cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בנימין וינדזברג
קורות חיים
וינדזברג נולד בלודז', פולין למשה וינדזברג ולפרידה לבית מרקוביץ. ב-1917 סיים את לימודי התיכון במוסקבה. ב-1918 החל את לימודי הרפואה בזגרב, בשנת 1920 המשיך את לימודיו ביינה. סיים את לימודי הרפואה ב-1927 בציריך.
בין השנים 1929–1943 עבד בפולין כרופא והגיע לדרגת מנהל מחלקה. שירת בצבא האדום ובצבא פולין במלחמת העולם השנייה על גבורתו במלחמה קיבל את צלב הגבורה של צבא פולין.
בפברואר 1948 עלה וינדזברג לארץ ישראל, מלווה ברעייתו הלה חיה לבית יסלסון.
מלחמת השחרור
במרץ 1948 הוצב וינדזברג בכפר עציון בתור מנהל השירות הרפואי. הוא ארגן את המערך הרפואי ואת בית החולים כך שניתן יהיה לערוך ניתוחי שדה במקום. במהלך הקרבות טיפל בכ־300 פצועים, תחת אש כבדה.
החובשת רבקה נדיבי העידה: "היה לנו ולפצועים מזל גדול מאד שהוא היה איתנו. ידע לנתח ולתפקד בתנאים קשים מאד והציל הרבה פצועים".
ב־13 במאי 1948 נפל בשבי הלגיון הערבי ושימש כרופא במחנה השבויים בירדן. במרץ 1949 שוחרר מהשבי.
רופא בצה"ל
וינדזברג שירת בצה"ל כרופא צבאי בדרגת סגן-אלוף עד דצמבר 1958. וינדזברג היה בין הרופאים ניצולי השואה אשר ניסיונם הצבאי קידמם לתפקידי פיקוד בחיל-הרפואה.
ב־1985 נפטר וינדזברג. נקבר בבית העלמין קריית שאול לצד רעייתו שנפטרה כ־3 חודשים לפניו.
אוסאמה סעדי
ביוגרפיה
למד וסיים תואר ראשון בתחום המשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ושימש יו"ר אגודת הסטודנטים הערבים. עבד כעורך דין והיה סניגורם של אסירים ביטחוניים וחברי המועצה המחוקקת הפלסטינית ממזרח ירושלים לאחר שגורשו לשטחים. משמש כמזכ"ל תע"ל מאז היווסדה בשנת 1996. גיסו של אחמד טיבי.
בבחירות לכנסת הארבע עשרה הוצב במקום השני ברשימת "האיחוד הערבי לקדמה והתחדשות" (שמה של תע"ל באותה עת), אך המפלגה לא עברה את אחוז החסימה. בבחירות לכנסת השש עשרה הוצב במקום השביעי של רשימת חד"ש-תע"ל, שזכתה בשלושה מנדטים.
בבחירות לכנסת העשרים הוצב במקום ה-12 ברשימה המשותפת ונבחר לכנסת.
לאחר הבחירות באפריל 2019 שב לכנסת.
אליהו לופס
הרב אליהו לופס (2 בינואר 1890, י' בטבת תר"ן - 3 ביולי 1938, ד' בתמוז תרצ"ח) היה ר"מ בישיבת "פורת יוסף", דיין בבית דין צדק לעדת הספרדים בירושלים וממקימי שכונת "בית וגן" בירושלים. בין תלמידיו נמנו כמה רבנים מפורסמים, בהם הרב עובדיה יוסף.
קורות חייו
נולד בשנת ה'תר"ן (1890) בחלב שבסוריה לרב יעקב ולחנה לופס, בן למשפחת רבנים בת 300 שנה. בחודש אלול ה'תרע"ג (1913) עלה לארץ ישראל עם בני משפחתו, והתיישב בירושלים. נמנה עם חכמי ורבני ישיבת המקובלים "רחובות הנהר", בחברת הרב חיים שאול דוויק הכהן, שם עסקו בתורת הנסתר והתפללו בצוותא על פי סידור הרש"ש וכוונות האר"י החי.
עם פתיחתה של ישיבת "פורת יוסף" בעיר העתיקה בירושלים, נמנה עם תלמידיה הראשונים. מסר שיעורים רבים בהלכה ומוסר בשכונת "זיכרון משה" בירושלים. עודד את הבריות במילות ביטחון ותנחומים, שהיו שגורים על פיו.
נמנה עם מייסדי שכונת "בית וגן" בירושלים, בעת שהחלה להיבנות בשנת 1926. בנוסף לגדלותו בתורה, היה אהוד על הציבור, עסק בצרכי ציבור באמונה, ונבחר ליו"ר המועצה של השכונה. בשנת 1928 בנה לעצמו בית בפאתי השכונה ברחוב החיד"א 31. בקומת המגורים שבה התגורר, הוקצה שטח לבית כנסת לתושבי השכונה הספרדים.
כנהוג באותם ימים, נבנה בסמוך לכל בית בור מים שבו השתמשו דיירי הבית לשתייה, לרחיצה ולכל צורכי המשפחה. הבור היה גדול ביותר על מנת להכיל מספיק מים להתמודד עם שנות הבצורת. בסמוך לבור המים, הוא בנה את קומת המרתף והקים בה בית מדרש. לאחר מכן, ניהלה בתו שרה בבית זה גן ילדים, ושימשה בו כגננת כ-40 שנה.
משנת ה'תרפ"א (1921) לימד בישיבה הגדולה "תורת חיים" בעיר העתיקה בירושלים. באותה תקופה היה יחיד בין צוות רבני הישיבה האשכנזית. מעלותיו ומידותיו התרומיות חיבבו אותו על כל בני הישיבה ומנהליה. עם פתיחת הישיבה הגדולה "פורת יוסף" בעיר העתיקה השתלב עם מייסדיה, ונקרא לכהן בין רבני הישיבה, ושם הרביץ תורה לתלמידים במשך כחמש עשרה שנים.
בשנותיו האחרונות שימש כדיין בבית דין צדק לעדת הספרדים בירושלים. כשנה לפני פטירתו (שנת ה'תרצ"ז) השתדל אצל רבני ירושלים, והקהיל קהילות ברבים ליום צום תענית ציבור ותפילה, לנוכח המצב האיום ששרר בארץ. אמרו כי אחרי אותו יום תענית ציבור, שקטה הארץ מספר חודשים ולא ראתה קורבנות.
ביום ד' בתמוז ה'תרצ"ח נפטר לאחר ייסורים וצער כשהוא במלוא כוחותיו ושנותיו הצעירות, כבן 48 שנים. מפאת אשפוז וטיפול מוטעה, בבית החולים "משגב לדך" בעיר העתיקה, כשקיבל בטעות זריקה לא סטרילית התפתחו ברגלו נמק והרעלת דם כללית, ומיד הועבר לבית החולים "וואלך" – שערי צדק – שם חלה הידרדרות נוספת במצבו.
בימי מחלתו האחרונים, כשהיה באפיסת כוחות, הוכיח את המבקרים אותו בבית החולים: "העיקר היא התורה". לחולה ששכב לידו, הציע לזכות במצוות הנחת תפילין שלא יהא כקרקפתא דלא מנח. עד רגעיו האחרונים היה בצלילות מוחלטת, ביקש שיטבילוהו במקווה טהרה לאחר פטירתו.
לרב לופס היו שלושה אחים: רבי ניסים, רבי אברהם ורבי שלום, שלושה בנים ושבע בנות.
משפחתו הוציאה לאור לאחר פטירתו את הספר "אמרי פי ובן אביחיל" - דרושים מוסריים על התורה. ידידיו הרבנים בבית הדין הוציאו לאור אחרי פטירתו חוברת מיוחדת לזכרו. בשכונת "בית וגן" בירושלים נקרא רחוב על שמו.
תלמידיו
בין תלמידיו כמה מגאוני זמננו. המפורסם ביותר הוא הרב עובדיה יוסף. באחד הימים, כששימש כר"מ בישיבת "פורת יוסף", הרב אליהו לופס הבחין שתלמידו החביב, עובדיה, לא מופיע בישיבה כהרגלו. מיד ניגש לראש הישיבה, רבי עזרא עטייה, ושאלו על כך. הרבנים ניגשו לביתו ונודע להם שאביו הוציאו לעבוד בחנותו. מיד פשט רבי עזרא את בגדיו הרבניים, והודיע שהוא עובד בחנות על מנת שהבן יחזור לישיבה. כמה ימים של משא ומתן ביניהם להוריו, שכנעו אותם להניח לבנם לחזור לישיבה לשקוד על לימודיו.
שומר הנצח
שומר הנצח (באנגלית: The Guardian of Forever) הוא פורטל זמן תבוני שהופיע לראשונה בפרק "The City on the Edge of Forever" בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים". מאז הופיע לראשונה בפרק זה, היו לו הופעות רבות בספין אופים, מחוות ופרודיות.
מקורות בדיוניים
ביקום של מסע בין כוכבים, ניתוח של ההריסות בעולם הבית של שומר הנצח מרמז כי השומר הוא בן מיליארדי שנים, אבל אף אחד לא יודע מי בנה אותו. הוא מסוגל לענות למי ששואל אותו שאלה, אך משמעותה של התשובה לא תמיד ברורה. לדוגמה: כאשר הוא נשאל האם הוא מכונה או יצור חי, הוא משיב: "שניהם, ... ואף לא אחד מהם". כאשר ספוק מגיב שאין כל סיבה לדבר בחידות, השומר עונה לו שהוא משיב באופן הטוב ביותר שיתאים ל"הבנה המוגבלת שלך". השומר יכול לזהות שינויים בציר הזמן, אך בדרך כלל מספק למשתמשים בו מעט עזרה בלהבין איך לשנות את ציר הזמן בחזרה. כאשר שינויים אלו מתרחשים, אלו אשר נמצאים בקרבתו של השומר מבודדים מההשפעות של השינויים בציר הזמן.
הופעות אחרות
לשומר הנצח הייתה הופעה נוספת על המסך, בפרק "Yesteryear" של "מסע בין כוכבים: סדרת האנימציה" (1973), שבה קולו של השומר בוצע על ידי ג'יימס דוהאן (שמגלם את סקוטי).
בשנת 2020 היווה שומר הנצח חלק מרכזי בעלילת הפרק הכפול "Terra Firma" בעונתה השלישית של הסדרה "מסע בין כוכבים: דיסקברי". לאורך רוב הפרק מופיע שומר הנצח בדמות אנושית בשם קארל, לצד דלת, כשלקראת סוף הפרק מתגלה דמותו האמיתית של שומר הנצח ששולח את הקיסרית פיליפה ג'ורג'יו למבחן אישיות ביקום המראה ולאחר שהיא עוברת אותו, הוא מחזיר אותה מהמאה ה-32 למאה ה-23.
במיני-סדרה הלא-קאנונית "Star Trek: Of Gods and Men", צ'ארלי אוונס (דמות שהופיעה ב-"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית") משתמש בפורטל הזמן על מנת לשוב אחורה בזמן, ולשנות את ההיסטוריה. כמו כן, השומר מופיע גם בפרק של "Star Trek: New Voyages", אך בגרסה גדולה הרבה יותר, המאפשרת לספינת חלל לטוס דרכו.
יחסי סאו טומה ופרינסיפה–רוסיה
יחסי סאו טומה ופרינסיפה–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין סאו טומה ופרינסיפה לרוסיה.
היסטוריה
ברית המועצות כוננה יחסים דיפלומטיים עם סאו טומה ופרינסיפה ב-9 באוגוסט 1975. בדצמבר 1991 הוכרה הפדרציה הרוסית כיורשת החוקית של ברית המועצות. בשנת 1992, על פי הצעת משרד החוץ של הפדרציה הרוסית, הופסקה פעילותם של מספר שגרירויות באפריקה, כולל שגרירות רוסיה בסאו טומה ופרינסיפה, ומאז היא מיוצגת באמצעות שגרירותה באנגולה.
אליקום דבורקס
הרב אליקום דבורקס, רב ומו"ץ בשארית ישראל, רב קהילה בגבעת זאב ובעל טור בעיתונות החרדית. מחבר ספרים רבים ועורך כתב העת צהר.
ביוגרפיה
בנו של הרב ישעיהו אריה דבורקס עורך הסידור כל בו מנחת ירושלים. בבחרותו למד בישיבת ישיבת גרודנא.
נחשב למומחה בציבור הליטאי למנהגים וחיבר ספרים רבים על כך. היה מקורב לרב עובדיה יוסף ובספריו הביא התכתבויות רבות איתו. היה מקורב גם לרב אברהם אלקנה שפירא ראש ישיבת מרכז הרב. מתגורר בגבעת זאב. בעבר התגורר בבני ברק וקודם לכן בבית וגן ובפסגת זאב.
לינדה ג'ווין
לינדה ג'ייבין (באנגלית: Linda Jaivin; נולדה ב-27 במרץ 1955) היא סינולוגית וסופרת ומתרגמת יהודייה אוסטרלית ילידת ארצות הברית.
העניין שגילתה בסין ובשפות סיניות הוביל אותה ללימודים בתחום, באוניברסיטת בראון. ב-1977 עברה לטאיוואן, כדי להעמיק את ידיעותיה וב-1979 עברה להונג קונג. עעבודתה הראשונה הייתה עריכת תוכני ספרים עבור הוצאת אוניברסיטת אוקספורד. בהמשך היא עבדה עבור המגזין Asiaweek, שם הכירה מלומד אוסטרלי בשם Geremie Barmé, איתו התחתנה בהמשך. בני הזוג עברו, ב-1986, לקנברה, אוסטרליה.
מיכאיל טאניץ'
מיכאיל טאניץ' (ברוסית: Михаил Исаевич Танич; 15 בספטמבר 1923, טגנרוג - 17 באפריל 2008, מוסקבה) היה משורר רוסי וסובייטי, זוכה תואר אמן העם (2003).
חייו
ביולי 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, טאניץ' גויס לצבא האדום ונשלח לבית הספר לתותחנים. לאחר סיום ההכשרה הוא נשלח לחזית ולחם כמפקד צוות תותח. את המלחמה סיים את הלחימה בשטח גרמניה. על אומץ ליבו בלחימה עוטר בעיטור כוכב האדום ועיטור התהילה מדרגה השלישית על גבורה בקרב.
לאחר שחרור מהצבא הוא חזר לרוסטוב על דון והחל לימודי הנדסה. בשנת 1947 הוא נעצר באשמת "תעמולה אנטיסובייטית" - בשיחת חברים הוא סיפר על כך שכבישים ומקלטי רדיו בגרמניה טובים יותר מאלו מתוצרת ברית המועצות. בעקבות האישום הוא נשלח למחנות גולג לתקופה של 6 שנים.
לאחר השחרור טאניץ' התמקם בסחלין ועבד בחברת בנייה המקומית. באותן השנים הוא החל לפרסם שירים בעיתונות המקומית תחת שם עט "טאניץ'" והתגרש מאשתו הראשונה.
בשנת 1954 הוא התחתן בפעם השנייה. בשנת 1956 טאניץ' זוכה מכל אשמה והזוג הצעיר עבר למוסקבה. בשנת 1959 יצא לאור ספר שירים הראשון של המשורר.
פעילות אמנותית
בתחילת שנות ה-60 אחד משירי טאניץ' ("עיירת הטקסטיל") הולחן על ידי יאן פרנקל וזכה לפופולריות רבה. מפגש זה של המשורר עם המלחין היה פריצת דרך בקריירה של טאניץ'. לאור ההצלחה מלחינים נוספים (ניקיטה בוגוסלובסקי, אוסקר פלצמן, ולדימיר שאינסקי החלו להלחין שירים לפי מילים של טאניץ'.
בשנת 1963 הולחן שירו "החתול השחור" שזכה להצלחה רבה, אף על פי שהשמעתו בטלוויזיה נאסרה תוך זמן קצר.
בשנות ה-80 טאניץ' שיתף פעולה עם ריימונד פאולס ודוד טוכמנוב ושיריו בוצעו על ידי אדיתה פייכה, ולנטינה טולקונובה ולריסה דולינה. אחד השירים המפורסמים היה שיר "קומרובו" בביצוע איגור סקלייאר.
בשנת 1990 טאניץ' הקים את להקת "לסופופל". במהלך השנים הלהקה הוציאה מעל 20 תקליטים בהם ביצעה מעל ל-300 שירים של טאניץ'.
הזמר והמלחין הרוסי איגור ניקולייב, יליד סחלין, התיידד עם טאניץ' כאשר הגיע למוסקבה, ומילים של המשורר היו בסיס לשירים ראשונים של הזמר.
מאז תחילת תחרות שירים טלוויזיונית "שיר השנה" בשנות ה-70, פזמונים עם מילים של טאניץ' זכו בתחרות כל שנה.
במהלך כל התקופה טאניץ' המשיך להוציא לאור ספרים עם שיריו ובסך הכול פרסם כ-20 ספרים. בשנת 2000 הוא פרסם ספר זכרונות.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה 2012
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה 2012 נערך ב-27 במאי 2012 ברויאל פסטיבל הול בלונדון. שמות המועמדים פורסמו ב-24 באפריל 2012.
זוכים ומועמדים
שמות הזוכים מופיעים ראשונים בכתב מודגש.
השחקן הטוב ביותר
דומיניק וסט - "מבוגר אחראי" (ITV)
השחקנית הטובה ביותר
אמילי ווטסון - "מבוגר אחראי" (ITV)
שחקן המשנה הטוב ביותר
אנדרו סקוט - "שרלוק" (BBC One)
שחקנית המשנה הטובה ביותר
מוניקה דולן - "מבוגר אחראי" (ITV)
הופעת הבידור הטובה ביותר
גרהם נורטון - "המופע של גרהם נורטון" (BBC One)
ההופעה הקומית הנשית הטובה ביותר
ג'ניפר סונדרס - "פשוט נהדרת" (BBC One)
ההופעה הקומית הגברית הטובה ביותר
דארן בויד - "מרגל" (Sky One)
דרמה יחידה
Random (ערוץ 4)
מיני-סדרה
This Is England '88 (Channel 4)
סדרת הדרמה הטובה ביותר
The Fades (BBC Three)
אופרת סבון ודרמה המשכית
קורוניישן סטריט (ITV)
תוכנית בינלאומית
הממשלה (BBC Four)
Factual Series
Our War (BBC Three)
Single Documentary
Terry Pratchett: Choosing to Die (BBC Two)
Features
The Great British Bake Off (BBC Two)
Reality and Constructed Factual
Young Apprentice (BBC One)
אקטואליה
Undercover Care: The Abuse Exposed (BBC One)
סיקור חדשותי
Channel 4 News: Japan Earthquake (Channel 4)
תוכניות ספורט ותוכניות בשידור חי
חתונת הנסיך ויליאם וקתרין מידלטון (BBC One)
ניו מדיה
Psychoville (BBC Online)
תוכנית בידור
Derren Brown: The Experiments (Channel 4)
תוכנית קומית
Stewart Lee's Comedy Vehicle (BBC Two)
קומדיית מצבים
Mrs. Brown's Boys (BBC One)
פרס חביב הקהל של יוטיוב
Celebrity Juice (ITV2)
D.A.F.T.: A Story About Dogs, Androids, Firemen and Tomatoes
DAFT: A Story About Dogs, Androids, Firemen and Tomatoes הוא אוסף וידאו קליפים של צמד המוזיקה האלקטרונית הצרפתי דאפט פאנק, שיצא לאור ב-28 במרץ 2000 ובו קליפים של שש רצועות מתוך אלבומם Homework. אף שכותרתו נובעת מהופעתם של כלבים ("Da Funk" ו-"Fresh"), אנדרואידים ("Around the World"), כבאים ("Burnin'") ועגבניות ("Revolution 909") בסרטונים, אין עלילה מגובשת המחברת בין אף אחד מהסרטונים.
הסרטון כולל חמישה סינגלים ורצועת אלבום מתוך אלבום הבכורה שזכה לשבחים, Homework. כל אחד מהקליפים כולל סרט תיעודי על ה"הפקה", למעט רצועת האלבום "'Rollin' & Scratchin", שהקליפ שלו הוא בסך הכל הופעה חיה בלוס אנג'לס, קליפורניה.
זאב טיבטי
זאב טיבטי (שם מדעי: Canis lupus chanco; ידוע גם כזאב מונגולי או זאב צמרירי), הוא תת-מין של זאב אפור המצוי ברחבי מרכז אסיה - ממנצ'וריה ועד תת-היבשת ההודית. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1863 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי. בטיבט ובלדאק הוא מכונה "צ'אנקו" (chánkú) או "שאנקו", וזהו המקור לשמו המדעי.
הזאב הטיבטי נחשב בעבר על ידי מספר מדענים כבעל הסבירות הגבוהה ביותר להיות האב הקדמון של כלב הבית; זאת על בסיס גודלו הקטן יחסית, וכן על בסיס המורפולוגיה של הלסת התחתונה שלו אשר זהה לו ולכלב הבית אך אינה נמצאת אצל שאר תת-המינים של הזאב. תאוריה זאת הופרכה לאחר מחקר על הגנום של הכלבים אשר הוכיח שמקורם באוכלוסייה נכחדת של זאבים ולא באחד מתת-המינים הקיימים כיום. חלק מהטקסונומים סבורים שהזאב הטיבטי זכאי לקבלת מעמד של מין נפרד בסוג כלב.
טקסונומיה
הזאב הטיבטי תואר מדעית לראשונה על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי בשנת 1863, לאחר שקיבל עור של זאב עבור המוזיאון הבריטי מאזור טרטארי הסיני. גריי קרא לו זאב הזהב, ותיאר אותו כדומה לזאב אירואסייתי במדידות השיניים ובעצמות הבולטות, אך אם רגליים קצרות יותר, ופרווה אדמדמה באזור האוזניים, הצלעות והגפיים. בשנת 1923, הזואולוג היפני יושיו אייב הציע להפריד את הזאבים הטיבטים של חצי האי הקוריאני לתוך תת-מין נפרד שיקרא "Canis lupus coreanus" על בסיס הפרצוף הצר שלהם. הבחנה זו הייתה שנויה במחלוקת על ידי הזואולוג רג'ילנד פוקוק שטען שמדובר בוויריאציה מקומית של אוכלוסיית הזאב בסין ולא באוכלוסייה ייחודית גנטית המצדיקה מעמד נפרד. מלבד ההבחנה המורפולוגית המפוקפקת, טקסונומים מאוחרים יותר דחו את הסיווג של אייב בטענה שמדובר בטקסונומיה עממית על רקע לאומני.
בשנת 2009, הזאב הטיבטי נמצא כבעל מעמד גנטי ייחודי אשר מספיק כדי להחשיבו כמין נפרד. בשנת 2011, מחקר גנטי נוסף מצא כי הזאב הטיבטי יכול להיות אילן נפרד בקלדוגרמה של תת-המינים של הזאב, אולם בו זמנית העריך שיש לחלק את הזאבים במרכז אסיה לשני תת-מינים: זאב טיבטי וזאב מונגולי. יש הסוברים שהאוכלוסייה באזור ההימלאיה מהווה תת-מין או מין נפרד תחת השם זאב ההימלאיה. בשנת 2013, מחקר גנטי נרחב שכלל רצפי DNA של כלבים וזאבים ובכללם הזאב הטיבטי, הצביע על פילוגנטיקה רחוקה מאוד מהזאבים האפורים. על פי מחקר משנת 2016 על רצף הגנום של זאבים וכלבים ברחבי העולם, נמצא שאוכלוסיית הזאב הטיבטי התפצלה בזמן קדום משאר זאבי העולם הישן, והיא סובלת מתופעת צוואר בקבוק גנטי אשר נגרמה אולי בתקופה קדומה על ידי אובדן בית הגידול או מחמת בידוד גנטי כתוצאה מקרחונים. במהדורה השלישית של הספר מיני יונקים של העולם משנת 2005 לא התייחסו לזאב המונגולי והטיבטי כתת-מינים נפרדים, בניגוד ל־NCBI.
אנטומיה
צבע הפרווה של הזאב הטיבטי משתנה עונתית: בעוד שבקיץ המראה הכללי של הפרווה הוא זהוב-כתום הנוטה לגוון חולי או לבן, בפרוות החורף, הגב והזנב מקבלים גוונים שחורים, לבנים ואפורים היוצרים מעין אוכף כהה השתרע מהכתפיים למותניים. הרגליים לרוב יהיו בהירות ולעיתים יהיה בחזית שלהן פס כהה. האוזניים שלו בצבע אפור או חום עמוק, ועל פרצופו ומתחו יש בחורף כתם כהה ודהוי. בנוסף, ישנם כתמים שחורים שמשתרעים מתחת לעין לעבר האוזניים והלחיים הלבנות. הסנטר נע בין שחרחר מעט ללבנבן.
תפוצה ובית גידול
בין 1847 ל-1923, הזאבים הטיבטים תוארו תחת שמות מדעיים שונים ממספר מקומות באזור הטרטארי במרכז אסיה, כגון מטיבט, קשמיר, מדבר גובי, ליד סיאול שבקוריאה הדרומית. טווח התפוצה הנוכחי של המין כולל את הרי פמיר באזור טורקסטן (בשטח של טג'יקיסטן, קירגיזסטן וקזחסטן), הרי טיין שאן, בכל רחבי מישורי העשב העצומים במונגוליה ובצפון ומרכז סין העממית (סצ'ואן, יונאן, מנצ'וריה, שאאנשי, ועוד); כמו כן הוא מצוי בחצי האי הקוריאני, ברמה הטיבטית והאזורים ההיסטוריים של טיבט, דרום מרכז רוסיה (כולל סיחוטה-אלין), וככל הנראה גם בקזחסטן, אוזבקיסטן וטורקמניסטן עד לים הכספי.
במערב הרי ההימלאיה התרחשותו ידועה בצפון הודו מג'אמו וקשמיר, הימאצ'ל פרדש, מחוז צ'יטרל שבפקיסטן ואולי גם בצפון אפגניסטן ואיראן. עד תחילת המאה ה-20, הזאב היה מצוי גם על המורדות הדרומיים של הרי ההימלאיה בנפאל ובהוטן, וכן בשבע האחיות ובצפון בורמה. הוא בין 2005 ל-2008, היו תצפיות של זאבים באחו מעל קו העצים בפארק הלאומי נאנדה דווי שבאוטראקהאנד. בנובמבר 2013, זאב טיבטי צולם בגובה של 3,500 מטר מעל פני הים באוטראקהאנד. על פי מחקרים חדשים, אוכלוסיית הזאב בהרי ההימלאיה משתייכת למין או תת-מין נפרד בשם זאב ההימלאיה.
בית הגידול של הזאב הטיבטי מגוון למדי, והוא כולל ערבה ומישורי עשב, אזורים הרריים וסלעיים (מורדות ההימלאיה), אזורים צחיחים כמו מדבר גובי ומדבריות מונגוליה וקזחסטן, ואזורים מיוערים במנצ'וריה, קוריאה ומרכז סין. הטמפרטורות בתחומי המחייה שלו בחורף מגיעים עד למינוס 20, ובקיץ הן נעות בין 0 ל-30 מעלות; כמות המשקעים הממוצעת נעה בין 5 ל-1,000 מילימטר לשנה על פני התפוצה הרחבה שלו.
אקולוגיה
הזאב הטיבטי פחות חברתי מתת-מינים אחרים: הוא נוהג בדרך כלל לצוד ביחיד או בזוגות, לפעמים בקבוצות של שלושה זאבים, ורק לעיתים רחוקות בלהקה גדולה ומסודרת. הזאב אינו פעיל לילה, אם כי הוא נוהג לנוח במשך השעות החמות של היום. פריטי הטרף הנצודים בהרחבה במשך כל השנה הן הארנבות, מרמיטות ניצודות בעיקר בקיץ, ומספרים גדולים של צבאים מונגולים, צבאים טיבטים וכבשים נופלים טרף לידי הזאב בחורף כאשר השלג העמוק מגביל את הניידות שלהם. הזאבים מצליחים רק לעיתים רחוקות לתפוס כבשי בר כמו כבש ארגאלי וכבש כחול מצוי או יעל סיבירי, מחמת הזריזות היוצאת דופן שלהם במורדות הסלעים וההרים. פריטי טרף פוטנציאליים אחרים הם אנטילופות טיבטיות, איילי ת'ורולד, איילים סיביריים, סאיגות, איילים קנדים, איילי סיקה, איילי מושק, צבאי פרז'וואלסקי, גוראלים, סרואים, אלקרנים, מונטיאקים סיניים, טאקינים, חזירי בר, פראים וקיאנגים. הזאבים הטיבטים נוהגים לבצע פשיטות לתוך כפרים ומגורי אדם עבור בעלי החיים המקומיים שבמהווים טרף קל; התנהגות זאת צפויה יותר בחורף שאז המזון פחות זמין. ב-3 כפרים בשמורת הטבע גיה-מירו בלדאק, הזאבים הטיבטים היו המזיקים הגדולים ביותר מבין הטורפים באזור, וכ-60% מטריפת בעלי החיים הביתיים בוצעה על ידם - יותר מנמר השלג ושונר צפוני. עיזי הבית היו הטרף השכיח ביותר עבור הזאבים (32%), לאחר מכן כבשים (30%), יאקים מבויתים (15%) וסוסים (13%); עם זאת, ביחס לשכיחותם של בעלי החיים המקומיים, סוסים ניצודו יותר מעיזים. על פי מקורות היסטוריים, הזאבים הרגו מדי פעם ילדים בלאדק; בקוריאה, דווח שב-1928 הזאבים הרגו בני אדם יותר מטיגריסים, נמרים, דובים וחזירי בר גם יחד.
מצב
האיומים על הזאבים כוללים הרעלה, רדיפה וציד מכוון על ידי המקומיים בשל הנזקים הכבדים שהם גורמים לחיות הבית; פיצול בית הגידול וחדירה אנושית עשויים להשפיע לטווח הארוך על הזאבים בשל חוסר יכולת של השטח המפוצל לתמוך באוכלוסיית זאבים גדולה מבחינת משאבי טבע. הזאבים ניצודים באזורים רבים עבור פרוותם העבה והמחממת. בעבר הלא רחוק, כ-5,000 זאבים היו ניצודים מדי שנה. שיטה פופולרית בציד הזאבים הייתה על ידי שימוש בעיט הזהוב אשר תוקף את הזאב מלמעלה ונועץ בו את טרפיו המעוקלים והחדים. אוכלוסיות הזאב הטיבטי בבהוטן, הודו, נפאל ופקיסטן רשומות בCITES כמוגנות.
אומדן האוכלוסייה העולמי של הזאבים הטיבטים הוא בסביבות 70,000 פרטים.
אני מת
אני מת הוא שיר שכתב יורם טהרלב, הלחין מתי כספי וביצעה להקת פיקוד הדרום. השיר התפרסם ב־1970 כאחד משיריה הבולטים והמצליחים של תוכנית הלהקה "מעוז א' א'". הסולנים היו מתי כספי, גדי אורון ויעקב נוי.
ב־2022 התפרסם חלקו השני של מיזם המחווה ליורם טהרלב "יעלה ויבוא", ובו ביצע יוני בלוך גרסת כיסוי לשיר, לראשונה בתוספת קולות נשיים.
רקע וכתיבה
"מעוז א' א'" הייתה התוכנית השלישית של להקת פיקוד הדרום מאז הקמתה מחדש לאחר מלחמת ששת הימים. כבר עם תחילתה פעילותה ב־1968 זכתה הלהקה להצלחה רבה והפכה לאחת הלהקות הפופולריות ביותר מבין הלהקות הצבאיות. הצלחת הלהקה המשיכה גם בתחילת שנות ה־70 ופעילותה נעשתה גם בעידודו ותמיכתו של אלוף הפיקוד החדש, אריאל שרון. הלהקה אף זכתה שנתיים ברציפות (1970–1971) בפרס כינור דוד, שהיה אחד הפרסים הנחשבים ביותר בתרבות הישראלית עד שנות ה־80.
דראגן סטויקיץ'
דראגן סטויקיץ' (בקרואטית: Dragan Stojkić; נולד ב-7 באוקטובר 1975) הוא כדורגלן עבר בוסני ששיחק בעמדת השוער.
אני מת
רקע וכתיבה
במאי התוכנית היה אברהם דוד, והמנהל המוזיקלי שלה היה רפי בן-משה. הקו המוזיקלי שהתגבש בתוכנית המשיך גם בתוכניות הבאות, והיא לוותה בכוריאוגרפיה של יעקב ("יענקל'ה") קלוסקי, כוריאוגרפיה שהפכה את התוכנית ואת הבאות אחריה למיני מחזמר. התוכנית כללה כמה להיטים. חברי הלהקה מתי כספי, גדי אורון ויעקב נוי זכורים מהתוכנית כ"שלושת השמנים". חברי השלישייה שרו בתוכנית שני שירים שהלחין כספי, "שלוש רגליים" ו"אני מת", כשהם לבושים בתלבושות ששיוו להם חזות גדולה. בנוסף לשירים הם ביצעו גם מערכונים ופנטומימה. השלישייה עבדה קשה בנסיעות רבות להופעות במוצבים בשלהי מלחמת ההתשה, משום שהצבא העדיף לשלוח שלושה חיילים למוצבים במקום להוציא להקה במשאית.
את "אני מת" הלחין מתי כספי, והוא הציע את השיר ללהקה. באותה התקופה הלהקות הצבאיות נהגו לעבוד עם כמה מלחינים ותיקים ומוערכים, ולא היה נהוג שחברי הלהקה יציעו שירים. הדבר היה כה חסר תקדים עד שרפי בן-משה ביקש (וקיבל) את הסכמתו של יורם טהרלב למהלך.
דראגן סטויקיץ'
קריירה
בינואר, סטויקיץ' חתם בנ.ק. זאגרב. בהמשך, סטויקיץ' שיחק במרסוניה סלאבונסקי ברוד ושיבניק.
אני מת
רקע וכתיבה
טהרלב תיאר את השיר כ"שיר חושני של חייל המחכה לחופשה כדי לפגוש את חברתו".
דראגן סטויקיץ'
קריירה
בינואר, סטויקיץ' חתם בלוץ'-אנרגיה מליגת העל הרוסית.
ב-22 בינואר 2009, סטויקיץ' חתם במ.ס. אשדוד מליגת העל. ב-31 בינואר, סטויקיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-2 לבית"ר ירושלים. בעונת 2010/2011, סטויקיץ' איבד את מקוממ בהרכב ובקיץ, סטויקיץ' חתם בהפועל אשקלון.
אני מת
רקע וכתיבה
לשיר הופק וידאו קליפ בבימויו של שמואל אימברמן באחד הקליפים הראשונים שצולמו לטלוויזיה הישראלית. טהרלב נזכר שהקליפ "נראה מצחיק ומפתיע ביותר" על מסכי הטלוויזיה שלפני עידן הקליפים.
דראגן סטויקיץ'
קריירה
לאחר מכן, סטויקיץ' שיחק בזמאי מקארסקה וקרואטיה זמייאבצי. בגיל 39, סטויקיץ' פרש מכדורגל
אני מת
רקע וכתיבה
עוד כשהיו חיילים בלהקה הקליטו כספי, אורון ונוי תקליט בשם "לא אכפת להם" בחברת "פונוקול" (שנקראה אז "פונודור"). לאחר שחרורם מהצבא שינו השלושה את שמם לשלישיית "לא אכפת להם", פרסמו את התקליט והחלו להופיע יחד בשיריו.
דראגן סטויקיץ'
קריירה
במרץ, סטויקיץ' רשם את הופעתו היחידה בנבחרת בוסניה והרצגובינה במשחק ידידות נגד.
אני מת
הצלחה
השיר צעד במצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל בסביבות יוני–אוגוסט 1970, ובשיאו הגיע למקום החמישי.
יוני בלוך (2021)
המוזיקאי יוני בלוך הקליט גרסת כיסוי לשיר במסגרת יעלה ויבוא – פרויקט המחווה לשירי יורם טהרלב (חלק ב'). הסינגל בביצוע בלוך פורסם ב־12 באוגוסט 2021, והוא נכלל בחלק ב' של המיזם, שהאלבום שלו התפרסם ב־4 בינואר 2022. לראשונה שולבו בשיר קולות רקע נשיים.
ביקורת
המבקר יוסי חרסונסקי כתב:.
ישיבת השרון
ישיבת השרון היא ישיבה קטנה שפעלה ברמת השרון.
הישיבה הוקמה בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 על ידי הרב בנימין מובשוביץ, רבה של הרצליה, ואחיינו הרב יעקב אדלשטיין, רבה של רמת השרון. השניים קיבלו את תמיכתו של החזון איש, שאף תרם להקמת הישיבה. לתכנון בניין הישיבה הוזמן האדריכל צבי תורן. הישיבה החלה את פעילותה עם גרעין של שלושה תלמידים. בראש חודש כסלו תשי"ג (1952) ביקר החזון איש בישיבה וערך מבחן פומבי לתלמידיה. הוא הביא עמו את הנדיב יעקב הלפרין כדי לעודדו לתמוך בישיבה. שלושה שבועות לאחר מכן נפטר הרב מובשוביץ, והרב אדלשטיין נותר לעמוד בראשות הישיבה לבדו. לצדו כיהן כר"מ הרב יצחק יחיאל יעקובוביץ, כר"מ ובתפקיד מנהל הישיבה שימש בנו של הרב מובשוביץ, הרב בן ציון מובשוביץ.
שנות ה-60 היו שנות השיא של הישיבה. באמצע שנות ה-60 שב מארצות הברית הרב דב שוורצמן, הרב אדלשטיין הזמינו לכהן כר"מ בישיבה ויסד עבורו שיעור מיוחד שהורכב מבוגרי שיעור ג'. כמו כן שימש כר"מ בישיבה הרב עזרא נוביק. במשך שנה כיהן בה כמנהל רוחני מאיר וונדר.
בשנות ה-70 הועם זוהרה של הישיבה ועם הזמן חדלה מפעילות. במבנה הישיבה נעשו פעולות תורניות שונות. על פי עצת הרב שך, נמכר שטח הישיבה ליזמים פרטיים וסכום הכסף נשמר בקרן מיוחדת למימון פעילות תורנית. בעשור הראשון של המאה ה-21 הקים נכדו של הרב בנימין מובשוביץ, הרב דניאל יעקובוביץ, את ישיבת "נחלת בנימין" במודיעין עילית, על שם סבו. הישיבה מתוחזקת מהקרן האמורה.
בין בוגרי הישיבה: הרב שלום נגר, הרב פנחס קורח והרב חיים רבי, ראש ישיבת עטרת חכמים בחולון.
דניאל לובצקי
דניאל לובצקי (באנגלית: Daniel Lubetzky, יליד 1968) הוא יזם, סופר ואקטיביסט, מקסיקני-אמריקאי ממוצא יהודי. מייסד ומנכ"ל של חברת החטיפים Kind LLC המעסיקה כ-500 עובדים.
קורות חיים
דניאל נולד בשנת 1968 כבן של ניצול שואה יהודי מקסיקני. הוא גדל במקסיקו סיטי, שם התחנך בעברית, ספרדית, אנגלית ויידיש. כנער, הוא עבר עם משפחתו לארצות הברית שם קיבל תואר ראשון בכלכלה ויחסים בינלאומיים, מאוניברסיטת טריניטי שבסן אנטוניו, טקסס. בנוסף, למד לובצקי בישראל ובצרפת וב-1993 קיבל תואר J.D מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת סטנפורד.
לובצקי תומך במפלגה הדמוקרטית בארצות הברית. בשנת 2012 תרם ל-"Obama for America", ל-"Obama Victory Fund" ולוועדה הדמוקרטית הלאומית (DNC). בשנת 2015 ברק אובמה ושרת המסחר האמריקאית פני פריצקר הגדירו את לובצקי "שגריר נשיאותי ליזמות עולמית".
בשנת 2015 לובצקי היה המשקיע העיקרי של תנועת V15 שפעלה כדי למנוע את בחירתו של בנימין נתניהו לראשות ממשלת ישראל בבחירות לכנסת ה-20.
בן דודו הוא צלם הקולנוע זוכה פרס אוסקר, עמנואל לובצקי. השווי הנקי שלו הוא $1.2 מיליארד.
יחסי אוקראינה–הונגריה
יחסי אוקראינה–הונגריה הם יחסי החוץ בין הונגריה לבין אוקראינה. אורך הגבול בין המדינות הוא 128 ק"מ.
היסטוריה
בשנת 1990 הגיע נשיא הונגריה, ארפאד גנץ, לביקור רשמי באוקראינה הסובייטית, שם קיים שיחות עם הנהגת הרפובליקה הזו שהייתה חלק מברית המועצות. בדצמבר 1991 הכירה הונגריה בעצמאות אוקראינה מברית המועצות וכוננה יחסים דיפלומטיים עם מדינה זו. בשנת 1993 נפתחה בקייב שגרירות הונגריה, לאחר חתימת הסכם שכנות טובה ושיתוף פעולה.
בשנת 2017 איימה הונגריה לחסום את הליך הצטרפותה של אוקראינה ל, בשל העובדה שלדברי הצד ההונגרי המדינה השכנה פוגעת בזכויות הלשוניות של המיעוטים. ממשלת הונגריה מצדיקה את דאגתה בכך שכ-150 אלף הונגרים אתניים מתגוררים באוקראינה, ומהווים כ-12% מאוכלוסיית מחוז זקרפטיה. במרץ 2018 הודיעה קייב על כוונתה לפרוס כ-1,000 חיילים של הכוחות המזוינים בגבול עם הונגריה בגלל הסכסוך המתמשך על הגנת זכויותיהם של תושבי הונגריה במערב אוקראינה.
יחסי סחר
בשנת 2017 היקף הסחר בין המדינות גדל ב-31.2% (ב-629.0 מיליון דולר) לעומת השנה הקודמת והסתכם בכ-2.684 מיליארד דולר. בינואר–פברואר 2018 הסתכם מחזור המסחר ב-483.6 מיליון דולר (עלייה של 46.4% בהשוואה לשנת 2017). בשנת 2017 השקיעה הונגריה 796.0 מיליון דולר בכלכלה האוקראינית, שהם 2.0% מכלל ההשקעות הישירות הזרות בחו"ל, ואוקראינה השקיעה 17.5 מיליון דולר בכלכלה ההונגרית.
הידעוני
הידעוני (אנגלית: The Necromancer) הוא רומן פנטזיה משנת 2010, הרביעי בסדרת הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות שנכתבה על ידי מייקל סקוט. הספר עוסק בעלילותיהם של התאומים ג'וש וסופי ושל האלכימאי בן האלמוות ניקולס פלמל. שמו בא משם הדמות ג'וש ניומן והוא והפך לרב מכר לילדים ולנוער.
עלילה
בספר זה חוזרים התאומים לבית של דודתם אגנס, שם הם פוגשים את איפה, אשת הצללים, אחותה התאומה של סקתך שבאה לחפש אותה, ואז ניטן, החבר של איפה. בעזרת ניטן איפה חוטפת את סופי, וג'וש הולך לניקולס ופרנל כדי להחזיר אותה. איפה שואלת את סופי על אחותה וסופי מגלה לה שסקתך וז'אן ד'ארק נשאבו כנראה לעבר.
הם פוגשים את ג'וש, ניקולס ופרנל, ואיפה מחליטה לעזור להם כדי להציל את אחותה. אחר כך, ביחד הם הולכים לפרומתאוס הקדמון אשף האש ואחיה של מכשפת עין דור כדי שילמד את ג'וש את קסם האש. באותו זמן סקתך וז'אן כלואות בעולם פרהיסטורי ונלחמות ביצורים שנכחדו לפני שנים רבות. בינתיים ג'ון די בורח לאחר שלא הצליח לתפוס את ניקולס והתאומים, ואדוניו רוצים להעניש אותו עונש חמור. הוא בורח אל בת האלמוות וירג'יניה דייר שלפי השמועות אפילו הביאה למותו של אדונה הקדמון, מאחר שהבטיח לה דברים בלתי-אפשריים.
מרתיו מזמין אותם לבוא איתו לדנו טליס, בגלל שאם הם לא יהיו שם וילחמו בקדמונים, האי לא ישקע והאנושות לא תתקיים. אצל פרומתאוס, סופי, ניקולס ופרנל מתעוררים ומגלים שג'וש נעלם. פרנל וסופי משתמשות בגולגולת בדולח מיוחדת שיכולה לעקוב אחרי בני אדם באמצעות ההילה בשביל לראות דרך עיניו של ג'וש. הם רואים את ג'וש מגיע לדי, ודי מציע לג'וש שהוא ילמד אותו את קסם הידעונות שיכול לזמן מתים ולדבר איתם, אך לשם כך יצטרך ג'וש לזמן את קואטליקו הארכונית. ג'וש מסכים ומתחיל בזימון ודי מתכנן לתת לקואטליקו את ג'וש למאכל, בגלל שאם לא תאכל את ג'וש היא הייתה אוכלת את די. סופי, ניטן ואיפה יוצאים כדי לעצור את די, אך כשהם מגיעים לדירה הם מגלים שג'וש כבר זימן את הארכונית. סופי נלחמת בארכונית וג'וש מנסה לעצור אותה משום שהוא חושב שקואטליקו יפהפייה (קואטליקו הייתה מכוערת ומרושעת אבל די כישף את ג'וש והוא ראה את קואטליקו כיפהפייה, כמו שהייתה פעם) ושפרנל, ניקולס, איפה וניטן הם הרעים (הוא לעולם לא יחשוב שסופי רעה, אבל הוא חושב שכל עוד היא עם בני הזוג פלמל היא לא חושבת בהיגיון). לבסוף מצליחה איפה לגרור את קואטליקו לעולם הערפילים שלה אך נלכדת ביחד איתה. ג'וש, די ודייר בורחים וכך גם סופי וניטן.
היאנגה אמבוק
היאנגה מנאנגה אמבוק (בצרפתית: Hianga'a Mananga Mbock; נולד ב-28 בדצמבר 1999 בברסט שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ברסט מליגת העל הצרפתית.
קריירת מועדונים
אמבוק גדל במחלקות הנוער של AS ברסט וברסט. בשנת 2017 החל לשחק בקבוצת המילואים של ברסט. ב-20 באוקטובר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון על מץ במסגרת גביע הליגה הצרפתית לעונת. ב-23 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, בתיקו 1-1 נגד נאנט במסגרת המחזור ה-14 בליגה לעונת 2019/2020. ב-11 בינואר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 5-2 על טולוז במסגרת המחזור ה-20 בליגה.
ב-31 באוגוסט 2022 הושאל אמבוק למשך עונת לקן מליגת המשנה הצרפתית. הוא ערך 24 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שער אחד.
קתרין יונסדוטיר
קתרין יונסדוטיר (באיסלנדית: Katrín Jónsdóttir; נולדה ב-31 במאי 1977) היא כדורגלנית עבר איסלנדית ששיחקה כבלמית. קתרין היא סגנית מלכת ההופעות של נבחרת איסלנד בכל הזמנים, כשלזכותה 133 משחקים שנפרסו על פני 19 שנים.
קריירה
קתרין נולדה במאי 1977 בבירת איסלנד, רייקיאוויק. כשהייתה בת 14 בלבד היא הצטרפה לקבוצת הכדורגל יו.בי.קיי, וכבר בעונתה הראשונה זכתה עם הקבוצה באליפות הליגה. ב-9 במאי 1994, כשהיא מעט לפני גיל 17, ערכה קתרין את הופעת הבכורה שלה בנבחרת איסלנד, בניצחון 1-4 על סקוטלנד. במקביל, היא המשיכה לשחק גם בנבחרת הצעירה של המדינה.
בתחילת 1995 עברה קתרין לשחק במשך עונה אחת בשטיארנן, ולאחר מכן חזרה ליו.בי.קיי, עימה זכתה באליפות ב-1996. שנתיים לאחר מכן היא עזבה את איסלנד והצטרפה לקולבוטן מהליגה הנורווגית, שם שיחקה לצד סילבי ז'אן הישראלית. בסוף עונתה הראשונה בקולבוטן, קיבלה קתרין את פרס כדורגלנית השנה באיסלנד, לאחר שהצליחה להוביל את הקבוצה עד לגמר הגביע הנורווגי. היא שיחקה בקולבוטן במשך שמונה עונות רצופות, למעט גיחות קצרות לליגה האיסלנדית ב-1999 ו-2004. בזמן זה היא זכתה עם הקבוצה בשתי אליפויות, ואף הגיעה איתה עד לרבע גמר ליגת האלופות ב-2003.
ב-2006 חזרה קתרין לליגה האיסלנדית וחתמה ב-וואלור רייקיאוויק. שנה לאחר מכן היא מונתה לקפטנית הנבחרת, והובילה אותה להשתתפות היסטורית באליפות אירופה 2009. באליפות עצמה, שנערכה בפינלנד, שובצה הנבחרת לבית קשה עם גרמניה, נורווגיה וצרפת, והפסידה את כל שלושת משחקיה. קתרין פתחה בהרכב הראשון בכל שלושת המשחקים ולא החמיצה אף דקת משחק.
לאחר סיום עונת 2010, בה זכתה עם וואלור באליפות החמישית ברציפות, עזבה קתרין את איסלנד והצטרפה ליורגורדן מליגת העל השוודית. שנה אחר כך הצליחו האיסלנדיות להפתיע ולהעפיל עד לגמר גביע אלגארבה (אחד מטורנירי הנשים החשובים בעולם), בו הפסידו 4-2 לארצות הברית. קתרין, שכבשה שער אחד במהלך הגביע (בשלב הבתים נגד שוודיה), שימשה כקפטנית הנבחרת בגמר ובטורניר כולו.
בינואר 2013 עזבה קתרין את יורגורדן, וחתמה לעונה אחת באומאו, שבעבר נחשבה לאחת מקבוצות הנשים הטובות באירופה. באותה שנה היא השתתפה בטורניר הבינלאומי האחרון בקריירה שלה - אליפות אירופה שנערכה בשוודיה. את שלב הבתים של האליפות סיימו האיסלנדיות במקום השלישי עם מאזן של ארבע נקודות, אך העפילו לרבע הגמר בתור אחת משתי הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר שסיימו במקום השלישי. ברבע הגמר הן פגשו את שוודיה המארחת, הובסו 4-0 והודחו מהטורניר. לאחר הטורניר, הודיעה קתרין על פרישתה מכדורגל.
חיים אישיים
בזמן ששיחקה בליגה הנורווגית, סיימה קתרין את לימודי הרפואה שלה, ולאחר פרישתה החלה לעבוד כרופאה פנימאית.
באוגוסט 2009 נישאה קתרין לכדורגלן נבחרת איסלנד לשעבר, תורוואלדור סיגביורנסון. כיום, מתגוררים השניים בסטוקהולם ביחד עם ביתם המשותפת.
צ'אצ'אק
צ'אצ'אק (בסרבית: Čačak; באותיות קיריליות: Чачак) היא בירת מחוז מוראביצה, והעיר השמינית בגודלה בסרביה. העיר ממוקמת במערב המדינה, על גדת נהר זאפדנה מוראבה, ומרוחקת כ-144 קילומטרים מעיר הבירה בלגרד.
כמוסה
כְּמוּסָה (בלועזית: קַפְּסוּלָה; באנגלית: capsule) היא מנת תרופה או תוסף מזון במעטפת יציבה יחסית, המאפשרת צריכה פומית או כפתילה רפואית.
שני סוגי הכמוסות העיקריים הם: שני סוגי הכמוסות האלה מיוצרים מתמיסה מימית, של חומרים מקרישים (בעיקר ג'לטין) או רב-סוכרים צמחיים או נגזרותיהם.
לעיתים מוסיפים לתמיסה המקרישה גם מרככים כגון גליצרין או סורביטול להפחתת קשיחות הכמוסה, חומרי צבע, חומרים משמרים, חומרי פירוק, חומרי סיכה וחמרי גימור.
מאז פיתוחן, ראו בהן הצרכנים כאמצעי היעיל ביותר לצריכת תרופות.
פראם
פִּרְאָם היה מלך ירמות הכנענית. הוא נמנה עם חמשת מלכי האמורי שהביס יהושע בן נון כשנחלץ לעזרתם של תושבי העיר גבעון בני בריתו, כפי שכתוב: "וַיִּשְׁלַח אֲדֹנִי צֶדֶק מֶלֶךְ יְרוּשָׁלַ‍ִם אֶל הוֹהָם מֶלֶךְ חֶבְרוֹן וְאֶל פִּרְאָם מֶלֶךְ יַרְמוּת וְאֶל יָפִיעַ מֶלֶךְ לָכִישׁ וְאֶל דְּבִיר מֶלֶךְ עֶגְלוֹן לֵאמֹר. עֲלוּ אֵלַי וְעִזְרֻנִי וְנַכֶּה אֶת גִּבְעוֹן".
לפי המסופר בספר יהושע, עלה פראם עם יתר מלכי האמורי על העיר גבעון, בה חנה ונלחם בתושבים המקומיים שכרתו ברית עם עם ישראל המתכוונים לכבוש את כנען כדי למנוע את השמדתם, לאחר התערבות הצבא הישראלי שעלה מן הגלגל בהנהגת יהושע חולל יהוה נס לשבטי ישראל כאשר הכה את מלכי האמורי וצבאותיהם במפולת ברד של אבנים מן השמים שלפי המתואר במקרא הרגו יותר חיילים כנעניים מאשר הרגו בני ישראל בחרב, לאחר המפלה האדירה שכללה את נס שמש בגבעון דום פראם בורח ביחד עם 4 מלכי האמורי הנותרים אל בית חורון, משם אל עזקה ולבסוף נסים הם למקדה בה הם מתחבאים מהעברים במערה.
בהוראת יהושע בני ישראל אטמו את המערה בעזרת גלילת אבנים על פתחה, והציבו על המשמר חיילים מבני ישראל לוודא שאין יוצא ממנה בזמן ששאר הצבא יצא למרדף אחר צבאות כנעניים שנמלטו לעריהם ובמטרה לכבוש ערים אלו. לאחר סיום המערכה הזו, חזרו הלוחמים אל המערה במקדה, יהושע ציווה להוציא את פראם ואת שאר המלכים האמורים אליו, הוא קרא לקצינים הבכירים שלו להניח את רגליהם על צוואר המלכים האמורים המובסים, ולאחר הוראה לבני ישראל כי כך ייעשו לכל אויב הנלחם בהם, חיסל יהושע את פראם ואת 4 עמיתיו המלכים והורה לבני ישראל לתלות את גופותיהם על עצים סמוכים עד הערב, טרם הזריחה ציווה יהושע להוריד את גופותיהם של המלכים המובסים (ובהם פראם) ולזרוק אותם אל תוך המערה בה התחבאו, ולאטום אותה שוב באבנים גדולות שנשארו במקום "עד עצם היום הזה" - בעצם אמירה של סיפור אטיולוגי שמתאר את המצב בשטח בעת כתיבת הסיפור.
אובססיה (סרט)
עלילה
ג'ינו הוא מכונאי רכב צעיר, שנודד בדרכים בחיפוש אחר עבודה, ומגיע לפונדק דרך בעמק של נהר פה (Po). ג'ינו מקבל הצעת עבודה מבעל הפונדק ג'וזפה בראגנה, ונופל בקסמה של אשתו ג'ובנה. ג'ובנה מתאהבת בו, מגיעה למסקנה כי בעלה מהווה מחסום בדרכה לאושר, והוגה רעיון, בעקבותיו המאהבים מביימים תאונת דרכים שבה בעלה מוצא את מותו. מנקודה הזאת לכאורה הזוג עומד להתחיל פרק חדש בחיים, אך רגשות האשמה מכרסמים במצפונו של ג'ינו, והוא מתקשה לחזור לשגרה ולחיות בשלווה עם בת זוגו, עד לסוף הטראגי.
הקשר היסטורי
בעבודה תחת הצנזורה הפשיסטית באיטליה במהלך מלחמת העולם השנייה, נתקל ויסקונטי בבעיות הפקה עוד לפני תחילת הצילומים. בתחילה הוא תכנן לצלם סרט על פי סיפור של ג'ובאני ורגה, סופר ריאליסטי איטלקי מפורסם ואחת ההשראות הגדולות על ויסקונטי, אבל הרעיון נדחה על הסף על ידי הממשל הפשיסטי, עקב הנושאים שרצה לעסוק בהם בסרט, לרבות שודדים. בערך באותו הזמן הוא נתקל בעותק של הרומן של קיין, עותק שהביא לו הבמאי הצרפתי ז'אן רנואר, והחל להפכו לסרט.
ויסקונטי ערך את התסריט עם קבוצת אנשים שבחר מתוך המגזין "סינמה", קבוצה צעירה שפיתחה וקידמה את תנועה הנאו-ריאליזם האיטלקי בשנים שלאחר המלחמה. הקבוצה כלל את מריו אליקטה, ג'יאני פוצ'יני, אנטוניו פיטרנגלי וג'יסף דה סנטיס.
כש"אובססיה" הושלם ויצא לאור ב-1943, גילו הרשויות שהוא עוסק בנושאים נוספים, מעבר לעיסוק ברצח מסתורי כפי שחשבו בתחילה; לאחר כמה הקרנות ברומא ובצפון איטליה, הסרט הוחרם וירד מהמסך על ידי הממסד הפשיסטי וכן בשל התנגדות הכנסייה. בהמשך הרסו הפשיסטים את מרבית ההעתקים של הסרט, אך ויסקונטי הצליח לשמור עותק נגטיב, וממנו יצרו לאחר המלחמה את כל ההעתקים.
אחרי המלחמה, נוצר שוב קושי בהפצת הסרט, הפעם בארצות הברית; בעקבות המלחמה ולחץ ההפקה, הסתבר שלא היו בידי ויסקונטי בכלל את הזכויות על הספר, וחברת האולפנים מטרו גולדווין מאייר החלה בהפקה של הסרט בגרסה חדשה, הפעם בבימויו של טאי גארנט ("הדוור מצלצל פעמיים", 1946), עוד בזמן שהחרם של הפשיסטים היה עדיין בתוקף על עבודותיו של ויסקונטי.
בשל בעיות הפצה, הסרט לא יצא מגבולות איטליה עד 1976. למרות הקרנות מאוחרות ומועטות, הסרט זכה לפופולריות רבה עקב הרגישות הרבה המאפיינת אותו, שמזכירה עבודות נאו-ריאליסטיות אחרות של במאים כמו מיכלאנג'לו אנטוניוני, ג'יאני פוצ'יני וג'יסף דה סנטיס.
אמצעי מבע בסרט
טכניקת הצילום הצטיינה בגישה חדשנית לזמנה: צילום שוטים ארוכים, כאשר מצלמה עוקבת זמן רב אחרי תנועת השחקנים גם כאשר לכאורה סיימו את חלקם בדיאלוג, כדי לעמוד על תגובתם ולהוסיף להבנת האווירה גם על ידי הצגת תמונה דוממת.
השחקנים שנבחרו לתפקידים הראשיים, קלרה קלמאי (Clara Calamai) ומאסימו ג'ירוטי (Massimo Girotti) נתנו ביטוי רגשי עמוק לדרמה המתרחשת בחיי גיבוריהם.
באחת הסצנות הידועות בסרט, שמשקפת תימות נאו-ריאליסטיות, נכנסת השחקנית הראשית למטבח המלוכלך, מכינה לעצמה קערת מרק, מתיישבת לקרוא עיתון ולאכול, ונרדמת. ברגעים כאלו ודומים לו, ויסקונטי "מאט" את קצב החיים ונותן לצופה מבט מעמיק לחיים, לפשטות ולמורכבות שבהם.
הנוף האיטלקי הוא אחד המאפיינים של הסרט ושל הנאו-ריאליזם. ויסקונטי מרבה להראות את דמויותיו באותו הנוף, ומרבה להשתמש בשוטים ארוכים, משאיר את הקלוז-אפים לרגעים מאוד ספציפיים, דרמטיים.
למרות הוויכוחים בהגדרת המונח קולנוע ריאליסטי, ניתן לומר כי אחד המאפיינים החזקים בסרטו של ויסקונטי הוא הריאליזם הבוטה. למרות שהוא השתמש בשני שחקנים מפורסמים, הם נותנים הופעה טובה שאינה זוהרת, כמו שהם רגילים. הרגעים הטובים שלהם בסרט הם אילמים, והשוטים הארוכים והאיטיים מעבירים בצופה את אותה תחושה של מתח, חרדה ועצבנות שהם בעצמם חשים.
ג'ורג' וילסון
ג'ורג' אליסון וילסון (באנגלית: George Allison Wilson; 1 באפריל 1884 – 8 בספטמבר 1953) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושל מדינת איווה בשנים 1939–1943, ולאחר מכן ייצג אותה בסנאט של ארצות הברית בין השנים 1943–1949.
ביוגרפיה
וילסון נולד בחווה חקלאית בסמוך לעיירה מנלו שבאיווה, ולמד בבתי ספר כפריים ובמכללת גרינל. בשנת 1907 השלים את לימודיו הגבוהים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת איווה, ובאותה השנה התקבל ללשכת עורכי הדין של המדינה. כעבור זמן מה החל להתמקצע כעורך דין בדה מוין. בין השנים 1912–1914 היה עוזר התובע המחוזי במחוז פולק, ואז מ-1915 עד 1916 היה התובע המחוזי בעצמו. ב-1917 החל את כהונתו כשופט מחוזי, תפקיד אשר מילא עד 1921, ובמשך עשור היה חבר הסנאט המדינתי באיווה מ-1925 עד 1935.
בשנת 1936, מושל איווה הדמוקרטי קלייד הרינג, בחר להתמודד לסנאט של ארצות הברית במקום לכהונה נוספת כמושל. בבחירות מקדימות, שהתקיימו במפלגה הרפובליקנית, זכה וילסון במועמדות מפלגתו לתפקיד המושל, אך הוא הובס בבחירות הכלליות על ידי נלסון קראשל, בפער של פחות מ-3,000 קולות. ב-1938 התמודד וילסון בשנית מול קראשל, והפעם הצליח לגבור עליו וגרף 52.7% מקולות הבוחרים.
בבחירות 1940 נבחר מחדש לכהונה שנייה כמושל, ושוב זכה באותו אחוז מהקולות מול ג'ון ולנטיין הדמוקרטי. זאת לאחר שזכה מחדש במועמדות המפלגה הרפובליקנית אחרי מערכת בחירות מקדימות עיקשת, מצד Harold Royce Gross לימים חבר בית הנבחרים של ארצות הברית. במקום להתמודד לתקופת כהונה שלישית ב-1942, החליט וילסון להתמודד נגד הסנאטור הדמוקרטי המכהן קלייד הארינג, ובסופו של דבר הדיח אותו מהתפקיד. ב-14 בינואר 1943 וילסון הושבע לתפקידו, וכהונתו נמשכה עד ינואר 1949. במהלך כהונתו היה וילסון חבר בוועדת הכוחות המזוינים וכן בוועדת העסקים הקטנים והיזמות.
בשנת 1948, הסנאטור גאי מארק ג'ילט, שבבחירות 1944 כשל בניסיונו להיבחר מחדש, התמודד נגד וילסון בבחירות הכלליות. וילסון היה צפוי לנצח. עם זאת, בשנה שבה נשיא ארצות הברית הארי טרומן ודמוקרטים רבים אחרים הפתיעו את הפרשנים הפוליטיים, ג'ילט הביס את וילסון בלמעלה מ-150,000 קולות.
ב-1953 הלך וילסון לעולמו, ונטמן בבית העלמין גלנדייל שבדה מוין.
בית עמנואל (פירושונים)
ראו גם
}}
נחל אזוב
נַחַל אֵזוֹב הוא נחל אכזב היורד בחיפה מהמורדות המערביים של רכס הכרמל. גיא הנחל מפריד בין שכונת כרמליה מצפון, ושכונת אחוזה מדרום. מצפון לו זורם נחל שיח. לנחל מספר יובלים קצרים. מוצא הנחל מצפונו ובצמוד לפתח הכניסה המערבי של מנהרות הכרמל ולשרידי חורבת קסטרא.
בנחל מסלול טיול מוסדר שתחילתו ברחוב אופקים וסופו במוצא הנחל. הצמחייה בנחל היא של חורש ים תיכוני הכולל עצי אלון מצוי חלקם טבעיים וחלקם נטועים, עצי ער אציל ועצי חרוב מלווים בשיחים שונים כגון רתמה קוצנית, מרווה משולשת ואלת המסטיק. בנוסף צומח במוצא הנחל חלבלוב השיח שהוא צמח נדיר בארץ וצומח רק בנחל אזוב ונחל שיח. במוצא הנחל צומחים פרחי חצב מצוי, נרקיסים, חבצלת קטנת פרחים ועוד.
בסקר ארכאולוגי שנערך בנחל נמצאה על המדרון המשתפל אל יובל הנחל מחצבה קדומה שסביבה חרסים מהתקופה הביזנטית וכן כבשן סיד בקוטר 4.5 מטר.
ביובלו הדרומי של הנחל נבנה בעבר מכון טיהור שפכים שאינו פעיל. במוצא הנחל על הצלע בצידו הצפוני של הואדי הרחב נבנו בעבר מבנים עגולים של אכסניית נוער, המבנים נטושים.
לאורך הגדה הדרומית של הנחל עובר שביל אופניים שהוקם לכבוד אליפות אירופה באופני הרים שנערכה באזור בחודש יולי 2010. מתחת לוואדי עוברת מנהרת הכרמל בקטע שבין הכניסה הדרומית לכניסה בנווה שאנן.
תוכניות בנייה בוואדי של שכונה וכביש הביאו למאבק ציבורי על שמירת השטחים הירוקים בכרמל. המאבק החל באוקטובר 2011 ונכון לאמצע 2012 עדיין לא הסתיים. במסגרת המאבק שוקם ביחד עם החברה להגנת הטבע שביל הטיול בנחל.
דיוויזיית השדה ה-12 של הלופטוואפה
דיוויזיית השדה ה-12 של הלופטוואפה (בגרמנית: 12. Luftwaffen-Feld-Division), הייתה דיוויזיה של הצבא הנאצי במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
דיוויזיית השדה של הלופטוואפה הוקמה על בסיס רגימנט האוויר ה-12 בסוף 1942, והוקצתה לקבוצת קבוצת ארמיות צפון בתחילת 1943.
הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים בגזרה הצפונית, ובכלל זה בקרבות המתקפה הבלטית ובקרבות בכיס קורלנד.
לאחר שספגה אבדות כבדות במהלך הלחימה בכיס קורלנד, הועברה הדיוויזיה באונייה לדנציג, ולחמה בקרבות שם בין דנציג לצופוט עד תחילת מאי 1945, אז הושמדה כמעט לחלוטין.
אזור טכני (כדורגל)
בכדורגל, אזור טכני הוא השטח בו רשאי להימצא מאמן כדורגל או איש צוות אחר במהלך משחק הכדורגל. האזור הטכני כולל בתוכו את ספסל הקבוצה והשטח סביבו, ושטח מסומן שצמוד לשדה המשחק. אזור זה הוגדר רשמית ב-1993 על ידי ארגון ה-IFAB האחראי על חוקת משחק הכדורגל.
האזור הטכני מסומן בקו לבן ברוחב יארד אחד משני צידי שטח ספסל הקבוצה ועד למרחק יארד אחד מקו החוץ של המגרש. בשטח הטכני רשאי איש צוות אחד לעמוד למעט בזמן חילוף או מתן הוראות מהיר לשחקני הקבוצה. על השחקנים המחליפים להימצא בספסל שבאזור הטכני למעט בזמן חימום בו עליהם להימצא בשטח ייעודי.
בשנת 1999 הגדירה פיפ"א את השופט הרביעי כאחראי לשמירה על הסדר באזור הטכני. החל מעונת 2019/2020 יכול שופט המשחק להוציא כרטיס צהוב למאמן הקבוצה היוצא מהשטח הטכני ולאנשי צוות העומדים בשטח בניגוד להנחיות.
מוות בוונציה (סרט)
מוות בוונציה הוא סרטו של הבמאי האיטלקי לוקינו ויסקונטי, המבוסס על ספרו של הסופר הגרמני תומאס מאן. הסרט הקורן לראשונה בפסטיבל קאן בשנת 1971. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר ולפרס באפט"א לסאונד הטוב ביותר.
תקציר העלילה
גוסטב פון אשנבך הוא מוזיקאי בתחילת המאה ה-20. בספרו של תומאס מאן, פון אשנבך הוא סופר. הוא נוסע לוונציה כדי לנוח ולהיטיב עם בריאותו. לפי קטעי הפלשבק המשולבים בסרט ניתן להבין כי פון אשנבך חווה משבר נפשי. במהלך שהותו במלון בוונציה הוא נתקל בנער בשם טאדז'ו, צעיר ממשפחה פולנית אמידה המתארחת במלון. פון אשנבך מתאהב בנער ממבט ראשון. יופיו של הנער שובה את ליבו. פון אשנבך מפתח רגשות הגורמים לו לעקוב אחרי הנער בצורה אובססיבית והוא מחליט לעזוב את העיר. הוא מאבד את המזוודה ונאלץ להישאר במלון. מגפת חולרה משתלטת על האזור ואנשי העירייה מנסים להסתיר את העובדה שמגפה פרצה בעיר, כדי לא להבריח תיירים.
נראה שפון אשנבך מתעלם מהעובדה כי מגפה פשטה בעיר וממשיך לעקוב אחרי הנער שמבטו נתקל בו. פון אשנבך בניסיון להיראות צעיר צובע את שיערו ומושך אודם על שפתיו. הוא ממשיך לעקוב אחרי הנער.
הנער מוכה על ידי נער אחר בחוף הים ופון אשנבך מצילו. הנער מתרחק. בסוף הסרט מתקרבת המצלמה אל פניו של פון אשנבך היושב בחוף בים, דמעה זולגת על פניו ומשחירה את לחיו המאופרת. עיניו של פון אשנבך תרות ומחפשות אחרי הנער המתרחק ממנו וליבו של פון אשנבך מפסיק לפעום.
הילד היפה ביותר בעולם
הסרט "מוות בוונציה" זכה לתשבחות וביקורות מהללות. בשנת 2021 יצא הסרט הדוקומנטרי "הילד היפה בעולם", סרט תעודה המתעד את סיפורו העצוב של ביורן אנדרסן. אנדרסן שגילם את טאדז'ו הנער היפה בו מתאהב גיבור הסרט, זכה לתואר "הילד היפה ביותר בעולם. בדומה לילדים שחקנים ארים הוא שילם את מחיר הפרסום שהגיע מוקדם וללא הכנה. הסרט מעמיד במרכז את אנדרסן ומאיר באור שלילי את עבודתו של ויסקונטי בסרט.
דמיטרי צ'יסטיאקוב
דמיטרי יורייביץ' צ'יסטיאקוב (ברוסית: Дмитрий Юрьевич Чистяков; נולד ב-13 בינואר 1994) הוא כדורגלן רוסי, המשחק בעמדת הבלם במועדון זניט סנקט פטרבורג מליגת העל הרוסית ובנבחרת רוסיה בכדורגל.
קריירת מועדונים
את הופעת הבכורה המקצוענית שלו ערך בליגה המקצועית עבור זניט-2 ב-15 ביולי 2013 במשחק נגד טוסנו. הוא אומנם נכלל בסגל של זניט סנקט פטרבורג, אך מעולם לא הופיע במדיה ובעיקר נשלח להשאלה לקבוצות אחרות ושיחק במדי מיקה אשטראק הארמנית ובשיניק ירוסלבל ובטמבוב מליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה, לפני שזכה להתעניינות מצד מועדונים בכירים אחרים במדינה.
לבסוף, ב-7 ביוני 2019, הוא חתם על חוזה לארבעה שנים עם רוסטוב. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג הרוסי במדי רוסטוב ב-13 ביולי 2019 במשחק מול אורנבורג.
באוקטובר 2020 הושאל לזניט סנקט פטרבורג למשך עונה אחת עם אופציית רכישה. את הופעת הבכורה ערך במחזור 13 מול חימקי, ב-1 בנובמבר 2020, בניצחון 2:0 של קבוצתו. ביוני 2021 חתם עם זניט לחוזה עד סוף עונת 2024/2025. את שער הבכורה שלו במדי זניט הבקיע במשחק הליגה נגד ניז'ני נובגורוד בניצחון הביתי 5:1 בגזפרום ארנה, ב-19 בנובמבר 2021, במסגרת מחזור 15.
קריירה בנבחרת
הוא נקרא לסגל הנבחרת הלאומית לראשונה למשחקי מוקדמות יורו 2020 מול ו, ב-10 וב-13 באוקטובר 2019. הוא זומן גם למשחקי מוקדמות מונדיאל 2022 וערך את הופעת הבכורה במדי הנבחרת ב-8 באוקטובר 2021, במשחק מול, שבו נבחרתו ניצחה 1:0.
משולם בן משה ממגנצא
רבי משולם בן משה בן איתיאל ממגנצא (נפטר בד'תתנ"ה) היה מחכמי יהדות מגנצא במחצית השנייה של המאה ה-11. היה ממנהיגי הקהילה במגנצא, פרשן, פוסק ופייטן, ומראשוני העוסקים בפרשנות הפיוט הקדום.
ביוגרפיה
רבי משולם היה כנראה בין מנהיגיה של קהילת מגנצא בימיו. כאשר נרצח ר' מאיר הכהן בראשית ד'תתמ"ה רבי משולם הוא אשר ניחם את בני הקהילה עודד אותם, כפי שנזכר בכרוניקה של שלמה בן שמשון. בספר "מעשה המכירי" שחיברו צאצאי רבי מכיר בן יהודה, נזכרות שאלות רבות ששאלו אותו, לצד התשובות שהשיב. רובן הגדול עוסק בבירור סדרי תפילה ומנהגים. אחד ממנהגיו המובא בספר, שהובא לאחר מכן בספרי הפוסקים ונפסק בשולחן ערוך, הוא להימנע מאכילת בשר במוצאי תשעה באב. לדעת מתניה יוסף בן-גדליה, רבים מפסקיו נועדו להגן על המסורות והמנהגים של משפחת קלונימוס ושל בית המדרש שלה במגנצא, ולהעניק להן תוקף כנגד המסורות המתחרות מבית המדרש של חכמי וורמייזא וקולוניא.
מסתבר שרבי משולם בן משה הוא "רבי משולם הגדול" הנזכר בכתבי חסידי אשכנז כאחד ממעבירי המסורת של תורת הסוד האשכנזית.
רבי משולם שמר על קשר עם המרכזים היהודיים הגדולים של סוף ימי הגאונים בארץ ישראל ובבבל. הוא שלח שאלות הלכתיות לחכמי ישיבת ארץ ישראל, ותשובתם לו, בעניין אמירת "והשיאנו" בראש השנה וביום הכיפורים, מצוטטת בספרי הפוסקים. נוסח של מכתב התשובה, ובו תשובות לשאלות נוספות ששאל, נתגלה בגניזת קהיר. כמו כן, ייתכן שהיה ברשותו ספר נ"ך שהובא מבבל והיו מסומנות בו ההפטרות לכל השנה.
מתניה יוסף בן-גדליה הסיק כי רבי משולם עמד בראש קבוצת המהגרים לשפיירא ב-1084 לאחר השרפה שפרצה במגנצא ולאחר הריגתו של מאיר כהן. לדעתו, חלק ניכר מתשובות רבי משולם שהגיעו לידינו הן חלק מדיונים שנערכו בשפיירא, כאשר רבי משולם היה מראשי בית המדרש החדש בשפיירא.
נפטר בד'תתנ"ה ונקבר במגנצא. בשנות ה-60 של המאה ה-20 נתגלתה מצבתו בבית הקברות היהודי העתיק במגנצא. התארים הייחודיים על מצבתו, כגון "נרתק התורה", מלמדים על ההערכה שרחשו לו בני דורו כגדול בתורה.