cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הרי העפרה
השטחים בגובה של יותר מכ-500 מטרים מעל פני הים בצד הגרמני שייכים ל - הגדול מסוגו בגרמניה באורך של 120 קילומטרים. החלק המזרחי של הרי העפרה הם נוף מוגן. אזורים קטנים אחרים בצד הגרמני והצ'כי מוגנים כשמורות טבע ומונומנטים טבעיים. על הרכסים יש גם כמה אזורי ביצה גדולים הניזונים רק ממי גשמים. ההרים פופולריים לטיולים רגליים ויש אזורי ספורט חורף באזורים גבוהים יותר. בשנת 2019, הוכרזו חלקים מהאזור כאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו.
שם
כמקובל בשפות רבות, השם "הרי העפרה" הוא תרגום מילולי לעברית של שם הרכס מגרמנית ומצ'כית, אם כי בעברית אין שם מוסכם לרכס זה. הגאוגרף משה ברור למשל מכנה רכס זה בשם "הרי אֶרְץ", שם שהוא תרגום חלקי של שם הרכס בגרמנית "ארצגבירגה" (Erzgebirge). האנציקלופדיה העברית מכנה רכס זה בשם "קְרוּשְׁנֶה הוֹרִי", תעתיק של שם הרכס בצ'כית (Krušné hory), אם כי היסטורית הצ'כים מכנים את הרכס גם בשם "Rudohoří" (מילולית "הרים אדומים"). בדיאלקט הדרומי של סורבית, שפת מיעוט החי בסקסוניה, הרכס קרוי "Rudne horiny", שגם פירושו הוא "הרי העפרה". השם בגרמנית מקובל בחלק מהשפות האירופיות, הן משום שגרמניה שלטה תקופה ארוכה על כל הרכס, והן משום שחלק גדול מהרכס נמצא בשטחה.
גאולוגיה
מבחינה גאולוגית נחשבים הרי העפרה לאחד מרכסי ההרים הנחקרים ביותר בעולם. הרי העפרה הם המוטה כך שיציג פני מתלול תלול לכיוון בוהמיה ומדרון מתון בצד הגרמני. הם נוצרו במהלך תהליך ארוך.
במהלך הקימוט של, התרחשה התמרה עמוק מתחת לאדמה, ויצרה לווחה וגנייס. בנוסף, מחדרים פלוטונים של גרניט חדרו לתוך הסלעים המותמרים. עד סוף עידן הפלאוזואיקון, ההרים נסחפו לגבעות מתפתלות (המסיב הפרמי), וחשפו את הסלעים הקשים.
בתור השלישון נחשפו שרידי הרים אלו ללחץ עז כתוצאה מתהליכים טקטוניים של לוחות שבמהלכם נוצרו הרי האלפים, והלוח הצפון-אמריקאי נפרד מהלוח האירואסייתי. מכיוון שהסלע של הרי העפרה היה שביר מכדי שיעבור קימוט, הוא נשבר ל עצמאי שהורם והוטה לצפון-מערב. ניתן לראות זאת בבירור בגובה של 807 מטרים מעל פני הים בהר "קומז'י וישקה" (Komáří vížka, "כילה נגד יתושים") השוכן בצד הצ'כי, מזרחית לכפר "צינוואלד-גאורגנפלד" (Zinnwald-Georgenfeld), ממש בקצה הגוש המועתק.
כתוצאה מכך, זהו רכס הרים של גושים מועתקים, אשר נחצב על ידי שורה שלמה של עמקי נהרות המתנקזים דרומה אל ה וצפונה אל ה או ישירות אל האלבה.
המאפיין הגאולוגי העיקרי בהרי העפר הוא המחדר הפלוטוני הגרניטי משלהי הפלאוזואיקון של "איבנשטוק" (Eibenstock), הנחשף לאורך 40 קילומטרים לאורך הציר הצפון-מערבי-דרום-מזרחי שלו ועד לרוחב של עד 24 קילומטרים. מחדר זה מוקף בהדרגה באזורים של התמרת מגע, שבהם הותמרו הלווחות וה מהפלאוזואיקון להורנפלסים מנומרים, הורנפלסים אנדלוזיטיים וקוורציטים. שני מרכזי מינרלים מרכזיים חותכים את הפלוטון הזה ביואכימסטאל, אחד בכיוון צפון-מערב משניברג דרך יוהאנגאורגנשטאדט ליואכימסטאל, ושני בכיוון צפון-דרום מפרייברג דרך מרינברג, אנאברג, נידרשלאג, יואכימסטאל ושלאגנוולד. ההעתקים של שלהי השלישון והגעשיות יצרו דייקים של בזלת ו. של העפרה כוללים ברזל, נחושת, בדיל, טונגסטן, עופרת, כסף (יסוד), קובלט, ביסמוט, אורניום, בתוספת תחמוצות ברזל ומנגן.
הסלעים החשובים ביותר המופיעים בהרי העפר הם צפחה, וגרניט עם אזורי התמרת מגע במערב, בזלת כשרידים ב (פלסברג),, , ,  (גרוסר שפיצברג או שמידברגר שפיצברג),  (הסברג) ו כמו גם גנייס וריוליט ( במזרח. הקרקעות דטריטיות בעלות יכולת חלחול גבוהה. באזורים המערביים והמרכזיים של ההרים היא נוצרה מגרניט שהתבלה. פייליט גורם לחמרה, מגנייס שהתבלה במהירות במזרח ההרים, המייצר אדמה קלה. כתוצאה מתת הקרקע המבוססת על גרניט וריוליט, האדמה מכוסה ברובה ביער; על אדמת הגנייס ניתן היה במאות הקודמות לגדל ולעבד פשתן, ולאחר מכן, שיפון, שיבולת-שועל ותפוחי אדמה עד לרמות הגבוהות. כיום הקרקע משמשת בעיקר למרעה, אך לא נדיר לראות כרי דשא הרריים כמעט טבעיים.
דייוויד וסלי
דייוויד ברקאו וסלי (באנגלית: David Barakau Wesley; נולד ב-14 בנובמבר 1970) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1993–2007. ממוצעיו לאורך קריירת ה-NBA הם 12.5 נקודות, 2.5 ריבאונדים, 4.4 אסיסטים ו-1.3 חטיפות למשחק. בסך הכול קלע וסלי 11,842 נקודות ב-NBA, אשר מציבות אותו במקום השני בתולדות הליגה מבין השחקנים שלא נבחרו בדראפט, אחרי מוזס מלון.
הרי העפרה
גאולוגיה
מצפון להרי העפרה, מערבית לקמניץ וסביב צוויקאו שוכן המזוהה בפועל רק מבחינה גאולוגית. כאן יש מרבצי פחם אבן שבהם הכרייה כבר ננטשה. אגן דומה אך קטן יותר עם מרבצי פחם נטושים,, ממוקם דרומית-מערבית לדרזדן בקצה הצפוני של הרי העפרה. הוא מהווה את המעבר לאזור עמק האלבה.
פני השטח
בחלק המערבי של הרי העפרה נמצאות שתי הפסגות הגבוהות ביותר של הרכס: הר, השוכן בחלק הצ'כי, בגובה של 1,244 מטרים ו, ההר הגבוה ביותר של מדינת סקסוניה בגרמניה, בגובה 1,214 מטרים. הרי העפרה הם חלק ממערכת הרים גדולה יותר וצמודים להרי פיכטל במערב ול במזרח. מעבר לנהר האלבה, שרשרת ההרים ממשיכה כ. בעוד ההרים משתפלים בעדינות בחלק הצפוני (הגרמני), המדרונות הדרומיים (הצ'כיים) תלולים למדי.
דייוויד וסלי
קריירת מכללות
וסלי נולד בסן אנטוניו שבטקסס. בשנת 1988 החל ללמוד ב"מכללה הקהילתית טמפל" שבטמפל, טקסס, ולאחר שנה אחת עבר לאוניברסיטת ביילור אשר בעיר וייקו הסמוכה. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 17.5 נקודות ומסר 4.5 אסיסטים בממוצע למשחק.
הרי העפרה
טופוגרפיה
הכיוון הכללי של רכס הרי העפרה הוא דרום מערב–צפון מזרח ואורכם כ-150 קילומטרים ורוחבם בממוצע כ-40 קילומטרים. מנקודת מבט גאומורפולוגית הרכס מחולק ל, ו, מופרדים על ידי העמקים של הנהרות,  ו ("קו פלוהה"), חלוקת הקטע המערבי לאורך נהר השוורצווסר נעשתה בתאריך מאוחר יותר משני האזורים האחרים. הרי העפרה המזרחיים כוללים בעיקר רמות גדולות מתרוממות במתינות, בניגוד לאזורים המערביים והמרכזיים התלולים והגבוהים יותר, והם מנותקים על ידי עמקי נהרות שמשנים כיוון תדיר. קו הרכס של ההרים עצמם יוצר, בכל שלושת האזורים, רצף של רמות ופסגות בודדות.
ממזרח הרכס צמוד ל וממערב ל וחלקים אחרים של סקסוניה של אזור ה. דרומית (מזרחית) להרי העפרה המרכזיים והמזרחיים נמצא ומיד מזרחה ממנו,  שמופרדים מהרי העפרה המזרחיים באצבעות צרות של האגן הנ"ל. מדרום (מזרח) להרי העפרה המערביים נמצאים,  ו. מצפון הגבול מוגדר פחות בחדות מכיוון שהרי העפרה, דוגמה טיפוסית ל, יורדים במתינות רבה.
דייוויד וסלי
קריירת משחק
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 1992, החל וסלי לשחק עבור "ויצ'יטה פולס טקסנס" מליגת ה-CBA. בקיץ 1993 חתם על חוזה בניו ג'רזי נטס מה-NBA, ובעונתו היחידה בקבוצה שותף לכ-9 דקות בממוצע למשחק בלבד. בעונת עבר לבוסטון סלטיקס, במדיה מיצב את מעמדו כשחקן חמישייה קבוע הודות ליכולות הגנתיות מרשימות וקליעה טובה מעבר לקשת השלוש. בעונתו השלישית בקבוצה,, קבע שיאי קריירה בממוצעי נקודות (16.8), אסיסטים (7.3), ריבאונדים (3.6) וחטיפות (2.2) למשחק.
הרי העפרה
טופוגרפיה
המעבר הטופוגרפי מהרי העפרה המערביים והמרכזיים לארץ הלס מצפון בין צוויקאו לקמניץ מכונה ; וזה מהרי העפרה המזרחיים מכונה כ. בין פרייטאל ל, האזור נקרא חזית דרזדן של הרי העפרה (Dresdner Erzgebirgsvorland) או רמת באנביץ-פוסנדורף-בורקהרדסוולד (Bannewitz-Possendorf-Burkhardswalder Plateau). מבחינה גאולוגית מגיעים הרי העפרה לגבולות העיר דרזדן ב ליד פרייטאל ו. העמקים בצורת V של הרי העפרה פורצים דרך ההעתק הזה והכתף של.
דייוויד וסלי
קריירת משחק
לקראת עונת חתם על חוזה ל-7 עונות בשארלוט הורנטס, עבור כ-22 מיליון דולר. בתקופתו עם ההורנטס פתח ב-517 מתוך 522 המשחקים בהם שותף, ורשם ממוצעים כוללים של 14.7 נקודות ו-4.7 אסיסטים למשחק. בעונות 1998, ו- העפיל עם ההורנטס לחצי גמר האזור המזרחי, אך בשלושת הפעמים הקבוצה הודחה בו.
הרי העפרה
טופוגרפיה
הרי העפרה שייכים ל בתוך הרמות המרכזיות של אירופה, מסיב שכולל גם את, יער בוהמיה, , , , ו. במקביל הוא יוצר שרשרת הרים בצורת y, יחד עם יער פפאלץ עילי, יער בוהמיה, הרי פיכטל,, ו, שאין לה שם ייחודי אבל מאופיינת באקלים הומוגני למדי.
על פי המסורת התרבותית, נתפסת צוויקאו מבחינה היסטורית כחלק מהרי העפרה, קמניץ נתפסת מבחינה היסטורית כאילו שוכנת מחוץ להם, אבל פרייברג נכללת בהם. הגבול כביכול של הרי העפרה נמשך מדרום-מערב לדרזדן לעבר. מנקודת מבט זו, המאפיינים העיקריים שלהם, כלומר, רמות משופעות במתינות המטפסות עד לקו הרכס החתוך על ידי עמקים בצורת V, הממשיכות עד לקצה הדרומי של. מצפון להרי העפרה הנוף עובר בהדרגה אל וה. המעבר התרבותי-גאוגרפי שלו ל באזור עמקי הנהרות ו אינו מוגדר בצורה חדה.
דייוויד וסלי
קריירת משחק
בדצמבר 2004, לאחר כ-7 עונות וחצי עם ההורנטס, הועבר וסלי בטרייד ליוסטון רוקטס בתמורה לג'ים ג'קסון ובוסטיאן נאכבר. לקראת עונת חתם על חוזה בקליבלנד קאבלירס, במדיה קלע 2.1 נקודות למשחק. בפלייאוף 2007 העפילו הקאבלירס לגמר ה-NBA לראשונה בתולדות המועדון, אך וסלי עצמו לא שותף באף משחק לכל אורך הפלייאוף ובסיומו הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 36.
הרי העפרה
פסגות בולטות
ההר הגבוה ביותר בהרי העפרה הוא ה (בגרמנית: Keilberg), בגובה 1,244 מטרים, בחלק בוהמיה של הרכס. הפסגה הגבוהה ביותר בצד הסקסוני היא בגובה 1,215 מטרים, שהיה ההר הגבוה ביותר בגרמניה המזרחית. הרי העפרה כוללים כשלושים פסגות בגובה של למעלה מ-1,000 מטרים מעל גובה פני הים, אך לא כולם הרים מוגדרים בבירור. רובם שוכנים סביב הקלינובץ' והפיכטלברג. כשליש מהם ממוקמים בצד הסקסוני של הגבול.
חלוקה לאזורים בחלק הגרמני
בחלוקת גרמניה לאזורים טבעיים שהתבצעה ברחבי גרמניה בשנות ה-50 של המאה ה-20 היוו הרי העפרה קבוצת יחידות מרכזית מספר 42:
דייוויד וסלי
לאחר הפרישה ממשחק
בעונות 2011–2013 שימש כעוזר מאמן בקבוצת טקסס לג'נדס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
הרי העפרה
חלוקה לאזורים בחלק הגרמני
גם לאחר הסיווג מחדש של אזורים טבעיים על ידי בשנת 1994, הרי העפרה, אזור D16, נותרו קבוצת יחידה מרכזית שגבולותיה כמעט ללא שינוי. עם זאת, בתחילת המאה ה-21, קבוצת העבודה Naturhaushalt und Gebietscharakter (איזון אקולוגי ואופי שטח) מ (Sächsische Akademie der Wissenschaften) בלייפציג מיזגה את הרי העפרה עם קבוצת היחידות הראשית של אזור ה ממערב ויחידות הנוף העיקריות של, ו ממזרח ליחידה כוללת אחת,. בנוסף שונתה החלוקה הפנימית שלו. יחידה מרכזית 420 לשעבר קובצה עם החלק המערבי של היחידות הראשיות 421 ו-423 כדי ליצור יחידה מרכזית חדשה, הרי העפרה המערביים (Westerzgebirge), החלק המזרחי של היחידות הגדולות 421 ו-423 הפכו להרי העפרה המרכזיים (Mittelerzgebirge) והיחידות הגדולות 422 ו-424 הפכו להרי העפרה המזרחיים (Osterzgebirge).
דייוויד וסלי
לאחר הפרישה ממשחק
מאז אוגוסט 2012 עובד וסלי כפרשן של משחקי ניו אורלינס הורנטס/פליקנס בשידורי רשת "Fox Sports" בטלוויזיה המקומית.
הרי העפרה
חלוקה לאזורים בחלק הגרמני
היחידה הגאוגרפית של המדרונות הדרומיים של הרי העפרה נותרה ללא שינוי תחת הכותרת של הרי העפרה הדרומיים (Süderzgebirge).
אקלים
האקלים של האזורים הגבוהים של הרי העפרה מאופיין כקשה באופן מובהק. הטמפרטורות נמוכות במידה ניכרת בכל ימות השנה מאשר בשפלה, והקיץ קצר יותר באופן ניכר וימים קרירים מתרחשים תדיר. הטמפרטורות השנתיות הממוצעות מגיעות רק לערכים של 3 עד 5 מעלות צלזיוס. ב, בגובה 922 מטרים מעל פני הים, נצפים בממוצע רק כ-140 ימים בשנה שהטמפרטורה לא יורדת מתחת לנקודת הקפאון. בהתבסס על דיווחים של כרוניקנים מוקדמים יותר, האקלים של הרי העפרה העליונים במאות השנים האחרונות בוודאי היה קשה עוד יותר מכפי שהוא היום. מקורות היסטוריים מתארים חורפים קשים שבהם הבקר קפא למוות ברפתות, ומדי פעם ירד שלג גם לאחר השלגים של אפריל. האוכלוסייה נותקה באופן קבוע מהעולם החיצון. הרי העפרה העליונים קיבלו אפוא את הכינוי כבר במאה ה-18.
רכס ההרים של הגושים המועתקים המטפס מצפון-מערב לדרום-מזרח, ומאפשר ירידת גשם ממושכת כגשם אורוגרפי כאשר מערכות מזג אוויר נכנסות ממערב ומצפון-מערב, גורמות לכמות משקעים אטמוספיריים העולה על 1,100 מילימטרים בחלקים העליונים של ההרים, כפול מאשר בשפלה. מכיוון שחלק גדול מהמשקעים יורד כשלג, נותרת בשנים רבות שכבת שלג עבה וקבועה עד אפריל. הרכסים של הרי העפרה הם אחד האזורים המושלגים ביותר ב. רוחות פן, וגם מה שכונה עשויות לנשוב בתנאי מזג אוויר דרומיים מסוימים.
כתוצאה מהאקלים וכמויות השלג הרבות נמצא אזור (Pinus mugo) הטבעי ליד הכפר, ליד הגבול עם בוהמיה בגובה של קצת פחות מ-900 מטרים מעל גובה פני הים. לשם השוואה, בהרי האלפים גדל מין אורנים זה בגובה שבין 1,600 עד 1,800 מטרים מעל גובה פני הים.
אטימולוגיה של השם
הכינוי Saltusbohemicus ("יער בוהמי") לאזור הופיע במאה ה-12. בשפה הגרמנית השתמשו בשמות Böhmischer Wald, Beheimer Wald, Behmerwald או Böhmerwald (כולם ואריאציה על "יער בוהמי"), בצ'כית בשם Český les ("יער צ'כי"). השמות האחרונים שהוזכרו משמשים כיום לרכס ההרים לאורך הגבול הדרום-מערבי של צ'כיה (ראו: יער בוהמיה).
בעקבות שונה שמו של האזור במאה ה-16. השתמש בשם Erzgebirge ("הרי העפרה") לראשונה בשנת 1589, בכרוניקה שלו. בתחילת המאה ה-17 נעשה שימוש זמנית בשם Meißener Berge ("הרי מייסן"). רבע מאה לאחר מכן התבססו השמות Erzgebirge בגרמנית ו-Rudohoří ("הרים אדומים") בצ'כית. השם הצ'כי כיום הוא Krušné hory (קְרוּשְׁנֶה הוֹרִי), שמקורו בביטוי צ'כי ישן krušec, שפירושו "עפרה".
ההרים מחולקים לעיתים להרי העפרה הסקסוניים והרי העפרה הבוהמיים. רכס בעל שם דומה בסלובקיה מכונה בדרך כלל.
היסטוריה כלכלית
נראה שמחוז הכרייה הקדום ביותר של אירופה נמצא בהרי העפרה, והוא מתוארך לשנת 2500 לפני הספירה. משם נשלח בדיל צפונה לים הבלטי ודרומה לים התיכון בעקבות דרך המסחר של דרך הענבר, שהייתה בעלת חשיבות רבה בתקופת הברונזה. הידע על התפשט למחוזות כריית בדיל אירופאים אחרים מהרי העפרה ועדויות לכריית בדיל מתחילות להופיע בברטאן, דבון וקורנוול, ובחצי האי האיברי בסביבות שנת 2000 לפני הספירה. מרבצים אלו זכו לניצול גדול יותר כאשר הרומאים השתלטו עליהם בין המאה השלישית לפני הספירה למאה הראשונה לספירה. הביקוש לבדיל יצר רשת גדולה ומשגשגת בקרב תרבויות ים תיכוניות מהתקופה הקלאסית. בתקופת ימי הביניים, המרבצים של איבריה וגרמניה איבדו חשיבות ונשכחו במידה רבה בזמן שדבון וקורנוול החלו לשלוט בשוק הבדיל האירופי.
ההתיישבות בהרי העפרה הייתה איטית מלכתחילה, במיוחד בצד של בוהמיה. האקלים הקשה ועונות הגידול הקצרות הקשו על גידול תוצרת חקלאית. אף על פי כן, היישובים נתמכו על ידי משפחת האצולה והוקמו בעיקר למרגלות ההרים ולאורך פלגי הרים אל תוך היערות העמוקים.
בשנת 1168, כתוצאה מהתיישבות בתחילת המאה ה-12 בקצה הצפוני של הרי העפרה, התגלתה עפרת הכסף הראשונה בסביבת פרייברג של ימינו, וכתוצאה מכך אירע ה, או בהלת הכרייה הראשונה. כמעט במקביל, התגלתה עפרת הבדיל הראשונה בקצה הדרומי של ההרים בבוהמיה.
במאה ה-13, התיישבות ההרים התרחשה רק באופן ספוראדי לאורך הדרך הבוהמית (antiqua Bohemiae semita). כאן נבנתה, תחנה על נתיב הסחר מפרייברג דרך , ו לפראג. בסיידה הוא הצטרף ל שהתחילה בהאלה דרך אל פראג. ייצור זכוכית הוכנס לאזור מהמחצית השנייה של המאה ה-13. הופעתו של ענף מסחר זה נהנתה משפע העצים העודפים להסקה, שנוצרו על ידי בירוא היערות ויישובים חדשים ואשר הצליח לענות על הביקוש הרב של מפעל הזכוכית. נזירים מ הביאו ידע על ייצור הזכוכית להרי העפרה. רוב מפעלי הזכוכית היו ממוקמים בסביבת, ו. אתר מפעל הזכוכית העתיק ביותר הוא אולמבאך (Ulmbach). תעשייה זו, הרעבה לעצי הסקה, איבדה את חשיבותה, עם זאת, עם פריחת הכרייה, שגם נהנתה מחסות מלכותית.
הכרייה בצד הבוהמי של ההרים החלה כנראה במאה ה-14. אינדיקציה לכך היא חוזה בין לבין אב המנזר של, גרוויג (Gerwig), שבו סוכמה חלוקת ההכנסות שמקורן בעפרה. גרגרי בדיל (Zinnkörner או Graupen) הושגו באותה תקופה באזור הכרייה של זייפן (Seiffen) והעניקו את שמה לעיירת הכורים הבוהמית (בצ'כית Krupka).
במאה ה-16 הפכו הרי העפרה ללב ליבה של תעשיית הכרייה במרכז אירופה. תגליות עפרות חדשות משכו עוד ועוד אנשים, ומספר התושבים בצד הסקסוני של ההרים המשיך לעלות במהירות. בוהמיה, בנוסף להגירה מתוך הארץ, קיבלה גם הגירה ממקומות אחרים, בעיקר של כורים גרמנים, שהתיישבו בכפרי ההרים ובערים בשולי ההרים.
תחת פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה החל מ-1624 עד 1626 מסע חסר תקדים בבוהמיה להמיר את התושבים לנצרות קתולית, ולאחר מכן נמלטו מספר רב של פרוטסטנטים מבוהמיה אל נסיכות הבוחר מסקסוניה השכנה. כתוצאה מכך, נהרסו כפרים רבים מבוהמיה והפכו שוממים, בעוד שבצד הסקסוני נוסדו מקומות חדשים על ידי המהגרים הללו, כמו עיירת הכורים.
כריית העפרות נעצרה ברובה במאה ה-17, במיוחד לאחר מלחמת שלושים השנים. בשל הירידה החדה מאוד של תעשיית הכרייה ומשום שהחיפוש אחר מרבצי עפרות חדשים לא הניב תוצאות, נאלצה האוכלוסייה לפנות לעיסוקים אחרים. התפוקות החקלאיות דלות, עם זאת, וגם הביקוש לעץ הצטמצם בעקבות סגירת כורי ההיתוך. אנשים רבים כבר היו פעילים באותה תקופה בייצור טקסטיל. עם זאת, מכיוון שזה לא הספיק לקיום, התפתח ייצור מוצרי עץ וצעצועים, במיוחד בהרי העפרה המזרחיים. כאן, חויבו בעלי המלאכה בהוראת אוגוסט הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה על פי חוק העץ של 1560, לקנות את העצים שלהם בבוהמיה. עדיין היה צורך בעץ מהרי העפרה הסקסונים למכרות ולכורי היתוך בפרייברג. ייצוא עצים זה הוביל, בין היתר, לבניית תעלה חוצה גבולות להשטת גזעי עצים,, לאורך הנהר. בשל הירידה בייצור התעשייתי באותה תקופה, אנשים ללא כל קשרים היגרו אל פנים גרמניה או בוהמיה.
לאחר גילוי הפיגמנטים של חוותה תעשיית הכרייה התעוררות. כריית הקובלט נעשתה במיוחד בשניברג, והוא עובד במפעלי הצבע של המדינה לייצור צבעי כחול קובלט. הם הצליחו לשמור בסוד את שיטת הייצור לאורך זמן, כך שבמשך כ-100 שנים היה ל מונופול עולמי. משנת 1820 בערך ביוהאנגאורגנשטאדט, כרו גם אורניום שלאחר מכן שימש לצביעת זכוכית, בין היתר. בזנקט יואכימסטאל נמצאו מרבצים עשירים יותר של עפרות אורניום. מכרה האדמה הלבנה של זנקט אנדראס (Weißerdenzeche St. Andreas) באואה (Aue) סיפק קאולין ל במייסן במשך כמעט 150 שנה. ייצוא שלו מהמדינה, לעומת זאת, נאסר על ידי הנסיכים הבוחרים תחת איום של עונש חמור או אפילו מוות.
לקראת סוף המאה ה-19, הכרייה שוב הלכה ודעכה. עלויות הניקוז גדלו מאמצע המאה ה-19, והובילו לירידה מתמדת בתפוקה, למרות העמקת פירי המכרות (Erbstollen) והרחבת מערכות התעלה והמנהרות (Rösche) לאספקת המים הדרושים לגלגלי המים מפסגות ההרים, כמו או ה-Reitzenhainer Zeuggraben. רק כמה מכרות נותרו רווחיים לאורך תקופה ארוכה. ביניהם היה ה-Himmelsfürst Fundgrube (מילולית "אוצר הנסיך השמימי") שליד, ש-50 שנות פעילותו הרווחיות הרציפות הונצחו בשנת 1818 בהנפקת (Ausbeutetaler) ואשר המשיך להרוויח ברציפות עד 1848. הודות לתגליות של עפרות עשירות הוא הפך למכרה פרייברג היצרני ביותר של המאה ה-19.
אבל אפילו חפירת ה- Rothschönberger Stolln (מנהרת רוטשונברגר), פתח הניקוז הסקסוני הגדול והחשוב ביותר, שניקז את כל נפת פרייברג, לא הייתה יכולה לעצור את דעיכת הכרייה. מכיוון שעוד לפני השלמת ההישג הטכני הזה הכניסה האימפריה הגרמנית לשימוש את תקן הזהב ב-1871, ירד במהירות והוביל לחוסר רווחיות של כל תעשיית כריית הכסף בהר העפרה. מצב זה לא השתנה אפילו על ידי גילויים קצרי טווח של מרבצים עשירים במכרות שונים וגם לא רכישת כל מכרות פרייברג על ידי המדינה ושילובם במפעל הממשלתי, Oberdirektion der Königlichen Erzbergwerke (המשרד הראשי של מכרות העפרה המלכותיים), שנוסד בשנת 1886. בשנת 1913 נסגרו אחרוני מכרות כסף והחברה פורקה.
הכרייה בהרי העפרה קמה לחיים חדשים במהלך מלחמת העולם הראשונה והשנייה על מנת לספק חומרי גלם. גם גרמניה הנאצית דאגה לחידוש כריית הכסף. לאחר מכן חזרו האנשים לייצור מוצרי עץ וצעצועים, בעיקר בהרי העפרה המזרחיים. תעשיית השעונים התרכזה ב. בהרי העפרה המערביים הוצעו חלופות כלכליות באמצעות תעשיית ההנדסה והטקסטיל.
בשנת 1789 התגלה היסוד הכימי אורניום בזנקט יואכימסטאל; אז ב מאותו אזור, רדיום התגלה על ידי מארי קירי ב-1898. בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20, בעקבות גילוי הביקוע הגרעיני, הפכו עפרות האורניום לחשובות, במיוחד למטרות צבאיות. לאחר שילוב חבל הסודטים בגרמניה בשנת 1938 הופקעו כל מתקני ייצור האורניום לפיתוח נשק גרעיני. לאחר הטלת פצצת האטום האמריקנית על יפן ב-1945, חיפשו מומחים סובייטים עדויות לפרויקט הגרעין של גרמניה הנאצית לתמיכה ב. זמן קצר לאחר מכן, החל עיבוד עפרות האורניום עבור ברית המועצות בהרי העפרה תחת שם הקוד, כיסוי לכריית האורניום החשאית ביותר של הגוש המזרחי.
בפעם השלישית בהיסטוריה, אלפי אנשים זרמו להרי העפרה כדי לבנות חיים חדשים. אזורי הכרייה העיקריים היו ממוקמים סביב, ו. מרבצי עפרות אורניום נוצלו גם עבור ברית המועצות ביחימוב בבוהמיה (זנקט יואכימסטאל). עיבודו נקשר בהשלכות בריאותיות חמורות עבור הכורים. בנוסף, סכר נפרץ ב-1954 ב באגם פסולת כריית אורניום; 50,000 מטרים מעוקבים של שפכים נשפכו 4 קילומטרים לתוך העמק. עד 1991 נכרו עפרות אורניום גם באואה-אלברודה (Aue-Alberoda) וב.
פעולות הכרייה בפרייברג שהחלו ב-1168 פסקו לבסוף ב-1968 לאחר 800 שנה. ב וב נמשכה כריית הבדיל עד 1991. ההתכה של עפרות אלו התרחשה בעיקר במולדנהיטן (Muldenhütten) עד תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. ב וב היו אתרי התכת ניקל חשובים. ב שבהרי העפרה המערביים, במהלך עבודת מחקר עבור התגלו המון עפרות בדיל חדשות ועשירות בשנות ה-80. פעולות הבדיקה של אז גילו את עתודות הבדיל הגדולות באירופה. מקום ידוע נוסף לייצור בדיל היה. הכפר בהרי העפרה המזרחיים הפך למרכז מוביל של ייצור עץ וצעצועים. כאן מכינים מעץ, מפצחי אגוזים, עצים מגולפים ביד, פמוטים דמוי קשת ,  ותיבות נגינה. עד לשליש האחרון של המאה ה-20 כרו פחם ליד צוויקאו עד 1978, סביב ו עד 1971 וב ליד פרייטאל עד 1989.
ההרים שעד סוף המאה ה-11 (ותחילת המאה ה-12) היו מכוסים ביערות עבותים הפכו כמעט לחלוטין ל על ידי תעשיית הכרייה ועל ידי ההתיישבות. צפיפות האוכלוסין גבוהה ממש עד לאזורים העליונים של ההרים. כך למשל,, העיירה הגבוהה ביותר בגרמניה, שוכנת בהרי העפרה, ו (בגרמנית: Gottesgab) השכנה בצד הצ'כי, היא למעשה העיר הגבוהה ביותר במרכז אירופה. רק ברכסים הבלתי נגישים יחסית, הפחות נוחים מבחינה אקלימית, יש עדיין יערות גדולים רצופים, אבל מאז המאה ה-18 הם מנוהלים כלכלית. בשל הביקוש הרב לעצים מצד תעשיות הכרייה וההתכה, שם היה צורך במתקנים למכרות ולהסקה, התרחש בירוא יערות בקנה מידה גדול מהמאה ה-12 ואילך, ואפילו היערות שבבעלות האצולה לא יכלו לענות על הביקוש הגובר לעץ. במאה ה-18 עודדו תעשיות להשתמש בפחם כדלק במקום בעץ על מנת לשמר את היערות, והדבר נאכף במאה ה-19. בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 נראו סימנים ראשונים מות יערות בהרי העפרה המזרחיים ליד אלטנברג והכפר רייצנהאיין (Reitzenhain), לאחר שהתברר שהנזק מקומי ליערות מאז המאה ה-19 התרחש כתוצאה מעשן כורי ההיתוך (Hüttenrauch). האוכלוסייה הגרמנית של החלק בבוהמיה של הרי העפרה גורשה ב-1945 בהתאם ל.
אקולוגיה
החלק המערבי העליון של הרי העפר, המכונה בגרמנית Erzgebirge, שייך לפארק הטבע הרי העפרה/פוגטלנד. החלק המזרחי, הנקרא הרי העפרה המזרחיים (Osterzgebirge), הוא נוף מוגן. שטחים קטנים נוספים הם שמורות טבע ומונומנטים טבעיים, ומוגנים על ידי המדינה.
כרייה וזיהום
מאז ההתיישבות בימי הביניים עבדו בהרי העפר באופן אינטנסיבי. זה הוביל לבירוא נרחב של היער הצפוף במקור, גם כדי לעמוד בקצב הצורך העצום בעץ בכרייה ובמטלורגיה. כרייה, לרבות בניית אתרי פסולת, סוללות ותעלות במקומות רבים, גם עיצבה ישירות את הנוף ואת בתי הגידול של צמחים ובעלי חיים.
עדות ל עקב עשן מתנורי התכה צוין לראשונה במאה ה-19. במאה ה-20 נעלמו כמה יערות מקו הרכס בגלל מיקומם החשוף מבחינה אקלימית. כך, במאה ה-21 נוטעים יערות מעורבים עמידים יותר לפגעי מזג האוויר ולמזיקים מאשר המונוקולטורה המסורתיות של אשוחיות.
הרי העפרה/פארק הטבע פוגטלנד
התערבויות אנושיות יצרו נוף תרבותי ייחודי עם מספר רב של בתי גידול אופייניים הראויים להגנה כמו כרי דשא הרריים ואדמות ביצות. כיום, אפילו ערמות פסולת כרייה ישנות מציעות סביבת מחיה למגוון צמחים ובעלי חיים. 61% מהשטח של מכוסה ביער. במיוחד בהרי העפרה המערביים, חורשות עצומות רצופות פרושות כל הדרך לגבהים הגבוהים ביותר ומשמשות לייעור. יתרה מכך, באזור זה נמצאות כמה ביצות כבול המוזנות במי גשמים. רבים מהאזורים המוגנים הללו מציעים מפלט למינים נדירים עם התאמות סביבתיות מיוחדות כמו מינים שונים של סחלבים וגנציאנה, ושלדגים. כמה מינים אלפיניים של צמחים ובעלי חיים שנמצאו בגבהים גבוהים יותר של הרי העפרה מוכרים רק ממקומות רחוקים יותר בהרי הסודטים או בהרי האלפים. לאחר שיפור בתנאים, מינים שנעלמו מהרכס בעבר כמו אוח וחסידות שחורות חזרו בתחילת המאה ה-21.
כלכלה
החלק הגרמני של הרי העפרה הוא אחד ממרכזי העסקים בסקסוניה. באזור יש צפיפות גבוהה של פעולות תעשייתיות. מאז שנת 2000, מספר עובדי התעשייה עלה לעומת המגמה הכללי בגרמניה בכ-20 אחוזים. אופייני להרי העפרה הם בעיקר עסקים קטנים, לרוב בניהול עצמי.
החוזקות הכלכליות של הרי העפרה הן בעיקר בייצור. 63 אחוזים מכוח העבודה בתעשייה מועסקים בתעשיית המתכת והחשמל.
לתעשיית הטקסטיל וההלבשה, הדומיננטית בעבר, יש רק חשיבות שולית (5 אחוזים מהתוצר הנקי התעשייתי), כמו גם לתעשיית המזון. תעשיות הכימיה, העור והפלסטיק החדשות שהוקמו והתעשיות המבוססות באופן מסורתי בהרי העפרה - עץ, נייר, רהיטים, זכוכית וקרמיקה - תורמות כל אחת כ-14% מהתוצר הנקי האזורי.
הכרייה, הבסיס ההיסטורי החיוני לפיתוח תעשייתי בהרי העפרה, ממלאת כיום רק תפקיד כלכלי שולי בצד הסקסוני של הגבול. לדוגמה, בהרמסדורף (Hermsdorf) בהרי העפרה המזרחיים כורים קלציט, וליד  בהרי העפרה המרכזיים חוצבים שיש דולומיטי. לראשונה מזה שני עשורים, נפתח מכרה עפרות בניידרשלג (Niederschlag) ליד ב-28 באוקטובר 2010. צפוי כי יחצבו בו 50,000–130,000 טון פלואוריט בשנה.
בחלק הצ'כי של הרי העפרה, התיירות משחקת תפקיד חשוב, אף על פי ש חשובים יותר לתיירות הפנים. בנוסף, הכרייה עדיין משחקת תפקיד גדול יותר, במיוחד כריית הפחם בחזיתות הדרומיות של הרי העפרה. המרבצים הגדולים ביותר באירופה של נציץ צינוולדיט המכיל ליתיום נמצאים בצ'ינובץ' (Cínovec), לשעבר צינוולד (Zinnwald), כפר צ'כי השוכן בין העיירה לגבול עם גרמניה, שהעניק למינרל את שמו. כריית המינרל תוכננה, נכון ליוני 2017, להתחיל ב-2019.
תיירות
כאשר שודרגו כמה מעברי הרים להרי העפרה במאה ה-19, והחלק העליון של הרי העפרה הפך נגיש באמצעות הרכבת, החלה התיירות להתפתח. אחד ממקדמי התיירות המוקדמים בהרי העפר היה אוטו דליטש (Otto Delitsch). בשנת 1907 הוקמה לו אנדרטה ב. במקומות רבים הוקמו אכסניות הרים ומגדלי תצפית על הפסגות הגבוהות ביותר. באותה תקופה, השתמשו גולשי סקי ברכסים שבהם היה מובטח שתמיד יהיה שלג. כיום, רכבות הנעות על מסילות צרות והנמשכות על ידי קטר קיטור המתוארכות לאותה תקופה, כמו, הן אטרקציות תיירותיות פופולריות.
בשנת 1924 הפך לרכבל הראשון בגרמניה, והוא עדיין לוקח את המבקרים אל ההר הגבוה ביותר בסקסוניה. "שביל קו הרכס" היה אחד השבילים הראשונים למרחקים ארוכים שנסללו. הוא התחיל פעם מ ליד על הרי העפרה,  ו ועד  שב. כיום ישנה לא רק רשת צפופה של מסלולים, אלא גם רשת סקי קרוס קאנטרי נרחבת ומדרונות סקי לספורט חורף. אתר הסקי החשוב ביותר הוא שעל הר פיכטלברג. ו הוא מסלול סקי גרמני-צ'כי לאורך כל קו הרכס של הרי העפרה.
על בסיס ההיסטורית נוצר בשנת 1990 כביש תיירותי העובר מצוויקאו לדרזדן החוצה את כל הרי העפרה ומקשר בין האטרקציות המרכזיות שלהם. אלה כוללים ביקור במכרות, שבילי כרייה, מוזיאונים טכניים והיסטוריים מקומיים ועוד מספר רב של אטרקציות קטנות יותר, במיוחד מרכזי העיירות מימי הביניים ב העתיקות והכנסיות הגדולות שלהן, כגון, ב או  ב. בצד הבוהמי והסקסוני של הגבול ישנן גם טירות רבות, הבנויות בסגנונות אדריכליים שונים, בהן ניתן לבקר. אחת הדוגמאות הידועות ביותר היא.
בעונת הציפייה וחג המולד, הרי העפרה, עם מסורותיו הייחודיות, שווקי חג המולד ו גם הם יעד פופולרי לחופשות קצרות.
עם 960,963 תיירים ששהו במשך 2,937,204 לילות בשנת 2007 הרי העפרה ומערב סקסוניה הם יעד הנופש הסקסוני החשוב ביותר אחרי הערים, והתיירות היא גורם כלכלי חשוב באזור. מאז 2004 אגודת התיירים של הרי העפרה (Tourismusverband Erzgebirge) מציעה את כרטיס הרי העפרה (ErzgebirgsCard) שבאמצעותו ניתן לבקר ללא תשלום נוסף במעל 100 מוזיאונים, טירות, רכבות מורשת ואתרים אחרים.
תרבות
לתושבים בהרי העפרה יש ניב משלהם, שיושב על הגבול בין ל ולכן אינו אחיד.
הרי העפרה ידועים בגרמניה בשל מגוון המנהגים שלהם במהלך הציפייה ובזמן חג המולד. זה מתבטא ב, בצורה של, , , מפצחי אגוזים ו, שכולם משמשים כקישוטים לחג המולד. מעל לכל, מקומות בהרי העפרה העליונים מקשטים את חלונותיהם במהלך עונת חג המולד בצורה כזו שהם הופכים ל"ים של אור". בנוסף, חגיגות כריית חג המולד המסורתיות כגון ו-Hutzenabende מושכות מבקרים רבים וגרמו להרי העפרה להיות ידועים כ"ארץ חג המולד" (Weihnachtsland).
בנוסף לשווקי חג המולד ופסטיבלים קטנים יותר עממיים מסורתיים ומודרניים אחרים, ה- הוא הפסטיבל העממי המפורסם והגדול ביותר בהרי העפרה. הוא התחיל בשנת 1520 על ידי הדוכס גאורג המזוקן, הוא מתקיים מדי שנה מאז.
מעניין גם, שהוא פשוט, אבל עשיר במסורת.
בשנת 2019, הוכרזו חלקים מהאזור כאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו בשם אזור הכרייה ארצגבירגה/קרושנוהוז'י.
בודיה סינג
בודיה סינג (באנגלית: Budhia Singh; נולד ב-2002) הוא רץ המרתון הצעיר ביותר בעולם. בשנת 2005 סיים מרוץ של 60 קילומטרים תוך 6 שעות והוא בן 3 בלבד. בודיה היה נושא הסרט הדוקומנטרי "ילד המרתון" בשנת 2010.
יכולת הריצה של בודיה הפכה אותו למפורסם והוא הופיע בטלוויזיה ובמספר פרסומות. עקב הפרסום הרב לו זכה בהודו והפרסומות בהן השתתף, החלו לצוץ שמועות כי מאמנו של בודיה, בירנאצ'י דאס, קיבל סכומי כסף גדולים על כך.
ב-2 במאי 2006 השתתף בודיה במרתון של 65 קילומטרים ממקדש "צ'פאנדי" אל בובנשוואר בזמן של 7 שעות ושתי דקות. הוא אובחן כסובל מתשישות על ידי רופא כ-5 קילומטרים מן היעד ועל כן לא סיים את המרוץ. הישג זה נרשם בספר השיאים ההודי "ליקמה".
ב-8 במאי 2006 המועצה לשלום הילד בהודו התערבה ואסרה על בודיה להשתתף במרתונים עד שיגיע לגיל 11. דאס ניסה לעקוף את ההחלטה והחליט כי בודיה יצעד כ-500 קילומטרים לכלכותה במשך 11 ימים. ממשלת הודו מנעה את מסע ההליכה, דאס נעצר ובודיה נלקח לבדיקות רפואיות מקיפות.
ב-13 באפריל 2008 נרצח המאמן דאס ביריות בתוך מכון הג'ודו שלו.
בוניפקיוס השלישי
בוניפקיוס השלישי (בלטינית: Bonifacius III; נפטר ב-12 בנובמבר 607) כיהן כאפיפיור מ-19 בפברואר 607 ועד פטירתו באותה שנה. על אף תקופת כהונתו הקצרה, היו לפעולותיו השפעה רבה על מעמד האפיפיורות בדורות הבאים.
ביוגרפיה
בוניפקיוס היה בנו של יוחנן קאטאאדיוק, רומאי ממוצא יווני.
בעת שכיהן כדיאקון הרשים בוניפקיוס את האפיפיור גרגוריוס הראשון, אשר בשנת 603 מינה אותו לתפקיד האפוקריסיאריוס (הנונציו לחצר הקיסרית של האימפריה הביזנטית), תפקיד בו כיהן עד שנת 606. בתפקיד זה יצר בוניפקיוס קשרים עם הקיסר פוקאס וזכה להערכה רבה של הקיסר.
לאחר מותו של האפיפיור סאביניאנוס בפברואר 606 נבחר בוניפקיוס לתפקיד האפיפיור, אולם שב לרומא מקונסטנטינופול רק שנה לאחר מכן. לא ברורה סיבת האינטרגנום הארוך. ישנה סברה כי המתנה זו נבעה ממחלוקות אודות בחירתו - לפי סברה זו בוניפקיוס סירב לקבל את התפקיד כל עוד התקיימו מחלוקות אלה.
בהגיעו לרומא הוציא בוניפקיוס צו האוסר על דיון במינוי יורש לאפיפיור במהלך כהונתו של אפיפיור מכהן. על פי צו זה, העובר על הצו יוחרם. צו נוסף שהוציא קבע כי לא יבחר אפיפיור חדש קודם לחלוף שלושה ימים ממותו של האפיפיור הקודם - וזאת במטרה שהבחירות לכהונה יתקיימו באופן חופשי מלחצים. שני צווים אלה קבעו את אופן בחירת האפיפיור ופועלים לפיהם גם כיום.
בשל יחסיו הקרובים עם הקיסר הביזנטי, קיבל בוניפקיוס הכרזה מהקיסר הקובע כי האפיפיור היושב ברומא עומד מעל כל הכנסיות האחרות (הכרזה הדומה לזו שהוציא הקיסר יוסטיניאנוס הראשון שמונים שנה קודם לכן). ההכרזה העניקה את התואר "ההגמון העולמי" להגמון של רומא - צו אשר בפועל סיכל את מאמציו של ההגמון קיריאקוס מקונסטנטינופול לשאת בתואר זה.
אורלי שושן
ביוגרפיה
אורלי שושן נולדה וגדלה בתל אביב-יפו, ישראל. בגיל 18 היא התגייסה לצבא ההגנה לישראל, שם היא שירתה במשך שנתיים. לאחר שהיא סיימה את השירות הצבאי שלה, היא החלה לעבוד בחברת התעופה אל-על. מה שגרם לה להגיע לארצות הברית ולאחר מכן לשיקגו, אילינוי, שם היא מתגוררת כיום. שושן חיבבה בעיקר את העם האוסטרלי ואת אורח החיים, ומסיבה זאת, היא החליטה לעבור לסידני, אוסטרליה.
קריירה
שושן היא גם מעצבת אופנה. בזמן שהותה באוסטרליה, היא יצרה קו בגדים לבגדי ספורט לנשים בשם "אורלי". קו זה היה מאוד מוצלח והציג בגדי ספורט מזדמנים. "אורלי" נמכר בבוטיקים יוקרתיים ובמכוני כושר ברחבי אוסטרליה. לאחר מספר שנים, היא עברה מאוסטרליה ליפן כדי לקדם את קריירת הדוגמנות שלה. החיים ביפן היו תקופה מאוד מעניינת וייחודית עבור שושן, בה היא הייתה אורחת בכנס מלחמת הכוכבים הראשון שלה.
לאחר שנים רבות שבהם אורלי טיילה בעולם, אורלי חזרה לשורשים שלה ועברה לישראל ללמוד בבית הספר היוקרתי למשחק הסטודיו של יובל כרמי. לאחר שסיימה את בית הספר למשחק, היא החליטה להתחיל קו אופנה שני, הפעם להלבשה תחתונה בשם Mia Luce.
יוהאן ת'ורסטן סלין
יוהאן ת'ורסטן סלין (בשוודית: Johan Thorsten Sellin; ) היה סוציולוג אמריקאי מאוניברסיטת פנסילבניה, פנולוג ואחד מחלוצי מדעי הקרימינולוגיה.
חייו
סלין נולד באורנולדסוויק במחוז ואסטרמורלנדס בצפון שוודיה, והגיע לקנדה עם הוריו כשהיה בן 17. הוא קיבל את התואר הראשון במכללת אוגוסטנה באילינוי כאשר מלאו לו 19 והמשיך לתואר שני ותואר דוקטור בסוציולוגיה באוניברסיטת פנסילבניה. הוא לימד באוניברסיטת פנסילבניה מ-1922 עד שפרש לגמלאות בשנת 1967. ד"ר סלין הגיע לגדולה בשנות ה-20 וה-30 עבור השימוש במחקריו בסטטיסטיקה של פעילות פלילית הן ברמה המקומית, הן ברמת המדינה והן ברמה הבינלאומית, ולאחר מכן סייע להכין את הטיוטה לחוק המאחד עקרונות איסוף לנתונים סטטיסטיים של פעילות פלילית, חוק זה חוקק בשנת 1944. בתור מומחה לסטטיסטיקה של מקרי פשע, סלין יעץ ל-FBI על עניינים סטטיסטיים, כמו כן שימש כיועץ ללשכה הממונה על מפקד האוכלוסין בנושאי סטטיסטיקה של מקרי פשע.
סלין היה חבר, וכן עמד בראש פאנלים שונים של האו"ם בנושא קרימינולוגיה. ד"ר סלין היה פרופסור אורח ומרצה באוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת אוקספורד ואוניברסיטאות אחרות. הוא היה נשיא האגודה הבינלאומית לקרימינולוגיה בין השנים 1956–1965 ובין השנים 1949–1951 שימש כמזכיר הכללי של ועדת העונשין והסוהר הבינלאומית הממוקמת בברן, שווייץ. סלין היה העורך של רשומות האקדמיה האמריקנית למדעי המדינה ומדעי החברה במשך 39 שנים, 1929–1968. במהלך הקריירה המקצועית שלו, הוענקו לו תוארי כבוד רבים, ובהם דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת ליידן, אוניברסיטת קופנהגן והאוניברסיטה החופשית של בריסל. מרכז סלין ללימודי קרימינולוגיה ומשפט פלילי באוניברסיטת פנסילבניה נקרא על שמו. ד"ר סלין נפטר בגילמנטון, ניו המפשייר, בגיל 97.
השפעתו של סלין בישראל
חתן פרס ישראל בקרימינולוגיה לשנת תש"ע, פרופ' משה אדד פיתח והרחיב את תאוריות הענישה והבלימה של סלין (1936) בהוסיפו גורמים פסיכוביולוגיים. אדד טוען כי לא הפיגור השכלי הוביל לעבריינות אלא רצונם של המפגרים להשתייך חברתית לעבריינים כדי לזכות בעילוי עצמי בעיני עצמם. מחקרים אלה הביאו את אדד ומישל בנזש לפרסם ב-1978, ספר על האחריות הפלילית של מוגבלי האינטליגנציה ושל חולי הנפש.
אנתוני לייק
קורות חייו
אנתוני לייק הוא נכדו של קירסופ לייק, איש כמורה מהכנסייה האנגליקנית שהגיע מאוקספורד, אנגליה, ב-1914 כדי ללמד את הברית החדשה באוניברסיטת הרווארד. אביו של לייק, ג'ררד קיסופ לייק, היה איש המפלגה הדמוקרטית מתומכי הניו דיל, ואמו, אלינור (לבית ואן סומרן הארד) הייתה תומכת של המפלגה הרפובליקנית.
לייק עצמו נולד בניו יורק. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון מידלסקס שבקונקורד, מסצ'וסטס והמשיך את לימודיו בקולג' הרווארד, שם הוא קיבל תואר ראשון ב-1961. הוא למד במשך שנתיים כלכלה בינלאומית בטריניטי קולג' שבקיימברידג' ובהמשך סיים לימודי תואר דוקטור בבית הספר לענייניים ציבוריים ובינלאומיים של אוניברסיטת פרינסטון ב-1974, לאחר שהשלים תזה שנושאה היה "זהירות ודאגה: המדיניות האמריקאית כלפי דרום אפריקה, 1971-1946". ב-2001 הוא היה שותף לעריכה של ספר היובל לכבודו של המנחה שלו בפרינסטון, ריצ'רד ה. אולמן.
לייק היה ידיד קרוב של ריצ'רד הולברוק, ששירת יחד איתו בשירות החוץ בווייטנאם. השניים ביקרו זה את זה לעיתים קרובות ולייק סייע להולברוק בשנים הראשות של הקריירה שלו. היחסים בין השניים נפסקו כאשר הולברוק ניהל רומן עם אשתו של לייק. אף על פי שבהתחלה נמשכו יחסי הרעות שלהם, הם כמעט לא דיברו זה עם זה וכאשר היה לייק ליועץ לביטחון לאומי, חברותם הסתיימה.
קריירה בממשל ובאקדמיה
לייק הצטרף למחלקת המדינה ב-1962, ושירת שם עד 1970 בשירות החוץ. הוא היה עוזר לשגריר הנרי קבוט לודג' הבן בדרום וייטנאם ב-1963, סגן הקונסול בהואה בשנים 1964–1965, ועוזר מיוחד לעוזר הנשיא לענייני ביטחון לאומי בשנים 1969–1970. ב-1969 הוא התלווה אל היועץ לביטחון לאומי הנרי קיסינג'ר בפגישה החשאית הראשונה שלו עם נציגי צפון וייטנאם בפריז. ב-1970 הוא הסתכסך עם קיסינג'ר על רקע מדיניות ממשל ניקסון במערכה בקמבודיה, וכתוצאה מכך הוא עזב את מחלקת המדינה. מאוחר יותר כתב לייק ספר בו הוא ביקר את מדיניותו של קיסינג'ר כלפי אפריקה.
לייק עבד עבור הסנאטור הדמוקרטי אדמונד מאסקי בהתמודדותו לנשיאות בבחירות לנשיאות של 1972. לאחר שהפסיד מאסקי בהתמודדות על מועמדות המפלגה לג'ורג' מקגוורן, עבד לייק לזמן קצר במרכז קארנגי לשלם בינלאומי ובשירותים ההתנדבותיים הבינלאומיים  לפני שחזר לשמש כמנהל תכנון המדיניות במחלקת המדינה בתקופת נשיאותו של ג'ימי קרטר בשנים 1977–1981.
לאחר הפסדו של קרטר בבחירות לנשיאות של 1980 לרונלד רייגן, היה לייק לפרופסור ליחסים בינלאומיים ב"חמשת הקולג'ים" במסצ'וסטס בשנים 1981–1992, כשבתחילה הוא לימד בקולג' אמהרסט. ב-1984 הוא עבר לקולג' מאונט הוליאוק, שם הוא לימד קורסים על מלחמת וייטנאם, על מהפכות העולם השלישי, ועל יחסי החוץ של ארצות הברית. בין תלמידיו במאונט הוליאוק ניתן למנות את עוזרת המחקר שלו מונה סאטפן, שלימים הייתה סגנית ראש סגל הבית הלבן למדיניות בממשלו של ברק אובמה. ב-1997 הוא היה פרופסור ללימודי דיפלומטיה באוניברסיטת ג'ורג'טאון עד שקיבל על עצמו לכהן כמנהל הכללי של יוניסף.
במהלך הבחירות לנשיאות של 1992, היה לייק לאחד מיועצי מדיניות החוץ העיקריים של ביל קלינטון. לאחר תחילת נשיאותו של קלינטון החל לייק לשמש בתפקיד היועץ לביטחון לאומי עד 1997. בעקבות תום המלחמה הקרה, דחף לייק ליישומה של מדיניות להרחבת מספרן של המדינות הדמוקרטיות בעלות שוק חופשי. כשנכנס לייק לתפקידו הוא קיבל הוראה מהבית הלבן למכור את מניותיו בחברות אנרגיה, אך הוא לא עשה זאת. כאשר ב-1994 החליט קלינטון לאפשר לאיראן לספק נשק לצבא בוסניה, הודה לייק שהוא שגה כאשר הוא לא דיווח לקונגרס על החלטתו.
לאחר בחירתו של קלינטון לכהונה שנייה כנשיא בבחירות 1996, הוא הציג את מועמדותו של לייק לתפקיד ראש ה-CIA, אך המועמדות נפלה בשל התנגדות הרפובליקנים. דווח גם שכישלון מועמדותו היה קשור להחלטתו להסיר את תמיכתו ברגע האחרון בניסיון הפיכה בעיראק להדחתו מהשלטון של סדאם חוסיין מבלי שארצות הברית תהיה מעורבת בכך. עם זאת, יש הטוענים שמועמדתו של לייק "כשלה, בין השאר, בשל הצהרתו בראיון טלוויזיוני שהוא לא בטוח שאלג'ר היס היה אשם".
לאחר ביטול מועמדתו כראש ה-CIA, מונה לייק כשליח מיוחד של הבית הלבן בשנים 1998–2000. בתפקידו זה הוא תיווך בניסוח הסכם אלג'יר ששם קץ למלחמת אריתריאה–אתיופיה. ב-2000 היה לייק שותף לייסוד תאגיד אינטליברידג' יחד עם דייוויד רותקופף. ב-2005 נרכש התאגיד על ידי קבוצת יוראסיה.
לייק היה יועץ למדיניות חוץ של ברק אובמה במערכת הבחירות לנשיאות של 2008, לאחר שקיבל המלצה מהסנאטורית הילרי קלינטון, שאיתה הוא עבד במהלך נשיאותו של בעלה ביל קלינטון. לייק נחשב למועמד פוטנציאלי לתפקיד מזכיר המדינה עד אשר מונתה קלינטון לתפקיד.
המנהל הכללי של יוניסף
ב-16 במרץ 2010 הוצגה מועמדתו של לייק על ידי מזכ"ל האו"ם באן קי-מון לתפקיד המנהל הכללי הבא של קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים (יוניסף), לאחר שמועמדותו הוצעה על ידי הנשיא אובמה.
ב-30 באפריל אותה שנה החל לייק לכהן בתפקיד באופן רשמי לאחר שהחליף את אן ונמן, לשעבר מזכירת החקלאות של ארצות הברית. ב-2 במאי 2014 חודש מינויו על ידי המזכ"ל באן קי-מון והוא כיהן בתפקיד עד סוף שנת 2017. ביוניסף הוא היה פעיל במאמצים למקד מחדש את ההשקעות בילדים הטעונים טיפוח ברמה המרבית ולצמצום תמותת ילדים.
פעילויות נוספות
לייק היה גם חבר במועצה המייעצת של "שותפות למען אמריקה בטוחה" (Partnership for a Secure America), ארגון ללא כוונת רווח שנועד ליצור מחדש את המרכז הדו-מפלגתי במדיניות החוץ והביטחון הלאומית של ארצות הברית. הוא גם שימש כיושב ראש מועצת המנהלים של "קרן ארצות הברית למען יוניסף" ושל המכון למורשת מרשל. הוא גם היה חבר במועצת הנאמנים של קולג' הוליאוק. במשך שנים היה לייק חבר במועצת הנאמנים של קולג' סנט מרי במרילנד. הוא לקח חלק פעיל בהקמת המרכז ללימודי דמוקרטיה של הקולג', שם הוא שימש כחבר במועצה המייעצת.
אמונתו הדתית ומשפחתו
לייק גדל על ברכי הנצרות הפרוטסטנטית, אך דיווח שהוא "יצא למסע הרוחני שלו כאדם צעיר" כשהמיר את דתו לנצרות האפיסקופלית. עם זאת, מאז הוא "נמשך משיכה ארוכת ימים ליהדות" ו"החל לחוש בחוזקה שהוא רוצה להיות חלק מדת זו". בסופו של דבר, ב-2005 הוא התגייר לפני שנשא לאישה את ג'ולי ט. כצמן, שכיום היא סגנית הנשיא והמנהלת הכללית של הבנק הבין-אמריקאי לפיתוח. לייק מייחס לאמונתה הדתית של כצמן את התמריץ להחלטתו לחקור את משיכתו ליהדות באופן מלא, והחל ללמוד עם קצין הדת לשעבר בצי, הרב ארנולד רזניקוף, ששירת עמו במועצת הנאמנים של מועצת קארנגי לאתיקה בעניינים בינלאומיים, במשך שנה שלמה לפני שהתגייר. בהמשך ערך הרב רזינקוף את טקס חתונתם של לייק ושל קצמן.
עם זאת, לייק התבדח על כך שהוא היה יהודי בעיניהם של אחרים זמן רב לפני גיורו הרשמי. ראשית, ב-1997, כאשר פורסם בחדשות שמזכירת המדינה מדליין אולברייט גילתה את שורשיה היהודיים, ובמקביל פורסם בשוגג על יהדותם של אישים אחרים בממשל, דווח "שכל צוות הביטחון הלאומי של הנשיא קלינטון הוא יהודי". בהתבסס על סיפור זה, לייק סיפר ששמו הוסף לרשימה של אנשי הבית הלבן היהודים והוא החל לקבל הזמנות לאירועים מיוחדים כמו טקס חנוכה בבית הלבן, והוא אמר שהוא נהנה לקבל את ההזמנות הללו. ההזדמנות השנייה הייה שנתיים לאחר מכן, כאשר ב-1999 פורסמו בכתבה של הוושינגטון פוסט הקלטות חדשות של פרשת ווטרגייט של שיחות בין הנשיא ניקסון ובוב הולדמן, ראש סגל הבית הלבן. הקלטות אלו כללו שיחה בה שאל ניקסון אם לייק הוא יהודי והולדמן השיב, "ובכן, אני לא בטוח, אבל הוא נראה יהודי". בהתבסס על הקלטות אלו, אמר לייק "שעכשיו אני יכול לעקוב אחר המורשת [היהודית] שלי אחורה עד ניקסון".
ללייק שלושה ילדים מנישואיו לאשתו הראשונה אנטוניה, שנישואיהם הסתיימו ב-1995.
שכפול עצמי
שכפול עצמי הוא כל התנהגות של מערכת דינמית שמניבה בניית עותק זהה של עצמה. לדוגמה, תאים ביולוגיים, בהינתן סביבה מתאימה, משכפלים את עצמם באמצעות תהליך חלוקת התא. במהלך חלוקת התא, ה-DNA משוכפל ויכול לעבור לצאצאים במהלך הרבייה. נגיפים מסוגלים להתרבות רק כאשר הם מדביקים תא ומשעבדים את מנגנוני הרבייה של התא לצורך שכפול עצמם. חלבוני פריון מזיקים מתרבים על ידי המרת חלבונים מהצורה הטבעית שלהם לצורת הפריון המזיקה. וירוסים של מחשבים מתרבים על ידי שימוש בחומרה ובתוכנה שכבר קיימות במחשב. שכפול עצמי מהווה מקור עניין ונושא מחקר גם ברובוטיקה ובמדע בדיוני. מנגנון שכפול שאינו מדויק לחלוטין יוביל להיווצרות וריאציות גנטיות וייצור גרסאות שונות של עצמו. גרסאות אלה יהיו חשופות לתהליך הברירה הטבעית, משום שחלק מהגרסאות החדשות יהיו יעילות יותר מאחרות בהישרדות והתרבות בסביבה הנתונה שלהן, ולכן יתרבו יותר, ישתלטו על הסביבה וידחקו את הגרסאות האחרות, היעילות פחות.
סקירה כללית
היכולת לשכפול עצמי נחשבה בעבר כתכונה המייחדת את עולם החי על פני הדומם. ג'ון פון נוימן, מתמטיקאי אמריקאי ממוצא יהודי-הונגרי ומחלוצי החוקרים בתחום, הוציא את השכפול העצמי מהתחום התאורטי–פילוסופי השייך לעולם המדע הבדיוני, והפך אותו לתחום מחקר מדעי-הנדסי ריאלי.
פון נוימן הקדים למעשה באבחנתו זו את חוקרי הביולוגיה המולקולרית, אשר נעזרו בתובנותיו בתחום השכפול העצמי המלאכותי על מנת לפענח את תהליך השכפול העצמי בטבע.
יישומים
אחת מהמטרות לטווח ארוך של מדעי ההנדסה והטכנולוגיה, היא להעמיד התקן בעל כושר שכפול עצמי תוך שמירה על איכות התוצר, כאשר יתרונו העיקרי של התקן זה טמון בהוזלה משמעותית של עלויות הייצור. במצב האידיאלי, עלות הייצור של כל התקן חדש תהיה שווה לעלות חומרי הגלם שלו, תוך חיסכון משמעותי של הוצאות על גורמים חיצוניים כגון עבודה והפצה, הנדרשים בתעשייה הקונבנציונלית. רבים מאמינים שמטרה זו היא בת־השגה כבר בעתיד הקרוב. מחקר שנערך לאחרונה בנאס"א משווה את המורכבות בפיתוחו של התקן כזה למורכבות פיתוחו של המיקרו מעבד פנטיום 4 של חברת אינטל. כלומר, יצירתו של התקן כזה אפשרית כבר בעתיד הקרוב תוך השקעה קטנה יחסית של משאבים. ההתעניינות ההולכת וגוברת בענף והמימון הגבוה לו זוכה התחום תורמים אף הם לסיכוי להשגת התקדמות משמעותית ומהירה.
תעשייה מולקולרית – מערכות בעלות יכולת שכפול עצמי הניתנות לתכנות
אחת המטרות העיקריות בטכנולוגיה בכלל ובננוטכנולוגיה בפרט, היא לייצר דברים בעלות מינימלית. השיטה המוכחת היחידה לייצור המוני של מבנים מורכבים ומדויקים בעלות נמוכה היא באמצעות מערכות בעלות יכולות שכפול עצמי הניתנות לתכנות. הטבע מלא במערכות מורכבות בעלות יכולת שכפול עצמי כמו צמחים ובעלי חיים.
ככל הנראה לא נוכל לייצר את כל מגוון החומרים והמכשירים בהם אנו מעוניינים באמצעות שימוש בשיטות ביולוגיות בלבד. רבים מהמוצרים הטכנולוגיים המוכרים לנו כיום לא עשויים מחומר ביולוגי ואין סיבה להאמין כי מצב זה ישתנה. המחשבים המלאכותיים של היום לא עשויים מחלבון בגלל שחומרים אחרים, לא ביולוגיים, מציעים ביצועים טובים הרבה יותר. למחשבים ביולוגיים, למרות מעלות רבות שלהם, יש שיעור שגיאות גבוה ומעבר האותות בהם איטי הרבה יותר בהשוואה למחשבים רגילים.
עיצוב ופיתוח של מערכות לא ביולוגיות בעלות יכולת שכפול עצמי הניתנות לתכנות נראה בהתחלה מרתיע. על מערכות כאלו להיות מותאמות לייצור של מערכות מחשב המסוגלות לביצועים מורכבים ברמת דיוק גבוהה. אף על פי כן נעשתה כבר עבודה תאורטית רבה בתחום זה. עבודה זו החלה עם "הבנאי האוניברסלי" של פון נוימן שפעל בעולם דו-ממדי והמשיכה עם ה"מאסף"  (assembler) שהוצע על ידי דרקסלר, והותאם לעבודה בסקלה אטומית ובמערכות תאורטיות נוספות. הרבה מהמערכות המוצעות אינן מורכבות מדי לביצוע בכלים ההנדסיים שיש לנו היום. עבודות מאוחרות יותר מציעות דרכים לפשט את המערכות הנ"ל אפילו יותר, כך שייצור מערכות לא ביולוגיות הניתנות לתכנות הוא בהחלט אפשרי כיום. מערכות אלו יהיו יעילות יותר ממערכות ביולוגיות. הן יהיו פשוטות יותר, ייצרו חומרים באיכות טובה יותר. כמו כן ניתן יהיה לתכנת ולהתאים אותן בקלות יחסית לדרישות המשתנות, והשימוש בהן יהיה נטול סיכונים.
תעשייה ומחקר בחלל
בקיץ 1980, נאס"א והאגודה האמריקנית להנדסת חינוך (ASEE) סבסדו מחקר שנערך על ידי 15 מהנדסי תוכנית נאס"א ו-18 מחנכים מאוניברסיטאות בארצות הברית שנועד לחקור אפשרויות לאוטומציה מתקדמת למשימות בחלל. בדו"ח הסופי ישנו פרק בן 150 עמודים המציג תוכנית רב-שנתית לפיתוח מערכות לייצור על הירח. המערכת המוצעות כוללת מערכת לשכפול עצמי (SRS: Self- Replicating System) שתמוקם על פני-השטח של הירח. התכנון מבוסס כולו על טכנולוגיה קונבנציונלית. הגרעין הראשוני הדרוש ליצירת המערכת הנ"ל כולל 100 טון של חומרים (שווה ערך לארבע חלליות מסוג "אפולו") שישוגרו לירח מכדור הארץ. את כל שאר החומרים ישיג המשכפל מחומרים הנמצאים על פני הירח שיעובדו לקבלת החומרים הנדרשים לפעולת ה-SRS. היתרון המשמעותי במערכת הזאת הוא הפחתה ואפילו מניעת הצורך לשגר עוד ועוד חומרי גלם מכדור הארץ, תהליך יקר מאוד.
במדעי המחשב
במדעי המחשב, קוויין (Quine) היא תוכנת מחשב לא ריקה שרצה ללא קלט, ומדפיסה כפלט את קוד המקור שלה עצמה. במובן זה, קוויין מבצע מעין שכפול עצמי, ולפיכך תוכנות אלה מכונות בספרות של מדעי המחשב גם "תוכנות המשכפלות את עצמן" (self-replicating programs). כאשר מביטים על סביבת הריצה של התוכנה כפונקציה, קוויין מתאימה לנקודת שבת באותה פונקציה. מבחינה תאורטית קיומן של תוכנות כאלה נובע ממשפט הרקורסיה של קליני, ותוכנות כאלה קיימות בכל שפת מחשב טיורינג-שלמה. אתגר נפוץ בתחום התכנות הוא כתיבת הקוויין הקצר ביותר בשפת תכנות כלשהי.
המונח "קוויין" נטבע על ידי דאגלס הופשטטר, בספרו "גדל, אשר, באך", והוא בחר בו על שם הפילוסוף וילארד ואן אורמאן קוויין (1908–2000), שתרם רבות לחקר התייחסות עצמית עקיפה, ובפרט בהתייחס למשפט הפרדוקסלי הבא, שמכונה "הפרדוקס של קוויין":
"Yields falsehood when preceded by its quotation" yields falsehood when preceded by its quotation.
הדוגמה המתועדת הראשונה לקוויין נכתבה בשנת 1960 על ידי Hamish Dewar, חוקר באוניברסיטת אדינבורו. להלן דוגמאות לקוויין:
פייתון (גרסה 3):
ג'אווה:
ננו-שכפול עצמי
בננוטכנולוגיה, שכפול עצמי הוא תהליך שבו התקנים בקנה מידה ננומטרי, יוצרים עותקים של עצמם.
ננו מכונות רובוטיות בעלות כושר שכפול עצמי
על מנת ששכפול עצמי יוכל להתקיים בצורה בונה, שלושה תנאים חייבים להתקיים: הדרישה הראשונה היא שכל אחת מהיחידות תהיה מכונה מיוחדת הנקראת ננורובוט, שאחד מתפקידיו הוא לבנות לפחות העתק אחד של עצמו במהלך חייו המבצעיים. (כל יחידה צריכה גם תפקיד אחר, אלא אם כן המטרה המיועדת של צבר היחידות היא לגרום הרס על ידי יצירתו של מנגנון מכני המחקה גידול סרטני). דוגמה היפותטית של ננורובוט קונסטרוקטיבי בעל יכולת שכפול עצמי היא נוגדן מלאכותי, אשר בנוסף לכך שהוא משכפל את עצמו, הוא מאתר והורס אורגניזמים גורמי מחלות.
הדרישה השלישית היא שעל הסביבה להיות מבוקרת על כך שתהליך השכפול יכול להמשיך בצורה יעילה וללא תקלות. זעזועים מיותרים, טמפרטורות קיצוניות, קרינה חזקה, או נסיבות שליליות אחרות עלולות למנוע את התפקוד התקין של הננורובוטים ולגרום לפגיעה בתהליך או לכישלונו. סופרי מדע בדיוני הציעו כי מוטציות העלולות להתרחש בקהילת ננורובוטים מתוחכמים המשכפלים את עצמם, עשויה להוביל למנגנון המחקה את תהליך הברירה הטבעית. תהליך כזה יכול לשמש ליצירת מושבה מתפתחת של ננורובוטים בעלי קיום עצמי בחלל החיצון.
שכפול עצמי של דפוסים נושאי מידע בקנה מידה ננומטרי
במחקר שנערך על ידי חוקרים מהמחלקות לכימיה ולפיזיקה באוניברסיטת ניו-יורק והתפרסם בשנת 2011 בכתב-העת המדעי היוקרתי Nature, הצליחו החוקרים לסנתז מבנים מלאכותיים המסוגלים לבצע שכפול עצמי, הישג הטומן בחובו את הפוטנציאל לפיתוחם של חומרים חדשים וחדשניים. שכפול עצמי הוא תהליך בסיסי ונפוץ בעולם הטבע, אולם תהליך שכפול עצמי מלאכותי, פרי פיתוחה של טכנולוגיה אנושית, טרם הושג בצורה משביעת רצון עד כה. את אבני הבניין של ה-DNA, ניתן לראות כאותיות היוצרות יחד מילה – צופן בעל משמעות. בתהליך השכפול, מותאם לכל אחד מהבסיסים החנקניים המרכיבים את ה-DNA בסיס חנקני משלים – אדנין (A) הנקשר לתימין (T) וגואנין (G) הנקשר לציטוזין (C). – זיווגים אלה של בסיסים חנקניים משלימים יוצרים את מבנה הסליל הכפול של ה-DNA. תהליך השכפול משמר את רצף האותיות המקורי ואת צורתה של התבנית המשוכפלת. בהתבסס על קונספט זה, פיתחו החוקרים אבני-בניין מלאכותיות המכונות: BTX Bent Triple Helix. צופן ה-BTX אינו מוגבל רק לארבע ה"אותיות" של ה-DNA. ביכולתו של צופן זה לכלול מספר עצום של אותיות, היוצרות אבני-בניין הנקשרות אחת לשנייה בזכות יכולת ההתאמה וההשלמה של ארבעה סלילי DNA נפרדים, המכונים "קצוות דביקים", ליצירת מבנה המורכב משישה סלילים. להשגת השכפול העצמי של מערכי מולקולת ה-BTX יש צורך במערך ראשוני המכונה "גרעין". גרעין ראשוני זה מזרז את הבנייה של מערכים זהים נוספים. במחקר המתואר, הגרעין הראשוני (המכונה "גרעין ההורה") מורכב מרצף של שבע אבני-בניין – שבע אותיות. לשם התחלת תהליך השכפול העצמי מוכנס הגרעין לתמיסה של כימיקלים. בתמיסה זו נוצר "מערך בת" על ידי זיווג בסיסים משלימים בין הגדילים. מערך בת זה מהווה בעצם את המילה או הרצף המשלימים למערך הגרעין. בשלב הבא מופרד מערך הבת ממערך הגרעין (מערך ההורה) באמצעות חימום התמיסה לכארבעים מעלות צלזיוס. בחזרה נוספת על התהליך הנ"ל נקשר מערך הבת לאבני-הבניין המשלימות שלו ליצירת "מערך נכד", הזהה למערך הגרעין המקורי. כאשר התהליך חוזר על עצמו שוב ושוב מתקבל מספר הולך ועולה של מערכים הזהים למערך המקורי, וכך מתקבל תהליך שכפול עצמי של החומר ושל המידע המצוי במערך הגרעין – "מערך ההורה". תהליך זה שונה משמעותית מתהליך השכפול המתרחש בתא, מאחר שלא נעשה כלל שימוש במרכיבים ביולוגיים (בייחוד אנזימים), ואפילו ה-DNA הוא מלאכותי. מחקר פורץ דרך זה מוכיח כי תהליך השכפול העצמי אינו מוגבל למולקולות ביולוגיות (כגון DNA ו-RNA) בלבד, ומהווה את השלב הראשון בהשגת היעד הנכסף של שכפול עצמי מלאכותי של חומרים בעלי הרכבים מגוונים.