cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שישיית ברמינגהאם
ערעורים
העיתונאי חקר את הנושא לתוכנית התחקירים World in Action, וב-1985 שודרה הראשונה מבין סדרת תוכניות שהטילה ספק באשמתם של השישה. ב-1986 יצא לאור ספרו של מולין "Error of Judgment: The Truth About the Birmingham Pub Bombings", שהכיל תמיכה נרחבת בגרסתם של השישה שהם חפים מפשע. מולין טען בספר שפגש אחדים מהאחראים האמיתיים לפיגוע. מזכיר הפנים, דאגלס הרד, הורה להביא את העניין בפני. בינואר 1988, לאחר שישה שבועות של דיונים, נפסק שההרשעות תקינות. במשך שלוש השנים שלאחר מכן כתבות בעיתונים, תוכניות תיעודיות בטלוויזיה וספרים הביאו ממצאים נוספים שמערערים את צדקת ההרשעה.
ערעור נוסף נדון בשנת 1991, והוצגו בו ראיות חדשות לבידוי ראיות בידי המשטרה ולהסתרת עדויות. בעקבות זאת נפסק שההרשעה אינה מבוססת, וב-14 במרץ 1991 השישה יצאו לחופשי.
בשנת 2001 נפסקו לכל אחד מהשישה פיצויים בסכום של 840 אלף עד 1.2 מיליון לירות שטרלינג.
בעקבות הפרשה
עקבות פרשה זו ומקרים נוספים שהתבררו כעיוות דין הורה מזכיר הפנים בשננת 1991 על הקמת ועדה ממלכתית לבדיקת המשפט הפלילי. הוועדה הגישה המלצותיה בשנת 1993, ואלה הובילו לחקיקת Criminal Appeal Act 1995, שבמסגרתו הוקם בשנת 1997 גוף עצמאי - Criminal Cases Review Commission - CCRC, הבודק טענות להרשעה של חף מפשע, מבצע חקירות משלו ומעביר מדי שנה עשרות מקרים להכרעה חוזרת של בית המשפט, ורבים מהם מסתיימים בזיכוי.
מייקל דוקאקיס
מייקל סטנלי דוקאקיס (באנגלית: Michael Stanley Dukakis; נולד ב-3 בנובמבר 1933) הוא פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, לשעבר מושל מדינת מסצ'וסטס ומועמד המפלגה הדמוקרטית בבחירות 1988 לנשיאות ארצות הברית בהן הפסיד לסגן הנשיא ומועמד המפלגה הרפובליקנית, ג'ורג' הרברט ווקר בוש.
ביוגרפיה
דוקאקיס נולד לזוג מהגרים יוונים בברוקליין שבמסצ'וסטס, והוא בן דודה של אולימפיה דוקאקיס. אביו היה רופא שלמד בהרווארד. דוקאקיס למד במכללת סווארת'מור וסיים ב-1955. הוא שירת שנתיים בצבא ארצות הברית והוצב בקוריאה הדרומית בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה. לאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת הרווארד.
הוא כיהן כמושל מסצ'וסטס בשתי תקופות כהונה לא רצופות: בין השנים 1975–1979 ובין השנים 1983–1991, וכך היה למושל מסצ'וסטס שכיהן את תקופת הכהונה הארוכה ביותר. בשנות כהונתו השנייה כמושל סגנו היה ג'ון קרי, לימים מזכיר המדינה, שפרש ב-1985 כדי לרוץ לסנאט האמריקאי – שם שירת כמשך כמעט שלושה עשרים. הוא היה היווני-האמריקאי השני בהיסטוריה שכיהן כמושל, אחרי ספירו אגניו שהיה מושל מרילנד.
חיים אישיים
נשוי לקתרין (קיטי) דוקאקיס, נינתו של הסופר היהודי שלום עליכם, ולהם שלושה ילדים.
פרוט (נהר)
נהר פרוט (באוקראינית וברוסית: Прут; בפולנית וברומנית: Prut) נובע ממורדותיו המזרחיים של הר הוברלה בהרי הקרפטים (ליתר דיוק מ"הקרפטים המיוערים"), ההר הגבוה ביותר בתחום אוקראינה. הנהר זורם מזרחה ובחלק גדול ממסלולו דרום-מזרחה. בהמשכו מהווה הנהר את קו הגבול שבין רומניה לרפובליקת מולדובה, ולבסוף הוא נכנס לתוך רומניה גופא ונשפך לתוך הדנובה באזור העיר גאלאץ. בדלתה שלו נמצא האי פרוט, המכונה גם "אוסטרוב פרוט". אגן נהר פרוט, בהיותו אגן חוצה גבולות, נמצא בשטחן של שלוש מדינות: 28% במולדובה, 33% באוקראינה, ו-39% ברומניה.
אורכו של הנהר 953 קילומטרים. יש אזורים לאורכו הניתנים למעבר כלי שיט. בחורף, כשמימיו קופאים, ניתן לחצותו ברגל.
צורף (פירושונים)
צורף הוא בעל מלאכה שמקצועו הוא צורפות, כלומר עיבוד מתכות אצילות (כסף, זהב, ופלטינה) לשם ייצור תכשיטים, לרוב תוך שיבוץ אבנים יקרות. המילה משמשת כשם משפחה, על פי רוב נגזר מהעיסוק במקצוע הצורפות, בעברית תרגום השמות זלוטניק וגם אסייג, אמזלג וצאייג.
עמנואל ולרשטיין
עמנואל מוריס ולרשטיין (באנגלית: Immanuel Maurice Wallerstein; 28 בספטמבר 1930 – 31 באוגוסט 2019) היה סוציולוג נאו-מרקסיסטי יהודי-אמריקאי.
קורות חיים
ולרשטיין נולד בניו יורק. את הקריירה האקדמית שלו החל במחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת קולומביה, שם קיבל את התואר הראשון בשנת 1951, את התואר השני בשנת 1954 ואת הדוקטורט בשנת 1959. הוא הרצה באוניברסיטת קולומביה עד שנת 1971, אז קיבל מינוי כפרופסור באוניברסיטת מקגיל, במונטריאול. בשנת 1976 קיבל מינוי כפרופסור באוניברסיטת בינגהאמטון, שם כיהן כפרופסור וכראש מכון פרנן ברודל לחקר כלכלות, מערכות היסטוריות והציוויליזציה, עד לפרישתו בשנת 1999. מאז שנת 2000 ועד למותו, היה עמית מחקר בכיר באוניברסיטת ייל.
ולרשטיין החזיק במשרה של פרופסור אורח במספר אוניברסיטאות בעולם וקיבל תוארי כבוד רבים.
ולרשטיין נפטר ב-31 באוגוסט 2019.
תאוריה
ולרשטיין החל כמומחה לאפריקה הפוסט קולוניאלית, תחום אותו חקר באופן כמעט בלעדי עד לשנות ה-70 המוקדמות, אז החל להתבלט כהיסטוריון ותאורטיקן של המערכת הקפיטליסטית העולמית בקנה מידה מאקרוסקופי. ביקורתו על הקפיטליזם העולמי הביאה לו יוקרה בקרב תנועות המתנגדות לגלובליזציה, יחד עם נועם חומסקי ופייר בורדיה.
עבודתו החשובה, "The Modern World System", הופיעה בשלושה כרכים, בשנים 1974, 1980 ו-1989. בעבודה זו הסתמך ולרשטיין על שלושה מקורות עיקריים:
הדבר עליו מגיע לוולרשטיין, ללא ספק, קרדיט הוא העובדה שצפה את העימות בין הצפון לדרום עוד בטרם הסתיימה המלחמה הקרה.
ולרשטיין דחה את המושג "עולם שלישי", וטען כי יש רק עולם אחד, המחובר באמצעות רשת מורכבת של חליפין כלכליים. כלומר - כלכלה או מערכת עולמית, שבה ההבחנה בין הון לעבודה וצבירת ההון על ידי גורמים מתחרים (כולל מדינת הלאום, אך לא רק היא) אחראים לשסעים.
ולרשטיין מיקם את מקורותיה של המערכת העולמית הנוכחית באירופה הצפונית של המאה ה-16. שינוי, קטן בתחילתו, בדרכי צבירת ההון באנגליה ובצרפת, עקב נסיבות פוליטיות ספציפיות ותום התקופה הפיאודלית, הניע תהליך של התרחבות הדרגתית, שתוצאתו היא קיומה של רשת או מערכת עולמית כלכלית אחת בלבד. תקופה מרכזית בתהליך זה היא האימפריאליזם, שהביא את כל חלקי כדור הארץ תחת שליטה קפיטליסטית בסגנון אירופאי.
עם זאת, המערכת הכלכלית העולמית רחוקה מלהיות אחידה במובנים תרבותיים, כלכליים ופוליטיים - היא מאופיינת בהבדלים יסודיים בהתפתחות תרבותית ובצבירת כוח פוליטי והון. בניגוד לתפיסה החיובית של התאוריות של המודרניזציה והקפיטליזם, ולרשטיין לא ראה בהבדלים אלה שאריות של משטרים קודמים או אי-סדירויות שיכולים להיעלם, ואכן יעלמו, במהלך הזמן - חלוקה מתמשכת של העולם למרכז, פריפריה, וסמי-פריפריה היא תכונה הטבועה במערכת העולמית. אזורים שנותרו עד עתה מחוץ למערכת העולמית נכנסים אליה במעמד של פריפריה.
קיימת חלוקת עבודה בסיסית ויציבה מבחינה מוסדית בין המרכז לפריפריה: בעוד למרכז יש רמה גבוהה של התפתחות טכנולוגית והיא מייצרת מוצרים מורכבים, תפקיד הפריפריה הוא לספק חומרי גלם, מוצרים חקלאיים ועבודה זולה לסוכנים המתרחבים של המרכז. חליפין כלכליים בין המרכז לפריפריה מתרחשים בתנאים בלתי שווים: הפריפריה נאלצת למכור את מוצריה במחירים זולים, אך לקנות את מוצרי המרכז במחירים גבוהים יחסית - מצב בלתי שוויוני אשר, מרגע שנוצר, נוטה לייצב את עצמו עקב מגבלות פנימיות, חצי-דטרמיניסטיות.
אחת התוצאות של התפשטות המערכת העולמית היא המסחור של דברים, כולל עבודה אנושית: משאבים טבעיים, קרקע ויחסים בין-אישיים מופשטים מערכם המהותי והופכים לסחורות בשוק המכתיב את ערך החליפין שלהם.
עבודתו של ולרשטיין עוררה גם ביקורת חריפה, גם מחוץ לחוגים נאו-ליברליים או שמרניים. היסטוריונים הראו שכמה מהנחותיו אינן נכונות מבחינה היסטורית, ואין ספק שוולרשטיין נטה להזניח את המימד התרבותי, בצמצמו אותו לאידאולוגיות רשמיות של מדינות, שמתגלות במהרה כסוכנויות של אינטרסים כלכליים בלבד. למרות זאת, התאוריה שלו מושכת עניין רב כיום מצד תנועות המתנגדות לגלובליזציה, החסרות ביסוס תאורטי יציב ואחיד, כמו זה שאפיין את תנועות הפועלים הקלאסיות של המאות ה-19 וה-20.
חה פנגשאן
חה פנגשאן (בכתב סיני מסורתי: 何鳳山, בכתב סיני מפושט: 何凤山, לעיתים מתועתק: פנג שאן הו; 10 בספטמבר 1901, בייאנג (Yiyang) שבמחוז חונאן – 28 בספטמבר 1997, סן פרנסיסקו) היה דיפלומט סיני, שבהיותו הקונסול הכללי של הרפובליקה הסינית בווינה בין השנים 1938–1940 הציל מאות ואולי אף אלפי יהודים מציפורני הנאצים. הוכר כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
חייו לפני מלחמת העולם השנייה
חה פנגשאן נולד למשפחה ענייה והתייתם מאביו בגיל שבע. בזכות חריצותו והצטיינותו התקבל לבית הספר התיכון ייאנג בצ'אנגשה, בירת הפרובינציה, ומאוחר יותר לאוניברסיטת ייל-בסין. בשנת 1926 התקבל לאוניברסיטת מינכן, בה סיים בהצטיינות דוקטורט בכלכלה מדינית בשנת 1932.
ב-1935 החל את הקריירה הדיפלומטית שלו במשרד החוץ של הרפובליקה הסינית. משרתו הראשונה הייתה בטורקיה. ב-1937 הוצב כמזכיר ראשון במשלחת הסינית בווינה. לאחר האנשלוס ב-1938, כשאוסטריה סופחה לרייך השלישי, המשלחת הייתה לקונסוליה וחה פנגשאן קיבל את משרת הקונסול הכללי.
בשל אופיו החם והמוחצן היה חה מעורה בחברה הווינאית הגבוהה, ובין ידידיו היו יהודים רבים.
פועלו בתקופת השואה
מצבם של 200,000 יהודי אוסטריה החמיר במהירות לאחר ליל הבדולח (בלילה שבין 9 - 10 בנובמבר 1938), אך על מנת לעזוב את המדינה נדרשו להציג הוכחה להגירה, בדרך כלל אשרה למדינה זרה או כרטיס אנייה בעל תוקף. הוכחה כזו הייתה קשה להשגה, והפכה קשה אף יותר לאחר כישלונה של ועידת אוויאן (ב-6 ביולי 1938) שהמחישה את חוסר נכונותן של 32 המדינות שהשתתפו בה להתמודד עם בעיית הפליטים היהודים.
חה פנגשאן החל להנפיק ליהודים אשרות לשאנגחאי, בפועלו מסיבות הומניטריות, תוך שהוא מפר בכך הוראה מפורשת של הממונה עליו, צ'ן ג'י, שגריר סין בברלין, אשר היה מעוניין להימנע ממתן אשרות רבות כל כך כדי לא לפגוע בהידוק הקשרים בין סין לגרמניה הנאצית. צ'ן ג'י אף שלח נציג לווינה לבדוק שמועה שקרית כי חה "מוכר" אשרות. למרות הסיכון למשרתו ולמשפחתו שחיה עמו בווינה תחת השלטון הנאצי, חה הנפיק אשרות לכל דורש.
באותה עת לא הייתה נחוצה אשרה כדי להיכנס לשאנגחאי, אך אשרה כזו אפשרה ליהודים לצאת מאוסטריה. משפחות יהודיות רבות עזבו כך לשאנגחאי, ומאוחר יותר עברו רובן להונג קונג ולאוסטרליה. חלק מהעוזבים השתמשו באשרות כדי לצאת מאוסטריה למדינות אחרות ללא כל כוונה להגיע לשאנגחאי; חה היה מודע לכך.
אריק גולדשטאוב, אחד מניצוליו, סיפר כי נדחה על ידי 50 קונסוליות אחרות לפני שקיבל מחה פנגשאן אשרות לו ולכ-20 מבני משפחתו. ניצולה אחרת, לילית-סילביה דורון, העידה כי האשרה אפשרה את הוצאתו של אחיה קרל ממחנה הריכוז דכאו. בין מי שזכו להיחלץ מאוסטריה הנאצית ולהגיע לסין נמנה ד"ר יעקב רוזנפלד, שהצטרף ב-1941 לצבא השחרור העממי כרופא ושירת בו תחילה במלחמת סין יפן השנייה ולאחר מכן, בדרגת גנרל, לצד הכוחות הקומוניסטים עד להקמת הרפובליקה העממית של סין ב-1949.
לאחר שהנאצים הלאימו את בניין הקונסוליה שהיה בבעלות יהודית, וממשלת סין סירבה לפתוח את הקונסוליה מחדש במיקום חלופי (בתואנה של חוסר מימון), חה פנגשאן מימן מכספו שכירת משרד אחר והמשיך בהנפקת האשרות.
לא ידוע כמה יהודים ניצלו מהשואה כך, אך כיוון שידוע כי במהלך מחצית השנה הראשונה בתפקידו הנפיק 2,000 אשרות, יש להניח כי מדובר באלפים.
לאחר מלחמת העולם השנייה
לאחר שובו לסין ועד תום מלחמת העולם השנייה היה מעורב במאמץ המלחמתי של סין כנגד יפן במסגרת מלחמת סין–יפן השנייה.
החל מ-1947 ולמשך תשע שנים היה שגריר במצרים ובמדינות מזרח-תיכוניות נוספות. בשנת 1949 הסתיימה מלחמת האזרחים הסינית בניצחונם של הקומוניסטים אשר השתלטו על סין היבשתית. חה בחר להישאר נאמן למנהיגי המפלגה הלאומית הסינית אשר נסו לאי טאיוואן וקבעו בו את משכנה הגולה של הרפובליקה הסינית.
בהמשך הקריירה שלו שירת כשגריר טאיוואן ("הרפובליקה הסינית") במדינות רבות, בהן מקסיקו, בוליביה וקולומביה. לאחר פרישתו ב-1973 התיישב בסן פרנסיסקו וכתב את זכרונותיו.
לאחר פרישתו, מנעה ממנו טאיוואן את הפנסיה שלו בתואנה כי "לא נתן דין וחשבון כראוי" על שווה ערך של 300 דולר מהוצאות השגרירות. סבורים כי להאשמות אלו היו מניע פוליטי. למרות פניות חוזרות ונשנות, ממשלת טאיוואן לא ניקתה אותו מהאשמות אלו.
בשנות ה-80 חזר מספר פעמים לסין העממית ואף ביקר ב-1986 בבית הספר בו למד בצ'אנגשה לרגל יובל השמונים של המוסד.
ב-1985 הואשם, ייתכן שהאשמת שווא, על ידי הממשל הטאיוואני במעילה שביצע לכאורה ב-1970.
הספר שלו "40 שנות חיי כדיפלומט" (外交生涯四十年) פורסם ב-1990.
הכרה כחסיד אומות העולם
חה פנגשאן לא זכה להוקרה רשמית בחייו על פועלו למען יהודי אוסטריה. רק לאחר מותו התקבלו ב"יד ושם" עדויות של ניצולים שניצלו בזכותו, ובעקבותיהן הוכר בשנת 2000 כחסיד אומות העולם. הוא השני מבין שני סינים שזכו להכרה כזו. הראשון היה פַּן ג'וּנשוּן.
הוא תואר כאדם שרגש חם ואינטלקט שכנו בו זה לצד זה, אדם שהונחה על ידי עקרונות הקונפוציאניזם וליבו היה מלא חמלה. לדבריו: "זה דבר טבעי לחוש חמלה ולרצות לעזור. מנקודת מבט הומנית, כך צריך להיות."
אירי כפול עם כריך הולנדי
אירי כפול עם כריך הולנדי הייתה שיטה להימנעות ממס, שהתבצעה בעיקר על ידי תאגידים רב-לאומיים שמרכזם בארצות הברית מאז סוף שנות ה-80 של המאה ה-20. השיטה כללה שימוש בשילוב של חברות בת אירית והולנדית כדי להעביר רווחים לטריטוריות שבהן החיוב במס הוא נמוך יחסית, או על מנת לנצל פרצות בחוקי המס באותן טריטוריות. הטכניקה אפשרה לתאגידים מסוימים להפחית באופן דרמטי את שיעורי מס החברות שלהם. מאז שנת 2010, שינויים בחוקי המס באירלנד הביאו לכך שהשימוש בחברה ההולנדית אינו נדרש.
השיטה נחשבת לטכניקת תכנון המס הגדולה ביותר בהיסטוריה מבחינת מס שנחסך, כאשר עד לשנת 2010 הגנה על רווחי הון אמריקאים בסכום של כ-100 מיליארד דולר מדי שנה מתשלום מס. כך, למשל, באמצעות השיטה, פייסבוק שילמה מס חברות בשיעור של כ-8% בלבד בין 2010 ל-2017, במקום שיעור מס של 35% שהיה עליה לשלם אילו לא הייתה משתמשת בשיטה. דוגמה נוספת היא גוגל, שבאמצעות שיטת האירי הכפול, יחד עם טכניקות תכנון מס נוספות, שילמה במשך שנים מס אפקטיבי של 2.4% בלבד. בעשותה כך, גוגל נמנעה מתשלום מס בסכום כולל של 2.4 מיליארד דולר במהלך שנת 2016, ובין השנים 2015–2018 העבירה רווחים של עשרות מיליארדי דולרים לברמודה, בכל שנה, עד שהודיעה בסוף שנת 2019 כי תפסיק להשתמש בשיטה.
אף על פי שהשיטה הייתה ידועה הן לאמריקאים והן לאיחוד האירופי במשך כעשור, רק באוקטובר 2014 האיחוד האירופי אילץ את אירלנד לערוך שינויים בחוקי המס באופן שימנע מתאגידים להשתמש בשיטה (ולא ארצות הברית, שבפועל היא זו שרוב המס נמנע ממנה), וזאת החל מינואר 2015. עם זאת, לחברות אשר החלו להשתמש בשיטה קודם לכן, כמו אפל, גוגל, פייסבוק ופייזר, ניתנו ארכות של שנים לסגירת החברות האיריות, והללו המשיכו להרוויח מהשיטה עד לשנת 2020.
פועל יוצא של השימוש בשיטה הוא העברת פעילות אמיתית מסוימת של תאגידי הענק לאירלנד. הדבר היווה את אחד הגורמים להיחלצותה של אירלנד ממשבר החוב האירופי. במהלך שנת 2016 נסקו הכנסות אירלנד ממסים ודיווחו על גביה עודפת של מיליארדי דולרים בחודשים בודדים, כאשר 80% מהעלייה הזו נבעה ממסי חברות.
אופן השימוש בשיטה
השיטה עובדת באופן הבא: תחילה, נרשמות שתי חברות פרטיות באירלנד וחברה פרטית בהולנד. ייעודה של החברה האירית הראשונה הוא קבלת תמלוגים גדולים מתאגיד אמריקאי, שבפועל הן תוצר ממכירות שנמכרו לצרכנים בארצות הברית. אילולא העברת התמלוגים, התאגיד האמריקאי היה נאלץ לשלם לממשלת ארצות הברית מס חברות על רווחיו שנוצרו בארצות הברית. התמלוגים באופן זה נרשמים כסוג של הוצאה, וכך הרווחים שנולדו בארצות הברית קטנים יותר ״על הנייר״, ובהתאם קטן תשלום המס לרשויות המס בארצות הברית. לאחר ההעברה, על החברה האירית לשלם מס על התמלוגים שקיבלה מהתאגיד האמריקאי, אולם שיעור המס על תמלוגי קניין רוחני באירלנד היה נמוך במיוחד, וכך נוצר חיסכון ראשון במס לתאגיד האמריקאי.
לאחר מכן, על מנת להימנע לחלוטין מתשלום מס, ניתן להעביר את רווחי ההון למקלט מס (טריטוריות עם שיעור מס אפסי על רווחי הון), למשל ברמודה. פרצה בחוק ההולנדי גרמה לכך שההעברה הזו נעשתה באופן נוח וזול מחברות הרשומות בהולנד אל מקלטי המס. בשל העובדה שהעברות רווחים, נכסים וזכויות בין מדינות האיחוד האירופי נעשות יחסית בקלות, החברה האירית הראשונה מעבירה את הרווחים להולנד, ומשם למקלט המס. במהלך שנת 2010, נעשה תיקון בחוק האירי, המבוסס בין היתר על רשת גדולה של אמנות מס דו-צדדיות עם מדינות רבות, ובכך העברות למקלטי מס התאפשרו באותה הקלות גם מבלי להידרש לחברה ההולנדית.
לפי כללי ה-OECD, תאגידים בעלי קניין רוחני (בעיקר חברות מדע וטכנולוגיה), יכולים לרשום את הקניין הרוחני כנכס בלתי מוחשי במאזן החשבונאי שלהם, ולנכות אותו במקור בעסקאות עם לקוחות קצה. כלומר, נניח שחברת תוכנה אמריקאית מוכרת רישיון לתוכנה שלה באיטליה, ללקוח איטלקי, ב-100 דולר, ונניח שהרווח של אותה חברה על עסקה כזו הוא 95 דולר. בשל העובדה שהקניין הרוחני של החברה נמצא בארצות הברית, הרווח נחשב לכזה שנוצר בארצות הברית ועליה לשלם בארצות הברית מס חברות על 95 הדולר שהרוויחה, כך שאיטליה לא תהנה ממס חברות בגין עסקה זו. כאמור, בשל שיעורי המס (הרלוונטיים) הנמוכים באירלנד, התאגיד האמריקאי יעדיף שהרווח ייחשב לכזה שנוצר באירלנד, ועל כן ירשום את הקניין הרוחני כנכס של החברה האירית.
סגירת הפירצה על ידי האיחוד האירופי (2015)
חקירה שערך האיחוד האירופי לחברת אפל במהלך השנים 2014–2016, העלתה כי השיטה הייתה קיימת כבר בשנת 1991. בנוסף, מחקר אקדמי בארצות הברית משנת 1994 זיהה שימושים בטכניקות חשבונאיות של העברות רווחים בין מדינות על ידי תאגידים אמריקאים על מנת להפחית חבות במס, וחקירות הקונגרס האמריקאי הנוגעות להתנהלויות מס של חברות רב-לאומיות אמריקאיות הביאו לכך שהאמריקאים בפועל היו מודעים לשיטות אלו במשך שנים רבות. עם זאת, ארצות הברית לא ניסתה לכפות את הפסקת השיטה על ידי האירים, והדבר נעשה לראשונה על ידי האיחוד האירופי בשנת 2014.
קניסת אפל ב-13 מיליארד יורו על ידי האיחוד האירופי (2016)
עד לשנת 2017, אפל הייתה החברה הגדולה ביותר באירלנד, והייתה אחראית ללמעלה מרבע מצמיחת התמ"ג של אירלנד. השימוש של אפל בשיטת האירי הכפול הביאה לכך שאפל שילמה מס בשיעור הקטן מאחוז בודד על רווחיה, החל מסוף שנות ה-80. השימוש הביא לכך שאפל נחקרה על ידי הסנאט האמריקאי במאי 2013, וסוקר רבות באמצעי התקשורת הכלכליים.
ב-29 באוגוסט 2016 הודיע הנציב האירופי לתחרות כי אפל קיבלה סיוע לא חוקי מאירלנד. הנציבות האירופאית הורתה לאפל לשלם קנס בגובה 13 מיליארד יורו, בתוספת ריבית, במיסים איריים, שלא שולמו על רווחים של כ-111 מיליארד יורו, במהלך תקופה של עשר שנים, 2004–2014. מדובר בקנס הגדול ביותר בהיסטוריה בהקשר של מס חברות.
כופר לבן
כופר לבן הוא מין יחיד בסוג כופר. זהו שיח או עץ קטן שגבהו 1-6 מטרים הנפוץ באזורים טרופים וסוב-טרופים צחיחים למחצה באפריקה, אסיה וצפון אוסטרליה. בארץ ישראל מגדלים אותו בתרבות לצורך שימוש בצבען המופק ממנו, וכן כצמח נוי. הצמח זקוק לחום, ובטמפרטורת החורף בישראל הוא משיר את עליו.
צמח הכופר נזכר בשיר השירים בצורת היחיד "כֹּפֶר", ובצורת הרבים "כְּפָרִים":
צבען החינה
מהצמח מופק חומר הצבע lawsone או hennotannic acid. זוהי מולקולה הנקשרת בתמיסה חומצית בקשר קוולנטי (קישור קבוע) לחלבון קרטין ולכן החינה צובעת ביעילות שיער, עור, ציפורניים ומשי, הבנויים מקרטין, והצבע יציב עד אשר תתחדש שכבת האפידרמיס או יצמח שיער חדש. lawsone בולע ביעילות קרינת UV. הריכוז הגבוה של החומר הפעיל הוא בעלים ובפרט בעוקץ העלה.
צביעת שיער בחינה
החינה האדומה צובעת שיער לבן בצבע כתום בוהק. לשיער כהה היא מעניקה ברק כתום לאור השמש. צביעת שיער לאחר חינה עשויה להניב צבעים בלתי צפויים.
תהליך הצביעה כולל מריחה של העיסה על שיער לח או שיער יבש, החל בשורשים, והשארתו על הראש, עטוף במגבת למניעת לכלוך, למשך מספר שעות - משעה ועד ללילה שלם. לאחר מספר חפיפות ראש מתקבע הצבע.
הצמח בפיוט ובספרות
מדרשים שונים נאמרו על אשכול הכופר, והוא פורש כשמו של הקב"ה או כרמז למשה רבנו 'איש אשכולות' - שהכל בו.
הפסוק משיר השירים על אשכול הכפר מוביל את הפיוט העתיק של רבי אלעזר הקליר לשבת שקלים, במשמעות של נטילת 'כופר נפש' ובמשחק מילים בין משמעות אשכול ו"אשקול" פיוט 'אשכול הכופר' נאמר בתפילת מוסף לשבת שקלים לפי נוסח אשכנז ונוסח החסידים.
הצמח מופיע במשמעות של ביטוי פיוטי לשמו של הקב"ה בפיוטים אחדים כמו ביוצר ליום ראשון של פסח, בפיוט 'מלא פי' של קהילת ארם צובא (מהעיר חלב שבסוריה) ופיוט 'אבני אקדח' של יהודי בבל, ופיוט 'אומֵן בשמעו', יוצר לפרשת שקלים בנוסח אשכנז.
הצמח אשכול הכפר או בכתיב מלא 'אשכול הכופר' שימש כשמם של ספרים אחדים. המילה "כופר" שמשמעותה המקורית "חומר ציפוי וכיסוי" ("כפורת" בלשון המקרא פירושו מכסה), שימשה בשמות ספרים פעמים רבות במובן "כפירה" - מרידה או אי הסכמה.
אשכול הכפר הוא שם הספר הקראי של יהודה הדסי מקבוצת אבלי ציון, ושמם של ספרים נוספים לאורך הדורות, ספרים הלכתיים, ספרות תלמודית או פרשנות על המקרא. בתקופת תור הזהב בספרד, נכתב ספר בשם זה על מגילת אסתר (ומשמעות שמו דומה למשמעות שניתנה לו בפיוט לשבת שקלים). כתב היד הוסתר בפורטוגל אחר גירוש ספרד, אבד בגירוש פורטוגל, ואחרי תלאות נמצא שוב.
ב-1964 כתב נתן אלתרמן את שיר הפיוס כחלק מהצגת 'שלמה המלך ושלמי הסנדלר', שיר בו משמשים ביטויים משיר השירים כביטויי חיבה בין שלמי ורעייתו, מעורבים עם ביטויים מעולמו של הסנדלר שרוכיו ונעליו. 'אשכול הכופר' משמש בשיר זה במשמעות 'אהוב לבי', כצמח המשמש תכשיט ותלוי על ליבה של הרעייה.
הנוער הדתי העובד והלומד
הסתדרות הנוער הדתי העובד והלומד היא תנועת נוער בעלת 65 סניפים ברחבי ישראל, התנועה הוקמה בשנת 1952.
היסטוריה
הסתדרות הנוער הדתי העובד והלומד נוסדה בתחילת שנות החמישים, בעקבות התעוררות של בעיות אצל נוער דתי עובד והרצון לטפל בצרכים אלו שלא במסגרת הנוער העובד והלומד הכללי, במהלך השנים הועברה הפעילות לנוער עובד ולומד ואחר כך התמקדה בנוער לומד.
התנועה מחולקת לשתי חטיבות:
לתנועה גוון פוליטי של הפועל המזרחי.
מטרת התנועה
סיסמת התנועה בדומה לתנועת הנוער בני עקיבא – "תורה ועבודה" ומשמעותה שילוב בין חיי תורה לחיי העבודה. התנועה מחנכת לנאמנות לתורה, לעם ישראל ולארץ ישראל תוך הגשמה עצמית של כל חניך וצפייה בטובת הכלל.
הגשמה ופעילות
מדי שנה יוצאים כשניים שלושה גרעיני נוער למסגרות חינוכיות במשקי הקיבוץ הדתי, מפעליה החינוכיים הם במסגרות סניפים הפרוסים בארץ, ישיבות מקצועיות (תיכון דתי - מקצועי), מחנות קיץ ושבתות עיון לנוער.
I Want to Hold Your Hand
I Want to Hold Your Hand (אני רוצה לאחוז בידך) הוא שיר של הביטלס משנת 1963 שכתבו ג'ון לנון ופול מקרטני. השיר יצא על גבי תקליטון בסוף 1963 ולאחר מכן שולב באלבום האמריקאי. השיר סימן את תחילת "הפלישה הבריטית" למצעדי הפזמונים של ארצות הברית. היה זה השיר הראשון של הביטלס שהוקלט בציוד של ארבעה ערוצי הקלטה והשיר הראשון של הביטלס שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי. השיר נכנס למקום הראשון במצעד הבריטי בשבוע השני לצאתו ונמכרו מיליון עותקים מן התקליט עוד בטרם הופץ לחנויות. I Want to Hold Your Hand הפך לתקליט הסינגל הנמכר ביותר של הביטלס בעולם.
שלא כמו בשירים אחרים שחיברו, מקרטני ולנון לא שאבו את השראתם לשיר זה ממקור מסוים, אלא השיר נכתב על פי הוראה מפורשת של מנהלם של הביטלס, בריאן אפשטיין. אפשטיין היה שרוי אותה עת בדאגה לנוכח כישלון תקליטי הסינגל של הלהקה במצעד הפזמונים האמריקאי, וביקש כי יכתבו שיר לשוק המוזיקה האמריקאי. השיר הוקלט גם בגרמנית, בשם Komm, Gib Mir Deine Hand (גרמנית "בואי, הושיטי לי ידך") והוא אחד מתוך שני השירים היחידים, הכתובים במלואם בשפה שאיננה אנגלית, שהקליטו הביטלס.
באולפן ההקלטות
השיר I Want to Hold Your Hand היה אחד מן השירים הבודדים של הביטלס שהוקלט בגרמנית. הסניף הגרמני של חברת התקליטים EMI (שהייתה חברת האם של חברת התקליטים של הביטלס באותם ימים, פרלופון) היה משוכנע שתקליטי הביטלס לא יימכרו אלא אם כן השירים יהיו בגרמנית. הביטלס תיעבו את הרעיון, אבל ג'ורג' מרטין הצליח לשכנעם לנסות ולשיר בגרמנית. אולם, כאשר נקבע המועד להקלטת השיר בגרמנית, ביום 27 בינואר 1964, הביטלס לא הופיעו להקלטה. יומיים אחר כך הקליטו הביטלס את Komm, Gib Mir Deine Hand באולפני Pathe Marconi, בפריז. הייתה זו אחת הפעמים הבודדות שהקליטו מחוץ ללונדון.
תחילת הפלישה
ב-29 בנובמבר הוציאה חברת התקליטים פרלופון את הסינגל I Want to Hold Your Hand לחנויות בבריטניה, בצד ב' של התקליט הוקלט השיר This Boy. הציפייה לתקליט בקהל המעריצים הייתה רבה, כפי שניתן היה ללמוד ממיליון ההזמנות לתקליט עוד בטרם יצא לחנויות. כאשר יצא התקליט לחנויות, ההצלחה הייתה כבירה. שבוע לאחר שנכנס למצעד הפזמונים הבריטי, ב-12 בדצמבר 1963, הוא דחק את She Loves You, להיט אחר של הביטלס, מן המקום הראשון. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה הבריטית ששיר של אותו מבצע דוחק שיר אחר מן המקום הראשון. השיר נותר במקום הראשון במשך חמישה שבועות ושהה במצעד במשך 15 שבועות. ב-16 במאי 1964, חזר השיר למצעד לשבוע אחד. הביטלמניה החלה מטפסת לשיאה באותה תקופה, באותה תקופה הביטלס החזיקו בבריטניה בשני המקומות הראשונים במצעד תקליטי הסינגל והאלבומים גם יחד. מגזין הרולינג סטון הוכיח שההיסטריה סביב הסינגל הייתי מוצדקת-השיר זכה במקום ה-16 ברשימת 500 השירים הטובים ביותר בכל הזמנים.
EMI ובריאן אפשטיין שכנעו לבסוף את דייב דקסטר, מנהל הרפרטואר של חברת התקליטים האמריקאית Capitol Records, חברה בת של EMI, שהביטלס יכולים להטביע את חותמם על השוק האמריקאי. כך יצא לאור בארצות הברית, ביום 26 בדצמבר 1963, תקליט הסינגל עליו I Want to Hold Your Hand בצד א' ובצד ב' השיר I Saw Her Standing There. עד לאותה עת סירבה חברת קפיטול להוציא את תקליטי הביטלס בארצות הברית. כתוצאה מכך תקליטי הסינגל הקודמים של הביטלס יצאו בארצות הברית בחברות התקליטים הצנועות יותר, Vee-Jay ו-Swan. אפשטיין ניצל את ההזדמנות ודרש מחברת קפיטול ארבעים אלף דולר למסע פרסום לתקליט (הסכום הגבוה ביותר שהוצא לפרסום תקליטי ביטלס קודמים היה חמשת אלפים דולר). הכוונה הייתה להוציא את התקליט לחנויות באמצע ינואר 1964, כדי שהדבר יקרה במקביל להופעה המתוכננת של הביטלס בתוכנית הטלוויזיה של אד סליבן. אולם תקליטן מקומי בשם קרול ג'יימס מתחנת הרדיו WWDC (וושינגטון הבירה) השיג את התקליטון ישירות מבריטניה לפני מועד ההפצה המתוכנן. השיר, ששודר בתחנה המיועדת לקהל מאזינים מתון, הפך ללהיט ענק.
חברת התקליטים קפיטול איימה כי תבקש צו מניעה נגד שידור השיר. בינתיים הפיץ ג'יימס את ההקלטה לשני עמיתים תקליטנים בתחנות רדיו בשיקגו וסנט לואיס. תחנת הרדיו WWDC התעלמה מן האיום וחברת קפיטול הגיעה למסקנה כי היא יכולה להפיק תועלת מן הפרסום והוציאה את התקליט לחנויות שבועיים לפני המועד המתוכנן, ב-26 בדצמבר 1963.
בשלושת הימים הראשונים נמכרו רבע מיליון תקליטים. בעיר ניו יורק לבדה נמכרו עשרת אלפים תקליטים בשעה. חברת קפיטול, אשר לא יכלה לשאת לבדה בביקוש, העבירה את ייצור התקליט לחברות קולומביה רקורדס ו-תקליטי RCA. החל מ-18 בינואר 1964 שהה השיר חמישה-עשר שבועות במצעד וב-1 בפברואר הגיע השיר למקום הראשון בארצות הברית.השיר שהה במקום הראשון במשך שבעה שבועות עד אשר את מקומו תפס שירם She Loves You. בסופו של דבר, I Want to Hold Your Hand מכר 5 מיליון עותקים בארצות הברית לבדה. הייתה זו הפעם הראשונה ששיר של אותו מבצע מחליף שיר אחר שלו, בראש מצעד הפזמונים האמריקאי, מאז שנת 1956. אז החליף שירו של אלביס פרסלי Love Me Tender שיר אחר של אותו זמר, Don’t Be Cruel.
אירועים אלה בישורו את תחילת "הפלישה הבריטית" לארצות הברית ושינו את פני המוזיקה. במשך כל שנת 1964 כיכבו מוזיקאים בריטיים בראש מצעד הפזמונים האמריקאי. מלבד הביטלס בלטו בארצות הברית דייב קלארק פייב, הרולינג סטונז, הקינקס, ההוליס ומתבודדי הרמן.
השיר I Want to Hold Your Hand יצא לאור בארצות הברית גם במסגרת האלבום אשר נמכר ביותר עותקים מאשר תקליט הסינגל. עד לאותה עת נמכרו באופן קבוע יותר תקליטי סינגל בארצות הברית מאשר אלבומים. אולם, חודשיים לאחר שיצא האלבום לחנויות, הוא נמכר ביותר משלושה וחצי מיליון עותקים, כמאה אלף עותקים יותר מאשר תקליט הסינגל.
אחרית דבר
השיר התקבל באהדת המונים משני עברי האוקיינוס האטלנטי, אבל מספר לא מבוטל של מבקרי מוזיקה התייחסו לשיר בביטול, כאופנה חולפת אשר לא תעמוד במבחן הזמן. סינתיה לורי מסוכנות Associated Press הביעה את מורת רוחה מתופעת הביטלמניה כאשר אמרה: "אלוהים יודע ששמענו מהם די והותר. זה בלתי אפשרי לפתוח את הרדיו כדי לשמוע תחזית מזג אוויר או את אות הזמן, מבלי להיתקל בשיר I Want to Hold Your Hand." מבקר אחר הצהיר כי הביטלס הם "ממש משעממים להאזנה. בהופעה שלהם ממש אין כלום," וכי "הנכס הגדול ביותר שלהם הוא שהם נראים די חביבים, בחורים צעירים, כמעט תמימים, שפשוט הלך להם קלף."
בוב דילן התרשם מן החדשנות שבשירי הביטלס ואמר "הם עשו דברים שאף אחד אחר לא עשה. האקורדים שלהם היו מדהימים וההרמוניות ששרו יצרו מקשה אחת." עם זאת, דילן חשב בטעות, תקופה מסוימת, כי הביטלס שרים I get high (אני מתמסטל) ולא I cant hide. באופן טבעי הוא הופתע מאוד, לאחר שפגש את הלהקה לראשונה וגילה כי איש מהם לא עישן מריחואנה עד לאותה עת. אפילו הביטלס לא היו תמיד בטוחים במילות השיר, בחלק מההקלטות בהופעות שערכו נשמע לנון שר I want to hold your head (אני רוצה לאחוז בראשך...).
I Want to Hold Your Hand לא זכה לגרסאות כיסוי רבות כפי שזכו שירים אחרים של הביטלס כמו Yesterday או Something, אף על פי שארתור פידלר ותזמורת הטיילת של בוסטון הקליטו גרסה תזמורתית של השיר בשנת 1964/ גרסת כיסוי בולטת נוספת הייתה של להקת The Moving Sidewalks שיצרו גרסה פסיכדלית של השיר בסוף שנות השישים. התזמורת הפארודית הצרפתית Odeurs נגנה גרסה של השיר כנעימת לכת צבאית עם שירה במבטא גרמני כבד. הגיטריסט גראנט גרין ביצע גרסת ג'אז לשיר לאלבומו I Want to Hold Your Hand משנת 1965. באופן מעניין שאר המנגינות באלבום היו מנגינות ג'אז קלאסיות, דבר המצביע אולי על הערכתו של גרין לשיר זה. להקת הפיוז'ן הביטלס/מטאליקה, אשר נקראה ביטאליקה ביצעה שיר המהווה מחווה לשיר זה, בשם I Want to Choke Your Band (אני רוצה לחנוק את תזמורתך), המופיע באלבומה השני.
מלודיה ומילים
בביצוע המקורי של השיר קשה לזהות זמר סולן או אפילו מלודיה המוגדרת בבירור, זאת כיוון שלנון ומקרטני שרים יחדיו בהרמוניה. ניתן לטעון כי לנון מוביל את מקרטני בשירה, זאת כיוון שקולו של לנון בולט יותר בהקלטה. אולם, כאשר הביטלס ביצעו את השיר בתוכניתו של אד סאליבן ב-9 בפברואר 1964, נשמע קולו של מקרטני ברור יותר (למרות שייתכן והדבר קרה עקב כיוון לקוי של עוצמת האודיו). השיר נפתח במספר אקורדים מגמגמים בגיטרה ואז הם פותחים בשירה כשהם מסתמכים על אקורד שקט באופן מפתיע, כשהם מלווים על ידי ג'ורג' האריסון בגיטרה. במהלך כל בית בשיר הזמרים מבצעים קפיצה פתאומית באוקטבה שלמה, בהגיעם למילה hand, כשהדבר מלווה בהרמוניה עם קפיצה בחמישית אוקטבה.
השיר מספר על גבר המבטא את רגשותיו לאהובתו, בתחילה מבוצע השיר בסגנון ביישני משהו, כאשר הזמר מפסיק את השירה לאחר כל כמה מילים: Oh yeah, I... (הפסקה) tell you something... (הפסקה) I think you’ll understand. אולם כאשר מגיע השיר לקטע המקהלתי והזמרים עולים באוקטבה, אין הם מסתירים עוד את רגשותיהם, ושרים ללא הפסקה I Want to Hold Your Hand. מילות השיר פשוטות וחד-משמעיות בהשוואה לשיריהם האחרים של הביטלס.
גרסה עברית
באלבום בכורה שלו מ-1968 "כל העיר מרכלת עלינו", ביצע יהורם גאון את השיר "זה נדבק" ללחן "I Want to Hold Your Hand" (מילים: יוסי גמזו, עיבוד מוזיקלי: שמעון כהן).
הנדסת תוכנה
הנדסת תוכנה (באנגלית: Software Engineering) היא ענף של הנדסה, העוסק בפיתוח תוכנה.
הנדסת תוכנה מיישמת גישה שיטתית, מבוקרת ומדידה לפיתוח, תפעול ותחזוקה של תוכנה. הנדסת תוכנה מקיפה את מחזור החיים השלם של תוכנה, וכוללת ידע, שיטות וכלים עבור דרישות, תכנון, בנייה, בדיקות, תחזוקה, ניהול תצורה ואיכות. הנדסת תוכנה נועדה להפחית את המורכבות שבפיתוח תוכנה, לשפר את אמינות התוכנה המפותחת, ולהקטין את עלויות התפעול והתחזוקה. מאפיין בולט של הנדסת התוכנה הוא פיתוח מערכות מורכבות הכוללות חומרה, תוכנה ותקשורת.
הנדסת תוכנה החלה להתגבש כתחום ייחודי בשנות ה-60 המאוחרות, על רקע משבר התוכנה. עד אותה עת נחשבה הנדסת התוכנה לענף משני של מדעי המחשב. כנס ראשון להנדסת תוכנה נערך בשנת 1968 על ידי ועדת המדע של נאט"ו, וציין את תחילת דרכו של הענף כתחום נפרד ועצמאי. עם החלוצים בתחום נמנים פרד ברוקס, בארי בם, טוני הור ודייוויד פרנס. גרסה ראשונה של גוף הידע הרשמי של המקצוע הושלמה בשנת 1999, ובאותה השנה הוענק לפרד ברוקס פרס טיורינג על "תרומותיו פורצות הדרך בהנדסת מחשבים, מערכות הפעלה והנדסת תוכנה", ושני האירועים נחשבים לאבני דרך חשובות בהתפתחות הענף. בארצות הברית, מסלול לימודים אקדמי להנדסת תוכנה (BSc) נפתח לראשונה בשנת 1996, ומסלול דומה מוצע גם בישראל. עם זאת, נכון לשנת 2006, לרוב העוסקים בתחום יש הכשרה אקדמית במדעי המחשב ולא בהנדסת תוכנה.
יסודותיה התאורטיים של הנדסת התוכנה לקוחים ממדעי המחשב, ובצד המעשי היא חולקת עקרונות ושיטות עם הנדסת מחשבים, הנדסת מערכות, הבטחת איכות, הנדסת אנוש וניהול פרויקטים. בפתח המאה ה-21, ובניגוד חד לרבות מדיסציפלינות ההנדסה האחרות, שיטותיה של הנדסת התוכנה אינן מבטיחות כי תוצריה יהיו עקביים, אמינים או שימושיים. יתר על כן, שיטותיה אינן אחידות, אינן מוסְדרות, ורובן המכריע מבוסס על כללי אצבע ונעדר תשתית מתמטית איתנה. בשל כך, ובשל היבטים נוספים של הנדסת תוכנה, שאלת סיווגה כענף של ההנדסה, המדע או האמנות תלויה ועומדת, וכן שוררת אי-הסכמה באשר לנכונותן או נחיצותן של רבות מהפרדיגמות והשיטות המשמשות בה.
המונח "הנדסת תוכנה"
המונח "הנדסת תוכנה" נטבע בשנת 1968 על ידי פרידריך באוור במהלך כנס שערכה ועדת המדע של נאט"ו, ונמצא בשימוש נרחב מאז. נכון לתחילת המאה ה-21, הוא מפורש במספר דרכים שונות ונבדלות:
המונח "מהנדס תוכנה"
בדומה למונח "הנדסת תוכנה", גם משמעות המונח "מהנדס תוכנה" נתונה במחלוקת:
הנדסה, מדע או אמנות?
קיימת מחלוקת ארוכת שנים בשאלת סיווגה של הנדסת תוכנה כענף של ההנדסה, המדע או האמנות. במידה רבה, המחלוקת נובעת מגילו הצעיר של המקצוע ומחוסר הגיבוש של השיטות המשמשות בו.
הנדסת תוכנה לעומת תכנות
קיימת חפיפה מסוימת בין הנדסת תוכנה לתכנות גרידא. שתי הדיסציפלינות עוסקות בצד המעשי של פיתוח תוכנה, אך הנדסת תוכנה מיישמת גישה שיטתית ומקיפה את מחזור הפיתוח השלם, ואילו תכנות מתמקד בתכנון ובכתיבת התוכנה. הטבלה הבאה מפרטת את ההבדלים העיקריים בין שתי הדיסציפלינות:
הנדסת תוכנה לעומת מדעי המחשב
היחס בין מדעי המחשב להנדסת תוכנה הוא נושא הנתון במחלוקת מתמשכת. יש המצדדים בגישה הטוענת שהנדסת תוכנה היא ענף משני של מדעי המחשב. לעומתם, יש הטוענים שהמיקוד העיקרי של מדעי המחשב הוא לימוד וגילוי אמיתות כלליות בתחום החישוביות, ואילו הנדסת תוכנה מתמקדת בתכנון ויישום מקרים פרטניים של בעיות חישוביות, להשגת מטרה מעשית. תומך מובהק בגישה זו הוא דייוויד פרנס.
בין הנדסת תוכנה למדעי המחשב יש חפיפה בתחומי האלגוריתמיקה וארכיטקטורת המחשב. עם זאת, מדעי המחשב נוטים למחקר תאורטי בתחומים אלה, ואילו הנדסת תוכנה נוטה לצד המעשי, ושמה דגש על פתרון של בעיות בקנה מידה גדול ותעשייתי. להדגשת ההיבט התאורטי של מדעי המחשב, אמר אחד מהבולטים בו, אדסחר דייקסטרה: הטבלה הבאה מפרטת את ההבדלים בין שתי הדיסציפלינות:
הנדסת תוכנה לעומת הנדסה מסורתית
מהנדסי תוכנה שואפים לבנות מוצרים זולים, אמינים ובטוחים, בדומה לעוסקים במקצועות ההנדסה המסורתיים. מהנדסי תוכנה שואלים מטפורות וטכניקות רבות מדיסציפלינות ההנדסה המסורתית, לרבות איסוף וניתוח דרישות, הבטחת איכות וטכניקות לניהול פרויקטים. עם זאת, שתי הדיסציפלינות נבדלות, כפי שמתואר להלן:
תהליכי הנדסת תוכנה
תהליכי הנדסת תוכנה, מתודולוגיה (או תפיסת פיתוח) היא התחום העוסק בחקר וביישום של עקרונות לפיתוח תוכנה באופן שיטתי. המונח מתודולוגיה בהנדסת תוכנה פירושו סט מוסכם של עקרונות, תהליכים, שיטות וכלים על פיהם מפותחות ומתוחזקות מערכות תוכנה.
נכון לתחילת המאה ה-21, יש בתחום הנדסת התוכנה כתריסר מתודולוגיות עיקריות (קרי, שפורסמו ברבים וזכו לקבלה מסוימת בתעשייה) המחולקות למספר משפחות נבדלות. רוב המתודולוגיות מונות את השיטות העדכניות ביותר, אך אינן מרחיבות אותן באופן משמעותי. מתודולוגיות נבדלות ביחסן למקצוע הנדסת התוכנה ועקרונות היסוד שלו, המיקוד (ניהול פרויקט, ארכיטקטורה, עיצוב ותכנות, הבטחת איכות ועוד), השיטות ובהיבטים נוספים. בשל גילו הצעיר של המקצוע ובשל ריבוי המתודולוגיות, אין עדיין הסכמה בענף באשר למידת התאמתן של מתודולוגיות מסוימות לבעיות מסוימות.
מתודולוגיות זריזות
מתודולוגיה זריזה (באנגלית: Agile) לפיתוח תוכנה היא מתודולוגיה איטרטיבית שהותאמה לפיתוח תוכנה בצוותים קטנים תוך שימת דגש על יעילות, זריזות ואיכות. משפחה זו מקבלת בברכה שינויים במפרטי התוכנה, ומתייחסת לפיתוח כאל משחק של שיתוף פעולה מוכוון-מטרה (בדומה לטיפוס הרים). המתודולוגיות במשפחה זו שמות דגש רב על סביבת עבודה מתאימה, זרימת מידע אוסמוטית בין חברי הצוות, ותקורה פורמלית־טקסית נמוכה. עקרונות היסוד של משפחה זו נקבעו במשותף על ידי רבים מהמובילים בחקר וביישום מערכות תוכנה, ופורסמו ברבים במנשר לפיתוח תוכנה זריז.
דרישות תוכנה
דרישות תוכנה הוא תת-תחום של הנדסת תוכנה שמתעסק במיצוי, ניתוח, הגדרה, ואימות של הדרישות עבור התוכנה. דרישות נצרכות בשביל:
ישנם שני סוגי דרישות עיקריים:
הגדרה של דרישה "טובה" היא שתהיה (לפי IEEE830):
תכנון תוכנה
ארכיטקטורה היא התחום העוסק בתכנון מערכות תוכנה. המונח ארכיטקטורה בהנדסת תוכנה פירושו ייצוג היבטים שונים של התוכנה באופן מופשט. ארכיטקטורה של מערכות תוכנה היא לפיכך תכנון מופשט של ההיבטים השונים של התוכנה, היחסים בין המרכיבים השונים של התוכנה והחוקים החלים עליהם.
בניית תוכנה
במדעי המחשב, המושג בניית תוכנה (באנגלית: Software build, או בקיצור Build) מתייחס לתהליך של הפיכת קובצי קוד מקור לתוצרי תוכנה עצמאיים (Standalone) הניתנים להרצה על מחשב. כמו כן, המושג יכול להתייחס גם לתוצר עצמו של תהליך זה. אחד השלבים העיקריים של בניית תוכנה הוא תהליך ההידור (קומפילציה), בו קובצי קוד מקור הופכים לקוד הניתן להרצה (Executable code).
בדיקות תוכנה
בדיקות תוכנה הן תהליך שנועד להעריך את איכותה של תוכנה ועמידתה בדרישות שהוצבו לה. בדיקות תוכנה מהוות חלק אינטגרלי מתהליכי הנדסת תוכנה והבטחת איכות תוכנה.
תחזוקת תוכנה
בהנדסת תוכנה, תחזוקת תוכנה היא תהליך ההרחבה, המיטוב ותיקון הפגמים של גרסת תוכנה שפיתוחה הסתיים, והיא מוצבת בשטח. תחזוקת תוכנה היא השלב האחרון בתהליך פיתוח התוכנה, ותחילתו לאחר שהתוכנה הוצבה בשטח והופעלה. שלב תחזוקת התוכנה הוא לרוב הארוך והיקר ביותר במחזור חייה של תוכנה, ופעמים רבות מגיע לכדי שני שלישים מהעלות הכוללת. לרוב, בשלב זה נעשים שינויים שמטרתם תיקון באגים, הוספת פונקציונליות חדשה, וכן שיפור השימושיות.
ארכיטקטורה
ארכיטקטורת תוכנה היא התחום העוסק בתכנון מערכות תוכנה. המונח ארכיטקטורה בהנדסת תוכנה פירושו ייצוג היבטים שונים של התוכנה באופן מופשט. ארכיטקטורה של מערכות תוכנה היא לפיכך תכנון מפושט של ההיבטים השונים של התוכנה, היחסים בין המרכיבים השונים של התוכנה והחוקים החלים עליהם. מחקרים ראשונים בתחום זה נעשו כבר בשנות ה-60 של המאה ה-20, אבל חשיבותו עלתה מאוד החל משנות ה־80 בשל הגודל והמורכבות של מערכות התוכנה (ראו גם משבר התוכנה). ארכיטקטורה מתמקדת בהגדרת ההיבטים הלא-פונקציונליים של התוכנה, השלד הטכנולוגי, הממשקים החיצוניים והיבטים נוספים שאינם קשורים רק לעיצוב התוכנה ולקוד. תכנון ופיתוח המבנים הפנימיים של התוכנה שייך לתחום העיצוב והתכנות אם כי גם הוא מכונה לעיתים ארכיטקטורה. אין עדיין הסכמה בתעשייה באשר להיבטים השונים של התוכנה הנדרשים להיכלל כחלק מהארכיטקטורה, אם כי יש דרך מתוקננת לתיאור חלק מההיבטים באמצעות שפת המידול המאוחדת UML ובאמצעות SysML.
שלד ומבנה
תחום העוסק בשלד התוכנה ובמבנים בקנה מידה בינוני וגדול, יכולת ההרחבה של המבנה ומידת גמישותו לשינויים.
ממשקים
תחום העוסק באופן שבו התוכנה מתקשרת עם מערכות חיצוניות אחרות, לרבות אנשים. תכנון הממשקים הוא היבט קריטי של מערכת התוכנה מכיוון שזהו הנתיב שדרכו מגיעים אירועים חיצוניים לתוכנה, וכן הצינור שדרכו תפוקת העבודה של התוכנה זורמת החוצה. טיב ממשקי התוכנה משפיע באופן ישיר על תגובתיות התוכנה, קלות החיבור של התוכנה למערכות אחרות, קלות השימוש והנגישות, אורך החיים של התוכנה והסתגלנות שלה לשינויים עתידיים. החל מסוף המאה ה-20 חלה התקדמות רבה בחלק מההיבטים של תחום ארכיטקטוני זה, והוגדרו בתעשייה דרכים מתוקננות לקישוריות ופעילות הידודית בין מערכות (ראו גם Web Services). כמו כן, חל גיבוש בעקרונות ובשיטות המשמשים בתחום הקישוריות ואלה חוסים תחת המטריה של ארכיטקטורה מוכוונת שירותים (SOA).
אמינות
תחום העוסק במדידה ותכנון מנגנונים להבטחת האמינות של התוכנה, כלומר נכונות הפלט בכל מצבי התוכנה. התחום קשור באופן הדוק לתחומי האימות, הבדיקות ולהיבטי הבדיקוּת של התוכנה. עקרונות התחום והשיטות המתמטיות המשמשות בו מקורם בדיסציפלינות ההנדסה המסורתית. עם זאת, בניגוד לדיסציפלינות קרובות (לדוגמה, הנדסת אלקטרוניקה), במערכות תוכנה (אפילו קטנות) מספר הקומבינציות של הקלטים והמצבים עלול להיות אסטרונומי ולפיכך קיים קושי רב להוכיח באופן מתמטי את נכונות התוכנה ומאפייני האמינות שלה. בפועל, הדגש מושם על איסוף וניתוח דרישות האמינות, תכנון לאמינות ובעיקר מימוש מונחה-אמינות.
באופן מעשי, יישום מערכת תוכנה אמינה מסתמך על מנגנוני חומרה מתאימים (כגון הרצה זהה במקביל), מערכות תווכה מתאימות (כגון מסד נתונים, מערכת ניהול תנועות ועוד), ספריות פיתוח בדוקות, טכניקות קידוד שונות וערכת בדיקות מקיפה. במערכות תוכנה קריטיות או תומכות-חיים, מתווספים גם תהליכי אימות פורמליים לחלקים בתוכנה, לפרוטוקולים המשמשים בה ולאלמנטים נוספים. במקרים נדירים, רכיבים קריטיים בתוכנה אף מפותחים על ידי צוותים נפרדים, ואלה פועלים יחדיו בזמן ריצה ומגבים אחד את האחר.
על בעיית האמינות של התוכנה עמד דייוויד פרנס:
זמינות
תחום העוסק בזמינותה של מערכת תוכנה ומכלול השירותים המסופקים על ידה. עקרונות התכנון של היבט זה מקורם בעיקר בדיסציפלינות הנדסה אחרות. זמינות המערכת מושפעת באופן ישיר מהאופן שבו התוכנה מוצבת בסביבת המחשוב, המשאבים העומדים לרשותה ואופן ניהולם. מערכות הנדרשות לעמוד ברמת שירות גבוהה מחייבות תכנון קפדני של זיהוי, ניהול והתאוששות מכשלים במערכת. לרוב, היבטים אלה באים לידי ביטוי בכל רמות התוכנה (והחומרה), מרמת המבנים המערכתיים ועד לרמת הטיפול בשגיאות בקוד.
ביצועים
תחום העוסק בתפוקת העבודה המועילה של התוכנה, מדידתה ובדרכים להגדיל תפוקה זו בעתיד. היבט זה בא לידי ביטוי בכל רמות התוכנה, האלגוריתמים, המבנה הפנימי ואיכות הקוד.
אבטחת מידע
תחום העוסק בהגנה על התוכנה מסיכונים שונים על ידי יישום עקרונות אבטחת מידע במערכות מחשב. תחום זה הוא נגזרת של תחום אבטחת המידע והוא עוסק בתכנון תת-המערכות הנדרשות ליישום ההיבטים העיקריים של אבטחת המידע. במערכות בהן אבטחת המידע היא קריטית לפעולת המערכת נעשה שימוש גם בשיטות אימות תוכנה פורמליות כדי להגביר את מידת האמינות של התכנון.
אלגוריתמיקה
אלגוריתמיקה היא התחום המגשר בין המודל המתמטי של בעיה נתונה לבין פתרונה באמצעות מחשב. אלגוריתמיקה היא תחום יסודי במדעי המחשב ובהנדסת תוכנה, והיא עוסקת במציאת פתרונות לבעיות חישוביות באמצעות אלגוריתמים ומבני נתונים. אלגוריתמיקה מתמקדת בפיתוח מודל מתמטי המתאר, בדרגות שונות של דיוק, את הבעיה שהתוכנה המפותחת אמורה לפתור. בהנדסת תוכנה, אלגוריתמים מתוארים לרוב באמצעות פסבדו-קוד, שהוא ייצוג מופשט של שפת תכנות, ונסמכים על מודל חישובי כלשהו, בדרך כלל זה המייצג מכונת טורינג קלאסית. השימוש באלגוריתמים ומבני נתונים יסודיים אינו נחשב חלק מתחום האלגוריתמיקה, אלא מהווה חלק בלתי נפרד מעבודתו של המתכנת.
אלגוריתמים ומבני נתונים יסודיים
תחום העוסק ביישום של אלגוריתמים ומבני נתונים יסודיים בספריות פיתוח וכחלק משפת תכנות מסוימת. עם התקדמות המחקר והפיתוח בתחום האלגוריתמיקה, נצברו מספר רב של תוצאות שימושיות, דהיינו, אלגוריתמים ומבני נתונים נפוצים החוזרים ומופיעים רבות בתוכנה (ראו גם רשימת אלגוריתמים). תחום זה עוסק בארגון ואיסוף תוצאות אלה, תכנון ממשקי תכנות מופשטים ופשוטים המאפשרים התייחסות אחידה לסוגים קרובים של אלגוריתמים ומבני נתונים, ומימוש ממוטב ככל האפשר של האלגוריתמים. ספריות פיתוח טובות מספקות מבחר גדול ומתועד של אלגוריתמים ומימושים הממוטבים לצרכים שונים (זמן-ריצה, זיכרון וכדומה). התחומים שלהלן מכוסים במידה כלשהי על ידי ספריות פיתוח המובנות ברוב שפות התכנות המודרניות:
ניתוח אלגוריתמים
תחום העוסק בניתוח היעילות של אלגוריתמים, כלומר, קביעת כמות המשאבים הנדרשת להרצת אלגוריתם נתון. לרוב, יעילותו של אלגוריתם מנוסחת כפונקציה המקשרת בין אורך הקלט לבין מספר הצעדים (סיבוכיות זמן) או שטחי האחסון (סיבוכיות מרחב או זיכרון) הנדרשים להרצתו.
עיצוב ותכנות
עיצוב ותכנות הוא לב-ליבה של הנדסת התוכנה. התחום עוסק בתכנון וקידוד המבנה הפנימי של התוכנה, תת-המערכות והרכיבים שלה, מבני הנתונים והאלגוריתמים והיחסים השונים ביניהם. תחום זה הוא קרוב לוודאי המסובך ביותר בהנדסת התוכנה מפאת הדרכים הרבות והשונות לפתרון בעיה נתונה. דהיינו, יש שוני רב בפתרונות האפשריים לבעיה, בכל הנוגע לסוג המבנים הפנימיים, מספרם, סדר הופעתם והיחסים ביניהם. זאת ועוד, בתחום זה יש עושר גדול של שפות תכנות, ספריות, כלים ושיטות תכנות, שמהן יש לבחור את הנכונים לבעיה נתונה. בניגוד לתחומי ההנדסה המסורתית שבהם יש תשתית מתמטית איתנה המסייעת לתכנון המבנה, אין בהנדסת תוכנה תשתית כזו. העוסקים בתחום משתמשים במערכת של עקרונות, כללי-אצבע (כגון אפס אחד אינסוף) ותבניות עיצוב, ומסתמכים על ניסיון רב כדי לתכנן את המבנה הנכון במסגרת האילוצים של הארכיטקטורה והדרישות. מאז אמצע-סוף שנות ה-80 מקובל לתכנת את המבנים הפנימיים בשיטות מוכוונות-עצמים בהסתמך על תבניות עיצוב. לעיתים נעשה שימוש גם בשפת המידול המאוחדת UML לתכנון ותיעוד התוכנה. בתחום זה פועל המתכנת או מהנדס התוכנה.
בדיקות
בדיקת תוכנה היא התהליך המסייע לוודא את הנכונות, השלמות, רמת האבטחה והאיכות של מערכת תוכנה באמצעות איתור שגיאות וכשלים המתרחשים בעת הרצת התוכנה, כלומר, השוואת פלט התוכנה לערכים צפויים כלשהם.
תחום בדיקות התוכנה הוא נגזרת של דיסציפלינת הבטחת איכות המקובלת בכל ענפי ההנדסה, ושם דגש על המאפיינים הייחודיים של מערכות תוכנה. בענפי ההנדסה, תוצר איכותי הוא כזה העומד, בגמר תהליך הייצור, בדרישות שהוגדרו. לעומת זאת, בהנדסת תוכנה אין תהליכי ייצור וברוב המכריע של המקרים לא ניתן לפרט מראש ובאופן מדויק את הדרישות מהתוכנה, קל וחומר את מפרטה המדויק (ראו גם אימות), דבר המקשה על פירוש מדויק של המונח 'איכות תוכנה'.
ישנם שני סוגי בדיקות: כאלה הסוקרות את ההתנהגות החיצונית של התוכנה, וכאלה הסוקרות את ההתנהגות הפנימית של התוכנה. הגישה השיטתית לבדיקות תוכנה מנוסחת במודל ה-V שבו מוגדרים סוגי הבדיקות ותהליכי הבדיקה המתאימים לכל תוצר עיקרי בפיתוח – החל מבדיקות יחידה המפותחות כחלק ממשימות התכנות השוטפות, וכלה בבדיקות קבלה הנמשכות לרוב זמן ארוך ומחייבות היערכות נרחבת מצד גורמים רבים. היקף וסוג הבדיקות, כמו גם מיקומן במחזור הפיתוח של התוכנה, נקבעים כחלק ממתודולוגיית הפיתוח המשמשת בפרויקט. בחלק מהמתודולוגיות, מקומן של הבדיקות הוא בסוף תהליך הפיתוח (לדוגמה מפל-המים). באחרות, בדיקות התוכנה הן לב לבו של תהליך התכנות (לדוגמה XP).
בדיקות פונקציונליות
בדיקות המשוות את פלט התוכנה לערכים צפויים כלשהם. בדיקות אלה מכונות בדיקות "קופסה שחורה" מכיוון שאינם בוחנות כיצד מבצעת התוכנה את הנדרש ממנה אלא רק את תוצאות הפלט.
בדיקות לא-פונקציונליות
בדיקות הבוחנות את איכות הארכיטקטורה של התוכנה, כלומר את איכות המאפיינים הלא-פונקציונליים של התוכנה כגון ביצועים, תגובתיות, שימושיות וכדומה. הגישה השיטתית לבחינת הארכיטקטורה בודקת את כל סוגי ה-'ilities' של התוכנה.
בדיקות "קופסה לבנה"
בדיקות המניחות שקוד המקור של התוכנה זמין לבודק, ולפיכך ניתן לסקור את ההתנהגות הפנימית של התוכנה, נוסף על השוואת הפלט לערכים צפויים כלשהם.
בדיקוּת
היבט העוסק ביכולת לבדוק את התוכנה בסביבה מבוקרת ומפוקחת. היכולת לבדוק תוכנה נתונה אינה מובנת מאליה ויש לתכנן, לעצב ולתכנת את התוכנה כדי שתאפשר זאת. הגישה המקובלת היא לפתח את התוכנה באופן שיאפשר את החלפת חלק, או לעיתים את כל, רכיבי התוכנה ברכיבי-דמי המפוקחים ומשופעלים על ידי סביבת הבדיקות. בדרך זו, ניתן לדמות בצורה מדויקת את הקשר-הריצה המתאים קודם לתחילת הבדיקה, להזריק נתוני קלט מדויקים, ולחלץ את הפלט מרכיבי הדמי לאחר ריצת-הבדיקה.
תוכנה המתאפיינת ברמת בדיקוּת גבוהה מתאפיינת כמעט תמיד גם ברמת הפשטה גבוהה, ניתוק צימודים במבנים פנימיים ורמת גרעיניות נכונה, וזאת מכיוון שעליה לפעול באופן זהה בסביבת הריצה המיועדת וכן בסביבת הבדיקות. עובדה זו הביאה לפיתוח טכניקת פיתוח מונחה-בדיקות שנוסף על פיתוח ערכת בדיקות מקיפה מביאה כבדרך אגב גם לשיפור מהותי באיכות התוכנה.
כיסוי
היבט העוסק בהגדרת הקלטים, המצבים ונתיבי הריצה שיש לבדוק בתוכנה, וכן בכלים המשמשים לבדיקות אלה. בדיקות כיסוי מאפשרות לבדוק אילו הצהרות ונתיבי ריצה בתוכנית בוצעו בעת הרצת מבדק מסוים, ובדרך זו לוודא שכל החלקים בתוכנה נבדקו. עם זאת, בשל המספר הרב של המצבים האפשריים בתוכנה, לא ניתן לבדוק את כולם ויש להתמקד באזורים ובמצבים אופייניים, כגון טיפול בשגיאות וכדומה.
מיכון
מיכון בדיקות תוכנה הוא היבט העוסק בשימוש בכלים לפיקוח על הרצת בדיקות תוכנה, השוואה שיטתית של תוצאות הפלט לערכים צפויים כלשהם ולהגדרה של הקשר הריצה המתאים ונתוני הקלט קודם לתחילת הבדיקה. מיכון הבדיקות הוא נדבך הכרחי בתחום בדיקות התוכנה בשל הקושי הרב לבדוק מערכות תוכנה באופן ידני על ידי בודקים אנושיים.
אימות
אימות תוכנה הוא תחום העוסק בהוכחה שתוכנה מסוימת היא נכונה או בעלת תכונות מסוימות. תוכנה "נכונה" בהקשר זה היא תוכנה המבצעת בדיוק את מה שהוגדר במפרט שלה. בהנדסת תוכנה, המונח אימות תוכנה מתייחס למגוון של טכניקות מתמטיות ומתמטיות-תכנותיות (להלן שיטות פורמליות) המאפשרות לייצג היבטים שונים של התוכנה באופן מדויק ובר-הוכחה. השימוש בטכניקות אלה מסייע להגביר את מידת האמינות והיציבות של התוכנה המפותחת, ולעיתים אף מפחית מעלויות הפיתוח הכוללות (דהיינו, אם אלה כוללות גם את תיקון הבאגים בשלב התחזוקה). עם זאת, בשל חסמים מעשיים ותאורטיים (ראו גם בעיית העצירה) בשיטות האימות הקיימות, ובשל הגודל והמורכבות של מערכות התוכנה המודרניות, לא ניתן לאמת מערכות תוכנה באופן מלא, והשיטות הפורמליות מוחלות לרוב רק על סוגים קריטיים של מערכות תוכנה, וגם אז רק על חלקים נבחרים בתוכנה (ראו גם בעיית התפוצצות מצבים).
אימות התוכנה
המפרט הפורמלי משמש לבדיקת נכונות התוכנה, בשני היבטים:
ניהול פרויקטים
ניהול פרויקטים הוא ענף במדעי הניהול העוסק בתכנון ובקרה של פרויקטים (מיזמים), לרוב בעלי מרכיב גבוה של אי-ודאות או סיכון כלכלי. פרויקט מוגדר כמאמץ תחום בזמן ליצירת שירות או מוצר או תוצאה ייחודית. הגדרה נוספת של פרויקט היא לקיחת תשומות משאבים ושינויים לתפוקות רצויות באמצעות מערכות ייצור.
מטרות ניהול הפרויקט הן סיומו של הפרויקט בלוח הזמנים הנדרש, עמידה ביעדי הפרויקט, באיכות הנדרשת, אי-חריגה מתקציב והשגת שביעות רצון הלקוח. פרויקטים אופייניים שניתן למצוא בארגונים מכוונים לרוב לשיפור מצבו התחרותי של הארגון באמצעות שיפור מועילות או היעילות שלו.
ניהול תצורת קוד המקור
בעיה עיקרית בפיתוח תוכנה, ובייחוד בפיתוח תוכנה בקנה מידה גדול, היא ניהול השינויים ובקרת התצורה. במהלך הפיתוח, נעשים באופן שגרתי עשרות אלפים, מאות אלפים, ולעיתים אף עשרות מיליונים של שינויים בקוד המקור של התוכנה ופריטים אחרים. ניהול השינויים ובקרת תצורה הן למעשה שיטות, תהליכים וכלים לארגון ומעקב אחר שינויים אלו.
בנייה
המונח בנייה בהנדסת תוכנה מתייחס לתהליך הממיר את קוד המקור של התוכנה (ופריטים נוספים) לקובץ בר-הרצה. במערכות פשוטות, לרוב מדובר על הידור וקישור של מספר קטן של קבצים המתבצע ישירות מסביבת הפיתוח. לעומת זאת, במערכות תוכנה גדולות תהליך הבנייה עשוי לכלול עשרות ומאות צעדים שונים המתבצעים בסדר מסוים ובמקביל, תוך שימוש במגוון של כלים. מתחילת שנות ה-90 מקובל להתייחס לבניית התוכנה כאל נדבך חיוני בפיתוח תוכנה, ויש אף המדמים אותו לדופק ליבו של אדם, המאפשר להעריך את מידת בריאותו של הפרויקט.
תיעוד
תיעוד תוכנה או תיעוד קוד המקור הוא טקסט המלווה את התוכנה ומסביר כיצד זו פועלת או איך להשתמש בה. תיעוד הוא חלק חשוב בהנדסת תוכנה, אם כי מוזנח לעיתים.
ישנם מספר סוגי תיעוד:
יחסי הוותיקן–ירדן
יחסי הכס הקדוש–ירדן הם יחסי החוץ בין הכס הקדוש לירדן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1994. לכס הקדוש יש נציגות דיפלומטית בעמאן. לירדן יש שגרירות ברומא.
הכס הקדוש מקיים יחסים טובים יחסית עם ירדן. שמה של המדינה מגיע מנהר הירדן, שהוא משמעותי לנוצרים מכיוון שזה היה המקום בו הוטבל ישו על ידי יוחנן המטביל.
לאנשי דת נוצרים שונים בעולם הערבי יש רקע ירדני, כמו מארון להאם בתוניסיה ופואד טוואל בישראל.
ביקורי האפיפיור
האפיפיורים פאולוס השישי, יוחנן פאולוס השני ובנדיקטוס השישה עשר ביקרו בירדן.
בשנת 2009 ערך האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר ביקור בירדן שם "עודד את כל הירדנים, אם נוצרים או מוסלמים, לבנות קשרים על יסודות איתנים של סובלנות דתית המאפשרים לבני קהילות שונות לחיות יחד בשלום ובכבוד הדדי. . . . אני רוצה שתדעו שאני מחזיק בלבי את בני הממלכה ההאשמית ואת כל מי שחי באזור זה."