cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המערכה בקווקז במלחמת העולם הראשונה
1918
קרבות נוספים נמשכו בין הארמנים והעות'מאנים עד אוקטובר, אולם הארמנים היו נואשים וחסרי תמיכה והמערכה הוכרעה לטובת העות'מאנים. ב-30 באוקטובר נחתמה הפסקת האש של מודרוס שסיימה את המלחמה מבחינתה של האימפריה העות'מאנית.
לאחר המלחמה
על אף חוזה ברסט-ליטובסק, סכסוכי הגבולות בקווקז נמשכו וגררו את מלחמת גאורגיה-ארמניה, מלחמת ארמניה-אזרבייג'ן ומלחמת טורקיה–ארמניה. בגלל הפסדם של העות'מאנים למדינות ההסכמה, נחתם הסכם סוור ב-1920, שבין השאר נועד להסדיר את המחלוקות בקווקז כולו. מוסטפא כמאל אטאטורק דחה את ההסכם במסגרת מלחמת העצמאות של טורקיה, והגזרה שקטה באופן סופי רק עם חתימתו של הסכם לוזאן והסיפוח הסובייטי של ארמניה, גאורגיה ואזרבייג'ן.
ב. טראוון
'''ב. טראוון (B. Traven'''; נולד ב-1882 או ב-1890, נפטר בתאריך לא ידוע, הוא שם עט של סופר שכתב בגרמנית והתפרסם בארצות הברית בזכות ספרו, "האוצר מסיירה מדרה", אשר היווה בסיס לסרט בו כיכב המפרי בוגארט. רוב ההיסטוריונים מעריכים שטראוון היה למעשה רט מרוט, שחקן במה ואנרכיסט, שברח מאירופה למקסיקו בסביבות שנת 1924.
טראוון נחשב לאיש המסתורין בעולם הספרות של המאה ה-20. הוא נולד למשפחה גרמנית באזור שהיה אז גרמני והיום הוא חלק מפולין. הוא היה מעורב בפוליטיקה ובתקופה הסוערת, שלאחר מלחמת העולם הראשונה, מספרים שהיה לזמן קצר ראשה של ממשלה מהפכנית במדינת בווריה. מסופר גם שנידון למות ומאז נמלט ושוטט בעולם. הוא נאסר באנגליה בגלל חוסר תעודות ולאחר שהשתחרר הפליג משם כמלח בספינת סוחר נורווגית לכיוון אמריקה וליד טמפיקו שבמקסיקו קפץ מהספינה וכנראה נשאר במקסיקו עד מותו בשנת 1969. על שמו האמיתי ומוצאו יש ספקולציות רבות כולל אחת הטוענת שהוא בן בלתי חוקי של הקיסר וילהלם השני. טראוון כתב 12 ספרים שתורגמו לשפות רבות ופורסמו בכל רחבי העולם.
בשנת 1929 פורסם הרומן "הוורד הלבן", על ניסיונותיה של חברת נפט אמריקאית לרכוש חווה מקסיקנית, בניגוד לרצונו של בעל החווה. רומן זה שימש, בין השאר, השראה לשמה של מחתרת "הוורד הלבן" שהתנגדה לשלטון המפלגה הנאצית בגרמניה.
בשנת 1948 הסריט ג'ון יוסטון במקסיקו את הסרט "האוצר מסיירה מדרה" על פי הספר. לביצוע המלאכה עזר יועץ טכני בשם האל קרובס שלאחר מכן זוהה כטראוון עצמו.
בשנת 1954 הוסרט ספרו "מרד התלויים" במקסיקו. בשנת 1960 הוסרט "מקריו" על ידי רוברטו גאוולדון (Roberto Gavaldón) בשם "הזמנה למקריו".
בגלל חייו ההרפתקניים, כונה טראוון בארצות הברית, "ג'ק לונדון הגרמני".
מספריו
סיפורי הג'ונגל
סגנון גותי לוהב
סגנון גותי לוהב, הידוע גם כגותיקה לוהבת, סגנון הלהבות או כ-Flamboyant, הוא תת-סגנון של האדריכלות הגותית שהתפתח בסוף המאה ה-14 ותחילת המאה ה-15. סגנון זה נקרא על שם צורות הלהבות של תחרת החלונות והאבן ונהפך לשם נרדף לראוותנות בעקבות עושר הפרטים והקישוטים שלו.
סגנון הלהבות הוא חלק מהאדריכלות הגותית המאוחרת (Late Gothic) ובא בעקבות הגותיקה הקורנת (Rayonnant). הסגנון היה נפוץ בצרפת, ספרד ופורטוגל. הסגנון המקביל באנגליה (מבחינת הזמן) הוא סגנון גותי ניצב (Perpendicular Gothic) ובגרמניה ה-Sondergotik. בסוף המאה ה-15 ותחילת המאה ה-16 סגנון זה התפתח לגותיקה מנואלינית בפורטוגל וגותיקה איזבלינית בספרד, בסגנונות אלה הועמק השימוש הראוותני והפזרני בקישוטים ותחרת אבן.
הסגנון מאופיין בתחרת חלונות וקישוטי אבן עשירים ומלאי פרטים בצורת להבות אש או עלים מלופפים. צריחים בסגנון זה (האופייניים גם לאדריכלות גותית מאוחרת ולתחייה הגותית) הם בעלי מרקם תחרה.
מבנים נודעים בסגנון זה הם כנסיית סן מקלו ברואן, בית הרוחב של קתדרלת סנליס, חזית קתדרלת טור, קתדרלת מולן, כנסיית סנט אנה (וילנה), בזיליקת נוטרדאם דה ל'אפין וחלון הרוזטה של סנט שאפל.
קישורים חיצוניים
Architecture gothique ゴシック建築
SuperBrawl IV
SuperBrawl IV היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-World Championship Wrestling (WCW). האירוע נערך ב-20 בפברואר 1994, באולבני סיוויק סנטר שבאולבני, ג'ורג'יה. האירוע היה האירוע הרביעי בסדרת אירועי SuperBrawl.
שמונה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, ריק פלייר ניצח את ויידר ושמר על אליפות העולם במשקל כבד של WCW בקרב שבו הבוס שימש כשופט המיוחד. עוד ברשימת הקרבות, סטינג, בריאן פילמן ודאסטין רודס ניצחו את סטיב אוסטין, ריק רוד ופול אורנדורף ניצחו בקרב Thundercage, וקקטוס ג'ק ומקס פיין ניצחו את אלופי הזוגות, הנאסטי בויז (בריאן נובס וג'רי סאגס) בפסילה.
נורד
{{פירושונים|
אליזבטה לוין
אליזבטה לוין היא סופרת, פיזיקאית ומרצה בעלת תואר שלישי מטעם הפקולטה למדע והנדסה של חומרים בטכניון.
ביוגרפיה
אליזבטה לוין נולדה ב-1955 בקייב שבברית המועצות והתחילה שם את לימודיה במגמת הפיזיקה במכון הפוליטכני. בשנת 1974 עלתה לישראל עם משפחתה והמשיכה את הלימודים בפקולטה לפיזיקה בטכניון בחיפה. היא השלימה את התואר הראשון ב-1977. את התואר השני והשלישי עשתה בפקולטה להנדסת החומרים בהנחייתו של פרופסור אלעזר גוטמנאס.
במשך כ-30 שנה מתמקדת בחקר הזמן ופועלת למען אינטגרציה בין המדעים המדויקים לבין מדעי החיים ומדעי הרוח. מ-2017 היא חברה בחברה הבינלאומית לחקר הזמן (ISST).
ב-2018 בראיון שלה בתוכניתה של לאה שקלאר "שניים יחדיו" ברדיו ירושלים היא תיארה נושאים עיקריים בהם עוסקת טמפורולוגיה (חקר הזמן):
תוצאות ביניים של מחקריה סוכמו בעשרות מאמרים אקדמיים וב-5 ספרים ב-3 שפות. בעברית פורסמו שניים מספריה – "תאומים שמיימיים" ו"שעון הפניקס".
קישורים חיצוניים
https://studyoftime.org/user/elevin/ http://www.levin.iri-as.org/index_e.html
ברידג'ט נוול
היסטוריה
נוול נולדה בהודו לאב קנדי ולאם אוסטרלית. בעת שהייתה בת מספר חודשים עברה המשפחה לקנדה ובגיל 13 עברה נוול לאוסטרליה. לנוול יש מבטא ייחודי של תערובת אוסטרלית וקנדית.
במרס 2011 נוול נישאה לעמוס פיליפס בביירון ביי שבאוסטרליה ושינתה את שמה באופן חוקי לברידג'ט פיליפס. בבלוג האישי שלה, ובמקומות נוספים, סיפרה נוול על עברה הכולל דיכאון והפרעות אכילה. היא מציינת גורמים אלו כסיבה העיקרית לעזיבתה את תעשיית המשחק.
טריינטה אי טרס (מחוז)
היסטוריה
ההתיישבות בשטח המחוז החלה לפני אלפי שנים, כפי שמעידים השרידים בסריטוס דה אינדיוס (cerritos de indios, גבעות האינדיאנים) המפוזרים במחוז. המחוז נוסד ב-1853, בשטחים השייכים למחוז סרו לארגו ולבאז'חה. והשם מציין את שלושים ושלושה האוריינטליים (אורוגוואי של היום נמצאת במזרחה, או בספרדית אוריינטה (Oriente), של מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה ובהמשך - ארגנטינה), בפיקודו של חואן אנטוניו לבאז'חה (Juan Antonio Lavalleja), אשר נלחמו למען העצמאות של הפרובינציה האוריינטלית (Provincia Oriental) שהייתה אז תחת כיבוש ברזילאי.
גאוגרפיה
המחוז משתרע על מישור מגדת לגונת מירים מערבה. השטח מבותר על ידי מערכת של רכסים נמוכים, כגון רכס דיוניסיו (Dionisio) ורכס לאדרונס (Ladrones), אשר מסתעפים מהרכס הגדול בצפון מזרח המחוז. השיפוע המתון של המישורים המזרחיים יצר את לגונת מירים וביצות ולגונות נרחבות. על גדות הנהרות ולגונת מירים מגדלים אורז לתצרוכת מקומית ואף ליצוא, ובנוסף, באזורים גבוהים יותר עם אדמה פורייה יותר, מגדלים דגנים אחרים כמו חיטה, שיבולת-שועל, שעורה, תירס וסוכר. במידה פחותה קיים גידול של בעלי חיים, במיוחד לצמר, וכן בקר לבשר.
הידרוגפיה
מבחינת נתיבי מים, במחוז נמצאים נחלים רבים, נהרות ואגמים. הנהרות החשובים ביותר הם נהר סבוז'טי (río Cebollatí) ונהר טאקוארי (Río Tacuarí). לסבוז'טי נשפכים נהר אולימר (río Olimar) והנחלים אולימר צ'יקו (río Olimar Chico), ז'רבאל גרנדה (arroyo Yerbal Grande), פאראדו (Parao o Parado),  אוטאסו (Otazo) ולאונצ'ו (Leoncho). לנהר סבוז'טי חשיבות רבה לאוכלוסייה המקומית כי ממנו מספקים מים ליישובים הסמוכים. אל נהר טאקורי נשפכים קנייאדה דל בואז' (cañada del Buey), בנייאדו דה סטירלינג (Bañado de Stirling), בנייאדו דה נבארו (Bañado de Navarro) ובנייאדו דה לאס נוטריאס (Bañado de las Nutrias).
כלכלה
הכלכלה של המחוז מתבססת בעיקר על גידול בעלי חיים וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול תירס, אורז ודגנים אחרים. גם התעשייה המקומית מתבססת על אלה והמידה פחותה על ייצור נייר.
דמוגרפיה
בכ-33% מבתי אב מתגוררים 5 או יותר נפשות.
הילודה הצטמצמה ב-25% בין 1996 ו-2004, ונשארה יציבה ב-14.7 לידות על כל אלף בשנת 2004. בניגוד לכך, תמותת ילדים ירדה ב-10% באותה תקופה.
בריאות
בשנת 1986 היו 970 לידות והגידול בין השנים 1974 ו-1985 היה 2.46%.
בשנת 1994, תמותת תינוקות הייתה 24.6 מכל 1,000.
בשנת 1991 נפטרו 434 אנשים, בגלל מחלות נשימה (32.5%), סרטן (3.5%) ותאונות דרכים (22.8%).
הבריאות הציבורית מתנהלת בשלושה מרכזים, אחד בבירה, השני בסרו צ'אטו (Cerro Chato) והשלישי בברגרה (Vergara). סך הכל קיימות 197 מיטות.
בשנת 1993, במרכזים האלה נרשמו 3,023 מטופלים ו-115 מיתות, כך ששיעור התמותה הוא 2.9%.
אתלטיקה
במחוז טריינטה אי טרס פועל "איגוד אולימרניה באתלטיקה" (Federación Olimareña de Atletismo (FOA)) שנוסד בשנת 1991.
אליוט הורוביץ
אליוט הורוביץ (באנגלית: Eliot Horowitz) הוא ממייסדי, מנהל טכנולוגיות ראשי ודירקטור של "inc MongoDB", חברת תוכנה המפתחת וספקית תמיכה לבסיס הנתונים MongoDB, בסיס הנתונים המוביל בקטגוריית NoSQL.
בשנת 2006 בחר בו "BusinessWeek" לאחד מ-25 היזמים המובילים מתחת לגיל 25. לפני ShopWiki היה אליוט, אחרי תואר ראשון במדעי המחשב מאוניברסיטת בראון, מפתח ב-DoubleClick (שנרכשה על ידי גוגל ב-3.1 מיליארד דולר).
אלאונורה מגדלנה מנויבורג
ביוגרפיה
באפריל 1676 התאלמן לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מאשתו השנייה קלאודיה פליציטס מאוסטריה, וב-25 בנובמבר אותה שנה התארסו לאופולד ואלאונורה מגדלנה, אותה העדיף על נשים אחרות, וביניהן מריה אנה ויקטוריה, דוכסית בוואריה ואולריקה אלאונורה, נסיכת דנמרק, לאחר שקיבלו היתר מהאפיפיור, בשל היותם בני דודים. ב-14 בנובמבר 1676 התחתנו השניים בפסאו, וב-7 בינואר 1677 הגיעו בני הזוג לווינה. לשניים נולדו 10 ילדים, אך רק חמישה מהם הגיעו לבגרות.
בשנת 1679 פרצה מגפה בווינה, ובשל כך עברה המשפחה הקיסרית למריאצל, ולאחר מכן לפראג. בנוסף, ההתקוממות של האיכרים הבוהמיים אילצה את הקיסרית ואת ילדיה לברוח לטירת לינץ. ביולי 1683 עזבה המשפחה הקיסרית את וינה ועברה לפזאו בגלל המלחמה עם הטורקים, שבספטמבר אותה שנה נחלו תבוסה מוחצת ליד וינה.
אלאונורה מגדלנה לא הוכתרה מיד לאחר נישואיה. ב-9 בדצמבר 1681 היא הוכתרה כמלכת הונגריה בפרסבורג, וב-19 בינואר 1690 היא הוכתרה כקיסרית האימפריה הרומית הקדושה בקתדרלת אוגסבורג. אלאונורה מגדלנה תמיד הקדישה תשומת לב רבה לענייני דת, ולנדיבותה כלפי נזקקים לא היו כמעט גבולות. היא לא רק תמכה בבתי החולים ובתי היתומים, כנסיות ומנזרים רבים, אלא אף ביקרה את החולים בבתי החולים, וניסתה לעזור לאנשים רבים ככל שיכלה. כמו כן, היא השתלטה על כלכלת חצר המלוכה, והצליחה לצמצם את הוצאותיה באמצעות ארגון יעיל יותר.
בשנת 1705 מת בעלה לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובנה יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה עלה לשלטון במקומו. במהלך שלטונו התעמתה אלאונורה מגדלנה עם כלתה וילהלמינה אמליה מבראונשווייג-לינבורג, בשל דעותיהם הפוליטיות השונות. בשנת 1711 מת בנה יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובנה קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה עלה לשלטון במקומו. אולם, מכיוון שקרל היה באותה העת בספרד, בשל מלחמת הירושה הספרדית, שלטה אלאונורה מגדלנה כעוצרת הקיסרות, ובתפקיד זה חתמה על שלום סאטמאר, שסיים את המרד בהונגריה של פרנץ ראקוצי.
משפחתה
ב-14 בדצמבר 1676 התחתנה אלאונורה מגדלנה עם לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ממנו נולדו לה 10 ילדים:
טיסה 5390 של בריטיש איירווייז
טיסה 5390 של בריטיש איירווייז הייתה טיסת נוסעים מסחרית שהייתה מעורבת בתקרית אווירית חמורה בשמי דרום בריטניה ב-10 ביוני 1990. בעת שהמטוס צבר גובה לאחר ההמראה גרם לחץ האוויר בתוכו לחלון בתא הטייס שהורכב בצורה פגומה להינתק מגוף המטוס, ועקב כך נשאב קברניט המטוס החוצה דרך הפתח שנפער ונותר תלוי כשמרבית גופו מחוץ למטוס. טייס המשנה הצליח להנחית את המטוס בשלום ללא אבדות בנפש.
התאונה
טיסה 5390 יצאה מנמל התעופה של ברמינגהאם שבבריטניה בשעה 07:20 במטוס מדגם BAC 1-11, כשיעדה מאלגה שבספרד. על המטוס נמצאו 87 איש - 81 נוסעים, שני טייסים וארבעה דיילים. הטייסים היו הקברניט טים לנקסטר (Tim Lancaster) וטייס המשנה אליסטר אצ'יסון (Alastair Atchison), בעלי ניסיון של 11,050 ו-7,500 שעות טיסה בהתאמה. לאחר ההמראה שאותה ניהל טייס המשנה אצ'יסון עבר המטוס לנסיקה בשליטתו של הקברניט לנקסטר. הטייסים שחררו את חגורות הכתפיים שלהם ולנקסטר שחרר גם את חגורת המותניים שלו.
בשעה 07:33 הגיע המטוס לגובה של 5,250 מטרים מעל דידקוט שבאוקספורדשייר. אז נשמע לפתע קול נפץ חזק וחלל המטוס התמלא בערפל של אדי מים בעקבות ירידת לחץ בהתפוצצות (Explosive Decompression) שאירעה בו. החלון השמאלי בתא הטייסים, בסמוך למושב הקברניט, ניתק מגוף המטוס. זרם האוויר שפרץ החוצה דרך הפתח הפעור זרק את הקברניט לנקסטר מכסאו דרך הפתח ואל מחוץ למטוס. רגליו נתפסו בהגה המטוס, כך שהוא נותר כשמחצית גופו העליונה מחוץ למטוס ורגליו בתוכו, חשוף לאוויר העני בחמצן, לטמפרטורה הנמוכה ולזרם האוויר החזק סביב המטוס, שטס במהירות של 550 קילומטרים לשעה. דלת תא הטייסים הועפה ממקומה ופגעה בלוח בקרת הניווט והרדיו. ניירות וחפצים שונים החלו להישאב מתא הנוסעים לעבר תא הטייס.
הדייל נייג'ל אוגדן מיהר לתוך תא הטייסים ותפס בחגורתו של לנקסטר לבל יישאב כולו מחוץ למטוס. הדיילים האחרים החלו להרגיע את הנוסעים ולהפעיל נוהלי חירום. טייס המשנה אצ'יסון השתלט על המטוס, החל בהנמכת חירום כדי להביא את המטוס לגובה שבו האוויר עשיר יותר בחמצן ושידר קריאת מצוקה לבקרת הקרקע, אך התקשה לשמוע את התשובה ברדיו בשל הרעש של זרם האוויר ששטף דרך התא.
הדייל אוגדן שאחז בקברניט החל לסבול מחבלות, כויות קור ותשישות והוחלף על ידי שני דיילים אחרים. הצוות יכול היה לראות את לנקסטר כשפניו נחבטים אל חלון הצד של תא הטייסים. עיניו היו פקוחות אך לא מצמצו ולכן הם סברו כי הוא מת. בכל זאת ציווה אצ'יסון על הצוות לא לשחרר את האחיזה בלנקסטר לבל יישאב גופו לתוך המנוע השמאלי של המטוס ויגרום להשתתקותו.
בהמשך קיבל אצ'יסון אישור לנחות בנמל התעופה של סאות'המפטון והנחית את המטוס שם בשעה 07:55. אנשי שירותי ההצלה אספו את הקברניט לנקסטר והנוסעים הורדו מהמטוס.
לאחר התאונה
הטייס לנקסטר נשאר בחיים למרות התנאים הקיצוניים שאליהם נחשף ואף סבל מפציעות קלות יחסית - שברים ביד ימין, בשורש כף יד ימין ובאגודל שמאל, כוויות קור, חבלות והלם. הוא אושפז בבית חולים, ולאחר פחות מחמישה חודשים שב לעבודה כטייס. הדייל אוגדן סבל מנקע בכתף ומכוויות קור. לא היו נפגעים נוספים.
לטייס המשנה אצ'יסון, לדייל אוגדן ולאחת הדיילות הוענק ציון לשבח מטעם המלכה על פעולתם. לאצ'יסון הוענק גם אות פולריס - אות הצטיינות לאנשי צוות אוויר על התמודדות עם מצבי חירום, הניתן מטעם הפדרציה הבינלאומית של איגודי הטייסים המסחריים.
חקירת התאונה
התאונה נחקרה על ידי הענף לחקירת תאונות אוויריות (AAIB) של משרד התחבורה הבריטי. החוקרים בדקו את החלון שהועף ממקומו, אשר נמצא על הקרקע בדידקוט. הם גילו שהוא הוחלף והותקן במקומו 27 שעות לפני הטיסה, אך פגמים נפלו במידות כל אחד מתשעים הברגים שהחזיקו את מסגרת החלון למקומה: 84 מהם היו בעלי קוטר קטן ב-0.66 מילימטרים מהדרוש, ויתר השישה היו קצרים ב-2.5 מילימטרים מהדרוש. התברר שהחלון אותו החליף החלון שהועף הותקן במקומו באמצעות ברגים לא מתאימים, ועובד התחזוקה שהחליף את החלון בחר במקומם ברגים אחרים "לפי העין" ולא על פי האמור במדריך התחזוקה של המטוס. לאחר שהמטוס המריא ונסק עלה בהדרגה הפרש הלחץ בין פנים המטוס (שהיה מדוחס) לבין האוויר הדליל שמחוץ לו, עד שהחלון נכנע להפרש זה והועף. בכך נחשף גם פגם תכנוני של מטוס ה-BAC 1-11 - החלון היה מותקן על צידו החיצוני של גוף המטוס במקום על צידו הפנימי. בכך נמנע מלחץ האוויר הפנימי להדק את החלון למקומו והברגים שבהם נקבע למקומו נחשפו לעומס גדול מהמתוכנן.
מלבד הפגם בפעולת איש האחזקה שהתקין את החלון במקומו באמצעות הברגים הפגומים מצאו החוקרים פגם בנוהלי התחזוקה של בריטיש איירווייז, שלא הצריכו ביקורת של מפקח על עבודה בטיחותית קריטית זו. נמצא שגם הנהלת שדה התעופה בברמינגהאם כשלה באי פיקוח נאות על עבודת התחזוקה במטוס. החקירה הניבה שורה של המלצות בטיחותיות לבריטיש איירוייז ולרשות התעופה האזרחית של בריטניה.
אירוע התאונה נסקר במסגרת פרק בסדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית תעופה בחקירה.
מוקי גרידינגר
משה "מוקי" יוסף גרידינגר (נולד בדצמבר 1952) הוא איש עסקים ישראלי שהיה המנכ"ל של Cineworld, רשת בתי הקולנוע השנייה בגודלה בעולם . כשהחברה הייתה בשיאה, הוא החזיק, יחד עם אחיו ישראל, ב-29% מהחברה ששוויה היה כ-5.4 מיליארד דולר. בספטמבר 2022 הגישה החברה בקשה לפשיטת רגל, ובסוף יולי 2023 עזבו מוקי ואחיו ישראל את החברה. למשפחתו היו תחומי עניין בעסקי הקולנוע מאז שנות ה-30.
ראשית חיים, משפחה וחינוך
משה יוסף גרידינגר, המכונה "מוקי", נולד בחיפה לדליה גרידינגר לבית קצנלבוגן-כץ (1926–1979), מדענית שסייעה בפיתוח התעשייה הכימית במדינה, ולקלמן קנת "קני" גרידינגר, שאביו משה גרידינגר והאם רבקה צ'יסיק-גרידינגר היגרו מלונדון והיו להם אינטרסים עסקיים במזון, בספנות ובנדל"ן. למוקי יש אח, ישראל, שעובד לצדו . מוקי סיים את בית הספר הריאלי בשנת 1970.
גרידינגר למד כלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים.
קריירה
סבו של גרידינגר מצד אביו, משה גרידינגר, עלה לארץ בשנת 1929 והקים את בית הקולנוע הראשון שלו, עין דור, בהדר, חיפה, בשנת 1930. הוא פתח את קולנוע ארמון בחיפה בשנת 1935. לאחר מותו של משה ב-1946, הרחיב בנו קני את עסקי הקולנוע. מוקי הצעיר עבד בדלפק הכרטיסים, בחדר ההקרנה וכסדרן בבתי הקולנוע של אביו לאורך שנות הלימודים בבית הספר. הוא הצטרף לעסק של אביו ב-1976, ויזם את התרחבות החברה - הנקראת כיום תיאטראות ישראל סינמה סיטי אינטרנשיונל - מעבר לים, תחילה להונגריה ב-1997. בהמשך פתח מוקי בתי קולנוע בצ'כיה, בבולגריה, ברומניה ובפולין.
רודולף לנגה
רודולף לַנגֶה (בגרמנית: Rudolf Lange; 18 באפריל 1910 – 23 בפברואר 1945) היה מפקד משטרת הביטחון והאס דה בריגה. הוכר כאחד מהמבצעים הראשיים של השמדת יהודי לטביה בתקופת השואה. יחידת הקומנדו בפיקודו רצחה עשרות אלפי יהודים והוא פיקד על הריגות המוניות. השתתף בועידת ואנזה כמומחה לרצח המוני.
מוקי גרידינגר
קריירה
בדצמבר 2019, הודיעה Cineworld על כוונתה לרכוש את Cineplex Entertainment הקנדית תמורת 1.6 מיליארד דולר קנדי, דבר שהיה אמור להפוך אותה לרשת בתי הקולנוע הגדולה בעולם (לפני AMC תיאטראות ) עם למעלה מ-11,000 מסכים. בינואר 2020, במאמר בעיתון גלובס, נכתב כי מוקי גרידינגר ואחיו ישראל גרידינגר, שהוא משנה למנכ"ל החברה, מחזיקים ב-29% מ-Cineworld. "אלה שמכירים את הגרידינגרים אומרים שהם לא כל כך צריכים כסף כמו להפוך לרשת בתי הקולנוע מספר אחת בעולם". אבל אז - בחודש ינואר 2020 התחילה מגפת הקורונה, שגרמה לירידה דרסטית במספר המבקרים בבתי הקולנוע, והביאה לסגירה של בתי קולנוע רבים. ב-12 ביוני 2020, סינוורלד הודיעה על ביטול העסקה, ובדצמבר 2021 פסק בית משפט בקנדה שעל סינוורלד לשלם לסינפלקס פיצוי של מיליארד דולר אמריקאי. ב-7 בספטמבר 2022 הגישה סינוורלד בקשה לפשיטת רגל בבית משפט אמריקאי{
רודולף לנגה
תחילת דרכו
לנגה נולד למשפחה פרוטסטנטית בעיר וייסוואסר בפרוסיה-שלזיה. אביו היה מפקח בנייה ברשות הרכבות. לאחר סיום התיכון למד משפטים באוניברסיטת יינה, קיבל תואר דוקטור במשפטים ב-1933 וגויס על ידי הגסטפו של מחוז העיר האלה. הוא הצטרף לאס דה בנובמבר 1933, ובשנת 1936 הצטרף לאס אס.
מוקי גרידינגר
קריירה
גרידינגר וחברת "פורום פילם" שבשליטתו הורשעו בעבירה על חוק התחרות הכלכלית. על גרידינגר נגזר עונש של שישה חודשי מאסר על תנאי וקנס של מאה אלף ש"ח, ועל "פורום פילם" הוטל קנס של 650 אלף ש"ח.
רודולף לנגה
תחילת דרכו
לנגה עלה במהירות במנגנון הטרור של המשטר הנאצי. הוא גם אימץ את האידאולוגיה של האס אס, כפי שניתן לראות, בין היתר, בפרישתו מהכנסייה בשנת 1937. מ-1936 הוא עבד במטה הגסטפו בברלין. במאי 1938 הועבר לווינה על מנת לפקח על סיפוח מערכת המשטרה האוסטרית, שם עבד עם וולטר שטלקר, שלימים נהיה הממונה עליו בריגה. ביוני 1939 הועבר לשטוטגרט.
מוקי גרידינגר
קריירה
ביולי 2023 נודע כי מוקי ואחיו, ישראל, יעזבו את חברת Cineworld כחלק מהעיסקה שבה החברה יצאה מתהליך פשיטת הרגל, ושני האחים עזבו את החברה. כחלק מתהליך הפרידה קיבלה ההנהלה הישראלית הבכירה של Cineworld מענק בסך 35 מיליון שקלים.
חיים אישיים
גרידינגר מתגורר בחיפה, ישראל. מוקי היה נשוי לעירית. לגרידינגר 3 ילדים.
רודולף לנגה
תחילת דרכו
בספטמבר 1939 אוחדו סוכנות הביטחון והמשטרה של גרמניה הנאצית לתוך המשרד הראשי לביטחון הרייך בראשותו של ריינהרד היידריך. ממאי עד יולי 1940 שימש במשרדי הגסטפו של ויימאר וארפורט, כסגן ראש הסיפ"ו בקאסל. בספטמבר 1940 קודם לתפקיד סגן מפקד המשטרה של ברלין, ובאפריל 1941 הועלה לדרגת סרן באס אס.
פעולות השמדה בלטביה
ביוני 1941 צורף לנגה לצוות הפקודה של האיינזצגרופן, בראשות וולטר שטלקר. הוא נהפך למפקד יחידת הקומנדו איינזצקומנדו 2 (EK2) והיה אחד האנשים הבודדים שהיו מודעים לצווי הפתרון הסופי. הוא הודה כי המטרה של EK2 היה פתרון רדיקלי של "הבעיה היהודית" על ידי הריגת כל היהודים בלטביה.
באותו זמן, שירת לנגה גם כמפקד שירות הביטחון והיה אחראי על מחלקה מספר ארבע של האס-דה בלטביה, שריכזה את כל פעילות הארגון במדינה. המטה שלו התמקם בריגה. הוא נתן צווים לחוליות לטביות שארגנו הגרמנים, לביצוע מעשי טבח בערים קטנות יותר. אחד מהם היה טבח ילגבה ביולי 1941, שבמהלכו חוסלו 1,500 -2,000 יהודי העיר ילגבה בידי יחידות המשטרה הגרמנית ומשטרת העזר הלטבית.
לנגה היה אחראי על החלק של לטביה בתוכנית המשטר הנאצי לגירוש יהודים מגרמניה, אוסטריה וצ'כוסלובקיה לריגה. בהתאם לכך הוא הוציא בנובמבר 1941 צווים מפורטים להנריך לוזה, שהיה כביכול השליט של לטביה, לשילוחם של 50,000 יהודים למזרח,  חציים לריגה וחציים לבלארוס. במקביל, היה מעורב בארגון בניית מחנה הריכוז סלספילס, שנועד לקלוט את המגורשים. מחנה זה לא היה מוכן בעת הגעת היהודים, לכן החליט לשלוח את המשלוחים לחווה נטושה ליד ריגה שנקראה יונגפרנהוף ושהוגדרה כמחנה ריכוז מאולתר. היהודים במשלוחים הראשונים לא שוכנו מיד בגטו, אלא נשארו במחנה יונגפרנהוף.
בינואר 1942 נקרא לנגה על ידי היידריך להשתתף בועידת ואנזה. הוא היה בעל הדרגה הנמוכה ביותר מקרב קציני האס אס בוועידה, אולם היידריך הזדקק לו בשל ניסיונו בביצוע רצח המוני של יהודים מגורשים, וכן משום שריגה הייתה באותה תקופה יעד הגירוש העיקרי של היהודים. בשנת 1942, הפך לנגה לאובר-שטורמבנפיהרר (סגן-אלוף) במשרד הראשי בריגה, וב-1945 התמנה לראש האס דה והסיפ"ו בורתגאו (שטחי פולין שסופחו לרייך) בדרגת שטנדרטנפיהרר (אלוף-משנה).
מותו ותאור דמותו
דווח כי לנגה נהרג במערכה בפוזנן ב-23 בפברואר 1945, אך יכול להיות שהוא התאבד.
לנגה עשה לעצמו שם כאחת מהדמויות המאיימות ביותר מקרב האחראים על גטו ריגה. יוסף ברמן, ניצול של אחד ממחנות הריכוז שנוהלו על ידו, תיאר אותו כך: "הוא היה הרוצח הגדול ביותר שהכרתי מעודי... והוא היה אחד מהאנטישמים הידועים ביותר לשמצה במאה העשרים. הוא שנא את היהודים עד כדי כך שהוא לא יכול היה להסתכל עליהם".
Kansas (אלבום)
Kansas הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק המתקדם האמריקאית, קנזס, האלבום יצא לאור בשנת 1974. האלבום יצא מחדש בגרסת מחודשת (רימסטר) על תקליטור בשנת 2004.
אלבום הבכורה של קנזס הורכב מהמיזוג של שני מחנות מוזיקה שבאו מטופיקה: קרי ליווגרן מהרכב לשעבר של קנזס, ווויט קלובר אשר ניגן בעיקר בלוז. ההרכב החדש של הלהקה נחתם עם חברת התקליטים Kirshner בשנת 1973 וטיילו בניו יורק כדי להקליט את האלבום. החומר לאלבום, נכתב בעיקר על ידי הקלידן וסולן של הלהקה, סטיב וולש שילב את המוזיקה של שני ההרכבים. שיריו של ליווגרן היו ארוכים ומורכבים יותר מאלו של וולש מילותיו של ליווגרן כללו מילים מיסטיות והשפעות של דתות במזרח. "Journey from Mariabronn" הושפע מהנובלה של הרמן הסה נרקיס וגולדמונד, אך "Belexes" ו-"Aperçu" הושפעו מצלילו של המלחין ג'אקומו פוצ'יני ביצירתו טורנדוט.
האלבום קודם על ידי הוצאה של סינגל בשם "Kansas is Koming." הסינגל נשלח לרדיו ובכך קידם את האלבום. הסינגל כלל את השירים "Can I Tell You" ו- "Lonely Wind." שני השירים נכשלו ולא הגיעו למצעדים. למרות זאת בשנת 1979, גרסת ההופעה של "Lonely Wind" מאלבום ההופעה הכפול של הלהקה, Two for the Show הגיעה ל-100 הגדולים.
עטיפת האלבום
עטיפת האלבום היא ציור אשר מתאר את ביטול העבדות בארצות הברית מהציור Tragic Prelude אשר צויר על ידי יליד קנזס, ג'ון סטיוארט קארי. הציור המקורי נמצא בחומה בבניין המדינה של קנזס שבטופיקה. תמונת העטיפה של האלבום היא דהויה וקשה ומראה לפחות ממחצית הציור.
חורף 1991–1992 בישראל
חורף 1991-1992 בישראל היה החורף בארץ ישראל הגשום ביותר ב-90 שנות מדידה בארץ ישראל. וגם אחד הקרים באזור זה ממועד תחילת המדידות בנוגע לאקלים ארץ ישראל. במהלך חודשי החורף הקשים ביותר, התחוללו ברחבי מדינת ישראל סערות שלוו בקור ובשלגים בעוצמה נדירה.
השערות להיווצרות תנאי החורף הקיצוני
אחד הגורמים המשוערים לאירועי חורף 91/92 היו מספר התפרצויות של הרי געש ברחבי העולם, חלקן חזקות מעבר לרגיל. ההתפרצויות הבולטות שבהן היו בהר הגעש הדסון שבצ'ילה ובהר הגעש פינטבו שבפיליפינים. ההתפרצויות היו חזקות עד כדי כך שהאפר הוולקני שהתפזר בעקבותיהן הגיע דרך זרם הסילון לרוב שמי כדור הארץ הצפוני. חלקיקי האפר שהתפזרו נשארו באטמוספירה של כדור הארץ הצפוני, חסמו חלק ניכר מקרינת השמש, וגרמו לירידה של 0.5°C בממוצע בכדור הארץ הצפוני, דבר שהורגש אף באגן הים התיכון ובישראל.
מצב משק המים לפני חורף 1992
עקב רצף של שלוש שנים שחונות לפני חורף 91/92, מצב משק המים בישראל בקיץ 1991 הגיע לשפל חסר תקדים. מפלס הכנרת ירד מגובה הקו האדום העליון באביב 1988, אל סמוך לקו התחתון בקיצים 1990 ו-1991. בעקבות זאת, איכות המים בכנרת הלכה והידרדרה, והמליחות במי האגם עלתה. באותם ימים נרשם שיא היסטורי של שפל במפלס הכנרת (עד שנשבר שוב ב-2001), והוא הגיע לגובה של 212.790- מטרים מתחת לפני הים.
מצב האקוויפרים ברחבי הארץ היה חמור אף הוא, כשרבים מהאקוויפרים התקרבו לקו התחתון, שממנו לא ניתן יותר לשאוב מים מהאקוויפר.
אוקטובר 1991
היה חודש חם מהרגיל, ב-14-16 בחודש נרשם אירוע של אפיק ים סוף פעיל וגשם ירד באופן מקומי וחזק ברחבי הארץ ובעיקר בדרום הארץ ובנגב. כתוצאה מכך הוצף נחל צין.
נובמבר 1991
חודש זה התאפיין בהפרשי מזג אוויר חריגים.
מערכת הגשמים הראשונה בחודש הייתה בין ה-2 ל-4 בחודש, וב-3 בחודש נרשמה כמות משקעים יומית חריגה ביחס לתקופה (בצפון בין 50-85 מ"מ ואף מקומית יותר). בחלק מהאזורים בארץ אף הגיעו כמויות המשקעים במערכת זו אל הממוצע לחודש כולו. בנוסף, במערכת זו שררו טמפרטורות נמוכות מאוד ביחס לעונה.
מה-5 עד ל-27 בחודש היה מזג האוויר חם מהרגיל לעונה, ולא ירדו גשמים כלל. ב-9-10 בנובמבר וב-24-26 בנובמבר אף שרר שרב ברוב אזורי הארץ.
ב-28 לחודש התחיל פרק גשם סוער במיוחד מלווה בטמפרטורות נמוכות, אשר זלג לתוך חודש דצמבר, במקומות רבים ברחבי הארץ נמדדו מעל 200 מ"מ גשם, ובאזור רחובות נמדדו אף כ-400 מ"מ. ב-29 בנובמבר ירד בחרמון שלג משמעותי ראשון לעונה.
דצמבר 1991
חודש דצמבר 1991 היה חודש דצמבר הגשום ביותר ברחבי הארץ מאז תחילת המדידות. במקומות רבים ברחבי הארץ הגיעו בחודש זה כמויות המשקעים מתחילת החורף (במצטבר מאוקטובר) לכמות השווה לממוצע הרב שנתי. ברוב תחנות המדידה נמדדו מעל 300 מ"מ גשם, ובלטה בחריגותה תחנת המדידה חבצלת שליד רחובות, אשר בחודש זה בלבד ירדו בה 692 מ"מ גשם (יותר מהממוצע הרב שנתי כולו לתחנה זו). בנוסף הטמפרטורות במהלך החודש היו נמוכות באופן משמעותי מהממוצע.
בסערה שנמשכה מסוף נובמבר עד ל-3 בדצמבר התרחשו הצפות במקומות רבים, בין השאר בנחל אילון ובבקעת בית נטופה. מעל 400 מ"מ נמדדו במישור החוף המרכזי והדרומי.
ינואר 1992
ב-1 בינואר התחילה סערה נוספת, ושלגים ירדו במקומות נמוכים: החל מ-200-300 מטר בצפון ובמרכז. שלגים ירדו במקומות הבאים: הר הגלבוע, נצרת, כרמיאל, דימונה, ערד ועוד. בירושלים נערמו כ-30 ס"מ, בפסגות הגליל 75 ס"מ ובהר הנגב בין 10-20 ס"מ. פתיתי שלג שלא נערמו נצפו גם בחיפה, מישור החוף הצפוני ועמקי הצפון. בדרום הארץ הרוחות הצפוניות מערביות נשאו את השלג עד הרי אילת. במישור החוף והשפלה ירד "ברד רך". לאחר מכן פקדה רמה סיבירית קפואה את ישראל והגשם חדל עד אמצע החודש, אז החלה מערכת ממושכת נוספת. ב-13 בינואר הוכרו 11 אזורים בארץ כמוכי אסון טבע, בעקבות הצפות שאירעו בהם. ב-26 בחודש התחילה תקופת גשם ארוכה במיוחד של כשבועיים.
חודש ינואר הסתיים כגשום מהרגיל באופן בולט וקר מאוד. מזג האוויר פגע ברשתות החשמל בערים רבות. באזור צומת ביל"ו נמדדו בין 28 בנובמבר ל-2 בינואר כ-900 מילימטר גשם.
פברואר 1992
גם חודש זה היה חודש קיצוני מאוד מבחינת מזג האוויר והיה קר במידה ניכרת וגשום מאוד. במהלך החודש היה ריבוי של ימי גשם – מעל ל-20 ימי גשם בצפון ובמרכז.
בעקבות כמויות המשקעים הרבים נפתח סכר דגניה ב-9 בפברואר ו-250 מיליון קוב מים זרמו לנהר הירדן.
במהלך החודש היו אף 3 אירועי שלג, ביניהם 2 חריגים מאוד. השלג הראשון היה ב-5-6 בפברואר ונערם לכ-5 סנטימטרים.
ב-9–10 בחודש היה אירוע שלג קיצוני מאוד בצפון ישראל. שלג זה היה חריג מאוד ביחס לאקלים הארץ-ישראלי וירד במקומות חריגים ביותר כגון: מישור החוף הצפוני (נמל חיפה, עכו, נהריה ), עמק יזרעאל, עמק החולה, הגליל המערבי, ועוד. גם במרכז הארץ היו אירועים חריגים, כאשר אף ירד שלג ברעננה ובהרצליה, ואף היו תנאים לשלג בתל אביב אך הם הוחמצו עקב העדר משקעים במרכז, אך העיר התכסתה במעטה ברד לבן. כן ירד שלג בערד, דימונה ומצפה רמון. בבאר שבע ירד שלג קל לכ-15 דקות, ואף בקדש ברנע זכו לשלג. גם לערבה ולהרי אילת השלג הגיע, ואף הצטבר לגובה של חצי מטר בחלק מהמקומות.
בהשוואה לעבר בצפון בלבד רק האירוע בפברואר 1950 היה קיצוני יותר.
בעקבות השלג הכבד מקומות רבים ברחבי ישראל הושבתו ועמודים ועצים רבים קרסו.
גם לקראת סוף החודש, הגיע גל חורפי במיוחד, שהביא שלג רב ברחבי הארץ. שלג כבד ירד בהרי הגליל ובירושלים. החזאים צפו שירד שלג בכל המקומות בארץ בגובה של כ-300 מטרים ומעלה מעל פני הים. כמו כן, סכר דגניה נפתח שוב, כדי להקדים תרופה למכה. בקריות אזורים שלמים הוצפו עקב גשמים עזים, ותושבים נזקקו לפינוי. החודש הסתיים באסון, כשקיר בבית קפה בירושלים קרס, והביא למותם של 22 אנשים ופציעתם של עשרות.
אביב וקיץ 1992
לאחר שמרץ ואפריל היו שחונים, מאי היה גשום מהממוצע אך לא היה חריג בגשמיו שרובם התרכזו בצפון.
חודש יוני היה חריג מאוד. פרט לכך שהחודש היה קר, ובחלק מהימים היה קר במידה ניכרת, באמצע החודש ירדו גשמים חריגים מאוד בצפון ובמרכז. בחלק מהאזורים בהרי הצפון הגשמים הגיעו ל-30 מ"מ. אירוע גשם דומה ביוני היה ביוני 1957 וביוני 2018.
גם במהלך חודש יולי ירדו גשמים.
סיכום החורף
מבחינת השלגים חורף 1992 היה יוצא דופן, כשתדירותם ועוצמתם של השלגים היו חסרי תקדים:
מבחינת כמות המשקעים, בחורף זה נשברו שיאים רבים:
מצב משק המים של ישראל השתפר לאין ערוך מהמצב בקיץ 1991:
תיאטרון לאומי
תיאטרון לאומי הוא תיאטרון הממומן על ידי גורמים ממשלתיים, ולא רק על ידי גופים פרטיים.
התיאטרון הלאומי הראשון בעולם הוא הקומדי פראנסז, שנוסד ב-1680 והוא אחד מהתיאטראות הלאומיים של צרפת.
טירת קנוטסתורפ
טירת קנוטסתורפ (מאנגלית: Knutstorp Castle, משוודית: Knutstorps slott) היא טירה בסקונה בדרום שוודיה, המרוחקת כ-60 קילומטרים ממאלמה.
היסטוריה
הטירה נבנתה במאה ה-16 ובנייתה נשלמה בשנת 1550 בידי אוטה ברהה. הטירה הייתה מקום הולדתו של בנו, האסטרונום טיכו ברהה. לפני שהטירה נבנתה, עוד באמצע המאה ה-14, אדמות הטירה שימשו כקרקע חקלאית. לקראת סוף ימי הביניים קרקע זו נרכשה על ידי משפחת ברהה, שנמנתה עם מעמד האצולה. בשנת 1551 בנה אוטה ברהה סכר על מקורות מים מקומיים ובכך יצר אגם. בתוך האגם נוצר אי, ועליו בנה אוטה את הטירה. כדי להרחיב את טירתו, שרף אוטה את שדותיהם של 7 איכרים והבריח אותם אל מעבי היערות הסמוכים.
בעלות על הטירה
טיכו ברהה ירש חצי מהטירה. כאשר עזב לדנמרק בשנת 1546 הוא מכר את חלקו לאחיו סטין ברהה. סטין נפטר בשנת 1620 והוריש את טירת אביו לבנו השני - אריק ברהה שמכר בתורו את הטירה לאחיו יורגן ברהה, שבנו היה האחרון מבני משפחת ברהה ששהה בטירת קנוטסתורפ. הטירה נלקחה ממנו כאשר סקונה עברה לשליטת שוודיה, אבל הוא קיבל אותה בחזרה בהסכם קופנהגן. הטירה הייתה שייכת למשפחת ברהה עד שנת 1663. ליורגן ברהה הייתה רק בת בשם סופי סטינסטדאטר ברהה שנישאה לקנוד אוטסן ת'וט (מאנגלית: Knud Ottesen Thott) ולהם נולדו שלושה ילדים. מכאן ואילך הייתה הטירה רכושה של משפחת ת'וט במשך תקופה מסוימת, שלאחריה עברה לקצין בצבא השוודי בשם Åke Henriksson Tott ולאחר מכן למשפחה האצילה Ankarstierna. ב-1771 נמכרה הטירה לרוזן פרדריק ג'ורג' קארל האנס אוברווכטמייסטר. מאז ועד היום הטירה שייכת למשפחתו. כיום הטירה היא בית פרטי ואינה משמשת כאתר תיירותי.
שריפות בטירה
במלחמת סקונה שהתחוללה בין השנים 1675 ל-1679 תגבר קרל האחד עשר, מלך שוודיה את הטירה בחיל מצב. כוחות הדנים הסתערו על הטירה ב-23 ביוני 1678 והעלו אותה באש. טירת קנוטסתורפ שוקמה בשנת 1728. הרוזן קלאס אדם אוברווכטמייסטר ואשתו אמלי לבית פון וראנגל נטעו גינה, ובשנת 1830 נתבקש האדריכל קרל גיאורג ברוניוס לשחזר ולהרחיב את הבניין. האדריכל הוסיף לטירה שני אגפים, ואלה הושמדו בשרפה בשנת 1956, כך שנותר רק הבניין הראשי.
אדריכלות הטירה
גבולות גג הטירה בנויים בסגנון האופייני לתקופה הנקרא "משולש מדרגות". האולם הגדול מחולק לחדרים. האגף המערבי מקומר והוא שומר על כמה מאפיינים של הבניין המקורי. המבנה העיקרי באגף המזרחי הוא חדר האוכל של הטירה. חדר האוכל מכוסה בטפט בד גדול המכיל ציורי שמן המתארים נופים.
מארי מרים
מארי מרים, בפורטוגזית: Marie Myriam (נולדה בשם: מרים לופּשׂ-Myriam Lopes ב-8 במאי 1957 בקננגה, קונגו הבלגית) היא זמרת צרפתייה ממוצא פורטוגזי.
ביוגרפיה
ב-1963 עזבה עם הוריה ואחותה הקטנה את קונגו ועברה לפריז.
היא ייצגה את צרפת באירוויזיון 1977 שנערך בלונדון, אנגליה עם השיר "L'oiseau et l'enfant" (בעברית: הציפור והילד) וזכתה במקום הראשון עם 136 נקודות. מאז צרפת לא זכתה באירוויזיון.
בשנת 1981 יצגה מרים את צרפת בפסטיבל ימאהה למוזיקה עם השיר "Sentimentale" שזכה במקום ה-9.
היא הופיעה (מחוץ לתחרות) בשיר היובל באירוויזיון ב-22 באוקטובר 2005 בעיר קופנהגן, דנמרק.
היא התחתנה עם המפיק המוזיקלי מישל אלמוסנינו ונולדו לה שני ילדים.
ברמודה במשחקים האולימפיים לנוער
ברמודה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער מברמודה לא זכה במדליה אולימפית לנוער.
משחקי הקיץ
המשלחת הראשונה של ברמודה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. ספורטאי המשלחת הגיע להישגים בענפים אתלטיקה עם העפלה לגמר ריצת 200 מטר לנערים בה סיימו במקום החמישי ושיט בה סיימו במקום השישי בתחרות המפרשית ליחיד נערים. המשלחת לא הגיעה להישגים בענף הטריאתלון וסיימה בין המקומות האחרונים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שבעה ספורטאים שהתחרו בארבה ענפי ספורט. המשלחת הגיעה להישג בענף האתלטיקה עם העפלה לגמר קפיצה לגובה נערים בה סיימה במקום השמיני. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים טריאתלון, שחייה ושיט.
ווטר איילנד
ווטר איילנד (באנגלית: Water Island; "אי המים") הוא האי הרביעי בגודלו באיי הבתולה של ארצות הברית שבים הקריבי. האי נוצר עקב פעילות געשית ונמצא דרומית לאי סנט תומאס, במפרץ העיר שארלוט אמאלי.
היסטוריה
המתיישבים הראשונים היו אינדיאנים משבט הטיינו שהתיישבו באי במאה ה-15.
שמו של האי "אי המים" ניתן לו על ידי המתיישבים האירופאים הראשונים בשל אגמי המים המתוקים המצויים בו. בשל אגמים אלה - הנדירים באיי האנטילים הקטנים, שימש האי בסיס לשודדי ים.
חברת איי הודו המערבית הדנית טענה לבעלות על האי בשנת 1769. במאות 18 וה-19 התגוררו באי עבדים שחורים ששוחררו. הם עבדו במטעי האי וגידלו כותנה. בשנת 1905 נמכר האי לחברה המזרח אסייתית הדנית. האי נרכש על ידי ארצות הברית בשנת 1944 על מנת להגן על בסיס הצוללות המצוי בסנט תומאס, מחשש לתקיפה גרמנית במהלך מלחמת העולם השנייה.
עד שנת 1950 היה האי בשליטת מחלקת ההגנה של ארצות הברית, אשר ביצע עליו ניסויים בחומרים כימיים, ובהם אייג'נט אורנג'. בשנת 1950 הועבר האי לשליטת משרד הפנים של ארצות הברית שהחכיר את האי לדיירים. ב-12 בדצמבר 1996 עבר האי לממשלת איי הבתולה.
הלנה אדליידה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
הלנה אדליידה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג (בגרמנית: Helene Adelheid von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg; 1 ביוני 1888 – 30 ביוני 1962), הייתה כלתו של פרדריק השמיני, מלך דנמרק.
ביוגרפיה
הלנה נולדה ב-1 ביוני 1888 בגרינהולץ, שלזוויג-הולשטיין, לפרידריך פרדיננד, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג ולקרולינה מתילדה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג, בתם של פרידריך השמיני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג ואדלהייד, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג.
ב-28 באפריל 1909 התחתנה הלנה אדליידה עם האראלד, נסיך דנמרק, ממנו נולדו לה 5 ילדים. לאחר נישואיהם התגוררו השניים בכפר שאפרגארדן מצפון לקופנהגן, בבית אותו רכש האראלד בשנת 1907. בשנת 1923 הפסיד האראלד חלק מרכושו, בעקבות המפולת של הבנק הדני, אולם הצליח להמשיך להתגורר בביתו עד לשנת 1935, אז עבר להתגורר בווילה בצפון קופנהגן. בשנת 1931 מת אלברט, דוכס שלזוויג-הולשטיין, ואביה איחד את בתי שלזוויג-הולשטיין תחתיו.
במהלך מלחמת העולם השנייה תמכה אשתו הלנה בהכיבוש הגרמני של דנמרק ובמפלגה הנאצית, מה שגרם לריחוקה מבניה ומבעלה. לאחר המלחמה לא הובאה הנסיכה הלנה למשפט, בהיותה חברה במשפחת המלוכה שלא רצתה לפרסם שום דבר בנושא, אך היא הוגלתה מדנמרק ב-30 במאי 1945 והושמה במעצר בית בטירת גליקסבורג שבגרמניה. היא הורשתה לחזור לדנמרק בשנת 1947, כאשר הראלד חלה בחולי נפש. הארלד מת ב-30 במרץ 1949 בקופנהגן ונקבר בקתדרלת רוסקילדה, ואילו הלנה מתה ב-30 ביוני 1962.
משפחתה
ב-28 באפריל 1909 התחתנה הלנה אדליידה עם האראלד, נסיך דנמרק, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
Antes de las Seis
Antes de las Seis (באנגלית: Before Six O'Clock, ובעברית: לפני שש) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הקולומביאנית שאקירה, מתוך אלבום האולפן התשיעי שלה, Sale el Sol. השיר יצא לאור ב-21 באוקטובר 2011, כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
ההופעה שנערכה בפריז, שבצרפת, נכללה באלבום ההופעה הרביעי והאחרון של שאקירה, Live from Paris, ובנוסף לכך, השיר היה זמין להורדה דיגיטלית באייטונס כבר ב-21 באוקטובר 2011. השיר הגיע למקום הראשון במצעד שבספרד, ה-14 במצעד שבמקסיקו, וה-21 במצעד השירים הלטיניים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי שאקירה ולסטר מנדז, והופק על ידי השניים גם כן. השיר כולל בתוכו פסנתר וגיטרה אקוסטית, והוא בלדה בסגנון פופ לטיני. מבקרי מוזיקה רבים הפנו שבחים רבים כלפי התוכן הלירי של השיר.
עם השיר הופיעה שאקירה במהלך כל סיבוב ההופעות החמישי שלה, "The Sun Comes Out World Tour", ובסך הכל הופיעה איתו 80 פעמים עד היום.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר, הוא מעין הופעה חיה, שביצעה שאקירה בפריז, צרפת. בהופעה ניתן לראות את שאקירה, כשהיא לבושה בשמלה כחולה, בדומה לזו שבעטיפתו של השיר. ישנם קטעים בהם שאקירה מפנה את המיקרופון לכיוון הקהל, והוא שר ביחד איתה.
נכון ליולי 2018, מונה הצפיות של ההופעה עומד על כ-50 מיליון צפיות.
מיקומי שיא
השיר לא זכה להצלחה רבה בעולם, אך בספרד הצליח להגיע בשיאו אל המקום ה-1.
יעקב בורנשטיין
יעקב (יענקלה) בורנשטיין (22 בינואר 1929 - 23 במרץ 1982) היה אתלט ישראלי, שיאן ישראל בריצות 1500, 3000 ו-5000 מטר ולאחר פרישתו מפעילות תחרותית, הפך לאחד מבכירי מאמני האתלטיקה הקלה בישראל. אימן באגודת הפועל עמק חפר, מהבולטות באתלטיקה הישראלית, אשר במסגרתה פעלו מספר שיאני ישראל במגוון מקצועות.
שנים ראשונות
בורנשטיין נולד וגדל בירושלים. עקב קשיים משפחתיים, נאלץ לעבור לכפר הילדים שליד בית הספר החקלאי כדורי, במסגרת עליית הנוער. שנתיים לאחר מכן הצטרף לקיבוץ משמרות במסגרת "ההכשרה המגויסת". בגיל 16 עבר לקיבוץ מסדה ובגיל 18 הצטרף לפלמ"ח. במלחמת העצמאות גויס לצה"ל והשתתף בכיבוש העיר באר שבע. בהמשך שירותו בצה"ל שרת במשטרה הצבאית, כאשר השתחרר משירותו הצבאי, יצא עם קבוצת חברים למשלט ליד צאלים מתוך כוונה ליישב את המקום. כאשר התברר מאוחר יותר שהמקום אינו ראוי להתיישבות, עזבו החברים את היישוב ובורנשטיין חזר לקיבוץ משמרות, שם התקבל כחבר קיבוץ.
תחילת הדרך
כנער עסק יענקלה בעיקר בשחייה ואף זכה במקום השני באליפות הפועל בשחייה. עד גיל 20 לא עסק כלל בריצה וזכורה רק הצלחה אחת שלו בריצה, כאשר זכה במירוץ שדה של "הכשרה המגויסת" במשמרות.
את קריירת הריצה שלו החל בורנשטיין לאחר מלחמת העצמאות, במהלך שרותו במשטרה הצבאית, לאחר שצפה בתחרות והתערב עם חבר שיש ביכולתו לנצח את התחרות הבאה. מפקדו, רב-סרן אריה הלוי, לימים מנהל מכון וינגייט ואתלט בעברו, הבין לנפש פקודו ואפשר לו להתאמן כהלכה ולהשתפר בריצות למרחקים בינוניים. מכאן ואילך החל להתאמן ברצינות. כבר בתחילת דרכו החל לשמש יריב קשה לרצים הטובים בארץ, בריצות 1500 ו 5000 מטר. הוא התחיל להתאמן אימונים סדירים בהדרכת המאמן מרדכי מגלי ובשנת 1951 נבחר לנבחרת הפועל שהתחרתה ביוגוסלביה, ירד שם לראשונה מתחום 4.20 דקות בריצת 1500 מ' וקבע תוצאה של 4:19.6 ד', אשר נחשבה איכותית באותם ימים.
שיאן ישראל
בתחילת שנות החמישים הגיע לישראל אירווינג מונדשיין, מאמן מפורסם ואתלט עבר אמריקאי מצטייןכיועץ משרד החינוך, על מנת לקדם את האתלטים הישראליים המועמדים להשתתף באולימפיאדת הלסינקי בשנת 1952. מונדשיין הכניס מרכיבי עומסים איכותיים ותוכניות עבודה מסודרות לתוכניות האימונים ויעקב בורנשטיין היה אחד מחניכיו השקדניים ביותר. ב 1952 הוא שובר את השיא הישראלי ב 1500 מ' (4:14.5 ד') אך עקב פציעה בשלבי הסיום של הריצה, נאלץ לפרוש מפעילות ספורטיבית למשך שנתיים, תוך שהוא מאבד את סיכוייו לייצג את ישראל באולימפיאדת הלסינקי 1952. באותה פגרה מאולצת, החל בורנשטיין לאמן רצים צעירים ובהצלחה רבה
בשנת 1954 הוא מתאושש וחוזר למסלול. במהלך שנת 1955 שובר בורנשטיין באליפות הפועל שנערכה ביוני את שיאי ישראל בריצות 1500 מ' ו 5000 מ'. לאחר מכן הוא שבר פעמיים את השיא הישראלי בריצת 3000 מ'. תחילה הוא שיפר את השיא הקיים וקבע תוצאה של 9:05.4 דקות ומיד אחר כך הפך לישראלי הראשון שירד מתחום 9.00 דקות בריצה זו, כאשר הוא קובע שיא ישראלי איכותי של 8:57.0 דקות. גם את השיא הישראלי בריצת 5000 מ' מצליח בורנשטיין לשבור באותה שנה ומעמידו על 15:38.8 דקות, תוך שהוא משפר את השיא הקודם בכ -20 שניות, הישג חד פעמי שלא הושג לפני ואחרי ריצה זו. בשנת 1956 משפר בורנשטיין את השיא הישראלי בריצת 1500 מ' (4:07.2 דקות).
תחילת דרכו כמאמן
בשנת 1957 פרש יענקלה מריצה תחרותית והחל להקדיש את כל זמנו הפנוי לאימון ולהעמקת הידע שלו במגוון מקצועות האתלטיקה קלה.
בורנשטיין החל לאמן באגודת הפועל חדרה, כאשר הבולטים בין חניכיו שם היו יצחק יעקובוביץ' שיאן נוער ב 800 מ' ו-1500 מ' וגיורא זורע, שיאן נוער בריצות 800 מ' ו 1500 מ', לימים קצין מודיעין ראשי בדרגת תת-אלוף. לקראת סוף שנות הששים עובר בורנשטיין לאמן באגודת הפועל עמק חפר, תוך שהוא "נהנה" מהקמת אצטדיון חדש בקיבוץ גבעת חיים ותמיכה נדיבה מהמועצה המקומית. התוצאות לא אחרו לבוא. בין הרצים המצטיינים שעברו על ידיו, נמצאים שיאני ישראל דוד לאוגומר (ריצת 800 מטר) ויאיר קרני (ריצת 3000 מטר מכשולים וריצת מרתון), אלופי ישראל אורי דייג, אלי אברמוביץ, שלומי אזולאי, הדס למדני ואחרים. אף על פי שבורנשטיין התרכז בראשית דרכו כמאמן ריצות בינוניות וארוכות, הוא לא משך ידו גם מאימון מקצועות טכניים מובהקים, כגון זריקות וקפיצות. בין חניכיו הבולטים במקצועות הזריקה היו מירה בולבה, שיאנית ישראל בהדיפת כדור ברזל ובזריקת דסקוס, עופר בורובסקי בזריקת דסקוס ובהדיפת כדור ברזל, מרדכי קימרמן בהטלת כידון ועוד.
הישגו הגדול באימון קופצים לגובה
תרומתו האיכותית ביותר של בורנשטיין הייתה דווקא בתחום רחוק לחלוטין מתחומי התמחותו, בקפיצה לגובה. חניכו הבולט היה גדעון הרמט מקיבוץ יד חנה. יענקלה עמד על כישרונו כבר בגיל צעיר ובשנת 1979 קבע לראשונה הרמט תוצאה של 2.01 מ' שהיוותה שיא ישראלי חדש. תוך שנתיים הצליח הרמט לשפר 13 פעמים את השיא הישראלי עד שהעמידו לבסוף על תוצאה של 2.17 מ'. גדעון הרמט הפך לפרויקט הדגל של יענקלה שהשקיע בו משאבים רבים תוך שהוא עצמו משתלם ורוכש ידע רב במקצוע זה. אנדרי סורין, עולה חדש מרומניה והקופץ לגובה צפריר מינצר, הצטרפו לגדעון הרמט באימוניו, מה שסייע רבות לקבוצת הקופצים לגובה ולמאמנם להתקדם ולהביא את רמת המקצוע להישגים שלא נראו עד אז בישראל. על מנת לפנות לעצמו את הזמן הדרוש לאימוני הקפיצה לגובה, העביר יענקלה חלק מהרצים למרחקים בינוניים וארוכים אל חניכו יאיר קרני, שחזר מלימודים בארצות הברית והפך למאמנם של רצים אלה. בורנשטיין עצמו ממשיך לאמן בנוסף לקבוצת הקופצים לגובה, את קבוצות הרצות והזורקים.
זכייה באליפות ישראל לאגודות
שיתוף הפעולה של בורנשטיין וקרני כמאמנים, הניב לאגודת הפועל עמק חפר, בשנת 1981, את הזכייה באליפות ישראל לאגודות, אחרי שנים של התברגות בצמרת האגודות אך ללא תואר אליפות עד אז.
מאמן לאומי
בעקבות הצלחתו כמאמן אתלטיקה קלה, מונה בורנשטיין מספר פעמים למאמן לאומי. תחילה כמאמן נבחרת הנוער ולאחר מכן כמאמן נבחרות הבוגרים, במסגרת מסעות בכירי אתלטי ישראל לתחרויות מחוץ לישראל. במהלך נסיעות אלה, יצר בורנשטיין קשרים מקצועיים עם מאמנים ידועי שם בתחום האימון בקפיצה לגובה והבולטים בהם, המאמן הבווארי פליישמן ודרגאן טאנצ'ץ היוגוסלבי. טאנצ'ץ אימן את הקופצים לגובה הגרמניים דיטמאר מגנבורג (אלוף אולימפיאדת לוס אנג'לס 1984) וקרלו טרנהרדט (שיאן עולם באולם 1988), מטובי הקופצים לגובה בעולם בשנות השמונים. קשרים אלה סייעו לבורנשטיין להעצים את ידיעותיו באימון בתחום זה.
מותו הפתאומי
ב-19 במרץ 1982 נשלחו בורנשטיין וחניכיו גדעון הרמט ואנדרה סורין, על ידי איגוד האתלטיקה הקלה, למחנה אימון באסטפונה שבספרד, בו התאמנו בכירי הקופצים לגובה הגרמניים ומאמנם הלאומי דראגן טאנצ'ץ. במהלך מחנה האימון, בליל 23 במרץ, לקה בורנשטיין בשבץ מוחי ונמצא מת בחדרו.
עיטורים
בשנת 1984 החליט מרכז הפועל להעניק ליעקב בורנשטיין המנוח את העיטור לאיש כפועלו על תרומתו הגדולה לפיתוח ענף האתלטיקה הקלה בישראל.
חייו האישיים
בורנשטיין הוכשר להוראת חינוך גופני וזו הייתה עבודתו העיקרית. הוא לימד בקיבוץ משמרות, במעגן מיכאל, בגבעת חיים איחוד ובבית ספר במושב אביחיל. הוא הוסמך כמורה בכיר במכללה לחינוך גופני במכון וינגייט בתחילת שנות השבעים. לקראת שלהי שנות השבעים עבר להתגורר בבית יצחק. בסיוע המועצה המקומית עמק חפר והעומד בראשה, עמוס דגני, הוא התרכז בעיקר באימון אתלטיקה קלה ופחות בהוראה.
בורנשטיין נישא במשמרות לרינה ובאוקטובר 1961 נולדה בתו הראשונה מיטל. בשנת 1972 נישא בשנית לאראלה לב רון ובאוקטובר 1978 נולדה בתו שנייה, עידית.
שארלוט אמאלי
שארלוט אמאלי (באנגלית: Charlotte Amalie) היא עיר הבירה והגדולה בערי איי הבתולה של ארצות הברית.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת על האי סנט תומאס. נכון לשנת 2004 מתגוררים בעיר כ-19,000 תושבים (סקר משנת 2010 מנה 18,481 תושבים בעיר ).
היסטוריה וכלכלה
העיר קרויה על שמה של שארלוט אמליה מהס קאסל (1650–1714), אשתו של כריסטיאן החמישי, מלך דנמרק.
בשל נמל המים העמוקים הטבעי של העיר היא שימשה כבסיסם של שודדי הים הקאריביים. כיום מהווה העיר נמל עגינה לספינות תיירים רבות העוצרות באיים. למעלה מ-1.5 מיליון תיירים מבקרים בעיר מדי שנה.
בעיר מספר רב של בניינים היסטוריים בהם בית הכנסת השני בעתיקותו ביבשת אמריקה (לאחר בית הכנסת הראשון שהוקם ביבשת אמריקה הנקרא בית הכנסת "קהל צור ישראל", הוקם ב-1636).
יונת הסלע
יונת הסלע (שם מדעי: Columba Livia) היא מין ממשפחת היוניים. מצוי בה תת-המין יונת הבית שחיה בערים.
תיאור המין
צבעה של יונת הסלעים אפור-כחלחל, כתם הצוואר בעל ברק ירוק וסגול. הבטן אפורה. הזנב כחול-אפור ובקצהו פס שחור רחב. סוככות הכנף התחתונות בהירות. צבעי הנקבה עמומים מעט מצבעי הזכר ולנוצותיה ברק מתכתי קל. קשתית העין כתומה, המקור אפור-שחור והדונגית לבנבנה. הרגליים אדומות. אורך הגוף 30–35 ס"מ, מוטת כנפיים.
מחזור החיים
תוחלת החיים הממוצעת של יונה היא כ-6 שנים לעומת יונה מבויתת המגיעה ל-15 שנים ובמקרים נדירים אף ל-35 שנה. מגיל חצי שנה היונה מגיעה לבגרות, מוצאת בן זוג איתו היא נשארת לתקופה ארוכה ואף לכל חייה במונוגמיה, והזכר בונה קן פשוט ביותר, לפעמים גם סמלי בלבד. בשישה עד שמונה מתוך חודשי השנה, פעם בכל חודש, היונה מזדווגת. לא יותר מ-14 שעות אחר כך, היא מטילה ביצה ראשונה שעברה הפריה, ועד יומיים אחר כך את השנייה. הזוג דוגר על הביצים כ-18 ימים עד בקיעתם, כשהזכר דוגר במשמרת הבוקר והנקבה מחליפה אותו בצהריים ולמשך כל הלילה. הגוזלים מוכנים לעוף לאחר שעברו 4–5 שבועות מבקיעתם מהביצה. במשך שאר חודשי השנה היונה מטילה בקן פעם בחודש זוג ביצים לא מופרה. לעיתים היונה מטילה ביצה שלישית, אך זו לרוב לא עברה הפריה.
ביצים ותטולה - ידע עממי ומדעי
עד ימינו שרדה הדעה העממית גם בקרב מגדלי יונים, שהיונה מטילה בכל חודש זוג ביצים, הראשונה מכילה זכר והשנייה נקבה, עם הפסקה של ארבעה חודשים בחודשי החורף. מחקר מדעי טרם מלחמת העולם הראשונה מצא שאכן יש בכל תטולה בדרך כלל שני ביצים, ושביצה שלישית נדירה יותר ובדרך כלל אינה מופרית, אבל בשונה מהדיעה העממית, לרוב שני הביצים הם ממין אחד, (כלומר: או ששניהם מכילים זכר, או ששניהם מכילים נקבה). עם זאת סך הזכרים וסך הנקבות המוטלות בשנה שווה בדרך כלל. ואמנם כאשר אחת הביצים גדולה באופן ניכר מהשנייה, בדרך כלל בגדולה זכר, ובקטנה נקבה, אך אין יסוד לכך שההטלה הראשונה היא של זכר. אין הבדל גדול בין אחוז הזכרים המצליחים לבקוע מן הביצה לבין אחוז הנקבות הבוקע, אך המחקר מצא שבשלוש השנים הראשונות לאחר הבקיעה מתוך תוחלת של שש שנות חייה, היונה הנקבה מתה יותר, וזו הסיבה להימצאות יותר זכרים בוגרים.
תפוצה ומקום חיות
מקננת במערות ובצוקים תלולים ולעיתים גם בסביבות מגורי האדם: אדני חלונות, מרפסות, מסתורי כביסה, גגות ועוד. תפוצתה הטבעית בעולם מוגבלת למערב ולדרום אירופה, לצפון אפריקה עד לדרום אסיה. בארץ מצויה בעיקר ממזרח לפרשת המים מנחל עיון בצפון ועד לאזור אילת. יציבה בישראל. לעיתים קרובות להקותיה מעורבות ביוני בית שהתפראו.
יונים בתנ"ך
בתנ"ך מוזכרת היונה 32 פעמים. בסיפור בו שלח אותה נח לבדוק אם פסק המבול . כמו כן בהקשר של הקרבת קורבנות ב; וב; בבקשה להיות בעל כנף לנדוד למרחק וכן ככינוי חיבה לאהובה: "רעיתי יונתי תמתי" ; ובהקשר זה גם מופיע מקום קינונה "יונתי בחגוי הסלע בסתר המדרגה".
קרפדת הקשת מבורנאו
קרפדת הקשת מבורנאו (שם מדעי: Ansonia latidisca) היא מין קרפדה ממשפחת הקרפדיים. בית גידולה הטבעי הוא סובטרופי, והיא מצויה בעיקר ביערות לחים ובנהרות של בורנאו. לאחר שלא זוהתה בטבע משנת 1924, בשל אובדן שטחי מחיה, הצליח צוות חוקרים לאתר 3 פרטים ביער גשם טרופי בגבול בין מלזיה לאינדונזיה בשנת 2011.
אורך גופם 30 עד 50 מ"מ, ורגליהן ארוכות ודקות. על הגב יש להן נקודות צבעוניות, ירוקות בהירות, סגולות ואדומות.
גמר ליגת האלופות 2001
המשחק הפגיש את שתי המפסידות בשני משחקי הגמר הקודמים, כשולנסיה הפסידה לריאל מדריד במשחק הגמר הקודם, ובאיירן הפסידה ב-1999 למנצ'סטר יונייטד. באיירן זכתה בתואר בפעם הרביעית בתולדותיה, ובכך השוויתה את הישגן של ליברפול ואייאקס אמסטרדם, עם המקום השלישי בטבלת הזכיות במפעל. באיירן זכתה בתואר בפעם הראשונה בעידן ליגת האלופות, ולראשונה מזה 25 שנים, אז השלימה רצף של שלוש זכיות רצופות בגביע אירופה. היה זה משחק גמר ליגת האלופות השביעי בהיסטוריה של הקבוצה. עבור ולנסיה, משחק הגמר השני ברציפות בו היא משתתפת היה לשני בסך הכל בתולדותיה. בעקבות ההפסד, הייתה ולנסיה לקבוצה השנייה בהיסטוריה שמפסידה שני משחקי גמר רצופים, אחרי יובנטוס (1997, 1998). בנוסף, ולנסיה הייתה לקבוצה השנייה בהיסטוריה ששיחקה ביותר ממשחק גמר אחד ולא זכתה בתואר מעולם, אחרי סטאד ריימס.
עוד לפני שהמשחק הוכרע בדו-קרב פנדלים, שלושה פנדלים כבר נבעטו במהלך המשחק עצמו. ולנסיה ניצלה כדור עונשין כדי לעלות ליתרון כבר לאחר שלוש דקות, לפני שבאיירן החמיצה פנדל בעצמה במהלך המחצית הראשונה, והבקיעה מפנדל חמש דקות בתוך המחצית השנייה.