cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרובינציית נסאו
היסטוריה
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה נכללה הפרובינציה במדינה החופשית פרוסיה, ובשנת 1944 פוצלה הפרובינציה לפרובינציית הסן ולפרובינציית נסאו. לאחר מלחמת העולם השנייה נכללו שטחי הפרובינציה בשטח הכיבוש האמריקאי, כחלק מהסן הגדולה, ובשנת 1946 נכללו במדינת הסן בגרמניה המערבית.
יהודה ברלב
יהודה ברלב (נולד ב-1957) הוא רואה חשבון ישראלי המתמחה בביקורת חקירתית, בעלים ומיסד של המשרד "ברלב ושות', רואי חשבון", ויו"ר הדירקטוריון בחברת המודיעין הפיננסי והעסקי "מגידו".
ביוגרפיה
ברלב נולד בווינה שבאוסטריה, לצבי ברלב, ממקימי השב"כ, דיפלומט מטעם משרד החוץ ואיש מודיעין בכיר ולמרגלית. יהודה ברלב גדל והתחנך בלונדון עד גיל 15. שירות בצה"ל כקמ"ן בפיקוד הצפון. בעל תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1986 הוסמך כרואה חשבון.
שירת כקצין ביחידה הארצית לחקירות הונאה של משטרת ישראל וביחידות אכיפה וביטחון נוספות, עסק בחקירות של חברות ציבוריות ובנקים, הונאות מחשב, מעילות בגופים ציבוריים, פשעים כלכליים, עבירות צווארון לבן אחרות ובמניעת שחיתות ברמה לאומית (מחוץ לישראל). מראשוני תחום הביקורת החקירתית.
עם הפרשיות הבולטות שבהן טיפל משרדו נמנות: ברלב טיפל גם בתיקי ביקורת חקירתית מחוץ לישראל, עבור ממשלות באירופה ובאפריקה, ארגונים גלובליים, וחברות בינלאומיות.
ברלב מרצה במוסדות אקדמיים בקורסים לתואר ראשון ותואר שני בנושאים של פשיעה כלכלית, ביקורת חקירתית וניתוח הפירמה והערכות שווי. וכן בכנסים בינלאומיים ובישראל בתחומי הביקורת החקירתית, פשיעה כלכלית, שחיתות, הלבנת הון וכספי טרור.
זכה בפרס לשכת רואי החשבון לשנת 2009 על המאמר "ברני והחברים", לשנת 2015 על המאמר "השומר והצייד יצאו ליער - הביקורת החקירתית והביקורת החיצונית: השווה והשונה, המבדיל והמשלים" ולשנת 2017 על סדרת המאמרים "שוחד שוחד תרדוף".
שימש בתפקידים מיוחדים בתחומי הביקורת החשבונאית במקומות הבאים: המועצה לאתיקה במשרד ראש הממשלה, מנהל מיוחד במסגרת המעילה בבנק למסחר וחבר הוועדה לעניין הפרשי הצמדה וריבית וכמו כן כמבקר הפנימי של מפלגת קדימה וכמבקר מיוחד במספר רב של חברות ציבוריות.
בשנת 1999 שימש כחבר ועדה מייעצת לשר האוצר אברהם שוחט בנושא המלחמה בהון השחור.
ליל 4 באוגוסט 1789
ליל 4 באוגוסט 1789 היה אירוע בראשית המהפכה הצרפתית, בו התכנסה האספה המכוננת הלאומית בתאריך המצוין וביטלה בחוק את מושג הקורפורציות, או שדרות, מהן הורכבה החברה בממלכה ושלכל אחת מהן היו זכויות-יתר והתחייבויות שונות. היא חיסלה למעשה את ההבדלים בין האצולה, הכמורה ופשוטי העם. לאחר מכן הוצאה שורת צווים שפרטה עיקרון זה לפרטיו באמצעות החלת החקיקה המתחייבת בכל התחומים, ובמיוחד במערכת החובות של האיכרים לאדוניהם. ליל 4 באוגוסט הניח את התשתית הן לשוויון בפני החוק של כלל האזרחים והן להקמתה של מדינה ריכוזית ואחידה בצרפת שעקפה את הפריבילגיות הקורפורטיביות. האספה הגדירה את צעדיה כ"ביטול מוחלט של הפאודליזם", הגם שהמערכת הפאודלית בטלה בפועל מאות שנים לפני כן.
רקע
החדשות על נפילת הבסטיליה ב-14 ביולי שחררו באחת את המתח שנאצר ברחבי צרפת בחודשים שלפני כינוס אספת המעמדות של 1789, כשהממשל הלך והתפורר. אחרי חודשים של מחסור במזון ומהומות, שורה של הפיכות חפוזות החליפו את הגופים הקיימים במרבית הערים, שאיבדו את שרידי סמכותם. כמו בבירה, הן הובלו לרוב על ידי האליטות המקומיות מן המעמד השלישי. הוקמו ועדות ניהול זמניות ומיליציות לפי דוגמת המשמר הלאומי הפריזאי. האירועים היו מלווים באלימות, אך האינטרס המשותף של שמירה על הסדר איגד את בעלי הרכוש לבקש קץ מהיר למהומה. באזורי הכפר, לעומת זאת, אי-הסדר רק החריף. התקווה לישועה מאספת המעמדות השקיטה את האיכרים, אך הגעת הידיעות על פיטורי נקר ליבו גל שמועות על מזימה אריסטוקרטית להרעיב ולשדוד אותם. לאלה נוספו הצהרת האספה הלאומית שכל המיסים בלתי-חוקיים במהותם והביטחון שמצבם יוטב במהרה על ידי שינוי מדיניות מקיף. בקרב הכפריים החלו להתארגן קבוצות חמושות, שהיו משוכנעות כי מתקפה על ידי האצולה ממשמשת ובאה. בשבוע האחרון של יולי פרץ באחת גל מהומות בכל הארץ, 'הפחד הגדול' (Grande Peur). רכוש הושמד בקנה מידה עצום, והמתפרעים הקפידו לשרוף את ספרי האחוזות שתיעדו את מחויבותיהם לאדונים, לצד חווילות וטירות כפריות.
הדיווחים על ההרס ואובדן השליטה מצאו את האספה הלאומית ללא שום אמצעי להשיב את הסדר על כנו. יחידות המשמר הלאומי החדשות שהלכו וקמו ברחבי הממלכה פיקחו בקושי על הערים; הצבא היה בתהליך התפוררות, כשהמשמעת של הדרגים הנמוכים לקציניהם האצילים נשחקת במהרה, והצירים התנגדו בכל מקרה לעירובו. צעד כזה היה דוחף אותם לצד המלך נגד ההמון. לא היה להם אמצעי להשיב את השליטה.
מאז פתיחת האספה המכוננת, הפטריוטים – אלו שדרשו זכות הצבעה שווה באספת המעמדות ועתה תבעו עוד רפורמות – ניסו לקדם הצהרה כללית על זכויות האזרח (ולא הנתין). הם נתקלו בהתנגדות מהאצולה ומהכמורה כמו גם ממספר ניכר של צירים מתוך המעמד השלישי, שיצירת שוויון בתוך האומה הייתה פוגעת ביתרונות מהם נהנו מתוקף זכויות-היתר שלהם. במהלך יולי עלו אף קולות שדרשו רוב מיוחס של שני שלישים כדי להעביר החלטות גורפות כאלה, מעין שיבה לימים לפני איחוד השדרות. כמה מהמנהיגים החלו להרהר בביטול הפריבילגיות כולן כצעד מקדים הכרחי לפני שאפשר לשבור את הקפאון באספה ולגבש חוקה.
הלילה
המועדון שפתחו נציגי ברטאן הרדיקלים בקפה אמורי הפך למקום מפגש פופולרי מאז יוני, ומשך אליו אישי ציבור בולטים שפעלו באספה: ותיקי 'ועדת השלושים' כמו מירבו, סיאס ואדריאן דופורט, הציר אנטואן ברנאב מדופינה, ונציג אלמוני מאראס, מקסימיליאן רובספייר. הם טיפחו עמדות פטריוטיות קיצוניות. לאחר הסיכום על המתרחש מאזורי הכפר באספה, המנהיגים התכנסו במועדון בליל 3 באוגוסט. הם צידדו עוד קודם בביטול זכויות-היתר כאמצעי למתן את הניגודים בתוך האספה לצורך ניסוח חוקה. הקולות שהחלו לקרוא במהוסס לפיוס האיכרים באמצעות צעדים מקיפים היוו הזדמנות לכך. שני צירים בולטים מברטאן, בולה ופריזו, כלל לא הזכירו את "הפחד הגדול" כשדיווחו על המהלך ביומניהם בימים הבאים. דחיפת היוזמה מצד המעמד השלישי הייתה מתפרשת ככפייה ומביאה להתנגדות, והם בחרו תחת זאת לשוות לכך אופי וולונטרי: הדוכס ד'אֶגְיוֹן, איש 'ועדת השלושים' וליברל מובהק שהיה גם אציל בכיר ובעל האחוזות הגדולות ביותר אחרי המלך עצמו, היה אמור לוותר בפומבי על זכויות-היתר שלו ולדרבן בכך את היתר. אנשי המועדון תכננו במדוקדק את המצג, שנקבע למחרת בערב, כשהנוכחות באספה הייתה חזויה להיות דלילה וחברם איזאק לה שפלייה יהיה יושב-הראש.
רבים מהאצילים והכמרים הבכירים, שהיו מודעים לכך שאין שום אמצעי זמין לדכא בו את המהומות בכפר ממילא ושרכושם היה מופקר למשיסה, נסחפו באווירה שיצרו הנאומים הפותחים. במשך שמונה שעות, כמעט עד שלוש לפנות בוקר, העלו הצירים בזה אחר זה הצעות לסדר שביטלו פריבילגיות שונות, שלהם ושל עמיתיהם. אלה עברו כמעט פה אחד ובתשואות, במה שמירבו כינה "אורגיה" והנציג ז'אן פָּרִיזוֹ תיאר כ"סוג של קסם." הבישוף לוּבֶּרסׇק משארטר הציע להפקיע את זיכיונות הציד והדיג הבלעדיים של האצולה באדמותיה; זמן קצר לאחריו קם הדוכס משׇטֶלֶה והביא לביטול המעשר ממנו התקיימה הכמורה הזוטרה. באופן דומה, אצילי מחוזות השדה דאגו לחסל את רוב הקצבאות של עמיתיהם-למעמד החצרנים, ואלה גמלו להם בהפקעת הזיכיונות וההיטלים באחוזות הכפריות. אבל למרות הנקמנות ההדדית, המשקיפים דיווחו על רוח של אחווה כנה ששרתה בדיון, שמשתתפיו הקריבו יתרונות ניכרים שהיו להם מתוך תפישה חדשה של החברה: כתב ציר מברטאן; הרעיון של האומה כמחליפה כל זיקה מעמדית בוטא בבהירות, בגילוי חלוצי של לאומיות. לצד שני המעמדות הבכירים, מיהרו נציגי הגילדות, הסוחרים, המחוזות וקבוצות האינטרס השונות במעמד השלישי להיפטר מזכויות-היתר המרובות שהיו גם להם. המשרות הציבוריות הקנויות ונושאות רווח, עליהן נשען כל המנהל בממלכה מגובי המס ועד מערכת המשפט, בוטלו אף הן. למעשה חוסל עקרון זכויות-היתר, היסוד למבנה החברתי הישן. בתום הדיון, שלא נשמר ממנו פרוטוקול מסודר, אישרו המתכנסים שש-עשרה קטגוריות בהן פקעו פריבילגיות, כמצע לדיון מדוקדק בהמשך. לצד הצעדים הרבים שאושרו נדחו מספר הצעות מרחיקות לכת, כמו שוויון מלא להוגנוטים וביטול העבדות.
אנשי המועדון הברטוני השיגו את מטרתם. הם צפו כי הקפאון באספה שמנע התקדמות, עם דרישות לרוב מיוחס, יישבר עתה. ז'אן-פייר בולה כתב ביומנו:.
הצווים
לאחר הלילה הסוער, כשנדרשה האספה לפרוט את המתווה למדיניות מעשית, חזרו הנציגים מפוכחים וזהירים יותר. משפטנים כמו מרלן דה דואה, שנתמנה אחר כך לראש הוועדה לענייני "פאודליזם" והופקד על היישום, יצרו הבדל בין "זכויות פרסונליות" כמו הקורווה, זיכיונות ציד וכולי ל"זכויות ריאליות" על היטלים ורכוש. הראשונות נועדו להתבטל ללא שהיות, והאחרונות היו צריכות להיפדות תמורת פיצוי, במפתח כללי של בין עשרים לעשרים וחמש שנות הכנסה מהן. כביתר הממלכה, הופקעה זכות האדונים לשפוט את האוכלוסייה; תחת זאת, צווה להקים מנגנון של שופטים ממונים או נבחרים בשכר. חוסלה גם חזקת ה"מאנמורט" (Mainmorte), אדמות שמיליון וחצי האיכרים שישבו עליהן לא יכלו להוריש את נחלותיהם, שריד אחרון לצמיתות שבטלה למעשה מזה מאות שנים. גם מעשר הכמורה הושמט – המחוקקים קבעו שאנשי הדת ייתמכו ישירות על ידי המדינה כפקידים מטעמה, סימן לבאות. אך למרות שחשיבות הפרט היחיד עמדה לנגד עיניהם, המומחים סירבו לחסל את האדמות המשותפות, שהיו בבעלות יוגב אחד אך לאחרים היו זכויות מרעה ועיבוד בהן. בכך ובצעדים אחרים הם שימרו את האופי הקומונלי של אזורי הכפר, והחקלאות הצרפתית הוסיפה להתבסס על יחסים של כמעט-אריסות בין שכבות האיכרות השונות עוד שנים רבות. הם גם אפשרו לאיכרים בעלי חלקות, שהיו אולי המרוויחים העיקריים מהחקיקה, להוסיף את המעשר המבוטל לסכומים שגבו מהחוכרים שלהם, שלא השיגו דבר משמיטתו. מלבד זאת, העודפים החקלאיים שהועברו פעם לסניורים ולכנסייה עמדו להיגבות על ידי המדינה עצמה, במערכת מס חדשה. לגבי ההתחייבויות שהיו יכולות להיפדות מהסניורים, האספה קבעה לבסוף נטל הוכחה נמוך: זכות כלשהי נחשבה שרירה וקיימת אם הועברו תשלומים בשלושים השנה הקודמות, והאיכרים היו צריכים להציג מסמכים כדי לְהָזֵם תביעות מהאדונים ולא להפך.
מ-5 ועד 11 בחודש הוציאה האספה שורה של צווים שסיכמו את החלטותיה והיוו מצע לעבודתה של הוועדה הפיאודלית. אלה היו: ביטול "הפיאודליזם"; ביטול חוקי ציד הציפורים; ביטול חוקי הציד, למעט אילו שנקבעו לביטחון הציבור; השהיית פעילות בתי המשפט; ביטול המעשרות לכמורה והקורווה; הסדרת שכירות הקרקע; הלאמת בתי המשפט; הסדרת כהונת הכמרים; ביטול פטורי המס; ביטול הטבות שניתנו לקורפורציות השונות; חיוב כל האזרחים בשירות אזרחי או צבאי; ניתוק הכמורה מחובותיה לאפיפיור; ביטול מספר חובות כנסיתיות; קביעת שכר מקסימום לפקידים; האספה, יחד עם המלך, תאשר קצבאות ומשכורות; יקבעו מדליה והמנון להנצחת המהפיכה; לואי השישה עשר, מלך צרפת הוכרז כמשחזר חירות צרפת; האספה תוצג בפני המלך, ותציג בפניו את הצווים וחשיבותם. בטקס יושר ההמנון להנצחת המהפיכה; האספה תחוקק חוקים הנובעים מהצווים.
ב-11 הכריזה על "ביטול מוחלט של הפאודליזם", מערכת שנותרו ממנה רק שרידים הרבה קודם. בקרב האיכרים התקבלו ההצהרות באהדה עצומה. רק מעטים טרחו לברר את הפרטים המדויקים של צווי אוגוסט, והרוב היה משוכנע שכל ההתחייבויות פקעו, כולל פרטים כמו האיסור להשתמש במתקנים מחוץ לאחוזה (Banalité) לצרכים כטחינת קמח, שלא נדונו כלל באספה. השקט הושב לזמן מה. כשנתחוור שההיטלים השונים צריכים להיפדות מידי האדונים ושייגבו כל זמן שלא יעשה כן – בינתיים, הרשויות החזירו לעצמן מידה מסוימת של שליטה ואכיפה – התחדשה ההתמרמרות ביתר שאת. מצפון לטולוז בלבד, נשרפו בראשית 1790 יותר ממאה בתי אחוזה. סירוב לשלם את ההיטלים השונים והתעצמות ההתפרעויות דחקו באספה הלאומית לבטל במרץ 1790 את ה-Banalité והגבלות אחרות ללא פיצוי. המהומות לא חדלו. רק ב-25 אוגוסט 1792, ערב מלחמה ומתוך הצורך לגייס את תמיכת האיכרים, הועברו תקנות שחיסלו את הסניוריאליזם כליל: נאסרו מסי יבול, האדונים נדרשו לספק מסמכים שיוכיחו את זכאותם לדרוש תשלומים שונים ובוטלה החזקה לפיה הונח מראש שאין אדמה ללא אדון. ב-17 ביולי 1793, בעיצומו של משבר קשה עוד יותר, הורתה הוועידה הלאומית על שריפת כל הרישומים הסניוריאליים וביטול כל הזכויות הנובעות מהם ללא פיצוי.
הצווים החליקו את הדרך לניסוח הצהרת זכויות האדם והאזרח, אחד מהמסמכים היסודיים ביותר של המהפכה הצרפתית, המגדיר את הזכויות של כל יחיד ואת הזכויות הקולקטיביות של האומה. ההצהרה נתקבלה ב-26 באוגוסט 1789, על ידי האספה המכוננת הלאומית, כצעד ראשון לקראת כתיבת חוקה.
חמישיית העונה ביורוליג
חמישיית העונה ביורוליג (באנגלית: All-Euroleague Team) הוא פרס עונתי המוענק לעשרת השחקנים המובילים בליגת היורוליג, החל מעונת. בחירת השחקנים לחמישיות העונה נעשית על ידי הצבעה של חברי תקשורת, המהווה 75% משקלול הקולות, והצבעה מקוונת של האוהדים המהווה את ה-25% הנותרים. חמשת השחקנים בעלי הדירוג הגבוה ביותר נכללים בחמישיית העונה הראשונה, וחמשת הבאים בדירוג נכללים בחמישיית העונה השנייה. עד עונת נעשו הבחירות לפי עמדות; לכל אחת מהחמישיות נבחר שחקן אחד מעמדת הרכז, שני שחקנים מעמדות הכנף (קלע וסמול פורוורד) ושני שחקנים מעמדות הפנים (פאוור פורוורד וסנטר). החל מעונת נבחרים השחקנים ללא תלות לעמדתם במגרש.
אירינה פטרסקו
אירינה פטרסקו (ברומנית: Irina Petrescu; 19 ביוני 1941 - 19 במרץ 2013) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון רומנייה.
ביוגרפיה
פטרסקו נולדה בבוקרשט, ב-1963 סיימה לימודי תיאטרון וקולנוע.
בשנת 2000 קיבלה את אות כוכב רומניה.
ב-1990 הייתה פעילה בגולניאדה.
קריירה
ב-1966 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Duminică la ora 6" (יום ראשון ב-6), העוסק בזוג נאהבים ברומניה בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ב-1992 הופיעה בסרט "מיס כריסטינה" המבוססת על הנובלה מאת הסופר מירצ'ה אליאדה.
חוטמן הרים מזרחי
חוטמן הרים מזרחי (שם מדעי: Nasuella meridensis) הוא אחד ממיני הראקוניים הנדירים והנחבאים ביותר. הוא נראה כמו חוטמן, אך קטן ממנו וקרוב משפחתו היחיד הוא חוטמן הרים מערבי.
אירינה פטרסקו
קריירה
ב-2010 גילמה את תפקיד הסבתא בסרט הישראלי שליחותו של הממונה על משאבי אנוש שצולם ברומניה.
חוטמן הרים מזרחי
החוטמן הוא אנדמי לאזורים נידחים בצפון אמריקה הדרומית ובמערב ונצואלה ביערות עננים בגבהים 2,000-4,000 מטרים. בעיקרון הוא היה נכלל עד שנת 2009 במין של החוטמן ההררי המערבי, אך התברר שהוא קטן יותר, זנבו ושיניו קטנות יותר ופרוותו בצבע חום-זית עם פס שחרחר באמצע הגב. עם זאת על פי הרבה מיונים הוא נחשב לאותו מין כמו חוטמן ההרים המערבי.
אירינה פטרסקו
קריירה
לקחה חלק גם בהפקות רבות לתיאטרון.
חוטמן הרים מזרחי
למעשה לא ידוע כמעט דבר על חוטמן זה.
חוטמן הרים מערבי
חוטמן הרים מערבי (שם מדעי: Nasuella olivacea) הוא מין של טורף קטן ממשפחת הראקוניים האנדמי לקצה הצפוני של קולומביה ואקוודור ביערות הרריים בקצוות הרי האנדים בגובה 1,300-4,250 מ', ועל שם הרים אלה העניקו לו את שמו. בנוסף על כך כנראה חיה קבוצה נוספת בהרים בדרום מערב פרו, אך ייתכן שהם שייכים למין הקרוב אליו לקרוב משפחתו היחיד בטבע - (ולעיתים אחד מתת-מיניו) הוא חוטמן הרים מזרחי החי בשטחים מזרחיים ממנו באותם הרים והוא קטן יותר. שני המינים האלה (או היחיד ע"פ כמה מיונים) הם קרובי משפחה רחוקים של החוטמננים ונראים כמוהם אך קטנים ונדירים בהרבה.
ישנם 2 תת-מינים (מובהקים) של החוטמן ההררי המערבי: N. o. olivacea וN. o. quitensis. ההבדל ביניהם הוא בעיקר בגודל ובצבע (הראשון גדול וכהה מעט יותר. השני קטן ובהיר יותר ועל זנבו פחות טבעות).
אורכם של החוטמנים 20-24 ס"מ ופרוותם חומה כהה עם ראש מעט יותר בהיר. יש להם חוטם ארוך, ואיתו הם מרחרחים ותרים אחר מזון. כמו רוב בני המשפחה הם אוכלי כל הניזונים מפירות, ירקות, חרקים, חולייתנים קטנים וביצים.
פורום ועדי ההורים היישוביים
פורום ועדי ההורים היישוביים היא כיום העמותה היחידה המוכרת המייצגת את הורי ישראל, בעמותה שותפים כ-150 ועדי הורים ישוביים, מכל רחבי ישראל ומכלל המגזרים.
בינואר 2017 הוכרה עמותת "פורום ועדי ההורים היישוביים" כגוף המייצג את הורי ישראל במערכת החינוך, וזאת בחוזר מנכ"ל משרד החינוך "אורחות חיים במוסדות החינוך" מתשע"ז, שקבע, בין השאר, כי.
פעילות הפורום
פורום ועדי ההורים הוועדים היישוביים פועל ללא כוונת רווח. היו"רים היישוביים פועלים בהתנדבות מלאה וההוצאות מכוסות על ידי החברים, הוועדים היישוביים החברים ורשויות מקומיות שמארחות את הפעילות. חברי הפורום הם הנציגים הנבחרים והיציגים ביישובים, בהתאם לפקודת העיריות. הפורום פועל בנושאים המוניציפליים במקביל לפעילותו מול השלטון המרכזי כדי שיקצה נכון משאבים לחינוך הציבורי בכל רחבי הארץ.
לפורום הצטרפו כ-150 ועדי הורים יישוביים, המייצגים יחדיו למעלה ממיליון וחצי תלמידים, בהם:
במקביל להקמת גוף שייצג את ההורים, פועל הפורום לגיבוש חומר תורתי, וכן ניהל ומנהל מאבקים למען תלמידי ישראל והוריהם, כגון: הובלת המאבק לצמצום העומס בכיתות הלימוד (המוכר תחת הכותרות: '32 זה לא בשמיים' ו'מאבק הסרדינים'), מאבק שזכה להצלחה חלקית וממשיך כעת בבג"ץ, יזם והוביל מסע כלל ארצי שנועד להוספת סייעת שנייה לגני הטרום – טרום חובה (קמפיין תחת השם טרום-טרום טראומה), הפסקת עיצומי ארגון המורים העל יסודיים שמנע הכנת תיקי אבחון ומתן התאמות לתלמידים בבחינות הבגרות, וכן את הפסקת העיצומים שמנעו כול פעילות חוץ בית ספרית בבתי הספר התיכוניים, ייזום והובלת המאבק בנושא עלויות ביטוח תאונות אישיות לתלמידי ישראל שהביא לשינויי חקיקה והוזלה משמעותית, ייזום ומאבק בנושא תשלומי ההורים, מאבק המצוי בראשיתו, ועוד עשרות פעולות שנועדו בראש ובראשונה לקדם את מערכת החינוך ואת תלמידי ישראל.
העמותה קיימה בחירות ארציות, בהן נבחרה הנהלה בת 31 חברות וחברים מכל קצוות ארץ (מ-31 יישובים שונים), יושב ראש, מנכ"ל וכן הוקמו ועדות / צוותי עבודה.
אף על פי שהיישובים המיוצגים בארגון הם רב גוניים ויש בהם רשויות: גדולות וקטנות, מבוססות וחלשות, יהודיות, ערביות, דרוזיות וצ'רקסיות, חילוניות וחרדיות, ערים במרכז הארץ וערי פיתוח בפריפריה, שלעיתים יש להן אינטרסים מנוגדים בנושאים שונים המצויים על סדר היום, מקפידה עמותת פורום היו"רים היישוביים, לשמור על אחדות השורות מתוך הבנת חשיבות הסולידריות בין גוני האוכלוסייה במדינת ישראל.
יחסי ארצות הברית–גבון
יחסי ארצות הברית–גבון הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין הרפובליקה הגבונית.
היסטוריה
היחסים בין ארצות הברית לגאבון החלו בעקבות קבלת העצמאות של גבון מצרפת בשנת 1960. למרות העצמאות של גבון שתי המדינות נותרו בעלות ברית קרובות ובשנות השישים של המאה העשרים צרפת הסתמכה על גבון כמקור האורניום היחיד שלה וכמקור נפט עיקרי. בפברואר 1964 סייעו כוחות צרפתים להפיל את המשטר הגבוני במהלך ההפיכה של גבון ב-1964 ואזרחים צרפתים הפיצו שמועות על מעורבות אמריקאית בהפיכה שהובילה הפצצת השגרירות האמריקאית בליברוויל בשנת 1964.
לאחר עלייתו של עומר בונגו לשלטון בשנת 1967, המשיכה ארצות הברית ביחסים דיפלומטיים למרות נטיותיו האוטוקרטיות של בונגו. בשנת 1987 ערך הנשיא בונגו ביקור רשמי בוושינגטון הבירה.
בספטמבר 2002 ערך מזכיר המדינה קולין פאוול ביקור קצר והיסטורי בגבון במטרה להדגיש את ההגנה והשמירה על הסביבה באזור מרכז אפריקה. בהמשך ערך הנשיא בונגו ביקור בבית הלבן במאי 2004. ארצות הברית מייבאת אחוז ניכר מהנפט הגבוני והמנגן הגבוני ומייצאת לגבון ציוד בנייה כבד, מטוסים ומכונות. באמצעות תוכנית חינוך והכשרה צבאית בינלאומית צנועה, ארצות הברית מספקת אימונים צבאיים לחברי הכוחות המזוינים הגבוניים מדי שנה. סיוע דו-צדדי אחר בין המדינות הוא מימון מענקים קטנים למען הדמוקרטיה וזכויות האדם, עזרה עצמית ופרויקטים לשימור תרבות.
ייצוג
נציגות ארצות הברית הרשמית בגבון כוללת את:
שגרירות ארצות הברית ממוקמת בליברוויל שבגבון.
וירוביטיצה
וִירוֹבִיטִיצָה (בקרואטית:  Virovitica) היא עיר ורשות מקומית בצפון-מזרח קרואטיה, בירת מחוז וירוביטיצה-פודראבינה, השוכנת סמוך לגבול הונגריה ולגדות הנהר דראווה.
היסטוריה
בהמשך, נשלטה העיר על ידי האימפריה האוסטרית ומאוחר יותר על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. בתקופה האוסטרו-הונגרית נכללה בשטחי ממלכת קרואטיה-סלאבוניה אשר הייתה ישות אוטונומית בתוך שטחי האימפריה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל האזור בשטחי ממלכת יוגוסלביה. בראשית אפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. בהמשך, נכללה וירוביטיצה בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה. במאי 1945, שוחררה העיר על ידי כוחות הפרטיזנים של טיטו ולאחר מלחמת העולם השנייה נכללה בשטחי יוגוסלביה.
ביוני 1991 הכריזה קרואטיה על עצמאותה והתנתקה מיוגוסלביה. כפועל יוצא מכך, פרצה מלחמת העצמאות של קרואטיה, ובמהלכה התחוללו באזור העיר קרבות בין צבא יוגוסלביה ובין כוחות הצבא הקרואטי. ב-17 בספטמבר 1991 נסוג הצבא היוגוסלבי מווירוביטיצה והיא עברה לשלטון קרואטי.
הקהילה היהודית
יהודים הגיעו לווירוביטיצה במחצית הראשונה של המאה ה-18 בעיקר מאזור טרנסדנוביה. קהילה מאורגנת קמה במחצית המאה ה-19. ב-1830 הוקם בית עלמין לקהילה בסמיכות לכפר אנטונובאץ והיה בשימוש עד 1870. ב-1870 הוקם בית עלמין חדש בפאתי וירוביטיצה ואליו הועברו בהמשך חלק מהמצבות מבית העלמין הישן. בבית העלמין מצויות 181 מצבות. ב-1863 הוקם בית הכנסת הקהילתי.
בשלהי מלחמת העולם הראשונה הותקפו בני הקהילה על ידי חיילי הקאדר הירוק שפרקו עול. בית הכנסת נשדד וניזוק וכך גם בתים וחנויות של בני הקהילה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 350 נפשות. לאחר הקמת מדינת קרואטיה העצמאית הוחל ברדיפות יהודים. בני הקהילה גורשו למחנה הריכוז טניה וממנו לאושוויץ ודכאו. לפחות 160 מבני הקהילה נרצחו במחנות ההשמדה. ב-1942 הוחרב מבנה בית הכנסת.
לאחר המלחמה שבו מספר משפחות לעיר. ב-1969 התגוררו בווירוביטיצה 34 יהודים. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה ניזוק בית העלמין, חלק מהקברים חוללו ומצבות נגנבו. במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 נערכו עבודות שיקום בבית העלמין. ב-1996 התגוררו בעיר 16 יהודים, אך לא נרשמה פעילות קהילתית.
מבין בני הקהילה הנודעים ניתן לציין את המשורר והסופר מירוסלאב פלדמן (1899 - 1976) ואת הפרטיזן, פולקובניק דרגן וולנר (1920 - 2006) אשר כיהן לאחר מלחמת העולם השנייה כיו"ר הקהילה היהודית בזאגרב.
לקהילה זו השתייכו יהודי הכפר פִּיטוֹמָאצָ'ה. בית עלמין יהודי הוקם שם במחצית השנייה של המאה ה-19. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בפיטומאצ'ה 20 יהודים. הקהילה חרבה בשואה. המצבות מבית העלמין היהודי נבזזו לשימוש משני. גם יהודי הכפר פוֹדְרָאבְסְקָה סֶסְבֶטֶה השתייכו לקהילת וירוביטיצה. קהילה נוסדה שם במהלך המאה ה-19 והוקם בית עלמין. הקהילה חרבה בשואה. נכון ל-2010, ניתן היה לאתר את בית העלמין בכפר. עם קהילת וירוביטיצה נמנו יהודי הכפר סוּחוֹפּוֹלְיֶה. קהילה נוסדה שם במאה ה-19 והוקם בית עלמין לקהילה. ב-1941 התגוררו בסוחופוליה 23 יהודים. הקהילה חרבה בשואה. נכון ל-2000 עמד על תילו בית העלמין היהודי והיה מתוחזק. עוד השתייכו לקהילת וירוביטיצה מספר מצומצם של משפחות יהודיות מהכפרים: שְפִּישִיץ' בּוּקוֹבִיצָה, גְרָאדִינָה, בּודָאקוֹבָאץ, דֶטְקוֹבָאץ, גְרָאדָאץ, נוֹבִי גְרָאדָאץ, וצָאבּוּנָה.
יחסי איי בהאמה–ארצות הברית
יחסי איי בהאמה–ארצות הברית הם היחסים דו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין קהיליית איי בהאמה לבין ארצות הברית של אמריקה.
היסטוריה
כשכנה, איי בהאמה ויציבותה הפוליטית חשובות לארצות הברית. ארצות הברית והממשלה הבהאמית עבדו יחד על צמצום הפשיעה וטיפול בנושאי הגירה. האי הקרוב ביותר נמצא רק 45 מיילים מחופי פלורידה, בהאמה משמשת לרוב כשער לסמים ולמהגרים בלתי חוקיים המיועדים לארצות הברית. ארצות הברית ובהאמה משתפות פעולה כדי להתמודד עם האיומים הללו. הסיוע והמשאבים האמריקניים היו חיוניים למאמציהם הבהאמיים למתן את הזרם המתמשך של נרקוטים ומהגרים בלתי חוקיים דרך הארכיפלג. ארצות הברית והבהאמה משתפות פעולה באופן פעיל גם בנושא אכיפת חוק, תעופה אזרחית, מחקר ימי, מטאורולוגיה ונושאים חקלאיים. הצי האמריקני מפעיל מתקן מחקר תת-ימי באי אנדרוס.
סוכנות המכס והגנת הגבולות של המחלקה לביטחון המולדת מחזיקה מתקני "preclearance" בשדות התעופה בנסאו ובפריפורט. מטיילים לארצות הברית מתראיינים ונבדקים לפני היציאה, ומאפשרים זמני חיבור מהירים יותר בארצות הברית.
פוליטיזציה
פוליטיזציה היא תהליך המתרחש כאשר ההחלטות בנושא מסוים מתבצעות משיקולים פוליטיים ולא משיקולים מקצועיים. פוליטיזציה נפוצה בהחלטות בנושאים חברתיים, כלכליים, דתיים, מדעיים ומשפטיים.
דוגמה אחרת לפוליטיזציה אפשר לראות בהחלטת הפרלמנט בשוודיה במרץ 2010 להכיר באירועי רצח העם הארמני בטורקיה. שר החוץ השוודי, קארל בילדט, טען אז שהוא מצר על ההחלטה ושהיא מהווה "פוליטיזציה של ההיסטוריה."
לפעמים המונח "פוליטיזציה" עצמו הופך למונח בעל משמעות שלילית. קבוצה המחזיקה בדעה מסוימת בנושא כלשהו עשויה להאשים את המתנגדים לה ב"פוליטיזציה של הנושא". כוונתם של משתמשי הביטוי היא שאנשי הקבוצה מתמודדים עם הסוגיה באופן מקצועי, ואילו המתנגדים לה עוסקים בנושא ממניעים פוליטיים בלבד.
בין הסוגיות בהן הדיון גולש לעיתים קרובות לפוליטיזציה ניתן למצוא דיונים בנושאי התחממות עולמית, שיטות שונות לטיפול באוטיזם, הפרדת הדת מהמדינה, פמיניזם, נישואים חד-מיניים, דרכים להפחתת ממדי העוני, מלחמה, הזכות לשאת נשק, מדינת רווחה, עונש מוות ושימוש בתאי גזע עובריים למחקר.
אוניברסיטת קרוליינה הצפונית
מערכת האוניברסיטאות של קרוליינה הצפונית כוללת 17 קמפוסים, להלן המרכזיים שבהם.
רובן בלנקו
קריירת מועדונים
בלנקו גדל במחלקות הנוער של סנטה מריניה וסלטה ויגו. ב-26 במאי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של סלטה ויגו, בניצחון 2-0 על ריאל ואיאדוליד במסגרת המחזור ה-37 בליגה לעונת 2012/2013. ב-20 באוקטובר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופאית, בתיקו 2-2 נגד אייאקס במסגרת הליגה האירופית לעונת 2016/2017.
ב-20 ביולי 2022 הושאל למשך עונה אחת לאולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית. ב-30 ביולי 2023 חתם באופן קבוע במרסיי.
LG Watch Urbane
LG Watch Urbane הוא שעון חכם מתוצרת LG אלקטרוניקה, שיצא ב־27 באפריל 2015. השעון מיוצר בצבעים כסף וזהב, ומגיע עם רצועה ניתנת להחלפה בעובי 22 מ"מ. הוא חסין למים ולאבק לפי רמת אטימות IP בתקן IP67. גרסתו הראשונה של השעון הכילה את מערכת ההפעלה Android Wear; גרסאות מאוחרות יותר הכילו גם את מערכת ההפעלה WebOS.
השעון המקורי הכילה את מערכת העל־שבב קוואלקום סנאפדרגון 400, 512 מגה בייט של RAM ו־4 ג'יגה בייט של אחסון eMMC. מרקע ה־OLED הוא מסוג POLED, שלו רזולוציה השווה למסך ריבועי של 320x320, וכן מסך מגע.
השעון מסוגל ליצור קשר עם מכשירי טלפון בעלי מערכת אנדרואיד ועם טאבלטים באמצעות בלוטות' v4.1, ולו 2.4 גיגה־הרץ בתקן 802.11 IEEE b/g/n WiFi כדי לתקשר עם שירותי גוגל. לשעון תשעה חיישני תנועה (בהם פדומטר, מד תאוצה, גירוסקופ ומצפן), ברומטר וחיישן המודד את קצב פעימות הלב. למכשיר גם שני מיקרופונים (להקטנת הרעש), המשתמשים ביכולת זיהוי הדיבור של Google Now. בשונה משירותים לבישים אחרים, המכשירים אינו מסוגל להפיק קולות, וביכולתו לרטוט בלבד בעת קבלת התראה. המכשיר נטען באמצעות דיסקית מגנטית, שלה פינים המתחברים לאחורי השעון באמצעות microUSB.
מייקל רוג'רס
מייקל רוג'רס (באנגלית: Michael S. Rogers; נולד ב-31 באוקטובר 1959) הוא אדמירל בדימוס בצי ארצות הברית. שירת כמפקד פיקוד הסייבר של ארצות הברית, כראש הסוכנות לביטחון לאומי (NSA) וכמפקד שירות הביטחון המרכזי (CSS) בשנים 2014 עד 2018.
ביוגרפיה
רוג'רס נולד בשיקגו. ב-1981 סיים תואר ראשון באוניברסיטת אובורן, השלים קורס קציני מילואים והתגייס לצי ארצות הברית. שירת כחובל במשחתת "USS Caron" וב-1986 עבר להתמחות בתחום ההצפנה ולוחמת המידע. שימש קצין הצפנה בכיר בקבוצת הקרב של נושאת המטוסים ג'ון קנדי, קצין מטה בנושאי לוחמה אלקטרונית ולוחמת מידע בצי השישי של ארצות הברית, סייע בתחום ההצפנה במשימות של צוללות וספינות הצי במפרץ הפרסי ובים התיכון. שירת בכוח המשימה המשותף של הפיקוד האטלנטי והצי השני של ארצות הברית שנשלח להאיטי בתקופת ניסיון ההפיכה ב-1994, שימש קצין הצי האחראי על המבצעים המשותפים בפיקוד אירופה של ארצות הברית. שימש קצין המודיעין של פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית וב-2009 מונה לקצין המודיעין של המטות המשולבים. בשנים 2011–2014 פיקד על הצי העשירי של ארצות הברית המהווה את פיקוד הסייבר של הצי.
במרץ 2014 מונה למפקד פיקוד הסייבר של ארצות הברית ובמקביל לראש הסוכנות לביטחון לאומי וראש שירות הביטחון המרכזי (CSS) של מחלקת ההגנה. הוא שירת בתפקיד עד מאי 2018, עת החליפו הגנרל פול נקאסוני.
לאחר שחרורו הצטרף כיועץ לקבוצת הסייבר Team8 שייסד נדב צפריר.
רוג'רס בוגר בהצטיינות של המכללה הלאומית למלחמה ובוגר בהצטיינות יתרה של מכללת המלחמה של הצי. הוא בעל תואר שני באסטרטגיית ביטחון לאומי מהאוניברסיטה לביטחון לאומי.
בינואר 2018 הודיע רוג'רס על פרישתו מהסוכנות לביטחון לאומי באביב באותה השנה.
בתחילת 2019 הפך רוג'רס ליו"ר צוות היועצים של חברת אבטחת הסייבר Claroty.
ישראל באולימפיאדת הנכים היידלברג (1972)
משלחת ישראל לאולימפיאדת הנכים היידלברג כללה 44 ספורטאים שהתחרו ב-10 ענפי ספורט.
חברי המשלחת
משלחת ישראל למשחקים כללה 44 ספורטאים, מהם 14 נכי צה"ל. במשלחת הכללית, לרבות מאמנים, השתתפו 58 איש והיא הייתה המשלחת החמישית בגודלה בין כלל המדינות המשתתפות, מנהל המשלחת היה יוסף לוטנברג
30px שחייה
חברי משלחת נוספים כנציגים בהרכבי הנבחרות השונות: מיקי אבלס, חיים אשכנזי, דניאל בן-משה, גבריאל גובי, יוסף זינגר, מרדכי חודרלנד, יוסף מוגלניצקי, אביגדור צדוק, אברהם תשובה.
צבי קצובר
צבי קצובר (נולד ב-4 בנובמבר 1943) הוא פוליטיקאי ואיש התיישבות ישראלי, ממייסדי קריית ארבע והיישוב היהודי בחברון וראש המועצה המקומית קריית-ארבע בין 1990 ל-2018.
ביוגרפיה
בשנת 1966, בעת שעבד כמורה בדימונה, נישא ליהודית הירש. הם התגוררו בדימונה ועסקו בהוראה. לזוג חמישה ילדים. היה מרכז סניף הפועל המזרחי בדימונה.
ביום עליית קריית ארבע על הקרקע, בערב ראש השנה 1971, עבר להתגורר עם משפחתו במקום. הוא ניהל את מזנון "מסעדת המתנחלים" וחנות מזכרות ליד מערת המכפלה, שהיה המבנה היהודי הראשון בעיר לאחר מלחמת ששת הימים. הוא ומשפחתו נטלו חלק בהקמת היישוב היהודי בחברון.
בפורים 1976, בעת שנסע עם חבריו למסעדתו בחברון, הותקף בידי פורעים ערבים. הם הצליחו לתפוס שלושה מהפורעים ולהביאם לידי המושל הצבאי של חברון. בתקופת המאבק כנגד הנסיגה מסיני עברו להתגורר בימית. באותן שנים שימשה רעייתו יהודית כסגנית ראש מועצת קריית ארבע.
בשנת 1985 התמודד על ראשות מועצת קריית ארבע. רשימתו זכתה ב-318 קולות שזיכו אותה בשלושה מושבים במליאת המועצה, והוא עלה לסיבוב השני מול ראש המועצה המכהן שלום ואך. קצובר זכה לתמיכת השר משה קצב וחבר הכנסת חיים קופמן, וכן של מפלגת התחיה. הוא הפסיד וכיהן כסגן ראש המועצה. בינואר 1990 נעצר לאחר שסירב למסור את נשקו האישי לבדיקה בליסטית בעקבות הריגת פלסטיני תושב חברון מספר שבועות קודם לכן. הוא שוחרר לאחר כמה ימים לאחר שהתחייב להגיש את נשקו לבדיקה.
ביולי 1990 התמודד שוב לראשות המועצה מטעם סיעת "יחדיו במעלה", וניצח ברוב של 65%. אחת הפעולות הראשונות שיזם הייתה הקמת ישיבה תיכונית קריית ארבע.
ב-1991 הוגש נגדו כתב אישום על ירי במחנה הפליטים דהיישה, ממנו זוכה. בשנת 1993 נעצר לאחר שהיה שותף לניסיון לא חוקי להרחיב את קריית ארבע. בתקופת כהונתו נחתמו הסכמי אוסלו והסכם חברון, והוא היה ממובילי המאבק כנגדם, וביטא קו תקיף בנושא זה. הוא רמז כי יישומו של הסכם "עזה ויריחו תחילה" יוביל מתנחלים חמושים לפעילות, ויאיר צבן טען כי הוא רצה להקים מחתרת. את אלוף פיקוד המרכז עמרם מצנע הוא כינה "קיבוצניק שמאלני ושקרן".
בתקופת המאבק נגד תוכנית ההתנתקות עברה משפחתו להתגורר במושב גדיד שבגוש קטיף.
קצובר כיהן כראש המועצה עד לפרישתו בשנת 2008.
Mala Santa (שיר)
Mala Santa (באנגלית: Bad saint, ובעברית: קדוש רע) הוא סינגל, שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית בקי ג'י, מתוך אלבום הבכורה שלה, Mala Santa. השיר יצא לאור ב-11 באוקטובר 2019, על ידי חברות התקליטים קימוסבי רקורדס, RCA רקורדס וסוני מיוזיק לטין.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום השישי במצעד של אקוודור.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי בקי ג'י ודיג'יי לואיאן ופזמונאים נוספים והופק על ידי דיג'יי לואיאן וממבו קינגס. השיר מתפקד כשיר הנושא של האלבום Mala Santa, ועטיפתו דומה לזו של האלבום עצמו. בשתי העטיפות ניתן לראות את הצד הרע והצד הטוב של ג'י.
איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הפלטינה הלטינית על מכירות של למעלה מ-60,000 עותקים במדינה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של בקי ג'י ב-11 באוקטובר 2019, ביום צאתו כסינגל. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את ג'י כשהיא רוקדת לצלילי השיר, תוך שהיא מחליפה תלבושות שונות ונמצאת בחדר שצבע קירותיו משתנים מעת לעת.
נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-155 מיליון צפיות.
אצטדיון טוטנהאם הוטספר
אצטדיון טוטנהאם הוטספר (באנגלית: Tottenham Hotspur Stadium) הוא אצטדיון כדורגל בשכונת טוטנהאם שבלונדון, מכיל 62,062 מקומות ישיבה ומשמש החל מאפריל 2019 את קבוצת טוטנהאם הוטספר. האצטדיון נבנה על הריסותיו של אצטדיונה הקודם של הקבוצה, וייט הארט ליין, אשר נהרס לטובת בניית האצטדיון החדש.
היסטוריה
במהלך המאה ה-21 החליטה קבוצת טוטנהאם הוטספר לעזוב את אצטדיון וייט הארט ליין המיושן והקטן, אשר שימש את המועדון יותר ממאה שנים. האצטדיון האולימפי היה מבין האפשרויות להיות אצטדיונה החדש, אולם ראשי טוטנהאם לא הסכימו לבסוף לשחק שם, בעיקר עקב המרחק משכונת טוטנהאם, ומסלול האתלטיקה שאמור להישאר באצטדיון וגורם לריחוק בין היציעים למגרש.
ב-2014 הודיעה הנהלת המועדון שהיא מתכננת לבנות אצטדיון חדש בצמוד ובמקום וויט הארט ליין. האצטדיון הוא חלק מ"פרויקט פיתוח נורת'מברלנד", אשר כולל גם בניית 579 יחידות דיור חדשות, בית מלון, מרכז רפואי קהילתי, מרכז קניות ומוזיאון לקבוצת הכדורגל. בניית האצטדיון החדש החלה ב-2016 בשטח הצמוד לוייט הארט ליין. בניית החלק הצמוד הסתיימה במהלך 2017 ולצורך המשך הבנייה נהרס האצטדיון הישן. בעקבות זאת בעונה 2017/2018 שיחקה טוטנהאם באצטדיון ומבלי, בו עשתה שימוש גם בעונת 2018/2019 עקב עיכוב במועד סיום בניית האצטדיון.
האצטדיון נחנך ב-3 באפריל 2019 במשחק ליגה מול קריסטל פאלאס בו ניצחה טוטנהאם בתוצאה 2–0.
טום קראוס
קריירת מועדונים
ב-4 באוגוסט 2020 הושאל קראוס למשך שתי עונות לנירנברג מהבונדסליגה השנייה. ב-12 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-0 לר.ב. לייפציג במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע הגרמני. ב-18 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 1-1 נגד יאן רגנסבורג במסגרת המחזור הראשון לעונת. ב-4 באפריל 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על פאדרבורן 07 במסגרת המחזור ה-27 בליגה. הוא ערך 64 הופעות ליגה במשך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-10 ביוני 2022 הושאל קראוס לשאלקה 04 מהבונדסליגה.
ב-14 ביולי 2023 חתם במיינץ 05.
דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-34
דיוויזיית גרנדיר אס אס ה-34 "לנדשטורם נדרלנד" הייתה דיוויזיית גרנדיר של הוואפן אס אס, אשר הורכבה ממתנדבים מהולנד ולחמה במלחמת העולם השנייה.
ישראל במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים סיאול זכתה ב-45 מדליות ב-5 ענפים מה שהציב אותה במקום ה-18 בטבלת המדליות.
דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-34
היסטוריה
ב-1 במרץ 1943 הוקם בהולנד שתחת שליטת גרמניה "רגימנט גרנדיר לנדוואכט נדרלנד". הרגימנט היה מורכב מהולנדים מתנדבים, והיה תחת שליטת המפלגה הנאצית המקומית שנקראה "התנועה הנאציונל-סוציאליסטית של הולנד" (NSB). באוקטובר איבדה NSB את השליטה על הרגימנט והוא עבר תחת הוואפן אס אס. שמו שונה ל"רגימנט גרנדיר לנדשטורם נדרלנד". בספטמבר 1944 לחם הרגימנט במסגרת הקרב על ארנהם, ובנובמבר של אותה שנה שודרג ל"בריגדת גרנדיר אס אס לנדשטורם נדרלנד", וב-10 בפברואר 1945 שונה שמה של הבריגדה לדיוויזיית גרנדיר אס אס ה-34 "לנדשטורם נדרלנד". הדיוויזיה לחמה בקרבות בהולנד במסגרת הארמייה ה-25 כנגד בעלות הברית, והייתה מעורבת במספר זוועות כנגד האוכלוסייה האזרחית. חרף העובדה שמרבית החיילים בדיוויזיה היו הולנדים, הרי שרוב הקצינים היו גרמנים, ואף הולנדי לא הגיע לתפקיד בכיר ממפקד פלוגה.
המורל בדיוויזיה היה נמוך, במרץ 1945 ניסו ארבעה חיילים הולנדים לרצוח את מפקד הכיתה שלהם ולערוק לבריטים, אולם תוכניתם נתגלתה והארבעה הוצאו להורג ב-9 במרץ. ב-5 במאי נכנעה מרבית הדיוויזיה לידי הצבא הבריטי, אם כי חלק קטן ממנה המשיך להילחם עד 9 במאי. מרבית חיילי הדיוויזיה נשפטו כמשתפי פעולה עם הנאצים, וחלקם אף נרצחו ללא משפט כפעולת נקם.
ישראל במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
חברי המשלחת
משלחת ישראל למשחקים כללה ייצוג רחב של 51 ספורטאים לאור הישג הקריטריון ההשתתפות של נבחרות במספר ענפים: כדורסל כיסאות גלגלים, כדור שער וכדורעף.
אדוארדו נאהרה
אדוארדו אלונסו נאהרה פרס (בספרדית: Eduardo Alonso Nájera Pérez; נולד ב-11 ביולי 1976) הוא כדורסלן עבר מקסיקני, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2000–2012. השחקן המקסיקני השני בתולדות ה-NBA (אחרי הוראסיו לאמאס), והראשון אשר נבחר בדראפט ה-NBA. לאורך 12 עונותיו ב-NBA שיחק עבור 5 קבוצות שונות, והעמיד ממוצעים כוללים של 4.9 נקודות ו-3.7 ריבאונדים למשחק.
קריירת משחק
בדראפט ה-NBA 2000 נלקח נאהרה בבחירה ה-38 על ידי יוסטון רוקטס, אשר מיד שלחה אותו בטרייד לדאלאס מאבריקס. ב-4 עונותיו עם המאבריקס שימש כמחליפו מהספסל של דירק נוביצקי, ורשם ממוצעים של 4.9 נקודות ו-3.9 ריבאונדים למשחק. לאורך התקופה החמיץ משחקים רבים בשל פציעות בברכיו. בעונת היה שותף להעפלתה הראשונה של דאלאס מזה 15 שנים לשלב גמר האזור המערבי בפלייאוף, בו הודחו המאבריקס על ידי סן אנטוניו ספרס (2–4).
לאחר 42 משחקים בלבד עם הווריורס הועבר לדנוור נאגטס, בטרייד ששלח לגולדן סטייט את ניקולוז צכיטישווילי ורודני וייט. ב-3 וחצי עונותיו בדנוור ביסס את מעמדו כשחקן ספסל בולט, והעמיד ממוצעים של 6.1 נקודות ו-4.5 ריבאונדים למשחק. בכל ארבעת הפלייאופים בהם שותף עם הנאגטס הודחה הקבוצה בסיבוב הראשון.
ביולי 2008 חתם נאהרה על חוזה ל-4 עונות בניו ג'רזי נטס. לאורך עונת שותף ב-27 משחקים בלבד בשל פציעה במפשעה.
בינואר 2010, לאחר כעונה וחצי בניו ג'רזי, נשלח בטרייד לדאלאס מאבריקס בתמורה לכריס האמפריז ושון ויליאמס.
סייבל (פירושונים)
למילה הלועזית Sable יש מספר שימושים, בהגיות שונות. {{פירושונים|
ראו גם
}}
המלוכה של סנט וינסנט והגרנדינים
המלוכה של סנט וינסנט והגרנדינים (באנגלית: Monarchy of Saint Vincent and the Grenadines) היא שיטת הממשל בממלכת סנט וינסנט והגרנדינים במסגרתה עומד בראש המדינה מונרך. שיטת ממשל זו מבוססת על שיטת וסטמינסטר של דמוקרטיה פרלמנטרית. מאז ה-8 בספטמבר 2022 מולך בסנט וינסנט והגרנדינים המלך צ'ארלס השלישי הנושא בתואר "מלך סנט וינסנט והגרנדינים" (King of Vincent and the Grenadines). יורש העצר הוא בנו הבכור של צ'ארלס, הנסיך ויליאם.
המונרך עומד בראש הרשות המחוקקת, המבצעת והשופטת. הסכמת המונרך נדרשת על מנת שחוק של הפרלמנט של סנט וינסנט והגרנדינים יכנס לתוקפו.
בנוסף, צ'ארלס השלישי מכהן כמלך כל ממלכות חבר העמים הבריטי, ובפרט הוא מלך הממלכה המאוחדת, ולכן, בשל מיקום מגורי המלך בממלכה המאוחדת, מייצג אותו המושל הכללי של סנט וינסנט והגרנדינים.
מקורה של המלוכה בסנט וינסנט והגרנדינים בבית המלוכה הצרפתי ובית המלוכה הבריטי מהם התפתח בית המלוכה של סנט וינסנט והגרנדינים כבית מלוכה עצמאי (אוניה פרסונלית).
אוניברסיטת אוסטרליה המערבית
אוניברסיטת אוסטרליה המערבית (באנגלית: The University of Western Australia, בראשי תיבות: UWA) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית אוסטרלית, שנוסדה בשנת 1911 וממוקמת בעיר פרת', בירת מדינת אוסטרליה המערבית. הקמפוס הראשי ממוקם בפרוור העיר פרת' וקמפוסי-לוויין קטנים ממוקמים בקלרמונט ובעיר אלבני. האוניברסיטה היא השישית בותיקותה באוסטרליה והראשונה שנוסדה באוסטרליה המערבית. האוניברסיטה כוללת ארבע פקולטות ושני בתי ספר עצמאיים, שש ספריות ואוספים מיוחדים. אסטרטגיית האוניברסיטה מוגדרת בתוכנית החזון "אוניברסיטת אוסטרליה המערבית 2030" והוא ממוקד בהיבטים הבאים; חינוך, מחקר וחדשנות, סביבה וקיימות, אנשים ותרבות, שותפויות ומעורבות גלובלית.
היסטוריה
אוניברסיטת אוסטרליה המערבית הוקמה בשנת 1911 כאוניברסיטה הראשונה של מדינת אוסטרליה המערבית והייתה גם האוניברסיטה החופשית הראשונה באימפריה הבריטית, שקידמה באופן פעיל גישה שוויונית להשכלה על-תיכונית עבור כל המעמדות החברתיים. האוניברסיטה הוקמה בעיקר בזכות יוזמתו של סר ג'ון וינטרופ האקט, שהיה בעל חזון ותשוקה לספק אוניברסיטה למדינת אוסטרליה המערבית. הוא היה הבעלים והעורך של עיתון מדינת אוסטרליה המערבית במאה ה-19, פוליטיקאי ונשיאה הראשון של האוניברסיטה. מייסד האוניברסיטה הוריש יותר מ־425,000 ליש"ט (שווה ערך ליותר מ-32 מיליון דולר, נכון לסוף העשור השני של המאה ה-21) לאוניברסיטה. בתחילת המאה ה-20, אוכלוסיית פרת' מנתה רק 121,000 וכלכלתה הסתמכה בעיקר על תעשיות חקלאיות, רועי צאן וכרייה. כדי לסייע בפיתוח הכלכלה החלוצית של מערב אוסטרליה, הייתה הסכמה שהמוסד החדש יספק לא רק חינוך על-יסודי, אלא שהוא יהיה גם בעל אופי מעשי. כתוצאה מכך, המינויים המקצועיים המייסדים היו בחקלאות, כרייה והנדסה, גאולוגיה, מתמטיקה ופיזיקה, כימיה, היסטוריה וכלכלה, ביולוגיה ואנגלית. אלה היו מאוזנים במידה מסוימת על ידי מינוי מרצים לקלאסיקה והיסטוריה עתיקה, צרפתית, גרמנית, פסיכולוגיה נפשית ומוסרית ווטרינריה. על 12 התפקידים הללו היו שלוש פקולטות - הנדסה, מדע ואמנויות. בשנת 1913 פתחה האוניברסיטה את דלתותיה ל-184 סטודנטים. הם למדו בבניינים עם קירות עץ וגגות ברזל גלי באתר זמני ברחוב ארווין, שנכון לתחילת המאה ה-21 הוא מרכז עסקים ראשי של פרת'. הפיקוח על האוניברסיטה נעשה על ידי סנאט בן 18 חברים, וסגן נשיא שמונה על בסיס סבב בין הפרופסורים. אגודת הסטודנטים הוקמה גם כן כחלק מחוק אוניברסיטת אוסטרליה המערבית משנת 1911 כגוף עצמאי ואוטונומי. בשנת 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, סטודנטים ואנשי צוות רבים התנדבו לשירות צבאי והכלכלה המקומית נפגעה קשה, והשפיעה על יכולתה לממן את האוניברסיטה. אדוארד סידני סימפסון (1875–1939) נחשב לסטודנט הראשון שסיים תואר ראשון באוניברסיטת אוסטרליה המערבית והראשון שקיבל דוקטורט למדע בשנת 1919 (מינרלוגיה וגיאוכימיה). לאחר סיום המלחמה התפתחה האוניברסיבה במהירות. הודות לתרומה הנדיבה מאחוזתו של סר וינטרופ האקט, הבנייה החלה בשנת 1929 באתר של 51 דונם בקרולי, כחמישה קילומטרים מערבית לפרת'; אולם וינטרופ עם מגדל השעון המרשים, אולם האקט ומבני המנהלה, הושלמו בשנת 1932, קולג' סנט ג'ורג' - מעונות הסטודנטים הראשון של האוניברסיטה - נבנה והושלם בשנת 1931. המעבר מרחוב ארווין בפרת' לקראולי החל בשנת 1925 והושלם עד שנת 1932. הפקולטה למשפטים הפכה לפקולטה הרביעית של האוניברסיטה בשנת 1927, ובשנת 1930, מספר הסטודנטים באוניברסיטה הגיע ליותר מ־600. השפל הגדול, שהתחיל בשנת 1929, ומלחמת העולם השנייה, 1945-1939, הקפיאו שוב את ההתפתחות באוניברסיטה. היוצא מן הכלל היה הפרדת החקלאות ממדע ליצירת סגל חדש בשנת 1936.
לאחר מלחמת העולם השנייה, האוניברסיטה החלה לצבור תאוצה עם מספר הסטודנטים שהגיע ל־1000 וזאת בזכות כלכלה פורחת, גידול דמוגרפי, עלייה בביקוש להשכלה אוניברסיטאית וההנעה לשיפור רמת החיים. להשגת הפיתוח התעשייתי הנדרש, הממשלה הפדרלית, קיבלה על עצמה את האחריות למימון כל האוניברסיטאות. מספר הסטודנטים גדל ל-2000 בשנת 1956 וכמעט הוכפל ל-3800 בשנת 1962, כולל 166 הרשמות ללימודי תואר שני ו-99 לדוקטורטים. עם יותר סטודנטים נרשמה עלייה דרמטית בסגל האקדמי, וזינקה מ־91 בשנת 1953 ל־247 בשנת 1966. ארבע פקולטות נוספות נוצרו עד שנת 1956, מה שהביא את הסכום לתשע. בנוסף לאמנויות, משפטים, הנדסה, חקלאות ומדעים: חינוך נפרד מאמנויות בשנת 1947, כלכלה התפצלה מאמנויות בשנת 1954, הפקולטה לרפואת שיניים הוקמה בשנת 1946 והפקולטה לרפואה נוסדה בשנת 1956. במהלך שנות ה-60 וה-70 קמו מוסדות על-תיכונים נוספים במדינה ולכן האוניברסיטה כבר לא הייתה המספק היחיד של השכלה גבוהה באוסטרליה המערבית. בשנת 1975, מספר הסטודנטים גדל ל-10,195. בשנת 1973, קמה לאוניברסיטה מתחרה חדשה במדינה, בשם אוניברסיטת מורדוק שחלקה במימון הפדרלי. כתוצאה מכך, האוניברסיטה החלה להיות ממוקדת יותר ביעדיה ובסדרי העדיפויות שלה ממה שהייתה בעבר. במהלך שני העשורים הבאים מספר הסטודנטים עלה ל 12,791 בשנת 1994 ול 21,091 בשנת 2009. בשנת 2012 נרשמו יותר מ־24,000 סטודנטים.
בשנת 2012 שונה מתכונת הלימודים במוסד עם כניסת מבנה לימודים חדש. המודל של לימודי תואר ראשון רחב ואחריו הסמכה מקצועית לתארים מתקדמים תואם את האוניברסיטאות המובילות ברחבי העולם ונועד להסמיך בוגרים, כמו גם לספק אפשרויות כניסה מרובות למגוון רחב של סטודנטים. בשנת 2013 האוניברסיטה חגגה 100 שנים להיווסדה. האירוע הפגיש את סגל האוניברסיטה וסטודנטים, בעבר ובהווה, והקהילה הרחבה יותר בקמפוס לחגוג 100 שנות הישגים. כחלק מחגיגות אלה פורסם מחקר מפורט על תולדות האוניברסיטה: חפשו חוכמה, מאה שנות היסטוריה של אוניברסיטת אוסטרליה המערבית, בעריכת היסטוריון האוניברסיטה, ג'ני גרגורי.
קשרים בינלאומיים
ביבשת אוסטרליה, האוניברסיטה חברה מייסדת בקבוצת השמונה, חברה בארגון אוניברסיטאות אוסטרליה, שייכת לקבוצה הלא רשמית בעלת הכינוי "אוניברסיטאות אבן החול' ושותפה בחברה הפרטית "אסטרונומי אוסטרליה" שהיא מוסד ללא כוונת רווח שחבריה כוללים אוניברסיטאות אוסטרליות וארגוני מחקר עם יכולת מחקר משמעותית באסטרונומיה. האוניברסיטה שותפה במספר קונסורציומים ורשתות בינלאומיות רשמיות. היא חברה ברשתות העולמיות הבאות: רשת אוניברסיטאות מטאריקי וברשת אוניברסיטאות עולמית ושותפה ומעורבת במספר אסטרטגיות אזוריות. התקשרויות אלו מבססות את עמדתה של האוניברסיטה כמובילה עולמית בתחום החינוך והמחקר המשפיע וממנפת מערכות יחסים באזור האוקיינוס ההודי ובעולם. אוניברסיטת אוסטרליה המערבית חברה מייסדת ברשת אוניברסיטאות אוסטרליה אפריקה (באנגלית: The Australia Africa Universities Network, בראשי תיבות: AAUN) המחברת בין חוקרים אנשי אקדמיה וסטודנטים משתי היבשות כדי להתמודד עם אתגרים משותפים. הרשת כוללת עשר אוניברסיטאות מאוסטרליה ושתים עשרה אוניברסיטאות מאפריקה (נכון לשנת 2020). היא חברה בקונסורציום אוניברסיטאות אוסטרליה המערבית ומזרח ג'אווה (באנגלית: The Western Australia East Java University Consortium, בראשי תיבות: WAEJUC). השותפות ממנפת את נקודות החוזק המשולבות של חמש האוניברסיטאות במדינת אוסטרליה המערבית כדי להגביר מחקר איכותי, ניידות סטודנטים, חינוך והכשרה ברחבי מדינות במזרח ג'אווה. האוניברסיטה חברה באיגוד מוסדות דרום מזרח אסיה להשכלה גבוהה שהוא ארגון ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 1956 בבנגקוק. מטרתו לסייע למוסדות החברים לחזק את עצמם באמצעות שיתוף פעולה הדדי להשגת הישגים בהוראה, במחקר ובשירות הציבורי, ובכך לתרום למדינותיהם ומעבר להם. בנוסף לכך, האוניברסיטה חברה במרכז ומכון לשיתופי פעולה אזוריים:
מרכז אוסטרליה-אינדונזיה (באנגלית: The Australia-Indonesia Centre, בראשי תיבות: AIC) היא יוזמת מחקר דו-צדדית שהוקמה על ידי אוניברסיטאות מובילות, ממשלות והתעשייה בשנת 2014. המרכז כולל תאגיד של אחד עשר שותפים מהאקדמיה; ארבעה מוסדות אקדמיים מאוסטרליה ושבעה מוסדות אקדמיים מאינדונזיה. משימת המרכז היא לקדם קשרים בין אנשים בתחומי המדע, הטכנולוגיה, החינוך והחדשנות.
מכון אוסטרליה הודו (באנגלית: The Australia India Institute, בראשי תיבות: AII) הוא מרכז אוסטרלי בכיר שנוסד בשנת 2008 והמוקדש לחקר הודו והקשר הדו-צדדי בין שתי המדינות. סניף המרכז באוניברסיטה מיועד לתמוך בחזון האוניברסיטה להפוך למרכז המוביל למחקר העוסק בהודו בת זמננו מחוץ לתת היבשת ולעשות זאת באמצעות בניית יכולת אוסטרליה למחקר הקשור בהודו העוסק באתגרים חברתיים, פוליטיים וסביבתיים מרכזיים.
דירוג
האוניברסיטה מדורגת בקבוצת מאה האוניברסיטאות הטובות בדירוגי מכללות ואוניברסיטאות בהתאם לשיטת הדירוג העולמית. הדירוג העולמי; האוניברסיטה מדורגת במקום 86 מתוך 100 מוסדות ההשכלה בעולם, על פי דירוג QS של אוניברסיטאות בעולם לשנת 2020, במקום ה-132 על פי הטיימס לשנת 2022, ובמקום ה-99 לשנת 2019 על פי "דירוג שאנגחאי", במקום 86 על פי דירוג U.S.News לשנת 2020 ובמקום 153 על פי דירוג CWTS Leiden לשנת 2017. ההוראה בחקלאות ויערנות, אנטומיה ופסיכולוגיה, הנדסת מיכרות ומינרלים, הנדסה אזרחית ומבנים, מדעי כדור הארץ והים ונושאים הקשורים לספורט, דורגו ב-50 המקומות העליונים על פי הדירוג העולמי של QS 2019 בהתאם ל'דירוג האוניברסיטה העולמית של QS לפי תחומי דעת'.
ניהול
אוניברסיטת אוסטרליה המערבית הוקמה ונשלטת על ידי חוק 1911. הסנאט שמורכב מעשרים ואחד חברים, הוא הגוף המנהל של האוניברסיטה, המוסמך לחוקק תקנות וחוקים עיקריים כמפורט בתקנון של האוניברסיטה. ועדות קבועות של הסנאט מתכנסות בקביעות וממליצות לסנאט בנושאים רלוונטיים. נשיא האוניברסיטה נבחר על ידי הסנאט בהתאם להוראות חוק האוניברסיטה, הנהלים ופקודות הסנאט הקבועות. הוועדה האקדמית היא הגוף האקדמי הראשי באוניברסיטה, חוקתה, חברותה ותנאי ההתייחסות שלה נקבעים בחוק מס' 19 ובתקנות שהתקבלו על פי חוק זה. היא מאצילה סמכויות לרוב עסקיה למועצה האקדמית. ישנן ארבע פקולטות, שכל אחת מהן מורכבת מקבוצות של בתי ספר. דיקני ההנהלה אחראים לסגן המשנה למנכ"ל הפקולטות שלהם וראשי בתי הספר מנהלים את בתי הספר בפקולטה. לדיקנים המנהלים הממונים תפקידים מנהליים של הפקולטה המכסים מחקר, הוראה, מבנים אקדמיים ותהליכים אקדמיים, וכן סמכויות שהוקצו מסגן הנשיא לנהל את משאבי האוניברסיטה וליישם את תוכניות הפקולטות, מדיניות אוניברסיטאית וקביעת סדרי עדיפויות. מבנה הניהול של האוניברסיטה קובע את המערכת שבאמצעותה מדווחים החטיבות השונות בתוך עצמן ואילו חברי ההנהלה מדווחים על הדיקנים, הדירקטורים והסמנכ"לים. שינויים שבוצעו במבנה הניהול בשנת 2013, משקפים התמקדות חדה יותר בתחומי התוכניות האקדמיות והאסטרטגיה הבינלאומית.
קמפוס קרולי
הקמפוס הראשי, ממוקם ליד נהר סוואן בקרולי, פרוור של פרת', פרוס על שטח של 650 דונם ונמצא במרחק של 5 ק"מ ממרכז העסקים הראשי בפרת'. הקמפוס עובר תנופת פיתוח, הרחבה ובניית מבנים ייעודיים (במהלך העשור השני והשלישי של המאה ה-21). הפרויקטים יכולים לנוע בין מעונות סטודנטים, מתקנים אקדמיים להוראה ומחקר או מנהליים בקמפוס, ועד מתקנים לקהילה הרחבה יותר שפותחו באזורים אחרים במטרופולין פרת' או בפרוורים. כל עשר שנים מכינה האוניברסיטה תוכנית קמפוס המספקת לממשלת המדינה ולקהילה מידע על כוונות התכנון של האוניברסיטה לקמפוס קרולי. תוכנית הקמפוס היא כלי המפתח להנחיית האוניברסיטה בהחלטותיה לגבי המתווה הפונקציונלי והפיתוח העתידי של קמפוס קראולי ויישומו בתכנון הפיזי, כדוגמה לכך היא תוכנית הקמפוס שהוצגה בשנת 2011; תוכנית קמפוס 2010. לתוכנית הקמפוס 2010 יש קישורים למספר תוכניות אסטרטגיות וסטטוטוריות אחרות של השלטון המקומי ומדינת אוסטרליה המערבית. ארכיטקטורת האוניברסיטה כוללת תערובת של מורשת אדריכלית בסגנון נאו - רומנסקי ומבנים עכשוויים הממלאים פונקציות שונות. בקמפוס ממוקם בית שנטון שהוא מבנה של שתי קומות בסגנון אדריכלות ג'ורג'יאנית והוא המבנה הוותיק ביותר בקמפוס, נבנה בשנת 1846 ומשמש לבית הספר למחקרים ילידים. בקמפוס קרולי יש מבנים הבנויים מאבן גיר ולכן האוניברסיטה שייכת לקבוצה הלא רשמית הנקראת "אוניברסיטאות אבן החול", כינוי לא רשמי שניתן לאוניברסיטה הוותיקה ביותר בכל מדינה באוסטרליה והוא אחד הקמפוסים הציוריים ביותר באוסטרליה.
המתחם ההיסטורי בקמפוס כולל מספר מבנים וותיקים ומתקנים: בנין המינהלה, גלריה לורנס וילסון לאמנות להצגת שלושת אוספי התרבות ותערוכות אמנות שונות ומתחלפות; בניני תיאטרון; אולמות; הבניין האיקוני, "אולם וינטרופ" (על שם נשיאה הראשון ג'ון וינטרופ האקט ) שיכול להכיל 974 מושבים והמשמש לאירועים שונים, "תיאטרון מתומן" שמכיל 683 מושבים, "תיאטרון דולפין", " אודיטוריום סומרוויל", ו"תיאטרון המזל החדש" הממוקם בפקולטה לאמנויות, מינהל עסקים, משפטים וחינוך; וגנים; "הגן השקוע" ו"חורש טרופי"; קונסרבטוריון; מיתקני ספורט המיועדים לסטודנטים, לסגל ולקהילה; מתחם התרבות שאחראי על פיקוח וניהול הגלריה, על ההוצאה לאור של האוניברסיטה הוצאת UWA, שנוסד בשנת 1935, על יצירות האמנות ברחבי הקמפוס ועל אירועים ותערוכות; מוזיאון ברנטד לאנתרופולוגיה  בגלריה לאמנות על שם לורנס וילסון, בחלק המערבי של הקמפוס, מכיל אוסף ותערוכה על תרבות ואמנות אבוריג'ינית בנוסף לאוספים האסיאתיים והמלאנסיים. בקמפוס קרולי ממוקמות ארבע ספריות של האוניברסיטה; ספריית ריד לאמנויות ועסקים, ספרייה למשפטים, ספרייה למוזיקה וספרייה למדעים. בצמוד לקמפוס המרכזי, ממוקמות הספריות הבאות; הספרייה לחינוך, אמנות ואדריכלות והספרייה לרפואה ורפואת שיניים. מעונות הסטודנטים, המסונפים אל האוניברסיטה ממוקמים צפונית לקמפוס והם: קולג' סנט קתרין, קולג' סנט ג'ורג', קולג' סנט תומאס מור וקולג' טריניטי. סקרי המשוב של הסטודנטים מדרגים באופן עקבי את הקמפוס כמציע אווירה מרגשת, תוססת ומגוון שירותים עבור החיים הסטודנטיאליים. האתר הרשמי של האוניברסיטה מאפשר סיור וירטואלי בקמפוס בנוסף למפה אינטראקטיבית.
קלרמונט
במרחק קצר מהקמפוס הראשי של קראולי נמצא אתר קלרמונט של האוניברסיטה. קלרמונט משמש בית למספר פונקציות; מועצת בחינות המוזיקה האוסטרלית, מכון קונפוציוס, המרכז למדינות וחברות מוסלמיות, מכון הכישורים וההדרכה הבינלאומי לבריאות והמרכז להוראת השפה האנגלית, ואת הקולג' טילור ללימודים בסיסיים עבור סטודנטים בינלאומיים. הבניינים המקוריים היו ביתם של מוסד ההוראה העל-יסודי הראשון של המדינה שנפתח בשנת 1902 - מכללת המורים לקלרמונט. לימים הפכה המכללה למכללה המערבית באוסטרליה לחינוך מתקדם.