cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עימותים בין בני אדם לחיות בר
אפריקה
במספר מקומות באפריקה ישנה בעיה במציאת מים וחלים עימותים תכופים עם חיות בר כמו פילים או היפופוטמים. האחרונים הורגים אנשים רבים כל שנה, יותר מכל יונק אחר וגם תנינים יתקפו אנשים המתקרבים למים לשתייה ורחצה.
אסיה
באסיה ישנו גם מגוון ביולוגי גבוה סביב דרום מזרח אסיה ותת-היבשת ההודית לצד אוכלוסייה גדולה וצפופה הנכנסת יותר ויותר לאזורים טבעיים. העימותים תכופים בעיקר ביחסים עם הטורפים הגדולים כמו טיגריסים ונמרים. הטיגריסים מצויים כיום בסכנת הכחדה עקב ציד שנגרם מעימותים לאחר סדרה של טריפות אנשים וחיות בית וגם בידי הפגיעה ביערות ובטרף הטבעי של הטיגריס. הדבר גם מקשה על התאוששותו עקב ציד של טיגריסים אוכלי אדם ועקב הרס בית גידולו לטובת התיישבות. גם הצטברות אשפה טבעית גורמת לעלייה בכמות העימותים עם מינים כמו דוב שפתני, אשר לרוב נמנע מקרבה ליישובי האדם אך עקב גידול האוכלוסייה והפצת מזון לאורך היישובים התקרב לאדם. בין 2014 ל-2018 גרם למותם של מעל 300 הרוגים בקרנאטקה.
עימותים נוספים נגרמו עקב בעלי חיים שאינם טורפים כמו פיל אסייתי, קרנף הודי או מקוקי רזוס, אשר נוהגים להתפשט ברחבי הודו ולפגוע בכפריים ובתושבי ערים עקב התרגלות ממושכת לאדם. גם פילים הודים פושטים דרך קבע על יבולים כשבסרי לנקה העימותים מובילים למותם של 80 בני אדם ו-230 פילים בשנה.
מאז הקמת מדינת ישראל, הצטמצמה משמעותית אוכלוסיית נמרי המדבר בשטחה, ובעקבות מעורבות האדם בטבע היא הוכחה לחלוטין לקראת סוף העשור השני של המאה ה-20.
אמריקה הצפונית
באמריקה הצפונית ישנם עימותים לאורך הערים הגדולות, הן בצפון והן בדרום ולאורך כפרים שונים. זאבים הובילו לעימותים עם בעלי חוות בוויסקונסין, שם טרפו 377 חיות בית במשך 24 שנים ובילוסטון רבתי נהרגו חיות בית ואף אנשים בידי זאבים, מה שגרם לציידים להכחיד אותם כליל מהפארק, מה שפגע בסביבה עם זאת זאבים הוחזרו לפארק ב-1995 שיקמו את הסביבה כשהעימותים הופחתו.
טריפה של חיות בית נגרמת גם בידי קויוטים ופומות כשהעימותים נרשמים בעיקר בקולורדו ובקליפורניה. הקויוטים מתרבים במהירות ואף מסתגלים ליישובים עירוניים מה שגורם להם גם להתבסס על מזון עירוני ולעיתים גם לתקוף חיות או אף אנשים חלשים. מרבית העימותים מצויים בארצות הברית אך ישנם עימותים דומים גם ברחבי מרכז מקסיקו ובקנדה.
גם דוביים מתרגלים לקרבה ליישובי האדם בחיפוש מזון, מה שמוביל לתקיפות, נזק לחיות ולרכוש ולהריגת דובים ובכמות קטנה יותר גם ראקונים החלו לשגשג בערים רבות ואיבדו את הפחד מהאדם. בפלורידה אליגטורים משוטטים בתעלות מוצפות, לעיתים בקרבה לערים ובכמה תקיפות הרגו אנשים.
אמריקה הדרומית
באמריקה הדרומית ישנו מגוון ביולוגי גדול, לרוב סביב האזור הטרופי וישנם גם אוכלוסיות מבודדות ביערות לצד ערים מתפתחות רבות, חלקם מצויות בעוני גדול. מרבית העימותים שנרשמו כוללים הרג של חיות בית כמו אלפקה בצ'ילה וארגנטינה בידי טורפים כמו פומות. באקוודור גם דוב המשקפיים נמצא בעימות עם חקלאים עקב הרס יבולים וציד חיות. הדבר הוביל לציד של הדוב ולהפחתת האוכלוסייה המצויה בסיכון.
בכל שנה יער האמזונאס נכרת לטובת ייצור כבישים ושימוש בעצי היער, כשהדבר דוחק מינים רבים להכחדה. מספר מינים גם רגישים לכבישים החדשים שנסללים כמו דוב נמלים גדול שפרטים רבים שלו נדרסים מבלי יכולת להימלט.
אירופה
באירופה ישנה צפיפות אוכלוסייה ועיור נמרץ, מה שגרם להכחדה ולצמצום אוכלוסיות בעלי חיים רבים. ישנם עימותים בין בעלי חוות לאייליים, חזירי בר, מכרסמים ולהקות זרזירים הפושטים על ייבולים וגם ביערות שנשתלו. דובים כמו דוב חום לעיתים גוזלים דגים מחוות דגים וכמה טורפים כמו שונרים וזאבים טורפים חיות בית. גם במקרים בהם אין עימותים ברורים התרבות חיות בר גורמת להשלכות קשות: בכל שנה 500,000 תאונות דרכים עם איילים גורמת ל-30,000 פציעות ול-200 הרוגים.
אוקיאניה
ברחבי אוסטרליה נרשמים עימותים עם כלבי דינגו שבמספר מקרים תקפו אנשים למשל באי פרייזר, מה שגרר הכחדה מקומית שלהם וגידור של חוות להגנה על כבשים. עימותים אחרים נרשמים עם האמו הפושט על יבולים ועלול לתקוף אנשים מתקרבים. במהלך 1932 הוכרז מבצע להורדת אוכלוסיית האמו שפוגעה ביבולים וגם בגדר הארנבים האוסטרלית. גם קנגורו פושטים על יישובים ותוקפים אנשים. בכמה אזורים כמו ב"פארק עדן" פקחים אישרו להרוג 300 קנגורים שפשטו על ייבולים וכרמים.
ישנם גם עימותים עם עקעק אוסטרלי אשר יתקפו עוברי אורח מאיימים ולעיתים פוצעים אנשים. אפילו בערים כמו סידני חלו עימותים עם פוסומים.
באזורים אחרים באוקיאניה האדם הורס את בתי הגידול וגורר מינים רבים אנדמיים להכחדה. בניו זילנד תוכיי הקיאה ניזונים משליית או מכבד של כבשים וגורמים לפציעות חמורות לכבשים, מה שגרר ציד שלהם. שימוש בדורסים כמו בז ניו זילנדי כדי לשלוט באוכלוסיית עופות מזיקים גם גורר עימותים.
אנטארקטיקה
אנטארקטיקה היא היבשת שבה הכי פחות עימותים שגם נרשמים להצלחת החיות, זאת מאחר שאין אנשים הגרים בה קבוע. כלב ים נמרי הוא מין תוקפני התוקף סירות או צוללנים בקרבתו ותקיפה מ-2003 של כלב ים נמרי הסתיימה במותה של ביולוגית ימית שנגררה מתחת לקרח וטבעה.
חיות נוספות שתוקפות אנשים באנטארקטיקה כוללות את הקטלן הצד בלהקות במים (למשל של משלחת טרה נובה לאנטאקטיקה) ופיל ים דרומי, אך העימותים הללו נדירים.
סביבות ימיות
ברחבי האוקיינוסים ישנם גם עימותים עם חיות ימיות ברחבי העולם, אף שהם שונים מהעימותים היבשתיים. ישנם טורפים אוכלי דגים הנכנסים לתחרות על דיג מול האדם למשל קטלנים, דולפינים ודובי ים בעוד עמלץ לבן ידוע בתקיפות קטלניות רבות לאורך החופים, אף שהוא מצוי בסכנה גדולה יותר מהאדם. גם לאורך החופים ישנם עימותים כמו הרס סביבת החופים, ביניהם יערות מנגרובים וכן פיתוח תיירותי שפוגע במינים נדירים כמו צבי ים או כלב ים נזירי הוואי.
טיפולים
בהרבה מדינות מכלילים ניסיונות למנוע עימותים כחלק מהמדיניות לניהול אזורי טבע מוגנים, פיתוח כלכלי וניסיון לפתרון העוני, תוך שיתופי פעולה בין המגזרים השונים. עם זאת עדיין ישנם עימותים תכופים עם חיות בר בהרבה מדינות (למשל בהודו).
טאיה ואלקירי
קירה רנה הניגן (באנגלית: Kira Renée Hennigan; שמה לפני הנישואים פורסטר; נולדה ב-22 באוקטובר 1983) היא מתאבקת קנדית. היא מוכרת בעיקר בשל תקופותיה בארגון ההיאבקות Impact Wrestling, שבו הופיעה תחת שם הבמה טאיה ואלקירי והייתה בו פעם אחת אלופת הנוקאאוטס של אימפקט ובארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיעה תחת שם הבמה פרנקי מונייה.
החיים שלפני
בילדותה, פורסטר התאמנה להיות בלרינה. היא התאמנה בהתעמלות וריקוד מאז גיל 4. בשנת 2005, היא החלה להתאמן בתחרויות כושר גופני ובו זמנית פתחה בקריירת דוגמנות כושר גופני. בשנת 2010, היא זכתה במקום הראשון באליפות קנדה של CBBF, ובשנת 2011 במקום השני של תחרות ארנולד חובבני. כמו כן, היא כיכבה על שערי מגזינים של כושר גופני.
אימונים וקריירה מוקדמת (2010–2011)
בשנת 2010, פורסטר החלה להתאמן באקדמיית ההיאבקות של לאנס סטורם, כשבספטמבר של אותה השנה היא סיימה בהצלחה את אימוניה תחתיו. מאותה הנקודה, פורסטר החלה להתחרות בארגונים עצמאיים קנדים תחת שם הבמה טאיה ואלקירי.
WWE (2011)
באוקטובר 2011, היא חתמה על חוזה פיתוח בארגון WWE, לאחר שעברה את מבחני הקבלה. לאחר שלא השאירה רושם טוב בארגון, פורסטר חזרה להתאבק בארגונים העצמאיים.
ארגונים עצמאיים מקסיקנים (2012–היום)
פורסטר עברה למקסיקו והחלה להתאבק עבור מספר ארגונים ברחבי המדינה. במקור, היא הייתה אמורה לשהות במדינה שישה שבועות בלבד, אך אל איחו דל פרו אגואיו שכנע אותה להישאר ולהתאבק במספר ארגונים נרחב יותר.
Lucha Libre AAA Worldwide (2012–2017)
פורסטר הופיעה לראשונה בזירה של ארגון ההיאבקות המקסיקני AAA תחת שם הבמה טאיה ואלקירי ב-3 בנובמבר 2012 במסגרת קרב שלוש נגד שלוש לצד גראן אפאצ'ה ומארי אפאצ'ה בניצחונן על קווארבו, פאבי אפאצ'ה ולוליטה. במשך שנת 2012 ותחילת שנת 2013, ואלקירי הייתה שותפה בעיקר בקרבות זוגות. ב-3 במרץ 2013, ואלקירי ניצחה את ג'ניפר בלייק כדי להעפיל לגמר הטורניר על אליפות Reina de Reinas הפנויה. שבועיים לאחר מכן, היא הייתה מעורבת בקרב הדחות מרובע נגד פאבי אפאצ'ה, לופיסטו ומארי אפאצ'ה, שבסופו לא צלחה במשימתה לזכות בתואר.
ב-4 ביוני 2014, ואלקירי ניצחה בקרב הדחות בן שבע משתתפות והפכה לטוענת לכתר לאליפות Reina de Reinas של פאבי אפאצ'ה. באירוע טריפלמאניה 22, שנערך ב-17 באוגוסט, ואלקירי ניצחה את אפאצ'ה וזכתה בחגורת אליפות זו. במסגרת הגנתה הראשונה על התואר ב-12 בספטמבר, היא ניצחה את האלופה לשעבר, פאבי אפאצ'ה, קצ'ורה פלורס, קרינה דובאל, מונייקה סרקסמו ופרינססה מטאליקה בקרב הדחות משושה. בקרב ההגנה הראשון הטלוויזיוני שלה ב-4 באוקטובר 2015, הפעם תחת שם הבמה טאיה, היא גברה על גויה קונג, ליידי שני, לה הידרה ומרווילה בקרב מחומש. לעומת זאת, היא הפסידה את התואר לאייקו האמאדה ב-19 במרץ 2017, מה שסיים תקופת כהונה של 945 ימים כאלופה, שהיא הארוכה ביותר בהיסטוריה של תואר זה. בקרב החוזר בין השתיים ב-21 באפריל, שהיה קרב ללא פסילות, טאיה ניצחה את האמאדה והפכה לאלופת Reina de Reinas בפעם השנייה.
ב-1 ביולי, מנהל הכישרונות, ומפירו, הודיע שאליפות Reina de Reinas פנויה. ב-16 ביולי, סקסי סטאר ביצעה את חזרתה לארגון וזכתה בתואר זה. מנגד, פורסטר כתבה בחשבון הטוויטר שלה שהיא נבגדה על ידי הארגון ואף הודיעה על עזיבתה. לפי מגזין ההיאבקות Wrestling Observer Newsletter, ארגון ההיאבקות AAA ביקש מהמאורס של פורסטר, ג'וני מונדו, להצטלם ביחד עם אליפות Reina de Reinas, וכשהוא עשה זאת, הארגון הכריז על כך שהאליפות התפנתה. ומפירו אמר כי פורסטר הופשטה מחגורת האליפות בגין שימוש לא חוקי בחניקה במהלך הקרב שלה נגד האמאדה ב-21 באפריל, אף על פי שהקרב היה קרב ללא פסילות. מאוחר יותר הוא טען שפורסטר לא הופיעה להקלטות התוכנית, אף על פי שהיא לא הייתה מתוכננת להופיע כלל.
Lucha Underground (2016–2018)
טאיה הופיעה לראשונה ב-Lucha Underground ב-24 בפברואר 2016, כשותפה של ג'וני מונדו. היא ערכה את קרב הבכורה שלה ב-9 במרץ, כשהפסידה לקייג' בקרב ללא פסילות. ב-12 באפריל במסגרת Aztec Warfare II, טאיה התחרתה בקרב האליפות הראשון שלה. בקרב זה היא נכנסה כמספר ה-9, הספיקה להדיח את קייג', אך הודחה על ידי פיניקס.
פיודים ראשונים (2017–2019)
ב-7 בספטמבר 2017 בתוכנית !Impact, טאיה ואלקירי ערכה את הופעת הבכורה שלה בארגון זה כאשר תקפה את רוזמרי, צעד שביטא את הצגת דמותה כדמות הרעה. שבוע לאחר מכן, היא רשמה את הקרב הראשון שלה, שבו ניצחה את אמבר נובה. במשך החודשים ספטמבר ואוקטובר, ואלקירי המשיכה ביריבות שלה נגד רוזמרי, שלבסוף הוביל לקיום קרב בין השתיים, שבו ואלקירי יצא עם ידה על העליונה. הן היו אמורות להתמודד זו מול זו פעם נוספת, במסגרת קרב הראשונה שמדממת באירוע הדגל של הארגון, באונד פור גלורי, אך קרב זה בוטל לאחר סיבות אישיות מצידה של ואלקירי. לאחר היעדרות של חמישה חודשים, ואלקירי חזרה ב-1 במרץ 2018 בתוכנית !Impact, כשהיא תקפה פעם נוספת את רוזמרי בצעד אשר ביטא את חידוש היריבות ביניהן. השתיים התחרו ביניהן ב-12 באפריל בתוכנית !Impact, שבו ואלקירי הפסידה, קרב שסיים את הפיוד ביניהן.
ואלקירי נעדרה פעם נוספת למשך חמישה חודשים, כשהפעם היא חזרה בתור הדמות הטובה כדי לאתגר את טסה בלנצ'רד לקרב על אליפות הנוקאאוטס של אימפקט. הקרב בין השתיים התקיים באירוע באונד פור גלורי, ובו בלנצ'רד הגנה על התואר בהצלחה לאחר שהשתמשה באופן בלתי חוקי בחבלי הזירה. שלושה שבועות לאחר מכן, ואלקירי קיבלה הזדמנות נוספת להתמודד מול בלנצ'רד על התואר, אך גם במקרה זה בלנצ'רד שמרה על התואר, לאחר שהיא תקפה את השופט וגרמה לפסילה שלה.
אלופת הנוקאאוטס לזמן הארוך ביותר בהיסטוריה (2019–היום)
באירוע Homecoming, שנערך ב-6 בינואר 2019, ואלקירי זכתה באליפות הנוקאאוטס של אימפקט לאחר שהשופטת המיוחדת בקרב, גייל קים (שאותה בלנצ'רד תקפה במהלך הקרב) ביצעה על בלנצ'רד את מהלך הסיום שלה, מה שאיפשר לוואלקירי לבצע עליה את מהלך הסיום שלה כדי לנצח ולזכות בתואר. ב-15 במרץ בתוכנית Impact Wrestling, ואלקירי ביצעה את מעברה בחזרה לדמות הרעה לאחר שהכתה את המתאבק בריאן קייג' בעזרת מכה מתחת לחגורה, כדי לעזור לבעלה במציאות, ג'וני אימפקט (שגם הפך לרע), לתקוף את קייג'. ב-12 באפריל בתוכנית Impact Wrestling, ואלקירי ואימפקט ניצחו בקרב זוגות מעורב את ג'ורדיין גרייס ובריאן קייג'. ואלקירי הגנה בהצלחה על התואר שלה במספר מקרים: נגד ג'ורדיין גרייס באירוע Rebellion, נגד ג'סיקה האבוק, רוזמרי וסו יאנג והאבוק בקרב מונסטר בול מרובע באירוע סלאמיברסרי XVII, ונגד טניל דאשווד באירוע באונד פור גלורי. בין ההגנות שלה על התואר באירועים סלאמיברסרי XVII ובאונד פור גלורי, היא שברה את השיא של טרן טרל בהחזקת התואר וכתוצאה מכך היא הפכה אלופת הנוקאאוטס לזמן הארוך ביותר בתולדות הארגון. באירוע Hard To Kill, שנערך ב-12 בינואר 2020, היא שמרה על התואר נגד ג'ורדיין גרייס ו-ODB בקרב משולש. עם זאת, לאחר 377 ימים כאלופה תקופת כהונתה הגיעה לקיצה בהקלטות התוכנית Impact Wrestling במקסיקו סיטי, כאשר היא הפסידה את התואר לג'ורדיין גרייס.
החזרה ל-AAA (2018–2021)
ב-31 באוקטובר, ארגון ההיאבקות AAA הכריז על חזרתה של טאיה כנציגת ארגון ההיאבקות Impact. ב-14 בנובמבר, היא רשמה את קרב חזרתה כאשר היא נוצחה על ידי אוסטרליין סואיסייד. ב-5 בדצמבר, טאיה ניצחה את לה הידרה. שבועיים לאחר מכן, טאיה ניצחה את קיירה וונילה וכתוצאה מכך זכתה בטורניר הלוצ'ה קפיטל של הנשים. מפאת ניצחונה, הוענק לה הזכות להתחרות על אליפות Reina de Reinas נגד ליידי שני. ב-15 בספטמבר 2019 במסגרת האירוע המשותף Lucha Invades NY של Impact Wrestling ביחד עם AAA, ואלקירי ניצחה את טסה בלנצ'רד והפכה לאלופת Reina de Reinas בפעם השלישית בקריירה.
WWE (2021)
ב-14 בפברואר 2021, דווח שפורסטר חתמה על חוזה ב-WWE. עשרה ימים לאחר מכן, פורסטר החלה להתמן במתחם האימונים של ה-WWE Performance Center, כשמעתה נודעה בשם הבמה פרנקי מונייה. ב-13 באפריל, היא ערכה את ההופעה הטלוויזיונית הראשונה שלה כאשר היא הפריעה לדקוטה קאי ואלופת הנשים של NXT, ראקל גונזלס. קרב הבכורה שלה הגיע ב-25 במאי ובו היא גברה על קורה ג'ייד. ב-20 ביולי, מונייה רשמה ניצחון על ג'ייסי ג'יין. ב-28 בספטמבר בפרק של התוכנית NXT 2.0, מונייה כשלה בניסיונה לזכות באליפות הנשים של NXT לאחר שהפסידה לאלופה, ראקל גונזלס.
חיים אישיים
ב-1 ביוני 2018, פורסטר והמתאבק ג'ון הניגן, הידוע יותר בשם הבמה שלו, ג'ון מוריסון, התחתנו, לאחר שהיו במערכת יחסים קרוב לשנתיים.
Soy Rebelde
במרוצת השנים, הקליטו מאות אמנים שונים את השיר, בשלל סגנונות שונים כמו רוק, פאנק, פולק, פופ ופופ לטיני.
רקע
במרץ 2020, חגג השיר 50 שנים מצאתו ובעקבות כך פורסמו עליו שלל כתבות, ביניהן כתבה באתר האינטרנט Uppers, אשר סקרה את הרקע שמאחוריו. בכתבה צוין כי "מעשה המרד" (אזכור לשם השיר: "Soy Rebelde", שמשמעותו היא "אני מורדת") הראשון שעשתה ג'נט לפני הוצאת השיר הוא לקיחת חלק פעיל בבית ספר לנזירות בברצלונה. זאת, לאחר שהוריה התגרשו והיא נאלצה לעבור לשם מלוס אנג'לס. ג'נט אמרה כי:
בהמשך, הצטרפה ג'נט ללהקה, שנקראה 'Brenner's Folk' על מנת לפתח את הקריירה המוזיקלית שלה. ג'נט, שעדיין לא דיברה ספרדית, הקליטה איתם ארבעה שירים בקטלאנית, תוך שההצלחה הגדולה ביותר הגיעה עם השיר 'Cállate niña', שהלחינה בעצמה. השיר שהה שבעה שבועות במצעדי המוזיקה ברחבי ספרד והיה ללהיט. בנוסף לכך, באותה התקופה הלהקה שינתה את שמה לפיק-ניק, והיא זכתה להצלחה והכרה רבה. עם ההצלחה, הגיעו גם המחלוקות. הראשונה קרתה מכיוון שחברת התקליטים Hispavox הזמינה את פיק-ניק להקליט את השירים הבאים שלה במדריד, אך זו סירבה בתגובה. אחת הסיבות הייתה בעקבות כך שאמה של ג'נט הבחינה בחוסר ההשקעה שלה בלימודים, אל מול ההשקעה שלה בעולם המוזיקה וכתוצאה מכך, האיצה בה לזנוח את הקריירה המוזיקלית שלה. בעקבות התערבות אמה של ג'נט, הקריירה המוזיקלית שלה נמוגה כלא הייתה.
במהלך הקריירה שלה, הודתה ג'נט כי השיר "לא היה קשור אליה בשום צורה". היא, שגדלה בשכונה טובה בלוס אנג'לס ולמדה בבית ספר לנזירות, הפכה לפתע לאלילה של היפים של שנות ה-70 המוקדמות. ההצלחה של "Soy Rebelde" הייתה בינלאומית וכתוצאה מכך הוקלט מחדש בשפות שונות כמו צרפתית, אנגלית ויפנית.
ניתוח מוזיקלי
השיר מתחיל בשילוב של פסנתר וכינור. מילות השיר מתארות אדם בודד ומתייחסות לחיים הכאובים והעצובים שלו. כמו כן, הן מתמקדות בחיפוש אחר אושר, חברות ואהבה. קולה של ג'נט תואר כקול הדומה ל"לחישות של מלאך".
מנואל אלחנדרו ציין כי קולה היה "הקול הזעיר ביותר ששמע בחיים שלו" וכי אם השיר היה מוקלט על ידי אמן אחר, זה היה "עוד סתם שיר". השיר הופק על ידי רפאל טרבוצ'לי.
הוצאה
כאשר השיר "Soy Rebelde" הופץ ברחבי העולם, חברת התקליטים של ג'נט (Hispavox) כתבה לא נכון את שמה (ז'נט) כ-"ג'נט" על התקליטים בהם הוא הופץ. לאחר שהשיר הפך ללהיט, החליטה חברת התקליטים להשתמש בשם השגוי כשם הבמה שלה. השיר זכה בהתחלה להצלחה רק בספרד, אך בהמשך זכה להצלחה גם במדינות אחרות, בהן: צרפת, בלגיה, אנגליה, מקסיקו, איטליה, ונצואלה וארגנטינה. הבי-סייד של השיר הוא השיר "Oye mamá, oye papá".
במאי 1972, הוציאה ג'נט את השיר כסינגל ביפן בשם "", על ידי חברת התקליטים ניפון קולומביה. היא הקליטה אותו בשפה היפנית. את המילים והעיבוד המחודש עשה על ידי ג'יי חמדה. וולדו דה לוס ריוס והתזמורת שלו סיפקו קולות ומוזיקת רקע. הבי-סייד של הגרסה היפנית הוא השיר "".
בבריטניה יצא השיר בגרסה בשפה האנגלית שנקראה "I Am a Rebel" וזאת, כשהבי-סייד הוא השיר "Oye mamá, oye papá".
הצלחה והשפעה
בשנת 2006, הוציאה הזמרת-יוצרת המקסיקנית גלוריה טרווי את הלהיט "Todos Me Miran", אשר נוצר בהשראת השיר הזה.
ויקטור בריוחאנוב
ויקטור פטרוביץ' בריוחאנוב (ברוסית: Виктор Петрович Брюханов; 1 בדצמבר 1935 – 13 באוקטובר 2021) היה מנהל הבנייה של תחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל ומנהל תחנת הכוח בשנים 1970–1986.
ביוגרפיה
בשנת 1966 התקבל בריוחאנוב לעבוד בתחנת הכוח התרמית סלביאנסקאיה. הוא החל כמנהל עבודה בכיר ועלה לדרגת ראש המפעל ולבסוף, כסגן מהנדס ראשי, התפטר בשנת 1970 כדי לבנות תחנת כוח גרעינית באוקראינה. הוא היה חבר במפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות מאז 1966. בין 1970 ל-1986 הוא נבחר שוב ושוב כחבר הסניף האזורי של המפלגה בקייב, צ'רנוביל ופריפיאט.
ויקטור פגש את אשתו ולנטינה בתחנת הכוח אנגרן. ולנטינה הייתה עוזרת למהנדס טורבינות בעוד ויקטור היה חניך טרי מהאוניברסיטה.
בניית תחנת הכוח צ'רנוביל
בשנת 1970 הציע שר האנרגיה לבריוחאנוב משימה חדשה – הקמת תחנת כוח אטומית המורכבת מארבעה כורים מדגם RBMK על גדות נהר פריפיאט באוקראינה. בתחילה הציע בריוחאנוב לבנות כורים של מים בלחץ (PWA), אך החלטה זו התקבלה בהתנגדות שציינה בעיות בטיחות וכלכלה בבניית כורי RBMK, שבסופו של דבר בוצעה. בעלות של כמעט 400 מיליון רובל, הוא היה אחראי על בניית הכורים מאפס. מכיוון שלא היה שום דבר בקרבת מקום, הוא נזקק להביא חומרים וציוד לאתר הבנייה. הוא ארגן כפר זמני, המכונה "לסנוי" ובנה בית ספר. בשנת 1970 הצטרפה אליו אשתו, בתו בת השש ובנו התינוק. בשנת 1972 הם עברו להתגורר בעיר החדשה פריפיאט.
במהלך הבנייה עקב לוחות זמנים צפופים תאריך השלמת הבנייה נדחה שוב ושוב, היה מחסור בציוד בנייה וחומרים לקויים. שלוש שנים לאחר שקיבל את תפקיד המנהל, המפעל עדיין לא נבנה. הוא הציע להתפטר, אך מכתב ההתפטרות נקרע על ידי המפקח שמונה מטעם המפלגה ומשרד האנרגיה ביולי 1972. ב-1 באוגוסט 1977, שנתיים מאוחר מהמתוכנן ויותר משבע שנים לאחר שהושק התכנון והקמת המפעל, החל לפעול הכור הראשון של תחנת הכוח בצ'רנוביל. בשעה 20:10 ב-27 בספטמבר אותה שנה, החשמל הגרעיני הראשון של אוקראינה עבר על קווי 110 ו-330 קילו וולט והגיע לרשת החשמל הסובייטית.
בריוחאנוב התעלם ולא הכיר בדליפה הרדיואקטיבית שהתרחשה ב-9 בספטמבר 1982 כאשר אדים עלו דרך ערימת אוורור המשותפת לכורים 1 ו-2, דבר המצביע על צינור אחד שבור לפחות. המזהמים הרדיואקטיביים התפשטו למרחק ארבעה עשר קילומטרים מהמפעל והגיעו לפריפיאט. בריוחאנוב דחה גם בדיקת בטיחות יוצאת דופן של כור 4 כדי לעמוד במועד ההשקה של מוסקבה ב-31 בדצמבר 1983. עד 1984, כל הכורים של תחנת הכוח בצ'רנוביל (הידועה רשמית בשם תחנת הכוח הגרעינית על שם ולדימיר א. לנין) היו מחוברים ומתפקדים.
האסון
ב-26 באפריל 1986 התקשר ראש האגף הכימי לבריוחאנוב לדווח על אירוע בתחנה. בריוחאנוב ניסה ליצור קשר עם מפקח המשמרת אך לא הייתה תשובה בבניין הכור הרביעי. הוא הורה לכל הרשויות להיפגש בבונקר במטה ההגנה האזרחית. בעודו באוטובוס שחלף ליד הכור הרביעי, הבין בריוחאנוב שהמבנה העליון של הכור נעלם.
הפיצוץ הרים את מכסה הכור ששקל 1,000 טון. בהיעדר מדדי מטרים גבוהים התקשו הפקידים לקבוע אם התרחש שחרור קרינה או לא, ואם כן, כמה קרינה שוחררה לאוויר. בריוחאנוב, בסיוע דיאטלוב והמהנדס הראשי ניקולאי פומין, המשיך להורות למפעילים להוסיף עוד מי קירור.
בהתבסס על מידע לקוי שהגיע מאנטולי דיאטלוב, בריוחאנוב המשיך להכחיש כי גרעין הכור התפוצץ. בשעה 3:00 לפנות בוקר, יצר בריוחאנוב קשר עם ולדימיר מרין, פקיד האחראי לענייני גרעין של המפלגה הקומוניסטית בביתו במוסקבה כדי לדווח על התאונה ולהבטיח לגורמי הממשל כי המצב נמצא בשליטה.
לאחר האסון
לאחר שבריוחאנוב יצא לחופשה של שבוע ב-22 במאי, פקידי המפלגה ערכו הסדרים להדיחו לצמיתות מתפקידו כמנהל תחנת הכוח. כחלק מהליכי הגילוי שהכתיב החוק, הביאו לו החוקרים את החומרים שחשפו במהלך פניותיהם, ששימשו בתיק נגדו. בריוחאנוב מצא גם מכתב שנכתב על ידי אחד ממומחי מכון קורצ'טוב וחשף את תקלות התכנון המסוכנות שהוסתרו ממנו ומצוותו במשך 16 שנים.
ב-20 בינואר 1987, לאחר שישב במאסר במשך שישה שבועות, הגישה הפרקליטות את כתב האישום לבית המשפט העליון של ברית המועצות. כל 48 תיקי הראיות שנשלחו למוסקבה סווגו כסודיים ביותר.
ויקטור בריוחאנוב נמצא אשם בהפרה גסה של תקנות הבטיחות, ויצר תנאים שהובילו לפיצוץ. הדיווחים ציינו גם כי לא הצליח להבטיח מנהיגות נכונה ותקיפה בתנאי האסון הקשים והפגין חוסר אחריות וחוסר יכולת ארגונית. בריוחאנוב נידון לעשר שנים במחנה עבודה בתוספת עונש של חמש שנים בגין ניצול לרעה של סמכותו. הוא קיבל אחריות מקצועית אך הכחיש אחריות פלילית.
ב-3 ביולי 1986, החלטת הוועד הפוליטי של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית בדבר הטעויות שהובילו לאסון צ'רנוביל גרמה לכך שבריוחאנוב סולק מהמפלגה.
בריוחאנוב התגורר עם אשתו במחוז דסניאנסקי בקייב מאז 1992. הוא עבד כשכיר בחברת Ukrinterenergo, חברת אנרגיה בבעלות ממשלת אוקראינה, האחראית על חיסול ההשלכות של אסון צ'רנוביל. עד יום הולדתו ה-80 בדצמבר 2015, פרש בריוחאנוב מעבודה בגלל כשל בראייה ובעיות בריאותיות.
נפטר ב-13 באוקטובר 2021.
בתרבות הפופולרית
במיני-סדרה "צ'רנוביל" גולם בריוחאנוב על ידי קון או'ניל.
38 תוכים
38 תוכים (ברוסית: ) היא סדרה של עשרה סרטים קצרים מצוירים לילדים אשר הפיקה סויוזמולטפילם בברית המועצות בין 1976 לבין 1991. הסרטים כוללים אנימציה של בובות. הסדרה מתארת את הרפתקאותיהם של ארבעה חברים: מרטישקה (קופת גנון), סלוניונוק (פילון), פופוגאי (תוכי) ואוּדָב (פיתון).
עלילה
38 תוכים זו סדרה לא המשכית, כלומר שאין בה עלילה שממשיכה מפרק לפרק. ברוב הפרקים הגיבורים פותרים פרדוקסים הקשורים לשפה ולמשמעות. למשל, באחד הפרקים, הם דנים במספר האגוזים שנדרש כדי ליצור ערימה. בפרק אחר, הם פותרים את הבעיה בכך שהם צריכים להעביר דרישת שלום במעבר בלי שתיעלם.
מועמדויות ופרסים
סדרת הסרטים זכו מספר פעמים:
מאט לונג
מת'יו קלייטון לונג (באנגלית: Matthew Clayton Long; נולד ב-18 במאי 1980) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו בתור ג'ק מקליסטר בסדרה "ג'ק ובובי" ובזכות תפקידו בתור זיק לאנדון בסדרת הדרמה "מניפסט".
ביוגרפיה
לונג נולד בווינצ'סטר, קנטקי, לאב סוכן ביטוח ולאם עוזרת הוראה. יש לו אח אחד קטן, זאק. הוא למד באוניברסיטת ווסטרן קנטקי שם הכיר את אשתו לורה. הוא גם היה חבר באחוות סיגמא אלפא אפסילון. לאחר סיום הלימודים, עבר לונג לניו יורק, שם החל לשחק בתיאטראות שונים.
קריירה
בשנת 2004 לוהק לונג לתפקיד ראשי בסדרה "ג'ק ובובי" קצרת הימים. הוא כיכב בהמשך בכמה פיילוטים לטלוויזיה. בשנת 2007 הופיע בסרטים, גוסט ריידר ו-"סידני וויט".
לונג שיחק בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה קצרת הימים "הסוף העמוק" בשנת 2010. באותה שנה שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הדרמה "מד מן".
בשנת 2012 לוהק לפיילוט של הסדרה "Gilded Lilys", שנוצרה והופקה על ידי שונדה ריימס. מאוחר יותר ליהקה אותו ריימס לדרמה הרפואית "מרפאה פרטית" בתפקיד חוזר בתור ד"ר ג'יימס פיטרסון. בשנת 2013, לונג לוהק לתפקיד הראשי בסדרת דרמה "Lucky 7".
בשנת 2019 החל לונג להופיע בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "מניפסט" בתפקיד חוזר ובעונה השנייה הועלה לתפקיד ראשי.
חיים אישיים
בשנת 2005 נישא לחברתו מימי הלימודים לורה צ׳אפינס; לבני הזוג יש שני ילדים.
1993
עם תחילת השנה, ב-1 בינואר, התרחשו שני אירועים משמעותיים. האחד הוא פירוק צ'כוסלובקיה לצ'כיה וסלובקיה בהסכמה, בעקבות החלטה שהתקבלה שנה קודם לכן, והשני הוא הפיכתה הרשמית של הקהילה האירופית לאיחוד האירופי בעקבות אמנת מאסטריכט שקיבלה תוקף מאוחר יותר באותה שנה.
הסכם אוסלו הראשון נחתם בחשאי באוסלו ב-20 באוגוסט באותה שנה, על ידי שר החוץ הישראלי שמעון פרס ומחמוד עבאס, ולאחר מכן בטקס חגיגי ב-13 בספטמבר על מדשאות הבית הלבן, בהשתתפות נשיא ארצות הברית ביל קלינטון, ראש הממשלה יצחק רבין וראש אש"ף יאסר ערפאת. הסכם זה - הראשון מסוגו בין ישראל לבין התנועה הלאומית הפלסטינית - הניח את היסודות להכרה הדדית ולהתחייבות לסיים את הסכסוך בדרכי שלום, והיווה את התשתית להסכם אוסלו ב' (1995), בעקבותיו הוקמה הרשות הפלסטינית. הסכמי אוסלו הביאו לשינויים רבים ביחסי ישראל והפלסטינים ובאופי הסכסוך בין שני הצדדים, אך עד היום קיימים חילוקי דעות עמוקים על הסכמים אלה בשני העמים.
ב-23 בספטמבר אותה שנה, 10 ימים בלבד לאחר חתימת ההסכם בבית הלבן, בוצע פיגוע הטרור הקטלני הראשון בו נרצח אזרח ישראלי (יגאל וקנין) על ידי פלסטינים.
לודוויג השני, דוכס בוואריה
לודוויג השני, דוכס בוואריה (בגרמנית: Ludwig II der Strenge, Herzog von Bayern, Pfalzgraf bei Rhein; 13 באפריל 1229–2 בפברואר 1294), היה דוכס בוואריה העליונה ורוזן הפלטינט שעל הריין בין השנים 1253–1294.
ביוגרפיה
לודוויג נולד ב-13 באפריל 1229 בהיידלברג, לאוטו השני, דוכס בוואריה ואגנס מפפאלץ, בתם של היינריך החמישי, רוזן הפלטינט שעל הריין ואגנס מהוהשטאופן.
בשנת 1253 מת אביו אוטו השני, דוכס בוואריה, ולודוויג ואחיו היינריך השלושה עשר, דוכס בוואריה ירשו את נחלותיו. בשנת 1255 חולקה דוכסות בוואריה בין היינריך לאחיו: היינריך קיבל את בוואריה התחתונה, ואילו לודוויג קיבל את בוואריה העליונה ואת רוזנות הפלטינט שעל הריין.
מאחר שחלוקת הדוכסות הייתה בניגוד לחוק, היא עוררה את זעמם של הבישופים בבוואריה, ובעקבות כך הם שיתפו פעולה עם אוטוקאר השני, מלך בוהמיה שפלש באוגוסט 157 לבוואריה. שני האחים שיתפו פעולה ביניהם, והצליחו להדוף את הפלישה.
לודוויג התגורר לסירוגין במינכן ובהיידלברג, והיה אחד מהנסיכים הבוחרים של האימפריה. במהלך תקופת האינטרגנום לאחר מותו של וילם השני, רוזן הולנד תמך לודוויג בריצ'רד, רוזן קורנוול. יחד עם אחיו סייע לודוויג לקונראדין מבית הוהנשטאופן לתפוס את השלטון בדוכסות שוואביה, אך קונראדין לא הצליח להיבחר כמלך גרמניה. כתוצאה מתמיכתו בבעת הוהנשטאופן הוחרם לודוויג על ידי האפיפיור בשנת 1266, ובשנת 1267 ליווה לודוויג את קונראדין לוורונה. לאחר הוצאתו להורג של קונראדין בשנת 1268 בנאפולי, ירש לודוויג את חלק מנחלותיו של קונראדין בשוואביה, ותמך ברודולף מהבסבורג במלחמתו נגד אוטוקאר השני, מלך בוהמיה. בשנת 1278 סייע לודוויג לרודולף בקרב דירנקרוט ויידנספייגן, שבו הובס אוטוקאר ונהרג. בשנת 1289 עבר תואר ה"נסיך בוחר" של בוואריה לבוהמיה, אולם לודוויג נשר אחד מהנסיכים הבוחרים, בתור רוזן הפלטינט שעל הריין. בשנת 1291 כשל לודוויג בניסיונו להביא לבחירתו של גיסו אדולף מהבסבורג למלך גרמניה, ובמקומו נבחר אדולף מנסאו-ויילבורג.
ב-2 בפברואר 1294 מת לודוויג, ובנו רודולף הראשון, דוכס בוואריה ירש את נחלותיו.
משפחתו
ב-2 באוגוסט 1254 התחתן לודוויג עם מריה מבראבנט, בתם של היינריך השני, דוכס בראבנט ומריה משוואביה, אך לא היו לו ילדים ממנה. בשנת 1256 הרג לודוויג את מריה, לאחר שהתברר לו שהיא מנהלת רומן בסתר.
ב-24 באוגוסט 1260 התחתן לודוויג עם אנה מגלוגאו, בתם של קונרד הראשון, דוכס גלוגאו וזאלומה מפולין-גדול, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
ב-24 באוקטובר 1273 התחתן לודוויג עם מתילדה מהבסבורג, בתם של רודולף הראשון, מלך גרמניה וגרטרוד מהוהנבורג, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
תום יער
תום יער (נולדה ב-21 ביולי 1987) היא קומיקאית, סטנדאפיסטית, שחקנית, מנחה ויוצרת רשת ישראלית.
ביוגרפיה
יער נולדה ברמת השרון. למדה בפנימיית הכפר הירוק.
קריירה
בשנת 2011 הקימה וניהלה קבוצה עצמאית של סטנדאפ שנקראה "ערב הסטנדאפ של תום יער". הקבוצה כללה הרכב של קומיקאים צעירים שלא היו מוכרים עד אז על בימת הסטנדאפ, ובהם ניב מג'ר, גלית חוגי, ירמי שיק-בלום, אסף קפלנסקי וליאור אמסטרדמסקי, וזכתה לאהדה גדולה בקרב צעירים בתל אביב.
הצלחתה של הקבוצה פתחה גל חדש של סטנדאפיסטים צעירים, שבעקבות הערב הקימו לאחר מכן עוד ערבי סטנדאפ דומים שהתבססו על אותו רעיון - ערב קבוצתי שבו הסטנדאפיסטים עולים בזה אחר זה והתכנים נכתבים ביחד.
ב-2013 התפרקה הקבוצה המקורית, ויער יצאה לקריירת סולו משלה. באותה שנה היא העלתה מופע סטנדאפ יחיד ראשון בשם "ג'ורה של מלאך", איתו הופיעה במשך כשנה אחת, בעיקר באזור תל אביב.
ב-2015 יצאה יער עם מופע קומי חדש בשם "לא תמימה בת שש", המבוסס על חוויות חייה ומתעסק בנושאים כגון דימוי גוף, יחסי מין ועוד.
ב-2015 יצרה ביחד עם המעצב מתן שליטא סדרת פוסטרים אייקוניים לתמונות מפורסמות (ג'נט ג'קסון על שער הרולינג סטון, פוסטר הסרט "אמריקן ביוטי", דיוקן של סלבדור דאלי, הציור "נערה עם עגיל פנינה" של יאן ורמיר, שרבט גולה על שער הנשיונל ג'יאוגרפיק, עטיפת האלבום Nevermind ועוד).
ב-2016 נבחרה יער להיות המגישה בקמפיין הפרסום של חברת בזק.
ב-2017 נבחרה על ידי המגזין "פורבס ישראל" לאחת מחמישים הנשים המשפיעות בישראל.
ריצ'רד סמולי
ריצ'רד ארט סמולי (באנגלית: Richard Smalley; 6 ביוני 1943 – 28 באוקטובר 2005) היה כימאי אמריקאי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1996 ביחד עם הארי קרוטו ורוברט קורל, על גילוי הפולרן.
תום יער
קריירה
ב-2021 דיבבה את דמותה של גרטה פוצבינה במשחק המחשב הישראלי "פיפוש".
עיתונות
בשנים 2009–2011 החלה יער את דרכה ככתבת בידור בעיתון "רייטינג" ובאתר nrg מבית מעריב. החל מ-2013 משמשת כתבת אורחת במגזין "Time Out תל אביב" וב-2015 הנחתה לראשונה את טקס פרסי האוכל של העיתון.
ריצ'רד סמולי
ביוגרפיה
ריצ'רד סמולי נולד ב-6 ביוני 1943 באקרון שבאוהיו, כצעיר מבין ארבעה אחים וגדל בקנזס סיטי שמיזורי. בשנת 1965 סיים קורל את התואר הראשון באוניברסיטת מישיגן, ובשנת 1973 הפך לדוקטור באוניברסיטת פרינסטון. את הפוסט-דוקטורט עשה סמולי באוניברסיטת שיקגו בשנים 1973–1976. בשנה זו הצטרף לאוניברסיטת רייס ובשנת 1990 מונה לפרופסור. בשנה זו הצטרף סמולי לאקדמיה הלאומית למדעים ובשנה שלאחר מכן לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
תום יער
רדיו
ב-2014 הצטרפה לתוכנית הרדיו "חותרים למגע" של שרון טייכר וערן זרחוביץ' בגל"צ, שם גילמה דמויות רבות, ועם מעבר התוכנית לרדיו תל אביב, המשיכה עם הצמד עד היום. בין הדמויות הקבועות שמגלמת יער, נמנות: גילי הנער, כנרת האקסית, חיקוי פארודי של מיכל צפיר ומיקי מנשמיקי.
טלוויזיה וקולנוע
ב-2011 השתתפה בפרק ה-24 בעונה הרביעית של "מונית הכסף".
ריצ'רד סמולי
ביוגרפיה
סמולי נפטר מלוקמיה בגיל 62 ב-28 באוקטובר 2005 במרכז מ' ד' אנדרסון לסרטן באוניברסיטת טקסס ביוסטון אשר בטקסס.
תום יער
טלוויזיה וקולנוע
במהלך 2014–2016 התארחה יער בתוכניות הטלוויזיה: "לילה תירס" ו"תוכנית קיציס" ובסדרה הקומית "בלתי הפיך".
ב-2016 החלה להשתתף בתוכנית הלייט נייט "היום בלילה עם גורי אלפי", בפינה קבועה בה היא מתנסה בפעילויות אקסטרים שונות למורת רוחה.
בנוסף, ב-2016, יער השתתפה במספר מערכונים של תוכנית הסאטירה הפופולרית "ארץ נהדרת", וכשנה לאחר מכן הצטרפה לתוכנית בתור חברת קאסט קבועה מן המניין. במסגרת התוכנית יצרה יער את דמותה של הנערה-זמרת "אגס קימל" (מעין פארודיה על זמרת הפופ נועה קירל) ושרה עם חברי ההרכב שירים שזכו לאהדה רבה ברשת, ביניהם השירים הקומיים "חפש אותי בראשון" ו"לא חוקית".
ב-2017 עלתה לשידור סדרה קומית מוקומנטרית ב-yes בכיכובה של יער, "תום יער עושה את שביל ישראל". הסדרה זכתה לביקורות חיוביות ברובן וקטפה את פרס "תוכנית הדוקו-ריאליטי הטובה ביותר" בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2017.
ב-2019 עלתה לשידור ב-yes הסדרה הקומית "הכל תום" שמנתה שמונה פרקים ובה השתתפו כוכבים אורחים רבים, ובהם רותם סלע, ערוץ הכיבוד, אסי כהן, אליאנה תדהר וגיתית פישר.
במהלך 2020–2021 עלו בתאגיד השידור הישראלי שני פרקי פיילוט של התכנית "סבתא בישלה", תוכנית דוקו-בישול קומית בהנחייתה של יער. ביוני 2021 עלתה התכנית "סבתא בישלה עם תום יער" בכאן 11 לשידור על בסיס קבוע.
בשנת 2022 שיחקה בסרטו של דניאל אדר "עולה לראש".
חיים אישיים
ב-2016 נישאה לבן זוגה ירון סיון, בחתונה אזרחית, השניים מנהלים מערכת יחסים פתוחה. סיון הוא מורה באולפן עברית שהקים.
ב-20 בפברואר 2022 ילדה את בנה הבכור, אבשלום.
יעקב ליצמן
יעקב (יענקל) נח ליצמן (נולד בכ"ח באב תש"ח, 2 בספטמבר 1948) הוא פוליטיקאי ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת אגודת ישראל בסיעת יהדות התורה, כשר הבינוי והשיכון, כשר הבריאות וכיושב ראש ועדת הכספים. ליצמן הוא חסיד גור ואחד האישים הבולטים בחסידות זו.
בשנת 2022, ארבעה חודשים אחרי שהודה שניסה למנוע את הסגרת מלכה לייפר הנאשמת בפדופיליה לאוסטרליה, התפטר מהכנסת במסגרת הסדר טיעון, וב-8 באוגוסט 2022 הורשע במרמה והפרת אמונים בפרשה זו, נדון למאסר על תנאי של שמונה חודשים והוטל עליו קנס של 3,000 ש"ח.
ביוגרפיה
ליצמן נולד למשה ולאסתר במחנה עקורים בגרמניה להורים ניצולי השואה מפולין שלא היו חסידים. בגיל שנתיים, ב-1950, היגרה המשפחה לארצות הברית והשתקעה בשכונת איסט ניו יורק ואחרי זה בבורו פארק שברובע ברוקלין. בגיל 17, ב-1966, עלה לישראל להמשך לימודיו התורניים בישיבת כוכב מיעקב - טשיבין בירושלים.
היה מנהל בית הספר היסודי "בית יעקב - חסידי ירושלים" ויזם הקמת קריה חרדית בבית שמש. בד בבד התקרב לאדמו"ר מגור הרב שמחה בונים אלתר. בראשית שנות ה-80 היה עוזרו של אברהם יוסף שפירא. בשנת 1989 היה יועץ של משה זאב פלדמן, סגן שר העבודה והרווחה. הוא נחשב אז לאיש אמונו של אברהם יוסף שפירא.
חבר הכנסת
השפעתו של ליצמן, נובעת מהיותו איש סודו של האדמו"ר מגור הרב יעקב אריה אלתר. ליצמן, לצד חנוך זייברט ויוסף קופרברג, חבר ב"ועדת השלושה", שהוסמכה על ידי האדמו"ר לנהל את כל ענייניה הפוליטיים והחינוכיים של החסידות.
ליצמן נבחר לכנסת בשנת 1999, ומאז הוא כיהן כחבר כנסת. בשנים 2001–2003 ושוב בשנים 2005–2007 שימש כיו"ר ועדת הכספים של הכנסת. במהלך כהונתו יזם מספר חוקים, ובהם חוק מוסדות חינוך תרבותיים ייחודיים וחוק המקנה פטור לבתי כנסת, מסגדים, כנסיות וח'ילוות מתשלום דמי חכירה למינהל מקרקעי ישראל.
ב-15 בנובמבר 2008 הותקף ליצמן על ידי אנשים מחסידות סלונים על רקע מעורבותו במאבקה של חסידות גור נגד בחירת מאיר פרוש לראשות עיריית ירושלים.
בממשלה
בבחירות לכנסת השמונה עשרה שובץ ליצמן במקום הראשון ברשימת יהדות התורה, אולם לאחר שנבחר לא קיבל לידו את ראשות ועדת הכספים כבעבר, עקב התנגדות של חברי סיעתו. במקום זאת הוא מונה לסגן שר הבריאות. בד בבד חדל לשמש יו"ר סיעת יהדות התורה, ובמקומו התמנה לתפקיד חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.
בממשלת ישראל ה-34 חזר לכהן כסגן שר הבריאות (השר בפועל). באוגוסט 2015, בעקבות עתירה שהגישה סיעת יש עתיד, קבע בג"ץ כי ליצמן לא יוכל לכהן כסגן שר במעמד של שר ועליו להתמנות לשר. בעקבות כך, מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל החליטה לשנות החלטה קודמת של המועצה לפיה חברי הכנסת מטעם אגודת ישראל לא יישאו בתפקידי שרים והתירה לליצמן להתמנות לשר הבריאות. בעקבות כך, החליטה הממשלה למנותו לשר הבריאות ה-29, וב-2 בספטמבר 2015 נכנס לתפקידו.
ב-26 בנובמבר 2017 הודיע ליצמן על התפטרותו מן הממשלה, בשל המשך עבודות רכבת ישראל בשבת, בתחילת 2018 אישרה הכנסת תיקון לחוק יסוד: הממשלה המאפשר כהונה כסגן שר כאשר פורמלית ראש הממשלה הוא השר, דבר שאיפשר את חזרתו של ליצמן לתפקיד סגן שר הבריאות. בעקבות התפטרות ראש הממשלה בנימין נתניהו מתפקידו כשר הבריאות, מונה ליצמן ב-29 בדצמבר 2019 לשר הבריאות בממשלת מעבר.
ב-17 במאי 2020, עם כינון ממשלת ישראל השלושים וחמש מונה לפי בקשתו לשר הבינוי והשיכון. ב-22 ביוני 2020 הגיש את התפטרותו מהכנסת במסגרת "החוק הנורווגי" לטובת חבר סיעתו אליהו חסיד.
ב-13 בספטמבר 2020 התפטר ליצמן מהממשלה במחאה על ההחלטה להטיל סגר במהלך חגי תשרי, כחלק מהמלחמה במגפת הקורונה. הוא חזר לכהן כחבר הכנסת. ב-18 בנובמבר 2020 חזר לכהן בתפקיד. באפריל 2021 התפטר מהכנסת במסגרת "החוק הנורווגי". ושב אליה ב-14 ביוני, עם הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש.
בדצמבר 2021 הודיע ליצמן בערוץ הכנסת כי לא יתמודד לכהונה נוספת בכנסת, מפאת גילו המבוגר.
ב-1 ביוני 2022, בעקבות הסדר הטיעון בפרשת מלכה לייפר, יעקב ליצמן הודיע כי מתפטר מהכנסת, ההתפטרות נכנסה לתוקף ב-3 ביוני.
במשרד הבריאות
במהלך כהונתו במשרד הבריאות, בשנת 2011, התקיימה שביתת הרופאים שנמשכה מספר חודשים. בתפקידו כסגן שר הבריאות דרש את מימושו של סעיף 8(ד) לחוק מוות מוחי-נשימתי, המאפשר למשפחתו של מי שנקבע כי מת מוות מוחי-נשימתי לדרוש המשך טיפול בו, עד להפסקת פעולת הלב, ביחס לתינוקת חרדית, שנקבע כי מתה מוות מוחי. בהתערבותו של ליצמן אכן נמשך הטיפול בתינוקת עוד כשבועיים, עד לרגע שבו נדם לבה. ליצמן דרש להפריד בין נשים לגברים בבתי החולים הפסיכיאטריים. יזם מימון טיפולי שיניים לילדים מתקציב סל התרופות. ביחסו לטיפולי הפריה מלאכותית הביא בחשבון גם שיקולי הלכה. הוא ערך ביקורי פתע בבתי חולים ובתי חולים פסיכיאטרים ברחבי הארץ על מנת לבדוק תלונות שקיבל מאזרחים.
במהלך כהונתו של הועבר נושא בריאות הנפש מהמרפאות לקופות החולים. בשנת 2019, לאור תורים ארוכים לקבלת טיפול, היו חילופי האשמות בין משרדי הבריאות והאוצר לגבי תקציב נוסף שהיה אמור להגיע למשרד הבריות לצורך תקצוב הרפורמה.
בתחילת שנת 2016 הודיע ליצמן על רפורמת הקפטריות בבתי החולים בישראל ולפיה עד אמצע חודש מרץ יופעלו בבתי החולים חנויות אוכל מוזלות דוגמת רשת החנויות קופיקס. בינואר 2016 הופעלה לראשונה בבית החולים איכילוב מכונת ממכר מזון אוטומטית במחיר של עד חמישה שקלים.
באפריל 2016 החלו ליצמן ומשרדו במאבק במאכלים מסוכנים ("ג'אנק פוד").
ליצמן התנגד לחיוב חברות הטבק להציג תמונות הממחישות את ההשפעות הבריאותיות של עישון טבק על חפיסות הסיגריות שנמכרות בישראל, וטען כי הם יגרמו לכיעור המדינה.
בינואר 2017 טען תחקיר של העיתונאי חיים ריבלין מערוץ 2 כי ליצמן פעל נגד האינטרס הציבורי בתחום מניעת נזקי העישון ובכך סייע לחברות הטבק. התחקירנים התחזו לנציגים של חברת סיגריות אלקטרוניות מיפן ושילמו לכתב "המודיע" יעקב רייניץ אלפי שקלים כדי לקבוע פגישות עם בכירי משרדו ואיתו בהתרעה קצרה, בטענה שהם רוצים לפעול בישראל ללא הפרעה. ליצמן צולם במצלמה נסתרת במהלך הפגישה, והצהיר כי הוא "לא מתעסק בעישון". בתחקיר נטען גם כי העיתון "המודיע", המזוהה עם חסידות גור, פרסם פרסומות רבות מטעם חברות הטבק, בתקופה שבה החברות היו זקוקות לתמיכת ליצמן בהצבעות בכנסת..
מגפת הקורונה
בשנת 2020 נדרש משרד הבריאות לנהל את המאבק בהתפרצות נגיף הקורונה בישראל. ניהול המאבק היה בהשתתפות בכירי המשרד, וכן בידי ראש הממשלה ושר הביטחון. בתחילת אפריל, ליצמן ואשתו נדבקו גם הם במחלה. ענבר טויזר מחדשות 12 פרסמה עדויות אנונימיות שלפיהן ליצמן הפר את הנחיות משרד הבריאות לפני שאובחן, והתפלל בביתו של חסיד גור. ליצמן הכחיש וטען שלא חרג מההנחיות.
שר הבינוי והשיכון
ביוני 2020 פורסם בתקשורת כי ליצמן החליט לגנוז את התוכנית בדבר הקמת עיר חרדית בשם "כסיף" במזרח הנגב, בנימוק שהיא אינה מתאימה לצורכי הציבור החרדי, עוד באותו החודש הודלף לתקשורת כי ליצמן מנסה לקדם תוכנית שבמסגרתה יוענקו מענקים לרוכשי דירות זולות בפריפריה, חלק מהערים שנבחנות להיות חלק מהתוכנית הן דימונה, עכו ועפולה.
באוגוסט 2020 פורסמה ידיעה נוספת בתקשורת בנוגע לפעילותו של ליצמן במשרד השיכון והבינוי, הפעם הייתה זו כתבה על כך שליצמן פועל ליזום פרויקטים של פינוי-בינוי בשכונות חרדיות שיוכלו להכשיר עשרות אלפי דירות נוספת בניסיון לרכך את משבר הדיור החמור במגזר החרדי, המטרה היא לקדם כבר עם אישור תקציב המדינה פיילוט ב-4 מתחמים שעלותם הכוללת מוערכת בכ-10 מיליון שקלים.
ליצמן גם קידם תוכנית דיור אשר החליף את מחיר למשתכן. שמה "דיור במחיר מופחת". התוכנית חילקה את המדינה לשלושה אזורים - יוקרה, ביקוש ופריפריה - כשבאזורי הפריפריה ובאזורי הביקוש יוצע דיור במחיר מופחת לזכאים חסרי דירה בשיטה של הגרלות, ואילו באזורי יוקרה ישווקו מכרזים לקבלנים בשוק החופשי.
מעורבות בפלילים והרשעתו
בפברואר 2019 נחקר באזהרה בחשד שהתערב בחוות דעת לקביעת כשירותה של מלכה לייפר החשודה בפדופיליה לעמוד לדין, כדי למנוע את הסגרתה לאוסטרליה. לפי תחקיר של תוכנית הטלוויזיה "המקור", גם במקרים נוספים פעל ליצמן למען עברייני מין חרדים. באוגוסט 2019 פורסמה עמדת המשטרה שלפיה יש ראיות מספיקות כדי להעמידו לדין בגין עבירות מרמה והפרת אמונים, הדחת עדות והצעת שוחד, בגין פרשה זו ובגין ניסיון להשפיע על גורמים מקצועיים במשרדו למנוע סגירת מעדנייה סמוכה לביתו עקב ליקויים תברואתיים שהתגלו בה. ליצמן הכחיש את האישומים. במאי 2021 הודיע היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, כי בכוונתו להגיש כתב אישום, בכפוף לשימוע, נגד ליצמן בעבירות של שיבוש הליכי משפט והפרת אמונים.
בחודש יוני 2021 נעצר עוזרו האישי של ליצמן, מוטי בבצ'יק, בחשד למעורבות בפרשת שוחד בה קיבלה חברת תנובה הקלות בסימון מוצריה כחלק מהרפורמה של משרד הבריאות, בתמורה לתרומה לעמותות המקורבות לבבצ'יק.
ב-26 בדצמבר של אותה שנה הודיע שלא יתמודד יותר לכנסת בשל גילו המתקדם. למרות הכחשתו בעניין, נטען כלפיו שהצהיר זאת לצורך הגעה להסדר טיעון.
ב-27 בינואר 2022, פורסם כי ליצמן חתם על הסדר טיעון עם הפרקליטות, לפיו הודה בעבירת הפרת אמונים בפרשת מלכה לייפר, נמחק סעיף שיבוש מהלכי משפט, ונסגר "תיק המעדנייה", שבו יוחסה לליצמן עבירת שוחד. העונש המוסכם הוא מאסר על תנאי, תשלום קנס על סך 2,800 שקלים, ופרישתו מהכנסת. ב-1 ביוני 2022 התפטר ליצמן מהכנסת. ב-8 באוגוסט 2022 גזר בית משפט השלום בירושלים על ליצמן מאסר על תנאי לתקופה של שמונה חודשים וקנס 3,000 ש"ח.
חיים אישיים
ליצמן נשוי לחוה, עובדת בעיתון "המודיע", אב לחמישה ומתגורר בירושלים. אחיו הצעיר, פתחיה, היה ממקורביו הבולטים של האדמו"ר מגור הרב יעקב אריה אלתר אך הורחק מעמדה זו.
מגנוס החמישי, מלך נורווגיה
מגנוס ארלינגסון (בנורדית עתיקה: Magnús Erlingsson, בנורווגית: Magnus Erlingsson; 1156 – 15 ביוני 1184) היה מלך נורווגיה תחת השם מגנוס החמישי במהלך מלחמת האזרחים הנורווגית מ-1161 ועד מותו.
חייו
מגנוס ארלינגסון נולד ככל הנראה באתנה שבמחוז הורדלנד שבדרום מערב נורווגיה. הוא היה בנו של ארלינג סקקה, שהיה אציל נורווגי שקנה את המוניטין שלו במסגרת פעילותו עם רוגנוולד הקדוש, רוזן אורקני. אמו הייתה כריסטין, בתו של זיגורד הראשון, מלך נורווגיה בין השנים 1103 – 1130. מגנוס הוכרז כמלך ב-1161 בהיותו בן חמש. הוא היה המלך הנורווגי הראשון שהוכתר. אביו ארלינג קיבל את התואר רוזן והיה השליט בפועל של הממלכה מאחר שמגנוס היה קטין והוא המשיך להיות השליט גם לאחר שמגנוס הגיע לבגרות.
ב-1166, כאשר ארלינג סקקה היה בדנמרק, ריכזו זיגורד אגנהט ובנו המאומץ, אולף אוגיבה, כוח באופלנד ואולף הוכרז כמלך. אולף היה בנה של מריה, בתו של אייסטיין הראשון, מלך נורווגיה לשעבר. לאחר שובו של ארלינג לנורווגיה כדי לדכא את המרידה, תקפו אותו אולף ואנשיו במארב ברידיוקול. ארלינג נפצע ובקושי הצליח להימלט. ב-1168 פנו אולף ואנשיו דרומה לפיורד של אוסלו, אך הם הובסו בקרב שהתנהל בסטנגר. זיגורד נהרג בקרב, אך אולף נמלט לדנמרק.
במהלך תקופת מלכותו של מגנוס, הגיע לנורווגיה, סבר זיגורדסון, שטען לקבל את הכתר לעצמו. ביוני 1177, הוביל סבר לראשונה את אנשיו לטרונדלג, שם הוא הוכרז כמלך. מעמדו של ארלינג נפגע והוא נהרג בקרב קלבסקינט שהתנהל ליד נידארוס (טרונדהיים) ב-1179. שנות לוחמה נוספות הסתיימו בתבוסתו ובמותו של מגנוס החמישי בקרב פימרייט ב-15 ביוני 1184. סבר תקף את הצי של מגנוס כשהוא משגר את ספינותיו לקרב בפלגות, כדי לתקוף ולהכריע את הספינות של מגנוס זו אחר זו ולאלץ את האנשים לדלג מספינה אחת לשנייה. עם התקדמות הקרב, נותרו הספינות ששרדו דחוסות באנשים והחלו לשקוע תחת משקלן. דווח שמגנוס טבע על סיפונה של אחת הספינות האחרונות.
מלחמת האזרחים
במהלך תקופה זו התנהלו מספר עימותים מוגבלים רמות שונות של עצימות. הרקע לעימותים אלו היה סדר הירושה הנורווגי שהיה לא ברור, המצב החברתי והמאבק בין המלך לבין הכנסייה. בתחילה היו שתי סיעות שנאבקו אלה באלה. בתחילה הם לא כונו בשם כל שהוא, אך בסופו של דבר הם כונו ה"בגלר" וה"בירקביינר". כל אחת מהסיעות הללו התקבצה סביב בן משפחת המלוכה או טוען לכתר ששימש כמנהיג בובה.
טקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-67
טקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-67 (באנגלית: 67th Primetime Emmy Awards) להענקת פרס אמי של האקדמיה האמריקאית לטלוויזיה, אומנויות ומדעים (ATAS) למיטב תוכני הטלוויזיה ששודרו בשעות הפריים טיים של שנת 2015 נערך בתיאטרון מיקרוסופט שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-20 בספטמבר 2015 באירוחה של רשת FOX. את הטקס אירח הקומיקאי אנדי סמברג.
טקס פרס אמי האומנותי לבידור בפריים טיים ה-67, המשלים לטקס זה, ב-12 בספטמבר.
שינוי חוקים
לקראת הטקס הכריזה האקדמיה האמריקאית לטלוויזיה, אומנויות ומדעים על שינוי בחוקים לתחרות:
תוכניות ורשתות עם המועמדויות הרבות ביותר
width="20px"|
תוכניות ורשתות עם הזכיות הרבות ביותר
width="20px"|
מחוות הזיכרון
width="20px"|
ג'ון ווקר (כימאי)
ג'ון ארנסט ווקר (באנגלית: John Ernest Walker; נולד ב-7 בינואר 1941) הוא כימאי בריטי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1997 ביחד עם פול בויר, על "הארת המנגנון האנזימטי בבסיס סינתזת האדנוזין טריפוספט".
ביוגרפיה
ג'ון ווקר נולד ב-7 בינואר 1941 באזור יורקשייר והאמבר שבאנגליה. קורל סיים את התואר הראשון באוניברסיטת אוקספורד, ובשנת 1969 הפך לדוקטור. משלב זה ועד 1971 עבד באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
בשנת 1999 זכה בעיטור Knight Bachelor ובשנת 2012 במדליית קופלי. הוא היה חבר באקדמיה הלאומית למדעים ובחברה המלכותית.
בני (הרפובליקה הדומיניקנית)
בַּנִי (בספרדית: Baní; ב-1822–1844 נקראה Bany) היא עיר שמשמשת כבירת מחוז פרביה שברפובליקה הדומיניקנית.
גאוגרפיה
בני נמצאת כ-35 ק"מ מעיר הבירה סנטו דומינגו.
תנועה ותחבורה
העיר ממוקמת ליד הכבישים 2 ו-510. בנוסף, בעיר יש מספר רב של תחנות דלק ומוסכים.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 26 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אפריל (28 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא דצמבר (24 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,676 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (331 מ"מ גשם), וחודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (49 מ"מ גשם).
כלכלה
העיר משמשת כמרכז מסחרי-חקלאי של המחוז. בחלק החקלאי של העיר מגדלים בעיקר עגבניות, בצלים, מנגו, בננות וקפה. הדיג וייצור המלח בעיר מכניסים גם לכלכלה המקומית.
מוסדות בבני
בעיר יש יקב ומספר רב של בתי חולים, בתי מרקחת, כנסיות, בתי ספר, מרכזי קניות, סניפי בנק, פארקים, סופרמרקטים, ברים, בתי קפה, מסעדות ובתי מלון.
אברהם רביץ
הרב אברהם רביץ (13 בינואר 1934, כ"ו בטבת תרצ"ד – 26 בינואר 2009, א' בשבט תשס"ט) היה פוליטיקאי, פעיל ציבור וראש ישיבה ישראלי. היה יושב ראש דגל התורה וחבר הכנסת מטעמה ומטעם סיעת יהדות התורה, סגן שר במשרדים שונים וסגן יושב ראש הכנסת.
ביוגרפיה
הרב רביץ ניהל את הישיבה התיכונית המקצועית "מרום ציון" שבקריית נוער בירושלים. בין תלמידיו מני מזוז. שימש כר"מ במדרשית נעם בפרדס חנה.
פעילות פוליטית
את דרכו הפוליטית החל בשנת 1983, כאשר הריץ יחד עם ידידו הקרוב הרב איקא ישראלי ושמשון פוליקמן (מנהל תלמוד תורה "המסורה") רשימה חרדית עצמאית בשם תל"י לעיריית ירושלים, שכמעט הצליחה להכניס חבר למועצת העיר.
בשנת 1984 נאם בעצרת בחירות של מפלגת ש"ס. בשנת 1988 עלתה האפשרות שהוא ירוץ לכנסת ברשימת ש"ס, אך בסופו של דבר ויתר על הרעיון.
לקראת בחירות 1988 הוצב על ידי הרב שך במקום הראשון ברשימת דגל התורה לכנסת. בכנס היסוד של התנועה שהיה בבנייני האומה בירושלים, הכריז בפאתוס רב:" אנחנו לא נשמע לגדולי תורה, אנחנו נעשה מה שהם אומרים!". שימש כח"כ מטעם דגל התורה ולאחר מכן ביהדות התורה, שהיא איחוד של דגל התורה ואגודת ישראל. מאז ועד מותו שימש יושב ראש מפלגת דגל התורה. נחשב למתון ולזהיר לגבי הדרך שבה החרדים צריכים להשתמש בכוחם בכנסת. ב-1990 התנגד להפלת ממשלתו של יצחק שמיר כהוראת מנהיג דגל התורה הרב שך, אך כששמו הוקרא בשעת ההצבעה השמית הכריז "בצער רב, נגד".
בשנים 1990-1992 כיהן כסגן שר השיכון, בשנים 1996-1999 כיו"ר ועדת הכספים של הכנסת, ובתקופת הכנסת ה-15 כיהן כסגן יושב ראש הכנסת עד מינויו לתפקיד סגן שר ובשנים 2001-2003 כסגן שרת החינוך. בשנת 2005 מונה לסגן שר הרווחה בלי שר מעליו.
בשנת 2000, עקב סיבוכי מחלת הסוכרת שממנה סבל, עבר השתלת כליה, ולקראתה קיימו ילדיו דיון הלכתי למי תהיה הזכות לתרום את הכליה. בסופו של דבר הפילו גורל והבן הבכור משה, ר"מ בישיבת נהורא, זכה. בעקבות אירועים אלה הוציא רביץ בהוצאה עצמית ספרון בשם "כליות יועצות: משא ומתן בחיוב הצלת נפשות בגדרי הזכייה במצוה זו ובדברים המסתעפים ממנה".
בנובמבר 2008 הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
נפטר ב-26 בינואר 2009, בגיל 75, כתוצאה מסיבוכי מחלת הסוכרת. נקבר בהר המנוחות בירושלים.
משפחתו
היה נשוי לאביגיל לבית משפחת פלר, ילידת ניו יורק, ואב לשנים עשר ילדים. התגורר בבית וגן בירושלים.
מבניו:
מחתניו:
Jason Derulo (אלבום)
Jason Derulo (מסוגנן כ-Jason Derülo) הוא אלבום הבכורה של הזמר האמריקאי ג'ייסון דירולו. האלבום יצא לאור ב-2 במרץ 2010 על ידי חברות התקליטים "בלוגה הייטס", "אסילום", "וורנר" ו-"TM3". האלבום הופק מוזיקלית על ידי ג'יי. אר. רותם. הסינגל "Whatcha Say" יצא כסינגל המוביל של האלבום, וזכה במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. "In My Head" ו-"Ridin' Solo" זכו במקום הראשון במצעד שירי ה-R&B הבריטי.
רקע
בין השנים 2006–2009, דירולו כתב מספר שירים לאמנים רבים. ב-4 באוגוסט 2009, דירולו הוציא לאור את הסינגל הראשון שלו, "Whatcha Say". בשלהי אוגוסט 2009, הסינגל הגיע למקום ה-54 בבילבורד הוט 100 ובמצעד הבא, זכה במקום הראשון. לאחר הצלחתו המסחררת של השיר, דירולו החל לעבוד על אלבום.
בנובמבר 2009, דירולו הצטרף לסיבוב ההופעות של הזמרת ליידי גאגא "The Monster Ball Tour", כדי לקדם את אלבומו העתידי. בדצמבר 2009, דירולו סיים להקליט את כל שירי האלבום, וב-8 בדצמבר 2009, הסינגל השני מתוך האלבום, "In My Head", יצא לאור. השיר הגיע לעשירייה הראשונה בבילבורד הוט 100.
ביקורות
כבר בצאתו, הופנו אל האלבום ביקורות מעורבות. האתר "Metacritic" נתן לאלבום ציון ממוצע של 56 נקודות מתוך 100 אפשריות. הביקורת החיובית ביותר הייתה של העיתון "לוס אנג'לס טיימס", שנתן לאלבום ציון של 2.5 כוכבי זהב מתוך 4 אפשריות. העיתון כתב על האלבום כי: "האלבום הוא יצירת מופת של דאנס-פופ עם נגיעות של רוק ו-R&B". בנוסף, העיתון שיבח את דירולו על היכולות הווקאליות שהפגין בהקלטות השירים. הביקורת השלילית ביותר הגיעה מייק דייבר ממגזין "BBC Music", שתיאר את האלבום כ"טמטום מחריש אוזניים, זיופים ומציאות מבולבלת וחסרת תקנה".
אנדרה בראט
אנדרה בראט (בהונגרית: Barát Endre; נג'קאטה, 24 באפריל 1907 – בודפשט, 17 במרץ 1976) היה סופר, עיתונאי יהודי-הונגרי. שמותיו הבדויים הספרותיים היו: André L'Amie, Endre Baráth, A Friend, Andrew Friend, B. Friend, BE Friend, E. Friend, BE Friends.
ביוגרפיה
בתום בחינות הבגרות אנדרה בראט סיים קורסים בכלכלה. הקריירה שלו החלה בתחילת שנות ה-30 ושיריו פורסמו בכתב העת ז'ידו יבה. הוא היה גם לקטור, עורך ועובד ובשנות ה-50 של המאה ה-20 היה גם עובד כפיים מזדמן. הוא התחיל כמשורר, אבל למעשה הפך לסופר ולעורך לאורך כל הדרך.
משנת 1938, היה עובד המערכת של "העיתון הטרי" (Friss Újság), יומון, ופרסם בעיתון זה את הרומנים והשירים שלו. הוא שרד את השואה ולאחר השחרור הסובייטי שאחריו בא הכיבוש הסובייטי, עבד כעורך בעיתונים שבועיים ויומיים שונים. משנת 1945 ב"חירות" (Szabadság), משנת 1950 עד 1951 ב"צבא העם" (Néphadsereg) בתקופה 1957 עד 1959 בטיקר (Tükör) ומ-1959 במשך עשור ב"ארץ-עולם" (Ország-Világ). הוא היה עמית בכיר ופרסם בקביעות גם ב"האומה ההונגרית" (Magyar Nemzet).