cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עכבה חשמלית
במקביל
חיבור אימפדנסים במקביל מסובך בהרבה מחיבור תכונות פשוטות כמו התנגדות או קיבול עקב גורם המכפלה.
האימפדנס המתקבל הוא: כאשר:
מעגלים עם מקורות כלליים
אימפדנס מוגדר על ידי היחס בין שני פאזורים כשפאזור מוגדר על פונקציה סינוסית של הזמן. עבור מקורות מחזוריים כלליים ואפילו מקורות לא מחזוריים, עדיין ניתן להשתמש במושג האימפדנס. ניתן להראות שכמעט כל הפונקציות המחזוריות בזמן ניתנות לייצוג על ידי טור פורייה. לכן, ניתן לחשוב על מקור מתח מחזורי כלשהו כצירוף, אולי אינסופי, של מקורות מתח סינוסיים בטור. באופן דומה, ניתן לחשוב על מקור זרם מחזורי כלשהו כצירוף, אולי אינסופי, של מקורות זרם סינוסיים במקביל.
גודל ופאזה של אימפדנס
מספרים מרוכבים מיוצגים בדרך כלל בשתי צורות. ההצגה הקרטזית היא פשוט הסכום של החלק הממשי עם מכפלת החלק המדומה ב־i:
ההצגה הקוטבית של מספר מרוכב היא הגודל הממשי של המספר מוכפל בפאזה המרוכבת. ניתן לכתוב זאת בעזרת אקספוננט, או בייצוג פאזורי: כאשר:
פאזור שיא מול פאזור שורש הממוצע הריבועי
למתח או זרם סינוסי יש ערך שיא של האמפליטודה ובנוסף ממוצע RMS. ניתן להראות שערך ה־RMS של המתח או הזרם הסינוסי נתון על ידי:
בכל מקרה, האימפדנס יהיה זהה לכל בחירה של פאזור. בין אם משתמשים בפאזורי שיא או RMS, הגורם הקבוע שמבדיל בין הפאזורים מתבטל כאשר נלקח היחס בין הפאזורים.
מיניליין
מיניליין בע"מ היא חברה פרטית ישראלית שנוסדה בשנת 1982 ועוסקת בייבוא ושיווק מוצרי חשמל.
היסטוריה
מיניליין הוקמה בשנת 1982 על ידי יצחק פורת. בשנות ה-90 מניות החברה הונפקו בבורסה לניירות ערך בתל אביב. באוקטובר 2011 חזרה החברה להיות חברה פרטית.
נכון לשנת 2019 מנכ"ל החברה הוא אבי אשר, ומשרדיה הראשיים ממוקמים בפתח תקווה.
בעלי עניין
במאי 2011 מייסד החברה יצחק פורת מכר 83% ממניות החברה תמורת 216 מיליון שקל לאלייד החזקות, ניופאן וחברת מאגר של אבי אשר - בחלקים שווים.
עד אוקטובר 2011 בעלי המניות העיקריים בחברה היו: אלייד החזקות (31.14%), ניופאן (20.76), מאגר ציוד למשרד אחזקות והשקעות (31.14%), סאני אלקטרוניקה (5.44%).
נכון לשנת 2019 - 50% ממניות החברה מוחזקות על ידי חברת אלייד החזקות, ו50% ממניות החברה הנותרות מוחזקות על ידי מנכ"ל החברה אבי אשר.
בשנת 2022 הייתה שופרסל במגעים לרכישת 60% ממניות מיניליין בסך של 560 מיליון שקלים, ובכך הייתה הופכת לבעלת השליטה בחברה. לאחר פרישתו של יו"ר הידרקטוריון, נסוגה שופרסל מעסקה זו, ובכך לא הושלמה.
יום הנגול
יום הנגול, הקרוי גם יום הכרזת הנגול או יום האלפבית הקוריאני, הוא יום זיכרון לאומי קוריאני להנצחת ההמצאה וההכרזה על הנגול, האלפבית של השפה הקוריאנית על ידי המלך סג'ונג הגדול. בקוריאה הדרומית נוהגים לציין יום זה ב-9 באוקטובר, ואילו בקוריאה הצפונית – ב-15 בינואר.
על פי "תולדות המלך סג'ונג", הכריז המלך סג'ונג על פרסום "הונמין ז'אונגאום", המסמך שהציג לראשונה את האלפבית החדש, שבמקור היה קרוי באותו שם, בחודש התשיעי של שנת הירח ב-1446.
ב-1926 חגגה "אגודת ההנגול" את יום השנה ה-480 (8 פעמים מחזור של 60 שנה) להכרזת הנגול ביום האחרון של החודש התשיעי בלוח השנה המבוסס על הלבנה, שהוא 4 בנובמבר בלוח הגרגוריאני. חברים באגודה הכריזו על יום זה כיום הזיכרון הראשון של ה"גגיאנה" (가갸날). מקור השם מ"גגיָאגאוּל" (가갸글) כינוי מוקדם להנגול שהיה מקובל בשפת הדיבור, והמבוסס על דקלום שתפקידו היה לסייע בשינון האלפבית והמתחיל ב"גגיה גאוגיאו" (가갸거겨).
ב-1928, זמן קצר לאחר שהמונח הנגול, שנטבע במקור ב-1913 בידי "ז'וּ סיגיאוֹנג", הפך לשם המקובל החדש לאלפבית, הוסב שמו של יום הזיכרון ל"הנגולאל". יום זה נחגג בהתאם ללוח הלבנה.
ב-1931 הוזז יום הזיכרון ל-29 באוקטובר בלוח הגרגוריאני.
ב-1934 עלתה הטענה שחייבים להניח כי ב-1446 השתמשו בלוח היוליאני והיום הוזז שוב והפעם ל-28 באוקטובר.
ב-1991 בוטל מעמדו הרשמי של יום הנגול כיום חופשה, בשל לחץ מצד ארגוני המעסיקים, במטרה להגדיל את מספר ימי העבודה, יחד עם הנהגת יום האו"ם הקוריאני. עם זאת, נותר מעמדו הרשמי של יום הנגול כיום זיכרון לאומי. אגודת ההנגול ניהלה מסע תעמולה על מנת להחזיר לחג את מעמדו הקודם, אך בלא הצלחה.
קוריאה הצפונית חוגגת את היום המקביל "יום צ'וסנגול" ב-15 בינואר על מנת לציין את היום ב-1445 (1444 על פי לוח הלבנה) שמאמינים כי היה יום היצירה המקורי של "הונמין ז'אונגאום".
כמה בלשנים אמריקאים וגרמנים, כולל ג'יימס ד. מקקאולי המנוח, חגגו יום זה מדי שנה לאות הכרה ביצירת האלפבית הקוריאני כהישג בלשני בעל משמעות עולמית.
Tilt Ya Head Back
Tilt Ya Head Back (בעברית: להטות את הראש לאחור) הוא סינגל של הראפר נלי וזמרת הפופ כריסטינה אגילרה, ראה אור בשנת 2004 באלבום של נלי, Sweat. השיר נכתב בידי נלי, דוריאן מור, טגמולד ניוטון, קורטיס מאיפילד והופק על ידי דו מו ביטס. השיר מכיל סימפולים של השיר "Superfly" של הזמר קורטיס מאיפילד. הקליפ לשיר הופק על ידי ליטל X.
בתחילה, נלי וחברת התקליטים רצו כי ג'נט ג'קסון או בריטני ספירס ישירו את החלק הנשי של השיר. ג'קסון החליטה שיהיה עדיף בשבילה להישאר מחוץ לאור הזרקורים עקב הכישלון החרוץ של הקריירה שלה באותה תקופה, וחברת התקליטים של ספירס לא הסכימה לבקשה בטענה שהשיר לא מתאים לקהל המאזינים של ספירס. לבסוף נבחרה כריסטינה אגילרה.
ההצלחה בעולם
בתחילה, השיר היה צפוי להיות להיט גדול בשביל נלי ואגילרה יחד, והיה מסוגנן במגוון טעמי המוזיקה פופ, שחור וקצבי. נלי וכריסטינה מיקדו את עיני התקשורת עם השקת הסינגל בביצוע השיר על במת טקס פרסי MTV אמריקה לשנת 2004 (זו הייתה הפעם הראשונה והיחידה שהשיר זכה לביצוע חי). מאוחר יותר, חברת התקליטים חשו חוסר ביטחון לגבי הסינגל והרגישו שאגילרה מאפילה את נלי בשיר, ולכן לא נתנו דחיפה ושום פרסום או ייחצון של השיר. הקליפ לשיר צולם עוד לפני שחברת התקליטים שינתה והחליפה את מיקוד הפרסום לסינגל אחר של נלי שהפיצו מהאלבום שקיבל את כל תשומת לבם, Over and Over, דואט עם טים מקגרו. הסינגל הבא של נלי הגיע למידת פרסום גדולה שהאפילה על השקת הסינגל "Tilt Ya Head Back".
לאור המצב שנוצר, הסינגל הגיע סך הכול למקום ה 58 במצעד ההוט 100 בבילבורד שבארצות הברית, למרות זאת, הסינגל הצליח להגיע לחמשת המקומות הראשונים בבריטניה ואוסטרליה.
משחקי שלטון
משחקי שלטון (באנגלית: The Ides of March) הוא סרט עלילתי אמריקאי משנת 2011, מז'אנר המותחן הפוליטי, אשר בוים, נכתב והופק על ידי ג'ורג' קלוני, שאף משחק בו. הסרט הוא עיבוד קולנועי למחזה מאת בו וילימון.
עלילה
הסרט עוקב אחר הנעשה במטה הבחירות של מייק מוריס (ג'ורג' קלוני), מושל פנסילבניה ומתמודד לנשיאות מטעם המפלגה הדמוקרטית, לקראת הבחירות המקדימות באוהיו. סטיבן מאיירס (ראיין גוסלינג) מכהן כיועץ התקשורת הצעיר והמוכשר של הקמפיין, תחת מנהל הקמפיין המנוסה פול זארה (פיליפ סימור הופמן). הסרט מתמקד ביחסים בין אנשי צוות המטה, הכולל גם את המתמחה הצעירה מולי סטרנס (אוון רייצ'ל ווד), וביחסים בין מאיירס לבין צוות המטה של המועמד היריב, המונהג על ידי טום דאפי התככן (פול ג'יאמטי), וכן כתבת הניו יורק טיימס אידה הורוביץ (מאריסה טומיי).
הסרט נוגע במספר נושאים וערכים מהותיים מהעולם הפוליטי ובהם נאמנות, אמינות, יחסי עבודה, שמירה על אידיאליזם אל מול הצלחה אישית, תככנות פוליטית ועוד.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-68, בתור סרט הפתיחה של הפסטיבל, בו גם התחרה על פרס אריה הזהב, והוקרן גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. בארץ הוקרן לראשונה בתור סרט הפתיחה של פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. הפצתו המסחרית של הסרט החלה בארצות הברית ב-7 באוקטובר 2011, ובישראל ב-13 באוקטובר.
קאמילו טורס
קאמילו טורס (3 בפברואר 1929 - 15 בפברואר 1966) היה כומר קתולי קולומביאני מאבות "תאולוגיית השחרור".
חייו
טורס למד בבלגיה, וכשחזר לקולומביה לקראת סוף שנות ה-50, ראה את עצמו ואת הנצרות כמחויבים יותר ויותר לעמוד לצד העניים והשכבות החלשות, ולהילחם על זכויותיהם במאבק מזוין. זו הייתה הפרשנות המקומית שלו ושל אנשי דת נוספים באמריקה הלטינית לקריאה של האפיפיור יוחנן ה-23 לאנשי הכנסייה לבדוק בכל עת במה הם רלוונטיים לזמנם וסביבתם. הוא עזב את משרתו באוניברסיטת קולומביה והצטרף למחתרת הגרילה ELN, לה סיפק תמיכה רוחנית ומוסרית קתולית-מרקסיסטית. טורס מת בשנת 1966, בקרב הראשון בו השתתף, והוכרז כמרטיר. אורו התעמעם ברחבי היבשת רק עם הוצאתו להורג של צ'ה גווארה. אמירתו המפורסמת ביותר הייתה: "אם ישו היה חי היום, הוא היה לוחם גרילה".
מגדלי פנורמה
מגדלי פנורמה הם זוג גורדי שחקים הממוקמים במרכז הכרמל בחיפה. אחד המגדלים הוא מגדל דירות יוקרה בן 24 קומות המתנשא לגובה של 88 מטרים. מגדל זה הוא מגדל המגורים הגבוה ביותר בחיפה. במגדל השני נמצא מלון דן פנורמה בן 23 קומות השייך לרשת מלונות דן. המלון מתנשא לגובה של 85 מטרים והוא המלון הגבוה ביותר בעיר.
המגדלים, שתוכננו על ידי האדריכלים שלמה גלעד ויחיאל קומט, נבנו בין השנים 1986-1980 בשטח שהיה עד לקום המדינה בית הארחה גרמני (שדרות הנשיא 101 דהיום), כחלק מן ה"כרמל הגרמני" (ראו גם כאן). המגדלים נחשבו עד לבניית "מגדל המפרש" בשנת 2002 לגורדי השחקים השניים בגובהם בעיר חיפה לאחר מגדל אשכול של אוניברסיטת חיפה. מיקומם של המגדלים במרכז רכס הכרמל שובר את קו הרכס וניתן להבחין בהם בימים עם ראות טובה ממרחק של כ-100 ק"מ, דבר ההופך את המגדלים לאחד מסימני ההיכר של חיפה.
בין המגדלים מרכז קניות המקושר למרכז הכרמל בגשר להולכי רגל. במרכז הקניות בתי קפה אחדים וחנויות אופנה. בעבר היו במקום בתי קולנוע אך הם נסגרו בשנת 2009. מרפסת נוף בקומה השנייה של מרכז הקניות מאפשרת תצפית על כל אזור מפרץ חיפה. מרפסת הנוף מקושרת לטיילת לואי, המובילה לעבר גני המרכז הבהאי העולמי.
המגדלים נמצאים מול גן האם ובסמוך לתחנת הכרמלית.
ز
האות זאי (בערבית: زاي) היא האות ה-11 באלפבית הערבי. לפניה באה האות ر|רא ואחריה س|סין.
זאי מייצגת את העיצור /z/ (כמו ז|זי"ן). זאי מעוצבת כגרסה של רא, אף שאין דמיון פונטי ביניהן כלל. משערים שזו תוצאת טשטוש ההבדל הגרפי בין האותיות במהלך התפתחות האלפבית הערבי, אפשר לראות את הדמיון בין האותיות המקבילות הסוריות ܪ (רא) ו- ܙ (זין). הדמיון הזה חייב הוספת נקודה דיאקריטית, על-מנת לאפשר הבחנה. תהליך דומה קרה לאותיות חא וג'ים, אם כי שם אין ראיות מאלפביתים מקבילים.
על בסיס האות זאי נוצרה באלפביתים השאובים מהאלפבית הערבי, דוגמת האלפבית הפרסי, האות ז'אי, ژ (עם 3 נקודות דיאקריטיות) לייצוג העיצור /ʒ/ (כמו זי"ן גרושה).
בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין אך לא משמאל, כשאר אותיות "דוד' ארז".
מקור האות זאי הוא ב"זין" הפניקית, ויש לה מקבילות ברוב האלפביתים:
שפות הודו-איראניות
שפות הודו-איראניות, הידועות גם כ"שפות אַרִיּוֹת", הן קבוצת שפות מהקדומות, הגדולות והחשובות שיש במשפחת השפות ההודו-אירופיות. הן מדוברות בדרום אסיה, מדרום הרי אורל וחופי הים הכספי במערב, דרך איראן, אפגניסטן ופקיסטן, ועד הודו ובנגלדש.
ככל הנראה מקורן של שפות אלה הוא באפגניסטן ובמהלך התפתחותן הן נפרדו לארבע קבוצות: שפות הודו-אריות, שפות איראניות, שפות דרדיות ושפות נוריסטניות. דובריהן נעו בעיקר דרומה, מזרחה ומערבה ורק מעט שפות עברו צפונה. יש הקושרים את התפשטותן במרחב זה עם המצאת המרכבה.
סיווג פנימי
השפות במשפחה מתחלקות לקבוצות הבאות:
היסטוריה
השפה האם של משפחת השפות ההודו-איראניות היא השפה הפרוטו-הודו-איראנית ששוחזרה בידי בלשנים.
השפות ההודו-איראניות המוקדמות ביותר שתועדו הן סנסקריט וודית, אווסטית עתיקה וצעירה ופרסית עתיקה (שפות איראניות עתיקות). מספר מילים שאולות משפה הודו-ארית אחרת נמצאו במסמכים שנמצאו בממלכה החיתית וממלכת מיתני העתיקות במזרח התיכון.
שבץ נא
שַׁבֵּץ נָא, או בשמו באנגלית Scrabble (סקראבל), הוא משחק לוח השואב את השראתו מתשבצים. במשחק זה שניים עד ארבעה שחקנים יוצרים מילים על לוח בעל 15x15 משבצות בעזרת טבלות משחק עליהן מודפסות אותיות. המטרה היא לצבור נקודות, כאשר מספר הנקודות לו זוכה השחקן בכל מהלך תלוי בניקוד הקבוע לכל אות, בסוג המשבצות בהן הונחו האותיות ובמספר המילים התקניות שיצרו על הלוח.
המשחק "שבץ נא" קיים ב־36 שפות שונות. הגרסה המקורית באנגלית משווקת על ידי חברת הסברו בארצות הברית ובקנדה, ועל ידי חברת מאטל בשאר העולם. עשרות אלפי אנשים ברחבי העולם משחקים שבץ נא באופן מאורגן במועדונים ובטורנירים. אליפות העולם בשבץ נא באנגלית מתקיימת בכל שנה, לאו דווקא במדינות דוברות אנגלית (צ'כיה, פולין וצרפת הן שלוש מארבע המדינות האחרונות שאירחו את האליפות בעבר). בנוסף, מתקיימות אליפויות דו-שנתיות של הארגון The World English-language Scrabble Players' Association (WESPA), אולם אלה אינן נקראות באופן רשמי אליפות העולם. אליפויות עולם מתקיימות גם בשפות נוספות, ביניהן צרפתית, ספרדית, גרמנית, ונורווגית.
היסטוריה
המשחק נוצר בשנת 1938 על ידי הארכיטקט המובטל אלפרד מושר באטס (Alfred Mosher Butts) בשם Lexiko. בגלל הדמיון למשחק אחר בשם Lexicon השם שונה מספר פעמים, בין השאר לשם "מילים שתי וערב" (CrissCrossWords), ולבסוף לשם Scrabble. בשנת 1952 הועבר הייצור של המשחק לחברת Selchow and Righter, לאחר שכמה חברות משחקים (כולל חברה זו) דחו אותו בעבר. בשנה שלאחר מכן כבר מכרה חברה זו כמעט 4 מיליון ערכות של המשחק, ובשנת 1955 החל המשחק להימכר גם בבריטניה ובאוסטרליה. בשנים 1984 – 1993 זכה המשחק לפרסום רב כאשר כיכב בתוכנית בערוץ הטלוויזיה NBC.
בבתים רבים ברחבי העולם משחקים סקראבל באופן חובבני, אולם במקביל מתנהלת פעילות ענפה של מקצוענים בתחום, שמשתתפים בעשרות מועדונים, ליגות ואליפויות ברחבי העולם, תוך הקפדה על כללי משחק דקדקניים ושימוש בשעוני עצר ובמילונים ייעודיים. ספרים רבים נכתבו על ענף הסקראבל המקצועי, ביניהם הספר Word Freak של Stefan Fatsis. כיום קיים שפע של תוכנות, אפליקציות ואתרי אינטרנט שבאמצעותם ניתן לשחק סקראבל מול יריב אנושי או מול מחשב.
13 באפריל הוא יום הסקראבל. תאריך זה נבחר בשל היותו תאריך הלידה של ממציא המשחק אלפרד מושר באטס.
חוקי המשחק
המשחק כולל לוח מרובע ו-100 אותיות המסומנות בניקוד 0 עד 10, שנמצאות בדרך כלל בתוך שקית אטומה לעין. בנוסף ישנם כנים מעץ או מפלסטיק להנחת האותיות, ובמשחק מקצועני נהוג להשתמש גם בשעון עצר כמקובל במשחק השחמט ובפרק זמן מדוד של 20 דקות לכל שחקן. לוח הסקראבל מורכב מ-15x15 משבצות שעליהן מניחים את האותיות והמילים. בלוח ישנן כמה סוגי משבצות: משבצות ריקות שאינן מעניקות ניקוד נוסף, משבצות המעניקות ניקוד כפול לערך המוטבע על האות, משבצות המעניקות ניקוד משולש לערך המוטבע על האות, משבצות המעניקות ניקוד כפול לערך הכולל של המילה ומשבצות המעניקות ניקוד משולש לערך הכולל של המילה. חוקי הסקראבל פשוטים למדי: כל משתתף שולף מתוך המאגר של האותיות 7 אותיות, בלי לראותן, ומניחן על הכן שלפניו בצורה מוסתרת מיריבו. המילה הראשונה במשחק חייבת לגעת בכוכב המוטבע במרכז הלוח, וכל המילים שלאחריה צריכות לגעת לפחות באות אחת על הלוח. יש להניח על הלוח מילים תקפות מבחינת מילון הסקראבל (ר' להלן) בלי להיעזר במילון, ולספור את הנקודות שמתקבלות מהערך המוטבע על האותיות בתוספת הערכים המתקבלים מהמשבצות המיוחדות (אם יש כאלה). בתום כל מהלך יש להשלים מן השקית את מניין האותיות החסרות על הכן ל-7. מטרת המשחק היא לצבור את מרב הנקודות בתום המשחק, כאשר כל 100 האותיות נמצאות על הלוח. בינגו - זהו מקרה שבו שחקן מניח במהלך אחד את כל 7 האותיות שעל הכן שלו. מהלך כזה מזכה את השחקן בבונוס נוסף של 50 נקודות.
ערעור (באנגלית challenge) - במקרה ששחקן מבקש לערער על התקפות המילונית של מילה ששיחק יריבו, הוא מכריז על ערעור. המילה נבדקת על ידי שני השחקנים במילון או בתוכנת מחשב. אם המילה אינה במילון הסקראבל, השחקן שהניח אותה מפסיד את תורו והתור עובר ליריבו. אם המילה תקפה, השחקן שהניח אותה מקבל את הניקוד כרגיל ואילו השחקן המערער נענש באחד משני האופנים הבאים: הוא מפסיד את תורו והתור עובד ליריבו (לפי חוקי המשחק בארצות הברית) או שהמערער אינו מפסיד את תורו אך יריבו מקבל תוספת של 5 נקודות (לפי חוקי המשחק בשאר העולם).
שבץ נא בישראל
אף על פי שקיימת גרסה עברית למשחק הסקראבל (ועבורה הומצא השם "שבץ נא") הנפוצה אצל שחקנים חובבים, כל המשחק המאורגן בשבץ נא בישראל מתקיים דווקא בגרסה האנגלית. כיום קיימים בישראל מספר מועדונים למטרה זו, שבהם משחקים בעיקר – אך לא רק – עולים ממדינות דוברות אנגלית, בכל הגילאים. שני המועדונים הגדולים ביותר הם מועדון השבץ נא הירושלמי על שם סאם אורבאום (The Sam Orbaum Jerusalem Scrabble Club) ומועדון השבץ נא התל אביבי (Tel Aviv Scrabble Club). במועדון הירושלמי משחקים מדי יום שלישי כ-60 שחקני סקראבל באולם הספרייה בבניין ז'ראר בכר ברחוב בצלאל בירושלים. במועדון התל אביבי משחקים מדי יום שני כ-30 שחקנים בבית השחמט ברחוב טאגור בתל אביב. במהלך השנים אורגנו ברחבי הארץ מספר תחרויות (חד-יומיות ותלת-יומיות), ונציגים ישראליים משתתפים דרך קבע באליפויות עולם ובתחרויות בינלאומיות אחרות. ישראל היא בין המדינות הבודדות שיוצגו כבר באליפות העולם הראשונה ב-1991. עד היום, ובעיקר מאז 2006, שיחקו כ-70 ישראלים שונים בתחרויות בינלאומיות.
בשנת 2006 החליט המועדון התל אביבי לעבור להשתמש במילון סקראבל המבוסס על המילון Collins Scrabble Words או CSW, אשר נחשב למילון הבינלאומי הסטנדרטי ומקובל בכל העולם פרט לצפון אמריקה, ואילו המועדון הירושלמי המשיך להשתמש במילון הנהוג בצפון אמריקה. כתוצאה מכך, הופסקו האליפויות הארציות בין שני המועדונים הישראליים, אולם נפתחה אפשרות לקיים בישראל אליפויות בינלאומיות המבוססות על המילון CSW, בהשתתפות שחקנים מובילים מרחבי העולם. עד כה נערכו בישראל 10 אליפויות בינלאומיות כאלה (בנתניה, חיפה, טבריה ועכו), בחודש פברואר מדי שנה. האליפות העשירית נערכה בתאריכים 15-17 בפברואר 2019 והתקיימה בירושלים.
ספוטניק (סוכנות ידיעות)
ספוטניק היא שירות מולטימדיה בינלאומי של ידיעות, שהושקה ב-10 בנובמבר 2014 על ידי הסוכנות "רוסיה היום" המופעלת ומנוהלת על ידי ממשלת רוסיה. השרות הוקם על פי צו נשיא רוסיה שיצא בדצמבר 2013. ברמה הבינלאומית ספוטניק מחליף את רי"א נובוסטי (שנשאר פעיל ברוסיה) ואת "Voice of Russia" (שפורקה בנובמבר 2014).
השירות מציע ערוצי רדיו "Radio Sputnik" אשר שם לו למטרה "לשדר ב-30 שפות בשנת 2015, כ-800 שעות כל יום, ולכסות 139 ערים ו-34 מדינות", ב FM, DAB\DAB+ (שידור רדיו דיגיטלי), HD Radio, וגם לטלפונים חכמים והאינטרנט. ערוצי החדשות של ספוטניק מתפרסמים מסביב לשעון באנגלית, ערבית, ספרדית וסינית. אתרי האינטרנט של ספוטניק נושאים מגוון תכנים, כולל אינפוגרפיקה, וידאו, מאמרי תמונות, הזרמת וידאו ושמע חי והצבעה באינטרנט. בנוסף לפרסום החדשות המיידיות, ספוטניק מפרסם גם חומרים אנליטיים וראיונות בלעדיים.
בפברואר 2020 דווח כי התחנה החלה לשדר בקנזס סיטי.
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, האיחוד האירופי הודיע החברה תאבד את רישיון ההפעלה שלהן בשטחו, בעקבות "הפצת מידע כוזב באופן שיטתי אודות הפלישה הרוסית לאוקראינה". לפני כן, הכריזו פייסבוק, גוגל, יוטיוב, טוויטר וטיקטוק על חסימת הגישה לספוטניק משטחי האיחוד.
גארי מקאליסטר
גארי מקאליסטר (באנגלית: Gary McAllister; נולד ב-25 בדצמבר 1964) הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק תקופות ארוכות במדי לסטר סיטי, לידס יונייטד וקובנטרי סיטי, אך ברוב תאריו זכה בליברפול בעונת.
קריירה
מקאליסטר שיחק במועדון עיר הולדתו, מאת'רוול, עד שקמפיין מוצלח בגביע הסקוטי ב-1985 הביא אותו לתשומת לבה של לסטר סיטי. לאחר כחצי עשור בלסטר, רכשה אותו לידס יונייטד תמורת מיליון לירות שטרלינג. עם לידס הוא זכה באליפות הפרמייר ליג ב-1992. בסוף תקופת לידס היה קפטן נבחרת סקוטלנד ליורו 1996, אך מה שנחרת בזיכרון האוהדים הייתה בעיטת אחד עשר מטרים שהחטיא מול נבחרת אנגליה בכדורגל. בדרך כלל היה מקאליסטר מבצע בעיטות עונשין, בעיטות חופשיות וקרנות ברגל בוטחת.
ב-1996 עבר לקובנטרי סיטי תמורת שלושה מיליון ליש"ט, וסייע לקבוצה הצנועה להישאר עונה אחר עונה בפרמייר ליג. בשנת 2000 ויתרה עליו קובנטרי, בהנחה שלא היה לו עוד מה להציע על במת הליגה הבכירה. אז החתימה אותו ליברפול בשורותיה, בהעברה חופשית. בדיעבד אמר מנג'ר ליברפול ז'ראר הוייה, שמקאליסטר היה "מעורר השראה" (Inspirational) יותר מכל השחקנים (הרבים) שהביא למועדון.
ההתחלה של מקאליסטר בליברפול לא הייתה מבטיחה: הוא הורחק בכרטיס אדום במשחק הראשון שבו פתח בהרכב. אולם במהרה התברר כי ניסיונו הרב, יכולתו לשחק ביעילות בקישור המרכזי או בצידי המגרש, ובעיקר ההוצאה לפועל של מצבים נייחים, הפכו אותו לשחקן מפתח בקבוצה שזכתה ב-2001 בשלושה גביעים: גביע אופ"א, גביע ה-FA וגביע הליגה. מקאלסיטר הבקיע את הפנדל שעל חודו עברה ליברפול את ברצלונה בחצי גמר גביע אופ"א. במשחק הגמר, שבו גברה ליברפול על דפורטיבו אלבס, הבקיע פנדל נוסף, וגם בישל שלושה מארבעת השערים האחרים, כולל שער הזהב שקבע את תוצאה המשחק: 5-4.
בעונת 2000/2001 הוסיף עוד שני תארים - הסופר קאפ האירופי וגביע הצדקה. הניצחון על מנצ'סטר יונייטד במשחק המסורתי של פתיחת העונה גם הוא הושג הודות לפנדל מוצלח שלו. בתום 2001 העניקה לו המלכה אליזבת השנייה תואר חבר במסדר האימפריה הבריטית (MBE), על תרומתו לכדורגל.
ב-2002 עזב את ליברפול כדי לשמש מנג'ר-שחקן בקבוצתו הקודמת, קובנטרי סיטי. את עמדת המנג'ר בקובנטרי עזב לאחר זמן לא רב, כדי להקדיש את זמנו לטיפול באשתו דניס, שחלתה בסרטן השד. ב-3 במרץ 2006 גברה עליה מחלתה, בגיל 39.
פרוקריוטים
פרוקריוטים (בכתיב לועזי: Prokaryote; מיוונית: 'פרו' = קדום, לפני; 'קריון' = גרעין; פרוקריוט = 'לפני הגרעין') הם יצורים מיקרוסקופיים בעלי תא יחיד חסר גרעין טבעי. הם תאים קטנים יותר מתאים איקריוטיים, וקוטרם אינו עולה בדרך כלל על 2 מיקרו מטר. הם עטופים בדופן (השונה מדופן תאים צמחיים) המקנה לתא יציבות ולעיתים תנועתיות, מאחר שהוא חסר שלד תאי. מרכיבי הדופן הם לעיתים גליקופרוטאינים (לעומת דופן תא צמחי הבנוי מתאית). לדופן אין סלקטיביות וכל החומרים יכולים לעבור דרכו. בנוסף, יש להם גם קרום תא, כמו לכל תא אחר. קרום זה חיוני לקיום חיים. חד תאיים פרוקריוטיים או תאים היוצרים צברי תאים מצליחים לחיות גם בסביבות של תנאים קיצוניים אשר יצורים איקריוטיים לא יכולים לשרוד בהם, לכן הם שרדו במהלך האבולוציה, אף על פי שהם קדמוניים. הם ניזונים מחומרים מומסים בלבד. בעבר נחשבו לממלכה נפרדת בעולם הטבע שהייתה קרויה מונרה וכללה גם את הכחוליות (חיידקים כחוליים, ובעבר אצות כחוליות). כיום הפרוקריוטים מחולקים מבחינה טקסונומית לשתי על־ממלכות:
מאחר שאין להם גרעין תא, ה-DNA של התאים "ארוז" בנוקלאואיד. בנוסף, יש בתא פרוקריוטי ריבוזומים האחראים על ייצור חלבונים. כמות הריבוזומים גדולה מאחר שיש צורך בייצור של חלבונים רבים.
עם התאים הפרוקריוטים נמנים בעיקר יצורים פשוטים בעלי תא אחד, כמו חיידקים או צברי חד תאיים שחיים ביחד. הם נחשבים פרימיטיביים מהאיקריוטים ומקובל לחשוב כי צורות החיים הראשונות שהתפתחו בכדור הארץ היו תאים אל-אווירניים - פרוקריוטיים, וכי רק אחר כך הופיעו גם תאים אווירניים - איקריוטיים.
לעומת התאים האיקריוטים, מקור הכח של התאים הפרוקריוטים מגוון מאוד. המשותף לכל מקורות כח אלו הוא השימוש בתהליכים שאינם כוללים חמצן. מגוון מקורות הכח עבור תאים אלו כולל הטמעת אור (בדומה לצמחים - אך ללא שימושי ההמשך בפירוק פחמימות, שכן אין בתאים אלו מיטוכונדריה), ופירוק חומרים גפרתיים וחנקתיים הנוצרים בסביבה מימית כתוצאה מפעילות געשית, כתוצאה מהתפרקותם של תאים חיים אחר מותם, וכן כתוצאה מהפרשות מתוך תאים חיים (ובעלי חיים) במהלך חייהם.
הודות למגוון מקורות הכח של צורות חיים אלו והתאמתן לסביבות רבות, הן בעלות כושר הישרדות רב וניתן למצוא אותן גם בסביבות עוינות, בהן יצורים אווירניים - איקריוטים, אינם יכולים לחיות. המאובן הקדום ביותר שנתגלה, באוסטרליה, הוא של מושבה של יצורים פרוקריוטיים - סטרומטוליט שמעריכים את גילו כ-3.9 מיליארד שנה. הוא דומה מאוד למבנים המיוצרים גם היום על ידי כחוליות (בעבר, אלו נקראו אצות כחולות או חיידקים כחוליים).
יש חוקרים הסבורים שהמיטוכונדריון - אברון הנשימה בתאים האיקריוטים נוצר מתא פרוקריוטי קדמון בו היה תהליך נשימה - כלומר הפקת כח מתהליך בעירה נשלט בו פחמני הפחממה (בעיקר חד-הסוכר גלוקוזה) מתחברים עם החמצן שבאוויר. לפי סברה זו, מיטוכונדריון קדמון זה הוטמע אל תוך תא פרוקריוטי אחר במהלך האבולוציה וכך, בתהליך שיתוף סימביוטי, נוצרו התאים האיקריוטים - תאי החי והצומח הנושמים. סברה זו הנקראת התאוריה האנדוסימביוטית, קודמה במידה רבה בידי החוקרת לין מרגוליס. אברון המיטוכונדריון, ובדומה לו גם הכלורופלסט המבצע את הפוטוסינתיזה בצמחים, מתרבה עלי ידי חלוקה באופן עצמאי ונפרד מהחלוקה התאית של שאר אברוני התא, ויש לו חומר תורשתי עצמאי המגדיר אותו.
הרטי לוויטס
הרטי לוויטס (ספרדית: Herty Lewites; 24 בדצמבר 1939 - 2 ביולי 2006), מהפכן ופוליטיקאי ניקרגואי ממוצא יהודי.
ביוגרפיה
לוויטס נולד בשכונת סן פליפה בעיר חינוטפה שבניקרגואה לאב יהודי מפולין ולאם קתולית בת המקום. הצטרף למאבק נגד הדיקטטור סומוזה ב-1958, ובעקבות זאת נאלצו הוא ואביו לצאת לגלות. לוויטס זכה לחזור לארצו לאחר החנינה הכללית שהעניק הנשיא רנה שיק, אך אביו לא נכלל בחנינה ולוויטס קיבל על עצמו את ניהול עסקי המשפחה. ב-1967 הוגלה שוב, וב-1969 הצטרף לחזית הסנדיניסטית. תפקידו בחזית היה ניהול קשרי החוץ והשגת נשק, בעיקר בקובה, בארצות הברית ובמדינות מרכז אמריקה. ב-1977 נהרג אחיו ישראל לוויטס בפעילות צבאית של החזית הסנדיניסטית. לאחר ניצחון החזית ב-1979 נעשה לוויטס שר התיירות, תפקיד שמילא עד ההפסד בבחירות 1990. לאחר מכן כיהן כציר באספה הלאומית, כחבר מועצת העיר מנגואה, מטעם מפלגה עצמאית, וכראש העירייה (2001–2004) של מנגואה, מטעם הסנדיניסטים. ב-2005 קרא לוויטס תיגר על מנהיגותו רבת השנים של דניאל אורטגה בחזית הסנדיניסטית, דבר שהוביל לסילוקו מן המפלגה. לוויטס הקים את "התנועה להצלת הרעיון הסנדיניסטי" ובתמיכת מספר מפלגות נוספות מן השמאל-מרכז התכוון להתמודד בבחירות לנשיאות בנובמבר 2006. ב-2 ביולי 2006 נפטר לוויטס מהתקף לב.
קארי (סרט, 2013)
קארי (באנגלית: Carrie) הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי משנת 2013, שביימה קימברלי פירס. זהו עיבוד קולנועי שלישי במספר לרומן הביכורים בשם זה מאת סטיבן קינג, והסרט הרביעי בסדרת סרטי "קארי". קדמו לו שני עיבודים: הראשון משנת 1976 שביים בריאן דה פלמה, השני, סרט טלוויזיה משנת 2002 בבימויו של דייוויד קארסון, ואילו בשנת 1999 יצא ההמשכון "הזעם: קארי 2"  שביימה קאת'לין שיאה.
במרכז העלילה נערה בעלת הערכה עצמית נמוכה הנתונה תחת לחץ אמה הדתייה הפנאטית מצד אחד, ומנודה על ידי חבריה לבית הספר מצד שני, והיא משתמשת בכוחות טלקינטיים כדי לנקום מעשה קונדס אכזר ומשפיל בעיצומו של נשף סיום הלימודים. בתפקידים הראשיים משחקים קלואי גרייס מורץ בדמות הנערה קארי וייט שהסרט נושא את שמה, ג'וליאן מור בתפקיד אמה מרגרט וייט, וכן גבריאלה ויילד, ג'ודי גריר, אנסל אלגורט, פורשיה דאבלדיי ואלכס ראסל.
עלילה
בשנת 1995, מרגרט וייט, אשה דתייה פנאטית, יולדת לבד תינוקת על המיטה בביתה. בתחילה היא מתכוונת להרוג את התינוקת, אך מתחרטת ומאמצת אותה אל חיקה. כעבור 18 שנים, הבת קארי וייט עומדת לסיים את לימודיה בבית הספר התיכון "יואן" בעיירה צ'מברלין שבמדינת מיין. ביישנית עם הערכה עצמית נמוכה, קארי מנודה אצל בני-גילה וסובלת התנכלויות. בביתה, היא נתונה תחת לחץ התנהגות קנאית עד שיגעון מצד אמה מרגרט, הכופה על קארי להתפלל ולהתוודות על חטאיה ב"ארון התפילה" שבבית.
במקלחת המשותפת אחרי שיעור ספורט, קארי חווה מה שנראה כמחזור החודשי הראשון שלה, ובכאביה העזים היא זועקת לעזרה מחשש שהיא עומדת למות, מכיוון שהדבר לא הוסבר לה מעולם. שאר הבנות, ובראשן כריס הרגנסן הבריונית וסו סנל, לועגות לבורותה וזורקות עליה טמפונים ותחבושות היגייניות, בזמן שכריס מצלמת את האירוע ומעלה סרטון וידאו לאתר יוטיוב. המורה לספורט ריטה דג'ארדן, נחלצת לעזרת קארי שטוענת שהיא חשה "משהו זז שם למטה". המנהל הנרי מורטון והגברת דג'ארדן מודיעים לקארי שייצטרכו להתקשר למרגרט, אך קארי נבהלת מכך, ותוך כדי חרדתה מתפוצצת נורה חשמלית, ואחר כך מתרסק מתקן שתיית המים ("קוּלֶר") שבמשרד. בבית, מרגרט מסבירה שהווסת של קארי הוא עונש על חטאיה, ותובעת ממנה לא להתקלח עם הבנות האחרות. אחרי שקארי מסרבת לא להיות כשאר הבנות, מרגרט מטיחה את ספר הברית הישנה בראשה של קארי, ונועלת אותה בארון התפילה. עקב זעקותיה של קארי, דלת הארון נסדקת, והקרוסיפיקס שבארון מדמם. קארי מבינה שיש לה יכולות טלקינטיות, ובימים שלאחר מכן היא בוחנת את יכולותיה ולומדת להשתמש בהן.
הגברת דג'ארדן מענישה את הבנות שהתעללו בקארי בשיעורי ספורט מפרכים למשך שבוע, ומזהירה אותן כי תלמידה שתתחמק מהעונש תושעה מבית הספר ולא תורשה להשתתף בנשף הסיום. כריס הרגנסן מסרבת להשתתף בעונש, דוחה את ההאשמות בדבר חלקה בהתעללות, ומושעית מבית הספר אחרי שהיא מסרבת לאפשר למנהל לבדוק את הטלפון שלה שבו צולם האירוע. סו סנל נתקפת רגשות אשם וחרטה, וכדי לכפר על מעשיה, היא משכנעת את החבר שלה, טומי רוס, להזמין את קארי להיות בת-זוגו לנשף. ושניהם משכנעים את גברת דג'ארדן שחושדת בתחילה שהם מתכוונים למתוח את קארי.
קארי נענית להזמנתו של טומי למרות חשדנותה המוקדמת, ותופרת שמלת נשף במו-ידיה. כאשר מרגרט מנסה להניא אותה מללכת לנשף בטענה שהיא תהיה שנית ללעג, קארי מזהירה אותה לא למנוע זאת, תוך שהיא מפגינה את כוחותיה העל-טבעיים, אך מרגרט מאמינה שזו הוכחה שהחטא השחית את קארי, וכעת השטן שולט בה. בינתיים, כריס מתכננת לנקום בקארי במהלך נשף הסיום, יחד עם החבר שלה בילי נולאן וחברים נוספים. הם מתגנבים לחוות חזירים, שוחטים חזיר ומנקזים את דמו לתוך דלי. לילה לפני הנשף, הם מתגנבים לאולם ותולים את הדלי מעל הבמה שעליה עתידים לעלות מי שיוכרזו כמלך ומלכת הנשף.
בערב הנשף, מרגרט מנסה למנוע מקארי ללכת, אך קארי משתמשת בכוחותיה כדי לנעול את מרגרט בארון התפילה. בנשף, קארי חסרת ביטחון, וטומי מרגיע אותה. כחלק ממזימת הנקמה, טינה בלייק, חברתה של כריס, מכניסה לתיבת ההצבעה פתקים מזויפים שבעקבותים נבחרים טומי וקארי למלך ומלכת הנשף. בינתיים, סו בביתה מקבלת מסרון לעגני מכריס בדבר הכוונה להשפיל את קארי. סו ממהרת במכונית אל הנשף, ומגיעה כאשר קארי וטומי ניצבים יחד על הבמה לקראת הכתרתם. היא רואה את הדלי התלוי מעליהם ומנסה להתריע מפני העומד לתרחש, אך גברת דג'ארדן מוציאה את סו ונועלת אותה מחוץ לאולם, במחשבה שבכוונת סו להרע לקארי.
קארי רצה הביתה, שם הצליחה מרגרט לצאת מארון התפילה. קארי פושטת מעליה את שמלת הנשף הספוגה בדם, מתקלחת ומביעה חרטה על שלא שעתה לאזהרת אמה. הן מתחבקות, ומרגרט מגוללת את סיפור ההריון שממנו נולדה קארי: היא הקפידה לשכב במיטה עם בעלה באופן אפלטוני, ולילה אחד אחרי התפילה, הבעל אנס את מרגרט שחטאה והתענגה על האונס. בתום הדברים מרגרט דוקרת את קארי בגבה בסכין ומצהירה שהייתה צריכה להרוג את קארי בלידתה כדי למנוע את דיבוק השטן. אך קארי נחלצת ומשליכה בכוחות טלקינטיים חפצים חדים לעבר מרגרט המתה כשהיא צלובה אל ארון התפילה. באימתה על שהרגה את אמה, קארי מפילה מהשמיים אבנים גדולות המרסקות את הבית. כאשר סו מגיעה לעזור לה, קארי מרימה אותה בכוחותיה, אך חשה שסו הרה תינוקת. היא משליכה את סו מהבית ומצילה אותה, בעוד קארי עצמה מתה תחת חורבות הבית.
זמן-מה אחרי האירוע, סו מעידה בפני ועדת חקירה על נסיבות אסון נשף הסיום, ומסבירה שלקארי היו כוחות על-טבעיים שהיא השתמשה בהם לאחר שנשברה תחת לחץ ההתנכלויות. לאחר מכן היא מבקרת בקברה של קארי, שעליו צוירה כתובת גרפיטי אדומה:. סו מניחה ורד לבן על הקבר, ולאחר שהיא עוזבת, אבן המצבה נשברת, ונשמעת צרחתה של קארי.
רמזים מטרימים
מספריים ככלי הרג: בסצנה הפותחת, מרגרט יולדת את קארי, ושוקלת להרוג את התינוקת באמצעות מספריים גדולים. תמונה זו מטרימה את הסצנה לקראת הסיום, בה קארי צולבת את מרגרט לארון בעזרת חפצים חדים. מרגרט מתה אחרי שקארי שולפת מהחזה שלה מספריים גדולים שננעצו בלב.
הפואמה "שמשון המתאבק": בשיעור אנגלית עם המורה מר אולמן, קארי בוחרת לקרוא בפני הכיתה קטע מתוך "שמשון המתאבק" [או: "שמשון הלוחם"; ], פואמה משנת 1671 מאת ג'ון מילטון המבוססת על סיפורו של שמשון הגיבור בספר שופטים, פרקים י"ג–ט"ז, וממחיזה את סוף פרק ט"ז, כאשר שמשון ממוטט את הבית על הפלשתים ועל עצמו. הדקלום של קארי מטרים את הטבח שהיא עושה בבאי נשף הסיום, בטרם תחריב את ביתה עליה.
אקדחים צ'כוביים
הסכין של מרגרט: בערב שבו קארי מנסה את כוחותה הטלקינטיים, מרגרט שומעת רעש ועולה לחדר של קארי עם סכין בידה, אך קארי מעמידה פנים כישנה. באותה הסכין דוקרת מרגרט את קארי בגבה אחרי שקארי חוזרת הביתה מהטבח בנשף.
משקפי השמש של בילי נולאן: בילי נולאן, החבר של כריס הרגנסן, נוהג להרכיב משקפי שמש, מעין סימן היכר שלו. המשקפיים נראים לראשונה בסצנה שבה התלמידים צופים בסרטון המקלחת שצולם בטלפון של כריס, בעוד קארי מביטה במתגודדים לפני שהיא מסתלקת. המשקפיים נראים כמעט בכל הסצנות שבילי מופיע בהן. לקראת סוף הסרט, המשקפיים מקדמים את מותם של כריס ובילי: אחרי שהם מוציאים אל הפועל את תעלול דלי דם החזיר, הם בורחים, אך בילי שוכח את המשקפיים מאחוריו. כאשר קארי מסתכלת מהבמה כלפי מעלה, היא רואה את המשקפיים של בילי, מבינה שכריס עומדת מאחרי התעלול, ויוצאת לנקום בשניים.
המצלמה של פרדי הולט: הנער פרדי הולט נוהג להחזיק איתו מצלמת וידאו שנראית בסצנות שהוא מופיע בהן לאורך הסרט. המצלמה מביאה בסופו של דבר למותו של פרדי בנשף הסיום, כאשר קארי רואה בכעס שהוא מצלם את המתרחש באולם, והורגת אותו.
ביצי פסחא
בר ה"קוואליר": בניסיונה להניא את קארי מללכת לנשף עם טומי, מרגרט מזהירה אותה שהוא וחבריו ייקחו אותה במכונית לפונדק דרכים, שם ישקו אותה ויסקי ויחללו את גופה. אכן, בהיותם בנשף, טומי מזמין את קארי להצטרף אליו ואל חבריו אחרי הנשף לבילוי בבר ה"קוואליר" (היא מסרבת בטענה שהיא צריכה לחזור הביתה מוקדם). זו הפעם היחידה שהמקום מוזכר בסרט, אך בספר המקור, ה"קוואליר" הוא המקום שבו נהגו כריס ובילי לבלות, שם זממו את תעלול דלי הדם, ולשם רדפה אותם קארי אחרי שביצעו את זממם.
גברת דג'ארדן בבריכה: בעת אימון הבנות בבריכה, ריטה דג'ארדן, בגופיה צהובה, חצאית בצבע טורקיז, שיער אדמוני ונעלי ספורט, מזכירה בחזותה את דמותה של מיסטי מזיכיון "פוקימון". מיסטי היא מנהיגת מכון העיר סרוליאן ומאמנת פוקימוני מים, וכמו שמיסטי מטפחת את פסיידאק המוזר, כך דג'ארדן פרשה את חסותה על קארי.
פיתוח
במאי 2011 נמסר רשמית שחברות ההפקה "מטרו גולדווין מאייר" ו"סקרין ג'מז" (חברה בת של "סרטי סוני") משתפות פעולה בהפקת עיבוד קולנועי חדש לספרו של קינג, ולשם כך נשכרו שירותיו של התסריטאי רוברטו אגירה-סאקאסה, בכוונה שהרימייק החדש יהיה נאמן לספר המקור יותר מהעיבוד הקודם. סטיבן קינג הביע ספקנות, ותהה מדוע יש צורך ברימייק, לאור העובדה שהעיבוד הראשון לספרו היה כה טוב, ואף טוב בהרבה מהספר עצמו. הוא ציין שיהיה מוכן לעמוד מאחורי הפרויקט, אם הבימוי יימסר לידי אחד מהשניים: דייוויד לינץ' או דייוויד קרוננברג. קינג הוסיף שעבודת הליהוק תהיה משעשעת, והציע את לינדזי לוהן לתפקיד הראשי. השחקנית סיסי ספייסק, שגילמה את קארי בסרט המקורי, סברה שאפשרות שלוהן תקבל את התפקיד "מעניינת" ומחמיאה לה, מכיוון שלוהן "בחורה יפה מאד", יותר מכפי שקארי מתוארת בספר.
בינואר 2012 נבחרה קימברלי פירס לביים את הסרט, ובמרץ באותה שנה, אחרי סדרת ריאיונות שקיימה הבמאית עם שחקניות שונות, נבחרה קלואי מורץ לגלם את דמותה של קארי. במהלך מאי 2012 נמסר שג'וליאן מור תגלם את דמות מרגרט וייט, גבריאלה ויילד – את סו סנל, וכן נודע על צירופם לצוות השחקנים של אנסל אלגורט, אלכס ראסל, ג'ודי גריר ופורשיה דאבלדיי.
צילומים
שלב הצילומים התקיים בין התאריכים 28 ביוני – 7 בספטמבר 2012, באתרי צילומים בערים מיסיסוגה, ניומארקט  וטורונטו שבאונטריו, קנדה, ובאולפני פיינווד  בטורונטו.
לקולנוע
תאריך יציאת הסרט לבתי הקולנוע בארצות הברית נקבע בתחילה ל-15 במרץ 2013, אך בינואר 2013, נדחה המועד ל-18 באוקטובר 2013, כך שיציאת הסרט לא תתנגש עם תקופת נשפי הסיום בבתי הספר מצד אחד, ומצד שני הוא יקדים בשבוע את עונת סרטי האימה שלפני חופשת ליל כל הקדושים.
חברת סוני קיימה הקרנה מוקדמת של הסרט ב-13 באוקטובר 2013, במסגרת אירועי קומיק-קון ניו יורק. לאחר ההקרנה התקיים מפגש עם הבמאית, שחקנים וצוות ההפקה.
במסגרת מסע הפרסום לקראת מועד יציאת הסרט, הופצו הטריילרים שכללו מספר טלפון שהציע קידומי מכירות למתקשרים, וכן הקלטות שדימו מפגשים עם דמויות מהסרט. כמו כן, בבית קפה בניו יורק בוים אירוע שבו שחקנים מתחו את יושבי בית הקפה, וגרמו להם להאמין שהם עדים לתופעה על-טבעית אמיתית.
ביקורות
במאגר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes זוכה הסרט ב-50% דעות חיוביות עם דירוג ממוצע של 5.50/100 בשקלול 184 ביקורות. תמצית הביקורות היא שהסרט מתהדר בצוות שחקנים מוכשר, אך הפרשנות של קימברלי פירס לסרט האימה הקלאסי של בריאן דה פלמה מוצאת מעט מאוד דברים חדשים ברומן של סטיבן קינג, ומעניקה תחושה מעוררת רחמים שהיא לא נחוצה. באתר הביקורות Metacritic הסרט קיבל ציון 53/100 בשקלול 34 ביקורות מעורבות או ממוצעות.
עם צאת הסרט לבתי הקולנוע, נחלקו דעות המבקרים בין חיוב לשלילה. המחייבים ציינו שהבמאית קימברלי פירס השכילה לעדכן ולהתאים לרוח הזמן את הסגנון, הסלנג, וכן את הסוגיות של פנאטיות דתית ובריונות בקרב ילדים, תוך נאמנות לעיבוד של דה פאלמה. כמו כן זכתה ג'וליאן מור לתשבחות על האופן שבו טיפלה בדמות האמא המטורפת, וקלואי מורץ – על הרגישות והעומק שהביאה אל התפקיד. השוללים הביעו אכזבה מכך שהסרט לא מחדש דבר ביחס לסרט משנת 1976, לא מתחרה בו, הוא חסר אמירה עצמאית משלו, וסצנת הטבח בנשף הסיום לא משכנעת ומעוררת חשק לצאת לראות את הסצנה המקורית.
בישראל, שמוליק דובדבני כתב שזהו חידוש מיותר ומקרטע לסרט של דה פלמה. לדעתו, דמותה של קארי מעוצבת באופן לקוי, ועל אף היותה של מורץ שחקנית מרשימה, היא לא מצליחה להתחרות בדמות האייקונית שגילמה סיסי ספייסק. סצנת נשף הסיום נעדרת מתח, עם "אפקטים שכמו נלקחו מסרט גיבורי-על סוג ז'", מה שהופך את שיאו המדמם של הסרט לרגע השפל שלו. דורון פישלר כתב בביקורת בוואלה! ש"קארי" בגרסת 2013 לא מוסיף שום דבר על המקור, וזהו סרט מיותר שאין סיבה לקיומו. לדעתו של אור סיגולי, שני הדברים הטובים בסרט הם ג'וליאן מור וקלואי מורץ, אך מעבר לכך, הסרט הוא שום דבר, כהגדרתו. לדעת נור לן בביקורת במאקו, הסרט נכשל בכל הניסיונות לשחזר את הצלחת סרט המקורי, ורק ההופעה המרשימה של קלואי מורץ הצילה מעט את המצב.
פריק
{{פירושונים| אישים: שירים:
ראו גם
}}
ויליאם הראשון, מלך סקוטלנד
ויליאם הראשון (באנגלית: William I, בגאלית סקוטית: ויליאם מק-אנריק - Uilliam mac Eanric באיות עתיק, Uilleam mac Eanraig באיות מודרני, כלומר "ויליאם בנו של הנרי"; 1142 או 1143 - 4 בדצמבר 1214) היה מלך סקוטלנד.
ביוגרפיה
ויליאם נולד ב-1142 או 1143 בהנטינגדון, והיה בנם של הנרי מסקוטלנד ועדה דה וארן. הוא הוכתר למלך ב-24 בדצמבר 1165 בעקבות מותו של אחיו, מלקולם הרביעי ב-9 בדצמבר 1165, ומלך עד מותו.
תקופת מלכותו של ויליאם נמשכה 49 שנים, והייתה השנייה באורכה בהיסטוריה של ממלכת סקוטלנד (לאחר מלכותו של ג'יימס השישי שמלך 57 שנים).
ויליאם, בניגוד לאחיו - מלקולם הרביעי, שהיה חולני ועדין, היה חזק, כריזמטי ועקשן. ויליאם היה שליט יעיל וחזק, אולם ניסיונותיו הכושלים להשתלט על נורת'מבריה שפכו אור שלילי על תקופת מלכותו.
הכינוי "הארי" מתאר היטב את אופיו ואת שלטונו, אולם מדובר בכינוי מאוחר, ולא נעשה בו שימוש בתקופת מלכותו. למעשה, הכינוי ניתן לו בשל דגלו - עליו ניצב אריה אדום. לימים הפך דגל זה לדגל סקוטלנד.
ויליאם תמך במרד כנגד הנרי השני, ובשנת 1174 בקרב אלנוויק יצא בעצמו בראש הכוחות כנגד הכוחות האנגליים, ונתפס על ידי צבאו של הנרי השני (שבראשו עמד ראנולף דה גלנוויל. ויליאם השבוי הועבר לניוקאסל בשלשלאות, ולאחר מכן לנורת'האמפטון, ולפאלייס בנורמנדי שבצרפת, ואילו הנרי שלח צבא לסקוטלנד וכבש אותה. רק לאחר שוויליאם הסכים להיות וסאל של הנרי, ולשלם לו מיסים על מנת לכסות את עלויות כיבוש סקוטלנד נחתם הסכם פאלייס לפיו שוחרר ויליאם ושב לסקוטלנד. בהתאם להסכם, בשנת 1175 נשבע ויליאם אמונים להנרי השני בטירת יורק.
הסכם שלום זה נשאר בתוקף למשך חמש עשרה השנים הבאות, עד שריצ'רד הראשון, מלך אנגליה, שהיה זקוק למזומנים על מנת לממן את מסע הצלב השלישי הסכים לבטל את תנאיו (ולוותר על המיסים שסקוטלנד שלמה) בתמורה לתשלום של 10,000 מארקים מכסף.
על פי תנאי הסכם השלום, בחר הנרי השני את כלתו של ויליאם - וכתוצאה מההסכם נשא ויליאם לאישה את ארמנגרד דה בומון, נכדתו של המלך הנרי הראשון. החתונה נערכה בארמון וודסטוק בשנת 1186. הנדוניה שניתנה לאמרנגרד הייתה טירת אדינבורו.
על פי המסורת ויליאם ייסד את מנזר ארברות'.
ויליאם נפטר בסטירלינג בשנת 1214 ונקבר במנזר ארברות'.
באר עינות ניסנית
באר עינות ניסנית הוא שמה של באר עתיקה מהתקופה הנאוליתית הנמצאת ליד צומת כביש הגישה למושב היוגב. זוהי אחת הבארות הקדומות ביותר שנתגלו עד כה בארץ ישראל.
ישיבת בית יעקב (פירירא)
ישיבת בית יעקב פירירא הייתה ישיבה ותיקה בירושלים שהתקיימה בין השנים ה'תנ"א (1691) ועד תחילת המאה העשרים. היא נוסדה על ידי הגביר יעקב פירירא מאמסטרדם ובהשפעתו של רבי חזקיה דה סילוה, ה"פרי חדש". הישיבה הייתה אחד ממוסדות התורה החשובים ביותר בירושלים במאות השבע עשרה והשמונה עשרה, ובין לומדיה נמנו גדולי החכמים בירושלים.
רקע
בשנת ה'תמ"ח נשלח רבי חזקיה דה סילוה על ידי רבו רבי משה גאלנטי בשליחות לארצות אירופה המערבית לשם איסוף כספים ליהודי ירושלים. בשהותו באמסטרדם הוא פגש את הגביר ר' יעקב פירירא, נדיב מפורסם שתרם רבות למטרות צדקה באמסטרדם ובארץ ישראל. יעקב פירירא היה בנו של הגביר אברהם פירירא מאנוסי ספרד, שייסד בשנת תי"ט (1659) את ישיבת חסד לאברהם בעיר חברון בראשות הרב אברהם ישראל זאבי. לאחר פטירת אביו בשנת תנ"ט (1699) הגדיל בנו יעקב את קרן התמיכה בישיבה והרחיב אותה. מאז נקראה הישיבה "חסד לאברהם ואמת ליעקב". הפרי חדש הציע לגביר להקים ישיבה דומה בירושלים שילמדו בה חכמי העיר ושתיקרא על שמו.
באר עינות ניסנית
גילוי הבאר
הבאר היא חלק מאתר ארכאולוגי הנקרא "עינות ניסנית" השוכן על שוליו המערביים של עמק יזרעאל משני צידי כביש 66, הכביש מיקנעם למגידו, מצפון מערב לתל מגידו. בשנת 2003 נערכה באתר חפירת הצלה ונתגלה אתר רב-תקופתי. בשנת 2012 נערכה באתר חפירת הצלה נוספת מטעם רשות העתיקות בראשותו של יותם טפר, בה התגלתה הבאר. הבאר מיועדת לשימור כאתר ארכאולוגי.
ישיבת בית יעקב (פירירא)
רקע
עד לשנת תמ"ט התקיימה בירושלים ישיבה ותיקה אף היא, "בית יעקב ויגה" שייסד הגביר אברהם ויגה מליוורנו. עם פטירתו של ראש הישיבה האחרון רבי משה גאלנטי הישיבה נסגרה ונוצר חלל בעיר בישיבה שתשמש את חכמיה. זה היה אפוא הרקע להצעתו של הפרי חדש.
באר עינות ניסנית
גילוי הבאר
על פי ממצאי החפירה, הבאר היא בעומק של 8 מטר עם פתח סגלגל קוטר של 1.3 מטר. חלקה העליון הסמוך לקרקע בנוי מאבני גוויל בגודל בינוני בגובה מטר, חלקה התחתון של הבאר בעומק 7 מטר חצוב בסלע. הבאר נחצבה עד מפלס מי התהום. הבאר נחשפה במרכזו של מפלס חיים, והייתה כנראה חלק מיישוב חקלאי קדום. על פי הבאר נמצאו שתי אבנים גדולות שהצרו את פתחה.
ישיבת בית יעקב (פירירא)
היסטוריה
הישיבה נוסדה בחודש אלול ה'תנ"א. בי"ב בחודש הפקיד יעקב פירירא סכום בסך 20,000 פלורין בקרן מיוחדת שהקים לשם כך ושאת ניהולה מסר בידי ראשי הקהל באמסטרדם. הוא מינה את הפרי חדש לראש הישיבה וקבע את תקנות היסוד של הישיבה. מתוך הקרן נמסר מיד לידי הפרי חדש סכום של 800 פלורין לשם החזקת הישיבה בשנה הראשונה, וסכום נוסף לקניית ציוד ראשוני כמו ריהוט וספרים לישיבה. מספר שנים לאחר מכן הוגדלה הקצבה ונקבע שמתוכה ישלח סכום מסוים לישיבת "חסד לאברהם ואמת ליעקב" בחברון, והשאר לישיבה בירושלים.
באר עינות ניסנית
גילוי הבאר
הממצאים שנמצאו במפלס החיים ליד הבאר ובתוכה כוללים להבי צור בעלי שינון עמוק ששימשו כנראה לקציר אשר על פי הארכאולוגים הם אופייניים לתרבות הירמוכית. בנוסף נמצאו ראשי חץ וכלי אבן, וחומר אורגני הכולל עצמות בעלי חיים. בתחתית הבאר נמצאו עצמות של אישה וגבר.
ישיבת בית יעקב (פירירא)
היסטוריה
בשנת תנ"ה (1695) נפטר ראש הישיבה הראשון, הפרי חדש, ור' יעקב פירירא מינה, בהתייעצות עם חכמי ירושלים, את רבי יעקב מולכו לראש הישיבה. בד בבד הוא פתח מחלקה חדשה בישיבה והגדיל את סכום התמיכה.
באר עינות ניסנית
תיארוך הבאר
במפלסי החפירה השונים לא נמצאו כלי חרס, העדרם הביא את החופרים להשערה שהבאר והיישוב סביבה התקיימו בתקופה הנאוליתית קדם קרמית ג' (האלף השביעי לפנה"ס). בכוונת החופרים לבצע בדיקות תיארוך פחמן-14 לממצאים האורגניים שהתגלו בתוך הבאר, על מנת לתארך אותה בדיוק רב יותר.
ישיבת בית יעקב (פירירא)
היסטוריה
בהמשך עמדו בראשות הישיבה גדולי החכמים שבירושלים ובהם ידועים:
צביון וסדרי הישיבה
מבנה הישיבה כלל שלושה חדרים: חדר אחד שנועד עבור בית המדרש הגדול, חדר שני עבור בית המדרש הקטן וחדר שלישי בו היה אוצר הספרים.
בית המדרש הגדול המכונה גם "ההסגר", מנה תשעה אנשים: ראש הישיבה (המכונה "האדון הראש"), ארבעה "חכמים" וארבעה "בעלי תורה". בית מדרש זה – מטרתה העיקרית של הישיבה ובו למדו חכמי ירושלים לאורך השנים. הלומדים נבחרו בקפידה על ידי ראש הישיבה ונתמכו כלכלית בידי הקרן שהקצתה לכל אחד סכום חודשי קבוע. סדרי הלימוד נערכו בשעות הבוקר והצהריים, בעיקר בגמרא והלכה. חודשי החגים, תשרי וניסן היו חודשי פגרה ובתקופה זו היו מתפנים הלומדים לכתוב ולהדפיס את חידושיהם.
בית המדרש הקטן נועד עבור תלמידים "מתנדבים" ואינם נתמכים כלכלית מידי הישיבה. בתקנות הישיבה אף מודגש שתלמידים אלו לא יקבלו כל קצבה מהישיבה, אף אם יסכימו הלומדים בבית המדרש הגדול לקבל פחות. בראשות הישיבה עמד חכם קבוע שהיה לומד עם התלמידים.
החדר השלישי הכיל בראשיתו את אוצר הספרים של הישיבה. הלומדים היו רשאים להשאיל ספרים מהחדר בהמשך תוך רישום בפנקס מיוחד עליו היה אחראים התלמידים לפי תורנות. לאחר פטירת הפר"ח חדר זה הוסב לשם פתיחת חדר לימוד חדש בישיבה והוא נועד עבור נערים המעוניינים ללמוד מקרא עם פירוש רש"י, כאשר שפת הלימוד הייתה בבוקר בעברית ואחר הצהריים בלדינו. בראש בית מדרש זה שבראשו עמד תלמיד חכם שמונה על ידי מנהלי הישיבה.
גוסטבו גוטיירס
גוסטבו גוטיירס (ספרדית: Gustavo Gutiérrez; נולד ב-8 ביוני 1928 בלימה) הוא כומר פרואני אינטלקטואל והאיש שביחד עם לאונרדו בוף פיתח רעיונות וטבע את המונח "התאולוגיה של השחרור", המתייחס לחובתה של הכנסייה לעמוד לצד העניים במאבקם לשחרור, לתת להם אמפתיה, אך גם לחיות עימם בעוני מבחירה ולהילחם יחד כקהילה על זכויותיהם.
הסולידריות היא ערך חשוב ומשמעותי. זו הייתה הפרשנות המקומית שלו ושל אנשי דת נוספים באמריקה הלטינית לקריאה של האפיפיור יוחנן ה-23 לאנשי הכנסייה לבדוק בכל עת במה הם רלוונטיים לזמנם וסביבתם. עוד נטען במסגרת התאולוגיה של השחרור שהכנסייה באמריקה הלטינית לוקה באירופוצנטריות ומפסידה מאמינים, שכן לא טרחה להתאים את עצמה למציאות המקומית.
גוטיירס חונך באירופה, בדומה לקאמילו טורס הקולומביאני, אך בשונה ממנו לא תמך מעולם במאבק מזוין להשגת המטרות הללו. שניהם הסכימו שהאלימות של העניים ניתנת להבנה, שכן היא מענה לאלימות המובנית בסדר החברתי הקיים.
קלקופלור
קלקופלור (calcofluor) היא שיטת צביעה המיועדת לאיבחון איתור מעבדתי מהיר של פטרת.
הצביעה נעשית בחומר זרחני (פלואורסצנטי) ובאמצעות מיקרוסקופ מיוחד מדגימה באופן בלתי ספציפי פטריות מיקרוסקופיות.
שמושים: איתור מהיר של זיהום פטרייתי בנוזלי גוף או דוגמאות ריקמה מן החי או הצומח.
אנה צוצ'יה
אנה צוצ'יה (ביפנית: 土屋 アンナ; נולדה ב-11 במרץ 1984 בטוקיו, יפן) היא זמרת, דוגמנית ושחקנית יפנית.
קריירת דוגמנות
נולדה בטוקיו לאבא פולני-אירי אמריקאי ואמא יפנית. שמה בלידה היה אנה-מרי היידר צוצ'ייה. בגיל 14 התגלתה צוצ'יה על ידי המגזין "Seventeen" והחלה קריירת הדוגמנות. צוצ'יה הפכה לדוגמנית מבוקשת, ובשנת 2002 עשתה קמפיינים למספר רב של חברות, כיום היא עדיין מדגמנת במגזינים.
קריירת שירה
בסוף שנת 2002, השתתפה בפרויקט הקרוי "Spin Aqua" יחד עם קז איווייק, במסגרתו הוציאו השניים אלבום, 3 סינגלים ו-DVD אחד.
לאחר הפרויקט, לא פרסמה צוצ'יה אלבומים נוספים עד לשנת 2005, אז הודיעה על תוכניות לקריירת סולו. ב-24 באוגוסט 2005 הוציאה לאור את המיני אלבום הראשון שלה, "Taste My Beat". ב-2006, הוציאה את הסינגל הראשון בקריירת הסולו שלה "Change your life". חודשיים לאחר מכן הוציאה את הסינגל השני "Slap that Naughty Body / My Fate" ואת אלבום הרמיקס "" שיצא באותו יום. הסינגל השלישי שלה, "Rose" שימש כפתיח לסדרת האנימה "Nana", באותה שנה יצא האלבום "Strip Me?".
בתחילת שנת 2007 יצא הסינגל "Kuroi Namida", אשר שימש כשיר סיום לסדרת האנימה "Nana". בתחילת פברואר יצא הסינגל "Lucy" ומיד אחריו יצא האלבום "Anna Tsuchiya Inspi' Nana". לאחר מכן יצא האלבום "Nana Best". הסינגל האחרון שהוציאה צוצ'יה נקרא "Bubble Trip / Sweet Sweet Song". ב-28 בנובמבר 2007, צוצ'יה מתכננת להוציא סינגל נוסף.
קריירת משחק
צוצ'יה החלה את קריירת המשחק שלה בסרט "בנות קמיקאזה" שנכתב על ידי נובאלה טאקמודו. היא שיחקה בסדרות דרמה ודיבבה את קולה של לינדזי לוהן בסרט "חיפושית בהילוך גבוה". הסרט האחרון שבו השתתפה היה "Sakuran", שיצא לבתי הקולנוע בפברואר 2007.
שלמה פפירבלט
שלמה פַּפִּירְבְּלַט (נולד ב-3 בספטמבר 1955 בתל אביב) הוא עיתונאי, סופר ומבקר יין ישראלי, מרצה בבית הספר לתקשורת של המסלול האקדמי המכללה למינהל, ומנהל הקרן לסרטים קצרים של התאחדות ענף הקולנוע. משנת 2010 משמש כתב "הארץ" לאמריקה הלטינית.
ביוגרפיה
שלמה פפירבלט נולד למרדכי ולסימה, אח לצביקה. אביו, שהלך לעולמו בגיל 99, כונה "מבריח הקרפיונים" של מחנה אושוויץ ולאחר עלייתו לישראל עבד בידיעות אחרונות. הוא פרסם את זכרונותיו בספר שראה אור ב-1996.
קריירה
שלמה פפירבלט פרש בשנת 2007 מהעיתון "ידיעות אחרונות", אחרי 30 שנה כחבר מערכת בתפקידים שונים, בין השאר היה עורך המוסף "7 לילות", עורך חדשות, כתב העיתון בפריז, רכז כתבים, ועורך חדשות החוץ ובין כותבי מאמרי המערכת של העיתון. הוא היה הראשון בעיתונו לכתוב מדור ביקורת קבוע בנושאי יין וליווה מקרוב את מהפכת היין בישראל בשנים האחרונות, כמו כן כתב רבות בתחום הקולנוע, כאשר בין השאר היה שליח קבוע לפסטיבל קאן במשך יותר מעשור. עם פרישתו מידיעות אחרונות, עבר לכתוב טורים שבועיים בעיתון "כלכליסט", בנושאים בינלאומיים ובנושאי יין ואלכוהול.
בשנת 1990 היה בין מייסדי האקדמיה הישראלית לקולנוע, וכיהן כחבר הנהלתה עד סוף שנות ה-90. כאשר הוקמה בשנת 2000 המועצה הישראלית לקולנוע, נבחר על ידי שר התרבות, החינוך והספורט באותה תקופה מתן וילנאי, להיות בין חבריה, ויחד עם היו"ר עו"ד אלי זוהר, היה בין מנסחי תקנון עבודתה ודרך הסיוע לקולנוע הישראלי.
חיים אישיים
בנו ליאור הוא עורך הרשתות החברתיות של קבוצת הארץ.
טונס אנד איי
טוני ווטסון (באנגלית: Toni Watson) הידועה בשם הבמה טונס אנד איי (Tones and I), היא זמרת-יוצרת ומפיקה מוזיקלית אוסטרלית. טונס אנד איי התפרסמה בזכות סינגל הבכורה שלה "Johnny Run Away", אשר זכה להצלחה, לאחר מכן הוציאה את הסינגל השני שלה "Dance Monkey", שזכה להצלחה והעפיל למקום הראשון במדינות רבות, וביניהן מצעד הסינגלים הבריטי, אוסטרליה, נורווגיה, שוודיה וגם במצעד ההשמעות הישראלי של מדיה פורסט. כעבור מספר חודשים הוציאה את הסינגל השלישי שלה "Never Seen the Rain". כל הסינגלים נכללו בתוך המיני-אלבום הראשון שלה The Kids Are Coming, שיצא ב-30 באוגוסט 2019.
ביוגרפיה
בשנת 2018 קיבלה ווטסון רישיון כניסה לרחוב בורק, במרכז העיר מלבורן. במקביל, היא יצאה לטיול בביירון ביי שם החלה להופיע ברחוב, שם והפכה במהרה להצלחה וזכתה לפופולריות. הצלחתה הובילה להתפטרותה מעבודתה כקמעונאית ולהשתקע בביירון בי.
קריירה
ב-1 במרץ 2019, ווטסון הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "Johnny Run Away", תחת שם הבמה שלה טונס אנד איי. ב-10 במאי, הוציאה את הסינגל השני "Dance Monkey", אשר הגיע למקום הראשון במצעד המוזיקה האוסטרלי ובמצעד הסינגלים הבריטי וכן במדינות רבות.
בשנת 2019, טונס אנד איי הופיעה לראשונה בפסטיבל המוזיקה הגדול של "אננס", כמו כן גם פתיחה של Splendor ב-Grass 2019, שם היא שברה את השיא של הקהל הגדול ביותר של מערך פתיחה ב-Splendor. ב-16 ביולי, הוציאה את הסינגל השלישי שלה "Never Seen the Rain", שנכלל במיני-אלבום הראשון שלה The Kids Are Coming, שיצא ב-30 באוגוסט.
ב-12 במרץ 2020, הוציאה את הסינגל "Bad Child", אשר מכיל רצועה נוספת הנקראת "Can't Be Happy All the Time". ב-29 במאי, הוציאה את הסינגל "Ur So F**king Cool".
ב-21 ביולי 2023 הוציאה את הסינגל "BRING IT ON" יחד עם ביאה ודיארה סילה. ב-4 באוגוסט 2023 הוציאה את הסינגל "The Greatest".
אגרוף של אישה
אגרוף של אישה (במקור באנגלית: Girlfight) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמת ספורט בהפקה עצמאית שיצא לאקרנים ב-22 בינואר 2000 ומספר על נערה המבקשת להפוך למתאגרפת מקצועית.
הסרט הוא סרטה הראשון של התסריטאית והבמאית קארין קוסאמה. דמות הנערה היא התפקיד הראשי הראשון של כוכבת הסרט מישל רודריגז בקולנוע.
פרטי עלילה
גיבורת הסרט היא דיאנה גוזמן, נערה בת 18 המתגוררת בברוקלין שבניו יורק. חייה קשים עליה. אמה התאבדה, אביה אלכוהוליסט, אלים ומרוחק. היא אינה מצליחה להסתגל למסגרות ומורחקת מכמה בתי ספר. בשלב מסוים היא מחליטה לנתב את תוקפנותה לאימוני אגרוף במועדון שבו התאמן אחיה הצעיר. היא נחושה להצליח בכך למרות ספקנותו של אביה המתעלל וחוסר אמון מצד מאמנים פוטנציאליים בענף ספורט זה הנשלט על ידי גברים.
הסרט קיבל אות "Award of the Youth" בפסטיבל קאן וזכה בפרס ובציון לשבח בפסטיבל סאנדנס וכן פרס בפסטיבל לסרטים בהפקה עצמאית.
חסימת וריד הרשתית המרכזי
וריד הרשתית המרכזי הוא הוריד המקביל לעורק הרשתית המרכזי, וכמו בכלי הדם, הוא עלול לסבול מחסימה (חסימת וריד רשתית מרכזי נקרא גם CRV). המחלה דומה לזו שנראתה בתסמונת עינית איסכמית, בה אין מספיק אספקת דם וחמצן לעין. מאחר שעורק הרשתית המרכזי והווריד הוא המקור הבלעדי של אספקת דם וניקוז לרשתית, חסימה כזו יכולה להוביל לנזק חמור לרשתית ולעיוורון, בשל איסכמיה (הגבלה באספקת דם) ובצקת (נפיחות). מצב זה יכול גם לגרום לגלאוקומה.
CRVO לא- איסכמי הוא הצורה המתונה יותר של המחלה, אולם מצב זה עשוי להתקדם לסוג איסכמי החמור יותר.