cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פארק בבלסברג
אחרים
מבנים שונים אחרים מפוזרים על פני השטח הגדול של הפארק: בית גנן חצר הקיסרות עם בנייני חווה נלווים (1861–1865), בית הכרכרות, העתיק מבין הבניינים הללו, שינויים מבניים בסביבות 1850, בניין מטבח (1859–1860), הנגיש דרך מעבר תת-קרקעי המחובר לטירה, כמו גם בתים הצמודים לשערים (1866–1880) בכניסות לפארק במזרח ובדרום, כולל האפלהאוס (Havelhaus).
מונומנטים בפארק
המונומנטים בפארק בבלסברג קשורים כמעט באותה תקופה רק להצלחות צבאיות של צבא פרוסיה בתקופת שלטונו של וילהלם הראשון, קיסר גרמניה.
ג'נוארי ג'ונס
קריירה
ג'ונס זכתה לפרסום הראשון שלה ב-2003 בזכות שני תפקידים בקומדיות המצליחות "אמריקן פאי: החתונה" בתור קנדיס אחותה של מישל פלאהרטי (אליסון הניגן) המחוזרת במהלך הסרט על ידי סטיפלר (שון ויליאם סקוט) ופינץ' (אדי קיי תומאס) ו"סדנה לעצבים" בתור ג'ינה המטופלת הסקסית בקבוצת התמיכה של המומחה לשליטה בעצבים ד"ר באדי ריידל (ג'ק ניקולסון). ג'ונס המשיכה עם תפקידים בדרמות "שלוש הלוויות של מלכיאדס אסטרדה" של טומי לי ג'ונס, בתור לו אן נורטון, ו"ריקוד מושחת 2: לילות הוואנה".
פארק בבלסברג
פסל המלאך מיכאל
מאחורי ארמון בבלסברג, מעל מה שמכונה מרפסת וולטר (Voltaire-Terrasse), הוצב העתק של אנדרטה להנצחת החיילים הפרוסים שנפלו ב בשנת 1848. המקור, פסל המלאך מיכאל מכניע את הדרקון עשוי אבן חול אדומה בסגנון גותי, נמצא בבית קברות בקרלסרוהה. פסלו של המלאך בחלון הקשת המחודדת הגיע מבית המלאכה של הפסל אוגוסט קיס, תלמידו של כריסטיאן דניאל ראוך.
ג'נוארי ג'ונס
קריירה
בשנת 2006 כיכבה לצד מתיו מקונוהיי בדרמת הספורט "כולנו מארשל" של ג'וזף מק'גינטי ניקול.
פארק בבלסברג
פסל המלאך מיכאל
המלך פרידריך וילהלם הרביעי העניק מבנה זה לאחיו וילהלם הראשון לאחר הדיכוי המוצלח של ההתקוממויות על הריין העליון, שם היו הכוחות הפרוסים בפיקודו הצבאי של הנסיך וילהלם. האנשים העניקו לו את הכינוי "נסיך קלע קופסה" ("Kartätschenprinz"), משום שהוא פעל ללא רחם נגד המורדים בברלין ובמקומות אחרים.
ג'נוארי ג'ונס
קריירה
משנת 2007 עד שנת 2015 הופיעה ג'ונס בסדרת הדרמה "מד מן", בתפקיד בטי דרייפר, רעייתו לשעבר ואם ילדיו של גיבור הסדרה דון דרייפר (ג'ון האם), ועבור הופעותיה בסדרה קיבלה ג'ונס שתי מועמדויות לפרס גלובוס הזהב ומועמדות אחת לפרס אמי. ב-2011 שיחקה ג'ונס בסרט המתח "זהות לא ידועה" וגילמה את ליז, אשתו של המדען ד"ר מרטין האריס (ליאם ניסן). באמצע 2011 הופיעה ג'ונס בסרט "אקס-מן: ההתחלה" בתור אמה פרוסט.
פארק בבלסברג
מקדש לאורך הדרך
עמוד תפילה מוקף עצי טיליה וספסלים ניצב מתחת למגרש התענוגות על גדות ההאפל. זו מתנה של הדוכס הגדול לאופולד פון באדן לנסיך וילהלם, גם כן כזיכרון לניצחונו במערכה בבאדן.
ג'נוארי ג'ונס
קריירה
בשנים 2015–2018 שיחקה במשך ארבע עונות בסדרה הקומית "האיש האחרון בעולם" ברשת פוקס.
פארק בבלסברג
עמוד הניצחון
הוא מורכב משרידי סלע שממנו יוצרה קערת הגרניט הגדולה שהוצבה מול המוזיאון הישן בברלין בשנת 1826. אלת הניצחון מברונזה והכותרת מיוצרות על פי מודל של הפסל כריסטיאן דניאל ראוך. המדליות המוצמדות לאזור הבסיס הן העתקים מוגדלים של הפרסים שניתנו במלחמות פרוסיה.
מנהלת הפארק
פארק בבלסברג ממומן ומנוהל על ידי, המנהלת את האתרים שבאתר המורשת העולמית "הארמונות והגנים בפוטסדאם-ברלין". אוכלוסיית בבלסברג מתחה ביקורת קשה על ההנהלה. תושבים רבים מרגישים שרשות הפארק כופה כללים מגבילים מדי. זה נובע בעיקר מהאיסור הקפדני להשתמש בשטח הפארק למשחקים. ישנן מספר יוזמות המנסות לשכנע את הרשויות להיענות לרצונן של התושבים המקומיים. הפגנות נגד רשות הפארק הביאו לכך שכמה שבילים עיקריים בפארק בבלסברג נפתחו רשמית לרוכבי אופניים בינואר 2008, כולל דרך חומת ברלין העוברת בפארק.
נייט סילבר
נתנאל ריד (נייט) סילבר (באנגלית: Nathaniel Read Silver; נולד ב-13 בינואר 1978) הוא סטטיסטיקאי ובלוגר אמריקאי ממוצא יהודי. זכה לפרסום כמייסד וכעורך הראשי של הבלוג FiveThirtyEight (מילולית: 538), אתר עיתונות מונחית נתונים הידוע בעיקר הודות לתחזיותיו לתוצאותיהן של בחירות.
לוחמה אמפיבית
לוחמה אמפיבית (וכן "נחיתת סער אמפיבית", "נחיתה מהים" ו"החפה") היא טכניקה צבאית, אשר עושה שימוש בכלי שיט מיוחדים או בכלי רכב אמפיביים, כדי להציב כוח צבאי - חיילים, ציוד, כלי רכב ורֶק"מ - על חוף אויב.
נייט סילבר
קורות חיים
סילבר נולד באיסט לנסינג, מישיגן. אמו, סאלי (לבית טרון) היא פעילה חברתית ממוצא אנגלי וגרמני. אביו, בריאן דייוויד סילבר, הוא יהודי, פרופסור למדע המדינה, לשעבר יו"ר החוג למדע המדינה באוניברסיטת המדינה של מישיגן. סילבר תיאר את עצמו כ"חצי יהודי".
לוחמה אמפיבית
המונח "נחיתה" בעברית
בעברית משמש המונח "נחיתה" הן לתיאור תנועה אמפיבית מן הים אל היבשה, והן לתיאור נחיתה של כלי טיס (המבוצעת מן האוויר אל היבשה או הים), על אף שמדובר בשתי פעולות שונות. בהתאם למשמעות הראשונה, לוחמי חי"ר שהוכשרו לנחיתה מן הים נקראים בעברית "נַחָתִים" (ובאנגלית "Marines", קרי מארינְס), והשם נַחֶתֶת מתאר סוג מסוים של כלי שיט המיועד לביצוע נחיתה. בצה"ל נעשה שימוש במונח החפה (מלשון חוף) לתיאור נחיתה אמפיבית.
נייט סילבר
קורות חיים
בעל תואר ראשון מאוניברסיטת שיקגו.
לוחמה אמפיבית
הצורך המבצעי בלוחמה אמפיבית
בעת מלחמה נדרשים לעיתים צבאות לצלוח מכשולי מים מסוגים שונים. מכשולי מים רדודים ניתנים לצליחה באמצעות כלי רק"מ (כמו טנקים ונגמ"שים), ולעיתים גם על ידי לוחמי חי"ר. על תעלות צרות אפשר לגשר במהירות באמצעות טנקי גישור, ועל תעלות רחבות מהן - על ידי בניית גשרים מהירה בידי חיל הנדסה. אך שינוע לוחמים לאזור לחימה המופרד מהם באמצעות גוף מים גדול (אוקיינוס, ים, אגם, נהר רחב וכדומה) מציב קושי רב יותר, ומצריך תובלה ימית אל החוף או גדת הנהר, ולעיתים אף תובלה יבשתית מעבר לקו החוף.
נייט סילבר
קורות חיים
הקים לראשונה מערכת לחיזוי הביצועים והקריירה של שחקנים בליגת הבייסבול האמריקאית, ולאחר מכן מערכת לחיזוי תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית המבוססת על סקרים. ב-2008 הקים את FiveThirtyEight על פי המערכת. הבלוג נקרא על שם מספר החברים בחבר האלקטורים, הנבחרים, מכלל 50 המדינות. סילבר בנה מודל סטטיסטי שסוכם את כל הסקרים המבוצעים בכל מדינה בארצות הברית, תוך מתן משקל לכל סקר לפי מספר הנסקרים, התאריך בו בוצע, ולמוניטין של המכון הסוקר (לפי הצלחותיו בעבר). באתר הוא מציג את התוצאה הסטטיסטית הצפויה כפי שהיא עולה משקלול נתונים אלו.
לראשונה פעל הבלוג במערכת הבחירות בשנת 2008 והוא חזה את המנצח ב-49 מתוך 50 מדינות.בבחירות 2012 חזה סילבר נכונה את המנצח בכל 50 המדינות בארצות הברית. בבחירות 2016 חזה כי הסיכוי של דונלד טראמפ לנצח, כפי שהיה בסופו של דבר, הוא 29%, סיכוי גבוה יותר מאשר נתנו לו הסוקרים האחרים.. בבחירות 2020 חזה נכונה את המנצח ב-48 מתוך 50 המדינות, על אף שבחלק מהמדינות המתנדנדות העריך יתר על המידה את ההפרשים בהם ביידן ניצח.
פרסים והישגים
מאז פרסום FiveThirtyEight זכה סילבר לפרסים והוכרה בעשרות מקרים. בין הבולטים שבהם:
לוחמה אמפיבית
כלי תחבורה המשמשים לנחיתה
בין כלי התחבורה המשמשים לביצוע לוחמה אמפיבית נמנים הבאים:
בהיסטוריה הצבאית
במלחמות העולם הראשונה והשנייה נערכו נחיתות סער אמפיביות רבות, שהידועה והגדולה שבהן הייתה הפלישה לנורמנדי.
בצה"ל
צה"ל החזיק ביכולות לוחמה אמפיבית שונות מן השנים הראשונות להקמתו.
נחתות היו בשירות צה"ל באופן לא רצוף תחת שייטת הנחתות (שייטת 11), משנותיו הראשונות של חיל הים (שנת 1949 לערך) ועד שהוצאו מהשירות לאחר מלחמת לבנון הראשונה (כפי הנראה בשנת 1985), זאת לאחר ששימשו במבצע הנחיתה בשפך האוואלי. בין הנחתות שהיו בשירות צה"ל במשך השנים: נחתות מכוניות (נמ"כ), נחתת טנקים, נחתות 36 מטרים, נחתות 60 מטרים ונחתת 100 מטרים.
הכשרת לוחמי חי"ר לנחיתה בוצעה באופן שחפף באופן חלקי את קיומן של נחתות: עד תחילת שנות ה-50 החזיק צה"ל בגדוד נחתים, אשר פורק עקב יציאת כל הנחתות הקיימות משירות. מאז ועד שנת 1983 הסתמך צה"ל על לוחמי חי"ר רגילים לביצוע נחיתות, על בסיס אמצעי הנחיתה הזמינים באותה עת (בפרט נחתות). בשנת 1983, תוך כדי מלחמת לבנון וכחלק מהפקת הלקחים משלביה הראשונים, הוקמה חטיבת גבעתי (המחודשת), אשר לוחמיה אומנו, נוסף על הכשרתם הרגילה כלוחמי חי"ר, לבצע נחיתה מהים ("החפה" כפי שהיא מכונה בצה"ל). הכשרה זו של לוחמי גבעתי הופסקה בתחילת שנות ה-90, וזאת לאחר שנים שבהן לא הצטייד צה"ל בנחתות או באמצעי נחיתה דומים (כאמור, שייטת הנחתות בוטלה בשנת 1985 לערך).
כיום, ע"ב המקורות הגלויים, צה"ל אינו מחזיק באמצעי לוחמה אמפיבית להנחתה נרחבת של חיילים או להנחתת כלי רכב ורק"מ להוציא את הנגמ"ש M-113 שלו יכולת אמפיבית, ובידיו נותרו יכולות הלוחמה האמפיבית שמספקת שייטת 13: בדומה לכוחות קומנדו ימי אחרים, מתאפיינת לוחמה זו בהנחתה חרישית מהים, באמצעות נגמ"ש קל (M-113 שהוזכר) וסירות גומי (כיום משרתות בשייטת סירות מסוג מורנה), של מספר לוחמים מצומצם.
עם זאת, ישנם דיווחים שונים בתקשורת בנוגע לשיפור אפשרי של יכולות הלוחמה האמפיביות של צה"ל. כיום בצה"ל, אלו שמתמחים בלוחמה אמפיבית אלו כוחות מיוחדים בלבד (בעיקר שייטת 13 של חיל הים).
ראו גם
בצה"ל:
בצבאות אחרים:
UHU
UHU (נהגה בגרמנית: אוּהוּ; הגייה נפוצה במדינות אחרות: יוּהוּ; או בשמה המלא: UHU GmbH & Co. KG) היא יצרנית דבק גרמנית, שמרכזה בבוּל (Bühl), באדן-וירטמברג, גרמניה.
היסטוריה
ב-1905 רכש אוגוסט פישר, כימאי לשעבר, מפעל כימי קטן לייצור דיו, משטחי חותמת גומי, צבעים ודבק. ב-1932 פיתח פישר דבק שקוף סינתטי, משרף, שיכול היה להדביק כל חומר. באותה תקופה היה נֹהַג, לקרוא למוצרים בתחום צורכי המשרד על שם ציפורים, ועל כן קרא פישר לדבק "UHU" (נהגה בגרמנית "אוּ-הוּ"), כמו השם האונומטופי בגרמנית של האוח המצוי, שהיה נפוץ באותו זמן ביער השחור. גרסה אחרת לשם החברה היא שהחברה סיפקה ציוד דבק לבניית דגם מטוס בשם "UHU" (אוח). הדגם תוכנן על ידי קבוצה של גרמנים צעירים עבור תחרות שנתית בשם "Der Kleine Uhu" ("האוח הקטן"). התחרות זכתה לפופולריות רבה, והדבק הפך לפריט פופולרי בקרב חובבי תעופה גרמנים - כך שהשם דבק בחברה.
ב-1971 השתלטה על החברה של פישר, ששמה שונה בינתיים בעקבות מוצר הדבק הפופולרי, קבוצת ביקהאם (Beecham Group) האנגלית (שבהמשך התמזגה לתוך חברת GlaxoSmithKline), אך ב-1989 חזרה החברה לשלוט בענייניה על ידי תהליך של השתלטות ההנהלה (management buyout). ב-1994 הפכה חברת UHU לחברה-בת של קבוצת בולטון (Bolton Group), יצרנית של מוצרי צריכה.
שיא גינס
באוקטובר 2007 השיגה החברה שיא גינס בגרמניה. טנדר של פורד השוקל מעל 4 טונות נתלה ממנוף באמצעות שימוש בדבק UHU. שני חלקי פלדה בקוטר של 7 ס"מ הודבקו אחד לשני באמצעות דבק של UHU ושימשו כדי לחבר בין המכונית לבין הוו של המנוף.
שיא זה נשבר במרץ 2009 על ידי החברה הגרמנית הנקל (Henkel), שהרימה משאית של פורד, שעל גגה מכונית מיני של סמארט, במשקל כולל של 5.02 טונות.
וילהלם ברלין
גנרל חיל התותחנים וילהלם ברלין (בגרמנית: Wilhelm Berlin; 28 באפריל 1889 – 15 בספטמבר 1987) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
ברלין נולד ב-28 באפריל 1889 בקלן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1909 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-14. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם ביחידות שונות, וב-18 באוגוסט 1917 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר ברלין ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במאי 1934 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 באוקטובר אותה שנה מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט ההדרכה של הארטילריה. ב-20 באפריל 1936 הועלה לדרגת אוברסט, וב-12 באוקטובר 1937 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-33.
מלחמת העולם השנייה
בפרוץ המלחמה היה ברלין מפקד רגימנט הארטילריה ה-33, ופיקד עליו בחזית המערבית כחלק מהדיוויזיה ה-33 במסגרת הקורפוס ה-9. ב-1 במרץ 1940 הועלה ברלין לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד אגד הארטילריה ה-101, עליו פיקד במהלך המערכה על צרפת. בסתיו 1940 מונה ברלין למפקד בית הספר לתותחנות, וב-1 במרץ 1942 הועלה לדרגת גנרל לויטננט. ב-1 במאי 1943 מונה למפקד הדיוויזיה ה-58, וב-7 ביוני 1943 מונה למפקד הדיוויזיה ה-227. ב-6 במרץ 1944 קיבל ברלין על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-11 במאי 1944 מונה למפקד הקורפוס ה-26. ב-9 בפברואר 1945 מונה ברלין למפקד הקורפוס ה-101, ולחם עמו במהלך הקרב על ברלין כחלק מהארמייה התשיעית. ב-18 באפריל הוחלף ברלין על ידי פרידריך זיקסט, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקני.
לאחר המלחמה
ברלין שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר ברלין בהמבורג עד למותו ב-15 בספטמבר 1987.
אדי סילבסטרה פסקל ישראפילוב
אדי סילבסטרה פסקל ישראפילוב ידוע גם כאדי (באזרית: Eddi İsrafilov; נולד ב-2 באוגוסט 1992) הוא כדורגלן אזרי המשחק בעמדת הקשר בנפטצ'י באקו.
קריירת מועדונים
אדי נולד ברוקאטס דה מאר שבספרד לאב אנגולי ואם אזרית. אדי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מילאן. כעבור שנתיים חזר לספרד ושיחק במחלקות הנוער של לה מוחונרה ופולי אחידו ובגיל 18 הצטרף לריאל מרוסיה. ב-8 במאי 2011 אדי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-2 נגד חומיאה. בעונת אדי הפך לשחקן הרכב פותח במורסיה, וב-26 בינואר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בתיקו 2-2 נגד מאיורקה.
ב-1 בספטמבר 2014 אדי הושאל לגרנדה. ב-20 בספטמבר 2014 אדי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד אתלטיק בילבאו. ב-12 ביולי 2015 אדי הושאל לאייבר עד לסיום העונה. בהיותו באייבר הוא הואשם בהפצת קלטת לוהטת ביחד עם סרג'י אנריץ' ואנטוניו לונה. בשנת 2021 הוא זוכה מאשמה, אך כדורגלנים אחרים נשפטו לתקופות מאסר.
אחרי שלא הצליח להשתלב באייבר, ב-1 בפברואר 2016 חתם בקורדובה עד לסיום העונה.
ב-18 באוגוסט 2016 אדי חתם לשנתיים בקדיס. ב-29 באוגוסט 2017 חתם בז'ימנסטיק טרגונה לשלוש שנים.
ב-29 בינואר 2018 חתם לשנתיים וחצי באלקורקון. בתחילת עונת 2018/19 הגיע למספר ימי התרשמות בהפועל באר שבע, אך לא הרשים ולבסוף שוחרר.
ב-12 באוגוסט 2019 אדי חתם באלבסטה בה שיחק שנתיים.
קריירה בינלאומית
אדי נולד בספרד, אך נתנה לו האפשרות לייצג את אנגולה ארץ מוצאו של אביו או את אזרבייג'ן ארץ מוצאה של אמו. במאי אדי זומן לראשונה לסגל נבחרת אזרבייג'ן לקראת משחק הידידות נגד, אך אדי דחה את הזימון בטענה כי הוא רוצה לעזור למורסיה במשחקים שנשארו לה עד סיום העונה.
ב-8 בינואר 2015 פורסם כי אדי החליט לייצג את אזרבייג'ן. ב-28 במרץ הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-2 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2016.
ליפקי
ליפקי (באוקראינית: Липки) הוא שם של אזור היסטורי של קייב הממוקם ברובע פצ'רסקי בעיר.
השם ליפקי נגזר מעץ טיליה (Lypa). ליפקי הוא הרובע הממשלתי בפועל של אוקראינה.
מאנקו אינקה יופאנקי
מאנקו אינקה יופאנקי (בקצ'ואה: Manqu Inka Yupanki, בספרדית: Manco Inca Yupanqui; סביבות 1515–1544) היה המלך (סאפה אינקה) של מדינת נאו-אינקה בווילקבמבה, אף על פי שבמקור הוא היה שליט בובה כקיסר אינקה שהוכתר על ידי הספרדים. הוא היה אחד מבניו של קיסר האינקה ואיינה קאפאק ואחיו הצעיר של ואסקאר.
נעורים והכתרה
מאנקו אינקה היה אחד מיותר מ-50 בניו של ואיינה קאפאק, וכנראה נולד ב-1515, בקוסקו. ב-1532 כבשו חייליו של אטוואלפה בפיקודו של המצביא קיסקיס את העיר בסופה של מלחמת האזרחים בין אטוואלפה לוואסקאר. הם הוציאו להורג את צאצאיו של ואיינה קאפאק, את תומכי ואסקאר וכל מי שיכול לנסות איים על מעמדו של אטוואלפה כקיסר של האינקה. בשל כך, נאלץ מאנקו אינקה לברוח, ולהימנע מכל מגע עם תומכי אטוואלפה.
בזמן שהוא חי כפליט, כשהוא מנסה להתחמק מחייליו של אטוואלפה, הגיע חיל המשלוח הספרדי בפיקודו של הקונקיסטאדור פרנסיסקו פיסארו לקחאמרקה במרכז פרו. פיסארו טמן מארב לאטוואלפה, שבה אותו ובסופו של דבר הוציא אותו להורג. על מנת לקבל שיתוף פעולה מהאינקה החליט פיסארו למנות את טופאק ואייפה (Túpac Huallpa), הבן הבכור של ואיינה קאפאק לקיסר כשליט בובה, אבל חודשיים אחר כך הוא חלה ומת.
ב-14 בנובמבר 1533 פגש מאנקו קאפאק את פיסארו ואת חיל המשלוח שלו, שכלל ספרדים ובני אינקה סמוך לקוסקו. אירוע זה ואירועים נוספים כמו הטבח שנערך באטוואלפה ובחייליו הובילו את מאנקו אינקה להאמין שהספרדים הם "מושיעים" שנשלחו על ידי האלים.
כאשר כוחותיו של פיסארו הגיעו לקוסקו, הוא ביקש מהקאסיקים להכיר במאנקו כסאפה אינקה שלהם. לאחר מכן הצטרף מאנקו אינקה לדייגו דה אלמגרו ולארננדו דה סוטו במרדף אחר קיסקיס.
כאשר פיסארו עזב את קוסקו עם אלמגרו בדרך ל במרדף אחר קיסקיס, השאיר פרנסיסקו את אחיו הצעירים ו כרחידורים (regidor, ראשי עיר), וחיל מצב של מאה ותשעים איש בעיר.
גדות (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
מאנקו אינקה יופאנקי
מלך עצמאי
האחים של פיסארו התעללו במאנקו אינקה (בין השאר גונסאלו חטף את אשתו של מאנקו אינקה כפילגש) עד שבסופו של דבר הוא ניסה להימלט בשנת 1535. הוא נכשל, נלכד ונכלא. , שחזר אז מספרד בשליחות אחיו אל מלך ספרד, שחרר אותו ואף התיר לו לצאת למסע דתי שבו, כך הבטיח לו מאנקו, הוא ישוב עם פסל זהב גדול של אביו ואיינה קאפאק. זו הייתה טעות מצידו של פיסארו. בפועל ארגן מאנקו אינקה באמצעות שליחיו מרד נגד הספרדים והורה לגייס את כל הלוחמים שניתן היה. הוא הצליח לגייס צבא של 200,000 לוחמי אינקה והטיל מצור על קוסקו בתחילת 1536. במקביל שלח מאנקו את קיסו יופאנקי (Quiso Yupanqui), אחד ממצביאיו, לעצור כל ניסיון להגיש סיוע לעיר הנצורה. קיסו הצליח להשמיד ארבע משלחות סיוע שנשלחו על ידי פרנסיסקו פיסארו מלימה שזה עתה נוסדה על ידי הטמנת מארבים בקניונים שבהם הספרדים לא היו מסוגלים להשתמש בסוסיהם. כשהוא מעודד מהצלחות אלו, הורה מאנקו לקיסו להשמיד גם את לימה. אלא שלימה הייתה במישור והספרדים השתמשו בסוסיהם והצליחו להרוג את קיסו ושאר המפקדים שנעו בראש צבא האינקה התוקף, וצבא האינקה התפזר. בתקופת המצור עבר מאנקו אינקה להתגורר באויאנטאיטמבו, עיירה קרובה לקוסקו. ארננדו פיסארו ניסה ללכוד אותו באמצעות חיל משלוח שיצא מקוסקו, אבל העיירה הייתה מוגנת היטב ולאחר שהאינקה הציפו את השטח שבו היה חיל המשלוח (מה שמנע הפעלת סוסים) נאלץ ארננדו לסגת. לאחר עשרה חודשים של מצור כשדייגו דה אלמגרו שב ממסעו הכושל לצ'ילה והתקרב עם צבאו לקוסקו נאלץ מאנקו להפסיק את המצור. אלמגרו השתלט על קוסקו והכתיר את אחיו למחצה של מאנקו אינקה פאויו אינקה כקיסר האינקה, (בפועל שליט בובה).
גדות (פירושונים)
ראו גם
}}
מאנקו אינקה יופאנקי
מלך עצמאי
מאנקו אינקה החליט שאויאנטאיטמבו קרובה מדי לקוסקו שבשליטת הספרדים, והוא נסוג מערבה למרכז האינקה בוויטקוס. דייגו דה אלמגרו שלח את הסגן שלו, היהודי המומר, לרדוף אחריו עם 300 ספרדים ובני ברית אינדיאנים רבים. אורגונייס כבש את ויטקוס ביולי 1537, בזז אותה ולקח שבויים רבים, אך מאנקו נמלט.
בשנת 1539 שרד מאנקו אינקה פשיטה נוספת של הספרדים בפיקודו של שכללה חיל משלוח ובו 300 חיילים ספרדים ובני ברית אינדיאנים. הספרדים והאינקה נלחמו בקרב בוואיינה פוקארה (Huayna Pukara - מבצר ואיינה), ממערב לוויטקוס. מספר ספרדים ואינדיאנים נהרגו, אך מאנקו שוב נמלט. פיסארו שהה באזור יותר מחודשיים בחיפוש אחר מאנקו ללא הצלחה, אך לכד את אשתו הראשית של מאנקו, קורה אוקיו (Cura Ocllo), והיא הוצאה להורג.
מאנקו נמלט לג'ונגלים הנידחים של וילקבמבה שם ייסד את מדינת נאו-אינקה שהחזיקה מעמד עד מותו של טופאק אמארו ב-1572. משם המשיך בהתקפותיו נגד בני ה (אחד מבעלי בריתם החשובים של הספרדים), תוך הצלחה מסוימת לאחר קרבות עזים, ועד לרמות של בוליביה של ימינו, שם לאחר קרבות רבים הובס צבאו.
מותו
לאחר קרבות גרילה רבים באזורים ההרריים של וילקבמבה, מאנקו נרצח ב-1544 במרכז האינקה של ויטקוס על ידי תומכיו של דייגו דה אלמגרו שרצחו בעבר את פרנסיסקו פיסארו וששהו במחבוא בחסותו של מאנקו. כולם בתורם נהרגו על ידי חייליו של מאנקו.
את מאנקו ירש בנו. למאנקו אינקה היו בנים נוספים בהם וטופאק אמארו.
הדיוויזיה ה-14 ההודית (צבא הודו הבריטית)
הדיוויזיה ה-14 ההודית הייתה דיוויזיה של צבא הודו הבריטית שנבנתה במהלך מלחמת העולם הראשונה ונלחמה במערכה במסופוטמיה. הקמת הדיוויזיה הייתה חלק מהמאמץ לחזק את הצבא הבריטי אחרי הכישלון במצור על כות. הדיוויזיה השתתפה בניצחונות הבריטים על הצבא העות'מאני בשנים 1917–1918 ופורקה לאחר סיום המלחמה.
רקע
בספטמבר 1914, זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, פלשה בריטניה למסופוטמיה באזור שאט אל ערב וחייליה החלו להתקדם מערבה במגמה להשתלט על דרום מזרח מסופוטמיה כדי להגן על מקורות הנפט בפרס ועל נתיב הובלת הנפט במפרץ הפרסי.
ההיסטוריה של הדיוויזיה
לאחר כיבוש בגדאד נשארה אחת מהבריגדות של הדיוויזיה כחיל משמר בעיר. הדיוויזיה נשארה במסופטמיה עד לאחר החתימה על הפסקת האש של מודרוס באוקטובר 1918 ופורקה בפברואר 1919.
דאי (מטבע מבוזר)
דאי (באנגלית: Dai; קוד: DAI; סימול: ◈) הוא מטבע מבוזר יציב הנצמד לערכו של הדולר האמריקאי באמצעות מערכת אוטומטית של חוזים חכמים הבנויה על גבי הבלוקצ'יין של אתריום. המערכת מתוחזקת על ידי מייקרדאו, ארגון אוטונומי מבוזר המורכב מבעלי השליטה וממחזיקים במטבע מייקר, הרשאים להצביע מעת לעת על שינויים ותיקונים הנדרשים כדי לשמור על יציבות המטבע.
אופן פעולה
הנפקת המטבע נעשית בידי חוזים חכמים המרכיבים יישום מבוזר שמתוכנת לנהל שירותי לקיחת הלוואות והחזרת תשלומים. משתמשים המפקידים מטבעות מבוזרים המקובלים על שני הצדדים כמשכון, לרוב בדמות אתריום, יכולים להלוות דאי בשווי השקול לביטחון שסיפקו. יחס הערבות הנדרש לקבלת הלוואה כנגד הפקדה של אתריום, לדוגמה, הוא 150 אחוז. כלומר, משתמש יצטרך להפקיד אתריום בשווי 150 דולר כדי לקבל מאה מטבעות דאי השווים בערך ל־100 דולר.
אם ערך הערבות שניתנה נופל מתחת ליחס שנקבע מההתחלה, ההלוואה שנלקחה תעבור הנזלה בידי היישום. מצד שני, אם ערכה יעלה על פני היחס הזה, יוכל המשתמש להלוות עוד מטבעות דאי בהתאם או לשלם את חובו עם הרווח שעשה.
תשלום ההלוואה והריבית שנצברו מוביל לשריפת מטבעות הדאי שהושבו והשבת הערבות שסופקה. בדרך זו ניתן לומר שערך הדולר הצמוד למטבע מגובה על ידי שווי הדולר של הערבות המוחזקת בידי מייקרדאו. שליטתם של חברי מייקרדאו בסוגי הערבויות המתקבלות, ביחסי ההחלפה, ובשיעורי הריבית הנגבית בגין הלוואת או אחסנת מטבעות דאי מאפשרת להם לשלוט בכמות היחידות הנמצאות בסירקולציה ולשמור על ערכו ויציבותו של המטבע.
הכוח להציע וליישם החלטות חדשות הנוגעות למכלול הפעולות של המערכת מותנה באמצעות קוד למחזיקי מטבע מייקר. בעלי השליטה בו יכולים להשתתף בהצבעה על הצעות לשינויים ותיקונים ומשקל קולם נקבע לפי כמות המטבעות שהם מחזיקים. כמו כן משמש דאי להשקעה במייקר; הריבית המתקבלת מידי החייבים מועברת לרכישת מטבעות מייקר נוספים לשם שריפתם, זאת על מנת לגרום לדפלציה ולהעלות את ערכו של הנכס.
היסטוריה
ארגון מייקרדאו נוסד על ידי היזם הדני רון כריסטנסן בשנת 2014. כעבור שלוש שנים עלה לאוויר מטבע הדאי יחד עם החוזים החכמים המפעילים אותו על גבי הבלוקצ'יין של אתריום. מחירו של המטבע הצליח להיצמד בקירוב לערכו של הדולר האמריקאי במהלך שנתו הראשונה, אף על פי שמחיר האתריום, שבאותה העת היה המשכון היחיד שניתן היה להפקיד תמורת הלוואתו, צנח ביותר מ־80 אחוז.
בספטמבר 2018 השקיעה קרן הון הסיכון אנדרסן הורוביץ כ־15 מיליון דולר בקבוצת מייקרדאו ורכשה כ־6 אחוז מכלל מטבעות המייקר.
בנובמבר אותה שנה הקימה מייקרדאו את קרן מייקר, ארגון המבוסס בדנמרק הנועד לסייע לאקוסיסטם בסיפוק שירותים מקצועיים כגון הנדסת תוכנה או קידוד הנדרשים לשם המשך קיומה של הפלטפורמה והסתגלותה למצב השוק.
בראשית מגפת הקורונה חווה שוק הקריפטו תנודתיות לא רגילה ותחת השפעתה נסק מטבע הדאי לתוך מערבולת דפלציה שבשיאה הגיע ערכו לשווי של 1.1 דולר לפני שחזר למצבו הטבעי של דולר אחד.
אריק שוראנוב
אריק איגורוביץ' שוראנוב (בגרמנית: Erik Ihorovych Shuranov, באוקראינית: Ерік Ігорович Шуранов; נולד ב-22 בפברואר 2002 בבמברג שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני-אוקראיני המשחק בעמדת החלוץ במכבי חיפה.
קריירת מועדונים
שוראנוב גדל במחלקת הנוער של נירנברג. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחקה ב.
ב-23 במאי 2023 נרכש על ידי מכבי חיפה תמורת כ-900,000 אירו, וחתם על חוזה לשלוש עונות. בשל שורשיו היהודיים, הוא לא נחשב כזר.
ב-18 ביולי כבש שער בכורה בקבוצה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות בניצחון הביתי 1–2 על אלופת מלטה חאמרון ספרטנס.
קריירה בינלאומית
שוראנוב שיחק בנבחרות הצעירות של אוקראינה. בשנת 2020 החל לשחק בנבחרת גרמניה עד גיל 21.
תארים
מכבי חיפה
צ'ייס סטיין
צ'ייס סטיין (באנגלית: Chase Stein) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיע בחוברות הקומיקס Runaways ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Runaways #1 מיולי 2003, ונוצרה בידי הכותב בריאן ק. ווהן והמאייר אדריאן אלפונה.
צ'ייס סטיין נולד לוויקטור ולג'אנט, ממציאים המיומנים ברובוטיקה ובייצור כלי נשק, וחברים בקבוצת "להקת האריות". להקת האריות כרתו ברית עם גזע הענקים העוצמתי "גיבורים", שבניהם יזכו לחיות כשכדור הארץ ייחרב - בהם צ'ייס. בניגוד לתקוותיהם של הוריו, צ'ייס לא הלך בדרכם המדעית אלא נעשה ספורטאי, מה שגרם לאביו להכות אותו לעיתים קרובות. ביום הולדתו השישה-עשר, צ'ייס ביקש ואן. בזמן זה, הוא גילה מקום מחבוא סודי בשם "ההוסטל".
בעזרת אקדמיית האוונג'רס, ה-Runaways החזירו את אולד לייס, שכלל לא מת. צ'ייס וניקו נחטפו לעולם הרצח החדש של ארקייד לצד עוד 14 גיבורים בני-נוער, שם נאלצו להילחם ביניהם עד המוות. צ'ייס הפך לדארקהוק, אך לבסוף החזיר את הקמע לדארקהוק המקורי. כאשר ארקייד חשף את הנעשה, צ'ייס הפר את ברית השתיקה של הניצולים, וניצל את האירועים לצורכי פרסום. עם שאר הניצולים, הוא הסתנן לקבוצת אדוני הרשע, ולבסוף חזר עם ניקו ל-Runaways.
את דמותו של צ'ייס סטיין בסדרת הלייב אקשן "הבורחים" מגלם השחקן גרג סולקין.
NetworkX
NetworkX היא ספריית Python ללימוד גרפים ורשתות, NetworkX היא תוכנה חופשית ששוחררה תחת הרישיון החדש של BSD.
התאמה
NetworkX מתאים לפעולה על גרפים גדולים בעולם האמיתי: למשל, גרפים של יותר מ-10 מיליון צמתים ו-100 מיליון קשתות, בשל התלות שלו במבנה נתונים טהור של "מילון המילון" של פייתון, NetworkX הוא מסגרת יעילה למדי, ניתנת להרחבה, ניידת מאוד לניתוח רשתות חברתיות.
שילוב
NetworkX משולב ב- SageMath.
קוואנגמיונגסונג 3
קוואנגמיונגסונג 3 (בקוריאנית: 광명성 3호, Kwangmyŏngsŏng, בעברית: כוכב זוהר) הוא שמו של לוויין מתוצרת קוריאה הצפונית, ששוגר ב־12 באפריל 2012, אך לא הגיע לחלל בגלל כישלון המשגר.
הלוויין שוגר כחלק מהאירועים לציון יום הולדתו המאה של מייסד קוריאה הצפונית ושליטה הראשון, קים איל-סונג. על פי הצהרות דוברים רשמיים של קוריאה הצפונית, הלוויין הוא לוויין חישה מרחוק המצויד במצלמות, לשם ביצוע משימות שונות של הערכת יבול חקלאי.
NORAD, פיקוד ההגנה האווירית של ארצות הברית וקנדה, פרסם הודעה לפיה השלב הראשון של הטיל נפל כ־165 קילומטר ממערב לסיאול, וכי שני השלבים האחרים כשלו. גם קוריאה הצפונית הודתה בכישלון השיגור.
לוויין חלופי
הודעה רשמית של קוריאה הצפונית בדבר שיגור לוויין נוסף בשם זה במהלך חודש דצמבר 2012 פורסמה בראשית דצמבר. בהודעה הרשמית של ממשלת קוריאה הצפונית מצוין שמו של הלוויין כ־"קוואנגמיונגסונג 3 (2)". הלוויין שוגר בהצלחה לחלל ב־12 בדצמבר 2012.
מקטע פליטה
בפיזיולוגיה של הלב, מִקְטַע פְּלִיטָה הוא מדד לתפקוד הסיסטולי של הלב, והוא מוגדר כיחס שבין נפח הפעימה לנפח החדר כשהוא מלא בדם. מדד זה נמדד על פי רוב באקוקרדיוגרפיה, ובמידה שהוא נמוך, הוא יכול להעיד על אי-ספיקת לב סיסטולית ועל חומרתה.
מקטע הפליטה מחושב לפי היחס בין נפח הפעימה לנפח החדר בסוף הדיאסטולה. נפח הפעימה הוא למעשה ההפרש בין נפח החדר בסוף הדיאסטולה, שהוא נפח החדר כאשר הוא מלא בדם, לנפח החדר בסוף הסיסטולה, שהוא נפח החדר לאחר פליטת הדם מן החדר. בצורה מתמטית:, כאשר EF הוא מקטע הפליטה, SV הוא נפח הפעימה, EDV הוא נפח החדר הסוף-דיאסטולי ו-ESV הוא נפח החדר הסוף-סיסטולי.
טווח הערכים התקין למקטע הפליטה נע בין 55% ל-70%. על מנת להגדיר אי-ספיקת לב עם תפקוד סיסטולי ירוד, על מקטע הפליטה להיות נמוך מ-40%. כאשר מקטע הפליטה נמוך מ-25% תתלווה לכך לרוב הסתמנות מתמדת של אי-ספיקת לב, למשל קוצר נשימה קבוע.
אף שאקוקרדיוגרפיה היא השיטה הנפוצה ביותר למדידת מקטע פליטה, ניתן למדוד מקטע פליטה באמצעי דימות נוספים כטומוגרפיה ממוחשבת, דימות תהודה מגנטית, מיפוי לב ומיפוי MUGA או בצנתור לב. באקוקרדיוגרפיה נמדדים נפחי החדר בסוף הדיאסטולה ובסוף הסיסטולה וכך מחושב מקטע הפליטה. לחלופין, הערכה של רופא מיומן ללא חישוב מדויק נמצאה בהתאמה גבוהה לערכו של מקטע הפליטה המחושב.
דאג יול
דאג יול (באנגלית: Doug Yule; נולד ב-25 בפברואר 1947) הוא מוזיקאי וזמר אמריקאי. היה חבר בלהקת "הוולווט אנדרגראונד" בין השנים 1968-1973.
ביוגרפיה
נולד בשם דאגלס אלן יול בלונג איילנד. החל לנגן בכלים שונים במסגרת מספר להקות בבוסטון במהלך שנות ה-60. ב-1968 ניגן בלהקה בשם "The Grass Menagerie", לצד וולטר פאוארס ווילי אלכסנדר (שגם הם הפכו בהמשך לחברים בלהקת "הוולווט אנדרגראונד").
באותה שנה עזב ג'ון קייל את הוולווט אנדרגראונד, ולו ריד צירף במקומו את יול. הוא ניגן החל מהאלבום השלישי של הלהקה, שנקרא "The Velvet Underground" (1969); נגינתו באלבום כללה גיטרה בס ואורגן, ובנוסף הוא שר בשירים ב-"Candy Says" ו-"The Murder Mystery".
באלבום הרביעי, "Loaded" (1970), שר יול כסולן מוביל בארבעה שירים וניגן בשישה כלים שונים. בתקופת הקלטת האלבום הייתה המתופפת מורין טאקר בהריון, והיא הוחלפה בין השאר על ידי יול וכן על ידי אחיו, בילי יול.
בשנה זו עזב לו ריד את הלהקה, ויול תפס את מקומו כסולן מוביל, ועבר בעיקר לנגינה בגיטרה; הוא צירף ללהקה את וולטר פאוארס מלהקתו הקודמת, כנגן גיטרה בס, וב-1971 צורף גם וילי אלכסנדר, שהחליף את סטרלינג מוריסון בנגינה על קלידים. אך ב-1972 עזבו אלכסנדר, פאוארס וטאקר את הלהקה. יול ביצע עוד שני סיבובי הופעות עם נגנים שונים, והקליט את האלבום החמישי והאחרון של הלהקה, "Squeeze" (1973) שקיבל ביקורות רעות.
ב-1974, למרות עימותים שהיו ביניהם בעבר, ניגן יול בגיטרה באלבום הסולו הרביעי של לו ריד, "Sally Can't Dance", והצטרף למסע ההופעות שלו באירופה. ב-1976 ניגן בגיטרה באלבומו של אליוט מרפי. בהמשך הצטרף ללהקה "American Flyer" כמתופף וזמר רקע. אלבומה הראשון של הלהקה זכה להצלחה מתונה, אך אלבומה השני נכשל, והלהקה התפרקה ב-1978. יול פרש מהעשייה המוזיקלית למספר שנים, עבד כנגר ומתקן כינורות, ועבר להתגורר במפרץ סן פרנסיסקו.
בשל התנגדותם של ריד וקייל, יול לא הוזמן להופיע עם הלהקה בהופעות האיחוד שלה ב-1993 ובאלבום ההופעה החיה שהוצא אז. עם זאת, הוא זכה להתעניינות התקשורתית וחזר להתראיין על התקופה שעבר במסגרת הלהקה. ב-1996 הוא לא נכלל במסגרת רשימת חברי הלהקה כשזכתה להיכנס ל"היכל התהילה של הרוק אנד רול".
יול החל להקליט מספר שירים ב-1997. הוא חזר להופיע בשנת 2000 במספר הופעות, והוציא אלבום הופעה חיה בשם "Live in Seattle" (2002). כן השתתף באלבום ההופעה החיה של מורין טאקר, "Moe Rocks Terrastock" (2002). ב-2009 הצטרף לריד וטאקר באירוע בספריית העיר ניו יורק שנועד לקידום "The Velvet Underground - New York Art", אלבום תמונות נדירות של הופעתה הראשונה של להקתם בעיר.
יול ממשיך כיום לעסוק בבניית כינורות, ובמקביל מופיע ומקליט עם להקת מוזיקת פולק בשם "RedDog", מ-2007. מתגורר בסיאטל.
גובה היוהרה
המחלוקת החלה כאשר מגדלי פטרונס הוכתרו בתואר המבנים הגבוהים בעולם בשנת 1998, אף על פי שהגג שלהם היה נמוך ב-63.4 מטרים מזה של מגדל ויליס, שאחז בתואר עד אז, כך שהם זכו בתואר הנחשק בזכות הצריחים שבראשם. האוחז בתואר הנוכחי, בורג' ח'ליפה שבדובאי, איחוד האמירויות הערביות, מתנשא רשמית לגובה של 828 מטרים, אך הקומה הגבוהה ביותר המוציה בשימוש יום-יומי ממוקמת בגובה 585 מטרים מעל פני הקרקע. לכן, גובה היוהרה שלו מוגדר להיות 244 מטר, או 29% מגובה הבניין הכולל. ללא תוספת גובה זאת, הבניין עדיין היה אוחז בתואר הגבוה בעולם, אך בהפרש של שני מטרים בלבד מהבא בתור אחריו, מגדל שאנגחאי שבסין.
מגדל ג'דה שבסעודיה, המועמד המוביל להדחת הבורג' חליפה מתואר הבניין הגבוה בעולם, צפוי להיתמר לגובה של מעל 1,000 מטרים, אך הקומה הגבוהה ביותר שלו צפויה להיות ממוקמת בגובה של 630 מטרים מעל פני הקרקע. המשמעות היא ש 370 המטרים העליונים (שווה ערך לבניין בן 85 קומות), או 37% מגובה הבניין הכולל אינם יהיו ניתנים לשימוש. כאשר גובה היוהרה אינו נכלל, התקדמות הגובה של הבניינים הגבוהים בעולם נראית צנועה בהרבה בהשוואה.
ה-CTBUH דורש כי גובה היוהרה של המבנה יהווה פחות מ 50% מהגובה הכולל של המבנה כדי שיוגדר כ"בניין". אחרת, הוא נחשב למגדל תקשורת ואינו כשיר לדירוג.
Barbra Live
ברברה Live (ברברה בהופעה חיה) הוא סיבוב ההופעות השישי של האמנית האמריקאית ברברה סטרייסנד. סיבוב ההופעות התקיים בצפון אמריקה ובאירופה, והוא הסיבוב הראשון של סטרייסנד מאז 2006. ברברה Live היה סיבוב ההופעות במקום ה-22 בעולם מבחינת מכירות ב-2012, הניב רווחים של 40.7$ מיליון דולר, ונמכרו 154,287 כרטיסים.
באפריל 2013 הוכרז רשמית כי סטרייסנד תמשיך את הסיבוב לאירופה במהלך קיץ 2013.
רקע
תוכנן בתחילה כ-2 הופעות תוך כדי פתיחת ברקליס סנטר החדש בברוקלין, והוצג כמופע חזרה הביתה של ברברה, מאחר שהיא מעולם לא הופיעה בברוקלין. כל הכרטיסים נמכרו במהירות, ולא נוספו תאריכים נוספים. ב-9 באוגוסט 2012 הוכרז רשמית כי ברברה תמשיך את סדרת ההופעות שמתחילה בפילדלפיה ב-8 באוקטובר 2012. ב-14 בספטמבר נוספו 3 תאריכים באמריקה. אחד מהתאריכים הוא עבור ההוליווד בול המפורסם, בו הופיעה ברברה בעבר בסיבוב ההופעות שלה ב-1967, "ערב עם ברברה סטרייסנד", ושברה בזמנו את שיא כמות הקהל, כשהגיעו 17,256 מאזינים.
פיט פינלי
מורשת
פינלי קיבל ביקורות חיוביות מצד מתאבקים ומכרים. הוא עזר בשינוי התפיסה כלפי הדיוות של ה-WWE, כשביקר את קרבות החזייה והתחתונים המיושנים והעדיף על פני כך היאבקות מסורתית יותר.
מתאבקות כמו טריש סטרטוס, ליטה, ג'אז, סטייסי קיבלר, מולי הולי, התאומות בלה (ברי וניקי בלה), בת' פיניקס, נטליה, רובי ריוט, ליב מורגן, שרה לוגאן, סשה בנקס, שארלוט פלייר, לאנה, ביילי ורונדה ראוזי נתנו קרדיט לפינלי על כך שעזר להם לחדד את יכולות ההיאבקות שלהן ועל מציאת הזהויות שלהן. הן תיארו את פינלי כ"מתאבק יוצא דופן ומורה דרך סבלני שטיפל בהן בצורה מסורה".
חיים אישיים
פינלי מגיע ממשפחה עתירת אהבה לענף ההיאבקות המקצועית, כאשר גם אביו, דייוויד פינלי סניור, וסביו, היו מתאבקים מקצועיים. נוסף לכך, אחותו הייתה שופטת. פינלי נישא בראשונה למנג'רית שלו לשעבר, הנסיכה פאולה. כיום, הוא נשוי לאישה גרמנייה בשם מל, כשלשניים יש יחדיו שלושה ילדים. הבכור ביניהם, דייוויד, נולד בגרמניה.
כל שלושת ילדיו הם מתאבקים גם כן. הבכור, דייוויד, ערך את הופעת הבכורה שלו בענף ב-22 בדצמבר 2012, כשבין היתר הופיע בארגוני ההיאבקות New Japan Pro Wrestling (NJPW) ו-Ring of Honor (ROH).
תועי
תֹּעִי מֶלֶךְ חמת, מוזכר בתנ"ך בספר שמואל ב' פרק ח פסוקים ט-י: "וַיִּשְׁמַע, תֹּעִי מֶלֶךְ חֲמָת: כִּי הִכָּה דוד, אֵת כָּל-חֵיל הֲדַדְעֶזֶר. וַיִּשְׁלַח תֹּעִי אֶת יוֹרָם בְּנוֹ אֶל הַמֶּלֶךְ דָּוִד לִשְׁאָל לוֹ לְשָׁלוֹם וּלְבָרְכוֹ, עַל אֲשֶׁר נִלְחַם בַּהֲדַדְעֶזֶר וַיַּכֵּהוּ כִּי אִישׁ מִלְחֲמוֹת תֹּעִי, הָיָה הֲדַדְעָזֶר; וּבְיָדוֹ, הָיוּ כְּלֵי כֶסֶף וּכְלֵי זָהָב וּכְלֵי נְחֹשֶׁת". ישנם ארכאולוגים המזהים את תועי עם המלך הנאו-חיתי תאיתה. מלך זה מוזכר בכתובות הירוגליפיות לוויות שנתגלו בחפירות בצפון סוריה על גדות נהר האורונטס ובסביבה הקרובה לעיר חמה, ובכתובת הירוגליפית לווית במקדש באלפו שמוקדש לאל הסערה החיתי. בקיר המזרחי במקדש מסותתות שתי דמויות ניצבות אחת מול השנייה, הדמות הראשונה היא אל הסערה ומולה ניצב המלך תאיתה, ומפיו יוצאת כתובת: "מלך וגיבור על ארץ פאדאסאתיני". המקדש תוארך על סמך בדיקות פחמן-14 למאה ה-11 לפנה"ס.
הסיבה לברית שכרת תועי מלך חמת עם דוד מלך ישראל, יכולה להיות שהדדעזר שמלך על ממלכת צובה הארמית היווה איום על הממלכה הניאוחיתית של תועי, שהשתרעה על שטח גדול בצפון מערב סוריה ובדרום טורקיה של היום.
צבי ורשביאק
צבי ורשביאק (נולד ב-8 בינואר 1939) הוא עסקן ספורט בישראל, היה יושב ראש הוועד האולימפי בישראל מאז שנת 1997 עד שנת 2013.. ורשביאק משמש גם כיו"ר מרכז מכבי ישראל מאז שנת 1997, כחבר תנועת מכבי העולמית, כיו"ר מכבי נס ציונה וכחבר דירקטוריון כפר המכביה. הוא אף חבר מרכז הליכוד
במשך שנים ארוכות, ועד ל-16 במרץ 2011, שימש ורשביאק כדירקטור במועצה להסדר ההימורים בספורט, אחד משני נציגי הוועד האולימפי בדירקטוריון זה. ההחלטה על אי הארכת כהונתו התקבלה לאחר שהיועץ המשפטי לוועד האולימפי קבע כי "התנהלותו הייתה נגועה בניגוד עניינים חמור". ורשביאק עתר לבג"ץ כנגד החלטת שר האוצר ושרת התרבות והספורט שלא להאריך את כהונתו, בטענה שלא נפל כל פגם במעשיו, אולם בדיון שנערך בעתירה בדצמבר 2011 הודיע כי הוא מושך את העתירה.
דיולה באש
דיולה באש (בהונגרית: Basch Gyula; פשט, 9 באפריל 1851 – באדן, 8 בינואר 1928) היה מהנדס וצייר יהודי-הונגרי ידוע מאוד בתקופתו, אביו של הצייר אנדור באש.
צבי ורשביאק
ורשביאק היה מנהל מפעל תנובה ברחובות בשנת 1995 בעת שהתגלתה פרשת הסיליקון בחלב והתפרסם כאשר יצא בהצהרה "אנחנו ממשיכים בייצור החלב העמיד. יש לנו נתונים על ערכים גבוהים של סיליקון במים ובחלב באופן טבעי וללא שהוספנו שום חומר פנימה", הצהרה שהתבררה כמנוגדת לעובדות. בסופו של דבר, בעקבות חקירה פנימית, הודתה הנהלת תנובה במחדל, כאשר מנכ"ל החברה, יצחק לנדסמן, התנצל בהודעה אישית על הפרשה, על הטיוח, והורה על השעייתו של ורשביאק.
דיולה באש
ביוגרפיה
דיולה באש נולד במשפחה יהודית כבנם של פילפ באש (1821–1901) יועץ מסחרי, בעל קרקעות, נשיא חברת המניות בערבון מוגבל של טחנת קמח הקיטור הראשונה בבודפשט ושל יוזפה וודיאנר (1828–1883). לאחר סיום בית הספר התיכון למד וסיים לימודי הנדסה במכון הטכנולוגי של ציריך (1872). מ-1873 עד 1874 למד אמנות בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז. אף על פי שעבד גם כמהנדס, מאוחר יותר התמסר כולו לציור. הוא יצא לסיור לימודים בגרמניה, איטליה והולנד, היה חבר בחבר השופטים של תערוכת המילניום. היה נשיא אגודת האמנים ההונגרים (1899-1900) ולאחר מכן של המועצה הלאומית לאמנויות יפות (1909-1911). לאחר מלחמת העולם הראשונה הפסיק לצייר, ומשנת 1920 היה תושב קבוע בבית הבראה פזקאש (Fazekas) בבאדן (אוסטריה).
הוא עבד בעיקר כצייר דיוקנאות, ויצירות מקראיות, אך צייר גם תמונות של ציור ז'אנר בתפיסה הרומניסטית של שנות ה-80 של המאה ה-19 הוא הציג לראשונה בתערוכת הסתיו של 1886 של היכל האמנות בבודפשט. תמונות הז'אנר הידועים ביותר שלו: הפטאק ; נטוש ; עקשן קטן ; ממה עלינו לחיות? ; עונש. תמונה אחרונה זו מוצגת במוזיאון לאמנויות יפות (בודפשט). הוא היה נשיא הגלריה היכל האמנות (בודפשט) פעמיים. בשנת 1928 הוצג אוסף מיצירותיו בסלון הלאומי כתערוכה לזכרו.
צבי ורשביאק
אחיו, רענן ורשביאק, הוא יו"ר איגוד ההתעמלות בישראל.
עמית תומר
עמית תומר (נולדה ב-6 באפריל 1993) היא אשת תקשורת, עיתונאית, תסריטאית ומגישת רדיו ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה וגדלה בתל אביב לד"ר רון תומר, תעשיין והבעלים של חברת התרופות "אוניפרארם", אשר כיהן כנשיא התאחדות התעשיינים בישראל, ולאסתי, רוקחת במקצועה, ולמדה בתיכון אליאנס תל אביב.
תומר החלה את דרכה בתקשורת ב-2007, בגיל 14, ככתבת נוער בשבועון "מעריב לנוער". לאחר מכן, החלה לעבוד ככתבת חינוך במקומון "זמן תל אביב" מקבוצת מעריב. תומר שירתה בגלי צה"ל ככתבת לענייני בריאות, צרכנות ותקשורת, ולאחר מכן כעורכת ומגישה.
לאחר שהשתחררה מצה"ל ב-2014, החלה לעבוד ככתבת הבריאות של עיתון "מעריב סופהשבוע" וכן שימשה ככתבת מגזין. במקביל, המשיכה לשמש כמגישת פינות בגל"צ, בדסק התרבות. היא למדה משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, אך לא השלימה את התואר.
ב-2016 הצטרפה לתאגיד השידור הישראלי, ומיומו הראשון שימשה ככתבת הכלכלה. ערכה והגישה תחקירים במסגרת מדור "בשביל הכסף" במהדורה המרכזית של כאן 11, עד לעזיבתה ביוני 2021.
בדצמבר 2021 הצטרפה תומר לגלי צה”ל והתמנתה לראש תחום כלכלה וחברה, ומשמשת כפרשנית בשידורים השוטפים, ומגישה את הרצועה הכלכלית היומית כשלצידה שותף בהגשה לסירוגין, סמי פרץ.
היא בעלת טור קבוע בירחון "ליברל" בנושאי כלכלה ופוליטיקה. בוגרת מסלול התסריטאות בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה "סם שפיגל" וסטודנטית לכלכלה וספרות באוניברסיטת תל אביב.
עמית תומר נשואה לסתיו בלוגולובסקי, בנם של בעלי יקב ויתקין מתגוררים בתל אביב.
קונצ'רטו לכינור של סמואל בארבר
הקונצ'רטו לכינור (אופוס 14) נכתב על ידי המלחין האמריקאי סמואל בארבר בשנת 1939. זו יצירה בת שלושה פרקים, שנמשכת כ-22 דקות.
היסטוריה
בשנת 1939, הזמין תעשיין מפילדלפיה בשם סמואל שמעון פלס את בארבר לכתוב קונצ'רטו לכינור לבן חסותו, איסו בריסלי, בוגר מכון קרטיס למוזיקה משנת 1934, כמו גם בארבר.
בארבר קיבל את הצעתו של פלס ונסע לשווייץ כדי לעבוד על הקונצ'רטו. בארבר החל לעבוד על שני הפרקים הראשונים בשווייץ במהלך קיץ 1939. הוא קיווה להשלים את הקונצ'רטו בתחילת הסתיו כדי לעמוד במועד שניתן לו (1 באוקטובר). אולם תוכניותיו נקטעו בשל המלחמה המתקרבת - בה כל האמריקאים התבקשו לעזוב את אירופה על ידי הממשל האמריקאי. בסוף אוגוסט הוא נסע לפריז ולקח ספינה לארצות הברית, ואליה הגיע בתחילת ספטמבר. לאחר שבילה זמן קצר עם משפחתו בווסט צ'סטר, פנסילבניה, הוא נסע להרי הפוקונו כדי להמשיך לעבוד על הקונצ'רטו.
כשהעביר את שני הפרקים הראשונים לבריסלי באמצע אוקטובר, קיבל אותם בריסלי בהתלהבות רבה. הוא הציע לבארבר שהפרק האחרון יראה קצת יותר מהצד הווירטואוזי של נגינת הכינור.
עם זאת, באמצע נובמבר הדברים החלו להשתבש. בריסלי הציג את שני הפרקים שהושלמו למורה שלו, אלברט מיף, שהיה ביקורתי כלפי העבודה מנקודת מבטו של כנר. בריסלי לא הסכים, אך מיף החליט לכתוב לפלס מכתב (13 בנובמבר) ובו נכתב מדוע תפקיד הכינור צריך לעבור "ניתוח כירורגי" על ידי "מומחה", כגון הוא עצמו. לדבריו, "הקישוטים הטכניים רחוקים מאוד מהדרישות של כנר מודרני ..." ואם בריסלי יבצע את היצירה ככתוב, זה יפגע מאוד במוניטין שלו. מיף החליט שהוא משכתב את תפקיד הכינור ביצירה וכי יש צורך שהוא, בריסלי ובארבר יתכנסו ל"פגישה מיוחדת" כדי לדון בשינויים שלו. בריסלי התאכזב כשקיבל את הפרק השלישי מבארבר בסוף נובמבר. הוא ציפה לסיום שניתן להשוות בינו לבין שני הפרקים הראשונים, והרגיש שהוא קל משקל בהשוואה אליהם. בריסלי שאל את ברבר אם הוא יוכל לשכתב את הפרק האחרון; הוא אמר לבארבר שהוא יכול לנגן את היצירה במועד מאוחר יותר כדי לתת לו יותר זמן במידת הצורך.
למרות דרישתו של בריסלי, בארבר דחה את הצעותיו וסירב לשנות את הפרק האחרון. זו הייתה אכזבה גדולה עבור בריסלי, שהאמין שעם פרק שלישי משמעותי, היצירה יכולה להפוך להיות אחד מהקונצ'רטי הגדולים.
קונצרט הבכורה נערך בפסטיבל פרומס בשנת 1943.
הקלטות
הקונצ'רטו הוקלט על ידי מספר כנרים, ביניהם לואי קאופמן, רוג'ירו ריצ'י, לאוניד קוגן, אן אקיקו מאיירס, ג'ושוע בל, גיורא שמידט, ג'יימס אהנס, הילרי האן, יצחק פרלמן, גיל שחם ואייזק שטרן. הביצוע של שטרן עם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוחו של ליאונרד ברנשטיין זכתה לפרשנות רומנטית מהוללת, ואילו ההקלטה של מאיירס עם התזמורת הפילהרמונית המלכותית משנת 1988 זכתה לשבחים.
מבנה
הקונצ'רטו נכתב לשני חלילים, אבובים, קלרינטים, בסונים, קרנות וחצוצרות ; טימפני, תוף סנר, פסנתר, מיתרים וכינור סולו.
ממשק מוח-מחשב
ממשק מוח-מחשב (נקרא גם ממשק מוח-מכונה, BCI או BMI; מאנגלית: Brain–Computer Interface או Brain–Machine Interface) הוא ערוץ תקשורת ישיר בין מוח לבין התקן חיצוני. ממשק-מוח מחשב משמש לעיתים קרובות למחקר, מיפוי, שיפור או תיקון של תפקודים קוגניטיביים, חושיים ומוטורים.
המחקר בנושא ממשק-מוח מחשב החל בשנות ה-70 באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס במימון הקרן הלאומית למדע בארצות הברית, ובהמשך גם על ידי DARPA. מאז, המחקר בתחום ממשק מוח-מחשב התמקד בעיקר בנוירופרוסתטיקה, במטרה לשקם שמיעה, ראייה, ותנועה. בגלל תכונת הפלסטיות של מערכת העצבים, אותות מהתותב המחובר יכולות לאחר תקופת ההסתגלות לשמש כמו חוש או ערוץ שליטה טבעי. לאחר שנים של ניסויים בבעלי חיים, התקן ראשון לשימוש בני אדם הופיע באמצע שנות ה-90.
בבעלי חיים
מספר מעבדות הצליחו להפעיל התקנים תנועתיים על ידי אותות מוקלטים מקליפת המוח של עכברים וקופים. במאי 2008, מדענים מאוניברסיטת פיטסבורג הצליחו לגרום לקוף להפעיל יד רובוטית בכוח מחשבתו.
סוגיות אתיות
התפתחות טכנולוגיות ה-BCI מביאה עמה אתגרים אתיים רבים, כגון:
בטווח הקצר:
בטווח הארוך:
מישקוב
מישקוב (בפולנית: Myszków) היא עיר בפולין ובה 31,974 תושבים (נכון לשנת 2017). העיר שוכנת על גדות נהר ורטה (Warta) בפרובינציית שלזיה מאז 1999. בין השנים 1975–1998 השתייכה לפרובינציית צ'נסטוחובה. היא בירת מחוז מישקוב. בעבר השתייכה לפולין קטן. מישקוב שוכנת לאורך קו רכבת פולני ותיק, קו ורשה-וינה, וכן ליד קו גרודז'יסק מזובייצקי-זוויירצ'ה.
העיר שוכנת 280 מטר מעל פני הים, בעמק בין רמת שלזיה ורמת קרקוב-צ'נסטוחובה, וחלק ממחוזותיה הם חלק מפארקי טבע מוגנים באזור. אופן בנייתה של מישקוב אופייני לדפוס יצירת ההתיישבויות באזורה - תוצאת מיזוגים של כפרים רבים אל בין גבולותיה.
היסטוריה
במשך מאות שנים מישקוב הייתה כפר, ורק אחרי מלחמת העולם השנייה התפתחה.
בשנת 1950 קיבלה מעמד של עיר. בסוף שנות ה-40 ובשנות ה-50 הוקמו במקום בתי חרושת למכונות כביסה ולכלי אמייל (חומר צבעוני הנוצר מהתכת אבקת זכוכית על שכבת מצע). בין שתי מלחמות העולם היו במקום מנסרות, טחנות קמח ומחסני עצים. החנויות שנפתחו בעיירה שירתו את סביבתה החקלאית.
תולדות הקהילה היהודית לפני השואה
ראשוני היהודים הגיעו למישקוב ב, ובתחילת קיומה היית הייתה הקהילה המקומית כפופה לקהילת ז'רקי הקרובה. אחרי מלחמת העולם הראשונה גדל היישוב היהודי במישקוב. ב-1921 נמנו בה 563 יהודים שהיו כ-31% מכלל האוכלוסייה. באותה שנה היו במקום כ-30 מפעלים ובתי עסק בבעלות יהודים שהעסיקו יחדיו 128 עובדים (בעלי העסק, בני משפחה ושכירים).
בתקופה זו הייתה במקום קהילה שהעסיקה רב ושוחט. עד 1919 כיהן ברבנות מישקוב הרב טברסקי. לקהילה היו בית מדרש ותלמוד תורה, ופעלה בה חברת "ביקור חולים". אחרי מלחמת העולם הראשונה התנהלה במישקוב פעילות ציונית. בשנות ה-20 נוסד קן מקומי של "השומר הצעיר". בעיירה הייתה ספרייה יהודית והתקיימו קורסים ללימוד עברית וללימוד היהדות.
ימים מעטים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה ברחה קבוצה של יהודים תושבי במקום מזרחה, לאזור השליטה של ברית המועצות.
תולדות הקהילה היהודית בזמן השואה
ימים אחדים לפני מלחמת העולם השנייה ברחה קבוצת יהודים ממישקוב, הגרמנים כבשו את מישקוב ב-3 בספטמבר 1939. על יהודי המקום הוטלו תשלומי כופר, בית הכנסת נהרס, חנויות היהודים הוחרמו והיהודים חויבו לשאת סרט זרוע ועליו מגן דוד. במאי 1940 הועברו למישקוב 100 מגורשים מצ'שין וממקומות נוספות בשלזיה, וביחד עם עוד פליטים מספר היהודים בעיר עמד על קרוב ל-1,000 יהודים.
באוקטובר 1940 החל שילוח מאות יהודים ממישקוב למחנות עבודה בעיר ומחוץ לה.
בתחילת 1941 שולחו 50 צעירים מקומיים, רובם פעילי תנועות נוער לשעבר, לאושוויץ. כמאה יהודים אחרים גויסו לעבוד בעיירה ביציקת בטון.
בשלהי 1941 הוקם במייצ'וב הסמוכה גטו ליהודי מישקוב. הבתים במייצ'וב היו מעטים ושתיים – שלוש משפחות נאלצו להתגורר יחדיו בחדר אחד. היציאה מן הגטו נאסרה ללא רישיון מן הגסטאפו, ולפיכך שרר בגטו רעב. הצפיפות הנוראה, התנאים הסניטריים והרעב גרמו להתפרצות מחלות ומגפות בקרב יושבי הגטו.
ביוני 1942 כיתרו אנשי גסטאפו וס"ס את הגטו ופינו את רוב היהודים לזוויירצ'יה, מהם ברגל ומהם בעגלות. משם שולחו כולם לאושוויץ. כעבור זמן לא רב, נתפסו עוד כמאתיים יהודים שהסתתרו במהלך האקציה ואחר כך יצאו ממחבואיהם או נתפסו, הועברו אף הם לזוויירצ'יה, וב-28 באוגוסט גורשו משם לאושוויץ.
מבין 1,200 היהודים שישבו במישקוב לפני הגירושים למחנות המוות שרדו כ-60 איש. בתום המלחמה, עברו בעיירה או גרו בה זמן מה 25 יהודים. בשנות ה-50, בעת ההגירה הגדולה של יהודים מפולין, עזבו כל היהודים את מישקוב.
יהודי מישקוב היום
כיום אין קהילה יהודית במישקוב אף על פי שלאחר מלחמת העולם השנייה, יהודים אחדים מהקהילה נשארו לאחר ששרדו את מחנות ההשמדה.
ספורט
במישקוב פועל מועדון הספורט "MKS Myszków" שנוסד בשנת 1947 ושמו השתנה מספר פעמים ("Jedność", "Stal", "Papiernik", "Krisbut", "MŻKS").
פרס המוזיקה של בילבורד להישג המצעדים
פרס המוזיקה של בילבורד להישג המצעדים הוא אחד משני הפרסים שנבחרים על ידי מעריצים בטקס הפרסים. דרייק הוא האמן בעל מספר המועמדויות הגבוה ביותר, הוא היה מועמד 3 פעמים (2016, 2018 ו-2019). טיילור סוויפט (2015, 2020) ודה ויקנד (2016, 2017) קיבלו שתי מועמדויות.
המערכה בנורמנדי
המערכה על חצי האי נורמנדי הייתה מערכה צבאית מכריעה, אשר התחוללה בחבל נורמנדי בצרפת, בין צבאות בעלות הברית המערביות לבין צבא גרמניה הנאצית במסגרת החזית המערבית במלחמת העולם השנייה. המערכה החלה ב-6 ביוני 1944, לאחר נחיתת צבאות בעלות הברית בחופי נורמנדי, וארכה כחודשיים וחצי. במהלך המערכה ספגו כוחות בעלות הברית אבדות כבדות, אך בסופה הם הצליחו לכתר ולהשמיד את מרבית כוחות הצבא הגרמני בנורמנדי. תבוסת הכוחות הגרמניים בנורמנדי, ביחד עם נחיתת כוחות בעלות הברית בדרום צרפת (מבצע דרגון), שברו את התנגדות הכוחות הגרמניים על אדמת צרפת, וגרמו לנסיגה מהירה של שרידיהם לכיוון גרמניה. עד ראשית ספטמבר 1944, פחות משבועיים לאחר השלמת חיסול כיס פאלז (22 באוגוסט), שחררו כוחות בעלות הברית כמעט את כל שטח צרפת ובלגיה.
מקובל לחלק את המערכה בנורמנדי לשני שלבים עיקריים : בשלב הראשון (6 ביוני-25 ביולי) התקדמו כוחות בעלות הברית באיטיות רבה מראש הגשר שלהם מול התנגדות גרמנית עיקשת ומיומנת. שלב זה התאפיין ברובו בלוחמה סטטית, וקצב ההתקדמות של כוחות בעלות הברית לא עלה על קילומטרים בודדים ביום. בשלב השני (25 ביולי-25 באוגוסט), לאחר הבקעת מערך ההגנה הגרמני בגזרה המערבית של החזית בנורמנדי והפריצה החוצה מחבל נורמנדי במסגרת מבצע קוברה, התקדמו הכוחות האמריקאים במהירות וכיתרו את הכוחות הגרמניים בנורמנדי מכיוון דרום, בסיוע התקדמות של הכוחות הבריטיים והקנדיים מאזור העיר קן צפונה. שלב זה התאפיין במעבר למלחמת תנועה, ובסופו הושמדו מרבית הכוחות הגרמניים, שכותרו בכיס פאלז, ושרידיהם נסוגו לנהר הסן, לאחר שאיבדו כמעט את כל ציודם הכבד.
מבוא : הפלישה לנורמנדי (מבצע אוברלורד)
ב-6 ביוני 1944, לאחר שנים של תכנון והכנות מדוקדקות, נחתו כוחות בעלות הברית בחופים הצפוניים של חצי האי נורמנדי, במטרה לשחרר את צרפת וארצות השפלה, ולפלוש לגרמניה מכיוון מערב. למבצע הנחיתה קדם מבצע הטעיה והונאה מתוחכם ועצום ממדים (מבצע פורטיטיוד), שנועד להטעות את הפיקוד הגרמני ביחס לאזור בו תתבצע פלישת בעלות הברית, ולשכנע אותו שהנחיתה בנורמנדי איננה הפלישה האמיתית, אלא מבצע הטעיה. המטרה הייתה לרתק כוחות גרמניים גדולים ככל האפשר, למשך כמה שיותר זמן, להגנה על אזורים בהם לא נועדה להתבצע הפלישה, ובכך להקל על הנחיתה בחופי נורמנדי, ולעכב ככל האפשר את הזרמת העתודות הגרמניות לאזור נורמנדי לאחר הפלישה.
מבצע הנחיתה כלל מספר מרכיבים עיקריים : ארמדה ימית, שכללה אלפי כלי שיט ונחתות, נועדה להוביל את הכוחות הנוחתים ליעדיהם, לאבטח את מעבר השיירה הימית, להפגיז את ביצורי החוף הגרמניים, ולהעביר אספקה ותגבורות לכוחות הנוחתים לאחר ביסוס ראשי הגשר על אדמת צרפת. במסגרת השלב האווירי של המבצע, נועדו למעלה מעשרת אלפים מטוסים (מטוסי קרב, מטוסי תקיפה ומפציצים) להעניק סיוע אווירי לכוחות הנוחתים, לבודד את אזור המערכה ולתקוף כוחות עתודה ותגבורות גרמניות, כדי למנוע מהם להפריע למבצע הנחיתה, כל זאת לאחר שבעלות הברית השיגו עליונות אווירית כמעט מוחלטת בשמי צרפת בחודשים שקדמו לפלישה לנורמנדי. על חיילות האוויר של בעלות הברית הוטלה גם המשימה לאבטח ארמדה אווירית, שנועדה להוביל שלוש דיוויזיות מוטסות ומוצנחות (שתיים אמריקניות ואחת בריטית) לנורמנדי. הכוחות המוטסים, שיונחתו ביעדיהם בלילה לפני יום הנחיתה, נועדו להגן על ראשי הגשר המיועדים מפני התקפות נגד גרמניות, לכבוש יעדים חיוניים בסמוך להם, כדי להקל על הפריצה החוצה מראשי הגשר, להטעות את הפיקוד הגרמני ולזרוע בלבול ובהלה בקרב כוחות האויב בנורמנדי. כוחות הקרקע, שנועדו לבצע את הנחיתות בחופי נורמנדי, כללו יחידות מארבעה קורפוסים של בעלות הברית, שמנו למעלה מ-130 אלף חיילים במסגרת חמש דיוויזיות. כוחות אלו נועדו לנחות בגזרה ברוחב כ-65 קילומטרים, בין שפך נהר אורן במזרח, לחוף המזרחי של חצי האי קוטנטן במערב, להבקיע את החומה האטלנטית הגרמנית, ולבסס חמישה ראשי גשר בחופי נורמנדי.