cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פאשה (בית בושת)
תקריות
לקראת תחילתו של מונדיאל 2006 קמו מספר מחאות מצד אוכלוסיית המוסלמים בגרמניה, שהאשימו את בית הבושת בתליית כרזת ענק באורך של כ-24 מטרים וברוחב של כ-8 מטרים על צד הבניין שמתוכו פעל, בו נראתה אישה עירומה למחצה לצד כל דגלי המדינות המשתתפות באירוע העולמי, ובהן מספר אומות מוסלמיות. המוחים השוו בין המקרה לבין פרשת קריקטורות מוחמד, ואף שלחו קבוצה בת כ-30 אנשים חמושים בסכינים ואלות לשערי המקום. בתגובה השחירה הנהלת המקום את דגליהן של המדינות איראן וערב הסעודית, אך הותירה את דגלה של תוניסיה. כעבור שנה, בספטמבר 2007, ניסה לקוח טורקי בן 27 להצית את בית הבושת לאחר שמוקדם יותר באותו היום היה מעורב בוויכוח עם אחת הזונות. מספר שעות לאחר מכן חזר למקום עם עשרה משותפיו והדליק כמות גדולה של בנזין ששפך באזור הכניסה. הוא נעצר כשבידיו מספר בקבוקי תבערה ונידון לשנתיים מאסר על-תנאי.
שלושה סדרנים המועסקים במקום נידונו בפברואר 2010 למאסר על-תנאי בן 18 חודשים, לאחר ששנתיים קודם לכן תקפו לקוח אלבני שניסה להיכנס לתוך המקום על אף שהוטל עליו איסור לעשות כן בידי ההנהלה.
קמפיינים
בית הבושת פרסם מודעה פרובוקטיבית במרץ 2007 בה נכתב כי. התרגיל השיווקי נועד לפרסם הנחה חדשה שהחליטה הנהלת המקום להנחיל לאזרחי גרמניה, בה אזרחים ותיקים יקבלו הנחה של כ-50 אחוזים על שירותי המקום בהצגת תעודת מזהה ובמהלך שעות הלילה בלבד.
כעבור שנה הציעה הנהלת המקום כניסה בחינם לבית הבושת ולמועדון הלילה הנמצאים בבניין של בית העסק, הצעה שתוקפה נועד להימשך לנצח, לכל גבר שיקעקע את הסמל של המקום על זרועו. להפתעתם, יותר מ-40 לקוחות קיבלו את הצעתם.
סגר הקורונה
בעקבות מגפת הקורונה נאלץ בית הבושת להצהיר על פשיטת רגל בספטמבר 2020. הזנות אף הוצאה מחוץ לחוק באופן זמני במדינת נורדריין-וסטפאליה, מה שהוביל את הרשויות להטיל צווי סגירה עוקבים בני שבועיים על המקום. הגבלות אלו, לדברי הבעלים החדשים, ארמין לובשייד, הפכו את ניהול העסק לבלתי אפשרי וביטלו כל תוכנית כלכלית שניסו אנשיו לבנות. בית הבושת נפתח בשנית ב-18 במרץ 2022 לאחר שעבר שיפוץ יסודי.
שירותים
בית הבושת מכיל כ-126 חדרים הנפרסים על פני 7 קומות, כך שבכל עת מספר הזונות המרבי השוהה במקום עשוי להיות זהה למספר החדרים או קטן ממנו. כל זונה נדרשת לשלם עמלה יומית בגובה של כ-180 אירו להנהלת המקום, הכוללת בתוכה את שכירות החדר אותו היא מקבלת, ארוחות מלאות, טיפול רפואי, וכן מס רשויות בסך 26 אירו אותו חייב כל אדם העוסק בזנות לשלם מדי יום לידי המדינה. תפוצת הזונות רחבה והן מגיעות מכל רחבי תבל, כש-30 אחוזים מתוכן הן גרמניות.
הזונות יושבות לרוב מחוץ לחדריהן ומתמקחות עם עוברים ושבים המשוטטים בין המסדרונות לגבי סוג השירות שהן מוכנות לספק ומחירו. חלק מהן גרות בחדרים המושכרים ואילו אחרות שוכרות חדר נוסף בו הן ישנות. מעטות מהן גרות בדירות חיצוניות ברחבי קלן.
המקום פתוח בכל שעות היממה והלקוחות המגיעים אליו נדרשים לשלם עמלת כניסה בסך של כ-5 אירו. לאחר הכניסה רשאים הלקוחות לגשת לכל הזונות באשר הן, אשר עובדות באופן עצמאי ושומרות את כל הכסף המתקבל בידיהן, ולהתמקח עמן ישירות. אחת הקומות מיועדת לזונות המציעות את שירותיהן בתמורה למחירים נמוכים במיוחד, והקומה השביעית מיועדת לטרנסג'נדריות.
Cry Pretty
Cry Pretty (בעברית: לבכות יפה) הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית קארי אנדרווד. האלבום יצא לאור ב-14 בספטמבר 2018, על ידי חברת התקליטים קפיטול נאשוויל רקורדס, חברת הבת של יוניברסל מיוזיק גרופ איתם חתמה על חוזה בתחילת 2017.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200.
רקע
בפעם הראשונה מאז תחילת הקריירה שלה אנדרווד הייתה שותפה לכל הפקת שירי האלבום ביחד עם המפיק דייוויד גרסיה. בנוסף באלבום ישנו שיר נוסף שהופק על ידי ג'ים ג'ונסין. שיר הנושא מתוך האלבום "Cry Pretty", יצא לאור כסינגל הראשון מתוכו ב-11 באפריל 2018.
איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי העניק לאלבום את תואר הפלטינה על מכירות של למעלה מ-80,000 עותקים במדינה.
ביקורות והצלחה
האלבום זכה לביקורות חיוביות ואף גם להצלחה מסחרית כאשר הגיע למקום הראשון בארצות הברית ובכך אנדרווד הפכה לאמנית הראשונה בהיסטוריה שהצליחה להכניס 4 אלבומי קאנטרי למקום הראשון בארצות הברית.
בנוסף הוא גם היה לאלבום הקאנטרי שמכר הכי הרבה עותקים בשבוע הראשון ליציאתו מזה 3 שנים והאלבום הנשי שמכר הכי הרבה עותקים בשבוע הבכורה שלו ב-2018. בנוסף האלבום גם זכה להצלחה בקנדה כאשר הגיע למקום הראשון במדינה וגם באוסטרליה שם הגיע למקום ה-3. נכון להיום האלבום מכר מיליון עותקים בארצות הברית ובכך נהיה זכאי למעמד פלטינה.
סינגלים
מתוך האלבום יצאו 4 סינגלים אשר 3 מתוכם הגיעו לעשרים העליונים במצעד אלבומי הקאנטרי. על מנת לקדם את האלבום יצאה אנדרווד לסיבוב ההופעות" "Cry Pretty Tour 360", אשר התחיל ב-1 במאי 2019 והסתיים ב-31 באוקטובר באותה השנה.
כורדיסטן העיראקית
כורדיסטן העיראקית (בכורדית: هه‌رێمی کوردستان הרֵימי כורדסטאן) היא חבל כורדי אוטונומי בעיראק. היא משתרעת על פני צפון עיראק ומכונה כך לעיתים בפי הממשל העיראקי הפדרלי, ומכונה גם דרום כורדיסטן בפי הכורדים. החלק העיראקי של כורדיסטן הוא אחד משני האזורים האוטונומיים הכורדים, ושהשני הוא כורדיסטן הסורית, המכונה על ידי הכורדים מערב כורידסטן.
שטחו של החבל 46,861 קמ"ר, והוא כולל ארבעה מחוזות עיראקיים: מחוז סולימאניה, מחוז ארביל (האולר), מחוז דוהוק ומחוז חלבג'ה. הממשל הכורדי האוטונומי שולט בפועל גם על חלקים ממחוזות כירכוכ, סלאח א-דין ונינוה – שליטה שאינה מוכרת על ידי השלטון הפדרלי העיראקי.
רוב תושביה של כורדיסטן העיראקית הם כורדים (לרוב מוסלמים סונים), וישנם מיעוטים אתנו-דתיים משמעותיים של אשורים נוצרים, ערבים (לרוב מוסלמים סונים), טורקמנים (שיעים), יזידים, שבאקים, מנדעים, ירשנים ועדות נוספות. בלי מפקד אוכלוסין רשמי, מספר תושבי החבל נאמד ב-5.2 מיליון תושבים בשנת 2015, אם כי מספר זה עלה משמעותית מאז תחילת מלחמת האזרחים בסוריה, עם הגעתם של מעל 200 אלף פליטים (רובם כורדים), ועם השתלטות המיליציות הכורדיות על אזור כירכוכ עתיר האוכלוסין.
רקע היסטורי
בעת העתיקה שכנו בכורדיסטן קבוצות אתניות שונות ביניהם הגותים, החורים, המנאי והארמנים.
ממלכת קורדואן התבססה באזור עקב התרופפות שלטון האימפריה הסלאוקית שהייתה בתהליכי שקיעה והתפוררות. הממלכה הייתה ממוקמת דרום דרום-מזרחית לאגם ואן בין פרס למסופוטמיה ושלטה בצפון מסופוטמיה ודרום מזרח אנטוליה בין השנים 189 לפנה"ס-384 לספירה. בשנת 66 לספירה הפכה קורדואן למדינת חסות של רומא והמשיכה להיות בעלת בריתה עד 384 לספירה. חלק מההיסטוריונים מוצאים זיקה בין השם קורדואן לכורדים ולכורדיסטן המודרנית.
אחד מהעדויות המוקדמות לאזכור המונח "כורדים" מופיע במסמך סורי-נוצרי משלהי העת העתיקה. מסמך זה מתאר את קורותיהם של מספר קדושים נוצרים במזרח התיכון וביניהן אבדישו. כאשר המרזבאן (מפקד צבאי) הפרסי שואל את מאר אבדישו למקום הולדתו, הוא משיב שלדברי הוריו הם היו במקור מהאזה, כפר באזור מסופוטמיה, אך הם נאלצו להגר משם בלחץ הפגאנים והתיישבו בתמאנון שלפי אבדישו שכנה ב"ארצם של הכורדים".תמאנון שוכנת צפונית בסמיכות לגבול המודרני העיראקי-טורקי, בעוד שהאזה ממקומת 12 ק"מ דרום מערבית לאירביל המודרנית (אזור המחוז האוטונומי של הכורדים בצפון עיראק). במקום אחר באותו מסמך אזור הנהר חבור המקראי מזוהה גם כן כארץ הכורדים.
במאות ה-10–11 התבססו באזור מספר ישויות מדיניות כורדיות: בצפון – שאהדיד (951–1174) (מזרח טרנסאוקסניה בין הנהרות קור ואראקס), ראוואדיד (955–1221) (מרכזה בטיבריז ושלטה על כל אזרבייג'ן), במזרח חסנוויהיד (959–1015) (בזגרוס בין שאהריזור וח'וזסתאן), ואנאזיד (990–1116) (מרכזה בהולואן) ובמערב – מרוואניד (ממוקמת דרומית לדיאבקיר וצפונית לג'זירה).
כורדיסטן בימי הביניים הייתה אוסף של מדינות עצמאיות ועצמאיות למחצה שכונו אמירויות והיו תחת השפעה פוליטית ודתית של פרס וח'ליפות בגדאד. ההיסטוריה המקיפה של מדינות אלה ויחסיהן עם שכנותיהן מתוארת בשאראפנמה, טקסט שהועלה על כתב ב-1597 על ידי הנסיך שאראף א-דין ביטליסי. ובו מתוארת ההיסטוריה של האמירויות: באבאן, סוראן, בדינאן וג'רמיאו (בעיראק של היום); בקראן, בוטאן ובדליס (בטורקיה) ומוקריאן וארדאלאן באיראן.
האזכור המוקדם ביותר בימי הביניים של המונח כורדיסטן מופיע בטקסט ארמני מהמאה ה-12 שנכתב על ידי מתאוס אורהייסי. הוא מתאר קרב שהתרחש ב-1062 ליד אמיד וסיברק ומאזכר את השם "כורדיסטן" כמקום בו נערך הקרב. אזכור מאוחר יותר של השם מופיעה בטקסט ארמני של תפילות משנת 1200 ובטקסט נוזהאת-אל-קולוב שנכתב על ידי חמדואללה מוצאפי ב-1340.
במאות ה-16–17 חולקו אזורי המחיה של הכורדים בין האימפריה הספווית (אירנית) והעות'ומנית. האירועים המשמעותי שהתרחשו היו קרב צ'לדיראן ב-1514 והסכם זוהאב שאשררה רשמית את החלוקה של כורדיסטן בין האימפריות השונות - דבר שהוביל למעשה לאובדן העצמאות הכורדית.
בטרם מלחמת העולם הראשונה רוב הכורדים חיו בתחומי האימפריה העות'מאנית. לאחר קריסתה של האימפריה העות'מאנית, יצרו מדינות ההסכמה מספר מדינות בתחומיה לשעבר של האימפריה, ובמקור לפי הסכם סוור כורדיסטן וארמניה יועדו להיות מהן.
ההשתלטות מחדש על אזורים שונים באסיה הקטנה על ידי מוסטפא כמאל אטאטורק ונושאים דוחקים אחרים גרמו למדינות ההסכמה לקבל את הסכם לוזאן שבו ניתן צפון כורדיסטן לטורקיה והותיר את הכורדים ללא שלטון עצמאי. אזורים כורדיים אחרים הוקצו לשטחי ההשפעה הבריטים והצרפתים בעיראק וסוריה, תחת שני ההסכמים. גבולות אלו שורטטו עם יותר התייחסות לחלוקת משאבי הנפט, השפעה שבין הכוחות הקולוניאליים ולכדאיות מנהיגים ערביים תומכי בעלות הברית מאשר לתפוצה אתנית. טורקיה דרשה את צפון עיראק אך בעלות הברית היו יותר מודאגות בענייני נפט מאשר בענייני יציבות (אחת הסיבות העיקריות לעימותים באפריקה ובמזרח התיכון).
אחרי מלחמת העולם הראשונה עשו הכורדים מספר ניסיונות להקים מדינה עצמאית בשטחי האימפריה העות'מאנית לשעבר.
בעיראק המודרנית
לאחר מלחמת העולם הראשונה הובטח לכורדים שיוכלו להקים מדינה עצמאית על חורבות האימפריה העות'מאנית, אולם ההבטחה הופרה על ידי המעצמות שניצחו במלחמה, בשל שיקולים פוליטיים וכלכליים. מאז מנהלים הכורדים מערכה להשגת עצמאות. לחימה בדלנית של הכורדים בעיראק התנהלה מאז 1919 עם מרידותיו של מחמוד ברזאני וניסיון ההקמה של ממלכת כורדיסטן ב-1924.
שיא המאבק היה בשנות השישים (מלחמת כורדיסטן-עיראק הראשונה), שנות השבעים (מלחמת כורדיסטן-עיראק השנייה) ושנות השמונים (מרידות הכורדים בעיראק במהלך מלחמת איראן-עיראק). המערכה הקטלנית ביותר כנגד הכורדים בשם אל-אנפאל נוהלה בידי הדיקטטור העיראקי סדאם חוסיין בשנים 88–1986, אז השתמשה עיראק בנשק לא קונבנציונלי נגד המורדים הכורדים והאוכלוסייה האזרחית באזורים כורדיים בצעד שלימים זכה להתייחסות כרצח עם. אף על פי שכבר בשנת 1970 החל משא ומתן בין המשטר העיראקי לבין המורדים הכורדים בראשות מוסטפא ברזאני, וב-1971 הובטחהלהם אוטונומיה שהתמוטטה. רק לאחר מלחמת המפרץ והמרידות הכורדיות שלאחריה ב-1991 זכו הכורדים לאוטונומיה בפועל, כאשר הצליחו לגרש כוחות נאמנים לסדאם חוסיין, תחת המטרייה של חיל האוויר האמריקאי, אשר אסר טיסה של חיל האוויר העיראקי בצפון ודרום עיראק. בשנת 1992 הוקם ממשל כורדי אוטונומי בידי שתי המפלגות הכורדיות העיקריות המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית והאיחוד הפטריוטי של כורדיסטן. עם זאת, ב-1994 הידרדרו היחסים בין שתי המפלגות, שהפכו למלחמת האזרחים הכורדית. בשיא הלחימה בין הצדדים, לאחר פלישת כוחות המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית לבירת החבל ארביל, הזמין מסעוד בארזאני את סדאם חוסיין לשלוח את כוחות הצבא העיראקי כדי להכריע את המערכה לטובתו.
בעקבות מלחמת ארצות הברית בעיראק בשנת 2003 ומיגור שלטונו הדיקטטורי של סדאם חוסיין, זכתה הממשלה הכורדית להכרה מצד ממשלת עיראק, כשהאוטונומיה שלה מובטחת בחוקת עיראק החדשה שנתקבלה ב-2005..
ארגון גרילה נוסף, מפלגת הפועלים של כורדיסטן, נלחם בטורקיה, עיראק, סוריה ואיראן. ב-21 באוקטובר 2011 הודיעו טורקיה ואיראן על תיאום מלחמה משותפת של שתי המדינות נגד הכורדים בצפון עיראק, בד בבד עם ההודעה של ברק אובמה נשיא ארצות הברית על השלמת הוצאת הכוחות המזוינים של ארצות הברית מעיראק עד סוף 2011. במהלך פלישה של צבא טורקיה לצפון עיראק והתקפותיו מהאוויר באוקטובר 2011, נהרגו כ-50 לוחמים כורדים.
משאל העם על עצמאות כורדיסטן העיראקית
ביוני 2017 הכריזו הכורדים בעיראק על משאל עם לעצמאות מדינית והקמת מדינה כורדית, שיערך ב-25 בספטמבר 2017. לאחר ההכרזה על קיום המשאל ביקש הממשל בארצות הברית לדחותו. ארצות הברית ומדינות המערב חוששות מהתלקחות בשל התנגדות המשטרים בטורקיה, איראן, עיראק ומשטר אסד הסורי שאוכלוסייה כורדית גדולה נמצאת בריבונותם. למרות זאת הצהיר מנהיג כורדיסטן כי המשאל יתקיים והעם הכורדי מצפה לערבויות לשמירה על עתידו. באוגוסט 2017 ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, אמר מפורשות לסנאטורים אמריקאיים שישראל תומכת בעצמאות כורדיסטן. שרת המשפטים איילת שקד, הצהירה אף היא כי הקמת מדינה כורדית היא אינטרס משותף לארצות הברית וישראל..
למרות איומים מצד איראן וטורקיה, לחץ מממשלת עיראק ואזהרות הקהילה הבינלאומית נערך משאל העם לעצמאות כורדיסטן העיראקית ואחוזי ההצבעה בו היו גבוהים (78%). נשיא כורדיסטן העיראקית, מסעוד באראזני, הודיע כי תושבי החבל הצביעו בעד עצמאות.
כשבועיים לאחר פרסום תוצאות משאל העם, החלו טורקיה, איראן, ועיראק בהפעלת סנקציות מסוימות על כורדיסטן העיראקית, כדוגמת סגירת המרחב האווירי והפרעה במסחר הנפט על מנת לגרום לבארזאני לחזור בו מצעדיו בדרך לעצמאות. ב-16 באוקטובר צבא עיראק והמליציות השיעיות הנתמכות בידי איראן איימו בפלישה לכירכוכ על מנת לכבוש אותה בחזרה. תחילה נערכו כוחות הפשמרגה להגנה על כירכוכ, ואף דווח כי הצטרפו אליהם כוחות של מפלגת הפועלים של כורדיסטן, אך בשלב מסוים ומסיבות שטרם הובהרו, כל הכוחות הכורדיים נסוגו וכיבוש כירכוכ הושלם בפחות מיממה, עם מספר הרוגים בודדים לשני הצדדים. בבוקר שלאחר מכן נסוגו הכורדים גם מהעיר סינג'אר, וכך חזרה למעשה כורדיסטן העיראקית לגבולות שלפני 2014 בתוך יומיים.
ממשל
כורדיסטן העיראקית היא דמוקרטיה פרלמנטרית, בעלת פרלמנט חד-בתי, הקרוי הפרלמנט של כורדיסטן העיראקית, ובו 111 מושבים, 11 מתוכם שמורים למיעוטים (טורקמנים (5), אשורים (5) וארמנים (1)), והוא נבחר לכהונות של 4 שנים. הפרלמנט ממנה את ראש הממשלה ואת הנשיא.
יחסי החוץ
בגלל היציבות הכלכלית היחסית של החבל ושאיפתו לעצמאות, הוא מחזיק בנציגויות דיפלומטית בעולם, וכ-30 מדינות מחזיקות נציגויות בו.
יהודים בכורדיסטן העיראקית
בכורדיסטן העיראקית קיימת קהילה יהודית של כמה מאות משפחות וכן שני בתי כנסת, ובדרך כלל הכורדים מגלים סובלנות כלפי היהודים המקומיים שמתערים ביניהם. הממשל הכורדי נחשב ידידותי ליהודים ואף שיפץ בתי כנסת במימונו. מנהל האגף היהודי במשרד הדתות הכורדי הוא יהודי בשם שרזאד מוסמאני. כורדיסטן האוטונומית מתירה לישראלים להיכנס לשטחה אף שעיראק אוסרת זאת. עם זאת, החוק הישראלי אוסר על כניסה לכורדיסטן העיראקית כי היא חלק מ"מדינת אויב", עיראק.
ג'יימס בוזוול
ג'יימס בוזוול (באנגלית: James Boswell, 9th Laird of Auchinleck; 29 באוקטובר 1740 אדינבורו – 19 במאי 1795, לונדון) היה סופר, מחבר יומנים, ביוגרף ומשפטן סקוטי. ידוע בעיקר בשל הביוגרפיה המשובחת שכתב על הסופר המפורסם בן זמנו, סמואל ג'ונסון. שמו של בוזוול הפך לשם נרדף לאיש שנצמד לאישיות כלשהי לצורך אבחנות על האיש ודמותו, במטרה ייעודית של הוצאת ביוגרפיה. שרלוק הולמס היה נוהג לומר על דר' ווטסון, חברו הנאמן והבדיוני, ש"תיעד" את עלילותיו של הבלש הידוע: "אני אבוד ללא הבוזוול שלי".
תולדות חייו
ג'יימס בוזוול נולד באדינבורו, והיה בנם הבכור של השופט, אלכסנדר בוזוול (לורד אוצ'ינלק) ואשתו יופימיה ארסקיין. בילדותו הוא לא היה חסון פיזית וסבל מהפרעה עצבית קלה, שעלולה הייתה להטריד אותו מדי פעם במהלך חייו. בגיל חמש הוא נשלח לבית ספר פרטי, אך הוא לא הצליח להסתגל לתנאי המוסד, חזר לביתו ולמד בעזרתם של מורים פרטיים, שטיפחו בו את אהבת הספרות ועיקרי הדת. בשנת 1752 הוא נשלח, בעקבות מחלה, לעיירת מרפא, והשהות שם עזרה לו רבות, מבחינה בריאותית וחברתית כאחד.
בוזוול נרשם בגיל 13 לחוג לאמנויות באוניברסיטת אדינבורו, שם הוא למד עד שנת 1758. במהלך לימודיו הוא סבל מהתפרצות קשה של דיכאון, אך החלים ממנה לחלוטין וגופו התחסן. בגיל 19 נשלח להמשיך את לימודיו באוניברסיטת גלאזגו, שם הוא נכח בהרצאותיו של אדם סמית. בהיותו בגלאזגו, החליט בוזוול להמיר את דתו לקתולי, כדי להפוך לנזיר, ונאלץ לחזור לאדינבורו על ידי אביו, שקיצץ בירושה ובהקצבה שלו, אך לאחר שעבר בהצלחה את בחינת המשפטים, הרשה לו אביו לנסוע ללונדון והעלה את קצבת המחייה שלו.
בלונדון הכיר בוזוול לראשונה את ד"ר סמואל ג'ונסון, והם התחברו מיד. ג'ונסון כינה את בוזוול "בוזי". הדיאלוג הראשון ביניהם מצוטט בספרו של בוזוול על ג'ונסון לאחר פגישתו הראשונה עם ג'ונסון נסע להשלים את לימודיו באוטרכט, הולנד, שם חיזר אחרי איזבל דה שרייר, והתכתב איתה ארוכות גם לאחר שעזב את המקום. במקביל, הרבה לטייל ברחבי אירופה, שם פגש גם אנשי רוח ידועים, ביניהם את ז'אן-ז'אק רוסו. בקורסיקה הוא פגש את הגנרל והפטריוט פסקל פאולי, שנאבק לעצמאותה של קורסיקה. בוזוול שמר על קשר עם פאולי ותמך בנושא הקורסיקני במהלך חייו. מאוחר יותר הוא פרסם יומנים אישיים בהם תיאר את חוויותיו. כשחזר לסקוטלנד עבר בהצלחה את הבחינות הסופיות במשפטים והפך לפרקליט שעבד במקצוע, אך מדי שנה הקפיד להגיע ללונדון כדי להתרועע עם ג'ונסון ועמיתיו אנשי הספרות.
בשנת 1769 נישא בוזוול לדודניתו, מרגרט מונטגומרי, ונולדו להם שבעה ילדים. על אף ניסיונותיו הספרותיים הצלחתו כסופר וכפרקליט הייתה בינונית והוא התמכר לטיפה המרה, אך אופיו הנוח וחוש ההומור השופע שלו חבבו אותו על רעיו הסופרים.
לאחר פטירתו של ג'ונסון בשנת 1784 עבר בוזוול ללונדון לנסות שם את מזלו, אך ללא הצלחה יתירה. את שנותיו האחרונות הקדיש לכתיבת הספר: "חיי סמואל ג'ונסון". בריאותו התערערה במהלך הכתיבה והוא נפטר בלונדון בשנת 1795.
בראשית המאה העשרים נתגלה חלק גדול מיומניו האישיים, שנותנים תמונה רחבה של איש נאור, אך מיוסר, שלקח חלק בדיונים האינטלקטואלים של התקופה, אך הונע פעמים רבות על ידי ייצריות מפותחת מצד אחד, וחששות דתיים מצד שני.
הביוגרפיה על סמואל ג'ונסון
כשהתפרסמה הביוגרפיה בשנת 1791, זכה בוזוול לראשונה בחייו בהערצה שאליה חתר כל חייו, וזו עומדת בעינה עד היום. הייחוד של ביוגרפיה זו מאחרות בתקופתו, היה בכך שהוא טרח לרשום את השיחות שניהל ג'ונסון לצורך תיעוד ביומנים שניהל, והוא כלל אותם בביוגרפיה. בנוסף לכך הוא הוסיף פרטים אישיים רבים שהאירו את דמותו האנושית של ג'ונסון, במקום לכתוב, כנהוג בתקופתו, ביוגרפיה מכובדת ויבשה. בוזוול צייר תמונה חיה של האיש בשלמותו, כשהוא נעזר בסגנון דרמטי של דיאלוגים. לעיתים קרובות מוזכרת הביוגרפיה של ג'ונסון שנכתבה על ידי בוזוול כביוגרפיה הכתובה הטובה ביותר בעולם.
מבקרים רבים תהו כיצד הצליח איש כבוזוול להוציא מתחת ידיו יצירה מוצלחת כמו הספר על סמואל ג'ונסון. התשובות שהועלו תלו את ההצלחה יוצאת הדופן של הסופר הבינוני בדרך כלל בתכונת הכנות יוצאת הדופן שלו, בכישרון להבחין בגאונות וביכולת להעריך אותה בכל הלב, ובכישורי האבחנה המדויקים של הסופר המשולבים בסגנון דרמטי ייחודי.
מאגר תורני
מאגר תורני הוא מאגר מידע אלקטרוני הכולל ספרות תורנית בצירוף תוכנת איחזור מידע. רוב המאגרים הם תוכנות מסחריות הנמכרות על גבי תקליטורים או דיסק קשיח, אך קיימים גם מאגרים חופשיים ברשת. מאגרים אלו מאפשרים נגישות לתוכן הספרות התורנית, על פי מילה או ביטוי.
פרויקט השו"ת של בר-אילן
המאגר המקוון של פרויקט השו"ת - מאת אוניברסיטת בר-אילן הוא מאגר אינטרנטי של ספרות תורנית ואחד הגדולים שבהם, המכיל אוסף גדול של טקסטים מארון הספרים היהודי, מוקלדים ומוגהים. המאגר כולל ספרי שו"ת, תנ"ך, סדרי המשנה ומפרשיהם, תלמוד בבלי ותלמוד ירושלמי ומפרשיהם, מדרשי הלכה ואגדה, ספרי פסיקת הלכה (משנה תורה לרמב"ם, ארבעה טורים, שולחן ערוך) ונושאי כליהם, ספרי קבלה, אנציקלופדיה תלמודית, ומקורות נדירים אחרים. ספרות השו"ת כוללת כ-100,000 פסקי הלכה מכל רחבי העולם המשתרעים על פני כאלף שנים.
מלכתחילה הוא נועד להוות מאגר שו"ת בלבד ומכאן שמו. בשלב מאוחר יותר החלו להתווסף טקסטים נוספים, ועבודת הזנתם השתרעה על פני שלושים שנה.
המאגר מופץ על אמצעי אחסון שונים כמו תקליטורים וכן דיסק און קי, ובשנת 2007 הושקה גרסה מקוונת למאגר, הכוללת שיפורים שונים. הגרסה האחרונה נכון ל-אפריל 2023 היא 31. בנוסף קיים גם פורום אינטרנטי שבו מתקיימים דיונים תורניים וכן מועלות שאלות טכניות וכלליות.
"מורשתי" על דיסק און קי מבית בר-אילן הוא גרסה מצומצמת של פרויקט השו"ת. במורשתי מצויים התנ"ך ומפרשים, המשנה ופרשנייה, תלמוד ופרשנים, ספרי הלכה ומחשבה. ייחודו בעזרים הנוספים ללימוד כמו מילון ארמי עברי, מילון ראשי תיבות, אנציקלופדיה למושגים תלמודיים ותולדות תנאים ואמוראים.
אוצר החכמה
אוצר החכמה הוא מאגר הספרים היהודי הממוחשב הגדול בעולם. המאגר מכיל כ-120,000 ספרי יהדות וגיליונות כתבי עת (נכון למרץ 2022) בדיסק קשיח ובאתר המקוון.
באתר האינטרנט מתאפשרת גישה חינמית ל-40 העמודים הראשונים של כל הספרים המצויים במאגר.
קיים מפתוח של הספרים לפי קטגוריות, כגון: תנ"ך; משנה; תלמוד בבלי; תלמוד ירושלמי; קבלה; מוסר; חסידות; היסטוריה; פולמוסים; כתבי עת; ספרי זיכרון; ועוד.
התכנה מאפשרת חיפוש מילים בתוך רוב ספרי המאגר, על אף שתצוגת הספר מופיעה כצילום ההדפסה ולא כטקסט. כמו כן אפשר להוסיף הערות, מפתחות, סימונים, ואף לצרף למאגר קובצי PDF פרטיים. מנהלי המאגר הקימו פורום נלווה ובו דיונים בענייני הספרות התורנית והשימוש במאגר.
HebrewBooks (היברובוקס)
HebrewBooks (היברו-בוקס, "ספרים עבריים") היא ספרייה דיגיטלית מקוונת וחינמית, המנגישה ספרות יהודית-תורנית באמצעות אתר האינטרנט שלה. האתר מכיל מעל ל-55,000 ספרים וכתבי עת תורניים סרוקים, החל מראשית הדפוס ועד לספרים ממחברים בני זמננו, רובם בעברית וחלקם ביידיש ובשפות נוספות, הניתנים לצפייה, להורדה ולחיפוש טקסטואלי בתוכן הספר. האתר נגיש בשפות עברית ואנגלית.
הספרייה מכילה בעיקר ספרים תורניים, ונלווים להם גם חיבורים היסטוריים וספרים אחרים מארון הספרים היהודי. רובם של הספרים כתובים עברית, ומיעוטם בשפות יהודיות אחרות הנכתבות באותיות עבריות (בעיקר יידיש). כמו כן ישנם ספרים באנגלית ובשפות נוספות.
הספרים ניתנים הן לצפייה מקוונת בדפדפן הן להורדה כקובצי PDF של הספר בשלמותו או של עמוד בודד, וללא תשלום (אך לשימוש אישי בלבד). בנוסף, הספרים הסרוקים במיזם מעובדים בטכנולוגיית זיהוי תווים אופטי שפיתחה החברה הישראלית ליגטורה (Ligature) ומאונדקסים באמצעות טכנולוגיה שפיתחה חברת dtSearch, ובדרך זו ניתן לערוך בהם חיפוש טקסטואלי מלא, וכן להמירם לטקסט רגיל.
לכל ספר נלווה תיאור ביבליוגרפי קצר בעברית ובאנגלית, וקישור לקטלוגים מובילים; לקטלוג המאוחד של הספריות בישראל, ה-ULI, ולקטלוג העולמי המאוחד "worldCat" של ה-OCLC. באתר קיימים מדריכים לשימוש בעברית, יידיש ואנגלית. מקלדת וירטואלית עברית הנפתחת לצד שדה החיפוש מאפשרת להקליד טקסט עברי ללא צורך בהתקנת מקלדת מתאימה, ותצוגה מקדימה מציגה את שער הספר עם רפרוף עכבר על רשימת התוצאות.
בנוסף מפעיל המיזם שתי אפליקציות, האחת עיון בספרות הש"ס (התלמוד הבבלי) (hebrewbooks.org/shas), והשנייה - עיון בספרות החיבור משנה תורה של הרמב"ם (hebrewbooks.org/rambam). בכל אחת מהם ניתן לעיין בטקסט המקורי ובשלל פרשנים, חלקם בטקסט מלא וחלקם מתוך ספרים שנסרקו במיזם. החיבור משנה תורה של הרמב"ם זמין בטקסט מלא, והתלמוד הבבלי וחלק ממפרשיו זמינים הן בטקסט מלא, הן בגרסה סרוקה של מהדורת וגשל, ירושלים, הכוללת זיהוי טקסט מלא.
בינינו
באתר בינינו נכלל מאגר וידאו המכיל כ-10,000 שיעורים, מ-800 רבנים ו-70 מוסדות בישראל, הניתנים לצפייה ללא תשלום. באתר מפתוח של השיעורים לפי קטגוריות, כגון: תנ"ך, משנה, תלמוד בבלי, מוסר, חסידות, פרשת השבוע והלכה. המאגר מאפשר חיפוש מילים מתוך כותרות השיעורים.
העלונים ממופתחים באמצעות תגיות נושאים, לפי חתכים של פרשיות השבוע ומועדי ישראל, וכן לחיפוש לפי שם העלון ושנת הוצאתו. בין העלונים:
הספרייה הלאומית
בפרויקט "הספרייה הדיגיטלית" של הספרייה הלאומית נסרקו מאוצרות הספרייה מאות ספרים נדירים מראשית הדפוס, מהדורות ראשונות של ספרים תורניים חשובים וכתבי יד.
נוסף על כך שולבו בקטלוג הספרייה הלאומית קישורים לכתבי יד שיש להם עותק דיגיטלי באתרים חיצוניים.
הספרייה הלאומית הנגישה אתרים נושאיים תחת הכותרת "מורשת ברשת". במסגרת זו נסרקו כתבי יד חשובים של התנ"ך, של ספרות חז"ל, חיבורים תורניים חשובים, אוסף של כתובות מרחבי העולם, מחזורים מקהילות שונות ואוסף הגדות.
אחד האתרים הנושאיים האמורים הוא אתר "כתבי יד תלמודיים", ובו כתבי יד של המשנה, התוספתא, התלמוד הבבלי והתלמוד הירושלמי. כתבי היד (מכונים גם "עדי מקור") כוללים כתבי יד תלמודיים מהגניזה הקהירית, וניתן לנווט בהם לפי כתב יד או לפי מראה מקום (מסכת, פרק, משנה, דף, עמוד). אתר נוסף הוקדש לרמב"ם ולחיבוריו. באתר שני כרכים מפירוש המשנה בכתיבת ידו של הרמב"ם עצמו, וכן כתבי יד ודפוסים ראשונים של חיבורים שלו בעברית, ערבית יהודית, ומהדורות לטיניות שלהם. אתר נוסף הוקדש לרש"י ולחיבוריו.
ספריא
ספריא היא ספרייה דיגיטלית מקוונת של טקסטים יהודיים חופשיים ובקוד פתוח המאפשר הפצה לא מסחרית. את הטקסטים ניתן לקרוא באתר אינטרנט ובאפליקציות אנדרואיד ו IOS.
לספריא יש ספרייה רחבת היקף של טקסטים יהודיים. התוכן של ספריא מגיע מספרים בנחלת הכלל נסרקים ומעובדים על ידי תוכנת OCR, ואחר כך מוגהים ומסודרים על ידי צוות מטעם האתר, ספרים בנחלת הכלל ומוציאים לאור העובדים ישירות מול ספריא.
לחלק מהטקסטים יש תרגומים לאנגלית.
הייחודיות המרכזית של ספריא היא שבעת לחיצה על קטע מכל סוג תפתח חלונית צד, המאפשרת למשתמש לצפות בקישורים וכלים על הקטע, המתקדמים באופן דינמי יחד עם טקסט המקור. ניתן לראות מפרשים, אזכורים בספרים שונים, דפי מקורות ועוד.
אוצרות התורה
ספריית אוצרות התורה היא מאגר המכיל כ-42,000 ספרים בכל מקצועות התורה, שהקים הרשל מורגנשטרן כשירות לקניית עותקים מצולמים של ספרים שאזלו מן השוק. לאחר פטירתו הפכו יורשיו את המאגר לדיגיטלי ובהמשך צירפו לו מנוע חיפוש.
המאגר מכיל גם ספרים עתיקים ונדירים החל מראשית הדפוס, ירחונים תורניים מתחילת הופעתם, מחזורים עתיקים ועוד.
תקליטור תורני DBS
התקליטור התורני די.בי.אס הוא מאגר ספרים המכיל מנוע חיפוש. התקליטור בגרסה 25 מכיל כ-5,000 ספרי יהדות מוקלדים, חלקם נדירים, בתחומים: תנ"ך, תלמוד, ראשונים ואחרונים, הלכה, מחשבה, חסידות וקבלה, וכן סידורי תפילה במגוון נוסחאות). בתקליטור תוכנת אחזור מידע בסיסית ופשוטה.
ויקיטקסט
בפרויקט ויקיטקסט העברי, הוקם פורטל "ארון הספרים היהודי", ובו מבחר מהדורות מוקלדות של חיבורים תורניים, התנ"ך ופרשנים שונים שלו, ספרות חז"ל ועוד.
ספריית אתר דעת
מאגר ספרי יסוד שונים בעיקר במחשבת ישראל ומדרשי אגדה, כמו מורה נבוכים, שמונה פרקים, חובת הלבבות, ספר העיקרים, שער הגמול, תפארת ישראל, כתבי הרשב"א, וחלק מספרי הרמח"ל, ביניהם ספר דרך ה' וספר מסילת ישרים.
מכון ממרא
האתר של מכון ממרא מכיל טקסטים בסיסיים: תנ"ך, משנה, תוספתא, תלמוד בבלי, תלמוד ירושלמי, משנה תורה להרמב"ם ותרגום אונקלוס.
הטקסטים של "מכון ממרא" מוצגים באתר "מקראנט" ומוצגים גם במאגר ספרות הקודש של אתר "סנונית".
תורת אמת
תורת אמת היא תוכנה המכילה מאגר מידע אלקטרוני חינמי של ספרי קודש, המאגר מכיל מעל 1,000 ספרים וקונטרסים.
בתוכנה אפשרות לחיפוש ניבים וביטויים או מחרוזות אחרות בתנ"ך, במשנה, בגמרא, בספרי פוסקים נודעים (כמו שולחן ערוך, היד החזקה לרמב"ם) ובמפרשיהם, וכן בספרי קודש נוספים, החיפוש כולל בנוסף אפשרויות למציאת גימטריות, ראשי תיבות ודילוגי אותיות בתנ"ך.
אתר Grimoar
מאגר מאסף כמות גדולה של ספרי קבלה והגות יהודיים מוקלדים ופתוחים לשימוש.
אספקלריא
קובץ אנציקלופדי למחשבת היהדות - מאגר של ערכי אנציקלופדיה, כשכל ערך מציג ליקוט של מקורות בנושא. הוקם על ידי שמואל אברהם אדלר.
ספריית אסיף
ספרייה המאגדת מאמרים מכתבי עת תורניים וספרים בני זמננו, בעיקר מישיבות הסדר, ישיבות גבוהות ומכוני מחקר תורני, הניתנים לקריאה ישירה באתר או להורדה. האתר כולל מגוון קטגוריות ותגיות, המאפשרות ריכוז מהיר של מאמרים שונים העוסקים בנושא משותף, או שדומים זה לזה בפרמטרים אחרים, כגון: שם המחבר, מאמרים העוסקים באותו דף בתלמוד הבבלי או באותו פרק בתנ"ך, מאמרים שפורסמו באותו כתב עת, ועוד. נכון לסיון תשפ"ג, יש באתר מעל 13,000 מאמרים, רובם הגדול בפורמט PDF.
על התורה
האתר מכיל ספרייה דיגיטלית של טקסטים יהודיים יסודיים עם מפרשיהם, מאמרי תוכן וכלים לימודיים נוספים, בעיקר בנושאי תנ"ך.
שיתופתא
האתר מכיל ספרייה דיגיטלית של ספרות תורנית יסודית ומפרשיה, ולצידה 'חידושי תורה' ופירושים של משתמשי האתר.
תנ"ך ומפרשיו
המהדורה המקוונת של 'מקראות גדולות הכתר' היא מהדורה מדעית הכוללת את המקרא, המסורה, התרגומים ומבחר של פרשני ימי הביניים. זו המהדורה היחידה המאפשרת לבצע שאילתות גם על ניקוד וטעמים. המהדיר והעורך המדעי הוא פרופ' מנחם כהן. בין הפרשנים במהדורה זו: רש"י, אבן עזרא, רמב"ן, רשב"ם, רד"ק, רלב"ג, ר' יוסף בכור שור, ר' ישעיה מיטראני, ר' יוסף אבן כספי, ר' יוסף קרא, ר' אליעזר מבלגנצי, ר' מנחם המאירי ור' מנחם בן שמעון.
מאגרים נוספים
מלבד המאגרים המוזכרים קיימים מאגרים מסחריים נוספים, חלקם מתמחים בנישה ייחודית, תוכנית או טכנולוגית.
רמבי"ש
מאגר מפתחות נוסף הוא מאגר המפתחות לספרות חז"ל של המכון לחקר התלמוד ע"ש שאול ליברמן. המאגר מספק הפניות ביבליוגרפיות לדיונים בספרות חז"ל ונושאים קרובים, מתוך המחקר המודרני.
קישורים חיצוניים
מאגרים:
מאגרים ללא כוונת רווח:
סוזי אבן
סוזי (שושנה) אבן (1921 – 15 בספטמבר 2011) הייתה פעילה באגודה למלחמה בסרטן ורעייתו של אבא אבן.
ביוגרפיה
היא נולדה בעיר אסמאעיליה במצרים לשמחה ולאה אמב"ש (ראשי תיבות של "אני מאמין באמונה שלמה"). סבה, יחיאל מיכל שטיינברג, וסבתה מצד אמה היו ממיסדי המושבה מוצא. אביה הועסק שם כמהנדס בכיר בחברת תעלת סואץ. היא הייתה אחות לבן הבכור נחמן ולשתי אחיותיה הצעירות יותר, צילה ואורה (לימים, אורה הרצוג). הם חיו ביחד עם עובדים נוספים של החברה במעין בועה אירופית מנותקים מערביי איסמעיליה ששמשו כמשרתים בבתי האירופאים. היא למדה בבתי ספר צרפתיים בתקופה הקולוניאלית.
באותה תקופה הכירה את קפטן אוברי אבן ששימש במטה הבריטי בקהיר כקצין קישור בין הכוחות הבריטיים לסוכנות היהודית שנחשבה אז לגוף המייצג פוליטית את האוכלוסייה היהודית בארץ ישראל.
הם נישאו בקהיר ב-18 במרץ 1945 ובחתונתם השתתפו גם דוד בן-גוריון ואשתו פולה. לאחר החתונה עברו להתגורר בשכונת תלפיות בירושלים ובספטמבר 1946 עברו ללונדון בשליחות משה שרת כדי להשפיע שם על דעת הקהל. ב-8 במאי 1947 המריאו לארצות הברית שם פעל אבן לקבלת החלטת החלוקה ולאחר מכן-לקבלת מדינת ישראל כחברה באו"ם. הם נשארו בארצות הברית שם כיהן אבן כשגריר, עד 1958 ומאז התגוררו בהרצליה פיתוח.
ב-1950 נולד בנם עֵלי, נגן קלרינט ופרופסור למוזיקה (מתגורר באינדיאנה), וב-1954 נולדה בתם גילה, בונת גיטרות (הגרה באטלנטה). ב-1952 נולדה להם בת שנפטרה ביום ה-26 לחייה ממוות בעריסה.
בארץ ליוותה את בעלה בתפקידיו כנשיא מכון ויצמן למדע, כשר החינוך וכשר החוץ וגם ברגעים הקשים של הדחתו מהממשלה.
בשנת 1959, בעת שבעלה היה מנהל מכון ויצמן בה היו פעילים מרכזיים באגודה למלחמה בסרטן, כולל יו"ר האגודה יצחק ברנבלום, היא הצטרפה לפעילות באגודה. ב-1960 נתמנתה לסגנית יו"ר האגודה למלחמה בסרטן ובשנת 1963 הייתה לנשיאת האגודה. היא יזמה את מבצע "הקש בדלת" וגייסה את הנשיא יצחק בן-צבי לתת לו חסות וכן קבלה עזרה מהרמטכ"ל דאז צבי צור. הוחל בגיוס מתנדבים ותורמים והפצת עלוני הסברה על מחלת הסרטן ומניעתה, דבר שלא נעשה עד אז. ביוזמתה נפתחו עשרות מרפאות לגלוי מוקדם של סרטן השד, נרכש ציוד למכונים אונקולוגים בבתי חולים ונפתחו הוספיסים לחולי סרטן סופניים.
ב-1998 פרשה מתפקידה כנשיאת האגודה וקבלה את אות המתנדב מטעם משרד ראש הממשלה ותואר של נשיאה מייסדת של האגודה למלחמה בסרטן. ב-2003 קיבלה מהאגודה פרס על מפעל חיים, בטקס יובל החמישים להיוסדה.
ב-2009 התפרסם ספר הזכרונות שכתבה, בו תיארה את חוויותיה מעשרות השנים שבהן עמדה לצד בעלה וממפגשיה עם מנהיגים מרחבי העולם.
אבן נפטרה ב-15 בספטמבר 2011, ונטמנה בבית הקברות בכפר שמריהו לצד בעלה.
בנובמבר 2019 נקרא על שמה "משעול סוזי אבן" בגבעתיים, בסמוך לבית האגודה למלחמה בסרטן ברחוב רביבים.
רפאל רייס
רפאל רייס (11 באוגוסט 1914 – 20 בנובמבר 1944) היה אחד מצנחני היישוב שצנחו במהלך מלחמת העולם השנייה באירופה הכבושה בידי הנאצים בניסיון להציל יהודים מהשמדה. הוא נתפס בידי הגרמנים במהלך שליחותו בסלובקיה והוצא להורג.
ראשית דרכו
רפאל (רפי) רייס נולד למרים (הלנה) ואברהם רייס בבודפשט שבהונגריה. אביו היה מנהל חווה חקלאית. כאשר היה בן חמש עברה משפחתו להתגורר בעיר נובה זאמקי שבצ'כוסלובקיה. כשנה לאחר מכן נפטר אביו. רייס סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בנובה זאמקי וב-1932 החל ללמוד לימודי רפואה באוניברסיטה בברטיסלאבה. שם הצטרף לאגודת סטודנטים ציונית ובהמשך לארגון מכבי הצעיר. הוא היה מפעילי התנועה הציונית בצ'כוסלובקיה והשתתף בהפעלת מחנות הכנה של עליית הנוער.
רייס העפיל לארץ ישראל באוקטובר 1939 בספינה הילדה, נעצר ושהה במשך חצי שנה במחנה המעצר בעתלית. לאחר שחרורו משם יצא להכשרה במוסד החקלאי עיינות, ואחר כך הצטרף לקבוצת "חוליות", אשר התיישבה בעמק החולה והקימה את היישוב שהיה בהמשך לקיבוץ שדה נחמיה.
שליחותו באירופה
בסוף שנת 1943 הוצע לרייס להצטרף לקבוצת המתנדבים מבני היישוב שהתעתדו לצנוח באירופה הכבושה בידי הנאצים, במטרה לארגן יהודים שם להגנה עצמית כנגד פעולות הרצח של הנאצים ועוזריהם. רייס נענה להצעה. הוא עבר אימונים של ארגון ההגנה, קורס צניחה בריטי בשדה התעופה ברמת דוד, ואימונים נוספים שהתקיימו במצרים.
בקיץ 1944 צנח רייס בשטח שבשליטת הפרטיזנים של טיטו ביוגוסלביה הכבושה בידי הנאצים, במטרה לעבור משם להונגריה. לאחר שמספר צנחנים שחדרו להונגריה (חנה סנש, יואל פלגי ופרץ גולדשטיין) נתפסו שם, החליטו הבריטים שרייס וצנחן נוסף – חיים חרמש - יחדרו להונגריה דרך סלובקיה.
למרות המדים הבריטיים שלבשו הצנחנים לא נהגו בהם הגרמנים כבשבויי מלחמה. הם הובלו לכלא בבאנסקה ביסטריצה, שהיה מלא במורדים שנתפסו. ב-20 בנובמבר 1944 הוציאו הגרמנים ועוזריהם להורג ביריות קבוצה של אסירים ובתוכם את רפאל רייס וחביבה רייק. הדבר היה בכפר קרמניצ'קה (Kremnicka), דרומית לבאנסקה-ביסטריצה. הם נקברו בקבר אחים בכפר. צבי בן-יעקב נרצח מאוחר יותר על ידי הגרמנים במחנה הריכוז מאוטהאוזן ומקום קבורתו לא נודע.
רפאל רייס היה בן 30 במותו. הוא הניח אשה, נעמי, ובת, עדנה.
זמן קצר לפני מותו כתב רייס לאשתו מכתב, אשר הצליח להבריח מן המעצר, ובו כתב בין השאר:
לאחר תום המלחמה נפתח קבר האחים בו נקברו רייס, רייך ויתר הקרבנות. גופות שני הצנחנים זוהו באמצעות דיסקיות הזיהוי שנשאו, ונקברו בחלקה צבאית בריטית בעיר פראג. בשנת 1952 הובאו גופותיהם של רייס ושל חביבה רייך לישראל ונטמנו יחד זה לצד זה בחלקת יד לצנחני היישוב בארץ שנפלו באירופה שבבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים.
פעולות הנצחה
ארגון ההגנה נתן לספינת מעפילים קטנה את השם "רפי" על שמו של רפאל רייס. ספינה זו הופעלה בהובלת מעפילים יחד עם הספינות הגדולות יותר חביבה רייק והנרייטה סולד.
פרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר
פרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר (באנגלית: Academy Award for Best Production Design) הוא פרס אוסקר הניתן מטעם האקדמיה האמריקאית לקולנוע לסרט המצטיין בעיצוב וניהול אמנותי. הפרס מוענק באופן אישי הן ל"ארט דיירקטור", האחראי על בחירה וסידור של האביזרים והאלמנטים המצולמים, והם למעצב האמנותי, האחראי למראהו הכולל של הסרט. המועמדים והזוכה בקטגוריה זו נבחרים על ידי חברי האקדמיה, וההודעה על הזכייה מתבצעת בטקס פרסי האוסקר. במקור, ועד שנת 2012, נקרא פרס אוסקר לניהול האמנותי הטוב ביותר (Academy Award for Best Art Direction).
בין השנים 1940–1966 הוענקו שני פרסים לעיצוב הפקה; אחד לסרט בשחור-לבן ואחד לסרט שצולם בצבע (מלבד השנים 1957 ו-1958 בהן אוחד הפרס). סדריק גיבונס, שהיה מעצב אמנותי בחברת מטרו גולדווין מאייר, מחזיק בשיא הזכיות ושיא המועמדויות לפרס, עם 11 זכיות ו-39 מועמדויות בסך הכול.
רשימת הזוכים
בין השנים 1928–1939:
בין השנים 1940–1966, בהן חולק הפרס לשני סרטים (בשחור לבן ובצבע):
מאז שנת 1967:
צ'אד מייקל קולינס
ביוגרפיה
קולינס נולד וגדל באולבני, מדינת ניו יורק. הוא עבר ללוס אנג'לס לאחר שהוצע לו עבודה ביחסי ציבור בידור במהלך הקולג'. הוא סיים את לימודיו בקולג' בניו יורק לפני שעבר ללוס אנג'לס. לאחר מכן הוא התחיל ללמוד משחק, כשהוא לא שיחק, הוא עבד בחברת יחסי ציבור, JDS.
גליה ישי
גליה ישי (17 במאי 1950 – 4 בינואר 2020) הייתה שחקנית, קומיקאית, זמרת, מורה למשחק, במאית ודרמטורגית ישראלית.
ביוגרפיה
ישי נולדה בתל אביב. אביה היה דוד ישי, לוחם אצ"ל, שנמנה עם מייסדי תנועת החרות, ממקימי סיעת תכלת לבן בהסתדרות, יושב ראש גח"ל בהסתדרות ועיתונאי בעיתון "חרות". אמה הייתה שולמית לבית רוהלד. הזוג ניהל את משרד הפרסום המשפחתי "פרסום דרור". היא הבת הצעירה מבין שלוש בנות.
למדה בבית הספר לאמנויות רננים. במהלך לימודיה הופיעה במסגרות שונות, בהן תוכנית הרדיו "תשואות ראשונות". ביצעה בין היתר את השיר "מנדלבאום" (מתוך הסרט "האם תל אביב בוערת?" בביצוע עדנה גורן) והתגלתה כזמרת. לאור הצלחת השידור הפיק "קול ישראל" את התקליט "הידד לצעירים", בו הקליטה גליה שלושה שירים, בהם "בת יחידה" שזכה להצלחה במצעד הפזמונים. לאחר שסיימה את לימודיה ב"רננים" למדה כשנתיים בבית הספר למשחק "בית צבי".
עם גיוסה לצה"ל התקבלה ללהקת פיקוד המרכז בתוכניתה "רד אלינו לבקעה" (1969).
למדה משחק ב-HB Studio בגריניץ' וילג' שבניו יורק ובאוניברסיטת תל אביב.
בתיאטרון
סמוך לשחרורה מצה"ל, הוזמנה על ידי המחזאי והבמאי נסים אלוני להשתתף במחזה "נפוליון - חי או מת!". בהצגה שהועלתה בתיאטרון בימות גילמה ישי כיתר השחקנים מספר דמויות: גב' פיפה, סוזט, הצאר, ורוניקה ומאשנקה. עם רדת ההצגה התקבלה לתיאטרון הבימה והשתתפה בהצגות "פר גינט", "הכל יחסי", "משוגע מי שלא משוגע" ו"האוצר".
בהמשך הופיעה במסגרות שונות בתיאטרון הרפרטוארי והעצמאי, למבוגרים ולילדים: בשנת 1971 הופיעה בגרסה האנגלית למחזמר "איש חסיד היה" על בימת ברודוויי (תיאטרון "בימות"). בשנת 1973 השתתפה בהצגה המוזיקלית "לילי גם", על פי "גם הוא באצילים" למולייר, ובסאטירה החברתית "סטאטוס קוו ואדיס" מאת יהושע סובול, שתיהן בתיאטרון חיפה. הופיעה בתיאטרון הקאמרי בהצגות "ילדי הירח" ו"כולם היו בניי, במועדון "בית ליסין": הקברט "המלחמה האחרונה" (סאטירה בבימוי דוד לוין, נקראה במקור "לוקש 73" ושונתה לאחר מלחמת יום הכיפורים) ו"אחרון הפועלים". בשנת 1975 נבחרה להשתתף ב"רביעית בנות התיאטרון" (הגרסה הנשית ל"רביעיית מועדון התיאטרון"), יחד עם חנה לסלאו, מיקי קם ושולי לב, בתוכנית "פרח וקוץ בו", בבימוי שמואל בונים. בתיאטרון הסימטה, הופיעה בקברט "איש הרוח, הזונה והליצן", בתיאטרון בית הובן, בערב הבלדות "הה אישי הראשון, הישר והטוב" ובפסטיבל עכו בהצגה "המשוגעות של יפו" (על פי "המשוגעת משאיו" מאת ז'ן ז'ירדו). בשנת 1989 ערכה סיור הופעות בארצות הברית יחד עם דורית בת שלום בהצגתה של גורן אגמון, "On the Crossroad", שהועלתה באוניברסיטאות שונות ברחבי היבשת.
הצגות לילדים
מהמחצית השנייה של שנות השבעים הופיעה במסגרת תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער וגילמה את התפקיד הראשי ז'אן ד'ארק בבימוי אורנה פורת ואת "פרנסואה ראש גזר" (לצד גדעון זינגר).
הצגות נוספות שבהן השתתפה במסגרת התיאטרון לילדים: "החתול במגפיים", "גן הדרור" ונפלאותיה של לאה" (בבימוי חגית רכבי). בתיאטרון העצמאי: "פלנטור האיש מהחלל", "הבובונים", "גוזמאי ובדאי" (מועדון הקומה השלישית) ו"משלוש יוצא אחד" (עם אושיק לוי ושולה חן). בין השנים 1984–2004 חברה לשחקנית ציפי מור, יחדיו היוו את הצמד "רגע וגלי" במופע "הדברים שאנו אוהבים" (בעברית ובאנגלית). בנוסף, השתתפו השתיים בהצגות "תעלולי פיג'מה" (בבימוי דני ליטאי), "סיפורים שענת אוהבת במיוחד" (יהונתן גפן) ו"מומיש" (מקום שני בפסטיבל הצגות ילדים, חיפה). הצמד הופיע גם באירופה, בארצות הברית ובמצרים. הצלחתה של ישי בקרב קהל הילדים באה לידי ביטוי גם בליהוקה לפסטיבל שירי ילדים בשיר "בגן החיות" עם דודו זכאי ולפסטיבל שירי משוררים לילדים (עם זכייה במקום השני בפסטיבל הראשון ב-1974 עם השיר "איה"). לצד השתתפותה בהצגות, תרמה את קולה להצגות תיאטרון הבובות של אריק סמית וקריינה תקליטי מוזיקה קלאסית לילדים, בהם: בטהובן, שופן, שטראוס ומוצארט, בבימוי מיכאל אוהד. השתתפה בתקליטים "טיול בארץ התווים", "טיף וטף מספרים" ו"קלסיטף" - מוזיקה קלאסית לילדים, יחד עם השחקן יוסי גרבר.
בימוי, הוראה והדרכה
משנת 2000 עסקה בבימוי ובהוראת משחק במסגרות שונות. בין ההפקות שביימה: להקת "אנשי החצר", "נפש תאומה" (בימוי ודרמטורגיה) והצגות הילדים "מר צפרדע והנחל המתוק", "תעלומה בערוגת הגזר". בשנים 2017–2020 הייתה מורה למשחק באקדמיה לאמנויות הבמה של דים אמור (אלתור, קומדיה ותיאטרון).
קריירה מוזיקלית
החלה את קריירת השירה שלה בגיל שש עשרה וחצי כשהתקבלה לתוכנית כישרונות הצעירים הרדיופונית "תשואות ראשונות" והופיעה עם השירים "מנדלבאום" (המקור מתוך פסקול הסרט "האם תל אביב בוערת?" בביצוע עדנה גורן), "קדימה השמנות!" (גרסה עברית לאחד משיריה של ריטה פאבונה) ו"בוני וקלייד". ביוזמת איש הרדיו יוסף (פפו) אריה, הפיקה חברת התקליטים "ישראפון" תקליט ביכורים לכמה ממשתתפי "תשואות ראשונות", בהם גליה ישי. שלושת השירים שהקליטה הם: "יום מאושר", "לי הבטחתך" ו"בת יחידה", שזכה להצלחה במצעד הפזמונים. במסגרת שירותה הצבאי שיחקה ושרה בתוכנית "רד אלינו לבקעה" של להקת פיקוד המרכז. התבלטה בחלקה השני של התוכנית, "מועדון הסרט הטוב", בשירים "צ'ארלי צ'אפלין", "טנגו ולנטינו", "הבלתי מאושרים". עם שחרורה מצה"ל הוחתמה בחברת התקליטים CBS והשתתפה בתקליט פסטיבל הזמר 1970 בשיר "אהבת קיץ" ובאוסף "קרוסל" בשיר "כל כך מפוזרת". בשנת 1986 השתתפה כזמרת במופע לציון 100 שנים להולדת דוד בן-גוריון, מטעם הסוכנות היהודית שהוצג בדרום צרפת. הופיעה בפסטיבל שירי ילדים בשיר "בגן החיות" (יחד עם דודו זכאי), בפסטיבל שירי משוררים לילדים והשתתפה בתקליטים "טיול לארץ התווים" ו"שירי העולם לילדים". בשנת 2005 חזרה ישי לבמה כזמרת רוק, בעידודה ובהפקתה של הזמרת איאם והופיעה בליווי להקה במועדון "בארבי".
בטלוויזיה
לקראת סוף שירותה הצבאי, הנחתה גליה את תוכנית הפופ "במקצב ה-70". השתתפה בתוכניות בידור וזמר: "על הניסים... ערב שירי חנוכה בכפר המכבי" - תוכניתו של אליהו הכהן, "שרתי לך ארצי" ו"מועדון הצועני השורק" - תוכניותיו של דן אלמגור ובעיבוד הטלוויזיוני למחזהו של נתן אלתרמן, "כנרת כנרת". בהמשך התמקדה בתוכניות טלוויזיה לילדים, בהן: "הספינה המזמרת", "טלפלא", "שירים ונפלאות" שהוקדשו לע. הלל (לצד שלמה ארצי) ולעודד בורלא ו"מועדון החתול שמיל". כמו כן הופיעה בדמות גילגיל במסגרת תשדירי השירות מטעם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים. במשך שלוש-עשרה שנה הופיעה בתפקיד פינגי בתוכנית "פרפר נחמד" של הטלוויזיה החינוכית. השתתפה בתוכניות "רחוב סומסום", "בלי סודות", "קופה ראשית" ועוד.
בקולנוע
תפקידה הקולנועי הראשון היה נעמי בסרט "מלכת הכביש" (1971). בהמשך השתתפה בסרטים "אישה ושמה גולדה" (על חייה של גולדה מאיר), "קשר הדבש". הסרט זכה במקום ראשון בתחרות סרטים ארוכים-למחצה. "עם ישראל חי", "לצוד פילים", "אנטנה" ו"אינרציה". ב-2018 הופיעה בסרט "לשם שינוי"- סרטה של טלי אברהמי, המופנה לציבור החרדי.
ספרה
ב-1979 כתבה ופרסמה את הספר "כתב חושם" שעוטר באיוריו של שמואל בונים. שירי ילדים שכתבה הולחנו ובוצעו באלבום הילדים של קורין אלאל "ארנבות משוקולד" (2011).
חיים אישיים
גליה ישי נפטרה ב-4 בינואר 2020 בבית החולים איכילוב, כחודש לאחר שהתגלתה בגופה מחלת הסרטן. היא הייתה גרושה ולא היו לה ילדים מתוך בחירה.
פרידאבאד
פרידאבאד (באנגלית: Faridabad; בהינדי: फ़रीदाबाद) היא העיר הגדולה ביותר במדינת הריאנה ההודית וחלק מאזור הבירה הלאומית דלהי. זוהי אחת מערי הלוויין הגדולות של דלהי ונמצאת 284 ק"מ דרומית לבירת המדינה צ'נדיגאר. העיר יושבת על גדות נהר יאמונה ומהווה את הגבול המחוזי המזרחי בין מדינת הריאנה ומדינת אוטר פרדש. פרידאבאד תוארה כעיר השמינית הצומחת ביותר בעולם והשלישית בהודו על ידי סקר קרן ראשי הערים. בהתאם לתוכנית האזורית של דלהי בשנת 2001, פרידאבאד היא חלק מאזור מטרופולין דלהי (DMA).
אזור המגורים והתעשייה שזה עתה פותח בפרידאבאד (סעיף 66 עד 89) בין תעלת אגרה לנהר הימונה מכונה בדרך כלל פרידאבאד רבתי. האזור מתפתח כעיר תת-עצמית עם כבישים רחבים, גבוהים מבנים, קניונים, מוסדות חינוך ומרכזי בריאות ומסחר. סקטורים 66 עד 74 הם מגזרים תעשייתיים, ואילו סקטורים 75 עד 89 הם מגזרים למגורים.
פרידרבאד היא מרכז תעשייתי מרכזי של הריאנה. 50% ממס ההכנסה שנגבה בהריאנה הוא מהערים פרידאבאד וגורגאון. פרידאבאד מפורסמת בתחום החקלאי בייצור חינה, בעוד טרקטורים, אופנועים, גיר לרכבים, מקררים, נעליים, צמיגים ובגדים מהווים את המוצרים התעשייתיים העיקריים המיוצרים בעיר.
בשנת 2018, פרידאבאד נחשבה על ידי ארגון הבריאות העולמי כעיר השנייה המזוהמת בעולם. בשנת 2020 דורגה העיר במקום ה-10 בסקר בעשר הערים המלוכלכות ביותר בהודו בשנת 2020.
לפי מפקד האוכלוסין של 2011, מנתה פרידאבאד 1,404,653 תושבים, מתוכם היו 750,446 גברים ו-654,207 נשים.
קפה סוספזו
קפה סוֹספֶּזוֹ (איטלקית: caffè sospeso, בתרגום חופשי: "קפה בהשהיה" או "קפה בהמתנה") הוא מנהג מסורתי בעיר נאפולי שבדרום איטליה. כסימן למזלו הטוב, מזמין הלקוח לצד כוס הקפה שלו קפה בהשהיה; הוא מקבל רק כוס קפה אחת, וכשאדם פחות בר-מזל (פעמים רבות נזקק או חסר בית) מגיע לבית הקפה, הוא יכול לבקש קפה בהמתנה, ואם יש - לקבל על חשבון הנדבן.
החזרת ארון הברית לישראל והעלאתו לירושלים
החזרת ארון הברית לישראל הוא סיפור מקראי המופיע בספר שמואל א' פרק ו', והמשכו - העלאת הארון לירושלים - מופיע ב.
הקרב עם פלשתים
בספר שמואל פרק ד' מסופר על התקפה שערכו מחנה פלשתים על ישראל, עוד לפני שהומלך שאול המלך. בקרב הראשון ספגו היהודים פגיעה קשה, כארבעת אלפים לוחמים מתו בקרב, ואז הועלה רעיון - להביא את ארון הברית ממשכן שילה אל שדה הקרב, בתקווה שכוחו של הארון יציל אותם. כאשר הגיע הארון אל המערכה רעש המחנה משמחה, והפלשתים המבוהלים גייסו את כל כוחם - וניצחו שוב. בקרב השני נפלו כשלושים אלף לוחמים, וארון הברית נלקח בשבי. כאשר שומע על כך עלי, הכהן הראשי של משכן שילה, עוצמת הבשורה הקשה, יחד עם מותם של שני בניו, חפני ופינחס, גורמת לו ליפול מעל כיסאו והוא מת.
הארון אצל פלשתים
הפלשתים לוקחים את הארון ומביאים אותו אל אשדוד, שם הוא מונח בביתו של דגון, אל פלישתי, כמחוות ניצחון על היהודים. למחרת בבוקר מגיעים כוהני דגון אל המקדש האלילי ומוצאים את הפסל על הרצפה, כשהוא נופל בתנוחת השתחוויה אל ארון הברית, ומחזירים אותו למקומו. בבוקר שלאחר מכן הם מוצאים שוב את דגון נופל מול ארון הברית, ראשו וכפות ידיו כרותות ומונחות על סף הדלת. מאז לא דורכים כוהני דגון על מפתן הדלת של המקדש. במקביל, כעונש על שביית ארון הברית, מעניש ה' את אנשי אשדוד ושולח בהם טחורים. אנשי אשדוד מחליטים להעביר את הארון לעיר פלישתית אחרת, אל גת.
בגת קורה את אותו המצב, אנשי העיר נענשים בטחורים וסובלים מאוד עד שמעבירים את הארון לעיר שלישית, אל עקרון. בעקרון מזדעקים אנשי העיר מפחד שגם להם יקרה מה שקרה לאנשי אשדוד וגת, ובהתכנסות של כל ראשי פלשתים הוחלט להשיב את הארון אל עם ישראל ולהיפטר מהשפעתו הרעה. סבב זה בין ערי פלשתים אורך שבעה חודשים.
החזרת הארון לישראל
סרני פלשתים מבינים שאי אפשר להחזיר את הארון לישראל סתם ככה, והם מתכננים מתנת פיוס גדולה: חמישה טחורים עשויים זהב וחמישה עכברים עשויים זהב, אחד כנגד כל עיר פלישתית. את הארון מעמיסים יחד עם המתנות על עגלה חדשה, רתומה לשתי פרות מניקות, אשר בניהן נשארו מאחור. אם הפרות ייקחו את העגלה ולא ינסו לחזור אל העגלים שלהם - זהו הסימן שאכן הארון הוא מקור הצרות שלהם.
הפרות אכן הלכו בדרך, ללא סטייה ימין ושמאל, ואנשים פלשתים מלווים אותן עד גבול בית שמש. בבית שמש עובדים האנשים בקצירת השדות, וכאשר הם רואים את הארון עולה אליהם אל שדה של אדם בשם יהושע בית השמשי הם מתקבצים סביבו בשמחה גדולה. מכיוון שאסור לאדם שאינו הכהן הגדול לראות את ארון הברית, ה' מעניש גם אותם ונספים 50,070 איש. העם מתאבל ומחליט לשכן בינתיים את הארון בקריית יערים, בביתו של אבינדב (קריית יערים) בגבעה. בנו, אלעזר, הוסמך לשמור על הארון. הארון שכן שם במשך עשרים שנה.
העלאה ראשונה
דוד, מלך ישראל, מחליט להעלות את ארון הברית מן בית אבינדב אל ירושלים. על הארון מופקדים עוזה ואחיו, בניו של אבינדב. הארון מונח על עגלה חדשה, ומורכב מגבעה אל ירושלים. לפני העגלה עברה תהלוכה גדולה שבראשה דוד המלך ואחרי כל עם ישראל רוקדים, שרים ומנגנים. כאשר עברו במקום בשם גורן נכון הארון כמעט ונשמט מן העגלה, ועוזה שלח את ידו להחזיק בו - ומשום קדושת הארון והאיסור להתקרב אליו, הוא מת. התהלוכה נפסקה מיד, והמקום נקרא על שמו "פרץ עוזה".
דוד המלך עצר את החגיגה ואמר שביום כזה לא יכול ארון הברית להגיע לירושלים, ולכן נשלח הארון לבית עובד אדום הגתי לשלושה חודשים.
העלאה שנייה
שלושה חודשים לאחר ההעלאה הראשונה, שומע דוד המלך כי משפחתו של עובד אדום הגתי התברכה, ומבין שה' סלח להם. תהלוכה נוספת יוצאת מבית עובד אדום הגתי אל ירושלים, והפעם נישא הארון על כתפי הכוהנים, כפי שמצווה בספר במדבר. אחרי כל שישה צעדים של נושאי הארון עוצר דוד המלך ומקריב קרבנות לה', והפעם התהלוכה עוברת בשלום והארון מגיע אל ירושלים. דוד שוב מקריב קרבנות, מחלק בשר ולחם לכל אחד מהמשתתפים בתהלוכת ההעלאה וחוזר לביתו.
לגלוגה של מיכל בת שאול
בביתו מצפה לו אשתו מיכל, שצפתה בו מחלון הארמון. היא גוערת בו שבמהלך החגיגה הוא רקד ופיזז מול הארון וביזה את עצמו בהתנהגות שאינה מכבדת מלך. דוד עונה לה שלדעתו נכון להתבזות בעבודה ה' כמו עבד ואפילו יותר מכך. עונשה של מיכל על הזלזול בדוד המלך הוא שלא היה לה ילד עד יום מותה.
פרשנים
עובד אדם שנהג בארון בשעה שהיה בביתו, בגינוני כבוד, ביניהם שהיה מטאטא את הרצפה שלצידו, ומדליק נרות מדי בוקר וערב, התברך שילדה אשתו ושמונה כלותיו שישה בכרס אחד.
הרד"ק כותב על מיכל בת שאול שמאותו הרגע ואילך לא היה לה ילדים, אך לפני כן היא ילדה את יתרעם המוזכר המוזכר בספר שמואל פרק ג ובספר דברי הימים א כבנה של עגלה, שהוא ככל הנראה שם נוסף למיכל. פירוש שני שמציע הרד"ק הוא שעד יום מותה לא היו לה ילדים, אך ביום מותה היא ילדה ילד וככל הנראה מתה בלידה.
אזכורים בתרבות
נעמי שמר כתבה שיר בשם "למה צחקה מיכל", אותו ביצעו הגששים. השיר מתבסס על הפסוקים בהם מסופר שמיכל מלגלגת על דוד.
שועלי באר שבע (כדורסל)
2012/2013: ההתמוטטות
השנה השלישית הייתה העונה החלשה ביותר של הקבוצה מאז קיומה והסתיימה ללא תארים. כמו כן, חוותה הקבוצה גל עזיבות של שחקני מפתח, בהם המאמן הראשי והשחקן הבולט יניב סמידוברסקי, אותו החליף בתפקיד המאמן שלומי וקנין. הקבוצה הפסידה הפסד טכני מול לב תל אביב בהתמודדות על הסגנות לאחר שלא הגיעה למשחק, וסיימה במקום השלישי בליגה. בעונה זו לא התקיים פלייאוף, וקבוצת "קינגס יהוד" שסיימה במקום הראשון בליגה זכתה באליפות.
2016-2013: גביע המדינה והתחזקות הקבוצה
בשנה זו חזר יניב סמירדובסקי לשחק בקבוצה ולאמנה, והקבוצה זכתה בגביע המדינה לאחר שגברה בגמר על ותיקי תל אביב בתוצאה 54-40.
בעונת 2014/2015 התחזקה הקבוצה במספר שחקנים חדשים, וכן מינתה את אביעד לוי לתפקיד דובר הקבוצה וצירפה אותו להנהלה, יחד עם יו״ר הקבוצה, פרדי קאספו. הקבוצה התמודדה בגמר הפיינל פור של הליגה מול קבוצת לב תל אביב באולם "קנטור" בחולון, והפסידה בתוצאה 56-47.
נוסף על כך, לשועלי באר שבע הייתה התמודדות נוספת לאחר שהגיעה לגמר מול לב תל אביב במפגש שני בניסיון לקטוף את גביע המדינה, לאחר שהפסידה לה את האליפות.
אך הפסידה בשנית ללב תל אביב בתוצאה 50-45 ובכך סיימה את העונה ללא תואר לראשונה מאז 2012.
בעונת 2016/2015 זכתה הקבוצה באליפות נוספת.
Work It Out
רבים מהמבקרים שיבחו את הפקת השיר, ושמו דגש על סגנון הרטרו המיוחד שלו. הוא רשם את אבן הדרך הראשונה של ביונסה כאמנית סולו, לאחר פירוק להקת הדסטיניז צ'יילד. בטקס פרסי Black Reel 2003 קיבל מועמדות לפרסי השיר המקורי והשיר המעובד הטוב ביותר. במצעד הבילבורד הוט 100 לא זכה להצלחה גבוהה, אולם הוא דורג בעשרת השירים הפותחים במצעדי פזמונים נוספים שמפיץ המגזין.
הווידאו קליפ לשיר צולם ובוים על ידי מתיו רולסטון, והציג את ביונסה כפוקסי קלאופטרה מהסרט. הוא קיבל מועמדות לפרס וידאו קליפ יפני עבור הסרטון הטוב ביותר". "Work It Out" זכה למספר הפקות פארודיה, וסוקר במספר תוכניות טלוויזיה בשידור חי, כולל אמריקן איידול. מאז יציאתו מבוצע השיר במספר קונצרטים וסיבובי הופעות של ביונסה.