cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרנץ רוזנצווייג
גורל ונצח
בשורות דלעיל, רוזנצווייג מביע את תפישתו בנוגע להלך רוחו של היהודי אל מול אומות העולם. לדבריו, "היהודי בוטח בנצח". היהודי מביט על רוחות הזמן מגובה הנצח. כבר נלקח ממנו כל שהזמן יכול לקחת והוא סמוך ובטוח כי אין ההיסטוריה יכולה לקחת ממנו דבר מפני שהוא נצחי. עבור היהודי קיים רגע היסטורי נצחי אחד ויחיד: בכל רגע עליו לראות את עצמו כאילו הוא בין היוצאים ביציאת מצרים. אליבא דרוזנצווייג, מרגע קבלת התורה, הוכיח היהודי שהוא מתקיים במרחב על היסטורי – נצחי. לעומתו, "אומות העולם צופות למיתתן בשעה מן השעות, תהה זו שעה רחוקה שברחוקות. ולא עוד אלא שאהבתן לעצמן ספוגה מתק וכובד מתחושת מוות העתיד הזאת. מתוקה מאוד היא האהבה רק אל מה שבן תמותה הוא...".
בסופו של דבר אותם המרכיבים (ארץ, שפה, לשון, חוק ומנהג) הם אלו שהופכים את היהודי לעם ואת אומות העולם לעמים. אולם היחס ביניהם הוא זה שמבדיל את היהודי משאר האומות. היהודי קידש את השפה והפך אותה לשפת קודש, קידש את הארץ והפך אותה לארץ הקודש ואת תורתו לתורה הקדושה ובכך ייחד את המרכיבים האלה מכל שאר הדברים הקיימים בעולם והשריש אותם בפנימיותו ולא בחיצוניותו משום שהוא מטא-היסטורי, מטא-סטטי. היהודי הבדיל קודש מחול ולכן יש ביכולתו להתעלם מימי החול ולהתקשר למרכיבים המגבשים את זהותו.
לכן כל עוד היהודי מקיים את הקשר הקדוש, המייחד, אל ארצו, לשונו וחוקיו הוא אוחז בנצח. היהודי חי את הנצח ובכך הוא שונה מהנוצרי ההיסטורי. היהודי שונה מהנוצרי בכך שהוא א-היסטורי וא-פוליטי. היהודי חי את הגאולה והנצח.
ארץ ישראל והיהדות
רוזנצווייג הושפע מהרמן כהן, אף על פי שדעתו בנוגע לתנועה הציונית הייתה שונה מזו של כהן. הוא רחש כבוד לתנועה זו אך תפיסתו הייתה מנוכרת לציונות. עמדתו זו הייתה שונה בתכלית מעמדתו של בובר, אשר השתייך לזרם הציונות הרוחנית. כמו כן, בעוד רוזנצווייג התקרב עוד ועוד למסורת, בובר עשה בדיוק את ההפך. בנושא זה חוסר ההסכמה ביניהם היה מוחלט. עם זאת ולמרות מחלוקתם הגדולה בנוגע לשני הנושאים המרכזיים ביותר בעולם היהודי של תחילת המאה ה-20, שררה ביניהם חברות איתנה כמו גם שיתוף פעולה אינטלקטואלי פורה.
יחסו של רוזנצווייג למדינה
רונצוויג סבר שלמדינה יש להתייחס בניכור, שהיא אמצעי בלבד ולא מטרה, ושאין בה צורך ממשי מבחינתם של היהודים. לא פעם אמר רוזנצווייג כי אין זה סוד שהיחס הציוני הדתי למדינה כאל מטרה בפני עצמה יוצר בעיות רבות. אף על פי כן, רוזנצווייג לא פיתח עמדותיו מתוך חרדיות, אלא מתוך תורות מדינה כלליות. הוא הבין את מהותה של המדינה המודרנית ותפקידה של הפעילות הפוליטית בחברה המודרנית מתוך תורות אלה והציב גבול בין מדיניות לבין דתיות.
הקשר של עם ישראל בינו לבין עצמו הוא קשר דם, ולא קשר לאומי הכרוך סביב מולדת משותפת, כמו קשר לאומי רגיל אצל אומות העולם. התשתית הלאומית היא התשתית המשפחתית, המוזכרת כבר במקרא. הארץ היא על תנאי - היא מובטחת לאדם על פי תנאים רוחניים. בכל הנוגע לעם עצמו - הוא קשור בקשר דם.
תזה זו יצרה מרחק רב מאוד בין רוזנצווייג לבין הציבור הציוני, ולכן העיסוק בו בקרב ציבור זה, לא היה רב. מחד גיסא, הציונים לא הסכימו עמו ולכן לא קראו את ספריו, ומאידך גיסא, החרדים, המצדדים בתפיסתו, לא יקראו בו גם הם, בגלל המתודות המודרניות שבהן הוא נקט. לשיטתו של רוזנצווייג, הקשר המיוחד של עם ישראל למולדתו הוא שהופך אותו לעם מיוחד ונבדל מכל לאום.
במילים אחרות, ארץ ישראל ועם ישראל מנהלים מערכת יחסים שונה ממערכת יחסים רגילה שבין עם רגיל לארץ לאום רגילה.
שלושת היסודות הכפולים ביהדות
לא מעט יהודים תפסו את אלוהים כאלוהים שלהם – של העם שלהם; ואת העם תפסו כעם היחיד בארץ; האדם הוא היהודי (האחרים אינם נחשבים). רוזנצווייג יצא כנגד קביעות אלה וטען כי המושגים האמורים אינם פרטיקולרים, אלא אוניברסליים. הייחוד היהודי טמון בכך שמושגי היסוד של היהדות הם פרטיקולריים, אך גם אוניברסליים כאחד. הארץ היא ארצנו, אך כל הארץ שייכת לאלוהים; האדם היהודי הוא יהודי, אך כל בני האדם נבראו בצלם; אלוהים הוא של עם ישראל, - אלוהינו, אך הוא גם האל של כל בני האדם (רוזנצווייג נותן דוגמה לכך: הוא מצביע על כך שאלמנט זה מופיע בניגוד הקיים בכל ברכה שאומר היהודי המאמין - ברוך אתה...אלוהינו, מלך העולם – האל הוא גם אלוהינו וגם מלך העולם) אך הוא האל של כל בני האדם. שלושת המרכיבים האלה הם בעלי תוכן אוניברסלי ופרטיקולרי בו זמנית.
למעשה, זו התפיסה היסודית של רוזנצווייג - תפיסת הניגודיות החיה כל הזמן ביהדות ביחס לשלושת המושגים הבסיסיים של הדת. על רקע זה צמחה תפישתו של רוזנצווייג את המשיח - לדעתו זוהי דמות אוטופית עולמית-אוניברסלית, הפורצת את כל הגבולות.
תשובתו של רוזנצווייג לשפינוזה בנוגע לניגודיות בין הפרטיקולריות לאוניברסליות בתוך היהדות
ניכר כי רוזנצווייג הכיר את טיעוני שפינוזה. הוא טוען נגדו שאין כאן כל פרדוקס, וכי התפיסה היהודית מכילה בתוכה את הניגוד, אם כי אין בה סתירה. אליבא דרוזנצווייג, כדי לבשר את בשורת היהדות נדרשה בשורה פרטיקולרית לצד הבשורה האוניברסלית. או במילים אחרות, היהודי משחק משחק כפול, אך אין ניגוד (כפי שיטען שפינוזה – שמדובר בפרדוקס ללא פתרון). טענתו של רוזנצווייג הייתה כי היהדות מייצגת ערכים אוניברסליים שאומצו על ידה לעם מסוים, בעוד שעמים אחרים מגדירים את לאומיותם על פי השתייכות טרטוריאלית. אך, לדבריו, לא ניתן להגדיר את עצמך לפי ארץ מושבך ובד בבד להיות אוניברסלי.
המשותף ליהודים ללא ארץ ושפה משותפת
בדומה להיסטוריון היהודי-גרמני צבי גרץ ולחוקרי יהדות נוספים, גם רוזנצווייג ניסה להבין מהי "המהות היהודית", מה הופך את היהודים לעם אחד ללא ארץ ושפה (סממנים של כל אומה אחרת). הייתה לו המוטיבציה למצוא את הייסוד המקשר בין היהודים ללא ארץ משותפת ושפה משותפת. הוא שאל את השאלה: מה יש ליהודים מעבר לכל הסממנים שמנינו עוד בטרם קיומה של המדינה. לשיטתו, התשובה לשאלה זו תקבע את ייחודו של העם היהודי.
רוזנצווייג טען כי בשונה מעמים אחרים, העם היהודי אינו זקוק לשפה ולארץ כדי להיות עם בעל בשורה אוניברסלית החי אידיאל של אחרית הימים, על אף שהוא מקיים את בשורתו באופן פרטיקולרי. לטענתו של רוזנצווייג בדיוק בכך טמון ייחודו של העם היהודי.
לוח השנה היהודי
רוזנצווייג הגיע למסקנה כי ליהדות אין מהות אחת, אלא כל הרעיונות קיימים ביהדות במערך כלשהו, שבמסגרתו רעיונות אלה סותרים אחד את השני מדי פעם בפעם. לדבריו במערך זה מצויות תפיסות פרטיקולריות המאוזנות על ידי אידיאות אוניברסליות.
בחיפושו אחר הפתרון להגדרת הזהות היהודית לכל היהודים קבע רוזנצווייג כי שני הקריטריונים של הציונות (שפה וארץ) פשוט אינם מספיקים. לדבריו, לוח השנה ומחזור החגים הוא זה המשמש כגורם המאחד בין היהודים (המתאחדים בחגים לחברותות) והוא זה שמגדיר את זהותם של היהודים.
קווים כלליים
'כוכב הגאולה' מורכב משלושה יסודות: אל, עולם ואדם, ומשלוש מסילות: בריאה, גאולה והתגלות. ההתגלות היא המסילה, היא הציר עליו מתקיים הקשר בין האל לבין האדם. זירת המפגש היא אומנם העולם, אך המפגש הוא בין האל לאדם, בין האדם לאל- אופיו, צורתו ותכניו מתגלמים בהתגלות.
בנוסף לשילושים שראינו עד כה (יסודות ומסילות), ישנו שימוש נוסף ברעיון השילוש כדוגמת ציר הזמן: עבר, הווה ועתיד. שלוש המסילות של 'כוכב הגאולה' מתייחסות אל צירי הזמן. בריאה=עבר, גאולה=עתיד, התגלות=הווה.
ההתגלות, אם כן, היא ציר ההווה ומכאן מרכזיותה. רוזנצווייג היה כאמור פילוסוף אקזיסטנציאליסטי, ובתור שכזה הוא מכיר ומדגיש את ההווה כזירת ההתרחשות, את העולם ואת המציאות כפי שאנו חיים בה כגורם החשוב. ההתגלות היא האלמנט המרכזי והמכריע בחייו של האדם ובתודעתו. על פי רוזנצווייג כל מה שקורה בהווה הוא חשוב, כל התרחשות שכזו היא חלק מן ההתגלות. שיטתו של רוזנצווייג, 'המחשב החדש', היא אקזיסטנציאליסטית ביסודה ומניחה זהות מוחלטת בין המחשבה ובין המציאות. משום כך ההווה הוא המרכיב המהותי ביותר עבורה, ומשום כך ההתגלות היא הציר המרכזי בחייו של האדם. או כפי שרוזנצווייג מכנה את ההתגלות, בכותרת לספר השני בחלק השני של כוכב הגאולה: "הלידה המתחדשת בכל עת של הנפש".
נשאלת השאלה כיצד מתגלה האל, והרי הוא יסוד רוחני? התשובה לכך, לפי רוזנצווייג, היא שזירת המפגש עם האל היא זירה מופשטת; זירה פסיכולוגית. הרוח אינה רוח האני, אלא רוח האל. המפגש הוא בין שתי ישויות נפרדות. לפיכך הדרך היחידה לפגוש את האל היא דרך ההתגלות.
"אורגן ההתגלות היא השפה". רוזנצווייג היה פילוסוף דיאלוגי, עבורו השפה היא הכלי להכרת העולם. ההתגלות עם האל מתממשת דרך השפה. בתפיסתו של רוזנצווייג הדיאלוג הוא הכלי להגיע ולממש את ההתגלות, וכאשר לא מתקיים דיאלוג אין אינטראקציה עם האל. אולם אין הדבר אומר כי האל אינו קיים ללא התגלות. בקצרה, בתורת הדיאלוג היחס הוא תמיד בין שניים. השני הוא אתה, או ליתר דיוק, השני הוא כל מה שאינו אני. ישנן דרכים שונות כיצד להתייחס אל האתה, ומשמעות הדבר כי ישנן אפשרויות שונות כיצד ניתן לעמוד בזיקה עם השני, ובהקשרה של ההתגלות, כיצד לעמוד על יחס הזיקה עם האל. אצל רוזנצווייג אין ביטול של אחד מן הצדדים בדיאלוג, בהתגלות, אלא מעין שותפות, ברית בין שניים. האל נמצא בדיאלוג, וכל פעם הוא מדבר עם האינדיבידואל.
רוזנצווייג רואה באל כיש קיים, בשונה מן התפיסה האידיאליסטית של הגל. העובדה כי האל הוא יש קיים מאפשרת לאדם לבקש את הפגישה עמו, ואצל רוזנצווייג פגישה שכזו היא ההתגלות. האל מתגלה לאדם דרך פעולותיו בעולם, כאיזו פעילות חווייתית, המתרחשת בהווה, המבוססת על הרעיון הדיאלוגי של האדם עם האל.
ההתגלות והאהבה
רוזנצווייג הוא פילוסוף קיומי, הפועל מתוך אמונתו היהודית ומבסס את שיטתו על הדיאלוג. לדידו של רוזנצווייג הבסיס לשילוב כל התנאים הללו גם יחד, הוא הצו האלוהי של 'ואהבת':
ביטויה זה של האהבה כתנאי להתגלות וכיחס מקדים להתגלותו של האל בפני אדם זה או אחר, מעלה את השאלה על אופייה של ההתגלות. האם עוצמתה של ההתגלות תלויה בעוצמת האהבה, האם ההתגלות היא אירוע מתמשך או שמא רצף של אירועים דיסקרטיים? האם היא אירוע המתממש ליחיד מסוים? תשובה חלקית ניתן לקבל בקטע הבא:
כלומר, ההתגלות היא, אירוע המתרחש בהווה. היא איננה אירוע מתמשך, אלא רצף של אירועים, לעולם צעירה היא, לעולם ראשונה היא.
ההתגלות היא אירוע המתרחש ליחיד, ותלויה ביחס הזיקה האינדבדואלי, של צו האהבה. אירוע המתרחש בהווה, תחת המשכו של הציווי 'ואהבת', בפסוק העוקב בספר דברים:.
האהבה, והצו 'ואהבת' אינו מופנה רק כלפי האל. רוזנצווייג מקשר את האהבה שהאדם מקבל מן האל בתור האהוב, כאהבה שעליו להעביר הלאה לפרטים אחרים בעולם. זאת כפועל מצו נוסף של "ואהבת לרעך כמוך". אם נביט על הציר של אדם-עולם, הרי שזהו הציר המוביל לגאולה והוא גם הציר שבין אדם לחברו. זאת לעומת אל-אדם, ציר ההתגלות, שהוא הציר שבין האדם למקום. לשון אחר, ציר ההווה, ההתגלות, שהוא גם הציר שבין האדם למקום, כלומר בין האדם לאלוהיו, בנוי על הצו 'ואהבת', והוא מחולל את הציר השייך לעתיד, ציר הגאולה. מתוך צו האהבה מונע היחס של 'ואהבת לרעך כמוך', והוא זה שרוזנצווייג מכנה גאולה. על האדם למסור לעולם את האהבה שקיבל מן האל אל הזולת. הגאולה בתפיסתו של רוזנצווייג היא מטלתו של האדם. מכאן אנו רואים כי הגאולה לא באה, אלא מן ההתגלות.
האל מבקש מן האדם לאוהבו. ההתגלות גורמת לאדם להיות כאדם מאוהב. ההתגלות היא אירוע בו אדם חווה את אהבתו של האל, אירוע הגורם לו לרצות לשוב ולמצוא את ההתגלות בכל רגע. לשוב ולמצוא את ההתגלות על מנת לחוות שוב את אהבתו של האל. יחס האהבה הוא מערכת היחסים התמידית שבין האדם לבין האל, מערכת יחסים בתוך העולם. האדם מבקש לאהוב ולהיות אהוב על ידי זיקתו אל האל בעולם. על ידי מפגשו עם האל בעולם.
אהבה ומוות
המוות הוא סוגיה חשובה בהגות האקזיסטנציאליסטית. שאלת המוות קיבלה צורות ופרשנויות שונות בהגות הקיומית. יש שטענו, כדוגמת היידגר, כי המוות הוא האירוע בו האדם יכול להגיע לקיומו האותנטי המלא, המוות הוא הממחיש לאדם את קיומו, הואיל וזהו האירוע הוודאי היחיד, עליו אין לו שליטה ואין הוא תלוי באחר אלא רק בעצמו. רוזנצווייג לא מקבל את דעתו של היידגר בעניין המוות, והוא רואה במוות את הכלי לחיים - 'מן המוות אל החיים'.
אימוצו של רעיון המוות בהגות הקיומית בכלל, ובזו של רוזנצווייג בפרט, נובעת באופן ישיר מרצון לתת מענה לגישה האידיאליסטית. האידיאליזם מנסה לעמעם את שאלת המוות, או ליתר דיוק לבטל את היחיד ואת כיליונו מן העולם, במסגרת תפיסה של רוח אחת שלמה המתעלמת מן הפרט האנושי החי. לעומת זאת, האקזיסטנציאליזם מקבל את המוות כחלק מקיומו של האדם בעולם ובהווה. המוות, הידיעה וההתמודדות עם סופיותו של האדם בהווה, הוא דבר שלא ניתן להתעלם ממנו.
שיר השירים
בסופו של הספר השני בחלק השני בוחר רוזנצווייג בניתוח ספר "שיר השירים". נשאלת השאלה מדוע בוחר רוזנצווייג לסיים את הפרק על הגאולה בשיר השירים, ומדוע בחר בשיר השירים כדי להמחיש את רעיון ההתגלות?
רוזנצווייג בוחר את שיר השירים הואיל והוא מגלם בתוכו את צו האהבה האולטימטיבי. רוזנצווייג רואה בשיר השירים את ביטויו של היחס הדיאלוגי של 'אני-אתה'. שיר השירים מסמל את ספר ההתגלות במובהק, כיחס של התגלות העובר לכל אורכו של הספר.
לפי רוזנצווייג העובדה כי השיר הוא לכאורה שיר אהבה אנושי, הוא למעשה גילויה המלא של ההתגלות. היחס 'אני-אתה' בספר הוא רק ברמת הפשט, ומאחורי זה, טוען רוזנצווייג, ברור כי היחס הוא למעשה בין אלוהים לאדם.
סיבה נוספת לכך שרוזנצווייג בוחר את שיר השירים כדי להמחיש את רעיון ההתגלות וצו האהבה, היא האינטימיות שבספר. אינטימיות זו, שלכאורה בין אוהב לאהובה, ממחישה שלושה דברים:
האהבה היא זו הגורמת לאדם, היודע כי סופו הוא המוות, להציב את נפשו בהווה, בעולם. האהבה עזה כמוות, ומשום כך היא מצליחה לגבור על רגש זה, ולגרום לאדם לכונן קיום בהווה. הואיל ואהבה עזה מן המוות, היא מצליחה להוציא את האדם מלשקוע בעבר מחד, ולחשוש מן העתיד, מן המוות, מאידך. על ידי כך היא מאפשרת לאדם קיום בהווייתו.
עונת 1979/1980 בליגה הלאומית
עונת 1979/1980 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-24 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
לליגת המשנה בסיום העונה ירדו הכח מכבי רמת גן, בית"ר תל אביב ובית"ר ירושלים. לעונת 1980/1981 לליגה הלאומית עלו הפועל ירושלים, הפועל רמת גן והפועל ראשון לציון.
עמירם שור
עמירם שור (נולד ב-30 בינואר 1938) הוא איש עסקים ישראלי, ממייסדי ענף התוכנה וה-ICT בישראל. מכהן כיו"ר וכמנכ"ל חברת E.N.T (Exceptional New Technologies).
ביוגרפיה
שור נולד וגדל בראשון לציון ולמד בגימנסיה הריאלית בעיר.
עם שחרורו מצה"ל פנה ללימודים וסיים לימודי סוציולוגיה ומדע המדינה בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה בתל אביב. לאחר מכן סיים גם לימודי תעודה במחלקה למנהל עסקים של האוניברסיטה העברית בירושלים.
במהלך השנים השתלם שור בהנדסת מערכות בחברות בינלאומיות כגון IBM, פיליפס וטקסס אינסטרומנטס ובשיווק באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בארצות הברית.
מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשניים.
קריירה מקצועית
קבוצת מ.ל.ל, בהובלת שור, הייתה במשך שנים הנציגה והמפיצה הרשמית של מוצרים וטכנולוגיות עבור חברות כגון פיליפס, רדיו-שאק, קומפאק, מיקרוסופט, קורבוס, 3Com, טקסס אינסטרומנט ועוד. בשנת 1988 נבחרה קבוצת מ.ל.ל לאחת מ-12 החברות הטובות ביותר תחת הנהלה ישראלית, וקיבלה מטעם אוניברסיטת תל אביב. בשנת 1990 בחר המכון למחקרי דעת קהל באוניברסיטת תל אביב בחברת מ.ל.ל כחברה הישראלית המובילה של העשור לשנים 1980–1990 על תרומתה בפיתוח תחום טכנולוגיית המידע, עיבוד נתונים, תוכנה וחומרה.
בשנת 1992 ייסד שור, בשיתוף עם אחרים בהם זלמן שובל, לשעבר שגריר ישראל בארצות הברית, אלישע שחמון, לשעבר מנכ"ל מוטורלה ישראל, עקיבא מאיר, לשעבר מנכל אלקטרו אופטיקה מקבוצת אלביט מערכות וקרן ון-ליר מהולנד, את חברת אינוונטק בע"מ, אחת מקרנות ההון סיכון הראשונות בישראל. שור כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של חברת מרקטור בע"מ, חברת הניהול של אינוונטק, וכדירקטור בחברות נוספות בהן השקיעה הקרן. בהמשך הקים וניהל עשרות חברות הזנק.
בשנת 1999 יזם את הקמתו של קונסורציום בינלאומי, שהקים יחד עם יזמים נוספים מישראל, ירדן, הולנד ואוסטרליה בית תוכנה בעמאן כתרומה לחיזוק הקשרים הכלכליים והעסקיים בין ישראל לירדן. בין השנים 1999–2005 כיהן שור כיושב הראש של בית תוכנה זה. שור שימש גם כיועץ בתחום ההיי-טק והתוכנה לחברות במדינות שונות בעולם, בהן: ברזיל, צ'ילה, גואטמלה, פולין, רומניה, ירדן ועוד.
שור יעץ לוועדת המדע והטכנולוגיה של מחוז ג'יאנגסו בסין ושל העיר נאנג'ינג, בירת המחוז, וכיהן כחבר בוועדת ההיגוי המתכננת ומפתחת את "עמק התוכנה" של סין – בו הוקם גם פארק תעשיות עתירות הידע המשותף לסין וישראל. בשנת 2012 הוענקה לו אזרחות כבוד של העיר נאנג'ינג על תרומתו לביסוס וחיזוק היחסים העסקיים והטכנולוגיים בין ישראל לבין סין בכלל והעיר נאנג'ינג בפרט.
שור יעץ לחברת MRK מדע וטכנולוגיה בע"מ בסין, ויחד עם נשיא החברה הקים את "פארק סמארטק סין-ישראל" לחיזוק שיתוף הפעולה בין התעשיות הישראליות לבין תעשיות דומות בסין בכלל ובעיר נאנג'ינג בפרט, במטרה להוות את שער הכניסה לתעשיות אלה באסיה ובסין.
פעילות ציבורית
בחמשת העשורים האחרונים משמש שור כמרצה אורח בתחום טכנולוגיות המידע במוסדות להשכלה גבוהה בישראל ובקונגרסים בינלאומיים בישראל ומחוצה לה. במרוצת השנים שימש גם כיועץ ומרצה לנציגיו הכלכליים של משרד הכלכלה המיועדים לשמש כנספחים מסחריים במדינות שונות בעולם, וכחבר במשלחות רשמיות של מדינת ישראל (משלחות נשיא המדינה, משלחות ראש הממשלה ומשלחות שרי המסחר והתעשייה) לחיזוק הקשרים המסחריים והטכנולוגיים בין ישראל למדינות שונות בעולם. במסגרת עבודתו פרסם מאות מאמרים מקצועיים וכלכליים.
החל משנת 2006, ולמשך עשר שנים, הוביל שור את PIBF - פורום עסקים בינלאומי לשיתוף פעולה כלכלי בין אנשי עסקים מישראל לבין קולגות שלהם מהרשות הפלסטינית, ביוזמת ובעידוד מנהיגי המגזר הפרטי השוודי, הפלסטיני והישראלי במטרה לעודד שיתופי פעולה כלכליים בדרך לשלום. מטרתו העיקרית של הארגון היא עידוד הסחר עם הרשות הפלסטינית, באמצעות שותפויות, מיזמים משותפים ומנגנוני העברת טכנולוגיה אחרים.
במרוצת השנים מילא שור מספר לא מבוטל של תפקידים ציבוריים כחבר בנשיאות, בדירקטוריונים ובהנהלות של חברות ועמותות ישראליות ובינלאומיות. שימש כחבר בנשיאות התאחדות התעשיינים למשך מספר קדנציות, וכמו כן בתפקידי מפתח בארגון כיו"ר אגף האלקטרוניקה והתוכנה, יו"ר אגף לסחר חוץ וקשרים בינלאומיים, יו"ר ועדת הביקורת ויו"ר ועדת הכספים.
גופים נוספים בהם כיהן כחבר נשיאות או מועצת המנהלים: המרכז הישראלי לניהול (בין השנים 1975-2000); בנק דיסקונט למימון תעשיות בע"מ (בין השנים 1993-1995); לשכת המסחר ישראל-אמריקה (בין השנים 1996-2000); המכון הישראלי לייצוא ולשיתוף פעולה בינלאומי (בין השנים 2001-2005); איגוד לשכות המסחר (בין השנים 1992-1998). בשנים אלה שימש גם כיו"ר ועדת העבודה של האיגוד; איגוד תעשיות האלקטרוניקה והתוכנה בישראל.
בשנת 1962 ייסד את איל"א - האיגוד הישראלי לטכנולוגיות המידע (IPA), שהיה ארגון הגג לכל הקהילה המקצועית, העוסקת בתחומים שונים של טכנולוגיות המידע בישראל. שור היה פעיל באיל"א שנים רבות ואף כיהן כיו"ר האיגוד במשך שנים רבות. על פעילותו זו זכה בשנת 1998 בפרס איל"א על מפעל חיים. בנימוקי הפרס נכתב כי זכייתו ניתנת "על תרומתו הבולטת להקמת וניהול טכנולוגיות המידע בישראל, ניהול המחשוב של המגזר העסקי והפיכת ענף התוכנה לאחד מענפי היצוא של מדינת ישראל ועל תרומתו לשילוב קהילת המחשבים בקהילה הבינלאומית".
שור נמנה גם עם מייסדי איגוד החברות לעיבוד נתונים בישראל, ושימש גם כיו"ר ההנהלה שלו בין השנים 1975-1989. כמו כן היה ממייסדי איגוד בתי התוכנה בישראל וגם בו כיהן כיו"ר בין השנים 1989-2005.
שור כיהן כחבר במספר ועדות ציבוריות, בהן הוועדה הלאומית למידע ותקשוב (מינוי של ועדת השרים למדע וטכנולוגיה), שעסקה בתכנון התשתיות הטכנולוגיות של מדינת ישראל לשנות ה-2000. היה פעיל בוועדה בין השנים 1995-2001. בנוסף היה חבר בוועדה המייעצת של בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת בר-אילן, בין השנים 1997-2003, כיהן כיו"ר הוועדה הציבורית של חברות ההיי-טק במכון היצוא הישראלי, בין השנים 2000-2003, והקים את ועדת ההיגוי של בית ספר המיוחד למנהיגות היי-טק, בחסות המרכז הישראלי לניהול, התאחדות התעשיינים ומכון היצוא הישראלי.
בזירה הבינלאומית היה שור פעיל בלשכת המסחר הבינלאומית (ICC), כאשר ייסד את ועדת התקשורת שלה בשנת 1993 ושימש כיו"ר שלה עד לשנת 1995. בנוסף, נמנה שור עם ממייסדי ארגון I.U.A.I – איגוד משתמשי IBM בישראל. הוא כיהן כיו"ר הארגון בשנים 1975-1994, וכן כנציג ישראל בארגון IBM באירופה (COMMON EUROPE), ואף נבחר פעמיים לכהן כנשיאו (בשנים 1984-1987; 1993-1995). בין השנים 1995-1999 שימש כנציג COMMON EUROPE בארגון הבינלאומי (COMMON INTERNATIONAL).
ציוני דרך ופרסים
בשנת 2009 זכה שור ב"אות יקיר התעשייה" מטעם התאחדות התעשיינים בישראל, וזאת "על תרומתו לאורך השנים לחוסנה הכלכלי-חברתי, לדמותה ולדימויה של מדינת ישראל בכלל ועל תרומתו להקמתו, לפיתוחו, לקידומו ולהצלחתו של ענף ההי-טק וה-ICT במדינת ישראל בפרט".
בשנת 2016 זכה ל"ציון לשבח" בפרס התעשייה של התאחדות התעשיינים בישראל. הפרס ניתן לו במעמד נשיא המדינה על פועלו "במשך למעלה מ-50 שנה, למיסודה והעצמתה של התעשייה בישראל, והפיכת תעשיות התוכנה וההיי טק למובילות ביצוא הישראלי. החברות אותן ניהל היוו גשר להשתלבותן של חברות טכנולוגיות מובילות בעולם בישראל והן אף הקימו בארץ חברות בת ומרכזי פיתוח. כל זאת לצד פעילותו הרבה למען קידום הקשרים הכלכליים הבינלאומיים של מדינת ישראל עם מדינות העולם ושיווקה של ישראל כמעצמת 'היי טק'".
פרסים נוספים בהם זכה בעבר:
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
צפרא כץ
קורות חיים
כץ שימשה במספר תפקידי מפתח בבנקאות העולמית מאז 1986. היא מילאה תפקידים בכירים בבנקים להשקעות בעולם, בהם דונלדסון לופקין וג'נרט (Donaldson, Lufkin & Jenrette) שבו עבדה מאז 1997.
את דרכה באורקל החלה באפריל 1999, ובאוקטובר 2001 צורפה לדירקטוריון החברה. בינואר 2004 מונתה לנשיאת החברה, ובנובמבר 2005 מונתה גם לסמנכ"ל הכספים של החברה, תפקיד בו כיהנה עד ספטמבר 2008, ושוב החל מאפריל 2011. היא הייתה הכוח המניע בהשתלטותה של אורקל על חברת PeopleSoft, במחיר של 10.3 מיליארד דולר.
בשנת 2009 נבחרה למקום ה-16 בדירוג הנשים החזקות ביותר בעולם במגזין הכלכלי פורבס. באותה שנה גם דורגה על ידי מגזין פורצ'ן כאישה ה-12 בהשפעתה בעולם העסקים.
בשנת 2010 נמנתה כאישה בעלת השכר הגבוה ביותר בארצות הברית (כ-42 מיליון דולר בשנה). הונה האישי הוערך בכ-670 מיליון דולר ב-2017.
ב-18 בספטמבר 2014 אורקל הודיעה כי צפרא כץ ומארק הנד יחליפו את המנכ"ל לארי אליסון שהודיע על פרישתו.
לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 מונתה על ידי הנשיא הנבחר דונלד טראמפ לחברה בצוות המעבר הנשיאותי.
ב-11 בדצמבר 2017 פורסם כי בפברואר 2018 תצטרף כץ לדירקטוריון חברת וולט דיסני.
כץ נשואה לגל תירוש ולהם שני ילדים.
ג'וג'ו
ג'ואנה נואלה לבסק (באנגלית: Joanna Noëlle Levesque; נולדה ב-20 בדצמבר 1990), הידועה בשם הבמה ג'וג'ו (JoJo), היא זמרת, פזמונאית, ושחקנית אמריקאית.
אינדקס מרק
אינדקס מרק (Merck Index; על שם חברת התרופות הגרמנית Merck) היא אנציקלופדיה של כימיקלים, תרופות ותרכובות ביולוגיות המכילה מעל 10,000 ערכים ומפורסמת על ידי החברה המלכותית לכימיה.
לאינדקס חשיבות רבה בקרב מדענים ברחבי העולם, הוא מאפשר גישה למידע על כמעט כל כימיקל שנחקר ברמה מספקת. כל ערך על חומר מכיל נוסחה כימית ונוסחת מבנה, תכונות מאפיינות של החומר כגון טמפרטורת היתוך וטמפרטורת רתיחה, תרכובות בהן החומר מסיס, שימושים, מספר CAS ועוד. ליד כל מידע נמצא המקור שממנו הוא נלקח, בדרך כלל ספר או עבודה של החוקרים; האמינות לפיכך היא מרבית.
היסטוריה
המהדורה הראשונה של אינדקס מרק יצאה בשנת 1889. על ידי קבוצת מרק והיא שימשה בעיקר כקטלוג לחומרים הכימיים הרבים שהחברה מכרה. שנתיים לאחר מכן הוקמה לקבוצת מרק חברת בת אמריקאית, שגם היא פרסמה את האינדקס. במהלך מלחמת העולם הראשונה לקחה ממשלת ארצות הברית אחוזים מחברת הבת האמריקאית, הפרידה בין שתי החברות, והמשיכה לפרסם מהדורות חדשות בשם החברה האמריקאית.
בשנת 2012 הועבר האינדקס מרק לאגודה המלכותית לכימיה. שהחלה לפרסם את האנציקלופדיה גם באינטרנט.
הערות שוליים
Merck's Warenlexikon
מישהו איתי כאן (שיר)
מישהו איתי כאן הוא סינגל של הזמר-יוצר בניה ברבי, שיצא לאור ב-12 במרץ 2018, כסינגל הראשון מתוך אלבומו השני, "מישהו איתי כאן".
הצלחה
השיר הגיע לראשונה למקום ה-7 במצעד ההשמעות ברדיו השבועי של מדיה פורסט, בשיאו הגיע למקום ה-2, וצעד במצעד כ-5 שבועות. במצעד הרשמי של גלגלצ הגיע השיר בשיאו למקום הראשון. גם במצעדי הפזמונים העבריים השנתיים זכה השיר להצלחה רבה, תוך שהגיע למקום ה-10 במצעד של מדיה פורסט, ה-14 במצעד של גלגלצ, ה-13 במצעד של כאן גימל וה-6 במצעד של אקו"ם און אייר.
נכון ליולי 2021, השיר עומד על כ-27 מיליון צפיות באתר יוטיוב, ולמעלה מ-6 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
ביקורת
אתר פרוגי העניק לשיר ביקורת חיובית: "כבר בתחילת השיר אפשר לראות בו משהו אחר, מיוחד ולא רגיל. משהו בשילוב הלחן, המילים וקולו המיוחד של ברבי מצליחים להביא משהו מיוחד ומצוין. הוא מתפתח לאט לאט ונהיה טוב יותר מרגע לרגע. הוא נעים לאוזן, אמיתי, בלתי רגיל ובעיק עושה חשק שהשיר לא יגמר (או שיתחיל מחדששוב ושוב). סך הכל השיר טוב, טוב מדי אפילו".
גם דודי פטימר העניק לשיר ב-nana10 ביקורת חיובית: "מלבד הטקסט והלחן הקליטים, האיכותיים והבוגרים, קשה לי להגדיר את הסגנון של ברבי בשיר, שכן הוא כמו קורטוב מתמהיל המוזיקה הישראלית כיום: גם פופ, גם מסלסל, גם אתני וגם לטיני, כשעל כל אלה מנצח גוון קולו המיוחד של ברבי שלאט לאט ובבטחה נכונה שועט לעבר זרקורי ההצלחה".
אירית רחמים
ביוגרפיה
נולדה בברזיל. עם הולדתה, אמה הביולוגית מסרה אותה לבית יתומים. בהיותה בת חצי שנה, בני הזוג מחולון, ברטין ואורי רחמים, ממשפחה יוצאת עיראק, אימצו אותה וגידלו אותה בישראל. כנערה החלה לרקוד בלהקת הרקדנים הצעירים בחולון, ולאחר מכן ניהלה להקת רקדניות משלה. לאחר שהתייתמה מהוריה המאמצים בראשית שנות ה-20 לחייה, זכתה לסיוע מצד אהובה ויצחק ברזילי שעסקו בארגון תצוגות אופנה והפקות אחרות.
ב-2004 החלה להפיק אירועים באופן עצמאי. כיום היא מפיקה חתונות, אירועי בר מצווה, בת מצווה, ואירועי יוקרה נוספים.
בטלוויזיה
ב-2011 ניצחה את העונה החמישית של תוכנית המציאות "הישרדות איי קמרינס" בערוץ 10, כשבגמר זכתה ברוב קולות המושבעים בתואר השורדת האחרונה, והוענק לה הפרס הגדול על סך מיליון ש"ח.
ב-2019 השתתפה בתוכנית הדוקו-ריאליטי של הוט "גולסטאריות", בעונתה השביעית.
חיים אישיים
בשנים 1994–2001 הייתה נשואה ליורם חזן. ב-2002 נישאה לכדורגלן העבר לירון בסיס. בסיום מסיבת הרווקות שלה התרחש הפיגוע בסי פוד מרקט. רחמים הסתתרה, וכך לא נפגעה בגופה. כשהיו נשואים שינתה את שמה לאירית רחמים-בסיס. ב-2012 הם התגרשו. להם שני ילדים משותפים. בשנים 2015 - 2023 הייתה בזוגיות עם איש העסקים עמוס לוזון.
בנובמבר 2022 חשפה רחמים כי מתמודדת עם התמכרותה לקניות ולטיפול שעברה.
אבי לוזון
אברהם "אבי" לוזון (נולד ב-24 באפריל 1955) הוא עסקן כדורגל ישראלי, המשמש כבעלים של המועדון מכבי פתח תקווה. בעבר כיהן כיושב ראש ההתאחדות לכדורגל בישראל וכחבר הוועד הפועל של אופ"א. בעבר שימש גם כמנהל בכיר בבנק דיסקונט.
קריירה
לוזון החל את פעילות הכדורגל שלו כחבר באגודת הספורט של מכבי פתח תקווה. בשנות ה-90, לאחר שנים רבות בה, הוא התמנה לתפקיד יושב ראש הקבוצה והחל לנהל אותה בצוותא עם אחיו, עמוס לוזון. בניהולם קודמה הקבוצה וזכתה למספר הצלחות, העפילה מספר פעמים לגביע אופ"א ובנתה מערך נרחב של קבוצות ילדים ונוער במועדון. ב-2006 התפטר לוזון מהמועדון, על מנת שיוכל להתפנות לתפקיד בכיר בהתאחדות.
אף על פי שהייתה התנגדות מצד מספר ראשי קבוצות בכדורגל הישראלי, כדוגמת יעקב שחר ולוני הרציקוביץ', התמנה לוזון לתפקיד יושב ראש ההתאחדות לכדורגל בישראל במרץ 2007 והחליף בתפקיד את איצ'ה מנחם. בעת כניסתו לתפקיד, היו בכדורגל הישראלי מספר בעיות רב שהיה עליו לפתור. מאז כניסתו לתפקיד פעל לעריכת מספר שינויים, כדוגמת שיפור התנאים של נבחרת ישראל והנבחרות הצעירות ופעילות למניעת התנהגות אלימה במגרשים. לוזון גם ניסה להוריד את מחירי הכניסה למשחקי ליגת העל אך בפועל מחירי הכרטיסים לא ירדו.
במהלך תפקידו כיושב ראש ההתאחדות ספג לוזון ביקורות רבות על פעולותיו. ירון זליכה, שעמד בראש ועדה לבחינת הניהול בכדורגל הישראלי שהוקמה על ידי משרד התרבות והספורט ב-2013, נטען בין השאר כי "קיימת בעייתיות במבנה הארגוני ובהתנהלות של ההתאחדות, וכי על לוזון לסיים את תפקידו, בשל ניגודי עניינים". ב-31 ביולי 2014, סיים לוזון את תפקידו כיושב ראש ההתאחדות לכדורגל, אותו החליף בתפקיד עופר עיני.
חיים אישיים
אברהם לוזון נולד במעברת שבות, לימים פרדסיה. אחד מתוך שבעת הילדים של משפחת עולים מטריפולי שבלוב. אביו חלפון עבד במחלקת התברואה ואמו עליזה הייתה עקרת בית.
לוזון הוא אחיו של עמוס לוזון ודודם של גיא לוזון ועידן מליחי.
אלסנדרו ניבולה
אלסנדרו אנטין ניבולה (באנגלית: Alessandro Antine Nivola; נולד ב-28 ביוני 1972) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. התפרסם בסרטים: "עימות חזיתי", "פארק היורה 3", "קוקו לפני שאנל", "העין", "גול!", "גול! 2" ו"שאהבה נפשי".
ביוגרפיה
ניבולה נולד בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית למשפחה נוצרית-פרוטסטנטית. הוריו הם האמנית וירג'ינייה (לבית דייוויס) ופייטרו ניבולה, פרופסור למדע המדינה. סבו מצד אביו היה הפסל האיטלקי קוסטנטינו ניבולה וסבתו רות' הייתה יהודייה גרמנייה ניצולת שואה. למד ביחד עם אחיו אדריאן באקדמיית פיליפ אקסטר שבניו המפשייר וסיים תואר ראשון בספרות אנגלית מאוניברסיטת ייל.
קריירת משחק
ניבולה התגלה לראשונה בשנת 1997 בסרט הפעולה המצליח "עימות חזיתי" בתפקיד פולקס, אחיו של הפושע קאסטור טרוי (ניקולס קייג'). המשיך עם הופעות ראשיות לצידן של שתי זוכות האוסקר רייצ'ל וייס בדרמה הארוטית "אני רוצה אותך" משנת 1998 וריס וית'רספון בסרט הפשע "התוכנית" משנת 1999.
בשנת 2000 שיחק בסרטו של קנת בראנה "אל תשטו באהבה", המבוסס על המחזה של ויליאם שייקספיר "עמל אהבה לשווא".
בשנת 2001 שיחק בשובר בקופות "פארק היורה 3" בתור בילי ברנן, סטודנט נלהב מצוותו של ד"ר אלן גרנט (סם ניל).
השתתף לאחר מכן בדרמות "שחייה לילית" בתפקיד איאן החבר של ג'יין (פרנסס מקדורמנד), עליו היה מועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט ו"הנחטף".
ב-2005 התפרסם בדרמת הכדורגל "גול!" בתפקיד כוכב קבוצת ניוקאסל יונייטד גאבין האריס ובדרמה "ג'ונבאג" בתפקיד ג'ורג' בעלה של מדליין ג'ונסטן.
ב-2007 חזר לגלם את כוכב הכדורגל גאבין האריס בסרט "גול! 2", הופיע לצידו של ג'ון קיוזאק בהפקתו "גרייס איננה" ושיחק במיני סדרה שהפיק רידלי סקוט "אנשי הצללים".
ב-2008 שיחק בעיבוד האמריקאי לסרט האימה היפני "העין" בתור ד"ר פול פאולקנר רופא העיניים של העיוורת הצעירה סידני וולס (ג'סיקה אלבה).
ב-2009 הופיע בדרמה הביוגרפית "קוקו לפני שאנל" בתור שחקן הפולו האנגלי בוי קאפל, המאהב של מעצבת האופנה המפורסמת קוקו שאנל (אודרי טוטו) שממנו היא שואבת את השראתה.
בשנת 2014 החל לשחק במחזה "איש הפיל" בתפקיד של פרדריק טריוויס, תחילה המחזה הוצג בברודוויי, ושנה לאחר מכן במהלך סיבוב ההופעות שלו הוצג בתיאטרון היימרקט בווסט אנד של לונדון. ב-2015 היה מועמד לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה.
חיים אישיים
בשנת 2003 התחתן ניבולה עם השחקנית האנגלייה אמילי מורטימר, כאשר השניים הכירו על הסט של "אל תשטו באהבה" ב-2000. בנם הראשון, סמואל ג'ון נולד ב-26 בספטמבר 2003, ובתם השנייה, מיי רוז נולדה בשנת 2010.
הזוג מתגורר יחד עם ילדיהם בשכונת בוריאום היל, ברוקלין, ניו יורק.
קוונטיזציה (פיזיקה)
בפיזיקה, קוונטיזציה (קְוַנְטִיזַצְיָה) (באנגלית: Quantization) הוא התהליך שבו נבנית מכניקת הקוונטים ממכניקה קלאסית או תורת שדות קוונטית מתוך תורת שדות קלאסית. ניתן גם לדבר על "קוונטיזצית שדה", כגון במשפט "קוונטיזציה של שדה אלקטרומגנטי", כאשר כאן מתייחסים לפוטונים כאל ה"קוונטים" של השדה. תהליך הקוונטיזציה הוא תהליך יסודי בפיזיקת החלקיקים, פיזיקה גרעינית, פיזיקת החומר המעובה ואופטיקה קוונטית.
מקור הנחת הקוונטיזציה באנרגיה
הנחת הקוונטיזציה הראשונה הופיעה ב-1900, על ידי הפיזיקאי הגרמני מקס פלאנק. שלא בכוונה, גרם פלאנק למהפכה של ממש בפרדיגמה של המכניקה של הגופים הקטנים ביותר, אותם גופים אשר החושים האנושיים לא מסוגלים למדוד. מהפכה זאת החלה בהנחת חלוקת האנרגיה: פלאנק טען כי האנרגיה מחולקת למנות בדידות קטנות סופיות, ושכל אנרגיה מגיעה כמספר של מנות קטנות אלו. למנות קרא קוונטות, ובעזרת עיקרון זה פתר את בעיית קרינת הגוף השחור:
בשנת 1859–1860 הגדיר גוסטב קירכהוף, פיזיקאי פרוסי, את מודל "הגוף השחור". גוף שחור אידיאלי הוא גוף אשר סופח אליו כל קרינה אלקטרומגנטית אשר מגיעה אליו ופולט אותה לסביבה באופן אחיד, כתלות בטמפרטורת הגוף בלבד. לאחר מכן, בשנת 1879, הפיזיקאי ג'וזף סטפן הציע פתרון תרמודינמי לצפיפות האנרגיה, בעיית תיאור ספקטרום הפליטה: עוצמת הקרינה כתלות באורך הגל עבור גוף בטמפ' קבועה - נותרה ללא מענה. בשנת 1896, ויליאם וין (Wein) ניסח הצעה לפתרון שפותחה מתוך סכימה אינסופית (אינטגרל) על האנרגיות:
כאשר p(E) היא צפיפות ההסתברות לפי התפלגות בולצמן. מתוך כך הגיע וין לנוסחאתו :
.
(הנוסחה מוצגת בסימון מודרני; בכתביו המקוריים של וין לא היה אזכור לקבוע פלאנק, כמובן, אלא סימון אחר α ששילב בין קבוע פלאנק לקבוע בולצמן). נוסחת וין מהווה פריצת דרך אדירה, משום שלעומת חוק ריילי-ג'ינס, נוסחתו של של וין התמודדה עם הקטסטרופה באולטרה-סגול ובנוסף הניבה התאמה אמפירית עבור λT גדולים. עם זאת, בשנת 1899, צמד הנסיינים לומר ופרינגשיים במעבדתם שבמכון לחקר הקרינה בברלין מדדו את ספקטרום קרינת הגוף השחור בטמפרטורות שונות. במדידות אלו התברר כי כאשר נוסחת וין מתאימה ל-λT גדולים, עבור תדרים גבוהים (λT קטנים) יש סטייה של התיאוריה מתוצאות הניסוי.
מקס פלאנק החל בניסיון תיקון המשוואה של וין, תוך התמקדות באנטרופיה של אוסילטור. פלאנק הניח הנחה פורמלית בלבד (אליה התייחס פלאנק בתור "טריק מתמטי") אשר מניח כי חלוקת האנרגיה מתבצעת באופן באופן בדיד ולא רציף. בניגוד לווין אשר ביצע אינטגרל על כלל האנרגיות, פלאנק הניח כי האנרגיה מגיע במנות מינמאליות של E = nhv ומכאן:
מכאן הוא גזר את נוסחאת פלאנק לפתרון בעיית גוף שחור:
פתרונו של פלאנק לבעיית הגוף השחור התאימה באופן מלא לתוצאות הניסוי של לומר ופרינגשהיים. פתרונו המדויק של פלאנק הוביל אותו להרהר במהות ההנחה על מנות האנרגיה הבדידות. במקור, פלאנק התייחס לחוסר הרציפות שיצר באנרגיית האוסילטור כהשערה מתמטית זמנית בלבד, ואין לייחס לו חשיבות פיזיקלית. ב-1900, כאשר פלאנק פרסם את פתרנו המהפכני, שלימים יתגלה בתור הנחה פיזיקלית בסיסית חשובה ויפהפייה, לא התייחסו להנחתו של פלאנק בצורה הזאת, אפילו לא פלאנק. פתרונו המדויק ראה שימוש ב-1902, והקהילה המדעית ראתה בו כפתרון המוסכם לבעיית קרינת הגוף השחור. יחד עם זאת, מעטים מאוד המדענים שבחרו להתייחס לשאלה "מדוע פתרונו של פלאנק נכון?".
האפקט הפוטואלקטרי והמעבר של אנרגיה בפוטון
בשנת 1905, איינשטיין פרסם מספר עבודות, אשר לימים יקראו Annus mirabilis papers, בעיתון מדעי גרמני Annalen der Physik. בעבודתו: "Über einen die Erzeugung und Verwandlung des Lichtes betreffenden heuristischen Gesichtspunkt" - איינשטיין גזר מתוך נוסחת וין והנחות הלקוחות ממכניקה סטטיסטית את מנת האנרגיה המינימלית (quanta), כאשר כל האנרגיה של הגז מרוכזת בחלק קטן משמעותית מנפח המערכת. חישוב זה הוביל לתוצאה זהה לתוצאות של פלאנק, אך מתוך הנחות שונות. הנחות אלו הובילו את איינשטיין להאמין כי לקרינה יש אופי חלקיקי, משמע היא נישאת על גבי חלקיקים אותם איינשטיין כינה פוטונים. איינשטיין במאמרו, אשר יצא כ5 שנים לאחר פתרונו של פלאנק לקרינת גוף שחור, הקפיד לנסח את הנחותיו וקבועיו באופן שונה מפלאנק, תוך התנגדות להנחת אילוץ האנרגיה המינימלית הטבעית מתוך אמונה כי אילוץ זה סותר את הנחתו של איינשטיין כי לקרינה אופי חלקיקי והאנרגיה עוברת על גבי חלקיק הנושא אותה בשם פוטון.
הנחה כי קרינה עוברת על גבי חלקיקים היא מחשבה מהפכנית באופייה, משום שבתקופה זאת למודל הגלי של הקרינה הוכחות וקבלות רבות. ניסויים כמו "ניסוי שני הסדקים" של יאנג ותופעות גליות אחרות כמו עקיפה הראו כי לקרינה יש אופי גלי מובהק. איינשטיין היה מודע היטב לתיאוריות אלו, והיה נחוש להציג את התיאוריות שלו כ"נקודת מבט יוריסטית" והיה נחוש להראות את היתרון האמפירי של נקודת המבט שלו ולהוכיח את יעילה האמפירית של התיאוריה.
איינשטיין הסביר את האפקט הפוטואלקטרי חמוש במודל החלקיקי של האור, תוך חיזוי של הקשר E=hv-P אשר לא נמדד בניסויים של פיליפ לנארד ב-1902.
קוונטיזציה במודל בוהר
מודל בוהר שפורסם ב-1913 בPhilosophical magazine בשלושה חלקים, טמן בחובו שתי הנחות קוונטיות משמעותיות. הראשונה שבהן היא ההנחה כי קיימים מצבים שהם סטציונארים, משמע שמרחקו של האלקטרון מהקליפה קבוע. נוסף על ההנחה הראשונה, פלאנק קבע כי פליטה ובליעה של קרינה בספקטרום נגרמת בעקבות מעבר של אלקטרונים בין אותם מצבים סטציונארים. בוהר הצביע על חוסר ההתאמה בין גישתו לגישה הקלאסית, משום שכאן קיים איסור של האלקטרון להופיע במצב ביניים, ולא ידוע מה קורה במעבר בין המצבים. בוהר מנמק זאת בעזרת טענת הכרחיות על מנת להסביר תופעות אמפיריות שונות אשר מתרחשות בעקבות מבנה האטום.
בשנת 1914, לימן אישש את קווי הפליטה של אטום מימן עבור n=1 בעזרת מודל האטום של בוהר. בנוסף, בוהר הצליח לחזות בעזרת המודל שלו את הסטיות בקווים הספקטרליים בפליטה מכוכבי לכת, כאשר בוהר הסביר את המקורם בהליום ולא במימנים. בזכות התחזיות המדויקות של מודל האטום של בוהר בנושאי ספקטרוסקופיה, יציבות האטום ורטרודיקציה של תופעות עבר כמו ניסוי גייגר-מרסדן, הפך מודל בוהר למודל אשר אין הסכמה על הנחותיו, אך אמפירית מוכח כמודל המצליח לחזות מגוון רחב של תופעות באופן מדויק.
אפקט זימן
אפקט זימן, אשר התגלה בשנת 1896 על ידי פיטר זימן וקיבל בזכותו פרס נובל, הוא אפקט של שינוי בקווי ספקטרום כפונקציה של השדה המגנטי הפועל על האטום. זימן הראה ששינוי זה פרופורציונלי לשדה ומאפשר בעזרת שינוי בשדה המגנטי למדוד בדיוק רב את קווי הספקטרום ולהפך. למכניקת הקוונטים הישנה היה לא פשוט להסביר זאת אך עם התחשבות בתנע הזוויתי של האלקטרון כחלק מההמילטוניאן המערכת כאשר יש שדה מגנטי התקבל גם בעזרת הנחות קוונטיות ישנות, אך לאפקט זימן האנומלי - אשר התרחש באטומים גדולים יותר כמו הליום - לא היה היה הסבר כלל בעזרת תאוריית הקוונטים הישנה. בשנים 1920 עד 1924 מספר רב של פיזיקאים וביניהם לנדא, זומרפלד, פאולי ואיזנברג, ניסו לפתור את הבעיה, אך אף אחד מהם לא הצליח להסביר אותה במונחים קוונטיים ובאופן אשר יספק הסבר לכלל האטומים.
ניסוי קומפטון
ניסוי קומפטון, אשר נערך ב-1923 על ידי הפיזיקאי הניסונאי ארתור קומפטון, אישש את טענתו הקוונטית של איינשטיין לגבי תנע ואנרגיית הפוטון. טענה זאת סתרה את התיאוריה למבנה האטום של בוהר, אשר מהרו לפתח תיאוריה מקבילה אשר מבוססת על עקרון האוסילטורים הווירטואליים. תיאוריה זאת ביטלה את עקרון שימור האנרגיה באופן מוחלט והפכה אותו לחוק סטטיסטי. בנוסף, התיאוריה אינה סיבתית בזמן ובמרחב. תיאוריה מהפכנית זו נסתרה ב-1925 על ידי גייגר וווטלר, אשר הראו חוסר הסכמה עם ניסויים אמפיריים. למרות חוסר נכונותה, תיאוריה זאת שימשה השראה להייזנברג.
כבר בשנת 1924, הטרידו את קהילת הפיזיקאים הן הצטברות של ניסויים אנומליים והן התפשטות חוסר הסיפוק בקונספטים שהסבר להם או המבנה הלוגי שלהם לקו בחסר. מתוך כך האמון של הפיזיקאים בתאוריית הקוונטים הישנה הלך ופחת. תהליך זה, לצד הרצון להשתמש בעקרונות הקוונטים שמצאו בוהר, פלאנק ודה ברולי, גרם לקהילה המדעית – ובראשה הייזנברג ושרדינגר – לנסח מחדש תורה קוונטית אשר עקרונותיה ברורים ומובילה לפתרון הוליסטי של אותם אפקטים לא מוסברים.
מודל הייזנברג
מודל הייזנברג, אשר פרסם ורנר הייזנברג בשנת 1925 בכתב העת Zeitschrift fur Physik הוא "רה-אינטרפרטציה" של המכניקה הקלאסית. הוא לא קל לניסוח, ומבוסס על הגישה הפוזיטיביסטית שהייזנברג נקט בה. הגישה הפוזיטיביסטית מתרכזת רק בקשרים בין גדלים מדידים, ולא מייחסת משמעות לאף גודל אותו לא ניתן למדוד. בראש ובראשונה, מודל הייזנברג הוא מודל מתמטי סגור, המבוסס על מספר הנחות לוגיות ועל מספר קטן מאוד של הנחות פיזיקליות יסודיות אשר מחברות את המודל המתמטי אל התופעות הפיזיקליות אותן הוא מנסה לתאר.
בתחילת דרכו, בגלל מורכבותו המתמטית והשימוש בכלים ושפה שלא היו נפוצים בתוך קהילת הפיזיקאים המתעניינים במכניקת הקוונטים, המודל של הייזנברג לא עניין את מרביתם של הפיזיקאים למרות יתרונותיו.
למודל הייזנברג היו מספר הנחות מתמטיות אשר התבטאו בהנחת הקוונטיות - חוסר רציפות. המודל של הייזנברג מגדיר לכל מערכת פיזיקלית מצבים במרחב הילברט, אופרטורים מדידים ופונקציונלים. לכל גודל פיזיקלי יש אופטור מדידה הרמיטי, והערכים שאפשר לקבל במדידה הם הערכים העצמיים של אופרטור המדידה. הנחות אלו מצמצמות את מרחב המצבים האפשריים למדידה, שכן לכל ערך עצמי שעשוי להמדד יש מצב עצמי אליו פונקציית הגל קורסת בעת המדידה.
מודל שרדינגר
בשנת 1926, פרסם ארווין שרדינגר בכתב העת Annalen der Physik, תחת השם "Quantization and Eigenvalue Problem" את משוואת הגלים היסודית (אשר לימים נקראה משוואת שרדינגר). שרדינגר התבסס על תגליותיו של דה ברולי, אשר קשר את אורך הגל לתדר ואנרגיית החלקיק, ועומד על הקשר בין גל לחלקיקים. משם שרודינגר הניח כי האלקטרון נמצא במצב של גל עומד הוא יציב והאנרגיה שלו היא רמת אנרגיה אותה אנחנו יודעים למדוד. בנוסף, שרדינגר הציע דרך לחשב את פונקציית הגל של האלקטרון בעזרת המשוואה הפונדמנטלית שלו כאשר מציבים:. למודל של שרדינגר יתרונות רבים על המודל של הייזנברג, כאשר שמשמעותי ביותר הוא ביסוס התיאוריה על עקרונות גליים, ושימוש בכלים מתמטיים שהיו מוכרים באותה תקופה לפיזיקאים תאורטיים ולכן היה משמעותית יותר קל עבורם להשתמש במשוואה על מנת להגיע לתוצאות.
למודל שרדינגר היו מספר חסרונות, כאשר המשמעותי ביותר בהם היה הקושי של שרדינגר לחשב את משוואת הגל היחסותית. חישובו של שרודינגר היה שגוי משום שלא הצליח לחזות את קבוע המבנה הדק של זומרפלד (ושרדינגר החליט שלא לפרסם את נוסחאתו היחסותית בגלל קושי זה). נוסף על החסרון של הסבר יחסותי, שרדינגר התקשה להסביר מה משמעות אותה פונקציית גל אותה אנחנו מקבלים ממשוואתו. שרדינגר הציע כי היא פונקציית צפיפות המטען. פיתוח של בורן מסביר את כפונקציה הסתברותית, אשר  הוא הסיכוי של האלקטרון להופיע בחתיכת נפח dV במיקום \vec{r}. פיזיקאים רבים וביניהם פאולי, זורדן ודיראק אימצו גישה זאת.
שילוב משמעות פונקציית הגל ועקרון אורך הגל של דה ברולי מכילים את המודל של שרדינגר באופן פורמלי בתוך המודל של הייזנברג, אך הדרך בה גזר שרדינגר את משוואתו שונה מדרכו של הייזנברג.
עקרון ההתאמה של בוהר
עקרון ההתאמה של בוהר פותח על ידי נילס בוהר בשנת 1923, ולפיו כאשר מערכת קוונטית שואפת אל הגבול הקלאסי, משמע בעבור מספרים קוונטיים גדולים (וחבורת גלים) ההתנהגות של המערכת תתאים לתוצאות הקלאסיות. במילים אחרות, עבור סדרי גודל גדולים, או אנרגיות גבוהות, המשוואות הקוונטיות יתנו את התוצאות הקלאסיות, אותן ניתן לקבל מחוקים כמו חוקי ניוטון ומשוואות מקסוול.
עקרון ההתאמה מסביר מדוע עקרונות קוונטים עליהם כל התופעות האטומיות מבוססים עליהם לא משפיעים על עולמנו המקרוסקופי ומדוע המכניקה הקלאסית תקפה למרות ההנחות הקוונטיות.
Kvantálás
Lemonade (שיר של אינטרנט מאני)
Lemonade הוא סינגל של קולקטיב וחברת תקליטי ההיפ הופ האמריקאית אינטרנט מאני, בשיתוף הראפר האמריקאי גאנה, הראפר האמריקאי דון טוליבר והראפר הקנדי נאב. השיר יצא לאור ב-14 באוגוסט 2020, כסינגל השני מתוך אלבום הבכורה של אינטרנט מאני, B4 the Storm, על ידי חברות התקליטים אינטרנט מאני ו-TenThousand.
רקע
השיר הוכרז לראשונה על ידי מייסד הלייבל אינטרנט מאני טאז טיילור, במהלך שידור חי בעמוד האינסטגרם שלו ביוני 2020. באותו החודש, אישר המפיק ניק מירה שיתוף פעולה בין שלושת האמנים בצויץ טוויטר, בעוד שגאנה הציג תצוגה מקדימה של השיר באינסטגם שלו. השיר הוכרז רשמית על ידי המפיקים בראיון ביולי עם Lyrical Lemonade, שהפיקו את הווידאו קליפ הרשמי של השיר.
את השיר יזמו בשנת 2017 טיילור והמפיקים ג'וזי וג'וני יוקון. טוליבר הגיע לסיים את השיר, לאחר שהלייבל של טוליבר, APG, הציג בפני טיילור תקליטים ישנים של טוליבר. הוא קיבל קטע א-קפלה של טוליבר ללא ידיעתו. המפיק והכותב אלק ויגדאהל הוסיף אז את הגיטרה לשיר. במקור, תכנן טיילור לתת לראפר האמריקאי טראוויס סקוט להשתתף בשיר, מכיוון שמנגינת הגיטרה הזכירה לו את שירו של סקוט, "Yosemite" משנת 2018, בו השתתפו גם גאנה ונאב. שיתוף הפעולה הגיע לסיומו כאשר נוסף גאנה לשיר, מה שהוביל להשתתפות נוספת של נאב, בשל מערכת היחסים ההדוקה של גאנה עם נאב וחברת התקליטים שלו, XO. בסופו של דבר, טוליבר אישר לטיילור להשתמש בקטע הא-קפלה שלו בשיר. העבודה על השיר הסתיימה במלואה באמצע שנת 2020, יחד עם שאר אלבום הבכורה של הלייבל אינטרנט מאני, B4 the Storm. בטרם צאתו הרשמית, השיר הודלף לאינטרנט מספר פעמים.
השיר הוא שיתוף הפעולה התשיעי של גאנה ונאב, לאחר שירים כגון "Yosemite" ו-"Turks", שניהם בהשתתפות טראוויס סקוט, ושיתופי פעולה נוספים, בהם "Codeine" של נאב ו-"Nothing 4 Free" של גאנה.
הרכב
השיר מורכב ממקצב "קופצני" המלווה בגיטרה. בשיר, גאנה ונאב מעבירים את "שיחת הרוקסטאר הרגילה" שלהם, כאשר טוליבר מבצע את קדם הפזמון והפזמון. וונגו אוקון מ-Uproxx ציין כיצד האמנים "מוקסמים מהברק והמטבע הקפוא של היהלומים הצהובים שלהם", כשהם "מתענגים על הקריירה המוצלחת שלהם".
הצלחה
השיר זכה להצלחה רבה בפלטפורמת שיתוף הווידאו טיקטוק, תוך שפורסמו מיליוני סרטונים המשתמשים בשיר. נוסף על כך, זכה השיר להצלחה מסחרית רבה והגיע בשיאו למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100, ולצמרת מצעד הסינגלים הבריטי, ומצעדי המוזיקה של אוסטרליה, קנדה, דנמרק, גרמניה, ניו זילנד, אירלנד ושוודיה. במצעד הישראלי של מדיה פורסט, הגיע השיר בשיאו למקום ה-17.
השיר זכה להצלחה גם במצעדי הסטרימינג והגיע בשיאו למקום השני במצעד השבועי הגלובלי של ספוטיפיי, למקום הרביעי במצעד הישראלי ובמצעד האמריקאי של הפלטפורמה.
רמיקס
ב-30 בספטמבר 2020 יצא לאור הרמיקס הרשמי של השיר, יחד עם הראפר האמריקאי רודי ריץ'. הרמיקס מכיל בית של טוליבר שנועד להיות בגרסה המקורית, אך הושמט מסיבות לא ידועות. הרמיקס פורסם ללא הבתים של גאנה ונאב, ובמקום זאת מכיל את הבית של טוליבר, ואת הבית החדש של ריץ'.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר פורסם בסמוך לצאת השיר. את הקליפ ביים קול בנט והוא פורסם בערוץ היוטיוב Lyrical Lemonade. בנט האזין לאלבום לפני הצילומים והביע את אהבתו לשיר. הוויזואליה של הקליפ מזכירה את תוכנית הטלוויזיה "בובספוג מכנסמרובע", ומציגה את האמנים חיים אורח חיים "מפואר" מתחת למים, תוך שהם שוחים בתוך קערת דג של לימונדה. גאנה יושב מעל בסירה ומדגה, בעוד שדון טוליבר ונאב נראים סביב בתולות ים ויצורי ים אחרים.
הקליפ הנלווה לרמיקס של השיר פורסם ב-27 באוקטובר 2020 בערוץ היוטיוב של אינטרנט מאני. בקליפ, מייסדי אינטרנט מאני טאז טיילור וניק מירה, שהם גם השתתפו בהפקת השיר, משייטים בעיר במשאית לימונדה, ומעניקים לימונדה לאנשים. המשאית מכילה לוגו של Lyrical Lemonade, שהפיקו את הקליפ המקורי. בנוסף, הוא מציג כרזה המקדמת את אלבום הבכורה של אינטרנט מאני, B4 the Storm, בו נכלל השיר. בקליפ משתתף הראפר והזמר האמריקאי ליל נאס X.
ויקטוריה כהן
ויקטוריה כהן (בערבית: فيكتوريا كوهين; 5 בינואר 1891, קהיר – 9 במרץ 1966, קהיר) הייתה שחקנית יהודייה-מצרייה.
ביוגרפיה
החלה את דרכה בעולם הבמה בתחילת שנות ה-20 של המאה הקודמת, על בימת תיאטרון "רמסס" בניהולו של השחקן יוסף ווהבי. משם עברה לתיאטרון "נאגיב אל ריחני" ובשלהי הקריירה שלה על בימת תיאטרון "פואד אל מוהנדס". את פרסומה העיקרי קיבלה בסרט "בארסים יאבחאסס עאן ווזיפה" (1923). מכלול סרטיה של ויקטוריה מנה כ-18 סרטים. זוהתה בדמות האשה: המרירה, קשת היום, הבתולה-המזדקנת המיתולוגית, העגונה אך יותר מכל זוהתה בדמות האשה "הקמצנית" "הכילאית". הקומדיה האחרונה בה כיכבה הייתה "אנה פן וואנתה פן" (1964) היה לצידם של זוג הקומיקאים "שוויקאר ופואד אל מוהנדס".
נפטרה במרץ 1966 בקהיר.
משרד הצי של האימפריה הרוסית
משרד הצי (ברוסית: Морское министерство Российской империи) הוקם בשנת 1802, במקביל להקמת משרדים אחרים, בשם משרד כוחות הים. זה היה המשרד הממשלתי הממונה על ניהול הצי הקיסרי.
היסטוריה
המשרד נוצר במסגרת רפורמה ממשלתית שיזם הקיסר אלכסנדר הראשון כאשר משרד כוחות הים החליף את מנהלת האדמירליות. הוא קיבל את השם "משרד הצי" בדצמבר 1815. בתחילה, במשרד הוקם רק מחלקת שר כוחות הים ולשכת הצי (1803). בשנת 1805 פורקה מנהלת האדמירליות הראשית והוחלפה במחלקת האדמירליות, כאשר צורפו אליה נציגויות ולשכת שר כוחות הים.
בשנת 1804 הוקם מנהלת כללית לענייני הצי, שבוטלה עד מהרה עקב שחזור גוף ניהול כללי לכוחות הימיים והיבשתיים, בו היה אמור להיות שני חברים מהמחלקה הימית.
בשנת 1812 הוקמו מחלקת הביקורת והמינהל הרפואי הראשי של משרד הצי, שהייתה מיוצגת על ידי רופא מטה עם עוזר והרופא הראשי של המטה הכללי.
במסגרת המשרד, מוקם משרד הרמטכ"ל לענייני הצי, בשנת 1821, בניסיון לתאם בצורה מיטבית יותר את פעילות הצי.
בשנת 1836 אוחדו שני החלקים למוסד אחד, בשם משרד הצי. מאז 1855, המשרד היה כפוף למפקד בדרגת גנרל אדמירל, ששימש לצד שר הצי. מפקד זה קיבל את הניהול על ארגון חדש, מועצת האדמירליות, שבעבר הייתה בעלת אופי של מוסד מייעץ והפכה כעת למוסד העצמאי הגבוה ביותר לענייני הצי.
בשנת 1860 אושר מבנה חדש של המשרד כניסיון למשך 5 שנים, אך התקיים בפועל עד 1885. גנרל האדמירל היה המפקד הראשי של הצי ומשרד הצי עם זכויות שר, אך ראש משרד הצי היה האחראי על החלק הכלכלי. המשרד כלל לשכה, פיקוח, מחלקות בנייה, ספינות, קומיסריון ומחלקה הידרוגרפית, בניית ספינות, ועדות מדעיות טכניות וימיות, מחלקות ארטילריה, בנייה ורפואה.
בשנת 1867 בוצעה רפורמה חדשה: גנרל האדמירל הפך רק לראש משרד הצי ללא סמכויות ניהול בעוד שר הצי ניהל את המשרד הממשלתי. עם עליית כוחם של המפקדים הראשיים ומחלקות הנמל, תפקידי הגופים הכלכליים המרכזיים פחתו; לפיכך בוטלו מחלקות בניית הספינות והקומיסריון, ארטילריה ובנייה ובמקומם הוקמה במקומה הוועדה הטכנית הימית, שכללה גם שלוש ועדות לשעבר (מדעי בניית ספינות, טכנאים ומחלקת ים). הוועדה הטכנית ימית הייתה מופקדת על ניהול נמל סנקט פטרבורג.
בשנת 1905, לאחר ההפסד במלחמה הרוסית-יפנית, בוצעו מספר שינויים במשרד. ב-2 ביוני 1905 שוחרר גנרל האדמירל מתפקידיו כראש הצי וב-29 ביוני מונה שר צי שקיבל זכויות שוות לשרים אחרים. באפריל 1906 הוקם שוב המטה הכללי של חיל הים. במקביל פורק הפיקוד המבצעי במטה חיל הים הראשי. מטה הצי היה כפוף לשר ופעל כגוף המנהל המרכזי של הצי במשרד.
לאחר 1917, תחת שלטון הבולשביקים, משרד הצי פורק.
הר הנדסלי
הר הנדסלי (באנגלית: Mount Handsley) הוא הר בהרי קווטרמיין, באדמת ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
ההר הוא פסגה במסיב נובהד; והוא ממוקם 3 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית להר נובהד.
ההר מתנשא מעל קרחון פראר (מצפון-מערב לקרחון).
מקור השם
ההר נקרא על שמו של ג'סי הנדסלי (Jesse Handsley), ימאי בספינת המחקר דיסקברי עליה הפליגה משלחת החקר של קפטן רוברט פלקון סקוט. הנדסלי היה אחד מאנשי משלחת המזחלות של סקוט, במסגרתה הגיעו עד קרחון פראר וקרחון טיילור, בשנת 1903.
יחסי אוזבקיסטן–מרוקו
יחסי אוזבקיסטן–מרוקו הם היחסים הדיפלומטיים בין אוזבקיסטן למרוקו.
נדים סוואלה
ביוגרפיה
סוואלה נולד במידבא שבירדן בשנת 1935. הוא נסע ללמוד משחק בבריטניה בשנות החמישים של המאה העשרים. בתו ג'וליה גילתה בפרק בסדרה התיעודית שהוא אינו בטוח מהו תאריך הלידה שלו, אבל התאריך המשוער הוא בין 7 ל-9 בספטמבר.
נדים סוואלה הופיע ביותר ממאה סרטים ותוכניות טלוויזיה במהלך קריירה שנמשכת מעל לארבעים שנה. עוד שיחק בתפקיד עומאר בדרי במשחק המחשב "CDX" של ה-BBC.
חיים אישיים
סוואלה נשוי לרוברטה ליין ולהם שלוש בנות, ג'וליה, נדיה ודינה. אחיו הוא הקומיקאי נביל סוואלה.
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2015
רשימת פיגועי טרור נגד ישראלים שהתרחשו במדינת ישראל ובשטחים בשנת 2015.
אוגוסט
6 באוגוסט - בפיגוע דריסה שביצע מחבל פלסטיני בשומרון, סמוך לשילה, נפצעו 3 חיילים, 2 מהם נפצעו קשה.
ספטמבר
פיגוע זה סימל את תחילת גל הטרור הפלסטיני (2015–2016).