cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מיימת
גישה אבחנתית
השלב המרכזי בבירור הסיבה להופעת המיימת הוא ניקור של נוזל המיימת לצורך בחינה של מאפייניו המעבדתיים. אולם, טרם שליחתו לבדיקות המעבדה השונות, הסתכלות על מראהו עשויה להצביע על הסיבה להיווצרותו. באופן תקין, נוזל הצפק הוא נוזל צלול שצבעו צהבהב כצבע קש. נוזל עכור עשוי להצביע על זיהום או נוכחות תאים ממאירים בו, בעוד נוזל לבן חלבי מעיד על תכולת טריגליצרידים גבוהה העשויה לנבוע מהפרעה בניקוז הלימפטי, כמו למשל בחבלת בטן, שחמת הכבד, גידולים שונים, שחפת ומומים מולדים אחרים. נוזל מיימת בצבע חום כהה, לעומת זאת, עשוי לשקף תכולת בילירובין גבוהה כתוצאה מהתנקבות של דרכי מרה. כמו כן, נוזל מיימת שחור יכול להצביע על נמק של הלבלב או על גרורות מלנומה בצפק.
נוזל המיימת נשלח לבירור מעבדתי ביוכימי, ובפרט ריכוז אלבומין וחלבון, ועשוי להישלח גם לספירת תאים, ובמקרה של חשד לזיהום גם לתרבית תאים ולצביעת גראם. במקרה של חשד למחלה ממארת, הנוזל יישלח לבדיקה ציטולוגית. בדיקות נוספות יישלחו בהתאם לחשד הקליני ולהמשך הבירור. כלי מפתח בהליך האבחנתי של הסיבה לנוזל המיימת הוא הפרש ריכוז האלבומין בין הנסיוב לנוזל המיימת, ובראשי תיבות SAAG (Serum-Ascites Albumin Gradient). כלי זה מבחין בין סיבות הקשורות ביתר לחץ דם שערי לסיבות אחרות, כאשר ערך של מעל 1.1 גרם לדציליטר מכוון לעלייה בלחץ הדם השארי כסיבה למיימת. במקרה שערך ה-SAAG גבוה, ריכוז החלבון הכולל בנוזל המיימת עשוי להבדיל בין מצבים שבהם כלי הדם הסינוסואידיים בכבד תקינים, כגון אי-ספיקת לב, חסימה של הווריד הנבוב התחתון או תסמונת באד-קיארי בשלב המוקדם שלה, לבין מצבים שבהם כלי הדם הסינוסואידיים בכבד ניזוקו, כמו בשחמת הכבד, כאשר הכבד זרוע גרורות או בתסמונת באד-קיארי בשלב המאוחר שלה. ריכוז חלבון גבוה מ-2.5 גרם לדציליטר מצביע על כלי דם סינוסואידיים תקינים.
טיפול
הטיפול במיימת הנובעת משחמת הכבד מתחיל בהגבלת צריכת הנתרן היומית ל-2 גרם. אם המיימת ממשיכה להצטבר למרות הגבלת הנתרן בתזונה, טיפול משתן, הכולל שילוב של משתן לולאה כפורוסמיד יחד עם אנטגוניסט לאלדוסטרון כספירונולקטון או חוסם תעלת נתרן אפיתליאלית (ENaC) כאמילוריד, עשוי להפחית את הצטברות הנוזלים. אפשרות טיפולית תרופתית למיימת על רקע שחמתי שהיא עמידה לטיפול משתן מרבי היא מידודרין, אגוניסט אלפא-אדרנרגי אשר מכווץ כלי דם, בין היתר במערכת הקרבית.
כאשר הטיפול התרופתי אינו מספיק לעצירת הצטברות הנוזלים במיימת על רקע שחמת הכבד, ניקורים חוזרים בנפח גבוה עשויים להקל על תסמיני המיימת. ניקורים אלה מלווים במתן של אלבומין במינון של 6–8 גרם אלבומין על כל ליטר נוזל מיימת שמנוקר, וזאת במטרה להפחית את הסיכון להפרעות המודינמיות לאחר הניקור. אמצעי לא ניתוחי נוסף הוא יצירת מעקף ורידי בין המערכת השערית לוורידים הנבובים TIPS, המפחית את הלחץ על כלי הדם הסינוסואידיים בכבד. הסיכון ביצירת מעקף זה הגברת השכיחות של אנצפלופתיה כבדית.
הטיפול במיימת על רקע ממאירות מפושטת לחלל הצפק הוא בניקורים חוזרים בנפח גבוה, ואף הכנסת נקז קבוע לניקוז נוזל המיימת. במקרים אחרים של מיימת, טיפול בסיבה להיווצרות המיימת עשוי לגרום לנסיגה של המיימת.
נרסניציה
נרסניציה (באוקראינית: Нересниця; ברוסית: Нересница, "נרסניצה"; בהונגרית: Nyéresháza, "ניירשהאזה", או Alsóneresznice, "אלשונרסניצה"; בסלובקית: Neresnice, "נרסניצה"; ביידיש: נערעסניצע או רעסניצע) הוא כפר במחוז זקרפטיה באוקראינה. הכפר שוכן במקום בו נשפך נהר לוז'נקה לנהר טרסבה, במרחק של כ-20 קילומטרים צפון-מזרחית לעיר טיאצ'יב.
היסטוריה
עד מלחמת העולם הראשונה האזור היה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחריה היה חלק מצ'כוסלובקיה. בתחילת מלחמת העולם השנייה כל האזור סופח על ידי הונגריה ולאחריה עבר לשליטת ברית המועצות, עד פירוקה ב-1991, ומאז הוא חלק מאוקראינה.
הקהילה היהודית
הפעם הראשונה בה יהודי נרשם במפקד אוכלוסין שנערך בכפר הייתה ב-1735, אך ככל הנראה קהילה מסודרת נוצרה רק בסוף המאה ה-18. בעשורים הראשונים של המאה ה-19 הקהילה מנתה כמה עשרות וב-1880 היא כבר מנתה למעלה מ-300 נפשות. המצבות המוקדמות ביותר בבית הקברות היהודי של הכפר הן משנות ה-20 של המאה ה-19.
הקהילה הייתה כפופה לרב של הכפר הקרוב וילחוביץ (וילחיבצי) והתפללה בבית מדרש יחיד עד 1929, אז התפצלה הקהילה לארבעה בתי תפילה לפי החלוקה החסידית בקהילה: חסידי ויז'ניץ שהיו הרוב ומיעוט שהורכב מחסידי סיגט, ספינקה ובורשטין.
ערב השואה מרבית היהודים בכפר התפרנסו ממלאכה וממסחר, ומיעוטם מחקלאות. באותה תקופה כמו סניפים של כמה תנועות נוער כמו צעירי המזרחי הציונית-דתית, אך הם לא שמרו על יציבות ונסגרו תוך שנים ספורות. ב-1930 נמנו בכפר כ-500 יהודים וב-1941 מספרם צמח לכ-700, בשתי התקופות הם היו כרבע מכלל התושבים.
השואה
למשך מספר חודשים בין התפרקות צ'כוסלובקיה והכיבוש ההונגרי ב-1939 התקיימה בחבל מדינה אוקראינית קצרת ימים בשם קרפטו-אוקראינה. האוקראינים ניסו להתנכל ליהודים, אך במהלך שלטונם הקצר לא אירעו תקריות חמורות.
לאחר תחילת השלטון ההונגרי במרץ 1939 החלו גזירות על היהודים ועשרות בעלי עסק ובעלי מלאכה איבדו את רישיונותיהם. ב-1941 70–80 יהודים חסרי אזרחות הונגרית גורשו לגליציה, בדומה לכלל היהודים חסרי האזרחות בחבל, ושם הם נרצחו בטבח בקמניץ-פודולסקי; עם זאת יהודים רבים הצליחו להסתתר בכפר ולהינצל בגלל אזהרה מראש שקיבלו מאזרח הונגרי. באותו זמן כמה עשרות גויסו לעבודות כפייה בשירות העבודה ההונגרי וכמחציתם נהרגו במבצע ברברוסה ובמקומות נוספים.
במרץ 1944 גרמניה הנאצית פלשה להונגריה וכעבור זמן קצר החלו לרכז את יהודי המדינה בגטאות. ב-19 באפריל באותה שנה יהודי נרסניציה הובלו לגטו מאטסלקה, בדומה לרבים מיהודי האזור. ב-25 במאי נשלחו יהודי הגטו למחנה ההשמדה אושוויץ.
הרוב המוחלט של יהודי הכפר הושמד בשואה, למעט משפחה אחת שהצליחה להסתתר ולשרוד בעזרת שכן גוי ועובדי רכבת שהסתירו אותם בנסיעות בין כפרים באזור עד ששוחרר בסוף המלחמה וכן יהודים בודדים ששרדו בדרכים אחרות. היהודים חזרו לכפר אך רובם עזבו אותו תוך זמן קצר.
The System Has Failed
הפקה
האלבום נועד במקור להיות אלבום הסולו של דייב מאסטיין לאחר שזה פירק את הלהקה באפריל 2002 בעקבות פציעה עצבית בידו, אך בעקבות חוזה עם חברת התקליטים, מאסטיין הוציא את האלבום תחת שם הלהקה. לאחר שהחלים, מאסטיין שכר את המתופף ויני קוליוטה ונגן הבס ג'ימי סלואס, ואף את גיטריסט מגאדת' לשעבר כריס פולאנד לצורך הרכבת השירים.
בקטע האינסטרומנטלי "Shadow of Deth" קיים ציטוט מתוך. בסינגל "Blackmail The Universe" יש ציטוטים נרחבים מסרט הקולנוע "13 יום", העוסק במשבר הטילים בקובה. השיר "of mice and men", בו מאסטיין מדבר על דרכו האישית רצופת התמורות (כמו תחילת דרכו במוזיקה, ההתאכזבות מחבריו וחוויית סף מוות), נושא את שמה של היצירה "של עכברים ואנשים". "Back in the Day" עוסק בימים של תחילת סצנת המטאל המחתרתית בלוס אנג'לס. הקטע האינסטרומנטלי הקצר, "I know Jack", מתייחס לציטוט מתוך עימות בחירות בו דן קווייל משווה את ניסיונו לזה של ג'ון (ג'ק) קנדי והתגובה של המועמד הדמוקרטי לא איחרה לבוא: "...הכרתי את ג'ק קנדי, ג'ק קנדי היה חבר שלי. סנאטור, אתה לא ג'ק קנדי!".
עטיפת האלבום מזכירה במקצת את עטיפת Rust in Peace, בה הופיעו ראשי מדינות העולם-בעטיפה רואים את קמיע הלהקה, ויק ראטלהד, מוכר לג'ורג' בוש גזר דין "לא-אשם" ומאחוריו ממתינים לתורם בכירי ארצות הברית נוספים (הזוג קלינטון, דונלד רמספלד, ג'ון אשקרופט ודיק צ'ייני).
רשימת שירים
כל השירים נכתבו על ידי דייב מאסטיין, אלא אם צוין אחרת:
שיר בונוס שנכלל באלבום שנקנה ברשת חנויות בסט-ביי:
9M119 סביר
9M119M ריפלקס ו-9M119 סביר (כינויו בקוד דיווח נאט"ו: AT-11 "Sniper") הם טילי נ"ט דור ב' רוכבי קרן לייזר מתוצרת ברית המועצות ובהמשך רוסיה. מקור השם סביר מגיע מהנחל סביר, ומשמעות השם ריפלקס הוא רפלקס.
שני הטילים מיועדים לשיגור מתותחי 125 מ"מ חלקי-קדח של טנקים סובייטיים, כאשר גרסת "סביר" מיועדת עבור טנקי T-72 משופרים, וגרסת "ריפלקס", המתקדמת יותר, מיועדת עבור טנקי T-90 וטנקי T-80 משופרים.
מינוף תפעולי
הלכה למעשה, המינוף התפעולי של החברה משקף עד כמה היא משקיעה בנכסים קבועים לעומת השקעה בשירותים שוטפים. לדוגמה חברה המשתמשת בפס ייצור יקר וגדול, תתאפיין בדרך כלל במינוף תפעולי גבוה, לעומת חברת המשתמשת במיקור חוץ למרבית שרותיה, תתאפיין בדרך כלל במינוף תפעולי נמוך.
צנטוס
צֶנטוֹס (מפולנית: CENTOS, ראשי תיבות: Centrala Towarzystwa Opieki nad Sierotami, "מטה החברה לטיפול ביתומים") היה ארגון גג יהודי שאיגד אגודות לטיפול ביתומים יהודים. הארגון פעל בפולין בין מלחמות העולם וכן במהלך מלחמת העולם השנייה.
הקמה ופעילות
הארגון נוסד ב-1924. בתקופת הכיבוש הנאצי בפולין צורף צנטוס ליס"ס וסייע ליהודים בגטאות ברחבי אזור הממשל האזרחי הגרמני. הארגון קיים קייטנות קיץ למאות ילדים יהודים, בהם יתומים. הארגון פעל גם בתחום ההכשרה המקצועית לנוער, קיים מטבחים ציבוריים וסייע באספקת בגדים לנזקקים.
תירוש (מושב)
תִּירוֹשׁ הוא מושב של "הפועל המזרחי" (בעל צביון דתי) בין קריית מלאכי לבית שמש בחבל עדולם השייך למועצה אזורית מטה יהודה.
שמו של היישוב ניתן לו בגלל כרמי הענבים הרבים באזור.
גאוגרפיה
המושב נמצא צמוד ומצפון לכביש 383 המחבר את צומת ראם לצומת תל עזקה, כ-10 ק"מ בקו אווירי ממערב לבית שמש. כ-1 ק"מ מדרום לו נמצא היישוב גפן.
המושב תירוש הוקם בשנת 1955 על ידי עולים מצפון אפריקה במטרה לאכלס את חבל עדולם. המושב הוקם על אדמות הכפר הערבי מוע'ליס, שתושביו עזבוהו במהלך מלחמת העצמאות ולא הורשו לחזור אליו לאחריה.
לפי מקורות זרים, בסיס טילי יריחו כנף 2 של מדינת ישראל, הנושאים פצצות גרעיניות, ממוקם בסביבות המושב.
דינה בנקלר
תחילת דרכה
דינה בנקלר נולדה ב-1 באפריל 1932 בתל אביב, שם גם למדה בנעוריה. לאחר סיום בית הספר התיכון, התקבלה לסמינר לוינסקי לחנוך. כבר בגיל 19 הייתה מורה.
דינה לימדה בבית הספר במעברת סלמה. תלמידיה היו עולים חדשים שזה אך הגיעו לארץ. משם עברה ללמד בבית ספר דובנוב בתל אביב.
בשנת 1968 יצאה עם משפחתה בשליחות לאנגליה שם לימדה עברית בבית-ספר ברקלי בלונדון. כשחזרה ארצה, עברה ללמד בית-ספר למקצועות הדפוס-עמל, בדרום תל אביב.
לאחר מכן עברה ללמד בבית ספר כצנלסון בגבעתיים, שם שימשה גם כסגנית המנהל. משם עברה לבית ספר "אוהל" בשכונת הארגזים שבדרום מזרח תל אביב. לאחר מכן, עברה לנהל את בית ספר "כפיר" בתל אביב אותו ניהלה במשך עשר שנים והביאה אותו להישגים גבוהים.
בית הספר לטבע
בתל כביר אשר בדרום ת"א, שכנה שלוחה של אוניברסיטת ת"א. לצד אותו מבנה, היה גן בוטני, אשר גידל מיני צמחים נדירים וגן זואולוגי, אשר שימשו את האוניברסיטה לצורכי מחקר ולימוד. בשנת 1985, פינתה האוניברסיטה את המקום והפקולטה לביולוגיה הצטרפה לאוניברסיטת ת"א, ברמת אביב.
באותה עת, הועלה על ידי ראש מנהל החינוך בת"א, שמשון שושני, רעיון להקמת בית ספר על-אזורי, אשר ימשוך אליו תלמידים מכל רחבי העיר ליום לימודים ארוך ויהיה אטרקטיבי הן באווירת הלימודים, הן בייחודיות התכנים והן בשיטות ההוראה. הרעיון היה להקים בית ספר, שיהיה מחויב לתוכנית הלימודים הפורמלית של משרד החינוך ועם זאת יישא אופי ייחודי. תנאי השטח (מבנה פנוי אליו צמודים גן זואולוגי וגן בוטני) והעדר "נישה" בית סיפרית בתחום זה בעיר תל אביב - הולידו את הרעיון של "בית הספר לטבע, סביבה וחברה".
למימוש הרעיון, נבחרה מנהלת מנוסה, בעלת גישה חדשנית, חזון ומרץ רב - דינה בנקלר, שניהלה את בית ספר 'כפיר'. דינה חלמה להקים בית ספר, אשר אליו יגיעו תלמידים ברצון ועם חיוך. בית ספר, שתוכנית הלימודים תוגש לתלמידים בצורה מעניינת ומושכת, ללא שעורי בית מפרכים וללא אימת מבחנים וציונים. בית ספר שיטפח מצוינות אישית, למידה ברמות שונות המותאמת ליכולות של כל תלמיד. בית ספר אסתטי, פורח, עם פינות למידה לא קונבנציונליות, עם מודעות לנושאי טבע, סביבה וחברה.
היא אספה סביבה צוות צעיר ובלתי מנוסה, אך מעודכן בתפיסות חינוכיות - חדשות, שהיה מוכן למשימה של הקמת בית ספר חדש וייחודי. הפעילות הראשונה שלהם כללה הכנת בית הספר לפתיחת שנת הלימודים. הם עבדו במהלך החודשים יולי ואוגוסט 1986, ועד תום אוגוסט – היה בידיהם מסמך שנהגה, עובד ונוסח על ידי כל הצוות וכלל הגדרה של ה"אני מאמין" הבית ספרי בתחום הלימודי, הרגשי והחברתי. בית הספר היווה, לאורך השנים, מוקד עלייה לרגל מכל מוסדות החינוך בארץ ואף אורחים רבים מחוץ לארץ הגיעו, כדי להתרשם וללמוד משיטות ההוראה החדשניות שהונהגו בו. רעיונות אשר יושמו בבית הספר לטבע סביבה וחברה, הופצו במערכת החינוך, נטמעו בה והפכו עם הזמן לנורמה.
דינה בנקלר ניהלה את בית הספר במשך 10 שנים, במהלכן זכתה בפרס החינוך על פועלה והישגיה בתחום החינוך. דינה הטביעה את חותמה באופי בית הספר ובשיטות ההוראה ובתקופתה עוצבה "רוח בית הספר". בשנת 1996 פרשה דינה לגמלאות.
ידיד לחינוך
כשפרשה ממערכת החינוך, אחרי 43 שנות עבודה, החליטה להמשיך לתרום לעתיד הדורות הבאים. בשנת 2007 הקימה דינה, יחד עם נמרוד אקרמן ומשה רביב את עמותת "ידיד לחינוך", שבמסגרתה מתנדבים גמלאים בבתי ספר. המטרה הייתה לסייע הן למערכת הקורסת מחוסר כוח אדם והן לגמלאים שמחפשים לתרום מזמנם ומהידע שלהם.
דינה עמדה בראש המזכירות הפדגוגית של העמותה, והובילה את פעילות הרכזים היישוביים של הארגון, כחונכת ומנחה רכזי קבוצות ומציגה את המיזם בפני אגפי החינוך היישוביים.
דינה נפטרה בט' באייר תשע"ט, 14 במאי 2019 ונקברה בבית העלמין הדרום.
בדברים לזכרה, אמר עליה משה רביב יו"ר עמותת ידיד לחינוך:.
מרקם הקרקע
מרקם הקרקע הוא מונח בפדולוגיה (חקר האדמה), המתאר כלי סיווג לאפיון הקרקע, בשדה ובמעבדה, על פי גודל וסוג החלקיקים המרכיבים את הקרקע. לרוב, ההתייחסות היא לחלקיקים האנאורגניים, אך לעיתים גם לחלקיקים האורגניים. הגדרת מרקם הקרקע מתבצעת על ידי משולש מיון, שמתייחס ליחס חול, טין (סילט) וחרסית. מראה ותחושת הקרקע משתנים כפועל יוצא ממרקם הקרקע. גודלם של חלקיקים אלו, שהיו שברי סלעים בעברם, משתנה באופן ניכר החל מפיסות חצץ גדולות (גופים מוצקים הגדולים מ-2.0 מ"מ) ועד גרגרי החרסית הקטנים ביותר (חלקיק הקטן מ-0.002 מ"מ). הגדרת חלקיקי הקרקע מתבססת בעיקר על גודלם והרכבם המינרלי של הגרגרים. לרוב, ככל שגודל הגרגיר קטן הלכידות בין החלקיקים גדלה, זהו אחד הגורמים המשפיעים על מרקם הקרקע.
סיווג הקרקע לפי המרקם
את מרקם הקרקע בודקים לרוב באמצעות משולש קרקעות, לאחר שבודקים (באמצעים כימיים ועל פי חוק סטוקס) כמה חרסית (גרגרים הקטנים מ-0.002 מ"מ), כמה טין (0.002-0.05 מ"מ ) וכמה חול (גרגרים שגודלם עד 2 מ"מ) יש בקרקע, ניגשים לדיאגרמה ובודקים איך נקרא מרקם הקרקע הנבדקת.
דגימת יד
לעיתים אנו נדרשים לבצע בדיקת קרקע מבלי שברשותנו ציוד מעבדה משוכלל. לכן, בעזרת תרשים הזרימה המופיע משמאל נוכל לאפיין את סוג הקרקע. הנחת העבודה בבניית התרשים מתבססת על ערכי הנוזלים שבדגימת היד וכן על דגם השבירה של הדגימה. לכל סוג קרקע ישנו דגם שבירה שונה. כדי להמחיש זאת, יש לנסות ולדמיין מה יקרה אם ננסה למעוך בכף ידינו אדמת חרסית בוצית לעומת רגב חול בחוף הים.
חלוקת קרקע
על פי חלוקה זאת, על גרגרים הגדולים מ-2 מ"מ לא נאפיין קרקע.
לכל מדינה יש את חלוקת גודלי הגרגר שלה על פי המאפיינים הנפוצים שלה.
אחוז המינרלים שמרכיבים את הקרקע משפיעים על אופן תיאור מרקם הקרקע.
תכונה הנגזרת מהרכב המינרלי וממרקם הקרקע הוא שטח הפנים הסגולי, שהוא שטח הפנים של כלל החלקיקים ב-1 גרם של קרקע יבשה.
מיון מרקם קרקע
מרקם הקרקע הוא ביטוי לגודל החלקיקים שמהם מורכבת הקרקע. מרקם הקרקע מסווג על פי האחוזים, לפי משקל של שלושת המקטעים (fractions) של גודל הגרגר.
עם מקטעי הקרקע נמנים חרסית, טין (סילט), וחול. התפלגות גודל החלקיקים מבטאת את הכמויות היחסיות של החלקיקים בגדלים השונים המרכיבים את הקרקע. מקטעי חרסית, טין וחול בכמויות שוות למדי מכונים יחדיו חמרה (סיין). לפי מרקם הקרקע מבחינים בין קרקעות מסוג חרסית, טין וחמרה. ישנן קרקעו המכילות תערובת ביניים של מרכיבים אלה כמו למשל : "חרסית חולית", "טין חולי " או "חול חמרתי" (loamy sand ), בקרקע חולית-חמרתית למשל, המקטע החולי של הקרקע עשיר בגרגירי קוורץ ולעיתים גם בפלדספר ואילו המקטע החרסיתי עשיר במינרלים ובתחמוצות ברזל.
סיווג הקרקע נקבע לרב בעזרת שימוש במשולש קרקעות. לדוגמה: קרקע המכילה 62% חרסית, 20% חול ו-18% טין תחשב כטרה רוסה (חרסיתית), ולעומת זאת קרקע המכילה 15% חרסית, 65% טין ו-20% חול תחשב כקרקע טין-חמרה (loamy silt).
ההיסטוריה של מיון קרקע
הסיווג הראשון, היא השיטה הבינלאומית, הוצע לראשונה על ידי אלברט אטרברג (1905), והתבסס על מחקריו בדרום שוודיה. אטרברג בחר את הגודל 20 מיקרו מטר כגבול עליון למקטע של טין, וזאת כיוון שגודל חלקיקים קטן מגודל זה אינו נראה לעין בלתי-מזוינת. הוועדה הבינלאומית של האגודה למדעי הקרקע (ISSS) המליצה על שימוש בסיווג זה במסגרת הקונגרס הבינלאומי הראשון של מדעי הקרקע ב-1927 שהתקיים בוושינגטון. אוסטרליה גם אימצה שיטה זו וציינה כי מרווחי הלוגריתמים השווים של השיטה הם תכונה מעולה ושיש לשמרה. משרד החקלאות בארצות הברית אימץ שיטה שונה ב-1938, וארגון המזון והחקלאות של האו"ם (FAO) השתמש בשיטה זו במפת הקרקע העולמית של ארגון אונס"קו ו-FAO וגם המליץ על השימוש בה.
החשיבות במיון סוגי הקרקע
למיון סוג הקרקע האופייני לאזור מסוים חשיבות רבה בהבנת ההתנהגות הפיזיקלית של הקרקע בעוד שדיסציפלינות רבות החל מגאוגרפיה דרך מקצועות ההנדסה וכלה במדעי החקלאות משקיעים משאבים רבים בבחינת התנהגות הקרקע תוך שהם ממיינים אותה לפי השיטות שהוצגו לעיל. אחד המאפיינים החשובים ביותר של סוגי הקרקע השונים הוא מנת הרטיבות של הקרקע המייצגת את תכולת המים בקרקע, נתון המשפיע בין השאר על יכולת סחיפת הקרקע. חקלאי הבונה תוכנית השקיה לחלקה מסוימת ייעשה שימוש בנתוני סחיפת הקרקע כדי להימנע מהאצה של סחיפת הקרקע מעבר לתהליך הטבעי הקיים. מהנדס אזרחי לדוגמה, עושה שימוש במאפייני הקרקע על מנת לבחור את סוג מבנה התמך (קיר תומך, סוללה או סכר) שעליו לתכנן כדי לשאת את העומסים שמפעיל המבנה על הקרקע. בישראל ובעולם קיימות חברות המתמחות בבדיקות קרקע אשר מספקות למתכננים מידע גיאומכני הכרחי הנחוץ לשם תכנון הנדסי המתאים לסוג הקרקע.
סבו סיטי
סֶבּוּ סיטי (בפיליפינית: Lungsod ng Cebu, "לונגסוד ננג סבו"; בסבואנו: Dakbayan sa Sugbo, "דקבאיאן סה סוגבו") היא בירת מחוז מרכז ויסאיאס בפיליפינים. העיר נמצאת בחופו המזרחי של האי והפרובינציה סבו, הנמצא במרכז אזור איי ויסאיאס; העיר מתפקדת גם כבירת הפרובינציה סבו, למרות שאינה חלק ממנה. ב-2010 התגוררו בעיר 866,171 תושבים, מה שהופך אותה לעיר החמישית בגודלה בפיליפינים, אחרי קסון סיטי, מנילה, קלואוקן ודבאו סיטי, ובמטרופולין שלה התגוררו למעלה מ-2.5 מיליון תושבים, מה שהופך אותה למטרופולין השנייה בגודלה בפיליפינים, אחרי מטרופולין מנילה.
היסטוריה
לפני בוא הספרדים לפיליפינים במאה ה-16, הייתה סבו סיטי מרכז מסחרי וחלק מרג'נות קטנה בשם רג'נות סבו. היא נוסדה על ידי אנשים מהאי סומטרה כמה עשרות שנים לפני בוא הספרדים.
ב-1521 נחת מגלה הארצות הפורטוגזי פרדיננד מגלן באי והתקבל על ידי הרג'ה המקומי. כעבור זמן מה יצא מגלן להילחם בתושבים ילידים באי הסמוך מקטן, אך הוא נהרג בקרב ושאר אנשי המשלחת שלו עזבו את סבו.
ב-1565 הגיעו הספרדים, בפיקודו של מיגל לופס דה לגאספי, שוב לאי, אך עזבו אותו לאחר שהותקפו על ידי המקומיים. לאחר מספר קרבות נחתם באותה שנה הסכם בין המקומיים לספרדים ובמקום הוקמה העיירה "וייה דה סן מיגל דה סבו", אשר שמה שונה בהמשך ל"וייה דל סנטיסימו נומברה דה חסוס", על אף שהשם סבו נותר נפוץ. ב-1569 הפכה ההתיישבות הספרדית בסבו לנמל חשוב ונקודת מוצא למגלי ארצות שיצאו לשאר האיים באזור.
לאחר מלחמת ארצות הברית–ספרד ב-1898 עבר האי סבו, כמו יתר הפיליפינים, לשליטת ארצות הברית. ב-24 בפברואר 1937 זכתה סבו סיטי במעמד של עיר.
ב-1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, נכבשה סבו על ידי יפן, ביחד עם שאר הפיליפינים. העיר שוחררה על ידי הכוחות האמריקאים בקרב סבו סיטי ב-1945.
חינוך
בעיר נמצאות מספר אוניברסיטאות גדולות, כמו אוניברסיטת סן קרלוס, אוניברסיטת סבו נורמל ושלוחת סבו של אוניברסיטת הפיליפינים.
תחבורה
נמל התעופה הבינלאומי מקטן-סבו משרת את סבו סיטי ומציע טיסות לערים מרכזיות בפיליפינים וכן ליעדים בינלאומיים באזור. הנמל נמצא באי מקטן, הצמוד לסבו סיטי ומקושר אליה בגשרים.
התחבורה הציבורית בסבו סיטי מסתמכת בעיקר על אוטובוסים, מוניות וג'יפנים. העיירה המקומית בודקת היתכנות של יצירת מערכת אוטובוסים מהירה שתקל על העומס של התחבורה הציבורית בעיר.
טוקיו וייס
טוקיו וייס רשמית טוקיו וייס: כתב אמריקני על אלימות משטרתית ביפן (באנגלית: Tokyo Vice: An American Reporter on the Police Beat in Japan) הוא ספר זיכרונות משנת 2009 מאת ג'ייק אדלשטיין על שנותיו בטוקיו בתור הכתב הלא-יפני הראשון שעבד באחד העיתונים הגדולים ביפן, "יומיאורי שימבון". לאחר שניסה ולא הצליח לפרסם את הספר ביפן, הספר יצא בהוצאת Random House ו-Pantheon Books. אדלשטיין כתב בשנת 2013 כי: "הספר מתורגם ליפנית אך אף מו"ל לא יגע בו. זה דורך על בהונות רבות מדי." כלומר, הספר חושף שחיתות רבה במדינה.
עיבוד קולנועי
אוגוסט 2013 הוכרז על עיבוד קולנועי לספר הזכרונות. אדלשטיין כתב את התסריט יחד עם התסריטאי האמריקאי ג'.ט. רוג'רס כאשר רוג'רס כתב אז את התסריט. אנתוני מנדלר הוכרז כבמאי הסרט, כאשר ג'ון לשר ואדם קאסן משמשים כמפיקים, ובין ג'קופי משמש כמפיק בכיר.
צילומי הסרט תוכננו להתחיל בטוקיו באמצע 2015, כאשר דניאל רדקליף נשכר לגלם את אדלשטיין. עם זאת, ההפקה מעולם לא החלה והפרויקט נזנח עד ההכרזה על הפקת גרסת הטלוויזיה משנת 2019.
עיבוד טלוויזיוני
ביוני 2019 הוכרז על עיבוד טלוויזיוני לספר הזכרונות. אנסל אלגורט מגלם את ג'ייק אדלשטיין, עיתונאי אמריקני שמנסה להיטמע בסגל המשטרה של טוקיו כדי לחשוף שחיתויות. בסדרה מככב גם קן ואטאנבה עם התסריטאי עטור הפרסים ג'יי. ט. רוג'רס, עם חברת Endeavor Content כחברה מפיקה. באוקטובר 2019 הוכרז כי מייקל מאן יביים את פרק הפיילוט וכן ישמש כמפיק בכיר. ג'ון לשר, אמילי גרסון סיינס ודסטין דניאל קרטון ישמשו גם כמפיקים בפועל, לצד ג'יי.ט. רוג'רס, מאן, אלגורט ווטאנאבה.
עשרת פרקי הסדרה יועלו במלואם בפלטפורמת הסטרימינג של וורנר מדיה, HBO Max.
עמנואל רייכר
עמנואל רייכר (ברומנית: Emanoil Reicher; נולד ב-27 ביולי 1930, בבוקרשט, רומניה) הוא שחמטאי יהודי-רומני בדרגת אמן פיד"ה.
רייכר נולד בבוקרשט לרב ד"ר בוריס רייכר, למד כלכלה ותקשורת. משפחתו הייתה משפחה של שחמטאים. שני הוריו שחקנים נלהבים ואשתו, רודיקה רייכר, אמן בינלאומי לנשים.
קפטן ומאמן נבחרת הגברים באולימפיאדת השחמט 1984 בסלוניקי, אולימפיאדה בה הגיעה הנבחרת הרומנית למקום החמישי, הישג השיא בתולדותיה. בנוסף לפעילותו כשחקן ומאמן, שימש רייכר גם שופט בתחרויות בינלאומיות ובוועדות ערר של תחרויות עולמיות ואירופאיות לצעירים.
הופעותיו באולימפיאדות
עמנואל רייכר ייצג את רומניה פעם אחת באולימפיאדת השחמט:
גילה פינקלשטיין
גילה פרידה פינקלשטיין (נולדה ביום כיפור ה'תשי"א; 22 בספטמבר 1950) היא מחנכת ופעילת ציבור, חברת הכנסת לשעבר מטעם סיעת המפד"ל.
דוקותיים
דוקותיים היא סדרת רשת דוקומנטרית שבועית של כאן תאגיד השידור בבימויו של יוצר הסדרה, איתי אשר. הסדרה שמה במרכזה ישראלים שסיפורם לרוב לא נשמע בתקשורת. סיפורם האישי של הגיבורים מועבר ללא קריינות.
גילה פינקלשטיין
ביוגרפיה
גילה מַרְגִל נולדה בתל אביב. אביה יצחק היה מנהל בית ספר ואמה רבקה - מורה לאנגלית. היא למדה בבית הספר היסודי הממלכתי דתי "דיזנגוף" ולאחר מכן בתיכון צייטלין בעיר. היא בעלת תואר ראשון באנגלית והיסטוריה באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בניהול מערכות חינוך.
דוקותיים
רקע
דוקותיים היא הסדרה הראשונה שיצר תאגיד השידור כאן וסדרת הרשת הדוקומנטרית הראשונה בישראל, ועלתה לראשונה באפיקי הדיגיטל של "כאן" באפריל 2016 טרם סגירת רשות השידור.
גילה פינקלשטיין
ביוגרפיה
במשך 32 שנים עבדה כמורה לאנגלית ומאוחר יותר למשך יותר משנתיים כמנהלת בית הספר התיכון הדתי צייטלין בו למדה. כמו כן כיהנה כיו"ר האגף לרווחת הפרט בהסתדרות המורים בישראל, מ"מ יו"ר העמותה לקידום ההוראה והחינוך בישראל ויו"ר ארגון המורים הדתיים בתל אביב. בנוסף לתפקידיה החינוכיים, מילאה תפקידים מרכזיים בארגון "אמונה" - תנועת האישה הדתית-לאומית.
דוקותיים
רקע
שם הסדרה נובע מהתכנון שכל פרק יארוך שתי דקות, אך עם חלוף הזמן התארכו הפרקים לעד 10 דקות.
סגנון הסיקור
סגנון הסיקור משלב בין העיתונות הדיגיטלית הקצבית לעיתונות גונזו בה הכתב נטמע בחוויית הסובייקט המסוקר ולרוב חושפת את העיתונאי למצבים קיצוניים, מסוכנים או מרגשים.
טכניקת צילום הסדרה שמה דגש על אסתטיקה ויזואלית ואתרי הצילום נבחרים באופן שנותן ייצוג מגוון מהחרמון ועד אילת, כולל מעבר לקו הירוק. שניים מהפרקים צולמו בפראג, צ'כיה.
נושאים
הנושאים העיקריים בהם עוסקת הסדרה הם: תופעת אינטרנט, ליגליזציה של קנאביס, דמויות שאינן פוליטיקלי קורקט או שנמצאות בשולי החברה, טכנולוגיה והמפגש שלה עם העולם הישן, מוזיקה, ספורט אקסטרים, מוות, מגדר, החברה הערבית, אמנים, אקטיביסטים, מיניות והתמודדות עם נכות.
הפרקים שונים זה מזה באופיים בהתאם לאופי הגיבור. בין הגיבורים:
סדרות בת
בעקבות הצלחת הפורמט נוצרו סדרות בת המתמקדות בנושאים ספציפיים:
גילה פינקלשטיין
ביוגרפיה
ב-2003 פורסמו טענות לאפליה בצייטלין בין תלמידים ממוצא אשכנזי (רובם מצפון תל אביב) לבין תלמידים ממוצא מזרחי (שרובם היו מדרום תל אביב), כשפינקלשטיין הייתה באותם הימים מנהלת בית הספר. בדיקת מנהל החינוך בעיריית תל אביב בעקבות הפרסום העלתה כי לא הייתה אפליה על רקע עדתי וכי הרכב הכיתות מאוזן. על אף זאת, בשנת 2011 כתבה תלמידה לשעבר על אירועים שונים בהם חוותה אפליה בבית הספר כתלמידה מדרום תל אביב, וגם מנהל בית הספר תיאר את השינויים שחלו בו לאחר אותה תקופה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-16 נבחרה במקום החמישי לרשימת המפד"ל ושימשה כחברת הכנסת בכנסת ה-16. היא ימנית בדעותיה, והתנגדה לתוכנית ההתנתקות. למרות זאת, בפילוג בין אפי איתם לזבולון אורלב צידדה בעמדתו של אורלב. עיקר פועלה בכנסת היה בתחום החברתי ובפרט בתחום החינוך. פינקלשטיין היא סגנית אלוף החקיקה בכנסת השש עשרה, עם 15 הצעות חוק שלה שאושרו. במחקר שנערך ב-2006 באוניברסיטה העברית על פעילותם הפרלמנטרית של חברי הכנסת בנושאים חברתיים, דורגה פינקלשטיין במקום הראשון. כמו כן כיהנה פינקלשטיין כסגנית יושב ראש הכנסת.
בבחירות לכנסת ה-17 היא מוקמה במקום העשירי ברשימה המשותפת האיחוד הלאומי-מפד"ל. הרשימה זכתה ב-9 מנדטים בלבד והיא לא נכנסה לכנסת. היא משמשת כחברה בהנהלת "אמונה", חברה בוועדה המייעצת למבקר המדינה, ויו"ר מועצת ארגון המורים הדתיים בישראל.
בשנת 2008 מונתה לדקאנית המכללה האקדמית לחינוך "גבעת וושינגטון" וכך הייתה לדקאנית הראשונה במכללה דתית. ב-2010 היא מונתה לחברה בוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה, בה כיהנה עד לשנת 2018. היא מכהנת גם כיו"ר מועצת ארגון המורים הדתיים בישראל.
במרץ 2022 נבחרה ליקירת העיר תל אביב על תרומתה להתפתחותה של העיר ולחינוך הילדים והנוער בעיר.
חיים אישיים
בגיל 20 נישאה ליהודה פינקלשטיין, רואה חשבון וכלכלן, ולהם שני בנים ובת. מתגוררת בתל אביב. נכדתה היא האתלטית ושיאנית ישראל בקפיצה לרוחק באולם, עדן פינקלשטיין.
Love Is a Losing Game
השיר הגיע בשיאו אל המקום ה-33 במצעד הסינגלים הבריטי, וה-88 במצעד שבהולנד.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי איימי ויינהאוס לבדה, והופק על ידי המפיק המוזיקלי מארק רונסון. ג'ורג' מייקל נאלץ לבחור שמונה שירים בתוכנית הרדיו של BBC 4, וכשנשאל איזה שיר אחד מתוך שמונת השירים הוא היה בוחר, הוא ענה שאת השיר הזה.
נשות הכדורגלנים
נשות הכדורגלנים (באנגלית: Footballers' Wives) היא סדרת טלוויזיה בריטית. הסדרה מתמקדת בחייהם של נשות הכדורגלנים בקבוצה בדיונית בשם "ארלס פארק", שלרוב מכונה ה"ספארקס".
Love Is a Losing Game
וידאו קליפ
על פי דיווחים, עלות צילום הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר הייתה 70,000 ליש"ט, באולפני פיינווד, אבל מקור אנונימי מהעיתון הבריטי סאן, טען כי זה נגנז מכיוון שקרה דבר מה עם ויינהאוס בעת הצילומים. הקליפ המקורי היה אמור להיות מבוים על ידי פיל גריפין ומצולם על ידי אדם פריש.
נשות הכדורגלנים
עונה 1
פרקים 1-8 (8 פרקים)
Love Is a Losing Game
וידאו קליפ
לבסוף, שני קטעי מוזיקה חלופיים יצאו: הראשון הוא וידאו מונטאז', הכולל תמונות של ויינהאוס מתוך הופעה חיה מן העבר, והשני הוא וידאו שכלל בתוכו את ויינהאוס שרה את השיר בתוך אולפן ההקלטות שלה. הקליפ זכה ל-68 מיליון צפיות באתר יוטיוב נכון לאפריל 2020.
נשות הכדורגלנים
עונה 2
פרקים 9-16 (8 פרקים)
חמישה חודשים חלפו מאז סיום העונה הקודמת והולי עדיין נעדרת. טניה תובעת את פרנק בטענה שאנס אותה. ג'קי מוסרת לקייל ושארדונה את התינוק וג'ייסון חושד. איאן מחזיר את הולי הביתה. סטפן מודיע לאיאן שהוא ברשימת ההעברה. ג'ייסון מגלה שהתינוק שלו. שיינה המטרידנית של קייל מתאבדת בבריכה בביתם והמצב מסתבך עד שהייזל מוציאה אותו מזה. טניה שוכבת עם הייזל. ג'ייסון רוצה תינוק וטניה לא. ג'קי מחפשת בית. איאן מגלה על הרומן של דונה וסלבטורה ומשתכן במלון שם הוא בולע כדורים ואלכוהול. טניה נעצרת על אחזקת קוקאין. ג'ייסון וג'קי נחושים להשיג את פאדי התינוק. איאן עוזב את הקבוצה לתמיד. טניה שוכבת עם דריוס נער בן 17 והרכש החדש של הקבוצה. דונה חווה חרטות על קשרה עם סלבטורה וחוזרת לאיאן, במקביל סלבטורה נקלע לזרועותיה של פרדריקה ביתו של סטפן. ג'ייסון חוטף את פאדי, לאחר מכן הוא מסדר את ההדורים עם קייל. ג'ייסון וג'קי מגלים שפאדי חולה במחלה נדירה. טניה וג'ייסון מחליטים לחדש את נדריהם. דריוס מתאהב בטניה שמעוניינת רק בקיום יחסי מין. פרנק סוחט את ג'נט דנקלי כדי להשיג הודאה מטניה. פרדריקה מנסה לגרום לסלבטורה לקנא ומתחילה עם ג'ייסון. ג'קי עוזבת עם התינוק. בסוף העונה הטקס של ג'ייסון וטניה נהרס. סוד מעברה של פרדריקה נחשף. ג'ייסון משתכר ומישהוא דוחף אותו מהגג.
עונה 3
פרקים 17-25 (9 פרקים)
העונה השלישית נפתחת במותו של ג'ייסון ושל שרדונה שמתה מאנורקסיה, מה שפוגע קשות בקייל. שלושה שחקנים חדשים חותמים בקבוצה: נואה אלכסנדר, ילד הפלא הארלי לוסון והחלוץ הבינלאומי קונרד גייטס. טניה נישאת לפרנק אך נמשכת לקונרד. ג'קי יוצאת עם מנהל הקבוצה החדש רוג'ר ווב. טניה מתקרבת לקונרד ומעלליו הדו מיניים עם אשתו. רוצחו של ג'ייסון נחשף. אמבר גייטס ובעלה קונרד חייבים כסף לעבריינים. חברתו של הארלי, שאנון מגיעה להתגורר איתו בלונדון ולאחר שהיא מגלה כי אינה תואמת לציפיות המקום עוברת ניתוחים פלסטיים. טניה מגלה שפרנק מרושש. קייל מתחיל להמר. אמבר מנסה להחיות את הקריירה שלה כשחקנית קולנוע בבוליווד. קייל ששקע בחובות חוטף מכה ברגל ולא יכול לשחק יותר. הייזל קונה את הקבוצה וממנה לקייל פיזיותרפיסטית בשם איילין. הארלי ושאנון מתחתנים. פרנק חוטף התקף לב וטניה מתכננת להיפטר ממנו. קונרד מקבל דרישת כופר על חטיפתה של אמבר, טניה מגלה כי שיקרה ומנסה להוכיח זאת לקונרד. נואה מתגלה כהומוסקסואל והייזל מנסה להסתיר זאת. פרנק מת וטניה נהנית מהכסף. קונרד מגלה לטניה שאמבר בהריון. רוג'ר מחזיר את קייל לקבוצה אך קייל מתמכר לאיגרוף. טניה מגלה שקונרד ונואה שכבו. בסוף העונה טניה מגלה כי פרנק השאיר לה הפתעה לפני מותו, הוא קרע את הקונדומים שלו ולכן היא בהריון. טניה אומרת לקונרד שהתינוק שלו.
עונה 4
פרקים 26-34 (9 פרקים)
בפתיחת העונה פרנק לוקח את הקבוצה לספרד לחגוג על ניצחונם במשחק החשוב ביותר שהיה להם עד כה. כולם מעוכבים שם לאחר שאחד מהקבוצה מואשם באונס של בחורה בשם קייטי. שחקן חדש בקבוצה הוא ברונו מיליגן, נשוי ללוסי ואב לילדה. טניה ואמבר יולדות יחדיו. נואה מנסה להחביא את נטייתו המינית. הארלי ושאנון משלימים. טניה שוכרת את ג'נט דנקלי כדי שתחליף בין התינוק שלה לשל אמבר. כלבה של אמבר הורג את התינוק שלה והזוג מתאבל בלי לדעת שזהו תינוקה של טניה. טניה וקונרד שוכרים את ג'נט כמטפלת לטרוי. רוג'ר וג'קי מתחתנים. טניה מבקשת מאמבר להיות הסנדקית של טרוי בזמן שהיא לא יודעת שאמבר גילתה על החילוף של התינוקות. שאנון מבקרת את קייטי על מנת לברר מה הסיפור האמיתי שקרה בינה לבין הארלי בספרד. נואה מצטרף לכנסייה שמבטיחה לרפא את נטייתו והוא יוצא עם בתאני אך חווה ספק ב"החלמתו". טניה גונבת את ההצגה בפתיחת מועדנו החדש של ברונו בהצגת טבעת הנישואין החדשה שלה אך לאחר שקנרד מגלה בתוצאות ה-DNA כי טרוי הוא בנה של אמבר האירוסין מבוטלים. הייזל מגלה שאמבר בעלת מניותיה של טניה מה שאומר שהיא עכשיו אחת מבעלות הקבוצה. רוג'ר מחתים את בנו סאב שחקן רכש חדש. נואה נקלע לקשיים עם חברתו. הארלי לא מרוצה שחייו הפרטיים נחשפים בסדרה שמתארת את זוגיותו עם שאנון. דריוס מתמכר לאלכוהול. ברונו מתעצבן שהמועדון שלו מקבל ביקורות גרועות. רוג'ר מעביר את הקבוצה בדיקת סמים וסאב בנו צריך לספק תירוצים להייזל. קונרד מנסה לחזור לאמבר שמוציאה סינגל. סאב משתכר ומנסה להתחיל עם ג'קי. לוסי נפגשת עם ידי מהאינטרנט. אמבר מנסה להעיף את הייזל מהקבוצה אך ללא הועיל. סאב מחבל בטקס הנישואין של רוג'ר וג'קי שרואה את רוג'ר נכנס לבורדל ומתנחמת בזרועותיו של סאב. קונרד אומר לאמבר שנמכר למדריד. ידידה של לוסי מתגלה כחולה נפש שמנסה להרוג אותה ואת אנג'ליקה יחד איתו. ברונו שרודף אחרי לוסי חמוש יורה בטעות בקונרד ומסתיר זאת.
עונה 5
פרקים 35-42 (8 פרקים)
אמבר חושדת בברונו על מותו של קונרד. לוסי מגלה שברונו רק התגרש מאשתו הראשונה ועוזבת אותו ביום חתונתם. דריוס נפצע במשחק. טרמיין גדיגבי שחקן חדש בקבוצה משתחרר מהכלא ומגלה שאורסולה העוזרת האישית של חברתו הדוגמנית, ליברטי בייקר גרה איתם. אמבר מנסה לשבור את ברונו. שאנון מוצאת גבר חדש. יחסיהם של אורסולה וליברטי מתפרסמים בעיתון. ברונו מגלה שאמבר ניסתה לשגע אותו. אמבר שמחפשת נקמה הולכת למסיבה של שאנון וקאלום עם רובה, היא פוגעת ברוג'ר ומעוורת אותו. טניה טרנר חוזרת ומנסה לזכות בפאולו, בן זוגה של אווה דה וולף. לאחר שטניה זוכה בפאולו היא עורכת מסיבה. גארי, יו"ר המועדון החדש מקדם את ברונו ומנסה לאנוס את ג'קי. קאלום מנסה להתחיל עם טניה ופאולו נתקף קנאה והורס את הבית. רוג'ר רב עם גארי שגורם למותו. בסוף הסדרה טניה מגלה שפאולו הוא בנה של אווה. לאחר שהיא מנסה להשיג כסף היא מנסה לפתות את גארי ששם לה רעל במשקה.
נשות הכדורגלנים: אקסטרה טיים
עם הצלחתה של הסדרה נוצרה גם סדרת ספין אוף בשם "נשות הכדורגלנים: אקסטרה טיים" (באנגלית: Footballers' Wives: Extra Time). הסדרה עלתה לאוויר ב-26 במאי 2005 וסיימה את שידוריה ב-18 במאי 2006 לאחר שתי עונות שכללו 25 פרקים.
ביטול הסדרה
במאי 2006 הודיעו המפיקים וערוץ ITV על כך שהסדרה לא תמשיך לעונה נוספת. הסיבה לביטול נובעת מנתוני הרייטינג שירדו, בעיקר בעונה החמישית, ומהסדרה מלון בבילון ששודרה באותו זמן במקביל בערוץ BBC One וזכתה להצלחה גבוהה יותר.
ביולי 2006 מערכון של "נשות הכדורגלנים" שנקרא "האחרון ביותר, נשות הכדורגלנים" ("The Last Ever, Ever Footballers' Wives") שודר במהלך אירוע ההתרמה "Sport Relief" ב-BBC. במערכון, שאורכו 6 דקות, הופיעו הדמויות הבולטות מהסדרה ובהן זואי לוקר בתור טניה טרנר וליילה רואז בתור אמבר גייטס לצידו של מנחה המשדר, גרהם נורטון.
נחמן מיפלב
נחמן מִיפֶלֶב (בכתיב יידי: מיפעלעוו; 16 במאי 1886 – 29 באוגוסט 1937) היה סופר יידי ועברי, מחנך ועורך בפולין.
קרב בגרדס (255 לפנה"ס)
קרב בָּגְרַדָס ניטש באביב שנת 255 לפנה"ס, במהלך המלחמה הפונית הראשונה, בין הצבא הרומי, בפיקוד הקונסול מרקוס אטיליוס רגולוס, לבין צבא קרתגו, בהנהגת המצביא שכיר החרב קסאנתיפוס הספרטני. הקרב הסתיים בניצחון קרתגי מוחץ. רגולוס וחמש-מאות מחייליו נפלו בשבי ורבים אחרים נהרגו. ההתנגשות ארעה בעמק הנהר בגרדס (Bagradas, כיום מג'רדה), לא הרחק מהעיר תוּנֶס (Tunes, כיום תוניס), ולכן הקרב נקרא לעיתים בשם "קרב תונס".
נחמן מיפלב
קורות חיים
נחמן מיפלב נולד בעיירה סקידל שבפלך גרודנו (בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית) למשפחת חייטים דלת-אמצעים. למד במסלול הדתי מסורתי הרגיל: 'חדר' וישיבה. את לימודיו הכלליים עשה בלומז'ה (פולין) ובמינסק, השלים בהצלחה בחינות בגרות אקסטרניות (חיצוניות), ויצא לעיר קרקוב.
קרב בגרדס (255 לפנה"ס)
רקע
המלחמה הפונית הראשונה (264-241 לפנה"ס) החלה כהתערבות צבאית של הרומאים והקרתגים במלחמתו של היירון שליט סירקוסאי על השליטה בעיר מסנה שבסיציליה. עד מהרה גלש הסכסוך למאבק בין שתי המעצמות - היבשתית והימית - על השליטה באי כולו, אך גם לאחר שמונה שנות לחימה ביבשה ובים לא הצליחו הצדדים להכריע האחד את יריבו. על אף תבוסתם בקרבות הימיים ליד מילאי וטינדאריס, נותרה השליטה בים בידי הקרתגים. אוניותיהם הוסיפו להעביר באין מפריע תגבורות צבא ואספקה מקרתגו שבאפריקה אל הערים הפוניות שבסיציליה, וציים המלחמתי היווה איום מתמיד על הנתיב הימי החיוני לרומאים בין איטליה לבין צבאותיהם שמעבר למצר. למרות עליונותם בשדה הקרב, הבינו הרומאים כי כל עוד שולטים הקרתגים בים לא יוכלו לסלקם מן האי, ועל כן החליטו להעביר את המלחמה לאפריקה ולהכריע שם את קרתגו בקרב יבשה.
פוליביוס, ההיסטוריון היווני בן המאה ה-2 לפנה"ס, כותב כי "משימת הרומאים הייתה להפליג אל לוב (אפריקה)... שמאבק הקרתגים יהא לא למען סיציליה אלא למענם הם ולמען ארצם". הקרתגים הבינו גם הם, כי אם ינחת צבא רומאי באפריקה ייחרץ לא רק גורל עריהם בסיציליה אלא גם גורל קרתגו עצמה, ועל כן החליטו להשמיד בקרב ים את צי חיל המשלוח.
נחמן מיפלב
קורות חיים
הוא היה במשך שנים רבות מהמשתתפים הקבועים בעיתוני היהודים בפולין, הן בעברית והן ביידיש. מגיל צעיר חיבר סיפורים קצרים, וכשהיה בן עשרים נדפס סיפורו הראשון. נחמן מיפלב נתן מכוחו לא רק לסיפורת ריאליסטית, אלא גם חיבר מחזות חינוכיים, כתב, תרגם וכינס אגדות עם, וכתב הומורסקות ופיליטונים.
קרב בגרדס (255 לפנה"ס)
רקע
הניסיון הקרתגי ליירוט צי הפלישה הסתיים בתבוסתם הגדולה בכל המלחמה, קרב אקונומוס, שנחשב לקרב הימי הגדול בעת העתיקה.
בעקבות הניצחון, צבאו של הקונסול הרומי מרקוס אטיליוס רגולוס נחת באפריקה והביס את הצבא הקרתגי, שנזעק לקראתו בקרב אדיס. קרתגו הייתה מוכנה לחתום על הסכם לסיום המלחמה, אך תנאי הכניעה הקשים שהציב הקונסול הרומי תקעו את המשא ומתן, והקרתגים החליטו להמשיך בלחימה.
נחמן מיפלב
קורות חיים
ספריו העבריים כונסו ונדפסו בפולין, בוורשה ובקרקוב. את יצירתו ביידיש לא כינס. חלק מספריו הראשונים שנדפסו בוורשה, חזרו ונדפסו בישראל.
קרב בגרדס (255 לפנה"ס)
רקע
קרתגו מסרה את הפיקוד על צבאה למצביא ספרטני שכיר בשם קסאנתיפוס, שתלה את כישלון הקרתגים בקרב אדיס בבחירת מיקום הררי שמנע מהם לנצל את יתרונות צבאם בפילים ופרשים. לאחר שקיבל את הפיקוד על הצבא, בחר קסאנתיפוס בשטח מישורי מתאים לקראת הקרב הצפוי. רגולוס ישב עם צבאו בתוניס, והחליט לצאת לקראת הצבא הקרתגי בשאיפה לסיים את המלחמה ולזכות בתהילת הניצחון.
הערכות הצבאות
קסאנתיפוס העמיד במרכז צבאו את כוחות הרגלים הקרתגים הערוכים בפלנקס, ומימינם הציב את יחידות השכירים. את הפילים פרס לפני שורות הרגלים, ואת הפרשים חילק בין האגפים. הצבא מנה 12,000 רגלים, 4000 פרשים ו-100 פילים.
נחמן מיפלב
קורות חיים
מיפלב נפטר בקרקוב בסתיו 1937, בגיל 50.
קרב בגרדס (255 לפנה"ס)
הערכות הצבאות
הקרב נחשב לחריג יחסית, מאחר שרוב הצבא הקרתגי הורכב מאזרחים, ולא שכירים כמקובל. השכירים היו כנראה ממוצא יווני, מאחר שההיסטוריון היווני פוליביוס, שהוא המקור העיקרי לקרב, מתאר משלחת קרתגית ליוון קודם הקרב, שבמסגרתה הגיע לאפריקה המצביא קסאנתיפוס, יחד עם רבים אחרים.
נחמן מיפלב
קורות חיים
בנו, הצייר המפורסם והקוסם הידוע צ'אן קנסטה, עשה רבות להזכרת שמו בהופעותיו בטלוויזיה.
קישורים חיצוניים
מרשימותיו:
קרב בגרדס (255 לפנה"ס)
מהלך הקרב
הקרתגים פתחו את הקרב במתקפת פילים לעבר שורות הלגיונות הרומים. במקביל, הפרשים הקרתגים התגברו בקלות על מקביליהם הרומים, תוך עדיפות מספרית מכרעת.
מתקפת הפילים ערערה את המערך הרומי ואת הכוחות הרומים שהצליחו לעבור אותם הדף הפלנקס. התקפת הפרשים הקרתגים על אגפיו של הצבא הרומי מוטטו אותו סופית. רק באגף הרומי השמאלי הצליח כוח של אלפיים לגיונרים להדוף את יחידות השכירים שמולו ולרדוף אחריהם למחנה. הקרב הסתיים בהשמדה כמעט מוחלטת של הצבא הרומי, פרט לכוח הרומי שפרץ את הקו הקרתגי והצליח לסגת אל הים.
תוצאות הקרב
בקיץ של אותה שנה, יצא מרומא צי מלחמה שמגמתו לחלץ את שרידי צבאו של רגולוס מאפריקה. הקרתגים, שהקימו בינתיים את ציים מחדש, התייצבו נגדם, ובקרב שהתחולל ליד כף הרמאיון הובסו הקרתגים שוב. הרומאים העלו על האניות את שארית צבאו של רגולוס ועשו דרכם חזרה לאיטליה. ליד קמרינה (Kamarine, Camarina), בחוף הדרומי של סיציליה, נקלעו לסערה עזה; מתוך 364 אניות שרדו 80 בלבד וכ-100,000 חיילים ומלחים קיפחו את חייהם.
בעקבות תוצאותיה הרות האסון של הפלישה, לא נעשו ניסיונות נוספים לפלוש לאפריקה, ומעתה המשיכה המלחמה להתנהל בסיציליה ובזירה הימית.
פוליביוס מספר שלאחר הקרב עזב המצביא קסאנתיפוס את אפריקה, כיוון שחשש מקנאה וצרות עין מצד הקרתגים על הצלחתו.
שארלוט
השם שארלוט הוא אחת הגרסאות הנשיות לשם. בשם זה נקראו נשים ומקומות רבים. מקורו בצרפתית, אך השם נכנס לשימוש באנגלית ובגרמנית. בהונגרית ידועה הצורה "שארולטה". {{פירושונים| מקומות: אישים:
אחרים
ראו גם
}}
אבנים בכליות
אבנים בכליות (או אבנים בדרכי השתן), היא מחלה המתאפיינת בהימצאות אבן אחת או יותר בכליות או בדרכי השתן.
האבנים נוצרות כשהשתן הופך להיות סמיך מדי עקב הימצאות מלחים שונים בריכוז גבוה בתוכו. תופעה זו גוררת אחריה התגבשות של המלחים לכדי גבישים העשויים ממינרלים המומסים בשתן הנמצאים בתוך הכליות או בדרכי השתן. הם שונים בגודלם ויכולים להיות קטנים כגרגיר או גדולים ככדור גולף. באופן רגיל, נמצא במערכת השתן מנגנון המונע את היווצרות הגבישים, אך כאשר מנגנון זה כושל, נוצרות האבנים. בצורה אופיינית אבני כליות מופרשות באופן טבעי מהגוף דרך מערכת השתן; במקרה שהאבן גדלה לגודל גדול יחסית עשויה אבן שכזו לחסום את מעבר השתן ולגרום לכאב חמור המורגש בצד הבטן התחתונה ובמפשעה. חסימת מעבר השתן לאורך זמן עלולה להביא לפגיעה חמורה בתפקוד הכליות ולכן מחייבת טיפול מהיר.
תסמינים
אבני כליות הן בדרך כלל א-סימפטומטיות עד שהאבן חוסמת את דרכי השתן והתוצאה תהיה כאב שמקרין מהמותן. ייתכנו גם בחילות, הקאות, עצבנות, כאב עמום, דם בשתן, צמרמורות ובמקרים של זיהום גם חום. במקרים מסוימים אין תסמינים עד אשר מופיע דם בשתן. כמות הדם המופיע אינה משמעותית, ויכולה להיות בגודל מיקרוסקופי.
אבחון
אבחון אבנים בכליות נעשה על-פי התסמינים וטכניקות איבחון שונות נוספות, כגון סריקת אולטרה סאונד או CT, פילוגרפיה תוך-ורידית שבה מזריקים חומר ניגוד לתוך וריד בזרוע כך שמתאפשרת לראות את פעולת הכליות, בדיקות דם על מנת שיכללו בדיקת רמות הקריאטינין, השיינן ורמת הסידן בדם, ובדיקות להימצאות חתיכות אבן בשתן.
טיפול
אבנים שגודלן קטן מ-5 מ"מ הנמצאות בכליה או בדרכי השתן בדרך כלל אינן דורשות הליך רפואי מיוחד, וניתן להסתפק בטיפול מונע: שתייה רבה, דיאטה ותרופות המיועדות למנוע את שקיעת החומרים.
במרבית המקרים האבנים הכלואות גדולות מ-6 מ"מ ודורשות התערבות. במקרה של כאב, מקבל החולה תרופות משככות כאבים. במקרים של זיהום, הטיפול כולל קבלת אנטיביוטיקה. הטיפול המקובל ביותר אינו פולשני, ונעשה באמצעות גלים על-קוליים המפוררים את האבנים. בדרך זו הופכות האבנים לגרגירים, המופרשים מהגוף דרך מערכת השתן. שיטה זו לראשונה בוצע בישראל על די דב פודה. שיטת טיפול זו אינה מתאימה לכל סוגי האבנים. גודל האבן, מיקומה בדרכי השתן והרכבה קובעים את עוצמת גלי הקול המופעלת כלפי האבנים.
טיפול אחר נעשה באמצעות מכשיר דמוי טלסקופ שבאמצעותו חודרים דרך צינור השופכה לשלפוחית השתן, ומשם, דרך צינור השופכן, לכיוון הכליה. במהלך זה מרסקים את האבנים ושולפים אותן. טיפול זה אינו מצריך חיתוך של העור והוא מבוצע בתוך המסלול שבו עובר השתן, כלומר מהשופכה לכליה. היתרון הגדול של השיטה הוא בביצוע שתי פעולות בו-זמנית - ריסוק האבנים יחד עם לכידת הפירורים במקביל.
האפשרות השלישית מבוצעת כשהאבנים גדולות ומורכבות וכוללת חדירה ישירה לכליה דרך העור, וריסוק האבנים. הבחירה בשיטת הטיפול תלויה בגודל האבן ובמקומה.
אכילאס קאימקלי
אכילאס קאימקלי (ביוונית: Αχιλλέας Καϊμακλίου), היא קבוצת כדורסל קפריסאית מהפרוור קאימקלי בעיר ניקוסיה, המתמודדת בליגה הקפריסאית השלישית.
היסטוריה
בחודש אוקטובר 2011, הורדה הקבוצה לליגה השלישית עקב בעיות פיננסיות.
סטיבן רוזנברג
סטיבן ארון רוזנברג (באנגלית: Steven Aaron Rosenberg; נולד ב-2 באוגוסט 1940) הוא חוקר סרטן יהודי–אמריקאי, ראש המחלקה לכירורגיה במכון הלאומי לסרטן שבבת'סדה, מרילנד, ארצות הברית ופרופסור לכירורגיה ב-Uniformed Services University of the Health Sciences ובבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. מחלוצי פיתוח האימונותרפיה והריפוי הגני. החוקר הראשון שהצליח להשתיל גן זר בבני אדם.
קורות חיים
רוזנברג נולד ברובע הברונקס שבניו יורק ב-1940, ילדם השלישי של זוג יהודים, בעלי מסעדה קטנה, שהיגרו לארצות הברית מפולין. הוא בעל תואר ראשון בביולוגיה (1960) ורופא (MD, 1963) (שניהם מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס) ובעל דוקטורט (PhD) בביופיזיקה מאוניברסיטת הרווארד (1969), שאותו השלים במקביל להתמחותו בכירורגיה. בתקופת התמחותו זו, בבריגהאם אנד וימנ'ס הוספיטל שבבוסטון הוא הכיר את אליס או'קונל, שהייתה אז האחות הראשית של בית החולים. ב-1968 הם נישאו ובהמשך נולדו להם שלוש בנות. ב-1970 התקבל למכון הלאומי האמריקאי לחקר הסרטן - NCI ובתוך ארבע שנים, בגיל 33 הגיע לדרגת ראש המחלקה הכירורגית וראש הצוות האימונותרפי.
מחקריו
פרופ' רוזנברג היה הראשון שהצליח לפתח טיפול אימונותרפי יעיל כנגד סרטן. המאמר המקורי שלו בעניין זה התפרסם ב-1985 ב-New England Journal of Medicine. עד אז טופלו חולי הסרטן לסוגיו רק בשלושה סוגי טיפולים: הקרנות, כימותרפיה וניתוחים. רוזנברג פתח במחקריו את הכיוון הטיפולי הרביעי, שלא היה קיים עד אז - האימונותרפיה.
כשלוש שנים לאחר מכן, ב-1988, רוזנברג וצוותו היו הראשונים שהצליחו לשנות לימפוציטים מבחינה גנטית, כך שיוכלו להילחם בסרטן (Adoptive Cell Transfer). הם הוציאו מדם החולה את הלימפוציטים, השתילו בתוכם רצפטורים המסוגלים לזהות תאי סרטן, הירבו את הכמות שלהם ואז השתילו אותם חזרה בגופו של החולה. השיטה הזו הוכחה כיעילה במקרים של מלנומה מפושטת, בכחמישית עד רבע מהמקרים המטופלים.
לוח השחיקה של נערמר
לוח השחיקה של נערמר הוא שנקבר יחד עם פרעה נערמר. ממצא ארכאולוגי זה הוא העדות היחידה לכך שנערמר היה המלך שאיחד את מצרים העליונה עם מצרים התחתונה. לוח שחיקה זה הוא אחד הממצאים העתיקים ביותר הנושא הירוגליפים של כתב החרטומים.
לוח השחיקה, המתוארך לסביבות 3,200 לפנה"ס, עשוי אבן ירוקה קשה ונמצא בנחן. הוא דומה בצורתו ללוחות ששימשו לשחיקת תמרוקים, אך גדול מכדי להיות שימושי, ונראה ששימש לפולחן במקדש. חשיבותו ההיסטורית נובעת מהיותו התיעוד הראשון שבו ניתן לזהות את הקאנון המצרי המתהווה, הוא מדגים את ראשית כתב החרטומים, ובאמצעותו נמצא תיעוד כינון הממלכה המצרית – איחוד מצרים.
צד ראשון
התבליטים מתארים את נערמר רומס את אויביו בעודו חובש את הכתר האדום והכתר הלבן  המייצגים כל אחד חלק אחר של מצרים, אם כי בהתבסס על ממצאים ארכאולוגיים נראה כי איחוד מצרים לא היה אלים, אלא התגבשות של מרכזים לאורך הנילוס שבמשך 2,000 שנים יצרו רצף טריטוריאלי.
שמו של המלך מופיע ברגיסטר העליון – שפמנון ('נער') ואזמל ('מר'), מצוי במסגרת ריבועית, המייצגת חזית של ארמון. משני צדדיו של המלך מופיעים ראשי בקר בעלי פני אנוש, המייצגים את האלה הדמוית פרה, חתחור. ברגיסטר המרכזי נראית דמות המלך המנצח מכניע את אויבו – ציור שניתן לראות בווריאציות שונות לאורך ההיסטוריה המצרית, בסצנה של 'מלך מכה אויבים': המלך גדול יותר מאויבו, בידו האחת אוחז בראש אויבו ובשנייה אלה. האויב כאן הוא האסייתי (מהמרחב הסורו-כנעני), וישנה הקבלה בינו לבין התמונה שמעליו – האנשת ההירוגליף "ארץ" ('תא' במצרית) ממנה צומח הגומא פפירוס המסמל את מצרים התחתונה, הדלתא.
חור בעל יד אנושית, בתקבולת למלך, אוחז את האסייתי עם חח באפו – סימן להכנעה.
האסייתי נחות בגודלו, עירום, מוחזק בציצת ראשו ולידו מופיע שם בלתי קריא (כנראה ואש Wash), ככל הנראה שמו של שליט מצרים התחתונה.
מאחורי המלך מופיע משרת, קטן אף הוא מהמלך בחשיבותו אך נושא את סנדליו וכד קטן – מקורב לאל – מלך. המלך חובש את הכתר הדרומי של מצרים העליונה, בעל אלה ועומד בפוזיציה שנכנסה לקאנון המצרי. בעל זקן מלכותי ומלאכותי, לבוש חצאית ובעל זנב פר (הפר מרביע, אגרסיבי, גברי).
ברגיסטר התחתון אנשים הדומים לאסייתי, בתנוחה משפילה, ערומים, אולי מוצגים כקבורים באדמה. לידם סמל של עיר מבוצרת בחומה ורשת דיג, סמל לכך שהעיר נלכדה כמו דגים ברשת.
צד שני
הרגיסטר העליון זהה לצד הראשון. המלך חובש את כתר מצרים התחתונה, האדום ומאחוריו נושא סנדליו והכד. מתחת שם נערמר מופיע כהן, כנראה בנו הנסיך ומולו ארבעה נושאי ניסים עליהם שני בזים, דמות תן ואובייקט דמוי כרית לא מפוענח – סט סטנדרטי המוכר עוד מהפלטות הפרה-דינסטיות (קדם-שושלתיות).
שני הבזים מייצגים את המלך, התן הוא "וֶופְּ-וָואוּת" והכרית היא אולי הכרית המלכותית. מלווי המלך לוקחים אותו לבחון תצוגה של אנשים כרותי ראש, שראשיהם בין רגליהם. מעליהם ספינה מלכותית.
ברגיסטר התחתון, פר (או תאו מים) מנגח חומה ורומס אסייתי, סצנה נוספת המתארת את כיבוש האויב על ידי המלך. הפלטה כולה מתרכזת במלך ובמעשיו, הפר מייצג את המלך, וביצוג נוסף אנו רואים אותו עם זנב פר ועל כן מניחים שראשי הפר האנושיים הם ייצוג נוסף של המלך. השערה זהירה נוספת: הפלטת מופיע בצורה של ראש פרה עם קרניים מקוצרות ועל שתי הקרניים יש דמות של פרות עם קרניים. ייתכן שאלה הן פרות שמים או האלה-פרה "באט" (שעליה תשתלט מאוחר יותר חתחור, ואחרי כן איסיס), אלמנט פרה-דינסטי מוכר, ראש פרה הוצג על חותמות וכלים שונים, אך אינן חתחור, שאינה מופיעה עד שושלת 4.
בפלטה מתוארת סצנת כיבוש מצרים התחתונה על ידי מלך מצרים העליונה. לא מדובר בהכרח על תיעוד היסטורי של אירוע ממשי – המלך מתואר כ"מאחד שתי הארצות", אך אין עדות ארכאולוגית למהלך צבאי מהיר {דרוש מקור}, אלא להשתלטות איטית והחלפת התרבות החומרית (קרמיקה / כתב / ידיעות טכנולוגיות) של מצרים התחתונה בזו של העליונה. חשיבות הפלטה היא בהופעה המשולשת של ראשית הכתב, הקאנון המצרי ואיחוד מצרים.
ז'רום אנגום
ז'רום אנגום אמבקלי (בצרפתית: Jerome Ngom Mbekeli; נולד ב-30 בספטמבר 1998 ביאונדה שבקמרון) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת APEJES אקדמי מליגת העל הקמרונית ובנבחרת קמרון.
קריירת מועדונים
אנגום החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-APEJES אקדמי מליגת העל הקמרונית. בהמשך שיחק במ.פ.ק. וישקוב בצ'כיה, ובסוופ פארק ריינג'רס וסן דייגו לויאל מה-USL. ב-15 בינואר 2021 חזר ל-APEJES אקדמי מליגת העל הקמרונית.
קריירה בינלאומית
ב-4 בספטמבר 2022 ערך אנגום את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–2 על נבחרת גינאה המשוונית במסגרת מוקדמות אליפות האומות האפריקאיות.
נכלל בסגל נבחרת קמרון לטורניר מונדיאל 2022.
דן נגד העולם
דן נגד העולם (באנגלית: .Dan vs) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה בערוץ Hub Network בארצות הברית ובערוץ הילדים בישראל. הסדרה שודרה לראשונה ב-1 בינואר 2011.
סיפור רקע
הסדרה מתמקדת באדם בשם דן שבטוח שכל העולם נגדו. בכל פרק נגרם לו עוול כלשהו והוא מחליט להתנקם במשהו או במישהו שכביכול גרם לזה, כמו: איש זאב, ניו מקסיקו ודברים רבים אחרים, ביחד עם חברו כריס. למרות שברוב הפרקים בסוף דן צדק.
הים האגאי (מחוז)
מחוז הים האגאי (טורקית Ege Bölgesi - "מחוז האגאי") הוא אחד משבעה מחוזות בטורקיה. המחוז שוכן במערב אסיה הקטנה לחופי הים האגאי ומחולק לשמונה נפות כדלקמן: שטחו של המחוז הוא כ-79,000 קמ"ר שהם 10.1% משטח המדינה, ובשנת 2000 מנתה אוכלוסייתו 8,938,971 תושבים. המחוז הוקם בשנת 1941.
קרן למדא
קרן למדא (באנגלית: Lambda Foundation) היא מלכ"ר קנדי רשום שמטרתו להעניק מלגות, פרסים, ומענקים לתמיכה בלימודי להט"ב (לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים) והעלאת מודעות לזכויות הלהט"ב, כדי לקדם שוויון וזכויות אדם.
היסטוריה
פעילות הקרן התחילה מתוך מועדון לא רשמי של בעלי מקצוע להט"בים אשר חיפשו דרכים לקדם אינטרסים עסקיים וחברתיים של חברי הקהילה. ככל שפעילותו של הארגון משכה תשומת לב מצד הרשויות ומצד ארגונים פורמליים אחרים, כך גדלה השפעתה, עד שהחליטו חברי המועדון להפוך למלכ"ר רשמי ולגייס כספים למלגות. הם פעלו מתוך רצון לקדם שוויון וזכויות אדם בקנדה ולשפר את פני המדינה. המלכ"ר התחיל בפעילות משותפת עם חמש אוניברסיטאות ברחבי המדינה, וכיום גדלה וכבר עובדת עם אוניברסיטאות ותיכונים ברחבי כל מחוזות קנדה, ופועלת גם בתחומי המחקר, החינוך, והספרות.
מלגות
תוכנית המלגות של קרן למדא היא הראשונה מסוגה, ומעניקה כל שנה מלגות לסטודנטים בתחום לימודי הלהט"ב. בכל אוניברסיטה בה יש מלגת למדא, ישנה וועדה הבוחנת מועמדים ופרויקטים, ומאשרת אותם על סמך מצוינות המועמד ורלוונטיות הפרויקט לקהילת הלהט"ב. הנטייה המינית של הסטודנט שמבקש את המלגה אינה קריטריון.
ב-2007 החלה קרן למדא לעבוד יחד עם מנהיגי קהילה מקומיים לייסד מלגה גם לתלמידי תיכון.
המלגות מוענקות לסטודנטים במגוון רחב של תחומי לימוד, כולל האמנויות, ספרות, מדעי החברה, המדעים, משפטים, בתי ספר מקצועיים, ותיכונים. המלגות מסמנות את החשיבות של לימודי להט"ב הן בתוך הקהילה הלהט"בית והן מחוצה לה.
תחומי סיוע נוספים
בשיתוף עם המועצה הלאומית לאמנויות, הקרן מימנה תוכנית Writer-in-Residence בשנות 2007-2008; ב-2008 הקרן שיתפה פעולה עם ארגון Queer Peace International (QPI) להוציא לאור את הספר Breaking Free: Sexual Diversity and Change in Emerging Nations אשר בוחן את הדרכים בהן מיעוטים מבחינת זהות מינית או מגדרית מעצימים את עצמן במדינות מתפתחות, כיצד הם מחנכים את קהילותיהם, ואיזו עבודה משותפת הם עושים עם ארגונים בינלאומיים.
כשל אמפתי בטיפול
כשל אמפתי בטיפול הוא מונח בפסיכותרפיה, שטבע האנליטיקאי היינץ קוהוט, מייסד זרם פסיכולוגיית העצמי. המונח משווה את הטיפול לתקופת ההתפתחות של האדם מילדות, ומתייחס לאותם אירועים בלתי נמנעים, בהם הסביבה אינה נענית לצרכיו של התינוק או הילד באופן מותאם.