cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
היסטוריה של צ'ילה
שנות כהונתו של ריקארדו לאגוס (2000 - 2006)
לאגוס נכנס לתפקידו כנשיא הרפובליקה ב-11 במרץ 2000 ונאלץ להתמודד עם השלכות המשבר האסיאתי, ממנו טרם התאוששה המדינה, וכן עם המשבר הפוליטי סביב מעצרו של פינושה. בראש סדר העדיפויות של לאגוס עמדה הרפורמה במשפט הפלילי (Reforma Procesal Penal) והפחתת שיעור האבטלה. אולם הכלכלה הצ'יליאנית לא התרוממה והרפורמות שביקש לאגוס ליישם לא אושרו בקונגרס, או לא הניבו את התוצאות המצופות. במהלך שנת 2001 התפרסמה פרשת שחיתות הקשורה במכירת בחינות מקצועיות ברנקגואה (Rancagua), בה היו מעורבים תת-שר ומספר נציגי פרלמנט מטעם ה"קואליציה". הייתה זו הראשונה מבין מספר פרשיות שחיתות שנתגלו שהיו קשורות למשרד העבודות הציבוריות ולמשטרו של לאגוס. כתוצאה החל להתערער מעמדו של לאגוס, דבר שבא לידי ביטוי בבחירות לפרלמנט באותה השנה בה כמעט והשיגו ה"קואליציה" והברית למען צ'ילה מספר קולות שווה.
במהלך שנת 2002 ותחילת שנת 2003 התמודד ממשלו של לאגוס עם ביקורות מרובות. מאידך נבחרה צ'ילה כחברה במועצת הביטחון של האו"ם ונאלצה להביע את עמדתה בנוגע לפלישה המתוכננת של ארצות הברית של אמריקה לעיראק. בשיחה טלפונית הודיע לאגוס לג'ורג' בוש כי צ'ילה תתנגד להצעה, עמדה שזכתה לתמיכה רבה בצ'ילה. בתחום הכלכלי החל המצב להשתפר והצמיחה הגיעה לכדי 4%, אחרי תקופה ארוכה בה הייתה שלילית. הסכם סחר חופשי עם הקהילה האירופית נחתם ונכנס לתוקפו ב-1 בינואר 2003. הסכמי סחר נוספים נחתמו עם קוריאה הדרומית ועם ארצות הברית של אמריקה. כתוצאה מההסכמים החדשים גדל הייצוא הצ'יליאני במידה ניכרת והצמיחה חזרה לשיעורה מימי שלטונו של פריי, דבר שהפריך את החששות הראשוניים של הקהילה העסקית. עם זאת, לא הצליח המשטר להפחית את שיעור האבטלה (שהגיעה לכדי 8%), ולא הצליחה לגשר על חוסר השוויון בהכנסה.
בתחילת שנת 2004 התעמת לאגוס באופן פומבי עם נשיא בוליביה, קרלוס מסה (Mesa), לאחר שזה האחרון תבע מוצא לים לארצו, בתקווה שהדבר יחיה את הכלכלה הלאומית ויקנה לו הון פוליטי. תגובתו התקיפה של לאגוס לתביעה זו, כמו גם לאחרות שהושמעו בידי הוגו צ'אווס ונסטור קירשנר (Kirchner), הקנו לו תמיכה נרחבת, אשר בסקרים מסוימים הגיעה לכדי 65%. התמיכה הרחבה חילצה את הממשל מהמשבר והעלתה את התמיכה ב"קואליציה", ומעמדו של חואקין לווין כזוכה העתידי בהתמודדות לנשיאות התערער לנגד עליית התמיכה בשתיים מהשרות בממשלתו של לאגוס, סולדד אלבאר (Alvear) ומיצ'ל בצ'לט.
בשנת 2002 עברה בצ'לט ממשרד הבריאות למשרד להגנה לאומית (Ministerio de Defensa Nacional), ובכך הייתה לאישה הראשונה לכהן בתפקיד זה באמריקה הלטינית. במהלך כהונתה החלו היחסים בין הצבא והמערכת האזרחית לחזור לתיקונן, אחרי שנים ארוכות של משבר החל מ-1973. תחת פיקודו של הגנרל חואן אמיליו צ'יירה (Cheyre) הכיר הצבא בהפרתו את זכויות האדם והממשל קיבל את מסקנות הועדה הלאומית אודות מאסר פוליטי ועינויים (Comisión Nacional sobre Prisión Política y Tortura), המוכרת גם בשם ועדת ולץ' (Valech), על העינויים בזמן הדיקטטורה. פינושה הואשם במספר הפרות של זכויות אדם, אולם שוחרר בשל "שיטיון סנילי". במהלך שנת 2004 העלו חקירות בארצות הברית של אמריקה כי ברשותו של פינושה חשבון בבנק ריגס (Riggs) בן מספר מיליוני דולר וכתוצאה מכך, בשנת 2005, נעצר פינושה האשמת העלמת מס ושימוש לרעה בכספי הציבור.
ממשלתו של לאגוס אופיינה בהרחבת פרויקטים תחבורתיים כגון יצירת האוטוסטראדות העירוניות הראשונות בצ'ילה, קווים חדשים במטרו של סנטיאגו, את המטרו של ולפראיסו, חנוכת ביוטרן (Biotren), מערכת הסעת ההמונים של קונספסיון ויישום טראנסנטיאגו (Transantiago), מערכת התחבורה החדשה של סנטיאגו. בתחום הפוליטי חלה דעיכה בתמיכה בברית למען צ'ילה, קואליציית הימין-מרכז, בין השאר כתוצאה מהשערורייה הפוליטית-מינית שנודעה בשם מקרה ספיניאק (Caso Spiniak), שבאה לידי ביטוי בתוצאות הבחירות לרשויות העירוניות ב-31 באוקטובר 2004, בה זכו מועמדי ה"קואליציה" בכ-47.9% מהקולות, לעומת כ-37.7% לנציגי "הברית".
בצ'לט נהנתה ממעמד מוביל לאורך מערכת הבחירות, ואילו פניירה הלך והתחזק עד שבבחירות, שנערכו ב-11 בספטמבר 2005, זכה לתמיכה רחבה יותר מאשר לאווין. על אף שבבחירות לפרלמנט של אותה השנה זכתה ה"קואליציה" להצלחה היסטורית, בגרפה כ-51.75% מקולות המצביעים, לא הצליחה בצ'לט, מועמדת ה"קואליציה" לנשיאות, לזכות באותו שיעור תמיכה בקבלה כ-46% מהקולות, דבר שהביא לקיומו של סיבוב בחירות שני בין בצ'לט ופיניירה שנערך ב-15 בינואר 2006. בסיבוב הבחירות השני הצליחה בצ'לט להשיב לחיקה חלק גדול מהמצביעים שנטשו אותה בסיבוב הקודם וזכתה לתמיכה מהממשל, ונבחרה לנשיאות בתמיכת כ-53.49% מהקולות. בצ'לט החלה את כהונתה כנשיאת צ'ילה, האישה הראשונה במשרה זו, ב-11 במרץ 2006.
שנות כהונתה של מיצ'ל בצ'לט (2006 - 2010)
על אף התמיכה הרחבה שהקנתה לה את הנשיאות, הייתה השנה הראשונה לנשיאותה של בצ'לט קשה ורבת התמודדויות. במאי 2006 התפשטו בכל רחבי המדינה מחאות של תלמידי תיכון שקראו לרפורמות באיכות ההוראה ולביטול החוק שהסדיר את ההוראה משלהי ימי הדיקטטורה. המחאה, שזכתה לכינוי מהפכת הפינגווינים (Revolución de los pingüinos), הגיעה לשיאה ב-30 במאי 2006 עת צעדו ומחו בין 600,000 למיליון תלמידים בכל רחבי המדינה. חוסר יכולתה של הממשלה לשלוט במצב ולהתמודד איתו הביאו למשבר פוליטי במהלכו העבירה בצ'לט מתפקידם שלושה שרים, בהם אנדרס סלדיבר (Zaldívar), שר הפנים. בצ'לט הכריזה על מספר צעדים שסייעו בהרגעת המצב, אולם המחיר הפוליטי היה כבד. התמיכה הציבורית בבצ'לט צנחה מכ-65% לכדי 45%, ועל אף שעלתה במספר נקודות בחודשים הבאים, משברים חדשים פקדו את ההנהגה הפוליטית.
בסוף שנת 2006 נחשפו מספר מעשי שחיתות בצ'ילהדפורטס (Chiledeportes), המכון הלאומי לספורט של צ'ילה, שנקשרו ישירות למספר חברי ה"קואליציה", כגון הסנאטור גידו חירארדי (Girardi). בקרב הממשל העמיק הפער בין הפוליטיקאים אנשי השמאל לאלו השמרניים יותר בדיונים שונים כגון אלו על חקיקה בנושא הפלות או קשרים עם נשיא ונצואלה, הוגו צ'אווס. עם זאת, לא עלה בידי "הברית" להפיק הון פוליטי ממשברים אלו.
לאחר שהוסרה חסינותו של פינושה בידי בית המשפט העליון של צ'ילה, נתבע פינושה בסוף נובמבר 2006 והושם במעצר בית. ימים אחדים לאחר מעצרו, ב-3 בדצמבר, אושפז פינושה בבית חולים צבאי לאחר שלקה בליבו, ושבוע לאחר מכן, ב-10 בדצמבר 2006, נפטר בגיל 91. לאחר מותו נערכו הן עצרות שמחה והן הפגנות אבל בסנטיאגו וברחבי צ'ילה. הממשלה החליטה שלא תיערך לו הלוויה ממלכתית אלא הלוויה צבאית שלה היה זכאי כגנרל בדימוס.
במהלך שנת 2007 פקדו את הממשל משברים נוספים, כגון השקת תוכנית התחבורה טראנסנטיאגו שהחרמה בידי חברות שונות בגלל בעיות תכנון ויישום בראשית השנה. חוסר הסדר שהתקיים במהלך החודשים הראשונים ליישום התוכנית הביא לעליה בחוסר שביעות הרצון מהממשלה ובצ'לט נאלצה לקחת אחריות פומבית על הנעשה ולערוך שינויים נוספים בקבינט. במחצית השנייה של שנת 2007 החל משבר פוליטי נוסף שנקשר בשמו של המועמד לנשיאות לשעבר, וכפי הנראה המועמד לעתיד בבחירות שעתידות להתקיים בשנת 2009, פניירה. חקירת פניירה, אחד מחמשת האנשים העשירים ביותר בצ'ילה, בחשד שעשה שימוש במידע מסווג לתועלת עסקיו, ובמיוחד חברת התעופה לאן צ'ילה, הביאה לביקורת חריפה מצידו על הממשל, ומאידך, לספקות מטעם הממשל לגבי מידת היותו ראוי למשרת הנשיאות בעתיד לאור הקשר בין השלטון לעסקים.
כהונתה של בצ'לט הסתיימה בשנת 2010, ובהתאם לחוקת המדינה לא התמודדה על כהונה נוספת, וב-11 במרץ אותה שנה נבחר לתפקיד סבסטיאן פיניירה. סקרי דעת קהל שנערכו במדינה בשלהי כהונתה הצביעו על כ-80% תמיכה בה.
מוזה אל-מלכי
ביוגרפיה
אל מלכי היא בעלת תואר דוקטור בפסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת אברטיי דנדי, סקוטלנד.
קריירה
אל-מלכי היא פסיכולוגית, פרופסור ויועצת שתוכניותיה שודרו בקביעות בערוצי הטלוויזיה והפודקאסט. היא ידועה גם כדוברת בינלאומית, סופרת, מורה, מאמנת, בעלת טור בעיתון וזוכה בפרסים אזוריים ובינלאומיים שונים.
אל-מלכי הייתה האישה הראשונה שנהגה בקטאר. היא גם הייתה האישה הקטארית הראשונה שלימדה אנגלית בבית ספר יסודי. אל-מלכי פתחה מרפאות לתרפיה במשחק בעולם הערבי שעובדות עם ילדים אוטיסטים בעלי כישרונות יוצאי דופן. היא פיתחה תוכנית לילדים עם דיסלקסיה.
בשנת 1999 היא הפכה למועמדת הראשונה במועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ, שהתמודדה בבחירות מוניציפליות. הייתה עוזרת פרופסור באוניברסיטת קטאר ומחברת מספר ספרים על נשים ערביות וסוגיות הנוגעות לילדים. בשנת 2005 הייתה אל-מלכי בין 1000 נשים שמועמדות כקבוצה לפרס נובל לשלום על ידי רות-גבי ורמוט-מנגולד, חברת פרלמנט שווייצרית.
אל-מלכי היא המתרגלת הפסיכותרפיסטית הקטארית הראשונה, לאחר שקיבלה את התארים שלה בארצות הברית. היא הוציאה ספר בשם "משוררות מבטיחות" בשנת 2014, אשר ליקט מספר יצירות ספרותיות שהולחנו על ידי משוררות ערביות.
אפקט רשת
אפקט רשת הוא מונח המתאר תופעה כלכלית המתרחשת כתוצאה מההשפעה העקיפה שיש למשתמש של מוצר או שירות מסוים על הערך של אותו מוצר עבור משתמשים אחרים. ההשפעה עקיפה כי רוכש המוצר אינו מתכוון לייצר ערך עבור המשתמשים האחרים, אך עושה זאת בכל מקרה. השפעה זו תוכל להיות חיובית או שלילית. ההשפעה חיובית – ככל שמספר המשתמשים במוצר עולה, התועלת ממנו עבורם גדלה וגם הערך שלו עולה. מאידך, ההשפעה שלילית – כשכל משתמש נוסף פוגע בערך המוצר מבחינת המשתמשים האחרים. אפקט זה אופייני לשוק תקשורת המידע ומתקיים גם ברשתות פיזיות כגון רשתות טלפון וגם ברשתות וירטואליות דוגמת קהילת משתמשי "חלונות".
גם רשתות חברתיות מקוונות כגון פייסבוק פועלות באופן זה והן שימושיות ויעילות יותר למנוייהם ככל שמספר החברים עולה. מנגד, אפקט רשת שלילי מתרחש בנקודה בה כל משתמש נוסף מפחית מערך המוצר עבור משתמשים אחרים, בדומה לעומס ברשת הטלפון או באינטרנט או בכביש. זה יתבטא בקשיים להשיג קו חיוג, גלישה איטית ברשת או פקקי תנועה.
אפקט רשת הוא סוג של השפעה נלווית בעסקה ולכן הוא אחד מסוגי השפעות חיצוניות בכלכלה. השפעות אלו זו מכונות השפעות חיצוניות של רשת. בנוסף, הוא מוכר כ"יתרון לגודל מצד הביקוש" השונה והמובדל מ"יתרון גודל מצד ההיצע" והוא מהווה גם המחשה ללולאת משוב חיובי.
דוגמה למעין רשת חברתית המהווה בעצם ארגון חברתי כלכלי היא אתר היכרויות אינטרנטי. כל מועמד נוסף המוסיף עצמו למשרד כמועמד, מוסיף מעשיר ומגדיר את מספר המועמדים הפוטנציאליים הזמין ללקוחות נוספים ובכך מהווה אפקט רשת בעל ערך חיובי. המיוחד בו הוא השילוב החברתי כלכלי שבו והעובדה שהוא (לרוב) נטול אפקט נעילת לקוח. עוצמת אפקט הרשת תלויה בגודל הרשת ולכן חוק מטקלף קובע כי הערך הכולל של מוצר או שירות בעלי אפקט רשת בתחום התקשורת הוא באופן גס, יחסי לריבוע מספר המשתמשים אשר כבר מחזיקים במוצר או בשירות.
המקורות למונח
מקור המונח הוא בדיונים שקיימה חברת הטלפון "בל" בארצות הברית בדרך להשגת מונופול בתחום זה. המונח הופיע לראשונה ב-1908 בדו"ח השנתי של החברה וב-1917 נדונה הכלכלה של אפקט הרשת במסמך והוצגה על ידי עובד החברה. התאוריה הכלכלית של אפקט הרשת התפתחה משמעותית בין השנים 1985 ל-1995 על ידי החוקרים מייקל כץ, קרל שפירו, האל ואריאן, ג'וזף פרנל וגרת' סלונר. אפקטי רשת פורסמו על ידי רוברט מטקלף, מממציאי "Ethernet" וממייסדי "3COM". הוא טען בעת מכירת כרטיסי "Ethernet", כי לקוחות ירכשו אותם מעל מסה קריטית מסוימת אם הם יוכלו לקצור רווחים מהרשת שלהם. הוא הטביע את "חוק מטקלף", הידוע ביותר בנושא אפקט רשת ונתן לזה ביטוי בנוסחה מתמטית של מחיר N וערך של N בריבוע . המספרים מאחורי הגדרה זו מעולם לא אומתו בפועל, אך זה גרם ללקוחות לרכוש מוצרים יקרים כגון כונני דיסק ומדפסות. רוד בקסטרום הציג ב-2009 מודל מתמטי וכלכלי לתיאור רשתות במצב של אפקט רשת חיובי ואפקט רשת שלילי.
סוגים של השפעות רשת
ישנן דרכים רבות לסווג השפעות רשת, כשאחת הנפוצות מסווגת זאת ל-4:
בנוסף, קיימים שני מקורות של ערך כלכלי הרלוונטיים בניתוח מוצרים המייצרים השפעות רשת:
שוקי תקשורת מידע בהשוואה לשוקי עבר
המשוב החיובי הוא תהליך דינאמי המוביל לשליטה בשוק של ספק יחיד או טכנולוגיה יחידה. בעוד שחברות ה"אתמול", פטרוכימיקלים, מכוניות, פלדה וכו', שלטו בשווקים ביציבות ולאורך זמן, חברות היי-טק זוכות למונופולים זמניים בלבד. ההבדל נובע מיתרון הגודל והשפעתו על כלכלת רשת ועל המשוב החיובי שמעודד את החזק ופוגע בחלש. חברות הייצור נהנות מיתרונות גודל מצד ההיצע שמאפשר להם לקזז עלויות ולהגדיל רווחים בזכות גודלן המסיבי. חברות תקשורת ומוצרי מידע לעומת זאת, נהנות מיתרון גודל מצד הביקוש, כלומר יש להם מוצרים הזוכים להערכה בזכות ביקוש גבוה – משתמשים רבים. זה יוצר מעגל כואב של חזק שמתחזק יותר כי הוא נהנה מאפקט רשת, וחלש שנחלש יותר כי הוא מאבד לקוחות לטובת המוצר הפופולרי יותר, לטובת זה שנהנה מאפקט רשת.
עוד מאפיין הוא העובדה שמס' חברות מייצרות את אותו מוצר כלומר קיים לעיתים ביקוש למגוון – למס' גרסאות של אותו מוצר. פירושו של דבר שמספר חברות מתחרות על אותו נתח שוק ואם מדובר בחברה אחת שמייצרת מס' גרסאות, אז גם העלות הממוצעת של המוצר גבוהה יותר.
אפקט רשת ונעילת לקוח
נעילת לקוח היא אסטרטגיה עסקית שמטרתה למנוע מעבר של לקוחות מספק לספק משיקולי עלות-תועלת. בשוק תקשורת המידע נעילת לקוח היא הכלל כי קל יותר, למשל, להחליף מכונית לעומת מערכת הפעלה ובארגונים על אחת וכמה. השפעות רשת ידועים כגורמים לנעילת לקוח כדוגמת מוצרי מיקרוסופט ומקלדת QWERTY, אך לא בהכרח, למשל, כשמדובר ביישום תחרותי בתקן פתוח. דוא"ל הוא מוצר שלו אפקט רשת משמעותי אך בזכות יכולת פעולה הדדית בין הספקים השונים לא קיימת נעילת לקוחות. נעילת לקוחות כרוכה עלויות מעבר שגובהם קובע את היקף הנעילה והעלויות גבוהות בעיקר בארגונים. הנעילה גם פועלת לטובת השולטים בשוק, שהם הנהנים העיקריים מאפקט הרשת.
בנק – הוא דוגמה לרשת הפועלת על פי "אפקט הרשת" משום שכל משתתף (המפקיד כסף) תורם בעצם השתתפותו (הפקדת הכסף) לארגון (הבנק) ומאידך "סובל" מאפקט נעילת לקוח משום שמשיכת ההפקדה לפני תום תקופת ההפקדה מלווה ב "עונש" (קנס כלשהו).
אסטרטגיות ליצירת משוב חיובי
מאחר שלא כל שוק נשלט על ידי אפקט רשת או שאינך זה שנהנה ממנו בהכרח, ממליצים ואריאן ושפירו לחברות מידע עסקיות לאמץ מספר אסטרטגיות בסיסיות ליצירת משוב חיובי:
בכל אחת מהאסטרטגיות הללו ניתן להשתמש ברמות ובשילובים שונים, כגון, תאימות חלקית ושליטה מלאה או תאימות מלאה עם תקן נגיש. שילובים אלה יאפשרו אסטרטגיות בסיסיות נוספות ומאפיינים של מעבר מבוקר, מעבר פתוח, ביצועים ייחודיים וחוסר רציפות.
חשוב מאוד ללמוד מניסיונות העבר כגון מלחמת Betamax מול VHS, תעשיית הטלפון או שוק הטלוויזיות הצבעוניות. בשורה התחתונה יש לזכור כי הסיבה העיקרית ליצירת אפקט רשת ומשוב חיובי למוצר היא ציפיות המשתמשים, המזל וערך המוצר מבחינתם.
המכשפות
המכשפות היא להקת רוק ישראלית משפיעה, שפעלה במהלך שנות התשעים. הלהקה הוקמה ב-1992 והתפרקה ב-1997 לאחר מות הסולנית ענבל פרלמוטר בתאונת דרכים.
הלהקה נחשבת לאחת מלהקות הרוק החשובות שפעלו בישראל.
בשנת 2012 הלהקה חזרה לפעול בהרכב שונה, תחת השם המחשפות.
היסטוריה
הלהקה החלה להופיע במועדונים בישראל בסוף שנת 1992, ותחילת הצלחתה הייתה בפסטיבל עין גב שהתקיים בכנרת ב-1993, ובו ביצעה גרסת פאנק לשירו של מרדכי הוניג "קסם על ים כנרת", והפתיעה את המנחה של הפסטיבל נעמי שמר שהגיבה בהומור: "היהפוך כושי עורו? יהפוך גם יהפוך רבותי!". גרסה זו הוקלטה באפריל של אותה השנה ויצאה בתקליט שדרים שפרלמוטר ציירה את עטיפתו.
בתחילת 1994 יצא אלבומה הראשון של המכשפות שנקרא "עד העונג הבא". ענבל פרלמוטר כתבה והלחינה את כל השירים, פרט ל"ציפור" (כתבה יעל כהן) ול"מתח מיני" (כתבה יפעת נץ) ובעיבוד והפקה מוזיקלית של קורין אלאל. והאלבום נחשב כאלבום רוק נשי ואנרגטי, וזכה להצלחה רבה ואף זכה בתקליט זהב. בשנת 2018 זכה האלבום במקום השני במצעד האלבומים הנשיים הגדולים בישראל שנערך באתר וואלה.
אחרי הוצאת האלבום הופיעה הלהקה בעשרות הופעות ומועדונים, חלקן בימי שישי ב-13 בחודש תחת הכותרת "ליל המכשפות", ועם זמרות אורחות כמו קורין אלאל, אלונה דניאל ודנה ברגר.
במרץ-אפריל 1995 הלהקה הקליטה את אלבומה השני שנקרא "זמנים מוזרים" הפעם בעיבודים והפקה של הלהקה פרט ל"מרדף לא ידוע" (כתבה יעל כהן). פרלמוטר כתבה והלחינה את שירי האלבום שלחלקם אף צולמו קליפים בפריז. האלבום זכה להצלחה פחותה, אך עם הזמן שירי האלבום התקבלו וכיום שני האלבומים נחשבים לתור הזהב של הלהקה.
המכשפות המשיכו להופיע בתדירות גבוהה בין השאר במופע בקיסריה, כחימום להופעתה של ביורק, ובאמפי ווהל עם אוהד נהרין.
באפריל 1996 יצא מיני-אלבום בשם "המכשפות מתכסות" ובו כל גרסאות הכיסוי שהקליטה הלהקה מתחילת דרכה, ובשיתוף פעולה עם אמנים אחרים בהם קורין אלאל, אלונה דניאל, וניק קייב שהקליט עם הלהקה את שירו "Shivers" בזמן שהותו בארץ לשם הופעה. הקלטה זו היוותה אירוע חשוב במוזיקה הישראלית. בנוסף יואב קוטנר הופיע בתקליט בשיר סמוי. הלהקה רצתה להוסיף את השיר "Sweet Dreams", אך הוצאתו נאסרה על ידי אנני לנוקס מיוריתמיקס, ופרלמוטר כמחאה הפיצה את השיר בקלטת מחתרתית שהיא עיצבה את עטיפתה וכתבה בה "חרא זכויות", משפט שעורר סערה רבה. אחרי הוצאת האלבום הלכה פעילות הלהקה ונמוגה, ללא הודעה רשמית על פירוק, וההופעה האחרונה של הלהקה התקיימה בספטמבר 1996.
ב-2 באוקטובר 1997 תוכננה הופעת קאמבק של המכשפות במועדון הלוגוס שלא התקיימה בסוף, וזאת בגלל שיום לפני ההופעה סולנית הלהקה פרלמוטר נהרגה בתאונת דרכים.
לאחר מותה של ענבל פרלמוטר
בשנת 1999 יצא האלבום המכשפות - האוסף הכפול, ובו דיסק אחד עם מיטב להיטיהן (17 שירים ושני קליפים) ודיסק שני עם הקלטות מהופעות (13 שירים וקליפ אחד). בשנת 2004 החלו יפעת נץ, יעל כהן וליעד שר (חברתה של יעל כהן ללהקתה הנוכחית ליידיD) במופע מחווה למכשפות שנקרא "שני שלישים מכשפות ושליש". המופע סיפר את סיפורה של הלהקה מרגע הקמתה ועד סופה הכואב, והורכב משלושה חלקים. החלק הראשון הוא שילוב של שירים וטקסטים, וכלל בתוכו עשרה שירים נבחרים של המכשפות וקטעי משחק שתיארו דיאלוגים בין ענבל וחברותיה ללהקה. בחלק השני של המופע הוקרן סרט של עשר דקות על המכשפות שכלל ראיונות וקטעים מהופעותיהן. החלק השלישי הציג המשכיות, ובו עלו יעל ויפעת לארבעה שירים, כל אחת עם להקתה. המופע הסתיים עם השמעת שיר של פרלמוטר.
בשנת עלייתו נכלל המופע בסל התרבות של משרד החינוך והוצג בבתי ספר רבים ברחבי הארץ. זאת עקב המסרים החדים שכלל נגד תאונות דרכים ושימוש בסמים. ב-2005 נפתח המופע גם לקהל הרחב.
בשנת 2012 הלהקה חזרה לפעול כרביעייה שכוללת את מלי שלום, ליעד שר, יפעת נץ ויעל כהן, תחת השם החדש והסמלי המחשפות. בשם זה הוחלפה האות כ' באות ח', כדי להדגיש שפרלמוטר היא החברה החסרה בהרכב. הרביעייה, הוציאה לרדיו שני שירים: גרסה חדשה ל"עד העונג הבא" ושיר חדש ששמו "לגעת בשמיים".
בתחילת 2013 קרן ברנר הצטרפה כגיטריסטית הלהקה במקומה של ליעד שר.
באותה שנה הופק פרק בסדרה התיעודית "האלבומים" בעריכת יואב קוטנר ובבימוי אבידע ליבני שהתמקד בהפקת אלבום הבכורה של הלהקה. הפרק שודר לראשונה בערוץ 8 בדצמבר אותה שנה.
בשלהי 2013 הצטרפה חן יאני כסולנית הלהקה, היא החליפה בתפקיד את מלי שלום. "המחשפות" מקליטות שירים חדשים בהפקתה המוזיקלית של קורין אלאל.
התפלגות פרמי-דיראק
התפלגות פרמי-דיראק (או סטטיסטיקת פרמי-דיראק) היא פונקציית התפלגות סטטיסטית בעזרתה ניתן לתאר תכונות של חלקיקים פרמיונים זהים חסרי אינטראקציה. ההתפלגות קרויה על שם הפיזיקאים אנריקו פרמי ופול דיראק.
הגדרה
באופן מפורש, האכלוס הממוצע של רמת אנרגיה מסוימת במערכת של פרמיונים זהים הנמצאת בשיווי משקל תרמודינמי נתון על ידי הפונקציה הבאה:
כאשר:
בעזרת פונקציה זו, ובעזרת צפיפות מצבים, ניתן לחשב תכונות תרמודינמיות שונות של המערכת. לדוגמה, האנרגיה הממוצעת נתונה על ידי:
פיתוח
את התפלגות פרמי-דיראק ניתן לקבל בקלות על ידי שימוש בצבר הגרנד קנוני. במסגרת צבר זה, ההסתברות למציאת מערכת במצב i עם \ N_i חלקיקים ואנרגיה כוללת \ E_i נתונה על ידי , כאשר היא פונקציית החלוקה הגרנד-קנונית.
פיליפ ורדלו
פיליפ ורדלו (בצרפתית: Philippe Verdelot; 1485 או 1480 – 1532 או 1530?) היה מלחין צרפתי בתקופת הרנסאנס, שרוב חייו עברו עליו באיטליה. מקובל לראות בו את אבי המדריגל האיטלקי והיה בין מלחיניו המוקדמים והפורים ביותר; נוסף לכך, התבלט בעולם המוזיקה של פירנצה אחרי שבני מדיצ'י כבשו אותה מחדש מחסידי ג'ירולמו סבונרולה.
ביוגרפיה
ורדלו נולד בלה לוז', סן-א-מארן שבצרפת. אין פרטים על ראשית חייו. נראה שהגיע לאיטליה בגיל צעיר ובעשור או שניים הראשונים של המאה ה-16 חי בכמה ערים בצפון איטליה, ביניהן, סביר להניח, ונציה. ג'ורג'ו ואזארי תיאר ציור משנת 1511 שבו מופיעים, כנראה, ורדלוט וזמר איטלקי בוונציה, אך אין הסכמה בקרב מוזיקולוגים באיזה ציור מדובר.
ידוע שוורדלו היה "מאסטרו די קאפלה" בבית הטבילה סאן ג'ובאני בפירנצה מ-1523 עד 1525, ונראה שעבד גם בקתדרלה של פירנצה משנת 1523 עד 1527. ב-1526 עבד עם ניקולו מקיאוולי על הפקת הקומדיה הצינית המפורסמת של מקיאוולי, "לה מנדראגולה". המחזה נכתב אמנם ב-1518, אך ההצגה בשנת 1526 בפירנצה הוקדשה לאפיפיור מבית מדיצ'י, קלמנס השביעי. הן מקיאוולי, שמדיצ'י גירש מפירנצה, והן ורדלו צידדו שניהם ברפובליקה הפלורנטינית נגד משפחת מדיצ'י, אבל ניסו לרצות את שני הצדדים כחלק מן המשחק הפוליטי העדין. הקטעים האחרים שוורדלו כתב למחזה של מקיאוולי, אם כי נקראו "קנצונות", נחשבים למדריגלים הראשונים.
נוסף לתמיכתו ברפובליקה הפלורנטינית, צידד ורדלו, קרוב לוודאי, בנזיר מתקן הדת, הקנאי המעונה, ג'ירולמו סבונרולה. על כך אפשר ללמוד מכמה מיצירותיו: במוזיקה שכתב ל-In te domine speravi המבוסס על מזמור התהילים, שהיה נושא הדברים האחרונים שאיש זה כתב לפני שהועלה על המוקד; והשימוש בנעימה שנקשרה יותר מכל עם הנזיר, Ecce quam bonum, השיר שאיחד את חסידיו בהתנגשות האחרונה ומופיע בקולות הפנימיים במוטט של ורדלו,Letamini in domino.
יוהאן כריסטוף פרידריך באך
יוהאן כריסטוף פרידריך באך  (49) (בגרמנית: Johann Christoph Friedrich Bach; 21 ביוני 1732 – 26 בינואר 1795), מוזיקאי ומלחין, בן למשפחת באך. הוא היה ילדם התשיעי של יוהאן סבסטיאן באך ואנה מגדלנה באך מכונה לפעמים הבאך של ביקבורג.
פיליפ ורדלו
ביוגרפיה
ייתכן שוורדלו נהרג במצור על פירנצה (1529 - 1530) או נספה במגפת הדבר, שעשתה שמות אותו זמן בעיר הנצורה, כיון שאין שום ראיה חותכת להיותו בחיים אחרי 1530. ההנחה, שנמצא בפירנצה בזמן המצור נראית סבירה בהסתמך על אחד המוטטים שלו, שחובר בזמן זה בערך, Congregati sunt inimici nostri. ביצירה זו נשזרים יחדיו טקסטים מספר קהלת עם האנטיפון לשלום,Da pacem Domine, המשמש כקנטוס פירמוס.
יוהאן כריסטוף פרידריך באך
ביוגרפיה
יוהאן כריסטוף פרידריך באך נולד בלייפציג, למלחין יוהאן סבסטיאן באך ואשתו השנייה אנה מגדלנה באך. כאחיו, הוא המשיך בלימודיו בבית הספר של כנסיית תומאס בעיר לייפציג וקיבל שיעורי מוזיקה אצל אביו, יחד עם קרוב משפחתו יוהאן אליאס באך. על פי כמה חוקרים הוא החל בלימודי משפטים באוניברסיטה של העיר בהגיעו לגיל 17, אך נאלץ להפסיקם בשל מחלתו של אביו. (אין לטענה זו ראיות). בראשית שנת 1750 מינה אותו הרוזן וילהלם פון שאומבורג-ליפה להיות צ'מבליסט בחצרו בעיר ביקבורג. באך התמיד במשרתו זו עד יום מותו.
פיליפ ורדלו
ביוגרפיה
יש חוקרים המסיקים שוורדלו חי עד סביבות 1540 ומבססים הנחה זו על אי-אילו התייחסויות מעורפלות לאירועים מאותו זמן ביצירותיו, שיצאו לאור במשך שנות ה-30 של המאה ה-16. כמה ספרי מדריגלים שיצאו לאור בוונציה בסוף שנות ה-30 של המאה כוללים את יצירותיו; אחד הספרים האלה מוקדש לו כל-כולו. ייתכן שעבר לוונציה אחרי המצור, כדי להימלט מעונשם של בני מדיצ'י חוגגי הניצחון, שנודעו לשמצה בנקמנותם. ידוע בוודאות שהיה בין המתים בשנת 1552, כשהסופר אורטנזו לאנדי הזכיר אותו כמי שעבר מן העולם.
יוהאן כריסטוף פרידריך באך
ביוגרפיה
החצר של ביקבורג, על אף שהייתה קטנה, הייתה בולטת בחיי התרבות שלה. הרוזן וילהלם ירש את הרוזנות הזעירה בשנת 1748, ומאחר שהתפעל מהמוזיקה בחצרו של המלך פרידריך השני בפוטסדאם ניסה לחקות אותה בחצרו.
בחצר פעלו אז שני מוזיקאים איטלקים: אנג'לו קולונה שימש בתפקיד קונצרטמייסטר, וג'ובאני בטיסטה סריני היה מלחין ומנצח. באך עצמו היה, בתחילת דרכו, הנגן היחיד בתזמורת. תזמורת החצר שעשעה את באי החצר בקונצרטים פעמיים בשבוע, בדרך כלל בשעות אחר הצהריים המאוחרות. המוזיקה הייתה בעיקר קולית, ולשם כך שכרה התזמורת את הזמרת לוציה אליזבט מינכהאוזן - בתו של מוזיקאי החצר אנדראס לודולף מינכהאוזן, ולימים - אשתו של באך. תקופה זו בביקבורג העניקה לבאך מעט הזדמנויות לפיתוח סגנונו העצמאי, אך משני מוזיקאים אלה למד באך להכיר את סגנון האופרות האיטלקיות והקנטטות האיטלקיות. מכל מקום, לא נותרו יצירות שלו המתוארכות לתקופה זו.
בשנת 1756, עם פרוץ מלחמת שבע השנים עזבו סריני וקולונה את החצר, ובאך קיבל עליו את ניהול התזמורת. בנוסף על עבודת הניצוח וארגון הקונצרטים, היה עליו לדאוג לרכוש או לחבר מוזיקה חדשה. הרוזן גם עודד אותו ליצור קשר עם מוזיקאים בחצרות אחרות. לרוזן הייתה שאיפה לעדכן את ספרית המוזיקה בחצרו בהתפתחויות העדכניות ביותר בטעם המוזיקלי של התקופה. בשל אירועי המלחמה התנהלה הפעילות בחצר באיטיות, ועל כן רק בשנת 1759 קודם באך רשמית לדרגת קונצרטמייסטר בחצר, ומשכורתו הוכפלה (מ-200 ל-400 תאלרים) אשתו המשיכה לקבל משכורת של 100 פלורינים על הופעותיה כזמרת.
פיליפ ורדלו
מוזיקה והשפעה
המדריגלים של ורדלו נהנו מפופולריות רבה, כפי שאפשר להקיש מתדירות ההדפסות החוזרות ומתפוצתם ברחבי אירופה במשך המאה ה-16. ורדלו חיבר גם מוטטים ומיסות.
יוהאן כריסטוף פרידריך באך
ביוגרפיה
עם תום המלחמה התעוררה הפעילות המוזיקלית בחצר מחדש. קונצרטים הושמעו פעמיים בשבוע, והרפטואר שלהם כלל בעיקר מוזיקה איטלקית (של מלחינים כמו טרטיני, ג'ומלי ופרגולזי, אך גם של מלחינים גרמנים כשטאמיץ, היידן, וגלוק. נראה שהמוזיקה של באך עצמו התקבלה בחצר באדישות, ולא זכתה להערכה שבאך חשב שהייתה ראויה לו. בשנת 1767 נפטר המלחין גאורג פיליפ טלמן, ובעקבות מותו עשה באך את הניסיון היחיד המתועד בקריירה שלו, לשפר את מעמדו, כאשר הגיש את מועמדותו להחליף את טלמן בהמבורג. הוא נכשל בניסיונו זה, ואחיו למחצה קרל פיליפ עמנואל באך (46) נבחר לתפקיד. לזכותם של האחים ניתן לומר שאירוע זה לא העיב על המשך יחסיהם ההדוקים.
התקופה שלאחר מכן הייתה תקופה פורייה ביותר עבור באך. בנוסף למספר רב של יצירות קמריות, הוא חיבר ב-1769 את האורטוריה הראשונה שלו ("עולי הרגל של קלווארי" למילים של יוסטוס פרידריך וילהלם זכריה). באותה תקופה - לפני שנת 1770 חיבר גם עשר מתוך עשרים הסימפוניות שלו. (עשר נוספות הוא חיבר בין 1792–1794).
בשנת 1771 מונה המשורר והפילוסוף יוהאן גוטפריד הרדר למשרת כומר בחצר ביקבורג, וכך החלה תקופה של שיתוף פעולה פורה בינו ובין באך. בין יצירותיהם המשותפות - האורטוריות "ילדותו של ישו" ו"עלייתו של לאזארוס", (1773) וכן כמה קנטטות ויצירות דרמטיות כמו "ברוטוס" ו"פילוקטטס" (שתיהן ב-1774). תקופה זו הסתיימה עבור באך עם עזיבתו של הרדר לויימאר ב- 1776.
בשנת 1776 נפטרה הרוזנת מריה ברברה, ושנה לאחריה הרוזן וילהלם. באך חיפש כיוונים חדשים לפעילות. בנוסף על כך, הגיע בנו הבכור וילהלם לגיל 18. באך סבר שבנו, שגילה התקדמות ניכרת בדרכו המוזיקלית, נזקק לגרויים של סביבה חדשה. הזמן התאים לצאת לחופשה. באפריל 1778 יצאו האב והבן עם לבקר את אֵחיו של האב. הם נסעו להמבורג לבקר את קרל פיליפ עמנואל ומשם נסעו ללונדון, לבקר את אחיו הצעיר יוהאן כריסטיאן באך. ללונדון הם הגיעו בשיא עונת המוזיקה. בקונצרטים שארגן יוהאן כריסטיאן (50) הפך באך למעריץ של המוזיקה של מוצרט, יצירות שהשפיעו מאוד על המשך יצירתו. בלונדון רכש באך לעצמו פסנתר, והרבה מוזיקה חדשה. לאחר מספר שבועות שב באך לביקבורג כשהוא משאיר את בנו בלונדון, תחת חסות אחיו.
לאחר שובו מאנגליה המשיך באך לנהל את תזמורת ביקבורג והביא אותה למעמד בכיר בעולם המוזיקה של התקופה, עד כי בשנת 1782 מנה אותה המוזיקולוג פורקל במקום הרביעי בין התזמורות בגרמניה. בתקופה זו עבר המוקד של עיסוקו המוזיקלי לפסנתר, והוא הרבה לנגן על הפסנתר האנגלי שהביא עמו מלונדון.
בשנת 1787 נפטר הרוזן פיליפ ארנסט, והרוזנת יוליאנה קיבלה את תפקיד העוצרת. היא הייתה חובבת מוזיקה, והעניקה לבאך תמיכה נוספת. היא קיבלה אצלו שיעורי פסנתר יומיים, ושרה באורטוריות. שנתיים אלו 1787–1788 היו שוב שנים פוריות עבור באך. הוא פרסם מוזיקה קלה בארבעה כרכים שנקראו "מוזיקה לשעות הפנאי". בהשראת עמיתו, (שירש אחר כך את תפקידו) פרנץ כריסטוף נויבאואר הוא חיבר תוך פחות משלוש שנים עשר סימפוניות ושני קונצ'רטי לפסנתר - יצירות הזוכות גם בימינו לביצועים חוזרים ונשנים.
יוהאן כריסטוף פרידריך באך נפטר ב-26 בינואר 1795. אלמנתו נפטרה ונקברה לצידו בשנת 1803.
משפחתו
ילדיו:
המוזיקה שלו
כאשר הגיע יוהאן כריסטוף פרידריך באך לביקבורג, הוא היה חניך המוזיקה הקונטרפונקטית של אביו, עם הרצינות שאפיינה את המוזיקה של צפון גרמניה בכלל. בביקבורג הוא פגש אווירה של מוזיקה איטלקית, עשירה במלודיות ליריות, ומקצבים הרמוניים איטיים. אין זה פלא אם כן שהמוזיקה המוקדמת שלו היא שילוב של הסגנונות, או זיגזג ביניהם. לקראת סוף הקריירה שלו הפך סגנונו לקלאסי יותר, לא מעט בשל השפעת אחיו הצעיר יוהאן כריסטיאן. כך, למשל, עם שובו מלונדון הפיק באך בחצר את האופרות "הבריחה מן ההרמון" של מוצארט, ואת "איפיגניה בטאוריס" של גלוק.
כך תוארה המוזיקה שלו:
הוא היה וירטואוז יוצא מן הכלל על מקלדת, והותיר אחריו מגוון רחב של יצירות, כולל סונטות לכלי מקלדת, אורטוריות, יצירות ליטורגיות, מוטטים, אופרות ושירים. וכן עשרים סימפוניות, שהמאוחרות בהן מושפעות כבר מיצירותיהם של היידן ומוצרט. מוזיקולוגים מעריכים את המוזיקה שלו כ"קלת משקל" ו"שטחית" "לא חדשנית", וכמי שלא הצליח להתחמק "מן היובש של יצרן סדרתי", שרבים כמותו מילאו את הדרישה למוזיקה בתקופתו. עם זאת הוערכה היכולת הדרמטית שגילה ביצירות הקוליות שחיבר בשיתוף עם הרדר.
חלק ניכר מעבודותיו אבד במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר חרב בנין מכון המחקר הממלכתי למוזיקה בברלין. במכון זה הופקדו כתבי היד של יצירותיו מאז 1917.
לקריאה נוספת
Christoph Wolff et al. 'The New Grove Bach Family' New York: W.W.Norton & Company 1983. ISBN 0-393-30354-
יאן קולמנס
יאן אנא גומאר קולמנס (פלמית: Jan Anna Gumaar Ceulemans; נולד ב-28 בפברואר 1957 בליר שבבלגיה) הוא כדורגלן נבחרת בלגיה וקבוצת קלאב ברוז'. הוא נחשב עד עצם היום הזה לאחד מגדולי הכדורגלנים הבלגים בהיסטוריה. קולמנס שיחק כקשר, והיה שיאן ההופעות בנבחרת בלגיה עם 96 הופעות בינלאומיות והחזיק בשיא זה עד אוקטובר 2017. קולמנס נמנה עם דור הזהב של הכדורגל הבלגי בשנות ה-80, עת הוביל את נבחרתו לגמר ביורו 1980, ולמקום הרביעי במונדיאל 1986, תחת הדרכתו של המאמן גי תיס.
קריירה
קולמנס רשם את הופעת הבכורה של במשחקי גביע העולם במונדיאל 1982, כאשר בלגיה גברה על אלופת העולם דאז נבחרת ארגנטינה 0:1 במשחק הפתיחה של הטורניר בקאמפ נואו בדרך לשלב השני. במונדיאל 1986 הוביל קולמנס את נבחרת בלגיה למקום הרביעי, בהם כבש שלושה שערים, אחד מהם זכור במיוחד: שער נגיחה תוך כדי צלילה מול נבחרת ספרד ברבע הגמר.
ההופעות שלו העניקו לקשר הבלגי את הכינוי "הקפטן האמיץ". קולמנס פרש מהנבחרת אחרי מונדיאל 1990. בגביע העולם באיטליה כבש הקפטן הבלגי את השער השלישי בניצחון 1:3 על נבחרת אורוגוואי, אבל בלגיה הודחה על ידי אנגליה בשלב שמינית הגמר בזכות שער של דייוויד פלאט בדקה ה-119 בהארכה. באותו משחק שלח קולמנס כדור לקורה.
קולמנס החל את הקריירה בקבוצת ליירסה שם שיחק בין השנים 1974 ל-1978 וכבש 39 שערים ב-110 הופעות ליגה. בעונת 1978/1979 עבר קולמנס למועדון הפאר הבלגי קלאב ברוז', ושיחק בו במשך 13 שנים עד לפרישתו מפעילות ב-1991. קולמנס כבש 191 שערים ב-404 הופעות בליגה במדי ברוז'. הוא זכה 3 פעמים (1980, 1988, 1990) עם הקבוצה באליפות בלגיה, ולזכותו גם שתי זכיות בגביע הבלגי (1986, 1991).
אחרי שפרש ממשחק בעקבות פציעה בברך, הפך למנג'ר באלסט ב-1992. הוא הוביל את הקבוצה לליגה הבכירה בבלגיה ואף העפיל עימה לגביע אופ"א. ב-1998 הוא עבר לוסטרלו והוביל גם אותה להופעה בגביע אופ"א. ב-2005 חזר כמאמן לקבוצת בה הפך לסמל, קלאב ברוז', אבל פוטר מתפקידו אחרי סדרה של משחקים מאכזבים באפריל 2006. בעונת 2007/2008 חזר לאמן את וסטרלו, ובסוף עונת סיים את תפקידו בקבוצה.
אבידע ליבני
אבידע ליבני (נולד ב-17 בנובמבר 1970) הוא במאי ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה
ליבני, יליד לונדון, גדל באשקלון והוא בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב במגמות תסריטאות והפקה. מלבד לטלוויזיה מביים ליבני סרטים למוזיאונים ותערוכות והיה הבמאי הראשי בתערוכת הקבע של אנו - מוזיאון העם היהודי. סרטיו הוקרנו בפסטיבלים בישראל ובעולם.
סדרות וסרטים תעודיים שביים:
2000 "שומרים על התקווה", המתאר את עונת ההישרדות של בני יהודה תל אביב בליגת העל בעונת 1999/2000 והוקרן בערוץ הספורט.
2003 - שלושה פרקים בסדרה התיעודית "במדינת היהודים - תולדות ההומור והבידור הישראלי" עבור הערוץ הראשון.
2008 - "חייב לזוז" - המתעד את חבלי הלידה של אלבומו הראשון של אהוד בנאי, "אהוד בנאי והפליטים" (HOT8) ובפסטיבל הקולנוע ירושלים.
2008 - "בלדרים" (סדרה בת 3 פרקים) ששודרה בערוץ 10, ועסקה בצעירים ישראלים שהעבירו סמים ממדינה למדינה עד שנתפסו.
2010-2012 "איפה האוכל עם אייל שני" (9 פרקים - שתי עונות) (HOT8).
2011-2012 "האלבומים" (10 פרקים - שתי עונות) (HOT8).
2011 "לאן נעלם משה גז", מסע חיפוש אחרי משה גז, במאי הסרט "המלאך היה שטן" שהוכתר כסרט הישראלי הגרוע בכל הזמנים (HOT8).
2012 "לשוב בחזרה - רבקה זהר חוזרת לניו יורק" (yes דוקו) ובפסטיבל דוקאביב.
2014 "שק של סנטימנטים" המתעד את איחוד להקת כוורת בקיץ 2013 (yes דוקו).
2017 "אהבת חיי" (4 פרקים). סדרה בהנחיית שאנן סטריט על קבוצות ספורט בבעלות אוהדים בישראל ששודרה בערוץ הספורט.
2017 "רון ארד: לא בלי כפפות לבנות", הוקרן בפסטיבל דוקאביב.
2017 "אריק איינשטיין - שיר אהבה סטנדרטי" (6 פרקים, זוכת פרס האקדמיה - הסדרה התיעודית של השנה), (yes דוקו).
2020 "רצח בקולנוע צפון" (נבחר על ידי פורום מבקרי הקולנוע כסרט התיעודי הטוב של השנה), על פרשת רצח המהנדס פיאטלי, (כאן 11).
2020 "הפסנתרן מרמאללה", על הפסנתרן הפלסטיני הצעיר מוחמד אל שייך (yes דוקו).
2022 "האגרוף", סדרה בת שלושה פרקים על היסטורית משחקי הדרבי של תל אביב דרך סיפורה של סדרת הגמר בעונת 1991/1992 בליגה הלאומית בכדורסל (yes דוקו).
2022 "סיני - בין חלום לצלקות". סרט בשני חלקים על בניית ופינוי יישובי סיני לרגל 40 שנים לפינוי סיני (כאן 11).
סרטים עלילתים שכתב וביים:
2001 "אמא ו'" (תסריטאי ביחד עם שחר רוזן).
2003 "מוישה אדולף" (תסריט ובימוי, עלילתי קצר).
2006 "הימנית האחרונה של מכס בר" (תסריט ובימוי).
חיים מרדכי אייזיק חדקוב
הרב חיים מרדכי אייזיק חדקוב (ד' בשבט ה'תרס"ב, 12 בינואר 1902 – ג' באייר ה'תשנ"ג, 24 באפריל 1993) היה ראש מזכירות הרבי מלובביץ', יו"ר המרכז לענייני חינוך, הממונה על מערך שלוחי חב"ד מטעם הרבי מלובביץ', ויו"ר אגודת חסידי חב"ד העולמית. לפני מלחמת העולם השנייה שימש כממונה על החינוך היהודי מטעם משרד החינוך הלטבי, חבר אגודת ישראל ומנהל בתי החינוך "תורה ודרך ארץ" בלטביה.
תולדות חייו
בתקופת טרום מלחמת העולם הראשונה בשנת תרע"ד, חודשים ספורים לפני בר המצווה שלו, נפטר אביו.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה ניהל את הארגון "תפארת בחורים", מייסודו של הרב יואל ברנצ'יק, אצלו גם למד. בגיל 18 החל לנהל את בית הספר "תורה ודרך ארץ" בריגה, ופיתח את המוסד לרשת בתי ספר ברחבי לטביה. עבד יחד עם חבר הסיים הלטבי הרב מרדכי דובין. הפך את רשת המוסדות לרשת מוכרת ממשלתית, ונתמנה לעובד משרד החינוך הלטבי. שימש חבר הנהלת אגודת ישראל ונציגה כלפי ממשלת לטביה ואף התמנה לתפקיד הממונה על החינוך היהודי במשרד החינוך הלטבי.
בשלהי תשרי ה'תרפ"ח (אוקטובר 1927), עבר רבי יוסף יצחק שניאורסון, האדמו"ר מחב"ד, להתגורר בריגה. אז התקרב אליו חדקוב. שם גם נקשר לחתנו, הרב מנחם מנדל שניאורסון. בשנים הבאות היה בקשר עם רבי יוסף יצחק וחתנו הרבי מליובביץ', ויחד עמם פעל בתחומים ציבוריים שונים. אין כיום אינפורמציה ברורה לגבי העסקנות החב"דית שלו בשנים אלו אם כי בנו הרב שלום ישראל חדקוב פרסם מכתבים של הרבי מליובביץ' אל הרב חדקוב, מהם עולה כי רבי יוסף יצחק יזם הצאה חאור של חוברת חסידות בגרמנית, ואת המשימה הטיל על חתנו הרבי מליובביץ והרב חדקוב ניהל בפועל חלק מההוצאה לאור לפי הוראות שקיבל. החוברת תורגמה על ידי אדל פפנהיים מווינה ויצאה לאור בשנת תרצ"ז (1937) בשם: "די מאראלישע און דערציערישע באדייטונג פון חסידות חב"ד, אן ענטפער פון כ"ק אדמו"ר שליט"א מליובאוויטש, אף א בריוו פון דייטשלאנד" והופצה בעותקים רבים בגרמניה ומגינות נוספות במטרה להפיץ את תורת החסידות במקומות בהם לא הכירו את האידאולוגיה החסידית.
ספרו: ספר השנה
ספר השנה יצא לאור ביוזמת הרב חדקוב בשנת תרצ"ט 1939. בספר לוקטו מאמרים לבני הנעורים לפי פרשיות השבוע, מתוך בטאון האח שיצא לאור על ידי ישיבת ישיבת תומכי תמימים בלובביץ' בשנים תרע"א-תרע"ד. הספר נערך בפועל על ידי צ.ז. וסרמאן, וא. טכרב, והופץ בין תלמידים יהודים בלטביה.
בזמן מלחמת העולם השנייה, יצא מאירופה הבוערת יחד עם רבי יוסף יצחק אשר צירף אותו לקבוצה המצומצמת שבאה אתו לארצות הברית, שם מונה למזכירו של רבי יוסף יצחק.
בשנת ה'תש"א (1941) הקים רבי יוסף יצחק את שלושת המוסדות המרכזיים של תנועת חב"ד בתחומי החינוך והשליחות: מרכז לענייני חינוך, מחנה ישראל, וקה"ת ומינה את חתנו רבי מנחם מנדל לעמוד בראשם, ואת חדקוב למנהל העובד תחתיו, וכן בגוף העל אגודת חסידי חב"ד. לאחר התמנות רבי מנחם מענדל לתפקיד האדמו"ר מחב"ד מונה חדקוב ליו"ר המזכירות וליו"ר מרכז לענייני חינוך ואגודת חסידי חב"ד. שימש יד ימינו של הרבי בכל מגוון הפעילות הענפה שבוצעה על ידו. היה גם הממונה על מסירת תשובות הרבי לשואלים הרבים ומסדר ומתאם הפגישות האישיות ("יחידות") עם הרבי.
במשך עשרות שנים ניהל את סגל המזכירות של הרבי, ופעמים רבות העביר הדרכות מהאדמו"ר לחסידים ברחבי העולם כאשר הרבי שוהה עמו על קו הטלפון - דבר שנחשב לנדיר מאוד בחסידות. הוא נחשב לתלמיד חכם, יודע ספר. היה איש חסד ובשקט ובצניעות היווה כתובת לרבים מהמשחרים לפתחו של הרבי. יחד עם זאת לא הירבה לדבר על עצמו ונחשב לאדם די סגור ומופנם.
שלוחי חב"ד ברחבי תבל נשלחו רשמית על ידי ה"מרכז לענייני חינוך", וחדקוב בתוקף תפקידו ניהל ופיתח את מוסד השליחות של חב"ד בדגש על שלוחי חב"ד בארצות הברית (ובחלקים אחרים בגלובוס, כמעט ולא התערב בניהול, אלא העביר הוראות מהרבי) ובמספר מקורות מובאים תיאורים על הקשר המיוחד שלו עם השלוחים הרב שמעון לזרוב מטקסס והרב נחמן סודק מאנגליה
כמו כן היה אחראי יחד עם הרב אליהו קווינט ויהודא קרינסקי על הניהול הפיננסי של שלושת המוסדות המרכזיים. לאחר שהתרבתה עבודת המזכירות הוא מינה לעוזרו את בנימין קליין שעבד במזכירות לצידו של לייבל גרונר.
איש הקשר למוסדות חב"ד בישראל
הרב חדקוב היה איש הקשר של הרבי למוסדות וארגוני חב"ד בישראל. דרך הרב חדקוב, הרבי היה מעביר במשך עשרות שנים - הוראות, הדרכות ובקשות לבירורים במגוון נושאים ותחומים. הקשר הישיר והרציף היה מתקיים באמצעות שיחות טלפון בין הרב חדקוב לשניים מראשי חב"ד בישראל – הרב אפרים וולף מנהל ישיבות תומכי תמימים, והרב שלמה מיידנצ'יק יו"ר ועד כפר חב"ד ויו"ר אגודת חסידי חב"ד בישראל (ארגון הגג של חב"ד בישראל). השניים היו מקבלים הוראות הקשורות לעבודת המוסדות אשר בראשותם, לצד הוראות הקשורות לארגונים חב"דיים, בתי חב"ד, מוסדות חינוך והוראות מיוחדות ניתנו אודות הקשרים העניפים של השניים עם אדמו"רים ורבנים, ראשי המדינה, אנשי תקשורת, נדיבים ורבים אחרים.
הדרכה וייעוץ חינוכי
אנשי חינוך חב"דיים ובהם מורים, מנהלים ומפקחים מישראל ומרחבי העולם, קיבלו מהרב חדקוב, הדרכות בתחומי ניהול ופיתוח מוסדות, הפדגוגיה והמתודה החב"דית, ומקובל בחב"ד שהוראות אלו באו על בסיס דברים של הרבי.
יחיאל מלוב, מחנך ומפקח ברשת בתי הספר של חב"ד בישראל – רשת אוהלי יוסף יצחק – סיפר בראיון לבית משיח אודות שיחות מסוג הנזכר עם הרב חדקוב:
"מדי שנה הייתי נוסע אל הרבי לקראת פורים ובמהלך התקופה הקצרה שהייתי שוהה שם, הייתי נכנס לחדרו הקטן של המזכיר הרב חדקוב ע"ה, ובמשך שעות מוסר לו דיווח על הפעולות של הרשת ושלי כמפקח הרשת במהלך השנה האחרונה. הרב חדקוב היה יהודי פיקח בעל רקע נרחב בחינוך עוד מהיותו אברך צעיר בלטביה. במהלך הדיווחים הייתי מקבל ממנו הוראות לביצוע במהלך השנה הבאה. לפני נסיעתי חזרה לארץ ישראל הייתי נכנס אליו שוב ושומע ממנו דברים נוספים, שככל הנראה קיבל בינתיים מהרבי אחרי שמסר לו את הדו"ח ממני. בנוסף לכך, עמדתי איתו בקשר טלפוני בעניינים נחוצים שחייבו הכרעה מידיית, כאשר לעיתים הרבי עצמו היה גם על הקו.
ההדרכות הפדגוגיות והרוחניות שקיבל הרב מלוב ואנשי החינוך בבתי ספר חב"ד בישראל, פורסמו בפורמטים שונים:
בנוסף היה ידוע כנואם. חלק מנאומיו פורסמו בכתבי עת שונים. נפטר בליל שבת ג' באייר תשנ"ג ונטמן ביום ראשון למחרת בבית הקברות מונטיפיורי בניו יורק, בחלקת אגודת חסידי חב"ד בסמיכות לאוהל חב"ד לובביץ'. ממלאי מקומו בהנהלת המוסדות הם ניסן מינדל שנפטר שנתיים אחריו ויהודא קרינסקי.
ביוגרפיות
כמי שהיה לסמל בקרב חסידי חב"ד והמקורבים לרבי מליובביץ' ומצד שני בגין היותו צנוע ולא מרבה לספר על עצמו - עד כדי כך שכיום לא ידוע באלו מוסדות חינוך התחנך - נכתבו אודותו תיעודים ביוגרפיים ופורסמו דקומנטים במשורה ובצמצום. ואלו הן המקורות הביוגרפיים ודוקומונטריים בהם מתועדים תולדותיו ועשייתו הציבורית:
רוג'ר מרטינס
רוג'ר בייקר מרטינס טובינסון (בספרדית Roger Beyker Martínez Tobinson) הוא כדורגלן קולומביאני, המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת קלוב אמריקה מליגה המקסיקנית.
קריירת מועדונים
את צעדיו הראשונים עשה באקדמיית אסטודיאנטיל ובגיל 17 הוצע לבוקה ג'וניורס, שם ערך מבחינים במשך כמה חודשים. מפני שרצו אותו, הוא לא יכול היה לשחק משחקים רשמיים שכן הוריו לא היו איתו. חזר לקולומביה ואז שוב לארגנטינה, הפעם נבחן בארחנטינוס ג'וניורס, אך גורלו היה זהה לזה שהיה בבוקה. לבסוף הגיע לאקדמיה של ראסינג קלוב. את הבכורה בקבוצה הבוגרת של ראסינג עשה בקופה סודאמריקנה 2013 בהפסד ללאנוס כשנכנס במחצית השנייה. את הבכורה בליגה ערך באותה שנה מול טיגרה. לאחר שנחשב לאנונימי במולדתו עד לאותו רגע, נערך עימו ראיון ראשון בקולומביה ושם הוא פרץ לתודעה. לאחר שהושאל לרמון סנטמריה מהליגה הנמוכה ולא התבלט במיוחד, הושאל שוב, הפעם לאלדוסיבי בשנת 2015. הוא כבש 6 שערים ובישל עוד שבעה. משחק השיא היה באצטדיון הבונבוניירה, כאשר כבש שער בניצחון ההיסטורי של אלדוסיבי 0-3 על בוקה ג'וניורס, והנחיל לה את הפסדה הראשון.
המעבר אל מחוץ לדרום אמריקה
בתחילת 2016 קיבל מקום בהרכבה של ראסינג והפך לאחד השחקנים החשובים בקבוצה, כאשר סיים עם 7 שערים ב-15 הופעות. ב-12 ביולי יצא מרטינס לראשונה מדרום אמריקה וחתם בליגה הסינית בקבוצת ג'יאנגסו סונינג תמורת 9.8 מיליון יורו. במשחק הבכורה שלו שיחק 60, כבש צמד וקבוצתו ניצחה 0–4 את חביי צ'יינה פורצ'ן. את העונה הראשונה סיים עם 10 שערי ליגה ב-12 משחקים. כבש גם צמד בגמר הגביע הסיני מול גואנגג'ואו אוורגראנד, אבל קבוצתו הפסידה בגלל שער חוץ וסיימה כסגנית. את עונתו השנייה בסין סיים עם 7 שערים ב-18 משחקים. בתחילת 2018 הושאל לויאריאל ושיתף פעולה עם בן ארצו, קרלוס באקה. ערך את הבכורה במשחק הגומלין בגביע המלך הספרדי מול לגנס כשנכנס ל-18 הדקות האחרונות, אך קבוצתו הודחה. את שערו היחיד כבש במחזור האחרון מול ריאל מדריד בתיקו 2-2.
הנבחרת עד גיל 23
רוג'ר מרטינס היה חלק מהנבחרת עד גיל 23 שנטלה חלק במשחקי הפלייאוף מול ארצות הברית, על הזכות להעפיל לאולימפיאדת ריו. לאחר תיקו 1-1 במשחק הראשון בברנקייה בו לא שיחק, הצליחה קולומביה להעפיל לאחר ניצחון 1–2 במשחק הגומלין ביוסטון, כשמרטינס כובש צמד ונבחר לאיש המשחק. למרות זאת, המאמן קרלוס רסטרפו לא לקח אותו בחשבון ולא הזמין אותו לאולימפיאדה.
הנבחרת הבוגרת
הוא זומן על ידי המאמן חוסה נסטור פקרמן לטורניר הקופה אמריקה 2016 וב-29 במאי כבש את שער הבכורה שלו במשחק ידידות מול. בטורניר ההקופה עצמו הוא שיחק שלושה משחקים ולא כבש, כשקולומביה סיימה במקום השלישי. זומן על ידי המאמן קרלוס קיירוש לטורניר הקופה אמריקה 2019 והיה ממצטייני הניצחון 0–2 על, כשכבש את השער הראשון. בסה"כ הכל שיחק ארבעה משחקים בטורניר וכבש שער אחד, כשקולומביה הודחה ברבע הגמר על ידי.
צמחים מוגנים בישראל
בישראל ישנם 257 מיני צמחים המוכרזים כערכי טבע מוגנים, זאת מתוך למעלה מ-2,600 מיני צמחים הגדלים בר בארץ ישראל. מדובר בצמחים עילאיים (דהיינו צמחים בעלי-זרע ושרכים, ולא אצות, טחבים, פטריות וחזזיות), וכן רק בצמחים אוטוכטוניים, כלומר שלא הובאו לישראל בידי אדם. מסיבות היסטוריות נכללו במניין זה גם המינים הגדלים בחרמון, אך לא המינים הגדלים רק בסיני. המינים המוגנים כוללים בין היתר את השושן הצחור, הכלנית המצויה, כל בני הסוג אירוס, כל בני משפחת הסחלביים, וכן את כל העצים.
בנק הגנים לצמחי ארץ ישראל בשיתוף המשרד להגנת הסביבה מובילים את המיזם לשימור המגוון באזורים מופרים.
היסטוריה
ביולי 1964 הגיש חבר הכנסת ס. יזהר הצעת חוק להגנת פרחי הבר. בסוף שנת 1964 נחקק חוק ערכי הטבע המוגנים, שנועד להציל את פרחי הבר, והמבצע לאכיפתו נחל הצלחה רבה.
נוהג קטיפת הפרחים, אשר השתרש בקרב האוכלוסייה היהודית, הביא כמה מפרחי הבר היפים והייחודיים של ארץ ישראל אל סף כליה. החברה להגנת הטבע ורשות שמורות הטבע חברו לצורך מבצע משולב, שבו יזמה הרשות חקיקה שהעניקה לה סמכות אכיפה, והחברה להגנת הטבע הובילה את החינוך וההסברה. על פי החוק הוכנו תקנות, שלפיהן נאסרו קטיפה, עקירה ומכירה של כמה עשרות מינים של פרחי בר.
המבצע נחל הצלחה: באמצעות מערכת הסברה שמצאה את ביטויה בכל דרכי התקשורת (חוברות, כרזות, עיתונים ורדיו), ובעזרתם של אלפי גננות ומורות שנרתמו למשימה במשך שנים, נפסקה קטיפתם של אלפי פרחי הבר המוגנים. ההגנה על מינים אלה, הפעילות החינוכית והאווירה הציבורית האוהדת שליוו את הפעילות המשפטית, נשאו פרי ועזרו לחזק אוכלוסיות של צמחי-בר שהיו קרובות להכחדה, להגביר את המוּדעוּת לצורך לשמור על טבע הארץ, ואף להגביר את האהבה לפרחים ואת ההנאה מהם בכלל.
לרשימת הצמחים המוגנים צורפה רשימה המכונה "הרשימה האדומה". רשימה זו כוללת את מיני הצמחים הנמצאים בסכנת הכחדה.
בשנת 2005, לאחר שנים רבות של ניסיונות לעדכון הרשימה, אושרה רשימה חדשה של ערכי טבע מוגנים. הרשימה הרחיבה את רשימת הצמחים המוגנים. הרשימה כללה בנוסף לצמחים גם רכיכות ודגים. הרשימה מתחלקת לשתי קבוצות: "צמחים עשבוניים בעלי פרחים ושרכים" וקבוצה של "מטפסים, שיחים ועצים". בעיקרון הצמחים המוגנים הם צמחים מקומיים. נכללו ברשימה גם מיש דרומי שאולי הובא על ידי האדם ואינו מקומי וכן פיקוס השקמה שהובא מאפריקה.
העקרונות לקביעת רשימת הצמחים המוגנים
הצמחים שנכללו ברשימת הצמחים המוגנים מחולקים לשלוש קבוצות:
אריה לייב יפה
אריה לייב יפה (י"ג בסיוון ה'תרל"ו, 5 ביוני 1876, גרודנו – ל' באדר א' ה'תש"ח, 11 במרץ 1948, ירושלים) היה מתרגם, משורר ומנהיג ציוני.
קורות חיים
אריה לייב יפה נולד בגרודנו שבאימפריה הרוסית ב-5 ביוני 1876, נצר למשפחת רבנים ידועה, ונכדו של הרב מרדכי גימפל יפה. בתחילה זכה לחינוך בחדר. בשנים 1891–1892 למד בישיבת וולוז'ין, ולאחר מכן למד פילוסופיה, מדעים ושפות אירופיות באוניברסיטאות היידלברג, פרייבורג ולייפציג עד לשנת 1901. יפה היה פעיל ציוני מנעוריו, וביטא את השקפת עולמו בשירים שכתב. השתתף בקונגרסים ציוניים ומילא שליחויות ציבוריות רבות מטעם "קרן היסוד", שהיה מנהלה. השתתף גם בעריכת העיתון העולם, אשר יצא לאור בוילנה. בשנת 1920 עלה לארץ ישראל והיה חבר ועד הצירים. היה עורך עיתון "הארץ" לתקופה קצרה, בין 1921 עד 1922.
במלחמת העצמאות נהרג בהתפוצצות מכונית תופת שהחדירו ערבים לשטח בית המוסדות הלאומיים בירושלים. נקבר בבית הקברות סנהדריה. לאחר מלחמת ששת הימים, הועבר לקבורה בבית הקברות בהר הזיתים.
לייב יפה היה אחיו של בצלאל יפה, מראשוני העיר תל אביב.
הנצחתו
לאחר מותו קבעה קרן היסוד את פרס לייב יפה לעבודות מחקר על שמו.
על שמו נקרא מושב העובדים תלמי יפה, רחוב בשכונת ארנונה בירושלים שבו התגורר, וכן רחובות בהרצליה, ברמת גן, בנתניה, בבאר שבע ובקריית חיים.
כתביו
לאחר מותו:
אל-יאמון
אל-יאמון (בערבית: اليامون) היא עיירה פלסטינית, הממוקמת כתשעה קילומטרים מערבית לג'נין בנפת ג'נין, בצפון יהודה ושומרון. שטחה של אל-יאמון מורכב מכ-20,000 דונם, מתוכם 1,300 דונם הם שטח בנוי.
לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית העיר מונה 16,383 תושבים (2007). האוכלוסייה מורכבת בעיקר ממספר משפחות כמו פריחאת, ח'מאיסה, סמודי, חושיה, אבו אל-היג'ה, סמאר, עבאהרה, זייד, ג'ראדאת, שרקיה ונוואהדה.
היסטוריה
העיירה נחשבת לעיר עתיקה. בכפר נמצאו חרסים מהתקופות הרומית, הביזנטית, המוסלמית והעות'מאנית.
במהלך המאה ה-16 (תחת שלטון האימפריה העות'מאנית) התקיימו בכפר כ-28 משקי בית מוסלמים. התושבים שילמו שיעור מס קבוע של 25% על מוצרים חקלאיים שכללו חיטה, שעורה, יבולי קיץ, עצי זית, עזים וכוורות, בנוסף להכנסות מזדמנות, בסך הכל 15,000 אקצ'ות.
במפקד האוכלוסין של ארץ ישראל בשנת 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, מנה אל-יאמון 1,485 תושבים. כל התושבים היו המוסלמים למעט נוצרי אורתודוקסי אחד. האוכלוסייה גדלה במפקד 1931 ל-1,836; תושבים שהתגוררו ב-371 בתים. בסקר הכפרים של 1945 האוכלוסייה מנתה 2,520 תושבים על שטח של כ-20,361 דונם. 6,036 דונם שימשו למטעים וקרקע להשקיה, 11,121 דונם לדגנים, ואילו 58 דונם שימשו לבנייה.
לאחר סיום מלחמת העצמאות והסכמי שביתת הנשק מ-1949, הכפר הוכפף לשלטון ירדני. בתקופה זו היגרו לכפר שבט אבו חיג'ה, שישב באזור עין הוד של היום. בשנת 1961 אוכלוסיית אל-יאמון מנתה 4,173 נפשות.
ב-29 באוקטובר 2008 נהרג מחמד עבאהרה, חקלאי בעיירה על ידי צה"ל. לעבאהרה היה רובה ציד שהביא את חיילי צבא להאמין שהוא יורה לעברם. עם זאת, בנו של עבאהרה טען כי אביו נהג לשמור על הכבשים שלו מפני גנבים פוטנציאליים.
משפט הסינוסים
בטריגונומטריה, משפט הסינוסים קובע כי היחס בין אורך צלע במשולש כללי לבין סינוס הזווית שמולה, שווה לקוטר המעגל החוסם את המשולש: אם a,b,c הם אורכי הצלעות ו-  הזויות שמולן, בהתאמה, אז  כאשר R הוא רדיוס המעגל החוסם.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-10
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-10 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך בשנת 1957, בו הוענקו פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת 1956.
משפט הסינוסים
א
גובה המשולש המסומן ב - h ניתן להצגה באופן הבא: אבל גם באופן הזה: ולכן: או מאחר שזה נכון ל-2 זוויות שנבחרו באופן שרירותי, זה נכון לכל זוג זוויות במשולש.
כאשר המשולש קהה-זווית, תהליך ההוכחה כולל שלב ביניים לפי הזווית המשלימה לזווית הקהה ולאחר מכן חוזרים לזווית הקהה עצמה על פי הזהות. כאשר המשולש ישר-זווית המשפט הוא פשוט הגדרת הסינוס.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-10
הסרט הטוב ביותר
Gervaise
משפט הסינוסים
ב
אם מרכז המעגל החוסם הוא O, נמשיך את BO עד שהוא נפגש עם המעגל ונקרא לנקודת החיתוך D.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-10
הסרט הבריטי הטוב ביותר
מרקיע שחקים
השחקן הזר הטוב ביותר
פרנסואה פרייה – Gervaise
משפט הסינוסים
ב
נתבונן במשולש BDC. במשולש ישר-זווית זה (זווית ההיקפית BCD היא בת 90 מעלות בגלל שהיא נשענת על קוטרו של המעגל). נסמן ב -\delta את הזווית CDB ואז אבל זווית \delta שווה לזווית \alpha כי הן נשענות על אותה קשת, לכן או כנדרש.
נשים לב שמהחלק השני של ההוכחה נובע בנקל החלק הראשון של הטענה שכן הבחירה בצלע a ובזווית שמולה \alpha הייתה שרירותית ויכולנו באותה מידה לבחור בצלע b ובזווית שמולה \beta.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-10
השחקן הבריטי הטוב ביותר
פיטר פינץ' – עיר כמו אליס
השחקנית הבריטית הטובה ביותר
וירג'יניה מק'קנה – עיר כמו אליס
התסריט הבריטי הטוב ביותר
"האיש שלא היה מעולם" – נייג'ל בלצ'ין
תזמורת הרדיו ההולנדית
תזמורת הרדיו ההולנדית (באנגלית: Netherlands Radio Symphony Orchestra) נוסדה בשנת 1985 אחרי מיזוג של תזמורת הטיילת ותזמורת הרדיו (Omroep Orkest).
התזמורת השתתפה בהפקות אופרה שונות ובמיזמים מוזיקליים מיוחדים, כמו גם בתחרויות בינלאומיות. היא שימשה כתזמורת הליווי הקבועה של כיתות האמן לניצוח על שם קיריל קונדראשין, "תחרות אוסקר בק" ותחרות הזמרים הבינלאומית. התזמורת הופיעה בפסטיבל הולנד, ב"שבוע גאודאמוס" ובכמה מיזמים חינוכיים.
תזמורת הרדיו ההולנדית שימשה גם כתזמורת האופרה בכמה הפקות, בהן "אלקו" של רחמנינוב, "העיר המתה" של אריך וולפגנג קורנגולד ואופרות אחדות של דוניצטי. כמו כן ניגנה בביצוע הבכורה ההולנדי של "שלוש אחיות" של פטר אטווש, בקופרודוקציה עם להקת האופרה הנודדת של הולנד.