cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלמוגים
חיי שיתוף אלמוג–דגים
בשעות הלילה, כאשר נפסק תהליך הפוטוסינתזה באצות שבתוך האלמוג, הן האלמוג והן האצות מקבלות את החמצן לו הם זקוקים ישירות ממי הים. אלא שבשל מבנה האלמוג המים שבין ענפיו כמעט ואינם מתחלפים, אפילו כאשר יש זרמים במי הים סביב האלמוג. לכן, ריכוז החמצן במים יורד בהדרגה. לפיכך, יש בממוצע 30% מכמות החמצן במים שבתוך ענפי האלמוג בהשוואה למי הים שמחוץ לו. כאן נכנסים לפעולה הדגים, מסתבר שדגים אלה נוהגים להתפזר בלילה בין ענפי האלמוג. כל דג בוחר אזור מסוים, ושם הוא מנפנף במהירות בסנפיריו במהלך כל הלילה, ובכך מוזרמים מים טריים לבין ענפי האלמוג. פעולה זו מעלה את אחוז החמצן ל-80% בהשוואה למי הים שמחוץ לענפים. רווחים נוספים שמקבל האלמוג מפעולה זו הם: אספקת חומרי דשן לאצות שבתוכו, סילוק חומרי פסולת וחול, והגברת הסיכוי של האלמוג שהוא טורף לילי למגע עם טרף. מסיבה זו, אלמוג שבין זרועותיו מתגוררים דגים גדל הרבה יותר מאשר אלמוג שחי ללא דגים.
רבייה
הרבייה מתבצעת בשתי דרכים: רבייה מינית ורבייה אל-מינית.
רבייה מינית
רבייה מינית הוא תהליך בו תאי מין נקביים וזכריים מבצעים הפריה הדדית ויוצרים יצור חדש השונה בתכונותיו הגנטיות מכל אחד מההורים.
אלמוגים יכולים להיות חד־ביתיים, כלומר שבאותה מושבה יהיו פוליפים זכריים (המכיל גונדות זכריות - אשכים) ונקביים (המכילים גונדות נקביות - שחלות), או שבתוך אותו פוליפ יהיו גם תאי מין זכריים וגם נקביים (hermaphroditic). לחלופין, אלמוגים יכולים להיות דו־ביתיים (בני זוויגים נפרדים), כלומר מושבות שהן כולן זכריות או כולן נקביות (gonochoric). תופעת הדו־ביתיות או החד־ביתיות באלמוגים מיוחסת לקבוצות אליהן משתייכים האלמוגים. במרבית המקרים מתפתחים תאי ביצה קודם לתאי זרע, וזאת כיוון שמשך התפתחותם של תאי המין (נקביים/זכריים) באלמוגים אינו אחיד, ויכול להגיע להבדלים של מספר חודשים.
הפריה מוצלחת מביאה להתפתחותה של פגית (planula או larvae) בעלת כושר תנועה במים. ההפריה יכולה להתרחש באחד מהמצבים הבאים:
גוף הפגית מכוסה ריסים ואורכה עד 1.6 מ"מ. מהרגע שהפגית הגיעה למים היא נמשכת לאור, ולכן שוחה לפני השטח של הים. רוב מיני הפגיות מכילות את האצה הזואוקסנטלית ויכולות לשרוד בפלנקטון עד כ-100 ימים (אם לא נאכלה על ידי טורפים קודם לכן), אך ברוב המקרים שנבדקו נמצאה נטייה להתיישבות מהירה. יש חוקרים המאמינים כי רוב הפגיות מתיישבות במרחק של עד 600 מטר ממושבת האם, אחרים סוברים כי הן עוברות מרחק גדול מזה. הפגית מחפשת מצע קשה על מנת להתיישב עליו. מצע חולי בעייתי עבור יצור קטן זה היכול להיקבר בקלות תחת מספר מועט של גרגרי חול. לאחר התיישבות של הפגית בשונית היא עוברת שינוי צורה (metamorphosis) היוצר פוליפ חדש, ומתחילה לבנות את השלד של הפוליפ הראשוני. בדוגמה קלאסית של חילוף דורות, פוליפ זה מנץ פוליפים נוספים בסמוך אליו עד ליצירת המושבה הבוגרת. האלמוג הבוגר הוא בעצם מושבה של פוליפים רבים.
בניגוד לדעה שהייתה מקובלת שנים רבות, כי תהליך הרבייה במרבית האלמוגים נעשה בדרך של הפריה פנימית של תאי הביצה על ידי תאי הזרע ושל יצירת פגית המתפתחת בתוך חלל הפוליפ (הדגרה פנימית), הראו מחקרים מודרניים, כי מרבית האלמוגים מתרבים דווקא על ידי שחרור של תאי ביצה ותאי זרע למים, כשההפריה נעשית במים עצמם (הפריה חיצונית).
הפריה מתוזמנת היא אחת התופעות המעניינות ברבייה של אלמוגים. הפוליפים משחררים ביציות ותאי זרע למים באותו זמן. שיטת הפריה זו מפזרת את הביציות על פני מרחק רב. הפריה מתוזמנת תלויה בארבעה גורמים: עונת השנה, טמפרטורת המים, הגאות ומחזור הירח. ההפריה המוצלחת ביותר מתרחשת כשהפרש בין הגאות לשפל הוא המינימלי, כיוון שהסיכוי להפריית הביצית גדל ככל שתנועת המים מעל השונית קטנה יותר.
דוגמה לדגם רבייה אחר לחלוטין מצוי במפרץ אילת. כאן, האלמוגים מתרבים במהלך מרבית חודשי השנה. דגם זה מכונה "בידוד רבייתי", שמשמעו - כל אלמוג מתרבה בתקופה המתאימה לו. הרבייה עצמה אמנם מושפעת ממופע הירח, אך אינה מתוזמנת לאירוע יחיד. דגם רבייה זה קשור ביציבות התנאים הסביבתיים שבמפרץ אילת לאורך השנה, במיוחד במהלך חודשי הקיץ.
נמצא כי רבייה מינית של אלמוגים יכולה להשתבש בהשפעת זיהום אור. האלמוגים פולטים למים תאי רביה זכריים ונקביים בשעות חשוכות מסויימות, ועליהם להיפגש.
רוג'רו השני, מלך סיציליה
רוג'רו השני, מלך סיציליה (באיטלקית: Ruggero II di Sicilia, 1095–1154) היה מלך סיציליה שאיחד את הנחלות הנורמניות באיטליה וייסד את ממלכת סיציליה הנורמנית.
חייו
רוג'רו השני הוא בנו של רוג'רו הראשון, רוזן סיציליה, אחד משורה של אצילים נורמנים ששלטו באופן עצמאי בערים של דרום איטליה. עם מותו של רוג'רו הראשון בשנת 1101 עלה בנו סימון דה הוטויל לכס הרוזנות אך נפטר בשנת 1105 ותואר הרוזנות עבר לרוג'רו תחת העוצרות של אימו אדלייד דל ווסטו, וכשליט יחיד משהגיע לבגרות בשנת 1112.
בשנת 1122 הגיע רוג'רו להסכם עם הדוכס הנורמני של פוליה לפיו יוותר הדוכס על תביעותיו על סיציליה תמורת עזרתו של רוג'רו בהכנעת אחד מהווסלים שלו. רוג'רו יצא מסיציליה דרך מצר מסינה ובדרך כבש וסיפח את מחוז בזיליקטה שבדרום איטליה. לאחר מותו של הדוכס תבע רוג'רו את השליטה על כל נכסי משפחת הוטוויל, אך נתקל בהתנגדות האפיפיור הונוריוס השני שראה בדאגה את ההתעצמות של הנורמנים וראה באחדות הישויות הנורמניות איום על מדינת האפיפיור. התנגדות האפיפיור איפשרה לרוג'רו להכניע את כל מתנגדיו ועם מות הונוריוס התפתח מאבק על הכס הקדוש, ורוג'רו תמך באנטי-אפיפיור אנאקליטוס השני מול אינוקנטיוס השני. בתמורה לתמיכתו זו הוא זכה לקבל את אישור האנטי-אפיפיור להפיכת סיציליה לממלכה והוכתר כמלך סיציליה ביום חג המולד של שנת 1130. התערבותו של רוג'רו במאבק הובילה למלחמה שנמשכה עשור בה השתתפו מלכי אירופה החשובים והצריכה אותו להילחם גם מול אויבים מבית ומול המתחרה של הממלכה הנורמנית בים התיכון - האימפריה הביזנטית.
אלמוגים
רבייה אל-מינית
מערכת הצורבים, ובכללה מחלקת האלמוגים, מציגה מגוון רחב של דגמי רבייה אל-מינית (וגטטיבית). דרך רבייה זו מתרחשת ללא צורך בהפריה הדדית בין שני תאי מין. המונח רבייה אל־מינית מתייחס לרוב למקרים בהם הפרט מנץ פרט חדש, מתחלק לשני פרטים הדומים בכל לפרט הראשון או למקרים בהם הפרט גדל ומוסיף חלקים זהים לגופו. בדרך זו נוצרים צאצאים זהים גנטית להורה, תכונה זו מגבירה את יכולת ההישרדות של הפוליפ הצעיר בסביבת המחיה שלו. לרבייה הווגטטיבית מיוחסת יכולתו של האלמוג להתפשט ולכסות מצע באופן חד־מיני, ולכן יש לה חשיבות אקולוגית רבה.
באלמוגים מושבתיים נפוצה צורת הרבייה האל־מינית בה הפוליפים המנוצים נשארים צמודים ויוצרים מושבה. דרכי ההנצה העיקריות הן:
רוג'רו השני, מלך סיציליה
חייו
בקיץ של שנת 1139 פלש צבא מדינת האפיפיור לממלכתו של רוג'רו השני, אך בקרב שנערך ביום 22 ביולי הובסו הפולשים והאפיפיור נלכד על ידי רוג'רו, שלושה ימים לאחר מכן הכריז אינוקנטיוס על רוג'רו כמלך סיציליה.
בשנת 1154 נפטר רוג'רו ונקבר בקתדרלת פלרמו.
אלמוגים
תחרות ותוקפנות באלמוגים
תחרות בין האלמוגים מתקיימת כאשר בני אותו מין, או מינים שונים, זקוקים למחייתם למשאבים דומים, המוגבלים בסביבתם מבחינה כמותית. משאב המצוי בצמצום בשונית הוא למשל המצע הקשה המשמש כמקום להתיישבות. שונית האלמוגים היא בית־גידול צפוף ובין האלמוגים קיימת קרבה פיזית הדוקה. תוצאת לוואי לכך היא תוקפנות בין אלמוגי השונית.
תחרות בין אלמוגים יכולה להיות ישירה על ידי מגע ביניהם, או עקיפה באמצעות כיסוי־מעל או הצללה על מושבות שכנות.
בתחרות ישירה יש שימוש בגדילים המחיצתיים (mesenterial filaments). גדילים אלה מוחזקים בדרך כלל בתוך גופו של הפוליפ ונשלפים החוצה לצורכי הגנה או טריפה דרך פיו או דרך נקבים קטנים ברקמתו. בנוסף נעשה שימוש במנגנון זרועות סורקות (sweeper tentacles) שהן זרועות שונות וארוכות יותר מזרועות הצייד. במיני אלמוגים מסוימים מתפתחים פוליפים ארוכים מן הרגיל (לפעמים עד 10 ס"מ כשהפוליפ הרגיל נמדד במילימטרים בודדים) הקרויים פוליפים סורקים. הזרועות הסורקות מתפתחות כתוצאה ממגע בין אלמוגים שכנים. קצותיהן מכילות ריכוז גבוהה של תאים צורבים. באזור המגע בין שתי המושבות נגרם הרס רקמתי, איבוד האצות השיתופיות ותמותה חלקית.
תחרות עקיפה מתרחשת כאשר אלמוגים מכסים או מצילים על אלמוגים אחרים. למשל אלמוגים שצורתם שיחנית או מרפדת וקצב גידולם מהיר עשויים להצל על אלמוגים מסיביים שקצב גידולם איטי. מניעת תאורה מהאלמוג גורמת בסופו של דבר לתמותה של הרקמה. שיטה נוספת של תחרות עקיפה מתבטאת בשיחרור חומרים כימיים למים בתגובה לזיהוי של מושבה סמוכה, תופעה הקרויה אללופתיה, והיא תופעה נפוצה באלמוגי השמונה.
החומרים הכימיים המצויים באלמוגי שמונה ובבעלי חיים ימיים אחרים התגלו כבעלי פוטנציאל רב בחקר התרופות. כיווני המחקר בתחום זה הם במציאת חומרים אנטיביוטיים או כאלה הפועלים נגד מחלת הסרטן והאיידס.
טורפים
בין טורפי האלמוגים (corallivorous) נמנים חלזונות, כוכבי ים, דגים ואחרים. טורפי האלמוגים החשובים הם:
אטימולוגיה
ריבוי המילה אַלְמֹג הוא אַלְמֻגִּים. במקרא מצויה צורה דומה, בשיכול עיצורים: אלגוּמים (ומכאן היחיד אַלְגֹּם), אולם שם הכוונה לסוג עץ משובח שגדל, לפי המסופר בתנ"ך, בַּלבנון ואשר שימש את שלמה המלך בבניית בית המקדש. השימוש במילה אלמוגים כתיאור האלמוגים שבים, מופיע בגמרא המתארת את ה"אלמוגין", וכותבת שהם צומחים בקרקע הים מתחת לפני המים, ומתארת איך מוציאים אותם משם, ומוכרים אותם במחיר יקר. קיימת דעה שים סוף נקרא כך, משום שפירוש המילה "סוף" המקראית היא כל צמח או דמוי צמח הגדל במים מתוקים או מלוחים, וכוללת גם את האלמוגים. ולכן ים סוף פירושו ים האלמוגים.
עונות השנה
עונות השנה הן מספר תקופות עיקריות, ברוב אזורי כדור הארץ ארבע, שאליהן מחולקת כל שנה. כל אחת מעונות השנה מאופיינת באקלים משלה ומספר שעות אור שונה ביממה. בהכללה ניתן לדבר גם על עונות השנה בכוכבי לכת אחרים.
הסיבה לעונות השנה ותופעות אקלימיות
הציר של כדור הארץ אינו ניצב למישור המילקה אלא נוטה בזווית של כ־23.4 מעלות ביחס לניצב (או 66.5 ביחס למישור). נטייה זו של הציר היא הקובעת את חילופי עונות השנה על פני כדור הארץ. לכן, בכל רגע נתון בחורף או בקיץ, חלק מסוים של כדור הארץ חשוף יותר לקרני השמש (ראו ציור). עוצמת החשיפה באזורים השונים על פני כדור הארץ משתנה עם תנועתו במסלולו סביב השמש, וחוזרת למצבה ההתחלתי בעת השלמת הקפה אחת, שנמשכת שנה.
בכל רגע נתון, ללא תלות בעונה, בחצי הכדור הדרומי והצפוני עונות שנה הפוכות.
באזור הקטבים העונות מובדלות על פי שינויים בכמות האור, שגורמת לתרדמת חורף בבעלי חיים וצמחים. השפעות אלה משתנות עם הגובה וקרבה למים. למשל, הקוטב הדרומי נמצא במרכז יבשת אנטארקטיקה, ולכן הוא מרוחק מהשפעה הממתנת של המים על שינויי מזג האוויר. הקוטב הצפוני נמצא באוקיינוס הארקטי, ולכן משרעת הטמפרטורה שלו קטנה יותר בגלל ההשפעה הממתנת של המים. כתוצאה מכך הקוטב הדרומי קר יותר במהלך החורף מהקוטב הצפוני.
מחזור עונות השנה בקטבים ובאזורים הרחוקים מקו המשווה בשני חצאי כדור הארץ הפוך. בזמן שיש חורף בחצי הכדור הצפוני, יש קיץ בחצי הכדור הדרומי, ולהפך; כשיש אביב בחצי הכדור הצפוני, יש סתיו בחצי הכדור הדרומי, ולהפך.
הגדרות שונות לעונות השנה
תופעת עונות השנה היא ברורה וקיצונית ביותר בקטבים ואינה קיימת כלל על קו המשווה. בשל מיקומם של הקטבים בקצותיו של כדור הארץ, עונות המעבר בהם קצרות מאוד. במשך מרבית חודשי הקיץ יש רק אור במשך יממות שלמות והשמש לא שוקעת, ואילו במשך חודשי החורף אין אור כלל יממות שלמות והשמש לא זורחת.
באזורים מעט רחוקים יותר מהקטבים, יש בכל יממה גם שעות אור וגם שעות חושך, אלא שההבדלים בין מספרן של אלו קיצוני מאוד בין החורף לבין הקיץ. הדבר גורם להבדלים ברורים בין ארבע העונות. וככל שממשיכים להתרחק מהקטבים, הפרש שעות האור והחושך בין החורף והקיץ ממשיך לקטון ויחד איתו קטנים ההבדלים הברורים בין עונה לעונה. בסופו של דבר, באזורים סוב-טרופיים ישנן רק שתי עונות - עונת היובש והעונה הגשומה ועל קו המשווה ממש אין עונתיות.
עונות השנה באזורים הטרופיים
באזורים הטרופיים אין עונת חורף. מכיוון שהם צמודים לאזור קו המשווה קרני השמש פוגעות במישור של אזור זה בזווית הקרובה ל־90 מעלות, לכן אזור זה מאופיין בטמפרטורה חודשית ממוצעת דומה לאורך כל השנה, והטמפרטורה הנמוכה ביותר לא יורדת מ-18°C. מכיוון שהלחץ האטמוספירי מעל אזור זה נמוך ברוב ימות השנה, הדבר יוצר שקעים ברומטריים תרמליים הגורמים לעליית האוויר, להיווצרות עננים ולירידת משקעים מרובים.
עונות השנה באזורים הממוזגים
באזורים הממוזגים של כדור הארץ (שאינם קרובים לקו המשווה או לקטבים), מקובל לחלק את השנה לארבע עונות, שמועדי תחילתן וסופן נקבעים באופן שונה, בהתאם לשיטת ההגדרה. שתי ההגדרות הנפוצות ביותר לתיארוך עונות השנה הן האסטרונומית והמטאורולוגית. לפי ההגדרה האסטרונומית, קיימות ארבע נקודות על מישור המילקה בהם מצוי כדור הארץ בארבעה תאריכים מסוימים, כל אחד מהם מציין מצב יסוד במסלולו של כדור הארץ סביב השמש שהוא היום בו מתחילה כל עונה בכל שנה מחדש. לעומת זאת, לפי ההגדרה המטאורולוגית, עונות השנה מתחלפות כ-20 יום מוקדם יותר, בתאריך ה-1 לחודש (האביב מתחיל ב-1 במרץ, הקיץ ב-1 ביוני, וכו'). הגישה המטאורולוגית משקפת טוב יותר את שינויי הטמפרטורה לאורך השנה על פני היבשה, ואילו הגישה האסטרונומית מתאימה יותר לאוקיינוסים, בהם קיים פער ארוך יותר בין האירועים האסטרונומיים לשינויי הטמפרטורה. ספציפית לגבי ישראל, קל לראות כי לגישה המטאורולוגית יתרון ברור בתיאור שינויי הטמפרטורה והתופעות המטאורולוגיות והאקולוגיות הנלוות. למשל, פריחת צמחי הבר בישראל מגיעה לשיאה בחודשים מרץ-אפריל, בעוד שחודש יוני הוא דל בפריחה; החודשים הגשומים ביותר הם דצמבר-פברואר, ואילו מרץ יחסית דל במשקעים.
ההגדרה האסטרונומית - ימי השוויון וההיפוך
הסיבה שמספר הימים של כל עונה שונים (לא כל ימי החילוף הם ב-21 בחודש אלא היום משתנה משנה לשנה, וגם ימי החודשים לא שווים), היא בגלל המסלול של כדור הארץ סביב השמש שאינו עגול לחלוטין. לפי חוק קפלר השני בגלל האליפטיות שלו, הזמן שלוקח לכדור הארץ להגיע לכל נקודה על פני הסיבוב הוא שונה, ובזמנים בהם כדור הארץ רחוק יותר מהשמש מהירותו איטית יותר.
חלוקות נוספות
ב כתוב. ב, פירשו שהשנה נחלקת לשש עונות שכל אחת נמשכת חודשיים: זרע, חורף, קור, קציר, קיץ, חום. עונת החורף היא שיא הקור ואחריה קור חלש והקיץ שיא החום ואחריה חום חלש. עונת הזרע מתחילה באמצע חודש תשרי השמשי (תשרי של תקופות), כלומר מזל מאזניים. רבי יהודה מקדים את העונות בחצי חודש ורבי שמעון מאחר.
כמה לוחות שנה בדרום אסיה מחלקים גם כן את השנה לשש עונות של חודשיים, בכל אחד שמות העונות ותאריכיהן המדויקים שונים.
השוואת זמני זריחה ושקיעה, ואורך היום, בין תל אביב וסטוקהולם
הגרפים הבאים ממחישים את השפעת קו הרוחב על האקלים, דרך הצגת ההבדל בין אורך היום בתל אביב (קו רוחב 32° בערך), לבין סטוקהולם (קו רוחב 60° בערך).
גבעת מיכאל
גבעת מיכאל, לשעבר אתר התיישבות ארעי (גבעת הקיבוצים) מצפון מערב לנס ציונה. נקראת על שמו של מיכאל הלפרן, חלוץ ומנהיג מהעלייה הראשונה. בין מפעליו הרבים, היה אחד ממייסדי נס ציונה. מיכאל הלפרן תרם כספים רבים לרכישת קרקעות ברחבי ארץ ישראל. בין היתר רכש קרקעות רבות בנס ציונה. באחד המקורות צוין שגם אדמת הגבעה נרכשה על ידו.
בינואר 1929 הוקצתה הגבעה, שכללה כ-50 דונם של הקרן הקיימת, להתיישבות ארעית והכשרה של קיבוצים. בשנת 1931 נרשמה באופן רשמי אגודת השומר הצעיר גבעת מיכאל, שמטרתה הכנת חברים להתיישבות. המקום שימש כמרכז להכשרת גרעיני התיישבות וקיבוצים רבים, לפני עלייתם להתיישבות ביישובי הקבע, בשנות השלושים והארבעים של המאה העשרים. בכל עת ישבו בגבעה מספר קיבוצים שבדרך, כאשר כל קיבוץ ישב במקום מספר שנים. בין הקיבוצים שישבו על הגבעה בשנים 1929-1948 מסילות, דפנה (קיבוץ), מנרה, גלאון. הישיבה במקום התארכה ונכפתה עליהם, בעודם ממתינים להחלטת המוסדות לגבי המקום בו תוקצה להם הקרקע להתיישבות הקבע.
במהלך מלחמת העצמאות, סבלה הגבעה מאיומים מצד הכפר הערבי הסמוך סרפנד אל חרב ששכן ממזרחה (כיום שכונת יד אליעזר).
בשנת 1952 הוקצה המקום על ידי מחלקת הנוער והחלוץ לקיום סמינרים של תנועות נוער. המקום שימש לצורך זה אל תוך שנות השבעים של המאה ה-20.
במהלך שנות התשעים נבנתה על הגבעה שכונה צפופה בבנייה כפרית, שמתחילה מרחוב ההסתדרות פינת רחוב המאה ואחד, בנס ציונה. יחד איתה נחנכה קריית חינוך, שכוללת חטיבות הביניים ע"ש גולדה מאיר ומנחם בגין ותיכון על שם דוד בן-גוריון.
הגבעה היא חלק מרצף של גבעות הכורכר המשתרע מראשון לציון,  דרך נס ציונה ורחובות, ועד גבעות מע'אר וגדרה. כמה מאות מטרים צפונית לגבעה פורח ריכוז של פרחי אירוס בגבעת האירוסים, וממערב לה נמצא גן לאומי גבעות הכורכר נס ציונה.
בפסגת הגבעה נמצאת אנדרטה לזכר 50 קצינים וחיילים מניו זילנד שנהרגו בקרב עיון קרא שנערך בסביבה ב־14 בנובמבר 1917. כן נמצאת שם בריכת מים מעוטרת בציוריו של רמי מאירי.
קיבוצים שחנו במקום
בין הקיבוצים שישבו במקום ישיבת ארעי, נמנה גם בית אשל.
ויאצ'סלב גנלין
ויאצ'סלב שבלביץ' "סלבה" גנלין (ברוסית: Ганелин, Вячеслав Шевелевич; נולד במוסקבה ב-17 בדצמבר 1944) הוא מוזיקאי, מלחין ופסנתרן ג'אז ואוונגארד ישראלי שעלה לישראל ב-1987 לאחר קריירה בברית המועצות. החל משנת 2000 מכהן כראש המחלקה לג'אז באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים ופועל גם כמלחין לסרטים, מחול ותיאטרון.
ביוגרפיה
גנלין נולד בקרסקובו, ליד מוסקבה. בשנת 1951 עבר עם משפחתו לווילנה, ליטא, שם התחנך. הוא סיים את לימודיו בקונסרבטוריון הלאומי בשנת 1968. ב-1971 הקים עם נגן הסקסופון והטרומבון ולדימיר צ'קאסין והמתופף ונגן כלי ההקשה ולדימיר טאראסוב את שלישיית גנלין שהייתה הראשונה להופיע בברית המועצות עם ג'אז חופשי. בסיס השלישייה היה בלנינגרד והיא הופיעה גם במזרח גרמניה ובפולין. לאחר הופעתם בפסטיבל "ג'אז ג'מבורי" בוורשה ב-1976, הוציאו ברוסיה את אלבומם הראשון CON ALMA. מאז ועד עלייתו של גנלין לישראל הוציאה השלישייה כ-20 אלבומים. השלישייה הייתה הרכב הג'אז הראשון שנסע לסיבובי הופעות במערב אירופה ובצפון אמריקה בנוסף להופעות במדינות מזרח אירופה וקובה.
ליאו פייגין, שגלה מברית המועצות ללונדון שמע את המוזיקה של שלישיית גנלין והחל להפיץ אותה במערב באמצעות חברת התקליטים "LEO records". הוא גם ערך קובץ מאמרים על הג'אז החדש ברוסיה, בספר "Russian Jazz New Identity" ובהם מאמר על השלישייה מאת יפים ברבן. במאמרו ציטט ברבן את דבריו של גנלין:
בנוסף לעבודתו עם השלישייה עבד גנלין גם כמלחין פורה לקולנוע, תיאטרון, אופרה ומחול. בין השאר הלחין את המוזיקה לארבע סרטים של הבמאי דן וולמן ("אחות זרה" - 2000, "אוצרות הים האדום" - 2001, "ידיים קשורות" - 2006, ו"חרדת הבמאי" - 2015).
מאז עלייתו לישראל ממשיך גנלין לכתוב לסרטים ולתיאטרון וכן יוצר ומופיע הן כסולן, והן בהרכבים קטנים שונים עם מבחר מוזיקאים ישראליים במסגרת קונצרטים ופסטיבלים בישראל ומחוצה לה. מאז 1993 מכהן גנלין כחבר הוועדה האומנותית של פסטיבל ג'אז בים האדום באילת, והמופיע בו פעמים רבות במהלך השנים.
בשנת 2011 ביצע התזמורת הקאמרית הישראלית פרטיטה לכלי מיתר שהלחין.
גנלין מלמד קומפוזיציה, מוזיקה לתיאטרון ולקולנוע, פסנתר וסולפג' ג'אז בשלוש אקדמיות למוזיקה בישראל.
הנרי מרקרם
הנרי ג'ון מרקרם (Henry John Markram, נולד ב-28 במרץ 1962) הוא מדען עצב פרופסור ממכון המוח והתודעה במכון הטכנולוגי בלוזאן (EPFL), שווייץ והמנהל של פרויקט המוח הכחול ופרויקט המוח האנושי.
השכלה
מרקרם השלים תואר ראשון במדעים (בהצטיינות) באוניברסיטת קייפטאון, דרום אפריקה תחת פיקוחו של רודני דאגלס. את הדוקטורט השלים במכון ויצמן למדע, בישראל תחת פיקוחו של מנחם סגל. במהלך העבודה על הדוקטורט שלו הוא גילה קשר בין אצטילכולין ומנגנוני זיכרון.
מחקרים
בעקבות עבודת הדוקטורט שלו מרקרם נסע לארצות הברית במלגת מצטיין למכונים הלאומיים לבריאות (NIH), שם חקר על תעלות יונים בשלפוחיות סינפטיות. בהמשך הוא הצטרף למעבדה של ברט סקמן במכון מקס פלאנק, היידלברג, גרמניה, שם הוא גילה שינויים בכמות הסידן בדנדריטים אשר נוצרים בעקבות פעילות תת-סיפית ובעקבות פוטנציאלי פעולה בודדים שמתפשטים מגוף התא בחזרה לדנדריטים. הוא גם החל לחקור על הקישוריות בין תאי עצב, ותיאר בפירוט רב את החיבורים בין תאי עצב פירמידליים בשכבה 5 של קליפת המוח.
בריט רוברטסון
בריטני ליאנה רוברטסון (באנגלית: Brittany Leanna Robertson; נולדה ב-18 באפריל 1990) היא שחקנית אמריקאית המוכרת בעיקר בשל גילום הדמות לוקס קסידי בסדרה "חיים בלתי צפויים", קייסי בלייק בסדרה "המעגל הסודי", אנג'י מקאליסטר בסדרה "בתוך הבועה", וקייסי ניוטון בסרט "בחזרה למחר".
חייה
בריט נולדה בשארלוט, קרוליינה הצפונית שבארצות הברית. בתם של בוורלי (לבית הייז) וריאן רוברטסון, בעל מסעדה. רוברטסון היא הבכורה משבעה ילדים. לאחר גירושי הוריה, התגוררה תקופה קצרה עם אמה, שתי אחיותיה ואחיה הקטן בגרינוויל, קרוליינה הדרומית. מנישואיו השניים של אביה, יש לבריט עוד שלושה אחים למחצה, אחות ושני אחים.
כשהייתה בת 14 עברה רוברטסון ללוס אנג'לס לאודישן של פיילוט טלוויזיוני. סבתה, שולר רוברטסון באה איתה. היא מסתדרת בכוחות עצמה מאז שחזרה סבתה לביתה, כאשר רוברטסון הייתה בת שש עשרה. היא גם שהתה במשך תקופה בצ'סטר, קרוליינה הדרומית עם סבה וסבתה, שולר וג'רי, במשך כמה חודשים בזמן שצילמה "The Ghost Club".
קריירה
רוברטסון החלה להופיע בתפקידים שוליים בסדרות כגון "פאוור ריינג'רס כוח הזמן" ו-"CSI", ובסרט הטלוויזיה "Growing Pains: Return of the Seavers", וגילמה את ויולט בדרמה של רודריגו גרסיה "אמהות וילדים" בכיכובה של נעמי ווטס.
פריצת דרכה החלהבשנת 2010 כשהחלה לככב בסדרה "חיים בלתי צפויים" במשך שתי עונות. בהמשך השנה שיחקה גם בסרט "תיכון אבלון" ששודר בערוץ דיסני. בשנת 2011 החלה לככב בסדרה "המעגל הסודי" מבית CW. בשנת 2012 כיכבה לצד דילן או'בריאן בסרט "הפעם הראשונה"
בשנת /|2015 שיחקה בסרט "בחזרה למחר" מבית וולט דיסני. באותה שנה כיכבה בסרט "אהבה למרחקים ארוכים". בשנת 2016 שיחקה בדרמה "מר צ'רץ'" בכיכובו של אדי מרפי, ושיחקה בתפקיד משני בסרט "יום האם". בשנת 2017, שיחקה בסרטים "נשמה של כלב" ו"המקום בינינו".
בשנת 2018 החלה לככב לצד הופ דייוויס בדרמה המשפטית של רשת ABC, "לטובת הכלל" בתור סנדרה בל. הסדרה בוטלה לאחר שתי עונות.
ב-2022 החלה לשחק בסדרה הטירון: סוכנת חדשה בכיכובה של ניסי נאש, בתור הסוכנת המיוחדת לורה סטנסן.
חיים אישיים
משנת 2012 ניהלה מערכת יחסים עם השחקן דילן או'בריאן אותו פגשה על סט הסרט ה"פעם הראשונה". בשנת 2018 השניים נפרדו.
Are You Lonesome Tonight?
(האם את בודדה הלילה?) הוא שיר פופולרי שנכתב במקור על ידי לו האנדמן ורוי טורק. השיר פורסם לראשונה בשנת 1926, אך הגרסה המוכרת ביותר של השיר היא גרסת הכיסוי של אלביס פרסלי משנת 1960.
בביצועו של אלביס פרסלי
השיר הוקלט בנשוויל, טנסי ב-3 באפריל 1960 ולאחר מכן יצא לשווקים לראשונה ב-1 בנובמבר 1960. השיר נשאר במקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקני במשך שישה שבועות ברציפות.
יהדות קטלוניה
יהדות קטלוניה (קטלוניא, בספרות הרבנית ובכתבי־היד) הייתה קהילה יהודית שהתקיימה בחצי האי האיברי, בממלכות הנוצריות של קטלוניה, ולנסיה ומיורקה עד גירוש ספרד ב-1492. שיא תפארתה היה במאות ה-12, ועד 14, בהן שגשגו שני מרכזי תורה חשובים בברצלונה ובג'ירונה. יהדות קטלוניה פיתחה מאפיינים ייחודיים, שכללו סידור תפילה משלה (נוסח קטלוניה), מנהגים ומסורת פסיקת הלכה. אף על פי שבקטלוניה היו מנהגים ונוסח תפילה שונים מספרד, היום נוהגים לכלול את חכמי קטלוניה בתוך יהדות ספרד.
בעקבות פרעות קנ"א (1391) והגירוש בשנת 1492 היגרו יהודי קטלוניה שלא התנצרו לאיטליה, לאימפריה העות'מאנית, לצפון אפריקה ולארץ ישראל.
היסטוריה מוקדמת
ההיסטוריונים משערים שהיהודים הגיעו לחצי האי האיברי לפני חורבן בית שני, אבל הממצאים הארכאולוגיים הקדומים ביותר שמעידים על חיי הקהילה היהודית הם מן המאה ה-3 בלבד.
המונח "אספמיה" הועתק מהשם היספניה (Hispania) והתייחס לחצי האי האיברי בתקופה הרומית. בתחילת המאה ה-5 איבדו הרומאים בחצי האי האיברי את שלטונם לוויזיגותים. בתקופה הוויזיגותית נגזרו גזרות רבות נגד היהודים ולפעמים נכפתה עליהם המרת דת לנצרות או גירוש.
בשנת 711 החלו המוסלמים את מסע הכיבוש של חצי האי האיברי. האזורים שנכבשו והפכו לאזורים שתחת שלטון האסלאם נקראו בשם הערבי "אַל־אַנְדָלוּס". לא ידוע לנו הרבה על תולדות היהודים בראשית השלטון המוסלמי אבל כבר אז היהודים השתמשו בשם ספרד כדי להתייחס לארצות הללו.
בתהליך כיבוש מחדש שכונה "רֶקוֹנְקִיסְטָה" כבשו הממלכות הנוצריות הצפוניות את כל השטחים המוסלמים מצפון לדרום. עם הרקונקיסטה הנוצרית גם השטחים שנכבשו על ידי ממלכות קסטיליה ופורטוגל כונו על ידי היהודים בשם 'ספרד', קטלוניה ושאר הארצות הצפוניות כונו בשם 'אדום' או 'עשו'. תהליך הרקונקיסטה של קטלוניה התחיל בחסותם של המלכים הפרנקים שגירשו את המוסלמים שהצליחו לחצות את הפירנאים בקרב פואטייה (Poitiers) בשנת 732. האזורים המשוחררים מידי המוסלמים הפכו לרוזנויות ונשארו תחת הארגון האדמיניסטרטיבי של הפרנקים. הרוזנים הקטלאניים, בראשות רוזני ברצלונה, התנתקו אט אט מהפרנקים ושלטו באופן עצמאי. קטלוניה העתיקה היוותה אזור חיץ נגד התפשטות האסלאם. יהודים רבים עברו מספרד (החלק המוסלמי) אל הצפון (החלק הנוצרי) ולהפך ושימשו כמתורגמנים והיו בעלי תפקידים הן בקרב השלטון המוסלמי והן בקרב השלטון הנוצרי. ליהודים היו שדות וכרמים וחלק גדול מהם היו חקלאים.
בתקופה הקדומה הזאת תלמידי חכמים בקטלוניה שרצו להשלים את השכלתם התלמודית ירדו לישיבות הדרום. גם אלה שרצו ללמוד מדעים או בלשנות ירדו לספרד כפי שעשה רבי מנחם בן סרוק שנולד בעיר טורטוסה ועבר לקורדובה כדי ללמוד ולעסוק בלשון העברית בחסותו של הנגיד רבי שמואל אבן נגרילה.
קטלוניה התאחדה עם פרובאנס בשנת 1112 ובשנת 1137 התאחדה עם אראגון, והפכה ברצלונה לעיר הבירה של ממלכה מאוחדת שנקראה בשם כתר אראגון. מלכי כתר אראגון הרחיבו את הממלכה לארצות אוקסיטניות.
מאות 12 ו-13
במאות ה-12 וה-13 פרחו בתי המדרש בקטלוניה. בעיר ג'ירונה שגשגו חכמי המקובלים האחים רבי עזרא ורבי עזריאל בני שלמה שהיו תלמידים של רבי יצחק סגי נהור (Isaac el Cec) בנו של הראב"ד מפּוֹשְקְיֶרָה. גם רבי יעקב בן ששת נמנה עם מקובלי ג'ירונה של אותה תקופה. מג'ירונה היו גם רבי אברהם בן יצחק חזן מחבר הפיוט אחות קטנה וגדול חכמי קטלוניה, רבי משה בן נחמן (רמב"ן) ששמו הרשמי בקטלאנית היה בונאסטרוק סה פורטה (Bonastruc ça Porta, מילולית: בן מזל־טוב השער).
בעיר ג'ירונה היה מרכז תורה חשוב ובית מדרש של חכמת הקבלה אבל העיר המרכזית הייתה ברצלונה, שם כיהן הרמב"ן כראש הקהילה. בתקופה זו פעלו בברצלונה רבי יונה ג'ירונדי ותלמידיו המפורסמים רבי אהרן בן יוסף הלוי מברצלונה (רא"ה) ורבי שלמה בן אדרת (רשב"א). גם פעלו בעיר ברצלונה רבי אשר בן יחיאל (רא"ש) ובנו רבי יעקב בן אשר (בעל הטורים), ורבי יום טוב בן אברהם אשבילי (ריטב"א), תלמידם של הרשב"א והרא"ה. בית המדרש של ברצלונה היה המרכז התורני החשוב ביותר של אותה התקופה. במאה ה-13 התרחשו בקטלוניה מקרים רבים של עלילות הדם, היהודים הוכרחו להשתמש באות קלון (Rodella), ונאסר עליהם לשמש במשרות ציבוריות. הוכרחו להשתתף בוויכוחים פומביים עם נציגי הנצרות, כמו ויכוח ברצלונה שנערך בשנת 1263 בהשתתפותו של הרמב"ן כנציג של היהדות. היהודים היו רכוש פרטי של המלכים שגבו מהקהילות מיסים ובתמורה העניקו להם הגנה מול הכנסייה והאוכלוסייה הנוצרית.
מאה 14
במאה ה-14 התגברה הקנאות הנוצרית בכל חצי האי האיברי והחלו רדיפות כנגד היהודים, אבל למרות המצב הקשה המשיך בית המדרש הקטלאני לשגשג. אפשר למנות בין חכמי קטלוניה של אותה התקופה את רבי פרץ בן יצחק הכהן, שנולד בפרובאנס ופעל בברצלונה, רבי נסים בן ראובן ג'ירונדי (ר"ן) שכיהן כרבה של ברצלונה, רבי חסדאי בן יהודה קרשקש (הזקן), רבי יצחק בר ששת ברפת (ריב"ש), רבי חסדאי בן אברהם קרשקש (רח"ק), רבי יצחק בן משה הלוי (פְּרוֹפִייַט דוראן, האפודי), ורבי שמעון בן צמח דוראן (רשב"ץ). מאותה תקופה אפשר למנות את הקרטוגרף ממיורקה אברהם קרשקש והמשורר שלמה בן משולם דיפיארה.
בשנת 1348 נפגעה הקהילה היהודית של ברצלונה קשות מהמגפה השחורה ולאחר מכן הר"ן הצליח לחדש את פעולתה של הישיבה. בשנת 1370 היו יהודי ברצלונה מטרה לעלילת דם מפורסמת, כמה יהודים נהרגו ונאמני הקהילה הוחזקו במשך כמה ימים בבית הכנסת ללא מזון. בסוף המאה התרחשו גזירות קנ"א (1391) וכתוצאה מהפרעות יהודים רבים נאלצו להשתמד ולהמיר את דתם, רבים אחרים נרצחו על קידוש השם או נמלטו לצפון אפריקה (ביניהם הריב"ש והרשב"ץ), איטליה והאימפריה העות'מאנית. פרעות קנ"א היו הסוף של קהילות ולנסיה וברצלונה, קהילת מיורקה החזיקה מעמד עד לשנת 1435, בה הוכרחו היהודים להמיר את דתם לנצרות, והקהילה של ג'ירונה החזיקה מעמד, בקושי, עד גירוש רנ"ב (1492). באיגרת ששלח לקהילת אביניון, מסכם רבי חסדאי קרשקש את האירועים ומוסר לנו תיעוד על הפרעות. אפשר ללמוד מדבריו שהפרעות החלו בראש חודש תמוז שנת קנ"א (4 ביוני 1391) בסביליה, קורדובה, טולדו, ובעוד כשבעים עיירות אחרות. החל מז' באב (9 ביולי 1391) התפשטו בעוד קהילות בכתר אראגון: ולנסיה, ברצלונה, ליידה, ג'ירונה ומיורקה. בפרעות קנ"א נהרסו רוב הקהילות היהודיות בקטלוניה.
במאות ה-14 וה-15 הרחיבו מלכי כתר אראגון את הטריטוריה במדינות הים התיכון וכבשו את סיציליה, קורסיקה, אתונה, ניאופאטריה, סרדיניה ונפולי.
מאה 15
המאה ה-15 הייתה מאוד קשה ליהודים ששרדו את פרעות קנ"א ונשארו במקום. הם נאלצו להתמודד עם לחץ גדול מצד הכנסייה והאוכלוסייה הנוצרית. המלכים היו במצב כלכלי קשה והטילו מיסים כבדים על שארית הקהילות. המצב היה קשה גם לאלה שהמירו את דתם לנצרות, הכנסייה כינתה אותם נוצרים חדשים ובחנה אותם בחשדנות כיוון שרבים מהם קיבלו את הנצרות רק כלפי חוץ ושמרו על יהדותם בסתר. מוסד האיקוויזיציה פעל על מנת לרדוף ולהעניש את הנוצרים החדשים ששמרו על מצוות היהדות.
בקטלוניה התרחש אחד מן הוויכוחים המפורסמים והארוכים שהיו בימי הביניים, ויכוח טורטוסה שהתנהל בין השנים 1413–1414. במאה ה-15 התגורר בקטלוניה המשורר רבי שלמה בן ראובן בונפיד.
בשנת 1469 נישאו פרננדו השני מלך אראגון ואיזבלה הראשונה מלכת קסטיליה ואיחדו את שתי הממלכות. בשנת 1492 השלימו את הרקונקיסטה עם הכיבוש של ממלכת גרנדה וגירשו את המוסלמים. באותה שנה גורשו כל יהודי ממלכות קסטיליה ואראגון שסירבו להתנצר.
הפזורה של יהודי קטלוניה
הקבוצה הראשונה של מגורשי קטלוניה גלו בעקבות פרעות קנ"א ויצאו בעיקר לאיטליה (סיציליה, נאפולי, רומא, ליוורנו), האימפריה העות'מאנית (בעיקר לסלוניקי, קושטא וארץ ישראל), וכן לצפון אפריקה (אלג'יר). הקבוצה השנייה של מגורשים יצאה בעקבות צו הגירוש של המלכים הקתולים שהיה ב-31 לחודש מרץ שנת 1492 (רנ"ב). ניתן ליהודים זמן למכור את רכושם ולצאת עד ל-31 ביולי, שעל פי הלוח העברי הסתיים באותה שנה בליל ח' באב, סמוך לתשעה באב. יהודים רבים המירו את דתם על מנת להישאר במקום.
התיישבות באיטליה
יהודים רבים שגלו מקטלוניה הגיעו לאיטליה ומצאו מקלט בסיציליה, בנאפולי, בליוורנו ובעיר רומא.
רומא
מגורשי קטלוניה מצאו מקלט בעיר רומא. בשנת 1517 הקהילה המאורגנת בנתה לעצמה בית כנסת של העדה הקטלאנית (Schola Hebreorum Nationis Catalanorum). בשנת 1519 האפיפיור ליאו העשירי נתן ליהודי קטלוניה אישור להרחיב את הקהילה ולהעביר את בית הכנסת לדירות חדשות ולהקים שם מניין תפילה לפי מנהגם. בסוף שנת 1527 הקהילה הקטלאנית והקהילה של יוצאי אראגון התאחדו. בית הכנסת המאוחד של קטלוניה ואראגון שינה את מקומו פעם נוספת בשנת 1549. בשנת 1555 החלה הקהילה בבניית בית כנסת חדש. יש עדויות שהקהילה הקטלאנית ניהלה מאבק על מנת לא להתמזג עם הקהילות של הספרדים. כל שאר הקהילות הספרדיות התמזגו לקהילה 'איברית' מאוחדת של רומא חוץ מהקטלאנים שהתאחדו עם יוצאי אראגון. לפי מפקד שנערך בשנת 1868, 838 יהודים היו שייכים אז לק"ק קטלוניה. בשנת 1904 בית הכנסת הקטלאני התאחד עם שאר בתי הכנסת של רומא לבית כנסת גדול מרכזי שנבנה על גדת נהר הטיבר, ומאז אין ידיעות על הקהילה.
התיישבות באימפריה העות'מאנית
מגורשי קטלוניה הגיעו גם לאימפריה העות'מאנית, שם היהודים התארגנו לפי קהילות מוצא שנקראו 'קהלים'. היו קהלים קטלאנים באיסטנבול, אדירנה, סלוניקי וגם בצפת.
ק"ק קטלאן בסלוניקי
מגורשי קטלוניה הקימו קהילה בסלוניקי בשם ק"ק קטלאן. למרות היותם מיעוט, היהודים הקטלאנים סירבו להתמזג עם הספרדים ושמרו בכל תוקף על מנהגם הקדום. המנהיגים הרוחניים של ק"ק קטלאן נקראו בשם 'מרביץ תורה' ולא בשם 'רב'. הראשון שידוע לנו הוא רבי אליעזר השמעוני שהגיע לסלוניקי בשנת 1492 ואחריו רבי משה קפסאלי. גם החכם רבי יהודה בן בנבניסטי הגיע אחרי הגירוש והקים ספרייה מאוד חשובה. עוד חכם מפורסם בקהילה הקטלאנית היה רבי משה אלמושנינו, מרביץ תורה, פרשן והוגה דעות. משה היה בנו של רבי ברוך אלמושנינו, שבנה מחדש את בית הכנסת הקטלאני אחרי השריפה שהייתה בשנת 1545.
בשנת 1515, בשל מריבות פנימיות, הקהילה התפרקה לשני קהלים שנקראו "קטלאן ישן" ו"קטלאן חדש".
בשנת 1526 הודפס לראשונה מחזור לימים נוראים בשם 'מחזור לנוסח ברצלונה מנהג קאטאלוניה'.
יהודי קטלוניה הוציאו כמה הדפסות מחודשות של המחזור במאה ה-19. בשנת תרכ"ג (1863) הודפס 'מחזור לראש השנה ויום הכפורים כמנהג ק"ק קאטאלאן ישן וחדש אשר בעירנו זאת שאלוניקי יע"א' על ידי הצעיר יצחק אמארילייו.
בשנת תרכ"ט (1869) הודפס 'מחזור כמנהג ק"ק קאטאלאן ישן וחדש' על ידי משה יעקב עייאש ורבי חנוך פיפאנו, הביאום לבית הדפוס דוד המכונה בכור יוסף ארדיטי, סעדי אברהם שאלתיאל. הקהילה הקטלאנית בסלוניקי התקיימה עד לפני השואה במלחמת העולם השנייה. בשנת תרפ"ז (1927) הקהילה הקטלאנית הוציאה לאור בשלושה כרכים מחזור לימים נוראים כפי מנהג ק"ק קטלאן (מהדורה ממוספרת), הידוע בשם 'נוסח ברצלונא מנהג קטלוניא'. בכרך השני 'תפילת יעקב' יש הקדמה היסטורית ארוכה בלאדינו על תולדות הקהילה היהודית הקטלאנית ועל הוצאת המחזור, אותה הקדמה מתומצתת ובעברית נמצאת בכרך הראשון 'תפילת שמואל'. להלן קטע מהגרסה בעברית:
''"אחת הפנינים הכי יקרות שהביאו אתם אבותינו בני גלות קטלוניא בצאתם בראש גולים הוא סדר תפלה קדמון זה לראש השנה ויום הכפורים הנודע בשם 'נוסח ברצלונה מנהג קטלוניא'. ומרוב הצרות וטלטול הגלויות שבאו כשואה על הנודדים האמללים נתבלבלו רוב המנהגים ונתהפכו מעט מעט, כמעט כולם לסדר תפילה אחד הנקרא 'נוסח ספרד' חוץ מאחדים יוצאים מן הכלל שלא שנו מנהגם. בני ק"ק קטלן מעירנו זאת שאלוניקי גם הם לא שנו מנהגם. והם עד היום אוחזים מעשה אבותיהם בידיהם לשפוך שיחם לפני ה' בימים הנוראים על פי הנוסח הקדמון הזה שהביאו אתם מקטלוניא."''
הקהילה הושמדה בשואה, הניצולים עלו למדינת ישראל לאחר המלחמה בשנים 1945–1948.
התיישבות בצפון אפריקה
חופי הים של קטלוניה, ולנסיה ומיורקה פונים מול חופי אלג'יריה ושנים רבות התקיימו קשרי מסחר בין הארצות. בעקבות פרעות קנ"א קבוצה גדולה של יהודי קטלוניה גלו לאלג'יריה, במיוחד לעיר אלג'יר. באותה תקופה קמו בצפון אפריקה שלוש ממלכות אחרי נפילתם של האלמואחידון, אחת במרוקו של היום, אחת בתוניס, ואחת באלג'יריה שנשלטה על ידי שושלת בני זיאן. בגדול ניתן לומר שמרוקו קלטה יהודים מקסטיליה, ואלג'יריה יהודים מקטלוניה, ולנסיה, מיורקה ואראגון.
יהדות אלג'יר
השליטים המוסלמים של אלג'יריה באותם הימים, שבירתה הייתה אז העיר תלמסאן, קיבלו יפה את המגורשים. היהודים שהגיעו לאלג'יריה קיבלו מעמד של בני חסות כמקובל בארצות האסלאם תמורת תשלום מיסים. מצבם של יהודי אלג'יריה לפני הגירת מגורשי קטלוניה היה ירוד מאוד, גם כלכלית וגם רוחנית. הגולים שהגיעו תרמו להקמת מסחר עם ארצות אירופה ושיפרו את הכלכלה והתורה.
שני גדולי חכמי קטלוניה הריב"ש והרשב"ץ נמלטו לאלג'יר. לאחר זמן התמנה הריב"ש כמרא דאתרא ואב בית דין של קהילת אלג'יר, והרשב"ץ מונה לדיין בבית דינו. כשנפטר הריב"ש, הרשב"ץ מילא את מקומו. יהודי אלג'יריה קיבלו את מורתם של שני הרבנים, ואחריהם שמשו בקודש צאצאי הרשב"ץ, כבנו רבי שלמה בן שמעון (רשב"ש) ותלמידיהם. במשך כל הדורות יהודי אלג'יר שמרו בנאמנות ובקפדנות על מורשתם הרוחנית ועל המנהגים שהגיעו מקטלוניה, ועד עצם היום הזה הריב"ש, הרשב"ץ והרשב"ש הם 'הרבנים' של יהדות אלג'יר.
אחד המאפיינים של הפסיקה ההלכתית של רבני אלג'יר בכל הדורות הוא הכבוד למנהג, וזהו מאפיין שקיבלו מתורת הרמב"ן. בענייני הלכה פסקו באלג'יר תמיד כהריב"ש והרשב"ץ, ולא כהכרעת מרן הבית יוסף. הפסיקה ההלכתית של חכמי אלג'יר המשיכה את אופן הפסיקה של בית המדרש הקטלאני של הרמב"ן והרשב"א. כך למשל ענה רבי אברהם אבן טוואה (1580-1510), נינו של הרשב"ץ, לשאלה שנשאל בהלכות שבת מאת חכמי פאס:
"תשובה: דעו ישמרכם האל כי מגורשי' מארץ קטלאניא אנחנו וע"פ מה שנהגו אבותינו ז"ל בהיותם שם נהגנו גם אנחנו במקומות אלו אשר נתפזרנו בהם בעונותינו ואתם יודעים שרבני קטלאניא אשר כל מנהגי הקהלות מיוסדים ע"פ הוראת' הם הרמב"ן והרשב"א והרא"ה והר"ן זצ"ל ועוד כמה רבני' גדולי' אשר היו בכל דור עם הרבני' הנז' אף על פי שלא נתפשטו פסקיהם ולא יצאו לאור העולם ולכן אין ראוי לפקפק על מנהיגי קהלותיה' אף על פי שלא ימצא אותו עניין מפורש בספרי' כי מסתמא ע"פ גדולי' הללו נהגו"
בענייני התפלות והפיוטים יהודי אלג'יר שמרו בקפדנות על המנהגים שהגיעו מקטלוניה. המחזור לימים נוראים בנוסח ק"ק אלג'יר הגיע מקטלוניה עם מגורשי קנ"א. במאה ה-18 כמה תלמידי חכמים ערערו על המנהג הקדום בטענה שהיה נגד דברי האר"י. המנהג שהגיע מקטלוניה היה לומר פיוטים, סליחות, קינות, אזהרות ובקשות באמצע התפילה, והם טענו שאין לנהוג כך וצריך לשנות המנהג. רבני אלג'יר התנגדו לכך וטענו שלפי ההלכה אסור לשנות את המנהג הקדום, אבל למרות התנגדותם בדורות הבאים ברוב בתי הכנסת בעיר אלג'יר פשט מנהג התפילה על פי האר"י (המכונה 'מנהג המקובלים'), ורק בשני בתי כנסת המשיכו לאחוז במנהג הקדום (המכונה 'מנהג הפשטנים'): בבית הכנסת הגדול, ובבית הכנסת 'יכין ובועז' (ששמו הוחלף אחר כך ל'חברת גוגנהיים'). הפיוטים המיוחדים, הנאמרים בשבתות ובימים טובים נדפסו בספר נפרד שנקרא קרוב"ץ. לפי המסורת המנגינות המיוחדות שהחזנים שרים מתוך הקרוב"ץ מקורם ממסורת קטלוניה והגיעו לאלג'יר בתקופת הריב"ש והתשב"ץ.
יחסי רוסיה–תוניסיה
יחסי רוסיה–תוניסיה הם יחסי החוץ בין רוסיה לתוניסיה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1956, אז קיבלה תוניסיה את עצמאותה. לרוסיה יש שגרירות בתוניס, ולתוניסיה יש שגרירות במוסקבה.
היחסים בין שתי המדינות
היחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות לתוניס הוקמו ב-11 ביולי 1956. ב-25 בדצמבר 1991, לאחר התפרקות ברית המועצות, תוניסיה הודיעה על הכרתה ברוסיה. בפסגת המילניום בניו יורק בשנת 2000 נערכה פגישה בין ולדימיר פוטין וזין אל-עאבדין בן עלי, הפגישה הראשונה בתולדות היחסים בין רוסיה-תוניסיה בין נשיאי רוסיה ותוניסיה. בנובמבר 2005 ביקר שר החוץ הרוסי סרגיי לברוב בתוניסיה במסגרת ביקור עבודה במגרב. כמו כן ביקר בתוניסיה נשיא לשכת המסחר של הפדרציה הרוסית יבגני פרימקוב (נובמבר 2006), יו"ר לשכת הביקורת הרוסית סרגיי סטפאשין (דצמבר 2006), ראש רוספורט (הסוכנות הפדרלית שקדמה למשרד הספורט של רוסיה) ויאצ'סלב פטיסוב (מאי 2008), סגנית נשיא הדומה הממלכית נדז'דה ואסילייבנה גרסימובה (מאי 2010), יו"ר מועצת המופתים של רוסיה, יו"ר המינהל הרוחני של המוסלמים ברוסיה האירופית רוויל גיינדטין  (אפריל 2010).
הבסיס להתפתחות סחר ושיתוף פעולה כלכלי בין שתי המדינות הוקם בהסכמים בין ממשלתיים שנחתמו ב-11 בנובמבר 1993 - בנושא שיתוף פעולה סחר, כלכלי, מדעי וטכני, שיתוף פעולה בתחום ההנדסה ההידראולית (המשך מתן סיוע כלכלי וטכני לתוניסיה ביעדי השקעה), הקמתה של הוועדה הבין-ממשלתית התוניסיאית-רוסית בנושא שיתוף פעולה מסחרי-כלכלי ומדעי-טכני, ושיתוף פעולה בהכשרת אנשי מקצוע ואנשי צוות טכני. שיתוף הפעולה הפורה ביותר היה בתחום ההשקיה וניהול המים בכלל, ובפרט, סיוע ברית המועצות ומאוחר יותר רוסיה בפיתוח ויישום התוכנית הכללית להעברת מי נגר אל מצפון לעיר תוניס ואל דרומה של המדינה.
יחסים כלכליים ושיתוף פעולה
האיגוד הכלכלי הזר "סלוחוזפרומאקספורט" הכין תיעוד של פרויקטים ועד שנת 2006 הוא הפעיל פיקוח על בניית מספר סכרים גדולים (ג'ומין, סג'נאן, גזה, סידי אל-ברק). בנוסף הוא בנה את קווי המים הראשון והשני של סג'נאן - ג'ומין - מג'דרה.
תחת משטרו של זין אל-עאבדין בן עלי אושרה תוכנית לבנייה בשנים 2020–2023 של תחנת כוח עם קיבולת של 900 מגה-ואט. תאגיד האנרגיה האטומית הרוסי רוסאטום הביע נכונות לנהל דיאלוג במטרה לקיים פרויקטים של שיתוף פעולה. באפריל 2010 קיימה משלחת של ה-SC בימי תוניס של טכנולוגיה גרעינית רוסית.
בשנת 2010 הסחר בין שתי המדינות עמד על 1.047 מיליארד דולר (בשנת 2009 - 752 מיליון בשנת 2008 - כ-1.7 מיליארד דולר). הייצוא העיקרי של רוסיה לתוניסיה הוא מוצרי נפט, מוצרים מכימיה אורגנית (גופרית, אמוניה), דגנים (עד 2010), מוצרי מתכת, עץ, עיסת נייר. תוניסיה סיפקה לרוסיה מוצרים חקלאיים, פירות ים, טקסטיל ובגדים. ב-16 בינואר 2016 הופחתו 25% דמי המכס עבור מוצרים תוניסאיים המיוצאים לרוסיה.
קהילות עסקיות של שתי המדינות הקימו את המועצה העסקית הרוסית-תוניסאית בשנת 2006, בראשות משותפת של איש עסקים רוסי ואיש עסקים ופוליטיקאי תוניסאי. בשנת 1998 היא חתמה על הסכם על העסקת צוות רפואי רוסי במתקני הבריאות בתוניסיה. באמצעות "זדרווקספורט" בתוניסיה, מועסקים 96 רופאים, 29 מהם רוסיים. שר הבריאות של תוניסיה חביב מבארכ ביקר במוסקבה בשנת 2003, וחתם על הסכם בינתחומי בנושא שיתוף פעולה בתחום הבריאות.
בשנת 1998 חתמה מוסקבה על הסכם בין ממשלתי בנושא שיתופי פעולה בתחום התיירות. לאחר האטה מסוימת במשבר הפיננסי והכלכלי העולמי בשנת 2010, מספר התיירים הרוסיים המבקרים בתוניסיה, על פי הנתונים התוניסאיים, מדובר היה בכ-185 אלף איש. (בשנת 2009 - 126 אלף איש). בשנים 2006, 2007 ו-2010 ביקר שר התיירות והתעסוקה בתוניסיה במוסקבה. בסתיו 2000 לאחר הפוגה של 10 שנים, הוקמה מחדש החברה לידידות התוניסאית-רוסית. בשנת 2003 הקימה את קבוצת הידידות הפרלמנטרית תוניסיה-רוסיה.
בנוסף להסכמים קודמים בנושא שיתוף פעולה בין מוסדות החינוך השפה ברוסיה ותוניסיה (IAAS, אוניברסיטה הבלשנות הממלכתית של מוסקבה והמכון הגבוה לשפות של תוניסיה), בשנת 2009 ערכו אוניברסיטת וורונז' הממלכתית ואוניברסיטת מונסתיר את הוועידה המדעית הבינלאומית השנייה. הם קיבלו הצעות מהאוניברסיטה הכלכלית הרוסית והאקדמיה הטכנולוגית הממלכתית בוורונז' לשותפות עם אוניברסיטאות בתוניסיה. יזמו שיתוף פעולה אזורי (הסכם על חילופי משלחות בין לשכת ניז'ני נובגורוד לקורסק וספקס).
באפריל 2008, צוינו בכמה ערים בתוניסיה בהצלחה רבה ימי התרבות של טטרסטן (המשלחת הרשמית בהנהגת סגנית ראש ממשלת טטרסטן ושרת התרבות זיליה ואלייבה ). במאי 2008 חתמו בין המדינות על התוכנית המנהלת לשיתוף פעולה תרבותי לשנים 2008–2010. בדצמבר, במהלך ביקורו של שר התרבות של הפדרציה הרוסית אלכסנדר אבדייב, חתם על תוכנית לשיתוף פעולה תרבותי לשנים 2011–2013 בין משרד התרבות של הפדרציה הרוסית לבין משרד התרבות והמורשת התרבותית של תוניסיה. נציגי צוותי היצירה הרוסיים במשך השנים היו מעורבים בפסטיבלים בינלאומיים בתוניסיה בז'אנרים שונים של אמנות (אופרה, תיאטרון, פולקלור). על ידי עבודה צמודה עם משרד התרבות והמורשת התרבותית של תוניסיה בעיר הבירה וסביב הארץ קיימו תערוכות, הופעות, הקרנות קולנוע רוסיות. במרץ 2010, בתוניס ובסוסה, הוקרן סרט רוסי בו השתתף המנכ"ל של אולפני מוספילם קארן שחנאזרוב. פיתוח שיתופי פעולה מדעיים בהדרגה. קשרי עבודה בין המכון ללימודי המזרח ואוניברסיטת קאזאן, מחד גיסא, לבין הארגון החינוכי, התרבותי והמדעי של הליגה הערבית (ALECSO) מאידך גיסא. 2,000 תוניסאים - בוגרי אוניברסיטאות סובייטיות ורוסיות - מאוחדים באגודה.
לארטס
לארטס (יוונית: Λαέρτης) היה מלך במיתולוגיה היוונית, בנו של ארקסיוס ושל קלקומדוזה. אשתו הייתה אנטיקלאה, וילדיו - אודיסאוס וקטימני. לארטס הוא גם שמו של אחד הארגונאוטים שהשתתף בצייד חזיר הבר הקלידוני. תוארו של לארטס היה "מלך הסֶפַלֶנִים", תואר שהוא ירש מאביו ומסבו. ממלכתו כללה את איתקה ומספר איים מסביבה.
אחרי שאודיסאוס וטלמאכוס הבריחו את המחזרים שאיימו על אשתו של אודיסאוס, פנלופה, חלק מקרובי המשפחה של המחזרים התעמתו איתם. אתנה החדירה מרץ בלארטס, והוא עזר לאודיסאוס וטלמאכוס על ידי הריגת אביו של אנטינואוס. בתרגומו של רוברט פיצג'רלד של האודיסאה, אודיסאוס פונה אל לארטס כאל המלך אלווס.
סוליטר עכביש
סוליטר עכביש הוא משחק מקבוצת משחקי הסוליטר, משחקי קלפים ליחיד. סוליטר עכביש הוא וריאציה פופולרית של סוליטר המשתמשת בשתי חפיסות קלפים. מטרת המשחק היא להסיר את כל הקלפים מהשולחן במספר המהלכים הקטן ביותר.
המשחק נקרא כך בשל העובדה שמאחר והוא משוחק עם שתי חפיסות קלפים, נוצרים 8 רצפים של סדרות, כמספר רגלי העכביש (בנוסף, בגרסת המחשב, בדרך כלל יש עכביש מאחורי כל קלף).
השולחן (סידור ראשוני)
סוליטר עכביש משחקים עם שתי חפיסות קלפים. בהתאם לרמת הקושי, החפיסות מורכבות מסדרה אחת, שתי סדרות או ארבע סדרות שונות.
הקלפים מסודרים בעשר עמודות. הקלף העליון בכל עמודה פונה כלפי מעלה; שאר הקלפים פונים כלפי מטה. יתר הקלפים נמצאים בערימה בפינה השמאלית התחתונה של השולחן.
אופן המשחק
כדי לנצח, על השחקן להסיר את כל הקלפים מהשולחן על ידי בניית עמודות המסודרות בסדר יורד, ממלך לאס. יש שלוש דרגות קושי: מתחיל (סדרה אחת), מתקדם (שתי סדרות) וקשה (ארבע סדרות). ברמות קושי בינונית ומתקדמת, על הקלפים גם להתאים מבחינת צבע ובדרגת קושי יותר גבוהה גם לפי סידרה.
לאחר השלמת הבנייה של עמודה המסודרת בסדר רציף בהצלחה, העמודה תוסר מן השולחן.
אם אזלו לשחקן המהלכים, עליו לחלק שורה חדשה של קלפים.
השחקן אינו מוגבל להזזת קלף אחת בלבד בו זמנית. אם רצף קלפים הוא מאותה סידרה והם מסודרים לפי סדר מספרי, באפשרותו להזיז אותם כאילו היו קלף אחד.
ישנו מקש הנותן טיפים בנוגע למהלכים. לחיצה על מקש העזרה תציג מהלך אפשרי על ידי הארה של הקלף המועבר ולאחר מכן הארה של המקום אליו יועבר הקלף. כאשר לא נשארו מהלכים אפשריים, יש באפשרות השחקן לבחור אם לסיים את המשחק או לבטל מהלכים קודמים ולנסות לשחק בדרך אחרת עד לניצחון.
ספיידר סוליטר מאפשר לבטל מהלכים ("רוורס") ללא הגבלה, ולחזור על המהלכים עד לנקודה בה בוצע המהלך החדש ביותר. בצורה זו, אסטרטגיה מרכזית היא לחשוף כמה שיותר קלפים, לבטל את המהלכים ולבחור דרך פעולה בה ייחשפו כמה שיותר קלפים מלפני ביטול המהלכים. הגרסה של המשחק הכלולה בחלונות ויסטה ובחלונות 7 אף מאפשרת לבטל מילוי של טור ולהחזיר את הקלפים הכלולים בו ללוח המשחק. בנוסף לכך, בגרסה זו, עודכן מראה לוח המשחק והקלפים, ונוספו אפקטי סאונד, וכמו כן, באפשרות המשתמש לבחור מראה לוח וקלפים שונה מתוך רשימה או לתת להם להיבחר לבד בצורה אקראית. מגרסת חלונות 7, המשחק אף "מודיע" כאשר בוצעו כל המהלכים האפשריים ואין דרך להמשיך ולנצח. במצב כזה, המשתמש צריך לבחור אם להפסיד במשחק או לנסות ולבטל מהלכים ולשחק בדרך אחרת.
ניקוד
בתחילת המשחק לרשות השחקן 500 נקודות. מסכום זה, מחסירים את מספר המהלכים שנדרש לסיום משחק. לאחר מכן מוסיפים לסכום זה את מספר הרצפים שהוסרו מן השולחן המוכפל פי 100.
הניקוד הגבוה ביותר אליו אפשרי להגיע בספיידר סוליטר הוא 1276. על מנת לעשות את זה, כל המלכים צריכים להופיע על הלוח הראשוני בתחילת המשחק והשחקן לא יכול לבטל מהלכים (חובה לשחק את המשחק ללא שינויים).
ידוע שישנו באג בחלונות 7 המאפשר לקבל 100 נקודות בונוס ובכך ניתן להעלות את הניקוד.
הערות שוליים
המידע לקוח מחוקי המשחק המצורפים למשחק סוליטר עכביש ב- Windows.
Паук (пасьянс)
הניצוץ (סרט)
עלילת הסרט
ג'ק טוראנס (ג'ק ניקולסון) הוא סופר שנשלח יחד עם אשתו ונדי (שלי דובאל) ובנו דני (דני לויד) לשמש כמשגיח במלון, בתקופת אי פעילותו בחורף, באזור נופש בקולורדו. הדרכים באזור המלון נחסמות בשלג בתקופת החורף, ותפקידו של המשגיח הוא לתחזק ולשמור על הבניין השומם. טוראנס מתכנן לנצל את התקופה השקטה והמבודדת ולסיים כתיבת מחזה פרי עטו. בעת ראיון העבודה מספר מנהל המלון לטורנס על אחד המשגיחים הקודמים, שאיבד את שפיותו, רצח את אשתו ואת שתי בנותיו והתאבד.
טבח המלון, דיק הלורן (סקטמן קרוצ'ס), המלווה את המשפחה בזמן סיור ההיכרות, מזהה את כוחו הטלפתי של דני, המכונה ה"ניצוץ". הלורן, שגם לו כוח טלפתי דומה, מספר לדני כי ה"ניצוץ" מאפשר לראות אירועים מסוימים שקרו בעבר. הוא מזהיר את דני מחדר 237, אך נמנע מלספר לו מדוע.
עם רדת השלגים מגיעים ג'ק ומשפחתו למלון, ולאחר זמן קצר מפתח ג'ק התנהגות מוזרה הנוטה לאלימות ביחסו כלפי אשתו. מזג האוויר החורפי גורם לניתוק מוחלט של המלון - הכבישים נחסמים וקווי הטלפון מפסיקים לעבוד. הקשר היחיד שנותר במלון הוא משדר רדיו. תמונות מחרידות מעברו של המלון הקשורות למעשי הטירוף של גריידי, המשגיח הקודם, מתגלות לעיניו של דני.
במהלך שיטוטיו של דני במלון על אופני הצעצוע שלו הוא מבקר במקרה בחדר 237, שדלתו הייתה פתוחה. הוא יוצא מהחדר כשבגדו קרוע וסימני חניקה על צווארו. ג'ק, שנשלח על ידי ונדי לבדוק את החדר, מוצא בו דמות הנראית כאישה צעירה ויפהפייה עומדת עירומה במקלחת. היא ניגשת אליו והם מתנשקים, אך למרבה הזוועה מגלה ג'ק כי האישה הצעירה היפהפייה הפכה בן רגע לאישה זקנה ולאחר מכן אף לגווייה נרקבת. מבועת, ג'ק נמלט מהחדר ובהמשך מספר לאשתו כי לא מצא בחדר דבר.
שגעונו של ג'ק מחריף והוא מתחיל לתקשר עם לויד, מוזג בבר של המלון, בחדר הנשפים הריק ולאחר מכן גם עם גריידי, קודמו בתפקיד שרצח את משפחתו והתאבד, המספר לו בצורה שתגרום לו לאיבוד שפיות בכוונה כי הוא, ג'ק, משמש כמשגיח המלון מאז ומתמיד. דני, שחש בסכנה מתקרבת, יוצר קשר טלפתי עם הלורן.
טירופו של ג'ק הולך ומתגבר. הוא הורס את מכשיר הרדיו ואת רכב השלג של המלון, ומנסה לרצוח את ונדי, אך זו מצליחה בתושיה רבה להערים עליו ולכלוא אותו במחסן המזון של המלון. הלורן משתמש ברכב-שלג כדי להגיע למלון הנצור. רוחו של גריידי מצליחה לבוא לשחרר את ג'ק מהחדר אספקה בו ננעל על ידי ונדי, וזה ממשיך במרדפו המטורף אחרי ונדי ודני, המלווה באירועים גרוטסקיים ומזוויעים. תוך כדי המרדף הוא נתקל בהלורן ורוצח אותו. בסופו של המרדף רודף ג'ק אחרי בנו בתוך מבוך צמחים מושלג בחצר המלון. דני מצליח להערים על אביו ג'ק, שאובד במבוך המושלג וקופא למוות. ונדי ודני מצליחים לברוח מהמלון באמצעות רכב השלג של הלורן.
ליגת האומות 2024/2025
ליגת האומות 2024/2025 היא העונה הרביעית של ליגת האומות, תחרות כדורגל לנבחרות לאומיות המאורגנת על ידי אופ"א.
נבחרות
כל 55 הנבחרות הלאומיות של אופ"א ו10 הנבחרות של דרום אמריקה ישתתפו בטורניר. הקבוצות שסיימו בתחתית הבית שלהן בליגות א' ו-ב', כמו גם המפסידות ממשחקי הירידה של ליגה ג', מעונת 2022/2023 ירדו ליגה אחת, בעוד מנצחות הבתים של ליגות ב', ג' וד' יעלו ליגה אחת. הנבחרות שסיימו במקום הראשון והשני בליגה א' ישחקו ברבע גמר ליגת האומות, רבעי הגמר יערכו בשיטת בית וחוץ ומחצאי הגמר ימשכו בפורמט הרגיל. המקומות השלישים בליגה א' והמקומות השניים בליגה ב' ישחקו פלייאוף של ירדה ועלייה, אותו דבר גם יקרה בין המקומות השלישים בליגה ב' והמקומות השניים בליגה ג'.
הנבחרות מדורגות לפי הדירוג הכללי של ליגת האומות 2022/23.
וילסאנדי
וילסאנדי (באסטונית: Vilsandi) הוא אי בים הבלטי, השייך לאסטוניה. האי, אשר ממוקם 12 ק"מ מערבית לאי סארמאה, הוא האי המערבי ביותר במדינה. מנהלית שייך האי לנפה הכפרית קיהלקונה שבמחוז סארה.
גאוגרפיה
שטחו של האי הוא כ-9 קמ"ר בלבד, אורכו עומד על 6.3 קילומטרים ורוחבו המרבי הוא 2.3 קילומטרים. האי צעיר יחסית מבחינה גאולוגית ונחשף לפני כ-2,000 שנה עם ירידת מפלס הים הבלטי. החופים המערבי והצפוני מאופיינים בצוקי דולומיט. האי ממוקם 12 קילומטרים מסארמאה. ניתן להגיע לאי במעבורת היוצאת מן העיירה פאפיסארה הנמצאת במערב סארמאה. כאשר מפלס הים נמוך, ניתן להגיע מסארמאה לאי גם ברכב שטח או במשאית.
היסטוריה
התיישבות הקבע באי החלה עם הגעתו של מלח הולנדי בשם יוהאן דול, כאשר ספינתו נטרפה בקרבת האי בשנת 1703. הוא ואשתו החליטו להישאר באי והועסקו בטיפול בשדות החציר של חוות לומנדה (Lümanda). מאוחר יותר הם הקימו את חוות טולי, שלימים הפכה לחווה הגדולה באי. בשנת 1752 שוחררה אשתו של דול ממעמד הצמיתות.
הקמת עמדה של משמר הגבול באי בסוף המאה ה-18 הביאה לגידול האוכלוסייה בו. בשנת 1809 הוקם על החוף המערבי מגדלור בגובה של 37 מטרים, באותה שנה היו באי ארבע חוות ותשעה צרפי דייגים. בשנת 1860 התגוררו באי 18 משפחות. בשנת 1906 מונה אָרטוּר טוֹם כמפעיל המגדלור. תושבי האי עסקו בדייג, צדו כלבי ים או היו יורדי ים. מיעוטם עסק בחקלאות האי הוכרז כשמורת ציפורים בשנת 1910, זו הייתה שמורת הטבע הראשונה בארצות הבלטיות. ב-1927 הוקם מוזיאון באי וב-1937 נפתח בית הארחה לתיירים. בשנת 1939 התגוררו באי כ-170 תושבים ב-32 חוות.
חוות טולי נבנתה לבסוף מחדש ויחד עמה שופצו מספר טחנות רוח ישנות.
אוכלוסייה
באי יש רק כפר אחד ואוכלוסייתו מונה כ-30 תושבים. (ירידה משמעותית מתחילת המאה ה-20) רק תושב אחד נחשב כתושב קבע - מפעיל המגדלור. האי הוא מקור משיכה בקיץ לתיירים רבים וכן לאמנים. באי מתגורר גם המחזאי, השחקן והמשורר המצליח יאן טטה (Jaan Tätte).
פארק לאומי וילסאנדי
הפארק הלאומי החל דרכו כשמורת הציפורים "ואיקה" בשנת 1910. בדצמבר 1993 הוכרז על הקמת הפארק הלאומי וילסאנדי". בשנת 1997 זכה הפארק כשמורת טבע בעלת חשיבות בינלאומית בהתאם לאמנת רמסר לשימור ולפיתוח בר-קיימא של בתי גידול לחים. כיום משתרע הפארק על שטח של 180 קמ"ר, מתוכם 105 קמ"ר של ים. רוב הפארק מתרכז דווקא בכ-160 איים ואיונים הסובבים את וילסאנדי, שכן שטחם הכולל גדול מהאי (ששטחו מהווה רק 40% משטח הפארק).