cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לוק בריאן
ילדותו
לוק בריאן נולד וגדל בלייסבורג, ג'ורג'יה. בגיל 14 הוריו קנו לו את הגיטרה הראשונה שלו. לאחר שלמד לנגן בה, הוא הצטרף ללהקות מקומיות שונות והחל לנגן במועדונים מקומיים. הוא תכנן לעבור לנשוויל עבור תעשיית המוזיקה, אבל אחיו הגדול, כריס מת בתאונת דרכים בלילה שלפני מעברו לשם. לוק החליט ללמוד במכללה קרובה לבית, אוניברסיטת דרום ג'ורג'יה כיוון שהרגיש שהמשפחה שלו חשובה יותר מללכת אל "עיר המוזיקה". למרות זאת, בריאן לא ויתר על קריירה מוזיקלית והמשיך לכתוב שירים, להופיע בסביבת האוניברסיטה והיה חבר בלהקה. בשנת 2001, אביו שכנע אותו לעבור לנשוויל ולפתח קריירה מוזיקלית.
2008–2006: I'll Stay Me
לאחר שהגיע לנשוויל, בריאן החל לעבוד בבית הוצאה לאור. הוא המשיך להופיע במועדונים ולאחר שהבחין בו נציג מקפיטול רקורדס, הוחתם בריאן לחוזה הקלטות בידי קפיטול רקורדס. ב-14 באוגוסט 2007, הוציא בריאן את אלבומו הראשון "I'll Stay Me", הכולל 11 שירים שנכתבו על ידי בריאן, מתוכם "Country Man" שהגיע למקום ה74 במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום ה10 במצעד Hot Country Songs, השיר "All My Friends Say" שהגיע למקום ה5 במצעד "Hot Country Songs", והשיר "We Rode In Trucks" שהגיע למקום ה33 במצעד "Hot Country Songs". האלבום הגיע למקום השני במצעד "Top County Albums".
2009–2010: Doin' My Thing
ב-10 במרץ 2009, הוא הוציא לאור מיני-אלבום, "Spring Break With All My Friends" הכולל 2 שירים חדשים: "Sorority Girls" ו"Take My Drunk Ass Home" בתוספת של גרסת השיר "All My Friends Say" במוזיקה אקוסטית. לאחר הוצאת המיני אלבום שלו, הוא הוציא את הסינגל הרביעי שלו, Do I. בריאן כתב את השיר יחד עם צ'ארלס קלי ודייוויד הייווד מליידי אנטבלום. השיר הגיע למקום השני במצעד "Hot Country Songs".
הסינגל "Do I" נכלל באלבומו השני של בריאן, "Doin' My Thing" שיצא באוקטובר 2009. באלבום 11 שירים מתוכם: "Rain Is A Good Thing" ו"Someone Else Calling You Baby" שהגיעו למקום הראשון במצעד "Hot Country Songs". בנוסף, האלבום כולל גרסת כיסוי לסינגל "Apologize" של ואן ריפאבליק.
ב -26 בפברואר 2010, בריאן הוציא לאור מיני-אלבום שני, "Spring Break 2...Hangover Edition" ובו שלושה שירים חדשים : "Wild Weekend", "Cold Beer Drinker" ו"I'm Hungover".
ב-18 אפריל 2010 הופיע בריאן בעונה התשיעית תוכנית המציאות המתמחה, לצד זמרת הקאנטרי, אמילי וסט. המשימה של כל קבוצה הייתה לבצע "מייקאובר" לכוכבי הקאנטרי החדשים. בריאן נבחר בידי הקבוצה "רוקסוליד" בראשותו של ביל גולדברג ואילו וסט נבחרה בידי "טנסיטי" בראשות סינדי לאופר. האיפור של בריאן הוביל להפסדה של קבוצת "רוקסוליד". הסינגל החדש של בריאן, "Rain Is a Good Thing" והסינגל של וסט, "Blue Sky" נמכרו שניהם ב-iTunes והרווחים מהמכירות נתרמו לארגון הצדקה של לאופר, "Stonewall Community Foundation".
2011–2013: Tailgates & Tanlines
ב-25 בפברואר 2011, בריאן הוציא מיני אלבום שלישי, "Spring Break 3...It's a Shore Thing", הכולל 4 שירים: "In Love With the Girl", "If You Ain't Here to Party", "Shore Thing" ו"Love In a College Town". ב-14 במרץ 2011 הוא הוציא את הסינגל השביעי שלו, "(Country Girl (Shake It for Me". השיר שימש כסינגל המוביל של אלבומו השלישי, Tailgates & Tanlines שיצא ב-9 באוגוסט 2011. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד "Top Country Albums" ולמקום השני במצעד בילבורד 200. הסינגל "Country Girl" הגיע למקום החמישי במצעד "Hot Country Songs" ולמקום ה28 במצעד בילבורד הוט 100. הסינגלים "I Don't Want This Night To End" "Drunk on You" ו"Kiss Tomorrow Goodbye" הגיעו גם הם לראש המצעדים "Hot Country Songs" ובילבורד הוט 100. בנובמבר 2012, בריאן יחד עם אריק צ'ארץ' היו זמרים אורחים בשיר "The Only Way I Know" של ג'ייסון אלדין.
ב -6 במרץ 2012, יצא המיני אלבום הרביעי של בריאן, Spring Break 4 ... Suntan City. הסינגלים נכתבו בשיתוף פעולה עם דאלאס דוידסון, רהט אקינס ובן האיסליפ. הוא כולל את השירים "Spring Break-Up", "Little Bit Later On" ו"Shake the Sand".'''
ב-12 באוקטובר 2012, בריאן הודיע על מסע ההופעות הראשון שלו, "Dirt Road Diaries Tour" שהחל ב-17 בינואר 2013 בעיר אוונסוויל שבאינדיאנה ונמשך בעשרים ערים לפני שהסתיים ב -23 במרץ בעיר שרלוטסוויל, וירג'יניה. אמני הפתיחה של מסע ההופעות היו ת'ומפסון סקוור ופלורידה ג'ורג'יה ליין.
ב-30 בינואר 2013, בריאן הודיע על אלבום האוסף הראשון שלו, "Spring Break...Here to Party" הכולל 14 שירים. הוא הופץ ב -1 במרץ. האלבום דורג במקום הראשון גם במצעד "Top Country Albums" וגם בבילבורד 200 והפך לאלבום הראשון בקריירה שלו שהגיע לראש מצעד בילבורד 200.
2013–2015: Crash My Party
אלבום האולפן הרביעי של בריאן, "Crash My Party", הופץ ב-13 באוגוסט 2013 והוא כולל 13 שירים. הסינגל הראשון של האלבום, "Crash My Party", בוצע לראשונה בטקס פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי 2013 והופץ ב-7 באפריל 2013. ביולי 2013, השיר הגיע למקום ראשון במצעד Country Airplay. שירי האלבום זכו להצלחה במצעדים "Hot Country Songs" ובילבורד הוט 100: השיר "Play It Again" דורג במקום הראשון ב"Hot Country Songs" ובמקום ה14 בבילבורד הוט 100, "Drink A Beer" דורג במקום הראשון ב"Hot Country Songs" ובמקום ה-31 בבילבורד הוט 100 ו"That's My Kind Of Night" דורג במקום הראשון ב"Hot Country Songs" ובמקום ה-18 בבילבורד הוט 100.
2015-היום: Kill the Lights
ב-11 בנובמבר 2014, אושר שבריאן החל לכתוב ולהקליט שירים עבור אלבום האולפן החמישי שלו. אלבום חופשת האביב (Spring Break) האחרון שלו, Spring Break...Checkin' Out, יצא ב-10 במרץ 2015. הוא כולל 6 שירים מהמיני אלבום הקודם שלו, "Spring Break 6...Like We Ain't Ever" ו-5 שירים חדשים.
ב-19 במאי 2015, הוציא בריאן את הסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן החמישי שלו בשם "Kick the Dust Up". השיר הגיע למקום הראשון במצעד Country Airplay. הסינגל השני מתוך האלבום, "Strip It Down" יצא ב-4 באוגוסט 2015. האלבום יצא ב-7 באוגוסט בשם "Kill the Lights". כבר בשבוע הראשון ליציאתו של האלבום, הוא מכר כ 345,000 עותקים והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200. הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Home Alone Tonight", יצא ב-23 בנובמבר 2015. הסינגל הרביעי מתוך האלבום, "Huntin', Fishin' and Lovin' Every Day" שיצא ב-14 במרץ 2016.
נכון לפברואר 2016, האלבום מכר כמיליון עותקים ובכך הפך לאלבום פלטינה בארצות הברית.
בריאן שר את המנון ארצות הברית בטקס פתיחת סופרבול LI בפברואר 2017.
חיים אישיים
לוק בריאן נשוי לקרוליין בויר, אותה פגש באוניברסיטת דרום ג'ורג'יה. בריאן ובויר נישאו ב-8 בדצמבר 2006. לזוג שני בנים.
בעקבות מותה של אחותו, קלי בשנת 2007, ומותו של בעלה בשנת 2014, החל הזוג לגדל את בנם.
בשנת 2015, מגזין פורבס העריך את הכנסותיו של בריאן בכ-42.5 מיליון דולר.
צדקה
בריאן תרם לארגוני צדקה שונים. ארגוני הצדקה אליהם תרם בריאן הם "City of Hope" ו"Red Cross".
למת ז'ורדן
באנליזה מרוכבת, למת ז'ורדן היא תוצאה שימושית, המיושמת בדרך כלל ביחד עם משפט השארית כדי לחשב אינטגרלים קוויים (במישור המרוכב) ואינטגרלים לא אמיתיים. הלמה נקראת על שם המתמטיקאי הצרפתי קאמי ז'ורדן.
ניסוח הלמה
נתייחס לפונקציה מרוכבת ורציפה f המוגדרת על מסילה חצי-מעגלית
שהינה בעלת רדיוס חיובי R, הנמצאת בחצי המישור העליון ושמרכזה בראשית. אם הפונקציה f היא מהצורה
עם פרמטר a חיובי, אז למת ז'ורדן היא האי-שוויון הבא עבור האינטגרל לאורך המסלול החצי-מעגלי:
כאשר שוויון בין אגף שמאל לחסם העליון שבאגף ימין מושג כאשר g מתאפסת בכל מקום על המסילה, ובמקרה זה שני האגפים הם זהותית אפס. טענה אנלוגית תופסת עבור מסלול אינטגרציה חצי-מעגלי בחצי המישור התחתון כאשר 0>a.
אם f רציפה על המסילה החצי-מעגלית CR בעבור R גדול במידה שרירותית ו-
(*)
אז לפי למת ז'ורדן: .
יישום של למת ז'ורדן
למת ז'ורדן מספקת דרך נוחה לחשב את האינטגרל לאורך הציר הממשי של פונקציות מהצורה f(z) = ei a z g(z) שהם הולומורפיות בחצי המישור העליון ורציפות בחצי המישור העליון הסגור למעט אולי מספר סופי של נקודות לא ממשיות z1, z2, …, zn. אינטגרלים מסוג זה מופיעים באופן טבעי כאשר מוצאים התמרת פורייה או התמרת לפלס של פונקציות מסוימות, כך שלמת ז'ורדן היא שימושית ביותר בחישובים כאלו. כדי להיווכח בכך, נסתכל על המסילה הסגורה C שהיא השרשור של המסלולים C1 ו-C2 הנראים באיור. לפי הגדרה
מכיוון שעל C2 המשתנה z הוא ממשי, האינטגרל השני הוא ממשי:
אגף שמאל יכול להיות מחושב בעזרת משפט השארית וכך נקבל, עבור כל R הגדול יותר מהמקסימום של z1|, |z2|,...|zn|, ש-
כאשר Res(f, zk) מסמל את השארית של f בנקודות הסינגולריות zk. לפיכך, אם f מקיימת את התנאי (*), אז לאחר לקיחת הגבול שבו רדיוס החלק המעגלי של המסילה R שואף לאינסוף, האינטגרל המסילתי לאורך C1 מתאפס לפי למת ז'ורדן ומתקבל ערך האינטגרל הלא אמיתי
דוגמה
הפונקציה
מקיימת את התנאי של למת ז'ורדן עבור כל R גדול מ-0 ושונה מ-1, והפרמטר a שלה הוא 1. נשים לב שבעבור R > 1,
ולכן התנאי (*) תופס. מכיוון שהקוטב היחידי של f בחצי המישור העליון הוא ב-z = i, היישום לעיל מניב
כך ש-
תוצאה זו מדגימה את האופן שבו אינטגרלים שקשה לחשב בעזרת שיטות קלאסיות מחושבים בקלות בעזרת אנליזה מרוכבת.
הוכחת למת ז'ורדן
לפי הגדרת האינטגרל המרוכב הקווי נקבל
בעוד אי שוויון המשולש בגרסתו האינטגרלית
נותן
בעזרת שימוש בהגדרת MR כפי שמופיעה בניסוח של למת ז'ורדן ובסימטריה sin θ = sin(π – θ), נקבל
מקעירות גרף הפונקציה sin θ באינטרוול θ ∈ [0, π ⁄ 2] נובע שהוא נמצא מעל הקו הישר שמחבר בין נקודות הקצה שלו (0,0) ו-(π ⁄ 2 ,1), ולפיכך
הדיוויזיה השלישית (האימפריה הגרמנית)
הדיוויזיה השלישית (בגרמנית: 3. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, מלחמת צרפת–פרוסיה ובמלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה
הדיוויזיה השלישית לחמה במלחמת אוסטריה–פרוסיה נגד אוסטריה בשנת 1866, ואף התבלטה בקרב קניגרץ. הדיוויזיה לחמה במלחמת צרפת–פרוסיה נגד צרפת בשנים 1870–1871. היא השתתפה בקרב גרבלוט, המצור על מץ, והמצור על פריז, ובקרבות נוספים.
במלחמת העולם הראשונה, הדיוויזיה השלישית שירתה בתחילה בחזית המערבית, כשהיא ראתה פעולה בפלישה לבלגיה, הקרב הראשון על המארן והמרוץ אל הים. לאחר מכן הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית ונשארה שם עד תום המלחמה עם רוסיה. לאחר מכן שירתה בתפקיד חיל כיבוש ברוסיה עד אוקטובר 1918, אז חזרה לחזית המערבית בשבועות האחרונים של המלחמה. הדיוויזיה ה-3 פורקה ב-1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה.
אצטדיון האתלטיקה העירוני (ראשון לציון)
אצטדיון האתלטיקה העירוני של ראשון לציון ממוקם ב"פארק שקמה" הסמוך לשכונת "נאות שקמה" ולבית הספר מקיף חיים בר לב (ידוע כמקיף ח') במערב העיר ראשון לציון ולמתחם סינמה סיטי ראשון לציון. זהו מיזם שקידם מאיר ניצן, ראש העירייה בעבר, החל מ-2001. בתחילה תוכננה הקמת מתקן אימונים, אך בהמשך הפך התכנון להקמת אצטדיון אתלטיקה של ממש, הכולל גם תשתית לאירוח תחרויות ונבנה על ידי חברה מתמחה באצטדיוני אתלטיקה מגרמניה. העבודות בשטח החלו ב-2006 אך קשיים בירוקרטיים ותקציביים דחו את השלמת המתקן, שנפתח להרצה ב-26 ביוני 2013. טקס הפתיחה והתחרות הבינלאומית הראשונה שאירח, התקיימה במקביל למכביה ה-19 בתאריך 29 ביולי 2013 בשעות הערב ולכן כונתה "תחרות הלילה".
האצטדיון הוקם על שטח של כ-22 דונם ב"פארק השקמה", המתפרש על פני כ-160 דונם ועיקוף שלם שלו הוא כ-420 מטרים. שטח האצטדיון שימש בעבר כמטמנה מקומית לאשפה, שנסגרה ב-1988. עבודות ההכשרה של המתחם כללו פינוי 330 אלף מטרים מעוקבים של פסולת והנחת שכבת חול בעומק של 17 מטרים. מלבד זאת קיימות באצטדיון נקודות ניקוז לשאריות הגזים שהצטברו בקרקע מריקבון הפסולת וטרם השתחררו. לכן המגרש עובר ניטור קבוע של המשרד להגנת הסביבה ומשטח הדשא לא צפוי לשמש קבוצות כדורגל בקרוב.
עלות הבנייה הכוללת הגיעה לכ-65 מיליון ש"ח. באצטדיון הותקנו 4 עמודי תאורה בגובה 48 מטרים שמאירים בעוצמת תאורה של 1500 לוקס וניתן לכוונם מרחוק ממחשב בקרה. איכות התאורה מאפשרת לאצטדיון לארח תחרויות גם בשעות ערב. באצטדיון הוקם יציע בטון קבוע בעל 1,200 מקומות ישיבה והותקנו בו 8 מסלולי ריצה תקניים לאימונים ותחרויות. בנוסף על הדשא סביב למסלולי הריצה ניתן יהיה לשווק עוד 1,800 מקומות עמידה ועל פי התוכניות בתחרויות אתלטיקה גדולות צפויים להתווסף לאצטדיון יציעים זמניים ניידים בעלי מושבים ל-5,000 איש נוספים (במקום מקומות העמידה), שיורכבו לקראת התחרויות ויפורקו לאחריהן כך שבשגרה יתאים לעד 3000 צופים ובתחרויות גדולות לכ-6000 צופים. לאחר פתיחתו צפויים להתבצע בו עבודות שדרוג והרחבה ליציעים בהתאם לצורכי הקבע. במתחם האצטדיון נבנו גם בית קפה, מרפאה, חדרי הלבשה לאתלטים, חדרי כושר ועוד.
ב-2015 בוצעו באצטדיון עבודות לשדרוג היציע באצטדיון שכללו התקנת 1,200 מושבים על טריבונת הבטון והצללה חלקית.
האצטדיון משמש לאימונים של ספורטאים, שחלקם רשומים במועדון האתלטיקה של מכבי ראשון לציון ומארח חלק מהתחרויות הישראליות בענפי האתלטיקה וכן תחרויות בינלאומיות.
אנרי קושה
אנרי ז'אן קושה (Henri Jean Cochet; 14 בדצמבר 1901 - 1 באפריל 1987), היה טניסאי צרפתי. אחד הטניסאים הבולטים בעולם בשנות ה-20 ותחילת שנות ה-30 של המאה ה-20, כשלזכותו 7 זכיות בטורנירי גראנד סלאם ו-6 זכיות בגביע דייוויס במדי נבחרת צרפת. כונה "הקוסם".
קריירת טניס
אנרי קושה ניצח לראשונה בטורניר טניס משמעותי ב-1921. הוא הפך לחלק מדור זהב של הטניס הצרפתי, כשיחד עם רנה לקוסט, ז'אן בורוטרה וז'אק בריניון כונו "ארבעת המוסקיטרים", אשר שלטו בטניס העולמי במהלך אותו עשור ובתחילת העשור הבא אחריו. עם בריניון זכה אנרי קושה בהישג בינלאומי משמעותי ראשון, כשבאולימפיאדת פריז (1924) זכו השניים במדליית כסף בטורניר זוגות הגברים וזאת בנוסף למדליית כסף בתחרות גברים באותה אולימפיאדה.
ב-1926 ניצח לראשונה באליפות צרפת הפתוחה בתחרות זוגות גברים לצד ז'אק בריניון. במשך מספר שנים הוא זכה ב-7 פרסי גראנד סלאם. באליפות אוסטרליה בחר שלא להשתתף, ואכן לא השתתף מעולם, בשל העלויות הגבוהות והמסע המתיש והארוך באותה תקופה, שהפך את הטורניר - בסבב שעדיין לא היה מקצועני - לבלתי משתלם לדעתו.
עם נבחרת צרפת קושה זכה 6 פעמים בגביע דייוויס (1927- 1932). הוא עבר למקצוען ב-1932 ושיחק לצד ביל טילדן.
ב-1976 התקבל אנרי קושה, יחד עם שלושת חבריו ל"ארבעת המוסקיטרים", להיכל התהילה של הטניס.
חיים אישיים
אנרי קושה היה נשוי מאז 1926 לז'רמן דסטיו. הוא לימד אותה טניס ובמספר תחרויות משניות הם שיחקו כזוג. לאחר סיום הקריירה הספורטיבית הוא ניהל חנות למוצרי ספורט.
סכין גבינה
סכין גבינה הוא סכין המיועד לחיתוך של גבינה.
קיימים סוגים שונים של סכינים לגבינה, על פי רמת הקושי של הגבינה:
צ'ארלס ויטסטון
סר צ'ארלס ויטסטון (באנגלית: Charles Wheatstone; 6 בפברואר 1802 – 19 באוקטובר 1875) היה מדען אנגלי, בן התקופה הוויקטוריאנית, שהמצאותיו השאירו חותם עמוק על עולם הפיזיקה והמדע. מבין רעיונותיו ופיתוחיו הרבים בתחום הפיזיקה, נודע במיוחד בהמצאת הטלגרף החשמלי יחד עם ויליאם פות'רגיל קוק וכן בתרומתו לביסוס מעמדה של הנוסחה המתמטית לחישוב התנגדות חשמלית, "גשר ויטסטון".
קורות חייו
ויטסטון נולד במחוז גלוסטרשייר שבאנגליה. אביו היה מוכר כלי נגינה ובהמשך הפך למורה לנגינה בחליל.
כבר בגיל צעיר מוריו של ויטסטון נדהמו מיכולותיו הדידקטיות והוא הסתמן כתלמיד מחונן.
ב-12 בפברואר 1847 הוא נישא לאמה ווסט, שהייתה בחורה נאה ממשפחה אמידה. לזוג נולדו חמישה ילדים. בשנת 1866נפטרה אשתו והוא נותר אחראי לגידול ילדיו.
בשנת 1868, לאחר שהמציא את הטלגרף, הוענק לו תואר אבירות על ידי מלכת אנגליה. בנוסף זכה לתואר אביר מטעם לגיון הכבוד הצרפתי, וכן נבחר לכהן כחבר באקדמיה השוודית המלכותית למדעים.
במהלך ביקורו בצרפת בשנת 1875 הוא חלה בשפעת ובעקבות סיבוך של המחלה הוא נפטר מספר חודשים לאחר מכן באוקטובר 1875.
גשר ויטסטון
בשנת 1843 דיווח ויטסטון לחברה המלכותית על פריצת דרך בניסיון להסביר את התאוריה לחישוב קבוע המעגל החשמלי.
גשר ויטסטון הוא מעגל חשמלי הנועד לחשב התנגדות (או עכבה חשמלית) במקרה שמדובר ברכיב שלא ניתן למדוד בצורה ישירה (על ידי מיכשור). על אף שהראשון שתועד משתמש בשיטה היה סמואל האנטר כריסטי, למעשה, השיטה לא הייתה מקובלת בקרב החוגים המדעיים עד שויטסטון פעל לביסוס מעמדה. מסיבה זו השיטה נקראה על שמו, "גשר ויטסטון", ושם זה נפוץ ומקובל עד היום.
גשר ויטסטון מאפשר למדוד תכונות פיזיקליות שונות והשפעתן על חומרים שונים. למעשה הגשר מורכב מארבעה נגדים המוזנים על ידי זרם חשמלי. שימוש בחומרים שונים להרכבת הגשר מאפשר למדוד את השפעתן של תכונות החומרים. הפרש המתח בין הנגדים מלמד על הפרש התכונות של החומרים השונים.
בציור משמאל, ניתן לראות כי על ידי שימוש בגשר ויטסטון ניתן לחשב את ההתנגדות Rx על ידי הבאת הגשר לאיזון, כלומר על ידי איפוס המתח בין הנקודות B ו-C לאחר שינוי אחד הנגדים הידועים.
גשר ויטסטון משמש כאמצעי מדידה של תכונות שונות המשפיעות על חומרים שמהם עשויים הנגדים בגשר. כך ניתן, למשל, למדוד טמפרטורה כאשר הנגדים עשויים מחומר שהתנגדותו משתנה כפונקציה של טמפרטורת הסביבה באפיון ידוע (ליניארי, או אחר). לצורך מדידה כזו יונח צד אחד של הגשר בטמפרטורה ידועה. הפרש המתח שיתקבל בין שני צדדי הגשר יהיה פרופורציונלי להפרש הטמפרטורות.
על עבודתו וכתביו בתחום זה, זכה ויטסטון למדליית כבוד מטעם החברה המלכותית.
המצאת הטלגרף
אחת מהמצאותיו החשובות של ויטסטון שאף זיכתה אותו בתואר אבירות מטעם המלכה, הייתה המצאת הטלגרף החשמלי. הטלגרף מאפשר שידור הודעות כתובות מבלי שההודעה נישאת על גבי עצם פיזי (כך לדוגמה, פקס או דואר אלקטרוני הם אמצעים טלגרפיים).
ויליאם פות'רגיל קוק וויטסטון היו הראשונים שבנו מכשיר טלגרף לצורכי שימוש מסחריים. הטלגרף נכנס לשימוש בשירות הרכבות האנגלי בשנת 1838.
המנגנון הפיזיקלי על פיו פועל מכשיר הטלגרף, כולל הפעלת קודים של פעימות זרם חשמלי שנעים על גבי חוטי חשמל ומשדרים אינפורמציה למרחקים ארוכים. הטלגרף המקובל מעביר את המידע באמצעות קוד מורס.
לאחר שהאלקטרומגנט הומצא בשנת 1825, ניתן היה באמצעות זרם חשמלי ליצור תנועה מכנית. רעיון התקשורת החשמלית היה שניתן באמצעות סגירה ופתיחה של המפסק הסוגר את המעגל החשמלי להפעיל את האלקטרומגנט הנמצא רחוק. המפסק, הנקרא מפתח הטלגרף, מאפשר תרגום המידע המקודד לאותות חשמליים. הזרם החשמלי המועבר למרחקים גדולים נחלש, כתוצאה מאיבודי אנרגיה הנובעים מהתנגדותו החשמלית של התיל המעביר את הזרם. אולם, אלקטרומגנט המורכב עם סליל בעל מספר רב של ליפופים, יכול לפעול גם בזרם נמוך, וכך פותח הממסר, המאפשר סגירת מעגלים חשמליים בדרך והוספת אנרגיה לאות המתקדם. כתוצאה מכך, הממסר מאפשר להגביר את האות המועבר בקו החשמלי, ולהעבירו למרחק גדול יותר. הטלגרף הפשוט דרש מפעיל מיומן בצד המשדר, ומפעיל מיומן בצד הקולט. קצב השידור המקסימלי של מידע באמצעות הטלגרף היה של כ-30 מילים בדקה. רק לאחר המצאת הטלפרינטר, ניתן היה להגדיל בצורה משמעותית את קצב העברת המידע, ולהוריד את רמת המיומנות הנדרשת מהמפעיל. האיש המשדר יכול היה להקליד את המידע באותיות האלף בית, והמכשיר היה מתרגם בצורה אוטומטית את המידע לקוד מורס. גם בצד הקולט היה המכשיר מתרגם את המידע מקוד מורס למילים כתובות. את המידע ניתן היה לנקב על סרט עם חורים לפני המשלוח.
המצאת הסטריאוסקופ
הפופולריות של הסטריאוסקופ צברה תאוצה במחצית השנייה של המאה ה-19, ושמשה בין היתר בתערוכות גדולות שבהן הוצבו מכשירי צפייה סטריאוסקופים. המצאה זו והתובנות שעומדות מאחוריה המשיכו לעצב את תחום המציאות המדומה גם בשנים הבאות.
נתן וולפוביץ'
נתן וולפוביץ' (ביידיש: וווּלפאָוויטש; 13 במרץ 1907 – 21 במרץ 1999) היה שחקן תיאטרון וקולנוע פולני-ישראלי.
קורות חיים
בשנות החמישים המוקדמות היה קיים בארץ איסור על העלאת מחזות וקיום אירועים ביידיש, למרות האיסור פעל באופן מחתרתי תיאטרון יידי על שם המחזאי אברהם גולדפדן, וולפוביץ' שימש כשחקן הראשי, משנתגלה התיאטרון על ידי שוטר הוציא בית המשפט צו שאוסר על פעילות התיאטרון, לאחר שוולפוביץ' הפר את הצו והופיע במחזה "הרשל'ה אוסטרופולר", הוא הועמד לדין, ונגזרו עליו קנס של 20 לירות, לאחר אותו משפט פרסם וולפוביץ' רשימה סאטירית בה הוא לועג לאיסור ועל המשפט שעבר.
נתן וולפוביץ' נפטר בקיבוץ חולדה ונטמן בבית העלמין של הקיבוץ לצד רעייתו מרים (לבית באנקר).
סוזן רידג'
סוזן קרסטין רידג' (נולדה ב-1962) היא מייג'ור גנרל בדימוס בצבא בריטניה, אשר שימשה כמנכ"לית ענף השירותים המשפטיים של הצבא.
ביוגרפיה
רידג' גדלה במערב אנגליה והתחנכה בצ'סטר. היא למדה היסטוריה באוניברסיטת בנגור, וסיימה את לימודיה ב-1984. לאחר מכן למדה משפטים באוניברסיטה למשפטים. ב-1989, הוסמכה רידג' כעורכת דין והתקבלה לאיגוד המשפטי של אנגליה ווילס. היא עבדה כעורכת דין בסוויין ג'ונסון רייט בצפון ויילס מ-1986 עד 1992, והתמחתה בדיני מקרקעין. ב-1992 התגייסה רידג' לצבא בריטניה וצורפה לענף השירותים המשפטיים של הצבא. ב-20 בספטמבר 2015 הועלתה לדרגת מייג'ור גנרל ומונתה למנכ"לית ענף השירותים המשפטיים של הצבא (DGALS). ב-1 בינואר 2019 הפכה לעמיתה במסדר האמבט. ב-5 ביולי של אותה שנה היא עזבה את תפקיד המנכ"לית, וב-18 באוקטובר של אותה שנה עזבה את הצבא.
החיים בצבע
החיים בצבע (באנגלית: Life in Colour) היא מיני-סדרת טבע תיעודית של ה-BBC, בקריינותו של דייוויד אטנבורו, הכוללת 3 פרקים באורך של 60 דקות ששודרה בין ה-28 בפברואר ל-22 באפריל 2021 (במקור היה אמור להיות פרק נוסף אך הוא בוטל עקב התפרצות מגפת הקורונה). הסדרה שודרה ברשת BBC One, בערוץ 9 ורשת "Stan" והופצה גם בנטפליקס.
הסדרה חוקרת את הצבעים השונים של בעלי חיים בטבע ואת מטרותיהם תוך שימוש באמצעי צילום מיוחדים וטכנולוגיות מתקדמות, תוך חשיפת תגליות מדעיות חדשות תוך כדי הצילומים.
אליהו עקיבא רבינוביץ'
הרב אליהו עקיבא רבינוביץ' (י"ג באייר תרכ"ב, 1862 – כ"ד בניסן תרע"ז, 1917) היה רב בפולטבה, הוגה דעות, מייסד ומוציא לאור של עיתונים אורתודוקסיים במזרח אירופה, ממייסדי תנועת אגודת ישראל.
ביוגרפיה
נולד לרב דובער רבינוביץ' ולרבקה, בתו של הרב בנימין רבינוביץ' (אחותו של האדר"ת). נישא למרים-רחל, בת בתו של הרב בנימין דיסקין, רבה של לומז'ה (אחותו של מהרי"ל דיסקין).
לאחר פטירת אביו מילא את מקומו כרב בפיונטיצה, לאחר מכן היה רב בקנישין ולבסוף בפולטבה. תחילה תמך ברעיון שיבת ציון, אך לאחר זמן הפך למתנגד חריף לציונות בשל יחסו השלילי ללאומיות החילונית. ייסד והוציא לאור את העיתונים הפלס והמודיע, והיה בעל בית דפוס. היה ממייסדי אגודת ישראל ומהוגי הדעות המרכזיים שלה.
בתו חיה-פייגה נישאה לקרוב משפחתה הרב בנימין אברהם משה רבינוביץ' תאומים, בנו של האדר"ת, שכיהן כרב בשילעל ולימים הוציא בארץ ישראל את ספרו של סבו הרב בנימין רבינוביץ' "משנת ר' בנימין".
נועם סוקר
ביוגרפיה וקריירה
נועם סוקר נולד בישראל ב-2 בספטמבר 1958. גדל בקיבוץ יסעור. בשנים 1971 עד 1977 למד במוסד חינוכי נעמן. במקביל ללימודיו בתיכון החל את לימודיו האקדמיים ב-1975 במכללת אורנים במחלקה למתמטיקה ופיזיקה, וסיים את התואר הראשון שלו בטכניון ב-1982 (עם הפסקה של שלוש שנים בין שני המוסדות במהלכה שירת בחיל הים). השלים את תואר הדוקטור ב-1986 בטכניון, בהנחיית מריו ליביו. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בספיחה של רוח (ספיחת בונדי-הויל-ליטלטון) מתווך אי הומוגני. לצורך כך השתמש בסימולציות "חלקיק בתא" שהיו חדשניות בזמנו.
ב-1986 עשה פוסט-דוקטורט בארצות הברית ועד 1989 היה חבר במחלקה האסטרונומית באוניברסיטת וירג'יניה בשרלוטסוויל, שם עבד, בין היתר, עם סטיבן בלבוס על תאוריה של אי יציבות תרמית של גז, תופעה בעלת חשיבות רבה בגזים מיוננים באסטרופיזיקה. בין השנים (1989–1992) השתלם במרכז הרווארד-סמיתסוניאן לאסטרופיזיקה באוניברסיטת הרווארד בקיימברידג', מסצ'וסטס, שם עסק, בין היתר, בפיתוח תאוריה המסבירה את זרמי הקירור בצבירי גלקסיות. כמו כן, החל לעסוק באינטראקציה בין ערפיליות פלנטריות לתווך הבין כוכבי.
ב-1992 שב לישראל והחל ללמד במכללת אורנים במחלקה להוראת מדעים כמרצה בכיר, לאחר שזכה במלגת אלון. ב-1994 הועלה לדרגת פרופסור חבר וב-1998 לפרופסור מן המניין. בין השנים 1994–1998 כיהן כראש התוכנית למתמטיקה-פיזיקה באורנים. ב-2003 עבר לשמש כפרופסור מן המניין בפקולטה לפיזיקה בטכניון. בין השנים 2005–2009 היה אחראי ללימודי ההסמכה בפקולטה. ב-2009 התמנה לדקאן הפקולטה. ב-2015 סיים תפקיד זה. פרופסור אסא אוירבך התמנה במקומו.
אחד הקווים המקשרים בין עבודותיו של סוקר בתחומים השונים באסטרופיזיקה (ראה רשימה) הוא שימור תנע זוויתי. בין הישגיו המדעיים ניתן למנות את השינוי בתפיסה המדעית הרווחת של יצירת ערפיליות פלנטריות בעלות סימטריה צירית. במשך שנים מספר טען סוקר כי יצירתן של ערפיליות כאלה מקורן במערכת כוכבים זוגית ובספיחת חומר בדיסקה על הכוכב הזוגי, היוצרת סילונים המעצבים את הערפילית. המודל שהציע נתקל בהתחלה בהתנגדות הקהילה המדעית אך בהמשך השתנו היוצרות וכיום הוא המודל המקובל בתחום.
בשנים האחרונות החל לעסוק בהתפרצויות בעלות עוצמה בינונית - בין נובה לסופרנובה. היה שותף בפיתוח מודל להסביר את ההתפרצות של האובייקט V838 Mon כהתמזגות של שני כוכבי סדרה ראשית המובילה להתפרצות. סוקר פיתח מודל המקשר בין מאורעות דוגמת V838 Mon לבין התפרצויות של ענקים כחולים משתנים (המכונות SN Impostors) ואובייקטים נוספים.
חייו האישיים
נשוי לאורית, מורה לספרות ומחנכת, ואב לשלושה. מתגורר ביישוב הקהילתי שמשית. סוקר הוא שחמטאי בדרגת מועמד לאמן וחובב מושבע של היסטוריית ארץ ישראל והעם היהודי.
הקרן החדשה לירושלים
הקרן החדשה לירושלים הייתה קרן תרומות עירונית שיזם והקים ראש עיריית ירושלים אהוד אולמרט במהלך כהונתו כראש העיר.
היסטוריה
בשנת 1993, לאחר שנבחר אולמרט לראשות העירייה מטעם מפלגת הליכוד, לאחר 28 שנות שלטונו של טדי קולק, הוצע לו להיות יושב ראש הוועד המנהל של קרן ירושלים. הקרן הוותיקה שהקים קולק ב-1966 ושימשה מקור למימון פרויקטים בעיר מתרומות של נדבנים. אולמרט רצה לקבל שליטה מלאה בהחלטות לגבי כספי הקרן, אך קולק, שהיה עוד פעיל בגיוס תרומות ומנהלת הקרן רות חשין סירבו. לפיכך החליט אולמרט להקים קרן חדשה. לצורך הקמת הקרן נעזר אולמרט בידידו משה טלנסקי. ביתו של טלנסקי בניו יורק היה במשך כמה שנים כתובתה של סניף הקרן בארצות הברית, וטלנסקי שימש הגזבר שלה. הקמת הקרן החדשה גרמה לערעור היחסים בין קרן ירושלים לעיריית ירושלים, ולסירובה של העירייה לקבל את האחריות על מבנים, מתקנים ומוסדות שהקימה הקרן לירושלים. ושתי הקרנות התחרו על כיסם של התורמים לירושלים.
בשנים הראשונות, לאחר שהפסיק אולמרט לשתף פעולה עם הקרן לירושלים, החל לעסוק בהתרמה באופן עצמאי. תחילה השתתף בערבי התרמה של ארגונים שונים בישראל ומחוץ לישראל, עודד בעלי ממון לתרום למוסדות בירושלים, ואחר כך החליט להקים קרן עירונית משלו. אולמרט דיווח שהקרן החלה לפעול בשנת 1997, ועד לשנת 2000 גייסה הקרן 62 מיליון שקלים שהושקעו ב-250 מיזמים. אך רק באפריל 2001 קיים אולמרט מסיבת עיתונאים שבה הכריז רשמית על הקמת הקרן. כיושב ראש הקרן מונה עו"ד יהודה רווה וצבי רביב מונה למנכ"ל. אולמרט פנה גם לשני פעילים אוונגליסטים שיצטרפו לקרן, הפעיל הנוצרי ציוני מייק אוונס מונה ליושב ראש כבוד, לצידו של אולמרט, והמטיף הנוצרי פט רוברטסון מונה כיושב ראש עמית של ארגון "פעילים נוצרים למען ירושלים", שהוקם ביוזמת הקרן.
ב-19 בספטמבר 2002, נערך טקס ההשקה הרשמי של 'הקרן החדשה לירושלים' - בראשות אהוד אולמרט. טקס ההשקה נועד גם לגיוס תרומות להקמת מרכז פעילות ואמנות לצעירים עם צרכים מיוחדים בעיר. הכנרים מקסים ונגרוב ונייג'ל קנדי הוזמנו להשתתף בקונצרט החגיגי באירוע, בנוכחות נשיא המדינה משה קצב וראש הממשלה אריאל שרון. שבועיים לפני האירוע הודיעו הכנרים שלא יבואו, עקב חשש מהמצב הביטחוני וגם היקף התרומות שגויס באירוע היה נמוך מהצפוי.
לאחר שהתפטר אולמרט מתפקידו כראש עיריית ירושלים ב-16 בפברואר 2003, כדי להיכנס לכנסת ולממשלה, ומונה לשר התעשייה והמסחר, המשיך לכהן בראשה עד יוני 2004, אז הורתה לו הוועדה למתן היתרים, לפי כללים למניעת ניגוד עניינים של שרים וסגני שרים, שעליו לסיים לאלתר את כהונתו. בתקופת היותו שר התעשייה והמסחר המשיך להשתתף באירועי התרמה למען הקרן. ראש העירייה, אורי לופוליאנסקי, מונה כיושב ראש הוועד המנהל שלה עם היבחרו.
בשנת 2008, במסגרת פרשת טלנסקי, אחד מהחשדות שנחקרו הייתה שתרומות אשר גויסו באמצעות הקרן החדשה לירושלים בארצות הברית, למימון פרויקטים בירושלים, שימשו בסופו של דבר לכיסוי חובותיה של "ירושלים המלוכדת", העמותה שהריצה את אולמרט לבחירות לעיריית ירושלים ב-1998 ובראשה עמד עורך הדין אורי מסר. לבסוף לא נמצאו ראיות לכך. בנובמבר 2008 לאחר שניר ברקת נבחר לראשות עיריית ירושלים. חדלה הקרן לתפקד (אף על פי שבפועל העמותה פורקה רק ביוני 2020). ברקת מונה ליושב-ראש הכבוד של הקרן לירושלים הוותיקה ועסק בגיוס תרומות ותמיכה ביוזמות של הקרן הוותיקה במהלך כהונתו.
פרויקטים
בין פרויקטים שמימנה הקרן נמנים:
שחמט (שיר)
שחמט הוא שיר אנטי-מלחמתי עברי מאת חנוך לוין. השיר הולחן בידי אלכס כגן ונכלל בקברט הסאטירי "את ואני והמלחמה הבאה", שהוצג לראשונה באוגוסט 1968, כשנה לאחר מלחמת ששת הימים. בכל כתבי חנוך לוין נכלל השיר בקובץ "מה אכפת לציפור", שנדפס לראשונה ב-1987. השיר התפרסם בביצועה של חוה אלברשטיין, ולאחר מכן זכה לביצועים נוספים.
אודות השיר
חוקרת הספרות זהבה כספי ציינה שבשיר זה לוין לא ערער עדיין על צדקת המלחמה, אלא יצא נגד הגלוריפיקציה של מלחמות בכלל: "הבנים מקוננים על אבותיהם המתים, האמהות מקוננות על בניהן שנפלו, ורק המלך והמלכה ממשיכים לשחק על לוח ריק. אין כאן צדק, טוב או רע. צבעיהם של כלי המשחק בשחמט — הלבן והשחור — אינם מסמלים ערכים מנוגדים של טוב ורע."
ביצועים מוזיקליים
הביצוע המקורי של השיר היה בידי משתתפי "את ואני והמלחמה הבאה": שפרה מילשטיין, רמי פלג, בת-שבע צייזלר וגד קינר. בשנת 1970 התפרסם השיר בלחן זהה לזה ששימש בקברט, בביצועה של חוה אלברשטיין, באלבומה משירי ארץ אהבתי.
כעשרים שנה מאוחר יותר, בשנת 1989, שר אבי טולדנו את השיר בלחן שונה, באלבומו "אבי טולדנו שר חנוך לוין". בסוף 2013 יצא השיר כסינגל עם לחנו וביצועו של יהודה פוליקר, ובשנת 2014 נכלל השיר באלבומו של פוליקר, "מוזיאון החלומות". באותה שנה נכלל השיר, בביצועה של דניאלה ספקטור ובלחן המקורי, גם באלבום "שרות חוה אלברשטיין". השיר זכה לביצועים נוספים, בהם של רונה קינן וגלית מור.
Bellyache
Bellyache (בעברית: כאב בטן) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש, מתוך המיני-אלבום הראשון שלה, Don't Smile at Me. השיר יצא לאור ב-24 בפברואר 2017, על ידי חברות התקליטים דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס, כסינגל מתוך המיני-אלבום. את השיר כתבה איליש, יחד עם אחיה, פיניאס או'קונל, שגם הפיק אותו. "Bellyache" הוא שיר מסוג אלקטרופופ, R&B והיפ הופ אלטרנטיבי, ובעל השפעות מסוגי ההיפ הופ והדיפ האוס. מבחינה לירית, השיר נכתב מנקודת מבטו של רוצח פסיכופתי. הרמיקס של מריאן היל לשיר יצא לאוחר ב-5 במאי 2017. השיר זכה לביקורות חיוביות בעיקר ממבקרי מוזיקה, ששיבחו בעיקר את ההפקה ואת המילים.
הווידאו קליפ הנלווה לשיר פורסם ב-22 במרץ 2017. בקליפ, מופיעה איליש בתלבושת צהובה, כשהיא זורקת שטרות דולר לאוויר ורוקדת לאורך כביש מהיר. השיר לא נכנס למצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי, אם כי הגיע למקום השלישי במצעד השירים מתחת להוט 100, ושהה במשך 32 שבועות לא רצופים, מה שהפך אותו לאחד מהשירים ששהו במצעד לאורך התקופה הארוכה ביותר, מבלי להיכנס למצעד ההוט 100. כמן כן, הגיע השיר למקום ה-79 במצעד הסינגלים הבריטי, ונכנס ל-100 המקומות הראשונים במצעדים באוסטרליה, קנדה, אירלנד, פורטוגל וסקוטלנד. השיר הוסמך לתואר פלטינה בפלטינה מרובעת באוסטרליה, ארצות הברית ובמקסיקו על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (ARIA), איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) ואיגוד תעשיית ההקלטות המקסיקני (AMPROFON). אייליש כללה את השיר בסט-ליסט של סיבובי ההופעות שלה, "When We All Fall Asleep Tour", משנת 2019 ו-"Where Do We Go? World Tour", משנת 2020.
רקע ופרסום
"Bellyache" פורסם להורדה דיגיטלית וסטרימינג ב-24 בפברואר 2017, כסינגל השני מתוך מיני-אלבום הבכורה של אייליש, Don't Smile at Me, על ידי חברות ההקלטות דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס. את השיר כתבה אייליש, יחד עם אחיה, פיניאס או'קונל, שגם הפיק את השיר. על המאסטרינג והמיקסינג היו אחראים ג'ון גרינהאם ורוב קינלסקי, בהתאמה. בראיון ל-Teen Vogue, הסבירה אייליש כי השיר "Garbage" של הראפר האמריקאי טיילר, דה קריאייטור משנת 2013 היה ההשראה הגדולה ביותר ל-"Bellyache":
ב-5 במאי 2017 פורסם רמיקס לשיר של מריאן היל, צמד פזמונאים אמריקאים. באותו היום יצא הרמיקס להורדה דיגיטלית ונכנס לרשתות הזרמות המוזיקה. דן רייגן מבילבורד שיבח את הרמיקס ואמר כי הוא "מעצים את האופי המיוחד של השיר עם הפקה עתידנית ומגניבה". הוא המשיך ותיאר את הקצב של השיר כ"שובב וקצת מטורף".
עם יציאתו, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. נכון לספטמבר 2021, צבר השיר מעל ל-584 מיליון השמעות בספוטיפיי.
כתיבת השיר
מבקרי המוזיקה תיארו את "Bellyache" כשיר אלקטרופופ, R&B והיפ הופ אלטרנטיבי,  המושפע מסוגי ההיפ הופ והדיפ האוס. לפי מידע שפורסם על ידי הוצאת המוזיקה יוניברסל באתר Musicnotes.com, "Bellyache" בנוי במפתח אי מינור, בקצב מתון של 100 פעימות לדקה. השירה של אייליש מתפרסת מתפרסת על טווח הצלילים E3 עד ל-B4. ההוק שלפני פזמון השיר כולל "תבנית אקוסטית", המתפתחת ל"מכונת תופים רוחשת".
מילות השיר הן בהשראת האשמה שחשה אייליש בילדות לאחר שגנבה צעצועים מחבריה, וכאבי הבטן שנגרמו לה מכך. אייליש הסבירה כי מדובר ב"קונסט של האשמה". המילים נכתבו מנקודת מבט בדיונית לחלוטין של פסיכופתית שהורג את כל מי שקרוב אליה, כולל חבריה ואהובה. בשיר, התייחסה אייליש לדמותה של הפסיכופתית, שהרגה את חבריה והטילה את גופתם במושב האחורי של מכוניתה. בנוסף, היא שרה על הריגת אהובה והשלכת גופתו בתוך מרזב. מילות השיר מהוות רפרנס לסרט הפעולה "ונדטה", משנת 2005. בריאיון למגזין Paper, הסבירה אייליש כי השיר עוסק בהרג של אנשים, בתחושת האשמה, ובכאב בטן שעשוי לנבוע מכך.
ביקורות
"Bellyache" זכה לביקורות חיוביות בעיקר ממבקרי מוזיקה, כאשר רבים מהם שיבחו את המילים וההפקה. מייק ווס, כותב ב-Idolator, כינה את השיר "המנון סינת' מרושע שמתאר זעם ותסכול באופן חיובי". אסטל טאנג, כתבת במגזין Elle, תיארה את השיר כ"להיט העוסק בהחלטות רעות". איב בארלו מ-Vice תיארה את "Bellyache" כ"פסיכי לגמרי" ו"פופ מושלם". מייגן גארווי, כתבת במגזין The Fader, תיארה את השיר כ-"נאמבר מקפיץ ובעל אופי בוקרי עם נגיעה של דיפ האוס".
הצלחה מסחרית
איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) העניק לשיר את תואר הפלטינה הכפולה על סך מכירות של למעלה משני מיליון עותקים במדינה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ יצא לאור ב-22 במרץ 2017. בקליפ, אייליש, לבושה בבגדים צהובים, הולכת בדרך מדברית ארוכה וריקה, גוררת עגלה אדומה מלאה בשקיות, שבסופו של דבר היא חושפת שמלאות במזומן, ונושאת פרח צהוב. לאורך הווידאו היא זורקת שטרות באוויר ורוקדת לאורך הכביש. הקליפ נגמר בכך שהיא פוגשת שוטר ומפילה את הפרח לאדמה.
נכון לדצמבר 2020, צבר הקליפ למעלה מ-450 מיליון צפיות ביוטיוב.
מקס מאיר
ד"ר מקס מאיר (? – 24 במרץ 1967), היה עורכו של ה"יידישה רונדשאו" (Jüdische Rundschau) – העיתון היהודי בעל התפוצה הגדולה ביותר בגרמניה – לאחר מלחמת העולם הראשונה, והמנהל-המייסד של הגימנסיון העברי במריאמפולה שבליטא – בית הספר התיכון הראשון מחוץ לארץ ישראל שבו עברית הייתה שפת הלימוד בכל מקצועות הלימוד. בשנת 1930 עלה לארץ ישראל. נפטר בחיפה.
קורות חיים
מקס מאיר נולד בגרמניה, בן להורים שראו את עצמם כגרמנים שדתם יהודית. לאחר שנה של לימודי רפואה, עבר לאוניברסיטת ברלין, שם למד פילולוגיה. הטקסטים שלמד היו בעיקר בעברית ובערבית והתורה. במהלך לימודיו עסק בהוראת עברית. בגיל 20 נפגש במינכן עם סטודנטים ציונים ממזרח אירופה וכתוצאה מהפגישה שינה את עמדותיו. בשנת 1906 הצטרף לתנועה הציונית.
בשנת 1912 סיים את לימודיו בהצטיינות ויצא לסיור לליטא ולמדינות הבלטיות האחרות. הוא התרשם מאורח החיים היהודי בליטא.
בשנת 1915 חזר לגרמניה והצטרף למערכת העיתון "יידישה רונדשאו" (Jüdische Rundschau), ביטאון ההסתדרות הציונית בגרמניה.
בדצמבר 1918 שוכנע על ידי שמואל גן, שליח מטעם יוזמי הגימנסיון העברי במריאמפולה, לנהל את הגימנסיון. בינואר 1919 הגיע למריאמפולה וייסד ביחד עם ד"ר אברהם לוינהרץ את הגימנסיון והיה מנהלו הראשון בשנים 1919-1921. לאחר מכן המשיך ללמד וד"ר לוינהרץ החליף אותו בתפקיד המנהל.
בשנת 1930 עלה לארץ ישראל. בארץ התגורר בחיפה והיה פעיל במוסדות הוראה שונים. נפטר בחיפה ב-24 במרץ 1967.
מירנה
מירנה (Mirena) היא התקן תוך רחמי המכיל את ההורמון לבונורגסטרל. התקן מירנה מאושר בישראל בשלוש התוויות: למניעת הריון, לטיפול בדימום וסת כבד, ולהגנה על רירית הרחם בזמן טיפול הורמונלי לגיל המעבר אצל נשים. מירנה היא אמצעי מניעה מהיעילים ביותר והיא שייכת לקבוצת אמצעי המניעה לטווח ארוך, אשר פעילותם הפיכה: ניתן להפסיק את השימוש במירנה בכל עת. מירנה כלולה בסל התרופות לנשים שמלאו להן 45 וסובלות מדימום וסת מוגבר.
שימושים והתוויות, התקן מירנה
בנוסף למניעת הריון, להתקן מירנה יש התוויות נוספות והיא משמש ל: • מניעת דימום וסת כבד. "דימום וסתי כבד" הוא דימום מוגבר באופן חריג או שנמשך תקופה ממושכת מהרגיל. אחת ההשלכות של דימום וסת מוגבר יכולה להיות אנמיה, לצד תסמינים כמו חולשה, סחרחורות, כאבי ראש ואף התעלפויות. מאפייני דימום מוגבר הם במקרים רבים החלפה תכופה מאוד של טמפונים או תחבושות, וכן שימוש בו זמנית הן בטמפון והן בתחבושת כדי למנוע זליגת דם. מירנה מותווית להפחתת דימום וסת כבד(ראו מירנה, התוויות והכללה בסל - משרד הבריאות האתר הרשמי). • טיפול באנדומטריוזיס וכאב אגני כרוני. אנדומטריוזיס היא מחלה גינקולוגית, הנגרמת כאשר תאי רירית רחם (אנדומטריום) נודדים אל מחוץ לרחם, ומתמקמים באזורים שונים בגוף. סיבוך שכיח של אנדומטריוזיס הוא הצטלקות של אברי מערכת הרבייה וגרימת אי פריון. מירנה מותווית לטיפול באנדומטריוזיס. • טיפול באדמוניוזיס וכאבי מחזור קשים במיוחד (דיסמנוריאה) • במקרים מסוימים, שימוש בהתקן מירנה יכול למנוע את הפרוצדורה של כריתת רחם
מבנה ההתקן ומנגנון הפעולה
התקן מירנה מורכב מגוף פלסטיק קטן בצורת האות T המכיל את ההורמון לבונורגסטרל, סוג של פרוגרסטרון. החלק הגלילי של ההתקן מכיל את ההורמון והוא מצופה בממברנה שמבקרת את הפרשתו לחלל הרחם. ההתקן משחרר את הלבונורגסטרל ישירות אל חלל הרחם, ומכאן שהשפעתו של ההורמון היא מקומית בלבד, ברחם, ולא חלה על כלל הגוף. רמת הלבונורגסטרל בדם של משתמשות מירנה היא עשירית מהכמות הנמדדת בדם של נשים שמשתמשות בגלולה המכילה לבונורגסטרל לבד. שחרור ההורמון אל הרחם יוצר ריר צמיגי בצוואר הרחם ועל ידי כך מונע כמעט באופן מוחלט את כניסת תאי הזרע לתוך הרחם. המפגש של תא זרע עם ההורמון גורם לדיכוי תנועתיות הזרע ויכולתו לחדור את הביצית. התקן מירנה מפעיל כמה תהליכים הכרוכים במניעת הפריה והשרשה:עיבוי ריר צוואר הרחם, דיכוי תנועתיות הזרע והיכולת לחדור את הביצית, דיכוי צמיחת רירית הרחם. בחלק קטן מהנשים, הביוץ מדוכא. מחקרים רבים הראו שעיקר פעולת התקן מירנה הוא מניעת הפריה, ולא מניעת השרשה. בניסוי אחד שכלל שטיפת החצוצרות, ביציות מופרות נמצאו במחצית מהנשים שלא השתמשו באמצעי מניעה, אך לא נמצאו כלל ביציות מופרות בנשים שהשתמשו בהתקן תוך רחמי הורמונלי. בנוסף, התקן תוך רחמי הורמונלי מפחית את הסיכון להריון מחוץ לרחם, דבר שמחזק את הטיעון שהוא מונע הפריה.
יעילות
לאחר ההתקנה, המירנה יעילה לתקופה של חמש שנים, אם כי ישנם מחקרים שהראו כי מירנה יעילה למשך 7 שנים. זהו אמצעי מניעה ארוך טווח הפיך, אחד מאמצעי המניעה היעילים ביותר. יעילותו גבוהה יותר מזו של התקני הנחושת. אחוז הכישלנות בשנה הראשונה הוא 0-0.2% ובתום 5 שנים 0.5-1.1%. השיעורים הללו זהים לאלו של עיקור באמצעות קשירת חצוצרות, אך בשונה מקשירת חצוצרות, פעילות המירנה היא הפיכה. עם הוצאת המירנה החזרה לפוריות היא מהירה. התקן מירנה נחשב יעיל יותר מרוב אמצעי המניעה ההפיכים, כגון הגלולה למניעת הריון, מאחר שהוא אינו דורש כמעט דבר מהמשתמשת לאחר ההתקנה. הוא אינו דורש כלל פעילות של האישה המשתמשת במירנה – לא נטילת גלולות על בסיס יומי, לא החלפת מדבקה הורמונלית על בסיס שבועי או חודשי, לא הזרקת הורמונים וכיוצא באלה. מחקר בריטי רחב היקף שבדק את הסיבות להריונות לא מתוכננים מצא שהם נובעים במידה רבה מהתמדה נמוכה בשימוש בגלולות: 47% מהנשים שנבדקו במחקר דיווחו שלא הקפידו בעקביות ובהתמדה על משטר הנטילה המומלץ, ו-22% דיווחו שהחסירו גלולה או יותר בכל חודש.
התקנת ההתקן והוצאתו
תהליך התקנת המירנה דומה מאוד לזה של התקן הנחושת, התהליך צריך להתבצע על ידי רופא שהוסמך לכך. לפני ההתקנה, נעשית בדיקת אגן לצורך בדיקה של הצורה והמיקום של הרחם. מומלץ למטופלות לעבור לפני ההתקנה גם בדיקת זיבה וכלימידיה מאחר שנוכחות של מחלת מין בעת ההתקנה עלולה להגדיל את הסיכון לזיהום באזור האגן. בזמן ההתקנה הנרתיק מוחזק פתוח באמצעות ספקולום, אותו מכשיר בו משתמשים בעת בדיקת פאפ. לעיתים הרופא משתמש במכשיר נוסף המשמש לייצוב צוואר הרחם והחזקתו, אורך הרחם נמדד לצורך התאמת המוליך וההתקן מוכנס תוך כדי שימוש במוליך דק דרך הפתח בצוואר הרחם המוביל אל הרחם. חוט ההתקן מאפשר לרופאים ולמטופלות לבדוק שההתקן עדיין במקומו ומאפשר את הוצאתו הקלה. התכווצויות ברמה קלה עד בינונית עלולות להתרחש בעת ההחדרה של ההתקן, תהליך שנמשך לרוב חמש דקות או פחות. התקנת המירנה צריכה להיעשות בימים האחרונים של הדימום הווסתי. לאחר לידה ההמלצה היא להתקין את המירנה לאחר שהרחם חזר למצבו הרגיל ולפחות 6 שבועות מהלידה. גם הוצאת ההתקן כדאי שתתבצע על ידי איש מקצוע. לאחר ההסרה, יש חזרה לפוריות מלאה בזמן קצר יחסית.
באמהות מניקות
אמצעי מניעה הורמונליים אינם אמצעי הבחירה בנשים מניקות. בשימוש במירנה בהנקה, כ-0.1% מהמינון של לבונורגסטרל המצוי בדם האם יכול לעבור בחלב אל התינוק היונק. לא סביר כי מינון מזערי זה של ההורמון מסכן את התינוק, כאשר המירנה מותקנת ברחם. נראה כי מירנה לא משפיעה על תפוקת החלב או על התפתחות התינוק, כאשר היא מותקנת שישה שבועות לאחר הלידה. במקרים נדירים דווחו דימומים בנשים מניקות המשתמשות במירנה.
שימושים לא מוכחים מדעית
שיעורי סרטן: על פי הערכה שנעשתה ב–1999 שהתבססה על מחקרים שבוצעו באמצעי מניעה המכילים פרוגסטרון בלבד על ידי הסוכנות הבינלאומית למחקר הסרטן, נראה שיש מעט הוכחות לכך שאמצעי מניעה המכילים פרוגסטרון בלבד מפחיתים את הסיכון לסרטן של האנדומתריום. בנוסף, הסוכנות קבעה כי אין עדויות לכך שאמצעי מניעה המכילים פרוגסטרון בלבד מגבירים את הסיכון לחלות בסרטן, אך המחקרים שנעשו היו קטנים מכדי לקבוע מסקנה מובהקת. צפיפות עצם: לא נמצאו הוכחות לכך שמירנה משפיעה על צפיפות המינרלים בעצמות. שני מחקרים קטנים שהוגבלו לבדיקה של צפיפות העצם בזרוע מראים מירנה לא מורידה את צפיפות העצם. מחקר אחד שנעשה על נשים שהשתמשו במירנה לאורך 7 שנים הראה אותה צפיפות עצם במרפק ובאמה לעומת נשים שלא השתמשו במירנה בנוסף, מדדי צפיפות עצם במשתמשות היו זהים לערכים הנורמליים על פי התאמה לקבוצת גיל. כותבי המאמר ציינו שהתוצאות הללו היו צפויות מאחר שידוע שהגורם העיקרי לאובדן רקמת עצם בנשים הוא רמות נמוכות מהנורמה של אסטרוגן ובהתאם לתוצאות קודמות, הם מצאו רמות אסטרדיול נורמליות בקרב משתמשות במירנה.
הכל עד לכאן
הכל עד לכאן הוא אלבום האולפן החמישי של הזמר והיוצר, עמיר בניון, אשר יצא ב-7 בפברואר 2006, כשנתיים לאחר אלבומו הקודם, ניצחת איתי הכל.
כמו באלבומיו הקודמים, גם באלבום זה שיתף פעולה עם נדב ביטון ושמוליק דניאל בעיבודים ועם אסף אטדגי בכתיבה. כל שירי האלבום הולחנו על ידי בניון עצמו והוא גם כתב את רוב המילים לשירי האלבום. האלבום יצא תחת הלייבל "נבל עשור", שהקים בניון בעצמו, כחלק ממאבקו בחברות התקליטים ובמפיצים.
בנובמבר 2006, לאחר התנזרות מהופעות שארכה כשנה, שב בניון להופיע עם המופע הנושא את שם האלבום.
האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב לאחר שמכר מעל עשרים אלף עותקים כשבועיים לאחר יציאתו.
ואייט ראסל
ואייט הון ראסל (באנגלית: Wyatt Hawn Russell  נולד ב -10 ביולי 1986) הוא שחקן קולנוע אמריקאי-יהודי ושחקן הוקי קרח לשעבר.
ראשית חייו
ראסל נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, לשחקנים קורט ראסל וגולדי הון. הוא נכדו של השחקן בינג ראסל. שני אחיו החורגים (מנישואיה השניים של אימו) הם השחקנים אוליבר הדסון וקייט הדסון. הוא ממוצא גרמני, אנגלי, סקוטי, אירי והונגרי-יהודי (מסבתו מצד אמו).
קריירה
ראסל שיחק בקבוצות הוקי חובבניות ומקצועניות בתפקיד השוער. בין היתר שיחק בריצ'מונד סוקס, לנגלי הורנטס, שיקגו סטיל, וגרוניז גריסון. הוא גם שיחק הוקי באוניברסיטת אלבמה בהאנטסוויל. הקריירה שלו נקטעה בגלל פציעות.
כילד ראסל שיחק בכמה סרטי קולנוע ובסדרות טלוויזיה. כשחקן בוגר שיחק בין היתר בסרט "רחוב ג'אמפ 22" משנת 2014. בשנת 2016 שיחק בסרט "Folk Hero & Funny Guy" שהוקרן לראשונה בפסטיבל טרייבקה. בשנת 2016 שיחק בפרק של סדרת הטלוויזיה "מראה שחורה".
בשנת 2018, הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט האימה "אוברלורד".
בשנת 2020 שיחק במיני-סדרה של רשת שואוטיים "ציפור אלוהים שבשמים" שיצר והפיק אית'ן הוק מתוך עיבוד לספר באותו שם משנת 2013 של הסופר היהודי-אמריקאי ג'יימס מקברייד.
בשנת 2021 הוא כיכב בתפקיד ג'ון ווקר / סוכן ארצות הברית במיני-סדרה "הפלקון וחייל החורף" של דיסני +, חלק מהיקום הקולנועי של מארוול. באותה שנה שיחק במותחן הפסיכולוגי של נטפליקס "האישה בחלון", מתוך תסריט שעיבד טרייסי לטס, המבוסס על רומן משנת 2018 בשם זהה על ידי א.ג'. פין.
חיים אישיים
ב-14 במרץ 2012 לאחר שנתיים של זוגיות, התחתן ראסל עם הסטייליסטית סאן האמרס, אותה הכיר בהולנד בזמן ששיחק בקבוצת הוקי. בני הזוג נפרדו ב-2 במרץ 2015, והתגרשו ביחסים טובים ב-24 באוקטובר 2017.
עקב מסורג
עקב מסורג (שם מדעי: Morphnarchus princeps) הוא מין של דורס יום בינוני החי בטבע באמריקה הדרומית והוא המין היחיד בסוגו.
תפוצת העקב במדינות: קולומביה, קוסטה ריקה, אקוודור, פנמה ופרו. הוא מצוי בעיקר ביערות גשם לחים וביערות הרריים. זהו עקב שחור עם חזה מפוספס בקווים שחורים והפנים והרגליים צהובות. אורכו 388–364 ס"מ ומשקלו 1 ק"ג. הנקבות גדולות מהזכרים.
העקב הוא צייד יומי הניזון מחיות קטנות ברחבי היער ובמרומי ההרים לרבות מיני יונקים, עופות, צפרדעים, זוחלים ומחרקים גדולים. העקב חוטף את טרפו במהירות והורגו עם טפריו.
חדר העבודה של הרצל
היסטוריה
לאחר מותו של בנימין זאב הרצל בשנת 1904, משפחתו של הרצל נותרה ללא מקורות הכנסה. מתוך הכרה בערך ההיסטורי של עבודתו של הרצל, מכרה אלמנתו ז'ולי את רהיטי וחפצי חדר עבודתו לחברו וממשיך דרכו דוד וולפסון, אשר ראה בכך דרך נוספת לתמוך במשפחת הרצל וכן אפשרות לפעול להנצחתו. וולפסון שמר את תכולת החדר בביתו בקלן.
לאחר פטירתו של וולפסון ב-1914, הוציא לפועל את צוואתו מקורבו, עורך הדין והפעיל הציוני אדוארד לשינסקי. לשינסקי הקים בביתו רחב הידיים בברלין שני חדרי הנצחה – "חדר הרצל" ו"חדר וולפסון".
ב-1928 החלו לשקול העברת חדר עבודתו של הרצל לארץ ישראל. הקרן הקיימת לישראל ביקשה להעבירו אל בניינה העתידי בירושלים, אולם ההנהלה הציונית רצתה להעבירו אל משרדיה בירושלים או אל המשכן העתידי של הספרייה הלאומית בבית דוד וולפסון. משפחת לשינסקי הביאה עמה את תכולת חדר העבודה כאשר עלתה לארץ. התכולה נשמרה במשרדי ההנהלה הציונית.
ב-1931 נחנך "חדר הרצל" בחדר על גג בית הקרן הקיימת בבית המוסדות הלאומיים בירושלים. בחדר המשוחזר נמצאו שולחן עבודתו של הרצל, שולחן ממלון "גסטון" בפריז עליו כתב את ספרו מדינת היהודים, ספרייתו, תמונות הוריו, תמונות ופסלים שונים, מזכרות ומתנות שקיבל מפעילים ציוניים וממנהיגים עימם נפגש במסעותיו. בטקס חנוכת החדר נאמו הרמן שטרוק ופרדריק קיש. אורחי הכבוד היו ארבעה ממשתתפי הקונגרס הציוני הראשון – יוסף קלוזנר, מרדכי בן הלל הכהן, יוסף זיידנר, ליאון גורודישץ.
החדר על הגג היה קטן ונועד לשימוש זמני. ב-1937 הוקם אגף חדש בבית הקרן הקיימת, ובו חדר שנועד לשמש גרעין למוזיאון הרצל. החדר החדש בתוכנן בהתאמה מלאה לחדר העבודה בביתו של הרצל – מותאם במידותיו ובעיצובו, עם רצפת פרקט, דלתות וחלונות (חלקם מדומים) שנצבעו בהתאם למקור, סידור רהיטי החדר לפי צילומים ובהתייעצות עם הרמן שטרוק שהיה מבאי ביתו של הרצל. גם במסדרון המוביל לחדר הונחו חפצים מדירתו של הרצל, שלא היו חלק מחדר העבודה, ביניהם הבימה שמעליה נשא הרצל את נאומו בקונגרס הציוני הראשון.
למרות הכוונה הראשונית, מוזיאון הרצל לא הוקם בבית המוסדות הלאומיים. המוזיאון הוקם בהר הרצל, ונחנך ב-1960. חדר העבודה של הרצל הועבר אליו למרות התנגדות התחלתית של הקרן הקיימת. במוזיאון תוכנן חדר העבודה כך שיוצג מאחורי קירות זכוכית, וחלונות החדר המדומים ישקיפו אל נופיה המצולמים של וינה.
החדר שולב במוזיאון בתקופת פעילותו הראשונה בין השנים 1960–2000 וגם מאז שיפוצו ופתיחתו מחדש ב-2005.
פחד ממחטים
פחד ממחטים, המכונה בספרות הרפואית פוביה ממחטים או טריפנופוביה, הוא פחד מהליכים רפואיים הכוללים זריקות או מחטים. הדבר יכול להוביל להימנעות מטיפול רפואי ולהיסוס להתחסן.
סקירה ושכיחות
הפחד ממחטים הוכר רשמית בשנת 1994 ב-DSM-IV כפוביה ספציפית. תגובת פחד קיצונית מזריקות עלולה לגרום לסובלים ממנה להימנע מחיסונים ומבדיקות דם, ובמקרים החמורים יותר, מכל טיפול רפואי.
ההערכה היא שלפחות ל-10% מהמבוגרים האמריקאים יש פחד ממחטים, וסביר להניח שהמספר בפועל גדול אף יותר, שכן המקרים הקשים ביותר אינם מתועדים עקב נטיית הסובל להימנע מכל טיפול רפואי. קריטריוני האבחון לפוביה המוכללת - פוביה כללית מדם - מחמירים יותר, עם שכיחות מוערכת של 3-4% באוכלוסייה הכללית.
מחקרים הראו עלייה בשכיחות הפחד ממחטים אצל ילדים בשנים האחרונות מ-25% בשנת 1995 ל-65% בשנת 2012. איימי בקסטר, פרופסור מאוניברסיטת אוגוסטה, מייחסת את העלייה בשכיחות לנוהג לתת חיסוני דחף בסביבות גיל 5, שהוא מבוגר מספיק כדי לזכור את החוויה, וצעיר מספיק כדי להוביל להיווצרות פוביה.
בסיס אבולוציוני
לפי ד"ר ג'יימס ג'י המילטון, מחבר המאמר החלוצי על פוביית מחטים, סביר להניח שלפוביה גנטית ממחטים יש בסיס אבולוציוני. לפני אלפי שנים, לבני אדם שנמנעו מפצעי דקירה וממקרים אחרים של ניקוב עורם היו סיכויי הישרדות גדולים יותר.
הדיון על הבסיס האבולוציוני של פחד ממחטים, כפי שהוא בא לידי ביטוי במאמר של המילטון, עוסק בסוג של פחד ממחטים הקשור לסינקופה רפלקסית. הפוביה ממחטים קשורה לפחד מפציעה ומדם. הסוג הזה של הפוביה מסווג באופן ייחודי כסינקופה רפלקסית בת שני שלבים. ראשית, קיימת עלייה בקצב פעימות הלב ובלחץ הדם. במקרים קיצוניים העלייה בלחץ הדם עלולה להוביל להתעלפות. איבוד ההכרה מלווה לעיתים קרובות בשינוי ברמת ההורמונים בגוף.
מאמרים אחרים בעיתונות הרפואית דנו בהיבטים נוספים של הקשר בין סינקופה רפלקסית וכשירות אבולוציונית לבין פחד מפציעות ומדם.
השערת מתחום הפסיכולוגיה האבולוציונית שמנסה להסביר את הקשר בין סוג הפחד הזה לבין הסינקופה הרפלקסית טוענת כי סוגים מסוימים של התעלפויות הם סימנים לא-ורבליים שהתפתחו בתגובה לעלייה באלימות שאירעה בתקופה הפלאוליתית. אדם שלא לוחם ומפגין סימני מצוקה (למשל אדם שמתעלף) משדר לאויביו כי הוא איננו מהווה איום עליהם. דבר זה עשוי לבסס את הקשר בין התעלפויות לבין פחד מפציעה ומדם.
תחלואה נלווית וטריגרים
פחד ממחטים, במיוחד בצורותיו החמורות יותר, מלווה לעיתים קרובות בפוביות אחרות ובעיות פסיכולוגיות; לדוגמה, יאטרופוביה, או פחד לא רציונלי מרופאים, ניכרת לעיתים קרובות אצל חולים עם פוביה ממחטים.
אדם אשר סובל מפוביה ממחטים, אינו צריך להיות פיזית במשרדו של רופא כדי לחוות התקפי פאניקה או חרדה שנגרמים מפוביה ממחטים. ישנם טריגרים רבים בעולם החיצון שיכולים להביא להתקפה באמצעות אסוציאציות. חלקם הם דם, פציעות, מראה המחט פיזית או על מסך, נעצים, מזרקים, חדרי בדיקה, מעילי מעבדה לבנים, רופאי שיניים, אחיות, ריח אנטיספטי הקשור למשרדים ובתי חולים, מראה של אדם אשר דומה פיזית לרופא הרגיל של המטופל, או אפילו קריאה על הפחד.
טיפול
הספרות הרפואית מציעה מספר טיפולים שהוכחו כיעילים במקרים ספציפיים של פוביה ממחטים, אך מספקת מעט מאוד הדרכה להתאמה בין טיפול לבין מקרה ספציפי.
אלחוש
שימוש בחומרים מאלחשים הוא פשוט, אך מאפשר שליטה רק בכאב הנלווה לבדיקה. שימוש בלידוקאין, במדבקות או במשחות, עשוי לעזור לאלחוש המקום בזמן הבדיקה. שימוש בחמצן דו-חנקתי (גז צחוק). עשוי להרגיע ולהפחית חרדה עבור המטופל, במקביל להשפעות שיכוך כאב.
במקרים קיצוניים נעשה שימוש בהרדמה כללית. פרוצדורה כזו עשויה להיות מסוכנת ויקרה ועלולה לדרוש אשפוז בבית חולים.
תרופות מרגיעות
תרופות נוגדות חרדה המכילות בנזודיאזפינים, כגון דיאזפאם, לוראזפאם, אלפרזולם או קלונאזפאם, עשויות לעזור להקל על החרדה ממחטים.
שימוש בפרוצדורות רפואיות אלטרנטיביות
מזרקי סילון מחדירים חומרים לגוף באמצעות סילון של גז בלחץ גבוה, במקום השימוש במחט. על אף שאין שימוש במחט, חלק מהאנשים מדווחים שהם מסבים כאב רב יותר. כמו כן, השימוש בהם אפשרי רק במספר מוגבל מאוד של פרוצדורות רפואיות, למשל בהזרקת אינסולין ובחיסונים.
ישנם תרופות וחיסונים מסוימים, כמו חיסון השפעת המוחלש החי, שיכולים להינתן דרך האף.