cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בנימין בראון
חסידות
באפריל 2018 יצא לאור ספרו של בראון "כספינה מיטלטלת: חסידות קרלין בין עליות למשברים" (מרכז זלמן שזר). הספר בוחן את תולדותיה של חסידות קרלין מראשיתה ועד תחילת המאה העשרים ואחת. בראון טוען כי בחסידות קרלין אתגרה כמה פעמים תפיסת הצדיק (מינוי ינוקא לאדמו"ר, מינוי אדמו"ר מחוץ לשושלת, "פיטורי" אדמו"ר, בחירת אדמו"ר בבחירות כעין-דמוקרטיות, ועוד), וכן כי היא שוברת את מה שהוא מכנה "משולש הזהב" בדימוי הרווח על אודות החסידות: התנגדות לעלייה לארץ ישראל, בריחת האדמו"רים בשואה, ושיקום מהיר לאחריה. בניגוד למשולש זה, קרלין עודדה עלייה לארץ, כמעט כל משפחת האדמו"רים נרצחו בשואה (אחד מאדמו"ריה אף חזר לאירופה ערב המלחמה), והשיקום היה קשה וכאוב. אחד מחידושיו המתודולוגיים של הספר נעוץ בכך שהוא בוחן לא רק את שושלת האדמו"רים אלא גם את "אליטות המשנה" של החסידות: זקני הקהילה, העסקנים, הפעילים ועוד.
תנועת המוסר
בשנת תשע"ד העביר בראון קורס על תנועת המוסר במסגרת האוניברסיטה המשודרת של גלי צה"ל. הקורס הופיע כספר במסגרת סדרת האוניברסיטה המשודרת, והוא למעשה החיבור הראשון המקיף את כל התפתחותה הרעיונית של התנועה מראשיתה ועד ימינו.
מאמריו על אודות תנועת המוסר הליטאית עוסקים בעיקר בשלבים המאוחרים של התנועה, ובהם מחקר על תמורות בשיטת המוסר של ישיבת סלובודקה ועל הגותו של ר' משה רוזנשטיין מלומז'ה, שאותו רואה בראון כאחד המנסחים הבהירים של תפיסה מסורתנית בהגות היהודית בעת החדשה.
סמני שיח וכתיבה מסורתית
בראון פיתח מתודה השואלת כלים מן הפרגמטיקה בבלשנות המודרנית, ובמיוחד מתאוריית סמני השיח לצורך ניתוח טקסטים מסורתיים. בתחום ההגות הוא יישם גישה זו על ניתוח המחלוקת בין החסידים למתנגדים, ובתחום ההלכה הוא יישם אותה על כללי ההכרעה של ספר 'יד מלאכי'. לטענת בראון, תרבות מסורתית וותיקה יורשת טקסטים, אמונות וערכים שהתקדשו, והיא מבקשת לחבוק כביכול את כולם וליצור הרמוניזציה מרבית ביניהם. לפיכך ההכרעה של ההוגה או הפוסק נעשית לא בדחייה מוחלטת של רעיון אחד מפני משנהו, אלא בהדגשתו המעודנת של רעיון על פני משנהו. את ההדגשה, הנעשית בדרך כלל באופן בלתי מודע, אפשר לאתר באמצעות סמני שיח ותרמוזות (implicatures), דוגמת המילה 'אבל' (but): כאשר שני היגדים מחוברים באמצעות המילה 'אבל' ביניהם, הדובר מבקש לאשר את שניהם, על אף מתח מסוים ביניהם, ועם זאת לשים את עיקר הדגש על ההיגד האחרון שביניהם.
מאמרו של בראון על ההחמרה הרכה בפסיקת החפץ חיים מגלה גם הוא גישה פרשנית דומה, הגם שאין בו שימוש בתאוריית סמני שיח.
החרדיות הישראלית
כמה ממחקריו של בראון עוסקים בחרדיות הישראלית של העשורים האחרונים. בשניים מספריו הקצרים בחן בראון את התמורות במנהיגות הליטאית ואת יחסם של החרדים לדמוקרטיה הישראלית. בסדרת מאמרים בעיתון 'מקור ראשון' טען בראון כי החרדיות הישראלית היא תנועת תחייה דתית, וכי התמורות המתחוללות בה החל מאמצע שנות התשעים של המאה ה-20 אינן מסמנות את קריסתה אלא הם תהליכי 'השגרה' ו'נרמול' האופייניים לכל תנועת תחייה דתית המגיעה לשיאה, מתייצבת ונאלצת להתמודד עם אתגרים הנובעים מהתגוונותה ומהאטת התנופה של ימי ראשיתה.
בשנת 2017 פרסם בראון את ספרו 'מדריך לחברה החרדית - אמונות וזרמים', המהווה כעין מבוא להכרת החרדיות הישראלית, זרמיה (חסידים, ליטאים, ספרדים, חרדים-קיצונים) והשקפותיה (יחס למדינה, יחס לדמוקרטיה הישראלית, יחס לגיוס לצבא ועוד). בשנת 2021 פורסם הספר 'חברה בתמורה - מבנים ותהליכים ביהדות החרדית', שהוא כעין ספר המשך לקודם, ובו מתוארים שינויים חברתיים ותרבותיים בחרדיות הישראלית. גם בחיבורים אלה בולטת גישתו של בראון, המבקשת לעמוד על טיבם של תהליכים כדינמיקה המשלבת בין השקפות עולם, כוחות שטח חברתיים 'ארציים', ורקע היסטורי.
לקריאה נוספת
ישראל גרובייס, עשייתו של גדול, מגזין בקהילה, ח' באייר ה'תשע"ז, גיליון 1006
קישורים חיצוניים
ביקורות לצד תגובותיו של בראון עליהם:
ביקורת על ספריו
ועידת האו"ם לסחר ופיתוח
ועידת האו"ם לסחר ולפיתוח (באנגלית: United Nations Conference on Trade and Development; בראשי תיבות: UNCTAD) נוסדה בשנת 1964 כגוף בין-ממשלתי קבוע. הוועידה מהווה את הגוף המקצועי העיקרי של העצרת הכללית של האומות המאוחדות העוסק בנושאי מסחר, השקעות ופיתוח.
מטרות ה-UNCTAD "להביא למקסימום הזדמנויות מסחר, השקעות ופיתוח של מדינות מתפתחות ולסייע להן במאמציהן להשתלב בכלכלה העולמית על בסיס שוויוני." הקמת הוועידה באה לאור דאגות של מדינות מתפתחות ממצב השוק העולמי, פעילות תאגידים בינלאומיים והפער האדיר בין מדינות מפותחות למדינות מתפתחות.
ה-UNCTAD נוסד כדי ליצור פורום שבו מדינות מתפתחות תוכלנה לדון בבעיות הנוגעות לכלכלותיהן. הוועידה קמה מן הרעיון כי מוסדות דוגמת גאט"ט (אותו החליף בימינו ארגון הסחר העולמי), קרן המטבע הבינלאומית והבנק העולמי לא מתאימים לטפל בבעיות הייחודיות של מדינות מתפתחות.
המטרה העיקרית של ה-UNCTAD היא לנסח קווי מדיניות הנוגעים לכל היבטי הפיתוח, כולל מחסור, סיוע, תעבורה, מימון וטכנולוגיה. הוועידה בדרך כלל מתכנסת פעם בארבע שנים. הוועידה הראשונה התכנסה בז'נבה בשנת 1964 ומאז התכנסה אחת לארבע שנים בערים שונות ברחבי תבל. המזכירות הקבועה של הוועידה יושבת בז'נבה.
אחד ההישגים הבולטים של ה-UNCTAD היה להגות וליישם את שיטת ההעדפות הכללית. נטען ב-UNCTAD כי כדי לקדם יצוא סחורות ממדינות מתפתחות יש צורך לקבוע תעריפי מכס מיוחדים על סחורות אלה. המדינות המפותחות, לאחר שקיבלו את הטיעון, פיתחו את שיטת ההעדפות הכלכלית על פיה יצוא מוצרים, וסחורות חקלאיות מסוימות ממדינות מתפתחות, פטור ממכס, או זוכים להנחה בשיעורי המכס, במדינות המפותחות. כיוון שעל יבוא של מוצרים זהים ממדינות מפותחות מוטלים מכסים בשיעורים המלאים, היבוא ממדינות מתפתחות זוכה ליתרון תחרותי במדינות המפותחות.
ב-UNCTAD חברות 194 מדינות ובמטה הוועידה בז'נבה עובדים כ-400 אנשי צוות. המצטרפת האחרונה לוועידה הייתה מדינת דרום סודאן, ב-14 ביולי 2011. מדינת ישראל חברה ב-UNCTAD. הוועידה פועלת בתקציב שנתי של כ-50 מיליון דולר וכן 25 מיליון דולר נוספים לתקציב סיוע טכני. המזכיר הכללי של הוועידה מאז 2005 הוא דר' סופאצ'אי פאניטצ'פאקדי (Supachai Panitchpakdi) מתאילנד. מאז הקמתה התכנסו 12 ועידות בעולם. הוועידה ה-13 צפויה להתכנס ב-21 באפריל 2012, בדוחה, בירת קטר.
פרסומים
ה-UNCTAD מפרסם מספר דו"חות תקופתיים בנושאים שונים הנוגעים לכלכלה העולמית, בהם:
פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה
פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד. הוא ניתן לשחקן שביצע הופעה יוצאת מן הכלל בתפקיד משנה בסדרת טלוויזיה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה. הפרס הוענק לראשונה בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-28 ב-5 בפברואר 1971 לג'יימס ברולין על תפקידו בד"ר מרכוס וולבי. הוא הוענק תחת השם שחקן המשנה הטוב ביותר - סדרת טלוויזיה לפני שהשתנה לשמו הנוכחי ב-1980.
מאז הקמתו הוענק הפרס ל-45 שחקנים. או יאונג-סו הוא הזוכה הנוכחי של הפרס על על תפקידו במשחק הדיונון והפך לשחקן הדרום קוריאני הראשון שזוכה בפרס. אדוארד אסנר הוא שיאן הזכיות בקטגוריה זו, וזכה שלוש פעמים. שון הייז וג'רמי פיבן היו מועמדים כל אחד לפרס שש פעמים, הכי הרבה בקטגוריה.
פיירבלוקס
פיירבלוקס בע"מ (באנגלית: Fireblocks) היא חברה פרטית ישראלית הפועלת בתחום הבלוקצ'יין.
היסטוריה
החברה הוקמה ביוני 2018 על ידי מיכאל שאולוב (מנכ"ל), עידן עפרת (CTO) ופבל ברנגולץ (סמנכ"ל מחקר ופיתוח). החברה פועלת בתחום הבלוקצ'יין ומספקת לגופים מוסדיים (חברות פינטק, בורסות קריפטו, חברות תשלומים, קרנות גידור וחברות הלוואות) פלטפורמה להעברה מאובטחת של מטבעות קריפטו.
בפברואר 2022 רכשה החברה את חברת First, הפועלת אף היא בתחום הבלוקצ'יין.
גיוס הון
ביוני 2019 השלימה החברה גיוס של 16 מיליון דולר.
ביולי 2021 גייסה החברה 310 מיליון דולר, לפי שווי של 2.2 מיליארד דולר, ובכך הפכה לחד-קרן.
בינואר 2022 גייסה החברה 450 מיליון דולר, לפי שווי של 8 מיליארד דולר. בנוסף בעלי מניות קיימים (עובדים ומשקיעים) מכרו מניות בסך 100 מיליון דולר.
מונטה סובסיו
מונטה סובסיו (באיטלקית: Monte Subasio) הוא הר שגובהו 1,290 מטר במרכז הרי האפנינים. על מדרונו המערבי בנויה העיר אסיזי (מרכז שלטוני מימי רומא העתיקה), ובתחתית המדרון הדרומי העיר ספלו.
תולדות המקום
במורדות ההר נמצאת מצודת "סאסו רוסו" (Sasso Rosso, באיטלקית:"ההר האדום"). במאה ה-12 היא הייתה מקום מושבן של קלרה מאסיזי ואגנס הקדושה מאסיזי, אשר לפי המסורת היו בנותיו של פבורינו סקיפי, ה"נסיך" של המצודה. מוצאו היה ממשפחת רומית מכובדת ובבעלותו היו אדמות האזור.
בשנת 1208 נתן אב המנזר של המסדר הבנדיקטיני המקומי כנסייה קטנה בפורציונקולה (Porziuncola) לפרנציסקוס מאסיזי, מייסד מסדר הפרנציסקנים. האבנים שנחצבו מההר נצבעו בצבע עץ אורן, המהווים סמל למבני הפרנציסקנים, בלוחות שהוצבו בעיר אסיזי לרגל הכרזתה כאתר מורשת עולמי.
פרקו דל מונטה סובסיו
בהר סובסיו פארק טבעי גדול הנקרא פרקו דל מונטה סובסיו (Parco del Monte Subasio), בו ניתן ללמוד על חיות הבר ועל הצומח - מבחינת נוף הצומח השולט בו, המינים העיקריים הבולטים בנוף, והחברות העיקריות - של מרכז איטליה.
מרכז המבקרים של הפארק "Gruppo Umbro Mineralogico Paleontologico" מציג תערוכה מתמדת של נושאים גאולוגיים ופליאונטולוגיים. הרקע להם תהליך היווצרות שיפוע ההר. ההר נוצר מאינטראקציה בין גורמים אנדוגניים ואקסוגניים. הגורם האנדוגני הוא היווצרות שכבות משקעים ימיים בעידנים גאולוגיים שבין 210 מיליון שנה (מזוזואיקון) עד 10 מיליון שנה (מיוקן). הגורם האקסוגני המקובל (אולי בטעות) הפעילות הוולקנית.
התצוגה במרכז כוללת שלושה חדרים:
יודסיטי
יודסיטי היא חברה (למטרות רווח) העוסקת בחינוך וסוג ההוראה שהיא מציעה הוא "קורס פתוח מקוון מרובה משתתפים" (MOOC). בעוד שבמקור התמקדה בקורסים בסגנון אוניברסיטאי, החברה הרחיבה את ההיצע לקורסים מקצועיים למומחים בתחום התוכנה וניתוח מידע, על פי הדרישות של חברות היי-טק בעמק הסיליקון בארצות הברית.
החברה הוקמה על ידי סבסטיאן טרן, פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת סטנפורד, דייוויד סטבנס ומייק סקולסקי.
היסטוריה
המניע להקמת יודסיטי היה הצלחתם של קורסים פתוחים במדעי המחשב שהוצעו בשנת 2011 על ידי אוניברסיטת סטנפורד. לקורס בשם "מבוא לאינטליגנציה מלאכותית" שהוצע על ידי סטנפורד בשנת 2011 נרשמו כ-160,000 תלמידים (אם כי רק חלק קטן מהם סיים את הקורס) והדבר עורר עניין רב. הקמתה של יודסיטי הוכרזה בכנס Digital Life Design בשנת 2012. יודסיטי מומנה בתחילה על ידי קרן הון הסיכון צ'ארלס ריבר ונטצ'רס ו-200,000 דולר מכספו הפרטי של טרן. באוקטובר 2012 קרן ההון סיכון אנדרסן הורוביץ הובילה השקעה של עוד 15 מיליון דולר ביודסיטי. בנובמבר 2013 הכריז טרן שליודסיטי יש "מוצר עלוב" ושמעתה ואילך יודסיטי תתמקד בקורסים המיועדים להכשרה מקצועית. נכון ל-28/04/14 היו ליודסיטי 1.6 מיליון משתמשים ב-12 קורסים מלאים ו-26 קורסוויר.
קורסים
שני הקורסים הראשונים שהושקו ביודסיטי נפתחו ב-20 בפברואר 2012,נקראו "CS101-Building a Search Engine" הועבר על ידי דייוויד אוונס מאוניברסיטת וירג'יניה ו- "CS373-Programming a Robotic Car" הועבר על ידי טרן. שני הקורסים משתמשים בשפת התכנות פייתון.
ארבעה קורסים נוספים התחילו ב-16 באפריל 2012 ומשלבים טווח של יכולות ותחומי תוכן, עם מורים הכוללים את סטיב הופמן ופיטר נורביג. חמישה קורסים נספים הוכרזו ב-31 במאי 2012 וכללו לראשונה קורסים מחוץ לתחום מדעי המחשב.
ב-23 באוגוסט 2012 קורס חדש ביזמות עסקית, EP245 הודרך על ידי היזם הפורש סטיב בלנק. ארבעה קורסים בהתמחות מדעי המחשב הוכרזו בשיתוף פעולה עם חברת גוגל, Nvidia, מיקרוסופט, Autodesk, Cadence Design Systems, and Wolfram Research.
יודסיטי הכריזה על שיתוף פעולה עם אוניברסיטת המדינה סן חוזה (San Jose State University) כדי לבצע ניסוי עם שלושה קורסים חדשים, שניים באלגברה ואחד בסטטיסטיקה, המאפשרים קבלת קרדיט אקדמי באוניברסיטת סן חוזה ומוצעים בפורמט אונליין מלא.שלושה חודשים מאוחר יותר הפילוט הורחב וכלל את הקורסים MA006-Visualizing Algebra Patterns and Problems MA008-College Algebra ו- ST095-Elementry statistics כמו גם שני קורסים חדשים CS046-Introduction to programming in Java, PS001-Intro to Psycology. ב-18 ביולי 2013 שיתוף הפעולה הושעה לאחר שחצי מהסטודנטים נכשלו במבחן.
ביוני 2014 הכריזו יודסיטי ו-AT&T על תוכנית ה-"Nanodegree" שעוצבה כדי ללמד מיומנויות תכנות הנדרשות כדי להתאים למשרת תכנות בסיסית ב-AT&T. נאמר כי ניתן להשלים את מתווה הקורסים בפחות משנה, ומחירו 200 דולר לחודש.
מבנה הקורסים
הקורסים הם א-סינכרוניים באופיים וניתנים בשפה האנגלית. הם אורכים 3–4 חודשים, עם השקעה של כשש שעות בשבוע. כל קורס מכיל מספר יחידות המכילות הרצאות וידאו עם כתוביות ביחד עם שאלונים מובנים. זאת כדי לעזור לסטודנטים להבין את התפישות, ולחזק את הרעיונות. כמו גם, לעקוב אחר שעורי הבית המקדמים את המודל של לימוד באמצעות עשייה. קורסי תכנות משתמשים בשפת פייתון; משימות תכנות מקבלות ציון באמצעות תוכנת ציונים אוטומטית בשרתים של יודסיטי.
רישום
במהלך החודשים הראשונים לקיומה של יודסיטי, רישום לקורסים הוגבל עד תאריך היעד להגשת שיעורי הבית הראשונים, והקורסים הוצעו מחדש בכל הסמסטר. מאז אוגוסט 2012 כל הקורסים פתוחים לרישום כל הזמן. כל ההרצאות ומקבצי התרגילים נפתחים לסטודנט לאחר הרישום, והסטודנט יכול להשלים אותם בקצב שלו.
נכון לקיץ 2012, היו ליודסיטי סטודנטים מ-203 מדינות. ארבעים ושניים אחוז מהסטודנטים מארצות הברית, שבעה אחוז מהודו, חמישה אחוז מאנגליה, ארבעה אחוז מגרמניה. בקורס CS101 של יודסיטי יש תלמידים מגיל 13 עד גיל 80.
הסמכה
בסיום קורס הסטודנטים מקבלים תעודה המציינת את רמת ההישגים שלהם, חתומה על ידי המדריך ללא עלות. החל מ-24 באוגוסט 2012, באמצעות שיתוף פעולה עם חברת בדיקות אלקטרוניות Pearson VUE, סטודנטים בקורס CS101 יכולים לבחור להיבחן במבחן נוסף המוכר על ידי מעסיקים.
תוכניות נוספות להנגשת ההסמכה כוללים מבחני אונליין מאובטחים כאפשרות פחות יקרה מהמבחנים המאוישים.
הקמפוס הגלובלי של אוניברסיטת המדינה של קולורדו מציע הסבה של קרדיט לתלמידי הקורס CS101 של יודסיטי הנבחנים באמצעות אמצעים מאובטחים.
יודסיטי משתפת פעולה גם עם המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה, המציע קורסים לתואר שני במדעי המחשב.
פרסים
בנובמבר 2012 זכה סבסטין טרן מייסד יודסיטי בפרס Smithsonian American Ingenuity בתחום החינוך על עבודתו ביודסיטי.
38 (שיר)
38 הוא שיר של הזמר הישראלי פאר טסי, מתוך אלבום האולפן השביעי שלו, "רדיו שטח". השיר יצא לאור ב-10 בנובמבר 2022, כרצועה התשיעית באלבום. הוא נכתב והולחן על ידי טסי עצמו, יחד עם איתן דרמון, והופק ועובד על ידי אלון פרץ.
הצלחה מסחרית
השיר, לצד "אהבה חולה", היה לאחד משני השירים המצליחים ביותר מהאלבום "רדיו שטח". הוא זכה להצלחה בעיקר בסטרימינג, כשבשיאו הגיע למקום ה-11 במצעד הישראלי השבועי של פלטפורמת ספוטיפיי. גם בתחנות הרדיו זכה השיר להצלחה, והגיע למקום השני במצעד העשירייה של כאן גימל, כשמעליו "אהבה חולה" מאותו האלבום. במצעד הרשמי של גלגלצ, הגיע השיר למקום השישי.
התקפת שיבוש (קריפטוגרפיה)
בקריפטואנליזה התקפת שיבוש (fault attack) היא התקפת ערוץ צדדי קריפטוגרפית גנרית היעילה במיוחד כאשר הצופן מוטמע בחומרה ניידת כמו כרטיס חכם (ICC). ההתקפה בנויה משני צעדים, תחילה משבשים את פעולת המכשיר על ידי 'הזרקה' של סיביות שגיאה במיקומים מסוימים (לא ספציפיים) בשבב הזיכרון של הכרטיס כמו למשל בתאי SRAM ולאחר מכן מנתחים את התוצאה המשובשת בהשוואה לתוצאה נקייה בניסיון לשחזר את המפתח הסודי או המצב הפנימי של הצופן. ההתקפה ישימה כנגד כל סוג של פרימיטיב קריפטוגרפי, כמו הצפנה אסימטרית, צופן סימטרי או צופן זרם.
שיטות שיבוש
הצלחת 'הזרקת' השגיאה תלויה בסוג החומרה, תהליכי ייצור, אופן מימוש הצופן, תיזמון האירוע ובכמות הסיביות השגויות. הפעולה בדרך כלל היא סוג של הפרעה פיזית עם מגע או ללא מגע, זמנית או קבועה, שמשפיעה על תכולת תאי זיכרון ויכולה להפוך מצב של סיביות, גם אם לתוקף אין תמיד שליטה בכמות או במיקום המדויק של הסיביות המשובשות. אך המתקיף יכול תמיד לאתחל את המכשיר ולהתחיל מההתחלה. ישנן מספר דרכים לגרימת שיבוש ביניהן:
בגלל רגישות החומרה להפרעות המתוארות וכן בשל אמצעי נגד מסוימים הננקטים על ידי יצרנים כמו חיישני הפרעה או שימוש במתחים הפוכים במקביל, ייתכן מצבים בהם ההפרעה תגרום לאתחול מיידי של המערכת או לקריסה טוטאלית, מה שלא יועיל במיוחד לתוקף. מסיבה זו, רבים נוטים להטיל ספק במעשיות ההתקפה.
רקע
קריפטואנליזה של שגיאות בחומרה וההשלכה שלהם על ביטחון מערכת הצפנה א-סימטרית החלה עם עבודתם של דן בונה, ריצ'רד דמילו וריצ'רד ליפטון ב-1996. ההתקפה קשורה במעט להתקפת תזמון שבה מודדים את הזמן המדויק הנדרש למערכת לביצוע פעולה קריפטוגרפית כלשהי בהתבסס על ניתוח שינויים קלים בזמן. בהתקפה שלהם הוכיחו בונה, דמילו וליפטון שאם בדרך כלשהי נגרמת שגיאת חומרה אקראית במצב סיביות מסוימות בזיכרון הפנימי של המכשיר או הכרטיס החכם, אפילו אם אין לתוקף גישה לתוכן הזיכרון ביכולתו לחשוף את מפתח הצפנה הסודי או את מפתח החתימה הדיגיטלית המוטמע במערכת. לדוגמה לתוקף גישה למערכת כקופסה שחורה חסינת מגע בתוכה מתבצעים חישובים קריפטוגרפיים כלשהם כאשר אין לו גישה למפתח ההצפנה והאינטראקציה עם המערכת מתבצעת באמצעות פרוקוטול מוסכם ונניח שארעה תקלה בחומרה או שגיאה בתוכנה שגרמה לשינוי סיבית אחת או יותר באחד מאוגרי הזכרן הפנימיים במהלך הפעולה, התוקף מנסה לנחש את מפתח ההצפנה על ידי אינטראקציה עם המכשיר ובחינת הפלט המשובש שמתקבל עקב התקלה. סכימות הצפנה או חתימה דיגיטלית אסימטריות רבות כמו RSA או DSA רגישות מאוד למצב כזה וניתנות לחשיפה עקב מספר מועט של שגיאות. למשל RSA במצב CRT ניתן לשבירה לאחר שגיאה אחת בלבד, במצב אחר אפשר לחשוף את המפתח אחרי כאלף שגיאות. וכן לגבי סכימות אחרות כמו פרוטוקול אימות של פיאט-שמיר.
הדרכים להתמודד עם התקפה מסוג זה הם (א) לבצע בדיקות של תקפות ערכים לפני שהם מוצגים למשתמש, במחיר של ירידה ביעילות. (ב) הוספת סיביות ביקורת לאיתור שגיאות כמו CRC. (ג) הוספת אקראיות לתהליך החתימה.
התקפת שיבוש דיפרנציאלית
ב-1997 פרסמו עדי שמיר מכון ויצמן ואלי ביהם הטכניון מאמר המפרט כיצד ניתן לשבור מערכת הצפנה סימטרית באמצעות התקפת שיבוש דיפרנציאלית בקיצור DFA. הם הדגימו התקפה כזו על DES המוגן בתוך חומרה חסינת מגע. ההתקפה אפשרית גם אם לא ידוע לתוקף מאומה אודות האלגוריתמים המוטמעים במערכת (כמו למשל אלגוריתם סקיפג'ק של ה-NSA שהמפרט שלו היה סודי והוא הוטמע בשבב חסין מפני מגע). בתנאי כמובן שהתוקף יכול להפעיל את המכשיר כרצונו, לכן ההתקפה אינה ישימה כנגד מחשב מרוחק דרך רשת האינטרנט. לפי מודל זה ההתקפה מתבצעת על מכשיר נייד או כרטיס חכם שהמידע הרגיש כמו מפתח הצפנה מוטמע בתוכו באופן שלא ניתן לגישה. ההנחה היא שהתוקף מסוגל בזמן אקראי כלשהו לשבש ארעית מספר מועט של סיביות במיקומים אקראיים. כלומר ברגע נתון מצבם יתחלף מאחד לאפס או להפך במהלך פעולת המכשיר. מיקום הסיביות השגויות או הזמן המדויק שבו ארעה השגיאה אינם ידועים לתוקף. בהתקפה הזו מצפינים פיסות מידע ידוע פעמיים, במצב רגיל ובמצב משובש. במקרה של צופן סימטרי בעל מבנה רשת פייסטל לדוגמה, אם השגיאה ארעה בחלק הימני של הסבב האחרון של הצופן, אזי בצד השמאלי הטקסטים יכולים להיות שונים רק בפלט הסיביות של תיבות ההחלפה (s-box) שהסיבית השגויה נכנסה כקלט. ההבדלים ניתנים לניתוח באמצעות קריפטואנליזה דיפרנציאלית, כלומר ניחוש סיביות שגויות וניתוח דיפרנציאלים שהתקבלו לעומת דיפרנציאלים צפויים וחשיפת מפתח ההצפנה. ביהם ושמיר הראו שההתקפה ישימה גם כאשר השיבוש פרמננטי ונעשה מראש.
התקפת שיבוש על צופן זרם
ב-2004 פרסמו עדי שמיר ויונתן הוך מכון ויצמן התקפת שיבוש נגד צופן זרם המורכב מאוגרי זיזה ממושבים (LFSR). הם הדגימו את ההתקפה על צופן Lili-128 ו-SOBER-t32 שהיו מועמדים של NESSIE ונפסלו. ההתקפה בוחנת את ההשפעה של שיבוש כלשהו שנגרם לאחת הסיביות באחד האוגרים של הצופן על ידי גורם חיצוני כלשהו ומסתמכת על ממצאים שהתגלו קודם על ידי אנדרסון שהראה כיצד אפשר באמצעות ציוד זול למדי כמו אביזרי מצלמה מסחרית נפוצה, פנס ומכשיר גישוש, לגרום לשיבושים ארעיים בתאי זיכרון של המכשיר או הכרטיס החכם באופן נקודתי. ההנחה היא שלתוקף אין שליטה מלאה על המיקומים, הזמנים או מספר הסיביות שהושפעו במהלך השיבוש, אך ביכולתו לבצע אתחול מחדש של המכשיר בכל עת.
העיקרון של ההתקפה פשוט, נניח שהמצב הפנימי של LFSR מיוצג על ידי מצבים (סיביות) כאשר n הוא גודל האוגר. לפי מודל של צופן זרם שפועל עם פונקציה בוליאנית לא ליניארית לסינון האוגר, הפונקציה היא שהם הקלטים של הפונקציה מתוך מיקומים ספציפיים ב-LFSR בדרך כלל n\le 128 ו-t\le 12. למעשה ייתכן הקלט לפונקציית הסינון יהיה מכמה אוגרים ולפעמים f נעזרת גם בטבלת חיפוש (תיבות החלפה) או אוטומט סופי. ההתקפה פועלת כדלהלן: כיוון שה-LFSR ליניארי מטבעו הבדיקה בשלב 3 מתבצעת על ידי בדיקת ה-\Delta הראשונית של השיבוש (לעומת מצב הפעלה רגיל) אזי בכל זמן i ההפרש יהיה L^i(\Delta) כאשר L הוא פעולת עדכון האוגר בכל פעימה. כדי לאמת זאת מנסים לנחש דיפרנציאל עתידי ב-t סיביות הקלט של f. אם ההפרש הוא 0 צפוי להתקבל הפרש אפס גם בפלט בהתאם. אם הניחוש לא נכון הסיכוי שיתקבל הפרש אפס הוא חצי. לכן אחרי 2^{t+1} סיביות פלט אפשר לאתר ניחוש לא נכון. כמובן שאפשר לבצע שיפורים בתהליך הניחוש, כמו ביצוע מקבילי. כעת אם התוקף מצליח לאסוף מספיק זוגות של הפרשי קלט/פלט עבור כל הסיביות, יוכל עם מידע זה על ידי חיפוש ממצה וחישוב משוואות ליניאריות לנחש את המצב הפנימי של ה-LFSR ומשם לפרוץ את הצופן.
ראוי לציין שההתקפה ישימה כנגד מספר וריאציות של צופן זרם אך לא יעילה כאשר השיבוש הוא בעל משקל בינארי (משקל המינג) גבוה.
תיאטרונטו
תיאטרונטו הוא פסטיבל תיאטרון ישראלי להצגות יחיד (מונודרמה) המתקיים בתל אביב-יפו החל משנת 1990, ואחד מפסטיבלי הפרינג' הבולטים והוותיקים בישראל. בפסטיבל נוצר דיאלוג ישיר בין השחקן היחיד לקהל.
רקע
שם הפסטיבל מצביע על מטרתו. הֶלחֵם המילים תיאטרון + נטו, מכוונים להצגה הנשענת, בדומה לימיו הראשונים של התיאטרון, על המילים הכתובות ויכולתו של שחקן לעורר אותן לכדי סיפור והצגה. תיאטרון זה נעדר פירוטכניקה ועזרים מתקדמים שילוו אותו.
התיאטרונטו מתקיים בכל שנה בחודש אפריל במהלך חול המועד פסח, ובמרכזו מתקיימת תחרות שאל שלביה הסופיים מגיעות הצגות בודדות. יוזם ומנכ"ל הפסטיבל הוא יעקב אגמון שצוטט באשר למשנתו על ייחודיות התיאטרונטו:
היסטוריה
הפסטיבל נוסד בשנת 1990, ביוזמתו של יעקב אגמון, בשיתוף עם התיאטרון הקאמרי, הבמאי אילן רונן, עמותת אמנות לעם, וקרן "מפעלות דיסקונט לתרבות ואמנות". בשנה הראשונה עלו 14 הצגות במשך 3 ימים. בשנים הראשונות התקיים הפסטיבל במרכז סוזן דלל בנווה צדק.
בשנת 1995, עם מינוי אגמון לניהול תיאטרון הבימה, נדד יחד איתו גם הפסטיבל והפך למזוהה עם הבימה. בשנת 2000 הוחלט להפסיק את הפסטיבל מחוסר תקציב, אך הוא חזר שנתיים אחר כך ב-2003.
בשנת 2005, לאחר פרישתו של אגמון מהבימה, חזר הפסטיבל לסוזן דלאל. בשנת 2007 עבר לשנה אחת לעכו, ביוזמת עיריית עכו, שסיפקה את רוב התקציב לפסטיבל בשנה זו. החל משנת 2008 הוא מתקיים במתחם יפו העתיקה בשיתוף עם הנמל והתיאטרון הערבי-עברי. בשנת 2009 התרחב הפסטיבל ונוספה לו תחרות להצגות ילדים כחלק מהתיאטרונטו הכללי.
לפני מותו, ביקש אגמון מגילה אלמגור רעייתו להמשיך ולנהל את הפסטיבל. הפסטיבל הראשון בניהולה התקיים ביפו העתיקה ובעכו העתיקה ב-2021.
פרס התיאטרונטו ע"ש נסים עזיקרי
הפסטיבל מעניק את "פרס התיאטרונטו" על שם נסים עזיקרי (ממומן על ידי קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב ופרויקט מת"ן) לאמנים שנבחרים על ידי חבר שופטים.
קישורים חיצוניים
ביקורות ותוכניות
בקטקק
בקטקק (בהונגרית: Baktakék) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. בקטקק הוקם בשנת 1950 לאחר איחוד בין שני כפרים: בקטה (Bakta) וסארזקק (Szárazkék)
בבקטקק קיים בית קברות יהודי.
יהודים חיו בבקטה במאה ה-19 ובמאה ה-20.
יהודי סארזקק
המשחקים של ג'ראלד (סרט)
המשחקים של ג'ראלד (באנגלית: Gerald's Game) הוא סרט אימה ומותחן פסיכולוגי שבוים ונערך על ידי היוצר מייק פלנגאן ונכתב על ידיו בשיתוף פעולה עם התסריטאי ג'ף הווארד. הסרט מבוסס על מותחן אימה באותו השם מאת סופר האימה המצליח סטיבן קינג ומככבים בו קארלה גוג'ינו וברוס גרינווד בתפקידים הראשיים. עד לרגע שבו פלנגאן החליט לעבד את הספר למסך, הספר נחשב בלתי ניתן לעיבוד.
עלילת הסרט
הסרט נפתח כשבני הזוג ג'סי וג'ראלד ברלינגיים מגיעים לבית קיט מבודד בעיירת פיירהופ שבאלבמה, במטרה לנפוש שם לזמן מה. בעוד ג'ראלד לוקח גלולת ויאגרה, ג'סי מאכילה כלב תועה הנמצא מחוץ לבית, אבל כאשר היא חוזרת אל הבית היא משאירה את הדלת פתוחה. לפני שהזוג מתחיל במשחק מקדים, ג'ראלד לוקח גלולת ויאגרה שנייה, משאיר כוס מים על המדף מעל למיטה, ואוזק את ג'סי באמצעות אזיקים לעמודי המיטה. עם זאת, במהלך המשחק, במהלכו ג'ראלד מדמה סצנה בה הוא אונס את ג'סי האזוקה, ג'סי, שמתחילה להרגיש אי נוחות, מתחננת בפניו שיפסיק וישחרר אותה ואילו הוא עונה לה בתגובה, "מה אם לא?". השאלה מובילה לוויכוח סוער שבמהלכו ג'ראלד מאשים את ג'סי בכך שהיא אפילו לא מנסה להצית מחדש את יחסיהם, אך במהלך הוויכוח, ג'ראלד מת מהתקף לב, נופל על הרצפה, ומותיר את ג'סי לבדה אזוקה לעמודי המיטה.
ג'סי נרדמת ומתעוררת בחושך, ורואה דמות גבוהה ומעוותת שחושפת שקית של עצמות ותכשיטים שונים. ג'סי מנסה להתנגד לדמות המסתורית, אך ג'ראלד מופיע ומספר לה שהדמות היא המוות המחכה לקחת אותה. ג'ראלד מתחיל לקרוא לג'סי "עכברה", שם המעורר אצלה זיכרון של אביה, טום, שכינה אותה בחיבה "עכברה", מאונן בעודה יושבת על ברכיו בזמן ליקוי חמה.
בבוקר, ג'סי מתעוררת בכאב עז לאחר שזרימת הדם נמנעה משתי ידיה האזוקות ורגליה התכווצו. הזיותיהם של ג'ראלד וג'סי מפקפקים בטענותיה שהיא הייתה לחוצה לשמור בסוד על מה שאביה עשה, ובטענותיה כי אין לזה כל קשר לנישואיה, אף שנישאה לגבר הדומה לאביה. ג'ראלד מקניט את ג'סי בקשר לדמות המסתורית שראתה מקודם, אותו הוא מכנה "איש אור הירח". בעבר, אחרי הליקוי, אביה אומר לה שהוא מתבייש במה שעשה, ומתמרן אותה להסכים לא לספר לאף אחד.
ג'סי נזכרת שחתכה את ידה באותו לילה, לאחר שהחזיקה בכוס בחוזקה בזמן שאמה שאלה אותה על הליקוי. באמצעות הזיכרון, ג'סי מנפצת את כוס המים וחותכת את פרק ידה באופן שמאפשר לה לקלף את העור, מה שמאפשר לידה המדממת להשתחרר מהאזיק. ג'סי גוררת את המיטה אל המפתח, משחררת את ידה השנייה, שותה מים וחובשת את עצמה, אך זמן קצר לאחר מכן מתעלפת כתוצאה מאיבוד דם ועייפות רבה. כשהיא מתעוררת, היא רואה את "איש אור הירח" נמצא בקצה המסדרון, ונותנת לו את טבעת הנישואין שלה. ג'סי נכנסת למכונית שלה ונוסעת משם, אך רואה שוב את האיש במושב האחורי, מה שגורם לה להתרסק לתוך עץ, אך למזלה אנשים מבית סמוך יוצאים לעזרתה.
שישה חודשים לאחר מכן, ג'סי כותבת מכתב לדמותה בת ה-12, בעודה נאבקת לכתוב בידה שזקוקה להשתלת עור. במכתבה, ג'סי מתארת כיצד העמידה פנים ששכחה את החוויה הקשה שעברה בהיותה לכודה על מנת להימנע משאלות כואבות, והשתמשה בביטוח החיים של ג'ראלד במטרה להקים קרן לקורבנות התעללות מינית. ג'סי חושפת שלמרות כל זאת, בכל לילה "איש אור הירח" עדיין מתגלה בפניה כשהיא נרדמת. ג'סי מספרת במכתב שטבעת הנישואין שלה מעולם לא נמצאה בבית הקיט, ושהיא למדה מהחדשות ש"איש אור הירח" הוא למעשה רוצח סדרתי בשם ריימונד אנדרו ז'ובר שסבל למעשה מאקרומגליה, שנהג לבזוז קברים וקריפטות ולאכול לעיתים את פניהם של קורבנותיו הזכרים, מה שמסביר מדוע לא פגע בג'סי בבית הקיץ ומדוע פניו של ג'ראלד היו מעוותות. ג'סי מגיעה לבית המשפט בזמן הקראת פסק דינו של ריימונד, ומשיגה את תשומת לבו. ריימונד מצטט את מה שאמרה כשהייתה אזוקה למיטה לבדה, מה שמעיד על כך שהוא באמת היה שם באותו הלילה. ג'סי מתקדמת לעברו וכשהיא רואה בפניו את פניהם של ג'ראלד וטום, אומרת לו "אתה קטן יותר משזכרתי". הסרט מסתיים כשג'סי פוסעת בהליכת ניצחון אל הרחוב כשאור השמש בוהק עליה.
הפקה
ב-19 במאי 2014, "Deadline Hollywood" דיווח שהבמאי מייק פלנגאן עתיד לביים עיבוד למותחן האימה של סטיבן קינג, "המשחקים של ג'ראלד", עם תסריט שנכתב על ידיו ועל ידי התסריטאי ג'ף הווארד. המפיק טרבור מייסי הפיק את הסרט באמצעות חברת "Intrepid Pictures". בריאיון עם המגזין "Rue Morgue" בספטמבר 2016, פלנגאן אישר שבכורת הסרט תתקיים על גבי הפלטפורמות של נטפליקס, אך לא ציין מתי בכורת הסרט תתקיים או אישר את מעורבותו של סטיבן קינג בהפקת הסרט. קארלה גוג'ינו וברוס גרינווד לוהקו לדמויותיהם של ג'סי וג'ראלד ברלינגיים, לצדם של הנרי תומאס, קארל סטרויקן, קייט סיגל וקיארה אורליה.
צילומי הסרט החלו ב-17 באוקטובר 2016, במוביל, אלבמה.
ביקורות
הסרט התקבל בשבחים. באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", הסרט קיבל דירוג של 90% על בסיס 59 ביקורות, ודירוג הממוצע של 7.6/10. הקונצנזוס הביקורתי של האתר קבע: "קארלה גוג'ינו נושאת את המתח המועט של המשחקים של ג'ראלד עם ביצועים מגדירי קריירה". באתר הביקורות "Metacritic", אשר משתמש בשקלול ממוצע, נתן לסרט את ציון של 77 מתוך 100, על בסיס 12 ביקורות, דבר המציין "ביקורות חיוביות לרוב". סטיבן קינג כינה את הסרט "מהפנט, מזוויע ונפלא" אחרי שצפה בסרט במהלך תהליך העריכה שלו.
המשטרה הבריטית (קבוצת כדורגל)
מועדון הכדורגל של המשטרה הבריטית (נקראה גם המשטרה הארצית) הייתה קבוצת כדורגל בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל והורכבה משוטרים מהמשטרה הבריטית. הקבוצה הוקמה ב-1928, שנת היווסדה של התאחדות לכדורגל, והיא אחת מהקבוצות המייסדות הוותיקות בארץ ישראל, כאשר היא הקבוצה שזכתה באליפות המאורגנת הראשונה בארץ ישראל לעונת 1931/1932. בנוסף היא מחזיקת הגביע באותה העונה ולמעשה הדאבליסטית הראשונה של הכדורגל בארץ ישראל. הקבוצה המשיכה לפעול לסירוגין עד שהתפרקה ב-1939 מעט לפני סיום המנדט הבריטי בארץ ישראל.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה ב-1928 והורכבה ברובה משוטרים בריטים ששירתו בארץ בימי המנדט הבריטי ממחוז ירושלים שחלקם גם היו שחקני כדורגל בקבוצות כדורגל מהליגה האנגלית הוותיקה. רוי ספייסר, המפקח הכללי של המשטרה בארץ שנכנס לתפקידו בעת הקמת הליגה והיה חובב כדורגל מושבע, נתן את ברכתו וחסותו למהלך הקמת הקבוצה וזכה לתמיכה מעמיתו פרסי ספייד שהיה מראשי ההתאחדות לכדורגל האנגלית. הקבוצה כללה את השחקנים: צ'ארלס צ'אקר, סידני ווב, סמיו פייט, גורדון סימונס ואימרי ששיחקו בעברם בקבוצות האנגליות: ברנלי, ליברפול, ארסנל ובולטון. מגרשה הביתי היה המגרש של מכבי חשמונאי ירושלים באזור שכונת הבוכרים ושכונת בית ישראל שבירושלים. צבע הקבוצה היה אדום-שחור.
הקבוצה השתתפה לראשונה בגביע הארצישראלי הראשון בארץ ישראל גביע העם 1928 והייתה האלופה ההיסטורית הראשונה שזכתה באליפות ארץ ישראל בשנת 1932, מתוכם היא הייתה הקבוצה הזרה היחידה (כל השאר קבוצות ישראליות). באותה שנה זכתה הקבוצה גם בגביע הארץ ישראלי והייתה הקבוצה הארצישראלית הראשונה שזוכה בדאבל; לאחר שמשחק גמר הגביע מול הפועל חיפה הופסק, הפועל חיפה נמצאה אשמה בפיצוץ המשחק, והגביע הועבר למשטרה הבריטית.
כבר ממשחקה הראשון ניתן היה לזהות את המקצוענות היחסית של שחקניה לעומת השחקנים החובבנים שהרכיבו את רוב הקבוצות האחרות, ובראשם הפועל ומכבי תל אביב ששיחקו גם הן בליגה זו. בעונה שבה זכתה הקבוצה באליפות שיחקו בליגה הראשונה 9 קבוצות והקבוצה קיימה 15 משחקים, מתוכם ניצחה ב-12 משחקים, סיימה 3 בתיקו ולא הפסידה בשום משחק. יחס שעריה עמד על 18:62.
פעילות הקבוצה הופסקה לסירוגין בשל מבצעי המשטרה, כוח אדם ובעיות אחרות. בהתאם, הקבוצה השתתפה לסירוגין בליגה ובגביעים של ארץ ישראל, עד שנת 1939. מאז נעלמה ממפת הכדורגל הארץ ישראלי.
תארים
ליגת ארץ ישראל
גביע ארץ ישראל
בן מי
בנג'מין תומאס מי (באנגלית: Ben Thomas Mee; נולד ב-21 בספטמבר 1989) הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בעמדת המגן בקבוצת ברנטפורד.
מנצ'סטר סיטי
מי נולד בסייל, מנצ'סטר רבתי. הוא עלה לראשונה לבוגרים במנצ'סטר סיטי כקפטן קבוצת הנוער ב-2009. הוא חתם על חוזה לשנתיים נוספות שיחזיק אותו בקבוצה עד 2011.
למי הוענקה ההזדמנות האמיתית הראשונה להתנסות בקבוצה הראשונה כשנלקח לסבב המשחקים בארצות הברית בקיץ 2010, כאשר מאמן הקבוצה רוברטו מאנצ'יני אמר שהוא רוצה לקדם שחקני בית צעירים. מי הופיע פעמיים במשחקי ההכנה.
לאחר שקיבל את החולצה מספר 41, מי פתח בהרכב הקבוצה בגביע הליגה נגד וסט ברומיץ' אלביון ב-22 בספטמבר 2010, בהפסד 1–2.
ב-1 בינואר 2011, מי חבר למאמנו לשעבר במנצ'סטר סיטי סוון-יוראן אריקסון עת הושאל ללסטר סיטי מהצ'מפיונשיפ עד סוף עונת 11–2010. שבועיים לאחר מכן הופיע מי לראשונה במדי הקבוצה בניצחון 2–4 על מילוול. ב-12 במרץ 2011, מי סיפק את הבישול הראשון שלו כשבישל מיגל ויטור כדי להבקיע את שערו הראשון במשחק נגד Scunthorpe United אותו ניצחה לסטר 0–3. בסיום עונת 11–2010, מי חזר למנצ'סטר סיטי אחרי חצי שנה בלסטר סיטי.
ב-14 ביולי 2011 הצטרף מי לברנלי מהצ'מפיונשיפ בהלוואה לכל אורך העונה. מי אמר שהופעה טובה שלו בברנלי תוכל לתת לו הזדמנות לחזור בשנה שלאחר מכן למועדון נעוריו כשחקן מן המניין.
ב-19 ביולי 2011, ערך מי את הופעת הבכורה שלו עבור ברנלי במשחק ידידות כשעלה כמחליף בדקה ה-67 בהפסד 2:0 לבריסטול רוברס. ב-6 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בתיקו 2-2 מול ווטפורד והשלים 90 דקות.
ברנלי
בעונת 2012–2013 כבש את שערו הראשון במועדון, ב-28 בספטמבר 2012 בתיקו 2–2 מול מילוול. זמן קצר לאחר מכן סבל מפציעה בברך שהרחיקה אותו מפעילות למספר שבועות. הוא חזר מפציעה, ב-11 במרץ 2013. זמן קצר לאחר מכן נפצע שוב וסיים את העונה.
בעונת 2013/2014, מי ספג פציעה נוספת בברך במשחק ידידות במשחק טרום העונה והחמיץ את ארבעת המשחקים הראשונים. למרות ההיעדרויות רבות בעקבות פציעות במהלך העונה, מי מילא תפקיד חיוני בעמדת המגן השמאלי בקבוצה ועזר לקבוצה לעלות לפרמייר ליג כשהוא מופיע 38 פעמים במהלך העונה.
בעונת 2014/2015 חתם מי על חוזה לשלוש שנים במועדון עד 2017. הוא ערך את הופעתו הראשונה בפרמייר ליג במשחק הפתיחה של העונה מול צ'לסי בהפסד 1–3. נגד אותה צ'לסי כבש מי את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג ובקריירה בכלל ב-21 בפברואר 2015 כשהוא מאזן בדקות הסיום את התוצאה ל-1-1.
ב-8 באוגוסט 2018 חתם מי בברנלי לשלוש שנים נוספות, עד יוני 2021.
בשנת 2020, מי זכה לשבחים על תגובתו לכרזה שהונפה ממסוק מעל האצטדיון בשעת המשחק של ברנלי מול מנצ'סטר סיטי בה נכתב "WHITE LIVES MATTER" בגינו את הפעולה ודיבר על רצונו לשוויון בכדורגל ובחברה.
ברנטפורד
ב-22 ביולי 2022 עזב את ברנלי אחרי 10 שנים, וחתם בברנטפורד.
ב-7 באוגוסט ערך הופעת בכורה בתיקו 2-2 נגד לסטר סיטי. שבוע לאחר מכן כבש שער בכורה בניצחון 0–4 על מנצ'סטר יונייטד.
קריירה בינלאומית
ברמה הבינלאומית, מי ייצג את אנגליה בנבחרת אנגליה בכדורגל עד גיל 21 כשערך את הופעת הבכורה שלו כמחליף במשחק ידידות מול גרמניה בנובמבר 2010.
קוסקוס טלפומין
קוסקוס טלפומין (שם מדעי: Phalanger matanim), הוא מין כיסאי נדיר בסוג קוסקוס שהיה אנדמי לאזור טלפומין במרכז גינאה החדשה ונכחד ככל הנראה מן העולם. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1987 על ידי הזואולוג האוסטרלי. טווח התפוצה של קוסקוס טלפומין היה המצומצם ביותר מקרב המינים בסוגו, ולאחר השמדת מרבית בית הגידול שלו בעקבות תופעת אל-ניניו, ארגוני השימור מעריכים שהוא נכחד מן העולם. המין לא נצפה בעשור הראשון והשני של המאה ה-21, ואם הכחדתו תאומת, הוא יהפוך לכיסאי הנכחד הראשון בגינאה החדשה.
גילוי
בשנות ה-80 של המאה ה-20, בוצעו מספר סקרים על ידי זואולוגים אוסטרלים ואינדונזים בפרובינציית סנדאון בפפואה על מנת לחקור את עולם החי באזור, ובמהלכם נתגלו מספר מיני יונקים חדשים. בשנת 1985, הזואולוג האוסטרלי טים פלנרי גילה קוסקוס לא מוכר סביבות העיירה טלפומין באזור שבו היו ידועים עד לאותו זמן שני מינים: קוסקוס ההרים וקוסקוס המשי שחיים בבתי גידול שונים (בהמשך נמצאו באזור מינים נוספים). בתחילה חשב פלנרי שהקוסקוס החדש מייצג הכלאה בין שני המינים הנזכרים, אולם מחקר אנטומי וגנטי לצד גילוי שתי דגימות נוספות הצביעו חד משמעית שמדובר במין חדש של קוסקוס.
פלנרי העניק למין החדש את השם המדעי "מאטאנים" (matanim) שהוא כינויו של קוסקוס זה בשפה המקומית, ובחר עבורו את השם הרשמי "קוסקוס טלפומין", כאות תודה לבני הקבוצה האתנית טלפומין שגרים באזור זה וסייעו לו במהלך הסקר באזור.
תיאור
קוסקוס טלפומין הוא מין פרימיטיבי למדי שמייצג ענף עצמאי בתוך הסוג קוסקוס שהתפתח בצורה ייחודית. האנטומיה שלו משלבת תכונות של הסוגים קוסקוס וקוסקוס נמרי, וגם בתוך הסוג שלו הוא חולק דמיון רב עם קבוצת הקוסקוסים ההרריים (קוסקוס ההרים, קוסקוס המשי, קוסקוס מזרחי וקוסקוס שטיין) והמינים קוסקוס קרקעי וקוסקוס צפוני. על זאת, ניתן להוסיף תכונות ייחודיות משלו, דוגמת השיניים הצרות והקטנות וצורת האף.
מבנה גופו של קוסקוס טלפומין מסורבל ומסיבי וראשו רחב וקצר עם חרטום צר. פרוותו עבה, ארוכה וצמרירית ויש לו שכבה גדולה של שומן תת-עורי לבידוד מפני הטמפרטורות הקרות בבית גידולו ההררי. צבעו הכללי של הקוסקוס אפור עשן ששזור בשיער שחור וכסוף, והמראה הכללי נוטה להתבהר עם הגיל. לאורך הגב, יש רצועה כהה גדולה שמשתרעת מקודקוד הראש עד לבסיס הזנב. הצד התחתון (גחון, המפשעה, החזה, הגרון והסנטר) בצבע לבן בוהק, והגפיים עשויות להיות צהבהבות.
עיניו של הקוסקוס גדולות, ואוזניו קטנות ומוסתרות במידה רבה. זנבו הגמיש דק וקצר יחסית, עם יכולת לפיתה האופיינית לסוג; קצה הזנב חסר שיער ומכוסה בקשקשים. רגליו וזרועותיו דקיקות, ובכפותיו הקטנות טפרים מעוקלים וקצרים המשמשים אותו לטיפוס. אורך ראשו וגופו של קוסקוס טלפומין: 43-34 סנטימטרים, אורך זנבו 27–31 סנטימטרים ומשקלו 1–2 קילוגרם. אין הבדלים ניכרים בין הזכר לנקבה.
תפוצה וביולוגיה
קוסקוס טלפומין אנדמי לחלק הפפואני של גינאה החדשה; טווח התפוצה שלו מצומצם במיוחד, והוא מוגבל למדרונות הרריים גבוהים בתוך עמק נהר נונג (עמק טלפומין) שממוקם בגבול פרובינציית סנדאון והפרובינציה המערבית. העמק עצמו מוקף בנהר ספיק מצפון וממזרח ובנהר נונג מדרום, ושוכן בתוך רכס ביסמרק במרכז הקורדילרה הניו-גינאית. העיירות המרכזיות באזור העמק הן טלפומין וטיפלין שמשמשות כנקודות ציון עיקריות לטווח התפוצה של המין.
ההתרחשות של קוסקוס קטן זה בגובה העולה על 2,500 מטר היא מפתיעה; הקוסקוסים היחידים שמופיעים בגבהים כאלה באזור טלפומין הם קוסקוס שטיין והקוסקוס הקרקעי שגדולים ממנו בהרבה. בקצה התחתון של מגבלת הגובה של המין, קוסקוס טלפומין חופף גם עם קוסקוס ההרים, קוסקוס המשי וקוסקוס דרומי שגם הם גדולים יחסית. סקרים שנערכו בטווח התפוצה הידוע של קוסקוס טלפומין, הצליחו לאסוף דגימות מכל חמשת המינים הללו תוך מספר ימים בגובה 1,600-1,500 מטר, ומתחת לגובה זה גם של מין הקוסקוס השישי המצוי באזור - קוסקוס צפוני. דגימות של קוסקוס טלפומין לעומת זאת, כמעט ולא נמצאו, וסך הדגימות הידועות לעולם המערבי שנאספו מאז גילוי המין ועד היום עומדות על שש בלבד.
בשל נדירותו של המין, אין מידע זמין אודות התזונה, אורח החיים והרביה שלו. צייד טלפומיני דיווח לטים פלנרי שתפס קוסקוס כזה שישן במאורה בין הסלעים. על פי אנשי הטלפומין, קוסקוס זה היה חי בעיקר באזורים סלעיים גבוהים, ומיעט לישון על העצים לעומת מיני קוסקוס אחרים.
מצב
קוסקוס טלפומין סווג מאז גילויו על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור סכנת הכחדה חמורה (CR), בשל טווח התפוצה המצומצם עם אוכלוסייה קטנה שגודלה הוערך במאות בודדות לכל היותר. בין 1997 ל-1998, מרבית בית הגידול של הקוסקוס נהרס לחלוטין על ידי שילוב של בצורת, שריפות בר וכפור שנגרמו על ידי תופעת אל-ניניו. אם לא די בכך, רמות הציד באזור התגברו במקביל לגידול באוכלוסייה האנושית.
בשנת 2001, הזואולוג האוסטרלי טים פלנרי שגילה את המין שב לבקר בעמק הנונג. על פי דיווחיו, יער האלונים ההררי הושמד לחלוטין, מרבית שטח היער החרוך הוסב לחקלאות, הציידים המקומיים דיללו בצורה דרסטית את אוכלוסיות היונקים באזור ולא נמצאו שום סימנים להישרדות המין. מאז שנת 2008, הרשימה האדומה מציינת שיש סבירות גבוהה שקוסקוס טלפומין נכחד מן העולם. אם המין עדיין קיים, אוכלוסייתו הכוללת קטנה ביותר ואינה עולה על 40 פרטים. נדרשים סקרים באזורי תפוצה פוטנציאליים אחרים בגבול פפואה-אינדונזיה במטרה למצוא אוכלוסיות לא-ידועות.
המחר הארוך
המחר הארוך (באנגלית: The Long Tomorrow) הוא סיפור קומיקס קצר מסוגת המדע הבדיוני וסייברפאנק, אשר פורסם על גבי שני גליונות במגזין הקומיקס הצרפתי מטאל אירלאן בשנת 1976. הוא נכתב על ידי דן הובנון ואויר על ידי ז'אן ז'ירו. הקומיקס, שברובו חסר מלל ונתון להגגיו האמנותיים של ז'ירו, הוא בעל השפעה יוצאת דופן על ז'אנר המדע הביוני בכלל ובקולנוע בפרט, כאשר יוצרי סרטים רבים ציינו אותו כאחת ההשפעות הגדולות על סרטיהם, ביניהם הנוסע השמיני, בלייד ראנר וטרון.
רקע
הסיפור הופיע לראשונה במגזין מטאל אירלאן הצרפתי, שז'ירו הוא אחד ממייסדיו, כחלק מאוסף הסיפורים הקצרים "?L'Homme est-il bon" שאת חלקם כתב הסופר דן הובינון. האוסף כלל מספר סיפורי קומיקס קצרים ולא קשורים ביניהם, אשר היו חדשניים מאוד באופן שבו הציגו מדע בדיוני בקומיקס, אך הבולט מביניהם היה "המחר הארוך", שעלילתו יוצאת הדופן מאת הובינון והאמנות פורצת הדרך מאת ז'ירו שולבו בו לכדי יצירה חדשנית שלא דמתה לסיפורים אחרים שפורסמו במגזין. במבוא לאוסף הספורים (אשר יצא כספר אחד בשנת 1977) כתב ז'ירו: ציירתי את "המחר הארוך" בשנת 1975, באותו הזמן שעבדתי עם אלחנדרו חודורובסקי על עיבוד קולנוע לחולית. במקור אמור היה דאגלס טרומבול לבצע את האפקטים המיוחדים, אך הוא לא יכול היה ולכן חודורבסקי שכר את דן הובינון להחליפו. כשדן הגיע לפריז הוא היה מזוקן, לבוש בגדים פרועים, הפוסט-היפי הקליפורני האופייני. עבודתו האמיתית הייתה מתחילה רק בשלב הצילומים, עם הדגמים ואביזרי החומרה. כשעוד היינו בשלב ההכנות והמושגים, כמעט ולא היה מה לעשות והוא היה משועמם מאוד. כדי להרוג את הזמן, הוא התחיל לצייר. דן ידוע בעיקר ככותב תסריטים, אך הוא גם קריקטוריסט מצוין. אם היה רוצה, הוא יכול היה להיות גרפיקאי מקצועי. יום אחד הוא הראה לי את מה שהוא מצייר. זה היה מה שהפך מאוחר יותר לסטוריבורד של 'המחר הארוך'. סיפור משטרתי קלאסי, אך ממוקם בעתיד. התלהבתי. כשאירופאים מנסים ליצור פרודיה מסוג זה, היא אף פעם לא מספקת לחלוטין, כי הצרפתים צרפתים מדי, האיטלקים איטלקים מדי וכו' [...] מכיוון שהסיפור היה חזק מאוד, שאלתי מיד אם הוא יאפשר לי לשחק עם הגרפיקה, בחופש מוחלט, ללא פירוטכניקה קונבנציונלית, אלא להתמקד מחדש בנקודת המבט של הקורא. אחד החידושים בסיפור של הובינון היה שהסיפור התבסס על סרטי פילם נואר ופשע משנות ה-50 וה-60, אך הסיפור דווקא מתרחש בעתיד הרחוק. עובדה זו הופכת אותו לאחד מסיפורי הסייברפאנק הריאליסטיים הראשונים. מחבר הסייברפאנק החלוצי ויליאם גיבסון כתב על "המחר ארוך" ואמר: זה לגמרי הוגן לומר, ואמרתי את זה כבר בעבר, שהדרך בה נוירומנסר 'נראה' הושפעה במידה רבה מכמה מיצירות האמנות שראיתי ב'מטאל אירלאן'. אני מניח שזה חייב להיות נכון גם לגבי הבריחה מניו יורק של ג'ון קרפנטר, בלייד ראנר של רידלי סקוט, וכל שאר העלילות בסגנון שכונה לפעמים 'סייברפאנק'.
נפח הפיזור
נפח הפיזור (באנגלית: Volume of distribution, נקרא גם VD) הוא הנפח התאורטי של הפלזמה אילו כל התרופה הייתה מומסת בפלזמה באותו ריכוז בו היא נמצאת בפלזמה בפועל. לכן, ככל שה-VD גדול יותר משמע שהתרופה דלילה יותר בדם, כלומר, יש יותר ממנה בשאר הרקמות בגוף. נפח הפיזור הוא מדד המחושב על ידי חלוקת הכמות הכוללת של התרופה בגוף, בריכוז שלה בדם.
נפח הפיזור יכול לעלות במקרה של אי-ספיקת כליות (עקב אגירת נוזלים) או אי-ספיקת כבד. לעומת זאת, הוא יכול לרדת בעקבות התייבשות.
חישוב
חישוב נפח הפיזור ניתן על ידי המשוואה הבאה:
לפי נוסחה זו אפשר לחשב את מינון התרופה הנדרש כדי לקבל ריכוז תרופה מסוים בדם אם VD ידוע. VD אינו ערך פיזיולוגי; זהו השתקפות של כיצד התרופה תתפזר בדם, בהתאם למאפיינים שונים כמו מסיסות, אפיניות לחלבוני פלזמה, גודל, ואחרים.
לדוגמה, אם ניתן 1,000 מ"ג של תרופה, וכעת ריכוזה בדם הוא 50 מ"ג לליטר, יהיה נפח הפיזור שלה 20 ליטר. כלומר: כמות הדם הנדרשת כדי שכל התרופה תהיה מפוזרת בו בריכוז של 50 מ"ג לליטר היא 20 ליטר.
בנוסף, על ידי ה-VD ניתן להעריך היכן נמצאת התרופה בגוף:
תעשיית הטקסטיל היהודית בצפת של המאה ה-16
תעשיית הטקסטיל היוותה מרכיב חשוב בכלכלתה של צפת במאה ה-16. התעשייה התפתחה בזכותם של יהודים רבים ממגורשי ספרד, פורטוגל וסיציליה שמצאו מקלט בעיר העתיקה של צפת.
התיישבותם של מגורשי ספרד בצפת
במאה ה-16 נכללה צפת באיילט דמשק של האימפריה העות'מאנית. לאחר גירוש ספרד ב-1492, הגיעו לצפת יהודים רבים שחיפשו מקלט במקומות שבשליטת האימפריה העות'מאנית. הם הביאו עמם את הידע ואת הניסיון שרכשו בספרד בכל הקשור בטוויית חוטי צמר, באריגת ובצביעת בדי צמר ובחייטות, שכן האריגה הייתה המלאכה העיקרים של יהודי קסטיליה. לשגשוגה של תעשיית הטקסטיל בצפת תרמו שפע המעיינות והנחלים בסביבתה, קרבתה לנמלים החשובים עכו וצידון והעובדה שצפת שימשה כתחנת סחר מרכזית בדרך הדואר שחיברה בין דמשק לקהיר.
לדעיכת תעשיית הטקסטיל בצפת בתחילת המאה ה-17 מספר סיבות ביניהן עליית מחירי הצמר בארצות הבלקאן, צמר ששימש לה חומר גלם, העלאת המיסים המוטלים על בדים, הצפת השווקים העות'מאניים בבדים אנגליים ובאופן כללי היחלשותה של האימפריה העות'מאנית.
התפתחות התעשייה והמסחר
ייצור הטקסטיל הפך למקור ההכנסה העיקרי של הקהילה היהודית בצפת אשר ניהלה אותו בצורה כמעט בלעדית.
אלפים מיהודי צפת מצאו את פרנסתם בתעשיית אריגי הצמר עם הקמת בתי מלאכה לטווייה ולאריגה, מצבעות גדולות, הקמת מבטשות רבות בנחל עמוד, חלקן על ידי הסבת טחנות קמח, כמו גם הקמת בתי מלאכה לחייטות.
צמר גולמי, שיובא לצפת מטורקיה, מארצות הבלקן ומספרד דרך נמלי צידון ועכו, עובד בצפת והמוצרים המוגמרים יוצאו לסוריה, למצרים ולארצות הים התיכון. הסוחרים היהודים שמרו על קשר עם קהילות טורקיה ויוון ושיווקו בעזרתן את מוצרי הצמר המשובחים שייצרו בצפת. האריגים והבגדים מתוצרת צפת היו סחורה מבוקשת בארצות הים התיכון - טורקיה, מצרים, סוריה, יוון וגם איטליה. חייטיה של צפת סיפקו בגדים גם לאנשי הצבא הסורי בדמשק ובחלב.
רבנים ותלמידי חכמים מתושבי בצפת בחרו להשתלב בתעשיית הטקסטיל ולהתפרנס ממנה, כדי לא להזדקק לתמיכתה הכספית של הקהילה, וכך לרבי משה גלנטי, רבה הראשי של צפת, הייתה מתפרה ולרבנים משה בירב, מנחם בן משה הבבלי ואחיו ראובן היו מצבעות.
השלכות כלכליות וחברתיות
בשנת 1522 מנתה האוכלוסייה היהודית בצפת שלוש מאות משפחות. בזכות התיישבותם של היהודים ממגורשי ספרד העיירה הפכה למרכז בינלאומי של ייצור בדים ועד סוף המאה גדל מספר המשפחות היהודיות בצפת לקרוב ל-20,000.
הצמיחה הכלכלית של צפת בתקופה זאת נבעה בעיקר מהסחר המשגשג בבדי צמר ומוצריהם. על היהודים, שהיו הכוח המרכזי בתעשיית הטקסטיל ובמסחר, הוטלו מיסים גבוהים שהעניקו דחיפה משמעותית לכלכלת האזור. כאשר 1,000 מהיהודים האמידים ביותר עמדו בפני גירוש לקפריסין ב-1576, טענו רשויות המס המקומיות כי צפת תהיה "על סף חורבן" ו"אוצר דמשק יספוג הפסד גדול" אם, בין היתר, "מס בולים על בד רחב, מכס על לבד וגביית המס על בתי הצביעה יופסקו".
יש טוענים ששגשוגה הכלכלי והתחזקותה הכללית של צפת נתנו בידי הרב יעקב בירב, ראש ישיבה ודמות מרכזית בחיי הרוח של העיר, את הכוח לצאת למאבק לקידום רעיון חידוש הסמיכה, בניגוד לעמדתו הנחרצת של הרב לוי בן חביב, ראש חכמי ומנהיגי ירושלים. אשר כתב: "האם בגלל הכמות הגדולה של בגדים שמיוצרים בצפת הם מתיימרים להיות מנהיגי העם היהודי?"
עם ירידת רווחיות תעשיית הטקסטיל בתחילת המאה ה-17, התמעטו העוסקים בתחום והיהודים החלו אט אט לעזוב את העיר.
9M111 פאגוט
9M111 פאגוט (קוד דיווח נאט"ו: AT-4 SPIGOT) הוא טיל נגד טנקים דור ב' מונחה תיל מתוצרת ברית המועצות. הטיל פותח במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 והוכנס לשירות בשנת 1970, כממשיך דרכו של טיל הסאגר. המערכת מבוססת על משגר רב פעמי המכיל את מערכת ההנחיה, אליו מתחבר בכל שיגור זביל עם טיל. בדרך כלל המערכת מופעלת על ידי חוליות בנות 3 לוחמים אולם ישנן גם גרסאות המותקנות על כלי רכב ו/או משוריינים שונים.
המערכת מאופיינת במידות קטנות ובמשקל נמוך. אלו מאפשרים לחוליה לשאת מספר טילים גבוה ולשנות עמדות במהירות, דבר המגביר באופן משמעותי את יעילותן. טיל ה-9M113 קונקורס (קוד דיווח נאט"ו: AT-5 SPANDREL), המיועד לשיגור מרק"מים, מבוסס על טכנולוגיה זהה ופותח במקביל לטיל הפאגוט, ממנו הוא נבדל רק בגודלו המעניק לו טווח וכושר חדירה גדולים יותר.
גרסאות
לטיל 3 גרסאות:
הטיל נמצא בשימוש עשרות מדינות ובהן רוסיה, סוריה, וארגוני חמאס וחזבאללה.
ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת
ג'ורג' השישי (באנגלית: George VI, שמו המלא: אלברט פרדריק ארתור ג'ורג'; 14 בדצמבר 1895 – 6 בפברואר 1952) היה מלך הממלכה המאוחדת והדומיניונים של חבר העמים הבריטי וקיסר הודו מ-11 בדצמבר 1936 ועד מותו ב-1952.
ג'ורג' נולד בתקופת מלכותה של סבתו של אביו, המלכה ויקטוריה ונקרא על שם בעלה וסבו של אביו, אלברט. כבנו השני של המלך ג'ורג' החמישי, הנסיך הצעיר לא היה צפוי לרשת את אביו, אלא אחיו הבכור אדוארד. כנער למד במכללה של הצי המלכותי ושירת בשורותיו ובשורות חיל האוויר המלכותי במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1920 הוכתר לדוכס יורק ובשנת 1923 נישא לאליזבת בווס-ליון, ממנה נולדו לו שתי בנות - אליזבת ומרגרט. באמצע שנות ה-20 החל לעבור טיפול אצל קלינאי תקשורת לבעיית הגמגום ממנה סבל, אך לא התגבר עליה מעולם. אחיו אדוארד הוכתר למלך לאחר מות אביהם ב-1936 - אך עוד באותה השנה התפטר וויתר על הכס על מנת להינשא לאשת החברה הגבוהה האמריקאית, ווליס סימפסון. בעקבות עזיבתו את כס המלוכה, אלברט הוכתר למלך תחתיו ב-12 במאי 1937 כג'ורג' השישי.
בספטמבר 1939 האימפריה הבריטית וחבר העמים הבריטי (מלבד אירלנד) הכריזו מלחמה על גרמניה הנאצית עם תחילת מלחמת העולם השנייה. מלחמה עם ממלכת איטליה והאימפריה היפנית הוכרזה ב-1940 וב-1941 בהתאמה. ג'ורג' נתפס בדעת הקהל הבריטית כשותף לקשיי העם - ארמון בקינגהאם הופצץ במהלך הבליץ בעוד המלך והמלכה שוהים בו ואחיו הצעיר, ג'ורג', נהרג במהלך שירות בחיל האוויר המלכותי. הפופולריות של המלך האמירה במהלך המלחמה והוא הפך לסמל הנחישות הבריטית לניצחון בה. הממלכה המאוחדת ובעלות בריתה ניצחו במלחמה ב-1945 אך במחיר התדרדרותה של האימפריה הבריטית. ג'ורג' היה אחרון קיסרי הודו עד הכרזת עצמאותן של הודו ופקיסטן ב-1947, והאחרון שנשא בתואר מלך אירלנד עד לפרישתה של זו מחבר העמים הבריטי ב-1949. במקום תארים אלו, הוא אימץ בשנת 1949 את התואר ראש חבר העמים הבריטי. המלך סבל מבעיות בריאותיות רבות שנבעו מעישון סיגריות והוא נפטר מפקקת כלילית ב-6 בפברואר 1952. תחתיו הומלכה בתו אליזבת השנייה.
ילדותו
הנסיך אלברט, או "ברטי" כפי שכונה בידי בני משפחתו, נולד בקוטג' יורק שבנורפוק בתקופת שלטונה של סבתו של אביו, המלכה ויקטוריה. בעת לידתו היו הוריו, ג'ורג' ומרי, הדוכסים מיורק ואביו היה במקום השני בסדר הירושה לכתר הבריטי. הורי אביו, אלכסנדרה ואדוארד היו נסיכי ויילס ואדוארד היה עתיד לרשת את אימו, ויקטוריה, כמלך הממלכה המאוחדת. תאריך לידתו של אלברט, ה-14 בדצמבר, היה יום השנה ה-34 למות אבי סבו, אלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותה, ועל שמו הוא נקרא. כשדנו באפשרות לקרוא לנסיך החדש על שמו של אלברט, כתב הנסיך מוויילס לבנו, הדוכס מיורק כך: "אני חושב שירצה אותה (המלכה ויקטוריה) מאוד אם אתה בעצמך תציע לה את השם 'אלברט'". המלכה חשה שביעות רצון גדולה לנוכח ההצעה וכתבה בחזרה לדוכסים מיורק: "אני נרגשת לראות את החדש, שנולד ביום כה עצוב שהופך אותו לאף חשוב יותר עבורי, במיוחד מאחר שייקרא בשם היקר הזה, שמסמל עבורי את כל מה שטוב ונהדר בעולם". הנסיך הוטבל שלושה חודשים לאחר מכן בשם "אלברט פרדריק ארתור ג'ורג'". סנדקיו היו סבתו הגדולה המלכה ויקטוריה, דודיו של אימו - פרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, הנסיכה אוגוסטה מקיימברידג' והנסיך אדולפוס, דוכס טק ודודיו של אביו - ויקטוריה, הנסיכה המלכותית, פרדריק השמיני, מלך דנמרק, הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן ולואיז, הנסיכה המלכותית. סבתו, הדוכסית מטק, לא חיבבה במיוחד את השם אלברט והעדיפה את שמו האחרון, ג'ורג', שבעתיד יהפוך לשם המלוכה שלו. כבנו השני של ג'ורג', היה אלברט הרביעי בסדר הירושה לכתר הבריטי - אחרי סבו, אביו ואחיו הגדול, אדוארד.
אלברט אולץ בילדותו לכתוב ביד ימין אף על פי שהיה שמאלי, כפי שהיה מקובל באותה התקופה, וסבל מגמגום. כמו כן, סבל מבעיות קיבה כרוניות, כמו גם מברכיים עקולות, שאילצו אותו לחבוש לוחות יישור מכאיבים. ב-22 בינואר 1901, כשהיה אלברט בן חמש, נפטרה המלכה ויקטוריה. סבו הפך לאדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת, ואביו לנסיך מווילס. בכך, הפך אלברט לשלישי בסדר הירושה של הכתר הבריטי, אחרי אביו ואחיו הגדול.
חינוך וקריירה צבאית
בשנת 1909 אלברט החל את שירותו הצבאי כצוער בצי המלכותי הבריטי במכללה הימית המלכותית שבבית אוסבורן. ב-1911 קיבל את הציון הנמוך ביותר במבחני הסיום בכיתתו, אך למרות זאת המשיך את לימודיו במכללה הימית המלכותית שבדארטמות'. כשסבו, המלך אדוארד, נפטר ב-1910, אביו הוכתר כג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת. אחיו, אדוארד, הפך לנסיך מוויילס ואלברט היה לשני בסדר הירושה של הכתר הבריטי.