cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארתור מלוויל
נסיעות
הוא היה במיטבו בציור בצבעי מים את החיים במזרח, אבל הוא גם צייר כמה דיוקנאות בצבעי שמן וקומפוזיציה רבת עוצמה.
חלק מתמונותיו נמצאות במוזיאונים שונים, במיוחד בסקוטלנד, אבל רבות נוספות נשארו אצל אספנים פרטיים.
תערוכת זיכרון מקיפה של יצירותיו של מלוויל נערכה בגלריות המכון המלכותי בלונדון בשנת 1906.
First of All
First of All הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת והראפרית האמריקאית דוג'ה קאט. האלבום יצא לאור במהלך שנת 2023, על ידי חברות התקליטים קימוסבי רקורדס ו-RCA רקורדס. האלבום בהשראת ההתפכחות של קאט ממוזיקת פופ וחוסר שביעות רצון בשל מבקרי מוזיקה שהטילו ספק במעמדה כראפרית, קאט יצאה ליצור אלבום בסגנון אחר מאלבומה האולפן השלישי שלה, Planet Her (2021). מבחינה מוזיקלית, האלבום יתרכז בעיקר סביב ז'אנרים בסגנון מוזיקת היפ הופ ו-R&B עכשווי; משמע מסמן יציאה מהצלילי מוזיקת הפופ של סגנונה הידוע.
רקע והכרזה
קאט החלה את הקריירה שלה כראפרית מעורבת מאוד בסצנת המחתרת בעיר הולדתה לוס אנג'לס. אשר נהפכה למפורסמת באוגוסט 2018 בזכות תופעת אינטרנט, בעקבות ההצלחה הוויראלית של שיר החידוש שלה "Mooo!". היא זכתה בתשומת לב במוזיקת המיינסטרים עם אלבום האולפן השני שלה, Hot Pink (2019), שרובו נופק על ידי סגנונות מוזיקת פופ ו-R&B עכשווי. הרמיקס לסינגל הבולט שלה " Say So ", שכולל את הראפרית ניקי מינאז', הפך לשיר הראשון של צמד ראפ נשי שהגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100. אלבום האולפן השלישי של קאט, Planet Her (2021), המשיך את מיזוג מוזיקת פופ-R&B וזכה להצלחה ביקורתית ומסחרית. הוא הפך לאלבום המוזרם ביותר על ידי ראפרית בספוטיפיי, והסינגל המוביל שלו, "Kiss Me More" בהשתתפות הזמרת סיזה, זכה בפרס הגראמי עבור צמד הפופ/הופעת הפופ הטובה ביותר.
לאחר שהייתה מועמדת לפרס BET לאמנית ההיפ הופ הנשית הטובה ביותר במאי 2021, קאט ספגה ביקורת ממשתמשי מדיה חברתית שחשו שהיא "פופה מדי" מכדי להיחשב כראפרית. היא הגיבה לביקורת בחשבון הטוויטר שלה וכתבה, "אל תזלזל בי כראפרית לעולם. אחרי השיר האחרון שהורדתי, אתה תכבד את העט שלי וזה לעזאזל." קאט שקלה עוד יותר את הנושא שינוי כיון במוזיקה בעקובות כתבת שער שלה במגזין "רולינג סטון" בדצמבר, ואמרה, "כל מי שאומר שאני לא ראפרית נמצא בהכחשה. הם לא יודעים על מה הם מדברים." כמה ימים לאחר פרסמה קאט במהלך שידור חי בעמוד האינסטגרם שהיא מעוניינת ליצור אלבום כפול; כשצד אחד מתמקד בסגנון מוזיקת פופ-ראפ שלה, והצד השני מכיל 12 שירי מוזיקת היפ הופ שהפיקו 9th Wonder וג'יי ורסאצ'ה.
בראיון למגזין "Elle" במאי 2022, קאט התייחסה לטענות שהיא לא ראפרית ב"מובן המסורתי" בכך שהיא "ראפתה מההתחלה, ובאמת שלא יכולתי אפילו לשיר כל כך טוב מלכתחילה - השתפרתי הרבה. אני משתמשת בקול שלי ככלי ליצור את העולמות האלה, וזה בסדר אם אנשים חושבים שאני לא יכולה להיות ראפרית". היא גם אישרה שאלבום האולפן הרביעי הקרוב שלה יהיה "בעיקר בסגנון ראפ". באפריל 2023, סיפרה קאט שהסגנון הראשי של האלבום אינו יהיה "לא עוד מוזיקת פופ", ושהיא מסכימה עם "כל מי שאמר שרוב פסוקי הראפ שלה בינוניים ונדושים. אני יודעת שהם כן. לא ניסיתי להוכיח שום דבר, אני פשוט נהנת לעשות מוזיקה. אבל נמאס לי לשמוע את כולכם אומרים שאני לא יכולה, אז אני אעשה זאת."
הרכב
במהלך ריאיון למגזין "Variety" בפברואר 2023, קאט הביעה שהאלבום First of All מ"הדברים הוורודים והרכים" ו"צלילי הפופ והנוצצים" שבגללם היא הוכתרה; היא בוחרת עכשיו במקום זאת להיות יותר בכיוון קולי "גברי" יותר. היא טוענת שהטעתה בכוונה עיתונאים ומעריצים לחשוב שהאלבום הרביעי שלה יהיה בהשראת מוזיקת רייב גרמנית של שנות ה-90, מוזיקת רוק וג'אז ו-R&B עכשווי, במקום ראפ. ושתמזג ז'אנרים שונים מוזיקת היפ הופ ו-R&B עכשווי, אם כי קאט הצהירה כי האלבום יכיל אך ורק שירי ראפ. היא הודתה שנמאס לה ליצור שירים בסגנון מוזיקת פופ, והוסיפה שהז'אנר כבר לא מרגש אותה.
רשימת רצועות שאושרו
ב-17 באפריל 2023, קאט שיתפה רשימה של 19 רצועות שעשויות להיחשב לאלבום :
אויב המדינה
אויב המדינה (באנגלית: Enemy of the State) הוא סרט מתח אמריקאי מ-1998. בסרט, שאותו ביים טוני סקוט, הפיק ג'רי ברוקהיימר וכתב דייוויד מרקוני, מככבים ויל סמית' וג'ין הקמן, ולצידם משחקים ג'ון ווייט, ליסה בונה, גבריאל ביירן, לורן דין, ג'ייק ביוסי, ברי פפר ורג'ינה קינג בתפקידי משנה.
הסרט מציג את סיפורם של קבוצת אנשי הסוכנות לביטחון לאומי האמריקאית שקושרים קשר להריגת חבר הקונגרס של ארצות הברית ולאחר מכן לטיוח הפרשה. העלילה מתפתחת כשקלטת הרצח מגיעה לידיו של עורך דין וושינגטוני.
הסרט יצא ב-20 בנובמבר 1998 בארצות הברית. הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ממבקרי הקולנוע ומהצופים. הביקורות שיבחו את הכתיבה ואת הבימוי, וכן את הכימיה שהתפתחה בין סמית' להקמן. הסרט זכה להצלחה מסחרית רבה עם הכנסות של מעל רבע מיליארד דולר (קרוב לפי שלושה מהתקציב שלו).
עלילה
תומאס בריאן ריינולדס (ג'ון ווייט), קצין ב-NSA, נפגש עם חבר הקונגרס של ארצות הברית פיל האמרסלי (ג'ייסון רוברדס) בפארק ציבורי כדי לשכנעו לתמוך בחוק מלחמה בטרור חדש שמוצג בקונגרס. החוק החדש מרחיב את סמכויות המעקב של סוכניות המודיעין על יחידים ועל קבוצות. האמרסלי נשאר מחויב לחסימת מעברו של החוק ברשות המחוקקת, כי הוא מאמין שהחוק יפגע באזרחים ויהרוס כמעט לחלוטין את פרטיותם. ריינולדס נחוש בדעתו להעביר את הצעת החוק כדי להחיש את קידומו המתעכב ב-NSA, ובאמצעות אנשיו רוצח חבר הקונגרס. הם מפזרים במכוניתו כדורים להתקף לב, וכשהאמרסלי בתוכה, מדרדרים אותה לתוך אגם, כדי שהדבר יראה כאילו האמרסלי נפטר בעקבות התקף לב. בהמשך הם מגלים שחוקר טבע בשם דניאל זאביץ (ג'ייסון לי) החזיק מצלמה לצילום ברווזים באזור שצילמה את מקרה הרצח. הוא בודק את הסרט שצולם במקום, ולאחר שהוא מבין שבידו צילום של מקרה הרצח של חבר הקונגרס, הוא פונה ללני (גרנט הסלוב), עיתונאי שהוא מכיר. אנשיו של ריינולדס מאזינים לשיחה זו ומנסים לפרוץ לדירתו של זאביץ כדי להשיג את הקלטת. כשהוא מבין שהוא בסכנה, זאביץ ממיר את הקובץ לדיסק ונמלט מדירתו מפני אנשיו של איש ה-NSA ריינולדס.
במהלך מנוסתו הוא פוגש במכר ותיק מימיו במכללה, עורך הדין לענייני עבודה רוברט דין, ושומט את הדיסק לתוך שקית הקניות של דין בלי שזה מרגיש בכך. מעט לאחר מכן, זאביץ נדרס על ידי כבאית. כשה-NSA מגלה שייתכן שבידיו של דין נמצא הווידאו, צוותו של ריינולדס פושט על ביתו ושותל שם אמצעי מעקב והאזנה. לאחר מכן הם מפיצים ראיות מזויפות המאשימות את דין בקשר עם משפחת הפשע פינטרו ועל כך שהוא מקיים רומן עם חברתו לשעבר רייצ'ל בנקס. מעשים אלו של ה-NSA הורסים את חייו של דין: הוא מפוטר מעבודתו כעורך דין מצליח, חשבון הבנק שלו מוקפא ואשתו קרלה זורקת אותו מביתם.
דין מאמין שמאחורי קמפיין ההשמצה עומד פינטרו, כנקמה על מקרה קודם, שבו הקליט מקור מידע של בנקס, בריל, קלטת ובה מידע מפליל על פינטרו. דין קובע פגישה עם בריל, אליה שולח ה-NSA מתחזה, אבל בריל האמיתי מציל את דין. הוא מסביר לו שהעוקבים אחריו הם סוכני NSA, ומסיר מעליו את מכשירי הציתות והמעקב של ה-NSA. דין ובריל מתחבאים, אך ה-NSA הורג את בנקס ומטיל את האשמה על דין.
דין מקבל את הדיסק שבו הקלטת הרצח, ובריל מזהה בה את ריינולדס, אבל ההקלטה נהרסת במהלך בריחה מפשיטה של ה-NSA על מקום מחבואם. בריל, ששמו האמיתי הוא אדוארד לייל, מספר לדין על עברו כמומחה לתקשורת בשירות ה-NSA; הוא הוצב באיראן במהלך המהפכה האיראנית, ושותפו, אביה של רייצ'ל, נהרג, ומאז לייל מסתתר. הוא מנסה לשדל את דין לברוח ממרדף ה-NSA, אך דין נחוש בדעתו להישאר במקום ולנקות את שמו מההאשמות שטפל עליו ה-NSA.
דין ולייל עוקבים אחרי תומך חוק המעקב החדש, חבר הקונגרס סם אלברט, ומצלמים סרטון ובו הוא נראה מנהל רומן עם עוזרתו. דין ולייל "מחביאים" בביתו של אלברט את אחד ממכשירי המעקב של ה-NSA כך שאלברט ימצא אותם וה-NSA יפתח חקירה לתפיסת המצותתים. בנוסף מפקיד לייל כסף בחשבונו של ריינולדס כדי שהדבר יראה כאילו ריינולדס שוּחד, ובכך להפעיל לחץ על ריינולדס.
אחר כך יוצר לייל קשר עם ריינולדס כדי להחליף את הווידאו שבו הקלטת רצח חבר הקונגרס ולנסות להפליל את ריינולדס בהודאה ברצח. אנשיו של ריינולדס במקום זאת אורבים במקום הפגישה ומחזיקים בלייל ובדין באיומי אקדח, כשהם דורשים את הקלטת. דין מספר להם שהקלטת הרצח של האמרסלי בידיו של פינטרו, כשהוא יודע שהמסעדה שבה שוהה פינטרו במעקב ה-FBI. דין, ריינולדס וצוות ה-NSA נכנסים למסעדה, ודין מצליח לגרום לפינטרו לחשוב כי ריינולדס עומד מאחורי הקלטת המפלילה שצילם בריל עבורו כדי לסחוט את פינטרו. המפגש הופך לקרב יריות גדול ממדים בין המאפיונרים לריינולדס ולאנשיו. לייל בורח בזמן שה-FBI מגיע למקום, מציל את דין וחושף את הקונספירציה.
הפקה
מל גיבסון וטום קרוז היו מועמדים למלא את התפקיד שלבסוף מילא ויל סמית', שלקח על עצמו את התפקיד בעיקר משום שרצה לעבוד עם ג'ין הקמן, וכן מפני שנהנה לעבוד עם המפיק ג'רי ברוקהיימר בסרט "בחורים רעים". ג'ורג' קלוני גם הוא היה מועמד למלא תפקיד כלשהו בסרט. טרם תחילת הצילומים דובר על כך ששון קונרי ישחק את בריל, תפקיד שלבסוף מילא הקמן. בין אנשי ההפקה של הסרט היה יועץ לענייני אמצעי נגד למעקב, שלו היה תפקיד קטן ושולי בסרט כמרגל וסוחר בחנות. הקמן שיחק בעבר בסרט בעל עלילה דומה, העוסק גם הוא בענייני ריגול ומעקב ממשלתי, "השיחה", סרטו של פרנסיס פורד קופולה משנת 1974 בכיכובו.
בג"ץ אפרת נגד הממונה על מרשם האוכלוסין
בג"ץ 693/91 אפרת נגד הממונה על מרשם האוכלוסין במשרד הפנים שניתן בשנת 1993, הוא עתירה בה קבע בג"ץ כי על משרד הפנים לאפשר לידועה בציבור לשנות את שם משפחתה לשם משפחתו של בן זוגה. בנימוקיו להחלטתו דן בג"ץ באיזון הראוי בין זכותו של הפרט במשטר דמוקרטי לשנות את שמו, לבין האינטרס הציבורי שבמניעת הטעיה או פגיעה בתקנת הציבור. בעקבות פסק הדין בוצע תיקון בחוק השמות ונקבע בו מפורשות כי שר הפנים אינו רשאי לפסול שם מן הטעם שהשם נבחר עקב קשר בין ידועים בציבור. בפסק דין זה הפך בג"ץ את ההלכה שנקבעה על ידו קודם לכן בעניין שינוי שמה של ידועה בציבור. העתירה הוכנה והוגשה על ידי עו"ד אורית קמיר מטעם האגודה לזכויות האזרח.
רקע
חוק השמות קובע כי "בגיר רשאי לשנות את שם משפחתו ושמו הפרטי". בחירת השם או שינויו הן פעולות המחייבות הודעה לשר הפנים וקבלת אישורו. עם זאת, נקבע בחוק כי השר רשאי לפסול בחירת שם אם הוא סבור שהשם החדש "עלול להטעות או לפגוע בתקנת הציבור או ברגשותיו". בעת מתן פסק הדין לא נכללה בסעיף זה התייחסות ספציפית לעניין שם משפחתה של ידועה בציבור, אולם הסדר בעניין שמות ילדיהם של ידועים בציבור נקבע כבר אז, לפיו בהסכמת שני ההורים יקבלו ילדיהם את שמות המשפחה של שניהם.
עד למתן פסק הדין בפרשת אפרת, ההלכה בסוגיית סמכותו של שר הפנים לפסול שינוי שם הייתה זו שנקבעה בבג"ץ זמולון נ' שר הפנים ובבג"ץ אייזיק (שי"ק) נ' שר הפנים. בפרשת זמולון קבע בית המשפט העליון כי אין להתיר לידועה בציבור לשנות את שם משפחתה לזה של הידוע בציבור לאחר מותו, בנימוק כי קרוב לוודאי שהציבור יוטעה לחשוב שהידועה בציבור היא אלמנתו שהייתה נשואה לו כדת וכדין. דעת המיעוט בפסק דין זה קבעה כי הזכות לשינוי שם היא זכות יסוד שיש הצדקה למניעתה רק אם מתקיימת הטעיה מתוך מטרה פסולה.
כן לזקן
כן לזקן - לקידום זכויות הזקנים היא עמותה ישראלית שמטרתה שמירה והגנה על זכויות הקשישים, וקידום זכויות אלה באמצעות חקיקה.
בג"ץ אפרת נגד הממונה על מרשם האוכלוסין
רקע
בפרשת שי"ק פסל שר הפנים את בקשתה של ידועה בציבור לשנות את שם משפחתה לזה של בן זוגה. בית המשפט קבע שהחלטת שר הפנים תישאר על כנה בנימוק של שמירה על יציבות ההלכה. כמו כן, צוין בפסק הדין, כי העובדה שידועה בציבור אינה חלק המתיר לאדם לשנות את שמו, יש בה כדי ללמד על כך שהמחוקק לא התכוון להעניק לה את הזכות לשינוי שמה. דעת המיעוט קבעה כי הלכת הרוב בפרשת זמולון הייתה מוטעית שכן  מאפשר לאישה נשואה לשאת את שם נעוריה, ומכאן שישנו נתק בין עניין השם לעניין הנישואין.
כן לזקן
הארגון מופעל ומנוהל על ידי אנשי מקצוע, גמלאים ברובם העוסקים בתחום הזכויות שמגיעות לזקנים, וכן על ידי מועצה מייעצת בה חברים משפטנים, רופאים, עובדים סוציאליים ואנשי אקדמיה. לארגון חמישה עובדים במשרה חלקית וכ-50 מתנדבים, המפעילים מוקד שירות טלפוני. חלק מהנושאים המטופלים על ידי הארגון משמשים בסיס לעתירות והצעות חוק.
בג"ץ אפרת נגד הממונה על מרשם האוכלוסין
העובדות בבסיס פסק הדין
מיכל אפרת ועוזי אורנן הם ידועים בציבור ולהם בן ובת משותפים הנושאים את שם המשפחה אורנן-אפרת. משרד הפנים סירב לאשר את בקשתה של מיכל אפרת לשנות את שם משפחתה לאורנן-אפרת, כשמו של בנה (טרם הולדת הבת), מהטעם כי השינוי עלול להטעות ולפגוע בתקנת הציבור. עם הולדת הבת, סירב משרד הפנים לאפשר לרשום אותה בשם המשפחה אורנן-אפרת ואף סירב לאפשר לבן להמשיך להיות רשום בשם זה, אך חזר בו מעמדתו לאחר שבני הזוג עתרו בעניין זה לבג"ץ. פניה חוזרת של אפרת למשרד הפנים לשקול מחדש את עמדתו בעניין שם משפחתה, נדחתה בשנית.
כן לזקן
היסטוריה ותחומי פעילות
הארגון נוסד בתחילת שנת 2004 בסיוע הקרן לירושלים.
בג"ץ אפרת נגד הממונה על מרשם האוכלוסין
טענות משרד הפנים
משרד הפנים מבקש להמשיך בהלכה שנקבעה בפרשת זמולון ובפרשת שי"ק (השנייה) לפיה אין להתיר לידועה בציבור לשנות את שם משפחתה לשמו של בן זוגה, מהנימוקים הבאים:
כן לזקן
היסטוריה ותחומי פעילות
העמותה הגישה מספר עתירות לבג"ץ לקידום זכויות ניצולי שואה, ובשנת 2014 בעשרות אלפי זקנים בישראל הוכרו כניצולי שואה כדי שיוכלו לקבל את הקצבה המגיעה להם . נוסף על כך, העמותה הגישה תובענה ייצוגית נגד המפקחת על הביטוח ומספר חברות ביטוח בגין ביטול ביטוחי סיעוד קבוצתיים עבור זקנים. בשנת 2010 פעלו יחד עם יו"ר הוועדה לעבודה ורווחה בכנסת לחוקק חוק להשוואת זכויות אלמן ואלמנה בתשלומי קצבת שאירים בקרנות הפנסיה הוותיקות. בשנת 2017, משרד התחבורה הודיע כי בעקבות פעילות העמותה בשיתוף ארגון 15 דקות יינתנו לאזרחים ותיקים הנחות גם בתשלום על נסיעה במונית שירות.
בג"ץ אפרת נגד הממונה על מרשם האוכלוסין
הכרעת בית המשפט
ב-29 במרץ 1993 נתן בית משפט את פסק דינו. בית המשפט קיבל את העתירה והורה להתיר לאפרת להוסיף לשמה את שמו של בן זוגה, מהטעם שלא מתקיימת תשתית ראייתית לכך ששינוי שם משפחתה של ידועה בציבור לשם המשפחה של בן זוגה עלול לגרום להטעיה או לפגיעה בתקנת הציבור.
כן לזקן
היסטוריה ותחומי פעילות
העמותה והעומד בראשה, נתן לבון, זכו במספר פרסים כהוקרה על פעילותם. בשנת 2014 זכו בפרס יו"ר הכנסת לאיכות חיים. הפרס ניתן בין השאר "...על הישגיו [של הארגון] בתחום קידום החקיקה לטובת הקשישים".
בג"ץ אפרת נגד הממונה על מרשם האוכלוסין
הזכות לשם
זכותו של אדם לבחור לו שם או לשנותו היא חירות המוענקת לפרט במדינה דמוקרטית. שמו של אדם הוא חלק מאישיותו, ועל חברה דמוקרטית לכבד את חירותו של הפרט לשנות את שמו אם הוא סבור כי שם אחר מתאים לו יותר מסיבות חברתיות, לאומיות או אישיות. חוק השמות מעניק לכל אדם את הזכות לבחור לו שם.
כן לזקן
מימון
תקציב הארגון נמוך והסתכם ב-2015 בכ-650 אלף ש"ח. העמותה מתבססת רק על תרומות ובאופן עקרוני לא לוקחת כסף מהרשויות. תרומה מחברת "מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים" בוטלה לאחר שהארגון הגיש תובענה ייצוגית בשל הפסקת ביטוחי הסיעוד הקבוצתיים. התורמים העיקריים של העמותה בשנים 2018–2019 הם קרן ירושלים ועיגול לטובה. לאחרונה נערך גיוס המונים בפלטפורמת jgive.
בג"ץ אפרת נגד הממונה על מרשם האוכלוסין
התכלית הראויה להגבלת הזכות
מול זכותו של אדם לשנות את שמו עומד האינטרס שבמניעת הטעיה או פגיעה בתקנת הציבור או ברגשותיו. בסמכותו של שר הפנים לפסול שינוי שם אם שינוי השם עלול להטעות או עלול לגרום לפגיעה בתקנת הציבור או ברגשותיו גם אם אין בכך עבירה פלילית. הטעיה מתקיימת כאשר שמה החדש של ידועה בציבור עשוי להביא חלק מהציבור לחשוב שמדובר באישה נשואה. תקנת הציבור מתייחסת למכלול הערכים והאינטרסים של הציבור הנאור במדינת ישראל ובכלל זה שמירתו של מוסד הנישואין. בפרשת זמולון הוגדרה תקנת הציבור כשמירה על ההבחנה בין מעמדה של אישה נשואה למעמדה של ידועה בציבור. עם זאת, תופעת הידועים בציבור אינה זוכה לקונצנזוס בחברה הישראלית וההתייחסות אליה מורכבת.
כן לזקן
תחומי הפעילות של הארגון
ארגון "כן לזקן" נותן מענה לזקנים ולמשפחותיהם בנושאים הקשורים לזכויות הקשיש. בין הפונים גם ניצולי שואה להם מסייע הארגון במימוש זכויותיהם.
בג"ץ אפרת נגד הממונה על מרשם האוכלוסין
האיזון בין הזכות לאינטרס הציבורי
בקביעת קיומה של הטעיה המצדיקה שימוש בסמכות שר הפנים שלא לאשר שם חדש, לא די בכך שהמצג הנחזה שונה מהמציאות. על ההטעיה ליצור הסתמכות על המצג באופן שיגרום לפעולה או מחדל. משמעותה של הטעיה בהקשר זה אינה מתייחסת רק למצבים בהם שינוי השם נעשה בכוונה להטעות. מידת ההסתברות הנדרשת להטעיה או לפגיעה בתקנת הציבור וברגשותיו היא "וודאות קרובה" ואין די בחשש פוטנציאלי.
כן לזקן
תחומי הפעילות של הארגון
במישור הציבורי הארגון נמצא בקשר עם קובעי מדיניות, והוא מארגן מאבקים לקידום חקיקה בנושא זכויות הקשישים. בין היתר, הארגון מקדם את הכללת האשפוז והטיפול הסיעודי בסל הבריאות.
בג"ץ אפרת נגד הממונה על מרשם האוכלוסין
השופטת נתניהו והשופט אור
השופטת נתניהו והשופט אור מסכימים לעמדתו של ברק. השופט אור מדגיש בדבריו כי על בית המשפט העליון לנהוג בזהירות רבה כאשר בכוונתו לסטות מהלכה שנפסקה על ידו, על אף שהלכה זו אינה מחייבת אותו.
שינוי החקיקה
שלוש שנים לאחר מתן פסק הדין בבג"ץ אפרת, אימץ המחוקק את ההלכה שנקבעה בו וביצע תיקון בחוק השמות. בנוסח החדש נקבע מפורשות, כי השר אינו רשאי לפסול שם מן הטעם שהשם נבחר עקב קשר בין ידועים בציבור.
השימוש בבג"ץ אפרת בפסיקה מאוחרת
בפברואר 1996 ניתן פסק הדין בבג"ץ נזרי נ' הממונה על מרשם האוכלוסין. בפסק דין זה נדון סירובו של הממונה על מרשם האוכלוסין לאפשר לנזרי לשנות את שם משפחתה לזה של בן זוגה ואבי שני ילדיה, עמו חיה ללא נישואין. הטעם לסירוב היה כי בן זוגה של נזרי נשוי לאישה אחרת. בית המשפט, בהסתמכו על הלכת אפרת, קבע כי יש לאפשר לנזרי לקבל את שם משפחתו של בן זוגה, אולם שלא כמו בבג"ץ אפרת, הדיון עסק גם בשאלת זכותה של הידועה בציבור כנגד האינטרס של האישה הנשואה. פסק דין זה הרחיב את הלכת אפרת בעצם החלתה על מצב בו בן הזוג הידוע בציבור נשוי לאישה אחרת.
במאמרה "לכל אישה יש שם" הדן בהתפתחויות בחקיקה ובפסיקה בתחום זכותה של אישה לבחור שם, מציינת אורית קמיר כי הלכת אפרת משקפת מעבר של בית המשפט העליון לגישה ליברלית פמיניסטית. התיקון בחוק השמות שבוצע בעקבותיה מהווה לטענתה דוגמה לחקיקה "שאינה מבטלת את המנהג הרווח, אך בהחלט משווה לו משמעות ערכית חדשה ומנתקת אותו מהשקפת העולם הפטריאכלית". לדעת קמיר חקיקה זו ראויה לשמש מודל לרפורמות בתחומי משפט נוספים. בהתייחסה לפרשת נזרי, טוענת קמיר כי על אף תוצאת פסק הדין, הרטוריקה בה השתמש בית המשפט שיקפה חזרה לרטוריקה השמרנית המסורתית. לדעתה, אלמלא דבקותו של בית המשפט בהלכה שנקבעה בבג"ץ אפרת, ייתכן שלא יכול היה להגיע לתוצאה אליה הגיע.
בשנת 1994 הגישה מיכל אפרת לבית הדין לעבודה תביעה נגד המוסד לביטוח לאומי. אפרת טענה כי היא "עקרת בית" וככזו היא פטורה מתשלום דמי ביטוח, ואילו המוסד טען כי המונח עקרת בית חל רק על אישה נשואה, שעה שלאפרת יש ידוע בציבור. בפסק הדין נקבע כי לצורך, מעמדה של ידועה בציבור הוא כמעמדה של אישה נשואה.
סוקרה (ונצואלה)
סוקרה (בספרדית: Sucre) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה, הנמצאת בצפון-מזרח ונצואלה, גובלת במפרץ קריאקו במערב, בים הקריבי בצפון, במפרץ פריה במזרח ובמונגס ובאנסואטגי בדרום. חלקה הצפוני של המדינה נמצא על חצי האי אראיה וחצי האי פריה. מצפון לחופי סוקרה נמצאת מדינת נואבה אספרטה וממזרח להם נמצא האי טרינידד.
המדינה משתרעת על שטח של 11,800 קילומטרים רבועים. במדינה מתגוררים 896,291 תושבים (נכון ל-2011). בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא קומנה.
היסטוריה
הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16, כבשו אותו והוא נותר בשליטתם עד המאה ה-19.
בשנות ה-20 של המאה ה-19 האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר שזו התפרקה ב-1830 האזור הועבר לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך לפרובינציית קומנה.
ב-1864, לאחר המלחמה הפדרלית, ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והפרובינציה הפכה למדינת קומנה. ב-1881 המדינה אוחדה עם מדינות ברצלונה ומטורין (כיום המדינות אנסואטגי ומונגס בהתאמה) ליצירת "מדינת המזרח" (Estado de Oriente). ב-1891 שם המדינה שונה לברמודס.
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, התרחש תהליך שבסופו קומנה חזרה להיות מדינה נפרדת. שמה שונה לסוקרה, על שמו של אנטוניו חוסה דה סוקרה, ממובילי המאבק לעצמאות מדינות דרום אמריקה.
כלכלה
כלכלת סוקרה מבוססת על תיירות, דיג וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול קקאו, קפה וקנה סוכר.
הדיוויזיה השלישית (יפן)
הדיוויזיה השלישית (ביפנית: 第3師団) היא דיוויזיה של צבא יפן אשר מוצבת בטוקיו.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-18 בינואר 1962 והיא חלק מארמיית המרכז. הדיוויזיה אמונה על הגנת המחוזות היוגו, קיוטו, נארה, אוסקה, וקאיאמה ושיגה.
בסיס הדיוויזיה נמצא בעיר איטאמי. פרט לתפקידים מגננתיים, חיילי הדיוויזיה מסייעים גם בטיפול באסונות טבע באזור.
אחרי החתונה (סרט, 2019)
אחרי החתונה (באנגלית: After the Wedding) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2019, שנכתב ובוים על ידי בארט פרוינדליך. זוהי גרסה מחודשת לסרט דני משנת 2006 בשם זהה של סוסנה בייר. בסרט מככבים ג'וליאן מור, מישל ויליאמס, בילי קרודופ ואבי קווין.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים של סאנדנס ב־24 בינואר 2019, והוא יצא לאקרנים בארצות הברית ב־9 באוגוסט 2019, בהפצה של Sony Pictures Classics.
עלילה
איזבל (ויליאמס) היא מייסדת שותפה של בית יתומים בקולקטה שבהודו. היא מוזמנת לניו יורק כדי לפגוש תורמת (נדבנית) פוטנציאלית בשם תרזה (מור). למרות התיסכול, שאיזבל מגיעה איתו מהצורך לנסוע עד ניו יורק כדי להצדיק תרומה לצדקה, היא מסכימה לפגישה, שמתקיימת יום לפני חתונת בתה של תרזה (קווין). איזבל מוזמנת במפתיע לחתונה וההתרחשויות שמתקיימות בה מאלצות אותה להתמודד עם החלטות שקיבלה לפני 20 שנה כמו גם עם גבר מעברה, שמתגלה כבעלה של תרזה (קרודופ). במהלך הסרט נחשפים סודות נוספים כמו גם ההסבר למתן של תרומה גדולה ולא-מוסברת בתחילה, בשווי של כ־20 מיליון דולר.
הפקה
בפברואר 2018, ג'וליאן מור הייתה אמורה לככב בגרסה האמריקאית המחודשת לסרט הדני: "אחרי החתונה (2016)" של במאית הקולנוע הדנית סוסנה בייר, כאשר בגרסה המחודשת התפקידים הראשיים משתנים מזכר לנקבה. דיאן קרוגר לוהקה גם היא. עם זאת, באפריל 2018, מישל ויליאמס החליפה את קרוגר. במאי 2018 הצטרפו לצוות השחקנים גם בילי קרודופ ואבי קווין.
שלב ההפקה העיקרי החל במאי 2018.
יציאה לאקרנים
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-24 בינואר 2019. זמן קצר לאחר מכן חברת ההפצה Sony Pictures Classics רכשה את זכויות ההפצה של הסרט בארצות הברית, וקבעה את מועד יציאתו לקראת 9 באוגוסט 2019.
תגובות המבקרים
באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes אחוז הביקורות החיוביות הוא 47%, זאת על בסיס 88 ביקורות, והדירוג הממוצע שלו הוא 5.57 מתוך 10. בקונצנזוס הביקורתי של האתר נכתב, בין היתר: "אחרי החתונה נהנה מליהוק מוצק של צוות שחקנים יציב ומחומר מקורי חזק, אך בכל זאת מתקשה מאוד להצית רגש כלשהו."
באתר הסרטים Metacritic, קיבל הסרט ציון ממוצע משוקלל של 52 מתוך 100, בהתבסס על 30 ביקורות, מה שמרמז על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
תגובות המבקרים בישראל
בעיתון הארץ כתב אורי קליין שהסרט מבוים באופן מגושם וגס אפילו ג'וליאן מור ומישל ויליאמס לא מצליחות להציל (...) וש"לעומת שרידן, שבגרסתו נצמד כמעט לחלוטין לעלילת סרטה של ביר, פרוינדליך, בגרסתו ל"אחרי החתונה" עושה בו מהפך מגדרי, שמעצים את מהותו המלודרמטית והסנטימנטלית".
ארז דבורה כתב על הסרט ב ynet כי עלילת הסרט (...) "היא פלטפורמה מבטיחה ללא מעט סצנות של "משחק" מהסוג המזוהה עם הופעותיה של מור, כלומר, מרכיב דרמטי המזמן התפרקות נפשית ובכי. מול מור מופיעה שחקנית מוערכת נוספת - מישל ויליאמס. במצב אופטימלי מפגש הפסגה הזה היה מאפשר להן לאתגר זו את זו ולהפוך את הסרט לצפיית חובה עבור קהל המחפש בידור לאנשים בוגרים בבתי הקולנוע. לא כך הם הדברים (...) התסריט והבימוי של פרוינדליך לא משכילים לנתב את שתי השחקניות המוכשרות להופעות משחק משמעותיות".
בוואלה מבקר הקולנוע אבנר שביט מתייחס לשינוי המגדרי: "הסרט מבוסס על דרמה דנית מופתית בשם זהה, פרי עטה של סוזן ביאר, שיצאה לאקרנים באמצע העשור הקודם והייתה מועמדת לאוסקר. היא עוסקת באדם אידיאליסט, שעזב את דנמרק כדי לנהל בית יתומים בהודו, וחוזר למולדתו כדי לגייס כספי צדקה מתורם עשיר. במהלך המפגש עימו, מציב הפילנתרופ תנאי מוזר, ודורש מן האורח שקפץ לבקר לנכוח בחתונת בתו. בהגיעו לשם, מתבררת הסיבה לבקשה, ומתחיל רצף של גילויים, קונפליקטים ושאלות מוסריות. העיבוד האמריקאי שומר פחות או יותר על העלילה המקורית, אבל עם כמה שינויים מהותיים: קודם כל, כמובן, הסיפור עובר מקופנהגן לניו יורק; חשוב מכך, יש גם שינוי מגדרי. הפעם, הדמויות הראשיות הן שתי נשים - את מנהלת בית היתומים מגלמת מישל וויליאמס, וג'וליאן מור היא בעלת ההון."
טאנגי ניאנזו
ניאנזו טאנגי-אוסטין קואסי (בצרפתית: Nianzou Tanguy-Austin Kouassi; נולד ב-7 ביוני 2002 בפריז שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת סביליה מהלה ליגה.
פריז סן-ז'רמן
ניאנזו הגיע אל מחלקת הנוער של פריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית בשנת 2016. ב-7 בדצמבר 2019 ערך ניאנזו את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, כשהחליף את אידריסה גייה בניצחון 1–3 על מונפלייה במסגרת המחזור ה-17 בעונת 2019/2020 בליגה. ב-11 בדצמבר 2019 ערך ניאנזו את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 0–5 על גלאטסראיי במסגרת המחזור השישי בשלב הבתים לעונת 2019/2020. ב-22 בינואר 2020 הבקיע ניאנזו את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–3 על סטאד ריימס במסגרת חצי גמר גביע הליגה הצרפתית. ב-15 בפברואר 2020 הבקיע ניאנזו צמד שערים בתיקו 4-4 נגד אמיין במסגרת המחזור ה-25 בליגה. בעונתו היחידה בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך ניאנזו שש הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים, והוסיף שתי הופעות בליגת האלופות. הוא זכה בעונה זו באליפות צרפת, בגביע הליגה הצרפתית ובגביע הצרפתי.
סביליה
ב-17 באוגוסט 2022 חתם ניאנזו לחמש שנים בסביליה. יומיים לאחר מכן ערך הופעת בכורה בקבוצה, בתיקו 1-1 נגד ריאל ואיאדוליד.
בלאקפוט
בלאקפוט (באנגלית: Blackfoot Confederacy) או ניציטאפי (ᖹᐟᒧᐧᒣᑯ, "האנשים המקוריים") הוא שם קיבוצי לשלוש אומות ראשונות בססקצ'ואן, באלברטה ובבריטיש קולומביה שבקנדה, ולשבט אינדיאני במונטנה שבארצות הברית: הסיקסיקה, הקיינאיי והפיגאן הצפוניים מתגוררים ברובם בקנדה, והפיגאן הדרומיים מתגוררים בארצות הברית. ישנם ממצאים לקיומה של תרבות הבלאקפוט החל מסביבות שנת 1400.
העמים המרכיבים את הבלאקפוט היו מבחינה היסטורית עמים שחיו על ציד ביזונים ודיג דגי טרוטה, והתגוררו בחלקים גדולים בצפון המישורים הגדולים, במיוחד בערבות הצחיחות למחצה שבאזורים אלו. הם עקבו אחרי עדרי ביזונים בנדידתם בין ארצות הברית וקנדה המודרניות.
ארמיית המרכז (יפן)
ארמיית המרכז (ביפנית: 中部方面隊) היא אחת מחמש הארמיות הסדירות של צבא יפן.
הארמייה הוקמה ב-14 בינואר 1960, והיא אמונה על הגנת צ'וגוקו, קנסאי, שיקוקו והחצי הדרומי של אזור צ'ובו. מטה הארמייה נמצא בעיר איטאמי שבמחוז היוגו, והיא כוללת את הדיוויזיה השלישית, הדיוויזיה העשירית, הבריגדה ה-13, ה-14 ובריגדת ההנדסה ה-4.
פיג'ו סוג 153
פיג'ו סוג 153 (בצרפתית: Peugeot Type 153) היא מכונית סלון מסוג "טורפדו" מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1914–1916, ובין השנים 1920–1925.
בצרפת דגמי "פיג'ו סוג 153" דורגו בקטגוריה של "Limousine de luxe".
מכירות
בין השנים 1914-1916 יוצרו 800 יחידות, בין השנים 1920 - 1925 יוצרו 3,050 יחידות, כולל 200 יחידות של הדגם ספורטיבי שיוצר בשנת 1922.
סך הכול יוצרו 3,850 יחידות.
במלחמת העולם הראשונה
בתקופת מלחמת העולם הראשונה מספר יחידות "פיג'ו סוג 153", יחד עם "פיג'ו סוג 148" ו-פיג'ו סוג 146, הוסבו למכונית המשוריינת של פיג'ו.
הלמונד
הלמונד (בהולנדית: Helmond, באלפבית פונטי בינלאומי: ɦɛlmɔnt; בניב מקומי: Héllemond; ) היא עיר במחוז צפון בראבנט שבדרום הולנד. נכון ל-2019, בעיר מתגוררים כ-91,524 תושבים.
היסטוריה
ההתיישבות הראשונה באזור היו בסביבות 1000, והלמונד קיבלה זכויות כעיר בערך בשנת 1232. במרכז הלמונד ישנה טירה שהוקמה על ידי האפיפיור אלכסנדר השלישי, בסביבות 1350.
מאז המאה ה-19 הפכה הלמונד לעיר תעשייתית עם הרבה תעשיית מתכת וטקסטיל. תעשייה זו הובילה לפער ניכר בין העניים לעשירים, דיכוטומיה שבאה לידי ביטוי גם מבחינה גאוגרפית. חלק גדול מהתעשייה המקורית נעלם, אם כי חברות מסוימות מאותה תקופה, כמו Vlisco, עדיין קיימות. חברת פליסקו פעילה בעיר מאז המאה ה-19 כיצואנית גדולה של 'הדפסי שעווה' למערב אפריקה. כמו כן צצו חברות חדשות רבות, חלקן פעילות בתחום ההיי-טק.
ספורט
את העיר מייצגת קבוצת הכדורגל הלמונד ספורט המשחקת בליגת המשנה ההולנדית
הדיוויזיה הרביעית (יפן)
הדיוויזיה הרביעית (ביפנית: 第4師団) היא דיוויזיה של צבא יפן אשר מוצבת בקאסוגה.
היסטוריה
בסיס הדיוויזיה נמצא בעיר קאסוגה שבמחוז פוקאוקה.
המרכז הפרנציסקני ללימודי הנצרות במזרח
המרכז הפרנציסקני ללימודי הנצרות במזרח (באיטלקית: Centro Francescano di Studi Orientali Cristiani) הוא מוסד מחקר פרנציסקני אשר נוסד על ידי משמורת ארץ הקודש ב-16 בספטמבר 1954 בקהיר. המרכז שוכן בבנין ששימש כשגרירות הרפובליקה של ונציה בעיר, ו-1632 הפך למנזר מוסקי הפרנציסקני ולכנסיית הרובע הקתולית בעיר, המוקדשת לעליית מרים המקום התרוקן מתושביו לאחר מהפכת הקצינים החופשיים במצרים ב-1952.
מטרותיו של המרכז הן לעסוק במחקר היסטורי של ארץ הקודש ושל העדות הנוצריות במזרח התיכון, בעיקר הנצרות הקופטית, הארמנית והערבים הנוצרים. המרכז מפרסם פרסומים שונים אודות נושאי מחקרו ומקיים מגע תרבותי עם העולם הנוצרי והלא-נוצרי.
ספריית המוסד החלה את דרכה בספרים שנאספו ממנזרי משמורת ארץ הקודש, וכיום היא מונה למעלה מ-50,000 ספרים וכ-1,000 כתבי עת וכתבי יד ערבים-נוצרים ומערביים. הספרייה נחלקת לשני אגפים - אגף כללי בתחומי תאולוגיה, היסטוריה, גאוגרפיה ואמנות; ואגף שבו מרוכז חומר בנושא המורשת התרבותית של הקהילות הנוצריות במזרח. המרכז מוציא לאור מאז 1956 את כתב העת "Studia Orientalia Christiana Collectanea" ובו טקסטים באיטלקית, צרפתית, ערבית וקופטית.
נפוליאון אורדה
נפוליאון מטאוש טדאוש אורדה (בפולנית: Napoleon Mateusz Tadeusz Orda, בליטאית: Napoleonas Orda, בבלארוסית: Напалео́н О́рда; 11 בפברואר 1807 – 26 באפריל 1883) היה מוזיקאי, פסנתרן וצייר פולני-ליטאי.
ביוגרפיה
נפוליאון אורדה נולד בכפר ורצביצ'י שבפלך מינסק באימפריה הרוסית. אביו, מיכאל אורדה, היה אציל ממוצא ליטאי. לאחר שסיים את הגימנסיה בשנת 1823, החל לימודי מתמטיקה באוניברסיטה הקיסרית בווילנה. עם זאת, הקריירה האוניברסיטאית שלו הסתיימה ב־27 באוגוסט 1826, כאשר נעצר על ידי האוכרנה, המשטרה החשאית הרוסית, בגין השתתפות בחברת סטודנטים חשאית "זורזניה", אף ששוחרר זמן קצר לאחר מכן, גורש מהאוניברסיטה ולא הורשה להמשיך בלימודיו.
אורדה לקח חלק במרד נובמבר ב-1830 נגד האימפריה הרוסית ושירת בהצטיינות ברגימנט 4 המפורסם. על אומץ ליבו הוא קיבל את העיטור הצבאי הפולני הגבוה ביותר - וירטוטי מיליטרי. לאחר המרד הוחרמה אחוזתו ואורדה ברח על מנת להימנע מכלא או גלות בסיביר.
בפריז נישא אורדה לאירן בוגלה. הוא היה חבר פעיל בארגונים פוליטיים וחברתיים פולניים שונים, כולל ועד המהגרים הפולנים. את רוב זמנו הפנוי בילה בנסיעה. הוא ביקר בצרפת, אנגליה, סקוטלנד, בלגיה, הולנד, לורן, ספרד, פורטוגל ואלג'יריה.
בשנת 1856 הוא קיבל חנינה על ידי הצאר אלכסנדר השני והורשה לחזור למולדתו. בשנת 1859 ביקש מהצאר וקיבל בחזרה את כספו שהוחרם יחד עם אחוזתו.
בשנת 1872, אורדה החל לטייל ברחבי השטחים שהרכיבו את האיחוד הפולני-ליטאי לפני חלוקת פולין ולתעד ציוני דרך ואת האדריכלות ההיסטורית שלהם. במהלך נסיעות הקיץ הוא עשה יותר מ-1,000 סקיצות המתארות עיירות, ערים ונופים היסטוריים שונים. הוא תיאר אדריכלות עירונית וכפרית, כנסיות וארמונות, שכללו את אזורי בלארוס של ימינו, ליטא, פולין, אוקראינה, וכן כמה אזורים בצרפת, גרמניה, פורטוגל ושווייץ.
אורדה נפטר בוורשה ב-1883 ונקבר להתאם לצוואתו באיבאנבה (בשטחי בלארוס המודרנית). בשנות ה-80 של המאה ה-20 נהרס בית העלמין בו נקבר על ידי הרשויות הסובייטיות במטרה לבנות במקומו גן ילדים. לאחר זמן מה המצבה מקבר אורדה נמצאה והועברה למוזיאון בפינסק.
התאחדות הכדורסל הספרדית
ההתאחדות מארגנת את LEB Oro (הליגה השנייה), LEB Plata (הליגה השלישית) ו-Liga EBA (הליגה הרביעית). הם גם מנהלים את הפרימרה דיויסיון (הליגה החמישית) בסיוע התאחדויות הכדורסל האזוריות.
ההתאחדות אחראית גם על מינוי הנהלת נבחרות הכדורסל לגברים, נשים ונוער. נכון לשנת 2020, בהתאחדות יש 3,361 מועדונים רשומים ו-376,352 כדורסלנים מאוגדים, והיא ההתאחדות השנייה בגודלה במדינה אחרי פדרציית הכדורגל.
תחרויות
ה-FEB מארגן מספר תחרויות:
ורוניקה רוסי
ורוניקה רוסי (באנגלית: Veronica Rossi; נולדה ב-16 ביוני 1973, ריו דה ז'ניירו) היא סופרת אמריקאית.
ביוגרפיה
ורוניקה רוסי נולדה בשנת 1973 בברזיל ואת רוב ילדותה עברה במקסיקו וונצואלה. לאחר סיום בית הספר היא למדה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ואחרי סיומה המשיכה בלימודי אמנויות בסן פרנסיסקו.
בשנת 2012 היא פרסמה את ספרה "תחת שמי האש" שהיה הספר הראשון בטרילוגיה שספרים נוספים פורסמו בשנת 2013 ו-2014. זכויות ליצירת סרט על בסיס הסדרה נמכרו לאחים וורנר אך טרם מומשו.
היא מתגוררת בקליפורניה.
ארמיית המערב (יפן)
ארמיית המערב (ביפנית: 西部方面隊) היא אחת מחמש הארמיות הסדירות של צבא יפן.
הארמייה הוקמה ב-1 בדצמבר 1955, והיא אמונה על הגנת האיים קיושו ואוקינאווה. מטה הארמייה נמצא במחנה קנגון בעיר קוממוטו שבקיושו, והיא כוללת את הדיוויזיה הרביעית, הדיוויזיה השמינית, הבריגדות ה-15 וה-14, בריגדת הנ"מ ה-2 ובריגדת ההנדסה ה-5.
מפקד הארמייה הנוכחי הוא לוטננט גנרל ריוג'י טקימוטו.
לואיג'י סרטור
לואיג'י סרטור (באיטלקית: Luigi Sartor; נולד ב-30 בינואר 1975) הוא כדורגלן עבר איטלקי.
קריירה
לואיג'י סרטור נולד בטרוויזו והחל לשחק בקבוצת נוער. בשנת 1992 הוא עלה מקבוצת הנוער של יובנטוס למשחק הבוגרים ובמשחק יחיד עבור הקבוצה הבוגרת הבקיע שער עצמי. בהמשך הוא שיחק בהשאלה ברג'אנה ומנכר לויצ'נצה. בוויצ'נצה הוא שיחק מספר עונות לצד יואכים ביורקלונד. בעונת 1997/97 סרטור היה חבר בצוות של אינטר מילאנו וזכה איתה בליגה האירופית בעונה 1998/1999 הוא זכה באותו פרס אך עם פארמה.
בשנת 2002 לואיג'י סרטור עבר לרומא תמורת סבסטיאנו סביליה שעבר לפרמה. אומנם הוא לא הצליח להגיע להרכב הפותח של הקבוצה. לאור זאת הוא הושאל לקבוצות אחרות.
נבחרת איטליה
לואיג'י סרטור הוזמן לנבחרות נוער של המדינה וזכה איתה באליפות אירופה בשנת 1996 ובאותה שנה הוא שיחק באולימפיאדה. לנבחרת הבוגרת לואיג'י סרטור הוזמן רק פעמיים.
המלבורג
המלבורג (בגרמנית: Hammelburg) היא עיירה במחוז באד קיסינגן, שבמחוז המנהלי פרנקוניה תחתית של מדינת בוואריה, גרמניה. העיירה נמצא 25 ק"מ מערבית לעיר שוויינפורט. המלבורג היא עיר היינות הישנה ביותר בפרנקוניה.
השם המלבורג תועד לראשונה ב-18 באפריל 716 כ"המולו קסטלום" (Hamulo Castellum). באותו הזמן המבצרים (קסטלום) שהיו בידי הדוכס שמשו לטובת תנועה בגלל ההצטלבות של נתיבי יבוא/יצוא מכיוון מזרח-מערב וצפון-דרום. בשנת 777 כאשר היה בחזקת הפרנקים, תרם  קרל הגדול את המלבורג עם כל השטח המוניצפלי לארגון הצדקה של בוניפציוס הקדוש. למיקומה של המלבורג על יד נקודת החצייה של הנהר Franconian Saale הייתה חשיבות אסטרטגית. במאה ה-12 בנתה פולדה טירה מעל הגדה השמאלית של הנהר, על מנת להגן על המלבורג. ב-1303 הוענקו להמלבורג זכויות מוניציפליות. העיר הייתה מוקפת חומות ותעלות, 3 מגדלי שער ו-11 מגדלים צבאיים. כיום עדיין יש חלק מהחומה הדרומית. אזרחי המלבורג החלו ביוזמה עצמאית לבניית כנסייה ב-1302, הכנסייה נהרסה בשריפה ב-1854 אשר הרסה גם בחלקים נוספים של העיר. על אף התמיכה מפולדה העיר הייתה מחוברת לזרם הלותרניזם ורק באמצעות איומים חזרה העיר בשנת 1604 לנצרות קתולית. בעקבות כך, באותה שנה 120 משפחות מהנצרות הפרוטסטנטית, עזבו את המלבורג.
כמה שנים לאחר מכן מגפה אכזרית עולה בחייהם של תושבים רבים. בגלל הקיטון בתושבים הן בעקבות מעבר משפחות, והן  בעקבות המגפה, העיר הייתה בקשיים עד המאה ה-18. בתקופת השגשוג במאה ה-16 הקימו את בניין העירייה (1524-1526), בניין חדש שעוצב בסגנון הרנסאנס. העיר הייתה תחת שלטון צרפתי של ז'ואקים מירא בשנים 1806–1810. ב-1810 הוא העביר את השליטה בעיר לדוכסות הגדולה של פרנקפורט. לאחר ששיוכה במשך זמן קצר לאוסטריה, העיר שולבה בתוך מדינת בוואריה בשנת 1816. בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה אוכלוסיית העיר גדלה בעקבות פליטים אשר הגיעו ממזרח אירופה ומזרח גרמניה, והחל משנת 1956 הגיעו גם אנשי צבא גרמניה בעקבות הארגון מחדש.
הגביע היווני בכדורגל
הגביע היווני (ביוונית: Κύπελλο Ελλάδος Ποδοσφαίρου) הוא מפעל כדורגל יווני בשיטת גביע שנוסד בשנת 1931 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל היוונית. חברת ההימורים היוונית אופאפ מעניקה את חסותה למפעל, שנקרא לעיתים על שם החברה: גביע הכדורגל אופאפ.
החל משנת 2009, גמר הגביע נערך מדי שנה באצטדיון האולימפי באתונה, למעט משחק הגמר בשנת 2017, אשר נערך בעיר וולוס.
היסטוריה
בטרם ייסודה של התאחדות הכדורגל היוונית, בין השנים 1908–1918, אורגנו מספר טורנירי גביע, בין היתר על ידי ההתאחדות האולימפית ביוון. המפעל נוסד רשמית תחת התאחדות הכדורגל בשנת 1931.
בשנותיו הראשונות, לא חלה חובת השתתפות במפעל, והקבוצות שנרשמו הוגרלו לשחק האחת מול השנייה. עם קביעת חובת ההשתתפות, שונתה גם שיטת ההגרלה, והקבוצות הוגרלו בזוגות לצמד משחקים (בשיטת בית-חוץ) עד ההעפלה לגמר. בשנות ה-90 שונתה השיטה פעם נוספת, ונוסדה שיטת בתים בשלבי המוקדמות למפעל, כשהראשונות בכל בית הוגרלו לצמד משחקי בית-חוץ עד לגמר המפעל.
במהלך השנים נקבעו שינויים נוספים בשיטת ההכרעה. עד לשנת 1964, בהיעדר בעיטות הכרעה, קבוצות אשר נפרדו בשוויון לאחר הארכה, שיחקו ביניהן משחק חוזר. בשנה זו, לאחר שמשחק חצי הגמר בין אולימפיאקוס (כדורגל) לפנאתינייקוס הסתיים בשוויון 1-1, פרצו אוהדי שתי הקבוצות למגרש והביאו להפסקתו. האוהדים האמינו כי תוצאת המשחק הייתה מכורה מראש, ונקבעה כדי שיתקיים משחק חוזר מסיבות כלכליות. בעקבות כך, עונה אחר כך בוטל חוק המשחק החוזר ונקבע כי במידה של שוויון, העולה לשלב הבא תיקבע בהטלת מטבע. בשנת 1969, עם יישום שיטת בעיטות ההכרעה, שונה החוק בשנית, ושיטה זו החליפה את שיטת הטלת המטבע.
עד לשנת 1971, כל הקבוצות במדינה, חובבניות ומקצועניות כאחד, הוגרלו למפעל לפי מחוזות, מה שגרם לא פעם להגרלות של קבוצה מקצוענית הנחשבת חזקה, לבין קבוצה חובבנית השכנה לה. עקב כך התרחשו מפגשים רבים בעלי תוצאות גבוהות מהממוצע, כמו ניצחונה של אפולון אתונה על פאו ניאס מילנדיאס החובבנית בתוצאה 23-0, במהלך טורניר הגביע בשנת 1959. ניצחון זה נשמר כתוצאת השיא בכל הזמנים בגביע היווני. החל משנת 1971, רק קבוצות שלוש הליגות הבכירות ביוון משחקות במסגרת הגביע, כשהקבוצות מהליגות הנמוכות משחקות בטורניר הגביע לקבוצות חובבניות.
הזוכה הראשונה בגביע היווני הייתה א.א.ק. אתונה שגברה על אריס סלוניקי בתוצאה 5-3, במשחק הגמר הראשון שנערך ב-8 בנובמבר 1931.
שלבי המפעל
השיטה הנוכחית הונהגה בשנת 2005, ומיושמת עד היום, להוציא שתי עונות.
המפעל, בדומה למפעלי גביע אחרים, משוחק בשיטת ה"נוקאאוט" (המפסיד יוצא). כל סיבוב משוחק במשחק אחד, למעט סיבובי רבע הגמר וחצי הגמר המשוחקים בשני משחקים (בשיטת בית-חוץ). במידה והמשחק מסתיים בשוויון, הוא עובר להכרעה בהארכה. במידה וגם ההארכה מסתיימת בשוויון, ההכרעה תושג בדו-קרב בעיטות עונשין.
מבוואנה סמאטה
מבוואנה עלי סמאטה (בסוואהילי: Mbwana Ally Samatta; נולד ב-23 בדצמבר 1992) הוא כדורגלן טנזני המשחק בעמדת החלוץ בפאוק סלוניקי ובנבחרת טנזניה.
קריירת מועדונים
סמאטה התחיל את הקריירה שלו באפריקן ליונס, ממנה עבר לסימבה ובגיל 19 הצטרף למזמבה מליגת העל של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. בשנת, סמאטה כבש שבעה שערים במסגרת ליגת האלופות האפריקאית, בה זכה מזמבה. בשנה זו, אף נבחר לכדורגלן המקומי של השנה באפריקה, ובכך הפך לכדורגלן המזרח-אפריקאי הראשון שזוכה בתואר.
בינואר, חתם לארבע וחצי שנים בגנק. בשנת, נבחר לצעיר הטנזני הצעיר המשפיע ביותר. ב-23 באוגוסט 2018, סמאטה כבש שלושער בניצחון 2–5 נגד ברונדבי. בעונת, סמאטה כבש 20 שערים והיה מלך שערי הקבוצה בעונה זו, שבסיומה זכתה באליפות בלגיה.
ב-20 בינואר 2020, סמאטה חתם לארבע וחצי שנים באסטון וילה תמורת כ-8.5 מיליון פאונד, ובכך הפך לטנזני הראשונה שמשחק בפרמייר ליג. ב-28 בינואר, סמאטה ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–2 במשחק השני של גמר גביע הליגה האנגלית נגד לסטר סיטי. 4 ימים לאחר מכן, כבש בהפועת הבכורה שלו בפרמייר ליג בהפסד 1–2 נגד בורנמות'.
ב-25 בספטמבר 2020, סמאטה חתם בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית.
קריירה בינלאומית
ב-9 בפברואר 2011, סמאטה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טנזניה בניצחון 0–1 נגד. ב-26 במרץ 2011, סמאטה כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–3 נגד.
סמאטה השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2019, ובנוסף אף משמש כקפטן.
וון צפון-קוריאני
הוון הצפון-קוריאני הוא ההילך החוקי והמטבע הרשמי בקוריאה הצפונית. יחידות המשנה של המטבע הן מאה צ'ון לכל וון אחד.
המטבע מונפק על ידי הבנק המרכזי של קוריאה הצפונית.
היסטוריה
הוון הפך להילך החוקי בקוריאה הצפונית ב-6 בדצמבר 1947, בהחליפו את הין הקוריאני. הוון מיועד רק לאזרחי קוריאה הצפונית; הבנק למסחר מנפיק שטרות נפרדים עבור מבקרים זרים (foreign exchange certificate), כפי שהיה נהוג בארצות סוציאליסטיות אחרות. בעבר הנפיק הממשל שני סוגים של שטרות למבקרים זרים: שטרות אדומים עבור מבקרים מארצות סוציאליסטיות; ושטרות ירוקים או כחולים עבור מבקרים מארצות קפיטליסטיות. בשנים האחרונות פחת השימוש בשטרות אלו, והמבקרים משתמשים לרוב במטבעות זרים נפוצים כמו האירו האירופי.
הצמדה לדולר
מאז 2001 נטשה הממשלה הצפון-קוריאנית את שער החליפין הרשמי והסמלי של הוון לדולר אמריקני, 2.16 וון לדולר אחד (נטען כי שער זה היה מבוסס על תאריך הולדתו של קים ג'ונג איל, 16 בפברואר). שער חליפין רשמי עדכני יותר ביטא יחס של 142.45 וון לדולר אחד; אולם בעקבות אינפלציה מהירה, נשחק ערכו של הוון והוא התקרב בערכו לוון דרום-קוריאני. אזרחים שעברו מקוריאה הצפונית לדרומה או למדינות המערב, דיווחו כי ערכו של הוון בשוק השחור נע סביב 570 ליואן סיני אחד ביוני 2009; עם זאת, ערכו בשוק השחור תמיד גבוה יותר מאשר במוסדות רשמיים.
העברה ל"וון חדש" ב-2009
הוון הוערך מחדש והוחלף על ידי הממשלה ב-2009, לראשונה מזה 50 שנה. לאזרחי קוריאה הצפונית ניתנו שבעה ימים להחליף סכום מקסימלי של 100,000 וון בשטרות של 1,000 (כ-40 דולר אמריקני בשוק השחור), לשטרות של 10 "וון חדש". לאחר מחאות עממיות הועלה הסכום ל-150,000 במזומן ועוד 300,000 בחסכונות בנקאיים. ההחלפה נתפשה כמהלך נגד פעילות בשוק הפרטי, שעלול למחוק את רוב חסכונותיהם של תושבי קוריאה הצפונית. בעיתון "טיימס" נטען כי המהלך הוא ניסיון להשתלט על אינפלציית המחירים בשוק ולמחוק את הונם של חלפני הכספים של השוק השחור. ההודעה על ההחלפה נמסרה לשגרירויות זרות אך לא לתקשורת הממלכתית בקוריאה הצפונית, המידע נמסר מאוחר יותר דרך שירות הרדיו החוטי המצוי בקוריאה הצפונית.
כחלק מהתהליך, השטרות הישנים חדלו להיות הילך חוקי ב-30 בנובמבר, והשטרות החדשים לא חולקו עד 7 בדצמבר, ולפיכך האזרחים לא יכלו להחליף כסף בסחורות או שירותים עד ליום ההחלפה. רוב המסעדות, החנויות ושירותי התחבורה היו סגורים עד ליום זה. השירותים היחידים שנותרו פתוחים הם אלה ששירתו את הזרים ואת האליטה הפוליטית ואשר סחרו במטבע זר בלבד. סוכנות הידיעות הסינית "שינחואה" תיארה את המצב בו היו שרויים אזרחי קוריאה הצפונית כ"פאניקה קולקטיבית". פקידים בכירים בממשל חששו שיתעורר אי שקט אזרחי בימים אלו, חשש שלא התממש ברובו. בסיסי הצבא הצפון-קוריאני הושמו בכוננות ועלו דיווחים בלתי מאומתים על מספר מחאות ציבוריות בקומץ ערים ועיירות צפון-קוריאניות, אשר אילצו את הרשויות להגדיל במעט את כמות הכסף שהאנשים יכולים להחליף. ערמות של שטרות ישנים הועלו באש והושלכו לנהרות (בניגוד לחוק האוסר על השחתת צלמו של קים איל-סונג), ושני סוחרים מהשוק השחור נורו למוות על ידי המשטרה המקומית בפיונגיאנג. הרשויות הקוריאניות איימו ב"עונש חסר רחמים" למפרי חוקי חילופי המטבע.
תמונות של השטרות החדשים הוצגו ב"צ'ינושיבו שינובו", עיתון צפון-קוריאני הממוקם ביפן. העיתון טען כי הוון החדש יחליש את השוק החופשי ויחזק את השיטה הסוציאליסטית במדינה. אולם, הוון צנח ב-96% מול הדולר בימים הספורים שלאחר החשיפה. דיווחים אחרים טוענים כי הממשל חזר בו מכמה היבטים של ההערכה מחדש, לאחר מהומה של סוחרי שוק הכספים שהובילה ל-12 הוצאות להורג.
בפברואר 2010 הוקלו כמה מהמגבלות על השוק החופשי. חבר המפלגה הבכיר פאק נאם ג'י פוטר לאחר מספר אירועי מחאה, ולאחר מכן הוצא להורג.
קורודה קיוטאקה
קוּרוֹדה קיוטאקה (ביפנית: 黑田 清隆; 16 באוקטובר 1840 – 23 באוגוסט 1900), קורודה ריוסוקה (黑田 了介), היה פוליטיקאי יפני בתקופת מייג'י, גנרו וראש ממשלת יפן השני, תפקיד בו כיהן מ-30 באפריל 1888 ועד 25 באוקטובר 1889.
ראשית חייו
קורודה נולד למשפחת סמוראים בעיר קגושימה שבהאן סצומה, בקיושו. הוא היה מעורב בתקרית נממוגי, בה הרגו סמוראים מסצומה נתין בריטי שסירב להשתחוות בפני הדאימיו של ההאן. התקרית הובילה להפגזת קגושימה על ידי הצי המלכותי הבריטי ב-1863, וגם בה לקח קורודה חלק. לאחר מכן עבר קורודה לאדו, שם למד תותחנות.
קריירה פוליטית
לאחר רסטורציית מייג'י והקמת ממשלת יפן, הפך קורודה לדיפלומט באי סחלין, עליו תבעו בעלות גם יפן וגם האימפריה הרוסית ב-1870. בחששו מההתפשטות הרוסית מזרחה, שב קורודה לטוקיו וקרא לממשלה לעודד את התיישבות ופיתוח הגבול הצפוני של יפן. הוא נסע לסיור באירופה ובארצות הברית ב-1871, ועם שובו לאחר חמישה חודשים הוא התמנה לאחראי על ניסיונות היישוב של הוקאידו.
קורודה התמנה למנהל המשרד ליישוב הוקאידו ב-1874, ויישב באי סמוראים לשעבר וחיילים שפרשו שהיו מחוסרי עבודה, וארגן אותם כך שיהיו בעיקר איכרים, אך גם מיליציה בשעת צורך. במקביל, הוא קיבל דרגת לוטננט-גנרל בצבא יפן. הוא הזמין מומחים לחקלאות ממדינות אחרות בעלות אקלים זהה לזה של הוקאידו על מנת שייעצו לתושבים כיצד להסתגל ולגדל גידולים בתנאים ששררו באי.
קורודה נשלח כנציג לקוריאה ב-1875, ותיווך בהסכם גנגווה, שפתח את השוק הקוריאני למסחר יפני ב-1876. בשנה לאחר מכן הוא נשלח כחלק מצבא הקיסר לדכא את מרד סצומה, וב-1878 התמנה למנהיג האן סצומה, לאחר ההתנקשות בטושימיצ'י אוקובו.
מעט לפני שעזב את תפקידו במשרד ליישוב הוקאידו ב-1881, הסתבך קורודה בשערורייה. כחלק מתוכנית ההפרטה של הממשלה, ניסה קורודה למכור את נכסי המשרד ליישוב הוקאידו לתאגיד מסחרי שהיה בבעלות חברו מסצומה. לאחר שדלפו פרטי העסקה לתקשורת, הביאה הסערה הציבורית שהתעוררה לביטולה. אשתו של קורודה נפטרה באותה שנה ממחלה במערכת הנשימה, ולאחר מותה צצו שמועות שקורודה הרג אותה בהתקף שכרות, וגופתה הוצאה מקברה ונותחה. קורודה זוכה מכל אשמה, אך שמועות לגבי האלכוהוליזם שלו המשיכו לצוץ.
קורודה התמנה לשר החלקות והמסחר ב-1887.
ראש ממשלה
קורודה החליף את איטו הירובומי, והיה לראש ממשלת יפן השני ב-1888. במהלך כהונתו נכנסה לתוקפה חוקת מייג'י. עם זאת, אי הצלחתה של יפן בביטול החוזים הבלתי שוויוניים עוררה אי שקט אזרחי. לאחר שהתפרסמו טיוטות לחוזים חדשים שהציע שר החוץ אוקומה שיגנובו ב-1889 נאלץ קורודה להתפטר.
מותו
קורודה נפטר מדימום תוך-גולגולתי ב-1900, ואנומוטו טקאקי ניהל את טקס ההלוויה שלו. הוא נטמן בטוקיו.
מקסים שאנו
מקסים שאנו (בצרפתית: Maxime Chanot; נולד ב-21 בנובמבר 1989) הוא כדורגלן לוקסמבורגי המשחק בניו יורק סיטי מה-MLS בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים
שאנו התחיל את הקריירה שלו בקבוצות הנוער של נאנסי וסטאד ריימס. בשנת הצטרף לשפילד יונייטד מהפרמייר ליג. ב-4 באוקטובר 2008 הושאל למנספילד טאון לחודש. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 1-0 לווקינג, אך למרות ההפסד של קבוצתו נבחר לאיש המשחק. בדצמבר הושאל להמילטון אקדמיקל מליגת העל הסקוטית. בסיום עונת שוחרר משפילד.
בקיץ נבחן בברנסלי והצליח להרשים את הצוות המקצועי, אך בסופו של דבר הקבוצה ויתרה על שירותיו לטובת בלם יותר מנוסה. בנובמבר חתם בלה מאן מליגת העל הצרפתית. בקיץ הושאל לגווניון מהליגה השלישית בצרפת.
בספטמבר חתם בW.R.S. בריסל מהליגה הבלגית השנייה. ב-3 בדצמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-2 נגד רוסלארה. בינואר חתם בגרמינל בירסחוט מליגת העל הבלגית. בתום העונה הקבוצה התפרקה ושאנו קיבל את כרטיס השחקן שלו בחזרה.
בקיץ חתם בקורטרייק. בעונת הוא רשם רק 16 הופעות בליגה, אך בעונת  הפך לשחקן הרכב בקבוצה.
קריירה בינלאומית
ב-7 ביוני 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו נבחרת לוקסמבורג בתיקו 1-1 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. ב-4 ביוני 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד.
מסג'יסט הצמרת
מסג'יסט הצמרת היא קומדיית טעויות מז'אנר סרטי הבורקס, בכיכובו של דובי גל.
גל מגלם את גרשון פינצ'וק, מסג'יסט נשים מדופלם. הוא מנצל את עיסוקו המיוחד על מנת לקיים יחסי מין עם לקוחותיו, והן מוצאות אצלו אוזן קשבת שהן לא מצליחות למצוא אצל בעליהן. המצב מסתבך כאשר גרשון משכיר את דירת הורי אשתו (אסתי קוסוביצקי) לעצמו כמקום למעשיו ונעזר לשם כך בעורך דינו נחמיאס (אלברט כהן), שמנצל את הדבר על מנת לסחוט את גרשון.
שלום שכנא זאהן
הרב שלום שכנא זאהן (תרע"א (בערך) - ח' בטבת ה'תשע"ג, 20 בדצמבר 2012) היה ראש ישיבת תורה ודעת, מחבר סדרת הספרים "עטרת יעקב על הש"ס" ומייסד כולל ירושלים "אליבא דהלכתא-קדשים טהרות" כמו כן הרב זאהן היה פעיל מאוד בענייני יהדות הנהגה ומוסר והכל בסבר פנים יפות ובהצנע לכת.
ילדותו ונעוריו
נולד לעטיל וליצחק יעקב יעקב סמוך לעיירה מז'יבוז'. משפחתו הייתה משפחה מקורבת לשושלת בית רוז'ין. ישנה גרסה שהרב זאהן נקרא ע"ש הרב שלום שכנא מפראהביטש.
בגיל 7 היגר עם משפחתו לניו יורק. הרב יעקב יוסף הרמן שלח אותו ואת הרב חיים פינחס שיינברג ללמוד בישיבה הקטנה הראשונה בארצות הברית. לאחר השהות בארצות הברית חזרה משפחתו לאירופה שם למד הרב זאהן בישיבת מיר ובפרט למד אצל הרב ירוחם ליבוביץ. לאחר מכן למד בישיבת כנסת בית יצחק בעיירה קמניץ, אצל הרב ברוך בער ליבוביץ ואף קיבל ממנו מכתב סמיכה. בישיבת קמניץ נעשה לידידו של הרב חיים פינחס שיינברג שהיה לו לחברותא. הוא שהה ארבעה ימים בביתו של הרב ישראל מאיר הכהן ("החפץ חיים") ובזקנותו פרסם מודעות בעילום שם ששמע מהחפץ חיים שהדין וחשבון הכי גדול שייתן האדם בבית דין של מעלה הוא על זה שחי בעולם הזה בלי חשבון.
ההנהגה הרוחנית
לאחר נישואיו עם ליבא גולבסקי ופרוץ מלחמת העולם השנייה חזר לארצות הברית והתגורר בברוקלין, שם שימש במשך 30 שנה כראש ישיבת תורה ודעת בשכונת קנסינגטון.
בשנת תש"ל עלה עם רעייתו לארץ ישראל ועבר להתגורר ברחוב פנים מאירות בשכונת רוממה בירושלים.
בישראל הקים את רשת הכוללים "אליבא דהלכתא" בעיר העתיקה שבה לומדים כהנים את הלכות העבודה בבית המקדש.
עשרות שנים שימש ראש כולל 'קדשים' בבית הכנסת הר צבי בשכונת כרם אברהם בירושלים.
לאחר פטירת אשתו הראשונה ליבא נישא בשנית לאשתו מרים שנפטרה בכ"ח אלול בשנת תשס"ח.
בשנותיו האחרונות עבר להתגורר בשכונת עזרת תורה בעיר.
לאחר שנפטר החברותא שלו, הרב שיינברג, אושפז הרב זאהן במשך כשלושה שבועות בבית החולים שערי צדק בירושלים.
בליל ח' בטבת תשע"ג נפטר בגיל 101, ונטמן בבית הקברות הר הזיתים.
סיטרואן XM
סיטרואן XM (בצרפתית : Citroën XM) היא מכונית סלון מהודרת מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן, חברת בת של קבוצת PSA אשר יוצרה בין השנים 2000–1989 בצרפת
מעיין שרה
מעל המעיין מבנה מפואר שכולל עמודים מפוארים ומדרגות רחבות.
היסטוריה
תייר יהודי משנת רפ"ב שביקר בחברון, מתאר את המקום
הרחוב הראשי בחברון, נקרא "עין שרה" על שם המעיין. גם המקווה בקריית ארבע נקרא "עין שרה", אף הוא על שם המעיין.
גישה למעיין
בהסכם חברון נמסר השטח שבו שוכן המעיין לרשות הפלסטינית. על פי ההסכם, המשטרה הפלסטינית אחראית לאפשר גישה חופשית של יהודים למעיין. המשטרה הפלסטינית לא קיימה את התחייבותה, ומאז מסירת השטח לידיה, לא התאפשרה הגעת יהודים למעיין.
Rumors (שיר של ליזו)
רקע וכתיבה
באוקטובר 2020 הודיעה הזמרת והראפרית האמריקאית ליזו כי הקלטות אלבום האולפן הרביעי שלה עומדות להסתיים, ואמרה שיש לה "עוד כמה שירים לכתוב". ב-18 בינואר 2021 אישרה הזמרת האמריקאית סיזה כי שמעה הקלטות חדשות של ליזו. היא הסבירה שליזו השמיעה לה את "השיר הטוב ביותר ששמעתי בחיי" ושזה גרם לה לבכות. ב-1 באוגוסט 2021, ליזו אמרה למעריציה שיש לה פוסט מרגש לחלוק, אותו פרסמה למחרת. ב-2 באוגוסט היא השתמשה ברשתות החברתיות כדי להודיע על צאת הסינגל. יציאת השיר סימנה את חזרתה הראשונה של ליזו זה למעלה משנתיים, מאז צאת אלבום האולפן השלישי שלה, Cuz I Love You, שיצא לאור ב-9 באפריל 2019.
הרכב
"Rumors" נכתב על ידי קארדי בי, ליזו, טורי קאר, נייט מרסרו, ריקי ריד ות'רון תומאס, והופק על ידי ריד. מבחינה מוזיקלית, השיר נכתב בסולם סי מינור, עם קצב של 118 פעימות בדקה. השירה בשיר נעה בין F♯ 3 ל-D 5. אמנים מוזיקליים כמו תומאס פרידגן, ויקטור אינדריזו ומני מרוקין השתתפו בתהליך היצירה שלו.