cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אי פוקלנד המערבי
אי פוקלנד המערבי (באנגלית: West Falkland, בספרדית: Gran Malvina) הוא האי השני בגודלו באיי פוקלנד הנמצאים בדרומו של האוקיינוס האטלנטי. שטחו הוא 4,531 קמ"ר בקירוב (5,143 קמ"ר כולל האיים הקטנים והזעירים הנמצאים סביבו). זהו אי הררי המופרד מאי פוקלנד המזרחי בתעלת פוקלנד.
היסטוריה
למרות שהעגינה המתועדת הראשונה של ספינה באיי פוקלנד הייתה באי המערבי הוא יושב בשלב מאוחר מאוד. נוכחותם של השועלים המאלווינים רומזת על התיישבות של ילידים מיבשת אמריקה אך לא נמצאו עדויות נוספות לנוכחותם. מגלי ארצות בשנים המוקדמות גילו סירות קאנו לחופי האי אך לא ידעו לומר בוודאות אם היו אלה מהגרים או רק סירות שנסחפו לאזור מפטגוניה הקרובה.
עד שנת 1867 לא היה ידוע על מתיישבים הגרים באי פוקלנד המערבי. ממשלת בריטניה החליטה באותה שנה להציע קרקעות בשכירות בתנאים משתלמים במיוחד וכל השטחים שהוצעו אוכלסו עד שנת 1868.
הפעילות הצבאית באי פוקלנד המערבי במלחמת פוקלנד הייתה קטנה מזו שבאי המזרחי בגלל ההתמקדות בעיר הגדולה סטנלי. פוקס ביי, פורט הווארד והאי פבּל היו תחת כיבוש ארגנטינאי אחרי הפלישה וספגו כמה הפצצות מהים והאוויר של ספינות בריטיות. מטוסים ארגנטינאים רבים הופלו מעל שאג קוב שבאי אחרי קרבות אוויר בהם ניצחו הבריטים. מבצע "קַנְבֵּלוֹ" נערך באי והפלישה לאי פבל הפכה לפרק בהיסטוריה של הכוחות המיוחדים של הצבא הבריטי.
אחרי המלחמה הוצבו כוחות בשני קצוות האי. על הר אליס הנמצא ליד פורט אלבמרל שבדרום האי הוקם בסיס אחד, והבסיס השני הוקם על הר ביירון שבצפון.
מבנה פנים
באי מתגוררים פחות מ-200 תושבים המפוזרים בהתיישבויות קטנות על קו החוף. ההתיישבות הגדולה ביותר, פורט הווארד בחוף המזרחי ויש בה שדה תעופה. התיישבויות הנמצאות באי הן: אלבמארל, צ'רטרס, דונוס הד, פוקס ביי, פוקס ביי מערב, היל קוב, פורט סטפנס ורוי קוב. רובן מחוברות בכביש ושדות המראה ונחיתה נוספים נמצאים בחלק מההתיישבויות. האוכלוסייה מנתה 265 תושבים בשנת 1986 אך ירדה משמעותית ומנתה בשנת 2012 125 תושבים בלבד. אחד הגורמים האפשריים לירידה זו היא פיתוח האי המזרחי בכלל, ובירת האיים הנמצאת עליו, סטנלי, בפרט, ב-25 השנים האחרונות. ההתיישבויות באי נחשבות חלק מאזור הספר שמחוץ לעיר סטנלי המכונה "מחנה" (באנגלית:"Camp").
באזור הצוקים בדרום האי יש בקתה יחידה המכונה "בקתתו של דוד טום" על ידי תושבי האי.
בשנת 2007 החליטה הממשלה על הפעלת מעבורת בין שני האיים. המעבורת שהחלה את פעילותה בסוף שנת 2007 שטה מפורט הווארד לניו הייבן וחזרה.
גאוגרפיה
אי פוקלנד המערבי הררי יותר משכנו המזרחי. רצועת ההרים הגדולה ביותר, הרי הורנבי, מתחילה בצפון ונגמרת בדרום ומקבילה למצר פוקלנד. הר אדם, הגבוה ביותר באי מתנשא לגובה של 700 מטרים. הנקודה הדרומית ביותר באי היא כף מרדית'. הנקודה הקיצונית בדרום מערב נקראת קאלם הד (מילולית: "ראש רגוע" באנגלית). בדרום האי יש צוקים רבים. במערב האי שני מפרצים גדולים - מפרץ המלך ג'ורג' ומפרץ המלכה שארלוט, וכן יש חופים חוליים עם מים נקיים וצלולים, דיונות של חול ועשב גבוה.
באיי פוקלנד יש מגוון של סלעים שונים במקומות שונים. הקוורציטים בסטנלי ופורט סטפנס שבאי המזרחי עמידים יותר מהסלעים הנמצאים בפוקס ביי. הרי הורנבי שליד תעלת פוקלנד עברו שינויים שנבעו מפעילות של כוחות טקטוניים של עלייה וקיפול.
בעלי חיים
באי יש כבשים, פינגווינים, ואוכלוסייה גדולה של עופות ממשפחת הקורמורניים. עופות מים נוהגים להגיע לצוקים שבדרום האי. מקום משכנם של פילי הים באי הוא החופים המערביים.
במאה ה-19 שכנו באי גם עדרי סוסים ובקר, ארנבות, סוג מסוים של ארנבונים וחזירי בר, אך כמובן כולם הובאו לאי על ידי בני האדם. מספריהם ירדו משמעותית אחרי שבעל החיים העיקרי הרווחי לתושבים, הכבש, תפס את מקומם. השועל המאלוויני, יליד האי, נכחד מהאי בשנת 1876 בקירוב אחרי שמינו איים על עדרי הכבשים וניצוד על ידי האוכלוסייה המקומית.
כלכלה
ענף התעשייה המוביל באי הוא רעיית כבשים. דיג הוא ענף פופולרי גם כן, בעיקר בנהרות ווארה (אחד מכינוייו של השועל המאלוויני) וצ'רטרס.
כביש 7110
כביש 7110 הוא כביש אורך מקומי שמקשר את כביש 2 לוועד המקומי עתלית ולקיבוץ נווה ים.
הכניסה לכביש היא ממחלף עתלית.
הכביש עובר לכל אורכו ברחוב דרך הים, שמהווה את הרחוב הראשי של עתלית, ובהמשך, את כביש הגישה לנווה ים.
אליפות צרפת הפתוחה 2008
אליפות צרפת הפתוחה 2008 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-25 במאי והסתיימו ב-8 ביוני. זו הייתה האליפות ה-107 מאז ייסודה.
לחץ חברתי
לחץ חברתי הוא השפעה על אדם מצד הסביבה החברתית שלו, היוצרת קונפליקט בין שאיפתו לנהוג על פי רצונו ועקרונותיו לבין הצורך בהשתייכות והדחף להתאים את עצמו לחברה שסביבו. כתוצאה מכך, האדם עשוי "להיכנע" ולבצע פעולות מסוימות, על אף שאינן תואמות את הרגליו, העדפותיו או מצפונו.
השלכות
לחץ חברתי נועד ליצור שינוי בהתנהגות האדם שכלפיו הוא מופעל. ללחץ חברתי יכולות להיות השלכות שליליות או חיוביות בהתאם למטרות והערכים שלמענם נוצר השינוי.
דוגמה להשפעה חיובית היא מצב בו אדם שואף להצטיין בלימודיו עקב לחץ הסובבים אותו להצלחה אקדמית ורכישת השכלה.
עם זאת, על פי רוב נעשה שימוש במונח לחץ חברתי בהקשרים שליליים. לדוגמה, רבים רואים בלחץ חברתי אחת הסיבות המרכזיות לעישון; לפי גישה זו, אדם "נגרר" לעישון עקב רצון להשתלב בחברה בה זו הנורמה, אף על פי שבתנאים אחרים לא היה מעשן. לחץ חברתי יכול להיווצר לא רק במפגשים פיזיים, אלא גם במרחבי האינטרנט והרשתות החברתיות. בעזרת מחקר מטא-אנליזה שסקר ובדק את התנהגותם ויחסם של מתבגרים כלפי עישון, עולה כי עמיתים מסוגלים להשפיע על הבחירות האישיות של הפרט.
השלכות קבוצתיות
לחץ חברתי יכול להיות מופעל גם במסגרת קבוצתית.
במסגרת קבוצת תמיכה נעשה פעמים רבות שימוש בלחץ חברתי כדי להשפיע על אנשים לנהוג בדרך חיובית, לדוגמה: להפעיל קבוצות שמטרתן להפסיק לעשן או להיגמל ממשקאות חריפים. הנחת היסוד בבסיס ארגון קבוצות כאלו היא כי קל יותר להשפיע על אדם הנמצא בתוך קבוצה, מאשר לפנות אליו ביחידות, כפי שנמצא במחקרים חברתיים רבים. אנשים מצטרפים לקבוצות כאלו מרצונם החופשי. קבוצת התמיכה יכולה להוות גם מקום בעל השפעה חברתית שמספק סביבה בטוחה ותומכת, המאפשרת לאנשים המשתתפים בה לחוות תחושה אוניברסלית, שהם אינם לבד בהתמודדות מול קשיים ובעיות.
במסגרת קבוצתית, לחצים קבוצתיים יכולים ליצור אצל החברים אי נוחות ולצמצם את היצירתיות והמחשבות שלהם. בעקבות הלחץ החברתי הקבוצתי שמופעל, הפרט עלול לנהוג בדפוסים שאינם אופייניים לו. לדוגמה, ילד יכול לפגוע בילד אחר ולדחות אותו רק על מנת להתקבל לקבוצה חברתית שהוא חפץ להשתייך אליה, בשל השפעה חברתית.
גם לחברה או קהילה שאדם נולד אליהן יש השפעה מכרעת בנוגע ללחץ חברתי ולבחירת ההתנהגויות והמעשים של האינדיבידואל. לרוב, בגין מנהגים, נורמות וערכים דומיננטיים המושתתים בחברה, ישנה נטייה ליצור לחץ חברתי, בכדי לגרום לאדם לבצע בחירות שנובעות מתוך הרקע והתפיסה החברתית שאליהן נולד ושמקיפות אותו בכל רגע נתון. למשל, במוסד הנישואים עולה השאלה האם אנשים מתחתנים בשל ההרגל והנורמה החברתית שקיימת או מתוך רצון ואהבה.
פרפקציוניזם ולחץ קבוצתי
בשנת 2017 פורסם מאמר שדן בהתפתחות תופעת הפרפקציוניזם המושפעת בעקבות לחץ חברתי. מחקר האורך נערך לאורך 27 שנים ובחן האם בשל שינויים תרבותיים וחברתיים שהתפתחו עם הזמן, ישנה גם עלייה בפרפקציוניזם. ניתן לראות כי בין השנים 1989–2016 דיווחים על פרפקציוניזם עלו ב-32%. ממצא זה נחשב כפורץ דרך בהבנה כי הדורות הצעירים חווים דרישות גבוהות יותר מהחברה, מאשר הדורות המבוגרים יותר. אחת הסיבות שהחוקרים סוברים שהפרפקציוניזם נמצא בעלייה כה חדה היא כי הלחץ החברתי הלך וגבר עם השנים. קיים לחץ להיות מוצלחים יותר, בין אם זה בדרישות הנשמעות מהסביבה הקרובה הכוללת משפחה וחברים, ובין אם זה מהאישים הפופולריים המוצגים היום ברשתות החברתיות.
אליפות צרפת הפתוחה 2008
הפרסים
סך הפרסים היה 9,711 אלף $.
תחרות הגברים
מנצח תחרות 2007 רפאל נדאל נפגש במשחק הגמר עם רוג'ר פדרר  וניצח ב-4 מערכות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות בשנים 2007-2005 ז'וסטין הנין סיימה את הקריירה הספורטיבית שלה. במשחק הגמר אנה איבנוביץ' נפגשה עם דינארה סאפינה  וניצחה אותה בשתי מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מנצחי תחרות 2007 מארק נוולס ודניאל נסטור  השתתפו בתחרות אך עם פרטנרים אחרים. במשחק הגמר הזוג הלא מדורג פבלו קואבה ולואיס אורנה  נפגשו עם דניאל נסטור  וננד זימוניץ'  וניצחו ב-2 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות החזקות שזכו בדירוג:
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן הזוגות שזכו בדירוג:
מנצחי תחרות 2007 נטלי דשי ואנדי רם  הודחו בסיבוב הראשון. במשחק הגמר ויקטוריה אזרנקה ובוב בריאן  נפגשו עם קטרינה סרבוטניק  וננד זימוניץ'  וניצחו בשתי מערכות.
ישראל ברולאן גארוס
דודי סלע השתתף בתחרות הגברים והודח בסיבוב הראשון לאחר הפסד ב-5 מערכות.
שחר פאר השתתפה בתחרות הנשים וזכתה במקום מס' 17 בדירוג. בסיבוב הראשון היא נפגשה עם סמנתה סטוסור מאוסטרליה והפסידה ב-3 מערכות.
אנדי רם ויוני ארליך דורגו במקום ה-3 בתחרות זוגות גברים. הם ניצחו בסיבוב הראשון והשני, אך הודחו בסיבוב השלישי.
הראל לוי ודודי סלע היו הזוג הישראלי הנוסף שהשתתף בתחרות זוגות גברים. הם הודחו בסיבוב הראשון.
שחר פאר השתתפה גם בתחרות זוגות נשים לצד ויקטוריה אזרנקה מבלארוס והן דורגו במקום ה-6. הן ניצחו בסיבוב הראשון והשני בשתי מערכות. בסיבוב השלישי הן נפגשו עם הזוג שהיה מדורג במקום מס' 11 בתחרות וניצחו ב-3 מערכות. ברבע הגמר הם הודחו לאחר הפסד בשתי מערכות.
אנדי רם שיחק בתחרות זוגות מעורבים לצד נטלי דשי מצרפת כמו בשנת 2007, כאשר הם ניצחו בתחרות. השנה הם הודחו בסיבוב הראשון.
יוני ארליך שיחק לצד ג'וואנג ג'יאז'ונג מטאיוואן והזוג דורג במקום מס' 4. הם הודחו בסיבוב הראשון לאחר הפסד בשתי מערכות.
בניחוח חדש
בניחוח חדש הוא ספרו השני של הרב זאב שרון שיצא בהוצאת ספריית בית אל. הספר מספר על בחור חרדי שמתגייס לצה"ל.
עלילה
הסיפור נפתח במלחמת ששת הימים. אברהם, גיבור הסיפור, הוא ילד קטן היוצא עם סבתו לרחוב לחלק לצנחנים עוגיות. הוא נתקל בחייל המילואים החילוני גיורא, האומר לו שהוא דומה לבתו הקטנה, שאליה הוא מתגעגע. גיורא מבקש מאברהם לשלוח למשפחתו מכתב שלא הספיק לשלוח ואברהם מסכים.
לאחר מספר שנים אברהם מחליט, בניגוד לדרך החרדית שעליה התחנך, להתגייס לצה"ל ולהתנדב לחטיבת הצנחנים. אביו מנתק עמו את הקשר. כדי להתקבל לצנחנים אברהם משקיע מאמצים רבים, אך אף מפקד לא רצה לקבל אותו למחלקה שלו, מלבד גדי, מפקד מחלקה. אברהם משובץ בגדוד 202 ועובר הכשרה כלוחם. מפקדו גדי תומך בו מאוד. בצבא נתקל אברהם בקשיים. הוא אינו מקובל בקרב חבריו עקב אורח חייו החרדי. הוא נוהג לצטט פסוקים וללמוד גמרא בזמנו הפנוי. במהלך פעילות מבצעית בגבול הצפון, נתקל מארב בפיקוד סמל המחלקה במחבלים ואברהם מצטיין בקרב. חברו הטוב ביותר של אברהם, כפיר, מזמין אותו לקיבוץ בשבתות שבהן הנסיעה הארוכה לירושלים עלולה לגרום לו לחלל את השבת. כפיר מכיר לאברהם את בת דודתו לילך. הם מתקרבים זה לזה ואברהם מציגה בפני משפחתו. בהמשך מגלה אברהם שאביה של לילך הוא לא אחר מאשר הצנחן גיורא שביקש ממנו בילדותו לשלוח את המכתב, ונהרג לאחר מכן במלחמה.
הקשר בין לילך ואברהם מתהדק. מהרמזים בספר ניתן שהם מקיימים יחסי אישות. אברהם מתקשה להשלים עם החטא והוא מחליט, בכאב גדול, לנתק את הקשר. לילך נפגעת מאוד. לאחר זמן מה פורצת מלחמת לבנון הראשונה, במהלכה נהרג גדי בקרב עם מחבלים ואברהם נפצע. לאחר שהשתחרר מבית החולים הוא מבקש את סליחתה של לילך.
הספר נגמר בסוף פתוח.
קרקס הרוקנרול של הרולינג סטונז
קרקס הרוקנרול של הרולינג סטונז (אנגלית: The Rolling Stones Rock and Roll Circus) הוא סרט שיצא לאקרנים ב-1996 והוקלט באירוע שאורגן ב-11 בדצמבר 1968 על ידי להקת הרולינג סטונז. האירוע כלל שני קונצרטים על במת קרקס, בהשתתפות אמנים רבים, ביניהם אריק קלפטון, המי, ג'ון לנון, טאג' מאהל, מריאן פיית'פול וג'ת'רו טאל. ג'ון לנון ויוקו אונו הופיעו גם כחלק מסופרגרופ שנקראה The Dirty Mac, ביחד עם קלפטון, מיץ' מיצ'ל וקית' ריצ'רדס.
הפקה
את הרעיון להפקה הגה לראשונה מיק ג'אגר כדרך להתרחב מעבר להופעות ולהקלטות השגרתיות. ג'אגר פנה אל מייקל לינדזי-הוג, שביים שני קדימונים לשירים של הרולינג סטונז, על מנת שיפיק תוכנית טלוויזיה באורך מלא עבור הלהקה. ההופעות נערכו בפני קהל שהוזמן מראש והחלו ב-11 בדצמבר 1968, בשעה שתיים בצהריים, אך בשל עיכובים במעבר בין ההופעות השונות והמצלמות שנשברו פעם אחר פעם, ההופעה האחרונה הסתיימה רק בשעה חמש בבוקר ביום שלמחרת. הקהל וחברי הסטונז היו מותשים בצורה ניכרת, ורק כוח הרצון של ג'אגר הצליח למנוע מהם לעזוב לפני הסוף.
מיק ג'אגר לא היה מרוצה מתוצאותיה של ההופעה. במיוחד, ההופעה העוצמתית של המי העניקה תחושה כאילו המי גנבו את ההצגה. הוצאת הווידאו עוכבה ויצאה לבסוף רק בשנת 1996. כלולים בו ההקלטות וכן הקדמות לפני כל הופעה, בין היתר התלוצצות בין לנון לג'אגר, בה הם מבטאים חברות והערכה הדדיות.
DVD מחודש יצא בשנת 2004, בו נעשתה התאמה לטכנולוגיות קול מתקדמות וכן קטעים שהושמטו מהגרסה המקורית, ביניהם ראיון עם פיט טאונסנד ושלושה קטעי פרשנות.
הייתה זו הופעתו האחרונה בפומבי של בריאן ג'ונס עם הרולינג סטונז. על אף הסימנים לתשישותו במהלך ההופעה (הוא בולע את המילים שלו בהקדמה), עבודת הגיטרה שלו בשיר You Can't Always Get What You Want, כמו גם גיטרת הסלייד שלו בשיר No Expectations, הייתה קליטה ומשכנעת. למרות זאת, חלקו בהקלטות כמעט ולא נשמע. לדוגמה, בשיר You Can't Always Get What You Want, הוא נראה פורט על הגיטרה, אבל כמעט ולא נשמעת; הגיטרה שלו נשמעת אך בקושי במשך בהקדמה. כמו כן, הופעה זו היא היחידה של הגיטריסט טוני איומי מבלאק סבאת' כחבר בג'ת'רו טאל; הוא היה חבר בה רק למשך מספר שבועות.
אליעזר ליפמן קאהן
רבי אליעזר ליפמן הכהן קאהן (תר"ג 1842 - תרצ"ז 1936) היה רבה של הקהילה היהודית האורתודוקסית הנפרדת בוויסבאדן ומייסדה.
תולדות חייו
קאהן נולד בג' בתשרי (צום גדליה) שנת תר"ג (ספטמבר 1842) לרבי יצחק הכהן בזולצבורג שבמחוז באדן, ממשפחת הרב יצחק הכהן רבה של זולצבורג. הוא למד תחילה בישיבת רבי יוסף אלטמן בקרלסרוהה ובהמשך עבר לישיבת וירצבורג בראשותו של רבי יצחק דב במברגר. הוא היה גם תלמידם של רבי מנחם מנדל קרגוי בעל "גידולי טהרה" ורבי בנימין וולף המבורגר, ושל רבי עזריאל הילדסהיימר בברלין.
קאהן נישא לבת דודו שרה (לבית דוקאס). בגיל 27 הגיע לכהן כרב בוויסבאדן ולייסד קהילה אורתודוקסית במקום, שהייתה הקהילה הראשונה שנוסדה בדרך הרב שמשון רפאל הירש בגרמניה. עם בואו הקים בית כנסת ובית ספר ושאר דברים הנצרכים לקהילה היהודית במקום.
בשנת תר"ס (בערך) כתב את הקונטרס "תולדות קהלת עדת ישורון בויסאבדן". חידושי תורה שחידש יצאו לאור בשנת תשל"ז על ידי בצלאל יוסף קאהן.עוד מכתביו נמצאים במוזיאון של קרן "פולו לזרוס".
נפטר בוויסבאדן בי"ב בחשון תרצ"ז (28 באוקטובר 1936) ונקבר שם.
חתנו הוא הרב פינחס במברגר, רב בהמבורג.
קובי חיון
קובי חיון (נולד ב- 1950) הוא טייס קרב בחיל האוויר הישראלי. לאחר שחרורו מצה"ל בדרגת אל"ם השתלב בעסקים בין היתר כמנכ"ל ברגר קינג ובזק בינלאומי.
ביוגרפיה
חיון נולד בתל אביב, התגייס לצה"ל בשנת 1968 והתנדב לקורס טיס. בשנת 1971 מהלך קורס הטיס הטיס מטוס אוראגן והיה מעורב בתאונת טיסה שבה התנגש עם מטוס אחר ונאלץ לנטוש את מטוסו. לאחר הקורס שימש כמדריך טיסה והוצב בהצבת חירום כטייס F-4 פנטום בטייסת 201. ב-7 באוקטובר 1973, יומה השני של מלחמת יום הכיפורים השתתף במבצע דוגמן 5 שבמהלכו נפגע מטוסו באש נ"מ. חיון הצליח להטיס את מטוסו הפגוע חזרה לשטח ישראל ונאלץ לנטוש אותו, לאחר ששני מנועיו כבו, באזור צפת. בבוקר ה-11 באוקטובר 1973, יומה השישי של המלחמה השתתף במשימת הפצצה של מרכז קשר בבנהא שבעומק הדלתא המצרית כחלק מרביעייה שאותה הוביל איתן בן-אליהו. לאחר ההפצצה הזניק חיל האוויר המצרי 12 מטוסי ירוט מדגם מיג 21 שארבו למבנה הפנטומים בדרכם חזרה מההפצצה ובקרב האוויר שהתפתח נפגע מטוסו של חיון ובער. חיון והנווט נטשו את המטוס זמן קצר לפני שהתרסק אל תוך כפר מצרי. לאחר צניחתו בחצר אחד מבתי הכפר ביצעו בו בני הכפר לינץ' ופצעו אותו קשה בעזרת כלים חקלאיים. לאחר מכן הועבר לכלא עבסיה בקהיר שבו עבר חקירות בעינויים. חיון הוחזר מהשבי לאחר כשבעה שבועות במצב גופני ירוד כשהוא מרותק לכסא גלגלים. בישראל אושפז ולאחר מכן עבר שיקום. לאחר 20 חודשים מאז חזרתו מהשבי חזר לטוס כמדריך. לאחר כארבע שנים מחזרתו מהשבי חזר לטיסה מבצעית בטייסת. בשנת 1991 השתחרר חיון מצבא קבע בדרגת אל"ם לאחר שכיהן כראש מחלקת ביקורת יחידות צה"ל.
חיון מתגורר בתל אביב נשוי לדפנה ולהם שלושה ילדים.
מיכאל כורש
מיכאל כורש (נולד ב-9 בדצמבר 1950 ברומניה) הוא שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה
כורש, בן יחיד, נולד ברומניה ועלה לישראל בגיל שמונה. כשהיה בן 17 נפטר אביו. את לימודי התיכון למד בתיכון מאוחד רחובות (תמ"ר). בעל תואר ראשון במתמטיקה וכלכלה מהאוניברסיטה העברית. ב-1978 סיים לימודי משחק בבית צבי לצד עירית דגן. למד אצל רות דייכס שני קורסים במשחק מול מצלמה. חתן פרס קלצ'קין לשנת 1997. ב-2016 זכה בפרס על שם שמוליק סגל לשחקן משנה בתיאטרון הבימה. מנימוקי ועדת הפרס:
חיים פרטיים
נשוי בשנית לחיה ואב לשלושה. בנו, יואב, הוא שחקן.
בתיאטרון הבימה
ב-1987 גילם סייס, קבצן ותגרן לצד אברהם רונאי במחזה מאת ברטולט ברכט שביים עמרי ניצן "מעגל הגיר הקווקזי", וגילם את אלן במחזה מאת מולייר "בית ספר לנשים" לצד ששון גבאי.
ב-1988 גילם את גילי במחזה מאת דויד גרוסמן "גן ריקי" בבימויו של מיקי גורביץ', וגילם את הנגר לין טו במחזה "הנפש הטובה מסצ'ואן" בהפקה משותפת לבימה ולתיאטרון עירוני באר שבע.
ב-1991 גילם את סלומון במחזה "סולו" מאת יהושע סובול, הפקה משותפת של הבימה ומת"ן - המרכז לתיאטרון ניסויי.
ב-1992 גילם את מדבדייב במחזה "בשפל" מאת מקסים גורקי ובבימויה של אופירה הניג, וגילם את ד"ר באו במחזה שביים אורי פסטר "חתולה על גג פח לוהט".
ב-1993 גילם איש נרדף, נשאר על החוף, ומקנא בחיים במחזה "הילד חולם" שכתב וביים חנוך לוין; וגילם משרת במחזה "היפוליטוס" מאת אוריפידס.
ב-1994 גילם כומר בהפקה משותפת של תיאטרון הבימה ותיאטרון הקאמרי "ביקור הגברת הזקנה" מאת פרידריך דירנמאט בבימוי עמרי ניצן, וגילם את ונטיצ'לי במחזה "אמדאוס" מאת פיטר שאפר.
ב-1995 גילם בעל בית מרזח, משוגע וסמל במחזה שביים אילן רונן "החייל האמיץ שוויק" מאת ירוסלב האשק; וגילם את מר לייבור במחזה שביים גדי ענבר "הבחורים בדלת ממול".
ב-1996 גילם את מונפלדי במחזה "סיראנו" מאת אדמון רוסטן. באותה שנה גילם את קורט לצד שמעון לב-ארי ורבקה גור במחזה שביים שמעון לב-ארי "מחול המוות" מאת אוגוסט סטרינדברג, ורופא במחזה "כריתת ראש" מאת חנוך לוין.
ב-1997 גילם סופר לרחבעם במחזה הראשון שכתב נסים אלוני "אכזר מכל המלך". באותה שנה גילם את ביאליק במחזה "על החיים ועל המוות" שכתב וביים אלדד זיו.
ב-1998 השתף בהצגה "רצח פוליטי" לצד דרור קרן, אורי בנאי ותחיה דנון; וגילם את האיש המחכה במחזה שביים וכתב חנוך לוין "ההולכים בחושך".
ב-1999 גילם את פאבל פבלוביץ לצד חיים חובה במחזה שביים שלמה בר-שביט "הבעל הנצחי" מאת דוסטויבסקי, וגילם את עו"ד לזרוביץ לצד ליא קניג במחזה שכתב וביים הלל מיטלפונקט "מדריך למטייל בוורשה".
ב-2001 גילם את מר דיסל במחזה יומנה של אנה פרנק בבימויו של רוני פינקוביץ'.
ב-2002 גילם שוטר ורופא בהצגה מאת "אוהבים את אופל" לצד איילת זורר וליא קניג.
ב-2003 גילם את צ'רלי במחזה "מותו של סוכן" מאת ארתור מילר.
ב-2005 גילם את סבא מוטי בהצגת הילדים "דיג דיג דוג" וגילם את המלך במבלון בהצגת הילדים "במבוני אין כמוני" בהפקת מילשטיין הפקות שביים ישראל גוריון.
ב-2006 גילם את החייט עקיבא חיות במחזה "נמר חברבורות" מאת יעקב שבתאי שביים חנן שניר.
ב-2007 גילם תובע לצד מוני מושונוב במחזה "רומניטקה" שביים מוני מושונוב.
ב-2008 גילם את האפוטרופוס בני במחזה "משוגעת", והשתתף במחזה "טיקוצ'ין/בת-ים", הפקה משותפת לתיאטרון הבימה ותיאטרון "בן זמננו" מפולין.
ב-2010 גילם את הרופא פרופ' סורבייה לצד יעקב כהן ורמי הויברגר במחזה שביים משה קפטן "ארוחה עם אידיוט".
ב-2011 שיחק שוב במחזה "ביקור הגברת הזקנה" בתיאטרון הבימה, אך הפעם גילם את קובי העיוור והופבאואר (מאנשי העיר) בבימוי אילן רונן.
ב-2013 גילם את נחומצ'ה, אביה של שיינדל'ה (הילה פלדמן) בהצגה "מירל'ה אפרת" מאת יעקב גורדין שביים חנן שניר.
ב-2015 שיחק בהצגה אדיפוס: תיאור מקרה מאת סופוקלס שביים חנן שניר, וגילם את פריץ ליטן בהצגה "נעצר בחצות" מאת מארק הייהרסט שביים משה קפטן.
ב-2016 החל לגלם את תפקידי השופט פרום והר מילק בהצגה "לבד בברלין" על פי הנס פאלאדה בבימויו של אילן רונן.
ב-2017 גילם את הרמן במחזה "ספינינג" שנכתב בהשראת "הקומה הראשונה" מתוך הספר "שלוש קומות" מאת אשכול נבו בתיאטרון הבימה.
בתיאטרון הספרייה
ב-2014 גילם את ווסרמן בהצגה "עיין ערך אהבה", שעיבד וביים להב טימור ע"פ דויד גרוסמן.
קריירה בקולנוע ובטלוויזיה
ב-1979 גילם את הרשקוביץ בסרטו של אבי נשר "דיזנגוף 99".
ב-1981 השתתף בסרטו של אבי נשר "הפחדנים" המספר את סיפורו של פקיד דואר מאוהב.
ב-1986 השתתף בסדרת הטלוויזיה "הופה היי"; גילם את אחד השכנים בבניין בסרט שכתב אסי דיין וביים אבי כהן "הקרב על הוועד" וגילם קצין קישור לאו"ם בסרטו של רפי בוקאי "אוונטי פופולו".
בין השנים 1989–1994 גילם את רוזנפלד בקומדיית המצבים שיצר יוסף בראל "שכנים".
ב-1990 השתתף בתוכנית טלוויזיה ששודרה בטלוויזיה החינוכית בערוץ הראשון "קריאת כיוון" שהנחה רוני פינקוביץ' ועסקה בספרות; והשתתף לצד עפרון אטקין בסרט הטלוויזיה "נייר עיתון - חשוד ברצח" שכתבה רונית ויס ברקוביץ. ב-1996 גילם את אדון תומך בסרטו של אלי קנר "מי האבא?" לצד דובי גל, ניצה שאול ואורי בנאי.
ב-2000 שיחק בסרט "אודות המוניטין".
ב-2002 גילם את אבא של שלומי (תומר גלרון) בסדרת הטלוויזיה "החבר'ה הטובים".
ב-2003 גילם את הגבאי מוטק'ה פרשטנדיג בטלנובלה החסידית הראשונה "החצר" לצד עמוס לביא, וגילם את מושיק בסדרת הטלוויזיה "חלומות מתוקים" ששודרה בערוץ 1 ומספרת על שתי משפחות קשות יום, מרוקאית ורוסית, החולקות דירה.
ב-2004 גילם את הפסיכיאטר בסדרת הטלוויזיה "שלווה" שביים חיים בוזגלו ושודרה בערוץ 2, וגילם רופא עיוור בסדרת הטלוויזיה "אשליות" שכתב וביים חיים בוזגלו.
קורי מונטית'
ביוגרפיה
קורי מונטית' נולד בקלגרי שבאלברטה וגדל בוויקטוריה, קולומביה הבריטית. בנם הצעיר של אן מקגרגור, מעצבת פנים, וג'ו מונטית', איש צבא ששירת בצבא הקנדי. אחיו הצעיר של שון מונטית'. הוריו התגרשו כשהיה בן 7, והוא התגורר עם אמו.
מיכאל כורש
קריירה בקולנוע ובטלוויזיה
ב-2005 גילם את מילו בסרטו של חיים בוזגלו "ג'נאם ג'נאם", וגילם את צובל בסדרת הטלוויזיה שביים חיים בוזגלו "כתב פלילי".
קורי מונטית'
ביוגרפיה
בגיל 13 החל לצרוך סמים ואלכוהול, ולאחר שעבר בין 16 בתי ספר שונים, הוא נשר מהלימודים התיכוניים בגיל 16. בגיל 19 טופל במוסד גמילה. לאחר מכן החל לעבוד ברשת הסופרמרקטים הקמעונאית וולמארט, כרוחץ מכוניות, כנהג מונית וכנהג אוטובוס.
מיכאל כורש
קריירה בקולנוע ובטלוויזיה
ב-2008 שיחק לצד יבגניה דודינה בסרטו של פיני טבגר "פנחס". הסרט הוא סרט קצר שביים טבגר כפרויקט גמר בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
קורי מונטית'
קריירת משחק
משנת 2009 התפרסם בעקבות השתתפותו בתפקיד ראשי בסדרה Glee, בה גילם את פין הדסון, קפטן נבחרת פוטבול בבית ספר באוהיו, שמצטרף למקהלת בית הספר, דבר שמערער את מעמדו החברתי. במהלך הסדרה ביצע הדסון את רוב הסולואים הגבריים הראשיים. ב-2010 וב-2011 יצא לסיבובי הופעות ברחבי ארצות הברית לצד שחקני הסדרה, במופע שכלל להיטים מתוך הסדרה.
מיכאל כורש
קריירה בקולנוע ובטלוויזיה
ב-2010 שיחק בסרט "היו לילות" והשתתף בסדרת הטלוויזיה "עספור" שביים רני סער, וגילם את אביה של מיה (מיה דגן) בסדרה המוקומנטרית "מתלהבת" העוקבת אחרי חייה האישיים של מיה דגן.
קורי מונטית'
קריירת משחק
ב-2011 שיחק בסרט "מונטה קרלו", בתפקיד משנה.
מיכאל כורש
קריירה בקולנוע ובטלוויזיה
ב-2011 גילם את קאלישר בסדרת הטלוויזיה "פולישוק" שביים שמואל הספרי, וגילם את יונה סולומון לצד שמואל שילה, עידית טפרסון ואלברט אילוז בסרטו של יוסף סידר "הערת שוליים".
קורי מונטית'
קריירת משחק
ב-31 במרץ 2013 נכנס לטיפול נוסף במכון גמילה מסמים, ממנו יצא ב-26 באפריל 2013.
מיכאל כורש
קריירה בקולנוע ובטלוויזיה
ב-2012 השתתף בסרטו של חיים בוזגלו "סרק סרק". ב-2013 גילם את חיים נחמן ביאליק לצד עירית גידרון בסרטו של אביב טלמור "אני ביאליק". הסרט זכה בפרס הקולנוע העצמאי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, והסרט מועמד לפרס אופיר לסרט הטוב ביותר בקטגוריית הפרינג' לשנת 2013.
ב-2014 שיחק בסרט "מיתה טובה" שכתבו וביימו שרון מימון וטל גרניט.
קורי מונטית'
חיים אישיים
מונטית' התגורר בלוס אנג'לס. הוא היה במערכת יחסים רומנטית עם השחקנית והזמרת ליאה מישל, שכיכבה לצדו בסדרה "Glee". מונטית' ומישל היו מאורסים ועמדו להתחתן, מונטית' הציע לליאה ב-7 ביולי 2012 להתארס לו ותשובתה הייתה חיובית.
מיכאל כורש
קריירה בקולנוע ובטלוויזיה
ב-2015 שיחק בסדרת הטלוויזיה "המדרשה" שכתבו אורי לברון ויזהר הר-לב וביים דני סירקין ובסרט "סוף עידן התמימות".
קורי מונטית'
חיים אישיים
מונטית' נפטר בשנת 2013, ככל הנראה בשל נטילת מנת יתר של סמים בשילוב עם אלכוהול.
פין הדסון, הדמות שגילם קורי בתוכנית "Glee", הוזכר פעמיים בתוכנית לאחר מותו של מונטית' כמחווה לזכרו: בפרק השלישי בעונה החמישית שהוקדש כולו לפרידה ממנו ובפרק האחרון ששודר ב-20 במרץ 2015.
מיכאל כורש
קריירה בקולנוע ובטלוויזיה
ב-2016 משתתף בסרט "אוויר קדוש".
בשנת 2019 השתתף בסדרת הנוער "התחנה".
ב-2021 השתתף בסדרה "מותק בול באמצע" בתפקיד ח"כ שרגא ויינשטוק, יו"ר ועדת הכספים.
ב-2022 השתתף בתשדיר פרסומת של רשת הביגוד קסטרו.
יחסי טורקיה–מיקרונזיה
יחסי טורקיה–מיקרונזיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין המדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה.
היסטוריה
בין הרפובליקה הטורקית לבין המדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים.
היחסים הדיפלומטיים שבין טורקיה למיקרונזיה כוננו ב-15 בדצמבר 2006 בטקס מיוחד שנערך על ידי נציגי שתי המדינות בטוקיו, בירת יפן ובו נחתם מזכר הבנות מיוחד המודיע באופן חגיגי על תחילתם של היחסים הדיפלומטיים.
האיגרת הראשונה אל הקורינתים
האיגרת הראשונה אל הקורינתים היא אחת מהאיגרות שנכתבו על ידי פאולוס, ומהווה חלק מספרי הברית החדשה הקדושים לנצרות.
הרקע לכתיבת האיגרת
לפי עדות כותב האיגרת, היא נכתבה על ידי פאולוס בהיותו באפסוס. על פי המסופר בספר מעשי השליחים, פאולוס כתב את האיגרת בזמן שהותו במקום, שנמשכה שלוש שנים, לאחר שייסד את הכנסייה הנוצרית בקורינתוס. לפי סברה אחרת, שאינה מקובלת על ידי החוקרים בני ימינו, נכתבה האיגרת בפיליפי – ככל הנראה בשל תרגום שגוי של אחד הפסוקים.
האיגרת מתוארכת לשנים 53–57 לספירה.
מבנה האיגרת
האיגרת מחולקת לשישה חלקים:
תוכן האיגרת
פאולוס כתב את האיגרת על מנת לתקן דעות שונות של הכנסייה הקורינתית שיסד - דעות שפאולוס ראה כשגויות. לאחר שנודע לפאולוס על המחלוקות שהתעוררו בקרב הכנסייה, השיב פאולוס באיגרת במטרה למנוע את המחלוקת בכנסייה הקורינתית. אדם בשם טיטוס, ואחיו, אשר שמו לא מוזכר, נשלחו לקורינתוס (על פי האיגרת השנייה אל הקורינתים) עם האיגרות.
המחלוקות בכנסייה הקורינתית התעוררו בשל שילוב של אלמנטים פגניים שנותרו בקרב המאמינים בדוקטרינה של פאולוס. פאולוס מודה לאל על שנתן לו את ההזדמנות להיות בונה היסודות האיתנים של הכנסייה.
פאולוס מורה למאמינים לשוב לאמונה, שאם לא כן ייענשו על ידי האל, וכן דן בחוסר מוסריות ובדוקטרינת האח הלא מוסרי. לאחר מכן דן בטהרה מינית, בפתרון סכסוכים, ולעניין הנישואים הוא מציין כי עדיף שנוצרים לא יינשאו, אולם עדיפים הנישואין על חיים בחטא. האיגרת דנה במעמדה של האישה - הצריכה להיות כנועה וצייתנית לבעלה, ובאיסור עשיית פסלי אלילים. ב, מדבר פאולוס על חשיבותה העליונה מכל של האהבה: "אם בלשונות בני אדם ומלאכים אדבר ואין בי אהבה, הריני כנחשת הומה או כמצלתים רועשים. אם תהיה לי מתת הנבואה ואדע כל הסודות ואשיג כל הדעת; ואם תהיה בי כל האמונה עד להעתיק הרים ממקומם, ואין בי אהבה, הריני כאין וכאפס".
בסיום הספר דן פאולוס בתחייתו של ישו ככפרת החטא הקדמון ובתחיית המתים.
אזכורים תרבותיים
° בספר "בעיית שפינוזה" מאת ארווין יאלום מוזכר ציטוט מפרק י"ג כחלק מדיון בין ברוך שפינוזה ליהודי אחר, לאחר נידויו של שפינוזה על ידי הקהילה היהודית באמסטרדם.
אנדראה קור
ביוגרפיה
ב-2002 צצו שמועות שהיא הולכת לשחק כלארה בהפקת טלוויזיה בריטית על פי הנובלה של בוריס פסטרנק, "דוקטור ז'יוואגו", אבל בסוף הדמות שוחקה על ידי קירה נייטלי.
ממרץ 2006 הקורס לקחו תקופת פגרה ממוזיקה כי לג'ים, קרולין ושרון יש משפחות שהם רצו לבלות איתן יותר זמן. בנובמבר 2006 הוציאה הלהקה את אלבום אוסף הלהיטים השני שלה, שנקרא "Dreams: The Ultimate Corrs Collection".
קור היא קתולית אדוקה.
קריירת סולו
קור הקליטה את אלבום הסולו הראשון שלה, שנקרא "Ten Feet High". האלבום, שהופץ מהשבוע השלישי של יוני 2007, הופק על ידי נלי הופר והמפיק בפועל בונו מלהקת U2. חוץ מלשיר, היא גם מנגנת בפסנתר. 11 רצועות באלבום נכתבו על ידי קור והנותרת היא גרסת כיסוי לשיר של הלהקה Squeeze, "Take Me I'm Yours". ב-3 ביוני 2007 יצא הסינגל הראשון מהאלבום לתחנות רדיו ברחבי אירלנד.
ילדי ראש הממשלה
ילדי ראש הממשלה, היא סדרת דרמה ששודרה בערוץ HOT3 מ-17 במאי 2011. את הסדרה יצרו שחר מגן ונועה רוטמן, בתה של דליה רבין ונכדתו של ראש הממשלה לשעבר יצחק רבין. בשנת 2012 שודרה עונתה השנייה. זוהי סדרה עלילתית שמתארת חייה של משפחת ראש הממשלה.
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחר ראש הממשלה, שאול אגמון, בשנה הראשונה לכהונתו ואחר משפחתו. הכניסה לבית ראש הממשלה בירושלים משנה את חייהם של אשתו דיתי וילדיו ליבי וגולן מן הקצה אל הקצה. מינוי האב נכפה על בני משפחת אגמון, והם נתונים מעתה תחת זכוכית מגדלת ציבורית. כל אחת מהדמויות מרגישה שהיא נכנסת לבית כלא פרטי משלה, הכולל מאבטחים, מצלמות, ומחפשת את הכוחות לפרוץ אותו בעצמו. בנוסף, הסדרה מראה על תהליך התבגרותן של שתי נשים, רעיית ראש הממשלה ובתו הבכורה. שתיהן חוות טלטלה עם בחירתו לראשות הממשלה ומתמודדות כל אחת בדרך שונה למינויו.
הקשר לראש הממשלה רבין
נועה רוטמן, יוצרת הסדרה, היא נכדתו של ראש הממשלה יצחק רבין. הסדרה עוסקת רבות ברבין. מנהלת משק הבית של ראש הממשלה בסדרה, עמליה, היא מעריצה של לאה רבין, רעייתו של יצחק שגם שמה הוזכר לא מעט. בסדרה הוזכר שמו של רבין עשרות פעמים, ואף פרק שלם הוקדש ליום הירצחו. ראש הממשלה בסדרה, אגמון, מתנהל תחת צילו של רבין ונושא כאות קין את השתתפותו בעצרת המחאה בכיכר ציון. בעונתה השנייה של הסדרה, מצרף אגמון, שממשלתו עומדת ליפול, שר ימני קיצוני בשם ארתור טסקין (מיכה לבינסון), ששמו הוא שיבוש לשם אביגדור אסקין ומטרתו היא לשחרר את יגאל עמיר. בעונה הראשונה משחק איתי תורג'מן קומיקאי, אשר משחק במערכונים אשר קשורים לרצח ראש ממשלה. באחד ממערכוניו משחק את יגאל עמיר בכלא (תסריט מתוך "החמישייה הקאמרית", בה רמי הויברגר שיחק את עמיר דאז). עוד מערכון מהחמישייה הקאמרית שזוכה לאזכור הוא המערכון "פרחים בקנה" שנעשה לו רפרנס קל כשמשתתפי תוכנית הסאטירה בכיכובו של קובי דהן שרים בצעקות את "הרעות" של חיים גורי.
קידום הסדרה
כחלק מקידום הסדרה, בערב יום העצמאות ה-63 למדינת ישראל צורפו לעיתונים "ישראל היום", "מעריב" ו"ידיעות אחרונות", פוסטרים של ראש הממשלה, כביכול, שמגלם רמי הויברגר. בנוסף, נפתח עמוד באתר פייסבוק של שאול אגמון, ראש הממשלה בסדרה. עמוד נוסף של בנו, גולן אגמון, הפך פעיל לאחר עליית הסדרה.
קישורים חיצוניים
מידע וכתבות:
ביקורות:
הילריון קפוצ'י
הילריון בן באשיר קפוצ'י (קבוג'י; בערבית: هيلاريون كبوجي; 2 במרץ 1922 – 1 בינואר 2017) היה כומר סורי, שפעל בסוריה והחל משנת 1965 בירושלים, כיהן כארכיבישוף של קיסריה וארץ ישראל משנת 1965 ועד 1974 מטעם הכנסייה היוונית קתולית וכממלא מקום בירושלים של פטריארך אותה כנסייה בשנים 1965–1977. שהה בגלות רומא משנת 1977, בעיני הכנסייה החזיק בתואר ארכיבישוף קיסריה וארץ ישראל גם בגלותו. נודע כמשתף פעולה עם פעילויות אש"ף, וכשותף לפעילות טרור נגד ישראל. היה חבר במועצה הלאומית הפלסטינית.
פרשת קפוצ'י
ב-1965 קיבל את המינוי כארכיבישוף קיסריה וארץ ישראל בירושלים, ראש הקהילה המלכיתית הקטנה בעיר. עד 1967 עמד בצלו של ארכיבישוף הגליל המתון, ג'ורג' חכים, אך עם מינויו של האחרון לפטריארך אנטיוכיה בסוריה עם המושב בדמשק, עלה כוחו של קפוצ'י, הוא הפך לארכיבישוף של כל ארץ ישראל ולממלא מקום הפטריארך עם המושב בירושלים. הוא היה מתנגד חריף של מדינת ישראל וסייע ככל יכולתו למחבלים הפלסטינים נגדה. בביקוריו התכופים בלבנון נפגש עם ראש הזרוע הצבאית של אש"ף, אבו ג'יהאד. כתוצאה מהחזקת דרכונו הדיפלומטי מטעם קריית הוותיקן והכבוד שרחשו כוחות הביטחון לאנשי דת, שלא חיפשו ברכבו, הצליח להבריח ברכבו מזוודות מלאות באמצעי לחימה (עשרות לבנות חבלה, שעונים עם נפצים, רימונים, תת-מקלעים ושלוש רקטות קטיושה עם משגריהן) ומכשירי ציתות מלבנון לישראל, עבור אנשי אש"ף, לצורך ביצוע פיגועי טרור בישראל. עמד בקשר רצוף עם ערפאת.
ב-8 באוגוסט 1974 נעצר קפוצ'י בידי השב"כ. הוא הועמד לדין בעוון סיוע לארגון טרור ומגע עם סוכן זר. במשפטו טען לחסינות דיפלומטית. במשפט הצהיר קפוצ'י: "הכובשים בני העוולה הגיעו מן האפלה כדי לחלל את העיר הקדושה ירושלים, ערש שתי הדתות - הנצרות והאסלאם. רק לישוע המשיח, המבכה בשמיים את גורל ירושלים, זכות לשפוט אותי". במשפט הוא הורשע ונדון ל-12 שנות מאסר.
במספר פיגועים דרשו המחבלים לשחרר את קפוצ'י מהכלא, בהם הפיגוע במלון סבוי (מרץ 1975), הפיגוע בכפר יובל (יוני 1975), וחטיפת מטוס איירבוס A300 של אייר פראנס (יוני 1976) שהסתיימה במבצע יונתן. בעת המאסר הכריז קפוצ'י מספר פעמים על שביתת רעב. ב-6 בנובמבר 1977 שוחרר קפוצ'י מכלא רמלה, וגורש לרומא. שחרורו התאפשר לאחר שנשיא מדינת ישראל אפרים קציר העניק לו חנינה בעקבות בקשת האפיפיור פאולוס השישי שהביע דאגה לבריאותו. האפיפיור הבטיח שבתמורה יסייע להעלאת עצמות אלי כהן, הבטחה שלא קיים.
המחלוקת סביב הפרשה בכנסייה היוונית-קתולית
ב-20 באוגוסט 1974 פרסם הפטריארך מאקסימוס החמישי (ג'ורג' חכים), שמושבו היה בדמשק, בעיתון הניו יורק טיימס גינוי חריף בנוגע למעצרו של קפוצ'י, בו ראה, כדבריו, ביטוי ל"מדיניות של ייהוד ירושלים" ול"שיטות הטרור" הנקוטות על ידי שלטונות ישראל נגד תושבי העיר. לעומת זאת התבטא הארכיבישוף של הגליל, יוסף ראיה, נגד קפוצ'י, מה שהביא להדחתו של ראיה על ידי סינוד הכנסייה היוונית-קתולית בלבנון באוגוסט 1974. ראיה התפטר ובחודש ספטמבר 1974 יצא למנזר בקנדה.
גביע דייוויס 1900
אתגר הטניס הבינלאומי 1900 (באנגלית: 1900 International Lawn Tennis Challenge) הייתה תחרות טניס בינלאומית לקבוצות גברים שבהמשך קיבלה את השם "גביע דייוויס".
הילריון קפוצ'י
פעילותו ברומא
לאחר שהתיישב ברומא היה קפוצ'י פעיל במפגני סולידריות עם המאבק הפלסטיני נגד ישראל ובפעילויות סולידריות עם קרבנות מוסלמים בעולם, בין השאר, בקוסובו. בשנת 1979 ערך ביקור אצל בני הערובה האמריקאים בטהראן. התקבל אצל הנשיא סדאם חוסיין בשליחות למען שחרור שבויים איטלקים במלחמת המפרץ ואצל הנשיא בשאר אל-אסד (לאחרונה ב-21 בדצמבר 2008). בשנת 1997 ערך ביקור אצל שר החוץ האיראני ולאיאתי לצורך דיון בנוגע לירושלים ופלסטין. בשנת 1998 ממשלת ישראל אסרה על כניסת הארכיבישוף בוטרוס מועלם למדינה עקב קשריו עם קפוצ'י. ב-7 באפריל 2012 השתתף קפוצ'י בהפגנות השמאל הקיצוני האיטלקי ברומא לסולידריות עם העם הפלסטיני והביע הזדהות עם השהידים של האינתיפאדה השנייה ("ברכות לבני האינתיפאדה ולשהידים ההולכים להיאבק כאילו הולכים לחגיגה" "אינתיפאדה עד לניצחון!").
בגלות רומא הוענק לו בשנים 1996–1997 מעמד של אקסרך פטריארכי של ירושלים מטעם הכנסייה היוונית-מלכיטית ובשנים 1997–2000 מעמד של פרוטוסינקלוס אמריטוס של ירושלים.
בפברואר 2009 היה על סיפון ספינה לבנונית שניסתה להגיע לעזה בניסיון לשבור את המצור הימי עליה שהוטל על ידי ישראל בעת מבצע עופרת יצוקה. הוא גורש חזרה ללבנון. בסוף חודש מאי 2010 השתתף שוב במשט ספינות שיצא מטורקיה ונועד לשבור את המצור.
גביע דייוויס 1900
הרעיון לתחרות בין קבוצות טניס התגבש במהלך שנת 1899 אצל טניסאים מאוניברסיטת הרווארד. תוך זמן קצר הרעיון קיבל תמיכה של איגודי הטניס האמריקאי והבריטי. דווייט דייוויס שהיה אחד מיוזמי הרעיון החליט על מתכונת התחרות וקנה על חשבונו את הגביע. בהתאם להחלטתו נבחרת כללה 3 גברים ותחרות כללה 5 משחקים: 4 משחקי גברים בודדים בימים הראשון והשלישי לתחרות ומשחק זוגות ביום השני.
הילריון קפוצ'י
פעילותו ברומא
לגבי מלחמת האזרחים בסוריה אימץ קפוצ'י את העמדה הרשמית של ממשלת סוריה לפיה המרידות במדינה הן תוצאה של קשר אמריקאי-ישראלי שנועד להבטיח השתלטות מדינות אלה על הנפט ומשאבי המזרח התיכון, בשם יצירת "מזרח תיכון חדש".
קפוצ'י מת ברומא ב-1 בינואר 2017 בגיל 94.
גביע דייוויס 1900
תוצאות
^ - המשחק לא התקיים
& - המשחק לא הסתיים בגלל גשם
תקופת התחייה
תקופת התחייה או דור התחייה הוא הכינוי לתקופה בת 60 השנים בספרות העברית – מתום תקופת ההשכלה עם "הסופות בנגב" ב-1881 ועד החלטת האו"ם על חלוקת ארץ ישראל ב-1947.
במוקד תקופת התחייה עמדה התמורה בחיי היהודים במזרח אירופה ובעיקר חיבת ציון והציונות. השפה העברית גם היא שינתה את פניה עם תחיית הלשון העברית הכתובה והמדוברת, כשבמקביל מתרחשת גם תחיית היידיש ומתקיימת מעין תחרות עמה. הדור הראשון של סופרי תקופת התחייה פעל בעיקר באירופה, ואילו בהמשך התקופה עבר מרכז הכובד של הספרות העברית לארץ ישראל.
יצירתו של מנדלי מוכר ספרים מסמנת את המעבר מספרות ההשכלה לספרות התחייה. בין הסופרים והמשוררים העבריים הבולטים של התקופה נמצאים ביאליק, טשרניחובסקי, ברדיצ'בסקי, ברנר, גנסין והזז.
אמיר בר-שלום
אמיר בר-שלום (נולד ב-17 ביוני 1966) הוא עיתונאי, כתב ופרשן ישראלי. משמש כפרשן צבא וביטחון בגלי צה"ל. בעבר שימש ככתב המדיני של תאגיד השידור הישראלי "כאן" וגם ככתב לענייני צבא וביטחון של הערוץ הראשון.
ביוגרפיה
בר-שלום נולד בשם אמיר פרידמן. בנעוריו למד בתיכון רנה קסין שבירושלים.
את דרכו כעיתונאי החל בר-שלום במחלקת הספורט של הערוץ הראשון ואף סיקר את אולימפיאדת סידני. בשנת 2000, בעקבות האינתיפאדה השנייה הפך לכתב ופרשן לענייני צבא וביטחון, בערוץ. בהמשך מונה לראש הדסק הצבאי של הערוץ הראשון ושימש גם כמגיש "מבט".
עם סגירת רשות השידור והקמת תאגיד השידור הישראלי, מונה בר-שלום לתפקיד הכתב המדיני של תאגיד השידור הישראלי. מאוקטובר עד דצמבר 2017 הגיש את התוכנית שבע אקטואלי בערוץ כאן 11.
החל מ-5 בינואר 2018 ועד פברואר 2019, הגיש את מהדורת חדשות השבוע בימי שישי בערוץ כאן 11.
בחודש מרץ 2019 התפטר מתאגיד השידור. מאז, הוא משמש עמית מחקר ב.
בחודש מאי 2020 הצטרף לגלי צה"ל והוא משמש כעורך ומגיש מחליף ב"חמש בערב", יומן הערב ותוכנית החדשות של הבוקר "בוקר טוב ישראל" ופרשן לענייני ביטחון. בר-שלום מגיש את תוכנית האסטרטגיה והממשל של גלי צה"ל, "רצועת הביטחון", בימי רביעי.
שיפוד
שיפודי מתכת בדרך כלל עשויים מפלדת אל-חלד, והם בעלי קצה מחודד בצידם האחד ומקום לאחיזה בצידם השני. הם ניתנים לשימוש רב פעמי, בניגוד לשיפודי עץ, הניתנים לשימוש חד פעמי. הבדל נוסף הוא ששיפודי מתכת הם, במקרים רבים, שטוחים. כלומר בעלי חתך מלבני. שיפודי העץ הם בעלי חתך עגול.
לפני צליית המזון באמצעות שיפודי עץ, יש להספיג את השיפוד במים לפני הרכבת המזון עליהם, על מנת להימנע משריפתם. שיפודי עץ עשויים בדרך כלל מבמבוק, אך הם יכולים להיות עשויים גם מסוגי עץ נוספים.
לאורך השנים גרסו מילונים עבריים כי ניקוד המילה הוא "שַׁפּוּד" ולא "שִׁפּוּד" כנהוג בפי הדוברים. הצורה "שַׁפּוּד" בפתח נקבעה בהקבלה לשפות שמיות אחרות (כגון ארמית וערבית), אולם לשתי ההגיות גם יחד אין תיעוד במסורות ההגייה הקדומות של המילה המשנאית – והאקדמיה ללשון העברית התירה את הצורה החרוקה. המילונאי ראובן אלקלעי ציין במילונו כי הפעלים גזורי השם שִׁפֵּד, שֻׁפַּד וכן הִשְׁתַּפֵּד (במובנים "תקע, שם את נתחי הבשר על השפוד כדי לצלותם", "דקר במוט חד" או "חידד את החוטר") הם חידושיו שלו.
מלקה עזריה
קס מלקה עזריה (1926 - 4 בספטמבר 2011, ז' אלול ה'תשע"א). היה קס הקסים ("ליקה כהאנת") של קהילת ביתא ישראל במדינת ישראל.
ביוגרפיה
נולד בכפר טדה שבמחוז גונדר באתיופיה, בנם התשיעי של קס עזריה יהייס ולאקץ' טלה. בגיל עשר, בעקבות קרבות המלחמה בין אתיופיה לאיטליה שהתחוללו באזור הכפר טדה, עברה משפחתו לכפר אוזבה, שם חי עד לעלייתו ארצה. באוזבה נשא לאישה את יהודית אסרס ולהם נולדו שישה ילדים, אחד מהם הוא קס אביהו עזריה המשמש כיו"ר המועצה הארצית של כוהני יהדות אתיופיה בישראל. לאחר נישואיו הוסמך כקס ושימש כמנהיג רוחני ליהודי אזור מגוריו באתיופיה.
באתיופיה
בתפקידו חרת על דגלו את שימור המסורת בקרב בני קהילתו ומניעת התבוללות. רבים מיהודי האזור מספרים כיצד היה נודד בין הכפרים השונים בהם חיו ודואג לשמר בהם את רוח היהדות, לשם כך, אף הקים למעלה מ-20 בתי כנסת ששימשו כמרכזי תפילה ומרכזים רוחניים ליהודים בכפרים רבים כגון דרגאג', צ'הרה, אנקוברר, בלסה, כפר הולדתו טדה ועוד.
בתחילת שנות ה-80 עם היוודע על מבצע משה החליט לא לעלות ארצה ולהישאר עם בני קהילתו שנותרו באתיופיה על מנת למנוע את התבוללותם. בשנת 1991 במהלך מבצע שלמה, ולאחר שמרבית יהודי האזור החליטו לעלות לארץ, עלה גם הוא ויחד עם בני ביתו השתכן באשקלון. בישראל המשיך לשמש כקס וכמנהיג רוחני לבני קהילת ביתא ישראל תוך שימת דגש על שימור המסורת העתיקה של קהילתו.
בישראל
קס מלקה נאבק רבות להכרה ביהודי אתיופיה כיהודים לכל דבר ולהכרה בקסים כרבנים לקהילותיהם המוסמכים לערוך טקסי נישואין וקבורה. במסגרת המאבק הורה על הקמת המועצה הארצית של כוהני יהדות אתיופיה בישראל המובילה את המאבק ומפעילה, במקביל לעשייה דתית, פרויקטים חברתיים רבים כגון עידוד צעירים לרכישת השכלה, מאבק בגזענות ובתופעת האלימות במשפחה. בישראל הסמיך כ-15 קסים המשמשים כיום כראשי קהילות באזורי מגוריהם.
ביתו שימש כמוקד עלייה לרגל לאלפים מבני הקהילה שפקדו את ביתו מדי יום. בנוסף לכך, בחגים, כיום הכיפורים ופסח, היו נוהרים רבים מבני הקהילה ומגיעים לאשקלון מכל רחבי הארץ להתארח בביתו ולהשתתף בתפילות אותן קיים בבית הכנסת הסמוך שהקים ונקרא על שם אביו קס עזריה יהייס. בית כנסת וגן ציבורי מנציחים את שמו.
פטירתו
ב-ז' אלול ה'תשע"א (4 בספטמבר 2011) נפטר בגיל 85. אלפים רבים מבני קהילתו ליוו אותו בדרכו האחרונה, את הכנסת יצגה חברת הכנסת ציפי לבני. נקבר בבית העלמין באשקלון.
פוליאומינו
פוליאומינו (Polyomino) הוא אובייקט קומבינטורי המורכב מריבועים המחוברים זה לזה על ידי הצמדת צלעותיהם. האובייקט הוא הכללה של הדומינו, המורכב משני ריבועים המחוברים זה לזה, ומכאן שמו (פולי - רבים). דוגמה בולטת לאבני פוליאומינו הן אבני הטטריס, שמורכבות מארבעה ריבועים כל אחת. עיקר העיסוק בפוליאומינו הוא כשעשוע מתמטי ומקור לחידות, אך קיימות גם בעיות מתמטיות קומבינטוריות העוסקות בהן, שהחשובה שבהן היא שאלת מספרם של אבני הפוליאומינו מגודל נתון - שאלה שטרם נמצאה לה תשובה משביעת רצון.
פנטומאס
פנטומאס (Fantômas) היא להקת מטאל –רוק ניסיוני אמריקאית. הלהקה נקראה על שם פנטומס, דמות הנבל מרומן פשע פופולרי בצרפת לפני מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה
הלהקה הוקמה כאשר שהזמר מייק פטון הלחין שירי מטאל אוונגרדיים לאחר פירוק להקתו הקודמת פיית' נו מור. לאחר מכן שלח פאטון את יצירותיו לחבריו בתקווה להקים להקה חדשה: הגיטריסט באז אוסבורן (מלהקת ה־מלווינס), הבסיסט טרבור דאן (מלהקת מיסטר באנגל) והמתופף איגור קאבלרה (מלהקת ספולטורה). קאבלרה סירב להצעה אבל המליץ על המושלם לפרויקט זה: דייב לומברדו מלהקת סלייר. לומברדו הסכים וכך הוקמה הסופרגרופ של פאטון.
ב-13 במאי 2006 מייק פאטון הודיע לאתר Billboard.com שהאלבום החמישי של פנטומאס בתכנון. פאטון אמר על האלבום :"התקליט הבא הולך להיות עסק אלקטרוני לגמרי. ידרש תכנון יצירתי רב כדי להקליט ולבצע את זה אבל לא יהיו כלים אקוסטיים בכלל. אנחנו עומדים להיכנס למצב של הכלאה. אני צריך, כשהיה לי מעט זמן, לחזור לשולחן הסרטוטים לכתוב את הבא."
פוליאומינו
היסטוריה
השם "פוליאומינו" נטבע בידי סולומון גולומב בשנת 1953 בהרצאה שנשא במועדון המתמטיקה של אוניברסיטת הרווארד. גולומב תרם רבות לפרסום הפוליאומינו בקרב הקהילה המתמטית, בפרט בספרו "Polyominoes" משנת 1965 שסקר את המחקר שהתבצע בתחום עד אז. בנוסף אליו, פרסם מרטין גרדנר חידות פוליאומינו רבות בטורו בירחון "סיינטיפיק אמריקן" ותרם לפופולריזציה שלהם. מרבית החידות סבבו סביב בעיות ריצוף שונות - האם ניתן, בהינתן קבוצה מסוימת של פוליאומינו, לרצף באמצעותם שטח מסוים. החידה המפורסמת ביותר בהקשר זה היא האם ניתן לרצף לוח שחמט 8x8 שממנו הורידו את שתי הפינות הנגדיות, בעזרת חתיכות של דומינו בלבד.
בהדרגה, ועם התפתחות המחשב עבר עיקר המחקר בפוליאומינו לשאלה הקומיבנטורית של מנייתם. החל משנות ה-70 החלו להתפרסם אלגוריתמים לא טריוויאליים למטרה זו והיא יצרה עניין גם בקרב פיזיקאים.
הפרסום הגדול ביותר לו הפוליאומינו זכו (אם כי לא תחת שם זה) הוא במשחק המחשב טטריס משנת 1985 שבו "מככבים" פוליאומינו בעלי ארבעה ריבועים. המשחק עצמו הוא דוגמה לפאזל סטנדרטי של ריצוף באמצעות פוליאומינו, כשנוסף אליו מימד של זריזות מחשבה ואי ודאות (לא ידוע מה עומדת להיות סדרת האבנים שבאמצעותה יש לרצף).
ריצופים באמצעות אבני פוליאומינו
החידות ה"קלאסיות" הנוגעות לפוליאומינו הן חידות של ריצוף שטחים סופיים באמצעות קבוצה נתונה של פוליאומינו. כך למשל נמכרים משחקים המורכבים מלוח ומספר אבני פוליאומינו שמסוגלות לרצף אותו, ועל השחקן לגלות את הריצוף.
לעיתים השאלה המעניינת יותר היא מתי לא קיים ריצוף שכזה. טכניקה סטנדרטית לפתרון בעיות כאלו מבוססת על צביעת האזור שאותו מעוניינים לרצף בצבעים שונים, ואז המחשה של תכונה הנוגעת לצבעים הגלויים שנשמרת גם כאשר מניחים אבני פוליאומינו על חלק מהאזור.
מבחינה חישובית, בעיות הריצוף הללו כולן כריעות, שכן קיים רק מספר סופי של דרכים שבהן ניתן לנסות ולרצף שטח באמצעות אבני פוליאומינו, אך מעבר על כל האפשרויות עשוי לדרוש זמן רב; אכן, הבעיה הכללית, של הכרעה האם שטח סופי ניתן לריצוף באמצעות קבוצת אבני פוליאומינו נתונה היא NP-שלמה, כלומר נמנית עם אוסף של בעיות שהקושי החישובי שלהן אינו מוכח, אך סביר מאוד להניח שהן אכן קשות.
הבעיה הופכת לקשה פי כמה כאשר עוברים לדבר על ריצופים אינסופיים - דהיינו, יש לרצף את כל המישור באמצעות אינסוף עותקים מתוך קבוצת אבני פוליאומינו נתונה. בשנת 1966 הוכיח גולומב כי לא קיים אלגוריתם הפותר את הבעיה הכללית (כלומר, שמסוגל להתמודד עם קבוצת אבני פוליאומינו מכל גודל שהוא), לאחר שהראה כי קיום אלגוריתם שכזה היה מאפשר לפתור את בעיית אריחי ואנג, שהוכחה קודם לכן כבלתי כריעה. עם זאת, בשנת 1984 התגלה כי עבור פוליאומינו בודד (כאשר לא מתירים סיבובים או שיקופים שלו), בעיית הריצוף כריעה ואף פתירה בזמן יעיל.
הכללות של פוליאומינו
ישנם מספר הכללות של הרעיון של הפולינומינוים לצורות נוספות.
פוליאמונדים
הפוליאמונדים (polyiamonds) הם צורות הבנויות מחיבור יחדיו של משולשים שווי צלעות:
פוליהקסים
הפוליהקסים (polyhexes) הם צורות הבנויות מחיבור יחדיו של משושים משוכללים:
פולידלתונים
הפולידלתונים (polykites) הם צורות הבנויות מחיבור יחדיו של דלתוני ריצוף. בכל הצורות הללו החידות הבסיסיות עוסקות בריצופים של המישור בעזרתן, וכן בריצופים של צורות ספציפיות בעזרתן.
קווי ספנות איראניים
קווי ספנות של הרפובליקה האסלאמית של איראן (באנגלית: Islamic Republic of Iran Shipping Lines, ידועים בר"ת בשם: קבוצת IRISL) היא חברת הספנות הלאומית של איראן המחזיקה ב-115 אוניות חוצות אוקיינוסים במעמס כולל של 3.3 מיליון טון. 87 מאוניות החברה מפליגות תחת שמה של החברה (IRISL) ואילו 28 אוניות נוספות מפליגות תחת שמות חברות בנות. בחברה כ-6,000 עובדים הכוללים אנשי ים, עובדי נמל ומנהלה.
היסטוריה
החברה החלה לפעול בשנת 1967 עם שתי אוניות קטנות, במעמס 1,000 ו-1,500 טון, ששייטו במפרץ הפרסי, ו-4 אוניות המסוגלות לחצות אוקיינוסים, במעמס כולל של 61,252 טון, אשר שייטו בקו שבין אירופה, איראן, אסיה ואמריקה. עד סוף שנת 1978 גדל הצי של חברת אריאה ל-42 אוניות במעמס כולל של 525,000 טון, עדות לחשיבות התובלה הימית בכלכלה האיראנית.
לאחר המהפכה האיראנית, ב-5 בינואר 1979, ושינוי המדיניות הכלכלית והמדינית של איראן, שונה אף שמה של חברת הספנות ל"קווי ספנות של הרפובליקה האסלאמית של איראן" והיא הוכפפה למשרד המסחר האיראני. במהלך מלחמת איראן–עיראק נפגעו ואבדו רבות מספינותיה של החברה בהתקפות טילים ופעילות החברה שובשה. לאחר תקופת המלחמה שונו שמות כל ספינות החברה. שמות הספינות היום מכילות את הקידומת IRAN ולאחריה שמות ערים באיראן, או שמות חללים במערכה. לאחר שארצות הברית הטילה סנקציות על איראן חמורות על הסחר עם איראן, בשלהי העשור הראשון במאה ה-21, שונו פעם נוספת שמות רבות מן האוניות של קווי הספנות האיראניים והן נרשמו בחברות זרות. עם הסרת הסנקציות הבינלאומיות בשנת 2015 עקב הסכמת איראן להקפיא את תוכנית הגרעין שלה, צפויה הרחבה ניכרת בהיקפי הסחר הבינלאומי של המדינה.
הצי
בארגון הימאות הבינלאומי חברות 140 מדינות, איראן מדורגת בין 20 המדינות הגדולות בארגון. בשנת 2011 היה צי הסוחר האיראני הגדול ביותר במזרח התיכון.
מקומות בסרטי מלחמת הכוכבים
בסדרת סרטי מלחמת הכוכבים הופיעו כוכבי לכת ומקומות רבים, פרי דמיונם של יוצרי הסדרה הקולנועית ויוצרי ספרי הקומיקס השונים. ערך זה מרכז את החשובים שבהם.
טטואין
טטואין הוא כוכב לכת מדברי וחולי, ועליו סופות חול הן דבר שכיח למדי. למרות צחיחותו ההערכה היא כי טטואין מכיל כ-20,000 מיני יצורים. הכוכב סובב סביב שתי שמשות ולו שני ירחים. בטטואין קיימים כמה מינים חיים דמויי אדם, הנוטים לחוסר נימוס ופרימיטיביות, ביניהם ניתן למנות:
טטואין הוא כוכב הבית של משפחת סקייווקר. שם אנו פוגשים את אנאקין ואמו, שמי (מלחמת הכוכבים - פרק 1: אימת הפנטום), בתור עבדים השייכים למכונאי בשם ואטו. עשר שנים לאחר ששוחרר בידי הג׳די קווי-גון ג׳ין, אנאקין חוזר לטטואין בעקבות סיוטים אודות אמו, אשר נותרה על הכוכב כאשר עזב. הוא מגלה כי אמו נמכרה לחקלאי לחות, אשר שחרר אותה והתחתן עמה. החקלאי, שמו קליאג לארס, סיפר לאנאקין כי אימו נחטפה על ידי שבט אנשי חול, ולא חזרה. אנאקין יצא לחיפוש אחריה, וכשמצא אותה, היא כבר גססה מעינויים. מלא בזעם, אנאקין טבח בשבט אנשי החול בחרב האור שלו.
לאחר שאנאקין עבר לצד האפל והפך לדארת' ויידר, בנו - לוק סקייווקר - נשלח בסתר אל טטואין, שם גדל בבית דודיו - אוון לארס, בנו של קליאג, ואשתו, ברו. כל אותו הזמן, אובי ואן קנובי, מבודדי הג'דיי שניצלו מבגידת נשיא הרפובליקה וצבא המשובטים (פקודה 66) הסתתר בטטואין על מנת לדאוג לו ולפקח על ביטחונו.
טטואין לא נכלל כחלק מהרפובליקה, ובכוכב שולטת משפחת ההאטים ובראשה ג'אבה ההאט ואשתו גדואולה. כתוצאה מכך, חוקי השוויון החלים ברפובליקה הליברלית אינם חלים שם, וכדוגמה לכך ניתן לראות את מנהג העבדות המקובל בפלנטה. נוסף על כך, הכוכב נותן מחסה ליצורים המתועבים ביותר בגלקסיה. רובם משתכנים בנמל החלל "מוס אייסלי", אחד האזורים המפוקפקים ביותר ביקום מלחמת הכוכבים כולו.
במוס אייסלי פגשו לוק סקייווקר ובן קנובי בהאן סולו ושכרו אותו להטיס אותם לכוכב אולדראן. לאחר מכן בנמל החלל, צייד ראשים בשם גרידו מנסה ללכוד את האן, זאת בשם ג׳אבה ההאט - ברון הפשע המושל בכוכב, אשר לו האן חייב כסף רב.
לאחר נפילת האימפריה, התרחשו חגיגות גם בכוכב טטואין, כפי שאפשר לראות ב"שובו של הג'דיי".
השם ״טטואין״, מגיע משמו של מקום אמיתי בשם תטאווין (تطاوين) הנמצא בתוניסיה. במקום זה צולמו הסצינות בסרטי מלחמת הכוכבים המתרחשות על אותו כוכב. תטאווין כיום הוא אתר עליה לרגל של מעריצי הסדרה, ואתר תיירותי הומה.