cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רומה (עיר)
היסטוריה
בפרוץ מלחמת העולם השנייה כשליש מאוכלוסיית רומה הייתה ממוצא גרמני ורבים מקרבה הצטרפו לפולקסדויטשה. באפריל נכבשה רומה על ידי הוורמאכט ואנשי הפולקסדויטשה ניהלו את השלטון המקומי במשך מספר חודשים, עד להתבססות מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה. במהלך 1942 החלו באזור תקיפות של כוחות צבא השחרור העממי של יוגוסלביה. ב-1944, עם התקדמותו המהירה של הצבא האדום פינה הוורמאכט את מרבית התושבים ממוצא גרמני לאוסייק. מיעוטם נותר באזור והם נכלאו או הוצאו להורג בעוון שיתוף פעולה עם הנאצים על ידי כוחות הפרטיזנים של טיטו עם שחרורה של רומה בשלהי אוקטובר. לאחר המלחמה נכללה רומה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ולאחר התפרקותה בשטחי סרביה.
הקהילה היהודית
סוחרים ובעלי מלאכה יהודים התיישבו ברומה במהלך המאה ה-18, אך קהילה מאורגנת נוסדה במקום בשלהי המאה ה-19. לקהילה הוקצתה חלקת בית עלמין בפאתי העיר. לאחר מלחמת העולם הראשונה התגברה הפעילות הציונית בעיר וב-1929 נוסד רשמית סניף התנועה ברומה. ב-1931 מנתה הקהילה 261 נפשות. ב-1935 הוקם בית הכנסת של הקהילה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו ברומה 249 יהודים. באפריל 1941, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית השתלטו על העיר אנשי הפולקסדויטשה. כאמור, בתחילה זכה האזור זכה למעמד מינהלי מיוחד ונוהל על ידם, אך בהמשך נכלל בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה. מייד הוחל ברדיפות יהודים. בני הקהילה נשלחו לעבודות כפייה. בשלהי יולי 1942 נשלחו יהודי רומה ביחד עם יהודי אילוק, שיד וסרמסקה מיטרוביצה למחנה הריכוז בעיר וינקובצי אשר שכן באצטדיון הכדורגל המקומי. באוגוסט 1942 גורשו ממנו אל מותם במחנות ההשמדה יאסנובאץ ואושוויץ. ב-1943 הוחרב בית הכנסת על ידי הנאצים. ב-1947 התגוררו ברומה 10 יהודים.
בפאתי רומה עדיין קיימים שרידיו של בית העלמין יהודי ובו עד 250 מצבות, שהקדומה מהן מתוארכת ל-1873. הכיתוב על המצבות הוא בגרמנית, בסרבית ובעברית. במקום בו עמד בית הכנסת הוצב לוח זיכרון לקהילה.
ברומה נולד המשורר והסופר ויקטור רוזנצווייג חבר המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה אשר ב-1941, בעת שהותו בזאגרב, נרצח על ידי שלטונות האוסטאשה.
אקלים
ברומה שורר אקלים יבשתי מתון. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11.3oc וערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-0oc בינואר ועד 21.5oc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 614 מילימטרים. החודש הגשום בשנה הוא יוני בו יורדים בממוצע 84 מילימטרים של משקעים והחודש השחון בשנה הוא פברואר, בו יורדים בממוצע 29 מילימטרים של משקעים.
ז'ואאו נבש
ז'ואאו פדרו גונסלבש נבש (בפורטוגזית: João Pedro Gonçalves Neves; נולד ב-27 בספטמבר 2004 בטבירה שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת בנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית.
קריירת מועדונים
נבש גדל במחלקות הנוער של מקסילהויירה גרנדה, בנפיקה אלגרבה ובנפיקה ליסבון. ב-30 בדצמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של בנפיקה ליסבון, בהפסד 3-0 לספורטינג בראגה במסגרת המחזור ה-14 בליגת העל הפורטוגלית לעונת. ב-21 במאי 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד ספורטינג ליסבון במסגרת המחזור ה-33 בליגה.
קריירה בינלאומית
נבש נכלל בסגל נבחרת פורטוגל עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023.
Tell Me It's Over
השיר הגיע למקום ה-36 במצעד השירים הדיגיטליים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אבריל לאבין, מליסה בל, ראיין קברה, יוהאן קרלסון וג'סטין גריי והופק על ידי קרלסון גם כן. "Tell Me It's Over" הוא נשמה ומעין בלדת R&B. לאבין הצהירה כי השיר עוסק ב"להיות חזקה כאשר מערכת יחסים מסתיימת". השיר יצא לאור כמה שבועות לאחר צאת השיר "Head Above Water".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-30 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
נכון לינואר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-10 מיליון צפיות.
סורקובה
סורקובה (ברומנית: Sorcova) הוא מנהג עממי רומני הבא לידי ביטוי בראש השנה הנוצרי, ב-1 בינואר.
סורקובה הוא ענף ירוק עם ניצני פרחים או מקל שקושט בפרחי נייר. ילדים יוצאים עם הענפים ומצביעים על אנשים ושרים את שירי סורקובה שבדרך כלל הם ברכות לכיוונו של מי שמצביעים עליו, אך יכול להיות גם קללה.
השם "סורקובה" נגזר מהמילה הבולגרית "סורוב" שמשמעותה הוא ירוק מלבלב.
צ'יימס
צ'יימס (באנגלית: Chimes, נקראים גם Tubular bells, "פעמונים צינוריים") הם כלי נגינה במשפחת כלי ההקשה. הצליל שלהם דומה לזה של פעמוני כנסייה, קריון או מגדל פעמונים, והצ'יימס המקוריים נוצרו כדי לדמות את צליל פעמוני הכנסייה בתוך הרכב. כל פעמון הוא צינור מתכת בקוטר 30–38 מ"מ, והם מכוונים לפי אורכם. הטווח הסטנדרטי של צ'יימס הוא C4–F5, אם כי כלים מקצועיים רבים מגיעים גם ל-G5.
צ'יימס לרוב מנוגנים על ידי חבטה בראש הפעמון עם פטיש בעל ראש עור או פלסטיק. לרוב ישנה דוושת השהייה שמאפשרת צלצול ארוך יותר של הפעמון. אפשר גם לחבוט בתחתית הפעמון כדי ליצור צליל עילי מאוד גבוה.
הצינורות החלולים מהם בנויים הצ'יימס יוצרים צליל נקי יותר מאשר פעמונים גליליים מוצקים, בדומה לפעמוני רוח.
צ'יימס נמצאים לרוב ברפרטואר תזמורתי. לעיתים רחוקות הם מנגנים מלודיה, ובמקום הם משמשים לרוב כצבע נוסף בהרכב. כאשר צ'יימס מנגנים סולו, הם מייצגים לרוב פעמוני כנסייה.
במוזיקה קלאסית
צ'יימס שומשו כתחליף לפעמוני הכנסייה לראשונה אצל ג'וזפה ורדי באופרותיו ריגולטו (1851), הטרובאדור (1853) ונשף המסכות (1859) ועל ידי ג'אקומו פוצ'יני בטוסקה (1900).
יצירות עם תפקיד לצ'יימס במוזיקה קלאסית
להלן רשימה חלקית של יצירות עם תפקיד משמעותי לצ'יימס:
שימושים אחרים
צ'יימס יכולים לשמש גם פעמוני כנסייה, כמו בכנסייה האנגליקנית סנט אלבן בקופנהגן, דנמרק. אלה נתרמו על ידי צ'ארלס, נסיך ויילס.
צ'יימס משמשים גם בשעוני מטוטלת גדולים, מכיוון שהם מפיקים צליל חזק יותר מגונגים ופעמוני-מוט רגילים ולכן ניתן לשמוע אותם יותר בקלות.
במוזיקה הפופולרית
המוזיקאי מייק אולדפילד השתמש בצ'יימס ברבים מאלבומי האולפנים שלו, ובמיוחד בפעמונים צינוריים (1973), פעמונים צינוריים 2 (1992) ופעמונים צינוריים 3 (1998).
צ'יימס מופיעים בThe Dark Side of the Moon של פינק פלויד (1973) בשיר Brain Damage, אך קשה מאוד לשמוע אותם במיקס. צ'יימס מופיעים גם כחלק מההפגנה הפשיסטית בסצנה מתוך העיבוד הקולנועי לThe Wall של הלהקה.
נגן כלי ההקשה קארל פאלמר השתמש בצ'יימס בסיבוב ההופעות של אמרסון, לייק ופאלמר, וניגן עליהם בשיר "טוקאטה" ובמהלך הסולו שלו.
המתופף של Queensrÿche, סקוט רוקנפילד, השתמש בצ'יימס באלבום The Warning, בגרסה המוקלטת והגרסה החיה.
מלחין הסרטים ג'יימס הורנר השתמש בצ'יימס בפסקול לסרט Glory.
מגינת הנושא של סדרת האנימציה פיוצ'רמה מנוגנת על צ'יימס.
בסצנת הענקת הפרס מהמשחק מריו קארט ווי מופיעים צ'יימס בפסקול. כמו כן בחלק מהפסקול של Super Smash Bros. Brawl וSuper Smash Bros. Ultimate יש שימוש בצ'יימס.
ריכטרספלט
ריכטרספלט (באפריקאנס: Richtersveld) הוא נוף מדברי המאופיין בקניונים טרשיים והרים גבוהים, הממוקם בפינה הצפון-מערבית של פרובינציית הכף הצפוני של דרום אפריקה. הנוף בו מגוון ממישורי חוף שטוחים וחוליים, להרים תלולים ומחורצים של סלע געשי ושפע הצמחייה של הנהר אורנג', המהווה את הגבול עם נמיביה השכנה. גובה האזור נע מגובה פני הים ועד ל-1,377 מטרים בקורנלברג (Cornellberg). אזור ריכטרספלט שוכן בצד הצפון-מזרחי של פרובינציית הכף הצפוני ונחשב לנקודה חמה של מגוון ביולוגי היחידה על פני כדור הארץ באזור צחיח.
ביוני 2007 הוכרז "הנוף התרבותי והבוטני של ריכטרספלט", ממש מדרום לפארק הלאומי, כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. בניגוד לפארק הלאומי, אזור השימור הקהילתי ריכטרספלט, המהווה את אזור הליבה של אתר המורשת העולמית, אינו מאפשר כריית יהלומים, וכתוצאה מכך הוא בתולי יותר מבין שני האזורים.
אקלים
אזור ריכטרספלט מאופיין בטמפרטורות קיץ גבוהות מאוד שהגיעו לכ-53 מעלות צלזיוס באמצע הקיץ. הלילות קרירים ומביאים איתם טל רב. מכיוון שהמים מועטים, החיים בריכטרספלט תלויים בלחות מהערפל המוקדם של הבוקר. המקומיים קוראים לתופעה זו "אינהורייס" (Ihuries) או מלמוקייס (Malmokkies) והיא מאפשרת הישרדות למגוון של זוחלים, עופות ויונקים קטנים. הטמפרטורות יורדות בין אפריל למאי לרמות מתונות יותר, אולם מיוני עד אוגוסט הלילות מתקררים הרבה יותר. רוחות עזות מתגברות לעיתים קרובות בחורף ואלה גורמות לסופות חול. הרוח לרוב קרה בגלל ההשפעה מהאוקיינוס האטלנטי במערב.
הריכטרספלט הוא אזור מעבר בין האזור האקולוגי של בחוף במערב, לבין האזור האקולוגי  הצחיח יותר במזרח. כמות המשקעים בריכטרספלט נעה בין 5 מילימטרים בשנה במזרח ל-200 מילימטרים בשנה במערב. האזור ההררי המערבי זוכה בעיקר לגשמי חורף וכן ערפילים מעניקי חיים מהאוקיינוס. האזור המזרחי לאורך נהר האורנג' יבש יותר והגשם מגיע לעיתים קרובות יותר בקיץ, לרוב כסופות רעמים גדולות. בסוף אוגוסט עד תחילת אוקטובר האביב מגיע עם פריחה נרחבת של מיני ו בעיקר ב.
צמחייה
האזור הוא משכן למספר צמחים יוצאי דופן למדי, שרבים מהם לא נמצאים בשום מקום אחר על פני כדור הארץ. הבולט בהם הוא (Pachypodium namaquanum) המכונה מקומית "Halfmensboom" שפירושו "עץ חצי אדם", השם נובע מהדמיון של הצמח לצורת האדם. עצים אלה נערצים על ידי אנשי נאמה הילידים כהתגלמות אבותיהם, חצי אדם, חצי צמח, האבלים על ביתם הנמיבי העתיק. כמו כן, נמצאים כאן שלושה מינים אנדמיים של סוג העץ : A. Dichotomum, A. Pillansii ו-A. Ramosissimum, המכונים לעיתים קרובות "קוקרבומים" או "עצי אשפת חצים".
בעלי חיים
אזור הריכטרספלט מכיל בתי גידול למגוון של מיני יונקים, זוחלים ועופות. היונקים כוללים:אנטילופה איילית, צביונים, דוקרן הסטינבוק, צבי הסלעים, זברת הרים הארטמן, בבון דובי, קוף ורווט, קרקל, ונמר אפריקאי. זוחלים כוללים נחשים כמו ביטיס מתנפח, קוברה יורקת שחורה ו, ולטאות, בעיקר מינים של חרדון כדוגמת חרדון אדום ראש. מינים של עופות כוללים אורגיים, יוניים ופניניתיים נמצאים לעיתים קרובות בפנים הארץ, אם כי מיני העופות הופכים למגוונים יותר בעונות הגשומות. מין החרגול Afriariola longicauda המצוי בסכנת הכחדה הוא אנדמי לאזור. בנוסף ישנם מספר מינים של עכבישים ועקרבים.
תרבות
באזור מתגוררים בני הקבוצה האתנית של הנאמה וקבוצות אתניות נוספות. הקהילה המקומית, בעלת השטח כולו, מנהלת את הפארק הלאומי בשיתוף עם הפארקים הלאומיים של דרום אפריקה ואחראית כולה על ניהול אתר המורשת העולמית. שני האזורים משמשים רועים נוודים מסורתיים המקיימים את אורח חייהם ותרבותם העתיקים. זהו המקום האחרון שבו שורדת במידה רבה אורח החיים המסורתי של הקוי קוי (שהנאמה הם השבט הגדול ביותר שלהם ששרד) שישבו בעבר בכל החלק הדרום-מערבי של אפריקה. בהכרזה על אתר המורשת העולמי נכתב כי:
קדה
קֶדַהּ (במלאית: Kedah) היא מדינה במלזיה. בראש המדינה עומד סולטאן. קדה נמצאת בחלקה המערבי של מלזיה, בחצי האי המלאי, והיא גובלת בפרליס בצפון, בתאילנד בצפון ובמזרח, בפרק בדרום-מזרח, בפננג הדרום ובמצר מלאקה במערב. בירתה היא אלור סטר והבירה המלכותית שלה (מקום מושבו של הסולטאן) היא אנק בוקיט.
שמה המורחב של המדינה הוא קדה דרול אמן (במלאית: Kedah Darul Aman, בג'אווי: قدح در الامن).
היסטוריה
שטחי קדה נשלטו על ידי אימפריות אזוריות שונות, כמו סריביג'איה (Srivijaya) שמרכזה היה באי סומטרה, עד שב-1136 הוקמה סולטנות קדה, הסולטנות הראשונה בדרום-מזרח אסיה ואחת הראשונות בעולם כולו.
בשלב מסוים סיאם השתלטה על האזור ושמו שונה לסייבורי (ไทรบุรี). במאה ה-15 קדה נכבשה על ידי סולטנות מלאקה. לאחר שמלאקה נכבשה על ידי פורטוגל ב-1511, האחרונה נלחמה על האזור מול סולטנות אצ'ה וסיאם במאות שלאחר מכן.
בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 סולטאן קדה העביר לידי חברת הודו המזרחית הבריטית את שטחי מדינת פננג של היום בתקווה שהם יקבלו הגנה מהבריטים במקרה של פלישה סיאמית. למרות זאת סיאם כבשה את קדה ב-1821. ב-1909 נחתם חוזה בין בריטניה וסיאם במסגרתו הועברו מספר שטחים סיאמיים, בהם קדה, לידי הבריטים.
ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, קדה נכבשה כמו יתר חצי האי המלאי על ידי האימפריה היפנית. היפנים העבירו את קדה עם עוד מספר שטחים מלאים לבעלת בריתם תאילנד שהשיבה את השם סייבורי. ב-1945, עם סיום המלחמה, קדה הוחזרה לבריטניה.
ב-1946 קדה צורפה לאיחוד המלאי, שהפך ב-1948 לפדרציית מלאיה. ב-1957 פדרציית מלאיה קיבלה את עצמאותה והיא הייתה בין הישויות שהרכיבו את מלזיה ב-1963.
פיליפ סטארק
פיליפ סטארק (צרפתית: Philippe Starck; נולד ב-18 בינואר 1949) הוא מעצב תעשייתי צרפתי הפעיל בכל העולם. סטארק עוסק בעיקר בעיצוב מוצרים ביתיים אך תחום עיסוקו כולל גם אדריכלות, עיצוב פנים ואף עיצוב כלי רכב.
ביוגרפיה
פיליפ סטארק נולד ב-1949 כבנו של אנדרה סטראק, מהנדס אווירונאוטיקה. מוצא המשפחה מצד האב הוא מחבל אלזס. סטארק התחנך בבית הספר הקתולי "נוטר דאם דה סנט קרואה" בניי-סור-סן ואחר כך אצל האמן אנרי מלוו בבית הספר קמונדו על שם משפחת קמונדו בפריז ופתח את משרד העיצוב הראשון שלו כבר ב-1968 שהתמחה בעיקר במוצרים מתנפחים. שנה מאוחר יותר ניהל את החברה יחד עם מעצב האופנה האיטלקי פייר קרדין. במהלך שנות ה-70 עסק בעיקר בעיצוב של מוצרים ביתיים זולים יחסית ובעיצוב פנים. הקריירה שלו נסקה בשנות ה-80, בעיקר לאחר שב-1982 עיצב את דירתו הפרטית של נשיא צרפת דאז פרנסואה מיטראן.
סגנונו של סטארק מתאפיין בעיצוב של צורות אורגניות ושילובי חומרים בלתי שגרתיים. אחד המוצרים הידועים ביותר של סטארק הוא מסחטת הלימונים "Juicy Salif" שעיצב ב-1990 שהפכה לאייקון בעיצוב התעשייתי ולפריט אספני.
בישראל, היה סטארק אחראי לעיצוב של מגדלי YOO שנבנו בתל אביב. הוא לא היה אחראי לצד האדריכלי של המגדלים אלא לעיצוב הרעיון הכללי ולשם המותג. פרויקט YOO הוא שמם של כמה מבני מגורים שסטארק עיצב גם במדינות נוספות.
קבוצת הארמיות המזרחית (האימפריה העות'מאנית)
קבוצת הארמיות המזרחית (בטורקית: Şark Ordular Grubu or Şark Orduları Grubu) הייתה קבוצת ארמיות של צבא האימפריה העות'מאנית אשר לחמה במהלך המערכה בקווקז במלחמת העולם הראשונה.
Courage
Courage (בעברית: אומץ) הוא אלבום האולפן העשרים ושבעה של הזמרת הקנדית סלין דיון. האלבום יצא לאור ב-15 בנובמבר 2019, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: "Imperfections" ו-"Lying Down".
רקע והפקה
ב-18 בספטמבר 2019, חשפה דיון ברשתות החברתיות שלה את עטיפת האלבום, והוציאה 3 שירים חדשים שנכללו בתוך האלבום עצמו.
סיבוב הופעות
כדי לקדם את האלבום, יצאה דיון ב-18 בספטמבר 2019, לסיבוב ההופעות הארבעה עשר שלה "Courage World Tour". סיבוב ההופעות צפוי להסתיים ב-18 בספטמבר 2020.
במהלך סיבוב ההופעות עתידה דיון להופיע בפארק הירקון, בהופעה שלא תעלה על 20,000 צופים. כמו כן, חייבה דיון את הקהל אשר יגיע למופעים שלה, לבוא בלבוש אלגנטי בלבד. כמו כן, הכריזה על מופע נוסף בארץ שיתקיים בפארק הירקון.
תקנת הרוכלות (1752)
בשנת 1752 לאחר תקופה בה החלו נשים יהודיות לעסוק ברוכלות (מסחר זעיר מדלת לדלת באירופה אשר הביאה נשים יהודיות להיכנס גם לביתם של מי שאינם יהודים) ומתוך חשש מאיסור "ייחוד" נקבעה "תקנת הרוכלות" האוסרת על נשים לעסוק ב"רוכלות" ואף אמרה כי בניהם "קרובים לממזרים".
Santa Baby (אלבום)
Santa Baby (בעברית: סנטה מתוק) הוא אלבום אולפן התשיעי ואלבום חג המולד הראשון של של הזמרת-יוצרת האמריקאית אלישה קיז. האלבום יצא לאור ב-4 בנובמבר 2022, על ידי חברת התקליטים אלישה קיז רקורדס.
ניסים מזרחי
ניסים מזרחי (נולד ב-13 באוגוסט 1962) הוא סוציולוג ואנתרופולוג ישראלי, פרופסור במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב. כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת ברקלי. מזרחי הוא עמית מחקר בכיר וראש תחום אתגר החיים המשותפים במכון ון ליר בירושלים ומוביל את קבוצת המחקר "מסוציולוגיה של חשד לסוציולוגיה של משמעות". עוסק בסוציולוגיה של הדעת, הרפואה והתרבות; גבולות חברתיים, זהות, מוסר וצדק חברתי; מודרניות וליברליזם; לימודי אתניות וסטיגמה. מאמריו התפרסמו בכתבי עת מהמשפיעים בעולם והוא זכה בפרסים רבים.
מזרחי מקדם גישה תאורטית המכונה "פוסט-ליברליזם".
רקע
למד לתואר ראשון ולתואר שני באוניברסיטה העברית. את לימודי התואר השני שלו סיים בהצטיינות יתרה. לאחר מכן זכה במלגת פולברייט היוקרתית ללימודי דוקטורט בארצות הברית. הוא למד באוניברסיטאות מישיגן, אן ארבור והרווארד. בין השנים 2013–2016 היה ראש המחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2016 שימש כפרופסור אורח במחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
בשנת 2007 היה שותף ביחד עם פרופ' יוסי שביט ופרופ' אדריאנה קמפ להקמת המסלול לתואר שני בסוציולוגיה של ארגוני שינוי חברתי באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2012 שימש עורך אורח בגיליון מיוחד של כתב העת "Ethnic and Racial Studies" לצד פרופסור מישל למונט מהרווארד. השניים שיתפו פעולה פעם נוספת כאשר כתבו (בשיתוף מספר חוקרים בינלאומיים) את הספר Getting Respect שראה אור ב-2016 בהוצאת אוניברסיטת פרינסטון.
מזרחי הוא ראש תחום אתגר החיים המשותפים במכון ון ליר בירושלים ומוביל את קבוצת המחקר "מסוציולוגיה של חשד לסוציולוגיה של משמעות".
מזרחי זכה בפרסים רבים ביניהם בפרס קליפורד גירץ לשנת 2008 עבור המאמר הטוב ביותר בסוציולוגיה של התרבות מטעם האגודה הסוציולוגית האמריקנית. כמו כן זכה בפרס האגודה הסוציולוגית הישראלית עבור המאמר הטוב ביותר לשנת 2012. גם כמרצה הוא זכה להצלחה רבה וזכה בפרס מצטיין רקטור אוניברסיטת תל אביב בהוראה.
חייו האישיים
מזרחי נשוי לאיריס, רופאת עיניים בבית החולים תל השומר, ולהם שלוש בנות.
עידן נחמיאס
עידן נחמיאס (נולד ב-17 במרץ 1997) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם במכבי תל אביב.
קריירת מועדונים
בעונת 2017/2018 צורף נחמיאס רשמית לסגל הקבוצה הבוגרת, וב-1 באפריל 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בהפסד 2–3 לבית"ר ירושלים בחצי גמר גביע המדינה. בסך הכל שותף ב-24 משחקים בעונה זו, מתוכם 16 משחקי ליגה. בעונת 2018/2019 ביסס את מעמדו כשחקן הרכב קבוע, וב-29 בספטמבר 2018 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–0 על בית"ר ירושלים. בסך הכל כבש בעונה זו שלושה שערים ב-31 הופעות ליגה.
ב-21 ביוני 2021 חתם לארבע שנים במכבי תל אביב. ב-19 באוגוסט שותף לראשונה כאשר פתח בהרכב במשחק מול שחטאר קאראגנדי, במסגרת פלייאוף הליגה האזורית, שהסתיים בניצחון בתוצאה 1–2. ב-11 בספטמבר ערך את הבכורה שלו בקבוצה במסגרת הליגה, כאשר פתח בהרכב במשחק מול מכבי פתח תקווה, שהסתיים בתוצאה 1-1. את שער הבכורה שלו בליגה הבקיע ב-18 בספטמבר, במשחק מול מכבי חיפה, שהסתיים בניצחון בתוצאה 1–2. ב-7 בדצמבר קרע נחמיאס את הרצועה הצולבת בברכו, נותח וסיים את העונה.
נבחרות ישראל
נחמיאס שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ישראל ושימש קפטן נבחרת הנוער. לזכותו של נחמיאס עשר הופעות בנבחרת הצעירה, בהן כבש שער אחד.
ב-14 באוקטובר 2020 ערך הופעת בכורה בנבחרת הבוגרת של ישראל בניצחון החוץ 3–2 על סלובקיה, במסגרת ליגת האומות 2020/2021.
Violet Bent Backwards over the Grass
Violet Bent Backwards over the Grass (בעברית: ויולט כפופה לאחור מעל הדשא) הוא ספר הבכורה של הזמרת והכותבת האמריקאית לנה דל ריי. הספר עצמו הוא אוסף שירה הכולל 14 שירים ומספר קטעים קצרים, האוסף הוא היצירה הראשונה שפרסמה של דל ריי ותצא באופן עצמאי ב-29 בספטמבר 2020.
דל ריי אמרה בכמה הזדמנויות שהיא מקווה לשחרר את הספר תמורת דולר מכיוון שהיא מוצאת את מחשבותיה "לא יקרות ערך."
פורד פילד
פורד פילד (באנגלית: Ford Field) הוא אצטדיון פוטבול אמריקאי הממוקם, במרכז העיר דטרויט, שבמישיגן. הוא משמש בעיקר כאצטדיון הבית של קבוצת הדטרויט ליונס.
Violet Bent Backwards over the Grass
רקע ופיתוח
מאז תחילת דרכה המוזיקלית, דל ריי הסבירה כיצד קיבלה השראה משירה, תוך שהצהירה שוולט ויטמן ואלן גינסברג הם ההשראה לכתיבת השירים שלה. במהלך הקריירה שלה, כתבה דל ריי כמה שירים אליהם צירפה קטעי מונולוג שונים, בהם היא מדברת על התחושות והמחשבות שלה, תוך שהיא מביעה את עצמה באמצעותם. חלק מהמונולוגים הידועים ביותר שלה הופיעו בסרטים שלה Ride (2012) ו-Tropico (2013), תוך שבאחרון היא אף ביצעה קטעי שירה שנכתבו על ידי ויטמן.
אלבום
Violet Bent Backwards over the Grass (בעברית: ויולט כפופה לאחור מעל הדשא) הוא ספוקן וורדן הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי. האלבום יצא לאור ב-28 ביולי 2020, על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ופולידור רקורדס.
פורד פילד
היסטוריה
בשנת 1975 עברה קבוצת הדטרויט ליונס לאצטדיון ה"Pontiac Silverdome" לאחר שקודם לכן שיחקו באצטדיון טייגר בעיר דטרויט. בשנות ה-90 החלו לבחון בקבוצה אפשרות לחזור לעיר דטרויט ולבנות שם אצטדיון חדש. ב-20 באוגוסט 1996 הודיעה הקבוצה על כוונתם להקים אצטדיון חדש במרכז העיר. ב-5 בנובמבר 1996 אושרה הקמת האצטדיון על ידי משאל עם בקרב תושבי דטרויט.
עיצוב
העיצוב של האצטדיון משלב בתוכו מחסן לשעבר של חברת "HUDSON'S" שהוקם בשנות ה-20 של המאה ה-20 והוסב במהלך השנים למשרדים.
אירועים מיוחדים
מלבד היותו אצטדיון הבית של קבוצת הדטרויט ליונס, האצטדיון משמש גם לתחרויות אגרוף, התאבקות, כדורגל נשים, כדורסל והוקי רולר. לעיתים אף מתקיימים קונצרטים באצטדיון.
מהומות הסגר בהולנד (2021)
מהומות הסגר בהולנד 2021 הם סדרת מהומות מתמשכות בהולנד שפתחו מפגינים נגד צעדי הצנע שהטילה הממשלה ובמיוחד את העוצר שהונהג ב־23 בינואר 2021 כחלק מהמאבק במגפת הקורונה בהולנד. המשטרה תיארה את האירועים כ"מהומות הגרועות ביותר" במדינה מאז מהומות ההכתרה ב-1980.
רקע כללי
ההצעה להכניס עוצר ארצי כדי לבלום את התפשטות נגיף הקורונה הונחה על השולחן על ידי צוות ניהול ההתפרצות (OMT) כבר בספטמבר 2020, אך לא זכתה לתמיכת בית הנבחרים.
כעבור ארבעה חודשים המדידה נחשבה הכרחית מכיוון שמספר הזיהומים לא פחת מספיק מהר, אף על פי שהולנד הייתה בסגר מלא מאז 14 בדצמבר 2020. יתר על כן, גרסת VOC-202012/01 להעברה יותר של הנגיף המשיכה להתפשט ברחבי הארץ, והעלתה חשש ל"גל שלישי" של זיהומים.
ראש הממשלה מארק רוטה, הודיע על תוכניתו להתחיל עוצר 20: 30–4: 30 במסיבת עיתונאים ב־20 בינואר 2021. ב־21 בינואר הצביע הרוב בבית הנבחרים לתמוך בהצעה, לאחר שאומצה הצעה לדחיית העוצר לשעה 21:00. העוצר יהיה בתוקף בין התאריכים 23 בינואר ל-10 בפברואר 2021 לפחות.
הפגנות לא אלימות נגד צעדי המניעה של הממשלה נגד נגיף הקורונה התרחשו מספר פעמים לפני ההכרזה על העוצר. עם זאת, ב־24 בינואר 2021, הפגנות בלתי חוקיות נגד העוצר באמסטרדם ובאיינדהובן הסלימו להתפרעויות אלימות בתגובה להתערבויות המשטרה. בהמשך הופצו קריאות להתפרע ברשתות החברתיות, מה שהוביל להתפרעויות גם במקומות אחרים.
כתב אל-ג'זירה בהולנד דיווח כי המהומות נגרמו בחלקן על ידי תאוריות קשר שהופצו על ידי ארגון QAnon. הוא אמר: "זו התפרצות זעם שלא נראתה בהולנד הרבה מאוד שנים. הצעירים שולהבו גם על ידי פוליטיקאים מהימין הקיצוני שקראו לאנשים להתנגד לסגר."
23 בינואר
בשנת Urk, מרכז בדיקות קורונה הוצת.
24 בינואר
ההתפרעויות ביום ראשון היו עזות יותר מהיום הקודם. היו פרעות באמסטרדם, איינדהובן, האג, טילבורך, פנלו, אנסחדה, הלמונד ורורמונד. באיינדהובן, פורעים הציתו כלי רכב ובזזו חנויות מרובות בתחנה המרכזית בעיר ובסביבתה. באנסכדה ניסו מפגינים לשבור את חלונות בית החולים "מדיק ספקטרום טוונטה". יותר מ-300 איש נעצרו וניתנו 2,100 קנסות.
25 בינואר
150 בני אדם נעצרו במהלך הלילה שבין 25 ל-26 בינואר באמסטרדם וברוטרדם. חנויות נבזזו והושחתו. הערים דן בוש, זוולה, אמרספורט, אלקמאר, הורן, גאודה, הארלם וויננדאל חוו צרות, כולל מכוניות שנשרפו והמשטרה הותקפה באבנים.
26 בינואר
דן בוש, סיטארד-ג'לין, שטיין וקפלה אן דן איסל הוציאו צו חירום לקראת הלילה הקרוב. לביק ואכט-שוסטרן תהיה צו חירום עד 10 בפברואר, שיאפשר למשטרה לעשות עצירה וחישוק ללא סיבה. זוולה הכריזה על צו חירום, שהוא צעד אחד מתחת לגזירת חירום בחוק ההולנדי. משטרת הולנד הגדירה את דן בוש, אלמלו והארלם כמוקדים פוטנציאליים.
ההתפרעויות שהתרחשו ב-26 בינואר היו פחות כבדות מהימים הקודמים. למרות כמה פרעות קטנות באמסטרדם, רוטרדם והילברסום, וכמה הפרות סדר בהאג, שינדל ויוליאנאדורף, המצב בשש הערים והכפרים הללו היה בשליטה תוך כשעה.
ערים רבות ראו גם תמיכה מאסיבית מצד המקומיים. ערים כמו מאסטריכט, ראו את מערך המעריצים ההארדקור שלו של מועדון הכדורגל המקומי שלו, הצד המלאכי, מתאספים כתגובה לאיומים של פורעים כביכול. כמה מאות תומכים צעדו דרך העיר, ובסופו של דבר עשו את דרכם למרכז העיר ולהצהיר: "לא נסבול הרס וביזה". רובם הלכו הביתה בסביבות השעה 21.00 כדי לעמוד בכללי העוצר.
27 בינואר
ב־27 בינואר לא היו מהומות גדולות, רק הפרות סדר בהאג וברוטרדם. ברוטרדם הועלה תיאטרון.
28 בינואר
למרות קבוצה גדולה יחסית של צעירים שירתה זיקוקים בטיאל, לא דווח על מהומות או הפרות סדר בכל רחבי הולנד החל מ-28 בינואר.
גל שני
בתאריכים 19-21 בנובמבר אותה שנה, התחדשו המהומות במדינה, בעיקר ברוטרדם, עקב ההגבלות החדשות במדינה בעקבות העלייה בתחלואת הקורונה. 3 מפגינים נפצעו קשה ואושפזו בבית החולים כשהרשויות פתחו לעברם באש.
ברוטרדם 51 בני אדם נעצרו, ואילו במחוז לימבורג היו 13 מעצרים, בעיירה אורק 8 מעצרים ו-19 מעצרים בהאג. מהומות התרחשו גם באנסחדה, ליברדן וטילבורג, על פי התקשורת המקומית. השלטונות ההולנדים השתמשו בתותחי מים, כלבים ושוטרים רכובים כדי לעצור את הצעירים המתפרעים שהציתו ויידו אבנים לעבר השוטרים. המהומות נגרמו בעיקר מהתגובה הציבורית לאמצעי מניעת COVID-19 ממשלתיים חדשים, והפורעים כללו הן אזרחים והן מחברי קבוצות ימין קיצוני. 3 מתפרעים נפצעו קשה כשהמשטרה פתחה לעברם באש, בעוד שרביעי נפצע באורח קל. בנוסף, 4 מתפרעים ו-5 שוטרים נפצעו קל במהלך התסיסה. מחאות לא אלימות גם התקיימו באמסטרדם ובברדה, ומחאות התרחשו גם בווינה, אוסטריה בקרב הקהילה ההולנדית בעיר כהזדהות עם המפגינים בהולנד.
תגובות
ראש הממשלה, מארק רוטה, אמר לעיתונאים כי לאירועים האחרונים "אין שום קשר למחאות, מדובר באלימות פלילית ואנחנו נתייחס אליה ככזו".
חברי הפרלמנט חרט וילדרס וג'סי קלבר, מהמפלגה למען החירות וגרינלינק בהתאמה, האשימו זה את זה בהסתה לפרעות. ג'סי קלובר האשים את חירט וילדרס בהסתה להתפרעות, ואילו חירט וילדרס דרש מג'סי קלובר להסיר את דרגת מפלגתו מהשילדרסוויק, שבה התרחשו הפרעות.
ראש עיריית איינדהובן ג'ון יוריצ'מה אמר כי: "אם נמשיך בדרך זו, נצא למלחמת אזרחים."
ראש עיריית רוטרדם אחמד אבו טאלב פרסם סרטון בו הוא פנה ישירות לפורעים. הוא שאל אם הם חשים גאים שהרסו את עיר הולדתם שלהם והבטיח להם שהמשטרה תפגע בהם. הוא המשיך למחוא כפיים לגיבורים האמיתיים של ההיסטוריה של העיר, שבנו את העיר מחדש אחרי בליץ רוטרדם במקום להשמיד אותה. ליזמים שמפעליהם נפגעו הוא הבטיח לעבוד יחד עם חברות ביטוח כדי לתמוך בהם.
דובר הכוחות המזוינים של הולנד הצהיר כי צבא הולנד המלכותי טרם התבקש לסייע בבלימת המהומות. עם זאת, אם הכוחות המזוינים יתבקשו לעזור "זה יהיה מוגבל לתמיכה לוגיסטית וחומרית".
איזמיר
איזמיר (בטורקית: İzmir; ביוונית: Σμύρνη - סמירנָה) היא עיר נמלה הראשית של טורקיה בחלקה האסייתי, בירת הנפה הקרויה על שמה ומחוז הים האגאי. לעיר מעמד של עיר מטרופוליטנית (Büyükşehir – "עיר גדולה") ולפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסייתה מנתה כ-4.462 מיליון בני אדם, מה שהופך אותה לעיר השלישית בגודלה בטורקיה אחרי איסטנבול ואנקרה. העיר שוכנת לחוף מפרץ איזמיר, שהוא שלוחה של הים האגאי.
היסטוריה
איזמיר נקראה לפנים בשם היווני "סמירנה" והיא מן הערים הקדומות באסיה הקטנה. היוונים בנו אקרופוליס – מצודה הכוללת כמה מקדשים – על פסגת גבעת פאגוס, שלמרגלותיה הייתה בנויה העיר, אולם מכל אלה כמעט ולא נותרו שרידים.
המשורר היווני הומרוס נולד בעיר סמירנה לפי המסורת. בסוף המאה השישית לפני הספירה חרבה העיר, אך שוקמה בסוף המאה הרביעית לפני הספירה בידי אלכסנדר מוקדון ונחשבה לאחת הערים המפוארות בעולם.
בשנת 1424 נכבשה העיר ובכך הפכה לחלק מהאימפריה העות'מאנית, ובה חיו לצד רוב טורקי מיעוטים כגון יוונים, ארמנים ויהודים – כאשר היחס המספרי ביניהם השתנה לאורך השנים. היוונים תמיד היוו רוב משמעותי בעיר, ובינם לבין הטורקים שרר מתח מתמיד, בין היתר בשל הבדלי תרבות ודת.
בשנת 1919, לאחר מלחמת העולם הראשונה, פרצה מלחמת יוון–טורקיה עקב שאיפותיו של השלטון היווני להשיג דריסת רגל בשטחים שנכבשו זה מכבר על ידי מדינות ההסכמה והובטחו ליוונים תמורת הצטרפותם למלחמה לצידם. במלחמה זו הובס צבא האימפריה העות'מאנית וחיילים יוונים השתלטו על איזמיר וסביבתה. תביעתם על האזור אושרה בהסכם סוור בשנת 1920.
אטאטורק כבש את העיר בחזרה בשנת 1922. חלק גדול מן העיר עלה בלהבות, ורבבות אזרחים יוונים נמלטו ממנה. כעבור שנה אושרה הריבונות הטורקית במסגרת הסכם לוזאן. לאחר שיוון וטורקיה חתמו על הסכם לחילופי אוכלוסין על בסיס דתי (נוצרים ליוון ומוסלמים לטורקיה), לא נשארו בעיר יוונים כלל.
בשנת 2020 נפגעה העיר באופן קשה מרעידת אדמה שהתרחשה בים האגאי, ממנה נהרגו עשרות אנשים וכן עשרות בניינים קרסו.
יהודי איזמיר
קהילת איזמיר הייתה אחת הקהילות הגדולות והחשובות באימפריה העות'מאנית, החל מן המאה ה-17. בשיאה, באמצע המאה ה-19, שכנו בעיר כ-40,000 יהודים.
נוכחותם של יהודים באיזמיר (בשמה היווני, סמירנה) בימי קדם מוזכרת בברית החדשה, אך לא התקיימה בעיר קהילה משמעותית בתקופת הביזנטים, וגם לא במאתיים השנה שלאחר כיבוש העיר על ידי העות'מאנים ב-1424. בראשית המאה ה-17, עם עליית חשיבותה המסחרית של איזמיר, החלה להתבסס בעיר קהילה יהודית. רובה הורכבה מצאצאים לגולי ספרד, מהם רבים שהגיעו לאיזמיר מסלוניקי או מאיסטנבול.
בראש הקהילה עמדו רבנים בעלי שם, כגון ר' יוסף איסקפה, ר' חיים בנבנישתי ור' שלמה אלגזי במאה ה-17, ר' רפאל יוסף חזן, ר' רפאל אשכנזי ור' יום טוב דאנון במאה ה-18. בעיר חי ופעל רבי חיים פלאג'י, מגדולי חכמי ספרד במאות השנים האחרונות.
הקהילה נהנתה מאוטונומיה ומחופש דת יחסי, וקיימה מערכות חינוך ומשפט נפרדות. לאורך השנים עסקו בני הקהילה במסחר וכן בענפי ייצור שונים, ואף השתלבו במערכות השלטון. ב-1657 נוסד בעיר בית דפוס עברי, ובמאה ה-19 יצאו לאור עיתונים יהודים, ופעלו בה מוסדות תרבות. בשלהי 1845 הופיע באיזמיר העיתון "פואירטאס דיל אוריינטי" (שערי מזרח), בעריכתו של רפאל עוזיאל, והוא העיתון הראשון שהופיע בשפה הספרדית-היהודית, לאדינו. עד לאמצע המאה ה-20, ראו אור בבתי הדפוס היהודיים באיזמיר קרוב לשש מאות ספרים, בעברית ובלאדינו ועיתונים.
שבתי צבי, משיח שקר שסחף קהילות רבות בעולם היהודי במאה ה-17, היה בן העיר והיו לו חסידים רבים בקרב הקהילה.
יוליוס שנור פון קרולספלד
יוליוס שנור פון קרולספלד (בגרמנית: Julius Schnorr von Carolsfeld; 26 במרץ 1794 – 24 במאי 1872) היה צייר גרמני. הוא זכור בזכות ציורי התנ"ך שלו, ועיצוביו לחלונות ויטראז' בקתדרלות.
איזמיר
יהודי איזמיר
במאה ה-19 החלה הקהילה מדלדלת, תהליך שהואץ בעקבות הנזקים שנגרמו לעיר במלחמה עם יוון. כ-10,000 מבני הקהילה עלו לישראל לאחר הקמתה.
יוליוס שנור פון קרולספלד
ביוגרפיה
שנור נולד בלייפציג, בנו של וייט האנס שנור פון קרולספלד (1764–1841), שרטט, חרט וצייר, ממנו קיבל את השכלתו האמנותית הראשונית, עבודותיו המוקדמות ביותר היו העתקים של רישומים נאו-קלאסיים של ג'ון פלקסמן. בשנת 1811 הוא נכנס לאקדמיה של וינה, ממנה גורשו שנה קודם יוהאן פרידריך אוברבק ואחרים שמרדו בסגנון המקובל הישן. שם למד אצל פרידריך היינריך פוגר והתיידד עם יוזף אנטון קוך והיינריך אוליבייה, שלשניהם תהיה השפעה חשובה על סגנונו. שנור עקב אחר הסגנון של אוברבק ומייסדי תנועת הנצרתיים ברומא בשנת 1815. אסכולה זו של אמנות דתית ורומנטית נטתה לדחות סגנונות מודרניים, בניסיון לחזור ולהחיות את העקרונות והפרקטיקה של תקופות קודמות.
איזמיר
יהודי איזמיר
כיום מונה הקהילה כ-2,000 יהודים.
יוליוס שנור פון קרולספלד
ביוגרפיה
מראשית דרכה התאמצה תנועת הנצרתיים לשחזר ציורי פרסקו ואמנות מונומנטלית, ושנור הוזמן להפגין את יכולותיו לקשט את אולם הכניסה של וילה מאסימו ליד לטרן עם ציורי קיר הממחישים את עבודותיו של אריסטו. ציורים אחרים שם החלו על ידי פטר פון קורנליוס ויוהאן פרידריך אוברבק.
שנור התחתן עם מריה הלר, בתו החורגת של פרדיננד אוליבייה, בשנת 1827. בנם לודוויג שנור פון קרולספלד היה טנור אופראי שמת בגיל 29. הוא רק התחיל להתפרסם כששר את טריסטן של וגנר. אחיו של שנור, לודוויג פרדיננד (1788–1853) היה גם צייר.
שנור נפטר במינכן בשנת 1872.
קריירה
התקופה השנייה ביצירה האמנותית של שנור החלה בשנת 1825, כשעזב את רומא, התיישב במינכן, נכנס לשירותו של לודוויג הראשון מבוואריה והביא לגרמניה את אמנות ציורי הקירות שלמד באיטליה. הוא חשב את עצמו כשיר לצייר לחצר המלכות בבוואריה. הוא ארגן צוות של מנהלים מאומנים, וכיסה חמישה אולמות בארמון החדש - "רזידנץ" - בציורי קיר הממחישים את שירת הניבלונגים. הוא גם צייר סדרה של סצינות מחייהם של קרל הגדול, פרידריך ברברוסה ורודולף מהבסבורג.
שנור רצה בתחילה ליצור קבוצת ציורים סמלית מורכבת שבה ישולבו נושאים היסטוריים גרמניים עם סצנות מהתנ"ך. אולם לודוויג דחה זאת, והותיר את שנור להתלונן כי נותרה לו המשימה לצייר "דיווח עיתונאי מימי הביניים בלבד". המבקרים ראו בחיבורים שהציע כיצירתיים, אך גם מוגזמים ובזבזניים.
בשנת 1846 עבר שנור לדרזדן כדי להיות פרופסור באקדמיה שם.
אומנות
תקופתו השלישית של שנור מתאפיינת באיוריו המקראיים. הוא היה לותרני, ובעל השקפה רחבה. תנ"ך התמונות שלו פורסם בלייפציג ב-30 חלקים בשנים 1852–1860, ומהדורה אנגלית יצאה בעקבותיה בשנת 1861. האיורים של התנ"ך היו לעיתים קרובות מורכבים ועמוסים. כמה מבקרים מצאו אותם חסרי הרמוניה של קו וסימטריה, ושפטו אותם כנחותים מיצירה מקבילה שהפיק רפאל. סגנונו שונה מפשטותם של ציורים מזמנים קדומים יותר, ומציג במקום זאת את הסגנון של הרנסאנס המאוחר יותר.
רישומיו המקראיים של שנור ורישומים עבור ציורי קיר היוו הקדמה טבעית לעיצובים של חלונות הכנסייה, שביצע בגרמניה ובבריטניה. שנור היה אחד מעשרה אמנים שסיפקו עיצובים לויטראז'ים לקתדרלת גלאזגו, שהוזמנה בשנים 1856–1857 ויוצרו במפעל המלכותי במינכן, ומאוחר יותר הוא עיצב חלונות לקתדרלת סנט פול בלונדון.
הזכוכית של מינכן עוררה מחלוקת: בימי הביניים התנגדו לחוסר הברק שלה, והתייחסו אל החלונות כאל תריסים צבעוניים. לעומת זאת, בתקופה המודרנית יותר ערכם גדל.
ארבעה חלונות מאת שנור הותקנו בכנסיית סנט פול בלונדון: שלושה בביתן (הוסרו בשנת 1888) ואחד בקצה המערבי (נהרס בשנת 1941). רוב הזכוכית ממינכן בגלאזגו הוסרה במהלך המאה ה-20.
וילהלם, דוכס אוסטריה
וילהלם, דוכס אוסטריה (בגרמנית: Wilhelm, Herzog von Österreich; 1370 - 15 ביולי 1406), המכונה וילהלם האדיב, היה חבר בבית הבסבורג ודוכס אוסטריה משנת 1386. כראש הקו הליאופולדי, הוא שלט על הדוכסות הפנימית של אוסטריה קרינתיה, שטיריה וקרניולה וכן על רוזנות טירול ואוסטריה הנוספת מ-1396 ועד מותו.
ביוגרפיה
וילהלם נולד בווינה, והיה בנם הבכור של לאופולד השלישי, דוכס אוסטריה ווירידיס ויסקונטי, בתו של הלורד ברנבאו ויסקונטי. לאופולד השלישי כבר שימש כעוצר על טירול ועל נחלה אוסטרית נוספת בשוואביה; בשנת 1379 הוא חתם על הסכם נויברג עם אחיו הבכור אלברכט השלישי, דוכס אוסטריה, ולאחר מכן קיבל גם את אדמות אוסטריה הפנימית.
בגיל 14, וילהלם התארס לנסיכת אנז'ו ידוויגה, בתו הצעירה של לאיוש הראשון, מלך הונגריה, שגם הפך למלך פולין ב-1370. זה היה אחד הניסיונות הראשונים של ההבסבורגים להרחיב את שלטונם על ידי נישואים ליורשות, שכן לואי התכוון לבתו הבכורה מריה וארוסה זיגיסמונד מלוקסמבורג לרשת בפולין, בעוד שידוויגה הוגדרה ליורשת של ממלכת הונגריה. כאשר המלך לואי מת בשנת 1382, מרי ירשה אותו בהונגריה. עם זאת, האצילים הפולנים דחו את מריה וזיגיסמונד, ובמקום זאת בחרו בידוויגה כעוצרת. הם גם שללו את אירוסיה לווילהלם ואכפו את פירוק האירוסין. בשנת 1386, לאופולד השלישי נהרג בקרב זמפאך. וילהלם ואחיו לאופולד הרביעי ירשו אותו כדוכסי אוסטריה, ושלטו במשותף עם דודם אלברכט השלישי. סכסוך ירושה עז התעורר כאשר הדוכס אלברט השלישי מת בשנת 1395, וירש אותו בנו היחיד אלברכט הרביעי, בן דודו הראשון של וילהלם. בשנה שלאחר מכן הושג הסכם, המבוסס על הסכם נויברג משנת 1379, ולאחר מכן השאיר וילהלם את השלטון על אוסטריה בידי אלברכט הרביעי, וכחבר בכיר בקו הליאופולדי ההבסבורגי, המשיך לשלוט בשלוש הדוכסויות הפנימיות של אוסטריה. רוזנות טירול היוותה את מקום מגוריו בגראץ.
ב-1401 התחתן וילהלם עם יורשת יורשת נוספת, הנסיכה ג'ואנה מנאפולי, בת דודתה של ידוויגה וגם מבית אנז'ו. לשניים לא היו צאצאים ווילהלם לא חי כדי לראות את אשתו יורשת את אחיה לדיסלאוס מנאפולי בתור המלכה ג'ואנה השנייה ב-1414.
בשנת 1404 מת בן דודו אלברכט הרביעי, והותיר את אדמות הקו האלברטיני לבנו הדוכס אלברכט החמישי בן השבע. וילהלם פעל כעוצר אוסטרי ושוב ניסה לקחת את השטחים האלברטיניים מאחיינו הקטין, אך לא הצליח לפני מותו.
נובה איגואסו
נובה איגואסו (בפורטוגזית: Nova Iguaçu) היא העיר במדינת ריו דה ז'ניירו בברזיל, בסמוך למפרץ גואנברה המהוה למעשה חלק מהמטרופולין של ריו דה ז'ניירו. בעיר גרים למעלה מ-800,000 תושבים, ורבים מהם עובדים ולומדים בריו דה ז'ניירו עצמה.
היסטוריה
שבטים אינדיאנים התיישבו באזור במאות השנים שלפני הגעת האימפריה הפורטוגזית בשנת 1503. במצית השנייה של המאה ה-16 פעלו באזור פיראטים רבים. למרות העימותים הרבים בין השלטונות לפיראטים, החלה התיישבות אירופאית במפרץ גואנברה.
הראל בית-און
הראל משה בית־און (נולד ב־5 ביולי 1959) הוא איש עסקים ישראלי, פעיל בתפקידי ניהול בחברות היי־טק וכמשקיע הון סיכון. הוא מייסד־שותף בקבוצת ויולה, שותף כללי וממייסדי קרן הון הסיכון ויולה ונצ'רס ומייסד ושותף־מנהל בויולה צמיחה – Viola Growth.
קריירה עסקית
בית־און בעל תואר ראשון בכלכלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר מוסמך במנהל עסקים מ־MIT Sloan בית ספר לניהול של המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
בשנים 1994–2005 שימש בית־און בתפקיד מנכ"ל, נשיא ויו"ר של חברת טקנומטיקס, והוביל אותה עד למכירתה בשנת 2005 לחברת UGS בסכום של 228 מיליון דולר. במהלך שמונה השנים שבהן ניהל את החברה, צמחה החברה ל־650 עובדים עם מכירות של מעל ל־100 מיליון דולר. טקנומטיקס עסקה בדיגיטציה של תהליכים בתעשיית הרכב, התעופה והאלקטרוניקה ופיתחה כלים לתכנון, סימולציה ואופטימיזציה של מערכי ייצור.
בין השנים 2004–2006 כיהן כיו"ר חברת ECtel, מקבוצת ECI Telecom.
בשנת 2006 כיהן כיו"ר חברת לומניס. בית־און הצטרף לחברה כשהחברה הייתה על סף פשיטת רגל והוביל בה השקעה של כ־150 מיליון דולר. במהלך כהונתו הונפקה החברה בנאסד"ק ולבסוף נמכרה בשנת 2006 לקבוצת XIO תמורת 514 מיליון דולר.
בשנת 2008 ייסד את ויולה צמיחה (Viola Growth), שהתמקדה בהשקעות צמיחה בחברות טכנולוגיה.
ביוני 2018 מונה בית־און ליו"ר הוועד המנהל של האוניברסיטה העברית בירושלים.
בית־און מכהן כחבר דירקטוריון פעיל של כמה חברות: SimilarWeb,Pyramid Analytics, Ex:co, Behalf, Cyberint, Glasses USA, וכיו"ר דירקטוריון בגאון אחזקות.
שימש כדירקטור גם בחברות לומניס, עמיעד מערכות מים, אירונאוטיקס, זנד טכנולוגיות ומטומי מדיה גרופ.
קבוצת ההשקעות ויולה
בשנת 1999 נוסדה קרן הון הסיכון "כרמל ונצ'רס" (אשר בשנת 2009 שינתה את שמה לויולה ונצ'רס). הקרן הוקמה מתוך מטרה להעניק תמיכה לחברות סטארטאפ ישראליות בשלבים מוקדמים.
בה בעת להקמת כרמל ונצ'רס, הוקמה בשנת 2000, קבוצת ההשקעות ויולה. הקבוצה הוקמה על ידי אהרון דוברת, בנו שלמה דוברת, אבי זאבי, הראל בית־און ורותי שמחה.
בשנת 2008 הקים את ויולה PE (אשר לימים שינתה את שמה לויולה צמיחה), קרן Private Equity להשקעות בחברות טכנולוגיה הנמצאות בשלבי צמיחה ולהן פעילות גלובלית.
חיים אישיים
בית־און נשוי לתמר.
גילברט גוטפריד
גילברט ג'רמי גוטפריד (באנגלית: Gilbert Jeremy Gottfried; 28 בפברואר 1955 – 12 באפריל 2022) היה סטנדאפיסט, שחקן קולנוע ומדבב יהודי-אמריקאי. שיחק במספר רב של תפקידים בקולנוע ובטלוויזיה, ביניהם דיבוב קולו של יאגו, התוכי מסרט ההנפשה "אלאדין" של חברת וולט דיסני.
קריירה מקצועית
בגיל 15, גוטפריד עשה את מופע הסטנד-אפ הראשון שלו בניו יורק, כחובבן. בשנת 1980 הצטרף לצוות התוכנית "סאטרדיי נייט לייב" בעונתה השישית. לאחר עזיבתו, המשיך להופיע על במות, בטלוויזיה, בסרטי קולנוע ובתוכניות רדיו.
בשנת 1990 שיחק את מר פיבודי בסרט "מותק, הילד השתגע", וחזר לתפקיד זה גם בסרטי ההמשך, "מותק, הילד השתגע 2" ו"מותק, הילד השתגע 3". כמו כן דיבב מספר דמויות בסדרות "מופע של רן וסטימפי" ו"קסם של הורים".
הוא התפרסם בעיקר לאחר שדיבב את יאגו, התוכי מהסרט "אלאדין", תפקיד ששב לדבב גם בסרטי ההמשך "שובו של ג'אפר", "אלאדין ומלך הגנבים" ו"הנסיכות של דיסני - סיפורים מכושפים", וכן בסדרת הטלוויזיה. בנוסף, דיבב את דמותו של קראנג ב"צבי הנינג'ה".
בשנת 2009 השתתף בסרט הילדים "ג'ק והאפונים" בכיכובה של קלואי גרייס מורץ. בשנת 2016 גילם את טרבור פרידמן בדרמה הקומית "הקומיקאי" בכיכובו של רוברט דה נירו.
בשנת 2019 התארח גוטפריד בסדרת האינטרנט "חנון המשחקים הזועם" בפרק על המשחק "Life of Black Tiger", שבו גילם את מְפַתח המשחקים פְרֶד פאקס (Fuchs) היוצר משחקים גרועים באולפן השוכן באמצע יער.
חיים אישיים
גוטפריד נולד ב-28 בפברואר 1955 בברוקלין, ניו יורק.
גוטפריד היה נשוי לדרה קרביץ משנת 2007 ועד למותו, ויש לו שני ילדים. נפטר ממחלת לב ממושכת ב-12 באפריל 2022.
משפחת פיירו
משפחת פיירו (בספרדית: Son de Fierro) היא טלנובלה ארגנטינאית בהפקתה של חברת Pol-Ka. פרקה הראשון שודר ב-8 בינואר 2007, ופרקה האחרון שודר ב-6 בפברואר 2008. הסדרה זכתה להצלחה אדירה, והייתה התוכנית המצליחה ביותר באותה שנה עם ממוצע של 21.3 נקודות רייטינג.
במקור, הסדרה הייתה טלנובלה קומית, אך כבר באמצע הסדרה התוכנית קיבלה תפנית דרמטית יותר.
רקע
העלילה מתרכזת במשפחת פיירו, שכוללת את מרטין ולוסיה וילדיהם, חואן, סנדרה ("סנדי") ולואיס ("לוצ'ו"). האב, מרטין פיירו, עובד בקצביה יחד עם אמדאו ואזקייל. האם, לוסיה, השקיעה את חייה במשפחתה ובילדיה. חואן, למרות שנהיה עיוור בגיל עשר, עובד כמורה להיסטוריה, ולוצ'ו עדיין תלמיד. סנדי עובדת כרקדנית בקברט, למרות התעקשותו של אביה שתלמד רפואה. אזקייל הוא עוד דמות במשפחה, אותו מרטין ולוסיה אמצו מהרחוב לפני שנים רבות.
לוצ'ו הוא בין תלמידיו של חואן בבית הספר "טרדה", וכן מורנה פונטנה, בתו של חוסה מריה פונטנה, נציג משרד החינוך. ריטה היא העוזרת של חואן, ומסייעת לו בשיעורים, ואורטלי הוא מנהל בית הספר.
תקופות
בתחילתה של התוכנית, התוכנית השתייכה לז'אנר טלקומדיות. באמצע השנה החלה התפנית המשמעותית מאוד בסדרה ומה ששייך אותה כבר לז'אנר הדרמה בתוך הטלנובלות. השינוי נראה לראשונה בגירושם של פיירו ולוסיה והמשיך גם בחיזוק ושימור בסוד על קשרם של מורנה וחואן ואיבוד עבודתו של חואן. מנקודה זו, דמויות מסוימות הלכו או השתנו והקשרים בין הדמויות השתנו איתם.
התקופה הראשונה
לחואן מצוותים את ריטה בשביל לעזור לו ואת מורנה פונטנה, תלמידתו. חואן, למרות כל האיסורים לקיום קשר בין מורה לתלמידה מתאהב במורנה והם מקיימים את הקשר שלהם בסוד. אביה של מורנה, חוסה מריה פונטנה, הוא נציגו של משרד החינוך והמפקח על ניהול בתי הספר מתחיל לנסות לגלות ולחקור מי הוא החבר של מורנה.
חוסה מריה פונטנה, רוצה לחזור ללוסיה שהייתה בעבר חברה שלו אבל אף פעם לא פקפק בקשר שהיה ללוסיה ובעלה. פונטנה סיים את הקשר עם סיסי, אחותה של לוסי שאותה רצה אנג'ל.
סנדי ואמדאו גם קיימו רומן סודי מפני שאמדאו בדיוק התחתן עם מבל, שהיא גם חברה של סנדי, ויש להם ילד. בנוסף לכך פיירו מחשיב את אמדאו כמעט כמו עוד בן ולא מאשר שלשניהם יהיה קשר כי בצורה מבחינתו זה סוג של גילוי עריות.
פיירו נמצא בריב של שנים עם אביו, דון מרטין, והוא מאשים אותו בסבלה של אמו כשהם התגרשו. עם הזמן העניינים מסתדרים.
התקופה השנייה
לוסיה מכירה את חואן קרוז כאשר היא חוזרת לעזוב במשרד החינוך איתו היא מתחילה הרפתקה שמשנה הכל. כשכל זה יוצא לאור, לוסיה ופיירו נפרדים ולוסיה הולכת לגור מחוץ לבית, קודם אצל רפה (חבר של דון מרטין) ולאחר תקופת זמן בביתו של חוסה מריה פונטנה כשהוא נסע לספרד שם היא גם משמשת כ"משגיחה" למורנה שהוא מחוץ למדינה. פיירו באותו זמן מכיר את איסבל, אישה שהתגרשה לא מזמן עם בת קטנה, שגם איתה הוא מתחיל קשר. ילדיהם מתנגדים לקשרים החדשים ולמערכות היחסים החדשות שהם בונים למרות שהם מנצלים זאת בשביל לעבור לגור בבית של האחר כאשר הם רבים עם אחד ההורים.
פיירו ולוסיה בסופו של דבר מסתדרים ולוסי חוזרת לגור בבית. למרות זאת היא ממשיכה את קשרה עם חואן קרוז ופיירו ממשיך להרגיש דברים לאיסבל והם ממשיכים להתראות בסתר. איסבל שמה לב שפיירו לא עוזב את לוסיה ומנסה לסיים את הקשר ביניהם מה שגורם לה להסתיר את ההריון שלה. לוסיה גם בהריון אבל בשונה מאיסבל, לוסיה לא יודעת של מי הילד והיא לא בטוחה שהוא של פיירו או של חואן קרוז. אחרי בדיקת דנ"א מגלים שהילד של חואן קרוז. בסופו של דבר, פיירו הולך עם איסבל ועם הילד החדש שלהם ולוסיה נשארת עם חואן קרוז וילדם החדש.
מיואשת מהעובדה שחואן מעדיף את מורנה ולא אותה, ריטה מיידעת את אנשי משרד החינוך על הקשר הרומנטי שמנהלים השניים מה שכולל גם את אביה של מורנה, חוסה מריה פונטנה (שידע על הקשר בעצם כמה ימים לפני). חואן גורש מבית הספר ומורנה הועברה למנזר כבקשת אביה שם לא יכלה לצאת. חואן מציע להתקדם עם הקשר ביניהם בלי להתחשב בתוצאות עד שהוא מגלה שלוצ'ו נאבק על להיות עם מורנה גם. בשביל לא לפגוע באח שלו, חואן מוותר על מורנה ומתחתן עם ריטה. הרעיון המקורי של החתונה בין השניים הייתה להוריד את כל ההאשמות לגבי חואן ושיוכלו לקבל אותו חזרה כמורה. מורנה ולוצ'ו מתחילים לצאת וריטה נוקטת בדרכים מטורפות בשביל שחואן יחזור ללמד (כולל הרצח של מולינה, אחד הממונים על תיקו של חואן), אבל חואן לא מצליח לאהוב את ריטה כפי שהיא מצפה ממנו והוא נפרד ממנה, עייף מסצנות הקנאה שלה ומהדרישות המוגזמות שלה לשלוט על הכל. חואן חוזר למורנה, אבל ריטה הורסת את הכל וממציאה הריון בשביל שחואן לא יעזוב אותה. לפני שאמורים להופיע סימני הריון (שלא יכולים להופיע גם) ריטה גורמת לכולם להאמין שמורנה דחפה אותה מהמדרגות מה שגרם לה לאבד את הילד, בסופו של דבר האמת מתגלה. כשריטה שמה לב שאין אפשרות לסיים טוב את הקשר עם חואן היא מתחילה לפעול בדרכים מטורפות בשביל להרוס את הקשר בינו ובין מורנה ולהרוס אותו ובסופו של דבר נאלצת לברוח מהמשטרה ומהחוק. בבית החולים ריטה פוצעת את חואן קשה (מה שגורם למותו לאחר כמה שעות) את חואן בטעות כאשר הוא זז כדי להגן על מורנה. כמחווה אחרונה המשפחה מארגנת חתונה בין השניים בבית החולים ובסופה של החתונה, חואן מת. לאחר מותו של חואן מורנה מגלה שהיא בהריון מחואן. ריטה חוטפת את מורנה בתקווה לחטוף את הילד לאחר שיוולד ולברוח מהמדינה. ריטה מסיימת מאושפזת וגורמת לנזקים מוחיים קשים כאשר היא מנסה להתאבד.
סיסי נוטשת את פונטנה כשאר הרומן בין חואן ולמורנה מתפרסם מפני שהיא האמינה שהוא אחראי לכל הבלגן שהסיטואציה יצרה למשפחה שלהם. חוסה מריה פונטנה נוסע לספרד ומשאיר את מורנה באחריותה של לוסיה וסיסי נוסעת למחוז רחוק. השחקנית שמשחקת את סיסי התחלפה באמצע.
אמדאו מסיים את הרומן שלו עם סנדי וחוזר למבל, אבל סנדי בהריון ממנו. כשמבל מגלה את זה היא מכריחה אותה לשתוק ולשקר לכולם שאביו של התינוק הוא אנזו, בן זוג שהיה לה זמן קצר לפני. מבל מתיימרת שבעיות הלב שהיו לה חוזרות כל פעם שאמדאו מתקרב לסנדי ולבסוף היא מתה. לאמדאו מגיע סרטון שמבל צילמה לפני שהיא מתה שם היא אומרת שהוא האבא האמיתי של הילד של סנדי. בהתחלה הוא כועס שהיא הסתירה זאת ממנו אבל לבסוף הם חוזרים להיות יחד ומתחתנים בטקס לא רשמי. הם לא הפכו את נישואיהם לרשמיים בגלל הקושי של אמדאו לעבור עם סנדי לארצות הברית (מיאמי) בשביל הזדמנות עבודה גדולה מאוד שצצה לה שם. נסיעתה של הדמות נוצלה מכיוון שהשחקנית נאצלה לעזוב את הסדרה.
בשלבים הראשונים של הסדרה התגלה שלוסיה ופיירו שומרים סוד חשוב הקשור לבנם לוצ'ו. מה שמתברר לבסוף שלוצ'ו הוא אינו בנם האמיתי. לוסיה באמת הייתה בהריון, אך בנה נולד מת אבל בבית החולים היא ראתה אישה נוספת שבנה נולד ממש אל מזמן שגססה. האישה ביקשה מלוסיה לקחת את בנה מה שאפשר להם גם לא לחסוף את אימו האמיתית. באופן כללי לוצ'ו קיבל את המצב אבל הגיע למצב שבו הוא מאשים את לוסיה ופיירו על ניתנת יחס יותר טוב לסנדי או חואן ביחס אליו מפני שהוא לא באמת בנם.
לוצ'ו נכנס לדיכאון כתוצאה מכך שאינו מצליח לקדם את הקשר בינו לבין ומורנה והקשר המעורער עם הוריו, מגיע לשימוש בסמים. הדבר גורם לו להכיר את גבי, שגם מכורה לסמים וקורבן של מוכר הסמים "פחרו". הוא ולוצ'ו מגיעים לעסקה בה הוא מוכן למכור בשבילו כל עוד הוא לא יפגע בגבי. המכירה הראשונה של לוצ'ו ביומו הראשון מסתבכת כאשר הוא מגלה שהקונה הוא חואן קרוז שבאותו זמן עבר תאונה. התאונה הזאת משאירה אותו בקומה ויש צורך לנתח אותו בשיקגו, ארצות הברית, עם מלווה. לחואן קרוז אין משפחה ולוסיה מלווה אותו למרות שהקשר הרומנטי בין שניהם נגמר. חואן חושף בפני לוסיה את התמכרותו של לוצ'ו לסמים ובאותה העת פיירו מגלה זאת בעצמו.
כריסטיאן פביאני
כריסטיאן גסטון פביאני (בספרדית: Cristian Gastón Fabbiani; נולד ב-3 בספטמבר 1983) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
פביאני נולד בסיודאד אוויטה למשפחה של כדורגלנים. דודו אוסקר פביאני שיחק בעברו בנבחרת צ'ילה. פביאני התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של לנוס. בקיץ הושאל לפלסטינו מליגת העל הצ'יליאנית במדיה כבש 16 שערים ב-25 משחקים. במדיה קיבל את הכינוי "El Ogro" (בעברית: המפלצת).
בקיץ חתם בבית"ר ירושלים מליגת העל. ב-14 באוקטובר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–3 למכבי נתניה בו הורחק אחרי שקיבל צהוב שני.
בשנת חתם בצ'.פ.ר. קלוז' מליגת העל הרומנית תמורת סכום שלא פורסם, אך מוערך בין 2–3 מיליון אירו. בעונתו הראשונה בקלוז' הוא כבש 10 שערים ב-28 משחקי ליגה והיה שותף לזכייה הראשונה שלו באליפות רומניה. בתחילת עונת הושאל לניואל'ס אולד בויס מליגת העל הארגנטינאית ובמהלך העונה עבר לריבר פלייט.
בשנת חתם בווראקרוס מהליגה המקסיקנית השנייה, אך עזב את המועדון עוד בטרם רשם דקות משחק.
בהמשך הקריירה שיחק באול בויס, אינדפנדיינטה ריבאדביה, ספורט בויס וורנס, קלאב ספורטיבו אסטודיאנטס, פורטווייחו, דפורטיבו מרלו וקלאב דפורטיבו אוניברסיטריו.
רודני הוד
רודני מייקל הוד (באנגלית: Rodney Michael Hood; נולד ב-20 באוקטובר 1992) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בקבוצת לוס אנג'לס קליפרס מליגת ה-NBA.
נעורים וקריירת מכללות
הוד נולד במרידיאן שבמדינת מיסיסיפי בארצות הברית. הוריו ויקי וריקי הוד שיחקו כדורסל כסטודנטים באוניברסיטת המדינה של מיסיסיפי, אביו הוא מנהל בתנועת הנוער Boys & Girls Clubs ואמו מנהלת תיכון.
בתקופת לימודיו בתיכון נבחר הוד פעמיים לכדורסלן השנה במיסיסיפי, הוא הוביל את קבוצתו פעמיים לגמר אליפות התיכונים דרג 6A (הדרג הגבוה ביותר) של המדינה ולזכייה אחת באליפות.
ב-2011 החל ללמוד קינסיולוגיה ולשחק כדורסל באוניברסיטת המדינה של מיסיסיפי. הוא נבחר בתום העונה לחמישיית שחקני השנה הראשונה בליגת ה-SEC לאחר שהשיג ממוצע של 10.3 נקודות ו-4.8 ריבאונדים. בתום העונה החליט לעבור לאוניברסיטת דיוק. בהתאם לחוקי ה-NCAA נאלץ להמתין שנה בטרם היה יכול להיות שותף במשחקים רשמיים. בעונת 2013/14 שימש קפטן קבוצת הכדורסל של דיוק והשיג ממוצע של 16.1 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק. הוא נבחר לחמישייה השנייה של ליגת ה-ACC. בתום העונה החליט להעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
קליבלנד קאבלירס
בפברואר 2018, לאחר כ-3 עונות וחצי ביוטה, הועבר לקליבלנד קאבלירס כחלק מטרייד משולש בו הייתה מעורבת גם סקרמנטו קינגס. בפלייאוף 2018 הגיעה קליבלנד למעמד גמר ה-NBA, אך הפסידה בו לגולדן סטייט ווריורס בתוצאה 0–4.
פורטלנד טרייל בלייזרס
בפברואר 2019 נשלח הוד בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס, בתמורה לניק סטאוסקאס, וייד בולדווין ושתי בחירות דראפט עתידיות. במשחק מול לוס אנג'לס לייקרס ב-6 בדצמבר 2019 סבל הוד מקרע בגיד האכילס, ודווח שייאלץ להחמיץ את כל המשך עונת.
טורונטו ראפטורס
ב-25 במרץ 2021 הועבר הוד בטרייד ביחד עם גארי טרנט בתמורה לנורמן פאוול. לאחר סיום העונה שוחרר הוד מהקבוצה.
מילווקי באקס
לקראת עונת 2021/2022 חתם הוד לעונה אחת במילווקי באקס.
פירמידה (מבנה)
מבנים דמויי פירמידה באים לידי ביטוי באדריכלות העתיקה והמודרנית, באמנות ובפולחן. יתרונם של מבנים אלו נעוץ בחוזקם ובשרידותם. זאת הודות לעיצוב הפירמידה בו רוב המשקל קרוב לקרקע, כך שנוצר בסיס רחב עם מרכז מסה נמוך יחסית.
עד כה, נמצאו עשרות פירמידות באיטליה, ספרד, קרואטיה, סלובניה, יוון, סרביה וצרפת. מספר הפירמידות המשוערך בסין מגיע לכ-300.
פירמידות בעת העתיקה
בעת העתיקה עמים שונים רצו לבנות בניינים גבוהים, לכל מיני מטרות שונות, ומכיוון שטכנולוגיית העמים האלה לא הייתה מתקדמת, החומרים היחידים שמהם הם יכלו לבנות את המבנים האלה היו אבנים.
היתרון של בניית המבנה כפירמידה ולא בצורת מגדל, הוא שבמגדל כל משקל הבניין נח על הבסיס, כתוצאה מכך המשקל על הבסיס הוא גדול ממה שהבסיס יכול לשאת ומגדל האבן מתמוטט. לעומת זאת בנייה בצורת פירמידה פותרת את הבעיה ולכן עמים רבים שלא היה קשר ישיר ביניהם בנו בניינים בצורת פירמידה.