cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בעל (אל)
בעל מתואר כלוחם גיבור, עשוי ללא חת, שאוחז בידו האחת אלה, בידו השנייה חזיז ברק, דורך על העננים, לראשו קרניים כאות לפריון, ומרעים בקולו ברעם, ושוכן בהר צפון המיתי (המזוהה בג'בל אל-אקרע שבצפון סוריה), שגשמי זעף כבדים יורדים בו מדי שנה. פולחנו היה גם נהוג בקרתגו, שם שימש כאחד האלים הראשיים. עדות לכך אפשר למצוא בשם המצביא המפורסם חניבעל ובשם אחיו עזרובעל.
שמותיו, כוחותיו ופעולותיו
כינויים נוספים של הבעל הם "זבול בעל ארץ" (=נשיא אדון הארץ), "רכב ערפת" (=רוכב ערבות, במובן של עננים), "אלאין" (=האדיר), "אלאי קרדם" (=אדיר הגיבורים). בעל נחשב לאלוהי החיים, כפי שהוא מצהיר "אני הוא הזן אלים ואנשים" שמתאים לתוארו "בן דגן", ולכן באחריותו לדאוג לקיומו של העולם. (יש הסוברים כי דגן היה כינוי של אל ויש הסוברים כי היה אחיו של אל). הכנענים קראו על שמו את גדול כוכבי הלכת במערכת השמש, צדק, בדומה לאלים ראשיים אחרים דוגמת זאוס ויופיטר.
בתקופה הקדומה שמות אלים מקומיים בכנען הורכבו מהשם "בעל" + שם המקום, בהוראה של אדון המקום, לציין שהם אדוני ופטרוני המקום, כגון בעל גד, בעל חמון, בעל לבנון, בעל צור, בעל צידון, בעל צמד, בעל פעור, בעל צפון, בעל חרן ואולי גם בעל חצור, בעל פרצים, בעל מעון, בעל חרמון ובעל תמר וכן בעל קרניים ובעל כרמל. "בעל הדד", האל של אוגרית, חרג ממקומו והיה לאל הראשי של צידון, ומשם הפך להיות האל המרכזי של ארץ כנען כולה, ושמו התקצר לבעל.
על פי המתואר בשירת אוגרית, שלטונו של האל הזקן אל נחלש, וים דורש ממנו את השלטון. בעל יוצא למלחמת חורמה בים, ולאחר ניצחונו על אל הים ומפלצותיו הוא מבקש לבנות לו ארמון שיבסס את מלכותו על האלים ובני האדם. לצורך כך הוא שולח את משרתיו גפן ואגר לאלה אשרה, אם האלים, שתשכנע את בן זוגה, אל, לתת הוראה לאל האומנות כתר-וחסס לבנות לו ארמון. כתר-וחסס בונה לו את הארמון. זמן לא רב לאחר שביסס בעל את שלטונו, קם עליו מות אל המוות ומאיים עליו שינסה להורגו. בעל נבהל ונכנע, ובלב כבד יורד אל השאול להסגיר את עצמו למות. לאחר מותו של בעל פוקדים את הארץ בצורת ורעב. אל, האבל מצר על מות בנו, קורע את בגדיו ומפזר עפר על ראשו. האלה ענת, אחותו של בעל, זועמת על מותו ומביסה את מות בקרב, ומקימה לתחיה את בעל. למרות שהובס על ידי ענת בקרב, אין באפשרות בעל וענת להרוג את מות לצמיתות כמו שאין להביס את המוות עצמו. על מות נגזר להכיר במלכותו של בעל כאל השולט, מלבד בעונת הקיץ אז יורד בעל לשאול וחוזר לחיים בסתיו.
בנותיו-נשותיו של בעל הן האלות אלת הערפל פדרי בת אור, אלת הטל טלי בת רב (=טלי בת גשם), ואלת העפר ארצי בת יעבדר.
לבעל שבעה נערים עוזרים שהחשוב בהם הוא גפן-ואוגר (=גפן ושדה).
פולחן הבעל במקרא
פולחן הבעל היה החזק והקשה ביותר שאיתו התמודדו מנהיגי הדת בעם ישראל בתקופת המקרא. לעיתים הוא חדר וגרם ליצירת פולחן כפול שבו עבדו לאלוהי ישראל ולבעל כאחד, או שאף מיזגו ביניהם, כמקובל בעולם העתיק. גדעון יצא למלחמה כנגד כהני הבעל בעירו, ולאחר ניצחונו של גדעון שונה שמו ל"ירו-בעל" כדי להורות שיריב עמו הבעל. אחד מבניו של שאול המלך נקרא "איש-בעל" וגם בניו של יהונתן בנו נקראים בשמות המעידים, לדעת חלק ממבקרי מקרא, על הפופולריות הרבה של פולחן הבעל בקרב העם: "מריב-בעל" ו"מרי-בעל", כמו כן אחד מבניו של דוד המלך נקרא בשם "בעל-ידע". מאידך, פרשנים מסורתיים כתבו שלפני שהתפשטה בישראל עבודת בעל הדד הכנעני, שימש הכינוי בעל, שמשמעו 'אדון', גם כתואר לאלוהי ישראל, ועל שמו נקראו צאצאי שאול ודוד. במקומות רבים במקרא שובש לגנאי הרכיב התיאופורי "בעל" לשם "בושת", כמו "ירובשת" ו"איש בשת", דבר המעיד על האידאולוגיה של כותבי המקרא או עורכיו נגד פולחן הבעל, כפי שפירשו רש"י ורד"ק. דוגמה לשם זה שנותרה בסיפורי דוד מופיעה בסיפור מלחמתו בפלשתים: "וַיֹּאמֶר פָּרַץ ה' אֶת אֹיְבַי לְפָנַי כְּפֶרֶץ מָיִם, עַל כֵּן קָרָא שֵׁם הַמָּקוֹם הַהוּא בַּעַל פְּרָצִים".
בתקופתו של המלך אחאב חדר פולחן הבעל באופן ניכר. המלכה איזבל, שהייתה נסיכה צידונית, עודדה את פולחנו באופן אלים, ורדפה את נביאי ה'. אחד משיאי המאבק הנבואי בפולחן הבעל התרחש בימי אליהו הנביא, שערך מעמד לאומי בהר הכרמל לאחר תקופת בצורת, והתעמת עם נביאי הבעל במטרה להוכיח את אפסותו של הבעל, אל הגשמים. לאחר כישלונם של נביאיו להוריד אש ולקבל את קרבנם, והצלחתו של אליהו בכך, חוסלו נביאי הבעל בסיוע העם.
בעקבות פולחן הבעל נידון בית אחאב להשמדה, ובימי בנו יורם מרד יהוא בתמיכת הנביאים, והשמיד את פולחן הבעל מממלכת ישראל.
על פי המקרא, בפולחן הבעל הייתה לעיתים גם התגודדות בכלי נשק ושפיכת דם עצמית ובמקרים קיצוניים גם קורבנות אדם. בכתובת עתיקה בשפה האוגריתית נמצאה הנחיה בשעת מצור על עיר, להקריב בן בכור לבעל, על מנת לגרום לאויב להפסיד או לעזוב את העיר, ועדות מקראית לנוהג זה מובאת בספר מלכים.
עלייתו של האביר האפל
עלייתו של האביר האפל (באנגלית: The Dark Knight Rises) הוא סרט גיבורי על שובר קופות אמריקאי-בריטי מז'אנר הפעולה משנת 2012 שמבוסס על סדרת הקומיקס "באטמן" מבית DC קומיקס. את הסרט ביים כריסטופר נולאן לפי תסריט שלו ושל אחיו, ג'ונתן נולאן, והוא החלק השלישי והאחרון בסדרת הסרטים שהחלה עם "באטמן מתחיל" משנת 2005 והמשיכה בסרט "האביר האפל" משנת 2008. בסרט מככבים השחקנים כריסטיאן בייל, מייקל קיין, גארי אולדמן, מורגן פרימן, טום הארדי, אן האת'וויי, ג'וזף גורדון-לוויט ומריון קוטיאר. הסרט יצא לאקרנים ב-20 ביולי 2012.
עלילת הסרט מקבלת השראה מעלילות הקומיקס "באטמן: נפילתו של אביר" שהציגה את דמותו של נבל-העל ביין; מ"באטמן: האביר האפל חוזר", לפיה ברוס ויין חוזר לגות'אם סיטי לאחר היעדרות ממושכת; ומ"באטמן: שטח הפקר", לפיו משתלטות על גות'אם כנופיות רחוב והעיר מנותקת משאר העולם. האחים כריסטופר וג'ונתן נולאן ציינו את הרומן ההיסטורי "בין שתי ערים" של צ'ארלס דיקנס כמקור השראה בעל השפעה מכרעת על עלילת הסיפור - סיפורה של ציוויליזציה שקרסה לנוכח מעשי האנרכיה שהתרחשו בזמן המהפכה הצרפתית.
מבין שלל המועמדויות לפרסים כדוגמת פרס גילדת שחקני המסך, פרס באפט"א, פרס גראמי, טקס פרסי MTV, ופרסי מבקרים רבים, הסרט זכה בפרס סאטורן בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר (אן האת'וויי). הסרט הפך לשובר קופות כאשר הכניס סכום של כ-1.084 מיליארד דולר לעומת תקציב הפקה של כ-230 מיליון דולר ובכך נחשב למכניס ביותר בסדרה. הסרט יצא לאקרנים גם בגרסת IMAX. בכרזת הסרט בישראל נכתב המשפט "האגדה מסתיימת ב-IMAX" מה שמרמז על סופו של דמותו של באטמן בסרט.
בנוסף להיותו הצלחה קופתית מסחררת, הסרט קיבל תשבחות ביקורתיות רבות מצד מבקרי קולנוע וקהל חובבי הקומיקס ששיבחו את המשחק, האפקטים והפעלולים, הפן הוויזואלי, קטעי האקשן, התסריט, העלילה ואווירת הקומיקס המתוארת בסרט. הסרט נחשב לסרט האפי ביותר בטרילוגיה. שלא כמו קודמיו, הסרט לא היה מועמד לאף קטגוריה של פרס אוסקר, אך היה מועמד לפרס סאטורן.
עלילת הסרט
בעקבות עלילת הסרט הקודם, שבה באטמן הפליל את עצמו בפשעיו של הארווי דנט כדי שמאבקו של דנט בפשע לא יהיה לשווא, פורש ברוס ויין מפעילות ומסתגר באחוזה שלו; מצבו הבריאותי והכלכלי מתדרדר. העירייה מעבירה את "חוק דנט" ובאמצעותו כולאת אלפי פושעים בכלא בלאקגייט, ובכך מפוררת את הפשע המאורגן בעיר. תעשיות ויין פיתחו בחשאי כור היתוך גרעיני שיספק אנרגיה נקייה לעיר שלמה, אך ויין מהסס לחשוף אותו לעולם מחשש שינוצל כנשק גרעיני בידי גורמים עוינים.
במהלך מסיבת צדקה, סלינה קייל פורצת לאחוזת ויין וגונבת מחרוזת פנינים וטביעות אצבע של ברוס. ויין בולש אחר סלינה, ומגלה שהיא גנבת בעלת עבר פלילי נרחב, ושלאט לאט רשויות החוק סוגרות עליה. בינתיים מופיע ביין בגות'אם סיטי ומשליט טרור בעיר, דבר הגורם לוויין לחזור מפרישה ולשוב לפעול כבאטמן. הוא נעזר בלושיוס פוקס כדי לחמש את עצמו, ומצטייד במעין מסוק קרב שנקרא "העטלף", וכולל הכל חוץ מטייס אוטומטי, תכונה שאותה פוקס לא מצליח לתקן.
מפכ"ל המשטרה, ג'יימס גורדון, יורד למערכת הביוב התת-קרקעית, אך נתפס בידי בריוניו של ביין. הוא מצליח לברוח, אך מאבד דף עליו רשם נאום שהכין, בו הוא מספר את האמת על הארווי דנט. הוא ניצל בידי השוטר ג'ון בלייק, שמאמין בחפותו של באטמן ונאמן לגורדון, אשר מובהל לבית החולים.
ביין נכנס לבורסה לניירות ערך של גות'אם, ולוקח בני ערובה. באמצעות טביעות האצבע של ויין הוא מבצע עסקה בשמו של ויין, שבה ויין מפסיד את כל כספו ובפרט את החזקותיו ב"תעשיות ויין". באטמן מופיע ומציל את אחד מבני הערובה, ומגלה שהוא נרדף על ידי הכוח המשטרתי של גות'אם כולו, שחושב שהוא הרוצח של הארווי דנט. בעקבות המרדף המשטרתי, מודיע משרתו אלפרד על פרישתו, שכן הוא איננו רוצה לראות גם את ברוס מת, ובכך "לקבור עוד אחד מבני משפחת ויין" מאחר שהוא כבר קבר את הוריו. אלפרד מספר לו על חלומו לנפוש באיטליה ולראות שם בחטף את ויין נשוי ומאושר. למחרת, ברוס משכנע את מירנדה טייט, שותפתו לחברה ובעלת חזון משותף של אנרגיה נקייה, להשתלט על החברה ולמנוע את נפילתה בידי איש העסקים המושחת ג'ון דאגט, ולשם כך הוא חושף בפניה את הכור הגרעיני של "תעשיות ויין". מירנדה מסכימה להצעה ודאגט נזרק מתוך החברה.
באטמן מציל את סלינה מידי בריוניו של ביין, ומשכנע אותה להוביל אותו לביין תמורת תוכנה שתאפשר לה למחוק את רישומה הפלילי ממאגרי הנתונים של רשויות החוק. סלינה מסכימה אך בוגדת בו, ולוכדת אותו בביוב, שם הוא נאלץ להילחם בביין, שחושף את זהותו כברוס ויין. ביין מביס אותו ומגלה לו את תוכניתו להשמיד את העיר, כדי להשלים את מה ש"ליגת הצללים" של ראס-אל-גול החלה. הוא חושף את תוכניתו גם להשתמש בכור של החברה שלו כפצצה גרעינית ומשתלט על מחסן הנשק הסודי של באטמן. הוא שובר את גבו של האחרון ושולח אותו לצינוק אכזרי במיוחד הנקרא "הבור", שם ויין נאלץ לצפות כיצד ביין משליט טרור על העיר. העינויים בבור הם בעיקר מנטליים ונובעים מהמשחק בין התקווה לטפס על קירות הבור התלולים ולצאת לחופשי, לבין הייאוש של כישלון אחר כישלון.
ביין מפוצץ כמעט את כל הגשרים בגות'אם ולוכד בתוך המנהרות את רוב כוח המשטרה של העיר. הוא מפוצץ אצטדיון פוטבול בתחילתו של משחק חשוב ומכריז על תוכניתו השטנית; הוא חושף שהפך את כור ההיתוך הגרעיני של תעשיות ויין לפצצה גרעינית ואז מחסל את המדען היחיד שיודע כיצד לנטרל אותה - ד"ר פאבל. הוא מטיל מצור על העיר ומכריז שכל מי שיפר את המצור יגרום לו להפעיל את הפצצה מרחוק ולהשמיד את כולם. ממשלת ארצות הברית נאלצת להיכנע לדרישותיו, וגות'אם מבודדת משאר העולם. הוא מכריז על אנרכיה, משחרר את אסירי כלא בלאקגייט, חושף בפני תושבי גות'אם את האמת על הארווי דנט, ומסית אותם להשתולל ברחובות ולבזוז את העשירים. הכנופיות שלו הופכות ל"משטרה" החדשה ומסייעת להריסת העיר. גורדון וסגנו בלייק מתגברים על בריוניו של ביין שנשלחו לחסלו, ומחליטים לנסות להציל את גות'אם עם מה שנותר מכוח המשטרה. הם מגלים שביין מנייד את הפצצה במשאית משוריינת מצופה עופרת לצד שתי משאיות דמה, ולומדים מפוקס שאפשר לנטרלה על ידי החזרת הליבה לתוך הכור, ושללא הליבה היא תתפוצץ בכל מקרה תוך פרק זמן קצוב. בלייק מתכנן מבצע חילוץ ל-3,000 השוטרים שלכודים מתחת להריסות, ומבצע נוסף לאיתור משאית הנפץ, אך גורדון ומספר שוטרים נוספים נתפסים ונידונים על ידי ג'ונתן קריין ל"הגליה" שבה ייאלץ ללכת על הקרח הדק בים סביב גות'אם עד שייסדק ואז יטבעו למוות בעוד מירנדה ופוקס נלקחים כבני ערובה על ידי ביין.
בבור הכלא, שני אסירים, אחד מהם רופא, מרפאים את גבו של ויין ומספרים לו על עברו של ביין. אחד האסירים מספר לו על שכיר חרב - ראס אל-גול, שנידון לבור על ידי שליט, אך חסו על חייו תמורת חיי אהובתו, שנשלחה לבור במקומו. לאהובתו של שכיר החרב נולד בבור ילד, שאחרי התעללות ומותה של אימו, מצליח לברוח. אחרי שוויין לומד מהרופא פילוסופיה חדשה לגבי הפחד ממוות, הוא מצליח לברוח מהבור וחוזר לגות'אם.
באטמן מוביל את המרד, נלחם עם ביין בקרב אחרון ושובר לו את מסכתו אשר מזריקה לו סם מיוחד לריפוי פציעה בפניו, ובכך מביס אותו. הוא חוקר אותו כדי לגלות איפה נמצא מתג הפעלת הפצצה, אך נדקר בצלעו על ידי מירנדה, שמתגלה כטליה אל-גול, בתו של ראס-אל-גול. היא מספרת לו את האמת, על כך שהיא אותו "ילד" שהצליח לברוח מהבור, ושביין היה המגן שלה באותו בור ולכן נחבל קשות על ידי שאר האסירים, דבר שחייב אותו ללבוש מסכה שתקל על כאביו באמצעות הזרקת סם תמידית. היא לוחצת על המתג להפעלת הפצצה, אך גורדון הצליח להתקין לפני כן את החוסם על הפצצה, ובכך למנוע את הפעלתה מרחוק. טליה יוצאת על מנת למנוע מגורדון להסיע את הפצצה לבונקר התת-קרקעי של תעשיות ויין, שם פוקס יחבר לה מחדש את הליבה, ומשאירה את ביין לענות את באטמן; אך האחרון ניצל כאשר סלינה חוזרת על ה"באט-פוד" ויורה בביין, והורגת אותו. יחד עם סלינה, גורדון ופוקס, באטמן מתכנן מבצע להסטת המשאית עם הפצצה לכיוון הבונקר, כאשר באטמן טס במסוק וסלינה רכובה על האופנוע. בסופו של דבר, הם מצליחים להסיט את המשאית אל עבר הבונקר, רק כדי לגלות שטליה הציפה אותו במים לפני שמתה אחרי שהמשאית נפלה מהכביש אל תוך הבונקר ובכך סיכלה את האפשרות לחבר מחדש את הליבה.
בסופו של הקרב, באטמן מחליט לחבר את הפצצה אל מסוק העטלף ולטוס עמה אל עבר המפרץ, הרחק מהעיר. סלינה, פוקס וגורדון מבינים שבביצוע מעשה זה, באטמן ימות, שכן ככל הידוע להם אין במסוק טייס אוטומטי ובאטמן יאלץ לטוס עד הסוף ולהקריב את עצמו. סלינה מעריכה את האלטרואיזם של ברוס ומנשקת אותו. באטמן רומז לגורדון שהוא ברוס, ומעודד אותו בכך שבכל אדם חבוי גיבור. הוא עולה על המסוק וטס עם הפצצה, עד שהיא מתפוצצת הרחק מגות'אם, ובכך מציל את העיר.
באפילוג גורדון ואלפרד מתאבלים על הקבר של ברוס ויין, ופסל בדמות באטמן מוצב במרכז העיר, כאות להערכה הרבה שהעיר רוחשת לגיבור שהציל אותה. בתעשיות ויין, לושיוס פוקס מגלה שברוס ויין תיקן בעצמו את הטייס האוטומטי במסוק העטלף כבר לפני מספר חודשים. בסצנת הסיום נראה אלפרד נופש באיטליה, שם הוא רואה מרחוק את ברוס ויין וסלינה קייל ביחד לאחר שפתחו חיים חדשים, כאשר האחרונה עונדת לצווארה את ענק הפנינים של מרתה ויין, אמו המנוחה של ברוס, בעוד השוטר בלייק אשר מקבל השראה מבאטמן ומחליט לפעול גם הוא כגיבור במסיכה. מתגלה כי שם נעוריו הוא רובין. הוא נכנס אל מערת העטלף ומגלה את הארסנל של באטמן ובכך מסתיים הסרט וכך גם טרילוגיית האביר האפל.
משתתפים נוספים
קיליאן מרפי שב לגלם בשלישית את ד"ר ג'ונתן קריין. ג'וש פנס וליאם ניסן מגלמים את דמותו של ראס-אל-גול, מנהיג ליגת הצללים: פאנס מגלם גרסה צעירה ב-30 שנים של הדמות אותה גילם ניסן בבאטמן מתחיל. נסטור קרבונל שב לגלם את דמותו של ראש העיר של גות'אם סיטי, אנטוני גרסיה. ג'ונו טמפל מגלמת את דמותה של הולי רובינסון, נערה בעלת חוכמת רחוב ובעלת בריתה של סלינה קייל. מת'יו מודין מגלם את דמותו של פיטר פולי, סגנו של מפכ"ל המשטרה ג'יימס גורדון.
שני השחקנים הישראלים אלון אבוטבול ואורי גבריאל משתתפים אף הם בסרט - אבוטבול מגלם את דמותו של ד"ר ליאוניד פאבל, מדען רוסי אשר נחטף על ידי ביין, בעוד גבריאל מופיע בתור אסיר עיוור.
למרות שמועות רבות, ארון אקהרט לא שב לגלם את דו-פרצוף, על אף רצונו להשתתף בסרט, מאחר שהדמות מתה בסרט הקודם (אם כי הוא מופיע בפלאשבקים מהסרט הקודם ובתמונות). בסרט גם מופיעים שחקנים ככריסטופר ג'אדג', טום קונטי, וייד ויליאמס, ברט קאלן, איידן גילן וג'ואי קינג. הסנאטור פטריק לייהי מורמונט, חובב מושבע של באטמן אשר כבר הופיע לשניות ספורות בסרט "האביר האפל" (כשהג'וקר איים על חייו), הוסיף להופיע גם בסרט זה כחבר בדירקטוריון של תעשיות ויין.
מספר שחקני פוטבול מהקבוצה פיטסבורג סטילרס מופיעים בהופעת קמע בסרט. הקבוצה מופיעה תחת שם שונה; מאחר שהיא קבוצת פוטבול בדיונית בעיר גות'אם, הקבוצה נקראת "נבלי גות'אם".
פיתוח וליהוק
נולאן היה מעורב בסיפור המסגרת לסרט השלישי, והסכים לביים אותו רק אם ימצא עבורו סיפור ראוי. הוא חשש שמא ישתעמם במהלך ההפקה אם יחליט שהסרט אינו נחוץ כלל. בדצמבר 2008 סיים נולאן סקיצה ראשונית לסיפור, בטרם התחייב לביים את סרט אחר, "התחלה".
בעקבות הצלחת דמותו של הג'וקר בסרט האביר האפל, אולפני ההפקה קיוו שאיש החידות יהיה האנטגוניסט בסרט השלישי, אולם נולאן רצה אנטגוניסט שונה לגמרי מכל אלה שהגיעו לפניו, ובחר בדמותו של ביין, בציינו כי יש צורך בדמות עם נוכחות פיזית מאיימת על המסך. בתחילה הוא לא הכיר את סיפור הרקע של הדמות, אך הדגיש את המשיכה לדמות ארכיטיפית, ותיאר אותה כ"נבל-על מסוים ברמה קיצונית". כאשר נולאן השווה את בחירתו של ביין לזו של הג'וקר, הוא ציין כי הג'וקר הוא "אנרכיה כאוטית ושטנית בעלת חוש הומור מרושע", בעוד ביין הוא "כמו מפלצת קולנוע קלאסית עם מוח מבריק". ב-9 בפברואר 2010 נחשף באופן רשמי שנולאן החליט על עלילת הסרט השלישי. דייוויד ס. גויר כתב את הסיפור וג'ונתן נולאן כתב את התסריט.
נולאן אישר שהג'וקר לא יחזור בסרט השלישי, וביטל שמועות לפיהן ישתמש בחומר מצולם של הית' לדג'ר שנשאר בחדר העריכה. במהלך תהליך ההפקה של "עלייתו של האביר האפל", נולאן חבר שוב לצוות ההפקה של הסרטים הקודמים, ביניהם צלם הקולנוע וולי פיסטר, המעצב האמנותי ניית'ן קראולי, העורך לי סמית', מעצבת התלבושות לינדי המינג, מפקחי האפקטים המיוחדים פול פרנקלין וכריס קורבאולד, והמלחין הנס צימר.
סיפור הסרט הושווה לסיפור שבקומיקסים "באטמן: נפילתו של אביר" (שהציג לראשונה את ביין), "באטמן: האביר האפל חוזר" (שבו באטמן חוזר לגות'אם סיטי לאחר היעדרות ממושכת של עשר שנים) ו"באטמן: שטח הפקר" (שתיאר כיצד גות'אם מנותקת משאר העולם ומשתלטות עליה כנופיות).
צילומים
התקציב המשוער של הסרט הוא 250 מיליון דולר. צילומי הסרט החלו ב-6 במאי 2011 בג'ודפור, הודו. הסרט צולם גם בעיר פיטסבורג במשך ארבעה עד שישה שבועות. במהלך הצילומים בפיטסבורג, רחובות העיר כוסו בשלג מזויף, מאחר שהסרט מתרחש בחורף. אלפי תושבים בעיר נשכרו לעבוד בתור ניצבים נוספים בסרט. מספר רב של רחובות בעיר נסגרו עבור הצילומים. בנוסף, משטרת העיר הזהירה את התושבים לגבי הצילומים, מאחר שחלקם כללו פיצוצים ומרדפי מכוניות ברחובות העיר. עקב העובדה שרוב הצילומים בעיר צולמו ברחובות, תמונות רבות פורסמו ברשת כאשר הן חושפות צילומים מהסט. צילומים התקיימו גם במגרש היינז, כאשר התרחש במקום משחק פוטבול של קבוצת הפוטבול הבדיונית של העיר גות'אם; בצילומים שיחקו שחקני פוטבול אמיתיים מהקבוצה פיטסבורג סטילרס. צילומים התקיימו גם באוניברסיטת קרנגי מלון.
ב-21 באוגוסט 2011 צילומי הסרט הסתיימו בעיר פיטסבורג ועברו ללוס אנג'לס. בנובמבר, הצילומים עברו לניו יורק ולניוארק. צילומים נוספים התקיימו בלונדון ובגלאזגו. צילומי הסרט הסתיימו ב-14 בנובמבר 2011. חלק גדול מהסרט צולם בפורמט IMAX.
במהלך צילומי הסרט, התרחשו מספר תאונות על סט הצילומים. בזמן שצוות הצילום הכין סט צילומים בנוטינגהאם, אנגליה, משאית של ההפקה איבדה שליטה ונכנסה חזיתית בשער ברזל; דווח כי לא היו נפגעים במקרה זה, וכי ככל הנראה מדובר בתקר באחד מגלגלי המשאית שגרם לנהג לאבד שליטה. תאונה נוספת התרחשה במהלך צילומים בסקוטלנד, כאשר צנחן התרסק לתוך גג של בית מגורים; הפעלול הסתיים ללא נפגעים, וגם הפעלולן לא נפצע פציעות חמורות. נראה כי צוות הצילום צילם במקום סצנה בה מספר צנחנים קופצים ממטוס מדגם C-130 הרקולס. תאונה שלישית התרחשה בפיטסבורג, כאשר הפעלולנית של אן האת'וויי נסעה על הבאט-פוד, האופנוע של באטמן, ובדרכה מטה במדרגות היא התנגשה חזיתית במצלמת IMAX; גם התאונה הזו נגמרה ללא נפגעים, מלבד מצלמת ה-IMAX שנהרסה לגמרי. תאונה נוספת התרחשה במהלך הצילומים בפיטסבורג, כאשר צולם מרדף מכוניות; על סט הצילומים נראה כלי רכב חדש אשר נועד לשמש את באטמן בתור כלי טיס, ובמהלך המרדף פגע צד אחד של המטוס בעמוד חשמל. מכיוון שהמטוס הזה הוא הדגם היחיד שנבנה עבור ההפקה, הצילומים הושההו למספר שעות, עד שכלי הטיס תוקן.
עיצוב
מעצבת התלבושות לינדי המינג הסבירה שביין משתמש במסכה כדי לשאוף גז לשיכוך כאבים, לאחר שנפצע בתחילת הסיפור. הצינורות שבמסכה מגיעים עד לגב, בו ממוקמים שני מכלי גז. נולאן מוסיף ומבהיר שביין אכול כאבים מטראומה שסבל בעבר. על ההשראה לעיצובו של ביין, המינג מציינת שהדמות נועדה להיות שילוב בין עריץ למהפכן. היא עיצבה את מעילו של ביין כשילוב בין מדי הצבא השוודי לבין גלימת המהפכה הצרפתית. בריאיון למגזין הרולינג סטון במאי 2012, נולאן ציין שביין מתלבש בסגנון צבאי, וכי הם רצו לאחד בין זרם הרומנטיקה של המהפכה הצרפתית לבין הפונקציונליות של מלחמת העולם השנייה. על שריון הגוף של ביין, ציין נולאן כי המינג שילבה בין ציוד צבאי מודרני לבין חומרי גלם מוכרים יותר כעור כדי להקנות לחליפתו תועלתנות רבה יותר. המינג גם עיצבה את חליפתם של באטמן וקאטוומן.
הסרט גם מציג לראשונה את גרסתו של נולאן למטוס העטלף, שמהווה בסרט זה מסוק. המסוק, שנקרא בפשטנות "העטלף", הוא כלי אווירי דמוי מסוק קרב עם רוטור תלחי-פנימי, שנועד למטרות לוחמה והוא מעוצב לפי שרטוטים מוקדמים של הבאטמוביל מ"באטמן מתחיל". את המטוס עיצב נייתן קראולי, שעיצב גם את הבאטמוביל ואת אופנוע הבאט-פוד. מבחינה ארכיטקטונית, כלי הטיס מעוצב בדומה לבאטמוביל. הוא משתמש במערכת הנעה בתנועה גלית ומכיל שני מאיצי רקטות משני צידיו. נולאן נעזר במסוקים ובכלי רכב כבדים כדי להניע את "העטלף" מרחוק בצורה שתיראה כאילו הוא מעופף.
מוזיקה
המלחין הנס צימר אישר ב-28 באוקטובר 2010 כי הוא ישוב להלחין גם את החלק השלישי בסרטי באטמן של נולאן. ג'יימס ניוטון הווארד, שהיה שותף להלחנת שני הפסקולים הקודמים, בחר שלא להלחין את הפסקול יחד עם צימר משום שציין שהכימיה בין נולאן לצימר בעבודה על "התחלה" גרמה לו להרגיש כמו משקל עודף. בנובמבר 2011 הוציא צימר לאור הקלטות אודיו של קטע מוזיקלי מתוך הסרט לצורך מיקור המונים. צימר ציין כי "הקטע הפך למסובך ביותר משום שרציתי מאות אלפי קולות, וזה לא קל להשיג מאות אלפי קולות. אז פרסמנו באינטרנט ובחשבון טוויטר לאנשים שרצו לקחת חלק בזה. יצרנו עולם במהלך שני הסרטים האחרונים, ואיכשהו הקהל והמעריצים הפכו לחלק מהעולם הזה. אנחנו חושבים עליהם". הפסקול יצא ב-17 ביולי 2012.
רשימת הקטעים בפסקול והסצינות בהן הם מושמעים:
קטעי בונוס דיגיטליים:
קטעי בונוס נוספים:
קטעי בונוס מאתר Movie Tickets.com:
קטעי בונוס מאפליקציית +Z:
שיווק
במאי 2011 הועלה לראשונה אתר הסרט ובו שיווק ויראלי בדומה לדרך בה שווק "האביר האפל". האתר פרסם תמונה ראשונה המציגה את טום הארדי בתור ביין. הקדימון הראשון לסרט יצא ביחד עם יציאתו לאקרנים של הסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות חלק 2" וב-5 באוגוסט 2011 פורסמה תמונה שמציגה את אן האת'וויי בתור סלינה קייל.
בדצמבר 2011 פורסמו שש הדקות הראשונות של "עלייתו של האביר האפל" לפני הסרט "משימה בלתי אפשרית 4: קוד הצללים" בהקרנתו ב-IMAX. באפריל 2012 יצא הקדימון השלישי של הסרט. במגזינים אמפייר ו-Wired פורסמו "מסמכים סודיים של ה-CIA", שחושפים את דמותו של מדען רוסי בשם ד"ר ליאוניד פאבל, המגולם על ידי אלון אבוטבול. לפי המסמכים התגלה כי ד"ר פאבל עסק בפיזיקה גרעינית, ועבד על פרויקט סודי שהיה אמור לייצר טכנולוגיה חדשנית.
פיגוע הירי באורורה
פיגוע הירי באורורה אירע ב-20 ביולי 2012, בבית הקולנוע "סנטורי 16" בעיר אורורה, שבמדינת קולורדו, ארצות הברית, בעת הקרנת הבכורה של הסרט "עלייתו של האביר האפל". לבוש בביגוד טקטי, ג'יימס הולמס זרק רימוני גז מדמיע וירה בקהל עם מספר כלי נשק. 12 בני אדם נהרגו ו-70 נוספים נפצעו, 58 מהם מירי. זה היה הירי הקטלני ביותר בקולורדו מאז הטבח בתיכון קולומביין בשנת 1999.
חברת האחים וורנר אמרה שהיא משתתפת בצער על תוצאות הפיגוע, והודיעה כי בעקבות פיגוע הירי, תבטל את בכורת הסרט בפריז. פרסומו ושיווקו של סרט זה הושעו בפינלנד.
הכנסות
"עלייתו של האביר האפל" הכניס כמיליארד דולר בארצות הברית וברחבי העולם, נכון ל-6 באוגוסט 2012. בהקרנותיו ביום הראשון (עד חצות) הכניס הסרט כ-30.6 מיליון דולר; בכך הוא היה שני רק ל"הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2", אך עקף אותו בשיא ההכנסות להקרנת לליל הבכורה ב-IMAX עם 2.3 מיליון דולר. נכון לפבואר 2020 הסרט ממוקם במקום ה-30 ברשימת שוברי הקופות של כל הזמנים, וכן במקום השמיני ברשימת סרטי הקומיקס הגדולים של כל הזמנים.
ביקורות
הסרט זכה לממוצע משוקלל של 87% מהמבקרים לפי 334 ביקורות (290 מהן "טריות" לעומת 44 מהן "רקובות") ו-90% מהקהל באתר Rotten Tomatoes, אשר ציין כי מדובר ב"סרט פעולה שאפתני ומעורר מחשבה שמסיים את הטרילוגיה של כריסטופר נולאן בדרך מרהיבה, גם אם הוא לא עומד בציפיות של קודמו".
קישורים חיצוניים
ביקורות:
עמיר רפפורט
עמיר רפפורט (נולד ב-11 במרץ 1970) הוא יזם, עיתונאי ופרשן צבאי ישראלי, המשמש חוקר במרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים.
קורות חיים
בנם של סימה והעיתונאי, ההיסטוריון והבלוגר אריה רפפורט. את שירותו הצבאי עשה בחיל התותחנים.
בשנת 1984 התחיל לעבוד בקבוצת "ידיעות אחרונות" במדור הספורט ובמקומון "קול הנגב". בשנים 1987–1989 היה שותף להקמתו והעורך הראשון של הירחון "משוב חקלאות". בשנים 1991–1996 שימש כתב "ידיעות אחרונות" בדרום ישראל, ובמסגרת תפקיד זה סיקר, בין היתר, את הגעת יאסר ערפאת לרצועת עזה. בשנת 1994 פרסם את הספר "התעלומה" על אודות פרשת רצח חנית קיקוס. משנת 1996 היה הכתב הצבאי של "ידיעות אחרונות", ובשנת 2002 עבר ל"מעריב", שם שימש פרשן צבאי עד נובמבר 2008. בין האירועים שסיקר: הנסיגה של צה"ל מרצועת הביטחון בדרום לבנון, האינתיפאדה השנייה, ההתנתקות ומלחמת לבנון השנייה, שעל אודותיה אף כתב את הספר "אש על כוחותינו – כך הכשלנו את עצמנו במלחמת לבנון השנייה" שיצא לאור בשנת 2007 בהוצאת ספריית מעריב.
בשנת 2006 פרסם ממצאי תחקיר שערך במשך מספר שנים, ביחד עם איש השב"כ לשעבר, הקרימינולוג ד"ר אריאל ליבנה, אשר טען כי הבדואי סולימאן אל-עביד, שהואשם באינוסה ורציחתה של חנית קיקוס, הוא חף מפשע. בעקבות התחקיר הוקמה ועדה בראשות שופטת בית המשפט העליון לשעבר, מרים בן-פורת, וקוצר עונשו של אל-עביד.
בשנת 2009 הצטרף לצוות מגישי "רצועת הביטחון" וממשיך בכך עד היום. ב-2010 פרסם מחקר "צה"ל ולקחי מלחמת לבנון השנייה" במרכז בגין-סאדאת, והקים את חברת ארומדיה ישראל בע"מ.
משנת 2010 מפרסם טורים העוסקים בתחום הביטחון ב"מעריב", ב"מקור ראשון" ובאתר IsraelDefense.
בשנת 2011 החלו לצאת לאור המהדורות המודפסות של כתב העת "IsraelDefense" בעריכתו של רפפורט, ואתר האינטרנט הסוקר את עולם הביטחון והתעשיות הביטחוניות, בעברית ובאנגלית.
בשנת 2014 ייסד את כנס סייברטק תל אביב הראשון שנערך באקספו תל אביב, בשיתוף פעולה עם מערך הסייבר הלאומי. בעקבותיו הקים את CYBERTECH ASIA ו-CYBERTECH USA שייסדו רשת כנסי "סייברטק" עולמית, הכוללת כנסים שנתיים בסינגפור, באינדיאנפוליס, בניו יורק, בפנמה סיטי, בבנגקוק, בטוקיו, בקיגאלי וברומא. בשנת 2020 החלה "ארומדיה ישראל" לארגן גם את הכנס הבינלאומי DLD TEL AVIV. בישראל ייסד את כנס האש הבינלאומי, בשיתוף עמותת ההנצחה של חללי חיל התותחנים, כנס הכלים הבלתי מאוישים UVID, כנס NEXTECH BEER SHEVA ועוד.
רפפורט אוהד את קבוצת הכדורגל הפועל באר שבע, ובשנת 2018 הוציא לאור (בהוצאת ארומדיה) את אלבום האליפויות ותולדות המועדון "אלופים", שנכתב על ידו בשיתוף העיתונאים אבינעם פורת (דודו של רפפורט) ועדי גולד.
רפפורט הוא בעל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ולמד לתואר שני במדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן. הוא נשוי לאורית ואב לשניים.
פרדי גרין
פרדריק ויליאם גרין (באנגלית: Freddie Green; 31 במרץ 1911 - 1 במרץ 1987) היה גיטריסט ג'אז אמריקאי אשר ניגן בגיטרת קצב בתזמורת קאונט בייסי במשך קרוב ל-50 שנה.
ילדות והשכלה
גרין נולד בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית ב-31 במרץ 1911. הוא נחשף למוזיקה מגיל צעיר, ולמד לנגן בבנג'ו לפני שבחר בגיטרה בתחילת גיל העשרה. חבר של אביו, ששמו סם ווקר, לימד את פרדי הצעיר לקרוא מוזיקה ועודד אותו להתמיד בנגינה בגיטרה. ווקר כפי הנראה העניק לפרדי את ההזדמנות להופעתו הראשונה, נגינה עם להקה מקומית שאותה ווקר ניהל. חבר אחר בלהקה היה ויליאם "קט" אנדרסון, שלימים הפך לחצוצרן בעל מוניטין שניגן לצד מוזיקאי ג'אז בולטים כגון דיוק אלינגטון.
קריירה
ב-1937, בייסי וחברי ההרכב שלו ביקרו באחת מהופעותיו של גרין. בייסי אהב את ששמע, הציע לגרין להצטרף להרכב שלו, וגרין נענה בחיוב להצעה. למעט הפוגה קצרה אחת, גרין נשאר כציר חשוב בתזמורתו של בייסי למשך חמישים השנים הבאות.
לאורך הקריירה שלו, גרין ניגן גיטרת קצב, כשהוא מלווה מוזיקאים אחרים, ורק לעיתים נדירות ניגן קטעי סולו. "חוש התזמון המשובח שלו .. ותחושת ההרמוניה השופעת ... עזרו לו לבסס את תפקיד גיטרת הקצב כחלק חשוב של כל חטיבת קצב". גרין החליף בנגינתו אקורדים בתכיפות, לעיתים קרובות בכל פעמה במקום בכל תיבה. באיצבוע האקורדים הוא לעיתים קרובות כיסה ארבעה מיתרים באצבעות ידו השמאלית, כאשר הוא לוחץ רק בחלק מהאצבעות על המיתרים כך שיפיקו צליל, ואצבעותיו האחרות מעמעמות את צלילי יתר המיתרים.
גרין חיבר את הלהיט Corner Pocket של הארי ג'יימס.
גרין נפטר מהתקף לב בלאס וגאס, נבדה, בגיל 75.
יורוסטאר
יורוסטאר (באנגלית: Eurostar) הוא שרות רכבות המקשר בין לונדון ומחוז קנט בבריטניה לבין צרפת (בעיקר הערים פריז וליל) ובירת בלגיה, בריסל. רכבות היורוסטאר חוצות את תעלת למאנש במנהרת התעלה. בדרום אנגליה נבנתה מערכת מסילות חדשה למהירויות גבוהות, בדומה למסילות LGV בצרפת. פרויקט "קישור מסילת מנהרת התעלה" (באנגלית, "Channel Tunnel Rail Link", או בראשי תיבות, CTRL) באנגליה הופעל בשלבים החל משנת 2003 ותרם לקיצור זמני הנסיעה לרכבות שהגיעו ויצאו מתחנת ווטרלו בלונדון. חברת יורוסטאר הכריזה לרגל הפעלתה של תחנת סנט פנקרס בלונדון כתחנת-קצה לרכבות היורוסטאר, כי החל מ-14 בנובמבר 2007 יהפכו מסילות היורוסטאר באנגליה ל"מהירות גבוהה 1" (High Speed 1).
החל מתחילת הפעלת רכבות היורוסטאר, בנובמבר 1994, הן נטלו פלח משמעותי ממספר הנוסעים ליעדים אותן הן משרתות. בחודש נובמבר 2004 הכריזה חברת יורוסטאר כי פלח השוק שלה בנוסעים שבין לונדון לפריז הוא 68% ובנוסעים בין לונדון לבריסל 63%. על פי החברה נוסעים אלה "חסכו" 393,000 טיסות קצרות טווח של מטוסים התורמים לזיהום האוויר.
עבודות העומדות לפני השלמתן סמוך לתחנת דרום בריסל יקצרו את זמן הנסיעה ליעדים בבלגיה ב-4 דקות נוספות. השלמת עבודות המסילה בבלגיה והפרדת מוחלטת של המסילה המהירה באנגליה מרשת המסילות המקומית, יאפשרו אף עלייה משמעותית במספר הרכבות בקווי יורוסטאר, עם השלמתן תוכלנה לנוע עד שמונה רכבות בשעה בכל כיוון בין לונדון ליעדים ביבשת אירופה. באותו שלב, הגבלת מספר הרכבות תקבע על פי הקיבולת של מנהרת התעלה.
חלק מרכבות היורוסטאר עוצרות בתחנות ביניים בדרכן לפריז ולבריסל. תחנות הביניים הנוכחיות הן תחנת אשפורד הבינלאומית באנגליה ותחנות קלה-פרטו וליל-אירופה בצפון צרפת. יורוסטאר אף מקיימת שרות רכבות יומי לדיסנילנד פריז, רכבת קיץ שבועית לאביניון ושתי רכבות בשבוע בעונת הסקי לבורג'-סיינט-מוריס, איים-לה-פליין ומוטייר בהרי האלפים הצרפתיים.
חברת יורוטאנל אשר בנתה ומתפעלת את מנהרת התעלה, היא חברה נפרדת לחלוטין מחברת יורוסטאר.
מהירות גבוהה 1
ב-6 בנובמבר 2007 חנכה אליזבת מלכת בריטניה את תחנת סנט פנקרס המחודשת ובכך למעשה חנכה את מסילת "מהירות גבוהה 1" באנגליה. החל מ-14 בנובמבר 2007, כל רכבות יורוסטאר באנגליה נעות על מסילות "מהירות גבוהה 1" מתחנת הקצה החדשה בלונדון, תחנת סנט פנקרס הבינלאומית. תחנת סנט פנקרס הוותיקה עברה שינוי והרחבה משמעותית, ורציפיה הוארכו כך שיוכלו לשרת את רכבות היורוסטאר שאורכן 394 מטר. בתחילה הכריזה חברת יורוסטאר כי בכוונתה להמשיך ולהגיע במידה מוגבלת לתחנת ווטרלו, אולם השרות לווטרלו בוטל עקב שיקולי עלות. שירות היורוסטאר לתחנת אשפורד הופסק, למרות מחאות המוניות של הקהילה המקומית.
החל מחודש נובמבר 2007, עם פתיחת המסילה המהירה באנגליה, מהירות הרכבת על אדמת אנגליה דומה לזו שבה היא נוסעת על אדמת צרפת ובלגיה, עד 300 קמ"ש. משך הנסיעה מלונדון לפריז קוצר לשעתיים ו-15 דקות, ומלונדון לבריסל לשעתיים.
ב-4 בספטמבר 2007, בשעה 10:44, יצאה מגאר דה נורד בפריז רכבת מיוחדת אשר הגיעה לתחנת סנט פנקרס בלונדון ב-2 שעות, 3 דקות ו-39 שניות, שיא מהירות חדש לנסיעת רכבת בין שתי הערים. הרכבת המיוחדת הסיעה עיתונאי תחבורה ועובדי רכבת, כדי לציין את כניסת רכבת הנוסעים הראשונה לתחנת סנט פנקרס המחודשת. ב-20 בספטמבר 2007 נשבר שיא זמן הנסיעה בין בריסל ללונדון (שעה ו-43 דקות). רכבת זו נסעה במהירות 299 קמ"ש מחוף קנט ועד ללונדון.
עלות חידושה של תחנת סנט פנקרס בלונדון הסתכם ב-5.8 מיליארד ליש"ט. תחנת סנט פנקרס קושרה לאתר המשחקים האולימפיים בשנת 2012 בלונדון.
"מהירות גבוהה 1" משרתת לא רק את היורוסטאר, אלא גם את רכבות ה"יבלין" מבוססות השינקנסן. רכבות אלו לא עוברות את מנהרת התעלה, ומשום כך הן לא משרתות את צרפת ובלגיה אלא רק את לונדון ומחוז קנט. בניגוד לירוסטאר, רכבות היבלין, שיוצאות מאזור נפרד (לרכבות מהירות שאינן בינ"ל) בסנט פנקרס, עוצרות בתחנת ביניים בסטרטפורד שבמזרח לונדון.
נתיבי היורוסטאר
רשת רכבות היורוסטאר מפעילה 9-12 רכבות יומיות בין לונדון לפריז ובין לונדון לבריסל, ביניהן לפחות רכבת אחת ללא תחנות ביניים, מדי יום. רכבות אחרות בקו עוצרות בתחנות ליל-אירופה, קלה-פרטו, אשפורד, ואבספליט. בנוסף ל"שירות שלושת-ערי-הבירה", ליורוסטאר רכבת יומית לדיסנילנד-פריז ושתי רכבות עונתיות לדרום צרפת.
בחודשי הקיץ יוצאת רכבת יומית בקו לונדון-אשפורד-אביניון. בחודשי החורף יוצאות שתי רכבות מדי יום בקו לונדון-בור-סן-מוריס, בהרי האלפים. רכבות אלה, האחת בשעות היום והשנייה בלילה, מכונות "רכבות שלג" ומיועדות לחובבי ספורט הסקי.
ציוד נייד
28 מערכי היורוסטאר המשרתים את קווי החברה עברו, החל משנת 2004, שיפוץ ועיצוב מחדש של תא הנוסעים בתכנונו של המעצב הנודע פיליפ סטארק. זאת לאחר שנוסעים התלוננו על בלאי ניכר בתאי הנוסעים. נוסף לריפוד מחדש של המושבים בצבעים שונים במחלקה הרגילה ובמחלקה הראשונה, נוספו שקעי חשמל במושבים ובקרונות וכן נבנה קרון כוח נוסף (מספר 3999) למקרה שאחד מקרונות הכוח יצא מכלל שימוש.
רכבות היורוסטאר בנויות באופן שבו בכל קצה של הרכבת קיים קרון כוח וניתן להפריד את הרכבת באמצעה. במקרה של תאונה בתוך מנהרת התעלה ניתן להעביר את הנוסעים למחצית הרכבת שלא ניזוקה, להפריד בין החצאים ולהסיע את המחצית השלמה אל מחוץ למנהרה. למטרה זו נמצאים על הרכבת שני נהגים מוסמכים בכל נסיעה, האחד נוהג בעוד השני משמש בדרך כלל כפקח הראשי על הרכבת ויושב בקרון הכוח האחורי כל עוד הרכבת נמצאת בתוך מנהרת התעלה.
לרכבות היורוסטאר שלוש מערכות בלימה נפרדות: בלימה בעזרת המנוע החשמלי של הרכבת, הפעלת רפידות בלימה הנמצאות על גלגלי כל חוגון וכן בלמים הנמצאים על גלגלי הכוח בכל קרון כוח. בזכות מערכת בלימה זו יכולה רכבת יורוסטאר הנעה במהירות של 300 קמ"ש, להגיע לבלימה מוחלטת בתוך 65 שניות ובמרחק בלימה של 3.5 ק"מ.
החל משנת 2015 תיכנס לשירות רכבת מהירה יותר מהרכבות הקיימות על בסיס ה-ICE הגרמנית.
נוסף לרכבות חשמליות החזיקה חברת יורוסטאר סוגים נוספים של ציוד נייד:
מבנה ארגוני
ניהול יורוסטאר נעשה תחת הנהלה משותפת אשר שמה "קבוצת יורוסטאר" (אנגלית: Eurostar Group). בכל אחת מן המדינות שבהן פועל השרות קיימת חברה מקומית האחראית לניהול הרשת בגבולות המדינה: יורוסטאר חברה בארגון Railteam, התאגדות שנוצרה בחודש יולי 2007 על ידי שבע מפעילות של שרותי רכבות מהירות באירופה, כולל תאליס. ארגון Railteam יאפשר לנוסעים להזמין באתר אינטרנט אחד, כרטיסי רכבת ברכבות מהירות בכל אירופה.
נבחרת טורקיה בכדורסל
נבחרת טורקיה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של טורקיה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הטורקית.
נבחרת טורקיה נחשבת לאחת הנבחרות החזקות בעולם. הישגי השיא של הנבחרת הם המקום השני באליפות העולם בכדורסל בשנת 2010, אשר אותה אירחה וכן המקום השני באליפות אירופה בשנת 2001.
סגל הנבחרת
סגל הנבחרת לטורניר מוקדמות אולימפיאדת טוקיו (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר):
LATAM צ'ילה
LATAM צ'ילה (הפועלת גם תחת השם: LATAM איירליינס) לשעבר: LAN איירליינס (באנגלית: LATAM Airlines), היא חברת התעופה הלאומית של צ'ילה ובסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה של עיר הבירה סנטיאגו דה צ'ילה. החברה מפעילה טיסות למעל 50 יעדים בדרום אמריקה, צפון אמריקה, אוקיאניה, ואירופה. החברה הקימה יחד עם חברת LATAM ברזיל את קבוצת LATAM.
תולדות החברה
החברה נוסדה במרץ 1929 על ידי מפקד חיל האוויר הצ'יליני. בשנת 1932 אימצה החברה את השם "LAN צ'ילה". בשנת 1989 הופרטה החברה. ב־2 ביולי 1999, LAN מקימה את החברת בת הראשונה: LAN פרו לטיסות פנימיות בפרו. ב־15 בנובמבר באותה שנה, LAN פרו החלה להפעיל טיסות בינלאומיות משדה התעופה הבינלאומי בלימה. בשנת 2000, LAN איירליינס נעשית באופן רשמי חברה בברית חברות התעופה Oneworld. ב־14 בדצמבר 2011 הושלם מיזוג החברה עם חברת TAM איירליינס הברזילאית. החברה החדשה נקראת LATAM Airlines Group, אך שתי החברות ימשיכו לתפקד בנפרד.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה, נכון ליולי 2018:
פעילות החברה בישראל
בחודש נובמבר 2017 הודיעה החברה על פתיחת קו תעופה ישיר, ראשון ליבשת דרום אמריקה. הקו פעל בטיסה שיוצאת מסנטיאגו, צ'ילה - וביצע עצירה בסאו פאולו, ברזיל - ומשם המשיך בטיסה ישירה לתל אביב שבישראל.הטיסות פעלו שלוש פעמים בשבוע החל מ-13 בדצמבר 2018 ועד שנת 2020, אז בוטלו עקב מגפת הקורונה. הטיסות בוצעו במטוסי הבואינג 787-8 של החברה.
בשנת 2022 הודיעה החברה באופן סופי שאין בכוונתה לחזור לטוס לישראל.
LATAM ארגנטינה
"LATAM ארגנטינה" היא חברת הבת הארגנטינאית של LATAM איירליינס. מרכזה של החברה נמצא בעיר הבירה בואנוס איירס. החברה מפעילה טיסות סדירות פנימיות בארגנטינה וכן טיסות בינלאומיות ליעדים בדרום אמריקה, צפון אמריקה, ובקיץ 2009 החברה תתחיל להפעיל טיסות גם למדריד. ברשות החברה 12 מטוסים - 10 מדגם איירבוס A320, ו־2 מדגם בואינג 767-300ER.
LATAM אקוודור
"LATAM אקוודור" היא חברת הבת האקוודורית של LATAM איירליינס. מרכזה של החברה נמצא בעיר גואיאקיל. החברה מפעילה טיסות סדירות לבירות דרום אמריקה, מיאמי וניו יורק בארצות הברית, וכן למדריד, ספרד. ברשות החברה 3 מטוסים מדגם איירבוס A318 וכן 2 מטוסים מדגם בואינג 767-300ER.
LATAM אקספרס
"LATAM אקספרס" היא חברת בת צ'ילנית של LATAM איירליינס, המפעילה טיסות פנימיות בצ'ילה, וכן טיסות לארגנטינה ולברזיל. מרכזה של החברה נמצא בעיר הבירה סנטיאגו דה צ'ילה, ברשות החברה 40 מטוסים מתוצרת איירבוס.
קישורים חיצוניים
מדיה וקבצים בנושא LAN איירליינס באתר Airliners.net
תוכנית המילניום החדש
תוכנית המילניום החדש (באנגלית: New Millennium Program בקיצור: NMP) היא תוכנית לחקר החלל של נאס"א שמימונה הופסק ב-2009 וגרם לביטולה. מטרת התוכנית הייתה לפתח מערכות וטכנולוגיות חדשות עבור יישומי חלל.
החלליות בתוכנית ניו מילניום התחלקו לשתי משפחות:
ליפניק (מחוז פשבורסק)
הכפר שוכן כ-8 קילומטר מערבית לעיר קנצ'וגה, ו-22 קילומטר מזרחית לז'שוב בירת חבל פודקרפאטי (החל מ-1999).
הנס קריגר
הנס קריגר (גרמנית: Hans Krüger; 1 ביולי 1909 – 8 בפברואר 1988), קצין אס אס בדרגת האופט-שטורמפיהרר ופושע מלחמה נאצי. קריגר אחראי לרציחתם של 70,000 יהודים במחוז סטניסלבוב (כיום: איוונו-פרנקיבסק) בגליציה המזרחית, אזור הגנרלגוברנמן (הממשל הצבאי הנאצי). אחראי למשלוח של 12,000 יהודים למחנה ההשמדה בלז'ץ.
קורות חיים
קריגר נולד בפוזנן. לאחר מלחמת העולם הראשונה עבר מקום הולדתו מגרמניה לריבונות המדינה הפולנית שאך זה הוקמה והוא גורש עם משפחתו לגרמניה.
קריגר הצטרף לאס אה ולמפלגה הנאצית בשנת 1929 ובין השאר שימש כמנהל המדור הפוליטי במחנה הריכוז אורניינבורג. בשנת 1934 קריגר נאלץ, בעקבות הטיהור שנערך בשורות האס אה במסגרת ליל הסכינים הארוכות וההחלטה על סגירת מחנה הריכוז באורניינבורג לעבור לעבודה כמנהל מחלקה במשרד העבודה. בשנת 1939 עם כיבושה של פולין בתחילת מלחמת העולם השנייה החל לעבוד בגסטפו בפוזנן ובקרקוב, כמו כן קריגר ניהל את בית הספר של סיפ"ו בזאקופנה.
עם הפלישה הגרמנית לברית המועצות בשנת 1941 קריגר העתיק את פעילותו למרחב לבוב ביוני אותה שנה. קריגר היה מעורב בארגון רצח ראש ממשלת פולין לשעבר קז'ימייז' ברטל ו- 23 פרופסורים מאוניברסיטאות, בעיר לבוב. השתתף ברציחות המוניות של יהודים בעיר על ידי יחידות איינזצקומנדו.
רצח המוני ראשון של 600 יהודים ופולנים ביער פאבלצה, אורגן ונוהל על ידי קריגר באוגוסט 1941 בסטניסלבוב. כדי לאמן ולהכין את אנשיו לרציחות המוניות יזם יום "אימון" בעיירה נדבורנה. היחידות שתחת פיקודו רצחו באותו יום 2000 ילדים, נשים וגברים. רצח המוני זה נחשב לאירוע המסמל את תחילת יישום הפתרון הסופי באזור הגנרלגוברנמן. פיקד על הטבח בגטו סטאניסלבוב באירוע שנקרא "יום א' של דמים". במהלך הטבח השתתף קריגר אישית ברצח יהודים כשהוא יורה בהם למוות ליד קברי המונים שהוכנו במקום. 12,000 יהודים נרצחו באותו טבח. עקב ההחלטה להוציא את העיר רוהאטין מתחום סמכותו שלח קריגר יחידה לעיר כדי לרצוח 2300 יהודים מתושביה. מאוחר יותר סבלו יישובים נוספים מאותו גורל. קריגר חיסל את כל היהודים בגטו סטאניסלבוב.
קריגר הסתבך בשנת 1942 בעקבות ממצאי ביקורת שלילית של לשכת הרייך בתחנה. הביקורת נגעה לניהול החרמת רכוש הנרצחים. בשנת 1943 הוא הועבר מתפקידו בעקבות פרשה שבה הייתה מעורבת אצילה פולניה. קריגר סיפר לאצילה על מעשי הרצח שלו והיא פרסמה את הדברים. קריגר הואשם בחשיפת סוד מדינה והועבר לפריז.
לאחר מלחמת העולם השנייה
קריגר זוהה ונעצר בשנת 1959. חקירה בת שש שנים של התביעה בדורטמונד הובילה למשפט שנמשך שנתיים. ב-6 במאי 1968 נשפט למאסר עולם, מת בכלא בשנת 1988.
הכתם האפל הגדול
הכתם האפל הגדול היה כתם שחור על כוכב הלכת נפטון, הדומה לכתם האדום הגדול של צדק. אף על פי שהוא נראה כמעט זהה לכתם של צדק, אסטרונומים לא החשיבו אותו כסופה אלא כחור באטמוספירה, בדומה לחור בשכבת האוזון. צבע הכתם נובע מכמויות גדולות של גז מתאן באטמוספירה של נפטון, הנותן לה ולכתם את הגוון הכחול.
הכתם התגלה על די חללית נאס"א וויאג'ר 2, שעברה ליד נפטון בשנת 1989. הוא היה דומה בגודלו לכתם של צדק, והוא נמצא בחצי הכדור הדרומי של הכוכב. מהירות הרוח שנמדדה בתוך הכתם הייתה 2,400 קילומטרים בשעה. לפי השערות, הכתם הסתובב נגד כיוון השעון בדומה לכתם שנמצא על פניו של צדק. מסביב לכתם הכהה היו אזורים מרוכזים של מתאן גבישי וחלקיקי עננים ממים קפואים שמזכירים את ענני הנוצה על כדור הארץ.
כאשר טלסקופ החלל האבל כוון לעבר נפטון ביוני 1994, הכתם נעלם. עם זאת, כתם אחר שמאוד דומה לכתם הישן הופיע בחצי הכדור הצפוני של הכוכב מאוחר יותר באותה השנה. לא ידוע מדוע הכתם האפל הופיע על נפטון והאם זו התרחשות שכיחה או תופעה נדירה. האטמוספירה שלו מורכבת בעיקר ממימן ומהליום. חלק מהמדענים סבורים שתנועתו של הכתם האפל נגרמה עקב זרמי סילון במהירות של 2,250 קילומטרים לשעה על גבי נפטון.
FN PBR
PBR (או בשמו המלא Patrol Bolt Rifle) הוא רובה בריחי בלגי תוצרת חברת FN Herstal.
הרובה תוכנן במיוחד בקליבר 7.62x51mm NATO, ובעל קנה כבד ובעל 4 כדורים במחסנית שמופעלים על ידי בריח מסתובב, הרובה נמצא בשימוש בכמה יחידות צבאיות, ונמצא בו שימוש גם במטווחים אזרחיים.
מספר מסה
לעיתים, הסימול כולל גם את המספר האטומי (Z), שהוא מספר הפרוטונים בגרעין האטום. מספר זה מופיע בכתב תחתי משמאל לסמל היסוד ומתחת למספר המסה:
מכיוון שמסת הפרוטון, כמו זו של הנייטרון, גדולה כמעט פי 2,000 ממסת האלקטרון, הרי כמעט כל המסה של האטום נובעת מהמסה של הנוקליאונים. לכן, קיימת קרבה הדוקה בין מספר המסה לבין המסה האטומית של אטום. המשקל האטומי של יסוד מסוים הוא הממוצע של המסות האטומיות של כל האיזוטופים של אותו יסוד, משוקללים לפי שכיחותם היחסית.
מספר המסה הוא נתון חשוב בתחום הפיזיקה, אך יש לו חשיבות פחותה בתחום הכימיה, שם המספר האטומי חשוב יותר.
טוד סמית'
טוד סמית' (באנגלית: Todd Smith; נולד ב-3 במרץ 1984), הידוע יותר בשם הבמה שלו, איבר, הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון.
ארגונים עצמאיים (2001–2013)
סמית' התאמן תחת הדרכתו של קילר קובלסקי וערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 2001. במשך השנים הבאות הוא התאבק במספר ארגונים עצמאיים במיוחד באזור ניו אינגלנד.
ב-16 בפברואר 2018 סמית' ניצח את ברנדון לוק והפך לאלוף הטלוויזיה של ארגון NECW.
WWE (2005–2006; 2014)
ב-16 בדצמבר 2005 סמית' הפסיד בקרב לדאג בשאם במסגרת התוכנית Velocity, שהתקיימה לפני סמאקדאון. ב-15 בספטמבר 2006 התאבק תחת שם הבמה, טוד הנסן, והפסיד בקרב לסילבסטר טרקאי. באפריל 2014 הוא חזר ל-WWE למחנה אימונים לקראת מבחני קבלה.
Ring of Honor (2013–2017)
את הופעת הבכורה בארגון ROH, סמית' ערך ב-27 ביולי בהפסד בקרב מרובע. מספר חודשים לאחר מכן, סמית' הוכרז כאחד המשתתפים בטורניר הטופ פרוספקט של שנת 2014. בסיבובים הראשונים ניצח את צ'יזבורגר ואנדרו אוורט ואף הגיע עד לגמר, שם ניצח את ריימונד רואו. כתוצאה מכך הוא קיבל הזדמנות לקרב על אליפות הטלוויזיה של ROH נגד האלוף דאז, תומאסו צ'אמפה, אך סמית' אינו הצליח לזכות בתואר.
לאחר מכן, סמית' הקים ביחד עם ריימונד רואו את הצמד שנקרא War Machine (בעברית: מכונת המלחמה). ב-11 באפריל 2014 התפרסם שהנסון ורואו חתמו על חוזים רשמיים בארגון ROH. ב-22 באוגוסט 2015, רואו והנסון ניצחו את אלופי הזוגות, דייבי בוי סמית' ג'וניור ולאנס ארצ'ר. לאחר הקרב איתגרו השניים את האלופים לקרב על אליפות הזוגות של GHC, אליפות ששייכת לארגון היפני Noah. ב-19 בספטמבר הצמד קיבל את ההזדמנות שלהם להילחם על אליפות הזוגות, אך נוצחו על ידי סמית' וארצ'ר. באירוע Final Battle שנערך ב-18 בדצמבר רואו והנסון ניצחו את מאט טייבן ומייקל בנט כדי לזכות בפעם הראשונה באליפות הזוגות של ROH. חצי שנה לאחר מכן השניים הפסידו את התואר לכריסטופר דניאלס ופרנקי קאזריאן. War Machine עזבו את הארגון ב-16 בדצמבר 2017.
יפן (2015–2018)
ב-14 בספטמבר 2015 הנסון ורואו ערכו את הופעת הבכורה שלהם בארגון היפני Noah ביחד עם טקשי סוגויירה בקרב שלושה על שלושה נגד דייבי בוי סמית' ג'וניור, לאנס ארצ'ר ומינורו סוזוקי. בחודש נובמבר של שנת 2016 הצמד ערך את הופעת הבכורה שלהם בארגון יפני אחר בשם New Japan Pro Wrestling (או בקיצור NJPW) בטורניר הזוגות שנערך במתכונת של ליגה המכילה שני בתים שבכל בית שמונה זוגות. ב-7 בדצמבר סיימו השניים את הטורניר עם ארבעה ניצחונות ושלושה הפסדים, מה שלא הספיק להם להעפיל לגמר.
ב-9 באפריל 2017 השניים ניצחו את הירושי טנזן וסטושי קוז'ימה כדי לזכות באליפות הזוגות של IWGP, אך הפסידו את התואר חודשיים לאחר מכן לטמה טונגה וטנגה לואה. השניים זכו שוב בתואר ב-1 ביולי בקרב החוזר שהיה קרב ללא פסילות, אך שוב חודשיים לאחר מכן בסוף חודש ספטמבר כשלו בניסיונם לשמור על התארים בקרב זוגות משולש נגד אלופי הזוגות לשעבר ונגד סמית' וארצ'ר, בקרב שבו סמית' וארצ'ר זכו בחגורות האליפות.
NXT (2018–2019)
ב-16 בינואר 2018 דווח באתר הרשמי של ה-WWE שרואו והנסון מהצמד War Machine חתמו על חוזה בארגון ונשלחו למתחם האימונים של ה-WWE. באירוע NXT TakeOver: Philadelphia, שנערך ב-27 בינואר נראו השניים בקהל כחלק מהצגת המתאבקים החדשים. ב-7 באפריל (בפרק ששודר בטלוויזיה ב-11 באפריל) הפריעו לקרב הזוגות בין הווי משינרי (אוטיס דוזוביץ' וטאקר נייט) לבין רידיק מוס וטינו סבטלי, ואף תקפו את הארבעה, כששם הזוג שלהם בארגון שונה ל-War Raiders. שבוע לאחר מכן התחרו נגד זוג מקומי וניצחו אותם. ב-9 במאי השניים ניצחו את הווי משינרי. ב-20 ביוני השניים ניצחו את צמד TM-61. ב-14 בנובמבר, הנסון הפסיד בקרב יחידים לקייל אוריילי בקרב שקבע איזה קבוצה מהקבוצות תקבל את היתרון המספרי בקרב "משחקי מלחמה" במסגרת האירוע NXT TakeOver: WarGames II. באירוע זה, שנערך ב-17 בנובמבר, קבוצתם של ה-War Raiders, פיט דאן וריקושט ניצחה בקרב "משחקי מלחמה" את קבוצת The Undisputed Era. באירוע NXT TakeOver: Phoenix, שנערך ב-26 בינואר 2019, הנסון ורואו ניצחו את קייל אוריילי ורודריק סטרונג, וכתוצאה מכך זכו באליפות הזוגות של NXT. באירוע NXT TakeOver: New York, שנערך ב-5 באפריל, ה-War Raiders הגנו בהצלחה על חגורות האליפות נגד אליסטר בלאק וריקושט. ב-24 באפריל, הצמד ניצח את הסטריט פרופיטס (אנג'לו דוקינס ומונטז פורד) בקרב שאינו היה על חגורות האליפות. ב-15 במאי, איבר ואריק הגנו על אליפות הזוגות של NXT נגד הסטריט פרופיטס בקרב שהסתיים ללא הכרעה בשל התערבות של The Forgotten Sons. לאחר מכן, הם הודיעו על כך שהם ויתרו על חגורות האליפות בהתנדבות, משום שהם לא היו חלק יותר מ-NXT.
הרוסטר הראשי (2019–היום)
ב-7 בספטמבר, קבוצת The Hurt Business ניצחה בקרב ארבעה נגד ארבעה את ה-Viking Raiders, אפולו קרוז וריקושט, כשבמהלך הקרב איבר ספג פציעה בצוואר. ב-14 בספטמבר, הוא עבר ניתוח מוצלח על מנת לטפל בפציעה בצוואר. ב-12 באפריל 2021, איבר חזר לפעילות בזירה, כששיתף פעולה עם שותפו, אריק, בקרב שבו הם ניצחו את סדריק אלכסנדר ושלטון בנג'מין. שבוע לאחר מכן, השניים ניצחו פעם נוספת את אלכסנדר ובנג'מין. ב-12 ביולי, איבר ניצח את AJ סטיילס. באירוע כסף בבנק, שנערך ב-18 ביולי וב-26 ביולי בפרק של התוכנית Raw, ה-Viking Raiders לא הצליחו לזכות באליפות הזוגות של Raw לאחר שהפסידו לאלופי הזוגות, AJ סטיילס ואומוס. ב-30 באוגוסט בפרק של התוכנית Raw, השניים גברו על ג'ינדר מהאל וויר. ב-3 בדצמבר בפרק של התוכנית סמאקדאון, השניים נחלו הפסד ללוס לות'ריוס (אנג'ל גרזה והומברטו קאריו). לעומת זאת, הם הצליחו לנצח את האחרונים ב-21 בינואר 2022 בפרק של התוכנית סמאקדאון. ב-4 במרץ בפרק של התוכנית סמאקדאון, השניים לא הצליחו לזכות באליפות הזוגות של סמאקדאון לאחר שהפסידו לאוסוס.
מבצע מוסקטר
מבצע מוסקטר נערך באוקטובר 1956 על ידי כוחות משותפים מצבאות בריטניה וצרפת, כשמטרתו הייתה כיבוש והשתלטות על תעלת סואץ תוך השבת השליטה בתעלה לידי מדינות אלה, אחרי הלאמתה על ידי מצרים זמן קצר לפני כן.
המבצע התנהל בתיאום ובמקביל למבצע קדש של צה"ל באותה עת. שיתוף הפעולה בין שלוש המדינות נעשה בהתאם להסכם בין ישראל, צרפת ובריטניה, ונחתם בווילה בפרוור סוור (Sevres) שליד פריז. המטרות האסטרטגיות של המבצע לא הושגו מבחינתן של בריטניה וצרפת, ובעקבות המשבר - קיבל האו"ם החלטה המעבירה את תעלת סואץ לבעלותה של מצרים.
חשיבותה של תעלת סואץ
החל מפתיחת תעלת סואץ ב-1869 ועד למשבר ב-1956 היא נתפסה כנכס חשוב לכלכלה הבריטית. עשרות אלפי חיילים מבריטניה, אוסטרליה וניו זילנד לחמו למען התעלה בשתי מלחמות העולם. במשך כל אותן שנים מילאה התעלה תפקיד מרכזי בסחר שבין בריטניה לשאר העולם. כך למשל, הודו כבר לא הייתה רחוקה כמו בעבר, ועתה - הודות לתעלה - נתפסה כחלק אינטגרלי מהאימפריה הבריטית.
החל מ־1930 הפך הנפט לפריט הגדול ביותר בתנועת הסחורות שנעה צפונה, כשבריטניה המשתמשת העיקרית בתעלה ובנפט זה. לאחר מלחמת העולם השנייה הוכפלה צריכת הנפט של בריטניה. בשנות החמישים והשישים גדלה התלות של בריטניה בפרט, ומערב אירופה בכלל, בנפט המזרח תיכוני.
המשמעות המיידית של הלאמת "חברת תעלת סואץ" בידי ממשלת מצרים, בראשות גמאל עבד אל נאצר, הייתה נישול צרפת ובריטניה מזכויותיהן בתעלת סואץ. החברה הפעילה את התעלה כחברת מניות הרשומה במצרים, שרוב בעלי המניות שלה היו זרים: בבעלות ממשלת בריטניה היו 44% מהמניות, והשאר הוחזקו ברובן על ידי אזרחים צרפתיים.
מראשית שנות החמישים הייתה המדיניות הבריטית כלפי מצרים בכלל, ולגבי תעלת סואץ בפרט, הססנית ביותר נוכח השינויים המשמעותיים שחלו במעמדה של מעצמה זו במצרים באותן שנים. ברקע היחסים בין שתי המדינות ערב משבר סואץ עמדו השיחות על עתיד התעלה, שהחלו בראשית שנות החמישים, לדרישת המצרים. המצרים ביקשו לתקן את החוזה מ-1936, כיוון שלדעתם חסרה בו הדדיות, שכן הוא עסק - ברובו - בזכויותיה של בריטניה בתעלה, ובהמשך קיומם של בסיסי צבא בריטיים באזור התעלה, שנהנו ממעמד אקס-טריטוריאלי. המשא ומתן על הסכם חדש נמשך למעלה משנתיים ונחתם ב־19 באוקטובר 1954.
למרות כל ניסיונותיו של ראש ממשלת בריטניה אנתוני אידן לרצות את נאצר, החליט זה האחרון על הלאמה של תעלת סואץ ביולי 1956, אירוע שגרם לתחילתו של משבר סואץ.
כישלון המגעים הדיפלומטיים
ב־18 באוגוסט 1956 כונסה בלונדון "ועידת המשתמשים", כל אותן מדינות שאמורות היו להיפגע מהלאמת התעלה. לכנס היו שתי מטרות: הקמת פורום בינלאומי של המדינות המשתמשות בתעלה לתיאום עמדותיהן; ויצירת לחץ בינלאומי על נאצר כדי שיחזור בו מההלאמה. הוועידה הסתיימה בהחלטה הקובעת כי תוקם סוכנות בינלאומית חדשה לניהול ענייני התעלה, אשר תדאג לאינטרסים של המדינות המשתמשות בה.
בתגובה, הכריז אנתוני אידן ב־13 בספטמבר על הקמת "איגוד המשתמשות בתעלת סואץ". ועידת המשתמשות שכונסה בשנית, אישרה את הקמתו של האיגוד.
ה"מטריה האווירית"
עוד קודם למבצע, הגיעו צוותי אוויר צרפתיים לישראל, ואיישו את מטוסי המיסטר 4A החדישים שמכרה צרפת לישראל, ושעדיין לא הוכשרו צוותים ישראליים להפעילם. הצוותים הצרפתיים הוצבו בבסיס חיל האוויר ברמת דוד, והקימו בפועל טייסת חדשה, טייסת 201, שכללה 18 מטוסי מיסטר 4A, שהגיעו לישראל במבצע יונה. למחרת הוקמה טייסת נוספת, מספר 199, ובה 18 מטוסים נוספים. טייסת שלישית, שקיבלה את המספר 200, ובה 18 מטוסי F-84 ת'אנדרג'ט, הייתה בדרכה מצרפת לשדה התעופה בלוד. כוח אווירי זה נועד להוות משקל נגד למטוסים החדישים שסופקו למצרים בעסקה הצ'כית, ולספק הגנה אווירית על העורף בישראל.
מהלך הפתיחה של מלחמת סיני
על פי ההסכם המוקדם והסודי (שלימים קיבל את השם "הקנוניה") ואשר נחתם בין בריטניה, צרפת וישראל, היה על ישראל לבצע מהלך פתיחה צבאי כפרובוקציה, שאליו תגבנה המעצמות, כביכול, באולטימטום לישראל ולמצרים להפסיק את מעשי האיבה, ולסגת למרחק קבוע משני צידי התעלה בתוך 12 שעות. מאחר שצפוי היה שמצרים לא תסכים לכך, המעצמות תממשנה את איומן כדי לכבוש את אזור התעלה מידי מצרים. מטרה סמויה נוספת של המבצע הייתה להפיל את משטרו של נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר.
ישראל בחרה לפתוח את המערכה בהצנחה של גדוד חי"ר בפתחו של מעבר המיתלה ב-29 באוקטובר. למחרת הגישו שתי המעצמות את האולטימטום, לשני הצדדים כביכול, לסגת למרחק של 10 מיילים (כ-16 ק"מ) משני צידי התעלה.