cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kylie Minogue
הצלחה וסינגלים
האלבום זכה להצלחה באוסטרליה כאשר הגיע למקום ה-3 וזכה למעמד זהב, בבריטניה האלבום הגיע למקום הרביעי וזכה גם כן למעמד זהב. מתוכך האלבום יצאו שלושה סינגלים: "Confide in Me", אשר הפך לאחד מהשירים המצליחים של מינוג כאשר הגיע למקום הראשון באוסטרליה במשך 5 שבועות ובנוסף הגיע למקום הראשון גם בישראל ולמקום השני בבריטניה.
רוב גולדברג
ביוגרפיה
בשנת 1946 ייסד עם קריקטוריסטים נוספים את האגודה האמריקאית לקריקטוריסטים (National Cartoonists Society), והיה נשיאה הראשון. על שמו נקרא פרס המחולק מדי שנה על ידי הארגון.
Kylie Minogue
הצלחה וסינגלים
במצעד האירופאי הכללי הוא הגיע למקום ה-9 ובמצעד הדאנס האמריקאי נכנס גם כן. הסינגל השני היה השיר "Put Yourself in My Place" אשר הגיע למקום ה-11 באוסטרליה ובריטניה. הסינגל השלישי והאחרון מהאלבום היה השיר "", אשר הגיע למקום 16 בבריטניה אך באוסטרליה הגיע למקום ה-31. על מנת לקדם את האלבום מינוג הופיעה באירועים ובטלוויזיה אך לא יצאה לסיבוב הופעות רשמי.
רוב גולדברג
ביוגרפיה
בשנת 1948 זכה בפרס פוליצר על הקריקטורות הפוליטיות שלו.
על שמו נקרא המושג "מכונת רוב גולדברג", המתאר מערכת מכנית הפועלת בתגובת שרשרת ארוכה, על מנת לבצע פעולה אנושית פשוטה.
חטיף אנרגיה
חטיף האנרגיה הראשון הופיע באמצע שנות השמונים ונקרא "Power bar", ותפקידו היה לספק אנרגיה זמינה לספורטאים שביצעו מאמצים ממושכים. בראשית המאה ה-21, התרחב שוק החטיפים לציבור הרחב, והם נמכרים בכל רשתות השיווק. החטיפים הנפוצים אינם מותאמים באופן ספציפי לאלה העוסקים בפעילות גופנית אינטנסיבית.
חטיפי האנרגיה הנמכרים כבריאותיים הם חטיפי דגנים בתוספות שונות, כגון: שוקולד, יוגורט, פירות וסוכר. תזונאים מטילים ספק ברמת התועלת הבריאותית של חטיפים אלו בשל כמות הסוכר הגדולה, כמו גם העובדה שבחלקם יש גם שוקולד שמוסיף שומן רב.
חטיפי אנרגיה שנועדו לספורטאים לא ניתן למצוא ברשתות השיווק הרגילות ומכילים מעט מאוד שומן וסוכר וערך קלורי מועט.
יחסי ישראל–מאוריטניה
בין מדינת ישראל והרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. עם זאת, בין השנים 1995–2010 התקיימו בין שתי המדינות מגעים הדדיים, אשר במסגרתם הכירה מאוריטניה בישראל בשנת 1999, ואיפשרו את תחילתם של יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות, אשר נותקו בשנת 2010 בעקבות מבצע עופרת יצוקה ברצועת עזה.
היסטוריה
המגע הראשון בין שתי המדינות החל בשנת 1967, בעקבות פרוץ מלחמת ששת הימים, כאשר מאוריטניה הכריזה מלחמה על ישראל, וזאת כהבעת הזדהות עם שאר מדינות ערב, ובהיענות לקריאתה של הליגה הערבית. באופן רשמי, מצב המלחמה בין שתי המדינות נמשך ברצף עד לשנת 1999, אך בפועל להכרזה הפורמלית הייתה השפעה מועטה על המצב בשטח, ובין השנים הנ"ל מספר אנשי עסקים מישראל אף נסעו למאוריטניה וקיימו מגעים עם נציגי השלטון.
החל משנת 1995, זמן קצר לאחר החתימה על הסכמי אוסלו והשיפור ביחסים בין ישראל למדינות העולם הערבי, ולאורכה של שנת 1996, התקיימו מספר פגישות חשאיות בין בכירים במשטר הישראלי למקביליהם במשטר המאוריטני. במסגרת הפגישות, אשר לפי הסברה היוזם העיקרי שלהן היה נשיא מאוריטניה מעאוויה ולד סידאחמד טאייע, נידונו נושאים אשר היוו מוקד עניין עבור שתי המדינות, וכן נבחנו אפשרויות לסיום מצב המלחמה בין שתי המדינות, וכינון יחסי מסחר הדדיים, ברמה זו או אחרת.
בשנת 1996, במסגרת הדיונים החשאיים, הוחלט לראשונה לקיים מגע פומבי ישיר בין שתי המדינות, וזאת על ידי פתיחת "משרדי אינטרסים" של שתי המדינות, בחסות שגרירויות ספרד בשתי המדינות. במהלך שנת 1999 הוחלט לכונן יחסים רשמיים בין שתי המדינות, ובאותה השנה נשלחו נציגים דיפלומטיים רשמים מטעם שתי המדינות לבירת המדינה השנייה, צעד שגרר בפועל את ביטול הכרזת המלחמה של מאוריטניה משנת 1967, ואת ההכרה ההדדית של כל מדינה בעצמאותה של המדינה השנייה. היחסים מוסדו רשמית בתאריך 28 באוקטובר 1999, עם חתימת נציגי שתי המדינות, במסגרת פגישה בוושינגטון, על הסכם בדבר כינון יחסים דיפלומטיים מלאים ביניהן. בשלב זה מאוריטניה הייתה המדינה השלישית מבין חברות הליגה הערבית אשר הכירה בישראל כמדינה ריבונית (יחד עם מצרים וירדן, איתן חתמה ישראל הסכמי שלום מלאים). היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות המשיכו להתקיים בין השנים 2009-1999, וזאת חרף זעזועים מדיניים, כדוגמת פרוץ האינתיפאדה השנייה באוקטובר 2000, וההפיכה הצבאית במאוריטניה באוגוסט 2005.
בפברואר 2008, דווח כי אנשי אל-קאעידה במגרב האסלאמי תקפו את השגרירות הישראלית שבנואקשוט.
עם זאת, מבצע עופרת יצוקה הוביל למשבר חמור ביחסי שתי המדינות, בדומה ליחסיה של ישראל עם מדינות רבות במרחב הערבי-אסלאמי, כאשר עם תחילתו של המבצע מאוריטניה הודיעה על השעיית היחסים עם ישראל. בהמשך, במהלך חודש פברואר 2009, מאוריטניה החזירה את שגרירה מישראל, ובתחילת מרץ 2009 גירשה את סגל השגרירות הישראלית בנואקשוט, בהעניקה להם 48 שעות לצאת מגבולות מאוריטניה. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות הגיעו לסופם הרשמי בתאריך 21 במרץ 2010, עם הכרזת מאוריטניה על ניתוקם המוחלט של היחסים בין שתי המדינות.
באוגוסט 2020 תמכה מאוריטניה בהסכם הנורמליזציה בין ישראל לאיחוד האמירויות הערביות.
רות ברנהארד
רות ברנהארד (באנגלית: Ruth Bernhard; 14 באוקטובר 1905 – 18 בדצמבר 2006) הייתה צלמת גרמנייה-אמריקאית. ברנהארד ידועה בעיקר בזכות עבודותיה המופשטות בשחור לבן, המתמקדות בגוף הנשי ובהרמוניה שבעירום.
קורות חיים
ברנהארד נולדה ב-14 באוקטובר 1905 בעיר ורדר הסמוכה לברלין שבגרמניה. אביה, לוסיאן ברנהארד, היה יוצר פוסטרים מצליח. הוריה התגרשו כשהייתה בת שנתיים ואמה עזבה את הבית. לאחר מכן ברנהארד נפגשה איתה כפעמיים נוספות בלבד במהלך חייה.
ברנהארד התקשתה בניהול מערכות יחסים במהלך נעוריה. מערכת היחסים הראשונה שלה הייתה עם המנחה שלה, האומן גוסטב אדולף שרייבר, גבר נשוי כבן שלושים ושבע.
ברנהארד החלה ללמוד טיפוגרפיה ותולדות האמנות בבאקדמיה לאמנות בברלין בשנת 1925. לאחר ביקור בסטודיו של אביה, החליטה ברנהארד לעבור כמוהו לארצות הברית ב-1927.
עבודתה הראשונה ב-1929 הייתה כסייעת בפיתוח תמונות עבור הצלם האמריקאי ראלף סטיינר. אולם עקב חוסר עניין בעבודה הוא פיטר אותה, והיא ניצלה את המשכורת האחרונה לקנות ציוד צילום ולהתחיל לצלם באופן עצמאי.
לאחר שעברה למנהטן השתלבה ברנהארד בתרבות הלסבית בניו יורק והתחברה עם הצלמת ברניס אבוט בנוסף למאהבת שלה באותה תקופה, אליזבת מק'קוזלנד.
בשנת 1939 פגשה רות ברנהארד את האומנית אוולין פימיסטר (Eveline Phimister) בניו יורק. השתיים עברו לגור בדירה משותפת וחיו יחדיו בניו יורק, סן פרנסיסקו ולוס אנג'לס במשך עשר שנים.
בשנת 1943 שירתה ברנהארד לתקופה קצרה בצבא כחלק ממלחמת העולם השנייה.
בשנות השבעים המוקדמות, החלה ברנהארד לחוש כי היכולות הקוגניטיביות שלה דועכות. לאחר סריקה מוחית שעברה בשנת 1976, התגלתה הרעלת פחמן חד-חמצני בגופה. התברר לה כי היא חיה עם מחמם מים פגום בביתה שגרם לה להרעלה. הדבר מנע ממנה לפתח תמונות חדשות.
בשנת 1967 פגשה בקולונל רייס פרייס מחיל האוויר האמריקאי, עימו הייתה בקשר רומנטי עד למותו בשנת 1999.
כצלמת
בין השנים 1930–1935 עבדה ברנהארד ב"ניו יורק טיימס", במגזין לאומנות הפרסום, ברשת החנויות מייסיס ואצל חברים רבים של אביה. בשנת 1934 אף פרסמה את תצלומי העירום הראשונים שלה, "עובר" ו"בתוך העיגול" בקטלוג הראשון של המוזיאון לאמנות מודרנית (אותו הפיקה). לתמונה זו דגמנה חברתה הקרובה, שבמקרה נכחה בסטודיו הצילום. סדרת התמונות צברה לברנהארד פרסום קל.
ב-1935 ביקרה בקליפורניה, שם פגשה על החוף את אדוארד וסטון, צלם אמריקני המצלם בפורמט 8 10x אינץ' (בדומה לברנהארד). עבודותיו של וסטון השפיעו על ברנהארד נפשית ואומנותית והוא הפך למנטור עבורה.
השימוש בעירום תוך שמירה על טוהר ותמימות על פניהן של הדוגמניות היה דבר המנוגד לגישתה של החברה האמריקנית הכללית באותה תקופה אשר ראתה עירום כמשהו מיני ורע מטבעו.
ברנהארד גילתה בעזרת וסטון את הפוטנציאל האומנותי שבצילום. לאחר הפגישה החלה לקחת את האומנות שלה ברצינות המרבית, עברה לגור בקליפורניה (שם גר וסטון)  והפכה לצלמת עצמאית עד שנת 1953.
בשנת 1940 החלה ברנהארד לעסוק בצילום של קונכיות יחד עם מומחית לקונכיות בשם ג'ין שווננג'ל.
לאחר שגילתה את הקושי הכלכלי במגורים בכרמל עברה ברנהארד להוליווד, שם הפכה לצלמת בתחום הפרסום עד לשנת 1953.
ב-1953 עברה ברנהארד לסן פרנסיסקו והתיידדה עם צלמים מקומיים כמו אנסל אדמס (צלם נופים אמריקאי), ווין בולוק ואימוג'ן קנינגהם (צלמת בוטניקה, עירום ותעשייה).
בשנת 1962 פרסמה ברנהארד את "Two Forms", יצירה המתארת שתי נשים עירומות אחת מול השנייה. יצירה זו נחשבת כיצירה הפופולרית ביותר של ברנהארד בנושא רומנטיקה וארוטיקה נשית.
לאחר שמצבה הבריאותי של ברנהארד הסתבך ב־1970 הצילום נעשה כמעט בלתי אפשרי עבורה. עם זאת, ברנהארד החליטה שלא לוותר על התחום והחליפה את הצילום בהוראה במטרה לתת לצלמים צעירים השראה כפי שווסטון היה עבורה.
בשנת 1986 פרסמה ברנהארד את הספר "הגוף הנצחי", אוסף יצירות עירום שסיכמו 40 שנה של עבודה בתחום.
מאפיינים אומנותיים
ברנהארד הייתה ידועה בעיקר בשל עבודות העירום הדרמטיות הרבות שצילמה במהלך הקריירה המקצועית שלה, ובשל עבודות צילום מופשטות. היא צילמה גם פרטים דוממים, בעיקר בשנות הקריירה המוקדמות שלה. את סגנון הצילום הייחודי של ברנהארד אפשר לחלק לכמה מאפיינים מרכזיים:
קומפוזיציה
את הקומפוזיציה הייחודית לברנהארד נהוג לשייך להשפעה של אדוארד וסטון. ברנהארד, שעבדה כמעט באופן בלעדי בסטודיו, דאגה לסדר קומפוזיציות במשך זמן ממושך. היא מספרת שהיא הייתה מאוד מחושבת, כך שבסופו של דבר יש מעט תמונות לבחור מהן.
ביצירה "Classic Torso" ניתן להבחין בתשומת הלב של ברנהארד למיקומו של האובייקט בחלל.
פשטות
על פי ברנהארד:
גם בצילום חפצים דוממים השתמשה ברנהארד בקומפוזיציה ותאורה על מנת ליצור תמונה פשוטה ומובנת לצופה. אותה פשטות מאפיינת גם את סגנונם של צלמי קבוצת f/64 אליה השתייכה בשנת 1940.
עירום ונשיות
ברובן המוחלט של העבודות שלה, ברנהארד בחרה שלא להציג את פניהן של הדוגמניות. היא טענה שאם הפרצוף של הדוגמנית כן יופיע בתמונה, הוא יסית את תשומת הלב של הצופה מהפרטים וההרמוניה בגוף שברנהארד רצתה להדגיש.
כללי האתיקה בספורט בישראל
הקוד האתי בספורט בישראל הוא מסמך המתאר את קווי היסוד של האתיקה המקצועית של המעורבים בספורט בישראל. הקוד האתי קובע את הכללים ואת נורמות ההתנהגות בתחום זה, והוא כולל התייחסות ספציפית לספורטאים, מאמנים, שופטים, מנהלים וחברי וועד מנהל. הקוד האתי יוצר סדר חברתי, ומעניק פתרון לסוגיות ערכיות שעולות תוך כדי הפעילות השוטפת.
מטרת הקוד האתי בספורט היא לענות על צורך עולם הספורט בתשתית אחידה של כללים אתיים להתנהגות ספורטיבית שיש בה הוגנות, שקיפות ויושרה, כדי לחזק את מעמד הספורט ולבנות את אמון הציבור בו.
כפי שנכתב באמנת אונסק"ו: "תוכניות של ספורט וחינוך גופני צריכות ליצור, הן מבחינת תכנים הן מבחינת לוחות הזמנים שלהן, הרגלים ותבניות התנהגות שיובילו להתפתחות מלאה של האדם… גם אם קיימים מאפיינים של ראווה, על הספורט התחרותי לעמוד תמיד באידיאל האולימפי ולשרת את מטרות הספורט החינוכי... "
המסמך הרשמי לקוד האתי בספורט בישראל
קוד אתי הוא ניסוח ההתנהגות הרצויה מבעל המקצוע בתחום מסוים. הסטנדרט להתנהגות ראויה או רצויה של האדם המקצועי בתחום הספורט שונה מההתנהגות המצופה מאדם העוסק בתחום אחר.
הליך כתיבת הקוד האתי נעשה על ידי משרד התרבות והספורט בשיתוף המרכז לאתיקה משכנות שאננים, ובשיתוף הוועד האולימפי וגופי הספורט השונים, והמסמך תקף מבחינה משפטית במדינת ישראל.
הכללים במסמך מבוססים על ערכי יסוד כגון: הגינות, יושר וטוהר המידות, התנהגות ספורטיבית, התנהגות כלפי ספורטאי קטין, דוגמה אישית ואחריות מקצועית. הכללים מתוקף הערכים האלה פותרים את הסוגיות המצוינות להלן. .
תהליך ניסוח הקוד האתי הוא תהליך ארגוני וחינוכי המשתף את כל בעלי העניין. ראשית נאסף המידע הדרוש ומזהים את הצרכים, לאחר מכן הקוד מנוסח ומוטמע בהתנהלות היומיומית.
סוגיות הנוגעות לספורטאי
במסמך הקוד האתי בספורט נכללות סוגיות אתיות מגוונות:
תקשורת ספורט
לעיתים קרובות יש התנגשות בין אתיקה עיתונאית לאתיקה בספורט. תקשורת הספורט מרבה לפרסם ידיעות המתבררות כהשערות חסרות בסיס. עובדות ואירועים שונים מעוררים שאלות אתיות לגבי האמינות או חוסר האובייקטיביות של הדיווחים בתקשורת זו. התנגשות בין ערכים בתקשורת הספורט באה לידי ביטוי, למשל, כאשר כתבים מסקרים קבוצות ספורט שאותן הם אוהדים או כאשר שחקנים מסוימים מהווים מקורות עיתונאיים עבור כתבי ספורט. לעיתים, כתבים עוברים ממשרה אחת למשרה אחרת בין גופי הספורט לגופי העיתונאות ללא תקופת צינון. ספורטאים בענף מסוים, בעבר או בהווה, הופכים לפרשני ספורט באותו ענף, משבחים את קרוביהם או מדברים סרה באנשים עמם הם מסוכסכים - כל אלה עלולים להביא לפרשנות שאינה אובייקטיבית.
אוטו דסלוך
אוטו דסלוך (בגרמנית: Otto Deßloch; 11 ביוני 1889 – 13 במאי 1977) היה גנרל-אוברסט בלופטוואפה במלחמת העולם השנייה.
תחילת דרכו
דסלוך נולד ב-11 ביוני 1899 בעיר במברג שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. ב-20 ביולי 1910 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והוצב ברגימנט הפרשים הבווארי ה-5. באוקטובר 1912 הועלה לדרגת לויטננט, ונפצע קשה באוגוסט 1914 בימים הראשונים של מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1916 החלים לחלוטין מפציעתו, והתגייס כאובר-לויטננט לשירות האוויר הגרמני. ב-1917 מונה למפקד כנף בטייסת הלוחמת ה-18, וב-1918 מונה למפקד בית הספר לטיסה בגריסטהופן. עם סיום המלחמה ופירוק הצבא הקיסרי, עבר יחד עם רבים מפיקודיו לפרייקור, וב-1 בפברואר 1922 הצטרף לרייכסווהר בדרגת האופטמן. בשנת 1927 עבר קורס בברית המועצות באתר בסיס ליפצק. ב-1934, עם הקמת הלופטוואפה, נהיה שוב איש חיל האוויר. ב-1 באפריל 1936 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר של אותה שנה סופח לכנף הפצצה 155, לפני שהועבר לכנף הפצצה 55 בנובמבר. ב-18 בינואר 1939 קודם לדרגת גנרל מיור, וב-1 בפברואר מונה למפקד דיוויזיית האוויר ה-6.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היה דסלוך מפקד דיוויזיית האוויר ה-6 אשר הייתה חלק מצי האוויר ה-3, ולחם עמה במהלך המערכה בפולין. ב-8 באפריל 1940 הוא מונה למפקד קורפוס הנ"מ ה-2. הוא לחם עם הקורפוס במסגרת המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, ועל הביצועים המעולים של אנשיו הוענק לו ב-24 ביוני 1940 צלב האבירים של צלב הברזל. ב-19 ביולי של אותה שנה קודם לדרגת גנרל-לויטננט. הוא לחם עם הקורפוס שלו במסגרת החזית המזרחית, וב-1 בינואר 1942 הועלה לדרגת גנרל חיל טייסי הקרב. ב-1 באפריל של אותה שנה מונה למפקד קורפוס הנ"מ ה-1, ובעת ובעונה אחת מונה גם למפקד פיקוד האוויר הקווקז. ב-4 בספטמבר 1934 מונה למפקד צי האוויר ה-4, ופיקד עליו בין היתר במהלך מבצע לבוב-סנדומייז'. ב-1 במרץ 1944 הועלה לדרגת גנרל-אוברסט, וב-10 במאי של אותה שנה הוספו עלי אלון לצלב האבירים שלו. ב-17 באוגוסט הועבר לפקד על צי האוויר ה-3 בחזית המערבית, ועם שחרור פריז ביצע פשיטת נקם על העיר בהוראה אישית של היטלר. בהתקפה לקחו חלק 50 מפציצים, ונהרגו בה 200 אזרחים צרפתים. ב-27 בספטמבר הוחזר לפקד על צי האוויר ה-4. ב-21 באפריל 1945 סופח הצי לצי האוויר ה-6, ודסלוך מונה כמפקדו. הוא פיקד על צי האוויר ה-6 עד שנפל בשבי בימים האחרונים של המלחמה.
אחריתו
דסלוך שוחרר מהשבי ב-1948. לאחר שחרורו חי במינכן עד מותו ב-13 במאי 1977 בגיל 77
מיקרוסופט לומיה
מיקרוסופט לומיה (באנגלית: Microsoft Lumia) היא סדרת טלפונים חכמים מבית מיקרוסופט (לשעבר - נוקיה), אשר נתמכי מערכת ההפעלה Windows Phone. הסדרה הושקה באוקטובר 2011.
בספטמבר שנת 2013  נרכש המותג מנוקיה על ידי חברת מיקרוסופט, ושם המותג שונה מ-Nokia Lumia ל-Microsoft Lumia.
המותג בבעלות נוקיה
נוקיה השיקה את הטלפון הראשון בסדרת נוקיה לומיה באוקטובר 2011. הטלפונים הראשונים שהושקו היו Lumia 710 ו-Lumia 800. המכשירים זכו לחוות דעת שונות, שכן הם נחשבו למכשירים איכותיים מבחינת חומרה, אולם מערכת ההפעלה שלהם נחשבה לבעייתית. מערכת ההפעלה גרסת Windows Phone 7.5 הייתה בזמנה מערכת חדשה בעולם הסלולר, והיא הייתה שונה ממערכת ה-iOS ומערכת אנדרואיד שהציבור היה רגיל אליהן ומעט קשה להסתגלות, לפי דיווחי המשתמשים. חיסרון משמעותי, אשר אפיין את מערכת ה -Windows Phone באותה תקופה, היה מחסור ביישומונים (באפליקציות), מאחר שרוב היישומונים באותה תקופה נתמכו רק במערכות ההפעלה של iOS ושל אנדרואיד (מאז חל שינוי, וכיום מרבית האפליקציות נתמכות גם למערכת ההפעלה של הלומיה).
מפרט כללי
מכשירי הלומיה ממשיכים להתעדכן ולהשתפר כל הזמן, והמפרט הכללי קיים בכל המכשירים אשר יצאו לשוק נכון לאפריל 2016.
רוב המכשירים הם מכשירי דור שלישי בעלי מסך רגיש מסוג IPS. רזולוציית הטלפון בסדרה נעה בין 480X840 ל-1080X1920, תלוי בסוג הטלפון. רמת איכות המצלמה נעה בין 5 ל-41 פיקסלים. מערכת ההפעלה של המכשירים היא מערכת ה-Windows Phone. במרבית הטלפונים חסרות תכונות (פיצ'רים), כגון הגנה מאבק וממים, חיישן IR ורדיו FM.
שטח קרב (סרט)
שטח קרב (באנגלית: Outside the Wire; מילולית: "מחוץ לתיל") הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 2021 בבימויו של מיקאל הופסטרום ומככבים בו אנתוני מאקי (המשמש גם כמפיק) כקצין אנדרואיד שעובד עם טייס מזל"טים (דמסון אידריס) כדי למנוע אסון בקנה מידה עולמי. אמילי ביצ'ם, מייקל קלי ופילו אסבאק משתתפים גם הם. הסרט שוחרר על ידי נטפליקס ב-15 בינואר 2021. צוות של נחתים אמריקאים שוקל מארב באזור מפורז באוקראינה בשנת 2036. כאשר הם מבקשים תמיכה אווירית, טייס ראשון שהוא טייס מזל"ט אינו מציית לפקודה ישירה ופותח באש על משגר טילים הסמוך לנחתים. שני נחתים נהרגים במהלך הירי, אך 38 ניצלים. כעונש, טייס המזל"ט נשלח לתפקיד חדש באוקראינה. כאן הוא פוגש קפטן שהוא רובוט מתקדם ונסיוני מתוצרת חברת ביוטק שנראה כמו בן אנוש, אך הוא למעשה חייל-על מתקדם.
עלילה
בשנת 2036, התערבות צבאית של שכירי חרב רוסים מובילה את ארצות הברית לפרוסכוחות שמירת שלום. במהלך מבצע, צוות של נחתים אמריקאים ו"גומפס "(חיילים רובוטים) מוצא עצמו תחת מארב. בשל אי ציות לפקודה ישירה, טייס המזל"טים סגן הארפ משגר טיל הלפייר נגד משגר אויב חשוד והורג שניים מהנחתים אך הציל את 38 הנותרים. כעונש, אף שמעולם לא שירת באופן אישי באזור סכסוך, הוא נשלח למחנה נתנאל, בסיס הפעילות האמריקני באוקראינה שם הוא מוקצה תחת קפטן ליאו, המגלה כי הוא בסתר חייל-על אנדרואיד מתקדם וניסיוני ביותר שמתחזה לקצין צבאי אנושי תמהוני.
הארפ וליאו יוצאים למשימה למנוע ממחבל פרו-רוסי בשם ויקטור קובאל להשיג שליטה ברשת ממגורות טילים גרעיניים מתקופת המלחמה הקרה, בחסות מסירת חיסונים למחנה פליטים. בדרך, השיירה שלהם מגיבה להתקפה שדווחה על משאית סיוע ידידותית, מה שמביא לעימות בין הנחתים לבין תושבים מקומיים חמושים. לאחר שגומפ מקומי שזרק אבן לעבר גומפ אחר, קפטן ליאו מצליח לנהל משא ומתן לפתרון שליו בעימות בכך שהוא מעניק לתושבים המקומיים את תכולת משאית הסיוע. עם זאת, מורדים פרו-רוסים מטילים מארבים על מקומיים, מה שמוביל לקרב קטלני, מה שמאלץ את ליאו והארפ להתקדם ברגל למחנה הפליטים, בעוד הנחתים האמריקניים נשארים מאחור כדי להתעמת עם המורדים.
לאחר שהגיעו למתחם הפליטים, נורה לעבר ליאו והארפ צרור יריות מיידי מורד באמצעות רובה צלפים שהורג כמה אזרחים, אך מפספס אותם. הארפ מתבונן בעוד ליאו מענה את המורד לצורך קבלת מידע, לפני שהוא משאיר אותו להיהרג על ידי ההמון שנאסף במקום, מה שמפריע להארפ ליאו והארפ פוגשים את אשת הקשר שלהם סופיה, מנהיגת התנגדות, בבית יתומים. היא אומרת כי מתקפות המזל"ט האמריקאים אחראיות למותם של רבים מהורי היתומים, מה שמטריד אותו עוד יותר. סופיה מובילה אותם לסוחר נשק שיודע את המיקום של בנק קמרוני המכיל קודי שיגור גרעיני שקובאל מחפש. הארפ וליאו נוסעים לבנק, שם הם פוגשים את כוחותיו של קובאל הכוללים כמה גאמפס מתוצרת רוסית. בעוד שהארפ צובר אומץ לעזור בחילוץ אזרחים שנקלעו תחת אש צולבת בין הגומפס הרוסיים לחוליית גומפס אמריקאית, ליאו מאחזר את הקודים אך קובאל אינו נמצא בשום מקום. מתקפת מזל"טים שהזמין הארפ הורסת את הבנק ומספר בניינים מסביב, מה שמוביל את הפיקוד הצבאי להאמין שגם קובאל וגם ליאו מתים.
הפקה
הסרט הוכרז ביוני 2019, כאשר אנתוני מאקי אמור לככב ולהפיק ומיקאל הופסטרום יביים. דמסון אידריס ואמילי ביצ'ם הצטרפו בחודש שלאחר מכן. מייקל קלי ופילו אסבאק חתמו מאוחר יותר. הצילומים החלו בפרברי בודפשט באוגוסט 2019 ונמשכו שמונה שבועות.
הפצה
הסרט שוחרר על ידי נטפליקס ב-15 בינואר 2021.
ביקורת
באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בציון 34% אחוזי טריות בהתבסס על 53 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 4.9/10. לפי מטאקריטיק, שחישבה ציון ממוצע משוקלל של 47 מתוך 100 בהתבסס על 10 מבקרים, הסרט זכה ל"ביקורות מעורבות או ממוצעות".
דייוויד ארליך מאתר IndieWire העניק לסרט ציון C וכתב כי "... התוצאה של מאמצי [התסריטאים] היא לוח מדע בדיוני 'סרט נטפליקס השבועי' המתוגבר בכמה שאלות גדולות על עתיד הלחימה המודרנית דרך יהירות שגובלת בצורה מסוכנת לצ'אפי."
מורין נהדר
ביוגרפיה
מורין נולדה באספהאן שבאיראן ועלתה לארץ עם משפחתה בעקבות המהפכה האיראנית ועלייתו של רוחאללה ח'ומייני לשלטון. בילדותה הצטרפה למקהלת הילדים "אנקור", וכבר אז נודעה בכשרונה המוזיקלי ובקולה המרשים. בצעירותה (גילאי 10 ועד 18) למדה בקונסרבטוריון של האקדמיה למוסיקה בירושלים והייתה מראשוני הזמרים במקהלת אנקור, עמה הופיעה ברחבי העולם בתחרויות למקהלות ילדים ונוער.
מורין, בוגרת האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, סיימה בהצטיינות שני תארים במחלקה הווקאלית ובמחלקה לקומפוזיציה, חינוך מוזיקלי וניצוח מקהלות. היא מתמחה בשירה פרסית עממית ואף עוסקת במחקר המוזיקה של יהודי איראן באוניברסיטה העברית.
קריירה מוזיקלית
למרות הכשרתה כזמרת מבצעת בתחום השירה הקלאסית-אירופית, נהדר הצטרפה בגיל 17 לאנסמבל אספהאן, שביצע מוזיקה פרסית קלאסית ושירה עממית פרסית ממחוזותיה השונים של איראן. לאחר מספר שנים הקימה נהדר אנסמבל משלה ובמקביל להופעותיה החלה לחקור את מסורת הפיוטים של יהדות איראן, ובכך גאלה פיוטים רבים מן השכחה. נהדר היא הפייטנית היחידה בארץ המבצעת את מסורת השירה והפיוט של יהדות פרס. כמו כן, שמה לה למטרה לשמר את המורשת ההולכת ונעלמת על ידי כתיבת לחנים משלה, בסולמות פרסיים עתיקים ("דאסטגאה") לפיוטים וטקסטים מן המקורות היהודייםה. לחנים אלה משולבים בהופעותיה יחד עם פיוטים עממיים-פרסיים שעובדו בצורה מודרנית על מנת לקרב רבים לשמוע אותם ולהתחבר אליהם מחדש. נהדר אף מלמדת את הפיוט והתרבות היהודית-איראנית ברחבי הארץ ומוזמנת להרצות בכנסים אקדמיים. לצד עבודתה הרבה בתחום הפיוטים הפרסיים, השתתפה נהדר בפרויקטים מוזיקליים מגוונים. בארץ הופיעה פעמים רבות עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת הסימפונית ירושלים, סימפונט רעננה ועוד.
נהדר משתתפת קבועה בהפקות בכורה עולמיות של בית אבי חי ובית הקונפדרציה בירושלים, לרבות "פסטיבל העוד" ו"פסטיבל הפיוט" המסורתי של בית אבי חי. ב"פסטיבל העוד הבינלאומי" ב-2008 העלתה מופע בבכורה עולמית, שעסק כולו בתגליות חדשות מהמחקר שלה ובו ביצעה לראשונה פיוטים ושירים ייחודיים של יהודי איראן שלא בוצעו עד לאותה העת. הפיוטים זכו לעיבודים חדשניים לצד שמרניים, תוך שילוב כלי נגינה המקובלים במוזיקה הקלאסית מערבית עם כלים פרסיים.
נהדר שיתפה פעולה עם אמנים ישראלים רבים, ביניהם: יאיר דלאל, רונה קינן, שאנן סטריט, ברי סחרוף, אהוד בנאי, דין דין אביב ושלמה בר.
בשנת 2011 העלתה מופע יחיד, שהוקדש למסעה המוזיקלי והאישי, כמבצעת של התרבות הקלאסית-מערבית והישראלית עם זו הפרסית והיהודית. המופע התקיים במסגרת פסטיבל העוד הבינלאומי שהתקיים בתיאטרון ירושלים בליווי תזמורת סינפונט רעננה ועבר בשידור חי בקול המוסיקה.
בשנת 2012 נכלל שיר ערש עממי-פרסי בביצועה ובעיבודה באלבום מוזיקת עולם שהפיק ה-BBC. באותה שנה נכללה גם באלבום אוסף הפיוט בישראל, "יהודה הלוי פינת אבן גבירול", בהפקתו של ניצן זעירא, בו היא שרה לחן מקורי שלה לטקסט מתפילת יום הכיפורים - "תפילה לשלום". לחן זה ייצג את מדינת ישראל בשנת 2001 בדיסק הנורווגי "make me a channel of your peace". הדיסק הופק לכבוד 100 שנה לפרס נובל לשלום בהשתתפותם של אמנים מרחבי העולם, ובו נהדר שרה בצמידות לזמרת שינייד או'קונור בעקבות בקשה מיוחדת של האחרונה. נהדר נבחרה לשיר ולייצג את המחלקה הווקאלית הרב-תרבותית בתקליט האוסף של האקדמיה למוסיקה לרגל 70 שנה להיווסדה.
ביוני 2012 העלתה מופע במסגרת פסטיבל לבי במזרח, עליו כתב מבקר המוזיקה נעם בן זאב:
בשנת 2014 יצא לאור אלבום הפיוטים שלה, "ישנה בחיק ילדות", שזכה לביקורות חיוביות. בנוסף באותה שנה נכלל שיר בביצועה באוסף "בת המקום" שהפיק האתר "קפה גיברלטר".
בשנת 2016 הוציאה נהדר לאור את אלבומה השני "גולה גנדום" שבפרסית פירושו הוא פרח החיטה. מתוכו יצאו כסינגלים שיר הנושא "גולה גנדום", שהיה מועמד לשיר השנה, "בת הכפר", "גולה סנגם" ו"מסטום אסמר". באלבום זה שרה נהדר אך ורק בפרסית.
בשנת 2018 הוציאה נהדר את אלבומה השלישי "למה תעמוד רחוק", שבו 11 פיוטים בלחנים מקוריים שלה. מאלבום זה יצאו השירים "ששוני רב בך", "אל תירא עבדי יעקב" ו"על משכבי בלילות" שהפך ללהיט גדול ונכנס לפלייליסט של גלגלצ.
בתחילת שנת 2023 הוציאה נהדר את אלבומה הרביעי, "טולואה מן״ ("הזריחה שלי" בפרסית), הכולל את עיבודיה של נהדר לשירי פופ ורוק איראניים שנעלמו אחרי המהפכה האיסלאמית. האלבום הושק במופע במסגרת פסטיבל העוד הבינלאומי.
ז'ני קטאמו
קריירת מועדונים
בין השנים 2018–2019 שיחק קטאמו באמורה מהליגה הפורטוגלית השלישית. ב-11 ביוני 2019 חתם על חוזה לשתי עונות בספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית, והחל לשחק בקבוצת המילואים שלה.
בעונת קודם לקבוצה הראשונה של המועדון.
קריירה בינלאומית
ב-10 בספטמבר 2019 ערך קטאמו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מוזמביק, בניצחון 2-0 על נבחרת מאוריציוס במסגרת הסיבוב הראשון של מוקדמות מונדיאל 2022. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
ג'יימי מארי (שחקנית)
ג'יימי מארי (באנגלית: Jaime Murray; נולדה ב-21 ביולי 1976) היא שחקנית אנגלייה, המוכרת מהופעתה בתפקיד סטייסי מונרו בסדרה "הנוכלים" של ה-BBC ובתפקיד ליילה וסט בסדרה "דקסטר" של שואוטיים. עוד היא ידועה מהופעתה בתפקיד גאיה במיני-סדרה "ספרטקוס: אלי הזירה" של רשת Starz, בתפקיד אוליביה צ'ארלס בסדרה "מתחזה" של The CW, בתפקיד הלנה ג'. ולס בסדרת הטלוויזיה "מחסן סודי 13" של ערוץ SyFy, בתפקיד הפיה השחורה- פיונה בסדרה ״עד עצם היום הזה״ של ABC ובתפקיד סטאמה טאר בסדרה "התנגדות" של ערוץ SyFy.
ביוגרפיה
מארי נולדה בלונדון שבאנגליה, לאליין ולשחקן האנגלי בילי מארי. היא נקראה על שם הדמות "ג'יימי סומרס" שגילמה לינדזי וגנר בסדרת הטלוויזיה "האישה הביונית" משנות השבעים של המאה העשרים. קצת לפני שניגשה לבחינות A Levels היא אובחנה כדיסלקטית. היא למדה זמן מה פילוסופיה ופסיכולוגיה בבית הספר לכלכלה של לונדון, אבל נשרה מהלימודים ונרשמה לבית הספר למשחק "Drama Centre London" שבו סיימה בשנת 2000 את לימודי התואר.
קריירת משחק
הופעתה הראשונה של מארי הייתה בווידאו קליפ של השיר "I'm Alive" של להקת "Stretch & Vern" משנת 1996. בטלוויזיה הופיעה בתפקידי אורח בסדרות כמו "חדר מיון", "The Bill", "מרק אהבה", והפרק "אילוף הסוררת" בסדרה "ShakespeaRe-Told", עיבודים מודרניים למחזות שייקספיריים.
מארי כיכבה בתפקיד סטייסי מונרו בסדרת הטלוויזיה "הנוכלים" מהעונה הראשונה ועד הרביעית. באחד הפרקים השחקן רוברט ווהן התרשם מאוד מהופעתה בתלבושת של וונדר וומן, והציג אותה בפני מנהלי אולפנים בהוליווד. על סמך זה, הוזמנה מארי למבחן בד לתפקיד הראשי בסרט "וונדר וומן" משנת 2009. בעונה השמינית של "הנוכלים" חזרה מארי וגילמה שוב את הדמות של סטייסי מונרו.
מארי עברה ללוס אנג'לס וכיכבה בתפקיד ליילה טורני בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "דקסטר". היא גילמה דמות של אשה שהייתה בעבר מכורה לסמים, ומבלה עם דקסטר לילה אחד במלון. חברתו, ריטה בנט, מגלה את הקשר ביניהם ומחליטה להיפרד ממנו. לדקסטר יש רומן קצר עם ליילה, אבל לבסוף הוא מבין שהיא סוציופתית. היא מפתחת אובססיה לדקסטר, וחושבת שהיא הנפש התאומה שלו והיא יכולה לחשוף את המסכה שלו.
באמצע שנת 2008 הצטרפה מארי לצוות השחקנים של הסדרה "ולנטיין" של רשת הטלוויזיה האמריקאית "The CW", ושיחקה בתפקיד הראשי בדמות גרייס ולנטיין. שידור הסדרה החל באוקטובר 2008 אבל היא בוטלה בסוף החודש. מארי השתתפה בתוכנית נוספת של רשת CW, סדרת הדרמה "The Beautiful Life: TBL" בתפקיד מעצבת אופנה, אבל הסדרה בוטלה לפני שהספיקה להופיע בה.
מארי השתתפה בתפקיד אורח בסדרת "The Finder" של רשת פוקס. בסדרה "ספרטקוס: אלי הזירה" שיחקה בתפקיד גאיה, חברתה הטובה של לוקרשיה.
מארי השתתפה בפודקאסט "Partially Examined Life" בחלק "בדלתיים סגורות" מאת ז'אן-פול סארטר יחד עם לוסי לולס, מארק לינסנמאייר, ווס אלוואן. ב-15 באפריל שודרה לראשונה סדרת המדע בדיוני "Defiance" בכיכובה של מארי בתפקיד סטאמה טאר.
דוגמנות
מארי דגמנה בפרסומות טלוויזיה עבור רשת החנויות "Debenhams". היא חתומה בסוכנות "Models 1" בלונדון והופיעה במגזיני הגברים "GQ", "מייפייר" ו-"FHM", כמו גם במגיזינים כמו "הלו!", "קוסמופוליטן" ו- "".
חיים אישיים
במאי 2014 התחתנה מארי עם ברני קאהיל.
מי יפיל את המאסטר
מי יפיל את המאסטר היא תוכנית בידור ישראלית ששודרה בערוץ 2 על ידי רשת בהנחיית אלי יצפאן. התוכנית מבוססת על הפורמט הבריטי, "עבדו עלינו" בכיכובם של זוג הקוסמים פן וטלר. הפרק הראשון בסדרה הישראלית עלה ב-30 ביוני 2012.
התוכנית
במסגרת התוכנית, קוסמים ישראלים מציגים את כישרונותיהם בתחום הקסמים כאשר מטרתם היא "להפיל" את הקוסם מקס מייבן, כלומר, להציג קסם, אשר מייבן אינו יודע כיצד הוא נעשה. אם הקוסם אכן הצליח בכך, הוא עובר לשלב הגמר. למייבן ניחוש אחד בלבד לנסות לפצח את אשר מאחורי הקסם. המנצח בשלב הגמר זוכה בהופעה במג'יק קאסל שבלוס אנג'לס. בכל תוכנית יועץ הקסמים שימי אטיאס ומנטור המתמודדים מלמד ומאמן ידוען קסם, שעימו הוא מופיע על הבמה. בסוף כל פרק מציג מייבן קסם בפני הקהל. זוכה העונה הראשונה של התוכנית הוא אמן החושים ערן בידרמן.
ז'ובאנה קאברל
ז'ובאנה אדוארדו בורז'ס קאברל (בפורטוגזית: Jovane Eduardo Borges Cabral; נולד ב-14 ביוני 1998 באסומאדה שבכף ורדה) הוא כדורגלן מכף ורדה המשחק בעמדת קשר הכנף בספורטינג ליסבון מהפרמיירה ליגה, הליגה הבכירה בפורטוגל ובנבחרת כף ורדה.
קריירת מועדונים
קאברל נולד באסומאדה שבכף ורדה, והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של גרמיו נהגר, עד שבשנת 2014 עבר אל מחלקת הנוער של ספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית. בעונות ו- שיחק בספורטינג ליסבון ב', קבוצת המילואים של המועדון, בליגה הפורטוגלית השנייה. בסך הכל ערך 34 הופעות ליגה בקבוצת המילואים של המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-12 באוגוסט 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 3-1 על מוריירנסה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת. ב-1 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על פיירנסה במסגרת המחזור הרביעי בליגה. בעונתו הראשונה בקבוצה הראשונה של המועדון ערך קאברל 18 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים, וזכה עם ספורטינג ליסבון בגביע הליגה הפורטוגלית ובגביע הפורטוגלי. בעונת הוא הוסיף 16 הופעות ליגה, בהן הבקיע שישה שערים. בעונת, בה זכתה ספורטינג ליסבון באליפות פורטוגל ובגביע הליגה הפורטוגלית, ערך קאברל 24 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים.
ב-31 ביולי 2021 שיחק 80 דקות בניצחון 2-1 על ספורטינג בראגה במסגרת הסופר קאפ הפורטוגלי. ב-15 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כששיחק במחצית הראשונה בהפסד 5-1 לאייאקס במסגרת שלב הבתים לעונת 2021/2022.
בינואר 2022 הושאל ללאציו מהסרייה א'. שיחק 3 משחקי ליגה בלבד, ושב לספורטינג ליסבון בסיום העונה.
קריירה בינלאומית
ב-28 במרץ 2017 ערך קאברל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת כף ורדה, בניצחון 2-0 על נבחרת לוקסמבורג במשחק ידידות.
בחודש אוקטובר 2018 הודיע קאברל כי הגיש בקשה לקבלת אזרחות פורטוגזית, וכי הוא מעוניין לייצג את נבחרת פורטוגל.
עדיף תקשורת
עדיף תקשורת בע"מ היא חברת תוכן ישראלית הפועלת בתחום הביטוח והחיסכון ארוך הטווח. החברה עוסקת בהפצת מידע בתחומים אלה באמצעות ניוזלטר יומי, כתב עת, הדרכה וכנסים.
החברה הוקמה בשנת 1998 על ידי עופר נוריאל, המשמש כעורך הראשי. שם החברה שאול משמה של פוליסת ביטוח חיים, שהייתה נפוצה בעת הקמת החברה. החברה החלה דרכה בשליחת עיתון פקס שבועי לפעילים בענף הביטוח והפנסיה. בשנת 2006 הקימה את "מכללת עדיף", בה נלמדים מקצועות הביטוח, הפנסיה והפיננסים.
החברה מפעילה באינטרנט אתר חדשות בתחומי פעילותה, מוציאה לאור מגזין מודפס בשם "מגזין עדיף", עיתון שבועי ומדריכים מקצועיים המכסים נושאים שונים המשיקים לתחומי הביטוח והפנסיה. מדי שנה מפיקה החברה חמישה כנסים מקצועיים קבועים. במסגרת הוועידה השנתית המרכזית בוחרים עיתונאי הביטוח וגולשי האתר את נבחרי השנה בתחום.
דוד פרץ (רב)
הרב דוד פרץ (מאי 1933, ו' בסיוון תרצ"ג – 25 באוגוסט 2017, ג' באלול תשע"ז) היה אב בית דין ורבה הספרדי של טבריה במשך כ-40 שנים.
ביוגרפיה
נולד במרוקו לרחל וליעיש פרץ. בילדותו למד במוסדות אוצר התורה במרוקו, מאוחר יותר עברו לצרפת ובגיל 13 בחודש נובמבר 1950 (כסלו ה'תשי"א) עלה לישראל יחד עם אמו, והחל ללמוד בישיבת "בית יוסף" בתל אביב אצל הרב הלל ויטקינד. בישיבה למד בין היתר אצל הרב מרדכי מן והרב אהרון ויינשטיין, ובסיום לימודיו עבר ללמוד בישיבת אור תורה בטבריה.
לאחר נישואיו לרחל לחיאני, החל ללמוד בכולל אברכים "אור תורה" בטבריה. בתקופה זו הרב אשר זאב ורנר לקחו תחת חסותו. במקביל מסר הרב פרץ שיעורים בשכונות העיר ופעל להקים בה מוסדות חינוך, ובשנת 1965 (ה'תשכ"ה) החל לשמש כרבה של טבריה עילית וכחבר לשכת הרבנות בעיר.
לאחר פטירת הרב מאיר ועקנין, נבחר ב-30 בדצמבר 1975 לכהן כרבה הספרדי של העיר. טקס ההכתרה נערך ב-17 בפברואר 1976 בבית הכנסת "אוהל נחום" בטבריה, בהשתתפות שר הפנים דאז יוסף בורג, ראש העיר דאז משה צחר ורבנים נוספים. עם בחירתו, הייתה זו הפעם הראשונה שנבחר בטבריה רב ראשי אחד, ללא רב אשכנזי לצידו, וסמכותו חייבה את כלל העדות. בשנת ה'תשל"ח (1978) הוסמך כדיין בידי הרבנות הראשית.
בטבריה פעל לייסד את כולל "זיכרון מאיר" וישיבת "תורת מאיר". כן ייסד בשיכון ד' בעיר כולל אברכים, שבו לומדים אברכים ממוסדות רבי מאיר בעל הנס.
עם הגיעו לגיל 80, סיים את תפקידו הרשמי ברבנות, ומאז עסק בצורכי הדת.
הלך לעולמו בטבריה ב-25 באוגוסט 2017 (ג' באלול ה'תשע"ז) ונקבר בבית העלמין הישן בעיר.
משפחתו
בניו: הרב יוסף יחיאל, ראש ישיבת "פני יהושע" בירושלים וראש מוסדות "תורת מאיר" בטבריה; הרב שלמה, ראש כולל הרמב"ם בטבריה; הרב חיים ראובן, מחבר ספרים רבים; הרב יצחק, ר"מ בישיבת "ישמח משה" בירושלים והרב רפאל. חתניו: הרב יוסף יצחק שלוש, בנו של הרב דוד שלוש, רב המועצה האזורית דרום השרון ויושב ראש ארגון הרבנים האזוריים (כמו כן משמש כרב מחליף (וזמני) לרבה הראשי של רמת השרון הרב יעקב אדלשטיין); הרב יוסף דנינו, ר"מ בישיבת "אור חדש" ברכסים; הרב יעקב כהן, ראש ישיבת "קניני התורה" בירושלים; הרב מרדכי כהן, רב קהילת "בית אברהם" בירושלים; הרב ציון כריסי, שימש כרב קהילה בירוחם; הרב יעקב ארוש, מנהל תלמוד תורה בנתיבות והרב אליהו הלל, מרבני ישיבת "אהבת שלום" בירושלים.
חיבוריו
חיבר מספר חיבורים תורניים, ופרסם מאמר בעניין שאלת זמני הזריחה והשקיעה בטבריה.
כריסטיאן לינדנר
כריסטיאן וולפגנג לינדנר (נולד ב-7 בינואר 1979) הוא פוליטיקאי גרמני המשמש כשר האוצר של גרמניה, מנהיג המפלגה הדמוקרטית החופשית (FDP) מאז 2013. הוא מכהן כחבר בבונדסטאג מטעם מדינת נורדריין-וסטפאליה מאז 2017.
ביוגרפיה
כריסטיאן לינדנר נולד בוופרטל, גרמניה לוולפגנג לינדנר מורה למתמטיקה ומדעי המחשב.
לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה בשנת 1998 ושירות לאומי, למד כריסטיאן לינדנר מדעי המדינה באוניברסיטת בון בשנים 1999 עד 2006.
במהלך לימודיו הפך לינדנר לקצין מילואים בחיל האוויר. כיום לינדנר הוא רב-סרן במילואים של חיל האוויר הגרמני.
קריירה פוליטית
לינדנר הצטרף ל-FDP בשנת 1995. הוא היה חבר בוועד המנהל של ה-FDP במדינת נורדריין-וסטפאליה מאז 1998 והיה למזכ"ל בשנת 2004 (עד פברואר 2010). בבחירות שנערכו במאי 2000 לפרלמנט של נורדריין-וסטפאליה, נבחר לינדנר בן ה-21 והיה לחבר הפרלמנט הצעיר ביותר בהיסטוריה של הפרלמנט. בין השנים 2005–2009 היה סגן יו"ר הסיעה של ה-FDP בפרלמנט. ב-2007 הוא הפך לחבר בוועד המנהל של ה-FDP ברמה הפדרלית.
משנת 2009 שימש לינדנר כחבר בבונדסטאג הגרמני. הוא היה חלק ממשלחת ה-FDP בנושא משפחות, שילוב מהגרים ותרבות במשא ומתן להקמת קואליציה בבחירות הפדרליות 2009.
מדצמבר 2009 ועד להתפטרותו בדצמבר 2011, לינדנר היה מזכ"ל ה-FDP הפדרלית.
לאחר מכן, לינדנר נבחר לכהן כיו"ר הFDP במדינת נורדריין-וסטפאליה בבחירות בשנת 2012. בבחירות, הFDP קיבלה 8.6% מהקולות, התוצאה עלתה על הציפיות, כאשר המפלגה נאבקה על אחוז החסימה שעמד על 5%. לאחר ניצחון המפלגה בבחירות הוא כיהן כמנהיג הפרלמנטרי של ה-FDP במדינת נורדריין-וסטפאליה, ועבד באופוזיציה. במרץ 2013 נבחר לאחד מסגניו של פיליפ רסלר המנהיג הפדרלי של ה-FDP.
לינדנר נבחר ליו"ר החדש של ה-FDP בעקבות התפטרותו של היו"ר פיליפ רסלר לאחר הבחירות הפדרליות בגרמניה בשנת 2013 בהן ה- FDP לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה לבונדסטאג לראשונה מאז 1949.
בבחירות הכלליות בגרמניה 2017, הFDP נכנסה מחדש לבונדסטאג עם תוצאה מרשימה של 10.7%. לאחר אותו קמפיין מוצלח כיהן לינדנר כמנהיג הסיעה הפרלמנטרית של ה-FDP בבונדסטאג.
באוקטובר 2017, ה-CDU של אנגלה מרקל והירוקים פתחו במשא ומתן עם ה- FDP להקמת קואלציית ג'מייקה (ליברלים-ירוקים-שמרנים), שבה לינדנר יכהן כשר האוצר. קואליציה כזו הייתה האפשרות הריאלית היחידה להקמת ממשלה (למעט קואליציה גדולה של ה-CDU ו-SPD) אך כמעט מעולם לא הייתה בשימוש ברמה אזורית כלשהי בגרמניה. בנובמבר 2017, לאחר חצות, עזבו לינדנר ומפלגתו את המשא ומתן הקואלציוני שארך לאחר ארבעה שבועות לא מוצלחים, ולבסוף במרץ 2018 הוקמה פעם נוספת קואליציה גדולה של הCDU-CSU עם SPD, שדחתה בעבר כל השתתפות בממשלה החדשה.
בבחירות הכלליות בגרמניה 2021, לינדנר הוביל קמפיין בו הFDP נבחרה בכ-11.5% מהקולות. מיד לאחר תוצאות הבחירות החלו שיחות גישוש בין הFDP לירוקים על כניסה לקואליציה משותפת.
לאחר הקמת הממשלה, המורכבת מהFDP, והירוקים, מונה לינדנר לשר האוצר. הוא תכנן להוריד מיסים בתקציב 2023. הוא ביקש מעמיתיו לקבינט לבחון את הוצאות הפרויקטים של משרדיהם.
חיים אישיים
לינדנר היה נשוי במשך כשבע שנים לעיתונאית דגמר רוזנפלד. בשנת 2018 החל לצאת עם העיתונאית פרנקה לפדלט, הצעירה ממנו בכ-13 שנה.
חוק קאמפבל
חוק קאמפבל הוא עקרון שהגה ב-1976 דונלד קאמפבל, חוקר מדעי החברה שכתב מאמרים רבים בנוגע למתודולוגיה של מחקרים, ועוסק במדיניות ממשלתית ונטייתה לאבד מיעילותה:
לעיתים מיישמים חוק זה במדעי חברה כדי להצביע על הפגמים במבחנים ממשלתיים "עתירי סיכון" בארצות הברית.
חוק זה נוגע למבחנים במערכת החינוך: "מבחנים יכולים להוות אמצעי לבדיקת הישגים של בית ספר, כאשר המטרה של המורים נשארת ללמד את החומר באופן הטוב ביותר ללא קשר למבחן. אך כאשר ציונים במבחנים נהפכים להיות המטרה, המבחנים לא רק מאבדים את התוקף שלהם לבחון הבנה של החומר, אלא גם מעוותים את תהליך החינוך בדרכים לא רצויות."
ישעיה הורביץ (צפת)
קורות חייו
נולד בצפת, לעלקא ולר' אשר יחזקאל, ממקימי היישוב החב"די בצפת, היה דור אחד-עשר לרבי ישעיה הלוי הורוביץ בעל השל"ה, דור שישי לאדמו"ר הזקן הבעל התניא, ונצר למשפחת אדמו"ר הצמח צדק ולאדמו"רים לבית קרלין, צ'רנוביל ואמדור. למד אצל הרב דוב זימאן מורשא, תלמידו של האבני נזר, ובישיבות: הרידב"ז והחתם סופר בצפת. הוסמך לרבנות על ידי גדולי הרבנים בהם: רבי דוב זימאן, החכם באשי בירושלים הרב נחמן בטיטו, וחכם באשי באיסטנבול הרב חיים נחום.
בשנת תרס"ד נישא לפייגא, בתו של ר' יצחק לאברבוים ונכדת הרב שמואל הלר, בתרס"ה נולד בנו ר' שמואל, שהיה לימים מזקני חסידי ברסלב.
פעילותו הציבורית
משנת תרס"ח כיהן כרבה של קהילת חב"ד בצפת ורב בית הכנסת צמח צדק, והיה נושא ונותן בהוראה עם גדולי רבני צפת. בשנת תרס"ט ביקשו למנותו כחבר בבית הדין הרבני של צפת. הנהגתו כרב קהילת חב"ד וכדיין, הייתה מיוחדת, כפי שמתאר בנו הרב שמואל בספרו: "אבי התנהג בצדק וביושר ובאמת, וקיים 'לא תגורו מפי איש', והיה מוסר את נפשו לשפוט דין אמת לאמיתו; והיה נזהר מליגע בממון חברו, והיה הן שלו צדק, ולאו שלו צדק, והיה רחוק מחנופה שקר וכבוד". בשנת תרע"ד כשפרצה מלחמת העולם הראשונה, וכל גבר כשיר, נשלח לצבא. ציווה מושל העיר הטורקי לרבנים לתת לוועד העיר ולמושל סכומי כסף גדולים, ואם לאו יגויסו כל רבני העיר. הרבנים שאלו את הרב הורביץ כיצד לנהוג בעניין, והוא שאל את הרב שלמה אליעזר אלפנדרי שהיה עד לא מכבר, החכם באשי של צפת. הרב אלפנדרי השיב כי אין לתת להם פרוטה. הרב הורביץ מסר לרבנים את תשובת הרב אלפנדרי וכך נהגו. אנשי הוועד אמרו למושל: "כל זמן שהרב הורביץ יושב בביתו בשלוה, לא תראה שום כסף". המושל החליט בעקבות כך לאסור את כל רבני צפת. כשבאו לאסור את הרב הורביץ, בדיוק התפלל בבית הכנסת. מחוץ לבית הכנסת המתינו לו המוכתר ושני חיילים. כשסיים את תפילתו, נאסר והובל לבית הסוהר. רק לאחר השתדלות ידידים ואחיו ר' בעריל, שהיה רוקח מפורסם ובעל קשרים, הוחלט להעבירו לבית המשטרה שם התנאים היו טובים יותר. בין כה וכה, ידידי הרבנים שנאסרו, השיגו סכומי כסף ונתנום למושל. בעקבות זאת החליט המושל שכל הרבנים יסעו לעכו כדי לחדש את תעודות הרבנים שלהם. אולם הנסיעה הייתה כרוכה בסכנה ובפחד גדול, שמא יפגשו בדרך לגיון של הצבא והם יגייסו אותם במקום. ידידיו של הרב הורביץ שוב נחלצו לעזרתו, ודאגו כי המושל יותר לו על הנסיעה לעכו. אולם הוא ויתר על הכבוד, ואמר כי הוא לא יפרוש משאר חבריו הרבנים, ולמרות תחנוני המשפחה, נסע לעכו. לנסיעה זו הצטרף גם אחיו ר' בעריל. תושייתו של זה האחרון, עמדה לרבנים בשעה שלגיון חיילים שהיו בעכו אכן תפסו את הרבנים ורצו לגייסם, אך הוא הצליח לשכנעם באופנים שונים לשחררם ועוד קודם חג הפסח חזרו הרבנים לביתם. משפחת הורביץ המשיכה לסבול מהרעב הכבד ששרר אז בארץ, בעקבות זאת נאלץ הרב הורביץ לנסוע לעיר חלב שבסוריה כדי לאסוף תמיכה אצל היהודים שהתגוררו שם. תלאות רבות עבר בחלב עד שבחורף תרע"ח חזר לביתו, לכבוד תחילת ההנחת תפילין של בנו שמואל.
בשל מאורעות מלחמת העולם הראשונה, גורשו יהודי יפו על ידי ממשלת טורקיה. חלקם התיישבו בצפת, והרב ישעיה מונה לרב עליהם. לקראת פסח תרע"ח ביקשו רבנים בצפת להתיר את מנהג איסור קטניות באכילה בימי החג, וכן היתר להגעיל כלי מתכות מצופים שנוהגים לא להגעיל לפסח, זאת עקב הרעב והמחסור ששרר בארץ. נכבדים מגולי יפו ביקשו לפעול זאת אצל הרב הורביץ, אך הוא היה תקיף בדעתו שלא להתיר. הרעב והמחלות בעת המלחמה פגעו קשה מאוד במשפחתו: אמו, חמותו, ועמם עוד שמונה מבני משפחתו המורחבת, נפטרו מרעב ומחלות במהלך שנות המלחמה. בכ"ד באלול תר"פ נפטר אביו של הרב הורביץ, והנהגת קופת כולל חב"ד עברה אליו, אולם לא למשך זמן ארוך כיוון שהפרנסה הייתה בדוחק עקב הפסקת המשכורת לרבנים. הרב הורביץ שביקש לפרנס את משפחתו, נאלץ לאחר חג הפורים תרפ"ב לעזוב את עיר מולדתו צפת, ונסע לקנדה. משפחתו שנותרה בארץ ישראל, דאגה לו לאחר שעבר זמן רב ועוד לא קיבלה ממנו אות שהגיע למחוז חפצו. רק לפני חג הפסח, קיבלה ממנו טלגרמה בה הודיע כי הגיע בשלום לקנדה. זמן קצר לאחר מכן קיבלה מכתב בן עשרה עמודים בו תיאר את התלאות הרבות שעברו עליו בנסיעה. כשהגיע לקנדה, התגורר בעיר ויניפג שבמרכז קנדה, שם התמנה לראש הרבנים. מכיוון שבמערב קנדה מצב היהדות היה עגום, הוא מונה גם לרבה הראשי של מערב קנדה, במשך למעלה משלושים שנה (תרפ"ב - תשי"ג). בשנת תשי"ג חזר לארץ ישראל. נפטר בכ"ב בטבת תשל"ח בגיל תשעים וארבע ונקבר לפי צוואתו בעיר הולדתו, צפת.
גזרן אמריקני
גזרן אמריקני (שם מדעי: Rynchops niger) הוא מין של עוף מים ממשפחת הגזרניים המצוי באמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית. הוא נודד בחורף גם לקריביים.
הגזרן מעופף בלהקות בינוניות בחופי ימים רדודים, לגונות, גדות אגמים ונהרות איטיים ובביצות ושם מחפש את מזונו. הגזרן מעופף מעל המים במהירות כשקצה מקורו נמצא מתחת למים, הוא ממשיך לעופף הלוך ושוב לאורך אזור הדיג עד שמרגיש משהו שנוגע במקור ואז סוגר אותו בחבטה מהירה. הוא ניזון מדגים קטנים, סרטנים וחרקי מים.
הגזרנים מטילים על הגדות 3-7 ביצים וזוג הגזרנים דואג להם למזון של דגים וסרטנים או רכיכות.
לגזרן 3 תת-מינים:
סוזן פרל
סוזן פָרֶל (באנגלית: Suzanne Farrell; נולדה ב-16 באוגוסט 1945) היא בלרינה אמריקאית והמייסדת של הסטודיו לבלט "בלט סוזן פרל" (Suzanne Farrell Ballet) במרכז קנדי שבוושינגטון בארצות הברית. פרל הייתה אחת מהבלרינות הבולטות בזרם הבלט המודרני של המאה ה-20 והייתה אחת מהמוזות הנזכרות של הכוריאוגרף המפורסם ג'ורג' בלנשין, שמכונה על ידי רבים כאחד מאבות הזרם.
ביוגרפיה
סוזן פרל נולדה ב-16 באוגוסט 1945 בעיר סינסינטי שבאוהיו, ארצות הברית, בשם רוברטה סו פיקר (Roberta Sue Ficker). היא הצעירה מבין 3 אחיות. בילדותה, פרל תמיד האמינה שתגדל להיות ליצנית, בשל אהבתה לטיפוס ולוליינות. פעילות הפנאי האהובה עליה בילדותה הייתה טיפוס ומשחק באתרי בנייה. בגיל 8, אמה של פרל רשמה אותה לשיעורי בלט בבית הספר לבלט בסינסינטי (Cincinnati Conservatory of Music), במחשבה שדבר זה יעזור לה לתעל את האנרגיה שלה. בגיל 15 קיבלה פרל מלגה ללמידה בבית הספר לבלט אמריקאי בניו יורק (The School of American Ballet). לאחר שנה של למידה בבית הספר, היא נבחרה על ידי ג'ורג' בלנשין להצטרף לבלט ניו יורק (New York Ballet), והייתה לחברה הצעירה ביותר בו. את השם סוזן פרל, שבו השתמשה כשם הבמה שלה, בחרה מתוך ספר טלפונים, כי חשבה שהוא נשמע אלגנטי.
קריירה
בתחילת דרכה, קיבלה פרל בעיקר תפקידים משניים בהופעות, אך דבר זה השתנה די מהר, ויצירות החלו להיכתב במיוחד בשבילה. הכוריאוגרפיה הראשונה שיצרו בשבילה נקראה "מעבר" (Passage), וכיום נקראת "ארקייד" (Arcade), ונוצרה על ידי הכוריאוגרף ג'ון טרס ב-1963. אחד מהתפקידים הזכורים ביותר שלה היה התפקיד של דולסיניאה בכוריאוגרפיה של ג'ורג' בלנשין ליצירה שקרא לה "דון קישוט" (Don Quixote) כשאת דון קישוט גילם בלנשין בעצמו בערב הפתיחה. בשנת 1965, קודמה פרל לתפקיד של רקדנית ראשית. ההופעה הראשונה שלה לאחר קידומה הייתה ליצירה אגון למוזיקה של איגור סטרווינסקי, עם הרקדן ארתור מיטשל, בבלט האופרה של פריז (Paris Opera Ballet).
זמן קצר אחרי שהתחילו לעבוד יחד, בלנשין התאהב בפרל, למרות הפרש הגילאים ביניהם (שהיה 41 שנים). בלנשין התגרש מאשתו, טאנאקיל לקלייר, בכוונה להתחתן עם פרל, אך פרל סירבה. בשנת 1969 התחתנה עם רקדן הבלט פול מייז'ה. דבר זה גרם למתחים כבדים בין בלנשין לפרל, ונגמר בכך שפרל ומייז'ה עזבו את הבלט ועברו לסטודיו הבלט של המאה ה-20 (20th Century Ballet) בבריסל. פרל ומייז'ה נפרדו בשנת 1997.
פרל חזרה לעבוד עם בלנשין בשנת 1975, והוא חזר ליצור כוריאוגרפיות חדשות עבורה, ביניהן "שאקון" (Chaconne), "מוצרטיאנה" (Mozartiana), ו"ציגאן" (Tzigane). מרבית הכוריאוגרפיות שיצר עבורה היו כוריאוגרפיות זוגיות, והשותף שלה בהן בדרך כלל היה פיטר מרטינס, שהיה רקדן ראשי נוסף בבלט ניו יורק. השותפות של פרל עם בלנשין נמשכה עד למותו באפריל 1983.
בשנת 1989 פוטרה פרל מתפקידה בבלט ניו יורק על ידי פיטר מרטינס, שמונה למנהל הראשי של הבלט. שנה זו הייתה גם השנה בה פרשה פרל מעולם הריקוד. מספר שנים לפני כן, עברה הרקדנית ניתוח להחלפת מותן בשל דלקת הפרקים בה חלתה, מה שהקשה עליה לרקוד. כהופעת הפרידה שלה, פרל רקדה את "אישה מתוחכמת" (Sophisticated Lady) ואת הבלט "ואלסים של וינה" (Vienna Waltzes), שאת הכוריאוגרפיה שלו יצר בלנשין במיוחד בשבילה.
לאחר פרישתה מעולם הבלט, החלה פרל לעבוד בתור מורה. היא עבדה עם להקות בלט מפורסמות ברחבי העולם - בלט קירוב, בלט בולשוי, בלט האופרה של פריז ולהקות בלט בברלין ווינה. בשנת 2000, הפכה לפרופסורית במחלקת הבלט של אוניברסיטת פלורידה בארצות הברית.
בלט סוזן פרל
בשנת 2000, הקימה סוזן פרל סטודיו בלט משלה במרכז קנדי בארצות הברית, שנקרא בלט סוזן פרל. תחילת שיתוף הפעולה של פרל עם המרכז הייתה בשנת 1993, כשהמרכז הציע שתי סדרות של שיעורי בלט בהדרכתה לילדים בין הגילאים 13–17. עקב ביקוש גבוה, ב-1995 המרכז הפך את הסדנאות מפעילות מקומית לתוכנית ארצית שמתקיימת פעם בשנה, ונקראת "חוקרים בלט עם סוזן פרל" (Exploring Ballet with Suzanne Farrell). מבנה התוכנית הוא תלת-שבועי, כאשר התלמידים שמתקבלים אליה עוברים שני שיעורי טכניקה ביום, שישה ימים בשבוע, בנוסף לפעילויות תרבותיות בוושינגטון, שכוללות ביקורים במוזיאונים ומבנים היסטוריים וצפייה בהופעות בלט.
בשנת 2005, בגלל חלקה הגדול בפיתוח הבלט המודרני בארצות הברית, קיבלה פרל את פרס הכבוד של מרכז קנדי, שמסמל הכרה בתרומת החיים של אדם לאמנויות.
בלט סוזן פרל העלה הפקות של מעל ל-50 מופעי בלט, שכוללים עבודות של הכוריאוגרפים ג'ורג' בלנשין, מוריס בז'אר וג'רום רובינס. ב-2007, ייסדה סוזן פרל את הארגון לשימור מורשתו של בלנשין (Balanchine Preservation Initiative), שנועד להציג מחדש בלטים נשכחים של בלנשין לקהל הרחב.
בספטמבר 2016, פורסם שבלט סוזן פרל ייסגר בסוף דצמבר 2017. בראיון איתה, הסבירה סוזן פרל שמרכז קנדי עומד להתרחב, ולהכיל בתוכו חללים וכיתות חדשות ללמידה, חזרות והופעות בלט, ופרל מתוכננת לבוא וללמד בכיתות אלו.
דייוויד פיזדייל
ביוגרפיה
למד באוניברסיטת סן דייגו תואר ראשון בתקשורת ובסוציולוגיה ושיחק בנבחרת הכדורסל של האוניברסיטה, ובהמשך היה שם עוזר מאמן. את הקריירה ב-NBA החל כעוזר מאמן בגולדן סטייט ווריורס ולאחריה באטלנטה הוקס. את עיקר פרסומו קיבל כעוזרו של אריק ספולסטרה במיאמי היט, בה היה אחראי בעיקר על משחק ההתקפה של הקבוצה שבה שיחקו לברון ג'יימס, דווין וייד וכריס בוש. הקבוצה הגיעה לארבעה גמרים רצופים וזכתה בשתי אליפויות.
ממפיס גריזליס
בעונת מונה למאמנה הראשי של ממפיס גריזליס במקום דייוויד ייגר שאימן אותה במשך שלוש עונות. כמאמן ממפיס הוביל את הקבוצה למקום השביעי במערב. בפלייאוף הם התמודדו נגד סן אנטוניו ספרס שניצחה את שני המשחקים הראשונים בסדרה, במסיבת העיתונאים לאחר ההפסד התלונן פיזדייל על השיפוט וטען ששחקניו אינם מקבלים את הכבוד הראוי מהשופטים, שחקנים הספרס זכו ל-32 זריקות עונשין ושחקניו 15 בלבד. הנאום הכעוס שלו עורר הדים ודיונים, הליגה קנסה אותו בשלושים אלף דולר בעקבותיו אך שחקני ממפיס הודיעו שהם ישלמו את הקנס בעבורו. את שני המשחקים הבאים בסדרה ניצחה ממפיס אך הפסידה בסופה 2–4. בנובמבר 2017 פוטר מממפיס לאחר רצף הפסדים.
היהלום שבכתר (2021)
היהלום שבכתר (2021) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע כלל את שני המותגים (Raw וסמאקדאון) והיה ב-21 באוקטובר 2021, בארנת מוחמד אבדו בשדרה שבריאד, ערב הסעודית. האירוע היה האירוע השלישי בסדרת אירועי היהלום שבכתר והשישי תחת הסכם עשר השנים של ה-WWE בערב הסעודית, שנקרא "החזון הסעודי 2030".
רקע
בתחילת שנת 2018, ה-WWE החלו בהסכם חוצה פלטפורמות של עשר שנים בינם לבין רשות הספורט הסעודית כאות תמיכה בתוכנית הרפורמית החברתית והכלכלית של המדינה, הנקראת "החזון הסעודי 2030". האירוע הראשון תחת שותפות זו היה אירוע הרויאל ראמבל הגדול ביותר, אירוע בשידור ישיר, שנערך ב-27 באפריל 2018, באצטדיון הבינלאומי "המלך עבדאללה" בג'דה, שבערב הסעודית.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות גם מ-Raw וגם מסמאקדאון.
באירוע סאמרסלאם, ביאנקה בלאייר הייתה אמורה להגן על אליפות הנשים של סמאקדאון מול סשה בנקס. לעומת זאת, נודע שבנקס לא כשירה להתחרות בשל סיבות שאינן היו ידועות. מוזיקת הכניסה של כרמלה התנגנה, כאשר היא עשתה את דרכה לזירה כדי למלא את מקומה של בנקס. לפני שהפעמון צילצל, בקי לינץ' הופיעה לראשונה מאז הפרק של התוכנית Raw שלאחר האירוע כסף בבנק במאי 2020 ואף תקפה את כרמלה. היא איתגרה את בלאייר לקרב על התואר שלה, אתגר שאליו בלאייר נענתה בחיוב. לינץ' ניצחה לאחר 26 שניות וזכתה באליפות בפעם הרביעית בקריירה שלה. באירוע חוקי אקסטרים, לינץ' הגנה על חגורת האליפות נגד בלאייר, לעומת זאת, בנקס ביצעה את חזרתה ותקפה את השתיים, דבר שהוביל לסיים את הקרב ללא הכרעה. קרב משולש על התואר נקבע בין המשתתפות לאירוע היהלום שבכתר.
ב-1 באוקטובר בפרק של התוכנית סמאקדאון, ארגון ה-WWE על חזרתו של טורניר מלך הזירה, כשבנוסף לראשונה בתולדות הארגון, הוא השיק את המהדורה הנשית של מלך הזירה, שנקראה בשם טורניר כתר המלכה. הן טורניר מלך הזירה והן טורניר כתר המלכה הראשון, הכילו שמונה משתתפים/ות אשר חולקו בכמות שווה בין המותגים Raw וסמאקדאון, החל מ-8 באוקטובר בפרק של התוכנית סמאקדאון. גמר הטורנירים הוכרז לאירוע היהלום שבכתר. פין באלור ואקסבייר וודס הגיעו לגמר טורניר מלך הזירה, בעוד שזלינה וגה ודודרופ הגיעו לגמר טורניר כתר המלכה.