cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נדב בן ירבעם
בשעת המצור על גבתון, בעת שעמד בראש הצבא הצר, נרצח נדב על ידי בעשא בן אחיה לבית יששכר שהמליך עצמו כמלך: "וַיִּקְשֹׁר עָלָיו בַּעְשָׁא בֶן-אֲחִיָּה לְבֵית יִשָּׂשכָר וַיַּכֵּהוּ בַעְשָׁא בְּגִבְּתוֹן אֲשֶׁר לַפְּלִשְׁתִּים וְנָדָב וְכָל-יִשְׂרָאֵל צָרִים עַל-גִּבְּתוֹן. וַיְמִתֵהוּ בַעְשָׁא בִּשְׁנַת שָׁלֹשׁ לְאָסָא מֶלֶךְ יְהוּדָה וַיִּמְלֹךְ תַּחְתָּיו".
באדי ריץ'
ברנרד (באדי) ריץ' (באנגלית: Buddy Rich; 30 בספטמבר 1917 – 2 באפריל 1987) היה מתופף ג'אז ומוביל להקות ביג בנד אמריקאי יהודי.
ריץ' נחשב לאחת הדמויות החשובות ביותר בנגינה על תופים, ומכונה עד היום בפי כמה מבקרים כ"מתופף הגדול בעולם".
הכשרתו
ריץ' העריך מאוד את המתופפים צ'יק וב, ג'ין קרופה ופילי ג'ו ג'ונס והושפע מהם.
הקריירה
את התזמורת שלו הוא הרכיב רק בשנות השישים, אך רוב הזמן מאז ועד למותו, התזמורת הצליחה בתקופה בה רוב להקותיו. ריץ' גם ניגן כמתופף אולפן בהקלטות רבות, כאשר המפורסמות ביותר שבהן היו ההקלטות של אלה פיצג'רלד ולואי ארמסטרונג, בהן הוא ניגן לצד הפסנתרן אוסקר פיטרסון והקונטרבסיסט ריי בראון. בשנים אלו הוא גם הופיע לעיתים תכופות בטונייט שואו של ג'וני קרסון.
בשנותיו האחרונות הופיע ריץ' בברים ואולמי הופעות יחד עם הרכבי ג'אז שונים. במקביל, מכר דיסקים של מוזיקת ג'אז מקורית משל עצמו ברחבי העולם.
השפעה ומורשת
ריץ' נחשב לאחד המתופפים הטובים והמוערכים בהיסטוריה. סגנון נגינתו הייחודי נחשב לפורץ דרך כאשר היה מבין הראשונים שהביאו אל קדמת הבמה את התופים ככלי ראשי ולא משני כפי שהיה נהוג עד אותו זמן.
הופעותיו המרשימות, אשר פרצו לתודעה בשל המהירות והטכניקה שאפיינו את ריץ', הפכו עם השנים לקלאסיקה.
בחלוף הזמן התקבע מעמדו של ריץ' כוירטואוז וכמוזיקאי מחונן. ריץ' מכר את תקליטי המוזיקה שלו עם הלהקות אותן הוביל, ושבר שיא של כל הזמנים במכירת דיסקים של מוזיקת ג'אז.
מותו והנצחתו
ריץ' המשיך לנגן ולהופיע עד סוף חייו. ב-2 באפריל 1987, הוא נפטר מדום לב במהלך ניתוח לטיפול בגידול ממאיר במוחו, חצי שנה לפני יום הולדתו ה-70, ונטמן בבית הקברות "פארק הזיכרון" בלוס אנג'לס.
מזה מספר שנים, נערך בארצות הברית כנס מתופפים שנתי לזכרו של ריץ' הנערך בנוכחות טובי המתופפים בעולם שמופיעים עם להקת הביג בנד המקורית שהוביל ריץ' במהלך שנות חייו. הכנס עוסק כל פעם בסגנון מוזיקה אחר. אחת ההופעות הזכורות ביותר שנערכו לזכרו של ריץ' הייתה של שלישיית המתופפים דייב ווקל, סטיב גאד וויני קוליוטה.
חיים אישיים
הוא נישא לרקדנית מרי אליסון בשנת 1953 עמה היה בזוגיות עד לפטירתו, ונולדה להם בת אחת, קת'י ריץ' אשר הפכה גם היא למוזיקאית. בן דודו הוא השחקן, המפיק והתסריטאי ג'ונתן הייז (ג'ק שכטר).
Favourite Worst Nightmare
Favourite Worst Nightmare (בתרגום חופשי לעברית: "הסיוט הכי גרוע המועדף") הוא אלבום הסטודיו השני של להקת האינדי רוק, ארקטיק מאנקיז, משפילד, אנגליה. האלבום יצא לאור לראשונה ביפן ב-18 באפריל 2007, ולאחר מכן במדינות אחרות בעולם בין התאריכים 20–24 באותו החודש. נכון ליוני 2007 מכירות האלבום עומדות על 1,213,675 עותקים, בבריטניה יותר מ-400,000, דבר המקנה לו מעמד של אלבום פלטינה שם, אך הוא לא שחזר את הצלחת אלבום הבכורה של הלהקה, "Whatever People Say I Am, That's What I'm Not".
רשימת השירים
השירים נכתבו על ידי אלכס טרנר, אלא אם מצוין אחרת.
לחץ טורגור
לחץ טורגור (באנגלית: Turgor pressure) הוא הלחץ של קרום התא כנגד דופן התא הקשיח. לחץ טורגור הוא מקרה פרטי של לחץ אוסמוטי (לחץ זה מוכר בעיקר בפיוניות הנמצאות בצמח) ומופעל על ידי תמיסה בחלל המוגבל על ידי קרום חדיר למחצה.
כאשר תא נמצא בסביבה היפוטונית, כלומר התא מכיל ריכוז מלחים גבוה יותר מן הסביבה, מים זורמים אל התא וגורמים לו להתנפח. דופן התא בתאי צמח מגבילה את ההתפשטות וכך נוצר לחץ תוך-תאי הוא לחץ טורגור.
לחץ זה מונע ממים נוספים להיכנס לתא וכך נוצר שיווי משקל בין הלחץ להשוואת מפל הריכוזים לבין הלחץ הפיזיקלי המופעל על ידי הקרום או הדופן. שיווי המשקל מונע מהתא להפוך לאיזוטוני ביחס לסביבתו.
תאים שאינם מותאמים לעמוד בסביבות היפוטונית, כמו רוב התאים ביונקים, אינם יכולים לעמוד בלחצי טורגור חזקים ולכן מתפוצצים כאשר הם נחשפים לתמיסה היפוטונית.
בתאים צמחיים החלולית מתמלאת בנוזלים (במצב הנקרא דהפלסמוליזה), וכך מפעילה החלולית לחץ טורגור תוך-תאי. לחץ זה מקנה לצמחים גבעוליים (חסרי גזע) את יציבותם המבנית.
ראו גם
נקודת כמישה
סקילתו של סטפנוס הקדוש (רמברנדט, 1625)
סקילתו של סטפנוס הקדוש (בהולנדית: De steniging van de Heilige Stefanus) הוא ציור שמן מאת הצייר ההולנדי רמברנדט משנת 1625. רמברנדט צייר אותו כשהיה בן 19, וזהו הציור הראשון בחתימתו. הציור מוצג כיום במוזיאון לאמנות יפה בליון, צרפת.
רקע
סטפנוס הקדוש היה יהודי-נוצרי הלניסטי, מתלמידי רבן גמליאל הזקן שעמד בראש הקהילה היהודית-נוצרית בירושלים. סטפנוס עמד בראש שבעת הדיאקונים הראשונים, נושאי הבשורה, שקיבלוה ישירות משליחיו של ישו ומונו על ידם להיות אמונים על כלכלת עניי הנוצרים בירושלים. היה ידוע כמטיף נוצרי אדוק שעורר התנגדות בקרב הקהילה היהודית בירושלים בעקבות אמירותיו המוחצנות כנגד מנהגי היהודים. בשל הטפות אלו הועמד סטפנוס לדין בפני הסנהדרין בהאשמת ביזיון בית המקדש ופגיעה בחוקי התורה. במשפטו, נשא סטפנוס נאום הגנה ביקורתי במיוחד אך השומעים אטמו את אוזניהם מלשמוע ובסופו הוציאו אותו אל מחוץ לעיר ורגמו אותו באבנים. המסורת אודותיו מופיעה בברית החדשה בספר מעשי השליחים פרק ז'.
תיאור היצירה
הציור הוא אחד מציוריו הראשונים של רמברנדט, והוא הראשון שעוסק בנושא מהביבליה.
ברקע, מצד ימין, עומדים הכהנים. במרכז התמונה למעלה עומדת חבורת אנשים מודאגים, כנראה חברי הקהילה הנוצרית. סטפנוס לבוש גלימה האופיינית ללבושם של הדיאקונים. קרן אור (היוצאת מצד שמאל, למעלה) מבהיקה על פניו של סטפנוס, כסימן לכך שבשמיים ראו את ההתרחשות. האדם הרוכב על הסוס הוא ככל הנראה שאול (סאולוס), ששנא את הנוצרים והיה מופקד על רדיפתם, אך בהמשך הצטרף לעדת הנוצרים ונודע כפאולוס השליח, אחד מהחשובים שבשליחי ישו.
פאנינג (צילום)
פאנינג (באנגלית: Panning) היא תנועת מצלמה על הציר האופקי (המצלמה קבועה בנקודה אחת, אך מסתובבת ימינה או שמאלה). כדי ליצור תנועה חלקה של המצלמה לרוב משתמשים בחצובה.
תנועת הפאנינג יכולה להתלוות גם עם תנועות אחרות כגון דולי וזום ולרוב בסרטים ובתוכניות טלוויזיה משתמשים בה יחד עם תנועת דולי אופקית על מסילה.
שימוש תנועת הפאנינג
תנועת הפאנינג נועדה לעקוב אחר אובייקט שזז אופקית מבלי להזיז את המצלמה, אלא להטותה לכיוון האובייקט. המצלמה נקבעת על זמן חשיפה ארוך באופן יחסי (זמנים מקובלים נעים בין 1/80 ל-1/5 חלקי השנייה), ונעה על ציר Z בסיבוב מתואם עם תנועת האובייקט. לעומת זאת, בתנועת הדולי, שגם היא עוקבת אחר אובייקט זז, אך המצלמה זזה לאורך המסלול של האובייקט, בניגוד לפאנינג שרק עוקב זוויתית אחר האובייקט מנקודה קבועה.
מקור המושג פאנינג
מקור המושג פאנינג הוא מהמילה פנורמה, מילה אשר הוצגה לראשונה על ידי רוברט בארקר בשנת 1787. באותה תקופה הפנורמה הייתה ציור רחב שאותה גילגלה מכונה לרוחב, וככה יצרה תחושה שסצנת הציור זזה.
יחסי טורקיה–שווייץ
יחסי טורקיה–שווייץ הם יחסי החוץ בין שווייץ לטורקיה. לשווייץ יש שגרירות באנקרה וקונסוליה מרכזית באיסטנבול. לטורקיה יש שגרירות בברן וקונסוליה מרכזית בציריך ובז'נבה. שתי המדינות הן חברות במועצת אירופה, בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי, בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, ובארגון הסחר העולמי.
דמוגרפיה
בערך 130,000 מהגרים מטורקיה חיים בשווייץ, רבים מהם הם כורדים טורקיים.
ריגול
במרץ 2017, משרד עורך הדין הכללי של שווייץ ערך חקירה למעקב אפשרי של קהילת טורקיה בשווייץ. דווח שהנחקרים במעקב עובדים בשגרירות הטורקית בברן. החשודים הם חברים מפוקחים של הפגנה פוליטית על האוניברסיטה של ציריך וחטפו איש עסקים שוודי- טורקי שהיה קשור לתנועת הגולן בציריך. השגריר הטורקי אילהן סאיגילי הכחיש את ההאשמות.
תצורת צרעה
תצורת צרעה נקראת על שם המקום בו היא הוגדרה בהרי יהודה ליד קיבוץ צרעה. היא נחשבת לאחת התצורות הנפוצות בארץ. השכבה מורכבת בעיקר מאבן גיר וקירטון עם אופקי צור. היא נכללת בחבורת עבדת.
תצורת צרעה כוללת את פרט עדלם ואת פרט מרשה:
סלעי התצורה נוצרו בתקופת האאוקן, לפני 44–50 מיליון שנים זאת בזמן הצפה של ארץ-ישראל. בתקופה זו היה האזור כולו מוצף הצפה ימית נרחבת שהגיע עד מרכז ערב הסעודית ודרום מצרים. הסלעים העיקריים ששקעו בתקופה זו היו גיר וקירטון, ובהם כמויות משתנות של צור.
מוקדון
מוקדון או מקדוניה הייתה ממלכה קדומה ששכנה באזור חבל הבלקן שבדרום-מזרח אירופה, בצפון-מזרח חצי האי הבלקני. היחס של היוונים לממלכה זו היה כאל ישות חצי-ברברית. שליטיה היו חסרי חשיבות של ממש בפוליטיקה הפנים יוונית. הממלכה עלתה לגדולה בסוף התקופה הקלאסית במאה ה-4 לפנה"ס. לאחר מכן הייתה חלק חשוב מהעולם ההלניסטי. סופה שנכבשה על ידי רומא ושולבה באימפריה הרומית.
היסטוריה
הממלכה ידועה בערך מהמאה ה-7 לפנה"ס והייתה חסרת השפעה עד לבואו של פיליפוס השני, מלך מקדוניה אשר כבש את כל יוו
אלכסנדר הגדול, בנו של פיליפוס, שנקרא אלכסנדר מוקדון, על שם המקום, פתח במסעות כיבושים אדירים שבמהלכם הכניע את האימפריה הפרסית וכבש חלק מהודו וכך מוקדון הפכה לאחת האימפריות הגדולות בהיסטוריה.
לאחר ניצחון הרומאים במלחמה המוקדונית השלישית הם פירקו את הממלכה המוקדונית לארבע יחידות מדיניות נפרדות שהיו מדינות גרורות של רומא. כדי לנסות למנוע כל התנגדות לשלטונם, הם פעלו בשיטה של הפרד ומשול ואסרו כל מגע מכל סוג שהוא בין תושבי המדינות השונות. בסופו של דבר הניסיון לשלוט בלי לספח את האזור לא צלח ואחרי מרד כושל של המוקדונים רומא סיפחה את ארבע המדינות והפכה אותם לפרובינקיה.
בשנת 1991, כחלק מהתפרקות יוגוסלביה, הוקמה בחלק משטחה של ממלכת מוקדון לשעבר רפובליקת מקדוניה.
חברה ומשטר
הצבא המוקדוני, שנועד להגן על הממלכה מפני פולשים מצפון, היה מאורגן ומצויד היטב.
בראש המדינה עמד מלך ששלטונו עבר בירושה, אך אישור המלך היורש היה בידי הצבא. בשונה ממלכי המזרח, שהתהדרו בפאר רב ובמעמד של אל, המלך המוקדוני היה המנהיג הצבאי וראש האצילים. עוזריו בשלטון וכן אנשי הקצונה בצבא היו "ידידי המלך" - ההטיירוי.
רוברט מאק
רוברט מאק (בסלובקית: Róbert Mak; נולד ב-8 במרץ 1991, ברטיסלאבה, צ'כוסלובקיה) הוא כדורגלן סלובקי המשחק כקשר במועדון סידני האוסטרלי ובנבחרת הלאומית של סלובקיה. השתתף ביורו 2016.
סלובן
מק החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של "סלובן ברטיסלאבה". בגיל 13 הבחינו בו אנשי "מנצ'סטר סיטי" האנגלית שהזמינו אותו לאקדמיה של המועדון. הוא שיחק בשורות הקבוצה יחד עם בני ארצו ולדימיר וייס ופיליפ מנטאלס. בקבוצת הנוער, רוברט עשה את הופעת הבכורה שלו בגיל 17, אבל לא הצליח למנף את ההזדמנות להופעת בכורה גם בקבוצה הבוגרת בשל תחרות גבוהה.
נירנברג
ב-11 ביוני 2010 מאק חתם על חוזה לשלוש שנים עם "נירנברג" הגרמנית. ב-28 באוגוסט במשחק נגד פרייבורג רוברט עשה את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, כשהוא עולה מהספסל במקום מייק פרנסיס. ב-11 בנובמבר במשחק נגד "קייזרסלאוטרן" הבקיע את השער הראשון שלו עבור המועדון.
פאוק
ביולי 2014, מאק עבר לפאוק היוונית. ב-24 באוגוסט במשחק נגד "קאלוני" הוא עשה את הופעת הבכורה שלו בליגת העל היוונית וב-31 באוגוסט במשחק נגד "פלאטאניאס" רוברט הבקיע את השער הראשון עבור הקבוצה החדשה שלו. ב-20 באוגוסט במשחק מוקדמות הליגה האירופית נגד "ברונדבי" הדנית הוא עשה את השלושער הראשון שלו והמשיך לבלוט במשחקי קבוצתו בטורניר הליגה האירופית והבקיע שערים נגד "בורוסיה" מדורטמונד ו"קרסנודר" הרוסית. בשורות פאוק הבקיע 20 שערים ב-45 הופעות.
זניט
בקיץ 2017, לאחר שרוברטו מאנצ'יני, המאמן החדש, לא ראה אותו כחלק מההרכב שלו, מאק הושאל למשך עונה אחת לפאוק סלוניקי. ביוני 2018 חזר להרכב זניט ובחסות המאמן סרגיי סמאק הוחזר לסגל.
קוניאספור
בינואר 2020 עבר לקוניאספור מליגת העל הטורקית בכדורגל, בה ערך 5 הופעות בלבד. חתימתו באה לאחר שמאמן זניט, סרגיי סמאק, יעץ לו לעבור, בגלל מספר הזרים בהרכב. הוא הוחתם לחצי עונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-1 בפברואר 2020, במשחק חוץ נגד אנטליהספור.הוא נכנס כמחליף במחצית השנייה. המשחק הסתיים בתיקו ללא שערים. במשחקים הקרובים, הוא גם הופיע נגד גוזטפה, קייסריספור וקאסימפאשה, כשעלה בהרכב הפותח מול השניים האחרונים. בסוף מרץ, במהלך פרוץ מגפת הקורונה בטורקיה, מק הודיע ​​כי אם יימצא חיובי הוא מתכוון לסיים את חוזהו עם קוניאספור ולנסוע לברטיסלבה, כדי להתאחד עם משפחתו, למרות ההסכם להשאיר את השחקנים הזרים עם המועדונים שלהם. מק חשש מהגבלות נוספות ומסגירת מרכז האימונים של המועדון. הוא גם טען שהוא לא מאמין שעונת 2019/20 תושלם ומתח ביקורת על ההחלטה המאוחרת של הרשויות להשעות את עונת ה־Süper Lig ולנקוט אמצעים למניעת התפשטות המגפה. ב־30 במרץ 2020, עזב את הקבוצה.
פרנצווארוש
ב-29 בספטמבר 2020, חתם בפרנצווארוש ההונגרית, שהעפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות 2020/2021 לאחר שניצחה את מולדה 3-3 בסיכום (שערי חוץ). ב-28 ביולי 2021, הוא הבקיע את השער השלישי שלו עבור הקבוצה נגד ז'לגיריס בשלב מוקדמות ליגת האלופות 2021/22 באצטדיון LFF. במדיה הוא גם זכה באליפות הונגריה.
סידני
באוגוסט 2022, חתם במועדון סידני, מהליגה האוסטרלית.
קריירה בנבחרת
מק שיחק עבור נבחרת הנוער של המדינה ב-6 בפברואר 2013 במשחק ידידות נגד הנבחרת הלאומית של בלגיה, אז רוברט עשה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כשעלה כמחליף במקום מירוסלב סטוך. ב-15 בנובמבר במשחק נגד נבחרת פולין מק הבקיע את השער הראשון עבור הנבחרת הלאומית.
ב-8 בספטמבר במוקדמות אליפות אירופה 2016 במשחק נגד הנבחרת הלאומית של אוקראינה רוברט הבקיע את השער היחיד במשחק שעזר לנבחרת סלובקיה להתחיל את קמפיין המוקדמות עם ניצחון. ב-17 בנובמבר 2015 במשחק נגד הנבחרת הלאומית של איסלנד הבקיע 2 שערים.
ב-2016, מאק היה חלק מהרכב הנבחרת לאליפות אירופה שנערכה בצרפת. בטורניר הוא שיחק במשחקים נגד נבחרות ויילס, רוסיה ואנגליה.
רוית אסף
רוית אסף (נולדה ב-13 במרץ 1974) היא אשת עסקים, בעלת רשת בתי הספר למקצועות היופי, דוגמנית ומלכת היופי של ישראל לשנת 1992.
ביוגרפיה
רוית אסף נולדה בבאר שבע ובגיל 6 עברה עם משפחתה לראשון לציון. לאחר 10 שנים עברו ליישוב להבים שבדרום הארץ. בשנת 1990 התמודדה אסף בתחרות נערת השנה של "מעריב לנוער" וזכתה במקום השני. בשנת 1991 השתתפה בתחרות "מיס נגב" וב-1992, בגיל 18, זכתה בתחרות מלכת היופי של ישראל. בתחרות מיס עולם של אותה שנה זכתה בתואר "מיס פוטוגניק". מיד לאחר הזכייה נסעה לפתח קריירת דוגמנות באירופה ואחרי שנתיים חזרה לישראל. בגיל 20 התגייסה לצה"ל ושירתה בחיל הים.
לאחר סיום השירות הצבאי עסקה בדוגמנות במקביל ללימודי ניהול וכלכלה באוניברסיטה הפתוחה. במקביל פתחה אסף חנויות בגדים בקניון עזריאלי ובירושלים. לאחר סיום לימודיה, בשנת 1999 הקימה אסף בתי ספר לאיפור מקצועי בבאר שבע, בירושלים, באשדוד ובתל אביב, אותו היא מנהלת עד היום. בשנת 2004 סיימה לימודי שמאות מקרקעין.
ב-2009 הנחתה תוכנית טלוויזיה בנושא פנאי וסגנון חיים בערוץ 2, בשם "החיים מתחילים". שימשה פרזנטורית של עמותת "לא" למניעת אלימות נגד נשים ולקחה חלק בקמפיינים להעלאת מודעות לתופעה אשר שודרו בכלי התקשורת.
היא לקחה חלק בארגון ושיפוט תחרויות יופי כמו מיס פרוגרס וסבתוש, לבחירת הסבתא היפה בישראל.
ההיכל האולימפי (אתונה)
ההיכל האולימפי הסגור (ביוונית: Ολυμπιακό Κλειστό Γυμναστήριο), הידוע בשמו בראשי תיבות O.A.K.A (מתחם הספורט האולימפי אתונה, ביוונית Ολυμπιακό Αθλητικό Κέντρο Αθηνών), הוא היכל ספורט רב-תכליתי אשר נחנך בשנת 1995 וממוקם בפרבר מרוסי שבאתונה, בירת יוון. להיכל יש קיבולת של 18,989 מקומות ישיבה והוא אחד מחמשת מוקדי ספורט המרכיבים את מתחם הספורט האולימפי המרכזי ששימש את אולימפיאדת אתונה שנערכה ב-2004.
היסטוריה
ההיכל והמתחם שמסביבו, בו המוקד המרכזי בדמות האצטדיון האולימפי תוכנן בסוף שנות ה-80 כמתחם הספורט המרכזי בהצעת יוון לארח את אולימפיאדת 1996. העיר אשר זכתה באירוח בסופו של דבר הייתה אטלנטה אך בכל זאת האולם נחנך בשנת 1995 וזמן קצר לאחר מכן אירח את טורניר הגמר של אליפות אירופה. קבוצת פנאתינייקוס, אחת הקבוצות החזקות והעשירות באירופה אשר באותו זמן שיוועה לאולם ספורט גדול שיוכל להכיל את אוהדיה הרבים, אירחה את משחקיה באולם ספורט קטן בן כ-3,000 מקומות. עם בניית ההיכל האולימפי הקבוצה עברה לשחק בו באופן קבוע מאז ועד היום, מלבד הפסקה בת שנה לצורך שיפוצים לקראת אולימפיאדת 2004. בשנת 1998 אירח ההיכל את השלבים הסופיים של אליפות העולם בכדורסל בה זכתה יוגוסלביה, אשר ניצחה את הנבחרת המקומית בחצי הגמר לאחר הארכה.
ההיכל הוא אולם הבית של "טורניר ינאקופולוס".
לאחר האולימפיאדה
לאחר האולימפיאדה חזרה פנאתינייקוס לארח את משחקיה הביתיים בהיכל, בו זכתה הקבוצה בתואר היורוליג הרביעי שלה לאחר ניצחון 91–93 על צסק"א מוסקבה. שלב הגמר של אירוויזיון 2006 נערך במקום, בו זכתה הלהקה הפינית לורדי. הטורניר הקדם אולימפי בכדורסל 2008 אף הוא נערך בהיכל , כאשר אחת משלוש המעפילות לטורניר הגמר בבייג'ינג הייתה הנבחרת המקומית.
ג'ון ריד (זמר)
ג'ון לם ריד, OBE (באנגלית: John Lamb Reed; 13 בפברואר 1916 – 13 בפברואר 2010) הוא שחקן, רקדן וזמר אופרה אנגלי. ידוע בזריזותו ובקלות תנועתו בהופעותיו בתפקידים ראשיים באופרות סבוי במיוחד בעת שעבד בחברת האופרה של ריצ'רד ד'וילי קארט. ריד כונה "הפרשן הגדול האחרון" של התפקידים שנכתבו בידי גילברט וסאליבן.
חייו
אביו היה קצב ממחוז דוהרטי. ריד החל להופיע בתום מלחמת העולם השנייה וב-1951 הצטרף לחברת האופרה ד'וילי קארט. לאחר שמונה שנים בהן שימש כמחליפו של פיטר פראט, ב-1959 הפך לשחקן הקומי העיקרי של החברה. ריד המשיך בחברת האופרה ד'וילי קארט למשך שני עשורים נוספים, בהם ביצע את כל התפקידים הדורשים זריזות לשונית מיוחדת שכתבו גילברט וסאליבן, בהם סיר ג'וזף באוניית הצי פינאפור, המייג'ור ג'נרל בשודדי הים מפנזאנס, קו-קו במיקאדו, ג'ק פוינט באנשי המשמר ודוכס פלאזה טורו בשייטי הגונדולות, אלו לצד תפקידים נוספים.
ב-1979 עזב ריד את חברת האופרה ד'וילי קארט אך המשיך בביצוע ובבימוי אופרות של גילברט וסאליבן בבריטניה ובארצות הברית לצד אופרות נוספות.
ריד נפטר ב-2010 בגיל 94 בבית חולים בהליפקס לאחר שבץ.
ליילה היימס
ליילה היימס (באנגלית: Leila Hyams; 1 במאי 1905 - 4 בדצמבר 1977) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית. קריירת הקולנוע שלה, הקצרה יחסית, החלה בסרטים אילמים, והסתיימה באמצע שנות ה-30.
אינטל איגנייט
אינטל איגנייט (באנגלית: Intel Ignite) היא תוכנית הצמיחה (אקסלרטור) של אינטל לסטארט-אפים בשלבי גיוס ראשונים, שנוסדה בשנת 2019. התכנית מציעה חניכה צמודה מטעם מנטורים מנוסים, משאבים והזדמנויות עסקיות לתמיכה בצמיחת הסטרט-אפים המשתתפים. התכנית החלה לפעול לראשונה בתל אביב, ובשנת 2021 הרחיבה את פעילותה גם לגרמניה.
ליילה היימס
ראשית חייה
היימס נולדה בניו יורק, ניו יורק לאמני הוודוויל ג'ון היימס וליילה מקלנטייר, וכבר בהיותה ילדה הופיעה על הבימות לצד הוריה. בנערותה עבדה בדוגמנות, ולאחר שהופיעה בסדרת פרסומות מצליחה בעיתונים יצא שמעה ברחבי ארצות הברית. בעקבות כך הגיעה להוליווד.
קריירה
בשנת 1924 הופיעה בסרטה הראשון, ולאחר מכן לוהקה, בזכות שיערה הבלונדיני, תווי פניה העדינים ומזגה הנעים, לשורה של תפקידי משנה, שבהם נדרשה בדרך כלל לעשות מעט מאוד מלבד לחייך ולהיראות יפה. היא התמודדה היטב עם תפקידי המשחק הקטנים שקיבלה, ולאחר תקופה מסוימת נתפסה ברצינות כשחקנית. ב-1928 כבר שיחקה בתפקידים ראשיים, והיא זכתה להצלחה כשהופיעה בסרט המדבר הראשון של MGM, Alias Jimmy Valentine (1928), לצד ויליאם היינס, ליונל ברימור וקרל דיין. ב-1929 הופיעה בסרט המתח הפופולרי The Thirteenth Chair בבימויו של טוד בראונינג, תפקיד שבו התאפשר לה להדגים את כישוריה הדרמטיים בתפקיד של חשודה ברצח. באותה שנה הופיעה באולפני פוקס בסרט ההרפתקאות הרומנטי The Far Call בבימויו של אלן דוון, לצד צ'ארלס מורטון; כיום נחשב סרט זה לאבוד.
אינטל איגנייט
היסטוריה
אינטל איגנייט נוסדה בתל אביב בשנת 2019 כתוכנית לתמיכה וליווי סטרט-אפים בשלבי הגיוס הראשונים, בעיקר בתחומי בינה מלאכותית (AI), מערכות אוטונומיות, מחשוב קצה, תשתיות ענן ועוד.
ליילה היימס
קריירה
איכות התפקידים שקיבלה השתפרו בחלוף השנים; ב-1930 גילמה את תפקיד אחותו של רוברט מונטגומרי בדרמת הכלא The Big House, שזכתה לפרסי אוסקר, ובה הופיעה לצד צ'סטר מוריס ווולאס בירי. היא זכתה לשבחים על תפקידה בסרט. ב-1931 הופיעה בסרט Surrender.
על אף שזכתה להצלחה בסרטים שבהם גילמה דמויות של נערה תמימה ויפה, ואף על פי שהתפתחה מבחינה דרמטית בסרטי פשע מלודרמטיים בשנות ה-30, היימס זכורה ככל הנראה בעיקר בשל תפקידיה בשני סרטי אימה מראשית שנות ה-30 - תפקיד אמנית הקרקס קלילת הדעת אך טובת הלב בסרט "פריקס" (1932) ותפקיד הגיבורה בסרט Isalnd of Lost Souls (1932). היימס הייתה הליהוק המקורי לתפקיד ג'יין בסרט "טרזן איש הקופים" (1932) בכיכובו של ג'וני וייסמילר, אך היא דחתה את התפקיד. בסופו של דבר גילמה מורין או'סאליבן את ג'יין בסרט זה, ובכמה סרטי המשך בסדרת טרזן.
אינטל איגנייט
היסטוריה
בראש התכנית העולמית עומד צחי וייספלד, לשעבר מנכ"ל Microsoft for Startups הגלובלית של מיקרוסופט. התכנית הישראלית מנוהלת על ידי רני נחמיאס, שייסד את סטארט-אפ אבטחת המידע Alcide ב-2016, בו כיהן כמנכ"ל.
ליילה היימס
קריירה
היא גם הופיעה בסרט Red-Headed Woman (1932) בכיכובה של ג'ין הארלו, שהיה מושא מחלוקת לאחר צאתו לאקרנים; בקומדיה המוזיקלית The Big Broadcast (1932) עם בינג קרוסבי, ג'ורג' ברנס וגרייסי אלן; וזכתה לשבחים רבים על תפקידה בסרט הקומדיה Ruggles of Red Gap (1935) לצד צ'ארלס לוטון וצ'ארלי ראגלס.
אינטל איגנייט
היסטוריה
נכון לסוף שנת 2020, השלימה התכנית בישראל שלושה מחזורים, בהשתתפות 28 חברות. המחזור הרביעי של התכנית נפתח באפריל 2021, בהשתתפות 10 חברות נוספות. המיונים לתוכנית נחשבים קפדניים במיוחד, ואחוזי הקבלה עומדים על כארבעה אחוז, כאשר בממוצע החברות המשתתפות בתוכנית הן כאלו שגייסו כחמישה מיליון דולר כל אחת.
ברבעון הראשון של שנת 2021 התרחבה התוכנית למינכן, גרמניה. התכנית צפויה להתרחב לאוסטין, טקסס במחצית השנייה של 2021.
ליילה היימס
קריירה
ב-1936, לאחר עשר שנות משחק ורקורד של 50 סרטים, פרשה היימס ממשחק, אך עד סוף חייה נשארה בברנז'ה ההוליוודית. היא הייתה נשואה לסוכן פיל ברג משנת 1927 ועד למותה בבל אייר, קליפורניה.
אינטל איגנייט
מבנה התכנית
התכנית נמשכת 12 שבועות והיא מציעה מעטפת תמיכה וליווי אינטנסיבית לסטרט-אפים בתחומים טכנולוגיים, פיתוח מוצר, אסטרטגיה עסקית, שיווק וגיוס לקוחות. התכנים המוצעים לכל סטרט-אפ מובנים באופן פרטני בהתאם לצרכיו, והם מועברים על ידי מנטורים מנוסים מתעשיית ההיי-טק ובכירים באינטל.
שווי ההטבות המוענקות בתוכנית לכל אחד מהסטרט-אפים מוערך בכ-500,000 דולר. בשונה מתוכניות דומות אחרות, אינטל אינה דורשת מניות בחברות המשתתפות או תשלום אחר. התכנית מקיימת שני מחזורים בשנה בכל מדינה, כאשר בכל מחזור משתתפים כ-10 חברות סטארט-אפ מתחומים שונים, ובהם סטרט-אפים מתחומי הבינה המלאכותית (AI), אינטרנט של הדברים והגנת סייבר.
ויקטוריה וודהול
ויקטוריה (קלפרין) וודהול (באנגלית: Victoria Claflin Woodhull ומאוחר יותר Victoria Woodhull Martin; 23 בספטמבר 1838 – 9 ביוני 1927) הייתה מנהיגה אמריקאית, ובחלק מחייה פעילה בתנועת הסופרג'יזם האמריקנית.
פעמיים בחייה עלתה וודהול מעוני לעושר. היא התעשרה מריפוי בעזרת מגנטותרפיה, לפני השתייכותה לתנועה הסופרג'יסטית בשנות ה-70 של המאה ה-19. בהמשך וודהול ואחותה טנסי קלאפלין היו הראשונות להקים בית השקעות בוול סטריט וכן היו הנשים הראשונות שהוציאו שבועון, ה-Woodhull & Claflin's Weekly. עיתון זה עסק במעמד האישה, בגזענות, במעמד הזנות בארצות הברית ובחלוקת הון צודקת יותר. השבועון היה גם הראשון לפרסם את המניפסט הקומוניסטי בארצות הברית.
שיא הקריירה הפוליטית של וודהול היה בשנות ה-70, כאשר ב-1872 הייתה האישה הראשונה שהייתה מועמדת לנשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה לשוויון זכויות של ארצות הברית (Equal Rights Party), שתמכה בזכויות שוות לנשים ובזכות הצבעה לנשים. במהלך קמפיין הבחירות שלה, הדגישה את דעותיה הפמיניסטיות ובעד זכויות האזרח, ויצאה נגד עונש המוות. יחד עם זאת, ימים ספורים לפני הבחירות, נעצרה בגין פרסום בעיתונה על מערכת יחסים שניהל הנרי וורד ביצ'ר (Henry Ward Beecher) עם אליזבת טילטון (Elizabeth Tilton). במהלך הבחירות הללו, בילתה וודהול בבית הסוהר, ולפני הבחירות שמה הוסר משום שאינה עמדה בקריטריון הגיל משום שהיו חסרים לה ימים מספר עד גיל 35. באותה מערכת בחירות, וודהול הגיעה לקלפי בכדי להצביע ונעצרה על חוסר צניעות. רבים מרעיונותיה היו שנויים במחלוקת באותה העת והיום מיושמים, בעוד רעיונות אחרים שלה שנויים במחלוקת עד היום.
בתרבות
בעונה השביעית של הסדרה האמריקאית "סקנדל", מופיע פוסטר ממוסגר מהריצה של וודהול לנשיאות בחדר הסגלגל כאשר מלי גראנט נכנסת לבית הלבן בתור האישה הנשיאה הראשונה של ארצות הברית.
רננה לשם
רננה לשם בן-גוריון (29 במרץ 1925 – 20 במאי 2008) הייתה מיקרוביולוגית ישראלית, ממייסדי המכון למחקר ביולוגי בישראל בנס ציונה (לצדו של פרופ' אלכסנדר קינן) וסגנית יו"ר המכון, ופרופסור למיקרוביולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
לשם נולדה בירושלים בשנת 1925, בתם של פולה ודוד בן-גוריון, מראשי המדינה שבדרך (ולימים ראש ממשלת ישראל, הראשון). רננה הייתה בתם הצעירה, אחותם של גאולה ושל עמוס, והיחידה מבין השלושה שנולדה בארץ. בצעירותה הושפעה מאוד מספרו של זאב ז'בוטינסקי "שמשון", ובעקבות זאת ביקשה ממכריה לתקופה מסוימת לקרוא לה סמדר.
בהתקפה על שיירת הדסה ב-13 באפריל 1948, נהרג ארוסה של בן-גוריון, שהיה אז סטודנט צעיר.
בשנת 1950 קיבלה בן-גוריון תואר מוסמך במדעים בבקטריולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת תשט"ו-1956 קיבלה תואר דוקטור על עבודתה בבקטריולוגיה, "מחקר הגורמים המתנים את אלימות חיידק הדבר".
ב-1956 נישאה לדוד (דולי) לשם, מהנדס אווירונאוטיקה.
בשנים 1957–1958 עשתה פוסט-דוקטורט במכון פסטר לצדו של פרנסואה ז'קוב. משנת 1953 שימשה לשם כחוקרת במחלקה לגנטיקה בקטריאלית במכון למחקר ביולוגי בנס ציונה. בשנת 1969 החלה לכהן כפרופסור למיקרוביולוגיה באוניברסיטת תל אביב. לשם הייתה חברת מועצת המכון למורשת בן-גוריון וחבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון.
לשם לא הייתה מעורבת בפוליטיקה, אך יצאה מספר פעמים מחוץ לישראל בשליחויות ציוניות, בהן ביקור אצל יהודי מוסקבה ב-1958. כמו כן, הופיעה באירועים שונים בהשתתפות הוריה, כגון פגישה עם נשיא צרפת שארל דה גול. עם יוליאנה, מלכת הולנד ועם מלך דנמרק.
לשם הייתה פעילה עד שחלתה במחלת אלצהיימר. נפטרה בנתניה ב-21 במאי 2008, בגיל 83. נקברה בקיבוץ שפיים. הותירה אחריה בן יחיד, אורי לשם בן-גוריון.
יה ריבון עלם
"יָהּ רִבּוֹן עָלַם" הוא פיוט שחיבר רבי ישראל נג'ארה. פיוט זה הוא אחד הנודעים ביותר בקרב קהילות האשכנזים, אשר נוהגים לשיר אותו בסעודת ליל שבת, והספרדים הנוהגים לשיר אותו בשירת הבקשות. לפיוט זה חוברו עשרות לחנים, ישנים ומודרניים. הפיוט נדפס לראשונה על ידי מחברו, בספרו זמירות ישראל.
מבנה ותוכן
הפיוט נכתב בשפה הארמית, והוא בנוי בצורת אקרוסטיכון, כך שחמש האותיות הראשונות של חמשת בתיו מרכיבות את המילה "ישראל". הרפרן (פזמון חוזר) של המזמור הוא, ובתרגום לעברית: "יהּ ריבון העולם והעולמות, אתה מלך מלכי המלכים". בספר זמירות ישראל מופיעים לאחר הפיוט הפסוקים מספר דניאל  המהווים מעין מוטו לפיוט.
לחנים
בספר זמירות ישראל מופיע לפיוט לחן ערבי, במקאם ראשט, ובמהלך השנים הולחנו לחנים רבים נוספים. בין הלחנים המפורסמים: ניגון עממי בעל 2 בתים, לחן עיראקי, ניגונו של רבי בן ציון מבאבוב, ניגון ויז'ניץ, לחנו של ישראל גולדפרב, ניגונו של רבי צבי אלימלך מדינוב (המושר בתולדות אהרן ונדבורנה), ניגון מעליץ-ספינקא, ניגון חב”ד, וניגון פיטסבורג. הרב שלמה קרליבך הלחין לפיוט לחן שהפך לנפוץ גם לפיוט לכה דודי. כמו כן, זמרים בני זמננו כגון יצחק פוקס, אהרן רזאל ורונן שטרן הלחינו לו לחנים חדשים. כמו כן, הפיוט הושר בשפות יהודיות אחרות, כמו יידיש ולאדינו.
ז'אן-פרנסואה שמפוליון
ז'אן-פרנסואה שמפוליון (צרפתית: Jean-François Champollion; מבוטא שנפוליון; 23 בדצמבר 1790 – 4 במרץ 1832) היה פילולוג, מזרחן שפענח לראשונה את כתב החרטומים המצרי, ומאז נחשב למייסד המדע של חקר מצרים העתיקה - אגיפטולוגיה.
חייו
אבן רוזטה הכילה כתב זהה בשתי שפות: יוונית (שפה שבה שלט שמפוליון), ומצרית כתובה בשני סוגי כתב: הכתב הדמוטי (כתב ששימש לצורכי יום-יום במצרים), וכתב החרטומים המצרי ששימש את כוהני הדת המצרית - כתב שלא היה מובן להמוני העם, ושהכוהנים השתמשו בו גם כשפת סתרים לצרכים הפנימיים שלהם.
בפיענוח כתב החרטומים נעזר שמפוליון בעבודתו של הפיזיקאי הבריטי תומאס יאנג, שהראה כי הן הכתב הדמוטי והן הכתב ההירוגליפי מכילים גם סימנים אלפביתים וגם סמלים, שיש ביניהם קשר הדוק.
את פריצת הדרך חולל שמפוליון בשנת 1822. תוך שהוא נעזר בשפה הקופטית, הצליח שמפוליון להבין את הערך הפונטי של ההירוגליפים. ובכך הוכיח את העובדה שההירוגליפים מייצגים "שפה מדוברת". הוא ידע שעל האובליסקים מצוינים שמות הפרעונים, ולכן החל לנסות לפרש את הציורים שהיו עליהם. משם, ובעזרת אבן רוזטה, דרכו לפענוח הכתב הייתה קצרה. את תמונות ההירוגליפים שהיו על האובליסקים הוא קיבל מחבר ששהה במצרים דרך הדואר. ב-1828 הפליג למצרים במשלחת מחקר צרפתית-טוסקנית. שמפוליון נפטר ב-1832 בגיל 41, לאחר אירוע של התקף לב.
מרתה באלאז'
מרתה באלאז', (בהונגרית: Márta Balázs; סולנוק, 12 בדצמבר 1927 – בודפשט, 3 בספטמבר 1994) במקור בלייר (Bleier), נישאה לרופא טיבור קרטס הייתה רופאה (MD), פתולוגית, גסטרואנטרולוגית, תואר שני במדעי הרפואה (MA) (1971), דוקטורט (PhD) (1989) פרופסור, חברה באקדמיה ההונגרית למדעים.
ביוגרפיה
מרתה בלייר נולדה במשפחה בורגנית יהודית כבתם של אימרה באלאז' (בלייר) (1896–1949 תכשיטן והשען ושל מריה לוסטיג (1897–1981). היא גורשה למחנות ריכוז עם משפחתה כשהייתה בת שבע עשרה. בדרך נס גם היא וגם הוריה שרדו. לאחר שחזרה הביתה סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון המלכותי ההונגרי באנפי קטלין לבנות בעיר הולדתה סולנוק, ולאחר מכן נרשמה לפקולטה לרפואה של אוניברסיטת פאזמאן פטר בבודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). בשנת 1951 נוסדה מתוך אוניברסיטת אטווש לוראנד אוניברסיטת בודפשט העצמאית למדעי הרפואה, (שמה היום אוניברסיטת זמלווייס) שם קיבלה את תעודת הדוקטור לרפואה שלה באותה שנה. אבל אז חיכה לה סבב נוסף של גירוש (של השלטונות הקומוניסטיים), כגורם בורגני לא אמין, היא הועברה לזמן קצר לכפר שאפ במחוז היידו-ביהר. בשנים 1952-1951, הוא הייתה מתמחה במחלקה הכירורגית של בית החולים היהודי ב"דרך אמריקה" בבודפשט. בין השנים 1952–1955, הייתה מתמחה במחלקה לפתולוגיה ורקמות של המכון לחינוך רפואי מתקדם, ובשנת 1955 עברה את מבחן המומחה לפתולוגיה והיסטולוגיה. מ-1955 עד 1965 הייתה מרצה באותה אוניברסיטה, ובין 1965 עד 1973, מרצה בכירה. היא הוזמנה למחלקה לפתולוגיה ופתופיזיולוגיה של בית החולים יאנוש בבודפשט, שם קיבלה ב-1 בפברואר 1973 את תפקיד הרופאה הראשית של המכון הפתולוגי. בשנים 1984–1985 הייתה פרופסור חבר וסגן מנהל המכון לפתולוגיה באוניברסיטת זמלווייס לרפואה. מ-1985 עד 1994 עבדה כרופאה הראשית והמנהלת של המכן. היא פרשה בגיל שישים וחמש, אך נשארה הרופאה הראשית של המחלקה הפתולוגית של בית ההבראה של רכבות הונגריה (מ.א.ב) בבודה עד מותה. בנה היה רב בהונגריה שנפטר בגיל 39, שנה לאחר מות אמה.
באלאז' עסקה בבדיקה השוואתית של השינויים הפתולוגיים והמאפיינים המורפולוגיים של מחלות כבד וכליות, בעיקר מה שנקרא מודל ניסיוני של מחלות כבד אוטואימוניות, או חקרה שינויים הקשורים לחסימת מרה ניסיוני.
באלאז' הייתה חברה:
הוא קבורה בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
משפחתה
בעלה מאז 1950 היה טיבור קרטס (1922–1999), רופא ורופא מרדים.
ילדיהם:
שרלוטה ביהלר
שרלוטֶה בִּיהלֶר (בגרמנית: Charlotte Bühler; 20 בדצמבר 1893, ברלין – 3 בפברואר 1974, שטוטגרט) הייתה פסיכולוגית התפתחותית והומניסטית יהודייה-גרמנייה.
קורות חיים
נולדה בשם שרלוטה מלכובסקי (Malachowski) למשפחה ממוצא יהודי-פולני בברלין בשנת 1893, והייתה אחות בכורה לאח. אביה ואלטר היה מהנדס ואדריכל מצליח ואמה רוז הייתה מוזיקאית ואינטלקטואלית, אשר הייתה מתוסכלת עקב חוסר היכולת של נשים להתקדם באותה תקופה. בנעורה הוטבלה לפרוטסטנטיות, כפי שהיה מקובל אצל היהודים מהמעמד העליון באותה תקופה. אולם לאחר תקופה ארוכה של לימודים וקריאת טקסטים דתיים, הגיעה למסקנה כי הדת אינה יכולה לענות על שאלותיה המטאפיזיות, ולכן פנתה לפסיכולוגיה. בשנת 1913 החלה ללמוד באוניברסיטת פרייבורג פילוסופיה, רפואה ופסיכולוגיה.
אחר כך למדה באוניברסיטת ברלין אצל קארל שטומפף (Carl Stumpf), מבכירי הפסיכולוגים באותה תקופה, וכתבה בהנחייתו את הדיסרטציה (1914-15). שטומפף הפנה אותה ללימודים אצל אוסוולד קילפה במינכן, שם פתחה מעבדת מחקר. לאחר מותו המפתיע כשנה לאחר מכן, החליף אותו בתפקיד קארל ביהלר. בין שרלוטה וקארל נוצרה מערכת יחסים רומנטית, ובשנת 1916 נישאו. ב-1918 סיימה ביהלר את הדוקטורט שלה והייתה לדוקטור הצעירה ביותר והאישה הראשונה בעלת תואר זה בסקסוניה.
הזוג קיבל הצעה לעבור לאוניברסיטת וינה, שם שהו במשך 16 שנה. הם הקימו במקום את המכון הפסיכולוגי של וינה. מחקריה של ביהלר עסקו בהתפתחות הפסיכולוגית מגיל הילדות לנעורים, וזכו לעניין רב. הזוג שימש למוקד משיכה לפסיכולוגים מכל רחבי היבשת.
עם סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית ברחה ביהלר לאנגליה, בעוד בעלה, שהיה קתולי, נשאר ונאסר על ידי הנאצים עקב דעותיו הליברליות, אולם בזכות מכרים הצליח להימלט. הזוג היגר לארצות הברית בשנת 1940, ולבסוף התיישבו בקליפורניה. משנת 1945 החלה ביהלר לעבוד בעיקר כפסיכולוגית קלינית בלוס אנג'לס. היא החלה להיות מעורבת בזרם הפסיכולוגיה ההומניסטית, ואף שימשה כראש האגודה לפסיכולוגיה הומניסטית (The Association for Humanistic Psychology) לאחר מותו של אברהם מאסלו בשנת 1970. כן הייתה נשיאת הכנס הבינלאומי הראשון לפסיכולוגיה הומניסטית באמסטרדם בשנת 1970.
הייתה אם לבן ובת. את שנותיה האחרונות בילתה בשטוטגרט, שם התגורר בנה.
אלוהים (יהדות)
על פי היהדות, אלוהים הוא האלוהים היחיד, בורא העולם כולו ושליטו, שציווה על כלל בני האדם ז' מצוות ולעם ישראל נתן את התורה ובה תרי"ג מצוות. המילה "אלהים" היא אחת משבעת שמותיו המקודשים של אל יחיד זה, אך משמשת גם במשמעויות אחרות. בשל קדושתה של המילה, ואיסור הוצאת שם שמים לבטלה, נוהגים דתיים ואחרים לומר אלוקים בהקשרים מסוימים.
אלוהים וגופניות
הדרך המרכזית לתאר את אלוהים בתנ"ך היא באמצעות דימויים אנושיים, הן מתחום הגוף והן מתחום הרגש. המקרא מציג את האל כמדבר, כרואה, כיוצר אדם מעפר כנוטע גן מלא עצים כמתהלך באופן שמשמיע קול ועוד. כל אלה הן פעולות שמשמעותן הרגילה גופנית. בנוסף, התנ"ך מכיל תיאורים מפורשים של ראיית גופו של אלוהים: משה ואהרן ונכבדי העם ראו אותו במעמד הר סיני – "וַיִּרְאוּ אֵת אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל" ; הנביא ישעיהו ראה אותו יושב על כיסא: "וָאֶרְאֶה אֶת אֲדֹנָי יֹשֵׁב עַל כִּסֵּא רָם וְנִשָּׂא וְשׁוּלָיו מְלֵאִים אֶת הַהֵיכָל" ; הנביא עמוס מספר: "רָאִיתִי אֶת אֲדֹנָי נִצָּב עַל הַמִּזְבֵּחַ" ", ועוד.
בנוסף לתיאורים הגופניים, התנ"ך מתאר את אלוהים כבעל רגשות. אלוהים אוהב את האבות ומשום כך בוחר בעם ישראל – "כִּי אָהַב אֶת אֲבֹתֶיךָ וַיִּבְחַר בְּזַרְעוֹ אַחֲרָיו" ; שונא את העבודה הזרה של הכנענים – "כִּי כָּל תּוֹעֲבַת ה' אֲשֶׁר שָׂנֵא עָשׂוּ לֵאלֹהֵיהֶם" ; נעצב בגין האדם – "וַיִּנָּחֶם ה' כִּי עָשָׂה אֶת הָאָדָם בָּאָרֶץ וַיִּתְעַצֵּב אֶל לִבּוֹ" . אלוהים הוא מצד אחד "רַחוּם וְחַנּוּן", אך באותו פרק כתוב שהוא "אֵל קַנָּא" (פסוק י"ד). הוא גם חוזר בו ממעשיו הקודמים: "וַיֹּאמֶר ה' אֶמְחֶה אֶת הָאָדָם אֲשֶׁר בָּרָאתִי מֵעַל פְּנֵי הָאֲדָמָה מֵאָדָם עַד בְּהֵמָה עַד רֶמֶשׂ וְעַד עוֹף הַשָּׁמָיִם כִּי נִחַמְתִּי כִּי עֲשִׂיתִם".
את הדוגמאות הללו פירשו מבקרי המקרא כמעידים שמחברי הפרשיות הללו תפסו את אלוהים כמונע על ידי רגשות מורכבים וכבעל גוף, הדומה לגוף של בני אדם, וניתן לראות אותו ולשמוע אותו. מאידך, פרשנים מסורתיים פירשו דוגמאות אלו ואחרות כאמורות על דרך משל, שנועד להביע רעיונות מופשטים בלשון בני האדם. כך כתב הרמב"ם שמאחר ותכלית התורה להדריך את ההמון שהאל קיים, נוכח, יודע, יכול ופועל, אין מנוס מתיאורו במושגים גופניים, שהם היחידים הממשיים בתפיסה הראשונית של האדם. גוף זה כולל את האיברים המשמשים לפעולות המיוחסות לאל ואת תכונות הנפש המובילות לביצוע הפעולות, אך נעדרים ממנו איברים שרק תומכים בפעולות כגון כתף או רק מקיימים את הגוף עצמו או את המין. לדברי הרמב"ם, השגתו של אלוהים אינה מובעת באמצעות חושי המישוש והטעם מאחר שבדמיון האנושי התקבע שהאל אינו נוגע בגוף כלשהו, אלא דווקא באמצעות חושי הראייה השמיעה והריח המאפשרים ידיעה מרחוק. באופן דומה מיוחסת לאל מחשבה ותבונה הנתפסות כמעלה, אך לא דמיון הנתפס כחיסרון.
בימי הביניים נאבקו הוגי דעות יהודים נגד תפיסות עולם שראו בהן הגשמת האל. אך הקפדה על הרחקת ההגשמה החלה עוד קודם לכן ובוטאה כבר בתרגום אונקלוס, בו מוקפד לתרגם את כל הביטויים המגשימים, לכאורה, את האל באופן שיהיה מובן שאין הגשמה בפסוקים, אלא מדובר במשלים בלבד. לדוגמה: בפרשת בלק נכתב: . ואילו בתרגום נכתב:
הוגי דעות יהודים, כרבי סעדיה גאון, רבי יהודה הלוי, רבנו בחיי אבן פקודה ורבי משה בן-מימון, טענו כי אין ביכולת האדם להבין את מהות האל, והרחיקו את ההגשמה בפשוטם של פסוקי התנ"ך; כך למשל הרמב"ם, כתב:.
בספר בראשית נכתב כי האדם נברא בצלם אלהים. הוגי דעות ומקובלים שונים בימי הביניים ניסו לרדת לפשר הדבר. הרמב"ם טען בחיבורו מורה נבוכים, שצלם אלוהים הוא התבונה והשכל אשר באדם, וברגע שהאדם מפתח את הצד הזה שבו, הרי הוא מוציא אל הפועל את הצד האלהי, שבו עיקר דמיונו לאלוהות.
בהגות העת החדשה
החסידות ראתה בעולם הזה על כל תופעותיו התגלמות של האלהות. כל דבר שקיים בעולם הוא הופעה אלהית שהעולם (מלשון העלם) מכסה עליה. מבחינתה גם לרע שהוא היעדר של הופעה אלהית, יש ניצוץ אלהי שמחזיק אותו קיים, שהרי אחרת הוא היה בטל ולא קיים, שהרי מקור כל החיוניות והיש, הוא האלהים בעצמו ושכינתו ששוכנת בעולם להחיותו.
הרב קוק (במאמרו "ייסורים ממרקים" שבספר אורות), טען שאין לבני אדם אפשרות לחקור, לתפוס ולהבין בשכל את מהות ועצמות האלהות, וכל מי שמנסה לעשות כן חוטא בחטא היוהרה והטפשות, ומביא על עצמו בלבול וסכלות. כל הגדרה באלוהות היא אלילות רוחנית. לפי הרב קוק בני האדם באשר הם, אינם יכולים להבין ולתפוס את עצמות האלהות שהיא אינסופית ובלתי מוגדרת בשום דרך וצורה, אלא רק את הופעותיה והתגלמויותיה באידאות הנצחיות, כדוגמת החכמה, התבונה, החירות, הצדק, האמת, התפארת והנצח. שהן הכר הנרחב לחקירת ועבודת האדם ולהתקשרות אל האלוהות. עוד טוען הרב קוק, שהרעיון האלוהי הוא הרעיון המרכזי של האנושות; והרבה מהרעות החולות, הרוחניות והגופניות, נובעות מכך שהאדם איננו מסוגל לקבל את הרעיון הזה בטהרתו ובשלמותו, והוא תופס אותו באופן מגשים כלשהו.
בהשקפה המסורתית
בספרות היהודית המסורתית נאמר כי יסודות האמונה באלוהים היו ידועים לאברהם.
אברהם היה, על פי המסורת היהודית (ובעקבותיה הנצרות והאסלאם), מייסד האמונה באל אחד, והוא שהפיץ אמונה זאת בעולם. על פי מסורת זו הייתה סביבתו של אברהם עובדת אלילים ורעיון האמונה באל אחד הופיע בתודעתו של אברהם בצעירותו. על פי המדרש, הוא תהה מי ברא את השמים ואת הארץ, ומי ברא אותו. הוא התפלל כל היום אל השמש, בערב שקעה השמש במערב, וזרח הירח במזרח. כאשר ראה אברהם את הירח וסביבו כוכבים, חשב כי הירח הוא הבורא, והכוכבים הללו הם שריו ועבדיו. עמד כל הלילה בתפילה לירח. בבוקר שקע הירח במערב, והשמש זרחה במזרח. הבין אברהם: "לא השמש ולא הירח הם בוראי העולם. גם עליהם יש אדון, אליו אתפלל ואליו אשתחווה".
במחקר האקדמי
החל מן המאה ה-19 הועלו השערות שונות המגדירות שלבים וציוני דרך בהתפתחות האמונה הישראלית באל כפי שהודגמו במקרא, ויש הגורסים שניתן לזהות בו שרידים ורסיסים של שלבים קדומים יותר. עם זאת, המחקר אינו מתיימר לשרטט תמונה ברורה של התפתחות והתעצבות האמונה באלוהי ישראל.
העיסוק בשאלות אלו בא הן מצד תאולוגים ופילוסופים החוקרים את הצורות בהן מתפתחות אמונות עממיות ודתיות, והן מצד חוקרי מקרא שניסו להתחקות על העקבות שניתן לזהות במקרא או בספרות קדומה מקבילה.
לפי התאוריות הללו, במהלך רפורמות דתיות בתקופת בית ראשון ובייחוד בתקופת שיבת ציון בראשית תקופת בית שני, חל איחוד הדרגתי בתפיסת האלוהיות "אל עליון" ו"יהוה", קיומם של אלים אחרים הוכחש, והונח היסוד לאמונה היהודית המונותיאיסטית המאוחרת.
התאוריות האלו קשורות באופן ישיר בתזות של ביקורת המקרא, שמקובלת בקווים כלליים על העולם האקדמי בן ימינו. אך בנוגע לפרטים ולדרך ההתפתחות אין הסכמה ואף ישנן דעות מנוגדות באופן קיצוני. קיצוני מכולם היה יחזקאל קויפמן שביטל לחלוטין את התפיסות הביקורתיות בנוגע להתפתחות המונותאיזם, בטענו שהמונותאיזם לא התפתח ואף לא היה יכול להתפתח, אלא התחולל במהפכה. זאת, אף שקויפמן קיבל את החלוקה הבסיסית של תורת התעודות לשלשה מקורות עיקריים בתורה. לדעתו יש להבדיל בין עצם החלוקה לתעודות, ובין התאוריות על רבדים והתפתחות של רסיסים רעיוניים.
גם כיום סוברים חוקרים כי אחד מגלגוליו הקודמים של אלהי ישראל היה האל הכנעני המקומי "אל עליון" – הוא האל הכנעני "אל", הידוע מלוחות אוגרית, ואילו אחד מן האלים האזוריים בפנתאון היה יהוה. וסקירות מעודכנות מציגות תאוריות שונות להתפתחות דמותו של אלהי ישראל באמונה.
מקורותיה של האלוהות "אל"
עדות לעבודתם של כנענים שאינם בני ישראל את האל האוגריתי ניתן לראות בסיפור מלכי-צדק מלך שלם שהיה כהן לאל עליון, ובשמות יישובים כנעניים כגון בית אל. יש הסוברים, כי על רקע זה מובן המאמץ החוזר ונשנה של סופרי המקרא להדגיש ששמו המקורי של היישוב היה לוז, ויעקב הוא ששינה את שמו לבית-אל.
מקורותיה של האלוהות "יהוה"
היסודות הקדומים לעבודת האל "יהוה" מקובלים פחות. מספר חוקרי מקרא מפורסמים כמו נות, דילמן ועוד, ובזמננו חוקר המקרא ישראל קנוהל, סוברים שמקורה באלוהות דרומית שנעבדה באזור הר שעיר על ידי שבטים של מדייניים שמטבע היותם נודדים לא השאירו אחריהם עדויות פיזיות וכתבים. זאת על סמך המסופר במקרא שיתרו – הקריב קורבן לאלוהי ישראל, והייתה לו השפעה על משה שהיה חתנו, מתוך השערה שהמסופר הוא רק חלק מן הקשרים שהיו בין העמים. כמו כן המפגש הראשון של משה עם יהוה הוא בסנה הבוער בהר חורב, הסמוך כנראה לארץ מדין. במספר מקומות בתנ"ך מצוין מוצאו הדרומי של יהוה, לדוגמה בפסוק: "יהוה מסיני בא וזרח משעיר למו הופיע מהר פארן".
העדויות החוץ מקראיות למקור האל יהוה קלושות. עם זאת, ברשימה טופוגרפית מימי אמנחותפ השלישי, נזכרים שישה אזורים בהם ישבו השוסו – נוודי מדבר, וביניהם: ארץ "שעיר" בדרום ארץ כנען, וארץ "יהו" שמיקומה אינו מוזכר. מספר חוקרים מציעים, כי השם "ארץ יהו" מראה ששבטים בחבל ארץ זה עבדו את יהוה.
עדות אפשרית נוספת לפולחן יהוה בקרב עמי המזרח הקדום נמצאת בשמות תיאופוריים שנשאו מלכים כנעניים. כך, בארכיון אבלה, המתוארך לסביבות שנת 2500 לפנה"ס, מופיעים מספר שמות בעלי הסיומת "יה" או "יהו", ובהם מיכיה, עבדויה, פטריה, ושומיהו, ואילו באסטלת ספירה, מן המאה ה-8 לפנה"ס, מופיע שמו של בר-גאיה מלך כתך לצד מתעאל מלך ארפד.
בתקופת בית ראשון היחס לאל "יהוה" היה כאל אל זכרי, אין שום מקור המייחס לו תכונות נקביות. אף על פי שבמקרא לא מוזכרת בת זוג לאלהי ישראל, ואף מושג כזה אינו תואם אותה כפי שהיא מוצגת בו, נמצאו שתי כתובות שמוזכר בהן הצירוף: "יהוה ... ואשרתה" (כלומר ואשרתו), אלו הן כתובות כונתילת עג'רוד וחורבת אל כום. אשרה זו מתפרשת על ידי רוב החוקרים כבת הזוג הנקבית "אשרה", אף שהיו ששיערו ש'אשרתו' היא עץ האשרה שניצב אצל מקדשו של יהוה. יש המשערים כי מול אמונה סינקרטית זו הפיצו הנביאים את הרעיון שעם ישראל הוא בת זוגו של האל "יהוה". לפי הפרשנות של ממצאים אלו, יש להניח כי בתקופה זו חל כבר איחוד בין האלוהויות "יהוה" ו"אל" שכן אשרה היא בת זוגו של "אל" הכנעני.
מועצת האלים
ישנם שרואים הדים בתנ"ך למועצת האלים, המופיעה באמונת העמים השמים בני הזמן, ;במזמור פ"ב בספר תהילים, אותו ניתן לראות כתיאור של מרד של האל "אלהים" באלים השונים החברים ב"עדת אל":
בשונה מהפירוש המסורתי, המסביר את הפסוקים בשופטים ודיינים שנקראו לפעמים אלהים, ניתן לפרש שהכוונה על מועצת אלים כפשוטה.
חוקרים טוענים כי הנוסח המסורתי של המקרא, מעלים עקבות למסורת על קבוצת אלים בשם 'בני אל', המדובר בפסוק מתוך שירת האזינו בספר דברים ל"ב, בו כתוב בנוסח המסורתי:
"בְּהַנְחֵל עֶלְיוֹן גּוֹיִם, בְּהַפְרִידוֹ בְּנֵי אָדָם;
"... יַצֵּב גְּבֻלֹת עַמִּים, לְמִסְפַּר בְּנֵי יִשְׂרָאֵל..."
ואילו בנוסח תרגום השבעים ומגילות קומראן נכתב:
יַצֵּב גְּבֻלֹת עַמִּים, לְמִסְפַּר בְּנֵי אֵל.
אטימולוגיה
במקרא השם "אלוהים" משמש באופן בלעדי בתחילת ספר בראשית, בתיאור בריאת העולם. בנוסף המילה "אלוהים" ונגזרות שלה מתארות גם דיינים בעלי שררה ואלילים. הפועל "ברא" ייחודי במקרא לאלהים.
ביהדות כל האלוהים הקיימים (האלוהיות, האדונים, השופטים וכו'), כולם כאחד, כפופים תחת "אל אחד". אחד משמותיו המפורשים של אותו אל היינו יהוה:. על כן נאמר,. במילים אחרות, אדון האדונים, המושל ושולט בארץ הוא יהוה לבדו ועל כן, רק לו צריכים בני האדם לציית. לעיתים המקרא משתמש בשם "אלוהים" או בשם "אל" לבדו, מפני הציווי לֹא תִשָּׂא אֶת שֵׁם ה' אֱלֹהֶיךָ, בשל הרצון להדגיש את תפקידו כאל או כדי להקל על ההבנה.
כדי להקל או להדגיש לקורא המקראי מתי המילה "אלוהים" מופנית לכלל האלוהיות ומתי לאל היחיד (או נכון יותר לתפקידו "אלוהים"), פעמים רבות מופיע בתנ"ך לצד המילה "אלוהים" שמות וכינויים נוספים של האל. לדוגמה צירופי המילים ו, אחד משמותיו המיוחדים,  ובשמות נוספים.
לאור העובדה שהמילה "אלוהים" אינה דווקא מתייחסת לגוף שלישי יחיד, נוכל למצוא אותה פעמים רבות עם פועל ברבים. לדוגמה בספר בראשית ב', שם נאמר,, דהיינו יש כאן רמיזה שלא רק ה' עצמו לבדו ברא את האדם אלא היו גם אלוהיות אחרות, לפי חלק מהפרשנויות, היו אלו מלאכי עליון, אך הפירוש המקובל הוא שמדובר בלשון מלכים.
יש הסוברים כי מקור השם העברי אֱלוֹהִים (במקרא תמיד בכתיב חסר: אֱלֹהִים) הוא המילה אֱלוֹהַּ בריבוי. לדעה אחרת, הצורה אֱלוֹהִים הייתה במקורה ריבוי של המילה אֵל, כשהעיצור ה"א נוסף כהרחבה לבסיס הדו-עיצורי (בדומה לכך: אֵם - אִמָּהוֹת). על פי השערה זו, צורת היחיד אֱלוֹהַּ נגזרה לאחור מצורת הריבוי. לשימוש בלשון רבים ייתכנו שני הסברים: האחד, שריד לשוני לתקופה שבה האמינו בריבוי אלים לדוגמה: . והשני, פנייה דרך כבוד בלשון רבים "ריבוי מלכותי" - הדרך שבה פונים אל מלכים או שבה מלכים נהגו לדבר על עצמם.
המילה "אלוה" עצמה קרובה למילה אל. הוגי דעות יהודיים כמהר"ל מפראג טענו כי השם "אל" בא לבטא את עוצמת הבורא, בדומה לשמו של בעל החיים איל המסמל עוצמה, וכפי שעולה מביטויים מקראיים כגון "אֱיָלוּתִי" ('כוחי') ו"אֵילֵי הָאָרֶץ" ('שליטי הארץ') ומן השימוש המקראי בביטוי 'אלהים' בהתייחס לדיינים בשר ודם.
כינויים נוספים
ביהדות יש שמות וכינויים רבים לאלוהים, שלפי הפרשנות מבטאים צורות שונות של התייחסויות אליו. דווקא בגלל הגדרת המהות העליונה של מושג האלוהים, אשר לפי התפיסה הדתית נמצא מעבר למושג המילולי האנושי - אין די במושגים בודדים בשפה כדי להכיל את כל מהותו. השם אלוהים משמעותו בדרך כלל "בעל כל הכוחות כולם", וכן הוא מייצג את מידת הדין של האלוהות.
כאמור, במקרא נפוץ השם יהוה - השם המפורש היה הווה ויהיה. מפאת קדושת השם ועל פי אחד הפירושים לדיבר 'לא תשא את שם ה' אלהיך לשווא' מתוך עשרת הדיברות, נוהגים שלא להגות את השם המפורש ואף לא לכתוב אותו.
השמות העיקריים הנוספים של אלוהים הם:
כינויים נוספים: בעת שימוש בתארים שונים נפוצה הוספת המילה "יתברך". לדוגמה: "הבורא יתברך", "ברצונו יתברך" ו-"יתברך שמו". יתברך שמו הוא ביטוי שאול מישעיהו ותפילת הקדיש בעקבותיו.
כדי שלא להזכיר את שמו של האל לשווא, נעשה שימוש גם בכינויים שעיקרם תחליף לשמות המקודשים. כדוגמת:
שמות אחרים המזוהים במקורות קבליים כ"שם המפורש":
זהירות נוהגת גם לגבי צירוף האותיות "יה" שהן אחד השמות הקדושים, לכן בספירה באותיות עבריות נוהגים לכתוב ט"ו עבור 15 ולא י"ה. מנהג זה מופיע לראשונה במצבות צוער ובמהלך ימי הביניים התקבל כמעט ללא עוררין. בסוף המאה ה-16 התחילו להימנע גם מלכתוב י"ו עבור 16 ובמקומו כותבים ט"ז. כאשר מופיעות אותיות אלה בסוף מילה יש הנוהגים להשמיט את האות ה"א ולסמן במקומה גרש, לדוגמה: "אשתי שתחי'".
מצוות עיקריות כלפי אלוהים
בספר שמות בעשרת הדיברות עוסקים הפסוקים הראשונים בקשר שבין אלוהים לבני ישראל:
מצוות נוספות העוסקות בקשר שבין האדם לאלוהים הן מצוות אהבת ה' ומצוות יראת ה'.
אוניברסיטת אמורי
אמורי נוסדה בשנת 1836 והיא קרויה על שם, הגמון פופולרי בכנסייה המתודיסטית של ג'ורג'יה (על שמו קרוי גם ). בראשית דרכה מוקמה האוניברסיטה ב, ג'ורג'יה ונקראה "אמורי קולג'". בשנת 1915 עבר הקולג' לאטלנטה ושינה את שמו ל"אוניברסיטת אמורי". האוניברסיטה מורכבת מתשע יחידות אקדמיות הכוללות את בתי הספר לאומנות ומדע (arts and sciences), תאולוגיה, עסקים, משפטים, רפואה, בריאות הציבור, וסיעוד.
כמחצית מהסטודנטים באוניברסיטה הם סטודנטים לתואר ראשון, והמחצית השנייה מורכבת מסטודנטים הלומדים לקראת קבלת תואר שני או שלישי באחת משבע התוכניות לתארים מתקדמים.
נשיאה ה־21 של האוניברסיטה הוא ד"ר, מהנדס בוגר אוניברסיטת קורנל ואוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
דירוג
נכון ל-2022 מדורגת אמורי במקום ה-21 בין האוניברסיטאות בארצות הברית ובמקום ה-74 בעולם על פי המדרג של U.S. News & World Report. התוכנית לתואר שני בבית הספר למנהל עסקים על שם גויזטה (Goizueta) דורגה במקום ה-21, בית הספר לרפואה דורג במקום ה-22 ובית הספר למשפטים דורג במקום ה-30 בארצות הברית בידי U.S. News & World Report לשנת 2023.
סמלי האוניברסיטה
במרכז סמלה של האוניברסיטה נמצאים לפיד וחצוצרה מוצלבים. הלפיד מסמל את אור החכמה והידע והחצוצרה את הפצתם. מוטיבים אלו היו מצויים גם בשלט האצולה של האוניברסיטה שכיום אינו בשימוש וכן בחותם האוניברסיטה. בחותם האוניברסיטה מוצגים גם שני התאריכים המשמעותיים בתולדותיה, תאריך הייסוד ותאריך המעבר לאטלנטה. המוטו של אוניברסיטת אמורי, "לֵב נָבוֹן, יִקְנֶה-דָּעַת", לקוח מספר משלי, י"ח, ט"ו והוא משולב בסמלי האוניברסיטה מאז 1890.
0 בינואר
בתוכנה
ב-Microsoft Excel, תחילת תבניות התאריך היא ב-0 בינואר 1900.
ז'אן-פיליפ ראמו
קורות חייו ויצירתו
אביו של ראמו היה נגן העוגב בקתדרלה של דיז'ון, הראשון לשושלת נגני מקלדת במשפחת ראמו, שכללה את ז'אן-פיליפ עצמו, אחיו הצעיר קלוד ואחותו קתרין, בנו הצעיר של קלוד ז'אן-פרנסואה ואחיו למחצה של ז'אן-פרנסואה, לאזאר, שהיה גם לדמות בדיאלוג של דני דידרו, "אחיינו של ראמו".. האב עודד את זאן-פיליפ להתאמן בצ'מבלו מן הגיל הצעיר ביותר האפשרי. אף על פי כן, ראמו התחיל ללמוד משפטים לפני שהחליט, שחקר מוזיקה והלחנתה הם אהבת חייו האמיתית. הוא בילה חלק גדול מנעוריו באיטליה ובפריז ולמשך זמן מה הלך בדרכי אביו כנגן עוגב בקתדרלה של קלרמון. ראמו נודע ביותר, אולי, בתאוריות שלו בנוגע לטונאליות באמצעות "באס פונדמנטאל" או תווים ראשיים, הרעיון שאקורדים נשארים שווי ערך בהיפוך, שתואר ב-Traité de l'harmonie משנת 1722 ו- Nouveau système de musique théorique משנת 1726. רק לאחר שהגיע לשנות ה-40 לחייו התבלט ראמו בתחום הקומפוזיציה, אבל עם מותו של קופרן בשנת 1733 היה מקום לראות בו את המלחין הראשון במעלה בתקופתו. מאז והלאה הקדיש את עצמו בראש ובראשונה לאופרה, החל ב משנת 1733. הוא עבד בשיתוף פעולה עם וולטר במספר אופרות, בעיקר "נסיכת נאווארה", שזיכתה אותו בתואר המלכותי "מחבר המוזיקה של הארמון". גם אם מעולם לא חיבר סימפוניה אמיתית, הרי גילה את כישוריו, בייחוד בז'אנר האופראי, כמחדש מוזיקה תזמורתית ותזמור, שהשפיע על המוזיקה של הבאים אחריו וחזה מראש את המוזיקה של התקופה הקלאסית והרומנטית (הקטור ברליוז), ואפילו את הנאו-קלאסיציזם של סטרווינסקי, בפרלוד קצר באופרה האחרונה שלו, Les Boréades משנת 1763. שלושת קובצי היצירות לצ'מבלו שחיבר ראמו - ובייחוד השלישי מביניהם - מגלים מקוריות ותעוזה יוצאים מגדר הרגיל. בזכותם ובזכות ה-Pièces de Clavecin en Concert (סוויטות קונצרטנטיות לצ'מבלו, כינור וויולה דה גמבה) נחשב ראמו בין טובי המלחינים לכלי.
שני מלחינים צרפתיים דגולים העריצו את המוזיקה שלו: הקטור ברליוז, שתיאר את אמנותו של ראמו כ"אחת התפיסות הנעלות ביותר של מוזיקה דרמטית", וקלוד דביסי, שהתרשם בעיקר מן האופרה "קסטור ופולוקס" של ראמו (1737), שהוחזרה לרפרטואר בשנת 1903: "גאוניותו של גלוק נטועה עמוק ביצירותיו של ראמו. (...) השוואה מפורטת מאפשרת לנו לקבוע בוודאות, שגלוק יכול היה לרשת את מקומו של ראמו על הבימה הצרפתית אך ורק על ידי הטמעת יצירותיו היפהפיות של ראמו עד להיותן שלו עצמו." קאמי סן-סנס, ונסן ד'אנדי ופול דיקא הם עוד שלושה מוזיקאים צרפתים חשובים, שתמכו מעשית במוזיקה של ראמו בזמנם.
קול (אי)
קול הוא אי קטן (כ-21 ק"מ אורכו ו-5 ק"מ רוחבו) באיים ההברידיים הפנימיים, ממערב לאי מאל, השייך למחוז ארגייל וביוט בסקוטלנד. באי ישנו יישוב קטן בשם ארינגור (Arinagour) ממנו יוצאות מעבורות לאי טירי וליבשת.
קול ידוע במיוחד בשל החופים החוליים שלו, היוצרים דיונות חול גדולות. הוא ידוע בשל שתי טירות הנקראות שתיהן "טירת בריאככה", העתיקה יותר מביניהן מתוארכת למאה ה-15 והשנייה - למאה ה-18.
ארינגור, הכפר הגדול באי, שוכן בצד המערבי של לוך איתרנה, וכחצי מהתושבים באי מתגוררים בו. מאז שנת 1981 ועד 2011, אוכלוסיית האי צמחה בלמעלה מ-60%.