cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה
מלחמת בוהמיה-הונגריה
ב-15 בינואר 1478 בלדזארה דה פישיה נידה את ולדיסלב ותומכיו, ובעקבות כך נציגי ולדיסלב ומתיאש החלו במשא ומתן חדש, והם הגיעו לפשרה שהתקבלה על ידי שני המלכים; לשניהם ניתנה הזכות להשתמש בתואר מלך בוהמיה, אך רק מתיאש נדרש להתייחס כך אל ולדיסלב בהתכתבותם. אדמות הכתר הבוהמי נחלקו: ולדיסלב שלט בבוהמיה ומתיאש שלט במוראביה, שלזיה ולוסאטיה. הפשרה גם הסמיכה את ולדיסלב לפדות את שלושה המחוזות עבור 400,000 פלורינים זהב לאחר מותו של מתיאס. מתיאש וולדיסלב אשררו את הסכם השלום בכבוד רב ובפגישה רשמית באולומואוץ ב-21 ביולי 1479.
קונפליקטים בבוהמיה
בעקבות הסכם השלום הותר לאצילים הקתולים שתמכו במתיאש לחזור לבוהמיה, ומכיוון שוולדיסלב שהיה קתולי בעצמו החליט לשפר את יחסיו עם הכס הקדוש, הוא החל להחליף את חברי המועצות העירוניות ההוסיטים בחברים קתולים.
בספטמבר 1483 פרצה מרידה בפראג, במהלכה נרצחו אנשי דת ואצילים קתולים, והיהודים והגרמנים בעיר נרדפו. ולדיסלב ברח מהעיר, ולאחר שהבין שאינו יכול לדכא את המרידה בכוח צבאי, אישר מחדש את זכויות ההוסיטים. ולדיסלב דאג להתקרבות בין האצילים הקתולים להוסיטים, ובמרץ 1485 הועברה בדיאט בקוטנה הורה החלטה על חופש דת ברחבי הממלכה.
ב-16 בפברואר 1486 נבחר מקסימיליאן, ארכידוכס אוסטריה למלך הרומאים בדיאט הקיסרי בפרנקפורט, אולם ולדיסלב ותיאש לא הוזמנו לשם. בתגובה על כך כרתו ולדיסלב ומתיאש ב-11 בספטמבר אותה שנה ברית ביניהם, ובמהלך הפגישה דנו על עניינים נוספים שהיו ביניהם, ובעיקר על מחזור הכסף במדינותיהם. ולדיסלב הבטיח למתיאש שישלח חיילים להילחם בפרידריך השלישי, אולם יועציו שכנעו אותו לא לקיים את ההבטחה. ביוני 1487 הגיע ולדיסלב להסכם שלום עם פרידריך השלישי ועם הנסיכים הבוחרים, ולאחר מכן הכיר בו האפיפיור בוניפקיוס השמיני כמלך בוהמיה.
מתיאש הוניאדי החרים אחוזות גדולות בממלכתו, והעניק אותם לבנו הבלתי חוקי יאנוש קורבינוס, משום שרצה להפוך את יאנוש ליורשו. בניו של ייז'י פודבראדי היו בין האצילים שאיבדו את אחוזותיהם ליאנוש קורבינוס, וב-23 באפריל 1488 הם כרתו ברית עם ולדיסלב שכעס על כך שחלק מהאחוזות היו ממוקמות בנחלות הכתר הבוהמי, וקיבל תמיכה מאביו קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין. באביב 1489 אילץ מתיאש את יאן השני, דוכס ז'אגאן לוותר על נחלותיו לטובת בנו יאנוש. באותה שנה עשה ולדיסלב שלום עם פרידריך השלישי, אולם בנו של פרידריך - מקסימיליאן, מלך הרומאים פתח במשא ומתן לשלום עם מתיאש.
מלחמת הירושה בהונגריה
ב-6 באפריל 1490 מת במפתיע מתיאש הראשון, מלך הונגריה, ובמאי התכנסו אצילי הונגריה לבחור את המלך הבא. ארבעה מועמדים טענו לכס המלוכה; יאנוש קורבינוס בנו של מתיאש נתמך בעיקר על ידי אצילים מאזור הגבול הדרומי, מקסימיליאן, מלך הרומאים טען לזכותו מכוח הסכם השלום של וינר-נוישטאדט משנת 1463, שבו נקבע שאם ימות מתיאש ללא יורשים יירשו אותו פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה או יורשיו, ולדיסלב טען לזכותו מכוח היותו בן אחותו של לסלו החמישי, מלך הונגריה שמלך קודם מתיאש, ואילו הוריו העדיפו שאחיו הצעיר יאן אולברכט יירש את הכתר.
רוב האצילים ההונגרים העדיפו את ולדיסלב כמלך, משום שכבר שלט על ממלכת בוהמיה, ובנוסף התחייב ולדיסלב להתחתן עם ביאטריצ'ה מנאפולי, בתו של פרדיננדו הראשון, מלך נאפולי, ואלמנתו של מתיאש הראשון, מלך הונגריה. ב-4 ביולי הביסו אישטוואן החמישי באטורי ופאל קיניז'י את יאנוש קורבינוס, וב-15 ביולי בחר הדיאט ההונגרי בוולדיסלב למלך. ב-9 באוגוסט הגיע ולדיסלב לבודה, שם פגש את אחיו יאן אולברכט שהגיע לפשט מעברה השני של הדנובה, אך השניים לא הגיעו לידי פשרה.
ב-18 בספטמבר הוכתר ולדיסלב בסקשפהרוואר כאולסלו השני, מלך הונגריה, והתיישב בבודה כפי שהבטיח לאחר בחירתו. בהיעדרו מבוהמיה ניהלו את המדינה האצילים הבכירים, ובעקר רוזן העיר פראג וקנצלר הממלכה. אף על פי שבשלום אולומואוץ נקבע כי מוראביה, שלזיה ולוסאטיה יהיו חלק מממלכת הונגריה עד שישולם עליהם 400,000 פלורינים זהב, צירף אותם אולסלו בחזרה לכתר בוהמיה ללא ששילם את הכסף האמור.
אחיו יאן אולברכט לא ויתר על טענתו לכתר, ובמהלך ספטמבר כבש את אגר והטיל מצור על קאשה. ב-4 באוקטובר התחתן אולסלו עם ביאטריצ'ה מנאפולי, ואם כי הנישואים נשמרו בסוד, מימנה ביאטריצ'ה את מסעותיו בהונגריה. בנובמבר פלש מקסימיליאן, מלך הרומאים אף הוא להונגריה, וכבש את הערים סומבטהיי, וספרם וסקשפהרוואר. בתחילת דצמבר שחררו כוחותיו של אולסלו את קאשה, ובסוף השנייה עזב מקסימיליאן, מלך הרומאים את הונגריה, לאחר שלא הצליח לממן את מסעותיו. ב-20 בפברואר 1491 ויתר יאן אולברכט על תביעתו לכתר הונגריה, בתמורה לדוכסות גלוגוב ומחצית שלזיה. בסתיו אותה שנה פלש יאן אולברכט שוב להונגריה, אך נהדף על ידי אישטוואן זאפויה. בינתיים כוחותיו של אולסלו הדפו את כוחותיו של מקסימיליאן, מלך הרומאים, ובשלום פרשבורג שנחתם ב-7 בנובמבר ויתר אולסלו על כל השטחים שכבש מתיאש הראשון, מלך הונגריה באוסטריה, ובנוסף הכיר בזכותו של בית הבסבורג לרשת את נחלותיו בהונגריה ובבוהמיה אם ימות בלא בן. ב-24 בדצמבר הכה אישטוואן זאפויה את יאן אולברכט באפרייש, והכריח אותו לוותר על תביעתו לכתר הונגריה.
שלטונו בהונגריה
אף על פי שיאנוש פיליפץ', בישוף וואראד הזהיר את אולסלו, שההונגרים מצייתים רק לשליט תקיף וחזק, ולדיסלב לא המשיך במדיניותו של קודמו מתיאש הראשון, מלך הונגריה, אלא נהג להתחשב בדעתם של האצילים המועצה המלכותית העליונה, והושפע מאוד מיועציו אישטוואן זאפויה ותומאש באקוץ'.
בשנת 1492 מת אביו קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין, ואולסלו טען לזכותו לכתר, אולם האצילים הפולנים בחרו באחיו יאן אולברכט למלך. מכיוון שקופת האוצר הייתה ריקה, לא היה אולסלו יכול לממן את הצבא השחור, והם החלו לבזוז ערים, ומשום כך פיזר אולסלו ב-3 בינואר 1493 את שרידי הצבא, ורוב שכירי החרב הוצאו להורג.
באותה תקופה צבא האימפריה העות'מאנית החל לבצע פשיטות סדירות נגד הונגריה לאורך הגבול הדרומי, וב-11 בספטמבר 1493 הנחיל תבוסה מוחצת לאצילים הקרואטיים בקרב שדה קרבבה, וסיפח את החוף האדריאטי מצפון הנהר נרטבה עד לאומיש. חודשים ספורים לאחר מכן, התאספו האצילים הקרואטים בביחאץ', וניסו לבקש עזרה מהאפיפיור אלכסנדר השישי וממקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
באביב 1494 הטיל אולסלו מס חריג ללא אישור מהדיאט, ועורר עליו את מחאת האצולה. לורנס או'לאקי שהיה אחד האצילים העשירים בממלכה, הורה על רציחתו של גובה המיסים, וכינה את אולסלו שור - בהמה. בתגובה האשימו אולסלו בשיתוף פעולה עם העות'מאנים, ופתח במבצע צבאי נגדו בתחילת 1495, שהסתיים רק לאחר בקשת רחמים מצד או'לאקי. באפריל אותה שנה חתמו אולסלו ובאיזיט השני על הפסקת אש לשלוש שנים, אולם פשיטות העות'מאנים בקרואטיה נמשכו.
במאי 1496 האשימו האצילים בדיאט את ז'יגמונד ארנוסט, שהיה גזברו של אולסלו, במעילה בכספי האוצר, ובתגובה לכך נעצר ארנוסט עם סגנו, ושוחרר רק לאחר ששילם 400,000 פלורינים זהב. בשנת 1497 ביקר אולסלו בבוהמיה, ובחזרתו ניסו חברי הדיאט להשפיע עליו לעצור את תומאש באקוץ', אולם אולסלו לא שהה לעצתם, ואף הפקיד את החותמת המלכותית בידי ג'רג' סאטמארי שהיה בעל בריתו של באקוץ', וב-20 בדצמבר אותה שנה מונה באקוץ' לארכיבישוף אסטרגום.
האיום העות'מאני
בשנת 1498 פקע תוקפו של הסכם השלום עם האימפריה העות'מאנית, וב-20 ביולי אותה שנה כרת אולסלו ברית עם יאן הראשון אולברכט, מלך פולין ושטפן השלישי, נסיך מולדובה נגד האיום העות'מאני. בנוסף השלים אולסלו עם יאנוש קורבינוס, ומינה אותו לבאן של קרואטיה, והטיל עליו את הגנת קרואטיה.
שלטונו של אולסלו בהונגריה היה יציב, על אף התקפות העות'מאנים בגבול הדרומי, ואף עמד בהצלחה נגד המרד של ג'רג' דוז'ה. ב-11 במרץ 1500 חוקק הדיאט הבוהמי חוקי קרקעות חדשים, ובשנת 1502 אישר זאת אולסלו. בנוסף פיקח אולסלו על בניית הארמון המלכותי הישן (אולם ולדיסלאב) במצודת פראג.
ב-13 במרץ 1516 מת אולסלו בבודה, וכעבור 6 ימים נקבר בקתדרלת סקשפהרוואר. במקומו של אולסלו עלה לשלטון בנו לאיוש השני, מלך בוהמיה והונגריה, ומכיוון שהיה קטין נטלו מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה תחת חסותו, ולאחר מותו בשנת 1519 החליפו גאורג, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך
משפחתו
בשנת 1490 התחתן אולסלו עם ביאטריצ'ה מנאפולי, בתו של פרדיננדו הראשון, מלך נאפולי, ואלמנתו של מתיאש הראשון, מלך הונגריה, אך גם ממנה לא היו לו ילדים.
בשנת 1502 התחתן אולסלו עם אן דה פואה, בתו של גאסטון דה פואה, רוזן קנדאל, ממנה נולדו לו שני ילדים:
טומו שוקוטה
טומיסלב "טומו" שוקוטה (נולד ב-8 באפריל 1977 בזאגרב) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת החלוץ.
שוקוטה פרץ במדיה של דינמו זאגרב מעיר הולדתו, במדיה היה למלך השערים של ליגת העל הקרואטית פעמיים ברציפות. בהמשך שיחק בשתי קבוצות הפאר הפורטוגליות, בנפיקה ליסבון ופורטו, וכן שיחק בבלגיה ובסלובניה. לזכותו שמונה הופעות במדיה של נבחרת קרואטיה, בהן כבש פעמיים. הוא ייצג את נבחרתו בטורניר יורו 2004.
דינמו זאגרב
שוקוטה החל את הקריירה במדי סמובור מעיר הולדתו, ורשם את עונת הבוגרים הראשונה שלו בעונת. כבר בעונת הבכורה שלו רשם 11 שערי ליגה ב-24 הופעות בליגת המשנה הקרואטית, וסייע לקבוצתו לסיים בפסגת מחוז מערב של הליגה, ולהעפיל לליגה הבכירה.
עונת הפריצה של שוקוטה הייתה עונת. דינמו זכתה באליפות שלישית ברציפות, ובהיעדרם של חלוציה הבולטים מהעונות הקודמות, בהם איגור צביטנוביץ' ומארק וידוקה, היה שוקוטה למוציא לפועל העיקרי של הקבוצה. דינמו שייטה לזכייה בתואר ב-14 נקודות פער בראש הטבלה, ושוקוטה, עם 21 שערי ליגה בשלושים הופעות, זכה בתואר מלך השערים של הליגה. עונה לאחר מכן איבדה דינמו את התואר להיידוק ספליט בפער נקודה בלבד בראש הטבלה, אך שוקוטה שמר על קצב כיבושים גבוה, עם עשרים שערי ליגה ב-29 הופעות, וזכה בתואר מלך שערי הליגה עונה שנייה ברציפות. על אף האכזבה בליגה, גברה דינמו בגמר הגביע הקרואטי על האלופה החדשה. במשחק הראשון בחוץ כבש שוקוטה את השער הראשון של קבוצתו בדרך לניצחון 2-0, ועם ניצחון 1-0 בגומלין הבטיחה דינמו את הזכייה בתואר.
בסך הכול בארבע עונות במדי הקבוצה, זכה שוקוטה בשלוש אליפויות ושני גביעים, וכבש 49 שערי ליגה ב-92 הופעות.
מעבר לפורטוגל
בעקבות ההצלחה במדי דינמו, עבר שוקוטה לקבוצת הפאר הפורטוגלית, בנפיקה ליסבון. הקבוצה שפעה חלוצים בולטים, בהם סימאו סברוסה, נונו גומש ואחרים, ושוקוטה התקשה לפלס את דרכו להרכב, בין היתר בגלל מספר פציעות אותן ספג לאורך שנותיו במועדון. בשתי עונותיו הראשונות שותף שוקוטה בעשרים משחקי ליגה בסך הכול, כבש שישה שערים, ולא זכה למקום משמעותי ברוטציה. עונתו הבולטת ביותר בקבוצה הייתה עונת, אז כבש 11 שערי ליגה ב-29 הופעות, ואף סייע לקבוצתו לזכות בגביע הפורטוגלי, כשפתח בהרכב במשחק הגמר מול פורטו (הוחלף בדקה ה-55), בו ניצחה בנפיקה 2-1 לאחר הארכה. עם זאת, באותה העונה היה עד לרגע טראומטי, כאשר נכח על המגרש במשחק החוץ מול ויטוריה דה גימארייש ב-25 בינואר 2004, בו מצא את מותו חברו להתקפה, מיקלוש פהר.
בעונה לאחר מכן תרם שוקוטה ארבעה שערים ב-11 הופעות בזכייתה של בנפיקה באליפות פורטוגל. עם זאת, לאחר כחצי עונה הסתכסך עם הנהלת הקבוצה על רקע סירובו לחדש את חוזהו במועדון. בעקבות כך, הועבר שוקוטה לקבוצת המילואים, ונותר בה עד לתום עונת המשחקים. עם תום העונה פג חוזהו של שוקוטה במועדון, והוא עבר ליריבתה של בנפיקה, פורטו, בהעברה חופשית.
תקופתו של שוקוטה בפורטו הייתה רצופה פציעות חמורות, שכמעט ומנעו ממנו לשחק כלל במדי הקבוצה. כבר בשלביה הראשונים של העונה ספג פציעה קשה, וחזר לשחק רק במחזור הנעילה של הליגה, וסיים את העונה עם שתי הופעות בלבד. הפציעה הקשה הבאה לא איחרה לבוא, והגיעה כבר בקדם-העונה הבאה. בעקבות כך, שב שוקוטה למגרשים רק בפברואר 2007. שוקוטה שוחרר מהמועדון חודש לאחר מכן, כשאמתחתו שלוש הופעות ליגה בלבד בשתי עונות במדי הקבוצה.
חזרה לדינמו זאגרב
במרץ 2007 חזר שוקוטה לדינמו זאגרב, אם כי לא יכול היה לשחק עד לפתיחת עונת. גם לאחר חזרתו, התקשה שוקוטה להשתקם לחלוטין מהפציעות הקשות שפקדו אותו, ולא שב למעמד בו עזב את הקבוצה מספר שנים קודם לכן. בעונת החזרה שלו היה לאופציה השלישית בהתקפה (אחרי מריו מנדז'וקיץ' ויוסיפ טאדיץ') הוא כבש חמישה שערי ליגה ב-14 הופעות, וסייע לזכייתה הדומיננטית של קבוצתו בדאבל המקומי. עונה לאחר מכן, עם הצטרפותו של איליה סיבוניץ', נדחק שוקוטה לשולי הרוטציה בחלק הקדמי, עם שער ליגה בודד בשש הופעות.
לאחר צמד עונות מאכזבות מבחינה אישית, סיים שוקוטה את דרכו במועדון. בסך הכול בשש עונות בהן שיחק במדי הקבוצה, כבש שוקוטה 55 שערי ליגה ב-112 הופעות, וזכה בחמש אליפויות וארבעה גביעים.
שלהי הקריירה
לקראת עונת הצטרף שוקוטה ללוקרן מליגת העל הבלגית. באותה העונה נלחמה הקבוצה כנגד הירידה, ושרדה בליגה הבכירה כשסיימה מקום אחד מעל לקו האדום. לראשונה לאחר שש עונות, רשם שוקוטה מעל לעשרים הופעות ליגה, וסיים את העונה עם חמישה שערים ב-27 הופעות בסך הכול.
לאחר עונה אחת בבלגיה, הצטרף שוקוטה לאולימפיה ליובליאנה מליגת העל הסלובנית. הקבוצה לא עמדה בציפיות וסיימה במקום הרביעי בלבד, מרחק עשרים נקודות מהפסגה. שוקוטה תרם באותה העונה שבעה שערי ליגה ב-19 הופעות, ובתום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 34.
נבחרת קרואטיה
שוקוטה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת קרואטיה במשחק קריטי עבור הנבחרת, משחק הגומלין בפלייאוף ההעפלה במוקדמות יורו 2004. לאחר שוויון 1-1 בבית, התארחה קרואטיה אצל, כאשר שוקוטה רושם בכורה בהרכב של אוטו באריץ', והיה ליחיד באותו המשחק שעורך הופעת בכורה. את המשחק ניצחה קרואטיה 1-0, והעפילה לטורניר הגמר. בהופעתו השנייה במדי הנבחרת, במשחק ידידות מול, כבש שוקוטה את שער הבכורה שלו כבר לאחר שתי דקות, ועשר דקות לאחר מכן סיים את דרכו במשחק והוחלף על ידי איוויצה אוליץ'.
לאחר שרשם שלוש הופעות נוספות במשחקי הידידות לקראת הטורניר, במהלכם כבש את שערו השני בנבחרת, זומן שוקוטה לסגל הסופי של באריץ' לטורניר. שוקוטה פתח בהרכב בכל שלושת משחקיה של קרואטיה בשלב הבתים. קרואטיה פתחה בשוויון 0-0 מול, סיימה בשוויון 2-2 עם (שוקוטה הוחלף כרבע שעה לסיום), וסיימה את דרכה בעקבות ההפסד 4-2 ל במשחק השלישי.
בהמשך סבל שוקוטה מפציעות קשות, שלא הצליח להתאושש מהן. הוא זומן לקראת מונדיאל 2006, אך איבד את מקומו בסגל בעקבות פציעה. למעשה, שוקוטה לא שב לשחק עוד מאז טורניר היורו, וסיים את דרכו בנבחרת עם שני שערים בשמונה הופעות בלבד.
קרין
קרין (באנגלית: Krynn) הוא עולם בדיוני, שבו מתרחשים המאורעות בסדרת ספרי הפנטזיה רומח הדרקון, פרי עטם של מרגרט וייס וטרייסי היקמן.
אנסלון
היבשת הידועה ביותר בקרין היא אנסאלון, הממוקמת בדרום הרחוק ובה מתרחשים מרבית האירועים בספרים. היבשת מוקפת בים מצפון, ממזרח וממערב, כאשר בצידה הדרומי מצוי שטח הפקר קפוא ונרחב אשר אינו חקור. אנסאלון הייתה בעבר יבשת גדולה ומאוחדת, אולם החורבן הגדול גרם לטביעת החלק הצפון-מזרחי ולפיזור יתר היבשת לקבוצות איים. בין היתר פוצלה אימפריית ארגות' - לא רק מהיבשת המרכזית, אלא גם לשניים.
האזורים המתוארים בהמשך נמצאים ביבשת אנסלון.
אבנסיניה
אומה המורכבת ממספר ערים גדולות כמו מקלט ומרגוע בנוסף להתיישבויות של גמדי הגבעות וכפרי בני-המישורים (הברברים). מרגוע היוותה מקום מקלט לפליטים לאחר פלישת צבאות שרי-הדרקונים לאנסלון. זוהי ארץ מולדתם של בני משפחת מאז'ר. בארץ זו גם נמצא היער הקודר אומות הגמדים גובלות בה מדרום, קלינסטי מצפון וביצות והים החדש ממזרח.
אנקטוואקה
העיר אַנְקַטַוָואקָה היא עיירה לחופה המערבי של אבנסיניה, ולשעבר חלק מאימפריית ארגות. כאשר ארגות פוצלה מהיבשת הראשית, עיר זו נשארה מאחור, והשתלטה עליה דת המבקשים לאחר החורבן. אולם, ממלחמת הרומח ואילך, כוהני האלים "הישנים" חזרו לבסס בה את מעמדם.
היער הקודר
יער מסתורי הממוקם מצפון-מערב לעיירה מרגוע. הוא מיושב על ידי שבעה שבטי קנטאורים (אנשי-סוס), ראש האדונים (חד-קרן אשר מגינה על היער) ואל-מתים שנגזר גורלם לשמור על היער כעונש על שהפרו את שבועתם לראש האדונים להגן על היער. ינשופי ענק מוצאים בו את משכנם. היער גם היווה את מקום משכנו של המכשף הרשע גַדָאר, בעל-אוב חזק. צריחו הקטן היה מבצר של זדון. לאחר מלחמת הכאוס, שרץ (זרע) של כאוס לכד את ראש האדונים והחל להשחית את היער, ולהעלים את שבטי הקנטאורים, אולם בעזרת קרמון מאז'ר ובתו, דזרה, השרץ הובס.
זק טרות
עיר מסחר עשירה שנוסדה בידי הסולאמנים, ואשר הושמדה בזמן החורבן הגדול, אשר גרם לה לעמוד על קצהו של צוק. משמעות השם בסולאמנית הוא מקום מפגש. בזמן העידן הרביעי, נשכחה העיר מלב התרבות, דבר שאיפשר לגמדי המחילות משבטי הבּוּלְפּ (השבט השולט), גְלוּפּ וסְלוּד. במהלך מלחמת הרומח יושבה על ידי כוחות דרגונים תחת פיקודו של שר הדרקונים קטב מרירי. כמו כן, גרה בו הדרקונית השחורה קִיסַנְת'. העיר נחרבה כליל, כאשר השמידה סהר-פז את הדרקונית, והים החדש תבע את העיר למצולותיו.
זהמאן
מצודת זְהַמָאן היא המקום בו מצא את מותו המכשף המרושע פיסטנדנטילוס ואשר ממנה רייסטלין נכנס לאביס. היא ניזוקה כאשר פיסטנדנטילוס ניסה לזמן כישוף כדי לפתוח שער לאביס, (ורייסטלין הצליח תחתיו בקו הזמן החלופי). התוצאה הייתה החרבה כללית של אזור הלחימה במישורי דַרְגוֹת, והפיכת המצודה לכיפת הגולגולת. אחד הניצולים מפיצוץ זה היה הגמד כאראס. כאשר רייסטלין עשה זאת, הוא שלח את קרמון וגדילן לעתיד החלופי המתואר בטרילוגית אגדות רומח הדרקון. המצודה נמצאת בין השער הצפוני (ההרוס כעת) של תורבאדין והעיר קאלינוסט.
טרסיס
לפני החורבן, טַרְסִיס המעטירה הייתה מערי הנמל החשובות ביבשת אנסלון וכללה צי ספינות חזק. אולם, עם פלישתה של אימפריית ארגות, העיר איבדה מכוחה, אך עדיין היוותה מרכז סחר חשוב, אף על פי שמעשר גדול ממנה נשלח כל עת לארגות. בעיר נבנתה גם ספריה גדולה מאוד (יריבה רק לספריית פלנתאס) בשם ספריית קְרִיסְטַן. בזמן החורבן, כל מימי הים של טרסיס התנקזו ממנו, והעיר נותרה ללא ים ואיבדה חלק גדול מכוחה והפכה לנקודת סחר קטנה.
מישורי האבק
שטח אדמת-בתרים גדול בדרום-מזרח אנסלון, בחלק ניכר ממנו ניתן למצוא מרבצי חימר אדום, המעידים על הימצאותו של ים. הודות למאמצם של שרי הדרקונים, החלק המזרחי של מישורי האבק הוא כעת ערבות סוואנה מלבלבות ופורחות. קנטאורים שוכנים בחלק הצפוני, וברברים בחלק המזרחי. בתקופה שלפני החורבן, החלק היה מאוכלס הרבה יותר ובמיוחד עיר-הבירה, טרסיס המעטירה. בזמן מלחמת הרומח, עברו שם אלפי סילבנטסי במנוסתם מממלכתם לעבר ארגות, ולאחר מכן, שלטו באזור צבאות הדרקונים. בתחילת עידן בני-התמותה, האזור הפך ליותר מדברי והשתלטו עליו מספר דרקוני ענק.
מרגוע
עיירה שהייתה שייכת לממלכת האלפים קלינסטי, וננטשה על ידם על שום מרחקה הרב מעיר בירתם קאלינוסט. המתיישבים הראשונים של העיירה הותקפו לעיתים קרובות על ידי גובלינים, דבר שאילץ אותם לבנות את ביתם על צמרות עצי וויילן הענקיים, עד שלבסוף, כל העיר, פרט לנפחייה והאורוות, שכנה על עצים אלו. אחד המבנים הפופולרים בעיר הוא של פונדק הבית האחרון, המקום בו נפגשו לראשונה גיבורי הרומח. העיר ניזוקה קשות במהלך מלחמת הרומח, עקב פשיטת צבאות הדרקונים האדומים. לאחר מלחמת הכאוס, בדיוק מחוצה לה מצוי גם קבר הגיבורים האחרונים בו נקברו יחדיו אבירי האופל ואבירי סולאמניה שלחמו להגן על קרין מפני כאוס, וכמו כן נטמנו בו גם תניס חצי-אלף ופלד בהיר-להב. כעשרים שנה לאחר החורבן השני, הוקמה בעיר גם אקדמיית הקסם על ידי פאלין מאז'ר, בנו של קרמון מאז'ר בו הוא לימד את קסם הפרא. האקדמיה נחרבה על ידי דרקונית הענק המרושעת, בריל. לאחר מלחמת הנשמות, הוקמה בעיר גם שדרת האלים, אשר היוותה קבוצה של מקדשים לאלים כמו מאז'ר, קירי-ג'ולית, מישאקאל, וזבואים. בסוף השדרה נבנה פונדק השוקת. לאחר החורבן השני, הוקם גם מחנה פליטים אשר נשאר שם באופן קבוע גם בזמן מלחמת הנשמות בשם העיר העצובה.
פקס-תרקס
נבנתה בשיתוף בין אלפי קאלינסטי, גמדי תורבאדין ותושבי ארגות, מצודת פקס-תרקס (מצודת השלום בשפת האלפים) נועדה לסמל חברות בין שלושת הגזעים החתומים על מגילת שביתת הנשק לאחר מלחמת טבח-השארים. ניזוקה קשות בזמן החורבן הגדול, ולידה פרצה מלחמת שער-הגמדים. במהלך מלחמת הרומח, צבאות הדרקונים האדומים השתלטו על המקום, ושר-הדרקונים קטב מרירי ביסס בה את כוחו, יחד עם דרקונו, רמץ. גיבורי הרומח שיחררו את המקום וכעת מתגוררים בו גמדי המחילות.
קה-שו
מקום הולדתה של סהר-פז ומקום מושבם של שבט קה-שו, ממזרח למרגוע. העיר מוקפת חומה, והמבנים בה כוללים אוהלים. לאחר גירושם של סהר-פז ומי-נהר, העיר הותקפה על ידי צבאות הדרקונים.
שלסי
האי שלסי, אי ממזרח לאבנסיניה, מיושב על ידי בני האדם. הוא מצוי בים החדש, מופרד על ידי מיצרי אבנסיניה. אורכו כ-320 ק"מ, ורוחבו כ-130 ק"מ. האי נוצר לאחר החורבן, כאשר הים החדש נשפך ליבשת. במלחמת הרומח, צבאות הדרקונים הכחולים לחמו בשבט הקֶה-נַאל, אשר שכן באי. לאחר מכן, הקימה בו סהר-פז את מצודת האור. המצודה נחרבה כמעט כליל על ידי דרקונית הענק, בריל. חסידיה של סהר-פז בונים אותה מחדש. במצודה נמצא גם מבוך המשׂוכות הגדול, בו התחבאו פאלין מאז'ר וגדילן קוץ-רגל מפניה של בריל בתחילת מלחמת הנשמות.
בית-גבע
מקום הולדתו של חלמיש כור-אש, כפר הניידאר (שבט גמדי הגבעות) הזה שוכן ליד ממלכת תורבאדין. הכפר כמעט ונהרס על ידי שבט הת'יוואר של תורבאדין.
הילו
מושבה של גמדי גבעות לצד ממלכת תורבאדין, הנוסדה בשנת 948 לפנה"ח.
זחאלאקס
קרויה גם עץ החיים, העיר החלה להיבנות כאלף שנה לפני החורבן.
קאיולין
מושבה שנוסדה על ידי גמדי תורבאדין, ונשלטת על ידי מושל בשמו של המלך. היא נודעת בשל סגסוגת קאיולין, המתכת החזקה ביותר הנודעת בעולם. עד לחורבן שהכה בקרין, קאיולין שגשגה כעיר-מדינה שסחרה עם תורבאדין ושכניה הישירים כמו סולאמניה ואף עד לאיסטר. כאשר הכתה יד האלים בקרין, קאיולין הושחתה ונהרסה בחלקה. כמו כן, הים החדש חצה את דרכי המסחר, קאיולין נותרה לבדה. מספר דורות לאחר מכן, קאיולין הפכה לנושאת הדגל של החברה הגמדאית. המושבה שרדה את מלחמת הרומח ומלחמת הכאוס כמעט ללא פגע או נפגעים, והעיר צברה עושר וקומה בשל סיועם לאומה הסולאמנית במחצבים וכוח אדם אשר היה דרוש בזמן המלחמות. המושל אף סייע גם בהקמת ברית בין הגמדים לקיסרות הסולאמנית החדשה (שנולדה כ50 שנה לאחר החורבן השני) על ידי סיוע צבאי לכוחות הסולאמנים נגד הפלישה הגובלינית.
קאל תאקס
קאל תאקס הוא שמה של ממלכת הגמדים הראשונה באנסאלון בעידן האור. משמעות שמה הוא "חישול קר". קשה לקבוע את מיקומה, היות ששם זה היווה שם להרבה כפרים תת-קרקעיים ששהו במקומות שלא הייתה בהם פעילות געשית שיכלה לחמם את הכפרים הללו. אולם, הממלכה המקורית-האגדית אכן התקיימה לחופיה הצפוניים של הארץ אשר תיקרא לימים איסטר. לאחר שהגיעו לפינה הצפון-מזרחית של אנסאלון, הגמדים קבעו את מולדתם בארץ המינוטאורים (ליד ארצות קרתאי). הם שיעבדו אותם ובנו מושבות. דבר זה לא ארך זמן, ועבדיהם התמרדו כנגדם, והגמדים נסו מערבה, שם התיישבו במערכת מערות טבעית תת-קרקעית הנוצרה מבליית החצץ שבחוף איסטר. הגמדים חיו שם תקופה, והתחפרו כדרכם של גמדים. אולם מולדת זו הייתה חסרה אמצעי חימום לצורך חישול. הגמדים עזבו, כך נטען, לאחר שקיבלו אות מהאל ריאורקס כי עליהם למצוא מולדת גמדאית אמיתית. כך, נעזבה קאל תאקס כדי לפנות את מקומה לממלכת תורין, הממלכה הגמדאית המוצלחת הראשונה. בהגירתם הראשונית אל קאל תאקס, התפצלו הגמדים לעוד ממלכות, ביניהם שבט ההילאר, אשר ייסד את ממלכת תורבאדין.
תוראדין
ממלכת גמדים עתיקה, אשר תחילה נקראה תוֹרִין. במשך כשמונה מאות שנה היא פרחה ושגשגה. ואז הכתה טרגדיה גדולה במושבה. למעשה, כת גזענית של שכניהם בני-האנוש טבחה בחלק מהממלכה, ועל כך הגיבו הגמדים בפיצוץ תקרת הכניסה למערתם, דבר זה גרם להתמוטטות ההר כולו. לאחר זמן, הוקמה הממלכה מחדש בשם תוראדין, אולם גם ממלכה זו נהרסה כליל, בזמן החורבן.
תורברדין
תוֹרְבַּרְדִין, מולדתם העתיקה של גמדי ההרים, ממוקמת עמוק למרגלות הרי כרוליס. בנויה מארבע מחוזות הסובבות ים תת-קרקעי, הקרוי ים אוּרְחָן. מעל הים נישא זקיף (סטלגמיט), אשר בו שוכנים חמשת ראשי השבטים וכמה מוסדות שלטוניים של הממלכה. ארבעת המחוזות קרויים קְלָאר, הִילָאר, תֵ'יוָּואר ודֵיוָּואר. בצפון ודרום העיר מצויים שערים. השער הדרומי לעיר מוביל למישורי האבק, בעוד השער הצפוני (אשר שמר על הדרך למישורי המוות) נהרס כליל בזמן מלחמת שער-הגמדים.
איי ים הדם
איי ים הדם מאוכלסים בעיקר על ידי מינוטאורים, וממוקמים בים הדם של איסטר. רוב התושבים מנהלים חיים של יורדי-ים - דייגים, העברת מטענים ושירות על ספינות קרב. מלחמת הרומח לא פגעה ממש באיים הללו, היות שהמערבולת, סערה גדולה במרכז ים הדם שלעולם מתקיימת, מונעת את הקרבה לאיים הללו. חלק מהתושבים הצטרפו לצבאות הדרקונים בזמן המלחמה. לאחר מלחמת הנשמות, מינוטאורים החלו לשוט ולצאת למלחמות על היבשת, עקב הפסקת פעולת המערבולת. האיים הם קַרְתָאי, מִיתַאס וקוֹתַאס והאי סַייפְהוּם. רוב הדייגים והסוחרים חיים בסייפהום, מינוטאורים שולטים על מיתאס קותאס וקרתאי ועל איים זעירים ממזרח לאיים הראשיים. המינוטאורים נוסעים לעיתים לסחף לשם אספקה, אף על פי שרוב האספקה מתקבלת על ידי פשיטה על ספינות מסייפהום.
מיתאס
שוכן מדרום לקרתאי, מיתאס מהווה את ביתם הראשי ומרכז האימפריה של המינוטאורים. זהו אי געשי (ארבעה הרי-געש). בירת האי הי לַצִינוֹס, הידועה גם כנֶת'וֹסַאק. הבירה מוגנת מהים על ידי מפרץ מקורנן. בזמן מלחמות המינוטאורים, מספר אירועים קרו באי, ביניהם הקמת מקדש הרצים למרחוק (כת אשר עבדה את המתים ונשלטה למעשה תחילה על ידי מלכת האופל ולאחר מכן על ידי מורג'יון), המצביא הקיסרי הוֹ-טַאק רוצח את הקיסר צ'וֹט הנורא ונעשה קיסר בעצמו, לאחר מכן אשתו, הכוהנת הראשית של כת הרצים למרחוק, רוצחת אותו ובנו העריץ יורש אותו. שלטונו לא אורך זמן רב, ונפתח מרד נגדו, שבסופו נעשה קיסר מנהיג המורדים פַארוֹס אֶס-קַאלִין.
סייפהום
סייפהום מהווה את האי המערבי מבין איי ים הדם. בירתו היא פסגת הים. האי הררי ומלא גבעות ברובו, ובעל ירק קטן. שליט האי מכונה הימאי העליון. רוב התושבים עוסקים בדיג במים הצפוניים. לאחר החורבן, האי גם אכלס אסירים משוחררים, אשר התיישבו שם ויצרו אומה חדשה, שלאחר מכן נעשתה פיראטית באופייה. מלחמת הכאוס לא פגעה באי.
קותאס
קותאס נשלט על ידי מינוטאורים ושודדי-ים. יש בו מעט צמחייה אך הוא אינו געש. רוב תושבי האי חיים בעיר הבירה מוֹרְתוֹסַאק או לאורך קו החוף.
קרתאי
קרתאי הוא האי הצפוני מבין איי ים הדם. מזג האוויר באי משתנה מחם מאוד לקר מאוד, ולכן אינו מתאים לבני אנוש. הר ענק, הנודע ככיפת העולם מכסה את החלק הצפוני של האי. באי זה נלחמו חבורת הרומח (עם קיטיארה אות-מאטר, לפני פרוץ מלחמת הרומח) באדון הלילה (מנהיג כת) אשר היה אחראי לחטיפתו של גדילן קוץ-רגל. בתמורה לעזרת המפלצות החיות באי בלחימה זו, הרשו בני החבורה להם לשלוט על האי. קבוצת מורדים מינוטאורים חיה באי זעיר מצפון לקרתאי.
איסטר
כאשר נפלה קרנה של אימפריית ארגות', הוקמה העיר איסטר והתפתחה לאימפריה בזכות עצמה. בעיר התפתחו ספריות, תיאטראות, אצטדיונים וצריח כישוף נעלה. תחילה הייתה זו קיסרות, אך כ-300 שנה לפני החורבן, הפכה העיר (והממלכה) לתיאוקרטיה והיוותה את מקום מושבם של המלכים-הכוהנים, אשר האחרון שבהם נפל לשגעון אלוהות והביא על עצמו את זעמם של האלים בצורת החורבן הגדול. עם נפילת העיר למצולות הים, נוצר ים הדם של איסטר. במקום בו שקעה העיר מצויה מערבולת.
ים הדם של איסטר
כעת מצוי במקום שבו הייתה העיר, הים מכיל במקום בו הייתה העיר מערבולת נצחית. הים נקרא ים האדם בשל העלאת משקעים ממצולות הים (במקום בו שקועה העיר) על ידי המערבולת, אף על פי שיורדי הים מאמינים כי האדום הוא דם החפים-מפשע שנהרגו בזמן החורבן. המערבולת תוכננה להוות שער עבור מלכת האופל לחזור לקרין, אולם הדבר לא אירע. לאחר מלחמת הכאוס, חדלה המערבולת לפעול, והים נעשה רגוע יותר ועביר. מתחת לים שקוע כמעט בשלמותו צריח הכישוף הנעלה שננטש מרצון על ידי הקוסמים קצת לפני החורבן.
ארגות
אימפריה של בני האדם השוכנת במערב אנסלון, אשר היוותה הכוח השליט ביבשת לפני שכוחה נפל אל מול כוחה העולה של איסטר. במהלך החורבן הגדול, נקרעה ארגות מהיבשת הראשית והתפצלה לשני חלקים - ארגות הדרומית, שבירתה דַלְתִיגוֹת עשויה מאבן (בה היה קיים גם צריח כישוף נעלה) ונשלטת על ידי עוגים, וארגות הצפונית בה ממוקמת אומת הקנדרים היילו, שבזמן העידן החמישי היוותה מקום מפלט לתושבי קנדרמור, שהושמדה בידי דרקונית הענק האדומה מאליס.
הר הדרקון הכסוף
הר, שצורת דרקון לו, המוקף על ידי ערפל, הנוצר מפעילות געשית של מעיינות חמים. גשר הנבנה על ידי בני אירדה מוביל לתוך ההר עצמו. קסם מונע מאלו בעלי כוונות זדון לגשת אל פנים ההר. בהר מצוי קברו של הומא.
הארץ הטובה
פני ארץ זו נשארו עד לעידן החמישי כמעט ללא פגע. אולם, לאחר פלישת דרקוני הענק האדומה מאליס הפכה הארץ לשממה הגדולה.
באליפור
עיירת דיג בדרום מערבו של מפרץ באליפור. בזמן העידן הרביעי הייתה מוקפת חומה ומוגנת על ידי שערים. העיר נודעה לאחר מלחמת הרומח בשל פונדק החזיר והמשרוקית, עת שהו בו לתקופה קצרה גיבורי הרומח לתקופה קצרה בזמן המלחמה, אך לאחר התקפתה של מאליס, רק כרבע משטח העיר ראוי ליישוב.
סחף
עיר נמל, גן עדן לפושעים ולטיפוסים מפוקפקים. בזמן מלחמת הרומח, שהתה בו מפקדת צבאות הדרקונים הכחולים.
קנדרמור
עיר מולדתם של הקנדרים. לאחר החורבן, באליפור הושמדה כליל. הקנדרים היגרו צפונה עד שייסדו את קנדרמור בקצה הריסות של עיר של בני אנוש. הם האמינו כי ההריסות הם שרידיו של צריח כישוף נעלה. קנדרמור ממוקמת על חצי-האי של הארץ הטובה בתוך יער עבות. חלק מהמבנים בה חסרים קיר או דלת, השאר - שלמים, אך מעורבים בהם כמה סגנונות בנייה, המשקפים את דעתו של הקנדר שעזר לבנותם. רחובות העיר גם משקפים זאת - רובם גמורים למחצה בלבד (כך שבסופם או באמצעם עומד לו בית!) שנתיים לאחר החורבן השני, העיר הושמדה על ידי מאליס.
בית האלים
מכתש שומם ונטוש הנמצא בהרי וינגארד. יש אליו רק כניסה אחת ויציאה אחת המובילה לנראקה. במרכזו נמצאת מעין בריכה ובה בזלת שחורה המשקפת את הכוכבים בשמיים ואת מערכות הכוכבים של האלים. היא מוקפת על ידי תשעה-עשר עמודים, כל אחד מייצג אל מסוים, כאשר העמודים מאבן לבנה מייצגים את אלי הטוב, שחורה עבור אלי הזדון ועמודים בגוון "ביניים" עבור אלי האיזון. שני עמודים, לבן ושחור, נפלו אך בעוד הלבן נשאר בשלמותו, השחור נשבר לרסיסים, ובכך מייצגים את הוצאת פלאדין מפנתיאון האלים והפיכתו לבן-תמותה כדי שיהיה ניתן להעניש את טאקיזיס, כך שבמקור היו עשרים ואחד עמודים. לצידם עומדים בנפרד עוד שלושה עמודים, המייצגים את אלי הקסם, עמוד מאבן ירקן לבנה (סולינארי), אבן שחורה (נויטארי) ואבן שחם אדומה (לוניטארי).
על-פי דבריו של פיזבן, האלים נהגו להתכנס שם בעבר. במקום זה, נפטר הגמד חלמיש כור-אש מדום לב, ופיזבן נְשָׂאוֹ משם אל בריכת ההשתקפות ונעלם עם גופתו.
כשנה לאחר מלחמת הנשמות, מינה הגיעה לבית-האלים יחד עם האלף ולתוניס הידוע גם כאל המהלך, היות שהוא התגלמות בשר-ודם ובת-התמותה של פלאדין. היא דיברה איתו ארוכות עם האל שהוא למעשה אביה, ואז צעדה אל בריכת הבזלת והניחה בה עתק המקודש לטאקיזיס ועתק המקודש לפלאדין. ואז פנתה משם והילכה בעמק עד שמצאה נקודה בה קיימת התנגשות בין האור לצל. היא עמדה עם גבהּ לעמודי האלים וכאשר עזבה את העולם, היא בכתה. במקום זה כעת נמצאת בריכה של מים כחולים כלילה אשר אינם משקפים דבר, אך מראים את כל היצורים החיים מכל הגזעים, במרכז הבריכה עומד עמוד אחד עשוי מענבר.
נראקה
עיר מסחר בהרי וינגארד אליה פלשו צבאותיו של אריאקס לפני פרוץ מלחמת הרומח. אריאקס בנה בה את מקדש טאקיזיס (כשהאלה מעצבת אותו כבבואה אפלה למקדש פלדין ההרוס מאיסטר), וממנו שלח את כוחותיו לקרב. בעיר גם נבנה צריח כישוף (עלוב למראה, "מחוות בבואה אפלה" לצריח המקורי ההרוס באיסטר) שנועד לקוסמי נויטרי. עם מותו של אריאקס המקדש והצריח הושמדו והקוסמים נרצחו על ידי מתנקשת. אבירי סולאמניה גירשו את צבאות הדרקונים מהעיר, אולם עם פרוץ מלחמת הכאוס, פלש לעיר אריאקן והשתלט עליה מחדש.
סאנקשיין
(בחלק מהתרגומים נקראת גם סנקטיון) - עיר נמל חשובה באזור הרי וינגארד. צבאות הדרקונים השתלטו עליה בתחילת מלחמת הרומח, כאשר אריאקס ניצל את העובדה ששכירי חרב רבים עוברים באזור, ומהם הוא החל לבנות את צבאו. צבאות הדרקונים החלו לבנות בה מצודה, אולם אבירי סולאמניה הדפו עד מהרה את כוחותיהם מהעיר. בזמן מלחמת הנשמות, העיר נפלה שוב בידי כוחותיה של מינה.
סולאמניה
הארץ הגדולה ביותר ביבשת אנסלון ומקום מושבם המקורי של אבירי סולאמניה. סולאמניה מורכבת מכמה דוכסויות (לכל לורד - אדמותיו שלו) ונמתחת מהים החדש בדרום ועד לאוקיינוס תורבידוס בצפון. ארץ ערבות פוריה. מכילה את:
ארץ-ליל
לשעבר ארץ האבירים - לפני החורבן, שמה היה ארץ האבירים. היא ניתנה למשפחת סות' כאות תודה על גירוש העוגים שפלשו מתרוטל. היא שוכנת בצפון-מזרח סולאמניה, והיוותה משכן ללורד סות' ב-350 השנים שלאחר החורבן. לאחר שנעלם, הועבר לשם בזמן מלחמת הנשמות צריח הכישוף הנעלה של פלנתאס על ידי דלאמאר האפל כדי להגן עליה מפני האלה האחת. הוא גידל יער עבות סביב הצריח כדי להקשות על מציאתו. עד למלחמת הנשמות, שרצו באזור אל-מתים רבים, ששירתו על אביר המוות.
ישימון המזרח
נזכרת כ-Estwilde.
מצודת דרגארד
מצודתו של לורד סות', אביר המוות.
מצודת וינגארד
בירתה של סולאמניה, מצודת וינגארד היא מרכז סחר גדול. נמצאת ממש במרכז סולאמניה, וקרובה לנהר וינגארד, המצודה (והעיר באותו השם) מושכת אליה סוחרים מפלנתאס, קאלאמן, סולנתאס וקרגות.
פלנתאס
עם השמדתה של העיר הגדולה איסטר, פלנתאס הפכה לעיר החשובה ביותר באנסלון. מחולקת לשני אזורים: העיר העתיקה, בה ממוקם צריח הכישוף הנעלה והעיר החדשה, בה נמצאת הספרייה הגדולה של פאלנתאס. העיר הוקמה על ידי תושבי טרסיס, שהפליגו אליה בספינה אופק בוהק (כך נקראה העיר תחילה).
כשהמלך-הכהן האחרון נידה את כל הקוסמים מאיסטר הם עמדו לתת לו מרצון את מפתחות הצריח, אולם קוסם שחור זוטר התאבד והטיל קללה על הצריח שהפכה אותו לאפל ובלתי ניתן להשגה, את שרייסטלין השיב אותו לפעולה לאחר מלחמת הרומח השנייה.
צריח הכהונה הראשי
מצודה מסיבית העומדת לרשות אבירי סולאמניה. נבנתה על מנת ללכוד דרקונים. הוא שומר על הנתיב לפלנתאס דרך ההרים. סער בהיר-להב מקריב שם את חייו במלחמת הרומח. הצריח נכבש על ידי אבירי האופל בזמן מלחמת הכאוס, ונכבש מחדש על ידי אבירי סולאמניה.
קאלאמן
עיר נמל, אולי החשובה ביותר מכל ערבות סולאמניה. מיושבת על ידי בני האדם בעיקר. לאחר מלחמת הרומח, הוצע כי מסדר הכישוף הנעלה יקים צריח חדש בעיר.
סילבנסטי
ממלכת האלפים המקורית, אשר ממנה הגיעו האלפים הקאלינסטים. בירתה היא סילבנוסט, והמבנים בה חצובים בשיש. היא מפורסמת ביערותיה הנראים כגנים מרהיבים. נהר התוֹן-תַלָאס (נהר האדון) זורם בה לאורכו ועובר בבירה סילבנוסט. הבתים בממלכה היו מבנים יפים אשר הכילו גנים ומזרקות ותוחזקו הן על ידי בעלי מלאכה מיומנים והן על ידי קסם. צריח דובר הכוכבים היווה המבנה המרכזי בעיר והיה עשוי קירות שיש ששובצו בהן פנינים ויהלומים כדי לשקף את האור של הירח הלבן והאדום.
הגישה לעיר הייתה בעבר רק דרך מעבורת. אולם לאחר מכן נסללה דרך אל שערי העיר, כנראה בשנים שלאחר מלחמת הרומח, עת הסתיים הסיוט הגדול שהחל בשנים המעטות שקדמו למלחמת הרומח עקב ניסיונו של דובר הכוכבים, לוראק קלדון להשתמש בבועת הדרקון ברשותו על-מנת להניס את הזדון מהארץ. הבועה גרמה להקרנת סיוטיו הפרטיים על הממלכה כולה והשחיחתה את העצים, האדמה והנהר שהפך לנהר דם. מי שגרם לכך היה בעצם הדרקון הירוק המרושע, כרתי רועץ-דם. כאשר הגיעו גיבורי הרומח לסילבנסטי ויצאו מהסיוט, הצליחו לשחרר את לוראק מסיוטו ולגרש את הדרקון מהממלכה. למחרת, מת המלך לצד בתו, אלהנה צפריר.
סנקריסט
אי בגבול המערבי של אנסלון. בסיס מושבם של אבירי סולאמניה לאחר החורבן, וביתו של גונתר אות-ויסטן, אביר הורד.
האבן הלבנה
ארץ מולדתם של בני משפחת אות' ויסטן (אליה משתייך גונתר), ובה מתכנסת מועצת האבן הלבנה. האבן עצמה נופצה על ידי רומח הדרקון שיוצר על ידי תרוס ברזילי.
סיפורה של האבן מתחיל בכך שוינאס סולאמנוס נח כנגד אבן שחם שחורה באי סנקריסט שם קיבל את חזונו בו הופיעו בפניו האלים חבקוק, קירי-ג'ולית ופלאדין אשר הורו לו לייסד את מסדר אבירי סולאמניה. האבן הפכה ללבנה לאחר החזון ונודעה כאבן הלבנה מאז. טירה נבנתה סביב האבן כדי להגן עליה, וניתנה למשפחת ויסטן.
האבן הוא מקום קדוש לאבירי סולאמניה ולחברי מועצת האבן-הלבנה (הכוללים גם בעלי-ברית אלפים וגמדים). במהלך העידן החמישי, האזור מוגן על ידי כמה דרקוני כסף.
הר לאמשנה
עיר מולדתם של הגנומים. הר געש כבוי. כאשר אבירי סולאמניה הגיעו לסנקריסט לראשונה, הגנומים ניסו "להחביא" את ההר שלהם מפני האבירים (הם חשבו כי האבירים יגנבו להם את ההר). אולם גילדת גנומים אחת הציעה כי יהיה זה מחשיד אם ייעלם ההר הגדול ביותר באי לפתע ברגע, בעוד גילה אחרת ניסה להסותה. אולם, קבוצת גנומים קיצונית בכל-זאת החליטה להפעיל את האביזר אותו הכינו הגנומים כדי "להעלים את ההר", אך לא אירע דבר פרט לכיסוי האי כולו בריח של ביצים רקובות. דבר זה אילץ את הגנומים לנטוש את ההר ולפגוש באבירים. כאשר אחד מזקני מסדר סולאמניה שאל אותם מה שמו של ההר, הגנומים החלו להגיד את שמו (בשפת הגנומים, כל שם הוא ארוך למדי ומכיל הסברים רבים) ובמהירות הרגילה לאופן הדיבור שלהם, ואותו זקן פטר את התשובה ב"לא משנה" - מה שהכה את הגנומים בתדהמה כשם גאוני להר, שכך קיבל את שמו.
בתוך ההר ישנה מערכת תחבורה "מתוחכמת". רבים מהגנומים החשיבו את המדרגות כ"פרימיטיביות" ולא יעילות, ולכן הם משתמשים ב"משליכי גנומים" - מעין מערכת בליסטראות כדי להעיף את עצמם מקומה לקומה, דרך קומת הקרקע תוך כדי שימוש במערכת התרעה לאותה קומה כי נוסע מגיע, אשר נוחת על רשת (או כך הוא אמור) אשר נפרשת באותה קומה.
במהלך מלחמת הכאוס, נאלצו הגנומים לנטוש את ביתם שבהר בעזרת כמה מאבירי טאקיזיס. אחת הסיבות לעזיבתם הוא המחשבה כי המסע יהיה מעניין.
קאלינסטי
ארץ האלפים המיוערת והפורחת, ממוקמת במערב אנסלון, לא הרחק משער, מפלט ומרגוע. בירתה היא קלינוסט. בעוד סילבנסטי היא ארץ אשר יופייה נגלה בלילה, יופייה של קאלינסטי משופע בשעות היום. רכס הרי כרוליס נמצא בארץ זו, ומפריד את הבירה משאר חלקי הממלכה. הממלכה (ובירתה) נוסדו כאשר גלה קית קנן עם חבר מרעיו מסילבנוסט לאחר מלחמת טבח השארים.
לאחר מלחמת כאוס, אבירי סולאמניה ואבירי טאקיזיס הסכימו על חלוקת היבשת ובין השאר הוחלט כי האחרונים יפקחו עין על אזור פלנתאס ועל העיר קאלינוסט. אולם, לאחר פלישת דרקוני הענק, השתלטה על הממלכה דרקונית הענק המרושעת ברילינתרנוקס, אשר בסתר החלה להשמיד את האלפים לאט לאט.
בזמן מלחמת הנשמות, נחרבה העיר כאשר כוחותיהם המשותפים של האלפים ואבירי נראקה חברו נגד בריל, וכאשר זו נהרגה, גופתה הענקית החריבה את העיר כליל, והפכה את השטח למה שמכונה כיום אגם המוות.
רכס הקרח
שטח ארץ קפוא הקרוב לקוטב הדרומי של קרין. בזמן מלחמת הרומח, שלט על השטח הזה, שר הדרקונים הלבן, פאל-תאס בטירת קיר הקרח. כיום שוכנים באזור בני-אנוש המכונים אנשי הקרח, גזע התאנוי (אנשי סוס-ים) ודרגונים. על השטח שולטים שני דרקוניה ענק התאומים, קריוניסיס ופריזינדיה (כפור ומקפיא).
כפר חורף
קרויה גם וִּינְטֶרְהֵיְים (Winterheim), מהווה ממלכת עוגים. נבנתה בתוך הר גדול ושומשה כקישור לרכז הקרח.
צריחי הכישוף הנעלה
חמישה או שישה מבנים קסומים המיועדים לקוסמים. הצריחים הוקמו בעידן האגדות על ידי שלושת מסדרי הכישוף כדי ללמוד וללמד על הכישוף. חמשת הצריחים המקוריים הוגנו על ידי חורשות קסומות (או יער, במקרה של ויירת) שכל אחת מהן גרמה לנכנס אליה לסוג אחר של בלבול. אחרי מלחמת הרומח דובר על הקמת צריח נוסף בקלמאן, אבל לא יצא לפועל.
צריח דלטיגות
הצריח היה הראשון אותו תקפו "כוחות האור" של ארגות והמקבת השמיימית בשנת 19 לפני החורבן, בעזרת צנובר מכושף מקורי מהחורשה. כשהקוסמים ראו שלא ינצחו הם השמידו את הצריח והרסו גם רבע מהעיר. 204 קוסמים וכ-8,000 אזרחים וחיילים נהרגו בחורבן הצריח.
צריח לוסרקום
לוסרקום היא עיר הבנויה בתוך אבן במדבר, בתוך גבולות איסטר, ולכן נשלחו לשם כוחות המקבת הראשונים לערוך מצור. אף על פי שגורל דלטיגות כבר נודע למלך הכהן הוא החליט להמשיך במתקפה. בעזרת אצטרובל מכושף מקורי מהחורשה הצליחה אוגדת המקבת לחדור למגדל. הקוסמים השמידו את המגדל, אולם הפעם השתחררה כמות אנרגיה קסומה שהשמידה את כל העיר. כעשרת אלפים אזרחים נהרגו. רק המפקד קתאן מרסברין וסגנו טיתיאן ניצלו, בזכות לסיאן, קוסמת אדומת גלימות (שמתה תוך כדי). לוסרקום והסביבה המדברית הפכו למוכים קרינה וחיות מוטנטיות. בעקבות החורבן העיר התמלאה בסלעים. דלמאר רושש את חורבות המגדל מהפריטים הקסומים שנותרו בו.
צריח פלנתאס
אחרי שרייסטלין מאז'ר ניצח את פיסטנדנטילוס ומלחמת הרומח נגמרה, הוא הצליח להיכנס לצריח - לאחר 370 שנה בהם עמד שומם. דלמאר ארג'נט, אלף-קוסם בעל גלימות שחורות, מונה לשוליה שלו. כשרייסטלין נעלם בשאול, הפך דלמאר לאדון הצריח ופתח אותו שוב למתלמדים ממסדר נויטארי. כשאבירי נראקה כבשו את פלנתאס אחרי מלחמת הכאוס דלמאר העביר את המגדל בשלמותו לארץ-ליל. דלמאר נרצח על ידי מינה, אבל הוחזר לחיים על ידי נויטארי, בתנאי שלא יחזור לצריח.
צריח ויירת
הצריח היחיד שנשאר פעיל כל הזמן ובו יושבת מועצת המכשפים: 22 קוסמים - 7 מכל מסדר וראש המועצה. לשם נמלטו אלה ששרדו את התקפות הצריחים בדלטיגות ולוסרקום, ואלה שעזבו את צריחי פלנתאס ואיסטר על פי ההסכם. יער ויירת חבוי באזור גדול מיוער ממערב ליער כרוליס. רק מי שזומן על ידי המכשפים או שהיער מעוניין בו ימצא אותו. בזמן מלחמת הנשמות הצריח נכבש על ידי שני קוסמים פראיים. דלמאר וג'נה חיפשו את היער אחרי המלחמה לשווא, אבל דווקא קוסמת לבנה חדשה מצאה אותו. שלושתם בנו מחדש את המסדר תוך קריאה לכל קוסמי קרין להתכנס מחדש.
צריח איסטר
נמסר בשלמותו למלך הכוהן בסיום המלחמות האבודות. אחרי שהר האש נפל על קרין, הצריח נמצא בקרקעית ים הדם, אולם העתק שלו הועבר לשאול (אליו גדילן קוץ-רגל הגיע בטעות). מינה הצליחה להרים את הצריח מהים אחרי מלחמת הנשמות ונויטארי ניסה לנכס אותו לעצמו, אבל הוא שקע בחזרה.
צריח נראקה
ה"צריח" לא הוקם על ידי המועצה הרשמית. אחרי החורבן שבין השאר הוצפו באיסטר מקדש פלדין וצריח הכישוף, טקיזיס בנתה את המקדש מחדש בתמונת מראה אפלה בנראקה, ובעיר הוקם גם "צריח כישוף". הצריח לא הזכיר בכלל את הצריח המקורי, היה בעצם בנין עלוב למראה ונוהל על ידי שלושה מכשפי נויטארי זקנים. כשנויטארי בגד בטקיזיס שלושתם נרצחו על ידי מתנקשת. בסיום מלחמת הרומח מקדש נראקה והצריח הושמדו.
איי הדרקונים
איי הדרקונים הם המקום בו התיישבו דרקוני הטוב. האיים מוגנים על ידי כישוף חזק הקרוי המעטפת, המאפשר רק לדרקוני המתכת או אלו הנושאים אבן-חן מיוחדת שבורכה על ידי דרקוני הטוב להיכנס לשטחם. האיים אינם טבעיים, והם נוצרו על ידי הדרקונים בהעלותם אדמה מקרקעית האוקיינוס. לאחר מכן, הרשו לבני-אנוש וגזעים אחרים כגון אלפים, מינוטאורים ואלפי ים (משבט דארגונסטי) לבנות עיר שם. המעטפת עצמה מוגנת על ידי מפתח מיוחד המורכב מארבע אבני-חן שונות, כאשר כל אחת מייצגת כוח טבע יסודי (אדמה, אוויר, אש ומים), וזו הסיבה מדוע דרקון הים סערה לא היה יכול לפלוש לאיים לאחר עזיבת רוב דרקוני הטוב בתקופת העידן החמישי.
ארץ כור
ארץ כּוּר היא ממלכה מדברית המהווה בית לשבטי נוודים. בירתה היא ח'וּרִי-חַ'אן בה שולט שבט חַ'אן, הנמצאת במזרח כור, שם נפגשים החול והים. הממלכה נפלשה ונשדדה רבות בעבר, כולל לאחרונה על ידי דרקונית הענק מאליס. בארץ כור ישנו עמק שהגישה אליו אסורה (כטאבו) הקרוי "עמק החולות הכחולים", אשר רואים בו כעמק של האלים עצמם, והוא שונה מאוד משאר האזור ויותר מזכיר את ממלכת האלפים.
בעידן החמישי, האלפים חיו באופן זמני בכור, לאחר שגורשו מממלכותיהם. הם חיו בעיר אוהלים מחוץ לח'ורי-ח'אן. תושבי כור קרו לעיר אוהלים זו לַדָאד-אִיהַאר או קן-הנמלים האלפי. האלפים גילו את "עמק החולות הכחולים" והתכוונו לעבור לגור שם. אולם, הם גילו כי אין שם נפש חייה פרט להריסות.
בלוד
ארץ המאוכלסת על ידי עוגים. העיר בְּלוֹדהֶלְם היא העיר הגדולה באזור ושוכנת מצפון לסילבנסטי.
המצודה האבודה
המצודה האבודה עשויה שיש לבן, שחור ואדום. בליל האבדון, כאשר עזבו כוהני האלים את העולם, המצודה עברה לממלכות אחרות. לכאן ניסה מכשף הגלימות השחורות אַקָאר להשיב את כוהני האלים הזדוניים אך נעצר על ידי רייסטלין.
העיר האבודה
ממוקמת באזורים הדרום-מזרחיים של מישורי האבק, העיר האבודה הוא אתר מיסטי בו מתקיימת קהילת רפאים שקופה-למחצה וחייה חיים רגילים לחלוטין במקום בו היא נהרסה כליל. עבור אדם ממוצע אשר צופה בה, העיר נראית כחורבות בלבד, אך ישנם לעיתים מראות מפוגגים של עיר אמיתית. מכשפים משערים כי קיים שם שער למציאות אחרת, בה החורבן הגדול מעולם לא התרחש.
טיר
טיר היא עיר דרגונים, אשר הפכו עורם והיפנו גב לנטייתם הזדונית. קודם לכן הייתה מושבת גמדים אשר ננטשה זה מכבר.
טלאדאס
טלאדאס היא יבשת נוספת בקרין, השוכנת מצפון מזרח לאנסאלון ובחצי הכדור הצפוני של קרין. טלאדאס נהרסה באותו יום בו נחרבה איסטר על ידי ברד אש עצום, אשר השמיד את האימפריה המרכזית וביקע את האדמה. ברד האש גרם למרכז היבשת להיבלע על ידי הסלע המותך בלהבה קולחת ענקית. כעת נמצא שם ים של לבה הידוע כים הבוער או ים הלבה. החום שרף את האדמות מסביב לאימפריית אוֹרִים (האימפריה שנחרבה), ויצר אפר וזכוכית וכן ריכוזי גזים רעילים שהרגו אלפי אנשים. תושבי טלאדאס מכנים את האירוע הזה ככליה הגדולה (בדומה לחורבן הגדול באנסאלון). אזורים אחרים שרדו, אך השתנו ללא היכר : רכסי הרים חדשים נוספו והיבשת בוקעה לשניים. בטלאדאס שוכנים אותם גזעים כמו באנסאלון, אך תרבותם שונה לחלוטין.
היסטוריה
בניגוד להיסטוריה של יבשת אנסאלון הידועה ומתועדת הייטב ורבים רואים בה את ההיסטוריה של קרין, לא ידוע הרבה על ההיסטוריה של טלאדאס.
עידן החלומות
האל ריאורקס ניסה ללמד את בני-האנוש את אומנות החישול, לאחר שלימד את הגנומים אומנות זו. אולם, בני-האנוש כשלו בלימוד, והאל בחרון-אפו, קילל אותם ושינה את מראם והם הפכו לגזע המִינוֹי. הגְרַאתָנִיךְ (הידועה באנסאלון כאבן-החן האפורה של גרגאת) מוצעת לראשונה לאַלְדִינַנַכְרוּ, מלכם הראשון. המלך מצווה כי על האבן להיות סגורה מאחורי בריח, אך היא משוחררת לאחר-מכן, ושטה על-פני הים לכיוון אנסאלון כדי ליצור תוהו ובוהו. אימפריית אוּרִים נוצרת וכובשת את חצי היבשת, ויוצרת קיסרות עשירה בדומה לאיסטר באנסאלון.
עידן הייאוש
הכליה הגדולה מכה בטלאדאס ובמכה ענקית אחת משמידה את אימפריית אוֹרִים המרושעת והים הבוער עולה כדי למלא את הריק שנוצר. הוסק מתפצלת לכמה חלקים, כאשר את החלק המערבי מכילות הוסק הצפונית והדרומית, וביניהם מיצר טִידֶרוּן. החלק המזרחי מורכב מאוֹרִים העתיקה, היערות השחורים, איי משמר-הגשם וממלכת נֵרוֹן. החלק הדרומי ביותר של היבשת שקע, ויצר ביצה ענקית ואת נקיק המים השחורים. בעוד שממלכת בַּלְץ' ואיי הדייגים פוצלו מדרום היבשת המרכזית. הליגה הקיסרית נוצרה כאשר המינוטאורים הגיעו לטלאדאס ואומת בני-האנוש תֶנוֹל נוצרה, במקביל להקמת תשע ממלכות איי משמר הגשם.
עידן בני התמותה
מלחמה פורצת בין הליגה הקיסרית והאוּיְגָנים, כאשר הברברים מובסים לבסוף. קיסרה לשעבר של אורים, מַלָאדָאר אַן-דֶשׁ מנסה להחיות מחדש את קיסרות אורים, אך נכשל ומובס.
אורים (קיסרות)
קיסרות אורים הייתה בעבר הממלכה הגדולה ביותר אשר חלשה על יותר ממחצית מיבשת טלאדאס. העיר אורים הייתה יהלום הכתר של הקיסרות, בה היה כס השלטון המרכזי אשר הכיל נציבויות בכל שטחה. קיסרות אורים הייתה במלחמה מתמדת נגד הדרקונים והעוגים של טלאדאס כדי להגן על נתיניה.
במהלך כמה מאות שנים, שליטי הקיסרות החלו ללמוד את אומנות הקסם השחור של האל נוביס ואת דרכי הכישוף. קיסרי אורים ותלמידיהם האפלים נעשו מעוותים יותר ויותר, והדבר יצר שלטון של אימה בשטח הקיסרות ומחוצה לה.
מעשי הזוועות והפלצות הגיעו לדרגת-שיא בזמן שלטונו של מלאדאר אן-דש. כאשר האצולה של אורים ניסתה להורידו מן השלטון, מצאו את עצמם האצילים משופדים ומואכלים לתניני ענק מחוץ לעיר. לאחר מכן השמיד את העיר אָם דוּרְן היות שתושביה לא תמכו בו במאבקו נגד הנציבות המורדת אוֹלְם. כאשר הקיץ הקץ על שלטונו תשע שנים לאחר שהחל, מספר קיסרים ניסו לצעוד בעקבותיו, אולם הקיסרות מעולם לא הצליחה לשמר את גדולתה מימי עבר.
שמועות החלו לצוף, שקיים פסל הקרוי המבורדס, ואשר מכיל את נשמתו של מלאדאר. פסל זה אמור לשמש עבורו כדרך לחזור אל עולם החיים יום אחד. שמועות אלו גרמו לתחילתו של טיהור ענק בשטח הקיסרות כדי להרוס כל פסל ותמונה של מלאדאר. אולם פסל המבורדס מעולם לא נמצא.
בסוף עידן העוצמה (0 אחה"ח), האלים המטירו אש על פני אורים, משמידים לגמרי את העיר וניתצו את הקיסרות לגוש ענקי של אבן מותכת ולהבות. רוב הקיסרות שקעה תחת ים הבערה החדש, ומעט הניצולים נמלטו מזרחה לאיי משמר הגשם, בבקשם להם מפלט.
בשאר חלקי הקיסרות הנותרים שלא שקעו תחת ים הבערה שררו תנאי חנק קשים של אפר ואבק. בעידן הייאוש, הובגובלינים נדדו לעבר שטח הקיסרות ותבעו לעצמם את מה שתושבי הקיסרות בני-האנוש הותירו מאחור. בשנים שהובילו לגנבת ביצי דרקוני הטוב, בהם נוצרו דרגוני הטְרָאג (כישלונות ראשונים בניסויים ליצירת גזע הדרגונים) - הותירו אותם אדוני האופל ביבשת זו והם החלו לבסס לעצמם חברה. מאבקים החלו להיווצר בין ההובגובלינים לדרגוני הטראג, כאשר כל אחד מבקש לעצמו שליטה על אורים העתיקה
בשנת 424 לאחה"ח, נשמתו של מלאדאר החלה לזמום את שובה לעולם, ושנה לאחר מכן, הגשים את חלומו על ידי השתלטות על גופו של אדם בשם בַּארֶת פוֹרְלוֹ. הקיסר שנשכח תכנן להקים מחדש את העיר אורים ולהקים לתחייה מחדש את קיסרות אורים הדגולה. אולם, התערבותם של כמה הרפתקנים סיכלה לחלוטין את תוכניותיו של מלאדאר, וקיסרות אורים נותרה שקועה מתחת לים הבערה.
אורים העתיקה (ממלכה)
אורים העתיקה הוא שמם של מישורי האבק החונק השוכנים ממזרח להוסק הצפונית וחִיתֶקֶל, ומצפון לנרון. הארץ מכוסה באפר ולבה, ומהווה תזכורת מבישה לקיסרות אורים הקדומה שנחרבה בכליה הגדולה.
הלבה וגשמי האפר השחורים ירדו לאחר הכליה הגדולה, במקביל להתפרצות מחלות ומגיפות בין הניצולים. בעלי התבונה נמלטו בעור שיניהם מקיסרותם לשעבר לארצות אחרות, וכמה נדדו להוסק הדרומית וייסדו את תֶנוֹל והעיר כְּרִיסְטוֹפָן, ואחרים נמלטו לאיי משמר הגשם. כל אלו שנשארו מתו כולם לאחר מספר קצר של עשורים.
לבסוף, ההובגובלינים פלשו לשטח, ובזזו את כל כפרי וערי הרפאים, ותבעו את השטח להיות לממלכתם החדשה. ההובגובלינים גדלו והשתלטו על כל האזור ונהיו לאדוניו החדשים. אולם, הם לא היו לבדם. כאשר האלה אֶרֶסְטֶם ביקשה לבנות לעצמה את צבא הדרקונים כדי לפלוש לאנסאלון, היא החלה לבצע ניסויים ובחרה באורים העתיקה כשטח הניסויים שלה. כאן נוצרו הדרגונים הראשונים, אולם גזע הטראג נחשב עד מהרה לכישלון והם הושארו כאן על ידי האלה. אולם, דרגוני הטראג שגשגו בשטח אורים העתיקה ועד מהרה הפכו במספרם ליריב שקול להובגובלינים.
לאורך הממלכה, חורבות קיסרות אורים נותרו, ואוצרות רבים למכביר יכולים להימצא על ידי הרפתקן או חוקר מצוי, אולם יושבי הארץ בוחנים בעינם תמיד את אוצרותיהם ושומרים עליהם היטב.
ארמאך
אַרְמָאךְ היא אומה אלפית השוכנת בחלקה הדרום-מערבי של הוסק הדרומית בטלאדאס, ובה שולטים אלפים מגזע הסִילְבַאנֶס. שמה המלא (והפחות נפוץ) של הממלכה הוא הקונפדרציית ארמאך. האומה מתחלקת לחלק האלפי שלה ובני-האנוש הקרויים בני-הוּר. ארמאך נוצרה כאשר האלפים נחתו לחופי מפרץ ארמאך (שהיה ידוע קודם לכן כמפרץ הוּר), וקראו כך לארצם החדשה (באלפית: ארץ חֲרֵבָה).
אולם, שבטי בני-האדם הפרימיטיבים אשר גרו לאורך חופי המפרץ ראו במתיישבים החדשים כעלבון לאומתם, והכריזו מלחמה על האלפים. האלפים הצליחו לגרש את השבטים אל כפריהם והחלו לבסס את ממלכתם החדשה, שמים עין בוחנת על בני-האנוש. אלו האחרונים החלו לריב בינם לבין עצמם, והשבטים אשר שכנו לגבול ממלכת האלפים עתרו לאויביהם לשעבר וביקשו מהם עזרה. האלפים החכמים כרתות בריתות עם רוב השבטים ולבסוף כל השבטים השורדים הצטרפו לברית וכך יצרו את קונפדרצית ארמאך.
בירת הממלכה הוא היער של אַרְמָאךְ-נֶסְטִי, בו רק אלפים מתגוררים היות שאינם מאפשרים לזרים כלשהם לתוך השטח הזה. אלפי סילבאנס שולטים על היער, ויש להם השפעה שלטת על השבטים השונים בקונפדרציה. יועצים אלפים מצויים בכל שבט, ובני הסילבאנס שולטים גם ברוב המסחר בשטח הממלכה.
ערים נוספות בשטח הממלכה הן אוֹבַּאס, אִילְבָר, בּוּלָה, גַ'אלָה, ג'וּרוֹק, דֶנִיָה, וִיֶיל, לַייפִּינְס, לֶנְז, מוֹנגִ'ין, מִיטְל, נוֹבּלִיט, סְטֵיְימֵל, סַאקֶל, סַמְפִּיקָה, פּוֹטֶר, פִּינְצְל, פֶנְבֶּרְג, קוּלִיַארְד וקְלִימֶק.
תרבות הגנומים
ציוויליזצית הגנומים היא המתקדמת ביותר ביבשת טלאדאס. הם גרים בעיקר בערים מסביב לים הלבה, ושטים בספינות מתכת. הם לעיתים נלחמים ביצורי אש השוכנים בים. אלפי ים, הידועים בשם דרגונסטי, מתגוררים ממערב לטלאדאס.
הוסק
הציוויליזציה הגדולה ביותר מתרכזת בדרום-מערב היבשת, בהוֹסק, והאימפריה השלטת בה היא ליגת המינוטאורים העוצמתית. מדרום לליגה שוכנת ממלכת ת'נול, אשר מנהלת מלחמה כנגד הליגה. ת'נול נשלטת בידי טרנדמיר, בישוף האל הרע חידוקל, בעזרת צבא האלמתים העצום. פדרציה קטנה של אלפים - הארמק - ממוקמת ליד החוף המערבי. באקאלי, גזע של אנשי לטאה, מתגוררים בביצות ענק אשר מכסות את גבולותיה הדרומיים של הוסק. קנדרים מצויים בדרום הוסק, אולם בניגוד לשכניהם הקנדרים אשר שוכנים באנסלון, הם חשדניים ופרנואידים הרבה יותר. צפון הוסק היא מולדתם של שבטים נודדים רבים, לרוב בני אנוש אך גם אלפים ברבריים וגובלינים שחיים בהרים.
טראג
חלקה המזרחי של היבשת, אשר נטוש כמעט לחלוטין, מיושב בידי דרגוני הטראג - גזע של דרגונים שנוצר בידי משרתיה האפלים של טאקיזיס, אך נשכחו מאחור היות שהיו ניסוי כושל.
נרון
בדרום מזרח טלאדאס ממוקמת נרון, שטח מיוער אשר בו חיים האלפים הפראים. אלפים אלה למדו לשלוט בכוח הקסם שקשור בטבע. בני אנוש, גמדים, קנדרים ומינוטאורים חיים בשלום באיי ריינוארד, בצפון-מערב טלאדאס, אך מאוימים לא הרף בידי אלמתים מזדמנים. רכסי ההרים ליד ים הלבה מיושבים בידי עוגים, גמדים, הובגובלינים ויצורים דמויי-יטי.
דת
האלים בטלאדאס, הם אותם אלים המוכרים באנסאלון, רק בשמות אחרים ובהשפעה שונה.
פלאדין כמעט ואינו ידוע לתושבי יבשת זו, אף על פי שיש לו כוהן מינוטאורי. חית/חידוקל הוא האל המרושע בעל ההשפעה הרבה ביותר. כוהני מיסלקסה חברים בארגון חשאי ואינם מוכרים, לרוב נודדים ממקום למקום, מביאים מזור לחולים.
אדלאטום
מעט ידוע על יבשת אדלאטום. היא ממוקמת מצפון-מערב לאנסלון. גודלה הוא כשל טלאדאס, והיא נחצתה לשניים על ידי הגל הגדול שהטביע את היבשת והציף את המישורים והעמקים המרכזיים.
אלפים
האלפים נוצרו על ידי אל הטוב פלאדין. בשונה מבני האדם מבנה האלפים רזה יותר, הם בעלי אוזניים מחודדות וחסרי שיער על הפנים. האלפים חיים מאות שנים, ועקב כך הם נוטים לשקול את החלטותיהם ומעשיהם זמן רב. האלפים מעדיפים לחיות בבידוד מהגזעים ולהתעסק בעיקר בבעיותיהם. ישנם חמישה תתי-גזעים לאלפים והם: סילבנסטי, קגונסטי (אלפי הפרא), קלינסטי, דימרנסטי ודרגונסטי.