cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרחית נעמי
מינים נוספים בסוג Oxythyrea בישראל הם פרחית אביגיל ופרחית נקודתיים. מראם הכללי דומה לזה של פרחית נעמי: גוף שחור ועליו נקודות לבנות, אך תבנית הנקודות שעליהם שונה מאשר זה של פרחית נעמי והם נדירים יותר. סימן זיהוי בולט של פרחית נעמי לעומת מינים אלה הוא פסים לבנים בצידי החזה.
משה מידנר
רבי משה מידנר-מישקין (תר"כ, 1860 – כ"ג בחשוון תר"צ, 1929) היה מנהל רוחני של ישיבת סלונים בדור השלישי של החסידות.
ביוגרפיה
נולד בסלונים לרבי יעקב לייב מישקין חתנו של רבי אברהם וינברג הראשון. לאחר נישואיו התגורר בעיירה מידנא לצד חותנו, ועל שם העיירה דבק בו הכינוי "מידנר". לאחר פטירת סבו האדמו"ר ביטל עצמו לבן דודו רבי שמואל וינברג מסלונים.
הקים יחד עם האדמו"ר רבי אברהם וינברג השני את ישיבת תורת חסד בברנוביץ' וכיהן שם כמנהל רוחני.
נפטר בברנוביץ'.
חיבר ספרים רבים בנגלה ובנסתר שאבדו בשואה, בתוכם היה חיבור על מסכת יבמות.
דברי תורתו כונסו בספר "כתבי קודש" בדפוס סטנסיל ובספר "תורת אבות".
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-16
דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-16 "ריכספיהרר אס אס" (בגרמנית: 16. SS-Panzergrenadier-Division "Reichsführer SS") הייתה דיוויזיית פאנצרגרנדיר של הוואפן אס אס אשר לחמה וביצעה פשעי מלחמה בחזית האיטלקית במהלך במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
בינואר 1945 היא הועברה שוב להונגריה, ובמרץ השתתפה במתקפת אגם בלטון. באפריל היא נכללה במסגרת קורפוס הפרשים ה-1 אשר היה חלק מארמיית הפאנצר השנייה. הדיוויזיה נסוגה לאחר מכן לאוסטריה, ועם סיום המלחמה נכנעה בגראץ לכוחות בעלות הברית.
פשעי מלחמה
במהלך המלחמה באיטליה ביצעה הדיוויזיה פשעי מלחמה רבים בעיקר כנגד אוכלוסייה אזרחית איטלקית, בין פשעי המלחמה נמנים טבח סנטה אנה די סטצמה שבו נרצחו 560 נשים, גברים וילדים וב-12 באוגוסט 1944 וב-29 בספטמבר ביצעה את טבח מרזבוטו, במהלך טבח זה רצחו אנשי הדיוויזיה לפחות 45 פעוטות מתחת לגיל שנתיים, 110 ילדים מתחת לגיל 10, 140 קשישים מעל גיל 60 וחמש מאות בני אדם נוספים, בדיווחו למפקדיו העדיף מפקד הדיוויזיה לדווח כי הוציא להורג 770 "בנדיטים".
בנוסף על כך הייתה אחראית להרס שיטתי של כנסיות, בתי ספר ומנזרים.
ווקסהול ויוה
סך הכל יוצרו 1,516,792 יחידות.
דגם הווקסהול פירנצה (1970-1975) היה פיתוח של דגם ה"ווקסהול ויוה", אבל בתצורת קופה.
ויוה הוצגה שנה אחרי שיצרנית הרכב, האחות של ווקסהול, אופל, השיקה את הקדט.
ווקסהול ויוה HA (1963–1966)
גרסה זו הורכבה באנגליה, אוסטרליה, פורטוגל וניו זילנד. הוויוה הייתה דומה בגודלה ובמפרטים המכניים לאופל קדט החדשה שהוצגה שנה קודם לכן ביבשת אירופה. מגרסה זו יוצרו 309,538 יחידות.
דגם הסטיישן 'בדפורד בייגל מתוצרת "Bedford Vehicles" שיוצר בין השנים 1964-1973, התבסס על דגם "ויוה ווקסהול HA".
דגם הבדפורד HA התבסס על דגם ה"ויוה ווקסהול HA".
מכירות הווקסהול ויוה בגרסה זו התחרו ב-פורד אנגליה, פורד אסקורט (משנת 1968), ב-אוסטין 1100, ב-מיני מיינור, וב-אופל קדט A.
המנורות האחוריות לדגם הספורט יוניפאואר GT נלקחו מדגם "ווקסהול ויוה HA".
ווקסהול ויוה HC (1970–1979)
סגנון גוף : 2 דלתות, 3 דלתות, 4 דלתות
בישראל
בישראל שווק הרכב על ידי "חברת המזרח למכוניות ומסחר", באולמות תצוגה בתל אביב, חיפה וירושלים. מחירה של הווקסהול ויוה המסחרית בשנת 1966 היה 11,995 ל"י.
בישראל, ויוה ווקסהול התחרתה בתכונות ובמחיר ב- קונטסה 1300, אוסטין 1100, סימקה 1000, פורד אנגליה ו- N.S.U פרינץ 1000.
2015
בשנת 2015 חברת ג'נרל מוטורס התחילה לייצר בקוריאה את דגם "ווקסהול ויוה", המאופיין על ידי מנוע 1,000 סמ"ק, 3 צילינדרים, 5 דלתות. מחירה בבריטניה כ-8,500 שטרלינג (מחיר התחלתי).
ג'פרי אלכסנדר
ג'פרי צ'ארלס אלכסנדר (באנגלית: Jeffrey C. Alexander; נולד ב-30 במאי 1947) הוא סוציולוג אמריקאי, המוכר הן בשל פיתוחו של תאוריית הנאו-פונקציונליזם והן בשל עבודתו בתחום הסוציולוגיה התרבותית.
קריירה
בשנת 1969 קיבל אלכסנדר תואר בוגר מאוניברסיטת הרווארד ובשנת 1978 קיבל תואר דוקטור בסוציולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה, ברקלי. הוא לימד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס משנת 1974 ועד 2001, אז עבר לאוניברסיטת ייל שבקונטיקט. באוניברסיטת ייל הוא מחזיק בקתדרה ע"ש ליליאן שבנסון סיידן ומכהן כאחד ממנהלי המרכז לסוציולוגיה תרבותית.
אלכסנדר חיבר עשרה ספרים וערך עשרים ושניים (חלקם בשיתוף עם הוגים אחרים). הוא היה אחד מעורכי כתב העת Theory" וכיום הוא אחד מעורכי כתב העת |"American Journal of Cultural Sociology".
ניאופונקציונליזם
בסוציולוגיה, המונח ניאופונקציונליזם מתייחס להחייאתה ועדכונה של הגותו של הסוציולוג טלקוט פרסונס על ידי ג'פרי אלכסנדר והוגים אחרים. לדידו של אלכסנדר, לניאופונקציונליזם חמישה מאפיינים מרכזיים:
בעוד שפארסונס ראה את הפעולות כמושגים אנליטיים, אלכסנדר הגדיר פעולה כתנועתם של אנשים חיים, נושמים, וקונקרטיים, בעודם מפלסים את דרכם דרך חלל וזמן. בנוסף, הוא טען שכל פעולה מכילה מימד של רצון חופשי, ובכך הוא למעשה פתח את הפונקציונליזם לעיסוק בנושאים אשר לרוב העסיקו חוקרים מגישות אחרות, כגון גישת האינטראקציה הסימבולית.
המפנה התרבותי וה"תוכנית החזקה"
החל משנות השמונים המאוחרות, עבודתו של אלכסנדר החלה לנטות לכיוון הסוציולוגיה התרבותית. היבט מרכזי של מפנה תרבותי זה היא מעבר מעיסוק בכתביו של פרסונס ובפונקציונליזם מבני לכיוון קריאה מחודשת של עבודותיו המאוחרות של אחד מאבות הסוציולוגיה, אמיל דורקהיים, בהן החל דורקהיים לחקור מערכות תרבותיות. עבודתו של דורקהיים בנושא הצורות הראשוניות של הדת הייתה בעלת חשיבות מכרעת עבור הגותו של אלכסנדר, משום שבעבודה זו מנתח דורקהיים את הדרכים שבהן ייצוגים קולקטיביים (סמלים, טקסים, וכיוצא בזה) מתפתחים ופועלים ואת תפקידיהם של ריטואלים בשמירה על הלכידות החברתית וייצוגם של ערכים ונורמות לקהילה. אלכסנדר מתמקד בטענתו של דורקהיים כי תהליכים דתיים אשר נצפים בחברות שבטיות ממשיכים להתרחש—אם כי בדרכים אחרות—בחברות מודרניות. גם אם חברות מודרניות מאמינות שהן רציונליות וחילוניות, אלכסנדר טוען כי החיים האזרחיים בתוכן רוויים בייצוגים קולקטיביים, בקשרים רגשיים חזקים ובנראטיבים אשר—בדיוק כמו בחברות השבטיות—"מספרים" לחברה מה היא מאמינה שהיא ואילו ערכים היא מקדשת.
אלכסנדר מבחין בין הסוציולוגיה של התרבות (או סוציולוגיית התרבות) לסוציולוגיה תרבותית. הסוציולוגיה של התרבות מתייחסת לתרבות כאל המשתנה התלוי—כלומר, כאל תוצר של גורמים שאינם תרבותיים, כגון הכלכלה, פוליטיקה אינטרסנטית, וכדומה—בעוד שסוציולוגיה תרבותית רואה בתרבות כבעלת אוטונומיה מסוימת ומתמקדת יותר במשמעויותיהם של תהליכים חברתיים עבור חברות ושחקנים. במילים אחרות, הסוציולוגיה התרבותית ע"פ אלכסנדר מניחה שרעיונות ותהליכים סמליים יכולים להשפיע באופן בלתי תלוי על מוסדות חברתיים, על הכלכלה, על הפוליטיקה, ועל התרבות עצמה. בכך אלכסנדר מבחין את הסוציולוגיה התרבותית מהסוציולוגיה של פייר בורדיה, אשר גם היא עוסקת בתרבות אך מזווית אחרת. בעוד שהסוציולוגיה של בורדיה נוטה לראות בתהליכים תרבותיים כמשוקעים במאבקי כוחות ובסופו של דבר באי שוויון, הרי שאלכסנדר מניח שאי שוויון אינו בעל השפעה דטרמיניסטית על התרבות. את תוכנית המחקר שנבעה ממפנה תרבותי זה בחשיבתו מכנה אלכסנדר "התוכנית החזקה". ל"תוכנית החזקה" מספר תחומי עניין:
טראומה תרבותית
למרות שעיסוקו הישיר של אלכסנדר בטראומה הגיע לשיאו בשנות האלפיים עם ספר מאמרים שלו ושל חוקרים אחרים כגון רון איירמן, ברנהרד גיזן, ניל סמלסר ופיוטר שטומפקה, שני מאמרים שפרסם קודם לכן מדגימים את הגותו בנושא.
במאמר הראשון, אלכסנדר מראה שהשואה לא נתפסה מיד בחברה האמריקאית כהתגלמותו של הרוע האולטימטיבי, כפי שהיא נתפסת היום. באופן הנוגד את האינטואיציה, כאשר החדשות מאירופה החלו להגיע לתקשורת האמריקאית, הציבור תפס את מחנות ההשמדה כחלק משאר תחלואי המלחמה, ולא נתן להם מעמד יוצא דופן. רק לאחר תהליך ארוך של מתן משמעות ומיסודה על ידי קבוצות של אקטיביסטים (יהודיים ואחרים) בארצות הברית, הפכה השואה לסמל הבלתי מעורער לרוע האוניברסלי. בכך היא למעשה הפכה למטאפורה אשר בה משתמשים שחקנים שונים על מנת לשוות למאורעות אחרים משמעות הרת גורל, כדוגמת מלחמת האזרחים בקונגו, אשר אליה התייחסו גורמים שונים כאל "שואה". יוצאת הדופן היא ישראל, אשר בה נתקל השימוש בזיכרון השואה על מנת לעורר סימפתיה עבור נפגעי אסון ברחבי העולם בהתנגדות ציבורית עזה.
במאמר השני, אלכסנדר מראה שמשבר ווטרגייט, בחודשים הראשונים לאחר שהתרחש, לא נתפס על ידי הציבור האמריקאי כמשבר הרה גורל אלא כתקרית שולית. כמו השואה, גם כאן התקרית עברה תהליך של מתן משמעות נראטיבית, על מנת שתיתפס כמאיימת על ערכיה היסודיים ביותר של החברה האמריקאית. המשותף לשני המחקרים הוא הטענה שאפילו אירועים הנחשבים כיום לטראומות עמוקות עבור החברה האזרחית הם לא טראומטיים מיסודם אלא מובנים כטראומטיים לאחר שעברו תהליך ארוך של מישמוע תרבותי.
באופן כללי יותר, אלכסנדר מבחין בין טראומה במובן הפסיכולוגי לטראומה תרבותית. תאוריות פסיכולוגיות של הטראומה מניחות שאירועים מסוימים הם טראומטיים כשלעצמם עבור אותם יחידים שחווים אותם. מנגד, תאוריה של טראומה תרבותית לא יכולה להניח שאירוע כלשהו יהפוך מטבע הדברים לטראומה עבור הקבוצה שחווה אותו. ע"פ אלכסנדר, טראומה תרבותית מתרחשת כאשר ״חברי הקבוצה מרגישים שהם חוו אירוע מחריד אשר השאיר סימנים בלתי מחיקים על גבי תודעתם המשותפת, ובכך הותיר חותם על זכרונם לנצח ושינה את זהותם העתידית באופן יסודי ובלתי הפיך". כלומר, בהסבר סוציולוגי של טראומה הדגש הוא על הדרך שבה הקבוצה מרגישה שזהותה שונתה על ידי האירוע שחוותה, ועל המשמעות שהיא מעניקה לחווייתה זו.
פרפורמנס חברתי
באמצע שנות האלפיים פנה אלכסנדר לדרכים שבהן שחקנים מבצעים "פרפורמנס" חברתי או תרבותי (social performance). המונח פרפורמנס הוא בעל כפל משמעות בלועזית: מצד אחד ניתן לתרגמו כ"מופע" ומצד שני כ"ביצוע", ובספרות הסוציולוגית והאנתרופולוגית שתי המשמעויות תקפות גם יחד. על פי הגדרתו של אלכסנדר, פרפורמנס חברתי הוא "התהליך החברתי שבו שחקנים, ביחד או לחוד, מציגים עבור אחרים את המשמעות שמצבם החברתי נושאת עבורם". על פי אלכסנדר, שחקנים חברתיים מנסים תמידית לגרום לשחקנים אחרים להבין ולהאמין למשמעות שאותה הם מנסים לשדר, ומסיבה זו הם מנסים להציג את עצמם כאותנטיים ככל האפשר. על מנת לעשות זאת, הם פועלים כמו מפיק תיאטרון: הם בוחרים בקודים התרבותיים המתאימים, באמצעי הייצוג הראויים, באביזרים ובתפאורה אשר לדעתם יגרמו ל"פרפורמנס" שלהם להיות אמין ככל האפשר. אלכסנדר טוען שבחברות שבטיות האלמנטים השונים המרכיבים פרפורמנס חברתי היו קשורים יחדיו היטב, והופעלו בעיקר בריטואלים קולקטיביים שבהם השבט כולו השתתף. בחברות מודרניות, אלמנטים אלו הותרו אחד מהשני ולכן שחקנים המנסים להפיק פרפורמנס משכנע צריכים לבחור מתוך מבחר רחב של דרכי פעולה. בחירה נכונה תפיק פרפורמנס משכנע אשר יביא עמו הזדהות של הצופים עם השחקן החברתי. אם השחקן לא היטיב לבחור בדרכי פעולה וקודים משכנעים, הרי שהוא ייתפס כבלתי אותנטי והפרפורמנס יכשל.
תודעה איקונית
בשנים האחרונות, אלכסנדר פנה להיבטים החומריים של התרבות, וספציפית להיבטיה האסתטיים. כפי שאלכסנדר מגדיר זאת, תודעה איקונית מתרחשת "כאשר חומר אסתטי מייצג ערך חברתי. מגע עם חומר אסתטי זה, דרך חוש הראיה, הריח, המישוש, או הטעם, מפיק חוויה חושנית המשדרת משמעות...". בניגוד לסוציולוגים של התרבות הרואים באלמנטים הוויזואליים או החומריים של התרבות כסוג של התדרדרות או כזב, הרי שאלכסנדר שואב מאמיל דורקהיים את הרעיון של ייצוגים קולקטיביים וטוען שהדרכים שבהן תרבויות פועלות בהטמעת ערכים קשורות לצורות חומריות. מחקרים אשר יישמו והרחיבו את גישתו של אלכסנדר בחנו, לדוגמה, את הדרכים שבהן ארכיטקטורה הופכת לרוויית משמעות תרבותית ורגשית עבור החברה הסובבת אותה. מחקר אחר הרחיב את הרעיון של תודעה איקונית לעולם הידוענים, ובחן את הדרכים שבהן ידוענים מצד אחד מציגים מראה אסתטי המושך תשומת לב ומצד שני מייצגים אוסף משמעויות חברתיות עמוקות אשר מהדהדות בקרב קהל מעריציהם.
מהפכות פרפורמטיביות
בעקבות המהפכה המצרית, אלכסנדר ערך מחקר של אותם שבועות הרי גורל מנקודת מבט סוציולוגית תרבותית, ויישם חלק מהתאוריות שלו על מנת להבין את הדרכים שבהן הביקורות שהושמעו על ידי מפגינים, עיתונאים, בלוגרים, ודמויות ציבוריות אחרות שכנעו בסופו של דבר את הצבא המצרי לפנות נגד המשטר. המפתח להבנת המהפכה, טוען אלכסנדר, הוא במבנה הניגודים הסמליים שבו שחקנים אלו השתמשו על מנת לייצג את משטר מובארק. דרך ניגודים אלו הצליחו המפגינים לצייר את המשטר כמושחת ומיושן, וכך הפיקו "פרפורמנס" מוצלח, על פיו המשטר פוגעני ויש להחליפו.
פרסומיו
למרות שעבודותיו תורגמו לשפות רבות, עד כה הן לא תורגמו לעברית.
גרסיה השני, מלך גליסיה
גרסיה השני, מלך גליסיה (1042 - 22 במרץ 1090) היה מלך גליסיה בין השנים 1065–1071.
ג'פרי אלכסנדר
מאמרים נבחרים
*Alexander, Jeffrey C. Clifford Geertz and the Strong Program: The Human Sciences and Cultural Sociology. Cultural Sociology 2008; 2; 157.
גרסיה השני, מלך גליסיה
ביוגרפיה
גרסיה השני נולד בשנת 1042 לפרננדו הראשון, מלך לאון וסאנצ'ה מלאון, בתם של אלפונסו החמישי, מלך לאון ואלווירה מננדס. ב-24 בדצמבר 1065 מת פרננדו הראשון, ולאחר מותו פוצלה הממלכה בין בניו: סנצ'ו השני, מלך קסטיליה ירש את ממלכת קסטיליה, אלפונסו השישי, מלך לאון ירש את ממלכת לאון, גרסיה ירש את ממלכת גליסיה, אוראקה ירשה את העיר סמורה ואלווירה ירשה את טורו (Toro). גרסיה הוסיף לתאריו את התואר "מלך פורטוגל", והיה הראשון שנשא בתואר הזה.
בשנת 1069 כרת סנצ'ו השני ברית עם אלפונסו השישי, מלך לאון, ובשנת 1071 כבשו השניים את ממלכת גליסיה. סנצ'ו, אשר לא היה מרוצה מכך שבבעלותו נמצאות ממלכת קסטיליה וחצי מממלכת גליסיה, תקף בשנת 1072 את אלפונסו השישי ופלש לממלכת לאון בעזרתו של אל סיד. לאחר תבוסתו בגולפחרה שעל גדות נהר קריון, אילץ סנצ'ו את אלפונסו להימלט לעיר הווסאלים המורית טולדו, שם שלט מאמוּן. טורו, עירה של אחותו אלווירה, נפלה במהרה, ונדמה היה כי דבר לא יעצור את סנצ'ו. אחותו אוּרַאקַה נתנה לחלק הארי של הצבא הלאונזי למצוא מחסה בעיר שלה, סמורה. סנצ'ו הטיל מצור על העיר, אך ב-6 באוקטובר 1072 נרצח על ידי בלידו דולפוס, אציל גליסיאני, דבר שהוביל לנסיגת הכוחות הקסטיליאנים מן העיר.
לאחר הירצחו של סנצ'ו השני ניסה גרסיה לחזור ולשלוט על ממלכת גליסיה, אולם אחיו אלפונסו השישי, מלך לאון כלא אותו במנזר בלוס באריוס דה לונה, עד למותו ב-22 במרץ 1090.
רניירי הקדוש
רניירי הקדוש, רניירי מפיזה או רנינריוס (באיטלקית: Ranieri או Raniero, בלטינית: Rainerius; 1115/1117 – 1160 הוא קדוש נוצרי, הקדוש-הפטרון של העיר פיזה.
תולדות חייו
הוא היה בנו של סוחר אמיד מפיזה. בנעוריו הרבה לנדוד ובאחד ממסעותיו פגש מטיף סגפן בשם אלברטוס מקורסיקה, שנהג ללבוש בגד צמר גס. רניירי הושפע מאוד מהאיש ועבר חוויה דתית ורוחנית בהשפעתה הפך להיות נזיר סגפן בעצמו.
ב-1146 הפליג רניירי מפיזה בספינת סוחר לצור, אז בשטח ממלכת ירושלים הצלבנית וממנה המשיך לירושלים. בעת תפילת חג המולד בה השתתף, אמר הכומר ש"בן האלוהים נמצא עמנו בקהל", רניירי הבין זאת כפניה אישית אליו. בעת שהותו בירושלים נפטר מכל רכושו, כולל בגדיו והחל להתהלך עם בגד צמר גס לגופו. הוא התפרנס מקבצנות בכנסיית הקבר בה שהה רוב ימיו ולילותיו. מדי פעם יצא למקומות הקשורים בישו כגון נצרת, הר תבור, בית לחם, חברון והר קרנטל שליד יריחו. בעת שהותו בירושלים שמע רניירי קולות אותם החשיב לקול אלוהים הדובר בו. האל בישר לו כי נבחר להוביל את הנוצרים ולהנהיגם ושהוא הביאה השנייה של ישו.
לאחר שבע שנים בארץ הקודש שב רניירי לפיזה ונכנס למנזר. הוא הפך למטיף מבוקש ופעל כמגרש שדים ועושה ניסים. עוד בחייו נחשב לקדוש. עם מותו נקבר בדואומו של פיזה.
לאחר מותו
בתקופת האפיפיור אלכסנדר השלישי חיבר בישוף בשם בנינקאזה (Benincasa) חיבור הגיוגרפי על תולדות חיי הקדוש, בו תיאר את גופו ככלא בו התגלגלה נפשו של ישו עצמו.
במאה ה-14 יצר אנטוניו ונציאנו סדרת פרסקאות בקמפו סנטו שבצפון פיאצה דיי מיראקולי, הכיכר המרכזית של פיזה.
ב-1632 בחרו נכבדי פיזה ברניירי כקדוש הפטרון של עירם. ב-1689 הועבר ארון הקבורה שלו למזבח הדואומו
דגניים בתקופת הברזל בארץ ישראל
הדגניים מוזכרים במקרא כחלק מחיי היומיום, וזוהי עדות כי היוו מרכיב חשוב בדיאטה המקראית; חיזוק לטענה זו מוצאים גם בממצא הארכאולוגי הן בטקסטים והן כממצא בוטאני.
מרכיבי המזון העיקריים בגרגיר הם פחממות וחלבונים. שניהם מרוכזים בעיקר באנדוספרם ובעטיפתו העשירה בחלבונים הנקראת אלוירון.
הפחממות כוללת כ-90% עמילן המרוכז באנדוספרם וכ-10% פחממות נמסות, כגון סוכר, המצויות בעיקר בעובר שאנו מכיל עמילן. כמות החלבון בגרגיר התבואה איננה קבועה, והיא תלויה במין, בזן, בתנאים אקלימיים והקרקעיים ובדרך כלל הוא מהווה כ-10%-20% מגרגיר התבואה. החיטה מכילה כמויות משמעותיות של חלבונים שריכוזם משתנה מ-8% ל-14% בתוכה. קיימים 4 סוגי חלבון תשמורת עיקריים בגרגר התבואה והם: אלבומין, גלובולין, גליאדין, וגליוטנין, השנים האחרונים אינם נמסים במים ונקראים בשם כללי גלוטן. לגלוטן, ובמיוחד לזו של החיטה, יש ערך מכריע בקביעת כושר ההתפחה והאפייה של הקמח. גלוטן מפתח קשרים בתוך הבצק, נמתח ומשביח את תפיחותה של העיסה בשעת תסיסה והלחם האפוי ממנה יהיה נקבובי יותר ונוח יותר לעיכול.
ביות הדגניים
הדגניים נמנים עם צמחי הבר הראשוניים שתורבתו על ידי האדם. במחקר עדיין אין תמימות דעים לגבי המועד המדויק של תהליך זה וקצבו. אך אחד מהמרכיבים החשובים ביותר בתהליך התרבות הוא האפשרות לבקר את תהליך הפצת הגרגרים. בדגניים מתורבתים ציר השיבולת לא מתפרק גם בעת הבשלתם של הגרגירים ולכן האדם הוא שצריך לזרוע אותם.
בשלב הראשון של הביות היו מיני חיטה עטויי גרגיר, לאחר הדישה התקבלו השיבוליות שהיה צורך לכתוש אותן במכתש ועלי כדי לחשוף את הגרגירים. בשלב השני של הביות נחשף הגרגיר ביתר קלות מן המוצים והגלומות העוטים אותם בתהליכי הדיש הרגילים.
מקובל להניח שמחיטת הבר בויתה חיטה דו גרגירית, שתיהן מיני חיטה עטוית גרגיר, ומהחיטה הדו גרגירית פותחה חיטה חשופת גרגיר. שעורת התרבותית בויתה משעורת התבור, למינים הללו יש זהות כרומוזומלית ופוריות מלאה בהכלאה ביניהם. ממין בר זה התפחתו השעורים התרבותיות, שעורה דו טורית, ושעורה רב טורית. משיבולת-שועל נפוצה או משיבולת-שועל שוטה פותחו שני מיני תרבות, שיבולת-שועל תרבותית ושיבולת-שועל ביזנטית.
תהליך טיפוח דגני התרבות על ידי האדם היה ממושך ומלא קשיים, עד שלמד להפיק מצמחי הבר תועלת, ולמעשה עדיין לא הסתיים תהליך זה.
דגניים בעולם העתיק
חיטה ושיפון לרוב משמשים להכנת לחמים, ואילו שיבולת-שועל ושעורה משמשים להכנת דייסות וגריסים לאדם, ולרוב, כמאכל לבעלי חיים. השעורה משמשת כחומר גלם לתסיסה בעיקר לבירה, השיפון להפקת כוהל עמילן ועוד. במקרא מוזכרת השעורה 34 פעמים, החיטה 30 פעם, הכוסמת 3 פעמים והדוחן פעם אחת
החריש והזריעה
השנה החקלאית מתחילה מיד לאחר היורה. הפלח חורש את השדה על מנת להכשיר את הקרקע לספיגת מים. לאחר מכן בין החודשים דצמבר לפברואר, תקופת הזריעה של תבואות החורף, אותה זרעו בפיזור ידני ולאחר מכן חרשו בניצב לתלמי הפתיח על מנת לכסות את הזרעים. תקופת הזריעה משתנה בחלקים שונים של הארץ. תחילה בנגב, אחר כך בשפלה ובשרון, אז בעמק יזרעאל ולבסוף בהרים. פעולות החריש והזריעה מוזכרות במקרא מספר פעמים - בבראשית מה ו, שמות לד כ, ובויקרא כו ג.
הפעילות בגורן
הפעולה הראשונה בגורן הייתה ההפרדה והפיזור של ערמות השיבולים הדחוסות. פעולה זו נעשתה על ידי גברים בשעות הבוקר המוקדמות. לאחר מכן בוצעה ההפרדה בים הגרגרים לקש. ההפרדה הפשוטה נעשתה על ידי חיבוט או באמצעות דייש, ללא מכשירים, על ידי דריכה של רגלי בהמות על המדושה. ההפרדה המשוכללת יותר נעשתה באמצעות מכשירי הדייש. דייש זה נעשה באמצעות בהמות משא שכללו צירופים שונים של שור, חמור, פרה וגמל שנרתמו למורג שבתחתיתו היו שורות שורות של חידודי צור או ברזל. השיבולים רוסקו תחת המורג והמוצר הופרד לקש, חציר וגרגירי תבואה. לאחר מכן נעשתה פעולת הזרייה שבו נזרקת התבואה שנדושה, בדרך כלל על ידי מזרה עשיו עץ דמוי קלשון, בעל 5 או7 אצבעות. או באמצעות רחת שהיא מעין את העשויה אף היא כולה מעץ. השלב האחרון הוא הכבירה שבו מעוברים הגרגירים בכברה פעמיים, פעם ראשונה דרך כברה דלילה העוצרת את הקש, צרורות אבנים וגושי העפר. כברה שנייה נעשית בכברות צפופות שבהן שרידי המוץ והתבן עוברים דרך הנקבים ונופלים ארצה בעוד שהגרגירים נשארים בכברה- התוצר הסופי בר- דגן נקי. במקרא בסיפור קניית גורן ארוונה על ידי דוד המלך מוזכר כי הגורן שימש לדייש וכן מפורט מכללו של הגורן, אותו קנה דוד, בקר ומורגים. דברי הימים א כא, כ-כה:
כ וַיָּשָׁב אָרְנָן וַיַּרְא אֶת-הַמַּלְאָךְ וְאַרְבַּעַת בָּנָיו עִמּוֹ מִתְחַבְּאִים וְאָרְנָן דָּשׁ חִטִּים. כא וַיָּבֹא דָוִיד עַד-אָרְנָן וַיַּבֵּט אָרְנָן וַיַּרְא אֶת-דָּוִיד וַיֵּצֵא מִן-הַגֹּרֶן וַיִּשְׁתַּחוּ לְדָוִיד אַפַּיִם אָרְצָה. כב וַיֹּאמֶר דָּוִיד אֶל-אָרְנָן תְּנָה-לִּי מְקוֹם הַגֹּרֶן וְאֶבְנֶה-בּוֹ מִזְבֵּחַ לַ-ה' בְּכֶסֶף מָלֵא תְּנֵהוּ לִי וְתֵעָצַר הַמַּגֵּפָה מֵעַל הָעָם. כג וַיֹּאמֶר אָרְנָן אֶל-דָּוִיד קַח-לָךְ וְיַעַשׂ אֲדֹנִי הַמֶּלֶךְ הַטּוֹב בְּעֵינָיו רְאֵה נָתַתִּי הַבָּקָר לָעֹלוֹת וְהַמּוֹרִגִּים לָעֵצִים וְהַחִטִּים לַמִּנְחָה הַכֹּל נָתָתִּי. כד וַיֹּאמֶר הַמֶּלֶךְ דָּוִיד לְאָרְנָן לֹא כִּי-קָנֹה אֶקְנֶה בְּכֶסֶף מָלֵא כִּי לֹא-אֶשָּׂא אֲשֶׁר-לְךָ לַ-ה' וְהַעֲלוֹת עוֹלָה חִנָּם. כה וַיִּתֵּן דָּוִיד לְאָרְנָן בַּמָּקוֹם שִׁקְלֵי זָהָב מִשְׁקָל שֵׁשׁ מֵאוֹת.
מקור המילה גורן מאכדית ופירושה ערום קש ואחסן דגן, שמן, רכוש. השימוש במורג החל כנראה בארוך במסופוטמיה בסוף האלף הרביעי לפנה"ס, וכך גם ניצול הבהמות לגרירת מחרשות.
אחסון ואיסום התבואה
השתמרות טובה של גרעיני התבואה מותנת בכמה תנאים: משך האחסנה, האקלים, סוג הגרעינים ואיטומו של מתקן האחסנה. את הגרעינים יש לשמור במקום יבש ולמנוע מהם לחות. צורת האחסנה שונה ממקום למקום, יש שהגרעינים מאוחסנים בשקים או בחומר מתכלה אחר ויש שהם מאוחסנים במיכלים עשויי חרס, ויש המאוחסנים בתפזורת על גבי ריצפת האסם. בתקופת הברזל היו שני טיפוסי אסמים, טיפוסים אילו מאפיינים את ארץ ישראל בחלק גדול מההיסטוריה החקלאית שלה, טיפוסים אלה כוללים את הדגם בעל תוכנית עגולה או אליפטית ואת הדגם המלבני או הרבוע. מנהג לאחסן דגן בבורות עגולים תת-קרקעיים ידוע היטב ברחבי העולם העתיק ומעדויות אתנוגרפיות עכשוויות ברחבי העולם הנקראים ממגורות. אחסון דגן בבתי מחסנים גדולים, מלבניים או רבועים, היא תופעה כלל עולמית, כפי שעמד עליה אולברייט בעבודתו בבית מרסים.
המונח ערי המסכנות שמוזכר במקרא מקורו ככל הנראה מהשפה האכדית שמשמעותו גרנות, אסמים. מונחים אחרים המוזכרים במקרא ומשויכים לאחסון – אוצרות בדרך כלל שייך למלך או אל.
מקומות גידול דגן במקרא
המקרא מזכיר מספר מקומות בהם גידלו דגן
סדר הבשלת הדגנים
כפי שידוע השעורה מבשילה לפני החיטה. תהליך זה מוזכר גם במקרא בסיפורה של רות המואביה.
רות א, כב
האפייה בתקופת הברזל
לאחר פעולת הדיש ניתן לאחסן את הגרגירים או לטחון אותם לקמח. הטחינה נעשתה בעזרת אבני רחיים, קערות כתישה או מכתש ועלי. לאחר מכן מתקבל הקמח ממנו מכינים בצק אותו אופים ללחם.
על פי הממצא הארכאולוגי האפייה נעשתה על גבי טסי אפיה, אבנים רותחות או בתנור. טסי אפיה נפוצים באתרים ארכאולוגים החל מתקופת הברונזה. תנורי אפייה המתוארכים לתקופת הברזל נמצאו באתרים חצור, תל נוב, תל פר, תל הדר, רחוב, תל דור ותל כיסאן. התנור בנוי מחומר בצורת גליל שלעיתים מדופן בחרסים. לפעמים יש פתח בצידו המשמש להכנסת חומר בערה.
תנור ייחודי נמצא בתל נג'ילה. תנור זה נייד, בשונה מאחרים.
השימוש בתנור נעשה מהפתח העליון הבצק מודבק לדפנות התנור וכך הוא נאפה.
תנורים מופיעים באיורים שונים במצרים, בדרך כלל ליד התנור עומדת דמות אדם המדביקה את הבצק לדופן התנור או מסיר את הלחם. ציור כזה ניתן לראות בקברו של קן אמון בתבאי
לוח גזר
לוח גזר התגלה בשפכים מחפירות תל גזר שנערכו בשנת 1908 ומתוארך למאה ה-10 לפנה"ס. לוח אבן בו מצוינים חודשי העיבוד החקלאי. בשורות 4 ו-5 מתוך 7 שורות הלוח מתוארים ירח קציר שעורים (חודש אייר) וירח קציר חיטים (חודש סיון).
אוסטרקון השעורים משומרון
האוסטריקון התגלה בשומרון ומתוארך למאה ה-8 לפנה"ס. האוסטרקון מונה 3 שורות ובאחרונה נכתב - ימנה שעורים. המשמעות לא ידועה.
מכתב הקוצר ממצד חשביהו
במצד חשביהו נמצאה עדות כתובה לגידול דגניים, קצירתם ואיסומם באזור החוף. מתוארך למחצית השנייה של המטה ה-7 לפנה"ס. המכתב הוא מכתב תלונה של אריס על מעבידו (הושעיהו בן שבי), שלקח ממנו בגדו כיוון שלא עמד במכסת העבודה אף על פי שלטענתו סיים לקצור ולאסום את היבול. עבודתו של האריס הייתה קציר במקום שנקרא חצר אסם.
אוסטרקון אדומי מחורבת עוזה
באתר חורבת עוזה נמצאו 17 אוסטריקונים המתוארכים לסוף המאה ה-7 לפנה"ס או תחילת המאה ה6 לפנה"ס. האוסטרקון האדומי התגלה בשער המצודה כתוב בכתב אדומי – האוסטרקון נכתב על ידי אדומי בעל סמכות גבוהה מי האדומי שקיבל את המכתב. במכתב דרישה לספק אוכל לשליח, האוכל מפורש כבצק. ממכתב זה ניתן ללמוד שבחורבת עוזה אגרו תבואה, וכנראה השדות היו בבקעת ערד.
מכתבי ערד
מכתבי ערד הם 91 אוסטרקונים עבריים המתוארכים לתקופת הברזל שהתגלו בתל ערד. האוסטריקונים כוללים תעודות מסוגים שונים בהם מכתבים למפקדי ערד בענייני צבא ומינהל, הנחיות להספקת יין ולחם לגדודי צבא ואנשים שונים, רשימת של חלוקת חיטה ומצרכים שונים, רישום מלאי המחסן ועוד. מאזכורים הנוגעים לתבואה אנו למדים שערד שימשה כמקום אחסון ואספקה מרכזי. שלושה מצרכים עיקריים היו במחסנים קמח (או חיטה וכנראה שעורה) יין ושמן. דבר המעיד שאילו מצרכי הייסוד העיקריים באותה תקופה.
מכתב 1
מכתבי לכיש
מכתבי לכיש הם עשרים ושניים אוסטרקונים שהתגלו בארכיון בתל כיש בשכבה II בבית השער בלכיש, ועוסקים בעיקר בעניינים צבאיים. מכתב 9 ממוען למפקדה של לכיש בו הוא מתבקש לספק יין ולחם.
מכתב 9
פורטוגלי (פירושונים)
פורטוגלי הוא שם משפחה יהודי המעיד על מוצא מפורטוגל.
דגניים בתקופת הברזל בארץ ישראל
עדויות ארכאולוגיות תקופת הברזל
עדויות לקיום הדגניים בתקופת הברזל ניתן למצוא באתרים שונים. עדות זאת באה לידי ביטוי במציאת הממגורות, והממצא הבוטני.
תל כיסאן
באתר תל כיסאן נמצאו מספר ממגורות חפורות באדמה. חלק מהממגורות הכילו קנקנים וחלק הכילו ממצא בוטאני. לדוגמה בחדר 611 נמצאה ממגורה חפורה באדמה ובה 295 סמ"ק של דגן. ובחדר 610 הצמוד נמצאו 16 קנקנים. גם הממגורות וגם הקנקנים שימשו לאחסון. הממצא הבוטאני באתר כלל 5235 גרגרי דגן תמימים מתוכם זוהו 3667 גרגירי חיטה (70% מהמכלול) בנוסף זוהו שעורה שש טורית, בקיית הכרשינה ועשבים רעים במלווים את גידול הדגן כדוגמת זון משכר, שלמון סורי, שלמון יפואי וחפורית מוזרה.
תל הדר
אתר תל הדר נמצא על גדת הכנרת, כ-7 ק"מ מצפון לעין גב. שטחו כ-20 דונם. באתר נמצאו מספר בורות ממגורה מדופנים, מבנה מחסן, בו קנקני אגירה וכלי כתישה וטחינה רבים עשויים בזלת, ומבנה אסם בעל קירות מטויחים ביניהם משקופים קמורים שהכיל מספר חדרים. באחד החדרים על ריצפת החדר נמצאה שכבה של גרעיני חיטה מפוחמים שכיסתה את מרבית ריצפת החדר לפי ממצאים אילו קבעו החופרים כי מדובר באסם.
עפולה
התל נמצא בשטח העיר עפולה. שטחו כ-30 דונם. באתר אזור בו נתגלו קנקנים המכילים דגניים וקטניות. במרכז האתר ממצא: אזור בו קנקנים עם דגניים וקטניות. באתר נמצא מבנה מלבני בוץ שהיה מלא באפר, גרגירים ושברי קנקנים. ושרידים נוספים של מבנים מסוג זה שפורשו כאסמים. בקרבתם נמצאו שני מבנים עגולים מלבני בוץ ובסביבתם קנקנים עם כמות גדולה של גרגרים מפוחמים שפורשו כממגורות באתר נמצאו גם כלי אבן עם שקע במרכזם ואבני ריחיים הממצא הבוטאני באתר הכיל כמה אלפי זרעים מפוחמים בהם בקיה, חמצה/אפונה, פול, וגרגירים מפוחמים של שעורה, חיטה ועשבים רעים המלווים גידולי דגן.
תל שילה (ח'רבת סילון)
באתר תל שילה נמצאו מקבצי ממגורות מדופנות. הממצא הקראמי באתר כולל 76% כלי אגירה שבעזרתו ניתן להגדיר מבנים מסוימים כמחסנים. הממצא הבוטאני באתר מכיל דגניים מסוג חיטה חשופה ושעורה דו טורית, נפח של 74 ליטר נמצא בממגורה 1462 בשטח D.
תל אפק (תל ראס אל עין)
אתר תל אפק שוכן על מקורות הירקון כ-2 ק"מ ממערב להרי שומרון. באתר נתגלה שטח ובו אפר כבוש וחומר אורגני רב, גודלו של שטח זה כ-500 מ"ר, וממצא של כ- 150 להבי מגל במתאר לא רגולרי. לפי החופרים מדובר בשטח ששימש לדייש המצאות הלהבים הלא רגולריים יכולה להעיד ששימשו כחלק ממורג, דבר המחזק את השערת החופרים שמדובר באזור דייש. בנוסף נמצאו באתר 37 ממגורות מדופנות, בשלוש מהן נמצאו קנקנים המכילים תבואה. הממצא הבוטאני באתר כלל פסולת תבואה שהכילה חיטה, שעורה וזון משכר. בנוסף לפסולת נמצאו גם שעורה, חיטה, קטניות ופירות ואחוז גבוהה של עשבים רעים וצמחי תבלין.
חורבת ראש זית
אתר חורבת ראש זית נמצא על שלוחה צרה המשתפלת מהרי הגליל התחתון, כ-15 ק"מ ממזרח לעכו. באתר שרידי מבנים עשויי אבן שהמרכזי והגדול שבהם על ראש הגבעה, מבנה מצודה. באולם המרכזי של המצודה נמצא מכלול של כלי בישול בהם סירי בישול וטסי אפיה, והוא כנראה לא היה מקורה ושימש לבישול. מסביבו היו חדרים בעלי שתי קומות, הקומה העליונה הכילה כלי בישול וממצא קטן והקומה התחתונה הכילה קנקנים. בפינה הדרום מזרחית של המבנה היה חדר, שעומקו 3 מ', שכניסתו הייתה מלמעלה, והוא פורש כממגורה. במצודה נתגלו למעלה מ-500 קנקנים מתוכם 3 קנקנים המכילים חיטה. מספר קנקנים היו חתומים בפקק ועל אחד מהם נתגלתה טביעה של גרגירי חיטה. בנוסף נתגלו כלים חקלאיים העשויים מברזל הכוללים שני להבי מחרשה, חמישה מגלים וכלי חפירה מברזל. כלי האבן שנמצאו במצודה הכילו קערות מכתש, עליים, אגנים ואבני שחיקה. הממצא הבוטאני במצודה כלל בעיקר חיטה חשופה, מעט שעורה דו טורית ושש טורית, בקיה, בקיה צרפתית, שבוליות של שיבולת-שועל, עשבים ממשפחת הדגניים ועשבים שונים. בשנים ממרתפי המצודה התגלו מעל 160,000 גרגירים מפוחמים שקליפת מרביתם הוסרה
קניאנתרופוס פלטיאופס
גולגולת KNM-WT 40000 מעוותת כתוצאה מלחץ של שכבות גאולוגיות, וישנה מחלוקת מדעית סביב סיווגה. ישנם חוקרים, כמו טים וייט, הסבורים שאין הצדקה להגדיר בשבילה סוג ומין נפרד באבולוציה של האדם, ושהיא קרוב לוודאי שייכת למין המוכר אוסטרלופיתקוס אפרנסיס.
גילוי וסיווג
גולגולת KNM-WT 40000 התגלתה באתר הארכאולוגי לומקווי 1 (Lomekwi 1), סמוך לחופו המערבי של אגם טורקאנה בקניה. אגם טורקאנה הוא אחד האזורים העשירים בעולם בממצאים ארכאולוגים ופלאואנתרופולוגים מן האבולוציה של האדם. עושר זה התגלה בשנות השבעים של המאה ה-20 על ידי משלחות חפירה של הפלאואנתרופולוג ריצ'רד ליקי. למשלחות אלו צורפה בין השאר גם אשתו מייב ליקי, פלאואנתרופולוגית חשובה בפני עצמה. היא המשיכה לארגן משלחות חפירה לאזור גם לאחר שבעלה עבר למלא תפקידים בכירים בממשל של קניה. בשנת 1999 היא ארגנה משלחת לאתר לומקווי בחופו המערבי של האגם, אתר שנסקר ונחפר לראשונה על ידי המשלחת של השנה הקודמת. במשלחת נטלה חלק גם בתם של ריצ'רד ומייב - הפלאואנתרופולוגית לואיז ליקי.
חבר המשלחת, עוזר מחקר קנייתי בשם יוסטוס ארוס, גילה גולגולת שלמה קבורה בשכבת אבן בוץ. הגולגולת התגלתה בשני חלקים סמוכים - קופסת גולגולת מעוותת מאוד בלחץ שכבות, והפנים שהם במצב שימור מעט טוב יותר, אך גם הם מחוצים ושבורים. גולגולת זו קיבלה את הסימון הקטלוגי KNM-WT 40000 (ראשי תיבות של המוזאון הלאומי של קניה, מערב טורקאנה, ומספר סידורי) ומשמשת כיום כממצא המייצג (ה"הולוטייפ") של המין קניאנתרופוס פלטיאופס. בנוסף לגולגולת גילתה המשלחת באתר ובסביבותיו מספר מאובני הומינינים נוספים: החלק הטמפורלי של גולגולת אחרת, שברים משלוש לסתות תחתונות ושתי לסתות עליונות, ו-44 שיניים. מתוך מאובנים אלו, רק צד שמאלי של לסת עליונה, שקיבל את הסימון KNM-WT 38350, שויך גם הוא באופן רשמי על ידי מייב ליקי ועמיתיה למין קניאנתרופוס פלטיאופס. כמה מן השיניים שויכו יותר מאוחר על ידי חוקרים שונים להומינינים אוסטרלופיתקוס אנמנסיס ואוסטרלופיתקוס אפרנסיס.
הגילוי פורסם במאמר מדעי בכתב העת המדעי היוקרתי Nature במרץ 2001. מייב ליקי סברה שההבדלים בין מאובני אתר לומקווי למאובני אוסטרלופיתקוס אפרנסיס בני תקופתם הצדיקו לא רק מין נפרד, אלא אף סוג נפרד מן הסוג אוסטרלופיתקוס. את הסוג זה היא הגדירה בשם המדעי החדש קניאנתרופוס, הלחם מילים של שם המדינה קניה והמילה היוונית "אנתרופוס" שמשמעה אדם, כדי להצביע על חשיבותו באבולוציה של האדם. שם המין "פלטיאופס" מורכב משתי מילים יווניות: "פלטי" (שטוח) ו"אופסיס" (פנים) המציין את פניה השטוחות של גולגולת KNM-WT 40000. את שם הסוג ושם המין יחד ניתן איפוא לתרגם כ"אדם קנייתי שטוח פנים".
מספר חוקרים חלקו על סיווג מאובני לומקווי למין נפרד ואף סוג נפרד. ביניהם בולט טים וייט שסבר כי אין לבסס הגדרת סוג חדש על גולגולת מעוותת כמו KNM-WT 40000, ואף הציע את האפשרות שהיא שייכת למין אוסטרלופיתקוס אפרנסיס.
תיארוך
שכבת אבן הבוץ שבה התגלתה גולגולת KNM-WT 40000 נמצאת בין שכבות של אבן טוף מאפר געשי, אשר במקורן תוארכו באמצעות תיארוך רדיומטרי אשלגן-ארגון וארגון-ארגון, ובתיארוך באמצעות פלאומגנטיזם לגיל של כ-3.2 מיליון שנה לפני זמננו (העליונה מביניהן) וכ-3.5 מיליון שנה לפני זמננו (התחתונה מביניהן).
מחקר גאולוגי משנת 2012 עידכן מעט את תיארוך שכבות אלו, וכתוצאה מכך את גיל הממצאים. הגולגולת נמצאה 12 מטרים מעל לשכבה התחתונה שהתיארוך שלה עודכן ל-3.60 מיליון שנה לפני זמננו, ו-8 מטרים מתחת לשכבה העליונה שהתיארוך שלה עודכן ל-3.44 מיליון שנה לפני זמננו. גיל הגולגולת הוערך איפוא באינטרפולציה כ-3.54 מיליון שנה. שבר הלסת העליונה KNM-WT 38350 נמצא מעט מעל לשכבה העליונה וגילו הוערך ב-3.35 מיליון שנה.
ההומינין המוכר היטב מתקופה זו באפריקה הוא אוסטרלופיתקוס אפרנסיס, שמאובנים שלו נמצאו במספר אתרים באתיופיה, בקניה ובטנזניה, מהם מפורסם במיוחד שלד הנקבה המכונה לוסי. עם זאת, גילה של לוסי 3.2 מיליון שנה "בלבד" והגולגולת שלה חלקית מאוד. למעשה, אף גולגולת שלמה של אפרנסיס איננה עתיקה כמו KNM-WT 40000. בשנת 2019, גולגולת זו עדיין הייתה הגולגולת ההומינינית השלמה הרביעית בעתיקותה שהתגלתה (אחרי גולגולת טומיי, בת כ-6.5 מיליון שנה, גולגולת ארדי, בת 4.4 מיליון שנה, וגולגולת אוסטרלופיתקוס אנמנסיס בת 3.8 מיליון שנה).
אנטומיה ומורפולוגיה
קשה ללמוד על האנטומיה של גולגולת KNM-WT 40000 עקב מצבה המחוץ והמעוות. לא ניתן למשל למדוד במדויק את גודל המוח על פי הנפח הפנימי של קופסת המוח שלה. גודל זה הוערך על ידי ליקי ועמיתיה ב-350 עד 400 סמ"ק, דומה לנפח המוח של אוסטרלופיתקים בני תקופתה, וכן לזה של קופי אדם בני-ימינו.
כמה מתווי הפנים השתמרו טוב יותר. עצמות הלחיים בולטות קדימה, והפנים התחתונות שטוחות ולא בולטות קדימה כמו אצל אוסטרלופיתקים, התכונה שהעניקה למין את שמו.
שיניה של גולגולת KNM-WT 40000, קטנות כמעט מכל שיני אפרנסיס הידועות, הבדל זה עשוי להצדיק הגדרה של מין נפרד. בנוסף ללסתות הבולטות פחות, הבדל זה מרמז על הסתגלות לתפריט שונה, המכיל פחות מזון צמחי גס המצריך לעיסה מרובה. השיניים מכוסות בשכבה עבה יחסית של זגוגית שן, תכונה האופיינית לשיני הומינינים ומבדילה אותן משיני קופי אדם אחרים.
אורח חיים
עקב מיעוט הממצאים, כמעט דבר אינו ידוע על אורח חייו של קניאנתרופוס פלטיאופס. שחזור סביבת אתר לומקווי באותה תקופה מראה שהיא לא הייתה מדברית כמו בימינו, אלא עשירה בצמחייה, לחה וקרוב לוודאי מיוערת לפחות בחלקה. ייתכן שהייתה דומה לסביבה של אתר חדאר באתיופיה, שבו התגלו לוסי ומאובנים נוספים של אפרנסיס, אך קרוב לוודאי לחה יותר, על פי מגוון מיני בעלי-חיים אחרים שעצמותיהם המאובנות התגלו באתר.
בשנת 2015, צוות בראשותה של הארכאולוגית הצרפתייה סוניה הרמנד חיפש מאובנים נוספים של קניאנתרופוס פלטיאופס באתר לומקווי. באחד הבקרים תעו החוקרים בדרכם והגיעו לאתר סמוך, לומקווי 3, ומצאו בו כלי אבן מסותתים, הנחשבים לכלי האבן העתיקים ביותר המוכרים למדע, ונקראים כלים לומקוויאנים על שם האתר. הם תוארכו לתקופה של 3.3 מיליון שנה לפני זמננו, תקופה חופפת לתיארוך של שבר הלסת העליונה KNM-WT 38350 מאתר לומקווי המקורי. אף שלא נמצא קשר ברור בין כלי האבן ומאובנים המשויכים לקניאנתרופוס פלטיאופס, הסמיכות בזמן ובמקום הופכת אותו למועמד הסביר ביותר לסיתות כלים אלו.
מחלוקות לגבי סיווג
כאמור, ישנה מחלוקת בין חוקרים בתחום הפלאואנתרופולוגיה על בחירתה של מייב ליקי לסווג את גולגולת KNM-WT 40000 ואת הלסת העליונה KNM-WT 38350 לסוג נפרד ולמין נפרד. המין ההומיניני המוכר ביותר שחי בפליוקן התיכון, כשלושה עד ארבעה מיליון שנה לפני זמננו, הוא אוסטרלופיתקוס אפרנסיס, ולכן המאובנים שלו מהווים בדרך-כלל את קנה המידה להשוואה. מייב ליקי ועמיתיה מדדו כמה מאפיינים של KNM-WT 40000 כשונים משל אפרנסיס, בעיקר עצמות הלחיים הבולטות קדימה והלסת העליונה השטוחה מתחת לפתח האף. אך מדידת מאפיינים אלו חשודה עקב העיוות שעברה הגולגולת כתוצאה מלחץ שכבות לאחר מותו של בעליה (אנגלית: expanding matrix distortion) אשר סדק את העצם המאובנת. טים וייט העריך שהגולגולת נסדקה ל-4000 שברים לפחות, ששטחם הממוצע פחות מסנטימטר מרובע. השברים עצמם אינם מהווים בעיה קשה במיוחד משום שהם לא התגלו בנפרד זה מזה, אך הם עשויים להעיד על מידת העיוות שעברה הגולגולת. וייט סבור כי אין לבסס הגדרת סוג חדש על גולגולת מעוותת, ומעריך שהיא שייכת למין אוסטרלופיתקוס אפרנסיס.
שיני הגולגולת, הקטנות משיני אפרנסיס, מהוות נימוק משכנע יותר להגדרת מין נפרד, משום שהן פגיעות פחות לעיוות. אך כותרת שן שלמה שרדה רק משן חותכת אחת, ולדעת וייט אף הוא מעוותת.
בשנת 2010 פרסמו פרד ספור (אף הוא חבר המשלחת שגילתה את המאובנים), מייב ליקי ולואיזה ליקי, השוואה בין גולגולת KNM-WT 40000 לאלו של אפרנסיס ומאובני הומינינים אחרים, וכן לאלו של בני-אדם וקופי-אדם בני-ימינו, על-פי מורפולוגית הלסת העליונה. ההשוואה השתמשה בטומוגרפיה ממוחשבת לתיקון העיוות של הגולגולת, וכימתה את ההבדלים באמצעות ניתוח גורמים ראשיים. החוקרים הסיקו שמורפולוגית הלסת של KNM-WT 40000 נמצאת מחוץ לטווח הידוע של לסתות אוסטרלופיתקוס אפרנסיס, אוסטרלופיתקוס אפריקנוס ופראנתרופוס רובוסטוס, וכן מחוץ לטווח של בני-אדם, גורילות מערביות ושימפנזים מצויים בני-ימינו. המאמר בדק שוב גם את הכתר של השן החותכת לאחר תיקון לעיוות, והסיק כי הוא קטן במידותיו מן הטווח הידוע של חותכות אוסטרלופיתקוס ופראנתרופוס. תוצאות אלו תומכות בסיווג KNM-WT 40000 למין נפרד ואף לסוג נפרד.
בשנת 2016 פרסם הפלאואנתרופולוג האמריקאי ברנרד ווד מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון מאמר סקירה העוסק בטיב הראיות להבדלים האנטומים שבין כל מיני ההומינינים הנכחדים אשר הוגדרו רשמית. את מידת הביטחון בהבדלים שבין כל זוג מינים המתוארכים לאותה תקופה הוא סיווג על-פי שלוש רמות: "ביטחון גבוה", "ביטחון בינוני" ו"ביטחון נמוך". את ההבדל שבין קניאנתרופוס פלטיאופס לאוסטרלופיתקוס אפרנסיס סיווג ווד תחת "ביטחון בינוני".
שושלות הומיניניות בפליוקן ומוצא האדם
סיווגו של פלטיאופס נוגע בעיקר למחלוקת לגבי מספר השושלות ההומיניניות שהתקיימו בפליוקן התיכון. לגבי מרבית התקופות האחרות באבולוציה של האדם ישנו קונצנזוס מדעי בין חוקרים בתחום על קיומן הבו-זמני של יותר משושלת אחת של הומינינים. למשל בפליסטוקן התיכון, לפני כ-1.6 מיליון שנה, מתועדים מאובנים של לפחות שלושה מיני הומינינים בערוץ אולדובאי, ואגם טורקאנה: הומו הביליס, הומו ארקטוס (או הומו ארגסטר) ופראנתרופוס רובוסטוס. בפליסטוקן העליון, בין 200 אלף שנה ל-30 אלף שנה לפני זמננו, מתועדים מאובנים של האדם המודרני הומו ספיינס, האדם הניאנדרטלי, האדם הדניסובי, הומו פלורסיינסיס, ואולי אף הומו היידלברגנסיס והומו ארקטוס. על פי תעוד זה האבולוציה של האדם הייתה בדרך-כלל "דמוית שיח", היינו בעלת מספר סעיפים ואולי אף תת-סעיפים, ולא "דמוית סולם", היינו בעלת שושלת קווית אחת. תכונה זו מקשה לעיתים קרובות על זיהוי השושלת הספציפית שהובילה לאנושות המודרנית.
ואולם בתקופת הזמן של הפליוקן התיכון, בין שלושה לארבעה מיליון שנה לפני זמננו, מתועד בעיקר מין אחד ממזרח אפריקה – אוסטרלופיתקוס אפרנסיס. מכך נובעת מועמדותו הטבעית לתפקיד האב הקדמון המשותף של כל מיני האדם, ואף של כל מיני אוסטרלופיתקוס ופראנתרופוס, ומכך עולה שהאבולוציה של האדם בתקופה זו הייתה "דמוית סולם". סיווגו האפשרי של קניאנתרופוס פלטיאופס למין נפרד ואף סוג נפרד משמעו קיומה של שושלת שנייה גם בפליוקן התיכון. יתר-על-כן, אף כי ייתכן שקניאנתרופוס פלטיאופס השתייך לענף צדדי באבולוציה של האדם, לא ניתן לפסול את האפשרות שהוא היה אבי כל מיני האדם, גם אם אוסטרלופיתקוס אפרנסיס הוא אביהם של מיני אוסטרלופיתקוס ופראנתרופוס.
ייתכן שמייב ליקי ועמיתיה רמזו לאפשרות כזו כאשר ציינו שמכל שאר ההומינינים, KNM-WT 40000 דומה ביותר לגולגולת KNM-ER 1470, שסווגה על ידי כמה חוקרים כמין משלה הומו רודולפנסיס. שתי גולגולות אלו, אף שהן שונות זו מזו, מצטיינות בפנים שטוחים. KNM-ER 1470 התגלתה אף היא ליד אגם טורקאנה, על ידי אחת המשלחות של ריצ'רד ליקי, ומייב ליקי לקחה חלק בשחזורה, אך היא מאוחרת מגולגולת KNM-WT 40000 ב-1.5 מיליון שנים, ונפח המוח שלה גדול משמעותית. אם נשער שהומו רודולפנסיס הוא צאצא של קניאנתרופוס פלטיאופס ואביו הקדמון של הומו ארקטוס, תתקבל איפוא שושלת היפותטית של מוצא האדם שאיננה כוללת אף אחד מן האוסטרלופיתקים, בניגוד לדעה הרווחת בין החוקרים בתחום. שושלת כזו נראית בלתי-סבירה עקב מיעוט המאובנים התומכים בה, ולכן במאה ה-21 אין פלאואנתרופולוגים שדוגלים בה בגלוי, אך היא מתאימה להשערה שבני משפחת ליקי דגלו בה במאה ה-20.
In the Blue Light
In the Blue Light (בעברית: באור הכחול) הוא אלבום האולפן הארבע-עשר של זמר הפולק והרוק היהודי-אמריקאי פול סיימון, שיצא לאור בספטמבר 2018 על ידי Legacy Recordings. סיימון הפיק את האלבום יחד עם רוי היילי, טכנאי הקול עמו הוא משתף פעולה מאז היותו חלק מהצמד סיימון וגרפונקל.
האלבום איננו כולל שירים חדשים והוא מורכב כולו מעיבודים חדשים לעשרה משיריו הפחות מוכרים של סיימון, חלקם שירים שסיימון איננו נוהג לבצע בהופעות חיות. פול סיימון בחר את השירים משום שהיו "כמעט מדויקים, או מוזרים דיים עד כדי כך שהקהל התעלם מהם כשיצאו לראשונה". במהלך הפקת האלבום שיתף סיימון פעולה עם אמנים רבים שכללו שישיית מוזיקה קאמרית מניו יורק בשם yMusic, חצוצרן הג'אז וינטון מרסליס והגיטריסט ביל פריזל. שם האלבום לקוח מהשורה הראשונה בשיר How the Heart Approaches what it Yearns.
ביקורות
האלבום זכה לביקורות חיוביות. באתר Metacritic ציון האלבום הוא 70 בהסתמך על 11 ביקורות. באינדיפנדנט הבריטי נכתב כי באלבום סיימון איננו ממציא את עצמו מחדש ואיננו מהרהר בעשורים שחלפו אך מצליח להאיר אור על שירים שהעלימו עין מהם. באתר NPR נכתב כי שיתופי הפעולה מסייעים לסיימון למצוא את אותה פיסת השראה שעוזרת לו לבנות מחדש את סיפוריו עד אשר הם שוב בוהקים. בביקורת באתר Billboard נכתב כי בעוד אמנים נוהגים להקליט מחדש להיטים, פול סיימון בחר לתת מבט שני לשירים פחות מוכרים וכי האלבום מצליח בו זמנית גם להאיר את פול סיימון באור חדש וגם מושך את תשומת ליבו של המאזין לשירים שהוחמצו בפעם הראשונה. יוסי חרסונסקי, באתר yosmusic, כותב כי שירי האלבום "מספרים סיפורים שהיו מתאיידים לנצח אלמלא החידוש הזה" ו"יש מקום להתאהב באחדים."
לבון ארוניאן
לבון ארוניאן (בארמנית: Լևոն Գրիգորի Արոնյան, נולד ב-6 באוקטובר 1982 בירוואן) הוא שחמטאי ארמני בדרגת רב-אמן ממוצא יהודי.
קריירת שחמט
בשנת 1996 ארוניאן ניצח באליפות העולם לנוער עד גיל 14 (דמיטרי בונצמן סיים במקום השני).
ב-2006 הוא ניצח בתחרות השחמט לזכר טל (קטגוריה 20) ביחד עם רוסלן פונומריוב ופטר לקו.
באליפות העולם בשחמט 2007 הוא סיים במקום השביעי. באליפות העולם בשחמט 2012 הוא הודח ברבע הגמר. בשנת 2009 הוא ניצח בתחרות העל בבילבאו (קטגוריה 20).
ב-2010 הוא ניצח בתחרות השחמט לזכר טל (קטגוריה 21) ביחד עם סרגיי קריאקין. ב-2011 הוא סיים במקום השני בתחרות השחמט לזכר טל (קטגוריה 22).
בשנת 2013 בתחרות המועמדים הוא סיים במקום הרביעי. בשנת 2013 הוא ניצח בתחרות העל בבילבאו (קטגוריה 21).
בשנת 2017 הוא ניצח בתחרות העל בנורווגיה.
ב-2017 זכה ארוניאן בפעם השנייה בגביע העולם בשחמט. באותה שנה הוא ניצח גם בתחרות העל גרנקה קלאסיק. דירוג השיא שלו היה שני בעולם, לפי מד כושר.
באולימפיאדת השחמט
בין השנים 1996 ל-2022 השתתף לבון ארוניאן ב-9 אולימפיאדות שחמט:
חיים אישיים
בשנת 2017 התחתן עם השחמטאית הפיליפינית-אוסטרלית אריאן קאוילי. השניים התגוררו בארמניה מ-2013 ועד מותה של קאוילי בתאונת דרכים בשנת 2020.
חכאי תהומות
חכאי תהומות (שם מדעי: Saccopharyngiformes) היא סדרת דגים מקריני סנפיר הקרובים לצלופחים וחיים רק במעמקי הים והאוקיינוס.
לא כל החוקרים מסכימים על קיום הסדרה. אחרים משייכים משפחות אלה לסדרת הצלופחאים.
מאפיינים
מיני סדרה זו חיים רק באוקיינוסים העמוקים ויכולים לצלול לעומק של יותר מ-3,000 מטר ועולים למעלה לעיתים נדירות. המינים מוכרים למדע רק מ"דגימות" שונות שנאספו על ידי דייגים או כשגופותיהם נפלטו לחוף. עדיין חסר מידע על רוב המינים.
מינים אלו חסרים עצמות הקיימות לדגים אחרים, כגון הצלעות, וחסרים להם גם סנפירים מותאמים ושלפוחיות אוויר. הם אורבים בעומק לטרף ואז פוערים את לועותיהם ובולעים אותו, כמעט ללא קשר לגודלו כשביכולתם לבלוע טרף שגדול ממשקלם.
כמו החכאים שעל שמם הם קרויים הם בעלי פיתיון המושך טרף לעבר פיהם הרחב.
בריגיטה הקדושה משוודיה
בריגיטה הקדושה משוודיה (בשוודית: den heliga Birgitta, בלטינית: Birgitta de Suecia ו-Sancta Birgitta; 1303 - 23 ביולי 1373), הייתה מיסטיקאית בימי הביניים. קדושה נוצרית, אחת מששת הקדושים-הפטרונים של אירופה, הפטרונית של שוודיה ואחת הנשים החשובות והמפורסמות ביותר בהיסטוריה שלה.
תולדות חייה
נולדה בשם בריגיטה בירגרסדוטר במצודת פינסטה שליד אופסלה למשפחת אצולה חשובה, אביה היה מושל אופלנד ואמה נצר לבית המלוכה השוודי. לפי עדותה כבר מגיל שבע זכתה לחזיונות של מריה הקדושה. בגיל עשר התייתמה מאמהּ והביעה רצון להצטרף למנזר, דבר שאביה התנגד לו. במקום זאת למדה תאולוגיה והיסטוריה של הכנסייה ממורה פרטי. בגיל 13 השיא אותה אביה לנסיך אולף בן ה-18. לבני הזוג היו שמונה ילדים, מהם שרדו חמישה, בהם בנה הבכור האהוב קרל.
ב-1336 נקראה לשמש כגבירה בחצר המלך מגנוס הרביעי בסטוקהולם. ב-1341 יצאו בריגיטה ובעלה למסע צליינות לסנטיאגו דה קומפוסטלה בספרד, אך בדרך לשם חלה הנסיך והזוג נאלץ לשוב על עקבותיו. הנסיך מת במנזר אלבסטרה בשוודיה (Alvastra) ב-1344.
בריגיטה שבה להתגורר בחצר המלוכה. מאותו זמן החלו פוקדים אותה חזיונות דתיים. בין היתר הורו לה החזיונות לייסד מסדר נזירים ונזירות חדש. בשנת 1350 הורו לה החזיונות לצאת לרומא ולהפגש עם האפיפיור. בריגיטה יצאה לרומא יחד עם בנה קרל ובתה כריסטינה, ושהתה ברומא כעשרים שנה. ב-1370 אשרר האפיפיור אורבנוס החמישי את המסדר שייסדה, מסדר הבריגיטינים (הקיים עד היום).
ב-1371 הורה לה ישו בחיזיון לצאת לירושלים. בריגיטה נסעה דרך נאפולי (שם מת בנה קרל), קפריסין ויפו והגיעה לירושלים. היא השתכנה באכסניית עניים בהר ציון וביקרה בכנסיית הקבר, בהר הזיתים ובבית לחם וכן טבלה בנהר הירדן. בכל המקומות הללו נגלו אליה ישו, מריה ויוחנן המטביל בחזיונות מפורטים, חלקם מתארים אירועים מכתבי הקודש שאירעו באתרי הביקור. כשנתיים לאחר בואה, בעת שהתפללה על קבר מריה, הורתה לה הבתולה הקדושה לשוב לרומא. בריגיטה שבה לרומא והכתיבה את זכרונותיה וחזיונותיה לשני כמרים מוודים שיצרו שתי גרסאות של סיפוריה בלטינית. זמן קצר לאחר שסיימה להכתיב מתה ברומא. מסע החזרת גופתה לשוודיה היה, על פי הכרוניקה, רצוף ניסים.
תהליך הקדשתה
ב-1999 הוכרזה על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני כקדושה הפטרונית של אירופה, יחד עם אדית שטיין (יהודייה מומרת) וקתרינה מסיינה.
כתבי זכרונותיה וחזיונותיה
זכרונותיה וחזיונותיה שהוכתבו לכמרים ברומא נבחנו ונמצאו תואמים את הדוגמה הקתולית. הם ראו אור בשבעה כרכים וזכו לפופולריות רבה. ב-1391 הוציא הבישוף שהיה אחראי על הקאנוניזציה שלה כרך נוסף. חזיונותיה הציוריים השפיעו על תולדות האמנות, למשל בדרך הסטנדרטית בה מתוארת לידת ישו.
עונת 1967/1968 בלה ליגה
עונת 1967/1968 הייתה העונה ה-37 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-9 בספטמבר 1967 והסתיימה ב-28 באפריל 1968.
הליגה כללה 16 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 15-16 יעברו בסוף העונה לליגת משנה במקום שתי קבוצות מליגת משנה שזכו בה במקום ראשון ב-2 הבתים שלה. קבוצות שזכו במקום 13-14 השתתפו במשחקי המבחן מול קבוצות שזכו במקום השני בבתים של ליגת משנה.
ריאל מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם ה-13 בתולדות המועדון והפעם השנייה ברציפות.
ריאל בטיס וסביליה ירדו לליגת משנה בסוף העונה. קורדובה וריאל בטיס שיחקו משחקי המבחן. הם ניצחו משחקי המבחן ונותרו בליגה הבכירה.
כדורגלנים מצטיינים
"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק לפידל אוריארטה מאתלטיק בילבאו. בהתאם לנתונים הרשמיים של ה-LFP הוא כבש 22 שערים ב-24 משחקים.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק לאנדרס חונקוארה מריאל מדריד שספג 19 שערים ב-22 משחקים.
משה אלמושנינו
רבי משה אלמושנינו (סביב 1516–1580) היה רב, פרשן, פילוסוף והוגה דעות שחי בסלוניקי שביוון.
נולד בסלוניקי למשפחה של אנוסים שמוצאה מאראגון. למד תורה בישיבת רבי יוסף טאיטאצאק, וכן למד מדע, פילוסופיה ורפואה. שלט במספר שפות, בספרות ההלכתית, הפרשנית והדרשנית אך גם בספרות הספרדית, במדעי הטבע ואסטרונומיה.
רוב ספריו עוסקים בפרשנות ספרי התנ"ך. כתב גם ספרים בפילוסופיה, על תורת אריסטו ואחרים; ספרים אלו נותרו בכתב יד.
בשנת שכ"ט, הוא מעיד שלקה בשבץ מוחי, וככל הנראה סבל משיתוק חלקי. נפטר בסביבות שנת ה'שמ"ב.
בנו היה רבי שמעון.
חיבוריו
הרב אלמושנינו חיבר כ-28 ספרים בעברית ובספרדית. חלקם הגדול נותר בכתבי יד בספריות שונות בעולם וחלקם אבד. המהדורות הראשונות של ספריו שיצאו לאור בדפוס:
תשובות הלכתיות רבות של אלמושנינו נמצאות בספרים של חכמי דורו. חלק מספריו נדפסו במהדורות ערוכות מחדש במאה ה-20 על ידי המכון לחקר יהדות שאלוניקי, ועל ידי מכון באר התורה בלייקווד (ניו ג'רזי).
פריפלזמה
פריפלזמה (באנגלית: Periplasm) הוא חומר מרוכז המזכיר בהרכבו ג'ל ומכיל תערובת של יונים וחלבונים הנחוצים לחיידקים על מנת לבצע מגוון פעילויות מטבוליות וכן לשמור על לחץ אוסמוטי תקין. חומר זה מצוי בתוך חלל הקרוי חלל פריפלזמי (Periplasmic space) אשר "כלוא" בין קרום התא לקרום החיצוני בחיידקים גראם-שליליים ובין קרום התא לדופן הפפטידוגליקנית בחיידקים גראם-חיוביים. גודל החלל הפריפלזמי (וכפועל יוצא גם כמות הפריפלזמה) אינו זהה בקרב חיידקים גראם-שליליים וחיוביים; גודל החלל הפריפלזמי בחיידקים גראם-שליליים גדול בהרבה מזה של חיידקים גראם-חיוביים ועשוי לתפוס עד 40% מנפח התא החיידקי.
הרכב הפריפלזמה
הפריפלזמה מורכבת מתערובת של אנזימים, יונים וחלבונים תפקודיים אחרים שנחוצים לחיידקים על מנת לבצע מגוון פעילויות מטבוליות חיוניות. תערובת הפריפלזמה מכילה שלל אנזימים ליטיים שתפקידם לבצע מטבוליזם למקרומולקולות שונות (פרוטאזות, פוספטאזות, נוקלאזות, ליפאזות, וכיוצ"ב). אנזימים נוספים שנמצאים בפריפלזמה נוטלים תפקיד בשרשרת מעבר האלקטרונים בתהליך של זרחון חמצוני, בתהליך סינתזת הדופן הפפטידוגליקנית, בשינוע מטבוליטים בין הקרום החיצוני/דופן לקרום התא (סוכרים, חומצות אמינו, ויטמינים) וכן בשמירה ועזרה בקיפול יעיל של חלבונים חיידקיים (שפרונים).
בחיידקים פתוגניים מאוחסן חלק גדול מהאנזימים הליטיים (קולגנאזות, פרוטאזות, היאלורונידאזות), הטוקסינים והאנזימים שמקנים עמידות לאנטיביוטיקות (בטא לקטמאזות) בפריפלזמה.
בדיקה רפואית שגרתית
בדיקה רפואית שגרתית היא בדיקה רפואית אשר מבוצעת לטובת רפואה מונעת או לעדכון תמונת המצב הרפואית של אדם. תוצאות של בדיקה שגרתית יכולה לעזור באבחון בעיות ומחלות אפילו לפני התפתחותן, או לעדכן את הצוות הרפואי לגבי המצב הנוכחי. הבדיקות מבוצעות במטרה לגלות מחלות וליקויים בשלב מוקדם ככל האפשר, ותוך ראייה שמשתפרים הסיכויים לרפא מצבים רבים ככל שהגילוי שלהם נעשה בשלב מוקדם יותר. אבחון בעיות בשלב מוקדם ומידע רפואי נכון ועדכני יכולים להגביר את הסיכויים לטיפול יעיל ולהחלמה מהירה.
ההמלצות על הרכב הבדיקות, תכיפותן, והיקפן מושפעות מגיל, מגדר, מהיסטוריה הרפואית אישית והמשפחתית, מסגנון חיים (הרגלי תזונה, פעילות גופנית, עישון) ומגורמים נוספים. בישראל בדיקות שגרתיות לתינוקות ולפעוטות נעשות בישראל לרוב בתחנה לבריאות המשפחה, ולמבוגרים במכונים לבדיקות סקר בריאות.