cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מגי אזרזר
קריירה
בשנת 2010, החלה לשחק בהצגה "כשהאונייה שוקעת" בתיאטרון צוותא. ההצגה, מאת זאב שצקי ובבימויה של דניאלה מיכאלי, הייתה אחת מהצגות סיום הלימודים בניסן נתיב של אזרזר ובני כיתתה, ונלקחה לרפרטואר של צוותא. ההצגה היא הפקה מוזיקלית ותנועתית על במה ריקה, המספרת על שקיעת הטיטניק כמשל לשקיעת החברה.
מאז 2011, אזרזר שיחקה, רקדה ושרה בערבית בהצגה "קברט וולטיר", בתיאטרון הערבי-עברי ביפו. היא שיחקה גם בהצגה "ליידי טוויסטד". החל מאוגוסט 2012 הופיעה בהצגה של ג'ייסון דנינו הולט, "אדיפלית", בתיאטרון צוותא. הייתה בתפקיד אורח בסדרה ״השועלים״.
אזרזר שיחקה בשבעה סרטי סטודנטים, בהם סרט האימה "מורעלים" בבימויו של דידי לובצקי.
אזרזר גילמה את דמותה של שמרית, אחת מחמישה חברים ישראלים בניו יורק שמסתבכים בעולם הפשע, בסדרת הטלוויזיה "נויורק", ששודרה החל ממאי 2012 בערוץ Yes Action. ב-2012 נבחרה להחליף את דורית בר אור בעונה השנייה של סדרת הנוער "חסמבה דור 3", בה גילמה את סאני. בשנים 2012–2016 גילמה בסדרה "החממה" את שדרנית החדשות מיקי סיון. ב-2013 החלה לגלם את דמותה של שני בסדרה הקומית שיצרה וכתבה ליטל שוורץ, "חברות", בערוץ 10. ב-2014 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת המתח של HOT "בתולות", בה גילמה את בלשית המשטרה שלי רג'ואן. ביום השואה 2015 (70 שנה לסיום המלחמה) הנחתה, לצד מיכאל אלוני, את עצרת תנועות הנוער ביד ושם, ששודרה בערוץ הראשון. באוגוסט 2015 השתתפה אזרזר בשירו של רותם כהן, "אקוט שרי", בו היא שרה בצרפתית. השיר הפך ללהיט והגיע למקום ראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט.
בשנת 2015 גילמה, בסדרת המתח עטורת הפרסים "כפולים", את דמותה של נטלי אלפסיה – כלה ביום חתונתה המואשמת במעורבות בפרשיית ריגול בינלאומית ובחטיפתו של שר ההגנה האיראני בעת ביקורו במוסקבה. כמו כן השתתפה בתפקיד אורח בעונה הרביעית של הסדרה "אלישע" המשודרת בערוץ הילדים.
אזרזר זכתה בשני פרסי האקדמיה לטלוויזיה, בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בשתי סוגות: בדרמה/דרמה יומית על תפקידה ב"בתולות" ובסדרה קומית על תפקידה ב"ויקי ואני", שניהם ב-2017. את הפרס על התפקיד הדרמטי היא חלקה יחד עם בת חן סבג ("מטומטמת"), שזכתה אף היא בפרס.
אזרזר שחקנית בתיאטרון בית ליסין. בשנת 2014 גילמה את ריטה בהצגה ״לחנך את ריטה״, עליה קיבלה את פרס התיאטרון הישראלי כשחקנית המבטיחה לשנת 2014.
בשנת 2015 גילמה תפקיד ראשי בהצגה ״על אהבה וחברות״. ב־2016 שיחקה בהצגה ״האורחת״. ב-2017 גילמה את אוליב בהצגה ״הזוג המוזר-הגרסה הנשית״. בשנת 2018 שיחקה בתפקיד הראשי בהצגה ״אנשים, מקומות ודברים״. משנת 2019 אזרזר מככבת ב״אפס ביחסי אנוש״ בתפקיד זוהר. באוקטובר 2019 זכתה אזרזר בפרס השחקנית המצטיינת מטעם הקרן לעידוד מצוינות של תיאטרון בית ליסין.
בתחילת 2019 יצא לדרך הקמפיין שאותו מובילים אזרזר וקותי סבג עבור השכונה השיתופית "בצוותא" שמוקמת בעיר חריש של חברת שפיר.
במאי 2020 השתתפה בווידאו קליפ של שירו של הזמר עברי לידר, "המזרח התיכון". ביוני התארחה בשיר "יפה לך שמח" של עילי בוטנר.
אזרזר פרזנטורית מס׳ שנים של מותג הקוסמטיקה הבינלאומי גרנייה. כמו כן, פרזנטורית מס׳ עונות של חברת היוקרה מלכה תכשיטים.
בשנת 2020 הובילה את הקמפיין של משרד התחבורה.
בשנת 2021 מובילה את הקמפיין של דרים קארד לצד שני קליין.
חיים אישיים
בן דודה הוא השחקן גיל כהן ששיחק לצידה בסדרה חברות.
פילמוגרפיה
תיאטרון
טלוויזיה
סרטים
GoGay
GoGay היה פורטל אינטרנט ישראלי הפונה להומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים. האתר היה היחיד מסוגו בישראל ואתר האינטרנט המקצועי היחיד בעברית המתעדכן באופן שוטף באירועים הקשורים לקהילת הלהט"ב בישראל ובעולם, שסיקר אירועי תרבות, פנאי, סגנון חיים ועוד.
האתר הפסיק את פעילותו בסוף 2019, עקב שיקולים פנימיים של בעלי האתר.
האתר זכה מספר פעמים בתואר "אתר השנה" של "ידיעות אחרונות" ושל אתר "ynet".
הקמת האתר
האתר הוקם בשנת 1998 על ידי טל איתן, אז חייל צה"ל, כמגזין אינטרנט בשם "Pridezine" (שילוב של פרייד ומגזין). בשנת 1999 עלה האתר לאוויר בשמו הנוכחי. בעקבות הצלחת האתר הוקמו סביבו מערכת קהילות, מדור חדשות שהתעדכן באופן יומי ולוחות אירועים ומשדרי טלוויזיה. בשנת 2001 חבר האתר לאתרי האינטרנט ללהט"ב האחרים שפעלו באותה תקופה ברשת הישראלית: אתר "סיפורים" ואינדקס אתרים, וצרף אותם אל תוכו במבנה ארגוני מחודש. כשנה מאוחר יותר צורף לפורטל אתר אינטרנט חדש בשפה הרוסית, המציג חלק מתכני GoGay וכן תכנים מקוריים המופקים ונערכים על ידי צוות נפרד.
בשנת 2005 הכירה לשכת העיתונות הממשלתית באתר, ובכך הפכה אותו לגוף התקשורת הלהט"בי הראשון בישראל הזוכה להכרה ממסדית. GoGay עצמו הוא מוסד ללא כוונת רווח המבוסס כולו על עבודה התנדבותית, ושירותיו ניתנים ללא תשלום.
בין השנים 2010 ל-2012 האתר הפסיק את פעילותו והתעדכן לעיתים רחוקות בלבד, בעדכונים נדירים. עם זאת, קהילות האתר המשיכו לפעול, וכן הוקמו מדורים של ייעוץ פסיכולוגי ורפואי שהמשיכו לספק שירות לקהל הגולשים על ידי צוות מקצועי.
האתר הושק מחדש ב-1 באוגוסט 2013, בפורמט עדכני ועם צוות כותבים חדש.
בגרסתו החדשה, האתר פעל במודל מסחרי המתבסס בעיקר על פרסום ושיתופי פעולה מסחריים בתחום אגריגרציה של תכנים (מכירת תוכן לאמצעי תקשורת אחרים).
תוכן
GoGay הציג מדור חדשות ובו כתבות בנושאי אקטואליה מישראל ומהעולם, ומדור "סדר יום" ובו מאמרי דעה שונים ופרשנויות חברתיות. מדור תרבות מציג כתבות פנאי לצד סקירות אירועים וביקורות תרבות. מדור בריאות הציג מאמרים מדעיים, ערכים בנושאים שונים וחדשות בנושא בריאות מישראל והעולם. מדורים נוספים היו "סיפורים", שפרסמו שירים וסיפורים מאת גולשי האתר, "טורים" ובו טורים קבועים, "יומנים" המאחסן בלוגים של קוראים, וערוץ "GoTrans" המיועד לקהילת הטרנסג'נדרים. כן הכיל האתר לוח אירועים יומי, שבועי וחודשי, שריכז את פעילויות קהילת הלהט"ב בישראל.
האתר תופעל בתחילה באמצעות חבריו של איתן, ובהדרגה התגבש צוות קבוע שעושה את עבודתו בהתנדבות, לצד קוראים מזדמנים התורמים תוכן לאתר. האתר נוהל על ידי קבוצת חשיבה - מעין "ועדת עורכים" הקובעת מדיניות, תכנים, שיתופי פעולה ופעילויות אסטרטגיות שונות. בישיבות התוכן והאסטרטגיה של ועדת העורכים השתתפו גם "נציגי הגולשים" שאינם חברי מערכת, אך גלשו באתר והיו מעוניינים להשתתף בקביעת קווי המערכת.
מקסימיליאן גרבנר
מקסימיליאן גרבנר (בגרמנית: Maximilian Grabner; 2 באוקטובר 1905, וינה – 28 בינואר 1948, קרקוב) היה קצין אס אס זוטר ממוצא אוסטרי. שימש כמפקד הגסטפו במחנה ההשמדה אושוויץ וניהל את בלוק 11 המפורסם, הידוע בכינויו "בלוק המוות".
ביוגרפיה
גרבנר נולד בווינה ב-1905, סיים לימודים ברמה בסיסית ועבד בשנות ה-20 כחוטב עצים. ב-1930 הצטרף לכוחות משטרת אוסטריה ומאוחר יותר עבד במחלקה הפלילית במשטרת וינה. באוגוסט 1932 הצטרף למפלגה הנאצית. לאחר האנשלוס ב-1938 הצטרף לאס אס והיה לחבר בגסטפו. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הועבר בסתיו 1939 למשטרת קטוביץ, ולאחר מכן, עם הקמת מחנה אושוויץ, הועבר לשם לשמש כראש הגסטפו (אגף 2) במחנה.
אושוויץ
כמפקד הגסטפו במחנה היה גרבנר אחראי, בין היתר, לדיכוי ההתנגדות במחנה, למניעת בריחות אסירים, ולמניעת כל קשר עם העולם החיצון. בעת ניהול בלוק 11, התנהג גרבנר באכזריות רבה כלפי אסירי הבלוק, ובין השאר ביצע "טיהורים" בבונקר על בסיס יומי, ואסירים רבים נשלחו מדי יום אל החצר שבין בלוק 10 לבלוק 11, שם נורו.
מעצריו ומותו
ב-1943 נעצר גרבנר בחשד לשחיתות שלטונית ונשפט בוויימאר. לאחר משפטו, הוחזר לקטוביץ. החקירה נגד גרבנר חשפה ניכוס רכוש בלא הרשאה ומקרים אחרים של ניצול סמכות לרעה שהיו מעורבים בהם כמה קציני ס"ס בכירים ובהם רודולף הס.
ב-1945 נעצר גרבנר על ידי בעלות הברית וב-1947 הועבר לפולין. הוא הואשם ברצח ובפשעים נגד האנושות במשפט אושוויץ הראשון, ונידון למוות יחד עם 23 נאשמים נוספים. הוא נתלה ב-28 בינואר 1948 בכלא מונטלופיך.
בן כושים
בן כושים (Black Boy) הוא ספר אוטוביוגרפי מאת ריצ'רד רייט אשר יצא לאור בשנת 1945. הספר מספר על ילדותו של הסופר בצל האפליה הגזעית בדרום ארצות הברית, ואודות שאיפתו להגיע לצפון המדינה ולחירות.
עלילה
בתחילת הספר רייט מתאר את ילדותו המוקדמת במיסיסיפי, ואת ההגירה בגיל צעיר לממפיס. בממפיס אב המשפחה נוטש אותם, והמשפחה נקלעת לעוני ולרעב. בעקבות העוני, נאלצת המשפחה לעבור לחיות אצל סבתו בג'קסון. אצל סבתו הנוהגת כנוצרייה אדוקה, נכפה עליו אורח חיים דתי ושמרני. במהלך נעוריו הוא חוסך כסף על מנת להגר צפונה, במקום בו נמצא החופש, לכאורה. לבסוף, הוא מהגר לממפיס ומאוחר יותר ביחד עם משפחתו לשיקגו הצפונית.
במהלך הספר, מתאר רייט כיצד נחשף לתאוריות כמו מרקסיזם ואתאיזם וכיצד חושל אופיו, והוא למד לפתח דעה עצמית. בסוף הספר, מבקר רייט לא רק את הממסד הלבן, אלא גם את הציבור השחור, אשר מאפשר לאפליה כנגד השחורים להתקיים.
בעברית נתפרסם הספר בשם "בן־כושים" ויצא לאור בשנת 1947 בהוצאת עם עובד בתרגומו של נח שטרן. בתקופה בה התפרסם הספר בעברית, המילה "כושי" עוד נחשבה תקינה פוליטית.
צ'וק דאו
צ'וק דניאל צ'ול דאו (באנגלית: Chok Daniel Chol Dau; נולד ב-31 בדצמבר 1998 בקאקומה שבקניה) הוא כדורגלן דרום סודאני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ויסוצ'ינה ייהלבה מהליגה הצ'כית השנייה ובנבחרת דרום סודאן.
קריירת מועדונים
דאו החל את הקריירה שלו באוסטרליה, בקבוצה החצי מקצוענית אינגלווד יונייטד. החל משנת 2020 משחק בקבוצת ויסוצ'ינה ייהלבה מהליגה הצ'כית השנייה.
קריירה בינלאומית
ב-13 בנובמבר 2019 ערך דאו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דרום סודאן בכדורגל, בהפסד 1-0 לנבחרת מלאווי במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021.
ארקולף
ארקולף (Arculf) או ארקולפוס (Arculfus) היה צליין פרנקי אשר פקד את ארץ ישראל והלבנט במחצית השנייה של המאה ה-7. על פי המקור הראשי המספר אודותיו, הוא שימש כבישוף של העיר פריגה בדורדון. על פי מקור אחר, הוא היה חבר מנזר.
ארקולף ביקר בקונסטנטינופוליס בשנת 670 בערך. בסוף שנות ה-70 נסע מזרחה. לפי בדה ונרביליס, ספינתו של ארקולף נטרפה בדרכו חזרה מארץ הקודש אל חופי האי איונה במערב סקוטלנד, והוא התקבל על ידי אדאמנן, אב-המנזר המקומי, במנזר באי איונה הייתה ספרייה מפורסמת והוא נחשב באותה תקופה למרכז פרשנות לכתבי הקודש בלטינית. ארקולף סיפר את תולדות מסעו לאדאמנן בפירוט, והאחרון כתב על-בסיס זה חיבור בן שלושה ספרים בשם "De Locis Sanctis" (אודות המקומות הקדושים"), אשר הוקדשו לירושלים, בית לחם ולמספר מקומות קדושים נוספים בארץ ישראל, וכן לקונסטנטינופוליס ולאלכסנדריה. עותק מהחיבור נמסר בשנת 698 לאלדפירת' מלך נורת'מבריה.
ארקולף היה הנוסע הראשון שביקר בארץ ישראל אחרי הכיבוש הערבי ושחיבורו שרד, ומכאן חשיבותו להבנת מצבם של ארץ ישראל ותושביה אחרי הכיבוש.
על ירושלים כתב:
אוצר מסעות מ-1929 מתאר אותו כדלקמן:
סופיה פוזננסקה
סופיה (זושה) פוזננסקה (בפולנית: Zosia Poznańska; לעיתים נכתב שמה פוזננסקי, (בפולנית פוזננסקי הוא שם משפחה גברי) 8 ביוני 1906 – 28 בספטמבר 1942) הייתה חברת "השומר הצעיר" ולאחר מכן המפלגה הקומוניסטית, צפנית ברשת הביון "התזמורת האדומה" במלחמת העולם השנייה.
שנות חייה המוקדמות
זושה פוזננסקה נולדה בשנת 1906 בעיר קאליש שבפולין, בת אמצעית בין אחיה ואחותה. היא גדלה בבית יהודי אמיד ומתבולל. לאחר לידת אחותה הצעירה אושפזה אמה בשל דיכאון ולא חזרה הביתה שנים רבות. משנות נעוריה המוקדמות הייתה פעילה בקן "השומר הצעיר" בקאליש.
בשנת 1925 עלתה לארץ ישראל עם קבוצה קטנה של חברי "השומר הצעיר" מהקן שלה. הם הגיעו למחנה הקיבוצים בעפולה והצטרפו לגרעין ד' שכבר ישב שם. בשנת 1926 התאחד גרעין ד' עם גרעין ב' שהיה ותיק ממנו. והקים כעבור זמן את קיבוץ משמר העמק.
במהלך השיחות בגרעין ד' עלתה סוגיית נישול הערבים לטובת ההתיישבות הציונית. פוזננסקה שהייתה ציונית סוציאליסטית ככל חבריה, הביעה התנגדות חריפה לנישול הערבים מאדמתם. בעקבות זאת הציע לה לאופולד טרפר (לימים ראש "התזמורת האדומה") להצטרף למזכירות של תנועת "איחוד" שהוא הקים, ושבה פעלו ערבים ויהודים יחדיו. היא עברה לתל אביב ונהייתה לחברה בולטת במפלגת "איחוד", אך עם סיום אותה שנה נקראה לחזור לפולין בשל מחלת אחותה ושהתה שם 9 חודשים.
על רקע מאורעות תרפ"ט הגביר המשטר הבריטי את רדיפת חברי מפלגת פק"פ וגירושם מהארץ לאירופה גדל. לאחר לבטים עזבה פוזננסקה את הארץ בסוף 1929, עברה לפריז והצטרפה לחבריה שם ולבן זוגה שמוליק פרבר שאותו פגשה בארץ ישראל בזמן פעילותה בפק"פ.
על קו פריז-בריסל לפני המלחמה
בפריז הייתה פוזננסקה פעילה במפלגה הקומוניסטית m.o.i (בצרפתית Mouvement Ouvrier International תנועת העובדים הבינלאומית). בנוסף תיפקדה כנראה גם ברשת הריגול הסובייטית פנטומס (רשת זו פעלה בשיטה של פועלים מדווחים ועיסוקה היה ריגול לטובת ברית המועצות). במשך היום עבדה בתפירת פרוות ולאחר מספר חודשים מצאה עבודה כמטפלת בילדים במשפחות שונות. בשנת 1932 הצליחה המשטרה לחשוף את פעילותה של רשת פנטומס. על רקע זה פוזננסקה נפרדה מבן זוגה ונסעה לבריסל. שם עבדה במפעל לייצור מסכות גז וייתכן שגם המשיכה להעביר מידע למוסקבה. באותה תקופה נוצר קשר רומנטי בינה ובין גבר נשוי בשם נפתלי קנארק שהיה אוהד של הקומוניסטים. בתחילת שנת 1937 שכנע אותה טרפר לחזור לפריז, שם כבר הורגשה הסכנה מצד גרמניה הנאצית. היא נפרדה מקנארק בכאב רב ושבה לפריז בתחילת שנת 1937. לאחר זמן מה שיקמה את יחסיה עם שמוליק פרבר.
באביב 1938 נשלח טרפר לבריסל על ידי הביון הצבאי הסובייטי על מנת להקים רשת ריגול סובייטית במערב אירופה (השם "התזמורת האדומה" הומצא רק בשנת 1941 על ידי מפקדה של יחידת האיתור הנאצית שהוקמה לאתר ולחסל רשת זו. השם מיוחס לכלל סניפי רשת הריגול הסובייטית). כעבור זמן מה, כנראה בסוף שנת 1938 הוא צירף את פוזננסקה ל"תזמורת האדומה". ובאביב 1939 שלח אותה כנראה למוסקבה כדי לעבור שם קורס בשידור והצפנה. פוזננסקה שבה ממוסקבה לפריז כעבור מספר חודשים.
בשנת 1939 גויסו לרשת הריגול חברים רבים נוספים. פוזננסקה עבדה בעיקר עם מיכאיל מקארוב, דוד קאמי, אדם רייכמן, מלווינה גרובר אנטולי גורביץ' (קנט) וריטה ארנולד.
עד פרוץ מלחמת העולם השנייה היא לא נדרשה לפעילות רבה והתרחקה מכל פעילות קומוניסטית גלויה.
מהסכם ריבנטרופ–מולוטוב עד פתיחת מבצע ברברוסה
ב-24 באוגוסט 1939 יום לאחר הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, סיפר טרפר לפוזננסקה ש"המרכז" האחראי בברית המועצות פקד עליו לפרק את רשת הריגול, אך הוא החליט שהרשת לא תתפרק אלא תמשיך לאסוף ידיעות. עד מהרה ברית המועצות הודתה לו מאוד על כך. את זושה הוא החזיר לבלגיה.
מטולוז שלח אותה טרפר שוב לבריסל שם קיבלה זהות חדשה של אזרחית בלגית בשם אנה ורלינדן ולמדה שידור והצפנה מידי הסוכן יוהאן ונצל. הבית בבריסל נשכר על ידי ריטה ארנולד שהייתה עקרת הבית שם. כשסיימה את לימודיה שם חזרה בהוראת טרפר לפריז. וסייעה לו בהצפנת הידיעות שהעביר לנספח הצבאי הרוסי בוישי, זאת כל עוד לא פלשו הגרמנים לברית המועצות.
התחנות האחרונות
הגרמנים פלשו לברית המעצות ב-22 ביוני 1941. זרם המידע שאספו חברי הרשת על הצבא הגרמני בכמה מארצות אירופה שהיו כבר כבושות על ידי הנאצים, גבר מאוד. בראשית אוקטובר 1941 שלח טרפר את פוזננסקה שוב לתא השידור החשאי בבריסל כדי לפעול שם כצפנית. קצת לפניה נשלח לשם גם קאמי לעזור בשידור. באותו חודש הועבר מרכז השידורים של התזמורת האדומה מהדירה בשדרות לונשן לרחוב אטרבט 101 בבריסל וכעבור זמן קצר החל לשדר חמש שעות מדי לילה. בדירה זאת כבר גרה ריטה, ופעלו שני האלחוטנים מקארוב וקאמי, שהגיעו לסירוגין בלילות כדי לשדר את מה שזושה הצפינה בימים. הם פעלו תוך סיכון חמור להיתפס. ז'יל פרו, שכתב את הספר המפורסם ביותר על התזמורת האדומה אמר על חבריה "אנשים אלה הוקרבו, אנשים אלה הסכימו להיות מוקרבים".
טרפר הורה לקנט, מפקד הענף הבלגי של הרשת, למצוא לפוזננסקה ולקאמי דירות מסתור בטוחות יותר, כדי שלא תשהה בבית בו היה המשדר בשעות שבהן לא עסקה בהצפנה. הוא התכוון להקים בסיועם של זושה וקאמי דירת שידור חשאית נוספת בפריז. אך קנט התרשל ולא עשה דבר. ב-12 בנובמבר 1941 הצפינה פוזננסקה את השדר הראשון על פקודותיו של היטלר להיערך למתקפה על הקווקז ובתוך כך גם על סטלינגרד. הייתה לכך הן משמעות אסטרטגית (גרמניה התכוונה לנתק את רוסיה מאספקת הנפט שלה) והן משמעות סמלית (הנחתת מכה ניצחת על העיר ששמה היה סמל של המשטר הקומוניסטי באותם ימים). הידיעה שהצפינה פוזננסקה היא גם הראשונה שנשלחה ל"מרכז" במוסקבה על מתקפה צפויה מתקפה זו.
בנובמבר 1941 החל המודיעין הגרמני לפעול ביתר שאת כדי לאתר את "התזמורת האדומה" ולחסלה. הגרמנים תפסו כבר את המשדר הסובייטי שפעל בברלין וידעו שמשדר נוסף פועל בבלגיה באות שידור זהה שאותיותיו היו P.T.X הגרמנים איתרו את דירת המסתור כעבור 3 שבועות מרגע התחלת החיפוש הנמרץ. ובלילה שבין ה-12 ל-13 בדצמבר 1941 פרצו לתוכה. תחילה תפסו את קאמי שברח, לאחר מכן לכדו את פוזננסקה בדירתה. הגרמנים החלו לחקור את ריטה, ופוזננסקה ידעה שריטה תישבר ותגלה מה היו התפקידים של זושה ושל קאמי. מכיוון שהיא הייתה היחידה שידעה את הצופן מתוך שלושת הנתפסים וידעה שהעיקר תלוי בה, החליטה פוזננסקה לנסות לברוח. היא תכננה ללכת לשירותים שהיו מחוץ לבית ולברוח משם. אך לא הותר לה ללכת לשם לבדה. והיא ויתרה.
פוזננסקה וקאמי הובלו לכלא סן ז'יל בבריסל. היא סיפרה לגרמנים שנולדה בלודז', כדי להגן על משפחתה, ובאמת נולדה שם. משפחתה עברה משם בילדותה לקליש. לאחר מספר חודשים העבירו אותה למבצר ברנדונק שהיה באחריות ה-סיפו-ס"ד, וחוקריו השתייכו לגסטפו. שם חקרו אותה בעינויים לרבות תלישת ציפורניים. תלייתה בידיים והצלפות על גופה ומכות חשמל, אך היא לא נשברה. ב-9 בספטמבר 1942 הוחזרה לכלא סן ז'יל, אך בעקבות מידע שהגיע לידי הגרמנים הם כנראה הודיעו לה שיחזירו אותה לחקירה נוספת במבצר ברנדונק אם לא תשתף פעולה. ב-28 בספטמבר 1942 אחר הצהריים נמצאה פוזננסקה תלויה בתאה.
היא תלתה את עצמה כדי לא לגלות את הצופן ולא לבגוד בחריה. טרפר כינה את התאבדותה "אקט של מאבק". וממשלת ישראל העניקה לה אחרי מותה את אות הלוחמים בנאצים.
הנצחה וזיכרון
פוזננסקה נקברה בקבר אחים ב"שדרה השקטה" בבית הקברות סן ז'יל. אמה נפטרה לפני תחילת המלחמה, אחותה ואביה נספו בשואה. אחיה של פוזננסקה, אולק, חי בישראל. חיפש את עקבותיה לשווא, אך ב-1970 קרא את ספרו של ז'יל פרו "התזמורת האדומה" והתוודע לקורותיה של אחותו בשנותיה האחרונות מתוך דפים המעטים שבהם היא הוזכרה. הוא פנה לשלטונות בלגיה כדי לברר את מקום קבורתה ונמסר לו שמקום קבר האחים שבו נקברה איננו ידוע. בשנת 1985 הקימה לבקשתו שרה גולדברג, מאחרונות "התזמורת האדומה" שנותרו בחיים, מצבת זיכרון לזכרה של פוזננסקה בבית הקברות סן ז'יל בבריסל.
בשנת 1983 ניטעה חורשה לזכרה בכניסה לשער הגיא. והוקם שם אתר זיכרון לתזמורת האדומה כולה, תוך בניית מצבות זיכרון גם לכמה מחבריה. אתר זה נהרס עם העברת צינור מים נוסף לירושלים שם, והקרן הקיימת במימון מקורות, ובסיוע כמה ידידים וקרובי משפחה, הקימה אתר חדש גבוה יותר על אותו הר אשתאול.
בשנת 2003 פורסם הרומן הביוגרפי "זושה - מעמק יזרעאל לתזמורת האדומה", שנכתב על ידי יהודית כפרי ומבוסס על מחקר מקיף ושיחות עם חברי "התזמורת האדומה", עם מכריה וידידותיה של פוזננסקה, וס"ה 300 אנשים סיפרו לה על מלחמת העולם השנייה ועל התקופות האחרת שזושה עברה בחייה. היא גם ביקרה בכל המקומות בישראל ובאירופה שבהם זושה הייתה, קראה עשרות ספרים על מלחמת העולם השנייה, ובעיקר על מלחמת גרמניה-רוסיה, 14 ספרים בכמה שפות על "התזמורת האדומה", וספרים נוספים על התקופה של פוזננסקה בארץ ישראל. השיגה תעודות גרמניות, צרפתיות, ועבריות, קראה מכתבים ויומנים שזשה נזכרה בהם, וראתה אלבומי תמונות ישנים מתקופות פולין צרפת ובלגיה של זושה, ועדיין לא אמרנו הכל..
אלה השני, מלך נורת'מבריה
אלה השני היה מלך נורת'אמבריה אחת מ-7 הממלכות הקדומות של אנגליה באמצע המאה ה-9 לספירה. עלה לשלטון כפי הנראה ב-862 או 863 לספירה ומלך עד מותו ב-21 במרץ 867. המידע ההיסטורי עליו מגיע ממקורות אנגליים וסקנדינביים. המקור המרכזי הוא הכרוניקה האנגלו-סקסונית שחוברה במאה ה-9 לספירה בוסקס בתקופת שלטונו של אלפרד הגדול מקור נוסף הוא ההיסטוריה רגום.
על פי סאגת רגנאר לודברוק שבה אלה את המנהיג הויקינגי האגדי למחצה רגנאר לות'ברוק אותו הוציא להורג בבור מלא בנחשים ארסיים. לפי המקור הסקנדינבי רגנסונה-פאטר (סיפורם של בני רגנאר), המאורע ההיסטורי של פלישת הוויקינגים לנורת'אמבריה ב-866 היה למעשה פעולת נקמה על הוצאתו להורג של רגנאר לות'ברוק. לפי המקורות הנורדיים עינו בניו של רגנאר את אלה למוות והוציאוהו להורג בשיטת עיט של דם האכזרית, בעוד שלפי המקורות האנגלו-סקסיים נהרג המלך במהלך הקרב ביורק ב-21 במרץ 867.
תיאור המאורעות לפי המקורות האנגליים
בשנת 862 או 863 (התאריכים אינם ודאיים) עלה אלה ה-II לשלטון בעקבות הדחתו של אוסברט. הנזיר סימאון מדורהם שחי במאה ה-12 כותב על השתלטותו של אלה על אדמות כנסייה בבילינגהם, לקליף, וויגקליף וקרס. ברוב המקורות הוא מתואר כשליט עריץ שעלה לשלטון בצורה לא חוקית אם כי אחד המקורות מציין שהוא היה אחיו של אוסברט.
לפי הכרוניקה האנגלו-סקסית הצבא הוויקינגי הגדול שהורכב ברובו מוויקינגים דנים נחת בנורת'אמבריה באמצע 866 ועד 21 בנובמבר אותה שנה הצליח להשתלט על העיר יורק. האירועים ההיסטוריים שהתרחשו בעקבות הפלישה הוויקינגית מתוארים בצורה דומה על ידי ההיסטוריונים סימאון מדורהם אסר ואת'לווירד. לפי ההיסטוריה רגום, בעקבות הפלישה הדנית ה"סכסוך" בין אוסברט לאלה נפתר על ידי "קול משמיים" והתערבותם של אצילים מנורת'אמבריה. לפי מקור זה אוסברט ואלה היו בעלי ברית שאיחדו את כוחותיהם בתגובה לפלישה הדנית-ויקינגית לצבא משותף שהגיע לעיר יורק ב-21 במרץ 867. בקרב שנערך סמוך לעיר הובס הצבא האנגלי כאשר במהלך הקרב נהרגו אלה ואוסברט. בעקבות הניצחון בקרב מינו הוויקינגים שליט בובה מטעמם בנורת'אמבריה בשם אקברט.
הכרוניקה האנגלו-סקסית אינה מציינת את שמם של מנהיגי הוויקינגים אך מזכירה כי "הינגוואר" ו"הובה" (ככל הנראה אייבר ואובה) נהרגו מאוחר יותר על ידי המלך אדמונד. אובה צוין כמנהיג הצבא הוויקינגי בנורת'אמבריה גם על ידי הנזיר אבון דה פלרי ובהיסטוריה דה סנקטו קות'ברטו. סימאון מדורהם מסכם את רשימת מנהיגי הוויקינגים כדלהלן: הפדן, אינגוור, הובה, וויצק, גות'רום, אוציטל (קטיל), אמונד, סידרוק ודוכס נוסף באותו השם, אוסברן, פרנה והרולד.
המקורות הסקנדינביים
לפי הרגנסונה-פאטר הונהג הצבא הדני שצר על יורק ב-866 על ידי בניו של רגנאר לות'ברוק ביורן צד-ברזל, ויצרק, סיגורד עין הנחש, איבר חסר העצמות ואובה שמוציאים להורג את אלה בשיטת עיט של דם כנקמה על מותו של רגנאר. עם זאת לפי המקורות האנגלו-סקסיים נהרגו שני המלכים במהלך הקרב. איבר חסר העצמות ממלא תפקיד בולט במיוחד הן במקורות הנורדיים והן במקורות האנגלו-סקסיים.
בתרבות הפופולרית
אלה מופיע כדמות מרכזית בסרט הוויקינגים (1958) בכיכובו של פרנק ת'רינג.
בסדרת הדרמה ההיסטורית של ערוץ ההיסטוריה ויקינגים משחק איוואן קיי את דמותו של אלה, בסדרה הוא מתואר כדמות אכזרית שנוהג להוציא להורג את יריביו באמצעות השלכה לבור מלא בנחשים ארסיים (פרט זה חופף למתואר במקורות הנורדיים) לפי הסדרה הוא שלט 15 שנה והוצא להורג כנקמה על הריגתו בעינויים של רגנאר באמצעות עיט של דם לאחר ההפסד בקרב סמוך ליורק.
ברומן ההיסטורי הממלכה האחרונה של ברנרד קורנוול מופיע אלה כדמות משנית בתחילת הספר. כאשר הוא יחד עם אוסברט ואוטרד (דמות דמיונית השולטת כביכול על ממלכת ברניקיה) מובילים צבא נורת'אמברי על מנת לבלום את פלישתם של הדנים ליורק. הקרב מסתיים בצורה קטסטרופלית עבור הנורת'אמברים כאשר הצבא הנורדי מבצע תרגיל של נסיגה מדומה וגורם לתבוסתם של הנורת'אמברים כאשר המלך אלה נהרג בקרב.
עונת 1909/1910 בפוטבול ליג
עונת 1909/1910 הייתה העונה ה-22 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-1 בספטמבר 1909 והסתיימה ב-30 באפריל 1910.
הליגה כללה 20 קבוצות. בולטון וונדררס וטוטנהאם הוטספר (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
אסטון וילה זכתה באליפות בפעם השישית בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו צ'לסי ובולטון וונדררס. במקומן לליגה הבכירה עלו מנצ'סטר סיטי ואולדהאם אתלטיק (בפעם הראשונה בתולדות המועדון).
Youth & Young Manhood
Youth & Young Manhood הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק האמריקאית קינגס אוף ליאון. האלבום יצא לאור בממלכה המאוחדת ב-7 ביולי 2003 ובארצות הברית ב-19 באוגוסט. האלבום הוקלט באולפנים בערים ואן נויס, מאליבו ונאשוויל. השיר "Spiral Staircase" מתוך האלבום הופיע במשחק הפלייסטיישן 3, MotorStorm; השיר "Red Morning Light" הופיע בפרסומת למכוניות פורד פוקוס וכשיר הפתיחה של המשחק FIFA Football 2004 של חברת EA Sports; והשיר "Holy Roller Novocaine" הופיע בפסקול הסרט לילות טלדגה: הבלדה על ריקי בובי.
רוב הביקורות על האלבום היו חיוביות והוא קיבל ציונים גבוהים באתרי המוזיקה השונים. רבים טענו כי הלהקה מחייה את סגנון הרוק הדרומי ושיבחו אותה על כך. האלבום הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים הבריטי, אך בארצות הברית לא נכנס למצעד 100 הגדולים. באוסטרליה האלבום הצליח במיוחד, והוא הופיע במצעד 50 הגדולים גם בשבועות שלאחר צאתו וגם בשנית בשנת 2008. האלבום נמכר בכ-940,000 עותקים ברחבי העולם, והוא נכלל במקום ה-80 במצעד 100 האלבומים של העשור שערך המגזין רולינג סטון.
רשימת השמעה
כל השירים והלחנים נכתבו על ידי ניית'ן פולוויל, קיילב פולוויל ואנג'לו פטרגליה, פרט לשיר "Trani", שנכתב על ידי מת'יו פולוויל.
מצעד הנשמות האבודות
מצעד הנשמות האבודות (באנגלית: Parade of Lost Souls) הוא אירוע שנתי שנחגג בוונקובר, קנדה ומאורגן על ידי קברט העציצים הדאסטי. האירוע מתרחש במזרח ונקובר, במקום סודי שנחשף ערב לפני המאורע עצמו. הוא קורה בשבת הקרובה ביותר לליל כל הקדושים של כל אותה השנה.
למרות שמדובר באירוע שנתי, הוא לא התרחש בשנת 2005 בגלל חששות לוגיסטיים.
היסטוריה
האירוע נקרא במקור "מסיבת הנשמות האבודות" או "המסיבה של הנשמות האבודות" (באנגלית: "The Party of the Lost Souls"), ביוזמת הארגון "חלומות ציבוריים", בהנחייתה של המנהלת האמנותית והמייסדת, פאולה ג'רדין. בהמשך, שונה שמו למצעד הנשמות האבודות.
קהילת גרנדוויו-וודלנד משתתפת בקישוט ובניקוי האירוע ולעיתים לוקחת חלק פעיל באירוע עצמו כשהוא מתרחש. כמו כן, נהוג כי המשתתפים באירוע מתלבשים בתחפושות ליל כל הקדושים, מביאים ג'ק-או-לנטרן או פנסים ובונים מקדשים בפארק גרנדוויו.
מנהגים
באירוע נוהגים המשתתפים לקיים שלל מנהגים שונים, כמו לבישת תחפושות של ליל כל הקדושים והבאת ציוד שקשור לחג עצמו. בין היתר, ישנו מנהג בו המשתתפים שורפים את הפחדים שלהם באמצעות שרפה של חפצים שונים המדמים את הפחד שלהם לכאורה והשלכתם לתוך האש.
קו תמסורת
קו תמסורת הוא רכיב במעגל חשמלי מפולג אשר מוביל גלים בין שני קצוותיו. הגלים הם מתח וזרם חשמליים, הקשורים זה בזה באמצעות גל אלקטרומגנטי שמתקדם לאורך הקו. מוביל גלים הוא מבנה פיזי המשמש כקו תמסורת, וניתן לייצג מבנים פיזיים נוספים באמצעות קווי תמסורת, למשל התפשטות אור או גלי קול בתווך.
קו תמסורת מורכב לרוב משני מוליכים המחוברים בכל קצה לזוג הדקים. במוליכים מתפשט גל של מתח וזרם, והקשר ביניהם נקבע על ידי העכבה האופיינית של הקו. המתח נוצר במקור מתח בקצה האחד של הקו ונצרך על ידי עומס בקצה האחר של הקו. אורך הקו, יחד עם העכבה האופיינית שלו והעכבה החשמלית של העומס המחובר אליו, קובעים את כל מאפייני הקו.
משוואות הטלגרף
אפשר להרכיב קו תמסורת מרכיבים פשוטים - סליל (L), קבל (C), נגדים (R,G). בתמונה רואים חלק אינפיניטסימלי המופרד לרכיבים אלו, חיבור של אינסוף רכיבים כאלו שקול לקו תמסורת. ניתוח של המתחים במעגל נותן את המשוואות:
בהזנחת ההתנגדויות R,G נקבל את משוואות הטלגרף, שהן משוואת הגלים המתארת את התקדמות המתח והזרם בקו התמסורת, הגל המתקדם ועוד הגל החוזר.
עם ההתנגדויות, משוואות הטלגרף הן:
כאשר
העכבה האופיינית של קו התמסורת היא
הפתרונות של משוואות הטלגרף עבור \ V(x) ו-\ I(x) הם:
הקבועים V^\pm ו-I^\pm הם משרעת המתח המתקדם והחוזר, ומשרעת הזרם המתקדם והחוזר בהתאמה, ויש למצוא אותם מתוך תנאי השפה, כלומר הם נקבעים על פי הגלים שמכניסים לקו.
עכבת כניסה
עכבה הכניסה של קו תמסורת בנקודה מסוימת לאורך הקו היא:
כאשר \ x המרחק מהעומס. הוא מספר הגל, \ \lambda הוא אורך הגל והם שונים בקו התמסורת מהערכים שלהם בחלל החופשי (ראו גלבו).
פואנטס
פואנטס (Fuentes) הוא שם משפחה שמקורו בספרדית ומשמעותו מעיין.
גרטל ירושלמי
גרטל ירושלמי הוא מין סוג של גרטל (אבנט) הנלבש מעל הקפוטה ("קֵאפְטֶן") על ידי חרדים בני היישוב הישן הלובשים את הלבוש המסורתי.
היסטוריה
האבנט היה נלבש במדינות ערב וכן בארץ ישראל על ידי התושבים הערבים שהתגוררו בישראל לפני קום המדינה. עם התפתחות המודרניזציה החלו גם במדינות ערב לחדול מלהמשיך ללבוש פריט זה אולם אבות וראשי המשפחה המכובדים המשיכו עם בגדיהם המסורתיים. כמו עוד מלבושים ערביים, אומצה חגורה זו על ידי יהודי ירושלים.
מראהו ושימוש
גובהו של האבנט הוא כ-18 סנטימטר. בשונה מן הגארטל האבנט רחב היה רבה יותר וגם עבה יותר, פסיו מופנים לאורכו ולא לרוחבו בדרך כלל בצבעי שחור ותכלת.
מרי בלאד מלן
מרי בלאד מלן, באנגלית: Mary Blood Mellen 13 במאי 1819–11 בפברואר 1886) הייתה ציירת אמריקאית שהייתה קשורה לאסכולת נהר ההדסון, בניו אינגלנד של המאה התשע-עשרה. מרי מלן ציירה בסגנון הלומיניסטי הפופולרי באותה תקופה.
ביוגרפיה
מרי בלאד נולדה לראובן בלאד ג'וניור וסאלי טיילור, זוג מסטרלינג, מסצ'וסטס. אף שהיו לה שני אחים גדולים, מרי הייתה הבת הבכורה והיה פער ניכר של שתים עשרה שנים לפני שנולדו אחיה הצעירים.
מרי למדה לצייר בצבעי מים. כשרונותיה כנראה לא נעלמו מעיני הוריה, שכן תוך שנים ספורות היא למדה באקדמיית פריי בבולטון, מסצ'וסטס הסמוכה, בית ספר שהוקם ב-1823 על ידי תומאס פריי, כמכינה משותפת לחינוך עיון בדיווחי מפקד האוכלוסין מאותן שנים מצביע על כך שמרי הייתה בולטת אינטלקטואלית ואמנותית במשפחה. נראה שאף אחד מאחיה לא הפך לאמן. בשנות ה-30 של המאה ה-19 עברה המשפחה לפיצוויליאם, ניו המפשייר, וב-1839 הגיע כומר צעיר, צ'ארלס וו. מלן, כדי לשמש ככומר בעיירה. הכומר מלן הגיע ממשפחת איכרים מפיליפסטון. הוא ומרי הכירו זה את זה עוד קודם, שכן בשנת 1840, לאחר שנה בלבד שהיו בעיירות שכנות הם התחתנו.
במשך השנים הבאות השרות הדתי הנודד של צ'ארלס גרם לכך שהצמד היה פחות או יותר בתנועה מתמדת. בשנת 1846, בזמן שהתגוררה בפוקסבורו, ילדה מרי בת, אמנדה. התינוקת חיתה רק ​​48 שעות. לבני הזוג מעולם לא היו ילדים אחרים, ועל המצבה של אמנדה נכתב: "הפרח קצר המועד שלנו חזר לאלוהים."
לא ברור כיצד הכירו בני הזוג לראשונה את הצייר פיץ הנרי ליין, אך ב-1845 התגורר הזוג הצעיר דרומית לבוסטון; תקופה שבה המוניטין של ליין בעיר גדל במידה ניכרת. אחיו של צ'ארלס, ויליאם גרנוויל רולנד מלן, היה גם כומר, ובמהלך שנות ה-40 המאוחרות פעל בקיימברידג'. סביר להניח שבני הזוג היו מבלים בעיר באופן חברתי, ומבקרים את אחיו של צ'ארלס. לא קשה לדמיין אישה בעלת נטיות אמנותיות ותרבותיות כמו מרי מנצלת את ההזדמנות לחקור את המרכז התרבותי של ניו אינגלנד- בוסטון. באותה תקופה המוזיאון בבוסטון התהדר באוסף האמנות הגדול ביותר בניו אינגלנד, בתוכו היה ייצוג לעבודות של ליין. השנים הבאות ערכו בני הזוג נסיעות נוספות כולל ביקור קצר בגלן פולס, ניו יורק.
בשנת 1855 הוזמן אחיו של צ'ארלס, ויליאם, להיות כומר בגלוסטר, מסצ'וסטס. ויליאם עבר עם אשתו וילדיו לבית שכור קטן ליד הקצה המזרחי של הרחוב הראשי, אזור שהשקיף על בית הגרניט של ליין שנבנה בדאנקן פוינט. באותה שנה, צ'ארלס ומרי עברו לווימות', מסצ'וסטס. המעבר של גיסה לגלוסטר באותה שנה מעיד על כך שאולי היא החלה לצאת לטיולים קבועים לגלוסטר מווימות'. בעוד שפרטי מערכת היחסים המקצועית ביניהם אינה מתועדת, ידוע שהם שיתפו פעולה, כפי שמעיד ציור קטן משנות ה-50 בשם Coast of Maine, שעליו חתומים שני האמנים בצד האחורי של הבד. ידוע שמלן וליין נסעו יחד בשנת 1859 לבית משפחת בלאד הישן בסטרלינג. שני האמנים ציירו עיבוד של הסצנה, כאשר שני הציורים מתארים עונה אחרת.
עד 1861 התגוררו בני הזוג מלן בדורצ'סטר, מסצ'וסטס, מרחק נסיעה קצר מגלוסטר. כמה שנים מאוחר יותר ב-1864, בני הזוג עברו שוב לטאונטון, מסצ'וסטס, כ-40 מייל דרומית לבוסטון. השנתיים הבאות הפכו לקשות למרי, לאחר מותו של עמיתה פיץ ליין ב-1865, והתאבדותו של בעלה ב-1866.
לאחר מות בעלה, היא עברה להרטפורד, קונטיקט, לגור עם גיסתה, שגם היא התאלמנה. דיווחי מפקד מתקופה זו חושפים את עיסוקה של מרי כ"אמנית", הבחנה שלא נעשתה קודם לכן בתקופה שציירה עם ליין, שהובחנה כ״אלמנה וחסרת ילדים״. הדבר עשוי להעיד על מימוש זהותה כאמנית בפני עצמה. הציור היה מקור ההכנסה העיקרי שלה באותן שנים. ידוע שהיא החזיקה במספר ציורים של ליין, ועדיין עסקה ביצירת עותקים. עם זאת, יש ראיות המצביעות על ייחודיות גוף היצירה שלה, כולל סדרה של יצירות "לאור ירח", שנחשבת לסדרה המבוססת על ציור אבוד של ליין.
בשנים שלאחר מכן היא עברה בין טונטון לבית משפחתה בסטרלינג, שם נכנעה למחלת הטיפוס ב-1886. תעודת הפטירה שלה מציינת שוב את עיסוקה כאמנית וכמה מודעות אבל העירו על מיומנותה כציירת ועל הפופולריות של עבודתה.
Shame on You
Shame on You (בעברית: תתבייש/י לך) הוא השיר שייצג את דנמרק באירוויזיון 2004 שהתקיים באיסטנבול, טורקיה. השיר בוצע באנגלית על ידי הזמר הדני-איסלנדי תומאס תורדרסון.
השיר בוצע בדנית בתחרות הזמר Dansk Melodi Grand Prix ("תחרות השירים הדנית הגדולה"), בשם "Sig det' løgn" (בעברית: תגיד/י שזה שקר).
מכיוון שדנמרק לא הגיעה לעשרת המקומות הראשונים באירוויזיון 2003 (למעשה היא אפילו לא הורשתה להופיע), השיר בוצע בחצי הגמר, בו היה השיר התשעה עשר בסדר ההופעות (אחרי איוון מיקוליץ' מטעם קרואטיה עם "You Are The Only One" ולפני ז'ליקו יוקסימוביץ' ותזמורת אד הוק מטעם סרביה ומונטנגרו עם "Lane moje").
בתום ההצבעה קיבל השיר 56 נקודות, והגיע למקום ה-13 מתוך 22, מה שאומר שדנמרק לא עלתה לגמר, ובכך היא הוצבה אוטומטית בגמר של התחרות הבאה.
השיר מושר מנקודת מבטו של גבר שאומר לאהובו/אהובתו שנמאס לו מהשקרים שעליהם מושתתת מערכת היחסים שלהם. הוא שר ש"את/ה האש שלי, את/ה התשוקה שלי" בניסיון לשמור על הקשר בחיים. תורדרסון עצמו הוא אומנם הומוסקסואל, אך המילים אינן מצביעות על קשר הטרוסקסואלי או הומוסקסואלי.
השיר הבא שייצג את דנמרק, באירוויזיון 2005, היה "Talking to You" של יאקוב סווייסטרופ.
השבוי - מבט מעזה
השבוי - מבט מעזה הוא ספר מאת העיתונאי סלימאן א-שאפעי המספר את סיפורו של גלעד שליט החל מתכנון החטיפה ועד לתהליכים המדיניים לשחרורו בתקופת ממשלתו של בנימין נתניהו בישראל. הספר יצא לאור בשנת 2009, בעוד גלעד שליט נתון בשבי החמאס ברצועת עזה. א-שאפעי מקפיד לתאר את סיפור השבי מנקודת מבטם של העזתים השואפים לשחרורו של שליט הן בשל שחרור האסירים הצפוי מישראל, והן בהקלת הסגר על רצועת עזה. א-שאפעי חושף בספרו פרטים רבים על מצבו הבריאותי והנפשי של שליט בכלאו בשבי החמאס, וכן על יחס השובים אליו.
א-שאפעי עמל על ספר זה במשך שלוש שנים וחצי בתקופת היותו כתב החדשות של ערוץ 2. לאחר מכן הוציא לאור את הספר ללא ידיעת הממונים עליו, מה שגרם לפיטוריו.
אגנס מבוהמיה
אגנס מבוהמיה (צ'כית Anežka Přemyslovna  20 יוני 1211, פראג - 2 במרץ 1282, פראג), ידועה גם כאגנס מפראג, היתה נסיכה בוהמית שבחרה בחיי פרישות, והוכרזה כקדושה של הכנסייה הקתולית.
יחוס כנסייתי
אגנס הייתה בתם של אוטוקאר הראשון, מלך בוהמיה, ואשתו קונסטנצה, שהיתה אחותו של אנדראש השני, מלך הונגריה. מצד אביה הייתה צאצאית של וצלאב ולודמילה, הקדושים הפטרונים של בוהמיה. מצד אמא הייתה דודנית של אליזבת הקדושה מהונגריה.
קורות חיים
אגנס נולדה בפראג, והחל מגיל 3 גודלה על ידי נזירות ציסטרציאניות. בשובה לפראג חזרה להתחנך במסגרת כנסייתית דומה.
בגיל 8 נערכו אירוסין בין אגנס לבין היינריך בן ה-10 בנו של הקיסר פרידריך השני ולימים קיסר בעצמו, אך אירוסין אלו בוטלו כעבור 6 שנים. לאחר מכן תוכננו עבורה נישואים להנרי השלישי, מלך אנגליה, אולם הקיסר הטיל וטו על נישואים אלו מאחר ששאף לשאת את אגנס בעצמו.
בשלב מסוים אגנס מאסה בשידוכים הפוליטיים והחליטה להקדיש את חייה לכנסייה. בהתערבותו של האפיפיור גרגוריוס התשיעי שחרר אותה הקיסר מכוונת הנישואים.
בשנת 1234, בגיל 23, נכנסה למנזר של "מסדר קלרה הקדושה", שאותו הקימה, ושם נשארה עד סוף ימיה. היא נפטרה בפראג ב-12 במרץ 1282.
פעילותה הכנסייתית
בשנת 1232 הקימה בית מחסה על שם פרנציסקוס הקדוש, על קרקע שנתרמה על ידי אחיה, מלך בוהמיה, וצלאב הראשון. המוסד טיפל בחולים, נכים, עניים, ונוסעים, ובהמשך הקימה אגנס ליידו מכללה ואחר כך כנסייה של מסדר "האבירים של הכוכב האדום" שחבריו שימשו כצוות בית החולים..
באמצעות הקשרים הפרנציסקניים נודע לה על קלרה מאסיזי שאיתה יצרה קשר מכתבים, קשר שנמשך כשני עשורים. קלרה שלחה אליה חמש נזירות מאסיזי שיחד אתן הקימה ב-1234 מנזר של המסדר שלימים יקרא "מסדר קלרה הקדושה". אגנס התמנתה לאם המנזר.
הליך הקדשתה
אגנס הייתה נערצת כקדושה כבר זמן קצר לאחר מותה. למרות זאת הוכרה רשמית כקדושה רק כעבור כ-700 שנה. אחת הסיבות לעיכוב הייתה ששרידיה נעלמו לאחר פינוים מן המנזר בעת השיטפונות בשנים 1323-1322. בסופו של דבר המלכה אלישקה פשמיסלובנה החלה את הליך ההקדשה בשנת 1328. אולם רק בשנת 1874 האפיפיור פיוס התשיעי הכריז עליה כ"מבורכת". ההליך הסתיים ב-12 בנובמבר 1989, כאשר האפיפיור יוחנן פאולוס השני הכריז עליה כקדושה. יום החג שלה הוא ה-2 במרץ.
כלכלת אימפריית האינקה
כלכלת אימפריית האינקה, שהתקיימה מתחילת המאה ה-13 לספירה ועד כיבושה בשנת 1532 על ידי הספרדים ובשיאה שלטה באזורים נרחבים באמריקה הדרומית לאורך חוף האוקיינוס השקט והרי האנדים, התאפיינה בתכנון הריכוזי שלה, ובדומה לכלכלות עתיקות אחרות, בחשיבות הרבה של תחום החקלאות. ככלכלה מתוכננת באופן מלא לא אפשרה קיומו של שוק חופשי ומסחר ואף לא היה לה מטבע. הייצור, ההפצה, החלוקה והשימוש בסחורות נוהלו בצורה ריכוזית על ידי גורמי השלטון. כל הצרכים כגון ביגוד ומזון סופקו על ידי המדינה לפי הקצבה.
ניהול נכון של הכלכלה הריכוזית הביא לעושר רב של האימפריה וגם הכובשים הספרדים השתאו מעושרה. מקדשי האינקה ובראשם מקדש קוריקנצ'ה צופו זהב. ידוע במיוחד "חדר הכופר" שהתמלא בזהב תוך זמן קצר לדרישת הספרדים ששבו את קיסר האינקה אטוואלפה.
חקלאות
הייצור החקלאי היווה את הבסיס לכלכלה. הגידולים החקלאיים כללו תפוחי אדמה, כותנה, קסאווה, עלי קוקה, קינואה ועשרות סוגי תירס.
שטחי האימפריה נחלקו גאוגרפית לשני אזורים עיקריים - אזור חוף האוקיינוס השקט ואזור הרי האנדים. הטופוגרפיה ותנאי האקלים השונים הכתיבו את אופי הפעילות החקלאית בכל אחד מהאזורים.
התנאים לחוף האוקיינוס השקט חייבו התמחות של הקהילה בדיג או בגידול יבולים. החקלאות הייתה מוגבלת לעמקים בהם זורמים הנהרות היורדים מהאנדים כאשר שאר השטח צחיח ומדברי. על אף שהאדמה פורייה מיעוט המשקעים הצריך פיתוח מערכת מורכבת של תעלות השקיה בסמוך לנהרות. מערכת זו דרשה השקעה גדולה של כח אדם בבנייתה ובתיחזוקה.
בעוד שבעולם הישן היה נפוץ השימוש בבהמות כסוסים ובקר לעיבוד השדות, בעלי חיים אלה היו זרים לאמריקה הדרומית ובעלי החיים המקומיים כגון למות ואלפקות היו קטנים וחלשים מכדי שאפשר יהיה לנצלם לחקלאות. בהיעדר בהמות מתאימות לעיבוד השדות העבודה נעשתה באופן ידני בשימוש בכלים מותאמים לשטח ההררי ולגודלן המוגבל של הטרסות. בין הכלים האלו מחרשת דריכה (Chaki taklla ), מעדר (Rawk'ana) ואלה לתיחוח הקרקע (Waqtana).
מסחר
כפועל יוצא של התכנון המרכזי של הכלכלה התייתר הצורך בשווקים ולא התקיים מעמד סוחרים. לחקלאים ובעלי מלאכה לא היה צורך לשווק את תוצרתם ולצרכנים לא היה צורך או אפשרות לקנות מוצרים. את מקום המסחר תפס ויסות סחורות ומזון שנוהל בידי השלטון וסחר חליפין בהיקף קטן. מסחר התקיים בצורה מצומצמת רק עם גורמים מחוץ לאימפריה.
מטבע
תכנון המרכזי של כלכלת האינקה, לפיו סופקו צורכי התושבים על ידי הממשל ומנגד תשלום המיסים נעשה באמצעות עבודה, ייתר במידה רבה את הצורך בשימוש במטבע. גם היקף המסחר הקטן, שנעשה בסחר חליפין, לא יצר צורך במטבע.
אייו
מרבית אוכלוסיית האינקה חיה בקהילות קטנות שנקראו "אייו" (Ayllu ) שהתבססו על קרבה משפחתית. הבעלות על הקרקעות הייתה בידי האייו ואלו חולקו בין חברי הקהילה מדי שנה בהתבסס על הצרכים וגודל התא המשפחתי.
מיסוי ועבודה קולקטיבית
בהיעדר מטבע ואמצעי תשלום מיסים נגבו בשני אמצעים עיקריים - עבודה ותוצרת חקלאית:
מינקה (Minka, עבודת צוות) – עבודה לשירות הקהילה, לדוגמה בניית טרסות חקלאיות וניקוי תעלות השקיה. "מס" שהוטל על ידי הקהילה ולא על ידי השלטון המרכזי.
מיט'ה – מס לאימפריה ששולם באמצעות עבודה בשירות ישיר של השלטון – שירות צבאי, בנית דרכים וביצורים, שליחים, עיבוד חלקות אדמה. כל גבר בגיל 15–50 נדרש לשרת מספר ימים בשנה.
הקהילה (אייו) העלתה מס לשלטון המרכזי ביבול, בהמות, טקסטיל ומוצרים אחרים.
כלכלת מתנה
ערך חשוב בתרבות האינקה הוא "אייני" (Ayni ) – הדדיות ועזרה לחבר קהילה אחר. אין תמורה מידית אך מצופה מהנתרם לסייע בתורו לחברי קהילה אחרים. לדוגמה, בתחילת העונה החקלאית יעובדו שדות של זקנים ושל לוחמים שנעדרים מהכפר ראשונים לפני החלקות הפרטיות וחלקות המדינה, או התגייסות של הקהילה לעזרה בבניית בית.
קיפו
בדומה לתרבויות שקדמו להם באזור, גם לבני האינקה לא הייתה מערכת כתב. כדי לנהל את הרישומים הדרושים לניהול האימפריה פותח הקיפו - מערכת מיתרים וקשרים לתיעוד מידע מספרי. הקיפו מורכב מחבל ראשי עליו קשורים מיתרים. על המיתרים נקשרו קשרים מסוגים שונים כאשר סוג הקשרים ומיקומם על המיתר ביחס לחבל הראשי מייצג ערך מספרי. קיפו שימשו את פקידי האימפריה בין היתר למעקב אחר מיסים, ייצור חקלאי וגודל האוכלוסייה.
הסכם סנט קלייר סור אפט
הסכם סנט קלייר סור אפט נחתם בין רולו (Rollo; סביבות 860 – 932), או בשמו הנוצרי, רוברט, ובין מלך פרנקיה המערבית, שארל התם. הסכם זה נועד לעצור את כיבושיו ופשיטותיו של רולו באזור.
כלכלת אימפריית האינקה
רשת הדרכים
תפקיד משמעותי בכלכלה היה שמור למערכת הדרכים של האינקה - רשת דרכים משמעותית ונרחבת (כ-40,000 ק"מ) שנבנתה בצורה מרכזית על ידי אימפריית האינקה, בדומה לרשת הדרכים של האימפריה הרומית. רשת הדרכים התבססה על חיבור של נתיבים קיימים ופריצת חדשים. עיקרה של הרשת הוא שתי דרכי אורך בכיוון צפון-דרום, האחת לאורך המישור שלחוף האוקיינוס השקט והשנייה מזרחית לה לאורך רכס הרי האנדים.
תנאי השטח באזורים ההרריים הצריכו יישום פתרונות הנדסיים שונים כבניית גשרי חבלים, קירות תמך, מדרגות ומערכות ניקוז. לאורך הדרכים מוקמו מחסני סחורות ותבואות (קולקה) ופונדקי דרכים (טמפו) ששימשו את השלטון לוויסות האספקה ולחלוקה מחדש של סחורות ברחבי האימפריה.
הסכם סנט קלייר סור אפט
בתמורה לשקט אזורי, קיבל רולו את העיר רואן והשטחים שבין נהר האפט לרצועת החוף הצפונית של נורמנדי. לשמו של רולו יוצמד מרגע זה ועד עולם השם נורמנדי (איש הצפון).
יש הטוענים שכחלק מההסכם, הוטבל רולו, שהיה ויקינגי, לנצרות.
ההסכם נחתם על גדות הנהר אפט ועל כן גם שמו.
כרם ארשיד
כרם ארשיד (נולד ב-24 בינואר 1995) הוא כדורגלן מוסלמי-ישראלי המשחק בעמדת החלוץ באיחוד בני שפרעם.
הסכם סנט קלייר סור אפט
להסכם זה משקל מכריע לעתידה של פרנקיה, שכן, בגין הסכם זה, נמנעו הוויקינגים לפשוט לחבל ארץ זה, מתוך כבוד לרולו ובעיקר בזכות שיתוף הפעולה לה זכו הוויקינגים מצד רולו בכיבושים באזורים האנגליים, וסקס ומרסיה.
כרם ארשיד
קריירה
ארשיד התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מ.ס. ג'וליס ובגיל 17 הצטרף למחלקת הנוער של עירוני קריית שמונה. בקיץ חתם בהפועל רעננה. ב-29 באוגוסט 2015 ערך ארשיד את הופעת הבכורה שלו ברעננה, בניצחון 2–3 נגד בני סכנין. ב-12 בספטמבר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בהפסד 2–3 להפועל באר שבע. את עונתו הראשונה סיים עם 16 הופעות ושער אחד.
בתחילת עונת 2016/2017 ארשיד הושאל להפועל עפולה מהליגה הלאומית על מנת לצבור דקות משחק. ב-12 בספטמבר 2016 ערך ארשיד את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 0–3 להפועל ראשון לציון. את העונה סיים ארשיד עם 12 שערים ב-32 משחקים, ובסיומה שב להפועל רעננה.
הסכם סנט קלייר סור אפט
את אנגליה כולה, יכבוש לבסוף נינו של רולו ויליאם הכובש.
כרם ארשיד
קריירה
ב-2 בדצמבר 2020 חתם עד לסיום עונת 2020/2021 בהפועל חדרה.
בפברואר, ארשיד הצטרף לסקציה נס ציונה. ב-11 ביולי 2021 חתם בהפועל עכו.
ביולי חתם באיחוד בני שפרעם.
אחמד פתחי
אחמד פתחי (בערבית: أحمد فتحي; נולד ב-10 בנובמבר 1984) הוא כדורגלן מצרי המשחק בעמדת המגן הימני ולעיתים כקשר אחורי בקבוצת הכדורגל פירמידות.
קריירת מועדונים
פתחי התחיל את הקריירה שלו במחלת הנוער של איסמאעילי, ובגיל 16 הצטרף לקבוצה הבוגרת.
ב-24 בינואר 2007, פתחי הצטרף לשפילד יונייטד מהפרמייר ליג תמורת 700 אלף פאונד. ב-10 בפברואר 2007, פתחי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד טוטנהאם הוטספר. פתחי רשם רק 3 הופעות במדי שפילד ובסיום העונה עזב את המועדון.
בקיץ, פתחי קיבל הצעה מא-זמאלכ. פתחי סירב בטענה כי הוא רוצה לשחק מחוץ לליגת העל המצרית, אך ב-10 בספטמבר 2007, פתחי חתם ביריבתה של א-זמאלכ לאל-אהלי תמורת 675 פאונד. עם זאת, התברר כי חוזהו של פתחי לא עבר בבקרה בזמן והוא יכול היה לשחק במדי הקבוצה רק בינואר. לכן, החליטה אל-אהלי להשאילו לקזמה מליגת העל הכווייתית לחצי עונה. ב-10 במרץ 2008, פתחי ערך את הופעת הבכורה שלו באל-אהלי במשחק הליגה נגד אל-מוקאוולון.
ב-31 בינואר 2013, פתחי הושאל להול סיטי עד לסיום העונה, תמורת כחצי מיליון פאונד. ב-16 בפברואר 2013, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 לצ'רלטון את'לטיק.
בקיץ, פתחי נבחן בארסנל, אך שוחרר. באוגוסט של אותו קיץ, חתם באום סלאל מליגת העל הקטרית.
בקיץ, פתחי חזר לקדנציה שנייה באל-אהלי.
בקיץ, פתחי עתיד להצטרף לקבוצת הכדורגל פירמידות.
קריירה בינלאומית
בשנת, פתחי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מצרים, ובכך הפך לכדורגלן הצעיר בתולדות הנבחרת. ב-7 בפברואר 2007, פתחי הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 נגד.
פתחי, השתתף עם הנבחרת חמש פעמים בגביע אפריקה לאומות ואף זכה עימה שלוש פעמים בגביע, פעם אחת מגביע הקונפדרציות, באולימפיאדת לונדון (2012) ובמונדיאל 2018.
שירו אישיאי
שִירוֹ אִישִיאִי (ביפנית: 石井 四郎, ברומאג'י: Shirō Ishii; 25 ביוני 1892 – 9 באוקטובר 1959) היה רופא צבאי יפני, מיקרוביולוג, מפקדה של יחידת 731 ויחידה 1644 שעסקו בפיתוח נשק ביולוגי ובניסויים רפואיים סדיסטים בבני אדם בזמן מלחמת סין–יפן השנייה.
אישיאי מכונה לעיתים ד"ר מנגלה היפני.
ביוגרפיה
שירו אישיאי נולד בחווה בכפר שיבייאמה במחוז צ'יבה. ב-1922 השלים את לימודיו בבית הספר לרפואה צבאית בטוקיו והחל ללמוד מיקרוביולוגיה באוניברסיטת קיוטו. במהלך לימודיו גידל חיידקים בצלחות פטרי כ"חיות מחמד". ב-1925 הועלה לדרגת Surgeon Captain. ב-1927 החל לחקור את תחום הלוחמה הביולוגית. ב-1928 יצא לשנתיים לימודים והתרשמות במערב שם הושפע ולמד אודות ההשפעה שהייתה ללוחמה הכימית במלחמת העולם הראשונה. כששב ליפן ב-1930 טען בפני מפקדיו כי העולם צועד לעבר מלחמות כימיות וביולוגיות ועל יפן גם לעשות כך, בין אלו ששוכנעו ממנו היה שר הצבא היפני סדאו אראקי ואחיו של הקיסר הירוהיטו הנסיך יאסוהיטו צ'יצ'יבו.
באוקטובר 1940 מונה אישיאי לראש אגף הלוחמה הביולוגית בצבא יפן וקדם לדרגת Surgeon General, נבנה עבורו מתחם ענק בן שישה בניינים ליד העיר חרבין שהייתה תחת כיבוש יפני ובו החל בניסויים. קרבנות הניסויים היו בעיקר שבוים סיניים אך גם קוריאנים רוסים וחיילים מבעלות הברית בעת מלחמת העולם השנייה. הניסויים כללו הדבקה במחלות, קטיעת איברים והשתלת איברים במקומם, הקפאת תאים ויצירת נמק, אונס הכרחת הפלות וניתוחים ללא הרדמה. מעריכים כי בין 3,000 ל-12,000 קרבנות מתו שם, האנשים סופקו ליחידה על ידי הקמפייטאי (המשטרה הצבאית של יפן).
לא נותרו ניצולים מיחידת 731. ב-1945, עם התקרבות הצבא האדום לבסיס היחידה, הורה אישאיי על הריגת 150 הניצולים שהיו באותה עת בבסיס היחידה והשמדת מסמכים. אישיאי לא הועמד לדין על מעשיו; הוא חתם עם ארצות הברית על הסכם אי-העמדה לדין וחסינות תמורת שיתוף הממצאים המחקריים והרפואיים יקרי הערך שבידיו. ב-6 במאי 1947 כתב דאגלס מקארתור לוושינגטון שניתן להשיג מידע נוסף, אף הצהרות מפי אישיאי עצמו, על ידי הבהרה שהמידע יסווג כמידע מודיעיני ולא ישמש כראיה במשפטי פשעי המלחמה.
מאז'ור (סרט)
מז'ור (ברוסית: Мажор. Фильм; מילולית: "מז'ור: הסרט") הוא סרט פעולה רוסי משנת 2021 בבימויהם של ניקולאי בוליגין ומקסים פולינסקי בכיכובם של פאבל פרילוצ'ני, יבגני סטיצ'קין, איגור ז'יז'יחין ואחרים.
דיוויזיית הפרשים של המשמר (האימפריה הגרמנית)
דיוויזיית הפרשים של המשמר (בגרמנית: Garde-Kavallerie-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה באוגוסט 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, וכמפקדה מונה אדולף פון שטורק. הדיוויזיה הוקצתה בתחילה לקורפוס הפרשים הראשון, ולחמה עמו בחזית המערבית כחלק מהארמייה השלישית. בדצמבר של אותה שנה היא הועברה לכוחות משמר הגבול, והוצבה על הגבול עם הולנד. ב-30 ביוני 1915 הועברה לחזית המזרחית. הדיוויזיה עברה ארגון מחדש במהלך המלחמה, ובהדרגה הפכה בפועל לדיוויזיית חי"ר מוחלשת. באפריל 1918 חזרה הדיוויזיה לחזית המערבית, ולחמה במסגרת קורפוס המילואים ה-6 אשר היה חלק מהארמייה הראשונה. הדיוויזיה פורקה עם סיום המלחמה.
ראול ריאנצ'ו
ראול רואיס גונזאלס ריאנצ'ו (בספרדית: Raúl Ruiz González-Riancho; נולד ב-13 בפברואר 1960) הוא מאמן כושר בהכשרתו, כיהן במשך חודש כממלא מקום המאמן בספרטק מוסקבה.
קריירה
ריאנצ'ו החל את הקריירה שלו כמאמן כושר בקבוצת חימנסטיקה מהעיר טורלאווגה בספרד ועבד לצד מנואל רוביידו, כעוזר מאמן. לאחר מכן עבד כמאמן כושר ועוזר מאמן בקבוצות כמו ראסינג סנטנדר ולבאנטה, לפני שהוזמן על ידי גורבן ברדייב לרוסיה לעבוד כמאמן כושר ברובין קאזאן.
בפברואר 2014 חתם על חוזה באוקראינה עם דינמו קייב, בה עבד כמאמן כושר ועוזרו של סרהי רברוב. כאן עבד עד 30 ביוני 2016.
ב-15 ביולי 2016 הוזמן לנבחרת אוקראינה ועבד כעוזר מאמן בנבחרת אוקראינה בכדורגל עד 2018 וסייע לאנדריי שבצ'נקו. ב-2018 הוזמן למטה האימון של ספרטק מוסקבה ועבד כעוזרו של מאסימו קאררה. באוקטובר 2018 מונה לממלא מקום מאמן הקבוצה, לאחר שספרטק הגיעה לרצף הפסדים.
ז'ורדי אמאט
ז'ורדי אמאט מאס (בקטלאנית: Jordi Amat Maas; נולד ב-21 במרץ 1992) הוא כדורגלן ספרדי-אינדונזי המשחק בעמדת הבלם בג'והור דארול טעזים.
קריירת מועדונים
אמאט התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אספניול אליה הצטרף בגיל שבע. בגיל 17 הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. ב-24 בינואר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד מיורקה במסגרת הלה ליגה. בעונת 2010/2011 רשם 26 הופעות בליגה, אך שנה לאחר מכן מיעט לשחק.
ב-27 ביוני 2013 חתם לארבע שנים בסוונסי סיטי מהפרמייר ליג תמורת 2.5 מיליון פאונד. ב-1 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-4 נגד מאלמה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-11 במרץ 2015 האריך את חוזהו בקבוצה עד לשנת. ב-7 ביולי 2017 הושאל לריאל בטיס עד לסיום העונה.
ב-9 באוגוסט 2018 חזר לקדנציה שנייה בראיו ואיקאנו. ב-1 באוגוסט 2019 הושאל לאויפן מליגת העל הבלגית.
ב-29 ביוני 2022 חתם בג'והור דארול תעזים מליגת העל המלזית. ב-19 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 5-0 לאורווה רד דיימנודס במסגרת שמינית גמר ליגת האלופות.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, אמאט שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ספרד ובנוסף רשם מספר הופעות בנבחרת קטלוניה שאינה חברה בפיפ"א.
בזכות סבתו שנולדה במקאסאר שבאינדונזיה, אמאט קיבל אזרחות מקומית בנובמבר. ב-23 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אינדונזיה בניצחון 1-2 נגד. ב-28 במרץ 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 2-2 נגד.
משפט ההדחה של אנדרו ג'ונסון
משפט ההדחה של נשיא ארצות הברית אנדרו ג'ונסון היה הליך פוליטי-משפטי שבמסגרתו ניסו ללא הצלחה מתנגדיו הפוליטיים של נשיא ארצות הברית, אנדרו ג'ונסון, להדיחו ממשרתו על ידי הקונגרס של ארצות הברית, ב-1868.
בהיותו הניסיון הראשון לממש את הסמכות שניתנה לקונגרס בחוקת ארצות הברית להדיח נשיא מכהן, היה משפט זה אחד מהאירועים הדרמטיים ביותר בפוליטיקה האמריקאית במהלך תקופת השיקום, ושיאו של מאבק פוליטי ארוך בין ג'ונסון למפלגה הרפובליקנית על האופן שבו יש להתייחס למדינות הדרום לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית.
בית הנבחרים האמריקני הצביע בעד הדחתו של ג'ונסון בהתאם לסמכותו מכוח סעיף הרביעי בפרק השני בחוקת ארצות הברית. האישום העיקרי נגד ג'ונסון היה שהפר את חוק הקביעות במשרה שנחקק בקונגרס זמן מה קודם לכן חרף התנגדותו של ג'ונסון.