cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יהודה באואר
לקריאה נוספת
יהודה באואר פרסם גם מאמרים רבים שלא נכללו בספריו. להלן רשימה חלקית של מאמרים אלה:
קישורים חיצוניים
מכּתביו והרצאותיו:
Ziggy Stardust - The Motion Picture
Ziggy Stardust - The Motion Picture הוא DVD המתעד הופעה של הזמר דייוויד בואי משנת 1973 באנגליה.
לאחר הוצאת האלבום "Ziggy Stardust" יצא בואי לסיבוב הופעות עולמי בו הציג את עלייתו ונפילתו של כוכב הרוק החייזרי - זיגי סטארדסט. בתום המסע חזר בואי ללונדון להופעה המסיימת של הטור. הופעה זו זכורה במיוחד היות שלקראת סיומה אמר בואי "מכל ההופעות שבמסע הזה, הופעה ספציפית זו תישאר בזיכרוננו בעיקר, לא רק כי זו האחרונה שבו, אלא כי זו ההופעה האחרונה שאי פעם נבצע. תודה לכם."
אנרגיית שפעול
אנרגיית שפעול (נקראת גם אנרגיית הפעלה או אנרגיית אקטיבציה) היא האנרגיה המינימלית הדרושה להפעלת תגובה כימית. נהוג לסמן את אנרגיית השפעול ב־Ea.
Ziggy Stardust - The Motion Picture
אמירה זו הדהימה את הקהל ואף את הלהקה וגרמה למהומה בעולם הרוק. זמן קצר לאחר מכן חזר בואי מהודעתו ושב לבמות.
הופעה זו הופצה לראשונה ב - 1983 על גבי קלטות וידאו, ובשנת 2003 יצאה מהדורת ה - DVD, במלאת 30 שנה להופעה.
אנרגיית שפעול
תאוריית ההתנגשות
לפי תאוריית ההתנגשויות, כדי שמולקולה אחת תוכל להגיב עם מולקולה שנייה צריכים להתקיים שלושה תנאים:
בדרך כלל כאשר הטמפרטורה נמוכה, למולקולות אין מספיק אנרגיה על מנת להגיב. העלאת הטמפרטורה גורמת לעלייה באנרגיה הקינטית שלהן, הגורמת לעלייה בקצב התגובה.
בדרך כלל אנרגיית השפעול מוגדרת ככמות האנרגיה בקילו־ג'ולים הדרושה למול של המגיב להגיב.
פירוק קשרים כימיים
בתגובות כימיות רבות, בנוסף ליצירת קשרים כימיים חדשים, מפורקים קשרים קודמים. על מנת לפרק קשרים אלה יש להשקיע אנרגיה, האנרגיה הדרושה לפירוק כל הקשרים שיש לפרקם במגיבים שווה לאנרגיית השפעול.
דבר זה ניתן להמחיש על ידי תרשים פשוט. ניקח לדוגמה את התגובה הפשוטה, שריפת גלוקוז:
נוסחה מתמטית
כאשר A הוא קבוע התדירות, R הוא קבוע הגזים האוניברסלי, T הוא הטמפרטורה (ביחידות קלווין) ו-k הוא קבוע קצב התגובה (A ו-k שונים לכל תגובה, כמו כן k תלוי גם בטמפרטורה).
מצב המעבר
מצב המעבר הוא המצב בו יש את האנרגיה החופשית הגבוהה ביותר, המצב הזה מתקיים לזמן מועט מאוד. האנרגיה הדרושה כדי להגיע למצב המעבר היא אנרגיית השפעול. בתגובה כימית רב שלבית יכולות להיות מספר מצבי מעבר. חומרים המורידים את אנרגיית השפעול נקראים זרזים; זרז ביולוגי נקרא אנזים. הזרזים משפיעים רק על אנרגיית השפעול ולא על אנרגיית המגיבים או התוצרים. באמצעות הורדת אנרגיית השפעול, דרושה פחות אנרגיה על מנת להפעיל את הריאקציה ולכן הריאקציה מתרחשת בתדירות יותר גבוהה. ישנם זרזים שמורידים את אנרגיית השפעול עד כדי כך שהריאקציה נעשית פי כמה מאות יותר תדירה.
דלקת סימפונות כרונית
דלקת סמפונות כרונית (באנגלית: Chronic bronchitis) היא דלקת כרונית של הסמפונות, הנמנית עם הסוג COPD. מאפייניה המרכזיים הם שיעול ללא גורם אחר במשך חודשיים עד שלושה בשנה, במשך מעל לשנתיים רצופות, בליווי חשיפה לעישון ברוב המקרים. לרוב מתחיל שיעול בוקר, אשר הולך ומחמיר. מאוחר יותר יש התפתחות של היפוקסמיה בשלב מוקדם יחסית, אשר מלווה ביתר לחץ דם ואי ספיקת לב ימנית. החולים לרוב סטאטיים (ולכן משמינים), בצקתיים (בשל אי ספיקת לב ימנית) והיפוקסמיים (מכונים blue blotters).
המחלה שכיחה בקרב מעשנים ובקרב אנשים שגרים בעיר עם זיהום אוויר משמעותי. היא פוגעת לרוב בעשור החמישי לחיים.
השפעות
המבנה התקין של דפנות הסמפונות מכיל אפיתל, תת-ריר וסחוס. ישנם תאים המפרישים ריר על פני השעריות (Cilia) של דרכי האוויר, כאשר בדלקת הסמפונות יש דלקת בדפנות הסמפונות עצמם, המלווה בהיפרטרופיה ובהיפרפלסיה של הבלוטות מפרישות הריר (תאי הגביע גדלים על חשבון מספרם של התאים הריסניים) : האינדקס המצביע על העלייה ברקמה של הבלוטות עצמן, Reid index, מציין את היחס בין עובי הבלוטות לעובי הסמפון; כיום אינו מצוי בשימוש קליני. בנוסף לכך, קיימים ברקמה שינויים מטפלסטיים ודיספלסטיים, עד כדי התכייבות של הברונכים כתוצאה מהדלקת.
ראו גם
Bronchite
מצר סן ברנרדינו
מצר סן ברנרדינו (San Bernardino) הוא מצר ים בפיליפינים, המפריד בין חצי האי ביקול שבאי לוזון לאי סאמאר.
הספרדים ומצר סן ברנרדינו
האזכור הראשון לספרדים ולמצר סן ברנרדינו הוא ממשלחתו של רוי לופס דה וייאלובוס, בין השנים 1543–1545, אשר נשלח על ידי המשנה למלך במקסיקו בפקודת קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, על מנת לייסד מושבה ספרדית בקרבת איי מאלוקו הפורטוגזים.
במהלך משלחת זו, ספינה אחת בלבד, "סן חואן דה לטרן", עם צוות מצומצם של 20 אנשים בלבד, הפליגה יותר מ-5,000 ק"מ במים מסביב לפיליפינים, בכללם מצר סן ברנרדינו ומצר סן חואניקו בין סאמאר ללייטה.
הסן חואן אף הקיפה את האי מינדנאו וניסתה לשוב למקסיקו, אך נאלצה לעגון באיי מריאנה בשל סערה בצפון האוקיינוס השקט. היא הפליגה בחזרה ל"פיליפינאס" (השם שניתן לסאמאר וללייטה על ידי וייהלובוס), וב-3 בינואר 1544 עלתה על שרטון בשל הזרמים במצר סן ברנרדינו.
מלחמת העולם השנייה
במלחמת העולם השנייה, במהלך קרב מפרץ לייטה, העביר האדמירל היפני טקאו קוריטה את הצי שלו דרך המצר על מנת להגיע לאוניות התובלה אשר עגנו במפרץ לייטה.
יהדות אתיופיה
יהדות אתיופיה היא שמן של כלל הקהילות היהודיות הפעילות בשטח אתיופיה של היום. היסטורית, שם זה הוא אחד מכינוייה המקובלים של ביתא ישראל. בשטח הפדרציה האתיופית התקיימו ומתקיימות מספר קהילות יהודיות; החשובה והגדולה שבהן היא "בית ישראל", או בשמה הנוסף: "יהדות חבש".
בסוף שנת 2019 מנתה אוכלוסיית יוצאי אתיופיה בישראל כ-155 אלף נפש (מהם כ-68 אלף צברים שאביהם יליד אתיופיה), המהווים כ-1.7% מאוכלוסיית ישראל.
ביתא ישראל
בֵּיתֶא ישראל הן הקהילות היהודיות במדינות האתיופיות אמהרה ותיגראי. קהילות אלה חיו במנותק מתפוצות עם ישראל האחרות, ובשל כך מקצת ממנהגיהן שונים מאלה של היהדות כיום. מרבית יהודי הקהילה עלו לארץ ישראל במרוצת המאה ה-20, ורבבות נספו במהלך ניסיונות העלייה.
החל משנת 1912 הכיר הראי"ה קוק ביהדותם של הפלשים, וקרא במספר מנשרים לסייע להם ולהציל אותם.
ב-1973 יצא קול קורא של הרב עובדיה יוסף, שהכריז בעקבות הרדב"ז, הרב יעקב קשטרו, הרב עזריאל הילדסהיימר, הראי"ה קוק, על יהודי אתיופיה כעל "צאצאי שבטי ישראל שהדרימו לכוש משבט דן" וקרא "להצילם מטמיעה והתבוללות, להחיש עלייתם ארצה, ולשתפם בבניין ארצנו הקדושה". פסק הלכה זה הסדיר את מעמדם ההלכתי, והיה הזרז לכך שממשלות ישראל החליטו להעלותם ארצה.
בסוף שנת 2019 מנתה אוכלוסיית יוצאי אתיופיה בישראל כ-155 אלף נפש (מהם כ-68 אלף צברים שאביהם יליד אתיופיה).
מנהיגים משמעותיים
אחד מהמנהיגים המשמעותיים שעלו לארץ הוא ממו אברה או בשמו העברי עזרא אברה. עזרא אברה היה סוכן מוסד שהתאמץ להעלות את כל יהודי אתיופיה מאתיופיה לסודאן ומסודאן לישראל, לשם כך הוא עשה יותר מארבעים וחמש פעמים את הדרך מאתיופיה לסודאן הלוך ושוב על מנת להעלות ארצה כמה שיותר יהודים. עזרא העלה את משפחתו לישראל כדי להמשיך את עבודתו כסוכן מוסד. במהלך הדרך תפסה המשטרה הסודנית את עזרא ועצרה אותו. לאחר שנתיים באיומים על חייו בשנה השלישית הצליח לשכנע אותם שהוא נוצרי ובבית הכלא החליטו לתת לו תעודת זהות שבעזרתה יוכל להסתובב רק בסודאן אך לאחר זמן נוסף חזר לעבוד כסוכן מוסד. משפחתו בישראל האמינה שעזרא נפטר אך המשיך בעבודתו כרגיל. כיום חי בנתניה עם אשתו וחמשת ילדיו. עד היום זכור עזרא אברה כמשפיע חברתית באותה התקופה וראוי להערכה מצידם של בני העדה האתיופית.
קהילות נוספות
בשנת 2020 דווח על איתור קהילות בהיקף של 271,000 איש הטוענות להשתייכות לקהילת יהודי אתיופיה.
פלאשמורה
פלאשמורה הוא כינוי שנוצר באתיופיה לפני כ-300 שנה. המילה פלאשמורה מורכבת משתי מילים - "פלאש" ו-"מורה" (פלאשה מורה - עוף דורס האוכל מכל הבא ליד) כשם שהפלאשמורה התנצרו.
כינוי זה נחשב לכינוי גנאי, ומרבית בני ביתא-ישראל נוהגים לא לכנותם בכינוי זה באופן פומבי. אולם, בישראל כינוי זה נהגה אחרת - פלאשמורה. פלאשמורה הם צאצאיהם של ביתא ישראל אשר חדלו מלקיים מצוות או המירו את דתם לנצרות החל מהמחצית השנייה של המאה ה-19, אם מרצון ואם מאונס. הכינוי דבק בהם משום שמצד אחד ביתא ישראל ראו בהם כ"אמרה" (שמם של הנוצרים המקומיים) ומצד שני ה"אמרה" הנוצרים ראו אותם כפלאשים (פולשים או זרים - כינוי גנאי שהמקומיים נתנו לביתא ישראל).
אייל דותן
אייל דותן (נולד ב-19 באוקטובר 1968) הוא סופר ישראלי וחוקר תרבות.
יהדות אתיופיה
פלאשמורה
אלו מהפלאשמורה אשר עונים על החלטה 2948 של ממשלת ישראל משנת 2003 עולים לישראל, במסגרת חוק הכניסה לישראל, ועוברים גיור מלא.
במהלך מבצע צור ישראל שנערך בין דצמבר 2020 למרץ 2021, הועלו לישראל 2,000 מבני הפלשמורה.
ביתא אברהם
ביתא אברהם הוא שמה של קהילת צאצאי יהודים מביתא ישראל שהתנצרו, אשר חיה באזור שאווה שבאתיופיה. קהילה זו מרוכזת בעיקר באזור שאווה הצפונית שבמדינת אמהרה ואימצה את השם "ביתא אברהם".
אייל דותן
ביוגרפיה
אייל דותן נולד וגדל ברמת גן, למד בתיכון בליך, שירת במודיעין. מ-1987, חי ומתגורר בתל אביב. עשה את חוק לימודיו לתואר הראשון והשני באוניברסיטת תל אביב, תואר ראשון בפילוסופיה ובספרות, ותואר שני בספרות, על הפואטיקה של ההימור, בהצטיינות יתרה. סיים דוקטורט באוניברסיטת תל אביב (2001). התזה עסקה בפנומנולוגיה של צירופי מקרים.
מרצה בכיר בחוג לספרות ובתוכנית הבינתחומית לאמנויות באוניברסיטת תל אביב, מלמד קורסים וסמינרים בספרות השוואתית ובמחשבה בת זמננו. לימד באוניברסיטה העברית בירושלים, במרכז הבינתחומי הרצליה והרצה במסגרות שונות.
דותן עבד כעורך לשוני ב"הארץ" שנים רבות. שימש כבעל טור פוליטי וכעיתונאי תרבות בעיתון "העיר". כתב ביקורת סיפורת ועיון במוסף "תרבות וספרות" ובמוסף "ספרים" של 'הארץ'. חבר מערכת כתב-העת "תיאוריה וביקורת". מאמרים אקדמיים פרי עטו התפרסמו בבימות שונות בארץ ובעולם.
ב-2013 זכה בפרס "עם הספר" לתרגום ספרו "עצם" לאנגלית. דותן הוא אספן פסלי ויניל יפאניים (Kaiju), בעל אוסף מהגדולים בחלק זה של העולם. דותן הוא שחקן חובב והופיע בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה ובסרטים.
ב-2017 התפרסם הרומן השני שלו, "ביחד ולבד" בהוצאת ידיעות אחרונות.
דותן נשוי ואב לשלושה.
מחקריו
דותן חוקר סוגיות העולות מתוך המחשבה הקונטיננטלית בת-זמננו. הוא מתמקד בעיקר ביחס המורכב המתקיים בין אינדיבידואל, אירוע ופרשנות. תזת הדוקטורט שלו טענה כי אירועים מקריים הם אירוע מכונן של סובייקטיביות וכי המרקסיזם והפסיכואנליזה, גם בצורתם המשוכללת ביותר, לא מסוגלים להמשיג את האירוע המקרי בצורה אדקווטית וכי עלינו לחפש שפה אחרת לשם תיאורם, שאותה אפשר לחלץ רק מהספרות. מתום הדוקטורט המשיך דותן לחקור את שדות המחשבה על אודות הסובייקט והאירוע בעזרת הוגים נוספים (דלז וגואטרי, מישל פוקו, בודריאר, ליוטאר, הרדט ונגרי), המציעים גרסאות המייתרות או עוקפות את הסובייקט ומציבות במקומו יישים חדשים, אלסטיים ומורכבים יותר. הוא כתב מאמרים על סוגים נוספים של אירועים כגון אימה, מחאה, טרור, צחוק, היעשות ועל אפשרויות חדשות של הבנתם.
קרסנויארסק (חבל מנהלי)
חבל מנהלי קרסנויארסק (ברוסית: Красноярский край; בתעתיק: קרסנויארסקי קראי) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית, והוא השני בגודלו מבחינת שטח (אחרי רפובליקת סאחה-יקוטיה) מבין הסובייקטים הפדרליים של רוסיה.
היסטוריה
התיישבות רוסית באזור החלה בשנת 1619. לתחומי החבל הוגלו פושעים רבים, ובמהלך המאה ה-19 כ-23% מאוכלוסייתו היוו פושעים לשעבר. בסוף המאה ה-19 התגלו מרבצי זהב גדולים באזור – כ-80% מהזהב הרוסי באותה תקופה מקורו היה במרבציו.
בשנת 2019 המחוז היה במרכז של שרפות יער גדולות במיוחד. לצורך כיבוי שרפות הוקם צוות מיוחד של משרד ההגנה של רוסיה בראשות דמיטרי בולגקוב. לאחר מאבק ממושך הצוות הצליח להביא לכיבוי השרפות. בעקבות האירוע בוצע תיקון חקיקה ולאחר חקירות מספר אנשים הואשמו ברשלנות.
כלכלה
בחבל התגלו מרבצים של ניקל, זהב, פחם, נפט, עופרת וברזל.
הנהר יניסיי מהווה מקור חשוב של אנרגיה חשמלית, ומספר תחנות כוח הוקמו עליו.
גאוגרפיה
החבל שוכן באגן נהר היניסיי ומגיע עד לאוקיינוס הקרח הצפוני. שטח החבל מהווה כ-14% משטח רוסיה כולה.
האקלים מתאפיין בשינויים קיצוניים בין הקיץ לבין החורף. בצפון שורר אקלים ארקטי, כאשר טמפרטורת האוויר עולה מעל ל-10 מעלות רק כ-40 ימים בשנה. בדרום החבל, טמפרטורות גבוהות בהרבה - בכ-120 ימים בשנה הטמפרטורה מגיע למעל ל-10 מעלות.
מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-44 אזורים מוניציפליים ו-14 אזורים עירוניים. כ-80% מאוכלוסיית החבל מתגוררת דרומית לנהר האנגרה – בשטח שמהווה רק 10% משטח החבל.
בשטחו של החבל נמצאת שמורת טבע השמורה הארקטית הגדולה ששטחה כ-42 אלף קמ"ר, השמורה הגדולה ברוסיה ומבין השמורות הגדולות בעולם.
דמוגרפיה
כ-75% מאוכלוסיית החבל מתגוררת בערים. בעיר הגדולה – קרסנויארסק – מתגוררים 1,082,933 תושבים (נכון ל-1 בינואר 2017). (כשליש מאוכלוסיית החבל). החבל מתאפיין בהגירה שלילית של אוכלוסייה - האוכלוסייה כיום זהה במספרה לשנת 1991. כ-80% מאוכלוסיית החבל מתגוררים בחלקו הדרומי שמהווה כ-10% משטח החבל.
הרוסים מהווים כ-91% מאוכלוסיית החבל, האוקראינים – 1.4%, הטטרים – כ-1.3%, הגרמנים – כ-0.8%.
גרמנים רבים גורשו לחבל בתחילת מלחמת העולם השנייה. בשנת 1959 התגוררו בחבל כ-55 אלף גרמנים (כ-2.6%), כיום נותרו רק 22 אלף גרמנים.
סלעית המדבר
סלעית המדבר (שם מדעי: Oenanthe deserti) היא מין ציפור קטנה המשתייכת למשפחת החטפיתיים. מקור שמה של הסלעית נובע מתכונתה – לעמוד על נקודת תצפית גבוהה, בעיקר על סלעים.
הציפור בישראל
בישראל מצויים 11 מתוך 18 מיני הסלעית בעולם, סלעית המדבר נכללת בקבוצת מיני הסלעיות הנמצאות בישראל.
בישראל הסלעית מצויה בעיקר בשטחי המדבר, נדיר לראותה בשאר חלקי הארץ.
אייל דותן
קישורים חיצוניים
על עצם
סלעית המדבר
רבייה
סלעית המדבר מקננת באזורים יבשים ובערבות חוליות עם שיחים נמוכים, מקום קינונה בחור בקרקע או בסדק סלע.
אייל דותן
קישורים חיצוניים
לינקים ל"עצם"
סלעית המדבר
רבייה
הסלעית מטילה בין 4–5 ביצים בצבעים כחול-ירוק.
אייל דותן
קישורים חיצוניים
לינקים ל"ביחד ולבד"
סלעית המדבר
מראה וייחוד הסלעית
מראה סלעית המדבר שונה משאר הסלעיות כיוון שצבען שחור בכשני שלישים ויותר מאורכן. אורכה של הסלעית הוא 14.5–15.5 ס"מ, אורך כנפה 8.2–9.4 ס"מ, מוטת כנפיה כ-30 ס"מ ומשקלה נע בין 17–24 גרם. קיים הבדל בין מראה הזכר למראה הנקבה: לזכר גוני חום-חולי, שחור ולבן וגרונו שחור. לנקבה צבע חום-חולי, למעט הכנף האפורה וסוככות האוזן האדמדמות-חומות.
אייל דותן
קישורים חיצוניים
יובל אביבי, "אדם עירוני בודד מבין שהוא חייב לפסוע בנתיב הנורמטיבי", באתר "הארץ", 5 בספטמבר 2017
סלעית המדבר
מזון
מזונה העיקרי של הסלעית מורכב מחרקים שונים: חיפושיות, חגבים, צרעות, ובמיוחד זבובים ונמלים. היא מגוונת את מזונה בפירות המצויים באזורי המדבר. היא צדה את החרקים על-ידי תצפית ממקום גבוה וגלישה לקרקע כדי ללכוד אותם.
קולות/ שפת תקשורת
לציוצה של הסלעית מספר סוגים. הקריאה "ויה" צייצני ומעורפל, "טסק: צקצקני וקשה, וטרטור דק ומעורפל "טק-טק-טק".
אייל דותן
קישורים חיצוניים
אריק גלסנר. "המלצה קצרה על ספרו של אייל דותן", בלוג מבקר חופשי.
קתדרלת הדוויג הקדושה
קתדרלת הדוויג הקדושה (בגרמנית: Sankt Hedwigskathedrale - זנקט הדוויגס קתדראלֶה) היא קתדרלה קתולית בכיכר בבל שבמרכז ברלין בירת גרמניה.
היסטוריה
הקתדרלה קרויה על שם הדוויג הקדושה, פטרונית שלזיה.
בערב שלאחר ליל הבדולח ערך כומר הכנסייה, ברנהרד ליכטנברג תפילה לזכרם של היהודים שנהרגו על ידי הנאצים. ליכטנברג נאסר על ידי הנאצים ונהרג בדרכו למחנה הריכוז דכאו. בשנת 1965 הועברו עצמותיו של ליכטנברג לקריפטה של הקתדרלה.
הקתדרלה עלתה באש בעקבות הפצצות חיל האוויר המלכותי בשנת 1943 במסגרת מלחמת העולם השנייה. עבודות השיקום החלו בשנת 1952 והסתיימו בשנת 1963. פנים הקתדרלה המחודשת עוצב על ידי האנס שוויפרט.
מייקל אולווקנדי
מייקל אולווקנדי (באנגלית: Michael Olowokandi; נולד ב-3 באפריל 1975) הוא כדורסלן עבר ניגרי ששיחק בליגת ה-NBA.
בשנת 1998 נרשם לדראפט ה-NBA ונבחר בבחירה הראשונה על ידי קבוצת לוס אנג'לס קליפרס שהחתימה אותו על חוזה מקצועני, אך בשל שביתת ה-NBA בעונת 1998/1999 מצא עצמו אולווקננדי חותם בווירטוס בולוניה מאיטליה לתקופה של מספר חודשים בטרם חזרה הליגה האמריקאית לפעילות, בה שיחק במדי הקליפרס במשך 4 שנים, בהן השיג ממוצעים מרשימים והציג יכולת קליעה בינונית ומשחק הגנה מצוין. ממוצעיו גרמו לקבוצת מינסוטה טימברוולבס להתעניין בו ולהחתימו ב-16 ביולי 2003, לאחר שחוזהו בקליפרס הסתיים.
במינסוטה התבסס אולווקנדי כשחקן הגנה בינוני ולא כקלעי, לאחר שממוצעיו בלקיחת ריבאונדים ירדה במעט וכך גם כמות הנקודות שקלע. בשנת 2006 הועבר לבוסטון סלטיקס בטרייד שכלל 7 שחקנים מובילים, כגון וולי זרביאק וריקי דייוויס. לאחר עונה אחת בסלטיקס הודיע אולווקנדי על פרישה מכדורסל.
יבול (מושב)
היסטוריה
המושב הוקם ב-1977 לאחר שגרעין המשפחות המייסדות מתנועת האיחוד החקלאי אזרחו את היאחזות "נח"ל מורג" (לימים מורג) ברצועת עזה. הובטח להם כי ישבו במקום באופן זמני בלבד ולאחד שמונה חודשים ייבנה עבורם ישוב קבע בפתחת רפיח, אד כשנחתמו הסכמי קמפ דייוויד בסוף 1980 הוקפאה התוכנית. לאחר שנתיים וחצי במקום דרשו לעבור לחבל שלום שהוקם באותה עת. המושב עלה על הקרקע בחבל שלום ב-22 באוקטובר 1981.
בשנת 2005 הגיעו למקום כמחצית ממפוני היישוב נצרים בגוש קטיף. לימים תושבים אלו הקימו בחבל שלום, את היישובים בני נצרים, נווה ושלומית.
כלכלה
היישוב מונה כ-45 נחלות (משקים). כמחצית מתושבי יבול עוסקים בחקלאות והשאר בעבודות שונות בסביבה או בערים הקרובות. לאחרונה פתח יבול את שעריו לקליטת חברים חדשים ולשם כך הוקצו נחלות לבניית בתים והקמת משק.
מלאך (פירושונים)
מַלְאָךְ פירושו שליח, פעמים רבות הכוונה לשליח אלוהים. {{פירושונים|
בתרבות:
אחר:
ראו גם
}}
חיים ילין (פוליטיקאי)
חיים יֶלין (נולד ב-12 באוגוסט 1958) הוא איש ציבור שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת "יש עתיד" וכראש המועצה האזורית אשכול (2007–2015).
ביוגרפיה
חיים ילין נולד בבואנוס איירס, בירת בארגנטינה, במשפחה ציונית. בהיותו בן 8 התגרשו הוריו. בגיל 18 עלה לישראל עם קבוצת "אתגר", שחצי מחבריה הצטרפו לקיבוץ החותרים וחציים לבארי. שירת בצה"ל כחייל בודד בתור מדריך בקורס מפקדי טנקים.
למד כלכלה וניהול במכללת ספיר ובאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
הצטרף כחבר לקיבוץ בארי. כעבור שנים, כשקיבוץ נחל עוז נקלע למשבר, והיה על סף פשיטת רגל, התבקש לעבור אליו כדי לעזור לשקמו. הוא שימש יושב ראש הקיבוץ ובהמשך, שימש יושב ראש גם בקיבוצים להב ומשאבי שדה.
כפוליטיקאי
בנובמבר 2007 נבחר לראש המועצה אזורית אשכול, וב-2012 נבחר לקדנציה שנייה ברוב של 91%. במהלך כהונתו ערך צה"ל את מבצעי עופרת יצוקה, עמוד ענן וצוק איתן, שבמהלכם נאלץ להתמודד עם ירי של רקטות ופצמ"רים אל יישובי המועצה האזורית. במבצע צוק איתן נחשפה תשתית מנהרות הלחימה של החמאס המאיימות על יישובי עוטף עזה. איומים אלה שיבשו את שגרת החיים ביישובי המועצה וביישובים נוספים במהלך המבצע, גרמו להרוגים ופצועים ולנזק רב. נוסף לדאגות ציבוריות אלה, בנו, ששירת כלוחם במבצע, נפצע קל ואושפז לימים אחדים בבית החולים.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים הצטרף ילין למפלגת "יש עתיד" והוצב במקום השביעי. לאחר שהרשימה זכתה ב-11 מושבים, נבחר ילין לכנסת. שימש כחבר בוועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת וכיהן כיושב-ראש השדולה למען השלטון המקומי, יושב-ראש השדולה לעוטף ישראל וכיושב-ראש השדולה החקלאית.
בראשית 2019, לקראת הבחירות לכנסת ה-21, הודיע כי הוא עוזב את "יש עתיד" ולא יתמודד מטעמה לכנסת. ב-20 בפברואר 2019 שוריין במקום ה-10 ברשימת "העבודה". המפלגה זכתה בשישה מנדטים וילין לא נכנס לכנסת.
לאחר פיזור הכנסת ה-21 בסוף מאי 2019 ולקראת הבחירות לכנסת ה-22, הודיע ילין כי הוא מוותר על השריון ברשימת העבודה לכנסת שקיבל מהיו"ר הפורש אבי גבאי, וכי הוא פורש מהחיים הפוליטיים.
חיים אישיים
ילין הוא תושב בארי. ואב לארבעה.
טלפון סלולרי
היסטוריה
כבר ב-1931 תיאר הסופר אריך קסטנר טלפון נייד בספרו שלושים וחמישה במאי. ב-1954 חזה גם רוברט היינליין בספר "המפלצת מהכוכבים" כי הטכנולוגיה תתפתח לכדי טלפון נייד לחלוטין.
טכנולוגיה המאפשרת שיחות טלפון אלחוטיות באמצעי תשדורת אלחוטית דו-כיוונית הייתה ידועה כבר בשנות הארבעים. ביוני 1946 הציגה חברת AT&T, אז קונצרן התקשורת הגדול בארצות הברית, באמצעות מעבדות המחקר שלה "סאותווסטרן בל", את הטלפון הראשון שמופעל מכלי רכב ללא צורך בקו תקשורת נייח. זה קרה בסנט לואיס, מיזורי, וההמצאה החדשה הייתה גדולה, כבדת משקל ורבת הפרעות. להבדיל מהטכנולוגיה הסלולרית, הטלפון הנייד הוותיק, היה מוגבל בקיבולת שלו (מספר משתמשים מועט מתאפשר בכל רגע נתון) וטווח הכיסוי היה מוגבל לאזור מסוים.
בשנת 1973 ביצע מרטין קופר, הנחשב לממציא טכנולוגיית הסלולר, את השיחה הסלולרית הראשונה בעולם, בשדרה השישית בלב מנהטן, לעיניהם המשתאות של העוברים והשבים. אז היה לטלפון הסלולרי יישום אחד בלבד - ביצוע שיחות (יוצאות או נכנסות). המכשירים הסלולריים הראשונים היו כבדים ומגושמים ונועדו לשימוש של העשירון העליון של האוכלוסייה. באמצע שנות התשעים הם החלו כבר לחדור לשכבות אוכלוסייה רבות, וכיום הם נמצאים בשימוש של רוב האוכלוסייה. התקשורת הסלולרית והטלפון הסלולרי גרמו לאחת המהפכות הגדולות ביותר בתולדות התקשורת. הם הביאו לשינויים מרחיקי לכת, בעיקר במישור החברתי, אשר באמצעותם תיתכן אינטראקציה רחבת היקף במגוון אפשרויות - טלפוניה, מסרונים (SMS), גלישה באינטרנט, התורמות תרומה מכרעת להפיכת העולם כולו לכפר גלובלי. במדינות העולם השלישי, שבהם אחוז החדירה של הקווים הנייחים היה נמוך יחסית בשל הצורך בתשתית נרחבת, אומץ הטלפון הסלולרי בחום ואפשר קיום רשתות תקשורת גם במקומות נידחים.
בשנת 2001 הופצו לראשונה טלפונים סלולריים בטכנולוגיית דור 3 (3G). החל מאמצע עשור זה, גם הפכו הטלפונים החכמים, המשלבים יכולות של טלפון סלולרי עם יכולות מתקדמות של מחשב כף יד, ליותר ויותר נפוצים.
נכון לשנת 2018, היצרניות שנחשבות למובילות מבחינת היקף מכירת מכשירים הן סמסונג, אפל, וואווי ושיאומי
שירותי הטלפון הסלולרי
השירות הבסיסי והעיקרי של הטלפון הסלולרי, זה המלווה אותו מראשית דרכו, הוא קיום שיחות טלפון ללא צורך בחיבור קווי - דבר המאפשר למשתמש ניידות וגמישות בשימוש. אל שירות זה נוספו במהלך השנים שירותים נוספים, מהם המשתמשים ברשת התקשורת הסלולרית, ומהם מקומיים במכשיר הטלפון. מגוון השירותים משתנה ממכשיר למכשיר, בהתאם לדור המכשיר, ובהתאם לייחוד שלו. שירותים שעשויים להיות כלולים:
טלפון סלולרי וקרינה
ההשפעות הבריאותיות של קרינת טלפון סלולרי נחקרות בעולם, מתוך חשש שקרבה לקרינה אלקטרומגנטית שנפלטת במרחק קצר מהמוח האנושי עלולה לגרום לשינויים לרקמה ולבסוף לגרום לסרטן ולתופעות לוואי אחרות. עד עתה, נמצאות ראיות לכאן ולכאן. שלא במישור המדעי, קיימים משתמשי טלפון סלולרי אשר טוענים כי המכשיר גורם לחימום/עקצוץ באזור הסמוך לאוזן ובאצבעות האוחזות במכשיר, וייתכן וזו הסיבה לחוסר הסבלנות שנוצרת אצל חלקם במהלך השיחה.
בשל העובדה כי הנושא לא מוצה עד תומו במחקר, ננקטים מקדמי ביטחון באשר לרמת הקרינה של המכשירים ומיקומי התקנת אנטנות סלולריות. אם יש לקרינה זו השפעה על רקמות, הרי שהקרינה מהטלפון הסלולרי עצמו, עקב מרחקה הזעיר מרקמות המשתמש, משמעותית הרבה יותר מהקרינה מהאנטנות, הנמצאות בדרך כלל במרחק של עשרות מטרים מכל אדם בסביבה (עוצמת הקרינה יורדת עם שטח הכדור כלומר ריבוע המרחק מהמקור).
משרד הבריאות קובע כי עדיין לא ברור האם השימוש בטכנולוגיה סלולרית קשור לסיכון לפיתוח גידולים ממאירים ושפירים, אולם ממליץ על פי עקרון הזהירות המונעת, להמעיט בשימוש בטלפונים סלולריים ולהרחיקם מהגוף.
במאי 2011 הוסיף ארגון הבריאות העולמי את השימוש בטלפון סלולרי לקבוצת גורמים אפשריים למחלת הסרטן. יש לציין שהימצאות בקבוצה זו מעידה על חומרים וגורמים שלגביהם יש ממצאים ברמת ודאות נמוכה לגבי היותם מסרטנים. במחקר מקיף אחר, שנערך בדנמרק, לא נמצא קשר בין שימוש בטלפון נייד לסרטן המוח.
במאי 2016 פורסם כי מחקר של ממשלת ארצות הברית טוען לקשר בין קרינה סלולרית וסוג מסוים של סרטן.
השפעות בריאותיות
לשימוש עם טלפון סלולרי ובמיוחד טלפון חכם יש טווח רחב של השפעות בריאותיות על האדם. ההשפעות משתנות באופי שלהן: קוגניטיביות, פיזיולוגיות, פסיכולוגיות. ההשפעות יכולות לנבוע משימוש קצר (כאב באגודל) או משימוש ארוך (שינוי ביכולת הניווט).
השפעות חברתיות
בשנות ה-2000 החלו להתפרסם מחקרים שבוחנים את ההשפעות החברתיות שנובעות מהשימוש הגובר והמתרחב בטלפון הסלולרי. מחקר אוסטרלי בשנת 2007 מצא כי הניידים מטשטשים את הגבולות שבין הבית לבין העבודה, משפרים את רמת הסנכרון בין משימות ופעולות חברתיות, ומסייעים לשמירת קשר בין בני אדם הרחוקים זה מזה.
היבט אחר בשימוש במכשיר סלולרי היא הקלות היחסית שבה ניתן לעקוב אחרי השיחות היוצאות והנכנסות, המאפשרת לממשלות ולסוכנויות ביון לחדור לפרטיות המשתמשים, להאזין ולהקליט שיחות, ולאתר את מיקומם של המשוחחים במכשיר.
בנוסף ישנה תופעה המוכרת בשם נומופוביה, אשר מתארת אנשים החוששים במידה מופרזת מניתוק הקשר עם הטלפון הנייד כתוצאה משכחה, אובדן, סוללה ריקה, תקלה וכיוצא בזאת.
בשנת 2007 הבמאי ההולנדי סיירוס פריש צילם סרט קולנוע עלילתי באמצעות טלפון סלולרי בלבד. הסרט, ששמו "למה אף אחד לא אמר לי שזה יהיה כל כך רע באפגניסטן", אף הוצג בפסטיבלים בינלאומיים לקולנוע.
תקשורת סלולרית בישראל
השם המופיע בחוקי מדינת ישראל לטלפון הסלולרי הוא רט"ן – רדיו טלפון נייד, אך כמעט ולא נעשה בו שימוש מחוץ לחקיקה ולרגולציה של משרד התקשורת. בישראל היה נפוץ הכינוי פלאפון כשם גנרי לכל מכשיר טלפון סלולרי. כינוי זה נוצר כתוצאה מהיטמעותו המוצלחת בציבור של המותג של חברת פלאפון תקשורת, שהייתה הראשונה ששיווקה מכשיר סלולרי בישראל, אך עם הזמן נכנסו לשימוש גם השמות: "נייד" או "סלולרי".
בישראל הייתה פלאפון החברה הראשונה שהציעה את השירות כבר ב-1986, סלקום החלה לפעול ב-1994, ופרטנר תקשורת (הידועה במותג "אורנג'") ב-1998. חברת מירס החדשה הפכה להיות החברה הסלולרית הרביעית, לאחר שזכתה במכרז בשנת 2011. החברה הסלולרית החמישית הייתה חברת גולן טלקום. בישראל של היום מספר המנויים של חברות הסלולר הוא כפול ממספר המנויים של טלפון קווי. ב-2001 היו 4 מיליון לקוחות סלולריים, מול 2.5 מיליון לקוחות טלפון קווי.
בעבר נמכרו רוב המכשירים הסלולריים על ידי חברות התקשורת הסלולרית ומיעוטם, במחירים נמוכים בהרבה, נמכרו בחנויות אלקטרוניקה קטנות. בשנים האחרונות, עקב פערי המחירים הגדולים בין חברות התקשורת לבין הספקים הפרטיים, נמכרים הרבה יותר מכשירים בחנויות וגם ברשתות החשמל והאלקטרוניקה הגדולות.
הרפורמה ביבוא לישראל
ב-29 ביולי 2012 נכנס לתוקף צו שיזם שר התקשורת משה כחלון ואושר על ידי ועדת הכלכלה של הכנסת, שמעניק פטור ליבואנים מקבלת רישיון סחר ואישור סוג, עבור יבוא וסחר בסמארטפונים ומכשירים סלולריים. הצו מקל על היבוא ומאפשר לייבא כל מכשיר מקורי וחדש, שקיבל אישור תקינה של הדירקטיבה האירופית Directive1999/5/EC או אישור של הנציבות הפדרלית לתקשורת בארצות הברית, והוא נושא סימון המעיד על העמידה בדרישות. כתוצאה, יגדל מגוון המכשירים שניתן לייבא לישראל. הרציונל מאחורי הרפורמה הוא הסרת חסמי כניסה לשוק הפוגעים בתחרות החופשית ובצרכנים.
שעמום
שעמום הוא רגש שלילי שקיים אצל מרבית היונקים ונובע מחוסר עניין בגירויים הפיזיים והרגשיים באותו רגע.
זהו רגש לא נעים, אשר מתעורר באדם כאשר אין לו עניין בעולמו הפנימי והחיצוני. בהתאם לכך, השעמום הוא מצב של אדישות או אפתיה החודר לתודעה כאשר האדם חש כי אין שום דבר מעניין או משמעותי לעשות. הביטוי החיצוני לשעמום הוא בדרך כלל ירידה בתנועתיות ולעיתים בהייה בעצם מסוים.
השעמום מלווה לעיתים קרובות בתחושת דיכאון ובחוסר אנרגיה ויוזמה.
גורמים
השעמום פחות מושפע מגורמים חיצוניים כמו מידת ההיכרות עם גירוי מסוים, הוא תלוי יותר באיכות האינטראקציה בין האדם לסביבה. שעמום מתרחש במצב שבו יכולת האדם עולה על דרישת הפעילות שבה הוא עוסק.
נפילות קשב קצרות יכולות להוביל לשעמום והוא יכול להיווצר גם מחדגוניות בפעילות ובגירויים.
נראה שקיימים גם הבדלים בין אישיים בנוגע לנטייה לשעמום. עד גיל ההתבגרות ילדים מסוימים מפתחים מבנים של קשב ופעילות המאפשרים להם להיות נרגשים ומעורבים בפעילויותיהם, בעוד שאחרים מפתחים הרגלים של חוסר מעורבות המובילים לדפוסים של חשיבה והתנהגות המאופיינים על ידי שעמום ואפתיה.
חשיבות
השערה מקובלת היא שתפקידה האבולוציוני של תחושת השעמום היא יצירת דחף להכרת הסביבה, לשיפור התנאים המאפשרים הישרדות ולמניעת סטגנציה. פסיכולוגים וחוקרים טוענים כי שעמום מאפשר לאדם לחפש ולגלות מה מעניין אותו ומהנה עבורו, ובכך מתאפשר גם פיתוח של דמיון ויצירתיות, תחושת אוטונומיה, ויכולת להסתמכות עצמית.
הנאה יכולה להפוך לשעמום אם האדם לא יחפש אתגרים חדשים. מכאן שכדי לשמור על ההנאה ולהימנע משעמום האדם מוכרח להתפתח.
סכנות
השעמום נחשב לאחד המצבים הפחות רצויים עבור חיי היום יום. שעמום קיצוני וממושך מהווה איום על שפיות הדעת. הפסיכיאטר ויקטור פראנקל טוען שהאדם המודרני שיש בידו את האמצעים, אך איבד את התכלית, סובל מתחושת עקרות וחוסר משמעות שהוא מכנה בשם "ריק קיומי", שהסימפטום הראשי שלה הוא השעמום. אנשים משועממים נוטים לחוש חוסר סיפוק, פסיביות, בדידות, עצבות והערכה עצמית נמוכה.
הימנעות משעמום
הסבירות להיווצרות של שעמום פוחתת ככל שלאדם יש יותר אפשרויות לעבד מחשבות, רגשות וזיכרונות באופן פעיל ותכליתי. בהתאם לכך, חינוך לפנאי יכול לעזור לאדם לנצל את זמנו כך שיוכל להימנע מתחושת שעמום במסגרת חייו האישיים.
שרבוט יכול לשמש להפגת שעמום.
הקנטונים של צרפת
הקנטונים של צרפת הם יחידות החלוקה המנהלית הרביעית בגודלה בחלוקה המנהלית של צרפת. קנטון הוא חלק מרובע ומחולק לכמה קומונות. מלבד תפקידם כיחידות מנהליות בתחום השירותים והמשפט הציבורי, הם משמשים גם כמחוזות בחירה בבחירות למועצה הכללית של המחוז לו הם משתייכים. מסיבה זו הבחירות למועצת המחוז מכונות בצרפת "בחירות קנטוניות".
היסטוריה
חלוקת צרפת לקנטונים נקבעה יחד עם חלוקתה למחוזות בזמן המהפכה הצרפתית ב-1790. הם היו רבים מהיום - בין 40 ל-60 קנטונים במחוז. בתחילה קנטונים חולקו למחוזות (District בצרפתית), ואחרי ביטולם של אלה ב-1800, הקנטונים חולקו לרבעים. מספר הקנטונים קטן אז (בין 30 ל-50 במחוז). בהוראת ממשלת צרפת, מועצות המחוזות נדרשו לחלק את שטחן לקנטונים חדשים. החלוקה החדשה פורסמה בשנים 1801 ו-1802 והיא משמשת בסיס לחלוקה המנהלית של צרפת עד ימינו אלה. מאז חלו כמה שינויים כדי להתאים את גודל הקנטונים לגודל האוכלוסייה, קנטונים קטנים בוטלו בעוד הגדולים פוצלו לכמה קטנים יותר, וכיום מספרם הכולל גדול מאשר היה בתחילת המאה ה-19.
תפקיד אדמיניסטרטיבי
הקנטונים נוצרו כאזורי בחירה למועצות הכלליות של המחוז. כל קנטון בוחר נציג המייצג אותו במועצה הכללית שהיא הגוף המנהלי האזורי העיקרי בצרפת. באזורים עירוניים, קומונה אחת מורכבת בדרך כלל מכמה קנטונים, בעוד במקומות כפריים קנטון אחד יהיה מחולק לכמה קומונות. במקרה כזה השירותים הניתנים לאזרחים, כמו מפקדת הז'נדרמריה המקומית ובית המשפט, יהיו בעיר המרכזית של הקנטון. בקנטונים הקטנים ביותר השירותים מסופקים על ידי הקנטונים הסמוכים או ששני קנטונים משתמשים בשירותים מאוחדים.
סטטיסטיקה
מספרם של הקנטונים משתנה בסדרי גודל בין מחוז למשנהו, ישנם מחוזות קטנים המחולקים לפחות מ-20 קנטונים ומחוזות גדולים שכוללים עשרות רבות. כיום יש בצרפת 4,032 קנטונים. רוב הקנטונים באזורים הכפריים מחולקים לכמה קומונות, אף על פי שייתכן גם שקומונה אחת גדולה תהיה מחולקת בין מספר קנטונים, משום ששטח הקנטונים נקבע באופן שרירותי על מנת שיהיו שווים יחסית בגודלם - לעומת הקומונות שאוכלוסייתן נעה בין תושב אחד בלבד ליותר משני מיליון תושבים.
אריה אלטמן
אריה אלטמן (6 בינואר 1902, בַּאלטָה, האימפריה הרוסית (אוקראינה) – 21 באוגוסט 1982) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת.
ביוגרפיה
אריה אלטמן נולד בעיר בַּאלטָה שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה) בשנת 1902. למד משפטים וכלכלה באוניברסיטת אודסה, סוציולוגיה ומדע המדינה באוניברסיטאות דטרויט וניו-יורק. בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק.
את פעילותו הציונית החל אלטמן ב-1920. ב-1921 הצטרף לצעירי ציון, והיה יו"ר התנועה עד 1924. אלטמן נעצר שלוש פעמים על ידי השלטונות הסובייטים והוגלה. הצטרף למפלגת הפועל הצעיר, והיה ממייסדי "הסתדרות הציונים העמלנים".
בשנת 1925 עלה לארץ ישראל, וב-1927 יצא ללימודים בארצות הברית. ב-1928 הצטרף לתנועה הרוויזיוניסטית (צה"ר) ונמנה עם פעיליה. ב-1931 נבחר לראש הצה"ר באמריקה, וחזר ארצה ב-1935.
אלטמן עמד בראש התנועה הרוויזיוניסטית בארץ-ישראל, וכחבר הנשיאות העולמית של הצה"ר (1938), אחרי מות ז'בוטינסקי עמד בראש הלשכה המדינית של הצה"ר בירושלים (1940).
אלטמן היה חבר הוועד הלאומי בשנים 1939–1940, וב-1943 יצא בשליחות לטורקיה למען הצלת יהודי אירופה. ב־1945 כיהן כיו"ר הנשיאות של הצה"ר. לאחר הכרזת העצמאות היה חבר במועצת המדינה הזמנית.
עמד בראש רשימת "תנועת ז'בוטינסקי – ברית-הצה"ר" בבחירות לכנסת הראשונה, שלא עברה את אחוז החסימה. נבחר לכנסת השנייה מטעם תנועת החרות. כיהן כחבר הכנסת משנת 1951 ועד 1965 מטעם סיעות חרות וגח"ל. אלטמן היה חבר בוועדות השירותים הציבוריים, ועדת הפנים, ועדת הכנסת, ועדת חוקה, חוק ומשפט ובוועדת החוץ והביטחון. במקביל, בין השנים 1955–1965, היה חבר מועצת העיר ירושלים.
אלטמן נפטר ב-21 באוגוסט 1982, ונטמן למחרת בבית הקברות בהר הזיתים. היה נשוי לצפורה לבית קרסנוב ואב לבן ולבת. על שמו רחובות בשכונת פסגת זאב בירושלים ובשכונת יד אליהו בתל אביב.
אליקנטה
אליקנטה (בספרדית: Alicante; בוולנסית: Alacant) היא עיר בספרד, בירת נפת אליקנטה בדרום ולנסיה. בעיר נמל היסטורי לחוף הים התיכון. אוכלוסיית העיר על פי הערכה 331,750 נפש, נכון לשנת 2008 ואילו אוכלוסיית האזור העירוני כולו מונה 452,462 נפש והיא העיר השנייה בגודלה בוולנסיה. אוכלוסיית המטרופולין (הכולל ערי פרברים) מונה 757,443 נפש נכון לשנת 2008. זהו האזור המטרופוליני השמיני בגודלו בספרד.
היסטוריה
אזור העיר אליקנטה מיושב זה למעלה מ-7,000 שנה. תחילתו בנדידה של שבטי ציידים-לקטים ממרכז אירופה דרומה בין השנים 5000-3000 לפנה"ס. היישובים הקדומים ביותר נאחזו במורדות הר בנקנטיל החולש על העיר. ב-1000 הראשון לפנה"ס החלו סוחרים יוונים ופניקים לפקוד את חופה המזרחי של ספרד, תוך שהם בונים נמלי מסחר קטנים ומביאים לשבטים האיבריים את תרבות הכתב, לשימוש בברזל ולאובניים. במאה השישית לפנה"ס החלו צבאות רומא וקרתגו לפלוש ולנהל מאבקי שליטה בחצי האי האיברי. במסגרת ניסיונות אלה יסד המצביא הקרתגי חמלקרת ברקה את מבצר אקרא לאוקא (ביוונית: Aκρα Λευκa, מילולית "הר לבן", או "נקודה לבנה") במקום שבו יושבת היום העיר אליקנטה. אף שקרתגו כבשה את רוב השטחים בסביבות אליקנטה, בסופו של דבר היה רוב חצי האי האיברי בשליטה רומית במשך יותר מ-700 שנה. במאה ה-5, בעת שקיעת האימפריה הרומית, הייתה העיר אשר כונתה אז בשם הלטיני לוקנטום (Lucentum), בשליטה גותית. במאה ה-8 העיר נכבשה בכיבוש הערבי, כמעט ללא התנגדות. המורים הם שהעניקו לעיר את שמה הנוכחי שפירושו בערבית "עיר האורות". המורים שלטו בדרום ובמזרח ספרד עד למאה ה-11. בשנת 1246 נכבשה העיר בידי אלפונסו ה-10 מלך קסטיליה, אולם בשנת 1298 עברה לידי מלכות ולנסיה בשליטת המלך חיימה השני מאראגון. היישוב קנה לו מעמד של כפר מלכותי בעל יצוג בפרלמנט הוולנסי.
אליקנטה הייתה במוקד קרבות שליטה בין ממלכת קסטיליה לממלכת אראגון ועם שוך הקרבות הייתה לנמל מסחר חשוב באגן המערבי של הים התיכון, ממנו יצאו אורז, יין, שמן זית, תפוזים וצמר. אולם בין השנים 1609 ו-1614 גירש פליפה השלישי, מלך ספרד אלפי מורים שהתנצרו לאחר כיבושה של ספרד מידי הערבים ואשר נותרו בוולנסיה, לאחר שאלה הזדהו עם שודדי ים ברברים שנהגו להתקיף את ערי החוף ולחבל במסחר. צעד זה פגע באופן משמעותי בכלכלת החבל, כאשר אלפי בעלי מקצועות מיומנים וחקלאים עזבו את החבל ובעלי האחוזות רבים ירדו מנכסיהם. מעמדה הכלכלי של אליקנטה המשיך להתדרדר בתחילת המאה ה-18, כאשר מלחמת הירושה הספרדית הותירה את העיר במיתון מתמשך. לאורך המאה ה-18 וה-19 עיקר הכנסות העיר התבססו על תעשיית הנעליים והחקלאות, בעיקר תפוזים ושקדים, וכן תעשיית הדיג. בסוף המאה ה-19 הייתה התאוששות מהירה של כלכלת העיר עם התגברות המסחר הבינלאומי ופיתוח הנמל העירוני לצורך עידוד היצוא.
עשרים שנות שלטונו הראשונות של פרנקו היו שנים קשות לעיר, כמו גם למדינה כולה. אולם בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60 החלה העיר להפוך למוקד תיירות. בנייני דירות גדולים החלו להיבנות בפרברי העיר לטובת תיירים ותושבים אשר נמשכו לאקלימה הממוזג של העיר. עליית התיירות לעיר הביאה גם לפתיחת בתי עסק חדשים רבים ובהם מסעדות וברים. שדה התעופה הישן ברבסה נסגר ושדה תעופה חדש נפתח באל אלטט, והפך עד מהירה מוקד לטיסות שכר ממדינות צפון אירופה.
עם מותו של פרנקו בשנת 1975 הצליח המלך חואן קרלוס הראשון לאפשר מעבר מוצלח של ספרד לשיטת שלטון דמוקרטית, במסגרתו קיבלו בני תרבויות ואזורים שונים בספרד יותר אוטונומיה בניהול חייהן.
לקראת סוף המאה ה-20 החלה התאוששות בפעילות הנמל המקומי לאחר שבשנות ה-80 עבר חלק ניכר מתנועת האוניות לנמל ולנסיה. היום מהווה נמל אליקנטה אחד הנמלים המרכזיים בספרד לעגינת ספינות תענוגות. בשנת 2007 עגנו בנמל 72 ספינות תענוגות והביאו לעיר כ-80,000 נופשים וכ-30,000 אנשי צוות. פיתוח הנמל המקומי כנמל תיירות התקבל בברכה על ידי תושבי העיר אולם ניסיונות לפיתוח תעשייתי של הנמל גרמו לחילוקי דעות בקרב תושבי העיר.
כלכלה
אליקנטה היא אחת הערים בעלות שיעור הצמיחה המהיר ביותר בספרד. התעשייה המקומית מבוססת על תיירות לחופי קוסטה בלנקה ועל דיירי דירות נופש, מגמה שהחלה עוד בשנות ה-60 של המאה ה-20 והתגברה בסוף שנות ה-90. תעשיית השירותים והמינהל הציבורי גם כן מהוות מקור הכנסה משמעותי בכלכלת העיר. הבנייה המהירה עוררה שאלות רבות בתחום שמירת הסביבה, זאת היות שממשלת הנפה האוטונומית ומועצת העיר נמצאות תחת פיקוח של האיחוד האירופי. הפיתוח האורבני המהיר הוא מוקד לדיונים בין מדינאים ותושבים כאחד והתוכניות של רשות הנמל לפתח את הנמל התעשייתי בעיר היו לאחד הנושאים הבולטים בדיונים אלה.
בעיר נמצא מטה המשרד להרמוניזציה בשוק הפנימי שהוא זרוע של האיחוד האירופי ולכן התיישב בעיר מספר גדול של עובדי ציבור המועסקים על ידי האיחוד האירופי. סמוך לעיר שוכנת אף אוניברסיטת אליקנטה שבה למעלה מ-30,000 סטודנטים.
מאז שנת 2005 פועל בעיר אחד מאולפני הסרטים הגדולים באירופה: Ciudad de la Luz.
דמוגרפיה
על פי פרסומים רשמיים בשנת 2008 ישבו בעיר 331,750 תושבים ובאזור המטרופוליני ישבנו 757,443 תושבים. כ-15% מתושבי העיר אינם אזרחי ספרד, עיקר אוכלוסיית הזרים היא מארגנטינה, אקוודור וקולומביה, אשר הגרו לעיר ב-10 השנים האחרונות. קיימות בעיר אף קהילות מהגרים מרומניה, רוסיה, אוקראינה ומרוקו, רבים מהם ללא אשרת שהיה ולכן אינם נמנים במפקדי האוכלוסין בעיר. כמו כן, בעיר ובסביבותיה קיימת אוכלוסייה גדולה של גמלאים ממדינות צפון אירופה, הממשיכים להחזיק באזרחותם המקורית ואף הם אינם נמנים באופן רשמי על תושבי העיר. בין קבוצות האוכלוסין הגדולות שאינן דוברות ספרדית והיושבות באליקנטה נמנים אזרחים בריטים. לכן, אחוז התושבים הזרים בעיר כנראה גבוה יותר מן הנתונים הרשמיים.
ג'ון בטיס
לבטיס יש כמעט 800 קרדיטים לשירים במסד הנתונים של ASCAP.
אליקנטה
תחבורה
שדה התעופה של אליקנטה הוא שדה התעופה העמוס ביותר בוולנסיה ואחד העמוסים בספרד. עבודות לפיתוח ולהרחבת השדה מתבצעות כמעט ללא הפסק. טיסות סדירות מקשרות בין אליקנטה למדריד ולברצלונה וכן לערים רבות במערב אירופה. מן העיר יוצאות טיסות ישירות אף לאלג'יריה, רוסיה ולקולומביה.
ג'ון בטיס
פרסים ועיטורים
בטיס היה מועמד לפרס אוסקר ולפרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר עבור "Promise Me You'll Remember" מתוך "הסנדק חלק שלישי" (1990). מועמדויות נוספות כוללות: מועמדויות לפרס גראמי לשיר ה-R&B הטוב ביותר ("Can You Stop the Rain") והשיר הטוב ביותר שנכתב לסרט קולנוע, לטלוויזיה או למדיה ויזואלית אחרת ("One Moment in Time", שיר הנושא של אולימפיאדת 1988). בטיס זכה בשני פרסי אמי: "Where There Is Hope" ו-"One Moment in Time" וקיבל מועמדויות לפרס אמי בקטגוריות המנגינה והכתיבה הטובות ביותר ("Swept Away" ו-"As Long as We Got Each Other"). הוא היה מועמד לשיר השנה של איגוד כותבי השירים של נאשוויל.
אליקנטה
תחבורה
מתחנת הרכבת של אליקנטה יוצאות רכבות לעריה המרכזיות של ספרד. בתוך העיר קיימת מערכת רכבת קלה המקשרת בין מרכז העיר לפרברים לאורך חוף קוסטה בלנקה. מערכת הרכבת הקלה נמצאת אף היא בשלבי הרחבה.
ג'ון בטיס
פרסים ועיטורים
בשנת 2011, בטיס הוכנס להיכל התהילה של כותבי השירים וגם להיכל התהילה של כותבי השירים של נאשוויל.
אליקנטה
תחבורה
מנמל העיר קיים שירות מעבורות סדיר לאיים הבלאריים ולאלג'יריה.
ג'ון בטיס
חיים אישיים
ג'ון בטיס מתגורר בנאשוויל עם אשתו מרי וילדיו.
מנטל
{{פירושונים| אישים: אחר:
ראו גם
}}
Simple Mail Transfer Protocol
תיאור הפרוטוקול
SMTP משמש למשלוח דואר אלקטרוני בין שרתים שונים, עד שיגיע לשרת היעד, אך אינו מאפשר למשתמש לשלוף את הודעות הדואר המיועדות אליו מן השרת. קיימים פרוטוקולים אחרים המיועדים לשליפה של הודעות דואר, כגון POP3 ו-IMAP.
זהו פרוטוקול טקסטואלי (ולא בינארי). השולח משתמש בפקודות טקסטואליות פשוטות על מנת לשלוח את ההודעה הרצויה. השרת מגיב בקוד מספרי ובדרך כלל גם בטקסט כלשהו על מנת להגיב לפקודות שנשלחו. כאשר יש צורך בהעברה של מידע בינארי נעשה שימוש ב-MIME.
SMTP עובר מעל TCP ומשתמש בדרך כלל בפורט 25. פורט לקבלת נתונים הוא פורט 587. SMTPS הוא חיבור SMTP מוצפן באמצעות SSL ומשתמש בדרך כלל בפורט 465.
שורשיו של פרוטוקול SMTP נעוצים ב-1982 (במסמך ). ימיו הראשונים של האינטרנט עוד בהיותו ARPANet, ומכאן פשטותו היחסית. הפשטות הזו מתבטאת בין השאר בהיעדר מנגנון אימות 'חזק' לגבי מספר שדות, בהם שדה "השולח" ("From"). חולשה זו מאפשרת לכל אדם בעולם להתחזות לכל כתובת אחרת, מה שהופך את הפרוטוקול למטרה קלה עבור ספאמרים. קיימות מספר יוזמות אשר מנסות להתמודד עם הבעיה, כגון שיטת ה-DomainKeys.
פרוטוקול SMTP עודכן בשנת 2008 באמצעות ESMTP (במסמך ) הנותן מענה לבעיית האבטחה של הפרוטוקול ומעניק לו תכונות נוספות. פרוטוקול זה נמצא בשימוש נרחב כיום.
מציאת שרת SMTP ושימוש ב-DNS
איתור שרת ה-SMTP שאליו תנסה המערכת השולחת להעביר את ההודעה נעשה על ידי בקשת DNS מסוג MX (Mail eXchange). במידה ומוגדר יותר משרת MX אחד, המערכת תבחר את השרת בעל העדיפות הגבוהה ביותר (המספר הנמוך ביותר) במידה ומוגדרים מספר שרתים עם אותה עדיפות, יתבצע תהליך Round Robin בן השרתים.
כמו כן, שרתים רבים משתמשים בפרוטוקול ה-DNS על מנת לוודא שאכן קיים שם תחום בשם מתאים לזה שציין השולח. ברוב המקרים בקשת השליחה תידחה במידה ששם התחום לא קיים. מנגנון זה הוא חלק מההתמודדות של שרתי SMTP עם בעיית דואר הזבל האלקטרוני. בנוסף, עלתה לאחרונה הצעה להרחיב את רשומת TXT כך שתכיל את רשימת השרתים להם מאושר להעביר דואר אלקטרוני. צורת רישום זו מכונה "רשומת SPF".
הדגמת עבודה ב-SMTP
כאשר נתחבר למכונה מרוחקת, שבה מותקן שרת SMTP, היא תצפה לשורה המתחילה ב-HELO ולאחריה שם התחום של השרת שמבקש להתחבר אליה. למשל: לאחר מכן, נשלח "MAIL FROM" וכתובת המקור של הדואר, על מנת לציין שמדובר בשליחת הודעת דואר. למשל: בשלב הבא נשלח "RCPT TO" עם כתובת היעד. למשל: הפקודה DATA מציינת את תחילת המידע שנשלח. שורה שתכיל נקודה בלבד תציין את סוף המידע. למשל: לבסוף על מנת לסיים את ההתקשרות נכתב:
הרז'ה
ז'ורז' פרוספר רמי (בצרפתית: Georges Prosper Remi; ), שנודע בשם העט הרז'ה (Hergé), היה קומיקסאי, מאייר ומעצב גרפי בלגי. פיתח את סגנון הקו הנקי. ניהל את מגזין הקומיקס Tintin, הקים את אולפני הרז'ה, ועמד בראש אסכולת בריסל. יצירתו המפורסמת ביותר היא סדרת הקומיקס "הרפתקאותיו של טינטין".
ילדות ונעורים
ז'ורז' רמי נולד ב-1907 בבריסל, בלגיה, כבנם הבכור של אלקסיס רמי, עובד בבית מלאכה לטקסטיל ממוצא ולוני, ושל אליזבט לבית דיפור, תופרת ממוצא פלמי. האב היה בנה של אישה בשם לאוני דווין (Dewigne) שילדה אותו ואת אחיו התאום מקשר עם גבר לא ידוע. ההשערה המקובלת היא שהסב הביולוגי היה אלקסיס קוזמנס (Coismans), נגר מבריסל שהתייצב לרשום את הילדים בעיריית אנדרלכט וששמו זהה לשמו של אחד הילדים, אביו של הרז'ה. שמועות אחרות ייחסו את הילדים לאציל, גסטון, רוזן ד'אראמבו דה דודזלה (Errembault de Dudzeele), שבמשק משפחתו הועסקה סבתו של הרז'ה. בסופו של דבר הסבתא לאוני התחתנה עם פועל דפוס בשם ז'ורז' רמי, שהסכים לאמץ את הילדים. חמש שנים לאחר לידתו של ז'ורז' נולד אחיו הצעיר, פול.
ז'ורז' גדל באווירה קתולית שמרנית מאוד. את ארבע שנות בית הספר היסודי העביר בשנות מלחמת העולם הראשונה כשבריסל נכבשה על ידי הגרמנים. לימים תיאר את ילדותו כ"אפורה מאוד". כילד מוכשר בציור, ז'ורז' התפרסם בבית הספר בנטייתו לשרבט על כל פיסת נייר שהגיעה לידיו. זה לא הפריע לו להיות גם תלמיד מצטיין. שפת האם שלו הייתה צרפתית, אך כתושב בריסל הדו־לשונית, הוא למד גם הולנדית. אט אט הוא פיתח אהבה לקולנוע, ונהנה במיוחד מסרטיהם של צ'ארלי צ'פלין, וינזור מקיי ובאסטר קיטון. אף על פי שלא אהב במיוחד לקרוא, הוא נהנה לקרוא ספרי הרפתקאות כגון "הרפתקאותיו של האקלברי פין", "אי המטמון" ו"רובינזון קרוזו".
רות שועלי
רות שועלי (נולדה: 16 בינואר 1988) היא זמרת-יוצרת, מלחינה ואשת חינוך ישראלית.
הרז'ה
ילדות ונעורים
בשנת 1920 עבר ז'ורז' ללמוד בבית הספר הקתולי "סן בוניפאס" שבו כל יום לימודים התחיל בתפילה והסגל כולו היה מורכב מכמרים. ההשפעה הדתית התחזקה גם כשהילד הצטרף לתנועת הצופים הבלגית, שלבשה גם היא צביון קתולי. הפעילות בתנועה איפשרה לו לצאת תכופות למחנות קיץ בארצות שונות באירופה ולהשתתף במסעות רבים. טיולים אלה וגם המשמעת של הצופים השפיעו לימים השפעה מכרעת על יצירתו. , סיפר לימים.
בתנועת הצופים מצא ז'ורז' גם ביטוי לכישוריו בציור. המדריך שלו, רנה וברברג, זיהה את כישרונו והציע לו לאייר בעיתון של התנועה, Boy-scout. ז'ורז' אייר תחת שמות עט רבים - “G. Remi.”, “Jérémie”, “Jérémiades", "G. R.", ולבסוף - Hergé, שם המורכב מראשי התיבות של שמו המלא בסדר הפוך (הר (R) ז'ה (G), רמי ז'ורז').
ביולי 1926 החל הרז'ה לפרסם את הקומיקס "Les Aventures de Totor, C. P. des Hannetons", שעסק בהרפתקאותיו של צופה צעיר בשם טוטור, בעיתון הצופים. בתחילה הקומיקס כלל ציורים ומתחתם כיתוב, ורק מאוחר יותר החל הרז'ה לשלב בקומיקס מעט בועות דיבור.
רות שועלי
קריירה
שועלי החלה להופיע במועדונים מגיל 24. בין היתר הופיעה בעשן הזמן בבאר שבע, בר גיורא ולבונטין 7 ומועדון הג'אז במצפה רמון. למדה כתיבת שירים בבית הספר מיוזיק בהנחייתה של טל גורדון וכתיבה אצל ערן צור.
הרז'ה
ילדות ונעורים
ביולי 1925 סיים הרז'ה את לימודיו בבית הספר התיכון. לאחר מכן נרשם לאקדמיית סן-לוק לאמנות, אך הלימודים שעממו אותו והוא עזב את האקדמיה אחרי יום אחד בלבד.
רות שועלי
קריירה
בשנת 2017 הייתה חלק מההרכב "נעמי", שהוציא שירים מקוריים והופיע ברחבי הארץ. לאחר מכן פנתה לקריירת סולו והקימה את ההרכב רות שועלי איתו היא מופיעה ברחבי הארץ.
הרז'ה
1925–1929: שירות צבאי ותחילת הקריירה
לאחר שעזב את הלימודים באקדמיית סן-לוק, חיפש הרז'ה עבודה בתחום הגרפיקה. הוא פנה לעזרתו של וברברג, המדריך בצופים לשעבר, שכעת עבד במערכת העיתון הקתולי השמרני "Le Vingtième Siècl", וזה השיג לו עבודה במחלקת המנויים של העיתון, משם קיווה הרז'ה שיקודם למחלקת העיצוב של העיתון. בנוסף צייר הרז'ה פרסומות של האגודה הקתולית לצעירים בלגיים. באוגוסט 1925 גויס הרז'ה לצבא הבלגי, משם המשיך לשלוח את פרקי הקומיקס למגזין הצופים, וכאשר שוחרר בשנת 1927 חזר למערכת "Le Vingtième Siècl", הפעם כעיתונאי ומאייר. במערכת העיתון פגש הרז'ה אישים משפיעים, כמו רמון דה בקר ולאון דגרל.
רות שועלי
קריירה
בשנת 2018 השתתפה בגמר שיר-רימון, תחרות תלמידי בית הספר רימון, עם השיר "אלישבע מה נחמדת" שכתבה מרים ילן-שטקליס וביצעו במקור החלונות הגבוהים. השיר הושמע בתוכנית הטלוויזיה פאולה וליאון ובתוכנית הרדיו של יואב קוטנר. קליפ אנימציה לביצוע של שועלי פורסם באתר יוטיוב והוא מונגש לילדים.
הרז'ה
1925–1929: שירות צבאי ותחילת הקריירה
בשנת 1928 העורך הראשי של העיתון, נורבר ואלֶה, העניק להרז'ה הזדמנות יוצאת דופן יחסית למאייר כה צעיר וחסר הכשרה - לערוך את מוסף הילדים החדש של העיתון, "Le Petit Vingtième". הרז'ה הכיר לו תודה על כך עד סוף ימיו;, אמר. בנובמבר 1928 החל הרז'ה לאייר את הקומיקס "L'Extraordinaire Aventure de Flup, Nénesse, Poussette et Cochonnet" עבור המוסף, על פי עלילה שכתב סופר אחר. אף על פי שחשב שהסיפור טיפשי ומשעמם, הרז'ה עשה כמיטב יכולתו, כדי לא לאכזב את ואלה. הוא התרשם מהטכניקות החדשניות אליהן נחשף בחוברות הקומיקס האמריקאיות שסיפק לו ידידו לאון דגרל, כגון שימוש גורף בבועות דיבור, ושאף ליישם אותן בקומיקס חדש שייצור בעצמו.
רות שועלי
קריירה
בשנת 2020 חברה לשני אחיה, הראפרים אמרי ואביתר שועלי (הידועים בשם הבמה מלכים א'&מלכים ב'), ויחד הוציאו את הסינגל "דקה", קליפ הומוריסטי שצולם תוך שעה וביים אביתר. השיר הושמע בתחנות רדיו רבות וזכה להצלחה. באותה שנה השתתפה בערב מחווה לענבל פרלמוטר בערב השתתפו יהוא ירון, ספיר וולך, זוהר גינזבורג, יעל קופלנד ואחרים.
הרז'ה
1929–1934: השנים הראשונות של טינטין
ב-10 בינואר 1929 החל הרז'ה לפרסם בעיתון "Le Petit Vingtième" את הקומיקס "טינטין בארץ הסובייטים", שעסק בהרפתקאותיו של טינטין, כתב צעיר ב-"Le Petit Vingtième", יחד עם כלבו שלגי, בברית המועצות. בשלב זה הרז'ה לא תכנן להמשיך את הקומיקס לסדרת ספרים ארוכה ומלאה; הוא לא הקדיש מאמץ לביסוס הדמויות והעלילה או לתיאור מדויק של המקומות והאירועים שנכללו בקומיקס. ללא עלילה מסודרת, הוא אילתר המשך בכל שבוע מחדש. במקביל פרסם הרז'ה סדרת קומיקס אחרת, "Quick and Flupke", שתיארה את הרפתקאותיהם של שני נערי רחוב בבריסל. לקומיקס זה הקדיש הרז'ה פחות מאמץ מאשר לטינטין; לרוב היה יוצר את הפרקים במהירות בבוקר היום שבו פורסמו.
רות שועלי
קריירה
בשנת 2021 הופיעה בפסטיבל "שאון חורף" בירושלים לצד מירב הלינגר, האחיות ג'משיד, קוסטה קפלן ושחר גוטמן.
הרז'ה
1929–1934: השנים הראשונות של טינטין
"טינטין בארץ הסובייטים" הגיע לסיומו ב-8 במאי 1930. בפרק האחרון של הסיפור טינטין חוזר ברכבת לבריסל, שם הוא מתקבל בהתלהבות על ידי התושבים. על מנת לשוות לסיפור נופך מציאותי, יזמו מנהלי "Le Petit Vingtième" קבלת פנים אמיתית בתחנת הרכבת של בריסל; נער צופים הולבש בבגדים בסגנון רוסי וירד מהרכבת בתחנת הרכבת של בריסל, מלווה בכלב פוקס טרייר לבן, לקול תרועותיהם של קוראי המגזין. מתחנת הרכבת נסע הנער המחופש יחד עם הרז'ה אל משרדי "Le Petit Vingtième", שם נשא נאום ממרפסת המשרד אל הקהל הגדול שהתאסף שברחוב. לימים סיפר הרז'ה שבאותו מעמד הוא הבין שלגיבור שהמציא יש "עוצמה בלתי רגילה", ושהוא "מחזיק משהו נדיר ביד".
רות שועלי
מה רציתי קודם
בשנת 2019 הוציאה שועלי את הסינגל הראשון "רכבת מרכז" מתוך אלבומה "מה רציתי קודם". השיר עוסק בזרות מול רצון לקרבה והוא זכה להשמעות בתחנות רדיו רבות, בין היתר בכאן 88 ורדיו הקצה. לשיר הופק קליפ אנימציה בבימוי שלה ושל האנימטורית ליבי קנטור.
הרז'ה
1929–1934: השנים הראשונות של טינטין
יחסית לקומיקס חדש שהתפרסם בעיתון בעל תפוצה בינונית, האהדה לה זכה "טינטין בארץ הסובייטים" הייתה הצלחה אדירה. על מנת לשמר את ההצלחה הזו מכרו הרז'ה וואלה את זכויות פרסום הקומיקס למגזינים נוספים, פרסמו את הקומיקס בספר ומיהרו לפרסם קומיקס המשך. הרז'ה רצה שעלילת ההמשך תתרחש במערב הפרוע של אמריקה, משום שהבוקרים והאינדיאנים הסעירו את דמיונו, אך ואלה העדיף שההרפתקה הבאה של טינטין תתרחש בקונגו הבלגית, כדי לעורר פטריוטיות ולאומניות בקרב הקוראים הצעירים. לצורך כתיבת הקומיקס הרז'ה חקר מעט על קונגו וביקר במוזיאון הקולוניאלי של טרווירן, שבו הוצגו תלבושות וכלי נשק אפריקאים. ב-5 ביוני 1930 החל הרז'ה לפרסם את "טינטין בקונגו", שעסק בהרפתקאותיהם של טינטין ושלגי בקונגו. בספר הוצגו ילידי קונגו באופן סטריאוטיפי; מאוחר יותר ספג הרז'ה ביקורת רבה על כך, אך בעת פרסום הקומיקס ההשקפות שביטא התאימו לדעת הקהל ולא נחשבו לחריגות ופוגעניות. הקומיקס זכה לאהדה ציבורית, ולאחר סיום פרסומו יצא לאור כספר והתפרסם שוב גם במגזין "Coeurs Vaillants". האב ואלה ארגן שוב קבלת פנים לטינטין בתחנת הרכבת של בריסל. הקהל שהתאסף הפעם היה גדול אף יותר מאשר בפעם הקודמת.
רות שועלי
מה רציתי קודם
הסינגל השני "שלא עובר" יצא בשנת 2020 והופק לו קליפ שצולם בגן הילדים שבו עובדת שועלי. את הקליפ ביים חן חפץ. השיר זכה להשמעות רבות והוצג בערוץ 24 וזכה לביקורות טובות.
הרז'ה
1929–1934: השנים הראשונות של טינטין
במאי 1931 נסע הרז'ה לפגוש את אלן סן־אוגן, מחלוצי הקומיקס הצרפתי, בפריז, והראה לו את איוריו. באופן יוצא דופן, סן־אוגן המליץ להרז'ה להמשיך לעסוק באיור והעניק לו ציור מקורי מתוך סדרת הקומיקס המפורסמת שלו, "Zig et Puce", עם הקדשה חמה. במבט לאחור אמר הרז'ה כי
רות שועלי
מה רציתי קודם
הסינגל השלישי "אלה רק ידיים", מתאר את המורכבות שבמפגש מיני יצא בשנת 2020. גם הוא הושמע בתחנות הרדיו בין היתר ברשת ג'. לשיר הופק קליפ שביים חן חפץ. יציאת הקליפ לוותה בסדרת מונולוגים על מין בהשתתפות דוד מורדוך, המוזיקאי רותם בר-אור ושועלי עצמה. גם שירה "ערב בקולנוע" עוסק במיניות. האלבום יצא במרץ 2021 בהפקתה של נטע רם. שירי האלבום הושמעו ברדיו תל אביב, כאן 88 ורשת ג'.