cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
איחוד אזרחי
מקסיקו
]] ב-9 בנובמבר 2006 אישר הפרלמנט של המחוז הפדרלי של מקסיקו במקסיקו סיטי ברוב קולות (43-17) חוק המאשר איחוד אזרחי בין זוגות חד-מיניים. החוק קרוי "Ley de Sociedades de Convivencia", עיקרו הוא עיגון זכויות ירושה וקניין לזוגות חד מיניים והוא נכנס לתוקף ב-16 במרץ 2007. ב-11 בינואר 2007 העבירה מדינת קואווילה חוק זהה תחת השם "Pacto Civil de Solidaridad". שלא כמו במקסיקו סיטי, זכויותיהם של זוגות הנרשמים בקואווילה נשמרות בכל אחת ממדינות מקסיקו. מאז שנת 2006 הוגשו הצעות חוק בנושא איחוד אזרחי לזוגות חד מיניים בשש מדינות נוספות במקסיקו.
ניו זילנד
בדצמבר 2004 חוקק הפרלמנט של ניו זילנד, ברוב של 65 תומכים מול 55 מתנגדים, חוק המאפשר איחוד אזרחי בין בני זוג מאותו המין, כמו גם בין בני זוג ממינים שונים שאינם רוצים להינשא. החוק (Civil Union Act 2004 No. 102) מקנה לזוגות אלה את אותן זכויות המוקנות לזוגות נשואים בתחומים כמו משמורת ילדים, מיסוי ורווחה. באפריל 2013 אושרו נישואים חד מיניים
פורטוגל
חוק ה"איחוד דה פקטו" (União de facto), המאפשר איחוד אזרחי לזוגות ממין שונה, נכנס לתוקף בפורטוגל ב-1 ביולי 1999, והורחב גם לזוגות חד מיניים המתגוררים שנתיים ביחד ב-11 במאי 2001. החוק מעניק רק חלק מצומצם מאותן זכויות והטבות המוקנות לזוגות נשואים. במהלך השנים הורחבו זכויות אלה וכללו בין היתר זכויות בנושאי ירושה וביטוח רפואי, וזכויות נוספות המגיעות לבני זוג נשואים, אך ב-24 באוגוסט 2009 השתמש נשיא פורטוגל אניבל קבאקו סילבה (Aníbal Cavaco Silva) בסמכות הוטו שלו, וביטל את אותן זכויות. בפברואר 2010 אושרו נישואים חד מיניים בפרלמנט והחוק נחתם על ידי הנשיא במאי אותה השנה
צרפת
חוק האיחוד האזרחי בצרפת נקרא "Pacte Civil de Solidarité" או בקיצור PACS, והוא מעניק הטבות לזוגות הבוחרים באפשרות זו על פני נישואים ללא קשר למינם. פירוק הסכם PACS נחשב לפחות מורכב מגירושים. החוק מעניק הטבות במס באופן מידי, והקלות בהגירה לאחר שעוברת שנה מחתימת ההסכם. החוק דורש מבני-הזוג להיות רשומים באותה הכתובת, דרישה המקשה על זרים שכן הם אינם יכולים לקבל היתר מגורי-קבע. ההסכם לא מאפשר חיים עם זר, שכן הוא אינו מעניק זכות הגירה באופן אוטומטי כפי שמוענק לזוגות נשואים.
קנדה
פרובינציית קנדה נובה סקוטיה מאפשרת שותפות ביתית החל מיוני 2001 לזוגות לא-נשואים, ללא התייחסות למינם של בני הזוג. ההסכם מעניק רק חלק מהזכויות המגיעות לזוגות נשואים. בפרובינציית קוויבק, החל מיוני 2002, ניתן לרשום איחוד זוגי המעניק את כל הזכויות מהן נהנים זוגות נשואים. בפרובינציית מניטובה זוגות אשר חיים ביחד מספר שנים, חד מיניים או דו-מיניים, מקבלים באופן אוטומטי מעמד של ידועים בציבור, המקנה חלק מהזכויות המגיעות לזוגות נשואים. החל משנת 2003 מאפשרת פרובינציית אלברטה רישום יחסי תלות-גומלין למבוגרים לזוגות ללא קשר למינם, וההסדר מעניק חלק מהזכויות המגיעות לזוגות נשואים.
קולומביה
באוקטובר 2007 קבע בית משפט בקולומביה, כי זוגות חד-מיניים יהנו מהטבות בביטוח לאומי ובביטוח בריאות המגיעות לזוגות הטרוסקסואלים, וזאת לאחר ניסיון חקיקה בנושא שכשל. ב-29 בינואר 2009 קבע בית המשפט החוקתי במדינה, כי על זוגות חד מיניים המקיימים שותפות ביתית לקבל את מלוא הזכויות המגיעות לזוגות הטרוסקואלים במעמד זה, ובכך ביטל אפליה שהייתה קיימת בנושא והפך את קולומביה למדינה הראשונה באמריקה הלטינית שהעניקה שוויון זה לכלל האזרחים. זוגות יכולים לדרוש את זכויותיהם לאחר מגורים משותפים במשך שנתיים.
שווייץ
ניתן לבצע איחוד אזרחי בחלק מהקנטונים של שווייץ, ואיחודים אלה מוכרים רק בקנטונים בהם בוצעו. החל משנת 2005 ניתן גם להירשם ברמה פדרלית, אך רישום כזה אינו מעניק את האפשרויות הבאות:
קנטון ז'נבה מאפשר "שותפות ביתית קנטונית" (Cantonal Domestic Partnership) מאז שנת 2001. ההסכם הוא במעמד נישואי חוזה והוא מתאפשר לזוגות חד-מיניים ולזוגות הטרוסקסואלים, ומעניק חלק מהזכויות הניתנות לזוגות נשואים. ההסכם אינו מעניק הטבות במס, בביטוח לאומי או בביטוח בריאות ממלכתי, שלא כמו הסכמים המעוגנים בחוק הפדרלי. ז'נבה הייתה הקנטון הראשון שהעניק הכרה חוקית לזוגות חד-מיניים בדרך זו.
ב-22 בספטמבר 2002 הצביעו תושבי הקנטון ציריך על הרחבת הזכויות המגיעות לזוגות חד-מיניים הבאים באיחוד אזרחי, וכללו בתוכן הטבות מס, ירושה ופרמיות ביטוח. החוק הקנטוני מגביל את האיחוד האזרחי לזוגות חד-מיניים בלבד, ועליהם להוכיח מגורים משותפים וניהול משק בית משותף במשך חצי שנה לפחות.
גרגורי מיאסויידוב
גרגורי מיאסויידוב (ברוסית: Григо́рий Мясое́дов;  19 באפריל 1834 – 31 בדצמבר 1911) היה אומן רוסי משפיע, נציג של תנועת הריאליזם.
ביוגרפיה
לאחר שקיבל מענק על נסיעות מהאקדמיה, הוא ביקר בפריז, פירנצה, רומא וספרד במסעות לימודים. עם שובו לרוסיה בשנת 1870, הוא קיבל תואר "אקדמאי". זמן קצר לאחר מכן, הוא הפך לאחד ממייסדי תנועת הנודדים. ונשאר משתתף ותומך נלהב בהם למשך שארית חייו. ב-1876 הוא עבר לגור בחווה ליד חרקוב והחל ליצור תיאורים של חיי האיכרים.
מ-1861 עד 1881, הוא היה נשוי לפסנתרנית יקטרינה קריבצובה, אך נפרד ממנה כשהייתה בהריון עם בנו איוואן, בחשד שאיוואן אינו ילדו.[3] הוא התחתן שוב זמן קצר לאחר מכן (לאמנית קסניה איבנובה), אך חשדותיו נשארו והוא לא הרשה לקסניה להתייחס לאיוואן כאל בן. במשך מספר שנים הופקד איוואן בטיפולו של חברו ועמיתו של מיאסויידוב, אלכסנדר קיסליוב.
בשנת 1883 היה מיאסויידוב הדגם של איוואן האיום בציור של איליה רפין "איוון האיום ובנו".
בשנת 1889, הוא רכש בית אחוזה גדול בפולטבה, הכולל פארק, בריכות וגנים, [2] שם הצטרף איוואן למשפחה. כשהיה שם, הוא צייר מסך ועיצב תפאורה לתיאטרון המקומי. הוא גם ארגן בית ספר לאמנות ב-1894 וכתב ספר על גינון. הוא התפטר מהאקדמיה ב-1902, במחאה על שיטות ההוראה שלהם.
למרות שעבד במגוון נושאים, תמיד הייתה לו חיבה לציור דתי ותכנן טריפטיך של "רוסיה הקדושה" לפני מותו
הוא נקבר באחוזתו, שמאז 1926 היא מיקומו של מצפה הכוכבים הגרבימטרי של פולטבה.
ב.מ.וו 326
ב.מ.וו 326 (BMW 326) היא מכונית סלון תוצרת יצרנית הרכב הגרמנית BMW אשר יוצרה בין השנים 1936–1941, ולאחר מלחמת העולם השנייה בשנת 1946. יוצרו 15,936 יחידות לפני מלחמת העולם השנייה, ו- 16 יחידות לאחר מלחמת העולם השנייה.
לפני מלחמת העולם השנייה יוצר הדגם ב.מ.וו 272 בעיירה אייזנך (Eisenach) במדינת תורינגיה, (בגרמנית Thüringen). בשנת 1945 נכבשה העיירה על ידי כוחות ארצות הברית, מפעל הרכב נהרס לחלוטין, אך בניגוד לדגם ב.מ.וו 327 שייצורו עבר ל- מינכן, הצליחו לייצר 16 יחידות בגרסה מודרנית באזור שהיה תחת שליטה סובייטית.
חברת בריסטול הבריטית אשר ייצרה את דגם ה-בריסטול 403 (Bristol 403) אשר המנוע והגריל הרכב הקדמי היו מבוססים על דגם ה- ב.מ.וו 326.
בין מאפייני דגם ה- ב.מ.וו 326 : גלגל רזרבי בחלק האחורי של הרכב בכסוי פח בולט, ומערכת בלמים הידראולית.
מגפת הקורונה ברומניה
מגפת הקורונה, בה חלו רבים במחלת נגיף הקורונה ברומניה, התפשטה אל המדינה בסוף פברואר 2020.
פברואר
ב-21 בפברואר, בעקבות התפרצות נגיף הקורונה באיטליה, הודיעה ממשלת רומניה על הסגר בן 14 יום לאזרחים השבים מהאזורים שנפגעו.
ב-25 בפברואר הוטלו צעדים חדשים. עם הגעתם לשטח רומניה, כל המטיילים האסימפטומטיים מהאזורים הנגועים, בהתאמה ממחוז חוביי, 11 היישובים באיטליה, וכל הנוסעים שנותרו בספינת השייט של "הדיימונד פרינסס" ייסעו ישירות להסגר במשך תקופה של 14 יום. האנשים האחרים המגיעים מאזורי לומברדיה וונטו ייכנסו לבידוד בבית למשך 14 יום, עם הגעתם לרומניה.
ב-26 בפברואר הודיעה רומניה על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. מדובר באדם תושב העיר גורג', שבדרום המדינה, שהיה בקשר עם תייר איטלקי שהיה בטיול במדינה.
באותו יום, שר החינוך והמחקר דרש מבתי ספר להפיץ מודעות לגבי נגיף הקורונה.
נמל איזמיר
נמל איזמיר (בטורקית: İzmir Limanı), המכונה גם נמל אלסנקאק, הוא נמל ימי באיזמיר, טורקיה ומשמש למשא ונוסעים. הוא ממוקם במפרץ איזמיר.
מגפת הקורונה ברומניה
פברואר
ב־28 בפברואר, הכנסייה הרומנית האורתודוקסית הציעה למאמינים להשתמש בכפות שלהם ולהימנע מנשיקות האייקונים המסורתיות בכנסייה.
נמל איזמיר
הנמל הוא השביעי בגודלו במדינה במונחי נפח מכולות והשלושה עשר במונחים של נפח מטען.
מגפת הקורונה ברומניה
מרץ
ב-2 במרץ ננקטו פעולות מניעה נוספות על ידי הוועדה הארצית למצבי חירום מיוחדים. לפיכך, אזרחים המגיעים ממחוזות או ערים אחרות בסין היבשתית, יישובים אחרים בלומברדיה, ונטו או אמיליה-רומאניה באיטליה, כמו גם אזורים ויישובים בדרום קוריאה ואיראן שלא הוגדרו בעבר להסגר ממוסד, ייכנסו ל-14 יום של בידוד עצמי בבית מיד עם החזרה לרומניה.
נמל איזמיר
היסטוריה
איזמיר הייתה נמל חשוב של האימפריה העות'מאנית, והרציף הראשון בנמלה נבנה ב-1869. הנמל המודרני נבנה בין השנים 1955 ו-1959.
מגפת הקורונה ברומניה
מרץ
ב-8 במרץ הודיע ראש המחלקה למצבי חירום, ראאד ערפאת, על איסור על כל פעילויות פנים וחוץ הכוללות השתתפות של יותר מאלף איש. הגבלות אלה תקפות עד 31 במרץ, אז תבוצע הערכה חדשה. לאחר שהושם בצפון איטליה בהסגק, חברת התעופה בעלות זולה, וויז אייר השעתה את כל הטיסות לטרוויסו וברגמו עד 3 באפריל. כמו כן, בלו אייר ביטלה את כל הטיסות למילאנו וממנה ל-8 ו-9 במרץ. באותו יום, הטיסות מאיטליה ואליה הושעו. במסיבת העיתונאים הצהיר שר הפנים, מרסל וללה כי אם בית ספר ידווח אפילו על מקרה אחד, השיעורים והקורסים יושעו בכל רחבי בית הספר.
נמל איזמיר
היסטוריה
המפעיל הראשון שלו היה חברת הרכבות הלאומית של הרפובליקה הטורקית. בשנת 1960 הוא נרכש על ידי DenizBank (בנק בבעלות המדינה האחראי על עסקים ימיים). ב-1 בינואר 1989 הוא הועבר בחזרה לחברת הרכבות הלאומית של הרפובליקה הטורקית.
מגפת הקורונה ברומניה
מרץ
ב-9 במרץ הודיעו הבכירים במדינה על הפסקת הטיסות לאיטליה וממנה, בכל שדות התעופה במדינה, עד 23 במרץ. באותו יום החליטה הוועדה הארצית למצבי חירום מיוחדים לסגור את כל בתי הספר ברומניה, החל מ-11 במרץ עד 22 במרץ, עם אפשרות להאריך את הצעד. כל נסיעות האוטובוסים והובלת הרכבות לאיטליה וממנה הושעו בין 10 במרץ עד 31 במרץ. הוועדה החליטה גם להקים שורה של חובות ליחידות מזון ולספקים ציבוריים ופרטיים של הובלת נוסעים, כמו חיטוי תכוף של משטחים, הימנעות מהמונים בחללים מסחריים, חיטוי תכוף של תא הנוסעים באמצעי התחבורה וכו'.
נמל איזמיר
היסטוריה
ב-2007 הופרט הנמל, אבל בגלל סיבות משפטיות הופסקה ההפרטה. בשנת 2018 נכללה תשתית הנמל בקרן העושר של טורקיה.
מגפת הקורונה ברומניה
מרץ
ב-11 במרץ פרסמה הממשלה רשימה של חמש עשרה הנחיות בדבר "התנהגות חברתית אחראית במניעת התפשטות נגיף קורונה". הרשויות הטילו איסור על אירועי ספורט, מדע, דת, תרבות או בידור עם למעלה ממאה משתתפים במרחבים סגורים עד 31 במרץ. כמו כן, הפעילות הציבורית וביקורים במוזיאונים הופסקה עד 31 במרץ.
נמל איזמיר
פרטים טכניים
שטח הקרקע הכולל של הנמל הוא. אורך המזח הכולל הוא. באורך זה המזח משמש ל-18 ספינות. העומק הממוצע הוא.
מגפת הקורונה ברומניה
מרץ
ב-12 במרץ, הרשויות הסרביות סגרו שבע נקודות גבול עם רומניה כדי למנוע את התפשטות נגיף הנגיף. באותו יום, ביקש נציב תלונות הציבור ברומניה מהנשיא הרומני קלאוס יוהאניס להכריז על מצב החירום ועל הפרלמנט הרומני לאשר זאת. בהצהרה טלוויזיונית, מזכיר המדינה במשרד הבריאות, נלו טטרו, אמר כי המצב הנוכחי אינו מטיל אמצעי כה קיצוני. התאחדות הכדורגל הרומנית החליטה לדחות את כל משחקי הכדורגל ברומניה עד 31 במרץ. שר הפנים הרומני, מרסל וללה הודיע כי מעברי הגבול עם תנועה נמוכה נסגרו כך שהעובדים שם יופנו לעמדות תנועה גבוהות. שר הבריאות הרומני, ויקטור קוסטאשה הוציא צו שאסר על יצוא תרופות וציוד רפואי למשך שישה חודשים.
נמל איזמיר
תפוסה
על פי נתוני 2018, מספר כלי השיט הימיים שביקרו בנמל היה 2,047. גודל המסחר הכולל באותה שנה היה 9 מיליון טון.
מגפת הקורונה ברומניה
מרץ
ב־13 במרץ אובחן ורגיל צ'ייאץ', אדמירל לשעבר, הפועל כעצמאי בקבוצת הסנאטורים של PNL, כחולה בנגיף הקורונה הוא התבודד לאחר שגילה שפרלמנט צרפתי, שעמו נסע לבריסל, אובחן חיובי לנגיף הקורונה. ב-9 במרץ השתתף צ'ייאץ' בישיבת מסיבות עם למעלה ממאה איש. מקורות פרלמנטריים טוענים כי הוא נכח גם הוא בסנאט ב־12 במרץ, אז השתתף בישיבות הקבוצה ובמליאה. עקב כך, כל חברי הלשכה המדינית הלאומית של PNL מבודדים את עצמם בבית. ראש ממשלת הביניים לודוביק אורבן הודיע כי לכל סנאטורי ה-PNL חלה חובה לבודד את עצמם וכי הוא יתבודד בעצמו בווילה לאק 1. הוא גם הודיע כי כל השרים ייבדקו ויהיו מחויבים בבידוד עצמי בלשכות שלהם.
ב-14 במרץ, לאחר שלמעלה מ־101 אנשים אובחנו כסובלים מנגיף הקורונה, רומניה נכנסה לשלב השלישי בהתמודדות עם נגיף הקורונה. התרחיש השלישי מדבר על 101 עד ל-2,000 מקרים. בתרחיש השלישי הרופאים יבצעו סקר אפידמיולוגי באוהלים המותקנים בחצרות בתי החולים, ובתי החולים למחלות זיהומיות יטפלו רק במקרים של נגיף הקורונה. כמו כן, הרשויות יוכלו להטיל הסגר בבית, ולא רק בבתי חולים, שכן באזורים רבים ניתן יהיה לחרוג מהיכולות של יחידות רפואיות. במקביל, על פי התוכנית בתרחיש השלישי, אספות ציבור עם יותר מ-50 איש אסורות. שלושה ליברלים נוספים אובחנו כחולים בנגיף הקורונה, כולם אנשי קשר של הסנטור ורגיל צ'ייאץ'. מרסל ציולקו, נשיא לשכת הנבחרים, הודיע כי הפרלמנט יפסיק את פעילותו למשך שבוע. עם זאת, הפעילויות יבוצעו באופן מקוון. באותו יום הודיע הנשיא קלאוס יוהאניס על החלטתו להכריז על מצב חירום לאומי ברומניה החל מ-16 במרץ.
ב-16 במרץ, הוציא נשיא רומניה, יוהאניס את הצו הקובע כי מצב החירום ברומניה יהיה לתקופה של 30 יום והתעקש כי יישום הצעדים הכלולים בגזירה ייעשה בהדרגה. עקב הטלת מצב החירום, בתי הספר בכל רחבי המדינה נסגרו. במידת הצורך ניתן יהיה להכניס מחירים על תרופות וציוד רפואי, על מזון הכרחי, ועל שירותי השירות הציבורי (חשמל וחום, גז, אספקת מים, תברואה, דלקים וכו'). כמו כן, ניתן לנקוט בצעדים הדרגתיים, אם המצב יחמיר, רק לאחר הערכת הוועדה הארצית למצבי חירום מיוחדים. אלה כוללים סגירה זמנית של מסעדות, בתי מלון, בתי קפה, מועדונים, סגירה הדרגתית של גבולות, או הגבלה או איסור על תנועת כלי רכב או אנשים באזורים מסוימים.
עד 17 במרץ, משרד החוץ הרומני הקל את החזרה למדינה עבור 137 רומנים ששהו בחו"ל, כתיירים, במעבר, או במצבי חירום רפואיים והושפעו ישירות מהצעדים שננקטו על ידי המדינות בהן הם היו. מאוחר יותר באותו יום הוציאה הממשלה את פקודת הצבא הראשונה שלה, בתגובה למשבר הבריאות המתמשך. ארבעה ימים לאחר מכן, ב-21 במרץ, הוקמה פקודה צבאית שנייה: אין קבוצות הגדולות משלושה אנשים ברחובות. יציאה מהבית בין השעות 10 בערב עד 6 בבוקר ללא סיבה אסורה. כל הקניונים סגורים, למעט מכירת מוצרי מזון, וטרינריה או תרופות ושירותי ניקיון. חל איסור על כניסה לשטחה של רומניה, של אזרחים זרים וחסרי אזרחות, למעט כאשר הם עוברים דרך שטחה של רומניה, דרך פרוזדור המעבר, המאורגן על ידי הסכמים עם המדינות השכנות.
ב-19 במרץ, כינס הפרלמנט מושב מקוון משותף ואימץ פה אחד את צו מצב החירום שהונפק על ידי הנשיא יוהאניס.
ב-22 במרץ הודיעה רומניה על שלושת מקרי המוות ראשונים בשטחה כתוצאה מהידבקות בנגיף הקורונה. אחד היה בדיאליזה, אחד חולה סרטן ריאות סופני ואחד סבל מסוכרת.
ב-24 במרץ הודיעה הממשלה על הפקודה הצבאית מס' 3, הורתה על עוצר וקראה לצבא לתמוך באנשי המשטרה והז'נדרמריה באכיפת ההגבלות החדשות. תנועה מחוץ לבית או לבית אסורה, למעט מקרים חריגים (עבודה, קניית מזון או תרופות וכו'). אנשים מעל גיל 65 מורשים לעזוב את בתיהם רק בין השעות 11 בבוקר ל-1 בצהריים.
ב-26 במרץ, השעתה חברת התעופה הממלכתית של רומניה, טארום את כל הטיסות הפנימיות.
ב-29 במרץ הוכרזה הפקודה הצבאית הרביעית של ממשלת רומניה, מה שחיזק עוד יותר קנסות ומגבלות שהוטלו בעבר.
ב-30 במרץ הוכרזה הפקודה הצבאית החמישית, המאריכה את האיסור על נסיעות בינלאומיות, השישית, המציבה את סוצ'אבה, יחד עם שמונה קומונות סמוכות, תחת הסגר מוחלט, העיר הרומנית הראשונה שהושמה תחת נעילה מוחלטת מאז תחילת ההתפרצות בסוף פברואר, כשהיא מחזיקה ברבע מכל המקרים הנגועים, וכשני שלישים מכלל אנשי הרפואה הנגועים. חלק מאנשי צוות בית החולים התפטרו, ואחרים חתמו על עצומה ובה נאמר כי הם "נשלחים למוות במו ידיהם".
אפריל
ב-4 באפריל הוצאה הפקודה הצבאית השביעית, המאריכה את תקופת הנעילה הלאומית, ומטילה עדיין עיר שנייה תחת הסגר קפדני. באותו תאריך החלו מחוזות ויישובים שונים לנסח חקיקה מקומית המחייבת תושבים ללבוש מסכות הגנה, בין אם מקצועיות או מאולתרות,      עידוד אזרחים ללבוש מסכות מגן, גם אם תוצרת בית. ראש ממשלת רומניה, לודוביק אורבן, לעומת זאת, הביע ספקות בנוגע לא רק לבטיחותם של אלתורים תוצרת בית, אלא גם לגבי הלוגיסטיקה הנדרשת ליישום מוצלח בהיקף כה גדול כל כך, שכן הביקוש יעלה על הצעה הקיימת כיום על שוק.
ב-9 באפריל נכנסה לתוקפה הפקודה הצבאית השמינית, אשר החמירה צעדים שננקטו בעבר, האוסרים על ייצוא של מזונות בסיסיים מסוימים, האוסרת על מסחר של חבילות רוב המניות במערכת הלאומית לאנרגטית, והמליצה להצטייד בבנייני מגורים במוצרים סניטריים וכי מדרגות ומעליות יחוטאו מעת לעת, ומתן הוראות לקטגוריות מקצועיות שונות, כגון דייג, גידול גידול, שירותי מכוניות וסוכנות, שוק המזון, תרופות, עובדים חוצי גבולות, שירותים סוציאליים, צוות רפואי וכו'.
נובמבר
בשריפה שפרצה במחלקת טיפול נמרץ בעיר פיאטרה נמט, נספו עשרה מאושפזים חולי קורונה.
פרדריק גילברט בורן
קומודור פרדריק גילברט בורן (באנגלית:Frederick Gilbert Bourne; 20 בדצמבר 1851 - 9 במרץ 1919) היה איש עסקים אמריקאי. הוא כיהן כנשיא החמישי של חברת הייצור סינגר בין השנים 1889–1905. הוא הפך את החברה ל"ככל הנראה המפעל התעשייתי הרב-לאומי המודרני הראשון".
ראשית חייו
בורן נולד ב-20 בדצמבר 1851 בבוסטון, מסצ'וסטס. הוא היה בנם של הכומר ג'ורג' וושינגטון בורן (1815–1872) והרייט ג'יי (לבית גילברט) בורן (1817–1907), אשר הייתה מפורטלנד, מיין. אחותו הגדולה הייתה קלרה בורן, שנישאה לג'ון לורינג ויטמן.
סבו וסבתו מצד אביו היו בנג'מין בורן ומרי (לבית האץ') בורן, בעצמה בתו של ג'ושוע האץ', חייל במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית שנהרג ליד קראון פוינט לאחר פינוי פורט טיקונדרוגה ב-1777. בורן התחנך בבתי ספר ציבוריים בניו יורק לפני שהצטרף לכוח העבודה בגיל ארבע עשרה.
קריירה
על מנת לתמוך באמו האלמנה ובאחיותיו הצעירות, החל בורן את הקריירה שלו בניו יורק בחברת הריסות הצוללות האטלנטיק, לאחר מכן הפך לקופאי ומנהל חשבונות ולפקיד הספרייה מרכנתיל.
בורן, שהתעניין במוזיקה, היה חבר במועדון מנדלסון גלי, שככל הנראה שם פגש את אלפרד קורנינג קלארק, בנו של אדוארד קאבוט קלארק, שיחד עם אייזק מריט זינגר, היה מייסד שותף של חברת סינגר. בורן וקלארק פיתחו "יחסים אישיים קרובים" ובשנת 1880 המליץ קלארק לאביו להזמין את בורן להצטרף לחברת הנדל"ן של משפחתו, שבבעלותה כמה חבילות נדל"ן יקרות ערך במנהטן, ולהיות מנהל בנייה של הדקוטה, שנבנתה אז ברחוב 72 מערב לאורך סנטרל פארק. קלארק נסע תכופות מחוץ לארצו, לעיתים קרובות לנורווגיה כדי לבקר את הזמר לורנץ סברין סקוגארד (עמו ניהל מערכת יחסים למרות נישואיו לאליזבת סקריבן), ובמקומו, קלארק שלח את בורן לישיבות דירקטוריון של סינגר.
ב-1882, לאחר מותו של קלארק הבכור, הפך בורן למנהל האחוזה של קלארק המנוח. ב-1885 הפך בורן למזכיר החברה וב-1889, בגיל 38, הפך בורן לנשיא החמישי של סינגר. בהיותו נשיא, בורן גם פיקח על בניית המטה של החברה, הידוע כבניין סינגר.
בורן הרחיב מאוד את הייצור העולמי כמו גם את המכירות הבינלאומיות של מכונת התפירה סינגר. בורן נחשב למהפכני בתעשיית מכונות התפירה. הוא השתמש ב"תוכנית התשלומים" כדי להפוך את מכונות התפירה לפריט ביתי. בורן זכור גם "בין המחדשים החשובים ביותר בבניית חברות משולבות אנכית". ב-1905, ולאחר שש עשרה שנים כנשיא, פרש בורן וירש את מקומו של דאגלס אלכסנדר, שכיהן כנשיא במשך ארבעים וארבע השנים הבאות. אלכסנדר הפך כברונט בטקס כבוד יום ההולדת של 1921 על שירותיו לרווחת עובדי התעשייה.
מגורים
בורן החזיק בכמה בתים ואחוזות. הוא החזיק דירה בדקוטה בניו יורק, שתפסה את כל הקומה הראשונה; היה בבעלותו אחוזה כפרית בשטח של 2,000 דונם (4 קמ"ר) בשם Indian Neck Hall באוקדייל בלונג איילנד ליד Idle Hour, אחוזתו של ויליאם קיסאם ואנדרבילט; היה בבעלותו חווה בשטח של 375 דונם ליד מונטוק, ניו יורק, שבה הוא השתמש כשמורת ציד לא מפותחת; דירה באי ג'קיל, ג'ורג'יה; והאי האפל בן 7 דונם באלף האיים בנהר סנט לורנס.
בשנת 1902, שכר בורן את האדריכל ארנסט פלאג כדי לבנות לו בקתת ציד קטנה בשטח האי האפל. הבניין התבסס על ספר שכתב סר וולטר סקוט ב-1826 בשם וודסטוק. ספר זה מתאר טירה אלגנטית עם מעברים סודיים, מנהרות וצינוק. כיום, הטירה ידועה בשם טירת סינגר.
GOST
GOST (ברוסית: ГОСТ) הוא שם כולל של רשימת תקנים טכניים המנוהלת ידי "המועצה האירואסיאתית לתקנים, מטרולוגיה והסמכה" (בקיצור EASC), גוף אזורי הפועל בחסות חבר המדינות לפיקוח והסמכה על מגוון תקנים החל מתכנון הנדסי ועד ערכים תזונתיים של מוצרי מזון. ביניהם יצרנים מהתקופה הסובייטית שכיום הפכו גנריים ועדיין נושאים תו תקן בשמם המקורי. הסמל GOST קיבל הכרה במיוחד במדינות דוברות רוסית אך גם ברחבי העולם. הסוכנות הממשלתית הרוסית לתקנים Rosstandart מנהלת אתר בשם GOST.RU המספק מידע כללי בנושא התקן.
היסטוריה
אף על פי ש-GOST החל דרכו כתקן לאומי של רוסיה הוא אינו כזה כיום. מאז שעבר לניהול EASC הוא מוכר על ידי ארגון התקינה הבינלאומי (ISO) כתקן אזורי. נכון ל-2015 אוקראינה היא המדינה היחידה שנטשה את GOST.
התקן
מקורו של התקן GOST הוא מהתקופה הסובייטית ופירושו הוא תקן לאומי. רוב התקנים של הפדרציה הרוסית כיום עברו בירושה מהתקופה הסובייטית. התקן GOST החל דרכו קצת לאחר פרסום המערכת הבינלאומית למידות ומשקלים בשנת 1918. הגוף הראשון שהוקם היה של מועצת הביטחון והעבודה בשנת 1925 ונקרא הוועדה לתקנון שעסקה בעיקר במתכות. עד 1940 מיניסטריון של ברית המועצות הנקרא народных комиссариатов (נרקומטס או בתירגום חופשי קומיסר עממי) אישר את התקנים. ב-1968 הוקם התקן הלאומי (SSS) שהיה הראשון בעולם והוא כלל את התקנים הבאים: בנוסף קיימים תת-תקנים רבים שמוספרו כל אחד לפי שייכותו. SSS קיבל את האינדקס 1. ב-1990 במהלך המעבר לכלכלת שוק, החלה מועצת השרים של השלטון הסובייטי בניסיון לאחד ולתאם בין כל תקנים הלאומיים לבין GOST וניסו לשוות לו אופי בינלאומי. הם דנו בהחלת חלקים מהתקן המחייבים מבחינה חוקית כמו בנושאי בטיחות וגיהות וחלקים אחרים שהם בגדר המלצה בלבד. כמו כן הותר להחיל את התקן במדינות מחוץ לברית המועצות. בימינו קיימים תקנים רבים תחת המטריה של GOST והם בתהליך של רביזיה להתאמתם לתקן הבינלאומי ISO. למשל, הוקמו תקנים בינלאומיים כמו GOST ISO 9001 או GOST ISO 14001 שהם שילוב של מיטב הפיתוחים הבינלאומיים העדכניים תוך התחשבות בצרכים הספציפיים של הפדרציה הרוסית.
רשימת תקני GOST
תקנים שהוחלפו מאוגוסט 2018
GOST R
מבחינה היסטורית GOST R הוא למעשה תקן ותיק שנגזר מ-GOST שפותח בתחילה על ידי ברית המועצות ואומץ לאחר מכן על ידי חבר המדינות. תקן GOST הוחל על כל המדינות הנמנות עם החבר בעוד שתקן GOST R נותר תקף רק בגבולות הפדרציה הרוסית.
תקן GOST R נועד להבטיח בטיחות ואיכות של מוצרים ושירותים ברחבי רוסיה ומחייב על פי החוק הרוסי כל יצרן כולל יצרנים חיצוניים שמוכרים את מוצריהם בשטחי הפדרציה. רשימת המוצרים הכלולים בפיקוח התקן מופיעה באתר www.gost.ru. כחלק מהשאיפה הרוסית להיכנס לארגון הסחר העולמי אימץ הממשל חוקים חדשים על מנת להתאים את התקן הרוסי לחקיקה האירופאית בתחום הטכני.
בני האור
בני האור (באנגלית: The Sons of Light) הוא ספרו הראשון של הסופר רפאל שמאי. הספר יצא רשמית בישראל ב-10 באפריל 2013. הספר מספר גם רבות על תושבי קומראן ואורח חייהם, והקשר בין העבר להווה. זהו ספר פרוזה הפונה לקהל מגוון.
עלילה
הספר מספר על ארז לוי וחברו אורן שהחליטו לצאת לטייל בנחל דרגה באחת החופשות מהצבא, כשהחלו פוסעים בערוץ הנחל מזג האוויר השתנה והחל לרדת לפתע גשם מבול ולאחריו שיטפונות עזים. בעודם מופתעים משינוי מזג האוויר הקיצוני, רצים הרעים ומנסים לתפוס מחסה אך לא מספיקים. קירות ערוץ הנחל החלו קורסים לתוך המים, אורן נופל לנחל וניסחף עם השיטפונות, בעוד לארז פתאום נתגלתה מערה בדופן הערוץ, הוא מתפס ונכנס לתוכה לתפוס מחסה מפני הגשם והשיטפונות.
כוחות ההצלה באים לחלץ אותו לאחר שזה נעדר מביתו כמעט לילה שלם, ביניהם יחידת החילוץ מגילות. הם יורדים מהמסוק באמצעות חבלים ומחלצים אותו, ואחר מפנים אותו לבית החולים לאשפוז לאחר שהוא קיבל כוויות קור. החיפושים נמשכים אחר היעלמותו של אורן לבסוף מוצאים את גופתו במורד הנחל.
לאחר כחודש ארז חוזר עם אביו בעצת הפסיכולוג למערה לשחזור המקרה, לתדהמתם הם מגלים אולם בקצהו של המערה וקבר במרכזה. משלחת ארכאולוגים מגיעה למערה בניהולו של ד"ר כדורי ומוצאת בתוך הקבר כד ובו המגילות הגנוזות, חלקם השתמר במצב טוב וחלקם האחר לא. הם לוקחים משם את הכד ובתוכו המגילות ומביאים אותו לפרופסור זיתוני שעובד במוזיאון ישראל בירושלים כדי לשקם ולפענח את כתב המגילות שכתובים בשפה הארמית העתיקה. לאחר שיקום המגילות שנימשך כמה חודשים החל תהליך הפענוח ותיעוד ההיסטוריה.
המגילות מגוללות את סיפורם של תושבי קומראן, ישוב מבודד באזור ים המלח שמנסה לשמור על צביונו ועל קיומו בתוך סביבה הולכת ומשתנה. שבה האלימות גוברת, השחיתות מרימה ראש, והמוסר נדחק לקרן זווית, מראשית הקמת היישוב ועד לחורבנו בסוף תקופת בית שני, במהלך המרד הגדול. ובתוך כך, סיפורה האישי של משפחה אחת בעלת יחוס ביישוב שהצליחה לשרוד עד ימינו אנו ולהתקיים למרות רגעי המשבר הקשים והייאוש שפקדו אותם לאורך הדורות ומתוך הצורך להמשיך ולשמור על הגחלת.
ספיירו הדרקון
ספיירו הדרקון (באנגלית: Spyro the Dragon) הוא משחק פלטפורמה שפותח על ידי חברת "אינסומנייק", ויצא ב-10 בספטמבר 1998 לקונסולת הפלייסטיישן.
עלילה
המשחק מתחיל בכך שמוצג עולם הדרקונים, שם "מצלמים" סרט על מה שקורה באזור. אחד הדרקונים מתאר שמפלצות דמויות עוגים הורסות את הטירה שבה הם גרים, ואף גונבים יהלומים. לפתע, הדרקונים בארץ (חוץ מספיירו), הופכים לפסלי אבן. ספיירו הולך ברחבי הטירה, מוצא אוצרות, מפלצות ואזורים חדשים, ומציל את חבריו.
המלון הסקוטי
המלון הסקוטי (באנגלית: The Scots Hotel) הוא בית מלון בעיר טבריה, הנמצא בבעלותה של הכנסייה של סקוטלנד. המתחם בו שוכן המלון הוקם במאה ה-19 ושימש כבית חולים, ומאוחר יותר הוסב לאכסניה לצליינים ולבית הארחה, עד להפיכתו לבית מלון.
תולדות המקום
המלון הסקוטי שוכן ברחוב גדוד ברק במזרחה של טבריה, בסמוך לחוף הכנרת.
מבני מתחם בית המלון הוקמו בשלהי המאה ה-19 על ידי ד"ר דייוויד ואט טוראנס, רופא סקוטי שהגיע לעבוד בארץ ישראל ממניעים דתיים. הם נבנו מאבן הבזלת המקומית.
בשנת 1894 נפתח במקום בית חולים בניהולו של ד"ר טוראנס, שהיה בית החולים הראשון בעיר. מאוחר יותר (בשנים 1921 עד 1953) עבד בבית החולים גם בנו של ד"ר טוראנס, ד"ר הרברט טוראנס (Herbert Torrance). במקום פעל גם בית ספר לאחיות. בשנת 1930 נפתחה באחד המבנים במתחם כנסייה.
בית החולים הוסב בהמשך לבית חולים ליולדות, עד שנסגר בשנת 1959. מספר שנים לאחר סגירת בית היולדות הוסב המתחם לבית הארחה, שאירח בעיקר צליינים נוצרים.
לאחר מותו של ד"ר הרברט טוראנס העבירה המשפחה ארכיוןמבית החולים לאוניברסיטת דנדי שבסקוטלנד. האוסף כולל מסמכים, תמונות תיעוד רפואי, ביקורים רשמיים ואירועים מחיי היום-יום בעיר ובבית החולים.
בשנת 1999 החליטה הכנסייה של סקוטלנד להסב את המתחם לבית מלון. לאחר שיפוץ נפתח בית המלון במקום בשנת 2004. מקצת מחדריו ממוקמים במגורי אנשי צוות בית החולים לשעבר והם בעלי קירות בזלת. במקום פועל מרכז מבקרים ובו מוזיאון לתולדות המתחם.
בית המלון מקיים בה כיום קונצרטים מעת לעת.
מייזי ויליאמס
מרגרט קונסטנס "מייזי" ויליאמס (באנגלית: Margaret Constance "Maisie" Williams; נולדה ב-15 באפריל 1997) היא שחקנית אנגליה. התפרסמה בזכות תפקידה כאריה סטארק בסדרה "משחקי הכס" ברשת HBO.
ביוגרפיה
מרגרט קונסטנס ויליאמס נולדה בבריסטול, אנגליה להילרי פיט (כיום הילרי פרנסס) מנהלת קורסים באוניברסיטה שלימים ויתרה על עבודתה כדי לתמוך בקריירת המשחק של בתה. הוריה של ויליאמס נפרדו כשהייתה בת ארבעה חודשים. היא הצעירה מבין ארבעה אחים, ויש לה שלושה אחים גדולים; ג'יימס, בת' וטד. ויליאמס גודלה על ידי אמה ואביה החורג בביתם בכפר קלוטון, סאמרסט. בתקופת חטיבת הביניים, למדה ב"בית הספר היסודי קלוטון", ואז ב"תיכון נורטון היל" אותו עזבה כדי ללמוד בבית ספר לאומנויות הבמה, בשאיפה להיות רקדנית מקצוענית. עזבה את בית הספר בגיל 14 ועברה ללמוד בחינוך ביתי. היא מכונה "מייזי" בעקבות דמות מהקומיקס The Perishers.
קריירה
תפקידה הראשון היה גילום דמותה של אריה סטארק בסדרת הפנטזיה "משחקי הכס" בשנת 2011. על משחקהּ קיבלה ביקורות נלהבות. ויליאמס המשיכה לקטוף מחמאות גם בעונה השנייה, והיא הייתה מועמדת לפרס אמי על הופעה יוצאת דופן לשחקנית משנה בשנים 2016 ו-2019. בגיל 15 הוענק לה פרס פורטל לשחקנית משנה צעירה (והייתה לצעירה ביותר הזוכה בפרס זה).
ויליאמס הופיעה כלורן קיילי בסדרת "הסוד של קריקלי הול" של רשת BBC. באוגוסט 2012, הופיעה במערכון לקראת האולימפיאדה "מצחיק או מת" (Funny or Die) יחד עם פטריק סטיוארט, סיימון פג והשחיין ראיין לוכטה.
בשנת 2013 הופיעה לצד סטיבן דורף במותחן הפעולה "מכת חום", בתור ג'וסי, בתו של פול, אותו מגלם דורף.
בשנת 2015 הופיעה בארבעה פרקים בסדרה "דוקטור הו". באותה השנה השתתפה בסרט הטלוויזיה של ערוץ 4 "בריון ברשת".
בשנת 2017 השתתפה בסרט המדע-בדיוני "אייבוי בתפקיד של לוסי ווקר. ב-2018 שיחקה בקומדיה הרומנטית "ואז את הגעת", לצד אסא באטרפילד.
בשנת 2020 הופיעה בסרטו של ג'וש בון "המוטנטים החדשים" כוולפסביין לצד השחקנית אליס בראגה. שיחקה גם בתפקיד הראשי בסרט האימה "הבעלים".
דייזי
ב-1 באוגוסט 2018, ויליאמס השיקה רשת חברתית חדשה בשם "דייזי" לצד דום סטנרי, איתו ייסדה את חברת ההפקות "דייזי הפקות". דייזי פונה לאנשים יצירתיים מעולמות האומנות, האופנה, הטלוויזיה, הקולנוע, הצילום, המוזיקה והספרות. מטרת האפליקציה ליצור שיתופי פעולה בין אנשי היצירה וליצור מסלול אלטרנטיבי לתוך התעשיות היצירתיות. ויליאמס אמרה כי, "המטרה העיקרית שלנו היא ליצור קהילה של אמנים שרוצים לשתף פעולה אחד עם השני, לשתף את העבודות והפרויקטים שלהם ובסופו של דבר לעזור לאנשים עם הקריירה שלהם."
חיים אישיים
בשנת 2019, ויליאמס והחבר שלה ראובן סלבי החלו להופיע בזירת האופנה כזוג. ויליאמס משתפת פעולה עם סלבי, שהוא מעצב אופנה (שעיצב לה את השמלה לטקס פרס אמי 2019).
וולוו ציוד בנייה
וולוו ציוד בנייה (באנגלית: Volvo Construction Equipment, בקיצור: Volvo CE, המוצגת כ-VOLVO) היא חברה שוודית המייצרת ציוד מכני הנדסי, ומתפקדת כחברת בת של וולוו. מטה וולוו ציוד בנייה, יחד עם מטה וולוו עצמה, שוכן בעיר גטבורג שבשוודיה.
וולוו ציוד בנייה מייצרת מגוון כלי צמ"ה כגון: מטענות, מחפרים הידראוליים, מובילים מפרקיים, מפלסות, מכונות הידוק קרקע ואספלט, מרצפים, מחפרונים, מיני מעמיסים, מכונות כרסום ועוד. לוולוו ציוד בנייה מפעלי ייצור בארצות הברית, ברזיל, סקוטלנד, שוודיה, צרפת, גרמניה, פולין, הודו, סין, רוסיה וקוריאה הדרומית.
וולוו ציוד בנייה מוכרת צמ"ה תחת שלושה מותגים: וולוו, "SDLG" ו"טרקס משאיות".
יבואנית המותג וולוו ווולוו ציוד בנייה בישראל היא מאיר חברה למכוניות ומשאיות בע"מ שבבעלות יעקב שחר וישראל קז.
היסטוריה
בשנת 1832 ייסד יוהאן תיאופרון מונקטל, שהיה אז רק 27, את החברה "Munktells Mekaniska Verkstad AB" שלימים תהיה וולוו ציוד בנייה בעיר אסקילסטונה שבשוודיה. בשנת 1913 מונקטל וצוותו ייצרו את הטרקטור השוודי הראשון. באותה תקופה, האחים ז'אן וקרל גרהרד בולינדר מסטוקהולם ייסדו את החברה "J. & C.G. Bolinders Mekaniska Verkstad AB" וייצרו מאז 1844 מנועי קיטור ונפט גולמי.
בשנת 1932 מאה שנה בדיוק לאחר שיוהאן תיאופרון מונקטל הקים את החברה באסקילסטונה, עובר בולינדר לעיר אסקילסטונה ושתי החברות מתמזגות לחברה אחת בשם בולינדר-מונקטל. בשנת 1934 מייצרת בולינדר-מונקטל את הטרקטור האגדי BM 25.
בשנת 1950 וולוו רכשה את יצרנית המכונות בולינדר-מונקטל (BM). ארבע שנים מאוחר יותר בשנת 1954, החברה ייצרה את מעמיס הגלגלים הראשון שלה H10; הראשון בעולם שמציג מערכת זרוע הרמה מקבילה ותושבת חיבור, וזה ביסס את וולוו כאחת מחברות הבנייה המובילות בעולם. הם ייצרו את המוביל המפרקי הראשון בעולם: וולוו DR 631 Gravel Charlie - בשנת 1966.
בשנת 1973 שונה שם החברה לוולוו BM AB. בשנת 1985, וולוו BM מתחברת עם היצרנית האמריקאית קלארק ציוד וחברת הבת שלה אוקליד משאיות. שם המוצר "קלארק מישיגן" קוצר ל"מישיגן" ושלושת שמות המותג "וולוו BM", "מישיגן" ו"אוקליד" שולבו בחברה החדשה VME Group.
בשנת 1995 VME הופכת לחברה בבעלות מלאה של וולוו, ומשנה את שמה לוולוו ציוד בנייה.
בשנת 1998 וולוו ציוד בנייה הפכה לחברה הזרה הראשונה שהשקיעה בקוריאה הדרומית. רכישת "סמסונג תעשיות כבדות" (חטיבת ציוד הבנייה) חיזקה את היצע המוצרים של וולוו ואת נוכחותה באסיה.
בינואר 2007 וולוו רכשה 70% מחברת "תאגיד שאנדונג לינגונג מכונות לבנייה בע"מ". בחודש אפריל של אותה שנה, וולוו סיימה גם את רכישת חטיבת מכונות הבנייה בכבישים של החברה האמריקאית "אינגרסול רנד".
ביולי 2020 מכרה וולוו ציוד בנייה את חברת הבת "Blaw-Knox" (אותה רכשה ב-2007), המייצרת מכונות ריצוף, לחברת "גנסור תעשיות בע"מ".
How Deep Is Your Love (שיר של קלווין האריס)
הסינגל זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל, זכה להצלחה מסחרית, והגיע לעשירייה הפותחת במצעדי 22 מדינות, בהם מקום שני במצעד הסינגלים הבריטי, ומקום ראשון באוסטרליה, בלגיה, יוון, הולנד ורוסיה.
רקע
ב-3 ביוני 2015 הכריז האריס על שיתוף פעולה מתקרב עם שלישיית ההפקה הבריטית Disciples. השיר דלף ב-15 ביולי 2015, יומיים לפני צאתו הרשמית.
האריס הודיע לרדיו KISS-FM כי בעקבות שחרורו של Motion, הוא רוצה לעשות משהו אחר, משהו קצת שונה. הוא תכנן לפרסם סינגל לקיץ, כיוון שעבר הרבה זמן מאז עשה זאת בפעם הקודמת, "התגעגעתי לתחושה שיש שיר חדש בקיץ".
וידאו קליפ
הקליפ הנלווה לשיר, בבימויו של אמיל נאוה, עלה לראשונה לטיידל ב-4 באוגוסט 2015, ויצא לשאר המקומות יומיים לאחר מכן, ב-6 באוגוסט 2015. בקליפ משתתפת הדוגמנית האמריקאית ג'יג'י חדיד. הצילומים התקיימו במאליבו, קליפורניה בסוף יוני 2015. הסרטון מתחיל בג'יג'י, השוכבת על שולחן עליו, ממנו היא קמה ועוברת במסדרון למסיבה עם נשים הלבושות בביקיני. בסצנה אחרת בקליפ, ג'יג'י מוצאת את עצמה על סירה בים לצד אופנועי ים. בהמשך היא מועברת לבריכה, בה היא צוללת ומורידה את בגדיה, ולאחר מכן עוברת לחדר מסיבות אחר. בהמשך היא מוצגת כאשר אופנועים נוסעים סביבה. הסרטון מסתיים בכך שג'יג'י יוצאת מחדר המסיבות. הקליפ זכה בפרס הווידאו האלקטרוני הטוב ביותר בטקס פרסי המוזיקה של MTV לשנת 2016.
נכון לספטמבר 2020, זכה הקליפ ליותר מ-1.38 מיליארד צפיות ביוטיוב.
גרסאות כיסוי
בספטמבר 2015, הזמר האמריקאי צ'ארלי פות' ביצע קאבר לשיר ברדיו 1 של ה-BBC, והגרסה נכללה באוסף הלייב רדיו 1 של ה-BBC. גם הצמד הסלובני Maraaya ביצע גרסת כיסוי לשיר, שעלה לערוץ היוטיוב שלהם. כחלק מהסט-ליסט של סיבוב ההופעות שלה, Anti World Tour, סימפלה ריהאנה את How Deep Is Your Love במהלך ביצוע השיר We Found Love.
סאו קייטנו דו סול
סאו קייטנו דו סול (בפורטוגזית: São Caetano do Sul) היא עיר מדינת סאו פאולו שבברזיל. העיר ממוקמת במטרופולין של סאו פאולו.
בעיר עצמה התגוררו ב־2020 כ-162 אלף תושבים.
היסטוריה
המתיישבים הראשונים הגיעו לאזור ב-1533. במהלך המאה ה-17 קבוצת בנדיקטינים הקימה באזור חווה. הם הקימו במקום כנסייה והאזור נקרה "חוות סאו קאאטנו". בשנת 1833 לאזור הגיע מסילת ברזל. בשנת 1877 חלקות אדמה באזור חולקו למתיישבים מאיטליה ובאזור הוקם יישוב. בשנת 1948 נערך משאל עם בהקשר להקמת עיר עצמאית והעיר הוקמה רשמית בשנת 1953.
העיר נמצאת באזור אקלים סובטרופי גשום.
העיר מהוו החלק של אזור תעשייתי גדול שכולל מספר ערי הסביבה. בין היתר החל משנת 1949 בעיר פועל מפעל Brazinca לייצור חלקי מכוניות. בשנת 1964 בו נבנתה מכונית מדגם Brasinca Uirapuru אך פס הייצו רנסגר מחוסר כלכליות. בעיר ממוקם מטה ג'נרל מוטורס של ברזיל. בנוסף לכך בעיר ממוקמות משרדים של מספר מוסדות פיננסים ומטה של רשת Casas Bahia מהגדולות במדינה.
בעיר פועלות מספר מוסדות להשכלה גבוהה.
קבוצת כדורגל של העיר "סאו קייטנו" שיחקה בעבר בליגת העל של ברזיל.
עסירה א-שמאלייה
עסירה א-שמאלייה (בערבית: عصيرة الشماليّة, תעתיק מדויק: עצירה אלשמאליה) היא עיירה פלסטינית בנפת שכם, כשישה קילומטרים צפונית לעיר שכם.
שם
על-פי החוקר הבריטי בן המאה ה-19 אדוארד הנרי פלמר, שמו הישן של הכפר, עסירת אל-חטב, משמעו "מקום קשה של עץ". לפי פירוש אחר, משמעות המילה "עסירה" (عصيرة) היא "יין היוצא מהיקב" או "שמן היוצא מבית הבד".
על-פי המועצה המקומית, פירוש המילה "עסירה" בערבית הוא "עצי הסקה", והכפר נקרא כך על שם היערות הרבים שהקיפו אותו, מהם הפיקו המקומיים ומכרו עצי הסקה.
התוספת א-שמאלייה (קרי, "הצפונית") לשם העיירה באה להבדילה מן העיירה בעלת השם הדומה מדרום לעיר שכם. העיירה הדרומית נקראת בהתאם עסירה אל-קבלייה ("עסירה הדרומית").
היסטוריה
חוקר ארץ ישראל הצרפתי ויקטור גרן ביקר בכפר בשנת 1870 וכתב שהוא
על פי נתוני הלשכה המרכזית הפלסטינית לסטטיסטיקה, בשנת 2007 מנתה אוכלוסיית העיירה למעלה מ-7,500 תושבים.
ב-26 באוגוסט 2000 ערכה יחידת דובדבן בעיירה את מבצע סימפוניית החיים, במטרה ללכוד את המחבל מחמוד אבו הנוד. במהלך המבצע אירע ירי דו-צדדי שבו נהרגו שלושה מחיילי היחידה, ואבו הנוד נמלט.
ווג'אק
ווג'אק (בפולנית: Wojak - בפולנית, המילה נהגית "וויאק"; בתרגום חופשי "חייל" או "לוחם"), הידוע גם בשם איש הרגש (Feels Guy), הוא מם אינטרנטי. מדובר בקריקטורה פשוטה בקווים שחורים, של גבר קירח עם מבע פנים נוגה.
אף על פי שהמם לא הופיע לראשונה ב-4chan, הוא צבר פופולריות בעיקר שם.
היסטוריה
ה"ווג'אק" המוקדם ביותר המוכר כיום הוא הכינוי של משתמש פולני בלוח דובר האנגלית /int/ של מערכת פורומים מבוססת תמונות גרמנית שאבדה, קראוטצ'אן (Krautchan). אדם זה החל לפרסם את התמונה בסביבות 2010, לעיתים קרובות בליווי פריקה על כך שאין לו בת זוג והתבנית "That feel When X" יחד עם גרסאות שונות. לטענתו, התמונה הגיעה במקור ממערכת פורומים מבוססת תמונות פולנית Vichan, שם היא פורסמה בשם הקובץ "ciepła twarz.jpg" (מפולנית: 'פנים חמות').
התמונה התפשטה למערכות פורומים מבוססות תמונות אחרות, כולל 4chan, שם עד שנת 2011 צברה פופולריות תמונה של שני ווג'אקים מחבקים זה את זה תחת הכיתוב "אני מכיר את התחושה הזו אחי". פניו של ווג'אק הותאמו גם בביטוי "that feel" או "that feel when", שקוצרו לעיתים קרובות ל-"tfw".
גרסאות מאוחרות יותר קישרו את ווג'אק עם הדמות המקורית של פפה הצפרדע. היחסים בין דמויות אלו השתנו באופן משמעותי בהתאם לאמן, כאשר פפה לפעמים מספק לווג'אק חברות ופעמים אחרות מספק התעללות אלימה.
NPC (דמות בלי שחקן)
באוקטובר 2018, ווג'אק עם פנים אפורות, אף מחודד והבעה פנים ריקה וחסרת רגש, ששמו ווג'אק "NPC", הפך לייצוג חזותי פופולרי עבור דמויות בלי שחקן - אשר בדרך כלל הן דמויות אוטומטיות ממוחשבות בתוך משחק וידאו - המיועדות לייצג אנשים בפועל שלכאורה אינם יכולים לחשוב בעצמם או לקבל החלטות בעצמם. ווג'אק NPC, המבוסס באופן גרפי על המם Wojak, נוצר ביולי 2016 על ידי אדם אנונימי ופורסם לראשונה ב-4chan, שם הוצג הרעיון וההשראה מאחורי המם.
ווג'אק NPC זכה לשמצה באינטרנט. המם זכה להתייחסות תקשורתית, תחילה ב-Kotaku ובניו יורק טיימס, בגלל השימוש בו בפרודיה על תופעת העדר של אנשי שמאל אמריקאים. שימוש במם זה יוחס לתומכי דונלד טראמפ. כ־1,500 חשבונות טוויטר שהציגו באופן שגוי פעילים ליברלים עם מם זה כתמונת פרופיל הושעו בגין הפצת מידע שגוי בנוגע לבחירות ארצות הברית 2018.
Brainlet (חסר מוח)
פרסום פרצופי ווג'אק ערוכים בצורה מגוחכת עם מוח קטן במיוחד או מעוותים (המכונים כווג'אקים "חסרי מוח" או "brainlets") מיוחסת לבעלי אינטליגנציה נמוכה, והמוח הקטן מתאר זאת. וריאציה נפוצה של תמונות הנגזרות מווג'אק שפורסמו במגמה זו הם ראשים עם מוח גדול באופן לא פרופורציונלי, שנועדו לתאר אינטליגנציה גבוהה.
השימוש המוקדם ביותר במונח "brainlet" ב-4chan הוגש ללוח /sci/ (מדעים ומתמטיקה) ב-1 בדצמבר 2015 בפוסט ששואל "מתי המדע ימצא סוף סוף תרופה למנת משכל נמוכה? אני לא יודע רוצה להיות brainlet יותר".
Coomer (גמרן)
בנובמבר 2019, הווג'אק הגמרן (Coomer) צבר פופולריות עם הטרנד "No Nut November". הגמרן מתאר עריכה של ווג'אק חייכנית עם שיער מקריח, מוזנח וזקן לא מסודר, כדי להעלות את המודעות להתמכרות לפורנוגרפיה. הווג'אק הזה מתואר לפעמים כרזה, אך עם זרוע ימין גדולה ושרירית הנובעת מאוננות מוגזמת, כדי לייצג מישהו עם התמכרות לפורנוגרפיה. אפשר לייחס מהפופולריות של מם זה ל"נדר הגמרן", טרנד אינטרנטי ויראלי שחייב אנשים להימנע מאוננות במשך כל נובמבר, ולשנות את תמונת הפרופיל שלהם לתמונת הגמרן אם הם נכשלים.
השימוש המוקדם ביותר הוא כנראה ב-23 בדצמבר 2018, כאשר משתמש אנונימי ב-4chan פרסם תמונה של ווג'אק לא מטופח, מטופש למראה עם זקן חום צהבהב ללוח /fit/. התמונה לא זכתה לפופולריות משמעותית באתר עד שב-6 במאי 2019, משתמש אנונימי (סביר להניח שאדם אחר) ב-4chan השתמש בגרסה מורחבת שלו, בשילוב עם מספר כיתובים המתארים אדם הסובל מהתמכרות קשה לאוננות במידה גרוטסקית, ללוח /v/.
Doomer (אבוד)
הדומר ("אבוד") הוא וריאציה של דמות ווג'אק שהופיעה לראשונה ב-4chan. בדרך כלל התמונה מציגה ווג'אק עם כובע סרוג, לבוש בקפוצ'ון שחור ומעשן סיגריה. המקור מגלם לרוב בחורים צעירים הסובלים מדיכאון או הפרעות נפשיות שונות, התמכרות לסמים ולאלכוהול, לעיתים קרובות ניהיליסטים מיואשים או בעלי תכונות הקשורות במיזנתרופיה.
הדומר הופיע לראשונה כאשר ב-16 בספטמבר 2018, משתמש אנונימי ב-4chan פרסם את הדמות בלוח /biz/, כאשר התיאור שלה היה בחור בן 23 מדוכא מאוד, ללא תקווה להתקדמות בקריירה. הוא גם אלכוהוליסט וב"סיכון גבוה" להתמכרות לאופיואידים.
פורמט מם קשור, "נערה אבודה" (doomer girl/דומר גירל/נערת הדומר), היא דמות נקבה של הדומר אשר נוצרה בתחילת ינואר 2020 וצברה פופולריות באינטרנט, במיוחד בפייסבוק, רדיט וטוויטר. עם זאת, המקור והפוסט הראשון המדויק בהשתתפות של דומר גירל אינו ידוע. בדרך כלל התמונה מציגה ווג'אק נקבה עם שיער שחור ועיניים כהות הלובשת סוודר שחור וצ'וקר. בממים רבים, הדומר גירל בדרך כלל מקיימת אינטראקציה עם הדומר ועם דמויות אחרות ומשמשת הן לקידום והן ללעג את של הדומר המקורי.
Bloomer (בלומר)
הבלומר (Bloomer) הוא דמות המופצת בעיקר ב-4chan, ומייצגת אדם עם השקפה אופטימית ביותר על החיים, בדרך כלל בסוף שנות ה-20 לחייו. הדמות משמשת לעיתים קרובות בניגוד לדומר כדוגמה לאדם שעבר אורח חיים לא בריא והיה בעברו מדוכא (מעין דומר לשעבר), אך מצא שמחה ונחמה על ידי כך שלמד לאהוב ולקבל את עצמו ומצא מוטיבציה או משמעות לחייו.
הבלומר הופיע לראשונה כאשר ב-21 בספטמבר 2018, משתמש אנונימי ב-4chan פרסם תמונה של ווג'אק מאושר לבוש בקפוצ'ון כחול ללוח /pol/, עם הכותרת "הבלומר בן ה-27". התמונה הכילה כמה כיתובים המתארים את הבלומר כ"בעל נחישות בלתי ניתנת לשבירה", "רואה את העולמות הטובים יותר שהוא רוצה לבנות" ועוד. באותו שרשור, משתמש אנונימי אחר פרסם גרסה ערוכה של התמונה המקורית, והוסיף שיער לראשה של הדמות. מסיבה זאת, לעיתים הבלומר מוצג עם שיער ולעיתים כקירח.
Twinkjak
Twinkjak (ניצוץ-ג'אק) הידוע גם בשם doomer boy (נער אבוד), הוא פורמט מן המוצג כנער או כגבר צעיר עם שיער פרוע ולבוש בברדס שחור. המקור של הפורמט היא בציוץ בטוויטר בינואר 2020, ומשם הפורמט התפשט לאתרים אחרים, במיוחד 4chan.
דרוויניוס
דרוויניוס (שם מדעי: Darwinius) הוא סוג בתת-הסדרה אדפיפורמס, קבוצה של פרימטים בעלי אף לח מתקופת האאוקן האמצעית. המין היחיד הידוע שלו, Darwinius masillae, חי לפני כ-47 מיליון שנה (שלב לוטטיאני) בהתבסס על תיארוך של אתר המאובנים.
המאובן היחיד הידוע, אידה (Ida), התגלה בשנת 1983 בבור מסל, מחצבה שיצאה משימוש ליד הכפר מסל, כ-35 ק"מ דרום מזרחית לפרנקפורט, גרמניה. המאובן, שחולק ללוח וללוח נגדי חלקי לאחר החפירה החובבנית ונמכר בנפרד, הורכב מחדש רק ב-2007. המאובן הוא של נקבה צעירה, באורך 58 ס"מ, אורך הראש והגוף למעט הזנב הוא כ-24 ס"מ. לפי הערכה, אידה מתה כשאורכה הוא 80-85% מאורך הגוף והגפה הבוגר המשוער.
הסוג דרוויניוס נקרא כך לציון יום השנה המאתיים להולדתו של צ'ארלס דרווין, ושם המין masillae מכבד את מסל, שם נמצאה הדגימה. היצור נראה דומה באופן שטחי ללמור מודרני.
מחברי המאמר המתאר את דרוויניוס סיווגו אותו כבן למשפחת הפרימטים נוטארקטידה (Notharctidae), ולתת-משפחת הסרקמונינה (Cercamoniinae), שאולי הוא מאובן מעבר משמעותי בין הקיפופים והאנתרופואידים, שושלות הפרימטים. קיימת אי הסכמה לגבי המיון.
קיימת מחלוקת לגבי חשיבותו של המאובן והושמעו השגות לגבי פרסום המאובן לפני שמידע הולם היה זמין לבדיקה של הקהילה האקדמית. ביולוגים מובילים בנורווגיה, בהם נילס כריסטיאן סטנסת, כינו את המאובן "תרמית" וקבעו כי הצגתו והפצתו בציבור "מפירות באופן יסודי עקרונות ואתיקה מדעיים".
טקסונומיה
פראנזן ואח' (2009) ממקמים את הסוג דרוויניוס בתת-משפחת הסרקמונינה (Cercamoniinae) במשפחת הנוטארקטידה (Notharctidae) בתוך האדפיפורמס הנכחד מתת-סדרה של פרימטים מוקדמים.
דרוויניוס הוא זן הפרימטים השלישי שהתגלה ביישוב מסל השייך לסרקמונינה, בנוסף ל-Europolemur koenigswaldi ו-Europolemur kelleri. דרוויניוס דומה - אך אינו קשור ישירות - לגודינוטיה מעמק גייסל (Geiseltal) בגרמניה.
האדפיפורמס הם פרימטים מוקדמים המוכרים רק מתעוד המאובנים, ולא ברור אם הם יוצרים קבוצה מונופילטית או פרפילטית. הם מקובצים בדרך כלל תחת בעלי אף לח - כולל למורים, איי איי ולוריסים - וככאלה לא היו אבות קדמונים של בעלי אף יבש, קבוצה הכוללת טרסיוסים ואנתרופואידים (סימיאנים) שכוללים קופים והומינואידים, ואלה כוללים בני אדם. פראנזן ואח' במאמרם משנת 2009 ממקמים את דרוויניוס ב"קבוצת האדפיים של הפרימטים המוקדמים המייצגים את מגוון בעלי האף היבש (Haplorhine) המוקדם". לפי מאמר זה, האדפיפורמים לא שייכים לשושלת בעלי האף הלח (Strepsirrhini) כפי ששוער עד אז, אלא הם מאובן מעבר ("חוליה חסרה") בין בעלי האף הלח והיבש, ולכן יכולים להיות אבות לבני האדם. הם גם טוענים שהטרסיוסיים מוקמו באופן שגוי בתת-סדרה של בעלי אף יבש ויש לראות בהם בעלי אף לח. כדי לתמוך בדעה זו, הם מראים ששש תכונות מורפולוגיות שנמצאו בדרוויניוס נובעות משושלת בעלי האף היבש אך נעדרות בשושלת בעלי האף הלח, מצב אותו הם מפרשים כסינפומורפיות (synapomorphy). תכונות אלה כוללות, בין היתר, גולגולת עם חלק קדמי (rostrum) קצר, לסת תחתונה עמוקה, ואובדן של כל טפרי הטיפוח. הם מציינים "שדארוויניוס מאסילה ואדפיים בני זמננו עם טרסיוסיים מוקדמים עשויים לייצג קבוצה שממנה התפתחו פרימטים אנתרופואידים מאוחרים יותר, אבל אנחנו לא טוענים זאת כאן, וגם לא רואים את דרוויניוס או אדפיים כאנתרופואידים."
השגות לגבי ניתוח קלדיסטי
פלאונטולוגים הביעו דאגה מכך שהניתוח הקלדיסטי השווה רק 30 תכונות כאשר מקובל לנתח 200 עד 400 תכונות ולכלול מאובנים כמו אנתרופואידים ממצרים וסוג הפרימטים Eosimias שלא נכללו בניתוח. זתא בניגוד למניע שהצהירו על ידי המחברים, שהיה לפרט 30 מאפיינים אנטומיים ומורפולוגיים "שנעשה בהם שימוש נפוץ" כדי להבחין בין פרימטים בעלי אף לח ויבש. הפלאונטולוג ריצ'רד קיי מאוניברסיטת דיוק חשב שייתכן שזה צ'רי פיקינג. הפלאונטולוג קאלום רוס מאוניברסיטת שיקגו סבר שהטענה שדרוויניוס הוא בעל אף יבש "אינה נתמכת בשיטות הסיווג המודרניות". כריס בירד, אוצר פלאונטולוגיה של בעלי חוליות במוזיאון קרנגי להיסטוריה של הטבע, סבר שדרוויניוס לא היה "חוליה חסרה" בין אנתרופואידים לפרימטים פרימיטיביים יותר, ושמחקר נוסף של דגימה שלמה להפליא זו יהיה אינפורמטיבי ויוכל לחשוף מערכות יחסים בין "הפרימטים הראשונים והפחות דמויי אדם מכל הפרימטים הידועים, האדפיפורמס מהאאוקן". בראיון שפורסם ב-27 במאי 2009, ג'ורן הורום הצהיר כי הוא שומר על פתיחות לגבי האפשרות שהמאובן עשוי להתברר כלמור, וכי מאמר על סיסטמטיקה שיתפרסם תוך כשנה יתמקד בעיקר בלוח נגדי חלקי המכיל את האוזן הפנימית ואת עצמות כף הרגל.
פיליפ ד' גינגריץ' טוען כי שבע משפחות העל של הפרימטים מקושרות בדרך כלל בקבוצות הטקסונומיות הגבוהות של תת-הסדרות אנתרופואידים וקיפופים כחלופה לבעלי אף יבש ולח, בהתאם למיקום של אדפיפורמס וטרסיוסיים. הוא מציג פילוגניה שבה הפרימטים הגבוהים התפתחו מדרוויניוס, שאותו הוא מקבץ עם אדפיפורמס אחרים. הוא מראה את האדפיים יחד עם הקופיפים כמייצגים גיוון מוקדם של תת-הסדרה של בעלי האף היבש ומראה את בעלי האף הלח כמי שהסתעפו מהפרימטים הקדומים ביותר. אתר Revealing the Link משתמש בקיבוץ טקסונומי זה ומציין שדרוויניוס הוא מקבוצה מוקדמת של פרימטים לפני ההתגוונות לאנתרופואידים (קופים, קופי אדם ובני אדם) ולקיפופים (פרוסימיאנים) למורים, לוריסים וטרסיוסיים.
אריק זייפרט ועמיתיו באוניברסיטת סטוני ברוק טוענים שדרוויניוס נמצא במסעף הפילוגנטי של בעלי האף הלח ואינו "חוליה חסרה" באבולוציה של האנתרופואידים. ניתוח פילוגנטי של 360 דמויות מורפולוגיות ב-117 פרימטים נכחדים ומודרניים מציב את דרוויניוס בקבוצה שנכחדה של בעלי אף לח יחד עם פרימט מצרי בן 37 מיליון שנה, אפרדאפיס (Afradapis). זייפרט סבור שמאפיינים שנראו קשורים לבעלי אף יבש נובעים מאבולוציה מתכנסת ואמר כי "יחסי הציבור סביב התיאור של דרוויניוס היו מבלבלים".
סוג דגימה
לדגימה חסרה הרגל האחורית השמאלית. היא קיבלה את השם אידה, על שם בתו של יורן הורום, פליאונטולוג החולייתנים הנורווגי ממוזיאון הטבע באוניברסיטת אוסלו, שהשיג קטע מהמאובן מבעלים אנונימי והוביל את המחקר. בנוסף לעצמות נראים שרידי הרקמה הרכה וקווי הפרווה של אידה יחד עם שאריות של ארוחת הפירות והעלים האחרונה שלה. החיה כבת מאף לזנב, בגודל חתול קטן וארוך זנב.
השלד דמוי הלמור של המאובן מציג מאפיינים פרימטיים של אחיזת ידיים עם אגודלים מנוגדים במקום טפרים. אלה סיפקו אחיזה מדויקת שעבור אידה הייתה שימושית לטיפוס ולאיסוף פירות. לאידה היו ידיים גמישות וגפיים קצרות יחסית. למאובן חסרים שני מאפיינים אנטומיים שנמצאו בלמורים מודרניים: טופר טיפוח על כף הרגל ושורת שיניים שהתמזגה, חלת שיניים או מסרק שיניים, בלסת התחתונה.
שחזורים דיגיטליים של שיניה של אידה חושפים שיש לה שיניים טוחנות בלסת, מה שמעיד, בהשוואה לקופי סנאי מודרניים, שהיא הייתה בת 9–10 חודשים והייתה מגיעה לבגרות בגיל 36 חודשים. צורת השיניים של אידה מספקת רמזים לגבי התזונה שלה; שיניים טוחנות משוננות היו מאפשרות לה לחתוך מזון, מה שרומז שהיא אכלה עלים וזרעים. להשערה זו יש חיזוק על ידי השימור המדהים של תוכן הבטן שלה. היעדר עצם הפין שנמצאת בכל הפרימטים התחתונים אומר שהמאובן היה נקבה. צילומי רנטגן גילו כי פרק כף יד ימין שלה החלים משבר שאולי תרם למותה. אולי הוכנעה על ידי אדי פחמן דו-חמצני בזמן שתייה מאגם מסל. פרק כף היד השבור שלה הגביל אותה, היא החליקה לחוסר הכרה, נשטפה לאגם ושקעה לקרקעית, שם תנאי ההתאבנות הייחודיים שמרו עליה במשך 47 מיליון שנה.
גילוי ורכישה
המאובן המקורי נמצא בבור מסל בשנת 1983, מחצבת פצלים שיצאה משימוש, הידועה בשימור המאובנים שלה, ליד הכפר מסל, בערך 35 ק"מ דרומית מזרחית לפרנקפורט בגרמניה. המאובן הגיע כלוח ולוח נגדי חלקי והוכן במומחיות על ידי עטיפה של כל לוח בשרף בטכניקת ההעברה הדרושה לשימור מאובני מסל. בשלב מסוים, הלוח והלוח הנגדי עברו דרכים נפרדות. הלוח הנגדי שולב ברכיב של חלקים שהושלמו באופן מלאכותי כדי לייצג דגימה שלמה, והגיע למוזיאון פרטי בוויומינג ב-1991. ניתוח של ינס פראנזן ממוזיאון הטבע של בזל, שווייץ, חשף שהלוח אינו אותנטי במלואו, ושחלקו הושלם באופן מלאכותי. השוואה בין שני הלוחות מצביעה על כך שלזייפן, שהשלים את הלוח באופן לא אותנטי, הייתה גישה לכל המאובן. הלוח הראשי נשאר בגרמניה ברשות אספן פרטי שלאחר עשרים שנה מכר אותו בעילום שם באמצעות סוחר מאובנים גרמני. שני מוזיאונים גרמניים דחו זאת בשל מחיר גבוה. לאחר שנה, ביריד המאובנים והמינרלים של המבורג בדצמבר 2006, הסוחר הראה לפליאונטולוג בעלי החוליות הנורווגי יורן הורום, שעשה עמו עסקאות קודמות, שלושה תצלומים צבעוניים ברזולוציה גבוהה של המאובן ואמר לו שהמחיר הוא מיליון דולר. הורום ידע שזהו פרימט ולפי ספרו של טודג' (Tudge) "הבין מהר שהדגימה שראה יכולה להיות אחד הגביעים הקדושים של המדע - 'החוליה החסרה' מתקופת הזמן המכריעה". הוא ביקש זמן עד לאחר חג המולד כדי לארגן מימון לתשלום עבור הדגימה ולהבטיח שהיא נאספה באופן חוקי, שהיא בעלת אישור ייצוא ושהיא תהיה זמינה באופן לגיטימי למחקר. הבחירה הראשונה שלו הייתה מוזיאון הטבע של אוסלו, אבל זה היה מעבר ליכולתם הכספית, והוא החל לחשוב על מוזיאונים אחרים עם נותני חסות זמינים. הוא שכנע את מוזיאון אוסלו להעמיד מחצית מהמימון והשאר ישולם רק לאחר שסריקות רנטגן יוכיחו סופית שלא מדובר בזיוף, תהליך שנמשך מספר חודשים. הוא הרכיב צוות הכולל מומחים גרמנים מובילים למאובני מסל, מה שהבטיח בעלות בינלאומית על המאובן.
לאחר רכישתו נחקר המאובן בחשאי במשך שנתיים על ידי צוות מדענים בראשות הורום, אליו הצטרפו המומחה לאבולוציה של הפרימטים פיליפ גינגריץ' מאוניברסיטת מישיגן והפליאונטולוגים ינס פראנזן, שחקר את לוח הנגד, ויירג הברזצר (Habersetzer) ממכון המחקר של מוזיאון הטבע זנקנברג.