cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חרארדו מירנדה
קריירת מועדונים
חרארדו נולד במאוריטניה, אך בצעירותו עבר ללאס פאלמאס דה גראן קנריה שבאיים הקנאריים, שם הצטרף למחלקת הנוער של מועדון הכדורגל הבכיר בעיר, לאס פאלמס. הוא עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון במהלך עונת 1976/1977, ואת הופעת הבכורה בליגה הבכירה ערך ב-18 בדצמבר 1976, בניצחון לאס פאלמס 2-1 על מאלגה. במהלך עונתו הראשונה בקבוצה, שהגיעה למקום הרביעי בליגה, השתלב בהדרגה במשחקיה והוא ערך 8 הופעות בלבד. בעונה הבאה המשיך תהליך ההשתלבות של חרארדו בהרכב הקבוצה והוא ערך 13 הופעות בליגה והופעה נוספת בגביע אופ"א. לאס פאלמס הידרדרה בעונה זו למקום ה-7, אך היא הצליחה להגיע לגמר הגביע ספרדי, שם פגשה את ברצלונה. עם חרארדו בהרכבה במשחק זה, שנערך בסנטיאגו ברנבאו, הפסידה לאס פאלמס 3-0.
בעונת 1978/1979 הפך חרארדו לשחקן קבע בהרכב הקבוצה. ב-18 בנובמבר 1978 הבקיע שער בכורה בליגה הספרדית, במשחק בו ניצחה לאס פאלמס את רקראטיבו ולבה 3-0. בהמשך העונה, בה ערך סך הכול 30 הופעות בליגה, הבקיע שני שערים נוספים, ולאס פאלמס סיימה את העונה במקום ה-6. בעונה שלאחר מכן פתח ב-15 המחזורים הראשונים, לפני שנפצע ונעדר ממשחק עד תום העונה. הוא שב להרכב במהלך עונת 1980/1981, בה פתח בהרכב ב-27 משחקים והבקיע שער בודד, בהפסד 4-2 לריאל בטיס ב-24 בינואר 1981. לאס פאלמס סבלה בעונה זו מחוסר הצלחה בליגה, והיא סיימה במקום ה-15 בלבד.
בקיץ 1981 עבר מלאס פאלמס לברצלונה, מהבכירות בכדורגל בספרד. חרארדו לא השתלב במהרה בהרכב הקבוצה. בעונתו הראשונה שם, עונת 1981/1982, ערך 10 הופעות בליגה. בנוסף, פתח ב-5 משחקים בגביע מחזיקות הגביע, כולל במשחקי חצי הגמר מול טוטנהאם הוטספר ובגמר מול סטנדרד לייז', בו ניצחה ברצלונה 2-1 וזכתה בתואר בפעם השנייה בתולדותיה. בעונת 1982/1983 השתפר מעמדו של חרארדו, לאחר עזיבתו של המגן הימני פפיטו ראמוס. הוא פתח ב-17 משחקי ליגה, בה הגיעה ברצלונה למקום הרביעי. יתר על כן, היה שותף לזכייתה של הקבוצה בגביע הספרדי, בכך שפתח במשחק הגמר בו ניצחה ברצלונה את ריאל מדריד בתוצאה 2-1. במהלך קיץ 1983 ערך שתי הופעות בגביע הליגה וסייע לקבוצתו לזכות גם בתואר זה.
בעונת 1983/1984 סבל חרארדו מפציעה טורדנית ולכן מיעט לשחק. הוא השתתף ב-3 משחקי ליגה בלבד ובמשחקים בודדים נוספים במסגרות האחרות. ברצלונה הגיעה לגמר הגביע הספרדי בעונה השנייה ברציפות, אך הפסידה לאתלטיק בילבאו, ללא חרארדו הפצוע. בנוסף, הודחה ברצלונה מגביע המחזיקות ברבע הגמר על ידי מנצ'סטר יונייטד. עונת 1984/1985 הייתה עונת שיא עבור חרארדו, שהפך לשחקן קבע בהרכב ברצלונה, תחת המאמן טרי ונבלס. בעונה זו כבש שער בכורה במדי ברצלונה, בקלאסיקו מול ריאל מדריד ב-30 בדצמבר 1984, אז ניצחה ברצלונה 3-2. הוא כבש שני שערים נוספים ובסך הכול בעונה זו פתח ב-28 משחקי ליגה, ובכך לקח חלק משמעותי בזכייתה של ברצלונה באליפות הליגה לראשונה מזה 11 שנים. בעונה הבאה, בה סיימה ברצלונה כסגנית אלופת הליגה, ערך 23 הופעות בליגה. ברצלונה הגיעה לגמר גביע אירופה לאלופות, בו הפסידה בדו-קרב בעיטות עונשין לסטיאווה בוקרשט. במסגרת זו פתח בהרכב ב-7 משחקים, כולל בשני משחקי רבע הגמר, אחד ממשחקי חצי הגמר ובגמר עצמו. בסוף העונה הופיע ב-7 מ-8 משחקיה של ברצלונה בגביע הליגה, והוא עזר לברצלונה לזכות בתואר לאחר שגברה במשחקי הגמר על ריאל בטיס.
בעונת 1986/1987, שכללה 44 מחזורים, פתח חרארדו ב-41 משחקים, שבהם כבש שער בודד, במשחק מול קבוצת נעוריו לאס פאלמס ב-26 באוקטובר 1986, אז ניצחה ברצלונה 4-0. ברצלונה הגיעה למקום ה-2 בליגה פעם נוספת, ובגביע אופ"א הודחה על ידי דאנדי יונייטד ברבע הגמר. בתחילת העונה הבאה פוטר ונבלס והוחלף על ידי לואיס אראגונס. ברצלונה התקשתה בליגה והגיעה למקום ה-6 בלבד. חרארדו הופיע ב-22 משחקי ליגה שבהם כבש שער בודד פעם נוספת, בתיקו 2-2 עם ריאל מיורקה ב-25 באוקטובר 1987. בנוסף, הורחק לראשונה בקריירה שלו בכרטיס אדום, בתיקו 1-1 עם סביליה ב-7 בפברואר 1988. למרות הקשיים בליגה, זכתה ברצלונה בגביע הספרדי, וחרארדו פתח במשחק הגמר שבו גברה ברצלונה על ריאל סוסיאדד בתוצאה 1-0.
בקיץ 1988 החליט חרארדו לעזוב את ברצלונה ולשוב לקבוצת נעוריו, לאס פאלמס, שירדה לליגה השנייה בעונה הקודמת. הוא הפך במהרה לשחקן הרכב, וב-37 משחקי ליגה לעונת 1988/1989, הבקיע 5 שערים ועזר לקבוצתו להגיע למקום ה-11. בעונה הבאה הבקיע פעמיים לזכות קבוצתו ופעם אחת שער עצמי לרשת קבוצתו, בהפסד לדפורטיבו לה קורוניה ב-22 באפריל 1990. הוא ערך 34 הופעות וסייע ללאס פאלמס לסיים את העונה במקום ה-6, במרחק שתי נקודות מהמקום ה-5 המוביל לפלייאוף לעלייה לליגה הראשונה. בסוף העונה פרש ממשחק, בהיותו בן 33.
קריירת נבחרות
חרארדו ערך 9 הופעות במדי נבחרת ספרד, אך לא זומן לאף טורניר משמעותי במהלך תקופתו עם הנבחרת. את הופעת הבכורה במדי הנבחרת ערך ב-20 ביוני 1981, במשחק ידידות נגד. ספרד העפילה אוטומטית למונדיאל 1982 בתור המארחת, אך חרארדו לא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר. בהמשך, פתח במחזור הראשון של מוקדמות יורו 1984, אז ניצחה ספרד את ב-27 באוקטובר 1982, אך הוא לא השתתף באף משחק נוסף במהלך המוקדמות או בטורניר הגמר. במהלך מוקדמות מונדיאל 1986 פתח ב-4 משחקי מוקדמות וב-3 משחקי ידידות נוספים, הוא עזר לנבחרת להעפיל לטורניר הגמר אך כאמור לא זומן גם אליו. הופעתו התשיעית והאחרונה הייתה ב-25 בספטמבר 1985, במחזור האחרון של מוקדמות המונדיאל, בניצחון ספרד על איסלנד.
פרס וודרו וילסון
פרסי וודרו וילסון מוענקים על ידי מרכז וודרו וילסון של הסמית'סוניאן לאישים מהתחום הציבורי ומהתחום העסקי בעלי מחויבות בולטת לחזונו של נשיא ארצות הברית וודרו וילסון לשילוב פוליטיקה, מדע ומדיניות לטובת הכלל.
פרס המרכז הבינלאומי על שם וודרו וילסון לשירות ציבורי
פרס המרכז הבינלאומי על שם וודרו וילסון לשירות ציבורי ניתן לאישים שהצטיינו בחיים הציבוריים והפגינו מחויבות מיוחדת לאיתור דעות ונקודות מבט ייחודיות. מקבלי הפרס שותפים לאמונתו של הנשיא וילסון בחשיבות הדיון הציבור, הלמדנות והפצת הידע בארצות הברית ובעולם כולו.
בין מקבלי הפרס לשירות ציבורי:
פרס המרכז הבינלאומי על שם וודרו וילסון לאזרחות תאגידית
פרס המרכז הבינלאומי על שם וודרו וילסון לאזרחות תאגידית ניתן למנהלים בכירים בעולם העסקי המפגינים מחויבות לטובת הכלל "מעבר לשורת הרווח". אנשים המוכיחים שחברות עסקיות יכולות להיות שותפות פעילות בקהילה ובעולם. הפרס ניתן על תרומה משמעותית לשיפור הקהילה והעולם בכללו.
בין מקבלי הפרס לאזרחות תאגידית:
ג'הולופטרוס
ג'הולופטרוס (שם מדעי: Jeholopterus; משמעות שמו מלטינית: "כנפי ג'הול") הוא סוג של פטרוזאור קטן אשר חי ביורה העליון לפני 164 מיליון שנה. הוא קרוי על שם האזור של העיר צ'נגדה או ג'הול, שבמחוז חביי, סין, בה מאובניו נמצאו. המאובנים התגלו ב-2002 בתצורות טיאוג'ישאן בידי החוקרים שו שינג וג'ואו ג'ונגה (Zhou Zhonghe).
הג'הולופטרוס היה מעופף קטן ביותר בעל מוטת כנפיים של עד 90 ס"מ - אחד מהקטנים שבפטרוזאורים, והוא חי ביערות סין בהם הוא עופף עם כנפיו הקרומיות. הוא היה גולגולת באורך 28 מ"מ בעלת לסת גדולה ורחבה בתוכה שיניים רבות. היה לו צוואר קצר וכנפיים ארוכות אך זנב מגומד. ככל הנראה הוא עופף בדומה לעטלף מודרני כמו קרובו מאירופה - האנורוגנתוס. היו לו טפרים בקצוות הזרועות ואולי הם עזרו לו לטפס על ענפים.
פטרוזאור זה נחשב לקרוב לסוג Batrachognathus, שניהם בעלי מאפיינים שונים מעט משאר בני משפחתם. הוא היה ניזון בעיקר מחרקים או מדגים.
אריברט היים
אריברט פרדיננד היים (בגרמנית: Aribert Ferdinand Heim; 28 ביוני 1914 – 10 באוגוסט 1992) היה רופא אוסטרי שנודע בכינוי "דוקטור מוות". כרופא אס אס במחנה הריכוז מאוטהאוזן, הואשם בעינוי והריגה של אסירים רבים. באפריל 2008 עמד בראש רשימת הפושעים הנאצים המבוקשים שפרסם מכון ויזנטל, אך בינואר 2009 פרסם הערוץ הגרמני ZDF שהיים מת בקהיר ב-1992, שם הסתתר תחת שם בדוי ואף המיר את דתו לאסלאם.
בתקופה הנאצית
בפברואר 1942 עבר לדיוויזיית אס אס הררית השישית בצפון פינלנד, בעיקר בבית החולים הצבאי של אואולו. בתחילת 1945 עבר עם יחידתו לחזית המערבית והשתתף בקרב על הבליטה.
ב-15 במרץ 1945 נתפס על ידי חיילים אמריקנים בהרי הונסריק (Hunsrück) שבגרמניה ונשלח למחנה שבויים, אך שוחרר ב-22 בדצמבר 1947 במסגרת חנינה כללית לרגל חג המולד.
לאחר המלחמה
היים נתן במרץ 1948 תצהיר לצורך טיהור עברו במסגרת הדה-נאציפיקציה ובו טען שגויס בכפייה לוואפן אס אס ולא ביצע כל פשע במסגרת שירותו. אף על פי שבידי הוועדה, שדנה בעניינו, היו מסמכים לגבי חברותו במפלגה הנאצית ובאס אס (עובדות אותן השמיט מתצהירו), טוהר שמו. ביולי 1949 התחתן והשתקע כרופא במנהיים. בשנת 1954 עבר לבאדן-באדן וב-1955 פתח מרפאה גינקולוגית שם. בסוף שנת 1956 הצליח לוותר על אזרחותו האוסטרית וקיבל אזרחות גרמנית.
כבר בינואר 1946 הוגשה עדות על פשעיו במחנה מאוטהאוזן. בפברואר 1948 נמסרה עדות נוספת. במרץ 1948 החלו הרשויות באוסטריה לחקור את מעורבותו בפשעי מלחמה ובמרץ 1950 הוצא צו מעצר נגדו בתחומי אוסטריה. במאי 1951 החליט משרד הפנים האוסטרי, בניגוד לדעת התביעה הכללית האוסטרית, שלא להוציא צו חיפוש כנגד היים בגרמניה המערבית. ביולי 1957 הוצא נגדו בווינה צו מעצר שני, שהוגבל לתחומי אוסטריה וכלל פרטים חלקיים בלבד על זהותו. באוקטובר 1961 פנה המרכז הפדרלי לחקר פשעי הנאצים לרשויות האוסטריות וביקש לוודא אם הוא הפושע המבוקש ממאוטהאוזן. שני עדים אימתו את זיהויו, על סמך תמונתו העדכנית.
בספטמבר 1962, לאחר שבית המשפט בבאדן-באדן הוציא נגדו צו מעצר, נעלם היים. מאז העריכו אנשי מכון ויזנטל כי הוא מסתתר בדרום אמריקה. מכון ויזנטל הציע פרס בסך 450 אלף דולר על ראשו של היים במסגרת מסע ציבורי להבאתם לדין של פושעי מלחמה נאצים נמלטים כדי שלא ימותו מבלי להיענש על מעשי הזוועה שביצעו. משפחתו טוענת כי מת ב-1992, אך לדברי מכון ויזנטל משפחתו לא דרשה חשבון בנק הרשום על שמו של היים, דבר המעיד על האפשרות כי באותו זמן היה עדיין בחיים. באוגוסט 2008 טען בנו של היים כי הוא מתכוון לתרום חלק מן הכסף הנמצא בחשבון, לתיעוד זוועות השואה.
לפני שנעלם, במאי 1962, הותיר היים ייפוי כוח בידי עורך דין מפרנקפורט להעביר לו את הכנסות שכר הדירה מבית דירות בשכונת מואביט בברלין. לאחר שנעלם העמידה העיר ברלין את היים לדין בטענה שהיה רוצח וקידם את המשטר הנאצי בביצוע פשעיו כרופא. היים הורשע ונתבע לשלם למעלה מחצי מיליון מארקים. את הכסף לא ניתן היה לקבל כיוון שהרשויות בבאדן-וירטמברג החרימו את נכסיו. לאחר מאבק משפטי ארוך (בין ברלין לממשלת באדן-וירטמברג) נמכר הבית בברלין במכירה פומבית ב-1988 והעלויות נלקחו לתשלום הפיצוי שבו הורשע. היים הגיע למצרים בפברואר 1963, התאסלם בתחילת שנות ה-80 ונשא את השם "טארק חוסיין פאריד".
אחרית דבר
גם לאחר הפרסום על מותו במצרים (שהוזכר לעיל) - מכיוון שלא ידוע מקום קבורתו לכאורה ולא ניתן לקיים בדיקת סמני DNA - הודיע ד"ר זורוף כי תיק היים אינו סגור. ד"ר זורוף אף הביא הוכחה כי עורכי הדין שלו (בנושא נדל"ני) טענו בשנת 2001 כי היים חי והם בקשר רציף איתו. בנו, רודיגר, הודה, לאחר מות אביו ובעקבות הכתבה של ZDF ב-2009, ששהה עם אביו בקהיר בעת פטירתו.
בספטמבר 2012 פסק בית משפט בגרמניה כי היים אכן מת במצרים ב-1992.
אמיליאנה טוריני
אמיליאנה טוריני (באיסלנדית: Emiliana Torrini Davíðsdóttir; נולדה ב-16 במאי 1977) היא זמרת איסלנדית.
ביוגרפיה
טוריני גדלה בקואופווגיר. אביה ממוצא איטלקי, ואמה ממוצא איסלנדי. אביה היה מוכר מאוד בשל מסעדה איטלקית שניהל, ואיסלנדים רבים זוכרים לראשונה את אמיליאנה כמלצרית במסעדה. היא גדלה בעיר קטנה סמוכה לרייקיאוויק, שם הצטרפה למקהלה בגיל 7 ששם היא שרה כסופרן עד שעברה ללמוד בבית ספר לאופרה בגיל 15. בשנת 1994, כשהייתה בגיל 17, פרצה לתודעה באיסלנד כשזכתה בתחרות שירים של בתי ספר תיכון באיסלנד בגרסת כיסוי לשיר "I Will Survive".
בשנת 2002 טוריני השתתפה בפסקול הסרט שר הטבעות: שני הצריחים, כששרה את 'שירו של גולום' ("Gollum's Song"). באותה שנה תרמה את קולה להפקה המוזיקלית של "Thievery Corporation" באלבום "The Richest Man in Babylon". טוריני הפיקה שיר בשיתוף פעולה עם דן קארי והשניים היו מועמדים לזכייה בשיר הדאנס הטוב ביותר בפרס גראמי בשנת 2005 עבור השיר "Slw", אותו ביצעה הזמרת קיילי מינוג.
אלבומה "Love in the Time of Science" מתאפיין בצליל אלקטרוני, בעוד שאלבומה "Fisherman's Woman" מתאפיין בצליל הרבה יותר שקט, כשמורגשת בעיקר צליליה של גיטרה אקוסטית וכשהשימוש בסינתיסייזר הוא מינימלי. בספקולציות של מבקרים נטען כי נטישתה של טוריני את ז'אנר האלקטרוניקה נובע מכך שטוריני רצתה להרחיק את עצמה מההשוואות שנעשו בינה לבין ביורק, זמרת איסלנדית אחרת, אך טוריני טוענת שהתרחקותה מהז'אנר נבעה כתוצאה מאובדנו של בן זוגה בתאונה.
טוריני הצטרפה כחברה להרכב אומנים איסלנדים בשם "GusGus", ותרמה את קולה לכמה שירים בהופעה הראשונה של ההרכב "Polydistortion" במיוחד לשיר "Why" שאותו היא אף מבצעת בהופעות החיות שלה.
בשנת 2006, טוריני הייתה מועמדת לפרסי המוזיקה האיסלנדית ברייקיאוויק ב-4 קטגוריות: אלבום הפופ של השנה, שיר השנה (Sunny Road), זמר השנה, וקליפ השנה (קליפ ל-Sunny Road). היא זכתה בכל התארים מלבד שיר השנה.
היכל הספורט מטרו ווסט רעננה
היכל הספורט מטרו ווסט רעננה, שנחנך בשנת 1994, הוא אולם ספורט השייך לבית הספר מטרו ווסט שצמוד לו.
האולם מכיל 1,650 מקומות ישיבה (מתוכם 900 מקומות קבועים בטריבונה המרכזית והשאר ביציעים מתקפלים הניתנים לפתיחה במשחקי כדורסל אך נותרים מקופלים במשחקי כדוריד וכדורעף), והוא משמש למשחקי הבית את קבוצת הכדורסל של מכבי עירוני רעננה, קבוצת הנוער של עירוני רעננה, שזכתה ב-3 אליפויות נוער רצופות בין 2013 ל-2015, ונבחרת הכדורסל של בית הספר מטרו-ווסט המשחקת בליגת העל לתיכונים, שגם באמתחתה 3 אליפויות (2000, 2004 ו-2015). בעבר שימש כאולמה הביתי של קבוצת בני השרון.
בעבר שימש האולם גם את נבחרת ישראל בכדוריד, שהפסיקה להשתמש בו מסוף עונת 2007/08, ועברה להיכל בית מכבי בראשון לציון. האולם משמש גם את נבחרת כדורעף הנשים של ישראל.
ב-2013 ו-2017 שימש ההיכל למשחקי טניס השולחן של המכביה התשע-עשרה והמכביה העשרים.
האולם הוא ביתו גם של איגוד הג'ודו בישראל בכל התחרויות הפנים ארציות מילדים עד בוגרים.
האנדרטה לזכר מרד גטו ורשה
האנדרטה לזכר מרד גטו ורשה (בשמה הרשמי: האנדרטה לזכר גיבורי הגטו וכן אנדרטת בדמייך חיי) נוצרה על ידי האמן נתן רפופורט, יליד ורשה, לזכר מרד גטו ורשה. האנדרטה, המוצבת במרכז הגטו היהודי העתיק בעיר ורשה, נחנכה ב-19 באוגוסט 1948, במלאת 5 שנים לפרוץ המרד.
העתק של האנדרטה מצוי ברחבת יד ושם בירושלים, והוא אחד הסמלים המוכרים של מורשת השואה והגבורה. ההעתק אינו זהה למקור: באנדרטה בוורשה אחת מדמויות המורדות מוצגת כאשר חולצתה קרועה ושדה חשוף, בדומה לציור "החירות מובילה את העם". בהעתק ביד ושם הוצנע חלק זה.
תהליך יצירת האנדרטה
כבר במהלך מלחמת העולם השנייה התחיל רפופורט לעצב את זיכרונות המלחמה לפי הבנתו כאשר הוא מודע למתרחש בסוף 1942 בגטו ורשה - תחילת חיסולו. בשנת 1946 הגיע ממוסקבה לוורשה והציג בפני ראשי הקהילה היהודית את מודל הגבס שלו. בשנת 1947 עיצב את העיצוב הסופי בפריז כדי לצקת את הכל מברונזה.
מבנה האנדרטה ומשמעותו
האנדרטה כולה מונחת על מבנה משיש שחור שהובא משוודיה. רפופורט בחר דווקא בשיש הזה.
לאנדרטה שני חלקים: חלק השואה וחלק המרד.
ייתכן והאמן ביקש לומר שהיהודי הנצחי, האופייני הגלותי לא לחם! מצידה השני של האנדרטה נראים יהודים גלותיים וחלשים. מסתבר שגם האמן נפל לסטריאוטיפ של "כצאן לטבח": היהודי שהוא רוצה להזדהות איתו יהיה בחזית והגלותי - מאחור.
השראה אמנותית
האנדרטה מבוססת על הציור "גלות" של שמואל הירשנברג משנת 1904, ציור שצויר כתגובה לפוגרום קישינב מ-1903 ומבוסס על הציור "פליטים" ועל התבליט "פליטים" מאת אונורה דומייה מהשנים 1849-1848.
היחס הפולני
לאנדרטה זו משמעות לא רק יהודית אלא גם פולנית מובהקת. היא נחנכה במלאת חמש שנים למרד, במעמד של כל המי ומי של ממשלת פולין, שלוש מאות צירים יהודיים מכל העולם ושנים עשר אלף ניצולי שואה. מדי שנה עורכת פולין טקס זיכרון למרד למרגלות האנדרטה.
ביקור וילי ברנדט באנדרטה
ב-7 בדצמבר 1970, במהלך ביקור בפולין, הניח קנצלר גרמניה המערבית וילי ברנדט זר פרחים לרגלי האנדרטה, ולאחר מכן, במחווה מפתיעה שעוררה הדים רבים, כרע על ברכיו מולה. האירוע הונצח באנדרטה קטנה שהוקמה בכיכר הנושאת את שמו של ברנדט בקרבת מקום.
המוזיאון להיסטוריה של יהודי פולין
ברחבת האנדרטה נבנה מוזיאון לתולדות יהודי פולין. המוזיאון נפתח ב-2013
אום כולת'ום בנת מוחמד
אום כולת'ום בנת מוחמד (בערבית: أم كلثوم بنت محمد; 603 – 630) היא השלישית מבנותיו של מוחמד נביא האסלאם ואשתו ח'דיג'ה.
הבעל הראשון
בשנת 610, התחתנה אום כולת'ום עם עותיבה בן אבו להב בן עבד אל-מוטליב, אך הנישואים שלהם מעולם לא התממשו. היא עדיין הייתה חיה בבית הוריה כאשר אביה החל לקרוא לאנשים אל האסלאם. בשנת 613, נוצר קרע בין אביה של אום כולת'ום לבין אביו של בעלה, דבר שהוביל לביטול הנישואים שלה. מאוחר יותר, כאשר מוחמד נשאל מדוע הוא הפריד את אום כולת'ום מעותיבה, ענה מוחמד "אללה לא התיר לי לחתן אותה עם אדם שלא הולך לגן העדן".
הבעל השני
לאחר פטירתה של אחותה רוקיה, דבר שהותיר את עות'מאן אלמן, נישאה אום כולת'ום לעות'מאן. הנישואים נערכו בשנת 624, באוגוסט או ספטמבר שלאותה שנה, אף על פי שהם עברו לגור ביחד רק בדצמבר של אותה שנה.
לא היו להם ילדים משותפים.
פטירה
אום כולת'ום נפטרה בשנת 630, בנובמבר או דצמבר של אותה שנה.
פיליפוס הקדוש
פיליפוס הקדוש (ביוונית: Φίλιππος; מת בשנת 80 לספירה) היה אחד משנים עשר שליחיו של ישו בברית החדשה.
פיליפוס נולד בבית צידא שבגליל, והיה בין ראשוני החוברים לישו. יום החג לפיליפוס נקבע לאחד במאי, אך בנצרות הקתולית חוגגים אותו ב-3 בו, ובנצרות האורתודוקסית המזרחית - ב-14 בנובמבר. פיליפוס הטביל לנצרות ברחבי הארץ בסוריה, בפריגיה, וביוון. הוא נצלב בשנת 80 בעיר היוונית הייראפוליס באסיה הקטנה.
ביוגרפיה
על פי הבשורה על-פי יוחנן, פיליפוס ערך לישו הכרות עם תלמיד נוסף, נתנאל (ברתולומאוס הקדוש). באותה בשורה מבקש פיליפוס מישו, במהלך הסעודה האחרונה:
פוליטיקה של אוקראינה
הפוליטיקה באוקראינה מתרחשת ברפובליקה חצי-נשיאותית ייצוגית, עם מערכת פוליטית המבוססת על שיטה מרובת מפלגות. הסמכות הביצועית מופקדת בידי הקבינט, בעוד והסמכות החקיקתית מופקדת בידי הפרלמנט.
בשנת 1991, זמן קצר לאחר שזכתה בעצמאות, מינה הפרלמנט האוקראיני ועדה פרלמנטרית לשם יצירת חוקה חדשה, יצירתה של מערכת רב-מפלגתית, וקידום מחויבות לחקיקה בנושא זכויות אדם ואזרח למען מיעוטים במדינה. החוקה החדשה בעלת המאפיינים הדמוקרטיים, אשר נתנה תוקף לקיומה של הרפובליקה הדמוקרטית החדשה, יחד עם הגנה על זכויות וחירויות האדם הבסיסיות. אושררה ביום 28 ביוני 1996
חופש הדת מובטח על פי חוק על אף שארגונים דתיים נדרשים על פי חוק להרשם אצל רשויות מקומיות ורכזים ממשלתיים אזוריים. זכויות מיעוטים מכובדות על ידי חוק שנחתם ב-1991 אשר מבטיח למיעוטים אתניים את הזכות לבתי ספר, מתקנים תרבותיים ואת הזכות להשתמש בשפת האם שלהם בניהול חייהם הפרטיים. על פי החוקה האוקראינית אוקראינית היא השפה הרשמית היחידה. על אף זאת בחצי האי קרים ובחלקים ממזרח אוקראינה היכן שמתגוררים קבוצות אתניות גדולות של רוסים השימוש בשפה הרוסית הוא נרחב גם בעסקים רשמיים.
חופש הביטוי והעיתונות מוגנים על ידי חוק אך רשויות החוק לעיתים מתערבות בפעולות התקשורת בשימוש באמצעי לחץ. בפרט הכישלון האוקראיני בניהול חקירה פנימית יסודית ושקופה בעקבות היעלמותו של העיתונאי גיאורגי גונגדזה בשנת 2000 גרם לפגיעה רצינית בתדמית הבינלאומית של אוקראינה.
איגודים מקצועיים התכנסו תחת הפדרציה של האיגודים המקצועיים. מספר איגודים עצמאיים אשר צמחו בשנת 1992, ביניהם האיגוד העצמאי של כורי הפחם האוקראינים הקימו את הוועדה המיוחדת של איגודים מקצועיים עצמאיים. על אף שזכות השביתה מוגנת בחוק, שביתות המבוססות לחלוטין על מניעים פוליטיים אסורות.
משלהי 2013 נערך במדינה גל מחאה, שהביא, בין היתר, להדחת הנשיא ויקטור ינוקוביץ'.
מאז 2014, שירות הביטחון האוקראיני עצר מאות פעילי אופוזיציה במדינה לתקופות ארוכות, וסגר עיתונים ואתרי אינטרנט של ארגוני אופוזיציה במדינה.
בשנת 2022, בזמן הפלישה הרוסית לאוקראינה, הכריז נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי כי 11 מפלגות פוליטיות יוצאו מחוץ לחוק בשל קשרים עם רוסיה, בהן מפלגת האופוזיציה, שמחזיקה ב-44 מושבים בפרלמנט.
הרשות המבצעת
הנשיא נבחר בבחירות כלליות לקדנציה של חמש שנים. הנשיא ממנה את ראש הממשלה, עם אישור הפרלמנט. הקבינט כולו ממונה על ידי הפרלמנט על פי המלצה משותפת של הנשיא וראש הממשלה, כל זאת, על פי סעיף 14 של החוקה האוקראינית.
הרשות המחוקקת
בית המחוקקים האוקראיני נקרא הראדה העליונה (הפרלמנט העליון) והוא מונה 450 חברים אשר נבחרים לקדנציה של חמש שנים. הקדנציה הייתה של ארבע שנים עד 2006 בו שינו את החוק. עד 2006 גם חצי מהנבחרים נבחרו בשיטת בחירות יחסית, כך שאזורים בעלי אוכלוסייה רבה יותר זכו לייצוג רב יותר וחצי מהחברים בראדה נבחרו ממחוזות שלכל מחוז היה נציג אחד. החל מהבחירות של 2006 כל 450 חברי הראדה העליונה נבחרו מאזורי בחירה המשתנים בכמות החברים שהם שולחים לפרלמנט לפי כמות האוכלוסייה בהם. תפקידי הראדה העליונה הם ליזום שינויים חקיקתיים, לאשרר בריתות בינלאומיות ולאשר את התקציב השנתי.
מפלגות מרכזיות
באוקראינה קיימת כמות גדולה של מפלגות. רבות מהמפלגות בעלות כמות חברים קטנה והן אינן מוכרות לציבור הרחב. מפלגות קטנות כאלה לרוב מתגבשות לגושי הצבעה כדי להשפיע בהצבעות בבית המחוקקים. האמון הכללי של הציבור במפלגות באוקראינה נמוך מאוד.
בחירות לפרלמנט 2007
בבחירות לפרלמנט שהתקיימו ב-30 בספטמבר 2007 השתתפו עשרות מפלגות, אך רק חמש הצליחו לעבור את אחוז החסימה, 3%, ולקבל ייצוג. 5 המפלגות הן:
שלוש המפלגות האמצעיות נמנות יחד עם תומכי המהפכה הכתומה, והן הקימו קואליציה שאישרה ברוב דחוק את מינויה של יוליה טימושנקו לראש הממשלה.
בחירות לנשיאות 2010
בסיבוב הראשון של הבחירות לנשיאות אוקראינה, שנערך ב-17 בינואר 2010, זכו ויקטור ינוקוביץ', מנהיג האופוזיציה, ויוליה טימושנקו, ראש הממשלה, במירב הקולות. בסיבוב השני שהתקיים בין השניים ב-7 בפברואר 2010 זכה ינוקוביץ' ב-48.95% מהקולות, ובכך גבר על טימושנקו וזכה בבחירות לנשיאות. הוא החל בכהונתו כנשיא אוקראינה ב-25 בפברואר, זאת לאחר שטימושנקו משכה את ערעורה בנוגע לתוצאות הבחירות.
בנובמבר 2013 פרצה במדינה מחאה, שהתבטאה בהפגנות המוניות שבפתח שנת 2014 אף התגלגלה לעימותים אלימים של ארגוני אופוזיציה כנגד שלטונו של ויקטור ינוקוביץ'. בפברואר 2014 הוא הודח מתפקידו על ידי הפרלמנט ובמקומו מונה יושב ראש הראדה העליונה אולכסנדר טורצ'ינוב לנשיא בפועל ולראש הממשלה בפועל מונה ארסני יאצניוק. במאי 2014 נבחר פטרו פורושנקו לנשיא קבוע, ברם הוא כיהן קדנציה אחת בלבד ובאפריל 2019 הוחלף בבחירות מסוקרות במיוחד על ידי וולודימיר זלנסקי, שהפך לנשיא היהודי הראשון בתולדות אוקראינה.
בחירות לפרלמנט 2014
בבחירות לפרלמנט שהתקיימו ב-25 באוקטובר 2014 השתתפו עשרות מפלגות, אך רק שש הצליחו לעבור את אחוז החסימה ולקבל ייצוג. 6 המפלגות הן:
בחירות לנשיאות ולפרלמנט - 2019
לאחר ניצחונו בבחירות לנשיאות אוקראינה באפריל 2019 נכשל וולודימיר זלנסקי למנות שרים, בשל חוסר תמיכה בפרלמנט. עקב כך החליט להקדים את הבחירות, שנועדו להתקיים באוקטובר, ליולי. בבחירות לפרלמנט שהתקיימו ב-21 ביולי 2019 התמודדו חמש מפלגות עיקריות:
הרשות השופטת
סמכות חוקתית
סמכות כללית
מערכת בתי המשפט מנהלת משפטים בעזרתם של חבר מושבעים. החלטה זאת עדיין לא מיושמת בכל המקומות אך היא בדרך. חשוב גם כן משרדו של התובע הכללי האוקראיני.
הרפובליקה האוטונומית קרים
במהלך 1992 מספר ארגונים פרו-רוסים פעלו לשחרורה של קרים מאוקראינה וסיפוחיה לרוסיה. בזמן קיומה של ברית המועצות, קרים הופרדה מרוסיה וסופחה לאוקראינה ב-1954 על ידי ניקיטה חרושצ'וב כדי לסמן 300 שנה לאמנת פריאסלב. ביולי 1992 הפרלמנטים של אוקראינה וקרים החליטו שקרים תישאר תחת חסות אוקראינית אך תשמור לעצמה אוטונומיה תרבותית וכלכלית ניכרת, ובכך לייצר את הרפובליקה האוטונומית קרים.
דנש פרידמן
דנש פרידמן, (בהונגרית: Friedmann Dénes; בודפשט, 25 במאי 1903 – אושוויץ, יולי 1944) היה הרב של העיר אויפשט, חוקר יודאיקה, עורך העיתון שנספה בשואה.
ביוגרפיה
דנש פרידמן קיבל דוקטורט למדעי הרוח באוניברסיטת בודפשט בשנת 1925 (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) וקיבל סמיכה לרבנות בבית המדרש לרבנים בבודפשט בשנת 1927. מאותה השנה ועד מותו היה רבה הראשי של העיר אויפשט (אז יישוב עצמאי היום רובע 4 של בודפשט) ומשנת 1939 היה מרצה לתאולוגיה בבית המדרש לרבנים. פרידמן ערך את כתב העת סקירה יהודית-הונגרית ואת נספחיו, לרבות ספר הזיכרון ליובל הקמת בית המדרש לרבנים (בודפשט 1927), את הספר לזכרו של הרב שמעון הבשי, רבה הראשי של פשט (בודפשט 1934) ואת ספר הזיכרון של הרב שמואל קוהן (בודפשט 1941), היה כתב של הלקסיקון היהודי (Jüdisches Lexikon), הלקסיקון יהודי הונגרי והלקסיקון הגדול של רוואי.
יהודי אויפשט, לרבות הרב דנש פרידמן, חבר מועצת היהודים (יודנרט) המקומית, הועברו לגטו בודפשט ולבנייני הטלאי הצהוב בשבוע האחרון של מאי 1944. בשבוע הראשון של יולי גורשו לאושוויץ ברכבות שיצאו מבודהקלאס.
תורת פונקציונל הצפיפות
תורת פונקציונל הצפיפות (באנגלית: Density functional theory; DFT) היא שיטה חישובית במכניקת הקוונטים שמשתמשת בצפיפות האלקטרונים לחישוב אנרגיית רמת היסוד המולקולרית ופרמטרים פיזיקליים נוספים. במסגרת ה-DFT חישוב צפיפות המטען של ענן האלקטרונים קובע את האנרגיה המולקולרית וזו בתורה נקבעת על סמך הפוטנציאל החיצוני של גרעיני האטומים. מינימיזציה של פונקציונל האנרגיה מאפשרת אופטימיזציה של המבנה המולקולרי למצב בו אנרגיית מצב היסוד מינימלית. בבסיסה, ה-DFT מסתמכת על כך שניתן להשתמש בחישובים בצפיפות האלקטרונים ובפונקציית גל אחת במקום בפונקציית גל נפרדת לכל אלקטרון במשוואת שרדינגר, דבר שמביא לחיסכון משמעותי בזמני חישוב. ה-DFT הגיעה לידי מימוש על בסיס עבודתם של הוהנברג (Hohenberg) וקוהן (Kohn) ולאחר מכן קוהן ושאם (Sham).
שיטת ה-DFT נפוצה מאוד בחישובים של מצב מוצק עוד משנות ה-70, אבל נחשבה פחות מדויקת עבור חישובים בכימיה קוונטית עד שנות ה-90, לאחר שנעשו חידושים שנועדו להתמודד טוב יותר עם אינטראקציית האלקטרונים. במרבית המקרים חישובי מצב מוצק שנעשו בשיטת DFT מתאימים בצורה משביעת רצון לתוצאות הנסיוניות וזאת בזמני חישוב מהירים יחסית לשיטות אחרות (למשל שיטת הרטרי-פוק) שמבוססות על בניית פונקציית גל מורכבת.
למרות החידושים והפיתוחים שנעשים בתאוריה, עדיין ה-DFT סובלת ממספר בעיות בהם קושי לתאר אינטראקציות בין מולקולות, מצבים מעוררים וחישוב פער האנרגיה במל"מים. כיום, עדיין מתבצע מחקר שמטרתו לשפר את התאוריה כך שתוכל להתמודד עם חלק מהבעיות שצוינו.
סקירה כללית של השיטה
משפט H-K הראשון מראה שתכונות מצב היסוד של הרבה אלקטרונים נקבעות באופן ייחודי על ידי צפיפות האלקטרונים שתלויה רק ב-3 קואורדינטות מרחביות. בעקבות כך אנו נוכל לרדת מבעיה של N אלקטרונים עם 3N קואורדינטות ל-3 קואורדינטות בלבד, על ידי שימוש בפונקציונלים של צפיפות האלקטרונים. ניתן להרחיב את המשפט הזה כך שיכיל גם את התלות בזמן וכך לפתח גם את תורת פונקציונל הצפיפות התלויה בזמן (באנגלית: Time-Dependent Density Functional Theory, TDDFT).
משפט H-K השני מגדיר את פונקציונל האנרגיה עבור המערכת ומוכיח שמצב היסוד של האלקטרונים ממזער אותו (כלומר, במצב היסוד האנרגיה היא הנמוכה ביותר).
במסגרת שיטת Kohn-Sham, הבעיה המקורית של הרבה אלקטרונים שיש ביניהם אינטראקציה ונעים בפוטנציאל חיצוני מוחלפת בבעיה פשוטה יותר של אלקטרונים שאין ביניהם אינטראקציה ונעים בפוטנציאל אפקטיבי. הפוטנציאל האפקטיבי כולל בתוכו את הפוטנציאל החיצוני ואת האינטראקציה החשמלית בין האלקטרונים (אינטראקציית החלפה וקורלציה). מציאת מודלים מדויקים לאינטראקציית ההחלפה והקורלציה היא הבעיה העיקרית ב-DFT ולשם כך פותחו מספר קירובים שיוצגו בהמשך.
תיאור מתמטי
הבעיה שאנו רוצים לפתור היא פתרון משוואת שרדינגר עבור גופים מרובים. כמקובל בבעיות אלו ההנחה הראשונה תהיה להתייחס לגרעיני האטומים כקבועים במקומם (לפי קירוב בורן-אופנהיימר) בזמן שרק האלקטרונים נעים. הנחה זאת מוצדקת בגלל מסתם הגדולה של הגרעינים יחסית לאלקטרונים. את האלקטרונים נתאר בעזרת פונקציית גל של הרבה אלקטרונים. משוואת שרדינגר שתיארנו כאן נראית כך:
כאשר עבור מערכת עם \ N אלקטרונים, \hat H הוא ההמילטוניאן, \ E היא האנרגיה הכללית, \hat T אופרטור האנרגיה הקינטית, \hat V אופרטור האנרגיה הפוטנציאלית של האלקטרונים כתוצאה מהשדה החשמלי שיוצרים הגרעינים הקבועים במקומם ו-\hat U אופרטור אנרגיית האינטראקציה בין האלקטרונים לעצמם. הבעיה המורכבת שתיארנו כאן לא ניתנת לפתרון אנליטי וגם לא ניתנת לפירוק לבעיות קטנות יותר של חלקיק בודד בגלל האינטראקציה בין האלקטרונים שמתוארת על ידי \hat U.
ישנן שיטות רבות שמנסות לפתור משוואה זו על ידי פיתוח של פונקציית הגל \Psi בעזרת דטרמיננטת סלייטר. השיטה הפשוטה ביותר היא שיטת הרטרי-פוק וישנן גם שיטות מתקדמות יותר, אך הבעיה העיקרית שלהן היא המורכבות החישובית הגדולה שהן דורשות.
כאן באה לעזרה שיטת ה-DFT, מכיוון שהיא מאפשרת לייצג את הבעיה של הרבה חלקיקים שמתוארת על ידי \hat U בעזרת פונקציה של חלקיק בודד ואז אין לנו צורך ב-\hat U בתיאור הבעיה. בשיטת ה-DFT משתנה המפתח הוא צפיפות האלקטרונים n(\vec r), שנתון ע"י:
ומכאן ניתן לקבל את ערך התצפית במצב היסוד של כל אופרטור כללי \hat O על ידי פונקציונל של \,\!n_0:
במיוחד מעניינת אותנו אנרגיית מצב היסוד של המערכת שניתנת ע"י:
כאשר התרומה של הפוטנציאל החיצוני יכולה להירשם במפורש במונחים של צפיפות האלקטרונים במצב היסוד \,\!n_0:
בצורה כללית יותר אנו יכולים לתאר את התרומה של הפוטנציאל החיצוני במונחים של צפיפות האלקטרונים \,\!n:
הפונקציונלים \,\!T[n] ו-\,\!U[n] נקראים פונקציונלים אוניברסליים, בעוד ש- \,\!V[n] נקרא פונקציונל לא אוניברסלי, מכיוון שהוא מתאים לבעיה ספציפית שנובעת מסידור הגרעינים במרחב. מכאן נובע שברגע שנתון לנו הפוטנציאל הספציפי בבעיה \hat V, כדי למצוא את אנרגיית מצב היסוד עלינו למזער את הפונקציונל:
את בעיית המינימיזציה של \,\!E[n] ניתן לפתור על ידי שימוש בשיטת כופלי לגראנז'. בשלב ראשון, נתייחס רק לפונקציונל האנרגיה שלא תלוי במפורשות באיבר האינטראקציה בין האלקטרונים:
כאשר \hat T מסמן את אופרטור האנרגיה הקינטית, \hat V_s זהו הפוטנציאל החיצוני (שנובע מהגרעינים) בו האלקטרונים נעים, כך ש. כך, ניתן לפתור את משוואות Kohn–Sham עבור מערכת העזר שהגדרנו, ללא האינטראקציה:
שמניבה לנו את האורביטלים \,\!\phi_i שמהם ניתן לקבל את הצפיפות n(\vec r) של הבעיה המקורית של הגופים המרובים.
הפוטנציאל האפקטיבי של תיאור החלקיק הבודד ניתן לתיאור בצורה יותר מפורשת:
כאשר האיבר השני מייצג את איבר Hartree שמתאר את הדחייה החשמלית בין אלקטרון לאלקטרון והאיבר האחרון נקרא פוטנציאל ההחלפה-קורלציה. כאן כולל בתוכו את כל האינטראקציות בין הגופים.
מכיוון שאיבר Hartree ו- תלויים בצפיפות n(\vec r) שתלויה באורביטלים \,\!\phi_i שתלויים בפוטנציאל V_s, הבעיה של פתרון משוואות Kohn-Sham צריכה להתבצע בצורה איטרטיבית. בדרך-כלל מתחילים מניחוש התחלתי ל-n(\vec r), אז מחשבים את הפוטנציאל V_s המתאים ופותרים את משוואות Kohn-Sham עבור \,\!\phi_i. בעזרת האורביטלים שנמצאו אפשר לחשב את הצפיפות החדשה ולהתחיל את אותו התהליך מחדש. אפשר לחזור על התהליך הזה עד שמגיעים להתכנסות.
קירובים (פונקציונלים עבור ההחלפה-קורלציה)
הבעיה העיקרית ב-DFT היא שאנו לא יודעים את הפונקציונלים המדויקים עבור ההחלפה והקורלציה. אבל, קיימים קירובים לפונקציונלים האלו שמאפשרים לנו לחשב גדלים פיזיקליים מסוימים בצורה דיי מדויקת. בפיזיקה הקירוב הנפוץ ביותר הוא, בו הפונקציונל תלוי רק בצפיפות במיקום בו מעריכים את הפונקציונל:
ניתן להכליל את ה-LDA בצורה ישירה כך שיכלול גם ספין ואז הוא נקרא Local Spin-Density Approximation (LSDA):
קירוב נוסף שהוא גם מקומי אבל לוקח בחשבון גם את גרדיאנט הצפיפות הוא Generalized Gradient Approximations (GGA):
המשך טבעי נוסף לפונקציונלי ה-GGA הם פונקציונלי ה-meta-GGA שכוללים גם את הנגזרות השניות (הלפלסיאן) ואמורים להיות מדויקים יותר.
ניתן להקל על קשיים בתיאור אנרגיית ההחלפה על ידי הכנסת רכיב של אנרגיית ההחלפה המדויקת כפי שמחושבת בשיטת הרטרי-פוק (באנגלית Hartree–Fock). פונקציונלים מהסוג הזה נקראים פונקציונלים היברידיים (באנגלית Hybrid functionals).
מריאן ז'אן-בפטיסט
מריאן רייג'יפסיאן ז'אן-בפטיסט (באנגלית: Marianne Raigipcien Jean-Baptiste; נולדה ב-26 באפריל 1967) היא שחקנית קולנוע אנגלייה, מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשנת 1996 על משחקה בסרט "סודות ושקרים".
ביוגרפיה
בפטיסט נולדה בלונדון להורים מאנטיגואה וברבודה ומסנט לוסיה. בפטיסט למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה והופיעה בתיאטרון המלכותי הלאומי.
בשנת 1996 הופיעה בפטיסט לראשונה על מסך הקולנוע כשהשתתפה בתפקיד ראשי בדרמה הבריטית של מייק לי "סודות ושקרים". בסרט גילמה בפטיסט את דמותה של הורטנס קאמברבאטץ', בחורה שחורה היוצאת לחפש את הוריה הביולוגים לאחר מות אמהּ המאמצת. הורטנס מגלה שאמה האמיתית היא לבנה ענייה המגדלת את בתה המרדנית. במהלך הסרט חושפת הורטנס סודות נוספים מחיי אמהּ ודודה הביולוגיים. על תפקידה בסרט הייתה בפטיסט מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרסים נוספים.
בשנת 1998 שיחקה בסרט הקומדיה העצמאי "ריגושים אלקטרוניים" (How to Make the Cruelest Month), לצידם של קליאה דובאל, איימי סמארט וגבריאל מאן.
בשנת 2019 כיכבה בסדרת הדרמה המוזיקלית של נטפליקס "פסקול", בתור אנט סנדס, דודתו של סם אשר מנהלת מסעדה. בשנת 2020 שיחקה בסרט "Fatman" לצד מל גיבסון.
ביוני 2021 לוהקה לשחק במיני-סדרה הפסיכולוגית "Surface" בסטרימינג של אפל TV פלוס. בשנת 2022 דיבבה את דמותה של שרה שארפ בסרט ההנפשה "המפלצת מהים".
בנוסף לכישרון המשחק שלה בפטיסט היא גם זמרת ויוצרת, הקליטה אלבום המורכב בעיקר משירי בלוז בשנת 1997 לכבוד הסרט "ילדות קריירה".
בפטיסט נשואה לרקדן הבלט הבריטי אבן ויליאמס ולהם שתי בנות.
ריאד שראחילי
ריאד מוחמד שראחילי (בערבית: رياض محمد شراحيلي בתעתיק: ריאצ' מחמד שראחילי; נולד ב-28 באפריל 1993 בריאד שבערב הסעודית) הוא כדורגלן סעודי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אבהא מליגת העל הסעודית ובנבחרת ערב הסעודית.
קריירת מועדונים
ב-5 ביולי 2015 חתם שראחילי על חוזה לשלוש עונות באל-פתח מליגת העל הסעודית. ב-20 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על אל-ח'ליג' במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת. בסך הכל ערך 40 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-10 ביולי 2018 חתם בא-טאא'י מליגת המשנה הסעודית. הוא ערך 18 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-3 במרץ 2019 חתם באל-פייסלי מליגת העל הסעודית.
ב-12 ביולי 2019 חתם שראחילי באל-עדאלה מליגת העל הסעודית. ב-29 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–4 על דמכ במסגרת המחזור השני בליגה לעונת. ב-10 באוגוסט 2020 הבקיע את שערו היחיד במועדון, בניצחון 1–2 על אל-חזם במסגרת המחזור ה-24 בליגה. בסך הכל ערך 16 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-9 בספטמבר 2020 חתם שראחילי על חוזה לשתי עונות באבהא מליגת העל הסעודית.
קריירה בינלאומית
ב-23 בספטמבר 2022 ערך שראחילי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערב הסעודית, בתיקו 0-0 נגד נבחרת אקוודור במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת ערב הסעודית לטורניר מונדיאל 2022.
אנדרטת אליושה
אנדרטת אליושה, או בשמה הרשמי: למגיני המרחב הארקטי הסובייטי במלחמה הפטריוטית הגדולה (ברוסית:  Защитникам Советского Заполярья в годы Великой Отечественной войны), היא אנדרטה בעיר מורמנסק שבצפון-מערב רוסיה. היא הוקמה בשנת 1974 לכבוד חיילי, מלחי וטייסי ברית המועצות אשר הגנו על העיר וסביבתה מפני התקפות גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה.
הקמת האנדרטה
אנדרטה למגיני מורמנסק נועדה לקום בחמש הפינות, הכיכר המרכזית של העיר, אך הוחלט במקום זאת להקימה על גבעה הצופה אל העיר ואל מפרץ קולה, המוליך ממנה אל הים הפתוח. הכספים להקמת האנדרטה נאספו מן הציבור. בניית האנדרטה החלה ב-1969 והסתיימה ב-1974. יוצריה היו האדריכל א.א. פוקרובסקי (Pokrovsky) והפסל א.ד. ברודסקי (Brodsky). האנדרטה נחנכה בטקס חגיגי ב-19 באוקטובר 1974, לצלילי 30 מטחי כבוד של תותחים שירתה הסיירת מורמנסק במפרץ קולה.
האנדרטה
האנדרטה היא פסל של חייל עוטה מעיל חורף וחובש קסדה, שתת מקלע תלוי על כתפו. פני החייל פונות מערבה אל עבר עמק התהילה, אתר שבו ניטשו קרבות מרים בקיץ 1941 בין מגיני מורמנסק לבין הגרמנים התוקפים. גובה הפסל לרבות בסיסו הוא 35.5 מטר. ככזה הוא הפסל השני בגובהו ברוסיה לאחר אנדרטת אמא מולדת שבעיר וולגוגרד. הפסל חלול, ומשקלו למעלה מ-5,000 טון. בתחתיתו קבועים שני תאים: באחד נטמנה קופסה ובה עפר מעמק התהילה ומאתר קרבות נוסף בנהר ורמן; באחר נטמן מיכל מי ים שנלקחו מאתר טביעתה של ספינת סיור "טומאן" מצפון למורמנסק. ספינה זו טבעה ב-10 באוגוסט 1941 תוך קרב עם שלוש משחתות גרמניות.
לפני הפסל מוצב משטח של אבן שחורה, שעליו דולקת אש תמיד. בקרבתו מוצבת אסטלת גרניט ועליה כתובת זיכרון. מאחורי הפסל ולצידו ניצב מבנה של פירמידה משולשת, שלדברי יוצרי האנדרטה מסמל דגל אדום המונף בחצי התורן. בשולי האתר מוצבים שני תותחי נ"מ, שכמותם ניצבו על אותה גבעה במהלך המלחמה.
ב-9 במאי 1975 נקבר חייל סובייטי אלמוני מתחת לפסל, לכן אש התמיד דולקת באנדרטה.
בשנת 2004 הוצב באתר כותל ועליו לוח זיכרון לערים גיבורות ברוסיה, שמורמנסק היא אחת מהן. אז גם הוטמנה באתר קופסה ובה עפר מערים אלו.
וארנה
וַארְנָה (בבולגרית: Варна) היא עיר נמל מרכזית לחוף הים השחור, בירת מחוז וארנה וממוקמת 379 קילומטרים צפונית מזרחית לבירת בולגריה סופיה. וארנה היא העיר השלישית בגודלה בבולגריה מבחינת כמות האוכלוסין.
העת העתיקה
היישוב נוסד כמושבה יוונית בשם "אודסוס" (Odessos) ב-580 לפנה"ס, אם כי בחפירות ב-1972 בנקרופוליס של וארנה (Варненски некропол), נמצאו כלי נחושת המתוארכים לאמצע האלף החמישי לפני הספירה (התקופה הכלקוליתית) ומכאן שווארנה הייתה אחת הערים הקדומות בעולם.
ב-335 לפנה"ס נכבשה וארנה על ידי אלכסנדר מוקדון ובמהלך המאה ה-1 לפנה"ס נפלה בידי צבא הרפובליקה הרומית. בהמשך צורף האזור לפרובינקיית מואסיה של הרומים. מתקופה זו נותרו בעיר חורבות של מרחצאות רומיים. במהלך המאה ה-5 ידע האזור פלישות של שבטים הונים והעיר מוזכרת בחוזה השלום שנחתם בין תאודוסיוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית לבין אטילה ההוני, כאחת הערים הקדושות ביותר לביזנטים.
ימי הביניים
העיר מופיעה בכתביו של תיאופנס המוודה, בהקשר הגירתם של שבטים סלאבים ופרוטו בולגרים לאזור בולגריה. תיאופנס מציין כי אספרוך החאן הראשון של האימפריה הבולגרית הראשונה הביס בקרבת העיר את הצבא הביזנטי בראשות קונסטנטינוס הרביעי. וארנה הפכה לאחת הערים המרכזיות באימפריה הבולגרית. העיר מוזכרת בכתובים גם בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה וב-1201 כבש אותה הצאר קאלויאן מידי הביזנטים, לאחר מצור ממושך. במחצית השנייה של המאה ה-13 עלתה חשיבותה של וארנה כעיר נמל מסחרית, כאשר נרקמו קשרי מסחר עם הרפובליקה של ונציה ורגוזה.
השלטון העות'מאני
ב-1399 נכבשה וארנה בידי צבאו של הסולטאן באיזיט הראשון, שליט האימפריה העות'מאנית, שהפך אותה למרכז צבאי חשוב. ב-1413 ניצל מנואל השני, קיסר האימפריה הביזנטית את תקופת בין המלכים של האימפריה העות'מאנית והצליח לכבוש את העיר. שנה מאוחר יותר נכבשה וארנה ונבזזה בידי הטטרים. ב-10 בנובמבר 1444 נערך ליד העיר קרב גדול בין העות'מאנים ובין צבא פולני-הונגרי (קרב וארנה). הקרב הסתיים בניצחון העות'מאנים ובמותו של ולדיסלאב השלישי מלך פולין. במהלך המאה ה-17 ביצרו העות'מאנים את העיר כחלק מבניית שרשרת מבצרים לאורך חופי הים השחור והדנובה. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792) נערך צפונית מזרחית לעיר הקרב הימי בכף קאליאקרה אשר חרץ את גורל המלחמה לטובת הרוסים.
העיר נכבשה לזמן קצר על ידי צבא האימפריה הרוסית במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1828–1829). לאחר מלחמת קרים התירה האימפריה העות'מאנית למעצמות אירופה למכור את תוצרתן ברחבי האימפריה ווארנה הפכה לנמל מסחרי חשוב. ב-1866 חוברה וארנה לקו מסילת הרכבת לרוסה והדנובה וקושרה לתוואי האוריינט אקספרס. ב-27 ביולי 1878, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), שוחררה וארנה על ידי הצבא הרוסי והפכה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין, חלק מנסיכות בולגריה.
לאחר עצמאות בולגריה
וארנה הפכה לעיר ספר במהלך מלחמת הבלקן הראשונה וביולי 1913 במהלך מלחמת הבלקן השנייה נכבשה על ידי צבא ממלכת רומניה. לאחר מלחמת העולם הראשונה ואובדן חבל דרום דוברוג'ה לו שימשה וארנה מרכז כלכלי אזורי, פקד משבר כלכלי חריף את העיר. בראשית ספטמבר 1944, בתקופת מלחמת העולם השנייה הייתה וארנה אחת הערים הראשונות שנכבשו על ידי הצבא האדום. בין השנים 1949–1956 היה שמה "סטלין" על שמו של יוסיף סטלין. ב-1962 נערכה בעיר אולימפיאדת השחמט ה-15.
כלכלה
וארנה היא המרכז הכלכלי השני בחשיבותו לאחר סופיה בירת בולגריה וערוץ הסחר הבולגרי המרכזי בנתיבי הים השחור בכלל ולרוסיה בפרט. 61% מסך ההכנסות נטו מגיע ממגזר התיירות והמסחר, 16% מתעשייה, 14% מתחבורה ו-6% מבנייה, אחוז האבטלה בעיר הוא 2.34% ונמוך במידה ניכרת מהממוצע הארצי.
העיר ממצבת את עצמה גם כעיר תיירותית. היא העיר הגדולה ביותר בריביירה הבולגרית. לאחר ירידת הקומוניזם הפכה וארנה לעיר נופש קוסמופוליטית עם שפע חופי רחצה, בתי מלון, בתי קזינו המושכים בין השאר גם תיירים מישראל. עוד ממוקמים בעיר פארקים רחבי ידיים. השלטים מופיעים גם באותיות לטיניות לצד הכתב הקירילי ולעיתים גם בעברית. צפונית לווארנה נמצא חוף הרחצה המפורסם חולות הזהב באורך 4 ק"מ המכוסה בחול עדין וזהוב.
תחבורה
וארנה מעצם היותה עיר אסטרטגית היושבת על חופי הים השחור, מהווה ציר תחבורה מרכזי ומונגשת באמצעות הדרכים הבאות:
נמל תעופה - נמל התעופה הבינלאומי ורנה.
נמל ימי- נמל וארנה.
ורכבת מהירה.
הכבישים העיקריים בעיר, כוללים את הכבישים אירופיים: ורנה-בוקרשט E70, ורנה-איסטנבול E87 ו ורנה-קונסטנטה, רומניה; כבישים ארציים: ורנה-סופיה A2 (הכביש המהיר חאמוס) ו ורנה-בורגס A5 (כביש צ'רנו מורה). ישנם מסלולי אוטובוס, לערים בולגריות גדולות רבות משני מסופי אוטובוסים. יש גם רכבות, מעבורות ושירותי אוניית גלנוע לאודסה, אוקראינה, פורט קווקז, רוסיה, פותי ובאטומי, גאורגיה.
מערכת התחבורה הציבורית מנוהלת על ידי "תחבורה עירונית ורנה" ולאחרונה עברה מודרניזציה. מחירי הכרטיסים סבירים: מ-0.5 לב בולגרי בתוך העיר ועד ל-3 לב בולגרי לעיירת הנופש והבילויים, חולות הזהב (Golden Sands).
נוסף על האוטובוסים המקומיים, טרוליבוסים, מוניות שירות, מופעל בעיר צי גדול של מוניות.
דמוגרפיה
ב-1881 נערך מפקד האוכלוסין הראשון לאחר עצמאות בולגריה. בעיר וארנה נמנו 24,555 תושבים ובעת ההיא הייתה העיר השנייה בגודלה בנסיכות. ב-1885, לאחר האיחוד עם מחוז רומליה המזרחית ובתוכו העיר פלובדיב, הפכה לעיר השלישית בגודלה. מבחינת התמהיל האתני של האוכלוסייה עולה כי 92.5% הם ממוצא בולגרי ו-3.8% ממוצא טורקי. בין השנים 2001 ל-2009 גדלה אוכלוסיית העיר בשיעור של 15.18%. לפי נתוני מפקד האוכלוסין שנערך בבולגריה בפברואר 2011, התגוררו בווארנה 334,870 נפשות והיא השלישית בגודלה בבולגריה אחרי סופיה ופלובדיב.
Untouchables
Untouchables (ילדי האלוהים), הוא האלבום החמישי של להקת קורן. האלבום יצא לאור בשנת 2002, שלוש שנים לאחר אלבומם Issues.
וארנה
ייסוד הקהילה
עדויות לקהילה יהודית מאורגנת בווארנה קיימות מראשית המאה ה-19. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1828–1829) נכבשה וארנה על ידי צבא האימפריה הרוסית ובני הקהילה סבלו מהתקפות וממעשי שוד רבים במהלך הכיבוש ובמיוחד בעת נסיגת הכוחות. ב-1835 הגיעו לעיר עשרות רבות של פליטים יהודים מהעיר אדירנה לאחר השריפה הגדולה שכילתה את הרובע היהודי בעיר. במהלך מלחמת בולגריה–סרביה (1885) מימנו בני הקהילות היהודיות ברוסה, בווארנה ובווידין שני גדודים של לוחמים יהודיים בני עירם, שמנו 800 חיילים.
Untouchables
האלבום הוא אחד מהפחות מצליחים של קורן. הוא דורג במקום השני במצעד המכירות השבועיות האמריקאי, במקום השני במצעד המכירות באירלנד ובמקום הרביעי במצעד המכירות בבריטניה. ההשקעה הכספית באלבום נאמדה בכ-3 מיליון דולר.
וארנה
בממלכת בולגריה העצמאית
ב-1900 נכללה הקהילה ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בנסיכות הבולגרית ומנתה 1,300 נפשות, רובם ספרדים ומיעוטם אשכנזים. בראשית המאה ה-20 הופיע בעיר עיתון אנטישמי וב-1904 היו בעיר התפרעויות על רקע זה. ב-29 באוגוסט 1920 יוצגה קהילת וארנה בכנס הקהילות היהודיות המאורגנות בממלכת בולגריה שהתקיים בסופיה, על ידי ראשי הקהילה ד"ר יהושע כלב, ניסים אשכנזי ומואיז דניאל. בווארנה הייתה פעילות ציונית ענפה, אם כי באותה המידה נתקיימו אגודות חינוך עצמאיות שחינכו ברוח הקומוניזם והסוציאליזם. בבחירות לוועד הקהילה שנערכו ב-1932 זכו הציונים רק ב-46.67% מהקולות לעומת מתנגדיהם שהיו הרוב.
קהילת וארנה הייתה מן הבודדות שבקהילות בולגריה אשר בהנהגתן כיהנו נשים ומבין 19 מנהיגי הקהילה 8 היו נשים, האחוז הגבוה ביותר בכל קהילות בולגריה. בבחינת נתוני מערכת החינוך היהודית עולה כי ב-1921 למדו בה 184 תלמידים שהיו 88% מכלל התלמידים היהודים בעיר. ב-1924 ירד מספרם ל-167, כאשר הממשלה בולגרית מימנה 4% מתקציב מערכת החינוך ועיריית וארנה 6% נוספים. התלמידים למדו בשתי כיתות גן, ארבע כיתות בית ספר יסודי וכיתת פרו-גמנסיה אחת.
מלחמת העולם השנייה והעלייה לישראל
בספטמבר 1939 ערכה הממשלה הבולגרית את "המסע לגירוש נתינים זרים", שעליו הופקד מפקד המשטרה הקולונל אטאנאס פאנטב. רוב הנתינים הזרים היו יהודים וכ-4,000 מהם נצטוו לעזוב את הממלכה. אלו שלא נתקבלו במדינות השכנות יוון וטורקיה מצאו מקלט זמני בקרב קהילת יהודי וארנה והועלו על ספינות מעפילים רעועות כגון הרודניצ'אר אל ארץ ישראל. אחת מספינות המעפילים, הסלבדור, טבעה בים ועמה 238 מנוסעיה.
בינואר 1941 הוחל על יהודי העיר החוק להגנת האומה ובהמשך נלקחו הגברים בגילאי 20–40 לעבודות כפייה. לאחר שב-4 במרץ 1943 החלה הממשלה הבולגרית בגירושם של 11,343 יהודי תראקיה ומקדוניה ופירוט אל מחנות ההשמדה, תוכנן ב-10 במרץ לגרש 6,365 מיהודי "בולגריה הישנה" למחנות ההשמדה, כמכסה ראשונית לקראת גירוש כל בני הקהילה. לפי נתוני משרד הפנים הבולגרי יועדו 508 מבני קהילת וארנה להיכלל במכסת הגירוש הראשונית. הגירוש לא יצא אל הפועל. ב-17 ביוני 1943 גורשו יהודי וארנה ובורגס בהוראת אלכסנדר בלב ראש הקומיסריון לשאלות יהודיות ונשלחו לערי שדה וכפרים מרוחקים. מנהיגי הקהילה נשלחו למחנה הריכוז סומוביט. בתחילת אוקטובר שבו המגורשים לבתיהם. לאחר מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר 2,200 יהודים, רובם עלו למדינת ישראל לאחר הקמתה. ב-28 במאי 1949, בשלהי גל העלייה, ערך הקונסיסטוריון של יהודי בולגריה מפקד ובווארנה נמנו 331 יהודים. בראשית המאה ה-21 חיו בווארנה כ-250 יהודים, וב-2022 נמנו בה 180 יהודים.
ספורט
בעיר משחקות כמה קבוצות ספורט חזקות בליגות הבולגריות, בהן צ'רנו מורה וארנה המשחקת בליגת העל הבולגרית בכדורגל וצ'רנו מורה וארנה המשחקת בליגת העל הבולגרית בכדורסל.
ב.מ.וו ix
ב.מ.וו ix (באנגלית: BMW ix) היא מכונית חשמלית קומפקטית במרכב קרוסאובר בעלת חמישה מקומות, שמיוצרת על ידי ב.מ.וו משנת 2021. היא הוצגה בנובמבר 2020, והושקה בארצות הברית ביוני 2021 , בישראל היא הושקה ב-31 בדצמבר 2021. ה-ix היא "ספינת הדגל" הטכנולוגית של ב.מ.וו. ה-ix כולל 59.9 ק"ג של פלסטיק ממוחזר, זאת חלק מהמאמץ של ב.מ.וו ל"עולם נקי".
הב.מ.וו ix מתחרה במרצדס-בנץ EQC ובטסלה מודל Y.
היסטוריה
ב.מ.וו ix הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב של פריז בספטמבר 2018 כמכונית קונספט בשם ב.מ.וו Vision iNEXT קונספט, שהציגה יכולות אוטונומיות חדשות שלא היו ברכבי ב.מ.וו עד כה.
ב-1 ביולי 2016 הודיעה ב.מ.וו רשמית על הקמת מיזם משותף עם החברות מובילאיי ואינטל, לפיתוח מכונית אוטונומית שתוצג בשנת 2021.
עיצוב
הב.מ.וו ix מזכירה מעט את ב.מ.וו X3 והב.מ.וו iX, העיצוב החדש מבוסס על פלטפורמה מיוחדת של ב.מ.וו למכוניות חשמליות. הפגוש הקדמי קיבל את העיצוה החדש לפגושי ב.מ.וו. בפנים המכונית יש המכנים את העיצוב כ"כניסה לטרקלין", מושבי המכונית והדשבורד מכוסים בבד ועור בצבעי חום ותכלת משולבים, ממשק השליטה בין המושבים משלב חומרים טבעיים כגון עץ וזכוכית אך באמצעות טכנולוגיה מתקדמת משטחי העץ כוללים "כפתורים" רגישים למגע. מסך מגע המשלב תחת מסגרת אחת את המסך המציג את המולטימדיה ואת לוח המחוונים, המסך שמציג את המולטימדיה בקוטר 14.1 אינץ' ולוח המחוונים הדיגיטלי בקוטר 12.3 אינץ'. החישוקים בקוטר 20 עד 22 אינץ' חושפים עיצוב מורכב בצביעה דו גונית.
מפרט טכני
ב.מ.וו משווקת את הב.מ.וו ix עם שתי יחידות הנעה.
יכולות אוטונומיות
כשב.מ.וו הציגה את הקונספט ויז'ן iNEXT היא הבטיחה שכשגרסת הייצור תוצג יהיה לה יכולות אוטונומיות ברמה 3, בפועל ה-ix ללא יכולות אוטונומיות , עקב שהשימוש ברמה 3 באירופה מותרת אך ורק מתחת ל-60 קמ"ש מעל זה כבר אסור לנסוע באופן אוטונומי. מנכ"ל ב.מ.וו אמר, שהם יכלו להשים במערכת יכולות אוטונומיות ברמה 2 שאז הנהג חייב להיות על ההגה אך ההבדל הטכנולוגי בין רמה 2 לרמה 3 הוא עצום, הילכך העדפנו שכרגע לא יהיה לה יכולות אוטונומיות, אבל בהמשך נצרף את היכולות האוטונומיות ברמה 3 למכונית.
גוארצ'ינו
ג'ובאני פרנצ'סקו ברביירי (באיטלקית: Giovanni Francesco Barbieri, הידוע בכינוי גוארצ'ינו (Guercino); 8 בפברואר 1591 – 22 בדצמבר 1666) היה צייר איטלקי בן תקופת הבארוק מאזור אמיליה-רומאניה שהיה פעיל ברומא ובבולוניה. משמעות המילה גוארצ'ינו באיטלקית היא "פוזל", כינוי שהוענק לו משום שלקה בפזילה. גוארצ'ינו ידוע בייחוד ברישומיו הרבים.
ביוגרפיה
גוארצ'ינו נולד בצ'נטו, כפר בין בולוניה לפרארה.
בגיל 17 הוא למד אצל בנדטו ג'נארי (Benedetto Gennari), צייר מהאסכולה הבולונזית. ב-1615 הוא עבר להתגורר בבולוניה, שם זכו עבודותיו לשבחים מפי הצייר לודוויקו קאראצ'י (Ludovico Carracci) הזקן. ב-1618 התגורר בוונציה, למד אצל פאלמה ג'ובאנה (Palma Giovane) ולמד להוקיר את ציוריו של טיציאן. הוא חזר לבולוניה וצייר שני ציורי קנבס גדולים: "עורבים מזינים את אליהו" ו"שמשון נלכד בידי פלשתים", במה שנראה כחיקוי של סגנונו של קאראווג'ו (אם כי בלתי סביר כי היה מסוגל לראות במו עיניו את הציורים המקוריים של קאראווג'ו שהתגורר ברומא). ציורים אלו נעשו עבור החשמן יאקופו סרה (Jacopo Serra), שליח האפיפיור בפרארה.
את הציור "Et in Arcadia ego" (בלטינית "גם אני הייתי בארקדיה") או "הרועים מארקדיה" צייר גוארצ'ינו ב-1618 במקביל לציור "אפולו פושט את עורו של מארסיאס" בפאלאצו פיטי. סגנונו הראשון, כך טען פעמים רבות, הושפע מהציור של אניבאלה קאראצ'י (Annibale Carracci) בצ'נטו. כמה מיצירותיו המאוחרות יותר מתקרבות לסגנון של גווידו רני, והן מצוירות בקלילות ובצלילות רבה יותר.
המרקיז אנצו בנטיוויו (Enzo Bentivoglio), ממשפחת האצילים ששלטה בבולוניה, המליץ על גוארצ'ינו בפני החשמן אלסנדרו לודוויזי (Alessandro Ludovisi), לעתיד האפיפיור גרגוריוס החמישה עשר, שהיה במקור מבולוניה. השנתיים בהם שהה גוארצ'ינו ברומא היו פוריות ביותר. יצירותיו מתקופה זו כוללות את הפרסקאות של "אורורה" (איילת השחר) על תקרת החווילה של משפחת לודוויזי (Casino di Villa Boncompagni Ludovisi), את הציור "קריסוגונוס הקדוש בתהילתו" (1622) על תקרת כנסיית "סן קריסוגונו" (San Crisogono), את הפורטרט של האפיפיור גרגוריוס (כיום במוזיאון גטי), ואת הציור שנחשב יצירת המופת שלו "קבורתה והאלהתה של פטרונילה הקדושה" (Seppellimento e gloria di Santa Petronilla) עבור הוותיקן (כיום במוזיאונים הקפיטוליניים).
ב-1623 חזר גוארצ'ינו לבולוניה ונשאר בה עד מותו. ב-1655 שילם המסדר הפרנציסקני של רג'ו לגוארצ'ינו 300 דוקאטים עבור עיטור המזבח של "לוקאס הקדוש מראה ציור של המדונה עם ילד" (כיום במוזיאון לאומנות על שם נלסון-אטקינס בקנזס סיטי). גם משפחת קורסיני (Corsini) שילמה לו 300 דוקאטים עבור "ההלקאה של ישו" שצויר ב-1657.
גוארצ'ינו הצטיין במהירות הגדולה שבה הכין יצירות – הוא השלים לא פחות מ-106 עיטורי מזבח גדולים עבור כנסיות, ובנוסף הוא צייר 144 ציורים נוספים. ב-1626 הוא החל להכין את הפרסקו לקתדרלת פיאצ'נזה (Duomo di Piacenza). גוארצ'ינו המשיך לצייר וללמד ציור עד מותו ה-1666, תוך צבירת הון נכבד.
אר. טי
קים ג'ונג-גו (בקוריאנית: 김중구; נולד ב-10 בפברואר 1990), הידוע בשם הבמה '''אר. טי (באנגלית: R. Tee''') הוא די ג'יי דרום-קוריאני, כותב שירים ומפיק מוזיקלי, שפועל על ידי חברת התקליטים דה בלאק לייבל. הוא הפיק להיטים עבור בלאקפינק, ביג באנג, אייקון וכולי.