cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גיווי נודיה
קריירה כמאמן
בשנת 1995 נודיה החל לאמן את קבוצת לוקומוטיב סנקט פטרבורג מהליגה הרוסית השנייה; בהובלתו, הקבוצה עלתה אל הליגה הלאומית של רוסיה (הליגה הרוסית השנייה בחשיבותה, אחרי ליגת העל).
בשנים 2000-1996 נודיה המשיך לאמן את לוקומוטיב סנקט פטרבורג בליגה הלאומית של רוסיה; בשנת 1997 הקבוצה סיימה במקום החמישי בליגת המשנה הרוסית הזאת; בשנת 2000 היא ירדה מהליגה ונודיה סיים את תפקידו בקבוצה.
בשנת 2001 נודיה אימן למשך תקופות קצרות שתי קבוצות מליגת העל הגאורגית: לוקומוטיב טביליסי ודינמו טביליסי.
אלי רונן
אלי רונן (נולד ב-20 באפריל 1953) הוא המנכ"ל והבעלים של החברה היזמית Wise-Soutions בתחום המים והאנרגיה. כיהן כיו"ר מקורות, כמנכ"ל משרד התשתיות הלאומיות, כמנהל מחלקת הביוב הארצית וכסמנכ"ל תכנון וכלכלה במשרד התחבורה. את שירותו הצבאי עשה בספינות סער בחיל הים, בתפקידו האחרון היה ראש מחלקת תקציבים וכלכלה במפקדת חיל הים. השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
גיווי נודיה
קריירה כמאמן
גיווי נודיה מת בשנת 2005 בטביליסי; נכון לשנת 2014 הוא ניצב במקום ה-50 במועדון המבקיעים של גריגורי פדוטוב, עם 113 שערים (המועדון הלא-רשמי מהווה רשימת דירוג של כדורגלנים סובייטים ורוסים, שהבקיעו 100 שערים ויותר במשחקים רשמיים בכל המסגרות; נודיה וגאורגי נוסף, מטרוולי, הבקיעו מספר זהה של שערים, אך נודיה ניצב במקום אחד נמוך ממנו, כי הבקיע פחות במדי הנבחרת הסובייטית).
תארים ופרסים
נבחרת ברית המועצות
אלי רונן
שנים ראשונות
נולד בקהיר, בנם השלישי של רג'ינה וג'ק לוי. נקרא אלי על שם דוד מהמשפחה. ב-13 באוקטובר 1957 עלתה משפחתו לישראל, ולאחר כחצי שנה השתקעה בחולון, שם עברה עליו ילדותו. למד בבית ספר יסודי ע״ש ״הס״ ולאחר מכן בבית ספר "תיכון חדש" בשנת 1969 בהיותו בגיל 16 שינה את שם משפחתו ל"רונן".
חיל הים
באוגוסט 1971 התגייס רונן לקורס חובלים, אותו סיים כחניך מצטיין ביוני 1973. בסיום הקורס הוצב לפי בקשתו בפלגת ספינות סער 4 בפיקודו של סא״ל אלי רהב. סג"ם רונן שובץ בספינה הראשונה אח"י רשף בפיקודו של רס"ן מיכה רם בתפקיד קצין גשר.
מלחמת יום הכיפורים
בשבת 5 באוקטובר 1973, עוד לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים, יצאה אח"י רשף עם אח"י מבטח לאבטח בגזרה הצפונית. מאוחר יותר הצטרפה לכוח משימה בפיקודו של אל״מ מיכאל ברקאי, שיצא לתקיפת נמל לטקיה בסוריה. טבילת האש של רונן הייתה בקרב זה, בתפקיד סגן קצין גשר באח"י רשף, כשבאחריותו ניהול הגשר. לאחר מכן אמר רונן כי היה זה האירוע המשמעותי ביותר בשירותו הצבאי. עם החזרה לנמל התבשר רונן ע״י מפקד הספינה מיכה רם על הסמכתו לקצין משמרת גשר. רונן המשיך בתפקידו באח"י רשף את קרבות הטילים וכל אירועי המלחמה.
שירות בים
קצין גנ"ק - בתחילת שנת 1974 הוצב רונן באח"י רומח (סער 4) תחת פיקודו של רס״ן אברהם אשור כממלא מקום קצין גנ"ק.
ביוני 1974 נשלח רונן לבה"ד חיל הים לעבור קורס קציני גנ"ק. ובסיום הקורס בפברואר 1975 הוצב כקצין גנ"ק באח"י תרשיש (סער 4) תחת פיקודו של רס״ן אפי אשד. באוגוסט 1975 נעשה רונן גם סגן המפקד תחת פיקודו של רס"ן שאול חורב שהחליף את אשד. הפלגה לארצות הברית - ביוני 1976 תוכנן רונן לעבור להדרכה בבה"ד חיל הים אך התבשר ע״י מפקד שייטת ספינות הטילים אל״מ מיכה לצרוס שצורף לכוח, מבצע פעמון החירות כקצין גנ"ק נוסף באח"י תרשיש (סער 4) לתקופת ההפלגה.
שירות בחוף
גף סיורי ים - בשנת 1977 מונה רונן לתפקיד מפקד גף סיורי ים שהפעיל תצפית מוטסת במטוסישחף מבסיס בח״א 27 בצמוד לנמל התעופה בן-גוריון.
פיקוד ספינות טילים
במאי 1979 קיבל רונן את הפיקוד על אח"י עכו בשארם א-שייח'. בינואר 1980 עבר רונן לפקד על אח"י תרשיש (סער 4) שהגיעה לשארם א-שייח'. באותה שנה נרכשו חלק מספינות סער 4 על ידי צ'ילה. צוות המיועד מהצי הצ'יליאני התאמן באח"י תרשיש (סער 4), להכשרתם להפלגת אח"י קשת LM CHIPANA לצ׳ילה.
בדצמבר 1980 הצטרף רונן להפלגת אח"י קשת בשמה המעודכן LM CHIPANA לצ'ילה. הפלגה עם צוות צ׳יליאני, בפיקוד סא"ל אוסקר וידאל, שנמשכה כחודש ימים. יציאה משארם א-שייח', דרך מיצרי באב אל-מנדב, נמלי דרבן (דרום אפריקה) וקייפטאון, משם לפונטה ארנס בצ'ילה.
ב היה בתנאי ים סוער, גלים בגובה של כ־10 מ׳, באוקיינוס האטלנטי. הים הסוער מנע אפשרות התקדמות לכיוון היעד, במשך כ־24 שעות התקדמה כ־40 מייל.
בלילה שמע רונן תנועת מים מתחת לחדר המפקד והתריע על כך. הסתבר שאטם מעבר כבלים מהסיפון, יצא ממקומו והמים נכנסו מהסיפון.
במרץ 1981 חזר רונן לישראל והמשיך לפקד על אח"י תרשיש (סער 4) שהועברה על ידי מפקד מחליף רס"ן רון גינזבורג לבסיס חיפה.
בקיץ 1981 יצא רונן ללימודים אקדמיים בחוג משולב: כלכלה גאוגרפיה ומדעי המדינה, באוניברסיטת בר-אילן.
גיווי נודיה
תארים ופרסים
דינמו טביליסי
אלי רונן
מלחמת שלום הגליל
ב-5 ביוני 1982, בהיות רונן מהלך מבחני שנה א' באוניברסיטת בר-אילן. נקרא לחזור לשירות פעיל ולפקד על אח"י כידון (סער 4) שהייתה במספנת חיל הים בשלבי גמר שיפוץ.
אח"י כידון (סער 4) הוכשרה וחומשה ערב פרוץ מלחמת לבנון הראשונה. עם פרוץ הקרבות הוטלה על אחי כידון משימת סיוע באש לכוחות היבשה. הספינה שהייתה מצוידת בשני תותח אוטו מלרה 76 מ"מ, ירתה במהלך הקרבות כ-500 פגזים לסייע באש לכוחות צה"ל המתקדמים בציר החוף. אח"י כידון (סער 4) בפיקודו של רונן נתנה הגנה היקפית לכוח הנחתות בנחיתה בשפך נהר האוואלי.
גיווי נודיה
תארים ופרסים
אישיים
פרנטישק טקדליק
פרנטישק טקדליק (באנגלית: František Tkadlík; 23 בנובמבר 1786 – 16 בינואר 1840) היה צייר דיוקנאות ושרטט צ'כי.
אלי רונן
מלחמת שלום הגליל
אח"י כידון (סער 4) שהתה בכל מהלך הלחימה בים. צוותה לכוח בפיקודו של אל״מ דוד הרפזי, בהערכות למניעת התערבות כוח סורי.
פרנטישק טקדליק
ביוגרפיה
לתחייה הלאומית בבוהמיה הייתה השפעה מכרעת על עבודתו. בהמלצתו של פרופסור יוז'ף ברגלר, הוא הגיע לחסותו של יוהאן רודולף צ'רנין, הרוזן פון צ'ודניץ, מה שאיפשר לו להמשיך בלימודיו. מ-1817 עד 1825, שימש כצייר חצר בבית צ'רנין ומשגיח על אוסף הציורים שלהם בווינה. הוא שמר על קשר הדוק עם מלומדים צ'כים רבים, כמו יוו'ף דוברובסקי ופרנטישק פאלאקי, שהעמיקו את רגשותיו הלאומיים.
אלי רונן
מלחמת שלום הגליל
הכוח בפיקוד דוד הרפזי שמנה חמישה סטי"לים, הפלגה במהירות מרבית לשדה תעופה חלדה, לטווח ירי תותחים. ב 05:55 הגיע הכוח לטווח ירי, שדה תעופה ביירות הופצץ מהים ונכבש ע״י כוח צה״ל. ב-6 בבוקר נכנסה הפסקת אש לתוקף.
פרנטישק טקדליק
ביוגרפיה
לאחר שסיים את עבודתו בווינה, הוא קיבל פנסיה אימפריאלית באדיבותו של קלמנס פון מטרניך. הוא בילה מספר שנים בלימודים ברומא, שם הושפע מתנועת הנצרתיים. הוא חזר לווינה ב-1832, ואז עבר לפראג ב-1836, כשהיה לצ'כי הראשון שמונה למנהל האקדמיה לאמנות. יוז'ף מאנס וקארל יאוורק היו בין תלמידיו הידועים ביותר שם.
אלי רונן
מלחמת שלום הגליל
בהתקרבות לביירות, נעשה ניסיון של משחתת של הצי הסובייטי לחסום את נתיב ההפלגה של אח"י כידון (סער 4). רונן נאלץ לבצע תמרון חריף כדי למנוע התנגשות.
מטה והדרכה
מדור לוחמה אלקטרונית - בשנת 1983 לאחר סיום הלימודים הוצב רונן לתפקיד ראש מדור לוחמה אלקטרונית בענף גנ"ק במחלקת אמל״ח. תקופה מרתקת בה נבחנו מחדש נוהלי הגנה נגד טילים מתקדמים תוך יישום אמצעים חדשים.
בית ספר פיקוד ימי - בקיץ 1985 קיבל רונן את הפיקוד על בי״ס לפיקוד ימי בבה"ד חיל הים והועלה לדרגת סא"ל.
פלגת ספינות טילים
בקיץ 1987 קיבל רונן את הפיקוד על פלגה 33. תחת פיקודו היו שתי ספינות חוחית ושתי ספינות מדגם סער 4.
מיוני 1987 עד נובמבר 1987 שימש כמפקד אח"י עליה בנוסף לתפקידו כמפל"ג. בתקופת פיקודו בוצעו מספר מבצעים מוצלחים ע״י ספינות הפלגה.
מבצע מקצה שיפורים - מבצע חשוב התקיים בין ה-2 ל-8 באוגוסט 1988, לכידת ספינת המחבלים אנג'ל, שיצאה מנמל דוברובניק שבקרואטיה. מדובר במבצע לא מתוכנן, תוך כדי מבצע אחר במערב הים התיכון. הכוח בפיקוד רונן כלל 4 ספינות אח"י גאולה ספינת הפיקוד ועליה מפקד שייטת ספינות הטילים יוסי לוי כמפקד בכיר בים.
לכוח בים התקבלה ידיעה מהמודיעין הימי על יציאת היאכטה עם מספר מחבלים מנמל דוברובניק. המשימה תפיסת היאכטה בדרכה ללוב. האילוץ חייב תפיסה בלב ים ללא פגיעה בריבונות מדינות האזור.
עם תפיסת היאכטה הועלה צוות השתלטות בפיקוד אבי ארזוני. לאחר תשאול ראשוני העביר רונן את המחבלים לישראל עם אח"י גאולה. שאר הכוח השיט וגרר את היאכטה אנג'ל לנמל חיפה.
תפקידים בחוף
אג"מ בסיס חיפה – ביולי 1989 סיים רונן את תפקידו כמפל״ג 33 וקיבל את תפקיד מפל״ג אג״מ בסיס חיפה. הפעילות העיקרית בתקופה זאת הייתה מבצע אבק דרכים - סריקות למניעת חדירת סירות מהירות של מחבלים מובלות בכלי שיט.
המתקן הטקטי - בשנת 1990 מונה רונן למפקד ה בבה"ד חיל הים. תורגלו תוכניות תקיפה כנגד הצי הסורי.
תקציבים וכלכלה - בשנת 1991 מונה רונן ל תקציבים וכלכלה והועלה לדרגת אל"ם. מפקד חיל הים היה אז עמי אילון.
בתחילת תפקידו התמודד רונן עם בעיה תקציבית שנוצרה ברכישת הצוללת השלישית מסדרת דולפין. התנגד למימון הצוללת מתקציב חיל הים. וטען חייב היה להגיע מתקציב התעצמות צה״ל. העמדת תקציב בהיקף משמעותי לרכישת הצוללת, נעשה על חשבון רכישת מערכות לחימה לספינות סער. התקציב שהועמד לטובת הצוללת קוצץ בבסיס מתקציב חיל הים, והחיל נכנס למצוקה תקציבית קשה.
בקיץ 1994 סיים רונן את תפקידו כראש מחלקת תקציבים וכלכלה ויצא לחופשת פרישה. במרץ 1995, השתחרר רונן מצה״ל ויצא לגמלאות.
משרד התחבורה
עם סיום שירותו הצבאי, מונה רונן בשנת 1994 לתפקיד סמנכ״ל תכנון וכלכלה במשרד התחבורה. תפקיד אותו מילא עד שנת 1997.
בתחילת תפקידו זיהה פער משמעותי בקידום מערכות הסעה המונית. רכבת ישראל, הייתה באותה עת כפופה לרשות הנמלים והרכבות בתקציב שנתי של 10 מיליון ש״ח. היה ברור שאין תוחלת לפיתוח הרכבת במסגרת ארגונית זו, עוד באותה שנה הוגדל תקציב הרכבת ל 90 מיליון ש״ח בשנה.
משרד התשתיות
באפריל 1997 עבר רונן למשרד התשתיות. הייתה זאת תקופת כהונתו של אריק שרון שר התשתיות הלאומיות. רונן מילא מספר תפקידים: סמנכ״ל תכנון ומדיניות, מנהל מנהלת הביוב הארצית, ראש פרויקט הגז הטבעי ומשנה למנכ״ל המשרד.
רונן נעשה ואחראי על רכבת ישראל שהוכפפה למשרד התשתיות הלאומיות, עם הקמתו בשנת 1996. בשנים 1997–1999 בהן הייתה תחת אחריותו של רונן הוגדל תקציבה ל-800 מיליון ש״ח בשנה.
באפריל 2003 מונה רונן לתפקיד מנכ״ל משרד התשתיות, תפקיד אותו מילא עד שנת 2007. במהלך שנותיו במשרד קידם מספר נושאים חשובים.
גז טבעי - בתקופה זו הוכנה תשתית הרגולציה בתחום הגז הטבעי, החלה הקמת מערכת הולכת הגז הטבעי, החלה הזרמת גז טבעי ממאגר מרי - B, תחנות הכוח החלו לעבוד על גז טבעי.
בשנת 2005 נחתם הסכם הגז הטבעי לאספקת גז ממצרים לישראל. במהלך התקדמות להסכם ביקר רונן במצרים מספר פעמים יחד עם שר התשתיות בנימין בן אליעזר, נפגשו פעמיים עם נשיא מצרים חוסני מובארק לקידום ההסכם.
תמ"א 38 - הוקמה ועדת מנכ״לים בראשותו של רונן לקידום תמ"א 38, שהיוותה את הבסיס לבניה של מבנים מחוזקים מותאמים לרעידות אדמה. תוכניות פינוי בינוי ושיפור פני הערים בישראל.
התפלת מי-ים - להערכתו של רונן הייתה התנגדות היסטורית במשרד האוצר להתפלת מי-ים. לאור משבר המים המתמשך, הפעיל רונן לחץ לרדת בהתנגדותם, מדינת ישראל נכנסה לעידן התפלת מי-ים. כיום ישראל מתפילה כ־600 מיליון מ״ק בשנה, ומתכננת לגדול ל-800 מיליון מ״ק בשנה.
חברת מקורות
בשנת 2007 מונה רונן ליו״ר חברת המים הלאומית מקורות. באותה תקופה חוותה ישראל משבר קשה בתחום המים. היה חשש אמיתי לקיום אספקת מים רציפה לאזרחי ישראל.
חבר בדירקטוריון
במהלך תקופות שונות כיהן רונן כדירקטור בכמה חברות פרטיות. כיום משמש רונן דירקטור בחברה ציבורית קנדית Else Nutrition העוסקת בפיתוח מזון לתינוקות מהצומח. החברה נמצאת בשלב שלקראת הנפקה בנאסד"ק.
חברה פרטית
בשנת 2010 סיים רונן את כהונתו כיו״ר חברת מקורות והקים חברה פרטית יזמית בתחום המים ואנרגיה - "ווייז יזמות מים ואנרגיה בע"מ" - WISE -Water Is Energy, הפועלת גם בימים אלה.
השכלה ואקדמיה
רונן למד לתואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן - חוג משולב כלכלה גאוגרפיה ומדעי המדינה. הלימודים נקטעו לתקופת מלחמת שלום הגליל ונמשכו אחריה. רונן סיים את הלימודים בהצטיינות בשנת 1983.
לרונן תואר שני בשנת 1986 במגמת כלכלה ומנהל עסקים בתחום המימון, באוניברסיטת בר-אילן.
חיים אישיים
בשנת 1976 נישא לאילנה מבית חלפון. כיום ד"ר אילנה רונן מרצה בכירה וחוקרת חינוך, במכללת סמינר הקיבוצים. לזוג רונן נולדו ארבעה בנים.
משפחת רונן התגוררה ביישוב רעות עד תחילת 2019 שאז העתיקה את מקום המגורים לתל אביב. רונן חובב שיט ביכטות ומפליג מדי שנה באיי יוון ומקומות אחרים.
עונת 1959/1960 בסרייה א'
עונת 1959/1960 בסרייה א' הייתה העונה ה-58 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-20 בספטמבר 1959 והסתיימו ב-5 ביוני 1960.
אטאלנטה ופלרמו היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
יובנטוס זכתה באליפות בפעם ה-11 בתולדות המועדון. היא זכתה גם בגביע איטליה ובכך עשתה דאבל. בסיום העונה לליגת משנה ירדו פלרמו, אלסנדריה וגנואה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו טורינו, לקו וקטניה.
כדורגלנים מצטיינים
אומר סיבורי, מיובנטוס כבש 28 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
דואו סילבר-גרבורג
דואו סילבר-גרבורג הוא דואו פסנתר, אשר נוסד על ידי צמד הפסנתרנים הישראלי, בני הזוג סיוון סילבר וגיל גרבורג.
הופעות ושיתופי פעולה
הדואו הופיע במגוון אולמות ידועים, כגון הקרנגי הול, מוזיקפראיין, הפסטשפילהאוז של פסטיבל זלצבורג, בית האופרה של סידני והיכל הפילהרמונית של ברלין. מאז שהוקם, הדואו הופיע בכמעט 70 מדינות בארבע יבשות.
סילבר-גרבורג משתפים פעולה באופן קבוע עם תזמורות נודעות כמו הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, הסימפונית של מלבורן והתזמורת הקאמרית-פילהרמונית של ברמן, התזמורת הקאמרית הגרמנית , התזמורת הסימפונית של ברלין, תזמורת הרדיו של צפון גרמניה (NDR) , הקאמריות של מינכן ושטוטגרט , ובארץ עם הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, הקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית, אנסמבל סולני תל אביב ועוד. הם הופיעו עם מחזור כל הקונצ'רטי לפסנתר של בטהובן בכרייסטצ'רץ', ניו זילנד כחלק מקונצרט חניכת בית העירייה המחודש לאחר רעידת האדמה שם ב-2011.
הדואו הופיע עם עיבוד לרביעיית הפסנתר של ברהמס בסול מינור עם מגוון תזמורות, עם הקונצ'רטי לשני פסנתרים של מרטינו ודריוס מיו, ועם עיבודים של יצירות מאת שוברט ומנדלסון לפסנתר 4 ידיים ותזמורת מיתרים.
הם גם שיתפו פעולה עם אמנים נודעים כדוגמת הכנרים גיא בראונשטיין, וג'ק ליבק, הויולן גלעד קרני, הצ'לן אולף מנינגר  ורביעיית ארטיס.
דיסקוגרפיה
הדואו הוציא מספר תקליטורים, אשר כוללים בין היתר את הפנטזיה בפה מינור של שוברט, הסוויטה "En blanc et noir" של דביסי , הקונצ'רטי לשני פסנתרים של מוצרט ומנדלסון, הגרסה המקורית של מנדלסון לחלום ליל קיץ" , עיבודיו של סטרווינסקי לבלטים פטרושקה ופולחן האביב, ותקליטור שכולל יצירות ל-4 ידיים או שני פסנתרים מאת פרנץ ליסט, רוברט שומאן, קאמי סן-סנס וקלוד דביסי.
תחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער ה-1
זהו הטקס הראשון של תחרות הפרסים מאז ההפרדה של סדרות הילדים והנוער מטקס פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בשנת 2020.
דואו סילבר-גרבורג
חיים אישיים
כיום בני הזוג חיים בברלין עם בנם, ומלמדים באוניברסיטה לאומנויות בגראץ. לפני שעזבו את ישראל, השניים למדו בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה אצל אריה ורדי, ואף הופיעו בתוכניתו אינטרמצו עם אריק.
תחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער ה-1
אופן בחירת הזוכים בטקס התבצע על פי שקלול הצבעת חברי האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה – שהיוו 70% מההחלטה, והצבעת נבחרת צעירים מכל חברי הארץ המונה 100 חברים בחלוקה של 50 בגילאי 5 עד 9, ו–50 בגילאי 10 עד 15.
מועמדים
רשימת המועמדים העולים לגמר התפרסמה ב–8 באוגוסט 2021. התוכניות שהגישו מועמדות לתחרות ולא קיבלו מועמדות בטקס הן מחנה אבא, משפחה בהנפקה, קסום זום!, אגדות מרשמלו, אין דה גיים, סטיצ׳ז, גינת הצוציקים עם דוד חיים ואנחנו כאן.
הזוכים הוכרזו ב-25 באוגוסט 2021.
פרסי בחירת הילדים
בקטגוריות אלו ההצבעה פתוחה לקהל הרחב.
המערכה בבלקן
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ויידר (פירושונים)
ראו גם
}}
נסימה סייפי
נסימה סייפי (נולדה ב-29 באוקטובר 1988) היא אתלטית פאראלימפית מאלג'יריה המתמחה בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל. היא אלופה פאראלימפיית (לונדון 2012 וריו דה ז'ניירו 2016) בעלת בשתי מדליות זהב, ו-3 פעמים ברציפות אלופת העולם (2011 - 2015) בזריקת דיסקוס.
ביוגרפיה
סייפי נולדה במילה, אלג'יריה ב-1988. כשנולדה הייתה שלמת-גוף, אך בעקבות פגיעה ממכונית נקטעה רגלה השמאלית ב-1998. אביה עודד אותה לפתח קריירה באתלטיקה. היא הצטרפה למועדון ספורט לנכים, והחלה אימונים.
באליפות העולם באתלטיקה לנכים שנערכה באסן הולנד בשנת 2006 סיימה סייפי פעמיים במקום חמישי, בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל.
אלופה עולם
הצלחתה הבינלאומית הגיעה באליפות העולם שנערכה בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד בשנת 2011 לאחר שזכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 40.99 מטר.
אלופה פאראלימפית
במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) זכתה סייפי במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 40.34 מטר.
באליפות העולם שנערכה בליון, צרפת בשנת 2013 זכתה סייפי בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בזריקת דיסקוס ובכך הגנה על תוארה ובמדליית ארד בהדיפת כדור ברזל.
באליפות העולם שנערכה בדוחה בשנת 2015 היא זכתה פעם שלישית ברציפות במדליית זהב, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 34.31 מטר.
במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 33.33 מטר. מדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.77 מטר, המדליה הפאראלימפית הראשונה שלה בענף זה.
פוסה באיקלית
פוסה באיקלית או כלב ים באיקלי (שם מדעי: Pusa sibirica) הוא מין של כלב ים החי בטבע רק באזור ימת באיקל שבסיביר. זהו אחד מכלבי הים הקטנים ביותר וכלב הים היחיד החי אך ורק במים מתוקים, בשעה שגם כמה תת-מינים של פוסה טבעתית חיים בימות וגם פוקת המפרץ עולה לצוד במעלה נהרות, אבל רוב האוכלוסיות חיות בים בדרך כלל.
לא ברור איך הגיעה הפוסה לימה, אך כנראה זאת עקב נהרות קדמוניים שזרמו אל האוקיינוס וכאשר התייבשו בודדו את הפוסה בימה.
הפוסה אינו בסכנת הכחדה אבל הם מאוימים עקב ציד (חוקי ולא חוקי), זיהום הימה ובעיקר ההתחממות הגלובלית.
אורך הפוסה הבוגרת 1.3 מטרים בממוצע ומשקלה הממוצע כ-70 ק"ג. המשקל המרבי הוא 150 ק"ג.
מזונה של הפוסה כולל בעיקר דגי קומיפורוס (המהווים מעל 90% ממזונה), קוטומיפוריים ומיני קברנוניים החיים בימה אך גם רכיכות ושטרגליים שונים. הם יכולים לצלול 20–25 דקות כל פעם, אך נרשמו צלילות של 45–70 דקות. האויב העיקרי שלה (למעט האדם) הוא דוב חום והצעירים מצויים במאורות אך בצאתם הם עלולים להיטרף גם בידי שועל אדום, צובל ואף בידי עיטם לבן זנב.
לורן בות'
לורן בות (נולדה כשרה ג'יין בות ב-22 ביולי 1967) היא שדרנית בריטית, עיתונאית ופעילה המחזיקה בדרכון VIP של הרשות הפלסטינית וכן בדרכון בריטי.
ביוגרפיה
שרה ג'יין בות' נולדה וגדלה בצפון לונדון. בות' היא אחותה למחצה של שרי בלייר, אשתו של ראש ממשלת בריטניה לשעבר טוני בלייר, ובתו השישית של השחקן טוני בות'. היא התאמנה כשחקנית באקדמיה לאמנויות הבמה של לונדון ואז בילתה מספר שנים בסיבוב הופעות באירופה עם חברות תיאטרון שונות.
בות' גדלה כחסרת דת, אולם אמה הייתה יהודייה ומעולם לא התחתנה עם בן זוגה טוני, אביה של בות'. לבות' יש אחות, אמה, ועוד חמש אחיות למחצה.
בשנת 2010, בות' התאסלמה כמה שנים לאחר ביקורה בעזה, והפכה למוסלמית אדוקה. בות' הופיעה באירוע השלום והאחדות העולמי של ערוץ האסלאם ב־23 באוקטובר 2010, כשהיא חובשת חיג'אב, ואמרה: "שמי לורן בות' ואני מוסלמית."
קריירה תקשורתית
בשנת 2006 היא הייתה מתמודדת בתוכנית הריאליטי של ITV, "אני סלבריטאי... הוציאו אותי מכאן!".
בין 2006 ל-2008 הציגה בות' את "המוקד" בערוץ האסלאם בבריטניה. היא ניהלה קשר ארוך עם העיתונות TV בבעלות איראנית, החל מ-Between the Headlines בשנת 2008. בין השנים 2010–2012 הציגה את "זכור את פלסטין" ואת "התפוצות".
בשנת 2014 הציגה סדרה משלה בטלוויזיה הבריטית המוסלמית שזה עתה הושקה, בשם Talking Booth. בשנת 2014 נכנסה לתפקיד מפיקה בכירה באל ג'זירה בדוחא, והשתחררה כעבור כמה חודשים.
אקטיביזם
באוגוסט 2008 נסעה לעזה באונייה מקפריסין, יחד עם 46 פעילים נוספים, כדי להדגיש את החסימה של רצועת עזה ולהעביר מכשירי שמיעה ובלונים לבית ספר לחירשים בעזה. לאחר מכן סורבה כניסתה לישראל ולמצרים. לטענתה, בכך שסירבה לה את הזכות לעזוב את עזה ולחזור למדינת מולדתה, ישראל מפרה את סעיף 13 בהצהרת זכויות האדם האוניברסלית, במיוחד בנוגע לחופש התנועה.
המאחז (סרט)
המאחז (ברוסית: Аванпост; הופץ במדינות המערב בשם The Blackout) הוא סרט מדע בדיוני פוסט-אפוקליפטי רוסי בכיכובם של אלכסיי צ'אדוב, פיוטר פיודורוב, לוקריה איליאשנקו, ילנה ליאדובה, קונסטנטין לברוננקו, על פי תסריט מאת איליה קוליקוב ובבימויו של יגור בראנוב (במאי טרילוגיית גוגול). על עבודת האפקטים הוויזואליים עמלה חברת AMG-VFX. הסרט זכה בפרסים במסגרת פסטיבל Accolade Global Film Competition בארצות הברית שבו צ'אדוב זכה בפרס המצוינות (Award of Excellence) על תפקידו.
אירועי הסרט מתרחשים ברוסיה של שנת 2030, בעולם פוסט אפוקליפטי שבו התשתיות והתקשורת בין המדינות נהרסו. הקוסמונאוטים מדווחים כי הם רואים מהחלל ענן ערפל מכסה את מזרח אירופה וישנו רק מעגל אחד של אנרגיה, אך כשחיילי צבא רוסיה מגיעים למקום הם מגלים כי בכלי הרכב, בדרכים, בחנויות, בבנייני המגורים, בתחנות הרכבת ובבתי החולים רק גופות. המדענים חושדים שכולם מתו מהרעלה. אך מה הורס את החיים ועד כמה יצליח להחזיק מעמד המאחז האנושי האחרון?
הסרט זכה לביקורות שליליות ממבקרי הקולנוע ברוסיה, בעוד הצופים העניקו ביקורות מעורבות, ששיבחו מחד את השימוש בגרפיקה מממוחשבת והרכב השחקנים אך ביקרו את התסריט. הסרט שהופק בתקציב של 300 מיליון רובלים הכניס 146 מיליון רובל בלבד.
שיר הנושא "Life" נכתב ובוצע על ידי מייק שינודה.
פרולוג
אזעקה מופעלת בבסיס הצבאי "המאחז", חיילים נכנסים לעמדות ומתכוננים לקרב. דווח כי אויב לא מזוהה מתקרב אליהם, יצורים גדולים יותר מבני אדם שנעים במהירות של עשרים קמ"ש.
חודש קודם לכן
24 יום לפני כן, אולג הוא חייל המתחיל מערכת יחסים עם ילנה במסעדה, לאחר מכן הם חוזרים לביתו של אולג. לפתע, העולם כולו, למעט השטח סביב מוסקבה, חלק מבלארוס, אוקראינה, פינלנד (שלימים ייקרא "מעגל החיים") צולל לחשכה. גורלם של מיליוני אנשים אינו ידוע. התקשורת הושבתה ברוב כדור הארץ ורק מספר קטן של אנשים ב"מעגל החיים" שורדים. האנשים משכו גבול חדש שתחום בחומה, הקימו מאחז ושלחו קבוצות סיור לחקור מה עלה בגורל שאר העולם. הם מבינים שהייתה התקפה על כדור הארץ, כתוצאה ממנה כמעט כל היצורים החיים מתו. כדי להדוף את האויב המסתורי, הוקם צבא והוקמו מאחזים מחוץ לחומה. כשחייל יוצא מהסביבה לצורך ביצוע פעולות סיור באחד הבתים, הלוחם נתקל ביצור מסתורי שגובר עליו בקלות, פוצע אותו ובורח. שאר החיילים מנסים לירות בו, אך הוא מצליח להימלט. בשלב זה, יורה נפגש במוסקבה עם אליונה וז'ניה, שעוזרים לו ביישוב קונפליקט במועדון לילה.
הגנת המאחז
בחזרה לאירועי הפרולוג. כשהחיילים מתקרבים לאויב המסתורי החשמל נכבה והמאחז צולל לחושך. בסיוק, מסתבר שהיה זה רק עדר דובים שתקף את המאחז מהיער. למחרת בבוקר לאחר שההתקפה של הדוב נהדפה, מתברר שלא כל החיילים שרדו, ביניהם אולג, שרגלו נפצעה.
הרופא של אליונה מקבע את רגלו בגבס, מוסר לו חבילה כלשהי ומבקש ממנו למסור אותו לאדם מסוים במוסקבה. אולג חוזר למוסקבה ולמחרת בבוקר ז'ניה בא אליו לאסוף את אותה חבילה. עם זאת, אולג מסרב למסור את החבילה עד שהוא יגלה מה יש בה. ז'ניה מתחיל לאיים באקדח, אך אולג לוקח את האקדח. ברגע זה מגיע זר בשם איד במסווה של אביו של אולג ומנסה לאלץ אותו למסור את החבילה לז'ניה, אך אולג מסרב ואיד גורם לכאבי ראש זמניים לאולג כדי שיוכלו לברוח עם החבילה. אולג זועם חוזר למאחז ומתחיל לחנוק את אליונה עד שהיא אומרת מה היה תוכן החבילה. היא מסבירה שהיא עצמה לא ידעה כלום ופשוט הכריחו אותה. בשלב זה ז'ניה ואיד מגיעים למעבדה חשאית ושולפים מתוך החבילה זרוע כרותה הנגועה בנגיף והם מבינים שהם מאחרים. ברגע זה איד מגיע לחולה סשה, שהחיילים הביאו עמם ומבקש את עזרתו, מכיוון שהוא יודע היכן נמצא אחיו רה, שעומד מאחורי כל הסיפור. ארבעה חיילים, בפיקודה של מרינה, מפנים את נשקם לעבר איד, אך האחרון, בעזרת יכולותיו, מטעה את החיילים שמפנים את נשקם לעבר מרינה והוא מבטיח להסביר להם הכל אם יצילו את חייו. בתשאול מסביר איד כי הוא חייזר ממערכת כוכבים מרוחקת שמתה זה מכבר. בני עמו רוצים לעבור לכדור הארץ, מכיוון שבקבוצת הכוכבים שלהם השמש עדיין צעירה ותחיה מספיק זמן, רה עומד מאחורי כל זה, אם כי לפני כן איד חשב שהוא היחיד בכדור הארץ. הוא הגיע לכדור הארץ לפני מאות אלפי שנים, מה שאומר שעל פי חישוביו הספינה עם הצבא מכוכב הלכת הביתי שלו יגיע לכדור הארץ ביום המחרת. הבעיה היא שהוא לא יודע היכן מסתתר רה, השולט במוחם של אנשים רגילים מחוץ ל"מעגל החיים" (זה קרה משום שהירח באותה תקופה כיסה את מוסקבה ושטחים קטנים אחרים סביבה בצל שלה), אבל היחיד שיודע איפה למצוא את רה הוא סשה.
איד חודר למוחו של סשה ומגלה שרה נמצא על גג גורד שחקים סמוך. באותו רגע רה עצמו מביט בסשה ומבין שהוא נמצא. איד מחליט להשאיר את סשה במאחז בעוד רה מורה לאנשיו לשגר טילים גרעיניים על המאחז. עם זאת, איד, ז'ניה ושאר החיילים, בראשות מרינה, נחלצים מהמאחז ומצליחים להימלט.
אבדות
בשלב זה יורה מצטרף ליחידת "ספוטניק-9" של המאחז ובאמצע הלילה מוצא נער חסר הגנה באחת הדירות. עם זאת, משתבר שהלה רק העמיד פנים שהוא ביישן והוציא סכין מאחד החיילים והרג אותו. קהל גדול של אנשים מתחיל לתקוף את היחידה בהנהגתו של רה ורק יורה ואליונה נותרים בחיים. הם חוטפים את אחת המכוניות הנטושות ונוסעים חזרה למאחז. בדרך הם פוגשים את חיילי המאחז ששרדו בראשות מרינה ורס"ן דובלאטוב, מהם נודע כי המאחז הושמד במתקפת טילים אדירה.
איד מסביר שאם ז'ניה היה הולך איתם, רה היה הורג אותם והמאחז היה ננטש. כשהם מתאספים יחד הם נוסעים לקירוב ונתקלים בהמון אנשים תחת שליטתו של רה, המנסים לפרוץ לגורד שחקים, מטפסים על הגג ומוצאים את רה. עיד ורה נאבקים זה בזה, כלשבסוף איד מצמיד את רה לרצפה. ברגע האחרון יורה מצמיד רימון יד לחזהו של רה ומפוצץ אותו. כל האנשים שהיו בשליטת רה מתים ונופלים ארצה. רק יורה, אולג, מרינה, אוליה, אליונה, איד ומקצת מהחיילים נשארים בחיים. איד מסביר שמספר האנשים הזה מספיק כדי להיוולד מחדש, מכיוון שאנשים יוכלו להתרבות וללדת ילדים חדשים רבים. אולג זועם ומנסה להרוג את איד, אבל יורה מגן על החייזר, מפיל את אולג לרצפה ומכה אותו בזמן שאוליה יורה בו. הניצולים אינם מאמינים באיד ומנסים להרוג אותו, אך בעזרת יכולותיו הוא מרמה אותם וגורם להם להרוג זה את זה. ברגע האחרון, אחד החיילים תופס את איד וקופץ איתו מגג גורד השחקים למטה.
הפלישה
ספינה חייזרית יורדת מהשמיים, ליד גורד השחקים, ונפתח פתח. עם זאת, החייזרים מסיבה כלשהי לא יוצאים החוצה. אליונה, אוליה ואולג מחליטים להיכנס לספינה הזרה בזמן שיורה הפצוע צועק לעברם "אנחנו נמות בכל מקרה!" בכניסה לספינה, הם מגלים שכל החייזרים עדיין ישנים בתאיהם ולא התעוררו. סמוך לתאיהם נדלקים שעונים עם ספירה לאחור ואליונה, אולג ואוליה מחליטים לשבור את הצינורות לאספקת החמצן ובכך להרוג את החייזרים בתוך התאים ולהשאיר אותם למות ללא חמצן. כשנשאר להשמיד את הצינור האחרון, מתברר שהוא מעביר חמצן לתאים ובהם ילדי החייזרים והם מחליטים לא לשבור אותו. השעונים מתאפסים והתאים נפתחים, כאשר ילדי החייזרים זוחלים החוצה. כשהם מבחינים בשלושת נציגי כדור הארץ לפניהם. האחרונים זורקים מרצונם את נשקם על הרצפה מול עיני החייזרים, כדי להראות להם שלא יפגעו בהם.
הפקה
צילומי הסרט נערכו במוסקבה ובעיר זלנוגראד, בה הככר והרחוב המרכזי פונו מכלי רכב לצורך הצילומים, בהם השתתפו כלי רכב צבאיים וטכנולוגיה אמיתית שבשימוש צבא רוסיה.
הנרי חיבוקלצת
הנרי חיבוקלצת (באנגלית: Henry Hugglemonster) היא סדרת הנפשה ממוחשבת אירית-בריטית-אמריקאית-קנדית לילדים, המבוססת על הספר "I'm a Happy Hugglewug" שנכתב ואויר על ידי ניאם שארקי. הסדרה הופקה על ידי חברת ההפקה Brown Bag Films.
המאחז (סרט)
עיבוד טלוויזיוני
כבר בנובמבר 2019 שירות הסטרימינג "Premier" הודיע כי בסתיו-קיץ 2020 תשודר מיני-סדרת טלוויזיה בשם "המאחז", שמהווה גרסה מורחבת של הסרט ובה מככבים גם שחקני הסרט פיוטר פיודורוב ואלכסיי צ'אדוב.
הנרי חיבוקלצת
הסדרה שודרה לראשונה בערוצי דיסני ג'וניור בבריטניה ובאירלנד ב-8 בפברואר 2013, ובארצות הברית ב-15 באפריל באותה שנה. בישראל הסדרה שודרה בערוץ דיסני ג'וניור בדיבוב לעברית החל משנת 2013 עד שנת 2015. לסדרה הופקו שתי עונות בעלות 49 פרקים באורך 22 דקות, כאשר כל פרק מחולק לשני פרקים משניים באורך 11 דקות.
תקציר העלילה
הסדרה עוסקת סביב חיי היומיום של מפלצת צהובה בשם הנרי ומשפחתו, אשר בכל פרק עוברים הרפתקאות חדשות. הסדרה מלמדת על ידידות והאהבה, בנוסף היא מלמדת על כישורים בסיסיים לגיל הרך כמו ספירה ורצפים. הסדרה כוללת שירים מקוריים המושמעים על ידי דמויות הסדרה.
מדבבים בעברית
במאי הדיבוב בעברית היה שרון בורגאוקר, ומפיקת הדיבוב הייתה ענבר שטגר עזרא.
את שיר הפתיחה של הסדרה ביצע גילן שחף בניהולו המוזיקלי של שרון בורגאוקר, שניהל גם את שאר השירים בסדרה.
הפלנטריום של צייס
הפלנטריום של צייס (בגרמנית: Zeiss-Großplanetarium) הוא פלנטריום בברלין, ואחד ממצפי הכוכבים המודרניים הגדולים באירופה. הוא בגבול שיכון ארנסט-תלמן-פארק ברובע פרנצלאואר ברג בברלין.
היסטוריה
הפלנטריום של צייס היה אחד הבניינים האחרונים שנבנו בגרמניה המזרחית. הוא נבנה ב-1987, יום השנה ה-750 לברלין. תכנון האזור החל בעבודות גז ישנות שנועדו להריסה עד 1981. יום השנה נתן הזדמנות לממשלה הקומוניסטית ליצור סגנון דיור חדש, בנייני מגורים רבי קומות דקורטיביים, מרכז תרבות עם מסעדות ופלנטריום שאמור היה להיות גדול יותר ממצפה הכוכבים של ארכנהולד בברלין.
הבניין תוכנן על ידי האדריכל ארהרד גיסקה (Erhardt Gißke), ונפתח ב-9 באוקטובר 1987.
תיאור
כיפת האולם המרכזי היא בקוטר 23 מטר ומצוידת במקרן פלנטריום Universarium IX מבית צייס.
בבניין יש בית קפה ובית קולנוע עם 160 מקומות ישיבה. באולם הכיפה יש מקרן פלנטריום, 100 מקרני שקופיות, מופעי לייזר, ציוד סאונד ואולפן הקלטות למופעים.
שימושים
הבניין משמש למופעי אסטרונומיה, ואולם הכיפה עם 292 מושבים מאפשר גם קונצרטים מוזיקליים ודרמת אודיו, עם "תיאטרון אודיו תחת שמי כוכבים" מאז 1995.
הבניין הוא אחד ממקומות ההקרנה של פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין שמתקיים כל שנה בפברואר. יש בו שני חללים זמינים להקרנות סרטים: אולם הפלנטריום עם 307 מושבים, ואולם קולנוע עם 160 מושבים.
גיבורים זה אנחנו
גיבורים זה אנחנו (באנגלית: We Can Be Heroes) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי לכל המשפחה, שנכתב, בוים והופק על ידי הבמאי והיוצר רוברט רודריגז, ומשמש כהמשכון עצמאי לסרט "הרפתקאות שארקבוי ולבהגירל", שיצא לאקרנים בשנת 2005. בסרט מככבים פריאנקה צ'ופרה, פדרו פסקל, יאיא גוסלין, בויד הולברוק, סונג קאנג, טיילור דולי וכריסטיאן סלייטר.
הסרט עלה לשידור בכל הפלטפורמות של שירות הזרמת המדיה של נטפליקס ב-25 בדצמבר 2020.
תקציר העלילה
כשחייזרים פולשים לכדור הארץ וחוטפים את גיבורי-העל, הממשלה מחליטה לשכן את ילדיהם במבצר תת-קרקעי על מנת להגן עליהם, אך הילדים, בראשותה של מיסי מורנו השנונה והאינטליגנטית, מחליטים להימלט לצאת למבצע הצלה משלהם במטרה להציל את הוריהם, תוך שימוש ביכולותיהם השונות והייחודיות.
צוות השחקנים והדמויות
השחקן ג'יי ג'יי. דשנאו מופיע ככפיל גוף עבור דמותו של שארקבוי, בתפקיד ללא דיאלוג, במהלכו פניה של הדמות מוסתרות על ידי מסכה. טיילור לאוטנר, שגילם את דמותו של שארקבוי בסרט "הרפתקאות שארקבוי ולבהגירל", לא היה זמין לצילומי הסצנות בהן הדמות מופיעה, וצמצום דמותו של שארקבוי לכדי הופעת אורח ללא דיאלוג נעשה במטרה לאפשר ללאוטנר לשוב לגילום הדמות בסרט עתידי.
פיתוח
באוגוסט 2019, נודע שהבמאי רוברט רודריגס יכתוב, יביים ויפיק את הסרט עבור שירותי הזרמת המדיה של נטפליקס.
ליהוק
באוגוסט 2019, נודע שפריאנקה צ'ופרה עתידה לככב בסרט, יחד עם כריסטיאן סלייטר ופדרו פסקל.
צילומים
צילומי הסרט החלו במהלך אוגוסט 2019, והתקיימו בטקסס.
שידור
הסרט עלה לשידור בכל הפלטפורמות של נטפליקס ב-25 בדצמבר 2020. במקור, הסרט התעתד לעלות לשידור ב-1 בינואר 2021.
אורימולסיה
אורימולסיה (באנגלית: Orimulsion) היא אמולסיה של (כ-70%), מים (30%), וחומרים פעילי שטח (0.2%), המשמשת כדלק לתחנות כוח. דלק פוסילי נוזלי זה הופק ממרבצי ביטומן ברצועת אורינוקו שבוונצואלה, והוא פרי פיתוח משותף של חברת הנפט הממלכתית של ונצואלה וחברת בריטיש פטרוליום. הדלק היה בשימוש בתחנות כוח של כמה מדינות (איטליה, דנמרק, יפן, ליטא, סין, קנדה) והיווה תחליף לפחם ולמזוט.
גרייטר סדברי
גרייטר סדברי (באנגלית: Greater Sudbury), הידועה בקיצור כסדברי, היא עיר בפרובינציית אונטריו בקנדה. העיר שוכנת בדרום החלק הצפוני של אונטריו ומשתרעת על שטח של כ-3,200 קילומטרים רבועים. בעיר מתגוררים כ-160,000 תושבים (נכון ל-2011).
היסטוריה
אזור סדברי היה מיושב בצורה דלילה על ידי אנשי האוג'יבווה (Ojibwe) במשך אלפי שנים לפני בואם של האירופאים לאזור.
ב-1883 הושלמה בנייתה של המסילה הקנדית הפסיפית (Canadian Pacific Railway) שעברה באזור. במהלך בנייתה של הרכבת נחשפו ריכוזים גדולים של עפרות ניקל ונחושת בקצה אגן סדברי. בעקבות הגילוי הגיע גל של מתיישבים אירופאים לאזור כדי להתפרנס מהמכרות שנפתחו וכן כדי להקים תחנת שירות לעובדי המסילה.
המתיישבים האלו הקימו את סדברי ב-1893. ההתיישבות נקראה על שם העיירה סדברי שבמחוז סאפוק באנגליה, שהייתה מקום הולדתו של אשתו של הממונה על המסילה הקנדית הפסיפית, ג'יימס וורת'ינגטון. תושבי סדברי התפרנסו מכרייה ומחטיבת עצים, אם כי כעבור מספר שנים הכרייה הפכה לענף הדומיננטי בכלכלת סדברי במשך מרבית המאה ה-20.
ב-1930 סדברי הוכרזה כעיר. סדברי התאוששה במהירות גדולה יחסית מהשפל הגדול בעקבות הביקוש הגדול בעולם לניקל בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20. לקראת סוף שנות ה-30 החלה האטה כלכלית, אך הביקוש לניקל חזר לגדול בגלל מלחמת העולם השנייה.
ב-2001 סדברי אוחדה ביחד עם הפרוורים שלה לכדי עיר אחת תחת השם גרייטר סדברי (מילולית: "סדברי הגדולה"). למרות זאת השם סדברי עדיין נותר נפוץ מאוד.
כלכלה
אף על פי שכיום כלכלת סדברי לא מסתמכת על כרייה באותה רמה כמו בעבר, כריית הניקל היא עדיין ענף מרכזי בכלכלה המקומית. חברות הכרייה המקומיות של העיר אינקו ופלקונברידג' נקנו על ידי ואלה הברזילאית ואקסטרטה השווייצרית (שבהמשך התמזגה עם גלנקור) בהתאמה ב-2006.
בנוסף לכרייה הכלכלה המקומית מסתמכת גם על מספר ענפים נוספים, בהם שירותים פיננסיים ותיירות.
חינוך
בגרייטר סדברי שוכנות אוניברסיטת לורנשן (Laurentian University) והמכללות קמבריאן וקולז' בוראל (Collège Boréal) דוברת הצרפתית.
תחבורה
את גרייטר סדברי משרת נמל התעופה סדברי, הנמצא במרחק של 20 קילומטרים צפון-מזרחית למרכז העיר. הנמל מציע טיסות למספר יעדים באונטריו כמו בירת הפרובינציה טורונטו והערים טימינס ות'אנדר ביי.
אפיקים בנגב (חברה)
אפיקים בנגב הייתה חברה משותפת לסוכנות היהודית ולבעלי־הון פרטיים, שהוקמה במקור בשנת 1947 כדי להקים עיר יהודית בנגב בסביבת באר שבע. לאחר מלחמת העצמאות נמסרה באר שבע הנטושה לידי החברה כדי לפתח את ההתיישבות בבאר שבע. אולם בעקבות חילוקי דעות עם הממשל הצבאי ותלונות המתיישבים, החברה נסגרה בסוף 1949.
תולדות החברה
החברה הוקמה בקיץ 1947 על פי החלטת הקונגרס הציוני, כדי לחזק את ההתיישבות בנגב שהייתה כולה חקלאית וסבלה מריחוק ממרכזי האוכלוסייה היהודית, ומחוסר עבודה בקרבת היישובים. למנהל החברה התמנה ש. סברדלוב. בתחילת ספטמבר 1947, עוד טרם נקבע מקום לעיר, יצא נשיא התאחדות בעלי המלאכה, אריה שנקר, בקריאה לתעשיינים לשקול ליצור שותפות עם החברה תוך קבלת תנאים מועדפים. במקביל התפרסמו הצעות לציבור לרכוש מגרשים בעיר שתוקם ובדבר הזהירו מניצול אנשים תמימים שיקנו מגרשים בקרבת העיר שהקמתו עלולה להתעכב.
לאחר כיבוש באר שבע במבצע יואב, ב-21 באוקטובר 1948, הוסכם עם ראשי החברה על העברת העיר לידי החברה לצורך התיישבות יהודית. ב-9 בנובמבר 1948 הגיעו ראשי החברה, סברדלוב ומכנס, לעיר, יחד עם השר פרץ ברנשטיין, נפגשו עם המושל הצבאי מיכאל הנגבי ותכננו את שיקומו לקליטת התיישבות יהודית. במהלך הביקור הוקצו מבנים לבית מלון, מסעדה, מספרה ומאפיה ותוכננו תוכניות לגבי אספקת מים.
לוי אשכול הודיעה שהחברה גייסה 150,000 לירות לצורך פיתוח העיר, אולם הון זה היה רחוק מלספק את הדרוש לפיתוח העיר. בדצמבר 1948 פורסמה בעיתונות תוכנית החברה לפיתוח העיר, שתהיה מרכז מנהלי ושלטוני של הנגב. העיר יועדה להשתרע על 6000–7000 דונם ולהכיל 10,000 תושבים תוך 5 שנים. התעשייה בעיר יועדה להתבסס על חומרי גלם מקומיים, כמו קואלין, עורות, צמר ושעורה ובהתאם יועדו לקום מפעלי טקסטיל ובורסקאות, כמו גם בית חרושת לקרח, מאפיות ומכבסות. החברה טיפלה בחיפוש מקורות מים נוספים וחיבור העיר לחשמל וכן לנקיון.
ב-12 בינואר 1949 האזרחים היחידים שהתגוררו בבאר שבע היו עובדי החברה שעבדו על פיתוח העיר. במקום גם נפתח בית כנסת. בחודשים שלאחר מכן הגיעו תושבים לעיר על פי רישיון של החברה אשר ניהלה את העיר יחד עם המושל הצבאי. תנאי למגורים בעיר היה להוכיח לחברה יכולת להתפרנס בעיר ומקום מגורים עם אינסטלציה. החברה שיפצה 80 בתים בעיר ושאר הבתים נמסרו לתושבים שנדרשו לשפצם בעצמם.
במחצית השנייה של 1949 החלו להופיע תלונות נגד הדרישות של החברה מהמתיישבים. בעקבות שאילתה בכנסת, הורה המושל הצבאי לאפשר למשקיע שביקש להקים מפעל לייצור קרח, שהיה בכיר בממשל הצבאי לשעבר, להקים את המפעל ללא שירכוש את המכונות דווקא מהחברה, כדרישת החברה. החברה גם דרשה בעלות מלאה על הבתים הנטושים בבאר שבע ושהיא תשפץ את הבתים ותשכיר אותם למתיישבים. מנגד, המתיישבים התנגדו לכך שהחברה תהיה הבעלים של הבתים וטענו שהחברה דורשת מהם לשפץ את הבתים מכספם. ב-1 בדצמבר 1949 נסגרה החברה, עובדיה פוטרו. וכלל סמכויותיה הועברו לידי המושל הצבאי.
נובה (מוזיקה אנדלוסית)
נוּבָּה היא יצירה במוזיקה האנדלוסית הצפון אפריקנית, הכוללת סולם מוזיקלי ומערכת חוקים שעל פיהם נבנית היצירה, בדומה למקאם המקובל במוזיקה הערבית והמזרחית.
היסטוריה
על פי חוקרי ההיסטוריה של המוזיקה, מסורת מוזיקלית זו נוצרה בספרד לפני כ-1150 שנה, על ידי המוזיקאי הפרסי עלי אבן נאפיע שהיה מכונה "זיריאב". עם השלמת הרקונקיסטה חדלה המוזיקה האנדלוסית מלהתקיים עוד בספרד, והמשיכה להתקיים בארצות צפון אפריקה בשל הקשרים התרבותיים עם ספרד המוסלמית, והתעצמה בהן בהשפעת ההגירות המוריות הגדולות שהביאה הרונקיסטה. קיימות שלוש מסורות במוזיקה האנדלוסית: ההתוניסאית, האלג'יראית והמרוקאית; כל אחת מהמסורות מייצגת מספר מסוים של נובות בעלי סגנון ייחודי משלה, המיוחס למקומות שונים בספרד. עם זאת, השתיים הראשונות אינן חפות מהשפעות עות'מאניות. מקובל לחשוב שבאופן מסורתי היו 24 נובות שנוצרו על ידי זיריאב, ומבוססות על 24 מודוסים (סולמות מוזיקליים) הנקראים "טובוע" (ביחיד - "טבע"), כנגד 24 שעות היממה. כיום קיימות 13 נובות הידועות בשלימותן, הכוללות קטעים מסוימים של נובות שאינן ידועות בשלימותן.
צורה וביצוע
בדומה לסוויטה במוזיקה המערבית, לכל נובה מספר פרקים מוזיקליים (הפרק מכונה "מיזאן"). הנובה מורכבת מ-5 פרקים שלכל אחד מהם מערכת קצבית קבועה, כשבין פרק לפרק מבוצע אלתור המוכנה "בייתין". היצירה מבוצעת על ידי מקהלת זמרים ומקהלת נגנים המנגנים על דרבוקה, תוף מרים, עוד, כינור ורבאב. בדומה למקאם במוזיקה הערבית והמזרחית, הנובה אינה מייצגת רק סולם מוזיקלי הייחודי לה, אלא גם מערכת כללים שעל פיהם מבוצעת היצירה. עם זאת, בשונה מהמוזיקה הערבית והמזרחית, הנובה עושה שימוש בצלילים של טונים וחצאי טונים, לא ברבעים ושמיניות, על הנייר, אבל בשעת הביצוע ודרך הטיפול של הסילסולים האנדלוסים נוֹצָרִים רבעי טון, ושמיניות טון.
סולמות
1. ראצ'ד, ראצ'ד-דיל, זרקא, אלעושאק.
2. מָזְ'מוּם, עָרְק אל עג'ם.
3. עִירָ֫אק.
4. סִיכָּא-סְפָּנְיוֹל. סחלי, רמל מיא.
5. שִׂיגָא.
7. איסתהלאל,איסתהלאל - דִּיל*.
8. גריבאת אל חוסיין.
9. אל - מיא.
10. חִיצָאר (חִיסָאר).
11. אִינְסָאד (משרקי).
12. אל - איצבהאן.
במסורת יהודי מרוקו
במסורת הליטורגית של יהודי מרוקו נעשה שימוש נרחב בנובות, בעיקר בשירת הבקשות, המוסודרת לפי 11 ה"אלות" (נובות) הידועות במרוקו. יתירה מזאת, ישנם קטעי מוזיקה אנדלוסית שהשתמרו בעיקר אצל יהודי מרוקו.
זיו אבירם
ביוגרפיה
זיו אבירם נולד ב-1959. לאחר שירותו כקצין בחיל הרגלים, החל ללמוד הנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וסיים בשנת 1984. כיהן כמנכ"ל רשת כתר ספרים וכמנכ"ל רשת הנעליים גלי. בשנת 1993 מונה למנכ"ל פארק הנופש "אטרקציה". את שלוש החברות הוביל מהפסדים לרווחיות.
לאחר פרישתו ממובילאיי הפך אבירם גם ליועץ ומשקיע בעשרות חברות טכנולוגיה. בין השאר השקיע בחברת REE המפתחת פלטפורמות לתעשיית הרכב, בתבל המפתחת רחפנים לקטיף פירות, ובבילדטוס המייצרת מערכת לניהול אתרי בנייה על ידי ניתוח תמונות המותקנות על קסדות העובדים. בנוסף הפך שותף לקבוצת תדהר בפרויקט מלונאות ומגורים בשדרות רוטשילד בתל אביב.
בשנת 2019 ייסד אבירם יחד עם יוסי בן עמרם וחגי גרינשפון את חברת מדיקיין, והוא משמש כיושב הראש של החברה. מדיקיין עוסקת במחקר ופיתוח, ייצור ושיווק של תרופות המשלבות מרכיבים מצמח הקנאביס ומרכיביו. בחודש מאי 2023 הודיעה מדיקיין על הפסקת פעילות גידול ושיווק קנאביס בישראל.
בשנת 2021 הקים ביחד עם ארבעת ילדיו את קרן משפחת אבירם (ע"ר). הקרן פועלת בתחומים: חדשנות וטכנולוגיה, חינוך, אהבת הארץ וחיבור לטבע, מדע, מחקר ורפואה. הקרן השיקה ב-2021 את “Aviram Awards - Tech For Humanity”, תחרות לאיתור מיזמים משני מציאות במזרח התיכון.
אבירם הוא אלמן ואב לארבעה, מתגורר בתל אביב.
שמים אדומים (ספר)
שמים אדומים הוא רומן מתח-פעולה עברי וספר הביכורים של דניאל שנער, אשר ראה אור בשנת 2018 בהוצאת ידיעות ספרים. עד מרץ 2023 הספר נמכר ביותר מ-47,000 עותקים.
תקציר העלילה
הספר מתאר את יחסיהם של סער ועלי – ישראלי ופלסטיני שגדלו יחדיו כחברי ילדות, לאחר שהכירו במחנה קיץ בינלאומי בארצות הברית בשם 'מנהיגי המחר' (המבוסס על ארגון 'זרעים של שלום' אשר מארגן מחנות קיץ לילדים מישראל ומדינות ערב, בו השתתף שנער בצעירותו).
עם פרוץ האינתיפאדה השנייה, סער ועלי מוצאים את עצמם משני צידי המתרס לאחר שאחיו של עלי נהרג, מה שמוביל אותו לטפס בסולם הדרגות של ארגון גדודי חללי אל-אקצא. סער מתגייס למודיעין, ועומד בראש צוות משימה מיוחד המחפש אחר מחבל מסתורי המכונה 'הדוכס', ובסופו של דבר, יגלה כי האדם שאחריו הוא רודף הוא למעשה עלי. לאחר הגילוי, הוא נאלץ לבחור בין נאמנות לחברו לבין נאמנות לצבא ולמדינתו.
צנזורה והוצאה לאור
בתחילה, הספר לא עבר את אישור הצנזורה הצבאית וועדת השרים למתן היתר לפרסומים. לאחר דין ודברים במשך קרוב לשנה הספר אושר לפרסום.
בשנת 2018 הספר הפך לרב-מכר וזכה בתואר 'ספר זהב' (מכירה של מעל 20,000 עותקים), ובשנת 2022 הוא הפך ל'ספר פלטינה' לאחר מכירת יותר מ-40,000 עותקים.
ספר המשך
בשנת 2021 יצא לאור ספר ההמשך 'בית הפגודה', אשר מתרחש כעשור לאחר תום האירועים ב'שמים אדומים'. הספר זכה גם הוא לתואר 'רב מכר' ברשימות רבי המכר בסטימצקי וגם ברשת 'עברית'.
עיבוד טלוויזיוני
בשנת 2023 יצאה בערוץ רשת 13 סדרת טלוויזיה הנושאת את שם הספר ומתבססת על עלילתו.
ברכיה הלוי
רבי ברכיה הלוי היה רב ופייטן בפרובנס במאה ה-12, אחיו הצעיר של רבי זרחיה הלוי (בעל המאור).
ביוגרפיה
ר' ברכיה הלוי נולד בסביבות שנת 1130 לרבי יצחק הלוי, מתלמידי החכמים בגירונה, שהיגר לפרובנס והתיישב בנרבונה. אחיו הגדול היה רבי זרחיה הלוי (הרז"ה) בעל ספר המאור, שמזכיר אותו בספרו ספר המאור הגדול ואף הקדיש לו כמה משיריו. מצויות בידינו התכתבויות של שני האחים, ובהן גם שאלות ששאל רבי ברכיה את אחיו הגדול. לא ידוע לנו רבות על קורות חייו, אך ככל הנראה הוא לא ישב בלוניל אלא בנרבונה. תא שמע מעריך כי עם שובו של הרז"ה לגירונה היה שם אחיו. ידועים לנו מספר פיוטים שחיבר.
צאצאיו
ידועים שמותיהם של שנים מבניו: האחד, רבי יהודה בן ברכיה (ריב"ב), מחבר שיטת ריב"ב - פירוש על הלכות הרי"ף, המבוסס הרבה על תורת דודו בעל המאור. בן נוסף הוא רבי יצחק בן ברכיה, פייטן. לעתים החליפו בינו ובין בן דודו רבי יצחק בן זרחיה.
פיוטיו
חיבר קדושתא לשבת פרה שהשתמרה במחזורי נוסח קטלוניה. הקדושתא מופיעה בחלק מכתבי היד של נוסח פרובנס, שכנראה מייצגים את מנהג לנגדוק, אך בכתבי יד אחרים, וכן במנהג פרובנס הנדפס, מופיעה קדושתא אחרת. בכתיבת הקדושתא, הלך בדרך פייטני ספרד הקלאסיים, ושילב בתוכה לאחר פיוטי ה"מגן", ה"מחיה" וה"משלש" פזמונים הכתובים בסגנון ספרדי.
מוחמד עלי בוגרה
מוחמד עלי בוגרה (באורדו: محمد علی بوگرہ, בבנגלית: মোহাম্মদ আলী বগুড়া; 19 באוקטובר 1909 - 23 בינואר 1963) היה פוליטיקאי, מדינאי ודיפלומט בנגלי שכיהן כראש ממשלת פקיסטן השלישי בין השנים 1953–1955.
לאחר סיום לימודיו באוניברסיטת כלכותה הוא החל את קריירה הפוליטית שלו במסגרת הליגה המוסלמית ובשנות ה-40 של המאה ה-20 הצטרף לממשלת מחוז בנגל בראשותו של חוסיין שהיד סוהרוורדי. לאחר שפקיסטן קיבלה את עצמאותה כתוצאה מחלוקת הודו ב-1947, הוא הצטרף למשרד החוץ של פקיסטן והחל קריירה כדיפלומט ושימש כשגריר ארצו בבורמה, קנדה ופעמיים בארצות הברית.
ב-1953, לאחר שנקרא לשוב מארצות הברית לארצו, הוא החליף את חוואג'ה נזימודין כראש הממשלה במינוי שאושר על ידי מי שכיהן אז בתפקיד המושל הכללי של פקיסטן, סר מאליק ע'ולאם מוחמד. מדיניות החוץ שלו הושתתה על חיזוק היחסים עם ארצות הברית, ולהתרחקות ביחסים עם ברית המועצות. הוא גם דחף לחיזוקם של הכוחות המזוינים של פקיסטן לטובת השגת שלום עם הודו ונקט ביוזמות אישות לתעדוף היחסים עם סין. במדיניות הפנים עלה בידו ליצור את הנוסחה הפוליטית שהניחה את היסודות לכינון חוקת פקיסטן ב-1956, שבמסגרתה הפכה פקיסטן לרפובליקה פדרלית פדרלית. על אף יוזמותיו שזכו לאהדה ציבורית רחבה, הוא איבד את תמיכתו של מי שכיהן אז כמושל הכללי בפועל, איסכנדר מירזא, שמינה אותו מחדש כשגריר בארצות הברית, תפקיד בו הוא שימש עד 1959.
ב-1962 הוא הצטרף לממשלתו של נשיא פקיסטן, איוב ח'אן וכיהן בה כשר החוץ, תפקיד בו הוא שימש עד מותו ב-1963.
ראשית חייו
מוחמד עלי בוגרה נולד בעיר בריסאל שבמזרח בנגל, הודו הבריטית (כיום בבנגלדש). הוא נולד למשפחה עשירה ממעמד האצולה. אביו, אלטאף עלי צ'אודהרי, שלמד בקולג' סנט קסוויר בכלכותה, היה דמות בולטת בחיי העיר דאקה והיה גם הוא פוליטיקאי מקומי שכיהן כסגן נשיא הליגה המוסלמית במזרח בנגל וכן היה חובב מרוצי סוסים ו מרוצי כלבים. סבו, עלי צ'אודהרי, היה גם הוא פוליטיקאי והיה המוסלמי הבנגלי הראשון שמונה לשר וייסד את אוניברסיטת דאקה.
מוחמד עלי בוגרה גדל בעיר בוגרה, שם התחנך בבית ספר מקומי ולאחר מכן המשיך את לימודיו במדרסה בכלכותה. לאחר מכן הוא למד באוניברסיטת כלכותה, שם סיים לימודי תואר ראשון במדע המדינה ב-1930.
ראשית הקריירה הפוליטית
עוד טרם כניסתו אל הפוליטיקה, הייתה משפחת בוגרה משפחה בעל השפעה בליגה המוסלמית. ב-1937 התמודד בוגרה בבחירות הכלליות מטעם הליגה המוסלמית במחוז הבחירה של בוגרה ושימש כחבר באופוזיציה אספה המחוקקת של בנגל. דודו, חסן עלי צ'אודהרי, ואביו, התמודדו גם הם בבחירות אלה, אך מטעם מפלגות יריבות.
ב-1938 נבחר בוגרה כיושב ראש המועצה של מחוז בוגרה, תפקיד בו שימש עד 1942. במועצה המחוקקת של בנגל הוא המשיך לכהן באופוזיציה עד שב-1943 צברה הליגה המוסלמית כוח מספיק ואז הוא מונה כמזכיר הפרלמנטרי של השר הראשי, חוואג'ה נזימודין. ב-1946 הוא התבקש על ידי חוסיין שהיד סוהרוורדי להצטרף לממשלתו ובה הוא לקח על עצמו את תיקי הבריאות, החינוך והממשל המקומי. כשר הבריאות הוא הקים את בתי ספר לרפואה של בדאקה ובכלכותה.
קריירה דיפלומטית
ב-1948 התבקש בוגרה על ידי ראש הממשלה, ליקאת עלי ח'אן לקבל על עצמו את תפקיד שגריר פקיסטן במצרים וסירב להצעה. תחת זאת הוא בחר להתמנות כשגריר פקיסטן בבורמה. זמן קצר לאחר מינויו לתפקיד הפכה השקפתו הפוליטית לשמרנית הוא החל לנקוט בעמדה אנט-קומוניסטית ותמך בפעולותיה הצבאיות של בורמה כנגד המורדים הקומוניסטים. באותה שנה הוא הביע את דאגתו בנוגע להתפשטות הקומוניסטית בפקיסטן ודווח שהוא אמר לעיתונאים פקיסטנים ש"גם אם ממשלת בורמה תצליח לדכא את הקומוניסטים, ייתכן שאלו יעבירו את מרכז פעילותם לפקיסטן".
בוגרה נחשב במידה רבה כמי שאחראי על הובלת תלותה של פקיסטן בארצות הברית הוא לקח חלק פעיל בלובי הפקיסטני בוושינגטון די. סי., בהקשר של חיזוק הסיוע הצבאי והכלכלי לפקיסטן. הוא סייע לנסח את המדיניות "מדינות חזית" (front-line state) במאבק מול ברית המועצות. לאחר שהיה עד לבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1952 הוא שכנע בהצלחה גורמים במפלגה הרפובליקנית ואת הנשיא דווייט אייזנהאואר בגישתה האנטי-קומוניסטית של פקיסטן. הוא גם הציג את הרעיון שעל פיו כוחותיה הצבאיים של פקיסטן הם היחידים באזור שילחמו נגד התפשטותה של ברית המועצות, אף על פי שאיום רלוונטי לא נלקח בחשבון באותה תקופה על ידי קובעי המדיניות האמריקאים. בחוגים הפוליטיים בפקיסטן הוא נתפש כבעל דעות פרו-אמריקאיות קיצוניות וכמי שרחש חיבה לארצות הברית. בוגרה אף דחף לשליחת משלחת ייעוץ צבאית אמריקאית לפקיסטן על פי הסדר שנחתם בין שתי המדינות ב-1952.
בשירות החוץ של פקיסטן זכה בוגרה במוניטין של "אדם שהיה ידוע בשל השבחים המופרזים שהעניק לכל דבר שהוא אמריקאי". הוא כיהן כשגריר בוושינגטון עד 1953, אך החל להיות מוטרד מהמצב בארצו כאשר השפעתה של ברית המועצות בה החלה לבלוט יותר ויותר. היסטוריונים פקיסטנים רואים בו כמי שהיה אחד האחראים הראשיים לברית שכרתה פקיסטן עם ארצות הברית נגד ברית המועצות.
ראש ממשלת פקיסטן
סוגיית "תנועת השפה" במזרח בנגל, עליית כוחה של המפלגה הסוציאליסטית, המהומות האלימות שהתרחשו ב-1953 בלאהור כנגד המיעוט האחמדים וההפסד בבחירות במזרח ב-1954, היו הגורמים שהובילו לפיטוריו של ראש הממשלה חוואג'ה נזימודין על ידי המושל הכללי של פקיסטן, מאליק ע'ולאם מוחמד ב-17 באפריל 1954.
הממשלה שהרכיב בוגרה זכתה לכינוי "ממשלת הכישרונות". נמנו עליה לוטננט גנרל איוב ח'אן בתפקיד שר ההגנה ואיסכנדר מירזא כשר הפנים.
מדיניות החוץ
מינויו כראש הממשלה זכה לתגובות חיוביות בארצות הברית. מזכיר המדינה ג'ון פוסטר דאלס תיאר את פקיסטן כ"חומת המגן של החירות באסיה" ומנהיג הרוב הרפובליקני בסנאט, ויליאם נוולנד, הביע את שביעות רצונו ממינויו של בוגרה. באותה תקופה הורה הנשיא אייזנהאואר על משלוח מיידי של אלפי טונות של חיטה לפקיסטן. בוגרה היה להוט לחזק את הקשרים הצבאיים עם ארצות הברית, אך האמריקאים פעלו בזהירות כדי לא לגרום נזק ליחסיהם הקרובים עם הודו ותחת זאת ניסו לשכנע, ובהמשך לכפות, על בוגרה לקיים שיחות דו-צדדיות עם הודו בשורה של נושאים. בתקופת כהונתו של בוגרה נחתם הסכם SEATO שקירב את שתי המדינות עוד יותר.
מדיניות החוץ שלו עמדה בסימן של רגשות אנטי-סובייטיים חזקים והוא ראה ברוסים כאימפריאליסטים, אך בגישה זו הוא לא נקט כלפי סין, אף על פי ששתי המדינות היו קרובות זו לזו מבחינה אידאולוגית. ב-1955 יזם בוגרה את השתתפותה של פקיסטן בוועידת באנדונג והיה זה המפגש הראשון בדרג גבוה בין סין לבין פקיסטן.
בסופו של דבר, תחת הלחץ האמריקאי, יזם בוגרה את חיזוק הקשרים עם הודו באמצעות ניסיון לפתרון בעיית קשמיר. ב-1953 קיים בוגרה פגישה עם ראש ממשלת הודו ג'ווהרלל נהרו כאשר הגיעו השניים לבריטניה לטקס ההכתרה של המלכה אליזבת השנייה. הוא קיבל בסבר פנים יפות את נהרו כאשר זה הגיע לביקור ממלכתי בקראצ'י וזמן קצר לאחר מכן גמל לו בביקור גומלין בניו דלהי. לשניים היו יחסי קרב חמים, שכן הם הסכימו בסופו של דבר על קיום משאל עם על שאלת קשמיר, אך מטרה זו לא הושגה בשל אובדן התמיכה בבוגרה מצד האגף השמאלי בפקיסטן.
במסגרת גישתו כלפי הודו דחף בוגרה לקיומו של צבא חזק לטובת השגת שלום בתת-היבשת ההודית וטען: "כאשר קיים שוויון במאזן הכוחות, אז אני סמוך ובטוח שיהיה סיכוי טוב יותר להגעה להסדר".
"נוסחת בוגרה"
"נוסחת בוגרה הייתה פשרה פוליטית שהוצעה על ידו ב07 באוקטובר 1953 לפני האספה המכוננת של פקיסטן. עם קבלת תפקיד ראש הממשלה הכריז בוגרה שכינון חוקה היא מטרתו העיקרית תותוך שישה חודשים הוא הגיש הצעה לניסוח חוקה כתובה.
בנוסחה זו הציע בוגרה את הקמתו של פרלמנט דו-בתי יעיל יותר שיכלול את האספה הלאומית של פקיסטן ואת הסנאט של פקיסטן, עם ייצוג שווה לחמשת חלוקה מנהלית של פקיסטן: פנג'אב, ח'ייבר פח'טונח'ווה, בלוצ'יסטן, סינד ובנגל. מספר חברי האספה הלאומית אמור היה לעמוד על 300 בייצוג יחסי ומספר חברי הסנאט על 50 בייצוג שווה בין כל חמשת המחוזות.