cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שיינדאון
2000–2004: הקמה והאלבום Leave a Whisper
התוצר, האלבום Leave a Whisper, יצא לאור ב-27 במאי 2003. האלבום לא הצליח מיד, אך מסע הופעות מאומץ וסינגלים מצליחים הביאו את האלבום למעמד של אלבום פלטינה בארצות הברית, מה שמעיד על מכירת למעלה ממיליון עותקים ממנו. מהאלבום שוחררו הסינגלים: "Fly from the Inside", "45", גרסת כיסוי לשיר "Simple Man" של לנרד סקינרד (מלודי ואן זאנט, אשתו של ג'סין טוד, היא גם בתו של רוני ואן זאנט), ו-"Burning Bright". כל ארבעת הסינגלים הגיעו לחמישייה הראשונה במצעד הרוק המיינסטרימי של מגזין הבילבורד, והגיעו למקומות החמישי, השלישי, החמישי והשני בהתאמה. הלהקה המשיכה בסיבוב ההופעות המאומץ שלה במטרה לתמוך באלבום, וניגנה בלמעלה מ-400 הופעות חיות במהלך 2003 ו-2004. בסופו של דבר הסתכם מסע ההופעות ב-24 חודשים רצופים במהלכם הופיעה הלהקה עם ואן היילן, סית'ר ו-ת'רי דורז דאון. בעקבות מסע ההופעות שחררה הלהקה בהמשך את ה-DVD Live from the Inside, המתעד את ההופעות החיות במהלך השנתיים הללו.
2005–2006: Us and Them
העבודה על אלבום ההמשך החלה רק ב-2005, לאחר שהלהקה גילתה שסגנון החיים הנלווה למסע הופעות עמוס מכדי להתמקד בכתיבה והקלטות. חברת התקליטים לחצה על הלהקה להוציא את האלבום תוך חצי שנה, מה שהותיר בידיהם מעט מאוד זמן לכתיבה והקלטות. בעוד שמגבלת הזמן הייתה משמעותית, הרי שחברת התקליטים לא לחצה לגבי כיוונו המוזיקלי של האלבום, לאחר הצלחת האלבום הקודם, Leave a Whisper. הלהקה עבדה עם המפיק המוזיקלי טוני בטאליה, והחליטה להמשיך בכיוון "בוגר" ו"עירום" יותר מבחינת סגנון הסאונד של האלבום, שקרץ' כינה "רוק טהור". במקביל, פנתה חברת התקליטים הוליווד רקורדס ללהקה בהצעה להקליט שיר לאלבום המחווה ללהקת קווין. חברי הלהקה הסכימו מפאת הכבוד שרחשו לקווין. הם הקליטו גרסת כיסוי לשיר "Tie Your Mother Down" שיצא ב-2005 במסגרת האלבום Killer Queen: A Tribute to Queen.
האלבום השני, Us and Them, יצא לאור ב-4 באוקטובר 2005. הוא הגיע למקום ה-23 בדרוג הבילבורד 200 (קודמו הגיע רק למקום ה-53), אך מכר פחות מקודמו. למרות זאת, שלושת הסינגלים מהאלבום,"Save Me", "I Dare You", ו-"Heroes", הצליחו יותר מהסינגלים מהאלבום הקודם, הסינגל המוביל, "Save Me", היה לשיר הראשון של הלהקה שמגיע למקום הראשון במצעד הרוק המיינסטרימי של הבילבורד, ונשאר במקום הראשון 12 שבועות רצופים. הסינגל השני, "I Dare You", הגיע למקום השני במצעד. שני השירים היו הראשונים של הלהקה שהגיעו למצעד הבילבורד הוט 100, והגיעו למקומות ה-72 וה-88 בהתאמה.
גם הפעם יצאה הלהקה למסע הופעות עמוס במטרה לתמוך באלבום, כולל מסע ה-SnoCore ב-2006, יחד עם סית'ר, פלייליף והיילסטורם, ובהמשך כמופע פתיחה לגודסמאק ולרוב זומבי במסע ההופעות המשותף שלהם בצפון אמריקה. לקידום המכירות של האלבום סייעו גם ערוצים נוספים, כמו גרסת הכיסוי של כריס דוטרי לשיר "I Dare You" במסגרת תוכנית הריאליטי "אמריקן איידול", מה שעזר לו לחצות גבולות גם לקהלים אחרים. אותו השיר שימש גם כנעימה הרשמית של רסלמניה 22. הצלחת הסינגלים הצליחה להגדיל את מכירות האלבום בטווח הרחוק, ובסופו של דבר, ב-19 במרץ 2018 הוא הוכר על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי כתקליט פלטינה, לאחר שנמכרו ממנו למעלה ממיליון עותקים.
2007–2010: The Sound of Madness
העבודה על אלבום האולפן השלישי החלה ב-2007. גם הפעם ביקשה חברת התקליטים שהאלבום יהיה מוכן בתוך חצי שנה, אך הפעם סמית סירב באומרו שלא היה מרוצה מהתוצאה של העבודה תחת לחץ באלבום הקודם, וביקש לעבוד על האלבום בלוח זמנים מרווח יותר. חברת התקליטים אישרה את הבקשה, ונתנה לסמית שנה וחצי לסיים את האלבום. חלק מתהליך הפיתוח הארוך נגע לבעיות פנימיות בלהקה, שכן במהלך התקופה סמית פיטר מהלהקה את סטיוארט ואת טוד. סטיוארט פוטר עקב אי הסכמות לגבי הכיוון שעל הלהקה ללכת בו, ותחושתו של סמית שסטיוארט אינו מרוצה או מחויב ללהקה. טוד פוטר עקב אי הסכמות מהותיות עם סמית, ובעיות אישיות שהפריעו לתפקודה שלך הלהקה. זק מאיירס, מי שהיה אז גיטריסט ההופעות של הלהקה, סיפר לאחר מכן שסמית וטוד התמודדו שניהם באותה התקופה עם בעיות של שימוש לרעה בסמים ובאלכוהול, מה שהביא את שניהם למריבות וחיכוכים רבים. הלהקה כמעט התפרקה באותה תקופה, אך פיטוריו של טוד והגמילה של סמית הביאו לדעיכת הבעיות הפנימיות, ואיפשרו ללהקה להמשיך קדימה.
סמית בילה את רוב שנת 2007 בכתיבת חומרים חדשים לאלבום, יחד עם המפיק המוזיקלי ריק ביאטו. המפגשים היו פורים וסמית כתב קרוב ל-60 שירים במהלך התקופה, למרות שהיעדרם של גיטריסט ובסיסט היוו מקור לדאגה. סמית גייס מספר נגני אולפן לטובת ההקלטות, כשאת רוב קטעי הגיטרות באלבום ניגן דייב בארט, וטים פירס תרם אף הוא מספר קטעי גיטרה נוספים. כריס צ'ייני ניגן את רוב קטעי הבס באלבום. הדמואים נשלחו למפיק רוב קוואלו, שלאחר ששמע אותם הודיע לסמית שהוא מעוניין להפיק את האלבום.
התוצר הסופי, האלבום The Sound of Madness, יצא לאור ב-24 ביוני 2008. הוא נכנס למצעד הבילבורד 200 ישירות למקום השמיני, לאחר שמכר 50,000 עותקים בשבוע הראשון. על מנת לחזור ולהופיע, היה על סמית לגייס הרכב רשמי מלא חדש. ההרכב החדש כלל את ניק פרי מלהקת סילברטייד כגיטריסט מוביל, את אריק בס כבסיסט ואת זק מאיירס, שהיה עד אז גיטריסט הופעות בלבד, כחבר מן המניין בתפקיד גיטריסט הקצב. פרי עזב את הלהקה זמן קצר לאחר תחילת סיבוב ההופעות, במטרה לקדם את קריירת הסולו שלו. סמית הרגיש נוח עם המצב, שכן היה סבור שהלהקה פועלת טוב יותר כרביעייה, וקידם את מאיירס לתפקיד הגיטריסט הראשי.
לאחר מספר סינגלים מוצלחים ומסע הופעות נרחב הפך האלבום לנמכר ביותר של הלהקה, ונשאר במצעד הבילבורד 200 במשך 120 שבועות רצופים. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי הכיר באלבום כאלבום פלטינה כפול, המעיד על מכירת למעלה משני מיליון עותקים בארצות הברית. מתוך האלבום שוחררו שישה סינגלים: "Devour", "Second Chance", "Sound of Madness", "If You Only Knew", "The Crow & the Butterfly", ו-"Diamond Eyes (Boom-Lay Boom-Lay Boom)"; כולם הגיעו למקום הראשון במצעד הרוק המיינסטרימי של הבילבורד, מלבד "If You Only Knew" שהגיע למקום השני. השיר "Second Chance" הצליח באופן מיוחד, כשהגיע לעשירייה הראשונה במצעד הבילבורד הוט 100, עד למקום השביעי, ואף קיבל בעצמו מעמד של תקליטון פלטינה משולש (מכירת למעלה משלושה מיליון עותקים).
2011–2014: Amaryllis
העבודה על אלבום האולפן הרביעי החלה בפברואר 2011, והלהקה בילתה את חצי השנה הראשונה בכתיבת והקלטת דמואים ל-33 שירים. הלהקה החליטה להמשיך ולעבוד עם המפיק רוב קוואלו גם על האלבום הזה, אך החליטה על כיוון חדש בהקשר של הסאונד ומילות השירים, שהעבירו הפעם מסר של "העצמה, התמדה והשראה", בהשפעת המעבר הטרי של סמית לאורח חיים בריא, לאחר תהליך הגמילה שעבר, ושהפעת חברי הלהקה החדשים שתרמו לראשונה לתהליך הכתיבה של האלבום. ההקלטות הסתיימו כעבור שנה, בפברואר 2012 והאלבום Amaryllis יצא לאור חודש לאחר מכן, ב-27 במרץ 2012 ב-30 מדינות במקביל, בהפצה משולבת של אטלנטיק רקורדס ורואודראנר רקורדס שהפיצה את האלבום בטריטוריות שבהן אטלנטיק לא מחזיקה בזכויות הפצה. Amaryllis נכנס למצעד הבילבורד 200 ישירות למקום הרביעי לאחר שמכר 106,000 עותקים בשבוע הראשון להופעתו. למרות שהמכירות בשבוע הראשון היו כפולות מאלה של The Sound of Madness, הרי שבסיכום הכללי האלבום מכר פחות ממנו, והגיע למעמד של אלבום זהב בלבד, לאחר שמכר יותר מחצי מיליון עותקים.
מהאלבום יצאו לאור חמישה סינגלים: "Bully", "Unity", "Enemies", "I'll Follow You" ו-"Adrenaline". גם הפעם הסינגלים המצליחו מאוד, אם כי מעט מתחת לסינגלים מהאלבום הקודם. "Bully" ו-"Unity" הגיעו לפסגת מצעד הרוק המיינסטרימי של הבילבורד, "Enemies" ו-"I'll Follow You" הגיעו למקום השני ו-"Adrenaline" למקום הרביעי. רק "Bully" הגיע למצעד ההוט 100 של הבילבורד, במקום ה-94, ואף הגיע למעמד של תקליטון זהב. באותה שנה הופיע סינגל נוסף של הלהקה, "I'm Alive", בפס הקול של הסרט "הנוקמים".
בנובמבר 2012 הודיע סמית בראיון ל-NME שהאלבום הבא של הלהקה כבר הוקלט. סמית ציין שהלהקה הקליטה חומר לאלבום שלם, שלחומר יש את אותו הצליל האפי של האלבומים הקודמים, אך הקצב שלו איטי יותר, ונושאיו מעט שונים, ואף אפלים יותר ושובביים יותר. למרות ההודעה, הלהקה המשיכה עם מסע ההופעות שליווה את Amaryllis במהלך 2013, והשלימה בכך שנתיים נוספות של הופעות. שיינדאון ות'רי דייז גרייס יצאו למסע הופעות משותף החל מפברואר 2013, ולאחר מכן המשיכו לסבב נוסף של "Carnival of Madness" יחד עם פאפא רוץ'.
באפריל 2013 הקליטו סמית ומאיירס עשר גרסאות כיסוי לשירים שנבחרו מתוך 4,000 בקשות של מעריצים, שכללו שירים ממגוון רחב של סוגות מוזיקליות, החל מ-"Nothing Else Matters" של מטאליקה ועד ל-"Someone Like You" של אדל. השירים יצאו לאור בזוג מיני אלבומים שנקראו Acoustic Sessions. הראשון יצא ב-28 בינואר 2014 והשני ב-28 במרץ באותה שנה, יחד עם סרטונים שמראים את השניים מופיעים עם שירי המיני-אלבום הראשון. הלהקה הייתה בחופשה לאורך רוב שנת 2014, באופן שאינו אופייני להתנהלותה עד אז, שנעה בין הקלטת אלבומים לסיבובי הופעות ברצף. החופשה נדרשה על מנת לתת ללהקה מנוחה, בעיקר לסמית שמיתרי הקול שלו נפגעו משנים רצופות של הופעות, ושלקה במקביל בפטרת.
2015–2016: Threat to Survival
בינואר 2015 החלה הלהקה להקליט את אלבומה החמישי, במטרה להוציאו ביולי-אוגוסט. בהמשך יצאה לסיבוב הופעות קיץ עם להקת Nothing More. הסינגל הראשון מהאלבום, "Cut the Cord", יצא ביוני 2015, לפני יציאת האלבום. באוגוסט יצאו שני סינגלים שיווקיים, "Black Cadillac" ו-"State of My Head".
באוגוסט 2015 הכריזה הלהקה ששם האלבום יהיה Threat to Survival, וכי הוא ייצא לאור ב-18 בספטמבר. האלבום נכנס למצעד הבילבורד 200 במקום השישי לאחר שנמכרו ממנו 65,000 עותקים בשבוע הראשון, פחות מ-Amaryllis. למרות הירידה במכירות האלבום, הסינגלים מתוכו הצליחו. מהאלבום יצאו לאור ארבעה סינגלים, ושלושה מתוכם; "Cut the Cord", "State of My Head", ו-"How Did You Love" הגיעו למקום הראשון במצעד הרוק המיינסטרימי של הבילבורד, בעוד הסינגל הרביעי, "Asking for It", הגיע למקום השני. עם יציאת האלבום יצאה הלהקה למסע הופעות משותף עם ברייקינג בנג'מין לאורך אוקטובר ונובמבר 2015. ההכנסות מסיבוב ההופעות עמדו על 5.7 מיליון דולר. במהלך 2016 המשיכה הלהקה להופיע בארצות הברית יחד עם הצמד הבריטי The Virginmarys. באפריל 2016 הופיעו בתוכניתו של ג'ימי קימל, ובמאי הופיעו במספר פסטיבלי רוק, ביניהם פסטיבל Fort Rock, ו-Rock'N Derby. בנוסף הייתה הלהקה המרכזית, יחד עם היילסטורם, ב-Carnival of Madness של שנת 2016 ביולי ואוגוסט. בהמשך אותה שנה יצאו למסע הופעות נוסף עם Sixx:A.M ועם פייב פינגר דת' פאנץ', שהוארך עד לדצמבר.
2017–2020: Attention Attention
בפברואר 2017 הודיע סמית שהלהקה החלה לעבוד על אלבום האולפן השישי שלה. במהלך סיבוב ההופעות של 2016 כתב בס 22 קטעי מוזיקה, כשהוא בנפרד מחברי הלהקה שרצו להתמקד במסע ההופעות. בס הציג את החומרים שהלחין לסמית, שלא היה בטוח כמה מהקטעים ייכנסו לאלבום העתידי, אך התרשם מהם מאוד וציין שהם מתאימים לאלבום קונספט שיהיה הראשון ללהקה. הלהקה הצטרפה לסיבוב ההופעות של איירון מיידן באירופה באפריל ובמאי, ומעט לאחר מכן החלו להקליט. בכוונתם היה לסיים את הקלטת האלבום בסוף 2017, לשחרר את הסינגל הראשון בינואר 2018 ואת האלבום כולו באפריל. בינואר 2018 הודיע מאיירס שההקלטות הסתיימו ושבס עובד על שלבי ההפקה האחרונים, והמיקסינג של האלבום. מאיירס ציין שהאלבום יהיה כבד יותר מ-Threat to Survival."
במרץ 2018 הוכרז כי שם האלבום יהיה Attention Attention, והסינגל הראשון מתוכו, "Devil" יצא לאור. "Devil" הגיע בסופו של דבר למקום הראשון הן במצעד הרוק המיינסטרימי של הבילבורד והן במצעד הרוק הפעיל של המגזין. האלבום יצא לאור ב-4 במאי 2018, והיה האלבום הראשון של הלהקה שהופק כולו על ידי חבר להקה (אריק בס). האלבום נכנס ישירות למקום הראשון במצעד אלבומי הרוק, אלבומי ההארד רוק ואלבומי הרוק האלטרנטיבי, והיה השני של הלהקה להגיע להישג (האלבום Amaryllis הגיע אף הוא לפסגת שלושת המצעדים). הוא הגיע למקום ה-5 במצעד הבילבורד 200, ובסופו של דבר גם למעמד של אלבום זהב לאחר שנמכרו ממנו למעלה מחצי מיליון עותקים. ב-5 באפריל שוחרר הסינגל השני, "The Human Radio" שיצא כסינגל שיווקי, במקביל לווידאו קליפ שלו. מעט אחרי שהאלבום יצא לאור יצאה הלהקה לסיבוב הופעות משותף קצר עם להקת פייב פינגר דת' פאנץ'. הלהקה שחררה סרטון קצר בן 14 דקות המתאר את מאחורי הקלעים של יצירת האלבום Attention Attention. ביולי 2018 הצטרפה הלהקה לגודסמאק במסע הופעות משותף.
באוקטובר 2018 הודיעה הלהקה כי היא יוצאת למסע הופעות שיתחיל באסטרו שבפלורידה ב-20 בפברואר 2019. בין השאר השתתפו איתה בסיבוב ההופעות להקות כמו פאפא רוץ' ואסקינג אלכסנדריה. ההופעה האחרונה התקיימה ב-20 במרץ 2019, בלאבלנד שבקולורדו.
בנובמבר 2018 חזרה להקה להחזיק בלעדית במקום הראשון כלהקה עם מספר השירים הרב ביותר בעשרת המקומות הראשונים במצעד ההשמעות של שירי רוק של הבילבורד עם השיר "Get Up", הסינגל השני מתוך האלבום Attention Attention. השיר הגיע ל-5.9 מיליון מאזינים (על פי מדד שמבצע הבילבורד ומתבסס על מספר השמעות וגודל הקהל של התחנה לפי מדד נילסן), עלייה של 5%, בשבוע שהסתיים ב-18 בנובמבר. ב-1 במרץ 2019 יצא השיר "Monsters", הסינגל השלישי מ-Attention Attention ומיד אחריו גם וידאו קליפ. ב-2 ביולי 2019 יצא קליפ נוסף, הפעם באנימציה. ב-24 בספטמבר 2019 יצא "Attention Attention", הסינגל הרביעי מהאלבום, יחד עם וידאו קליפ.
ב-23 במרץ הוציאה הלהקה שיר בשם "Atlas Falls" שהוקלט עבור האלבום Amaryllis ולא ראה אור עד אז, במטרה לגייס כספים לארגון "Direct Relief" שסייע ברכישת ציוד לצוותים הרפואיים שעמדו בחוד החנית של המאבק במגפת הקורונה ב-2020. השיר היה זמין להורדה למי שרכש חולצת טי, והלהקה גייסה למעלה מ-70,000$ ב-36 השעות הראשון ותרמה עוד 20,000$ בעצמה. ב-22 במאי, לאחר שגויסו יותר מ-300,000$, שחררה הלהקה את השיר באופן רשמי כסינגל עצמאי והוא יצא לשירותי הסטרימינג השונים ולמכירה דיגיטלית. ב-27 ביוני הפך "Atlas Falls" לסינגל ה-27 של שיינדאון שמגיע לעשרת המקומות הראשונים במצעד הרוק המיינסטרימי של הבילבורד. רק לטום פטי מספר גדול יותר של סינגלים שהגיעו להישג (28).
ב-26 במאי 2020 הודיעה הלהקה על דחיית מסע ההופעות שלה, שתוכנן לקיץ של אותה שנה, עקב מגפת הקורונה. חלק מההופעות נקבעו מחדש.
2021–הווה: Planet Zero
בחודש פברואר 2021 הודיע סמית כי הלהקה החלה לעבוד על אלבום האולפן השביעי שלה, במטרה להוציאו לאור במחצית השנייה של השנה. ב-3 בספטמבר 2021 יצא לאקרנים הסרט "Attention Attention" בבימויו של ביל יוקיך, שמבוסס על האלבום השישי של הלהקה, Attention Attention. ב-28 באוגוסט הודיע סמית שהסינגל הראשון מתוך האלבום החדש ייצא בינואר 2022, והאלבום כמה חודשים לאחר מכן.
ב-26 בינואר 2022 יצא "Planet Zero", הסינגל המוביל מתוך האלבום השביעי של הלהקה, Planet Zero. האלבום צפוי היה לצאת לאור ב-22 באפריל באותה השנה. ב-25 במרץ יצא השיר השני מתוך האלבום, "The Saints of Violence and Innuendo". ב-12 באפריל, הודיעה הלהקה כי נאלצה לדחות את הפצת האלבום ל-1 ביולי 2022, עקב עיכובים בתהליך הדפסת תקליטי הוויניל, ורצונה של הלהקה שכל מעריציהם ייזכו לקבל ולשמוע את האלבום יחד בכל הפורמטים הקיימים.
באפריל 2022 זכתה הלהקה להיכלל בשדרת התהילה (Walk of Fame) של המוהגן סאן, אחד מההיכלים המשוכללים והמפוארים בארצות הברית.
סגנון מוזיקלי
סגנונה המוזיקלי של שיינדאון הוגדר כהארד רוק, מטאל אלטרנטיבי, פוסט-גראנג', ורוק אלטרנטיבי. באוגוסט 2013 ציין קרץ' כי הוא אינו מסכים עם ההגדרות הספציפיות השונות שיוחסו ללהקה. הוא מסר ש"אנחנו רק להקת רוק אנד רול", אך הסכים שלכל אחד מהאלבומים שיצאו עד אז יש סאונד רוק שונה במהות. עיתונאים מסוימים הגדירו את סגנונם של האלבומים המוקדמים של הלהקה כנו-מטאל, אך הלהקה שללה גם את ההגדרה הזו. אלבומה הראשון של הלהקה, "Leave a Whisper", כמעט ולא הכיל קטעי סולו גיטרה בהמלצת ג'סין טוד, שהיה הגיטריסט באותה תקופה, שהעדיף לוותר על קטעי הסולו בגלל הפופולריות של הנו-מטאל בזמן הקלטות האלבום, אם כי גם הוא לא חשב שהלהקה היא חלק מאותה הסוגה המוזיקלית. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 החל הנו-מטאל לאבד מהפופולריות שלו והלהקה החלה לשלב קטעי סולו גיטרה במוזיקה שלה, החל מאלבומה הבא של הלהקה, "Us and Them".
חברים
חברים
חברים לשעבר
לפי ציר זמן
תקווה (כרזה)
תקווה (באנגלית: Hope) היא כרזה הכוללת את תמונתו של ברק אובמה, שאותה עיצב האמן שפרד פיירי (Shepard Fairey). הכרזה התפרסמה מאוד והפכה לאייקונית, ולסמל המרוץ לנשיאות של אובמה בשנת 2008. דיוקנו של אובמה מעוצב בצורת שבלונה בצבעי אדום, בז' וכחול (כחול בהיר וכחול כהה), ומתחתיו מופיע הכיתוב "קדמה" ("progress"), "תקווה" ("hope") או "שינוי" ("change") ומילים נוספות.
העיצוב נוצר תוך יום אחד והודפס לראשונה ככרזה. מיד לאחר ההדפסה מכר פיירי 350 עותקים של הפוסטר ברחוב. לאחר מכן התרחבה תפוצתו - הן כקובץ דיגיטלי והן באמצעים נוספים - במהלך עונת הבחירות של 2008, בתחילה באופן עצמאי על ידי פיירי, אך באישור הרשמי של צוות הקמפיין לנשיאות של אובמה. התמונה הפכה לאחד הסמלים המזוהים ביותר עם הקמפיין של אובמה ועם מסריו, וגררה אחריה חיקויים רבים ווריאציות שונות, כולל כמה שהוזמנו על ידי צוות הקמפיין. בעקבות זאת כתבה כתבת הגארדיאן לורה ברטון כי התמונה "רכשה הכרה מיידית, הדומה לזו של הפוסטר של צ'ה גווארה בעיצובו של ג'ים פיצפטריק, ובוודאי תעטר חולצות, ספלי קפה, פדים לעכבר וקירות בחדריהם של סטודנטים."
בינואר 2009, לאחר ניצחונו של אובמה בבחירות, הפוסטר של פיירי נרכש על ידי מוסד הסמית'סוניאן להצגה בגלריית הדיוקנאות הלאומית בוושינגטון, מוזיאון שמתמקד בהצגת דיוקנאות של אמריקאים מפורסמים בעלי חשיבות היסטורית או תרבותית. מאוחר יותר באותו חודש נחשפה התמונה שעליה התבסס פיירי בכרזה: התמונה צולמה באפריל 2006 על ידי הצלם מאני גרסיה (Mannie Garcia) שעבד כפרילנסר עבור סוכנות הידיעות Associated Press. בתגובה לטענות של Associated Press על הפרת זכויותיה ודרישה לפיצויים, פיירי ביקש מבית המשפט סעד הצהרתי על כך שהכרזה הייתה בבחינת שימוש הוגן בתמונה המקורית. שני הצדדים יישבו לבסוף את המחלוקת המשפטית ביניהם בינואר 2011, אך פרטי ההסדר לא נחשפו בפומבי.
ב-24 בפברואר 2012 נשפט פיירי בפני בית משפט בניו יורק באשמת השמדת וזיוף מסמכים במהלך המאבק המשפטי שלו מול Associated Press, וטען לחפותו. פיירי תבע את סוכנות הידיעות ב-2009 לאחר שטענה שהשתמש באחת מתמונותיה בכרזה. פיירי טען כי הוא השתמש בתמונה אחרת, אך לבסוף הודה כי למעשה ניסה להסתיר את הטעות בכך שהשמיד מסמכים ויצר מסמכים חדשים. בספטמבר 2012 נגזר על פיירי עונש של מאסר על תנאי לשנתיים, 300 שעות עבודות שירות וקנס בסך 25,000$.
הרעיון והעיצוב
שפרד פיירי, בעל תואר ראשון באמנות עם התמחות באיור, יצר אמנות רחוב מאז שנות ה-80. יצירותיו הן בעלות מסרים פוליטיים ובפרט כוונו נגד הממשל של ג'ורג' ווקר בוש. בתחילת הקמפיין הנשיאותי של ברק אובמה, באוקטובר 2007, שוחח עם העיתונאי יוסי סרגנט (Yosi Sergant) על הקמפיין. סרגנט הציע לפיירי שייצור עבודה שתתמוך במועמדותו של אובמה. סרגנט יצר קשר עם צוות הקמפיין של אובמה בבקשה לאישור, שפיירי יעצב פוסטר של אובמה. האישור ניתן כמה שבועות לפני "יום שלישי הגדול". פיירי אמר שהחלטתו ליצור פוסטר הכולל את דיוקנו של אובמה נבעה מכך שהרגיש ש"העוצמה והיושרה [של אובמה] כנואם, תיצור אסוציאציה חיובית עם תמונת פניו". פיירי מצא תמונה של אובמה בעזרת מנוע החיפוש לתמונות של גוגל (שנחשפה לבסוף באפריל 2006 כתמונה של מאני גרסיה, שצולמה בעבור Associated Press), ויצר את הפוסטר תוך יום אחד. התמונה המקורית כללה את הכיתוב "קדמה" ("progress") וכללה את סימן ההיכר של פיירי, "כוכב ה-OBEY" (OBEY Star) - סמל המבוסס על עבודתו המצליחה והוויראלית של פיירי משנת 1989 "לאנדרה הענק יש כנופיה" ("Andre the Giant Has a Posse"), שהתחילה כאמנות רחוב. הכוכב הופיע על גבי סמל הקמפיין של אובמה, "סמל הזריחה" (שנראה בעבודה כסיכה על חולצתו של אובמה). בשל החשש של צוות הקמפיין לגבי ההקשרים הבעייתיים שעלולים להיות למילה "progress" ("קדמה") אצל חלק מהקהלים, פיירי שינה את הסיסמה שתחת התמונה מ-"progress" ל-"hope" ("תקווה").
על פי העיתונאי סטיבן הלר שעוסק בעיצוב, הפוסטר הושפע מאמנות סוציאל-ריאליסטית, ועל אף שזכה לשבחים על מקוריותו וייחודיותו, ניתן לראות אותו כחלק ממסורת ארוכה של אמנים מודרניים ששואבים השראה ממועמדים פוליטיים ויוצרים "פוסטרים חלוציים, לא רק בצבע ובסגנון, אלא גם במסר שלהם ובנימה". פיירי עצמו אמר כי "ההשראה ההיסטורית שלי הייתה התמונה המפורסמת של ג'ון פ. קנדי מביט מעט למעלה אך למרחוק [מדובר על תמונה זו מהקמפיין לנשיאות]. גם בתמונה של לינקולן על השטר בשווי 5 דולר יש תחושה דומה".
מאלון דיקרסון
מאלון דיקרסון (באנגלית: Mahlon Dickerson; 17 באפריל 1770 – 5 באוקטובר 1853) היה שופט בית המשפט העליון של ניו ג'רזי, מושל ניו ג'רזי, חבר הסנאט של ארצות הברית, מזכיר הצי של ארצות הברית ושופט בית המשפט המחוזי של ניו ג'רזי.
ראשית חייו
מאלון דיקרסון נולד ב-17 באפריל 1770 בהנובר נק שבפרובינציית ניו ג'רזי. הוא התחנך על ידי מורים פרטיים, ב-1789 הוא קיבל תואר ראשון מקולג' ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון) וב-1793 השתלם במשפטים. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין, ובשנים 1793–1794 הוא עסק בעריכת דין פרטית במוריסטאון, ניו ג'רזי. הוא שירת כטוראי במיליציה של ניו ג'רזי ברגימנט הפרשים במהלך מרד הוויסקי ב-1794. לאחר מכן שב לעיסוקו בעריכת דין במוריסטאון עד 1796, ובשנת 1797 הוא המשיך לעסוק בכך בפילדלפיה עד שנת 1810. בין השנים 1810–1853 עסק בייצור ברזל במחוז מוריס שבניו ג'רזי. בין השנים 1808–1810 הוא שימש כשופט עירוני בפילדלפיה וב-1799 היה חבר במועצת העיר פילדלפיה. ב-1802 היה המפקח על פשיטות הרגל של מדינת פנסילבניה. בין השנים 1811–1813 הוא היה חבר באספה הכללית של ניו ג'רזי ולאחר מכן ועד 1815 כיהן כשופט בבית המשפט העליון של ניו ג'רזי. בין השנים 1813–1814 הוא שימש אחראי על עריכת ופרסום פסקי הדין של בית המשפט העליון של ניו ג'רזי. בשנת 1815 הוא נבחר לתפקיד מושל ניו ג'רזי וכיהן בתפקיד זה עד 1817.
סנאטור
ב-1816 נבחר דיקרסון מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לייצג את מדינתו כסנאטור. הוא החל לשרת בסנאט מה-4 במרץ 1817, נבחר מחדש ב-1823 וכיהן עד שהתפטר ב-30 בינואר 1829. הוא מיד נבחר מחדש כדי להחליף את הסנאטור אפרים בייטמן שהתפטר, והמשיך לכהן עד ה-3 במרץ 1833. הוא היה יושב ראש הוועדה האחראית על ספריית הקונגרס ויושב ראש וועדת המסחר והתעשייה של הסנאט.
מזכיר הצי
ב-1833 היה דיקרסון סגן נשיא המועצה המחוקקת של ניו ג'רזי (הבית עליון של המדינה). ב-1834 הוא דחה הצעה למשרת שגריר ארצות הברית ברוסיה. באותה שנה מונה על ידי הנשיא אנדרו ג'קסון למשרת מזכיר הצי של ארצות הברית ובתפקיד זה המשיך לשרת בממשלו של הנשיא הבא, מרטין ואן ביורן, עד יוני 1838.
מצד גרפון
מצד גרפון הוא מגדל שמירה נבטי החולש על דרך הבשמים ממסלול נחל חווה לכיוון נחל גרפון (מצפון למכתש רמון).
מאלון דיקרסון
שופט פדרלי
ב-14 ביולי 1840 הוצגה מועמדותו של דיקרסון על ידי הנשיא ואן ביורן למשרת שופט בבית המשפט המחוזי של ניו ג'רזי במקומו של השופט ויליאם רוסל. ב-21 ביולי אושר מינויו על ידי הסנאט של ארצות הברית והוא כיהן בתפקיד זה עד שהתפטר ב-16 בפברואר 1841. ב-1844 הוא השתתף בוועידת החוקה של ניו ג'רזי.
מצד גרפון
האתר
במקום התגלו מגדל רבוע שאורך כל אחת מצלעותיו 6 מטר, קירותיו בנויים מאבנים בינוניות, מטויחות טיח גס והם השתמרו בגובה של 3 עד 4 נדבכים. מצד גרפון דומה מאוד בצורתו למצד מחמל. ממזרח למצד, במרחק מטרים ספורים, נמצאו שרידי מתחם מגורים ובו חמישה חדרים. בראש מעלה-גרפון, בנקודה המשקיפה על המשך הדרך בכיוון צפון, נמצא מגדל תצפית קטן נוסף בגודל של 2 מטר על 2 מטר. על שפתו הדרומית של נחל גרפון מדרום-מערב למצד, נמצא בור מים שנחצב בסלע. הבור קיבל את מימיו מתעלה שאספה את מי-הנגר של המדרון מדרום. אורכה 250 מ' והיא נשתמרה היטב.
מאלון דיקרסון
מותו
מאלון דיקרסון נפטר ב-5 באוקטובר 1853 בסקסנה שבמחוז מוריס, ניו ג'רזי. הוא נטמן בבית הקברות הפרסביטריאני שבעיירה. על שמו נקראה שמורת טבע במחוז מוריס.
רשומות הבמבוק
רשומות הבמבוק (בכתב סיני: 竹書紀年; בפין-יין: Zhúshū Jìnián) הן כרוניקה מסין העתיקה. הן פותחות בזמנים הקדומים המיתיים (הקיסר הצהוב, 2497 לפנה"ס עד 2398 לפנה"ס) ומגיעות עד לזמנו של שְׂיָאנְג מלך ווי (魏襄王; wei xiang wang) אשר חי בתקופת המדינות הלוחמות (המאה ה-5 לפנה"ס עד 221 לפנה"ס), ומתרכזות בעיקר בהיסטוריה של מדינת וֵיי (魏; Wei).
הרשומות מכילות 13 חלקים והן אחד משלושת הטקסטים החשובים ביותר העוסקים בסין העתיקה. השניים האחרים הם הדְזְווֹ גְ'ווָאן (Zuo Zhuan) הקדום יותר, ו"שְה-גִ'י ("רשומות ההיסטוריון"; 史记; Shǐjì), המאוחר יותר.
מקור הטקסט
הטקסט המקורי נקבר עם אָן-שִׂי מלך ויי (מת בשנת 296 לפנה"ס או 243 לפנה"ס), ונתגלה מחדש באותו קבר ב-281 לספירה על ידי שודד הקברים בּוּ ג'וּן. בזכות הקבורה שרדו הרשומות את שריפת הספרים הגדולה של הקיסר הראשון. הרשומות, כמו ספרים אחרים שנתגלו באותו קבר, נכתבו על פיסות במבוק אשר היו משטח הכתיבה המקובל בתקופת המדינות הלוחמות. זה גם המקור לשמו של החיבור. מספרים כי שודד הקברים בו ג'ון לא היסס להשתמש בפיסות הבמבוק שהרכיבו את הספרים בתור לפידים, בחיפושיו בקבר אחר אוצרות.
רשומות הבמבוק אינם הטקסט היחיד שנמצא באותו קבר. מדובר באוסף שקיבל את השם גִ'י ג'ונְג שׁוּ, וכולל את ה"גְווֹ יוּ".
הגרסה הראשונה
רשומות הבמבוק כבר אבדו בימי שושלת חאן. בשנת 297 בשושלת גִ'ין המערבית נשדד קברו של מלך ווי (המצוי באזור מחוז חנאן של היום), ועם מעצרם של השודדים נחשפה גם הכמות הגדולה של פיסות הבמבוק שהיו בקבר. סין של אותה תקופה ייחסה חשיבות רבה לתגלית, והמלך ווּ מגִ'ין ציווה על שׂוּ'ן שׂ'וּ המפקח על הארכיון ועל חֶה גְ'יָאו דובר הארכיון את האחריות על תרגום הספר העתיק (התרגום נדרש משום שהיו לא מעט הבדלים בין הכתב של מדינת וֵיי לחותם הקטן של מדינת צִ'ין אשר שימש הבסיס לכתיבה הסינית המקובלת). אורכה של כל פיסת במבוק היה כ-80 ס"מ, ועליה היו 40 סימנים, ובסך הכל 30 פרקים. החלק "רשומות מדינת גִ'ין" מתחיל לאחר שעבר המלך פִּינְג מ ג'וֹאוּ מזרחה, והחלק "רשומות מדינת וֵיי" מתחיל בתקופת המדינות הלוחמות לאחר חלוקת מדינת ג'ין (770-426 לפנה"ס). התקופה בה נמצאו הרשומות הייתה תקופת התהפוכות הפוליטיות של מלחמת שמונה הנסיכים, במהלכן נהרג סגן המזכיר וֵיי חֶנְג שעסק באותו זמן בבדיקת הטקסט, והדבר פגע פגיעה משמעותית בקצב סידורו. עוזר הלישכה שׁוּ שִׂי הוא שסיים את המלאכה. משסיים לבסוף הפקיד האחראי את סידור הרשומות ההיסטוריות, נתן להן את השם "רשומות הבמבוק".
הגרסאות שנמצאות בידינו כיום
עד תקופת שושלת סונג, "רשומות הבמבוק" שסודרו בתקופת שושלת ג'ין אבדו שוב. מספר מלומדים מתקופת שושלת צ'ינג חיפשו את הטקסט של "רשומות הבמבוק" באינספור ציטוטים מיצירות ומדברי פרשנות שנוצרו בשושלת ג'ין ואילך, ותוצר החיפושים הללו נקרא "רשומות הבמבוק העתיקות". "עתיקות" בא בהתייחס לאלו ה"מודרניות" - עם תום תקופת שלטונו של הקיסר גְ'יָאגִ'ינְג ממינג (嘉靖, 1507-1567) הופיעו שני כרכים ששמם היה "רשומות הבמבוק", וקיבלו את הכינוי "רשומות הבמבוק המודרניות". בשל מקורן הלא-ברור, סגנונן הספרותי וההבדלים בינן לבין הציטוטים שנעשו מרשומות הבמבוק במהלך ההיסטוריה, תמיד נחשבו "רשומות הבמבוק המודרניות" לזיוף שיצר אדם בן זמנן של שושלות יואן או  מינג, אף כי קיימים גם מלומדים המשוכנעים באותנטיות שלהן. לדוגמה, החוקר האמריקאי שונסי (Shaughnessy) מאמין כי ההבדלים הרבים בסגנון הכתיבה בין "רשומות הבמבוק המודרניות" ל"רשומות הבמבוק העתיקות" פרי איסופם של מלומדי צ'ינג, נובע מכך שמדובר בתוצרים נפרדים של שתי עבודות עריכה ואיסוף שונות בתקופת שושלת ג'ין.
השלכות על הבנת ההיסטוריה
מאחר ש"רשומות ההיסטוריון" נכתבו במבנה של סיפורים במסגרת ביוגרפיות, הופעתן של רשומות הבמבוק איפשרה לבחון את תוכנן של רשומות ההיסטוריון מזווית נוספת, כפי שמבטאות הרשומות "טאי ג'יה הרג את יי יין" אשר נבחנה לעיל, "וֶן דִינְג הרג את גִ'י לִי" אשר מתייחסת למלך משושלת שאנג אשר הרג את אביו של מייסד שושלת ג'ואו, ו"חֶה דוכס גונְג התערב במלוכה" המתייחסת למרידה בתחילת שושלת ג'ואו, שכולן שונות מאוד מהמוזכר בספרי ההיסטוריה. הרשומה "בשנתו הראשונה של המלך יִי, זרחה השמש פעמיים בגֶ'נְג..." מתוך רשומות הבמבוק יכולה להצביע על ליקוי החמה אשר התרחש מוקדם בבוקר ב-21 באפריל בשנת 899 לפנה"ס, ולפיכך יכולה להצביע על תאריך עלייתו לשלטון של המלך יִי מג'ואו. (ישנם מלומדים המטילים ספק ברישום הזה). וָאנְג גְווֹוֵיי בספרו "אימותים מודרניים של רשומות הבמבוק" מצביע על כך שליקוי החמה שמיוחס ב"ספר השירים" וב"ספר טאנג החדש" לתאריך שנחשב כיום שנתו השישית של המלך יוּאוּ מג'ואו (776 לפנה"ס), הוא למעשה ליקוי חמה לא מתוארך מתקופת שושלת ג'ואו אשר בתקופת שושלת טאנג הסיקו את תיארוכו מחישוב לאחור.
רוקסטדי
רוקסטדי (Rocksteady) הוא סגנון מוזיקלי שהיה פופולרי בעיקר בג'מייקה, החל מ-1966. מקור השם הוא מסגנון ריקוד שהוזכר בשיר של אלטון אליס. סגנון הרוקסטדי התפתח מן הסקא ומאוחר יותר התפתח בעצמו לסגנון הרגאיי.
סגנון הרוקסטדי התפתח בג'מייקה בתקופה בה צעירים רבים נהרו מן האזורים הכפריים של המדינה אל הבירה קינגסטון, שם התגוררו בשכונות עוני, דוגמת ריברטון סיטי, גרינוויץ' וטרנצ'טאון (בה התגורר אף בוב מארלי). צעירים אלו היו ממורמרים ומתוסכלים ונחשבו לעושי צרות ולכן זכו לכינוי הכולל "rude boys". אף כי תופעה זו התקיימה גם בזמן פריחת הסקא, היא באה לידי ביטוי בעיקר בתקופת הפריחה של הרוקסטדי. ההבדל העיקרי בין השניים הוא המקצב: הרוקסטדי איטי יותר מן הסקא, וכן נעשה בו יותר שימוש בבס.
מילות השירים עסקו בעיקר באהבה ותרבותם של צעירים אלו, אך רוב השירים נוצרו למטרת הנאה וריקוד ולאו דווקא להעברת מסרים.
כסגנון מוזיקלי, הרוקסטדי היה קצר ימים והתקיים במשך כשנתיים. הסקא הוסיף להתקיים במקביל אליו ולאורך מספר שנים, והרגאיי המקורי שהיה המשכו (רוטס רגאיי) התקיים במשך כעשור.
בישראל, דוגמה ללהקת רוקסטדי ניתן למצוא בהרכב בשם "Young Israelites".
רום כרמל
רום כרמל היא הנקודה הגבוהה ביותר בהר הכרמל בגובה 546 מטר מעל פני הים.
הנקודה נמצאת באזור הכרמל הגבוה במרכז הקשת של ציר האורך  הר אלון – גבעת האנטנה  (ליד תחילת  כביש 7212),  מצפון-מערב  לעספיא יישוב דרוזי על הר הכרמל. ליד הנקודה עובר כביש 672. תושבי עספיא מכנים את הגבעה עליה נמצאת הנקודה "אלקַמְבּוּעָה א-דַּרַזִיֶה" שפירושו "הכיפה הדרוזית". נקודת רום כרמל הוא חלק ממסלול שביל ישראל בדרכו מנחל מעפילים על המורדות המזרחיים של הכרמל לנחל חיק במורדות המערביים.
הצמחייה האופיינית לגבעה הם עצי אורן ירושלים הנטועים במדרונות הגבעה וחוסמים את התצפית בעיקר לכוון דרום. על המדרון המזרחי הפונה לשכונה המערבית של עספיא צומחים שיחים רבים של רתמה קוצנית. צמח זה צומח בארץ ישראל רק בכרמל לאורך קו פרשת המים בקטע הכביש בין אוניברסיטת חיפה – דלית אל-כרמל, במקום בו מצויה אדמה שמקורה בסלע משקע קירטון. מנקודת הפסגה יש תצפית לכוון הרי הגליל העליון והגליל התחתון.
למרות גובהה היחסי של הנקודה, אין מנקודה זו תצפית טובה, בשל הבדלי גובה קטנים סביב הנקודה, ובשל עצי היער הנטוע בסמוך לנקודה החוסמים את שדה הראיה מהנקודה.
על שם "רום כרמל" הייתה קרויה המכונית הישראלית רום כרמל 1300 שיוצרה ב-חיפה על ידי אוטוקרס.
הידרוסטטיקה
הידרוסטטיקה הוא ענף בפיזיקה החוקר את התופעות המתרחשות בזורמים (נוזלים וגזים) הנמצאים במצב מנוחה. תחום זה הוא תת-תחום של מכניקת הזורמים. אחד השימושים המעשיים לענף פיזיקלי זה הוא פיתוח תחום ההידראוליקה.
לחץ הידרוסטטי (לחץ זורמים במנוחה)
כחלק מההנחות בבסיסה של הידרוסטטיקה, לחץ זה הוא איזוטרופי בזורם.
לחץ הידרוסטטי קיים גם בחישובים גיאומכניים (לדוגמה בחישוב יציבות של יסודות), כיוון שמי תהום מתנהגים באופן הידרוסטטי.
הגדרה מתמטית
הגדרת הלחץ ההידרוסטטי נובעת מניתוח של קוביית זורם בנפח אינפיניטסימלי. לחץ מוגדר ככוח הפועל על יחידת שטח.
הכוח שפועל על קוביית הזורם האינפיניטסימלית נובע ממשקל עמודת הזורם שמונח מעליה. משקל זה מוגדר לפי הנוסחה:
כאשר:
מצד הממדים האופקיים של הזורם מעל הקובייה אין כל השפעה על ערך הלחץ, אלא אך ורק מצד גובה העמודה של הזורם. הבנה זו מהווה את הבסיס ל"חוק הכלים השלובים" (אשר ניתן גם לניסוח בעזרת עקרון האנרגיה המינימלית).
משוואה זו מתלכדת עם המשוואה ההידרוסטטית:
כאשר \vec g הוא שדה הגרביטציה בו מצוי הזורם. משוואה זו היא בעצם משוואת ניוטון המבטאת ששקול הכוחות על גוף במנוחה הוא אפס. עבור זורם, הכוח החיצוני הפועל על הזורם (בדרך כלל הגרביטציה) מתאזן על ידי הפרשי הלחצים בזורם.
חוק פסקל כקירוב ההגדרה
אם נניח כי הזורם בלתי דחיס (למשל מים הם בקירוב טוב בלתי דחיסים), וכי המרחק Z-Z0 קטן ביחס לרדיוס כדור הארץ, נוכל להניח כי צפיפות הזורם אחידה, וכי תאוצת הכובד קבועה.
במקרה זה נקבל את חוק פסקל תחת שדה כבידה:
דוגמה לחישוב לחץ הידרוסטטי במים
כל צולל חייב לדעת מהו הלחץ ההידרוסטטי המופעל עליו בתלות בעומק בו הוא נמצא. לפי חוק פסקל, הנוסחא לחישוב הלחץ היא: כאשר במקרה שלנו:
הערך של \ h קובע ביחידות את הלחץ שירגיש הצולל. בקירוב, על כל 10 מטר שיעמיק הצולל, הלחץ ההידרוסטטי הפועל עליו יגבר בכאטמוספירה אחת. כך, למשל, בעומק של 30 מטרים, יהיה הצולל נתון ללחץ של כ-4 אטמוספירות (כ-400,000 פסקל).
לחץ אטמוספירי
הנוסחא ללחץ הגז הניתנת ע"פ המכניקה הסטטיסטית עבור גז בטמפרטורה קבועה, T. ניתנת לפי הקשר:
כאשר:
במקרה בו יש מספר סוגים שונים של גזים (כגון באוויר), יש להשתמש בנוסחא לחישוב הלחץ החלקי של כל אותם הגזים.
ריימונד רואו
ריימונד רואו (באנגלית: Raymond Rowe; נולד ב-21 באוגוסט 1984), הידוע יותר בשם הבמה שלו, אריק, הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון.
תחילת קריירת ההיאבקות (2003–2013)
רואו אומן על ידי ג'וש פרוהיבישן ולו מרקוני. את הופעת הבכורה שלו ערך בחודש מאי של שנת 2003.
Ring of Honor (2013–2017)
רואו ערך את הופעת הבכורה שלו בזירתה של ארגון ROH ב-1 ביוני 2013 בהפסד לבובי פיש. לאחר היעדרות של חצי שנה מן המרקע, חזר רואו לזירה ב-4 בינואר 2014 כחלק מטורניר ה"טופ פרוספקט" עם ניצחון בסיבוב הראשון על קונגו. בסיבוב הבא ניצח את קורי הוליס והעפיל לגמר נגד הנסון, אך לא הצליח לגבור עליו. למרות הפסדו בגמר, רואו הפך להיות חלק אינטגרלי מהתוכניות והרכיב ביחד עם אותו הנסון שלו הפסיד בגמר, את הצמד שנקרא War Machine (בעברית: מכונת המלחמה) ב-4 באפריל.
בחודש אוגוסט רואו נפצע בתאונת אופנוע ונעדר מהמסך לכמה חודשים. רואו חזר לזירה ב-1 במרץ 2015 בתוכנית המיוחדת שציינה 13 שנה לארגון. ב-22 באוגוסט רואו והנסון ניצחו את אלופי הזוגות, דייבי בוי סמית' ג'וניור ולאנס ארצ'ר. לאחר הקרב איתגרו השניים את האלופים לקרב על אליפות הזוגות של GHC, אליפות ששייכת לארגון היפני Noah. ב-19 בספטמבר הצמד קיבל את ההזדמנות שלהם להילחם על אליפות הזוגות אך נוצחו על ידי סמית' וארצ'ר. באירוע Final Battle שנערך ב-18 בדצמבר רואו והנסון ניצחו את מאט טייבן ומייקל בנט כדי לזכות בפעם הראשונה באליפות הזוגות של ROH. חצי שנה לאחר מכן השניים הפסידו את התואר לכריסטופר דניאלס ופרנקי קאזריאן. War Machine עזבו את הארגון ב-16 בדצמבר 2017.
יפן (2015–2018)
ב-14 בספטמבר 2015 רואו והנסון ערכו את הופעת הבכורה שלהם בארגון היפני Noah ביחד עם טקשי סוגויירה בקרב שלושה על שלושה נגד דייבי בוי סמית' ג'וניור, לאנס ארצ'ר ומינורו סוזוקי. בחודש נובמבר של שנת 2016 הצמד ערך את הופעת הבכורה שלהם בארגון יפני אחר בשם New Japan Pro Wrestling או בקיצור NJPW בטורניר הזוגות שנערך במתכון של ליגה המכילה שני בתים שבכל בית שמונה זוגות. ב-7 בדצמבר סיימו השניים את הטורניר עם ארבעה ניצחונות ושלושה הפסדים, מה שלא הספיק להם להעפיל לגמר.
ב-9 באפריל 2017 רואו והנסון ניצחו את הירושי טנזן וסטושי קוז'ימה כדי לזכות באליפות הזוגות של IWGP, אך הפסידו את התואר חודשיים לאחר מכן לטמה טונגה וטנגה לואה. השניים זכו שוב בתואר ב-1 ביולי בקרב החוזר שהיה קרב ללא פסילות, אך שוב חודשיים לאחר מכן בסוף חודש ספטמבר כשלו בניסיונם לשמור על התארים בקרב זוגות משולש נגד אלופי הזוגות לשעבר ונגד סמית' וארצ'ר.
NXT (2018–2019)
ב-16 בינואר 2018 דווח באתר הרשמי של ה-WWE שרואו והנסון מהצמד War Machine חתמו על חוזה בארגון ונשלחו למתחם האימונים של ה-WWE. באירוע NXT TakeOver: Philadelphia, שנערך ב-27 בינואר נראו השניים בקהל כחלק מהצגת המתאבקים החדשים. ב-7 באפריל (בפרק ששודר בטלוויזיה ב-11 באפריל) הפריעו לקרב הזוגות בין הווי משינרי (אוטיס וטאקר) לבין רידיק מוס וטינו סבטלי, ואף תקפו את הארבעה. שם הזוג שלהם בארגון שונה ל-War Raiders. שבוע לאחר מכן התחרו נגד זוג מקומי וניצחו אותם. ב-9 במאי השניים ניצחו את הווי משינרי. ב-20 ביוני השניים ניצחו את צמד TM-61. באירוע NXT TakeOver: WarGames II, שנערך ב-17 בנובמבר, קבוצתם של ה-War Raiders, פיט דאן וריקושט ניצחה בקרב "משחקי מלחמה" את קבוצת The Undisputed Era. באירוע NXT TakeOver: Phoenix, שנערך ב-26 בינואר 2019, הנסון ורואו ניצחו את קייל אוריילי ורודריק סטרונג, וכתוצאה מכך זכו באליפות הזוגות של NXT. באירוע NXT TakeOver: New York, שנערך ב-5 באפריל, ה-War Raiders הגנו בהצלחה על חגורות האליפות נגד אליסטר בלאק וריקושט. ב-24 באפריל, הצמד ניצח את הסטריט פרופיטס (אנג'לו דוקינס ומונטז פורד) בקרב שאינו היה על חגורות האליפות. ב-15 במאי, אריק ואיבר הגנו על אליפות הזוגות של NXT נגד הסטריט פרופיטס בקרב שהסתיים ללא הכרעה בשל התערבות של The Forgotten Sons. לאחר מכן, הם הודיעו על כך שהם ויתרו על חגורות האליפות בהתנדבות, משום שהם לא היו חלק יותר מ-NXT.
הלמוט שלמר
גנרל הלמוט שלמר (בגרמנית: Helmuth Schlömer; 20 במאי 1893 – 18 באוגוסט 1995) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על דיוויזיה ועל קורפוס במלחמת העולם השנייה.
הפארק הלאומי מערות קרלסבד
הפארק הלאומי מערות קרלסבד (באנגלית: Carlsbad Caverns National Park) הוא פארק לאומי של ארצות הברית השוכן בהרי גוואדלופה (Guadalupe) שבדרום-מזרח מדינת ניו מקסיקו בארצות הברית. במרכזו מערכת של 113 מערות קרסט, מתוך יותר מ-300 מערות ידועות, שנוצרו כאשר חומצה גופרתית המיסה את סלע הגיר ויצרה כמה מן המערות הגדולות ביותר באמריקה הצפונית. בין השאר כוללות מערות קרלסבד אולם גדול, המכונה בפשטות "החדר הגדול" (Big Room), שאורכו כמעט 1,220 מטרים, רוחבו 191 מטרים וגובהו, בנקודה הגבוהה ביותר, 78 מטרים. החדר הגדול הוא האולם תת-קרקעי הטבעי החמישי בגודלו באמריקה הצפונית ומספר 28 בעולם.
בשנת 1995 הוכרז הפארק כאתר מורשת עולמית משום שבשטחו דוגמאות לכמה מן השלבים העיקריים בהתפתחות כדור הארץ ומאפיינים גאולוגיים ייחודיים, ובשל יופי טבעי יוצא דופן וייחודי. כשני שלישים מן הפארק הוגדרו כאזור טבע בראשיתי על מנת להבטיח שלא ייגרמו שינויים לסביבה. שני אתרים בפארק רשומים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים: "הנפה ההיסטורית של המערות" (The Caverns Historic District) ו"הנפה ההיסטורית מעיינות רטלסנייק" (Rattlesnake Springs Historic District).
הלמוט שלמר
קריירה מוקדמת
לאחר המלחמה הצטרף שלמר לפרייקור ולאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוגוסט 1925 הועלה שלמר לדרגת האופטמן, וב-1 באפריל 1926 מונה למפקד פלוגה 4 (מקלעים) ברגימנט הרגלים ה-18. ב-1 באוקטובר 1929 מונה לקצין מטה ברגימנט הרגלים ה-18, וב-1 במאי 1933 למפקד פלוגה 13 (מרגמות) ברגימנט הרגלים ה-18. ב-1 במאי 1934 הועלה לדרגת מיור, וב-1 בינואר 1935 מונה למדריך בבית הספר הצבאי במינכן. ב-1 באוקטובר 1936 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-15 ביולי 1937 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-25. ב-1 ביולי 1939 מונה שלמר למפקד רגימנט הרגלים הממונע ה-5.
הפארק הלאומי מערות קרלסבד
הכניסה לפארק היא מכביש 62/180, כ-30 קילומטרים דרומית-מערבית לקרלסבד. תקופת השיא של המבקרים היא בסופי השבוע אחרי יום הזיכרון ויום העצמאות האמריקאים. המבקרים יכולים להיכנס למערה בפתח הטבעי או לרדת במעלית ממרכז המבקרים.
גאולוגיה
בתור הפרם, בין לפני 299 ל-251 מיליון שנים, היו כל הלוחות הטקטוניים מאוחדים ליבשת-העל פנגיאה. מרבית אזורי טקסס וניו מקסיקו של ימינו שכנו בחלק המערבי של גוש יבשה גדול זה בסמוך לקו המשווה. את פנגיאה הקיף אוקיינוס נרחב, אבל לשון ים צרה, תעלת הובי (Hovey Channel), קישרה בין האוקיינוס לאגן פרם (Permian Basin), ים פנים-יבשתי שכיסה חלקים מהאזורים שהם כיום צפון מקסיקו ודרום-מערב ארצות הברית. לים פנימי זה היו שלוש זרועות, כשהזרוע המרכזית, המכונה אגן דלאוור (Delaware Basin), הייתה ים פנימי שנמשך מצפון לדרום, סגלגל בצורתו, שאורכו 240 קילומטרים, רוחבו 120 קילומטרים, ושטחו כ-26,000 קמ"ר שהשתרע על אזור שהוא כיום מערב טקסס ודרום-מזרח ניו מקסיקו. שטח הפארק שייך מבחינה גאולוגית לאגן דלאוור.
הלמוט שלמר
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה שלמר מפקד רגימנט הרגלים הממונע ה-5, ופיקד עליו במהלך המערכה בפולין, כחלק מהדיוויזיה הממונעת ה-2 במסגרת הקורפוס ה-19. במהלך המערכה על צרפת לחם שלמר עם הרגימנט שבפיקודו מהדיוויזיה הממונעת ה-2 במסגרת הקורפוסים ה-14, ה-19, וה-38, ובשלב השני במסגרת הקורפוסים ה-15 וה-16. ב-10 בינואר 1941 הפך הרגימנט לרגימנט הרובאים ה-5, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם שלמר עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-12 במסגרת הקורפוס הממונע ה-57, ולאחר מכן במסגרת הקורפוס הממונע ה-39. ב-1 באוקטובר 1941 מונה שלמר למפקד חטיבת הרובאים ה-7, וב-2 באוקטובר הועלה לדרגת אוברסט, וקיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. שלמר לחם עם החטיבה שבפיקודו במהלך הקרב על מוסקבה כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-7, שלחמה לסירוגין תחת הקורפוסים ה-8, ה-56, וה-41.
הפארק הלאומי מערות קרלסבד
שונית קפיטן
באמצע תור הפרם התפתחה לאורך שולי ים דלאוור, באזור המקיף את הפארק הלאומי מערות קרלסבד של ימינו, שונית, המכונה שונית קפיטן (Capitán Reef). שלא כמו ביצירת שוניות בימינו, שבהם אחראים בעיקר אלמוגים ליצירת שוניות אלמוגים, השונית מהפרם נבנתה על ידי חיטחבים, ספוגים ומיקרואורגניזמים אחרים. השונית שגשגה והתרחבה במשך מיליוני שנים ואורכה הגיע ל-500 קילומטרים. לקראת סוף תור הפרם, לפני כ-260 מיליון שנים לערך, החל עידן קרח, שגרם לירידת מפלס המים עקב לכידת כמויות מים גדלות והולכות בכיפות הקרח שבקטבים. תעלת הובי שקישרה בין ים דלאוור לאוקיינוס הלכה והצטמצמה. המים בים דלאוור התאדו מהר יותר מאשר המים שהתחדשו, ועקב כך החלו מינרלים לשקוע מתוך המים לקרקעית הים ויצרו רצועות מתחלפות של מלחים ובוץ שהתגבשו לסלע התאדות. בהדרגה מילאו משקעים אלו את האגן וכיסו את השונית.
הלמוט שלמר
מלחמת העולם השנייה
ב-1 באפריל 1942 הועלה שלמר לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-3, ובמהלך מתקפת הקיץ הגרמנית בשנת 1942, לחם עימה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-24 במסגרת הארמייה השישית ולאחר מכן במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. בספטמבר הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-14 שהיה חלק מארמיית הפאנצר הרביעית, והחל מדצמבר חלק מהארמייה השישית, ושלמר לחם עם הדיוויזיה בקרב סטלינגרד.
הפארק הלאומי מערות קרלסבד
שונית קפיטן
לפני כ-80 מיליון שנים גרם לחץ טקטוני על השוליים המערביים של אמריקה הצפונית להתרוממות איטית של האזור הכולל את טקסס וניו מקסיקו. שינוי בתנועה הטקטונית לפני 20–30 מיליון שנים גרמו ליצירת העתקים תלולים בצד המערבי של אגן דלאוור. בשלהי הקנוזואיקון, לפני 20 מיליון שנים גרמה תנועה לאורך העתקים אלו להתרוממות שונית קפיטן, שהייתה קבורה מתחת למשקעים, אלפי מטרים ממקומה המקורי מתחת לפני הים. הגוש המורם נחשף לרוחות וגשמים והמשקעים הרכים שכיסו את השונית נסחפו, וחשפו את השונית המאובנת העמידה יותר לסחיפה תוך יצירת הרי גוואדלופה.
הלמוט שלמר
מלחמת העולם השנייה
ב-1 בדצמבר 1942 הועלה שלמר לדרגת גנרל לוטננט, וב-22 בדצמבר קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-17 בינואר 1943 מונה שלמר למפקד קורפוס הפאנצר ה-14, במקום הנס הובה שעזב בפקודת היטלר את כיס סטלינגרד, וב-2 בפברואר נכנע שלמר יחד עם כל שרידי הכוחות שהיו בכיס הצפוני בסטלינגרד ונלקח לשבי.
הפארק הלאומי מערות קרלסבד
היווצרות המערות
מערות קרלסבד שוכנות כיום בשכבות של אבן גיר מעל מי התהום. בתקופה שבה נוצרו המערות היו השכבות בתוך אזור מי התהום. עמוק מתחת לשכבות אבן הגיר יש עתודות נפט (חלק משדה הנפט אמצע היבשת (Mid-Continent Oil Field) הגדול המשתרע מתחת לשש ממדינות ארצות הברית). בשלהי הקנוזואיקון החל לפעפע מימן גופרתי (H2S) מהנפט לתוך מי התהום. במפגש עם מי התהום התחוללה תגובה כימית בין המימן הגופרתי והחמצן במים תוך יצירת חומצה גופרתית (H2S + 2O2 → H2SO4). החומצה הגופרתית שעלתה מעלה תקפה את אבן הגיר והמיסה אותה תוך יצירת המערות. הנוכחות של גבס במערה היא הוכחה לקיומו של תהליך זה, כיוון שהוא תוצאה של התגובה הכימית בין חומצה גופרתית ואבן הגיר. מהרגע שמי התהום החומציים התנקזו מהמערות החלו להיווצר ספלאותמים בתוך המערות. סחיפה של אבן הגיר על פני השטח יצרה את הפתח הטבעי למערות קרלסבד במיליון השנים האחרונות. החשיפה לפני השטח אפשרה זרימת אוויר לתוך המערות. מי גשמים ומי הפשרת שלגים שבהם התמוסס פחמן דו-חמצני חלחלו לתוך הקרקע. ברגע שמים אלו הגיעו לתקרת המערה, הם טפטפו ובחלקם התאדו, כשהם מותירים אחריהם משקע קטן של סידן פחמתי. ההצטברות של משקעים אלו מהתקרה כלפי הרצפה בתהליך זה קרויה נטיף. בנוסף, המים שטפטפו על קרקעית המערה והתאדו יצרו הצטברות של משקעי סידן פחמתי שטיפס כלפי מעלה תוך יצירת זקיף. תצורות שונות של ספלאותמים כוללות עמודים, וילונות, הליקטיטים ופופקורן מערות. שינויים בטמפרטורת האוויר וקצב ירידת המשקעים משפיעים על קצב הגידול של הספלאותמים, כיוון שטמפרטורות גבוהות יותר מגבירות את קצב ייצור הפחמן הדו-חמצני בקרקע מעל למערות. הצבע של הספלאותמים נקבע על ידי כמויות קורט של מינרלים במים.
גאוגרפיה ואקלים
הפארק הלאומי מערות קרלסבד נמצא, כאמור למרגלות הרי גוואדלופה, רכס הרים הנמשך ממערב טקסס לדרום-מזרח ניו מקסיקו. הגובה בחלקו התחתון של הפארק מגיע לכ-1,095 מטרים, ובחלקו העליון - בחלקו העליון של המתלול העולה אל ההרים - כ-1,990 מטרים. שטח הפארק כ-1900 קמ"ר.
חלקו האחר של הפארק נמצא מתחת למדבר צ'יוואוה (Chihuahua). רובו של מדבר זה נמצא במקסיקו; רובו אינו נמצא בשמורות, והחלק השייך לפארק הוא בין הבודדים הזוכים לשימור. זהו אחד מהמדבריות הגדולים באמריקה הצפונית, והוא זוכה יחסית לכמות משקעים גדולה, עם ממוצע של יותר מ-366 מ"מ גשם לשנה. האקלים במקום הוא אקלים יבשתי, עם חורף חמים, קיץ חם, וגשמים בקיץ. הטמפרטורה הממוצעת היא 19°C.
צמחייה וחי על פני השטח
הצמחייה ברוב שטח הפארק היא צמחיית ערבה וצמחיית מדברית מסוגים שונים. בפארק ישנה מערכת אקולוגית מגוונת, ובה מיני צמחים ובעלי חיים שונים שאזור זה הוא להם גבול התפשטותם הגאוגרפית. במדבריות שבדרום-מערב הפארק נמצאת אוכלוסיות יונקים, עופות, זוחלים וחרקים ברמת שׁוֹנוּת מן הגבוהות בארצות הברית. הפארק הוא סביבת קיום חשובה לטורפי על כמו הפומה צפון-אמריקאית, ובה נמצאת גם המושבה הגדולה ביותר בחצי הכדור הצפוני של סנונית המערות (Petrochelidon fulva). במערת העטלפים במערות קרלסבד ישנה מושבה גדולה של עטלפים, המהווה גם בית גידול ללידת הצאצאים, וגם תחנת עצירה לעטלפים נודדים.
הפארק מהווה גם נקודת משיכה לצפרים, המגיעים כדי לצפות ב-357 מיני עופות שנצפו שטח הפארק. בפארק זוהו 67 מיני יונקים (ובהם 17 מיני עטלפים), 55 מיני זוחלים ודו-חיים, חמישה מיני דגים ולמעלה מ-600 מיני חרקים, כאשר הרשימה גדלה מדי שנה. למעלה מ-900 מינים ותת-מינים של צמחים וסקולאריים נמנו בפארק.
עטלפים
שבעה עשר מינים של עטלפים חיים בשטח הפארק, כולל מספר גדול במיוחד של עטלפים מהמין אשף מקסיקני. מעריכים שהאוכלוסייה של אשפים מקסיקנים מנתה פעם מיליונים, אבל מספרם פחת בצורה דרמטית בתקופה המודרנית. הסיבה להידרדרות זו אינה ידועה אבל בדרך כלל נוטים להאשים את ה-DDT, קוטל חרקים שהיה בשימוש נרחב באמצע המאה הקודמת כגורם העיקרי. מחקר שהתפרסם ב-2009 על ידי צוות חוקרים מאוניברסיטת בוסטון מפקפק בטענה שאי פעם חיו מיליוני עטלפים במערות.
טכניקות רבות שימשו להערכת אוכלוסיית העטלפים במערה. הניסיון האחרון והמוצלח ביותר היה בשימוש של מצלמה הדמיה תרמית כדי לעקוב אחרי העטלפים ולספור אותם. ספירה מ-2005 מעריכה את שיא מספר העטלפים ב-793,000.
האשפים המקסיקניים נוכחים מאפריל או מאי עד שלהי אוקטובר או תחילת נובמבר. הם צצים בקבוצה צפופה, כשהם מטפסים מעלה בתבנית סליל כנגד כיוון השעון, בדרך כלל סביב שקיעת השמש והמעוף נמשך כשלוש שעות (ג'ים ויט שגילה את המערה לראשונה החליט לחקור את המערות כאשר ראה את העטלפים מרחוק וחשב תחילה כי הם סימן להתפרצות געשית או סופה). בכל ערב החל מסוף השבוע של יום הזיכרון ועד אמצע אוקטובר (למעט מזג אוויר גרוע), נוהג אחד משומרי הפארק להסביר על עטלפים שעה שהמבקרים יושבים באמפיתיאטרון בהמתנה ליציאתם של העטלפים.
היסטוריה
למתיישבים הלבנים שהחלו להתיישב באזור היה ידוע על קיומה של מערה, אך איש לא טרח לבדוק אותה. בשנת 1898 החל נער שחי באזור, בשם ג'ים וייט (James Larkin White), לרדת אל המערה באמצעות סולם חבלים שהכין בעצמו ולחקור את תוכנה. הוא שקרא בשם לרבים מחדרי המערה: "האולם הגדול" (Big Room), "אולם ניו מקסיקו"(New Mexico Room), "ארמון המלכים" (Kings Palace), "תא המלכה" (Queens Chamber) ו"אולם האגם הירוק" (Green Lake Room). הוא גם העניק כינויים לרבות מהתצורות הידועות ביותר של המערה כדוגמת "עמוד טוטם" (Totem Pole), "אצבע המכשפה" (Witch's Finger), "הכיפה הענקית" (Giant Dome), "הבור חסר התחתית" (Bottomless Pit), "ארץ הפלאות" (Fairyland), "סלע הקרחון" (Iceberg Rock), "מקדש השמש" (Temple of the Sun) ו"סלע העידנים" (Rock of Ages). בתחילה לא האמינו לממצאיו. בתחילת המאה העשרים הייתה המערה מקור לגואנו, דשן הנוצר מהפרשות של עטלפים, ואולם תוכנה של המערה עדיין לא היה מוכר. רק ב-1915 הצליח וייט לשכנע צלם לרדת עמו למערה, ותוכנה המיוחד החל להתפרסם. מקס פריש שילב את הסיפור כיצד ויט גילה את המערות בספרו "אינני שטילר".
הקמת הפארק
ב-1922 החלו סיורים במערה, וב-25 באוקטובר 1923 חתם נשיא ארצות הברית קלווין קולידג' על הצהרה נשיאותית (מספר 1679-Oct. 25, 1923-43 Stat. 1929) שיצרה מונומנט לאומי בשם "המונומנט הלאומי מערת קרלסבד" (Carlsbad Cave National Monument).
ב-2 באפריל 1924 פרסם הנשיא קולדיג' צו נשיאותי (3984) כתוספת להצהרה הנשיאותית המכריז על החרגה של שימוש מסחרי באדמות פדרליות בשטח כהכנה לפארק לאומי או מונומנט לאומי אפשרי במקום, וב-3 במאי 1928 פורסם צו נשיאותי מרחיב נוסף (4870) ששימר שטחים נוספים למונומנט או פארק אפשריים.
ב-14 במאי 1930 הקים חוק של הקונגרס של ארצות הברית (מספר 46 Stat. 279) את "הפארק הלאומי מערות קרלסבד" באחריות מזכיר הפנים של ארצות הברית ובניהול שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית, וב-17 ביוני 1930 חתם הנשיא הרברט הובר על צו נשיאותי מספר 5370 ששמר שטחים נוספים לסיווג עתידי.
ב-10 בנובמבר 1978 הוקם "אזור הטבע הבראשיתי מערות קרלסבד" (Carlsbad Caverns Wilderness) במסגרת "חוק הפארקים והנופש הלאומיים" (National Parks and Recreation Act מספר 95–625) שנחתם על ידי הנשיא ג'ימי קרטר.
עד 1932 נאלצו המבקרים במערה לרדת בשביל המתפתל שהוביל אותם 230 מטרים מתחת לפני השטח. הטיפוס בחזרה היה מייגע לחלקם. ב-1932 פתח שירות הפארקים הלאומים מבנה מרכז מבקרים גדול שכלל שתי מעליות שהורידו והעלו את המבקרים אל המערות מתחת. המרכז החדש כלל קפיטריה, חדר המתנה, מוזיאון ואזור לעזרה ראשונה.
מחקרים אחרונים
בשנת 1985 הומצאה שיטת מחקר ייחודית. באזור הכיפה 78 מטרים מעל קרקעית האולם הגדול, לא הרחק מן הבור חסר התחתית, נשען זקיף. באמצעות לולאה של עץ בלזה המצורפת לבלונים ממולאים בהליום העלו חוקרים, (לאחר כמה ניסיונות על פני כמה שנים), כבל קל משקל מעל זקיף המטרה, ובחזרה עד הקרקע. אחר כך הם משכו חבל טיפוס במקומו והחוקרים טיפסו למקום אותו כינו בשם עולם הרוחות (The Spirit World). אולם דומה, קטן יותר, נמצא בפרוזדור הכניסה הראשי, וכונה "אולם נשף הבלונים" (Balloon Ballroom) לכבוד טכניקה זו.
ב-1933 נתגלתה סדרה של מעברים קטנים באורך כולל של כקילומטר בתקרת אולם ניו מקסיקו. הם כונו "רום השוקולד" (Chocolate High). זו הייתה התגלית הגדולה ביותר מאז שנתגלה אולם גוואדלופה ב-1966.
בתחילה נטען שלבור חסר התחתית אין תחתית. אבנים הושלכו לתוכו, אבל לא נשמע צליל של אבנים הפוגעות בקרקעית. מחקר מאוחר יותר גילה שעומק הבור הוא 43 מטרים וקרקעיתו מכוסה בבוץ רך. האבנים לא השמיעו קול כשפגעו בקרקעית משום שהם נתקעו באדמה הרכה.
ב-31 באוקטובר 2013 גילה טכנאי שחקר את אזור עולם הרוחות אולם חדש עשרות מטרים מעל האזור המרכזי. גילוי האולם שכונה "אולם הלואין" בשל התאריך שבו התגלה, מסמן את התגלית הגדולה ביותר במערות במשך יותר מ-25 שנים. קוטר האולם הוא בערך 30 מטרים ועל קרקעיתו נתגלו יותר מ-1,000 עצמות עטלפים.
המערות
באזור נמצאות, כאמור, עשרות מערות, שלא כולן נחקרו עד תומן. המערה הגדולה ביותר והידועה ביותר היא מערת קרלסבד. המערות הן מערות נטיפים, ובהן תצורות שונות, בצבעים שונים, היוצרות צירופים מרהיבים.
מערת קרלסבד
האטרקציה העיקרית בתוך הפארק היא מערת קרלסבד. מבקרים יכולים ללכת לבדם דרך הכניסה הטבעית או לרדת ישירות דרך מעליות שהותקנו במערה אל ה"אולם הגדול" (The Big room) הנמצא 230 מטר מתחת למרכז המבקרים. סמוך לאולם זה נמצאת קפיטריה ואזור מנוחה, וממנו יוצאים כמה מן הסיורים במערה. חלק משבילי המערה מוארים ומרוצפים, וחלקם אף מתאימים לכיסאות גלגלים. האולם הגדול הוא אולם סלע גיר טבעי באורך 1,200 מטר, ברוחב 191 מטר ובגובה של 78 מטר בנקודה הגבוהה ביותר שלו. זהו האולם השלישי הכי גדול באמריקה הצפונית וה-28 בגודלו בעולם. האולם הגדול ביותר הוא אולם סאראוואק שבמלזיה.