cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לאס וגאס
לאס וגאס (באנגלית: Las Vegas) ולעיתים קרובות פשוט "וגאס", היא הגדולה בערי מדינת נבדה והעיר ה-25 בגודלה בארצות הברית. העיר מהווה מרכז תיירותי הידוע במרכזי הקניות שבו, אזורי הנופש ותעשיית ההימורים מהגדולים והמפורסמים בעולם. העיר מדורגת מדי שנה כאחת היעדים התיירותיים והמתוירים ביותר בעולם. על פי הערכות רשמיות משערים כי בעיר מתגוררים 641,903 תושבים (2020). לאס וגאס היא עיר הבירה של מחוז קלארק. באזור העיר רבתי מתגוררים כ-2,227,053 תושבים (2018). העיר נחשבת בפי רבים כ-"עיר החטאים" בגלל חיי הלילה והבילויים שבה.
היסטוריה
שם המקום - "לאס וגאס" ניתן למקום על ידי קבוצת המגלים הספרדיים בראשותו של אנטוניו ארמיחו שעצרה במקום למנוחה בדרכם לטקסס. באותה עת היו בעמק לאס וגאס מספר מעיינות שהזינו נאות מדבר קטנים. "לאס וגאס" בספרדית פירושו "כרי מרעה".
המתיישבים הראשונים שהתיישבו באזור היו מורמונים שהתיישבו באזור בשנת 1854. איכרים אלה התיישבו בעמק מתוך כוונה לנצר את האינדיאנים המקומיים משבט פאלוט. המתיישבים עזבו את המקום בשנת 1857.
הצבא האמריקני בנה במקום את מבצר בייקר בשנת 1864, ובשנת 1895 שבו לעמק החקלאים המורמונים.
העיר לאס וגאס נוסדה ב-15 במאי 1905 בעת ששטחי העיר נמכרו במכירה פומבית. העיר התאגדה רשמית בשנת 1911, ובשנת 1931 הפכו ההימורים לחוקיים בעיר. בשנת 1941 החלו להיבנות מלונות הקזינו בעיר, חלקם על ידי ארגוני הפשע המאורגן.
המאפיונרים היהודים באגסי סיגל ומאיר לנסקי עמדו מאחורי פיתוחה של העיר, שהפכה ל"גן עדן" למהמרים. לאס וגאס מכונה "עיר החטאים" בשל בתי הקזינו הרבים, מכירת משקאות חריפים בעיר בכל שעות היום, ובשל שירותי המין הרבים המצויים בעיר.
באופן היסטורי כל המלונות ובתי קזינו גדולים התרכזו ברחוב פרימונט. מלון המיראז' שנפתח בשנת 1989 החל את מגמת התרכזותם של מלונות התיירים לאורך רחוב הסטריפ. בשל גודלה של העיר, והמחיר הזול של שטחי הקרקע בעיר, העיר גדלה במספר תושביה ובשנת 2001 היה אזור מטרופולין לאס וגאס האזור עם גידול האוכלוסין הגבוה ביותר בארצות הברית.
במקביל לפיתוח הסטריפ המשיך להתפתח גם אזור הרחוב פרימונט. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 כ-500 מטר של הרחוב כוסו על ידי תקרה מיוחדת. בשנת 2006 הותקן מיצג מיוחד של הלוק אקקצ'ה של כולל 12.5 מיליון מנורות LED.
לאס וגאס היא עד היום מוקד עולמי מרכזי למשקיעים מארצות הברית ומרחבי העולם בתחומי ההימורים, המלונאות והבידור. בין גדולי המשקיעים היה המיליארדר שלדון אדלסון, הבעלים של חברת לאס וגאס סאנדס.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת בתוך עמק מוקף הרים שצבעם אדמוני.
רוב המים לתצרוכת העיר, על דשאיה ומזרקותיה, מובלים מאגם מיד שבנהר קולורדו, 50 קילומטר מהעיר. שאיבת יתר של מי התהום באזור העיר גרמה לירידת מפלסם ולשקיעת קרקע מסוכנת. את רוב החשמל לעיר מספקת תחנת הכוח הצמודה לסכר הובר שעל נהר הקולורדו.
אקלים
אקלימה של לאס וגאס הוא אקלים מדברי. בעיר יורדים משקעים מועטים ביותר, והטמפרטורות בגובה C° 40 אופייניות לחודשים מאי - ספטמבר, ויכולות להגיע ל-C° 46. החורפים קרים יותר, וכמות המשקעים הממוצעת היא 102 מילימטרים. משקעים מועטים יורדים בחודשי האביב, ובקיץ, בין יולי לספטמבר, ייתכנו סופות רעמים בשעות אחרי הצהריים. בהרים סביב העיר ייתכנו שלגים בין דצמבר ליוני.
בשל הקרקע המדברית של אזור העיר אשר אינה סופגת את המשקעים, ירידת גשמים מלווה בדרך כלל בשיטפונות.
על רקע ההתחממות הגלובלית ועליית טמפרטורות ממוצעת באזורי אקלים נרחבים בכדור הארץ, לאס וגאס היא העיר שמתחממת בקצב המהיר ביותר מבין הערים של ארצות הברית. מאז 1970 הטמפרטורות הממוצעות בה עלו ב–C° 3.2, ואיתן עלייה במקרי המוות כתוצאה מעומסי חום. דו"חות של איגוד המדענים המודאגים צופים שאם לא יהיה שינוי עולמי ברמות פליטת גזי החממה, המצב ימשיך להחמיר ויחייב שינויים באורח החיים ויפגע ביעילות הכלכלית.
אוכלוסין
בשנת 2000 התגוררו בעיר 478,434 תושבים, נמנו בה 176,750 משקי בית ו-117,538 משפחות. צפיפות האוכלוסין הייתה אז 1,630.3 נפשות לקמ"ר.
באפריל 2005 עמד מספר התושבים המתגוררים בעמק לאס וגאס על כ-2 מיליון.
על פי מחקר שנערך בשנת 2004, בלאס וגאס יש את אחד משיעורי הגירושין הגבוהים ביותר אך נוטים לייחס זאת לכך שהבירוקרטיה בעיר לתהליך נוחה יותר וזוגות רבים מערים ואפילו מדינות אחרות מעדיפים לבוא ולעשות זאת בעיר. באופן דומה הבירוקרטיה לנישואים קלה יותר בעיר והשיעור לכך בהתאם כשהוא מהגבוהים בארצות הברית.
כלכלה
עיקר כלכלתה של העיר מתבססת, והתבססה תמיד, על תיירות והימורים. בשנות האלפיים, מנסה העיר לגוון את בסיסה הכלכלי באמצעות פיתוחה של התעשייה עתירת הידע בעיר וביסוסה כמרכז מסחרי.
באופן מסורתי לאס וגאס ידועה בגישה מתירנית במיוחד לחירות הכלכלית של העסקים בעיר. בעשור השני של המאה ה-21, על רקע עליית טמפרטורה משמעותית בעיר, מגמה זו נחלשה מעט, כאשר גם העירייה וגם ממשלת נבאדה מתחילות לקדם - באופן חוצה מפלגות - יוזמות שונות להקטנת פליטת גזי החממה.
תחבורה
נמל התעופה הבינלאומי הארי ריד הוא שדה התעופה הראשי של אזור לאס וגאס. בעיר פועל המונורייל של לאס וגאס (מעין רכבת עילית) שנוסע בין מלון MGM Grand בדרום הסטריפ, לאורך הסטריפ ועד מלון סהרה בצפון.
שלטון מקומי
רבים מהאנשים המתגוררים בלאס וגאס רבתי מתגוררים מחוץ לעיר, באזור שאינו נחשב אזור עירוני (מתוך 1.6 מיליון תושבים בלאס וגאס רבתי, כ־690,000 מתגוררים מחוץ לאזור העירוני).
העיר לאס וגאס מנוהלת על ידי מועצה נבחרת שבראשה עומד ראש עיר.
שמורה אינדיאנית של שבט פאיוטה נמצאת במרכז העיר לאס וגאס.
ספורט
בתחום הספורט לאס וגאס והמטרופולין שסביבה ידועים בעיקר בהיותם מרכז עולמי לאיגרוף מקצועני. העיר והמטרופולין מארחים לאורך השנים אירועי איגרוף גדולים רבים, כולל קרבות שנחשבים לבין הגדולים בהיסטוריה של הענף. רובם של קרבות האיגרוף נערכים בזירות שמוקמות במלונות הגדולים שבסטריפ.
עד 2017 לא הייתה בעיר מעולם קבוצה ייצוגית באחת מהליגות המקצועניות הראשיות בארצות הברית. ב-2017 החלה לפעול קבוצה ייצוגית ראשונה לעיר בליגה ראשית, קבוצת ההוקי קרח וגאס גולדן נייטס שהצטרפה לליגת ה-NHL. ב-2018 עברה לעיר קבוצת כדורסל הנשים סן אנטוניו סילבר סטארס מליגת ה-WNBA והפכה ללאס וגאס אייסז. ב-2020 עברה לעיר קבוצת הפוטבול אוקלנד ריידרס מליגת ה-NFL, והיא נקראת כעת לאס וגאס ריידרס.
חתונות
בנבדה, ובכללה לאס וגאס, ניתן להשיג רישיון נישואים בקלות רבה, ולכן אנשים רבים, ואף ידוענים, בוחרים להתחתן בלאס וגאס על פני ערים אחרות ברחבי ארצות הברית. בנוסף לכך, גם המחיר לחתונה בלאס וגאס ובכל מחוז קלארק הוא נמוך מאוד ביחס לשאר ארצות הברית, כאשר המחיר הנמוך ביותר הוא 75$, ויש נושאים רבים ושונים לחתונות, כגון חתונת דרייב ת'רו או חתונה שנערכת על ידי חקיינים, במיוחד של אלביס פרסלי ומייקל ג'קסון.
היבט זה על העיר הפך לחלק מהתרבות, ולכן ידוענים רבים בוחרים להתחתן בלאס וגאס, וביניהם ג'ו ג'ונאס וסופי טרנר, פרנק סינטרה ומיה פארו, דייוויד הארבור ולילי אלן, סינדי קרופורד וריצ'רד גיר ועוד רבים. היבט זה גם הפך למוטיב חוזר בתוכניות טלוויזיה רבות, בעיקר בסיטקומים. דוגמאות לתוכניות שהציגו את היבט זה כוללות את המפץ הגדול, שם לאונרד ופני התחתנו, וחברים, שם מוניקה וצ'נדלר התכוונו להתחתן אך בסופו של דבר, התחתנו שם רוס ורייצ'ל כאשר היו שיכורים.
כתוצאה מכל הסיבות האלו, זכתה לאס וגאס לכינוי "בירת הנישואין של העולם".
זאב אנגלמאיר
זאב אנגלמאיר (נולד ב-7 בינואר 1962) הוא קומיקסאי והומוריסטן ישראלי.
עבודותיו, הנוטות לסצנת הקומיקס האלטרנטיבית, מתאפיינות בהומור פרוע ובסגנון איורי חזק וחריף. כונה "הילד הרע של האיור הישראלי".
אנגלמאיר מרבה להופיע ולתעד את עצמו כ"שושקה", דמות מאוירת פרי עטו שהוא מתלבש בדמותה במגוון מקומות ומצבים.
קורות חיים
אנגלמאיר נולד וגדל בקריית אונו, נכד ליהודה בינדר, אלוף הארץ באיגרוף, ובנם של ימי ורחל, מורים ומנהלי קייטנת "הצברים העליזים". בילדותו פרסם סיפורים ושירים ב"הארץ שלנו" וב"דבר לילדים".
בשנת 1976, בגיל 14, עבר עם משפחתו לוויניפג שבקנדה, שם למד בתיכון ויצר קולאז'ים וציורים רומנטיים. המשפחה חזרה לישראל בשנות ה-80, ואנגלמאיר התגייס לצה"ל ושירת בהנדסה קרבית. במהלך שירותו הצבאי הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו בבית החייל בתל אביב. לאחר השחרור למד עיצוב גרפי באקדמיה לאמנות "בצלאל", בין השאר אצל מילכה צ'יזיק.
קריירה מקצועית
עבודתו הגרפית הראשונה הייתה פלאטה של מאה איורי פופאי שהודפסו על קרטונים של אל אס די, ללא ידיעתו.
עיתונות
בתקופת לימודיו ב"בצלאל" פרסם את הטור "סוטה העיר" במקומון "כל העיר" בירושלים. הטור היה נועז ופרובוקטיבי, והתאפיין בעשייה קולאז'ית וטקסטים אבסורדים. לאחר סיום לימודיו עבר לתל אביב ואייר לעיתון "חדשות". טור הקומיקס הראשון שלו היה "חם וזפת", אודות ילד מוכר כעכים בחוף הים. אייר את המדור "מחלת השבוע" ובתוך זמן קצר הפך למאייר הבית של "חדשות". בעיתון זה ניתן לו חופש אמנותי ומקום ליצירתו הפרועה. אסף גפן כתב אודותיו ב"תרבות מעריב": "זאב אנגלמאיר הוא עוגת הקרם בפרצופו של הפוליטיקלי קורקט. אל מול הבורגנות הישראלית, אנגלמאיר הוא הילד הרע שצועק: כולנו ערומים". אנגלמאיר פרסם במוסף "חדשות" את מדורי "הידעת?", אוסף של עובדות מוזרות המבוססות על מדורים שרווחו בעיתונות בשנות ה-50. במוסף פרסם כפולות עמודים של "משחקים וכייף"- תחרויות ומשחקי נונסנס. לאחר סגירת "חדשות" פרסם את המדור "קרע קרע" במקומון "העיר", ואייר בקביעות את שער "עכבר העיר". איורים רבים שיצר היו שנויים במחלוקת, ועוררו מכתבי תגובה מצד הקוראים. בעקבות שער פסח ל"עכבר העיר" הציעה לו הוצאת "תמוז" להוציא לאור הגדה של פסח מאוירת וכתובה בכתב ידו. ההגדה יצאה לאור בחמש מהדורות, והוצגה בתערוכה במוזיאון תל אביב. עמיר חדד כתב אודות ההגדה ב"ידיעות אחרונות": "אנגלמאיר הצליח לפצח את הקוד הבלתי אפשרי של שפה ויזואלית ישראלית. סדרת האיורים שמלווה את הספר היא קולאז' סלפסטיק מופרע, שמצליח בדרך מוזרה לייצר שפה חדשה, שמתקשרת עם הישראליות". איור שער שלו ל"העיר" מיום תחילת האינתיפאדה נבחר לייצג את ישראל בתערוכה נודדת במכוני גתה בעולם.
Mathew Knowles & Music World Present Vol.1: Love Destiny
Mathew Knowles & Music World Present Vol.1: Love Destiny (בעברית: מת'יו נואלס ומוזיקת עולם בהווה חלק 1: Love Destiny) הוא אלבום אוסף של להקת הבנות האמריקאית דסטיניז צ'יילד, אשר יצא לאור ביפן בלבד ב-25 ביוני 2008, על מנת לחגוג עשור לפעולתה של הלהקה.
זאב אנגלמאיר
הדמות שושקה
במקביל לעבודתו בעיתונות הארצית השתתף במגוון פרסומים מחתרתיים באופיים. בשנות ה-90 פרסם במגזין הקומיקס "סטיות של פינגווינים" את הדמות המוכרת והאהובה ביותר שלו - שושקה. הקומיקס הופיע בקביעות במגזין, ושושקה הפכה לאחת מהדמויות המזוהות איתו. שושקה הופיעה בפתיחי אנימציה לסדרה "בלונד" ובמגזין הקומיקס הגרמני "סטרפצין". סיפורים שלה הופיעו בספר הקומיקס "קומפוט". בשנת 2007 צוירה שושקה על חזית בית עיריית תל אביב בפרויקט "פרופיל תל אביבי". כמו כן הופיעו סיפורי שושקה בחוברת הקומיקס הראשונה של אנגלמאיר, "סירופ". החוברת "סירופ" נבחרה ל"חוברת הלא ממוסדת הטובה ביותר" על ידי "עיתון תל אביב". אלי אשד כתב במאמר "אנגלמאיר - המאייר הלאומי" באתר מוזיאון הקומיקס: "חוברות סירופ הם כנראה הקומיקסים הארוטיים ביותר שפורסמו עד כה בעברית." אנגלמאיר הוציא לאור ארבע חוברות "סירופ". פרסם ספורי קומיקס במגוון רחב של חוברות ופנזינים: "הבועה", "הקורמורן", "פלאן B", "הצופר", ״mfm" ורבים אחרים.
Mathew Knowles & Music World Present Vol.1: Love Destiny
עם יציאתו נכנס אלבום האוסף אל המקום ה-18 במצעד האלבומים שביפן.
זאב אנגלמאיר
הדמות שושקה
אנגלמאיר מרבה להופיע ולתעד את עצמו כ"שושקה", דמות מאוירת פרי עטו שהוא מתלבש בדמותה במגוון מקומות ומצבים: כשושקה הופיע עם דקס וקומן במופע בגלריה צדיק, דיגמן לציירים, יצר סרטונים ושימש כרבנית לזוג צרפתי שהתחתן בפריז. בחמישה בספטמבר 2020 נעצר לשעות אחדות בעת שהשתתף בהפגנה נגד ממשלת ישראל בתחפושת של "שושקה", בנימוק שתחפושת זו גורמת להטרדה מינית כלפי הציבור.
הגמל המנשנש
מדור במגזין עיניים אותו הוא כותב ומאייר סיפור קומיקס על חיי ג'חנון הגמל מנואבה שאוהב לנשנש בקלאווה
Mathew Knowles & Music World Present Vol.1: Love Destiny
רקע
אלבום האוסף מכיל שירים מקריירות הסולו של הלהקה ושלושה שירים של אחותה הצעירה של ביונסה סולאנג' נואלס. המהדורה המורחבת של האלבום כוללת גם שני שירים של הזמרים ליידי לאקס ולייף ג'נינגס. האלבום הגיע למקום ה-18 מצעד האלבומים היפני.
זאב אנגלמאיר
יצירות נוספות
כמו כן הוציא לאור פנזינים עצמאיים, בהם "כרוז אהבה", "לילה לבן עם שושקה", "לאן נעלם דודו טופז" ורבים אחרים. בשנת 1998 חבר לדודו גבע ולתמיר שפר והשלושה הקימו את "חבורת החור". הם הוציאו לאור פוסטר "סוזי מחפשת אהבה", עיצבו את עטיפת האלבום של מאור כהן ורע מוכיח, "צמד ראות", ויזמו פרויקטים שונים. כעבור שלוש שנים החבורה התפרקה, "במשך הזמן האינדיבידואליזם ניצח והחבורה התפרקה" אמר אנגלמאיר בריאיון ל"מעריב". בנוסף, השתתף בפעילותה של חבורת A4 ובפרויקט ספרות זולה. בשנת 2010 יצרו אנגלמאיר ורוני איז'אק סרט קצר בשם "ריאיון עם הברווז" - ראיון פיקטיבי עם דודו גבע.
בשנת 2015 אייר את ספר "בראשית" בפרויקט 929 - תנ"ך ביחד. איורי ספר בראשית הוצגו במוזיאון היהודי בפילדלפיה ובמוזיאון הקומיקס בחולון.
הוראה
מאז שנת 1989 מרצה בבתי ספר לעיצוב, מרצה במחלקה לתקשורת חזותית באקדמיה "בצלאל", מרצה במחלקה לתקשורת חזותית ב"מכון אבני", ב"שנקר", ב-HIT מכון טכנולוגי חולון, ב"מנשר לאמנות", בפסטיבלי קומיקס וב"אמנות לעם".
סגנון אמנותי
סגנונו האמנותי של אנגלמאיר הוא מחוספס והומוריסטי. הוא מפעיל מערכות מנוגדות כמו טקסט גבוה עם טקסט נמוך ומשיחת רעיונות נשגבים בחומרים זולים. הטקסט בעבודותיו הוא חלק מהאיור, ללא חנופה למוסכמות של אסתטיקה. אדם ברוך כתב עליו "משך השנים מתקיים בישראל משק אילוסטרטיבי עשיר. אנגלמאיר אחד מנציגיו המעולים. לאנגלמאיר הפועל גם בעיתונות הלגיטימית וגם במחתרתית נוסח משלו שעיקרו: בלילת חומרים עצומה. ומבלילה זו נמשך הסיב האנגלמאירי. מכל אלה אנגלמאיר מייצר אילוסטרציה המתייחסת גם לנוהלי החיים היומיומיים, גם לאידיאות אתיות ופוליטיות שליטות וגם להיסטוריה של האילוסטרציה עצמה. כלומר מדבר בכמה טלפונים באותה שעה."
אנגלמאיר מרבה להשתמש ביצירותיו בקולאז'ים אותם הוא מרכיב מחלקי עיתונים, תחריטים מהמאה ה-20, הדפסים הודיים, איור אמריקאי משנות ה-50 וכו'. איוריו משופעים באזכורים למין שמוצג בצורה הומוריסטית, בציטוטים מהתרבות הישראלית. בסגנון פראי ומעודן, אנרכיסטי ומתריס, נונסנס-שטותי. אודות סגנונו האמנותי כתבה נעמי סימן טוב ב"העיר": "את החותם האישי שלו מזהים מיד ואפילו מרחוק. זהו סגנון מובהק, מובחן, חזק וחריף. בקו שחור עבה, בוטה ומהיר, הוא ממציא יצורים, יוצר סיטואציות חצופות והכל בהומור שופע, לא מתחנחן וללא פשרות."
חיים אישיים
בתו הבכורה רותם היא חולת כבד, שקבלה תרומה בתחילת 2022. הם תיעדו את מסע ההשתלה באיורים משותפים.
ספרים
עבודותיו פורסמו בספרים רבים, בהם "ספר הקומיקס הציוני", "ספר החתונה" של מכללת עלמא, הספר "תל אביב מאה", "חדוות הלשון" של רוביק רוזנטל, ו"יומני הפורענות" של סלון מזל.
תערוכות משותפות
אנגלמאיר הציג בתערוכות קבוצתיות רבות, בהן במוזיאון ישראל ירושלים, במוזיאון תל אביב, במוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן, במוזיאון נחום גוטמן, במוזיאון לאמנות פתח תקווה, ובמוזיאון הקומיקס חולון. השתתף בתערוכות קבוצתיות בגלריות בישראל ומחוצה לה, ב-2015 הציג תערוכה משותפת עם אמנים גרמנים ומרצים ב"בצלאל" במוזיאון האיור Bilderbuchmuseum בטרויסדורף, גרמניה, המוזיאון הגדול והחשוב באירופה לאיור.
Extrasolar Planets Encyclopaedia
The Extrasolar Planets Encyclopaedia (בעברית: האנציקלופדיה לכוכבי לכת חוץ-שמשיים) הוא אתר אינטרנט אסטרונומי שנוסד במצפה הכוכבים של פריז על ידי ג'ין שניידר בשנת 1995, המכיל מאגר נתונים מעודכן של כל כוכב הלכת החוץ-שמשיים המאוששים. המאגר מתעדכן כאשר אובייקט מועמד להיות מסווג ככוכב לכת מקבל אישור על כך. מאגר הנתונים משמש אסטרונומים למחקרים כגון התפתחות מערכות כוכבי לכת והתפתחות כוכבי לכת. נכון למאי 2016, זוהו 3,422 כוכבי לכת ב-2,560 מערכות ובהן 582 מערכות מרובות כוכבי לכת.
תוכן האתר
באתר ישנו עמוד אישי לכל כוכב לכת וקטלוג אינטראקטיבי שמציג טבלת נתונים של כל כוכבי הלכת. הקטלוג מכיל נתונים של כוכבי לכת שהזיהוי שלהם אושר, וכן כוכבי לכת שלא אושרו. הקטלוג מתעדכן לעיתים תכופות בנתונים חדשים מפרסומים מדעיים ומכנסים. בדף המוקדש לכוכב לכת מובאת רשימה של פרטים בסיסיים, כגון: מסה, רדיוס, זמן הקפה, אקסצנטריות, נטיית מסלול, זמן הליקוי וכדומה, כולל טווח טעות אפשרי. בנוסף מובאים בדף כוכב הלכת נתונים על כוכב האם, כגון: שם, מרחק, סיווג ספקטרלי, טמפרטורה, בהירות נראית, מסה, רדיוס, קואורדינטות וכדומה. בתחילת פעילות האתר המדיניות הייתה לכלול כוכבי לכת עד 20 M_J (מסות צדק), כשמעבר לכך הגופים הוגדרו ננס חום. החל מיוני 2011, הקטלוג כולל אובייקטים עד 25 M_J. (בניגוד לאיגוד האסטרונומי הבינלאומי שמסווג אובייקטים מעל 13 M_J כננסים חומים).
בנוסף לקטלוג האתר מכיל ביבליוגרפיה מפורטת של הנתונים המופיעים בו, רשימה של גופים העוסקים בחיפוש כוכבי לכת חוץ-שמשיים, מידע על מפגשים בנושא, ורשימת אתרים בנושא.
דין הקרקע
דין הקרקע (בלטינית: Jus soli), היא דרך לקבלת אזרחות או השתייכות למדינה על סמך מקום לידתו או המקום בו מתנהלים חייו של פרט. דין הקרקע נבדל משיטה אחרת, קדומה יותר – דין הדם.
את ההופעה הראשונה של דין הקרקע נוהגים לייחס לשינויים של קלייסתנס, שארגן את אזרחי אתונה לפי השתייכות טריטוריאלית במקום החלוקה השבטית הקודמת. באימפריה הרומית היה נהוג דין הדם, עד שבמאה השלישית ניתנה אזרחות לכל האנשים החופשיים ברחבי האימפריה, ובכך נעשה מעבר לדין הקרקע, כי מנקודה זו והלאה האזרחות נקבעה לפי הטריטוריה בה חי או נולד הפרט. בימי הביניים נסוג דין הקרקע ושב דין הדם, אך עם היווצרות המדינות המודרניות ובמיוחד לאחר המהפכה הצרפתית והמהפכה האמריקאית זכה דין הקרקע לפופולריות מחודשת ובמדינות רבות התקבל במקום דין הדם, אך לרוב לצידו.
דין הקרקע יונק את סמכותו המוסרית מההומניזם בעוד שדין הדם מבוסס על הפילוסופיה הדטרמיניסטית. מונטסקייה, מחסידי זכות הדם, המחיש את דעתו בספרו "רוח החוקים" (1748) בזו הלשון: "דין הקרקע הוא עיוות שנובע מהאמונה שסייח שבא לעולם בין פרות הוא עגל." השקפה זו מבדילה בין אנשים ממוצאים שונים כמו בין מיני בעלי חיים שונים.
התשתית המוסרית של דין הקרקע נוסחה על ידי פטריק הנרי, בנג'מין פרנקלין וג'ורג' וושינגטון שהצהירו בפילדלפיה ב-1775: "דין הקרקע הוא הכבוד הניתן לכל גבר שחי, עובד ומשלם את מיסיו במושבות שלנו, להתקבל כאזרח בעל זכויות מלאות, שתהיה לו הזכות להביע את דעתו ולהשתתף בכל ההחלטות הנוגעות לו, בלי הבדל במוצאו, אמונתו או עושרו." גם הצהרה זו הבדילה בין גברים משלמי מיסים ובין עניים, נשים, ילדים, עבדים ואינדיאנים, שלא נכללו בין הזכאים לאותן זכויות.
מדינות רבות, בהן האזרחות נקבעת בעיקר לפי דין הקרקע, חוקקו חוקים המעודדים את אזרחיהן לשעבר שהיגרו מהן, ואת צאצאיהם, לשוב אל המולדת הישנה, על בסיס דין הדם.
שב"א
{{פירושונים|
ראו גם
}}
יחסי קוריאה הדרומית–קניה
יחסי קוריאה הדרומית–קניה הם היחסים הדו-צדדיים שבין הרפובליקה של קוריאה לבין רפובליקת קניה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ביניהן בפברואר 1964. לקוריאה הדרומית שגרירות בניירובי, ולקניה שגרירות בסיאול שנפתחה ב-2007.
היסטוריה
בשנת 2018 ביקר בקניה ראש ממשלת דרום קוריאה לי נאק-יון ונפגש עם הנשיא אוהורו קניאטה ודן עמו בהעמקת היחסים בין המדינות.
סחר
בשנת 2018 הסתכם היקף הסחר בין המדינות בכ-240 מיליון דולר. עיקר הסחורות שדרום קוריאה ייצאה לקניה בסכום כולל של 187 מיליון דולר כללו כימיקלים אורגניים, פלסטיק ומתכות, ואילו עיקר הסחורות שקניה ייצאה לדרום קוריאה בהיקף כולל של 50 מיליון דולר כללו קפה, תה, ונחושת.
תיירות
ביוני 2012 חברת התעופה הקוריאנית קוריאן אייר קו בין סיאול לניירובי. בחשבון הטוויטר של החברה נכתב (בתרגום חופשי) "טוסו עם קוריאן אייר ותיהנו מהסוואנה האפריקנית הגדולה, הביקור בספארי והילידים בעלי התרבות הפרימיטיבית." תושבי קניה הגיבו בכעס ברשתות החברתיות, דבר שהביא בהמשך את החברה להתנצל על העניין, ועל כך שמדובר בתרגום קלוקל מקוריאנית לאנגלית. באוגוסט 2014 החברה השעתה את הטיסות לקניה עקב מגפת אבולה.
יחסים דיפלומטים
דרום קוריאה וקניה יצרו יחסים דיפלומטיים ב-1963, זמן קצר לאחר שקניה קיבלה את עצמאותה מהשלטון הבריטי. במהלך השנים, שתי המדינות פיתחו קשר דו-צדדי חזק, כאשר דרום קוריאה מספקת סיוע כלכלי וטכני לקניה. בשנים האחרונות, דרום קוריאה הייתה אחת משותפות הסחר המובילות של קניה, כאשר הסחר בין שתי המדינות הגיע ליותר ממיליארד דולר בשנת 2019. בנוסף למסחר, דרום קוריאה וקניה שיתפו פעולה גם במגוון נושאים, כולל פיתוח, חקלאות, ובריאות. ב-2017 חתמו שתי המדינות על מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה בתחום הבריאות, שעזר לשפר את איכות שירותי הבריאות בקניה.
טי. ג'יי. מילר
טוד ג'וזף "טי ג'יי" מילר (באנגלית: Todd Joseph "T. J." Miller; נולד ב-4 ביוני 1981) הוא שחקן, קומיקאי, סטנדאפיסט ומדבב אמריקאי-יהודי. מוכר בעיקר בזכות דמותו ארליך בכמן בסדרה הקומית "עמק הסיליקון" של רשת HBO.
ביוגרפיה
מילר נולד בדנוור, קולורדו שבארצות הברית. בנם של קנט, עורך דין במקור מקנזס, ולזלי, פסיכולוגית קלינית. אביו, הוא נוצרי מוצא אנגלי, שוודי, גרמני וסקוטי; ואילו אימו היא יהודייה ממוצא גרמני, אוסטרי ורוסי.
בשנת 2003 סיים לימודי תואר ראשון בחוג לפסיכולוגיה עם התמחות בסיטואציוניזם והשפעה חברתית מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון
קריירה
בשנת 2008 הופיע מילר לראשונה בקולנוע בסרט המתח "קלוברפילד" בתור האדסון (האד) פלאט.
בשנת 2009 שיחק בסרט הקומי "תמצית" בתור רורי, לצד ג'ייסון בייטמן ומילה קוניס.
בשנת 2010 שיחק בסרט "מסעות גוליבר" לצד ג'ק בלאק. בנוסף באותה שנה, דיבב בסרט האנימציה "הדרקון הראשון שלי" את אטראף ת'ורסון.
בשנת 2011 התארח בפרק בסדרה "הליגה", ובפרק בסדרה "הכול לטובה". בשנת 2012 שיחק בסרט "דרושה חברה לסוף העולם" לצידם של סטיב קארל וקיירה נייטלי.
בשנים 2012–2016 דיבב מילר בסדרת האנימציה "גרוויטי פולס" שבערוץ דיסני את רובי ולנטינו.
בשנת 2013 דיבב בפרק בסדרה הקומית "אבא אמריקאי", ושיחק בסיטקום "משחקי גודווין" ברשת FOX, מבית היוצרים של איך פגשתי את אמא.
בשנת 2014 שיחק מילר בסרט "רובוטריקים 4: עידן ההכחדה" בתור לוקאס פלנרי. בנוסף באותה שנה, דיבב בסרט האנימציה מבית דיסני "6 גיבורים" את פרד. לאחר מכן, כיכב בסרט הקומי "משלחת חיפוש" לצד תומאס מידלדיץ'. בנוסף, בשנת 2014 החל לגלם את ארליך בכמן בסדרה הקומית "עמק הסיליקון" של רשת HBO. מילר עזב את הסדרה בתום עונתה הרביעית ב-2017.
בשנת 2016 כיכב בסרט "דדפול" בתור וויזל/ג'ק האמר, חברו הטוב של ווייד שגילם ראיין ריינולדס. בנוסף דיבב באותה שנה בפרק בסדרה הקומית "איש משפחה".
בסוף שנת 2016 כיכב בסרט הקומדיה "מסיבת השנה" בתור קליי ואנסטון, לצידם של ג'ניפר אניסטון וג'ייסון בייטמן.
בשנת 2017, לאחר שרשת HBO הכריזה על המשך הסדרה "עמק הסיליקון" לעונה חמישית, פורסם כי מילר לא ישתתף בעונה זו. באותה שנה דיבב את הדמות הראשית בסרט "אמוג'י: הסרט".
חיים אישיים
ב-2014 התארס לבת זוגו, השחקנית קייט גורני. הם נישאו בגנים הבוטניים של דנבר ב-6 בספטמבר 2015.
ב-9 בדצמבר 2016, נעצר בלוס אנג'לס לאחר שתקף נהג אובר שהביע את תמיכתו במועמד לנשיאות טראמפ. הוא שוחרר לאחר תשלום ערבות של 20 אלף דולר.
ב-19 בדצמבר 2017, האתר האמריקאי "דיילי ביסט" פרסם תחקיר נרחב, לפיו מילר תקף מינית צעירה במהלך לימודיו בקולג', לפני כעשור וחצי.
ואידאס באומילה
ואידאס ג'ייקוב באומילה (בליטאית: Vaidas Jacob Baumila; נולד ב-28 במרץ 1987) הוא זמר ליטאי. ייצג את ליטא באירוויזיון 2015 יחד עם מוניקה לינקיטה, עם השיר "This Time".
הוא התפרסם לאחר שהגיע למקום השלישי בתוכנית השירה "Dangus" של רשת TV3. בשנת 2014 הוא הגיע לגמר הקדם הליטאי לאירוויזיון 2014, אך סיים במקום השלישי ולא נבחר.
MVP של ה-MLS
תואר ה-MVP על שם לנדון דונובן הוא תואר המוענק מדי שנה לשחקן בעל התרומה הגבוהה ביותר לקבוצה בליגת ה-MLS. הזוכה בפרס נבחר על ידי עיתונאים, שחקני הליגה והנהלת הקבוצות.
בין השנים 1996–2007 הפרס נקרא על שם חברת הונדה, נותנת החסות. בין השנים 2007 -2014 נקרא הפרס של שם חברת פולקסווגן. ב-15 בינואר 2015 שונה שם הפרס ונקרא על שם שחקן העבר בליגה לנדון דונובן לאות כבוד.
גזרת הכתוב
גזרת הכתוב הוא מונח הלכתי נפוץ, המתאר הלכה או דין מהתורה, שאין מאחריו היגיון ברור (ולעיתים הוא נראה אף כמנוגד לו), ותוקפו מבוסס אך ורק על ציווי מפורש במקרא. מונח זה מהווה ביטוי לעיקרון יסודי בתפיסה היהודית-אורתודוקסית, לפיו ציוויים מקראיים מחייבים באופן אפריורי, בין אם הם מובנים להגיון האנושי ובין אם לא, ואף אם הם עומדים בניגוד להיגיון האנושי.
MVP של ה-MLS
די.סי. יונייטד היא הקבוצה ששחקניה זכו בפרס מספר הפעמים הגבוה ביותר (4 פעמים), בעוד ששחקנים מקבוצת ספורטינג קנזס סיטי ולוס אנג'לס גלאקסי זכו 3 פעמים. פרדרג רדוסבלייביץ', הידוע בכינוי "פרקי", הוא השחקן היחיד שזכה בתואר פעמיים (1997, 2003).
גזרת הכתוב
פעמים שגזרת הכתוב באה לידי ביטוי בדברים העומדים בניגוד להיגיון האנושי; פעמים שהיא באה לידי ביטוי בניגוד לדינים אחרים הכתובים במקרא; ופעמים שהוא אף עומד בסתירה לפרטים שונים באותו נושא הלכתי עצמו.
ההתייחסות לגזרת הכתוב ועל החיוב במצוות התורה מצד עצמם ולא מצד ההגיון שבהם קדום ומופיע כבר במדרש.
דוגמאות
דוגמה קלאסית לגזרת הכתוב היא פרשת פרה אדומה שהמקרא קובע כי באמצעות דמה ניתן לטהר טומאת מת. קיימות מספר התייחסויות לדין זה, ואחת מהידועות שבהן היא של המדרש: חז"ל גם מייחסים את הפסוק  לניסיון של שלמה המלך, החכם מכל אדם, לעמוד על טעמה של פרשיית פרה אדומה, אך ללא הצלחה:
דוגמה קיצונית יותר המשקפת מצב בו גזרת הכתוב עומדת בסתירה לדין אחר במקרא, ניתן למצוא במצוות ראייה הקובעת כי אף על פי שקטן פטור באופן עקרוני מכל המצוות - בזו הוא מחויב.
דוגמה נוספת, קיצונית יותר משתי הקודמות, קובעת על פי גזרת הכתוב דין העומד בסתירה לדין אחר באותה פרשייה עצמה; בפרשיית אישה סוטה נאמר כי על האשת-איש שחשודה בזנות לשתות את "המים המאררים" לאחר שהבעל "קינא לה" (=חשד שהיא בוגדת בו), והיא גם "נסתרה" עם אחר (=הסתתרה עם אחר באופן מעורר חשד). אך כל זאת דווקא באישה נשואה, אולם במקרה של אישה שרק מקודשת, על אף שבמידה וזנתה גם היא חייבת מיתה כמו אישה נשואה, גזרת הכתוב קובעת כי היא אינה שותה מ"המים המאררים".
עוגת שיש
עוגת שיש היא עוגה בעלת מראה מפוספס או מנומר, המושג על ידי עירוב של בלילה בהירה (לרוב בטעם וניל) יחד עם בלילה כהה (לרוב עם קקאו).
היסטוריה
בסוף המאה התשע עשרה בגרמניה, נוצר רעיון לערבב שני בצקים יחד. הרעיון הזה מאוד תפס, וזה נקרא "מרמוקוכן" (מגרמנית marmokuchen). לאחר מכן מהגרים גרמנים הביאו את העוגה לארצות הברית, וככה הגיעה לשם העוגה. שמה העוגה נקראה harlequin cake והייתה בצורה של לוח שחמט. העוגה התבססה אז על תבלינים ומולסה. ב-11 באוגוסט 2019 ג'ון אוליבר הכין בתוכניתו,השבוע שעבר עם ג'ון אוליבר,את עוגת השיש הגדולה ביותר בעולם בשטח של 180 מ"ר.
קהל פרושים
תולדות הקהילה
הקהילה נוסדה מתוך רצון לשמר את המסורת הפרושית ולמנוע את מעברם של צעירים רבים לציבור הליטאי או החסידי. בית הכנסת המרכזי של הקהילה הוא מעל לבית הכנסת הר צבי ברחוב צפניה שבשכונת כרם אברהם בירושלים. בתי כנסת נוספים נמצאים בבתי אונגרין, ברמת שלמה ובנווה יעקב. שני סניפים קיימים בביתר עילית (בשכונה A ובשכונה B) שבעה בבית שמש (בשכונות נחלה ומנוחה, רמ"א, ריב"ל, שניים ברמה א', קנה בשם, רמה ג'), ושניים במודיעין עילית (בשכונת ברכפלד ובגרין פארק).
לקהילה אין מוסדות חינוך, אולם קיימים מוסדות בהנהלת וברוח אנשי הקהילה, כמו ישיבת "כנסת אליהו" במושב חזון יחזקאל, ותלמוד תורה "חיי אביגדור" בשכונת קנה בשם בבית שמש.
פעילות בקהילה
בני הישיבות השייכים לקהילה מאוחדים בארגון "איחוד בני הישיבות". הם נפגשים פעם בשבוע וכן יוצאים לשבתות משותפות ולנסיעות למקומות הקדושים ב"בין הזמנים". במסגרת זו קיימת גם ישיבת בין הזמנים. בחודש אב מתקיים מעמד שנתי של הארגון, ולקראתו יוצא לאור הקובץ "פארי ירושלים" ובו מאמרים שכתבו הבחורים.
דוב בעריש מביאלה
רבי דב בעריש לנדא מביאלה (ה'תק"ף, 1820 – כ"ה בסיוון ה'תרל"ו, 1876) היה אדמו"ר פולני, מנהיג חסידות וורקא לאחר פטירת רבי מנחם מנדל מוורקא.
קהל פרושים
פעילות בקהילה
בקהילה נהוג לימוד של "עמוד ההלכה", שבמסגרתו נלמד בכל יום עמוד מספר משנה ברורה, לפי לוח לימוד שנתי. מבחנים שבועיים מתקיימים לבחורי הקהילה, ומבחנים חודשיים לאברכים. עלון שבועי בשם "ד' אמות של הלכה" כולל סיכומים של ההלכות שנלמדו והערות ושאלות לחומר הנלמד בשבוע הבא. העלון החודשי "עמוד ההלכה" כולל בירורים הלכתיים המיועד בעיקר לבחורים. מדי כמה שנים נערכת חגיגת סיום של מחזור הלימוד.
דוב בעריש מביאלה
ביוגרפיה
נולד לרבי אברהם לנדא, "הגאון מטשכנוב". אביו נסע לחצרות אדמו"רים אך היה אישיות עצמאית ושילב הנהגות חסידים יחד עם הנהגות אשכנזים. בצעירותו התבלט כתלמיד חכם ואביו כינהו "בני הנבון". נישא לרחל בתו של הרב ארצ'ה מגריצא-ביאלה. נסע לחצרו של רבי יצחק מוורקא שם התקרב לחסידות והיה נחשב מגדולי התלמידים. לאחר פטירת רבי יצחק, היה מהדוחפים להכתרת רבי מנדל שהיה נחבא אל הכלים בחיי אביו וכמעט שלא הכירוהו. לאחר פטירת רבי מנדל מוורקא, בשנת תרכ"ז, רוב חסידי וורקא (שנמנו באלפים) פנו לרבי דוב בעריש והכתירוהו לרבם. אבל גם בנו של רבי מנדל, רבי שמחה בונים קאליש מאוטוואצק (אוטבצק) החל לנהג אדמורו"ת.
קהל פרושים
פעילות בקהילה
הקהילה מוציאה עלון דו שבועי בשם "מורשה", שבו מאמרי חיזוק והגות, ענייני הלכה ופרשת שבוע, וכן ידיעות מחיי הקהילה והודעות.
דוב בעריש מביאלה
ביוגרפיה
נהג לערוך שולחנות גם בימי חול והרבה לדבר דברי תורה בשולחנות, בהם היה לעיתים מבאר את אמרותיו הקצרות של רבו רבי מנדל. דברי תורתו הודפסו בספר "מגיד דבריו ליעקב".
קהל פרושים
פעילות בקהילה
בכל שנה בפרשת "בראשית" יוצאים חברי הקהילה לשבת במירון. במוצאי השבת חוגגים חלאקה לילדים שמלאו להם שלוש בחצר הרשב"י בליווי תזמורת.
דוב בעריש מביאלה
ביוגרפיה
בהיותו אברך צעיר נסע עם רבו הרבי הצעיר מוורקא על שבת קודש לרבי מנחם מנדל מקוצק והרבי מקוצק קראו להשתתף בעת שתיית קפה בשבת לפנות בוקר כשהיה יושב ומפלפל עם גדולי התלמידים.
קהל פרושים
פעילות בקהילה
הקהילה חוגגת מדי שנה בחנוכה את הקמתה. לקראת מעמד זה יוצא ספר בשם "אוצרות ירושלים" שבו מאמרים. בתחילת הספר מופיע מדור "גנוזות" שבו כתבים של גאוני ירושלים שעדיין לא פורסמו.
חברי הקהילה
נשיא הקהילה הוא הרב יהושע דוד טורצ'ין.
הקהילה שייכת לעדה החרדית. רוב חבריה מחזיקים גם בהשקפת העולם האנטי ציונית של "העדה", מקפידים שלא להצביע בבחירות לכנסת ישראל ושולחים את ילדיהם למוסדות חינוך שאינם מקבלים תקציבים ממשרד החינוך. אמנם יש בה גם חברים מתונים יותר, הקרובים בהשקפתם לזרם הליטאי, משתתפים בבחירות ושולחים את ילדיהם למוסדות המתוקצבים על ידי המדינה. ראשי הקהילה אינם מתערבים בנושאים אלו כדי לא לעורר מתיחות. רוב חברי הקהילה לובשים את לבוש חרדי ירושלמי הכולל את הקאפטן הצהוב בשבת ואת הכובע הירושלמי בימות החול. השפה המדוברת היא יידיש בעגה הירושלמית.
דוב בעריש מביאלה
ממשיכי דרכו וצאצאיו
ילדים נוספים היו הרב שמחה בונם מביאלה, הרב יעקב יצחק (איטשע) ממלובה, הרב מנדל ממלובה והרב יקותיאל מוונגרוב.
קהל פרושים
קרן זיכרון מרדכי דקהל פרושים
ארגון "קרן זיכרון מרדכי" של הקהילה קרוי על שם רבי מרדכי צוקרמן, ממייסדיה, ולזכרו של הרב שמואל נטע גראס. הארגון מכשיר אברכים לשמש דיינים, מורי הוראה ור"מים.
דוב בעריש מביאלה
ממשיכי דרכו וצאצאיו
תלמידים נוספים (מלבד ממשיכיו באדמו"רות) היו רבי שמעון קאליש מסקרנביץ', רבי יעקב יהודה טננבוים מנדרזין ורבי חיים טננבוים מוורשה.
דברי תורתו כונסו על ידי הרב חיים יהושע ויכלדר, בספר 'מגיד דבריו ליעקב השלם, ירושלים, תשס"ד.
קהל פרושים
קרן זיכרון מרדכי דקהל פרושים
הארגון נוסד בתשע"ח. הוא מכתיר מדי שנה "חתן תורה", הנבחן על שמונה מאות דפי גמרא בסדרי נשים נזיקין, עם רש"י, תוס' וראשונים; וכן "חתן הוראה" הנבחן על שמונה מאות דפים טור ושו"ע בסדרי "אורח חיים" ו"יורה דעה", עם נושאי כלים. החל משנת תשע"ט מוכתר גם "חתן הוראה" הנבחן על טור ושו"ע "חושן משפט".
החתנים נדרשים ללמוד את חומר הלימוד במשך תקופה של שנתיים, שבמהלכה הם מקבלים מלגה חודשית, ובתום התקופה נבחנים. בסיום השנה השנייה מתקיים מעמד ההכתרה.
In Too Deep (שיר של סם 41)
"In Too Deep" ("יותר מדי בפנים") הוא שיר של להקת הרוק הקנדית סם 41. זוהי הרצועה השביעית באלבום האולפן הראשון שלהם All Killer No Filler (2001), והיא יצאה לאור כסינגל בספטמבר 2001.
היסטוריה
לפי בן קוק, החבר במספר להקות קנדיות מהתקופה, השיר היה במקור שיר רגאיי, שאמור היה לצאת על ידי להקת Treble Charger יחד עם הראפר סנואו.
כתיבת השיר התרחשה כאשר דריק ויבלי, סולן סם 41, בעודו בן 18, היה בדרך לבלות יחד עם גיטריסט הלהקה דייב בקש. בקש איחר לפגישה עם ויבלי, והוא התחיל לאלתר עם הגיטרה שלו. תוך כמה דקות ויבלי כתב את רוב חלקי השיר. הוא הקליט את הגרסה הראשונית במכשיר ההקלטה הקטן שלו עד שבקש הגיע, ולאחר מכן שכח מהשיר. לאחר כמה חודשים ויבלי החליט לעבוד שוב על השיר וסיים את כתיבתו והלחנתו.
לפי ויבלי מילות השיר התבססו על מערכת יחסים שעבר בכיתה י', ושגרמה לו לא לרצות יותר מערכות יחסים באותה התקופה.
וידאו קליפ
הוידאו קליפ לשיר בוים על ידי מארק קלספלד והוקרן בבכורה בספטמבר 2001. הקליפה מהווה פרודיה לסצנת תחרות הקפיצה למים מהסרט "בחזרה לבית הספר" של רודני דיינג'רפילד. בקליפ חברי סם 41 מתמודדים מול צוות קפיצה למים מקצועי, המתוארים בקליפ כ"ג'וקים" סטריאוטיפיים. כל חבר להקה קופץ בתורו למים בצורה קומית ומקבל עליה ניקוד נמוך ולאחר מכן קופץ אחד מהצוות השני ומקבל על הקפיצה ניקוד גבוה. לאחר שהגיטריסט דייב בקש קופץ למים, הוא יוצא מהם ומנגן סולו גיטרה. לאחר כל קפיצה, הסרטון עובר להראות למשך מספר שניות את הלהקה מנגנת בבריכה ריקה ומוקפת במעריצים. בקפיצה האחרונה, המתופף סטיב ג'וץ' מבצע קפיצה דרמטית קומית בדומה לקפיצה שעשתה דמותו של דנג'רפילד ב"בחזרה לבית הספר" (קפיצה המכונה 'טריפל לינדי' בסרט) בה הוא קופץ מכל קרש קפיצה ונוחת בצורה מושלמת המים. ג'וץ' זוכה בציונים כמעט מושלמים מהשופטים, הלהקה מנצחת בתחרות והשופטים וחלק מהקהל קופצים לבריכה וחוגגים.
סצנות הצלילה צולמו במועדון לספורטי מים "Industry Hills Aquatic Club" אשר נהרס מאז בעיר התעשייה, קליפורניה. סצינות הבריכה צולמו ב"קאדילאק ג'אקס" וב"מוטל הוורוד" בסאן ואלי, קליפורניה.
רשימת הוצאות לאור
סינגל
תקליטור קדימון לרדיו
דגל מוזמביק
דגל מוזמביק אומץ ב־1 במאי 1983.
עיצובו של הדגל כולל תמונה של רובה AK-47 (קלשניקוב), והוא אחד הדגלים הלאומיים היחידים הכוללים דימוי של רובה (הדגלים היחידים הנוספים שעליהם יש כלי נשק הם דגלה של גואטמלה, דגלה של האיטי ודגלה של בוליביה).
ייצוג הרובה מסמל גם לוחמנות (אומנם במוצהר משמעותו היא נכונות להגנה עצמית) וגם קרבה למשטר הסובייטי ולקומוניזם. הדגל שנוי מאוד במחלוקת במוזמביק בשל סוג הרובה.
ב־1999, לאחר שמפלגת האופוזיציה סירבה להשתתף בתיקון החוקה מבלי שיוחלט על שינוי הדגל, הושקה תחרות לאומית פתוחה לציבור לעיצוב דגל חדש. עיצוב הדגל החדש אמור היה לתת ביטוי למאבק ההיסטורי לשחרור מהשלטון הקולוניאלי של פורטוגל וכן להכיל אלמנטים המסמלים ערכים של שלום, חירות וצדק חברתי. אף על פי כן, התוכנית לשינוי הדגל לא יצאה לפועל בסופו של דבר.
קובץ הרצה
קובץ הרצה (לפי האקדמיה ללשון: קובץ בציע) במדעי המחשב הוא קובץ אשר מכיל נתונים המתורגמים לתוכנית על ידי המחשב. על פי רוב, הקובץ כולל ייצוג בינארי של פקודות מכונה בעבור מעבד מסוים.
קיימות מוסכמות לסיומות של שמות קובצי הרצה, לדוגמה: exe, bin. לעיתים תציין מערכת הקבצים, אם קובץ הוא בר-הרצה.
באופן תאורטי כל קובץ, אשר קיימת תוכנית מחשב אחרת, למשל מערכת הפעלה, המסוגלת להריץ אותו, הוא קובץ הרצה. כך למשל, אם מותקנת במחשבך סביבת הריצה של ג'אווה תוכל להריץ קובצי JAR.
לעיתים כולל קובץ ההרצה מידע אשר אינו חלק מהתוכנית עצמה, כגון מידע על ניפוי שגיאות.
קובצי הרצה עשויים לכלול קריאות לשירותים שמספקת מערכת ההפעלה. מכאן אפשר להבין מדוע מרבית קובצי הרצה הם ספציפיים לסביבה בעבורה הם נכתבו. קובץ הרצה המיועד עבור מערכת ההפעלה חלונות (שהיא גם סוג של תוכנית מחשב), לא יוכל לרוץ על מערכת ההפעלה של UNIX.
קובץ הרצה הכולל פקודות הדורשות תרגום, ייקרא לרוב קובץ אצווה.
יחידת בקרה
יחידת בקרה היא חלק מיחידת עיבוד מרכזית או התקן אחר, המנהלת ומנתבת את פעולות המכלול. הפלט של היחידה חולש ישירות על הפעילות של שאר ההתקן. בצורה זו, היא כמו "המוח שבתוך המוח".
ישנם שני סוגים של יחידות בקרה:
משרד ההגנה (גאורגיה)
משרד ההגנה (בגאורגית: საქართველოს თავდაცვის სამინისტრო) הוא משרד בממשלה הגאורגית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של גאורגיה. בראשו עומד השר, חבר הממשלה. השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של גאורגיה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך. הוא מדווח ישירות לראש הממשלה ולנשיא המשמש כמפקד העליון של הכוחות המזוינים. ראש כוחות ההגנה (מקהיל לרמטכ"ל) מדווח ישירות לשר.
משרד ההגנה הוקם עם הכרזת העצמאות של גאורגיה מברית המועצות ב-1991. חואנשר בורצ'ולדזה מכהן כשר ההגנה מאז 22 בפברואר 2021.
מנגבי הביצות
מנגבי הביצות (שם מדעי: Allenopithecus nigroviridis) הוא מין של קוף בעל זנב החי במערב אפריקה ומהווה מין יחידי בסוגו.
קוף זה הוא בינוני בגודלו ומגיע לאורך 45–60 ס"מ ולמשקל 6 ק"ג בזכרים והנקבות קטנים מהם מעט.
הקופים הללו חיים במערב אפריקה ברפובליקה של קונגו וברפובליקה הדמוקרטית של קונגו בשטחי יערות וביצות והם מחפשים את מזונם במים ועל היבשה.
כמו רוב הפרימטים הם אוכלי כל וניזונים מפירות, עלים, חרקים, תולעים וביצים.
הם עלולים להיטרף על ידי עופות דורסים, נחשים ושיפמנזת הבונובו. הם גם ניצודים עבור בשרם אך הם לא בסכנה למרות זו ואף על פי שיערות הגשם בהם הם חיים מתמעטים. תוחלת חייהם בטבע מגיעה ל-23 שנה.
אסטבן באטיסטה
אסטבן דמיאן באטיסטה הרננדז (בספרדית: Esteban Damián Batista Hernández; נולד ב-2 בספטמבר 1983 במונטווידאו) הוא כדורסלן אורוגוואי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת אתלטיקו וולקום מהליגה האורוגוואית. גובהו 2.08 מטרים. בעבר שיחק בין השאר במדי אטלנטה הוקס ומכבי תל אביב.
באטיסטה חתם כשחקן חופשי באטלנטה הוקס ב-12 בספטמבר 2005 וביצע את הופעת הבכורה שלו ב-2 בנובמבר של אותה השנה נגד גולדן סטייט ווריורס. במהלך עונתו הראשונה בליגת ה-NBA העמיד באטיסטה ממוצעים של 1.8 נקודות ו-2.5 ריבאונדים, עם זמן משחק של 8.7 דקות למשחק ו-57 הופעות. הוא האורוגוואי הראשון ששיחק בליגת ה-NBA אי פעם.
באטיסטה שיחק עם נבחרת אורוגוואי באליפות אמריקה בכדורסל 2007, שהתקיימה בין 22 באוגוסט ל-2 בספטמבר בלאס וגאס, ארצות הברית, ותרם בממוצע לנבחרתו 20.8 נקודות ו-12.4 ריבאונדים (הגבוה בטורניר) למשחק. באותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בריו דה ז'ניירו.
ב-26 בספטמבר 2007, חתם באטיסטה על חוזה בבוסטון סלטיקס. ב-16 באוקטובר של אותה השנה, שוחרר באטיסטה וחתם בו ביום במכבי תל אביב. באטיסטה נשא על גופייתו הצהובה במכבי תל אביב את המספר 15. בעונת הוא הגיע עם מכבי תל אביב לשלושה משחקי גמר (ביורוליג, בליגת העל ובגביע המדינה) אך קבוצתו הפסידה בכולם, ובכך סיימה את העונה ללא תואר ואיבדה את אליפות ישראל לראשונה מזה 15 שנים.
לאחר שלא זכה לדקות משחק רבות בפתיחת עונת, שוחרר באטיסטה ממכבי תל אביב וב-28 בדצמבר 2008 חתם בקבוצה הרוסית טריומף ליוברצי. עם זאת, מספר ימים לאחר מכן עזב את רוסיה עקב תנאי האקלים הקשים במדינה. במאי 2009 חתם בפואנלברדה הספרדית. בינואר 2011 חתם במועדון הספרדי קאחה לבורל וביולי של אותה שנה חתם במועדון הטורקי, אנאדולו אפס.
גולדה (סרט תיעודי)
גולדה הוא סרט תיעודי בהפקה ישראלית-גרמנית משותפת משנת 2019. הוא עוסק בשנות כהונתה של גולדה מאיר (1898 – 1978) כראש ממשלת ישראל. במאי הסרט הם שגיא בורנשטיין, אודי ניר ושני רוזנס.
הסרט
הסרט פורש רקע קצר על ראשית חייה של מאיר בארץ מולדתה רוסיה ובארצות הברית, שאליה היגרה כילדה עם משפחתה, וכן על תפקידים ציבוריים שמילאה מאז עלייתה לארץ ישראל ועד שנת 1969. הוא מתמקד בחמש השנים שבהן כיהנה מאיר כראש הממשלה (1969-1974). נסקרים בו בפירוט תפקודה ויחסה לשורה של סוגיות: יחסי ארצות הברית-ישראל, הסכסוך הישראלי-פלסטיני, ההתמודדות עם הטרור, עתידם של השטחים שנכבשו על ידי ישראל במלחמת ששת הימים, המחאה החברתית ותנועת הפנתרים השחורים, הסכסוך הצבאי עם מצרים והניסיון לכונן יחסי שלום עמה, מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים. הסרט מתאר גם את המציאות של זקנה ומחלה, שמאיר פעלה תחת משאם ומילאה את תפקידה למרות אלו.
הציר העובר לאורכו של הסרט הוא קטעים משיחה בין מאיר לבין עיתונאי רשות השידור יעקב אחימאיר ואלימלך רם. שיחה זו נערכה לאחר סיומו הרשמי של ראיון טלוויזיוני עמה במסגרת התוכנית "מוקד" בשנת 1978, חודשים ספורים לפני פטירתה. השיחה נערכה באולפן וצולמה, אך הוגדרה שלא לפרסום. במהלכה דיברה מאיר בגילוי לב נדיר על דעותיה ותחושותיה ביחס לענייני הציבור שבהם עסקה. הקלטת השיחה התגלתה בארכיון רשות השידור לאחר תחילת הפקת הסרט ובעקבות תגלית זו הוא הופק למעשה מחדש.
בנוסף לקטעי השיחה באולפן רשות השידור נעשה במסגרת הסרט שימוש נרחב בחומרי ארכיון שבהם הופיעה ודיברה מאיר. כמו כן שובצו בו בהרחבה קטעי מונולוגים מצולמים של אישים שהכירו את מאיר ועבדו אתה. הם דיברו על דמותה של מאיר, על כהונתה ועל חוויותיהם ממגעיהם עמה. האישים הדוברים הם אורי אבנרי - חבר הכנסת, צבי זמיר - ראש המוסד, מירון מדזיני - דובר לשכת ראש הממשלה, קולט אביטל - דיפלומטית וכן יוסי ביילין - דובר מפלגת העבודה. חלק מהדוברים תיארו את מאיר כדמות הגונה, טראגית, שלא התאימה מבחינת אישיותה וגילה למילוי התפקיד החיוני שנטלה על עצמה.
הסרט מלווה בפסקול אודות חייה ועבודתה של מאיר והרקע ההיסטורי, המדיני והצבאי להם, כמו גם הרקע האישי של מאיר.
הפקה
הסרט הופק על ידי שגיא בורנשטיין, אודי ניר, גאורג טשורטשנטהאלר (Georg Tschurtschenthaler) וכריסטיאן ביט (Christian Beetz). הוא הופק בסיועם של ארגונים שונים וביניהם ערוץ Arte והקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה.
מרכזית המפרץ
מתחם מרכזית המפרץ החדשה נפתח ב-1 ביולי 2018 אך בוצעו במתחם עבודות נוספות גם בשנת 2019.
מבנה
במתחם מספר אזורים:
קניון לב המפרץ נמצא בצפון המתחם, צמודים אליו רציפי הרכבת של קו החוף (בין תחנות חיפה מרכז – השמונה וחוצות המפרץ).
דרומית לקניון לב המפרץ נמצא המתחם המרכזי כאשר בקומה השנייה שלו נמצא רציף מסילת העמק (בין תחנת הרכבת יקנעם – כפר יהושע לתחנת חיפה מרכז – השמונה), בקומה הראשונה נמצאים רציפי האוטובוסים הבין עירוניים. מחוץ למבנה ומזרחית לו נמצאים רציפי המטרונית ורציפי האוטובוסים העירוניים המשרתים את תושבי חיפה, נשר והקריות ותחנת הרכבלית. יש חיבור בין הקומה השנייה של המרכזית לבין הקניון באמצעות גשר להולכי רגל.
בדצמבר 2019 נפתח גשר הולכי רגל נוסף המחבר בין רציפי תחנת הרכבת "קו החוף" לרציף "קו העמק", כך שניתן לעבור ישירות מאזור האוטובוסים לתחנת הרכבת ללא מעבר דרך הקניון.
זוהי תחנת הרכבת הראשונה בישראל המשרתת שתי מסילות נפרדות (קו החוף וקו העמק).
שטחי מסחר בתחנה
עם פתיחתה של התחנה החדשה, נמתחה ביקורת ציבורית, כנגד החלטת מינהל הדיור הציבורי במשרד האוצר שלא לאפשר הפעלת שטחי מסחר במרכזית המפרץ החדשה. הסיבה לכך היא לחצים שהופעלו על ידי הנהלת קניון לב המפרץ, אשר ביקשה להימנע מיצירת תחרות מסחרית, באמצעות הטלת ווטו אפילו על האפשרות של פתיחת בית קפה, או הצבת מכונות שתייה אוטומטיות.
תחנת האוטובוסים
התחנה נפתחה ב-1 בינואר 2002 כחלק משינוי מערך האוטובוסים בחיפה, במבנה פתוח שבו כ-20 רציפים.
התחנה הוקמה כחלק מהשינוי במערך האוטובוסים בחיפה אשר כלל גם את הקמת מרכזית חוף הכרמל כשנה וחצי מאוחר יותר. השינוי נועד לחסוך בזמני הנסיעה תוך צמצום כמות האוטובוסים הנכנסים אל העיר. לפני פתיחת מרכזית המפרץ, התחנה המרכזית הוותיקה של חיפה בבת גלים שימשה כתחנה סופית לכל הקווים המחברים את העיר עם יישובי צפון ישראל, פרט לנסיעות מסוימות בשעות השיא ובשבתות שהתחילו והסתיימו בהדר הכרמל.
במסגרת השינוי בוטלה הכניסה של כל הקווים האלה לחיפה, והם קוצרו עד מרכזית המפרץ. במקומם הופעלו קווים עירוניים חדשים, שעימם יכולים הנוסעים להמשיך לשכונות השונות של חיפה. כמו כן הופעלה לראשונה בחיפה שיטת כרטיסי המעבר, שאיפשרה נסיעה בכמה קווים עירוניים בתוך חיפה בעלות של נסיעה אחת, והביאה לכאורה להוזלת עלויות הנסיעה. כך, למשל, מחיר הנסיעה מנשר להדר ולעיר התחתית ירד. עבור הנוסעים מצפון להדר והעירה הדבר הוסיף צורך בהחלפת אוטובוס נוספת, אך עבור הנוסעים לנווה שאנן ולכרמל השינוי שיפר את מסלול הנסיעה, שכן במקום החלפת אוטובוס בהדר או במרכזית בת גלים, כעת ההחלפה מתבצעת כבר בכניסה לחיפה.
בסוף שנת 2012 החלה חברת יפה נוף בהקמת טרמינל חדש שבנייתו הסתיימה ביולי 2018. טרמינל זה משתרע על פני שטח של 12,000 מ"ר, ועלות הקמתו הייתה כ-300 מיליון ש"ח. התחנה מחולקת לשני אגפים: באגף הצפוני בן שתי הקומות שוכנים רציפי האוטובוסים הבין-עירוניים ורציפי המטרונית בקומה הראשונה, ובקומה השנייה פועלת שלוחה של תחנת הרכבת עבור רכבות מסילת העמק. האגף הדרומי משרת את קווי האוטובוס העירוניים ומעוצב כטרמינל פתוח.
תחנת הרכבת
התחנה הוקמה בשנת 2001 בשיתוף רכבת ישראל ובמימון מלא של יזמים פרטיים, ונקראה "תחנת הרכבת לב המפרץ" על שם קניון לב המפרץ (כיום "סינמול") הסמוך לה, בעלי השליטה ומתכנניה התבקשו לעצב את מעבר הנוסעים כך שיעבור בתוך הקניון. זוהי התחנה הראשונה שהוקמה בשיטה זו (בעקבותיה הוקמה התחנה הסמוכה – תחנת הרכבת חוצות המפרץ – גם היא בשיטה דומה). התחנה החלה בפעילותה ב-8 בספטמבר 2001.
בתחנה שני רציפי צד המחוברים ביניהם במעבר עילי. ניתן להיכנס ולצאת מן התחנה דרך המעבר העילי, המחובר לאולם נוסעים קטן שנמצא בתוך מרכז הקניות. במעבר זה על הולכי רגל לעבור דרך הקניון. בסוף שנת 2016 נפתחה יציאה נוספת מן התחנה בקצה הדרומי של רציף 1 המגיעה ישירות למסוף האוטובוסים מרכזית המפרץ.
ב-16 ביולי 2006, בעיצומה של מלחמת לבנון השנייה, שותקה תנועת הרכבות לתחנה לאחר שטיל קטיושה פגע במוסכי הרכבת במרכז חיפה והרג שמונה מעובדי רכבת ישראל, רק ב-14 באוגוסט, יומיים לאחר תום המלחמה, חודשה תנועת הרכבות לתחנה וממנה.
ב-3 ביולי 2018, בעקבות שדרוגו של מרכז התחבורה שונה השילוט בתחנה המקורית ל"מרכזית המפרץ – קו החוף" ונפתח רציף החדש המשרת את מסילת העמק הנקרא "מרכזית המפרץ – קו העמק".
בניית מרכזית המפרץ החדשה
פרויקט מרכזית המפרץ החדשה יצא לדרך ביולי 2015 והתחנה החדשה נחנכה ביוני 2018 ונפתחה לציבור ב-1 ביולי 2018.
במהלך בניית המרכזית החדשה, בשלב הראשון הוסטה התחנה הקיימת כ-300 מטרים לכיון מזרח אל עבר כביש 4 והתרחקה ממסילת הרכבת. בשלב השני הוקם בניין בעל שתי קומות ושני גשרים אשר ממוקם מתחת לכביש 75 מערב, כאשר הגשר הראשון לכיון מערב מחובר לחניון כלי רכב עתידי והגשר השני לכיוון דרום מתחבר לתחנת הרכבת מרכזית המפרץ הממוקמת בכיוון דרום-מזרח מן התחנה המרכזית.
מספר חודשים לאחר פתיחת המרכזית נחנך גשר הולכי הרגל אשר מחבר את הקומה השנייה של המרכזית עם קניון לב המפרץ.
בדצמבר 2019 נחנך גשר המחבר את רציפי תחנת הרכבת, אשר מאפשר מעבר לרציפי "קו החוף" ו"קו העמק" ישירות מתוך המרכזית ללא מעבר דרך הקניון. הגשר נחנך ב-19 בדצמבר 2019.
באפריל 2022 נפתחה בחלק הצפון מזרחי של מרכזית המפרץ תחנה A של הרכבלית.
בתחנת הרכבת
החל משנת 2018 מבצעת רכבת ישראל עבודות להארכת רציפים 1 ו-2 במסילת החוף. בעתיד מתוכנן לקום רציף נוסף לקו החוף ובעתיד הרחוק תת"ל 65 יתווספו שתי מסילות מהירות לקו החוף.
הרכבת הקלה לנצרת
הפרויקט הוא מסילת רכבת קלה שתחבר בין חיפה לנצרת ונוף הגליל ותשפר את הנגישות של "גוש נצרת" למפרץ חיפה בתחבורה מסילתית, ומשם, בשילוב יתר אמצעי התחבורה הקיימים, ליתר חלקי מדינת ישראל.
קווי לילה
קווי הלילה יוצאים מתחנה הנמצאת מחוץ למרכזית המפרץ. מקרא סימנים:
מטרונית
המטרונית מופעלת על ידי חברת סופרבוס. בתחנה עוברים 4 מתוך 5 קווי המטרונית.
רכבלית
הרכבלית מופעלת על ידי חברת כבל אקספרס מקבוצת עפיפי אשר משותפת ל"נתיב אקספרס" וחברת הטורקית.
ג'ון בונהם
קריירה מוזיקלית מוקדמת
ב-1964, הצטרף בונהם ללהקתו הראשונה "Terry Webb and the Spiders".
שנתיים מאוחר יותר, הצטרף ללהקת "A way of Life", אך זמן קצר לאחר מכן הפכה הלהקה ללא פעילה. בונהם היה צריך הכנסה קבועה, ולכן הצטרף ללהקת הבלוז, " Crawling King Snakes", אשר הסולן שלה היה סולן לד זפלין לעתיד רוברט פלאנט. ב-1967, "A way of Life" ביקשה מבונהם לחזור ללהקה, והוא הסכים. באותה שנה החליט פלאנט להקים את להקת "Band of Joy" וצירף את בונהם כמתופף. הלהקה הקליטה דמואים אך לא אלבום. ב-1968, הזמר האמריקאי טים רוז (Tim Rose), ביצע סיבוב הופעות בבריטניה והזמין את הלהקה להיות להקת החימום שלו. לאחר שסיים רוז את סיבוב ההופעות שלו, הוא הזמין את בונהם לנגן בלהקתו. בעקבותיו, זמרים נוספים כמו ג'ו קוקר וכריס פרלאו הזמינו את בונהם לנגן עמם בסיבובי ההופעות שלהם.
לד זפלין
כאשר ג'ימי פייג', גיטריסט לד זפלין, חיפש זמר ומתופף הוא נפגש עם בונהאם ועם פלאנט ויחד עם הבסיסט ג'ון פול ג'ונס הם הקימו את להקת לד זפלין.
לצד עבודתו של בונהם בלד זפלין, הוא ניגן גם עם אמנים נוספים במהלך חייו. ב-1969, השתתף בונהם ביחד עם פייג' וג'ונס באלבום של להקת "The Family Dogg", "A Way of Life". בנוסף, הוא ניגן תופים בשיר של לולו, "Everybody's Got to Clap" שיצא ב-1971.
הטכנאי המפורסם אדי קריימר סיפר על הקלטות התקליט Houses of the Holy ב-1972: "הוא המתופף הכי קל להקלטה שאי פעם עבדתי איתו. הושבתי אותו בחדר לבד...כשעל התופים רק שלושה מיקרופונים. הסאונד היה מצוין...בונזו נשמע ככה מכיוון שהוא הכה בתופים חזק יותר מכל מי שאי פעם שמעתי...במובנים רבים הוא היה המפתח ללד זפלין". על סגנון הנגינה שלו אמר בונהם באותה שנה: "אני מאוד אוהב לצעוק כשאני מנגן, אני צועק כמו דוב כדי להגביר את הקצב...מזה שלושה סיבובי הופעות שלא קרעתי אף עור...אם פשוט תניח למקל ליפול, זה ייראה כאילו אתה מכה בו חזק הרבה יותר ממה שקורה באמת. אני נותן לו ליפול כשרק כוח הכבידה של הזרוע שלי מאחוריו".
ב-1974, הופיע בונהם בסרט "Son of Dracula", וניגן שם בתופים. יוצר הסרט הוא רינגו סטאר.
ב-27 ביוני 1980, בשל תשישות פיזית, נפל בונהם ממושבו והתמוטט לאחר השיר השלישי במהלך הופעה בנירנברג והיא בוטלה.
מותו
ב-24 בספטמבר 1980, במהלך מסעם של הלהקה, בונהם ביקש לעצור לארוחת בוקר בה שתה כמות מופרזת של אלכוהול, והגיע שיכור לסטודיו ההקלטות. שאר חברי הלהקה לקחו אותו לביתו של ג'ימי פייג', שם המשיך בשתייה ונרדם, ובבוקר למחרת נמצא מת. הוא היה בן 32 במותו. לאחר מותו, להקת לד זפלין הפסיקה לתפקד והתפרקה.
מבדיקה שלאחר המוות, לא נמצא שום זכר לסמים בדמו של בונהם וסיבת המוות הייתה חנק מקיא, כתוצאה מהשתייה. גופתו של בונהם נשרפה ב-10 באוקטובר בראשהוק, ווסטרשיר.
בנו של בונהם, ג'ייסון (נולד ב-1966), הוא גם מתופף, ובדצמבר 2007 ניגן בהופעת האיחוד של לד זפלין.
ידין גלמן
ידין גלמן (נולד ב-2 באוקטובר 1993) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה
גלמן נולד וגדל בשכונת בקעה בירושלים במשפחה דתית-לאומית אמריקאית. למד בתיכון דתי "דרך אבות" ביישוב אפרת. לאחר סיום לימודיו בתיכון, התגייס לצה"ל ושירת כלוחם, קצין וכמפקד בסיירת מטכ"ל. במהלך שירותו הצבאי יצא בשאלה ומיד לאחר שחרורו, עבר לתל אביב ונרשם לסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. לאחר חצי שנה מהשחרור מצה"ל, לוהק לתפקיד הראשי בסרטו של אבי נשר "תמונת הניצחון".
קריירת הקולנוע
בשנת 2020, שיחק בסרט "תמונת הניצחון" המשחזר את הקרב על ניצנים במלחמת העצמאות, בתפקיד מפקד הכוח הישראלי, אברהם שוורצשטיין. כמו כן, שיחק גלמן בשני סרטים הנמצאים כעת בהפקה. בשנת 2021 שיחק בסרט הדרמה המוזיקלי "המנצחים", בתפקיד שלמה חרל"פ. ב-2022 שיחק בסרט "ארוגם ביי" שצולם בסרי לנקה. שני הסרטים צפויים לצאת לאקרנים במהלך שנת 2023.
קריירת הטלוויזיה
בשנת 2021 שיחק בסדרה "פלמ"ח", בתפקיד הסוכן הבריטי דניאל פלמינג. בשנת 2021 שיחק בסדרה "נעלמים" בתפקיד דין גושן. בשנת 2022 שיחק בתפקיד דין בסדרה "דקלה ועקנין" בערוץ ניקולודיאון, ובסדרה "8200" בהוט, בתפקיד עומרי.
קריירת התיאטרון
החל משנת 2022 משחק גלמן בהצגה "את שאהבה נפשי" בתיאטרון "הבימה" בתפקיד אדם ויינברג. במהלך שנת 2022, שיחק ב"חמש דקות ארוכות" של איציק צדיק בתיאטרון השחר בתפקיד זכריה בנימין, ב"ביבר הזכוכית" מאת טנסי ויליאמס בתפקיד ג'ים אוקונר וב"יחסים מסוכנים" בתפקיד הרוזן ואלמון.
שירותי בנק אוטומטיים
שירותי בנק אוטומטיים בע"מ (בראשי תיבות: שבא) היא חברה ישראלית המספקת שירותי תקשורת ומחשוב בתחום הבנקאות. עיסוקה העיקרי של החברה הוא בסליקת עסקאות המבוצעות בכרטיסי אשראי. מנכ"ל החברה הראשון, עד לשנת 1984, היה יורם אלסטר. לאחריו במשך יותר משלושים שנה המנכ"ל היה גדעון מילויצקי. המנכ"ל משה וולף סיים את תפקידו בסוף יוני 2021, נכון ל-2022 המנכ"ל הוא איתן לב טוב. משרדי החברה שכנו ב"בית כלל" בתל אביב, וכיום הם שוכנים במרכז עזריאלי חולון.