cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רוברט שטולץ
חייו
בשנותיו המאוחרות השתמש בשרביט ניצוח שירש מפרנץ להאר; השרביט היה שייך במקור ליוהאן שטראוס וראשי התיבות של שטראוס היו חרותים בו בכסף.
לאחר מותו בברלין בשנת 1975 נקבר סמוך ליוהנס ברהמס ויוהאן שטראוס הבן בבית הקברות המרכזי בווינה, ופסל שלו הוצב בגן העיר של וינה. רחוב נקרא על שמו - סמוך לבית האופרה.
נישואים
רוברט שטולץ נישא חמש פעמים. נשותיו הראשונה והשנייה (גרטה הולם ופרנצי רסל) היו זמרות. אשתו השלישית הייתה יוזפינה צרניץ והרביעית נקראה לילי. אשתו החמישית הייתה איבון לואיז אולריך, שכונתה "איינצי" (2004-1912) או "די איינציגה", על שום תפקידה כמסייעת לאמנים גרמנים ואוסטרים גולים בפריז במלחמת העולם השנייה, הייתה מנהלת עסקיו עד מותו. הייתה לה בת אחת, קלאריסה, מנישואיה הראשונים, ורוברט שטולץ אימץ אותה.
יועצת הנקה
יועצת הנקה מתמחה בניהול הקליני של הנקה ומסייעות לאם ברכישת מיומנות ההנקה הנכונה, שכן זו אינה בהכרח מבוצעת היטב אינטואיטיבית. יועצות הנקה עובדות הן במגזר הציבורי (בתי חולים, מרפאות רופאים או מיילדות, תוכניות לבריאות הציבור, תחנות לבריאות המשפחה) והן במגזר הפרטי. יועצות הנקה מוסמכות לתפקידן על ידי הוועד הבינלאומי לבוחני יועצי הנקה (IBLCE).
יועצות הנקה הן לרוב אחיות, דיאטניות, רופאות, מיילדות, תומכות לידה ועובדות סוציאליות שעברו הכשרה ובחינה להסמכה למקצוע, ותפקידם לסייע לאימהות משלב הטרום ־ לידה, דרך שלב ההנקה (בנושאים הקשורים לאם, לחלב ולתינוק) ועד לסיום ההנקה. ניתן למצוא יועצת הנקה בחדרי ההנקה במחלקות היולדות בבתי החולים, והן אלה שמלמדות את האימהות הטריות כיצד להניק, ועולות על בעיות אם יש. במקרים בהם נדרשת עזרה ניתן גם להיעזר בליגת לה לצ'ה שהיא ארגון של מתנדבות שמנסות לעזור לנשים להניק.
הנקה היא פעולה שעלולה להיות מורכבת. לפעמים אין התאמה בין התינוק לשד, לפעמים יש בעיות פיזיולוגיות המונעות הנקה תקינה, כמו לשון קשורה של תינוק. הנקה לא טובה גורמת לכאבים ואף זיהומים בשד. מלבד ההנקה עצמה שיכולה להיות מאתגרת על היולדת לישון, לאכול, ולטפל בעצמה. יועצת הנקה מאבחנת את מצבה של האישה, ואת ההנקה, על מורכבותה ולייעץ בהתאם. תקופת משכב הלידה, היא תקופה לא קלה עבור האם, וקשיים בהנקה עלולים להיות מאוד מאתגרים לנשים, רגשית ופיזיולוגית. יועצת הנקה טובה יכולה להרגיע, ולעודד את האם המניקה, כמו גם לפתור את הבעיות הגורמות להנקה. נשים רבות נעזרות באיזה שהוא שלב ביועצת הנקה, כיוון שמדובר בתהליך מורכב.
אלימלך הורוביץ
רבי אלימלך הורוביץ (תרמ"א, 1881-תש"ב, 1942) היה אדמו"ר חסידי בקראקא, החמישי בשושלת מעליץ. נודע בלחניו וכונה 'האדמו"ר המלחין'. היה מצאצאי רבי נפתלי צבי הורוביץ מרופשיץ. נספה ביריות בבית הקברות בראדומישל. היה גיסו של ר' יחזקאל הולשטוק מאוסטרובצה.
לפני השואה
נולד לרבי נפתלי הורוביץ ממעליץ (ד' בטבת תר"ה–י"ח בתשרי תרע"ו) ולרכיל בתו של רבי אביש קנר מסאניק. עוד בבחרותו נודע בגאונותו וביכולתו לחדש חידושי תורה בהלכה ובאגדה. נישא לבינה, בתו של רבי צבי הירש הורוביץ מרוזבדוב (תר"ט-חשוון תרע"ט). עוד בחיי אביו מונה לרבה של מליץ וכונה בפי כל "הרב הצעיר". ניהל את רבנותו ביד רמה וראש הקהל שלא אהב זאת ירד לחייו. לכן היגר עם משפחתו לארצות הברית וחזר לאחר שנתיים. הוא ויתר על רבנותו במליץ לטובת אחיו רבי מנחם-מנדל (תרמ"ג-תש"ג), ועבר לקרקוב. לאחר זמן מה שב לזמן קצר לארצות הברית ולאחר חזרתו משם החל בתקופה שבה הרבה במתן צדקה ובמעשי חסד ונכנס לעסקים. את עסקיו מסר לאנשים שהבינו בתחום והיה לו אמון בהם, אך הם מעלו באמונו והוא נקלע למשבר כלכלי חמור. הוא שמע לעצת מקורביו ועבר לדירה גדולה יותר, הקים בית כנסת משלו וחזר להנהיג עדת חסידים. מספר החסידים הלך ועלה מיום ליום, והם נהנו בייחוד לשמוע את ניגוניו בתפילה.
היה בעל כישרון מוזיקלי רב ובגיל 10 המלמד שלו לימדו גם תווים. בהמשך הרחיב בכוחות עצמו את ההשכלה המוזיקלית שלו עד שידע להלחין יצירות שלמות ולכתוב את התווים שלהן. השאיר אחריו מאות לחנים שתוויהן מילאו חמישה כרכים. עקב אחרי יצירותיהם של מלחינים יהודיים במוזיקה העולמית ושל גדולי החזנים. כשהיה בארצות-הברית הופק מלחניו תקליט שהצליח מאוד. חיבר גם פירוש לספר תהילים שנשאר בכתב יד.
בימי השואה
לאחר כיבוש פולין בידי הנאצים, גלו יהודי מליץ לגטו בעיירה ראדומישל הסמוכה למליץ בגליציה המערבית. מפני שלא היו פסי רכבת בסביבה, רציחת היהודים בגטו ראדומישל נעשה ביריות בבית הקברות. לפני ביצוע הרצח ביקש רבי אלימלך לערוך סעודה בפעם האחרונה. הרוצחים הסכימו, והרבי ישב עם חסידיו ליד הקבר הפתוח ובהתרגשות רבה השמיע להם דברי תורה וניגון חדש שחיבר לקטע התפילה "נשמת כל חי", שבמהלכו יצאו יחד בריקוד סוחף. לאחר סיום הריקוד אמר הרבי למבצעי הרצח: "אנו עשינו את שלנו, עשו אתם את שלכם!" מיד לאחר מכן נרצחו ביריות בידי הנאצים.
חצי המנשה (סדרת טלוויזיה)
חצי המנשה היא קומדיית מצבים תנ"כית שכתב אפרים סידון, אשר שודרה בשנת 1996 בטלוויזיה החינוכית.
הסדרה מתארת ומציגה את קורותיהם ואת חיי היומיום של מספר דמויות בכפר (הבדיוני) בציר אביעזר שבנחלת שבט מנשה הנמצא תחת כיבוש פלשתי בתקופת השופטים. תושבי הכפר הישראלי מנהלים חיים עצמאיים יחסית, אך נתקלים בהגבלות שמטילים עליהם הנציגים הפלשתים המפקחים על הכפר, אכיש ומפיש. הסדרה מאירה באור קומי את יחסיהם של התושבים ושל הכובש הפלשתי: את התמודדותם של הפלשתים עם מנהגיהם של תושבי המקום המכונים בפיהם "מקומונים", את פחדם של תושבי המקום מהכובש הפלשתי ואת האינטראקציה ביניהם.
בסדרה סצנות רבות הכוללות לאזכורים מהאקטואליה בישראל בשנות התשעים של המאה העשרים לאזכורים מסיפורי התנ"ך.
NBA 2K19
NBA 2K19 הוא משחק וידאו המהווה סימולציות כדורסל בסדרת המשחקים NBA 2K שמפותח ומופץ על ידי 2K Sport, שיצא לשוק ב-11 בספטמבר 2018 עבור Xbox One ,Microsoft Windows, פלייסטיישן 4 ו-Nintendo Switch. יאניס אדטוקומבו מהמילווקי באקס מופיע על העטיפה של המהדורה הבסיסית של המשחק, בעוד שלברון ג'יימס מופיע על השער של המהדורה המיוחדת של המשחק.
משחק
NBA 2K19 אושר באופן רשמי ביוני 2018 והוא יצא ב-11 בספטמבר 2018. שחקנים שהזמינו מראש את הגרסה המיוחדת מקבלים את המשחק יותר מוקדם ב-7 בספטמבר. זה יהיה המשחק הראשון מאז שנת 2007 בסדרה שלא יהיה זמין בקונסולת Xbox 360 ופלייסטיישן 3.
קבוצות ישראליות במשחק
בחודש אפריל 2019 יצא טלאי לליגה הישראלית ב-NBA 2K מיוחד המביא קבוצות ישראליות למשחק.
בטלאי יש 35 קבוצות ישראלית ביניהם 12 מליגת העל, 14 מהליגה הלאומית, 2 מליגות נמוכות, 2 מהליגה לנשים, קבוצה אחת מליגת העל לנוער, נבחרת ישראל, אולסטאר ישראלים ואולסטאר זרים.
קבוצות נוספות שקיימות במשחק הם 14 קבוצות עבר ישראליות בניהם מכבי תל אביב של עונת 2013/2014 והפועל חולון של עונת 2007/2008.
בנוסף קיימות במשחק 11 קבוצות אולטיים מהליגה הישראלית, 2 קבוצות היורוליג שהגיעו לגמר בשנה שחלפה ועוד 2 קבוצות בינלאומיות עם קשר לישראל.
אילי קאופמן
אילי קאופמן (נולדה ב-23 בפברואר 1954) היא מעצבת משחקי חשיבה ישראלית, ולשעבר במאית קולנוע ורעיונאית.
ביוגרפיה
אילי קאופמן נולדה בתל אביב למנחם (ננדי) ומירי רוזנבאום, (אחות של גבריאל רוזנבאום). למדה בעירוני א' במגמה מזרחנית ושירתה בצה"ל בבור של חיל האוויר. לאחר שחרורה מצה"ל למדה בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1979 ביימה במסגרת לימודיה, את הסרט 'שתיקה הולכת ונמשכת של משורר', וכן סרטים דוקומנטריים קצרים על פי תסריטים שכתבה, עבור הטלוויזיה החינוכית.
בשנת 1989 עבדה כרעיונאית במשרדי פרסום. במקביל לעבודתה, בשנים האחרונות של שנות ה-80 של המאה ה-20, עבדה כרעיונאית עצמאית עבור חברות שונות.
בשנים 1989-1987 חיברה תשבצי היגיון עבור המקומון "ירושלים" מידיעות תקשורת תחת הכותרת "קוד-קוד".
בשנת 1989 כתבה את השיר "פוקר על הבוקר", שהלחין צוף פילוסוף. שיר זה נכלל באלבומה השלישי של סי היימן, "עובדים בכביש", וברצועת הקליפים של זהו זה!.
החל משנת 1990 החלה לעצב ולייצר משחקי חשיבה.
באוקטובר 1996 הקימה עם מירב אורן את תנועת אימהות ונשים למען שלום.
יצירתה הקולנועית
בשנת 1981 קיבלה מענק כספי על תסריט מקורי שכתבה, "האוניות של רוני".
פעילותה הפוליטית
באוקטובר 1996 הקימה עם מירב אורן את תנועת אימהות ונשים למען שלום. התנועה קמה בעקבות מהומות מנהרת הכותל, שגבו קורבנות רבים מקרב חיילי צה"ל. מטרת התנועה הייתה להעלות לסדר היום את קולן של האימהות בדרישה מראש הממשלה שלא יהפוך אותן "לאימהות השכולות של מחר". התנועה, שהתרחבה במרוצת הזמן, העניקה השראה לצמיחתה של תנועת ארבע אמהות, שהחלה לפעול בעקבות אסון המסוקים שאירע בפברואר 1997, ולתנועת פרופיל חדש שקמה בשנת 1998.
יצירת סיכת שלום לזכרו של יצחק רבין
סמוך למועד הקמת התנועה, עיצבה אילי קאופמן סיכת דש לזכרו של ראש ממשלת ישראל יצחק רבין לאחר הירצחו, שבה מופיע הכיתוב: "לא נשכח, 4 נובמבר 1995". התנועה הפיקה למעלה מ-100,000 סיכות, שנמכרו כולן לקהל הרחב במחיר של 10 שקלים. ההכנסות ממכירתן הוקדשו למימון המודעות הרבות שהתפרסמו בעיתונות ולפעילות השוטפת של התנועה. במהלך הזמן הפכה הסיכה לסמלה של התנועה. בחודש מרץ 1999 ענדו נשיא ארצות הברית ביל קלינטון ואשתו הילרי את הסיכה, באירוע שנערך בבית הלבן לכבוד יום הולדתו ה-77 של יצחק רבין.
אצירת תערוכה עשרים שנה לשלום עכשיו
במלאת 20 שנה לתנועת שלום עכשיו, הגתה ואצרה קאופמן, שהייתה פעילה בתנועת שלום עכשיו, תערוכה של כרזות, שהפיקה שלום עכשיו במהלך השנים. בתערוכה הוצגו כרזות המלוות בקטעי עיתונות, שבהן הייתה התייחסות לאירועים השונים שהביאו השראה ליצירתן. ב-6 באפריל 1998 נפתחה התערוכה בבית הקיבוץ הארצי בתל אביב, והוצגה שם עד 14 באפריל. ב-19 באפריל נדדה התערוכה לבנייני האומה בירושלים, וב-24 באפריל הוצגה בצוותא בחיפה.
פגישה עם מחנה השלום המצרי
כחלק מפעילותה של קאופמן בתנועת אימהות ונשים למען שלום, יזמו פגישה עם מחנה השלום המצרי בקהיר.
לקראת סוף חודש נובמבר 1998 הגיעו נציגות התנועה לקהיר, וקיימו סבב פגישות בן שלושה ימים עם מחנה השלום המצרי, אל המשלחת הצטרפו גם שני אבות שכולים, יצחק פרנקנטל ורוני הירשזון, שהקימו את פורום המשפחות השכולות, הכוללות ישראלים ופלסטינים שאיבדו את יקיריהם כתוצאה מהסכסוך הישראלי-פלסטיני.
אצירת תערוכה למען שחרור גלעד שליט
לאחר כשש שנים בהן שהה גלעד שליט בשבי ברצועת עזה, יזמו אומני מדרחוב נחלת בנימין בשיתוף פעולה עם הנהלת המדרחוב תערוכת אמנות, ובה כ-100 עבודות בטכניקות שונות, שעוסקות בנושא החטיפה והשבי של גלעד שליט. התערוכה נועדה להעלות מחדש את המודעות בציבור לסוגיית שחרורו של גלעד, ולהוות אמצעי לחץ על מקבלי ההחלטות. את התערוכה אצרה אילי קאופמן בשיתוף פעולה עם האמן קובי רוט. עבודתה של קאופמן, 'החליפו מקומות בין ביבי וגלעד', שהוצגה בתערוכה, זכתה לחשיפה רבה באמצעי התקשורת השונים. עבודה זו היא למעשה משחק חשיבה אינטראקטיבי גדול-ממדים, המזמין את הקהל לשחק ולנסות למצוא את המהלכים הנכונים כדי לבצע את "עסקת החילופין" בין ביבי (ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו) לגלעד. מתחת לקוביות מסתתרים שמות האסירים עם דם על הידיים (שבבסיס סוגיית שחרור גלעד שליט), שנחשפים ככל שהמשחק מתקדם עם תזוזתן". התערוכה הוצגה בבית התמר בין התאריכים 27 בינואר 2011 - 15 בפברואר 2011.
יצירת משחקי חשיבה
החל משנת 1990 החלה קאופמן לעצב ולייצר משחקי חשיבה, בריאיון ל"ג'רוזלם פוסט" אמרה כי היא "יוצרת משחקי חשיבה שנראים כיצירות אומנות", וכן שהיא מאמצת רעיונות פילוסופיים מהספרות ומההיסטוריה, שאותם היא משלבת באופן ויזואלי בעבודותיה.
משחקיה הוצגו במסגרת מכון היצוא הישראלי ביריד הצעצועים הבינלאומי של נירנברג. חברת פילוס הגרמנית רכשה ממנה את זכויות הייצור של מספר משחקים תמורת תמלוגים. וכן משחקיה פורסמו בקטלוגים של חברת NEAF השווייצרית וחברת Il Gioco Creativo האיטלקית. משחקה "צעדי סוס" הוצג בכינוסים בינלאומיים וכיום הוא חלק מהאוסף הגדול בעולם של משחקי חשיבה הנמצא בספריית לילי באוניברסיטת אינדיאנה, פריט מס' 24364.
חיים אישיים
הייתה נשואה לפרסומאי מיקי קאופמן ולהם בת.
יהודה אשכנזי (טיקטין)
רבי יהודה אשכנזי (נפטר ה'תק"ג, 1743) היה רב פולני במחצית הראשונה של המאה ה-18. ממחבריו הראשונים של הספר באר היטב על השולחן ערוך. כיהן כרב ודיין בטיקטין.
ביוגרפיה
רבי יהודה נולד לרב שמעון סופר מפרנקפורט. פירושו לשולחן ערוך, "באר היטב", בא כהרחבה והשלמה לפירוש בשם זהה שנכתב בידי רבי ישעיה ב"ר אברהם, והוא נדפס לראשונה בשנת תק"ב באמשטרדם, ואף צורף למהדורות השולחן ערוך בדפוס אמשטרדם תקי"ג ותק"כ. בשל התקבלות חיבורו זה, נדחה למעשה הספר המקורי של רבי ישעיה ב"ר אברהם. ובמהדורות השולחן ערוך הנפוצות מודפסת בחלק אורח חיים מהדורתו של רבי יהודה אשכנזי מטיקטין.
סגילונג
סגילונג (בהונגרית: Szegilong) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית סגילונג קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-284 תושבים בשנת 1990 עד 220 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-22%).
בסגילונג חיו מעט יהודים.
נג'מייה פגרושה
נג'מייה פגרושה (באלבנית: Nexhmije Pagarusha; בסרבית: Nedžmije Pagaruša; 7 במאי 1933 – 7 בפברואר 2020) הייתה זמרת ושחקנית אלבנית-קוסובואית, המכונה לעיתים קרובות גם כמלכת המוזיקה של קוסובו. פגרושה זכתה לשבחים על הקול הסופרני שלה שהשתמשה במהלך הקריירה המוזיקלית שלה, בעיקר בקוסובו ובמדינות השכנות אליה. סגנון המוזיקה שלה לא הוגבל רק למוזיקה אלבנית, שכן היא ביצעה גם ז'אנרים אחרים כמו רוק, פופ, פאנק ואופרה.
ביוגרפיה
נג'מייה פגרושה נולדה בכפר הקטן, פגרושה, ממלכת יוגוסלביה (כיום, קוסובו). היא סיימה את בית הספר היסודי במאלישבו ולאחר מכן נסעה לבלגרד, שם למדה בבית ספר למוזיקה למשך 3 שנים, במסלול הסולו. היא החלה את הקריירה המוזיקלית שלה כזמרת ברדיו פרישטינה ב-1948.
הקריירה המוזיקלית נמשכה כמעט 40 שנה, ובשל הניגוד בז'אנרים בהם הופיעה, לא היה ניתן להגביל את פגרושה כסוג מסוים של זמרת. על פי מבקרי המוזיקה ומעריציה, היא נקראת Bilbili i Kosovës (הזמיר של קוסובו), מלכת המוזיקה של קוסובו, מאדאם באטרפליי וכו'.
היא צברה פופולריות רבה לא רק בקוסובו, אלא גם במדינות אירופאיות אחרות, כמו אלבניה, מקדוניה הצפונית, בוסניה והרצגובינה, בולגריה ואחרות. היא הובילה מספר הופעות עם הרכב המוזיקה Shota במדינות אלו, וגם בישראל. בקוסובו זכתה בתואר Këngëtare e shekullit (מילולית: זמרת המאה).
השיר "Baresha", שהולחן עלי ידי בעלה, רסקו מוליקי, ונכתב על ידי ריפת קוקאי , הוא אחד מהשירים הפופולריים ביותר שלה. פגרושה שיחקה בהצגות תיאטרון רבות ובסרטים וגם כשחקנית היא זכתה בפרסים רבים.
היא הפסיקה את קריירת המוזיקה שלה ב-1984 לאחר שעשתה קונצרט ענק בסרייבו. ב-2000, היא שרה את השיר "Për ty" בתוכנית טלוויזיה אלבנית, לאחר 16 שנים שלא הופיעה מוזיקלית. היא עבדה כיועצת בכירה למוזיקה ברדיו קוסובו וברדיו בלו סקיי. בנובמבר 2012, היא קיבלה את מסדר כבוד האומה שהוענק על ידי נשיא אלבניה, בויאר נישני.
נג'מייה פגרושה נפטרה ב-7 בפברואר 2020 בשל מחלה לא ידועה.
סינגלים
פגרושה הוציאה יותר מ-150 סינגלים. הסינגלים המצליחים ביותר שלה הם:
Butterfly World Tour
Butterfly World Tour הוא סיבוב הופעות של הזמרת האמריקאית מריה קארי, אשר היה נועד לקדם את אלבומה Butterfly. סיבוב ההופעות החל ב-11 בינואר 1998, ביפן והסתיים ב-21 בפברואר 1998, בארצות הברית. סיבוב ההופעות היה מחולק ל-3 חלקים כאשר החלק הראשון התקיים מ-11 בינואר עד 24 בינואר והיה באסיה במדינות יפן וטאיוואן וכלל 5 מופעים, החלק השני היה באוסטרליה בלבד והתקיים מ-31 בינואר ל-16 בפברואר וכלל 6 מופעים והחלק האחרון כלל הופעה אחת בלבד בהונולולו שבארצות הברית. החזרות למופע החלו חודש לפיי. לאורך כל סיבוב ההופעות קארי הציגה תלבושות ותסרוקות שונות ומגוונות וכמו כן גם רשימת השירים הייתה בהתאם כאשר כללה שירים מכל הקריירה שלה.
סיבוב ההופעות זכה להצלחה רבה: ביפן הזמרת הופיעה מול 200 אלף איש, כל הכרטיסים למופע אזלו תוך שעה אחת בלבד ובכך שברה את השיא של עצמה בתור האמן שמכר הכי הרבה כרטיסים בהכי מעט זמן בהיסטורית המדינה. בארצות הברית הופיעה מול 30 אלף איש. סיבוב ההופעות הוקלט והופץ בשם Around the World. הווידאו זכה להצלחה כאשר הגיע למעמד פלטינה בארצות הברית.
מהלך המופע
המופע נפתח בכך שקארי עמדה על במה נוספת שהתנשאה מעל הבמה המרכזית כאשר היא מוקפת בווילונות. לאחר מכן קארי מתחילה לבצע את השיר "Emotions" והווילונות מורדים לאט לאט מהבמה וחושפים את קארי לבושת בשמלת מיני בצבע בז' עם נעלי עקב. לאחר מכן קארי ירדה מהבמה הגבוהה והמשיכה את הביצוע לשיר. לאחר מכן קארי עוברת לבצע את השיר "", בהופעה אינטימית עם אורות עמומים. לאחר מכן המופע נמשך עם השיר "My All" שלווה בביצוע של גיטרה לטינית ולאחר מכן ביצעה קארי את השיר "Close My Eyes" שהיא יושבת על חלק גבוה יותר של הבמה ורקדנים רוקדים ברקע וסביבה.
בחלק השני של המופע קארי עולה עם שמלה שחורה שמכוסה בנצנצים וביצעה את "Dreamlover" אליה הצטרפו רקדניות נוספות שחיקו את תנועותיה. לאחר מכן היא ביצעה את השיר "Hero" שהיא לבד על הבמה ללא רקדנים או זמרי ליווי. לאחר מכן קארי מבצעת את "I'll Be There" אליה מצטרף גם הזמר טריי לורנז שביצע איתה את השיר במקור ולאחר הביצוע היא מבצעת את השיר "Make It Happen" שהיא מחליפה שוב את הלבוש לחצאית מיני עם חולצה לבנה ללא שרוולים ושיער מתולתל. לצד הביצוע הצטרפה גם מקהלה של כנסייה. לאחר מכן היא ביצעה את "One Sweet Day" שברקע רואים סרטון של להקת בויז טו מן שרים את השיר ביחד עם קארי כמו בשיר המקורי.
לאחר ביצוע השיר קארי החליפה את לבושה לג'ינס כחול וגופיה כאשר ביצעה רמיקס לשיר "Fantasy" שהיא ורקדניה רוקדים עם כיסאות. בחלק מהמדינות ביצעה קארי גם את השירים "Babydoll" או "Whenever You Call" לפניי השיר "Honey" אך בחלק מהמדינות היא ישר עברה לבצע את "Honey" בליווי הקליפ המקורי לשיר. לאחר מכן קארי ביצעה את "Vision of Love" שהיא שוב מחליפה לבוש ללבוש דומה למה שהיה לה בתחילת המופע. השיר הסוגר את המופע היה "Butterfly" כאשר מאחוריי המסך הוקרנו פרפרים ופרחים בזמן ביצוע השיר כשהיא לובשת שמלה עם נצנצים חומים ומצטרף לזמרי הליווי בחלק השלישי של הבמה. במהלך ההופעות ביפן ביצעה קארי גם את השיר "All I Want for Christmas Is You" כאשר היא לבושה בתחפושת של סנטה קלאוס והבמה מקושטת באווירת חג המולד.
רוברט בראון
רוברט ג'יימס בראון (באנגלית: Robert James Brown; 23 ביולי 1921 – 11 בנובמבר 2003) היה שחקן אנגלי שנודע בשל גילום דמותו של אם (M) בסדרת סרטי ג'יימס בונד, הוא ירש בתפקיד את ברנארד לי שנפטר בשנת 1981.
ביוגרפיה
בראון נולד בדורסט שבאנגליה. לפני שהופיע בסרטי בונד הייתה לו קריירה ארוכה כשחקן של תפקידים קטנים בקולנוע או בטלוויזיה. שניים מתפקידיו המפורסמים ביותר היו מפקד ספינת עבדים בסרט בן חור (1959) וכעובד המפעל ברט הרקר באופרת הסבון של ה-BBC משנות השישים, The Newcomers.
הסרט הראשון בסדרת ג'יימס בונד בו בראון שיחק היה "המרגלת שאהבה אותי", שם גילם את דמותו של אדמירל הגריבס. אחרי מותו הפתאומי של לי ב-1981, החליטו המפיקים שבמקום למצוא לו מחליף, הם יוציאו את M מהסרט לעינייך בלבד, מתוך כבוד לשחקן ואת הטקסט שלו אמר מנהלו, ביל טאנר. ב-1983 הם ליהקו את בראון כדי לגלם את M. זה לא ברור אם הוא שיחק אותה הדמות של לי או M אחר, אולי אדמירל הגריבס שהתקדם. בראון גילם את דמותו של M בארבעה סרטי בונד והחל מהסרט גולדן איי (1995) החליפה אותו בתפקיד ג'ודי דנץ'.
מרקוס ת'ורמאייר
מרקוס ת'ורמאייר (באנגלית: Markus Thormeyer; נולד ב-25 באוגוסט 1997) הוא שחיין קנדי, זוכה מדליית ארד מאליפות העולם (בודפשט 2017) במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי ומדליית ארד במשחקי חבר העמים (גולד קוסט 2018) במשחה ל-100 מטר גב.
ביוגרפיה
ת'ורמאייר נולד בניומרקט שבאונטריו, וגדל בדלתה. בשנת 2015 עבר לוונקובר לאחר שסיים את לימודיו בתיכון כדי להתאמן במרכז "היי פרפורמנס". בנוסף לעיסוקו בספורט הוא גם בוגר תואר ראשון במדעי הסביבה מאוניברסיטת קולומביה הבריטית.
ת'ורמאייר החל לשחות בגיל 10 במועדון השחייה מרקהאם שבמרקהאם, אונטריו, אך עבר לדלתה שבקולומביה הבריטית זמן קצר לאחר מכן. הוא המשיך לשחות במסגרת מועדון השחייה וינסקיל דולפינס עד סיום לימודיו בתיכון.
2015
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בטורונטו באפריל 2015 זכה ת'ורמאייר במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי לאחר ששחה בשלב המוקדמות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 49.82 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.52 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 55.26 שניות ובמקום 19 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:08.93 דקות.
באליפות העולם לנוער שנערכה בסינגפור בסוף אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי, ביחד עם פני אולקסיאק, טיילור ראק וחוויאר אסבדו בשיא עולם חדש לנוער של 3:27.71 דקות, לפני אוסטרליה (3:28.59 דקות) ורוסיה (3:28.79 דקות). כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.77 שניות.
2016
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים במקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר ביחד עם סנטו קונדורלי, יורי קיסיל ואוון ואן מרקרק בתוצאה של 3:14.35 דקות. כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.40 שניות.
מדליית ארד באליפות העולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בווינדזור, אונטריו קנדה שנערכה בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה שליחים משולב 4x50 מטר חופשי ביחד עם יורי קיסיל, מישל טורו וסנדרין מיינוויל בשיא לאומי חדש של 1:29.83 דקות, אחרי רוסיה (1:29.73 דקות) והולנד (1:29.82 דקות). כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 21.28 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3:09.96 דקות), כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.57 שניות, במקום 12 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:04.78 דקות), כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 1:45.76 דקות, במקום 22 במשחה ל-200 מטר חופשי (1:45.36 דקות), במקום 25 במשחה ל-200 מטר גב (1:57.11 דקות), במקום 28 במשחה ל-100 מטר גב (53.15 שניות) ובמקום 46 במשחה ל-100 מטר חופשי (48.85 שניות).
מדליית ארד באליפות עולם
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה, בסוף יולי 2017 הוא זכה במדליית ארד במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי, לאחר ששחה בשלב המוקדמות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 49.35 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:15.25 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.51 שניות, במקום 14 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:17.36 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:50.46 דקות ובמקום 44 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.23 דקות
2018
במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט, קווינסלנד, אוסטרליה בתחילת אפריל 2018 הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.14 שניות, אחרי מיץ' לרקין (53.18 שניות) וברדלי וודוורד (53.95 שניות), שניהם מאוסטרליה. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:57.82 דקות, במקום תשיעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.22 שניות, מקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3:16.98 שניות) מקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:14.12 דקות) ובמקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (3:36.12 דקות).
2019
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית, ביולי 2019 הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי ביחד עם יורי קיסיל, טיילור ראק ופני אולקסיאק בשיא לאומי חדש של 3:22.54 דקות, 43 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד שבה זכתה צרפת (3:22.11 דקות), כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 48.84 שניות, במקום שמיני במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:58.50 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא קנדה חדש של 1:56.96 דקות ועלה מהמקום החמישי למשחה הגמר, במקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:34.79 דקות, כשחיין ראשון הוא שחה את סגנון הגב בתוצאה של 54.36 שניות, במקום 11 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.59 שניות, במקום 22 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.05 שניות, במקום 13 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:15.06 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 48.80 שניות ובמקום 17 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:14.01 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 1:48.37 דקות.
מקום רביעי באולימפיאדה
באולימפיאדת טוקיו (2020) הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם ברנט היידן, ג'ושוע ליינדו ויורי קיסיל בשיא לאומי חדש של 3:10.82 דקות, 60 מאיות השנייה איטי ממדליית הארד שבה זכתה אוסטרליה (3:10.22 דקות). כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.17 שניות, במקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם גייב מסטרומטאו, ג'ושוע ליינדו ויורי קיסיל בתוצאה של 3:32.42 דקות, כשחיין ראשון הוא שחה את סגנון הגב בתוצאה של 53.69 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 16 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:59.36 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:57.85 דקות ובמקום 19 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.80 שניות.
חיים אישיים
ת'ורמאייר יצא מהארון כהומוסקסואל בסוף 2019.
משירי יוני רכטר
משירי יוני רכטר הוא אלבום אוסף של מוזיקאי-זמר-מלחין הישראלי יוני רכטר.
האלבום מאגד שירים שהלחין רכטר מכל הזמנים - בביצועיהם של (מלבד עצמו): אריק איינשטיין, נורית גלרון, מזי כהן, גידי גוב, יהודית רביץ, יוסי בנאי, ארבע-עשרה אוקטבות, קורין אלאל, אסתר עופרים, חיים צינוביץ', יובל זמיר ומקהלת העפרוני.
יואל רוזנקיאר
יואל ברונו רוזנקיאר (נולד ב-18 בספטמבר 1986) הוא סטנדאפיסט, שחקן תיאטרון ושחקן קולנוע ישראלי.
יואל הוא אחיו של השחקן והבמאי יונה רוזנקיאר.
ביוגרפיה
רוזנקיאר נולד וגדל בקיבוץ יחיעם. הוא אחיו הצעיר של הבמאי והשחקן יונה רוזנקיאר. התחנך בקיבוצו ובמוסד החינוכי "אופק" שבקיבוץ עברון, במהלך הלימודים הופיע באירועים של המוסד בערבי תרבות.
שירת בצה"ל בסיירת גולני. למד משחק בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים. במהלך לימודיו הופיע במספר סרטים קצרים של אחיו הבמאי יונה רוזנקיאר.
לאחר סיום לימודיו התקבל רוזנקיאר להופיע כשחקן משלים במספר הצגות, לרבות ההצגה "אהבה וכסף". בהמשך התקבל ל
תיאטרון חיפה והופיע בין היתר בהצגות "איך לקום מהכיסא", "אמסטרדם" ועוד.
יואל כתב והופיע בקטעי סטנד-אפ לצד חברים מקיבוץ יחיעם.
ב-1 באוגוסט 2018 הוקרן בפסטיבל הקולנוע ירושלים סרט הביכורים של יונה רוזנקיאר "הצלילה" בו מככב יואל בתפקיד הראשי לצד שני אחיו. על משחקם בסרט קיבלו יואל ואחיו את פרס השחקן המצטיין של הפסטיבל. הסרט יצא לאקרנים בישראל בקיץ 2019.
ב-2020 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "קיבוצניקים". בשנת 2021 שיחק ב"תוכנית א'".
בספטמבר 2020 פורסם שנמצא בזוגיות עם השחקנית דניאל גל, והם מתגוררים יחדיו בקיבוצו, יחיעם. ב-7 בדצמבר 2022 נולד בנם הבכור.
ב-2023 יצא לאקרנים הסרט "הדרך לאילת", בבימוי אחיו, יונה. בסרט מופיעים יואל ושמואל וילוז'ני כדמויות הראשיות.
סשה פבלוביץ'
אלכסנדר "סשה" פבלוביץ' (בסרבית: Александар "Саша" Павловић; נולד ב-15 בנובמבר 1983) הוא כדורסלן עבר מונטנגרי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 2000–2016. לאורך הקריירה שיחק במשך 10 עונות בליגת ה-NBA, עבור 7 קבוצות שונות, ובמשך 4 עונות ביורוליג, עבור 3 קבוצות שונות.
קריירה ב-NBA
בקיץ 2003 הצטרף לקבוצת יוטה ג'אז מליגת ה-NBA, לאחר שנבחר על ידה בבחירה ה-19 של דראפט 2003. בעונתו היחידה בקבוצה 4.8 נקודות בממוצע למשחק.
בדראפט ההרחבה של שנת 2004 נבחר פבלוביץ' על ידי שארלוט בובקאטס, ויום לאחר מכן נשלח בטרייד לקליבלנד קאבלירס בתמורה לבחירת דראפט עתידית. לאחר שתי עונות בינוניות כשחקן ספסל בקליבלנד, פרץ בעונת עם שיא קריירה של 9.0 נקודות למשחק, וסייע לקבוצתו להעפיל לגמר ה-NBA – לראשונה בתולדותיה; בסדרת הגמר עצמה הפסידה קאבלירס מול סן אנטוניו ספרס, בתוצאה 0–4. לאורך פלייאוף 2007 פתח פבלוביץ' בכל 20 משחקי הקאבלירס, לצדם של לברון ג'יימס, ז'ידרונאס אילגאוסקאס, לארי יוז ודרו גודן, ותרם 9.2 נקודות, 2.6 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים בממוצע למשחק. בסיום אותה עונה חתם בקליבלנד על הארכת חוזה ל-3 עונות נוספות, עבור כ-14 מיליון דולר. בעונות ו-, בהן הודחו הקאבלירס בשלבי חצי גמר המזרח וגמר המזרח, בהתאמה, פתח בכמחצית מהמשחקים בהם שותף וקלע 5.8 נקודות למשחק. ביוני 2009 הועבר יחד עם בן וולאס ובחירת דראפט עתידית לפיניקס סאנס, תמורת שאקיל אוניל, ומיד שוחרר מהקבוצה.
לקראת פתיחת עונת חתם על חוזה במינסוטה טימברוולבס. בעונתו היחידה במינסוטה קלע 3.7 נקודות למשחק, בעוד קבוצתו סיימה את העונה במקום האחרון באזור המערבי, עם מאזן שלילי 15–67.
בין השנים 2010–2013 שיחק עבור דאלאס מאבריקס, ניו אורלינס הורנטס, בוסטון סלטיקס ופורטלנד טרייל בלייזרס, ולאורך התקופה קלע 2.6 נקודות בממוצע למשחק בלבד.
את 10 עונותיו ב-NBA סיים עם ממוצעים כוללים של 4.9 נקודות ו-1.8 ריבאונדים למשחק.
החזרה לאירופה
בפברואר 2014, לאחר כשנה מאז משחקו האחרון, חתם על חוזה בפרטיזן בלגרד אשר השתתפה בליגת העל הסרבית, ביורוליג ובליגה האדריאטית. בסיום אותה עונה זכה עם פרטיזן באליפות הליגה הסרבית, לאחר שגברה בסדרת הגמר על הכוכב האדום בלגרד בתוצאה 3–1. כמו כן סייע לקבוצה להעפיל לשלב ה"טופ-16" של היורוליג, לצדם של בוגדן בוגדנוביץ', טרנס קינסי ודאוויס ברטאנס. ב-28 משחקיו עם פרטיזן בשלוש הליגות קלע 15.1 נקודות בממוצע למשחק. בעונה העוקבת הפסיד עם פרטיזן בסדרת גמר הליגה הסרבית, והודח עמה בשלב הבתים של היורוקאפ.
בקיץ 2015 עבר לשחק בפנאתינאיקוס, אותה אימן אלכסנדר ג'ורג'ביץ'. בעונתו היחידה בקבוצה זכתה פנאתינאיקוס בגביע היווני, אולם הפסידה מול אולימפיאקוס בסדרת גמר הליגה היוונית, והודחה מהיורוליג כבר בשלב רבע הגמר. לאורך העונה קלע פבלוביץ' 5.6 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה פרש ממשחק, בגיל 32.
נבחרת סרביה ומונטנגרו
בשנת 2004 השתתף פבלוביץ' באולימפיאדת אתונה כשחקן נבחרת סרביה ומונטנגרו, אשר סיימה במקום ה-11 (מתוך 12 נבחרות). פבלוביץ' שותף בארבעה מתוך ששת משחקי נבחרתו, ותרם 3.5 נקודות בממוצע למשחק.
טייסת 633
טייסת 633 (באנגלית: 633 Squadron) הוא סרט מלחמה בריטי משנת 1964, בבימויו של ולטר גראומן, עם קליף רוברטסון וג'ורג' צ'קיריס בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב בידי ג'יימס קלאוול והווארד קוץ' והוא מבוסס על הרומן "טייסת 633 של פרדריק סמית' משנת 1956.
העלילה היא בדיונית - תקיפה של טייסת מטוסי מוסקיטו על מפעל גרמני לייצור דלק מוצק בנורווגיה בעת מלחמת העולם השנייה.
זה סרט התעופה הראשון שצולם בצבע ועל מסך רחב בשיטת Panavision.
המוזיקה נכתבה על ידי המלחין הבריטי רון גודווין והפכה פופולרית בעולם ובפרט בתזמורות של חיל האוויר המלכותי.
תקציר העלילה
רוי גרנט (קליף רוברטסון) הוא מפקד "טייסת 633" של חיל האוויר המלכותי, טייסת של מפציצי דה הבילנד מוסקיטו. לאחר שהם חוזרים מטיסת הפצצה ומתכוננים לחופשה קצרה, הוא נקרא דחוף למפקד הבסיס דייוויס (הנרי אנדרוז).
דייוויס מסביר לו כי על הטייסת לצאת למבצע צבאי סודי וחשוב לקראת הפלישה לנורמנדיה. בנורווגיה נמצא מפעל לייצור דלק מוצק לטילים שיכולים לשבש את הנחיתה. המפעל נמצא בקצה של פיורד כ-20 ק"מ מצפון לברגן, מתחת לצוק סלע גדול. הפיורד מרושת כולו בתותחי נ"מ. לקראת המבצע יתאמנו הטייסים בעמק גלן קו בסקוטלנד הדומה בצורתו לפיורד בנורווגיה.
כדי לפעול נגד עמדות הנ"מ מוטס לבריטניה אריק ברגמן (ג'ורג' צ'קיריס), לוטננט בצי המלכותי הנורווגי ומפקד המחתרת הנורווגית. הגרמנים מגבירים את השמירה על המפעל ועל ג'ורג' מוטלת המשימה לטוס בחזרה לנורווגיה, לגייס עוד מתנדבים למחתרת ובעת הפעולה, להשמיד את עמדות הנ"מ.
אריק פוגש במקום את אחותו הילדה (מריה פרשי) שהגיעה לבריטניה בסירה, מכיר אותה לרוי ומתפתחת ביניהם אהבה.
רוי מאמן את טייסיו במשימת ההפצצה. מטוס אחד נתקל בצוק ומתרסק.
ג'ורג' מוצנח בנורווגיה אך כעבור זמן קצר מגלים אותו הגרמנים, מתפתח קרב והגרמנים שובים אותו ומחסלים את כל חבריו. ג'ורג' מובא לחקירה בגסטפו נחקר על ידי אשת גסטפו (אן רידלר) ועובר עינויים קשים.
דייוויס מטיל על גרנט להפציץ את מטה הגסטפו ולהרוג בדרך זו את ג'ורג' בטרם יגלה את סודות המבצע. גרנט יוצא עם הטייס ביסל (סקוט פינץ'), הם הורסים את מטה הגסטפו אך מטוסם נפגע וגרנט מצליח בקושי להגיע לבסיס. ביסל מוצא מהמטוס הבוער ומאבד את מאור עיניו.
הטייסת יוצאת למבצע. דייוויס מקבל ידיעה שכל לוחמי המחתרת חוסלו והגרמנים ממתינים למטוסים בעמדות הנ"מ. הוא נותן אפשרות לגרנט לחזור לבסיס אך גרנט מחליט להמשיך.
רק מטוסים מעטים מצליחים להטיל פצצות על הצוק וכולם לבסוף או נופלים מאש הנ"מ או מתרסקים על הצוק. לבסוף הצוק מתמוטט וקובר תחתיו את המפעל. גרנט הפצוע מצליח להנחית את מטוסו ובעזרת הנווט הופקינסון (אגנוס לני) ואיכר מקומי הוא מוצא מהמטוס הבוער ומאבד את הכרתו (בספר הם נופלים בשבי הגרמנים). דייוויס מגדיר את המבצע כהצלחה למרות אובדן כל הטייסת.
גבריאל ברקאי
גבריאל (גבי) ברקאי (נולד ב-20 ביוני 1944, הונגריה) הוא ארכאולוג ישראלי, חתן פרס ירושלים לארכאולוגיה לשנת 1996 ופרס מוסקוביץ' לציונות לשנת 2014. התפרסם בשורת תגליות ארכאולוגיות בעיקר בירושלים, המיוחסות לתקופת הבית השני ואף סוף תקופת הבית הראשון, אך בעיקר בשל גילוי לוחיות ברכת כהנים, מלפני 2,600 שנה לערך (תקופת יאשיהו או יהויקים מלכי יהודה), כלומר לפני סוף תקופת הבית הראשון.
מונטנוצרטופס
מונטנוצרטופס (שם מדעי: Montanoceratops) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הלפטוצרטופסיים אשר התקיים באמריקה הצפונית במשך הקרטיקון העליון בתחילת גיל המאסטריכט לפני 70 מיליון שנה מזמננו.
גבריאל ברקאי
קורות חיים
ברקאי נולד בגטו בודפשט שבהונגריה לאליעזר ורחל ברסלאוור, ועוד בילדותו עברתה המשפחה את שמה ועלתה לישראל ב־1950. ברקאי הצעיר סיים את חוק לימודיו בגימנסיה העברית רחביה ב־1962 ולאחר שירותו הצבאי, החל את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1986, קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב. את עבודת הדוקטור "צפונה ומערבה של ירושלים בסוף תקופת הברזל" כתב בהנחייתו של דוד אוסישקין.
מונטנוצרטופס
מאפיינים
ממצאיו של הדינוזאור התגלו בידי משלחת של החוקר האמריקאי ברנום בראון וצוותו לתצורות סנט נהר מרי שבצפון מונטנה, שם נחשפו עצמות חלקיות, בעיקר של הצלעות, עצמות הירך והאגן אך כמעט ללא הגולגולת. הם הובאו למוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע ותוארו למדע בשנת 1951 בידי החוקר צ'ארלס מורטרם שטרנברג. משמעות שמו היא: "הפרצוף המקורנן של מונטנה". הסוג הכיל מין אחד - Montanoceratops cerorhynchos. ממצאים אפשריים נוספים התגלו באלברטה שבקנדה אך לא בטוח שהם שייכים לסוג.
גבריאל ברקאי
קורות חיים
תוך כדי לימודיו השתתף בחפירות בתל ערד, כביש האפיפיור, ממשית ומגידו. בסקר כפר השילוח, חפירות בשושן, תל באר שבע, תל משוש ותל יזרעאל השתתף כמנהל שטח או עוזר ראשי, ובחפירות תל לכיש בראשות דוד אוסישקין, השתתף במשך 15 שנה והיה אחראי על חפירת החתך.
מונטנוצרטופס
מאפיינים
דינוזאור זה היה קרובו של הלפטוצרטופס ובמראהו דמה למיני הצרטופסיים, אך היה דו-רגלי קטן באורך 3 מטרים בקירוב, עם עטרה קטנה וללא שרידים של קרניים על החוטם או המצח. בתחילה סברו שחלק מעצם האף שלו היא למעשה קרן, אך זה התברר כטעות. הוא היה בעל לסת גדולה שכללה מקור עבה ובו שורות של שיניים טוחנות רחבות שנועדו לתלוש צמחייה מהקרקע. זנבו של הדינוזאור היה בעל מספר חוליות גבוה יחסית, מבנה שנועד לתפקד בצורה יעילה יותר לתנועה וליציבה. בנוסף ייתכן שהוא השתמש בזנבו כדי לתקשר וייתכן שהיה מכוסה בנוצות פלומתיות.
מיטו מקור-תער
מיטו מקור-תער (שם מדעי: Mitu tuberosum) הוא מין עוף טרופי דרום-אמריקאי אשר חי ביער האמזונאס שלצידיו הדרומיים של נהר האמזונאס. עוף זה שוכן קרקע הנע בחבורות קטנות והוא בעל אוכלוסייה יציבה יחסית.
מונטנוצרטופס
מאפיינים
חלק מהמאובנים שלו כוללים עדויות למחלות בעמוד השדרה (Ankylosis), אשר גרמו לעצמות שלו להתכופף.
מיטו מקור-תער
אורכו של המיטו 83–89 ס"מ ומשקלו 2,500–3,800 גרם בממוצע בזכרים ו-2,320 גרם בממוצע בנקבות אך בניגוד למיני ההוקו הוא חסר דו-צורתיות זוויגית ושני הזוויגים בעלי צבע דומה. הוא בעל כסות נוצות שחורות עם זנב ארוך בעל קצוות לבנים, כנפיים בעלות חלק חיצוניים כחול-כהה, מקור אדמדם גדול עם בליטה גדולה ועיניים קטנות. הראש קטן והרגליים ארוכות וורודות והמיטו בעל קנה נשיפה צר שאיתו הוא משמיע קולות רמים כדי למשוך נקבות. עוף זה מעדיף לנוע על הקרקע אך יעופף בעת סכנה.
המיטו חי בביצות וביערות הגשם האמזוניים של ברזיל, קולומביה, בוליביה ופרו. הוא אוכל כל הניזון ממיני זרעים, חרקים אך להוט אחרי פירות שמפילים קופי קפוצ'ין או סנאים. העוף מקנן על הקרקע בין השיחים ובקן הנקבה מטילה 2 ביצים לבנות הבוקעות תוך 30 יום. שני בני הזוג שומרים על האפרוחים מטורפים עד לבגרות.
אלון אסור
אלון אסור (נולד ב-12 בספטמבר 1964) הוא קצין בדימוס בדרגת ניצב במשטרה אשר כיהן בתפקידו האחרון בתפקיד סגן מפכ"ל המשטרה.
ביוגרפיה
אסור התגייס למשטרת ישראל ביולי 1995. שירת ביחידת המרכזית של מרחב השרון, הדריך בקורס קציני משטרה, שימש ראש מחלק החקירות בתחנת המשטרה בנתניה, סגן מפקד התחנה וראש לשכת מפקד מחוז. פיקד על תחנת המשטרה בראש העין, ביולי 2009 מונה למפקד תחנת המשטרה בפתח תקווה ושירת בתפקיד עד ינואר 2012. בתפקידו הבא שירת כקצין אג"ם של מחוז מרכז.
באוגוסט 2012 מונה לראש פרויקט מרכז ההדרכה בבית שמש ובמהלך כהונתו נפתחה בדצמבר 2014 המכללה הלאומית לשוטרים והוא מונה למפקדה הראשון. בפברואר 2016 מונה למפקד מחוז הצפון.
ביוני 2019 מונה לתפקיד סגן מפכ"ל המשטרה.
בינואר 2021 הודיע על פרישתו מהמשטרה.
גבריאל ברקאי
קורות חיים
בשנת 1973 עסק בסקר הבשן. בין השנים 1974–1983 השתתף בסקר מערכות קבורה מתקופת הברזל בירושלים. בין הבולטות במערות הקבורה שעלו בסקר היו מערות קבורה מתקופת בית ראשון בשטחי בית הספר הצרפתי למקרא ולארכאולוגיה בירושלים. בהתאם למיקומי מערות הקבורה מימי בית ראשון, עשה ברקאי שימוש בשיטה מקסימליסטית לגבי היקף העיר ירושלים בימי בית ראשון וטען שבשטחי הרובע המוסלמי והנוצרי של היום היו שכונות מיושבות, גם אם לא מוקפות חומה, בסוף ימי בית ראשון.
אלון אסור
חיים אישיים והשכלה
אסור נשוי ואב לשני ילדים ומתגורר בבנימינה. בעל תואר ראשון במשפטים, פילוסופיה ותולדות עם ישראל ותואר שני בתולדות עם ישראל.
גבריאל ברקאי
קורות חיים
החל משנת 1975 עסק ברקאי בחפירות בכתף הינום, בתחילה בקנה מידה מצומצם, ולאחר מכן בחפירות מסודרות בשנים 1979, 1980 ו-1988, 1989 ו־1994. בחפירות אלו גילה קבוצה של כשבע מערות קבורה, ובהן ממצאים רבים מסוף תקופת בית ראשון. ואולם הממצאים שזכו לפרסום הנרחב ביותר היו לוחיות ברכת כהנים, שתי לוחיות כסף קטנות ומגולגלות ששימשו קמע, ועליהן חרוטות ברכות, שהן זהות כמעט לחלוטין בנוסחן לברכת הכהנים שבמקרא, למעט קטע קצר אחד החסר בהן ומופיע במקרא.
בשנת 1984 חפר ברקאי ברוגם גנים והציע כי הרגמים היו אתרי מספד למלכי יהודה. בשנת 1983 חפר ברמת רחל וב־1995 בתל קריית יערים.
בשנת 2005 יזם עם הארכאולוג יצחק דבירה את פרויקט סינון העפר מהר הבית שמטרתו סינון ומחקר של שפכי עפר שהוצאו מהר הבית ללא חפירת הצלה מקדימה, או פיקוח ובדיקה ארכאולוגית. הפרויקט מומן עד לאפריל 2017 על ידי עמותת אלעד ויצר הד תקשורתי נרחב. כמו כן השתתף ברקאי לא אחת כאורח בתוכנית הטלוויזיה הקנדית "הארכאולוג העירום" עם שמחה יעקובוביץ'.
ברקאי היה חבר בסגל ההוראה של אוניברסיטת תל אביב בשנים 1970–1997, באוניברסיטת בן-גוריון ב־1997, במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר־אילן בשנים 1998–2011, בבית הספר לתלמידי חו"ל באוניברסיטה העברית בשנים 2008–2015 ובמכון ללימודי ארץ הצבי החל משנת 2005. כמו כן, העביר קורסים במסגרות אקדמאיות וסמי-אקדמאיות ועממיות שונות: מכללת אשקלון, מכללת אריאל, מכללת בית ברל, בצלאל, אוניברסיטת חיפה, בית הספר לתיירות, מכון לנדר, מכון אבשלום, מרכז מורשת בגין ועוד.
בשנת 1996 זכה בפרס ירושלים לארכאולוגיה, ב־2014 זכה בפרס מוסקוביץ' לציונות. ב-2018 הוענק לו תואר יקיר ירושלים.
תמיד חלמתי (שיר)
רקע וכתיבה
השיר הוא בלדת פופ שנכתבה והולחנה על ידי נחום עצמו, ביחד עם ראובן ארגאי מלהקת ההיפ הופ "אקסום", בו מתאר הדובר את חלומותיו. השיר הופק על ידי נחום ביחד עם המפיק נועם עקרבי, בדומה לשאר שירי האלבום "תמיד חלמתי" ואלבומיו הקודמים של נחום, "סימן" ו"אור".
הצלחה
השיר זכה להצלחה רבה בצאתו וזכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו, תוך שהגיע בשיאו למקום הראשון במצעד ההשמעות ברדיו השבועי של חברת מדיה פורסט וצבר כ-186 השמעות. השיר צעד במצעד סך של כ-9 שבועות רצופים, מתוכם כ-3 שבועות במקום הראשון. במצעד ההשמעות ברדיו השנתי שערכה החברה, הגיע השיר למקום ה-40, וצבר כ-1046 השמעות באותה השנה. במצעד ההשמעות של אקו"ם, הגיע השיר למקום התשיעי.
במצעדי הפזמונים העבריים השנתיים של גלגלצ ואתר וואלה! NEWS וכאן גימל בהתאמה, הגיע השיר למקום החמישי.
ביקורת
לינוי משעלי מאתר "סרוגים" העניקה לשיר ביקורת חיובית ואמרה כי "מדובר כאן באחד הסינגלים הטובים של אליעד עד כה". גם אתר פרוגי ציין את השיר לחיוב, באומרו: "השיר מצוין, הכל מתחבר זה לזה בצורה מעולה והחבילה המוזיקלית הסופית טובה בהחלט. השיר מביא משהו מאוד ישיר בצורה פשוט ונכונה. סך הכל שיר מעולה, יש בו כל מה שצריך שיהיה בשיר טוב והרבה מעבר".
העיתונאי ומבקר המוזיקה דודי פטימר מאתר מעריב אונליין ציין לחיוב את ייחודו של השיר משאר שיריו של נחום, באומרו: "את השיר החדש – 'תמיד חלמתי', בלדת פופ-סול יפהפייה, מלודית והולמת היטב את יכולותיו הווקאליות של אליעד, כתב והלחין נחום יחד עם ראובן 'טדרוס' ארגאי וחושף בו פן אחר, חדש ומסקרן: לא ממוסחר, לא ממוחזר ובעיקר לא חוזר על חומריו הישנים אלא שואף להתקדם, להתעדכן ולהמציא עצמו מחדש בדרכו המיוחדת והאופיינית".
מבקר המוזיקה בן שלו מהארץ ביקר את השיר באופן שלילי, תוך שציין כי "גם כששומעים אותו בפעם הראשונה נדמה שכבר שמענו אותו" והגדיר את השיר כ"לא אחד מאותם שירים שמזכירים מאוד שיר ספציפי אחר, אלא הוא נשמע כמו שקלול של כמה תבניות שירים שמסתובבות עכשיו באוויר של המיינסטרים הישראלי".
דוד רובנר
דוד רובנר (Tibor Rübner; נולד ב-5 במרץ 1940) הוא מהנדס, מנהל ויזם ישראלי בתחום ההיי-טק, ממייסדי חברת ECI Telecom ומנהלה בשנות ה-90 של המאה ה-20.
ביוגרפיה
דוד רובנר נולד בבודפשט שבהונגריה. בשנת 1944, עם פלישת הגרמנים למדינה וריכוז היהודים בגטו, נאלץ להתגנב, כילד בן ארבע, אל השוק המקומי כדי להביא מזון למשפחתו. בהמשך הצליח להימלט, עם אמו ואחיו, מצעדת המוות. המשפחה הסתתרה בבתי מחסה שונים עד לשחרורה של בודפשט בידי הרוסים בתחילת שנת 1945, ונותרה במדינה, שהפכה לקומוניסטית. בשנת 1956 הצליחו בני המשפחה לחצות את הגבול לאוסטריה ולהשתקע בהמשך בלונדון. רובנר למד הנדסת חשמל באוניברסיטת לונדון, קווין מרי, וסיים בהצטיינות בגיל 22.
בשנת 1962 נישא לזהבה ברגר והזוג עבר לפיטסבורג, ארצות הברית, שם הוצעה לרובנר משרה של מהנדס במעבדות המחקר של חברת וסטינגהאוס. במהלך עבודתו בחברה הוא השלים תואר שני באוניברסיטת קרנגי מלון ורשם על שמו 14 פטנטים.
ב-1968 עלה לישראל עם משפחתו. בעקבות הצעה של יו"ר חברת אלקטרה, חיים הרצוג (לימים שגריר ישראל באו"ם ונשיא המדינה), החל רובנר לעבוד בהקמת מחלקת האלקטרוניקה באלקטרה. כעבור שנה הקים סטרט-אפ במימון אלקטרה, "אלקטרה אלקטרוניקה". בשנת 1970 רכשה "אלקטרה אלקטרוניקה" חברה קטנה בשם "חברת אלקטרוניקה לישראל", ECI (באנגלית: Electronics Corporation of Israel), ורובנר מונה למהנדס הראשי בה. ECI עסקה באותם ימים בעיקר באלקטרוניקה צבאית. בשנת 1977 מונה למשנה למנכ"ל ECI ולחבר הדירקטוריון ובהמשך למנהל חטיבת התקשורת.
בשנת 1996 חנכה ECI מפעל באופקים שקלט 400 עובדים, וב-1999 הוביל רובנר את המיזוג עם חברת תדיראן תקשורת, והפך את ECI לחברת ההיי-טק הגדולה בישראל באותה עת, עם כ-6000 עובדים ומכירות של כ-1.2 מיליארד דולר ב-144 מדינות.
לאחר פרישתו מניהול ECI, בשנת 2000, הקים רובנר חברת השקעות פרטית, "רובנר טכנולוג'י ונצ'רס", והצטרף לקרן ההון סיכון היפריון. כמו כן, הוא חבר דירקטוריון בשתי חברות ציבוריות: רדוור ואלטק, בשלוש חברות פרטיות וגם יו"ר פעיל של חברת נובלסט.
לזוג דוד וזהבה רובנר נולדו ארבעה ילדים. בנם הבכור, משה (מוישי), סטודנט מצטיין בפקולטה לרפואה בטכניון, נהרג בתאונת דרכים בסיני בשנת 1989. בנם השני היזם ד"ר יוסי רובנר, האמנית יעל צימט רובנר והמהנדס אבי רובנר.
טקטבאי
טקטבאי (בהונגרית: Taktabáj), עד 1953 באי (Báj), הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית טקטבאי קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-644 תושבים בשנת 1990 עד 591 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-8%).
בטקטבאי (בימים שעוד נקרא באי) חיו מעט יהודים.
ניצחתי
"ניצחתי" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. הוא יצא לאור ביוני 2001, על ידי חברת התקליטים NMC, כסינגל השני מתוך יותר ויותר (2001). הוא נכתב על ידי דני דותן והולחן והופק על ידי אלי אברמוב. מילותיו עוסקות בהעצמה וניצחון והוא נחשב לאחד משיריה המזוהים ביותר של אינטרנשיונל.
השיר הגיע למקום החמישי במצעד של רשת ג'.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי דני דותן והולחן והופק על ידי אלי אברמוב. את "ניצחתי" השמיעו לראשונה במצעד הגאווה שאירע בשנת 2001. בהמשך לכך, באוגוסט 2001 אינטרנשיונל שלחה לרדיו את השיר כסינגל רשמי. לפני שהסינגל הופץ, זו נמתחה בתוכנית "פספוסים" במתיחה במסגרתה שלומי שבת הוציא את השיר כסינגל שלו, ובעצם "גנב" אותו.
מילות השיר עוסקות בניצחון של אינטרנשיונל מול כל מי שהיה לה למכשול. השיר נכלל גם באלבום החלום האפשרי, בסגנון בלדה שקטה.
הצלחה
"ניצחתי" זכה להצלחה ברדיו ודורג במקום ה-30 במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג'. בנוסף לכך, נכלל במצעד "פסקול העשור" של ערוץ 24 ומאקו, שריכז את 100 השירים המצליחים ביותר בעשור הראשון של המאה ה-21 בישראל (הוא דורג במקום ה-85). "ניצחתי" הפך במרוצת השנים להמנון ניצחון והגשמה, בעיקר של הקהילה הגאה. לאחר הרצח בברנוער שאירע באוגוסט 2009, התקיימה עצרת בכיכר רבין בהשתתפות עשרות אלפי אנשים, ואינטרנשיונל הוזמנה לבצע בה את "ניצחתי" בגרסת הבלדה.
וידאו קליפ
לשיר צולם וידאו קליפ נלווה, המורכב מקטעים הלקוחים מהופעות שונות של אינטרנשיונל בטלוויזיה מאז תחילת הקריירה שלה. הוא נפתח בנאום של ניקי מיכאלי משנת 1995: "אני חי בארץ הזאת הרבה מאוד שנים. ראיתי הרבה היסטריות, ראיתי הרבה זמרים, הרבה זמרות. היסטריה כזאת עוד לא ראיתי מזמן. היא כוכבת בינלאומית כשמה כן היא - אינטרנשיונל... היא מתנגנת בכל מועדוני הריקודים הכי אקסקלוסיבים באירופה ובארצות הברית, אבל היא שלנו, היא מכאן. גבירותי ורבותי, כוכבת הזמר האדירה... דנה אינטרנשיונל!". לוד הייתה העיר הראשונה בה אינטרנשיונל הופיעה מחוץ לתל אביב-יפו בתחילת דרכה, וב-2004 ראש עיריית לוד קיים לכבודה ערב מחווה.
עתידנא
עתידנא - אנחנו מתקדמים בואו הוא ארגון הפועל בקרב הנוער הערבי בישראל, במטרה לסייע לו להשתלב בחברה הישראלית, תוך הטמעת הערך של המדינה כיהודית ודמוקרטית, ובניית שותפות יהודית־ערבית הקשורה בימין הישראלי.
התנועה נוסדה ב-2018 ונרשמה כעמותה. ומובילים אותה יהודים וערבים בשיתוף, כאשר חלק מהיהודים ידועים כאנשי ימין. היא נשענת על תרומות ומציעה סמינרים, טיולים מסובסדים, סיוע בהשמה לבוגרים, בדגש על היי-טק.
הגל החדש (תחרות)
הגל החדש (ברוסית: Новая волна) היא תחרות בינלאומית שנתית של זמרי מוזיקה פופולרית צעירים.
בשנים 2002 עד 2014 התחרות נערכה באתר הנופש הלטבי, יורמלה, שזכה לתהילה בתקופת ברית המועצות כמקום התחרות שירה של זמרים צעירים של שירי האסטרדה הסובייטית. בין השנים 2015–2019 נערכה התחרות בסוצ'י. רעיון התחרות שייך למלחינים איגור קרוטוי וריימונד פאולס. "המוזה" הקבועה של התחרות היא אלה פוגצ'ובה, והיא העניקה פרס על שמה.
בהתחשב ביחסים המתוחים למדי בין שלטונות לטביה ורוסיה, הפסטיבל הפך שוב ושוב לבן ערובה לספקולציות בנושאים פוליטיים בבת אחת בכמה מישורים.
בשנת 2014 הרעיון של שינוי מקום התחרות הפך לרלוונטי במיוחד בשל העובדה כי ביולי, זמן קצר לפני תחילת התחרות, על פי החלטת שר החוץ של לטביה אדגארס רינקביצ'ס, האמנים הרוסים הידועים יוסף קובזון, אולג גזמנוב, ולריה התווספו לרשימת האנשים שאינם רצויים לכניסה ללטביה כי תמכו בסיפוח חצי האי קרים לרוסיה באביב 2014.
בדצמבר 2014 נודע כי תחרות "הגל החדש" תיערך בסוצ'י בשנת 2015, מכיוון שבעיר הנופש הזו יש תשתית מודרנית טובה, שעברה בירושה מאולימפיאדת 2014.
יוז'ף גריינר
יוז'ף גריינר (בהונגרית: Greiner József; זאלהסנטגרוט, 12 ביולי 1901 – ברית המועצות, 16 בינואר 1945), ובשמו הבדוי ארנה שטיינר (Steiner Ernő), היה עיתונאי, עובד מפלגה, עורך עיתון, פקיד יהודי-הונגרי. הוצא להורג בברית המועצות לאחר "משפט ראווה".
ביוגרפיה
יוז'ף גריינר נולד במשפחה יהודית כבנם של לאסלו גריינר, סוחר יליד צ'אברנדק ושל רוז'ה שטרן, תופרת ילידת 1872, שאביה היה יחזקאל שטרן, חקלאי. אחיו הגדול היה פרנץ גריינר. יוז'ף למד בבית ספר יסודי בזאלהסנטגרוט ולאחר מכן הפך לעובד במזקקה המקומית כמנהל חשבונות. הוא הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP) ב-1917, וב-25 באוקטובר 1918 הקים בכפר הולדתו את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית המקומית והפך למזכיר שלה. מיומו הראשון (של הקמתו) ב-1919 נטל חלק בעבודתו של העיתון "עיתון זאלהוולדי (Zalavölgyi Hírlap) כעורכו ולאחר מכן במחצית השנייה של השנה נטל חלק בארגון מפלגת הקומוניסטים של ההונגריה (KMP) ולמעשה בארגון מדור הנוער שלה. הוא ארגן את עבודתו של "ברית הקומוניסטים הצעירים של הונגריה" (KIMSZ) בזאלהסנטגרוט, אך לאחר נפילת הרפובליקה נתפס. הוא ואחיו נמלטו וחיו בבודפשט באופן בלתי חוקי.
אחרי נפילת הרפובליקה
עד מהרה היגר לווינה, שם לקח חלק בעבודת ה-KMP, כולל הובלת עלונים להונגריה, והשתייך לסיעת לנדלר. בשנת 1921 נסע להונגריה בשליחות בלתי חוקית, שם נטל חלק בהקמת הארגונים ההונגריים של ה-KMP, וכן השתתף בהפצה ובפרסום של כלי תקשורת קומוניסטיים בלתי חוקיים, כמו "הקומונה" או "הפרולטריון הצעיר". בין היתר, משימתו הייתה לארגן שירות שליחים סדיר בין בירת הונגריה לבין אוסטריה. עם זאת נעצר שוב ב-1923 ונידון ל-13 שנות מאסר, אך בנובמבר של השנה שלאחר מכן הורשה לצאת לברית המועצות כחלק מחילופי השבויים ההונגרי-סובייטי, שם בברית המועצות ערך את כתב העת Za industrializaciju. מאוחר יותר פעל כעורך הראשי של Nachrichten בשפה הגרמנית. משנת 1934 היה העורך הראשי של "גודוק" עיתון של עובדי הרכבת ולאחר מכן כראש חברת הוצאת העיתונים של הרכבות בברית המועצות. הוא הפך לקורבן של משפט ראווה.
פ. גארי גריי
פליקס גארי גריי (F. Gary Gray; נולד ב-17 ביולי 1969) הוא במאי קולנוע אפרו-אמריקאי.
ביוגרפיה
גריי נולד בעיר ניו יורק שבארצות הברית וגדל בהיילנד פארק שבאילינוי, הוא אחיינו של השחקן האמריקאי פילל לואיס.
קריירה
גריי ביים יותר מ-30 וידאו קליפים עבור מוזיקאים כמו אייס קיוב, קווין לטיפה, TLC וד"ר דרה, על עבודות אלו הוא זכה במספר פרסים. הוא עזב את הקולג' בצפון קליפורניה, בו למד, על מנת להתקדם להפקות קולנועיות גדולות יותר.
בשנת 1995 יצא סרטו הראשון של גריי, "יום שישי", בו שיתף פעולה עם הראפר אייס קיוב, שנה לאחר מכן יצא סרטו השני "Set It Off" עם ג'יידה פינקט סמית'. סרטו השלישי, "המתווך", יצא ב-1998, ותקציבו, 50 מיליון דולר, הוא אולי התקציב הגבוה ביותר שניתן אי פעם לסרטו של במאי אפרו-אמריקאי. הסרט הוכתר כסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים "אקפולקו".
סרטו המצליח ביותר של גריי עד היום הוא "הג'וב האיטלקי" משנת 2003. בסרט שיחקו מארק וולברג, שרליז ת'רון ואדוארד נורטון, והוא הרוויח כ-176,070,171 דולר. על הסרט זכה גריי בפרס הבמאי הטוב ביותר ב"פסטיבל הסרטים האמריקאי השחור".
סרטים נוספים של גריי כוללים את "אדם לגזרים" ואת דרמת הפשע "להיות מגניב". סרטו "אזרח שומר חוק" בכיכובם של זוכה פרס האוסקר ג'יימי פוקס ושל ג'רארד באטלר, הופץ ב-16 באוקטובר 2009. הסרט "היישר מקומפטון", שבוים על ידי גריי והופץ באוגוסט 2015, הוא סרט ביוגרפי העוסק בקורות להקת הראפ N.W.A. גריי ביים את הסרט "מהיר ועצבני 8" שהופץ באפריל 2017, שהצלחתו הפכה אותו לסרט המצליח ביותר שבוים בידי אפרו-אמריקאי.
התקפת הספינה מרסר סטריט
התקפת הספינה מרסר סטריט אירעה ב-29 ביולי 2021 ליד עומאן. ההתקפה אירעה כחלק מהמערכה הימית בין ישראל לאיראן בסכסוך האיראני-ישראלי. הספינה, ששטה תחת דגל ליבריה, שייכת לחברה יפנית ומופעלת על ידי חברה בריטית בבעלות איש העסקים הישראלי אייל עופר. במהלך התקיפה, נהרגו שני אנשי צוות אירופאים.
ההתקפה
הספינה הותקפה כשהייתה בדרכה מטנזניה לאיחוד האמירויות, כ-300 ק"מ ממסקט. הספינה נפגעה באזור הגשר שלה. שני אנשי צוות נהרגו בהתקפה - קפטן רומני ומאבטח בריטי. הצי החמישי של ארצות הברית הודיע כי אניותיו נענו לקריאות חירום ומצוקה של המכלית, וליוו אותה לנמל כאשר הספינה שטה בכוחות עצמה.
פיענוח ההתקפה
זמן קצר לאחר שהותקפה, הגיעו מסוקי הצי האמריקאי ועליהם אנשי "יחידת סילוק חומרי הנפץ" (EOD), מומחי חבלה שפרוסים ברחבי העולם. מספר שעות לאחר הגעתם, הם דיווחו באופן רשמי על הממצאים שלהם. אלו הובילו את חיל הים האמריקאי לקבוע שהפיגוע הימי בוצע על ידי מל"טים "מתאבדים", כאשר החשודה המיידית היא איראן. על פי תחקיר של פיקוד מרכז האמריקאי והערכות בישראל, מדובר בתקיפה איראנית באמצעות כטב"ם מתאבד מסוג שאהד 136, והספינה הותקפה פעמיים בהפרש של מספר שעות, כאשר ההתקפה השנייה הייתה קטלנית.
תגובות
ישראל, ארצות הברית, בריטניה ורומניה גינו את התקיפה, ראו באיראן אחראית לה והבטיחו להגיב עליה. מאידך האיראנים הכחישו את מעורבתם ואיימו שיגיבו לכל הרפתקנות.
ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט האשים את טהראן בניסיון "פחדני" להתנער מאחריותה למתקפה, ושר החוץ יאיר לפיד אמר כי התקרית ראויה לתגובה קשה.
ב-2 באוגוסט 2021 שר החוץ של ארצות הברית, אנתוני בלינקן, גינה בשנית את המתקפה האיראנית על הספינה והבטיח כי תהיה "תגובה קולקטיבית" נגד איראן: "אנחנו נמצאים במגע קרוב ומתואם עם בריטניה, ישראל, רומניה ומדינות אחרות".