cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האלכימאי (מייקל סקוט)
ניקולס פלמל והקסמים
לאחר המאבק וחטיפתה של פרנל ו"ספר המסורה", התאומים מקבלים תשובות למה שראו עיניהם: ניק פלמינג הוא בעצם האלכימאי האגדי שחי לפני כ-600 שנים -ניקולס פלמל. האיש החשוד היה דוקטור ג'ון די, סופר אנגלי בין המאה הארבע עשרה. הוא ניסה להשיג את "ספר המסורה" בשביל אדוניו הקדמונים. ניקולס פלמל ואשתו פרנל הם בני אלמוות מכיוון שכל חודש מחדש הם רוקחים שיקוי מיוחד ומשתנה שכתוב בספר המסורה ומעניק להם חיי נצח. ללא השיקוי יגוועו שניהם ויזדקנו בכמה שנים בכל יום, עד אשר ימותו בתוך חודש לערך. פלמל מסביר להם שהקסמים שראו הם בעצם כוחות של ההילה. לכל אדם יש הילה משלו בצבע אחר ובעלת ריח אחר. ההילה של ניקולס, לדוגמה, ירוקה ובעלת ריח מנטה, לדי הילה צהובה בעלת ריח של גופרית וביצים סרוחות. בעזרת ההילה ניתן ללמוד על בן האדם הנצפה (לדוגמה: איך הוא מרגיש פיזית, רגשית וכדומה).
האשמנים הקדומים
פלמל לוקח את התאומים למסע רווי הרפתקאות מסוכנות במטרה לעורר את כוחותיהם וכמובן להחזיר את ספר המסורה ולהציל את פרנל ואת המין האנושי מחזרת האשמנים הקדמונים לעולם. אז מגלים התאומים שהם למעשה תאומי האגדה, תאומים אשר מתוארים בנבואה בספר המסורה, בעלי הילות כסף וזהב (צבעי הילות נדירים מאוד ונחשבים גם מאוד עוצמתיות), ואשר לפי האגדה, נועד אחד להציל את העולם והאחר להשמידו. בנוסף, פלמל מרחיב בפניהם על הקדמונים, ומספרים להם כי הרעים מביניהם נקראים אשמנים. דוקטור די הוא אחד מתוך קבוצה של בני אלמוות שמשרתים את האשמנים הקדמונים ומבצעים את משימותיהם ובתמורה מעניקים להם אדוניהם חיי אלמוות. מטרתם של משרתים אלו ושל אדוניהם היא למצוא את ספר המסורה ואת תאומי האגדה (סופי וג'וש) ולהחזיר את הקדמונים לעולם.
גיוס סקתך
ניקולס, נואש אחרי הפסד כה גדול, לוקח את התאומים לדוג'ו שבו גרה סקתך (הידועה גם בתור: חסות הצללים, מושחת המלכים, וכדומה).
מהצד השני אנחנו רואים כי די שמח וזחוח על כך שלקח בשבי את פרנל, שעל פי תיאורו נחשבת למכשפה האולטימטיבית. די פותח את הספר ומגלה כי חסרים לו שני דפים. נזעם ונכעס מהסיבוך הלא צפוי, מבקש די את שירותיה של המוריגן, (אלת העורב) ולהשתמש בלחש הבבואה (לחש המאפשר לך לראות כל מה שיצור חי רואה או מה שמשתקף במשטח חלק מסוים) ובחולדה, כדי לרגל ולעקוב אחרי ניקולס פלמל והתאומים.
התאומים ופלמל, שהיו לגמרי מודעים לחולדה שמרגלת אחריהם, החליטו בכל זאת ללכת לסקתך. בכניסתם לדוג'ו מלמד אותם ניקולס שיעור חשוב: אם אתה רוצה לחיות חכה, התבונן ורק אז פעל. התאומים פוגשים את סקתך, שנראית כמו נערה בת 17. ועל פי ניקולס היא לוחמת קדמונית בת 2575 שנים, שאימנה כל לוחם נוגע אי פעם. אחרי קצת שכנוע מסוים מצד ניקולס, מסכימה סקתך לעזור לניקולס, להגן על התאומים, ולאמן אותם לעתיד הקרוב.
החולדות מוצאות את פלמל והתאומים, מה שגורם לסצנת קרב להתרחש בדוג'ו של סקתך, בין צד אחד שבו יש חולדות וגולם (אנשי האבן מהמתקפה על חנות הספרים) לפלמל, התאומים וסקתך. אנו רואים את כישורי הלחימה של סקתך מול גולם ומסבירה להם כי גולם מוקם לחיים בעזרת כישוף שכתוב על פיסת נייר שנמצאת על גופו ומסבירה כי אם נסיר את הנייר נסיר את הכישוף והגולם יהפוך למה שהוא היה במקור, נוזל בוצי. ובאותו זמן פלמל נאבק בחולדות, וחושף כי הוא יכול לגדל צמחים מעץ מת וכי האלכימאים ידעו על ה-DNA לפני המדע.
הדרך למחוז הערפילים
אחרי סצנת הקרב, ברחו התאומים, פלמל וסקתך (תוך כדי הם נרדפים על ידי עורבים, בניה של המוריגן), עלו על מכונית של אחד מהתלמידים של סקתך וברחו משם.
מנקודת המבט של פרנל אנו לומדים את סיפור חייה של פרנל (הפעם מנקודת המבט של פרנל ולא די) ואנו מגלים שלפרנל היו כוחות קסומים מצעירותה, היא הייתה יכולה לראות את העתיד ולרפא חולים בעזרת מגעה. היא נהפכה למגדת עתידות, ובתפקידה פגשה מוכר ספרים עני (ניקולס פלמל) והיא מיד ידעה כי יתחתנו ויאריכו ימים יחד. בזמן שבעלה למד אלכימיה, פרנל התרכזה בללמוד קסמים וכישופים. היא נזכרה בכישוף שהיא למדה נגד אבירים בשריון, ואחרי שינויים קלים, היא השתמשה בכישוף על המכונית בה הייתה לכודה, בניסיון לבריחה. פרנל הבעירה את המכונית (המאוד יקרה) חתכה חור בחלון וברחה משם. לרוע מזלה המוריגן ראתה אותה ותפסה אותה לפני שהספיקה להתרחק. אנו גם לומדים מדי בסצנה הזו כי פעם היו שלוש אלות עורבים אך עכשיו הן כבר לא קיימות.
בינתיים, בניה של המוריגן שכחו איך ניקולס סקתך והתאומים נראים, בגלל הסחת הדעת שפרנל עשתה על המוריגן ומוחם קטן מידי לזכור דברים. בגלל זה הם סתם עפו שם חסרי מטרה. ההתפרעות של הציפורים גרמה לכאוס ולתהיות של בני האדם. המוריגן קיבלה את הריכוז בחזרה, והעורבים חידשו את התקפתם על המכונית אנו מגלים שהציפורים שלה ממש חזקות כי הן יכולות לפרוץ מכונית. בנוסף, במהלך המרדף אנו לומדים כי ניקולס וסקתך הכירו את ויליאם שייקספיר ואנו מגלים כי היה שוליה של ניקולס עד שהוסת על ידי די. בנוסף סקתך לא אהבה אותו כי היה לו ריח רע. פלמל התקשר למישהו שכרגע אינו ידוע ופתאום יש רוח בריח רימון שמעיפה את כל העורבים מהמכונית.
המכונית ממשיכה לנסוע לאורך כביש שלא נראה כי אנשים נוסעים עליו ונראה כי עוקבים אחריהם חזירים ענקיים. סקתך נכנסת למצב דרוך וחושדת כי הם חזירי מלחמה גאליים. פלמל גורם לה להבין כי אלו טוּרְק אַלְטַה, אנשי חזיר, אנשים שהופכים לחזירים ולהפך. בנוסף אנחנו גם לומדים מהפחדנות של ג'וש כי אנשי זאב הם טוּרְק מַדְרַה. ג'וש המשיך בדרך זו עד שהגיע למחסום. פלמל אומר לג'וש להמשיך לנסוע, והם נוסעים דרך המחסום, שנראה מוצק, ומגלים כי הוא היה אשליה אופטית.
הקטה
בשלב זה בסיפור אנחנו פוגשים בהקטה, (הֵה-ק-טֵי האלה התלת פרצופית), ולומדים כי אליה חייג ניקולס בפסקה הקודמת. אנחנו שומעים בפעם הראשונה את המושג בני הדור הבא ומגלים שהמוריגן וסקתך שניהם נמנים איתם. אנחנו מגלים שקדמונים טהורים סולדים מספר המסורה, ומכל חלקיו. ניקולס מנסה לשכנע את הקטה להעיר את החושים של ג'וש וסופי מה שלא עובד לבינתיים. ג'וש וסופי נכנסים לבית של הקטה, "עץ העולם" העץ העתיק ביותר שקיים. הם גם מגלים כי המקום הזה שואב אנרגיה מטלפונים מחשבים ואייפדים. ואז סקתך מסבירה כי הקסם הוא זה שעושה את זה. הקסם בעצם צורך אנרגיה ולכן הוא מנסה להשיג אותה מכל מקור אפשרי כולל הסוללות הקטנות של המחשב והטלפון. התאומים מגלים שסקתך היא ערפדית וג'וש נהייה חשדן לגביה ואנו לומדים את ההגדרה של הספר הזה לערפדים, הספר הזה מגדיר ערפדים בתור קדמונים בני הדור הבא שלא יכולים להרגיש (יכולים להרגיש כאב אבל לא שמחה או עצב). היא מסבירה כי הערפדים ששותים דם נחשבים חלשים והם משתמשים בו להרגיש רגשות. בנוסף אנחנו מגלים ששבט הערפדים שאליו סקתך משתייכת לא שותה דם אלא צמחוני. עוברים לנקודת המבט של פרנל. פרנל משתמשת בתעלול עתיק שמקהה את כל חושיה מלבד השמיעה ומחדד את השמיעה. פרנל עכשיו יכולה לשמוע את שיחתם של המוריגן ודי. על פי מה שפרנל שומעת המוריגן מתכוונת להעיר את בסתת משנתה. אנחנו גם מוצגים למונח קדמון מן הדור הבא. פרנל מנסה למצוא דרך לתקשר עם בעלה ואנחנו מוצגים יכולתה של פרנל לראות רוחות. אנחנו מגלים שרוחות אמנם לא מפחידות, אך הן גם מאוד גסות, למרבה מזלה של פרנל היא מוצאת דרך לחסום אותם, היא גילתה כי רוחות לא יכולות לראות כחול ירוק וגוונים מסוימים של צהובת ולכן עודדה צבעים אלה בהילה שלה, שבדרך כלל לבנה כקרח. פרנל הורידה מעצמה את הצבעים הנוספים והילתה חזרה להיות לבנה כקרח. הרוחות נמשכו להילת כמו עש ללהבה, ופרנל חיפשה מישהו שיכול לעזור לה. היא מצא את ג'פרסון מילר, מאבטח במקום בו השאיר אותה די כלואה ואחנו מגלים שהוא ממרתף המשרדים הראשיים של תאגיד אינוק אנטרפרייז (תאגיד בבעלותו של די). ג'פרסון מילר רוצה לעזוב את המקום וללכת למחוז הערפילים, שם נמצאת אשתו. פרנל מנתקת את הקשרים של ג'פרסון למקום ובתמורה ג'פרסון מעביר הודעה לניקולס.
אחרי שניקולס קם משולחן ארוחת ערב אנחנו שומעים את האגדה שבהם נמצאים התאומים:
"השניים שאחד המה המה, האחד שהכל הוא יבוא יום והספר יילקח ואיש המלכה יתאחד עם העורב ואז יגיח קדמון הצללים ובן האלמוות יכשיר את בן התמותה השניים שאחד המה שומה עליהם להיות האחד שהכל הוא". ניקולס פלמל משוכנע כי איש המלכה הוא די, העורב היא המוריגן, בן האלמוות זה הוא והתאומים הם שניים שאחד המה. אנחנו גם מגלים כי בספר הזה יש חמישה יסודות קסם: אוויר אש מים אדמה וזמן (הנחשב בתור החזק מכולם). השליטה ביסוד הזמן היא דבר שאין לקדמונים ולכן הם רוצים את ספר המסורה, כי בו כתוב סוד השליטה בזמן. אנחנו גם לומדים כי ילדים שאינם לומדים לשלוט בכוחות הקסם שלהם גורמים להרס מסביבם ומה שאנשים חושבים שהוא עבודת שדים. פלמל מספר לנו (הקוראים) דרך מחשבותיו כי היו קדמונים שהתייחסו אלינו כיצורים אינטליגנטים, והיו כאלה שהתייחסו אלינו כאוכל. ואז ג'פרסון מילר קפץ מתוך הברכה ואמר לניקולס כי המוריגן מתכוונת להעיר את בסתת ולתקוף את מחוז הערפילים.
אנחנו עוברים לנקודת המבט של התאומים. הדמיון של ג'וש עובד שעות נוספות והוא מפחד למוות, והוא וסופי מחליטים לברוח. באמצעות האהבה של ג'וש למשחקי וידאו הם מוצאים את הדרך החוצה. הם מגלים שהכוכבים בחוץ והירח נראה שונה מבדרך כלל ומבינים כי הקטה זוכרת את העולם שלה במצב הזה. הירח היה חלק ולא היו עליו את רוב המכתשים שיש עליו כיום. הם לא הצליחו להתניע את המכונית ועף לכיוונם פטרוזאור. התאומים בהתחלה היו משותקים מפחד ואז הפטרוזאור דיבר בשפתם ואמר שהם לא אויבים שלהם.
עוברים לפלאשבאק של הדוקטור ג'ון די, ומגלים שהוא פגש את ניקולס ופרנל כשהיה בשליחות של המלכה, והפך לשוליה של פלמל. בשנת 1575 הוא פגש בגרגויל שהזמין אותו לפגישה בקתדרלת נוטרדאם. ואז הוא פגש את המוריגן בפעם הראשונה. והוא הפך לאביר האשמנים הקדמונים. חזרה למציאות העכשווית די פוגש שנהת, המשרת של בסתת שמוביל אותה אל בסתת, חצי אישה חצי חתול.
חזרה לנקודת המבט של התאומים, התאומים חוזרים לעץ ומקבלים נזיפה מסקתך. ניקולס פלמל מספר לסופי וג'וש שהם אסירי הנסיבות. פרנל מלמד אותם שלפי האגדה לאחד מהם יש את הפוטנציאל או להשמיד או להציל אותו, אבל התאוריה, האישית שלו היה שאחד יציל את העולם והשני יהרוס. וסופי בגסות אומרת לאחיה שהוא יהרוס את העולם. סקתך מספרת שקרב בין שני קדמונים עלול להשפיע נוראות על האקלים בהשפעות כמו: המון גשם, רעידות אדמה, סופות טורנדו וכדומה. הקטה מתעוררת ואנחנו מגלים שהבית חי. הקטה מתלוננת על כך שעכשיו היא צריכה לנקוט עמדה בסכסוך. ומזהירה את התאומים כי מה שניקולס רוצה שהקטה תעשה לתאומים עלול להרוג אותם. אחרי ניסיון שכנוע מניקולס, הקטה מחליטה להעיר את כוחותם, אנחנו מגלים מה קרה לממציא הברזל, הוא נהרג על ידי הקטה.
עוברים לנקודת המבט של די, שמפחד לתקוף את הקטה. הוא שאל למה לא תקפו כשהקטה ישנה, ושנהת ענה כי הם ניסו לאסוף את בעלי בריתם. ואז הגיע חצות.
ג'וש לא היה המוכן שיעירו את אחותו למרות שסופי כן הייתה מוכנה. ג'וש חושף את חוסר האמון שלו בניקולס.
קסם האוויר והמלחמה
דוקטור די נעזר במוריגן, אלת העורב, ובבסתת, האלה המצרית בעלת ראש החתול, להילחם בניקולס ובתאומים. ניקולס נעזר בסקתך העלמה הלוחמת שנקראת גם חסות הצללים - הקדמונית מהדור השני ובהקטה, האלה התלת פרצופית החזקה אשר מעוררת את כוחותיה של סופי. לאחר מכן נערך במחוז הערפילים של הקטה קרב בו די הורג את הקטה בעזרת אקסקליבר חרב הקרח ומשמיד את עץ החיים שנותן להקטה את כוחותיה. פרנל נכלאה על ידי דוקטור די באלקטרז, ובעזרתה של רוח רפאים היא מצליחה ליצור קשר עם ניקולס ולהגיד לו שיברח אל מכשפת עין דור, סבתה של סקתך. מכשפת עין דור מעבירה לסופי את כל זכרונותיה והידע שרכשה במהלך כל שנות חייה ובכך מלמדת את סופי את קסם האוויר. דוקטור די מגיע לחנותה של מכשפת עין דור ומשסה בהם חבורה של זומבים ואל-מתים, בנוסף הוא משכנע את ג'וש ברעתו של ניקולס, החבורה נלחמת בהם ויחד הם עוברים לפריס דרך שער ליי, אך כוחותיו של ג'וש טרם ניעורו והחבורה מחפשת מישהו שיעורר אותם.
הראד מלנדסברג
תולדות חייה
נולדה בטירת לנדסברג שבחבל הריין התחתון באלזס, כבת למשפחת אצולה מקומית. כבר בגיל צעיר נכנסה כנזירה למנזר הוהנבורג. המנזר, שהיה תחת חסותו של פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, נהנה ממעמד בכיר ועוצמה רבה. הראד זכתה במסגרתו לחינוך הרחב והטוב ביותר שיכלה אשה לרכוש באותה עת. בשנת 1167 התמנתה לאם המנזר, לאחר שהייתה אחראית על החינוך במנזר. היא שרתה כאם מנזר 28 שנים, עד מותה.
גן התענוגות
היצירה המקורית, שכללה 648 עמודים, נכתבה כמעט כולה בלטינית, עם כ-1,200 משפטי הסבר בגרמנית ו-336 איורים.
למעלה מ-600 שנים נשמר כתב היד במנזר. בעת המהפכה הצרפתית הועבר כתב היד לספריית שטרסבורג. שם, בשנת 1818, תועד הספר והועתק חלק ניכר ממנו ביזמת המו"ל יוהאן פרידריך קוטה . בשנת 1870, הופצצה העיר שטרסבורג במהלך מלחמת פרוסיה-צרפת, הספרייה בה נשמר כתב היד נשרפה וכתב היד המקורי אבד. העתק הספר הודפס וראה אור בין השנים 1879–1899.
הפוריטנים
הפוריטנים (בשמה המלא: הפוריטנים של סקוטלנד, באיטלקית: I Puritani) היא אופרה שנכתבה בשנת 1835 על ידי וינצ'נצו בליני. האופרה נכתה במקור בשתי מערכות ואחר כך שונתה לשלוש מערכות בעצתו של ג'ואקינו רוסיני, שהמלחין הצעיר בליני התיידד איתו. המוזיקה הולחנה על פי הלברית של הרוזן קרלו פפולי, משורר וגולה איטלקי אותו פגש בליני בטרקלין שניהלה הנסיכה בלג'ויוזו הגולה אף היא שהפך למקום מפגש של מהפכנים איטלקים רבים. הבכורה התקיימה בפריז. אופרה אחרונה זו של בליני (שנפטר בגיל 33, כ-9 חודשים אחרי הבכורה) מציבה בפני הזמרים משימה קשה. בקולו של גיבור הראשי הטנור, ישנם צלילים גבוהים דו, רה, ואפילו פה במקום אחד, שהופכים את האופרה לכמעט בלתי ניתן לשירה.
מערכה ראשונה
מתכוננים לחתונה בטירה של לורד וולטון. ריצ'רד מגיע מרחוק, עכשיו הוא כבר יודע שאת הנערה - שאת ידה הבטיח לו המושל - יוביל הלורד ארתור טלבוט למזבח.
אלווירה לומדת מדודה - סר ג'ורג' - שאביה כבר לא מתעקש שתינשא לריצ'רד פורת. הוא מרשה שלורד טלבוט ישא אותה לאישה.
ארתור (לורד טאלבוט) שמגיע מתקבל בהתלהבות בטירה. המושל אינו יכול להשתתף בחתונת בתו מכיוון שהוא צריך ללוות את הגברת של וילה פורטה לפרלמנט. ארתור נשאר לבדו לכמה רגעים עם הגברת האלמונית, שבה הוא מזהה בתדהימה את המלכה. כתומך נאמן בסטיוארטים, הוא מחליט להציל את המלכה בנאמנותו, אם כי בלבו הוא יודע שהוא חייב להישאר עם אהובתו לחתונה. כשארתור והמלכה רוצים לצאת מהאולם ביחד, ריצ'רד היריב עומד בדרכם. הוא לא מזהה את המלכה, כל מה שהוא רואה שיריבו רוצה להימלט עם אישה אחרת ביום חתונתו. להפתעתם הגדולה ביותר, ריצ'רד אינו מסגיר אותם, ואף מבטיח לשמור על הבריחה בסוד לזמן מה. פעולתו לא מונעת מנדיבות, אלא ממודעות בטוחה שאלווירה תשנא את ארתור בדרך זו. לורד וולטון מתחיל לרדוף אחרי הנמלטים, ואלו שנותרו בבית רואים שההלם הגדול גרם לזעזוע במוחה של אלווירה.
מערכה שלישית
בפארק הארמון, לורד ארתור טלבוט שנמלט מרודפיו, פוגש את אהובתו ומספר מה גרם לו להיראות כבוגד. נפשה של אלווירה נרגעת שוב, אך כשהם שומעים את הרודפים וארתור רוצה להימלט, הטירוף שלה פורץ שוב. הפוריטנים מקיפים את מושיע המלכה כדי לשפוט אותו. זהו הלם נוסף לאלווירה, שמאשימה את עצמה בגורל אהובתה. שליחי הפרלמנט מגיעים ברגע האחרון עם החנינה. לורד טלבוט ניצל ואלווירה נרפאית כעת לצמיתות.
הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 2016
הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 2016 הן הבחירות למושב השביעי של הדומה הממלכתית שהתקיימו ב־18 בספטמבר 2016.
לראשונה מאז בחירות 2003 התקיימו הבחירות בשיטה מעורבת, שבה נבחרו חלק מהנציגים בהתמודדות ארצית וחלק במחוזות בחירה: מתוך 450, 225 מחברי הפרלמנט נבחרו על פי רשימות מפלגתיות באזורי בחירה, כאשר 225 הנותרים נבחרו על פי אזורי בחירה. אחוז החסימה עומד על 5% למפלגה שמתעתדת להיכנס לפרלמנט כאשר מועמד יכול לקבל מושב בפרלמנט במידה וייזכה ברוב הקולות באזור הבחירה שלו.
שיטת בחירות כזאת התקיימה לראשונה מאז הבחירות שהתקיימו בשנים 1993, 1995, 1999 ובשנת 2003.
נכון ל־1 בינואר 2016 היו רשומים 109,820,679 בעלי זכות הצבעה בפדרציה הרוסית, כשבספירה כוללת של כל בעלי זכות ההצבעה, לרבות אלה הגרים מחוץ למדינה, היו רשומים בסך הכל 111,724,534.
בבחירות השתתפו 14 מפלגות מתוך 77 המפלגות הרשמיות ברוסיה, כשהגדולות שבהן הן: רוסיה המאוחדת, רוסיה הוגנת, המפלגה הקומוניסטית, המפלגה הליברל-דמוקרטית, מפלגת הצמיחה ומפלגת יאבלוקו.
בדומה למערכת הבחירות הקודמת, הפרלמנט נבחר לתקופת כהונה בת 5 שנים.
בבחירות זכתה ברוב קולות מוחץ מפלגת השלטון "רוסיה המאוחדת", שהשיגה 343 מושבים בדומה לאחר שזכתה ב-54.28% מהקולות וב-203 מחוזות בחירה שהעניקו לה רוב חוקתי. במקום השני נמצאת המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית זכתה ב-13.45% מקולות הבוחרים וזכתה ב-42 מושבים בדומה. המפלגה הליברל-דמוקרטית זכתה ב-13.24% מהקולות וב-39 מושבים בפרלמנט. בנוסף, "רוסיה הוגנת" זכתה ב-6.17% מהקולות ובכך השיגה 23 מושבים בפרלמנט.
שתי מפלגות נוספות - מולדת ומפלגת "המצע האזרחי" הצליחו לקבל מושב אחד על פי התוצאות במחוזות הבחירה, בנוסף נכנס מועמד עצמאי בודד ובכך מורכב הבית התחתון משש מפלגות ומועמד עצמאי.
אחוז ההצבעה בבחירות עמד על 47.81%.
ההכנות לקראת הבחירות
במהלך ההכנות לקראת הבחירות הפרלמנטריות, נערכו פריימריז במפלגת רוסיה המאוחדת ופוליטיקאים צעירים רבים נכנסו לשורות המפלגה, כמו התובעת של חצי האי קרים, נטליה פוקלונסקאיה.
תאריך קיום הבחירות
בשנת 2014, בהתאם לחקיקה שהתקיימה באותו הזמן, ועדת הבחירות הצהירה כי הבחירות ייערכו ב-4 בדצמבר 2016. אולם בסתיו 2015 חברי הדומה הציעו להקדים את הבחירות לספטמבר, אוקטובר או נובמבר 2016. לבסוף, ביולי 2015 אושר כי הבחירות הפרלמנטריות תתקיימנה ביום ראשון השלישי של חודש ספטמבר. ההחלטה נתקבעה לא רק עבור הבחירות בשנת 2016 אלא כל מערכות הבחירות הבאות לפרלמנט. ביוני 2016 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין חתם על צו נשיאותי 291 המאשר החלטה זו.
חוק הבחירות
על פי החקיקה הרוסית הנוגעת לבחירות הפרלמנטריות, התקיימו הבחירות בשיטת בחירה מעורבת. מכאן שהתוצאות תתחשבנה בהצבעות על פי רשימות מפלגתיות ועל פי בחירת המחוזות, כאשר מחצית מחברי הפרלמנט ייבחרו בשיטה אזורית.
על פי הרשימות המפלגתיות, עומד אחוז החסימה על 5%. מכאן שהמפלגות הפוליטיות יוכלו להציע מועמדים לבחירות הבאות לנשיאות, מבלי לאסוף חתימות עבורו. מפלגות שהגיעו ל-3% ולא עברו את אחוז החסימה מקבלות תמיכה כספית מהמדינה וזכאיות להתמודד בבחירות הבאות לפרלמנט ובכל הבחירות לרשויות המקומיות שתתקיימנה עד 2021.
חלוקה למחוזות בחירה
ועדת הבחירות המרכזית של רוסיה חילקה את המדינה ל-225 מחוזות בחירה. בכל מחוז נבחר מנדט אחד המהווה מושב בפרלמנט.
בספטמבר 2015 הוכרז כי רפובליקת קרים תחולק לארבעה מחוזות בחירה: סבסטופול ושלושה בקרים. שיטת החלוקה הזאת ספגה ביקורת רבה, אם כי באוקטובר 2015 אושרה הצעת חוק החלוקה למחוזות בחירה ברוב של 303 תומכים מול 86 מתנגדים.
מימון הבחירות
על פי הערכת ועדת הבחירות המרכזית, תקציב הבחירות עמד על 15 מיליארד רובלים, כשמשרד האוצר הרוסי אישר העברת תקציב של 10,4 מיליארד רובל. בבחירות 2011 עמד תקציב הבחירות על 7 מיליארד רובל.
מטעם הרשימות המפלגתיות
המפלגות מגישות מועמד מטעם כל מחוז בחירה פדרלי. ברשימה הפדרלית לא יותר מעשרה מועמדים, כאשר המפלגות רשאיות להגיש עד 400 מועמדים למושבים בדומה.
ועדת הבחירות המרכזית אישרה ל-14 מפלגות להשתתף בבחירות ומסוגלות לעבור את אחוז החסימה ומיוצגים בפרלמנט עירוני או מחוזי(אולם ברשימה המאושרת, לא נמצאים מפלגות כדוגמת המפלגה הקומוניסטית לצדק סוציאלי, שמיוצגת על ידי אחד מחברי מפלגתה בדומה העירונית של וולגוגרד):
מטעם מחוזות הבחירה
225 מועמדים נבחרים ב-225 מחוזות בחירה.
תוצאות
225 מושבים חולקו בין ארבע המפלגות הגדולות, כאשר 225 מועמדים נבחרו בהתאם לתוצאות ב-225 מחוזות הבחירה. למעט ארבע המפלגות הגדולות זכו במנדט אחד כל אחת מהמפלגות הבאות: מולדת, מפלגת המצע האזרחי ומועמד עצמאי.
בועז טל
בועז טל (1952 – 7 באפריל 2012) היה צלם, אוצר ומרצה ישראלי.
ביוגרפיה
טל היה בנה של הציירת שולה טל (1919-2005), שנמנתה על מייסדי כפר האמנים עין-הוד והייתה חברת קבוצת העשרה (1960-1951). שולה טל למדה אמנות וציור בפריז בשנות החמישים, עבודותיה התאפיינו בקו פיגורטיבי, שהציע אלטרנטיבה לאמנות המופשטת וניסח קו אמנותי בעל סממנים מקומיים ישראלים. השפעתה ניכרת על יצירתו של בנה. טל התמקד בצילום אישי של משפחתו וקרוביו ובייחוד של אשתו, זהבה. דמותה המצולמת של זהבה טל הייתה תמיד חלק מהותי ביצירתו של בעלה והייתה המוזה המרכזית עבורו. זהבה טל כך העיד טל לאורך השנים, הייתה המבקרת המשמעותית, הנוקבת והנחרצת ביותר של יצירותיו, היא נפטרה ממחלת הסרטן בשנת 2006.
בנוסף, צילם טל קרובים נוספים, ביניהם, שלוש בנותיו, הוריו וחברים. הצילומים המשפחתיים של טל אינם תיעוד של רגעים משפחתיים מקוריים אלא בנייה של סצינות מבוימות של חיי משפחה בורגניים ישראליים. בחלק מסדרות הצילומים של טל כל בני המשפחה מופיעים בערום ביחד דבר שגרר גם ביקורת. הצעירה מבין שלוש בנותיו של טל, נופר, הייתה חולה במחלה גנטית נדירה. המחלה פגעה בכל מערכות הגוף והייתה מוקד לטיפול אינטנסיבי ויומיומי של בני המשפחה. עובדה זו מאירה פן נוסף בעיסוקו של טל בגוף החולה, הפגום והלא-מושלם.
במהלך השנים, טל הציג ביותר מ-200 תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות בישראל ומחוצה לה. יצירותיו פורסמו ביותר מ-70 קטלוגים ועבודותיו מצויות באוספים מוזיאליים ופרטיים כדוגמת אוסף משרד החוץ, מוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות, המוזיאון היהודי בניו-יורק, המוזיאון לאמנות מודרנית בסן-פרנסיסקו, המוזיאון הבינלאומי לצילום רוצ'סטר בניו-יורק, המוזיאון לאמנות ביוסטון טקסס, המרכז לצילום יצירתי טוסון באריזונה, הספרייה הלאומית בפריז, מוזיאון לודוויג בקלן גרמניה, המוזיאון הלאומי לצילום בקופנהגן דנמרק, מוזיאון לאמנות הצילום אודנסה בדנמרק, מוזיאון הצילום שארלרואה בבלגיה, המוזיאון לאמנות הצילום קיוסאטו ביפן ובאוספים פרטיים רבים.
טל, בוגר תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת חיפה (1977), שנה לאחר מכן למד במדרשה למורים לציור ובשנת 1982 סיים תואר נוסף בקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. במקביל ללימודיו למד צילום ואמנות ב"מדרשה לאמנות" ברמת השרון. בשנת 2000 סיים לימודי דוקטורט בצילום ואמנות אוניברסיטת ניו יורק, ארצות הברית ואוניברסיטת דרבי, אנגליה. עבודת המחקר לדוקטורט, והמחקר החזותי של טל עסק בייצוגים של סרטן השד בצילום.הוא מצא כי מעבר לפחד המיסטי מפני המחלה ומה שקשור בה, אחר כריתת השד קיימת פגיעה פסיכולוגית. טל שאף להרחיב את מאגר הדימויים החזותיים להם הורגלנו של אישה ו"נשיות", ולכלול בתוכו גם דימויים של נשים כרותות שד כדי שהצופה לא יחווה זאת כאנומליה ונושא סרטן השד ייכלל בשיח.
טל היה פרופסור לצילום. במהלך השנים כיהן כראש המחלקה לצילום ומרצה במכללת ויצו חיפה, כראש המחלקה לצילום במדרשה לאמנות בית ברל, כמפקח ארצי מטעם המכון הממשלתי להכשרה בטכנולוגיה ובמדע, וכדיקאן בית הספר לעיצוב, במכון טכנולוגי חולון. במהלך כהונתו במכון הטכנולוגי בחולון הקים בין שאר פעילויותיו את גלריית ויטרינה ופתח את התוכנית לתואר שני ללימודי עיצוב ואמנות.
עבודתו של טל זיכתה אותו במשך השנים בפרסים ובמלגות ממוסדות וקרנות בארץ, ביניהן מלגה מטעם קרן תרבות אמריקה ישראל 1992; פרס אנריקה קבלין לצילום, מוזיאון ישראל, ירושלים 1992; מלגת מחקר באמנות, משרד החינוך והתרבות1992; פרס השלמת ביצוע עבודה באמנויות פלסטיות, משרד החינוך והתרבות 1992; מלגה מטעם משרד החינוך והתרבות 1997; מלגת מחקר מטעם הקרן למחקר של בית ברל 1999; מלגת שהייה ב"סיטה", פריז 2000; מלגה מטעם מועצת הפיס לאמנות 2003; מלגה מטעם הסניף הישראלי של אונסקו, משרד החינוך והתרבות 2003; ובשנת 2008 זכה בפרס שר התרבות והספורט לאמנות ועיצוב. בין שאר תפקידיו בארץ היה חבר בוועדת שיפוט מלגות מטעם קרן תרבות אמריקה ישראל לאמנות ומלגות לתואר שני וחבר ועדת שיפוט לפרס עידוד היצירה באמנות מטעם משרד המדע, התרבות והספורט.
ב-7 באפריל 2012, נפטר בועז טל לאחר מחלה קשה ונקבר לצד זהבה טל בבית העלמין בעין הוד.
יצירה
טל היה פורץ דרך ומוביל בתחומו בשל בחירתו לעסוק בנושאים מורכבים ופחות מקובלים לתקופה, כמו מגדר וחילופי תפקידים ומינים, הגוף העירום שאינו מושלם תוך יצירת מודל של "אנטי-יופי" ושימוש בנושאים ואובייקטים אישיים ופרטיים כחלק מיצירת האמנות. בצילומיו השתמש לרוב בסביבה הביתית ובבני המשפחה הקרובה כאובייקטים ובכך יצר עבודות בעלות מטען אלגורי הבוחן מחדש ובצורה מורכבת זהויות מגדריות ותרבותיות. הסצנות המבוימות של טל ובני משפחתו בסביבתם הביתית קשורות קשר הדוק למופתים קלאסיים של יופי בציור ובמיתוסים תרבותיים שונים, אך גם שואבות מתולדות הצילום והקולנוע, ומקיימות דיאלוג מתמשך עם האיקונוגרפיה והסימבוליזם הדתי.
חלק מרכזי ביצירתו של טל נע סביב הקשר ההדוק והסימביוטי בינו לבין אשתו זהבה. זהבה טל הייתה מקור השראה, שותפה פעילה בתהליך היצירה של טל, הייתה מודל הצילום המועדף עליו ומרכזן של סדרות רבות של תצלומי דיוקנאות לבד, בזוג ועם בני המשפחה. הקשר הסימביוטי בין טל לבת זוגו אפשר חציית גבולות ונגיעה בנושאי טאבו. תפקידה של זהבה טל כ"אשת האמן" היה מרכזי מאוד בחייה. זהבה טל נפטרה בשנת 2006 ממחלת הסרטן. חודשים מעטים לפני פטירתה כתבה זהבה טל טקסט המופיע בקטלוג התערוכה "הריפוי של ט": "הגוף הוא היש הממשי, הוודאי, היחידי. הוא מקור השמחה והעונג, הוא מקור הסבל והכאב, הוא מאפשר לנו את כל הקיום. למרות זאת יש לנו נטייה להחביאו, להתעלם מנוכחותו, להסתירו בכסות." דבריה של זהבה טל יכולים להאיר, ולו במעט, את מקומו של הגוף ביצירותיו של בועז טל. בנוסף לאשתו, צילם טל גם בני משפחה נוספים - שלוש בנותיו, הוריו וחברים שהסכימו להצטלם. הצילומים המשפחתיים של טל אינם תיעוד של רגעים משפחתיים "אמיתיים" אלא בנייה של סצינות מבוימות של חיי משפחה בורגניים ישראליים. בחלק מסדרות הצילומים של טל כל בני המשפחה מופיעים בערום ביחד דבר שגרר גם ביקורת.
בין תערוכותיו הבולטות בארץ נמנות: "מתווה לגבר ואישה" במוזיאון ישראל (1987), "אלגוריה/אלגרו נון טרופו" במוזיאון תל אביב לאמנות (2001), הריפוי של ט' בגלריית גורדון (2006) ו"בועזהבה" בגלריה האוניברסיטאית באוני' תל אביב (2009).
דאיה קרישנה
דאיה קרישנה (באנגלית: Daya Krishna; 1924–2007) היה פילוסוף הודי שכתב באנגלית ובהינדי. הוא היה הקול הבולט בפילוסופיה ההודית במחצית השנייה של המאה ה-20. הוא לימד באוניברסיטת ראג'סטהן בג'ייפור וכיהן כעורך של כתב העת "Journal of Indian Council of Philosophical Research" במשך יותר משלושה עשורים. דאיה פרסם עבודות בתחומי פילוסופיה הודית, פילוסופיה השוואתית, פילוסופיה פוליטית ואסתטיקה.
אחד מתלמידיו הוא הפילוסוף הישראלי דניאל רוה.
מאריטימו
מועדון ספורט מאריטימו (בפורטוגזית: Marítimo) הוא מועדון כדורגל מהעיר פונשל שבאי מדיירה. המועדון נוסד בשנת 1910 ונחשב בין המועדונים הוותיקים והידועים ביותר בכדורגל הפורטוגלי, מתחילת הווסדה נחשבה מאריטימו לקבוצה הדומיננטית והפופולרית באי מדיירה לפני יריבתה העירונית דפורטיבו נסיונאל. למועדון אף יש קבוצת מילואים מאריטימו B.
בשנת 1926 זכתה הקבוצה באליפות פורטוגל שהייתה עד אז במתכונתה הישנה. לאחר ייסודה של הליגה הפורטוגלית בשנת 1934 נאסר על קבוצות שאינם מחצי האי האיברי להשתתף במסגרת ליגות הכדורגל. לכן רק בשנת 1973 לאחר מאבקים קשים הוחלט לאפשר לקבוצה להשתתף בליגות הכדורגל התחרותיות. מאז רשמה לעצמה הקבוצה 33 עונות בליגה הבכירה.
סגל הקבוצה
מעודכן ל-31 בינואר 2023
(בהשאלה מבנפיקה ליסבון)
(בהשאלה מאתלטיקו מורליה)
(בהשאלה מיובנטוס)
(בהשאלה מספורטינג קריסטל) (בהשאלה מאתלטיקו גויאניינסה)
(בהשאלה מספורטינג ליסבון)
חוק החזר מקדמה בשל ביטול אירוע (נגיף הקורונה החדש)
מטרת החוק
את החוק יזמו חברי הכנסת הילה שי-וזאן, יעקב מרגי ומשה גפני. מטרת החוק מוצגת בדברי ההסבר להצעת החוק, שבהם נאמר, בין השאר:
הוראות החוק
החוק קובע כי: "התקשרו מזמין אירוע ומפעיל אולם אירועים בחוזה לעריכת אירוע באולם אירועים (בחוק זה - הצדדים לחוזה) שלפיו שולמה למפעיל האולם מקדמה ובשל הגבלות נגיף הקורונה האירוע בוטל, ינהלו הצדדים לחוזה משא ומתן בתום לב, בתוך חודשיים מהמועד המקורי או מיום תחילתו של חוק זה, לפי המאוחר, כדי להסכים על מועד אחר לאירוע שייערך בתוך פרק זמן סביר ובתנאים שייקבעו בתום לב."
הסכימו הצדדים לחוזה על מועד אחר לעריכת האירוע, והאירוע בוטל בשל הגבלות נגיף הקורונה, ישיב מפעיל אולם האירועים למזמין האירוע את המקדמה ששילם בתוך חודש מהמועד המתוכנן לעריכת האירוע; המפעיל אינו רשאי להפחית סכום כלשהו מהמקדמה שישיב, למעט סכום שמפעיל אולם אירועים הוציא לשם קיום מפגש שמטרתו בחירת המזון והמשקאות שיוגשו באירוע. גם כאשר מפעיל אולם אירועים החליט שלא לנהל משא ומתן לקביעת מועד חדש או ניהל משא ומתן שלא בתום לב, חלה עליו החובה להשבת המקדמה.
כאשר הצדדים לא הסכימו על מועד אחר לעריכת האירוע, או שמזמין האירוע החליט שלא לקיים משא ומתן לקביעת מועד אחר, על מפעיל האולם להשיב את המקדמה שקיבל, אך בנוסף לזכותו להפחית מהמקדמה את הסכום שהוציא לשם קיום מפגש שמטרתו בחירת המזון והמשקאות שיוגשו באירוע, הוא רשאי להפחית גם דמי ביטול, שלא יעלו על 3,000 ש"ח או 5% מהסכום שנקבע כמחיר האירוע, לפי הנמוך.
עתירת בעלי האולמות
התאחדות בעלי אולמות וגני אירועים בישראל עתרה לבג"ץ נגד החוק, אך לאחר הדיון בבג"ץ חזרה בה העותרת מעתירתה. בפסק הדין הבהיר בג"ץ שהחוק אינו גורע מהסכמה בין הצדדים (בעלי האולם ומזמיני האולם) שהושגה לפני 1 בינואר 2021.
קבוצת התיאטרון של אמסטרדם
קבוצת התיאטרון של אמסטרדם (בהולנדית: Toneelgroep Amsterdam) היא להקת התיאטרון הרפרטוארי הגדולה בהולנד. בסיסה ב-Stadsschouwburg, אמסטרדם, בניין תיאטרון קלאסי בן המאה ה-19, השוכן בלב אמסטרדם.
בעולם
רבות מהפקות קבוצת התיאטרון של אמסטרדם ערכו סבבי הופעות בעולם. לשם דוגמה, עיבודו של ואן הובה לכמה ממחזותיו של שייקספיר, הוצג תחת הכותר "טרגדיות רומיות" והוצג בפסטיבלים אירופאים גדולים (Wiener Festwochen, פסטיבל אביניון, Theaterformen). "ליל בכורה", עיבוד אחר לסרטו של קסאווטס, הוצג ב-BAM (אקדמית ברוקלין למוזיקה) בניו יורק, בדצמבר 2008. "איבו ואן הובה הוא חלוץ בפרשנותו לטקסטים קלאסיים וסרטים. עבודתו היא ייחודית, ראשונית, מהממת, מפתיעה ומשעשעת - כל מה שאתה רוצה שתיאטרון יהיה - והוא אינו חושש לעסוק במכוער ובנתעב. במילה אחת - הוא מדהים", אמרה קייט בלאנשט.
ג'ורג'ס פוליצר
ג'ורג'ס פוליצר (בצרפתית: Georges Politzer; 3 במאי 1903 – 23 במאי 1942) היה פילוסוף צרפתי ומרקסיסט תאורטיקן ממוצא יהודי הונגרי, נקרא בחיבה "הפילוסוף הג'ינג'י".
חייו האישיים
נולד בעיר אוראדיה ברומניה (בעבר נגיוורד, הונגריה).
בשנת 1923 נישא לראשונה לאשתו קמיל, אחת מהסטודנטיות שלו, ולהם 2 ילדים. בשנת 1929 נפגש ברכבת עם אשתו השנייה מארי (מאי), אשר הייתה מיילדת. בשנת 1931 התגרש מאשתו הראשונה (קמיל) ונישא למארי, ולהם בן ושמו מישל.
פעילותו האקדמית
פוליצר למד באוניברסיטת פריז במשך 5 שנים ושם קיבל את כל תוארי האקדמיה שלו עד התואר - פילוסוף. במהלך טיוליו פגש את פרויד ואת שנדור פרנצי בווינה, עיסוקו והתעניינותו בפסיכולוגיה הובילו לפרסומו של ספרו בשנת 1928 :(“Critique des fondements de la psychologie”) (אנגלית: "Critique Of The Foundations Of Psychology"). עבודה זו הייתה הראשונה בתחומה שהציגה את התאוריה החומרית בפסיכולוגיה החברתית והייתה אחת המשפיעות על לב ויגוצקי בשנות ה-20 של המאה ה-20. בצרפת הוא לימד בערים מולן, אוורה, וסן מור דה פוסה, ובאותו הזמן היה פעיל ב"איחוד המורים". הקורסים שלו בין השנים 1935-1936 באוניברסיטת העובדים פורסמו לאחר מותו כ-"עקרונות היסוד של הפילוסופיה" (צרפתית: Principesélémentaires de philosophie). פוליצר גם זכור על היותו כאדם הראשון שחשב על תאוריית המפץ הגדול.
פעילותו במפלגה הקומוניסטית
בין השנים 1929-1931 (מקורות המפלגה מאזכרים את הצטרפותו בניסיונו השני להצטרף למפלגה) הצטרף למפלגה הצרפתית-הקומוניסטית עד לפירוקה בעקבות הגירוש הגרמני בשנת 1939. במפלגה היה אחראי על הוועדה הכלכלית של הוועד המרכזי. הוא לימד באופן עקבי גם באוניברסיטת העובדים ובבית הספר המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הצרפתית.
פעילותו נגד השלטון הנאצי
בספטמבר 1940 עם כיבוש צרפת הוא הצטרף ללחימה נגד הנאצים והוציא לאור שני עיתונים חשאיים: L’UniversitéLibreו-La PenséeLibre (עברית: "האוניברסיטה החופשית", "מחשבה חופשית" בהתאמה) אותם כתב תחת שם העט: " "Rameau (עברית: "ראמו"). במאמריו בעיתונים אלה הועלתה על הכתב גם התקיפה המפורסמת שלו כלפי אלפרד רוסנברג: “L’Obscurantisme au XXesiecle” (אנגלית:Obscurantism in the 20th Century. עברית:"התנגדות לקדמה במאה ה-20"). יחד עם אשתו מאי (אנגלית: Mai), גם היא לוחמת התנגדות קומוניסטית, נעצרו בפברואר 1942 על הפרת החוק האוסר על המפלגה הקומוניסטית להתקיים. בזמן שהיה בכלא סנטא (צרפתית: La Santé Prison, תרגום ישיר: כלא הבריאות) בפריז הוא היה בתא הצמוד לתא של הקומוניסטית המפורסמת, מארי-קלוד ואיילאנט-קוטוטייר. בעדותה במשפטי נירנברג דיברה ואיילנט-קוטוטייר על השהות שלו בכלא: "ג'ורג'ס פוליצר סיפר לי שבזמן חקירתו, אחרי שהכו אותו נמרצות, הוא נשאל האם הוא רוצה לכתוב חוברת על התאוריה של הסוציאליזם-הלאומי. כאשר הוא סירב, הם אמרו לו שיישלח ברכבת הראשונה של האסירים להוצאה להורג." ב-20 במרץ 1942 נשלח פוליצר אל הנאצים, כפי שאיימו עליו. הוא הוצא להורג עם קבוצה של אסירים נוספים ב-23 במאי 1942. אשתו הועברה לאושוויץ, ושם נהרגה במרץ 1943.
ברגדרוץ
ברגדרוץ (בהונגרית: Beregdaróc) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי ברגדרוץ
יהודים חיו בברגדרוץ בתקופות זמן שונות, רבים מתושבי הכפר נרצחו בשואה.
גילוח המצורע
גילוח המצורע ביום השביעי הוא אחד מהשלבים בתהליך ההיטהרות של המצורע. הגילוח הוא מצוות עשה מתוך תרי"ג מצוות.
מקור המצווה
לאחר שהתורה מצווה על הזאת הדם על המצורע, כיבוס בגדיו, גילוח שערו, טבילתו והמתנה של שבעה ימים מחוץ לאוהלו, היא מצווה על סיום תהליך הטהרה ביום השביעי:
מצווה בפני עצמה
הרמב"ם ומוני מצוות נוספים מונים את הגילוח ביום השביעי כמצווה בפני עצמה, כיוון שהגילוח הוא שלב המסיים את טהרת המצורע ופותח את השלב של הכפרה על ידי קורבן המצורע. כל זאת בשונה מהגילוח הראשון שעושה המצורע מיד לאחר הזאת הדם עליו, שהוא רק אחד מהמרכיבים שבמצוות טהרת המצורע.
טעם המצווה
ההבנה המקובלת בקרב חז"ל היא שהצרעת נועדה לעונש ותיקון עבור חוטאים מסוימים, כגון גאוותנים או בעלי לשון הרע. ספר החינוך מסביר שגילוח המצורע נועד לעורר אותו לשוב בתשובה ולהתחדש. הגילוח הטוטאלי של כל השער נועד להראות לעולם כאילו היום נברא והוא יכול לפתוח בדף חדש ונקי, ללא שידבקו בו החטאים מהעבר. מעתה הוא יכול בעצמו להחליט על מעשיו ולכוונם מלכתחילה למקומות טובים.
דיני המצווה
ביום השביעי, שישה ימים לאחר שנזרק עליו הדם, צריך המצורע לגלח את כל שערו. הגילוח צריך להיעשות בתער על כל בשרו, והוא מבטל את איסור התורה על גילוח בתער.
מצורע שלא התגלח
מצורע שלא התגלח ביום השביעי - לא רק שלא קיים את המצווה, אלא גם לא נטהר בטבילה, וכלשון המשנה:. משום כך, אם לא התגלח בשביעי אלא ביום השמיני - לא יכול להביא את קרבן המצורע ביום השמיני, אלא עליו לטבול בשמיני ולהקריב את קרבנו למחרת. כל זאת בשונה מהנזיר, ש, ואם לא גילח ביום השביעי עליו לגלח ביום השמיני ובאותו יום להביא את קרבן הנזיר.
מקומות הצריכים גילוח
לגבי היקף הגילוח, מובאות שתי דרכים בתלמוד כיצד לדרוש את הפסוק, המשקפות שתי גישות דרשניות עקרוניות - גישתו של רבי ישמעאל וגישתו של רבי עקיבא:
רבי עקיבא, לעומתו, דורש את הפסוק על פי כלל תלמודי אחר של "ריבה ומיעט וריבה":. בתלמוד מבואר שלפי רבי עקיבא צריך לגלח את כל הגוף, גם במקומות שאין בהם שער כנוס. והראשונים הבינו שגם את שער בית השחי יש לגלח, וכלשון התלמוד:. אמנם, גם לפי רבי עקיבא מיעט הכתוב גילוח מסוים - במקומות כמו החוטם, שלא צריך המצורע לגלח בתוכו.
בתלמוד נקבעה הלכה כרבי עקיבא. ונחלקו הראשונים מה שונה בחוטם משאר המקומות שפוטר אותו מגילוח: לפי הרמב"ם החוטם הוא מקום שאינו נראה בכלל, ולכן דינו קל יותר מבית השחי. לפי הראב"ד, החוטם הוא מקום בו לרוב האנשים אין שער, ולכן לא צריך לגלחו.
ארצ'יבלד רוברטסון
ארצ'יבלד רוברטסון (באנגלית: Archibald Robertson; 8 במאי 1765 – 6 בדצמבר 1835) היה צייר יליד סקוטלנד שהפעיל את האקדמיה לציור בניו יורק עם אחיו אלכסנדר. הוא ידוע בציורי הפורטרט המיניאטוריים שלו, הוא התבקש לצייר את ג'ורג' ומרתה וושינגטון זמן קצר לאחר שהגיע לארצות הברית מסקוטלנד. הוא גם עשה ציורי נוף ותחריטים בצבעי מים. ספרו Elements of the Graphic Arts יצא לאור ב-1802.
ביוגרפיה
רוברטסון נולד ליד אברדין ב-8 במאי 1765. אמו הייתה ז'אן רוס ואביו, ויליאם רוברטסון, שהיה שרטט ואדריכל. הוא היה הבכור מבין שלושה אחים אמנים, שכללו את אלכסנדר ואנדרו.
רוברטסון למד אמנות ב-Marischal College באברדין מ-1782 עד 1786. לאחר מכן למד אמנות באדינבורו. בשנת 1786 החל את לימודיו אצל ג'ושוע ריינולדס ובנג'מין וסט בלונדון. הוא גם למד אמנות באקדמיה המלכותית לאמנויות אצל צ'ארלס שירף.
קריירה
רוברטסון פתח בית ספר לאמנות וסטודיו באברדין, סקוטלנד בעקבות הכשרתו בלונדון. הוא היה צייר מצליח של פורטרטים ודיוקנאות מיניאטוריים. הוא גם היה חרט, כולל תחריטים טופוגרפיים. ארצ'יבלד ואלכסנדר שיתפו פעולה בעבודות, כמו בתחריטים.
ארצ'יבלד הגיע לארצות הברית ב-1791 בהזמנתם של כמה אנשים עשירים ללמד אמנות. הוא התבקש לצייר את דיוקנם של ג'ורג' ומרתה וושינגטון.
אלכסנדר הצטרף לאחיו בארצות הברית בסתיו 1792. הם הקימו את האקדמיה הקולומביאנית לציור בניו יורק ברחוב ויליאם. זה היה אחד מבתי הספר הראשונים לאמנות במדינה. האקדמיה הקולומביאנית לאמנות שונה לשם האקדמיה לציור, שהמשיכה להיות מנוהלת על ידי ארצ'יבלד. אלכסנדר פתח בית ספר לאמנות משלו ב-1802.שני האחים רוברטסון היו מציגים פעילים ומעורבים בניהול האקדמיה האמריקאית לאמנויות יפות (AAFA) בניו יורק. ארצ'יבלד הצטרף ב-1817 והיה בדירקטוריון במשך 15 שנים. בניו יורק, ארצ'יבלד יצר ציורי נוף בצבעי מים של עמק נהר ההדסון וניו יורק. ב-1802 פרסם את הספר "אלמנטים של רישום", על גישתו השיטתית לרישום עבור אמנים חובבים. גישתו נוצרה בהשראת ויליאם סוורי גילפין.
חיים אישיים
רוברטסון הכיר את אלייזה אברמזה בארצות הברית והתחתן איתה בדצמבר 1794 וצייר כמה דיוקנאות שלה. הוא לימד אותה לצייר בצבעי מים ועבודותיה הוצגו באקדמיה האמריקאית לאמנויות יפות. היה להם בן, אנתוני ליספנרד רוברטסון, שהיה עורך דין והפך לשופט העליון. הוא היה הבן הרביעי מבין ילדים רבים שהיו לזוג.
אובלנה דרומית
אובלנה דרומית (שם מדעי: Eubalaena australis), לווייתן מזיפות, אחד מארבעה מינים במשפחת הבלניים.
קשה להבחין בין האובלנה הדרומית לבין קרובותיה האובלנה הצפון-אטלנטית והאובלנה הצפון-פסיפית, ואכן - אין ביניהן הבדלים חיצוניים פרט להבדלים קטנים בגולגולת. כיום נפוצות כ-10,000 אובלנות דרומיות בדרומו של חצי הכדור הדרומי.
מבנה
כמו יתר חברי משפחתה, ניתן להבחין בין האובלנה לבין לווייתנים אחרים לפי גידולי הטפילים שעל ראשה, בהיעדר סנפיר גב, ובפה מעוקל שתחילתו מתחת לעין. עורה אפור כהה או שחור, עם כתמים לבנים על הבטן.
אורכה המרבי של נקבה בוגרת הוא כ-15 עד 18 מטרים, ומשקלה - כ-47 טונות, אך הגדולים ביותר הגיעו למשקל של מעל 80 טון ואף 90 טון. הזכרים קטנים במעט מהנקבות. אשכי הזכרים הם מהגדולים שבעולם החי, כשמשקלם מגיע לכ-500 קילוגרמים. עובדה זו מצביעה על תחרות זרע משמעותית בתהליך הברירה הזוויגית. שכבת השומן העבה של האובלנות אינה מאפשרת להן לחצות את המים החמים באזור קו המשווה לכיוון חצי הכדור הצפוני, מה שמשמש כחסם גאוגרפי המפריד בינן לבין מיני האובלנה האחרים.
אובלנה דרומית יכולה לחיות מעל 100 שנה.
התנהגות ורבייה
האובלנות הדרומיות נודדות לדרום תחום תפוצתן במהלך חודשי הקיץ, ולצפונו במהלך חודשי החורף והאביב. זאת, בהתאם לריכוזי אוכלוסיות הפלנקטון. מהירות הנדידה של אם וגור היא כשלושה קילומטרים בשעה. עם זאת, האובלנה מסוגלת לשחות במהירות של 15 קילומטרים בשעה ויותר, אולם רק למרחקים קצרים.
האובלנות ניזונות בעיקר מפלנקטון, על-פי רוב על ידי שחייה דרך ריכוזי פלנקטון גבוהים בפה בפתוח, תוך שהמזיפות שלהן מסננות את המזון מן המים. הקולות שמפיקות האובלנות הם לרוב קצרים ונמוכי תדר. לעיתים הן מוציאות את פלג גופן העליון מן המים ומטיחות אותו בחוזקה בפני המים ('Breaching'), או מחזיקות אותו מחוץ למים ופורשות את סנפיריהן משך עד כשתי דקות.
האובלנות הדרומיות הן פוליגמיות, כאשר כל נקבה עשויה להזדווג עם עד שבעה זכרים. נוהגי החיזור הם עדינים וחינניים יחסית, ונמשכים לרוב כשעה עד שעתיים. באופן חריג בקרב היונקים, נראה כי אין איבה בין זכרים המזדווגים עם אותה נקבה.
האובלנה מגיעה לבגרות מינית בגיל 10 שנים לערך. משך ההיריון הוא כשנה, וההנקה - כארבעה עד שישה חודשים. הגורים, שנולדים במשקל טון עד טון ומחצית ובאורך של חמישה עד שישה מטרים, גדלים בתחילת חייהם בקצב של כשלושה סנטימטרים ביום. ההזדווגות וההמלטה מתקיימים לרוב בחודשים יוני עד נובמבר.
תפוצה וציד
כיום מוערכת אוכלוסיית האובלנה הדרומית בכ-10,000 פרטים. מאז שהציד פסק, נראה כי האוכלוסייה גדלה בכ-7 אחוזים מדי שנה. הערבוב בין תת-האוכלוסיות קטן יחסית.
במחצית המאה ה-18, מצב האוכלוסיות של האובלנה הצפון אטלנטית היה חמור מאוד, עד כי לא הייתה לה כל תוחלת מסחרית. כך, עד תום המאה עברו ציידי הלווייתנים לתור אחר לווייתנים בדרום האוקיינוס האטלנטי. ברבות השנים, וביתר שאת עם הופעת טכניקות ציד מודרניות, הידרדרו האוכלוסיות משמעותית. בתוך כך, למעלה מ-70,000 אובלנות דרומיות ניצודו.
בהתאם, ב-1937 נאסר הציד. האיסור היה מוצלח יחסית, אף שציד בלתי חוקי המשיך במידה מסוימת במשך מספר עשורים. מצב האוכלוסייה השתפר בהדרגה, עד שבתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 נצפו מחדש אובלנות דרומיות בחופיהן של אוסטרליה וניו זילנד.
מיון
האובלנה הדרומית סווגה לראשונה על ידי קאמי דמולן ב-1822, אולם סיווגה השתנה כמה פעמים בחלוף השנים. כיום האובלנה שייכת למשפחת הבלניים, שבה שני סוגים: באחד נמצאים שלושה מיני אובלנה, ובאחר - בלנה גרינלנדית.
לחם בננה
לחם בננה הוא סוג לחם שמוצאו מאמריקה. הוא עשוי מבצק של קמח ובננות מעוכות. לרוב הוא לח, מתוק ודומה לעוגה.
היסטוריה
לחם בננה הופיע לראשונה בספרי בישול אמריקאים עם השימוש הגובר בסודה לשתייה ואבקת אפייה בשנות ה-40. הוא הופיע בספר הבישול "מתכונים מאוזנים" של פילסבורי המפורסמת ב-1933, ובהמשך נהיה יותר מקובל עם פרסום "ספר המתכונים של צ'יקיטה בננה" ב-1950.
הבננה הגיעה לארצות הברית בסביבות 1870 ולקח לה זמן להיחשב כמרכיב בקינוחים. מתכון לחם הבננה המודרני התחל להתפרסם בספרי בישול בסביבות 1930, גם בזכות העלייה בפופולריות של אבקת האפייה.
לא ידוע בוודאות מה הוביל להמצאתו של לחם הבננה. ייתכן שמדובר בהמצאה שיווקית שנועדה לקדם ולהגדיל את היקף השימוש בקמח חיטה ובאבקת אפייה. ייתכן שבדומה למנות רבות ממטבחים שונים ברחבי העולם, מטרת המתכון הייתה ניצול רכיבי מזון לא טריים במקום להשליכם. במקרה זה, שימוש בבננות בשלות ורכות מהרצוי.
יום לחם הבננה הארצי בארצות הברית נחגג ב-23 בפברואר.
ספי עובדיה
יוסף (ספי) עובדיה (נולד ב-1 באוגוסט 1984) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש ככתב והפרשן הפוליטי בחדשות 13.
ביוגרפיה
כבן למשפחה שכולה לא יכול היה להתגייס לשירות קרבי ועקב כך שובץ בגלי צה"ל. תחילה שימש מפיק ולאחר מכן מונה לכתב ספורט. לאחר שהשתחרר מהשירות הסדיר, מונה ב-2006 לכתב גלי צה"ל בכנסת. במקביל שימש במשך כשנתיים כפרשן וחבר מערכת בתוכנית "משעל חם" בהנחיית של ניסים משעל.
במרץ 2014, טרם מלאו לו 30, מונה למנהל מחלקת החדשות של גלי צה"ל. בתחנה הצבאית הגיש תוכנית אקטואליה שבועית לצדו של יועז הנדל. ביוני 2015 מונה לכתב פוליטי בחדשות 10 (שהפכו ב-2019 לחדשות 13 לאחר המיזוג עם רשת 13).
באוגוסט 2015 פרסם הקלטת שיחת ועידה בה לכאורה תיאמו שרת התרבות מירי רגב ויועציה גרסאות לגבי מסירת תקציב של כ־2,500,000 ש"ח למשרד הפרסום יהושע\TBWA ללא מכרז, כאשר רמי יהושע הוצג כמקורבה. באוקטובר הגישה רגב תביעת דיבה על סך מיליון ש"ח נגד הערוץ ונגד עובדיה. התביעה נדחתה ביולי 2019, ורגב חויבה בהוצאות משפט בסך 25 אלף ש"ח. באוגוסט 2020 הפך בית המשפט המחוזי את ההחלטה, וקבע שעל הנתבעים לפצות את רגב ב־100 אלף ש"ח וב־50 אלף ש"ח הוצאות משפט. בית המשפט קבע כי לא נערך תחקיר ראוי באשר למקורבות יהושע ורגב, ומשך הזמן שניתן לצדדים לתגובה לא היה סביר והוגן.
בספטמבר 2019 חשף הקלטות שבהן נשמע ראש הממשלה בנימין נתניהו מתערב בנושאים הקשורים לתיק התקשורת, גם לאחר שנאלץ לוותר על תיק התקשורת בשל החקירות נגדו. בהקלטות נשמע נתניהו גוער בשר התקשורת איוב קרא, לאחר שבכתבה עיתונאית פורסם שקרא שיתף פעולה עם שרת המשפטים איילת שקד.
בשנים 2016–2018 הגיש עובדיה את תוכנית הבוקר לצד ניסים משעל ודרור רפאל, כחלק משת"פ עם מערכת חדשות 10, אשר סיפקה את מהדורות החדשות ל-103FM.
בינואר 2022 הצטרף עובדיה לגלי צה”ל ונבחר להגיש עם טלי מורנו את רצועת הבוקר היומית בתחנה במקום רזי ברקאי. לאחר מעברה של מורנו לכאן 11 הוא מגיש את התוכנית עם יניר קוזין.
לעובדיה תואר ראשון במשפטים מהקריה האקדמית אונו.
עובדיה נשוי לעיתונאית ליאור קינן ומתגורר בגבעתיים.
שלושת הצבעים: לבן
שלושת הצבעים: לבן (צרפתית: Trois couleurs: Blanc) הוא סרט משנת 1994 בבימויו של קשישטוף קישלובסקי. זהו הסרט השני ב, יחד עם שלושת הצבעים: כחול ושלושת הצבעים: אדום.
קישלובסקי זכה על הסרט בפרס "דוב הכסף" לבמאי הטוב ביותר בפסטיבל ברלין.
ריקרדו פריירה
ריקרדו דומינגוש ברבוסה פריירה (בפורטוגזית: Ricardo Domingos Barbosa Pereira; נולד ב-6 באוקטובר 1993 בליסבון, פורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת לסטר סיטי.
קריירת מועדונים
ריקרדו נולד בליסבון, בירת פורטוגל, להורים שמוצאם מכף ורדה. הוא החל לשחק כדורגל בגיל צעיר, בקבוצה המקומית פוטבול בנפיקה. ב-2004 החל לשחק בקבוצות הנוער של ספורטינג ליסבון, ובגיל 17 עבר לקבוצת נבאל. שנה לאחר מכן עבר לקבוצת ויטוריה דה גימארייש.
ב-1 באפריל 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו, במסגרת ליגת העל הפורטוגלית, בניצחון קבוצתו 1–3 על פאסוס די פריירה. בעונת 2012/2013 סייע לקבוצתו לזכות בגביע הפורטוגלי, כאשר כבש 6 שערים ב-6 הופעות במפעל זה, כולל את שער הניצחון בגמר, מול בנפיקה ליסבון.
ב-16 באפריל 2013, טרם סיום עונת 2012/2013, הגיע ריקרדו לסיכום עם קבוצת פורטו על מעבר אליה, ב-1 ביולי. בתחילת תקופתו בקבוצה דילג דרך קבע בין קבוצת המילואים לקבוצה הבוגרת. תחת המאמן פאולו פונסקה, עבר לשחק בעיקר בעמדת המגן. הופעתו הראשונה במפעל אירופי הגיעה ב-26 באוגוסט 2014, כאשר נכנס כמחליף לקאסמירו בניצחון 0–2 על ליל בשלב הפלייאוף של ליגת האלופות.
בקיץ 2015, לאחר שצבר 33 הופעות בקבוצה הבוגרת של פורטו ב-2 עונות, הושאל ריקרדו לקבוצת ניס הצרפתית לתקופה של שנתיים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה 1 ב-12 בספטמבר, כאשר שיחק 90 דקות בהפסד הביתי 0–1 לגנגאן.
באפריל 2016 נבחר למגן הטוב ביותר בליגה הצרפתית מטעם המרכז הבינלאומי ללימודי ספורט בצרפת.
בעונת 2017/2018 היה שותף לזכיית פורטו באליפות פורטוגל.
ב-17 במאי 2018 חתם ריקרדו בקבוצת לסטר סיטי האנגלית, בעסקה ששוויה 25 מיליון אירו. הוא ערך את הופעת הפרמייר ליג הראשונה שלו במשחק הפתיחה של עונת 2018/2019 בפרמייר ליג, בהפסד 1–2 למנצ'סטר יונייטד. ביום הולדתו ה-25 כבש את שער הבכורה בלסטר, בהפסד הליגה הביתי 1–2 לאברטון.
נבחרת פורטוגל
ריקרדו רשם 35 הופעות בנבחרות הצעירות של פורטוגל, וכבש 12 שערים. הוא היה חלק מהגעתה לגמר של נבחרת פורטוגל עד גיל 21 באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2015. הוא שיחק 4 משחקים בטורניר זה וכבש בניצחון 0–5 על גרמניה בחצי הגמר.
זימון הבכורה שלו לנבחרת הבוגרת הגיע בנובמבר 2015, לקראת צמד משחקי הידידות מול ו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו מול רוסיה, כאשר שיחק 8 דקות בהפסד 0–1 בקרסנודאר.
ריקרדו נבחר על ידי המאמן פרננדו סנטוש לסגל הנבחרת למונדיאל 2018. הוא שיחק את משחקו היחיד בטורניר בהפסד 1–2 ל בשלב שמינית הגמר.
לקניק
גאוגרפיה
לקניק שוכנת לצידי הכביש הראשי בין זאגרב לעיר סיסאק, 35 ק"מ דרומית לזאגרב.
בכפר מתגוררים 1,850 תושבים וברשות המקומית 6,170 תושבים, במספר כפרים נוספים. רוב התושבים בכפר וברשות המוניציפלית הם קרואטים.
היסטוריה
בנם הצעיר של רוזה והיינריך מאן, יוליוס מאן ואחותו הקטנה, גיזלה, היו הילדים היחידים של משפחת מאן מלקניק, שנשארו בלקניק, עד שגורשו על ידי הקרואטים האוסטשים, למחנה ההשמדה הקרואטי שהוקם לגדות נהר הסאווא (Sava), ונקרא על שם היישוב שלידו "יאסנובץ" (Jasenovac) שבו נרצחו עוד אלפים רבים ואחרים.
יוליוס מאן היה האיש שהקים בלקניק בתשיעי במאי 1909 את ה"DVD" - חבר מתנדבי כיבוי אש (בקרואטית Dobrovoljno Vatrogasno Društvo). מאן היה היו"ר של חבר מתנדבי כיבוי האש במשך כ-28 שנים. מאז בכל שנה באירוע השנתי שלהם המתקיים בחודש מאי או בסמוך לו, תמיד מזכירים חבריי ה- "DVD" את יוליוס מאן כמי שייסד והוביל אותם במשך אותן שנים. בשנת 1929 הקים יוליוס מאן את קבוצת הכדורגל המקומית, דאג לצורכי הקבוצה ואף הביא מאמן כדורגל מזאגרב ללקניק. גם כאן יוליוס מאן היה יו"ר הקבוצה.
עד השנים 1941/1942 הייתה בלקניק קהילה יהודית קטנה, שמנתה פחות מעשר משפחות. את תיעודה של הקהילה היהודית בלקניק ניתן למצוא בארכיון הממשלתי הקרואטי שבסיסאק.
בלקניק נמצא הגדול מבין שני כפרי הילדים של רשת SOS, ובו מתגוררים כ-90 ילדים שהוצאו מבתיהם על ידי רשויות הרווחה.
אשלגן סורבט
אשלגן סורבט (באנגלית: Potassium sorbate) הוא מלח האשלגן של חומצה סורבית (E202). הוא מאוד מסיס במים (58.2% ב 20 °C), משמש לשימור מזון באופן דומה לחומצה סורבית (E200). החומר נועד למניעת או האטת שינויים בצבע ובטעם של מזון. החומר המשמר פועל כנגד עובש ושמרים, והשימוש בו נפוץ במוצרי מזון שונים – כגון גבינות, חמוצים, פירות מיובשים, יין ומוצרים לטיפוח אישי. אף על פי שחומצה סורבית מופיעה באופן טבעי במספר פירות יער, נהוג לייצר אותה בתעשיית המזון באופן סינתטי.
בטיחות
אשלגן סורבט גורם לגירוי עור, העיניים ודרכי הנשימה. לצד מחקרים המלמדים כי החומר בטוח לשימוש על סמך ניסיון ארוך טווח, מחקרים במעבדה הראו כי החומר הוא רעיל ומוטגני (כלומר יוצר מוטציות) לתאי דם אנושיים. אשלגן סורבט נמצא כרעיל לדנ"א אנושי בתאים לימפוציטיים (תאים ממערכת החיסון) פריפריאליים, ועל כן נמצא כי הוא משפיע לרעה על מערכת זו. החומר לעיתים קרובות משולב עם חומצה אסקורבית ומלחי ברזל, שילוב שגם הוא מוטגני לדנ"א. במפגש של ארגון המזון והחקלאות העריכו כי הכמות המומלצת לצריכה של אשלגן סורבט לאדם היא 0.025%-0.1%. לפיכך שיערו כי הצריכה היומית המקובלת היא 12.5 מ"ג / קילוגרם, או 875 מ"ג ליום עבור מבוגר ממוצע (שמשקלו לערך 70 קילוגרם). הנתונים הסתמכו על סכום של הכמות המומלצת של חומצה סורבית עם סידן ועם אשלגן סורבט (מחושבים כחומצה סורבית). DSD סימן את החומר כמסוכן
רגולציה
החומר אושר בסוף שנות ה-40 על ידי ה-FDA האמריקני כבטוח לצריכה כתוסף מזון. בצרפת אושר השימוש בו החל מ – 1959 ובגרמניה משנת 1971.
על פי התקינה האירופאית, הכמות המותרת לשימוש היא 1,000 מ"ג לכל קילוגרם של גבינה.
איווקו מיוואי / איריסבוס מיוואי
איווקו מיוואי (באנגלית: Iveco MyWay) הוא אוטובוס בינעירוני מתוצרת Iveco Bus חטיבת האוטובוסים בבעלות יצרנית המשאיות, האוטובוסים, הצמ"ה, המנועים, וכלי רכב צבאיים איווקו חברת בת של פיאט אשר יוצר באיטליה בין השנים 1998–2007.
חטיבת "Iveco Bus"
חטיבת Iveco Bus הוקמה באמצעות מיזוג חטיבות האוטובוסים של "Fiat Industrial", איווקו ורנו בינואר 1999, כאשר איקרוס אוטובוס נוספה בסוף 1999. חטיבת האוטובוסים של איקרוס נמכרה בשנת 2006 לקבוצת Műszertechnika group בהונגריה.
בין השנים 2003–2010, איריסבוס הייתה בבעלות של 100% על ידי חברת "איווקו" של קבוצת פיאט, והחברה נקראה "איריסבוס איווקו" (Irisbus Iveco).
מאז 2013, איריסבוס נמצאת בבעלות 100% של חברת CNH Industrial
קמפיין NOH8
קמפיין NOH8 (No Hate; בעברית: "לא לשנאה") הוא ארגון התנדבותי אמריקאי ששם לעצמו למטרה לקדם שוויון מגדרי, שוויון בנישואים וזכויות אדם.
היסטוריה
הקמפיין נחל הצלחה מרובה והפך במהרה לוויראלי וקבוצות פעילים רבות ברחבי העולם פרסמו צילומים ברוחו.
בישראל
ב-17 במאי 2013 לכבוד יום היום הבינלאומי נגד הומופוביה נפתח בארץ קמפיין NOH8 בשיתוף אגודת הלהט"ב, איגי - ארגון נוער גאה וארגוני להט"ב נוספים. בקמפיין השתתפו סלבריטאים, פעילים גאים וחברי כנסת, ביניהם נועה תשבי, רני רהב, לימור לבנת, מירי רגב ואחרים. הצילומים לקמפיין נערכו בברנוער בתל אביב.
כף מליאס
כֵּף מַלֵיאָס (ביוונית: Ακρωτήριον Μαλέας וגם Καβομαλιάς, קבומליאס; ביוונית עתיקה: כף מַלֵאַה) הוא שמם של כף ושל חצי אי בדרום מזרח הפלופונסוס שביוון. כדי להבחין בין השניים מכונה לעיתים חצי האי בשם "אֶפִּידַבְרוֹס לִימִירָה" (Επίδαυρος Λιμηρά), על שם העיר העתיקה אפידאורוס ששכנה בו. הכף מפריד בין מפרץ לקוניה במערב לים האגאי במזרח, והוא הנקודה הדרומית ביותר של יוון היבשתית אחרי כף מטפן. הים סביב הכף ידוע בבוגדנותו והשיט בו מסוכן וקשה בשל מזג האוויר ההפכפך והסערות העזות והתכופות המאפיינים אותו. על הכף ניצב אחד מן המגדלורים הגדולים ביותר בים התיכון, שכיום אינו פועל יותר.