cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המוניות בקרב על המארן
המבצע
המבצע של הסעת החיילים על ידי מוניות מפריז היה המבצע הגדול בהיסטוריה הצבאית עד אז של הנעת גייסות בתחבורה בהיקף כה רחב.
תוצאות הקרב
בליל ה-8 בספטמבר הנחיתה הארמייה החמישית בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה מתקפת פתע נגד הארמייה הגרמנית השנייה, המתקפה גרמה להרחבת הפער בינה לבין הארמייה הגרמנית הראשונה. ב-9 בספטמבר נראה היה כי הארמיות הגרמניות עמדו בפני כיתור והשמדה. הם איבדו את הארגון ואת רוח הלחימה והחלו לסגת הכוחות הצרפתיים-בריטיים רדפו אחר הכוחות הגרמנים הנסוגים עד נהר האן שם התחפרו הגרמנים והמשיכו בקרב.
מרי שפירו
'''מרי אל. שפירו (באנגלית: Mary L. Schapiro'''; נולדה ב-19 ביוני 1955) היא רגולטורית פיננסית יהודייה-אמריקאית, שכיהנה כיושבת ראש הרשות לניירות ערך של ארצות הברית (SEC) תחת ממשלו של ברק אובמה בשנים 2009-2012. שפירו, כיהנה כבר בתפקידים שונים כרגולטורית תחת כל הנשיאים מאז הנשיא רונלד רייגן.
קורות חיים
סיימה את קולג' פרנקלין אנד מארשל בפנסילבניה ב-1977. ב-1980 קיבלה תואר דוקטור למשפטים (J.D) מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
שפירו מונתה כבר ב-1988 ליו"ר רשות ניירות הערך, תחת הנשיא רונלד רייגן. הנשיא בוש האב, שב ומינה אותה לתפקיד ב-1989. הנשיא קלינטון מינה אותה כממלאת מקום בפועל של הרשות לני"ע ולאחר מיכן מינה אותה כיו"ר הרשות האמריקנית לפיקוח על חוזים עתידיים (CFTC), ב-1994.
ב-1996 היא הצטרפה ל-NASD, האיגוד הלאומי של הברוקרים (כיום FINRA, רשות לפיקוח על התעשייה הפיננסית) והייתה לסגן יושב ראש הארגון ולמנכ"ל. כמנכ"ל NASD, היא פיקחה על איחודו של הארגון עם הרגולטורים של הבורסה לניירות ערך בניו יורק לשם הקמת גוף רגולציות לתעשייה הפיננסית והארגון הפך ל-FINRA. היא גם חברה במועצת המנהלים של חברת האנרגיה והחשמל "דיוק אנרג'י" וכן במועצת המנהלים של חברת המזון "קראפט". בינואר 2008, הנשיא בוש מינה אותה לוועדה המייעצת לנשיא בענייני השכלה פיננסית.
מאקל פלוגה
מקור שם האי בנורדית עתיקה, בביטוי Mikla Flugey שמשמעו "האי התלול הגדול".
המגדלור
באי נמצא מגדלור שנבנה על ידי תומאס ודייוויד סטיוונסון בשנת 1854. המגדלור, שגובהו 19.5 מטרים, הופעל לראשונה ב-1 בינואר 1858. התוכנית להקמת המגדלור הותוותה עוד בשנת 1851 אולם בשל מחלוקת על מיקומו, החלה בניית המגדלור בשנת 1854, בשל צרכים מבצעיים שנגרמו בעטייה של מלחמת קרים. במהלך תקופת הבנייה, ועד להפעלת המגדלור הקבוע, הוקם במקום מגדלור זמני שפעל החל מה-11 באוקטובר 1854.
במרץ 1995 הפך המגדלור למגדלור אוטומטי, ובשל כך עזבו מפעילי המגדלור את האי. עד אותה שנה, היה זה האי המיושב הצפוני ביותר באיים הבריטיים.
כיום משמשים מגורי מפעילי המגדלור כמרכז המבקרים של שמורת הטבע הרמנס הסמוכה.
לנסלוט אוליפנט
קריירה
לנסלוט הצטרף למשרד החוץ ב-25 באוגוסט 1903 כפקיד. הוא עבר את הבחינה במקום השני מתוך שישה עשר. בספטמבר 1905 הוא מונה למזכיר בקושטא. באוגוסט 1906 חזר לנסלוט למשרד החוץ ועבד במחלקה המזרחית. בין מרץ 1909 לאוקטובר 1911 היה מזכיר בטהראן. לאחר מכן שב למחלקה המזרחית במשרד החוץ. במהלך מלחמת העולם הראשונה עבד אוליפנט במחלקת משרד המלחמה ועסק בעניינים פוליטיים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה היה עוזר מזכיר במחלקה המרכזית של משרד החוץ, וממלא מקום יועץ מדצמבר 1920. בספטמבר 1923 הועלה ליועץ וחזר למחלקה המזרחית. בפברואר 1928 הועלה אוליפנט לעוזר ממלא מקום מזכיר המדינה ואחר כך באפריל 1929, למזכיר משנה מהותי.
בסביבות 9/10 במאי 1932 קיבל אוליפנט את ההחלטה בעקבותיה זכה לכינוי "הדיפלומט שאמר 'לא' לנפט הסעודי". הוא קיבל את הנסיך פייסל הסעודי, בנו של מלך אבן סעוד הסעודי, במשרד החוץ בלונדון. באותה תקופה, ערב הסעודית הייתה מדינה ענייה ללא מאגרי נפט ידועים. יועצו של הנסיך ביקש הלוואה בסך 500,000 ליש"ט לחקירה ופיתוח של תעשיית הנפט הסעודית. אף על פי שאמריקני הפיק דו"ח על עושר הנפט הפוטנציאלי של ערב, אבן סעוד "תמיד העדיף להתמודד עם הבריטים, ויהיה מברך על סיוע של חברות בריטיות בניצול משאבי המינרלים של ארצו". אוליפנט השיב כי "חברות בריטיות עשויות להסס לקבל דוח שלא נערך על ידי מומחה בריטי", והביע ספק "באשר למוכנותן של חברות בריטיות להטביע הון במדינה מעט ידועה כיום".
כתוצאה מסירובו של אוליפנט הסעודים פיתחו קשרים עם ארצות הברית, וב-31 במאי צוות אמריקני פגע בנפט.
במרץ 1936 הועלה אוליפנט לסגן תת-מזכיר המדינה (שנמשך עד 1939). בין 1908 ל-1939 אוליפנט נקשר במישרין או בעקיפין לעניינים פרסיים. גם כאשר הועבר למחלקה המרכזית, היה צריך להכריז על פרס כחלק ממרכז אירופה כדי שימשיך להיות מעורב.
בתפקידו כסגנו כמזכיר המדינה לקראת מלחמת העולם השנייה, עמד אוליפנט במרכז הפעילות הפוליטית כאשר לורד הליפקס ונוויל צ'מברלין ניסו לנהל משא ומתן להסכם שלום עם אדולף היטלר.
לנסלוט אוליפנט מונה לשגריר בבריסל ולשר הממונה על לוקסמבורג בדצמבר 1939. הוא נכלא בידי הנאצים בין 1940 ל-1941. לאחר מכן שב לבריטניה שם המשיך בתפקידיו לשגרירות מול ממשלות בלגיה ולוקסמבורג הגולה. אוליפנט פרש משגריר בספטמבר 1944 ובנובמבר אותה שנה פרש ממשרד החוץ.
גמר ליגת האלופות 2003
מילאן זכתה בתואר בפעם השישית בתולדותיה, ובכך שימרה את מיקומה כסגנית הזכיות במפעל, אחרי אלופת אירופה היוצאת, ריאל מדריד, שזכתה עד אז תשע פעמים. היה זה משחק גמר ליגת האלופות התשיעי בהיסטוריה של הקבוצה, והראשון מאז, אז הפסידה לאייאקס אמסטרדם. עבור יובנטוס היה זה משחק הגמר השביעי בתולדותיה, אך היא נותרה עם שתי זכיות בלבד, והשוותה את שיא מספר ההפסדים בגמר של בנפיקה ליסבון, עם חמישה הפסדים. אל מספר השיא הזה הצטרפה גם באיירן מינכן מגרמניה בשנת.
יובנטוס העפילה לליגת האלופות לאחר שזכתה באליפות הסרייה א' בעונה הקודמת. מילאן העפילה לטורניר לאחר שסיימה רביעית בליגה, עם 16 נקודות פחות מיובנטוס במאזנה, ונאלצה להתמודד בסיבוב המוקדמות השלישי על מנת להעפיל לשלב הבתים של המפעל.
מאמן מילאן, קרלו אנצ'לוטי, זכה בתואר גם כששיחק במועדון, בעונות ו-. הייתה זו הזכייה הראשונה שלו בתואר כמאמן.
מילאן
מילאן החלה את דרכה בשלב הפלייאוף של המוקדמות, בו פגשה את סלובן ליברץ הצ'כית. לאחר ניצחון 0-1 בסן סירו, אצטדיונה הביתי, מילאן הפסידה בתוצאה 1-2 בחוץ והעפילה לשלב הבתים בזכות יתרון בשערי החוץ.
בהגרלת שלב הבתים הראשון שובצה מילאן בבית ז', יחד עם לאנס, באיירן מינכן ודפורטיבו לה קורוניה. מילאן השיגה ארבעה ניצחונות בארבעת משחקיה הראשונים, וסיימה ראשונה בבית למרות הפסדים בשני המשחקים האחרונים, ללאנס בחוץ ולדפורטיבו לה קורוניה בבית.
בשלב רבע הגמר פגשה מילאן את אייאקס אמסטרדם, ובמשחק הראשון, שנערך באמסטרדם ארנה, נפרדו הקבוצות בשוויון 0-0. במשחק הגומלין בסן סירו, מילאן הייתה על סף הדחה מהמפעל, לאחר ששמטה פעמיים יתרון. למרות שערים של פיליפו אינזאגי ושל אנדריי שבצ'נקו, אייאקס הצליחה להשוות פעמיים, והמשחק הגיע לשלבי ההכרעה בתוצאה 2-2, שבה אייאקס מובילה בזכות שערי חוץ. דקה אחת בתוך תוספת הזמן, כבש יון דאל תומאסון את שער הניצחון שהעלה את מילאן לחצי הגמר.
בשלב חצי הגמר פגשה מילאן את אינטר לדרבי של העיר מילאנו. במשחקה הביתי של מילאן הקבוצות נפרדו בשוויון 0-0, ובמשחק הגומלין מילאן עלתה ליתרון ראשון משער של שבצ'נקו בתוספת הזמן של המחצית הראשונה. למרות שער שוויון של אינטר שש דקות לסיום ההתמודדות, מילאן עלתה לגמר המפעל בזכות יתרון בשערי החוץ.
יובנטוס
בהגרלת שלב הבתים הראשון שובצה יובנטוס לבית ה', לצידן של ניוקאסל יונייטד, דינמו קייב ופיינורד. לאחר ארבעה ניצחונות, כולל ניצחון ביתי מוחץ בתוצאה 0-5 על דינמו קייב, תיקו והפסד בודד (0-1 לניוקאסל בחוץ), הבטיחה יובנטוס את ראשות הבית.
בשלב הבתים השני, הוגרלה לבית ד' יחד עם מנצ'סטר יונייטד, פ.צ. בזל ודפורטיבו לה קורוניה, יריבתה של מילאן בשלב הבתים הראשון. יובנטוס התקשתה להעפיל מהבית, לאחר שרשמה שלושה הפסדים, שניים מתוכם למנצ'סטר יונייטד ואחד מול בזל, ורק שני ניצחונות ותיקו אחד, שהקנו לה 7 נקודות, מאזן זהה ללה קורוניה ולבזל, ונמוך ממנצ'סטר יונייטד. יובנטוס הייתה זו שהתקדמה מהמקום השני בזכות יחס שעריה העדיף, והעפילה לרבע הגמר.
ברבע הגמר פגשה יובנטוס את ברצלונה הספרדית. במשחק הראשון בסטאדיו דלה אלפי, אצטדיונה הביתי של יובנטוס, נפרדו הקבוצות בשוויון 1-1 למרות יתרון מוקדם של יובנטוס שהושג בזכות שערו של פאולו מונטרו. גם במשחק הגומלין בקאמפ נואו ברצלונה הצליחה להשוות לאחר שער יתרון של פאבל נדבד, והמשחק המשיך להארכה. שש דקות לסיום ההארכה, כבש מרסלו סלאייטה את שער הניצחון של יובנטוס, שהעלה אותה לחצי הגמר.
מחצית ראשונה
פתיחת המשחק התאפיינה בקצב מהיר, וכבר בדקות הפתיחה נפסל שער לזכותה של מילאן מבעיטה של אנדריי שבצ'נקו, לאחר שרוי קושטה, קשרה של מילאן, היה בעמדת נבדל כשחסם את זווית הראייה של שוער יובנטוס, ג'אנלואיג'י בופון, בזמן הבעיטה, ובכך היה מעורב במהלך. לקראת סיומה של המחצית נפצע מגן יובנטוס איגור טודור, וקבוצתו נאלצה לערוך חילוף מוקדם. מחצית שוות כוחות הסתיימה בתוצאה 0-0.
מחצית שנייה
עם פתיחת המחצית השנייה, ערכה יובנטוס את החילוף השני שלה, עם כניסתו של אנטוניו קונטה. קונטה עצמו היה זה שהיה הקרוב ביותר להבקיע, כשנגח כדור שהכניע את שוער מילאן, דידה, אך פגע בקורה. בהמשך המחצית, ככל שהתקרבה שריקת הסיום, התאפיין המשחק במערכים הגנתיים מצד שתי הקבוצות, שמיעטו להגיע למצבי הבקעה. שתי הקבוצות ערכו את כל שלושת החילופים שלהן עוד לפני סיום המשחק, והתוצאה נשמרה עד לסיום.
הארכה ובעיטות הכרעה
בזמן ההארכה נראו שחקני שתי הקבוצות עייפים, והמשיכו למעט בהגעה למצבים. בסך הכל, במחצית השנייה ובהארכה ביחד, נבעטו שישה כדורים בלבד למסגרת מצד שתי הקבוצות ביחד. במהלך ההארכה נפצע שחקנה של מילאן, רוקה ג'וניור, שעלה כמחליף במהלך המחצית השנייה. בעקבות הפציעה, ומכיוון שמילאן כבר ביצעה את שלושת החילופים שלה, רוקה ג'וניור יצא מהמגרש והשאיר את קבוצתו בעשרה שחקנים. יובנטוס לא הצליחה לנצל את היתרון המספרי, ובסיום 120 דקות, ההכרעה עברה לדו-קרב בעיטות עונשין.
יובנטוס הוגרלה לבעוט ראשונה, ושוערה של מילאן עצר את הבעיטה של דויד טרזגה. סרז'יניו העלה את מילאן ליתרון לאחר בעיטה אחת. לאחר שאלסנדרו בירינדלי כבש את הבעיטה השנייה לזכות יובנטוס, הגיע רצף נדיר של ארבע עצירות פנדלים רצופות, שתיים לכל צד. את הרצף עצר אלסנדרו נסטה ממילאן, שכבש את הפנדל הרביעי לקבוצתו, וקבע 1-2 למילאן לאחר ארבע בעיטות. אלסנדרו דל פיירו השווה את התוצאה, ואת הפנדל החמישי והמכריע לזכות מילאן בעט הבקיע אנדריי שבצ'נקו. מילאן ניצחה 2-3 בבעיטות ההכרעה, וזכתה בתואר בפעם השישית בתולדותיה. קפטן הקבוצה והשחקן המצטיין במשחק, פאולו מלדיני, היה זה שהניף את הגביע.
Congratulations (שיר של פוסט מאלון)
Congratulations הוא שיר של הראפר והזמר האמריקאי פוסט מאלון, בהשתתפות הראפר האמריקאי קוואבו, משלישיית ההיפ הופ מיגוס. השיר יצא לאור ב-4 בנובמבר 2016, כסינגל השיווקי הראשון מתוך אלבום הבכורה של פוסט מאלון, Stoney. לאחר מכן, יצא לאור ב-31 בינואר 2017, כסינגל הרשמי החמישי מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. הוא הופק על ידי מטרו בומין, פרנק דוקס ולואי בל. הרצועה הגיעה בשיאה למקום השמיני במצעד הבילבורד הוט 100, והפך לשיר של פוסט מאלון שהגיע למיקום הגבוה ביותר במצעד באותו זמן. הסינגל זכה בתואר היהלום בארצות הברית מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי ולווידאו קליפ הנלווה לו למעלה ממיליארד צפיות ביוטיוב בכל העולם.
רקע
המפיקים פרנק דוקס, מטרו בומין ולואי בל החלו לעבוד עם פוסט מאלון על רצועות לאלבום הבכורה שלו לאחר הצלחת הסינגל "White Iverson". בתהליך הכתיבה, הם ציפו לאולימפיאדת הקיץ 2016 וקיבלו השראה ליצור שיר ניצחון. בשלב מסוים במהלך המפגש, מנהלו של מאלון, דרו לונדון, צעק 'Congratulations', מה שהיווה השראה לפזמון השיר.
פוסט מאלון הציג לראשונה את השיר בעת הופעתו באוסטין שבטקסס בספטמבר 2016, חודשיים לפני צאתו הרשמית.
ב-16 ביוני 2017 יצא לאור הרמיקס הרשמי של השיר בהשתתפות הראפר האמריקאי פיוצ'ר.
הרכב
השיר הולחן בסולם פה דיאז מז'ור, עם מפעם של 110 פעימות לדקה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה לשיר פורסם ב-23 בינואר 2017 בערוץ ה-Vevo של פוסט מאלון ביוטיוב. את הקליפ ביים ג'יימס דפינה. בקליפ הופעות קמע, של מורדה ביטס, מטרו בומין, פרנק דוקס וחברי מיגוס. נכון ליוני 2021, הקליפ נצפה למעלה מ-1.3 מיליארד פעמים.
הצלחה מסחרית
השיר הגיע בשיאו למקום השמיני במצעד הבילבורד הוט 100, והפך לשיר השני של מאלון ב-20 הראשונים במצעד, לאחר סינגל הבכורה שלו, "White Iverson", והשיר הראשון בעשירייה הפותחת, ובילה סך הכל 50 שבועות במצעד. הסינגל זכה בתואר היהלום מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, על יחידות משולבות של מכירות והזרמת מדיה של למעלה מ-10 מיליון בארצות הברית.
אירוויזיון 2006
אירוויזיון 2006 הייתה התחרות ה-51 במניין תחרויות האירוויזיון.
בשנה זו, נערך חצי גמר התחרות ב-18 במאי, וב-20 במאי 2006, התקיים גמר התחרות. שני המופעים, חצי הגמר והגמר, נערכו באולם האולימפי באתונה, יוון, המכיל 18,989 מקומות ישיבה. בתחרות ניצחה פינלנד בפעם הראשונה בתולדותיה, לאחר שלהקת המטאל "לורדי" זכתה במספר שיא של 292 נקודות עם שירה "Hard Rock Hallelujah".
בתחרות השתתפו 37 מדינות שהציגו את שיריהן לאורך התחרות. מספר זה נקבע לאחר פרישתן של אוסטריה והונגריה שהשתתפו בתחרות בשנת 2005, הצטרפותה של ארמניה ופרישתה של סרביה ומונטנגרו ברגע האחרון כתוצאה ממחלוקות פנימיות במדינה.
בדומה לשנתיים שקדמו לתחרות, גם ב-2006 התחרות חולקה ל-2 חלקים: בחלק הראשון, חצי הגמר, השתתפו 23 מדינות שהתחרו על מיקום בין 10 הראשונות שהעפילו לשלב הגמר. בשלב הגמר הצטרפו לשירים מחצי הגמר 14 שירים - 10 המדינות שסיימו במקומות הראשונים בשנה שעברה וכן "4 הגדולות" (בריטניה, גרמניה, צרפת וספרד). סה"כ השתתפו בגמר - 24 מדינות.
לוגו
הסמליל הרשמי של התחרות המשיך במסורת שהתחילה בתחרות ה-49 בשנת 2004, כשבכל שנה משתנה הדגל בתוך ציור הלב, על פי המדינה המארחת. הפעם נקבע גם לוגו משני שיוצר עבור הטלוויזיה היוונית על ידי חברת Karamela. הלוגו התבסס על דיסק הפאיסטוס (Phaistos Disc) המסמל את יוון העתיקה. על פי החברה מפיקת התחרות ERT, הלוגו נוצר בהשראת הרוח, הים, בהירות השמש וזוהר החול. כהמשך לשנים האחרונות, גם ב-2006 נקבע סלוגן לתחרות - "Feel The Rhythm" (הרגש את הקצב). כותרת זו הייתה גם הבסיס לגלויות השירים שהופיעו במהלך התחרות, שהציגו את עברה המרשים של יוון, יחד עם המודרניות של המדינה כיעד תיירותי מוביל.
אמנים מוכרים בתחרות
בין משתתפי התחרות בשנת 2006, ניתן למצוא מספר שמות שהיו מוכרים עוד קודם לכן, הן בעולם האירוויזיון והן בזירה הבינלאומית:
המדינות המשתתפות בתחרות
בתחרות השתתפו 37 מדינות: אוקראינה - איסלנד - אירלנד - אלבניה - אנדורה - אסטוניה - ארמניה - בולגריה - בלגיה - בלארוס - בוסניה והרצגובינה - בריטניה - גרמניה - דנמרק - הולנד - יוון - ישראל - לטביה - ליטא - מולדובה - מונקו - מלטה - מקדוניה - נורווגיה - סלובניה - ספרד - פולין - פורטוגל - פינלנד - צרפת - קפריסין - קרואטיה - רומניה - רוסיה - שוודיה - שווייץ - טורקיה מדינות שהשתתפו בשנה שעברה והשנה אינן משתתפות:
הונגריה - פרשה כתוצאה משיקולים תקציביים.
אוסטריה - פרשה כתוצאה מחוסר שביעות רצון ממיקומה בשנים האחרונות.
סרביה ומונטנגרו - פרשה כתוצאה ממחלוקת פנימית על השיר הזוכה במדינה, אך למרות זאת השתתפה בשלב ההצבעה בתחרות.
משתתפי הגמר
ארבע עשרה מדינות העפילו אוטומטית לגמר התחרות, כשאליהן הצטרפו 10 השירים שיזכו במקומות הראשונים בחצי הגמר:
משתתפי חצי הגמר
השירים שסיימו ב-10 המקומות הראשונים עלו לגמר התחרות:
שלומית קדם
שלומית קדם (נולדה ב-1946 בתל אביב) היא מתרגמת ספרים מאנגלית לעברית ועורכת ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה לנחמה גרובשטיין ויצחק הירשברג - מתרגם מהשפה הגרמנית, מבקר ספרות ותיאטרון, ולימים מייסדו ומנהלו של בית הספר לאמנויות רננים. אחיה הוא יהואש הירשברג, פרופסור אמריטוס למוזיקולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
קדם מנהלת את מערך הבדיקה של התשבצים בהוצאת ענבר.
נוסף על עבודתה כמתרגמת, קדם התנדבה בשי"ל והייתה מזכירת סניף מרצ ברחובות.
מקלט מס
מקלט מס הוא מדינה או אזור בעל אוטונומיה כלכלית שרמת המסים בו נמוכה בהשוואה בינלאומית, כך שרישום ההכנסה במדינה (או אזור) זו במקום במדינה בה באמת הופקה ההכנסה, מאפשרת להימנע מתשלומי מס במידה ניכרת. זהו תכנון מס חוקי, אם כי מחוקק המיסים ורשויות המיסים מנסים לצמצם את השימוש בו. מדינות המשמשות כמקלטי מס הן בדרך כלל מדינות קטנות יחסית, וחסרות תשתית כלכלית איתנה. מטרתן של מדינות אלו בגביית מס נמוך היא למשוך הון זר כדי ליצור פעילות בנקאית ענפה, וגם לספק תעסוקה לשירותים שונים להם נזקק איש העסקים החוסה במקלט המס.
בין היתר יקבעו חוקיהן של מדינות אלו כי התאגיד במקלט המס ישלם אגרת רשם החברות שנתית, שכר שנתי לדירקטורים, שכר למזכיר החברה. כן עשויים להידרש כתובת רשומה במקלט המס, הגשת דוחות כספיים, וכיוצא בזה. כן ייהנו המדינות מפיתוח התקשורת בהן בשל הצורך בספקי אינטרנט למסחר אלקטרוני, מפיתוח הבנקאות, שירותי סליקה, חברות נאמנות וכו'.
מנגד, ארגונים בינלאומיים כגון ה-OECD עוסקים בניסיונות לחסום את הפרצות, אך מטעמים שונים שאינם נוגעים בדרך כלל להשתמטות ממס, אלא לשם מניעת מימון פעילות בלתי חוקית והלבנת הון הנובעים מפעילות בלתי חוקית.
רקע והתפתחות
מקלטי המס המוכרים כיום הם חידוש של המאה ה-20. בתחילה הם שימשו משפחות עשירות וכנופיות פשע ומאוחר יותר נוצלו גם על ידי תאגידים רב-לאומיים. עם זאת, מקלטי מס היו קיימים במובנים מסוימים גם בעת העתיקה. ביוון העתיקה היה ידוע על נוהג של הסוחרים לאחסן סחורה באיים הסמוכים על מנת להימנע ממיסוי בשיעור של 2% על סחורה מיובאת. גם קריית הוותיקן שימשה כמקלט מס לאפיפיור ולאנשיו.
השימוש המודרני במקלטי מס, כפי שהוא מוכר כיום, קיבל דחיפה משמעותית בשנות ה-70 עת החלו מדינות ה-OECD להטיל מגבלות על שוקי ההון המקומיים, בצורה של רגולציה ופיקוח מוגברים. תופעות אלו, יחד עם שיעורי המיסוי הגבוהים במדינות אלו, הובילו לפריחתם של המרכזים הפיננסים בעולם ובעיקר במקלטי המס הקלאסיים. באירופה, המדינה המובילה בתחילת שנות ה-70 הייתה לוקסמבורג, אשר הצליחה למשוך אליה כספים של תושבי גרמניה, צרפת ובלגיה. מאוחר יותר הצטרפו האי מאן, בחריין ואיי קיימן. בשלב זה, החלו להתפתח במקלטי המס ענפי הבנקאות והשירותים הפיננסיים המהווים כיום חלק מהותי מהבנקאות הגלובלית.
מדינות ריבוניות אשר רצו להצטרף לתחום החדש נאלצו, מטעמים תקציביים, ליצור מנגנונים מיוחדים אשר יהיו כדאיים לפעילויות מסוימות ולאנשים מסוימים. אותן מדינות לא יכלו להתחרות במקלטי המס הקלאסיים ולהציע שיעורי מס נמוכים, ועל כן פותחו מנגנונים המאפשרים תשלום מס נמוך או פטור ממס, לדוגמה, למשקיעים זרים בלבד.
מאפיינים של מקלטי המס
התפתחות התקשורת בשנים האחרונות, ובעיקר הסחר הממוחשב (e-commerce), הביאה עימה דור חדש של יחידים וחברות הנכונים להעביר את מרכזי פעילותם ממקום למקום בחיפוש אחר אקלים מס נוח לפעילותם העסקית ולהשקעותיהם.
קיומם של מקלטי מס אינו נובע רק מהגידול בשיעורי המס ברחבי העולם אלא מהווה גם מפלט מפני התערבות המדינה ברכוש הפרט.
על מקלט מס לקיים שלושה תנאי יסוד:
תנאים חשובים אחרים משתנים בהתאם לצרכיו של פליט המס: אמנות למניעת כפל מס, שוק חופשי במט"ח, זמינות כוח עבודה מתאים, יוקר מחיה, איסור המדינה שהיא מקלט המס להקים שרתי הימורים בתחומן, אקלים וכיוצא בזה תנאים אשר ישקלו על ידי אנשי העסקים לפי צורכיהם השונים.
מלחמת המדינות במקלטי המס
מניעת השתמטות ממס או תכנון מס לגיטימי מהווה מטרה משנית לארגונים אלו, אך המלחמה בהון השחור הקשור לפעילות בלתי חוקית פוגעת גם בפליטי המס. בין היתר פיתחו המדינות רשימות שחורות של מדינות מקלטי מס שעליהן מוטלות מגבלות סחר, לא ייחתמו אמנות עם מדינות אלו, בנקים לא ששים לפתוח חשבונות לתאגידים שמקום מושבם במקלט מס, חשבוניות (invoice) של חברות תושבות במקלטי מס לא יהוו הוצאה מוכרת וכיוצא בזה.
ביוון, למשל, לא יוכר חשבון ששולם לחברה תושבת מקלט מס כהוצאה מוכרת לצורכי מס.
בישראל, מחלקת מיסוי בינלאומי ברשות המיסים לא תאשר לחברה ישראלית העברה בנקאית של כספים בגין שירותים שהעניקה חברה השוהה במדינה מקלט מס, אלא אם כן יוצג לה חוזה התקשרות עם אותה חברה, יגלו למחלקה מיהם בעלי המניות בחברה (על מנת לאתר בעלי אזרחות ישראלית ולגבות מהם מס על פעילות זאת - בישראל המס הוא מס פרסונלי וחל על האזרח ולא על חברה כך שרשימת חברה במקלט מס לא פוטרת את האזרח מתשלום מס), ויוכח להנחת דעתם כי אותה חברה משלמת מס במדינה אחרת.
קפריסין, אשר הייתה ידועה עד לאחרונה כמקלט מס (שיעור מס חברות של פחות מ-5%), דורשת כי ידווח לבנק המרכזי מיהם בעלי המניות הנהנים בחברה שמניותיה מוחזקות בידי גוף נאמן עבורם. קפריסין, אשר נכנסה בשנת 2004 לאיחוד האירופי, עדיין נחשבת אטרקטיבית לעסקים מסוימים למרות שמס החברות בה עלה ל-10%.
אפילו הבנקים בשווייץ, המפורסמים בסודיותם, לא יפתחו חשבון ללקוח שאין בידו המלצה מאת עורך הדין שלו, רואה החשבון שלו או הבנקאי שלו במדינה בה הוא תושב.
בחירת מדינת מקלט המס
כל המבקש להימנע מתשלום מס מהווה מקרה מיוחד, וזקוק לסוג מיוחד של מקלט.
מבנה מקלטי המס שונה ממדינה למדינה ומפליט לאחר. השימושים השונים שעושות חברות כדי לחמוק ממס הם:
לא אחת גוברים שיקולים של זמינות כוח אדם מקומי מתאים או ריחוק גאוגרפי על שיקולי המס. כן, חוקי עידוד השקעות שנתקבלו במדינות שונות במגמה לקדם אזורים או תחומים בלתי מפותחים, מספקים רשת של מעין מקלט מס ייחודי עבורם. ההקלות במס או תקופת פטור מיוחד ממס למשך 10–15 שנה מהוות חלק מעסקת חבילה הכוללת הון זול או מענקי השקעה, היצע של כוח עבודה זול יחסית ונגישות לשווקים קרובים.
לבעלי ספינות קיימים מקלטי מס מיוחדים, מאחר שמקום עבודת הספינות אינו בתוך המדינות שבהן רשומות הספינות (Offshore).
קיימות יותר ממאה מדינות ברחבי העולם אשר מעניקות משטר של מס נמוך ביותר לתושביהן או לחברות או לאנשי עסקים זרים. רובן ככולן חרתו על דגליהן עידוד של המסחר הממוחשב (e-Commerce), אם בכלל שטחיהן ואם באזורים מיוחדים אשר הקצו לצורך כך כאזורי סחר חופשי.
עד היום, ענפים שלמים, של הימורים באינטרנט (Online casino ו-Casino affiliate), משחקי מזל, בנקאות מקוונת, חברות סחר בינלאומי וחברות המעניקות שירותים באמצעות האינטרנט קיבלו החלטה מושכלת והעתיקו את כתובתן אל מדינות אשר העניקו להן עידוד מס נמוך או אפסי.
ייתכן שבעתיד תהיה נדידה המונית מאזורי מס גבוה של גופים רבים נוספים העוסקים בתחומים אחרים אשר אינם נזקקים לכוח מכירה, ייצור או למערכות הפצה מקומיים. העיכוב במסחר הממוחשב (e-commerce) נובע ככל הנראה מן העובדה שהוא מהווה רק אחוז מזערי של מכירות ברוב הסקטורים, בעיקר משום שהלקוחות הפוטנציאלים נרתעים (בצדק או שלא בצדק) מלסמוך על המדיה החדשה בפעילויות שבהן מעורב כספם.
עסקים רבים חוששים עדיין ליטול את הסיכון שבשריפת גשרים על ידי ויתור על המסגרת שבה עבדו עד כה, על כוח אדם מיומן ושאר סממני העסק להם הורגלו. המעבר לאזור חופשי ממס (Offshore) מטבעו אינו יכול להתבצע על בסיס ניסיון. כדי ליהנות מפטור ממס חייבת החברה להתנתק לחלוטין מקיומה הקודם.
תחנת קורסקאיה (קו קולצביה)
תחנת קורסקאיה (ברוסית: Курская) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו קולצביה.
התחנה ממוקמת ברובע בסמאני וקרויה על שם תחנת הרכבת קורסקי.
התחנה מקושרת במעבר עם תחנה בשם זהה בקו ארבטסקו פוקרובסקאיה, ותחנת צ'קלובסקאיה של קו ליובלינסקו-דמיטרובסקאיה.
שאנדור בן עמי
שאנדור בן עמי או בנעמי (במקור שאמו ברגר, בהונגרית: Benamy Sándor; שאפ, 6 במאי 1899 – בודפשט, 13 באוקטובר 1989) היה סופר, עיתונאי, מתרגם יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה
בן עמי סייר במזרח התיכון ורשם את חוויותיו בספרי מסע. הראשון שבהם ששמו "מאירופה עד אסיה" (וינה, 1925; מהדורה שנייה בודפשט, 1937), ראה אור בדברי פתיחה של אנרי ברביוס. השקפותיו על האמנות ראו אור בספר שהוציא ביחד עם גאבור גאל ששמו היה "על זה מדברים - אזהרה על אמנות ואנשים" (קלוז', 1927). בשנת 1928 התחולל ויכוח ספרותי סביב הדרמה המינית-סוציולוגית שלו קאיט (Kajüt), שהוצגה בתיאטרון החדש בבודפשט ואחר כך בקלוז'-נאפוקה. שישה סופרים עמיתים שלו: טיבדאר פקטה, אילש אישטוואן דיורי, שאנדור קארוי, ארנה ליגטי, קארולה נאג' וג'רג' סאנטו כתבו "רומן קולקטיבי" בשם "שלושת המחתרתיים" שהופיע בשנת 1933 עם ההקדמה של ארון טאמשי.
ז'ודזינה
ז'ודזינה (בבלארוסית: Жо́дзіна, ברוסית: Жо́дино, ז'ודינו) היא עיר במרכז בלארוס במחוז מינסק. נכון ל-2021 מתגוררים בעיר 65,451 תושבים.
חינוך
בעיר קיימים תשעה בתי ספר יסודיים, שני תיכונים ובית ספר מקצועי אחד.
תעשייה
התעשייה העיקרית בעיר היא מפעל הרכב של חברת משאיות הענק BelAZ אשר מעסיק כ-11,000 עובדים. שאר התעשייה מבוססת על טכסטיל ויצור בגדים ליצוא.
תחבורה
העיר יושבת על ציר E1 הבלארוסי שמהווה חלק מכביש E30 אירופה המחבר את אירלנד מהקצה המערבי לרוסיה בקצה המזרחי. לעיר שתי תחנות רכבת, תחנת ז'ודזינה ותחנת ז'ודזינה יוזאני, התחנות הן חלק מקו הרכבת מינסק-מוסקבה. נמל התעופה הלאומי מינסק ממוקם כ-40 ק"מ מהעיר.
ספורט
את העיר מייצגת קבוצת הכדורגל טורפדו ז'ודינו מליגת העל הבלארוסית אשר השיגי השיא שלה הם זכייה בגביע הבלארוסי והעפלה לסיבוב השני במוקדמות הליגה האירופית
יוסף שרביט (רב)
הרב יוסף שרביט (כ"ב בשבט ה'תרפ"ב, 20 בפברואר 1922 – ח' בניסן ה'תשע"ו, 16 באפריל 2016) היה רב העיר הספרדי של אשקלון וחבר מועצת הרבנות הראשית.
קורות חיים
נולד במרוקו לחנה ולרב מכלוף שרביט. בימי נעוריו למד תורה אצל אביו, בהיותו בן 12 שנים עברה משפחתו להתגורר בעיר פאס. שם למד הרב שרביט בכיתה הגבוהה בתלמוד תורה "אם הבנים" אצל הרב מימון מיארה. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבה אחרת אצל הרב מאיר ישראל.
בפאס ובקזבלנקה כיהן הרב שרביט בסידורי חופה וקידושין וענייני גיטין והיה גם מוהל. בשנת תש"ט (1949), עם זרם העלייה שהקיף המונים מעולי מרוקו גם משפחתו של הרב שרביט יצאה בדרך לא חוקית עד שהגיעו למחנה העלייה באלג'יר, שם נציגי הסוכנות היהודית הקשו על אביו לעלות לישראל מפאת גילו המתקדם. לאחר 5 שנים, בשנת ה'תשי"ג (1953), עלתה המשפחה לישראל.
כשעלה לישראל, נסמך הרב שרביט לרבנות אצל הרב עובדיה הדאיה מטעם הרבנות הראשית לישראל ונתמנה כרב אזורי בגליל המערבי (עבור מושב גורן ועוד מספר כפרים ליד נהריה). בשנת ה'תשט"ו (1955) נבחר לכהן כרב העיר בית שאן. בשנת ה'תש"ך (1960) נבחר לרב העיר אשקלון ביחד עם הרב משה דב וולנר, במקומו של הרב נתן פרג'ון שנפטר שנה קודם לכן. בשנת ה'תשל"ג (1973) נבחר למועצת הרבנות הראשית לישראל ונבחר שוב בשנת תשמ"ג. שנה לאחר מכן הוסמך לדיינות בידי הרבנות הראשית. בשנת תשנ"א (1991) התמנה לדיין בבית הדין הרבני הגדול.
היה חבר פעיל גם בחבר הרבנים של הפועל המזרחי.
בכ' בתשרי ה'תשל"ד (1973) נהרג בנו במלחמת יום הכיפורים באזור תעלת סואץ. לזכרו נבנה בית-כנסת "יד מיכאל" בשכונת ברנע באשקלון.
הרב שרביט היה חבר בכולל הרבנים באבן שמואל שבו היו מתאספים מדי יום שלישי כדי ללמוד תורה. בין הרבנים שנכחו באותו הכולל היו ידידיו הקרובים, הרב מרדכי אליהו, והרב בנימין אביעד רב אזורי של מועצה אזורית שפיר. וכן הרב חיים דוד הלוי, הרב שבתאי בן חיים רב אזורי של מועצה אזורית לכיש, ועוד.
הרב שרביט כיהן כרב העיר אשקלון עד לפטירתו. ובה נקבר.
מקורות
הרב יוסף שרביט, שאלות ותשובות אורחות יושר חלק א', ירושלים, ה'תשל"ח, בהקדמה.
שורש 77
שורש 77, או ג'י בּוּ (בסינית: 止部, פיניין: Zhǐ bù) הוא השורש השבעים-ושבעה של הכתב הסיני. פירושו "עצור" והוא אחד מתוך 34 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מארבעה קווים.
במילון קאנגשי יש 99 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
קונצ'ה
קוֹנָצָ'ה (ביפנית: 粉茶, "תה אבקה") הוא סוג של תה ירוק, המיוצר ביפן. התה מורכב מאבקה ושברי עלים שנותרו לאחר מיונם של עלי תה מהסוגים סנצ'ה או גיוקורו.
קונצ'ה הוא זול יותר מאשר סנצ'ה ומוגש לעיתים קרובות במסעדות סושי, שם הוא נקרא אָָגָרי. מכיוון שהוא מורכב מחלקיקים קטנים יותר מסנצ'ה, הוא נחלט מהר יותר וצבע התה כהה יותר. טמפרטורת המים להכנתו צריכה להיות, בהתאם לסוג, 60°C-80°C.
מכיוון שאבקה ופסולת מהווים כ-10% מהתה שנקטף, קונצ'ה נמכר בכמויות קטנות. הוא נמכר תחת שמות שונים, למשל, חברת אִיפּוֹדֹו מקיוטו מכנה את הקונצ'ה שלה "האנָקוֹ" (אבק פרחים), וקונצ'ה העשוי מאבקת גיוקורו קרוי לעיתים גיוקורו-קוֹ.
REXX
REXX, שפת תכנות מפורשת שפותחה על ידי חברת IBM. השם REXX הוא ראשי תיבות של REstructured eXtended eXecutor, אך השם המלא כמעט לעולם אינו בשימוש. REXX היא שפה עילית מובנית שתוכננה להיות קלה ללמידה ולקריאה. מפרש השפה זמין בגרסאות מסחריות ופתוחות למספר גדול של סביבות מחשוב ומערכות הפעלה. בנוסף, לפלטפורמת המחשב המרכזי של IBM זמין גם מהדר לשפה.
REXX פותחה על ידי מייק קָאוּלִישוֹ כפרויקט "חד-פעמי" בין השנים 1979 לאמצע 1982. השפה הוצגה לראשונה ב-1981 בכנס שנערך ביוסטון, טקסס שבארצות הברית. בעקבות התגובות האוהדות שנתקבלו מלקוחות, הוחלט ב-IBM להמשיך בפרויקט הפיתוח ולהופכו למוצר תוכנה רשמי של החברה.
ב-REXX אין הגדרת משתנים מכיוון שאין טיפוסים, אלא פשוט רושמים שם ומכניסים לו ערך, אם הערך מספרי הוא ידע לזהות את זה כמספר, אחרת זה יהיה מוגדר כמחרוזת. ניתן לעשות חישובים רק על שדות שבהם הנתונים הם מספריים.
אחת הפקודות בשפת REXX היא הפקודה Interpret. פקודה זו מפרשת מחרוזת כקטע קוד ב-REXX, ואז מבצעת אותו, בדומה לפקודה eval בשפות אחרות, כמו PHP, JavaScript, ופייתון.
הרפורד
הרפורד (באנגלית: Hereford, ) היא עיר הבירה של מחוז הרפורדשייר, מערב המידלנדס, אנגליה.
גאוגרפיה
אוכלוסיית העיר מונה 55,800 תושבים ומלבד היותה בירת המחוז, העיר היא גם בעלת האוכלוסייה הגדולה ביותר בו. הרפורד שוכנת במרכז מחוז הרפורדשייר כ-26 קילומטרים מהגבול עם ויילס ובמרכזה עובר נהר הוואי (Wye). בקרבת העיר שכן בסיס של חיל האוויר המלכותי בין השנים 1940–1999 ששימש בין היתר לאימון, כמו כן מפקדת שירות האוויר המיוחד ולאחרונה גם רגימנט הסיור המיוחד שוכנים ליד העיר. הרפורד היא אחת משלוש ערים באנגליה שאין בהן אוניברסיטה, אך מצד שני נמצאת בה קתרדלת הרפורד, מה שהופך אותה למרכז דתי אזורי.
מקור השם הרפורד הוא בצירוף המילה האנגלו-סקסונית 'היר' (Here) שמשמעותה כינוס חיילים או צבא, והמילה 'פורד' (Ford) שמשמעותה מעבר נחל או נהר. שם העיר בוולשית הוא הנפורד' (Henffordd) שמשמעותה 'כביש ישן' וככל הנראה מתייחסת לכביש הרומאי העובר ליד העיר.
כלכלה
באופן היסטורי מזוהה הרפורד במיוחד עם תעשיית הסיידר, מבשלות בירה וגזע הבקר לבשר, פר הרפורד.
במהלך רוב המאה ה-20 הרפורד לא ראתה התפתחות רבה. החל משנת 1998 כאשר העיר הופרדה מווסטר החלה לעבור התפתחות רבה עם בניית בתי ספר חדשים, שיפור תשתיות ושיפוץ אתרים שונים בעיר.
יוונית קוינה
יוונית קוֹינֵה (Κοινή Eλληνική) היא שפה יוונית עתיקה שדוברה בתקופה ההלניסטית ואחריה (בערך 300 לפנה"ס – 300 לספירה). שפת הקוינה נקראת גם יוונית אלכסנדרית, יוונית הלניסטית, יוונית נפוצה או שפת הברית החדשה. שפה זו חשובה לא רק להיסטוריה היוונית בתור הניב היווני הנפוץ הראשון והאם של היוונית המודרנית, אלא גם ניכרת בהשפעתה על העולם המערבי כלינגואה פרנקה של מדינות הים התיכון. הקוינה הייתה גם שפת המקור של הברית החדשה ושל לימוד והפצת הנצרות. נוסף לכל, יוונית קוינה הייתה לשפה שנייה בלתי-רשמית באימפריה הרומית.
היסטוריה
הקוינה החלה לקבל צורה של ניב נפוץ בצבאות אלכסנדר הגדול. בזמן שמדינות יווניות מאוחדות תחת הנהגת המקדונים, כבשו ויישבו את העולם, שפתם החדשה דוברה ממצרים ועד הודו. למרות שהקוינה התעצבה בסוף התקופה הקלאסית, נקודת ההתחלה הסמלית של התקופה השנייה של השפה היוונית (התקופה הפוסט-קלאסית) מסומנת במותו של אלכסנדר מוקדון והתחלת התקופה ההלניסטית ב-323 לפנה"ס. סופה של השפה היוונית הפוסט-קלאסית והמעבר לתקופה הבאה של השפה היוונית (יוונית של ימי הביניים - יוונית מדיבלית), מסומנת בייסודה של קונסטנטינופוליס על ידי קונסטנטינוס בשנת 330. התקופה הפוסט-קלאסית של השפה היוונית מתייחסת להיווצרותה והתפתחותה של הקוינה, במהלך כל התקופה ההלניסטית והרומית בהיסטוריה היוונית עד לתחילת ימי הביניים.
המונח קוינה
המילה קוינה (אנגלית: Koiné, יוונית: Κοινή), שפירושה ביוונית הוא "משותפת", היא מונח שיושם בעבר על ידי משכילים במהלך ההיסטוריה היוונית, על מספר צורות של השפה היוונית. מספר אקדמיות הניחו שמדובר בשפה הפרוטו יוונית, בזמן שאחרים התייחסו לכל צורה של השפה היוונית שהשתלבה בשפה הספרותית. בזמן שהקוינה נעשתה בהדרגה שפה ספרותית, מספר אנשים חילקו אותה לשתי צורות: היוונית ההלניסטית, בתור הצורה הספרותית הפוסט-קלאסית; והקוינה, בתור השפה המדוברת. אחרים בוחרים לייחס את הקוינה כניב אלכסנדרי (הניב של העיר אלכסנדריה).
שורשי השפה
השורשים הלשוניים של היוונית הנפוצה אינם ברורים מאז התקופה העתיקה. במהלך התקופה ההלניסטית, רוב המשכילים חשבו על קוינה כתוצאה של ערבוב ארבעת הניבים היווניים העתיקים. נקודת מבט זו נתמכה בתחילת המאה ה-19 על ידי הבלשן האוסטרי פ. קְרֶסְטְשְמֶר בספרו Die Entstehung der Koine ("מקור הקוינה", 1901), בזמן שהמשכיל הגרמני ווילאמוֹוִיץ והבלשן הצרפתי אנטוני מֶיְיֶה, התבססו על האלמנטים האטים של הקוינה, והחשיבו את הקוינה כצורה מופשטת של יוונית יונית. התשובה האחרונה לשאלת שורשי הקוינה שמקובלת כיום על ידי אקדמאים, ניתנה על ידי הבלשן היווני, ג. נ. האצידאקיס, שהוכיח ש"הגרעין היציב" של הקוינה היא יוונית אטית. כלומר, שפת הקוינה היא שילוב של ארבעת הניבים, כאשר האטית היא היציבה והחזקה מביניהם. רמת הבליטות של שלושת הניבים האחרים, השתנתה לפי האזור ביוון ובאסיה הקטנה שבה דוברה - לדוגמה, היוונית היונית בלטה יותר בשפת הקוינה שדוברה בחוף המערבי של אסיה הקטנה, שם דוברה היונית לפני עליית הקוינה.
התפתחות מיוונית עתיקה
לימוד כל המקורות משש המאות שבהן הייתה הקוינה שפה חשובה, חושף שינויים לשוניים מיוונית עתיקה בפונולוגיה (תורת ההגה), מורפולוגיה (תורת הצורות), תחביר, אוצר מילים ואלמנטים אחרים של שפה מדוברת. רוב הצורות החדשות מתחילות כנדירות, והופכות בהדרגה לשכיחות עד שהן מתבססות. מהשינויים הלשוניים שהתרחשו בשפת הקוינה, היוונית קיבלה דמיון רב לצורות המדיבלית והמודרנית, כך שניתן למצוא כמעט את כל המרכיבים של יוונית מודרנית בטקסטים שנכתבו בקוינה. מכיוון שרוב השינויים בין יוונית עתיקה ליוונית מודרנית התרחשו ביוונית הקוינה, שפה זו ניתנת להבנה על ידי רוב דוברי היוונית המודרנית כיום.
הבשורה על-פי לוקאס
הבשורה על פי לוקאס (ביוונית: Κατά Λουκάν) היא אחת מארבע הבשורות בברית החדשה. בשורה זו מופיעה שלישית בבשורות, והיא הארוכה מביניהן. כמו שאר הברית החדשה, הבשורה נכתבה ביוונית, והיא מיועדת לשאינם־יהודים (בדומה לבשורה על-פי מרקוס, ושלא כמו הבשורה על-פי מתי), ומובטח בה שהנצרות היא דת בינלאומית ולא כת יהודית.
תוכן הבשורה
הבשורה על פי לוקאס מספרת את סיפור לידתו הפלאית של ישו, ריפוי החולים שלו, המשלים שלו, הפסיון של ישו (מסע הייסורים והצליבה), מסתיימת בתיאור תחייתו ועלייתו השמימה בפרק כ"ד שהוא האחרון בבשורה. סיפור הולדת ישו מופיע רק בבשורה על פי לוקאס ובבשורה על-פי מתי, אולם בגרסאות שונות. כמו כן רק בשתי בשורות אלו מופיע אילן היוחסין של ישו, המתייחס לדוד המלך, אולם אין שני האילנות זהים זה לזה.
לוקאס הוא היחיד מבין הבשורות עם הקדמה רשמית שבה מסביר העורך את המתודולוגיה והמטרה שלו. הוא מוסר שרבים לפניו כבר סידרו את המאורעות בדיוק כפי שנמסרו בתחילה מפי עדי ראייה, ומוסיף שאחר שחקר את הדברים משורשם החליט גם הוא לסדר את הדברים בשביל תאופילוס, כדי שיידע את אמיתות הדברים שהוא לימד.
בטקסט מופיעים גם כמה משלים נוצריים ידועים, דוגמת האיש העשיר ואלעזר, והביטוי קורה טה איפסום.
עריכה
כמו מעשי השליחים, גם הבשורה על פי לוקאס מוקדשת ל"תאופילוס". ייתכן ומדובר בכהן הגדול תאופילוס בן חנן ממשפחת הכהנים הגדולים מבית חנן.
קיימת הסכמה בין החוקרים שהעורך של לוקאס הוא שכתב את מעשי השליחים.
העורך התכוון לתת תיאור היסטורי ולהסביר את המשמעות התאולוגית של ההיסטוריה. מטרת העורך הייתה לצייר את הנצרות כקדושה, ראויה להערכה, שומרת חוק ובינלאומית.
ישנם חוקרים המחזיקים בתפיסה המסורתית שלוקאס מבוסס על הבשורה על-פי מתי, אולם רוב החוקרים מקבלים את "תאוריית שני המקורות", הטוענת שהעורך, שייתכן שהיה נוצרי נוכרי, התבסס חלקית על הבשורה על-פי מרקוס ועל מסמך נוסף שאבד (המכונה "מסמך ה-Q"), ומתארכים אותו בין שנת 80 לשנת 90 לספירה. מעט חוקרים מתארכים אותו לזמן מוקדם יותר. מרקיון השתמש בבשורה זו (בשנת 144 בערך), אולם הוא כינה אותה "הבשורה של האדון".
דונלד דה ליין
דונלד דה ליין או דונלד דליין (באנגלית: Donald De Line, Donald DeLine) הוא מפיק סרטים אמריקאי. הוא היה בעבר ראש ההפקה בסרטי פרמאונט. הוא החל את הקריירה שלו כמנהל אולפן בחברת וולט דיסני ובחטיבת סרטי טאצ'סטון שלה בשנת 1985, בסופו של דבר שימש כסגן נשיא ההפקה של דיסני. הוא יליד לה ג'ולה, שכונה בסן דייגו, קליפורניה. סרטיו הידועים כוללים את "אישה יפה" (1990), "הג'וב האיטלקי" (2003) ו"גוף השקרים" (2008).
קלאוס אלופס
קלאוס אלופס (בגרמנית: Klaus Allofs, נולד ב-5 בדצמבר 1956 בדיסלדורף שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני שנודע בשל תקופותיו בקבוצות פורטונה דיסלדורף, פ.צ. קלן, אולימפיק מרסיי וורדר ברמן, ובנבחרת גרמניה המערבית.
קלאוס אלופס הוא אחיו הגדול של הכדורגלן תומאס אלופס. שניהם שיחקו תקופות מסוימות ביחד, בפורטונה דיסלדורף ובפ.צ. קלן.
לקלאוס אלופס 177 שערים ב-424 הופעות בבונדסליגה, והוא מדורג במקום השמיני בטבלת המבקיעים של הבונדסליגה בכל הזמנים, בצוותא עם דיטר מילר שהבקיע 177 שערים ב-303 הופעות בבונדסליגה.
פורטונה דיסלדורף
אלופס החל את קריירת הבוגרים שלו בפורטונה דיסלדורף בשנת 1975. פורטונה דיסלדורף הייתה באותן שנים בתקופת הזוהר שלה, ואלופס צבר עמה מספר תארים. בשנת 1978 הפסיד אלופס עם פורטונה דיסלדורף בגמר הגביע הגרמני לפ.צ. קלן בתוצאה 0–2, במשחק בו שיחק 90 דקות. כעבור שנה, בשנת 1979, זכה אלופס בגביע הגרמני עם פורטונה דיסלדורף לאחר ניצחון 0–1 בגמר על הרטה ברלין. עם הקבוצה סיים אלופס במקום השביעי בליגה, וזכה בתואר מלך השערים, עם 22 שערים. בנוסף, פורטונה דיסלדורף השתתפה באותה עונה בגביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר הפסדה לפ.צ. קלן בגמר הגביע של 1978, ועקב זכייתה של קלן בדאבל, פורטונה דיסלדורף זכתה בכרטיס למפעל. פורטונה דיסלדורף הגיעה עד לגמר, בו הפסידה בתוצאה 3–4 לברצלונה בהארכה, לאחר 2-2 בתום 90 דקות. אלופס שיחק במשחק זה 120 דקות. כעבור שנה, זכה אלופס עם פורטונה דיסלדורף בגביע גרמני נוסף, לאחר ניצחון 1–2 בגמר על היריבה המושבעת פ.צ. קלן, ניצחון שנתפס כנקמה על ההפסד בגמר הגביע שנתיים קודם לכן. בשנת 1981 עזב אלופס את פורטונה דיסלדורף, לאחר שהבקיע 71 שערים בבונדסליגה ב-169 הופעות, ועבר לפ.צ. קלן. נתון זה מעמיד את אלופס במקום הראשון בדירוג המבקיעים של פורטונה דיסלדורף בבונדסליגה בכל הזמנים.
פ.צ. קלן
אלופס עבר מפורטונה דיסלדורף ליריבה המושבעת שלה פ.צ. קלן, בצעד שנחשב חריג ביותר. אלופס חבר לצוות התקפי שכלל את פייר ליטבארסקי וטוני וודקוק, ובעונתו השנייה בקבוצה זכה עם קלן בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 0–1 בגמר מול היריבה העירונית פורטונה קלן, במשחק בו אלופס הוחלף בתוספת הזמן. בעונת 1984/85 סיימה קלן במקום השלישי בבונדסליגה, ואלופס סיים את העונה כמלך השערים, בפעם השנייה בקריירה שלו, עם 26 שערים. המקום השלישי הקנה לקלן כרטיס לגביע אופ"א בעונה העוקבת. קלן הגיעה עד לגמר בו הפסידה לריאל מדריד במפגש כפול. המשחק הראשון הסתיים בתוצאה 1–5 לריאל מדריד, כשאלופס הבקיע את שער היתרון לקלן, שכאמור לא הספיק. בגומלין קלן הובילה בתוצאה 0–2 בדקה ה-72 ונזקקה לשני שערים כדי לזכות בגביע, אך העלתה חרס. אלופס שיחק את מלוא 180 הדקות בגמר זה, ובכל זאת הוכתר כמלך שערי הטורניר עם תשע שערים. עונת 1986/87 הייתה האחרונה של קלאוס אלופס בפ.צ קלן, ובעונה זו חבר אליו אחיו, תומאס אלופס, שהגיע מקייזרסלאוטרן, והם שיחקו ביחד בפעם הראשונה והאחרונה מאז ימיהם המשותפים בפורטונה דיסלדורף. בקיץ 1987 עזב קלאוס אלופס את קלן, לאחר שהבקיע 88 שערים בבונדסליגה ב-177 הופעות. נתון זה מעמיד את אלופס במקום הרביעי בדירוג המבקיעים של פ.צ. קלן בבונדסליגה בכל הזמנים.
אולימפיק מרסיי ובורדו
בקיץ 1987 חתם אלופס באולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית, שם שיחק שנתיים, בהן הבקיע 20 שערים ב-53 הופעות. בעונתו השנייה בקבוצה זכה אלופס בדאבל, כאשר מרסיי זכתה באליפות ובגביע הצרפתי לאחר ניצחון 3–4 בגמר על מונקו. בגמר זה הבקיע ז'אן-פייר פאפן שלושער, ואלופס תרם את השער הרביעי, שהעניק את הגביע למרסיי. לאחר הזכייה בדאבל, עבר אלופס לבורדו, שם שיחק עונה אחת, והבקיע 14 שערים ב-37 הופעות, אך לא זכה בתארים.
קריירה בינלאומית
אלופס החל לשחק בנבחרת גרמניה המערבית בשנת 1978, במשחק ידידות בו ניצחה נבחרת גרמניה המערבית 3–4 את נבחרת צ'כוסלובקיה. אלופס השתתף ביורו 1980 וזכה עם נבחרת מערב גרמניה בטורניר לאחר ניצחון 1–2 בגמר על נבחרת בלגיה, בו שיחק אלופס 90 דקות. את יורו 1980 סיים אלופס כמלך השערים, עם שלוש שערים, כולן במשחק בשלב הבתים מול נבחרת הולנד. אלופס השתתף גם ביורו 1984 בו הודחה נבחרת גרמניה המערבית בשלב הבתים, ובמונדיאל 1986, בו הפסידה הנבחרת בתוצאה 2–3 במשחק הגמר לנבחרת ארגנטינה, כשבמונדיאל 1986 פתח בהרכב בכל שבעת המשחקים. בשנת 1988 ערך אלופס את הופעתו האחרונה בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת שוודיה, בו הבקיע. אלופס צבר בסך הכל 56 הופעות בנבחרת, בהן הבקיע 17 שערים.
קריירת אימון
בין השנים 1998 ו-1999 אימן אלופס בפורטונה דיסלדורף.
תארים
עם פורטונה דיסלדורף:
עם פ.צ. קלן:
עם אולימפיק מרסיי:
עם ורדר ברמן:
עם נבחרת גרמניה המערבית:
תארים אישיים:
רועה גרמני
רועה גרמני (מכונה בעגה בלתי-מקצועית גם כלב זאב) הוא אחד מגזעי כלב הבית.
ביותים מפורסמים
הרועה הגרמני משתתף בהרבה ביותים המפורסמים ביותר הם השפווילר (שילוב של רועה גרמני ורוטוויילר).
הרועה הגרמני טוב לביותים בזכות האינטליגנציה שלו והחושים החדים שלו.
היסטוריה של הגזע
מקורו של כלב עבודה מצוין זה בתוכנית גידול שהחלה בסוף המאה ה-19 בה הוכלאו מספר גזעים של כלבי רועים אירופיים. להכרה וטיפוחו של הגזע כפי שהוא היום אחראי קפטן מקס פון שטפניטץ, אשר "גילה" כלב בעל תכונות רצויות בשם "הקטור לינקסריין" בזמן שהיה בתערוכת כלבים, ומיד רכש אותו. הוא החליף את שם הכלב לשם האצילי "הוראנד פון גראף ראט" והחל לפתח את הגזע. לאחר זמן מה הקים הקפטן עמותה ששמה היה SV ותפקידה היה פיתוח הגזע לגזע עבודה. קפטן פון שטפניטץ שהיה נשיא של העמותה החל להפיץ את הרעיון של שימוש בגזע זה לעבודות ממשלתיות ופרויקטים. ואכן, לקראת שנות ה-20 של המאה ה-20 החל הרועה הגרמני להתפרסם בתור כלב משטרה, צבא, חילוץ והגנה.
בזמן מלחמת העולם הראשונה השתמשו בו הגרמנים. גם בזמן מלחמת העולם השנייה עשו הגרמנים שימוש בכלבים אלו. הגזע שימש כשומר גדרות ומגלה מסתננים ופולשים במחנות העבודה וההשמדה.
לאחר המלחמה הביאו איתם חיילים בריטים ואמריקאים את הגזע לארצם, וכך גזע זה תפס תאוצה בכל העולם. הפופולריות הרבה של הגזע הביאה לגידול לא נכון, והשבחה לא נכונה, הן מבחינת האופי - שהפך לתוקפני, והן מבחינה פיזית - דיספלסיה של האגן.
כיום מחולק הגזע ל-2 קבוצות:
הרועה הגרמני נחשב לגזע כלבים קל לאילוף, עקב נאמנותו הגבוהה לבעליו. עובדה זו, בנוסף לגופו החסון ולחוכמתו פתחה בפניו את הדרך לעבודות משטרה, צבא, חילוץ והצלה ואף ככלב נחייה לעיוורים.
מבנה כללי
משקל הגזע לפי ה-A.K.C (מועדון הכלבים האמריקני) הוא 40–45 ק"ג. וגובהו 50–60 ס"מ.
פרוותו קצרה והיא עשויה להיות במגוון צבעים - מחום עד שחור, אך תקן הגזע אוסר פרווה לבנה.
אופי
הרועה הגרמני נחשב לקל ביותר לאילוף, הוא נאמן מאוד, צייתן ביותר ואוהב משימות - אם תתנו לו כאלה הרי לכם כלב מאושר. הוא אמיץ ובעל ביטחון עצמי גבוה ואף נראה כזה, הוא אינטליגנט ובעל כושר שיפוט מעולה, סבלן ובעל רצון לשרת. הרועה הגרמני מאוד יציב ולא יביע מתיחות אף למשמע קולות מוזרים. הוא תמיד שם בשביל לעמוד בחזית ומוכן להילחם כשצריך. הרועה הגרמני מסתדר עם ילדים ולא יפגע בהם גם אם יציקו לו - כמובן עד גבול מסוים. גם עם חיות מחמד אחרות בבית הוא יסתדר. הוא לא עוין אך אינו מביע חיבה בקלות. הוא מלא גאווה וחשדן מול זרים (מה שמקנה לו יתרון ככלב שמירה) אבל אם רכשתם את אמונו והתחברתם, הוא יתמסר אליכם, וזה לכל החיים. כלב כזה דורש פעילויות ויחס באופן תמידי, אין הוא מתאים לחיות לבדו והוא זקוק לפעילות גופנית ומנטלית כדי לפרוק את האנרגיה האצורה בתוכו, אחרת הוא עלול לפרוק אותה בדרכים שליליות. המשטרה הצבא ואף חברות שמירה נעזרים בכלבים אלו. כלבים מגזע רועה גרמני יכולים לשמש בתור כלבי רועים, כלבי שירות ונחייה עבור עיוורים וליקויי שמיעה, כלבי שמירה ותקיפה, ואף בתור כלבים לזיהוי חומרים אסורים - כלבי הרחה. האינטליגנציה הגבוהה, הכוח הרב, חוש הריח והאופי הנוח שלהם הופכים אותם לכלבים המתאימים לכמעט כל משימה.
הגזע בישראל
רועה גרמני נחשב לאחד הגזעים הפופולריים ביותר בישראל.
בנגלדש במשחקים האולימפיים לנוער
משחקי הקיץ
המשלחת הראשונה של בנגלדש למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שישה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט, קליעה, קשתות ושחייה. המשלחת הגיע להישג בענף הקשתות כאשר העפילה לרבע הגמר בתחרות הנערים, מלבד ענף זה המשלחת סיימה במקומות האחרונים בתחרויות. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג הייתה המשלחת הגדולה ביותר ומנתה 15 ספורטאים שהתחרו בחמישה ענפים: הוקי שדה, הרמת משקולות, קליעה, קשתות ושחייה. בדומה לאולימפיאדת הנוער סינגפור, ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים וסיימו במקומות האחרונים בתחרויות.
התאבדותה של אמנדה טוד
התאבדותה של אמנדה טוד (באנגלית: Amanda Michelle Todd; 27 בנובמבר 1996 - 10 באוקטובר 2012) הוא מקרה התאבדות של נערה קנדית בעקבות בריונות רשת שזכה להד נרחב. טוד תיעדה את סיפורה ביוטיוב בסרטון שזכה למספר רב של צפיות (מעל ל-13 מיליון צפיות), והוביל אנשים רבים לתעד את סיפוריהם בצורה דומה.
סיפור המקרה
אמנדה טוד הכירה אנשים באתרי אינטרנט. אחד מהם החמיא לה לאורך זמן באתר BlogTV, ולבסוף שכנע אותה לשדר באתר זה את עצמה חשופת חזה באמצעות מצלמת הרשת שלה. לאחר מכן הזר החל לסחוט אותה, בעודו מאיים שיפרסם את התמונה לחבריה. בחופשת חג המולד, דפקו שוטרים בארבע לפנות בוקר בדלתה, וכך גילתה שתמונתה פורסמה לכולם. אמנדה סיפרה כי החלה להשתמש בסמים ובאלכוהול בעקבות המצוקה הרגשית שחוותה. הוריה ניסו להעביר אותה לבית ספר אחר פעמיים. אבל אותו הזר ארב לה, ופרסם את התמונה כתמונת הפרופיל שלו. בעקבות התמונה הסתכסכה אמנדה גם עם תלמידי בתי הספר האחרים. מצוקתה הנפשית הותירה אותה בודדה לגמרי. התגובות שהמשיכה לקבל דרך האינטרנט הרעו את המצב. תגובות אלה אופייניות לבריונות רשת.
טוד עברה לבית ספר חדש בפעם השנייה, שם הייתה יושבת לבדה בארוחות הצהריים. מצבה הנפשי הלך והתדרדר. לאחר חצי שנה, היא חזרה לדבר עם ידיד ישן, שהזמין אותה לביתו, בזמן שחברתו הייתה בחופשה, ושם קיימו יחסי מין. שבוע לאחר מכן, אותו ידיד, מלווה בחברתו ו-15 אנשים נוספים, התעמת עם טוד בבית ספרה מול קהל תלמידים. טוד הותקפה והוטחה ברצפה, בזמן שתלמידים מסביבה צילמו את המתרחש. לאחר שאביה מצא אותה בתוך תעלה ואסף אותה לביתה, ניסתה טוד להתאבד בשתיית אקונומיקה, אך ניסיון ההתאבדות שלה נמנע. לאחר שחזרה מבית החולים, נתקלה טוד בתמונות של אקונומיקה והעלאות בפייסבוק, בהן היא מתויגת, בצירוף קריאות המעודדות אותה להתאבד.
כחודש לפני מותה פרסמה את הסרטון שמספר את סיפורה, בו היא כלל לא מדברת, אלא רואים אותה מעבירה כרטיסים עליהם כתוב הסיפור בכתב ידה. התאורה בחדר מעומעמת, והתמונה חתוכה מלמעלה כך שלא רואים את פניה במלואם. ב-10 באוקטובר 2012 היא נמצאה ללא רוח חיים. אנשים רבים ראו את הסרטון שלה, חלקם יצרו סרטונים בהשראתה, בהם גם הם מספרים את הסיפור שלהם עם כרטיסים.
החקירה המשטרתית
המשטרה ניסתה לאתר את הזר שסחט אותה. על המקרה עבדו כעשרים שוטרים. יחידות משטרה הפועלות במרחב הווירטואלי הקדישו לעניין זמן רב.
קבוצת הרשת אנונימוס האשימה גבר קנדי במעשה הסחיטה, והוא נעצר על ידי המשטרה. אנשים רבים חשו זעם כלפיו ואיימו על חייו. האיש הודה בקשר צ'אט עם טוד, אך בסופו של דבר הוכח שלא הוא זה שסחט אותה וגרם לה להתאבד, והוא שוחרר.
באפריל 2014 נעצר אדם הולנדי ממוצא טורקי בחשד לאחריות למעשה ולמעשים דומים אחרים, לאחר משפט ארוך הוא הורשע במרץ 2017.
התגובות לסרטון
הסרטון גרר תגובות רבות. מהרגע שהסיפור התפרסם אנשים הביעו את צערם ורצו לעזור. אנשים קיימו עצרות זיכרון, ואירועים לזכרה. הסיפור התפרסם במדינות רבות כולל ישראל. צעירים תיעדו את סיפורם דרך סרטוני יוטיוב עם כרטיסים כמחווה לאמנדה. סרטונים רבים צולמו על תגובותיהם של צעירים לסיפור. אנשים הצטערו לשמוע על המאורעות ורצו למצוא דרך למנוע הישנות מקרים דומים. אנשים רבים גם הביעו את כעסם על אותם אנשים שהובילו להתאבדותה.
אמה הקימה לזכרה קרן שנועדה לעזור לפעול נגד בריונות ולעזור לנערים ונערות במצוקה.
בישראל
בישראל פורסם סיפורו של ג'ורג' עמירה, נער שסבל מבריונות רשת וצילם את עצמו ליוטיוב, שם הוא מספר את סיפורו. נשיא המדינה רובי רבלין ראה את הסרטון והזמין את ג'ורג'. יחד הם צילמו סרט זהה לסרט הראשון, אך עם מסר מעודד.
אנציקלופדיה לנשים יהודיות
באנציקלופדיה מופיעים כ-2,000 ערכים, אליהם ניתן להוסיף קישורים, הערות ולהציע תוכן חדש לכתיבה. עורכיה בחרו נשים יהודיות מתקופת התנ"ך ועד לעולם המודרני. מופיעים גם מספר ערכים של מנהיגים גברים שבפועלם השפיעו על מעמדן של נשים במגזרים שונים בקהילות היהודיות.
היסטוריה
בשנת 2006 אליס ומשה שלוי מ"שלוי הוצאה לאור" הוציאו לאור גרסת תקליטור של האנציקלופדיה בעריכתן של פרופ' פאולה היימן מאוניברסיטת ייל ופרופ' דליה עופר מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הגרסה משלבת תכנים מ"נשים יהודיות באמריקה: אנציקלופדיה היסטורית", פרויקט שיזם המו"ל ראלף קרלסון, יחד עם ד"ר מיכאל פלדברג שכיהן בזמנו כמנכ"ל החברה ההיסטורית היהודית אמריקאית, והובא לדפוס על ידי היימן ודבורה דאש מור.
"ארכיון הנשים היהודיות" העניק חסות לפרסומו של הקובץ באינטרנט כחלק מהיותו מוסד ללא כוונת רווח, דבר שהצביע על מעבר של הארכיון מהתמקדות בנשים יהודיות מצפון אמריקה, לנשים יהודיות בעולם.
בית הילדות של רונלד רייגן
בית הילדות של רונלד רייגן (באנגלית: Ronald Reagan Boyhood Home) הוא מבנה בעיירה דיקסון באילינוי ששימש בשנות ה-20 של המאה ה-20 כביתה הפרטי של משפחתו של רונלד רייגן, לימים נשיא ארצות הברית ה-40. רייגן התגורר במקום בשנותיו המוקדמות במשך כשלוש שנים. ב-1982 התווסף הבית למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. המקום פתוח למבקרים מאפריל עד אוקטובר בכל שנה.
היסטוריה
בית הנערות של רונלד רייגן הוקם בדיקסון שבאילינוי בשנת 1891. הבית היה מעוצב בדומה לבתים אמריקאים אחרים שנבנו באותה תקופה.
הבעלים המקוריים של הבית היו ויליאם וסוזן תומפסון, שמכרו אותו ב-1917. ב-1920 נמכר הבית למשפחת רייגן, אך כבר ב-1923 מכרה המשפחה את הבית.
באוגוסט 1980 רכשה קבוצה של תושבים מהאזור את הבית. הקבוצה הציגה את עצמה כ"קרן השימור והשיקום של הבית של רייגן".
הקרן ששימרה ושיפצה את הבית הקפידה לציין את העובדה שהם לא קיבלו שום מימון מהממשל הפדרלי. זאת בהתאם למוטו של רייגן כי "הממשלה היא לא הפתרון לבעיות שלנו, הממשלה היא הבעיה שלנו!".
ב-2018 נאלצה הקרן למכור את הבית לשירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית, שמנהלת כבר כ-16 בתים של נשיאים נוספים בנוסף לביתו של רייגן.
יחסי בורונדי–קוריאה הצפונית
יחסי בורונדי–קוריאה הצפונית הם היחסים בין הרפובליקה של בורונדי לבין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה בעבר ובהווה.
היסטוריה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים מלאים ב-11 במרץ 1967, שנה אחרי נפילת המונרכיה בבורונדי והדחת נטארה החמישי, מלך בורונדי. מישל מיקומברו (נשיא בורונדי), סוציאליסט אפריקאי ממוצא טוטסי, שתמך בסין, שמר בתחילה על קשר הדוק עם צפון קוריאה, אולם בשנת 1971 התגלתה חתירה כביכול נגד הממשל הצבאי של מיקומברו שתוכננה על ידי צפון קוריאנים, בשיתוף בני הנוער של מפלגת Union for National Progress) UNP) בבורונדי, שהתנגדה שלשטונו של מיקומברו. במשך כמה חודשים הוא סירב לקבל את כתב האמנה של השגריר הצפון קוריאני, ואיים לגרש את כל אזרחי קוריאה הצפונית שבבורונדי.
למרות זאת, צפון קוריאה סייעה למשטר הטוטסי במהלך ההתקוממות של בני שבט ההוטו שפרצה בשנת 1972, ואשר כתוצאה ממנה נהרגו למעלה מ-150 אלף בני אדם בני שבט ההוטו. יחד עם סין וצרפת העניקה קוריאה הצפונית תמיכה צבאית למשטר בבורונדי במהלך ההתקוממות. בשנים שלאחר מכן היחסים בין המדינות שוקמו, ובשנת 1976 הבטיח מיקומברו תמיכה מלאה למדיניותו של קים איל-סונג, אולם הוא הודח באותה שנה. בסוף שנות ה-70, מהנדסים צפון קוריאנים הקימו ארמון נשיאותי ליורשו של מיקומברו, ז'אן-בפטיסט בגאזה.
הנשיא הבא של בורונדי, פייר בויויה (ששלט בשנים 1987–1993 ו-2003-1996), תמך גם הוא בקוריאה הצפונית, ובין השאר הביע תמיכה בתוכניות קוריאה הצפונית להשגת איחוד קוריאני. בנוסף, הוא דיווח על כך שסיוע אפשרי מקוריאה הצפונית לבורונדי נשלח במהלך מלחמת קונגו השנייה.