cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תסמונת קליין-לוין
דימות מוחי
השילוב של ההפרעה בבקרת השינה והתיאבון העלו סברה שהפתולוגיה מקורה בהיפותלמוס אולם עד היום לא נמצאה לכך הוכחה. צילומי טומוגרפיה ממוחשבת ודימות תהודה מגנטית לא מצאו פגיעות באזור זה של המוח לעומת אזורים אחרים לעומת זאת מחקר שהתפרסם ב-2005 ,מדווח על שימוש בטומוגרפיית פליטת פוטון בודד, בנוסף לשיטות הדימות הקונבנציונליות של CT ו-MRI, בבדיקה של 7 חולי תסמונת קליין-לוין. הבדיקות נערכו בתקופה הסימפטומטית והא-סימפטומטית של הסינדרום. הממצא העקבי העיקרי בבדיקות ה-SPECT היה שהתלמוס ("הרמה"), במהלך התקופה הסימפטומטית של הסינדרום, סובל מהיפופרפיוזה – זרימת דם מופחתת. חריגה שנעלמת בתקופות הא-סימפטומטיות של הפציינטים. ממצאים אלו מתיישבים עם האבחנה הקלינית של תסמונת קליין-לוין שכן התלמוס, מלבד תפקידיו כגון מידע חושי לסוגיו, אחראי על תזמון של עוררות ושינה. בספרות מצוין מקרה אחד של חולה שמת במהלך אחד ההתקפים, נתיחה שלאחר המוות הראתה נגעים ישנים וחדשים באזור התלמוס.
מעורבות מוליכים עצביים
מחקרים אשר באו לבדוק את מעורבות מערכות הולכה עצבית הציעו ב-1991 השערה המניחה ירידה בכמות הדופמין בהיפותלמוס במהלך ההתקפים, בעקבות השוואה בין הורמוני גדילה וקורטיזול לבין התקופה הסימפטומטית והא-סימפטומטית. ההיפותזה הוצעה על סמך בדיקה של חולה תסמונת קליין-לוין אחד בלבד. הדיווח היחיד המראה בדיקה את רמות הסרוטונין, במאמר דווח על נער בן 17 שמת במהלך אחד ההתקפים ונמצא שרמות הסרוטונין ונגזרותיו היו גבוהות פי 5 ופי 2 מהרמות הנורמליות. מכיוון שלא נעשו מחקרים מקיפים עם מספר גדול יותר של חולים וקבוצת ביקורות השפעת מוליכים עצביים על מהלך המחלה של סינדרום קליין-לוין אינה ידועה.
אבחון וטיפול
היות שבכול חולה מופיעים חלק מתסמיני המחלה אך לאו דווקא כולם, יכול להיווצר מצב של אבחנה מוטעית. ואכן, ממוצע זמן אבחנה הוא 3 שנים בהם החולה סובל מאבחנות וטיפולים שגויים ומבדיקות רבות המתגלות כתקינות.
הקשר בין תסמונת קליין-לוין ליהודים
כשישית מכלל הלוקים בתסמונת בעולם הם יהודים- בעיקר ממוצא אשכנזי. עד כה אובחנו 36 חולים בארץ. כל החולים היו ממוצא יהודי. רוב החולים ממוצא אשכנזי הם ממזרח אירופה. החולים שאינם אשכנזים הם ממדינות אגן הים התיכון, עיראק ותימן. למעט הפרעות בדיבור וריגזון, שכיחות התסמינים ביהודים דומה לזו הנראית בעולם. השכיחות הגבוהה בקרב יהודים, גרמה לכך שהתסמונת נחקרת בשנים האחרונות בישראל יותר משאר העולם.
סיכום
תסמונת קליין-לוין היא תסמונת שעדיין לא נחקרה מספיק. ישנם שני מאפיינים בולטים המשותפים לכל המקרים: היפרסומניה ובעיות קוגניטיביות בעוד שהפרעות אכילה והתנהגות מינית מוגברת הן וריאבליות ויכולים להתרחש רק בחלק מההתקפים (אפילו באותו חולה).
הפתו-פיזיולוגיה של המחלה אינה ברורה, כמעט ואין שינויים פיזיולוגים במדדים השונים בחולים במהלך ההתקף, מה שמקשה לאתר את הגורם הספציפי, ליצור מערכת מודל בחיות ולמצוא טיפול אפקטיבי.
מחקרים שונים מראים ששכיחות המחלה המשתנה בקרב אוכלוסיות שונות ומדווח שכשישית מכלל המקרים בעולם הם ממוצא יהודי אשכנזי, כמו גם על משפחות בהן אחים, הורה וילד לקו במחלה. בנוסף לזאת יש דיווח על קשר נסיבתי בין זיהומים ויראלים ואחרים לבין התפרצות המחלה מחזק את הטענה שהתסמונת נגרמת מגורמים סביבתיים הפועלים על רקע גנטי בסיסי. עם זאת, יש צורך במחקרים נוספים על מנת לאשש סיכון מוגבר בקרב בעלי גן ספציפי.
אוזבקים בפקיסטן
על פי הערכות יש כ-280,000 אוזבקים בפקיסטן. האוכלוסיות האוזבקיות בפקיסטן מורכבות ממהגרים אוזבקים ממדינות מרכז אסיה, בעיקר מאוזבקיסטן ואפגניסטן (כ-7.3% מהאפגנים בפקיסטן הם אוזבקים). מלחמת ברית המועצות ואפגניסטן הובילה אותם לפקיסטן. בשנת 1981 עברו פליטי אפגניסטן טורקסטן בפקיסטן לטורקיה כדי להצטרף לקהילות הקיימות קייסרי, איזמיר, אנקרה וזייטינבורנו. האוזבקים נמצאים בעיקר בצפון מערב פקיסטן, הכוללים את האזורים ח'ייבר פח'טונח'ווה (בפרט פשאוור), גילגיט-בלטיסטן. בנוסף, חמושים אוזבקיים בעלי ברית לאל-קאעידה מהתנועה האסלאמית של אוזבקיסטן ואיחוד הג'יהאד האסלאמי, מאמינים כי הם מתגוררים באזורי השבט המנוהלים בפדרלית. מספרם בשיאם נחזה להיות בין 500 ל-5,000. כעת, רק כמה מאות חמושים זרים בני לאומים שונים נחשבים להישאר בפקיסטן, הרוב נהרג על ידי פעולת זרב-אז-אזב של צבא פקיסטן שהושק בשנת 2014, או עבר לתאטרונים אחרים של סכסוך ג'יהאדיסטי, כמו סוריה.
מקום בצמרת
מקום בצמרת (באנגלית: Room at the Top) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1959 המבוסס על רומן בשם זה משנת 1957 של ג'ון בראיין, עם לורנס הארווי וסימון סיניורה בתפקידים הראשיים.
זה היה הראשון בסרטי הגל החדש הבריטי שנמשך מסוף שנות ה-50 לאורך כל שנות ה-60 ותיאר באופן ריאלי בצבעי שחור-לבן את חיי המעמד הנמוך ואת הבדלי המעמדות במדינה. דוגמאות לכך הם: "הבט אחורה בזעם" של ג'ון אוסבורן ו"קורטוב של דבש" של שילה דלייני. הוא משרטט את קו הגבול בין המעמדות החברתיים. מעמד הביניים - פועלים ופקידים והמעמד העליון - בעלי ההון שהם גם בעמדות שלטון, שולטים בכוחם זה על שאר המעמדות ומסרבים לקבל מצטרפים חדשים ממעמד נחות.
סימון סיניורה זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, לשנת 1959 כן זכה הסרט באותה שנה לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד באותה שנה לפרס אוסקר על פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (לורנס הארווי), פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, לשחקנית הרמיוני באדלי - שהופיעה בסרט במשך 2 דקות ו20 שניות בלבד, התפקיד הקצר ביותר אי פעם עליו הועמדו שחקן/נית לאוסקר.
סימון סיניורה זכתה עבור תפקידה בסרט גם בפרס גלובוס הזהב ובפסטיבל הקולנוע בקאן לשנת 1959.
ב-1965 הופק סרט המשך ל"מקום בצמרת" בשם "חיים בצמרת" (Life at the Top) המבוסס גם הוא על ספר בשם זהה של ג'ון בראיין עם לורנס הארווי וג'ין סימונס.
ב-2012 הפיק ה-BBC סרט טלוויזיה המבוסס על הספר "מקום בצמרת".
תקציר העלילה
ג'ו למפטון (לורנס הארווי) מגיע מעיירה תעשייתית קטנה, דפטון, לעיר וורנלי ומתקבל לעבודה במחלקת הגזברות של העירייה. חברו לעבודה, צ'רלי סומס (דונלד יוסטון), עוזר לו למצוא חדר מגורים ולהיקלט בעיר. ג'ו מביט בבניין גבוה ואומר שבכוונו לגור בעתיד בחדר בראש הבניין (באופן מטפורי - לכבוש "מקום בצמרת") אך סומס מבהיר שאין לו סיכוי.
סומס מביא אותו לחזרה של שחקנים חובבים. על הבמה מופיעות שתי נשים: אליס איסגיל (סימון סיניורה), אישה בגיל מתקדם וסוזן בראון (הת'ר סירס). סומס מבהיר לג'ו כי סוזן היא בתו היחידה של מר בראון, האיש העשיר והחזק בעיר שגר באחוזה מפוארת ושולט על כל מה שקורה בעיר ובסביבתה.
ג'ו מתחיל לחזר אחרי סוזן, היא מתייחסת אליו בנימוס אבל הוא נתקל בהתנגדות מטעם בן זוגה העשיר והשחצן והוריה. בראון שולח את סוזן לצרפת על מנת שתתרחק מג'ו. ג'ו מקבל הזמנה למשרה בעיירתו דפטון אך דוחה אותה כשמסתבר לו שההזמנה הייתה ביוזמתו של בראון.
אליס היא צרפתית המתגוררת באנגליה ונישואיה אומללים. ג'ו מוצא בה אהבה אמיתית למרות שהיא מבוגרת ממנו בעשר שנים. יחסיהם מתהדקים עד שהיא מוכנה להתגרש למענו.
בינתיים חוזרת סוזן מצרפת ויחסיה עם ג'ו מתהדקים, היא מעדיפה אותו על חברה השחצן והמתנשא. סוזן נכנסת להריון ואביה מזמין את ג'ו לשיחה ומבהיר לו כי הוא מוכן לנישואיו עם בתו וכן שיהיה שותף בעסקיו. התנאי הוא שיפסיק לאלתר את יחסיו עם אליס איסגיל.
בעלה של אליס אומר לג'ו שאין בכוונתו להתגרש מאשתו ואם לא יפסיק את יחסיו אתה הוא יהרוס את שניהם עד שיצטרכו לברוח מהעיר.
ג'ו מגיע לאליס ומודיע לה לתדהמתה כי החליט להפסיק את היחסים אתה. אליס ההמומה הולכת לבר, משתכרת, נכנסת למכוניתה ונהרגת בתאונת דרכים.
ג'ו מגיע לעירייה ומתקבל בפרחים ובשמחה על ידי העובדים השמחים על נישואיו עם בת הגביר. באמצע השמחה הוא שומע על מותה של אליס בתאונה ומרגיש שהוא אשם במותה.
הוא הולך לבר, משתכר ומסתבך בקטטה עם בריונים שחובטים בכל גופו.
הסרט מסתיים בחתונתם של ג'ו וסוזן בכנסייה. ג'ו צועד כאילו מנותק מהמציאות ועונה בקושי על שאלות הכומר. במכונית הוא מתחיל לבכות על אליס אבל סוזן חושבת שאלה דמעות שמחה על חתונתם.
איימי איילברג
הרַבָּה איימי איילברג (באנגלית: Amy Eilberg; נולדה ב-12 באוקטובר 1954, פילדלפיה, פנסילבניה) היא האישה הראשונה שהוסמכה לרבנות ביהדות הקונסרבטיבית.
קורות חייה
איימי גדלה במשפחה יהודית שורשית' חילונית. אימה גלדיס הייתה עובדת סוציאלית ואביה יהושע איילברג היה ציר דמוקרטי בבית הנבחרים מטעם מדינת פנסילבניה.
איילברג הייתה נשואה פעמיים. בעלה הראשון היה הרב הוורד שוורץ (Howard Schwartz) לזוג בת אחת אחת, פנינה. בעלה השני, לו נישאה ב-1996, הוא לואיס ניומן (Louis Newman), פרופסור למדעי היהדות.
פעילות כרבה
עניינה של איימי בדת התעורר בגיל 14, היא הצטרפה לתנועת הנוער של התנועה הקונסרבטיבית. בהמשך הייתה מדריכה במחנות הקיץ של התנועה. בשנות לימודיה באוניברסיטת ברנדייס הייתה פעילה בארגון הסטודנטים היהודיים הלל. באותה תקופה החלה להניח טלית ותפילין ולמדה לקרוא בתורה.
איילברג הוסמכה לרבנות ב-12 במאי 1985, והייתה האישה הראשונה שהוסמכה לרבנות ביהדות הקונסרבטיבית. ב-1986 הייתה האישה הראשונה שמונתה למועצת ההלכה של כנסת הרבנים הקונסרבטיביים.
בשלב מסוים איילברג הבינה שהיעוד האמיתי שלה הוא בדאגה לחולים. היא התחילה את הקריירה המקצועית שלה כרבת בית חולים. לאחר תקופה קצרה של עבודה כרבת בית הכנסת "הר ציון" באזור פילדלפיה, החלה לשרת כרבת תוכנית ההוספיס של הקהילה היהודית בפילדלפיה. איילברג הייתה שותפה בהקמת המרכז הרפואי היהודי בסן פרנסיסקו (Bay Area Jewish Healing Center in San Francisco) ושימשה כרבנית שלו.
הלר (מטבע)
הלר (בגרמנית: Heller או Häller) היה מטבע גרמני ששוויו מוערך בחצי פפניג. שמו לקוח מהעיר הול אם קוכר (כיום שוואביש האל).
מכבשי מטבעות יצרו את המטבע מתחילת המאה ה-13, על בסיס פפניג כסף שהופק בעבר (Häller Pfennig, המכונה לעיתים Händelheller על פי תיאור של יד על צידו הקדמי). אמנם, הרכב המטבע הידרדר אט אט עקב ערבוב נחושת, כך שכבר לא נחשב למטבע כסף. הלרים היו אדומים, לבנים ושחורים.
החל מימי הביניים הם הפכו לסמל של ערך נמוך. אמירה גרמנית נפוצה על המטבע היא: "kein (red) Heller Wert", כלומר: לא שווה הלר (אדום), או "לא שווה סנט אדום".
שם המטבע נכנס לשימוש נרחב כשם למטבעות בעלי ערך זעום ברחבי מדינות גרמניה עד 1873, לאחר איחוד גרמניה הנהיג ביסמרק את המארק ואת הפפניג כמטבע הרשמי בכל רחבי האימפריה הגרמנית.
המונח Heller (בצ'כית: Haléř, בסלובקית: Halier) שימש גם כן למטבע ששוויו מוערך ב-1/100 מקורונה (כתר) בצ'כיה (קורונה צ'כית) וסלובקיה (קורונה סלובקית), כמו גם בצ'כוסלובקיה לשעבר (קורונה צ'כוסלובקית).
בתרבות
המטבע מופיע לצד עוד מטבע בשיר השתייה הגרמני: Ein Heller und ein Batzen.
ננסי הארט דאגלס
ננסי הארט דאגלס (באנגלית: Nancy Hart Douglas; 1846 – כנראה 1902) הייתה גששית, מדריכה וסוכנת חשאית עבור קונפדרציית המדינות של אמריקה בזמן מלחמת האזרחים האמריקנית. דאגלס שירתה בתחילה עם שומרי היערות המוקסינים, קבוצת גרילה פרו-קונפדרציה שפעלה בווירג'יניה המערבית. לאחר מכן דאגלס הצטרפה לצבא הקונפדרציה והמשיכה לשרת כמדריכה וסוכנת חשאית תחת פיקודו של הגנרל תומאס ג'ונתן ג'קסון.
ראשית חייה
ננסי הארט דאגלס נולדה בשנת 1846 בראלי שבקרוליינה הצפונית. דאגלס ומשפחתה עברו לטאזוול שבווירג'יניה כשהייתה פעוטה. הארט חיה עם משפחתה בווירג'ינה המערבית עד פריצתה של מלחמת האזרחים, שבזמנו הארט הייתה תומכת של המאבק המערבי. בראשית חייה בחוות משפחתה, הפכה הארט למומחית לרובים, אקדחים ורכיבה על סוסים. לאחר מכן עברה לגור עם אחותה ואחיה החורג, מארי ויליאם קליי פריס. ויליאם קליי פרייס לא היה חייל, אבל פעל עבור צבא הקונפדרציה בערבים. בערב אחד, צבא האיחוד הגיע לתשאל את ויליאם ולאחר מכן חיילי הפדרציה רצחו אותו במורד בית משפחתו. מקרה זה מילא את ננסי בזעם ושנאה כלפי מאבק האיחוד.
מלחמת האזרחים
בתחילת 1861, לאחר שנציגות חיילי האיחוד שהונהגה על ידי פרי קונלי עברו דרך העיר בה התגוררה הארט, היא הצטרפה לשומרי היערות המוקסינים שכן הייתה תומכת של צבא הקונפדרציה. הארט הפכה לעוזרת בעלת ערך עבור שומרי היערות, היא שירתה את הקבוצה כסוכנת חשאית ומדריכה אזורית. הארט התפרסמה והפכה למטרה עבור כוחות האיחוד בווירג'יניה המערבית ואף הוצע פרס כספי עבור מידע שיוביל לתפיסתה. הארט נתפסה על ידי כוחות האיחוד ב-1862. זמן קצר לאחר מכן היא ואישה נוספת נאסרו על ידי כוחות האיחוד שהונהגו על ידי הסגן אלוף סטאר בסאמרוויל בווירג'יניה המערבית, שם הארט צולמה בצורה המציגה אותה כחסרת רגשות ושמחה על ידי צלם נודד. הטלגרפר של מלחמת האזרחים מאריון ה. קרנר, קצין שהתחבר עם הארט בשבי פרסם את סיפור זה במגזין "לאזלי שבועי". באותו הלילה הארט ברחה ממחנה האיחוד על סוסו של סטאר והצטרפה לפלוגה של 200 חיילי קונפדרציה שהונהגה על ידי הרב סרן ר. אוגוסטוס ביילי (בזמן זה שומרי היערות המוקסינים חדלו לפעול). שבוע לאחר מכן חיילי הקונפדרציה השתלטו על סאמרוויל, שם שרפו בניינים ציבוריים רבים ואסרו את הסגן אלוף סטאר. מאריון קארנר נאסר גם כן, קארנר התייחס באדיבות להארט בזמן שהייתה שבויה על ידי כוחות האיחוד ולכן שכנעה הארט את קציני הקונפדרציה לשחרר את קארנר. למרות זאת הוא נתפס מחדש זמן קצר לאחר מכן אחרי ניסיון להעביר מברק לכוחות האיחוד. הוא שוחרר בסיום המלחמה. ספרו של פרנסיס מילר "ההיסטוריה הפוטוגרפית של מלחמת האזרחים" פורסם ב-1911 וטוען באופן חוזר שהארט נתפסה על ידי הסגן אלוף סטאר, תמונה של הארט מעידה על כך שלקחה אקדח של סטאר ושבוע לאחר מכן הנהיגה יחידה של הקונפדרציה שתפסה את הסגן אלוף סטאר. מסמכים רשמיים של מלחמת האזרחים אינם מזכירים את עצירתה או בריחתה של ננסי הארט ב-1862. כמו כן הדוח הכללי לא הציג נפגעים במחנה שבויים של כוחות האיחוד נכון לתאריכים בהם הארט נשבתה.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה נישאה לשומר היערות לשעבר ג'ושוע דאגלס, הם חיו בספרינג קריק קרוב לקורדובה שבמחוז גרינברייר במשך שארית חייהם. היו להם שני בנים, ג'ורג' וקנוס. לאחר מכן עברה ננסי להתגורר עם בנה במננינג נוב, כ-11 קילומטר דרומה לריצ'ווד, שם קברה שוכן היום.
עדויות של תאריך מותה של ננסי שנויות במחלוקת. על מצוותה נכתב כי נפטרה ב-1902 אבל לא קיימים מסמכים רשמיים שמעידים על כך במחוז גרינברייר או בדוחות המדינה. דוח המוות של בעלה קיים ברישומי מדינה גרינברייר ומעידים על כך שהיה נשוי בזמן מותו בשנת 1907. עדי ראייה העידו על כך שראו את הארט חייה בסביבת ריצ׳ווד בשנות 1911. שתי נכדותיה, מופי מק׳קולום ומריטל הולנדסוורת׳ התראיינו בשנת 1992 ושתיהן טענו כי היו בלווייתה סביב שנת 1913. הקבר של הארט סומן על ידי תלמיד במסגרת פרויקט בית ספרי ברייגסוויל, שבווירג'ניה המערבית בשנת 1987. הסטודנט השיג את תאריך מותה של הארט בעדותה של בויד סטולר על חייה בספר ״וירג׳ניה המערבית במלחמת האזרחים״ מ-1963. קברה אותר במנינג נוב במדינת גרינברייר בווירג'ניה המערבית, דרומית לריצ'ווד.
קברו של ג'ושוע דאגלס נמצא בכנסיית ריצ'ווד בווירג'יניה המערבית. ציור קיר המתאר את הצילום המפורסם של ננסי הארט קיים בריצ'ווד.
עיבודים
ב-1992 הופקה בריצ'ווד שבווירג'יניה המערבית דרמת המוזיקה של סוזן מת'יאס ג'ונסון "קבור אותי על יד ננסי הארט" על ידי שחקני מיל וויסל. ההצגה הופקה על ידי איגוד התרומה הארצי למדעי הרוח במחלקת התרבות וההיסטוריה של וירג'יניה המערבית. ההצגה מספרת את סיפור התפיסה של ננסי ובריחתה בשנים המוקדמות של מלחמת האזרחים. הסיפור מתחיל כאשר שומר מונח למנוחה ליד קברה של הארט. איוון מורגן האנטר היה תומך דרומי שהוקסם מסיפורה של ננסי בזמן שעבר במגדל אש מעל קברה. איוון והקברן שלו נזכרים בפלאשבקים של סיפורה של ננסי איך גברה על השובים שלה ובריחתה.
המחזה הופקה ב-1993 בסאמרפילד שבווירג'יניה המערבית, בתור דרמה המתרחשת מחוץ לתיאטרון בהשתתפות שחקני הולד מיין.
ג'ונסון כתבה את "ננסי הארט, ההופעה החיה!", מופע עם שחקנית אחת, פאם בוטצ'ר. המופע הופק גם הוא בווירג'ניה המערבית באמצעות המחלקה לתרבות והיסטוריה כחלק מתוכנית "היסטוריה חיה" ב-1994.
ב-2006, פרסמה ג'ונסון מאמר בהור הארלד בשם "האם ננסי הארט האמיתית תיגש קדימה". המאמר מציין תרחישים היסטוריים שונים מחייה של ננסי הארט.
פייר איילנד
פייר איילנד (באנגלית: Fire Island; באופן מילולי: אי האש) הוא אי שנמצא בניו יורק, ארצות הברית.
במפקד אוכלוסין שנערך ב-2010, גרו 292 תושבים על האי.
הסרט פייר איילנד נקרא על שמו של האי.
כגיי וילג'
הכפרים צ'רי גרוב ופייר איילנד פיינס יחדיו מהווים גיי וילג' מאז אמצע המאה ה-20. התרבות מלאת המסיבות של שנות ה-70 שלפני הופעת ה-HIV/איידס מתוארת ברומן של אנדרו הולראן מ-1978, Dancer from the Dance. הבוטל (כיום מלון גרוב) היה מקום אירוח גיי פרנדלי שהפעיל ריקודי תה פופולריים בימי ראשון אחר הצהריים. צ'רי גרוב מכנה את עצמה "העיירה ההומו-לסבית הראשונה של אמריקה". לפייר איילנד יש "סצנה גיי איקונית", ומלון גרוב הוא המלון היחיד במדינת ניו יורק שאוסר על כניסה לאנשים מתחת לגיל 21 (בעיקר מפני שהכניסה למלון היא דרך בר).
שמואל איס
שמואל איס (נולד בשנת 1963) הוא אתלט ישראלי בעבר. אלוף ישראל ושיאן ישראל בריצת 110 מטר משוכות ובריצת 400 מטר משוכות.
ביוגרפיה
איס גדל בראשון לציון והתאמן במועדון האתלטיקה של הפועל תל אביב, בהדרכתו של דוד איפרמשווילי.
1980
שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 16.17 שניות, אחרי צפריר מינצר (16.04 שניות) ולפני הלמוד שמואל מהפועל עמק חפר (18.81 שניות).
1981
באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 1981 זכה איס במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 15.77 שניות לפני צפריר מינצר מהפועל עמק חפר (15.94 שניות). שבוע לאחר מכן, בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-11 שנערכו ביולי 1981 הוא זכה בשתי מדליות ארד, בריצת 110 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 15.64 שניות, אחרי ויליאם לופסיי מארצות הברית (15.09 שניות) וגורדון אורליקו מקנדה (15.14 שניות) ובריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.81 שניות, אחרי בריאן מונדשיין מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 52.07 שניות ובוריס קריצשטיין שקבע שיא ישראלי חדש של 52.70 שניות. בתחרות בין נבחרת הנוער של ישראל לנבחרת הנוער של יוון שנערכה באוגוסט הוא קבע בריצת 400 מטר משוכות, שיא ישראלי חדש לנוער של 53.76 שניות.
1983
בתחרות שנערכה בתל אביב ב-2 באפריל 1983 זכה איס במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 15.0 שניות (ידני), שיפור לשיא הישראלי בן השנה של בוריס קריצשטיין (15.25 שניות). חודש לאחר מכן, בכינוס הפועל ה-12 שנערך תל אביב בתחילת מאי, הוא סיים במקום רביעי (ראשון בין הישראלים) בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 15.39 שניות (אלקטרוני) וקבע בריצת 400 מטר שיא אישי חדש של 48.98 שניות, לאחר שניצח את המקצה החלש. חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בדולמן ב-5 ביולי הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות, בשיא ישראלי חדש של 51.8 שניות (ידנית). שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בתל אביב הוא קבע בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם אלון אלייקים, עוז כץ ומארק הנדלסמן שיא ישראלי חדש של 3:10.74 דקות, שיא שהחזיק 19 שנים.
1984
בתחרות שנערכה בברחלו שבנורווגיה ב-1 ביולי 1984 קבע איס בריצת 400 מטר משוכות שיא ישראלי חדש של 52.49 שניות, שיפור לשיא הישראלי בן ה-3 שנים של קירצשטיין (52.70 שניות). שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ב-7 ביולי הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בריצת 400 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 51.97 שניות. מדליית ארד, בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.10 שניות, אחרי יואב מקל שקבע שיא ישראלי חדש של 48.13 שניות ואלון אלייקים (48.49 שניות).
מרצ'ין פשיבילוביץ'
מרצ'ין פשיבילוביץ' (בפולנית: Marcin Przybyłowicz; נולד ב-4 במאי 1985) הוא מלחין פולני, נודע בעיקר בשל שיתוף הפעולה עם חברת משחקי הווידאו CD Projekt RED, שכללה בין השאר את עבודתו כמלחין מוביל למשחקים The Witcher 3: Wild Hunt ו-Cyberpunk 2077.
דרפאנאספיס
מאפיינים
משמעות שמו של דג קדום זה היא שריון מגל. המאובנים של דג זה התגלו רק בגרמניה. אורכו של דג זה היה סנטימטרים בודדים והוא היה בעל גוף משוריין שהגן עליו מטורפים, כמו עקרבי מים או סילוניות גדולות. הפה של דג זה פנה כלפי מעלה ועיניו הקטנות עזרו לו לחפש מזון בקרקעית הים.
דג זה נכחד לאחר תחילת הדבון והוחלף בדגים בעלי שריון גדולים יותר. הוא תואר לראשונה בשנת 1887.
בריאות מינית ורבייה
בריאות מינית ורבייה (באנגלית: Sexual and reproductive health או SRH) הוא תחום מחקר, טיפול ואקטיביזם חברתי, הממוקד בבריאות מערכת הרבייה של הפרט ורווחתו המינית בכל שלבי החיים.
ניתן להגדיר את המונח רווחה מינית בצורה רחבה יותר לפי האופן בו ארגון הבריאות העולמי מגדיר בריאות - כ"מצב של רווחה גופנית, נפשית וחברתית מלאה, ולא רק היעדר של מחלה או חולשה" - ועל כן רווחה מינית כוללת את יכולתו של האדם לקיים יחסי מין אחראיים, מספקים ובטוחים והחופש של הפרט להחליט אם, מתי ובאיזו תדירות לעשות זאת. לפי ההגדרה של סוכנויות האו"ם בריאות מינית ופוריות ככוללות רווחה גופנית ונפשית בנוסף למיניות עצמה. פרשנות נוספת כוללת גישה לחינוך מיני, גישה לשיטות בטוחות, יעילות, סבירות ומקובלות למניעת הריון, וכמו גם גישה לשירותי בריאות מתאימים, שכן היכולת של נשים לעבור בבטחה את שלבי ההריון והלידה מגדילה את הסיכוי ללדת תינוקות בריאים.
נשים חשופות לאי שוויון בנגישות לשירותי בריאות למיניות ורבייה יותר מגברים.
חשיבות בריאות מינית ורבייה תקינה
ב-2008, העריך ארגון הבריאות העולמי כי "20% מבעיות הבריאות אצל נשים ו-14% אצל גברים קשורות לבריאות מינית ורבייה". לפי קרן האוכלוסין של האומות המאוחדות (UNFPA), חוסר בנגישות לשירותים, במידע ובאמצעים הנוגעים לבריאות מינית ופריון שוללים מנשים זכות לעשות "בחירות מכריעות לגבי גופן ועתידן" ומשפיעות על רווחת המשפחה. נשים יולדות ובדרך כלל אחראיות על גידול ילדים, כך שבריאותן אינה ניתנת להפרדה משוויון מגדרי. חוסר נגישות לזכויות כאלה גם מחמירה את העוני.
בריאות מינית של מתבגרים
גיל ההתבגרות מוגדר מ-10 עד 19, התקופה שבין הילדות לבגרות. זוהי תקופה של שינויים פיזיים ופסיכולוגיים. במחצית הראשונה של המאה ה-21 כוללת אוכלוסיית העולם כ-1.3 מיליארד מתבגרים והם המהווים 16% אחוז מאוכלוסיית העולם.
בשנת 2002, בחן ארגון הבריאות העולמי מגמות של פעילות מינית בקרב תלמידים בני חמש עשרה משלושים וחמש מדינות. המחקר הראה כי בעוד שאחוז הבנים שקיימו יחסי מין היה לרוב גבוה מזה של בנות, נערות המגיעות לגיל 15 פעילות כמו נערים. הגיל בו רוב הנערים קיימו יחסי מין לראשונה צעיר מזה של נערות. הגיל החציוני של יחסי מין ראשונים ברוב המדינות היה בין 16 ל-19 עבור נערים, ו-17 עד 19 לנערות. הגיל הצעיר בו נערות החלו לקיים יחסי מין קשור לנישואים מוקדמים מאפשרים את הפעילות המינית, ואונס.
הימנעות או התנזרות מיחסי מין אצל בני נוער מקבלת משמעות שונה בתרבויות שונות. בחלק מהמדינות המפותחות, ההתנזרות מאופיינת בנדרי צניעות שמטרתם למנוע יחסי מין לפני נישואין, בעוד שבחלק מהמדינות המתפתחות נאכפת ההתנזרות באמצעות מילת נשים ושיטות מסורתיות אחרות, הפוגעות בהתפתחות המינית של מתבגרים.
קיום יחסי מין מוקדמים מגבירים את הסיכון למחלות מין, כולל HIV, ועלול לגרום להריון לא מתוכנן ולידה מוקדמת. בחלקים מהעולם יש למתבגרים גישה מוגבלת, ובמקומות מסוים אין גישה בכלל לחינוך לבריאות מינית ורבייה ולאמצעי מניעה, כך שמתבגרות מועדות להריון מוקדם ולא מכוון.
הריון בגיל ההתבגרות, במיוחד במדינות מתפתחות, טומן בחובו סיכונים בריאותיים מוגברים, ותורם לשימור מעגל העוני. ב-2019, עמד שיעור ההריונות אצל נערות על 42.5 הריונות על כל אלף נערות. בין ראשית שנות התשעים של המאה ה-20 לתחילת המאה ה-21 התרחשה ירידה במספר הלידות. השינוי הגדול ביותר התרחש בדרום ומזרח אסיה, מ-95.3 ל-26.2 לידות לאלף נערות. הודו, הובילה את מגמת הירידה בשיעור הילודה של המתבגרות מ-94.0 ל-13.2 לידות לכל 1,000 נערות. שיעורי הילודה של מתבגרות באפריקה שמדרום לסהרה ובאמריקה הלטינית ובאיים הקריביים נותרו הגבוהים ביותר בעולם, עם 104 ו-63 לידות לכל 1,000 נערות מתבגרות, בהתאמה. בישראל עומד שיעור הילודה של מתבגרות על 8 לידות ל-1,000 נערות.
בריאות האם
בריאות האם מתייחסת לבריאות האישה במהלך ההיריון, הלידה והתקופה שלאחר הלידה. השאיפה היא שלאורך שלושת השלבים, האם והתינוק יחוו חוויה חיובית ובריאותם ורווחתם תישמר. יתרה מכך, השאיפה היא לצמצם מקרי מוות וחולי בקרב האימהות.
ביעד שלוש (הבטחת חיים בריאים ורווחה בכל גיל) מהיעדים לפיתוח בר קיימא מופיעה המטרה לשפר את בריאות האם על ידי יעד צמצום ל-70 מקרי מוות לכל 100,000 לידות עד 2030 ברחבי העולם ובמדינות מתפתחות שמקרי המוות לא יעלו על 140 מקרי מוות לכל 100,000 לידות. בשנת 2020, כמעט 95% מכלל מקרי המוות של האם התרחשו במדינות בעלות הכנסה בינונית נמוכה ונמוכה. בין שנת 2000 ל-2020 מספר מקרי המוות של אמהות צנח ב-34%. סטטיסטית, סיכוייה של אישה לעבור את ההריון והלידה בשלום קשור קשר הדוק למעמדה החברתי-כלכלי, לגישה לשירותי בריאות, למקום מגוריה ולנורמות תרבותיות.
הסיבות המרכזיות למוות נשים במהלך הלידה הם מדימום חמור וזיהומים, לחץ דם גבוה במהלך ההריון, סיבוכי לידה או הפלה לא בטוחה. סיבות נוספות כמו סיבוכים הקשורים למחלות כמו מלריה ואיידס במהלך ההריון אופייניות לאזורים מסוימים. נערות בגלאי 15 עד 19, בעיקר ממדינות מתפתחות, נמצאות בסיכון גבוהה לסיבוכים ולתמותה אפשרית מבלך ההריון והלידה וכך גם התינוקות.
בריאות להט"ב
כל אחת מתת הקבוצות להט"ב סובלות מחסמים שונים בקבלת שירותי בריאות. נשים לסביות וביסקסואליות עשויות לעבור פחות בדיקות סקר למניעת סרטן המעי הגס, השד וצוואר הרחם מאשר נשים הטרוסקסואליות, בין היתר בשל החשש שלא יקבלו טיפול רפואי מכבד.
שיעור מחלות המין ו-HIV גבוהים אצל גברים הומוסקסואלים נכון למחקרים שנעשו עד שנת 2014 והם המאובחנים עם HIV או איידס ועל כן נמצאים ברמת סיכון גבוהה יותר לצהבת B ו-C.
אנשים טרנסג'נדרים ואנשים על הקשת המגדרית חווים לעיתים קרובות מחסומים בגישה לשירותי בריאות בכלל ושרותי בריאות מינית בפרט. הנגישות לאמצעי מניעה, הפלות, טיפול טרום-הריון וטיפול לאחר לידה נתקלים בחשדנות ודיעות קדומות. טיפולים הורמונליים והתערבויות כירורגיות שמטרתן לאשר את הזהות המגדרית אצל מטופלים טרנסג'נדרים ואנשים על הקשת המגדרית, עשויים להשפיע על יכולת הרבייה העתידית שלהם.
ניקולאי זימיאטוב
ניקולאי זימיאטוב (ברוסית: Николай Семёнович Зимятов; נולד ב-28 ביוני 1955) הוא ספורטאי סובייטי בעבר, בענף סקי למרחקים (קרוס קאנטרי). הוא אלוף אולימפי, בעל 5 מדליות, מהן 4 זהב.
ניקולאי זימיאטוב זכה מספר פעמים בתואר אלוף ברית המועצות בתחרויות אישיות ומרוצי שליחים.
ביוגרפיה
ניקולאי זימיאטוב נולד בעיירה רומיאנצבו במחוז מוסקבה. הוא היה ילד חולני ואימו רשמה אותו לבית הספר למוזיקה.
בשנת 1969 זימיאטוב החל להתאמן בסקי למרחקים. תחילה הוא לא בלט בין יתר הילדים. בשנת 1970 הוא השתתף באליפות מחוז מוסקבה וסיים במקום השלישי. בשנת 1972 באליפות ברית המועצות לנערים זימיאטוב הגיע למקום השלישי. למרות ההישג הוא לא נכלל בנבחרת הנוער של ארצו ועוד שנה המשיך אצל מאמנו. בשנת 1973 זימיאטוב ניצח באליפות ברית המועצות לנערים וגם זכה במדליית כסף באליפות אירופה. בשלב זה עזב את מאמנו הראשון והחל להתאמן אצל מאמני הנבחרת. אומנם הם נותרו קשורים ובמשך כל הקריירה הוא המשיך להתייעץ עם מאמנו הראשון.
בשנת 1978 זכה במדליית כסף באליפות העולם ונכלל בין חברי המשלחת ללייק פלאסיד 1980. הוא לא היה ידוע במיוחד ומדליית כסף נחשבה כהפתעה טובה. למרות הציפיות הנמוכות זימיאטוב הצליח באולימפיאדה זו לזכות ב-3 מדליות זהב. בכך הוא היה הספורטאי הראשון שזכה באולימפיאדה בודדת ב-3 מרוצים שונים.
במרץ 1980, לאחר הזכייה במשחקים האולימפיים, זימיאטוב זכה במדליית זהב באליפות ברית המועצות. לאחר עונה מוצלחת זו הוא לא בלט במיוחד במשך מספר עונות ולא היה ברור כלל האם הוא יוצב במשחקים האולימפיים של שנת 1984. בתקופה זו הוא התחתן ולמד במכון לספורט במסלול מאמנים. היקף האימונים שלו ירד אך בכל זאת הוא המשיך להתאמן.
בתחילת עונת שנת 1984 הוא נשלח לתחרויות משניות ולהפתעת כולם ניצח ב-2 מרוצים. גם בתחרויות של גביע המדינה זימיאטוב ניצח. לאחר ניצחונות נוספות הוחלט להחזיר אותו לנבחרת ולשלוח לסרייבו 1984. באולימפיאדה זו הוא ניצח במרוץ יחידים וזכה במדליית כסף במרוץ שליחים.
קרע רחמי
קרע רחמי (באנגלית: Uterine rupture) הוא מצב בו קיר השרירים של הרחם נקרע במהלך ההיריון או הלידה. הסימפטומים שבדרך כלל כוללים כאב מוגבר, דימום בנרתיק, או שינוי בצירי לידה לא תמיד נוכחים. בנוסף, עלולים להתרחש נכות או מוות של האם או התינוק. שיעורי הקרע ברחם במהלך הלידה הנרתיקית בעקבות ניתוח קיסרי קודם, שנעשה על ידי הטכניקה האופיינית, נאמדים ב -0.9%. השיעורים גבוהים יותר בקרב אלו שעברו מספר רב של ניתוחים קיסריים או ניתוחים קיסריים לא טיפוסיים. נשים שיש להן צלקות ברחם, הסיכון במהלך הלידה הנרתיקית הוא בערך 1 ל-12,000. הסיכון למוות של התינוק הוא כ -6%. כמו כן, נראה שנשים בעולם המתפתח צפויות להיות מושפעות יותר ויהיו להן תוצאות גרועות יותר.
ניקולאי זימיאטוב
ביוגרפיה
לאחר סיום הקריירה בספורטיבית זימיאטוב היה מאמן.
קרע רחמי
סימנים ותסמינים
תסמינים של הקרע עשויים להיות תחילה די מוחלשים. צלקת קיסרית קיימת עלולה לעבור מצב המוגדר כבקע. עם לידה נוספת, האישה עלולה לחוות כאבי בטן ודימומים בנרתיק, קשה להבדיל בין התסמינים הללו המצביעים על קרע ברחם לתסמינים המופיעים בלידה רגילה. ניתן לקשר מצב של הידרדרות קצב הלב של העובר לקרע ברחם בעוד שהסימן הקרדינלי של קרע ברחם הוא אובדן תחנת העובר בבדיקה ידנית של הנרתיק. דימום פנים בבטן יכול להוביל למקרים של תת לחץ דם ומוות. אף על פי שתמותת האם במקרים כאלו כעת, פחות מאחוז אחד, שיעור התמותה העוברי הוא בין 2% ל 6% כאשר הקרע הרחמי מתרחש בבית החולים. בעת ההיריון קרע ברחם עלול לגרום הריון בטני (חוץ רחמי). הנחה זו מסבירה את רוב הלידות המתרחשות מחוץ לרחם, בבטן.
ניקולאי זימיאטוב
השתתפות באולימפיאדות
המרוץ הראשון בו השתתף זימיאטוב בלייק פלאסיד 1980 היה מרוץ ל-30 ק"מ. לקראת הקילומטר העשירי הוא היה מוביל המרוץ וסיים אותו במקום הראשון. במרוץ השני ל-15 ק"מ זימיאטוב הגיעה למקום הרביעי. המרוץ ל-50 ק"מ הוא בין היוקרתיים במרוצי סקי למרחקים. עד לשנת 1980 הספורטאים הסובייטים לא הצליחו לנצח במרוץ זה. זימיאטוב היה הראשון שהצליח במרחק זה. במרוצי שליחים זימיאטוב הוצב במקום ה-4 וזכה עם הנבחרת במדליית זהב אולימפית.
קרע רחמי
סימנים ותסמינים
תסמינים נוספים לקרע ברחם:
ניקולאי זימיאטוב
השתתפות באולימפיאדות
המרוץ הראשון בו השתתף זימיאטוב בסרייבו 1984 היה מרוץ ל-30 ק"מ. זימיאטוב החל את המירוץ בין האחרונים והצליח לסיים אותו במקום הראשון. אומנם לאחר הצלחה זו, במרוצים ל-50 ק"מ ול-15 ק"מ זימיאטוב לא הצליח להתברג לעשירייה הראשונה. במרוץ שליחים זימיאטוב היה אחרון בין רצי הנבחרת וביחד עם נבחרתו זכה במדליית כסף.
קרע רחמי
גורמי סיכון
גורמי סיכון כוללים: לידה נרתיקית לאחר ניתוח קיסרי(VBAC), צלקות רחם אחרות, עצירת לידה, הפרעה לעבודה, טראומה וצריכת קוקאין. בעוד שבדרך כלל קרע מתרחש במהלך הלידה, זה עלול לקרות מדי פעם בתחילת ההיריון. ניתן לחשוד שיש קרע כאשר יש ירידה מהירה בקצב הלב של התינוקות במהלך הלידה. דלקת צוואר הרחם היא מצב פחות חמור, שבו יש רק הפרדה חלקית של הצלקת הישנה. הטיפול כרוך בניתוח מהיר כדי לשלוט על הדימום וליילד את התינוק. לעיתים נדרש לכרות את הרחם על מנת לשלוט בדימום. כמו כן, לעיתים נדרש עירוי דם על מנת להשלים את החסר מהדימום. נשים שהיה להן כבר קרע ברחם מומלץ שיעברו ניתוח קיסרי בלידות הבאות.
מנגנון וטיפול
בקרע חלקי הצפק עדיין שלם. בקרע מוחלט תוכן הרחם נשפך לתוך חלל הצפק או לרצועה הרחבה.
טיפול בניתוח חירום מלווה בעירוי נוזלים דם מסומנים לניהול של קרע הרחם. בהתאם לאופי של הקרע ולמצבו של החולה, ניתן לתקן או להסיר את הרחם. דחיית הטיפול מעמידה הן את האם והן את הילד בסיכון משמעותי.
נאג'את אל האשמי
נאג'את אל האשמי (בספרדית: Najat El Hachmi; נולדה ב-2 ביולי 1979, מרוקו) היא סופרת מרוקאית־ספרדית.
ביוגרפיה
בגיל 8 היגרה עם משפחתה לקטלוניה, ספרד. למדה ספרות ערבית באוניברסיטת ברצלונה. התחילה לכתוב בגיל 12 וממשיכה לכתוב עד היום, בהתחלה בתור תחביב ומאוחר יותר כאמצעי להביע חששות או כדי לשקף וליצור מציאות משלה, כמשתייכת לשתי תרבויות. מתגוררת בעיר גרנולרס (Granollers) ליד ברצלונה.
קריירה
ספרה הראשון, Jo també sóc catalana (אני גם קטאלנית, 2004) הוא אוטוביוגרפי לחלוטין ומתמודד עם הנושא של זהות והעצמת תחושת השייכות שלה למדינתה החדשה. ב-2005 השתתפה באירוע שמומן על ידי המכון האירופי לים התיכון (European Institute of the Mediterranean) יחד עם כותבים קטאלנים ממוצא זר כמו: מתיו טרי (Matthew Tree), סלאח ג'אמל (Salah Jamal), לילה קרוש (Laila Karrouch) ומוחמד חאיב (Mohamed Chaib). במהלך יריד הספרים של פרנקפורט (Frankfurt Book Fair) באוקטובר 2007 שבו התרבות הקטלאנית הייתה אורחת כבוד, היא ביקרה במספר ערים גרמניות כדי להשתתף בכנסים בהם היא שיתפה בנקודת המבט הייחודית שלה על ספרות עכשווית קטאלנית. אל האשמי מופיעה תכופות בתקשורת, למשל ברדיו קטלוניה (Catalunya Radio) והעיתון Vanguardia.
ב-2008 זכתה באחד הפרסים היוקרתיים של התרבות הקטלונית, פרס רמון לול (Ramon Llull prize) עבור ספרה "הפטריארך האחרון" L'últim patriarca (The Last Patriarch). הספר מגולל את קורותיהם של מהגרים מרוקאים לספרד. פטריארך שהוא לעיתים עריץ, מתעמת עם בתו שחורגת מהערכים המסורתיים של המולדת הישנה כדי להשתלב בתרבות החדשה, התרבות המודרנית שבה היא מוצאת את עצמה.
דניאל גילדנלאו
דניאל גילדנלאו (בשוודית: Daniel Gildenlöw; נולד ב-5 ביוני 1973 בעיר אסקילסטונה) הוא מוזיקאי שוודי וסולנה של להקת הפרוגרסיב מטאל Pain of Salvation.
קריירה
דניאל הוא כותב השירים הראשי בלהקה ומנגן על הגיטרה המובילה, כמו כן הוא ההוגה העיקרי של תוכן אלבומי הקונספט של להקתו וכישרונו בתחום אלבומי הקונספט בולט בז'אנר המטאל ברחבי העולם.
דניאל גילדנלאו החל לנגן כבר בשנת 1984 כאשר מלאו לו 11 שנים, באותה שנה הקים את להקתו Reality. בשנת 1991 שינתה הלהקה את שמה ל-Pain of Salvation. ב-2001 השתתף גילדנלאו בפרויקט טראנסאטלנטיק שכלל בתוכו אמני פרוגרסיב-רוק. בשנת 2007 לקח גילדנלאו חלק בשיר של להקת דרים ת'יאטר "Repentance" מתוך האלבום Systematic Chaos וב-2008 לקח גילדנלאו חלק באלבום 01011001 של אריאון.
יהב שחף
ביוגרפיה
שחף התאמן בקבוצת השחייה מכבי פארק המים רעות בהדרכת כרמל לויתן, וכיום הוא שחיין בהפועל ירושלים.
2009
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בבית איל, אשדות יעקב מאוחד בפברואר 2009 קבע שחף במשחה ל-100 מטר חזה שיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 1:03.47 דקות.
2010
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באשדות יעקב בפברואר 2010 זכה שחף ב-3 מדליות אישיות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.00 דקות לפני אמרי גניאל (1:03.12 דקות) וערן זוסמן (1:03.45 דקות). מדליות כסף במשחה ל-50 מטר חזה בשיא ישראלי חדש לגילאי 17 של 28.59 שניות, אחרי גניאל שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 28.56 שניות ולפני זוסמן (28.76 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:18.99 דקות, אחרי אלון ויסמן מהפועל בת ים (2:18.93 דקות) ולפני גניאל (2:19.21 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט ביולי 2010 סיים שחף במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.58 שניות, במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.81 דקות, מקום שביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:28.49 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.48 שניות.
אלוף ישראל (בריכת 25 מטר)
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט ביולי אותה שנה זכה שחף בשתי מדליות ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 23.38 שניות, אחרי אלמוג אולשטיין (23.12 שניות) ונמרוד שפירא בר אור (23.15 שניות) ובמשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.10 שניות, אחרי מיקי מלול (28.45 שניות) וירון שגלוב (28.86 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.42 דקות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשצ'צ'ין שבפולין בדצמבר אותה שנה סיים שחף במקום 10 במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי בתוצאה של 1:29.48 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 22.56 שניות, בשלב המוקדמות הרביעייה הישראלית קבעה תוצאה של 1:29.10 דקות ועלתה מהמקום התשיעי, הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 22.07 שניות, במקום 12, ביחד עם יהונתן קופלב, אלון מנדל ואלמוג אולשטיין במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב, בשיא ישראלי חדש של 1:37.11 דקות, כשחיין חזה הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 27.58 שניות, במקום 35 במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 22.64 שניות, במקום 40 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.36 שניות, במקום 40 במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 1:01.28 דקות, מקום 43 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:16.63 דקות
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בבלגרד שבסרביה ביולי 2011 אותה שנה הוא סיים במקום שישי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.73 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 28.62 שניות, במקום שמיני במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 23.26 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 23.11 שניות ועלה מהמקום החמישי, מקום 22 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.11 דקות, במקום 32 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.84 שניות ובמקום 11 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:29.27 דקות.
2012
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באשדות יעקב בפברואר 2012 זכה שחף ב-5 מדליות, מהן 3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חזה בשיא אישי חדש של 28.09 שניות, לפני אמרי גניאל (28.17 שניות) ואביב דרומי (28.82 שניות), במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי ובמשחה שליחים 4x50 מטר מעורב. מדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.88 שניות, אחרי ניר ברנע (22.54 שניות) ולפני אלמוד אולשטיין (23.01 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.59 דקות, אחרי ג'ואן קופטי (1:00.95 דקות) וגניאל (1:01.10 דקות).
אלוף ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט ביולי 2012 זכה שחף במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 23.03 שניות לפני אלמוג אולשטיין (23.09 שניות) וגיא ברנע (23.25 שניות), בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 22.99 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.36 שניות, מקום תשיעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.11 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע במשחה ל-100 מטר חופשי הוא קבע שיא אישי חדש של 54.05 שניות.
2013
בתחרות שנערכה בליסבון שבפורטוגל ב-10 בפברואר 2013 זכה שחף ב-3 מדליות, זהב כסף וארד. מדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 22.76 שניות, מאית השנייה איטי מהשיא הישראלי. כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיאי אישי חדש של 22.97 שניות. מדליית כסף במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.32 שניות ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש שלה 1:04.33 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 25.54 שניות.
שלושה ימים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באשדות יעקב בפברואר 2013, הוא זכה ב-6 מדליות, מהן 5 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.83 שניות, לפני אלמוג אולשטיין (28.36 שניות) וירון שגלוב (28.57 שניות), במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 1:01.12 דקות, לפני יעקב טומרקין (1:01.79 דקות) ואיתי דה לה ואגה (1:02.28 דקות), במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי (1:29.21 דקות), כשחיין ראשון הוא קבע במשחה ל-50 מטר חופשי שיא אישי חדש של 22.49 שניות, במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב (1:37.75 דקות), כשחיין חזה הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 27.65 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:38.35 דקות, כשחיין חזה הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:01.86 דקות. מדליית כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 23.02 שניות, אחרי אלמוג אולשטיין (22.72 שניות) ולפני גלב יוניצ'ב (23.37 שניות). נוסף לכך, הוא סיים שמיני בשלב המוקדמות, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.92 שניות ונמחק מהמשך התחרות.
שיאן ישראל
באוניברסיאדה שנערכה בקאזאן שברוסיה ב-15 ביולי אותה שנה סיים שחף במקום תשיעי במשחה ל-50 מטר חופשי, לאחר שהשווה את השיא הישראלי של נמרוד שפירא בר אור בתוצאה של 22.75 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 23.01 שניות. נוסף לכך הוא סיים במקום במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.85 שניות.
בתחרויות השחייה של המכביה ה-19 זכה שחף במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 22.68 שניות אחרי גארט ובר-גייל מארצות הברית שקבע שיא מכביה ושיא ישראלי בינלאומי חדש של 22.12 שניות, שיפור לשיאיו של ג'ייסון ליזאק מארצות הברית (22.19 שניות) ולפני אלמוג אולשטיין שקבע שיא אישי חדש של 22.83 שניות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בהרנינג שבדנמרק בדצמבר אותה שנה סיים שחף במקום 16 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.05 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש של 22.00 שניות, שיפור לשיא בן ה-17 שנים של יואב ברוק (22.16 שניות) ובמקום 49 במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 1:00.98 דקות.
זרח קולבורן
זרח קולבורן (באנגלית: Zerah Colburn; 1 בספטמבר 1804 - 2 במרץ 1840) היה ילד פלא בן המאה ה-19, שהתפרסם כגאון חישוב.
יהב שחף
2014
באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט 2014 סיים שחף במקום 24 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.97 שניות, ובמקום 34 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.96 דקות.
זרח קולבורן
ביוגרפיה
קולבורן נולד בקאבוט, ורמונט בשנת 1804. עד לגיל שבע נחשד שהוא סובל מפיגור שכלי. אולם שישה שבועות בלבד לאחר שהחל את לימודיו בכיתה א' שמע אותו אביו מדקלם את לוח הכפל. אביו לא היה בטוח אם הוא למד את לוח הכפל מאחיו ומאחיותיו והחליט לבחון את יכולותיו המתמטיות, להפתעתו גילה שבבנו טמון פוטנציאל לאחר שכפל נכונה את המספרים 13 ו-97.
יכולותיו של קולבורן הלכו והתחזקו ובמהרה היה יכול לענות על שאלות קשות יותר, כגון מהו מספר השניות ב-2,000 שנים, מהי המכפלה של 12,225 ב-1,223, או השורש הריבועי של 1,449. כבר בגיל שבע הצליח לחשב למשל את כמות השעות ב-38 שנים, חודשיים ושבוע, תוך 6 שניות בלבד.
מסופר על זרח שיכול היה לפתור בעיות מסובכות למדי. למשל, מספר פרמה השישי 22 5 +1 (או 232+1) נחשב בתחילה לפי פרמה למספר ראשוני. מספר זה, בהצגה עשרונית 4,294,967,297, אינו ראשוני וזרח חישב בראשו שהמחלק הנמוך ביותר שלו הוא 641. המחלק הנוסף הוא 6,700,417 וניתן למצאו באמצעות מחשבון בקלות.
אביו ניצל את גאונות החישוב שלו בכך שלקח אותו למסעות בדרכים ובהמשך גם מעבר לים, במסעות אלו זרח הופיע והמחיש לקהל את יכולת החישוב המהירה שלו. השניים עזבו את ורמונט בחורף שבין השנים 1811-1810. בעוברם ליד הנובר, ניו המפשייר, נשיא דארטמות' קולג', ג'ון וילוק, הציע לממן את לימודיו של זרח אך אביו דחה את ההצעה. בבוסטון זכה זרח לקהל רב ועורר עניין גדול בקרב התושבים. פרופסורים מהארווארד קולג' וכן מומחים מתחומים שונים ועיתונים דנו בכוח החישוב המופלא שלו.
אחרי שעזבו את בוסטון הוצג זרח בפני קהל בעבור תשלום, במדינות מרכז ומזרח ארצות הברית, ובינואר 1812 הפליגו לאנגליה. בספטמבר 1813 הופיע זרח בדבלין שבאירלנד. קולבורן ניצב ראש בראש מול ויליאם רואן המילטון (אז בן 8 בלבד) בתחרות חישוב וניצח. בעקבות הפסדו, המילטון החליט להקדיש יותר זמן לאימון במתמטיקה מאשר ללימוד שפות. לאחר שסיירו ברחבי אנגליה, סקוטלנד ואירלנד שהו זרח ואביו 18 חודשים בפריז. שם החל ללמוד במוסד יוקרתי, אך בשנת 1816 לימודיו נקטעו על ידי אביו שנפל מנכסיו, והם חזרו לאנגליה.
הרוזן מבריסטול (פרדריק הארווי) גילה עניין בזרח ושלחו ללמוד בבית הספר הפרטי ווסטמינסטר, שם למד עד שנת 1819. אביו סירב להתניות שונות מצד הרוזן, קטע בשנית את לימודיו וייעץ לו ללמוד משחק. זרח פעל לפי עצת אביו והחל בלימודי משחק תחת הוראתו של צ'ארלס קמבל. הופעתו הראשונה הותירה טעם מר בפיו ובפי מורהו, הוא עזב את עולם המשחק, עבד תקופה כמורה מחליף ולאחר מכן פתח בית ספר משלו. במקביל, סייע בחישובים שונים בעבור תומאס יאנג שהיה מזכיר ועדת קו האורך.
ב-1833 פרסם ספר אוטוביוגרפי. כמו אביו, לזרח היו 12 אצבעות בידיים ו-12 אצבעות ברגליים. נפטר בגיל 34 מסיבוכי מחלת השחפת.
סונידוזאורוס
סונידוזאורוס (שם מדעי: Sonidosaurus; מילולית: "לטאה סונידית", על שם האזור הסונידי בו התגלו ממצאיו) הוא סוג של דינוזאור מקבוצת הטיטאנוזאוריה שהתקיים במשך הקרטיקון העליון במונגוליה הפנימית שבסין לפני 85 עד 80 מיליון שנה מזמננו (בין הקנומן לקמפן). הוא תואר בידי החוקר הסיני שו שינג ועמיתיו ב-2006. סוג זה כלל מין יחיד - Sonidosaurus saihangaobiensis.
המאובנים של דינוזאור זה התגלו בתצורות אירן דבסו וכללו בעיקר שרידי חוליות וצלעות, שברי עצמות גב, שכם וירכיים. היה זה טיטאנוזאור קטן ממדים שהגיע לאורך מרבי של 9 מטרים ולמשקל 17 טונות, גדול במעט מהגיגנטורפטור שחי לצידו. הוא היה אוכל עלים מעצים נמוכים יחסית.
טיטאנוזאור זה נחשב כיום לחלק מהקבוצה ליתוסטרוטיה, הקרובה לסלטזאוריים.
לאקאי 9352
היסטוריה
הכוכב התגלה על ידי ניקולא לואי דה לאקאי בין השנים 1750 ו-1754 בזמן שמיפה את שמי הדרום מכף התקווה הטובה בדרום אפריקה. הכוכב הופיע בקטלוג כוכבים של שמי הדרום שפורסם בשנת 1763 כשנה לאחר מותו של דה לאקאי והכיל כ-10,000 כוכבים. בשנת 1881 גילה האסטרונום האמריקאי בנג'מין גולד שלכוכב תנועה עצמית מהירה ביחס לשאר הכוכבים, כמעט 7 שניות קשת בשנה. בשל תנועה מהירה זו הוא עתיד לעבור אל תחומי קבוצת פסל תוך פחות מ-1,000 שנים.
מאפיינים
לאקאי 9352 הוא ננס אדום מסוג ספקטרלי M0.5 V. מסתו מוערכת בכחצי מסת שמש, רדיוסו מוערך במעט פחות מחצי רדיוס שמש ועוצמת הארתו היא כאחוז מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בגלל טמפרטורת פניו הנמוכה, כ-3,600 קלווין, רוב קרינתו היא בתחום התת-אדום. הכוכב נע על רקע שאר הכוכבים במהירות של כ-7 שניות קשת בשנה, ששקולה למהירות אמיתית של למעלה מ-100 קילומטר בשנייה, והוא הכוכב עם התנועה העצמית הרביעית בגודלה מבין הכוכבים המוכרים. עד היום לא התגלו עדויות לקיומם של כוכבי לכת המקיפים אותו.
סביבה
הכוכב הקרוב ביותר ללאקאי 9352 הוא מערכת הכוכבים המשולשת EZ בדלי שמורכבת משלושה ננסים אדומים ונמצאת במרחק של כ-4.1 שנות אור ממנו, דומה למרחק שבין מערכת השמש ובין מערכת אלפא קנטאורי. מעט רחוק יותר, במרחק של כ-4.7 שנות אור נמצא הכוכב ε באינדיאני שממרחק זה יהיה עם בהירות נראית מדרגה 2.7, בהיר בהרבה מכפי שהוא נראה מכדור הארץ. הננס האדום לאקאי 8760 נמצא במרחק של 4.9 שנות אור ובהירותו הנראית ממרחק זה היא מדרגה 4.9, כלומר צופה אנושי יוכל לראותו משם ללא ציוד עזר. הכוכב τ בלווייתן נמצא במרחק של כמעט 8 שנות אור מלאקאי 9352 ויראה משם עם בהירות נראית מדרגה 2.6, דומה לבהירותה של השמש כפי שהיא נראית משם.
כור (עיר)
כוּר (בגרמנית: Chur, ברומאנש: Cuira, בצרפתית: Coire, באיטלקית: Coira) היא עיר במזרח שווייץ, בירת קנטון גראובינדן. כור שוכנת על גדת נהר הריין ונהר הפּלסוּר זורם דרכה. היא מרוחקת כ-120 ק"מ מציריך.
קרבתה של כור למעברי ההרים לוקמניר, סן ברנרדינו, ושפליגן, הופכת אותה למרכז תעשייה אזורי מפותח, ומרכז לייצור יינות מקומיים.
במפקד שנערך בשנת 2000, התגוררו בעיר 81.0% דוברי גרמנית, 5.1% דוברי איטלקית, ו-5.4% דוברי רומאנש.
הכביש המהיר A13 עובר בעיר, ומחבר בינה לבלינצונה. בכור ארבע תחנות רכבת, הרכבת הרטית שמטה ההנהלה שלה בעיר, מפעילה את רשת רכבות הפועלת בקנטון גראובינדן בלבד וחברת הרכבות הפדרלית של שווייץ (SBB) מפעילה קווים לשאר חלקי המדינה. חברת Thurbo מפעילה רכבות פרבריות לערים סמוכות בקנטון ומחוץ לו.
טלי בן-יוסף
טלי בן יוסף-שורוש היא שחקנית, קומיקאית, מנחה ומדבבת ישראלית.
ביוגרפיה
טלי בן-יוסף נולדה וגדלה בירושלים, בת הזקונים מבין שלושה ילדים. אביה, ישראל בן-יוסף עלה מבולגריה ב-1949 ועבד כמנהל תפעול במפעל אמקור בירושלים, אמה, שרלי בן-יוסף עלתה מארצות הברית ב-1966 ועבדה כמנהלת הזמנות במחלקת אספקה בבית החולים הדסה עין כרם שבירושלים.
טלי למדה במגמה הספרותית בתיכון סליגסברג ברנדייס שבירושלים. בצה"ל שירתה כקצינת ביקורות בפיקוד צפון. היא בוגרת בית הספר לאמנויות הבמה "בית צבי" 2002. זוכת מלגת גיורא גודיק.
בשנה השלישית ללימודיה שיחקה בהצגה "אמדאוס" בבית צבי, איתי טיראן (בן כיתתה) גילם את אמדיאוס ובן-יוסף גילמה את אשתו קונסטנצה, בהפקה זו צפו בה נציגי בית ליסין והזמינו אותה לאודישן ל"פרפר ברשת" ושם התחילה בן יוסף את דרכה בתיאטרון הרפרטוארי.
ב-2008 סיימה גם לימודי משחק מול מצלמה אצל רותי דייכס.
תיאטרון
לאחר לימודיה בבית צבי, החלה בן-יוסף לשחק בקומדיה "פרפר ברשת" בתיאטרון בית ליסין, מאת ריי קוני ובבימויו של לסלי לאוטון. היא גילמה את דמותה של הנערה הצעירה ויקי סמית'. בתו של ג'ון סמית', ספי ריבלין שהפך למורה הדרך של בן-יוסף.
ההצגה הבאה בה שיחקה בבית ליסין הייתה "רק אתמול נולדה", בבימויו של אילן רונן. גילמה את דמותה של החדרנית אלן ושיחקה לצידם של ספי ריבלין ורמה מסינגר. אחר-כך שיחקה ב"כלוב העליזים" בהפקת צח כרמלי, בבימויו של לסלי לאוטון, שוב לצידו של ספי ריבלין.
ב-2006 החלה לשחק בהצגה "חיים פרטיים" בבימויו של לסלי לאוטון, לצידם של ליאור אשכנזי ודפנה רכטר, בו גילמה את סיביל, אשתו הצעירה והנוירוטית של אליוט.
ב-2009 חזרה לבית ליסין לשחק בהצגה "תקלה קלה" פרי עטו של ריי קוני, בתפקיד ג'יין ווטקינס, בבימוי לסלי לאוטון, שוב לצידו של אשכנזי ששם שיחקו גם אלברט כהן, מורדי גרשון, מיכל לוי ושמעון מימרן.
ב-2013 החלה לשחק בהצגה "מדליה להארי" של בית ליסין בבימויו של אלון אופיר, בתפקיד פאולה.
ב-2014 החלה לשחק בהצגה "אוצר יקר" של בית ליסין בבמויו של לסלי לאוטון, בתפקיד קריסטין.
ב-2015 החלה בן יוסף לשחק בהצגה "זוגות בזיגזג" בהפקת מרים עציוני בבימויו של לסלי לאוטון לצידם של גיא לואל ויניב פולישוק.
ב-2015 שיחקה בן יוסף בהצגה "מת על החיים" של תיאטרון הסימטה, מחזה של רוני נוימן בבימויו של שלום שמואלוב בתפקיד "מלכה שוורץ" לצידו של יובל סגל. ההצגה זכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל "אביב".
ב-2016 החלה לשחק בן יוסף בהצגה "אנגינה פקטוריס" של תיאטרון צוותא במחזה מאת מיכל אהרוני, בבימוי של ציון אשכנזי, בתפקיד מצדה יסעור.
ב-2016 החלה לשחק בהצגה "דרושה עוזרת" בהפקת שלמה צח וציפי מייזלר בבימויו של רוני מנדלסון ובכיכובה של ציפי שביט.
ב-2018 החלה לשחק בעיבוד המחודש להצגה "אמי הגנרלית" בהפקתם של מאור מימון וציפי מייזלר בבימויו של רוני מנדלסון ובכיכובה של ציפי שביט.
הצגות ילדים
מאז שנת 2005 משחקת בן-יוסף בהצגה "תמונה משפחתית" של תיאטרון הקיבוץ בבימויו של אלי דור חיים, בתיאטרון הקיבוץ לצידו של השחקן הוגו ירדן. וההצגה היא זוכת פרס הבמה לילדים ונוער לשנת 2006.
ב-2007 שיחקה ב"עץ הדומים תפוס" של תיאטרון הקיבוץ בשיתוף עם מדיטק חולון על פי סיפרה של גילה אלמגור בעיבודה של דפנה אנגל-מחרז ובביומו של משה קפטן. הצגה זו זכתה בפרס הצגת השנה לשנת 2007.
מאז שנת 2008 היא משחקת בהצגה "המצחיקה עם העגילים", בתיאטרון הארצי לנוער על פי סיפרה של יעל רוזמן, המצחיקה עם העגילים, ועיבודן וביומן של שלומית ארנון ויפעת זנדני.
בן-יוסף משחקת בשני תפקידים שעליהם הייתה מועמדת לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר בהצגות הילדים והנוער.
ב-2011 השתתפה בפסטיבל חיפה עם ההצגה "ארץ קליק" של תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער שם הפקה זו קטפה את הפרסים: מחזה (יובל ברגר), בימוי (יעל טילמן) שחקנית (שי-לי הירש), הצגה ("ארץ קליק" לתיאטרון אורנה פורת), תאורה (עדי שימרוני).
באפריל 2012 החלה טלי בן-יוסף לשחק בהצגה "הרפתקה בחולות" על פי ספרם של איריס ארגמן ואלכס פז-גולדמן בעיבודן של שלומית ארנון וליאת פישמן לני, בבימויה של ארנון, בתיאטרון אורנה פורת.
כמו כן משחקת בן-יוסף, בתיאטרון המדיטק חולון בהצגה "אוזומוזו מכפר קאקרוזו" על פי ספרו של אפרים סידון בבימויו של ישראל גוריון.
משחקת גם בתיאטרון מופע ב"דמעות של אריה" מחזה של גליה בארי בבימויו של רועי שגב.
ב-2014 החלה לשחק בהצגה "התפקיד הראשי" של תיאטרון אורנה פורת, בבימויו של גיל צרנוביץ' בתפקיד ליאת.
ב-2015 החלה לשחק בהצגה "הבחירה" של תיאטרון אורנה פורת, בבימויה של שלומית ארנון.
ב-2015 החלה לשחק במופע מחול "דורותי בארץ עוץ" של תיאטרון ארצי לנוער בשיתוף להקת פרסקו, מחזה של שירילי דשא ובבימויים של משה בן שושן ורענן פררה, כוריאוגרפיה של יורם כרמי.
טלוויזיה
בן-יוסף שיחקה בסדרת הטלוויזיה "טיפול נמרץ" בבימויה של רוני קיי, שהוקרנה בערוץ 2 של טלעד בשנים 2002–2003.
ב-2006 הנחתה בערוץ הופ! את התוכנית "הקייטנה של הופ" ואחר-כך את "ספיישל חנוכה". זוהי תוכנית אירוח בה השתתפה לצדה בובה בשם "ים ים" (אבי יקיר).
טלי בן-יוסף הצטלמה לסדרה "הפסיכופת" ששודרה ב-ynet, בשיתוף עם ערוץ אגו וענני תקשורת בשנת 2012. זוהי סאטירה על עולם הריאליטי, אותה כתבו דניאל נחנסון ואלי חביב.
ב-2014 גילמה בן יוסף את דמותה של בשמת בסדרה "עממיות" בבימויו של נאור ציון שהוקרנה בערוץ 2 של רשת.
ב-2014 שיחקה בסדרה "גבי והעיר הגדולה" תסריט הדר לוי ובימוי אופיר לובל בתפקיד הכלה.
ב-2015 שיחקה בסדרה הקומית "רון" של yes בבימויים של רון פלדמן וענת אורן.
מוזיקה, בידור ודיבוב
הופיעה בערוץ 3 - ב"יצפאן" במערכונים.
שרה כזמרת הליווי של להקת "שליחי הבלוז". בערבי מחווה ל"פינק פלויד".
דיבבה דמויות רבות בסרטים וסדרות מונפשים. עבדה בדיבוב ובקריינות באולפני וידאופילם, באולפני אלרום ובמוזיאון המדע בחיפה.
חיים אישיים
נשואה לשחקן אמיר שורוש, ולהם שני ילדים. הם מתגוררים בשכונת יד אליהו בתל אביב.
תיאטרון
תיאטראות שונים
תיאטרון רפרטוארי