cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דקה רקורדס
תקליטי מלל
דקה האמריקאית הוציאה לאור מספר תקליטי מלל ובהם תסכיתים או קריינות, כגון הסיפור "מזמור חג המולד" מאת צ'ארלס דיקנס, רשומות מועדון הפיקוויקים עם צ'ארלס לוטון כקריין, "מובי דיק" עם צ'ארלס לוטון בתפקיד אחאב, שיר ערש לחג המולד בהקראת גרגורי פק ועוד.
פיתוחים טכנולוגיים
דקה הבריטית, כמו EMI יריבתה, נודעה בניצול טכנולוגיות אלקטרוניות שפותחו לצרכים צבאיים ואזרחיים במהלך מלחמת העולם השנייה ואחריה לצורך שיפור וחידוש האלקטרוניקה הבידורית.
אמצעים טכניים לעריכה וערבול-אות (מיקס)
החברה המשיכה לפתח את הסאונד הן באמצעים טכניים והן באמצעות טכניקות של עריכה וערבול (מיקס) לשיפור והדגשת הסאונד ולרוב עשתה זאת באמצעים טכניים שפיתחה בעצמה. כך למשל השתמשה דקה בהקלטה דיגיטלית כבר בשנות השבעים והייתה שותפה בפרויקט התקליטור למוזיקה רב-ערוצית (SACD).
לונדון רקורדס
ב-1947 הוקמה "לונדון רקורדס" לשיווק תקליטי דקה הבריטית בארצות הברית, כיוון שדקה לא יכלה להשתמש במותג "דקה" שהיה שייך לחברת דקה האמריקאית העצמאית. תקליטי החברה הוקלטו בצליל סטריאופוני.
לונדון רקורדס שיווקה בבריטניה חברות אמריקאיות עבורן רכשה זכויות הפצה, בראשן צ'ס רקורדס, אטלנטיק רקורדס וסאן רקורדס ואף מספר תקליטים של מוטאון.
בעת "הפלישה הבריטית" של מוזיקה בריטית לארצות הברית ייצגה לונדון רקורדס את הרולינג סטונז.
Deram Records
ב-1966 יצרה דקה הבריטית חברה-בת בשם Deram Records (מלשון "דרמטי"), בכוונה להקליט מוזיקת רוק בצליל גדול ודרמטי, כאשר שיטות ההקלטה המתקדמות איפשרו שימוש בכלי נגינה מגוונים. אחת הלהקות הראשונות שהוחתמו לדרם הייתה המודי בלוז, שהוציאה בה את תקליטה "Days of Future Passed" בדצמבר 1967. החברה קיבלה גוון ייחודי של פרוגרסיב רוק והוחתמו בה מספר אמני פרוגרסיב בריטים בשנות השבעים כקט סטיבנס הצעיר, הלהקות קאמל, פרוקול הארום, Ten Years After ודייוויד בואי, שהקליט בה את אלבומו הראשון, David Bowie.
החברה שרדה עד 1979. ב-1982 יצאו תקליטי בננה-רמה תחת המותג.
השגיאות הגדולות של דקה הבריטית ושקיעתה
ב-1960 דחתה החברה את השיר "Tell Laura I Love Her" שביצועו מפי ריקי ואלאנס, שהופק בחברת EMI, שהה שלושה שבועות במקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי. כן דחתה החברה את להקת היארדבירדס ואת מנפרד מן.
אולם השגיאה הקשה ביותר של החברה הייתה ב-1 בינואר 1962, אז הוזמנו חברי להקת הביטלס למבחן באולפני דקה ונדחו בטענה ש"להקות גיטרה הן כבר לא באופנה". הביטלס היו בסופו של דבר ללהקה של EMI והזכויות על הקלטותיהם עדיין מהוות בסיס כלכלי לפעילותה.
תיקון השגיאה שעשתה "דקה" עם הביטלס הגיע עם החתמת הרולינג סטונז. החברה החתימה גם את הזמר טרי דן (Terry Dene), שהוגדר כ"אלביס פרסלי הבריטי".
החברה התקשתה למצוא מפיצים לאמניה בארצות הברית כאשר חברת אטלנטיק רקורדס הפסיקה חוזה הפצה עמה ב-1966 ו-תקליטי RCA, שהפיצו את תקליטי דקה בארצות הברית מאז 1957 הפסיקו את החוזה עמה ב-1971. ב-1970 עזבו הרולינג סטונז את דקה והלהקה הפופולרית החשובה האחרונה בקטלוג שלה נותרה המודי בלוז.
עם מותו של מייסד החברה בינואר 1980 הושלם תהליך רכישתה על ידי תאגיד PolyGram (השילוב של פיליפס רקורדס ודויטשה גרמופון). ב-1999 מוזגה דקה ליוניברסל.
אולפני דקה
אולפני דקה ממוקמים בוסט המפסטד, לונדון. בהם הקליט דייוויד בואי את התקליטון הראשון שלו ואת אלבומו הראשון, בהם הוקלטו כל אלבומי המודי בלוז עד 1970 ובהם הוקלט המיני-אלבום "The Rolling Stones" ב-1963 על ידי הרולינג סטונז. באולפני דקה התקיים גם המבחן הכושל של הביטלס ב-1962.
מוזיקה קלאסית
לפני מלחמת העולם השנייה לא היה לדקה רפרטואר קלאסי מרשים ואיכות הצליל שלה לא הספיקה לחוויה מוזיקלית טובה. החברה הקליטה מיצירות פרדריק דיליוס והנרי פרסל הבריטים, כולל הפקה מלאה של האופרה דידו ואניאס (1936). מיד לאחר המלחמה הצטרף לחברה המפיק ג'ון קלשו (John Culshaw), שהיה עד מהרה למנהל החטיבה הקלאסית. מיד עם תום המלחמה הקליטה החטיבה קונצרטים קלאסיים בערי אירופה, פריז, אמסטרדם, ציריך, ז'נבה, ביירוית ווינה תוך שימוש חלוצי בשיטת ה-ffrr החדשה, שהייתה אמורה להקנות צליל חי ואמיתי יותר. אחד מהקונצרטים המפורסמים שהוקלטו היה "השיר על הארץ" מאת גוסטב מאהלר, בניצוחו של ברונו ולטר בשנת 1951, עם קתלין פרייר, יוליוס פאצאק והתזמורת הפילהרמונית של וינה. כן החתימה החברה את הזמרת קתלין פרייר ואת תזמורת שווייץ המערבית בניצוחו של ארנסט אנסרמה. ההצלחה הגדולה שהושגה תוך ניצול האמצעים הטכניים הובילה להחתמתם בחברה של אמנים רבים.
אולם, עד הכנסת אריך-הנגן, לא הייתה חוויית ההאזנה מיטבית בשל בעיות טכניות של הדפסה. ב-1958 יצא קלשו להקלטת האולפן הראשונה המלאה מאז ומעולם של מחזור האופרות "טבעת הניבלונגים" מאת ריכרד וגנר בניצוחו של גאורג שולטי עם התזמורת הפילהרמונית של וינה וזמרת הסופרן בירגיט נילסון כברונהילדה. כן הקליט קלשו עם שולטי הקלטות אולפן של יצירות מאת ריכרד שטראוס, ורדי, מהלר ובלה בארטוק עם התזמורת הסימפונית של שיקגו והתזמורת הסימפונית של לונדון בכלל זה כל הסימפוניות של בטהובן, ברהמס, ברוקנר, אלגר, שומאן ומהלר.
משנות החמישים פעלו דקה הבריטית ודקה האמריקאית בנפרד, כאשר רוב ההפקות המקוריות נעשות על ידי דקה הבריטית (ומופצות באמריקה באמצעות "לונדון רקורדס") ודקה האמריקאית מפיצה הקלטות של דויטשה גרמופון ופרלופון (EMI). ב-1956 הצטרף לדקה האמריקאית המפיק ישראל הורוביץ (Israel Horowitz), שפיתח את תחום ההקלטה הקלאסית בדקה האמריקאית עם התזמורת הסימפונית של סינסינטי בניצוחו של מקס רודולף. כן החתים את נגן הגיטרה קלאסית אנדרס סגוביה. דקה האמריקאית סיימה לפעול בתחום הקלאסי ב-1971.
תחת מותג דקה הקלאסי ממשיכות לצאת הקלטות חדשות וכן הקלטות ותיקות, תוך שיפור סאונד.
אלפבית אוגריתי
אלפבית אוגריתי הוא כתב יתדות אלפביתי שנמצא בעיר אוגרית ומורכב משלושים אותיות. טכניקת הכתיבה שאולה מכתב היתדות של הסהר הפורה, נהריים, שבו נכתבו השפות שומרית ואכדית. עם זאת, שיטת הכתיב – שימוש במספר קטן של אותיות המציינות עיצורים בלבד – זהה לשיטה האלפביתית שהתפתחה בחצי האי סיני, בפיניקיה ובארץ ישראל. הוא שימש בעיקר לכתיבת השפה האוגריתית, שפה שמית, שמשייכים אותה, בדרך כלל, לענף הכנעני הצפוני. עם זאת, נמצאו גם כתבים בשפות אחרות הכתובים באלפבית זה. היו נהוגים שני סגנונות כתיבה: כתיבה משמאל לימין, וכתיבה מימין לשמאל. הסגנון הראשון היה, ככל הנראה, נפוץ יותר ורוב התעודות שנתגלו כתובות משמאל לימין. שני הסגנונות נבדלו גם באופן השימוש בכמה מהאותיות.
השפה השתמשה בסוג מיוחד של כתב יתדות. האלפבית האוגריתי שבו 30 אותיות, היה כנראה מבוסס על אלפבית פיניקי של 22 אותיות.
האותיות
בלוחות אוגרית התגלו שני סידורים של האותיות. האחד מזוהה עם השפות השמיות הצפון-מערביות וכן הערבית, ומכונה 'אבגד' על-פי ארבע אותיותיו הראשונות, והוא מהעדויות הקדומות ביותר לסדר המקובל באלפבית העברי-פיניקי, שהתגלגל גם לכתב היווני והלטיני. השני מזוהה עם שפות שמיות דרומיות ומכונה 'הלחמ' על-פי ארבע אותיותיו הראשונות. הלוחות שנמצאו הם, ככל הנראה, לוחות ללימוד ולתרגול אוריינות.
סידור האבגד באלפבית האוגריתי: סידור ההלחמ באלפבית האוגריתי: המילים הופרדו באמצעות יתד קטן ביניהן (𐎟), הדומה לנקודה או לקו קטן באמצע שורה, בדומה לשיטת ההפרדה הפיניקית בין מילים (למשל בכתובות מלכי גבל או במצבת מישע).
הדמיון לכתב הפיניקי
משה דוד קאסוטו, שחקר את כתבי אוגרית, האמין שהאלף בית העברי-פיניקי קדם לאלפבית האוגריתי, והאותיות שהוספו לזה האחרון ולא קיימות באלפבית הפיניקי-עברי הן תוצר התאמת כתב זה להגיה המקומית. גם צבי ושפרה רין ראו באלפבית האוגריתי הרחבה של האלפבית הצידוני, והביאו מספר ראיות:
האותיות והגייתן
הכתב עצמו הוא ממשפחת כתבי היתדות. האותיות מורכבות מצירופים שונים של קווים שהוטבעו בלוחות טין בעזרת יתד עץ.
רוברט ג'נקינסון
רוברט ג'נקינסון, הרוזן השני מליברפול (באנגלית: Robert Jenkinson, 2nd Earl of Liverpool 7 ביוני 1770 – 4 בדצמבר 1828), היה מדינאי בריטי מהמפלגה השמרנית (טורית) שכיהן כראש ממשלת בריטניה בין השנים 1812–1827. הוא היה בן 42 כאשר מונה לתפקידו ובכך היה לצעיר ביותר מבין ראשי הממשלה שבאו אחריו עד לרישי סונאק. כראש ממשלה ליברפול היה ידוע בנקיטת מדיניות הנחשבת לדכאנית יחסית, על מנת לשמור על הסדר הציבור, אך גם הנהיג את המדינה במשך תקופה המאופיינת ברדיקליזם ואי-שקט שהתפתחו בעקבות המלחמות הנפוליאוניות. הוא קיבל את התארים לורד הוקסברי (Lord Hawkesbury) ב-1796, ברון הוקסברי (Baron Hawkesbury) מ-1803 ורוזן ליברפול (Earl of Liverpool) לאחר מות אביו בשנת 1806.
אירועים חשובים בתקופת כהונתו כראש ממשלה היו: מלחמת 1812, הקואליציה האנטי-צרפתית השישית, הקואליציה האנטי-צרפתית השביעית, סיומן של המלחמות הנפוליאוניות בקונגרס וינה, חוקי הדגן, טבח פיטרלו, חוק טריניטי ותחילת הדיון בשוויון הזכויות לקתולים.
ראשית חייו
ג'נקינסון התחנך בבית הספר צ'ארטרהאוס (Charterhouse) שבמחוז סארי ובקולג' כרייסט צ'רץ' שבאוקספורד. בקיץ 1789, הוא בילה ארבעה חודשים בפריז כדי לשפר את הצרפתית שלו וכדי להעשיר את ניסיונו החברתי. הוא שב לאוקספורד כדי להשלים את חובות לימודיו ובמאי 1790 הוא קיבל את התואר השני שלו.
באותה שנה הוא נבחר לפרלמנט מטעם מחוז הבחירה של ריי (Rye), מושב שבו הוא החזיק עד ל-1803. באותה עת הוא היה עדיין מתחת לגיל המתאים לכניסה לפרלמנט והוא בילה את החורף הבא ואת ראשית האביב בטיול גדול באיטליה ובהולנד, שנמשך עד שהוא הגיע לגיל המתאים לאייש את כיסאו בפרלמנט. לא ברור מתי הוא נכנס בסופו של דבר לפרלמנט, שכן יום הולדתו ה-21 לא חל לפני סוף המושב של 1791 וככל הנראה הוא נאלץ להמתין עד לשנה הבאה.
בזכות השפעתו של אביו ובזכות כישרונו הפוליטי, הוא התקדם באופן די מהיר יחסית בממשלה הטורית. בפברואר 1792 הוא השיב בשם הממשלה לביקורת של סמואל וויטברד (Whitbread) בנוגע למדינות הממשלה כלפי רוסיה. הוא נשא כמה נאומים נוספים במהלך אותו מושב, כולל נאום אחד כנגד איסור סחר העבדים, ששיקף את התנגדותו הנחרצת של אביו למערכה שניהל ויליאם וילברפורס.
במסגרת תנועת ההתגוננות שבאה בעקבות מעשיי האיבה מצידה של צרפת, היה ג'נקינסון אחד משרי הממשלה הראשונים שהתגייסו למיליציות שקמו אז. ב-1794 הוא הועלה לדרגת קולונל ותפקידיו הצבאיים אילצו אותו להיעדר תכופות מישיבות בית הנבחרים. ב-1796 נשלח הרגימנט שלו לסקוטלנד והוא בילה זמן מה בעיר דומפריס (Dumfries). נוכחותו בישיבות הפרלמנט הייתה מועטה גם עקב תגובתו להתנגדות של אביו לנישואיו עם ליידי לואיזה הארווי. לאחר שויליאם פיט הצעיר והמלך התערבו לטובתו, נערכה לבסוף החתונה ב-25 במרץ 1795 בווימבלדון. במאי 1796, כאשר אביו קיבל את התואר הרוזן מליברפול, הוא קיבל את התואר לורד האוקסברי (Hawkesbury) ונשאר בבית הנבחרים. בנובמבר 1803 הוא קיבל את התואר הברון האוקסברי בזכות עצמו ועבר לבית הלורדים כאות הכרה בפעילותו כשר החוץ.
בממשלה
בממשלתו של הנרי אדינגטון נכנס ג'נקינסון לקבינט כמזכיר המדינה לענייני חוץ ובתפקידו זה הוא ניהל את המשא ומתן עם הצרפתים על הסכם אמיין ב-1802. במשך רוב זמנו בתפקיד הוא עסק במגעים עם צרפת ועם ארצות הברית. הוא המשיך לכהן כשר הפנים בממשלתו השנייה של ויליאם פיט הצעיר, בזמן מחלתו של פיט, הוא היה אחראי על הקבינט וניסח את הנאום מן הכס שנשא המלך בטקס פתיחת הפרלמנט. עם מותו של פיט ב-1806, הציע המלך לג'נקינסון לקבל את תפקיד ראש הממשלה, אך הוא סירב בהאמינו שאין לו את הרוב המתאים בבית הנבחרים. במהלך כהונתו של ויליאם גרנוויל כראש ממשלתה הוא היה מנהיג האופוזיציה והייתה זו התקופה היחידה בשנים שבין 1793 ועד לפרישתו מהחיים הפוליטיים שהוא לא מילא תפקיד בממשלה. ב-1807 הוא התמנה כשר הפנים בממשלתו של הדוכס מפורטלנד.
עם מותו של אביו בדצמבר 1808 קיבל ג'נקינסון את התואר לורד ליברפול. בשנה שלאחר מכן הוא קיבל את תפקיד מזכיר המדינה לענייני מלחמה ולמושבות בממשלתו של ספנסר פרסיבל. צעדו הראשון של ליברפול כאשר נכנס לתפקידו היה להשפיע על הדוכס מוולינגטון להצהיר הצהרה נחרצת מספיק על יכולתו להתנגד להתקפה צרפתית כדי שחברי הקבינט ישתכנעו להחליט על תגבור הכוח הקטן שהוא החזיק בפורטוגל.
ראש ממשלה
כאשר נרצח ספנסר פרסיבל במאי 1812 ירש ליברפול אותו בתפקידו. הקבינט הציע לו שלורד קסלרי ימלא את מקומו כמנהיג בית הנבחרים. אך לאחר הצבעה בלתי מוצלחת בבית התחתון, הם התפטרו שניהם. הנסיך העוצר לא הצליח לגייס קואליציה חלופית ומינה מחדש את ליברפול כראש ממשלה ב-8 ביוני. ממשלתו של ליברפול כללה רבים ממנהיגיה הגדולים של בריטניה בשנים הבאות, כמו לורד קסלרי, ג'ורג' קנינג, הדוכס מוולינגטון, רוברט פיל וויליאם הסקינסון (Huskisson). ליברפול נחשב לפוליטיקאי מוכשר וידע לאחד את האגפים הליברליים והראקציונרים של המפלגה הטורית שיורשיו בתפקיד, קנינג, גודריץ' ווולינגטון, התקשו להתמודד איתם.
חוקי הדגן ובעיות פנים
בעיה עיקרית שרבצה לפתחה של בריטניה בשנים 1819–1822 הייתה הבעיה החקלאית, שכן בשנים אלה היו היבולים בשפע ועקב כך חלה ירידת מחירים והתעוררה זעקה להגנה טובה יותר על החקלאים. כאשר לובי חקלאי חזק שהיה בפרלמנט דרש הגנה על המחירים, הרגיש ליברפול את הצורך הפוליטי להנהיג פיקוח ממשלתי באמצעות חוקי הדגן של 1815. החוקים אסרו על ייבוא חיטה מחו"ל עד אשר היבולים המקומיים היו מגיעים לרמת מחירי מינימום מוסכמת. יחד עם זאת היה ליברפול בעד סחר חופשי, אך נאלץ לקבל את החוק כאמצעי זמני להקל על המעבר מתקופת המלחמה לתקופת השלום. הבעיה הכלכלית העיקרית שאיתה הוא נאלץ להתמודד במהלך כהונתו הייתה בעיית המימון הלאומי. הריבית על החוב הלאומי, שתפח בעיקר על ידי ההוצאות הצבאיות העצומות, יחד עם התשלום למשוחררי הצבא, בלעו חלק ניכר מהכנסות הממשלה. סירובו של בית הנבחרים ב-1816 להמשיך את גבייתו של מס ההכנסה שהונהג בתקופת המלחמה, הותירה את הממשלה ללא כל חלופה מידית אלא להמשיך עם שיטה הרסנית של לקיחת הלוואות לצורך כיסוי ההוצאות השנתיות. בסופו של דבר הקל ליברפול את החזרתו של תקן הזהב ב-1819.
באופן בלתי נמנע עלה הצורך להעלות מיסים כדי לשלם את החובות, דבר שגרם למהומות נרחבות בין השנים 1812–1822. באותה תקופה החלה קבוצה הידועה כלודיטים בפעילות מחאה שבמסגרתה הם הרסו מכונות ששימשו את תעשיית הטקסטיל במקומות שונים במדינה עקב חששם שמפעלי התעשייה החדשים יפגעו בפרנסתם. בשנים 1811–1816 אירעו מספר מקרים כאלה שבהם חובלו מכונות ורבים מאלה שנתפסו הוצאו להורג.
הדוחות שהוגשו על ידי הוועדות הסודיות שכינס ליברפול ב-1817 הצביעו על קיומה של רשת מאורגנת של אגודות פוליטיות עוינות, במיוחד באזורי התעשייה. ליברפול אמר לפיל שרמת העוינות בבריטניה נראית אף גרועה יותר מזו שהייתה ב-1794. בשל איום מורגש על הממשלה, בוצעה חקיקה זמנית. חוק הביאס קורפוס הושעה בבריטניה ב-1817 ובאירלנד ב-1822. בעקבות טבח פיטרלו ב-1819 כפתה ממשלתו של ליברפול את חקיקתם של שישה חוקים מדכאים אשר הגבילו בין שאר הדברים את זכות הדיבור ואת זכות ההתאספות. ב-1820, כתוצאה מצעדים אלה, ליברפול וכמה משריו כמעט ונרצחו.
אף על פי שהלורד ליברפול שאף לביטול של סחר העבדים במסגרת קונגרס וינה, הוא התנגד באופן כללי לרפורמות מבית, ולעיתים קרובות ביצע צעדי דיכוי מביכים כדי להבטיח את קיומו של הסטטוס קוו. יחד עם זאת הוא תמך בביטולם של החוקים שאסרו על התאגדות מקצועית, למרות הכוח שצברו האיגודים המקצועיים בשביתות שהתקיימו החל מ-1825.
שוויון הזכויות לקתולים
במהלך המאה ה-19, במיוחד בתקופת כהונתו של ליברפול, היה נושא שוויון הזכויות לקתולים למקור לעימותים פוליטיים בבריטניה. ב-1805 כאשר הצהיר בפומבי לראשונה על עמדתו בעניין, טען ליברפול שמערכת היחסים המיוחדת של מלך בריטניה עם הכנסייה האנגליקנית, וסירובם של הקתולים להישבע את שבועת הנאמנות (Oath of Supremacy), הצדיקו את הדרתם של אלה מתפקידים פוליטיים. לאורך כל הקריירה הפוליטית שלו, הוא התנגד לרעיון של שוויון הזכויות לקתולים, אף על פי שדאג לשינויים שוליים לטובת היציבות הלאומית.
לאחר ההחלטה שהתקבלה בשנת 1812 להסיר את הנושא מעל סדר יומה של הממשלה, בשנה שלאחר מכן התקבלו חוקי ההקלה על הקתולים (Roman Catholic relief bills) ובכך הושגה תקופה של רגיעה. ליברפול תמך בשינויים משניים כמו פתיחת האפשרות לקתולים לשרת בתפקידים בכירים בכוחות המזוינים ובבתי המשפט ובמתן זכות הבחירה לפרלמנט, אך הוא המשיך להתנגד לכניסתם לפרלמנט עצמו. בשנות העשרים, לחץ מהאגף הליברלי של בית הנבחרים ועלייתה של האגודה הקתולית באירלנד הקימו לתחיה מחדש את הוויכוח בנושא.
עם קבלתו של חוק נוסף בנושא ב-1825 נראה תהליך שוויון הזכויות כנוחל הצלחה. אכן, ההצלחה בהעברתו של החוק באפריל, שבעקבותיה הגיש רוברט פיל את התפטרותו, גרמה בסופו של דבר לליברפול להחליט להתפטר. כאשר הגיש קנינג את ההצעה הרשמית לפיה על הקבינט לתמוך בחוק, היה ליברפול משוכנע שדרכה של ממשלתו הגיעה לסיומה. ג'ורג' קנינג ירש את ליברפול בתפקידו כראש ממשלה. יחד עם זאת, תהליך שוויון הזכויות לקתולים לא הושלם עד אשר חוקק חוק נוסף בנושא ב-1829 בתקופת כהונתם של הדוכס מוולינגטון ושל רוברט פיל, בסיועה של האגודה הקתולית שנוסדה ב-1823.
שנותיו האחרונות
אשתו הראשונה של הלורד ליברפול, לואיזה, מתה בגיל 54. זמן קצר לאחר מכן הוא נישא לליידי מרי צ'סטר, ידידה ותיקה של אשתו הראשונה. נישואיהם ארכו שלוש שנים בלבד עד מותו של ליברפול. ליברפול פרש מהפעילות הפוליטית באופן סופי ב-9 באפריל 1827, כאשר הוא סבל מדימום מוחי וביקש מהמלך לאתר לו מחליף. ביולי הוא סבל מאירוע מוחי נוסף וב-4 בדצמבר 1828 הוא מת. ללורד ליברפול לא היו ילדים ואת תואר האצולה שלו ירש אחיו למחצה הצעיר, צ'ארלס ג'נקינסון, הרוזן השלישי מליברפול. הוא נקבר בכנסיית הווקסברי בגלוסטרשייר, לצדו של אביו ואשתו הראשונה. על שמו נקרא רחוב ליברפול בלונדון.
BNT World
BNT World הוא ערוץ הטלוויזיה הבינלאומי של בולגריה, המופעל על ידי הטלוויזיה הלאומית הבולגרית BNT.
השידור הראשון של הערוץ היה ב-2 במאי 1999. ב-20 בדצמבר 2010, שונה שם הערוץ ל"BNT World". הערוץ משודר כיום באמצעות לוויין תקשורת.
1999-2010
השידור הראשון של הערוץ התקיים ב-2 במאי 1999, תחת השם "הטלוויזיה הבולגרית". מנהל התוכניות הראשון היה אגנס וסילב.
בראשית שידוריו שודרו בערוץ סרטים בולגריים מהארכיון של BNT ותוכניות מוזיקה.
לערוץ יש מספר הפקות מוצלחות דוגמת "שגרירי בולגריה" ו"כל הלילה".
ב-14 בספטמבר 2008 שונה שם הערוץ ל-BNT Sat.
ב-20 בדצמבר 2010 שוב שונה שם הערוץ ל-BNT World.
שידור
שידורי BNT מתבצעים בעזרת הלוויינים אסטרה 12, 3B ו-Hellas Sat 2, שמאפשרים לערוץ להיקלט בכל רחבי אירופה.
לחץ
לחץ בפיזיקה הוא גודל שניתן לשייך למערכות מאקרוסקופיות (כלומר, בעלות מספר רב של חלקיקים) שמתאר את היחס בין כוח לבין יחידת שטח עליה הוא מופעל במאונך. לדוגמה, עבור גז במיכל סגור, מולקולות הגז מתנגשות באופן תמידי בקירות המיכל, דבר שמפעיל על הקיר כוח. אם נסתכל בחלק קטן של הקיר נראה שביחידת זמן כמות ההתנגשויות של מולקולות גז בקיר פחות או יותר קבועה, ועבור חלק גדול פי 2 מהקיר (בעל יותר שטח) נקבל שיש פי 2 התנגשויות בו ולכן פי 2 כוח. התכונה של הכוח ליחידת שטח הקיר לא תלוי בגודל הקיר, אלא בתכונות הגז עצמו (כמה מהר המולקולות נעות, מה המסה של מולקולה בודדת, וכו'), ולכן ניתן לשייך לגז גודל שנקרא לחץ.
לחץ יכול להיות מוגדר גם בתוך חומר, כאשר אין משטח ממשי שעליו פועל כוח. בנוזלים ובגזים, לחץ הוא הכוח שיוצרת התנגשות של מספר רב של מולקולות החומר על דפנות הכלי שבו הוא מוכל. הלחץ במקרה זה מוגדר ככוח החיצוני שפועל על פאה של קובייה קטנה בתוך החומר, חלקי שטח הפאה.
מדידת לחץ אטמוספירי מאפשרת חיזוי מזג אוויר ומציאת גובה מעל פני הים. חישובי לחץ משמשים בכל תחומי ההנדסה (למשל בהנדסת בניין, הנדסת מכונות והנדסת רכב), ובמדע בתחומים רבים.
הקשר בין לחץ וכוח
משימור תנע ואנרגיה, בהתנגשות של מולקולה בודדת בעלת מסה קטנה בקיר עם מסה הרבה יותר גדולה, ניתן לקבל שהכוח שפועל על הקיר יהיה תמיד מאונך לקיר, לא משנה באיזה כיוון הגיע הכדור. לכן, לא משנה מה צורת מיכל הגז, הכוח שמרגיש אלמנט שטח מההתנגשויות תמיד יהיה מאונך לו. בנוסף, ככל שלוקחים שטח גדול יותר, כך יש יותר התנגשויות ביחידת זמן (באופן פרופורציונלי לשטח), ולכן כפי שתואר למעלה, נוח להגדיר לנוזלים וגזים תכונה שלא קשורה למיכל עצמו, הלחץ שלהם, המסומן באות P. כאשר נסתכל על אלמנט שטח בעל גודל A שנמצא בסמוך לזורם בלחץ P, אלמנט השטח ירגיש כוח במאונך אליו ששווה בגודלו למכפלת לחץ הנוזל בשטח האלמנט:
כאשר \hat{n} וקטור יחידה שמצביע בכיוון מאונך לאלמנט השטח.
ניתן להסתכל על הנוסחה גם בכיוון ההפוך. כלומר, אם רוצים ליצור כוח מסוים על גוף, כדי להקטין את הלחץ ניתן להגדיל את השטח שבו הכוח מופעל (כך כל חתיכה מאלמנט השטח מרגישה פחות כוח בפני עצמה). לדוגמה: אם ננסה לשכב על מסמר נרגיש כאב חד, והמסמר אף עלול לפצוע. לעומת זאת, אם נשכב על מיטת מסמרים עם מספר רב של מסמרים, שטח המגע בין המסמרים לגופנו יגדל. כתוצאה מכך, הכח הנקודתי הדרוש לכל מסמר להנעץ לאותו עומק כמו במקרה הקודם גם יגדל. אך הכוח הכולל המופעל (המשקל שלנו) לא ישתנה. במילים אחרות, הלחץ על העור יקטן (כל חתיכת עור מרגישה פחות כוח בפני עצמה ולכן אף חתיכה לא נקרעת).
בכל הדוגמאות להלן, דובר על הכוח שמרגיש משטח כתוצאה מהתנגשויות בכיוון אחד, אך עבור משטח שנמצא בתוך נוזל או גז, המשטח ירגיש כוח משני הכיוונים. אם הלחץ זהה משני צדדי המשטח, הכוח השקול שירגיש המשטח הוא 0. לעומת זאת, אם הלחץ בכיוון אחד של המשטח גדול מהלחץ בכיוון השני, הזורם מהכיוון הראשון ידחוף חזק יותר ושקול הכוחות יהיה שונה מאפס. באופן כללי, הכוח שמרגיש אלמנט נפח בעל גודל dV פרופורציונלי לגרדיאנט הלחץ:
עוד דוגמה היא כנף של מטוס, שתוך כדי מעוף גורמת ללחץ האוויר מעליה להיות נמוך מלחץ האוויר מתחתיה, דבר שגורם לכוח עילוי.
בשואבי אבק, השואב יוצר לחץ נמוך מאטמוספירה בתוכו, דבר שגורם לאוויר קרוב לשואב להרגיש מכיוון אחד שלו (כיוון השואב) לחץ נמוך יותר מבכיוון השני (איפה ששאר האוויר נמצא, בלחץ אטמוספירי), ולכן גורם לאוויר עצמו להדחף פנימה אל תוך השואב.
משוואת מצב
לחץ המערכת קשור לגדלים תרמודינמיים אחרים כמו טמפרטורת המערכת או צפיפותה. לדוגמה, באופן אינטואיטיבי ניתן להבין שאם לוקחים את אותה כמות גז ושמים במיכל עם נפח גדול פי 2, הגז יתפרס במיכל ובכל רגע קיר המיכל ירגיש פי 2 פחות התנגשויות. לעומת זאת, אם באותו מיכל נכניס פי 2 חלקיקי גז, גם השפה של המיכל תרגיש פי 2 יותר התנגשויות. בנוסף, אם נחמם את הגז, המולקולות בו ינועו מהר יותר ויתנגשו ביותר עוצמה בקירות המיכל, מה שיגרום ליותר כוח. באופן כללי הקשר בין לחץ המערכת לטמפרטורה בה היא נמצאת וצפיפותה נקרא משוואת המצב של המערכת, ועבור הדוגמה האינטואיטיבית המתארת גז אידיאלי, משוואת המצב היא כאשר:
N כמות חלקיקי הגז
T טמפרטורת המערכת
k_B קבוע בולצמן
מקובל יותר להציג את משוואת המצב הזו כ-PV=Nk_B T.
עבור צפיפויות מאוד גבוהות של הגז, המולקולות מתחילות למשוך אחת את השנייה דרך כוחות ואן דר ואלס, מה שיגרום לכך שבשלב הזה הלחץ על דפנות המיכל לא עולה בצורה פרופורציונלית לצפיפות (עבור יותר מולקולות הן תמשוכנה אחת את השנייה קצת יותר ולכן הכוח על שפת המיכל לא תעלה באותה כמות שיכלה להיות בלי המשיכה הזו). במקרה זה, כאשר הקירוב של גז אידיאלי לא תקף, משוואת המצב היותר מדויקת נהיית המשוואה של גז ואן דר ואלס
כאשר a,b קבועים שקשורים לחוזק כוחות המשיכה בין מולקולות הגז ולגודלן.
באופן כללי, משוואת מצב היא תכונה של החומר עצמו - למים, אוויר, חנקן נקי, ולברזל כולן משוואות מצב שמתארות את הקשר בין הגדלים התרמודינמיים השונים. עבור מקרים ספציפיים ניתן להסיק את משוואת המצב מעקרונות בסיסיים (כמו במקרה של גז אידיאלי), אך באופן כללי הבעיה הזו נחשבת קשה ולרוב משוואת מצב של חומר מתקבלת על ידי ניסויים.
יחידות
במערכת היחידות הבינלאומית נמדד הלחץ בפסקל שמוגדר כלחץ שמפעיל כוח של ניוטון אחד על משטח בעל שטח של מטר רבוע אחד:.
עם זאת, יחידה זו אינה שימושית בחיי היום יום מאחר שהיא מאוד קטנה, ולכן מקובל להשתמש ביחידות יותר גדולות כמו אטמוספירה או בר, ועבור שינויים בלחץ מקובל להשתמש במילימטר כספית או מיליבר. בארצות דוברות אנגלית מקובל גם השימוש ביחידה PSI, ראשי תיבות של Pound per Square Inch - כוח של ליברה אחת לשטח של אינץ' רבוע.
פירוש היחידות השונות:
מדידת לחץ
לחץ נמדד באמצעות מכשיר הנקרא מנומטר.
מנומטר פשוט בנוי מצינור בצורת האות U כאשר בקצהו האחד מצוי לחץ ידוע, בתחתיתו זורם כלשהו, וקצהו השני משמש למדידת לחץ. ניתן לחשב את הלחץ על ידי מדידת הפרש הגבהים בין שני קצוות הזורם ובעזרת הנוסחה למציאת לחץ סטטי בקירוב של שדה כבידה אחיד:
כאשר: \ \rho היא צפיפות הנוזל, g הוא תאוצת הכובד, ו-h הוא גובה עמוד הנוזל.
לחץ בנוזלים ובגזים
כפי שהוזכר בהתחלה, נוזלים וגזים (המכונים יחד זורמים) מורכבים ממספר רב של מולקולות אשר נעות באופן אקראי לכל הכוונים. בכל זמן נתון מספר רב של מולקולות מתנגשות זו בזו או במשטח, והכוח אשר הן מפעילות בהתנגשות זו יוצר לחץ אחיד בקירוב טוב. במיוחד כשמדובר בגזים הלחץ תלוי בתכונות החומר: ככל שיש יותר חלקיקים (יותר גז במיכל) הלחץ עולה, וככל שמהירות החלקיקים של הגז גדלה (ואיתה גם הטמפרטורה), הלחץ יעלה גם כן.
לחץ סטגנציה (עצירה) הוא הלחץ שיוצר זרם הנתון במהירות מסוימת ונעצר. בכלי טיס משתמשים בצינור פיטו על מנת למדוד את הלחץ מסביב למטוס, ואת לחץ הסטגנציה ובאמצעותם לחשב את מהירות הטיסה ביחס לאוויר.
פסטיבל הסתיו של ורשה
פסטיבל הסתיו של ורשה למוזיקה בת זמננו (בפולנית: Warszawska Jesień) הוא הפסטיבל הבינלאומי הגדול ביותר בפולין למוזיקה בת זמננו.
לחץ
לחץ בתרמודינמיקה
בתרמודינמיקה מקובל לדבר על הלחץ הממוצע שמפעילה המערכת על פאותיה. לרוב, המערכת תהיה גז הנתון במכל. לחץ זה נתון על ידי כאשר
פסטיבל הסתיו של ורשה
במשך שנים רבות היה זה הפסטיבל היחיד מסוגו באירופה המרכזית והמזרחית. את הפסטיבל ייסדו בשנת 1956 שני מלחינים, טדאוש ברד וקזימייז' סרוצקי, והאחראי הרשמי לביסוסו היה הוועד המנהל של איגוד המלחינים הפולני. זהו אירוע שנתי, המתקיים בדרך כלל במחצית הראשונה של ספטמבר ונמשך 8 ימים. הפסטיבל הראשון התקיים בין 10 ל-20 באוקטובר 1956. בשנים 1957 ו-1982 לא התקיים הפסטיבל.
לחץ
לחץ בתרמודינמיקה
במילים אחרות, עבור תהליך שינוי נפח הפיך (לדוגמה, דחיסה איטית של המיכל), במערכת בעלת מספר חלקיקים קבוע, כמות העבודה האינפיניטסימלית שנעשתה עליה שווה ל במובן הזה, ניתן לראות שלחץ מבטא את היחס בין שינוי באנרגיה לשינוי בנפח.
פסטיבל הסתיו של ורשה
השנים הראשונות של הפסטיבל, עד סוף שנות ה-80', הצטיינו בפאר והדר. יסודות תוכניתו של הפסטיבל נקבעו בבירור מראשית קיומו. מטרתו הראשונה במעלה של הפסטיבל הייתה ועודנה להציג מוזיקה חדישה מפולין ומרחבי העולם.
לחץ
לחץ אטמוספירי
לחץ אטמוספירי הוא הכוח שמפעיל משקל האוויר ליחידת שטח עליו פועל הכח. לחץ זה תלוי ברום הנקודה ובתנאים המטאורולוגיים. לחץ האוויר מופעל כאשר מולקולות האוויר מתנגשות בשטח עליו מופעל הלחץ. ככל שהמולקולות צפופות יותר, וככל שמהירותן (שתלויה בטמפרטורה) גדלה, הלחץ גדל (בהתאם למשוואת המצב של אוויר).
פסטיבל הסתיו של ורשה
איגוד המלחינים הפולני ממשיך למלא מקום נכבד בארגון הפסטיבל, שמנהלו הנוכחי הוא טדיאוש וילצקי.
לחץ
לחץ אטמוספירי
בתנאים סטנדרטיים, שנקבעו לגובה פני הים, מוגדר לחץ האוויר כאטמוספירה אחת. גרדיאנטים בלחץ האטמוספירי מהווים את הגורם המשמעותי ביותר ביצירת רוח. (מהדיון למעלה, גרדיאנט בלחץ האטמוספירי קשור לכוח שירגיש נפח מסוים של אוויר)
תת-לחץ
תת לחץ או לחץ שלילי מתאר מצב שבו הלחץ הנמדד מוצג כערך שלילי. תת-לחץ נובע בדרך כלל מכך שהלחץ הנמדד נמוך מלחץ ייחוס כלשהו ומוצג יחסית אליו. תת-לחץ בצמיג למשל הוא לחץ הנמוך מהלחץ הרצוי לצמיג. תת-לחץ של 80 קילו פסקל יכול להופיע במד לחץ סטנדרטי כלחץ שלילי של 21 קילו פסקל ביחס ללחץ אטמוספירי (101 קילו פסקל).
עם זאת, קיימים מקרים בהם לחץ שלילי הוא לחץ שלילי אבסולוטי ולא יחסי (כלומר לא ביחס ללחץ חיובי אחר). במצב זה, אלמנט שטח מרגיש כוח משיכה אל כיוון הנוזל ולא החוצה ממנו. במצב זה אם הלחץ השלילי גדול יותר (בערכו המוחלט) מהחוזק של החומר, החומר ייקרע.
יחסי סרביה–פורטוגל
יחסי סרביה–פורטוגל החלו בשנת 1917. פורטוגל מחזיקה בסרביה שגרירות שבלגרד, מאידך, סרביה מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון. למרות התמיכה של פורטוגל בעצמאות קוסובו, ראש ממשלת סרביה, מירקו צבטקוביץ', היה להוט לשפר את שיתוף הפעולה הדו-צדדי. כמו כן, פורטוגל מגבה את הצטרפותה של סרביה לאיחוד האירופי (EU).
היסטוריה
פורטוגל כוונה יחסים דיפלומטיים עם ממלכת סרביה ב-19 באוקטובר 1917. היחסים המשיכו לאחר מכן עם ממלכת יוגוסלביה היורשת. הפורטוגזים הכירו בממשלה הגולה הסרבית לאחר הכיבוש הגרמני בשנת 1941. היחסים עם הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, שקמה בשנת 1945 לאחר מלחמת העולם השנייה, כוננו רק בשנת 1974 לאחר מהפכת הציפורנים הפורטוגזית. לאחר פירוק ה-SFR של יוגוסלביה במהלך מלחמות יוגוסלביה, פורטוגל שמרה על יחסים עם הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, שבהמשך הפכה לסרביה ומונטנגרו ולבסוף עם הרפובליקה של סרביה לאחר שמונטנגרו הכריזה על עצמאותה ביולי 2006.
באפריל 1999, פורטוגל השתתפה בהפצצת נאט"ו על סרביה מבסיס האוויר Aviano באיטליה. פורטוגל גם סיפקה חיילים כחלק ממאמצי שמירת השלום של נאט"ו בקוסובו בשנת 1999. באפריל 1999 הגישה סרביה תלונה לבית הדין הבינלאומי לצדק על השימוש בכוח של פורטוגל ברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה. נכון לשנת 2007 היו לפורטוגל עדיין כ-300 חיילים בקוסובו.
יחסים כלכליים
בתקופה של ינואר-אוקטובר 2006 נאמד הסחר הדו-צדדי בין סרביה לפורטוגל בכ-12.7 מיליון דולר.
אתר הצלילה בים האדום
אתר הצלילה בים האדום (באנגלית: The Red Sea Diving Resort, מופץ גם בשם: Operation Brothers - מבצע אחים) הוא מותחן ריגול משנת 2019, בהשראת סיפור אמיתי. הסרט מבוסס על פעילות המוסד בסודאן, ובעיקר בשימוש שנעשה בראשית שנות ה-80 בכפר הנופש הנטוש "ארוס" בחוף סודאן במסגרת מבצע נמל בית, כבסיס להסוואת פעילות להעלאת יהודי אתיופיה מסודאן לישראל.
הסרט צולם בדרום אפריקה ובנמיביה. את צוות סוכני המוסד שביצע את המשימה מוביל ארי לוינסון (כריס אוונס). צוות השחקנים כולל גם את היילי בנט, מיכיל האוסמן, אלסנדרו ניבולה, גרג קיניר ובן קינגסלי. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים היהודי בסן פרנסיסקו, ב-28 ביולי 2019. הוא יצא לאקרנים ב-31 ביולי 2019 על ידי נטפליקס. הסרט זכה לאהדה יחסית מצד הקהל, אך לא זכה לשבחי המבקרים.
עלילה
קבדה בימרו, יהודי-אתיופי מביתא ישראל, מגייס את עזרתו של סוכן המוסד הישראלי ארי לוינסון, כדי לעזור להביא את חבריו היהודים לישראל לאחר שברחו מאתיופיה למדינה המוסלמית סודאן, בה מענים והורגים אותם על פי רצון הממשלה. ארי מסכים ומאתר בית מלון נטוש בחוף סודאן. הוא משכנע את ראשי המוסד לחכור את בית המלון ככיסוי להעלאת היהודים. הוא מגייס כמה מחבריו ועמיתיו לשעבר: רייצ'ל רייטר, ג'ייק וולף, מקס רוז וסמי נבון שיסייעו לו בתוכנית.
כאשר תיירים מגיעים למלון בטעות ארי מבין שהם יכולים להשתמש בהם לחיזוק סיפור הכיסוי. התוכנית מצליחה וארי וחבריו מתחילים להוציא קבוצות קבוצות דרך הים אל עבר ספינה של חיל הים, אך הממשלה והצבא, בראשות הקולונל העריץ עבדל אחמד, מגלים על בירמו והורגים קבוצה של יהודים שמסרבים להסגיר את הכוח שמוציא אותם מסודאן. אחמד מבקר באתר הנופש עם כמה מאנשיו, אך לא מוצא שום עדות לפעילות המוסד.
ארי וסמי נעצרים בלילה על ידי הממשלה לאחר שהצוות מצליח לחלץ קבוצת יהודים, אך הם משוחררים. אחמד ואנשיו מבקרים שוב באתר הנופש, רק שהפעם רחל נאלצת להרוג את אחד הגברים כאשר הוא מוצא את היהודים המסתתרים. אחמד ואנשיו עוזבים את המלון מבלי לדעת על המוות, בזמן שארי וצוותו מתווכחים על מה לעשות.
בידיעה שאחמד ואנשיו יחזרו, ארי מחליט לפנות מספר גדול של יהודים במטוס אליו הוא יזכה לגישה בעזרת וולטון בואן, סוכן CIA, אותו פגש ארי כמה פעמים בעבר. ברגע שבואן, ארי וצוותו מסיימים להביא את כל היהודים (כולל קאבדה שנפצע מדקירה) אל המטוס, אחמד מגיע עם אנשיו, אך הם לא מצליחים למנוע מהמטוס להמריא.
הסרט מסתיים עם תמונות מהאירועים האמיתיים, מהמלון בסודאן והירידה של ביתא ישראל מהמטוסים, כשברקע מתנגן השיר "ממעמקים" של עידן רייכל.
קטלן גמדי
קטלן גמדי (שם מדעי: Feresa attenuata) הוא מין של לוייתן שיניים גדול ממשפחת הדולפיניים וקרוב משפחה רחוק של לווייתן האורקה שהוא גם אויבם היחיד בטבע.
המין התגלה כבר ב-1874 על ידי החוקר ג'ון גריי (1800 – 1875), אך רק מגולגולות. פריטים חיים התגלו רק ב-1952. למרות הדמיון שלו לאורקה, הוא שייך לסוג שונה והוא המין היחיד בו.
תיאור
לווייתן זה הוא מין גדול במשפחתו ומגיע לגודל של אדם בוגר. אורכו ומשקלו 110–170 ק"ג. הוא בעל גוף חזק ומוקשח שחור לגמרי, למעט הבטן והאזורים התחתונים. הראש עגלגל ולא בעל "מקור" אך בעל שיניים חדות בתוכו. סנפיר הגב גדול כמו אצל האורקה. הם נמנעים מקרבה לאנשים. הם קופצים מדי פעם אבל אינם אקרובטיים כמו שאר הדולפינים. קל להתבלבל איתם עם מינים דולפינים אחרים כמו עבשן קטלני או לווייתן דלוע ראש.
הוא חי בטבע בקבוצות של 10–30 פרטים ובהרבה פעמים הלהקות יותר גדולות. המזון הרגיל שלהם הוא דיונונים ודגים קטנים, אך בדומה לאורקות הם טורפים גם יונקים ימיים אחרים, למשל את הדולפין המצוי.
הם חיים בטבע ברחבי האוקיינוסים הטרופיים והממוזגים, הרחק מהחוף. הם נפוצים במיוחד באוקיינוס השקט בחצי הכדור המזרחי. הם נפוצים ביותר בחופי יפן והוואי וכן בסרי לנקה שבאוקיינוס ההודי ובאנטילים הקטנים שבאוקיינוס האטלנטי.
אומדן האולוסייה העולמית מגיע ל-38,900 פרטים. לא ידוע מה מצב השימור שלהם.
צלמת
צלמת (בגעז: ጸለምት, גם צלמתי) הוא מחוז היסטורי בצפון אתיופיה בין הרי סימן (שבאזור סימן) בדרום לנהר התכזה בצפון.
בצלמת יישבה קהילה יהודית מימי קדם. בתחילת המאה ה-14 סופח האזור לאימפריה האתיופית ובשלהי אותה המאה התקוממו יהודי האזור יחד עם אלו שבסמין בראשותו של הנזיר קוזמוס כנגד השלטון האתיופי. המרד עצמו לא צלח ודוכא בידי האתיופים. עם השליטה האתיופית החלה גם פעילות מיסיונרית בקרב יהודי האזור ואלו באמצע המאה ה-15 התקוממו שוב, הפעם עם יחד עם הנוצרים המקומיים ובראשם מושל המחוז היהודי.
במאה ה-16 ועד לנפילת ממלכת הגדעונים היהודית, היה האזור לחלק מאותה ממלכה. באותה המאה מזכיר הרב אברהם בן אליעזר הלוי בכתביו את המחוז:
כיום שטח המחוז מחולק בין שלוש נפות כאשר חלקו הדרומי נכלל בנפות צלמת ואדי ארקאי שבמחוז צפון גונדר שבמדינת אמהרה וחלקו הצפוני בנפת צלמת שבמחוז המחוז הצפון-מערבי שבמדינת תיגראי.
הו קנדה! (דיסני)
הו קנדה! (באנגלית: O Canada!) הוא סרט 360 מעלות המוצג בביתן קנדה באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו, פלורידה.
שמו של הסרט מתבסס על "הו קנדה!" - המנון קנדה.
הסרט צולם בשנת 1981 על ידי חברת WED מיזמים ומוצג מאז פתיחת פארק השעשועים ב-1 באוקטובר 1982 עד ימינו.
היסטוריה
הסרט הופק בהשראת סרט 360 מעלות דומה שנקרא "קנדה 67" (Canada 67) בהפקת הבמאי הקנדי רוברט בארקלי והוצג בביתן של חברת בל קנדה בתערוכת אקספו 67 שנערכה במונטריאול שבקנדה.
בארקלי ביקר קשות את גרסת דיסני לסרט בטענה שהגרסה של דיסני שטחית, ומציגה את דמותה של קנדה באמצעות סטריאוטיפיים.
לאטיום
לָאטְיוּם או לטיום (בלטינית: Latium) הוא שמו של חבל ארץ היסטורי במרכז איטליה החופף ברובו לשטחו של מחוז לאציו המודרני. החבל נקרא על שם תושביו בעת העתיקה, השבטים הלאטינים. לפי המיתולוגיה הרומית החבל נושא את שמו של המלך האגדי לאטינוס (נקרא גם לאוויניוס).
בשיא גודלו השתרע חבל הארץ בין נהרות הטיבר והאניו מצפון, מורדות הרי האפנינים ממזרח, הרי טארקינה מדרום, והים הטירני ממערב. תושביו המקוריים של החבל, לפני ההגירה של השבטים ההודו-אירופיים דרומה, היו כנראה הליגורים או הסיקולים. לאחר נדידתם של ההודו-אירופאיים דרומה, התיישבו במקום שבטים לטינים, תחילה לאורכו של עמק הטיבר. לאטיום הוקפה מצפונהּ על ידי האטרוסקים, ממזרחהּ על ידי השבטים האומברו-סאבלים (סאבינים, אקווים, ההרניקים ומארסים) ומדרומהּ על ידי הוולסקים.
ידוע על כ-47 קהילות לטיניות כפריות שהתקיימו בלאטיום במאה ה-7 לפנה"ס, שהיו שותפות בברית מדינית דתית (הברית הלטינית) והחזיקו בפולחן דתי משותף. הנהגתה של הברית הייתה כנראה בידי העיר אלבה לונגה. לאטיום הייתה בתקופה זו תחת איום מתמשך של ההגמוניה האטרוסקית. עם עליית כוחה של רומא כעיר החזקה בלאטיום, תקף טולוס הוסטיליוס את העיר, כבשה ואלבה לונגה הוחרבה. הנהגת הברית עברה לידיה של רומא.
בצד כפיפותה לרומא שמרה הברית על עצמאות מסוימת עד פירוקה על ידי הרומאים בשנת 338 לפנה"ס. מזמן זה ואילך הפכה לאטיום לחלק בלתי נפרד מהמדינה הרומית. בתקופתו של אוגוסטוס הפך לאטיום למחוז מינהלי באיטליה תחת שלטון הפרינקפס, מחוז שנקרא "לאטיום וקמפניה" (Latium et Campania).
יצחק חיים פרץ
הרב יצחק חיים פרץ (נולד בכ"ג באדר ב' ה'תרצ"ח, 26 במרץ 1938) הוא רבה של רעננה וחבר מועצת הרבנות הראשית. כיהן כיו"ר מפלגת ש"ס, וחבר הכנסת מטעמה ושר בממשלות ישראל.
ביוגרפיה
לאחר שהוסמך לרבנות, מונה בגיל 24 לרב העדה הספרדית של העיר רעננה בשנת 1968, במקביל לרב שלמה מלץ שמונה לרב העדה האשכנזית; לאחר פטירתו של הרב מלץ בשנת 1997 המשיך לשמש כרבה היחיד של העיר. לאחר נישואיו למד בכולל בפתח תקווה, ובהמשך קיבל סמיכה לרבנות ודיינות מחזון עובדיה.
בשנת 1984 חיפשו מקימי ש"ס דמות שתוכל למשוך את ההמון הספרדי המסורתי ובנוסף תהווה גשר עם הציבור החרדי ליטאי, והרב פרץ נבחר לעמוד בראש התנועה. לאחר שקיבלה ארבעה מנדטים בבחירות לכנסת האחת עשרה, נכנס לראשונה לכנסת. באותה עת, בכנסת ה-11, כיהן חבר כנסת אחר בעל שם זהה, חבר הכנסת יצחק פרץ מהמערך. ש"ס נכנסה לקואליציה בראשות שמעון פרס ופרץ כיהן תחילה כשר ללא תיק. אחרי שלושה חודשים מונה לשר הפנים.
בבחירות לכנסת ב-1988 הפך אריה דרעי, ששימש כמנכ"ל משרד הפנים תחת הרב פרץ, למנהיג התנועה ומונה לשר הפנים. פרץ כיהן כשר הקליטה בכנסת ה-12.
בעקבות "התרגיל המסריח" שנעשה בניגוד לדעתו של הרב שך, הוא פרש מהסיעה במרץ 1990. ב-25 בדצמבר 1990 הקים סיעת יחיד בשם "מוריה - עם ישראל על-פי תורת ישראל". באותו יום הוא התבטא כי "ש"ס תקעה סכין בלב בוחריה", וציטוט מילים אלו הופיע ביתד נאמן ככותרת ראשית מובלטת בעיתון יום המחרת.
לקראת הבחירות לכנסת השלוש עשרה (1992) חבר ליהדות התורה, שאיחדה את אגודת ישראל ודגל התורה. הוא הוצב במקום השני ברשימת יהדות התורה וכיכב בתעמולת הבחירות של המפלגה במטרה למשוך את מצביעי ש"ס. לאחר מספר ימים פרש הרב פרץ מהכנסת ה-13 בהתאם להסכמה שאם לא יצליח להביא מספר מצביעים גדול למפלגה הוא יפנה את מקומו.
בשנת 2002 לקה הרב פרץ בשבץ במהלך ריאיון רדיו.
בשנת 2002 נבחר לחבר במועצת הרבנות הראשית ובשנת ה'תשס"ח (2008) נבחר שנית. נבחר שוב בספטמבר 2018. משמש כיו"ר ועדת מקוואות.
בסיוון תשע"ח החליט היועץ המשפטי של משרד הדתות כי הרב פרץ יישאר בתפקידו גם לאחר גיל 80, לפחות לתקופה מסוימת. בספטמבר 2022 פורסם כי אחרי יותר מ-60 שנה, יפרוש הרב פרץ מתפקידו כרב העיר רעננה אחרי חג הסוכות ה'תשפ"ב (אוקטובר 2022).
התבטאויות
בשנת 1985, בעקבות אסון הבונים, קישר הרב פרץ, שכיהן אז כשר הפנים, בין האסון, שהרוגיו היו תלמידי בית ספר בפתח תקווה, ובין חילולי השבת הקשורים בפרשת קולנוע היכל בעיר. דבריו עוררו סערה והועלו גם מאוחר יותר כדוגמה מפורסמת לניסיון לקשר בין אסונות לסיבתם.
בשנות ה-90, כשהחלו גלי העלייה הגדולים ממדינות ברית המועצות לשעבר, הכריז הרב פרץ כשר הקליטה כי בדק ומצא שרוב העולים ממדינות אלו הם גויים. דבריו עוררו סערה וראש הממשלה יצחק שמיר דרש שיחזור בו מדבריו, אך הוא סירב.
ביולי 2012, כרב הראשי של רעננה, על רקע אירוע הגאווה שהתקיים בעיר, פרסם מכתב לבתי הכנסת בעיר נגד חברי הקהילה הגאה, בו כתב שהם "פוגעים במעשיהם במוסר", ו"מרעילים את הציבור".
יקום מקביל
יקום מקביל הוא יקום היפותטי נוסף המתנהל במקביל ליקום שלנו. קיומם של יקומים מקבילים הוא בגדר השערה בלבד, והוויכוח עליו עדיין שריר וקיים. התורות העיקריות השואפות לתת ביסוס מדעי לנושא הן מכניקת הקוונטים, תורת היחסות הכללית ותורת המיתרים. מוטיב היקום המקביל מופיע תכופות בסוגת המדע הבדיוני.
תאוריית פתילי הזמן
תאוריית פתילי הזמן היא תאוריה הגורסת שלכל כמה יקומים מקבילים יש "נקודת מוצא" אחת-מקרה מסוים אחד שממנו היקומים התפצלו, ניקח לדוגמה אדם שמטיל מטבע וכמה שניות לפני נחיתת המטבע "נקפיא" את הזמן, מכאן יש התפצלות לשלושה יקומים דומים: באחד המטבע נחת על עץ, בשני המטבע נחת על פלי ובשלישי שלו ההסתברות הכי נמוכה, המטבע נחת על האמצע ונשאר כך. וככל שהפעולות יותר מסובכות ובעלות יותר שלבים כך גדלות האפשרויות לפתילי זמן שונים.
עולמות מקבילים קוונטיים
מכניקת הקוונטים סיפקה פריצות דרך מדעיות רבות. אך במקביל לשלל ההישגים הופיעו גם מספר תוצאות "לא נעימות" הנוגדות את האינטואיציה הקלאסית. אחת מהן היא האופי ההסתברותי הפנימי של התאוריה (החלקיק מתואר באמצעות פונקציית גל שהיא סופרפוזיציה קוונטית של כל התוצאות האפשרות לגביו) והשנייה היא קריסת פונקציית הגל. שתי בעיות אלה מהוות את מה שהפיזיקאים והפילוסופים מכנים בעיית המדידה. בעיה זו גרמה למספר פרדוקסים לוגיים קשים, אחד מהם הוא פרדוקס "החתול של שרדינגר". (מומלץ לקרוא על בעיית המדידה והחתול של שרדינגר לצורך הבנת המשך המאמר).
קריסת פונקציית הגל היא אחת הבעיות הבולטות של מכניקת הקוונטים מאחר שמדובר בתופעה הנצפית במעבדה אך אין לה זכר בפורמליזם של התאוריה. משוואת שרדינגר אינה חוזה קריסה של פונקציית גל והביטוי "קריסת פונקציית הגל" פשוט בא לתאר את חוסר ההבנה האנושי לתופעה שבה לאחר מדידת מצב קוונטי שהיה פעם בסופרפוזיציה ומקבלים שהמצב הוא A, אזי כל מדידה נוספת תחזיר שהמצב A. על כך אומרים ש"פונקציית הגל קרסה למצב A".
קריסת פונקציית הגל, בהיותה תופעה לא מובנת, עשויה להעיד למעשה על אי-שלמות של מכניקת הקוונטים. מרבית הפיזיקאים, דוגמת נילס בוהר, קיבלו את עובדת הקריסה כתופעה פיזיקלית המתרחשת לפי הסתברויות המוכתבות על ידי פונקציית הגל. למרות זאת, לא מעט פיזיקאים חשו "שלא בנוח" עם קבלת קריסת פונקציית הגל, מאחר שמדובר בפתרון "לא אלגנטי" שגרר לא מעט פרדוקסים מחשבתיים.
ב-1957 הציע הפיזיקאי יו אוורט את "פירוש העולמות המרובים" למכניקת הקוונטים. לפי פירוש זה, כאשר מתבצעת מדידה - פונקציית הגל לא קורסת למצב אחד - אלא היקום כולו מתפצל, כאשר בכל יקום נמדדת אחת מהתופעות האפשריות בניסוי. כלומר: היקום הפיזיקלי הוא סופרפוזיציה של כל פונקציית הגל הרלוונטיות כלומר, בפירוש זה פונקציית הגל המתארת את כל היקום לא עוברת שום קריסה. פתרון זה ניתן לגבות גם באמצעות ניסוח מתמטי עקבי ואין בו שום שגיאה פיזיקלית. ברם, הרעיון של הוספת אינספור יקומים מקבילים הנוצרים בכל מדידה קוונטית הוא רדיקלי מאוד, ומאחר שאיננו עדים לאף אחד מאותם יקומים מקבילים - קשה מאוד לקבלו. למרות זאת, הרעיון התקבל בקרב מספר לא מבוטל של פיזיקאים. הללו הרחיבו את עבודתו של אוורט והצליחו להסביר קושיות שונות העולות בתאוריה (כמו- מדוע איננו רואים את היקומים המקבילים ותופשים רק יקום אחד?). הפיזיקאים הישראלים פרופ' יקיר אהרונוב ופרופ' לב ויידמן אף הרחיבו את התורה ופיתחו למשרעות של פונקציות הגל פירוש "כמו-הסתברותי" והגדירו לכל יקום "מידת קיום". הם אף נתנו פירוש הסתברותי מחודש לשאלה "מה ההסתברות שבמדידת מצב קוונטי מסוים נקבל את המצב 1" (שכן בעולמות מרובים תמיד קיים עולם שבו נקבל 1).
אותו יקום, תנאי התחלה שונים
המונח מציין למעשה "עולם מקביל" לשלנו הנמצא באותו יקום פיזיקלי.
הדעה הרווחת כיום בנוגע למבנה היקום היא שמדובר ביקום שטוח אינסופי מתפשט בעל קבוע קוסמולוגי וצפיפות חומר של. מאחר שמדובר ביקום בעל נפח אינסופי וצפיפות חומר שונה מאפס, נובע שיש בו אינסוף גלקסיות.
יתרה מכך, לפי תורת היחסות, היקום הנראה סביבנו (כלומר: כל חלקי היקום הנמצאים במרחק \ R = c t_0 כאשר t0 הוא גיל היקום כיום, בקירוב 14 מיליארד שנה) הוא החלק היחיד ביקום הכולל הנגיש לנו לתצפית ויכול להשפיע עלינו פיזיקלית ברגע זה (ראו הרחבה בנושא בתורת היחסות הפרטית). לגבול היקום הנראה, שהוא רדיוס הכדור \ R = c t_0 קוראים "אופק האירועים" של היקום שלנו. את הדיון לעיל אפשר לסכם בכך שמבחינתנו רק היקום הכלוא בתוך אופק האירועים שלנו הוא יקום נגיש פיזיקלית. כלומר: אנו חיים בתוך "בועה".
לפי המודל הקוסמולוגי הרווח כיום, קצב התפשטותו הנוכחי של היקום הוא אקספוננציאלי, בעוד שאופק האירועים גדל ליניארית בזמן. כתוצאה מכך, ככל שעובר יותר זמן, כך פחות ופחות חלקים מהיקום נגישים עבורנו ולעולם לא יהיה לנו קשר פיזיקלי (ובפרט, קשר סיבתי) איתם. משיקולי אינסופיות היקום (ובאופן אנלוגי לטיעון בפסקה הראשונה של סעיף זה) נובע שיש אינסוף "בועות" כמו שלנו, המופרדות לחלוטין זו מזו.
מאחר שקיימות אינסוף בועות מעין אלה, נובע שקיים לפחות עוד יקום אחד בעלי תנאי התחלה זהים ליקום שלנו. אם אנו מניחים שהפיזיקה דטרמיניסטית נובע שקיימת בועה הזהה לבועת היקום שלנו, ובה גלקסיה הזהה לשביל החלב שלנו, ובה שמש הזהה לשמש שלנו, וסביבה סובב כוכב לכת הזהה לכדור הארץ וכן הלאה. אפשר להשתמש בתוצאות של כאוס כדי לבצע שינויים קטנים (פרטורבציות) בתנאי ההתחלה של אותה בועה (כלומר: מסתכלים על בועה שבה תנאי ההתחלה שונים באפסילון משלנו) על מנת להשיג עולם דומה מאוד לשלנו, אך עם שינויים קטנים (למשל: ארצות הברית לא הייתה משתחררת משלטון הבריטים). יקומים אלה הם הפופולריים בסדרות וסיפורי מדע בדיוני בהן רוצים לשלוח את הגיבורים ליקומים דומים עד זהים לשלנו, למעט "טוויסט" קטן המוסיף עניין ומתח לעלילה.
אותו יקום, פיזיקה שונה
יקומים אלה הם עדיין בגדר השערה תאורטית. מדובר בתוצאות שונות של שבירת סימטריה של המודל הסטנדרטי בעת המעבר מאנרגיות גבוהות לאנרגיות נמוכות, בחלקים מופרדים של היקום הבראשיתי. בגלל שבירת סימטריה שונה ייתכן שנקבל פיזיקה שונה או יקום בו הקבועים הפיזיקליים היסודיים שונים מאלה של יקומינו.
יקומים מקבילים וחורי תולעת
כיצד ניתן לגשת ליקומים מקבילים? ישנה תאוריה העונה לשם "גשר איינשטיין-רוזן" הגורסת כי לאחר כניסה לחור שחור והישרדות בו, יעביר החור השחור את הנכנס לחור שחור ביקום אחר. "גשרים" אלה נקראים באופן עממי "חורי תולעת".
יקומים מקבילים במדע בדיוני
הנושא של יקומים מקבילים פופולרי ביותר בסדרות וספרי המדע הבדיוני. הסיבה העיקרית לכך היא שבאמצעות "יקומים מקבילים" אפשר ליצור אינספור עולמות דומים לשלנו, אך שונים במקצת - ולעיתים בשינוי אחד מהותי מאוד, שאליו צריכים גיבורי העלילה להסתגל. עוד קונספט בנושא זה הוא הפגישה של אדם מיקום אחד בכפיל שלו מהיקום המקביל.
ברוב סדרות הטלוויזיה, הגלישה בין יקומים מקבילים נקראת "מעבר בין ממדים" אף על פי שהמשמעות הפיזיקלית של המילה "ממד" שונה לחלוטין מזו שאליה התכוונו כותבי הסדרה. הבלבול הזה נפוץ במיוחד בסדרות טלוויזיה לילדים.
דוגמה לזה היה ניתן לראות בסדרת הטלוויזיה "גולשים בזמן" שבה ניתן היה לראות כיצד סטודנט צעיר מוצא נוסחה מתמטית המאפשרת לו לגלוש ליקומים מקבלים לפי נקודת ציון שיש לכל יקום.
גם בסדרת הספרים "חומריו האפלים" אשר נכתבה על ידי הסופר האנגלי פיליפ פולמן יש שימוש ביקומים מקבילים שבהם ההיסטוריה מתפתחת בצורה שונה.
בסדרה "ריק ומורטי" יש שימוש מרובה במושג יקומים מקבילים.
בסדרה "דרגון בול סופר" ישנם 12 יקומים שמקבילים לפי מספרם כשהוא שווה ל-13, לדוגמה יקומים 6 ו-7 מקבילים וכך גם יקומים 2 ו-11. ישנם בנוסף עוד שישה יקומים שאין להם מקבילים.
מבצע ברקלי
מבצע ברקלי (Operation Barclay), היה מבצע הטעיה רב ממדים, במלחמת העולם השנייה שמטרתו הייתה להסיט את תשומת לב גרמניה הנאצית מהכוונה לפלוש לסיציליה במבצע האסקי.
רקע
בועידת קזבלנקה בינואר 1943 החליטו נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט וראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל, שהשלב הבא במלחמה, לאחר הצלחת מבצע לפיד, יהיה מה שכונה בהמשך מבצע האסקי - פלישת בעלות הברית לסיציליה, שהחל בלילה שבין 9 ביולי ל-10 ביולי 1943.
לסיציליה הייתה חשיבות למאמץ הגרמני. היו בה בסיסי לופטוואפה, שמספרם הלך וגדל במשך הזמן לשלושים, שסייעו לרומל בצפון-אפריקה. חשיבות הכוח האווירי גרמה להם להיות מטרות להתקפות ולכיבוש על ידי בעלות הברית ולכן היו ממוגנים היטב.
האחראי על הגנת סיציליה היה גנרל אלפרדו גוצוני, מפקד הארמייה השישית של צבא איטליה. הוא היה כבר שנתיים בפרישה לפני כן, בן 66 ולפני כן לא היה בסיציליה. האיטלקים היו משוכנעים שהנחיתות יתבצעו בחלקו הדרום מזרחי של האי, ואילו הגרמנים, שידעו שהארמייה השמינית הבריטית שלחה תגבורות ליוון באביב 1941 ציפו שהארמייה השמינית תשוב אל הבלקן, שכונה על ידי וינסטון צ'רצ'יל "שיפולי הבטן הרכים של אירופה". בנוסף, הבסיסים והמפקדות ליד קהיר נראו לגרמנים מתאימים לסייע לבעלות הברית במבצע כזה.
המבצע
כדי לאשש אצל מדינות הציר את התפיסה שהפלישה תהיה לבלקן ואת ההיערכות הרצויה מצדן, שצריכה להיגזר מתפיסה כזו, פתחו בעלות הברית ב-"מבצע ברקלי" - מבצע הונאה צבאית רב ממדים שכלל כמה מרכיבים ומבצעי משנה שונים:
תוצאות המבצע
ב-12 במאי הוציא היטלר פקודה לפיה יש לצפות לתקיפת בעלות הברית ביוון ובסרדיניה.
ההונאה נועדה להניע את הגרמנים והאיטלקים להאמין, שבסיציליה תהיה התקפת הסחה שמטרתה להסתיר את הפלישה העיקרית לסרדיניה. פלישה לסרדיניה הייתה, לכאורה, הגיונית מבחינת גרמניה ואיטליה, כי זו נמצאת מרחק קצר מרומא. כמו כן, נחיתה עתידית ברומא תסכן את הצבא הגרמני בסיציליה ובדרום איטליה.
לסיכום: הצלחת ההונאה סייעה לבעלות הברית בפלישתן לסיציליה, בשל הזזת חלק ניכר מכוחות התגבור הגרמניים מהאי האיטלקי אל עבר יוון וסרדיניה.
Lost (שיר של NF)
Lost הוא שיר של הראפר האמריקאי NF, שיצא ב-11 במרץ 2021 כסינגל השלישי מתוך המיקסטייפ שלו, Clouds. בשיר NF מארח את הראפר הופסין.
את הקליפ של השיר ביימו NF ופטריק טוהיל. הוא צולם בהרי קולורדו, ובו נראה NF עם מספר בלונים שקשורים עליו, כשהוא והופסין משוטטים בין ההרים המושלגים כדי למצוא את דרכם.
נכון לאפריל 2022, השיר הושמע למעלה מ-54 מיליון פעמים בספוטיפיי.
לבנון
לְבָנוֹן או בשמה הרשמי הרפובליקה הלבנונית (בערבית: الجمهوريّة اللبنانيّة, אָלְגֻ'מְהוּרִיַּה (אל)לֻבְּנַאנִיַה; בצרפתית: République libanaise) היא מדינה ערבית במזרח התיכון. המדינה גובלת בישראל בדרום, בסוריה במזרח ובצפון, ובים התיכון במערב. שטחה כ־10,400 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה כ־6.8 מיליון בני אדם (2021) - המשתייכים לדתות ועדות שונות. ההיסטוריה המודרנית שלה רוויית סכסוכים אתניים ומלחמות אזרחים על שליטה, שטח ומשאבים, ומעורבות שכנותיה והמעצמות בנעשה בה, עקב השלטון המרכזי החלש שלא הצליח לאכוף את מרותו על מלוא שטחה. רוב הלבנונים הם בני דת האסלאם (כולל המיעוט הדרוזי שנספר כחלק מהאוכלוסייה המוסלמית), אך יש בה מיעוט נוצרי גדול (בערך שליש מהאוכלוסייה). מחוץ ללבנון ישנה פזורה לבנונית גדולה שהיא נוצרית בעיקרה.
הארץ נקראת על שם הר הלבנון, אשר קרוי כך על שום צבעו הלבן. שם זה הוא גם שם הארץ המקראי, ושמה בשפות אחרות, ובהן ערבית. בערבית הוא נכתב لُبْنَان ונהגה: לֻבְּנָאן (ערבית ספרותית) או לְבְּנֵין (ערבית סורית ולבנונית). בצרפתית: Le Liban. השפה הרשמית של לבנון היא הערבית, ושפה נוספת שמוכרת בה היא צרפתית.
היא גם חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
היסטוריה
חבל הארץ של לבנון המודרנית היה מאוכלס כבר באלף החמישי לפני הספירה, ונמצאו בו שרידים מהתקופה הנאוליתית והכלקוליתית. בתקופת התנ"ך נחשב החבל כחלק הצפוני של ארץ כנען, ותושביו היו הפיניקים, עם כנעני הנמנה עם משפחת העמים השמיים המערביים, שעסק במסחר ובשיט ונחשב לממציא האלפבית הפיניקי. מלכי ממלכות יהודה וישראל קשרו איתם קשרים מסחריים ומדיניים הדוקים. על פי התיאור המקראי, חירם מלך צור סיפק לשלמה המלך ארזים לבניית בית המקדש, ואחאב מלך ישראל נשא לאישה את איזבל בת אתבעל, מלך צידון.
עוד התנ"ך מציין במרומז את התיחום של היחידה הגאוגרפית הנקראת לבנון: ניתן להסיק מכאן שהתיחום הוא ברצועה שבין "אמנה" אותה רוב החוקרים מזהים עם הרי נור בדרום טורקיה, לבין הר חרמון שעל זיהויו אין ספק. תיחום זה גדול מכל תיחום אחר שנעשה בהמשך ההיסטוריה (המחוז האוטונומי בהר הלבנון ולבנון הגדולה וכדומה) והוא מקיף את כל רכסי ההרים שלאורך הים התיכון שמצפון לגליל.
מאז עליית האימפריה האשורית במאה השמינית לפני הספירה היו הר הלבנון וחופיו נתונים לשלטונם של כובשים זרים: מלכי אשור ואחריהם מלכי מצרים, מלכי בבל, מלכי פרס, היוונים ואחריהם קיסרי רומא, הכובשים הערבים לבית אומיה ולבית עבאס והצלבנים בימי מסעי הצלב ואחריהם הממלוכים.