, עמיתתה לשעבר מבית הספר של הדה גאבלר (שעזבה את בעלה עבורו), מפגין לוובורג סימני שיקום. הוא סיים את כתיבתו של ספר מצליח באותו נושא מחקר כשל טסמן. מתוך השיחה ביניהם מתברר שאיילרט והדה היו בעבר בקשר קרוב, אולי נאהבים.
הצלחת ספרו של לוובורג הופכת אותו למתחרה לטסמן בקבלת הפרופסורה באוניברסיטה, עליה הוא מטיל את יהבו. טסמן וגבלר נכנסו להוצאות כספיות כבדות וטסמן מספר להדה שלא יעלה בידו לממן את רמת חייה הגבוהה אם לא יקבל את המשרה. אולם, כשהזוג טסמן פוגש את לוובורג, הוא מגלה להם שאין בכוונתו להתחרות עם יורגן על הפרופסורה, ושהוא שהה בשנים האחרונות במחיצתה של גברת אלפסטד, בעבודה על ספר ההמשך לספר המחקר שלו, שמהווה את יצירת המופת שלו.
גבלר שכנראה מקנאה בהשפעתה של גברת אלפסטד על לוובורג, מקווה לסכסך בין השניים. למרות בעיית השתייה שלו, היא מעודדת את לוובורג להתלוות לטסמן, למסיבה שעורך חברו השופט בראק בביתו. טסמן שב הביתה מהמסיבה ומגלה שהוא מצא את כתב היד של עבודתו הגדולה של לוובורג, אותו איבד האחרון כשהיה שתוי. טסמן עוזב את הבית בחופזה, משהוא שומע שדודתו רינה (שמתגוררת עם דודה יוליה) גוססת, הוא יוצא לסעוד אותה בשעתה האחרונה ומשאיר את כתב היד בביתו.
מאוחר יותר, לוובורג בא לביתם של הטסמנים ומתוודה בייאוש בפני גאבלר שהוא איבד את כתב היד. במקום להגיד לו שכתב היד נמצא, היא מעודדת אותו להתאבד, ונותנת לו אקדח. אחרי שהוא הולך היא שורפת את כתב היד ומספרת לטסמן שהיא עשתה זאת כדי להבטיח את עתידו. בתחילה הוא נרעש ורואה בכך מעשה נורא, אבל כשהוא נוכח לדעת שהיא עשתה זאת למענו, הוא שמח, בשל האהבה שהיא מפגינה כלפיו.
כשמגיעות הידיעות על התאבדותו של לוובורג, טסמן וגברת אלפסטד מחליטים לכתוב מחדש את ספרו של לוובורג, ממנו שמרה גברת אלפסטד רשימות. גאבלר מוכת הלם לשמוע מפיו של השופט בראק (חבר של הטסמנים), שמותו של לוובורג, בבית בושת נגרם ככל הנראה בשוגג. חמור מכך, בראק יודע מה מקורו של האקדח. הוא מספר לגאבלר שאם הוא יגלה מה שהוא יודע, תתחולל שערורייה, מכיוון שתישאל השאלה כיצד הגיע לידיו האקדח שלה. גאבלר נוכחת לדעת שהדבר מעמיד את בראק בעמדת כוח על פניה. היא עוזבת את האחרים והולכת לחדר קטן יותר ויורה לעצמה בראש. הנוכחים בחדר מניחים שגאבלר מתאמנת ביריה, והם הולכים בעקבות הקול לבדוק את הדבר. המחזה מסתיים כשטסמן, בראק וגברת אלפסטד מוצאים את גופתה חסרת רוח חיים.
ההפקה בעולם
המחזה נכתב והוצג לראשונה בתיאטרון Königliches Residenz-Theater במינכן, ב-31 בינואר 1891, עם קלרה היס בתפקיד הדה. המחזה הועלה לראשונה בבריטניה בתיאטרון וודויל, לונדון, ב-20 באפריל אותה שנה, בכיכובה של אליזבת רובינס בתפקיד הדה, שגם ביימה את המחזה עם מריון ליאה, שגילמה את דמותה של תיאה. רובינס גם גילמה את דמותה של הדה, בהפקה האמריקאית הראשונה, שהצגת הבכורה שלה התקיימה ב-30 במרץ 1898 בתיאטרון השדרה החמישית, בעיר ניו יורק.
שחקניות ידועות רבות גילמו את דמותה של הדה, בהן ניתן למנות את וורה קומיסארז'בסקאיה, אליאונורה דוזה, אלה נזימובה, אסטה נילסן, אווה לה גליאן, אן מיצ'ם, אינגריד ברגמן, ג'יל בנט, ג'נט סוזמן, דיאנה ריג, איזבל הופר, קייט ברטון, קייט מאלגרו, קלי מקגיליס, פיונה שו, מגי סמית', אנט בנינג, אמנדה דונוהו, ג'ודי דייוויס, ארין ברגר, עמנואל סנייה, הרייט וולטר, רוזמונד פייק וקייט בלאנשט. בלאנשט זכתה על תפקידה בפרס הלפמן האוסטרלי לשנת 2005 לשחקנית הטובה ביותר. בראשית שנות השבעים, איירן וורת' גילמה את דמותה של הדה בסטראטפורד, אונטריו. וולטר קר, מבקר הניו יורק טיימס כתב על הופעתה "ייתכן שמרת וורת' היא השחקנית הטובה בעולם". ב-2005, בהפקת ריצ'רד אייר, בכיכובה של איב רסט, בתיאטרון אלמאידה בלונדון, זכתה לתשבחות. ההפקה המשיכה לסיבוב בן 11 וחצי שבועות בתיאטרון הדוכס מיורק ברחוב סנט מרטין ליין.
המחזאי הבריטי ג'ון אוסבורן כתב עיבוד ב-1972, וב-1991 המחזאית הקנדית ג'ודית תומפסון העלתה עיבוד בפסטיבל שואו. תומפסון עיבדה את המחזה בשנית ב-2005 בתיאטרון Buddies in Bad Times Theatre בטורונטו. היא מיקמה את חלקו הראשון של המחזה ב מאה ה-19 ואת חלקו השני בימינו אלה. בראשית 2006 זכתה המחזה להצלחה ביקורתית בווסט יורקשייר פלייהאוס בלידס ובתיאטרון ליברפול פלייהאוס, בבימויו של מתיו לויד, כשבתפקיד הראשי שיחקה ג'יליאן קרני. חידוש של ההפקה הוצג לראשונה בינואר 2009 בברודוויי. מרי-לואיז פרקר גילמה את דמותה של הדה, ומייקל סרבריס (Cerveris), גילם את דמותו של יורגן טסמן, בתיאטרון אמריקן איירליינס. ההפקה קיבלה ביקורות מעורבות. עיבוד ניו זילנדי מודרני הוצג בידי The Wild Duck, בכיכובה של קלייר קריסון בתפקיד הדה. הוא הוצג לראשונה בתיאטרון באת'ס (BATS Theatre) ב ולינגטון באפריל 2009. הביקורת כינתה אותו: "נגיש במידה בלתי רגילה בלי להתפשר כלל על חשבון גאוניותו של איבסן". הפקת המחזה שנערכה בטהראן, איראן הורדה ב-2011. מארגניה זומנו לחקירה בבית המשפט, אחרי שסוכנויות החדשות האירניות גינו את הדרמה הקלאסית בביקורת המכנה אותה "וולגרית" ונהנתנית ומכילה סממנים של "פולחן שיעבוד מיני". הפקה סרבית הועלתה לראשונה בפברואר 2011 בתיאטרון הלאומי בבלגראד. ב-2012 הועלה עיבוד של בריאן פריל בתיאטרון אולד ויק וזכתה לביקורות מעורבות, במיוחד לשרידן סמית בתפקיד הראשי.
עיבודים לתקשורת ההמונים
המחזה עובד למסך מספר פעמים במספר שפות, החל מעידן הראינוע בראשית העשור השני של המאה ה-20 ועד לימינו אלה. ב-1975 גלנדה ג'קסון הייתה מועמדת לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט הבריטי "הדה". גרסת הסרט האמריקאי הופצה ב-2004 ומיקמה את הסיפור בקהילה של אנשי אקדמיה צעירים במדינת וושינגטון. עיבוד של בריאן פריל של הפקת תיאטרון אולד ויק משנת 2012 שודר בבריטניה ברדיו 4 של ה-BBC ב-9 במרץ 2013.
הפקות אלטרנטיביות ופרודיות
גרסה אופראית של המחזה הופקה בבית האופרה Hangzhou XiaoBaiHua Yue בשאנגחאי. עיבוד שהציג מערכת יחסים לסבית הועלה בידי להקת התיאטרון מוקינגבירד.
ב-2009 יצא האלבום Until the Earth Begins to Part בידי להקת הפולק-אינדי רוק הסקוטית Broken Records ובה השיר "אם איילרט לוובורג היה כותב שיר, הוא היה נשמע כך" (If Eilert Løvborg Wrote A Song, It Would Sound Like This).
המוזיקאי ולשי ג'ון קייל, מייסדה של להקת הרוק האמריקאית הוולווט אנדרגראונד, הקליט ב-1976 את השיר "הדה גאבלר" וכלל אותו באלבום Animal Justice משנת 1977 בהפקת אפיק רקורדס (השיר יצא מחדש ב-DVD של האלבום Sabotage). הוא ביצע את השיר בלונדון ב-5 במרץ 2010 עם להקה ותזמורת בת 19 כלים בסיבוב ההופעות של האלבום Paris 1919. להקת הניופולק הבריטית Sol Invictus, העלתה גרסת כיסוי של השיר באלבום האוסף Im Blutfeuer (בהפקת Cthulhu Records) משנת 1995. אחר-כך הוא נכלל כבונוס בהוצאה המחודשת של אלבומם In The Rain של Sol Invictus. להקת ההארד רוק הנורווגית Black Debbath הקליטה את השיר "מוטורהדה גאבלר" באלבומם שקיבל השראה מאיבסן Naar Vi Døde Rocker (כשהרגנו את הרוק). כפי שניתן להבין מן הכותרת, השיר הושפע גם מלהקת ההבי מטאל הבריטית מוטורהד.
המחזה "הדהתרון" (Heddatron), פרי עטה של אליזבת מריוותר, הכניס את דמותה של הדה גאבלר למשפחה מודרנית, במסע אחר האהבה, למרות פלישת הטכנולוגיה לחיי היום יום.
המחזה בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי
1. התיאטרון הקאמרי – הצגת בכורה: 15 במאי 1966
2. במה 73 – הצגת בכורה: מרץ 1973
3. תיאטרון הבימה - הצגת בכורה: 31 במרץ 1994
4. תיאטרון חיפה - הצגת בכורה: 1994
5. תיאטרון הבימה - הצגת בכורה: 9 באפריל 2013
החרמה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אל-מהדי בן סלימאן
אל-מהדי בן סלימאן (בערבית: المهدي بن سليمان; נולד ב-1 בינואר 1974 בלה קראם שבתוניסיה) הוא כדורגלן עבר תוניסאי ששיחק בעיקר באולימפיק מרסיי, פרייבורג ונבחרת תוניסיה בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
בן סלימאן החל את קריירת הבוגרים בשנת 1994 במועדון AS מארסה התוניסאי. בשנת 1996 עבר לאולימפיק מרסיי לאחר שכישרונו התגלה, אך שיחק בקבוצה עונה אחת בלבד, בה סבל מפציעות חמורות שפגעו ביכולת המשחק שלו. בקיץ 1997 חתם בפרייבורג מליגת הבונדסליגה השנייה, ובעונתו הראשונה סייע לה להעפיל אל הבונדסליגה כשהוא מבקיע שישה שערים. בשתי העונות הבאות, היה בן סלימאן שחקן חשוב מאוד בקבוצה, והצטרפו אליו חבריו לנבחרת תוניסיה, זובייר בייה ועאדל סלימי. בעונת 2000/01 ירד מעמדו של בן סלימאן בקבוצה, והוא הושאל לבורוסיה מנשנגלדבך ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. בן סלימאן שיחק בגלדבאך חצי עונה והעפיל עם הקבוצה לבונדסליגה, אך לא הותיר רושם רב ושיחק בחמישה משחקים בלבד. בתום עונת 2000/01 חזר לפרייבורג, ומיד עבר לאל נאסר מערב הסעודית, ולאחר מכן לקלאב אפריקן התוניסאית. בשנת 2002 פרש ממשחק פעיל בגיל 28.
קריירה בינלאומית
בן סלימאן היה שותף להגעתה של נבחרת תוניסיה למקום השני בגביע אפריקה לאומות 1996, בו הפסידה תוניסיה 2-0 במשחק הגמר לנבחרת דרום אפריקה. באותה שנה, השתתף עם נבחרתו באולימפיאדת אטלנטה (1996), שם הודחה תוניסיה בשלב הבתים. בשנת 1998 הגיע עם תוניסיה לרבע גמר גביע אפריקה לאומות 1998, בו הבקיע שני שערים בשלב הבתים. נבחרת תוניסיה הודחה באותו טורניר ברבע הגמר על ידי נבחרת בורקינה פאסו, לאחר הפסד בבעיטות הכרעה. באותה שנה, השתתף בן סלימאן עם נבחרת תוניסיה במונדיאל 1998, בו הודחה תוניסיה בשלב הבתים. באותה שנה פרש מהנבחרת לאחר שצבר 33 הופעות והבקיע שישה שערים.
מטה משה
בחומש שמות מסופר על מטה משה, מקלו של משה, שבו עשה חלק מעשר המכות ובו הכה את הסלעים להוציא מהם מים. על מטה זה מופיעות אגדות רבות במדרשי חז"ל. המטה מוזכר לעיתים גם כמטה האלוהים.
הופעות במקרא
בחלק מהמכות משתמש משה במטהו, על פי צוויו של ה'. עוד לפני כן, בעת ההתגלות הראשונה למשה, נהפך המטה לנחש לאחר שהשליכו ארצה בציווי ה', ולאחר שאחז בזנבו והרימו הפך שוב למקל. את הנס הזה הוא ביצע שוב אצל פרעה באמצעות מטה אהרן והפעם הפך לתנין (המילה תנין בלשון התנ"ך מתארת כל סוג זוחל, אך גם כן הכוונה לנחש). חרטומי פרעה עשו זאת גם הם במטותם, ומקלו של אהרן בלע את מטותם.
במכות השתמש משה בציוויו של ה'. במכת ברד הטה משה את המטה לעבר השמים, במכת ארבה נטה את ידיו על ארץ מצרים, ובמכת חשך נטה את המטה לעבר השמים. במכות דם, צפרדע וכינים, השתמש אהרן במטהו שלו.
בסיפור הכאת הסלע, המופיע בחומש שמות, הכה משה את הסלע במטה זה, למרות שעל פי ציווי ה' היה צריך לדבר לסלע. כשהסיפור מוזכר שוב (כמבט לאחור שמסכם את כל מסעות בני ישראל במדבר לקראת הכניסה לארץ) המופיע בחומש במדבר, הכה משה את הסלע, אך שם לא מופיע צווי על כך, משום שמשה לא עשה את דבר ה' ודיבר ומשום שבחומש במדבר הסיפור היה רק חלק מסקירה מהירה של המסע לאורך ארבעים שנה התורה לא נכנסה שוב לפרטים של כל סיפור. על פי מה שאמר ה' למשה משום כך שהוא לא דיבר אל הסלע זה היה חטאו של משה, שבגללו הוא ואהרון לא נכנסו לארץ ישראל, כי "לא התחזקתם להקדישני לעיניהם (של בני ישראל)".
בחז"ל
במסכת אבות מופיע שנברא בין השמשות. בתרגום המיוחס ליונתן ובפרקי דרבי אליעזר מופיעה אגדה על מקור המטה, המזכירה את האגדה הבריטית על אקסקליבר:
הסיפור מתאר איך המטה הגיע מאדם הראשון ליתרו, ויתרו תקע אותו בחצר ביתו ואף אדם לא הצליח לחלץ את המטה מהאדמה. אולם כשהגיע משה ליתרו ראה את המטה ושלף אותו בקלות וללא מאמץ. יתרו ראה בכך ראיה שמשה הוא הגואל של ישראל ולכן נתן לו את ציפורה בתו לאישה. במדרשים שונים מוזכר שהמטה היה עשוי מאבן ספיר.
דעות שונות
יש דעה במדרש שמטה זה הוא מטה אהרן.
בספר שיבולי הלקט מביא מאחיו רבי בנימין, שפירש את דברי ההגדה של פסח, "ובזרוע נטויה - זו החרב", שזהו השם המפורש שמכונה "מטה משה". כלומר שמטה משה היה החפצה בלבד.
Tony Bennett at Carnegie Hall
Tony Bennett at Carnegie Hall הוא אלבום ההופעה השני של הזמר האמריקאי טוני בנט. את האלבום הוציאה חברת התקליטים קולומביה רקורדס לאור, ב-23 ביולי 1962, לאחר שהוקלט בקונצרט בן יום אחד, ב-9 ביוני. בשנת 1997 הוציא בנט לאור גרסה חדשה לאלבום בשם Tony Bennett at Carnegie Hall: Complete.
המרוץ האווירי מק'רוברטסון
המרוץ האווירי מק'רוברטסון (נודע גם כמרוץ האוויר לונדון-מלבורן) היה תחרות טיסה בינלאומית מבריטניה לאוסטרליה, שנערכה בחודש אוקטובר 1934. 20 מטוסים משש מדינות שונות השתתפו במרוץ ותשעה מהם הגיעו לנקודת הסיום. צוות הטיסה שניצח במרוץ גמא מרחק של 18,200 קילומטרים בתוך 71 שעות.
פרטי המרוץ
המרוץ היה חלק מאירועי חגיגות שנת המאה לייסוד העיר מלבורן שבאוסטרליה ונהגה על ידי ראש העיר שלה. הוא נקרא על שם חברת הממתקים של התעשיין האוסטרלי מקפירסון רוברטסון (Macpherson Robertson), אשר תרם את דמי הפרס למרוץ בסך של 75 אלף דולר.
התחרות אורגנה על ידי מועדון אירו המלכותי (Royal Aero Club) הבריטי. נקודת המוצא שלה נקבעה כשדה התעופה הצבאי מילדנהול (Mildenhall) שבמזרח אנגליה ונקודת הסיום כמסלול מרוצי הסוסים פלמינגטון (Flemington) במלבורן. על המתחרים היה לנחות בדרכם ליעד בחמש נקודות ביקורת - בגדאד שבעיראק, אללהאבאד שבצפון הודו, סינגפור וכן דרווין ושרלוויל (Charleville) שבאוסטרליה. מעבר לכך היו המתחרים חופשים לקבוע את נתיב הטיסה המדויק שלהם כראות עיניהם. נקבעו 22 שדות תעופה נוספים לאורך מסלול המרוץ שבהם היו המתחרים יכולים לנחות על מנת לתדלק.
לא הוטלה מגבלה על גודלם או כוח מנועיהם של כלי הטיס המשתתפים ולא על גודל צוות הטיסה, אך נקבע כי טייסים לא יוכלו להצטרף לכלי הטיס לאחר שייצאו מבריטניה. כל כלי טיס נדרש לשאת מנות מזון לשלושה ימים עבור כל איש צוות שבו, וכן מיכשור וציוד הצלה מסוימים.
60 צוותים נרשמו למרוץ, אך רק 20 יצאו לדרך. כלי הטיס שלהם היו תערובת של מטוסי נוסעים אמריקאים מודרניים, מטוסי נוסעים קלים, מפציצים מיושנים ומטוסי מרוץ, לרבות שלושה מטוסים דו-מנועיים מדגם דה הבילנד DH.88 קומט, שניבנו במיוחד לרגל התחרות. המתחרים הגיעו ברובם מבריטניה (9), אך גם מארצות הברית (3), אוסטרליה (3), ניו זילנד (2), הולנד (2) ודנמרק (1).
מהלך המרוץ
המרוץ החל ב-20 באוקטובר 1934 בשעה 6:30 בבוקר. המטוסים המשתתפים המריאו במרווחים של 45 שניות זה מזה. ראשונים להמריא לעיני קהל של 60 אלף איש היו הטייסים איימי ג'ונסון ובעלה ג'ים מוליסון (Jim Mollison) במטוס מדגם קומט בעל השם Black Magic. צוות זה הוביל במהלך המרוץ עד אשר נאלץ לפרוש ממנו באללהאבאד בשל בעיות במנוע. ההובלה עברה למטוס קומט אחר בשם Grosvenor House, שהוטס על ידי הטייסים הבריטים צ'ארלס ו.א. סקוט (Charles William Anderson Scott) וטום קמפבל בלאק (Tom Campbell Black). צוות זה הגיע ראשון ליעד וניצח במרוץ בזמן של 71 שעות, למרות שאחד ממנועי מטוסו הופעל בחלקו האחרון של המרוץ רק בחלק מעוצמתו בשל אזהרת לחץ שמן שנתן מחוון שגוי.
במקום השני והשלישי הגיעו מטוסי נוסעים, עובדה שרמזה על עתידו של ענף מטוסי הנוסעים ארוכי הטווח. במקום השני הגיע צוות הולנדי שהטיס מטוס דאגלס DC-2 של חברת KLM, ואחריו הגיע מטוס בואינג 247 שהוטס על ידי צוות אמריקאי. זמני הטיסה שלהם היו 90 שעות ו-13 דקות ו-92 שעות ו-55 דקות, בהתאמה.
אחד הרגעים הדרמטיים של המרוץ התרחש כאשר המטוס ההולנדי תעה בדרכו מעל אוסטרליה לאחר שנקלע לסופת רעמים וסופו שטס מעל העיר אלברי (Albury), כ-300 קילומטרים מצפון-מזרח למלבורן. העיר נחלצה לעזרתו: מהנדס חשמל בעיר הגיע לתחנת הכוח העירונית ואותת לצוות המטוס את שם העיר על ידי שכיבה והדליק את אורותיה, וקריין בתחנת הרדיו המקומית קרא לבעלי מכוניות להגיע ולהאיר בפנסיהן את מסלול המרוצים המקומי כדי שהמטוס יוכל לנחות בו. המטוס נחת ולמחרת בבוקר חולץ מבוץ שבו שקע על ידי תושבים מהעיר, המריא והגיע למלבורן. כאות תודה תרמה חברת KLM כסף לבית החולים של אלברי ולראש העיר הוענק תואר אבירות הולנדי. המטוס ההולנדי התרסק בעיראק מאוחר יותר באותה שנה.
הצוותים שהגיעו ראשונים נתקבלו במלבורן בטקס שבו נכחו אלפי צופים. מאוחר יותר הובלו במכוניות ברחובות העיר, שם הריע להם קהל של 100 אלף איש.
בסך הכל הגיעו לנקודת הסיום בתוך הזמן המקסימלי המותר (16 יום) תשעה מטוסים. האחרון שבהם הגיע למלבורן ב-3 בנובמבר. מ-11 המטוסים האחרים שיצאו למרוץ הגיעו עוד שניים למלבורן, אך זאת ב-20 וב-24 בנובמבר. תשעת המטוסים הנותרים נשרו מהמרוץ לאורך נתיבו: מטוס אחד התרסק באיטליה ושני אנשי צוותו הבריטים נהרגו. מטוס אחר נפגע ונהרס בהתנגשות על הקרקע באללהאבאד ומטוס נוסף התהפך בעת נחיתה בחלב שבסוריה. בששת המטוסים הנותרים התחוללו תקלות טכניות שונות.
המטוס המנצח (Grosvenor House) קבע בארבע השנים הבאות עוד ארבעה שיאים במהלך טיסות מבריטניה לניו זילנד ומבריטניה לדרום אפריקה ובחזרה מיעדים אלו. הוא מוצג כיום במוזיאון מטוסים בשדה תעופה פרטי בבדפורדשייר שבבריטניה.
אנפת הומבולט
אנפת הומבולט (שם מדעי: Ardea humbloti) היא מין של עוף מים ממשפחת האנפתיים החיה במקווי מים לאורך החופים של מדגסקר (אם כי נמצאה גם באגם אלאוטרה ) וגם בקומורו, אלדברה והאי מיוט שבהאוקיינוס ההודי. אנפה זו מצויה בסכנת הכחדה בטבע. השם המדעי של האנפה ניתן לכבוד החוקר לאון הומבולט, אשר כיהן גם כמושל איי קומורו.
אנפה זו דומה מעט לאנפה שחורת-ראש וצבעה אפור כמעט לגמרי. היא מגיעה לגובה 90 ס"מ ונחשבת לאחת מהגדולות שבעופות מדגסקר הקיימים. האנפה בעלת מקור ארוך וחזק, איתו היא צדה בעלי חיים קטנים במים. צווארה ארוך ורגליה הארוכות אפורות-חיוורות. העיניים צהובות והחלק העליון של הראש כהה וכך גם החלק התחתון של הכנפיים ושל הזנב.
אנפה זו חיה לבדה או בקבוצות קטנות לאורך אגמים ולאורך החופים, בעיקר סמוך לשורשי מנגרובים במזרח מדגסקר ובאיים סביבו. היא מקננת במושבות צפופות על העצים, לפעמים לצד אנפה אפורה, מה שגורם לבלבול ביניהם. האנפה לא מרבה לנדוד, למעט בעתות יובש ורעב.
האנפה כמעט נכחדה בטבע עקב ציד של התושבים שלה ושל ביציה וכן עקב זיהום מקווי מים, בהם האנפה ניזונה ומכריתת עצים עליהם היא מקננת. כיום מעריכים את מספרה בטבע ב-1,000 עד 3,000 פרטים בוגרים.
עמותת ע.ט.ל.ף
עמותת ע.ט.ל.ף - עזרה וטיפול לעטלפי פירות היא עמותה ישראלית שמטרתה לטפל בעטלפי פירות פצועים, חולים, יתומים או תשושים, לשקמם ובמידת האפשר להשיבם אל הטבע, ואם לא, לטפל בהם בבית המחסה שהקימה העמותה. מטרותיה המוצהרות של העמותה הן.
העמותה מפעילה בית מחסה בעמק האלה שכולל מרפאה וטרינרית, מרכז שיקומי וכן דיור קבע לעטלפים שפציעתם בלתי הפיכה ולא ניתן להשיבם לטבע. מתחם דיירי הקבע מותאם לנכויות השונות של העטלפים ומצויד בצעצועי העשרה, אביזרי פיזיותרפיה ומשטח נחיתה רך. בנוסף, מפעילה העמותה מוקד טלפוני שבו אפשר לדווח על עטלפים במצוקה וליצור קשר עם חברי ומתנדבי העמותה על מנת שאלה יאספו את העטלף ויעניקו לו טיפול.
פעילות העמותה מתבססת על תרומות, מערך מתנדבים קבוע וכן מתנדבים אד הוק (כגון הבאת עטלפים לבית המחסה מכל חלקי הארץ). בעמותה אין מקבלי שכר.
היסטוריה
העמותה הוקמה ב-2015 על ידי פעילת זכויות בעלי החיים נורה ליפשיץ, אחרי שב-2014 הצילה עטלפה שזכתה לשם "אמילי". ליפשיץ הגיעה למסקנה כי יש צורך בהקמת עמותה שתטפל בעטלפי פירות פצועים ותשושים, שכן עטלף הפירות איננו חיה מוגנת ולעיתים קרובות אף נחשב כמזיק, וזוכה למוניטין שלילי בקרב הציבור.
בתחילת דרכה פעלה העמותה בתל אביב, ודירה בשכונת פלורנטין שימשה בית מחסה מאולתר לכ-70 עטלפים פצועים. בעקבות הגידול בפעילות ובמספר העטלפים שנזקקו לטיפול החליטה העמותה על הקמת בית מחסה ייעודי לעטלפים, גדול יותר, שיוכל להכיל מאות עטלפים. באמצעות מימון המונים בהדסטארט הקימה העמותה בתחילת 2016 בית מחסה לעטלפים שבו מטפלים מתנדבי העמותה בעטלפים פצועים או תשושים, בשאיפה לשקמם ולהשיבם לטבע, ואם לא - לשכנם בבית המחסה בדיור המתאים למצבם. העמותה נעזרת בתרומות ובמתנדבים האוספים את העטלפים ומסיעים אותם לבית המחסה.
אסון העטלפים בחדרה
"אסון העטלפים" הוא כינוי לאירוע שהתרחש ב-16 ביוני 2016, כאשר נהרס בניין נטוש שכונה "בניין השוק", ברחוב תרנ"א 20 בחדרה. באותה עת שהו במבנה אלפי עטלפי פירות ועטלפים מסוגים אחרים, שהבניין שימש להם בית במשך למעלה 20 שנה. בשטח הבניין שנהרס מתוכנן לקום מרכז המגורים והמסחר "פרויקט ויוה". הבניין נהרס בניגוד להבנות שהיו עם עיריית חדרה ועם יזם הבנייה, על פינוי העטלפים לפני ההריסה כדי להצילם. אלפי עטלפים מצאו את מותם בעת הריסה או מפציעות בימים שאחריה. מאות עטלפים חולצו על ידי פעילים למען בעלי חיים, עמותת ע.ט.ל.ף ניהלה את פעולת ההצלה וקלטה את העטלפים הפצועים.
קישורים חיצוניים
קישורים על אסון העטלפים בחדרה
טחנת קמח עתיקה בארץ ישראל
רחיים
הרחיים עברו שלבים רבים בהתפתחותם, מהרחיים הפשוטים (אבן תחתונה מוארכת ושטוחה, אבן עליונה צרה ומוארכת כאשר פניה התחתונות שטוחות ופניה העליונות מעוגלות), ועד הרחיים העגולים (סיבוביים) ורחיים פומפיים (דמויי שעון חול), אשר הופעלו בעזרת עבדים או בהמות עבודה. טחנות קמח במרחב הארץ – ישראלי בעת העתיקה הופעלו בעזרת כוח המים. הצעד הראשון בתולדות הפיתוח של טחנות הקמח היה המצאת "גלגל המים", והפעלת הרחיים באמצעותו.
התפתחות טחנות הקמח
בשלב השני לטחינה בכוח המים, הטוחנים התמקדו בפיתוח התעלות והטיית הזרמים של פלגי המים. על מנת להגביר את הזרם, המים הועברו דרך מרזב מגלשי שגובהו בדרך כלל פחות משני מטרים. כתוצאה מהפרשי הגובה שנוצרו, זרמו המים בעוצמה דרך גלגל העץ והתפוקה של המתקן גדלה. עם זאת בשלב זה, עדיין לא חלו שינויים בצורה וההרכב של המתקן עצמו.
בשלב השלישי מופיע סוג חדש של טחנות הקמח הקרוי "טחנת מיגלש". סוג זה מתאפיין במעבר ממתקני עץ קטנים וניידים, לשימוש באבן כמרכיב העיקרי למבנה קבע של טחנת הקמח. יחד עם זאת מפתחים שיטות חדשות להגברת זרם המים, שיטות אלו כוללות: הקמת סכרים במקורות של המים שופעים, הכוונה של זרם המים דרך תעלות הטיח לעבר אמות – מים ארוכות אשר מוליכות את המים לתוך המבנה. בתוך המבנה עצמו המים עוברים דרך מיגלש אבן שגובהו בשלב זה, שני מטר ויותר (רחב בחלקו העליון וצר בחלקו התחתון) צורה זו מאפשרת להגביר את הלחץ של המים המכים בגלגל העץ. כתוצאה משדרוגים אלו נוצרה אפשרות להשתמש ברחיים גדולים יותר להגדלת התפוקה בטחינת הקמח. מיתקן על נחל תנינים ליד הקיבוץ מעגן מיכאל, הוא דוגמה לטחנת מיגלש טיפוסית, מערכות של טחנת קמח זו כוללות סכר פנימי של 175 מטר וחיצוני של קילומטר ורבע אשר יוצרים אגם על פני ביצת כבארה הסמוכה.
השלבים האחרונים בתהליך ניצול כוח המים בארץ ישראל התאפיינו בהתגבשות הסופית של מבנה טחנת הקמח ומרכיביו. ניצול המים והתפוקה הכללית בטחנות מיגלש הייתה רבה אך לא מספקת, לכן נעשו ניסיונות לפתח מיתקנים יעילים יותר. מיגלש המים הוחלף בארובה (מגדל חלול בנוי אבן עם נקב קטן בתחתית), והמים הועברו אל תוך הארובה דרך התעלה בחלק העליון של המתקן, כתוצאה מכך המים פרצו החוצה בלחץ רב והכו בגלגל המים בעוצמה רבה יותר, לאחר התקנת הארובה ניצול המים בטחנות הקמח הגיעה עד כדי 35 אחוזים ואף יותר, לעומת ניצול של 20 – 25 אחוז בסכרים וטחנות מיגלש. בעקבות כך על בסיס טחנות "הארובה" התפתחו שני סוגים נוספים של טחנות הקמח, האחד הוא: "טחנת אשדה" הבנויה בשניים – שלושה מפלסים הכוללת – זוג רחיים נוסף וגלגל מים משוכלל מברזל. וסוג השני הנקרא "בריכת הרמה" מתקן הפועל לפי חוק הכלים השלובים, אשר שימש גם להשקיה. טחנות הקמח מסוג "בריכת – הרמה" הן תופעה ארץ – ישראלית ולא קיימות עדויות לטחנות קמח דומות במקומות אחרים בעולם. אחד המקומות בארץ שניתן לראות את שרידיה של הטחנה מסוג "בריכת הרמה" נמצא ליד המעיין בראש העין, מצפון – מערב לכפר הערבי הנטוש אל-מיר.
תהליך טחינת הקמח בכוח המים
כתוצאה מהתפתחות טחנות הקמח חלו שינויים גם בתהליך טחינת הקמח. תפוקתם של מתקני הטחינה הראשונים בעלי רחיים של יד, שהופעלו בעזרת פלג של שספיקתו כמאה ליטר מים לשנייה, הייתה כקילוגרם ורבע קמח לשעה במשך כל היממה, כלומר היא החליפה עבודה ידנית של שלושה – ארבעה אנשים. במשך הזמן עם המעבר למערך קבוע הבנוי מאבן נוצרה ההזדמנות לעלות את התפוקה הכללית של טחינת הקמח על ידי התקנת רחיים גדולים יותר המאפשרים טחינה של שלושה קילוגרם קמח בשעה, דהיינו עבודה של כעשרה בני אדם. מאוחר יותר בטחנות מיגלש עם מפל המים של שניים וחצי מטרים התפוקה הגיעה עד ל-20 קילוגרם קמח לשעת העבודה, בדומה למלאכתם של שישים איש ב-24 שעות.
הופעתן של טחנות הארובה גרמו למהפכה נוספת בתחום ניצול אנרגיית המים לצרכיו של האדם, בטחנות קמח עם הארובה אשר הוקמו על פלגי המים שספיקתם מאה ליטר לשנייה, המאפשרים מפל מים של כשמונה מטרים על גלגל העץ, ניתן היה להתקין ולהפעיל עד שלושה זוגות רחיים גדולים ולטחון כ-80 קילוגרם קמח לשעה. כמו כן לאחר החלפת גלגלי מים מעץ בגלגלי הברזל עם כמות כפולה של זוויות פסיעה עלתה התפוקה בטחנות הארובה עד ל 150-120 ק"ג קמח לשעה ביממה.
אולם החשיבות העיקרית של טחנות הארובה היא ביכולת לנצל מקורות דלי – מים על ידי הפלה של המים מגובה רב (עד כדי 12 מטר), יחד עם השימוש בגלגלי מים אופקיים ובכך להפוך את החיסרון ליתרון, מה שחיוני במיוחד במרחב הארץ – ישראלי. לעניין זה טחנות הארובה הגיעו לשיא התפתחותם בתקופה הביזנטית, במאה ה-6 וראשיתה של מאה ה-7 לספירה, וכמותן ממערב לנהר הירדן הגיעה עד ל-230 טחנות עם 350 זוגות רחיים.
מבנה ותפעולה של טחנת קמח
בעקבות הסקרים והחפירות שנערכו במדינת ישראל, מהגליל ועד הנגב נחשפו שרידיהם של טחנות קמח הבנויות במגוון רחב של טכנולוגיות. לטחנות הקמח הפועלות בעזרת כוח המים היו שתי קומות, העליונה קומת הטחינה והתחתונה קומת ההפעלה. כמו כן טחנות קמח העתיקות כללו שלושה מתקני משנה. המתקן הראשון הוא המתקן להספקת הכוח וריכוזו. המתקן כלל סכרים לחסימה ואגירה של מקורות המים, אמות ותעלות להפניה של המים, כמו כן מיגלשים או ארובות להפלה של המים למקום הנדרש. המנגנון השני הוא: מיתקן הכוח (המנוע) גלגל המים המורכב מעץ או מברזל המופעל באמצעות זרם המים הנופלים דרך המיגלש או הארובה. והשלישי הוא מתקן הייצור (הרחיים) המבצע את הטחינה והייצור של הקמח. כתוצאה מאבולוציה של טחנות הקמח המופעלות באמצעות המים התפתחו שני טיפוסי הטחנות (מיגלשיות וארובתיות) שההבדל העיקרי ביניהם היה בתהליך הספקת המים והפנייתם למיתקן היצור.
נוסף על כך בטחנות הקמח אופקיות היו שני מרכיבים שבאמצעותם היה ניתן לשלוט על תהליך הייצור של הקמח. המכלול הראשון הוא לוח עץ שהותקן מתחת למשפך של המים. מטרתו הייתה להסיט את זרם המים מהגלגל המסובב את הרחיים. פירושו של דבר שכאשר מניחים את הלוח בצורה ישירה מתחת לזרם המים כיוון הזרם משתנה וגלגל המים מפסיק להסתובב וברגע שמזיזים אותו הצדה כיוון הזרם חוזר אל הגלגל וטחנת הקמח ממשיכה לפעול. מרכיב השני הוא מוט אנכי ארוך המחובר בקצהו התחתון לקורה שעליה מחוברים סדן וגלגל המים, קצהו העליון של המוט מסתיים בקומת הטחינה ויוצר מעין מגבה מכני שבאמצעותו ניתן להרים ולהוריד את אבן הרחיים העליונה, מה שמאפשר שליטה נוספת בטחינת הקמח או לעומת זאת עצירה מוחלטת בפעילות הטחנה.
את שרידיהן של טחנות הקמח המופעלות בעזרת כוח המים ניתן לראות באזורים שונים במדינת ישראל, הצפוניות ביותר נבנו על יובלי נהר הירדן (נחל חרמון ונחל שניר), טחנות קמח של האגן המזרחי בבקעת יריחו כוללות מערכת שלמה של תעלות, בריכות אגירה, גשרי מעבר ואמות מים שהוקמו באזור בתקופתו של המלך הורדוס. במרכז הארץ באגן המערבי נמצאות טחנות על נחל הירקון, כאשר גודלן ומספרן הכולל של טחנות קמח אלו עולה על שאר הטחנות בתחומי מדינת ישראל. על פי המקורות הערביים נבנו טחנות על הירקון במאה התשיעית ובתקופה הצלבנית, אך החוקרים סבורים שהטחנות הגדולות הוקמו בתקופות קדומות יותר. ולבסוף הטחנות הדרומיות ביותר, כמו למשל טחנת עין גדי הנמצאת כ-50 מטר מתחת למעיין. בספר "אונומסטיקון" של אוסביוס איש קיסריה נזכר כפר גדול של היהודים באזור, וחוקרים מניחים שמי המעיין שימשו אז להפעלה של טחנת הקמח.
I'm Happy Just to Dance With You
I'm Happy Just to Dance With You (בעברית: "כיף לי רק לרקוד איתך") הוא שיר שנכתב על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני (הקרדיט ניתן ללנון-מקרטני) והוקלט על ידי להקת הרוק הבריטית "הביטלס" לפסקול הסרט "לילה של יום מפרך" (A hard day's night). השירה עיקרית היא של ג'ורג' האריסון, שהופעתו בסרט סימנה את התיאור הראשון שלו בתקשורת ההמונית.
השיר יצא כסינגל כבי-סייד יחד עם השיר "I'll Cry Instead" שהיה האיי-סייד של הסינגל.
היסטוריה
השיר נכתב במיוחד כדי שג'ורג' האריסון יוכל לשיר כשבאותה תקופה לא היה לו את הביטחון להלחין את שיריו. שנים לאחר מכן, מקרטני תיאר את השיר כ"שיר נוסחה", ולנון: "לעולם לא הייתי שר אותו בעצמי".
המלחינים מציגים גיטרת קצב בסגנון קדחתני, לצד הקול השקט של האריסון, ומעניקים לו (לשיר) בחירה בלתי צפויה של אקורד בעיקרה של מקהלתו. השיר מובחן גם בכך שהוא מתחיל לא בחרוזים או במקהלה אלא בארבעת המיתרים האחרונים של גשר הגיטרה.
זהו אחד משני שירים של לנון-מקרטני שהוקלטו על ידי האריסון במהלך קיום הלהקה, והשיר השני הוא "Do You Want to Know a Secret".
על פי המוזיקולוג איאן מקדונלד, חלק הגיטרה שלה שואב את השראתו מגרסת הכיסוי של הרולינג סטונז לשיר של באדי הולי, "Not Fade Away".
גרסה עברית
לשיר, גרסה בעברית, בשם "לרקוד איתך", המבוצע על ידי האחיות שמר.
צרפת באירוויזיון הילדים 2018
צרפת באירוויזיון הילדים 2018 השתתפה עם השיר "Jamais sans toi" שביצעה אנג'לינה נאבה. השיר סיים במקום ה-2 עם 203 נקודות.
רקע
השנה צרפת תשתתף בתחרות לאחר 14 שנים מאז פרישתה ב-2004. השנה זאת תהיה השתתפותה השנייה של צרפת בתחרות.
בחירת השיר והנציג
ב-12 באוקטובר 2018 נבחרה אנג'לינה נאבה בבחירה פנימית לייצג את צרפת בתחרות.
ז'רמי מורל
ז'רמי מורל (בצרפתית: Jérémy Morel; נולד ב-2 באפריל 1984 בלוריין שבצרפת) הוא כדורגלן מלגשי המשחק בעמדת המגן השמאלי.
קריירת מועדונים
מורל ערך את הופעת הבכורה שלו עבור לוריאן בגיל 19, כשהחליף את פאפה מאליק דיופ בהפסד הבית של לוריאן לגניון בתוצאה 0–1 ב-19 באפריל 2003. הוא שיחק במשחק בודד נוסף באותה העונה, אך בהמשך לקח חלק נכבד בסגל של לוריאן.
ב-19 ביוני 2011 עזב מורל את לוריאן וחתם במרסיי ל-4 עונות.
צרפת באירוויזיון הילדים 2018
באירוויזיון הילדים
אנג'לינה נאבה הופיעה בסדר ה-15 על הבמה, אחרי ישראל ולפני מקדוניה. השיר סיים במקום ה-2 עם 203 נקודות.
ז'רמי מורל
קריירת מועדונים
ב-2 ביוני 2015 חתם מורל בליון.
קריירה בינלאומית
ב-28 באוקטובר 2018 מורל הודיע כי החליט לייצג את מדגסקר, ארץ מולדתו של אביו. ב-18 בנובמבר 2018 מורל ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מדגסקר במשחק נגד במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2019.
מחלות מין והתעשייה הפורנוגרפית
מאז שנות ה-80 של המאה ה-20, הגורם המרכזי לדאגה בתעשייה הפורנוגרפית הוא העברתם של מחלות מין בין שחקנים פורנוגרפיים. מפני שיצירת סרטים פורנוגרפיים כרוכה במין ללא סימולציה, לעיתים קרובות ללא קונדומים (ברבק), שחקנים פורנוגרפיים פגיעים במיוחד למחלות מין, במיוחד לנגיף הפפילומה האנושי, לנגיף הזיקה, לכלמידיה, לזיבה, לעגבת ול-HIV/איידס.
לפי השחקנית הפורנוגרפית האמריקאית, שלי לובן, התפרצות של HIV/איידס בשנות ה-80 הובילה למותם של 27 כוכבי פורנו ב-1985–1992.
ב-2004–2009, דווחו על 22 מקרי איידס/HIV בתעשייה הפורנוגרפית בארצות הברית.
בדיקות ומרפאות
בעקבות הגילויים של מקרי HIV/איידס, הוקמה הקרן לבריאות רפואית לתעשיית המבוגרים ב-1998. הקרן סייעה בהקמת מערכת ניטור בתעשיית הסרטים הפורנוגרפיים בארצות הברית, ושחקנים פורנוגרפיים נדרשו לבצע בדיקת HIV/איידס כל 30 יום.
הקרן דורשת רישום של כל מגע מיני, כאשר תוצאות בדיקה חיובית של בדיקת HIV/איידס הובילה לבדיקה מחודשת של שחקנים פורנוגרפיים שביצעו מגע מיני עם החולה בשלושת עד ששת החודשים האחרונים. סירוב לבדיקה עלול לגרום לכך שהשחקן לא ילוהק לתפקיד. עם זאת, הבדיקה היא וולונטרית בלבד, ואין בדיקה או מעקב אחר תעשיית הסרטים הפורנוגרפיים במדינות אחרות.
לאחר שהקרן סגרה את כל פעילותה במאי 2011, היא אילצה את התעשייה הפורנוגרפית לחפש מנגנונים אחרים לתמיכה ואכיפת בדיקות HIV/איידס. כיום, המנגנון מנוהל על ידי Free Speech Coalition.
מפני שהמרכזים לבקרת מחלות ומניעתן ממליץ על בדיקת הרפס רק במקרים סימפטומטיים, אין בדיקה ספציפית על הנגיפים HSV-1 או HSV-2, אלא אם הוזמן ספציפי על ידי הרופא.
בנוסף, שחקנים פורנוגרפיים אינם נבדקים עבור נגיף הפפילומה האנושי.
קי סונג-יונג
קי סונג-יונג (בהנגול: 기성용; נולד ב-24 בינואר 1989) הוא כדורגלן דרום-קוריאני בעמדת הקשר בסיאול.
קריירת מועדונים
קי, התחיל את הקריירה שלו באקדמיה לכדורגל במכללת ג'ון פול שבבריסביין, אוסטרליה, אליה הצטרף בגיל 12. בשנת, החליט לחזור לקוריאה הדרומית על מנת להשלים את לימודיו והצטרף לתיכון קומבו ובמקביל ללימודיו שיחק בקבוצת הכדורגל של תיכון זה.
בשנת, הצטרף לסיאול מליגת העל של קוריאה הדרומית. ב-4 במרץ 2007, קי ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה נגד דאיגו. ב-23 במאי 2008, קי כבש את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1–2 נגד דאיגו.
ב-13 בדצמבר 2009, קי חתם בסלטיק תמורת 2.1 מיליון פאונד. ב-16 בינואר 2010, קי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1–1 נגד פלקירק, בו זכה בתואר "איש המשחק" על ידי אתר האינטרנט הרשמי של סלטיק.
ב-22 באוגוסט 2010, קי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–4 נגד סנט מירן. באוקטובר, קי נבחר לכדורגלן החודש.
ב-24 באוגוסט 2012, קי חתם לשלוש שנים בסוונסי סיטי תמורת 6 מיליון פאונד. ב-28 באוגוסט, קי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–3 נגד בארנסלי במסגרת הסיבוב השני של גביע הליגה האנגלי.
ב-31 באוגוסט 2013, קי הושאל לסנדרלנד. ב-17 בדצמבר 2013, קי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד צ'לסי.
בקיץ, קי חזר לסוונסי סיטי, וב-28 באוגוסט 2014 חתם על חוזה שמשאיר אותו בקבוצה עד.
ב-21 ביולי 2020, קי חזר לסיאול, בה חתם על חוזה עד שנת.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, קי שיחק בנבחרת הצעירה קוריאה הדרומית עמה השתתף בגביע העולם בכדורגל עד גיל 23.
ב-7 ביוני 2008, קי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוריאה הדרומית, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010 נגד.
קי השתתף עם הנבחרת בשתי אולימפיאדות, שלושה מונדיאלים ושלושה גביעי אסיה.
במהלך משחק נגד במסגרת גביע אסיה בכדורגל 2019, קי נפצע וזמן קצר לאחר מכן החליט לפרוש מהנבחרת.
אברהם קפלן (ראש ישיבה)
ביוגרפיה
נולד בשכונת בית וגן בירושלים לרב נפתלי קפלן מוותיקי המשגיחים בעולם הישיבות, בנערותו למד בישיבת תפארת התלמוד של הרב שינקר בירושלים ובישיבה גדולה בישיבת בית מתתיהו בראשות הרב ברוך ויסבקר. נישא לצפורה ברלין, לאחר נישואיו התגורר בירושלים והחל ללמוד בישיבתו של הרב חזקיהו יוסף שרייבר, שנודע בדרך לימודו המקורית, והפך לאחד מתלמידיו הבולטים. תקופה מסוימת שימש כמשיב בישיבתו של הרב שרייבר, וכיהן במקביל בראשות כולל בירושלים.
בשנת ה'תשס"ט 2009 הקים בעזרת אביו את ישיבת נתיב הדעת, היא מכונה על שם משפחתו "ישיבת קפלן", לראשות הישיבה צורף הרב ישראל בונם שרייבר, בהמלצתו של הרב אהרן ליב שטיינמן.
אחיו הם הרב חיים יצחק קפלן, משגיח ישיבת חברון בגבעת מרדכי, והרב ניסן שלמה קפלן ראש ישיבת דעת אהרן. בן דודו הוא הרב יצחק יודייקין ראש כולל בתל אביב ורב בישיבת מרכז הרב.
פלוא בן ראובן
פלוא הוא דמות מקראית, בנו השני של ראובן ונכדו השני של יעקב ושל לאה. לפלוא היו שלושה אחים: חנוך, חצרון וכרמי למשפחתו של פלוא קראו משפחת הפַּלֻּאִי.
הפרשנים מסבירים שפלוא הוא פלת, אביו של און בן פלת, אחד מבניו של פלוא הוא אליאב אביהם של דתן ואבירם.
השם פלוא, וכך גם השמות פליה ופלאיה, נגזרים מהשורש פ-ל-ה, שפירושו לשפוט או להבדיל. לשם פלוא יש את אותה המשמעות כמו יהושפט ושפטיה.
בפירוש שכל טוב מאת ר' מנחם בן שלמה על ספר בראשית, פרק מ"ו פסוק ט' מוזכר כי מקור השם הוא בכך שרוב בניו נתפלו מן העולם, כלומר מתו בלי בנים.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–פולין
יחסי איחוד האמירויות הערביות–פולין הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של פולין לאיחוד האמירויות הערביות.
היסטוריה
בעקבות הצלחתה של תנועת סולידריות, פולין כוננה יחסים עם האמירויות בשנת 1989. איחוד האמירויות הפכה מאז לשותפה המרכזית של פולין בעולם הערבי בהקשר של דיאלוג פוליטי ושיתוף פעולה כלכלי.
שיתוף פעולה
מאז כינון היחסים בשנת 1989, איחוד האמירויות הערביות הפכה לשותפה המסחרית הגדולה ביותר בפולין בעולם הערבי. קידום האינטרסים הפולניים באיחוד האמירויות מתבצע על ידי לשכת הסחר הפולנית שבסיסה בדובאי, לשכת המסחר הלאומית וארגון התיירות הפולני, ביטוח אשראי, אג"ח ומימון חברה ציבורית, התומכת בפעילות היצואנים הפולנים בשוק המקומי, ומספקת שירותי ביטוח ליזמים פולנים. קבוצת העסקים הפולנית הוקמה במרץ 2006 בחסות לשכת המסחר והתעשייה באבו דאבי והיא פלטפורמת תקשורת בין נציגות ממשלות פולין ואיחוד האמירויות. סוכנות ההשקעות והסחר הפולנית פעילה גם בקידום היחסים. בשנת 2015 יצאה משלחת מהאמירויות לוורשה כדי לדון בשדרוג הקשר החזק בין שתי מדינות. איחוד האמירויות הערביות מעוניינת להגביר את שיתוף הפעולה עם פולין.
בנובמבר 2019, איחוד האמירויות הערביות ופולין בחנו את סיכויי שיתוף הפעולה ושותפויות דו-צדדיות בשארג'ה במטרה לשדרג את היחסים ועודדו אנשי עסקים פולנים לבצע את עבודותיהם במדינה. חודש לאחר מכן, ד"ר עבדאללה בלחייף אל נועיימי, שר פיתוח התשתיות באיחוד האמירויות ויו"ר רשות התחבורה הפדרלית (FTA) - יבשתית וימית, נפגש עם מארק גרוברצ'יק, שר הכלכלה הפולני, כדי לדון בפתיחת קשרי התחבורה בין המדינות.
הסכם תנועה חופשית
במאי 2015, איחוד האמירויות הערביות והאיחוד האירופי, אשר פולין חברה בו, חתמו על הסכם ויתור דו-צדדי מוויזה על שהות קצרה, אשר פוטרים את אזרחי האמירויות מוויזה באזור שנגן והופכים את איחוד האמירויות למדינה הערבית הראשונה שקיבלה ויתור כזה עבור אזרחיה. שתי חברות התעופה של דובאי, אמירטס ופליי דובאי, מציעות לנוסעיה שירותים יומיים ישירים לפולין.
שיתוף פעולה צבאי
ביולי 2019 השתתפו איחוד האמירויות הערביות בתערוכה הבינלאומית ה-27 לתעשיית ההגנה בפולין.
קשרי חינוך
מאז 2014, פולין ואיחוד האמירויות הערביות הגבירו את שיתוף הפעולה בתחום החינוכי. בשנת 2014 ביקר שגריר פולין אדם קשימובסקי באוניברסיטת סורבון אבו דאבי, שם דן בחילופי סטודנטים בין אוניברסיטאות פולין והאמירויות. באותה שנה השיק משרד המדע הפולני את הגרסה בשפה הערבית של אתר "www.go-poland.pl."
ביטחון
איחוד האמירויות הערביות שלחה באופן פעיל משלחת שתשתתף בוועידת ורשה בפברואר 2019 שארגנה ארצות הברית בפולין כדי להתמודד עם האיום האיראני.
פולנים באיחוד האמירויות הערביות
ישנם 2,000 פולנים החיים באיחוד האמירויות הערביות, האוכלוסייה הפולנית הגדולה ביותר בעולם הערבי.
ליבראטו קקאצ'ה
ליבראטו ג'אנפאולו קקאצ'ה (באנגלית: Liberato Gianpaolo Cacace; נולד ב-27 בספטמבר 2000 בוולינגטון שבניו זילנד) הוא כדורגלן ניו זילנדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אמפולי מהסרייה א' ובנבחרת ניו זילנד.
קריירת מועדונים
קקאצ'ה גדל במחלקת הנוער של איילנד ביי יונייטד. בשנת 2016 החל לשחק בקבוצת המילואים של ולינגטון פיניקס, ובשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון במסגרת ליגת העל האוסטרלית. הוא ערך 58 הופעות ליגה בקבוצה הראשונה של המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.
ב-28 באוגוסט 2020 חתם קקאצ'ה בסנט טרוידן מליגת העל הבלגית. ב-26 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–2 למכלן במסגרת המחזור השביעי בליגה לעונת. בסך הכל ערך 50 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-31 בינואר 2022 הושאל קקאצ'ה לאמפולי מהסרייה א' עד לתום עונת 2021/2022. ב-6 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד בולוניה 1909 במסגרת המחזור ה-24 בליגה. הוא ערך עשר הופעות ליגה במועדון במהלך תקופת ההשאלה, וב-17 ביוני חתם על חוזה קבוע במועדון.