cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לודמילה ברגינה
1974
בתחרות שנערכה בדרהאם, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית ב-6 ביולי 1974 היא שיפרה את שיאה העולמי והעמידה אותו על 8:52.8 דקות. שיא זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי גרטה וייץ מנורווגיה (8:46.6 דקות)
חודשיים לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה ב-2 בספטמבר 1974 היא זכתה במדליית כסף בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:56.09 דקות, אחרי נינה הולמן מפינלנד שקבעה שיא אליפות חדש ושיא לאומי חדש של 8:55.10 דקות ולפני ג'ויס סמית' מבריטניה (8:57.39 דקות).
1976
באולימפיאדת מונטריאול (1976) סיימה ברגינה במקום חמישי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:07.20 דקות ולא הצליחה להגן על תוארה. תשעה ימים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בקולג' פארק, מרילנד ב-7 באוגוסט היא קבעה שיא עולם חדש בריצת 3000 מטר, שיפור לשיא בן החודש וחצי של גרטה וייץ (8:45.4 דקות), שיא זה החזיק מעמד כ-6 שנים ונשבר על ידי סבטלנה אולמסובה מברית המועצות (8:26.78 דקות).
ויין וולאס
וויין וואלאס (נולד ב-25 במרץ 1980 בווייטהול, אלבמה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי בגובה 2.05 מ' ששיחק בעמדת הסנטר והעביר את רוב הקריירה שלו בישראל, הוא גם אחיינו של כוכב ה-NBA לשעבר, בן וואלאס.
ליגות משנה בארצות הברית
לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA נרשם לדראפט ה-CBA לשנת 2003 ונבחר כבחירה החמישית בסיבוב הראשון על ידי היאקימה סאן קינגס ויצא לקריירה מקצוענית מעבר לים והגיע לבלגיה בה שיחק 5 משחקים במדי לוון ברס מליגת העל הבלגית בכדורסל בטרם עזב את הקבוצה בנובמבר 2003. הוא חזר לאמריקה והמשיך לשחק את עונת 2003/2004 במדי פלורנס פליירס מה-USBL עד שנפצע, ובמדי רום גלדיאטורס מליגת ה-WBA בה היה שחקן חמישייה ונבחר לחמישייה השנייה של הליגה.
אירופה וישראל
בעונת 2004/2005 שיחק במדי מורנאר מסרביה.
בעונת 2005/2006 הגיע לראשונה לישראל וחתם במדי מכבי גבעת שמואל, אך במשך העונה לא גילה יציבות והוזכר כמועמד לשחרור בתדירות גבוהה (באישור גבעת שמואל אף נבחן בהפועל חולון מהליגה הלאומית אך הוחזר לקבוצתו לרגל מאבקי ההישארות בליגה), בסוף העונה גילה יציבות ונשאר במדי הקבוצה ששרדה את העונה בליגת העל בכדורסל. כתוצאה מכך קיבל חוזה לעונה נוספת אך בעונת 2006/2007 לא הצליחה גבעת שמואל לשרוד ונשרה לליגה הלאומית בכדורסל, באותה העונה היה מלך החסימות של הליגה עם 2.4 חסימות בממוצע למשחק. בסיום העונה ניסה את מזלו במדי הדטרויט פיסטונס (בה כיכב עד עונה קודם לכן דודו) בליגת הקיץ של ה-NBA בלאס וגאס אך לא קיבל חוזה.
בעונת 2007/2008 ניסה את מזלו בקבוצת סלאזק ורוצלב מפולין ונבחן לשני משחקים בטרם שוחרר ואז חתם בעירוני אשקלון אך שוחרר מהקבוצה לבקשתו לקראת סוף העונה בשל בעיות משפחתיות שצצו בארצות הברית וסיים את השנה כמלך החסימות של הליגה בפעם השנייה בקריירה שלו עם 2 חסימות בממוצע למשחק.
בעונת 2008/2009 שיחק במדי בי.סי. אודסה מהסופרליגה האוקראינית בכדורסל והגיע עמה לגמר הגביע האוקראיני בכדורסל, בשל ההצלחה שזכה לה הוא הוחתם לעונת 2009/2010 בקבוצה אך שוחרר בדצמבר לאחר שני משחקים.
ב-2010/2011 שב לישראל וחתם במדי העולה החדשה, מכבי אשדוד של מאמנו מגבעת שמואל עופר ברקוביץ', אך שוחרר ב-18 במרץ 2011 ערב המחזור ה-22 בשל פציעה במניסקוס. ב-20 במרץ 2011 חתם עם מכבי ראשון לציון עד לסיום העונה כמחליף של דארל טאקר ששוחרר, אך יום לאחר מכן בוטלה העסקה ווואלס שוחרר גם מראשון לציון.
את עונת 2011/2012 שיחק במדי פוליטכנקיה הלצ'יינה מאוקראינה, אך עזב לאחר 7 משחקים ואז פרש ממשחק פעיל.
החזית לשחרור לבנון מזרים
החזית לשחרור לבנון מזרים (בערבית: جبهة تحرير لبنان من الغرباء; בקיצור: FLLF), היה ארגון טרור שישראל ניהלה בלבנון בשנים 1980–1983. הארגון הוקם בהוראת הרמטכ"ל רפאל איתן, והופעל על ידי מפקד פיקוד הצפון אביגדור בן-גל, שמינה את מאיר דגן למוביל הפעילות. הפעילות בוצעה בעידודו של שר הבטחון אריאל שרון ובידיעת ראש הממשלה מנחם בגין.
חוק לשכת עורכי הדין
היסטוריה חקיקתית
החוק נחקק בשנת 1961 (כהצעת חוק ממשלתית), ונועד להקים את הלשכה - שירשה שני גופים: הסתדרות עורכי הדין בישראל, והמועצה המשפטית, אשר שתיהן קמו לפני קום המדינה. לאורך השנים החוק תוקן 39 פעמים.
החזית לשחרור לבנון מזרים
פעולות הארגון כללו מכוניות תופת שהופעלו כלפי מטרות פלסטיניות בלבנון. רוב פעילותו התקיימה לפני מלחמת לבנון הראשונה. הארגון היה אחראי לעשרות פיגועים ומאות הרוגים, כולל אזרחים. בנוסף התכוונו שרון לפוצץ מטוסי נוסעים באוויר וליזום פיצוץ באצטדיון ספורט אולם פעולות אלו נמנעו בשל התנגדותם של קציני צבא ומודיעין. הארגון חדל לפעול בסוף שנת 1983.
חוק לשכת עורכי הדין
עיקרי החוק
החוק מגדיר בפרק הראשון את תפקידי הלשכה וסמכויותיה.
החזית לשחרור לבנון מזרים
משך מעל 35 שנים נותר קיום הארגון בגדר סוד. בשנת 2018 העיתונאי רונן ברגמן פרסם את ספרו השכם להורגו: ההיסטוריה הסודית של ההתנקשויות של ישראל, זהו מקור המידע העיקרי למידע על הארגון. בניגוד לפרשיות אחרות כמו פרשת קו 300 או העסק הביש, רוב העיתונות התעלמה מהנושא ולא נערך בו דיון ציבורי. לא ידוע על ביקורת מצד הכנסת או מערכת המשפט על הפרשה, לא בזמן אמת ולא בדיבעד.
חוק לשכת עורכי הדין
עיקרי החוק
סעיף 2 קובע את תפקידי הלשכה:
החזית לשחרור לבנון מזרים
היסטוריה
לאחר הפיגוע בנהריה שהתרחש בשנת 1979 בידי חמושים מהחזית לשחרור פלסטין, הרמטכ"ל רפאל איתן הנחה את מפקד פיקוד הצפון אביגדור בן-גל להתנקש בבכירי הארגון ובפעיליו. הפעולות שאושרו על ידי הרמטכ"ל נשמרו בסוד מפני המטה הכללי של צה"ל ומרבים בממשלת ישראל. דוד אגמון, קצין אג"ם של פיקוד הצפון, היה אחד האנשים הבודדים שתודרכו על פעולותיה.
החל מיולי 1981, עם סדרת אירועי חבלה במשרדי אש"ף במערב ביירות, נשמעו הטענות שהאחראים להתקפות הם פעילי קבוצה לבנונית שנקראה "החזית לשחרור לבנון מזרים" ושהארגון מנוהל בעצם על ידי סוכנים ישראלים. פעולות הארגון כללו מכוניות תופת שהתפוצצו בשכונות הפלסטיניות בביירות ובערים לבנוניות אחרות.המטענים בהם השתמש הארגון הורכבו בבית המלאכה של קיבוץ מחניים, בו התגורר בן-גל.
חוק לשכת עורכי הדין
עיקרי החוק
סעיף 3 קובע את סמכויות הלשכה:
החזית לשחרור לבנון מזרים
היסטוריה
ב-5 באוגוסט 1981 מונה אריאל שרון, להיות שר הביטחון בממשלת בגין. שרון הורה לבן גל ולדגן להכפיל את מאמציהם במטרה לפגוע בצמרת אש"ף.
לפי רונן ברגמן, שרון קיווה שפעולות אלה יעוררו את ערפאת לתקוף את ישראל, שתוכל להגיב בפלישה ללבנון. בסופו של דבר אש"ף לא הגיב כמצופה, ומבצע שלום הגליל נפתח בעקבות התנקשות בחיי שגריר ישראל בפריז, שלמה ארגוב, על ידי ארגון אבו נידאל.
חוק לשכת עורכי הדין
עיקרי החוק
סעיף 5 קובע שהלשכה תהיה כפופה לביקורת מצד מבקר המדינה.
החזית לשחרור לבנון מזרים
היסטוריה
עד אוקטובר 1981 נמנו 308 הרוגים בפיגועי הארגון. פעולות הארגון נעצרו פתאום ממש לפני תחילת מלחמת לבנון הראשונה שפרצה ב-6 ביוני 1982.
חוק לשכת עורכי הדין
עיקרי החוק
הפרק השני עוסק במוסדות הלשכה ובבעלי התפקידים בה.
החזית לשחרור לבנון מזרים
היסטוריה
במהלך 1982, הורה שרון לבן גל ולדגן לפוצץ אצטדיון בביירות שבו היתה אמורה להתכנס צמרת אש"ף. מתחת ליציע הכבוד הוטמנו חומרי נפץ ומכוניות ממולכדות הוצבו מחוץ לאצטדיון. ברגע האחרון קצינים מאמ"ן, יחד עם סגן שר הביטחון, פנו לבגין מעל לראשו של שרון ושכנעו אותו לבטל את הפיגוע.
חוק לשכת עורכי הדין
עיקרי החוק
סעיף 8 קובע את דרך בחירת ראש הלשכה, בבחירות אחת לארבע שנים.
החזית לשחרור לבנון מזרים
היסטוריה
הארגון חזר לבצע פעולות טרור חצי שנה לאחר פרוץ המלחמה. ב-28 בינואר 1983 פצצה במטה אש"ף בשתורא שבשליטת סוריה הרגה 35 בני אדם. ב־5 בפברואר התפוצצה מכונית תופת מול משרדי המכון למחקר פלסטיני בביירות, וגרמה ל-20 הרוגים, כולל אשתו של סברי ג'ריס.  פצצה שלישית התפוצצה בבעלבכ ב־7 באוגוסט 1983, בה נרצחו כ־30 בני אדם ונפצעו כמעט 40.
חוק לשכת עורכי הדין
עיקרי החוק
סעיף 9 קובע את סמכויות המועצה הארצית, הרכבה, ודרך בחירתה.
החזית לשחרור לבנון מזרים
היסטוריה
הארגון היה אחראי לעשרות פיגועים ומאות הרוגים. הוא חדל לפעול בסוף שנת 1983.
חוק לשכת עורכי הדין
עיקרי החוק
סעיפים 14–18 עוסקים ב בתי הדין המשמעתיים של הלשכה, הארציים והמחוזיים.
החזית לשחרור לבנון מזרים
נסיונות הפלה של מטוסי נוסעים
באוקטובר 1982 הודיעו אנשי המוסד למפקד חיל האוויר, דוד עברי, שזיהו את יאסר ערפאת עולה לטיסה במטוס תובלה מאתונה למצרים. שני מטוסי F-15 הוזנקו וזיהו את מטוס התובלה. איתן הורה להפילו, אך עברי חשש מטעות בזיהוי והיסס. לבסוף, לאחר שעיכב את התקיפה דקות ארוכות, המוסד הודיע שיש ספקות בנוגע לזיהוי. מאוחר יותר התברר שהאדם במטוס הוא אחיו של ערפאת, רופא ילדים ומייסד הסהר האדום הפלסטיני, שלקח עמו 30 ילדים שנפצעו בטבח בסברה ושתילה לטיפול רפואי בקהיר.
בתקופה זו החל ערפאת לטוס בטיסות נוסעים מסחריות ושרון החליט שמדובר במטרות לגיטימיות. הוא החליט להפיל מטוס כזה מעל ים פתוח, באזור ללא כיסוי מכ"ם של אף מדינה, עדיף מעל מים עמוקים שיקשו על זיהוי הסיבה להתרסקות ואיתור השרידים. שמו של הכוח שהופקד על המשימה היה "דג זהב". לפי ברגמן צורך המבצע צויד מטוס בואינג 707 באמצעי מודיעין ומכ"ם ושהה באוויר.
במשך תשעה שבועות נערך מעקב אחר טיסותיו של ערפאת, מטוסי קרב של חיל האוויר והוזנקו לפחות חמש פעמים במטרה להפיל מטוסי נוסעים שעליהם חשבו שערפאת נמצא. בכל המקרים בכירי חיל האוויר חיבלו באופן מכוון בהפלת המטוסים מסיבות מצפוניות ובטיעונים שונים. באחד המקרים, התקשורת בין המטוסים שובשה בכוונה, ובמקרה אחר דיווחו באופן שקרי שהמטוסים הגיעו ליעד באיחור. עמוס גלבוע, שהיה אז חבר הצוות וראש חטיבת המחקר באמ"ן, הביע התנגדות עקבית למבצע בטענה שאם המדינה תפיל מטוס נוסעים זה יגרום לה נזק מדיני עצום. לפי ברגמן הקצינים סרבו בנימוק שמדובר בפקודה בלתי חוקית בעליל.
כנען (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
היפסילופודון
היפסילופודון (שם מדעי: Hypsilophodon; משמעות השם: "odon" - שיניים, "Hypsilophus" - שמה המדעי הקדום של האיגואנה, כלומר: "שיני איגואנה"; שם זה נועד שלא לבלבל עם האיגואנודון שפירוש שמו זהה) הוא סוג דינוזאור ממשפחת היפסילופודוניים אשר חי באירופה במשך הקרטיקון התחתון שלפני 125–130 מיליון שנה.
יחסי מזרח טימור–מיאנמר
יחסי מזרח טימור–מיאנמר הם היחסים הבין-ממשלתיים בין הרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור לרפובליקה של איחוד מיאנמר.
סקירה כללית
מזרח טימור ומיאנמר כוננו יחסים דיפלומטיים ב-26 בספטמבר 2006.
זוכת פרס נובל לשלום ושר החוץ של מזרח טימור לשעבר, ז'וזה רמוס הורטה, קרא שוב ושוב לשחרר את זוכת פרס נובל לשלום אונג סן סו צ'י הכלואה במיאנמר. בשנת 2011, כנשיא מזרח טימור, הבטיח רמוס הורטה תמיכה ברפורמות במיאנמר. בנוגע לרדיפת בני ההרוהינגיה במיאנמר, רמוס-הורטה הגן באופן חלקי על ראש הממשלה בפועל ב-2017 אונג סן סו צ'י, ובהחלט נקט עמדה נגד הפרות זכויות אדם.
באוגוסט 2013, משלחת ממיאנמר ביקרה במזרח טימור כדי ללמוד על המערכת הפיננסית וניהול המשאבים בפרט. ראש ממשלת מזרח טימור, שננה גוסמאו, ביקר במיאנמר בחודש שלאחר מכן.
יחסי סחר
מיאנמר היא חברה באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, שאליה מזרח טימור רוצה להצטרף. בשנת 2018, הלשכה לסטטיסטיקה של מזרח טימור דיווחה על יבוא של רכיבי בניין לבתים ממיאנמר למזרח טימור בשווי 25 דולר. כמו כן נרשם יצוא חוזר ממזרח טימור למיאנמר בהיקף של 13,000 דולר אמריקאי (מקום 23 בדירוג שותפות היצוא של מזרח טימור).
עיר סודית (סדרת טלוויזיה)
עיר סודית היא סדרת טלוויזיה אוסטרלית, מז'אנר המותחן הפוליטי המבוססת על הרומנים "תיקי המרמלדה", "קוד המנדרין" ו"משחק הצללים" מאת כריס אולמן וסטיב לואיס.
פרק הבכורה הועלה לראשונה בשרת Foxtel של רשת Showcase ב-5 ביוני 2016 ובנטפליקס בינלאומית ב-26 ביוני 2018. הסדרה מופקת על ידי Matchbox Pictures ו-Foxtel.
סדרת המשך בשם העיר הסודית: תחת הנשר הוזמנה בפברואר 2018 ושודרה ב-4 במרץ 2019 באוסטרליה וברחבי העולם בנטפליקס ב-6 במרץ 2019.
עלילת ההמשך סוטה מהספרים שכתבו אולמן ולואיס, שהצטרפו לסדרה כיועצי תסריט.
תקציר עלילת הסדרה
מתחת לחזות השקטה של קנברה, בין מתח מתגבר בין סין לארצות הברית, עיתונאית חוקרת מקנברה, הרייט דאנקלי (אנה טורב), מפלסת את דרכה קרוב יותר לאמת וחושפת עיר חשאית של קונספירציות שלובות המאיימות על הקריירה שלה ועל חייה ומסכנים את החופש של כל אזרח אוסטרלי באשר הוא. הסיפור מתאר את הרייט זמן לא רב מבית הסוהר ומוצאת עצמה נשבית מבלי משים במשימת חיפוי צבאית ופוליטית, בהן ניכרות טביעות אצבעותיה של קטריונה ביילי (ג'קי וויבר). החיפוש של הרייט אחר האמת מוביל אותה חזרה למסדרונות הכוח של קנברה, והפעם היא עובדת עבור חבר פרלמנט עצמאי. מה שהיא חושפת היא תוכנית צבאית כל כך סודית שאפילו ראש הממשלה אינו יודע דבר על קיומה.
Europride
EuroPride (בעברית: אירועי הגאווה האירופאיים) הם אירועים בינלאומיים פאן-אירופאים המוקדשים לגאוות להט"ב (לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים) הנערכים מדי שנה בעיר אירופית אחרת מאז 1992.
העיר המארחת היא בדרך כלל עיר עם אירועי גאווה מבוססים או קהילת להט"ב פעילה ומשמעותית בשטחיה. אירועי הגאווה האירופאיים נמשכים במשך שבוע-שבועיים ואף חודש אשר במהלכם מתקיימים ברחבי העיר המארחת מגוון אירועים בהם: מצעדי גאווה בסגנון מרדי גרא, הופעות חיות, כנסי זכויות אדם, נאומים פוליטיים, פסטיבלי מוזיקה, מסיבות במועדוני לילה ואירועים להעלאת מודעות למאבק במחלת האיידס ועוד.
שנות התשעים (1990)
"EuroPride" נחנך לראשונה בלונדון בשנת 1992, בהשתתפות קהל של למעלה מ-100,000 איש. בשנה שלאחר מכן אירחה ברלין את החגיגות. כאשר אמסטרדם אירחה את האירועים בשנת 1994, הם הפכו לאחר מכן לאסון פיננסי והשאירו חובות של כ-450 אלף יורו. בשנת 1996 עברו "EuroPride" לקופנהגן, שם זכתה לתמיכה חזקה של מנהיגי העיר. בשנת 1997 אירחה בירת צרפת, פריז את האירועים אשר נתמכו על ידי נותני חסות מסחריים רבים וזכו להצלחה רבה. במהלך ציונם צעדו למעלה מ-300,000 איש אל הבסטיליה. סטוקהולם הייתה העיר המארחת ב-1998. לונדון הייתה אמורה לארח שוב את ציוני "EuroPride" ב-1999, אך האירועים בוטלו לאחר שהמארגנים פשטו את הרגל.
שנות האלפיים (2000)
בשנת 2000, אירועי הגאווה העולמיים, "WorldPride" התקיימו לראשונה באירופה בבירת איטליה, רומא עם מעל 250,000 איש וכפי שקרה בכל פעם מאז, כאשר ציוני "WorldPride" נמצאים באירופה, לא מתקיים "EuroPride" בנוסף בנפרד ביבשת ולכן, שולב יחד עם "WorldPride". על פי הערכות המארגנים, צעדו במהלך החגיגות כ-250,000 איש מהקולוסיאום עד לקירקוס מקסימוס, שניים מהאתרים העתיקים המפורסמים ביותר ברומא. מספר זה היה מהקהלים הגדולים ביותר שצעדו בעיר רומא מזה עשרות שנים. מלבד המצעד התקיימו ברחבי העיר וועידות על מצב זכויות להט"ב בעולם, כנסים, תצוגות אופנה וקונצרט בהשתתפות גלוריה גיינור, וילג' פיפל, ג'רי האליוול ורופול.
וינה, בירת אוסטריה אירחה את "EuroPride" בשנת 2001, ומשכה קהל רב ממרכז אירופה. בשנת 2002 ציון "EuroPride" בקלן, גרמניה, הוגדר עם מספר המשתתפים הגדול ביותר אי פעם עם גורמים רשמיים אשר העריכו מספר השתתפות של מעל 1.2 מיליון איש. אירועי "EuroPride" התארחו במנצ'סטר, הממלכה המאוחדת בשנת 2003 והמבורג, גרמניה בשנת 2004. אוסלו, נורווגיה אירחה אותו בשנת 2005, עם שחקן הקולנוע הבריטי, איאן מקלן כאורח כבוד.
בשנת 2006 אירחה לונדון בפעם השנייה את האירועים אשר בציונם אורגן פסטיבל בן שבועיים שהגיע לשיאו במצעד ביום האחרון (1 ביולי) בו הוזמנו צועדים ללכת ברחוב אוקספורד, אחד מרחובות הקניות העמוסים ביותר בעיר, בפעם הראשונה שהם היו מותרים לעשות זאת מבחינה חוקית. במצעד השתתפו ראש עיריית לונדון קן ליווינגסטון, חבר הפרלמנט מהמפלגה השמרנית, אלן דאנקן, פעיל זכויות האדם פיטר טאצ'ל, וחברת הפרלמנט האיטלקי הטרנסג'נדרית הראשונה, ולדימיר לוקסוריה. בעקבות המצעד התקיימו אירועים בשלושה מכיכרות הבירה: עצרת בכיכר טרפלגר שבה נאם איאן מקלן, ואירוע בידור בכיכרות לסטר וסוהו. האירועים באותה שנה ציינו את הפעם הראשונה שבה עצרות הגאווה והבידור העיקריות של לונדון הועלו בתוך העיר עצמה, במקום בפארקים פתוחים.
בשנת 2007 אירחה בירת ספרד, מדריד את אירועי "EuroPride", שהתקיימו בצ'וקה, המוגדר כגיי ויליג' של הבירה, במהלך השבוע האחרון ביוני. מדריד נבחרה לציון האירועים לאחר העברת לגליזציית הנישואים החד מיניים והגישה לניתוח להתאמה מגדרית של טרנסג'נדרים שספרד עברה בשנתיים הקודמות. במהלך ציוני האירועים יותר מ-1.2 מיליון איש השתתפו במצעד האחרון כשעבר ברחובות מרכז העיר אלקלה, ובגראן ויה, והסתיים בפלאזה דה אספניה. לראשונה, עיריית מדריד תרמה מימון לארגון הלהט"ב "MADO". בנוסף, התקיים בפארק קאזה דה קמפו אירוע פרטי. ב-2008 ייסד ארגון הלהט"ב "Stockholm Pride" את "EuroPride" בפעם השנייה בסטוקהולם, שנערך בין התאריכים 25 ביוני ל-3 באוגוסט, עשור לאחר אירוח האירועים בשטחה בשנת 1998. ציריך, שווייץ אירחה את "EuroPride" בשנת 2009 עם רשימת אירועים בת חודש ימים בין ה-2 במאי ל-7 ביוני, שהגיעה לשיאה במצעד ברחבי מרכז ציריך ב-6 ביוני עם מעל 100,000 משתתפים.
עשור 2010
ציון אירועי "EuroPride" בשנת 2010 נערכו בבירת פולין, ורשה. המארגנים הכינו אירועים רבי פנים בין התאריכים 9 עד 18 ביולי. המצעד הרשמי התקיים ב-17 ביולי. זו הייתה הפעם הראשונה שציון אירוע להט"ב כלל אירופי התקיימה במדינה קומוניסטית לשעבר. הכותרת הראשית של האירועים בוורשה גיבשה כנושא המרכזי שלה, דרישה ללגליזציה של שותפויות אזרחיות חד-מיניות. בשנת 2011 חזרו אירועי "EuroPride" לציונם הרומא בהנחיית השחקנית האיטלקית קלאודיה גריני. המצעד נסגר בהופעה ונאום של זמרת הפופ האמריקאית ליידי גאגא בקירקוס מקסימוס. באותה שנה, השתתפו באירועים בבירה מעל מיליון איש לעומת כ-250,000 בשנת 2000.
"EuroPride" בשנת 2013 התקיים במרסיי, צרפת בין התאריכים 10–20 ביולי, והתמקד בחגיגת לגליזציית הנישואים החד מיניים בצרפת אותה שנה אשר כלל את חגיגת החתונה החד מינית הגדולה ביותר באירופה. ציוני "EuroPride" לשנת 2016 חזרו לאמסטרדם, הזמרת-יוצרת הבריטית טארה מקדונלד ביצעה במהלכם את הסינגל שלה "I Need A Miracle" שנבחר להמנון האירועים ועוצב מחדש על ידי גרגור סלטו. בשנת 2017 "EuroPride" לא צוין מכיוון ש-"WorldPride" התקיים במדריד אך שולבו יחדיו והגיעו למספר שיא של משתתפים מאז היווסדות האירועים עם מעל ל-3 מיליון איש. ביוני 2019, כאשר התקיים EuroPride" בווינה, נשיא אוסטריה, אלכסנדר ואן דר בלן הפך לראש המדינה הראשון מהיווסדות האירועים אשר משתתף במצעד.
איגוד מארגני "EuroPride"
איגוד מארגני הגאווה האירופיים (המקוצר לעיתים קרובות ל-"EPOA") נוסד בלונדון בשנת 1992 לקראת קיום "EuroPride" הראשון.
"EPOA" הוא ארגון עם שמונה חברי דירקטוריון נבחרים, אשר כולם מתנדבים בארגוני להט"ב שונים באירופה. לארגון אין צוות שכר ומיקום מטהו הוא בבריסל, בלגיה. הדירקטוריון נפגש מספר פעמים בשנה, ולעיתים קרובות מקיים ישיבה בעיר המקיימת את אירוע "EuroPride" שלה באותו סוף שבוע.
כל ארגון גאווה יכול להיות חבר ב-"EPOA" בתשלום דמי חבר הנותן לארגון זכויות הצבעה באספה הכללית השנתית, כולל הצבעות על הצעות "EuroPride" עתידיות. החברות בארגון הופכת את הארגון באופן אוטומטי לחבר בארגון "InterPride" המייצג ומורכב ממפיקי אירועי גאווה, המקביל הבינלאומית של "EPOA". ל-"EPOA" ישנם יותר מ-130 חברים ברחבי אירופה.
נשיאת "EPOA" הנוכחית היא פעילת זכויות האדם הלטבית, קריסטין גארינה.
סנואו (אי, איי שטלנד הדרומיים)
האי סנואו או האי סנו (באנגלית: Snow Island; מילולית: אי השלג) הוא אי המכוסה לחלוטין קרח, באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם 6 קילומטרים דרומיית - מערבית לאי ליווינגסטון.
אורכו של האי 20 קילומטרים ורוחבו של האי 8 קילומטרים.
שטחו של האי 120.4 קילומטרים רבועים.
האי סנואו הוא ביתה של מושבת הרבייה הצפונית ביותר של פינגווינים קיסריים.
גילוי ומיפוי האי
האי התגלה על ידי צידי כלבי ים אמריקאים ובריטיים קודם לשנת 1820.
האי מופה לראשונה בשנת 1822 - ראו המפה משמאל.
מקור השם
שמו של האי ניתן לו על ידי ציידי כלבי הים האמריקאים והבריטיים בשנת 1821 לערך.
שמו של האי תאורי.
לבנון באירוויזיון
לבנון מעולם לא השתתפה באירוויזיון על אף שהיא זכאית לכך. רשות השידור במדינה "Télé Liban", אמורה הייתה לערוך את הופעת הבכורה של המדינה באירוויזיון 2005 עם השיר "Quand tout s'enfuit" בביצוע המוזיקאית הלבנונית אלין לחוד, אך לבנון פרשה מהתחרות עוד בטרם התחילה בעקבות החוקים במדינה שמונעים את שידור השיר הישראלי.
אירוויזיון 2005
ב-21 באוקטובר 2004 הכריז אברהים אל-חורי, מנכ"ל רשות השידור הלבנונית "Télé Liban" כי לבנון מתכוונת לערוך הופעת בכורה באירוויזיון 2005 בקייב, אוקראינה . בנובמבר 2004 הוכרז כי אלין לחוד נבחרה לייצג את לבנון בתחרות . באמצע פברואר 2005 נבחר השיר שאותו הייתה צפוי לשיר לחוד, השיר "Quand tout s'enfuit" שיר בסגנון אוריינטי-מערבי בשפה הצרפתית והוא נכתב והולחן על ידי ג'אד רחבאני, בנו של המוזיקאי הנודע אליאס רחבאני וגם על ידי רומיאו לחוד. אלין לחוד הייתה אמורה לשיר בחצי הגמר שהתקיים ב-19 במאי 2005.
ב-15 בדצמבר 2004, הודיעה Télé Liban כי בעיות כלכליות אילצו את לבנון לסגת מכוונתה להתחרות ובמקביל הכחישה דיווחים כי הפרישה נובעת מסכסוכים פוליטיים עם ישראל. חרף זאת, חמישה ימים לאחר מכן איגוד השידור האירופי הגיע להסכם עם חברת השידור הלבנונית ולבנון נכנסה לרשימת המשתתפים הרשמית של התחרות.
בתחילת מרץ 2005, Télé Liban הקימה אתר לבנוני רשמי המוקדש לאירוויזיון, באנגלית ובצרפתית. בעמוד הבית הופיעה רשימה של המדינות המשתתפות, כאשר שמה של ישראל לא צוין (וזאת חרף העובדה שישראל שלחה את שירי מימון לייצג אותה באירווזיון יחד עם השיר "השקט שנשאר"). בתגובה לכך, איגוד השידור האירופי ביקש מלבנון לפתור את הנושא תוך 24 שעות או לאלץ להתמודד עם פסילת לבנון מהתחרות. בעקבות בקשה זו של איגוד השידור האירופי, הורידו הלבנונים את רשימת המשתתפים שהוצגה באתר והחליפו את הדף בקישור לאתר הרשמי של האירוויזיון.
הרשת כתבה באתר האינטרנט שלה כי היא "אינה רשאית לשדר את הופעתה של המשתתפת הישראלית ובכך הפרה את כללי האירוויזיון ונכפה עליה לרדת מהכוונה לקחת חלק בתחרות". מאחר שלבנון פרשה לאחר שעבר המועד האחרון להרשמה, היא נקנסה בכך שנאלצה לשלם בכל זאת את דמי ההשתתפות שלה, וכן נאסר עליה להשתתף בתחרות במשך 3 שנים.
לאחר אירוויזיון 2005
עם עונש של איסור השתתפות בתחרות במשך 3 שנים, רשת השידור Télé Liban לא הייתה יכולה להשתתף עד לאירוויזיון 2009. בשנת 2007, הזמר מהמוצא הלבנוני מיקה הודיע כי הוא מעוניין לייצג את לבנון באירוויזיון 2008 שנערך בבלגרד שבסרביה, אך תחת רשת טלוויזיה אחרת שלא נקנסה כמו LBC או FT, מי מביניהן שתוכל להצטרף לאיגוד השידור האירופי. לבסוף מיקה לא השתתף באירוויזיון ולבנון לא ניסתה שוב להשתתף באירוויזיון גם לאחר שהותר לה להשתתף.
וילס
{{פירושונים|
ראו גם
}}
צבי הירש מסליאנסקי
צבי הירש מַסליַאנסקי (באנגלית: Tzvi Hirsch Masliansky; ג' בסיוון ה'תרט"ז, 6 ביוני 1856 - ה' בשבט ה'תש"ג, 11 בינואר 1943) היה דרשן יהודי מפורסם, שפעל באימפריה הרוסית ובארצות הברית. התפרסם בשל נאומיו הציוניים וכונה "המטיף הלאומי".
ביוגרפיה
נולד לחיים מסליאנסקי בעיר סלוצק שבפלך מינסק ברוסיה הלבנה. מגיל 12 למד במשך שנתיים בישיבת מיר. בהיותו בן 14 נפטר אביו. הוא נסע לפוריץ ולמד אצל הרב המקומי, ר' יחיאל מיכל וולפסון. אחרי תום לימודיו שימש כמורה לעברית ו"מגיד מישרים" בפינסק במשך 14 שנים. בשנת 1887 עבר ליקטרינוסלב וגר בה עד 1891. בשלב זה פגש בו משה לייב ליליינבלום, שעמד על כישרונו כמטיף ושידל אותו לנטוש את ההוראה ולהתמקד בתעמולה למען חובבי ציון. מסליאנסקי היה למגיד נודד ועבר בין ערי רוסיה כשהוא נושא את דרשותיו, שבהן עסק בעיקר בציונות ולאומיות יהודית. דרשותיו, שהקנו לו שם של דרשן ומטיף מן השורה הראשונה, נישאו בדרך כלל ביידיש (שפתם של יהודי האימפריה הרוסית) אך לעיתים גם בעברית. במסע דרשותיו ביקר באודסה ובערים גדולות אחרות, וב-1894 הגיע לאנגליה, שממנה היגר לארצות הברית כעבור שנה.
בארצות הברית המשיך בתחילת דרכו במסעות נאומים, וב-1898 קיבל במה קבועה לנאום בה, במכון היהודי במזרח ברודוויי שבמנהטן. הוא היה נושא נאום שבועי במכון מדי שבת לפני קהל המונים. בן-ציון אייזנשטט כתב עליו כי "ברא תקופה חדשה בדרוש".
ב-1902 היה ממייסדי העיתון היהודי "די וועלט" בניו יורק, ושימש עורכו הראשון במשך כמה שנים.
מלבד ספר הדרשות שהדפיס, "מאסליאנסקי'ס דרשות פיר שבתות וימים טובים" (1909), כונסו כתביו ודרשותיו לאחר מותו בשלושה כרכים בשם "כתבי מאסליאנסקי" (ניו יורק: היברו פאבלישינג קאמפאני, תרפ"ט, 1929). הספר כולל גם את "ספר הזכרונות והמסעות" שלו.
צבי הירש מסליאנסקי נפטר בברוקלין והותיר אחריו את רעייתו, חמישה ילדים ונכדים. חתנו היה הסופר והביבליוגרף פנחס טורברג.
על שמו רחוב בשכונת רמות בירושלים. אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.
פירול
פירול הוא תרכובת הטרוציקלית, הבנויה כמחומש עם הנוסחה הכימית C4H4NH. הוא תרכובת חסרת צבע, המתאדה בקלות. נגזרות של התרכובת נקראות פירולים. לדוגמה N-methylpyrrole, C4H4NCH3. פורפובילינוגן, פירול שעבר שלוש התמרות, הוא מקדים ביוסינתטי לכימיקלים טבעיים רבים כמו הם.
עונת 1996/1997 בבונדסליגה
עונת 1996/1997 הייתה העונה ה-34 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-16 באוגוסט 1996 והסתיימה ב-31 במאי 1997.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-16-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה.
באיירן מינכן זכתה בתואר האליפות בפעם ה-13 בתולדות המועדון.
פורטונה דיסלדורף, פרייבורג ופ.צ. סנט פאולי ירדו לבונדסליגה השנייה.
כדורגלנים מצטיינים
אולף קירסטן (באייר לברקוזן), אשר כבש 22 שערים, זכה בתואר מלך השערים של הליגה.
הישרדות באי הזמן עם ויפו וחבריו
הישרדות באי הזמן עם ויפו וחבריו (באנגלית: Vipo & Friends: Surviving Time Island) היא סדרת הנפשה ממוחשבת ישראלית לכל המשפחה משנת 2011, מסוגת פנטזיה, קומדיה והרפתקאות. הסדרה מהווה ספין אוף לסדרת האנימציה "ויפו הכלב המעופף", ששודרה לראשונה בשנת 2007 והופצה ברחבי העולם. הסדרה בוימה על ידי עידו אנג'ל, נכתבה על ידי מיכאל מאורר והופקה באולפני סנובול.
עלילת הסדרה מספרת על ויפו וחבריו שנשלחו על ידי סופת הזמן לאי הזמן, אי המתבסס על ארבע העונות. כדי לחזור הביתה עליהם להחזיר את ארבעת אבני העונות בכך שהם התייצבו מול מלכת האביב, מלך הקיץ, קיסרית הסתיו ומלך החורף.
הסדרה שודרה במדינות רבות ברחבי העולם. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב לעברית בערוץ הילדים ב-26 במרץ 2012. במאי הדיבוב של הסדרה בעברית היה גדי לוי, ומפיקת הדיבוב הייתה אסנת סדן. את שיר הפתיחה של הסדרה בעברית ביצע דן קיזלר.
לסדרה נוצרה עונה אחת ובה 26 פרקים באורך 12 דקות, בנוסף נוצר לה סרט אינטראקטיבי לילדים. במהלך שידור הסדרה, הסדרה גובתה באפליקציות ויפו.
הדמויות והמדבבים בעברית
במאי הדיבוב של הסדרה בעברית היה גדי לוי, ומפיקת הדיבוב הייתה אסנת סדן.
סרט אינטראקטיבי
לסדרה נוצר סרט אינטראקטיבי שהוקרן ברשתות בתי הקולנוע של סינמה סיטי בישראל. הסרט מתקצר את עלילת הסדרה והצופים יכולים לבחור בו מה הדמויות יעשו באמצעות הנפת ידיים, הבהוב בפנסים, מחיאות כפיים וקריאות בקול. הסרט נוצר בשיתוף היוצר בני דוידוביץ וחברת ויפולנד, והוא מיועד לילדים בגיל 8-4. אורך הסרט הוא כ-65 דקות, אך בשל האפשרויות השונות קיימות למעשה חמש שעות הקרנה במערכת.
הסרט הוא הסרט האינטראקטיבי הראשון לילדים ששודר בארץ ובעולם.
יחסי ארצות הברית–טונגה
יחסי ארצות הברית–טונגה הם היחסים הדיפלומטיים בין ארצות הברית לטונגה. ארצות הברית וטונגה משתפות פעולה באופן הדוק במגוון נושאים בילטרליים.
נציגות
אנשי שגרירות ארצות הברית בסובה, פיג'י, מואמנים גם על טונגה ועל עוד מדינות איים באוקיאניה והם מבקרים בה לעיתים תכופות מאחר שלארצות הברית אין נציגות דיפלומטית קבועה בטונגה. ב-2009 היה אמור להתמנות קונסול דיפלומטי בטונגה, מה שלא יצא לפועל. מתנדבי חיל השלום מלמדים ומספקים סיוע טכני לטונגנים. לטונגה אין שגרירות בוושינגטון הבירה, אם כי יש לה נציג באומות המאוחדות בניו יורק, פקיטמואלוה אוטיוקמנו, שמוכר גם כמעין שגריר טונגה בארצות הברית. לטונגה יש גם קונסולה כללית בסן פרנסיסקו. טונגנים רבים מתגוררים בארצות הברית, בייחוד ביוטה, קליפורניה והוואי.
שיתוף פעולה ביטחוני
ב-4 ביולי 2007 בספרות, שגריר ארצות הברית בטונגה לארי דינגר אמר כי מתקיימים יחסים צבאים הדדיים בין שתי המדינות. טונגה היא חברה בארגון "Coalition of the Willing", וכוחות מזוינים מטעמה של טונגה תקף בעיראק במסגרת מלחמת עיראק.
ארצות הברית דחקה בטונגה לאמץ "עתיד דמוקרטי הולם", אך הצהירה כי "בעיותיה של טונגה הן עניינה בלבד". לפיכך, ארצות הברית הפעילה לחץ מועט על טונגה, בעלת בריתה הצבאית, להפוך ממונרכיה לדמוקרטיה.
סחר
היקף הסחר בין ארצות הברית לטונגה נמוך יחסית למדינות אחרות, אך הוא נמצא בעלייה מתמדת בשנים האחרונות. ב-2001 היצוא האמריקאי לטונגה הגיע לכ-4.8 מיליון דולר, ובשנת 2005 הוא הגיע לכ-ל-10.78 מיליון דולר. ב-2005, הייבוא האמריקאי מטונגה הסתכם ב-6.55 מיליון דולר.
מי פה הבוס?
מי פה הבוס? היא סדרת טלוויזיה לילדים ונוער המשודרת בערוץ כאן חינוכית.
הסדרה עלתה לשידור ב-1 באפריל 2021 בערוץ כאן חינוכית. הפרק הראשון עלה ליישומון הערוץ מספר ימים לפני כן, ב–28 ביולי. יוצרי הסדרה הם שירילי דשא, רועי שגב ויגאל שפירא.
עלילה
העלילה מספרת על שלושה יזמים צעירים בני 16 – שלי, שי וגומא. השלושה מנהלים ערוץ יוטיוב "דאחקות" אשר ברוב הסרטונים שמועלים אליו מצולמות כפות הרגליים של שלושת השותפים הזוכה לצפיות רבות ברשת. מנכ"לית חברת נעליים מפורסמת בשם "נעלי זאוס", שנחשפה לסרטון פופולרי מהערוץ, מעוניינת ש"חברת הפרסום" שיצרה אותו תפיק פרסומת עבור מוצריה, זאת מבלי לדעת שלא מדובר כלל בחברת פרסום. כאשר מנכ"לית חברת הנעליים מבקשת לפגוש את המנכ"ל והילדים לא יודעים מה לעשות, במקרה פוגש שי את סגל – שחקן כושל אשר פוטר מסוכנות השחקנים בה היה מוחתם לאחר שזז כשביצע תפקיד של גופה. סגל, "שחקן בנשמה", נכנס לדמותו של המנכ"ל, ובעזרת אוזנייה שדרכה מעבירים הילדים לסגל מסרים, מצליח להרשים את מנכ"לית חברת הנעליים ולמכור לה פרסומת שנוצרה למעשה על ידי גומא. בעקבות הפרסומת המצליחה מחליטים החבורה לפתוח משרד פרסום בשם "שש רגליים" על שם הסרטון הפופולרי ביותר שלהם. אל המשרד מתחילות לזרום הצעות נוספות, וסגל מוצא את עצמו כשותף. ככל שהמשרד גדל, כך גם כמות הדמויות אותן נאלץ סגל לגלם גדלה. בהמשך מצטרפות למשרד גם אנה, המעצבת, וחמוטל, מזכירת המשרד.
גל אינרציאלי
במכניקת הזורמים ומדעים פלנטריים, גלים אינרציאליים, שידועים גם בשם תנודות אינרציאליות, הם סוג של גלים מכניים שקיומם מתאפשר בזורמים מסתחררים. הם מייצגים שינויים מתקדמים בשדה הווקטורי של מהירויות פרודות הזורם כפי שאלו נצפות במערכת קואורדינטות המסתובבת ביחד עם הזורם. בשונה מגלי שטח כבידתיים הנצפים בחוף הים או באמבטיה, גלים אינרציאליים מתקדמים בתוך פנים הזורם, ולא על פני השטח שלו. כמו כל סוג גל אחר, התקדמותו של גל אינרציאלי מתאפשרת אודות לכוח מחזיר השואף להחזיר את מצבו הפיזיקלי של הזורם לקדמותו; בגלים אינרציאליים, הכוח המחזיר הוא כוח קוריוליס, כוח מדומה המורגש אך ורק במערכות ייחוס מסתובבות. גלים אינרציאליים נקראים כך משום שהכוח המניע אותם הוא כוח קוריוליס, שהוא כוח אינרצי, דהיינו כוח הנובע מהאינרציה של הזורם ומתאוצת מערכת הקואורדינטות בלבד.
כוח מחזיר
תבניות וקטורי המהירות אותן מייצגים גלים אינרציאליים מוחזרות למצב שיווי משקל על ידי כוח קוריוליס, שהוא תוצאה של סיבוב המערכת. תאוצת קוריוליס (יחד עם הכוח הצנטריפוגלי) מופיעה במערכת מסתובבת כדי לפצות על העובדה שמערכת ייחוס כזאת מאיצה כל העת. גלים אינרציאליים, לפיכך, לא יכולים להתקיים ללא סיבוב. כוח קוריוליס הוא מורכב וקשה יותר להבנה ממתיחות במיתר, שכן הוא פועל תמיד בניצב לכיוון התנועה, וחוזקו תלוי בקצב הסיבוב של המערכת ובמהירות הפרודה כפי שנצפית במערכת המסתובבת. תכונות אלו של כוח קוריוליס מוליכות למאפיינים הייחודיים של גלים אינרציאליים.
מאפיינים
העובדה שבמערכות ייחוס מסתובבות ישנו כיוון מועדף מסוים (ציר הסיבוב) מכתיבה התנהגות פיזיקלית אי-איזוטרופית לגלים אינרציאליים; מסיבה זו לגלים אלו תכונות ייחודיות, ובין היתר תדירותם תלויה אך ורק בכיוון התקדמותם. כמו כן חוק ההחזרה, לפיו גל מוחזר באופן כזה שזווית הפגיעה שווה לזווית ההחזרה, אינו תקף לגלים אינרציאליים; במקום זאת, הם מוחזרים באופן שמשמר את הזווית בין כיוון התקדמותם לציר הסיבוב.
בדומה לגלי אור, גלים אינרציאליים הם גלים רוחביים, כלומר התנודות שהם מייצגים מתחוללות בניצב לכיוון התקדמות הגל. הקיטוב שלהם הוא קיטוב מעגלי. תכונה גאומטרית ייחודית אחת של גלים אינרציאליים היא שמהירות המופע שלהם, שמתארת את ההתקדמות של נקודות השיא והשפל של הגל, היא ניצבת למהירות החבורה, שמתארת את קצב וכיוון העברת האנרגיה. ההסבר לכך הוא שתדירות הגל תלויה אך ורק בכיוונו של וקטור הגל \vec{k} (שהוא גם כיוון מהירות המופע) ולא בערכו המוחלט של וקטור הגל; לפיכך, הנוסחה למהירות החבורה,, אינה מתאפסת רק עבור שינויים זעירים בוקטור הגל הניצבים לכיוונו הנוכחי - ולכן מהירות החבורה ניצבת לוקטור הגל!
בעוד שבגלי קול או גלים אלקטרומגנטיים כל תדירות אפשרית, תדירותם של גלים אינרציאליים יכולה לקבל ערך בטווח שבין אפס לפעמיים המהירות הזוויתית של מערכת הזורם. כפי שצוין מקודם, תדירותם נקבעת על ידי כיוון התקדמותם. לגלים הנעים לגמרי במישור הניצב לציר הסיבוב יש תדירות אפס והם מכונים מודים גאוסטרופיים. לגלים הנעים במקביל לציר הסיבוב יש תדירות מרבית (פעמיים תדירות הסיבוב), ולגלים בזוויות ביניים יש תדירויות ביניים. במרחב החופשי (ללא קצוות המכתיבים תנאי שפה), גלים אינרציאליים יכולים להתקיים בכל תדירות בין 0 ופעמיים קצב הסיבוב. מיכל סגור, לעומת זאת, מכתיב אילוצים על התדירויות האפשריות של גלים אינרציאליים, כמו בכל סוג גלים אחר. גלים אינרציאליים במיכל סגור מכונים לעיתים קרובות מודים אינרציאליים. במיכל כדורי, למשל, המודים האינרציאליים מהווים אוסף בדיד של תדירויות, מה שמותיר מרווחי תדירות אותן גלים אינרציאליים לא יכולים לקבל.
דוגמאות לגלים אינרציאליים
כל סוג של זורם יכול לאפשר גלים אינרציאליים: מים, שמן, מתכות נוזליות, אוויר, או גזים אחרים. גלים אינרציאליים נצפים בשכיחות הגבוהה ביותר באטמוספירות פלנטריות (גלי רוסבי, רוחות גאוסטרופיות), ובאוקיינוסים ובאגמים (זרמים גאוסטרופיים), שם פעולתם אחראית למרבית הערבוב שמתרחש. באוקיינוגרפיה פיזיקלית, לגלים פנימיים (internal waves) בעלי זמן מחזור ארוך ביותר- שהוא בר- השוואה ליממה ארצית - מתייחסים כגלים שנמצאים קרוב לגבול האינרציאלי (near-inertial waves); כלומר אלו גלים שהמכניזם העיקרי המניע אותם הוא אפקט קוריוליס. גלים פנימיים עם זמן מחזור קצר יותר מושפעים הן מהכבידה והן מאפקט קוריוליס, ולכן הם נקראים גלי כבידה-אינרציאליים. כמו כן, גלים אינרציאליים המושפעים מהשיפוע של קרקעית האוקיינוס נקראים לעיתים גלי רוסבי.
גלים אינרציאליים ניתנים לצפייה בניסויי מעבדה או בזרימות תעשייתיות, ולמעשה בכל מקום בו מבצעים תהליך הכרוך בסחרור זורמים. קרוב לוודאי שהם קיימים גם בליבה הנוזלית של כדור הארץ, ובדומה לכך, התאוריה שלהם רלוונטית גם להבנת תהליכים אסטרונומיים כמו הזרימה בדיסקות ספיחה, טבעות פלנטריות, וגלקסיות.
תיאור מתמטי
זרימת זורם בנוכחות גל אינרציאלי נשלטת על ידי משוואות נאוויה-סטוקס במערכת ייחוס מסתובבת. מהירות הזורם \vec{u} של זורם עם צמיגות \nu תחת לחץ P ואשר סובב בקצב \Omega, משתנה לפי הזמן t בהתאם למשוואה הדיפרנציאלית:
האיבר הראשון באגף ימין הוא גרדיאנט הלחץ, השני מתייחס לדיפוזיה צמיגית והשלישי הוא איבר קוריוליס.
למען הדיוק, \vec{u} היא מהירות הזורם כפי שנצפית במערכת הייחוס המסתובבת. כיוון שמערכת ייחוס מסתובבת היא מערכת מאיצה (מערכת ייחוס לא אינרציאלית), שני כוחות מדומים נוספים צצים כתוצאה מטרנספורמציית הקואורדינטות הזאת: הכוח הצנטריפוגלי וכוח קוריוליס. במשוואה לעיל, הכוח הצנטריפוגלי כבר נכלל באיבר המתייחס לגרדיאנט של הלחץ המוכלל P, כלומר, P קשור ללחץ הרגיל p על ידי המרחק r מציר הסיבוב:
במקרה שקצב הסיבוב גבוה, איבר קוריוליס ואיבר הכוח הצנטריפוגלי גדולים משמעותית בהשוואה לאיברים האחרים. מכיוון שהם קטנים בהשוואה לאלו, איבר החיכוך הצמיגי ואיבר "הנגזרת ההסעתית" (האיבר השני באגף שמאל) ניתנים להזנחה. כעת ניקח את הרוטור של שני האגפים; מכיוון שאגף ימין של המשוואה הדיפרנציאלית יהיה הרוטור של גרדיאנט הלחץ (הלחץ הוא פונקציה סקלרית של המרחב), הוא חייב להתאפס. כדי לפשט את אגף שמאל, ניעזר בזהות הווקטורית הבאה לרוטור של המכפלה הווקטורית של \vec{u} ו-:
מכיוון שהזורם אי-דחיס, הדיברגנץ של שדה המהירויות,, מתאפס בכל נקודה. כמו כן שני האיברים המכילים פעולות גזירה של מתאפסים היות שזהו וקטור קבוע. לפיכך כל האיברים בזהות הווקטורית נופלים פרט לאחד, מה שמניב את התוצאה:
המשוואה האחרונה מתארת את ההתפתחות בזמן של ערבוליות הזורם. כעת ניקח רוטור ונגזרת לפי הזמן של שני האגפים פעם נוספת, ונקבל, תוך שימוש בעובדה ש- בעבור זרימה אי-דחיסה, את המשוואה הדיפרנציאלית החלקית הבאה:
שימוש בתוצאה הקודמת פעם נוספת מוביל למשוואת הגלים בעבור הפרעות בשדה המהירויות:
זוהי משוואת הגל האינרציאלי בזורם מסתובב.
כדי למצוא את הקשרים המתמטיים בין המאפיינים השונים של הגל, נציב במשוואת הגל האינרציאלי את הצורה המתמטית של גל מישורי,, ונקבל:
וכך נגלה כי הפתרונות נדרשים להיות בעלי תדירות \omega שמקיימת את יחס הנפיצה
כאשר \theta היא הזווית בין ציר הסיבוב וכיוון התקדמות הגל.
יחס הנפיצה נראה דומה מאוד לאיבר קוריוליס במשוואת נאוויה-סטוקס במערכת מסתובבת - שימו לב לקצב הסיבוב ולפקטור 2. יחס הנפיצה מגדיר מיידית את מנעד התדירויות האפשריות בעבור גלים אינרציאליים, כמו גם את תלות תדירותם בכיוון התקדמותם.
התקדמות גלים אינרציאליים במרחב
מהירות המופע (המהירות והכיוון שבה נקודות השיא והשפל נעות) היא \omega/k בכיוון וקטור הגל \hat{k}:
בשונה מכך, מהירות החבורה (המהירות והכיוון שבה האנרגיה מועברת) היא הנגזרת של \omega ביחס ל-k:
הנוסחה האחרונה מתקבלת מגזירה של \omega(k) ביחס לשינוי בוקטור הגל d\vec{k} הניצב לוקטור הגל \vec{k}. נשים לב גם שבעבור k נתון, הגודל נשמר ומקיים:
מסקנה מעניינת מן הביטויים האחרונים הוא שכאשר התדירות של הגלים האינרציאליים נמוכה מאוד אז מהירות החבורה היא בקירוב מקבילה לציר הסיבוב, כך שהמידע על הפרעות איטיות מועבר בכיוון הזה. זהו המכניזם העומד ביסוד ומתווך את היווצרותם של "עמודי טיילור", תופעה במסגרתה תנועות איטיות בזורם נוטות להיות אינווריאנטיות תחת הזזה במקביל לציר הסיבוב בזורם המסתחרר במהירות.
פירוש איכותי של התיאור המתמטי
במרחב חופשי נטול גבולות (ללא קצוות), גל אינרציאלי מתקדם מייצג תבנית של וקטורי מהירות וערבוליות (של שדה המהירות) המשתנה במרחב ובזמן. אגף ימין של המשוואה המרכזית,, הוא לא אחר מאשר 2\Omega כפול הנגזרת הכיוונית של השדה \vec{u} בכיוון ציר הסיבוב (שנתייחס אליו כאל ציר z), דהיינו. אגף שמאל של המשוואה המרכזית מייצג את קצב השינוי (הנגזרת הזמנית) של וקטור הערבוליות של שדה המהירויות, בנקודה נתונה. מכיוון ששדה המהירויות של זורם בלתי-דחיס הוא שדה וקטורי סולנואידי על פי הגדרה (אין לו מקורות או בורות), הדיברגנץ שלו מתאפס בכל נקודה, כלומר: . לפיכך ניתן לרשום מחדש את המשוואה המרכזית באופן הבא:
אגף ימין של המשוואה החדשה המסומנת ב-(*) הוא מעין גרסה דו-ממדית ולא שלמה של הדיברגנץ של \vec{u}; הוא מייצג את ההתכנסות או ההתבדרות המקומית של היטלי השדה \vec{u} על מישור xy, בתוך מישור זה. למשוואה האחרונה ניתן לתת כעת פרשנות פיזיקלית: בנקודות התכנסות (או התבדרות) של הזרימה במישור xy, אותם ניתן לתאר בפשטנות כשדה רדיאלי הקורן מתוך נקודת ההתכנסות, תאוצת קוריוליס שואפת להסיט את הזרימה בניצב לכיוון הרדיאלי - כלומר בכיוון המשיקי, ולכן גם היא שואפת להגדיל או להקטין את הערבוליות המקומית במישור xy. במילים אחרות, היכן שיש התכנסות או התבדרות של השדה \vec{u} במישור xy, כוח קוריוליס שואף לשנות את הציקלוניות המקומית.
כאשר הציקלוניות משתנה בשיעור אינפיניטסימלי, גם הספיקה הנפחית לתוך אלמנט הנפח משתנה בשיעור אינפיניטסימלי; מכיוון שאנו מניחים מצב יציב, פירוש הדבר הוא שלאחר פרק זמן dt גם המהירות u_z צריכה להשתנות. לפיכך הדבר תואם למצב של התקדמות גל בכיוון השתנות המופע המרבית (כיוון וקטור הגל \hat{k}). באופן כללי, שדה המהירויות המקושר לגלים אינרציאליים מזכיר תבריג בורגי; קווי הזרם הרגעיים בנוכחותו של גל אינרציאלי דומים לסליל.
לוול בירג' הריסון
לוול בירג' הריסון (באנגלית: Lovell Birge Harrison; 28 באוקטובר 1854 – 1929) היה צייר ז'אנר ונוף אמריקאי. הוא תמך בטונאליזם, היה מורה וסופר.
ביוגרפיה
יליד פילדלפיה, בירג' הריסון היה אחיו של האמן תומאס אלכסנדר הריסון. הוא למד תחילה באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה בשנת 1874, והושפע מתומאס אייקינס וסגנון ההוראה שלו. לאחר מכן נסע לפריז בעצתו של ג'ון סינגר סרג'נט ב"אקול דה ביו-ארטס". בשנת 1881 הציג הריסון בסלון פריז, ובשנת 1882 אחד הציורים הראשונים שלו נרכש על ידי ממשלת צרפת. הציורים בתקופה זו כללו דמויות איכרים בהשפעתו של ז'ול בסטיאן-לפה. לוח הצבעים המצומצם ואוירה עגומה של העבודות המוקדמות ימשיכו להיות מאפיינים ייחודיים של ציורי הנוף המאוחרים של הריסון.
הריסון פגש את הציירת האוסטרלית אלינור ריצ'י במהלך מסעות ציורי הנוף הקיציים שלו. הם התחתנו וחזרו לאמריקה, שם החל להציג מדי שנה באקדמיה הלאומית לעיצוב, ולאחר 1889 באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה.
הוא נאלץ להפסיק לצייר באופן זמני בגלל בריאות לקויה, הוא בילה זמן רב בין 1889 ל־1893 בטיולים באוסטרליה, בים הדרומי ובניו מקסיקו, וכתב ואייר מאמרים שונים.
בשנת 1891 הריסון ואשתו עברו לקליפורניה, אך לאחר מותה בשנת 1895 בעודם מצפים לילדם הראשון, הריסון התחתן בשנית ועבר לפלימות', מסצ'וסטס, שם הפך למנהיג האסכולה הטונליסטית. לאחר מכן עבר לוודסטוק, ניו יורק, בתחילת המאה שם הקים בית ספר שהתבסס על הניסויים שלו בטונאליזם. בשנת 1906 עזר הריסון בהקמת בית הספר של קיץ לליגת הסטודנטים לאמנות בוודסטוק, בין תלמידיו היו אחייניתו, האדריכלית והציירת מרגרט פולטון ספנסר. הוא נודע במיוחד בזכות ציוריו של נופים בשלג.
הריסון קיבל מספר פרסים ומדליות, כולל מדליית הזהב באקדמיה לאמנויות בפנסילבניה בשנת 1910. הוא הפך לחבר באקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1910, המכון הלאומי לאמנויות ומכתבים, מועדון צבעי המים בניו יורק, אגודת אמנים אמריקאים, והיה מנהל בית הספר לנוף של ליגת הסטודנטים לאמנות.
בשנת 1909 התפרסמו הרצאותיו של הריסון בספר שכותרתו "ציור נוף". הספר צוטט כ"יצירה סטנדרטית לסטודנטים, וכונה "פרשנות נאה לטכניקה של הציור". על פי היסטוריון האמנות ויליאם גרדץ, הריסון היה בתקופתו "הסופר המוביל באמריקה בנושא ציור נוף עכשווי." כתיבתו של הריסון חושפת עניין בתפיסת הצבע, ובהרמוניה טונאלית. הוא האמין שהמונח אימפרסיוניזם אינו מתאר רק את התנועה האחרונה בציור הצרפתי, אלא התייחס לכל עבודה שנעשתה "בכנות בציור הטבע". ציורו של הריסון הדגים את הלקחים שהעביר והדגיש את התרגול של תצפית באוויר הפתוח ולא בסטודיו.
תלמידיו של הריסון כללו את מרי ג'ין ריילי, גרטרוד ספור קאטס ופלורנס ת'ו.
לוקווד וסט
הארי לוקווד וסט (באנגלית: Harry Lockwood West; 28 ביולי 1905 - 28 במרץ 1989) היה שחקן אנגלי. וסט היה אביו של השחקן טימותי וסט וסבו של השחקן סמואל וסט.
ביוגרפיה
וסט נולד בבירקנהד שבמחוז צ'שייר באנגליה בשנת 1905. הוא בנם של מילדרד (שם נעורים הרטלי) והנרי קופ וסט. מצד אמו הוא בן-דוד מדרגה רביעית של השחקנית מרגרט לוקווד.
הופעת הבכורה של וסט בתיאטרון הייתה ב-1926 בתפקיד לוטננט אלן במחזה "Alf's Button" שהועלה בתיאטרון היפודרום במרגייט שבמחוז קנט. ב-1931 הופיע לראשונה בלונדון בתפקיד הנרי ביבאן במחזה "The Barretts of Wimpole Street" בתיאטרון המלכה.
בטלוויזיה הופיע וסט בסדרה לילדים "Just William" (מ-1962), בסדרת הדרמה "Dr. Finlay's Casebook" (מ-1964) בסדרה "No Hiding Place" (מ-1965), בסדרת הטלוויזיה "האסיר" (1968), בסדרה הקומית "Doctor at Large" (מ-1971), בסיטקום "Please Sir" (מ-1972), בדרמה התקופתית "על אדונים ומשרתים" (1972), במיני-סדרה "משפחת פאליסר" (1974), בסדרה ההיסטורית "אני, קלאודיוס", בעיבוד לרומן "Porterhouse Blue" (מ-1987) ובסדרה "Specials" ששודרה אחרי מותו.
בקולנוע השתתף וסט בסרטים: "A Song for Tomorrow" (מ-1948), "Bedazzled" (מ-1967), "Up the Junction" (מ-1968), "ג'יין אייר" (1970), "הטקסים השטניים של דרקולה" (1973), "שרלוק הולמס הצעיר" (1985) ובתפקיד גודפרי בסרט "המלביש" (1983).
חיים אישיים
וסט נשא לאשה את השחקנית אוליב קרלטון-קראו (נפטרה ב-1985) ולבני הזוג היו שני ילדים, בנם השחקן טימותי וסט, CBE ובתם פטרישה.
וסט נפטר ממחלת הסרטן ב-28 במרץ 1989 בברייטון.
Colors (שיר של הלסי)
Colors (בתרגום לעברית: צבעים) הוא שיר של הזמרת והכותבת האמריקאית הלסי מאלבום האולפן הראשון שלה Badlands. הוא יצא ב 9 בפברואר 2016, דרך Astralwerks כסינגל השלישי של האלבום. השיר הועמד לרשותו כסינגל בגודל 7 אינץ 'ועם מיני-אלבום רמיקס "Complementary Colors" המכיל חמישה שירים. נכון לינואר 2020 הגיע השיר ליותר מ-240 מיליון סטרימינג בספוטיפיי.
רקע כללי
בראיון אחר אמרה: ב־21 בינואר 2016 חשפה הלסי את יצירות הסינגל באמצעות טוויטר. האמנות נצבעה בצד של בניין שנמצא בצומת רחוב פרנקלין ושדרת מסרול בוויליאמסבורג, ברוקלין. התמונה מציגה צללית אנושית שחורה הניצבת מול רקע ירוק כהה. צבע לילך מתיז סביב ראש הדמות, וזה התייחסות לגשר השיר. עם שחרורו, תורמת MTV מדלין רוט השוותה את החשיפה לקמפיין הפרסום שקדם לאלבומו של ג'סטין ביבר Purpose.
קליפ
הווידאו קליפ בוים על ידי טים מאטיה ויצא לאור ב-25 בפברואר 2016. לפני שחרורו חשפה הלסי שתי הצצות של הקליפ בחשבון הטוויטר והפייסבוק שלה. היא גם הודיעה כי הסרטון יוקרן בבכורה ב-25 בפברואר 2016, בכיכובו של השחקן טיילר פוזי.
הסרטון זכה לקבלת פנים חיובית עם שחרורו, כאשר המבקרים התמקדו בעיקר בטוויסט העלילתי של הסרטון. מגזין Nylon ציין את הניגוד בקליפ בין ה"טבע החלומי" למעבר לתחנת רכבת.
הקליפ צולם בווסטצ'סטר פלייס 1120.
הופעות חיות
את "Colors" קידמה הלסי במספר הופעות חיות, ביניהן ג'ימי קימל לייב, פסטיבל Calling Music בוסטון וב 02 Academy Islington, לונדון. היא גם ביצעה את השיר באירוע הנשים בבילבורד במוזיקה 2016. בשנת 2017 היא ביצעה את השיר באירוע ההטבה של ACLU.
אנורה בראון
ביוגרפיה
מרי אנורה בראון נולדה ליד רד דיר, אלברטה, קנדה בשנת 1899, בתם של אדמונד פורסטר בראון מהמשטרה הרכובת בצפון-מערב ואליזבת אתל קודי. היא גדלה בפורט מקלאוד, אלברטה. ההיכרות עם האמנות הגיעה מאמה, אשר בתורה למדה לצייר אצל פלורנס קרלייל. בראון המשיכה ללמוד במכללת אונטריו לאמנות בין השנים 1925-1929. שניים מהמדריכים שלה היו חברים בולטים ב״קבוצה של השבעה: ארתור ליסמר וג'יימס הרווי מקדונלד. אמנים אלו היו מעוניינים לפתח סגנון מודרניסטי של אמנות קנדית שיכול לתרום לבניית זהות קנדית, אך עודדו אותה לפתח סגנון משלה.
לאחר מכן לימדה בראון במאונט רויאל קולג' בקלגרי, אלברטה בין השנים 1929 עד 1931. עם שובה לפורט מקלאוד ב-1931, היא השלימה את עבודתה עבור הרחבת האמנות באוניברסיטת אלברטה, בנושא עבודות יד. היא המשיכה לייצר יצירות אמנות בסטודיו שלה, ובמקביל עבדה כמאיירת ומעצבת, טיפלה בהוריה ועסקה בנטורליזם חובבני. היא הפכה מחויבת להכנסת בתי ספר לאמנות באזור והייתה אחת מכמה אמנים שהתחייבו להרחיב את החינוך לאמנות בשנות ה-30 וה-40. בין השנים 1945–1950 לימדה בבית הספר לאמנויות באנף. היא הציגה והפכה לחברה בארגונים אמנותיים שונים לאורך הקריירה שלה, והיא הייתה החברה הראשונה של אגודת האמנים של אלברטה.
ב-1965 עברה בראון לקולומביה הבריטית, בתחילה לסידני, ולאחר מכן לדיפ קוב, שם המשיכה ליצור אמנות. ב-1971 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לטברידג'.
בראון מתה בדיפ קוב ב-1987.
פרסומים
במהלך שנות ה-30 החלה בראון לאסוף מידע הנוגע להיסטוריה ולידע על פרחי בר בדרום אלברטה, שלימים יהפוך לפרסום הגדול הראשון שלה: ״גן האיש הזקן״. הוא פורסם ב-1954 על ידי J.M. Dent & Sons, המו"ל שעבורו השלימה בעבר איורי ספרים. הספר משלב ידע מעשי וידע מקהילות האינדיאנים של דרום אלברטה, עם מידע מדעי והיסטורי שנלקח מדיווחיהם של חוקרי בוטניקה אירופאים. הוא פורסם מחדש בשנת 1970 על ידי Evergreen Press.
לאחר שפרשה לדיפ קוב, החלה בראון לעבוד על האוטוביוגרפיה שלה, שפורסמה בשם Sketches from Life, ב-1981.
אומנות
בראון הייתה אמנית רב תחומית ועבדה במדיומים שונים, כולל ציור שמן, צבעי מים, עיצוב גרפי ועוד. היא נודעה בעיקר בזכות ציורי נופי טבע, פרחי בר וקהילות הילידים של קנדה, תוך מיקוד עבודתה בדימויים ובנושאים של מערב קנדה.
עבודתה של בראון, שתיארה חפצים ונופים שנחשבו שגרתיים באותה תקופה (כגון ערימות תבואה ונופי ערבות), נתפסה כרדיקלית על ידי סוחרי שוק האמנות המקומי. היא הייתה מהאמנים הראשונים שתיארו נושא אזורי בניסיון להגדיר את הזהות האזורית. היא דחתה את השמרנות של האמנות של תחילת המאה ה-20, במקום זאת אימצה השפעה מקהילות מקומיות, צמחים מקומיים ומהנוף האזורי. עבודתה והפילוסופיות שלה תרמו לחקירה ולגיבוש הזהות המקומית. אף שהיא מוכרת היטב באזור פורט מקלאוד, היא נעלמה בדיונים רחבים יותר על ההיסטוריה של האמנות הקנדית.
היא נשכרה, ב-1958, על ידי קרן גלנבו כדי ליצור 200 ציורים של פרחי בר של אלברטה. על מנת למצוא דגימות לציור, בראון נסעה לאזורי טבע שונים במחוז כמו הפארק הלאומי ווטרטון לייקס ולפארק באנף. היא השלימה את ההזמנה בשנת 1960. חלק מהפרחים שציירה נכחדו כעת, והציורים, שנעשו בצבעי מים, נמצאים כעת באוסף האמנות של גלנבו.
בראון הציגה נטיות מודרניסטיות בשימוש שלה בצבעים עזים, והושפעה מהמדריכה שלה לורן האריס בהצגת חללים טבעיים באמצעות צורות מופשטות וגאומטריות לעבודותיה יש אופי דקורטיבי, המשקף את ניסיונה בעיצוב, רקמה וייצור של אמנות טקסטיל.
סיומרה קסטרו
אייריס סיומרה קסטרו סרמיינטו (בספרדית: Iris Xiomara Castro Sarmiento; נולדה ב-30 בספטמבר 1959), הידועה גם בשם סיומרה קסטרו דה סלאיה (בספרדית: Xiomara Castro de Zelaya), היא פוליטיקאית הונדורסית המכהנת מאז ינואר 2022 כנשיאת הונדורס ה-56. היא הנשיאה האישה הראשונה במדינה, לאחר ששימשה קודם לכן כ בתקופת נשיאותו של בעלה מנואל סלאיה.
קסטרו גדלה בטגוסיגלפה, בירת המדינה, ולמדה מנהל עסקים. היא נישאה למנואל סלאיה ב-1976 ונעשתה פעילה במחלקת הנשים של המפלגה הליברלית של הונדורס. היא הפכה לגברת הראשונה במדינה ב-2006 בעקבות ניצחון בעלה בבחירות לנשיאות ב-2005. קסטרו הפכה למעורבת בחזית ההתנגדות העממית הלאומית לאחר ההפיכה ב-2009  שהביאה לסיום כהונתו של בעלה.
ראשית חייה
קסטרו, הבת השנייה מתוך חמישה ילדים, למדה בטגוסיגלפה. בינואר 1976 התחתנה קסטרו עם מנואל סלאיה, והשניים בנו את ביתם בקטקמאס.
קריירה פוליטית
בקטקמאס ארגנה קסטרו את סניף הנשים של המפלגה הליברלית של הונדורס וניהלה קמפיין לטובת בעלה בבחירות המקדימות בפברואר 2005.
לאחר שבעלה נבחר לנשיא הונדורס ב-2005 היא הפכה לגברת הראשונה של המדינה. בתפקידה זה היא הייתה אחראית על תוכניות פיתוח חברתי, ועבדה עם האו"ם ועם גברות ראשונות אחרות כדי לטפל בבעיות עמן מתמודדות נשים עם HIV.
2013
ב-1 ביולי 2012 השיקה קסטרו רשמית את הקמפיין לנשיאות שלה באירוע במחוז סנטה ברברה. היא זכתה בפריימריז של מפלגתה ב-18 בנובמבר 2012, וב-16 ביוני 2013 נבחרה רשמית לייצג את LIBRE בבחירות לנשיאות ב-2013. היא הביעה התנגדות לנאו-ליברליזם ולמיליטריזציה של החברה, וקראה לאספה מכוננת ולכתיבת חוקה חדשה.
לקראת הבחירות היא הייתה ראשונה בסקרים מבין כל שמונת המועמדים במהלך החודשים מרץ עד אוקטובר. עם זאת, בסקר האחרון לפני הבחירות היא ירדה למקום השני אחרי נשיא הקונגרס הלאומי חואן אורלנדו ארננדס מהמפלגה הלאומית. קסטרו והרננדס נתפסו כשני המועמדים המובילים בבחירות. היא הגיעה למקום השני עם 896,498 קולות (28.78%) לעומת 1,149,302 של ארננדס (36.89%). על אף שלא זכתה בבחירות שברה קסטרו את המערכת הדו-מפלגתית במדינה, שכן התמיכה במפלגתה האפילה על זו של המפלגה הליברלית, אותה עקפה ליברה והתבססה במקום השני בגודל המפלגה בקונגרס.
2017
גם בבחירות לנשיאות 2017 ביקשה קסטרו שוב להיות המועמדת מטעם ליברה. היא זכתה בקלות בפריימריז, אך כאשר ליברה כרתה ברית עם מפלגת החדשנות והאחדות היא ויתרה על מועמדותה לטובת סלבדור נסראללה.
הברית הובילה בסקרים לפני הבחירות ובתוצאות הראשוניות, אך הפסקת חשמל כללית קטעה את ספירה הקולות למשך 36 שעות. כאשר הספירה החלה מחדש התהפכה התהפכה והנשיא ארננדס נבחר מחדש, מה שהוביל להאשמות בהונאת בחירות. ההפגנות שלאחר מכן דוכאו על ידי הממשלה עם 23 הרוגים, מאות פצועים ויותר מ-1,350 עצורים.