cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קהילת יהודי פוניבז'
הקהילה היהודית בפּוֹנֵיבֵז' שבליטא (בליטאית: Panevėžys; ביידיש: פּאָנעװעזש) התקיימה החל מהמאה ה-18 לערך ועד להשמדתה בשואה. הקהילה עברה שינויים רבים החל מלפני מלחמת העולם הראשונה ועד לאחר מלחמת העולם השנייה, כשכל מלחמה השפיעה ישירות על מצב הקהילה היהודית. בשיאה מנתה הקהילה כ-8,000 יהודים, כ-60% מקרב האוכלוסייה בפוניבז', כשלאחר השואה שרדו כ-70 יהודים בלבד. קהילה זו מפורסמת בעיקר בזכות ישיבת פוניבז' הידועה. אישים מוכרים רבים גרו בה, חלקם הגיעו בעקבות הישיבה, או היו תוצר של מספר שנות לימוד בה.
תולדות הקהילה לפני השואה
פוניבז' היא העיר החמישית בגודלה בליטא. במהלך המאה ה-18 החלו להתיישב בעיר יהודים. בתחילה משפחות של קראים שבמשך הזמן התמעטו וקהילתם בפוניבז' חדלה להתקיים. ובהמשך גם יהודים שלא מהקהילה הקראית. הגירת היהודים לעיר גדלה בהתמדה עד כדי כך שבסוף המאה ה-19 היהודים היוו כ-60% מכלל האוכלוסייה. בשנת 1883 אסר הצאר הרוסי על היהודים לגור במחוז פוניבז' (הכפרים שמסביב) והיהודים נאלצו לעבור לגור בפוניבז' עצמה בצפיפות גדולה. רובע המגורים העיקרי שלהם היה בשכונת סלובדקה, שנבנתה בשטח של ביצות. רוב עניי העיר גרו שם, ולשם דחפו גם את היהודים. ובעקבות כך החלה הגירה גדולה של יהודים אל מחוץ לעיר. במהלך המאה ה-19 הונחה בליטא מסילת ברזל שעברה דרך העיר פוניבז', דבר שגרם להתפתחות המסחר והמלאכה בעיר. היהודים בפוניבז' היו פעילים מאוד בענפים שהתפתחו בעקבות זה היהודים עסקו כמעט בכל המקצועות: רופאים, עורכי דין, רוקחים ומורים.
מצב קהילת יהודי פוניבז' דמה למצבן של רוב שאר הקהילות היהודיות באירופה. כלומר הקהילה ומנהיגיה היו חרדיים. הילדים למדו בחיידרים ותלמודי תורה, היו ישיבות לבחורים והחיים הדתיים התרכזו בעיקר סביב בית הכנסת ובית המדרש. אך בנוסף לכך כבר החלו לחדור השפעות של ההשכלה ותנועת הציונות. יהודי פוניבז' היו פעילים בתנועה הציונית ובעלייה לארץ. היו ממחדשי היישוב בפתח תקווה. ב-1887 עלתה קבוצת יהודים לארץ ישראל בעזרת תנועת "חובבי ציון".
לפני מלחמת העולם הראשונה למדו בני הנוער היהודי בבתי הספר הרוסיים ובגימנסיה הריאלית הרוסית בעיר. בשנות ה-70 של המאה ה-19 היה במקום בית ספר יסודי עברי מודרני, שבו למדו עברית, תנ"ך ולימודי חול, ובין המורים היו הסופרים יצחק רומש (ממייסדי בית הספר) והמשורר יהודה לייב גורדון. באותה התקופה הייתה פוניבז' מרכז לתנועת ההשכלה, וכונתה בשם "וילנה הקטנה".
בזמן מלחמת העולם הראשונה
בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוגלו היהודים מפוניבז' לאחר התראה של 24 שעות בלבד לעיירות במרכז רוסיה, כיוון שנחשדו על ידי השלטונות לבלתי נאמנים. הרובע היהודי נשרף והרכוש שבו נשדד ויהודי העיר הפכו בין לילה לפליטים. לאחר שנכבשה העיר על ידי הצבא הגרמני החלו לחזור אליה שרידי יהודים שהתחמקו מהגירוש ונשארו בעיירות שמסביב לפוניבז' או בפלך וילנא. יהודים אלו היוו את הגרעין המחודש של קהילת יהודי פוניבז'. לאחר חתימת חוזה ברסט ליטובסק ויציאת רוסיה מהמלחמה נכנסו לעיר הבולשוויקים. אלו נשארו בעיר לתקופה קצרה כיוון שגורשו מפוניבז' על ידי הליטאים. ביולי 1920 נחתם חוזה שלום בין ליטא לרוסיה ולפיו רוסיה (הממשלה הבולשוויקית) מכירה בעצמאות ליטא. באותה תקופה הייתה התעללות רבה ביהודי פוניבז' בטענה שהם משתפים פעולה עם אויבי ליטא.
בין מלחמות העולם
יהודי פוניבז' השתתפו במלחמה לשחרור ליטא על ידי הליטאים, אחרי מלחמת העולם הראשונה. בשנות ה-30 הוקמה מצבה לזכר הנופלים היהודים בבית הקברות בעיר.
לקראת סוף שנות ה-20 היו פגיעות קשות בחיי הכלכלה של היהודים מטעמים אנטישמיים. לעזרת היהודים הקימה הקהילה אגודות שונות שעניינן לתת סיוע ליהודים שנפגעו, לדוגמה: "סומך נופלים" (אשר נתנה הלוואות ללא ריבית), ו"כנסת ישראל" (אשר סיפקה לעניים לחם וטיפול רפואי חינם).
בשנת 1939 ישבו בפוניבז' כ-7,000 יהודים והקהילה הייתה השלישית בגודלה בליטא.
השפעות המלחמה על הקהילה וכיבושה על ידי הצבא הגרמני
הגרמנים הורו לכלוא יהודים בבית הסוהר בפוניבז' והתעללו קשות בהם ובמנהיגי הקהילה היהודית ומשכיליה. בכל מיני תירוצים הם שברו זרועות במוטות ברזל, הכריחו אותם להעביר חביות דלק במשקל 200 ק"ג כל אחת, ואחר כך השליכו את ה"סבלים" לבורות סיד. מדי לילה פרצו אנשי גסטפו לבתי הסוהר שבהם היו כלואים יהודים, הכריחו אותם לזחול על חצץ בחצר והכו בהם בפרגולים. את הפצועים הסיעו ליערות והמיתו בירייה. בעל חווה ליטאי רתם גברים יהודים לעגלות, הצליף בהם בשוט, ובאחדים ירה למוות.
הקמת הגטו
רצח קהילת יהודי פוניבז' התרחש באכזריות ובמהירות. בתחילת יולי 1941 נצטוו היהודים לעבור לרחובות מסוימים שסומנו בגדרות - לגטו. עד 11 ביולי 1941 הושלמה הבאתם לשם. לגטו הובאו גם יהודים מהעיירות הסמוכות. הגטו הוקף גדר תיל ושמירה של ליטאים. על מנת לוודא שהמעבר לגטו יתרחש נלקחו 70 מנכבדי הקהילה כבני ערובה. המטרה הייתה לכאורה ערובה לכך שלא יברחו היהודים אך לבסוף נלקחו נכבדי הקהילה למחוץ לעיר ושם נרצחו.
בראש הגטו עמדו אברהם ריקלס (Rikels) ומשה לויט.
השמדת הקהילה
הרב כהנמן היה הניצול היחיד מקרב 171 הרבנים שהיו חלק מועד רבני ליטא.
הקהילה לאחר המלחמה
צעיר יהודי בן פוניבז' בשם שמואל רפפורט חזר מהמלחמה והתמסר לאיתור יתומים יהודים מקהילת פוניבז' שנשארו בידי ליטאים. את הילדים שנמצאו הוא מסר למשפחות יהודיות. בשנת 1948 נרצח שמואל רפפורט על ידי ליטאים.
בשנת 2012 היו בפוניבז' 75 יהודים בלבד.
לקהילה יש מרכז קהילתי קטן וכן פעילות חברתית. בעיר יש בית כנסת ונותר בניין ישיבת פוניבז' שמשמש היום כמאפייה.
בית העלמין היהודי נהרס לגמרי והוצב בו שלט שמעיד על היות המקום בעבר בית עלמין יהודי.
הנצחת הקהילה לאחר השואה
לאחר המלחמה הקימו על קברי האחים בחורשות שמסביב לפוניבז' מצבה שעליה חרוט מגן דוד. לפי מקורות שונים התגלו שלושה קברי אחים בסמוך לפוניבז' בכולם הקימו לוחות זיכרון המפרטים את זהות הנרצחים ומספרם.
בכסלו תש"ד ייסד הרב כהנמן, ראש ישיבת פוניבז' בליטא לפני השואה, את ישיבת פוניבז' בבני ברק. ישיבה שהייתה כזיכרון לאותה ישיבת פוניבז' מפוארת. בנוסף הקים הרב כהנמן "בית אבות" ליד הישיבה. בית שמיועד לנערים ונערות פליטי שואה.
וכך מספר הרב כהנמן בנוגע להקמת הישיבה ובתי האבות:
האתגר החינוכי המוצהר של כהנמן היה להקים מחדש דור של תלמידי חכמים שימלא את החלל שנוצר בעקבות השואה.
הרב כהנמן החל להקים במקביל לישיבה גם היכל זיכרון מעוצב לכל קהילות ליטא וקרא לו בשם "אוהל קדושים". המבנה תוכנן כממקום לכינוסי זיכרון, ועל ידו הוקם בניין לספריה מרכזית וארכיון שירכז את יצירת הרוח של יהדות ליטא במשך מאות שנות קיומה. כמו כן החל הרבה כהנמן ליזום מפעל הוצאה לאור של חיבורים של גדולי ליטא שנותרו בכתבי יד, ואף להפיק אירועי זיכרון שנתיים לקהילות ליטא. עוד בחייו דעכו הרעיונות הרבים בזה אחר זה. הן בגלל קשיים כלכליים והן בגלל קשיים ארגוניים. והרב החליט להעמיד את מוסדות החינוך בראש סדר עדיפויותיו.
בתחילת שנות ה-90 חנכו מצבת זיכרון בכניסה למקום שהיה פעם בית הקברות היהודי וכיום משמש כגן ציבורי. שנתיים אחרי כן נחנכה אנדרטה בכניסה לגטו. בשנת 2009 נחנכה אנדרטה בתוך הגן הציבורי שהיה בעבר בית הקברות היהודי.
אירית רוב
אירית רוב-לוי היא פסנתרנית ישראלית.
אירית רוב-לוי למדה באקדמיה למוזיקה בתל אביב אצל אריה ורדי, וסיימה שם בתואר אמן בהצטיינות. בהמשך למדה באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה אצל הנס גרף.
כפסנתרנית סולנית ניגנה עם תזמורות שונות באירופה - באוסטריה, גרמניה, צרפת, הולנד והונגריה, וכן בקנדה ובדרום אפריקה. בישראל הופיעה עם כל התזמורות הגדולות, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית, בניצוח זובין מהטה. בין השאר השתתפה בביצוע הבכורה העולמי של "אריות וברקרולות" מאת ליאונרד ברנשטיין בתל אביב ובלונדון, בנוכחות המלחין.
אירית רוב-לוי מופיעה גם ברסיטלים ומשתתפת בנגינת מוזיקה קאמרית, וערכה הקלטות לרדיו עם שלישיית עידן, שאותה ייסדה בשנת 1996 עם הכנרת אורה שירן והצ'לן שמואל מגן.
רוב-לוי מנהלת את תוכנית מפתח של התזמורת הפילהרמונית הישראלית לחינוך מוזיקלי לילדים ונוער.
ויקטור ראד
ויקטור ראד (אנגלית: Victor Rudd; נולד ב-18 במרץ 1991) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בקבוצת אוקסיליום טורינו.
ביוגרפיה
ראד נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה ושיחק בתיכון "פינדלי פרפ" בנבדה, משם המשיך לקריירת קולג'ים בת 4 שנים במכללות אריזונה סטייט ודרום פלורידה.
קריירה
בשנת 2014 לא נבחר בדראפט והמשיך לעונה אחת בדלאוור 87' מליגת הפיתוח של ה-NBA.
בשנת 2015 הצטרף ראד לקבוצת ניז'ני נובגורוד מליגת ה-VTB והיורוקאפ. לאחר עונת יורוקאפ בה סיים עם ממוצעים של 15.8 נקודות ו-6.7 ריבאונדים, נבחר ראד לחמישיית העונה השנייה ביורוקאפ.
ב-2016 שיחק במדי מיאמי היט בליגת הקיץ של ה-NBA, בה רשם ממוצעים של 11.2 נקודות ב-21.6 דקות למשחק, והוסיף 3.8 ריבאונדים.
ב-18 באוגוסט 2016 חתם לעונה אחת בקבוצת מכבי תל אביב המשחקת ביורוליג ובליגת העל הישראלית.
ב-2 בספטמבר 2017 חתם ברויאל האלי גזיאנטפ הטורקית. ב-15 בפברואר 2018 עזב ראד את הקבוצה וחתם לחודש בצסק"א מוסקבה, עם אפשרות להארכת חוזה עד תום העונה.
בתום חוזהו שוחרר מצסק"א וחתם באוקסיליום טורינו מליגת העל האיטלקית
גאלפסטרים G200
גאלפסטרים G200 (באנגלית: Gulfstream G200) הוא מטוס מנהלים סילוני בגודל בינוני, בעל שני מנועים. המטוס תוכנן במקורו על ידי התעשייה האווירית לישראל ונקרא גלקסי ויוצר על ידי גאלפסטרים איירוספייס בין השנים 1999–2011.
תכנון ופיתוח
תכנונו של ה-G200 החל בשלהי שנות ה-80 על ידי התעשייה האווירית לישראל, כגרסה משופרת של מטוס ה"אסטרה" בשם "אסטרה גלקסי" ואחר כך "גלקסי". המטרה הייתה לפתח מטוס גדול יותר מה"אסטרה", שיהיה גם זול משמעותית מכל המתחרים. עיצובו של המטוס היה מבוסס על שיפורים בעיצובו של מטוס האסטרה, תוך הרחבת גוף המטוס, התקנת מנועים חזקים יותר והתקנים נוספים. כדי להוזיל את עלויות הפיתוח והייצור נבחרה שותפה חיצונית בספטמבר 1993, חברת יאקובלב הרוסית, שהתחייבה לספק שירותי תכנון עתירי ניסיון. חברת יאקובלב הייתה אחראית לעיצוב ולייצור חלקו הקדמי של כלי הטיס. אולם, יאקובלב התקשתה לעמוד בלוח הזמנים המתוכנן לייצור והשותפות הופסקה בשנת 1995.
בעקבות התפרקות השותפות עם יאקובלב חתמה התעשייה האווירית הסכם ייצור עם חברת EADS Sogerma בצרפת, חלק מ"תאגיד התעשייה האווירית האירופי", בגלל עלות הייצור הזולה יותר שלו. כמו כן החליטה התעשייה האווירית להחזיר את התכנון כולו אליה, אך הפרויקט סובל מעיכובים יקרים. כדי להתמודד עם העיכובים הוחלט לדלג דור טכנולוגי ולהשקיע בתשתיות מחשוב שיאפשרו לקצר את זמן הפיתוח ולהוזיל את העלויות. התשתית שפותחה עבור הפרויקט כללה יישום שיטות עבודה מבוססות מחשב, אשר היו חדישות ביותר ורק חברות מעטות בעולם יישמו אותן באותה עת. לצורך כך נערך מכרז בינלאומי לתוכנת תכנון בעזרת מחשב (תיב"ם) בו זכתה חברת EDS, המייצרת את תוכנת "יוניגרפיקס". הגלאקסי הוא המטוס הראשון בעולם שהורכב ישירות מתוכנות מחשב. באמצעות מערכת התיב"ם נבנה מודל תלת־ממדי ממוחשב של המטוס ונבדקו אלפי שרטוטים המתארים את כל חלקי המטוס. ככל שהתקדם פרויקט קליטת המידע, הלך המודל התלת-ממדי של המטוס וקיבל צורה ובשלביו המתקדמים איפשר תכנון ממוחשב מלא של המטוס כולו, הישג ראשון מסוגו למערכות תיב"ם. עד אז נעשו פעולות דומות בתת-מערכות, אך לא נבחנו תכנונים של מטוסים שלמים, מפאת גודלו של מודל הנתונים. השימוש במחשב חסך כסף בשלב הייצור המכני של החלקים. מערכת התיב"ם שימשה לביצוע בדיקות רבות כמו בדיקת ההתאמה בין חלקים, בדיקה צורנית של שטח הפנים, החיונית במיוחד למשטחים אווירודינמיים ובדיקות התנגשות.
פאם פריס
'''פמלה אי. "פאם" פריס (באנגלית: Pamela E. "Pam" Ferris'''; נולדה ב-11 במאי 1948) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה וולשית. שיחקה בתפקיד 'מא' לארקין בסדרת הטלוויזיה "The Darling Buds of May", וכלורה ת'יים בסדרה "רוזמרי ות'יים". היא השתתפה בסרטי משפחה המבוססים על יצירות של סופרים בריטים כמו בתפקיד מיס טראנצ'בול בסרט "מטילדה" והדודה מארג' בסרט "הארי פוטר והאסיר מאזקבאן".
גאלפסטרים G200
יצור ושיווק
ביוני 1996 עבר שיווק המטוס לחברה חדשה - "גלקסי איירוספייס", שותפות של התעשייה האווירית ו"הייאט קורפ", שבשליטת משפחת פריצקר משיקגו.
פאם פריס
ביוגרפיה
פריס נולדה בהנובר שבגרמניה להורים מוויילס, כאשר אביה שרת בחיל האוויר המלכותי. את ילדותה בילתה באברקנפיג בוויילס. אביה, פרד פריס, היה שוטר ואמה, אן פרקינס, עבדה במאפייה המשפחתית. כשהייתה בת 13 היגרה המשפחה לניו זילנד. היא חזרה לאנגליה בשנות העשרים המוקדמות שלה. ב-1986 התחתנה עם רוג'ר פרוסט. פריס מתגוררת בקנט בדרום מזרח אנגליה.
גאלפסטרים G200
יצור ושיווק
התעשייה האווירית סיימה את פיתוח וייצור שני מטוסי ה"גלאקסי" הראשונים בספטמבר 1997, והמטוס הראשון יצא לטיסת בכורה ב-28 בדצמבר 1997. רשויות התעופה בישראל ובארצות הברית אישרו את המטוס לשימוש מסחרי בדצמבר 1998. באוקטובר 1998 ביצעה טיסה טרנס-אטלנטית ראשונה, כאשר הוא הוטס על ידי טייס הניסוי הראשי של התעשייה האווירית, עדי בניה, למרחק 6,012 ק"מ, בין פריז לניו-יורק במשך כ-10 שעות.
בתחילת שנת 1999 החלה התעשייה האווירית לספק את המטוסים הראשונים ללקוחותיה ועד אפריל 2004 כבר סופקו כ-20 מטוסים. במקביל נבחנה האפשרות לשדרוג המטוס, כולל לגרסה שתטוס במהירות על-קולית. בספטמבר 2004 מסרה התעשייה האווירית את מטוס ה"גלאקסי" ה-100.
שמו של המטוס שונה ל"גאלפסטרים G200" לאחר שבמאי 2000 רכשה חברת גאלפסטרים איירוספייס את חברת גלקסי איירוספייס מידי התעשייה האווירית. מטוס ה-G200 האחרון יצא מפס הייצור ב-19 בדצמבר 2011, סך הכל ניבנו 250 מטוסים מדגם זה.
פאם פריס
ביוגרפיה
בשנים 1991 עד 1993 גילמה את 'מא' לארקין האימהית בסדרת הטלוויזיה "The Darling Buds of May" של ITV. כמו כן השתתפה בתוכניות טלוויזיה כמו "Meantime", בה גילמה את אמם הקוקנית של פיל דניאלס וטים רות', הסדרה "קוני", הסיטקום "Hardwicke House", הדרמה "Oranges Are Not the Only Fruit", בסדרת הטלוויזיה "Where the Heart Is", וב-"Paradise Heights". מ-2003 ועד 2006 כיכבה כבלשית גינון, לורה ת'יים, בסדרה "רוזמרי & ת'יים" לצידה של פליסיטי קנדל.
גאלפסטרים G200
"גאלפסטרים G280"
בשנת 2005 תעשייה אווירית החלה לתכנן את הדגם הבא בסדרת מטוסי מנהלים זו. המטוס נחשף לראשונה בטקס שנערך באוקטובר 2009, בתעשייה האווירית.
פאם פריס
ביוגרפיה
פריס השתתפה בדרמות תקופתיות אחדות בהם עיבודים לרומנים "מידלמארץ'", "הדיירת מאחוזת ויילדפיל", "ידידנו המשותף", "בטבעת החנק", "פוליאנה" ו"ג'יין אייר".
גאלפסטרים G200
"גאלפסטרים G280"
נכון ל-2018 מיוצרים כ-30 מטוסים מאותו סוג בשנה.
פאם פריס
ביוגרפיה
היא גילמה את דמות המנהלת מיס אגאת'ה טראנצ'בול בסרט "מטילדה" על פי הספר באותו שם. כמו כן שיחקה בתפקיד הדודה מארג' הנבזית בסרט מסדרת סרטי הארי פוטר "הארי פוטר והאסיר מאזקבאן", והופיעה בסרט "הילדים של מחר". שני הסרטים בוימו על ידי אלפונסו קוארון.
ברדיו השתתפה בתסכיתים שהופקו ברדיו 4 של ה-BBC.
הופעותיה בתיאטרון כללו הופעות בהפקות של תיאטרון רויאל קורט ושל התיאטרון המלכותי הלאומי. ב-2007 שיחקה בתפקיד פיבי רייס בהפקה מחודשת של המחזה "הבדרן" מאת ג'ון אוסבורן בתיאטרון אולד ויק שבלונדון. עוד ב-2007 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "Coming Home" של "BBC Wales" על ההיסטוריה המשפחתית שלה בוויילס.
ב-2008 השתתפה פריס בגרסה עתירת כוכבים של ה-BBC לרומן "דוריט הקטנה" מאת צ'ארלס דיקנס וגילמה את דמותה של גברת ג'נרל. ב-2009 הופיעה בעונה האחרונה של הסדרה הקומית "גאווין וסטייסי". ב-2010 הופיעה בתפקיד אורח בסיטקום "Grandma's House".
החל מ-2012 משתתפת פריס בסדרת הדרמה "תקראו למיילדת" בתפקיד הנזירה האחות אוונג'לינה. בשנת 2019 שיחקה בדרמה הביוגרפית "טולקין", אשר מבוסס על חייו של הסופר ג'ון רונלד רעואל טולקין
בר-לה-דוק
בר-לה-דוק (בצרפתית: Bar-le-Duc; מוכרת גם בשם בר) היא קומונה המשמשת כבירת מחוז מז בחבל גראנד אסט בצרפת.
היסטוריה
העיר נבנתה במהלך המאה ה-10 על ידי פרדריק הראשון, דוכס לורן העילית. העיר שימשה כבירת דוכסות באר משנת 1354 ועד לרכישתה של דוכסות באר על ידי דוכסות לורן ב-1840.
בעיר הייתה טירת הדוכסים של באר, שפורקה ב-1670. בכנסיית סנט אטיין, שנבתה במהלך המאה ה-14 והמאה ה-15, נמצא פסל לכבוד רנה, נסיך אורנג', שנבה על ידי ליגייר רישייר במאה ה-16.
לוח סקארה
לוח סקארה הוא תבליט הכולל רשימה של מלכי מצרים שנוצרה בתקופתו של רעמסס השני מתקופת הממלכה החדשה. הרשימה כוללת מלכים מהשושלת הראשונה ועד רעמסס השני מהשושלת ה-19. שמות המלכים מצוין בתוך כרטוש. הרשימה מוצגת היום במוזיאון המצרי בקהיר.
הלוח נמצא בשנת 1861 באתר הארכאולוגי סקארה ליד קהיר בקברו של Tjenry (ẖrj-ḥ3bt-ḥr.j-tp) שהיה הכהן הראשי והמפקח על כל עבודות המונומנטים המלכותיים של רעמסס השני.
הלוח מכיל שמות של 58 מלכים בסדר מהסוף להתחלה עד השושלת הראשונה. הרשימה אינה כוללת מלכים מתקופת הביניים השנייה, מלכי החיקסוס ומלכים שהיו קרובים לפרעה אחנתון שכפר באל אמון. גם ברשימת המלכים מאבידוס שנוצרה בזמנו של סתי הראשון אביו של רעמסס, הושמטו המלכים שהיו מקורבים לאחנתון.
יחסי ישראל–קנדה
בין מדינת ישראל והמונרכיה החוקתית והדמוקרטיה הפרלמנטרית של קנדה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, אשר החלו עם הכרתה דה פקטו של קנדה במדינת ישראל, בחודש דצמבר 1948. לאורך השנים, שתי המדינות מקיימות שיתוף פעולה הדוק בתחומי מדיניות חוץ, פוליטיקה, כלכלה, מסחר, צבא ותרבות.
שגרירת קנדה בישראל (מ-2021) היא ליסה אן סטדלבאוור.
היסטוריה מוקדמת
קנדה הייתה אחת מ-33 המדינות אשר הצביעו בעד קבלתה של תוכנית החלוקה, וזאת במסגרת הצבעת האו"ם שהתקיימה ב-29 בנובמבר 1947, וחרף לחץ כבד שהופעל מצידן של בריטניה ומדינות חבר העמים הבריטי להימנע מתמיכה בתוכנית. בחודש דצמבר 1948, כחצי שנה לאחר הכרזת העצמאות של מדינת ישראל, הכירה קנדה במדינת ישראל דה פקטו, ובהמשך, ב-11 במאי 1949, בעקבות קבלתה של מדינת ישראל כמדינה חברה באו"ם, הכירה בה דה-יורה, ובעקבות זאת כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים רשמיים ביניהן.
במהלך חודש ספטמבר 1953, מונה הדיפלומט הישראלי מיכאל קומיי כשגריר ישראל הראשון בקנדה. כמו כן, באותו הזמן נוסדה בתל אביב שגרירותה הרשמית של קנדה במדינת ישראל. עם זאת, מינוי השגריר הקנדי הרשמי בישראל בוצע רק בשנת 1958.
בספטמבר 1956 החליטה ממשלת קנדה על מכירת 24 מטוסי "סייבר" לישראל. בן-גוריון ברך על ההחלטה שהתקבלה ביום הולדתו, ואמר כי זה "השי הנאה ביותר" שקיבל.
משנות ה-60 ועד לשנת 2006
בשנת 1957, זמן קצר לאחר סופו של מבצע סיני, לסטר פירסון, שר החוץ הקנדי, יצא למסע דילוגים בין מצרים לבין בריטניה וצרפת, על מנת לאפשר מעבר חופשי בתעלת סואץ ולהרגיע את המתיחות בין ישראל ומצרים בסיני. לשם כך, פירסון יזם את הקמתו של כוח החירום של האומות המאוחדות, אשר נוסד ב-7 בנובמבר 1956, במסגרת החלטה 1001 של העצרת הכללית של האומות המאוחדות, כדי לפקח על נסיגת צה"ל מסיני ומעזה. בזכות פועלו זה, הוענק לפירסון פרס נובל לשלום לשנת 1957. בין השנים 1983–1987 שימש אלישיב בן חורין כשגריר ישראל במדינה.
השינוי לרעה בדעת הקהל הקנדית כלפי ישראל התמתן במהלך מלחמת המפרץ בשנת 1991, בשעה שטילים עיראקיים נפלו בשטחה של ישראל, וזאת חרף הימנעותה מנקיטת פעולה צבאית כנגד עיראק. הדבר הוביל לשינוי ניכר בדעת הקהל לטובת ישראל. עם זאת, תדמיתה של ישראל בקנדה כמדינה רודפת שלום, נפגעה במידה ניכרת בשל סירובה להשתתף בשיחות שלום עם גורמי הרשות הפלסטינית, אשר התקיימו באוטווה בשנת 1992, וזאת בשל אי נכונותה להכיר באש"ף כגוף המייצג את בני העם הפלסטיני.
במהלך חודש ספטמבר 1997, סוכנים מטעם המוסד נתפסו על ידי שלטונות ירדן לאחר שניסו להתנקש בחייו של חאלד משעל, מבכירי ארגון החמא"ס. השלטונות הירדנים מצאו כי הסוכנים השתמשו בדרכונים קנדיים, על מנת להקל על כניסתם למדינה לצורך ההתנקשות. בתגובה, קנדה החזירה באופן זמני את שגרירה מישראל, והביעה את מחאתה על השימוש לרעה שנעשה בדרכונים קנדיים.
בין השנים 2006-2015
בחירתו של סטיבן הרפר כראש ממשלת קנדה, במהלך שנת 2006, הובילה לתחילתו של מה שניתן לתאר כ"ירח הדבש של יחסי ישראל-קנדה". עוד מתחילת כהונתו כראש ממשלה, גילה הרפר אהדה כלפי ישראל במאבקה נגד האסלאם הרדיקלי, אותו ראה כגורם המסכן את השלום ואת היציבות בעולם. כמו כן, הרפר הבהיר כי הוא רואה חשיבות רבה בהידוק יחסי הידידות בין ישראל לקנדה.
עם פרוץ מלחמת לבנון השנייה ביולי 2006, הרפר גיבה את תגובתה של ישראל לחטיפת החיילים בשטחה על ידי חזבאללה וכינה את תגובתה "שקולה". הגיבוי למדיניות הישראלית נמשך גם לאחר הריגתם של שבעה אזרחים קנדים-לבנונים ששהו בלבנון בעת הפצצות צה"ל. הרפר קבע כי "לישראל הזכות להגן על עצמה" וכי "החרפת הלחימה תהיה בלתי נמנעת אם החיילים החטופים לא ישוחררו במהרה." צעד זה סמל את שינוי הרוחות בממשל הקנדי עם בחירתה של המפלגה השמרנית למפלגת השלטון במדינה. תגובתו של הרפר עוררה זעם בעיקר בקרב האוכלוסייה המוסלמית בקנדה וגררה הפגנות נגדו. כחודש לאחר מכן, עם התמשכות הלחימה קרא הרפר לפעול למען הפסקת אש.
בינואר 2008 הודיעה ממשלת הרפר כי לא תשתתף בועידת האו"ם נגד הגזענות בשנת 2009, זאת בשל החשש שהוועידה תנוצל לקיום השתלחות חד-צדדית נגד ישראל כפי שנעשה בועידה הקודמת שהתקיימה בשנת 2001. קנדה הייתה המדינה הראשונה בעולם שהודיעה על החרמת הוועידה.
במסגרת ראיון במגזין קנדי אשר פורסם ב-12 בפברואר 2010, השר לאיכות הסביבה הקנדי, פיטר קנט, אמר כי "ראש הממשלה הרפר הבהיר בצורה ברורה מזה זמן, והצהיר באופן קבוע, כי התקפה על ישראל תיחשב להתקפה על קנדה".
במהלך חודש אוקטובר 2010, הפסידה קנדה לפורטוגל בהתמודדות על מושב במועצת הביטחון של האו"ם. מספר משקיפים ייחסו את ההפסד למדיניותה הפרו-ישראלית העקבית של קנדה באו"ם, לרבות זו של הרפר עצמו. במסגרת כנס נגד אנטישמיות שנערך באוטווה חודש לאחר מכן, הרפר הבהיר כי
במהלך חודש נובמבר 2013, ועל רקע החתימה על ההסכם עם איראן, במסגרתו נאסר עליה להעשיר אורניום מעל רמה של 5%, הבהירה קנדה כי אין בכוונתה להצטרף להסרה של חלק מהסנקציות על איראן. בעקבות הכרזה זו נותרה קנדה אחת מהמדינות היחידות בעולם אשר תומכות בעמדתה של ישראל, המתנגדת לכל פשרה באשר לעתידה של תוכנית הגרעין האיראנית.
על פי סקר שנערך בשנת 2013 על ידי ה-BBC, נמצא כי 25% מאזרחי קנדה הגדירו את מדינת ישראל כ"בעלת השפעה חיובית", בעוד 57% הגדירו את ישראל כ"בעלת השפעה שלילית".
במהלך חודש ינואר 2014 הגיע סטיבן הרפר לביקור רשמי במדינת ישראל, כאשר מדובר בביקור הרשמי הראשון של ראש ממשלה קנדי בישראל מאז שנת 2000. במהלך הביקור נשא הרפר נאום במליאת הכנסת שבו אמר "שלטעון שמדינת ישראל היא מדינת אפרטהייד זה הזוי ומעוות", ועל כך אפילו נזרקה לכיוונו הערת ביניים מחבר הכנסת אחמד טיבי, בנאום הוסיף באופן מובהק "באש ובמים, קנדה תעמוד לצד ישראל".
במאי 2015 סייעה קנדה לארצות הברית, יחד עם הממלכה המאוחדת, למנוע דיון במועצת הביטחון של האו"ם על תוכנית הגרעין הישראלית.
משנת 2015 ואילך
באוקטובר 2015 הובס הרפר, ובמקומו נבחר ג'סטין טרודו מהמפלגה הליברלית.
בנובמבר 2015 הודיע שר החוץ הקנדי סטפן דיון על צינון היחסים עם ישראל. כמו כן הודיע על חידוש היחסים עם איראן ולבנון. באותו חודש נפגש טרודו עם ראש הממשלה הישראלי בנימין נתניהו. בהמשך הודיע שר החוץ הקנדי דיון כי מדינתו מודאגת מהבנייה בהתנחלויות.
ב-16 במאי 2021, במהלך העימות בין ישראל לבין החמאס (מבצע שומר החומות), התקיים מפגן תמיכה בישראל, אשר כלל עשרות משתתפים בכיכר דורצ'סטר שבעיר מונטריאול. לצד מפגן תמיכה זה, התקיים מפגן נוסף לתמיכה בפלסטינים, כאשר אחד המשתתפים במפגן הנוסף ניסה לקרוע את דגל ישראל של אחת המשתתפות, ועקב כך נאזק.
יחסי מסחר ותיירות
שתי המדינות מקיימות ביניהן מזה שנים ארוכות סחר בהיקף נרחב ומגוון. הייצוא הקנדי לישראל מתמקד בעיקר במוצרים חקלאיים ובחומרי גלם שונים, בשעה שהייצוא הישראלי לקנדה מתמקד בעיקר בתחומי היהלומים, טקסטיל, בגדים, ומוצרי מזון.
בחודש אוקטובר 2013, חתמו שתי המדינות על הסכם תעופה, המאפשר גם לחברות תעופה נוספות, נוסף לאייר קנדה ולאל-על, לקיים טיסות סדירות בין שתי המדינות. בנוסף לכך, נמל התעופה בן-גוריון היה היעד הראשון של חברת אייר קנדה שמתבצע עם מטוסי בואינג 787 החדישים. יחסי התעופה בין ישראל לקנדה התנהלו עד אז ללא הסכם תעופה, באמצעות פרוטוקול שהסדיר באופן פרטני את הפעלת הטיסות הסדירות בין ישראל לקנדה ואפשר לחברת אל-על ואייר קנדה בלבד להפעיל טיסות סדירות בין המדינות.
שיתוף פעולה ביטחוני
ישראל וקנדה מקיימות שיתוף פעולה הדוק בתחום הביטחוני והצבאי, לרבות שיתוף פעולה בתחומי המאבק בטרור, אימונים, חיפוש והצלה, מודיעין, שליטה ובקרה ושיתוף בטכנולוגיות חדשות.
במהלך חודש נובמבר 2011 קיים שר הביטחון הישראלי, אהוד ברק, ביקור רשמי בקנדה, במהלכו נפגש עם עמיתו, שר ההגנה הקנדי פיטר מק’קיי. במהלך הפגישה הצהיר מק’קיי כי ”ישראל זקוקה לשותף חזק ואמין, וקנדה היא בהחלט שותף שכזה. אני טוען שהם לא יכולים למצוא מדינה יותר תומכת מקנדה”. כמו כן, במסגרת הביקור הוסכם על חתימתו של מזכר ביטחוני, אשר כפי שנמסר, כולל שורה של נושאים, בהם שיתוף פעולה בתחום שיתוף מידע מודיעיני, מחקר ופיתוח משותף וחילופי משלחות צבאיות.
במהלך חודש נובמבר 2013, ובמסגרת ביקורו של שר הביטחון, משה יעלון בקנדה, סוכם על המשך הידוק שיתוף הפעולה הביטחוני והצבאי בין שתי המדינות. במהלך פגישתו של יעלון עם שר ההגנה הקנדי, רוב ניקולסון, מסר ניקולסון כי "אני גאה לומר, שקנדה וישראל מקיימות שיתוף פעולה בתחום הצבאי בכל הרמות. הקשרים החזקים בין קנדה וישראל מבוססים על ערכים משותפים, ובכללם דמוקרטיה ושלטון החוק... אני בטוח שנמצא דרכים להרחיב עוד יותר את קשרי הביטחון בעתיד הקרוב".
יחסי תרבות
יהדות קנדה הייתה מבין הקהילות היהודיות הראשונות בהן קיבלו היהודים שוויון זכויות. הקהילה היהודית בקנדה מונה קרוב כ-375 אלף איש (נכון ל-2010). הקהילה היהודית בקנדה מגוונת מבחינת אופייה. יש בה אורתודוקסים, קונסרבטיבים, רפורמים וחילונים. היא מקיימת מגוון של מוסדות קהילתיים ביניהם בתי-ספר יומיים, בתי ספר של יום ראשון, ספריות ומוסדות תרבות ואמנות. בין השנים 1990 ל-2000 גדלה יהדות קנדה ב-15%, ברובה מהגירה מחבר המדינות ומישראל. הקהילה היהודית בטורונטו היא הגדולה בקנדה וכוללת כ-200,000 יהודים לעומת מונטריאול שבה כ-100,000 יהודים. רוב היהודים בטורונטו מתגוררים בחלקה הצפוני של העיר. הארגון המייצג של בני הקהילה היהודית בטורונטו הוא "פדרציית הקהילות היהודיות בטורונטו", אשר בין היתר, מארגן מדי שנה מצעד תמיכה במדינת ישראל, אשר בו משתתפים תדיר בכירים בממשלה הקנדית.
כמו כן, בקנדה חיים קרוב למאה אלף ישראלים, מרביתם בעיר טורונטו וסביבותיה. ההגירה לקנדה של ישראלים התגברה החל משנות ה-70, בעקבות שינוי חוקי ההגירה הקנדים, שאפשר למשפחות צעירות ומשכילות לקבל ויזת הגירה למדינה בקלות יחסית. נכון לשנת 2013 מוערך, כי בכל שנה מהגרים לקנדה כ-2,500 ישראלים.
ג'יילן מקדניאלס
ג'יילן מקדניאלס (באנגלית: Jalen McDaniels; נולד ב-31 בינואר 1998) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בטורונטו ראפטורס. אחיו, ג'יידן, גם הוא כדורסלן.
קריירה
מקדניאלס נולד בסיאטל והחל לשחק כדורסל עבור אוניברסיטת המדינה של סן דייגו. הוא נרשם לדראפט 2018 ב-NBA,  אך לבסוף התחרט והתמודד בדראפט 2019,  בו נבחר על ידי שארלוט הורנטס בבחירה ה-52.
ב-9 בפברואר 2023 הועבר בטרייד משותף עם ארבע קבוצות לפילדלפיה 76'. ב-11 בפברואר ערך הופעת בכורה בקבוצה ורשם חמש נקודות וחמישה ריבאונדים בניצחון 101–98 על ברוקלין נטס.
ב-10 ביולי 2023 חתם בטורונטו ראפטורס.
ביל אינגליש
סיימון ויליאם "ביל" אינגליש (באנגלית: Simon William "Bill" English; נולד ב-30 בדצמבר 1961) הוא פוליטיקאי ניו זילנדי שכיהן כראש ממשלת ניו זילנד בשנים 2016–2017 וכמנהיג המפלגה הלאומית של ניו זילנד (מפלגת ימין - מרכז). קודם לכן, החל משנת 2008 ועד לבחירתו לתפקיד ראש הממשלה הוא כיהן בתפקיד סגן ראש ממשלת ניו זילנד.
לפני שנכנס לפוליטיקה עסק אינגליש בחקלאות ועבד בניתוח מידע במשרד האוצר של ניו זילנד. ב-1990 הוא נבחר לראשונה לפרלמנט של ניו זילנד כמועמד המפלגה הלאומית במחוז הבחירה של וואלס שבדרום האי הדרומי. ב-1996 הוא התקבל להיות חבר הקבינט וב-1999 הוא מונה להיות שר האוצר, תפקיד אותו מילא חצי שנה בלבד עד לתבוסת מפלגתו בבחירות הכלליות שנערכו ביוני אותה שנה. באוקטובר 2001 החליף אינגליש את ג'ני שיפלי כמנהיג המפלגה וכפועל יוצא מכך כמנהיג האופוזיציה. בבחירות הכלליות של 2002 הפסידה המפלגה שוב ובאוקטובר 2003 הוחלף אינגליש על ידי דון בראש. בנובמבר 2006, לאחר התפטרותו של בראש, נבחר אינגליש להיות סגן מנהיג המפלגה תחת ג'ון קי.
לאחר ניצחונה של המפלגה הלאומית בבחירות הכלליות של 2008 מונה אינגליש להיות סגן ראש הממשלה ושר האוצר בכהונה שנייה. בבחירות של 2014 לא התמודד אינגליש מטעם מחוז בחירה כל שהוא, אלא הוצב ברשימה הארצית של המפלגה. בדצמבר 2016 הודיע ג'ון קי על כוונתו להתפטר מתפקידו כראש הממשלה. הוא המליץ על אינגליש כמחליפו ובבחירות הפנימיות שהתקיימו מיד לאחר מכן במפלגה, זכה אינגליש בתפקיד ללא התנגדות.
ראשית חייו
ביל אינגליש הוא העשירי מבין 12 ילדיהם של מרווין ונורה אינגליש. הוריו היו בעליה של חווה לגידול צאן ותבואה בדיפטון, עיירה קטנה בחבל סאות'לנד. הוא נולד בעיירה למסדן הסמוכה והתחנך בבית הספר סנט תומאס בווינטון ובקולג' סנט פטריק באפר האט, שם שיחק בנבחרת הרוגבי של בית הספר. את לימודיו האקדמיים עשה אינגליש באוניברסיטת אוטגו, שם למד מסחר והשלים תואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת ויקטוריה בוולינגטון.
לאחר סיום לימודיו שב אינגליש לדיפטון ובמשך כמה שנים עסק בחקלאות. בין השנים 1987 – 1989 הוא עבד בוולינגטון כמנתח מידע במשרד האוצר של ניו זילנד, בתקופה בה זכתה מדיניות כלכלת השוק לעדיפות על ידי שר האוצר מטעם מפלגת הלייבור של ניו זילנד, רוג'ר דאגלס, שכונתה בציבור רוג'רנומיקס.
ראשית הקריירה הפוליטית
ב-1980 הצטרף אינגליש למפלגה הלאומית עוד בעת לימודיו באוניברסיטת ויקטוריה. לזמן מה הוא שימש כיושב הראש של סניף חבל סאות'לנד של האגף הצעיר של המפלגה והיה לחבר ועדת הבחירות של מחוז וואלס. לאחר שעבר לוולינגטון הוא היה לפרקים חבר ועדות הבחירות של מחוזות הבחירה של איילנד ביי ומירמאר. בבחירות הכלליות של 1990 הציג אינגליש את עצמו כמועמד מטעם המפלגה הלאומית במחוז וואלס ונבחר ברוב גדול. הוא ועוד שלושה חברי פרלמנט שנבחרו אז מטעם המפלגה, טוני ראייל, ניק סמית' ורוג'ר סוורי, זוהו עד מהרה ככוכבים עולים בשמי הפוליטיקה הניו זילנדית ובהזדמנויות שונות הם כונו "חבורת הפרחחים" (Brat Pack), "כנופיית הארבעה" (Gang of Four) ו"הטורקים הצעירים" (young Turks). בתקופת כהונתו הראשונה בפרלמנט שימש אינגליש כיושב ראש הוועדה לשירותים חברתיים. ב-1993 הוא מונה להיות תת-שר הבריאות.
כהונה ראשונה כשר
בראשית 1996 נבחר אינגליש להיות שר בקבינט של ראש הממשלה ג'ים בולגר והיה לשר למיזמי הבריאות ושר שותף במשרד החינך יחד עם וייט קריץ'. אינגליש היה אז בן 34 והיה לצעיר חברי הקבינט. לאחר הבחירות הכלליות שנערכו באוקטובר אותה שנה נאלצה המפלגה הלאומית להקים קואליציה בשותפות עם מפלגת "ניו זילנד תחילה" (New Zealand First) כדי להקים ממשלה. בסבב התיקים שבוצע במסגרת מהלך זה קודם אינגליש להיות שר הבריאות. אולם, במסגרת תנאי ההסכם הקואליציוני, חלק איתו את תיק הבריאות ניל קירטון ממפלגת "ניו זילנד תחילה" שנבחר אז לראשונה לפרלמנט, ולמעשה היה סגנו של אינגליש. הסדר זה תואר בתקשורת כ"נישואין בכפייה" (shotgun marriage) ובין שני השרים התגלעו חילוקי דעות תכופים. לאחר שמערכת היחסים בין השניים הפכה להיות בלתי ישימה, פוטר קירטון מתפקידו באוגוסט 1997 בהסכמה עם מנהיג "ניו זילנד תחילה" וינסטון פיטרס.
כשר הבריאות היה אינגליש אחראי על המשך יישום הרפורמות במערכת הבריאות הציבורית שהמפלגה הלאומית החלה לאחר הבחירות של 1990. הרפורמות לא זכו לאהדה ציבורית ומדיניות הבריאות נתפשה כאחת מחולשותיה של הממשלה. כתוצאה מכך ראו רבים את תיק הבריאות כאתגר. אינגליש האמין שחוסר האהדה כלפי הרפורמות היה חלק מכישלון בהעברת המסרים והוא עודד את עמיתיו למפלגה להימנע מנקיטת לשון בירוקרטית ומתמקדת-תקציב (כמו "גיליונות מאזן" ו"חיובי המשתמשים") ותחת זאת הוא דיבר על השיפורים בשירות שיתרחשו כתוצאה מהרפורמות הממשלתיות. הוא גם דחה את הרעיון שבתי החולים הממשלתיים יכולים לפעול כמרכזי רווח, השקפה שקודמה קודם לכן על ידי כמה מעמיתיו.
בראשית 1997, לאחר שהתגבר חוסר שביעות הרצון ממנהיגותו של בולגר, סומן אינגליש כיורש אפשרי, לצידם של ג'ני שיפלי ודאג גרהם. גילו של אינגליש, 35, נראה כמכשול להצלחתו במרוץ למנהיגות. משבר המנהיגות במפלגה נפתר בדצמבר 1997 כאשר בולגר התפטר ושיפלי נבחרה במקומו ללא מתחרים. אינגליש תמך בבולגר כמנהיג המפלגה, אך שיפלי מינתה אותו מחדש כשר הבריאות בקבינט החדש שלה. בחילופי גברי שנערכו בינואר 1999 הוא קודם להיות שר במשרד האוצר, בכפיפות לשר האוצר, ביל בירץ'. לאחר מספר חודשים התחלפו השניים בתפקידיהם לקראת פרישתו של בירץ' ואינגליש היה לבכיר מבין השניים. בראיונות שנערכו איתו בעבר, הדגיש אינגליש את רצונו להיתפש כפרגמטי יותר מאשר כאידאולוג והוא אמר שיוזמותיהם של כמה מקודמיו בתפקיד כמו רוג'ר דאגלס ורות ריצ'רדסון התמקדו בדיונים עקרים ותיאורטים בעוד שהאזרחים רצו רק לראות את הבעיות נפתרות.
באופוזיציה
לאחר תבוסתה של המפלגה הלאומית בבחירות הכלליות של 1999 למפלגת הלייבור של ניו זילנד בהנהגת הלן קלארק, המשיך אינגליש לכהן בממשלת הצללים כדוברה של מפלגתו בנושאי כלכלה. בפברואר 2001 הוא נבחר להיות סגן מנהיג המפלגה, בעקבות התפטרותו של וייט קריץ' בבחירות לתפקיד התמודד מולו ללא הצלחה גרי בראונלי.
מנהיג האופוזיציה
באוקטובר 2001, לאחר חודשים של ספקולציות, התפטרה ג'ני שיפלי מתפקידה כמנהיגת המפלגה הלאומית, לאחר שהובהר לה כי לא תוכל יותר לצפות לתמיכת הסיעה. במקומה נבחר ללא מתחרים ביל אינגליש, כשרוג'ר סוורי נבחר כסגנו וכתוצאה מכך היה אינגליש למנהיג האופוזיציה בפרלמנט של ניו זילנד.
באותה עת היה אינגליש בן 39, הצעיר ביותר מבין מנהיגי האופוזיציה בניו זילנד, למעט ג'ים מק'ליי, שב-1984 נבחר לתפקיד בהיותו בן 38. הוא גם היה לשלישי בלבד מבין נציגי חבל סאות'לנד שעמדו בראש אחת משתי המפלגות הגדולות במדינה, אחרי ג'וזף וורד ואדם המילטון שכיהנו בתפקידים דומים בעשורים הראשונים של המאה ה-20. אף על פי כן, אינגליש כשל בשיקום מעמדה של המפלגה ובבחירות הכלליות שנערכו ב-2002 היא נחלה את תבוסתה הגדולה ביותר בתולדותיה וזכתה בקושי במעט יותר מ-20% מקולות הבוחרים. אינגליש תיאר זאת כ"יום הגרוע ביותר בחיי הפוליטיים". הן חוגים פנימיים במפלגה והן הציבור הניו זילנדי בכללותו, היו חלוקים בדעותיהם על מידת אשמתו של אינגליש בתבוסה, אך רוב חברי המפלגה האמינו שיעלה בידיו לבנות מחדש את התמיכה הציבורית בה.
בכל אופן, בסוף 2003 נותר מעמדה של המפלגה בסקרים במצב קשה. בשנה הראשונה לאחר הבחירות עלה במעט ולזמן קצר שיעור האהדה הציבורית כלפי המפלגה, אך באוקטובר ירד שיעור התמיכה לרמה גבוהה רק במקצת מתוצאות הבחירות. אינגליש גם הופיע בתחרות אגרוף למטרות צדקה כנגד איש הבידור טד קלארק, אך אירוע זה לא שיפר את מעמדו כמנהיג המפלגה או את מעמדה של המפלגה והיו רמיזות על כך שהוא הוריד את ערכו כפוליטיקאי רציני. באותה תקופה החל דון בראש, לשעבר נגיד הבנק המרכזי של ניו זילנד, וכוכב עולה בפוליטיקה, לבנות את בסיס התמיכה שלו להחלפתו של אינגליש. ב-28 באוקטובר צבר בראש תמיכה מספקת בוועידת המפלגה להחלפת אינגליש.
חבר בממשלת הצללים וסגן מנהיג המפלגה
ב-2 בנובמבר 2003, כאש בראש הודיע על החלפת תחומי אחריות בנוגע לכמה חברי הפרלמנט, הוכרז כי אינגליש יהיה דובר המפלגה בתחום החינוך והחמישי בהיררכיה המפלגתית. הוא המשיך לכהן כחבר הפרלמנט עד לבחירות שהתקיימו ב-2005. בתפקידו החדש כשר החינוך בממשלת הצללים, תיפקד אינגליש כיאות והמשיך להיות חביב על חוגים נרחבים במפלגה למרות אחריותו לתבוסה של 2002. בסופו של דבר הוא הוחזר לתפקיד שר האוצר בממשלת הצללים באוגוסט 2004 במקביל לאחריותו על תחום החינוך. לאחר התפטרותו של דון בראש הביע אינגליש את רצונו להחליף את גרי בראונלי כסגן המנהיג. בנובמבר 2006 הודיע בראונלי על כך שהוא פורש מתפקידו ורבים ציפו שאינגליש יירש את מקומו וכן יקבל את תיק האוצר בממשלת הצללים, למחרת היום אושרו מינויים אלו בוועידת המפלגה.
סגן ראש הממשלה ושר האוצר
בבחירות הכלליות של 2008 שמר אינגליש על מושבו בפרלמנט לאחר שזכה בבחירות ביתרון של כ-15,500 קולות. בממשלה שהקימה המפלגה הלאומית לאחר הבחירות, הממשלה החמישית של המפלגה הלאומית שהושבעה ב-19 בנובמבר 2008, הוא מונה להיות סגן ראש הממשלה ושר האוצר. בנוסף קיבל אינגליש את תפקיד שר התשתיות, תפקיד חדש לחלוטין, אך בתפקיד זה הוא החזיק במשך קדנציה אחת בלבד של הפרלמנט.
בנובמבר 2013 הודיע אינגליש כי בבחירות הקרובות לא יתמודד מטעם מחוז בחירה ובבחירות שנערכו ב-2014 הוא נבחר מטעם הרשימה הארצית של המפלגה.
השותפות בין ג'ון קי כמנהיג המפלגה לבין אינגליש כסגנו הושוותה על ידי הפרשן הפוליטי גיליאן ברדפורד לזו של בוב הוק ופול קיטינג באוסטרליה ושל טוני בלייר וגורדון בראון בבריטניה.
ראש הממשלה
ב-5 בדצמבר 2016 הודיע ג'ון קי על כוונתו לסיים את תפקידו ב-12 בדצמבר והכריז על תמיכתו בבחירתו של אינגליש כיורשו. למחרת היום הודיע אינגליש על כוונתו להתמודד על התפקיד. בעקבות פרישתם של ג'ודית קולינס וג'ונתן קולמן מהמרוץ לבחירות לתפקיד מנהיג המפלגה, הושבע אינגליש ב-12 בדצמבר 2016 כראש ממשלת ניו זילנד ה-39.
פרשת מימון המגורים
ב-2009 נחשף בתקשורת שאינגליש קיבל סכום של 900 דולר ניו זילנדי לשבוע כחלק ממימון מגוריהם של השרים כדי שימשיך להתגורר בביתו הפרטי בוולינגטון בשווי של 1.2 מיליון דולר. באותה עת קיבל אינגליש סכום של 276,000 דולר במשכורתו השנתית כסגן ראש הממשלה. בתחקיר נחשף גם ששרים אחרים שבבעלותם בתים בעיר הבירה קיבלו גם הם מימון למגורים. ב-3 באוגוסט הודיע ראש הממשלה ג'ון קי על בחינה מחודשת שתערך בנושא.
כתוצאה מכך הודיע אינגליש שהוא יחזיר סכום של 12,000 דולר ויקבל כמימון מגורים 24,000 דולר לשנה. בספטמבר הודיע משרד מבקר המדינה שהם יערכו חקירה פרלמנטרית בסוגיית הוצאות המגורים של חברי הפרלמנט כתגובה למכתב התלונה של מנהיג המפלגה הפרוגרסיבית, ג'ים אנדרטון. יומיים לאחר מכן הודיע אינגליש שהוא לא יקבל יותר שום סכום כמימון מגורים ושהוא יחזיר את כל הסכומים ששולמו לו במסגרת זו מאז נובמבר 2008.
דעותיו הפוליטיות
אינגליש תואר כמי שמחזיק בדעות חברתיות שמרניות. הוא מתנגד להפלות מלאכותיות, אף על פי שכשר הבריאות הוא אמר ב-1997 שהוא מאמין שהמחלוקת על הסוגיה בניו זילנד נפתרה ושעל הממשלה להתרכז באספקת "שירותים שיהיו יותר אפקטיביים בהפחתת מספר ההפלות". אינגליש גם הצהיר על התנגדותו להמתות חסד, להתאבדויות בסיוע רופא, לאיחוד אזרחי ולמיסוד הזנות.
ב-2004 הצביע אינגליש כנגד חוק למיסוד איחוד אזרחי. ב-2005 הוא הצביע בעד תיקון לחוק הנישואין שעל פיו הוכנס סייג שנישואין יכולים להתקיים רק בין גבר לבין אישה ונגד תיקון לחוק שאפשר נישואין בין בני אותו המין. אף על פי כן, בדצמבר 2016 הוא אמר: "ככל הנראה אני אצביע כעת באופן שונה בנושא נישואי להט"בים, איני סבור שנישואי גאים יכולים להוות איום על נישואין של מישהו אחר".
ב-2009 הצביע אינגליש כנגד תיקון לחוק הסמים שמטרתו הייתה לאפשר את השימוש בקנאביס רפואי.
חיים אישיים
בתקופת לימודיו באוניברסיטה הכיר אינגליש את אשתו לעתיד, מרי סקנלון, שלמדה אז בבית ספר לרפואה והוכשרה כרופאה כללית. מוצאו של אביה של סקנלון הוא מסמואה ואמה היא איטלקייה שנולדה באי סטרומבולי. לשניים שישה ילדים.
אינגליש משתייך לכנסייה הקתולית, אך הוא הצהיר שהוא מפריד בין אמונותיו הדתיות והאישיות לבין השקפותיו הפוליטית.
לודוויג השביעי, רוזן הסן-דרמשטאדט
לודוויג השביעי, רוזן הסן-דרמשטאדט (22 ביוני 1658 – 31 באוגוסט 1678), היה רוזן הסן-דרמשטאדט בשנת 1678.
ביוגרפיה
לודוויג נולד ב-22 ביוני 1658 בדרמשטאדט שהשתייכה לרוזנות הסן-דרמשטאדט, ללודוויג השישי, רוזן הסן-דרמשטאדט, ולמריה אליזבת מהולשטיין-גוטורפ, בתם של פרידריך השלישי, דוכס שלזוויג-הולשטיין-גוטורפ ומריה אליזבת, דוכסית סקסוניה.
ב-24 באפריל 1678 מת אביו לודוויג השישי, רוזן הסן-דרמשטאדט, ולודוויג עלה במקומו לשלטון, אולם, שלטונו היה קצר, וב-31 באוגוסט 1678 מת לודוויג בעיר גותה כתוצאה מזיהום, ואחיו ארנסט לודוויג, רוזן הסן-דרמשטאדט עלה לשלטון במקומו.
יחסי קנדה–רומניה
יחסי קנדה–רומניה הם היחסים הדו-צדדיים שבין קנדה לבין רומניה. קנדה מחזיקה בשגרירות בבוקרשט ואילו לרומניה שגרירות באוטווה ושלוש קונסוליות כלליות (במונטריאול, טורונטו וונקובר); בעוד לרומניה מחזיקה קונסוליית כבוד במונקטון.
רקע
בין שתי המדינות מתקיימים יחסים פוליטיים חזקים שמתבטאים במספר החברויות המשותפות של שתי המדינות בארגונים שונים כמו הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, לה פרנקופוני וכן בהיותן בעלות ברית בנאט"ו.
היסטוריה
הפוליטיקאי הקנדי קליפורד סיפטון ביקר בבוקובינה בשנת 1895. בין השנים 1912–1913 היה רוברט וו. סרוויס כתב הטורונטו סטאר במלחמות הבלקן.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, שירת ג'וזף וו. בויל את מלך ומלכת רומניה בסיועו להגן על המדינה מפני מעצמות המרכז ובפיתוח רשת הרכבות הרומנית. על כך עוטר בתואר הייחודי "מושיע רומניה". הוא נותר ידיד קרוב של משפחת המלוכה, ולתקופה נחשב למאהב של מלכת רומניה שנולדה בבריטניה, מריה מאדינבורו, מלכת רומניה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין קנדה ורומניה החלו ב-1919, כשב-16 באוגוסט אותה שנה נוסדה הקונסוליה הכללית במונטריאול בידי ואסילה סטויקה. לפני כן הקונסוליה תפקדה ללא הסכמתן של הרשויות הקנדיות. על כך נעצרו שניים מעובדיה ב-14 באוגוסט 1919.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות עלו מדרגה ב-3 באפריל 1967 עם הקמת שגרירויות הדדיות, שנוסדו בפועל בשנים שלאחר מכן.
סחר
רומניה היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של קנדה בדרום-מזרח אירופה. פרויקט הדגל של קנדה ברומניה הוא תחנת הכוח הגרעינית קרנבודץ' שהוקמה בשיתוף עם החברה לאנרגיה אטומית של קנדה. הכור הגרעיני הראשון בתחנה פועל מאז 1996 וההשקה הרשמית של הכור השני התקיימה ב-2007.
בשנת 2012 הגיע היקף הסחר בין המדינות ל-387.5 מיליון דולר. כמו כן סך כל ההשקעות הקנדיות ברומניה עמד על 273 מיליון דולר בסוף 2011, בעיקר בתחומי דלק מינרלים והרכב.
סטיבן ובר
סטיבן רוברט ובר (באנגלית: Steven Robert Weber; נולד ב-4 במרץ 1961) הוא שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון ומדבב אמריקאי ממוצא יהודי.
ביוגרפיה
נולד ברובע קווינס בניו יורק. אביו עבד כמנהל קומיקאים במועדון לילה ואמו כזמרת במועדון לילה. ובר יהודי במוצאו.
קריירה
בילדותו הופיע וובר בפרסומות. בשנים 1984–1985 הופיע בסדרה As the World Turns. הופיע במספר סרטי קולנוע ומיני סדרות כThe Flamingo Kid, Hamburger Hill ו-The Kennedys of Massachusetts בתפקיד ג'ון פיצג'רלד קנדי. הצעיר.
תפקידו הידוע ביותר הוא כטייס בריאן האקט בסיטקום "כנפיים". בשנת 2000 שיחק בתפקיד ראשי בסיטקום Cursed ששמו הוחלף לאחר מכן ל-The Weber Show. כמו כן השתתף בסדרה Once and Again של רשת ABC ובסדרה The D.A. אף היא באותה רשת. הוא שיחק בסרטים Single White Femal ו-Jeffrey.
ובר הופיע לראשונה בברודוויי במחזה "הדבר האמיתי" שיצר טום סטופארד. בשנים 2001–2002 הוא החליף את מתיו ברודריק בתפקיד הראשי של ליאו בלום במחזמר המפיקים. בשנת 2005 הופיע לצידו של קווין ספייסי בבהפקה National Anthems. של תיאטרון אולד ויק שבלונדון. ב-2001 כתב את התסריט ושיחק בסרט הטלוויזיוני Club Land, לצידו של אלן אלדה, שאף היה מועמד לפרס אמי על משחקו בסרט זה.
ובר שיחק בשלושה סרטים שנוצרו על בסיס ספריו של סטיבן קינג:Desperation, ו-You Know They Got a Hell of a Band בשנת 2006 ובמיני סדרה The Shining בשנת 1997.
ביצע דיבוב בסרט האנימציה "מזמור חג המולד של הכלבים" שהופץ בשנת 1998, ובסדרה שקדמה לו "גן עדן לכלבים".
בשנת 2007 הצטרף לשותפו לסדרה "כנפיים" טוני שלהוב לתפקיד אורח בסדרה מונק ושיחק בסדרה "סטודיו 60". ב-2008 שיחק במותחן הפסיכולוגי Farm House ובסדרה "עקרות בית נואשות".
בשנת 2011 שיחק בסרט הקולנוע פיסת גן עדן לצד קייט הדסון וגאל גרסיה ברנאל.
בין השנים 2012 ל-2017 דיבב ובר מספר דמויות בסדרת האנימציה "אולטימייט ספיידרמן" ששודרה בערוץ Disney XD. בשנת 2009 הופיע ובר עם שותפתו לצוות שחקני הסדרה כנפיים, רבקה שול, לסדרה Chasing Life.
בשנת 2014 שיחק את ביל ווילקרסון בדרמת הפשע "רצח מדרגה ראשונה" שיצר סטיבן בוצ'קו לרשת TNT.
חיים אישיים
בשנים 1985 עד 1992 היה נשוי ובר לשחקנית פין קרטר. בשנת 1995 נישא לג'ולייט הונן וממנה התגרש בשנת 2017.
הקתדרלה של סן קריסטובל דה לה לגונה
הקתדרלה של סן קריסטובל דה לה לגונה (בספרדית: Catedral de San Cristóbal de La Laguna) היא מקום מושבה של הבישופות הקתולית של טנריפה, הכולל לא רק את האי טנריפה, אלא גם את האיים המערביים של האיים הקנריים (לה פלמה, לה גומרה ואל איירו). הקתדרלה שוכנת בעיר סן קריסטובל דה לה לגונה.
היסטוריה
בשנת 1511 נבנתה קפלה במקום שבו שוכנת כיום הקתדרלה. מקימיה האמינו שבמקום היו בעבר קברי גואנצ'ים. בשנת 1515 הוחלפה הקפלה במבנה גדול המוקדש למרים הבתולה. המגדל שבמקום נבנה בשנת 1618.
הכנסייה הפכה לקתדרלה בשנת 1819, בעקבות צו של האפיפיור פיוס השביעי, כאשר נוסדה הבישופות של סן קריסטובל דה לה לגונה (שמה המקורי של הבישופות של טנריפה). חזית הקתדרלה היא נאו-קלאסית ומתוארכת ל-1820, והמבנה הנוכחי עצמו נבנה בין השנים 1904–1915 בסגנון התחייה הגותית.
תכונות ויצירות אמנות
זוהי הקתדרלה היחידה בספרד שנבנתה מבטון. חזית המבנה עשויה אבן וכיפתו והתקרה מסיבי פוליפרופילן. בקתדרלה שלוש ספינות ואמבולטוריום סביב המזבח הראשי. בפנים הקתדרלה נמצא קברו של אלונסו פרנאנדס דה לוגו, שכבש את האי טנריפה במאה החמש עשרה. יש גם כמה קברים של בישופים ושרידי קדושים.
בתוך המבנה ישנו מזבח גדול בסגנון הבארוק מהמאה השמונה עשרה והוא הגדול ביותר באיים הקנריים. ישנו גם דוכן שיש שהובא מג'נובה (איטליה), והשניים מהווים יחדיו את יצירות האמנות הטובות ביותר שעשויות משיש באיים הקנריים.
בקתדרלה ישנו האוסף הגדול ביותר של איקונין ביזנטי של ספרד, שהוא אחד החשובים מסוגו בעולם. כמו כן, נמצא בה האוסף הגדול ביותר של תכשיטים של האיים הקנריים, כולל שני פמוטי הכסף הגדולים ביותר בספרד. האוצר של הקתדרלה כולל גם גילופים דתיים, גלימה, חפצי פולחן וציורים. אוצרות אלה הם בני תקופות שונות, החל מן המאה השש עשרה ועד ימינו.
ירי המוני
ירי המוני הוא אירוע ירי עם מספר נפגעים. רוב המונחים מגדירים מינימום של שלושה או ארבעה הרוגים של אלימות בנשק (לא כולל היורה) בפרק זמן קצר על מנת שיחשב כאירוע ירי המוני, אם כי מחקר אוסטרלי משנת 2006 קבע מינימום של חמישה הרוגים.
הגדרות
בארצות הברית, חוק הסיוע בחקירה לפשעי אלימות משנת 2012 מגדיר הרג המוני כשלוש רציחות או יותר בתקרית בודדת, אולם החוק אינו מגדיר את האירוע כירי המוני.
על פי החוק הפדרלי של ארצות הברית, התובע הכללי של ארצות הברית - על פי בקשה ממדינה - עשוי לסייע בחקירת "הרג המוני", במקום ירי המוני. המונח מוגדר כרצח של ארבעה או יותר אנשים, אך הוגדר מחדש על ידי הקונגרס בשנת 2013 כרצח של שלושה אנשים או יותר.
אוסטרליה
אירועי ירי המוני בולטים באוסטרליה כוללים את הטבח ברחוב הודל ב-1987 בו נהרגו שבעה בני אדם, טבח פורט ארתור ב-1996 בו נהרגו 35 בני אדם. סך הכל בין השנים 1979 ו-1996 היו 13 מקרי ירי המוני עם חמישה או יותר הרוגים, ושלושה מקרי ירי המוני שכללו ארבעה או יותר הרוגים.
ניו זילנד
אירועי ירי המוני בניו זילנד כוללים את טבח ארמואנה ב-1990, בו נהרגו 14 בני אדם, ואת הירי במסגד בכרייסטצ'רץ' ב-2019 שגרם ל-51 הרוגים, והוא הירי ההמוני הגדול ביותר בהיסטורייה של המדינה.
אירופה
באירופה היו הרבה אירועי ירי המוניים. דוגמאות בולטות מהעת האחרונה כוללות את אירוע הירי במינכן ב-2016, פיגוע הירי בהנאו ב-2020, פיגועי הירי בטולוז ומונטובאן ב-2012, פיגועי נובמבר 2015 בפריז ועוד רבים.
הירי ההמוני הקטלני ביותר על ידי אדם בודד בהיסטוריה המודרנית התרחש באירופה התרחש במתקפת הטרור בנורווגיה ב-2011. בירי נהרגו 77 בני אדם.
דרום אמריקה
אירועי ירי המוני בולטים בארגנטינה כוללים את הירי בבית הספר כרמן דה פטגונס בשנת 2004, ובברזיל הם כוללים את טבח רילנגו בו נהרגו 7 אזרחים בשנת 2011 בריו דה ז'ניירו, ואת הירי בבית ספר סוזאנו בו נרגו 10 בני אדם.
ארצות הברית
בארצות הברית היו הכי הרבה מקרים של ירי המוני מכל מדינה אחרת. במחקר משנת 2017 שפורסם במגזין "טיים" על ידי הקרמינולוג אדם לננקפורד, הוערך כי 31% ממקרי הירי ההמוני הציבורי מתרחשים בארצות הברית, אף על פי שיש בה רק 5% מאוכלוסיית העולם.
קנדה
אירועי ירי המוניים בקנדה כוללים את הטבח באקול פוליטכניק ב-1989, הירי במסגד קוויבק סיטי ב-2017 והטבח בנובה סקוטיה ב-2020. בעקבות הטבח בנובה סקוטיה, שהיה הירי ההמוני הקטלני ביותר בקנדה, ראש הממשלה ג'סטין טרודו אסר על שימוש, מכירה, רכישה וייבוא של נשק מסוג AR-15 - הרובה החצי אוטומטי ששימש בטבח ובמקרי ירי רבים בארצות הברית.
אסיה
מספר ירי המוני התרחשו באסיה. הבולטים הם אירוע הירי בהיידראבאד ב-1878, הירי במקדש פאשופטינת' בהודו ב-1983, טבח צ'ונגצ'ינג ב-1938 ביפן, טבח בבררה ב-1948 בפקיסטן, טבח התלמידים בפשאוור ב-2014 בו נהרגו 156 בני אדם וטבח משפחת המלוכה של נפאל ב-2001.
ישראל
אירועי הירי ההמוניים הבולטים בישראל, שבוצעו על ידי מחבלים, כוללים את הטבח בנמל התעופה לוד בשנת 1972, בו נהרגו 26 ונפצעו 80, הפיגוע באולם ארמון דוד בשנת 2002, הפיגוע בישיבת מרכז הרב בשנת 2008, הפיגוע בבית הכנסת קהילת בני תורה בשנת 2014 בירושלים ופיגוע הירי במתחם שרונה ב-2016 בתל אביב.
היו מספר אירועי ירי המוניים שהתבצעו על ידי יהודים בישראל. עמי פופר הורשע ברצח שבעה פלסטינים בירי המוני שביצע בשנת 1990. בשנת 1994 רצח ברוך גולדשטיין 29 מוסלמים ופצע 125 נוספים בחברון, במקרה הידוע כטבח מערת המכפלה. מקרים אחרים כוללים אירועי ירי מסוג רצח המוני במשפחה, לדוגמה הרצח בעין כרם בשנת 1986 או רצח משפחת גצלר בשנת 1959.
קוריאה הדרומית
ירי המוני נדיר ביותר בקוריאה הדרומית. הירי ההמוני היחיד במדינה בוצע על ידי וו בום-קון ב-1982, אז רצח 56 הרוגים. במשך שנים רבות, זה היה הירי ההמוני הקטלני ביותר בהיסטוריה המודרנית, עד למתקפת הטרור בנורווגיה ב-2011.
תאילנד
הירי בנאקון ראטצ'אסימה התרחש בין ה-8 ל-9 בפברואר 2020. חייל של הצבא המלכותי התאילנדי הרג 30 בני אדם ופצע 58 אחרים בטרם נורה ונהרג.
אפריקה
אירועי ירי המוניים התרחשו ביבשת אפריקה, כולל הירי ב-1927 בדרום אפריקה שביצע סטפנוס סווארט, מתקפת הטרור בגראן-בסאם בחוף השנהב, וטבח החתונה ב-1994 בקמפלה אוגנדה. בעוד מקרים של אלימות המונית כתוצאה מטרור וסכסוך אתני התרחשו ביבשת, "ירי המוני" כפי שמובן בדרך כלל הם נדירים באפריקה.
מצרים
אירועי ירי שונים כוללים גם את טבח התיירים בלוקסור ב-1997 וגם את הירי ב-2013 בפגוש אל-עטאר במצרים.
קניה
ב-2 באפריל 2015 מחבלים חמושים מארגון א-שבאב הסתערו על אוניברסיטה בצפון מזרח קניה והרגו 148 בני אדם.
אכילס (אסטרואיד)
אכילס (שם מלא: 588 אכילס; באנגלית: Achilles 588) הוא אסטרואיד מסוג אסטרואיד טרויאני במערכת השמש.
האסטרואיד נקרא על שמו של אכילס לוחם במלחמת טרויה מהמיתולוגיה היוונית. אכילס היה האסטרואיד הטרויאני הראשון שהתגלה במערכת השמש.
קוטרו של אכילס הוא כ-135.5 קילומטרים, האלבדו של האסטרואיד הוא 0.0328, ולכן הוא כהה מאוד.
האסטרואיד מקיף בנקודת לגראנז' L4 במסלולו של כוכב הלכת צדק.
גלריה סאצ'י
היסטוריה
האוסף המקורי של הגלריה כלל יצירות אמנות רבות, בעיקר של אמנים בריטים ואמריקאים. אחר כך, הציגה הגלריה יצירות ואוספים מרחבי העולם, בין השאר אמנות סינית.
הצלחתה של הגלריה הביאה לשיתוף פעולה בינה לבין בית המכירות הפומביות פיליפס דה פורי (Phillips de Pury) והגלריה הועברה לבניין גדול בצ'לסי.
הכניסה לגלריה בחינם, מלבד אירועים מיוחדים שהכניסה אליהם בתשלום.
קולסברג
קולסברג (באנגלית: Colesberg) היא עיירה במזרח פרובינציית הכף הצפוני אשר בדרום אפריקה.
היסטוריה
קולסברג נוסדה בשנת 1830 על דרך שבה עברו מטיילים וסוחרים רבים. היא נקראה בשם "טוברברג" על שם גבעה הנמצאת בסמוך אליה. לאחר מכן שונה שמה לקולסברג על שמו של מושל הכף הצפוני דאז, סר גלבריית' לורי קול. בשנת 1840 הוכרז היישוב כעיירה, והיא הייתה לאחת הערים הראשונות במושבת הכף.
מאז שנוסדה נבנו בעיירה כמה כנסיות. בשנת 1861 נוסד בנק קולסברג, אשר נרכש לאחר כשנתיים על ידי בנק סטנדרד הבריטי. בעת מלחמת הבורים השנייה נודע כי המקום שימש בעבר כמקום מפגש לציידים ולכורי יהלומים.
גאוגרפיה
קולסברג ממוקמת במרכז דרום אפריקה. היא מרוחקת כ־25 קילומטרים מנהר אורנג', המהווה את גבולה המזרחי של פרובינציית הכף הצפוני עם פרובינציית המדינה החופשית. כמו כן, הגבול עם הכף המזרחי עובר כ־35 קילומטרים מהעיירה. היא נמצאת כ־200 קילומטרים מדרום־מערב לעיר בלומפונטיין וכ־220 קילומטרים מהגבול עם לסוטו.
דמוגרפיה
נכון לשנת 2011, בעיירה מתגוררים 16,869 תושבים, מהם 51.57% נשים ו־48.43% גברים. 59% מתושבי העיירה הם דוברי שפת הקוסה ו־33% מדברים אפריקאנס.