cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גארי קספרוב
ההפסד לקראמניק באליפות העולם - 2000
כחלק מ"הסכם פראג", שהגה יאסר סייראוון, שאמור היה לאחד בין שני התארים של אלופי העולם, היה אמור קספרוב לשחק נגד אלוף העולם של פיד"ה -רוסלן פונומריוב, בספטמבר 2003. למרות הכוונות הטובות, הקרב לא נערך, היות שפונומריוב נסוג בו. זאת, כי לפי תנאי התחרות, לא נשמר לו התואר במקרה של תוצאת תיקו.
ב-10 במאי 2005 הכריז קספרוב על פרישה מתחרויות עקב תחושה שאין לו יותר מה להשיג.
חזרה מפרישה
ב-6 ביולי 2017, 12 שנים לאחר הפרישה, חזר קספרוב באופן רשמי לשחק שחמט באופן מקצועי. התחרות הרשמית הראשונה השתתף קספרוב, הייתה גביע סינקפילד, שהחלה ב-14 באוגוסט 2017 והסתיימה ב-18 באוגוסט 2017. על קרן הפרסים בסך 150,000$ התחרה קספרוב ביריבו הוותיק, אלוף העולם לשעבר, וישוואנתן אנאנד וכן גם בשחמטאים המובילים בעולם פביאנו קרואנה, היקארו נקמורה, לבון ארוניאן, סגן אלוף העולם סרגיי קריאקין, יאן נפומניאשצ'י, לינייר דומינגס, דויד נבארה ולי קוואנג ליאם.
בתחרות סיים קספרוב במקום השמיני עם 16 נקודות.
משחק מופת
משחק של קספרוב (לבן), נגד טופאלוב (שחור), שהתקיים בתחרות קורו בוויק אן זי בשנת 1999, מראה את אחת הקומבינציות היפות ביותר של קספרוב. זו העמדה לפני המסע ה-24.
פעילותו הציבורית
בשנות האלפיים הפך קספרוב ברוסיה לדמות ציבורית ופוליטית. הוא בעל השקפות ליברליות, מתנגד בחריפות לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין ומאשים אותו ברודנות. הוא עומד בראש הארגונים "הבחירה החופשית 2008", "רוסיה בעד דמוקרטיה" ו"חזית אזרחית מאוחדת". באפריל 2007 נעצר במהלך הפגנה נגד השלטון הרוסי ושוחרר לאחר תשלום קנס. המשטר הרוסי מגביל את יכולתו של קספרוב לארגון מחאה וכך גם את גישתו לפרסום עמדותיו באמצעי התקשורת. באוגוסט 2012 נעצר במוסקבה כאשר הפגין למען חברות פוסי ריוט. בשנת 2013 הוא עזב את רוסיה ובשנת 2014 קיבל אזרחות קרואטית.
ספריו
קספרוב כתב מספר ספרים על עולם השחמט. עוד בהיותו שחקן פעיל, כתב קספרוב ספרים על הווריאציה הקלאסית בקארו-קאן ועל ההגנה הסיציליאנית. כמו כן פרסם קספרוב בשנת 2000 ספר על "משחקו כנגד העולם" (משחק בו התחרה קספרוב כנגד "קהילת העולם" - אנשים מרחבי העולם הציעו מסעים, והמסע הנבחר שוחק באינטרנט מול קספרוב).
הפרויקט הגדול של קספרוב בכתיבת ספרים על עולם השחמט נקרא "על קודמיי הגדולים" - זוהי סדרת ספרים הסוקרת את תולדות אלופי השחמט שבאו לפני קספרוב. כמו כן בספרים נמצאים משחקים מפורסמים של אלופי עולם מנותחים על ידי קספרוב. סך הכל יצאו בסדרה חמישה ספרים בין השנים 2003–2006. החלק הראשון סוקר את ארבעת אלופי העולם הראשונים, החל מוילהלם שטייניץ ועד אלכסנדר אלכין. החלק השני מספר על אלופי העולם שבאו עד לתחילת שנות השישים, אז אלוף העולם היה מיכאל טל. הכרך השלישי עוסק בשנות השישים ובמשחקיהם של טיגראן פטרוסיאן ובוריס ספאסקי. החלק הרביעי הוא חלק שונה במהותו, מכיוון שהוא סוקר כמה משחקני השחמט המערביים החזקים שלא היו אלופי עולם. עם זאת, קיימת סקירה רחבה של אלוף העולם השמיני - בובי פישר. החלק החמישי והאחרון עוסק באלוף העולם אנטולי קרפוב ובמתחרו העיקרי לאליפות העולם - ויקטור קורצ'נוי. הספרים תורגמו לעברית.
בנוסף, כתב קספרוב ספר שנקרא "החיים כמשחק שחמט" המשווה בין תהליך קבלת ההחלטות שבין משחק שחמט לעולם העסקים במציאות. הספר מיועד הן לשחמטאים והן לאנשים שאינם מכירים את משחק השחמט.
בשנת 2015, כתב קספרוב ספר שנקרא "החורף מגיע, מדוע חייב לעצור את ולדימיר פוטין ואויבי העולם החופשי". הספר מתאר את הצד החסוי איך רוסיה הופכת לרודנות ואיך העולם החופשי משלם מחיר כבד בכך שהוא מאפשר לזאת להתרחש.
קספרוב נגד המחשב
קספרוב הוזמן, כגדול שחמטאי תבל, לשחק כנגד תוכנות שחמט. תוכנת כחול עמוק של IBM ניצחה את קספרוב ב-10 בפברואר 1996, אך בסופו של דבר קספרוב ניצח בדו-קרב בתוצאה 2–4.
"כחול עמוק" שודרגה משמעותית (ונקראה בצורה לא רשמית "כחול עמוק יותר") ושיחקה שוב כנגד קספרוב במאי 1997. "כחול עמוק יותר" ניצחה לאחר שישה משחקים בתוצאה 3.5-2.5, והפכה בכך לתכנת המחשב הראשונה שמנצחת אלוף עולם מכהן, בתחרות שכפופה לכללים הסטנדרטיים של מגבלות הזמן של אליפויות שחמט.
אחרי ההפסד, קספרוב אמר שהוא לפעמים ראה תבונה עמוקה ויצירתיות במהלכי המחשב, שאותם לא יכול להבין. הוא גם רמז שבני אדם אולי עזרו למחשב במהלך המערכה. הוא דרש גומלין, אבל IBM דחתה את הדרישה, והשביתה את המחשב. ב-2003, סרט תעודה שהופק וחקר את הטענות, נקרא "סוף המשחק: קספרוב והמכונה" (Game Over: Kasparov and the Machine).
טענות אלו של קספרוב נכונות חלקית. החוקים של ההתמודדות איפשרו למפתחים לשנות את התוכנה בין משחקים; אפשרות שהמפתחים ניצלו בחופשיות רבה. קוד התוכנה שונה בין המשחקים כדי להבין טוב יותר את סגנון המשחק של קספרוב, דבר שאיפשר למערכת להימנע מהנפילה למלכודת במשחק האחרון; אותה מלכודת שהבינה המלאכותית נפלה אליה פעמיים קודם.
הפסדו של קספרוב למחשב של IBM "כחול עמוק" סימן ב-1997, לדעת רבים, את תחילת העידן שבו גוברות תוכנות המחשב על האדם, גם בשחמט, על אף האינטואיטיביות הרבה שדורש המשחק.
Endless Summer Vacation
Endless Summer Vacation (בעברית: חופשת קיץ אינסופית) הוא אלבום האולפן השמיני של הזמרת-יוצרת האמריקאית מיילי סיירוס. האלבום יצא לאור ב-10 במרץ 2023, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס וסמיילי מיילי בע"מ. סיירוס החלה לעבוד על האלבום זמן קצר לאחר שעזבה את חברת התקליטים RCA רקורדס והוחתמה על ידי קולומביה רקורדס בשנת 2021. זה יהיה אלבום האולפן הראשון שלה מאז Plastic Hearts (2020). בזמן שעבדה על האלבום, הוציאה את האלבום ההופעה שלה Attention: Miley Live (2022). מתוך האלבום יצא לאור הסינגל המוביל "Flowers" ב-13 בינואר 2023. הוא קבע מספר שיאי בשירות הזרמת מוזיקה והגיע למקום הראשון בבילבורד גלובל 200 ולמעלה מ-45 מדינות, כולל ארצות הברית ובריטניה.
סיירוס תיארה את Endless Summer Vacation כ"מכתב האהבה" שלה ללוס אנג'לס, שם הקליטה את האלבום. היא עבדה עם מפיקים קיד הרפון, גרג קורסטין, טיילר ג'ונסון, מייק ויל מייד איט, כאשר האחרון הפיק את האלבומים Bangerz (2013), Miley Cyrus & Her Dead Petz (2015), ו-She Is Coming (2019).
רקע והכרזה
סיירוס חתמה על חוזה בחברת התקליטים קולומביה רקורדס לאחר שהחוזה שלה בחברת התקליטים RCA רקורדס, שנמשך כשמונה שנים, הסתיים. באפריל 2022, היא הוציאה בחברת התקליטים החדשה את אלבום ההופעה Attention: Miley Live, שכלל גרסה חיה של השיר "You" שלא יצא בעבר ורמיקס לשיר "Without You" יחד עם דה קיד לארוי. באוקטובר 2021, התראיינה סיירוס למגזין בילבורד ואישרה שהיא עובדת על האלבום הבא שלה.
בדצמבר 2022, פורסמו פוסטרים בערים גדולות ברחבי העולם עם הכיתוב "שנה חדשה, מיילי חדשה". סיירוס חשפה את שם האלבום, את העטיפה ואת תאריך היציאה ב-5 בינואר 2023. האלבום תואר כ"מכתב האהבה שלה לעיר לוס אנג'לס" המייצג את הצמיחה הפיזית והנפשית שחוותה במהלך הפקת האלבום. סיירוס כתב כמה שירים עם מייקל פולק ו גרגורי אלדיי. הם נוצרו רק עם פסנתר, ואז התפתחו לגרסאות הסופיות שלהם. פולק אמר שסיירוס החליטה להתמקד ביצירת שירים לפני התמודדות עם ההפקה שלהם. האלבום כולו הוקלט בלוס אנג'לס. העטיפה צולמה על ידי בריאנה קאפוזי ומציגה "הוצאה להורג במלואה על ידי [סיירוס] ללא אפקטים חזותיים", ומציגה את סיירוס בלונדינית, לובשת בגד ים שחור מחלק אחד ותלויה באוויר על סולם מסוק. עטיפת האלבום הושוותה לתצלום דומה של מדונה עבור הספר שלה "סקס" (1992). טריילר האלבום יצא לאור באותו יום, ו"משקף את העולם הוויזואלי ש[סיירוס] בנתה סביב גוף העבודה המאוד אישי הזה" עם דיאלוג ותמונות המתייחסות למראות של העיר לוס אנג'לס. במהלך חודש לפני צאת האלבום נשלחו כמויות מוגבלות של גלויות של כיסוי האלבום הועברו על ידי סיירוס והופיעו דרך אתר האינטרנט שלה. ב-27 בפברואר, חשפה סיירוס בעמוד האינסטגרם שלה את רשימת הרצועות.
האלבום יצא לאור בפורמטים הורדה דיגיטלית, סטרימינג, תקליטור ותקליט ב-10 במרץ 2023, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס; זה יהיה אלבום האולפן הראשון שלה לאחר סיום החוזה בן 8 השנים שלה עם חברת התקליטים RCA רקורדס. האלבום מכיל עותקי ויניל אדומים של האלבום שנעשו בלעדי לאתר של סיירוס, ועותקי ויניל לבנים שנעשו בלעדי לקמעונאים הכוללים טארגט בארצות הברית, HMV בבריטניה, ו-JB Hi-Fi באוסטרליה.
קונספט
Endless Summer Vacation הוא אלבום פופ, המשלב מוזיקת רוק, קאנטרי ומוזיקה ניסיונית. סיירוס הסבירה שהאלבום מחולק לשני חלקים: AM ו-PM. AM מייצגת את "שעת הבוקר, שבה יש זמזום ואנרגיה ויש פוטנציאל לאפשרויות חדשות", בעוד ש-PM מייצגת את שעת הלילה, ש"מרגישה כאילו יש זוהר, זוהר וזוהר בו זמנית".
קידום ושיווק
סיירוס הכריזה על "Miley Cyrus – Endless Summer Vacation (Backyard Sessions)", ספיישל שיצא בדיסני+ ב-10 במרץ 2023, הכולל הופעות חיות וראיון אישי על תהליך היצירה מאחורי האלבום. ספיישל זה נקרא אחר סדרת ההופעות שלה ב-Backyard Sessions, שהחלה ב-2012. סיירוס ביצעה שמונה שירים מהאלבום: "Jaded", "Rose Colored Lenses", "Thousand Miles", "Wildcard", "Island", "Wonder Woman", "River" ו-"Flowers", כמו גם הסינגל שלה משנת 2009 "The Climb". במהלך הספיישל הצטרף רופוס ויינרייט וניגן פסנתר במהלך הביצוע של "Wonder Woman".
סינגלים
ב-1 בינואר 2023, הכריזה סיירוס על השיר שלה "Flowers", שיצא לאור כסינגל המוביל מתוך Endless Summer Vacation ב-12 בינואר 2023, יחד עם וידאו הקליפ שלו, בבימויו של ג'ייקוב ביקסנמן. ב-3 במרץ 2023 הוציאה את גרסת הדמו שלו. "Flowers" זכה לקבלה חיובית בעיקר מצד המבקרים, כאשר רבים החמיאו להגשה הווקאלית של סיירוס. הוא זכה להצלחה מסחרית נרחבת. הוא שבר שיא בתור השיר המוזרם ביותר בשבוע בספוטיפיי במהלך השבוע הראשון והשני שלו. הוא בילה במקום הראשון שישה שבועות בראש מצעד בילבורד גלובל 200 והפך לשיר הראשון בתולדות המצעד שצבר למעלה מ-100 מיליון סטרימינג ברחבי העולם בשבעת השבועות הראשונים שלו. הוא עמד בראש המצעדים ביותר מ-30 מדינות, ארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה, קנדה, גרמניה וצרפת. בארצות הברית, הוא בילה ששת שבועות הבכורה במקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100, והפך לסינגל השני של סיירוס במצעד לאחר "Wrecking Ball" משנת 2013. בבריטניה, הוא בילה שבעת שבועות הבכורה שלו בראש מצעד הסינגלים הבריטי, והפך לסינגל השלישי של סיירוס. באוסטרליה, הוא שבר את שיא כהשיר המוזרם ביותר בשבוע הראשון ליציאתו של שיר. הוא בילה את שבעת שבועות הבכורה שלו בראש מצעד הסינגלים של ARIA, והפך לסינגל הראשון של סיירוס.
תיק ירושלים
תיק ירושלים הוא סרט משנת 1972 בבימויו של ג'ון פלין, בכיכובם של ברוס דוויסון, ניקול ויליאמסון, דריה הלפרין ודונלד פלזנס. הסרט צולם בישראל והשתתפו בו שחקנים ישראלים. מפיק ויזם הסרט היה רם בן-אפרים, שעבד קודם ב"קול ישראל" ואחר כך היה מפיק בלונדון. בן-אפרים הצליח לגייס את אולפני מטרו גולדווין מאייר לטובת הפקת הסרט.
עלילה
דייוויד, סטודנט אמריקני תמים, נקשר בקשרי ידידות עם צעיר ערבי שלמד אתו במכללה בארצות הברית, ראשיד (זאב רווח), ומגיע לישראל להמשיך בלימודיו. ראשיד מבקש להנהיג את המחתרת הערבית במזרח ירושלים. הוא מצליח עד כדי כך שפלגים אחרים מתנכלים לו. הם מתחילים לחסל, אחד אחד, את נאמניו של ראשיד. סיפור העלילה מתרחש סביב המרדף המשולש, שרותי הביטחון הישראלים רודפים אחרי ראשיד, סטודנטים ישראלים פעילי שלום מנסים לקיים הידברות עם ראשיד באמצעות הסטודנט האמריקני ופרופסור אמריקאי, המנהל חפירות ארכאולוגיות בקומראן, רודף אחרי הסטודנט אמריקני כדי למנוע ממנו להיות מעורב בסכסוך. בעלילה משולב גם משולש רומנטי הסטודנטית נורית היא מאהבת של הפרופסור האמריקאי, אך נוטשת אותו לטובת דייוויד.
הפקה
הבמאי ג'ון פלין נזכר מאוחר יותר שהתסריט המקורי היה גרוע אבל טרוי קנדי מרטין כתב אותו מחדש ופלין אהב את התוצאה. הסרט צולם בישראל. פלין אמר על הפקת הסרט:
Endless Summer Vacation
קרדיטים
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מטיידל, ופיצ'פורק.
תיק ירושלים
ביקורת והפצה
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בניו יורק בפברואר 1972, והוא זכה לקבלת פנים מעורבת מצד המבקרים. מבקר הקולנוע של "הניו יורק טיימס" סיכם את סקירתו וקבע, "הפוליטיקה, המניעים השונים והדרמה המרומזת של בני נוער שהובסו על ידי עולם שהם לא רוצים, משתקפים בסרט רק במעורפל והם משניים למרדף, סצנות הירי והאקשן.
Endless Summer Vacation
אתרי הקלטה
{{שני טורים
אולפני מיקסינג
}}
תיק ירושלים
ביקורת והפצה
בישראל נערכה הקרנת הבכורה ביוני 1972. מבקר הקולנוע של העיתון "דבר" זאב רב-נוף טען שהסרט אנטי-ישראלי ובלתי מאוזן, לעומת זאת קיבל ביקורת חיוביות בשבועון "העולם הזה". גם במהלך הצילום בישראל הסרט נתקלה ההפקה בקשיים לאחר שנטען שהוא הוא אנטי-ישראלי, ומשרד החוץ לחץ לשינוי התסריט לפני שיאשרו את צילומיו בישראל.
בשנת 1975 נרכש הסרט להקרנה בערוץ CBS בארצות הברית.
הפארק הלאומי קטמיי
הפארק והשמורה הלאומיים קטמיי (באנגלית: Katmai National Park and Preserve) הם פארק לאומי ושמורת טבע צמודים בדרום-מערב מדינת אלסקה בארצות הברית, המנוהלים כיחידה אחת על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. הפארק נודע בשל עמק עשרת אלפי תימרות העשן (Valley of Ten Thousand Smokes) והדובים החומים הרבים בשטחו. הפארק משתרע על שטח בן 16,564 קילומטרים רבועים (מעל לשלושה רבעים משטח ישראל בתחומי הקו הירוק), כשמרבית השטח, 15,870 קילומטרים רבועים, מוגדרים אזור טבע בראשיתי שבהם אסור לצוד. הפארק קרוי על שם הר קטמיי (Mount Katmai), הר געש שכבתי במרכז הפארק. הפארק שוכן בחצי האי אלסקה, מול האי קודיאק, כשמטה הפארק שוכן ביישוב הקטן קינג סמון (King Salmon), כ-470 קילומטרים דרומית-מערבית לאנקורג'.
האזור הוכרז ב-1918 כמונומנט לאומי במטרה להגן על האזור סביב ההתפרצות הגעשית של הר הגעש נובארופטה (Novarupta) שאירעה ב-1912. התפרצות זו יצרה את עמק עשרת אלפי תימרות העשן, שטח בן 100 קילומטרים רבועים של זרם פירוקלסטי בעובי שבין 30 ל-200 מטרים. הפארק כולל 18 הרי געש, שבעה מהם היו פעילים מאז 1900. המונומנט לא עבר פיתוח לאחר הכרזתו, וכמעט שלא היו בו מבקרים עד שנות ה-50. בתחילה הוכרז המקום כאתר לשימור בשל עברו הגעשי הסוער, אבל בהמשך החלו להעריך את המונומנט וסביבתו מסיבות אחרות: שפע דגי אלתית אדומה, דובי הגריזלי הניזונים מהם, ומגוון נרחב של בעלי חיים ביבשה ובים.
הפארק והשמורה הלאומיים קטמיי הוקמו כאחד מ-15 הנכסים החדשים ששירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית קיבל כתוצאה מ"חוק שימור האדמות של אלסקה" (Alaska National Interest Lands Conservation Act), בראשי תיבות ANILCA שעבר בקונגרס של ארצות הברית בשנת 1980, ונחתם על ידי הנשיא ג'ימי קרטר ב-2 דצמבר 1980.
גאוגרפיה
הפארק כולל את המפלט והמקלט המדינתי הנהר מקניל (McNeil River State Game Sanctuary and Refuge) שעל מפרץ קמישק. מקורו של הנהר אלאגנק (Alagnak River), המוגדר נהר פראי ונופי לאומי, בשמורה באגם קוקאקלק (Kukaklek Lake). הנהר נאנק, הנשפך למפרץ בריסטול (Bristol Bay), מתחיל בתחומי הפארק. הפארק גובל במפלט חיות הבר בצ'רוף (Becharof National Wildlife Refuge). מתוך סך כל שטח הפארק והשמורה, שטח בן 15,874 קילומטרים רבועים הוא בתחומי הפארק הלאומי ואסור בציד הן למטרות ספורט או לקיום. הציד מותר בתחומי השמורה והוא כפוף לתקנות ולקבלת רישיון ציד. הציד הנפוץ ביותר הוא של אייל קורא ושל דובי גריזלי, ציד שגרם למחאות ב-2007 שנענו בהסבר של מנהלת אזור אלסקה של הפארקים הלאומיים שהציד אינו פוגע באוכלוסיית הדובים.
הרי געש
הרי הגעש הפעילים בפארק הם הר קטמיי, נובארופטה, הר הגעש טרידנט (Trident Volcano), הר מגיק (Mount Mageik), הר מרטין (Mount Martin) והר פורפיקד (Fourpeaked Mountain). הרי געש אחרים שהתפרצו לאחרונה במונחים גאולוגיים, אבל לא בזמנים היסטוריים הם: הר דאגלס (Mount Douglas), הר גריגס (Mount Griggs), הר סנואי (Snowy Mountain), הר דניסון (Mount Denison), הר קוקאק (Mount Kukak), דוויל'ס דסק (Devils Desk, מילולית "שולחן הכתיבה של השטן"), הר קגויאק (Mount Kaguyak), הר סרברוס (Mount Cerberus), הר פולינג (Falling Mountain) והר קג'וליק (Mount Kejulik).
האירוע הגעשי המשמעותי ביותר בתקופה ההיסטורית היה ההתפרצות במקביל של הר קטמיי והר נובארופטה ביוני 1912. ההתפרצות של נובארופטה יצרה זרם פירוקלסטי שכיסה עמק סמוך באפר בעובי של עד 90 מטרים. במקביל התמוטטה הפסגה של הר קטמיי לתוך קלדרה. כאשר המשקעים בעמק התקררו הם פלטו קיטור מסדקים ומפומרולות, כשהם מעניקים לעמק את הכינוי עמק עשרת אלפי תימרות העשן. ככל שהחום התפוגג מהמשקעים כך הלכו ושככו אדי הקיטור והעמק עבר סחיפה. מאז חרצו זרמי המים קניונים במשקעים בעומק של עד 30 מטרים, אבל ברוחב שבין 1.5 ל-3 מטרים. קטמיי הוא הר געש שכבתי בגובה 2,047 מטרים, כשבפסגתו קלדרה גדולה. ההר הוא מקור לכמה קרחונים, והקרחון שבתוך הקלדרה הוא היחיד שידוע כי נוצר בתקופה ההיסטורית. קרקעית הקלדרה שוכנת 250 מטרים מתחת לשוליה. ההר ניצב על סלעי משקע מתור היורה, ועוביים של הסלעים הגעשיים הוא פחות מ-1,500 מטרים. מלבד ההתפרצות ב-1912 לא התרחשה בהר פעילות געשית משמעותית בתקופה ההיסטורית. ההתפרצות של נובארופטה מוגדרת כהתפרצות פליניאנית. לוע ההר הוא בקוטר של 2,000 מטרים כשבמרכזו כיפה בקוטר של 400 מטרים ובגובה של 65 מטרים. ההתפרצות של 1912 היא הפעילות ההיסטורית היחידה הידועה של ההר.
הר טרידנט הוא מכלול של שלושה הרי געש שכבתיים, שגובהו של הגבוה בהם הוא 1,864 מטרים מעל פני הים, והוא ניצב בגובה 477 מטרים מעל לבסיס ההר. טרידנט היה פעיל מדי פעם בתקופה ההיסטורית, בעיקר בין 1953 ל-1974. במהלך תקופה זו התפרצו מההר 0.7 קילומטרים מעוקבים של חומר ויצרו פסגה חדשה המכונה סאותווסט טרידנט (Southwest Trident) מאתר לשעבר של פתח פומרולה. גובהו של הר מרטין הוא 1,860 מטרים, כשהוא ניצב על רכס בגובה 1,400 מטרים בסמוך להר מגיק. הפסגה היא לוע בקוטר 300 מטרים המכילה פומרלות ולעיתים אגם לוע. קילוח לבה גדול בנפח של מעל לחמישה קילומטרים מעוקבים משתרע מההר וממלא את החלק העליון של עמק אנג'לס קריק (Angle Creek's valley). לא היו התפרצויות משמעותיות מהר מרטין, אבל הפסגה פולטת קיטור והר הגעש הוא אתר של נחיל רעידות אדמה. הר מגיק ניצב על אותם סלעי משקע כמו הר מרטין. למבנה המורכב יש ארבעה פתחים, הגבוה בהם בגובה 2,165 מטרים מעל פני הים, ושלושה חרוטי משנה. פומרלות ולוע קטן מכיל אגם נמצאים על מורדות החרוט. מלבד פליטת קיטור לא הייתה בהר פעילות לאחרונה, אבל מפולת חומר מפורר ב-1912, ככל הנראה בשל התפרצות קטמיי, שנפחה היה בין 0.05 ל-0.1 קילומטרים מעוקבים. הר פורפיקד הוא הר געש שכבתי עם לוע ככל הנראה בפסגה. מרבית ההר, בגובה 2,104 מטרים מכוסה על ידי קרחון פורפיקד (Fourpeaked Glacier). בספטמבר 2006 הייתה בהר פורפיקד התפרצות פריאטית.
הר גריגס הוא הר געש שכבתי בגובה 2,317 מטרים סמוך לנובארופטה, וכ-10 קילומטרים צפונית-מערבית לקו הישר פחות או יותר של הרי הגעש בקטמיי. בפסגת ההר השטוחה יש שלושה לועות קונצנטריים, שרוחבו של הגדול ביותר הוא 1,500 מטרים. הגאוכימיה של ההר שונה משל שכניו. בהר גריגס יש פומרולות גופרית פעילות. הר סנואי הוא הר געש קטן בגובה 2,160 מטרים, כשעשרה קרחונים משמעותיים מכסים את ההר כמעט לחלוטין. בין שליש למחצית ההר נסחפה בשל פעולת הקרחונים. להר הגעש יש שני לועות במרחק 4 קילומטרים האחד מהשני, ופומרולות פעילות בפסגה הגבוהה ביותר. הר דניסון הוא הר געש בגובה 2,318 מטרים, ההר הגבוה ביותר בפארק, שבו ארבעה לועות בקצה של שלושה קרחונים. הר קוקאק הוא הר געש נוסף מכוסה קרח בגובה 2,040 מטרים. בסמוך לפסגתו יש שדה פומרולות פעיל. דבילס דסק הוא הר געש שכבתי שעבר סחיפה רבה וגובהו 1,954 מטרים. קגויאק הוא הר געש שכבתי שנחתך על ידי קלדרה, כמו קטמיי. הפסגה הגבוהה ביותר היא בגובה 901 מטרים ובה אגם לוע בקוטר 2.5 קילומטרים. בתוך הקלדרה יש שתי כיפות גדולות ושתיים נוספות על מדרונות ההר. הר דאגלס הוא הר געש שכבתי בגובה 2,140 מטרים שעבר סחיפה נרחבת על ידי הקרחונים, שבפסגתו אגם לוע חומצי קטן. בגובה 2,272 מטרים הר סטלר (Mount Steller) שוכן בין קוקאק ודניסון, שבו יש מספר בלתי ידוע של לועות בשטח מכוסה הקרח. קג'וליק הוא שריד סחוף של הר געש בגובה 1,517 מטרים. אף אחד מהרי געש אלו לא הראה פעילות משמעותית בתקופה המודרנית.
הידרוגרפיה
בפארק והשמורה הלאומיים קטמיי יש אגני ניקוז נרחבים הכוללים אגמים גדולים ונהרות שאורכם הכללי כמה מאות קילומטרים המחברים בין מערכות המים המתוקים לאוקיינוס. מערכות מים אלו מהווים בתי גידול לדגים וחיות אחרות.
אגן הניקוז הגדול ביותר הוא של הנהר נאנק (Naknek). נהר זה מנקז את מי אגם נאנק, וזורם מערבה לתוך מפרץ בריסטול וים ברינג. את השמורה הלאומית קטמיי מנקזים הנהרות אלאגנק (Alagnak) ונונוויאנוק (Nonvianuk) הנשפכים לנהר קביצ'ק (Kvichak), שגם הוא זורם למפרץ בריסטול. הנהרות הגדולים ביותר בצד המזרחי, צד האוקיינוס השקט, של הפארק הם קטמיי והנהר ביג (Big) הנשפכים למצר שליקוף. הנהרות דאגלס (Douglas) וקמישק (Douglas) נשפכים למפרץ קמישק ולמפרצון קוק. הנהרות סבונוסקי (Savonoski) ויוקאק (Ukak) נשפכים לזרוע איליוק (Iliuk) של אגם נאנק כשהם נושאים עמם כמויות גדולות של סחופת קרחונית.
כמעט כל האגמים הראשיים בפארק שוכנים באגנים שנחצבו על ידי פעילות של קרחונים ונחסמו על ידי מורנות. האגם הגדול ביותר פארק, אגם נאנק המשתרע על 607 קילומטרים רבועים, הוא דוגמה לאגם קרחוני כזה. דוגמה לאגמים שמקורם אינו קרחוני הם אגמי לוע השוכנים בקלדרות של הר קטמיי והר קגויאק. גובה פני המים באגמים מושפע תקופתית מכמות המשקעים ומהפשרת השלגים והם מגיעים לשיא גובהם בשלהי הקיץ ותחילת הסתיו, כשאז הם גבוהים בממוצע בשני מטרים מגובהם בשלהי החורף.
איכות המים בכל הנהרות והאגמים אינה מושפעת מפעילות אנושית, אבל כיוון שהקרחונים ממשיכים לשייף את הפסגות ברכס האלאוטי ולהסיע משקעים לתוך חלק מהאגמים והנהרות, אזי חלק מהנהרות נושאים סחופת רבה של משקעי קרחון ואפר געשי.
אקלים
האקלים בפארק הלאומי קטמיי הוא אקלים תת-ארקטי (קוד Dfc על פי שיטת קפן). הפארק שוכן בגבול שבין שני אזורי אקלים המשפיעים מאוד על אקלים הפארק. מזרחה ודרומה לרכס האלאוטי בצפון חצי האי אלסקה משתרע קו החוף הגשום והסובל מסערות רבות. זהו אזור ימי המושפע מהאוקיינוס השקט הגורם לאקלים גשום, אבל חמים יותר מפנים היבשת. האזור צפונית ומערבית לרכס האלאוטי, כולל מפרץ בריסטול, הוא אזור אקלים ימי-יבשתי. באזור זה בקיץ הטמפרטורות מתמתנות בשל המים הפתוחים של ים ברינג, אבל הטמפרטורות בחורף הן יבשתיות יותר ובדרך כלל קרות יותר בשל ים ברינג הקפוא. מכאן שבמעבר בין דרום-מזרח הפארק לצפון-מערב הטמפרטורות וכמות המשקעים יורדות משמעותית, אבל תנאי סערה נפוצים ברחבי הפארק בכל עונות השנה.
ככלל התנאים בצד המזרחי של הפארק סוערים וגשומים יותר מאשר הצד המערבי. הרוחות נושבות בדרך כלל מצפון, אבל הרוחות העזות ביותר נושבות ממזרח. הרכס האלאוטי חוסם את הלחות מהאוקיינוס השקט בדרכה צפונה ומערבה ויוצר אפקט של צל גשם על מרבית החלק המערבי של הפארק.
גאולוגיה
סלעי התשתית בחצי האי אלסקה נחצים על ידי העתק מפרץ ברואין (Bruin Bay Fault), בין סלעי המשקע המכילים מאובנים מתור היורה ותור הקרטיקון ממזרח, לבין הסלעים המותמרים וסלעי היסוד ממערב. המחדר הפלוטוני של הבתולית הגרניטי של הרכס האלאוטי חדר דרך סלעים אלו. מרבית ההרים הגבוהים בפארק הם ממקור געשי. הפארק עבר שינויים נרחבים כתוצאה מהתקרחנות, הן באזורים הגבוהים שבהם ההרים עוצבו על ידי הקרחונים, ובאזורים הנמוכים שבהם הקרחונים חצבו שקעים שהפכו לאגמים קרחוניים. סחופת קרחונית יצרה מִישׁוֹרי נַהֲרֵי קַרְחוֹן ומורנות קצה שגם אותם ניתן לראות בפארק. סוגי הקרקע נעים בין סלע או אפר געשי של עומק משתנה לקרקעות לחות המכוסות בכבול. אף שבגובה קיימת תופעת קפאת עד, היא אינה קיימת באזורים הנמוכים.
שתי פרובינציות פיזיוגרפיות מכסות את הפארק: פרובינציית הרכס האלאוטי (Aleutian Range province), הכוללת את החוף של מצר שליקוף, הרכס האלאוטי, ואזור האגמים או האזור ההדסוני (Hudsonian zone). הרחק במערב שוכנת פרובינציית השפלות של נושגק-מפרץ בריסטול (Nushagak-Bristol Bay Lowlands province) המשתרעת על שטח קטן של הפארק. בין שתי הפרובינציות מבדיל העתק מפרץ ברואין.
אקולוגיה
הנוף של הפארק והשמורה הלאומיים קטמיי מתאפיין בשפלות טונדרה ביצתיות, חלקות יער של אשוחית וערבה, הרים טרשיים מכוסי שלג וקרח, נהרות ואגמים. באזור השמורה זוהו כ-650 מיני צמחים, ובהם אשוחית לבנה (Picea glauca), טחבי עלים מהסוג כבולית (Sphagnum) מין האוכמנית Vaccinium uliginosum (באנגלית bog blueberry) ורודודנדרון קמצ'טקה (Rhododendron camtschaticum). בשטחי השמורה ובים חיים 36 מינים של דגים, מעל ל-200 מיני עופות ו-42 מינים של יונקים.
ארכאולוגיה והתקופה עד המפגש עם האירופאים
ממצאים פרהיסטוריים המתוארכים מלפני כ-6,000 שנה נמצאו ליד הכפר קטמיי הישן בחוף הדרומי של הפארק. כמה אתרים אחרים נמצאו לאורך החוף, ובמיוחד אתר הכפר קגויאק (Kaguyak Village Site) ואתר הכפר קוקאק (Kukak Village Site), שהיו מיושבים עד לתקופות היסטוריות. חלקם, כולל האתרים "49 AF 3" ליד קנאטק (Kanatak) ו-"49 MK 10", מראים עדויות ברורות למגורים עד להתפרצות הגעשית של 1912, אך לא נחקרו בפירוט. הנפה הארכאולוגית של מפרץ אמאליק (Amalik Bay Archeological District) היא אזור מרכזי המכיל עדויות לחלק מהפעילות האנושית הקדומה ביותר באזור, עם ממצאים המתוארכים לפני למעלה מ-7,000 שנה.
רוסים ואמריקאים
הרוסים היו האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור במספרים משמעותיים, כשהם סוחרים בפרוות. הם נתקלו באסקימוסים מבני אגלגמויט (Aglegmuit) בצד של מפרץ בריסטול של חצי האי ובאסקימוסים מבני קוניאג (Koniag) בצד מפרץ שליקוף. הכפר קטמיי היה המיקום היחיד בתוך הפארק שבו חיו האירופאים עד אמצע המאה ה-19, אם כי מספרם היו תמיד מועט. בחלק האחרון של המאה ה-19 הוקמו כמה כפרים בפנים היבשת בסוורנוסקי (Severnosky), ולאורך החוף בדאגלס ובקוקאק. סוחרים אמריקאים הפועלים עבור החברה המסחרית של אלסקה (Alaska Commercial Company) תפסו את מקומם של הרוסים. המסחר בפרוות הלך והתמעט, ככל שלוטרות הים הפכו נדירות יותר ויותר בשל הציד. ובתחילת המאה ה-20 ננטשו קטמיי ודאגלס. בשנות ה-90 של המאה ה-19, היה האזור בדרכם של הנוסעים לנום, בתקופה הקצרה של בהלה לזהב בנום. הסופר רקס ביץ' (Rex Beach) היה אחד מהם, וכתב על החיים במפרץ בריסטול במהלך נדידת הסלמון בספרו The Silver Horde (שהוסרט פעמיים). תקופה קצרה קיוו שאפשר יהיה למצוא במקום נפט, זהב ופחם, אבל תקווה זו נמוגה ב-1912.
ב-1898 היו דיווחים על רעידות אדמה תכופות בקרבת מעבר קטמיי. אלו התעצמו בסביבות 1 ביוני 1912, וגרמו לתושבים המקומיים המעטים לעזוב. הרי הגעש קטמיי ונובארופטה התפרצו ב-6 ביוני, כשרעש ההתפרצות נשמע בפיירבנקס, 800 קילומטרים משם, ובג'ונו, 1,200 קילומטרים משם. התפרצויות עזות נמשכו עד 7 ביוני, ואז שככו בהדרגה מ-8 ביוני ואילך. האי קודיאק כוסה בשכבת אפר געשי בעובי בין 15 ל-30 סנטימטרים, ואפר נשר על פנים היבשת באלסקה ומזרחה עד מפרץ פיוג'יט במדינת וושינגטון. האובך האטמוספירי התפשט ברחבי העולם, והטמפרטורות היו נמוכות מהממוצע בחצי הכדור הצפוני במחצית השנייה של 1912. דיווחים ראשוניים זיהו את הר קטמיי כמרכז ההתפרצות. דיווחים מאוחרים יותר הטילו ספק בתפקיד הראשי של קטמיי, ורק בשנת 1954 נמצאה נובארופטה כמרכז געשי ראשי. האזור שסביב הרי הגעש, שכוסה בשכבת אפר עבה היה הרוס.
נשיונל ג'יאוגרפיק מימן חמש משלחות לקטמיי, החל משנת 1915 שבו המשלחת שהתה באי קודיאק, ולזמן קצר גם ביבשת. המשלחת, בראשותו של רוברט פיסקה גריגס (Robert Fiske Griggs), בוטנאי שהתעניין בתחילה בחקר ההתיישבות מחדש של הצמחים באזורים שנפגעו. המשלחת השנייה של גריגס ב-1916 גילתה את עמק עשרת אלפי תימרות העשן ואת הר הגעש נובארופטה. חברת נשיונל ג'יאוגרפיק, ששמחה על התגליות, מימנה משלחת גדולה יותר בשנת 1917 כדי לערוך סקר של האזור. המאמרים הבאים שפורסמו במגזין "נשיונל ג'יאוגרפיק" הבליטו את חשיבות האזור לציבור, וגריגס החל להמליץ על שימור האזור במסגרת מערכת הפארקים הלאומיים, בגיבוי הנשיונל ג'יאוגרפיק. בשלב זה הייתה תלויה ועומדת החקיקה להקים את הפארק הלאומי הר מקינלי (שמאוחר יותר שונה שמו לפארק הלאומי דנאלי), והרעיון להפוך את קטמיי לפארק לאומי נדון על ידי המנהל בפועל של שירות הפארקים הלאומיים, הוראס אולברייט (Horace M. Albright), ונשיא נשיונל ג'יאוגרפיק, גילברט גרוסוונור (Gilbert Hovey Grosvenor). אולברייט העריך שהחקיקה הנדרשת להכריז על הפארק הלאומי קטמיי לא תצלח את הקונגרס, והציע במקום זאת שהאתר יוגן כמונומנט לאומי באמצעות החלטה של נשיא ארצות הברית בתוקף סמכותו על בסיס חוק העתיקות מ-1906. לאחר כמה דיונים, ואחרי שמשלחת מ-1918 הגיעה למסקנה כי עמק עשרת אלפי תימרות העשן הוא תופעה קבועה, הוכנה הכרזה להגן על שטח של 4,400 קילומטרים רבועים סביב הר קטמיי, על העמק ועל מרבית זרוע איליוק של אגם נאנק. אמנם הוא היה רק שליש מגודל שטח הפארק והשמורה הנוכחיים, אבל עם זאת היה שטח המונומנט מלכתחילה כמחצית משטח הפארק הלאומי ילוסטון. הנשיא וודרו וילסון חתם על הכרזת המונומנט הלאומי של קטמיי ב-24 בספטמבר 1918.
מונומנט לאומי
להכרזה לא הייתה השפעה מיידית, מלבד טרוניות מצד פקידים בממשל מדינת אלסקה. משלחת ב-1923 מצאה כי באזור יש מעט מאוד מינרלים שניתן לנצל. אל המונומנט הגיעו בתחילת שנות העשרים רק כמה עשרות מבקרים בשנה. לא הוקצו אנשי צוות של שירות פארקים לאתר, אשר בתאוריה היה מנוהל על ידי צוות הפארק הלאומי הר מקינלי. כמות התיירים גדלה ב-1928, כשהבולט שבהם היה האב ברנרד האברד (Bernard R. Hubbard), חוקר של אלסקה שזכה לתהילה כ"כומר הקרחונים" (The Glacier Priest). האברד תיעד את עמק עשרת אלפי תימרות העשן בסרטים שהציג בהרצאות עד שנות החמישים. במקביל התחוור לשירות הפארקים הלאומיים שקטמיי הוא בין בתי הגידול הטובים ביותר של דובי גריזלי באלסקה, ושיש להרחיב את המונומנט על מנת להגן עליהם ועל אתרי הרבייה של דגי הסלמון. ב-1931 חתם הנשיא הרברט הובר על הכרזה על בסיס חוק העתיקות שהרחיבה את המונומנט ב-10,916 קילומטרים רבועים, ובכך הוא הכפיל שטח המונומנט ויצר את היחידה גדולה ביותר שבאחריות שירות הפארקים הלאומיים. באופן מכריע כלל המונומנט המורחב את המפלים במחנה ברוקס, תוך החרגה מכוונת של אזורים לאורך החוף שחשבו כי יש בהם פוטנציאל למרבצי נפט.
ב-1937 הוקצה סוף סוף שומר פארקים לקטמיי, כשהמונומנט כפוף לפארק הלאומי הר מקינלי, כשאת מרבית חודש יוני הוא השקיע בניסיון להגיע לשם, שהה יום אחד בלבד במונומנט וחזר להר מקינלי. ב-1939 הקימה לשכת הדיג של ארצות הברית (Bureau of Fisheries, כיום "שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית") מחנה באגם ברוקס, לאחר שקודם לכן הם פוצצו חלק מהמפלים ב-1921. בערך באותו זמן החל שירות הפארקים לחשוש מציד בלתי חוקי באמצעות מלכודות במונומנט, וביקש מועדת הדגה והציד של אלסקה (Alaska Fish and Game Commission) לשלוח פקחים לסיור באזור. כמה ציידים נתפסו, ואנשי שירות הפארקים ביקרו במונומנט ושלחו דוחות חיוביים שתיארו את הנוף במקום ואת שפע חיות הבר. דיווחים אלה, והמאמצים להקשות על הציד הבלתי חוקי, הובילו לשינויים נוספים בגבולות המונומנט שכללו את האיים במיצר שליקוף ואת מפרצון קוק במרחק של כ-8 קילומטרים מהגבולות הקודמים, בחתימת הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט ב-4 באוגוסט 1941, שהגדילו את שטח המונומנט בכמה אלפי דונמים.
הציד הבלתי חוקי התגבר אחרי מלחמת העולם השנייה. באותו הזמן, בעלי עניין באלסקה ביקשו לבטל את המונומנט או להקטין את שטחו, כדי לאפשר כרייה ודיג במקום, שכן הפעילות בעמק עשרת אלפי תימרות העשן שככה, ומכיוון ששירות הפארקים לא עשה כל מאמץ לפתח את המונומנט למבקרים. דרישות אלו לא זכו לאוזן קשבת, ובשנת 1950 הוקצה שומר פארקים עונתי לקטמיי. ויליאם ננקארו (William Nancarrow) בנה מחנה קטן בסמוך לנהר ברוקס. באמצע שנות ה-50 החל שירות הפארקים לפעול להרחבת שירותי המבקרים במקום במסגרת תוכנית משימה 66. המטה של המונומנט הלאומי קטמיי היה אמור לקום ביישוב קינג סמון, מרכז מבקרים היה אמור לקום באתר ואלי ג'נקשן (Valley Junction) בעמק עשרת אלפי תימרות העשן, וכמו כן כללה ההצעה הקמת תחנות לשומרי הפארק, אתרי מחנאות, כבישים פשוטים ומזחים לסירות באגמים. כמו כן הוצע מסלול המראה עבור מחנה ברוקס. המסלול לא נבנה, אבל נבנה כביש ממחנה ברוקס לעמק עשרת אלפי תימרות העשן. בתחילת שנות ה-60 הוצע כביש שיחצה את חצי האי דרך הפארק, ויתחבר ליישוב קינג סמון. הייתה התנגדות לתוכנית זו. רעידת האדמה באלסקה ב-1964 עצרה את ההצעה במשך כמה שנים, והיא צצה מחדש בשנת 1968 עם תמיכה של המקומיים. עם זאת, שירות הפארקים התנגד לתוכניות, ופרויקט הכביש נדחה. בינתיים פותחו מתקני המטה בקינג סמון. ב-1967 הקצתה מדינת אלסקה את "שמורת חיות הציד של הנהר מקניל" (McNeil River State Game Sanctuary), שטח בגודל 3,400 קילומטרים רבועים במטרה להגן על השטחים שבהם דובים לכדו דגים בנהר, הסמוכים לקטמיי. נהר מקניל הוכרז כאתר לאומי טבעי (National Natural Landmark) בשנת 1968. בשנות התשעים הוקמה מצפון לשמורת חיות הציד של הנהר מקניל שמורת חיות ציד מדינתית (state game refuge) בשטח של 490 קילומטרים רבועים שנועדה להגן על אגם צ'ניק (Chenik Lake), אתר רבייה קטן יותר של דגים, שמשך אליו דובים. שתי השמורות נותרו סגורות לציד, למרות ניסיון שנכשל של מושל אלסקה פרנק מורקובסקי (Frank Murkowski), ושוב בשנת 2007 על ידי ועדת חיות הציד של אלסקה בתקופה שבה שימשה שרה פיילין כמושלת אלסקה. הצעות למזג את שתי השמורות לתוך הפארק הלאומי עולות מדי פעם.
כאשר ג'ורג' הרצוג הבן (.George B. Hartzog Jr) מונה למנהל שירות הפארקים הלאומיים בשנת 1964 הוא הזמין דו"ח על האדמות הציבוריות באלסקה, תחת הכותרת "מבצע הארץ הגדולה" (Operation Great Land). המחקר זיהה 39 אתרים שעשויים להיות שמורות או אתרי נופש, והמליץ להרחיב את קטמיי כלפי מערב, ובאופן משמעותי כלפי צפון. התאמות הגבול בוצעו במסגרת הנספח עליו חתם הנשיא לינדון ג'ונסון בשנת 1968, שכלל הרחבה של המונומנט מערבה, וגרם לכעס באלסקה. ב-1971 זכה המונומנט הלאומי קטמיי סוף סוף למינוי של מפקח כללי במשרה מלאה במקום. כמו כן, בשנת 1971 העביר הקונגרס את חוק יישוב התביעות של ילידי אלסקה (Alaska Native Claims Settlement Act בראשי תיבות ANCSA), שקבע מסגרת לחלוקת האדמות הפדרליות של אלסקה. במסגרת ה-ANCSA נכללו לוחות זמנים עבור תביעות על בעלות, ויתורים על קרקעות והכרזת ייעוד של קרקעות, שחייב את שירות הפארקים להציג תוכנית להקמת יחידות עתידיות של שירות הפארקים באלסקה. שירות הפארקים הציע 13,000 קילומטרים רבועים של אדמות פארק חדשות, ובהן הרחבה בגודל של 4,931 קילומטרים רבועים של קטמיי. עד אמצע שנות השבעים הופצו מגוון של הצעות להרחבה ולשימור של אזור הטבע הבראשיתי. במקביל הועלו חששות לגבי הקטנת קרקעות חיות הציד שבהן הותר ציד ספורטיבי, והיכולת של התושבים המקומיים להמשיך בציד לצורכי קיום. כדי להתמודד עם חששות אלה הוצעה חקיקה להקמת שמורה לאומית שתספק הגנה מסוימת, תוך מתן אפשרות לציד ספורטיבי מוסדר. הגרסאות המוקדמות של "חוק שימור האדמות של אלסקה" (Alaska National Interest Lands Conservation Act, בראשי תיבות ANILCA) הציעו את הפארק והשמורה הלאומית כשילוב של פארק ואדמות שמורה. חקיקה זו נעצרה בקונגרס ב-1978. מאחר שהתקרב המועד אחרון לבחירה של קרקעות ציבוריות בידי המדינה, השתמש הנשיא ג'ימי קרטר בסמכותו לפי חוק העתיקות וחתם ב-1 בדצמבר 1978 על הרחבה של המונומנט הלאומי קטמיי ב-5,500 קילומטרים רבועים, בעיקר בצדו הצפוני.
הפארק והשמורה הלאומיים
נדרשו עוד שנתיים עד שהקונגרס הצביע סופית על חוק ANILCA. במסגרת הצעת החוק הסופית הוקמו ב-2 בדצמבר 1980 הפארק והשמורה הלאומיים קטמיי, כולל הרחבה בת 4,400 קילומטרים רבועים של הפארק ו-1,250 קילומטרים רבועים של השמורה, כאשר 14,060 קילומטרים מתוך שטח הפארק הלאומי הוגדרו כאזור טבע בראשיתי שבו הציד אסור. שלא כבמרבית הפארקים שהוקמו כתוצאה מחקיקת ANILCA, החקיקה לא אישרה ציד לצורכי קיום בתחומי הפארק, רק בשמורה, שם מותרים ציד לצורכי קיום וציד ספורטיבי ברישיון.
דליפת הנפט מ"אקסון ואלדז"
ב-24 במרץ 1989 עלתה מכלית הנפט אקסון ואלדז על שרטון במפרץ הנסיך ויליאם (Prince William Sound) שמדרום לפארק, התבקעה וגרמה לזיהום נרחב של קו החוף של הפארק הלאומי קטמיי. בתחילת אפריל הגיע הנפט לפארק הלאומי הפיורדים של קינאי. ב-26 באפריל הגיע הנפט לכף דאגלס (Cape Douglas) בקטמיי ובמקומות דרומיים יותר שבוע אחר-כך. בתחילת מאי עבדו במצר שליקוף מגוון של ספינות דלייה וקיפוי, אבל 90% מקו החוף של קטמיי היה מכוסה בנפט. האזורים שנפגעו בצורה הקשה ביותר היו כף צ'יניאק (Cape Chiniak) ולגונת צ'יניאק (Chiniak Lagoon), חוף מפרץ האלו (Hallo Bay Beach) והלגונה שלו, כף גאל (Cape Gull) ומפרץ קפליה (Kaflia Bay) וכף דאגלס (Cape Douglas). הנפט גרם למותם של כ-8,400 עופות. עבודת הניקוי התחדשה ב-1990, כשב-1991 הושלמו עבודות הניקוי.
תיירות
הפארק נמצא במקום מרוחק, והגישה אליו היא בדרך האוויר או הים, ולכן הוא אחד מהפארקים הלאומיים הפחות מתויירים. בפארק מבקרים בממוצע קרוב ל-40,000 תיירים מדי שנה. הפעילויות המוצעות בפארק כוללות: צפייה בדובים, סיורים רגליים, שהות בחיק הטבע, סקי למרחקים, דיג, שיט בקיאקים וסיורים בספינות.
גישה ולינה
אל הפארק אפשר להגיע בטיסה פרטית מאנקורג', קינג סמון, קודיאק ויישובים אחרים באלסקה. קינג סמון הוא היישוב הקרוב ביותר ואליו יש טיסות סדירות מאנקורג'. אפשרות נוספת היא להגיע בשיט אל החופים של הפארק או בשיט בסירת מנוע במעלה הנהר נאנק.
בפארק פועלים שני מרכזי מבקרים. מרכז המבקרים בקינג סמון (King Salmon Visitor Center) פועל כל השנה וכולל מוצגים והדרכות של שומרי הפארק על כל אזור קטמיי. מרכז המבקרים במחנה ברוקס (Brooks Camp Visitor Center) פועל מתחילת יוני ועד אמצע ספטמבר ומציע הדרכות בנושא טבע והיסטוריה כמו גם ליווי והסברים על עמק עשרת אלפי תימרות העשן. בנוסף פועל מרכז מידע (Three Forks Visitor Contact Station) בסמוך לעמק עשרת אלפי תימרות העשן.
יש כמה אכסניות בפארק. החברה הפרטית Katmailand קיבלה זיכיון ומפעילה אכסניות במחנה ברוקס (Brooks Lodge) ועל הנהר גרוסוונור (Grosvenor Lodge). במקום מוצעות גם ארוחות. החברה מציעה שירותים נוספים כמו השכרת ציוד, הסעות לאתרים וכו'. בנוסף יש על אדמות פרטיות בפארק אכסניות נוספות, ולינה אפשרית גם ביישובים הסמוכים דגמת קינג סמון.
צפייה בדובים
הפארק הלאומי קטמיי ידוע בעיקר בשל אוכלוסיית הדובים החומים של חצי האי אלסקה ושפע דגי האלתית המשוכים אליהם דובים ובני אדם. קטמיי מכילה את האוכלוסייה המוגנת הגדולה היותר בעולם של דוב חום, המוערכת בכ-2,200. הדובים מתקהלים במיוחד במפלי ברוקס בתקופת הרבייה של האלתית. במקום יש מרפסת תצפית שממנה צולמו תמונות רבות של הדוב החום. האלתית מגיעה למפלי ברוקס מוקדם יחסית בהשוואה לנהרות אחרים, וביולי תועדו במקום בין 43 ל-70 דובים ומספר דומה של דובים נצפו בחלק התחתון של הנהר בספטמבר. ריכוזים גדולים של דובים קיימים גם כל השנה באזורי החוף כמו מפרץ האלו, מפרץ קוקאק, מפרץ קפליה, ג'יאוגרפיק הרבור ומפרץ צ'יניאק, בשל הזמינות של צדפות וצמחים אכילים הגדלים בחוף כמו גם אלתית ודגים אחרים. ריכוזים נוספים כוללים את לגונת סוויקשק (Swikshak Lagoon) נחל אמריקן (American Creek) ובשמורה נחל מורין (Moraine Creek) ונחל פאנל (Funnel Creek).
מרבית המבקרים בפארק מגיעים למחנה ברוקס, אחד המקומות היחידים בפארק שעברו פיתוח, ומעטים מטיילים רחוק יותר מאשר מרפסות התצפית על הדובים ואתר המחנאות הסמוך. שומרי הפארק מקפידים מאוד שלא לאפשר לדובים לקבל מזון מבני אדם או להימנע מעימותים בינם לבין המבקרים. כתוצאה מכך הדובים בפארק אינם חוששים מבני אדם ואינם מתעניינים בהם ומאפשרים להם להתקרב (ולצלם) הרבה יותר קרוב מאשר דובים במקומות אחרים. שירות הפארקים הלאומיים התקין מצלמות רשת המאפשרות תצפית על הדובים ובעלי חיים אחרים בפארק מרחוק.
וספה T5
ספה T5 (באיטלקית: Vespa T5) הוא קטנוע מתוצרת יצרנית הרכב הדו-גלגלי פיאג'ו, ממשפחת המותג וספה, אשר יוצר באיטליה בין השנים 1999–1985.
אייר מולדובה
אייר מולדובה היא חברת התעופה הלאומית של מולדובה אשר בסיסה הראשי של החברה נמצא בנמל התעופה של עיר הבירה קישינב. החברה מפעילה טיסות סדירות לצד טיסות שכר. יעדי הטיסות העיקריים שלה הם לרנקה, דובאי, וינה, פראג, פריז, אתונה, מילאנו, רומא, ורונה, טיוואַט, ליסבון, בוקרשט, סנט פטרסבורג, מדריד, איסטנבול, ולונדון.
תולדות החברה
החברה נוסדה בשנת 1993 על בסיס החטיבה המקומית של חברת אארופלוט (חברת התעופה של ברית המועצות) במדינה. בשנת 2004 החברה הפכה לחברה ב- IATA ובשנת 2007 רשמה עלייה של 20% במספר הנוסעים. ביוני 2008 החליטה ממשלת מולדובה להפריט את חברת התעופה.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון למרץ 2023:
פעילות החברה בישראל
במרץ 2018 הודיעה החברה על פתיחת קו בין נמל התעופה קישינב לנמל התעופה בן-גוריון. הקו החל לפעול ב-6 במאי של אותה השנה והוא פועל בתדירות של טיסה יומית.
פכירינוזאורוס
פכירינוזאורוס (שם מדעי: Pachyrhinosaurus) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים שהתקיים בתקופת הקרטיקון. פירוש השם "לטאה בעלת אף עבה" ביוונית עתיקה.
מאפיינים
הפכירינוזאורוס התגלה על ידי צ'ארלס מורטרם שטרנברג ב-1946 והוכרז כמין של דינוזאור ב-1950. מאובניו נתגלו באלברטה שבקנדה ובאלסקה שבארצות הברית. הוא חי בקרטיקון העליון, מ-73 מיליון שנה לפני זמננו ועד ל-69 מיליון שנה לפי זמננו.
15 בנובמבר
15 בנובמבר הוא היום ה-319 בשנה, (320 בשנה מעוברת), בשבוע ה-47 בלוח הגריגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 46 ימים.
ג'וזף קרומגולד
ג'וזף קווינסי קרומגולד (באנגלית: Joseph Quincy Krumgold; 9 באפריל 1908 – 10 ביולי 1980) היה סופר ילדים ובמאי קולנוע יהודי אמריקאי. קרומגולד נמנה עם ששת הסופרים היחידים שזכו במדליית ניוברי פעמיים. בין 1947 ל-1950 חי בישראל וביים כמה מסרטי הקולנוע הראשונים שנוצרו במדינה הצעירה.
ביוגרפיה
בשנת 1947 נישא להלן ליטווין (Litwin), ולזוג נולד בן בשם אדם.
בשנת 1947 יצר בארץ ישראל הבמאי התיעודי האמריקאי הרברט קליין את הסרט "בית אבי", העוסק במאמציו של ילד ניצול השואה לחפש אחר הוריו. את הציוד ששימש את קליין בהסרטה רכש יהודי מדרום אפריקה בשם נורמן לוריא, אשר הקים את "החברה הארץ ישראלית לסרטים", בשכונת טלביה בירושלים. הוא הביא לארץ ישראל את קרומגולד; בבימויו, ובסיוע צלמים כסאשה אלכסנדר ורולף קנלר, נוצרו מספר סרטי תעודה וסרטים עלילתיים בין השנים 1947—1951. בין היתר יצר קרומגולד סרט תעודה בשם "בית הערבה" (1948); "אין זו אגדה" (1950), סרט עלילתי שהוזמן ומומן על ידי ההסתדרות המספר את סיפור אהבתו של עולה חדש לבת קיבוץ ותיקה, בו שימש קרומגולד כבמאי, תסריטאי ועורך; ו"קללה לברכה" (1951) המספר את סיפורה של משפחת חלוצים בעמק יזרעאל שקשיי החיים מביאים אותם לשוב לביתם באירופה, שם הם נספים בשואה, אך בנם ניצל, שב לארץ ישראל ונלחם במלחמת העצמאות. החברה התמוטטה מבחינה כלכלית לאחר כשלוש שנות פעילות, ובשנת 1950 שב קרומגולד לארצות הברית.
עם שובו לארצות הברית נשכר על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית ליצור סרט על עובדים היספנים בארצות הברית הכפרית. בשנת 1953 נוצר הסרט, והיווה השראה לכתיבת ספר הילדים הראשון של קרומגולד "And Now Miguel..." המספר את סיפורו של נער רועה בניו מקסיקו בשם מיגל. הספר זכה להצלחה, וקרומגולד זכה במדליית ניוברי על כתיבתו. קרומגולד המשיך בכתיבה לילדים, ובין היתר פרסם, בשנת 1959 ספר ילדים מצליח נוסף בשם "Onion John" המספר על ידידות בין ילד לבין מתבודד אקסצנטרי בעיירה קטנה בניו ג'רזי. גם ספר זה זכה במדליית ניוברי. קרומגולד כתב מספר מועט של ספרי ילדים, והמשיך בפעילות כתסריטאי וקולנוען.
הוא טייל עם משפחתו במקומות רבים בעולם, ובית מגוריהם היה בגריניץ' וילג' ובעיירה הופ בניו ג'רזי. בשנת 1980 מת בעיירה הופ שבניו ג'רזי.
קישורים חיצוניים
מסרטיו של ג'וזף קרומגולד באתר ארכיון שפילברג:
יואי פ. ניוטון
קורות חייו
יואי פרסי ניוטון (Huey Percy Newton), נולד ב-17 בפברואר 1942 במונרו, לואיזיאנה כצעיר מבין שבעה ילדים לארמליה ג'ונסון וולטר ניוטון. הוא נקרא על שם מושל לואיזיאנה בעבר, יואי לונג. ב-1945 המשפחה התיישבה באוקלנד, קליפורניה. בהיותו בן 11 הוא נהג לפרוץ למדחנים.
ניוטון נרדף על ידי ה-FBI בשנות השישים ונרצח בעסקת סמים ב-1989. השמועות אומרות שהשלטונות בארצות הברית רצו במותו.
במהלך חייו הוא סיים דוקטורט והיה פעיל חברתי ופוליטי פורה ביותר.
ג'יימס וולאס
ג'יימס מ' וולאס (באנגלית: James M. Wallace; 1750 - 17 בדצמבר 1823) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית בבית הנבחרים האמריקני מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת פנסילבינה בין השנים 1815-1821.
ביוגרפיה
וולאס נולד בעיירה הנובר שבפנסילבניה בשנת 1750. למד בבגרותו בפילדלפיה. השתתף במלחמת העצמאות של ארצות הברית, ובסיומה היה בדרגת מייג'ור.
פיקד על פלוגה במשמר הגבול של ארצות הברית בשנת 1796. כיהן כחבר בית הנבחרים של פנסילבניה בין השנים 1806–1810. לאחר התפטרותו של עמוס סליימייקר מהקונגרס ה-14, החליפו וולאס, ולאחר מכן שימש גם בתור חבר הקונגרס ה-15 וה-16.
הוא נפטר בשנת 1823 בחוותו שבעיר הומלסטאון שבפנסילבניה. נקבר בבית הקברות שבדרי.
ביג
עלילה
ג'וש בסקין הוא ילד בן 13 מניו ג'רזי, שמאז ומתמיד סבל מגובהו הנמוך. כשביקר עם משפחתו בפארק שעשועים, ניסה להרשים נערה בוגרת ממנו וביקש לעלות על אחד המתקנים. ג'וש נענה בשלילה בנימוק כי גובהו הנמוך לא מאפשר זאת. כשהוא מושפל ומצוברח מהתשובה הוא נתקל במכונת משחקים שמתיימרת להגשים משאלות. הוא מביע משאלה להיות "גדול". להפתעתו כאשר הוא מתעורר למחרת, הוא הופך לגבר כבן 30 (טום הנקס). אמו, שרואה להפתעתה גבר זר בבית, חושבת כי הוא פורץ שחטף את ג'וש, והיא מבריחה אותו מהבית. ג'וש בורח מהבית ושוכר חדר במלון זול בניו יורק בסיועו של חברו הטוב, בילי. במקביל הוא מתקבל לעבודה בחברה המפתחת צעצועים.
בהיותו ילד בגוף של מבוגר, ג'וש פוגש במקרה את בעלי החברה, מר מקמילן, אשר מתלהב מההבנה הרבה בה ניחן ג'וש בכל הנוגע לצעצועים. בסצנה שהפכה לאחת המפורסמות והמזוהות ביותר עם הסרט, הם מנגנים ביחד דואט (השיר "Heart and Soul") על פסנתר גדול המופעל באמצעות הרגלים. מר מקמילן מחליט לקדם את ג'וש לתפקיד החלומות: סגן נשיא לפיתוח מוצרים. ג'וש מושך את תשומת-ליבה של אחת העובדות בחברה, סוזן לורנס (אליזבת פרקינס), בחורה נאה בת 27, אשר מתאהבת בו. הרומן בין השניים מתחיל להתפתח למורת רוחו של חברהּ של סוזן, דבנפורט פול. ג'וש וסוזן מבלים זמן רב ביחד, כשהוא מתמודד עם האתגרים החדשים בעולמו כ"בוגר". רעיונותיו ועצותיו למר מקמילן בכל הקשור לייצור הצעצועים מתבררים עד מהרה כגאוניים ומוצלחים מאוד מבחינה עסקית, אך ככל שג'וש מתקדם ומצליח בעולמו החדש, חברו בילי חש מוזנח וחושב כי ג'וש מתחיל לשכוח מי הוא באמת.
סוזן מציעה לג'וש לנסח הצעה לייצור קו חדש של צעצועים, אך הוא חושש מהצורך להתמודד לראשונה עם ההיבטים העסקיים בהצעה כזו. סוזן, שבטוחה ברעיונותיו, מציעה לג'וש כי היא תטפל בצד העסקי, וכל שהוא יצטרך לעשות הוא לחשוב על הצעה מפורטת וטובה בהתבסס על ה"חוש" הטוב שיש לו לצעצועים. ג'וש, אשר לראשונה מתחיל להרגיש את הלחץ הטמון בחייו החדשים, מנסה להתוודות בפני סוזן ולהסביר לה כי הוא בסך הכול ילד. סוזן מפרשת את תגובתו כפחדנות וכחשש ממחויבות ומבטלת את דבריו בתחושת אכזבה.
בילי מגלה לג'וש כי מכונת המשאלות שהפכה אותו למבוגר נמצאת בפארק הסמוך. אך ג'וש נמצא בדרך לישיבה חשובה, שבה הוא מציג את הצעתו בפני מר מקמילן ומנהלים בכירים נוספים. באמצע המצגת ג'וש עוזב את החדר. לאחר שסוזן מבינה שמשהו לא בסדר עם ג'וש, היא עוזבת בעצמה את הישיבה, ויוצרת קשר עם בילי אשר מגלה לה לאן ג'וש הלך. כשג'וש מגיע לפארק הוא מוצא את מכונת המשאלות. סוזן, שמגיעה למקום זמן קצר לאחר מכן, מבינה כי מה שסיפר לה היה אמת לאמיתה. היא מנסה לשכנע את ג'וש כי חייו החדשים העניקו לו את האושר שהוא כל-כך רצה ודמיין. סוזן מתאכזבת כשהיא מבינה שהקשר ביניהם עומד להסתיים. ג'וש אומר לה כי הקשר איתה הוא הדבר היחיד בחייו כ"בוגר" שהוא לא רוצה שייפסק, ומציע לה להביע משאלה משלה מול המכונה, אשר תגרום לה להצטרף לחייו כילד. היא מסרבת בציינה כי חייה כילדה בעבר הספיקו לה. לאחר פרידה מרגשת בין השניים, ג'וש חוזר לחייו כילד, הוא שב לביתו ולאימו, ובהמשך אף לבילי.
ספרות אנגלית
סִפרות אנגלית (באנגלית: English literature, כשמדובר בהקשר של לימודים - לעיתים נכתב רק בקיצור בתור English ) היא ספרות שמקורה באנגליה, והיא כתובה בשפה האנגלית. עם זאת, במובן רחב יותר המונח "ספרות אנגלית" יכול לציין כל ספרות הכתובה באנגלית, ללא קשר למקום הכתיבה או למוצא המחבר.
הספרות האנגלית מהווה חלק מן הספרות הבריטית בכללותה, יחד עם ספרות סקוטית הנכתבת בנוסף לאנגלית גם בשפה הסקוטית, ספרות וולשית הנכתבת גם בוולשית, והספרות האירית הנכתבת גם באירית. הספרות האמריקאית, הנכתבת באנגלית אמריקאית (להבדיל מן הספרות האנגלית הנכתבת באנגלית בריטית), הספרות האוסטרלית (הכתובה באנגלית אוסטרלית), הספרות הקנדית (הכתובה באנגלית קנדית), וספרויות שהן במקור ממדינות דוברות אנגלית אחרות לעיתים נחשבות גם כן כספרות אנגלית.
היסטוריה
המסמך הספרותי האנגלי הראשון שידוע עליו, הוא האפוס ביאוולף, הכתוב באנגלית עתיקה, ומספר על בן שבט גרמאני הנאבק ביצורים מפלצתיים.
פלישת הנורמנים מצרפת לאנגליה הכניסה את השפה הנורמנית לתודעה במאה ה-11, והשפיעה רבות על הספרות האנגלית, כגון שירים על מעללי גבורה שהיו נפוצים באזור צרפת, וספרות רומאנית. השפעה זו העשירה מאוד את הספרות האנגלית של אז, שהרבתה לחקות את המודל הנורמני, ותרמה רבות לצמיחה מחדש של הספרות האנגלית במאה ה-14.
סיפורי קנטרברי של ג'פרי צ'וסר הם יצירה הנחשבת בעיני רבים לאחת מיצירות המופת הראשונות שנכתבו בשפה האנגלית.
תקופת הרסטורציה האנגלית, שהחלה כאשר עברה המלוכה לידי צ'ארלס השני בעקבות מלחמת האזרחים האנגלית, תרמה גם להתפתחות חסרת תקדים בתולדותיה של הספרות האנגלית. השם ספרות הרסטורציה ניתן לספרות שהתפתחה בתקופה זו, והוא משמש לציון סגנון ספרותי אחיד המתמקד בהילול ותגובות לנושא חזרתו של צ'ארלס השני לכס המלכות.
יחסי הודו–סנט וינסנט והגרנדינים
יחסי הודו–סנט וינסנט והגרנדינים הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של הודו לבין סנט וינסנט והגרנדינים.
היחסים בין הודו לסנט וינסנט והגרנדינים הם יחסים היסטוריים שהחלו עוד במאה ה-19 כאשר שתי המדינות היו מושבות בריטיות. ההודים הראשונים בסנט וינסנט והגרנדינים הגיעו למערב העיר קינגסטאון ב-1 ביוני 1861 על ידי ספינה שכללה 258 אנשי צוות הודים. באותה התקופה, שמונה ספינות הגיעו לסנט וינסנט והגרנדינים, הספינה האחרונה הגיעה ב-22 במאי 1880. בסך הכול הובאו כ-2,500 הודים לסנט וינסנט ולגרנדינים. בשנת 1884, כ-1,000 הודים חזרו להודו והקבוצה שנשארה במדינה מהווה כיום את המקור של הקהילה ההודית-וינסנטאנית.
שר החוץ ההודי, ויילאר ראבי, ביקר בסנט וינסנט והגרנדינים על מנת להשתתף בחגיגות יום ההודי הראשון במדינה ב-1 ביוני 2007, ביקור זה היה הביקור הראשון של שר הודי במדינה. ראבי ערך גם מספר שיחות יחד עם ראש ממשלת סנט וינסנט והגרנדינים, רלף גונזלבס. בשולי העצרת הכללית של האו"ם בניו יורק ב-24 בספטמבר 2015, ערך נרנדרה מודי, ראש ממשלת הודו, שיחה עם גונזלבס. שני המנהיגים הביעו שביעות רצון מהיחסים בין המדינות, ואף דנו בדרכים על מנת לפתח את הקשרים הכלכליים והחברתיים שביניהן.
קוכר (נהר)
קוכר הוא היובל הימני של נהר הנקאר בחלק הצפון-זרחי של באדן-וירטמברג שבגרמניה. אורכו כ-169 קילומטרים, ושמו לקוח מהמילה בשפה הקלטית "קוכן", שפירושה הוא נהר מפותל. שטח הניקוז שלו עומד על כ-1,960 קמ"ר (760 מייל רבוע).
זיהום
אתרי תעשייה רבים בעמק הקוכר העליון ומפעלי טיהור שפכים עניים הביאו לזיהום כבד של הנהר. בשנת 1984 הוכרז הקוכר כנהר המזוהם ביותר במחוז המנהלי של שטוטגרט. לאחר פרויקט שיקום שנמשך כשש שנים השתפרה איכות המים באופן משמעותי. הצבע החום של הקוצ'ר מגיע מבוץ בקרקעית הנהר.
מלחמת הודו-סין הראשונה
מלחמת הודו-סין הראשונה התרחשה בהודו-סין בין 19 בדצמבר 1946 ל-1 באוגוסט 1954 בין צרפת לבין הוייט מין בפיקודם של הו צ'י מין ווו נגויין גיאפ. מרבית הלחימה התרחשה בטונקין - החלק הצפוני של וייטנאם, אך התנהלו קרבות גם בשאר שטחי וייטנאם, ואף באזורים נוספים של הודו-סין הצרפתית, כמו לאוס וקמבודיה.
לאחר שאזור הודו-סין נתפס מחדש על ידי צרפת לאחר מלחמת העולם השנייה, מרדו אנשי הוייט מין נגד השלטון הקולוניאלי הצרפתי בשטחי הודו-סין שבמהלך מלחמת סין–יפן השנייה נכבשו בידי היפנים. השנים הראשונות למלחמה התאפיינו בעיקר במרידות קטנות באזורים הכפריים נגד השלטון הצרפתי. אלא שלאחר שהכוחות הקומוניסטים של סין הגיעו עד גבולה הצפוני של וייטנאם ב-1949, החלה מלחמה בהיקף מלא, כששני הצדדים מצוידים בנשק מתקדם שסופק על ידי ארצות הברית, ברית המועצות וסין.
הכוחות הצרפתיים כללו חיילים מהמושבות הצרפתיות שבצפון אפריקה, מרוקו, אלג'יריה, תוניסיה, חיילים מהשטחים הצרפתיים שבדרום-מזרח אסיה, כמו לאוס וקמבודיה, וקבוצות מיעוט וייטנאמיות שתמכו בצרפת, וכן יחידות מקצועיות של אירופאים מהלגיון הצרפתי. המלחמה לא נהנתה מתמיכה בצרפת, וכונתה בה לעיתים "המלחמה המטונפת" (la sale guerre), בעיקר בידי קומוניסטים ואינטלקטואלים צרפתיים שמאליים כז'אן-פול סארטר.
האסטרטגיה הצרפתית לדחוק את הווייט מין לתקוף בסיסים צרפתיים מוגנים היטב באזורים מרוחקים פעלה היטב בקרבות כדוגמת קרב נה סאן, אך המחסור באמצעי בנייה (במיוחד בטון), בטנקים ובכיסוי אווירי אפקטיבי, מנעו הגנה יעילה של הכוחות הצרפתיים. הצרפתים הובסו וספגו אבדות כבדות במרבית היחידות הלוחמות שלהם, וזאת בעיקר כתוצאה מלוחמת גרילה ומתקיפות ממארבים שהטמינו לוחמי הוייט מין.
לאחר תום המלחמה התכנסה ועידה בז'נבה, שהחליטה, ב-21 ביולי 1954, על חלוקה זמנית של וייטנאם לאורך קו הרוחב 17, כך שהשטח שמצפון לו הועבר לידי הוייט מין תחת שליטת הו צ'י מין, והשטח שמדרום לו הפך לדרום וייטנאם תחת שלטון המלך באו דאי. שנה אחר-כך הודח המלך על ידי ראש הממשלה שלו נו דין דיים, והוקמה הרפובליקה של דרום וייטנאם. סירובו של דיאם לשאת ולתת עם הצפון על בחירות כלליות ב-1956, אף שכך נקבע בוועידה שהתכנסה בז'נבה, ושאיפתו של הו צ'י מין להשתלט על הדרום ולהפוך את וייטנאם כולה למדינה קומוניסטית תחת שלטונו, הובילו בסופו של דבר לפריצתה של מלחמת הודו-סין השנייה, היא מלחמת וייטנאם, ב-1959.