cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טונגסטן
טוּנְגְּסְטֶן (Tungsten, הידוע בארצות סקנדינביה ובגרמנית בשם Wolfram) הוא יסוד מתכתי שסמלו הכימי W ומספרו האטומי 74. מקור השם "טונגסטן" הוא בשפה השוודית, ופירושו "אבן כבדה", שכן משקלו הסגולי של הטונגסטן הוא 19.25 גרם לסמ"ק, כמעט כפליים מצפיפותה של עופרת, ובצורתו הטהורה הוא קשה מאוד.
תכונות
טונגסטן הוא מתכת אפרפרה וקשיחה. ניתן לחתוך אותו בעזרת מסור לחיתוך מתכות כשהוא מאוד טהור. עמידותו של טונגסטן בפני קורוזיה גבוהה ביותר, אך עדיין חומצות מסוימות מסוגלות לתקוף אותו. כשנחשף לאוויר בטמפרטורות גבוהות, נעטף הטונגסטן בשכבת תחמוצת. טונגסטן מוליך חשמל וחום.
כלי עבודה - קרביד הטונגסטן - ״וידיה״
לטונגסטן שימושים רבים, והנפוץ בהם הוא כנראה קַרבּיד הטונגסטן (טונגסטן קרביד, WC) - חומר בעל קושיות גבוהה ביותר שמייצרים ממנו להבים של כלי עבודה שתפקידם לחתוך חומרים שונים, למשל להבי מסורים, מקדחים, להבי כרסומות ועוד. נהוג לומר שלהבים מקרביד הטונגסטן ״מחזיקים את הלהב״ פי 10 עד 20 יותר מאשר להבים שעשויים פלדה ללא קרביד הטונגסטן בקצה, מה שמצריך השחזות תכופות יותר ואיכות חיתוך ירודה. להבי קרביד הטונגסטן קרויים בישראל בשפת העם ״וידיה״. ככל הנראה מקור השם בגרמנית (כמו שמות כלים וחומרים רבים בישראל, למשל נירוסטה). בגרמנית המילה Wiedia (מבוטאת כ-Vidia) היא קיצור של צמד המילים ״Wie Diamond״ שתרגומו הוא ״כמו יהלום״. שם עממי שניתן למתכת זו עקב דרגת הקשיות הגבוהה שלה.
שימושים נוספים
בנוסף, נקודת ההתכה הגבוהה של הטונגסטן, העומדת על 3,422 מעלות צלזיוס, היא הגבוהה מבין כל המתכות. לכן טונגסטן משמש לייצור חוטי להט בנורות ליבון, ציוד לספינות חלל וחוטי חשמל דקים מאוד. חוטי להט מטונגסטן משמשים גם כמקור אלקטרונים (לרוב מקור תרמיוני), המשמשים למקורות קרני רנטגן, מיקרוסקופי אלקטרונים ועוד. קשיחותו ועמידותו מפני חלודה מאפשרות יצירת סגסוגות באיכות גבוהה. טונגסטן משמש גם כאלקטרודה בריתוך ארגון (tig) ובייצור קליעים חודרי שריון. שימוש נוסף של טונגסטן הוא בייצור חיצים למשחק הטלת חיצים.
היסטוריה
השם וולפרם ניתן למתכת עוד בשנת 1747 על ידי הכימאי והמינרולוג השוודי יוהאן גוטשאק ולריוס, שם שתרגם מלטינית שמקורו 200 שנים עוד קודם לכן. בשנת 1779 העלה הכימאי האירי פיטר וולף את ההשערה על קיומה של מתכת לא מוכרת במינרל שלימים קיבל את השם וולפרמיט. לאורך מספר שנים נעשו ניסיונות רבים לבודד את המתכת המסתורית ולבסוף, בשנת 1783 ביישוב ורגארה בחבל הבסקים הצליחו חואן חוסה אלויאר ופאוסטו אלויאר, שני אחים ספרדים, לבודד את המתכת הטהורה תוך הפעלת חיזור כימי על חומצת טונגסטן בעזרת פחם.
צורה בטבע
טונגסטן מופק לרוב ממחצבים של המינרלים וולפרמיט ושֶליט, כמו גם מהמינרלים פֶרבֶּריט ויובּנֶריט. אלו נמצאים בעיקר באזורים הרריים בסין (שם מופקת 75% מהתוצרת העולמית), קזחסטן, מיאנמר, קוריאה הדרומית, ברזיל, פורטוגל, בוליביה, רוסיה וארצות הברית. כדי לבודד את הטונגסטן מתוך העפרות, תחילה מרסקים אותן ושוטפים אותן במים. מגרגירי הטונגסטן ששוקעים מייצרים חומצת טונגסטן, ולאחר־מכן מטפלים בה בפחמן או במימן כדי לקבל את התוצר הסופי - טונגסטן טהור, אשר מתקבל בצורה של אבקה.
ג'ירו ד'איטליה 2018
ג'ירו ד'איטליה 2018 הוא התחרות ה-101 של מרוץ האופניים ג'ירו ד'איטליה, אחד ממרוצי האופניים המכונים "גרנד טורס". המרוץ יצא לראשונה מגבולות אירופה והוזנק בירושלים ב-4 במאי 2018, בקטע של מרוץ נגד השעון, למרחק של 9.7 ק"מ והמשיך בשני קטעים נוספים בישראל. לאחר יום מנוחה, עבר המרוץ לאדמת איטליה ל-18 קטעים נוספים והסתיים ברומא, בירת איטליה, ב-27 במאי 2018. מנצח המרוץ הוא כריסטופר פרום מקבוצת סקיי. המרחק המצטבר שהיה על מסיימי המרוץ לעבור הוא 3,572.4 ק"מ.
סקירה והכנות
בחודש יולי 2017 פורסם כי שלושת הימים הראשונים של המירוץ יתקיימו בישראל לאחר שישראל גברה על מדינות אחרות בהן צ'כיה ופולין שביקשו לארח את התחרות זוהי למעשה הפעם הראשונה שהמירוץ התקיים מחוץ לאירופה. למימון האירוע בישראל תרם המיליארדר הישראלי-קנדי סילבן אדמס כ-70 מיליון שקל מתוך כ-120 מיליון שנדרשו לקיומו. במימון האירוע השתתף גם משרד התיירות.
עיתון הספורט האיטלקי "לה גזטה דלו ספורט" היה נותן החסות המסחרית הראשי במרוץ האופניים
החלק הראשון במסלול בירושלים, הוקדש לזכרו של רוכב האופניים הנודע וחסיד אומות העולם ג'ינו בָּרטָלי, שהבריח בשלדת האופניים שעליהם רכב, מסמכים מזויפים שסייעו להצלת יהודים. המסלול בירושלים עבר בחלקה המערבי של העיר. עם פרסום מסלולי המירוץ, פרסמו מארגניו כי הוא יוזנק מ"מערב ירושלים". בלחץ ממשלת ישראל שונה הכיתוב לירושלים. שגרירת הרשות הפלסטינית ברומא הביעה כעס על תמונה שהועלתה לטוויטר בה נראה הרוכב הספרדי הידוע אלברטו קונטדור עם ראש העיר ניר ברקת בעיר העתיקה, ועל סרטון בפייסבוק של הג'ירו בו נראו הכותל המערבי ואתרים אחרים בתוך העיר העתיקה. על פי החלטה התבצע המירוץ בגבולות הקו הירוק של ישראל.
על פי הערכות, למעלה מ-200 אלף איש עמדו בצדי הדרכים במהלך שלושת ימי הג'ירו בישראל.
קבוצות משתתפות
במרוץ משתתפות 22 קבוצות.
רוזמרטה
בגאליה, בעקבות המפגש עם תרבות האימפריה הרומית, נחשבה האלה לזוגתו של מרקוריוס מהמיתולוגיה הרומית.
תיאור האלה
בתגליף אבן שהתגלה באוטון מתוארת האלה כאישה ישיבה, המחזיקה קרן שפע בשמאלה, ובימינה יושב בן זוגה - מרקוריוס האוחז בידו פאטרה, צלחת נסך.
תגליף שהתגלה באייזנברג מציג תיאור דומה של האלה ובן זוגה, אולם בתגליף זה אוחזת האלה בימינה ארנק ומשמאלה פאטרה.
בזוג פסלים שהתגלה בפריז (האחד של מרקוריוס והשני של רוזמרטה) אוחזת האלה בידה האחת קרן שפע ובידה השנייה סל של פירות.
קרן השפע, סל הפירות, הארנק והפאטרה מסמלים שפע והצלחה כלכלית.
בפסל האלה שהתגלה בפין ד'אננסי (Fins d'Annency), אין האלה מלווה בבן זוגה. בפסל זה אוחזת האלה היישובה בידה האחת ארנק. כנפי האל מרקוריוס מחוברות לראשה של האלה (ומסמלות את בן זוגה).
מקומות פולחן
27 כתובות המוקדשות לאלה התגלו ברחבי צרפת, גרמניה ולוקסמבורג של ימינו (אזורי הפרובינקיות גאליה בלגיקה וגרמניה סופריור).
באנגליה נחשבה רוזמרטה לאלת המים ופולחנה התקיים בסמוך למעיינות חמים.
לקריאה נוספת
Justine Davis Randers-Pehrson, Barbarians and Romans: The Birth Struggle of Europe, A.D. 400-700, Taylor & Francis, 1983.
זרעים של שלום
זרעים של שלום (באנגלית: Seeds of Peace) הוא ארגון אמריקאי הפועל במישור הבינלאומי במטרה לחזק קשרים בין צעירים אזרחי מדינות או אזורים מוכי סכסוכים. מרכז פעילותו של הארגון הוא מחנה קיץ, מעין מרחב "נייטרלי" ליד העיירה אוטיספילד במדינת מיין שבו בני נוער יכולים להיפגש, להכיר ולדבר, בלי ההשפעות החינוכיות והתעמולתיות הקיימות באזור מגוריהם.
היסטוריה
מייסדו של הארגון הוא העיתונאי האמריקאי ג'ון וולק (2002-1943). בארוחת ערב רשמית שנכחו בה פוליטיקאים מישראל, הרשות הפלסטינית ומצרים, וולק ביקש מהנוכחים להתחייב להביא קבוצת בני נוער מכל אחת מהמדינות למחנה קיץ במדינת מיין שבצפון-מזרח ארצות הברית. הנערים הללו, אשר כללו גם מספר אמריקאים בגילאים 13 עד 16, הרכיבו את המחזור הראשון של מחנה זרעים של שלום. המחנה התנהל במתכונת דומה לזו של מחנות קיץ אמריקאיים, עם התוספת של זמנים מוגדרים ל"דיאלוג" - דיונים בין קבוצות הנערים על נושאים הקשורים בסכסוך.
חניכי המחזור הראשון, בקיץ 1993, נכחו מאוחר יותר במעמד החתימה של הסכמי אוסלו בוושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית. הנשיא האמריקאי ביל קלינטון, ראש הממשלה הישראלי יצחק רבין ויו"ר הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת צולמו באותו אירוע מחזיקים חולצות של זרעים של שלום.
המיונים לנציגי המשלחת הישראלית נמשכים כמעט חצי שנה, ונחשבים לתובעניים במיוחד. התלמידים (כיתות ט' בדרך כלל) מגיעים למיונים שנעשים על ידי הארגון (בעבר נעשה בשיתוף משרד החינוך עד ניתוק הקשרים) ולמיונים יש שלבים שכוללים מענה על שאלות באתר הארגון, שיחה טלפונית, עבודה בקבוצות וראיון אישי. המיונים בדרך כלל נעשים על ידי בוגרי המחנה ומנהלי התכנית.
בין בוגרי התוכנית "זרעים של שלום" ניתן למצוא מגישים וכתבים מהטלוויזיה ומהרדיו, פוליטיקאים, פעילים חברתיים, מדענים ורופאים. בקיץ 2006 השתתף במחנה קיץ של הארגון שחקן הכדורסל ג'ורדן פארמאר כששיחק בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס. שנתיים אחר כך גם השתתף במחנה של נוער ישראלי ופלסטיני בישראל.
מאז 1993, המחנה מתקיים כל קיץ בשניים או שלושה מחזורים. כיום ישנם למעלה מ-4,000 בוגרים. בנוסף לשלוש המדינות המקוריות, ישנם כיום בוגרים מירדן, תימן, מרוקו, קטר, תוניסיה, אפגניסטן, הודו, פקיסטן, רומניה, בולגריה, הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין וקפריסין והבלקנים.
התוכנית הבלקנית (שכללה נציגים מאלבניה, מקדוניה, סרביה, מונטנגרו, בוסניה וקוסובו) והתוכנית הקפריסאית (הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין וקפריסין) הופסקו בשנת 2003.
בין החניכים, ניתן למצוא את ה"פיאסים" (PS) - נערים אשר חוזרים לשנה שנייה במחנה. גם נערים אלו עוברים מיונים, ומספרם קטן משמעותית ממספר החניכים אשר באים לשנה ראשונה. מטרת הפיאסים היא להשתתף בתוכנית המשך אשר מיועדת עבורם (Paradigm Shifters), הכוללת דיאלוגים לאורך רוב היום על נושאים שונים ומגוונים כמו מיניות ומגדר, החזקת נשק, סכסוכים בין מדינות, גזענות וכו'. בנוסף, מטרת הפיאסים היא גם לשמש כמעין "אח בוגר" לחניכים (Peer Support), והם מסייעים להם בהתמודדות עם האינטנסיביות של המחנה, הגעגוע הביתה, קושי בדיאלוגים וכו'.
בוגרי הארגון מוציאים לאור עיתון בשם "ענף עץ הזית" (The Olive Branch). העיתון מסכם את פעילות הארגון ברחבי העולם וכן מספר את סיפורם של בוגרים לאחר המחנה מבחינות רבות.
בוגר המחנה אסיל עאסלה, מהכפר עראבה, נהרג מירי המשטרה בצומת לוטם במהלך אירועי אוקטובר 2000.
ג'ון וולק, מייסד הארגון, כיהן גם כנשיאו עד מותו ביולי 2002. אחריו מונה ארון מילר, ששימש קודם בתפקיד יועץ מיוחד לענייני הסכסוך הישראלי-הפלסטיני במשרד החוץ האמריקאי.
ארגון זרעים של שלום מנהל מדיניות נוקשה ביותר בכל הנוגע לשמירה על א-פוליטיות בפעולותיו. פעילויות הארגון ממומנות בעיקר מתרומות, וחלקן מקבלות מימון ישיר מקרנות של הממשל האמריקאי.
בשנותיו המתקדמות הארגון החל להחזיר בוגרים שלו להדריך במחנה הקיץ עצמו. בשלבים מאוחרים יותר הוא אף שילב בוגרים במערך מנהלי הדיאלוגים שלו.
מולי קצורין
מולי (שמואל) קצורין (נולד ב-30 בנובמבר 1954) הוא מאמן כדורסל ישראלי.
קריירה
בעונת 1977/78 היה עוזר המאמן במכבי רמת גן. בעונת 1980/81 שימש כעוזר מאמן בקבוצת בית"ר תל אביב. זכה עם הפועל גליל עליון בשני גביע המדינה בעונות 1987/1988 ו-1991/1992.
בעבר אימן קצורין גם את נבחרת ישראל במשך כ-7 שנים, הוביל אותה באליפויות אירופה בשנים 1999, 2001 ו-2003, אז סיימה הנבחרת במקום השביעי והטוב ביותר שלה מאז 1983. בנוסף לכך אימן גם את מכבי תל אביב ואת קבוצת ורוצלב הפולנית.
משנת 2008 עד 2010, אימן קצורין את נבחרת פולין. כמו כן אימן קצורין בין השנים 2006 ל-2010 את אלופת צ'כיה, נימבורק, עמה זכה בארבעה דאבלים (אליפות וגביע).
ב-24 בינואר 2011 חתם קצורין בקבוצה הגרמנית אלבה ברלין ואימן אותה עד סוף עונת 2010/2011. בתחילת עונת 2011/12 חתם לשנתיים בקבוצת סקיליינרס פרנקפורט.
ב-5 במרץ 2014 חתם בבני הרצליה במקום אפי בירנבוים. ב-5 בפברואר 2015 חתם בקבוצה הגרמנית ברמרהבן לשנתיים. בעונתו הראשונה הצליחה הקבוצה להנצל מירידה. בעונה השנייה בקבוצה לאחר רצף הפסדים הוא הוחלף.
אקים
אקים ישראל הוא ארגון ארצי לאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית ומשפחותיהם (ע"ר). ברוח התפיסה העכשווית המתייחסת יותר להגדרות של רמת התמיכה הנדרשת לאדם ולא לסוג המוגבלות שלו, אקים נותנת כיום שירותים גם לאנשים עם מוגבלויות אחרות מעבר למוגבלות שכלית, כגון: אוטיסטים, אנשים עם מוגבלות פיזית, אנשים עם הנמכה קוגניטיבית וכלל האנשים הנתמכים על ידי מינהל המוגבלויות במשרד הרווחה והביטחון החברתי.
שם
שם האגודה כשהוקמה היה אגודה לאומית לקימום ילדים מפגרים בישראל (אקי"ם). באספה הכללית של העמותה ביולי 2012 הוחלט להחליף את המושג "פיגור שכלי" בשם ובתקנון של העמותה למושג "מוגבלות שכלית התפתחותית", בהתאם להחלטת משרד הרווחה והשירותים החברתיים, שהתקבלה בעקבות המלצת ועדה בה השתתפו נציגי העמותה. עם זאת, הוחלט לשמר את השם "אקים" שהפך למותג, אך להסיר את הגרשיים, שכן אין לראות עוד בשם העמותה ראשי תיבות.
היסטוריה
בשנת 1955 הוקמה על ידי האגודה "קרן לקימום מפגרים" לצורך "מחקר מדעי על בעיות המפגרים וסיוע לחינוך וסידור מפגרים". באותה שנה האגודה הגיעה להסדר עם מס הכנסה על הקלות במס שיינתנו להורים לילדים, שיקבלו אישור מהאגודה.
בשנת 1965 החלה אקים ברמת גן ובחיפה במבצע איסוף כספים בעזרת תלמידי בית ספר, בסיסמה "גג לילד המפגר", שנהפכה למסורת שנתית.
פעילות
אקים מהווה, בין השאר, גוף תומך, מייעץ ומלווה, הן לאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית, שמספרם בישראל הגיע נכון ל-2010 לכ-34,000, והן לבני משפחותיהם, שמספרם מגיע לכ-120,000. העמותה יוזמת חוקים ותקנות לשמירה על זכויותיהם של אנשים אלה ומבקרת את אכיפתם, כולל דאגה למינוי אפוטרופוסים שישמרו על האינטרסים שלהם, הן אפוטרופוסים מבין בני המשפחה והן אפוטרופוסים חיצוניים. לשם כך הקימה אקים עמותה נוספת, "אל"א - אקים לאפוטרופסות", המשמשת כאפוטרופסית של כ-1,500 חסויים עם מוגבלות שכלית התפתחותית, שאין להם בני משפחה המסוגלים ורוצים לשמש כאפוטרופוסים.
בנוסף לכך אקים מפעילה ברחבי הארץ שירותים בתחום הדיור בקהילה בתוך שכונות מגורים, מרכזי יום לתעסוקה לאנשים סיעודיים עם מוגבלות שכלית התפתחותית, מרפאות שיניים ייחודיות, פרויקט נופש ארצי, גיוס לצה"ל "במטרה לאפשר לאנשים עם מוגבלות שכלית לממש את זכותם לשרת בצבא ההגנה לישראל וליצור מפגש בין אנשים עם מוגבלות שכלית לבין כלל המשרתים בצבא- חיילים ומפקדים". תוכנית "כלים שלובים", תוכנית לימודים חדשה ללימודי מוזיקה מונגשים לאנשים עם מוגבלות שכלית, באוניברסיטת בר-אילן, בשיתוף משרד העבודה והרווחה ואקים ישראל, סיוע ותמיכה בעברית ובערבית, פעילות פנאי (מועדונים), פרויקט "תעסוקה בדרך אחרת" להשמת אנשים עם מוגבלויות במקומות עבודה בשוק החופשי (בשיתוף עם המוסד לביטוח לאומי), קבוצות תמיכה להורים, ערבי זכויות ועוד.
דרך הפעולה של אקים היא על ידי ועדי הורים, סניפים ומחלקות במרכז העמותה.
ב-20 ביוני 2021 בחרה האספה הכללית של אקים ישראל את הרב ד"ר בני לאו להחליף את עמי אילון בתפקיד יו"ר העמותה. מנכ"לית העמותה היא סיגל פרץ-יהלומי.
פיצה פצה, פיצרייה תל אביבית המעסיקה מלצרים בעלי מוגבלות שכלית התפתחותית בשיתוף עם פרויקט "תעסוקה בדרך אחרת", זכתה לאות "בזכות" מטעם אקים.
ואיון
ואיון (באנגלית: Weyoun) הוא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", המופיע בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9". דמותו מגולמת על ידי השחקן ג'פרי קומבס.
ואיון, חייזר המשתייך לגזע הוורטה, משמש כדיפלומט וכיועץ עבור ארגון הדומיניון האכזרי והמיליטריסטי מרביע גמא. כמו כל וורטה, ואיון הוא להוט, מתרפס, תמיד חולק כבוד למייסדים, ויחד עם זאת - אכזרי בהתמודדות שלו עם אויביו ועם פקודיו. ואיון היה יד ימינה של המשתנה הנקבה, ובפרק סיום הסדרה, "What You Leave Behind, היא מספרת לו שהוא היצור היחיד שאינו משתנה שרכש את אמונה.
קומבס, שגם שיחק את הדמות החוזרת של בראנט ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", הצהיר שהוא מעדיף לשחק את ואיון.
ביוגרפיה של הדמות
למעשה, היו מספר דמויות בשם ואיון, כולם שיבוטים.
ואיון 4
הפרק הראשונה שבה נראה שיבוט של ואיון ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" היא בפרק "To the Death". היה זה ואיון 4, אשר נהרג על ידי מפקד צוות הג'מהדאר הכפוף לו, לאחר שוואיון הטיל ספק בנאמנותם של אנשיו.
ואיון 5
ואיון 5 מופיע לראשונה בפרק "Ties of Blood and Water", בו הוא מתלווה לדוקאט אל חלל עמוק 9, בניסיון לשכנע עריק קרדאסי גוסס, המאושפז במרפאתו של ד"ר באשיר, כי ישוב לקרדאסיה לקבלת טיפול, ולהביע תמיכה במשטר (האיחוד הקרדאסי כחבר בדומיניון). ואיון 5 היה הראשון לשמש כמפקד כוחות הדומיניון ברביע אלפא. כשנתיים לאחר הופעתו הראשונה, ואיון 5 נהרג בתאונת שיגור, שייתכן שאורגנה על ידי "לגאט" דמאר - ראש המשטר הקרדאסי באותה העת (התאונה התרחשה בשלב מסוים בין סיום הפרק "Shadows and Symbols" לבין תחילת הפרק "Treachery, Faith, and the Great River").
ואיון 6
ואיון 6 ניסה לערוק לפדרציה, אך בטרם הספיק לעשות כן - הקריב את חייו, על מנת למנוע את מותו של אודו.
ואיון 7
ואיון 7 הופעל לאחר שנתגלה לדומיניון הניסיון של ואיון 6 לערוק. בנסיבות רגילות, יש רק שיבוט אחד (של כל וורטה פעיל נתון), הפועל בכל פעם, אולם לאחר שוואיון 6 ערק - ואיון 7 הופעל באופן מיידי. ואיון 7 נהרג על ידי לוטננט-קומנדר וורף (בפרק "Strange Bedfellows"). מאוחר יותר, וורף לועג לכך, שכן הוא הרג שיבוט בלבד, במקום אויב שהוא פחות בר-החלפה.
ואיון 8
אילם גארק הרג את ואיון 8, במהלך המתקפה של המחתרת הקרדאסית על מטה הדומיניון, במהלך הקרב על קרדאסיה (בחלקו השני של פרק סיום הסדרה הכפול "What You Leave Behind"). עם מותו, מציינת המשתנה הנקבה כי ואיון 8 היה השיבוט האחרון של ואיון, עובדה שגארק, אשר תיעב את ואיון, מוצא מספקת ביותר, ומוסיף: "קיוויתי שתגידי את זה". זה היה השיבוט האחרון של ואיון, כתוצאה מהריסת מתקן השיבוט על כוכב הלכת רונדאק 3 (בפרק "The Changing Face of Evil").
נאנסי (כדורגל)
נאנסי (בצרפתית: Association Sportive Nancy-Lorraine) הוא מועדון כדורגל צרפתי מהעיר נאנסי שמשחק בליגה הצרפתית השלישית.
בשנת 1967 הוקמה אגודת הכדורגל של נאנסי כמחליפתה של מועדון הכדורגל של נאנסי אשר פורק שנתיים קודם לכן. המועדון מחזיק בזכייה אחת בגביע הצרפתי בשנת לאחר ניצחון 0–1 על ניס משער של מישל פלאטיני. המועדון העפיל לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1978/1979 והגיע לשלב שמינית גמר. המועדון זכה פעם אחת בגביע הליגה הצרפתית בשנת במשחק שהתקיים בסטאד דה פראנס נגד ניס (2-1), אשר העניק לקבוצה כרטיס לגביע אופ"א. בעונת 2006/2007 המועדון שיחק בגביע אופ"א והגיע לשלב 32 האחרונות שם הפסיד לקבוצת שחטאר דונצק.
בסיום עונת 2021/2022 נשרה הקבוצה לליגה השלישית.
אנרי לבג
אנרי לאון לֶבֶּג (בצרפתית: Henri Léon Lebesgue; 28 ביוני 1875 – 26 ביולי 1941) היה מתמטיקאי צרפתי, המפורסם בעיקר הודות לתרומתו לאנליזה מתמטית: תורת המידה ואינטגרל לבג. החיבור שבו הציג את אינטגרל לבג הוא Intégral, longueur, aire ("אינטגרל, אורך, שטח"), שאותו פרסם ב-1902 באוניברסיטת ננסי.
ביוגרפיה
אנרי לבג נולד ב-28 ביוני 1875. אביו היה מדפיס ומת כאשר לבג היה צעיר. גם לבג עצמו סבל מבריאות לקויה במשך כל חייו. אחרי מות אביו, עבדה אמו בפרך כדי לפרנסם. אנרי לבג היה תלמיד מבריק בבית הספר ואחר כך למד באקול נורמל סופרייר.
לבג התחתן עם אחות של אחד מחבריו ללימודים ונולדו להם שני ילדים, סוזאן ויעקב. הוא לימד במכינה הקדם-אקדמית ובזמנו הפנוי עבד על עבודת המחקר שלו באנליזה.
אינטגרל לבג
הערה: זהו ערך היסטורי ולא מתמטי-טכני. לדיון מלא ומתמטי, ראו את המאמרים הבאים: אנליזה מתמטית, חשבון אינפיניטסימלי, אינטגרל, פונקציית מידה, מידת לבג ואינטגרל לבג.
אינטגרציה היא פעולה מתמטית שבאופן אינטואיטיבי אפשר לתארה כמציאת השטח הכלוא בין עקומה לבין ציר ה-x. ארכימדס הצליח לבצע אינטגרציה עבור מקרים מסוימים, אך לא פיתח שיטה כללית. במאה ה-17 פיתחו אייזק ניוטון וגוטפריד וילהלם לייבניץ (כל אחד בנפרד) שיטה לביצוע אינטגרציה המבוססת על כך שאינטגרציה היא בעצם הפעולה ההפוכה לגזירה. את תוצאתם הם ניסחו במשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי שמתאר את הקשר בין אינטגרל לנגזרת ואף נותן נוסחה לביצוע אינטגרציה עבור מחלקה גדולה של פונקציות. שיטתם של ניוטון ולייבניץ לא הייתה מבוססת על הגאומטריה, אלא על החשבון האינפיניטסימלי - תחום שעוד לא בוסס לוגית בתקופתם וההוכחות שנתנו לטענות אלה היו בלתי ריגורוזיות ומלאות סתירות (ראו עוד על אינפיניטסימל בנושא זה).
במאה ה-19 פיתח אוגוסטין לואי קושי תורה ריגורוזית של גבולות וכתוצאה מכך העניק בסיס מוצק לחשבון האינפיניטסימלי. ברנהרד רימן לקח את המנגנון של קושי ובאמצעותו הגדיר את האינטגרל באופן קפדני, מה שידוע כאינטגרל רימן. מה שרימן עשה היה לחלק את השטח שמתחת לעקומה למלבנים קטנים, שגובהם תלוי בערך של הפונקציה שבתוך הקטע המגדיר את בסיס המלבן. האינטגרל של רימן הוא גבול שטח המלבנים כאשר רוחב המלבנים שואף לאפס. כלומר:
רימן גילה, לאכזבתו, שקיימות פונקציות שעבורן לא קיים גבול של סדרת שטחי המלבנים, ולכן לא היה להן אינטגרל רימן. לפונקציות כאלה קראו פונקציות לא אינטגרביליות רימן. אחרי תגלית מאכזבת זו נקטו המתמטיקאים מספר גישות לטיפול בבעיה:
לבג נקט בגישה השלישית, וסיפק בעבודתו גם אפיון מלא לפונקציות אינטגרביליות רימן. אפיון זה הוא הבא: "פונקציה היא אינטגרבילית רימן אם ורק אם היא חסומה וקבוצת נקודות אי-הרציפות שלה היא בעלת מידה אפס."
לבג החליט להכליל את אינטגרל רימן. ראשית, עבד לבג ובנה את תורת המידה ואת מידת לבג על הישר הממשי. מידת לבג היא הכללה של מושג האורך ומאפשרת למדוד אורך של קבוצות מספרים שאינן בהכרח איחוד קטעים (אורך של קטע קל לחשב, אם קצות הקטע I הם a ו-b אזי אורך הקטע הוא \ | b - a |). לאחר שהכליל את מושג האורך באמצעות מידת לבג, פנה לבג להגדיר את האינטגרל.
הרעיון של אינטגרל לבג הוא להפוך את הסכימה שהייתה באינטגרל של רימן. אם באינטגרל רימן לכל נקודה התאימו את הגובה שלה (הערך של הפונקציה בה) הרי שבאינטגרל לבג מסתכלים דווקא על טווח הערכים של הפונקציה ולכל ערך שהפונקציה מקבלת מתאימים את המידה של קבוצת הנקודות המחזירה ערך זה, ואז סוכמים. כלומר: באופן יותר פורמלי, קודם כל מקרבים את הפונקציה f על ידי פונקציות פשוטות (אלה פונקציות המקבלות מספר סופי של ערכים, כלומר: פונקציית מדרגה) ואז לוקחים את הגבול של פונקציות אלה בשביל לקבל את האינטגרל.
מסתבר כי כל פונקציה שהיא אינטגרבילית רימן היא גם אינטגרבילית לבג (אך לא ההפך!) וערכי האינטגרלים זהים. לכן אינטגרל לבג הוא הכללה של אינטגרל רימן.
אינטגרל לבג קיים לכל הפונקציות המדידות לבג. משפחת פונקציות זו רחבה יותר ממשפחת הפונקציות אינטגרביליות רימן, אך גם לאחר הכללה זו נותרו פונקציות להן לא ניתן לחשב אינטגרל. אינטגרל לבג מזדהה עם אינטגרל רימן ברוב המקרים של אינטגרלים לא-נאותים אך לא בכולם. אינטגרל הנסטוק הוא הכללה חזקה יותר שממנה אפשר להסיק את אינטגרל רימן והן את אינטגרל לבג.
הישגים נוספים
מלבד עבודת המחקר שלו בנושא האינטגרל, כתב לבג שני ספרים: הוא גם כתב ופרסם מספר מאמרים.
אף על פי שאינטגרל לבג היה הכללה חזקה מאוד, נרתע לבג מביצוע הכללות והעדיף לפתור בעיות ספציפיות וקונקרטיות באנליזה. בנושא זה הוא כתב:
מלווה
{{פירושונים| מִלווה
מַלווה
מְלווה
ראו גם
}}
כחליל הדבשה
למרות תפוצתו הרבה ויכולתו להסתגל לסביבות שונות, כחליל הדבשה נמצא במצב שימור פגיע בגלל פגיעה מתמדת בבתי הגידול שלו, ייתכן וגם בגלל ההתחממות העולמית והוא נחשב במצב פגיע בסכנת הכחדה.
תיאור
מוטת כנפיו היא כ-26–37 מ"מ. צבע כנפיו התחתונות המאפיין גם את הזכר וגם את הנקבה הוא ירקרק-כחול, עקב כך קיבל הפרפר את הכינוי "Green Underside Blue" באנגלית. למרות זאת, מרבית מצידן התחתון של כנפיו הוא בצבע כספי ובעל כתמים שחורים מפוזרים, שגדולים יותר בחלק הקדמי מאשר בחלק האחורי. חלקן האחורי של כנפיי הזכר הן בצבע כחול בהיר בעלות קצה שחור בעובי של כ-1–2 מ"מ, ובצידן האחורי של כנפיי הנקבה הן יותר בצבע חום-כחול. מאפיין עיקרי שעוזר להבדיל אותו ממינים דומים הוא שורה של כתמים בצורת אליפסה בחלקן העליון של כנפיו התחתונות. חלקן התחתון של כנפיו התחתונות הוא בצבע כסוף-כחלחל בהיר עם נקודות שחורות קטנות ובסיס הכנפיים הוא בצבע ירקרק-כחול בהיר המתפשט במעלה הכנפיים.
תפוצה
פרפר זה נפוץ במרבית אירופה, בחלק מצפון אפריקה וחלק מאסיה, מספרד ואלג'יריה עד לפינלנד, מזרח קזחסטן, ומזרח סיביר.
מרחב מחיה
פרפר זה נצפה בדרך כלל יונק צוף של מיני פרחים רבים במדשאות, ערבות ויערות בחודשים מרץ עד יולי (בארץ מרץ עד מאי). כחליל הדבשה מתעופף בגבהים שבין גובה פני הים עד ל-1600 מטרים בהתאם למיקומו.
מחזור חיים
הנקבה מטילה את ביציה על עלי צמח הדבשה ופרפרניים נוספים. הביצה ירקרקה, שטוחה ומרושתת. הזחלים הבוקעים מהביצה הם בצבע חום-ירוק ושעיר, ולאורכו פסים כהים. הזחל ניזון רק מעלים ולא מצוף, הוא אוכל בעיקר עלים של צמחים ממשפחת הקטניות וביניהם מינים של: קדד, צער העיזים, קידה, בקיה, כתרון, אחירותם החורש, אספסת, דבשה, כרבולת, קיטיסוס וקרקש. למרות שהוא לא ניזון מצוף הוא מייצר בעצמו נוזל דמוי צוף שנמלים ניזונות ממנו, כמו שקורה עם זחלים של מינים דומים, הנמלים מתאספות סביב זחל כחליל הדבשה כדי לאכול את הנוזל ובכך גם מספקות לזחל הגנה. כאשר מגיע הזחל לשיא גודלו (20 מ"מ) הוא עובר תרדמת חורף בת כעשרה חודשים שבסופה הוא מקיץ ומתגלם.
צבע הגולם חום בהיר, אורכו כ-12 מ"מ ותקופתו כשבועיים.
בית המדינה של מדינת ורמונט
בית המדינה של מדינת ורמונט (באנגלית: Vermont State House) הוא מבנה הממשל (הקפיטול) ומושב האספה הכללית של מדינת ורמונט שבארצות הברית. המבנה ממוקם במונטפלייר, בירת המדינה.
כיפת המבנה הזהובה נראית למרחוק בכל חלקי העיר ואף מחוצה לה.
בית המדינה השני
בית המדינה השני שעמד במיקום זה תוכנן על ידי האדריכל אמי ב. יאנג שהוקם באתר בין השנים 1833–1838. מבנה זה נבנה בסגנון יווני דורי בהשראת מקדש תזאוס באתונה שביוון. המבנה בן שתי הקומות נבנה בצורת צלב, עם חזית עמודים דוריים וכיפה נמוכה. המבנה נהרס לחלוטין בשריפה שאירעה בינואר 1857.
חזית המבנה והכיפה
בעת הקמת המבנה הנוכחי, גג המבנה והכיפה נצבעו בצבע טרקוטה אדום על מנת להזכיר לבנים. הכיפה כוסתה עלי זהב רק בראשית המאה ה-20.
עיטורי המבנה
המבנה הוא מבנה דו קומתי לו אכסנדרת כניסה הבנויה בסגנון נאו קלאסי מהסדר היוני. בעולם תלויות תמונות נשיאי ארצות הברית ג'ון קלווין קולידג' וצ'סטר ארתור, שניהם ילידי ורמונט.
בניגוד למרבית מבני הקפיטול של מדינות ארצות הברית, למבנה אין רטונדה (אולם מעגלי שבראשו הכיפה), וכיפת המבנה נמצאת מעל אולם בית המחוקקים בקומה השנייה. בקומה הראשונה אולם ציבורי המעוטר בעמודים מהסדר הדורי שעל קירותיו ציטוטים של חוקת מדינת ורמונט, איתן אלן, ג'ון קלווין קולידג', ג'ורג' אייקן, וורן אוסטין ודורותי קנפילד פישר. החדר מעוטר בארבע עשרה כוכבים מוזהבים - המסמלים את היות המדינה ה-14 במספר שהצטרפה לארצות הברית.
באגף המערבי, המצוי בקומה השנייה, ממוקם משרד מושל ורמונט, אולם זהו משרד טקסי השומר על עיצובו מאז 1859. המשרד משמש את המושל רק בעת נוכחותו במבנה בזמן כינוס בית המחוקקים, ולמושל משרד נוסף בבניין סמוך המשמש אותו דרך קבע.
בקומה השנייה ממוקמים חדרי שני הבתים האספה הכללית של ורמונט ובקומה השלישית ממוקמות מרפסות המבקרים של שני חדרי הנבחרים. בניגוד לצבעי הפרלמנט הבריטי (בו הבית התחתון מעוטר בירוק וזהב, והעליון באדום וזהב), סנאט המדינה מעוטר בירוק וזהב, ואילו בית הנבחרים של המדינה (הבית התחתון) מעוטר בצבעי אדום וזהב.
מרבית הריהוט במבנה עוצב בשנת 1859. המבנה שופץ בשנות ה-80 של המאה ה-20 תוך שמירה על עיצובו המקורי.
שימושי המבנה
בית המחוקקים של ורמונט נקרא בשם "בית המדינה" ולא קפיטול (כפי שנקראים בתי המחוקקים של מרבית מדינות ארצות הברית האחרות) בשל העובדה שהמבנה משמש מרכז ציבורי לתושבי המדינה, ואף זכה לכינוי "בית העם" (the People's House). נוסף על כך שכל דיוני בית המחוקקים פתוחים לציבור הרחב, המבנה פתוח לציבור בכל עת ומשמש כמרכז תרבות. מאז הקמתו נערכו "ערבי איכרים" (Farmers Nights) - אירועי תרבות לתושבי המדינה הכוללים קונצרטים בתוך המבנה, או, בחודשי הקיץ, על מדשאת המבנה. האירועים כוללים קונצרטים של התזמורת הסמפונית ורמונט, להקות עירוניות מכל רחבי המדינה, מצעדים שונים, אירועי מחול קלאסי ומחול מודרני וכן פיקניקים מדינתיים. כמו כן נערכים במבנה בכל עת תערוכות של מלאכת יד של תושבי המדינה ותערוכות של תצלומים של התושבים.
האקון ראפן ולדימרסון
האקון ראפן ולדימרסון (באיסלנדית: Hákon Rafn Valdimarsson; נולד ב-13 באוקטובר 2001 ברייקיאוויק שבאיסלנד) הוא כדורגלן איסלנדי, המשחק בעמדת השוער בקבוצת אלפסבורג מליגת העל השוודית ובנבחרת איסלנד.
קריירת מועדונים
ולדימרסון גדל במחלקות הנוער של קו. אר. רייקיאוויק וגרוטה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של גרוטה, במדיה ערך 65 הופעות ליגה, חלקן בליגת העל האיסלנדית.
ב-30 באפריל 2021 חתם ולדימרסון באלפסבורג מליגת העל השוודית.
קריירה בינלאומית
ב-12 בינואר 2022 ערך ולדימרסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איסלנד, בתיקו 1-1 נגד נבחרת אוגנדה במשחק ידידות.
עופריתיים
עָפְרִיתִיִּים (שם מדעי: Plumbaginaceae) היא משפחה של צמחי בר ונוי מסדרת הציפורנאים (Caryophyllales). המשפחה מונה 24 סוגים, ו-635 מינים ומקיפה שיחים, בני שיח, מטפסים מעוצים התלויים על עצים, במיוחד ביערות גשם טרופיים, עשבים רב-שנתיים ולעיתים רחוקות חד-שנתיים. תפוצתם קוסמופוליטית, אך הם מרוכזים בעיקר באגן הים התיכון ובמרכז אסיה. בישראל 11 מינים מ-4 סוגים הגדלים בר: 7 מינים מסוג עדעד שאחד מהם עדעד הגליל הוא עשב רב-שנתי אנדמי לעמק עכו ובסכנת הכחדה, 2 מינים מסוג חדעד, ועד שני מינים יחידים בסוגם בישראל: עופרית אירופית ועדעדית משובלת הנדירה מאוד.
תיאור המשפחה
המשפחה קרואה על שם הסוג עופרית והופיעה לפני 40 מיליון שנה בתקופת האאוקן. מיניה נפוצים בכל העולם אך בעיקר באגן הים התיכון ומרכז אסיה.
העופריתיים כצמחי תרבות
מספר מינים לא גדול ממשפחה זו משמשים כצמחי תרבות, למטרות נוי. נפוץ במיוחד השימוש במין עופרית הכף כגדר חיה. זהו שיח ירוק עד ותדיר-פריחה, המצטיין באשכולות פריחה בצבע תכלת. כשאר המינים בסוג, עלי הגביע שלו מכוסים שערות דביקות, המאפשרות את 'הדבקת' האשכול לדש החולצה.
מינים אחרים הוכנסו לגן הנוי בשל 'פרחי האלמוות' שלהם, כדוגמת עדעד קנרי, ומינים נוספים של עדעד.
קפיטול וירג'יניה (ויליאמסבורג)
בניין הקפיטול בויליאמסבורג שבמדינת וירג'יניה הוא מבנה הקפיטול (מבנה הממשל הנבחר) הראשון שנבנה באמריקה. בניית המבנה הושלמה ב-1705 והוא נמצא בלב אתר השחזור של ויליאמסבורג הקולוניאלית.
היסטוריה
המבנה הושלם בשנת 1705 והחל לפעול כמשכנו של בית שועי וירג'יניה. המבנה ניזוק בשריפה בשנת 1747 אולם שוקם. מבנה הקפיטול, ומבנה בית המושל היוו המרכז הפוליטי והחברתי של וירג'יניה במשך מרבית המאה ה-18, ועד מעבר הבירה לריצ'מונד. במהלך המהפכה האמריקנית נכבשה העיר על ידי הכוחות הבריטים, אשר מיקמו במבנה את מפקדתם. לאחר כניעתו של לורד קורנווליס ונסיגת הבריטיים נותר המבנה ריק, ומצבו הידרדר.
שחזור המבנה
בראשית המאה ה-20 החל פרויקט שיקום ויליאמסבורג ביוזמתו של הכומר ד"ר גודווין, ובמימון ג'ון ד. רוקפלר. במסגרת פרויקט זה שוקם המבנה, וכן בית המושל הסמוך ומבנים נוספים, והפך להיות מרכז אתר השחזור של ויליאמסבורג הקולוניאלית.
טדי נגוסה
טֵדִי נֵגוּסֵה (נולד ב-26 ביולי 1995) הוא ראפר ישראלי. הוא התפרסם בזכות הסינגל "אזיקים על הידיים", מתוך אלבום הבכורה שלו "ט.ד.י". השיר יצא במחאה על תקריות חוזרות של אלימות משטרתית כלפי צעירים אתיופים.
בנוסף, נגוסה הוא חלק מקולקטיב המוזיקאים מלוד, "זולוד" (Zoolod), שכולל בנוסף אליו גם את אדם חמדאן וענאן חפאג'ה.
ביוגרפיה
נגוסה נולד בבת ים, גדל והתחנך בלוד. הוא בוגר המכינה הקדם צבאית מכינת גל ואת שירותו הצבאי עשה כלוחם בפלחה"ן נח"ל.
ב-17 ביולי 2016 הוציא מתוך אלבום הבכורה שלו, את הסינגל הראשון שלו "כל יום כל היום". את השיר כתב נגוסה והפיק אמיר שכטר.
נגוסה פרסם רמיקסים שונים לשירים ידועים, בין היתר לשירים "Bad and Boujee" של להקת מיגוס, "Humble" של קנדריק לאמאר ומאוחר יותר, "Look Alive" של הראפר BlocBoy JB בשיתוף דרייק.
ב-7 בספטמבר 2017 יצא אלבום הבכורה של נגוסה, "ט.ד.י".
במרץ 2019 השתתף בשיר "אל תשגע אותי" של צמד הראפרים שרק וצוקוש לצד ויק, טי.או.בי, 9 מילימטר, דראפט וליעד מאיר. ב-15 באוגוסט באותה שנה יצא אלבומו השני, "נגוס".
ב-17 בספטמבר 2021 יצא אלבומו השלישי, "זה בדם שלי", שהופק על ידי איתמר ציגלר, וכולל את הלהיט המשותף לו וליסמין מועלם ששמו כשם האלבום. ב-2023 השתתף כזמר וככותב בשיר "למעלה" של חנן בן ארי מתוך אלבומו יש כאן יותר מזה.
ב-3 באוגוסט 2023 הוציא את הסינגל "הפרעות קשב - ווליום 1" עם מאיור.
מוגונס
מוגונס (Mogons או Moguns -בקלטית: "עצום" או "גדול") הוא אל מלחמה מהמיתולוגיה הקלטית שפולחנו היה נפוץ בבריטניה בתקופה הרומית ובגאליה (צרפת של ימינו).
ממצאים ארכאולוגיים שהתגלו כוללים מזבחות שהוקדשו לאל על ידי חיילים רומיים, אולם מדובר באל קלטי ולא באל מהמיתולוגיה הרומית. ככל הנראה מקור בפולחנו מאזור גרמניה.
מרכזי פולחן
ייתכן כי שמה של העיר מיינץ שמקורו בשם הרומאי של המוצב שהיה במקום - קסטה מוגונטיאקום מקורה למעשה בשם האל, אשר היוותה אתר פולחני למוגנוס.
בשל המספר הרב של האנדרטאות שהתגלו בקאמבריה, סבורים החוקרים כי מוגנוס היה אל ההרים (ומכאן ההצעה לפרשנות שמו "הגבוה"). חוקרים אחרים מתנגדים לתאוריה זו מאחר שפולחנו היה נפוץ גם ביורקשייר הנמוכה יותר.
המסדר הטווטוני
המסדר הטווטוני, ובשמו הרשמי: "המסדר על שם מרים הקדושה של הטווטונים בירושלים" (בלטינית: Ordo domus Sanctæ Mariæ Theutonicorum Hierosolymitanorum) הוא בעברו אחד משלושת המסדרים הצבאיים הגדולים שפעלו בממלכת הצלבנים שבארץ ישראל בתקופת מסעי הצלב. המסדר נוסד בעכו בשנת 1198 כמסדר צבאי, לאחר שפעל בתחילה כאכסניה, בית-חולים ובית תפילה עבור צליינים דוברי גרמנית שהצטרפו למסעי הצלב בארץ ישראל. פריט הלבוש הייחודי להם היה שכמיות לבנות וסמלם היה צלב שחור. פעילות המסדר התרכזה בשני מוקדים: מוקד אחד התקיים בשטח ממלכת ירושלים הצלבנית ומוקד נוסף התקיים במושבות המסדר בצפון אירופה, בגרמניה ובארצות הבלטיות.
כיום המסדר פועל בעיקר למטרות צדקה במרכז אירופה.
המסדרים הצבאיים
האידאולוגיה של מסדר הטמפלרים, כפי שנוסחה בתקנון בסביבות שנת 1128, מיזגה יחדיו שני אידיאלים שהיו רווחים בחברת ימי הביניים: אידיאל האבירות ואידיאל הנזירות. מדובר היה בתופעה חדשה בדברי ימי אירופה הנוצרית, שכן המסורת הנוצרית בת אלף השנים התנגדה עקרונית למלחמה ולשפיכות דמים. מסעי הצלב לארץ ישראל הם שאפשרו את צמיחת הרעיון של מסדר אבירים-נזירים, בכך שהכנסייה העניקה בהם לראשונה הכשר לעיסוק במקצוע הלחימה על ידי הגדרת מטרותיו המוסריות-דתיות. מטרתו הראשונה של המסדר הייתה השבת טהרתו של מסדר האבירות, שעל פי תפיסתם היה קיים מקדם ועם הזמן הלך ונסתאב על ידי עיסוק בטובות חומריות. בד בבד נדרו האבירים נדר נזירות משולש: חיי עוני, פרישות ומשמעת, אשר כפו את אורח החיים הנוצרי על צורת הקיום האבירי. תכלית מעשיו של "אביר ישו" היא אפוא בהגדלת כבוד האל. בכינוס שנערך בעכו בשנת 1198, בו הוחלט על הקמת המסדר הטווטוני, אימצו חבריו את תקנון הטמפלרים בנושאי אבירות וכמורה.
המסדר בארץ ישראל
בשנת 1127 הוקמו על ידי זוג נדבנים גרמנים בירושלים בית חולים, אכסניה ומבנה תפילה עבור עולי רגל גרמנים. מדובר היה במתחם עירוני נבדל שנתן מענה לצליינים שדיברו בשפה הגרמנית ולא התערו באוכלוסייה הפרנקית. המקום נקרא על שם מריה הקדושה, שהפכה למגינת המוסד בירושלים. כיבושה של ירושלים בשנת 1187 על ידי המוסלמים בקרב קרני חיטין, שמה קץ לפעילות המוסד הסיעודי.
בשנת 1190, עת הצטרפו הגרמנים אל כוחות הצלבנים במסע הצלב השלישי, התעורר שוב הצורך בבית חולים ללוחמים הפצועים דוברי הגרמנית. לפי מסורת של המסדר סייעו ספנים מהערים הגרמניות לובק וברמן להקמתו של בית חולים שדה בעכו, בהשתמשם בקורות ומפרשי אוניות לבניינו. המוסד הרפואי זכה לתמיכתו של המלך הצלבני גי דה ליזיניאן, ולתרומה של שטח בעיר עכו עוד בטרם כיבושה. כמו כן נתמך המוסד בידי פרידריך השני, דוכס שוואביה ואחיו הקיסר היינריך השישי, אשר בסיועם העניק גם האפיפיור קלמנס השלישי (1191) את הגנתו למוסד, וזכה בפריבילגיות נוספות בשנת 1196 מהאפיפיור סלסטינוס השלישי. בשנת 1198, בכינוסה של אספת רבת-משתתפים במפקדת הטמפלרים בעכו, הוחלט על הקמתו של המסדר הצבאי הטווטוני. תיאור חי של מאורעות אלו מצוי בכרוניקה קדומה של המסדר, המכונה "סיפור ראשיתו של המסדר הטווטוני".
במקורות התקופה לא צוינו פרטים רבים אודות ראשי המסדר הראשונים עד לכהונתו של המנהיג הרביעי והמפורסם מכולם, הרמן מזלצה, בין השנים 1210–1239, אשר היוו את תקופת השיא בפעילות המסדר במזרח הפרנקי ובאירופה במאה ה-13. הרמן מזלצה ביסס את מעמדו של המסדר הטווטוני והפנה את מוקד פעילותו למישור הצבאי. פעילות המסדר בקרב הממלכה הצלבנית בירושלים תרמה רבות לביסוס מוסדותיו הצבאיים והמנהליים, ומוקד ללימוד תורות לחימה והתבצרות אשר תרמו בהמשך להתפתחותו והתעצמותו של המסדר ברחבי אירופה. מאחזו העיקרי של המסדר היה מבצר מונפורט, ששימש גם כמטה הראשי שלו במאה ה-13.
הטווטונים נטלו חלק פעיל באירועי הלחימה במזרח הפרנקי ובאירועים ההיסטוריים שהתרחשו בממלכה הצלבנית. במחצית הראשונה של המאה ה-13 נטל המסדר חלק במסע הצלב החמישי (1217-1221) ובכיבוש דמיאטה במצרים, וזכה להכרה והערכה רבה ביכולתו הצבאית ובנחישותו בשדה הקרב. בשנת 1228 ליוו הטווטונים את מסעו של הקיסר פרידריך השני במזרח, ובשנת 1229 עמדו לצידו בעת חתימת חוזה אי הלוחמה ביפו עם הסולטן המצרי אל כאמל ואף נכחו בטקס הכתרתו למלך ירושלים שנערך בכנסיית הקבר. לוחמי המסדר לחמו בקרב בית חנון בשנת 1239, בקרב הירביה ב-1244, וליוו אף את מסעותיהם של מלך צרפת לואי ה-9 במצרים בשנת 1249 ושל הנסיך האנגלי אדוארד בגליל בשנת 1271. באותה שנה, ב-4 ביולי, איבדו הטווטונים את מעוזם המרכזי, מבצר מונפורט, אשר נכבש על ידי הסולטן הממלוכי ביברס. שיאה של המעורבות הטווטונית היה בקרב על העיר עכו בשנת 1291, בה לחמו עד לאבדן העיר ולנסיגתם של חברי המסדר לאירופה. רבים מהאבירים נהרגו בקרב, והמעטים ששרדו נמלטו מן העיר אל ונציה, בה הקימו את מרכזם החדש.
על אף תפקידו החשוב בממלכה הצלבנית, היו רוב נכסיו של המסדר באירופה, ואילו בארץ ישראל לא זכה הוא להשתוות בכוחו ועושרו לשני המסדרים הגדולים, הטמפלרים וההוספיטלרים. החל מן העשורים הראשונים של המאה ה-13 ביסס המסדר אפוא את עיקר פעילותו במרכז אירופה ובמזרחה.
המסדר במרכז אירופה ובארצות הבלטיות
עוד למן התקופה שבה נוסד המסדר בארץ ישראל, הוענקו לטווטונים שטחים ומבנים בדרום איטליה, באוסטריה, בבוהמיה ובגרמניה. מטרתן של הענקות אלו הייתה לחזק את המסדר החדש ולבססו כלכלית באתרים שבהם שהו אנשיו. כמו כן ביקשו קיסרי האימפריה הרומית הקדושה לערב את הטווטונים בפעולותיהם המדיניות במזרח הפרנקי ולהפכם לשליחיהם באזור זה: בשטחיה של הממלכה הצלבנית, בקפריסין ובארמניה. בשנת 1197, בתקופת כהונתו של היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, התיישבו חברי המוסד הגרמני במספר מושבות בדרום איטליה ובאי סיציליה, אזור אשר שימש בהמשך כצומת גאוגרפי חשוב המקשר בין מטה המסדר בארץ ישראל ומאחזיו במזרח הפרנקי, לבין מושבות המסדר בצפון אירופה ובמערבה. תחת הנהגתו של הרמן מזאלצה התרחבה רבות היאחזות המסדר במבצרים, ביישובים עירוניים ובכפרים במזרח הפרנקי, באגן הים התיכון ובצפונה של אירופה.
בשנת 1211 נקרא המסדר הטווטוני על ידי המלך ההונגרי אנדראש השני, מלך הונגריה להגן על גבולה המזרחי של הונגריה באזור בורצנלנד מפני פלישות של שבטים פגאניים, ולסייע בהקמת תשתית חקלאית ומסחרית בו. לראשונה נאחזו חברי המסדר באזורי ספר במזרח אירופה. אחיזה זו תרמה להתרחבות ההתיישבות הכפרית ולהגירתה של אוכלוסייה גרמנית אל שטחיה החקלאיים של בורצנלנד. תקופת התיישבות זו בהונגריה לא נמשכה זמן רב בשל חששם של המלך והאצולה המקומית מכוחם הצבאי של הטווטונים, ומניסיונותיהם הגלויים להשגת עצמאות מדינית באזור. לבסוף, בשנת 1225, נאלצו הטווטונים לגלות מהונגריה. zowieck מעט לאחר מכן, באותה שנה, נקראו הטווטונים על ידי שליט פולין קונראד הראשון ממזוביה להילחם בפלישות של שבטים פגאניים מפרוסיה לשטחו, ולהגן על גבולה הצפוני של פולין. לאור ניסיונו המר בהונגריה, דרש הפעם הרמן מזאלצה אוטונומיה בשטחים הכבושים. הפעילות הביאה להתפרסות המסדר בפרוסיה, לצמיחתו ולעצמאותו. בעלותם של הטווטונים על השטחים שכבשו ויכבשו בפרוסיה הובטחה גם על ידי הקיסר באיגרת המכונה "בולת הזהב של רימיני" ב-1226. התחזקותם של הטווטונים בפרוסיה וסיומה של הלחימה באזור בשנת 1283, הביאה להגירה והתיישבות של אוכלוסייה גרמנית בשטחים שננטשו מיושביהם, אשר היוותה את התשתית למדינת המסדר הטווטוני שהתפתחה בפרוסיה החל מסופה של המאה ה-13.
בשנת 1237 הוסיף להתחזק כוחו של המסדר כאשר התאחד עם "מסדר אחי החרב" (בגרמנית: Schwertbrüderorden) בליווניה (לטביה ודרום אסטוניה של ימינו) וקיבל את נכסיו. החלטה זו הייתה לאבן הפינה עבור שלב נוסף בהתפשטות המסדר באזור המרוחק של צפון-מזרח אירופה. הטווטונים לחמו בשבטים הפגאניים מליטא וביססו את אחיזתם במזרחה של ליווניה. בעקבות התבססותם של הטווטונים בארצות הבלטיות, העתיקו בשנת 1309 חברי המסדר את מרכזם מוונציה אל מבצר מארינבורג שבפרוסיה. מהלך זה העביר את מרכז הכובד של פעילות המסדר מאגן הים התיכון אל צפונה של אירופה. בכך תם הפרק הפרנקי בתולדות המסדר הטווטוני.
על אף הלחימה הרבה בליטא, לא כבשוה הטווטונים מעולם. בשנת 1410 הוכה המסדר על ידי צבא פולני-ליטאי מאוחד בקרב גרונוולד וכוחו נשבר סופית. כוחו של המסדר ירד בהדרגתיות עד אשר אוחד עם דוכסות פרוסיה ב-1525, במה שעתידה להיות ממלכת פרוסיה. המסדר הוסיף להחזיק נכסים ברחבי אירופה עד אשר בוטל על ידי נפוליאון ב-1809. עם זאת, הוסיף המסדר להתקיים תחת חסות בית הבסבורג בווינה. המסדר בוטל על ידי אדולף היטלר ב-1938, אך חידש את פעילותו לאחר מלחמת העולם השנייה ב-1945. מאז פועל המסדר בעיקר למטרות צדקה במרכז אירופה.
דרכי הלחימה ואופייה - בין המזרח לארצות הבלטיות
בניגוד לנעשה בארצות הבלטיות, שבהן ניהלו הטווטונים מלחמה בעלת אופי דתי בעובדי האלילים, במזרח הפרנקי לא הכריזו הצלבנים מלחמת דת באסלאם. השפעת הטווטונים על יציבותה של הממלכה הייתה רבה ולפיכך בחרו בהימנעות מהתנגשות צבאית חסרת תכלית ומניסיונות להמרת דת, על מנת לשמר את הקיים בתחומה של הממלכה הצלבנית. נדירים אפוא המקרים שבהם נקטו לוחמה משולחת כל רסן כפי שנהגו בארצות הבלטיות.
לחימתם של הטווטונים בשבטים הפגאניים באירופה, לעומת זאת, הייתה עקובה מדם. הייתה זו מלחמת חורמה אכזרית, חסרת רחמים, שבה נקטו היריבים בפעולות תוקפניות במטרה להכרית את אויביהם. גם הלוחמים הפגאניים נלחמו באכזריות, שדדו, בזזו והרסו יישובים, הקריבו קורבנות אדם וחיה, הרגו חולים ופצועים ואף העלו שבויים על מוקד ושרפו אותם בעודם בחיים.
הלחימה בשבטים הפגאניים החלה כמלחמת דת, אשר זכתה לתמיכתם של הכנסייה ומנהיגיה. ראשי הכנסייה ביקשו להביא להתנצרותם של בני השבטים הפגאניים ולהכרית את האלילות בגבולותיהן של ארצות הנצרות. הלוחמים בפרוסיה נקראו צליינים, בדומה לכינוי שניתן ללוחמים על שחרורה של ארץ הקודש. עם זאת, לצד קולות התמיכה נשמעו גם דברי ביקורת על אופי פעילותם של חברי המסדר. כך לדוגמה טען התאולוג הנוצרי רוג'ר בייקון כי תמונת הנצרות שהציגו הטווטונים בפני הכופרים הייתה מעוותת, השימוש הרב בכוח רק התסיס את התנגדותם של השבטים הפגאניים, וכי הלחימה בפגאניים הפכה למלחמת חורמה שתכליתה אינה בהמרת דתם של השבטים כמו שבזריעת הרס ופחד ובכיבוש שטחם. ביקורות דומות נשמעו גם בקרב אנשי הכנסייה בליווניה, ובראשם הבישוף של ריגה.
פירמידה הפוכה (תקשורת)
את הפירמידה ניתן לצייר גם כמשולש. בסיסו הרחב של המשולש, בחלקו העליון, מייצג את המידע החיוני והמעניין ביותר שעל הכותב להעביר. צורתו של המשולש ממחישה שעל מידע זה להופיע בתחילת המאמר, וככל שהמשולש נעשה צר יותר, כך על המידע שבהמשך להיות בעל חשיבות פחותה.
לפורמט זה יתרונות רבים, שכן הקורא יכול לקטוע בכל עת את קריאת המאמר, אך להבינו, גם אם לא קרא את כל פרטיו. כמו כן, מבנה זה מאפשר לעורך לצמצם את המאמר ביתר נוחות, ובכך לעמוד במכסה שהוקצתה לו בעיתון.
ישנם מבנים חדשותיים נוספים, כגון "האנקדוטה המרמזת", אשר פותחת את המאמר בתיאור מקרה פיקנטי, ולא בעובדות עצמן.
היסטוריה
ההיסטוריונים חלוקים בדעתם בדבר ראשיתה של הפירמידה ההפוכה. רבים סבורים כי המצאת הטלגרף הביאה לפיתוחה, בכך שגרמה לכתבים לשלוח קודם את העובדות החשובות ביותר, בהנחה שאם ייקטע השידור, המידע החיוני יועבר. עם זאת, ממחקר של מאמרים חדשותיים שפורסמו בעיתונות האמריקנית במאה ה-19, עולה כי צורה זו נעשתה רווחת עשרות שנים לאחר המצאת הטלגרף, כנראה משום שהגורמים החינוכיים והחברתיים של התקופה העדיפו דיווח עובדתי על פני דברי פרשנות.
הידיעה הבאה ממחישה כיצד פורמט "הפירמידה ההפוכה" בא לידי ביטוי: <blockquote style="border: 1px solid blue; padding: 2em;"> "הערב, בשעה 21:30 לערך, בשעה שישב בתאו הפרטי שבתיאטרון פורד עם הגברת לינקולן, גברת האריס ומייג'ור רטבורן, נורה הנשיא בידי מתנקש שנכנס לתא במפתיע, מאחורי גבם של הנוכחים.
לאחר מכן זינק המתנקש אל הבמה בעודו מנופף בפגיון או סכין ונמלט אל אחורי האולם.
קליע האקדח חדר דרך ראשו של הנשיא ופצע אותו אנושות.
הנשיא היה מחוסר הכרה לאחר הירי, וכעת הנו גוסס.
אין זה סביר שהנשיא ישרוד את הלילה.
נודע כי הגנרל גרנט ורעייתו שהו באותה עת בתיאטרון..."
מי, מתי, היכן, מה וכיצד הם פרטים שנמסרים בפיסקה הראשונה. ככל שהמאמר ממשיך, כך מוצגים בו פרטים משניים יותר. כתב או עורך "מכווני-פירמידה" יותר, ודאי אף היו מצרפים שני פרטים נוספים אל שני המשפטים הראשונים: הפרטים אודות הירי בראשו של הנשיא, והסברה לפיה הוא ימות מפצעיו. המשפט הקטוע אודות גנרל גרנט ורעייתו ממחיש את מיקומם של שאר הפרטים המשניים בהמשך המאמר.
מידע נוסף
הפירמידה ההפוכה דומה מאוד לעיקרון "הגישה הספירלית", המיושם בהוראה, לפיו ראשית נלמדות העובדות היסודיות, ולאחר מכן הן מודגשות שוב ושוב כדי לסייע בהטמעתן בזיכרון ארוך הטווח של התלמידים.
דלתא L
הדלתא L או תור-דלתא L היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש לשיגור שני לווייני מחקר ב-1969 ו-1972. הטיל הוא בן למשפחת טילי הדלתא.
הדלתא L היה משגר בעל שלושה שלבים. השלב הראשון היה Long Tank Thor שהיה נגזרת של טיל התור שנוספו לו שלושה מאיצים מסוג קסטור 2. השלב השני היה שלב דלתא E והשלב השלישי היה שלב FW-1D.
השיגור הראשון בוצע ב-27 באוגוסט 1969 ב-LC-17A מנמל החלל קייפ קנוורל אך בעקבות כשל במערכת ההידראולית של הטיל נאלצו להפעיל את מערכת ההשמדה העצמית של הטיל כ-383 שניות לאחר השיגור. השיגור השני בוצע ב-31 בינואר 1972 בSLC-2E מבסיס חיל האוויר ונדנברג והושלם בהצלחה.
באטמן - הסדרה המצוירת
באטמן - הסדרה המצוירת (באנגלית: Batman: The Animated Series, בעברית בערוץ הילדים היא נקראה "באטמן: איש העטלף") היא סדרת אנימציה מבית היוצר של האחים וורנר המבוססת על דמותו של באטמן, גיבור העל של חברת DC קומיקס. הסדרה זכתה בארבעה פרסי אמי והייתה מועמדת לשישה נוספים. הסדרה שודרה ברשת FOX מ-5 בספטמבר 1992 ל-15 בספטמבר 1995 למשך ארבע עונות. לאחר העונה הראשונה שונה שמה ל"הרפתקאות באטמן ורובין", ולאחר שידורם של 85 פרקים הוחלט להאריכה לעונה נוספת שנקראה בשם "הרפתקאותיו החדשות של באטמן", ששודרה למשך 24 פרקים בין השנים 1997 ו-1999 בטרם בוטלה עקב תקציב נמוך.הבהרה?? זו סיבה לחידוש ולא לביטול
ביקורות
הסדרה המקורית התקבלה בהתלהבות על ידי המבקרים והמעריצים כאחד. היא זכתה לשבחים רבים ואף הוצבה במקום הראשון ברשימת "11 הסדרות המצוירות הנוסטליגיות של כל הזמנים" על ידי מבקר הסרטים הנוסטלג'יה קריטיק. הסדרה זכתה במספר פרסים, והיא קיבלה שבחים רבים מהמבקרים וממעריצי הדמות על עצם היותה העיבוד המודרני הנאמן ביותר לדמות, תוך שימוש במורכבות עלילתית, אווירה אפלה ואיכות אמנותית. זאת ועוד, היא נחשבת בעיניהם לייצוג הקנוני, המדויק והאמין ביותר של באטמן ואגדת העטלף מחוץ לקומיקס וכן הפכה בעיני רבים לסדרת הגיבורי-על הטובה ביותר ואחת מסדרות האנימציה הטובות ביותר בכל הזמנים ודורגה במקום ה-25 ברשימת הסדרות המובילות על פי IMDb, וקיבלה את אחד מהמקומות הראשונים ברשימת הסדרות המצוירות הטובות ביותר של מגזין TV GUIDE.
סקירה כללית
הסדרה המקורית לקחה בחלקה השראה מ"באטמן", סרטו של טים ברטון משנת 1989 שהפך להצלחה אדירה. בהתחלה מוזיקת הפתיחה שלה הייתה וריאציה על נעימת הפתיחה של הסרט שנכתבה על ידי דני אלפמן (פרקים מאוחרים יותר השתמשו בנעימה חדשה, בסגנון דומה, שנכתבה על ידי שירלי ווקר). השפעה נוספת היו סרטוני האנימציה של סופרמן משנות ה-40 של המאה ה-20 שהופקו על ידי אולפני פליישר. הסדרה שודרה לראשונה ב-1992, מספר חודשים אחרי העלייה המוצלחת על המסכים של הסרט השני של באטמן, "באטמן חוזר".
טים ורדומסקי תכננו את הסדרה על ידי אימוץ גישה על-זמנית מהסרט של ברטון המשלבת בין אלמנטים של שנות ה-30 ושנות ה-40 של המאה ה-20 כגון כותרות בשחור לבן, צפלין משטרתי, מכוניות ישנות ואווירת גנגסטרים, יחד עם סכימת צביעה כהה ואפלולית, שלקחה השראה מסרטוני האנימציה הישנים של סופרמן ומסרטי פילם נואר. במאמץ להפוך את הסדרה לאפלה יותר, המפיקים מתחו את הגבולות של סדרות פעולה מצוירות שהיו נהוגות עד אז: זו הייתה סדרת האנימציה הראשונה מזה שנים שתיארה כלי ירייה שמבצעים ירי, ובאטמן מרביץ לרעים ולפעמים יש קצת דם; בנוסף, רקעים רבים בסדרה צוירו על גבי נייר שחור. השילוב החזותי הייחודי של תמונות פילם נואר ועיצוב אר דקו עם סכמת צבעים כהה מאוד כונה "Dark Deco" ("דקו אפל") בידי המפיקים. דווח שסגנון זה נתקל בהתנגדות מצד ראשי האולפנים, אבל ההצלחה של סרטו הראשון של ברטון על באטמן אפשרה להם להפיק פרק פיילוט שנקרא בשם "On Leather Wings", שזכה להצלחה אדירה ולפי טים "הוריד הרבה אנשים מהגב שלנו".
פרקים
פרקים מסוימים נהפכו לאגדיים בקרב חוגי מעריצים. הפרק הכי מהולל הוא הפרק זוכה האמי "Heart of Ice", הידוע בהמצאה מחדש של הנבל מיסטר פריז, ששינה אותו ממדען מטורף עם גימיק לקור לדמות רצינית עם רקע טרגי וסימפתי. גם חלקו הראשון של הפרק הכפול "Robin's Reckoning" זכה להצלחה רבה ונחשב לאחד האדפטציות הקלאסיות לסיפור המוצא של רובין. פרקים נוספים שזכו להכרה והערכה הם "Joker's Favor" שהמציא את הארלי קווין; "Two Face" על תיאור אפל ורציני של דו-פרצוף, דמות שנחשבה מגעילה ואכזרית מדי לטלוויזיה; "Mad as a Hatter", שבו הכובען המטורף מתואר כאנושי ופגיע במקום כסתם משוגע עם גימיק; "House and Garden" המראה צד אנושי עצוב אצל פויזן אייבי; "Shadow of the Bat" שמציג את ברברה גורדון כבאטגירל; "Harley & Ivy", הזכורה של הצמד האהוב, "Beware The Gray Ghost", שמציג את אדם וסט כשחקן שעבר זמנו, שהתקבע כגיבור אותו שיחק בצעירותו. הפרקים האהובים על המעריצים, "Almost Got 'Im", "Perchance To Dream" ו "POV", זכו גם להערכה גבוהה עקב הגישה המיוחדת לצורת סיפור העלילה ותפנית העלילה המפתיעה בסוף.
הדיבוב (משחק הקול) של הסדרה
הסדרה גם כללה צוות מדבבים נרחב ובו מספר כוכבים שדיבבו את מגוון הנבלים הקלאסיים של הסדרה, הידוע שבהם הוא מארק המיל שבנה לעצמו קריירה חדשה בגילומו העליז והמטורף של הג'וקר. מפגשי הקלטת הדיבוב הוקלטו כאשר השחקנים ישבו ביחד באולפן, כמו תסכית רדיו, וזאת בניגוד לסדרות קודמות, בהן ההקלטות בוצעו בנפרד לשחקנים. גישה זו הוסיפה אותנטיות למשחק ולדיבוב.
סדרות נוספות
באטמן של סדרה זו המשיך לככב גם בסדרה המצוירת של ליגת הצדק. מראה החליפה שונה (הצבע הכחול חזר לגלימה) ויכולותיו של באטמן שודרגו באופן ניכר כמו גם הציוד שלו. בסדרת האנימציה באטמן משמש כעוגן מרכזי של הליגה וכאסטרטג הראשי שלה, שגם תרם את הכסף להקמת "מגדל השמירה" - הלוויין המשמש כבסיס לליגה. בשנת 1999 הופצה סדרת המשך נוספת בשם "באטמן: הדור הבא". עלילת הסדרה מתרחשת בשנת 2035 כשאת תפקידו של איש העטלף נושא טרי מקגינס, נער בן 17 שהתייתם מאביו שהועסק כמהנדס כימי בעבור חברת ויין-פאוורס ונרצח בשל הסתבכותו עם גורמי העולם התחתון מקרב הנהלת החברה. טרי מאומץ על ידי ברוס ויין שמאמן אותו, מנחה אותו, עוזר לו בעת הצורך ולפעמים אף מציל אותו. כעבור כמה שנים, ב"ליגת הצדק", שונה סיפור חייו ונטען כי אביו של מקגינס היה עקר וכי טרי עצמו נוצר מתרומת זרע של ברוס ויין (באטמן הקודם) שהוקפאה עשורים לפני שהוריו פנו לבנק הזרע. בשנת 1999 הופצה סדרת המשך נוספת בשם "באטמן: הדור הבא". עלילת הסדרה מתרחשת בשנת 2035 כשאת תפקידו של איש העטלף נושא טרי מקגינס, נער בן 17 שהתייתם מאביו שהועסק כמהנדס כימי בעבור חברת ויין-פאוורס ונרצח בשל הסתבכותו עם גורמי העולם התחתון מקרב הנהלת החברה. טרי מאומץ על ידי ברוס ויין שמאמן אותו, מנחה אותו, עוזר לו בעת הצורך ולפעמים אף מציל אותו. כעבור כמה שנים, ב"ליגת הצדק", שונה סיפור חייו ונטען כי אביו של מקגינס היה עקר וכי טרי עצמו נוצר מתרומת זרע של ברוס ויין (באטמן הקודם) שהוקפאה עשורים לפני שהוריו פנו לבנק הזרע.
סרטים
חברת האחים וורנר הפיצה ארבעה סרטים המבוססים על הסדרה:
אדה גולדברגר
אדה גולדברגר (בהונגרית: Goldberger Ede; פוגראש, 1887 – קלוז'-נאפוקה, 11 בפברואר 1959) היה רופא יהודי-הונגרי בטרנסילבניה, הוא היה רופא עור, רופא נשים ומומחה לכתיבה רפואית מקצועית.
ביוגרפיה
מאמריו פורסמו בכתבי עת רומניים, הונגריים וגרמנים, בעיקר בתחום המחלות המועברות במגע מיני. יחד עם פרנץ ורש פיתח שיטה חדשה לטיפול בזיבה.
צביון אדום
צביון אדום (שם מדעי: Cephalophus rufilatus; קרוי גם צביון שועלי), הוא מין אנטילופה קטנה יחסית בתת-משפחת הצביונים, החי במערב אפריקה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1846 על ידי ג'ון אדוארד גריי. יש לו דמיון רב בצבעי הפרווה למספר רב של צביונים הכלולים בקבוצת "הצביונים האדומים", ואחדים מהם נחשבו בתקופות מסוימות כתת-מינים שלו; בין הבולטים שבהם ניתן למנות את צביון הארווי, צביון שחור-חזית וצביון נאטאל. שמו הרשמי המלא הוא "צביון אדום צד" על מנת להבדילו מצביון נאטאל המכונה "צביון יער אדום". על פני תפוצתו הרחבה יש לו מגוון כינויים מקומיים: "טוויני", "דונגבו", "קומבי", "אנגבורה", "סאנטאן", "ג'אברה", "סאדזי", "אבו קונאני", "מאקורנה", "דיג'דיג'", ועוד.