cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9 - דמויות
אנברן טיין
בשנת 2373, טיין מצליח להעביר לגארק מסר, המציין כי הוא עדיין בחיים. גארק יוצא במשימה לשחררו מכלאו, אולם עד שהוא מגיע אליו - טיין גוסס מבעיות לב. על ערש מותו, לאחר שהשתכנע כי כל אויביו מתים, טיין מבקש מגארק לברוח מהכלא ולנקום בדומיניון על מה שעשו לו. גארק מסכים, בתנאי שטיין יבקש זאת ממנו כאביו, ולא כמפקדו. בתחילה טיין מכחיש כי גארק הוא בנו, אולם בסופו של דבר הוא מודה בכך, ומת זמן קצר לאחר מכן.
מילה
מילה, בגילומה של ג'וליאנה מקארתי, הייתה במשך למעלה משלושה עשורים סוכנת הבית של אנברן טיין, ראש מסדר אובסידיאן. ככל הנראה, במהלך תקופת היכרותם המשותפת מילה הביא לו ילד, והם קראו לו אילם גארק. בשל תפקידו הרגיש של טיין, הוחלט להסתיר את העובדה שהוא היה אביו של גארק. אף על פי שטיין, מילה וגארק אינם מודים בכך, גארק מתייחס אל מילה כאל אם, וסביר להניח כי היא הייתה דמות-אם עבורו, במשך כל חייו. בשנת 2371, טיין שוקל להרוג את מילה, משום שהיא יודעת עליו יותר מדי. עם זאת, הוא מעולם לא הוציא לפועל כוונה זו. מילה נהרגה על ידי חיילי ג'מהדאר בערב שיחרורה של קרדאסיה מהדומיניון.
לוקוטוס
דמותו של לוקוטוס מופיעה רק פעם אחת בסדרה, בזיכרון מהעבר של בנג'מין סיסקו.
מורן
מורן, המגולם על ידי השחקן מארק אלן שפרד, הוא חייזר זכר מגזע לוריאן, והיחיד מבני-עמו אשר נראה אי פעם בזיכיון "מסע בין כוכבים". דמותו יושבת באופן קבוע על הבר של קווארק, ומשמעות שמו: היפוך האותיות בשם "נורם" - הומאז' לדמותו של "נורם" מסדרת הטלוויזיה "חופשי על הבר".
על פי מעצב האיפור מייקל ווסטמור, ביום הראשון של צילומי הסדרה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", הבמאי בחר במורן באופן אקראי, מבין מספר דמויות שונות שהוצגו בפניו. על אף שווסטמור עשה מאמצים רבים על מנת להבטיח שמורן יוכל לדבר, במקרה ולדמות אי פעם תהיה שורת טקסט, הוא מעולם לא נראה מדבר בסדרה (אף על פי שהוא כן נראה צוחק); הדבר הפך לבדיחה פנימית, כאשר דמויות אחרות מעירות מספר פעם עד כמה הוא היה פטפטן. מורן מפורסם בכך שהוא יודע את הבדיחה המצחיקה ביותר ביקום, ובכמה מהפרקים ניתן לראות דמויות צוחקות, הקמות מכיסא הסמוך אליו. קווארק לפעמים פורץ בצחוק כשהוא מנסה לספר את הבדיחה, ומציין שאף אחד לא יכול לספר אותה כמו מורן. למרות זאת, רק לעיתים נדירות מורן נראה כמי שמבין את הבדיחות של קווארק, ואם זה קורה - לוקח לו זמן מה.
בפרק "Who Mourns for Morn?" היוצרים צוחקים על קיומה של דמותו של מורן כדמות קבועה בבר של קווארק, כאשר קווארק מגדיר את מקרן ההולוגרמות שברשותו להקרין את דמותו של מורן על כיסאו הקבוע, בשקט, במהלך שתייה; עקב כך שמורן היה שבועיים בנסיעה. אף אחד לא מבין שלא מדובר במורן האמיתי, עד אשר קפטן סיסקו ודקס מגיעים אל הבר ומבשרים לכל הנוכחים כי מורן מת. רק מאוחר יותר מתגלה כי הוא לא באמת מת, וכי השמועה על מותו הייתה, למעשה, חלק מהונאה.
לעיתים קרובות, דמויות אחרות מתייחסות למשהו שמורן עשה, אשר לצופה, נראה מאוד לא אופייני למורן. לדוגמה, כשהתברר שהמלחמה עם הדומיניון היא בלתי נמנעת, מורן, לכאורה, זורק כיסא אל עבר קווארק, ואז רץ עירום לאורך הטיילת בצרחות "כולנו אבודים!"; בהמשך הוא הובהל לבית תפילה באג'ורני, השליך עצמו לרגליו של הכהן, וביקש ממנו מחילה; ויק פונטיין, הזמר ההולוגרפי (דמות חוזרת מעונות 6–7), החמיא לביצוע של מורן לשיר "ניו יורק, ניו יורק"; לוטננט-קומנדר וורף טען כי מורן היה לוחם קרבות אימתני, והשניים לחמו זה בזה בהולודק על בסיס שבועי. ג'דזיה דקס הצהירה כי כמעט והיה לה קשר רומנטי עם מורן, אולם הוא סירב לה.
מורן מופיע גם ב-"מסע בין כוכבים: הדור הבא", בפרק "Birthright, Part I", וכן מבצע הופעת קמאו בפרק הבכורה של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" - "Caretaker".
קיו
קיו מופיע בסדרה רק בפרק אחד מהעונה הראשונה- Q- Less.
טורה זיאל
טורה זיאל היא הבת של דוקאט הקרדאסי וטורה נפרם הבאג'ורנית. את רוב שנותיה הראשונות היא בילתה ביחד עם אמא שלה, ועל כן - שמה בנוי כמו כל שמות הבאג'ורנים (עם שם המשפחה "טורה" לפני השם הפרטי "זיאל"). שמה הפרטי, זיאל, הוא שם קרדאסי נפוץ. סיה בייטן גילמה את דמותה של זיאל בפרקים "Indiscretion" ו-"Return to Grace"; טרייסי מידנדורף גילמה את דמותה בפרק "For the Cause"; בשבעת הפרקים הנוספים בה הופיעה דמותה של זיאל - הראשון שבהם הוא הפרק "In Purgatory's Shadow" והאחרון שבהם הוא הפרק "Sacrifice of Angels" - גילמה את התפקיד השחקנית מלאני סמית'.
זיאל הופיעה לראשונה בעונה 4 בפרק "Indiscretion". בפרק זה, דוקאט מתלווה קירה נריס לאתר התרסקות של ספינת תחבורה קרדאסית, בחיפושם אחר ניצולים באג'ורנים. באתר ההתרסקות קירה מגלה כי על ספינת החלל הייתה המאהבת הבאג'ורנית של דוקאט - טורה נפרם. כאשר השניים מוצאים את קיברה של נפרם - דוקאט מתוודה כי הייתה להם בת משותפת, בשם זיאל, שגם היא הייתה על סיפון הספינה. דוקאט מתכוון להרוג את זיאל, אם תימצא בחיים, על מנת להגן על הקריירה שלו - שכן הולדת בת מחוץ לנישואין הוא טאבו בחברה הקרדאסית, אולם כאשר הוא מוצא אותה, במחנה שבויים של הברין - קירה מצליחה לדבר אל ליבו, ולשכנע אותו שלא להרוג אותה. לבסוף, דוקאט לוקח את זיאל איתו בחזרה אל קרדאסיה.
בשל המורשת המעורבת שלה - חייה של זיאל הפכו לבלתי אפשריים הן על קרדאסיה והן על באג'ור, ולפיכך היא מצאה את עצמה מתגוררת על חלל עמוק 9, שם היא חשה בנוח, בקרב האוכלוסייה המגוונת, ובפרט - בקרבתה של מייג'ור קירה, אשר מהווה עבורה דמות של אחות גדולה. זמן קצר לאחר הגעתה לתחנה, היא נכנסת למערכת יחסים רומנטית עם אילם גארק, אף על פי שזה נראה כמו מערכת יחסים של נוחות, מכיוון שהם השניים היחידים ממוצא קרדאסי שעל התחנה; עם זאת, הם פיתחו רגשות אמיתיים זה לזה, למורת רוחו של אביה דוקאט - יריבו הוותיק של גארק.
ויק פונטיין
ויק פונטיין הוא איש בידור הולוגרפי המופיע באחת מהתוכניות הרצות באחת מסוויטות ההולודק של קווארק על תחנת החלל חלל עמוק 9. את דמותו מגלם השחקן ג'יימס דארן.
פונטיין נוצר על ידי מתכנת הולוגרמות בשם פליקס, אשר עיצב אותו להיות זמר בלאס וגאס של שנות ה-60. הוא כריזמטי מאוד ומהיר תפיסה. הוא משמש כיועץ לא-רשמי עבור אנשי הצוות של חלל עמוק 9, ולוקח על עצמו לשדך בין אודו לבין קירה.
דבר נדיר בקרב דמויות הולוגרפיות הוא שהן מודעות לעצמן ולהיותן הולגרפיות. כמו פרופסור מוריארטי, מהפרק "Elementary, Dear Data" של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", וכמו דמות "הדוקטור" מ-"מסע בין כוכבים: וויאג'ר", כך גם פונטיין מודע לעצמו. כמו הדוקטור, יש לו את היכולת להדליק ולכבות את התוכנית שלו.
במקור, התפקיד של ויק הוצע לפרנק סינטרה ג'וניור (בנו של פרנק סינטרה), אך הוא דחה אותו, מאחר שהוא רצה לשחק רק חייזר.
השירים שביצע ג'יימס דארן בפרקי "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", בדמותו של פונטיין, יצאו באלבום בשם "This One's from the Heart".
סמל תימן
סמל תימן כולל עיט צלאח א-דין שאוחז מגילה בטופריו. על המגילה כתוב שם המדינה בערבית: الجمهورية اليمنية - אל-גֻ'מהוריה אל-ימניה. על החזה של העיט יש מגן שעליו מצוירים צמח קפה וסכר מאריב (Marib), שנמצאים מתחת לארבעה פסים כחולים ושלושה פסים מסולסלים. מקלות הדגלים מימין ומשמאל לעיט מחזיקים את דגל תימן.
קליף פריסי
קליף פריסי (באנגלית: Cliff Parisi; נולד ב-24 במאי 1960) הוא שחקן בריטי ממוצא איטלקי. הוא מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד ריקי "מינטי" פיטרסון באופרת הסבון "איסטאנדרס" של ה-BBC, ובדמות וולט בסדרה "הוליאוקס". בשנת 2012 החל להופיע בסדרת הדרמה התקופתית של ה-BBC "מיילדת" בתפקיד איש התחזוקה פרד באקל.
ביוגרפיה
פריסי נולד בלונדון. הקריירה שלו החלה ב-1982 כשיצא לסיור הופעות בממלכה המאוחדת כסטנדאפיסט. הוא המשיך להופיע כסטנדאפיסט במשך שבע שנים לפני שהוצע לו תפקיד קטן בסרט "Queen of Hearts".
כשגילה עניין בעיסוק במשחק, שינה פריס את ייעודו. אחרי הופעה בסדרה של תפקידים קטנים, לוהק לראשונה בתפקיד בולט בסדרת הטלוויזיה "צ'אנסר". אחר כך קיבל תפקידים גדולים יותר בהם בסדרה "קוואנה QC", "בראמוול" ובסיטקום "A Prince Among Men".
בהמשך נבחן פריסי לתפקיד שהפך לידוע ביותר שלו, מינטי פיטרסון באופרת הסבון "איסטאנדרס". חברו הטוב, סטיב מקפאדן, ששיחק בסדרה המליץ עליו לתפקיד. מאז שהחל להופיע באופרת הסבון ב-2002, הדמות שגילם יצרה חברות קרובה עם גארי הובס (ריקי גרובס), והפך מבעל בית קר לב, למכונאי חסר מזל, ואחר כך מצא אהבה עם דמויות כגון הת'ר טרוט (שריל פרגיסון) ומנדה בסט (ג'וזי לורנס). הופעתו האחרונה בסדרה הייתה ב-21 בספטמבר 2010 אחרי שמונה שנים בתוכנית.
ב-2012 שיחק פריסי בתפקיד אורח באופרת הסבון של ערוץ 4 "הוליאוקס" בתפקיד וולט. עוד כיכב בתפקיד אורח בפרק בסדרת הדרמה "הנוכלים".
מאז 2012 מככב פריסי בסדרת הדרמה של ה-BBC "מיילדת" בתפקיד פרד.
פריסי הופיע בעונה החמישית והאחרונה של הסיטקום הבריטי "לא ממש סיטקום" (Outnumbered) בתפקיד ההורה המודאג אד פול.
חיים אישיים
לפריסי יש ארבעה ילדים. אחד עם בת זוגו, המפיקה טרה וייר, ושלושה מנישואים קודמים.
דקטלון
דקטלון (בצרפתית: Decathlon) היא אחת מרשתות קמעונאות הספורט הגדולות בעולם. דקטלון החלה את דרכה בשנת 1976 כחנות קטנה בליל, צרפת. עשור מאוחר יותר, הרשת הרחיבה את הסניפים שלה מחוץ לצרפת ופתחה סניפים באירופה, אסיה ודרום אמריקה.
פרוש השם Décathlon מצרפתית הוא – קְרַב עֶשֶׂר, תחרות בעשרה ענפי אתלטיקה שונים.
סניפי הרשת נמצאים ב-57 מדינות, מעל 1,600 סניפים, והרשת מעסיקה כ-90,000 עובדים (נכון לשנת 2020). יותר ממחצית ההכנסה שלה מגיעה מהחנויות שמחוץ לצרפת. בשנת 2016 עמד מחזור הכספים של החברה על מעל ל-10 מיליארד דולר.
המוטו של החברה הוא להנגיש את הספורט למספר רב של אנשים, ולעורר השראה לפעילות ספורטיבית מגוונת. ברוח הנגשת הספורט להמונים החברה דוגלת במחירים נמוכים ומשתלמים, תוך שמירה על איכות ועיצוב. מאחורי כל מוצר עומד רעיון וציפיות הלקוחים מספורטאים, לקוחות ושיתופי פעולה שונים. החברה מפעילה מעבדות סמוך לאזורי ספורט שבהם המהנדסים בודקים מאות מוצרים בשנה לשיפור האיכות.
היסטוריה
ב-27 ביולי 1976, בעיירה קטנה בשם אנגלו, קרוב לליל שבצרפת, מישל לקלר, מייסד החברה, פתח חנות מוצרי ספורט בשם "Decathlon". בחנות נמכרו מוצרי ספורט חובבניים ומקצוענים.
בשנת 1986, החברה פתחה את החנות הראשונה שלה מחוץ לצרפת, בדורטמונד שבגרמניה. ב-1992 בספרד, ב-1998 באיטליה, בשנת 1999 נפתחו סניפי הרשת לראשונה בפורטוגל, בבוסטון שבארצות הברית, ובלונדון שבבריטניה. בשנת 2003 בסין, ב-2009 בהודו, ובדרום-מזרח אסיה בשנת 2012.
בשנת 2006 החליטה החברה לסגת מארצות הברית. במדינות שבהן קיימת תחרות חזקה, הרשת נכשלה. באותה שנה פתחה הרשת את הסניף הראשון שלה במוסקבה שברוסיה.
דו"ח פאלמר
דו"ח פאלמר הוא דו"ח שנכתב על ידי ועדה מטעם האו"ם בראשות ג'פרי פאלמר שחקרה את אירועי המשט לעזה.
דקטלון
היסטוריה
במהלך שנות ה-2000 החברה פתחה סניפים במדינות רבות, ובהן בלגיה, בולגריה, צ'כיה, קרואטיה, הונגריה, רומניה, פולין, סינגפור, שוודיה, טורקיה, לבנון, איחוד האמירויות הערביות ומרוקו.
דו"ח פאלמר
הועדה הוקמה על ידי המזכיר הכללי של האו"ם באן קי-מון ביולי 2010. בראשה עמד ראש ממשלת ניו זילנד לשעבר, ג'פרי פאלמר, וסגנו היה נשיא קולומביה לשעבר, אלווארו אוריבה. נציג ישראל בוועדה היה יוסף צ'חנובר, ונציג טורקיה הדיפלומט אוזדם סאנברק, בכיר במשרד החוץ במדינה.
דקטלון
בישראל
בשנת 2012 הייתה החברה במגעים בנוגע לפתיחת סניפים בישראל. משפחת חורש, זכיינית H&M ובעלת סוכנות טויוטה, ניהלה משא ומתן עם הרשת האירופית לכניסתה לשוק המקומי. לבסוף החליטה החברה לא להיכנס לשוק הישראלי.
באוגוסט 2017 פתחה הרשת בראשון לציון את הסניף הראשון בישראל. בין השנים 2018–2021 נפתחו סניפים נוספים של הרשת ברחבי ישראל. נכון ל-2023 קיימים בישראל עשרה סניפים.
דו"ח פאלמר
דו"ח פאלמר
הדו"ח שפורסם לציבור בתחילת ספטמבר 2011, קובע שהסגר הימי שהטילה מדינת ישראל על רצועת עזה חוקי, כצעד לגיטימי של הגנה עצמית וזאת מכיוון שברצועת עזה ישנם ארגוני טרור רבים וקיים חשש סביר שהם ינסו להבריח נשק ותחמושת דרך הים. הדוח אף קבע כי ישראל עמדה בכללי המשפט הבינלאומי באופן הטלת הסגר וכי מקום הטלתו, בים הפתוח חוקי. כמו כן לעניין המשט עצמו, הדו"ח מותח ביקורת חריפה על מארגני המשט שנהגו בחוסר אחריות, ושלחלקם כוונות אלימוֹת ופרובוקטוריוֹת "לרוב המשתתפים לא היו כוונות אלימות, אך עולות שאלות קשות לגבי התנהגותם, אופיים האמיתי ומטרותיהם של מארגני המשט, במיוחד מארגון ה-IHH (המוגדר ארגון טרור בארצות הברית, באירופה ובישראל). המשט הביא להסלמה לא נחוצה" לשון הדו"ח. גם מממשלת טורקיה לא חוסך הדו"ח את לשונו "טורקיה הייתה יכולה לעשות יותר כדי למנוע את יציאת המשט לעזה".
דקטלון
בישראל
על אף שהסניף הראשון נפתח בראשון לציון, נכון לפברואר 2022 סניף הדגל נקבע בכפר סבא.
דו"ח פאלמר
דו"ח פאלמר
עם זאת הדו"ח גם מביע ביקורת על התנהלות ישראל בפרשה, ואף על פי שמוזכר בדו"ח שעל החיילים שהותקפו בספינה היה להגן על עצמם, נאמר שהם השתמשו "בכוח מוגזם ולא הגיוני" וכן נכתב שאובדן חיי אדם על הספינה הוא "בלתי מתקבל על הדעת".
דקטלון
בישראל
בשנת 2023 הושגה פשרה עם דקטלון בתביעה יצוגית על כך טענה כי החברה פועלת בניגוד לחוק כי אינה מסמנת את מוצריה והוראות השימוש במוצר בעברית. אך היועמ"שית הביעה את התנגדותה על מסך הדין המחייב תרגום ופירוט לגבי מוצרים הנמכרים בחברות.
דו"ח פאלמר
דו"ח פאלמר
הדו"ח מציע שישראל תצהיר "הצהרה בה היא מביעה חרטה על מות הפעילים הטורקים, ותעביר פיצויים לקרן שתוקם למען משפחות הנפגעים". הפיצויים על פי הדו"ח, יקַבעו על ידי משא ומתן.
דקטלון
מותגים
דקטלון מייצרת ומוכרת את מוצריה, ונותנת שם מיתוג שונה לכל קבוצת מוצרים:
דו"ח פאלמר
מתיחות בין ישראל לטורקיה
למעשה הידרדרות הקשרים בין שתי המדינות החלה מיד לאחר המשט לעזה עצמו שבו נהרגו 9 אזרחים טורקים, ראש ממשלת טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן דרש בתוקף שישראל תתנצל (ולא רק "הבעת צער" או "חרטה") על מות פעילי המשט, וכן שישראל תשלם פיצויים למשפחות ההרוגים. מאוחר יותר הוסיף ארדואן עוד דרישה - שישראל תסיר את הסגר מעל רצועת עזה. ישראל סירבה לכל הדרישות.
אף על פי שגורמים מדיניים בישראל אמרו שישראל מוכנה להביע צער ולהעביר כסף לקרן נייטרלית שתעבירו למשפחות ההרוגים הדבר לא התבצע עקב אי מוכנותה של טורקיה.
בתקופה שקדמה לפרסום הדו"ח טענוו גורמים בטורקיה כי ישראל מנסה לדחות את פרסום הדו"ח, דבר שגרר חילופי האשמות הדדיים.
פרשת הדלפת הדו"ח
יום קודם פרסום הדו"ח, הודלף הדו"ח לעיתון הניו יורק טיימס, והתפרסם שם בצורה חלקית.ישנם הטוענים שידה של ישראל בהדלפה (שידעה את תוכנו כבר קודם - מפי הנציג בוועדה), על מנת למנוע מטורקיה להשפיל את ישראל בפומבי על ידי סנקציות טורקיות על ישראל כתגובה לדו"ח ולקרע בין המדינות.
הסנקציות והאיומים מצד טורקיה
מיד לאחר פרסום הדו"ח הודיע ראש ממשלת טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן, שהשגריר הישראלי וכל הנציגים הדיפלומטים של ישראל מעל דרגת מזכיר שני יגורשו מטורקיה, מאוחר יותר נודע שיגורש גם הנספח הצבאי, אך נספח המשטרה הורשה להישאר במדינה.
כמו כן הודיע ארדואן שינותקו כל הקשרים הצבאיים והכלכליים עם ישראל, ומאוחר יותר הוברר שינותקו רק קשרי מסחר של התעשיות הצבאיות אך לא המסחר האזרחי.
מספר ימים לאחר מכן, הצהיר ארדואן כי ספינות מלחמה של הצי הטורקי ילוו ויאבטחו, כל כלי שיט שיחפוץ להגיע לחוף רצועת עזה, מפני חיל הים של ישראל. עוד אמר, שספינות מלחמה של הצי הטורקי יסיירו במזרח הים התיכון על מנת "לשמור שישראל לא תשתלט על אוצרות הטבע שם" כדבריו.
תגובת ישראל
בישראל שתקו ולא הגיבו לאיומים, אך בתקשורת פורסם ששר החוץ אביגדור ליברמן מתכנן שורה של צעדים כנגד טורקיה, ביניהם אזהרת מסע לטורקיה, פגישות עם נציגים ארמנים (בא לרמז על שואת הארמנים), ואפילו פגישות באירופה עם ראשי המחתרת הכורדית ה-PKK.בחודש מרץ 2013, בעקבות ביקורו של נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, בישראל, הביע ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו התנצלות בפני טורקיה והתחייב לפצות את משפחות תשעת ההרוגים.ההתנצלות גררה ביקורת קשה בימין הישראלי ובין היתר מאביגדור ליברמן שהיה שר החוץ בעת תקרית המשט, שהגדיר את ההתנצלות "שגיאה חמורה".
עודד דוד
הרב עודד דוד (נולד בג' בחשוון ה'תשכ"ב, 13 באוקטובר 1961) הוא יוצר, מוזיקאי בתחום המוזיקה יהודית מקורית, סופר, מורה דרך בתחומי מחשבה יהודית, וקבלה ובעבר מפיק סרטי קולנוע חרדי. עוסק בהוראה ובטיפול בשיטת ימימה, יוצר סדרת הילדים המצליחה "חבורת מצוות".
ביוגרפיה
נולד וגדל בחיפה לאביו החזן חיים ואימו צפורה. למד בבי"ס הדתי "יבנה" בחיפה, ועם סיום הלימודים בתיכון החל ללמוד בישיבת כרם ביבנה, ובמשך 12 שנים למד במוסדות שונים - ביניהם בישיבת מרכז הרב, ישיבת מקור חיים (שפע), ובכולל "מדרש הרמב"ם" באפרת. בצה"ל שירת כחבלן בהנדסה קרבית. עם סיום לימודיו, נתבקש לשמש כראש המכינה הקדם צבאית "עורי צפון" בצפת, תפקיד אותו מילא במשך שבע שנים. המכינה הקדם צבאית חרתה על דגלה העמקה במחשבת ישראל תוך שימת דגש על העבודה החסידית ומשכה אליה לומדים אינטלקטואלים ואמנים כאחד. במסגרת תפקידו במכינה, שיתף פעולה עם הרב שמואל אליהו, רבה של העיר צפת, ועם הרב בניהו ברונר. אחר עבודתו במכינה הקדם צבאית, חזר לחיפה ומילא במשך כמה שנים תפקיד של משגיח רוחני בישיבת אור וישועה תחת ראש הישיבה הרב אליהו רחמים זייני ולימד שיעורים במחשבת ישראל. ב-2002 עבר לפרדס חנה והחל לשמש כר״מ במדרשית נעם. הוא מלמד קבוצות ומטפל ביחידים בשיטת ימימה. בשנת ה'תשע"ח החל ללמד בישיבת בינות ברעננה.
השקפת עולמו נבנתה בעיקר בתקופת לימודו בישיבת מרכז הרב וכן בישיבת שפע - מקור חיים של הרב שג"ר והרב עדין אבן ישראל. בתקופה זו נחשף דוד לראשונה לתורתו של הראי"ה קוק, וכן לתפיסות מתקדמות בניתוח של טקסטים תורניים וחסידיים על פי דרכו הייחודית של הרב שג"ר. כיום דוד מעביר לקהלים מגוונים שיעורים בנושאים אלו, והוא נחשב גם למומחה בנושא של קבלת הראי"ה, והמשולש הרעיוני האר"י - רמח"ל - הרב קוק.
מלמד ב. נשוי נישואים שניים לנחמה - מורה ללימודי שיטת ימימה ומתגורר בחריש.
מוזיקה סיפורי ילדים וסרטים
בתקופת לימודיו להסמכה רבנית הופיע כנגן וזמר חתונות ובהופעות אישיות, ובגילאי השלושים החל להתמקד בכתיבת חומרים מקוריים. את ההשפעות המוזיקליות קיבל דוד מאביו החזן אך הוא נוטה למוזיקה עכשווית. הסגנון המוזיקלי שלו משלב טקסטים יהודיים עם נגיעות אתניות ומוזיקת רוק. שיתף פעולה והופיע עם שלמה קרליבך, מרדכי בן-דוד, אהרן רזאל, סיני תור ועוד.
במהלך הקריירה המוזיקלית שלו הוביל את להקת סיהרא ואת להקת שבטי ישראל. להקת סיהרא הייתה מחלוצי המוזיקה יהודית מקורית, והייתה הלהקה עימה הקליט אהרן רזאל את אלבומו הראשון "הסנה בוער". המוזיקה של הלהקה התבססה על רוק גיטרות אתני וטקסטים מהמקורות.
עם להקת שבטי ישראל הוציא דוד את האלבום "משוגע". שיר הנושא מבוסס על הסיפור "מעשה מחכם ותם" מתוך סיפורי מעשיות משנים קדמוניות של רבי נחמן מברסלב. האלבום כולל את השיר "מקודשת" שהפך ללהיט המושמע רבות בחתונות ולריקוד בתחום ריקודי העם.
הרב עודד דוד מוכר גם כיוצר, תסריטאי, מפיק והקול שמאחורי סדרת הילדים "חבורת מצוות", סדרת ילדים עלילתית נוסח חסמבה המחנכת ילדים לקיום תורה ומצוות. בסדרה יצאו למעלה מ-30 דיסקים. הוציא בשיתוף עם אשתו 5 סרטים עלילתיים: "חבורת מצוות: הכתר האבוד", "חבורת מצוות: במעקב צמוד", "מצרה לרווחה: המרגל מבגדד" "מצרה לרווחה 2: מצפצפים על לנסקי", "מפתח הזהב" ו"שמח בגן" (עם אהרן רזאל).
ספרים
בשנת ה'תשס"ט הוציא את ספרו הראשון "אורות הרמח"ל" - ביאור לספר "דרך ה'" בו הוא מצביע על קשרים בין דרכי עבודתם של האר"י, הרמח"ל והראי"ה קוק. זהו הספר הראשון שרואה בספר "דרך ה'" ספר קבלה, בדומה להגותו הספרותית הרחבה יותר של הרמח"ל.
בשנת ה'תשע"ה הוציא את ספרו השני, "ריש מילין המבואר" - ביאור לספרו של הראי"ה קוק "ריש מילין",הנחשב לספר עמוק וקשה במיוחד להבנה.
פירוש שכתב על ספר יצירה שכתב יצא בשנת ה'תשע"ט. "מבט לספר היצירה" הנו פרוש עכשווי המבוסס על פרשנים ההולכים בעקבות קבלת האר"י.
ספרו הרביעי " בינת הלב" נכתב בשיתוף עם אשתו והוא עוסק בחשיבה הכרתית- ימימה. יצא בסוף 2020 בהוצאת סטימצקי.
ספרו החמישי "סודות הראי"ה" העוסק ביסודות הקבלה של הרב קוק  יצא ב 2022.
משחק האריה
משחק האריה (באנגלית: The Lion's Game) הוא ספר מאת הסופר האמריקאי נלסון דה מיל, בעברו קצין חי"ר מעוטר שלחם במלחמת וייטנאם.
עלילה
עלילה מתרחשת בהווה, כאשר המספר וגיבור הספר, ג'ון קורי, בעברו בלש במחלק רצח של משטרת ניו יורק שעבר לכוח המשימה הפדרלי ללוחמה בטרור של ה-FBI בניו יורק, ומספר סוכני מכוח המשימה, ובהם שותפתו קייט מייפילד, המתינו בשדה התעופה JFK לאסד חליל, "האריה", עריק לובי המגיע בטיסה מצרפת. אך לחליל, מתנקש ומחבל בינלאומי שאיבד את משפחתו במהלך מבצע קניון אל דוראדו (התקיפה האווירית האמריקנית ב-1986), יש תוכנית משלו. כשהמטוס נחת, התברר כי כלל הנוסעים מתו מהרעלת גז קטלנית ואילו "האריה" נמלט, לא לפני שהספיק לרצוח מספר שוטרים וסוכנים פדרליים, כשבכוונתו להתנקש בחיי הטייסים האמריקנים שביצעו את התקיפה על ארצו והרגו את משפחתו. קורי, הרודף אחריו, נדרש לכל יכולותיו וכישוריו כבלש.
רחל בת כלבא שבוע
שמה
ברוב המקורות נקראת ברתיה דכלבא שבוע. המקום היחיד בו היא נזכרת בשמה הוא בפרק השישי של אבות דרבי נתן:
נישואיה לרבי עקיבא
רחל הייתה רעייתו של רבי עקיבא. היא זו שהניעה אותו ללמוד ובזכותה הפך לתלמיד חכם. זאת תוך ויתור מצדה על ירושת אביה, על יוקרה וסטטוס, וכן על חיי נישואין נורמטיביים.
בתלמוד הבבלי נכתב כי "חזיתיה ברתיה (ראתה בתו, של כלבא שבוע) דהוה צניע ומעלי (שהיה צנוע ומעולה) אמרה ליה אי מקדשנא לך אזלת לבי רב (אמרה לו, לרבי עקיבא, אם אתקדש לך תלך לבית המדרש?) אמר לה אין (אמר לה כן) איקדשא ליה בצינעה ושדרתיה שמע אבוה אפקה מביתיה אדרה הנאה מנכסיה (שמע אביה, הוציאה מביתו והדירה הנאה מנכסיו)".
מקום קבורתה
לפי המסורת נפטרה רחל בטבריה והובאה שם לקבורה. המסורת היהודית, שתחילתה במאה ה-16, מצביעה על מבנה קבר שנמצא כיום ברחוב השילוח, בין בית הקברות היהודי לזה המוסלמי, כמקום קבורתה. בניגוד למסורת היהודית קיימת מסורת מוסלמית, שתחילתה במאה ה-13, המייחסת את הקבר לסית סוּכַּיְנַה (הגברת סוכינה), שהייתה בתו של חוסיין בן עלי, נכדו של הנביא מוחמד.
המקום שופץ ב-1885 על יד השלטונות העות'מאנים כמקום קיברה של סית סוּכַּיְנַה ומאז התדרדר מצבו. ב-1995 שופץ המקום על ידי עמותת "בני מרדכי" שהסירה כל סממן מוסלמי והקבר הוכרז כקברה של רחל אשת רבי עקיבא.
דמותה בעיני הפרשנים
בתו של כלבא שבוע מהווה מודל חיובי, בעיני חז"ל, לרעייה המקריבה את עצמה ואת חייה על מנת לקדם את בעלה.
הסופרת יוכי ברנדס בספרה "הפרדס של עקיבא", נותנת פרשנות לדמותה של רחל ולמניעיה. על פי ספרה, רחל הייתה הכוח המניע שגרם לרבי עקיבא להפוך מרועה צאן שאינו יודע לקרוא לתנא, והייתה לה יכולת לראות באנשים את גדולתם גם כשהסביבה אינה רואה זאת.
דליה רביקוביץ כתבה את סיפורה של רחל בשיר "רבי עקיבא". השיר, בלחנו של מוני אמריליו ובביצועה של רבקה זהר, היה להיט בשנות ה-70.
Sushi (שיר)
Sushi (בעברית: סושי, מעוצב: SUSHI) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הפינית אוולינה, בשיתוף הראפרים הפינים JVG. הסינגל יצא לאור ב-28 ביוני 2016, תחת חסותן של חברות התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ ואם-אייזי מיוזיק, כסינגל הרביעי מתוך אלבום הבכורה שלה, 24K. בדומה לרוב הסינגלים שיצאו מן האלבום, גם לסינגל הזה לא צילמה אוולינה ווידאו קליפ.
כשיצא לאור, הצליח הסינגל להיכנס היישר למקום השלישי במצעד הרשמי של פינלנד.
רקע וכתיבה
אוולינה הודיעה ברשתות החברתיות כי הסינגל הרביעי מן האלבום עתיד לצאת לאור באמצע יוני 2016. לאחר מכן פרסמה בחשבון האינסטגרם שלה את עטיפת הסינגל, בה היא נראית כשהיא אוחזת בסושי בפיה. הרקע שחור כעטיפת אלבום הבכורה שלה, ובצד ניתן לראות את סמליל חברת ההקלטות שלה.
כיוון שלסינגל לא צולם ווידאו קליפ, הוחלט כי תצא הצצה מיוחדת שתתן אפשרות לשמוע את השיר במשך חצי דקה.
כפר חב"ד (שבועון)
עיתון כפר-חב"ד הוא השבועון הרשמי של חסידי חב"ד בישראל, הנושא את שם היישוב "כפר חב"ד" ומופץ באלפי עותקים בארץ ובעולם.
היסטוריה
כשנה לאחר מכן גדלה תדירותו של העיתון, והחל מהגיליון ה-38 (שבט ה'תשמ"ב) הפך העיתון לשבועון. בתחילה יצא העיתון לאור בהוצאת צעירי אגודת חב"ד בישראל, אך בהמשך עבר לבעלות פרטית במסגרת אגודת חסידי חב"ד בישראל והיה לביטאון של כלל חסידי חב"ד בישראל.
את העיתון יזמו בשעתו יוסף יצחק גופין ואהרן דב הלפרין, שמשמש כעורכו הראשי עד היום. כותבים בולטים ובעלי טור קבוע בעיתון: יצחק יהודה הולצמן, הרב משה מרינובסקי (מ. משה - שימש כסגן עורך), הרב מיכאל טייב, שלמה ריזל, הרב יוסף יצחק חיטריק, הרב יצחק ערד, הרב משה אורנשטיין (א. סמית), הרב ישראל אלפנביין (א. ישראל; י. שנהב), הרב אליהו וולף (א"ב חרמש) הרב אלתר אליהו פרידמן, חיים גיל.
החל ב־2004 העיתון מודפס צבע מלא. ב־2006 הצטרף לצוות העיתון כעורך יועץ דוד רוטנברג, ששימש בעבר עורך בשבועון החרדי בקהילה, רוטברג פיצל את תוכני העיתון: הנושאים התורניים רוכזו במגזין "אספקלריא", ובמגזין "כפר חב"ד" העיקרי התפרסמו כתבות צבע בשלל נושאים. לצידו הופיע גיליון ייעודי לנשים בשם "משפחה חסידית" (נערך בתחילה בידי פרדי ברוד, שהוחלפה ב-2012 על ידי רחל הלפרין, רעייתו של העורך הראשי). משנת 2002 התחיל להופיע מוסף חדשות בשם "חדשות חב"ד" בפורמט טבלואיד. בנובמבר 2007 החליף את רוטנברג שניאור זלמן רודרמן, עיתונאי וסופר, שמילא את תפקידו בעיתון עד סוף שנת 2008.
בסוף 2008 עבר העיתון משבר כלכלי ובמשך שבועיים לא יצא לאור. במאמץ להבריא את השבועון, פיטרה ההנהלה חלק ניכר מהעובדים, ואיחדה שוב את חלקי העיתון למגזין אחד (מלבד 'משפחה חסידית' - המגזין לנשים).
בספטמבר 2009, מונה ישראל ברוד למנכ"ל העיתון, במטרה לבצע תוכנית הבראה מקיפה לעיתון ולגייס כספים לתשלום חובותיו. ב־2010 פנתה הנהלת העיתון לשלוחי חב"ד בעולם לסייע בביסוס העיתון ובתוכניות ההתפתחות שלו. בתחילת 2012, העיתון הפסיק את הופעתו ולאחר כחמישה שבועות העיתון חידש את הוצאתו. באייר ה'תשע"ב פרש ישראל ברוד מניהול העיתון לאחר שדאג לכיסוי חלק מחובות העיתון.
בסוף שנת 2012 מונה העיתונאי מנחם כהן לעורך "כפר חב"ד" לצדו של העורך הראשי אהרן דב הלפרין. בי"ט באייר ה'תשע"ג הושק בחגיגיות הגיליון ה־1500 של השבועון.
בשנת 2014 מונה יוסף לוין לסמנכ"ל הסחר בעיתון. שבועיים לאחר הגעתו, חזר להופיע מוסף הנשים של חב"ד 'משפחה חסידית' בעריכת הגב' רחל הלפרין.
משנת 2016 (ה'תשע"ו) יוצא על ידי העיתון כל שבוע 'נשי' (עד תשרי תש"ף נקרא 'משפחה חסידית') ומוסף לילדים 'קינדרעלאך'.
ב-2017 (תמוז ה'תשע"ז) השיק העיתון אפליקציה עם כתבות העיתון לקריאה, כשירות למנויי העיתון בחוץ לארץ, בגלל עיכובים בדואר.
ב-ינואר 2018 (תשע"ח) חזר להופיע מוסף חדשות המסקר את הנעשה בעולם היהודי ובחסידות חב"ד, ובו כתבות צבע לצד מדורי אקטואליה וביטחון. בחודש יולי באותה שנה החל העיתון להוציא, בשיתוף ארגון נוער חב"ד, ירחון לנערות, בשם 'לִבנות', למנויים בלבד. מיוני 2019 מצורף לחבילת העיתון גיליון התקשרות היוצא לאור על ידי צעירי אגודת חב"ד בישראל.
במרץ 2022 (אדר ב' תשפ"ב) שודרג אתר האינטרנט של העיתון.
תכנים
בשנות ה־80 היה השבועון ממובילי המאבק בתיקון חוק "מיהו יהודי" ובמאבק נגד מסירת שטחים מארץ ישראל לערבים. כמו כן, שימש במה לתגובות כלפי פרסומים נגד חסידי חב"ד ומנהיגם רבי מנחם מנדל שניאורסון, שהופיעו בעיקר בעיתונים המודיע ויתד נאמן ובביטאוני חסידות סאטמר. למרות השתייכותו המגזרית לחסידות חב"ד, יש לו מנויים רבים בקרב הקהילות החרדיות השונות.
רבי מנחם מנדל שניאורסון עצמו היה מעורב בהוצאת העיתון לאור ומסר הוראות והדרכות לגבי פרטים שונים. משנת תשמ"ז פרסם העיתון מדי שבוע קטע מתוך ההתוועדות האחרונה שלו, שנערך על ידי מכון 'ועד הנחות בלשון הקודש' והוגה על ידו, בעברית. במכתב ששלח לרגל ציון גיליון ה-500 כתב בין היתר.
בימי הסערה המשיחית סביב הרבי מחב"ד, רבי מנחם מנדל שניאורסון, (בשנים 1993-1994), היה העיתון ממובילי הקו המשיחי בחסידות חב"ד התפרסמו בו מאמרי הגות ודעות בנושא, ועל דף השער שלו הופיע בקביעות הנוסח: 'יחי אדוננו מורנו ורבנו מלך המשיח לעולם ועד'. לאחר פטירת הרבי ב־1994 (ג' בתמוז ה'תשנ"ד) חדל מהעיסוק במשיחיותו של הרבי והחל לבטא את עמדות הזרם המתון בחב"ד, המסתייג מעמדת הזרם המשיחיסטי.
בתש"ע-תשע"א, במלאת 30 שנה לעיתון, הגיש עורך העיתון מדור בשם "מאחורי הקלעים", בו הוא פירט את ההוראות התכופות שנמסרו לו מאת הרבי לגבי תוכני העיתון.
ספרים מתוך מדורים בעיתון
שיצאו בהוצאות אחרות:
אימון פונקציונלי
אימון פונקציונלי הוא סוג של פעילות גופנית, המאופיינת במינימום מכשור ובזמן ביצוע קצר. מטרתו לדמות ולשפר פעילויות יומיומיות כדוגמת הליכה, כפיפה ודחיפה.
קיימים סוגים שונים של אימונים פונקציונליים, וביניהם פילאטיס, קרוספיט, טיפוס ו-TRX.
בגוף האדם ישנם שרירי ליבה, המייצבים את עמוד השדרה והם מורכבים משרירי בטן עמוקים (רחב בטני, אלכסונים פנימיים וחיצוניים ושרירים ישרים). האימון הפונקציונלי מערב שרירים אלו עם קבוצות שרירים שונות, הפועלות יחד בכמה מישורי תנועה במקביל לצורך במתן יציבות וכוח. לכן אימון זה שונה מעבודת חדר כושר, המבודדת שריר אחד בלבד או מתמקדת בו תוך נטרול עבודת שרירי הליבה מעבודת השרירים הכללית.
סטיוארט מקגייל, מומחה ומרצה בניתוח ביו-מכני של התנועה, גורס כי הגוף, בזמן פעילות, לא בנוי לבודד שריר ספציפי ולשלוט בו, וכי אין להתמקד בשריר אחד בלבד. לכן, עלינו לתרגל את התנועה, בה המתאמן מעוניין.
גם תומאס מאיירס, מפתח שיטה לטיפול בכאבים, שיפור יציבה וטווחי תנועה, בספרו "שרשראות האנטומיה" (2001) מחזק דברים אלו וטוען שיש קבוצות שרירים, המחוברות זו לזו באמצעות רקמת חיבור ודרך חיבור זה אותן קבוצות שרירים מתפקדות כיחידה פונקציונלית אחת, ללא כל הפרדה.
מקור האימון הפונקציונלי
מקורו של האימון הפונקציונלי במכוני פיזיותרפיה ושיקום, בהם נעשתה עבודה על כל שרירי הגוף במקביל ושם נצפו שיעורי הצלחה גבוהים ועמידה טובה יותר של המטופלים במטלות היומיומיות, כמו הליכה, עלייה במדרגות, ישיבה ממושכת, הרמת חפצים וכפיפה. כל אלו הביאו להגברת המודעות בקרב מאמנים ומתאמנים בצורך באימון מסוג זה, ולעלייה במספר אימונים פונקציונליים גם בחדרי הכושר.
השפעת האימון הפונקציונלי על גוף האדם
לאימון הפונקציונלי השפעה במספר תחומים, הקשורים בפעילות גופנית של האדם.
בזמן האימון, השימוש בקבוצות שרירים רבות יחד באותה פעולה מגביר את המאמץ הגופני של השרירים השותפים, ובהתאם לכך עולה הוצאת האנרגיה.
גם בזמן מנוחה, לאחר האימון, ההוצאה האנרגטית היא רבה משום שבזמן אימון קיימת עלייה משמעותית בקצב הלב והדופק. הגוף "מתאושש" באיטיות מהאימון ועל כן עולה השריפה הקלורית המאוחרת, בזמן מנוחה – דבר המשמעותי מאוד עבור אדם, המבצע פעילות גופנית במטרה לשרוף קלוריות. נוסף על כך, השימוש בקבוצות שרירים רבות בו זמנית צורך אנרגיה רבה, ועל כן מערכות אספקת האנרגיה של הגוף עובדות קשה יותר כדי להזרים לשרירים אנרגיה באמצעות הדם וכך למעשה מתבצע גם אימון אירובי ומשתפר הכושר הגופני
תפקיד המאמן באימון פונקציונלי
כאשר אימון זה מתבצע תחת פיקוח מאמן, הוא יכול להתאים את התרגילים לצורכי המתאמן, וכך לשפר את מרכיבי הכושר: מהירות, גמישות, קורדינאציה וזמן תגובה ואף להשפיע על שיפור יציבות שרירי הליבה ואיזון בין קבוצות שרירים שונות. (למשל שרירי בטן חזקים לעומת שרירי זוקפי גב חלשים.)  חוסר איזון בין קבוצות שרירים, עלול להוביל למגבלה תנועתית, שינוי ביציבה ופציעות.
תרומתו של האימון הפונקציונלי בגיל השלישי
בגיל השלישי ישנה היחלשות גדולה בשרירי פלג הגוף התחתון (ירכיים, ברכיים, קרסוליים) וכן פוחתים יעילותן של מערכות הגוף ותפקודן התקין. מערכות כגון השלד, העצבים והנשימה נחלשות ולכן מומחים רבים ממליצים על חיזוק ושיפור כלל המערכות בגוף.
אימון פונקציונלי הוא אימון הנוטה לתרום לחיזוק השלד, לשיפור שיווי המשקל ולשיפור הקורדינאציה. כמו כן, הוא עשוי לשפר את תנועותיו ויכולותיו של המתאמן בפעולות היומיומיות ובתוך כך לסייע גם בשיפור איכות חייו ועל כן תרומתו לאוכלוסייה הבוגרת נוטה להיות רבה. הוא נחשב ככזה התורם לחיזוק קרקעית האגן, ליכולת לנוע ובמקביל לבצע פעולות בסיסיות יומיומיות, למעבר מישיבה לעמידה ובכלל לחיזוק הגוף כיחידה אחת.
מהרי"ל (פירושונים)
מהרי"ל (=מורנו הרב ×) הוא כינוי למספר רבנים במשך הדורות.
הוליווד (מיני-סדרה)
הוליווד (באנגלית: Hollywood) היא מיני-סדרה אמריקאית מסוגת דרמה שנוצרה על ידי ראיין מרפי ואיאן ברנן. מיני-הסדרה עלתה לשידור בנטפליקס ב-1 במאי 2020.
בן עמי פיינגולד
בן עמי פיינגולד (4 באוגוסט 1931 – 24 באוקטובר 2020) היה סופר, פרופסור לספרות ומבקר תיאטרון, מחשובי מבקרי התרבות בישראל. היה פעיל משנות ה-60; בשנות ה-70 וה-80 היה גם מבולטי מבקרי תרבות הפופ.
הוליווד (מיני-סדרה)
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחר קבוצת שחקנים ויוצרי קולנוע שאפתניים בהוליווד שלאחר מלחמת העולם השנייה כשהם מנסים להצליח בכל מחיר אפשרי בטינסלטאון. כל דמות מציעה הצצה ייחודית אל מאחורי הווילון המוזהב של תור הזהב של הוליווד, ומאירה את התנהלות המערכת וההטיות הלא הוגנות על ספקטרום הגזע, מין ומיניות שנמשכות עד היום. הסדרה חושפת ובוחנת דינמיקת כוחות בת עשרות שנים, וכיצד נראה נוף הבידור של הוליווד מאחורי הקלעים.
בן עמי פיינגולד
ביוגרפיה
פיינגולד נולד בארץ ישראל ב-1931. אביו, יעקב פיינגולד, עזב את ניו יורק בגיל 17 על מנת להתגייס לגדוד קלעי המלך של הגדודים העבריים. אימו צילה (צביה) לבית בלר, עזבה את פולין בגיל 17 על מנת לעלות לארץ ישראל עם תנועת השומר הצעיר ב-1917; מרבית משפחתה הושמדה בשואה. בילדותו התגורר פיינגולד בשכונת בורוכוב, שלימים הפכה לחלק מהעיר גבעתיים.
הוליווד (מיני-סדרה)
פיתוח
ב-23 בפברואר 2019, הוכרז כי נטפליקס הזמינה מחברת ההפקות של התסריטאי ראיין מרפי מיני-סדרה כחלק מהעסקה שמרפי סגר מול נטפליקס. הסדרה נוצרה על ידי איאן ברנן ומרפי, שגם מפיקים את הסדרה לצדם של דארן כריס ודייוויד קורנסווט.
בן עמי פיינגולד
ביוגרפיה
שירת בתזמורת צה"ל כנגן גיטרה, מפוחית ואקורדיאון. לאחר שירותו הצבאי למד ספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. קיבל תואר שני בשנת 1971 וב-1978 השלים עבודת דוקטורט, שעסקה ביצירתו של ראובן אשר ברודס.
הוליווד (מיני-סדרה)
ליהוק
ב-3 בספטמבר 2019 דווח כי פטי לופון, הולנד טיילור, דארן כריס, ג'רמי פופ, דילן מקדרמוט, ג'ים פרסונס, דייוויד קורנסווט וג'ו מנטלו לוהקו לתפקידים קבועים במיני-הסדרה.
בן עמי פיינגולד
ביוגרפיה
פיינגולד היה מורה בבית הספר עירוני ט' בתל אביב. הרצה בבית הספר לחינוך ובחוג לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב, ובנוסף הרצה במכללת לוינסקי. במחקריו עסק בחקר ספרות ההשכלה, בדרמה העברית ובהוראת הספרות. כתב וערך מספר ספרי לימוד להוראת הספרות בחטיבות הביניים ובחטיבה העליונה.
הוליווד (מיני-סדרה)
קישורים חיצוניים
כתבות ביקורות
בן עמי פיינגולד
ביוגרפיה
נפטר ב-24 באוקטובר 2020.
שאבז הארט
שאבז הארט (באנגלית: Shavez Hart; 6 בספטמבר 1992 – 3 בספטמבר 2022) היה אתלט מאיי בהאמה, סגן אלוף העולם באולם (פורטלנד 2016) בריצת שליחים 4x400 מטר.
2013
באליפות העולם שנערכה בחודש אוגוסט במוסקבה שברוסיה סיים הארט במקום 36 במוקדמות ריצת 100 מטר בתוצאה של 10.36 שניות, ולא העפיל לחצי הגמר. כמו-כן, סיים יחד עם נבחרת השליחים של איי בהאמה במקום 14 במוקדמות ריצת שליחים 4x100 מטר בשיא לאומי חדש של 38.70 שניות, שלא סייע להעפלה לגמר.
2015
באליפות העולם שנערכה בחודש אוגוסט בבייג'ינג שברפובליקה העממית של סין סיים הארט יחד עם נבחרת השליחים של איי בהאמה במקום 12 במוקדמות ריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.96 שניות, ולא העפיל לגמר.
סגן אלוף העולם באולם בריצת שליחים 4x400 מטר
באליפות העולם באולם שנערכה בחודש מרץ בפורטלנד שבארצות הברית זכה הארט יחד עם נבחרת השליחים של איי בהאמה בריצת שליחים 4x400 מטר בשיא לאומי חדש של 3:04.75 דקות, אחרי נבחרת השליחים של ארצות הברית (3:02.45 דקות) ולפני נבחרת השליחים של טרינידד וטובגו (3:05.51 דקות).
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה בחודש אוגוסט בריו דה ז'ניירו שבברזיל סיים הארט במקום חמישי במקצה המוקדמות השביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.28 שניות, ולא העפיל לגמר. כמו-כן, סיים במקום שביעי במקצה השני בשלב רבע הגמר בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.74 שניות, וגם בה לא העפיל לגמר.
2017
באליפות העולם שנערכה בחודש אוגוסט בלונדון שבממלכה המאוחדת נפסל הארט יחד עם נבחרת השליחים של איי בהאמה במוקדמות ריצת שליחים 4x100 מטר.
מותו
ב-3 בספטמבר 2022, שלושה ימים לפני יום הולדתו ה-30, נורה הארט למוות במהלך קטטה במגרש חנייה בצפון איי אבאקו שבאיי בהאמה.
סחלב (משקה)
מקור שמו של הסחלב הוא צמח הסחלב, אשר פקעותיו הטחונות משמשות באופן מסורתי כבסיס להכנת המשקה. כיום, בישראל כבר לא משתמשים באבקת פקעות הסחלב בהכנת המשקה, לאור מחירה הגבוה, ועמילן התירס מהווה לה תחליף.
משקה הסחלֶב עשוי מעמילן של פקעת הסחלב ובגלל מחירו הגבוה הוא מעורבב עם עמילן ממקורות אחרים ובמי ורדים. בעיר קרמאנמרש בדרום טורקיה מכינים אבקת סחלבים מיובשת מסוג "טיוברס" (Tubers) הנקראת "מילד" (Milled), המשמשת להכנת גלידה מסטיק טורקית הנקראת דונדורמה. בעקבות הדרישה הגבוהה זן צמח הפקעות כמעט נכחד ולכן מחירו מרקיע שחקים.
הסחלב מוגש חם ונמכר בעונת החורף בטורקיה, ביוון ובמדינות ערב. בישראל נמכר הסחלב בקיוסקים בעיקר ביפו, בדרום תל אביב ובישובים ערביים, ובעת האחרונה הוכנס המשקה גם לתפריטיהם של בתי הקפה המודרניים. כמו כן נמכרת בישראל אבקת סחלב להכנה מהירה. בטורקיה מוגשת גלידת מסטיק הידועה הנקראת "סאלפ דונדורמה", מבוססת סחלב.
למשקה הסחלב נהוג להוסיף תוספות כגון קוקוס, קינמון, אגוזים, בוטנים, מי ורדים ופיסטוק. קיימת גרסת פרווה בה החלב מוחלף בחלב קוקוס.
סחלב טריפוליטאי
ישנו סוג של מעדן מן המטבח הלובי העשוי דוחן, אגוזים ותבלינים הקרוי "סחלב טריפולטאי" או: "דרוע".
יעקב קפלן
יעקב קפלן (י"ד בתשרי תרע"ב, 6 באוקטובר 1911 – ט' בניסן תשמ"ט, 14 באפריל 1989) היה ארכאולוג ישראלי, שלזכותו נזקפות רוב החפירות הארכאולוגיות בתל אביב וביפו. בשנות ה-70 הקים את מוזיאון יפו לעתיקות. שותפתו למלאכת החפירה הייתה רעייתו חיה ריטר-קפלן, ארכאולוגית אף היא.
קורות חיים
יעקב קפלן נולד בעיר ביאליסטוק שבפולין הרוסית בשנת 1911, ובגיל 3 עלה לארץ ישראל עם הוריו, שהתיישבו ביפו. בתל אביב סיים קפלן את בית הספר התיכוני למסחר, ולימים סיים לימודי הנדסה בטכניון. בשנת 1936 הצטרף קפלן במקרה למשלחת החפירות בשייח' אבריק (בית-שערים) בראשות הארכאולוג בנימין מזר, ושם עבד במשך שלוש עונות כמהנדס-מודד. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה עבר לעבוד בתור מהנדס במחנות הצבא הבריטיים בדרום ארץ ישראל. במשך כל אותה תקופה שמר על קשר עם מזר וחבריו והמשיך לגלות עניין בארכאולוגיה. קפלן אגר מידע, סייר באתרים עתיקים וליקט ממצאים ארכאולוגיים, שלימים יגיעו לפרסומיו הראשונים (כגון זיהויו של “כלי המחבצה” הכלקוליתי).
ב-1948 שב קפלן לעבודה בתחום הארכאולוגיה והצטרף למשלחת בראשות פרופ' מזר שחפרה בתל קסילה. תוך כדי עבודתו זו התוודע קפלן להרס אתרים עתיקים בצפונה המתפתח של תל אביב, והחל מינואר 1950 נרתם להצלתם בסיועו של ראש העיר דאז, ישראל רוקח, שמינה אותו לתפקיד שהיה בגדר תקדים בארץ, ושזכה לתמיכתו של מנהל מחלקת העתיקות הראשון של המדינה, פרופ' שמואל ייבין: הארכאולוג העירוני.
כך החל להתפתח מפעל חייו של קפלן: המחקר הארכאולוגי של תל אביב-יפו, ששיאיו החפירות בתל של יפו והקמתו של מוזיאון לעתיקות תל אביב-יפו. במהלך מפעל זה הפכו רחובות, שכונות, גנים, מתקנים ועצמים גאוגרפיים לשמות נרדפים לאתרים ארכאולוגים, ובחלקם הם משמשים עד היום אבני-דרך בתולדות המחקר הארכאולוגי הפרוטו-היסטורי של ארץ-ישראל: רחוב הבשן, רחוב ז'בוטינסקי, גבעת בית המטבחיים הישן של תל אביב. בעבודתו של קפלן בראשית שנות החמישים חברו יחדיו ידע עיוני רב, מאגר גדול של נתונים שהעלו כישוריו הטכניים כמהנדס וחדות האבחנה הסטרטיגרפית שבה ניחן.
רישומו של קפלן בארכאולוגיה הישראלית ניכר בייחוד בשנות החמישים והשישים, כמו למשל מחקריו על הקרמיקה של התקופה הנאוליתית והתקופה הכלקולותית וכן גיבושה של גישה משווה בפירוש ממצאיו בשדה, שמהם צמח הדוקטורט שלו, אשר הוגש בשנת 1954 לסנאט האוניברסיטה העברית בירושלים. מלבד פיתוחו וניהולו של המוזיאון לעתיקות תל אביב-יפו, הסקרים, חפירות ההצלה והחפירות היזומות באזור תל אביב-יפו, הוליכוהו מחקריו גם מחוץ לאזור תל אביב-יפו – למן המעקב אחר תחומי תפוצתה ומקורותיה של התרבות הכלקוליתית הקדומה, שאותה זיהה לראשונה באתר ואדי רבה ליד ראש העין. התרבות נמצאה מתחת לשכבה כלקולית ע'סולית; קפלן כינה את התרבות בשם “תרבות ואדי רבה” (חלק מהחוקרים מיחסים תרבות זאת לנאולית קרמי מאוחר). דרך חפירותיו בתלוליות בטש שבנחל שורק, עבור בשרידי התרבות הירמוכית אותה זיהה באתר חמדיה ו'גבעת רחוב הבשן' בתל אביב ועד למרגלות תל אבל בית מעכה שליד כפר גלעדי. מחקריו על ביצוריה של יפו הביאו את קפלן לחפור בסוללות העפר מתקופות הברזל והברונזה ביבנה-ים ובאשדוד-ים ולגבש תפיסה כוללת על הביצורים של תקופת הברונזה התיכונה ומקורותיה.
קפלן נמנה עם דור הארכאולוגים אשר בעקבות תגליותיהם באתרים מתקופות שונות התמודדו בהתלהבות עם מגוון רחב של נושאים שנקרו בדרכם. כך, למשל, תרם לגאוגרפיה ההיסטורית של ההתיישבות היהודית והשומרונית במישור החוף בתקופה הרומית הביזנטית ולידיעותינו על תולדות הבנייה בתקופה המוסלמית ברמלה.
קפלן נפטר ב-1989, בגיל 77. נקבר בבית העלמין קריית שאול. אלמנתו, חיה לבית ריטר, נפטרה בשנת 2000. בני הזוג היו הורים לבת יחידה, דינה בר-לב.
עיזבונם של יעקב קפלן וחיה ריטר-קפלן שמור בארכיון רשות העתיקות.
על שמו נקרא רחוב ביפו בשנת 2012.
פרס בראבו
פרס בראבו היה פרס שנתי שהוענק על ידי המגזין האיטלקי "גוארין ספורטיבו" לכדורגלן הצעיר המצטיין באירופה בעונה שחלפה. הזוכה הראשון בפרס היה ג'ימי קייס, והשחקן הלא-אירופאי הראשון שזכה בפרס היה רונאלדו הברזיאלי. לאחר הענקתו ב-2015 הפרס חדל מלהתקיים.
עד 1992 חולק הפרס לשחקנים עד גיל 23 שהשתתפו באחד משלוש התחרויות האירופיות (גביע אירופה, גביע אופ"א וגביע המחזיקות), ומאז העניק המגזין את הפרס לשחקנים עד גיל 21, אך בכל ליגה אירופית.
ראשוני ז'רמן
בתורת המספרים, מספר ראשוני p הוא ראשונִי ז'רמן, אם גם 2p+1 הוא מספר ראשוני. לדוגמה, המספר הראשוני 11 הוא ראשוני ז'רמן משום ש-23 ראשוני, ואילו 23 ראשוני ז'רמן, משום ש- 47 ראשוני. האחרון אינו ראשוני ז'רמן, שהרי 95 אינו ראשוני. ראשוניי ז'רמן קרויים כך על שם המתמטיקאית סופי ז'רמן, שהוכיחה עבורם את "המקרה הראשון" של השערת פרמה: אם p ראשוני ז'רמן, לא קיימים \ x,y,z שאינם מתחלקים ב- p, המקיימים.
משערים שיש אינסוף ראשוניי ז'רמן. ואולם כמו השערת המספרים הראשוניים התאומים, השערה זו לא הוכחה. ראשוניי ז'רמן הראשונים הם 2, 3, 5, 11, 23, 29, 41, 53, 83, 89, 113, 131, 173, 179, 191, 233, 239, 251, 281, 293, 359, 419, 431 ו- 443.
לפי קירוב היוריסטי של הארדי וליטלווד, מספר ראשוניי ז'רמן שמתחת לגבול נתון n הוא, כאשר \ \log הוא הלוגריתם בבסיס הטבעי, ו- הוא קבוע הראשוניים התאומים. עבור n=10000, האומדן הזה חוזה 156 ראשוניי ז'רמן, פחות ב-20% מן המספר הנכון, 190. עבור \ n=10^7, האומדן 50,822 נמוך בכ-10% מן המספר האמיתי, 56,032.
ראשוני ז'רמן הגדולים ביותר (נכון לאוגוסט 2021) הם:
לוצ'יה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות
לוצ'יה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (באיטלקית: Lucia, Principessa di Borbone delle Due Sicilie; 9 ביולי 1908 – 3 בנובמבר 2001) הייתה אשתו של הנסיך אוג'ניו, דוכס ג'נובה.
ביוגרפיה
לוצ'יה נולדה בארמון נימפנבורג במינכן ב-9 ביולי 1908, והייתה בתם של הנסיך פרדיננדו פיו, דוכס קלבריה ומריה לודוויגה תרזיה, נסיכת בוואריה, בתם של לודוויג השלישי, מלך בוואריה ומריה תרזה מאוסטריה-אסטה.
ב-29 באוקטובר 1938 התחתנה לוצ'יה בארמון נימפנבורג במינכן, גרמניה עם הנסיך אוג'ניו, דוכס אנקונה, בנם הצעיר של הנסיך תומאזו, דוכס ג'נובה ואיזבלה, נסיכת בוואריה. החתן והכלה היו בני דודים מדרגה שנייה וצאצאים של לודוויג הראשון, מלך בוואריה. לאוג'ניו ולוצ'יה נולדה בת אחת:
לאחר ביטול המונרכיה באיטליה בשנת 1946, הנסיך אוג'ניו ומשפחתו עברו להתגורר בברזיל שם הוא ניהל חווה. בשנת 1996 מת בעלה, וב-3 בנובמבר 2001 מתה לוצ'יה בביתה בסאו פאולו. בשנת 2006, האפר של בני הזוג הועבר לקבורה ליד טורינו.
החול יזכור
החול יזכור הוא שיר מאת נתן יונתן שנכלל בספר שיריו "שירים לאורך החוף" (ספרית פועלים, 1962). השיר מזוהה בעיקר עם לחנו הנוגה של נחום היימן וביצועה של חוה אלברשטיין. "החול יזכור" היה השיר המושמע ביותר ביום הזיכרון בישראל בשנות ה-90 והאלפיים, ומקובל לחשוב עליו כשיר שכול וזיכרון, אף שבהקשרו המקורי ביקש המשורר, לדבריו, לבטא געגוע לקצם של הנעורים שחלפו.
ניתוח השיר
לשיר ישנם שני פירושים שונים. פירושו בהקשרו המקורי הוא געגועים או קינה לימי הנעורים שחלפו ואבדו. לעומת זאת, מקובל ברבים לראות בו שיר המתייחס לשכול. כך, לפי הפירוש הראשון, הצער בדבר "הנעורים שבאו פתע אל סופם" מתייחס לנעורים עצמם שחלפו, בעוד לפי הפירוש האחר, ה"נעורים שבאו פתע אל סופם" הם סינקדוכה, המתייחסת לא לפרק זמן בחייו של אדם כי אם לאנשים צעירים, 'בני נעורים', שחייהם נקטעו באופן פתאומי. מבין אלה הרואים בשיר ביטוי לשכול, יש הקושרים אותו בטעות לשכול לאומי או אישי בעקבות אירועים שאירעו לאחר פרסומו של השיר – טביעת הצוללת דקר (1968) או נפילת בנו הבכור של המשורר, ליאור יונתן, במלחמת יום הכיפורים (1973).
כשיר געגועים לנעורים – הזמן, החלוף והמוות הם נושאים יסודיים בשירתו של יונתן. שירים אחרים הכלולים בספר שבו נדפס השיר, "שירים לאורך החוף", מבהירים כי זהו ההקשר: "הרוח העובר", "מה שיישאר", "הפרק האחרון", "טיוטה על לוח השנים", "ברוח הזמן", "על גלי הזמן", "הלוא כולנו ניאסף", "דרך כל בשר", "בסוף הדרך", "כשנהיה גמורים", "השקט שאחרי הסערה". המשורר מדבר בשיר זה על התבגרותו והזדקנותו, כשהוא מהרהר על שנות חייו שעברו ועל נעוריו "שבאו פתע אל סופם". על נסיבות כתיבת השיר סיפר לימים יונתן:
כשיר על שכול – יש הרואים בשיר זה שיר מטפורי על נופלים ועל שכול. החול (כלומר, החברה בכללותה) זוכר את הנופלים כקולקטיב, כמסה כללית עלומת-שם (כ"גלים") או, לפי פירוש אחר, זוכר את הלוחמים ששבו הביתה כגיבורים - אבל לא זוכר את אלה שלא שבו, את הנופלים כיחידים, את הקצף של אותם הגלים. הנופלים הם אנשים אנונימיים עם פנים זרות, שאנו יודעים מה קרה בזכותם, את ההישגים במלחמות, אך לא יודעים עליהם שום דבר כפרטים. מי שזוכר אלה רק הבודדים שבאו לבקרם בבית הקברות, בעוד האחרים שבים למצולות השכחה. הכול ישוב אל המצולות, כל אחד חוזר למקומו, אבל הקצף, סמל לנופלים, לא ישוב לעולם, ורק החברים האמתיים (או הים) זוכרים אותם. יחד עם זה, אצל אותם חברים או אצל החברה כולה נפער כעת איזשהו בור- הקונכיות נשארו ריקות, כאילו נלקח מהן משהו חשוב והן איבדו את תכולתן ("היו שם קונכיות ריקות שנהמו קינה של ים"). פירוש זה, אף שהוא ככל הנראה מחוץ להקשרו המקורי של השיר, מוצא ביסוס בהקשר הרחב יותר של יצירתו של יונתן, שהשכול אמנם תופס בשירתו מקום נכבד, ועשרות משיריו הוקדשו לבנו ליאור ולחברים ומכרים נוספים שנפלו במלחמות השונות.
כחלק מתפיסה זו של השיר, שמו הושאל בעבר לפינה שבועית ברשת ג' שהוקדשה לשירים שנכתבו לזכר חללי מערכות ישראל, ובשנת 2016 הוצא בול יום הזיכרון המעוצב על סמך השיר.
לחן וביצועים
לחנו הידוע של השיר הוא מאת המלחין נחום היימן, שעבד בשיתוף פעולה עם המשורר יונתן כבר מאז המחצית השנייה של שנות ה-50, מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי רואה בשיר בלחנו של היימן "שיר בעל איכות שאנו מכירים מהשנסונים הגדולים". לדבריו, "הלחן של נחום היימן נוגע בנימי השיר הזה, מעניק לו רובד נוסף למילים"; "היימן הפך את המלים הללו לכמה רגעי אווירה נוגים".
השיר הוקלט על ידי רוחמה רז והשתתף בקיץ 1977 במצעד הפזמונים העבריים של גלי צה"ל, "משלנו". בהמשך אותה שנה הקליטה את השיר גם קורין אלאל. אלברשטיין ביצעה את השיר באלבומה "אני הולכת אלי" (NMC, 1980), שהוקלט באולפנו של נחום היימן בלונדון. ביצוע זה הפך למזוהה ביותר עם השיר. בלחנו של היימן ביצעו את השיר גם חני ליבנה וסי היימן. לחן פחות ידוע הוא של שלמה ארצי, שביצע אותו באלבומו "מקום" (הד ארצי, 1982). בנוסף קיימת גרסת מטאל לשיר בביצוע הלהקה אלמנה שחורה.
ניקולא הקטן (סדרת טלוויזיה)
ניקולא הקטן (בצרפתית: Le Petit Nicolas) היא סדרת אנימציה ממוחשבת צרפתית לילדים מסוגת קומדיה שמבוססת על סדרת הספרים "ניקולא הקטן" שנכתבה על ידי רנה גוסיני ואוירה בידי ז'אן-ז'אק סמפה. הסדרה בוימה על ידי ארנו בורון והופקה על ידי חברות "M6 Studio" ו-"Method Animation".
הסדרה שודרה לראשונה בצרפת בערוץ M6 החל מה-13 בספטמבר 2009 עד שנת 2012. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב לעברית בערוץ הילדים ולאחר מכן בערוץ לוגי החל משנת 2011 עד שנת 2013. לסדרה יש 2 עונות ו-104 פרקים באורך 13 דקות. שפת המקור של הסדרה היא צרפתית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן: עברית, פולנית וגרמנית).
תקציר העלילה
הסדרה עוסקת בנער שובב בשם ניקולא. בכל פרק ניקולא עובר הרפתקאות חדשות ומצחיקות יחד עם חבריו לכיתה.
הדמויות והמדבבים
במאי הדיבוב של הסדרה בעברית היה ליאור סול, ומפיקת הדיבוב הייתה ענבר שטגר עזרא.
משחק וידאו
משחק וידאו בשם "Le Petit Nicolas: La Grande Course" (ניקולא הקטן: המירוץ הגדול) פותח על ידי Bulkypix והופץ בטלפונים החכמים ובטאבלטים של אנדרואיד ואפל בשנת 2013. המשחק כיום אינו זמין.
גרינדלוולד
גרינדלוולד (בגרמנית: Grindelwald) היא עיירת נופש בקנטון ברן בשווייץ. היא שוכנת בעמק על רכס האלפים הברניים, בגובה 1,034 מטר, על גדות נהר הליטשינה השחור.
גרינדלוולד היא אחד ממרכזי הנופש הגדולים של אזור יונגפראו. בעיירה ובכפרים השייכים אליה מבחינה מוניציפלית מתגוררים 4,060 תושבים (נכון לשנת 2017). העיירה שוכנת בעמק למרגלות הר אייגר (3,970 מטר) המתנשא מעליה בתלילות רבה מדרום, והר פירסט המתון יותר מצפון. מדרום לעיירה שני קרחונים גדולים: קרחון גרינדלוולד התחתון וקרחון גרינדלוולד העליון. בקרבת גרינדלוולד שני אתרי סקי, שביחד יש בהם מסלולים באורך 160 קילומטר. בקיץ העיירה היא נקודת מוצא לשבילי הליכה רבים באורך 300 קילומטר.
תחבורה
אל גרינדלוולד ניתן להגיע בקו רכבת הרמה הברנית (BOB), שתחילתו בתחנת הרכבת של אינטרלאקן. מגרינדלוולד יוצאת רכבת ונגרנאלפ (WAB), המגיעה לתחנת קליינה שיידג. משם ניתן לקחת רכבת נוספת רכבת היונגפראו (JB) העולה לתחנת יונגפראויוך שעל פסגת היונגפראו, שהיא תחנת הרכבת הגבוהה ביותר באירופה. מגרינדלוולד יוצאים שלושה רכבלים לפירסט, מאנליחן ופפינגשטג.
ליימן פרנק באום
ליימן פרנק באום (באנגלית: Lyman Frank Baum; 15 במאי 1856 – 6 במאי 1919) היה סופר אמריקאי, הידוע בעיקר כמחבר אחד מספרי הילדים הפופולריים ביותר, הקוסם מארץ עוץ (ושלושה-עשר ספרי המשך).
קורות חיים
באום נולד בצ'יטנאנגו, ניו יורק, הילד השביעי מתשעה ילדים שנולדו לסינתיה (לבית סטנטון) ובנג'מין וורד באום. רק חמישה מהילדים שרדו והגיעו לבגרות. הוא נקרא "ליימן" על שמו של האח של אביו, אך הוא לא חיבב את השם הזה, והעדיף להיקרא "פרנק".
בנג'מין באום היה איש עסקים עשיר, שעשה את הונו בשדות הנפט של פנסילבניה. באום הצעיר גדל באחוזת הוריו, Rose Lawn, שאותה זכר תמיד כסוג של גן עדן. כילד צעיר הוא התחנך בביתו, אך בגיל 12 נשלח ללמוד באקדמיה צבאית. הוא היה ילד חולמני שנטה לחלום בהקיץ, והוריו חשבו שיש "להקשיח" אותו. אחרי שנתיים אומללות לחלוטין בבית הספר הצבאי, הוא עבר אירוע שהוגדר אז כהתקף לב (אף כי לא סביר שבאמת היה כזה), והורשה לשוב לביתו.
באום התחיל לכתוב בגיל צעיר, אולי בגלל עניין שפיתח בתהליך הדפוס. אביו קנה לו מכבש דפוס זול, וביחד עם אחיו הצעיר, הארי קליי באום (שהיה תמיד קרוב לפרנק), הם הפיקו עיתון ביתי, The Rose Lawn Home Journal. האחים הפיקו מספר גיליונות של העיתון, ואפילו הצליחו למכור בו פרסומות.
עמדות פוליטיות
באום צידד בהשמדת האינדיאנים באמריקה, וכתב בנושא מספר מאמרי מערכת בעיתון שהוציא לאור בדרום דקוטה במהלך שנות התשעים של המאה ה-19: "אצולת אדומי העור חוסלה, וקומץ הנותרים אינו אלא להקה של כלבים מייללים, המלקקים את היד החובטת בהם. לפי חוקו של הכיבוש וצדקתה של התרבות, הלבנים הם אדוניה של יבשת אמריקה, והדרך הטובה ביותר לערוב לביטחונם של יישובי קו החזית, היא השמדתם המוחלטת של אחרוני האינדיאנים. מדוע לא בעצם? תהילתם חלפה, רוחם נשברה, גבורתם נמחתה. מוטב להם למות מלהתמיד בחיי אומללות אלו". לאחר הטבח בוונדד ני כתב: "אם חפצים אנו לגונן על תרבותנו, מוטב שנמשיך בדרך זו ונמחה את זכרם של יצורים בלתי מאולפים ובלתי ניתנים לאילוף אלו מעל פני האדמה".
מריה קינסקי, רוזנת וכיניץ וטטאו
מריה קינסקי, רוזנת וכיניץ וטטאו (בגרמנית: Gräfin Kinsky von Wchinitz und Tettau; 14 באפריל 1940 – 21 באוגוסט 2021) הייתה רעייתו של הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין.