cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אפילפסיה פוטוסנסיטיבית
סימפטומים
אנשים שיש שלהם PSE חווים התקפים אפילפטיים כאשר הם נחשפים לגירויים חזותיים מסוימים. טבעו המדויק של הגירוי או הגירויים שמעוררים את ההתקפים משתנה מחולה אחד למשנהו, כפי שגם משתנה אופי וחומרת ההתקפים הנובעים מן הגירוי שנעים בין התקפי ניתוק קצרים עד התקפי טוני-קלוני מלאים. רבים מהחולים שיש להם PSE חווים אאורה או תחושות מוזרות לפני שההתקף מתרחש ודבר זה יכול לשמש כאזהרה לחולה לעזוב את אזור הגירוי.
הגירוי החזותי להתקף הוא בדרך כלל מחזורי כשהוא יוצר תבנית קבועה בזמן או בחלל. אורות מהבהבים או דמויות המתחלפות במהירות (כמו במועדונים, ליד רכבי הצלה, בסרטי פעולה או תוכניות טלוויזיה וכו') הם דוגמה של תבניות בזמן העלולות לגרום להתקף ואלה הם הגורמים הנפוצים ביותר. תבניות סטטיות במרחב כמו פסים וריבועים עלולים, גם הם, לגרום להתקף, למרות שהם לא זזים. במקרים אחדים הגורם חייב להיות מחזורי גם במרחב וגם בזמן, כמו פסים נעים מסוימים.
כמה מאפיינים משותפים לגירויים של רבים מחולי PSE. התבניות מאירות בדרך כלל בתאורה חזקה (הבהובים מבריקים של אור מתחלף עם חושך, או פסים לבנים כנגד רקע שחור). ניגודיות בצבע לבדו (בלי שינוי ברמת האור) יגרום להתקף פוטוסנסיטיבי לעיתים נדירות. כמה חולים מושפעים יותר מתבניות בצבעים מסוימים מאשר מתבניות בצבעים אחרים. הריווח המדויק של תבנית בזמן או בחלל הוא חשוב ומשתנה מאדם לאדם. חולה יכול לחוות התקפים כאשר הוא נחשף לאורות המהבהבים שבע פעמים בשנייה אך הוא לא יושפע מאורות המהבהבים פעמיים בשנייה או עשרים פעמים בשנייה. סביר שגירויים הממלאים את כל שדה הראייה יגרמו ליותר התקפים מאשר אלה הנראים רק בחלק משדה הראייה. גירויים המתקבלים בשתי העיניים יגרמו, בסבירות גבוהה יותר, להתקפים מאשר גירויים הנראים בעין אחת (לכן כיסוי עין אחת מאפשר לחולים להימנע מהתקף). חולים אחדים רגישים יותר כאשר עיניהם עצומות; אחרים רגישים יותר כאשר עיניהם פתוחות.
הרגישות גדלה על ידי צריכת אלכוהול, מחסור בשינה, מחלה וצורות אחרות של מתח.
טלוויזיה
טלוויזיה הייתה, באופן מסורתי, אחד המקורות השכיחים ביותר להתקפים פוטוסנסיטיביים. עבור החולים ב- PSE מסוכן במיוחד לצפות בטלוויזיה בחדר חשוך במרחק קצר מן המכשיר, או כאשר הטלוויזיה אינה מכוונת ומראה דמויות מהבהבות במהירות. מכשירי טלוויזיה דיגיטליים מודרניים שאי אפשר להוציא אותם מכיוון בצורה הזאת וקצב הריענון של המסך מאוד גבוה מציג פחות סיכון מאשר מכשירי טלוויזיה ישנים יותר.
אחדים מהחולים, במיוחד ילדים יכולים להפגין משיכה בלתי נשלטת לדמויות בטלוויזיה שגורמות להתקפים עד שיכול להיות שיצטרכו להרחיק אותם פיזית ממכשירי הטלוויזיה. חולים אחדים (במיוחד כאלה בעלי פגמים קוגניטיביים, למרות שלרוב חולי PSE אין פגמים כאלה) גורמים לעצמם התקפים על ידי הנעת אצבעותיהם לפני העיניים מול אור בהיר או על ידי אמצעים אחרים.
תוכניות טלוויזיה
בכמה מקרים תוכניות טלוויזיה מיוחדות בהן יש סוגים מסוימים של גירויים חזותיים גרמו להתקפים אצל מיעוט מצופי הטלוויזיה, כולל צופים בלי היסטוריה של התקפים מכל סוג שהוא. הפרק פוריגון החייל החשמלי מתוך פוקימון הוא הדוגמה המצוטטת ביותר. השידור של פרק זה ביפן הכולל סצנות הבהוב חזקות גרם להתקפים במספר מפתיע של צופים, למרות ששיעור הצופים שהושפעו היה נמוך במידה רבה מאוד.
תאורה פלואורסצנטית
כאשר נורה פלואורסצנטית הפועלת מתדר הרשת פועלת כשורה, תדירות ההבהוב הוא מאוד גבוה (100 הרץ). עם זאת נורה פלואורסצנטית פגומה עלולה להבהב בתדירות נמוכה הרבה יותר (50 הרץ) ולגרום להתקפים. הרשת להתאמת מקומות עבודה בארצות הברית מציינת הפחתה או צמצום בתאורה פלואורסצנטית כהסדר מתאים במצבים רבים, כולל אפילפסיה. נורות פלואורסצנטיות הפועלות בתדר גבוה (20,000 הרץ) באמצעות משנק אלקטרוני פותרות את בעיית ההבהוב.
משחקי וידאו
המקרה הראשון של התקפי אפילפסיה המיוחסים למשחקי וידאו דווח ב-1981. מאז דווחו הרבה מקרים של התקפים שנגרמו על ידי משחקי וידאו, לא רק אצל ילדים רגישים מבחינת פוטוסנסיטיבית כי אם גם אצל ילדים שאינם רגישים ואצל מתבגרים שיש להם אפילפסיה. אמצעי מניעה מיוחדים הנוגעים למאפיינים הפיזיים במשחקי הווידאו המסחריים (תדירות ההבהוב, בחירת הצבעים, תבניות וניגודיות) יכולים, בעתיד, להוביל להפחתה ניכרת בבעיה זו. ניתן להפחית את הסכנות באמצעים כמו שמירת מרחק בטוח מן הצג (לפחות 2 מטרים). בעוד שמחשבים מהווים היום, בדרך כלל, סכנה קטנה מאוד ליצירת התקפים אצל חולי PSE (הרבה פחות סכנה מאשר זו המוצגת על ידי מכשירי טלוויזיה) הרי משחקי וידאו שיש בהם תחלופה מאוד מהירה של דמויות או תבניות מאוד מסודרות עלולים לגרום להתקפים. משחקי וידאו גדלו בחשיבותם כגורמים כשהפכו להיות נפוצים יותר. אנשים אחדים ללא היסטוריה קודמת של PSE עלולים לחוות לראשונה התקף בזמן שהם משחקים במשחק וידאו. הרגישות, לעיתים קרובות היא מאוד ספציפית, כלומר, יכול להיות שסצנה מסוימת במשחק ספציפי תגרום להתקפים ולא סצנה אחרת.
עיצוב אתרי אינטרנט
כמו במשחקי וידאו דמויות מתחלפות במהירות או תבניות מאוד מאורגנות כמו באנרים מהבהבים של פרסומות או גופנים לא סדירים עלולים לגרום להתקפים אצל אנשים בעלי אפילפסיה פוטוסנסיטיבית. יש שתי מערכות של קווים מנחים שעוזרות למעצבי אתרים ליצור תוכן שיהיה בטוח עבור אנשים בעלי אפילפסיה פוטוסנסיטיבית.
אבחון
ניתן לבצע אבחון על ידי ציון ההתאמה בין חשיפה לסוגים ספציפיים של גירויים חזותיים ופעילות אפילפטית. חקירה מדויקת יותר יוכל להתבצע על ידי שילוב של EEG עם מכשיר המייצר גירוי אור לא רציף (Intermittent Photic Stimulation – IPS). מכשיר ה IPS מייצר סוגים מיוחדים של גירויים שניתן לשלוט בהם ולכוונן אותם בצורה מדויקת. הרופא הבודק מכוונן את מכשיר ה IPS ומחפש אנומליות אופייניות ב EEG שמתאימות לאפילפסיה פוטוסנסיטיבית. הבדיקה נעצרת לפני שהתקף אכן מתרחש. לעיתים האינדיקטורים הדיאגנוסטים המתאימים ל PSE יכולים להימצא בזמן הבדיקה המגרה ב IPS ולמרות זאת לא יהיו התקפים בחיים האמיתיים. אנשים רבים יראו אי תקינות דמוית PSE בפעילות המוחית עם גירוי מספיק אגרסיבי אבל הם לעולם לא יחוו התקפים והם לא נחשבים בחולים באפילפסיה פוטוסנסיטיבית.
טיפול ופרוגנוזה
לא ניתן לרפא אפילפסיה פוטוסנסיטיבית למרות שהרגישות אצל חלק מן החולים יורדת עם הזמן. ניתן לטפל בתרופות על מנת להפחית את הרגישות כשסודיום ולפוראט היא התרופה הנפוצה ביותר לכך. חולים יכולים גם ללמוד להימנע ממצבים בהם הם יהיו חשופים לגירויים הגורמים להתקפים וינקטו צעדים כדי לצמצם את הרגישות (כמו, למשל, בכיסוי עין אחת) אם הם נחשפים באופן בלתי נמנע. פעולות אלה יכולות להפחית את הסכנה להתקפים לכמעט אפס אצל רוב חולי PSE.
אבי וייצל
אַבִּי וַיְצֶל (באנגלית: Abbey Weitzeil; נולדה ב-3 בדצמבר 1996) היא שחיינית אמריקאית, אלופה אולימפית (ריו 2016), זוכת מדליית זהב באליפות העולם (קאזאן 2015) במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי, שיאנית עולם בבעבר במשחה שליחים משולב 4x50 מטר חופשי (דוחא 2014) ושיאנית ארצות הברית במשחה ל-50 חופשי (בריכת 25 מטר).
ביוגרפיה
וייצל נולדה בסנטה קלריטה שבקליפורניה. היא לומדת ומתאמנת באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בהדרכתו של קולי סטיקלס.
2014
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בגולד קוסט שבאוסטרליה באוגוסט 2014 זכתה וייצל במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי עם תוצאה של 3:34.23 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אליפות חדש של 3:32.46 דקות ולפני יפן (3:39.06 דקות). כשחיינית שלישית היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 53.81 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 7 ושלישית מבין האמריקאיות במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.50 שניות, ובמקום 11 ורביעית מבין האמריקאיות במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.24 שניות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחא בדצמבר אותה שנה זכתה וייצל בשלוש מדליות, זהב אחת ושתי כסף. במדליית הזהב זכתה במשחה שליחים משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) 4x50 מטר חופשי ביחד עם ג'וש שניידר, מאט גריוורס ומדיסון קנדי תוך שהן קובעות שיא עולם חדש של 1:28.57 דקות (השיא הנוכחי, 2016), לפני רוסיה וברזיל. כשחיינית רביעית במשחה היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 23.25 שניות. היא זכתה במדליית כסף אחת במשחה שליחות 4x50 מטר חופשי תוך קביעת שיא אמריקה חדש של 1:34.61 דקות, אחרי הולנד, שקבעה שיא עולם חדש של 1:34.24 דקות, ודנמרק (1:35.48 דקות). כשחיינית שנייה במשחה היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 23.40 שניות. במדליית כסף נוספת זכתה במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי עם התוצאה של 3:27.70 דקות, אחרי הולנד, שקבעה שיא עולם חדש נוסף של 3:26.53 דקות, ולפני איטליה (3:29.48 דקות). כשחיינית שנייה במשחה היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 51.57 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.23 שניות ובמקום 15 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.14 שניות.
2015
באוניברסיאדה שנערכה בקוואנגג'ו בתחילת יולי 2015 זכתה וייצל ב-3 מדליות, אחת מכל סוג: מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי עם שיא אוניברסיאדה חדש של 3:38.12 דקות, מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.53 שניות, אחרי בת ארצה שנון ורילנד (54.39 שניות), ומדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב כששחתה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.27 שניות.
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 זכתה וייצל בשתי מדליות, זהב וארד, לאחר ששחתה בשני משחי השליחים בשלב המוקדמות: מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, עם תוצאה אישית של 53.85 שניות, ומדליית ארד במשחה שליחים משולב (שתי שחייניות ושני שחיינים) 4x100 מטר חופשי, עם תוצאה אישית של 53.49 שניות.
2016
באליפות ארצות הברית (בריכת 25 יארד) שנערכה באוסטין במרץ 2016 קבעה וייצל במשחה ל-50 יארד חופשי שיא ארצות הברית חדש של 21.12 שניות.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו באומהה בסוף יוני ובתחילת יולי 2016 סיימה וייצל פעמיים במקום ראשון, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 24.28 שניות ובמשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 53.28 שניות, ונכללה בנבחרת האמריקאית למשחקים האולימפיים. במשחקים עצמם היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם סימון מנואל, דנה ולמר וקייטי לדקי בתוצאה של 3:31.89 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 3:30.65 דקות ולפני קנדה (3:32.89 דקות). כשחיינית שנייה היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.56 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.30 שניות ובמקום 12 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.67 שניות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 24.48 שניות ועלתה חמישית לשלב חצי הגמר.
2017
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 סיימה וייצל במקום 16 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.80 שניות.
2018
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט 2018 סיימה וייצל במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.58 שניות. נוסף לכך, היא שחתה בשלב המוקדמות, 100 מטר חופשי בתוצאה של 54.20 שניות ו-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:59.30 דקות ולא עלתה לשלב הבא.
2019
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכתה וייצל בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מלורי קומרפורד, קלסי דליה וסימון מנואל בשיא אמריקה חדש של 3:31.02 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אליפות חדש של 3:30.21 דקות ולפני קנדה (3:31.78 דקות). כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.66 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.58 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 24.47 שניות ועלתה שביעית לשלב חצי הגמר.
2021
באולימפאידת טוקיו (2020) זכתה וייצל בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם רגן סמית', לידיה ג'קובי וטורי הסק בתוצאה של 3:51.73 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אולימפי חדש של 3:51.60 דקות ולפני קנדה (3:52.60 דקות). כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.49 שניות. מדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם אריקה בראון, נטלי היינדס וסימון מנואל בתוצאה של 3:32.81 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 3:29.69 דקות וקנדה (3:32.78 דקות). כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.68 שניות. נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום שמיני, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.41 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 24.19 שניות ועלתה מהמקום הרביעי לגמר ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.23 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 52.99 שניות. היא שחתה במשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב
בריסטול (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
תאיטטוס (דיאלוג אפלטוני)
תאיטטוס (ביוונית: Θεαίτητος) הוא דיאלוג מאוחר של הפילוסוף היווני אפלטון, שנכתב במאה ה-4 לפנה"ס. הדיאלוג עוסק בשאלת טבעה של הידיעה, ונחשב לאחת היצירות המייסדות של האפיסטמולוגיה. כמו רבות מיצירותיו של אפלטון, החיבור כתוב בצורת דיאלוג, במקרה זה בין סוקרטס למתמטיקאי הצעיר תאיטטוס. בכך נבדל חיבור זה מן הדיאלוגים שהם ההמשכים שלו, סופיסט ומדינאי, בהם סוקרטס נוכח אך ממלא תפקיד שולי.
במהלך הדיאלוג, סוקרטס ותאיטטוס מחפשים הגדרה לידיעה ומציעים שלוש הגדרות מרכזיות: ידיעה כתחושה, ידיעה כשיפוט אמיתי, ולבסוף, ידיעה כשיפוט אמיתי עם הסבר. כל אחת מההגדרות הללו מוצגת כלא מספקת והדיאלוג מסתיים באפוריה, בדומה לדיאלוגים המוקדמים של אפלטון.
פתיחה
הדיאלוג מתרחש בפלאיסטרה, בית הספר להיאבקות. הגאומטריקן תאודורוס מציע להציג לסוקרטס את תאיטטוס, תלמיד מוכשר לגיאומטריה ובעל מידות טובות, אשר מזכיר במראהו את סוקרטס. סוקרטס מבקש את עזרתו של תאיטטוס במציאת הגדרה לידיעה. ההגדרה הראשונה שתאיטטוס מציע היא שגיאומטריה, וגם הסנדלרות ושאר האומנויות, הן דוגמאות לידיעה. סוקרטס משיב שהוא איננו מחפש דוגמאות לידיעות שונות, אלא הגדרה פשוטה לידיעה עצמה. תאיטטוס נזכר כיצד בשיעורי הגיאומטריה הוא ראה הוכחות לכך שריבועים בעלי שטחים של 3 ושל 5 למשל, אינם בעלי מידה משותפת עם ריבועים ששטחם 1, כלומר היחס בין צלעות הריבועים הוא אי־רציונלי. תאיטטוס חיפש הגדרה משותפת לכל הריבועים מן הסוג הזה, שתענה על הצורך בהוכחה גיאומטרית עבור כל גודל של ריבוע בנפרד.
סוקרטס מציע לעזור לתאיטטוס למצוא באופן דומה הגדרה משותפת לכל סוגי הידיעה. הוא מסביר שהוא עיצב את השיטה שלו אחרי אמו המיילדת. בעוד שהיא יילדה תינוקות, סוקרטס עוזר לבחורים צעירים להוליד מחשבות.
ידיעה כתחושה (151d-186e)
תאיטטוס מציע הגדרה לפיה ידיעה היא תחושה (aisthēsis). סוקרטס טוען שההגדרה של תאיטטוס שקולה לטענה של פרוטגורס ש"האדם הוא מידת כל הדברים". אפלטון מפרש את הטענה של פרוטגורס כך שעבור כל אדם תחושותיו הן ידיעות, והן אינן יכולות להיות מוטעות. עמדה כזו צריכה להסביר כיצד ייתכן שלשני אנשים יהיו תחושות מנוגדות, למשל שאדם אחד יחוש שהרוח שנושבת היא קרה בעוד השני יחוש שאותה רוח היא חמה. לשם כך סוקרטס מציע לעזרתם של תאיטטוס ופרוטגורס את תורת הזרם של הרקליטוס. הרקליטוס הוא הדמות המייצגת של העמדה לפיה הכל נמצא בתנועה, אליה משייך אפלטון את כל חכמי קדם מלבד פרמנידס, ובפרט את הומרוס (שקבע שאוקיינוס וטתיס הם הוריי האלים ), אפיכרמוס ואמפדוקלס. על פי הירקליטוס, לא ניתן לומר שדברים "הינם" אלא רק שהם "מתהווים", כלומר נמצאים בשינוי תמידי. אם כך, לא נכון לומר שהרוח הינה גם חמה וגם קרה, אלא שיש תהליך שבו הרוח נעשית חמה ותהליך אחר בו היא נעשית קרה. סוקרטס מחבר בין תורתו של הרלקיטוס לזו של פרוטגורס, על ידי הטענה שהתהליך בו דברים מתהווים ומקבלים את תכונותיהם המוחשיות הוא תהליך התחושה. כך למשל המפגש בין תנועה שמקורה באובייקט לבין תנועה שמקורה בעין יוצרת את תהליך הראייה, בו האובייקט נעשה ללבן והעין נעשית לעין שרואה. לא ניתן לומר שהאובייקט היה לבן לפני התחושה, אך בתהליך התחושה הוא נעשה לבן באופן אמיתי. אם כך התחושה של האדם היא אמת המידה לכך, והיא מהווה ידיעה.
ידיעה כשיפוט אמיתי (187a-201a)
ההגדרה הבאה שמציע תאיטטוס היא שידיעה היא שיפוט אמיתי. הדיון בהגדרה זו עוסק בעיקר בשאלה כיצד ייתכן שיפוט שאינו אמיתי. סוקרטס מציע לקשור בין שאלת האמיתיות והשקריות של שיפוט, לבין השאלה אם מושא השיפוט קיים או אינו קיים. ניתן לומר ששיפוט שקרי הוא שיפוט אודות דבר שאינו קיים. אולם, כפי שהראייה אינה יכולה להיות אודות דבר שאינו קיים, כך גם שיפוט אינו יכול להיות אודות דבר שאינו קיים, כלומר אודות כלום. אפשרות אחרת היא ששיפוט שקרי הוא "החלפה" בין שני דברים שקיימים, למשל כשאדם אומר "מכוער" במקום "יפה". סוקרטס טוען שהמחשבה היא שיחה של הנפש עם עצמה, וששיפוט הוא אמירה של הנפש לעצמה. הוא מסביר שה"החלפה" אינה יכולה להיות בין שני דברים שהאדם מכיר, שכן אף אדם לא אומר לעצמו "היפה הוא מכוער" או "שניים הם אחד". כמו כן, לא ייתכן שאחד מן הדברים ב"החלפה" לא מוכר לאדם, שכן אז הוא לא יוכל לדבר עליו ולהחליף בינו לבין דבר אחר.
בשלב זה סוקרטס מציע לחשוב על דימוי שבאמצעותו הדברים ייעשו ברורים יותר. ניתן לדמות את הנפש לגוש של שעווה, שעליו מוטבעות התחושות והמחשבות שלנו. הסימן שנוצר בשעווה הוא הזיכרון. השיפוט נוצר כאשר האדם משווה בין התחושה של דבר בהווה לבין הזיכרון של אותו דבר, למשל כאשר מישהו שכבר זוכר את תאיטטוס מזהה אותו מולו. שיפוט שקרי נוצר כאשר אדם מזהה באופן שגוי בין המושא של התחושה לבין הסימן של המושא בזיכרון. כך למשל אדם יכול לראות את תאודורוס מרחוק ולחשוב שמדובר בתאיטטוס. אולם סוקרטס מסביר שלא כל שיפוט שקרי מקורו ביישום לא נכון של מה שמוכר בזיכרון ובמחשבה על מה שמוכר בתחושה. כאשר אדם שמכיר את המספרים 11 ו־12 טועה וחושב ש־5 ועוד 7 הם 11, הוא מחליף בין שני דברים שנמצאים בזיכרון ולא בתחושה.
כדי לענות על כך סוקרטס מציע דימוי נוסף לזיכרון. האדם שיודע משהו וזוכר אותו הוא כמו צייד שלכד ציפורים בתוך מבנה בו הוא מגדל אותן, ובמובן זה הן שלו. כל ציפור כזו מייצגת ידיעה, ולכידת הציפורים מדמה את תהליך הלמידה. כאשר הוא נזכר ממש בדבר מסוים, "מחזיק" באותו זיכרון, הוא כאילו מוציא את הציפור מן המבנה ומחזיק אותה בידו. השיפוט השקרי הוא שליפה של הציפור הלא נכונה מן המבנה, כלומר של הידיעה הלא נכונה מן הזיכרון. אולם לדימוי הזה ישנן שתי תוצאות לא רצויות: ראשית, ככל שלאדם יש יותר ידיעות, הוא יותר נתון לטעות. שנית, אין בידינו להסביר כיצד האדם יודע איזו ידיעה עליו להעלות מן הזיכרון, איזו ציפור היא הציפור הנכונה. לשם כך נדרשת ידיעה אודות הידיעה, מה שמוביל לרגרסיה אינסופית.
ידיעה כשיפוט אמיתי עם הסבר (201a-210d)
ההגדרה האחרונה שאותה מציע תאיטטוס היא שידיעה היא שיפוט אמיתי עם הסבר (logos). בהתאם להגדרה זו ניתן להבחין בין דברים שניתנים להסבר, ולפיכך ניתנים לידיעה, לבין דברים שאינם ניתנים להסבר ולידיעה. סוקרטס מספר שהיה לו חלום שבו אנשים דיברו על כך שכל הדברים מורכבים מיסודות בסיסיים שאינם ניתנים להסבר. סוקרטס מסתמך על כך שהמילה היוונית ליסודות (stoicheia) היא אותה מילה גם לאותיות, והמילה היוונית לדבר מורכב (sullabē) היא גם המילה להברה, כדי לבחון את הטענה על אותיות והברות. על פי העמדה שעולה בחלום של סוקרטס אותיות אינן ניתנות להסבר, אך הברות כן. למשל, ניתן להסביר את ההברה "סו" שבתחילת השם "סוקרטס" כך שהיא מורכבת מהאותיות ס' וו', אך לא ניתן להסביר באופן דומה את האותיות הללו עצמן. אולם ישנן שתי דרכים להבין כיצד ההברה היא דבר מורכב: או שהדבר המורכב הוא סך כל חלקיו, או שהדבר המורכב עולה על סך חלקיו. אם הדבר המורכב הוא סך כל חלקיו, הרי שלא ייתכן שהוא יהיה ידוע אך כל חלקיו לא יהיו ידועים. אם הוא עולה על סך חלקיו הרי שהוא אינו יכול להיות מוסבר רק על ידי הסכימה של החלקים, והוא נותר בלתי מוסבר כמו הדברים היסודיים. בעיה נוספת היא שהאותיות דווקא כן נלמדות על ידי מי שלומדים שפה, והן נלמדות עוד לפני ההברות והמילים המורכבות.
ההצעה האחרונה של סוקרטס היא שההסבר לדבר מסוים הוא תיאור של האופן בו הוא נבדל מדברים אחרים. למשל אדם שאומר שהשמש היא הגוף הבהיר ביותר שנע בשמיים סביב הארץ (לפי המודל הגאוצנטרי), נותן הסבר מספק מהי השמש. הבעיה בכך נוגעת לשיפוט שאינו כולל הסבר, ולפיכך אינו ידיעה. אם אדם מקיים שיפוט לגבי תאיטטוס, מבלי לדעת מה מייחד ומבדיל את תאיטטוס מאנשים אחרים, הרי שאי אפשר לומר שהשיפוט שלו הוא אכן אודות תאיטטוס באופן ספציפי. אם הוא מתייחס לאדם בעל האף, העיניים והפה, הרי שהשיפוט שלו אינו אודות תאיטטוס אלא אודות כל אדם באשר הוא. על האדם לדעת מה מבדיל את תאיטטוס, כלומר להחזיק בהסבר אודותיו, כדי לקיים שיפוט לגביו. כיוון שכל שיפוט אם כך כולל הסבר, לא ניתן להבדיל בין ידיעה לאי־ידיעה.
השפעה
התאיטטוס נחשב לטקסט מפתח בתולדות האפיסטמולוגיה מאז העת העתיקה ועד לפילוסופיה העכשווית. הפרשנות העתיקה ביותר שנשמרה אודות טקסט של אפלטון היא אודות התאיטטוס, ככל הנראה מן המאה ה־2 לספירה. לדיאלוג הייתה השפעה משמעותית על האסכולה הפלטוניסטית בעת העתיקה. על סמך הדיאלוג, פילוסופים פלטוניסטים מאוחרים יותר קבעו שהמטרה העליונה של האדם היא "להידמות לאל".
גם בעת החדשה היו לתאיטטוס השפעות משמעותיות. בין השאר, הפילוסוף לודוויג ויטגנשטיין, בספרו חקירות פילוסופיות, בחן מחדש את האפשרות שדברים מורכבים מיסודות שאינם ניתנים להסבר. ההגדרה של ידיעה כשיפוט אמיתי עם הסבר, אף שהיא נדחיתה על ידי אפלטון, הפכה לאחת ההגדרות המקובלות בתחום האפיסטמולוגיה (היא לפעמים מכונה JTB, ראשי תיבות של Justified True Belief). בשנות ה־60 פרסם פילוסוף בשם אדמונד גטייר מאמר בו הוא מבקר את ההגדרה הזו.
אמא אני לא רוצה להגמל
אמא אני לא רוצה להגמל הוא אלבום האולפן הראשון של להקת הקליק אשר יצא ב-1981. האלבום לא הצליח מבחינה מסחרית, אך היווה פריצת דרך במוזיקת הגל החדש הישראלית.
האלבום כלל את הלהיטים "אינקובטור", "אמא אני לא רוצה להגמל", "גולם" ו"צלקת קטנה".
רקע
לאחר שנה של הופעות במועדונים, הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון "אמא אני לא רוצה להגמל".
האלבום הוא אלבום קונספט שעוסק בכישלון האדם מהלידה ועד המוות, בסמים ובמין, וקורא למרד פוליטי. הטקסטים הכילו תיאורים שכללו ניוון, עזובה ועצבות קודרת.
האלבום נכתב במשך שבוע בלבד. דני דותן, הסולן, היה מתקשר לאלי אברמוב, הגיטריסט של הלהקה ומקריא לו טקסטים בשעות הלילה, ולמחרת כבר היו לחנים. השיר הראשון שנכתב היה "שלד אומלל".
ב-15 בפברואר 2008, האלבום דורג במקום השמיני ברשימת 50 אלבומי הבכורה הישראליים הטובים בכל הזמנים, מטעם מוסף 7 לילות של עיתון ידיעות אחרונות.
יחסי טאיוואן–מקסיקו
יחסי טאיוואן–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים בין מקסיקו לרפובליקה הסינית (טאיוואן). שתי המדינות חברות ב-APEC.
היסטוריה
החל משנת 1949 שמרה מקסיקו על יחסים דיפלומטיים עם ממשלת קוומינטנג של הרפובליקה הסינית. עם זאת, היחסים הרשמיים בין מקסיקו לרפובליקה הסינית (טאיוואן) הסתיימו בשנת 1971 כאשר מקסיקו הצביעה בעד החלטה 2758 של העצרת הכללית של האו"ם שהכירה ברפובליקה העממית של סין (סין היבשתית) "כנציגה הלגיטימית היחידה של סין באומות המאוחדות". מאז אימוץ החלטת 2758 של האו"ם, מקסיקו מקיימת יחסים דיפלומטיים רשמיים עם סין היבשתית ויחסים דיפלומטיים לא רשמיים עם טאיוואן מאז 1972.
על מנת לקדם את הסחר, בשנת 1990 פתחה מקסיקו משרד "שירותי סחר מקסיקני" בטאיפיי (שלא החזיק במעמד דיפלומטי). המשרד שודרג מאוחר יותר בשנת 1991 כך שיכלול אגף קונסולרי והוא נודע בכינוי "משרד המסחר, התיעוד והתרבות המקסיקני". בשנת 1993 פתחה טייוואן "משרד כלכלי ותרבות של טאיפיי" במקסיקו סיטי. שתי הנציגויות משמשות באופן לא רשמי כשגרירויות דה פקטו.
בשנת 1991 הציעה ממשלת טאיוואן טיסות ישירות בין טאיוואן למקסיקו עם צ'יינה איירליינס לממשלתו של נשיא מקסיקו קרלוס סלינס, אולם מעולם לא נעשו פעולות לקידום ההצעה. באותה שנה, פקיד ממשל מקסיקני בכיר השתתף ביום הלאומי ה-42 של הרפובליקה הסינית. לאחר מספר מחאות של הרפובליקה העממית של סין על המקרה, סגן שר החוץ המקסיקני, אנדרס רוזנטל גוטמן, הבטיח לסיים את כל הביקורים של גורמים ממשלתיים מקסיקניים בטאיוואן. בשנת 1994 ביקר ראש ממשלת טאיוואן ליין ג'אן במקסיקו ונפגש עם נשיא מקסיקו קרלוס סלינס והמועמד לנשיאות ארנסטו סדייו.
גם מקסיקו וגם טאיוואן חברות ב-APEC. בנובמבר 2002 ביקר נציג הנשיא הטאיוואני יואן לי בלוס קאבוס שבמקסיקו כדי להשתתף בפסגת APEC.
יחסי סחר
טאיוואן היא המשקיעה השלישית בגודלה במקסיקו מאסיה ושותפת הסחר התשיעית בגודלה של מקסיקו בעולם. בשנת 2018 הסתכם המסחר הכולל בין שתי המדינות בשווי של 8 מיליארד דולר. במאי 2012 נחתם מזכר לבדיקת הסכם סחר חופשי בין שתי המדינות.
רכש
רכש הוא תהליך עסקי או ארגוני או פסיכולוגי הכולל פעולות, נהלים והליכים הדרושים לצורך רכישת מוצרים ושירותים או תודעה עבור הרוכש. תהליכי הרכש מתייחסים לכל ניצול משאב למטרת הרכישה, למעט משכורות לעובדים.
תהליך הרכש במבנה הארגוני
רכש הוא תהליך הקיים בכל ארגון, באופן מוסדר וממוסד או באופן בלתי ממוסד. ככל שהארגון גדול יותר וכמות הפריטים והשירותים הנרכשים על-ידו הם בסכומים גבוהים יותר, הרכש הוא תהליך מוסדר יותר בהתאם ואף הופך לתהליך ליבה.
בארגונים קטנים מבוצע הרכש על ידי עובדים שונים, החל ממזכירות, דרך מנהלי אדמיניסטרציה ועד מנהלי כספים ותפעול. בארגונים גדולים הרכש מהווה יחידה ארגונית מוסדרת, המונה בין עובד אחד שלרוב יוגדר כ"מנהל רכש", ועד צוות עובדים גדול שיכול למנות מנהל רכש, צוות קניינים, מתזמני אספקות, בקרי רכש ועוד. בארגונים יצרניים וחברות הייטק, לרוב יחידת הרכש כפופה לסמנכ"ל או מנהל התפעול של הארגון; ואילו בארגונים המספקים שירותים (כדוגמת בתי מלון, חברות תקשורת, אנרגיה ופיננסים) כפופה יחידת הרכש לסמנכ"ל או למנהל הכספים. לעיתים (לרוב בארגונים בהם לרכש מיוחסת חשיבות רבה) כפופה יחידת הרכש ישירות למנכ"ל.
העוסקים ברכש
בדרך כלל לעוסקים ברכש יש רקע אקדמי של כלכלה, מנהל עסקים, לוגיסטיקה או הנדסת תעשייה וניהול, אך חלק מהארגונים לא מקפידים על השכלה ספציפית אלא שמים דגש על ניסיון וכישורים אישיים, כדוגמת יכולת ניהול משא ומתן טובה.
בישראל, במגזר הציבורי והממשלתי הוכרז לאחרונה (2021) מקצוע הרכש כפרופסיה, מקצוע הדורש התמקצעות ולא רק וותק.
ארגון מנהלי רכש ולוגיסטיקה עמותה ציבורית התנדבותית ומלכ"ר משנת 1962 הוא הארגון המסמיך את העוסקים בהסמכות בינלאומיות (CPM, APLP) מטעם הפדרציה הבינלאומית IFPSM בישראל.
סוגי רכש
נהוג להבחין בין שני סוגי רכש עיקריים:
יוזמי הרכש
יוזמי הרכש, או "לקוחות הפנים" של הרכש, הן היחידות הארגוניות הזקוקות לשירותיה של יחידת הרכש. בארגונים יצרניים אלו לרוב יחידות התפ"י, ההנדסה, הפיתוח או המחסן; בארגונים המספקים שירותים אלו לרוב יחידות התפעול, האדמיניסטרציה, הבינוי ולעיתים כל יחידה אחרת בעלת תקציב.
חשיבות הרכש
לרכש המבוצע באופן יעיל ונכון יש חשיבות רבה לתוצאותיו העסקיות של הארגון. להלן כמה מהיתרונות הבולטים של רכש יעיל:
תת-תהליכי הרכש
תהליכי הרכש מתנהלים באופן שונה מארגון לארגון. בחלק מהארגונים התהליכים מתבצעים באופן ידני ובחלק אחר באופן ממוכן, באמצעות שימוש בתוכנות ומערכות מידע ייעודיות. התוכנות הנפוצות הן תוכנות מסוג MRP (ניהול חומר) או ERP (כדוגמת SAP, ORACLE או PRIORITY).
ברוב הארגונים, גדולים כקטנים, כולל הרכש מספר תת-תהליכים:
עבדול חוסיין סרדארי
עבדול חוסיין סרדארי (בפרסית عبدالحسین سرداری, תעתיק מדויק: עבדאלחסין סרדארי; 1914–1981) היה מדינאי ודיפלומט איראני שהציל חיי יהודים בשואה.
פעילות
סרדארי היה הממונה על המשרד הקונסולרי האיראני בפריז הכבושה ב-1940, שם הייתה קהילה גדולה של יהודים איראנים. על פי תורת הגזע הנאצית, האיראנים הם בני הגזע הארי, ולפיכך היה הסכם בין איראן ובין גרמניה הנאצית שהגן על כל האזרחים האיראנים מפני תוקפנות גרמנית. סרדארי השתדל אצל הגרמנים ודאג לכך שגם יהודים בעלי אזרחות איראנית יזכו לאותה הגנה. אחיינו, פריידון הווידה, שהיה שגריר איראן באו"ם בשנות השבעים, סיפר כי ב-1942, לאחר שהבין סרדארי לאן מועדות פני המדיניות הנאצית ביחס ליהודים, הוא החל להנפיק מאות דרכונים איראניים ליהודים שאינם איראנים כדי להצילם מרדיפה ומשילוח למחנות הריכוז.
מעבר לכך, הוא היה מעורב בניסיונות (מוצלחים לפחות בחלקם) לשכנע את השלטונות הנאציים שיהודי איראן הם בנים לעם האיראני ולכן הם אריים. הוא ניסה גם לשכנע את השלטונות שיהודי מרכז אסיה (יהדות בוכרה ויהדות אפגניסטן) הם ג'וג'וטים, מונח שמקורו לא ברור ושהתייחס אולי במקור לקבוצות של יהודים מומרים בבוכרה. בכך הוא מילא ככל הנראה תפקיד חשוב בהצלת יהודי גאורגיה, בוכרה, איראן ואפגניסטן בצרפת הכבושה.
בשנת 1942 אדולף היטלר עצמו אמר כי סרדארי טועה ביחס למה שהוא חושב שקורה ליהודים. לאחר חתימת איראן על הסכם עם בעלות הברית והפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן בספטמבר 1941, נסגרו השגרירויות האיראניות במדינות הציר ונסגרה גם הקונסוליה בפריז. סרדארי החליט להישאר בפריז כאזרח פרטי על מנת להמשיך ולעזור ליהודים. לאחר המלחמה הורע מצבו של סרדארי. אהובתו הסינית נעלמה בעת מלחמת האזרחים הסינית ב-1948; הוא הואשם במעילה, ובילה את שנותיו האחרונות בעוני אחרי המהפכה האיראנית ב-1979: השלטון החדש שלל ממנו את תשלומי הפנסיה והחרים את רכושו. אחרי תקופה שבה חי בדירת חדר בקרוידון, הוא עבר לנוטינגהאם, שם נפטר ב-1981.
ב-1994, 13 שנה לאחר מותו, הוענק לסרדארי אות כבוד מטעם מרכז שמעון ויזנטל שבלוס אנג'לס.
בתרבות הפופולרית
Zero Degree Turn (בפרסית: مدار صفر درجه, נהגה: מַדָאר-י סֶפְר דַרַגֶ'ה) היא סדרת טלוויזיה משנת 2007 שהופקה בשיתוף פעולה בין איראן, הונגריה, צרפת ולבנון. היא הייתה בין היקרות והמושקעות ביותר שהופקו על ידי איראן וזכו לקהל צופים גדול שם. הסדרה מבוססת באופן רופף על סיפור חייו של סרדארי, ומציגה אותו כמי שהתאהב ביהודייה והציל יהודים בפריז של שנות הארבעים בימי הכיבוש הנאצי על ידי חלוקת דרכונים איראניים ומתן מקלט בשגרירות איראן לאותם יהודים. הסדרה, שהופקה במימון ממשלתי איראני, צוטטה כניסיון מצד המשטר האיראני להבליט את עמדתו ביחס ליהודים, שבה הפגין אהדה לעם היהודי (וכן לדעה המקובלת בעולם על לקחי השואה) ובכך להפריד את היחס האיראני ליהדות מהעוינות האיראנית לציונות.
בשנת 2014, כחלק מתערוכה שנשאה את השם "Simplemet Justes" שהתקיימה בבריסל, בירת בלגיה אודות אישים פחות מוכרים, כגון מוסלמים ואנשי המזרח התיכון, שהצילו יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה, הוצגו מחקרים גם אודות סרדארי.
שילינגר
שילינגר הוא שם משפחה. {{פירושונים|
ראו גם
}}
התאחדות ההוקי קרח האוקראינית
התאחדות ההוקי קרח האוקראינית (ברוסית: Федерація хокею України, ФХУ) היא הארגון המנהל את ההוקי קרח באוקראינה ומייצגת את האינטרסים האוקראיניים בתחום ההוקי בפני פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית.
היסטוריה
התאחדות ההוקי קרח האוקראינית הוקמה לראשונה כהתאחדות ההוקי קרח של אוקראינה הסובייטית כבר בשנת 1963 אך לא פעלה באופן עצמאי והייתה כפופה לפדרציית ההוקי הסובייטית. ב-20 בפברואר 1992 ההתאחדות הפכה להתאחדות עצמאית והייתה להתאחדות ההוקי קרח של אוקראינה העצמאית.
מטרת ההתאחדות
ההתאחדות מנהלת את כל ליגות ההוקי קרח באוקראינה, כולל: בנוסף גם מנהלת את תחרויות ההוקי קרח לנשים וכו' ואת נבחרת אוקראינה בהוקי קרח ובאחריותה גם לארגן את כל התחרויות הבינלאומיות שנערכות באוקראינה בתחום ההוקי קרח.
הנהלת ההתאחדות
גופי הניהול של ההתאחדות כוללים את הקונגרס, מועצת ההתאחדות והוועדה המבצעת. גוף הבכיר בהתאחדות הוא קונגרס ההתאחדות המתכנס אחת לארבע שנים. נשיא ההתאחדות נבחר בהצבעה חשאית בקרב חברי הקונגרס.
יחסי איטליה–מונטנגרו
היסטוריה
יחסים מוקדמים בין שתי המדינות, כאשר מבחינה פוליטית היו ממלכות, נרשמו ב-1896, עת התחתן ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה, עם אלנה, נסיכת מונטנגרו, בתו של ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו.
יותר ממאה שנים לאחר מכן, איטליה ומונטנגרו כוננו יחסים דיפלומטיים ב-14 ביוני 2006, זמן קצר לאחר עצמאותה של מונטנגרו ופירוק סרביה ומונטנגרו. שתי המדינות הן חברות מלאות של איחוד מדינות הים התיכון ושל מועצת אירופה.
There's Got to Be a Way
השיר הגיע למקום החמישים וארבע במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קארי עצמה שגם הלחינה את השיר ביחד עם ריק וייק. וייק גם הפיק את השיר ביחד נרדה מייקל וולדן. מריה כתבה עם ווייק מספר שירים במהלך פברואר של 1990 אך בסופו של דבר רק השיר הזה מצא את עצמו באלבום.
מבחינה לירית השיר הוא שיר חברתי פוליטי אשר מתעסק בנושאים של עוני, גזענות ומלחמה. ואילו מבחינה מוזיקלית השיר הוא שיר R&B ופופ.
ביקורת
עם יציאת האלבום השיר קיבל ביקורות מעורבות, המבקרים שיבחו את השירה של קארי בשיר אז העבירו ביקורת על כך שהייתה פוליטית מדי. לשיר יצא קליפ אשר מתעסק בעוולות חברתיות אך בסופו של דבר מראה את כל האנשים מתאחדים אחד עם השני, עוזרים זה לזה ורוקדים ביחד.
אף על פי שהשיר יצא בבריטניה הוא לא זכה להצלחה במדינה והגיע למקום ה-54 בלבד.
ניר חזות
ניר חזות (נולד ב-27 בנובמבר 1975) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר. חזות הוא מבין הכדורגלנים היחידים בליגת העל שעשו שירות קרבי ואף שירת כקצין בצבא הגנה לישראל.
קריירה
חזות נולד בבאר שבע והתחיל לשחק כדורגל המחלקת הנוער של הפועל באר שבע. כשהיה בן 17 שכל אחת אחיו דניאל ששירת במשטרת ישראל ונהרג בפיגוע בתלמי אלעזר. שנה לאחר מכן התגייס לגדוד שקד של חטיבת גבעתי, לאחר מכן עבר קורס מכים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
לאחר שחרורו מצה"ל חזר להתאמן עם הפועל באר שבע ובני יהודה, אך מאחר שלא היה בכושר משחק לא הוחתם בליגת העל. בינואר חתם בהפועל ירוחם ובמהלך משחק אימון נגד הפועל באר שבע הרשים את המאמן גילי לנדאו, אך בעקבות הליכים בירוקרטים לא חתם. לבסוף חתם במכבי קריית גת במדיה שיחק שנתיים.
בקיץ חתם בעירוני ראשון לציון מליגת העל. במשחקו הראשון במועדון בישל בהפסד 1–3 להפועל חיפה. במחזור הרביעי כבש צמד בתיקו 2-2 נגד צפרירים חולון. בקיץ חתם בבית"ר ירושלים במדיה מיעט לשחק ובינואר של אותה עונה חזר לקדנציה שנייה בקריית גת. ב-16 בפברואר 2002 הורחק בתיקו 0-0 נגד מכבי תל אביב. שני מחזורים לאחר מכן כבש צמד בניצחון 0–4 נגד מכבי חיפה באצטדיון קריית אליעזר, הנחשב לניצחון הגדול בהיסטוריה של המועדון. למרות זאת, קריית גת ירדה לליגה הלאומית בסיום העונה.
פרארי 612 סקאלייטי
פרארי 612 סקאלייטי היא מכונית גראן טוריסמו איטלקית שיוצרה על ידי חברת פרארי בשנים 2010-2004. יש לה דלת קופה גדולה. היא תוכננה להחליף את הפרארי 456M הקטנה יותר. גודלה מאפשר נסיעה של 4 נוסעים כאשר מאחורה יש מספיק רווח על מנת להושיב 2 מבוגרים. העיצוב שלה, ובמיוחד מראות הצד והפנסים הקדמיים, נבנו בהשראת הפרארי 375MM משנת 1954 שהבמאי רוברטו רוסליני קנה לאשתו, השחקנית אינגריד ברגמן. השם של המכונית, סקאלייטי, הוא על שם מעצב העבר של פרארי סרג‘ו סקאלייטי.
נתונים טכניים
הפרארי 612 היא הפרארי השנייה שבנויה כולה מאלומיניום, הראשונה היא הפרארי 360 מודנה. המסגרת שלה פותחה בשיתוף עם חברת ALCOA. המרכב של ה-612 מהווה את הבסיס לפרארי 599 GTB.
המנוע של ה-612 סקאלייטי הוא אותו המנוע של הפרארי 575M מראנלו. המנוע הוא בנפח 5,748 סמ"ק בתצורת V12 בעל 532 כ"ס ב-7,250 סל"ד ומומנט מרבי של 60 קג"מ ב-5,250 סל"ד. למנוע יחס דחיסה של 11.2:1. המכונית מסוגלת להאיץ מ-0 ל-100 קמ"ש ב-4.3 שניות ולהגיע למהירות מרבית של 315 קמ"ש. הפרארי 612 סקאלייטי מגיעה עם תיבת הילוכים ידנית בעלת 6 מהירויות או תיבת הילוכים F1A חצי אוטומטית בעלת 6 מהירויות, המהווה שיפור ניכר לתיבה F1 הקיימת בפרארי 360.
עונת 2024/2025 בליגה האירופית
עונת 2024/2025 בליגה האירופית צפויה להיות העונה ה-54 של טורניר הכדורגל המשני של אירופה בכדורגל שמאורגן על ידי אופ"א, והעונה ה-16 מאז שונה שמה של התחרות מגביע אופ"א לליגה האירופית. זו תהיה העונה הראשונה בה יתקיים הפורמט החדש, טורניר בשיטה השוויצרית הזוכה בתואר תשחק נגד זוכת ליגת האלופות בסופר קאפ האירופי ותקבל כרטיס לשלב הליגה של ליגת האלופות בעונת 2025/2026.
הגמר ייערך באצטדיון סן ממס, בבילבאו, ספרד. ב-21 מאי 2025.
העפלה
78 קבוצות מ-33–54 מתוך 55 ההתאחדויות החברות באופ"א צפויות להשתתף בעונת 2024/2025. (כולן עשויות להשתתף בשלבים השונים מלבד רוסיה שהושעתה מהפעלים האירופיים לשנת 2024/2025). דירוג ההתאחדויות מבוסס על דירוג הליגות של אופ"א ומשמש לקביעת מספר הנציגות מכל התאחדות:
בנוסף, 32 קבוצות שיודחו החל מסיבוב המקודמות השני בליגת האלופות של אופ"א 2024/2025 יועברו לשלבים השונים בליגה האירופית, בהתאם לשלב בו הודחו:
דירוג הליגות
הדירוג לעונת 2024/2025 הוא דירוג הליגות לשנת 2023, שמביא בחשבון את ביצועי נציגות הליגה בליגת האלופות בליגה האירופית ובקונפרנס ליג בעונות 2018/2019 עד 2022/2023.
הקבוצות
בסוגריים המיקום או המפעל ממנו העפילה הקבוצה:
נשבע לך לא בוגד
נשבע לך לא בוגד הוא פזמון, שנכתב והולחן על ידי ישראל בונדק ובוצע על ידי זמרים שונים. הביצוע המוכר יותר הוא של דורון מירן.
רקע
השיר נכתב על ידי האמרגן ישראל בונדק בשנת 1991. את השיר כתב בונדק על מפית במועדון החאן בירושלים. המבצע המקורי של השיר היה נחמיה אסף, אך השיר לא זכה להצלחה. לאורך השנים ביצעו זמרים שונים את השיר בהם אבי סינואני, שימי מזרחי ואבי ביטר, והביצוע המוכר יותר הוא של דורון מירן. השיר נכלל באלבום של מירן שנקרא "נשבע לך לא בוגד" ויצא בשנת 2000.
בשנת 2014 הושמע השיר בעת השתתפותו של מירן בעונה השישית של התוכנית "האח הגדול" וזכה לחשיפה ציבורית רבה. במקביל, בעת שהייתו של מירן בבית האח הגדול הוציאו צמד "הישראלים" ביגי ושורטי בשיתוף הזמר חזי פרץ את השיר "נשבע לך לא בוגד 2".
תוכן השיר
השיר כולל אמירה החוזרת על עצמה פעמים רבות בשיר, "נשבע לך לא בוגד, בחיאת עיוני לא בוגד" הדובר בשיר מבטיח לזוגתו כי על אף הפיתויים העומדים בדרכו בעבודתו בלילות ובבילוייו הליליים, אין הוא בוגד בה. הדובר גם מבטיח שלא לבגוד בה בעתיד.
מירן סיפר על השיר: "בהתחלה צחקו עליי כששרתי אותו, היו אומרים לי שמבחינה תחבירית אין משפט כזה. הייתי מסביר להם שזה מאוד טבעי שגבר רוצה להגיד לאישה שלו שהוא לא בוגד בה, אז הוא אומר “נשבע לך”. מבחינה פיננסית אני יכול לומר שהשיר הזה סידר לי את החיים, הוא החזיק כמה שנים טובות, ועד היום כמעט ואין אירוע שהוא לא מושמע בו".
סמיון אלישביץ' שילינגר
סֵמיוֹן אֶלישבִיץ' שִילִינְגֶר (או שפּרִינְגֶר, ברוסית: Семён Элияшевич Шилингер (Шпрингер); 1925 או 1919 - אחרי 1 בינואר 1945) היה יהודי סובייטי שעוטר בשלוש הדרגות של עיטור התהילה על פועלו כחייל בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
התגייס מעיר טרנופול ב-6 במאי 1941. נפצע מספר פעמים במהלך המלחמה ב-9 בספטמבר 1941, ב-10 במאי, 27 באוקטובר ו11 באוקטובר 1944.
ב-1 בינואר 1945 במהלך הלוחמה עם כוחות ורמאכט באזור סמיגליה (כעת בשטח לטביה) חדר עם יחידתו דרך שדה מוקשים חדר ראשון ליחידת אויב, השתלט על שומר במקום והשיב את הכוח ללא פגע. על כך הוענק לו עיטור התהילה מן הדרגה הראשונה.
מקום קבורתו לא נודע אך יש מסמך ממפקדו לאביו על התאריך בו נהרג: 30 בינואר.
צליפה בישראל
הצליפה בישראל מתייחסת לתחומי הצליפה הצבאית, המשטרתית והספורטיבית במדינת ישראל. כיום, הגופים בישראל שמפעילים צלפים הם צה"ל, משטרת ישראל (הימ"מ), משמר הגבול (הימ"מ וימ"ס) ויחידת מצדה של שירות בתי הסוהר. לצידם קיימת גם אגודת רובאי ישראל שמטפחת את תחום הקליעה והצליפה הספורטיבית האזרחית.
הצליפה בישראל התפתחה בשנות ה-40 של המאה ה-20 וראשיתה בבריגדה היהודית ובמתנדבים מהיישוב היהודי שהוכשרו כצלפים בצבא הבריטי. מתנדבים אלה הקימו את כיתות הצליפה במחתרות העבריות בארץ ישראל ובפרוץ מלחמת העצמאות ב-1948 את מערך הצליפה והדרכת הצליפה בצה"ל. בית הספר הראשון לצלפים הוקם בכפר שמריהו על ידי יצחק בר-און ואלכס אלירז, והכשיר צלפים ומדריכי צליפה. עם זאת, במהלך השנים סבל תחום הצליפה בישראל מעליות ומורדות, כולל תקופות ארוכות של הזנחה. בעשורים האחרונים גדלה ההכרה בחשיבות הצלפים במלחמה ובלוחמה בטרור ונערכו מספר רפורמות בתחום הצליפה במטרה לשקם ולפתח אותו, כולל כתיבה מחדש של תורת הקליעה והצליפה, שינוי ניכר בתהליך הכשרת הצלפים ורכישת רובי צלפים בריחיים ייעודיים, כוונות טלסקופיות, חליפות הסוואה וציוד עזר טקטי נוסף. ברפורמות אלה מוסד בית הספר לקליעה וצליפה צבאית של צה"ל כמרכז ידע לאומי בנושא הצליפה.
היסטוריה
לקראת מלחמת העצמאות, זימנה מחלקת ההדרכה של המטכ"ל את חיילי ומפקדי כיתות הצלפים של הבריגדה היהודית לאור הידע והניסיון שרכשו בחזית האיטלקית. יוצאי הבריגדה קיבלו על עצמם להקים את בית הספר הראשון למדריכי צלפים בכפר שמריהו. קבוצה של בוגרי בית הספר, ובראשם נתנאל לירם, הקימה בירושלים יחידת צלפים שפעלה במלחמת העצמאות והמשיכה לפעול עד מלחמת יום הכיפורים. במלחמת העצמאות הסבה יחידת הצלפים הירושלמית אבדות כבדות לחיילי הלגיון הערבי של ירדן, ושיתקה מספר עמדות צלפים ירדניות בחומות העיר העתיקה. באחד המקרים, ב-1948, חיסלו צמד צלפים של היחידה הירושלמית 35 חיילי אויב תוך 48 שעות במחיר 50 כדורים בלבד.
בקרב על גבעת התחמושת, במלחמת ששת הימים, הייתה פלוגה של צלפים שנפרשה על גגות שכונת שמואל הנביא. אולם, תרומתם לקרב הייתה זניחה ביותר. אחת הסיבות לכישלון הייתה שהפלוגה לא הספיקה לאפס את כלי הנשק שלה, מבעוד מועד. בעקבות המקרה, מפקד הפלוגה, אלכס אלירז, המציא מכשיר הקרוי על שמו, שבעזרתו אפסנאי יכול לתאם כוונות של כלי נשק רבים בפרק זמן קצר, תוך היעזרות בחייל אחד בלבד. המכשיר מוכר בצה"ל, והשימוש בו נעשה לעיתים במטווחים.
במלחמת ההתשה התעורר צורך ניכר בצלפים, עקב הופעתם של "הקופים" - צלפים מצרים שנתלו מעצים וגרמו לאבדות במעוזים על קו בר-לב. בשל הזנחת הצליפה, צה"ל נאלץ לגייס קלעים ספורטיביים על מנת להשלים את מכסת הצלפים הדרושה. הצלפים, שכללו צלפים מיחידת הצלפים הירושלמית ומיחידת הצלפים של גוש תל חי, הטמינו מארבים לצלפים המצריים וחיסלו רבים מהם, כאשר במספר לא קטן של מקרים חיסולים אלה גררו הפגזה ארטילרית כתגובה מצד המצרים.
במלחמת יום הכיפורים התנדב אלכס אלירז לסייע לצלפים והשתמש במכשיר האלירז על מנת לאפס מהר את רובי הצלפים בכל החזיתות.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוחלט בצה"ל לבצע שידוד מערכות בכל הנוגע לצליפה, על מנת לשפר תחום זה שסבל מהזנחה רבה. תורת הלחימה (שיטת הפעלת הצלפים) ומערך ההדרכה נכתבו מחדש. בנוסף, נוצר בצה"ל מקצוע חדש בשם קלע סער, שנועד לפעול בפער שבין רובאי רגיל לבין צלף מקצועי ובכך להשלים את יכולת הקליעה של יחידת החי"ר. רובי הצלפים השונים שהיו בשירות, ביניהם רובי ה-M-14 וגליל צלפים, הוחלפו ברובה בריחי רמינגטון M24 (רובה הצלפים הסטנדרטי של צבא ארצות הברית עד 2010) הידוע בדיוקו ואמינותו. לצד רובי ה-M24 נכנסו לשירות גם רובי בארט M82A1 בקליבר 12.7x99 מ"מ נאט"ו (0.5 אינץ') לירי ארוך טווח במיוחד ונגד מטרות חומר כגון מטעני חבלה או כלי רכב, ורובי SR-25 לירי מהיר בטווחים בינוניים וללוחמה בשטח בנוי. ביחידות מובחרות בצה"ל נרכשו רובי צלפים יקרים יותר ומדויקים מאוד במגוון דגמים, כגון מאוזר 86SR, מקמילן TAC-50 ו-AWM.
בתקופת האינתיפאדה השנייה הפעיל גם חיל ההנדסה הקרבית צלפים, חלקם במסגרת מחלקות הסיור (הנחשבות ליחידות המובחרות של גדודי ההנדסה) ויהל"ם. הצלפים השתמשו בעיקר ברובי רמינגטון M24 ובארט M82A1, אך לעיתים גם ברובים "אקזוטיים" יותר כגון SVD דרגונוב. צלפי מחס"ר גדוד 603 הצטיינו במהלך הקו שתפס הגדוד ברצועת עזה והיו שותפים להישג של המחס"ר שחיסלה למעלה מ-70 מחבלים בשנים 2003–2005. צלפי המחס"ר התאמנו במיוחד בצליפת יום ולילה, ובצליפה תוך שימוש בצייני אינפרא-אדום והציבו מארבים רבים למחבלים. באחד המקרים חיסלו הצלפים חוליית טרור שהטמינה מטעני חבלה באמצעות ירי מדויק ממרחק 600 מטר.
תפקוד מערך הצליפה בצה"ל במלחמת לבנון השנייה נחשב לכישלון. כתוצאה מכך פתח צה"ל בתחקיר מקיף להפקת לקחים וביצוע רפורמות שישפרו את מערך הצליפה, הכשרת הצלפים וניצולם בשטח באופן מיטבי. בשנת 2008, בעקבות תהליך הפקת לקחים הנ"ל, התקבלה בזרוע היבשה החלטה לבצע שורה של שינויים במערך הצליפה של צה"ל.
במבצע עמוד ענן (2012) ומבצע צוק איתן (2014) הוכיחו הצלפים בצה"ל יכולת דיוק גבוהה, כולל צלפים סדירים של חטיבות חיל הרגלים שהראו יכולת דיוק ברמה של יחידות מיוחדות. נכון ל-2017 צלפים סדירים בצבא נחשבים לאיכותיים ברמה עולמית.
ב-2017 רכש צה"ל 800 כוונות טלסקופיות חדשות מדגם לאופולד Mark 6. זוהי כוונת טלסקופית בעלת הגדלה של X3-X18 ולוח שנתות משופר, שהותאמה לדרישות צה"ל. הכוונת נכנסה לכלל מערך הצליפה בצה"ל, כולל החי"ר, הצליפה לרחוק והלוט"ר.
בחודשים מרץ-אוקטובר 2018 הפעיל צה"ל עשרות צלפים כדי לעצור את המהומות האלימות בגבול ישראל-רצועת עזה בהם ניסו אלפי פלסטינים לחבל ולפרוץ בגדר המערכת של רצועת עזה ולחדור לשטח ישראל כדי לבצע פיגועי טרור. הצלפים נטרלו בירי מדויק מאות מחבלים ומתפרעים אלימים, והרגו למעלה מ-205 פלסטינים, מתוכם לפחות 80% זוהו כפעילים בארגוני טרור ובעלי רקע י, רובם מחמאס. הצלפים העידו שהפלסטינים השתמשו בילדים, נשים וזקנים כמגן אנושי ושבמקרים כאלו הם נמנעו מירי לעברם.
ב-12 ביולי 2018 ארגן בית הספר ללוחמה בטרור, קליעה וצליפה אליפות צליפה בינלאומית, שכללה צלפים ממספר צבאות בעולם בהם צלפי יחידות עילית כגון אריות הים (Navy SEALs) ויחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית. בתחרות זכתה יחידת מגלן של צה"ל בבית היחידות המיוחדות, וגדוד 890 של חטיבת הצנחנים בבית גדודי חיל הרגלים ובסיכום הכולל.
מערך הצליפה בצה"ל כיום
כיום בצה"ל, קיימים צלפים בחיל הרגלים ויחידות מובחרות (בעבר היו גם בחיל ההנדסה הקרבית). סוגי הצלפים בצבא מתחלק לשני סוגים - צלפי חי"ר (הכולל גם תת-סוג של "צלפים לטווח ארוך") וצלפי לוט"ר.
כאמור, כיום עיקר ההדרכה בנושאי צליפה נעשית בבית הספר לקליעה וצליפה צבאית שבמתקן אדם. צלפי החי"ר (בעיקר צנחנים, גבעתי וגולני) בצה"ל נחשבים למקצועיים יותר יחסית לעבר ובעלי יכולת דיוק גבוהה, אך סובלים מחוסר ניסיון מבצעי (שכן הם משרתים רק 3 שנים שירות סדיר, בניגוד לצלפים אחרים בעולם שמשרתים בתפקיד בקבע שנים רבות). עם זאת, נמתחה ביקורת על חוסר ידע בהפעלת צלפים יעילה על ידי המג"דים של גדודי חיל הרגלים וכן על מחסור באימוני צליפה סדירים בתדירות גבוהה.
רובי הצלפים התקניים של צלפי החי"ר הם הרמינגטון M24 - רובה בריחי לצליפה צבאית כללית בטווחים של 100–800 מטר, SR-25 Mk 11 - רובה חצי-אוטומטי לצליפת לש"ב בטווחים של עד 500 מטר, ברק 338 - רובה בריחי לצליפה צבאית בטווחים ארוכים של 1200 מטר, ובארט M82A1 - רובה חצי-אוטומטי כבד המשמש בעיקר כרובה נגד חומרים ולסילוק פצצות בחיל ההנדסה הקרבית.
צלפי יחידות מובחרות ומיוחדות בצה"ל משתמשים גם ברובי צלפים אחרים בהם מאוזר 86SR, PGM Ultima Ratio, SVD דרגונוב, PSG-1, מקמילן TAC-338, מקמילן TAC-50, SR-25 Mk 11 ובארט MRAD. רובים אלה נחשבים לרובים איכותיים ומדויקים ביותר ובעלי ניסיון מבצעי מוכח. כמעט כל יחידה מיוחדת בצה"ל כוללת גם צלפים, לרבות סיירת מטכ"ל, שייטת 13, יחידת שלדג ויחידת דובדבן. צלפי היחידות המובחרות נחשבים לצלפים מקצועיים וטובים מאוד, וצלפי היחידות של סיירת מטכ"ל, שייטת 13 ושלדג נחשבים כצלפים ברמה עולמית עם מוניטין בינלאומי.
הצלפים בצה"ל משתמשים בתחמושת ייעודית לצליפה, כגון כדורים מדגם M118LR האמריקאי או תחמושת צליפה תואמת של IMI, ולעיתים גם בתחמושת Match Grade האיכותית ביותר, כאשר נדרשת צליפה כירורגית. ברוב הרובים ניתן להשתמש גם בתחמושת רגילה אך היא פחות מדויקת. תחמושת הצליפה של IMI, כגון ה-7.62x51 mm Long Range Match 175-Grain, נחשבת לאיכותית ומדויקת: יכולת הקביצה של רובה רמינגטון M24 עם תחמושת זו בירי לטווח הוא פיזור של, דיוק השקול לחצי דקת קשת (0.5 MOA), הנחשב מצוין לצליפה צבאית (וגם לצליפת לוט"ר). בנוסף מצוידים הצלפים במגוון עזרים טקטיים הכוללים כוונות טלסקופיות מדגמים שונים (כגון "נמרוד" או "ליאופולד X10" ו"ליאופולד סימן 6 X3-X18" ליום ו"ליטון אקילה X6" ללילה), אמצעי ראיית לילה, משקפת, ערכה מטאורלוגית, חצובות ודורגל, משתיק קול, חליפות הסוואה, רשת הסוואה ועוד.
בשנים האחרונות מארגן בית הספר לקליעה וצליפה צבאית תחרות צליפה שנתית בין כלל היחידות הקרביות של צה"ל, משמר הגבול ומשטרת ישראל. בתחרות מתבצע ירי במתארים שונים, והיחידות מחולקות לבתים (גדודי חיל הרגלים, גדודי סיור, יחידות מובחרות ויחידות עילית).
סוגי צלפים בצה"ל
כיום מקובל להבחין בצה"ל בין:
הצליפה במשטרת ישראל
משטרת ישראל ומשמר הגבול מפעילות גם הן צלפים. בעבר צלפי המשטרה היו חמושים ברובי רמינגטון 700P, רובי M-14 ורובי M-16 שהותאמו לצליפה, אך מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 הם חמושים ברובי צלפים ייעודיים בעלי דיוק גבוה. כיום רק היחידות המיוחדות של המשטרה ומג"ב מפעילות צלפים, הבולטות שבהן הן הימ"מ (היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור) והימ"ס (יחידות המסתערבים).
במשך עשרות שנים הפעיל המשמר האזרחי יחידה של צלפים מתנדבים. הללו השתמשו ברובים שונים, החל מ-M1 קרבין ומאוזר K98 משופרים עם כוונת טלסקופית וכלה ברמינגטון 700P ורמינגטון 700 BDL. ב-20 באוגוסט 2007 נסגרה יחידת צלפי המשא"ז האחרונה בחיפה. באוקטובר 2000 הפעילה המשטרה צלפים, שירו גם אש חייה לעבר מתפרעים ערביים במהלך אירועי אוקטובר 2000. ירי זה היה שנוי במחלוקת.
הצליפה בימ"מ
הימ"מ (היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור של משטרת ישראל ומשמר הגבול) מפעילה יחידת צלפים הנחשבת, בעיני רבים מאנשי המקצוע, לאחת היחידות הטובות בעולם. הם חמושים ברובי צלפים מדויקים ביותר (בעלי דיוק של 0.5 דקת קשת ומטה) ובאמצעי עזר טקטיים מתקדמים, כגון כוונות טלסקופיות, אמצעי ראיית לילה, משתיקי קול, חצובות, חליפות הסוואה ועוד רבים בעלי סיווג גבוה. צלפי הימ"מ מאומנים בכל סוגי הצליפה ומבצעים מגוון רחב של תפקידים ומשימות: צליפת לוט"ר (לוחמה בטרור), סיכולים ממוקדים, ניטרול חמושים מסוכנים בתרחישי קיצון, תמיכה ביחידות הפריצה בעת פעולות השתלטות, חיפוי על כוחות אחרים בשטח, מבצעי משטרה מיוחדים, מארבים בשטחים פתוחים, תצפיות ואיסוף מודיעין קרבי ומודיעין משטרתי בזמן אמת. חלק גדול מפעילותם המבצעית משותפת עם שירות הביטחון הכללי תחת מעטה כבד של סיווג.
צלפי הימ"מ נטלו חלק מרכזי בפעולת ההשתלטות והחילוץ באוטובוס האמהות ב-1988 כאשר חיסלו שניים מתוך שלושת המחבלים בירי מדויק. צלפי הימ"מ פעלו במספר מקרים בשנות ה-90 של המאה ה-20 והרגו בירי מדויק חמושים מסוכנים. בתקופת האינתיפאדה השנייה צלפי הימ"מ היוו מרכיב חשוב מאוד בפעילות הלוחמה בטרור ורשמו לזכותם חיסולים רבים, בעיקר של מחבלים שהתבצרו בבתים וירו על לוחמי הפריצה. ב-2005 הרג צלף ימ"מ את סעיד ציאם, בכיר בחמאס, בירי מרחוק שלטענת הפלסטינים בוצע ממגדל שמירה בנווה דקלים. גם אחרי דעיכת האינתיפאדה פעלו צלפי הימ"מ נגד מחבלים פלסטינים ונטרלו מחבלים שתקפו את לוחמי יחידת הפריצה בעת ניסיונות מעצר. ב-20 באוקטובר 2015 סיכלו צלפי הימ"מ בירי רחוק ממארב חוליית צלפי טרור של חמאס, שהייתה חמושה ברובה צלפים כבד מדגם שטייר HS .50. אחד מצלפי הימ"מ המפורסמים ביותר הוא רב-נגד פסקל אברהמי, בעל עיטור האומץ ושני עיטור המופת, שנהרג במתקפת הטרור בדרום ישראל (2011).
רובי הצלפים של הימ"מ
בתחילת דרכו השתמש הימ"מ במגוון רובי צלפים, בהם רמינגטון מודל 700, שטייר SSG 69 וגליל צלפים. בשנות ה-90 של המאה ה-20 הצטייד הימ"מ ברובים נוספים וחדשים יותר הנחשבים למדויקים מאוד, בהם רובי PGM בקליברים שונים (PGM Ultima Ratio המדויק, PGM 338 ו-PGM Hécate II הכבד). בחלק מהרובים השתמשו גם צלפי היחידות המובחרות והמיוחדות של צה"ל, איתם הימ"מ משתף פעולה באימונים ובפעילות מבצעית. בשל התדירות הגבוהה מאוד של האימונים והפעילות המבצעית האינטנסיבית רובי הצלפים של הימ"מ, ובעיקר קניהם, נשחקים עם הזמן. ב-2013 החל הימ"מ להחליף את רובי הצלפים הישנים והשחוקים שלו, בעיקר אלו מתוצרת אירופאית (כגון רובי ה-PGM), עקב אמברגו אירופאי על חלקי חילוף ותחמושת צליפה תואמת. הרובה שנבחר להחליפם היה הבארט MRAD וזאת בזכות איכותו וביצועיו (דיוק גבוה וטווח ירי), היותו רובה מודולרי שתומך במספר קליברים הניתנים להחלפה בקלות (דבר שאפשר יצירת מערך נשקי צליפה אחיד), והיותו תוצרת ארצות הברית (דבר המבטיח אספקה שוטפת של חלקי חילוף וקנים ללא חשש מאמברגו). כיום זהו הרובה העיקרי במערך הצליפה של הימ"מ יחד עם עוד מספר כליים ייעודיים מיוחדים. בזכות הניסיון החיובי וחוות הדעת הטובות מאוד של הימ"מ על הבארט MRAD, רכש גם צה"ל את הרובה עבור צלפי היחידות היחידות המובחרות והמיוחדות שלו. ב-2020 רכש הימ"מ את המקמילן ALIAS CS5, רובה צלפים קומפקטי ומושתק למשימות חשאיות.
טבלה מלאה ומעודכנת של רובי הצלפים של הימ"מ ניתן למצוא בערך צליפה בימ"מ.
הצליפה בימ"ס
הימ"ס מפעילים אף הם צלפים, בעיקר למשימות לוחמה בטרור ומתן גיבוי לכוחות מסתערבים בשטח. צלפי הימ"ס חמושים ברובי מאוזר 86SR, רמינגטון 700 משופר, SR-25 Mk 11 ובארט REC10 ואמצעי עזר כגון כוונות טלסקופיות וחליפות הסוואה. בנוסף הם חמושים גם ברוגר SR-22 לביצוע ירי פחות מקטלני במהומות אלימות והפרות סדר.
להלן טבלה המפרטת את רובי הצלפים ששירתו בימ"ס. הדיוק של הרובים נמדד בדקות קשת (MOA = Minute of Arc). מספר זה מייצג את הפיזור הזוויתי האופייני של הרובה וככל שמספר זה נמוך יותר כך הרובה מדויק יותר. רובים ששמם כתוב על רקע תכלת הם רובים שעדיין נמצאים בשירות פעיל.
צליפה ספורטיבית ואזרחית
אחד מענפי הירי הספורטיבי הוא ירי מ-300 מטרים, טווח שהחל ממנו כישורי צליפה הופכים להיות משמעותיים. אחד מהקלעים הבולטים בישראל שהיו פעילים בענף זה היה אלכס אלירז. במלחמת ההתשה, צה"ל גייס לשורותיו קלעים ספורטיביים על מנת להתמודד עם איום "הקופים" - הצלפים המצריים שנתלו מעצים וגרמו לאבדות במעוזים על קו בר-לב.