cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נופל וקם (שיר)
נופל וקם הוא סינגל של להקת ההיפ-הופ הישראלית שב"ק ס'. השיר יצא לאור בשנת 2000, כחלק מהאלבומה השלישי של שב"ק ס', "כנען 2000", על ידי חברת התקליטים NMC.
רקע
השיר נכתב והולחן על ידי חברי הלהקה, והופק על ידי גיטריסט הלהקה פילוני. השיר מורכב משלושה בתים, ובניהם פזמון חוזר וגשר ומתאפיין במקצב שירה המשלב היפ-הופ, פאנק ורגאיי. השיר עוסק בקשיים בהם נתקל אדם ובאתגרים המוצבים מולו במהלך הגשמת חזונו. פתיחת השיר מזכירה את המשפט "", הנאמר בהתייחסות להגדה של פסח. כמו כן, הבית השני בשיר מתאר השוואה של מסעו האישי למסע בני ישראל במדבר לאחר צאתם ממצרים, כמסופר ב.
על שם השיר, נקרא הסרט "נופל וקם - סיפורה של שב"ק ס'", המתעד את הפקת האלבום "כנען 2000".
הצלחה
השיר שהה במצעד השבועי של רשת ג' כעשרה שבועות, תוך שהגיע בשיאו למקום השני. במצעד השנתי של התחנה, דורג השיר במקום ה-21. במצעד השנתי של תחנת הרדיו גלי צה"ל, דורג השיר במקום ה-17. כמו כן, זכה השיר במקום ה-69 במצעד "פסקול העשור" שנערך על ידי ערוץ 24 ו-mako.
נכון לאפריל 2020, עומד הקליפ של השיר על כחצי מיליון צפיות באתר שיתוף הווידאו "YouTube", ו-300 אלף השמעות ברשת הזרמת המדיה "Spotify".
ואלנס
פלאביוס יוליוס ואלנס אוגוסטוס (בלטינית: Flavius Iulius Valens Augustus; 328 – 9 באוגוסט 378) היה קיסר הקיסרות הרומית המזרחית כאוגוסטוס במשותף עם אחיו ולנטיניאנוס הראשון החל מ-364 ועד מותו בקרב אדריאנופול.
תקופת שלטונו התאפיינה בסדרה אין-סופית ובלתי נפסקת של מלחמות מול איומים מחוץ לגבולות האימפריה - הן מצד האימפריה הסאסאנית, שהגיעה לשיאה בתקופה זו והפעילה לחץ על הגבול המזרחי, ומצד השבטים הגותיים שחדרו אל תוך שטחי האימפריה לאורך גבול הדנובה במספרים גדולים. לאיומים אלו נוספו מרידות מתוך שטחי האימפריה הן על ידי קציני צבא והן על ידי קבוצות אתניות שחשו את לחץ השלטון הרומאי מחד וחולשתו של השלטון המרכזי. גם בקרב תושבי הערים המרכזיות שרר מרמור בקרב התושבים ושכבות האצולה כנגד ואלנס הן בגלל גביית מיסים גבוהים ובדרכים אגרסיביות והן בגלל תחושת התושבים כי תשומת ליבו של האוגוסטוס מופנית למחוזות אחרים. ואלנס הגיע לתפקיד הקשה ברגע היסטורי מורכב במיוחד ובתחילת תנועה של נדידת עמים שמקורה בכניסה של השבטים ההונים אל הקווקז ותנועה של שבטים גרמאניים דרומה אל תוך שטחי האימפריה, תהליכים אלו, ששינו את פני המפה הגאו-פוליטית, יצרו סדרה של גלי הדף שהתנפצו על גבולות האימפריה ובסיכומו של דבר הביאו לנפילת האימפריה המערבית.
ההיסטוריונים הרומאיים לא נטו חסד ולא חסכו את שבטם מוואלנס, ששלטונו הקצר יחסית מתואר באופן ביקורתי, והוא באופן אישי מתואר כמי שנטל השלטון היה גדול מכפי מידותיו. לשמו נקשר התואר המפוקפק כמי שעמד בראש צבא רומאי וספג תבוסה מהקשות ביותר בהיסטוריה של האימפריה, תבוסה שבסיכומו של דבר שילם עליה בחייו.
מינוי לשליט האימפריה הרומית
ואלנס נולד בשנת 328 בעיר וינקובצי (לטינית: Cibalae, בקרואטיה המודרנית) בנו של גרטיאנוס קצין צבא בכיר בצבא של קונסטנטינוס הראשון וקונסטנס ואחיו הצעיר של האוגוסטוס ולנטיניאנוס הראשון. בעוד ולנטיניאנוס זוכה ללוות את האב במסעות מלחמה וקיבל הכשרה כמפקד ומנהיג, ואלנס נותר מאחור מבלי שיהנה מהכשרה דומה.
בפברואר נמצא האוגוסטוס יוביאנוס מת באוהל שלו בעת חנית לילה בעיר השדה דדסטנה (Dadastana). על פי ההיסטוריונים בני התקופה הוא מת מחנק מעשן של מדורה לחימום שבערה באוהל הקיסרי. מועצה של קציני צבא התכנסה בספטמבר 364 התכנסו מפקדי הצבא לבחור שליט חדש ולאחר שמספר מועמדים אחדים נפסלו הם החליטו לבחור בוולנטיניאנוס. ביום 26 בפברואר 364 קיבל ולנטיניאנוס את שרביט השלטון וביום 28 במרץ בחר באחיו ואלנס כשליט לצידו שיהיה אחראי על השלטון בחלק המזרחי של האימפריה. הוא קבע את מקום מושבו במילאנו משם שלט על איטליה, גאליה, אפריקה, ואיליריה (חבל ארץ במערב הבלקן) וואלנס קבע את בירתו בקונסטנטינופול. ההיסטוריון הבריטי ארנולד יו מרטין ג'ונס שעבודתו על הקיסרות המאוחרת נחשבת לבסיס המחקר ההיסטורי של תקופה זו בכלל וכוללת גם את שלטונו של ואלנס כתב כי:
ואלנס ככל הנראה השתייך לזרם האריאניות בנצרות, אך יכול להיות כי שיוך לזרם שמאוחר יותר סומן כמינות נעשה על רקע הפיכת המונח "אריאני" ככינוי גנאי על ידי אתנסיוס בישוף אלכסנדריה שהתנגד לתורת אריוס והשתמש בכינוי כדי לבדל את החולקים על הדוקטרינה שלו, את מעשיו של ואלנס תיאר איזדיורוס, בישוף סביליה: "ולאנס, אשר תעה מהאמת של האמונה הקתולית והחזיק בשחיתות המידות של המינות האריאנית, שלח אליהם כוהנים מינים ובשכנוע מרושע סיפח את הגותים אל הדוקטרינה הסוטה שלו והעביר, בזרע הרסני, [את] הרעל המזיק אל עם כה מפואר ועל ידי כך שימר וקיים לזמן רב את הסטייה אשר עם פתי ספג".
מרד פרוקופיוס
ואלנס ירש מערכת שנמצאה במערבולת, מותו הפתאומי של יוליאנוס הכופר במהלך מסע מלחמה כנגד האימפריה הסאסאנית וויתוריו של יוביאנוס על שטחים במסופוטמיה ועל השליטה בארמניה הותירה את הגבול המזרחי ושטחי הספר במצב של אי יציבות. בסתיו של 365 בעודו עושה את דרכו לבירתו נודע לוואלנס כי קצין בצבא הרומאי, פרוקופיוס (Procopius), בן דוד של יוליאנוס הכופר ניצל את החלל השלטוני שנותר והכריז על עצמו אוגוסטוס בקונסטנטינופול. הוא הצליח לגייס לגיונות של לוחמים גאליים שתמכו בו כאוגוסטוס והצליח לזכות בתמיכתם של תושבי קונסטנטינופול על ידי הדגשת קשריו לשושלת קונסטנטינוס ועל ידי הופעות בפומבי מלווה באלמנתו ובתו של קונסטנטיוס השני הוא המשיך לבסס את מעמדו על ידי הפצת שמועות שוולנטיניאנוס מת וניצל את החשש והסלידה של האצולה המקומית מולנטיניאנוס וואלנס סלידה שבבסיסה הניסיונות האגרסיביים של ואלנס לגבות מיסים וחובות עבר תוך שימוש בהחרמת רכוש ואפילו עינויים. תעמולה זאת סייע לפרוקופיוס לגייס תמיכה משבטים גותיים שרכשו כבוד רב לקונסטנטינוס "הגדול" וליורשיו.
תגובתו הראשונית של ואלנס הייתה קול ענות חלושה, עומס האיומים על שלטונו שכללו מרידה של שבטים גותיים בתרקיה בנוסף על המרד מבית ולחץ על הגבולות המזרחיים הביא אותו לכלל רפיון ידיים, הוא נמנע מלנסות להתעמת עם המורדים ושקל לוותר על כסאו ואף להתאבד. פרוקופיוס ניצל את התגובה הרפה והצליח להשתלט על שטחים נוספים ובהם הפרובינציה ביתיניה ולהגדיל את בסיס התמיכה בו. קציני הצבא שתחת פיקודו של ואלנס היו הכוח הדוחף לשינוי, הם הבינו את גודל הסכנה והצורך להכות במורדים בטרם יתרון המספרי של הצבא האימפריאלי יאבד. ואלס התעשת וב 2 עימותים צבאיים הצליח להביס את צבאו של פרוקופיוס שהיה בעמד נחיתות מספרית ואיכותית. פרוקופיוס הצליח להימלט והסתתר בפריגיה אך נמסר לידי ואלנס על ידי בוגדים מקרב נאמניו. פרוקופיוס הוצא להורג על ידי קריעת גופו לשתיים והבוגדים שציפו לפרס על שירותם הוצאו להורג על ידי ניסור גופם לשתיים.
מלחמה כנגד הגותים
לאחר דיכוי מרד פרוקופיוס התפנה ואלנס לסגור את החשבון עם הגותים שהתחייבו לסייע לו במרידתו, הצבא הגותי שהובטח לפרוקופיוס כי יבוא לתגבר את כוחותיו איחר להגיע לשדות הקרב המכריעים אך לא ישב בחיבוק ידיים וניצל את הכאוס ששרר לאחר דיכוי המרד לאורך גבולות הדנובה על מנת לפשוט על אזורי הספר ולשדוד ככל הבא ליד את השטחים החקלאיים של תרקיה, ואלנס נאלץ להמשיך את המלחמה המתמדת והצעיד את לגיונותיו צפונה ובעימות בין הצבא הרומאי לפושטים הגותיים הייתה יד הרומאים על העליונה, הגותים נאלצו להפרד משללם וחזרו אל מעבר לדנובה. ואלנס החליט לנצל את ההזדמנות ולפתח במערכה לריסון השבטים הגותיים ובאביב 367 חצה את הדנובה ותקף יישובים של הויזגותים שנמנעו מלהיכנס לעימות ישיר עם הצבא הרומאי העדיף ונסוגו אל מקומות מסתור בהרי הקרפטים. ואלנס חזר אל הצד הרומאי של הדנובה ומחנות החורף מבלי שהצליח להביא את הגותים לכלל כניעה או הסכם. באביב של השנה שלאחר מכן נמנע ואלנס מלתקוף את השטחים שמעבר לדנובה והתרכז בבניית קו ביצורים. בשנת 369 חצה ואלנס שוב את הדנובה והחל לזרוע הרס בדרכו אל תוך עומק השטח הגותי על מנת לכפות עימות חזיתי עם הויזגותים, עימת ההסתיים בחוזה בין הצדדים שמשמעותו הייתה ניתוק היחסים בין הגותים לרומאים, קשרי המסחר צומצמו והגותים התחייבו שלא לחצות את הדנובה, ההסכם שלמעשה העניק לרומאים רק זמן קצר של שקט. מאמציו של ואלנס הותירו את השבטים הגותיים שמעבר לדנובה כבעיה לא-פתורה.
הלחץ על הגבולות של האימפריה חזר ביתר שאת עם הופעתם של ההונים. שבטים אלו הפעילו לחץ רצוף על הטריטוריות באזור הים השחור בין נהר הדון ונהר הדניסטר, שם התעמתו ההונים עם קבוצת השבטים הידועה לרומאים בשם הגותים המזרחיים (Greuthungi), או האוסטרוגותים, ועם קבוצת השבטים הגותיים המערביים, הטרווינגים (Tervingi), ששטחי מחייתם היו בין הדניסטר לנהר הדנובה, שהיה הגבול של האימפריה הרומית. בשנת 375 התחולל עימות בין ברית רופפת של השבטים הגותיים ובין ההונים. הגותים לא הצליחו לעצור את ההתקדמות ההונית אל מעבר לנהר הדניסטר והברית התפרקה, כאשר שבטים גותיים נפוצו לכל עבר והפושטים ההונים זנבו בהם. בשנת 376, תחת לחץ של ההונים, הגיעו כ-80,000 פליטים גותים אל גדות הדנובה ודרשו כי הרומאים יאפשרו להם לחצות ולהיכנס אל תוך שטחי האימפריה. הרומאים, בהתאם למנהגם במקרים דומים, הסכימו לדרישה מאחר שסירוב היה מעמיד בסכנה מצד הגותים הנואשים את מערכת ההגנה על הפרובינקיות הגובלות בדנובה, ומאידך מתוך תקווה כי הפליטים ישמשו כחיץ מול התקפות עתידיות. הפליטים חצו את הנהר בסמוך לעיר הבולגרית סיליסטרה, שהייתה ידועה אז בשם דורוסטורום (Durostorum), וחנו בסמוך לעיר במחנה שתנאי המחיה בו היו בלתי נסבלים.
מאבק עם האימפריה הסאסאנית
המאבק מול האימפריה הסאסאנית היה הירושה שקיבל ואלנס מהאוגוסטוסים ששלטו לפניו, יוליאנוס שמסע המלחמה שלו במסופוטמיה קרס בטרם הצליח להכות שוק על ירך את הסאסאנים ויוביאנוס שנאלץ לחתום על הסכם בתנאים קשים על מנת לחלץ את הצבא הרומאי ממצב קשה וסכנת השמדה, ההסכם העביר לידי הסאסאנים שטחים במסופוטמיה ואת השליטה על ממלכת ארמניה. שאפור השני המלך הסאסאני ניצל את ההסכם החד-צדדי ואת העובדה שהרומאים נאלצו להילחם במספר חזיתות והתקשן לרכז את המאמץ והאמצעים הנדרשים על מנת להתמודד עם האיום לאורך הגבול המזרחי. שאפור החל להפעיל את השפעתו הבלעדית בארמניה על מנת להוריד את המלך הארמני הנאמן לרומא מכסאו ומשהצליח פלשו צבאות סאסאניים ב 2 ראשים אל ארמניה, הנסיך הארמני פאפס בנו של המלך המודח ברח לבקש את חסותו ועזרתו של ואלנס כנגד הסאסאנים.
למרות הניצחון הרומאי ואי היכולת הסאסאנית לכפות את קיום ההסכם של שנת 363 ארמניה נותרה בעיה בוערת שמשכה משאבים ותשומת לב מוואלנס ומצבא האימפריה, פאפאס התגלה כבן חסות בעייתי ומשהועברו מושכות השלטון בארמניה לידיו הוא התגלה כשליט שלא מהסס להפעיל יד ברזל כנגד מתנגדיו ומאידך דרש לקבל לידיו את השליטה על מבצרים רומאיים לאורך הגבול המזרחי. ואלנס ראה את הסכנה בבן חסות שהשליטה עליו הולכת ומתרופפת ומחשש שפאפאס יפנה לסאסאנים שלח צבא על מנת להביא את פאפאס לדין, משנכשל הניסיון הוא שלח אנשי צבא שהוציאו אותו להורג בארמניה. תחתיו מינה ואלנס בן משפחת ארמני אחר ומינה עוצר לפקח על המלך הארמני, שניהם מנאמני האימפריה הרומית.
הבחישה הרומאית בשלטון בארמניה ועזות המצח של ואלנס שביטל במחי יד את תנאי ההסכם של שנת 363 בן יוביאנוס לשאפור הותירה לסאסאנים מעט מקום לתמרון והם החלו לאסוף צבא לחידוש מעשי האיבה ומתוך מטרה להשיב את השליטה שלהם בארמניה.
חלוקה מחדש של השלטון
ביום ה-17 בנובמבר 375 מת ולנטיניאנוס האוגוסטוס הבכיר והשלטון באימפריה עבר חלוקה ושינוי. את מקומו של ולנטיניאנוס תפס בנו גרטיאנוס שנשא כבר את התואר אוגוסטוס ושלט על האימפריה המערבית ביחד עם אביו, בצעד יוצא דופן המעיד על השפעתם המוגבלת של ואלנס וגרטיאנוס מינו מפקדי הצבא של האימפריה המערבית, על דעת עצמם את ולנטיניאנוס השני, ילד בן 4 כאוגוסטוס נוסף. האימפריה המערבית התחלקה ל 2, גרטיאנוס שלט על הפרובינציות גאליה בריטניה ואיבריה וולנטיניאנוס השני "שלט" על איטליה וצפון אפריקה אך למעשה היה שליט-בובה תחת השפעת הצבא.
קרב אדריאנופול ומותו של ולאנס
האיום הגותי שקרם עור וגידים לממדי איום ישיר על מוקדי הכוח של האימפריה ובעיקר על קונסטנטינופול הכריח את ולאנס לבטל את ההכנות למסע המלחמה כנגד האימפריה הסאסאנית בארמניה להגיע להסכם לא נוח עם השליט הפרסי ולחזור עם כל הצבא תחת פיקודו אל גבולות הדנובה של האימפריה. בדרכו מערבה, כאשר ואלנס הגיע לקונסטנטינופול הוא נתקל בהפגנות מחאה מצד אוכלוסיית העיר שמחו על כך שלכאורה הוא מזניח את הגנת לב האימפריה ועיר הבירה ומותיר את הפרובינציות לידי הגותים, הפגנות אלו שהתרחשו בפומבי כפו על ואלנס לעזוב את קונסטנטינופול לאחר 12 ימים בלבד מיום כניסתו לעיר. על פי המסופר על ידי היסטוריונים רומאיים ואלנס איים להחריב את העיר בעצמו לאחר שיכה את הגותים. במהלך שנת 378 מינה ואלנס מגיסטר מיליטיום חדש בשם סבסטיאן ושלח אותו בראש יחידת פרשים עילית לנהל מבצעי לוחמה זעירה כנגד גדודי פשיטה גותים, פעולות אלו נחלו הצלחה יחסית אך כפו על הגותים את ההכרה שאין עתיד בפעולות שוד של קבוצות קטנות. פריטיגרנוס הבין שהרומאים מתכננים מהלך משולב כנגד האיום הגותי ופעל לרכז את הכוחות תחת פיקודו.
בתחילת אוגוסט קידם ואלנס את עיקר צבאו לכוון צפון מזרח וקבע את המחנה כמאה מייל מהעיר אדריאנופול ממיקום זה הוא יכול היה לאיים על הצבא הגותי במהלך אגרסיבי וכניסה לקרב ולחסום תנועה של הצבא הגותי אם יצעד על קונסטנטינופול. בשלב זה החלו להאסף ידיעות על הצבא הגותי ולפי המידע שהועבר לוואלנס מנה צבא זה כ 10000 לוחמים, כלומר צבא קטן יחסית לצבא הרומאי. ואלנס דחה על הסף את הקולות בקרב יועציו שהטילו ספק במידע והחליט להכות בגותים מיידית, הצבא הרומאי נע לכוון אדריאנופול והקים מחנה מבוצר. שליח מגרטיאנוס שהבטיח תגבורת אך ללא התחייבות לגבי לוח זמנים וקולות מקרב קציניו שהציעו להמתין לא עצרו את ואלנס שהחליט להיכנס לקרב בהקדם ועל פי תנאיו. בשלב זה שלח פריטיגרנוס כומר נוצרי כשליחו לקיסר הרומאי, המנהיג הגותי הציע כי הצדדים יחזרו והתחייבו לתנאי ההסכם כפי שנקבעו בעת שהגותים חצו את הדנובה כלומר יקבלו שטחי מחיה תמורת שלום ונסיגה גותית. הכומר גם נשא מכתב אישי לקיסר ובו התחייב פריטיגרנוס כי רצונו בשלום וכי הוא מציע שהקיסר יצווה על צבאו לתמרן באגרסיביות ולהציג לראווה את כוחו ויאפשר לפריטיגרנוס לשכנע את ראשי השבטים הגותיים להיכנס למשא ומתן. ההיסטוריונים חלוקים בשאלה לגבי כוונתו ומטרתו של פריטיגרנוס בהצעה הפומבית והמכתב האישי האם ניסה לקנות זמן ולקבוע את מועד הקרב המתאים לצבא הגותי או שניסה להימנע מעימות וקרב ולהשיג נחלה לשבטים הגותיים. ואלנס דחה את ההצעה ושלח את הכומר חזרה למחנה הגותי. האוצר הקיסרי ושיירת המטען של הקיסר הוכנסו אל בין חומות אדריאנופול עם משמר קיסרי והצבא התכונן לצאת לקרב.
בבוקר יום ה-9 באוגוסט יצא הצבא הרומאי במבנה אל הכוון בו אמור היה להיות הצבא הגותי - על פי הדיווחים של תצפיתנים רומאיים. האזור סביב העיר קשה לתנועה בגלל קפלי קרקע המרושתים בדרכי עפר. מזג האוויר לא הקל על המסע והצבא הרומאי נעשה בשיא הקיץ בחום גבוה ותחת שמש קופחת. לאחר צעידה של כ-13 ק"מ מאדריאנופול הגיעו יחידות החלוץ הרומאיות לעמדות מהן ניתן היה לראות את המחנה הגותי.
בשעות אחר הצהריים הגיע הצבא הרומאי לעמדות מול הצבא המחנה הגותי. בשלב זה שלח פריטיגרנוס שליחים למחנה הרומאי בהצעה מחודשת למשא ומתן ובהצעה לסיים את העימות ללא קרב. הרומאים ניהלו משא ומתן שבשלב ראשון התעכב על נושאים טכניים. הסיבה לנכונות הרומאית למצות לכאורה את ההצעה הגותית איננה ברורה אך האירועים בשדה הקרב יצאו מכלל שליטה ולחימה פרצה בטרם הבשיל הזמן לשני הצדדים. הקרב שהחל ככל הנראה כהתכתשות בין יחידות "קלות" משך אליו את כל האגף הימני של הצבא הרומאי ותחילה הצליחו הפרשים הרומאיים לנצל את המומנטום וככל הנראה הגיעו על לקו מעגל העגלות הגותי. הקרב שינה את האופי לאחר שהגותים שלחו תגבורות להדוף את הרומאים, בשלב זה הופיעו גדודי פרשים אלאניים שחזרו ממשימת איסוף המזון ונכנסו מיידית לשדה הקרב. יחידות הפרשים הרומאיות נפוצו לכל עבר ואגף ימין של מבנה חיל הרגלים הרומאי שטרם הספיק להתגבש לכלל מערך מושלם, נחשף בצידו הפגיע ביותר להתקפה של הפרשים האלאניים. בשלב זה של הלחימה תקפו לוחמים גותיים מתוך מעגל העגלות את קווי המערך של לגיונות הרגלים הרומאיים שבמרכז השדה. חיל הרגלים הרומאי נותר לבדו בשדה הקרב מותקף מכל הכיוונים וללא אפשרות לתמרון, להתארגנות מחדש או נסיגה. החיילים הרומאיים המעטים שהצליחו להימלט מהטבח ניסו להתרחק משדה הקרב, ככל הנראה מספר יחידות עילית המשיכו להילחם גם לאחר התפוררות המבנה של הצבא. ככל הידוע ואלנס הופל מסוסו ננטש על ידי שומרי ראשו והצליח לחבור ליחידת פרשים שעוד הצליחה לשמור על משמעת ולתפקד כגוף לוחם. ניסיון לקרוא ליחידות הרזרבה או לבנות מחדש את המערך הלוחם נסתיימו באפס מאחר שכל היחידות שנותרו מחוץ לשטח ההריגה נפוצו לכל עבר.
מותו של ואלנס
קיימות 2 גרסאות לגבי מותו של ולנס שגופתו לא נמצאה ולמעשה לא ידוע מה עלה בגורלו. על פי גרסה אחת ולנס ננטש לחלוטין על ידי חייליו נפגע מחץ, מת, נקבר תחת גופות של חיילים שנהרגו אחריו וככה נעלם.
על פי גרסה אחרת ואלנס אכן נפצע מפגיעת חץ ונלקח משדה הקרב על ידי שומרי ראשו שנותרו לצידו או סריסים מחצר הקיסר הוא הובא לבית חווה סמוך לשדה הקרב על מנת לקבל טיפול. פרשים גותיים שעברה במקום במרדף אחרי רומאים שנמלטו משדה הקרב תקפה את משמר הקיסר ומשלא הצליחו לפרוץ לבית הם העלו אותו באש על השוהים בו ובהם הקיסר. לפי סיפור זה אדם אחד הצליח להימלט מהלהבות, נתפס על ידי הגותים ומאוחר יותר סיפר על גורלו ומותו של ואלנס.
לאחר מותו
הן המקורות הרומאיים והן המחקר המודרני מצביעים על שאלת המנהיגות. תפקודו של ואלנס מתואר בביקורתיות רבה, פעולותיו מעידות על קוצר רואי וחוסר בנחישות. הצעדת הצבא בחום הקיץ והבאת החיילים לכלל תשישות עוד בטרם הקרב ובמהלך ההמתנה הארוכה החלישה את הצבא הרומאי והפחיתה את כשירותו המבצעית. ואלנס גם טעה בעוד הוא פוסח על שני הסעיפים בשאלה האם לפתוח בקרב מול הגותיים, גם כאשר הצבאות נערכים לקרב, הססנות זו הותירה את מפקדיו והחיילים במצב של כוננות חלקית ואולי בלבול. בשדה הקרב ואלנס "נעלם" וייתכן ואיבד שליטה על צבאו כבר בשלבים הראשוניים ובמהלך הקרב הוא מתואר כדמות פאסיבית שפעלה ללא יוזמה והתקשה להגן על עצמו או להפעיל את סמכותו אפילו על שומרי ראשו. ההיסטוריונים הרומאיים שלא נחשדים באהדה לגותים קושרים לפריטיגרנוס תוארי הערכה כמי שפעל החוכמה ומתוך ראיית הנולד. מחקר מודרני מצביע כי למרות קשיים לוגיסטיים משמעותיים הצליח לקבוע את קצב ותזמון הקרב.
עם מות הקיסר ואלנס ועל רקע כישלונם של הגותים לממש את ניצחונם הצבאי, עלה על כיסא המלוכה תאודוסיוס הראשון, מצביא בעל ניסיון רב בלחימה, מתוך תקווה כי ניתן יהיה לדכא את המרידה של הגותים ולהחזיר את השליטה והשקט לאזור הגבול סביב נהר הדנובה. בסיכומו של דבר, בחר תאודוסיוס לסיים את הסכסוך במשא ומתן ובאוקטובר 382 חתם על הסכם המתיר לגותים ולבני בריתם להתיישב בשטח הגובל בגדה הדרומית של הדנובה ובתמורה הם הפכו לחלק ממערך ההגנה והתגייסו לצבא הרומי במעמד של פוֹאֶדֶרָטוּס (לטינית: Foederatus) - בלי לשלבם במסגרות צבאיות כמקובל באימפריה הרומית. הגותים נותרו ישות עוינת ומרדנית בעימות מתמשך עם הרומאים, מלחמות התנהלו בפרובינציות השונות ואלאריק הראשון המנהיג הגותי פלש לאיטליה מספר פעמים עד שבשנת 410 כבש את רומא ובזז אותה.
משפחתו
בשנת 354 או בסמוך לכך התחתן ואלנס עם אלביה דומיניקה (Albia Dominica). היא הייתה בתו של פטרוניוס, פרפקט המשמר הפרטוריאני, אדם שהיה שנוא על אזרחי האימפריה ובעל שם של אדם אכזרי. לפי אחד המחקרים פעולותיו של פטרוניוס בקונסטנטינופול בשמו של ואלנס, איסוף מיסים וגזל מהתושבים בנוסף לרדיפה של מתנגדים וחשודים בסימפתיה למתנגדים היא שאיפשרה לפרוקופיוס לזכות באהדת אזרחי העיר ולהתבסס כמורד.
לזוג נולדו 2 בנות בתאריכים לא ידועים אנסטסיה וקרוסה בשנת 366 נולד בנם ולנטיניאנוס גלאטיס (Valentinianus Galates) שמת בשנת 370. על פי היסטוריונים רומאיים-נוצריים הילד סבל עם לידתו ממחלות שונות ואלביה דומיניקה סיפרה לוואלנס כי ראתה בחלומה חיזיון ולפיו רדיפתו אחר אנשי דת נוצרים אורתודוקסים המתנגדים לנצרות האריאנית היא הסיבה למחלת הנסיך, לפי מקורות אלו סירב ואלנס לעצת בזיליוס הגדול להטביל את בנו על פי המסורת האורתודוקסית ועל כך אמר הקדוש כי רצון האלוהים הוא שיעשה והילד נפטר זמן קצר לאחר מכן.
לאחר האסון באדריאנופול ומותו של ואלנס אחזה אלביה דומיניקה במושכות השלטון, היא שילמה למתנדבים ולחיילים מתוך האוצר הקיסרי על מנת לארגן התנגדות ולייצב את הגנת העיר קונסטנטינופול כנגד הצבא הגותי עד שהאוגוסטוס החדש תיאודוסיוס הגדול הגיע לעיר ותפס את השלטון.
תאריך ונסיבות מותה לא ידועות.
ניקולאי בוילסן
ניקולאי מולר בוילסן (בדנית: Nicolai Møller Boilesen; נולד ב-16 בפברואר 1992) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת המגן השמאלי.
קריירת מועדונים
בוילסן התחיל לשחק כדורגל במועדוני בקבוצות כדורגל מקומיות, עד שבגיל 12 הצטרף למחלקת הנוער של ברונדבי. בדצמבר בוילסן הצטרף לאקדמיה לכדורגל של אייאקס ששילמה תמורתו כחצי מיליון אירו. ב-3 באפריל 2011 בוילסן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-3 נגד הראקלס אלמלו. בספטמבר בוילסן נפצע בירך ונעדר כחצי שנה ממגרשי הכדורגל. גם בעונת נעדר מרוב משחקי הקבוצה עקב פציעה. ב-10 בנובמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד ניימכן.
ב-25 באוגוסט 2016 בוליסן חתם בפ.צ. קופנהגן מליגת העל הדנית.
קריירה בינלאומית
ב-10 באוגוסט 2011 בוילסן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק בהפסד 2-1 ל. ב-15 בנובמבר 2013 בוילסן הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד.
בוילסן נכלל בסגל המורחב של הנבחרת לקראת מונדיאל 2018, אך לא נכלל בסגל הסופי. לעומת זאת, הוא נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2020 בו הגיע דנמרק לחצי הגמר.
דג-ציפור
"דג ציפור" היא סדרת עבודות מאת הציירת הישראלית מיכל נאמן. הסדרה, שנוצרה החל מן המחצית השנייה של שנות השבעים, העמידה במרכזה יצור כלאיים שחציו דג וחציו השני ציפור. היצירות זכו למספר פרשנויות, שראו באופן כינון הזהות כנושא המרכזי של עבודות אלו.
היסטוריה
סדרת העבודות שבהן מופיע הדימוי של הדג ציפור, נוצרה במחצית השנייה של שנות השבעים. עבודות אלו נוצרו בעזרת טכניקה של קולאז' על לוח עץ לבוד. נאמן חיברה קטעי תצלומים של דג ושל ציפור לכדי דימוי היברידי אחד. מקורם של תצלומים אלו הוא מאנציקלופדיית "Natural Life". ברבות מן העבודות מודגשים השוליים העליונים והתחתונים של הקומפוזיציה בצבע או בטקסטורה אחרת. לצד הדימוי שילבה נאמן טקסטים ובהם התייחסויות ארס פואטיות, טקסטים אלו כוללים התייחסויות אל הנצרות והברית החדשה, כגון "הדג מאמין בציפור", "הבשורה על-פי הציפור", "הדג הוא הסוף של הציפור", "What is your name?", "Triplicity" או "הדג הוא הבדיחה של הציפור".
הדג והציפור מהווים סמלים במסורות נוצריות שונות. הדג נתפש כייצוג לישו מתוקף המילה היוונית לדג - ΙΧΘΥΣ, ואילו ציפור משמשת במסורות נוצריות אחרות כייצוג של רוח הקודש (כיונה) או כייצוג לישו - באמצעות ציפור אדום-החזה או נקבת שקנאי
בשנת 1977 הציגה נאמן תערוכה בשם "דג ציפור", שהתקיימה ב"גלריה רוס" בתל אביב ובה הוצגו עבודות מן הסדרה. במשך השנים יצרה נאמן עבודות נוספות העושות שימוש בדימוי של הדג-ציפור. עבודות אלו נוצרו בטכניקה של ציור בצבעי שמן על בד והן מהוות מעין ציטוט של העבודות המוקדמות. בשנת 2000, לדוגמה, יצרה נאמן את "פלאינדרום מלך משיח", ציור שמן על בד שבו יצרה את דימוי הדג-ציפור כציור. לצד הדימוי צירפה נאמן שני משפטים מאת אברהם אבן-עזרא, הבנויים כפלינדרום ודנים בשאלת המצאות האל והגאולה בקרב האנושות.
בשנת 2007 יצרה נאמן, ביחד עם בן זוגה יוסי מר-חיים, את העבודה "הנקודות החזקות ביותר”. עבודה זו, שהוצגה בתערוכה "הפזורה" במרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית, שילבה בין הקרנה מוגדלת של הציור ”הבשורה על-פי הציפור” (1977) לבין פסקול שיצר מר-חיים ואשר הושמע בעזרת טייפ סלילים.
פרשנות
ה"דג-ציפור", כמו שטען גיא בן-נר, איננו יצור המתאחה לכדי ישות אחת הומוגנית. השימוש של נאמן בטכניקת הקולאז' מדגיש את החיבורים המאולצים והופך את הדימוי מדימוי מיתולוגי ל"חלום בלהות של סכינים". בנוסף, הוסיף בן-נר, גם הטקסטים ביצירות "מבדילים בין דג לציפור, בין שמים למים, יוצרים היררכיות".
שרה ברייטברג-סמל תיארה את הדימויים בסדרה כעוסקים בשאלות אודות כינון זהות ובייחס אל היררכיות ומערכות תרבותיות:
גם נאמן עצמה תיארה את הופעתו של דימוי הדג והציפור, כמו גם של דימויים אחרים בעבודתה, כעיסוק בשאלות של זיהוי וזיהוי פגום. על פי נאמן עבודות אלו מאופיינת בפרקטיקה של "חקיינות, מימטיזם, ספקולאטוריות (The Appetite of the Eye) ושל פלינדרומיות (ADA)"
אמפייר (מגזין)
אמפייר (באנגלית: Empire) הוא מגזין קולנוע בריטי שמתפרסם על בסיס חודשי בידי חברת ההוצאה לאור הגרמנית Bauer Media Group.
הגיליון הראשון של המגזין התפרסם ביולי 1989 תחת החברה הבריטית EMAP, שנרכשה על ידי חברת Bauer בתחילת 2008. זהו מגזין הקולנוע הפופולרי בבריטניה, והוא אף מופץ מחוץ לגבולותיה, לרבות בארצות הברית, באוסטרליה, בטורקיה וברוסיה.
המגזין עורך באופן שנתי, מאז 1995, את טקס פרסי אמפייר. הזוכים בפרסים נקבעים על פי הצבעתם של קוראי המגזין.
מאפיינים ומדורים
בדומה לרוב כתבי העת הבריטיים בנושא קולנוע, מתאפיין "אמפייר" בגישה פופוליסטית, בשונה ממגזינים "רציניים" יותר כמו Sight & Sound. המגזין כולל ביקורות על סרטי מיינסטרים וכן על סרטים אמנותיים, אך הכתבות הגדולות במגזין עוסקות בסרטים הפופולריים.
בנוסף לחדשות בנושא קולנוע, סקירת סרטים שעתידים לצאת לאקרנים וביקורות, המגזין כולל כמה מדורים ייחודיים. בכל גיליון של המגזין (מלבד הגיליונות 108 עד 113) מופיע המדור Classic Scene ("סצנה קלאסית"), שמצטט את התסריט של סצנת קולנוע קלאסית. הסצנה הקלאסית הראשונה שצוטטה הייתה סצנה מהסרט "חופי הכרך" (1954).
כמו כן, המגזין כולל באופן קבוע רשימות "העשרה הטובים ביותר" ("Top 10") לפי בחירת צוות המגזין; רשימות אלו כוללות עשרה פריטים שהם הטובים ביותר בנושא כלשהו הקשור לקולנוע, למשל "עשר סצינות המרדף הטובות ביותר" או "עשר פארודיות הקולנוע הטובות ביותר ב'משפחת סימפסון'". הקוראים יכולים לשלוח למערכת מכתבים ולכתוב בהם האם הם מסכימים או חולקים על בחירת העורכים.
המוסף At Home ("בבית") מסקר הוצאות DVD חדשות. חלק זה בעיתון מפותח למדי, ועורכי "אמפייר" מתייחסים אליו כאל מגזין בפני עצמו; זאת על רקע החשיבות הגוברת של שוק ה-DVD, שהמכירות בו יכולות גם לעלות על אלו של הסרט בקופות הקולנוע.
המדור Pint of Milk ("חצי ליטר חלב") כולל תשובות של ידוענים לשאלות מוזרות או מטופשות, כולל השאלה "כמה זה חצי ליטר חלב?".
כל גיליון כולל "ציטוט לצד הכרך" ("Spine Quote"), שהוא ציטוט המודפס על צד כרך הגיליון, ונועד לעורר אתגר אצל הקורא: לרוב ישנו קשר כלשהו בין הציטוט לבין הנושא המרכזי של גיליון המגזין באותו חודש. הקוראים מוזמנים לזהות את הסרט שממנו נלקח ציטוט זה, ואת הקשר לנושא הגיליון, ולזכות בפרסים.
Celebrity Mastermind הוא מדור נוסף שבו ידוען כלשהו עונה על שאלות לגבי הסרטים שבהם הופיע או שאותם ביים. במדור השתתפו ידוענים מקוונטין טרנטינו וכריסטופר לי ועד לג'ון קרפנטר ומייקל קיטון.
מדור קבוע במגזין מאז גיליון 167 (מלבד כמה גיליונות בודדים) הוא מדור "יצירת המופת" (Masterpiece) שכולל כתבה בת שני עמודים על סרט בבחירת המגזין, שמוצג במוסף At Home. הסרטים שעליהם נכתב במדור עד כה הם, לפי סדר ההופעה:
לאסלו ואגו
לאסלו ואגו (במקור ויינברגר, בהונגרית: Vágó László; אוראדיה, 30 במרץ 1875 – בודפשט, 30 בדצמבר 1933) היה אדריכל יהודי-הונגרי, דמות יוצאת מן הכלל של אדריכלות אר נובו הונגרית. יחד עם אחיו הצעיר יוז'ף ואגו, תכנן מספר רב של מבנים משמעותיים. אחיינו פייר ואגו גם הוא היה אדריכל בצרפת. אחיו הצעירים היו גזה ואגו ובלה ואגו שניהם שחקנים.
ביוגרפיה
ואגו נולד במשפחה יהודית כבנם של מיהאי ויינברגר (1837–1917) ויוז'ה מרקוביץ'. הוא למד במכללה הגבוהה להנדסה אזרחית ולאדריכלות עד 1893 ולאחר מכן עבד במשרדו של איגנץ אלפאר. בשנת 1899 הכין תוכנית הסדרה להר גלרט בבודפשט ולראש גשר ארז'בט בצד בודה, עם תוכניות אלה זכה במדליית הזהב של "אגודת המהנדסים והאדריכלים ההונגרית" (שפעלה בין השנים 1867–1944 כארגון מקצועי, מדעי ותרבותי לשמירת האינטרסים של האדריכלים והמהנדסים בממלכת הונגריה).לאחר שנסע לחוץ לארץ וחזר פתח בבודפשט משרד משותף עם אחיו הצעיר, יוז'ף ואגו בשנת 1902. יחד תכננו את הסלון הלאומי של בודפשט (1906), את בית גוטנברג (1906), את במת פארק העיר (1908), את ארקדת הבאזאר (1908) ואת המטה של בנק החיסכון של אלפלד בדברצן (1911). משנת 1911 עבדו שני האחים בנפרד. לאסלו ואגו היה מעורב בתכנון בתי דירות, וילות ותיאטראות; שחזור התיאטרון הלאומי במישקולץ, תיאטרון הקומדיה של בודפשט ומועדון הלילה פריזיאנה. בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20, יחד עם פרנץ פרגו תכנן את בית התרבות של בית הכנסת הגדול ברחוב דוהאני בבודפשט, את חצר בית הקברות ואת בית כנסת הגיבורים. בשנת 1928 הצטרף לקבוצת CIAM (הקונגרס הבינלאומי לאדריכלות מודרנית CIAM – Congrès International d'Architecture Moderne). הוא הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי פרקשרט.
אשתו הייתה יולאן קצבורג, עמה התחתן ב -5 באוקטובר 1907 בבודפשט.
צלב קלטי
צלב קלטי (באירית: cros Cheilteach, בגאלית סקוטית: crois Cheilteach, במאנית: crosh Cheltiagh, בוולשית: Croes Geltaidd, בקורנית: krows keltek ובברטונית: kroaz geltek) הוא מונח שנטבע במאה ה-19 המתאר סגנון של צלב נוצרי הרווח בקרב העמים הקלטים. בניגוד לצלב הרגיל, בצלב הקלטי נקודת ההצטלבות של שני הקווים המאונכים מאוגדת במעגל המסמן הילה או שמש.
שימוש נוצרי קדום
צלבים קלטיים הופיעו באתרים רבים באירלנד ובארצות קלטיות אחרות ככל הנראה כבר במהלך המאות ה-5 וה-6, זמן לא רב לאחר הגעת הנצרות לאירלנד. אגדה אירית מספרת כי הצלב הקלטי הראשון נוצר על ידי פטריק הקדוש, ממבשרי הנצרות באי.
בתור צלבים גבוהים
במהלך המאה ה-8 התפתחה בקרב הארצות הקלטיות מסורת מפותחת של הקמת צלבים קלטים גבוהים. אלו היו מונומנטים עשויי אבן בצורת צלב העומד כמעין אובליסק. תופעה זאת אירעה לצד הופעתם באותן השנים של צלבים גבוהים רבים בכל רחבי האיים הבריטיים, לאו דווקא בתצורה של צלב קלטי. הצלבים הגבוהים הקלטים היו ככל הנראה ברי השפעה בין השאר מהאבן הפיקטית – סמל פגני קדום ובולט אשר היה נפוץ בקרב שבטי הפיקטים הקלטים. כל אותה התקופה, אירלנד הייתה חלוצת הקמת הצלבים הגבוהים הקלטיים, אשר היו כעיקרו של דבר עשירים בעיטורים שונים על גביהם. עיטורים אלו כללו בדרך כלל תבליטים שהנציחו מוטיבים נוצריים או מאורעות חשובים בתולדות עמי האזור. בניית הצלבים הגבוהים הקלטיים הסתיימה סביב שנת 1200 לספירה.
התחייה הקלטית
על רקע זוהרה של התנועה הרומנטית, הייתה התחייה הקלטית במהלך המאות ה-19 וה-20 שם כולל למגוון מגמות של עניין מחודש בהיבטים של התרבות הקלטית הקדומה. מגמות אלו כללו בין השאר עיסוק מחודש באמנות הקלטית, באופן אשר בלט בעיקר באירלנד. לפיכך, במהלך המאה ה-19 היה אפשר לחזות לראשונה זה מאות שנים בעלייה בייצוג של הצלבים הקלטים במקומות שונים, לא פעם כסמל ליסודותיה הלאומיים של הלאומיות הקלטית המתעוררת. בתוך כך גם נראו באירלנד ומחוצה לה הקמה של צלבים קלטים גבוהים חדשים. כל זאת נעשה במקביל לבחירתו של הצלב הקלטי לשמש כסמלים של ארגונים קלטיים שונים, באופן אשר צבר תאוצה עם עצמאותה של אירלנד בשנת 1921.
לאומנות ומהפכה
על רקע תהפוכות המאה ה-20, שימש הצלב הקלטי לעיתים רבות בהקשרים לאומניים, רדיקליים ומהפכניים שונים, וכך גם לאחר מלחמת העולם השנייה. באופן זה אפשר היה לחזות בו כסמל לייצוג לאומיות לבנה, עליונות לבנה, גאווה לבנה ונאו-נאציזם. שימוש בצלב קלטי נעשה גם על ידי נאשונל סמלינג, המפלגה הנאצית הנורווגית.
בגרמניה צלב קלטי אומץ על ידי מפלגה נאו-נאצית בשם "התנועה הסוציאליסטית העממית של גרמניה / מפלגת העבודה" (VSBD / PDA). מפלגה זאת הוצאה אל מחוץ לחוק. בהקשר זה סעיף 86a לחוק העונשין הגרמני קובע כי הצגת הצלב הקלטי בהקשר גזעני מהווה עבירה על החוק. איסור חוקי דומה לבי הצלב הקלטי הוחל גם באיטליה.
מיסטי היימן
מיסטי דון מארי היימן (באנגלית: Misty Dawn Marie Hyman; נולדה ב-23 במרץ 1979), היא שחיינית עבר אמריקאית, אלופה אולימפית (סידני 2000)
ביוגרפיה
היימן נולדה במסה, אריזונה. היא למדה באוניברסיטת סטנפורד.
אלופת עולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל 1995 זכתה היימן בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.21 דקות ומדליית ארד, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב.
1996
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה היימן פעמיים במקום רביעי, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:00.12 דקות ובמשחה ל-200 מטר פרפר 2:13.16 דקות ולא הצליחה להיכלל במשלחת למשחקים האולימפיים.
שיאנית עולם (בריכת 25 מטר)
בתחרות (בריכת 25 מטר) שנערכה בסנט פוי, קוויבק, קנדה ב-1 בדצמבר 1996 קבעה היימן במשחה ל-100 מטר פרפר שיא עולם חדש של 58.29 שניות, שיפור לשיא העולם בן השנה של ליו לימין מסין (58.68 שניות). שיא זה החזיק מעמד 4 חודשים ונשבר על ידי איארי אויאמה מיפן (58.24 שניות).
1997
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בגטבורג, שוודיה באפריל 1997 זכתה היימן ב-5 מדליות, 2 כסף ו-3 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:07.66 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב. מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.17 דקות, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוחאה של 57.95 שניות, אחרי בת ארצה ג'ני תומפסון שקבעה שיא עולם חדש של 57.79 שניות ובמשחה ל-200 מטר פרפר. תוך כדי המשחה היא קבעה במשחה ל-50 מטר פרפר שיא עולם חדש של 26.55 שניות, שיפור לשיא בן השנתיים של אנג'לה קנדי מאוסטרליה (26.56 שניות). שיא זה החזיק מעמד 7 חודשים ונשבר על ידי ג'ני תומפסון (26.48 שניות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.54 דקות.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בפוקואוקה יפן באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:11.53 דקות.
אלופה אולימפית
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה היימן במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אולימפי חדש ושיא אמריקה חדש של 2:05.88 דקות, 7 מאיות השנייה איטי משיא העולם של האלופה היוצאת סוזי אוניל שקבעה תוצאה של 2:06.58 דקות ופטריה תומאס (2:07.12 דקות).
A Year Without Rain (שיר)
השיר הגיע למקום ה-35 במצעד הבילבורד הוט 100, וה-30 במצעד שבקנדה.
זינס פרי מודי
זינס פרי מודי (באנגלית: Zenas Ferry Moody; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאורגון, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אורגון השביעי בשנים 1882–1887.
A Year Without Rain (שיר)
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי לינדי רובינס וטובי גד. השיר הוא שיר יורודאנס, המשלב בתוכו גם את סגנון הסינת'פופ והאלקטרו. השיר זכה לשתי מועמדויות בטקס "MuchMusic Video Awards", אך לא זכה בפרס.
זינס פרי מודי
ראשית חייו
זינס פרי מודי נולד בעיירה גרנבי שבמסצ'וסטס לתומאס הובי והאנה פרי. ב-1851 היגרה המשפחה לטריטוריית אורגון לאחר שהפליגה בנתיב הימי שעבר דרך מצר פנמה. מודי עבד כמודד וכמוכר בחנות בעיר בראונסוויל שבאורגון עד אשר עבר ב-1856 לאילינוי. ב-1862 הוא שב לאורגון והתיישב בעיר דה דאלס. בעיר זו הוא הקים חנות כלבו והיה אחראי על המדידות של שמורת האינדיאנים אומטילה. ב-1865 הוא סייע להקים את חברת התחבורה של אורגון ומונטנה. במהלך התקופה בה הוא חי בדה דאלס הוא היה סוכן ההובלה הראשי של תעשיית הצמר ממזרח אורגון.
A Year Without Rain (שיר)
רקע וכתיבה
בנוסף לכך, זכה השיר למעמד פלטינה כפולה בארצות הברית, על סך מכירות של שני מיליון עותקים.
זינס פרי מודי
פוליטיקה
ב-1880 נבחר מודי לבית הנבחרים של אורגון. במהלך תקופת כהונתו שם הוא גם שימש כיושב ראש הבית. ב-1882 נבחר מודי כמושל אורגון השביעי, וכיהן בתפקיד זה מספטמבר 1882 ועד ינואר 1887.
A Year Without Rain (שיר)
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם עבור השיר הועלה ליוטיוב ב-30 באוגוסט 2010, כמה ימים לפני שיצא כסינגל. הקליפ בוים על ידי כריס דולי וצולם בלוצרן, קליפורניה. בקליפ ניתן לראות את סלינה גומז מהלכת במדבר.
זינס פרי מודי
חיים אישיים
ב-1853 נשא מודי לאישה את מרי סטיבנסון. לזוג נולדו חמישה ילדים, כולל מלקולם א. מודי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, וראלף א. מודי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של אורגון וכעוזר התובע הכללי של אורגון. מודי היה אחיינו של ויליאם מונטגיו פרי, איש דת ואיש ציבור במחוז אוטווה שבמישיגן, ודודנו של תומאס ו. פרי, סנאטור מטעם מישיגן.
A Year Without Rain (שיר)
וידאו קליפ
נכון לינואר 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-259 מיליון צפיות.
זינס פרי מודי
חיים אישיים
זינס פרי מודי נפטר בסיילם ב-14 במרץ 1917. הוא נטמן בבית הקברות סיטי ויו שבעיר.
אשרף ע'ני אחמדזאי
מוחמד אשרף ע'ני אחמדזאי (בפשטו ודארי: محمد اشرف غنی احمدزی; נולד במחוז לוגר, ב-19 במאי 1949) הוא פוליטיקאי, כלכלן ואנתרופולוג אפגני, ממוצא פשטוני, שימש כנשיא אפגניסטן החל מ-21 בספטמבר 2014 עד לכיבוש קאבול בידי הטליבאן ב־15 באוגוסט 2021. כיהן בעבר כשר האוצר (2002–2004) וכיושב ראש אוניברסיטת קאבול (2004–2005). לפני שובו לאפגניסטן בשנים 1991–2002 עבד בבנק העולמי.
בשנת 2005 היה אחד משני המייסדים של המכון להתייעלות ממלכתית, ארגון חוץ-ממשלתי שמושבו בוושינגטון די. סי. שנועד לעזור בשיפור יכולת המדינות לשרת את אזרחיהן. כיום הוא חבר בוועדה למען ההעצמה המשפטית של נפגעי העוני, יוזמה עצמאית בחסות התוכנית להתפתחות של האו"ם. בשנים 2010 ו-2013 שמו הופיע ברשימת מאה האינטלקטואלים המובילים בעולם, לפי סקר של המגזינים "פורין פוליסי" ו"פרוספקט".
ע'ני אחמדזאי שיחק תפקיד מפתח בהרכבת הממשל האפגני אחרי נפילת שלטון הטליבן ב. הוא שימש כיועץ האו"ם בניסוח הסכם בון.
הוא התמודד ב-2009 בבחירות לנשיאות אפגניסטן והתמקם במקום הרביעי אחרי חאמיד כרזאי, עבדאללה עבדאללה ורמזאן בשארדוסט. בסיבוב הראשון של הבחירות לנשיאות ב-5 באפריל 2014 התמודד, כמועמד עצמאי, וזכה ב-31.5% מהקולות, במקום השני זכה מועמד מטעם "הקואליציה הלאומית" עבדאללה עבדאללה, שקיבל 45% מהקולות. בסיבוב השני ב-14 ביוני 2014 ע'ני קיבל 55.27% מהקולות, בערך כמיליון קולות יותר מעבדאללה עבדאללה. תוצאות אלה אושרו ב-17 ביולי 2014 על ידי ועדת בחירות עצמאית. אחרי מחלוקת, ב-20 בספטמבר 2014 הגיעו ע'ני אחמדזאי ועבדאללה להסכם על חלוקת השלטון. עבדאללה עבדאללה התמנה לראש הממשלה.
ילדותו וצעירותו
אשרף ע'ני נולד בשנת 1949 במחוז לוגר של אפגניסטן, מדרום לקאבול. הוא בן לשבט הפאשטוני אחמדזאי, אחד משבטי נוודים קוצ'ים, מוסלמים סונים, חלק מאיחוד השבטים גיליג'י או גילזאי. לאותו שבט השתייך גם הנשיא לשעבר מוחמד נג'יבוללה. את לימודיו היסודיים והתיכוניים עשה בבית הספר היוקרתי "חביביה" בקאבול. המשיך לימודי תיכון בבית ספר לייק אוסוויגו במדינת אורגון בארצות הברית, במגמת משפטים, אותה הסב לאנתרופולוגיה חברתית ותרבותית. אותם סיים ב-1967. המשיך לימודים אקדמיים באוניברסיטת קאבול ובאוניברסיטה האמריקאית בביירות, בה סיים תואר ראשון בשנת 1973. שם פגש את אשתו לעתיד, רולה, לבנונית נוצרייה.
המשך הקריירה האקדמית
בשנים 1973–1977 חזר לאפגניסטן כדי ללמד אנתרופולוגיה באוניברסיטת קאבול. ב-1977 עזב ולימד זמן קצר באוניברסיטת אורהוס בדנמרק. קיבל מלגה על מנת ללמוד לתואר השני ואחר כך לתואר שלישי באנתרופולוגיה תרבותית באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת קולומביה הייתה בשנת 1982 בנושא "ייצור ומשילה: אפגניסטן 1901-1747". ב־1983 לימד ע'ני אנתרופולוגיה ומדעי המדינה באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה ואחר כך בשנים 1991-1983 באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. היה בתקופה זו פרשן מבוקש בשידורי BBC בשפות פרסית ופשטו שנועדו לאפגניסטן. בעבודה המחקרית התעניין בתהליכים של כינון מדינה ושינויים חברתיים.
בבנק העולמי
בשנת 1991 הצטרף למשך מספר שנים לבנק העולמי במיזמים במזרח אסיה ובדרום אסיה. סייע להליכי התמורה הכלכלית-פוליטית ברוסיה, סין והודו. עשה עבודות חלוציות בתחום יישום האנליזה הארגונית והמוסדית בתהליכי מקרו של תמורה ורפורמה. בין השאר עסק בתוכנית להתאמת תעשיית הפחם של רוסיה לתנאים הסוציו-כלכליים החדשים בארץ זו. בימי מלחמת המפרץ עסק במקביל בפרשנות פוליטית ברדיו ובטלוויזיה והתראיין בעיתונים.
אחרי פיגועי 11 בספטמבר 2001
אחרי פיגועי 11 בספטמבר בארצות הברית בשנת 2001, עזב ע'ני את עבודתו בבנק העולמי ועסק בפעילות אינטנסיבית באמצעי התקשורת עם הופעות סדירות בתוכניות החדשות של רשתות NPR, BBC, CNN, PBS ותחנות טלוויזיה ורדיו אחרות וכתב מאמרים לעיתונים. בנובמבר 2002 הסכים להתמנות יועץ מיוחד של האו"ם והתלווה ללאח'דר בראהימי, הנציג המיוחד של המזכיר הכללי של האו"ם באפגניסטן, על מנת להכין את הסכם בון בנוגע למולדתו, תהליך ומסמך שהכינו את התשתית להעברת השלטון לידי העם באפגניסטן ובחירות בשנת 2004.
שובו לאפגניסטן
בדצמבר 2001 חזר ע'ני אחמדזאי לאפגניסטן אחרי היעדרות בת 24 שנה. ב-1 בפברואר 2002 התמנה ליועץ ראשי ללא משכורת של הנשיא חאמיד כרזאי. פעל להכנת הלויה ג'ירגה ולפי בקשתו התמנה בראש אוניברסיטת קאבול. באוניברסיטה הנהיג הנהלה שיתופית, בהשתתפות הסגל והסטודנטים, אימן גברים ונשים בנושאי ארגון וניהול.
אחרי שעזב את האוניברסיטה הקים עם קלייר לוקהארט "מכון ליעילות ממלכתית" ועמד בראשו. המכון הציע מסגרת עבודה לפיה על המדינה לבצע 10 תפקידים עיקריים על מנת לשרת את אזרחיה. מסגרת זו נדונה על ידי מנהיגים ודיפלומטים במפגש בספטמבר 2005 שהתקיים תחת חסות האו"ם והבנק העולמי. הוא הציע מערכת של הסכמים הדדיים בין הקהילה הבינלאומית, ממשלת המדינה והאזרחים כבסיס לארגון סיוע והתערבויות אחרות. הוצע גם אינדקס סוברניות שנועד למדוד כל שנה את יעילות תפקוד המדינה. ב-2005 נאם ע'ני אחמדזאי נאומים מרכזיים בפני פורומים שונים כמו בכנס על שלטון החוק הבינלאומי של לשכת עורכי הדין האמריקאים, הרשת למדיניות טראנסאטלנטית, המפגש השנתי של צוות הפיתוח של ממשלת נורווגיה, מפגש המרכז ללימודים אסטרטגיים ובילאומיים בנוגע לרופרמת האו"ם, כנס של הבנק העולמי, האו"ם וה-OECD בנוגע למדינות החלשות וועידת ה-TEDGlobal. כתב מאמרים שפורסמו ב"פייננשל טיימס", אינטרניישנל הרלאד טריביון", לוס אנג'לס טיימס, הניו יורק טיימס, וול סטריט ג'ורנל "וושינגטון פוסט". בסוף שנת 2006 הועלתה הצעה למועמדותו של אשרף ע'ני לתפקיד המזכיר הכללי של האו"ם אחרי סיום תפקידו של קופי אנאן.
שר האוצר של אפגניסטן
בשנים 2002–2004 כיהן ע'ני אחמדזאי כשר האוצר של ארצו. הוא הוכר כשר האוצר הטוב ביותר באסיה על ידי כתב העת "Emerging Markets Review". הוא ביצע רפורמות נרחבות, כולל הקמת מטבע חדש, מחשוב עבודת האוצר, הנהגת חשבון יחיד לאוצר, אימוץ מדיניות של תקציבים מאוזנים ושימוש בתקציבים ככלי מרכזי של מדיניות, ריכוז איסוף ההכנסות, רפורמת תעריפים ושיקום המכס. הנהיג נוהל של דיווחים שבועיים לממשלה, לציבור ולבעלי העניין הבינלאומיים ככלי לשקיפות ולאחריות ופנה לתורמים למקד את התערבויותיהם בשלושת מגזרים: ע'ני שיפר את אחריות הפקידות במשרדי הממשלה והכין אסטרטגיית פיתוח שהטילה על האפגנים אחריות על התפתחות העתידה.
ב-31 במרץ 2004 בפני ועידה בינלאומית בברלין שבה השתתפו 65 שיר אוצר ושרי חוץ, הציג ע'ני אחמדזאי תוכנית לשבע שנים להשקעות ציבוריות שנקראה "אבטחת עתידה של אפגניסטן". היא תוארה כתוכנית המקיפה ביותר שנהגתה והוצגה אי פעם על ידי מדינה ענייה בפני הקהילה הבינלאומית. התוכנית הוכנה על ידי צוות של 100 מומחים ובראשו ועד בראשות ע'ני אחמדזאי. ביסוד תוכנית ההשקעות עמד המושג double-compact בין התורמים לממשלת אפגניסטן מחד ובין הממשלה לעם של אפגניסטן מאידך. בוועדה התחייבו התורמים ל 8.2 מיליארד דולר בשלוש השנים הראשונות ליישום התוכנית, בדיוק הסכום שנקבה הממשלה האפגנית. הם קיבלו את צידוק דרישת הממשלה האפגנית לחבילת סיוע בשווי סך הכל של 27.5 מיליארד דולר לשבע שנים. בלב גישת הפיתוח של ע'ני אחמדזאי עמד חיסול העוני במדינה באמצעות יצירת רווחה וכינונן של זכויות אזרחים. באפגניסטן מייחסים לו את ההקמה בשנת 2003 של תוכנית הסולידריות הלאומית המעניקה סיבסוד לכפרים בעלי עדיפויות ודרכי יישום מוגדרות על ידי מועצות הכפרים הנבחרות. התוכנית כללה 13,000 מתוך כ-20,000 הכפרים באפגניסטן. הוא יצר שיתוף עם משרד התקשורת כדי להבטיח רישיונות לתקשורת טלפונית מסובסדת על בסיס של שקיפות מלאה. כתוצאה מכך קפץ מספר הטלפונים הסלולרים במדינה למעל מיליון עד סוף שנת 2005. ההשקעות הפרטיות בתחום זה עלו למעל 200 מיליון דולר ומגזר הטלתקשורת הפך לאחד מהספקים החשובים ביותר למס הכנסה.
הבחירות לנשיאות בשנת 2009
בינואר מאמר של אחמד מג'ידיאר בכתב העת של המכון האמריקאי לעסקים (American Enterprise Institute) כלל את ע'ני אחמדזאי בתוך רשימה של 15 מועמדים פוטנציאליים לנשיאות בבחירות בשנת 2009, באותה תקופה הפך ע'ני למבקר חריף של ממשל כרזאי. הוא נרשם כמועמד לבחירות הנשיאותיות ב-7 במאי 2009. במערכת הבחירות הדגיש הקמפיין שלו את חשיבותו של מנהל ייצוגי, ניהול טוב, כלכלה דינמית והזדמנויות תעסוקה לאזרחי אפגניסטן. להבדיל ממועמדים אחרים, פנה ע'ני לפזורה האפגנית לתמוך בקמפיין שלו ולסייע לו מבחינה כספית. העלה את שמו של מוחמד איוב ראפיקי כמועמד לאחד התפקידים של סגן נשיא, והעסיק את ג'יימס קארוויל, שהיה בעבר היועץ האסטרטגי הראשי בקמפיין של ביל קלינטון. בבחירות זכה ע'ני בכ-3% מן הקולות והוצב במקום הרביעי בין המועמדים.
שיקום המדינה
ב-28 בינואר 2010 השתתף ע'ני אחמדזאי בוועידה הבינלאומית על אפגניסטן שהתקיימה בלונדון, בה התחייב לתמוך בבנייה מחדש של אפגניסטן. הדגיש את חשיבות שיתוף הפעולה בין האפגנים לבין עצמם וביניהם לקהילה הבינלאומית ותמך באסטרטגיית הפיוס הלאומי של כרזאי. לדבריו השתכנע מהנאום הנשיאותי של כרזאי בנובמבר 2009 שבו התחייב הנשיא להיאבק בשחיתות, לקדם את הפיוס ולהחליף את כוחות הביטחון הבינלאומיים בכוחות מקומיים.
הבחירות לנשיאות 2014
אחרי שהודיע על מועמדותו לנשיאות בבחירות ב-2014, העמיד ע'ני אחמדזאי את הגנרל עבדול ראשיד דוסטום, מנהיג ואיש צבא אוזבקי למוד מלחמות שהשתתף בממשלת כרזאי, ואת סרוואר דאניש, שר המשפטים לשעבר בממשלת כרזאי, ממוצא חזארה כמועמדיו לתפקידים של סגני נשיא. בבחירות הקודמות כינה ע'ני את דוסטום "רוצח" והוקיע את כרזאי בגין קריאתו לדוסטום לשוב לאפגניסטן מגלותו בטורקיה. הפעם זה היה ע'ני עצמו שקרא לדוסטום להיות שותפו מתוך תקווה שברית זו תחזק את סיכוייו בבחירות. אחרי שאיש מהמועמדים לא הצליח לזכות ביותר מ-50% מהקולות בסיבוב הראשון, ע'ני אחמדזאי וד"ר עבדאללה עבדאללה שנבחרו במקומות הראשונים, השתתפו בסיבוב השני ב-14 ביוני 2014. התוצאות הראשונות בסיבוב השני הראו כי ע'ני מוביל במירוץ. אולם טענות להונאה מן המחנה השני הובילו למבוי סתום, איומים באלימות ובהרכבת ממשלה מקבילה על ידי המחנה היריב בראשות עבדאללה עבדאללה. ב-7 באוגוסט 2014 הגיע לקאבול מזכיר המדינה של ארצות הברית, ג'ון קרי, תיווך הרכבתה של ממשלת אחדות לאומית אחרי ספירת קולות שנמשכה 3 חדשים בפיקוח האו"ם ובמימון אמריקאי, ועדת בחירות עצמאית הכריזה את ע'ני אחמדזאי כנשיא של הרפובליקה האסלאמית, אחרי שהוא הסכים לעסקת האחדות הלאומית. לפי הוועדה הצליח ע'ני לזכות ב-55.4% מן הקולות בעוד עבדאללה עבדאללה - ב-43.5%.
קדנציה ראשונה כנשיא
תחת הנהגתו בקדנציה הראשונה ידעה ארצו צמיחה כלכלית של 3%, בעוד שיעור האבטלה היה בסביבות 9%. האינפלציה ירדה מ-10% ב-2014 ל-0% ב-2018, ירדו גם בחוב והגרעון הציבוריים. עם זאת אפגניסטן נותר אחת המדינות העניות ביותר בעולם ויש לה HDI (מדד הפיתוח האנושי) נמוך מאוד (0,498 ב-2017, במקום 168 בין 189 ארצות)
מכר מותנה במשפט הישראלי
על-פי החוק במדינת ישראל, מכר מותנה (בלועזית, קונסיגנציה) נעשה בחוזה בין ספקי הסחורה לבין הסוחרים, בו מתקיימת תניית שימור בעלות. תניית שימור הבעלות היא תניה חוזית המתבססת על הוראות סעיף 33 לחוק המכר וקובעת כי הבעלות בטובין תישאר בידי הספק עד תשלום מלוא התמורה וזאת על אף שהחזקה בממכר עוברת לקונה שאף יכול להשתמש בו ולסחור בו, תניית שימור הבעלות מהווה את התניה בחוזה המכר המותנה.
אשרף ע'ני אחמדזאי
הבחירות לנשיאות 2020, תחילת קדנציה שנייה והבריחה
ב-21 באפריל 2019 האריך בית המשפט העליון את המנדט שלו שהיה אמור להסתיים ב-22 במאי, עד למועד הבחירות לנשיאות שנקבע ב-28 בספטמבר. בעת מסע הבחירות פיגוע שתוכנן באחת מאספות הבחירות שקיים גרם למותם של 24 בני אדם ולפציעתם של 31 אחרים.
מכר מותנה במשפט הישראלי
סעיף 33 לחוק המכר מציין כי "הבעלות בממכר עוברת לקונה במסירתו, אם לא הסכימו הצדדים על מועד אחר או על דרך אחרת להעברת הבעלות". בהתאם לכך, הבעלות בממכר תעבור או על ידי מסירתו או בכל דרך או עת אחרת לפי הסכמת הצדדים בחוזה.
אשרף ע'ני אחמדזאי
הבחירות לנשיאות 2020, תחילת קדנציה שנייה והבריחה
ב-18 בפברואר 2020 הכריזה ועדת הבחירות האפגנית שאשרף ע'ני זכה פעם שנייה וניצח עם 50.64% מהקולות. עבדאללה עבדאללה שהתיצב שוב פעם נגדו, טען שוב פעם לזיופים וסירב להכיר בתוצאות ואף הקים ממשלה מקבילה. ע'ני אחמדזאי ועבדאללה עבדאללה נשבעו כנשיאים ב-9 במרץ 2020, כל אחד באגף אחר של ארמון הנשיאות.
ב-17 במאי 2020 נחתם הסכם חדש לחלוקת השלטון בין הממשלה הרשמית של ע'ני והממשלה המקבילה של עבדאללה על מנת לשים קץ למשבר הפוליטי המתמשך ולאפשר את המשא ומתן עם האויבים ובאותו הזמן המאבק בטליבן (שחידש את הפיגועים ב-12 במאי 2020) ובמגפת נגיף הקורונה.
מכר מותנה במשפט הישראלי
הקושי בתניית שימור הבעלות
השאלה היא האם מכר מותנה, מהווה משכון. ס' 2(ב) לחוק המשכון: "הוראות חוק זה יחולו על כל עסקה שכוונתה שעבוד נכס כערובה לחיוב, יהא כינויה של העסקה אשר יהא" כלומר, על כל עסקה שמטרתה שעבוד נכס מסוים על מנת להבטיח את קיום העסקה, גם אם כינו אותה בשם אחר.
אשרף ע'ני אחמדזאי
הבחירות לנשיאות 2020, תחילת קדנציה שנייה והבריחה
לפי הסכם זה מחצית ממשרדי הממשלה הוענקו לממשלה המקבילה, כמו כן התפקיד של אחראי העליון על המשא ומתן של המועצה לפיוס לאומי הוענק לעבדאללה, בהתחשב בניסיונו כדיפלומט. בראש הכוחות הצבאי התמנה הגנרל ראשיד דוסטום שהיה הפעם לצידו של עבדאללה.
מכר מותנה במשפט הישראלי
הקושי בתניית שימור הבעלות
במקרה בו נוהגים ע"פ חוק המשכון, עלינו להבחין בין 2 סוגי משכונים: נובע מכך, שכאשר המשכון לא נרשם, הוא לא תקף כלפי גורם שלישי - במקרה שלנו הנושים של הסוחרים, ובמקרה כזה הם אלו שיזכו במוצרים כאשר הסוחר פושט רגל.
האם תניית שימור הבעלות מהווה התחייבות חוזית שמהווה שעבוד נכס למוכר כערובה לחיוב? האם היא מהווה משכון מסווה? אם כן, נוצר עימות בין סעיף 33 לחוק המכר שקובע כי הבעלות בנכס עוברת ע"פ רצון הצדדים, לבין סעיף 2(ב) לחוק המשכון.
אשרף ע'ני אחמדזאי
הבחירות לנשיאות 2020, תחילת קדנציה שנייה והבריחה
ב-15 באוגוסט 2021, עזב את אפגניסטן בעקבות תחילת כניסתם של כוחות הטליבאן לעיר הבירה. צעדו זה היווה את אחד מרגעי השיא של נפילת קאבול (2021) וקריסתו הסופית של השלטון הקודם. לטענתו של אשרף ע'ני, בריחתו מארצו בוצעה "על מנת למנוע עימותים שיגררו שפיכות דמים". בהמשך דווח שגלה לאיחוד האמירויות הערביות וכי בעת בריחתו ניסה להימלט עם רכבים מלאים בכספים.
מכר מותנה במשפט הישראלי
פס"ד קולומבו
רקע: חברת קולומבו מסרה סחורה לחברת "מאמא יוקרו" תוך הגדרה בהסכם כי מדובר בעסקת קונסיגנציה על ידי תניית שימור בעלות. כאשר נכנסה חברת "מאמא יוקרו" לקשיים כלכליים ומונה לחברה כונס נכסים. חברת קולומבו דרשה חזרה את הסחורה אשר הועברה ל"מאמא יוקרו". בית המשפט לא הקנה תוקף לתניית שימור בעלות אלא קבע כי מדובר במשכון מוסווה לפי ס' 2(ב) לחוק המשכון. ביהמ"ש קבע כי תניית שימור בעלות נועדה להבטיח את תשלום דמי המכר לספק והיא אינה אלא התחייבות חוזית המובטחת באמצעות שעבוד נכס למוכר.
ביהמ"ש בחן את התכלית הכלכלית וקבע כי כל רצונו של קולמבו הוא להבטיח את קבלת דמי המכר אף אם מזמין הסחורה יהפוך לחדל פירעון, כלומר, מטרתו איננה לשמור את זכות הבעלות כשלעצמה אלא להשתמש במכשיר הבעלות כאמצעי ביטחון לקיום התחייבויות הקונה- החייב ('מאמא יוקרו'). דהיינו מדובר בעסקת משכון ועל כן חוק המשכון (סעיף 2(ב)), יחול עליה ומשלא רשמה חברת קולומבו משכון על שמה היא אינה זכאית למעמד מיוחד ותחשב כנושה רגיל, נכסי המריבה הם חלק ממצבת נכסיה של 'מאמא יוקרו'.
אשרף ע'ני אחמדזאי
חיים פרטיים
דווח כי אשתו של אשרף ע'ני, רולה לבית סעדה, ממוצא לבנוני נוצרי, שקיבלה את השם האפגני ביבי גול, מדברת בצורה שוטפת אנגלית, ערבית, צרפתית, פאשטו, פרסית ואורדו. לע'ני ולאשתו, רולה, נולדו שני ילדים: טארק ומרים, שהיא אמנית החיה בברוקלין. שני הילדים הם ילידי ארצות הברית ואזרחים אמריקאים.
מכר מותנה במשפט הישראלי
פס"ד קולומבו
בעקבות מתן פס"ד עלו ביקורות רבות, בחלקן נטען שהלכת קולומבו מותירה את הספקים ללא יכולת להגן על עצמם מפני קריסת הסוחרים. בנוסף, הפרשנות שניתנה לס' 2(ב) לחוק המשכון היא פרשנות רחבה שלא תואמת את תכלית החוק, מטרת הסעיף היא למצבים בהם הצדדים לעסקה מעוניינים בשיעבוד חפץ שיהווה ערובה לחיוב.
הלכת קידוחי הצפון
על רקע הביקורת על פס"ד קולמבו נפסק פס"ד קידוחי הצפון: מסירת ציוד הנדסי על ידי המערערים למשיבה על מנת שזו תעמיד אותם למכירה פומבית, והשאלה אשר עמדה על הפרק הייתה למי שייך הציוד אשר לא נמכר באותה מכירה. ההסכם קבע בין היתר כי המשיבה רשאית למכור את הציוד במכירה פומבית אך ורק באישור המוכר, ועל כן מדובר בהסכם מותלה במכירת הציוד, ומשלא נמכר הציוד הבעלות בו נשארת בידיו של המוכר.
בפסק הדין בוטלה הדרישה לרשום את זכותו של הספק אצל רשם המשכונות / רשם החברות כתנאי לעדיפותו של המוכר לעומת יתר נושי החברה. מעתה, אם לא קיבל הספק את התמורה בעד הסחורה, יוכל ליטול סחורתו מידי החברה (בעייתי מאוד בהליכי הבראת חברות, אך פס"ד אינו מתייחס לכך).
נימוקי ביהמ"ש העליון להכרעתו זו: זכות השעבוד, חרף רישומה, ממילא איננה פומבית; דרישת הרישום היא גזרה שאין הציבור לא יכול לעמוד בה (מקשה על חיי המסחר התקינים), יש לכבד את חופש ההתקשרות החוזית של צדדים להסכם מכר; כיבוד התניה מאפשר את אשראי הספקים ואף מוזיל אותו;
פס"ד ויטה פרי גליל
רקע: נדונה שאלת מעמדה של תניית שימור הבעלות בעסקת מכר במצב בו הרוכש הוא חדל פרעון. האם די בכך שתניה כזו מופיעה על גבי חשבוניות או תעודות משלוח אשר הונפקו על ידי המוכר ונחתמו על ידי נציג של הרוכש באופן שוטף, על מנת לשמר בידי המוכר זכות קניינית בסחורה? או שמא נדרש המוכר להוכיח מבחינה עובדתית קיומם של סממנים נוספים המעידים על שימור הבעלות מצידו?
פסק הדין "מאשרר" את הלכת קידוחי הצפון, לפיה צדדים חופשיים לעצב את היחסים החוזיים ביניהם כרצונם, וכל עוד לא מדובר בעסקה מלאכותית שנועדה להבריח נכס, יהיה תוקף לתניה חוזית המשמרת את בעלותו של ספק על סחורה, גם ללא רישום שיעבוד. ביהמ"ש קבע כי דרך הבחינה של מערכת היחסים בין הצדדים היא דו שלבית: