cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ון בראון (פוליטיקאי)
קריירה פוליטית
בשנת 1805 הפסיד בראון בבחירות לסנאט, ופרש מן הקריירה הפוליטית. בראון עבר לפרנקפורט, וקנה שטח בגודל של כ-81 קמ"ר. הוא היה חבר באיגוד חברת המים, ומנהל הבנק הראשי של העיר. בשנת 1812 פיקח על הקמת בית תפילה ציבורי בכיכר הראשית של העיר, ובשנת 1829 מונה לשריף מחוז פרנקלין.
מותו
בראון נפטר ב-29 באוגוסט 1837 בלקסינגטון, בגיל 79. גופתו נטמנה בבית העלמין הראשי של העיר פרנקפורט.
ג'יילן הוד-שפינו
ג'יילן הוד-שפינו (באנגלית: Jalen Hood-Schifino; נולד ב-19 ביוני 2003) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
קריירה
הוד-שפינו נולד בפיטסבורג, פנסילבניה, אך בצעירותו עברה המשפחה לשארלוט, קרוליינה הצפונית. הוא שיחק כדורסל בתיכונים מקומיים, ולאחר מכן עבר לתיכון בפלורידה. הוא בחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת פיטסבורג, אך לאחר מכן התחרט והצטרף לאוניברסיטת אינדיאנה. בעונת 2022/2023 העמיד ממוצעים של 13.5 נקודות, 4.1 ריבאונדים, 3.7 אסיסטים ו-0.8 חסימות ב-33.1 דקות למשחק. ב-25 בפברואר 2023 קלע שיא קריירה של 35 נקודות בניצחון קבוצתו על פרדו 79–71, שיא האוניברסיטה לשחקן בעונתו הראשונה.
ב-31 במרץ 2023 הכריז כי יתמודד בדראפט 2023 ב-NBA.
רשות אבטחת התעבורה של ארצות הברית
הרשות לאבטחת התעבורה (באנגלית: Transportation Security Administratios, בקיצור: TSA) היא סוכנות של המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית (DHS) בעלת סמכות אבטחת מערכות התחבורה שנמצאות בתוך ארצות הברית או כאלה שמתחברות אליה. הסוכנות נוצרה כתגובה לפיגועי 11 בספטמבר כדי לשפר את נהלי האבטחה של נמלי התעופה ולרכז את אבטחת הנסיעות האוויריות תחת סוכנות אכיפת חוק פדרלית ייעודית.
הסוכנות אחראית על מדיניות רחבה להגנה על מערכת התחבורה בארצות הברית, כולל כבישים מהירים, מסילות ברזל, אוטובוסים, מערכות הסעת המונים, נמלים, צינורות ומתקני הובלה. היא ממלאת משימה זו בשיתוף עם סוכנויות פדרליות אחרות. עם זאת, ההתמקדות העיקרית של ה-TSA היא באבטחת נמלי התעופה ומניעת חטיפת מטוסים. היא אחראית על בדיקת נוסעים ומטען בלמעלה מ-450 שדות תעופה בארצות הברית, העסקת אנשי אבטחה בשדות תעופה, מרשלים פדרליים חמושים במטוסים, כלבים לזיהוי פצצות ומומחי נפץ.
בית לוויות
שמאל|ממוזער|250px|בית לוויות אמריקאי טיפוסי, [[מדינת ניו יורק]] בית לוויות הוא מתחם המעניק שירותי קבורה והסדרת הלוויות של נפטרים. בתי הלוויות מקובלים בתרבויות רבות, הן בתרבויות המערב והן בתרבויות האסייתיות.
בארצות הברית בתי הלוויות דואגים לחניטת הגופה לצורך הלוויה בה מקובל להציג את הגופה בארון מתים פתוח. כמו כן במדינה זו נערך טקס הלוויה בבית הלוויות עצמו - כאשר ארון המתים מונח במרכז האולם בו מתנהלת הלוויה.
במזרח אסיה דואגים בתי הלוויות לטקסי טיהור הגופה המקובלים בדתות המזרח, ובהודו לשריפת הגופה.
גיבורי הסדרה עמוק באדמה היו בעליו של בית לוויות אשר זכה לסיקור נרחב בכל עונות הסדרה.
Confetti
Confetti (בעברית: קונפטי) הוא אלבום האולפן השישי של להקת הפופ הבריטית ליטל מיקס. האלבום יצא לאור ב-6 בנובמבר 2020, על ידי חברת התקליטים RCA רקורדס. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים.
רקע
ב-12 במרץ 2020, הוציאה הלהקה וידאו קליפ לשיר "Wasabi", מתוך אלבום האולפן שלה, LM5. בסוף הקליפ, נחשפה עטיפת האלבום הזה, עם כיתוב של "אלבום חדש בדרך".
ב-16 בספטמבר, הכריזה ליטל מיקס על צאתו של האלבום "Confetti", במדיה החברתית. בהמשך, חשפה את תאריך צאתו ב-6 בנובמבר 2020 וגם את עטיפתו. יומיים לאחר מכן, ניתן היה לבצע הזמנות מראש לאלבום. ב-27 באוקטובר, שיתפה פעולה הלהקה ביחד עם אמזון אלכסה, על מנת לקדם את האלבום. למחרת, נחשפה רשימת הרצועות המלאה.
סינגלים
ב-27 במרץ 2020, "Break Up Song" יצא כסינגל הראשון והמוביל מהאלבום. הקליפ הרשמי יצא ב-8 במאי. ב-24 ביולי "Holiday" יצא כסינגל השני. הקליפ יצא ב-28 באוגוסט. ב-23 באוקטובר, "Sweet Melody" יצא כסינגל השלישי של האלבום. הסינגל יצא ביחד עם וידאו הקליפ.
סינגלים שיווקיים
ב-9 באוקטובר 2020, הוציאה ליטל מיקס את "Not a Pop Song", כסינגל השיווקי הראשון מהאלבום. ב-16 באוקטובר "Happiness", יצא כסינגל השיווקי השני. ב-4 בנובמבר, "Confetti", יצא כסינגל השיווקי השלישי.
סיבוב הופעות
ב-17 בספטמבר 2020, הכריזה ליטל מיקס כי תצא לסיבוב הופעות שייקרא "The Confetti Tour", שצפוי להתחיל ב-28 באפריל ועד ל-29 במאי 2021. כמו כן, הוכרז כי היא תופיע באירלנד ובבריטניה היה ניתן להזמין כרטיסים כבר ב-25 בספטמבר, תוך שמי שרכש את האלבום עצמו, יכול היה לרכוש כרטיסים מוקדם אף יותר. הכרטיסים למכירה מוקדמת היו זמינים בין התאריכים 22 בספטמבר עד ל-25 בספטמבר. ב-25 בספטמבר הוכרזו על תאריכים נוספים בדבלין, בלפסט, לונדון וברמינגהאם. ב-7 באוקטובר הוכרזו תאריכים נוספים בנוטינגהאם וליברפול.
בוסניה
בוסניה היא חבל ארץ באזור הבלקן (במזרח דרום אירופה), שבו התקיימו ישויות מדיניות שונות במהלך ההיסטוריה ועד ימינו.
זעתרה (נפת שכם)
זעתרה (בערבית: زعترة) הוא כפר פלסטיני קטן בנפת שכם. הכפר צמוד לצומת תפוח מדרום לעיירה חווארה, ממערב לכפר ביתא.
נכון ל-2017, אוכלוסיית הכפר מנתה 63 תושבים.
הכפר נוהל בידי ועדה מקומית עד שבשנת 2012 עברה האחריות לשירותים המוניציפליים לידי מועצת ביתא.
Exposed
Exposed (בעברית: נחשפה או חשופה) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית קריסטינה דבארג'. האלבום יצא לאור ב-28 ביולי 2009 על ידי חברת התקליטים איילנד דאף ג'אם מיוזיק גרופ.
האלבום הגיע למקום ה-23 במצעד הבילבורד 200.
הדיוויזיה ה-238 (האימפריה הגרמנית)
הדיוויזיה ה-238 (בגרמנית: 238. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-16 בינואר 1917 בחזית המערבית ובאפריל 1917 לחמה בקרב אראס, ולאחר מכן לחמה בקרב איפר השלישי. באביב 1918 לחמה במהלך מבצע מיכאל, במהלך הקרב השלישי על האן ובמהלך הקרב השני על המארן. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במתקפת מאה הימים עד סוף המלחמה, ובינואר 1919 חזרה הדיוויזיה לגרמניה ופורקה.
אנדרי זינקה
אנדרי זינקה (ברומנית: Andrei Zincă, נולד בבוקרשט, רומניה ב-5 בפברואר 1955) הוא במאי קולנוע יהודי אמריקאי - רומני, בנו של חאראלמב זינקה.
קורות חיים
אנדרי זינקה, בוגר המכון לאמנות תיאטרלית ופילמוגרפיה על שם יון לוקה קאראג'אלה, התחיל את הקריירה שלו במערכת הטלוויזיה הרומנית, הן כמפיק והן כבמאי. בשנת 1982, היגר לדרום אמריקה, שם התמחה בטלנובלות. משנת 1988 התיישב במיאמי, ארצות הברית, מקום בו הקים חברה להפקת תוכניות טלוויזיה. הוא היה הבמאי של הטלנובלה האמריקאית הראשונה, "Miami Sands".
ג'וזאיה לזלי פורטר
ג'וזאיה לזלי פורטר (Josias Leslie Porter; 4 באוקטובר 1823, מחוז דניגול, אלסטר, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד – 16 במרס 1898, בלפסט, צפון אירלנד, הממלכה המאוחדת) היה כומר פרסביטריאני אירי, סופר ואיש אקדמיה. פעל כמיסיונר בסוריה וכתב ספרים על אודות האזור.
קורות חייו
פורטר למד תאולוגיה באוניברסיטת גלאזגו ובאוניברסיטת אדינבורו. הוא הוסמך לכמורה ב-1846 וכיהן באחת מקהילות ניוקסל שבצפון-מערב אנגליה. ב-1849 נשלח כמיסיונר לדמשק שבסוריה מטעם הכנסייה הפרסביטריאנית האירית, ונשאר שם למשך עשר השנים הבאות. בתקופת שהותו במזרח סייר בארצות השכנות – בלבנון, בארץ ישראל ובעבר הירדן וכתב עליהן.
ב-1859 חזר לארצו והתמנה לפרופסור בתחום ביקורת המקרא במכללה התאולוגית של הכנסייה הפרסביטיאנית בבלפסט, שנוסדה ב-1853. במשך השנים מילא תפקידים בכירים בכנסייה הפרסביטריאנית האירית. מ-1867 פעל כמזכיר המכללה וכמו כן פעל כמפקח במערכת החינוך החינוך הממשלתית. ב-1879 התמנה לנשיא אוניברסיטת המלכה בבלפסט והיה גם לחבר הסנאט של האוניברסיטה המלכותית של אירלנד. פורטר היה עמית האגודה המלכותית לספרות.
ספריו
שהייתו במזרח הניבה את חיבוריו על האזור. יהושע בן אריה ציין כי "חשיבות ספריו [של פורטר] אינה בגלל הערכותיו המדעיות, אלא בזכות סקירותיו על ארץ ישראל וסוריה". ב-1855 פרסם את ספרו "חמש שנים בדמשק" (Five Years in Damascus) שבו תיאר את חייו בה ואת מסעותיו לתדמור, לחורן וללבנון. ב-1858 פרסם את "מדריך לנוסעים לסוריה ולארץ ישראל" (Handbook for Travellers in Syria and Palestine) בהוצאת ג'ון מאריי. מהדורה שנייה, משוכתבת ומורחבת, פורסמה ב-1875 אחרי ביקור חוזר של פורטר באזור. ב-1865 ראה אור ספרו "ערי הענק של הבשן והמקומות הקדושים בסוריה" (The Giant Cities of Bashan and Syria's Holy Places) שזכה לעניין ולתפוצה רבה, אך גם לביקורת על העדר חקירה מדעית. כאיש דת הדגיש את התואם שמצא בין הכתובים לבין המקומות. כותרת המשנה לספרו על הבשן הייתה "המקומות הקדושים בסוריה". ספריו הנוספים על ארץ ישראל הם "דרך שומרון לגליל ולירדן" (Through Samaria to Galilee and the Jordan) מ-1885 ו"ירושלים, בית לחם וביתניה" (Jerusalem, Bethlehem, and Bethany) מ-1887. חיבורים אחרים שלו עוסקים בכתבי הקודש. פורטר חיבר ערכים רבים, רובם ככולם על אתרים בארץ ישראל, למילון האנציקלופדי לספרות מקראית (Cyclopædia of Biblical Literature) של ג'ון קיטו. כמו כן תרם ערכים לאנציקלופדיה בריטניקה ולמילון המקרא של סמית.
קישורים חיצוניים
J. L. (Josias Leslie) Porter, Five Years In Damascus, London: John Murray, 1855 כרך ראשון, כרך שני
J. L. Porter, Giant Cities of Bashan and Syria's Holy Places, London: Nelson, 1865
נייט הגדול: הולך על כל הקופה
נייט הגדול: הולך על כל הקופה (באנגלית: Big Nate Goes for Broke) הוא הספר הרביעי בסדרת נייט הגדול, אשר נכתב ואויר על ידי לינקולן פירס.
תקציר עלילה
הספר מתחיל בכך שנייט מחליט לפתוח חוג קומיקס בבית הספר ע"ש וושינגטון, הוא מקבל למהלך אישור מהמנהל ניקולס. בשיעור הראשון בחוג עם מר רוזה, הם מגלים שבבית הספר ג'פרסון, שנחשב ליריב הגדול של בית ספר ע"ש וושינגטון, מתנהל חוג קומיקס ברמה מקצועית.
העוינות בין שני בתי הספר מתחזקת לאחר שבחזרה הביתה, נייט, טדי ופרנסיס נקלעים לתוך מתקפת כדורי שלג מצד ילדים מבית ספר ג'פרסון. לאחר שהם חומקים מהם, דידי מסבה את תשומת לבם לצ'אד שעבר תאונה ונחבל בעצם הזנב שלו.
מנחם ברבש
מנחם ברבש (בן רבי בן שניאורסון) (יולי 1917 - ספטמבר 2006) היה מראשי שירות המודיעין של ההגנה בתל אביב, ולאחר קום המדינה פעיל ציבור. סייע בהקמת יישובים בנגב, השתתף בהכנות ללכידת אייכמן והרברטס צוקורס, ושימש נספח כלכלי בתאילנד.
נייט הגדול: הולך על כל הקופה
תקציר עלילה
לאחר מכן בבית הספר, מר רוזה מחליט לצרף בנות לחוג ומטיל את המשימה בידי נייט וחבריו. לבסוף יוצא שנייט צריך לשאול את דידי אם היא רוצה להצטרף, אך היא מבינה את זה לא נכון וחושבת שהוא מזמין אותה למסיבה.
מנחם ברבש
ביוגרפיה
נולד בבלארוס לרחל ולרב ישראל משה ברבש, משפחה מחסידות חב"ד, מצאצאי בעל התניא, (דור שביעי). אביו היה רב בחב"ד. בשנת 1936 עלה עם משפחתו לארץ ישראל והיא התיישבה בתל אביב. ריכז את סניף בורוכוב של הנוער העובד והלומד. התגייס לפלמ"ח. התנדב להגיע לגטו ורשה אך התוכנית לא יצאה לפועל. הצטרף לש"י כאחראי על הקשר עם הצבא הבריטי ומשטרת המנדט.
ב-10 במאי 1948 נחטף יחד עם יוסף אבידר ושני אנשי הגנה נוספים, על ידי אנשי לח"י. החטיפה בוצעה על ידי אנשי הלח"י שבקשו לשחרר את ראשי הלח"י בחיפה שנעצרו שלושה ימים קודם לכן על ידי ההגנה, שבקשה למנוע פעילות של הלח"י נגד הבריטים. ברבש וחבריו הוחזקו במלונת שומרים בכרם ליד זכרון יעקב. לאחר מספר ימים הושג הסכם בתיווך לוי אשכול לשחרור הדדי של חטופי ההגנה והלח"י עם התחייבות של הלח"י שלא לפעול נגד הבריטים וברבש שוחרר.
נייט הגדול: הולך על כל הקופה
תקציר עלילה
למחרת, טדי, פרנסיס ונייט מתכננים לגלוש מצוק קלפטיז. אך במהרה נולן וילדים נוספים מגיעים למקום, לוקחים בכוח את גלגל השלג החדש של טדי והורסים אותו לאחר שגלשו עליו ביחד. לאחר מכן השלושה הולכים ליד בית הספר שלהם ומגלים שנעשים שם שיפוצים, ובעקבות כך בית הספר יהיה סגור. בהתחלה השלושה שמחים מאוד, אך לאחר שהם מגיעים לביתו של נייט, אביו מקבל מייל שאומר שבזמן השיפוץ, הם ילמדו בבית ספר ג'פרסון, והשלושה לוקחים את זה באופן קשה.
ביום הראשון ללימודים בבית ספר ג'פרסון, השלושה תחילה מתפעלים מהמבנה של בית הספר וגודלו. בהמשך הם גם מתפעלים מהקפטריה ומהתפריט המגוון שיש בה בהשוואה לבית ספר ע"ש וושינגטון, אך העניינים בה מסתבכים כאשר נולן מתגרה בצ'אד ומציק לו. דידי מתגייסת לעזרת צ'אד ובהמשך גם נייט וחבריו, אך זה נגמר בכך שנייט שובר את פרק ידו לאחר שנופל משולחן האוכל.
הגבס מגביל את נייט מבחינת ציור קומיקס ולאחר כשחברי חוג הקומיקס מגיעים לחוג הקומיקס בג'פרסון, גברת אוורט מודיעה להם על קיומה של תחרות בשם "מספרי סיפורים" בה הם יכולים להשתתף, ובגלל היד השבורה של נייט, הוא יכתוב ודידי תצייר.
לאחר תום החוג, אחת הבנות בבית הספר רושמת על הגבס של נייט משפט כנגד בית הספר ע"ש וושינגטון, בעקבות כך דידי מעודדת את הבנים להתמודד נגדם במשחק הכדורסל, ואף מתחפשת לקמע של הקבוצה שלהם.
מנחם ברבש
ביוגרפיה
במלחמת העצמאות נפצע בהפצצת מטוסים מצרים.
נייט הגדול: הולך על כל הקופה
תקציר עלילה
אך במשחק עצמו, בית הספר ע"ש וושינגטון הפסיד 129:43 לג'פרסון. אחרי ההפסד הזה, נייט חושב לשנות אסטרטגיה ולהמציא ענף ספורט חדש בשביל לנצח אותם. הוא מבקש בזה את עזרתו של מר רוזה, אך על הרעיון הסופי נייט חושב בעצמו: תחרות פיסול בשלג. בתחרות עצמה, ג'פרסון מרמים ומשתמשים בשריון אמיתי בשביל פסל אביר השלג שלהם. בעוד בית הספר ע"ש וושינגטון יוצרים פסל של אכילס ובעקבות כך זוכים בתחרות. לאחר מכן הם מגלים שהם לא ניצחו את ג'פרסון רק בתחרות הזו, אלא גם בתחרות "מספרי סיפורים", לאחר שהגיעו למקום השלישי, כאשר מי שזכו במקומות הראשון והשני היו תיכוניסטים.
מנחם ברבש
ביוגרפיה
לאחר מלחמת העצמאות מונה על ידי שרת העבודה גולדה מאיר למנהל מחוז הנגב של משרד העבודה. בתפקידו סייע בהקמת יישובים חדשים ואכלוסם בעולים, בסלילת כבישים ובהקמת מפעלים בנגב. בין היתר עזר להקים את העיר דימונה.
בשנת 1958 יצא לדרום אמריקה בשליחות המגבית היהודית והשתתף בהכנות ללכידת אדולף אייכמן. בשנת 1963 התמנה לאחראי על עיירות הפיתוח בישראל. בתקופה זו יצא בשליחות "כלל" לארגנטינה.
בעת שהותו בארגנטינה התבקש על ידי חברו מאיר עמית לסייע לחוליה שרדפה אחרי הרברטס צוקורס. שימש כתצפיתן החוליה, ולאחר החיסול, היה מבוקש על ידי האינטרפול
בשנים 1968–1972 היה הנספח הכלכלי בשגרירות ישראל בתאילנד והניח את היסודות לשיתוף פעולה עם הארצות השכנות.
בשנים 1973–1982 היה אחראי על הדיור בצפון הארץ בחברת עמיגור. לאחר שפרש ניהל את קרן "תנופה לצמיחה" שהקימו יצחק בן אהרון וישראל קיסר.
ברבש כתב את הספר "האופציה הגרעינית של מדינת ישראל", שבו ניסה להעלות נושא-לוואי לבעיית האיום הגרעיני הנוגע לישראל והציג שאלות והערות בתחום המהותי-העקרוני.
משפחתו
בשנת 1945 התחתן ברבש עם רות הבר ונולדו להם 3 ילדים: אורי, בני והאחות הצעירה חני פרל-ברבש.
הגביע הארץ-ישראלי 1934
הגביע הארץ ישראלי 1934 הייתה התחרות השישית מאז היווסדה. המשחקים הסתיימו ב-2 ביוני 1934. למרות שקבוצות בריטיות חזרו להשתתף בתחרות, מספר המשתתפים ירד ל-10.
הסדרה השוודית (1910–1924)
הסדרה השוודית (בשוודית: Svenska Serien) הייתה טורניר-כדורגל במסגרת ליגה הראשון שהתקיים בשוודיה, בין השנים 1910–1924 והיא הייתה ליגת הכדורגל המקצועני בשוודיה בשנים אלו.
מבנה הליגה
מבנה הליגה לא היה קבוע, ומספר הקבוצות שהשתתפו נעו בין 4–12 קבוצות, שקיימו ביניהן שני מפגשים, האחד בבית והשני בחוץ, ובסך הכל שיחקו בין 6–18 משחקים בעונה סדירה. עם זאת, חלק מהעונות מעולם לא הושלמו, ובשנתיים האחרונות חולקו הקבוצות לשני בתים: מזרח (סטוקהולם, נורשפין וסביבתם) ומערב (גטבורג וסקונה).
1922/1923 עד 1923/1924
}}
דקל (מושב)
דֶּקֶל, או בשמו הרשום "דקל-כפר שיתופי", הוא מושב בצפון מערב הנגב, בחבל שלום, סמוך למפגש שלושת הגבולות: ישראל-מצרים-רצועת עזה. המושב הוקם ומנוהל על ידי אגודה שיתופית הרשומה בשם זה ונכלל ביישובי מועצה אזורית אשכול. מסונף לתנועת האיחוד החקלאי ומהקמתו מלווה על ידי הסוכנות היהודית. המושב נקרא על שם הדקל האופייני לאזור.
היסטוריה
המושב הוקם על ידי גרעין שהתאגד בימית, בשנת 1979. לקבוצת ימית נוספו 6 משפחות ממושבי צפון סיני, 2 משפחות מאופירה, 4 משפחות מבסיס חיל האוויר הישראלי איתם ועוד 2 משפחות מתוך הקו הירוק, ס"ה 48 משפחות. לאחר חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים, לפיהם התחייבה ישראל לפנות את סיני ולהחזירו למצרים עד אפריל 1982, ביקשו חברי הגרעין להקים יישוב חקלאי בחבל שלום. ב-25 בפברואר 1981 הונח אבן פינה ליישוב. באפריל 1982 עלו המשפחות על הקרקע.
שמו של היישוב נקרא על שם עץ הדקל שצמח על קברו של אבשלום פיינברג.
דמוגרפיה
חתך הגילים בדקל רחב מאוד וכולל זוגות צעירים ומשפחות ותיקות.
המושב קיבל החלטה אסטרטגית להתרחב. אושרה למושב תוכנית של 100 נחלות חקלאיות והגדלת משבצת הקרקע ל 8,000 דונם. נמצאות בתכנון: הרחבה חקלאית של עוד 28 נחלות חקלאיות והרחבה קהילתית של 115 מגרשים בני 750 מ"ר.
חינוך
מערכת החינוך של היישוב היא המערכת הכללית של המועצה האזורית אשכול. פעוטונים ותינוקיות קיימים באשכול גנים ביישוב אבשלום הסמוך. גני טרום חובה וחובה קיימים במושבים השכנים אשר בחבל שלום.
בתי ספר יסודיים חדשים, חטיבת ביניים ותיכון "נופי הבשור" - ממוקמים בקריית החינוך המועצתית במרחק של כ- 20 ק"מ מדקל, ממוגנים, מאובזרים ומטופחים ברמה הגבוהה ביותר, ומגובים במערך הסעות לכלל ישובי המועצה.
תרבות ופנאי
הקהילה בדקל מציינת את חגי ישראל באירועים וטקסים מקומיים, אשר בהכנתם מעורבות כלל משפחות היישוב בניצוחה של ועדת תרבות. בנוסף מתקיימות פעילויות לילדים ולנוער בהובלת ועדת חינוך ובליווי מדריכה בוגרת יישובית, טיולי משפחות בהובלת ועדת טיולים, וכן קיים צוות חירום ישובי פעיל ומעורב.
במרכז המושב: מגרשי ספורט, גני שעשועים, מועדון חברים, מועדון נוער, ג'ימבורי לפעוטות, בית כנסת, מדשאות רחבות, מושם דגש על טיפוח הנוי והניקיון במרחב הציבורי והן הפרטי.
בקרבת המושב מרכז שירותים "אבשלום" (500 מטר משער המושב): בריכת שחייה אזורית, מרכז קהילתי ("הדיונה") ובו ספריה, חוגים ופעילויות מגוונות לכל הגילאים, אשכול גנים לגיל הרך, מרכז בריאות של קופ"ח כללית (כולל תחנת טיפת חלב ומרכז ריפוי בעיסוק), סופרמרקט חדיש וגלידריה.
תעסוקה
במקום 72 נחלות חקלאיות, שגודל כל אחת 30 דונם. התושבים מתפרנסים מהפעלת משקים חקלאיים, שכוללים בתי צמיחה של ירקות או פרחים ומטעים שונים. בנוסף על אלה כמחצית התושבים מוצאים את פרנסתם מחוץ ליישוב בהוראה, מינהל, בריאות, הדרכה, ובמגוון מקצועות חופשיים. לאחרונה בנוסף למשקים חקלאיים ישנם חברי מושב רבים אשר הקימו מיזמים תיירותיים בעלי אופי ייחודי.
רודז מאפריקה
הסרט Rhodes of Africa הוא סרט ביוגרפיה בריטי מ-1936 שמספר על ססיל רודז, מקים חברת דרום אפריקה הבריטית, וראש הממשלה של קולוניית קייפ (קולוניית כף התקווה הטובה). הצילומים של הסרט נערכו ברודזיה הדרומית בשנה 1935, והסרט הוקרן בשחור לבן לראשונה בבריטניה בפברואר 1936. הסרט בוים על ידי ברתולד וירטל, והשחקנים המרכזיים הם: וולטר יוסטון, אוסקר הומולקה, באזיל סידני וברנארד לי. אוסקר הומולקה אף זכה בפרס השחקן השמיני הטוב ביותר בשנה שבו יצא הסרט, על הגילום של פול קרוגר והסרט נחשב לסרט השמיני הטוב ביותר של השנה.
עלילה
הסרט מתחיל בכתוביות אשר מסבירות שקיימת מחלוקת בנוגע לססיל רודס: האם הוא היה גיבור ודמות להשראה או הרפתקן שאפתן. אבל בשביל העמים האפריקאים שהוא כבש, הוא היה לוחם מלכותי. ובמותו, הוא היה האדם הלבן היחיד שזכה לכבוד של הצעדה המלכותית שלהם.
הסרט נפתח בהסבר איך מפת דרום אפריקה נראתה בשנת 1870. אחרי ההסבר הסרט מראה שמשפחה בקולוניית קייפ מצאו יהלום. בעקבות זה, התחיל מרוץ יהלומים שלם. אחר כך, רודז מופיע לראשונה בסרט, מהמר. כשהוא מסיים להמר, הוא פוגש את היריב שלו שמתכוון לקנות את כל מכרות הקימברלי, ורודז אמר שזה גם מה שהוא מתכוון לעשות. אחר כך הוא הולך לרופא, והרופא מבשר לו שיש לו רק עוד שש שנים לחיות. אחרי שהם משוחחים, הרופא טוען שלרודז יש רצון לחיות, וזה יותר טוב מכל תרופה שהוא יכול לתת.
עשר שנים מאוחר יותר - הרופא שלו לא מאמין ובירך את רודז שהצליח להשתלט על כל המכרות שבקימברלי. אחר כך, הוא אומר שלפני עשר שנים, הוא נתן לו רק עוד שש שנים לחיות, ורודז אמר שמאז לו היה אפילו רגע פנוי לחשוב על זה. אחרי שהם משוחחים קצת, היריב של רודז נכנס ואמר שהוא לא מבין איך רודז הצליח לנצח, ורודז הסביר לו שהעובדים שלו העבירו לו את כל התוכניות שלו וכך רודז הצליח להשיג ניצחון. אחרי שהיריב של רודז מוציא קצת מהזעם שלו, רודז אמר שהוא מעוניין להזמין אותו לעבוד בחברה שלו. רודז מראה את מפת אפריקה לעובדים שלו בחברת דרום אפריקה הבריטית ומסביר להם שמצפון לאן שהם נמצאים, נמצאו ברפובליקת טרנסוול מכרות עשירים של זהב, ושהמדינה הענייה זו, כבר לא ענייה יותר. המכרות האלה לא זמינים עבורם, אבל בצון מי יודע מה הם ימצאו, זהב, נחושת, פחם, אדמות פוריות לחקלאות. הוא הסביר שהיהלומים שהם מצאו יכולים להיגמר, ולכן חייב להרחיב שטחים. בהתחלה הייתה התנגדות, אבל אחר כך הוא הצליח לשכנע אותם נשיא טרנסוול, אמו וחברו, הנרי מדברים על רודז עם אישה שבאה לבקר אותם. מודע להם שרודז מתכנן לפגוש את לובנגולה, וקרוגר (נשיא הבורים) אומר להנרי שהוא חייב להגיע לשמה קודם, ולהזהיר את לובנגולה. כשרודז נכנס לתוך גבולות הארץ של לובנגולה, הרבה אנשים מקומיים מקיפים אותו, ומביאים אותו למלך שלהם. בהתחלה, לובנגולה כועס מזה שכל האנשים הלבנים שבאים לארץ הזו רוצים משהו ממנו, ואומר שאם הוא היה יכול להיפתר מכולם, הוא היה עושה את זה. החיילים שלו מתחילים לכוון עליו את הכידונים, אבל אחר כך רודז אומר שהוא רוצה לדבר עם המלך, והם מורידים את הכידונים. רודז אומר שמלך לובנגולה לא יצליח להשיג מנוחה מכל האנשים הלבנים שבאים לחפור לו, אלה אם כן, הוא יעשה עסקה עם אדם אחד כזה שיוכל להגן עליו. אחרי קצת שכנוע, הוא מראה לו את החוזה שלו ולובנגולה חותם עליו.
כעבור כמה ימים, רודז מגיע לביתו של נשיא הבורים, ומודיע לו שהוא הצליח להשיג את הארץ של לובנגולה. הוא אומר ששתי המדינות החזקות ביותר באפריקה צריכים לעבוד ביחד, אחרת יהיה מלחמה. קרוגר אומר שאם יהיה מלחמה זה יהיה אשמת האנגלים ולא אשמתו. רודז אומר שזה לא משנה אשמת מי זה יהיה, כי אם יהיה מלחמה, זה יהרוס את מה שרודז בנה ואת מה שקרוגר בנה. קרוגר מסרב, ואומר שהם לא ילחמו ולא יעבדו ביחד. שני רופאים שמדברים על המצב הבריאותי הקשה של רודז, ואומרים שזה טרגדיה, מדינה שלמה קרויה על שמו, הוא רק חזר מלונדון איפה שקיבלו אותו כמו מלך, והוא סובל מבעיות לב. הרופא השני אומר שזה נס שזה לא קרה הרבה שהים לפני כך ושרק האידאולוגיה שלו יכלה להחזיק אותו חי כל כך הרבה. רודז מדבר עם כמה אנשים. הם אומרים לו שטרנסוול זועקים לעזרתו. רודז אומר שקרוגר הוא האדם ביחיד בעולם שאין לו את היכולת לעשות איתו עסקה. אנשים מתלוננים לקרוגר, אומרים לו שהוא קרא לאנשים לבוא לפתח את המדינה שלו, ובתור תגובה לזעקה שלו הם באו מכל קצוות העולם. כל יוהנסבורג נבנתה מהכסף שלהם, והחוקים שלו נותנים להם פחות זכויות. המשטרה מגנה רק על הבורים ולא עליהם. השדות של אחד מהם הותקפו על ידי מגפה, והוא לא יכול להציל את היבול שלו כי לפי קרוגר, מגפה בשדות זה עונש מהשמיים. פול קרוגר מסרב להקשיב להם, אז הם מחליטים לקחת רכבת דרומה, לקייפ טאון, לרודז. בהתחלה, הם אומרים שהם לא יכולים להגיד תחום חיים אחד שרודז לא שיפר והם מבקשים ממנו, בתור ראש הממשלה של קייפ קולוני, והדירקטור של חברת דרום אפריקה הבריטית, לשלוח חיילים להגן עליהם. הם אומרים שהם יקבלו זכויות וחופש, ושהוא יקבל דרום אפריקה מאוחדת. הוא קורס, והרופאים שלו מביאים אותו לנוח, ואומרים לאנשים מטרנסוול שעוד מעט הוא יהיה בסדר ושהוא יוכל לדבר איתם. בבית של נשיא הבורים, כמה אנשים באו עליו ואמרו שהם מסרבים לצאת לפני שהוא מבין מה באמת קורה. הוא אומר שהם עצרו משאית מלאה במיכלי נפט-כל המיכלים היו מלאים בתחמושת. הם מנסים לגרום לו לתת את האות, להתחיל להילחם, והוא אומר שצריך לתת להם זמן.
בגבול בין קולוניות דרום אפריקה הבריטיות, לבין טרנסוול, החיילים של צבא חברת דרום אפריקה הבריטית כבר היו חסרי סבלנות. הם שולחים מכתב לרודז ומבקשים שהם יצאו כמה שיותר מהר. רודז אומר את זה לאנשים שבאו לבקש עזרה במרד שלהם, אבל הם אומרים שהם עדיין לא מוכנים. כשרודז שמע שכוחות הבורים לכדו את הכוחות שהוא שלח לגבול, הוא ישר הלך ליונהסבורג, לפגוש את קרוגר לבקש שישחררו אותם. בהתחלה קרוגר סירב, אבל אחר כך רודז טוען שהוא כבר לא ראש הממשלה של קייפ קולוני, או הדירקטור של חברת דרום אפריקה הבריטית-הוא התפטר משניהם. הוא כבר לא יכול להפריע לקרוגר ומבקש שישחרר את הכוחות שהוא חטף.
צוות ההפקה
מקור
פיתוח
הסרט היה רעיון של הסופרת הדרום אפריקאית שרה מילין שגייסה את הרעיון של הסרט על חייו של רודז. התוכניות להתחיל לצלם את הסרט ננטשו כאשר גנרל סמאטס הביע התנגדות לפרויקט עם זאת הוא שינה את דעתו אחרי שהוא קרא עותק של התסריט
צילומים
הצילומים של הסרט נערכו ברודזיה הדרומית בשנה 1935 על ידי בונט (BONNETT, S.R) וע"י ברנרד נוולס (KNOWLES, Bernard)
פסקול
הפסקולים בסרט הולחנו על ידי הוברט באת', הוברט היה מלחין קולנוע בריטי, מנהל מוזיקלי ומנצח. ההלחנה וההקלטה נוהלה על ידי לואי לוי
לוי היה מלחין סרטים בשפה האנגלית ומנהל מוזיקלי בנוסף בסרט היה שימוש בפסי קול ללא קרדיט ליוצרים שלהם:
שיווק
הסרט הופץ על ידי Gaumont-British Picture Corporation שמפיקה ומפיצה סרטים ברשת הקולנוע הבריטית
ביקורות
הסרט זכה לביקורות טובות מכמה עיתונים שטוענים שהסרט הוא סרט מרגש, ושהוא מגלם בצורה יפה את הדמות של ססיל רודס, את החזון שלו, ואת הבעיות שעמדו לפניו. הסרט מגלם בצורה יפה את הסכסוך עם קרוגר, את ההסכם עם לובנגולה ואת היהלומים בקימברלי.
השחקנים גם קיבלו שבחים, ולטענת המבקרים, וולטר יוסטון, גילם בצורה מצוינת את ססיל רודס, בצורה שכל אחד יכול להבין ולאהוב אותו.
למרות זאת, היו גם ביקורות רעות על הסרט. היו אנשים שטענו שהסרט מראה את סיפור חייו של רודז בצורה נורא שטחית, ולא מראה שום דעה על המעשים של רודז.
פרסים
הסרט נחשב הסרט השמיני הטוב ביותר של שנת 1936, ואוסקר הומולקה זכה בפרס השחקן השמיני הטוב ביותר של השנה על הגילום המציאותי של פול קרוגר.
הריקוד האחרון
הריקוד האחרון הוא סרט תיעודי בן 55 דקות של הבמאי יוסי אשדות, בהפקת מחלקת התעודה של הערוץ הראשון.
רקע - כללי
הריקוד האחרון מספר את סיפורם של שלמה בר וסמסון קהמקר מקימי להקת הברירה הטבעית.
להקת הברירה הטבעית הוקמה בשנת 1977 ב'באר יעקב' על ידי שלמה בר שקיבל באותה העת מהמחזאי יהושע סובול והבמאית נולה צ'לטון להלחין את שירי מחזה המחאה 'עצבים' שהם העלו באותה העת בתיאטרון חיפה. בהרכב הלהקה המקורי נגנו ושרו: ישראל בורוכוב - גיטרה בס, מיגל הרשטיין - גיטרה, סמסון קהמקר - כינור ושלמה בר - תיפוף.
רקע לסרט
המופע התקיים בהאנגר 11 בנמל ת"א, שם התכנסו שלמה בר יחד עם יוצרים נוספים כדי לכבד את סמסון. את אירוע הפרידה תיעדה המצלמה של הבמאי יוסי אשדות מתוך כוונה להופכו לכתבת טלוויזיה שתעלה ב'יומן תרבות' בערוץ הראשון. עוד באותו ערב ביקש הבמאי אשדות להגיע לביתו של סמסון עם צוות צילום לצורך צילום ראיון אישי. המפגש בין הבמאי לבין סמסון בדירתו המוזנחת באשדוד, כשהוא במצב כלכלי ובריאותי קשה, הוליד את הסרט 'הריקוד האחרון' המספר את סיפורם של סמסון קהמקר ושותפו לדרך היצירה שלמה בר.
הסרט
הסרט הוקרן בפעם הראשונה בפסטיבל לטלוויזיה ראש פינה. בסינמטק תל אביב ובמסגרת מחלקת התעודה של הערוץ הראשון.
ב - 8 לחודש יולי 2007 שש שנים לאחר מופע הפרידה מלהקת הברירה הטבעית וחמש שנים לאחר צאת הסרט 'הריקוד האחרון' הלך לעולמו היוצר סמסון קהמקר. הוא קבור בבית הקברות העירוני באשדוד.
בסרט משתתפים גם יעל אופנבך, כלא שש, וצבי צילקר.
משוואות פרנה
בגאומטריה דיפרנציאלית, בהינתן עקומה במישור בפרמטריזציה טבעית, משוואות פרנה (Frenet) הן משוואות דיפרנציאליות המתארות את השינוי של הווקטור המשיק לעקומה והווקטור הנורמל לו, כתלות בעקמומיות העקומה. חשיבותן של משוואות אלה היא שבהינתן תנאי התחלה ופונקציית עקמומיות רגולרית, ניתן לשחזר את העקומה באופן גלובלי באמצעות פתרון המשוואות.
תהי עקומה רגולרית  וגזירה פעמיים ברציפות בפרמטר הטבעי. נגדיר וקטור משיק על ידי מכיוון שהעקומה נתונה בפרמטריזציה טבעית זהו וקטור יחידה, כלומר הנורמה או הגודל שלו שווה ל-1. נשלים וקטור זה לבסיס אורתונורמלי בעל אוריינטציה חיובית (בעזרת כלל יד ימין) על ידי וקטור יחידה נוסף, \vec{n}(s) הניצב לווקטור המשיק. משוואות פרנה טוענות ש- כאשר \ k(s) היא העקמומיות. זוהי מערכת משוואות דיפרנציאליות רגילות ליניאריות ומסדר ראשון. נהוג להציג את המשוואות בצורה מטריציונית: נשים לב שמטריצת המקדמים היא מטריצה אנטי-סימטרית. עובדה זו נכונה גם במקרה הכללי יותר.
את המשוואות ניתן להסיק באופן הבא:
מרטיני-הנרי
מרטיני-הנרי (באנגלית: Martini–Henry) הוא רובה מחורק נטען בית בליעה בעל טעינת ידית, אשר פותח ב-1870 בבריטניה ושימש את הצבא הבריטי ומספר מדינות נוספות החל מ-1871 ועד לסוף מלחמת העולם הראשונה.
רובה המרטיני-הנרי החליף את הסניידר-אנפילד ונקלט ב-1871 בתור רובה השירות של כוחות הצבא הבריטי והאימפריה הבריטית. בין חצי מיליון למיליון רובים סך הכל יוצרו בארבעה דגמים עיקריים (סימן 1 עד סימן 4) עם גרסת קרבין מקוצרת לשימוש פרשים וכוחות ארטילריה. הוא נותר בשימוש סדיר עד 1918 למרות פיתוחו של הלי-מטפורד ולאחר מכן הלי אנפילד שבהדרגה החליפו אותו.
המרטיני-הנרי שירת במערכות השונות ברחבי האימפריה הבריטית, כולל המלחמה האנגלו-אפגנית השנייה, מלחמת הזולו, מלחמת הבורים ומלחמת העולם הראשונה.
הסניידר-אנפילד אומנם היה הרובה הבריטי הראשון שכלל טעינת בית בליעה (במקום מהלוע), המרטיני-הנרי פותח בתצורה זו מתחילתו והיה מהיר וקל לתפעול בהרבה מקודמו. מאפיין משמעותי במרטיני-הנרי היה טעינת הידית שפותחה על ידי הנרי פיבודי ושוכללה על ידי פרידריך פון מרטיני. אופן הטעינה כלל הורדת ידית מתחת לרובה אשר פתחה את בית הבליעה מחלקו העליון, כדור בודד היה מוכנס לתוך בית הבליעה, ובהרמה חזרה של הידית בית הבליעה היה נסגר והכדור היה נכנס למקומו. הורדה חזרה של הידית לאחר הירי הייתה פותחת את בית הבליעה והתרמיל היה נזרק החוצה.
לווייתני אוגוסט
לווייתני אוגוסט (באנגלית: The Whales of August) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1987 בבימויו של לינדסי אנדרסון המבוסס על מחזה בשם זה מאת דייוויד בארי שגם כתב את התסריט. בטי דייוויס וליליאן גיש משחקות בתפקידים הראשיים בתור שתי אחיות זקנות. בנוסף להן משחקים אן סאות'רן בתור ידידתם ווינסנט פרייס בתור שכנן.
הסרט צולם על Cliff Island במפרץ מיין.
לאונרד מילר
לאונרד מילר (באנגלית: Leonard Miller; נולד ב-26 בנובמבר 2003) הוא כדורסלן קנדי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בקבוצת מינסוטה טימברוולבס.
לווייתני אוגוסט
גיש הייתה בת 93 בצילום הסרט ושיחקה את האחות הקטנה המטפלת באחותה הגדולה אותה גילמה דייוויס שהייתה "רק" בת 79.
לאונרד מילר
קריירה
מילר נולד בסקארבורו, קנדה, ובצעירותו שיחק כדורסל, כדורעף וגולף. לאחר שהחל לשחק כדורסל בתיכון מקומי, הוא עבר לתיכונים ביוטה ובפלורידה, אך הפסיד כמה חודשי משחק בעקבות שבר בשורש כף היד, שדרש ניתוח, ושב לקנדה. כאשר סיים את התיכון, השתתף מילר בנייקי הופ סאמיט, הציג מועמדות לדראפט 2022 ב-NBA ולבסוף משך אותה וב-7 בספטמבר 2022 הצטרף לג'י ליג איגנייט, מליגת הפיתוח של ה-NBA. בעונת 2022/2023 העמיד ממוצעים של 16.9 נקודות, 10.1 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים ב-30.6 דקות למשחק.
לווייתני אוגוסט
אן סאות'רן הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, ליליאן גיש זכתה ב-National Board of Review בפרס השחקנית הטובה ביותר.
לאונרד מילר
קריירה
ב-22 באפריל 2023 הכריז כי יתמודד בדראפט 2023 ב-NBA. ב-23 ביוני 2023 הוא נבחר במקום ה-33 בדראפט על ידי הסן אנטוניו ספרס והועבר לטימברוולבס באופן מיידי.
לווייתני אוגוסט
זה היה הסרט האחרון של גיש וסאות'רן ולפני אחרון של דייוויס.
לאונרד מילר
קריירה
ב-7 ליולי באותה שנה הוא ערך את משחקו הראשון בליגת הקיץ של ה-NBA וסיים עם שורה סטטיסטית של 16 נקודות, 11 כדורים חוזרים, 2 אסיסטים, 2 חטיפות וחסימה.
לווייתני אוגוסט
תקציר העלילה
הסרט מתחיל בפלשבק בשחור-לבן. שלוש בחורות צעירות רצות מבית הבנוי על צוק מעל החוף כדי לחזות בלווייתנים המגיעים כל קיץ קרוב לחוף מפרץ מיין.
הסרט ממשיך בצבע. לאחר עשרות שנים גרות בבית על החוף שתי אחיות אלמנות זקנות. אליזבת "ליבי" (בטי דייוויס) ושרה (ליליאן גיש). שתיהן גרו בפילדלפיה והבית במיין שימש להם כבית קיץ. זה היה בית המשפחה וכעת הוא שייך לשרה המטפלת בליבי כבדת הראייה.
ליבי, האחות הגדולה בעלת אופי מריר ועצבני. שרה בעלת אופי רך וסלחני וסועדת את אחותה למרות היחס המנוכר שהיא מקבלת ממנה.
שתי האחיות מרבות לשבת במרפסת ולהתבונן בים ולהעלות זיכרונות על בעליהן שנפטרו ועל הקושי להזדקן. ליבי מיואשת מחייה ומחכה למלאך המוות שיגאל אותה. את כל תסכוליה היא מוציאה על אחותה שרה המשתדלת לספוג אותם ולהמשיך לטפל בה כתמורה לשנים בה גרה אצל ליבי ובעלה כאשר בעלה נפטר.
לבית הבודד מגיעה מדי פעם חברתם מילדות "טישה" (אן סאות'רן) הגרה בסמוך ולעומת שתי האחיות המדוכאות היא מלאה עדיין בשמחת חיים.
לבית מגיע גם ניקולס מרנוב (וינסנט פרייס) שהיה בעברו ממשפחת אצולה רוסית שנאלץ לברוח לאחר המהפכה. הוא מתארח אצל האחיות ומנסה ליצור איתן קשר כדי שישכירו לו חדר בביתן אך ליבי מודיעה לו כי שום גבר לא יגור בביתם.
"טישה" מנסה לשכנע את שרה למכור את הבית הגדול עליה ומביאה מתווך נדל"ן אך שרה מגרשת אותו.
היחסים בין האחיות עוברים מעלות ומורדות אך לבסוף הן מתפייסות וליבי מסכימה לבנות חלון גדול בבית שישקיף על הים אף על פי שקודם סירבה בגלל המחיר.
לבסוף, שתי האחיות יוצאות לקצה הצוק כששרה תומכת בליבי, ומחכות להופעת הלווייתנים.
בית החולים הקליני בוטקין למחלות זיהומיות
בית החולים הקליני בוטקין למחלות זיהומיות הוא בית חולים בסנקט פטרבורג, רוסיה לטיפול בחולים במחלות זיהומיות, הבסיס הקליני של האוניברסיטאות הרפואיות בעיר, והוא בית החולים למחלות זיהומיות הגדול ביותר ברוסיה עם 1210 מיטות.
בית החולים נבנה בשנת 1880, ומאז פועל ברציפות כבית החולים העיקרי בצפון מערב רוסיה לטיפול בנגיפים ומחלות זיהומיות. הוא נפתח ב-17 באפריל 1882 בשם בית החולים הכללי על שם אלכסנדר. המתחם כלל 22 פחונים. בשנה ראשונה הוא היה מיועד לגברים בלבד. לאחר כשנה הוא התחיל לקבל נשים וילדים. את שמו הנוכחי קיבל מהרופא הראשי של בית החולים במאה ה-19, התרפיסט סרגיי בוטקין, שמת ב-1889, ומאז בית החולים נושא את שמו.
בשנת 1926 על ידי אדריכלים אלכסנדר גגלו ודוד קריצ'בסקי הוכנה תוכנית לבנייה מחדש של המתחם. בהתאם לתוכנית היה מתוכן לבנות 13 בניינים חדשים ולהרוס את הבנייה הישנה. רוב הבניינים החדשים הוקמו והופעלו עד לשנת 1933.
במהלך מלחמת העולם השנייה מתחם בית חולים סבל מהפצצות. בשנת 1945 רופאי בית חולים לראשונה קיבלו לרשותם פניצילין וזה תרם לקיטון משמעותי בתמותת חולים.
בתחילת המאה ה-21 היו תוכניות להעברת בית חולים ל-2 מתחמים חדשים מחוץ לאזור מרכז העיר. לאחר מספר שנים ודחיות רבות בביצוע התוכנית בוטלה. במקום זה הוחלט לבצע שיפוץ ושדרוג חלק מבניינים קיימים, בחלק אחר פעילות תופסק.
נעלי DC
נעלי DC (באנגלית: DC Shoes) היא חברת הנעלה אמריקאית שמושבה בויסטה שבקליפורניה. החברה נוסדה ביוני 1994 ומתמחה בייצור נעלי סקייטבורד, מגפי סנואובורד וביגוד. החברה מייצרת נעליים לכל סוגי הספורט האתגרי, ביניהם סקייטבורדינג, סנואובורדינג, אופני BMX, מוטוקרוס, מרוצי ראלי וגלישת גלים, לגברים ונשים בגילאים שונים. ב-10 במרץ 2004 נרכשה החברה על ידי חברת קוויקסילבר.
קופי לייק
קופי לייק (באנגלית: Coffee Lake, תרגום: "אגם קפה") הוא שם קוד למעבדי 14 ננומטר של אינטל, המהווים דור מתקדם יותר של קודמיו: סקיי לייק וקייבי לייק.
הגרפיקה המשולבת על שבבי קופי לייק תומכת ב DP 1.2 ל-HDMI 2.0 וקישוריות HDCP 2.2.
המעבדים מציעים עד 25% שיפור בקצב המסגרות ביחס למעבדי קייבי לייק.
המעבדים תומכים ב-DDR4-2400 MHz זיכרון (מובנה) במצב ערוץ כפול. המעבדים שוחררו לשוק ב-5 באוקטובר 2017 (מוקדם מהתאריך המקורי, עקב תחרות קשה מצד AMD שהכריזו על מעבדים בעלי 6 ליבות). קופי לייק ישמש בשילוב עם ערכת השבבים 300-Series.
מקס סלפוגט
מקס סלפוגט (בגרמנית: Max Slevogt; 8 באוקטובר 1868 – 20 בספטמבר 1932) היה צייר ומאייר אימפרסיוניסטי גרמני, הידוע בעיקר בנופיו. הוא היה, יחד עם לוביס קורינת ומקס ליברמן, אחד הנציגים המובילים בגרמניה של ציור ישיר מהטבע. חבר הזצסיון הברלינאי.
קורות חיים
הוא נולד בלנדשוט, גרמניה, בשנת 1868. בין השנים 1885–1889 למד באקדמיה של מינכן, וציוריו המוקדמים כהים, וממחישים את הסגנון הרווח במינכן. בשנת 1889 ביקר סלפוגט בפריז, שם השתתף באקדמיה ז'וליאן. בשנת 1896 צייר קריקטורות למגזינים Simplicissimus ו-Jugend, ובשנה שלאחר מכן הציג תערוכת יחיד ראשונה בווינה.
לקראת סוף שנות ה-90 של המאה ה-19 השתנה לוח הצבעים שלו. הוא נסע שוב לפריז בשנת 1900, שם היה מיוצג בביתן הגרמני של התערוכה העולמית עם העבודה "שחרזדה", והתרשם מאוד מציוריו של אדואר מאנה. בשנת 1901 הצטרף לזצסיון הברלינאי. במסע במצרים בשנת 1914 הפיק 21 ציורי שמן בסגנון בהיר ורענן, כמו גם מספר רב של צבעי מים ורישומים; בנסיעה חזרה הוא עצר באיטליה. ביוני רכש את בית בנויקסטל. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא נשלח כצייר מלחמה רשמי לחזית המערבית. חוויית המלחמה הביאה לחיפוש אחר סגנון חדש המתאים לביטוי זוועות המלחמה. באותה שנה הוא הפך לחבר באקדמיה הפרוסית לאמנויות בברלין.
הוא עיצב תפאורה להופעה של "דון ג'ובאני" של מוצרט באופרה הממלכתית בדרזדן בשנת 1924. בשנת 1929 הוענק לו תערוכת יחיד ליום הולדתו 60 באקדמיה הפרוסית לאמנויות בברלין. בשנה האחרונה לחייו עבד על ציור הקיר הדתי גולגאתה בכנסיית השלום בלודוויגסהאפן שעל הריין. הוא נהרס על ידי הפצצה במהלך מלחמת העולם השנייה.
מקס סלפוגט נפטר בליינסוויילר שבבוואריה בשנת 1932. נקבר במקום קבורת המשפחה בנויקסטל.
מהדובים באהבה
מהדובים באהבה (באנגלית: The Care Bears Movie) הוא סרט הנפשה קנדי משנת 1985. הסרט הוא מהראשונים שהתבססו ישירות על דמויות מסדרת צעצועים - דובי הצעצוע "דובוני אכפת לי". בעקבות הצלחת הסרט נוצרו שני סרטי המשך, "דובוני אכפת לי: דור חדש" (1986) ו"דובוני אכפת לי בארץ הפלאות" (1987), במקביל לכיכובן של הדמויות גם במדיות אחרות (סדרת טלוויזיה, קלטות וידאו ועוד).
תקציר העלילה
בסרט מתוארות הרפתקאותיהם של דובוני "אכפת לי", המתגוררים בין העננים בארץ "אכפתיה". לדובים צבעים שונים, ולכל אחד מהם סמל ייחודי על בטנו המייצג תכונה ייחודית באישיותו. בסרט מוצגים גם הדודנים והחברים של דובוני אכפת לי, שעוזרים להם. יחד יוצאת החבורה למשימות "אכפתיות" בעולם, כגון סיוע לשני ילדים בודדים למצוא הורים חדשים. הרוח ששולטת על קוסם צעיר מנסה לפגוע בעבודתם, אך הם גוברים עליה ומשחררים את הקוסם מהכישוף.
פרסים
לאור הרווחים הגבוהים שגרף הסרט בקופות במהלך שנת 1985 (1.8 מיליון דולר קנדי), זכה הסרט בפרס "Golden Reel Award" הקנדי, עבור הסרט הקנדי הרווחי ביותר בשנה.
סטנדרט ג'אז
סטנדרט ג'אז הוא לחן בעל חשיבות רבה בעולם הג'אז. חשיבותם של סטנדרטים מתבטאת בהיותם מפורסמים ביותר בקרב קהל הג'אז והאמנים, ובכך שבוצעו והוקלטו פעמים רבות על ידי אמני ג'אז שונים. לא כל הסטנדרטים נוצרו במוזיקת הג'אז במקורם, ולא כל לחן ג'אז שמבוצע תכופות הוא סטנדרט. קטע ידוע נחשב לסטנדרט ג'אז רק כאשר חוזרים ומבצעים אותו אמני ג'אז.
לא ניתן להגדיר באופן מוחלט מתי יצירת ג'אז היא סטנדרט, ועל כן אין אפשרות לספק רשימה מוסכמת של כל הסטנדרטים. עם זאת, ישנם ספרי לימוד מהיר של יצירות פופולריות עבור נגנים (המכונים "פייק בוק", מאנגלית: Fake Book) שמנסים לכלול את כל הסטנדרטים, כשהספר המפורסם מכולם הוא ה"ריל בוק" (Real Book).
מקורם של רבים מהסטנדרטים הראשונים הוא במחזות זמר של ברודוויי, שנכתבו על ידי הפזמונאים והמלחינים של "סמטת טין פאן", כלומר, קטעים שלא יועדו במקורם לביצועי ג'אז. כותבי הסטנדרטים הבולטים ביותר מתחום זה הם ג'ורג' גרשווין וקול פורטר, ועד היום הסטנדרט המוקלט ביותר הוא Body and Soul מאת ג'וני גרין. ישנם גם סטנדרטים שהגיעו מסרטים, כגון Someday My Prince Will Come שהופיע בסרט "שלגיה ושבעת הגמדים" של חברת וולט דיסני והוקלט על ידי מיילס דייוויס, ביל אוונס ועוד. עם התפתחות הג'אז הופיעו סטנדרטים שיועדו במקורם לג'אז. בין מלחיני ג'אז בולטים שחלקים מהרפרטואר שלהם הפכו לסטנדרטים בג'אז ניתן למנות את ת'לוניוס מונק, דיוק אלינגטון, צ'ארלי פארקר, מיילס דייוויס ועוד. הסטנדרט המוקלט ביותר שנכתב על ידי מוזיקאי ג'אז הוא Round Midnight מאת ת'לוניוס מונק.
כשם שבמוזיקת הג'אז יש תתי-סוגות רבות, כך גם רבות סוגות הסטנדרטים.
דיקסילנד ג'אז
סטנדרטים מסורתיים בסגנון הדיקסילנד ג'אז:
סווינג
סטנדרטים מקובלים בסגנון הסווינג:
בי בופ
סטנדרטים מקובלים בסגנון הבי בופ:
Antena 3
Antena 3 הוא ערוץ טלוויזיה ספרדי המשדר מאז 25 בדצמבר 1989, ונמצא בבעלות חברת ארטסמדיה, המחזיקה בבעלותה גם את Onda Cero, שהיא אחת מתחנות הרדיו הפופולריות ביותר בספרד. הערוץ משודר לרוב באפיק 3, מייד לאחר שני הערוצים הארציים המובילים, למעט באוטונומיות שם הערוץ המקומי תופס את אפיק 3.
תחילת הדרך (1989–1992)
כבר בשנת 1982 נכנסה Antena 3 לשוק התקשורת הספרדי כשב-4 במאי אותה שנה החלה לשדר תחנת הרדיו אנטנה 3 ודרכה עודדה את פתיחת שוק הטלוויזיה בספרד לתחרות.
נוכחות החברה בשוק הטלוויזיה הספרדי החלה לאחר שממשלת ספרד הודיעה בשנת 1988 כי היא צפויה להעניק 3 רישיונות לשידורי טלוויזיה פרטיים על פי חוק טלוויזיה מסחרית שאושר באותה שנה. על מנת שהחברה תוכל לקבל רישיון, בוצעו בה שינויים ונוצר הרכב בעלי מניות חדש. ההון הראשוני של החברה עמד על 10 מיליון פזטות.
אחרי שאחד משלושת הרישיונות הוענק ב-25 באוגוסט 1989 התחיל הערוץ לשדר בשידורים רגילים ב-25 בינואר 1990. הערוץ עלה לאוויר כשבספרד הרצון להתחיל בשידורי טלוויזיה מסחרית הגיע לשיא. לאחר תוכנית שעדכנה את הצופים בהקמת הערוץ, עברו לשדר את השעשועון "גלגל המזל".
על אף ההתחלה המבטיחה, מחסור באמצעים טכניים והיעדר ניסיון טלוויזיוני של ממש של רבים מהעובדים (שקודם לכן עסקו בעיקר בשידורי תחנת הרדיו) הביאו לשיעורי צפייה נמוכים.
עידן אנטוניו אסנסיו (1992–1997)
שינוי משמעותי בערוץ התרחש ב-17 ביוני 1992 כאשר קבוצת Zeta הפכה לבעלת מניות הרוב ומינתה את אנטוניו אסנסיו לנשיא החברה. הקבוצה החליטה לבצע שינויים משמעותיים בערוץ כדי לשנות את התוכן המשודר ואת רמתו המקצועית והאסתטית. כך המגישים ברדיו החלו לעזוב את הטלוויזיה והוחלפו על ידי אנשים בעלי ניסיון בשידורים טלוויזיוניים. עקב כך, הרייטינג החל לעלות בהדרגה עד שבאפריל 1994 לראשונה ערוץ פרטי היה לערוץ המוביל בספרד.
באותה שנה, רכש הערוץ את זכויות השידור לסדרת האנימציה משפחת סימפסון שעלתה לשידור ב-15 בדצמבר ומאז הפכה לאחת מתוכניות העוגן של הערוץ עד שעברה לערוץ Neox ב-2 בספטמבר 2018, אחרי 24 שנות שידור. הסדרה עלתה לשידור הודות להסכם עם אולפני פוקס המאה ה-20 ולפיו יכול הערוץ לרכוש סרטים וסדרות מהאולפנים.
בשנת 1995 ערוץ Antena 3 Internacional החל לשדר באמריקה.
בבעלות טלפוניקה (1997–2003)
ביולי 1997 מכרה קבוצת Zeta את החזקותיה לחברת טלפוניקה. לנשיא החברה התמנה חוסה מריה מאס ולתפקיד המנכ"ל התמנה חוסה מנואל לורנצו (עד שב-1998 הוא הצטרף ל-Digital+).
בשנת 2002 המשיך הערוץ במגמת הצמיחה שלו כששידר את מונדיאל 2002.
כחלק מקבוצת פלנט (2003–2012)
בשנת 2003 רכשה קבוצת Planeta, ועם השינוי מונה לתפקיד הנשיא חוסה מנואל לארה בוש שכיהן בתפקיד עד מותו. לתפקיד המנכ"ל מונה מאוריציו קרלוטי.
עם תחילת שידורי הטלוויזיה הדיגיטליים החל הערוץ לשדר גם הוא ב-3 באפריל 2002. באוקטובר 2003 הונפק הערוץ בבורסה.
בשנת 2005 רכשה הרשת את הזכות לשדר מדי יום משחק אחד של ליגת האלופות ושידרה את המשחקים בין 2006 עד 2009 והפכה למשדר הפרטי הראשון בספרד שמשדר את תחרות הכדורגל. עם זאת, בעונה הראשונה של סיקור התחרות, הרשת ספגה ביקורת ממועדון ולנסיה על כך שהרשת בחרה לשדר את המשחקים של ברצלונה ושל ריאל מדריד. בעונה השנייה שודרו גם כמה משחקים של סביליה.
ב-30 בנובמבר 2005 עם ההשקה המחודשת של הטלוויזיה הדיגיטלית היבשתית בספרד, שינה הערוץ את התדר בו הוא משודר ושני ערוצים נוספים החלו לשדר בטלוויזיה הדיגיטלית היבשתית.
בעונת 2006 החל שידור מחודש של הגרסה הספרדית של גלגל המזל בהנחיית חורחה פרננדס מדינאבייטיה, תוכנית זו נמצאת בלוח השידורים כבר מעל ל-12 שנים ללא שינוי המנחה.
ב-1 ביולי 2008 החליף סילביו גונזלס את מאוריציו קרלוטי בתפקיד מנכ"ל הרשת.
מאז 2004 ועד היום, על פי מחקר GECA, אנטנה 3 הוא הערוץ המוביל והמוערך ביותר בספרד, ומגיש מהדורת החדשות שלהם הוא המגיש המוערך ביותר בספרד.
ב-23 באוגוסט 2010 העלתה הרשת ערוץ טלוויזיה חדש. כידוע ערוץ Neox מתמקד בקהל הצעיר ו-Nova לקהל הנשי. הערוץ החדש מיועד לגברים. ב-28 בספטמבר החל הערוץ לשדר ב-HD באפיק נפרד.
Young & Restless
Young & Restless (בעברית: צעירים & חסרי מנוחה) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת האמריקאית קריסטינה דבארג'. האלבום יצא לאור ב-3 במאי 2013 על ידי חברת התקליטים מנהטן רקורדס.
Antena 3
השקת Antena 3.0
ב-12 במאי 2009 בשעה 10 השיקה אנטנה 3 את ערוץ Antena 3.0. השקת הערוץ זכתה ל-3.5 מיליון צופים ול-18.8% רייטינג.
3.0 היא מערכת שבאמצעותה ניתן לצפות בכלל התוכן של ערוצי הטלוויזיה השונים של הקבוצה בטלוויזיה, בטלפונים ניידים, ובאינטרנט. כמו כן, אנטנה 3.0 משמש כדי לאחד את שידור הפרסומות בכל ערוצי הקבוצה. שידור הפסקת פרסומות בכל ערוצי הקבוצה במקביל מעניק לפרסומות קהל צופים פוטנציאלי גדול יותר, כיוון שאין להם ברירה אלא לצפות בפרסומות כיוון שבכל הערוצים משדרים פרסומות במקביל.
20 שנה ל-Antena 3
בינואר 2010, לרגל יום השנה ה-20 להקמת הרשת, הוקם אתר אינטרנט מיוחד שהוקדש לאירוע, שכלל מגוון מידע, סקרים, קטעי וידאו, כותרות ופרקים ששודרו ברשת לאורך השנים. בנוסף, הוכן סמליל מיוחד לציון 20 שנה לרשת. כמו כן, בין הסקרים שהצופים הוזמנו להצביע בהם, כללו שאלות כמו "הקומדיה הטובה ביותר של אנטנה 3" או "הסדרה הכי טובה של אנטנה 3" שבהם הצופים בחרו את ההפקות האהובות עליהם.
כמו כן, בחודש ינואר 2010 שודרה תוכנית מיוחדת שעסקה בקלאסיקות של הערוץ לאורך השנים.
שינוי מודל הפעילות
בשנת 2009 חלה ירידה מדאיגה בנתוני הרייטינג של הערוץ, ובהשוואה לערוצים אחרים נתוני הרייטינג היו גרועים. כתוצאה מכך, על מנת למנוע את הירידה, הפסיק הערוץ לשדר תוכן סנסציוני ובמקום זאת החלו לשדר תוכן באיכות גבוהה יותר והתחייבו בפני הצופים והמפרסמים על מודל טלוויזיוני אטרקטיבי יותר. במהלכים אלו הוכיחו קברניטי הערוץ כי כוונתם הייתה להראות כי הערוץ השתנה.
כך בעוד בשנת 2010 רוב התוכניות ששודרו היו תוכניות אקטואליה שונות, ב-2012 המצב השתנה ורוב לוח השידורים הורכב מתוכניות בידור לכל המשפחה.
על פי סקר שנערך במאי 2018 הערוץ נתפש כאמין ביותר בספרד עם 64% שציינו כי הם מאמינים לו. ספרד היא המדינה היחידה מבין שמונה המדינות שנבדקו בהן כלי תקשורת פרטי הוא האמין ביותר.
Antena 3 Internacional
Antena 3 Internacional הוא ערוץ טלוויזיה נוסף הנמצא בבעלות הרשת, והוא משדר ברחבי אמריקה (לרבות ארצות הברית, מקסיקו ואמריקה המרכזית). הערוץ הושק בשנת 1995. הערוץ משדר תוכניות ששודרו בערוץ Antena 3 יחד עם תוכניות אקטואליה בשידור חי. עם זאת, בשל מגבלות זכויות יוצרים לעיתים התוכניות משודרות כמה חודשים לאחר השידור המקורי בספרד.
הטלוויזיה הדיגיטלית היבשתית
הערוץ החל לשדר בשידור דיגיטלי יבשתי, ב-3 באפריל 2002 ושידר באופן זהה לשידור האנלוגי בתקן VHF. שידור זה התקיים עד 2 באפריל 2010, כשהופסקו כל השידורים האנלוגיים בספרד.
ב-3 בנובמבר 2008 החל הערוץ לשדר באיים הקנריים באמצעות חברת הבת Antena 3 TDT.
ב-23 באוגוסט 2010 העלתה הרשת את ערוץ הטלוויזיה Nitro שמיועד לגברים. ב-28 בספטמבר אותה שנה החל הערוץ לשדר ב-HD באפיק נפרד.
מובייל
ב-17 בספטמבר 2008 הודיעה הרשת על הסכם עם חברת הסלולר Vodafone לפיו הרשת תשדר את כל התוכניות שלה - למעט שידורי הספורט ותוכניות רכש - באמצעות טכנולוגיית דור 3 של החברה. לאחר חתימת ההסכם הרשת הפכה לערוץ הטלוויזיה הכללי הראשון בספרד שמשדר את כל התוכן שלו דרך המובייל.
נתח שוק
נתוני רייטינג שנתיים ממוצעים על פי המדידה שבוצעה על ידי קנטאר מדיה מאז שנת 1990.
ליאונינג (נושאת מטוסים)
לִיַאוּנִינְג (בסינית: 辽宁舰, פין-יין: Liáoníng Jiàn) הוא שמה של נושאת מטוסים סינית. היא הוזמנה על ידי חיל הים של צבא השחרור העממי והיא נושאת המטוסים הראשונה שנכנסה לשירות חיל הים. הפיתוח של נושאת המטוסים החדשה הסתיים בשנת 2011 ובספטמבר 2012 היא נכנסה לראשונה לשירות מבצעי.
היסטוריה
במקורה הייתה זו נושאת המטוסים הסובייטית "ריגה" שנבנתה במספנת מיקולאייב באוקראינה והושקה ב-1988. לאחר פרוק ברית המועצות עברה הספינה לידי אוקראינה וב-1992 הופסקה העבודה עליה. עד אז הושלמה הבנייה אולם לא הותקנו מערכות, כולל מערכות ההנעה. ב-1998 אוקראינה מכרה אותה לאיש עסקים סיני. האניה נגררה דרך הבוספורוס, גיברלטר, וסביב אפריקה עד למקאו, שם עגנה עד 2005. באותה שנה נרכשה על ידי חיל הים הסיני והועברה למספנה בדאליין.
יצחק פרסייזן
יצחק זִילוֹבִיץ' (זִינוֹבְיֶיבִיץ') פרֵסַייזֶן (ברוסית: Исаак Зилович (Зиновьевич) Пресайзен; 1911, פרוסקורוב, האימפריה הרוסית - 27 ביוני 1941, ליד העיירה רָדוֹשְקוֹבִיצִ'י, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית, ברית המועצות) היה טייס קרב יהודי סובייטי, סגן מפקד הטייסת בדרגת לוטננט ראשון ברגימנט האווירי מס' 128 שבתחילת הפלישה הגרמנית לברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה ביצע מגח במטוסו פטליאקוב Pe-2 הבוער אל תוך שיירה כלי מלחמה גרמניים. הועמד לאות גיבור ברית המועצות לאחר מותו אך לבסוף האות הנ"ל לא הוענק.
תיאור המעשה
במהלך טיסה לכיוון הפצצה מטוסו של פרסייזן נפגע ונדלק. כנראה, בעקבות אי הצלחתו לכבות את האש הוא הפנה את המטוס לכיוון בו הצטברו הכוחות הגרמניים והצליח לפגוע בהם כך שהתנועה בכביש המחבר בין מינסק למוסקבה הופסקה למספר ימים.
שאר המשתתפים בקרב דיווחו על המקרה לסגן מפקד הגדוד סַנְדָלוֹב שביצע סריקה אווירית באזור והעביר את המידע למפקד הגדוד מאיור צ'וּצֶ'ב שיחד עם מפקד האוגדה אַלַאדִינְסְקִי חיברו מכתב המלצה להענקת אות גיבור ברית המועצות.
במקום הענקה (כנראה משום שהמדניות בברית המועצות הייתה לא לאשר עיטורים לחיילים שייתכן שנפלו בשבי), הטייס הוכנס לפקודת הגדוד מס' 22 בספטמבר 1941 כנעדר ואשתו קיבלה הודעה על כך בינואר 1942.
לאחר המלחמה
לאחר 18 שנה העיתונאיים ו. גאפונוב וו. ליפאטוב ערכו ריאיון עם מכונאי מטוסו של פרסייזן, אלכסנדר ניקולייביץ' ריבקוב, וכתבו בסתיו 1959 מאמר "מקרה גבורה" ("Подвиг") בעיתון "פודוליה הסובייטית" בעיר חמלניצקי שם ראה אותו אחיו, משה.
בארכיון המרכזי של משרד הביטחון של ברית המועצות נמצא מכתב ההמלצה להענקה חתום על ידי צ'וצ'ב, אלאדינסקי, דרוֹבִּישֶב וגנרל איוון קוֹפֶּץ ולא נמצא דחייה להענקה. לאחר שבעקבות ההפסדים בימים הראשונים של הפלישה הגרמנית מפקדי החזית המערבית הואשמו בהם על ידי סטלין ומספר גנרלים הוצאו על כך להורג, גנרל קופץ, כנראה, החליט לא לחכות למשפט והתאבד. ייתכן והאירועים הללו הובילו לכך שההמלצה להענקה אף לא הגיע לסטלין שהיה צריך לאשררו.
בקשה להענקה משנת 1990
באוגוסט 1989 משה פרסייזן לפני עלייתו לישראל פנה לגנרל ויטלי שבנוב שהיה נציג בפרלמנט הסובייטי על מנת לחדש דיון בהענקת האות. ב-22 באוקטובר 1990 הוגשה המלצה להענקת עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה ליצחק פרסייזן. עד 1977 זה היה העיטור היחיד שניתן היה להשאיר לצאצאי האיש שזוכה בו במהלך המלחמה אך לכבוד 40 שנים של ניצחון על גרמניה הנאצית ב-1985 הוחלט להעניק את האות הזה לכלל הלוחמים שגויסו במלחמה להבדיל מאות גיבור ברית המועצות ובפועל הוא היה זכאי לו 5 שנים לפני הענקתו.
בית העלמין ווסטריאקובסקויה
בית העלמין ווסטריאקובסקויה (ברוסית: Востряковское кладбище) הוא נקרופוליס, הממוקם בדרום מערב מוסקבה.
בית הקברות ממוקם ברובע טרופאריובו-ניקולינו, ותופס שטח של 136.8 דונם.
ונצל, מלך גרמניה
ונצל, מלך גרמניה (בגרמנית: Wenzeslaus או Wenzel von Luxemburg המכונה der Faule ("העצל"), נקרא גם ואצלב, בצ'כית: Vaclav Čtvrtý Lucemburský; 26 בפברואר 1361 – 16 באוגוסט 1419) היה מלך בוהמיה (כ"ואצלב הרביעי") משנת 1363 ונבחר לתפקיד מלך גרמניה (רשמית מלך הרומאים) משנת 1376. הוא היה המלך הבוהמי השלישי והמלך הגרמני הרביעי מבית לוקסמבורג. הוא הודח בשנת 1400 מתפקידו כמלך הרומאים, אך המשיך לשלוט כמלך בוהמיה עד מותו.
ראשית חייו
וצלאב נולד ב-26 בפברואר 1361 בעיר הקיסרית נירנברג, והיה בנו של קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מאשתו השלישית אנה משוויידניץ, בתם של הנריק השני, דוכס שוויידניצה וקתרין מאנז'ו. גידלו אותו הארכיבישופים של פראג.
אביו הכתיר אותו בהיותו בן שנתיים למלך בוהמיה ביוני 1363, ובשנת 1373 השיג עבורו גם את נסיכות הבוחר מברנדנבורג. כאשר ב-10 ביוני 1376 קבע קרל הרביעי את בחירתו של ואצלב למלך הרומאים על ידי הנסיכים האלקטורים, שניים מתוך שבעה קולות, אלו של ברנדנבורג ובוהמיה, הוחזקו על ידי הקיסר ובנו עצמם. ואצלב הוכתר באאכן ב-6 ביולי.