cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מבצר עתלית
המצודה
מעברו המערבי של החפיר נבנתה החומה הראשונה של המבצר (4). היא התנשאה לגובה של 16 מטרים, וממנה בלטו שלושה מגדלים רבועים (5) אשר שלטו על השטח המת שבתחתית החומה. בתוך החומות נבנו מסדרונות רחבים וחרכי ירי, דבר שאיפשר ניידות ועמדות אש נוחות למגיני המבצר. בדומה למבצרים אחרים שבנו הצלבנים, החומה הכילה למעשה שני מפלסי ירי: הראשון בחרכי הירי שהותקנו בתוך החומות והשני בראש החומה המשונן. בכל אחד משלושת המגדלים נבנו שני פתחים, אחד בדרום המגדל ואחד בצפונו, אשר הובילו אל החפיר ושימשו פתח יציאה נסתר לפשיטות על מחנה האויב במקרה של מצור על השערים הראשיים. מבין שלושת המגדלים החיצוניים השתמר המגדל הדרומי בצורה הטובה ביותר. זהו גם אחד המקומות הבודדים במבצר ששופצו על ידי הממלוכים, אשר הגביהו את המגדל תוך שימוש באבני בנייה קטנות, והתקינו בראשו חרכי ירי.
מאחורי החומה הראשונה של המבצר נבנתה חומה נוספת (6), גבוהה יותר מהחומה החיצונית ובה שובצו שני מגדלי ענק (7) שהיוו את חזיתו המזרחית של המבצר הפנימי. גובהם של המגדלים היה 34 מטרים, וכך הם התנשאו מעל החומה החיצונית בדיוק באותו הגובה שחומה זו התנשא מעל החפיר. מגיני המבצר שאיישו את העמדות שבחומה הפנימית הגבוהה, היו יורים את חיציהם מעל לראשיהם של עמיתיהם שבחומה החיצונית.
פאות המבצר שפנו לכיוון הים בוצרו בחומה יחידה (8), אשר לאורכה נבנה מספר מועט יחסית של מגדלי שמירה ותצפית. יסודותיהן של החומות נחפרו לעומק שמתחת לפני הים. דבר זה הגן על החומות מפני אחת הסכנות הגדולות ביותר באותה התקופה: חיל החפרים. הימצאותם של היסודות מתחת למפלס פני הים מנע חפירה עד אליהם ומיטוטם, כיוון שכל מנהרה שהייתה נחפרת מתחת לחומות הייתה מוצפת עד מהרה במי ים.
הכניסה למבצר נעשתה באופן סדיר משער שנבנה בפאתו הדרומית (9), ואשר נמצא בין החומה הפנימית לחיצונית. השער הוביל אל מסדרון ארוך (10) אשר נשלט באש ובתצפית משתי החומות. שער זה הרוס לחלוטין. בפאה הצפונית, מול השער הראשי, נבנה שער נוסף (11), אולם הוא הוביל אל הים בלבד ולרוב לא נעשה בו שימוש. הכניסה למבצר עצמו, נבנתה בחלק הצפוני של החומה הפנימית. מכניסה זו הוביל אל תוך המבצר מסדרון צר (12) שמצידו הדרומי חומה ומצידו הצפוני קמרונות ששימשו במגוון שימושים.
במעבה החומה הפנימית נבנה מסדרון צר (13) שקישר בין שני מגדל הענק, חיבר את החדרים שבהיקפה של החצר הפנימית והוביל לגרם מדרגות ממנו עלו אל קומתו השנייה של המבצר. שרידי המגדל הצפוני מבין שני מגדלי הענק מתנשאים לגובה רב, וניתן ללמוד דרכו על אופן החלוקה לחדרים במבצר. מגדל זה היה בעל שלוש קומות. הגישה אל קומתו הראשונה הייתה מהמסדרון שבחומה הפנימית ואילו הגישה לקומה השנייה נעשתה דרך גרם המדרגות שבמסדרון זה. הקומה השלישית הייתה שווה בגובהה לגובה שתי הקומות שמתחתיה יחדיו והיא נבנתה מקמרונות צולבים. האולם שבקומה השלישית היה מהמפוארים במבצר כולו, והתבליטים שעל צלעות הקמרונות רומזים על חשיבותו בעיני בוניו. ממגדל הענק הדרומי נותרו רק שרידי היסוד, אולם יש להניח כי הוא דמה לזה הצפוני בפארו.
הכנסייה של המבצר (14) נודעה במשך השנים כאחת מהיפות שבדוגמאות האדריכלות הגותית בישראל, אולם רעש האדמה של שנת 1837 החריבה כמעט עד היסוד. מתיאורים שיש בידינו עולה כי לכנסייה היה אפסיס ראשי אשר פנה לכיוון מזרח ומלבדו עוד שלוש אפסידות נוספות. הכנסייה נבנתה בצורה א-סימטרית ובסגנון גותי "קלאסי". שרידי קירות הכנסייה, על חלונותיהם, מונחים היום במרכז המבנה.
ממערב לכנסייה נבנה אולם קטן ומפואר (15). בצידו המערבי של המבצר, לאורך החומות נבנו מספר רב של אולמות (16), ביניהם גם מטבח (17) וחדר אוכל גדול (18). מאולמות אלו, אשר הם הקרובים ביותר לים, לא נשאר היום כמעט דבר. בחלקו הדרומי של המבצר נבנה מזח (19) לעגינת סירות. היציאה למזח זה הייתה מהחצר הדרומית שמדרום למחסנים (20).
קברו של קופרן
קברו של קופרן (בצרפתית: Le tombeau de Couperin) היא סוויטה לפסנתר סולו מאת מוריס ראוול, שחוברה בין 1914 ל-1917, בשישה פרקים. גרסה לתזמורת נכתבה על ידי המלחין ב-1919, אך היא כוללת רק ארבעה מתוך ששת הפרקים המקוריים. כל פרק ביצירה המקורית מוקדש לזכר אחד (או שניים) מחבריו של המלחין, שנפלו בקרבות מלחמת העולם הראשונה; ראוול עצמו היה נהג בתקופת המלחמה.
כותרת היצירה במשמעותה המילולית עשויה להביא למחשבה, שהסוויטה היא יצירה תוכניתית, המתארת את המראות והרגשות שחווה מי שמבקר את קברו של קופרן. לאמיתו של דבר, tombeau הוא מונח מוזיקלי, שהיה פופולרי במאה ה-17 במובן של "יצירה לזכרו של אדם". "קופרן" המסוים (מתוך משפחה שנודעה במוזיקאים שהוציאה במשך כמאתיים שנה), שאת זכרו התכוון ראוול להנציח לצד ידידיו חללי המלחמה, הוא כנראה פרנסואה קופרן "הגדול" (1668-1733). ראוול הצהיר, מכל מקום, שלא התכוון בשום פנים לחקות או לייחס את יצירתו לקופרן עצמו, אלא להקדיש אותה כמנחת כבוד לחינניות המלבבת של סוויטת המקלדת מתקופת הבארוק. כוונתו זו מוצאת ביטוי במבנה, המחקה את סוויטת המחולות הבארוקית. כתרגיל הכנה, עיבד ראוול פורלאן (ריקוד עממי איטלקי) מן הסוויטה הרביעית של "הקונצרטים המלכותיים" של קופרן, ומבנה הפורלאן נשמר בעיבוד של ראוול. ואולם, הנאו-קלאסיציזם של ראוול מגיח ועולה מן המקור הבארוקי במלודיה הדיאטונית והכרומטית שלו בנוסח המאה ה-20 ובהרמוניות הפיקנטיות.
על הביקורת שהושמעה כנגדו על היצירה הקלילה והמהורהרת לעיתים שחיבר על נושא קודר כל כך השיב ראוול: "המתים עגומים דיים בדומייתם הנצחית."
Loca (שיר של דנה אינטרנשיונל)
"Loca" (בעברית: "מְטוֹרָף") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. הוא יצא לאור ב-30 במאי 2013, על ידי חברת התקליטים NMC, כסינגל שלא מתוך אלבום. מילות השיר נכתבו על ידי אינטרנשיונל באנגלית, ספרדית וג'יבריש, בעוד DISIAC היו אחראים על ההפקה המוזיקלית שלו.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הישראלי ודורג במצעדים נוספים ברחבי העולם.
במרוצת השנים, זכה השיר להצלחה רבה בישראל ומחוצה לה ובשנת 2022 דורג במקום החמישי ברשימת "20 שירי הגאווה הטובים ביותר – בכל הזמנים".
רקע וכתיבה
"Loca" והווידאו קליפ הנלווה שלו נוצרו לרגל השתתפותה של אינטרנשיונל במסיבת גאווה של שמעון שירזי שאירעה ב-7 ביוני 2013 באומן 17 בתל אביב. השיר נכתב בשפה הספרדית (כמו גם שמו, "Loca" שפירושו "מטורף") ומכיל ברובו קטעים בג'יבריש ובאנגלית. הקטעים בשפה האנגלית לקוחים מתוך השיר "Power".
בריאיון ל-ynet הצהירה אינטרנשיונל: "להופיע אצל שירזי זה תמיד כמו לחזור הביתה. אחרי כל ההופעות בארץ ובעולם, הקליפים, הטלוויזיות, אין כמו התחושה החמימה הזו שאני חוזרת למשפחה שלי... זה המקום היחיד שבו אני עומדת על הבמה ומרשה לעצמי לדבר בין השירים כמו שבאמת בא לי, כאילו אני בסלון עם 2,000 חברים".
"Loca" הופץ כסינגל לקראת סוף מאי ותחילת יוני 2013 על גבי תקליטור. הוא פורסם בסמוך למצעד הגאווה בתל אביב והיה לשיר הגאווה של אותה השנה.
וידאו קליפ
את הווידאו קליפ הרשמי של "Loca" ביים רועי רז והפיקו ליין ה-FFF של שירזי וסמירנוף, והוא צולם בתחנת הכוח אשכול. הוחלט לצלם אותו בשחור-לבן. באותה העת, נחשב לאחד הקליפים המושקעים ביותר של אינטרנשיונל. במאקו הצהירו: "הקליפ מנסה להתחקות אחרי הסגנון של ליידי גאגא בקליפים כמו 'Alejandro', כולל מסכות, גברים עירומים וסוס". בוואלה! נכתב: "כשזה מגיע לרמת קליפים – דנה אינטרנשיונל מתעלה על כולם – בכל פעם מחדש. כן, זה לא ממש משנה לכמה זמן תעלם הדיווה מהרדאר, החזרה שלה לתודעה תמיד תהיה מעניינת ורוב הפעמים תעורר פרובוקציה ובאזז... היא החליטה לצלם קליפ לשיר החדש שלה 'LOCA', או במילים פשוטות - משוגעת. וכמו תמיד, אצל דנה כמו אצל דנה – הכל בגדול... שם, בין הטורבינות, החליפה דנה מספר לוקים, פאות ושמלות – וצילמה את אחד הקליפים היותר מושקעים ומרהיבים שנראו בתעשיית המוזיקה הישראלית".
את הקליפ החליטה אינטרנשיונל לצלם מתחת לעיני הציבור והתקשורת ובהמשך הצהירה בנענע10: "גם אחרי כל השנים האלה, וצילום הקליפים, עדיין בבוקר הצילומים אני קמה עם כאבי בטן מחששות... תמיד יש בי פחד שהדברים לא יצליחו כמו שאני מקווה, ולכן אני מעדיפה לבוא עם התוצרת, ולוותר על יחסי הציבור שקשורים לברברת של העשייה עצמה".
אינטרנשיונל סיפרה על הקליפ ל-ynet: "קליפ מבחינתי הוא כלי ביטוי אמנותי מהאהובים עלי. זה מדיום שנותן לי אפשרות להביע את עצמי באופן ששום במה אחרת לא נותנת. בארץ זה לא פשוט. חבל מאוד שככה נראית תעשיית הקליפים אצלנו... על הקליפ הזה אחראים שירזי והבמאי המוכשר בטירוף רועי רז. הם יצרו עולם אפוקליפטי ודקדנטי, אם כי מסביר פנים במידה, גם למציצנים שסתם בא להם לבקר שם לשלוש דקות".
רובה סער
רובה סער (ראשי תיבות: רוס"ר) הוא סוג של רובה מודרני צבאי המאפשר הן ירי חצי-אוטומטי (יריות בודדות) והן ירי אוטומטי מלא (ירי בצרורות). רובה סער שונה מרובה בריחי או רובה מטען בכך שבנוסף לירי כדורים בודדים, הוא מסוגל לירות באופן אוטומטי מלא, כל עוד ההדק לחוץ. לכן רובה סער הוא מקרה פרטי של רובה אוטומטי. הדרישה לרובה סער באה כתוצאה מכך שתת-מקלעים השתמשו בקליעי אקדח (9 מ"מ) והיו מאוד לא מדויקים לטווחים ארוכים, ועוצמת האש שלהם הייתה נמוכה בגלל הקליבר שנבחר. רובה הסער משלב בין הטווח והעוצמה של רובה המטען לבין קצב האש של תת-המקלע.
התפתחות רובי הסער בעולם
בשנות ה-80 של המאה ה-20 החלה מגמה לפתח רובי סער בתצורת bullpup (בולפאפ). זוהי תצורה בה מנגנון הירי והבריח נמצאים בתוך קת הרובה, ואילו ההדק ממוקם באזור אמצע הקנה, ולא ליד המחסנית. היתרון בתצורה זו הוא שהיא מאפשרת לייצר רובי סער קצרים וקומפקטיים אך בעלי קנה ארוך יחסית, תכונה שהכרחית לשמירה על ביצועיהם מבחינת דיוק, טווח ועוצמת אש. חסרונה של תצורת ה-bullpup היא אי-נוחות בהחלפת מחסנית וחוסר היכולת להחליף כתף עקב פליטת תרמילים מהקת, קרוב לפניו של היורה (רובים מסוימים פתרו בעיה זו במידה חלקית). רובים אלו זכו לפופולריות באירופה ואומצו בידי צבאות בריטניה (SA80), צרפת (FAMAS) ואוסטריה (שטייר AUG).
בשנות ה-90 של המאה ה-20 החל מעבר לתצורת קרבין - רובה סער בעל קנה מקוצר. הסנונית המבשרת של תופעה זו היה רובה CAR15 של חברת קולט וארמלייט, שהיה בעצם גרסה מקוצרת לרובה ה-M16 עם שיפורים בארגונומיה ובעיצוב החיצוני. במחצית השנייה של שנות ה-90 פיתחה קולט את רובה ה-M4 קרבין שהיווה גרסה מקוצרת לרובה M16A2. הקנים של רובים אלה היו קצרים באופן משמעותי יחסית לקנה של ה-M16 הארוך, דבר שפגע בביצועיהם מבחינת דיוק לטווחים ארוכים. כדי להתגבר על הבעיה, הוחלף הקנה הרגיל של ה-M16 בקנה מעובה עם מעלה סלילים 1:7 שנועד לירות תחמושת SS109. אבק השרפה המוגבר שבתרמיל היה אמור לפצות על קוצר הקנה. יתרונם הגדול של רובי הקרבין הללו הייתה הנדסת אנוש מתקדמת, יכולת להתקין על הנשק מגוון רב של עזרים טקטיים באמצעות מסילות ייעודיות, וגודל קומפקטי המאפשר תמרון באזורים צפופים - דבר חשוב ביותר בלוחמה בשטח בנוי ומבצעי מלחמה בטרור - שנהפכו ליותר ויותר נפוצים בתקופה זו.
רובי הסער בצה"ל
בשנות ה-50 של המאה ה-20 התבסס צה"ל על 3 כלי נשק עיקריים בחי"ר:
לכל אחד מכלי נשק אלה היו חסרונות ויתרונות, אך שלושתם נחשבו ללא מספיק טובים. המגרעת העיקרית של העוזי הייתה הטווח הקצר שלו בעוד שרובה ה-FN סבל מחוסר אמינות ועמידות לתנאים קשים, ומשקלו העיק על החיילים. בעקבות מבצע קדש (1956) ומלחמת ששת הימים (1967) בה נלחמו החיילים הישראלים מול המצרים במדבר סיני, כאשר האחרונים חמושים ב-AK-47 (קלשניקוב), הוחלט בצה"ל שחיל הרגלים צריך נשק אישי חדש שיעמוד בסטנדרטיים המודרניים (של אז). צה"ל דרש רובה סער שיוכל לירות הן בבודדת והן באוטומטי מלא, שיהיה עמיד לתנאי מדבר קשים ושיהיה מדויק וקל לתפעול. בשנות ה-70 של המאה ה-20 הגיע התכנון לשלב מתקדם ושני המועמדים הסופיים היו ה"גל" של עוזיאל גל והרובה של ישראל גליל (בלשניקוב), שהיה מבוסס על חיקוי פיני ל-AK-47. הרובה של גליל זכה במכרז ויוצר תחת השם "גליל". מספרים מעטים של הגליל נכנסו לשירות עוד במלחמת יום הכיפורים אך רק ב-1974 הוא אומץ כרובה הסטנדרטי של יחידות השדה של צה"ל. ביום הכיפורים זכתה ישראל לסיוע צבאי מארצות הברית ובמסגרתו הגיעו לארץ אלפי רובי M16. הללו שימשו את החיילים במלחמה והיו עדיפים בהרבה על הרומ"טים, אך בתום המלחמה הונפקו לחילות שאינם מסתערים, מאחר שצה"ל אימץ את הגליל עבור היחידות המסתערות. הגליל היה רובה אמין וחזק, אך שקל הרבה (כ-4 ק"ג ריק), דבר שהעיק על החיילים שנלחמו איתו. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 ערך צה"ל השוואה בין הגליל ל-M16 וקבע שהאחרון מדויק יותר ונוח יותר, והוא הועדף על פני הגליל כנשק הסטנדרטי של יחידות החי"ר בצה"ל. בהמשך החליפו רובי ה-M16 הארוכים והמקוצרים את רובי ה"גליל" ששירתו בחיל השריון וחיל התותחנים, אך עדיין ניתן למצוא רובי "גליל" ו"גלילון" בחילות אלה.
החל משנות ה-80 של המאה ה-20, בהן התנסה צה"ל אינטנסיבית בלוחמה בשטח בנוי, הורגש הצורך ברובה סער קומפקטי. הפתרון של צה"ל לכך היה הסבה של רובי סער קיימים לרובים בעלי קנה מקוצר. חלק מההסבות נעשו בסדנאות של חיל החימוש, ובהן קנים נוסרו וקוצרו, וחלקי רובים הוחלפו. רובים אלה נקראו "מקוצרים". במקרים אחרים, פותחו במיוחד רובים בעלי קנה מקוצר, כגון ה"גלילון" - גרסת הקרבין של רוס"ר הגליל. רק בשנות ה-90 החל צה"ל ברכש של רובי קרבין מודרניים מסדרת ה-M16. הרובים המקוצרים הראשונים שנרכשו היו ה-CAR15 ורובה Colt Commando (נקראו בעגה "מקוצרר"), שנרכשו באופן ספורדי על ידי היחידות הלוחמות. החל מ-1997 החל צה"ל גם ברכש של רובי M4 קרבין, והחל משנת 2000 נהפכו רובי ה-M4 ו-M4A1 לרובי הסער הסטנדרטיים של היחידות הלוחמות (בעיקר חי"ר והנדסה קרבית). ככלל, בצה"ל המונח "מקוצר" הוא ביטוי הסלנג הצה"לי למונח המקצועי "קרבין".
בשנת 2002 הוחלט לאמץ את הרובה הישראלי תבור TAR-21, שפיתחה תע"ש, כנשק הסטנדרטי של יחידות החי"ר בצה"ל. במבחנים השוואתיים בין התבור ל-M4, זכה התבור בנקודות (אך לא בנוק-אאוט). התבור בנוי בתצורת bullpup, שנחשבת למהפכנית בצה"ל, ובנוי בטכנולוגיות מודרניות: כיסוי מחומרים מרוכבים, דגש על הנדסת אנוש, כוונת מתקדמת, ועוד. צה"ל החל להצטייד בתבור (בדגם הקומנדו CTAR-21) החל מ-2006, והוא זכה לטבילת אש מבצעית במבצע עופרת יצוקה בסוף 2008. ב-2010 הוחלט שדווקא המיקרו-תבור בעל הקנה הקצר יותר יהיה הנשק האישי של חטיבות החי"ר, והחלה ההצטיידות בו בחטיבת גולני וחטיבת גבעתי. ב-2014 הוחלט על הצטיידות ברובה מיקרו-תבור משופר (הדגם X-95-L), בעל קנה ארוך יותר, כנשק האישי של היחידות הלוחמות, וב-2018 הצטייד בדגם המשופר תבור X-95 פלאט-טופ עם קנה באורך 38 ס"מ.
בשנת 2011 הוצג אבטיפוס של רובה סער ישראלי חדש, ה"גלבוע", מתוצרת חברת סילבר שאדו הירושלמית, שהוא בתצורת AR15, ולו גרסת 2 קנים שמאפשרת ירייה של 2 כדורים במכת אש אחת. גרסה זו הוצגה בתערוכת ישראל דיפנס 2013. ב-2021 הציגה תעשיות נשק לישראל IWI שני רובי סער: הערד והכרמל. רובים אלו לא נרכשו בידי צה"ל.
דגמים נפוצים
להלן רשימה מקוצרת של רובי הסער העיקריים בשימוש צבאות העולם:
מעמד משפטי של נישואים בקרב זוגות מאותו המין
המעמד המשפטי של נישואים בקרב זוגות מאותו המין שהפך לחוקי לראשונה בהולנד בשנת 2001, השתנה באופן בינלאומי מאז תחילת המאה ה-21. נכון ליוני 2023, כ-36 מדינות ברחבי העולם מכירות באופן רשמי בנישואים חד-מיניים בשטחן.
האיחוד האירופי
ב-5 ביוני 2018, בית הדין האירופי לצדק קבע, במקרה מרומניה, כי בתנאים הספציפיים של הזוג המדובר, לזוגות מאותו המין נשואים קיימות זכויות תושבות זהות לזוגות נשואים אחרים במדינות האיחוד האירופי, אפילו אם אותה מדינה אינה מתירה או מכירה בנישואים של זוגות מאותו המין.
בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם
ב-8 בינואר 2018, בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם (IACHR) קבע כי האמנה האמריקאית לזכויות אדם מחייבת החלת לגליזציה של נישואים של זוגות מאותו המין. פסיקת הציון הובילו ישירות ללגליזצית הנישואים בקוסטה ריקה ובאקוודור וקבעה חסר תקדים מחייב במדינות החתמות האחרות. בית המשפט המליץ לממשלות להוציא גזירות זמניות המתאימות לנישואים של זוגות מאותו המין עד להכנסת חקיקה חדשה רשמית. פסק הדין חל על ברבדוס, בוליביה, צ'ילה, קוסטה ריקה, הרפובליקה הדומיניקנית, אקוודור, אל סלוודור, גואטמלה, האיטי, הונדורס, מקסיקו, ניקרגואה, פנמה, פרגוואי, פרו וסורינאם.
פסק הדין הוביל ישירות ללגליזציה של נישואים של זוגות מאותו המין בקוסטה ריקה ובאקוודור. בעקבות פסק הדין הוגשו תביעות בנוגע לנישואים של זוגות מאותו המין גם בבוליביה, הונדורס, פנמה, פרגוואי (להכרת נישואים שנערכו מחוץ למדינה), ופרו, מדינות הנמצאות בסמכותו של בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם.
אוסטרליה
אוסטרליה הפכה למדינה השנייה ביבשת אוקיאניה שהפכה נישואים חד-מיניים לחוקים (לאחר ניו זילנד) כאשר הפרלמנט האוסטרלי העביר הצעת חוק בנושא ב-7 בדצמבר 2017. הצעת החוק קיבלה הסכמה מלכותית ב-8 בדצמבר ונכנסה לתוקף ב 9 בדצמבר 2017. החוק הסיר את האיסור על נישואים חד-מיניים שהיה קודם לכן. אותה חקיקה חוקית גם נישואים חד-מיניים בכל השטחים החיצוניים של אוסטרליה.
ונואטו
ונואטו אינה מכירה באיגודים חד-מיניים או נישואים מאותו המין.
ביוני 2014 דנה הוועדה לחוקי ונואטו בנושא נישואים חד-מיניים, וציינה את ההתפתחויות במדינות היבשת אוסטרליה השכנה וניו זילנד. הנציבות ציינה כי חוק הנישואים אינו אוסר על הכרתם של נישואים חד-מיניים (וגם לא זה מאפשר אות קיומם במפורש). כמו כן, נקבע כי לגליזציה של נישואים חד-מיניים תאפשר לאנשי קהילת הלהט"בי "להגשים את זהותם המינית או את נטייתם המינית ללא דיכוי או חשש שיעמידו אותם לדין", אך נמצא כי ההתנגדות הדתית ללגליזציה תהיה גבוהה.
ניו זילנד
ב-14 במאי 2012, הצהירה חברת הפרלמנט, לואיזה וול, ממפלגת הלייבור כי תגיש את הצעת חוק לתיקון הנישואים (הגדרת הנישואים), שתאפשר לזוגות חד-מיניים להינשא. הצעת החוק עברה את הקריאה הראשונה והשנייה ב-29 באוגוסט 2012 וב-13 במרץ 2013, בהתאמה. הצעת החוק קיבלה הסכמה מלכותית מהמושל הכללי ב-19 באפריל ונכנסה לתוקף ב-19 באוגוסט 2013.
חוק הנישואים הניו זילנדי חל רק על מדינת ניו זילנד ושטח חסות רוס ביבשת אנטארקטיקה. לטריטוריה הקשורה של ניו זילנד, טוקלאו והמדינות הקשורות אליה, איי קוק וניואה, יש חוקי נישואים משלהם והן אינן מקיימות או מכירות בנישואים חד-מיניים נכון ליולי 2021.
מרכז האנקינג
מגדל מרכז האנקינג הוא גורד שחקים בעיר שנג'ן, שבמחוז גואנגדונג, שבסין. גובהו 358.9 מטרים ומכיל 65 קומות. הבנייה החלה בשנת 2013 והסתיימה בשנת 2018.
מעמד משפטי של נישואים בקרב זוגות מאותו המין
פלאו
חוקת פלאו מגדירה את הנישואים בין גבר לאישה בלבד. איסור הנישואים של זוגות מאותו המין נוסף לחוקה בשנת 2008 בין 22 התיקונים שהועברו במהלך משאל ה-4 בנובמבר 2008.
בשנים האחרונות החלו מהלכים לביטול איסור החוקה לנישואים חד-מיניים. ביולי 2019, בתשובה לשאלה במסיבת עיתונאים שבועית על מחשבותיו בנושא, אמר הנשיא טומי רמנגסו ג'וניור כי הוא תומך במחיקת האיסור, ואמר כי הוא מאמין בשוויון מלא, ומיתג אותו כמפלה באומרו, "מי ששונה לא אומר שהם צריך להיות אזרח ממדרגה שנייה, או שהוא לא יכול לתרום לקהילה. לכן אני רוצה להבהיר שאני לא מאמין בתיקון החוקתי שקידם אפליה. אני רוצה שיהיה מתועד שאני תומך בזכויות של כל אדם, כל פלואן, שיתייחסו אליו באופן שווה... בואו נתייחס זה לזה בכבוד ובכבוד. זה לא יהיה חיובי עבורנו ברמת האו"ם כמגמה ברחבי העולם אשר נפתחת לזכויות הפרט הללו, ואנו במקום לוקחים צעד אחורה". רמנגסאו סיים את הצהרותיו במשפט, "כל עוד הם מאמינים באלוהים כמו כולם, אנו יכולים להתייחס זה לזה בכבוד ובכבוד". פעילים מקומיים מחאו כפיים לתגובותיו וכינו זאת "מעשה מפתיע ומתקדם מאוד".
מרכז האנקינג
המגדל הוא המגדל ה-9 בגובהו בשנג'ן.
מעמד משפטי של נישואים בקרב זוגות מאותו המין
אוסטריה
מאז 1 בינואר 2010, זוגות חד-מיניים באוסטריה הורשו להיכנס לשותפויות רשומות.
בדצמבר 2015 דחה בית המשפט לעניינים מנהליים בווינה תיק הקובע איסור על נישואים חד-מיניים. התובעים ערערו לבית המשפט החוקתי, אשר ביטל את האיסור בטענה כי אינו חוקתי ב-5 בדצמבר 2017, החל מ-1 בינואר 2019. בית המשפט החליט בנוסף כי איגודים אזרחיים יהיו פתוחים הן עבור בני אותו המין והן עבור אנשים אחרים - זוגות מין מאותו תאריך ואילך.
אוקראינה
סעיף 51 לחוקה האוקראינית מגדיר את הנישואים כאיגוד מרצון בין גבר לאישה. לא קיימת הכרה משפטית בנישואים חד-מיניים, ואין הכרה מוגבלת יותר לזוגות חד-מיניים.
ב-23 בנובמבר 2015 אישרה הממשלה תוכנית פעולה ליישום האסטרטגיה הלאומית לזכויות אדם עד שנת 2020, הכוללת את ההבטחה לנסח הצעת חוק ליצירת שותפויות אזרחיות רשומות לזוגות חד-מיניים עד 2017 בין היתר. עם זאת, בתחילת 2018, משרד המשפטים הצהיר כי "לא ניתן ליישם פיתוח והגשת טיוטה לחוק בנושא לגליזציה של שותפות אזרחית רשומה באוקראינה" בגלל "פניות רבות מהמועצות האזוריות, המועצה. של כנסיות וארגונים דתיים אחרים". ביוני 2018 אישר משרד המשפטים כי נכון להיום "אין כל עילה משפטית" לנישואים חד-מיניים ולשותפויות אזרחיות באוקראינה של זוגות חד-מיניים.
איטליה
באיטליה, הערים בולוניה, נאפולי ופאנו החלו להכיר בנישואים חד-מיניים אשר נעשו בתחומי שיפוט אחרים ביולי 2014, ואחריהן אמפולי, פורדנוה, אודינה וטריאסטה בספטמבר, ופירנצה., פיומבינו, מילאנו ורומא באוקטובר, ועל ידי באגריה בנובמבר. עם זאת, מועצת המדינה האיטלקית ביטלה את הנישואים הללו באוקטובר 2015 בטענה כי אינם חוקיים.
ב־25 בפברואר 2016 העביר הסנאט האיטלקי הצעת חוק המתירה איגודים אזרחיים לזוגות חד-מיניים. אותה הצעת חוק אושרה על ידי לשכת הצירים ב-11 במאי 2016. נשיא איטליה חתם על החוק בחוק ב-22 במאי 2016 והחוק נכנס לתוקף ב-5 ביוני 2016.
ביום 31 בינואר 2017 קבע בית המשפט העליון לקסציה באיטליה כי ניתן להכיר במלואם בנישואים חד-מיניים שנערכו מחוץ למדינה, כאשר לפחות אחד משני בני הזוג הוא אזרח במדינות האיחוד האירופי בהן נישואים חד-מיניים הם חוקיים.
איסלנד
נישואים חד-מיניים הונהגו באיסלנד באמצעות חקיקה שקבעה הגדרה נייטרלית מגדרית לנישואים שהונהגה על ידי ממשלת הקואליציה של הברית הסוציאל-דמוקרטית ותנועת השמאל הירוק. החקיקה הועברה פה אחד על ידי הפרלמנט האיסלנדי ב-11 ביוני 2010, ונכנסה לתוקף ב-27 ביוני 2010, והחליפה מערכת קודמת שהיוותה רק שותפויות רשומות לזוגות חד-מיניים.
ראש הממשלה יוהנה סיגורדרדוטיר בין השנים 2009–2013 ובת זוגה היו בין הזוגות החד-מיניים הנשואים הראשונים במדינה.
אירלנד
לפני החלתם של נישואים חד-מיניים באירלנד, החוק לשותפות אזרחית ולזכויות וחובות מסוימות של מגורים משותפים לשנת 2010 אפשר לזוגות מאותו המין להיכנס לשותפויות אזרחיות. החוק נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2011 והעניק לזוגות חד-מיניים זכויות ואחריות הדומות לאלה שנישואים אזרחיים, אך לא שוות.
ב-22 במאי 2015 קיימה אירלנד משאל עם שהציע להוסיף לחוקה האירית: "ניתן לכרות נישואים על פי חוק על ידי שני אנשים ללא הבחנה במינם". ההצעה אושרה וב-29 באוגוסט 2015, נשיא אירלנד, מייקל היגינס, חתם על תוצאת משאל העם באותו החודש, ואירלנד הפכה למדינה הראשונה בעולם שאישרה נישואים חד-מיניים במשאל ארצי. נישואים חד-מיניים זכו להכרה חוקית באירלנד ב-16 בנובמבר 2015.
אלבניה
נישואים חד-מיניים או איגודים אזרחיים אינם מוכרים כיום באלבניה. אף על פי שראש הממשלה סאלי ברישה הודיע ביולי 2009 כי מועצת השרים תדחוף להצעת חוק להכרה בנישואים בין בני זוג מאותו מין אשר לדבריו, הצעת החוק כבר הובאה לפרלמנט של אלבניה. החוק נגד אפליה על רקע נטייה מינית המוצע, שאושר פה אחד ב-4 בפברואר 2010, לא התייחס לנישואים חד-מיניים. ארגונים לזכויות הומוסקסואלים שיבחו את החוק החדש אך אמרו כי הם מקווים כי ברישה יעמוד בסופו של דבר על הבטחתו על לגליזציה של נישואים חד-מיניים.
איגלי טוטוזאני, עו"ד העם (המשרד האלבני של היועמ"ש, גוף המייעץ לצדק לציבור), הודיע באוקטובר 2013 כי הוא יערוך הצעת חוק לפרלמנט לדיון על שינויים בקוד המשפחתי שיאפשר הכנסת נישואים חד-מיניים. בשנת 2017 הודיע קריסטי פינדר, מנכ"ל קבוצת הלהט"ב האלבנית "PRO LGBT" כי ארגונו יגיש תביעה בבקשה להכרה באיגודים חד-מיניים. באפריל 2018 פרקליטת העם החדשה, ארינדה בלנקה, יצאה לתמיכה בנישואים חד-מיניים והתחייבה לתמוך בזכויות להט"ב, אך נכון לשנת 2020 לא קרה שום שינוי, כאשר פעילי להט"ב מתחו ביקורת על חוסר המעש של הממשלה.
ביוני 2020 ציינה הנציבות האירופית נגד גזענות ואי-סובלנות כי היעדר הכרה משפטית לזוגות חד-מיניים "עלולה להוביל לצורות שונות של אפליה ויש לתקנן", והמליצה לפרלמנט של אלבניה להעביר חקיקה המספקת הכרה משפטית של שותפויות חד-מיניות.
אנדורה
מאז 2005, זוגות חד-מיניים יכלו לרשום את השותפות שלהם בשם "איחוד יציב של זוג" באנדורה. ב-21 באפריל 2009 הודיע ז'אומה ברטומאו קסאני, מנהיג המפלגה הסוציאל-דמוקרטית כי המפלגה תדחף לדיון בנושא נישואים חד-מיניים באנדורה אם תנצח בבחירות 2009. הסוציאל-דמוקרטים ניצחו בבחירות וברטומאו הפך לראש ממשלה ב-5 ביוני 2009, אך לא ננקטה שום פעולה לאחר מכן כדי להכשיר נישואים חד-מיניים. בינואר 2013 העניקה מועצת המשפט העליון של אנדורה לצדק לקבצת ביטוח לאומי לחואן גרסיה פרז, שהתחתן עם בעלו המנוח בספרד, אך מעולם לא הגיש בקשה למעמד של שותפות פנים באנדורה. הנישואים החד-מיניים הראשונים אשר הוכרו באנדורה התרחשו בשגרירות צרפת באנדורה לה ולה בנובמבר 2013. הנישואים נערכו על פי החוק הצרפתי, שכן צרפת אישרה נישואים חד-מיניים מוקדם יותר באותה שנה.
ב-31 במרץ 2014, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הציגה הצעת חוק להכנת נישואים חד-מיניים. ב-29 במאי 2014 הצעת החוק נדחתה על ידי המועצה הכללית. תומכי הצעת החוק אספו כ-3,000 חתימות לתמיכת נישואים חד-מיניים, שהגישו בפני המועצה (עם אוכלוסייה של כ-77,386 בכלל המדינה נכון ל-2021). ב-2 ביוני 2014, בעקבות הודעה מוקדמת יותר, הציגה מפלגת הדמוקרטים למען אנדורה הצעת חוק לאיחוד אזרחי בפני המועצה הכללית במקום נישואים. הצעת החוק המוצעת תקים איגודים אזרחיים השווים לנישואים בכל פרט לשם, ותעניק גם לזוגות חד-מיניים אימוץ משותף. ב-27 בנובמבר 2014 הצעת החוק הועברה להצבעה. ב-24 בדצמבר, הצעת החוק פורסמה בכתב העת הרשמי, לאחר פרסום הודעתו של הנסיך-שותף פרנסואה הולנד, משום שנדרשה חתימת אחד משני הנסיכים המשותפים להעברתה. הוא נכנס לתוקף ב-25 בדצמבר. קבוצות זכויות להט"ב מקומיות, בראשות קרלס פריאה, גינו את חוק האיחוד האזרחי כמפלה ומלא ליקויים משפטיים. הקבוצות הציעו צעדים משפטיים להשגת הזכות לנישואים.
ב-10 במרץ 2020, שלוש מפלגות שהקימו את הקואליציה השלטונית, הדמוקרטים, המפלגה הליברלית והאזרחים המחויבים, הציגו את טיוטת הצעת החוק להתרת נישואים חד-מיניים. הצעת החוק הובאה בפני המועצה הכללית ב-24 בנובמבר 2020. ב-17 בדצמבר, לאחר התייעצות ציבורית, פרסמה הממשלה את אישור הצעת החוק. הצעת החוק נמצאת כעת בהתייעצות ציבורית עד 16 בספטמבר 2021, בעקבות מספר הארכות ותכלול "נישואים קנוניים" המבוצעים על ידי הרשויות הדתיות ו"נישואים אזרחיים".
אסטוניה
אסטוניה הכירה הסכם נישואי חוזה מאז 1 בינואר 2016 בכך שהיא מאפשרת לזוגות חד-מיניים לחתום על הסכם משותף ובכך הפכה למדינה הראשונה לשעבר הסובייטית שעשתה זאת.
בנוסף, בדצמבר 2016 הוכרו על ידי בית משפט נישואים חד-מיניים שנערכו בשוודיה ונרשמו במרשם האוכלוסין. בספטמבר 2018, לאחר פסק דין של בית הדין האירופי לצדק, קבע בית משפט באסטוניה כי יש להתייחס לזוגות חד-מיניים באותה צורה כמו לזוגות אחרים במתן היתרי תושבות שאושר על ידי בית המשפט העליון ביוני 2019.
בולגריה
בולגריה אינה מכירה בשום סוג של איגודים חד-מיניים. נושאי הנישואים החד-מיניים, שותפויות רשומות חד-מיניות, אימוץ ילדים על ידי זוגות חד-מיניים נדונו לעיתים קרובות בשנים האחרונות. חוקת בולגריה מגדירה את הנישואים כאיחוד בין גבר לאישה, ולמעשה אוסרת על לגליזציה של נישואים חד-מיניים. רק נישואים אזרחיים מוכרים על פי החוק בבולגריה.
בשנים 2008 ו-2009 התקיימו דיונים רבים בכמה תחנות טלוויזיה לאומיות בנושא שותפויות רשומות בהשתתפות פוליטיקאים, מנהיגים דתיים, פעילים הומואים ואנשים אחרים. החל מאפריל 2009 התקיים דיון על הכנסת שותפויות רשומות חד-מיניות בבולגריה. הממשלה הציעה לאספה הלאומית להצביע בעד קוד המשפחה החדש, שהיה אמור לכלול שותפויות רשומות.
איגודים אלה לא היו פתוחים לזוגות חד-מיניים. עם זאת, ב-16 ביולי 2008 הציעה הוועדה להגנה מפני אפליה בבולגריה להרחיב את הזכות לשותפויות רשומות גם לזוגות חד-מיניים. הכנסייה הקתולית הודיעה לאחר מכן על התנגדותם להכרה בשותפויות רשומות, והביעה חשש שהכרה משפטית רשומה בשותפויות רשומות הן לזוגות מינים שונים והן לזוגות חד-מיניים "תחליש ותסכן את מוסד הנישואים". חלק מהמתנגדים הצהירו עוד כי קוד המשפחה יאפשר לגליזציה של גילוי עריות ופוליגמיה למרות טיוטת הקוד האוסרת במפורש על שניהם. לבסוף, ב-12 ביוני 2009, לאחר שנתיים של דיונים, קוד המשפחה החדש הועבר ללא הסעיף על שותפויות רשומות לזוגות חד-מיניים.
בשנת 2012 החלו שוב דיונים בשאלה האם על קוד המשפחה להכיר בשותפויות רשומות, ולהעניק לזוגות מגורים מספר זכויות העומדות לזוגות נשואים, כולל הזכות לאמץ, זיכויים משותפים ומתן הסכמה לטיפול רפואי. המתנגדים טענו כי לגליזציה של שותפויות רשומות "תחליש" את הנישואים, שהיא מנוגדת למוסר של בולגריה וכי היא "תבלבל" ילדים, ואילו התומכים טענו כי היא תגן על משפחות שבוחרות שלא להתחתן, כמו גם על ילדים במשפחות כאלה. על פי המכון הלאומי לסטטיסטיקה, כ-59% מכלל הילדים הבולגרים שנולדו בשנת 2012 נולדו להורים לא נשואים.
החוקה הבולגרית אוסרת על הכרה בנישואים חד-מיניים. לפיכך, הדרך היחידה להכשיר נישואים חד-מיניים בבולגריה היא תיקון החוקה, המחייבת רוב של שני שלישים בפרלמנט בשלוש הזדמנויות.
ב-5 ביוני 2018, בית הדין האירופי לצדק (ECJ) קבע כי על מדינות חברות באיחוד האירופי (כולל בולגריה) להכיר בחופש התנועה ובזכויות התושבות של בני זוג מאותו המין, בתנאי שבן זוג אחד הוא אזרח האיחוד האירופי. בית המשפט קבע כי מדינות חברות באיחוד האירופי רשאיות לבחור אם לאפשר נישואים חד-מיניים, אך אינן יכולות לפגוע בחופש המגורים של אזרח האיחוד האירופי ובן זוגם. יתר על כן, בית המשפט קבע כי המונח "spouse" (בן/בת זוג) הוא נייטרלי מגדרית, וכי אין זה מרמז בהכרח על אדם מהמין השני.
בהסתמך על פסק הדין, בית משפט בסופיה העניק לזוג חד-מיני את הזכות להתגורר בבולגריה ב-29 ביוני 2018. בני הזוג, אישה אוסטרלית ובת זוגה הצרפתייה, נישאו בצרפת בשנת 2016, אך לא קיבלו תושבות בבולגריה בשנה. מאוחר יותר כשניסו לחדש את מעמד התושבות שלהם, אשר הוענק בעבר על פי הנחיית הניידות של האיחוד האירופי. בינואר 2019 הגישו גורמי הגירה בולגרים ערעור על ההחלטה. עם זאת, ב-25 ביולי 2019, בית המשפט לעניינים מנהליים עליון בבולגריה אישר את פסיקת בית משפט. עורכת הדין של בנות הזוג, דניצה ליובנובה, אמרה כי המהלך יכול להיות צעד ראשון חשוב לקראת לגליזציה של נישואים חד-מיניים בבולגריה.
בוסניה והרצגובינה
ב-19 באוקטובר 2018 אימצה הפדרציה של בוסניה והרצגובינה (FBiH) בקשה ללגליזציה של איגודים אזרחיים "הפריט האמור היה על סדר היום של הישיבה והוא אומץ באותה צורה בה הוצע", אמר ראש ממשלת FBiH, פאדיל נובאליץ'. הממשלה אמורה להקים כעת קבוצת עבודה לניתוח ההצעה, שתצטרך להיות מאומצת מאוחר יותר על ידי הפרלמנט.
בלגיה
בלגיה הפכה למדינה השנייה בעולם שהכירה חוקית בנישואים חד-מיניים כאשר הצעת חוק שהועברה על ידי הפרלמנט הפדרלי הבלגי נכנסה לתוקף ב-1 ביוני 2003.
במקור, בלגיה התירה את הנישואים של זוגות זרים חד-מיניים רק אם מדינת מוצאם התירה גם איגודים אלה, אולם חקיקה שנחקקה באוקטובר 2004 אפשרה לכל זוג להתחתן אם לפחות אחד מבני הזוג התגורר במדינה לפחות שלושה חודשים.
גרמניה
הצעת חוק המכירה בנישואים עברה בבונדסטאג ב-30 ביוני 2017 הצעת החוק נחתמה על ידי נשיא גרמניה פרנק-ואלטר שטיינמאייר ב-20 ביולי ונכנסה לתוקף ב-1 באוקטובר 2017.
דנמרק
ב-25 במאי 1989, דנמרק הפכה למדינה הראשונה שהכירה באופן חוקי בשותפויות רשומות בין זוגות חד-מיניים. שותפות רשומה הייתה זהה לנישואים אזרחיים, אך לא נתפסה כנישואים בעיני הכנסיות.
ב-7 ביוני 2012 אישר הפולקטינג (הפרלמנט הדני) חוקים חדשים הנוגעים לנישואים אזרחיים ודתיים חד-מיניים. חוקים אלה אפשרו לזוגות חד-מיניים להתחתן בכנסיית דנמרק. החוקים קיבלו הסכמה מלכותית ב-12 ביוני ונכנסו לתוקף ב-15 ביוני 2012.
ב-29 באפריל 2016, איי פארו, המדינה השנייה השייכת לממלכה, העבירה הצעת חוק ללגליזציית נישואים חד-מיניים. החוק נדרש לאשרור בפרלמנט הדני, אשר סיפק אותו ב-25 באפריל 2017. החוק נכנס לתוקף ב-1 ביולי 2017.
האיחוד האירופי
נישואים חד-מיניים ברחבי האיחוד האירופי אושרו באוסטריה, בלגיה, דנמרק, פינלנד, צרפת, גרמניה, אירלנד, לוקסמבורג, מלטה, הולנד, פורטוגל, ספרד ושוודיה. איגודים אזרחיים חד-מיניים אושרו באוסטריה, בלגיה, קרואטיה, קפריסין, צ'כיה, אסטוניה, צרפת, יוון, הונגריה, איטליה, לוקסמבורג, הולנד וסלובניה. בדנמרק, שוודיה, פינלנד ואירלנד, שותפויות אזרחיות היו חוקיות בין השנים 1989–2012, ובין השנים 1995–2009, ובין 2002 ל-2017, ובין 2011 ל-2015, בהתאמה. בגרמניה, שותפויות חיים רשומות היו חוקיות בין השנים 2001 לשנת 2017. עם זאת, איגודים אזרחיים קיימים / שותפויות חיים רשומות עדיין מוכרים בכל המדינות הללו.
עם זאת, בניגוד למדינות אשר הכירו במשך השנים בזוגיות חד-מינית המדינות: בולגריה, קרואטיה, הונגריה, לטביה, ליטא, פולין וסלובקיה הגדירו את הנישואים בשטחיהן באופן חוקתי רק בין גבר לאישה.
החוק של האיחוד האירופי (הוראת זכויות האזרח 2004/38 / EC) מחייב את המדינות חברות אשר חוקקו שותפויות חד-מיניות להכיר זו בזו בשותפויות לצורך חופש תנועה. הפרלמנט האירופי אישר דו"ח הקורא להכרה הדדית.
ב-5 ביוני 2018, בית הדין האירופי לצדק קבע, במקרה מרומניה, כי בתנאים הספציפיים של הזוג המדובר, לזוגות חד-מיניים נשואים קיימות זכויות תושבות זהות לזוגות נשואים אחרים במדינות האיחוד האירופי, אפילו אם אותה מדינה אינה מתירה או מכירה בנישואים חד-מיניים.
הולנד
הולנד הייתה המדינה הראשונה שהרחיבה את חוקי הנישואים גם לזוגות חד-מיניים, בעקבות המלצת ועדה מיוחדת שמונתה לחקור את הנושא בשנת 1995. הצעת חוק נישואים חד-מיניים עברה בבית הנבחרים והסנאט בשנת 2000, ונכנסה לתוקף ב-1 באפריל 2001.
הממלכה המאוחדת
מאז 2005 הורשו זוגות חד-מיניים להיכנס לשותפויות אזרחיות, איחוד נפרד המספק את ההשלכות המשפטיות של הנישואים.
נישואים חד-מיניים הם חוקיים בכל חלקי הממלכה המאוחדת. מכיוון שנישואים הם עניין חקיקתי, חלקים שונים בממלכה הכשירו נישואים חד-מיניים בזמנים שונים. באנגליה ובויילס מאז מרץ 2014, בסקוטלנד מאז דצמבר 2014, ובצפון אירלנד מאז ינואר 2020.
נישואים חד-מיניים הם חוקיים ב-9 מתוך 14 השטחים הבריטיים שמעבר לים. הם הוכרו באיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים מאז 2014, באקרוטירי ודקליה ובטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי (לאנשי צבא בריטניה בלבד) מאז 3 ביוני 2014, פיטקרן מאז 14 במאי 2015, הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה מאז 13 באוקטובר 2016, גיברלטר מאז 15 בדצמבר 2016, איי פוקלנד מאז 29 באפריל 2017, סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה מאז 20 בדצמבר 2017, וברמודה מאז 23 בנובמבר 2018. שותפויות אזרחיות אושרו באיי קיימן ב-4 בספטמבר 2020.
נישואים חד-מיניים הם חוקיים בשטחי חסות של הכתר הבריטי. הם הוכרו והוצגו באי מאן מאז 22 ביולי 2016, בג'רזי מאז 1 ביולי 2018, בתחום השיפוט של גרנזי מאז 2 במאי 2017, באלדרני מאז 14 ביוני 2018, ובסרק מאז 23 באפריל 2020.
הונגריה
מגורים משותפים לא רשומים מוכרים בהונגריה מאז שנת 1996. היא חלה על כל זוג שחי יחד כולל זוגות חד-מיניים. אין צורך ברישום רשמי. החוק מעניק זכויות והטבות מוגדרות לשני אנשים החיים יחד. מגורים משותפים לא רשומים מוגדרים בקוד האזרחי כ"שני אנשים החיים יחד מחוץ לנישואים בקהילה רגשית וכלכלית באותו בית, ובלבד שאף אחד מהם אינו עוסק בנישואים או בשותפות עם אדם אחר, רשום או אחר, וכן שהם לא קשורים בקו ישיר, והם לא אחים". ירושה אפשרית רק עם צוואה, וקצבת אלמנות זמינה עבור זוגות המגוררים חיים במעלה 10 שנים.
ב-17 בדצמבר 2007 אימץ הפרלמנט הצעת חוק רשומה שהוגשה על ידי המפלגה הסוציאליסטית ההונגרית וברית הדמוקרטים החופשיים לוועדת זכויות האדם של הפרלמנט שהייתה מאפשרת קיום של נישואים חד-מיניים מלאים על ידי הגדרת הנישואים בין שני אנשים מעל גיל 18. הצעת החוק נמצאה כבלתי חוקתית על ידי בית המשפט לחוקה בטענה כי היא "שכפלה את מוסד הנישואים לזוגות אחרים". בפברואר 2009 אישר הפרלמנט גרסה שונה של הצעת החוק. מאז 1 ביולי 2009, זוגות חד-מיניים יכולים להיכנס לשותפויות רשומות. החוק נותן את אותן הזכויות לשותפים רשומים כמו לבני זוג למעט אימוץ, רבייה בסיוע או לקיחת שם משפחה.
ב-1 בינואר 2012 נכנסה לתוקף חוקה חדשה, שנחקקה על ידי הפרלמנט בשנת 2011, המגבילה את הנישואים לזוגות אשר אינם הטרוסקסואלים ולא הכילה שום ערבויות להגנה מפני אפליה בגלל נטייה מינית. עם זאת, אפליה על רקע נטייה מינית נותרה אסורה באמצעות פרשנות להוראת האפליה הכללית בחוקה, כמו גם על ידי החוק לטיפול שוויוני.
ב-29 ביוני 2015 הציג סגן גבור פודור מהמפלגה הליברלית תיקון לחוקה להגדרת הנישואים כאיחוד של שני אנשים אשר נדחתה על ידי ועדת המשפטים של הפרלמנט ב-26 באוקטובר 2015.
ב-5 ביוני 2018, בית הדין האירופי לצדק (ECJ) קבע כי על מדינות חברות באיחוד האירופי (כולל הונגריה) להכיר בחופש התנועה ובזכויות התושבות של בני זוג מאותו המין, בתנאי שבן זוג אחד הוא אזרח האיחוד האירופי. בפברואר 2018 פסק בית המשפט המחוזי בבודפשט כי על הונגריה להכיר בנישואים חד-מיניים שנערכו מחוצה לה כשווים לשותפויות רשומות.
יוון
בדצמבר 2015 אישר הפרלמנט היווני חוק המתיר נישואים אזרחיים לזוגות חד-מיניים. החוק נחתם על ידי נשיא יוון, פרוקופיס פבלופולוס, ופורסם בכתב העת הממשלתי ב-24 בדצמבר 2015. הוא נכנס לתוקף עם פרסומו. הסכם החיים המשותף בין בני זוג חד-מיניים הראשון נערך באתונה ב-25 בינואר 2016 על ידי ראש העיר ג'ורגוס קמיניס. עד לאותה שנה היו נהוגים נישואים דתיים בלבד במדינה בדומה לזה הנהוג בישראל.
ב-3 ביוני 2008, ראש עיריית טילוס, אנסטסיוס אליפריס, חיתן שני זוגות חד-מיניים, לסביות והומוסקסואלים, תוך ציון הפרצה החוקית. הוא ספג ביקורת קשה על ידי אנשי דת מתוך כנסיית יוון, שבעבר התנגדו גם להכנסת נישואים אזרחיים הטרוסקסואליים, הכוונה המקורית של החוק מ-1982 אולם לדבריו, לא היה בכוונתו לבטל את הנישואים. גורמים שמרנים ממשלתיים הגישו בקשה לבית המשפט לבטל את שני הנישואים החד-מיניים, לצד הפגנות ומחאות בקרב קהילת הלהט"ב.
ב-5 במאי 2009 קבע בית המשפט קמא ברודוס כי הנישואים אינם תקפים, אולם הזוגות ערערו על פסק הדין. דיון בתיק של בית הדין לערעורים נערך ב-14 בינואר 2011. בית המשפט נתן החלטה לפסילת הנישואים ב-14 באפריל 2011. ב-30 בנובמבר 2017 אושר פסק דין זה על ידי בית המשפט העליון. הזוגות הודיעו כי בכוונתם לתבוע את יוון בפני בית הדין האירופי לזכויות אדם.
ב-10 ביוני 2019 הצהיר ראש הממשלה, אלכסיס ציפראס, כי הנישואים החד-מיניים יהפכו לחוקיים אם מפלגתו, סיריזה, תזכה בבחירות לפרלמנט שהתקיימו ב-7 ביולי 2019. עם זאת, מפלגתו לא נבחרה מחדש לשלטון.
לוקסמבורג
הפרלמנט בלוקסמבורג אישר הצעת חוק לחוק נישואים חד-מיניים ב-18 ביוני 2014. החוק פורסם בכתב העת הרשמי ב־17 ביולי ונכנס לתוקף ב-1 בינואר 2015.
ב-15 במאי 2015 התחתן ראש הממשלה הגאה, קסאבייה בטל, עם בן זוגו גוטייה דסטניי, איתו היה בשותפות אזרחית מאז שנת 2010. בכך הפכה לוקסמבורג למדינה הראשונה באיחוד האירופי שמהווה מדינה עם ראש ממשלה גאה הנמצא בנישואים חד-מיניים, והשנייה באירופה.
לטביה
ב-27 במאי 2016 ביטל בית המשפט החוקתי של לטביה החלטת בית משפט מנהלי שסירבה לבקשה לרישום נישואים חד-מיניים במדינה. דוברת העיתונות של בית המשפט העליון אמרה כי בית המשפט מסכים עם בית המשפט לעניינים מינהליים כי התקנות הנוכחיות אינן מאפשרות לבצע נישואים חד-מיניים באופן חוקי בלטביה, אך עם זאת, צריך לשקול את העניין בהקשר אם לא לנישואים, לפחות לרישום שותפות משפחתית. יתר על כן, אי אפשר היה להגיע למסקנה האם זכויות המבקשים נפגעו או לא, אלא אם כן תביעתם תתקבל ותיבחן באופן ראוי. בית המשפט העליון יחליט כעת אם הסירוב היה מפר את החוקה הלטבית ואת האמנה האירופית לזכויות אדם.
ב-5 ביוני 2018, בית הדין האירופי לצדק (ECJ) קבע כי על מדינות חברות באיחוד האירופי (כולל לטביה) להכיר בחופש התנועה ובזכויות התושבות של בני זוג מאותו המין, בתנאי שבן זוג אחד הוא אזרח האיחוד האירופי. בית המשפט קבע כי מדינות חברות באיחוד האירופי רשאיות לבחור אם לאפשר נישואים חד-מיניים, אך אינן יכולות לפגוע בחופש המגורים של אזרח האיחוד האירופי ובן זוגם. יתר על כן, בית המשפט קבע כי המונח "בן / בת זוג" הוא נייטרלי מגדרי, וכי אין זה מרמז בהכרח על אדם מהמין השני. ממשלת לטביה והמשרד לענייני אזרחות והגירה עוקבים אחר הוראות זו. לפחות זוג אחד מאותו המין, נכון ליוני 2018, קיבל אישור שהייה עבור השותף הלא לטבי. הזוג המדובר התחתן בפורטוגל.
ליטא
ליטא אינה מכירה בנישואים חד-מיניים או בשותפויות אזרחיות אלא רק בין זוגות הטרוסקסואלים של גבר ואישה. בפרלמנט תלויה ועומדת הצעת חוק להכרה בזוגות לא נשואים (כולל זוגות חד-מיניים).
ב-25 במרץ 2015 הציגו תשעה מחברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית והתנועה הליברלית הצעת חוק לשותפות אזרחית. ראש הממשלה ומנהיג המפלגה הסוציאל-דמוקרטית אלגירדאס בוטקביצ'יוס הביעו את התנגדותם להצעת החוק. ב-6 במאי 2015 הוועדה לעניינים משפטיים הודיעה כי הם אינם יכולים למצוא חסמים חוקתיים לשותפויות אזרחיות חד-מיניות. הצעת החוק לא הושבעה ונדחתה בסוף כהונתו של הפרלמנט בנובמבר 2016. הצעה חוק דומה הוצגה על ידי סגני התנועה הליברלית ב־30 במאי 2017 אך נדחתה בקריאה ראשונה ב-15 ביוני 2017.
בשנת 2017, איגוד החקלאים והירוקים הליטאי ואיחוד המולדת הציעו הצעת חוק להקמת "הסכמי חיים משותפים" כחלופה לשותפויות אזרחיות. החקיקה המוצעת תבטיח לזכויות ביקור בבית חולים ולזכות לרשת רכוש של שותף. אחד ממחברי ההצעה אמר כי "הפרויקט הרשום שלנו יתרום למעשה לבהירות משפטית, ויסדיר זכויות קניין וכמה יחסים שאינם קשורים בקניין בין אנשים החיים ביחד וכן יסייע במניעת השלכות שליליות עם פירוק החיים המשותפים". ההצעה, שעליה זכו לביקורות מצד קבוצות זכויות להט"ב, קובעת במפורש כי השותפים השותפים להיכנס להסכם אינם מתכוונים ליצור יחסי משפחה. ההצעה אושרה באופן ראשוני ב-31 במאי 2017 ונשלחה לבדיקה נוספת. ב-25 באוקטובר 2017 הודיעה ממשלת ליטא על תמיכתה בהצעת החוק.
1981 במוזיקה
טקס פרסי גראמי
טקס פרס גראמי ה-23 נערך ב-25 בפברואר 1981, ושודר בשידור חי בטלוויזיה האמריקאית.
מעמד משפטי של נישואים בקרב זוגות מאותו המין
ליטא
ב-5 ביוני 2018, בית הדין האירופי לצדק (ECJ) קבע כי על מדינות חברות באיחוד האירופי (כולל הונגריה) להכיר בחופש התנועה ובזכויות התושבות של בני זוג מאותו המין, בתנאי שבן זוג אחד הוא אזרח האיחוד האירופי. בפברואר 2018 פסק בית המשפט המחוזי בבודפשט כי על הונגריה להכיר בנישואים חד-מיניים שנערכו בחו"ל כשווים לשותפויות רשומות. ב-11 בינואר 2019 קבע בית המשפט העליון במדינה בהתאם לפסק הדין, כי על ליטא להעניק זכויות תושבות לשותפים מאותו המין של אזרחי האיחוד האירופי.
ב-14 בפברואר 2018, כשהופיע בעצרת להט"ב בווילנה, קרא ראש הממשלה, סאוליוס סקוורניאליס, להכיר בשותפויות חד-מיניות. בדצמבר 2020 אמר חבר הפרלמנט תומאס רסקביביוס ממפלגת החירות כי ממשלת ליטא תגיש הצעת חוק לשותפויות אזרחיות במרץ 2021. הצגת החוק הייתה תנאי ליצירת הקואליציה השלטונית.
ליכטנשטיין
בשנת 2001 החלה הרשימה החופשית, אחת משלוש המפלגות הפוליטיות בליכטנשטיין, לעבוד על טיוטה לחוק שותפות חד-מינית. הטיוטה התקבלה ונמסרה לממשלת ליכטנשטיין. הצעת החוק לשותפות רשומה שהוצעה נדחתה על ידי הפרלמנט בקיץ 2003. הצעה חדשה של המפלגה אומצה באוקטובר 2007. שרת המשפטים אורליה פריק הציגה את טיוטת השותפות הרשומה באפריל 2010. ב-23 בנובמבר אישרה הממשלה את הגרסה הסופית של הצעת החוק. ב-16 בדצמבר 2010 היא אושרה על ידי הפרלמנט בקריאה ראשונה, ב-16 במרץ ופורסמה ב-21 במרץ 2011. הארגון הדתי ווקס פופולי הודיע על כוונתו לכפות משאל עם בנושא. על פי החוקה, לארגון היו 30 יום לאסוף לפחות 1,000 חתימות. משאל העם נערך ב-17 וב-19 ביוני 2011 אשר במהלכו כ-68.8% מהמצביעים אישרו את החוק, שנכנס לתוקף ב-1 בספטמבר 2011.
החל מ-1 בינואר 2017, שותפים רשומים הורשו לקבל שם משותף (המקביל לשם משפחה) לזוגות נשואים. ביוני 2017 אמרה שרת המשפטים אורליה פריק שהיא פתוחה לדיון ציבורי בנושא לגליזציה של נישואים חד-מיניים. חבר הפרלמנט דניאל סגר ממפלגת האזרחים המתקדמים, שסייע בניסוח חוק השותפות, בירך על החלתם של נישואים חד-מיניים בגרמניה וקיווה כי ליכטנשטיין תלך בעקבותיה.
בשנת 2018, זוג הומוסקסואלי הגישו בקשה לרישיון נישואים בלשכת הרישום האזרחי. בקשתם נדחתה על סמך ההחלטה כי זוגות חד-מיניים יכולים להיכנס רק לשותפויות ואינם יכולים להינשא כדין. לאחר מכן הגישו תביעה לבית המשפט וטענו כי איסור הנישואים מאותו מין מפר את האמנה האירופית לזכויות אדם וחוקת ליכטנשטיין. בית המשפט לעיניים מנהליים פסק בתחילה עבור בני הזוג אולם פסק הדין בוטל לאחר מכן בערעור על ידי בית המשפט הממלכתי (StGH) שקבע בספטמבר 2019 כי איסור נישואים חד-מיניים איננו חוקתי. בית המשפט הגיע למסקנה כי מספר הוראות בחוק השותפות משנת 2011 היו מקפחות, בעיקר הוראותיו האוסרות על שותפים אזרחיים לאמץ את ילדיהם החורגים (מה שמכונה אימוץ ילדים חורגים). בתגובה הודיעה הממשלה כי תעריך את הנושא לאחר "דיון מדוקדק".
1981 במוזיקה
אירוויזיון
האירוויזיון של 1981 היה ה-26 במספר, והוא התקיים ב-4 באפריל בדבלין, אירלנד. Bucks Fizz שייצגו את בריטניה היו הזוכים.
משה לזר (רופא)
משה לזר (לייזר) (7 בנובמבר 1908 - 24 באפריל 1996) היה רופא ישראלי, מנהל רמב"ם - הקריה הרפואית לבריאות האדם בשנים 1963–1975.
קורות חייו
משה לזר נולד בשנת 1908 בפולין ולמד רפואה באוניברסיטת קרקוב. עוד בהיותו בגימנסיה ואחר כך באוניברסיטה היה פעיל בתנועה הציונית כחבר בתנועת "גורדוניה", ולפני פרוץ מלחמת העולם השנייה היה חבר מועצת העיר גורליץ מטעם התנועה הציונית. בזמן המלחמה שירת בצבא הרוסי, והתגלגל עמו עד ערבות סיביר ואסיה התיכונה. עם תום המלחמה הגיע ב-1946 לבלגיה, ושימש שם כרופא ראשי ואחר כך כמנהל מחנות העקורים מטעם המוסד לעלייה ב'. ב-1947 העפיל לארץ ישראל כעולה בלתי-לגאלי ונשלח ישירות לקיבוץ עין גב כדי לארגנו מבחינה רפואית לקראת מלחמת העצמאות. לזר נשאר בקיבוץ עד תום הקרבות וטיפל בכל הפצועים והנפגעים. ב-1949 ארגן לזר את השירות הרפואי בשער העלייה והיה הרופא האחראי במחנה זה ואחר כך גם במחנה עתלית ששימש כשער עליה ב'. בתקופה זו עלו ארצה כ-350,000 עולים, אשר נבדקו ב"שער העלייה".
מעמד משפטי של נישואים בקרב זוגות מאותו המין
ליכטנשטיין
השר לעניינים חברתיים מאורו פדרציני אמר כי הוא מצפה שהדיון בנושא יהיה נוכח למדי לקראת הבחירות לפרלמנט בפברואר 2021. דובר האיחוד הפריוטי אמר כי למפלגה יש "נושאים דחופים יותר", אך אמר כי הם יעקבו אחר ההתפתחויות בנושא לאחר התרתם של נישואים חד-מיניים על ידי הפרלמנט של שווייץ ויקבלו החלטה רשמית בהמשך. נשיא המפלגה של מפלגת האזרחים המתקדמים מרקוס ווגט אמר כי המפלגה עדיין מתלבטת אם לנקוט עמדה רשמית לתמיכה בנישואים חד-מיניים.
בראיון לרדיו ליכטנשטיין בפברואר 2021 הביע הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין את תמיכתו בנישואים חד-מיניים, אך הצהיר כי הוא מתנגד לאפשר לזוגות חד-מיניים לאמץ ילדים. מפלגות השלטון, האיחוד הפטריוטי (VU) ומפלגת האזרחים הפרוגרסיבית (PBP), היו ביקורתיות כלפי הערתו של הנסיך. לפני הבחירות בפברואר 2021, למעלה מ-80% מהמועמדים לפרלמנט אמרו כי הם תומכים בלגליזציה של נישואים חד-מיניים. לאחר הבחירות דיווח העיתון Liechtensteiner Vaterland כי יש "רוב איתן" כדי להכשיר נישואים חד-מיניים בפרלמנט.
ב-24 במרץ 2021 חתמו מפלגות איחוד הפטריוטיה ומפלגת האזרחים המתקדמת על הסכם קואליציוני, שהקימו את הממשלה הבאה, בעודה כוללת את המשפט, "ישתפר הביטחון המשפטי למודלים משפחתיים לא מסורתיים".
מונטנגרו
מונטנגרו מכירה במערכות יחסים חד-מיניות החל מיולי 2021. ביולי 2020 הפרלמנט העביר הצעת חוק להכרה בשותפויות חיים לזוגות חד-מיניים. הוא נחתם בחוק ב-3 ביולי על ידי הנשיא מילו לוקאנוביץ' ויוחל החל משנת 2021.
ב-13 בנובמבר 2012, הצהיר סגן ראש הממשלה דושקו מרקוביץ' כי ממשלת מונטנגרו תכין הצעת חוק המעניקה הכרה משפטית לזוגות חד-מיניים. המשרד לזכויות אדם ומיעוטים ניסח הצעת חוק לחוק שותפויות רשומות, שתקנה חלק מהזכויות, ההטבות והאחריות של הנישואים, אך לא תכלול זכויות אימוץ. הכנסייה האורתודוקסית הסרבית והחזית הדמוקרטית הביעו התנגדות להצעה בטענה שהיא "תהרוס את הערכים הנוצריים ואת חיי המשפחה במונטנגרו". ב-27 בדצמבר 2018 נתנה הממשלה את תמיכתה בטיוטה, אך ב-31 ביולי 2019 נחסמה הצעת החוק. ב-12 בדצמבר 2019 אישרה הממשלה טיוטה שנייה, דומה. היא הוצגה בפני הפרלמנט ב-14 בינואר 2020 וב-18 ביוני נתמכה על ידי הוועדה הפרלמנטרית לזכויות אדם. ב-1 ביולי 2020 אושרה על ידי הפרלמנט. הצעת החוק נחתמה ב-3 ביולי על ידי הנשיא מילו ג'וקאנוביץ', ופורסמה ב-7 ביולי 2020 בכתב העת הרשמי של מונטנגרו. היא נכנסה לתוקף ב-15 ביולי 2021, לאחר סיום השלמת התקנות והכשרת פקידות הממשלה.
מונקו
מונקו אינה מכירה בנישואים חד-מיניים נכון ליולי 2021. עם זאת, מאז 27 ביוני 2020, המדינה התירה לזוגות חד-מיניים לחתום על נישואי חוזה. תהליך החקיקה שהוביל להכרה בזוגות חד-מיניים החל בראשית שנות העשרים. בנובמבר 2010, בראיון הוזכר כי ז'אן צ'ארלס גרדטו, חבר המועצה הלאומית ועורך דין, מכין טיוטת הצעת חוק המתכוונת להגדיר באופן חוקי מגורים משותפים, בין עבור זוגות הומוסקסואליים. ב-18 ביוני 2013 הגישה מפלגת האופוזיציה מונגאסק הצעת חוק לפרלמנט לקביעת הסכמי חיים משותפים נייטרליים מגדריים. הצעת החוק נשלחה מייד לנציבות זכויות נשים ומשפחה לבדיקה. ביולי 2015 הצהיר נשיא הוועדה כי הדיון על הצעת החוק יחל בסוף 2015.
משה לזר (רופא)
קורות חייו
בשנת 1951 נתמנה לסגנו של ד"ר גז'בין מנהל רמב"ם. החל משנת 1951, בתקופת היותו סגן מנהל בית החולים רמב"ם, הרחיב ד"ר לזר את תחומי השכלתו ורכש תואר MPH באוניברסיטת פיטסבורג. בשנים 1953–1954 כיהן לראשונה כמנהל בפועל של בית החולים, כאשר ד"ר רפאל גז'בין היה בהשתלמות בחו"ל.
מעמד משפטי של נישואים בקרב זוגות מאותו המין
מונקו
ב-27 באוקטובר 2016, המועצה הלאומית אישרה פה אחד החלטה המחייבת את מועצת הממשלה לנסח הצעת חוק להכרת איגודים חד-מיניים. ב-27 באפריל 2017, הגיבה המועצה בחיוב להצעה, ואמרה שהיא תציג טיוטת חוק עד אפריל 2018 בעקבות הבחירות הכלליות בפברואר 2018. הצעת החוק להסכם השיתוף הוכנסה לבסוף למועצה הארצית ב-16 באפריל 2018. על פי הצעת החוק, זוגות חד-מיניים יחשבו כשווים לאחים בגין מיסי ירושה אך לא באותה רמה כמו זוגות נשואים. ההסכם, שפתוח גם לאחים ולהורים וילדים, מספק קבוצה מונה של זכויות קניין והתחייבויות הדדיות. הסכם זה נחתם מול נוטריון ואז מופקד במרשם הציבורי. ב-4 בדצמבר 2019, המועצה הלאומית אישרה פה אחד את הצעת החוק. החוק נכנס לתוקף בשנת 2020, חצי שנה לאחר פרסומו בכתב העת "Journal de Monaco".
מלטה
מלטה הכירה באיגודים חד-מיניים מאז אפריל 2014, לאחר חקיקת חוק האיגודים האזרחיים, שהונהג לראשונה בספטמבר 2013. היא הקימה איגודים אזרחיים עם אותן זכויות השוות לנישואים, כולל זכות אימוץ משותף והכרה בנישואים זרים חד-מיניים. הפרלמנט של מלטה נתן אישור סופי לחקיקה ב-14 באפריל 2014. הנשיאה מארי לואיז קוליירו פרקה חתמה על כך בחוק ב-16 באפריל. הנישואים הזרים החד-מיניים הראשונים במדינה נרשמו ב-29 באפריל 2014 והאיחוד האזרחי הראשון נערך ב-14 ביוני 2014.