cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נוגדן עצמי
מחלות
על מנת לאבחן מחלות אלו, ניתן להיעזר בין היתר בבדיקות דם למציאת נוגדנים עצמיים. בדיקת דם למציאת הנוגדן ANA (נוגדן אנטי-גרעיני, או anti-nuclear antibody) נלקחת במצבים לא ספציפיים, ומהווה מרקר לתהליך אוטו-אימוני. ANA הוא חיובי במגוון של תהליכים אוטו-אימוניים. אם ANA חיובי, לרוב נלקחות בדיקות נוספות כגון RF, מידת שקיעת הדם, רמת חלבון C בסרום (CRP) וקיום נוגדנים עצמיים נוספים כמפורט להלן.
בדיקות דם לגילוי נוגדנים עצמיים משמשות גם כהערכה ליעילות הטיפול הרפואי הניתן במחלות אלו.
אדראנוס
אדראנוֹס או אדראנוּס (ביוונית: 'Αδρανός) היה אל האש לו סגדו שבט הסיקוליים (ביוונית Sikeloi), התושבים הראשונים של האי סיציליה. הפולחן לאדראנוס התקיים בכל רחבי האי ובמיוחד באזור הר הגעש אטנה. הסיקוליים האמינו כי אדראנוס עצמו חי תחת הר הגעש אטנה לפני שגורש על ידי האל היווני הפייסטוס (הנקרא אצל הרומאים וולקן). על פי הסופר הרומאי קלאודיוס איליאנוס, כאלף כלבים שמרו על המקדש של אדראנוס. על פי הסיגיוס מאלכסנדריה, בלשן יווני מהמאה ה-5 או ה-6 לספירה, אדראנוס על היה האבא של האל פאליצ'י, אשר נולד מהמאהבת שלו הנימפה תאליה.
כמה פרשנים מודרניים טוענים כי ייתכן ושמו של אדראנוס קשור לאל המסופוטמי אַדְרַמֶּלֶךְ (ראו ) או לאל הזורואסטרי אטאר  שהיו גם האנשה של השמש או של אש.
הפועל ראשון לציון (כדורסל נשים)
הפועל ראשון לציון הוא מועדון כדורסל נשים ישראלי מהעיר ראשון לציון, המשחק בליגת העל.
הפועל ראשון היא אגודה צעירה, אשר שמה לה למטרה להיות אגודה מפוארת בכדורסל הנשים. כדי להשיג את המטרה, מלבד קבוצת הנשים הראשונה אשר נמצאת בליגה הבכירה, פתחה ב-2010 האגודה 8 מרכזים של בית ספר לכדורסל. בנוסף קיימת באגודה מחלקת נערות, עם קבוצות נערות א', נערות ב' וילדות ו-4 קבוצות נשים ארצית. בסה"כ פעילות באגודה כ-300 בנות בכל הגילאים.
הקבוצה הוקמה בשנת 2004 ובשלוש השנים בליגה הארצית הייתה רחוקה משחק אחד מלהעפיל ללאומית. בסופו של דבר, לקראת תום הפגרה ולאחר ש"הפועל מטה יהודה" ויתרו על העלייה, הועלתה הקבוצה ללאומית.
בליגה הלאומית שיחקה הקבוצה במשך שלוש עונות. ובעונת 2009/10 הפסידה בסדרת הגמר להפועל מעגן מיכאל 2-1, ונשארה בלאומית. בתום העונה, בדומה לעליית הליגה הקודמת, הוקפצה הקבוצה לליגת העל במקומה של אס"א ירושלים, שויתרה על השתתפותה בליגה.
בקיץ 2010, אחרי 4 שנים נפרדה הקבוצה מאפי בינשטוק, המאמן שהעלה את הקבוצה מהליגה הארצית, עד ההתמודדות על העלייה לליגת העל. במקומו הוחתמה בקבוצה מאמנת נבחרת הנערות שירה העליון, לה הייתה זו התנסות ראשונה באימון קבוצת נשים.
את עונת 2010/11 סיימה הפועל ראשון לציון במקום החמישי בליגת העל לנשים. את עונת 2011/12 סיימה הקבוצה במקום השביעי באותה הליגה.
עונת 2012/13 נפתחה בראשון לציון עם 6 הפסדים רצופים. בהמשך העונה הקבוצה התאוששה, החתימה את השחקנית ה-WNBA ריקוואנה וויליאמס, ניצחה 8 משחקים וסיימה את העונה במקום השישי (המקום הראשון בבית התחתון).
מתודולוגיית הספירלה
היסטוריה
המתודולוגיה תוארה לראשונה על ידי בארי בם במאמרו משנת 1986, "מודל הספירלה של פיתוח ושיפור תוכנה". בשנת 1988 פרסם בם מאמר דומה לקהל רחב יותר. במאמרים אלה הוצג תרשים שהופץ בפרסומים רבים לאחר מכן שדנו במתודולוגיית הספירלה.
מאמרים מוקדמים אלו משתמשים במונח "מודל תהליכי" כדי להתייחס למתודולוגיה הספירלה, כמו גם לגישות נוספות כגון התפתחות איטרטיבית והדרגתית, מודל מפל המים, פיתוחי אב-טיפוס תוכנתי וגישות אחרות.
בפרסומים מאוחרים יותר, בם מתאר את מודל הספירלה כ"גנרטור מודל תהליכי", כאשר בחירות המבוססות על סיכוני הפרויקט מייצרות מודל תהליכי מתאים לפרויקט. לפיכך, התפתחות איטרטיבית והדרגתית, מודל מפל המים, פיתוחי אב-טיפוס תוכנתי ואחרים הם מקרים מיוחדים של מתודולוגיית הספירלה המתאימים לדפוסי הסיכון של פרויקטים מסוימים.
אמנם תפיסות מוטעות אלו עשויות להתאים לדפוסי הסיכון של פרויקטים בודדים, אך הן אינן נכונות עבור מרבית הפרויקטים.
בדוח של מועצת המחקר הארצית הורחב מודל זה כך שיכלול סיכונים הקשורים למשתמשים אנושיים.
כדי להבדיל טוב יותר בין סיכונים אמתיים לאלו המדמים לספיראליות, בם מונה שישה מאפיינים המשותפים לכל היישומים של מתודולוגיית הספירלה.
הגדר ממצאים במקביל
הגדרה רציפה של ממצאי המפתח לפרויקט מורידה לעיתים קרובות את האפשרות לפתח מערכת העונה על "תנאי הצלחה" של בעלי העניין (יעדים ואילוצים).
מאפיין זה אינו כולל תהליכי "מראה מדמה ספירלי" המשתמשים בתהליך רצף של מעבר מפלים מצטבר בהגדרות בהן ההנחות הבסיסיות של מודל מפל המים אינן חלות.
בצעו ארבע פעילויות בסיסיות בכל מחזור
מאפיין זה מזהה את ארבע הפעילויות שחייבות להתרחש בכל מחזור של המודל הספירלי:
הסיכון קובע את רמת המאמץ
לכל פעילות בפרויקט (למשל ניתוח דרישות, תכנון, תכנון אב-טיפוס או בדיקה), על צוות הפרויקט להחליט כמה מאמץ מספק. במחזורי תהליכי ספירלה אותנטיים, החלטות אלו מתקבלות על ידי צמצום הסיכון הכללי.
הסיכון קובע את מידת הפרטים
עבור כל חפץ בפרויקט (למשל, מפרט דרישות, מסמך תכנון, תוכנית בדיקה), צוות הפרויקט צריך להחליט כמה פירוט מספק. במחזורי תהליכי ספירלה אותנטיים, החלטות אלה מתקבלות על ידי צמצום הסיכון הכללי.
השתמש באבני דרך בנקודת העיגון
התיאור המקורי של בם למתודולוגיית הספירלה לא כלל אבני דרך בתהליך. בשכלולים מאוחרים יותר הוא מציג שלוש אבני דרך בנקודת העיגון המשמשות מדדי התקדמות ונקודות מחויבות. ניתן לאפיין אבני דרך בנקודת העיגון בשאלות מפתח.
שלושת אבני הדרך של נקודת העיגון משתלבים בקלות בתהליך האחיד הרציונלי (RUP), כאשר LCO מסמן את הגבול בין שלבי הקמת RUP לשלב ההרחבה, LCA מסמן את הגבול בין שלבי ההארכה והבנייה, ו- IOC מסמן את הגבול בין שלבי הבנייה למעבר.
התמקדות במערכת ובמחזור החיים שלה
מאפיין זה מדגיש את חשיבות המערכת הכוללת ואת הדאגות לטווח הארוך שמשתרעות על כל מחזור החיים שלה. זה לא כולל ""מראה מדמה ספירלי" המתמקד יותר מדי בפיתוח ראשוני של קוד תוכנה. תהליכים אלו יכולים לנבוע בעקבות גישות מכוונות-אובייקט או פיתוח ועיצוב תוכנה תוך הזנחה של היבטים אחרים בצורכי התהליך של הפרויקט.
פראיה
פראיה (בפורטוגזית: Praia - "חוף ים") היא בירת איי כף ורדה והעיר הגדולה במדינה. העיר ממוקמת על האי סנטיאגו בארכיפלג סוטוונטו, והיא המרכז המסחרי של כף ורדה.
היסטוריה
התיישבות שהתקיימה במקום נהרסה על ידי פרנסיס דרייק ב-29 בנובמבר 1585, כאשר רק בית החולים המקומי נשאר על תילו. העיירה החדשה נוסדה ב-1615 לאחר שתושבים נוכחו לדעת כי הנמל בסביבת העיר טוב מאוד באיכותו. העיר התפתחה מאוד לאחר שהיגרו אליה תושבים רבים מסידאדה וליה שסבלה מהתקפות פיראטיות. העיר הפכה לבירת האיים ב-1770.
כלכלה
מנמל העיר מייצאים בעיקר קפה, קנה סוכר ופירות טרופיים. בעיר ישנה תעשיית דייג מפותחת, וכן מספר רב של חופי ים. כמו כן, בעיר ממוקם המטה הראשי של הבנק המרכזי של כף ורדה.
אתרים בעלי חשיבות
בעיר ממוקם ארמון הנשיאות שנבנה במאה ה-19 עבור המושל הפורטגזי, כמו כן מצוי בעיר מוזיאון אתנוגרפי (Museu Etnográfico) ואנדרטה לדייגו גומס (Monumento de Diogo Gomes) מגלה האיים.
תחבורה
העיר משורתת על ידי נמל התעופה הבינלאומי של פראיה.
יעל נעים
יעל נעים (נולדה ב-6 בפברואר 1978) היא זמרת-יוצרת ישראלית-צרפתייה.
ביוגרפיה
נעים נולדה בפריז להורים יהודים תוניסאים. בגיל 4 עלתה לישראל עם הוריה. המשפחה התגוררה ברמת השרון.
שם היא למדה נגינה על פסנתר בקונסרבטוריון למוזיקה ברמת השרון.
בוגרת תיכון אלון ברמת השרון, במגמת מוזיקה.
בצה"ל שירתה נעים כסולנית בתזמורת חיל האוויר. את קריירת המוזיקה שלה התחילה בצרפת, כאשר השתתפה בקומדיה המוזיקלית Les Dix Commandements (עשרת הדיברות) בתפקיד מרים הנביאה במשך שנתיים וחצי. אלבומה האישי הראשון הוא In A Man's Womb שיצא בשנת 2001. היא שרה את השיר "You Disappear" מתוך אלבום זה גם בסרט "Harrison's Flowers" של המפיק אלי שורקי. בשיריה המוקדמים של נעים היא מכונה "יעל".
במשך שנתיים התפתחה נעים בשירה והתאמנה בדירת הסטודיו בפריז עם חבריה דייוויד דונטין וג'ון ריד. הם הקליטו והלחינו 13 שירים שהפכו ב-22 באוקטובר 2007 לאלבומה השני שנקרא "Yael Naim". 13 השירים באלבום הם בצרפתית, באנגלית ובעברית. סגנון השירים הוא פולק וג'אז. בינואר 2008 שודרה פרסומת הבכורה למחשב "מקבוק אייר" של חברת אפל, בה מושמע שירה של נעים "New Soul". השיר זכה לפרסום רב וב-1 בפברואר 2008 היה במקום השני ברשימת ההורדות של iTunes. השיר אף הגיע למקום ה-7 במצעד הבילבורד האמריקני, הישג שאף אמן צרפתי או ישראלי לא הגיע אליו קודם לכן. בחודש מאי יצא הסינגל השני, "פריז", המושר בעברית בשילוב מספר מילים בצרפתית.
במרץ 2010 שודר באמריקה הפרק The Greatest Story Ever D'ohed בסדרה משפחת סימפסון בו המשפחה מבקרת בירושלים. בפרק נעים דיבבה את דורית, אחייניתו של מדריך התיירים (שגולם על ידי סשה ברון כהן).
בסוף 2010 יצא אלבומה השלישי, "She Was A Boy", ששיריו הם באנגלית, והוא זכה לפופולריות רבה בצרפת. בטקס פרסי המוזיקה הצרפתי שנערך בחודש מרץ 2011, זכתה נעים בתואר "זמרת השנה" בצרפת בעקבות הצלחתה. בסוף 2012 תמכה במועמד לנשיאות פרנסואה הולנד ועם ניצחונו שרה את שיריה המוכרים בכיכר הבסטיליה. בפברואר 2016 זכתה בפעם השנייה בתואר "זמרת השנה" בצרפת, זאת לאחר הצלחתו של אלבומה Older, ובפרט מתוכו השיר "Dream In My Head". במאי 2016 הופיעה באצטדיון האולימפיה בפריז.
ביזון שחואטנסאקי
ביזון שחואטנסאקי, המכונה גם ביזון יערות פליסטוקני (שם מדעי: Bison schoetensacki), הוא מין נכחד של ביזון, אשר התקיים במערב אירופה, צפון אירופה ועד לדרום סיביר. הוא התקיים במשך הפליסטוקן המוקדם והבינוני כשישנה מחלוקת אם התקיים בפליסטוקן המאוחר.
מאפיינים
ביזון זה היה דומה לביזון אירופי, החי כיום באירופה או למין ביזון הסטפה, אך היה בעל רגליים דקות יותר וקרניים קצרות וישרות יותר. הוא הגיע לאורך 3 מטרים, לגובה של 1.7 עד 2 מטרים בכתפיים ולמשקל של 800–1000 ק"ג בקירוב, וככל הנראה היה גם בעל דו-צורתיות זוויגית.
המאובנים של הביזון התגלו בין השאר בצ'כיה, אנגליה, צרפת, גרמניה, יוון, איטליה, מולדובה, רוסיה, ספרד ובאיסרניה שבאיטליה. בחלק מהאתרים התגלו סימנים של ציד אנושי, ככל הנראה ניאנדרטלים שהתקיימו לצידו. במערב אירופה ביזון זה היה החיה הכבדה ביותר שאנשים צדו למאכל, כיוון שהביזון האירופאי לא התקיים באיטליה או חצי האי האיברי.
סמואל שפירו
סמואל הארווי שפירו (באנגלית: Samuel Harvey Shapiro; ) היה פוליטיקאי יהודי-אמריקאי מאילינוי, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אילינוי ה-34 בשנים 1968–1969. קודם לכן, החל מ-1961, הוא כיהן כסגן מושל המדינה תחת המושל אוטו קרנר, שאותו הוא החליף בתפקידו לאחר התפטרותו מספר חודשים טרם תום תקופת כהונתו כדי לקבל על עצמו מינוי כשופט פדרלי.
ראשית חייו
סמואל שפירו נולד בשם ישראל שפירו בכפר, שאת שמו הוא לא יכול היה לזכור, באימפריה הרוסית, באזור שכיום מהווה את שטחה של אסטוניה. בגיל צעיר הוא היגר עם משפחתו לארצות הברית. הוא סיים את לימודיו ב של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. הוא עסק בעריכת דין בקנקאקי, אילינוי. בהמשך הוא עבר לשירות במגזר הציבורי, ונבחר ב-1936 כתובע של מחוז קנקאקי. בשנים 1947–1961 כיהן שפירו בבית הנבחרים של אילינוי, שם הוא גילה עניין במיוחד בסוגיות בריאות הנפש.
סגן מושל ומושל אילינוי
ב-1960, ושוב ב-1964, נבחר שפירו כסגן מושל אילינוי. כאשר התפטר המושל אוטו קרנר כדי לקבל מינוי כשופט פדרלי, היה שפירו למושל המדינה ה-34, והיהודי השני (לאחר הנרי הורנר) בתפקיד. עם השבעתו כמושל, החל שפירו בהתמודדות על תקופות כהונה מלאה כמושל בזכות עצמו, אך נוצח בהפרש קולות קטן בבחירות של 1968 על ידי המועמד הרפובליקני ריצ'רד אוגילבי.
שנותיו האחרונות
לאחר סיום כהונתו כמושל שב שפירו לחייו הפרטיים, אף על פי שהוא נקרא מספר פעמים לשמש כחבר בוועדות מיוחדות, כשהבולטת מביניהן הייתה הוועדה לעיצוב מחדש של גבולות מחוזות הבחירה של המדינה ב-1981.
שפירו היה חבר באחוות אלפא אפסילון פאי. החל מ-1984 ועד למותו הוא הוביל את המאמצים להקמת מטה קבוע למשרדים הארציים של האחווה. כתוצאה מכך המטה הבינלאומי של האחווה קרוי על שמו.
סמואל שפירו נפטר בביתו שבקנקאקי ב-16 במרץ 1987. מותו התגלה לאחר שהוא לא הגיע כדי לייצג לקוח בבית המשפט, ושוטרים נשלחו לביתו כדי לחקור בדבר. הוא נטמן בבית הקברות היהודי ולדהיים שבפורסט פארק, אילינוי. מרכז בריאות הנפש של קנקאקי נקרא על שמו.
דיסקוגרפיה של ניקי מינאז'
הדיסקוגרפיה של הזמרת הטרינידדית ניקי מינאז' כוללת שלושה אלבומי אולפן, שלושה אלבומי אוסף, שלושה מיקסטייפים, חמישים ותשעה סינגלים, שלושה עשר סינגלים שיווקיים ושישים ושלושה וידאו קליפים.
בשנת 2009 החתים הראפר האמריקאי ליל ויין את מינאז' בחברת התקליטים יאנג מאני. הסינגל הראשון של מינאז' שנחל הצלחה היה הסינגל השני שלה "Your Love" שהגיע למקום ה-14 במצעד הסינגלים האמריקאי בילבורד הוט 100 ולפסגת מצעד שירי הראפ של ארצות הברית. אלבום הבכורה של מינאז' "Pink Friday" שיצא לאור בנובמבר 2010 הגיע לפסגת מצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200. האלבום הגיע למעמד אלבום פלטינה בארצות הברית ובבריטניה. הסינגל החמישי מהאלבום, "Super Bass", זכה להצלחה רבה והגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים של ארצות הברית, שם גם הגיע למעמד אלבום פלטינה ×8.
באפריל 2012 יצא לאור אלבום האולפן השני של מינאז', "Pink Friday: Roman Reloaded", שהגיע גם הוא לפסגת מצעד האלבומים של ארצות הברית, שם הגיע למעמד אלבום פלטינה. הסינגל הראשון מהאלבום, "Starships", זכה להצלחה רבה, הגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים האמריקאי, ונכנס לעשרת המקומות הראשונים במדינות רבות ברחבי העולם. הגרסה המחודשת של האלבום, "Pink Friday: Roman Reloaded – The Re-Up", יצאה לאור בסוף שנת 2012.
אלבומי אולפן
"—" מסמל אלבום שלא דורג.
סינגלים בביצועה
"—" מסמל שיר שלא דורג.
סינגלים בהם התארחה
"—" מסמל אלבום שלא דורג.
סינגלים שיווקיים
"—" מסמל אלבום שלא דורג.
מונדיאל 1970
מונדיאל 1970 נערך במקסיקו בין ה-31 במאי ל-21 ביוני. מקסיקו נבחרה לארח את המונדיאל באוקטובר 1964. היה זה המונדיאל הראשון שנערך בצפון אמריקה, וכן הראשון שנערך מחוץ לדרום אמריקה או אירופה.
במשחק הגמר של הטורניר, שנערך באצטדיון האצטקה שבמקסיקו סיטי, גברה נבחרת ברזיל על נבחרת איטליה בתוצאה 4:1, ובכך השלימה זכייה שלישית בתואר, לאחר שזכתה בו לפני כן ב-1958 וב-1962, ועל פי תקנון פיפ"א, רשאית הייתה הנבחרת לשמור את הגביע לצמיתות. כמו כן, הייתה זו הזכייה השלישית בגביע של מנהיג הנבחרת, פלה. המאמן הברזילאי, מריו זגאלו, הפך לאדם הראשון בהיסטוריה שזכה בגביע העולמי גם כשחקן (אחרי שזכה ב-1958 ו-1962) וגם כמאמן. בשלב הבתים ברזיל גברה 1 - 0 על האלופה היוצאת אנגליה.
מבנה הטורניר נשאר כפי שהיה במונדיאל 1966: 16 נבחרות העפילו לטורניר לאחר טורניר מוקדמות, וחולקו לארבעה בתים של 4 נבחרות בכל בית. שתי הנבחרות הטובות ביותר מכל בית העפילו לשלב רבע הגמר.
שני חידושים היו במונדיאל זה: לראשונה הותר לערוך חילופים במהלך המשחק, ולראשונה, על פי הצעתו של ראש התאחדות הכדורגל בישראל, מיכאל אלמוג, צוידו השופטים בכרטיסים אדומים (לציון הרחקה) וצהובים (לציון אזהרה), אף שבאלה הראשונים לא נעשה שימוש כלל בטורניר זה.
ז'אירזיניו, הקיצוני הימני של נבחרת ברזיל, הבקיע לפחות שער אחד בכל משחק בטורניר (במשחק נגד צ'כוסלובקיה הבקיע צמד), הישג שלא שוחזר מאז. עם זאת, חלוץ נבחרת גרמניה המערבית, גרד מילר, זכה בתואר מלך השערים של הטורניר, לאחר שהבקיע עשרה שערים לזכות נבחרתו. באופן יוצא דופן, הבקיע מילר שלושער בשני משחקים רצופים, נגד בולגריה ופרו, אך לעומת זאת, לא הבקיע במשחק האחרון של נבחרתו, נגד אורוגוואי, במשחק על המקום השלישי.
פרט לברזיל ולגרמניה המערבית, בלטה לטובה במונדיאל זה גם נבחרת, שבדרכה למקסיקו הדיחה את נבחרת , והגיעה לרבע הגמר בטורניר עצמו. בשורות פרו הצטיין כוכבה תיאופילו קוביאס. אך אם כי מונדיאל זה זכור לטובה בקרב חובבי הכדורגל בשל הופעותיהן של שלוש נבחרות אלה, וכן של איטליה בשלבים המתקדמים של הטורניר, למעשה, בהמשך לטורניר שבצ'ילה ב-1962, רבים מן המשחקים במקסיקו היו משעממים ודלי שערים. כך לדוגמה, איטליה עלתה לרבע הגמר לאחר שהבקיעה שער אחד בלבד בבית המוקדם, ואורוגוואי ואנגליה הבקיעו כל אחת שני שערים בבית המוקדם, וארבעה בטורניר כולו.
מונדיאל זה היה הסיבה לפריצתה של מלחמת הכדורגל בין מדינות הונדורס ואל סלוודור.
נבחרת ישראל במונדיאל 1970
מונדיאל 1970 היה המונדיאל הראשון בהיסטוריה, והיחיד עד כה (2023) שבו השתתפה נבחרת ישראל, ועל כן נחשב להישג השיא של הכדורגל הישראלי בכל הזמנים.
נבחרת ישראל, תחת הדרכתו של המאמן עמנואל שפר, העפילה למשחקי הגביע העולמי, לאחר שגברה במוקדמות על נבחרות ניו זילנד ואוסטרליה. ישראל הוגרלה לבית מספר 2, שמשחקיו התקיימו בערים פואבלה וטולוקה, יחד עם שתי אלופות עולם לשעבר, איטליה ואורוגוואי, וכן נבחרת שוודיה.
נבחרת ישראל הפסידה במשחקה הראשון לאורוגוואי (שהגיעה לבסוף למקום הרביעי במונדיאל) 2 - 0. במשחקה השני שיחקה ישראל נגד שוודיה במשחק שנכנס להיסטוריה של הכדורגל הישראלי. בדקה ה-56 של המשחק, שלוש דקות לאחר שער יתרון של השוודים, בעט מרדכי שפיגלר כדור חזק מ-16 מטר וכבש את שערה היחיד של ישראל בכל הזמנים במסגרת טורניר גמר הגביע העולמי. המשחק הסתיים בתוצאה 1 - 1 וישראל זכתה בנקודה הראשונה שלה במפעל. במשחקה השלישי שיחקה נבחרת ישראל נגד נבחרת איטליה החזקה, שהגיעה למעמד כאלופת אירופה לאומות (וגם הגיעה לבסוף לגמר הטורניר), הציגה משחק הגנה מצוין והצליחה למנוע מהאיטלקים לכבוש במשך 90 דקות. המשחק הסתיים בתוצאה 0 - 0 והקנה לישראל נקודה נוספת.
נבחרת ישראל סיימה את שלב הבתים במקום הרביעי והאחרון של הבית עם שתי נקודות, אך בהתחשב בנבחרות החזקות מולן התמודדה ישראל, הישגיה של הנבחרת נחשבים למכובדים ביותר.
מונדיאל זה נחשב לנקודת מפנה בכדורגל הישראלי, ועקב החשיפה הרבה שקיבלו שחקני הנבחרת, חלקם עברו לשחק באירופה. במהלך השנים, דובר רבות על ההישג של הנבחרת, במיוחד לאור העובדה שההישג לא חזר על עצמו.
נציג ישראלי נוסף במונדיאל היה שופט הכדורגל אברהם קליין, ששפט במשחק בשלב הבתים המוקדם שבו ניצחה ברזיל את אנגליה, מחזיקת הגביע, בתוצאה 1:0.
מצטיינים
נבחרת הטורניר:
גשר
גשר הוא מבנה הנדסי שמטרתו לאפשר מעבר בטוח של הולכי רגל, כלי רכב או רכבות מעל מכשולים פיזיים, כגון: דרכים אחרות, מסילות רכבת, נהר, ערוץ וכדומה, או כדי לאפשר נסיעה ישרה מעל עמקים, אנכית ככל האפשר לכח הכבידה של הארץ, בעיקר עבור רכבות מהירות.
היסטוריה
הגשרים הראשונים היו ככל הנראה בולי עץ שהונחו בשורה בתוך הנהר על מנת לאפשר חצייה בטוחה. בהמשך, ככל הנראה הוחלף השימוש בבולי עץ באבן לבנייה. גשרים פרימיטיבים נוספים הם גשרים תלוים פשוטים הבנויים מחבלים הנתלים בין שני צדי נחל ועליהם קרשים לדריכה. צורת הקשת לגשר באה לידי שימוש לראשונה ברומא העתיקה. המצאת הקשת היא ככל הנראה בתרבות עמק האינדוס, אך הרומאים היו שהפכו אותה למדע מעשי והשתמשו בה בבנייתם. גשרים רומיים אלו, לצד אמות מים מאותה תקופה המזכירות בתכנונן את הגשרים, עדיין קיימים במקומות רבים שהיו תחת שלטון רומי. כמו כן השתמשו הרומאים במלט, שהפחית את המשתנים שבחוזק האבן הטבעית. במקביל, גשרי עץ היו נפוצים במיוחד בסין וביפן העתיקות.
במהלך המאה ה-18 נעשו חידושים רבים בתחום העיצוב של גשרי עץ, במיוחד על ידי הנס אולריך (Hans Ulrich) ויוהנס גרובנמן (Johannes Grubenmann) ואחרים. המהפכה התעשייתית הובילה להתפתחות גם בתחום בניית גשרים, כשהשימוש במערכות תמיכה מבוססות ברזל הפך נפוץ והוביל לבניית גשרים גדולים בהרבה מהמוכר קודם. במהפכה התעשייתית גם הוקמו מסילות ברזל רבות שאף הגדילו משמעותית את הצורך בגשרים ארוכים וגבוהים. בניית גשרים מיצקת ברזל במקום מאבן החלה באנגליה ואחר כך גם בגרמניה ובצרפת. הגשרים היו במבנה של קשתות והמאמץ העיקרי בהם היה מאמץ לחיצה. עם הזמן, הובן כי צורת הקשת במבני פלדה אינה בהכרח צורה חכמה ובמהלך המאה ה-19 הופיעו גשרי מסבך רבים מסוגים שונים, כשחלוצי הבנייה בהם, כגון גוסטב אייפל (המתכנן של מגדל אייפל), פעלו בעיקר במערב אירופה. הגשרים התלויים החלו לקום בסוף המאה ה-18, תחילה בארצות הברית ואחר כך, בתחילת המאה ה-19, גם באירופה.
החל מן המחצית השנייה של המאה ה-20, מרבית הגשרים הנבנים בעולם הם גשרים המשמשים לכבישים וחלקם הגדול מגשר מעל כבישים אחרים ומעל היבשה ולא מעל ערוצי נחל. במרבית גשרים אלו, בהם המפתחים אינם משמעותיים, נעשה שימוש בבטון דרוך שהוא כיום טכנולוגיית הבנייה הנוחה ביותר לגשרים, אך היא מוגבלת לגשרים קצרים יחסית. לכן, גשרים ארוכים הנבנים בימינו נבנים לרוב מפלדה, משילוב של בטון ופלדה, ובאלמנטים נמתחים שונים.
מבנה בסיסי
קיימים סוגים רבים של גשרים, אך מבנה הגשר מתחלק תמיד לשניים: שלד הגשר הנושא את המאמצים ומִסעה עליה עוברים המשתמשים בגשר. מבנה הגשר נשען תמיד על סמכים. הסמכים הם נקודות ההישענות על הקרקע, וקיימים גם להם סוגים שונים. במרבית הגשרים קיימים שני סמכים, כמו למשל בשתי גדותיו של ערוץ נחל. גשרים מרובי סמכים, כגון גשר הבנוי על סדרה של עמודים, ניתן למעשה להגדיר כרצף של גשרים, כאשר כל גשר עומד בדרך כלל בפני עצמו, אולם קיימים גם גשרים מרובי סמכים שבהם יש קשר מבני הדוק בין חלקי הגשר שבין סמכים שונים. המרווח שבין הסמכים נקרא מִפתח וגישור המפתח הוא האתגר ההנדסי המשמעותי ביותר בבניית גשר.
סוגי גשרים
ככלל, קיימים חמישה סוגים בסיסיים של גשרים, המחולקים לפי העיקרון ההנדסי שלפיו בנוי הגשר. על פי חלוקה זו, יש להבדיל בין שלד הגשר, שהוא החלק הנושא את המאמצים העיקריים ואת משקלו העצמי של הגשר, לבין המיסעה הנושאת את כלי הרכב העוברים בגשר אך אינה בהכרח חלק משלד המבנה. סוגי הגשרים הם גשר קורה, גשר קשת, גשר תלוי (או גשר תלייה), גשר שלוחה (או גשר זיזי) וגשר מעוגן כבלים (שלא לבלבל עם גשר תלוי). במסגרת סוגים אלו ניתן להבדיל בין הגשרים גם בחומרי הבנייה מהם הם בנויים ובממשק שבין מבנה הגשר לבין המיסעה. לדוגמה, גשר קורה עשוי להיות מעץ או מבטון, אך העיקרון ההנדסי נשאר דומה. דוגמה אחרת היא מיסעה בגשר קשת שעשויה להיות קשתית גם בהתאם לצורת הגשר או במפלס ישר המונח על הקשת או תלוי ממנה; גם כאן העיקרון ההנדסי נשאר זהה.
גשר קורה
גשר קורה הוא צורת הגשר הפשוטה ביותר, ויציבותו נובעת בעיקרה מחומר הקורה, עוביה ומומנט ההתמד של החתך שלה. גשר הקורה הפשוט ביותר, הקיים גם בטבע, הוא בול עץ הנשען על שני סמכים ומגשר על המפתח שביניהם. גשרי קורה מתקדמים יותר בנויים מבטון דרוך או ממסבך פלדה. העיקרון ההנדסי של גשר הקורה הוא התנגדות לכפיפה הנוצרת בו בגין משקלו העצמי והעומסים השימושיים שהוא נושא. המיסעה בגשרי קורה תהיה לרוב ישרה ונוחה בהתאם לקו הקורה האופקי.
גשר קשת
בניגוד לגשר קורה, שבו פועל מאמץ כפיפה הגורם לחלקו התחתון להימתח ולחלקו העליון להילחץ, בגשר קשת פועלים מאמצי לחיצה בלבד, בדיוק כמו בקשת אבנים בסיסית. העיקרון המבני הוא העברת העומסים האנכיים הפועלים לכל אורך הקשת למאמצי לחיצה טהורה לאורך גוף הקשת עד אל שני הסמכים. ביסוסם של שני הסמכים בגשר קשת חייב להתמודד גם עם כוח הפישוק הנוצר ביניהם.
המיסעה העוברת דרך גשר קשתי עשויה להיבנות בשלוש צורות:
בגשרים רבים משולבות שלוש הצורות בהתאם לתנאי השטח, חומרי הבנייה וטכנולוגיית ושיקולים הנדסיים נוספים.
גשר תלוי
גשר תלוי או גשר תלייה הוא המצב ההפוך לגשר קשת, ובו המבנה המרכזי הנושא את העומסים פועל במתיחה טהורה. גשרים תלויים הם הגשרים המסוגלים להיבנות על פני המפתחים הגדולים ביותר באופן יחסי למשקלם.
גשר תלוי טיפוסי בנוי משני מגדלים המבוססים על שתי גדותיו של הנהר או הערוץ. בין שני המגדלים תלויים שני כבלים ארוכים המעוגנים בשני צדי הגשר, במרוחק מן המגדלים אל האדמה. המיסעה היא אופקית, או כמעט אופקית, והיא נתלית משני הכבלים הראשיים בעזרת כבלים קצרים ודקים יותר. כל הכבלים עשויים פלדה והם מורכבים מחוטי פלדה השזורים יחדיו לכדי כבל אחד עבה. קוטרם של הכבלים המרכזיים מגיע בדרך כלל לכדי כמה עשרות סנטימטרים. הכבלים המשניים הנושאים את המיסעה עשויים להיות דקים הרבה יותר וככל שצפיפותם גדולה, כלומר הם מחוברים כל מרחק קצר יותר לאורך המיסעה, כך הם נושאים משקל קטן יותר ולכן דקים יותר. בחלק מן הגשרים המיסעה תלויה רק מהחלק המרכזי של הכבלים הראשיים ובחלק היא תלויה, לפחות בחלקה, גם מהחלקים הצדדיים של הכבלים. כעיקרון, המיסעה אינה חייבת להישען על המגדלים ודי בתלייתם מן הכבלים. בפועל, המיסעה מעוגנת גם למגדלים כדי למנוע התנדנדות, אך תרומת הישענותה בשתי נקודות על מבנה המגדלים זניחה ביחס למערכת ההנדסית השלמה.
אחת הבעיות המרכזיות בגשרים תלויים היא דווקא כוחות אופקיים הפועלים על הגשר הנוצרים בשל רוחות. הגשר יציב על אף המפתח הגדול שלו כנגד משקל המיסעה אולם רוחות עזות עלולות לגרום לגשר להתנדנד בכיוון בו הוא אינו מעוגן לדבר. בשל כך המסעות עצמן בנויות בדרך כלל ממסבך שאינו מאפשר כפיפה בכיוון אופקי.
גשר שלוחה
גשר שלוחה, או גשר זיזי הוא מבנה מורכב יותר ופועל בחלקים שונים שלו כזיז - קורה המעוגנת בצד אחד בלבד. הרעיון בגשר שלוחה הוא שמעל כל סמך עומד עמוד מסבכי גבוה יחסית המחזיק בכל אחד משני צדדיו קורה מצִדה האחד בלבד. השלוחה היוצאת מכל עמוד היא דו-צדדית על מנת להקל בשיווי המשקל ולעיתים שני עמודים הנושאים קורות זיזיות (או שלוחות) נשענים זה על זה לאורך קו הגשר. ניתן גם לראות כל עמוד בגשר שלוחה כחלק אחד הכולל גם את הקורה ופועל יחד אתה כיחידה מבנית אחת.
בין שתי שלוחות הנשענות כל אחת על סמך אחר מונח לעיתים רבות חלק נוסף של גשר הפועל למעשה כקורה רגילה ולעיתים שני החלקים נושקים זה לזה בנקודה אחת, כמעט חסרת עובי, במרכז הגשר.
מפאת עקרונם ההנדסי, גשרי שלוחה הם גבוהים מאוד וכבדים מאוד, אולם היתרונות המרכזיים בבנייתם של גשרים אלו הם בתהליך הבנייה עצמו. בניגוד לגשרים מסוגים אחרים, הדורשים פעמים רבות בנייה של פיגומים ומערכות קונסטרוקטיביות זמניות אחרות לתמיכת הגשר בעת בנייתו, גשרי שלוחה צומחים מתוך בסיסיהם עד שהצדדים מתחברים זה לזה. שיטה זו נוחה מאוד למשל לגישור בין שתי גדותיו של נהר עמוק מאוד בו לא ניתן לבסס עמודים במרכז הערוץ ולא ניתן להקים גשר תלוי מפאת חוסר אפשרות לעגן את הכבלים בגדות.
גשר מעוגן כבלים
גשר מעוגן כבלים הוא הסוג המורכב ביותר מבחינה הנדסית של גשר. גשרים מעוגני כבלים קיימים רק מן המאה ה-20 והם בהכרח משלבים מספר מאמצים מסוגים שונים התלויים זה בזה. אף על פי שגם בגשרים אלו משתמשים בכבלי מתיחה כחלק מן השלד, העיקרון ההנדסי עליו מבוסס גשר מעוגן כבלים שונה מאוד מזה של גשר תלוי.
גשרים נפתחים
גשר נפתח הוא גשר דינמי הנבנה מעל נתיבי שיט בעל מנגנון מכני המאפשר את פתיחתו הזמנית לצורך מעבר כלי שיט גבוהים. במצב שגרתי הוא עובד כגשר רגיל וכאשר כלי שיט צריך לעבור בנתיב, נעצרת תנועת הולכי הרגל וכלי הרכב שעל הגשר, הגשר משנה צורתו ולאחר מעבר כלי השיט הוא חוזר למצבו הקבוע.
בטיחות
כאשר מתכננים גשר יש להתחשב בגורמים רבים היכולים להשפיע על בטיחותו בסופו של דבר, ועל אורך חייו :
כיום ניתן להתקין על גשרים חיישנים המנטרים ברציפות פרמטרים שונים, כדי לגלות בזמן ליקויי בטיחות העלולים להתפתח עם השנים.
זאכר אלכסנדרוביץ' רוגובין
זאכר אלכסנדרוביץ' רוגובין (28 באוגוסט 1905, כ"ז באב ה'תרס"ה – 11 באוגוסט 1981, י"א באב ה'תשמ"א) היה מדען יהודי-סובייטי בתחום כימיה אורגנית, מומחה בתחום הכימיה של תרכובות בעלות משקל מולקולרי גבוה (פולימרים). דוקטור למדעי הכימיה, פרופסור (1938). בשנים 50–1930 פיתח שיטות לייצור סיבים כימיים החדשים, כגון: פלואורלון, מטילון. פיתח שיטת יצור של שרף פוליאמידי 'קפרון' (1944). זכה בשלושה פרסים ממלכתיים של ברית המועצות לשעבר (בשנת 1942, בשנת 1950 ובשנת 1974).
ביוגרפיה
זאכר רוגובין נולד במשפחה יהודית בעיר מוהילב שבמזרח בלארוס, קרוב לגבול עם האימפריה הרוסית. הוא הראשון בין שלושה ילדים של אנא זאכרובנה רוגובינה ורוגובין אלכסנדר יפימוביץ'. אחותו אליסה אלכסנדרובנה רוגובינה הייתה צעירה ממנו בשש שנים. אחיו נעום אלקסנדרוביץ' רוגובין (הצעיר ממנו בשנה) היה מהנדס אנרגטיקה סובייטי ומנהל הייצור עטור פרסים והוקרה של ברית המועצות לשעבר.
משנת 1931 היה מרצה בכיר בבית הספר הטכני הגבוה של מוסקבה מאת נ. א. באומן. משנת 1934 - מרצה בכיר במכון הממלכתי לטכנולוגיה כימית של מוסקבה מאת מנדלייב. משנת 1938 - פרופסור וראש המחלקה לטכנולוגיית סיבים מלאכותיים במכון הממלכתי לטכנולוגיה כימית של מוסקבה מאת מנדלייב.
משנת 1940 דיקן הפקולטה לטכנולוגיה של המכון הממלכתי לטכנולוגיה כימית של מוסקבה מאת מנדלייב.
בשנים 1941–1945 במקביל מונה כאחראי בתחום הכימי של הוועדת הביטחון הממלכתית. משנת 1946 עמד בראש המחלקה לטכנולוגיית סיבים מלאכותיים במכון הממלכתי הטקסטילי במוסקבה עד פרישתו בשנת 1978.
רוגובין הוא מחבר של שלוש מונוגרפיות עיקריות: "כימיה של צלולוזה" (מוסקבה, 1972); "יסודות הכימיה והטכנולוגיה של סיבים כימיים" (מהדורה רביעית - מוסקבה, 1974); "טרנספורמציות כימיות ומודיפיקציה של תאית" (המהדורה השנייה - מוסקבה, 1979). בשנים 1930–1950 פיתח מספר שיטות לסינתזה של נגזרות תאית, חקר את התנאים והקינטיקה של פילמור קפרולקטם ופיתח שיטת ייצור של שרף פוליאמידי קפרון (1944). פיתח ייצור הסוגים החדשים של סיבים כימיים, כגון: פטורלון, מטילון. פיתח שיטות המודיפיקציה הכימית של סיבים תאיתיים וסינתטיים.
זאכר אלכסנדרוביץ' רוגווין נפטר ב־11 באוגוסט 1981. הוא נקבר במוסקבה בבית העלמין וובדנסקי.
חצוצרניים
חצוצרניים (שם מדעי: Aulostomidae) היא משפחת דגי ים מסדרת האבובונאים בה מצויים סוסוני הים. במשפחה זו סוג יחיד- חצוצרן (Aulostomus) ובו 3 מינים.
דגים אלה בעלי גוף שטוח ומוארך והחוטם מגודל מאוד ובעל פה הפונה כלפי מעלה. העיניים קטנות והזנב קטן. הם נעים בעזרת סנפירי החזה שלהם וחסרי סנפיר גב עליון אך בעלי כמה סנפירים קטנים בקצה הזנב.
אלו דגים בעלי פסים אנכיים לאורך הגוף שצבעו כחול, אפור עד צהוב והם נעים לאיטם במים. הם חיים בשוניות ובחוליות בימים הטרופיים באוקיינוס האטלנטי ובאוקיינוס השקט.
דגים אלה הם טורפים הניזונים רק על דגים אחרים ושואבים במהירות את טרפם לפיותיהם הגדולות. הם מתקרבים ללהקת דגים קטנה, שוחים בקרבה מבלי לעורר חשד ומבודדים פרט אחד ואז בולעים אותו. הם יעקבו באותו אופן אחרי דגים בודדים.
המנון טרנסניסטריה
אנו מהללים אותך, ניסטריה (במולדבית: Слэвитэ сэ фий, Нистрене), או אנו מהללים אותך, פרידנסטרוביה (ברוסית: Мы славим тебя, Приднестровье; באוקראינית: Ми славимо тебе, Придністров’я), הוא ההמנון הלאומי של טרנסניסטריה. ההמנון כתוב בשלוש השפות הרשמיות בטרנסניסטריה: מולדבית, רוסית ואוקראינית, אך אין מדובר בתרגום מילולי. לראיה, הבית השני בגרסה הרוסית, אינו מופיע כלל בגרסה המולדבית או בגרסה האוקראינית.
ההמנון חובר על ידי בוריס פארמנוב, ניקולס בוז'קו וויטלי פישצ'נקו, בהתבססם על השיר הפטריוטי הרוסי "תחי מדינתנו", שיר משנת 1943 שהולחן על ידי בוריס אלכסנדרוב והוצע כהמנון בברית המועצות לשעבר.
תוכנית TSR
בסביבת מערכת ההפעלה DOS, תוכנית TSR (ראשי תיבות באנגלית: Terminate and Stay Resident) היא תוכנית שנשארת בזיכרון לאחר סיומה. תוכנית רגילה מסיימת את פעולתה על ידי ביצוע קריאת מערכת שמשחררת את הזיכרון שהוקצה לה ומחזירה את השליטה למערכת ההפעלה. תוכנית TSR, לעומת זאת, משתמשת בקריאת מערכת ייעודית, שמסיימת את פעולת התוכנית אך מותירה חלק מוגדר מהזיכרון מוקצה עבורה. קריאת המערכת המקורית (INT 27h - Terminate but Stay Resident) אפשרה להקצות לתוכנית עד 64K של זיכרון. החל מגרסה 2.0 של MS-DOS, הוצגה קריאת מערכת משופרת (INT 21h Function 31h - Keep Process) שהסירה את המגבלה הזו. מאחר ש-DOS אינה תומכת בריבוי משימות, ברגע שהתוכנית מסתיימת הקוד שלה חדל להיות פעיל. כדי לחזור לפעולה, על התוכנית לממש שגרת טיפול בפסיקה. באופן זה ניתן להעביר אליה את השליטה בהמשך באמצעות פסיקת תוכנה או חומרה. התוכנית יכולה ליירט, למשל, את פסיקת בקר המקלדת (IRQ 1), המשוגרת עם כל לחיצת מקש, כדי לבדוק אם נלחץ צירוף מקשים מסוים ולהגיב בהתאם. תוכנית TSR טיפוסית תחולק לשניים: חלק אתחול וחלק שוכן זיכרון (resident). חלק האתחול יכיל את כל הקוד שאיננו נחוץ לפעילות התוכנית כאשר היא מתפקדת "ברקע", כלומר לאחר החזרת השליטה ל-DOS באמצעות Keep Process. כשחלק זה מסיים את תפקידו הוא משחרר את הזיכרון שהוקצה עבורו, ובכך חוסך מקום בזיכרון.
רפאל יונה טיקוצ'ינסקי
הרב רפאל יונה טיקוצ'ינסקי (י"ג בניסן ה'תרצ"ו אפריל 1936 - י"ג בסיוון ה'תשמ"ט יוני 1989) היה ראש ישיבת ירוחם, וחבר נשיאות מפעל הש"ס העולמי.
ביוגרפיה
נולד לישראל מאיר ולחיה גיטל טיקוצ'ינסקי. סבו הוא הרב אברהם יצחק טיקוצ'ינסקי, ומצד אמו - הרב רפאל יונה ראם מבירז', דיין בירושלים וחבר מועצת הרבנות הראשית. דודו הוא הרב משה טיקוצ'ינסקי, שהיה המשגיח של ישיבת סלבודקה בבני ברק. בילדותו עברה משפחתו לרמת השרון לגור על יד הפרדסים שבבעלותם. בסיום העבודה נהג האב ללמוד עם רב המקום, הרב צבי יהודה אדלשטיין, אביהם של הרב גרשון אדלשטיין והרב יעקב אדלשטיין.
תוכנית TSR
טכניקת ה-TSR זכתה אומנם לפופולריות רבה, אך היו לה כמה חסרונות בולטים. הן המשתמשים והן מפתחי התוכנה נאלצו להתמודד עם אילוצים שונים שנבעו מהאופן שבו DOS מנהלת את זיכרון המחשב, כשהבעיה העיקרית הייתה המקום שתפסו תוכניות ה-TSR בזיכרון הראשי (מתחת למחסום ה-640K) על חשבונם של יישומים אחרים. מאחר שהזיכרון הראשי היה מוגבל מאוד, כל תוכנית TSR שנטענה לזיכרון הפחיתה את יתרת הזיכרון הפנוי והגבילה עוד יותר את האפשרות להשתמש ביישומים הצורכים נפח זיכרון גדול. מנקודת מבטם של המפתחים, ששאפו לחיסכון מרבי בזיכרון, התכנות בטכניקה זו היה מורכב ומגושם וחייב רמה גבוהה של היכרות עם מערכת המחשב ושליטה בשפת סף. מתכנתי TSR השתמשו במגוון טכניקות ואלתורים כדי להתגבר על המגבלה ולצמצם ככל הניתן את צריכת הזיכרון של תוכנית ה-TSR. טכניקת ה-TSR זכתה לתמיכה רשמית בסיסית בלבד מצד מערכת ההפעלה, ויישום יעיל שלה חייב שימוש בקריאות מערכת שלא תועדו בגרסאות מוקדמות של מערכת ההפעלה. אחד הקשיים היה הצורך לממש את החלפת ההקשר ברמת היישום, כמעט ללא תמיכה של מערכת ההפעלה. כמו כן היה על המתכנת להתחשב בעובדה ש-DOS ו-BIOS לא תוכננו לריבוי כניסות (reentrancy). לדוגמה, אם התוכנה הפעילה הייתה פונה ל-DOS באמצעות קריאת פסיקה, למשל כדי לקרוא מידע מקובץ, ותוך כדי הטיפול בקריאה זו התקבל קלט מהמקלדת שגרם להפעלת תוכנית ה-TSR וזו מצידה הייתה פונה גם כן ל-DOS, למשל כדי להציג פלט על המסך, אזי שתי הקריאות ל-DOS היו מתנגשות ומחזירות תוצאות שגויות או גורמות למחיקת נתונים וקריסת התוכנה. כדי לפתור את הבעיה נאלצו מפתחי ה-TSR לנטר את כל הקריאות של תוכנות אחרות לפסיקות החשובות להם, ולשמור את הקריאות של עצמן עד לאחר שהפסיקות הקודמות תסתיימנה, דבר שהפך את קוד תוכנת ה-TSR למורכב ומסורבל מאד.
רפאל יונה טיקוצ'ינסקי
ביוגרפיה
למד בישיבת אור ישראל לצעירים. בגיל 14 נכנס ללמוד בישיבת פוניבז', שם למד אצל הרב שמואל רוזובסקי והרב שך. בהגיעו לגיל קיבוץ עבר ללמוד בישיבת בריסק. הרב יוסף שלמה כהנמן כינס בחורים וקבל בפניהם שאם הישיבה אינה עומדת בדרישות של טיקוצ'ינסקי, אינה שווה שאכהן בה.
כר"מ וכראש ישיבה
כרווק נסע לשבתות לישיבת הנגב לומר "חבורות" בישיבה. עם נישואיו בשנת תשכ"ג קיבל מתנה לחתונה מהרב יששכר מאיר, פתק שבו רשם "הנך מוזמן לישיבתי לכהן כמגיד שיעור". בישיבה זו לימד כ-15 שנה ובה החדיר את השימוש בשיטת העיון המהירה, הכוללת שינון בעל פה של דפי הגמרא וחזרה עליהם. שיעוריו הצטיינו ביכולת הסברה.
תוכנית TSR
טכניקה קרובה מאוד ל-TSR, שלא עשתה שימוש בקריאת Keep Process, הייתה לממש את שגרות הטיפול בפסקה, כבתוכנית TSR רגילה, ולאחר מכן להריץ יישום משנה (child process). בזמן שיישום המשנה פועל, התוכנית מתפקדת "ברקע" כתוכנית TSR - כלומר, הקוד שלה נשמר בזיכרון ומופעל כשמתבצעת הפסיקה הרלוונטית. שיטה זו התאימה לתוכניות שתוכננו לביצוע מניפולציה על יישום מסוים בזמן הריצה (ללא שינוי בעותק הפיזי שלו השמור בדיסק), כגון טלאי תוכנה, או טריינר שנועד למשחק מסוים. בנוסף, יש תוכניות שהשתמשו בשיטה זו כדי להריץ עותק נוסף של COMMAND.COM. מימוש זה יצר אפקט דומה מאוד לתוכנית TSR אמיתית, וחסך מהמתכנת את הצורך לטפל בשלב הסרת התוכנית מהזיכרון (uninstall): שלב זה בוצע באמצעות הפקודה EXIT של COMMAND.COM, שהחזירה את השליטה ליישום המפעיל (parent), שבתורו סיים את התוכנית בדרך הרגילה. החיסרון העיקרי בדרך זו היה הצורך לטעון לזיכרון שני עותקים של COMMAND.COM דבר שפגע ביכולת לטעון יישומים נוספים.
רפאל יונה טיקוצ'ינסקי
כר"מ וכראש ישיבה
בשנות השמונים הקים בעידוד הרב שך ישיבה בירושלים. קצב הלימוד בישיבה נקבע לעמוד ליום. הישיבה שכנה בבניין בית היתומים דיסקין ונקראה "ישיבת מהרי"ל".
בשלהי שנת תשמ"ה העביר את ישיבתו לירוחם. יחד עם הישיבה הגיעו גם אברכים מתלמידיו. עם הגיעו לירוחם היה הוא הרב הבלתי רשמי של הקהילה. התמדתו בתורה הייתה לשם דבר. נפטר בי"ג בסיוון ה'תשמ"ט לאחר התקף לב.
אחד מבניו הוא ד"ר שלמה טיקוצ'ינסקי, חוקר ישיבות ליטא ותנועת המוסר.
ספריו
בסדרת הספרים "תורת אבירים" מאת בנו אברהם, משולבים דברים מתורת אביו.
ארווה רנאר
ארווה ז'אן-מארי רוז'ר רנאר (בצרפתית: Hervé Jean-Marie Roger Renard; נולד ב-30 בספטמבר 1968) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל צרפתי המשמש כמאמן נבחרת צרפת בכדורגל נשים.
רנאר היה בעבר מאמן נבחרת זמביה, איתה זכה בגביע אפריקה לאומות 2012; הוא זכה בתחרות גם ב-2015 עם, והפך למאמן הראשון שזוכה בשני גביעי אפריקה עם נבחרות שונות.
קריירת משחק
רנאר נולד ב-30 בספטמבר 1968 באקס-לה-בן, אוברן-רון-אלפ.
הוא שיחק כמגן בקבוצות הצרפתיות קאן, סטאד דה ואלוריס ודראגיניאן בין השנים 1983 ו-1998. לאחר שפרש מכדורגל מקצועי הוא עבד כמנקה בבוקר והתאמן עם דראגיניאן בערב, ובסופו של דבר הקים חברת ניקיון משלו.
קריירת אימון
רנאר החל את קריירת האימון שלו בדראגיניאן ב-1999, ועזב ב-2001. הוא שימש כעוזר מאמן בשאנגחאי קוסקו הסינית תחת המאמן הראשי קלוד לה רוי מ-2002 עד 2003, ואימן את קיימברידג' יונייטד האנגלית ב-2004, לאחר שהצטרף לראשונה למועדון עם לה רוי ששימש כמאמן.
הוא הפך למאמן המועדון הווייטנאמי סונג דה נאם דין ב-2004, ועזב אותם לאחר מספר חודשים. הוא אימן את שרבור מ-2005 עד 2007. לאחר מכן הוא הפך לעוזר של לה רוי בנבחרת גאנה.
במאי 2008 הוא מונה למאמן נבחרת זמביה. בגביע אפריקה לאומות 2010 הוא הוביל את זמביה לשלב רבע הגמר של הטורניר לראשונה מזה 14 שנים. רנאר עזב את תפקידו באפריל 2010 כשנותרו רק חודשיים לסיום החוזה שלו. יומיים לאחר מכן הוא הסכים להיות מאמן נבחרת אנגולה, אך התפטר מתפקידו באוקטובר 2010.
ב-21 בינואר 2011 חתם רנאר כמאמן המועדון האלג'יראי אלז'ר.
ב-22 באוקטובר 2011 פורסם כי רנאר חזר לקדנציה שנייה כמאמן זמביה, בחוזה לשנה. הוא הוביל את הנבחרת לזכייה הראשונה בגביע אפריקה לאומות ב-2012. הזכייה הוקדשה ל-18 השחקנים שנספו באפריל 1993, לאחר שהמטוס שהוביל את הנבחרת התרסק במרחק של קילומטרים ספורים בלבד מהאתר בו שוחק גמר 2012 בגבון.
רנאר שוחרר מחוזהו על ידי התאחדות הכדורגל של זמביה באוקטובר 2013, וחתם במועדון הצרפתי סושו.
ב-7 באוקטובר 2013 פורסם שרנאר מונה למאמן סושו מליגת העל הצרפתית.
המועדון ירד לליגת המשנה במאי 2014, ורנאר עזב את הקבוצה מאוחר יותר באותו החודש.
רנאר מונה למאמן נבחרת חוף השנהב ביולי 2014, ואימן אותה בגביע אפריקה לאומות 2015. חוף השנהב זכתה בטורניר, ורנאר הפך למאמן הראשון שזוכה בשני גביעי אפריקה עם מדינות שונות.
רנאר הפך למאמן המועדון הצרפתי ליל במאי 2015. ב-11 בנובמבר 2015, הוא פוטר לאחר שהשיג רק 13 נקודות ב-13 משחקי ליגה. בפברואר 2016 קושר רנאר למשרת המאמן בנבחרת מרוקו, ומאוחר יותר באותו חודש הוא מונה לתפקיד.
בנובמבר 2017 הוא העלה את מרוקו למונדיאל 2018 ברוסיה, הראשון של הנבחרת מאז 1998. מאוחר יותר באותו חודש הוא חתם על חוזה חדש, עד 2022. ביולי 2019 נבחרת מרוקו הודחה בשמינית גמר גביע אפריקה 2019 על ידי, ורנאר לקח אחריות על ההדחה המפתיעה. הוא התפטר מתפקידו כמה ימים לאחר מכן, ב-15 ביולי 2019.
מאוחר יותר ביולי 2019 הפך רנאר למאמן נבחרת ערב הסעודית, הצרפתי הראשון שעשה זאת. ב-10 בספטמבר 2019 הוא אימן את משחקו הרשמי הראשון מול במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022 באסיה. במרץ 2022 הוביל רנאר את ערב הסעודית להעפלה למונדיאל 2022, ובתוך כך הפך למאמן יליד-החוץ עם הכי הרבה ניצחונות (18) בתולדות המדינה. במשחק הפתיחה במונדיאל הוא הוביל את ערב הסעודית לניצחון 2–1 על בראשות ליונל מסי, אחת הפייבוריטיות לזכייה בטורניר וזו שאכן זכתה בו, במה שכונה אחת ההפתעות הגדולות בתולדות גביע העולם בכדורגל.
ב-29 במרץ 2023 מונה רנאר למאמן נבחרת צרפת בכדורגל נשים.
דור שלישי לניצולי שואה
דור שלישי לניצולי שואה הוא דור הנכדות והנכדים של אנשים שניצלו מזוועות השואה.
מלחמת העולם השנייה הייתה בין השנים 1939 – 1945 במהלכה התרחשה השואה בה הושמדו 6 מיליון יהודים. מסיומה של מלחמת העולם השנייה ועד אמצע שנות החמישים הגיעו למדינת ישראל כחצי מיליון מהיהודים ששרדו את השואה, פה הקימו את ביתם ויצרו דור חדש, דור שני לשואה. דור זה אף הוא התרחב והביא ילדים לעולם וכך נוצר דור שלישי לניצולי השואה. דור שני לניצולי השואה אשר חי בצל החרדות והאירועים הטראומתיים שעברו הוריו בשואה, הפכו להורים, לילדי הדור השלישי, וחלקם העבירו את הטראומות והחרדות לילדיהם מבלי משים.
היחסים הבין - דוריים
מחקרים הראו כי שתיקתם של ניצולי השואה והשתקת הסיפורים לאחר המלחמה, גרמו לתהליכים פסיכולוגיים בין דוריים. ילדי ניצולי השואה שחשו צורך להגן על הוריהם מפני הזיכרונות אותם הם לא רצו לשתף, שמרו אף הם מרחק, שתקו ונמנעו מלשאול ולחקור את הטראומה. לעומת זאת, מחקרים הראו שבני הדור השלישי מצליחים לחדור את חומת השתיקה ולפתח הזדמנויות לסיפורים. הסיבות יכולות להיות מרחק השנים, הרצון לשתף ולספר והתייחסות החברה הישראלית בשנים האחרונות לניצולי השואה
השפעת טראומת השואה על הדור השלישי
ניצולי השואה שעלו לישראל במטרה להתחיל חיים חדשים, נתקלו בחסמים מצד החברה הישראלית. חלקם הצליחו להתמודד עם הקשיים וחלקם חוו חרדות ודיכאונות שהשפיעו באופן ישיר על ילדיהם, דור שני לשואה. ילדי הדור השני שניסו לגונן על הוריהם, היו עסוקים כיצד לא לאכזבם ולא הרשו לעצמם לחיות חיים נורמליים. חלקם הראו קושי להביע שמחה והנאה מהחיים, ולפי מחקרים אחוז גבוה מילדי הדור השני פיתחו קשיים נפשיים ורגשיים ותחושות של חרדה, דיכאון ולעיתים סימפטומים של פוסט-טראומה.
ילדי הדור השני גדלו לעיתים בחינוך קשוח שמטרתו הייתה לחשל אותם ולתת להם דרכים להתמודד עם זוועות בהם אולי יתקלו בחייהם, ולכן חונכו לחשוד בכל אדם ומניעיו וצורך לחפש הגנה מהעולם הבלתי צפוי בחוץ. לאור חינוך זה והרצון לגונן על הוריהם, ניצולי השואה, ילדי הדור השני פיתחו פחד מהתנתקות ומתנהלים עד היום כשלוחה של הוריהם. התנהלות זאת השפיעה גם על החינוך של ילדיהם, דור שלישי לשואה, ועל דרך ההתנהלות החרדתית בתוך הבית.
במחקר שנערך באוניברסיטת חיפה ניסו לבדוק האם קיימת העברה בין-דורית בתוך משפחות של ניצולי שואה ומה רמת העמידות של בני הדור השני והשלישי. הממצאים השוו בין משפחות של ניצולי שואה ולכאלה שלא חוו אותה. ממצאים אלו הצביעו על כך שבני הדור השלישי לניצולי שואה עמידים יותר מבני הדור השני. ממה מושפעת העמידות? אנשים מגיבים בשתי דרכים בזמן חשיפה לטראומה. חלק מאלו שנחשפו לטראומה יחוו סימפטומים של פוסט טראומה בעקבות האירוע, 5% עד 9% מהם יפתחו תסמונת של פוסט-טראומה. אחרים, בעקבות אירוע טראומטי יציגו עמידות, כלומר יפתחו יכולת הסתגלותית להתמודדות מוצלחת עם הטראומה השלילית.
תוצאות המחקר הראו כי קיימת עמידות גבוהה יותר בקרב משפחות של ניצולי שואה ביחס לדור השני והשלישי. ההשערה היא שיכולתם של ניצולי השואה להסתגל לשינויים מצביעה על נפש בריאה והתמודדות עם הזקנה. מתוך האובדן והכאב הם פיתחו מנגנונים של התמודדות וצמיחה. בני הדור השני שהיו חשופים למאבק ההישרדותי של הוריהם, חוו את הכוחות שהושקעו בבניית חייהם מחדש מול הקשיים שהם חוו בקליטתם, כל אלו גרמו להם לאזן בין פגיעות לעמידות ולתפקד בהתאם לקבוצת השווים שלהם.
לעומת זאת, בני הדור השלישי לניצולי שואה פיתחו עמידות גבוהה יותר. הסיבות המצוינות במחקר מתייחסות למרחק הזמן בין האירוע הטראומטי והמציאות בה הם גדלים. אך יחד עם זאת, זיכרונות וסיפורי השואה תופסים מקום מרכזי בחייהם של הנכדים, דור שלישי לניצולי שואה, בעקבות רצונם של הסבים לספר את סיפורם כדי להנציח אותו לדורות הבאים. ילדי הדור השני לשואה, יצרו העברה בין-דורית חיובית, זאת באמצעות יצירת קשר חוויתי בין הסבים לנכדים עם הכוונה בשיתוף הזיכרונות הקשים. הנכדים, בני הדור השלישי, אשר נחשפו בצורה מדודה ומתונה לרצף ההיסטוריה המשפחתית של סיפורי השואה, גאים שסביהם, למרות הטראומה שעברו, הם שורדים וגיבורים שהצליחו לצמוח ולהתפתח מתוך הכאב.
פעמיים ביום (שיר)
פעמיים ביום הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אדם. הוא יצא לאור בשנת 1991, על ידי חברת התקליטים פונוקול, כסינגל מוביל מתוך האלבום פעמיים ביום.
דור שלישי לניצולי שואה
תפקידם של בני הדור השלישי לשימור הזיכרון
ילדי הדור שלישי לשואה, נכדות ונכדים של ניצולי שואה, הופכים להיות המתווכים בין דור הניצולים לדורות הבאים והם לעיתים מהווים את החוליה המקשרת הבין-דורית. נכדות ונכדים אלו הם האחרונים שנושאים את דגל הזיכרונות של ניצולי השואה, ולרוב הם מסוגלים ומכילים את כאבם של הניצולים שמוכנים לספר רק להם את סיפורם. נותרו מעט ניצולי השואה שעדיין יכולים לספר את סיפורם האישי. כל יום נפטרים ניצולי שואה וסיפורם נעלם איתם, אלא אם הם חלקו אותו עם הדורות הבאים שיוכלו לספר אותו לעולם על עולם אחר ואכזרי שנעלם.
פעמיים ביום (שיר)
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי יענקל'ה רוטבליט וגידי שטרן והופק על ידי רן בגנו. הוא הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-11 ביוני 1991. בשבוע לאחר נכנס לדירוג במקום ה-17. ב-2 ביולי עלה למקום התשיעי – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. ב-13 באוקטובר, לאחר שלושה עשר שבועות רצופים, יצא מהמצעד השבועי. במצעד הפזמונים העברי השנתי ב-1991 דורג במקום ה-37.
דור שלישי לניצולי שואה
תפקידם של בני הדור השלישי לשימור הזיכרון
ילדי הדור השלישי לשואה מבינים שהם הלפיד לשימור הזיכרון של הדור הראשון. הם שמעו את הסיפורים של הסבתות והסבים ומספרים את העובדות עם נופך אישי של החוויות שאותם שמעו מהם. הקשר שנוצר בניהם, בני הדור השלישי עם ניצולי השואה הוא קשר יותר פתוח, אינו טעון רגשית, קשר קרוב חם ואוהב, קשר של גאווה על כך שהם הצליחו לשרוד את התופת.
ספרות ילדים
בעשור האחרון, הסיפורים מסופרים על-ידי הסבים המשתפים את נכדיהם בחוויותיהם בתקופת השואה. ההורים, בני הדור השני, נעדרים מהשיח וייתכן שסיטואציה זו מקלה על ניצולי השואה לפתוח את ליבם, ולנכדים להקשיב להם באהבה ואף לדובבם. הדור השלישי החף מקשר ההדחקה של השואה שמאפיין את בני הדור השני, הוא הדור שיכול להתיר את הקשר.
לפי מאמרה של יעל דר בספרי הילדים המיועדים לדור השלישי, קיים דובר חדש במרכז – הסב הניצול, המספר בגוף ראשון ולב פתוח על אירועי השואה כאשר הוא היה ילד. תפקיד הילד בסיפור, שלעיתים שומע את הסיפור של סבו לראשונה, היא לדובב את הסב ולשאול שאלות ובנוסף, להעביר את זיכרון השואה לדורות הבאים
מתי גולן
מתי גולן (6 בדצמבר 1936 – 9 במרץ 2022) היה סופר, עיתונאי, מחזאי, עורך, בעל טור, פובליציסט ואיש תקשורת ישראלי. אביר איכות השלטון לשנת 2003.
ביוגרפיה
גולן נולד בישראל. היה בוגר הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים והוסמך כעורך דין בתחילת 1966.
קריירה עיתונאית
בשנים 1969–1978 שימש כתב ופרשן מדיני של העיתון "הארץ".
דיפלומט
בשנים 1978–1980 שימש ציר הסברה בשגרירות ישראל בקנדה.
חזרה לארץ ולקריירה העיתונאית
עם חזרתו לישראל מונה לראש מערכת "הארץ" בירושלים, ובשנים 1982–1988 היה עורך המשנה של "הארץ" תחת המו"ל והעורך הראשי גרשום שוקן. בשנת 1988 מונה לעורך הראשי של העיתון הכלכלי "גלובס". בתחילת 1992 הוחלף על ידי אדם ברוך בתפקיד העורך, ונשלח להקים מהדורה אנגלית של העיתון בניו יורק. שחזר מניו-יורק עם תוכנית עסקית, הודיע לו המנכ"ל והמו"ל חיים בר און שהעיתון החליט להשקיע בזיכיון לערוץ 2 ולא בעיתון בניו-יורק. במקביל באותה עת פנתה אליו קבוצת משקיעים בהצעה שיערוך עיתון כלכלי חדש בשם "טלגרף". "גלובס" מצידו הגיש תביעה נגד גולן בבית הדין לעבודה, בטענה שעדיין היה מקושר בחוזה לעיתון, ולאחר שנדחתה הגיש גם עתירה לבג"ץ והפסיד. גולן שימש עורכו הראשי של "טלגרף" בשנים 1993–1996.
בשנת 1990 הועמד לדין יחד עם עוד שלושה עיתונאים, בטענה להפרת חוק אימוץ ילדים, עקב פרסום פרטים מזהים של ילד מאומץ ואמו, ויצא זכאי.
מאז 1996 היה גולן בעל טור פובליציסטי קבוע בעיתון "גלובס", עד לפיטוריו בשנת 2019. לאחר פיטוריו תבע את העיתון, בטענה שפוטר מסיבות פוליטיות.
מגיש תוכניות רדיו
גולן הגיש את תוכנית הרדיו "דוקומדיה" ברשת ב' של קול ישראל, שעסקה בביקורת אמצעי התקשורת, ובהמשך הגיש וערך את תוכנית הטלוויזיה "דוקומדיה, ביקורת התקשורת" בערוץ 1.
ביוני 2003 אירח גולן ב"דוקומדיה, ביקורת התקשורת" אם שכולה, שמתחה ביקורת על קטעים אחדים בתוכנית הרדיו "שי ודרור" שעסקו בפיגוע שבו שכלה את בתה בת השבע, ושלדבריה היו פוגעניים ולא דברי סאטירה. שי גולדשטיין ודרור רפאל סירבו לבוא לאולפן כדי להגיב, וגולן החליט לפעול כמוהם (בדרך שבה הם נוהגים להתקשר באופן בלתי מתוכנן לאישים שונים) ולהתקשר לבקש את תגובתם. השניים התחמקו מלענות לשיחות הטלפון שלו, וגולן מתח עליהם ביקורת בתוכניתו ואמר כי "ברגע שהם ניתקו את השיחה הם איבדו את זכותם המוסרית לטלפן לאנשים אחרים". בעקבות זאת, כבר באותו היום החלו שי ודרור לפעול באופן שבית המשפט הגדיר: "מסע צלב של נקם והתחשבנות" נגד גולן, שנמשך במשך שמונה תוכניות רדיו רצופות, במהלכן הכפישו שי ודרור את גולן. גולן הגיש נגדם תביעת דיבה, ובפסק הדין חויבו שי ודרור וחברת ההפקה שלהם לשלם לו פיצוי בסך 60,000 ש"ח.
כתיבת מחזות
בשנת 1973 שימשו ראיונות שערכו גולן ודן מרגלית בסיס למחזה שהמחיז אילן רונן, "משהו על ירושלים - עיר אחת", והועלה בתיאטרון החאן. גולן כתב בעצמו מחזות אחדים: "הדלפה" הועלה בתיאטרון הקאמרי בשנת 1989, ו"ערפל", על פרשת צאלים ב', הועלה בתיאטרון בית ליסין בשנת 1997.
בשנת 2001 העלה התיאטרון הקאמרי את המחזה "אטום" פרי עטו של גולן, המתאר תרחיש אפוקליפטי שבמרכזו השתלטות חרדים קיצוניים על המדינה והובלתה לאבדון במטרה לקרב את ביאת המשיח. המחזה ספג ביקורת חריפה מצד המגזר החרדי והדתי ומצד צופים אחרים, כמו דן מרגלית שכתב "לראשונה נטשתי בזעם הצגת תיאטרון בטרם ירד עליה המסך. לעומת מה שנראה ב'אטום' מחווירות עלילות הדם המקוריות". הביקורת הובילה לדיון בעניין בכנסת. בעקבות הלחץ הציבורי הורד המחזה מבמת "הקאמרי" לאחר שמונה שבועות. בכמה מקרים נוספים נמתחה על גולן ביקורת בעניין יחסו לחרדים ולאמונה היהודית.
חיים אישיים
גולן היה נשוי לניצה ולהם 2 ילדים, בהמשך נישא לנילי. הם התגוררו במושב רם און.
גולן נפטר ב-9 במרץ 2022 בגיל 85.
קוד ריד-סולומון
קוד ריד-סולומון (באנגלית: Reed–Solomon code) הוא קוד תיקון שגיאות ליניארי נפוץ ושימושי ביותר, המבוסס על אינטרפולציה באמצעות פולינומים מעל שדות סופיים. הקוד מיועד להעברה אמינה של מידע בערוץ תקשורת רועש (כדוגמת טלפון סלולרי), שבמידע המועבר בו עלולות להיווצר שגיאות, או לשמירת מידע במדיה שעלולה להיפגם (DVD, למשל), ולכן להכיל שגיאות.
מבוא
קוד ריד-סולומון פותחו על ידי צוות החוקרים אירווינג ריד וגוסטב סולומון ממעבדת לינקולן (MIT Lincoln Laboratory) - מעבדת המחקר של מחלקת ההגנה של ארצות הברית ב-MIT. במאמרם משנת 1960 הציגו ריד וסולומון שיטה יעילה ופשוטה לקידוד מידע, וניתחו את כמות השגיאות שניתן לתקן בעזרת קוד זה. הקוד הוצג לראשונה בשנת 1952, כחלק ממחקר בנושא ריבועים לטיניים, אך ריד וסולומון היו הראשונים להכיר בתכונותיו לתיקון שגיאות.
השימוש בקוד לתיקון שגיאות דורש הפעלת שני אלגוריתמים, לקידוד ולפענוח. תפקידו של אלגוריתם הקידוד לקחת מילה מסוימת (מילת המקור) ולקודד אותה למילה אחרת, ארוכה יותר, המכילה יתירות (מילת הקוד). אלגוריתם הפענוח מקבל כקלט את המילה הארוכה, ייתכן בתוספת שיבושים שונים שנוספו לה עקב השידור בערוץ הרועש. אלגוריתם הפענוח מנסה לשחזר את מילת המקור מתוך הקלט, כאשר היתירות שהוספה בתהליך הקידוד משמשת אותו להתמודדות עם השגיאות שקרו. תהליך הפענוח מורכב מאשר תהליך הקידוד. ריד וסולומון לא הציגו שיטת פענוח יעילה, וזו הומצאה בשנת 1967.
קוד ריד-סולומון המקוׂדֵד מחרוזת המכילה k אותיות (אות כנ"ל נקראת גם סימבול, ואורכה יכול להשתנות, ראו בהמשך) ל-n אותיות מסומן ב-RS(n,k), ומסוגל לתקן עד שגיאות (כלומר הוא קוד ליניארי בעל הפרמטרים ); הקוד מתקן שגיאות במידה המקסימלית האפשרית לקוד בעל הפרמטרים n ו-k.
שימושים והרחבות
פיתוח שיטת קידוד יעילה וכן התפתחות תקשורת הנתונים הובילו לשימוש נרחב בקודי-תיקון שגיאות ובראשם בקודי ריד-סולומון. בימינו ניתן למצוא מערכות אלקטרוניות רבות אשר עושות שימוש בקודי ריד-סולומון, דוגמת מכשירי רדיו (הן קוויים, דוגמת ערוצי DSL, והן אלחוטיים דוגמת WiMAX), תקליטורים ו־DVD, ומקודדי-וידאו. שימושים נוספים של הקוד הם לשיפור מערכות פיזור ספקטרום של מערכות תקשורת אלחוטיות, וכן בהתמודדות עם שגיאות חד-כיווניות, מהסוג הנפוץ באפיקי נתונים מהירים של מחשבים.
תוכנית וויאג'ר התאפיינה במאזן ערוץ הנמוך ביותר בערוצי תקשורת. בעקבות כך במהלך התוכנית לחללית וויאג'ר 2 היה צורך בהחלפת תוכנת תקשורת שהוחלפה במתקדמת יותר שמנצלת קוד ריד-סולומון כפול.