cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שיא הרגש
רקע
חברי "משינה" אמרו על האלבום בראיונות כי הוא ה"תקליט שהכי פחות מושפע מאיזו אופנה מוזיקלית והכי מסכם את כל השנים שאנחנו מנגנים ואת הדרך אותה עברנו".
רשימת השירים באלבום
כל המילים והלחנים מאת שלומי ברכה, פרט ל"נגעה בשמיים" ול"גברת שרה השכנה"- מילים ולחן מאת יובל בנאי. כל העיבודים מאת חברי "משינה".
שקית
שקית היא תיק קטן, בעל תא אחד, עשוי מנייר, בד או פלסטיק. משמשת לנשיאת חפצים קלים יחסית. לרוב משמשת שימוש חד פעמי ומושלכת לאחר השימוש.
לשקית שימושים יומיומיים רבים, החל מאריזת כריך לחם לבית הספר או לעבודה בשקית אוכל, וכלה בשקית קניות מפלסטיק או נייר, הניתנת בחנויות כאמצעי נשיאה של הפריטים שנקנו, וכוללת לרוב הדפסה של פרטי החנות, כאמצעי פרסום.
חוזק השקית מותאם לפריטים הנמכרים: חנויות ספרים יעניקו שקיות חזקות ועמידות יותר, בהתאם ובהתחשב בכובד הספרים, ואילו חנויות מזון יעניקו כמות של שקיות דקות יותר.
שקית אטומה משמשת גם כאמצעי פרטיות להסתרת חפצים פרטיים כדי לשאת אותם במקומות ציבוריים, גם כאשר אין בה צורך פרקטי אחר.
השפעה אקולוגית
שקיות פלסטיק הן גורם מזהם. לשקיות פלסטיק לשימוש יחיד לוקח בין 100 ל-500 שנים להתכלות. השקיות מהוות אחוז קטן מאשפת הפלסטיק שמיוצרת על ידי משקי הבית, אך הן נוטות להתפזר ברוח, להתפורר בעקבות חשיפה לשמש, ולהישטף לימים ולאוקיינוסים. בשל הרעילות של חלקיקי הפלסטיק, השקיות גורמות נזק רב, זיהום בלתי-הפיך של מי תהום וקרקעות, פליטה של גזי חממה ופגיעה קשה בשרשרת המזון. גם יצור השקיות הוא מזהם.
שקיות ניתנות למיחזור, אך בשל הערך המועט של הפלסטיק הממוחזר מכל שקית הן ממוחזרות פחות מחומרים אחרים. גם תהליך המיחזור עצמו צורך אנרגיה ומזהם, ובמחלק מהמדינות, כולל ישראל, אין מתקנים למיחזור שקיות, כך שעל מנת למחזרן יש להוביל אותן למדינות אחרות – תהליך מזהם בפני עצמו. מסיבה זו, במדינות רבות יש מגבלות על שימוש בשקיות לשימוש חד-פעמי ואיסורים על חלוקת שקיות בחינם.
השוואה בין הזיהום והנזק האקולוגי שנוצר מייצור שקיות ושימוש בהן לבין זיהום בתחליפים דורשת ניתוח של כל מחזור החיים של המוצר, מרמת ייצור חומר הגלם ועד תהליך המיחזור עצמו. במחקר שנעשה בקנדה בשנת 2021 נטען ששימוש בשקיות פלסטיק לנוזלים עדיף מבחינה אקולוגית על פני שימוש במכלים אחרים, גם אם השקיות לא ממוחזרות והמוצרים החלופיים כן ממוחזרים, בעיקר בשל המסה הנמוכה שלהן. "קרטון" משקה או חלב, מכיל כ-75% נייר שניתן למיחזור בנוסף לחומרים אחרים, כגון אלומיניום ופוליאתילן, שניתנים למיחזור גם כן. נתונים משנת 2019 הראו שבאיחוד האירופי 51% מהקרטונים לנוזלים מוחזרו, ובגרמניה ובלגיה שיעור המיחזור הגיע ל-71%.
נמל התעופה מילאנו-מלפנסה
נמל התעופה מילאנו-מלפנסה (באיטלקית: Aeroporto di Milano-Malpensa) הוא נמל התעופה הגדול של מילאנו והשני בגודלו באיטליה, וממוקם כ-40 ק"מ צפונית מערבית למרכז העיר. הנמל הוא אחד משלושה נמלי תעופה בינלאומיים המשרתים את אזור מילאנו, בהם גם נמל התעופה לינטה המשמש לטיסות פנים באיטליה וליעדים באירופה ונמל התעופה ברגמו המשמש חברות תעופה מוזלות.
נמל התעופה מדורג במקום ה-21 ברשימת שדות התעופה העמוסים באירופה, בשנת 2010 עברו דרכו 18,947,808 נוסעים.
היסטוריה
הנמל האזרחי נפתח בנובמבר 1948 בשנת פעילותו הראשונה עברו בו 12,287 נוסעים ו-593 טון מטענים ב-366 תנועות מטוסים.
בשנת 1965 הורחב המסלול הראשי שהיה הארוך ביותר באירופה, המסלול צויד במערכת נחיתת מכשירים.
במשך השנים הורחב הנמל בצורה משמעותית ובשנת 1991 החל פרויקט מלפנסה 2000, שכלל בניית טרמינל חדש והרחבת המסלולים. מטרת פרויקט זה הייתה להפוך את מלפנסה לנמל התעופה המרכזי באזור במילאנו וזאת במקומו של נמל התעופה לינאטה שסבל מקרבתו לעיר וחוסר יכולת להרחיבו על מנת להתמודד בהצלחה עם העלייה המשמעותית במספר הנוסעים.
מיום פתיחת פרויקט מלפנסה 2000 בשנת 1998 שימש נמל התעופה כבסיס פעולה מרכזי של חברת אליטליה. בשנת 2008 החליטה אליטליה לסגור את בסיסה בנמל ולמקד את פעילותה בנמל התעופה לאונרדו דה וינצי-פיומיצ'ינו ברומא. מהלך זה מטעם אליטליה הקטין מאוד את היקף הפעילות בנמל, אשר הפכה לקטנה הרבה יותר מזו שהנמל תוכנן אליה. את שעת כושר זו ניצלה חברת לופטהנזה אשר הקימה בנמל את בסיסה הראשון מחוץ לגרמניה באמצעות ייסוד חברת לופטהנזה איטליה וקביעת מלפנסה כבסיס הפעולה המרכזי שלה, עד לסגירת החברה ב-2011. מלפנסה שימש גם כנמל הבית של חברת ליווינגסטון, עד להפסקת פעילותה ב-2010.
בתי נתיבות
טרמינל 1
טרמינל זה משמש את כל חברות התעופה המפעילות טיסות סדירות וטיסות שכר מנמל התעופה. הטרמינל מחולק לשלושה אזורים: טרמינל 2
עד לשנת 1998 שימש כטרמינל הראשי של נמל התעופה, לאחר מכן שימש לטיסות שכר וכיום משמש בלעדית כבסיסה הגדול ביותר של חברת הטיסות המוזלות איזיג'ט מחוץ לבריטניה.
חברות תעופה ויעדים
בנמל פועלות יותר מ-100 חברות תעופה הטסות לאירופה, אמריקה, אסיה, ואפריקה. אל על, אליטליה, נאוס, ואיזיג'ט מפעילות טיסות עונתיות בין תל אביב למילאנו.
הנמל משמש כבסיסן של מספר חברות תעופה: איזיג'ט, אייר ואן, נאוס וכבסיסה המשני של אליטליה ואליטליה אקספרס.
תחבורה אל הנמל וממנו
את נמל התעופה משרתים שני קווי רכבת המחברים אותו אל מרכז העיר מילאנו: לכל אחד מהקווים בין רכבת אחת לשתיים בכל שעה, מהשעה חמש בבוקר ועד חצות. הנסיעה בין נמל התעופה והעיר אורכת בין 30 ל-40 דקות (בהתאם לסוג הרכבת).
שירות אוטובוסים סדיר מגיע לנמל וממנו מתחנת הרכבת מילאנו צ'נטראלה, ממספר ערים בצפון איטליה, ומקנטון טיצ'ינו.
הכביש המהיר A4 מקשר את הנמל לצפון איטליה. הכביש המהיר SS-336 מקשר את נמל התעופה למילאנו.
דניאל לאפיין
דניאל לאפיין (באנגלית: Daniel Lapaine; נולד ב-15 ביוני 1971) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי.
ביוגרפיה
לאפיין נולד בסידני שבאוסטרליה להורים צרפתים. הוא למד במכון הלאומי לאמנות הדרמה (NIDA) וסיים את לימודיו ב-1992. לראשונה זכה להכרה ב-1994 כשגילם את השחיין הדרום אפריקני דייוויד ואן ארקל בסרטו של פ. ג'. הוגן "חתונתה של מיוריאל". מאז הופיע ברחבי העולם בקולנוע, בתיאטרון ובטלוויזיה.
בתיאטרון הופיע לאפיין בתפקיד בסניו במחזה "הסוחר מוונציה" בתיאטרון שייקספיר גלוב לצדו של ג'ונתן פרייס. עוד בתיאטרון שיחק בתפקיד טריפ במחזה "Other Desert Cities", וגילם את איילרט לוובורג במחזה "הדה גאבלר" בתיאטרון אולד ויק, לצדה של שרידן סמית'. הוא שיחק בתפקיד לאוניטס במחזה "אגדת חורף" בתיאטרון שפילד קרוסיבל, קורט במחזה "ריקוד המוות" בטרפלגר סטודיוס, ובדמות ג'ורג' במחזה "כולם היו בניי" בווסט אנד לצדו של דייוויד סושה. בתיאטרון רויאל קורט הופיע לאפיין במחזות "Scenes from the Back of Beyond" ו-"F***ing Games" בבימויו של דומיניק קוק. באוסטרליה הופיע לאפיין עם להקת התיאטרון של סידני במחזות "המלך ליר" ו-"Les Parents terribles". עם להקת התיאטרון בל שייקספיר גילם את רומיאו במחזה "רומיאו ויוליה", והופיע במחזות "המלט" ו"ריצ'רד השלישי".
לאפיין הופיע פעמיים בסדרת הטלוויזיה הבריטית "מראה שחורה". ב-2011 הופיע בפעם הראשונה בפרק "תולדות חייך" בתפקיד מקס, וב-2017 גילם את ד"ר דוסון המזוכיסט בפרק "מוזיאון שחור".
בקולנוע שיחק לאפיין בסרטה של קתרין ביגלו "כוננות עם שחר", בסרט "הזדמנות אחרונה לאהבה" לצדם של דסטין הופמן ואמה תומפסון, ובסרט "שנגחאי" לצדו של ג'ון קיוזאק. הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט "The Abduction Club", ובסרט "Elephant Juice" של מירמקס. לאפיין גילם תפקיד בלתי נשכח בסרט "ארמון של סורגים" לצדן של קלייר דיינס וקייט בקינסייל. עוד השתתף בסרטים "יופי מסוכן", "חתונה פולנית" ו"גוזו".
לאפיין כתב וביים את הסרט האוסטרלי "48 Shades". המבוסס על הרומן "48 Shades of Brown" מאת ניק ארלס. הסרט יצא לאקרנים באוסטרליה בשנת 2006.
חיים אישיים
ב-1998 פגש לאפיין את השחקנית האנגלייה פיי ריפלי במסיבה אצל חברים משותפים. השניים נפגשו שוב בניו יורק והחלו לצאת. באוקטובר 2001 התחתנו בטקס בטוסקנה שבאיטליה. באוקטובר 2002 נולדה בתם הבכורה, פרקר. באוקטובר 2006 נולד בנם סוני.
שי אגסי
שי אגסי (נולד ב-19 באפריל 1968) הוא איש מחשבים ואיש עסקים ישראלי. מייסד חברת Better Place ומנכ"ל החברה עד חודש אוקטובר 2012. קודם לכן כיהן כחבר הנהלת חברת התוכנה SAP.
ביוגרפיה
אגסי נולד וגדל ברמת גן. בנעוריו התגורר בארגנטינה למשך מספר שנים שם שימש אביו ראובן אגסי נציג "תדיראן" בדרום אמריקה. סיים את לימודיו בבית הספר האמריקני שם וכשחזר ארצה החל ללמוד בטכניון עוד בטרם מלאו לו 16. במהלך לימודיו נפצע קשה בתאונת דרכים שבה פגע בו אוטובוס. בשל פציעתו וזיהום בדם שחרר אותו צה"ל משירות חובה. לאחר ההחלמה שב ללימודיו ובשנת 1990, בגיל 22, סיים את התואר הראשון במדעי המחשב. לאחר מכן התנדב לשירות בצה"ל ושובץ בחיל המודיעין.
פעילותו העסקית
לאחר שירותו הצבאי הקים אגסי ביחד עם אביו את חברת "קוויקסופט", שעסקה בשיווק תוכנה למחשבי מקינטוש. ב-1994–1995 פיתחה החברה את תוכנת "מנהל", להנהלת חשבונות בסביבת מקינטוש. מאוחר יותר הכריזו על גרסה לסביבת "חלונות" בחברה בשם "טופמנג'".
לאחר כמה ניסיונות בפיתוח למידה ממוחשבת, הקים בסוף שנות ה-90 את חברת ההזנק Top Tier שפיתחה טכנולוגיה בשם Drag and Relate, שקישרה בין נתונים במערכות מידע ויצרה בסיס לפורטל ארגוני. חברת באאן ההולנדית השקיעה בחברה 14 מיליון דולר ומאוחר יותר רכשה 95% ממנה, תמורת 110 מיליון דולר. Top Tier נמכרה באפריל 2001 לחברת SAP הגרמנית תמורת 400 מיליון דולר, ושולבה בחטיבת הפורטלים של החברה. לאחר מכן רכשה SAP גם את תוכנת "מנהל", תמורת 7 וחצי מיליון דולר.
בשנת 2023 משמש אגסי כיו"ר חברת מאקאלו אופטיקס מרחובות, המפתחת לידאר לרכב אוטונומי.
ב-2003 הופיע שי אגסי ברשימת 20 האנשים המשפיעים על הכלכלה הגלובלית ב-CNN. בשנת 2009 הופיע ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר של TIME. מגזין סיינטיפיק אמריקן בחר בו כאחד מעשרת המנהיגים הבולטים בעולם המדע לשנת 2009.
חיים אישיים
אגסי מתגורר בכפר שמריהו, הוא גרוש ואב לחמישה. אחותו, דפנה, נשואה לראש השב"כ רונן בר.
ברנד הולצנביין
ברנד הולצנביין (בגרמנית: Bernd Hölzenbein, נולד ב-9 במרץ 1946 בדהרן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר באיינטרכט פרנקפורט ובנבחרת גרמניה המערבית בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
הולצנביין החל את הקריירה שלו באיינטרכט פרנקפורט בשנת 1967, ושיחק במועדון במשך 14 עונות רצופות. הולצנביין הבקיע במדי פרנקפורט 160 שערים ב-420 הופעות בבונדסליגה, נתונים שמעמידים אותו במקום הראשון בדירוג המבקיעים של איינטרכט פרנקפורט בכל הזמנים, ובמקום ה-12 בדירוג המבקיעים של הבונדסליגה בכל הזמנים. בשנת 1974 זכה הולצנביין בתואר הראשון שלו בפרנקפורט, כשהיה שותף לניצחונה בגמר הגביע הגרמני על המבורג בתוצאה 1–3 בהארכה, לאחר 1-1 בתום 90 דקות. הולצנביין כבש את השער השני של פרנקפורט במשחק זה. כעבור שנה, בשנת 1975, זכתה פרנקפורט בגביע נוסף, לאחר ניצחון 0–1 בגמר על דיסבורג משער של קרל-היינץ קורבל. בשני גמרים אלו, הולצנביין שיחק את מלוא הדקות. בשנת 1980 היה הולצנביין שותף לזכייתה של איינטרכט פרנקפורט בגביע אופ"א, לאחר ניצחון כפול בגמר מול בורוסיה מנשנגלדבך. במשחק הראשון בורוסיה מנשנגלדבך ניצחה 2–3, כשהולצנביין מבקיע את השער השני של פרנקפורט. בגומלין פרנקפורט ניצחה בתוצאה 0–1, וזכתה בגביע בזכות שערי חוץ. בשנת 1981 זכה הולצנביין בגביע המקומי השלישי שלו עם הקבוצה, לאחר ניצחון 1–3 בגמר על קייזרסלאוטרן, במשחק בו השלים 90 דקות. זה היה משחקו האחרון של הולצנביין בקבוצה, ובשנת 1981 עזב את פרנקפורט לאחר 14 עונות ועבר לליגת הכדורגל האמריקאית.
לאחר עזיבתו את פרנקפורט, הולצנביין המשיך לשחק כדורגל בארצות הברית, במועדונים פורט לאודרדייל סטרייקרס, ממפיס אמריקנס, בולטימור בלאסט, ובסיום הקריירה חזר לגרמניה, למועדון החובבים FSV זלמרוהר, שם שיתף פעולה עם קלאוס טופמולר.
קריירה בינלאומית
הולצנביין החל לשחק בנבחרת גרמניה המערבית בשנת 1973, וצבר בסך הכל 40 הופעות, בהן הבקיע חמישה שערים. הולצנביין ייצג את גרמניה המערבית במונדיאל 1974, בו זכתה הנבחרת לאחר ניצחון 1–2 במשחק הגמר על נבחרת הולנד. הולצנביין שיחק 90 דקות בגמר זה, בו הולנד הובילה 0–1 משער מוקדם של יוהאן ניסקנס. הולצנביין סחט פנדל בדקה ה-25, שתורגם לשער השוויון של פול ברייטנר, ובהמשך גרד מילר הבקיע את שער הניצחון לטובת גרמניה המערבית. הולצנביין השתתף ביורו 1976, בו הגיעה נבחרת גרמניה המערבית לגמר, והפסידה לנבחרת צ'כוסלובקיה בפנדלים, לאחר 2-2 במשחק עצמו. הולצנביין הבקיע את שער השוויון לגרמניה המערבית בדקה ה-89, שהספיק כדי לכפות הארכה ותו לא. במונדיאל 1978 הודחה נבחרת גרמניה המערבית בשלב הבתים השני. הולצנביין הבקיע בשלב זה שער בהפסד 2–3 לנבחרת אוסטריה, במשחק שנערך בקורדובה שבארגנטינה. הפסד זה הביא להדחתה של נבחרת גרמניה המערבית, במשחק שכונה הנס של קורדובה, בו נבחרת אוסטריה ניצחה לראשונה את נבחרת גרמניה המערבית מאז תקופת האנשלוס. לאחר מונדיאל 1978 הולצנביין לא שיחק יותר בנבחרת.
לאחר הפרישה
הולצנביין החל לעבוד באיינטרכט פרנקפורט כעוזר מאמן בשנת 1988, ונהנה ממוניטין של מגלה כישרונות. להולצנביין חלק גדול בהצלחתה של איינטרכט פרנקפורט בתחילת שנות ה-90, שם נבנה סגל עם אובה ביין, אנדראס מולר וטוני יבואה, שהיוו טריו התקפי שנבנה על ידי הולצנביין. החל משנת 2004 עוסק הולצנביין בסקאוטינג עבור איינטרכט פרנקפורט.
תארים
עם איינטרכט פרנקפורט:
שבירה כפולה
שבירה כפולה היא תופעה אופטית שבה קרן אור שעוברת דרך חומר מתפצלת לשתי קרניים בעלות קיטובים ניצבים. תופעה זו מתרחשת בגבישים בעלי סימטריה נמוכה, בחומרים אמורפיים תחת מאמץ ובחומרים לא איזוטרופיים. התופעה אינה מתרחשת בחומרים איזוטרופיים.
החוק הפיזיקלי המתאר את האופן שבו קרן אור עוברת בחומר נקרא חוק סנל. על פי חוק זה לכל חומר יש מקדם שבירה שעל פיו נקבע כיוון ההתקדמות של קרן האור שעוברת בחומר. החומרים שבהם יש שבירה כפולה, הם חומרים אנאיזוטרופיים, כלומר מקדם השבירה אינו אחיד אלא תלוי בכיוון הקרן ובקיטובו, עבור קיטוב מסוים מהירות הגל ומקדם השבירה לא יהיו תלויות כיוון, גל כזה נקרא הגל השגרתי. אבל עבור כל קיטוב אחר לכל כיוון התקדמות יש מקדם שבירה משלו, וגל כזה נקרא הגל הלא שגרתי. כאשר גל נכנס לחומר הוא כולל בדרך כלל רכיב שמקוטב כמו הגל השגרתי ורכיב שמקוטב כמו הגל הלא שגרתי. וכאמור מהירות הגלים האלה שונות ולכן חוק סנל עבור כל רכיב יהיה שונה, זה גורם לתופעה שגל שנכנס מתפרק לשני גלים שכל אחד מתקדם בזווית אחרת.
בחומרים האנאיזוטרופיים מקדם השבירה אינו מספר בודד אלא טנזור. במרבית המקרים ניתן ללכסן את הטנזור כלומר אפשר לתאר את מקדמי השבירה באמצעות שלושה מספרים, הנקראים מקדמי השבירה העיקריים, כל אחד מהם מתאים לכיוון התקדמות מסוים בחומר, והכיוונים הללו ניצבים זה לזה. לחומרים שבהם שלושת מקדמי השבירה העיקריים שונים זה מזה קוראים דו-ציריים, לחומרים שבהם שני מקדמי שבירה העיקריים שווים זה לזה ושונים מהשלישי קוראים חד-ציריים, ואילו החומרים שבהם שלושת מקדמי השבירה העיקריים שווים הם החומרים האיזוטרופיים
דוגמאות:
בגבישי שבירה כפולה מהירות ההתקדמות של כל אחת מן הקרניים בתוך החומר תלויה בכיוון ההתקדמות ובקיטוב של הקרן הנכנסת. מקדם השבירה הוא היחס בין מהירות האור בריק למהירות האור בחומר. לכן ניתן לומר שמקדם השבירה בגביש שבירה כפולה תלוי בכיוון ההתקדמות ובקיטוב של האור ביחס לגביש. הציר האופטי של גביש שבירה כפולה הוא כיוון ההתקדמות עבורו לכל כיווני הקיטוב יש אותה מהירות. בגביש דו-צירי יש שני כיוונים כאלו, ובגביש חד-צירי יש כיוון אחד כזה.
גבישי שבירה כפולה משמשים בתעשיית האופטיקה לייצור רכיבים אופטיים שונים כגון: לוחיות גל, מקטבים מסוגים שונים, מסנני צבע ועוד. כמו כן תופעת השבירה הכפולה משמשת כלי לאיתור מאמצים בחומר,.
התלות של מקדם השבירה בכיוון ההתקדמות ובקיטוב מתוארת באמצעות בנייה גאומטרית הנקראת אליפסואיד האינדקסים של פרנל: לכל חומר מתאים אליפסואיד, שלושת הצירים של האליפסואיד הם באורך של שלושת מקדמי השבירה העיקריים המתאימים לחומר, והאוריינטציה שלו קשורה לאוריינטציה של הגביש. כדי למצוא את מקדם השבירה עבור כיוון התקדמות, \vec k, מסוים וכיוון קיטוב מסוים, \vec e של האור צריך למצוא את המישור הניצב לכיוון ההתקדמות של הקרן העובר דרך מרכז האליפסואיד. החיתוך של מישור זה עם האליפסואיד יוצר אליפסה. אינדקס השבירה המתאים לכיוון התקדמות זה הוא האורך של קו ממרכז האליפסה לשפתה בכיוון המקביל לכיוון הקיטוב,\vec e, של האור.
במקרה המיוחד בו אליפסת החיתוך היא מעגל, נקבל כי לכל כיווני הקיטוב יש אותה מהירות. באליפסואיד כללי יש שני צירים עבורם אליפסת החיתוך היא מעגל, ובאליפסואיד סבוב שני הצירים הללו מתלכדים, ואליפסת החיתוך היא מעגל עבור המישור הניצב לציר הסבוב של אליפסואיד הסבוב. ניתן לראות כי גביש דו-צירי מתואר על ידי אליפסואיד כללי, גביש חד-צירי מתואר על ידי אליפסואיד סבוב ועבור גביש איזוטרופי אליפסואיד האינדקסים מתנוון לכדור.
נשיא כורדיסטן העיראקית
נשיא כורדיסטן העיראקית הוא ראש המדינה של הישות האוטונומית כורדיסטן העיראקית. הם חלק ממועצת הנשיאות של כורדיסטן. הנשיא הנוכחי הוא נצ'ירוואן בארזאני, שנכנס לתפקידו ב-10 ביוני 2019.
1992–2005
כורדיסטן העיראקית קמה ב-1991, לאחר מלחמת המפרץ ומרידות כורדיות שבעקבותיה. לאחר שהבחירות לפרלמנט ב-1992 הביאו לשוויון בין שתי הגושים העיקרים, של המפלגה הדמוקרטית של כורדיסטן ושל האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן, כשכל אחת מחזיקה ב-50 מתוך 100 מושבים, הן החליטו להקים ממשלת אחדות. ממשלת האחדות התמוטטה במהרה וב-1994 פרצה מלחמת אזרחים, שנמשכה עד 1998. ב-1996 הקימה המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית בארביל ממשלה חילופית לממשלה שבשליטת האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן שישבה בסולימאניה, והעמידה בראשה נשיא משלה. {| width="100%"
כורדיסטן – האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן
נשיא ממשלת כורדיסטן המנוהלת על ידי האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן:
כורדיסטן – המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית
נשיא ממשלת כורדיסטן המנוהלת על ידי המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית:
2005–הווה
באוקטובר 2002 נערך פיוס רשמי בין המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית לאיחוד הפטריוטי של כורדיסטן, ונערכו בחירות לפרלמנט משותף ב-30 בינואר 2005 וב-14 ביוני 2005 הושבע מנהיג המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית מסעוד בארזאני על ידי הפרלמנט כנשיא וקוסרת רסול עלי כסגן הנשיא. בשנת 2009 שונתה השיטה לבחירת הנשיא וב-25 ביולי 2009 נערכו בחירות לנשיאות שהביאו לבחירתו מחדש של בארזאני. ב-29 באוקטובר 2017, בתוך הסכסוך הסכסוך העיראקי-כורדי, הודיע מסעוד ברזאני על כוונותיו לפרוש מתפקיד הנשיא, החל מ-1 בנובמבר 2017.
בבחירות שנערכו ב-30 בספטמבר 2018 נבחר נצ'ירוואן בארזאני, נציג המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית, בתמיכת 738,698 קול (מול 343,883 לקוסרת רסול עלי, מועמד האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן) לנשיא, כשהוא מושבע לתפקיד ב-10 ביוני 2019.
נשיא אזור כורדיסטן:
הסקל כהן
הסקל כהן (באנגלית:Haskell Cohen; 12 במרץ 1914–28 ביוני 2000) היה מנהל הפרסום של ליגת ה-NBA במהלך שנות החמישים שנות השישים. יוזם משחק האולסטאר של ה-NBA. נכנס ליד לאיש הספורט היהודי על תרומתו המשתמשכת לכדורסל.
קריירה
לאחר הקמת מדינת ישראל את "הועד האמריקאי למען ספורט בישראל". הוועד מימן את השתתפותם של הספורטאים האמריקאיים באירועי ההמכביה. בין השנים 1961–1969 שימש כיושב ראש הוועד. בשנת 1981 מונה ליושב ראש הראשון של ועדת הבחירה ל"היכל התהילה של הספורטאים היהודים". הוא שימש בתפקיד עד לשנת 1989. בשנת 1991 נכנס להכיל התהליה על תרומתו המתמשכת ועל תרומה מיוחדת לספורט.
שימש במשך 17 שנים כעורך הספורט של סוכנות הידיעות היהודית (JTA), היה בחבר הנאמנים של היכל התהילה של הכדורסל, חבר ועד הכדורסל האלומיפי האמריקאי וארגון הכדורסל החובבני בארצות הברית.
חיים אישיים
כהן נולד למשפחה יהודית בווסטר, מסצ'וסטס. סיים תואר בעיתונאות באוניברסיטת בוסטון.
ב-28 ביוני 2000 נפטר בביתו בפורט לי, ניו ג'רזי בגיל 86. השאיר אחריו 2 בנות, 3 נכדים ו-21 נינים.
מרינה לנגנר
ביוגרפיה
לנגנר נולדה בדיסלדורף, ב-1975 זכתה בתחרות מיס גרמניה, בתחרות מיס עולם באותה שנה נבחרה למקום השני.
ב-1977 שיחקה בסרט "נשים בבית חולים" (Frauenstation) לצד הורסט בוכהולץ אודות רופאי נשים בבית חולים המתמודדים עם בעיות בחייהם האישיים המבוסס על רומן בעל אותו שם.
ב-1978 הייתה בתפקיד הראשי בסרט הספרדי "Ensalada Baudelaire".
ב-1980 שיחקה בסרט הקומדייה האיטלקי "אני שונא בלונדיניות" (Odio le bionde).
ב-1982 שיחקה בסרט Banana Joe עם באד ספנסר כזמרת יפהפייה בה מתאהב הדמות הראשית.
כיום היא מתגוררת במינכן.
חטף
חטף הוא סימן בניקוד העברי, שמשמעותו קיצור הברה - תנועה חטופה. מקורו בניקוד הטברני, והוא קיים גם בעברית בת ימינו. קיים באותיות גרוניות בלבד (א, ה, ח, ע), אולם יש מספר מקרים יוצאי־דופן לאות שאינה גרונית שנוקדה בתנ"ך בחטף. לפי הבלשן גבריאל בירנבאום, הטברנים מנקדי התנ"ך השתמשו בחטף פתח באותיות לא גרוניות במטרה להדגיש לקוראים שמדובר בשווא נע. זה התאפשר כיוון שהם הגו את השווא הנע בתנועת A. ולכן יש לקרוא בעברית מודרנית הנשענת על ההגייה הספרדית חטף פתח מסוג זה כשווא נע בתנועת E.
חטף חיריק (◌ְִ) הוא סימן נדיר המופיע בכתר ארם צובא.
דגל ניו אורלינס
הדגל העירוני של ניו אורלינס הוא הדגל המייצג של העיר ניו אורלינס, לואיזיאנה, ארצות הברית. לדגל שדה לבן גדול המכיל שלושה פלורס דה ליס והוא תחום בראשו בפס אדום ומלמטה בפס כחול. נוכחותו של פלר דה ליס, תיאור מסוגנן של פרח וסמל צרפתי מסורתי, מדגימה את המורשת הצרפתית של העיר וקשרים חזקים עם צרפת.
היסטוריה
עיריית ניו אורלינס אימצה את דגלה הרשמי לאחר שבחרה את תכנונה מתוך כמעט 400 רעיונות שהוגשו לוועדת דגל האזרח שלה לקראת החגיגה הדו-שנתית בעיר. הדגל האדום, הלבן והכחול שעליו מוטבע פלורס דה ליס שילב את ערכת הצבעים המוצעת של הצעה אחת עם אלמנטים דקורטיביים מהאחר. את ערכת הצבעים הפטריוטית הציע ברנרד בארי, שהועסק אז כחרט ב-AB Griswold and Co., תכשיטנים, ואת הרעיון של הפלורס דה-ליס מייחסים לגוסטב קורט, שרטט עם משרד האדריכלים דיבול, אוון וגולדשטיין. הדגל הרשמי של העיר ניו אורלינס נבחר על ידי מועצת העיר בינואר 1918.
סמליות
הרקע הלבן הוא סמל הצדק והשלטון, הפס הכחול מייצג חירות והפס האדום מייצג אחווה. בנוסף אלה גם צבעי דגל צרפת. השדה הלבן ארוך פי חמישה מהפסים. שלושת פלורס דה-ליס המקובצים בצורה משולשת מייצגים את ניו אורלינס תחת עקרונות השלטון, החירות והאחווה.
ניגוני הרב מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד
רשימת ניגוני הרב מנחם מנדל שניאורסון היא סדרה בת ארבעה עשר ניגונים אותם לימד רבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד לובביץ' בין השנים תשי"ד (1954) – תשל"ד (1973) לקהל חסידיו. מרבית הניגונים נלמדו מפי הרבי במהלך שמחת תורה. בחלקם הקדים לפני לימוד הניגון את הרקע והמקור שלהם.
חלק גדול מהניגונים הפכו לידועים גם מחוץ לחב"ד. חלק מהם אף עובדו ובוצעו בביצועים חדשים בתקליטורים של מקהלת חסידי חב"ד - ניח"ח, על ידי הזמר אברהם פריד ובאלבומים לחיים טיש - חב"ד, צמאה ועוד. אבי פיאמנטה הוציא את כל הניגונים באלבום ייחודי "ניגוני הרבי".
אוקספם
אוקספם (באנגלית: Oxfam) היא קונפדרציה בינלאומית של 15 ארגונים הפועלים ב-98 מדינות בעולם במטרה למצוא פתרון בר קיימא לעוני ולבעיות חוסר צדק נלוות. הארגון שואף לכך שעניים יוכלו לשפר את פרנסתם ואת חייהם ויוכלו להשמיע את דעתם ביחס לתהליכי קבלת החלטות שמשפיעים עליהם.
משרד הפנים (צרפת)
משרד הפנים של צרפת (בצרפתית: Ministère de l'Intérieur) הוא המשרד הממשלתי המופקד על ביטחון הפנים, אזרחות, הגירה והפיקוח על השלטון המקומי במדינה. ככזה הוא אחד מהמשרדים החשובים ביותר בממשלת צרפת.
אוקספם
היסטוריה ומקורות
ועד אוקספורד הראשון להקלה ברעב הורכב מקבוצה של אזרחים מודאגים כמו פרופסור גילברט מארי ורעייתו, ססיל ג'קסון קול וסר אלאן פים. הוועד נפגש בספרייה הישנה של אוניברסיטת כנסיית סנט מרי הבתולה שבאוקספורד ומטרתו הייתה להקל על הרעב ששרר ביוון עליה הוטל מצור ימי על ידי בעלות הברית. עד 1960 הפך הוועד לארגון חוץ-ממשלתי גדול. הארגון נרשם על פי החוק הבריטי ב-1943. הקונפדרציה הוקמה בשנת 1995 על ידי קבוצה של ארגונים לא ממשלתיים עצמאיים. קרן אוקספם אינטרנשיונל רשומה בהאג, הולנד, כמוסד ללא כוונות רווח.
משרד הפנים (צרפת)
ממאי 2022 מכהן ז'ראלד דרמנן (Gérald Darmanin) כשר הפנים של צרפת.
אוקספם
אוקספם אינטרנשיונל
מזכירות אוקספם אינטרנשיונל מתאמת מסעות הסברה, תוכניות פיתוח ומתן מענה למצבי חירום.
המזכירות הבינלאומית כוללת את המנכ"ל, יו"ר כל אחד מהשותפים ויו"ר אוקספם אינטרנשיונל. היושבי ראש של הסניפים השותפים עושים עבודתם ללא תגמול, אולם יש להם זכות הצבעה. הדירקטורים ויו"ר אוקספם אינטרנשיונל הם חברים ללא זכות הצבעה. מועצת המנהלים גם בוחרת סגן יו"ר וגזבר מקרב החברים בעלי זכות הצבעה.
משרד הפנים (צרפת)
תפקידי וסמכויות המשרד
המשרד נוסד ב-7 באוגוסט 1790. במהלך השנים חלו שינויים רבים בתחומי אחריותו, שחלקם הועברו למשרדי ממשלה אחרים. כיום הם כוללים את הנושאים הבאים:
אוקספם
אוקספם אינטרנשיונל
מועצת המנהלים אחראית על הבטחת השקיפות, החבות ועל עמידתו של אוקספם במטרותיו. חוקת הארגון והתוכנית האסטרטגית שלו, מאושרים אף הם ברמת הדירקטוריון. מועצת המנהלים מקבלת המלצות מהדירקטורים בשאיפה להבטיח כי הקונפדרציה פועלת בהתאם למטרות המוסכמות שלה. מועצת המנהלים גם מסכימה על החברות בקונפדרציה, ובוחרת את נשיא הכבוד ואת היועץ לשם כבוד, את חברי הוועד ואת מנכ"ל אוקספם אינטרנשיונל. למספר ועדות משנה המורכבות ממומחים ישנו מנדט לסייע בתחומים ספציפיים.
משרד הפנים (צרפת)
תפקידי וסמכויות המשרד
תפקיד נוסף של שר הפנים הוא של שר ליחסים עם הדתות (ministre des Cultes), משרת שר שבוטלה ב-1912. במסגרת זאת מתייעץ עמו הוותיקן לפני מינוי הבישופים הקתוליים במדינה (לפי הסכם בריאן-סרטי (Briand-Ceretti) מ-1926). במטה הראשי של המשרד בפריס מועסקים כ-6,000 עובדים, ו-28 אלף עובדים של המשרד פועלים בשלוחותיו ברחבי צרפת. הבניין הראשי של משרד הפנים שוכן בכיכר בו-וו (Beauvau) ברובע השמיני של פריז.
אוקספם
אוקספם אינטרנשיונל
שפתו הרשמית של אוקספם היא אנגלית והשפות בהן הוא פועל הן אנגלית, ספרדית וצרפתית. מימון הארגון מגיע מהארגונים השותפים.
משרד הפנים (צרפת)
תפקידי וסמכויות המשרד
כשרי פנים כיהנו בעבר מספר דמויות בולטות בפוליטיקה הצרפתית, לרבות הנשיאים לשעבר ז'אק שיראק וניקולא סרקוזי, וראשי הממשלה לשעבר מנואל ואלס וברנאר קזנב.
אוקספם
שיטות פעולה
תוכניות אוקספם פונות לטפל בסיבות המבניות של העוני. הפעילות מתבצעת בעיקר באמצעות ארגונים מקומיים המבקשים לשפר את האפקטיביות שלהם או סיוע ישיר לאנשים ישירות במקומות בהם היכולות המקומיות אינן הולמות או שהן בלתי מספקות מבחינת יעדיו של אוקספם. בנובמבר 2000 אימץ אוקספם גישה מבוססת זכויות כמסגרת לכל פעולותיה של הקונפדרציה ושותפיה. אוקספם מכיר באוניברסליות של זכויות האדם.
אוקספם מאמין שחוסר אונים ועוני ניתנים למניעה וניתן לחסלם על ידי פעולה אנושית ורצון מדיני. הזכות לפרנסה בת קיימא והזכות להשתתף בתהליכים חברתיים ולבצע שינויים חיוביים בחייהם של אנשים הן זכויות וצרכים בסיסיים אשר ניתן לספקם. אוקספם מאמין ששלום והפחתה בתפוצת כלי נשק הם תנאי הכרחי לפיתוח ושניתן לצמצם בצורה משמעותית את אי השוויון, הן בין המדינות העשירות לעניות, הן את אי השוויון בתוך המדינה.
פועלו של אוקספם
דאגתו הראשונית של אוקספם הייתה אספקת מזון. עם השנים החל הארגון לספק גם תרופות וכלים שיאפשרו לאנשים לפרנס את עצמם והוא פותח בעבורם שווקים של סחר בינלאומי.
לתוכנית של אוקספם שלושה מוקדים עיקריים:
הארגון פועל בין היתר בתחומי הסחר ההוגן, חינוך, סיוע בינלאומי, קיימות, בריאות, איידס, שוויון מגדרי, אסונות טבע וסכסוכים (קמפיין לקידום הסכם בינלאומי בנוגע לסחר בנשק), דמוקרטיה וזכויות אדם ושינויי אקלים.
הארגון מספק סיוע הומניטרי לנפגעי הרעב שהכה ב-2011 בקרן אפריקה - בקניה, אתיופיה וסומליה.
גיוס כספים
בכל שנה ב-8 במרץ, יום האישה הבינלאומי, מבקש אוקספם בריטניה מאנשים להתאסף ולארח את חבריהם ועמיתיהם לצורך גיוס כספים.
פרסומים
דו"ח שנתי, תוכנית אסטרטגית, מסמכי מחקר ומדיניות http://www.oxfam.org/en/about/annual-reports.<BR> פרסומים מדיניים ומחקריים אשר ניתן לסנן לפי נושא ו/או תאריך https://www.oxfam.org/en/policy.
הסכסוך עם סטארבקס על ייצור קפה באתיופיה
ב-26 באוקטובר 2006 האשים אוקספם את סטארבקס שביקש מהאגודה הלאומית לקפה לחסום רישום שלושה זני קפה אתיופים מובחרים כסימנים מסחריים בארצות הברית. התוכנית הייתה מאפשרת לאתיופיה לזכות בנתח גדול יותר מהרווחים במסחר בקפה, באמצעות שליטה בשימוש שנעשה בו בשווקים הבינלאומיים. נטען, שהתוצאה עלולה להיות שלילת הכנסות בסך 47 מיליון אירו לשנה ממגדלי קפה אתיופים.
ב-7 בנובמבר טען האקונומיסט שעמדת אוקספם פשטנית, שממשלת אתיופיה סובלת מאנאלפביתיות כלכלית ושהגישה מבוססת הסטנדרטים של סטארבקס תפעל בסופו של דבר לטובת החקלאים.
אף על פי כן, ב-20 ביוני 2007 הודיעו נציגים בכירים של אתיופיה ושל סטארבקס כי הגיעו להסכם בדבר הפצה, שיווק ורישוי אשר מבטיח הגנה על זכויות עובדים ועל סימן המסחר של המגדלים.
הסכסוך הישראלי-פלסטיני
ב-2003 פרסם אוקספם-בלגיה כרזה של תפוז ישראלי נוטף דם. הכיתוב שנלווה לפוסטר היה: "לפירות הישראלים יש טעם מר". המודעה כוונה להביא להחרמת פירות וירקות ישראלים בשל שליטת ישראל בשטחי יהודה ושומרון. על אוקספם נמתחה ביקורת רחבה בשל המסר הפוליטי האנטי-ישראלי של הכרזה. בעקבות לחץ מצד NGO Monitor הסיר אוקספם את הכרזה מאתר האינטרנט שלו ויאן אנדרסון, יו"ר אוקספם אינטרנשיונל, פרסם מכתב התנצלות. עם זאת, אוקספם ממשיכה לתמוך בחרם על מוצרי ההתנחלויות.
ב-7 באוגוסט 2009 ויתר אוקספם על שירותיה של השחקנית האמריקנית קריסטין דייוויס אשר שימשה כדוברת של הארגון, בשל חוזה פרסום שחתמה דייוויס עם חברת הקוסמטיקה הישראלית AHAVA. החברה ממוקמת באזור יהודה ושומרון המוגדר על ידי אוקספם כ"שטח במחלוקת".
בינואר 2014 התפטרה כוכבת הקולנוע סקרלט ג'והנסון מתפקידה כשגרירת הארגון בשל תמיכתו בחרם על ההתנחלויות והלחץ שהפעיל עליה עקב כך, לעזוב את תפקידה כפרזנטורית של מפעל סודהסטרים שמעבר לקו הירוק.
במרץ 2014 פרסם "שורת הדין" דו"ח המאשים את אוקספם בתמיכה ארגונית וכספית בארגונים הפלסטיניים UHWC ו-UAWC המופעלים על ידי ארגון הטרור "החזית העממית לשחרור פלסטין", ובכך למעשה מסייע ותומך בטרור, דבר המהווה עבירה על החוק.
טוראלטוראןX
טוראלטוראןX (נולדו ב-30 באוקטובר 2000) הוא שם הבמה של התאומים האזריים טוראל וטוראן בגמנוב, שייצגו את אזרבייג'ן באירוויזיון 2023 עם השיר "Tell Me More".
קריירה
טוראל וטוראן בגמנוב נולדו בעיר זקאלטה שבצפון-מערב אזרבייג'ן. כשלמדו בבית הספר המקומי בעירם החלו ללמוד נגינה על הפסנתר שהוקם שם. לאחר מכן רכש עבורם סינתיסייזר משומש. בהמשך למדו לנגן גם על גיטרה. הצמד הופיע לראשונה בשם הבמה שלו "טוראלטוראןX" בבית ספרם, ואחר כך גם באירועים נוספים. עם זאת, לאחר מות אביהם הפיסקו ליצור מוזיקה.
מאוחר יותר עבר טוראל לבירת המדינה, באקו, והקים את להקת "דהרדג'נגל" עם חברו. במרוצת הזמן הצטרף גם טוראן ללהקה.
ב-2 בפברואר 2023 הוכרז כי הצמד טוראלטוראןX נמנה בין חמשת המועמדים האחרונים לייצוג אזרבייג'ן באירוויזיון 2023, שיתקיים בליברפול שב. ב-9 במרץ אושר באופן רשמי כי הוא עתיד לבצע את "Tell Me More" על בימת חצי הגמר הראשון של התחרות, שהתקיים ב-9 במאי. ב-11 במאי 2023 ביצע הצמד את "Tell Me More" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2023. הוא נכשל בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-13 במאי.
ג'וזף דה קאמפ
ג'וזף רודפר דה קאמפ (באנגלית: Joseph Rodefer DeCamp; 5 בנובמבר 1858 – 11 בפברואר 1923) היה צייר ומחנך אמריקאי.
ביוגרפיה
דה קאמפ התפרסם כחבר באסכולת בוסטון בראשות אדמונד צ'ארלס טרבל ואמיל אוטו גרונדמן, כשהוא מתמקד בציור דיוקנאות, ובשנות ה-1890 אימץ את סגנון הטונליזם. בגיל 12 החל לצייר רישומים בעפרון ציור שפורסמו.
הוא היה מייסד "העשירייה" - קבוצת ציירים אימפרסיוניסטים אמריקאים, בשנת 1897. בעקבות מותו הפתאומי של תומאס הובנדן בשנת 1895, נשכר דה קמפ ללמד באקדמיה לאמנויות פנסילבניה בפילדלפיה, פנסילבניה, אך התפטר לאחר שנה. בגלל בריאות לקויה.
בשנת 1902 הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כאקדמאי חבר.
משנת 1903 עד מותו בשנת 1923, היה חבר סגל בבית הספר לאמנות במסצ'וסטס, עכשיו הקולג' לאמנות ועיצוב במסצ'וסטס. שם לימד ציור על פי דגמים ודיוקנאות חיים. הוא גם לימד שיעורי ציור בבית הספר של המוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון. בין תלמידיו הייתה גרטרוד נייסון. בשנת 1891 התחתן עם אדית פרנקלין בייקר (1868–1955). נולדו להם ארבעה ילדים: שרה "סאלי" (1892–1973), תיאודור "טד" (1894–1955), לידיה (1896–1974), ופאולין (1899 -). בני המשפחה שימשו דוגמנים למספר מציוריו.
שרפה ב-1904 באולפן בוסטון הרסה כמה מאות מציוריו המוקדמים, כולל כמעט את כל נופיו.
הוא נפטר בבוקה גרנדה, פלורידה, 1923
כבוד
הוא זכה במדליית הזהב של טמפל בשנת 1899, מדליית הזהב של בק ב-1912, ופרס ליפינקוט בשנת 1920 שניתן על ידי האקדמיה לאמנויות פנסילבניה בפנסילבניה. בנוסף לאלה זכה במדליות זהב בפריז, בפילדלפיה ועוד.
נבחרת אלג'יריה בכדורסל
נבחרת אלג'יריה בכדורסל (בערבית: منتخب الجزائر لكرة السلة) היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אלג'יריה.
הישג השיא של הנבחרת הוא המקום השני באליפות אפריקה בכדורסל שנערכה בשנת 2002. נבחרת אלג'יריה הפסידה בגמר הטורניר לנבחרת אנגולה בתוצאה 78-68. כמו כן סיימה נבחרת אלג'יריה במקום השלישי באליפות שנערכה בשנת 1965.
בשנות ה-70 וה-80 ניסתה נבחרת אלג'יריה להעפיל לטורניר הגמר של אליפות אירופה בכדורסל, אך כשלה בכל חמשת ניסיונותיה. כמו כן, נבחרת אלג'יריה מעולם לא הצליחה להעפיל למשחקים האולימפיים
גוואדלופ
גוואדלופ (בצרפתית: Guadeloupe) היא מושבת איים צרפתית באיי ליווארד בים הקריבי, ובה חיים כ-400 אלף תושבים (נכון ל-2015).
גאוגרפיה
כריסטופר קולומבוס גילה את האיים ב-3 בנובמבר 1493 וקרא להם על שם המנזר המלכותי של סנטה מריה דה גואדלופה בספרד. הצרפתים השתלטו על האיים ב-1635, ובהדרגה כבשו אותם מהילידים שחיו בהם.
גוואדלופ מורכבת מחמישה איים. בין שני האיים המרכזיים מפרידה לשון ים המכונה "הנהר המלוח" (Rivière Salée).
עיר הבירה של גוואדלופ היא העיירה באס-טר (בָּאס-טֶר/Basse Terre), הנמצאת על האי הנושא אותו השם, באס-טר. זה האי ההררי ביותר בגוואדלופ, ובו ההר הגבוה בגוואדלופ, לה סופרייר (La Soufrière), שהוא הר געש פעיל.
האי המרכזי השני בגוואדלופ הוא גרנד טר, אי זה הוא אזור שטוח, מי השתייה בו מובאים מבאס-טר.
הגידולים העיקריים בגוואדלופ הם קנה סוכר, בננות, קקאו, קפה, וניל ורום. בערך שלושה רבעים מהייצוא הם לצרפת ולטריטוריות השונות בשליטתה, כגון פולינזיה הצרפתית, ראוניון ועוד.
נפות
מבחינה מנהלית גוואדלופ מחולקת לשתי נפות (Arrondissement) המחולקות לקנטונים.
תרבות
תרבות גוואדלופ היא עשירה מאוד וההיסטוריה הייחודית של המקום משתקפת ממנה. המוזיקה של האיים מפורסמת בכל העולם ולה השפעות אפריקאיות, מערביות וילידיות. בהתאמה התפתחו גם סגנונות ריקוד ומסורת של קרנבלים. בקרנבלים של האי רוקדים את ריקודי הגו-קה ונערכים ערבים של תיפוף, שירה וריקודים המכונים לווז.
בתחום הספרות גוואדלופ מוכרת היטב. בן המקום, אלקסי לז'ה, המוכר בשם העט סן-ג'ון פרס, זכה בפרס נובל לספרות לשנת 1960 על "המעוף המרקיע ואוצר הדימויים הנוקב של שירתו, המשקפת את תקופתנו על דרך החזון".
כדורגל הוא ספורט פופולרי באיים וכמושבה צרפתית חלק משחקניה של נבחרת צרפת בכדורגל נולדו בגוואדלופ או שלהם שורשים במקום, בהם לילאן תוראם, שנולד בגוואדלופ, ותיירי הנרי, שאביו נולד במקום.
וולבי זנב-מסמר צפוני
וולבי זנב-מסמר צפוני (שם מדעי: Onychogalea unguifera; מכונה גם וולבי חולי) הוא מין של וולבי בינוני בסוג וולבי זנב-מסמר, האנדמי לצפון יבשת אוסטרליה. זהו המין הגדול והנפוץ בסוגו, ובניגוד לשני המינים האחרים, מצבו בטבע נחשב שפיר דיו.
טקסונומיה
התיאור הראשון של הוולבי הצפוני לצד דגימה שלו, הוצג על ידי ג'ון גולד בפני האגודה הזואולוגית של לונדון בשנת 1840 לצד הוולבי המרוסן והוולבי הסהרוני, ובאותה עת גולד סיווג אותם כמינים בסוג קנגורו. פירוש השם המדעי של מין זה (unguifera) הוא טופר בלטינית, בהתייחסו למסמר הייחודי דמוי הטופר בקצה הזנב שניכר במיוחד אצל מין זה. מאוחר יותר, הזואולוג ג'ורג' ווטרהאוס הקצה עבורם סוג נפרד - וולבי זנב-מסמר עם השם המדעי Onychogalea שפירושו "סמור הטופר". מאחר שהשם המדעי של גולד עבור המין נשמר, יוצא עם כן שהמשמעות של שמו המלא היא "סמור-טופר טופרי".
בספרו של גולד "היונקים של אוסטרליה" שיצא לאור בשנת 1849, פורסמו זוג ליתוגרפיות של הוולבי הצפוני שנוצרו על ידי הנרי סי ריכטר. הדגימה שעליה התבסס גולד בתיאורו המדעי, נשלחה אליו על ידי בנימין בינאו, שהיה אחד מחברי המשלחת של אה"מ ביגל במהלך ההפלגה השלישית שלה לאורך החוף הצפון-מערבי של אוסטרליה. בשפות אבוריג'יניות, הוולבי הצפוני נקרא "קורורונגו" או "וולוהוולו", שהוא כינוי אונומטופי המבוסס על הצלילים שהוולבי מפיק בעת שהוא נמלט.
הוולבי הצפוני מחולק לשני תת-מינים:
אנטומיה ומראה
הפרווה של הוולבי הצפוני קצרה וזיפית, והיא בהירה יותר משל המינים האחרים. צבעה הכללי הוא חול צהבהב או אדמדם עם גוון זנגביל, שהופך לחיוור יותר בהדרגה באזור הצוואר והראש. הגחון, המפשעה והחזה בצבע לבן או שנהב, והזרועות וקרסוליים בצבע לבן-אפרפר. את גבו של הוולבי הצפוני חוצה פס ערמוני עבה, והוא בולט במיוחד בפלג הגוף האחורי; הפס הופך למעורפל באזור העורף ובבסיס הזנב עד שנמוג. מלבד הפס הגבי, ישנם 2 פסים עבים בצבע שמנת שחוצים את הירכיים, ופס דק בהיר באזור השכם.
ראשו של הוולבי בצבע צהבהב, מצחו זהוב, ופניו לרוב אפרוריות. לאורך עצמות הלחיים, יש לו פס לבן עבה שנמשך עד לשפתיים, ומעל עיניו יש גבות לבנות גדולות. שפתיו וסנטרו לבנים אף הם. העיניים והאף בולטים בצבעם השחור. האוזניים לבנות בצידן הפנימי ואפורות בצידן החיצוני. הזנב בצבע לבן-אפרורי, והוא מתכהה בהדרגה עד שמסתיים בציצת שיער שחורה המסתירה את המסמר הכהה; לעיתים קרובות, קצה הזנב מפוספס בפסים דהויים שחרחרים.
תפוצה ואקולוגיה
הוולבי הצפוני כשמו, אנדמי לחלקים הצפוניים של היבשת האוסטרלית. טווח התפוצה שלו רחב יחסית ומשתרע מחצי האי כף יורק דרך ארץ ארנהם עד לקימברלי בתוך המדינות האוסטרליות: קווינסלנד, הטריטוריה הצפונית ואוסטרליה המערבית, כאשר הטווח נכנס פנימה לעבר שולי המדבריות האוסטרלים. למרות הטווח הרחב, צפיפות האוכלוסייה משתנה משמעותית בין המקומות: יש מקומות שבהם הוא נפוץ בשפע, ויש מקומות שבהם הוא נדיר במיוחד. בעבר הוא היה מצוי בצורה נרחבת גם בתוך מדבר החול הגדול ומדבר טאנאמי, אולם הוא נדחק מאז בהדרגה לשולי המדברות הללו כתוצאה מחדירת השועל האדום.
הוולבי הצפוני מאכלס מגוון רחב של בתי גידול צחיחים וגשומים. בית הגידול העיקרי שלו, מורכב מכיסי סבך צפופים של שיחים ועשבים עם עצים מזדמנים באזורים מדבריים למחצה; מקומות אלו מתאפיינים לרוב בקרקעית חמרה אדמדמה או חרסית, בסלעים ובדיונות חול קטנות שבהם הפרווה שלו מתמזגת היטב ומספקת לו הסוואה. מלבד זאת, הוא מצוי גם בחורשים פתוחים המשולבים בבתה ובערבות עשב, וכן במישורים לאורך החופים של מפרץ קרפנטריה וים טימור המנוקדים בכיסי סבך של הדס דבשי. הוולבי הצפוני פעיל לרוב בגפו, אך נראה לעיתים קרובות בקבוצות קטנות ארעיות. שעות הפעילות העיקריות שלו הן בדמדומים ובלילה. במהלך היום, הוא נוהג לנוח מתחת לעצים ושיחים, בתוך שקע רדוד שחפר לעצמו בחול. על מנת למנוע את חשיפתו לטורפים, הוולבי משתדל לשהות תמיד באזור סבוך או בעשב גבוה. גם במהלך הלילה שאז הוולבי מרגיש יותר בטוח לצאת לשטחים חשופים בשביל לתור אחר מזונו, הוא ימלט במהירות לסבך עם החשש הקל ביותר לאיום. הוולבי הצפוני ניזון בעיקר משיחים ועשבים, מספר צמחים בשרניים מקבוצת הסקולנטים ופירות. הוא אינו טריטוריאלי, אך מבלה את זמנו בשטח קבוע המשתרע על מספר דונמים. בדומה לקנגורים גדולים, הוולבי הצפוני עושה שימוש רב בזנבו אשר מהווה עבורו רגל חמישית; התנועה הרגילה שלו מוזרה ואיטית, במהלכה הוא נשען על הגפיים הקדמיות והזנב, ומקפיץ את הרגליים האחוריות עד אזור הראש. תכונה נוספת המאפיינת את המין, היא שבעת זינוק או קפיצה, הוא נוהג תמיד לקפוץ לצד שמאל קודם, דבר שהוליד לו את הכינוי "הוולבי השמאלי". למרות התנועה המוזרה, הריצה של הוולבי הצפוני מהירה ותנועותיו זריזות ופתאומיות.
הזנב משמש לאיזון בדומה למינים אחרים, אך לא ברור האם יש גם שימוש למסמר הייחודי בקצה הזנב; תאוריה אחת גורסת שהוא נועד לשמש כעוגן ולאפשר פניות חדות, ותאוריה אחרת גורסת שהוא בכלל נועד לשמש כנשק במהלך הקרבות בין הזכרים. שתי ההשערות הללו טרם הוכחו. כאשר הוולבי הצפוני נמלט מסכנה, הוא מפיק צליל גרוני חזק של "וולוהוולו", אשר עשוי לשמש כקריאת אזהרה לוולבים אחרים באזור. מלבד הדינגו ושועל האדום, הטורף הטבעי הנוסף של הוולבי הוא ככל הנראה תנין ג'ונסטון האורב לו בגופי מים מתוקים כאשר הוא בא לשתות.
הוולבי הצפוני הוא יונק פוליגמי. לאחר היריון קצר שנמשך כ-23 יום, נולד גור יחיד זעיר ששוהה בכיס 4 חודשים ברציפות בטרם יתחיל לצאת ממנו. בגיל 8 חודשים, הגור עוזב את הכיס לצמיתות, אך נשאר לצד אימו זמן נוסף. תוחלת החיים שלו אינה ידועה, אך ייתכן שהיא בסביבות 5 וחצי שנים בטבע וארוכה יותר בשבי בדומה לקרובו הוולבי המרוסן. חרף היותו של הוולבי הצפוני מין זהיר וחששן, הוא מסתגל בנקל לחיים בשבי, ואף מתיידד עם המטפלים האחראים על האכלתו.
מצב שימור
הוולבי הצפוני מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), נוכח תפוצתו הרחבה, אוכלוסייה משוערת גדולה, התרחשות באזורים מוגנים, ומשום שאין זה סביר שהוא יחווה ירידה משמעותית בעתיד הנראה לעין. אין כרגע איומים גדולים על הוולבי הצפוני. הוא עשוי להיות מושפע לרעה מפעילות אנושית בבית גידולו, וכן מהפסקת שריפות מבוקרות שמובילה לגידול בצמחייה יבשה ולפריצת שריפות בר גדולות. בחלק הדרומי של תפוצתו, הוולבי הפך לנדיר יחסית בשל התפשטות השועל האדום, ואם השועל ימשיך להתפשט צפונה הדבר עלול להוות סיכון משמעותי עבורו. קרוביו הוולבי הסהרוני והוולבי המרוסן, סבלו שניהם מהתפשטות השועל וכיום הראשון נכחד והשני מוגבל לאוכלוסיות מצומצמות.
אף שהוולבי הצפוני נמצא באזורים מוגנים, מרבית בתי הגידול המועדפים שתומכים באוכלוסיות גדולות כמעט ואינן נמצאים בתוך אזורים מוגנים. ארגון IUCN ממליץ לרשויות השימור האוסטרליות לעקוב היטב אחר מספריו של המין, על מנת לגלות מבעוד מועד סימנים לירידה, וכן לעקוב אחר התפשטות השועל האדום.
ארבעת הפרשים (בית המשפט העליון)
"ארבעת הפרשים" (באנגלית: Four Horsemen, רמיזה לארבעת פרשי האפוקליפסה) היה כינוי שניתן על ידי העיתונות לארבעה משופטי בית המשפט העליון של ארצות הברית, שמרנים בהשקפתם, שכיהנו על כס השיפוט בשנים 1932–1937, ושהתנגדו למדיניות הניו דיל של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט. הארבעה היו השופטים פירס באטלר, ג'יימס קלארק מק'ריינולדס, ג'ורג' סאת'רלנד וויליס ואן דוונטר. מולם ניצבה שלישיית השופטים הליברלים, שכונו שלושת המוסקטרים - השופטים לואי ברנדייס, בנג'מין קרדוזו והרלן סטון. נשיא בית המשפט העליון צ'ארלס אוונס יוז והשופט אוון רוברטס היו בתקופה זו לשון המאזניים. יוז נטה יותר להצטרף לדעתם של הליברלים, אך רוברטס הזדהה לעיתים קרובות עם השמרנים.
אף על פי שבתחילה קיבל בית המשפט העליון את כמה מצעדי החקיקה במסגרת מדיניות הניו דיל חרף התנגדויותיהם של השופטים השמרנים, במושב בית המשפט של 1935, פסלו ארבעת הפרשים, יחד עם רוברטס, את חוק ההסדר החקלאי של 1933 בפסק הדין "ארצות הברית נגד באטלר", בנוסף לחוק פשיטת הרגל של החוות (Federal Farm Bankruptcy Act), חוק הרכבות (Railroad Act) וחוק מכרות הפחם (Coal Mining Act). בפסק הדין "קרטר נגד חברת הפחם קרטר" מ-1936, פסלו ארבעת השופטים יחד עם רוברטס את החקיקה לפיקוח על תעשיית הפחם. אותו הרכב פסל את חוק שכר המינימום לנשים וילדים של מדינת ניו יורק בפסק הדין "מורהד נגד ניו יורק" (Morehead v. New York) מאותה שנה. בית המשפט פסל גם את חוק השיקום הלאומי התעשייתי בפסק הדין "תאגיד העופות שכטר נגד ארצות הברית"  שנה קודם לכן. אף על פי שהחלטה זו התקבלה פה אחד, קרדוזו לא הצטרף לחוות דעת הרוב (שנכתבה על ידי יוז ואליה הצטרפו ברנדייס, רוברטס וארבעת הפרשים), וכתב חוות דעת משלימה נפרדת, שאליה הצטרף סטון, כדי לשקף את הדעה מדוע סמכות שהואצלה בחוק הנדון "לא תינתן לבנקים כדי למנוע היצף".
ארבעת השופטים נהגו להגיע לעבודתם ולשוב לבתיהם בנסיעה משותפת במכונית אחת כדי לתאם את עמדותיהם ואת טיעוניהם. הם התנגדו בתוקף לצעדי מדיניות הניו דיל לשיקום תעסוקתי וכלכלי, ופסלו חוקי מדינות שנועדו לפקח על יחסי העבודה. הצבעותיהם של הארבעה מנעו מהקונגרס ומהמדינות מלפקח על הכלכלה. צעדים אלו הובילו משקיפים רבים למסקנה שבית המשפט נועד כלל הנראה להפריע לכל מאמצי החקיקה שנועדו להתמודד עם השפל הגדול ולהישאר כבול לתקדימים של "עידן לוכנר". חלק מהחוקרים טענו שסלידתו של בית המשפט ל"קפיטליזם מפוקח" עימת את ארצות הברית עם "השאלה לא כיצד יש לחלק את תפקידי הממשלה, אלא עם המהות המרכזית אם עלינו למשול בכלל".
תוצאות הדינמיקה הזאת היו התדרדרות תמידית של בית המשפט לקראת משבר. מושב בית המשפט של 1935 כונה על ידי סטון כ"אחד מהמושבים הרי האסון בהיסטוריה [של בית המשפט]". חסידי הניו דיל גינו את צעדיו של בית המשפט כ"רודנות כלכלית" ובכמה מקומות בארצות הברית אף תלו את דמויותיהם של השופטים.
הצלחתם של ארבעת הפרשים לפסול את חוקי הניו דיל הובילה את הנשיא רוזוולט להגיש הצעת חוק לרפורמה בבית המשפט העליון, הצעה שנויה במחלוקת שפורסמה בפברואר 1937, למנות לבית המשפט העליון שופטים נוספים כדי לשנות את הרכבו. צעד זה הפך לבלתי נחוץ כאשר רוברטס, שבשנים 1935–1936 תמך בכמה מפסקי הדין של ארבעת הפרשים, צידד בשלושת המוסקטרים בפסק הדין שהיווה ציון דרך וניתן במרץ אותה שנה, "מלון החוף המערבי נגד פאריש", ושנודע בכינוי "השינוי בזמן שהציל תשעה". פסק דין זה, בנוסף לפרישתו ביוני 1937 של ואן דוונטר והחלפתו בהוגו בלאק, שמו קץ לשליטתם של ארבעת הפרשים בבית המשפט. בלאק ורוזוולט ראו בארבעה "צאצאיהם הישירים של דרווין וספנסר".
באטמן (זיכיון מדיה)
מאז הופעתו הראשונה בקומיקס בשנת 1939, באטמן הופיע במגוון מדיות נוספות, ביניהן תסכיתי רדיו, סדרות טלוויזיה וסרטים. הזיכיון הקולנועי של סרטי באטמן מדורג במקום השמיני ברשימת הזיכיונות שוברי הקופות הגדולים בכל הזמנים.
משחקי מחשב
המשחקים המוקדמים של אמצע שנות ה-80 עד אמצע שנות ה-90 היו מיועדים בעיקר לפלטפורמות ארקייד: ספקטרום סינקלייר, NES, קומודור אמיגה, סגה מגה דרייב, גיים בוי, סגה גיים גיר ועוד. המשחקים הבאים יועדו לקונסולות הדור הבא: Nintendo GameCube, Game Boy Advance, פלייסטיישן, פלייסטיישן 2, פלייסטיישן 3, Xbox ו-Xbox 360 ועוד.
בין המשחקים נמנים חמישה המבוססים על סרטי הקולנוע, חמישה המבוססים על סדרות האנימציה, וסדרת משחקים המבוססת על הקומיקס: ארקהם אסיילום ומשחקי ההמשך ארקהם סיטי, ארקהם אוריג'ינס וארקהם נייט.
הנס פון זקט
יוהנס "הנס" פרידריך לאופולד פון זקט (בגרמנית: Johannes "Hans" Friedrich Leopold von Seeckt; 22 באפריל 1866 – 27 בדצמבר 1936) היה גנרל גרמני, מפקד צבא גרמניה (רייכסווהר) לאחר מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה
זקט נולד למשפחת אצולה פומרנית, לאב שהיה גנרל פרוסי. בניגוד לגנרלים אחרים בני זמנו הוא לא למד בבית ספר צבאי, אלא למד בבית ספר רגיל בשטרסבורג ולאחר סיום לימודיו בשנת 1885 התגייס לצבא.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, כיהן זקט כראש מטה בדרגת אוברסט בארמייה השלישית. הוא צעד ביחד עם הגייסות לתוך צרפת בתחילת המלחמה והוכיח את עצמו בקרב. במרץ 1915 הוא היה לראש המטה של הארמייה ה-11, בפיקודו של אוגוסט פון מקנזן ונחשב לאדריכל הניצחון הגדול של מתקפת גורליצה-טרנוב, עליה זכה בפור לה מריט. ביוני 1915 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור, ובספטמבר 1915 השתתף בקרב נגד סרביה בטימישוארה. ביוני 1916 הוא היה לראש המטה של הארמייה האוסטרו-הונגרית השביעית.
בספטמבר 1919 הוא מונה למפקד הראשון של משרד הגייסות הגרמני שהחליף את המטה הכללי שפורק בהתאם לחוזה ורסאי. לאחר הפוטש של קאפ הוא התמנה למפקד הצבא הגרמני. זקט הלך על חבל דק בין התנגדותו לרפובליקת ויימר לבין הגנה על הרפובליקה ומניעת פוטש של הצבא. בעת המשבר של סוף 1923 הוא כתב לגוסטב פון קאהר שהחוקה של ויימר מנוגדת להשקפתו הפוליטית, אולם סירב לקחת חלק בפעולה נגד הממשלה. בשנת 1926 הוא פרש לגמלאות.
בשנים 1930–1932, כיהן זקט כחבר הרייכסטאג מטעם מפלגת העם הגרמנית. בין השנים 1933–1935 הוא נטל חלק ראשי בסיוע צבאי גרמני שהושיטה גרמניה לצ'יאנג קאי שק. זקט גם יעץ לקאי שק במישור הפוליטי, בין השאר יעץ לו להימנע מעימות חיצוני כל עוד הצבא שלו לא סיים את הרפורמה שלה.
ווטפורד (כדורגל)
מועדון הכדורגל ווטפורד (באנגלית: .Watford F.C) הוא מועדון כדורגל מהעיר ווטפורד שבאנגליה המשחק בצ'מפיונשיפ. המועדון הוקם על ידי הנרי גרוברנד שגם שיחק בעמדת הבלם עבור המועדון בראשית ימיו. המועדון ידוע בכינויו "הצרעות". צבעי המועדון הם צהוב-אדום.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1881 בשם "ווטפורד רוברס" והפך למקצועני בשנת 1897.
קבוצת הכדורגל של המועדון משחקת באצטדיון "ויקארג' רואד" שהוקם בשנת 1922 והוא מכיל 21,577 מקומות לאחר שעברה מהאצטדיון הקודם שלה "קאסיו רואד". האצטדיון עבר לידי בעלות הקבוצה בשנת 2002, אך זמן לא רב לאחר מכן הם נאלצו למכור אותו בחזרה עקב קשיים כלכליים. בשנת 2004 האוהדים פתחו במבצע שביקש תרומות מאוהדי הקבוצה, לרבות האוהד מספר 1 אלטון ג'ון. מירב התרומות נאספו בעזרת מופע צדקה שערך אלטון ג'ון ובשנת 2004 הקבוצה הצליחה לקנות בחזרה את האצטדיון ולהחזירו לידי בעלות הקבוצה.
בעונת 1983/1984 הקבוצה הגיעה לגמר הגביע האנגלי.
בשנים 99–1997 שיחקו בקבוצה הכדורגלנים הישראלים רוני רוזנטל ואלון חזן.
ב-21 במאי 2006 העפילה ווטפורד לפרמייר ליג (הליגה הבכירה באנגליה) לאחר ניצחון בגמר פלייאוף ליגת המשנה, 3-0 על לידס יונייטד. בסוף אותה עונה חזרה ווטפורד לליגת המשנה, לאחר שסיימה במקום האחרון בפרמייר ליג. ב-25 באפריל 2015 העפילה לפרמייר ליג לאחר שמונה שנים, בניצחון 0–2 על ברייטון אנד הוב אלביון.
בעונת 2018/2019 הקבוצה הגיעה שוב לגמר הגביע האנגלי, 35 שנים לאחר שעשתה זאת בפעם האחרונה. המשחק הסתיים בתבוסה 0–6 למנצ'סטר סיטי.
בתחילת עונת 2019/2020, לאחר פתיחה רעה וכשהקבוצה במקום האחרון בפרמייר ליג, פוטר חאבי גרסיה ב-7 בספטמבר 2019, ובמקומו מונה קיקה סנצ'ס פלורס,אך גם הוא לא הצליח לשנות את המצב ופוטר בעצמו בתחילת חודש דצמבר, במקומו מונה נייג'ל פירסון שפוטר גם הוא ביולי 2020, כמה ימים לפני סיום העונה. ב-26 ביולי 2020 ווטפורד הפסידה לארסנל במחזור הסיום של הפרמייר ליג ובעקבות כך הקבוצה ירדה לליגת המשנה לאחר חמש עונות רצופות בפרמייר ליג. בסיום עונת 2020/2021, לאחר כשנה בליגת המשנה, שבה הקבוצה חזרה לפרמייר ליג, ושוב ירדה לצ'מפיונשיפ אחרי עונה אחת.
סגל שחקנים
נכון ל-11 בספטמבר 2022
(בהשאלה מלסטר סיטי)
(בהשאלה מאסטון וילה) (קפטן)
(בהשאלה מאודינזה)
(בהשאלה מאסטון וילה)
מתייה ולבואנה
מתייה ולבואנה (בצרפתית: Mathieu Valbuena; נולד ב-28 בספטמבר 1984 בברוז', ז'ירונד), הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי באפולון לימסול.
קריירה
ולבואנה נולד בבלאנקפור (Blanquefort) שבאקיטן לאב ממוצא ספרדי ואם צרפתייה. הוא התחיל לשחק בקבוצה בעירו ובגיל שמונה עבר לשחק באקדמיה לנוער של בורדו. הוא שיחק שנתיים בקבוצת הנוער של הקבוצה אולם בתום קריירת הנוער שלו, בורדו לא הייתה מעוניינת בו, בקבוצת הבוגרים. לאחר שיחרורו הוא לא מצא קבוצה מקצוענית ועבר לשחק בקבוצת לאנז'ון קאסטט מליגה CFA 2, הליגה החמישית בצרפת. לאחר עונה בקבוצה זו, הוא עבר לליבורן ששיחקה בליגה השלישית, שם התפתחו יכולותיו המקצועיות. בעונת 2006, יכולתו הטובה שהשפיעה לטובה על כל הקבוצה, גרמה לקבוצות מהליגות המקצועיות בצרפת לעקוב אחריו. בתום אותה עונה הוא עבר לקבוצת אולימפיק מרסיי תמורת 800,000 אירו וחתם שם על חוזה מקצועני ראשון בקריירה שלו. עונתו הראשונה במרסיי לא הייתה מוצלחת וכך גם מחצית עונתו השנייה. אולם בתחילת עונתו השלישית הוא כבש שער ניצחון היסטורי בשלב הבתים של ליגת האלופות במשחקה של מרסיי נגד ליברפול, סדרת משחקים טובים לאחר מכן הביאו אותו לעמדת שחקן מפתח במרסיי והוא נבחר לנבחרת העונה. ב-2 באוגוסט 2014 חתם ולבואנה לשלוש שנים בדינמו מוסקבה הרוסית, ששילמה תמורתו 7 מיליון אירו.
ב-11 באוגוסט 2015 חתם ולבואנה לשלוש שנים באולימפיק ליון עבור 5 מיליון יורו.
ב-28 במאי 2019 חתם באולימפיאקוס.
ב-23 ביולי 2023 חתם באפולון לימסול.
ב-2008 הוא זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת של צרפת אולם משחקו הראשון התרחש רק ב-2010. הוא שיחק רק 21 דקות במונדיאל 2010 ועל אף שהוא היה בסגל של צרפת ליורו 2012 הוא לא שיחק ולו דקה אחת בכל הטורניר. בעקבות הכישלונות של צרפת במונדיאל 2010 ויורו 2012, התמנה דידייה דשאן למאמן הנבחרת והוא החל לשתף יותר את ולבואנה.
תארים
מרסיי
תארים אישיים
הנרי לסקאו
הלמוט "הנרי" לסקאו (באנגלית: Helmut "Henry" Laskau; 12 בספטמבר 1916 - 7 במאי 2000) היה הלך אמריקאי יהודי. היה אלוף ארצות הברית, אלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים ו-4 פעמים אלוף המכביה בהליכה תחרותית.
לסקאו נחשב לאחד מגדולי ההלכים של ארצות הברית.