cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'יימס הרלן
מותו והנצחתו
ג'יימס הרלן נפטר ב-5 באוקטובר 1899 במלון שלו במאונט פלזנט, שבו הוא התגורר בעשור האחרון לחייו.
עד 2014 אחד משני הפסלים שמייצגים את מדינת איווה באוסף היכל הפסלים הלאומי, היה של הרלן, לצד פסלו של סמואל ג'. קירקווד, שכיהן גם הוא כמזכיר הפנים וכמושל איווה. פסלו של הרלן הוחלף בפסלו של חתן פרס נובל לשלום נורמן בורלוג וכיום הוא מוצב בקולג' איווה וסלין.
על שמו של הרלן קרויה העיר הרלן שבמחוז שלבי שבאיווה.
רובן צ'פמן
רובן צ'פמן (באנגלית: Reuben Chapman; ) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מאלבמה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אלבמה ה-13 בשנים 1847–1849, וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעמה בשנים 1835–1847.
ראשית חייו
רובן צ'פמן נולד בבולינג גרין שבווירג'יניה. ב-1824 הוא עבר לאלבמה שם הוא החל לעסוק בעריכת דין.
חבר בית הנבחרים של ארצות הברית
ממרץ 1835 ועד מרץ 1847 ייצג צ'פמן את אלבמה בבית הנבחרים של ארצות הברית. בעת כהונתו בבית הנבחרים היו לו יחסים קשים עם שגריר צרפת בארצות הברית, לואי אדולף איים פרייר. ב-1844 העיר השגריר הערה כלפיו, וחבר בית הנבחרים מוירג'יניה, ג'ורג' ו. הופקינס וצ'פמן קראו עליו תיגר לדו-קרב. על אף זאת השגריר נסוג מדבריו. באותה שנה פגע השגריר הצרפתי גם בחבר בית הנבחרים מווירג'יניה, לואיס סטינרוד, אם כי לא ידוע כיצד הסתיימה פרשייה זו בדיוק. צ'פמן והופקינס פיתחו עוינות כלפי השגריר כך שבסופו של דבר ביקש הנשיא ג'יימס פולק ב-1846 מממשלת צרפת לשלוח את פרייר בחזרה למולדתו ולשלוח שגריר חדש לארצות הברית.
מושל אלבמה
במאי 1847 נבחר צ'פמן כמועמד ועידת הדמוקרטים של אלבמה כמועמדה למשרת מושל אלבמה. בבחירות הכלליות שהתקיימו באוגוסט אותה שנה הוא ניצח, ובדצמבר הושבע כמושל המדינה ה-13. במהלך תקופת כהונתו כמושל, תמה מלחמת ארצות הברית-מקסיקו, הוויכוח על העבדות בארצות הברית נעשה נוקב יותר, ומונה גאולוג למדינה כדי לחקור את מרבצי המינרלים והמתכות של אלבמה. הסוגיה המרכזית בתקופת כהונתו של צ'פמן כמושל הייתה יכולת הפירעון של המדינה, והוא מיסד הליכים פיננסיים אפקטיביים שפיצו על הנזקים שנגרמו לכלכלת המדינה. בפברואר 1848 אומץ "מצע אלבמה" על ידי ועידת הדמוקרטים המדינתית. המצע תבע שהקונגרס של ארצות הברית יגן על העבדות בטריטוריות של ארצות הברית, ושכל אחד שלא יהיה שותף להשקפה זו לא יהיה מועמד לנשיאות. אירועים נוספים שאירעו בעת כהונתו של צ'פמן כמושל היו שריפה בבירת המדינה, ושופטי המדינה החלו להיבחר בבחירות כלליות. ב-1849 לא היה צ'פמן מועמד לתקופת כהונה שנייה כמושל.
שנותיו האחרונות
צ'פמן נשאר פעיל בפוליטיקה, וב-1855 כיהן בבית הנבחרים של אלבמה. בשנים 1856, 1860 ו-1868 הוא היה נציג לוועידת המפלגה הדמוקרטית הארצית. הוא גם היה נציג הקונפדרציה לצרפת בשנים 1862–1865.
רובן צ'פמן נפטר ב-17 במאי 1882 בהאנטסוויל, אלבמה. הוא נטמן בבית הקברות מייפל היל שבעיר.
1962 בארצות הברית
1962 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 186 שנה מיום היווסדה.
רודיגר שנופהאזה
רודיגר שנופהאזה (בגרמנית: Rüdiger Schnuphase, נולד ב-23 בינואר 1954 בורנינגסהאוזן שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר ברוט-וייס ארפורט ובקארל צייס יינה מליגת העל המזרח גרמנית, ובנבחרת גרמניה המזרחית, עמה השתתף במונדיאל 1974, וזכה במדליית כסף באולימפיאדת מוסקבה. שנופהאזה נבחר ככדורגלן השנה בגרמניה המזרחית לשנת 1982, אותה סיים כמלך השערים.
קריירת מועדונים
שנופהאזה החל את קריירת הבוגרים ברוט-וייס ארפורט מליגת העל המזרח גרמנית בשנת 1971, ושיחק במועדון במשך שש עונות, בהן הבקיע 24 שערי ליגה ב-99 הופעות. בשנת 1977 חתם שנופהאזה בקארל צייס יינה, שם שיחק שבע עונות ברציפות. בשנת 1980 שנופהאזה היה חלק מהזכייה של קארל צייס יינה בגביע המזרח גרמני, לאחר ניצחון 3-1 בהארכה על קבוצתו הקודמת, רוט-וייס ארפורט. בשנת 1982 הבקיע שנופהאזה 19 שערי ליגה עבור יינה, שסיימה במקום החמישי בליגה, הוכתר כמלך השערים של ליגת העל המזרח גרמנית, ונבחר ככדורגלן השנה בגרמניה המזרחית. גם בעונה העוקבת היטיב שנופהאזה לשחק, הבקיע 13 שערים, וקבוצתו סיימה במקום השלישי בליגה. בשנת 1984 עזב שנופהאזה את קארל צייס יינה לאחר שהבקיע 94 שערים ב-196 הופעות ליגה, וחזר לשתי עונות ברוט-וייס ארפורט, שם הבקיע שישה שערים ב-31 הופעות, ובשנת 1986 פרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית
שנופהאזה ערך את הופעת הבכורה בנבחרת גרמניה המזרחית בשנת 1973, וכעבור שנה השתתף עמה במונדיאל 1974, בו לא שיחק דקה בשלב הבתים הראשון אותו סיימה גרמניה המזרחית במקום הראשון לאחר ניצחון במשחק הטעון על נבחרת גרמניה המערבית, וגם במשחק הראשון בשלב הבתים השני שנופהאזה לא שיחק. בשני המשחקים הבאים בשלב הבתים השני, בהם גרמניה המזרחית הפסידה 2-0 לנבחרת הולנד וסיימה בתיקו 1-1 מול נבחרת ארגנטינה, שנופהאזה פתח, ונבחרתו הודחה בתום שלב זה. שנופהאזה השתתף עם נבחרת גרמניה המזרחית גם באולימפיאדת מוסקבה שנערכה בשנת 1980, שם היה שחקן מפתח וזכה עם הנבחרת במדליית כסף, לאחר הפסד 1-0 בגמר לנבחרת צ'כוסלובקיה. בנובמבר 1983 ערך שנופהאזה את הופעתו האחרונה במדים הלאומיים, בניצחון 2-1 על נבחרת אלבניה במסגרת מוקדמות יורו 1984, שאליו לא הצליחה נבחרת גרמניה המזרחית להעפיל. לאחר משחק זה, פרש שנופהאזה מהנבחרת לאחר שלבש את המדים הלאומיים 45 פעמים, והבקיע שישה שערים.
תארים
עם קארל צייס יינה:
עם נבחרת גרמניה המזרחית:
תארים אישיים:
אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 18
ישראל בתחרות
נבחרת ישראל בכדורסל עד גיל 18 התחרתה לראשונה בתחרות ב-1968, אז הגיעה למקום השביעי. הישג השיא של הנבחרת היה ב-1972, אז העפילה לחצי הגמר וסיימה במקום הרביעי. ב-1994 אירחה ישראל את האליפות, וסיימה עשירית. ב-2009 סיימה הנבחרת במקום ה-15 וירדה לדרג ב', ממנו עלתה בחזרה לאחר שסיימה במקום השני ב-2015. ב-2016 שוב סיימה ישראל במקום ה-15 בדרג א' וחזרה לדרג ב', אך ב-2019 זכתה בטורניר המשני ועלתה לדרג א'.
פאנוז רודסטר / AIV רודסטר
פאנוז רודסטר / AIV רודסטר (באנגלית: Panoz Roadster, AIV Roadster) הן מכוניות ספורט, פתוחות (רודסטר) מתוצרת יצרנית מכוניות הספורט האמריקאית Panoz, LLC (משנת 1989 היצרנית קרויה: Panoz Auto Development).
דגם "AIV רודסטר" יוצר בין השנים 1999–1996.
עונת 2018/2019 בליגת האלופות בכדורסל
עונת 2018/2019 בליגת האלופות בכדורסל הייתה העונה השלישית של תחרות אירופית זו לקבוצות כדורסל היא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-20 בספטמבר 2018 ומשחק הגמר התקיים ב-5 במאי 2019. בתחרות השתתפו 55 קבוצות.
הפיינל פור התקיים באנטוורפן, בלגיה ובמשחק הגמר של התחרות ניצחה וירטוס בולוניה וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות
55 קבוצות שיחקו בתחרות, 26 בשלב הבתים ו-29 בשלבי המוקדמות שמתוכן רק 6 יעפילו לשלב הבתים. בשלב הבתים השתתפו 32 קבוצות שאורגנו ב-4 בתים. הקבוצות שסיימו במקומות 1–4 העפילו לפלייאוף, הקבוצות שסיימו במקומות 5-6 נשרו ליורופקאפ. משחקי הפלייאוף התקיימו בשיטת בית-חוץ בשלב שמינית ורבע הגמר. לאחר מכן התקיים אירוע פיינל פור, ובו חצי הגמר והגמר הוכרעו במשחק אחד.
שלב הבתים
32 הקבוצות חולקו ל-4 בתים של 8 קבוצות
רבע הגמר, חצי הגמר, הקרב על מקום 3 והגמר
הפיינל פור שוחק ב-אנטוורפן, בלגיה מה-3 במאי עד ה-5 במאי 2019.
קבוצות ישראליות בתחרות
הפועל חולון סיימה במקום החמישי בבית ב' ונשרה ליורופקאפ. הפועל ירושלים השתתפה בתחרות בפעם הראשונה בתולדותיה, סיימה במקום השני בבית ג' והודחה ברבע הגמר על ידי טנריפה. הפועל תל אביב השתתפה במוקדמות אך לא העפילה לשלב הבתים.
1961 בארצות הברית
1961 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 185 שנה מיום היווסדה.
ארבע (דמות מקראית)
ארבע הוא שם של ענק המוזכר בספר יהושע כ"האדם הגדול בענקים" וכ"אבי הענק". ויש הסבורים שעל שמו קרוי השם הקדום של העיר חברון - קריית ארבע. צאצאיו הם הענקים המוזכרים בתנ"ך מספר פעמים בקשר להתנחלות בארץ:
"אבי הענק"
אפשרות אחרת לפרש, היא שזהו כינוי ספרותי הבא לומר שהוא היה ראש משפחת הענקים - בדומה לשימוש בביטוי "אבי המשפחה" בימינו - או החזק שבהם (מצודת דוד).
ניתן לומר שישנו קשר בין הענקים לבין הנפילים המתוארים בספר בראשית כאחד הגורמים למבול.קשר זה מופיע כבר בספר הזוהר.
גישת המדרש
חז"ל בילקוט שמעוני מפרשים את הפסוק בפרק י"ד, המופיע לעיל, אחרת: לפי פירושם, "קריית ארבע" איננה "עירו של אדם בשם ארבע", אלא עירם של ארבעה אנשים חשובים שעליהם נאמר שהם גדולים בענקים, והם, אדם הראשון, אברהם, יצחק, ויעקב. חברון, היא קריית ארבע, נקראה דווקא על שם אישים אלו כיוון שהם אלו שנקברו במערת המכפלה. (קבורת אברהם יצחק ויעקב במערת המכפלה מופיעה במפורש בתורה, וקבורת אדם הראשון במערה היא על פי חז"ל).
בהמשך המדרש מופיעות דעות נוספות על משמעות הכינויים "קריית ארבע" ו"האדם הגדול בענקים".
פיטר הרינג
פיטר הרינג (Peter Heering) היא יצרנית ליקרים דנית, שהמותג המפורסם ביותר שלה הוא "שרי הרינג", ליקר דובדבנים מיוחד. לפיטר הרינג ישנה הרשאה מלכותית מיוחדת למכירת הליקר מאת מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק ואליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת.
החברה מייצרת את הליקרים שלה מאז שנת 1818, ומוצריה נמכרים ביותר מ-100 מדינות ברחבי העולם. הליקרים של החברה מהווים מרכיב חשוב בקוקטיילים שונים (כגון סינגפור סלינג ודם וחול), בשל הגוון האדום העז שהם מקנים למשקה.
החברה עובדת עם מספר חוות גידול דובדבנים בקרבת קופנהגן. הליקר עובר תקופת יישון של שלוש שנים. בסך הכל מיוצרים בשנה כ-13 מיליון בקבוקי שרי הרינג. לעיתים הליקר משמש גם לאפיה, כשמרבית האלכוהול מתאדה.
תאגיד הרדיו והטלוויזיה של ירדן
תאגיד הרדיו והטלוויזיה של ירדן (בערבית: مؤسسة الإذاعة والتلفزيون الأردني, קיצור באנגלית: JRTV) הוא הגוף המשדר הממלכתי בממלכה ההאשמית של ירדן, אשר הוקם בשנת 1985 כאיחוד בין הטלוויזיה הירדנית לרדיו הירדני.
אף על פי שמספר תחנות מהמזרח התיכון נקלטו ברחבי ירדן, לא היה רדיו עצמאי במדינה עד 1948. הרדיו הירדני כרשת ממלכתית החל לשדר בשנת 1956 וכיום משדר 24 שעות ביממה לכל העולם בשפה הערבית. את שידורי הרדיו הרשמי של ירדן (בערבית) ניתן לקלוט גם בישראל בשלושה מוקדים - בבית שאן ובאזור הכנרת בתדר 95.8 FM, בירושלים בתדר 90 FM ובאילת בתדר 101.5 FM. בנוסף, מופעל שירות רדיו עולמי באנגלית ובצרפתית. גם את שידורי הרדיו הירדני באנגלית ובצרפתית (הנקרא בשם Radio Jordan) ניתן לקלוט גם בישראל בשלושה מוקדים - בבית שאן ובאזור הכנרת בתדר 90.9 FM, בירושלים בתדר 96.3 FM ובאילת בתדר 99.7 FM.
הטלוויזיה הממלכתית של ירדן החלה בשנת 1968, בתחילה בשידור שחור-לבן של שלוש שעות ביום מאולפן אחד. בשנת 1970 הצטרף כחבר מלא באיגוד השידור האירופי. בשנת 1972 הייתה לרשת הטלוויזיה הראשונה באזור אשר הקימה ערוץ שני, אשר התמקד בתכנים זרים כולל חדשות בשפה האנגלית. בשנת 1974 עברה לשדר בצבע מלא בשיטת PAL ושנה לאחר מכן עברה לשדר בממלכה כולה. כעבור שנים מספר שידרה הטלוויזיה גם חדשות בצרפתית ואף מהדורת חדשות בשפה העברית בשידורים שנקלטו בישראל באמצעות אנטנה. מאז הסכם השלום בין ישראל לירדן בשנת 1994 נפסקו שידורי החדשות בעברית בטלוויזיה הירדנית. שני הערוצים של ירדן (הראשון והשני) היו הם הערוצים הזרים היחידים אשר נקלטו בישראל בתקופה בה פעל בה הערוץ הממלכתי היחיד עד להקמת הערוץ השני (הישראלי) המסחרי והקמת מערך שידורי הטלוויזיה בכבלים בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 ואף שני הערוצים הירדנים זכו לפופולריות אדירה ביותר גם בישראל אפילו יחד עם ערוץ המזרח התיכון. שני הערוצים הירדנים שולבו גם בחבילת הערוצים שחברות הכבלים הציעו.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 הסתיימה הפעילות של הערוץ השני הירדני אשר שידר רק באנגלית. במקומו החל לפעול ערוץ הספורט הירדני.
החל מ-1988 מועברים השידורים גם דרך הטלוויזיה בלוויין, כאשר ב-1998 הושק ערוץ שלישי ייעודי ללוויין הפונה לקהל הבינלאומי. הערוץ הלווייני נקרא "אל-אורדונייה" (בערבית: الأردنية). במהלך השנים הערוץ הירדני הייעודי בלוויין התמזג יחד עם הערוץ הירדני הראשון.
נמל התעופה קלן/בון
נמל התעופה קלן/בון "קונראד אדנאואר" (בגרמנית: ), הנקרא על שם קנצלר מערב גרמניה לשעבר קונראד אדנאואר, הוא נמל תעופה בינלאומי הממוקם בדרום-מזרח קלן, גרמניה, כ-15 ק"מ ממרכז העיר. הנמל משרת גם את העיר בון אשר מרוחקת ממנו 16 ק"מ בלבד. זהו נמל התעופה השישי בגודלו בגרמניה, ותופס את המקום השני במדינה בכמות טיסות המטען. נמל זה הוא בין הבודדים בגרמניה שפעיל 24 שעות ביממה. בשנת 2010 עברו דרך הנמל יותר מ-9.8 מיליון נוסעים.
חברות תעופה זולות
בתחילת שנות ה-2000, עקב הרחבת נמל התעופה, החלו לפעול בו מספר חברות תעופה זולות כמו TUIfly, ג'רמנווינגס ואיזיג'ט. כתוצאה מכך גדלה תנועת הנוסעים בנמל בשנת 2003 ב-43 אחוזים, יחסית לשנה הקודמת לה.
תחבורה יבשתית
תחנת הרכבת נמל התעופה קלן/בון, אשר נפתחה בשנת 2004, נמצאת על מסילת הרכבת המהירה קלן-פרנקפורט, ומאפשרת לרכבות בינעירונית מהירות, רובן מדגם ICE, לעצור בנמל התעופה. כמו כן התחנה היא תחנת ביניים במסילת הרכבת הקלה הפרברית "ריין-רוהר".
חלל
נמל התעופה קלן/בון הוא מקום מושבן של מספר סוכנויות חלל גרמניות ואירופיות, כמו המרכז הגרמני לחקר החלל ומרכז האסטרונאוטים האירופי - EAC (חטיבה בסוכנות החלל האירופית), אשר מאמנות אסטרונאוטים. בנוסף, נמל התעופה מתפקד כנמל חלל לנחיתות חירום עבור המעבורות של נאס"א.
פוליטיזציה של המדע
פוליטיזציה של המדע, במובן הצר ביותר, מתרחשת כאשר גורמי ממשל מממנים מחקרים מדעיים, אולם השימוש הרווח במושג זה, נועד לתאר ביצוע של מניפולציה בנתונים מדעיים עבור רווח פוליטי. פוליטיזציה של המדע מתרחשת כאשר גורמים של הממשל, קבוצות אינטרס או עסקנים משתמשים באמצעים כלכליים או חוקיים על מנת להשפיע על ממצאי מחקר מדעי, או על האופן בו המחקר מוצג או מתפרש. פעולה זו עשויה להשפיע לרעה על החופש האקדמי, על החופש המדעי, על מוסדות המדע ואף על הדמוקרטיה. פוליטיזציה של המדע אינה אפשרית ללא שיתוף פעולה של מדענים.
רקע
כאשר עולה הצורך לקבל הכרעה, המדע עשוי להציע מידה של ודאות באשר להחלטה או לפעולה שיש לקבל, אך פעמים רבות הוא לא יכול להציע ערבות מוחלטת. ארגונים וגורמים בעלי עניין, מנצלים עובדה זו על מנת למשוך יותר תשומת לב לגישות עליהן ערערו ראיות מדעיות, ובמקום להדגיש את המסקנות הסבירות ביותר מבחינה מדעית, הם טוענים כי אפילו המסקנות הסבירות ביותר אינן וודאיות. כלי התקשורת, המשרתים לעיתים את בעלי האינטרס, שואפים לאזן בין הגישה שנתמכת בראיות מדעיות לבין הגישה שאינה נתמכת בראיות מדעיות, ובכך יוצרים תודעה כוזבת. לדוגמה: הקמפיין התקשורתי 'למדו את המחלוקת' של תנועת התכנון התבוני, המבקש לזרוע ספקות בהסברים אבולוציוניים וללמד גם את תיאורית התכנון התבוני. בנוסף, נעשה שימוש בטכניקה רטורית המנסה להעביר את נטל ההוכחה לצד השני. לוביסטים של תעשיית הסיגריות נלחמים ברגולציות באמצעות הטענה שהראיות נגד עישון אינן חד משמעיות. הפיזיקאי, ויליאם הפר טוען כי על הציבור להטיל ספק במדענים שאינם מוכנים לחשוף את המתודולוגיה או את הממצאים שלהם לביקורת.
טבק וסרטן
בשנות החמישים של המאה העשרים, הקונצנזוס המדעי גרס כי עישון גורם לסרטן ריאות, אולם תעשיית הטבק נאבקה בממצאים אלו – גם בזירה הציבורית וגם בזירה המדעית. חברות הטבק מימנו צוותי חשיבה וקבוצות לחץ, פצחו בקמפיינים להרגעת הציבור, הפיצו פרסומות בכתבי עת רפואיים, והציעו הסברים אחרים לסרטן הריאות, כגון זיהום אוויר, אזבסט וציפורי מחמד. במטרה לדחות את הרגולציות, הן קראו לקיים מחקרים נוספים בטענה כי אין ודאות גמורה. לוביסטים ניסו לפגוע במהימנות המדענים המעורבים על ידי יצירת ספק והפעלת מניפולציות של הדיון בסוגיה. הם הכפישו את המדענים המעורבים, חלקו על הממצאים שלהם, ויצרו מחלוקת לכאורה על ידי קידום טענות שסתרו את המחקר מדעי. "ספק הוא המוצר שלנו", התגאה תזכיר תעשייה ידוע לשמצה בשנת 1969. ספק זה הגן על תעשיית הטבק מהתדיינות משפטית ורגולציה במשך עשרות שנים.
ממשל בוש
ממשל בוש נחשב בקרב הקהילה המדעית לממשל מאוד לא ידידותי למדע. באפריל 2009, שלושה חודשים לאחר השבעתו לכהונת נשיאותו הראשונה, נאם ברק אובמה באקדמיה הלאומית למדעים ואמר: "ראינו איך היושרה המדעית התערערה, ואיך המחקר המדעי עבר פוליטיזציה במטרה לקדם אג'נדות אידאולוגיות". במהלך כהונתו של ג'ורג' בוש, ארגונים מדעיים רבים הביעו את חששם כי האידאולוגיה הפוליטית מאיימת על הסמכות המדעית. בשנת 2004, איגוד המדענים המודאגים פרסם דו"ח בשם 'יושרה מדעית בקביעת מדיניות – חקירת השימוש לרעה במדע בממשל בוש'. בדו"ח נאמר כי ממשל בוש העלים או עיוות אנליזות מדעיות של סוכנויות פדרליות על מנת להתאים את הממצאים המדעיים למדיניות של הממשל. בנוסף, טען האיגוד, כי אי סדרים במינוי יועצים מדעיים, הפר את האיזון העדין בין הגופים השונים, ויצר ניגוד עניינים. מנכ"ל האיגוד טען כי ישנם דו"חות מדעיים ששוכתבו, דו"חות שלא פורסמו לציבור, דו"חות שהממצאים בהם שונו ודו"חות שהממשל התעלם מהם לחלוטין. עצומה, עליה חתמו 15,000 מדענים, מתוכם 52 חתני פרס נובל ו-63 זוכי המדליה הלאומית למדעים, הצהירה כי: "כאשר הידע המדעי מצוי בקונפליקט עם המטרות הפוליטיות, הממשל לעיתים קרובות מבצע מניפולציות בתהליך הקובע באיזה אופן ממצאים מדעיים ייקחו חלק בקבלת ההחלטות. דבר זה נעשה על ידי הצבת אנשי מקצוע שאינם כשירים או שהם נמצאים בניגוד אינטרסים מובהק. הממשל לעיתים מציג ממצאים מדעיים באופן מעוות שמטעה את הציבור לגבי השלכות המדיניות".
התחממות גלובלית
החברה המלכותית ערכה סקר שמצא כי חברת 'אקסון מוביל' נתנה 2.9 מיליון דולרים לקבוצות אמריקאיות עבור הפצת מידע מוטעה לציבור על שינוי האקלים, 39 מתוכן "סילפו את המדע של שינוי האקלים על ידי הכחשה מוחלטת של הראיות". בשנת 2006, החברה המלכותית פרסמה דרישה מחברת 'אקסון מוביל' להפסיק את מימון הכחשת שינוי אקלים. 'אקסון מוביל' הכחישה את ההאשמות כי היא מנסה להטעות את הציבור על התחממות כדור הארץ. בין השנים 1989–2002 קואליציית האקלים העולמית, קבוצה של עסקים בעיקר מארצות הברית, השתמשה בטקטיקות שתדלנות ויחסי ציבור אגרסיביות על מנת להתנגד לפעולות להפחתת פליטות גזי החממה ולהילחם בפרוטוקול קיוטו. הקואליציה מומנה על ידי תאגידים גדולים וקבוצות סחר מתעשיות הנפט, הפחם והמכוניות. בתחילת 2013, הגרדיאן חשף כי שתי קרנות, Donors Trust ו-Donors Capital Fund, מימנו 102 צוותי חשיבה וקבוצות פעילים בהיקף של 118 מיליון $ בין 2002–2010. התורמים השמרנים לקרנות אלה מייצגים קשת רחבה של דעות מהימין האמריקני שמצאו מכנה משותף בהתנגדות לקיצוץ בפליטת גזי חממה. הכסף זרם לגופים הקשורים למפלגה הרפובליקנית ושימש בין השאר למתקפה על אל גור, למלחמה ביוזמות הסביבתיות של ברק אובמה, ולהריסת כל סיכוי לפעולה בקונגרס כנגד שינוי האקלים. הכסף מימן רשת עצומה של גופי חשיבה וקבוצות פעולה שעבדו להגדיר מחדש את שינוי האקלים מעובדה מדעית נייטרלית לנושא במחלוקת. בשנת 2005, הניו יורק טיימס דיווח כי פיליפ קוני, לוביסט לשעבר של חברות נפט וגז, ראש צוות האקלים במכון הנפט האמריקאי וראש צוות המועצה לאיכות הסביבה של הנשיא ג'ורג' בוש, "ערך שוב ושוב דיווחי אקלים ממשלתיים באופן שהצניע את הקשר בין פליטות פחמן והתחממות כדור הארץ, על פי מסמכים פנימיים". שרון בגלי דווח בניוזוויק כי קוני "ערך דוח משנת 2002 על מדע האקלים על ידי פיזור ביטויים כגון 'חוסר ההבנה' ו'אי ודאות משמעותית.'" באחד הדוח"ות הוא מחק פרק שלם העוסק באקלים.
אליסון אליוט
'''אליסון א. אליוט (באנגלית: Alison A. Elliott'''; נולדה ב-19 במאי 1970) היא שחקנית אמריקאית. התפרסמה בזכות הופעותייה בסרטים "כנפי היונה", "ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד" ו"לידה".
חייה
אליוט נולדה בסן פרנסיסקו לברברה ובוב אליוט, בילדותה עברה עם משפחתה להתגורר ביפן ולאחר מכן חזרה לארצות הברית. כאשר הייתה בת 14 נכנסה אליוט לתחום הדוגמנות ודגמנה עבור חברת "פורד". בגיל 19 עברה להתגורר בלוס אנג'לס לצורך תפקידה בסדרה הקומית "בובות חיות". הופיעה בתחילת דרכה בקולנוע בסרטו של סטיבן סודרברג "במעמקי התשוקה" בו שיחקה בתפקיד הראשי. הופעה זו הקנתה לאליוט את התפקיד הראשי לצידן של זוכות האוסקר אלן בורסטין ומרשה גיי הארדן בדרמה העצמאית יקירת פסטיבל סאנדנס "ספיטפייר גריל". ב-1997 הופיעה אליוט בדרמה "כנפי היונה" בתפקיד מילי ת'ייל, יורשת העצר האמריקאית העשירה הנכנסת לחייה של הצעירה האנגלייה קייט קרויי (הלנה בונהם קרטר).
בשנת 2004 שיחקה בדרמה "לידה" בתור לאורה אחותה של האלמנה אנה (ניקול קידמן). בשנת 2006 שיחקה בדרמה הרומנטית "גריפין ופיניקס" בכיכובה של שרה פולסון. בשנת 2007 השתתפה במערבון "ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד" בתפקיד מרתה בולטון אחותו הגדולה של הפושע רוברט פורד (קייסי אפלק). לאחרונה שיחקה בעיקר בסדרות הפשע "חוק וסדר" ו"טריירס".
בשנת 2016 גילמה את אשתו של אית'ן הוק בדרמת הספורט "הפנומן". בשנת 2017 שיחקה בקומדיית הדרמה של הבמאי מייק מיילס, "נשות המאה ה-20", לצד גרטה גרוויג, בילי קרודופ ואל פנינג, ובסרט "להישען על פיט".
אברהם שניר
אברהם שניר (28 בנובמבר 1951 – 12 באוקטובר 1973) היה קצין תותחנים בדרגת סרן בצה"ל, שלחם במערכה בחזית הצפון במלחמת יום הכיפורים ונפל בקרב. על פעולתו בימי המלחמה עוטר שניר בצל"ש הרמטכ"ל.
ביוגרפיה
אברהם שניר (במקור שינדלר) נולד ברחובות למשפחה שומרת מצוות. גדל במושב ניר גלים. היה קרוב למקצוע החקלאות.
שניר התגייס לצה"ל בשנת 1969. תחילה הוצב בנח"ל ובהמשך הועבר לחיל התותחנים. עבר את מסלול ההכשרה בחיל לרבות קורס קצינים, ולאחר תום שירותו המשיך בשירות קבע.
ערב מלחמת יום הכיפורים היה שניר מפקד סוללה ג' בגדוד 405, שהיה מוצב בפיקוד המרכז. ימים אחדים לפני המלחמה הועלה גדודו לרמת הגולן כדי לתגבר את יחידות הארטילריה שם. הסוללה של שניר נפרסה בחלקה הצפוני של הרמה. הוא עצמו הוצב לשמש כקצין קישור ארטילרי בגדוד הטנקים 77 של חטיבה 7. הוא השתתף בקרבות הבלימה שבהם לחם הגדוד בעמק הבכא ולאחר מכן בפריצת החטיבה לתוך סוריה. בכל ימי הלחימה נסע בטנק והתמיד לטווח את התותחים אל מטרות בחזית כשהוא מחוץ לצריח ואף מהשטח הפתוח, כשהוא חשוף לאש.
ב-12 באוקטובר 1973 נמצא גדוד 77 בעמדות ממערב לכפר מזרעת בית ג'אן שבמובלעת הסורית. מטוס סורי הפציץ את עמדות הגדוד. שניר לא הספיק לתפוס מחסה בתוך הטנק ונהרג.
לאחר המלחמה הובא אברהם שניר לקבורה במושבו ניר גלים. הניח הורים, אח ואחות.
בספטמבר 1975 עוטר שניר לאחר מותו בצל"ש הרמטכ"ל על פעולתו במהלך המלחמה.
ישראל שינדלר (בעל עיטור העוז ממלחמת ששת הימים), שנהרג 4 ימים אחריו, בקרב לצליחת התעלה - הוא דודו.
הנצחה
שמו של שניר הונצח באנדרטת חיל התותחנים בזכרון יעקב, באנדרטה לנופלי גדוד 405 ברמת הגולן ובאנדרטה במושבו ניר גלים. לאות הערכה על שירותו המסור עם גדוד 77 הונצח שמו גם באנדרטה לנופלי הגדוד ברמת הגולן ובאנדרטת יד לשריון בלטרון.
הפארק הלאומי קוטניי
הפארק הלאומי קוטניי (אנגלית: Kootenay National Park) הוא פארק לאומי השוכן בדרום-מזרח פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה, ומשתרע על פני 1,406 קילומטרים רבועים. ב-1984 הכריז אונסק"ו על הפארק כאתר מורשת עולמית ביחד עם פארקים לאומיים ופרובינציאליים נוספים בקנדה, תחת השם הקיבוצי "הפארקים בהרי הרוקי הקנדיים".
היסטוריה
לאור מחקרים ארכאולוגיים שנערכו באזור הפארק הועלתה השערה ולפיה המקום מיושב מזה אלפי שנים, וכי האומות הראשונות השתמשו במעיינות החמים זמן רב לפני בואו של האדם הלבן. ובנוסף ייחסו קדושה לבריכות הבוץ. אזורים אלו בפארק שימשו כאתרי עריכת טקסים עבור אינדיאנים מכל הרי הרוקי. הועלתה גם השערה כי האומות הראשונות השתמשו בפארק באופן עונתי כנתיב תנועה מכיוון מזרח לכיוון מערב. בני שבט הקטונאקסה נהגו להגיע לשטחי הציד שלהם דרך מספר מעברי הרים באזור הפארק.
ככל הנראה הזרים הראשונים שהגיעו לפארק היו סוחרי פרוות והרפתקנים. התיעוד הראשון לביקור כזה מתוארך לשנת 1841, כאשר סר ג'ורג' סימפסון עבר דרך הפארק במהלך הקפת כדור הארץ. לאחר מכן עבר במקום ג'יימס סינקלייר, שהוביל משלחת מתיישבים לכיוון העיר ואללה ואללה באזור שבו נמצאת כיום מדינת וושינגטון בארצות הברית. ב-1858 הגיעה לקצה הצפוני של הפארק משלחת פאליסר.
גאוגרפיה, אקלים וגאולוגיה
גובהו של הפארק הוא בין 918 מטרים בכניסה הדרום-מערבית, והנקודה הגבוהה ביותר בו היא פסגת הר דלתאפורם (3,424 מטרים). קוטניי הוא אחד מבין ארבעה פארקים הרריים בהרי הרוקי הקנדיים. הפארקים האחרים הם הפארק הלאומי באנף במזרח, הפארק הלאומי יוהו בצפון, והפארק הלאומי ג'ספר שאינו גובל בקוטניי. בשל הסמיכות הגאוגרפית והמבנה הגאולוגי-גאוגרפי הדומה, הפלורה והפאונה של הפארק דומות במידה רבה מאוד לפלורה ולפאונה של הפארקים הסמוכים אליו (יוהו ובאנף). הפארק קרוי על שמו של נהר קוטניי, שהוא אחד משני הנהרות העיקריים הזורמים דרך הפארק ביחד עם הנהר ורמיליון. נהר ורמיליון נמצא כולו בתוך הפארק, ובניגוד לו מוצאו של נהר קוטניי נמצא בסמוך לגבול הפארק והוא מצטרף לבסוף לנהר קולומביה.
האטרקציות העיקריות בפארק הן המעיינות החמים, אגם אוליב, קניון השיש, קניון סינקלייר ובריכות הבוץ. במעיינות החמים ניתן להתרחץ בטמפרטורת מים שנעה בין 35 ל-47 מעלות צלזיוס. בריכות הבוץ הן מקבץ של מעיינות עשירים בברזל, המבעבעים במספר בריכות קטנות שצבע המים בהן הוא אדום-כתום. עד למאה ה-20 השתמשו בני האומות הראשונות בבריכות הבוץ כמקור עיקרי להפקת הפיגמנט הדרוש לייצור צבע האוכרה. כיוון שהפארק צר מאוד (שמונה קילומטרים מכל צד של הכביש), רוב האטרקציות נגישות מהכביש. כמו כן, מהכביש ניתן לצפות באזורים של הפארק שנהרסו בסדרת שריפות שפקדה אותו ב-2003 וב-2004 בנהר סימפסון, מעבר ורמיליון ופלו קריק.
הכניסה הצפון-מזרחית של הפארק מתחברת אל צומת קאסל שבפארק הלאומי באנף ואל הכביש המהיר טראנס-קנדה דרך מעבר ורמיליון, שהוא מעבר הרים בגובה 1,651 מטרים הנמצא על קו פרשת המים של אמריקה בגבול בין אלברטה לקולומביה הבריטית.
מזג האוויר בפארק נקבע בהתאם לקו הרוחב, הגובה ותופעת מדבר צל גשם. עונת הקיץ קצרה יותר לעומק החורף. טווח הטמפרטורות בעמקים שבפארק פארק הוא מינוס 7 מעלות צלזיוס (ינואר) עד 22 מעלות צלזיוס (יולי). הטמפרטורה יורדת ככל שעולים בגובה. כמות המשקעים השנתית היא בין 380 מילימטרים ל-1,250 מילימטרים.
הגאולוגיה של הפארק נשלטת על ידי הרים העשויים מסלעי משקע חשופים, ומעמקים המכילים מרבץ מורנה קרחוני שנוצר בפלייסטוקן. מחוץ לשטח הפארק ובסמוך לפינתו הצפון-מערבית נמצא מחדר פלוטוני הידוע כקומפלקס נהר הקרח, ובו נמצאים מרבצים של סודליט. הגבעות שמסביב למעיינות החמים בפארק מורכבות בעיקר מטופה, שהוא מרבץ עשוי מסידן פחמתי הנוצר על ידי שקיעה של מי מעיין חם רוויים בעודף כאשר הם מגיעים לפני השטח הקרים. הסלעים בפינה הדרום-מערבית של הפארק הם חלק מרכס פרצל העתיק, וההרים שבמזרח הפארק הם חלק מרכס הרי הרוקי הצעיר יותר.
ויליאם יוסטיס
ויליאם יוסטיס (באנגלית: William Eustis; 10 ביוני 1753 – 6 בפברואר 1825) היה רופא, פוליטיקאי ומדינאי אמריקאי ממסצ'וסטס. הוא הוכשר לרפואה ושירת כרופא צבאי במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, כשהקרב הבולט מבין הקרבות שהוא השתתף בהם היה קרב גבעת בנקר. לאחר המלחמה הוא המשיך בעיסוקו ברפואה, אך עד מהרה נכנס לפוליטיקה.
לאחר כמה תקופות כהונה כחבר בבית המחוקקים של מדינתו, ניצח יוסטיס בבחירות לקונגרס של ארצות הברית ב-1800, שם נמנה עם המתונים מבין הנציגים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית. לאחר שבבחירות של 1804 לא נבחר מחדש הוא שב לזמן קצר לפוליטיקה המדינתית וב-1809 מונה על ידי נשיא ארצות הברית ג'יימס מדיסון למזכיר המלחמה. בין השאר בשל חוסר ניסיונו בניהול הצבא וחוסר מוכנות, יוחסה לו האשמה בכישלונות של הצבא בחודשים הראשונים של מלחמת 1812, ועקב כך הוא התפטר מתפקידו.
לאחר מכן מינה אותו מדיסון כשגריר בהולנד, משרה בה הוא כיהן מ-1814 ועד 1818. לאחר תקופה נוספת בה כיהן בקונגרס הוא נבחר ב-1822 לתפקיד מושל מסצ'וסטס וזכה לאהדה ציבורית רבה לאחר שהחליף את ג'ון ברוקס שכיהן לפניו תקופה ארוכה. יוסטיס מת בעודו מכהן בתפקידו בשנת 1825. מעונו בבוסטון שנבנה בשנות ה-50 של המאה ה-18, על ידי המושל מטעם בריטניה ויליאם שירלי נקרא בית שירלי-יוסטיס והוא אתר היסטורי לאומי.
ראשית חייו ושירותו הצבאי
ויליאם יוסטיס נולד בקיימברידג' לבנג'מין יוסטיס, רופא בולט מבוסטון ולאליזבט יוסטיס לבית היל. מבין שנים עשר ילדיהם הוא היה הבן השני שהגיע לבגרות. הוא התחנך בבית הספר הלטיני של בוסטון ולאחר מכן למד בהרווארד קולג', שם הוא סיים את לימודיו ב-1772. בעת לימודיו בהרווארד קולג' הוא השתייך ליחידת מיליציה של סטודנטים שנקראה Martimercurian Band.
לאחר סיום לימודיו הוא למד רפואה אצל דר' ג'וזף וורן, פטריוט ידוע. באפריל 1775, כאשר הציתו קרבות לקסינגטון וקונקורד את מלחמת העצמאות של ארצות הברית, טיפלו וורן ויוסטיס בפצועים בשדה הקרב. וורן השיג ליוסטיס מינוי כרופא בכוחות הארטילריה של המורדים. ביוני סייע יוסטיס לטיפול בפצועים בקרב גבעת בנקר, שבו וורן נהרג. הוא שירת עם הצבא הקונטיננטלי במערכה על ניו יורק וניו ג'רזי וסירב להצעה למינוי לדרגת לוטננט קולונל שהוצעה לו על ידי מפקד הארטילריה הנרי נוקס. במהלך שירותו בצבא הקונטיננטלי הכיר יוסטיס את בן ניו ג'רזי, ארון בר, ופיתח איתו ידידות ארוכת ימים.
ב-1777 הוצב יוסטיס לפקד על בית חולים צבאי שהוקם במעונו לשעבר של הלויאליסט בוורלי רובינסון מצפון לעיר ניו יורק, שם הוא נשאר עד סוף המלחמה. בספטמבר 1780 הוא לקח חלק שולי באירועים שסבבו את בריחתו של הבוגד בנדיקט ארנולד: הוא טיפל ברעייתו של ארנולד, פגי, שלכאורה לקתה בהיסטריה עקב עזיבתו הפתאומית של בעלה וחשיפת מזימתו.
לאחר המלחמה שב יוסטיס לעבודתו כרופא בבוסטון. הוא נקרא שוב לשירות צבאי כאשר פרץ מרד שייז במערב מסצ'וסטס ב-1786 והיה לרופא של כוח המיליציה שהקים גנרל בנג'מין לינקולן שדיכא את המרד בחודשים הראשונים של 1787. באותה שנה נבחר יוסיטיס לסגן הנשיא של אגודת סינסינטי, תפקיד אותו הוא מילא עד 1810 ושוב מ-1820.
כהונה ראשונה בבית הנבחרים
ב-1788 נבחר יוסטיס למועצה המחוקקת של מסצ'וסטס, אותה הוא עזב ב-1794 בשל העובדה שהוא "חש בחילה" ממשחקי הפוליטיקה שם. לאחר מכן הוא נבחר למועצה המייעצת למושל מסצ'וסטס ושירת שם שנתיים. ב-1800 הוא התמודד על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית. במהלך מערכת הבחירות המוצלחת שלו מול ג'וזייה קווינסי, הוטחו ביוסטיס האשמות בכתיבת, או בשותפות לכתיבת, מכתבים שהיו חלק מ"שערוריית ניוברג" מ-1783, מזימת מרד שהתרחשה בצבא הקונטיננטלי. יוסטיס הכחיש באופן פומבי את ההאשמות על כך שכתב את המכתבים אך בנוגע לחלקו בפרשה הוא שמר על שתיקה. (לימים הודה ג'ון ארמסטרונג שהוא כתב את המכתבים וכמה שנים לאחר מכן הוחזק יוסטיס כמי שהיה חלק מהמזימה).
יוסטיס היה חבר באגף המתון של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית שלא שאף לרפורמות משמעותיות בהשוואה לאלו שקידמו הרפובליקנים הרדיקלים. דוגמה לגישתו זו הייתה הצבעתו נגד הנשיא תומאס ג'פרסון שהציע את ביטול חוק השיפוט של 1801, חוק של המפלגה הפדרליסטית שעבר בימים האחרונים של נשיאותו של ג'ון אדמס ושהגדיל באופן משמעותי את מספר המושבים בבית המשפט הפדרלי. ב-1804 נבחר יוסטיס על ידי בית הנבחרים להיות אחד מאלה שינהלו את תהליך ההדחה (הראשון בהיסטוריה שהצליח) נגד ג'ון פיקרינג, שופט בבית המשפט המחוזי של ניו המפשייר. באותה שנה הוא תמך בחימושן של ספינות סוחר שהפליגו אל הקריביים.
מזכיר המלחמה
ב-1809, כשנבחר ג'יימס מדיסון כנשיא, הוא שאף קדם את מעמדה של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית בניו אינגלנד שהתאפיינה בשליטה פדרליסטית. לשם כך הוא בחר ביוסטיס לתפקיד מזכיר המלחמה בממשלו. יוסטיס לא היה בחירה טובה לתפקיד, שכן הוא חסר את המיומנויות הניהוליות הנחוצות ולא היה לו רקע צבאי. כמו כן היו לו יחסים בעייתיים עם שניים מקציני הצבא הבכירים, ג'יימס וילקינסון ווייד האמפטון.
יוסטיס עשה מאמצים כבירים לעדכן את "מדריך הסדר והמשמעת של חיילי ארצות הברית" (Regulations for the Order and Discipline of the Troops of the United States), שלא השתנה מאז מלחמת העצמאות. לאחר שהשיג עותקים של מדריכים שפורסמו ב-1791 לשימוש צבאות הרפובליקה הצרפתית הראשונה, דאג יוסטיס לתרגומם וקידם את אימוץ המדריכים החדשים שהתבססו על הטקטיקות הצרפתיות. אף על פי שמדריך חדש היה מוכן לשימוש ב-1812 הוא לא התקבל היטב בקרב הקצונה ולא היה בשימוש במלחמה שפרצה באותה שנה.
עם גבור המתחים בין ארצות הברית לבין הממלכה המאוחדת, עשה יוסטיס צעדים צנועים לשיפור מוכנות הצבא וגם לא הציג יוזמות או הצעות אחרות. עם פרוץ מלחמת 1812, היה מצב המערך הלוגיסטי של הצבא בכי רע ולא היה לו מפקד עליון, כך שיוסטיס נאלץ לקבל החלטות פרטניות עבור תשעה מחוזות צבאיים. כשהתחילה המלחמה באופן גרוע עם כניעתו של גנרל ויליאם האל בדטרויט, נמתחה על יוסטיס ביקורת קשה. מזכיר האוצר, אלברט גלטין, כתב שהיה "העדר מוחלט של ביטחון" ביוסטיס שהורגש "בכל היבט של השירות הציבורי". בדצמבר אותה שנה הגיש יוסטיס את התפטרותו ומזכיר המדינה, ג'יימס מונרו, לקח על עצמו את התפקיד עד שג'ון ארמסטרונג נכנס לתפקיד ב-13 בפברואר 1813.
שגריר בהולנד
ב-1814 מינה הנשיא מדיסון את יוסטיס לשגריר ארצות הברית בהולנד, ובתפקיד זה הוא שימש עד 1818. מדיסון האמין שמשרה זו היא חשובה כדי לעמוד על טיבו של המצב באירופה לאור השימוש שנעשה לאורך ההיסטוריה בהאג כמקום נייטרלי לניהול משא ומתן בכמה הזדמנויות, והוא הנחה את יוסטיס לעקוב אחר הלכי הרוח הדיפלומטיים באירופה. עם זאת, מעמדה של הולנד נחלש לאחר תבוסתו של נפוליאון והמשרה שלה מונה יוסטיס לא שפעה פעילות באופן מיוחד. יוסטיס הגיש ללא הצלחה תלונות נגד ההולנדים על מקרים של תפיסת סחורות וספינות אמריקאיות שאירעו במהלך תקופת מלכותו של לואי בונפרטה על ממלכת הולנד הנפוליאונית (הטענות הוכרו מאוחר יותר על ידי צרפת). ב-1817 ניהל יוסטיס יחד עם אלברט גלטין, שכיהן אז כשגריר ארצות הברית בצרפת, משא ומתן על הסכם סחר חדש עם ממשלת הולנד, שאושרר ב-1818. יוסטיס היה למעשה בנחיתות בשל העובדה שהוא לא שלט בשפה הצרפתית וב-1818 הוא נקרא בחזרה לארצו לאחר שממשלת הולנד הורידה את דרג היחסים בין שתי המדינות. בתקופת שהותו באירופה, חידש יוסטיס את קשריו עם המרקיז דה לה פאייט, ששירת יחד איתו במלחמת העצמאות.
כהונה שנייה בבית הנבחרים
עם שובו לאירופה, רכש יוסטיס בית ברוקסברי (כיום חלק מבוסטון) שנבנה בשנות ה-50 של המאה ה-18 על ידי ויליאם שירלי, מושל מושבת מפרץ מסצ'וסטס. כיום הבית ידוע כבית שירלי-יוסטיס. יוסטיס נבחר שוב לקונגרס בבחירות מיוחדות שהתקיימו לאחר התפטרותו של אדוארד דווס. הוא כיהן בין השנים 1820 – 1823 ושימש כיושב ראש ועדת השירותים המזוינים של הקונגרס. בוויכוח על קבלתה של מיזורי כמדינה בארצות הברית (שהוביל לפשרת מיזורי) נשא יוסטיס נאום נרגש בו הביע את התנגדותו לנוסח המוצע לחוקתה של מיזורי שאסר על כניסתם של שחורים חופשיים אל המדינה.
מושל מסצ'וסטס
יוסטיס התמודד באי-הצלחה על משרת מושל מסצ'וסטס שלוש פעמים ברציפות בין השנים 1820 – 1822 (באותה תקופה נערכו הבחירות למשרת המושל מדי שנה), והפסיד למושל המכהן הפופולרי, ג'ון ברוקס. ב-1823 הוא ניצח במערכת בחירות רצופות התנצחויות עם המועמד הפדרליסטי הבלתי פופולרי האריסון גריי אוטיס. הרפובליקנים הציגו את מועמדותו של יוסטיס כיורש מתון לברוקס שיהיה פחות חד צדדי בהשוואה לאוטיס וכמי שימשוך קולות בזכות עברו במלחמת העצמאות. הוא ניצח במעוזים הפדרליסטים במחוזות המפשייר ואסקס וכמעט הובס על ידי אוטיס בבוסטון. ניצחונו של יוסטיס בבחירות (בשילוב עם הניצחון הגמור בבחירות למועצה המחוקקת בשנה שלאחר מכן) סימן למעשה את סופה של המפלגה הפדרליסטית במדינה.
יוסטיס היה מושל פופולרי, שהמשיך את מדיניותו המתונה של ברוקס. הוא הציג את מועמדותו של סגן המושל שלו, לוי לינקולן הבן, לבית המשפט העליון של המדינה ובבחירות של 1824 הוא נבחר מחדש יחד עם סגנו, חבר בית הנבחרים לשעבר, מרקוס מורטון. בעת כהונתו כמושל הוא אירח את ידידו הוותיק המרקיז דה לה פאייט שסייר בארצות הברית. במרץ-אפריל 1824, ככל הנראה בשל האהדה הציבורית כלפיו, זכה יוסטיס לכבוד להיבחר פה אחד מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית בהצבעה שלה למועמד לסגן הנשיא לקראת הבחירות לנשיאות שנערכו מאוחר יותר באותה השנה.
ויליאם יוסטיס מת בבוסטון מדלקת ריאות בעודו מכהן כמושל ב-6 בפברואר 1825. טקס ההלוויה וקבורתו הזמנית נערכו בבית הקברות גרנרי שבבוסטון והוא הוספד על ידי ידידו אדוארד אברט. מאוחר יותר הוא נטמן בבית הקברות הישן של לקסינגטון הסמוכה.
חיים אישיים
במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית היה יוסטיס לחבר קרוב של ארון בר, חברות שהעמיקה בשנות ה-90 של המאה ה-18. בר ואוסטיס ניהלו חליפת מכתבים בנושאים האישיים ביותר, כולל המלצה על בנות זוג פוטנציאליות, שכן הם חלקו אותו טעם בנשים שזכו לחינוך יאה. יוסטיס סייע לבר בהזדמנות אחת כאשר עזר לו למצוא מקום לינה לאישה צעירה שאמה הייתה מעורבת ביחסי ניאוף עם אלכסנדר המילטון והיא שוכנה בבית ספר פנימייתי באזור בוסטון. ככל הנראה הוא גם היה מעורב ביחסים עם בתו של בר, תאודוסיה, שחלקה עמו פרטים אינטימיים הנוגעים לחייה כבר מימי נעוריה (כולל מצבה הרפואי שנבע מהריון קשה).
במשך שנים היה יוסטיס רווק מושבע ותואר כטיפוס אדיב, מעודן ומצודד. ב-1801 הוא נשא לאישה את קרוליין לנגדון, אך לא נולדו להם ילדים. היא הייתה אחותו של הנרי שרברן לנגדון, שנשא לאישה את אן, אחותו של יוסטיס, ובתו של וודברי לנגדון, סוחר ושופט ידוע מפורטסמות', ניו המפשייר. קרוליין מתה ארבעים שנה אחריו, לאחר שרכושו חולק בין קרובי משפחתו. מעונו היה במצב של הרס, אך הוא נרכש על ידי אנשי שימור ב-1913, בסוף המאה ה-20 הוא שוחזר למצב תפארתו מהמאה ה-19. כיום הוא משמש כמוזיאון וכאתר היסטורי לאומי.
אבולוציה (סרט)
אֵבוֹלוּצְיָה (באנגלית: Evolution) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 2001 בבימויו של איוון רייטמן ובכיכובם של דייוויד דוכובני, שון ויליאם סקוט, ג'וליאן מור וטד לוין.
תקציר העלילה
ד"ר אירה קין (דייוויד דוכובני) וד"ר הארי בלוק (אורלנדו ג'ונס) מגלים אורגניזם חייזרי באסטרואיד שהתרסק על כדור הארץ במדבר בסמוך לקניון גלן. בעוד שבתחילה האורגניזם הוא עיסה של יצורים חד-תאיים, במהרה העיסה מתפתחת ליצורים אימתניים המאיימים להשתלט על העיירה הסמוכה. בעקבות כך, כוחות צבא נשלחים לעיירה בניסיון להשתלט על המצב. אף על פי כן, ההתערבות הצבאית רק מחריפה את המצב. בהמשך קיין ובלוק מגלים שסלניום, מרכיב הנפוץ בשמפו הד אנד שולדרס, הוא למעשה רעיל עבור החייזרים אך איננו מזיק לבני אנוש. בעקבות כך קיין, בלוק ומספר חברים מחליטים לפרוץ לכל המרכולים המקומיים על מנת לרכז כמות גדולה של שמפו בכבאית שגנבו, אשר בה הם מתכננים להשתמש כדי להילחם בחייזרים.
יחסי פינלנד–פקיסטן
סקירה כללית
היחסים כוננו ב-12 בינואר 1951, ובמשך שנים רבות התמקדו בעיקר בסחר ובשיתוף פעולה כלכלי. בשנים האחרונות פינלנד גם תרמה כלכלית לשיתוף פעולה ופיתוח וסיוע הומניטרי בפקיסטן, למשל באמצעות תרומות משמעותיות לקרן Multi Donor Trust Fund של הבנק העולמי לשיקום אזור הגבול הפקיסטני. ההתייעצויות המדיניות האחרונות של פינלנד–פקיסטן נערכו בהלסינקי באפריל 2014.
בפינלנד אין שגרירות של פקיסטן, אך תושבי פינלנד יכולים לקבל שירותים קונסולריים משגרירות פקיסטן בסטוקהולם. שגרירות פינלנד באסלאמאבאד, פקיסטן, נסגרה באוגוסט 2012 בגלל קיצוץ תקציבי של הממשלה. כעת, שגריר פינלנד בדרום אסיה, מר הארי קמריינן, מופקד על יחסי פקיסטן, בדגש על פיתוח שיתוף פעולה כלכלי. משרדו מבוסס בהלסינקי במשרד לענייני חוץ של פינלנד. פינלנד מחזיקה קונסוליה כללית בקראצ'י, כמו גם שתי קונסוליות כבוד אחרות בערים לאהור ואסלאמאבאד הפקיסטניות.
המועצה העסקית של פקיסטן היא ארגון שהוקם בשנת 1985 ונרשם בפינלנד ובפקיסטן במטרה לשפר את קשרי המסחר והעסקים בין המדינות. אף על פי שהסחר הדו-צדדי מבחינה היסטורית היה מתון למדי, יותר ויותר עסקים פיניים מעוניינים בשוק הפקיסטני. מספר חברות פיניות בולטות כבר קיימות שם.
המכביה השתים-עשרה
המכביה השתים-עשרה הייתה אירוע ספורט המוני יהודי, שנערך בישראל, ביולי 1985, כחלק מסדרת אירועי המכביה.
במכביה זו השתתפו כ-4,000 ספורטאים מ-39 מדינות השתתפו ב-28 ענפי ספורט.
טקס הפתיחה נערך באצטדיון רמת גן במעמד נשיא המדינה חיים הרצוג, ראש הממשלה שמעון פרס ומכובדים נוספים ב-15 ביולי 1985. מארק ספיץ מארצות הברית נשא את לפיד המשחקים באצטדיון ביחד עם שירלי שפירא (בתו של עמיצור שפירא), אנוק שפיצר (בתו של אנדריי שפיצר) ושלומית רומנו (בתו של יוסף רומנו), שלושת ילדי הנרצחים בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן וביחד הדליקו את לפיד המשחקים.
טקס הסיום נערך בבריכת הסולטן בירושלים במעמד ראש הממשלה שמעון פרס ב-25 ביולי 1985.
לראשונה השתתפו ספורטאים מהמדינות הבאות:
לראשונה נערכה מכביה לנוער.
בדמינטון
-  -   - קבוצה מעורבת (צרפת, הודו, קנדה)
הוקי שדה
17 ביולי דרום אפריקה (מכבי מודיעים) 5 - 0 5 - 0 17 ביולי דרום אפריקה (מכבי מודיעים) 4 - 0 3 - 0
התעמלות
- 180.80 נקודות - 176.15 נקודות - 174.15 נקודות - קייטי פרי 36.95 נקודות - מרני ויגר 36.20 נקודות - דינה מרגולין 36.00 נקודות - לימור פרידמן - לימור פרידמן - - טלי סירק - 260.40 נקודות - 257.30 נקודות - - ריסקין  55.75 נקודות - ג'ון לוי 54.15 נקודות - רנדי בסוסה 54.00 נקודות
חתירה
- סוזנה חייט - דבי שור - רינה יהודה
טניס שולחן
- איריס שטיין - לאורה גולדשמיט - איריס שטיין וסיגל לב - שטופמייקר ו - דרור פולק - יוסי בוגן - יוסי בוגן וגיל ברכה - דרור פולק ומנחם שטיין - יוסי בוגן ועינת קורסיה - דרור פולק ואיריס שטיין
ירי ספורטיבי
- גויל פפי 587 נקודות - אילן מנחם 593 נקודות - יאיר דוידוביץ' 591 נקודות - סטיב אפשטיין 588 נקודות
כדורגל
17 ביולי 7 - 0  2 - 0   3 - 1   3 - 1   3 - 1   2 - 0
כדורמים
17 ביולי 28 - 6 (טל סנונית מישראל הבקיע 5 שערים) 11 - 3  10 - 8
כדורסל
- רובי ויינגרד
כדורעף
17 ביולי 3 - 0  5 - 0  (1-15, 5-15, 8-15) 17 ביולי 3 - 0 (5-15, 4-15, 2-15)  3 - 0
סיף
- יצחק חטואל - ניסן בלנק - ג'פרי בוקנס
קטרגל
17 ביולי דרום אפריקה (מכבי מודיעים) 6 - 2 6 - 0  4 - 2   6 - 2   13 - 1
קפיצה למים
התחרות נערכה בבריכת הקאנטרי קלאב בהרצליה. - קים אנג'ל (Kim Engel) 464 נקודות - לאורי יזרעאל - מינדי קלצ'מן - קים אנג'ל 365.40 נקודות - לאורי יזרעאל - לואיס מאייר 536.25 נקודות - דייוויד קוטון 527.95 - אלחנדרו וורסילסטי 419.05 נקודות - דייוויד קוטון 485.70 נקודות
שחייה
תחרויות השחייה של המכביה נערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב
מריה היל
מריה היל (באנגלית: Maria Hill) היא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס איירון מן והאוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת New Avengers #4 מאפריל 2005, ונוצרה בידי הכותב בריאן מייקל בנדיס והמאייר דייוויד פינץ'.
מריה היל היא מנהלת סוכנות S.H.I.E.L.D. לשעבר, אך בניגוד לקודמיה - דוגמת ניק פיורי, סטיב רוג'רס ודייזי ג'ונסון - היל היא חסרת כוחות-על, בדומה לשרון קרטר, ג'. וו. ברידג' וריק סטונר. את דמותה של מריה היל בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "הנוקמים", "קפטן אמריקה: חייל החורף", "הנוקמים: עידן אולטרון", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק" ו"ספיידרמן: רחוק מהבית" מגלמת השחקנית קובי סמולדרס, ששבה לגלם את דמותה בהופעת קמע בסדרת הטלוויזיה "סוכני S.H.I.E.L.D.".
תחילת הקריירה
מריה היל נולדה בשיקגו, ואמה נהרגה בלידתה, יום שבו הטמפרטורות צנחו ל-44 מתחת לאפס. אביה האשים אותה בכך, ומעולם "לא סלח לה". היל בילתה בבגרותה זמן מה במדריפור, ובכך משכה תשומת לב מהממשלה. אחרי המלחמה הסודית והשלכותיה, מנהל סוכנות, ניק פיורי, ירד למחתרת. היל, שנצפתה בידי מנהיגי מספר מדינות ולא הייתה נאמנה לפיורי, מונתה כמנהלת הסוכנות במקומו. היל קבעה במהרה מדיניות חדשה בנוגע לגיבורי-על, כפי שהתבקש בידי נשיא ארצות הברית וממשלות אחרות: הפסקת תמיכת בגיבורי-על. למרות שניסתה למנוע הקמת צוות חדש של האוונג'רס, מעמדו של קפטן אמריקה ותפקידה של ספיידרוומן כסוכנת מנעו ממנה לעשות זאת. בכך האוונג'רס יכלו לפעול עצמאית, ללא התערבות מצד היל.
פלישה סודית, שלטון אפל ואילך
במהלך אירועי "פלישה סודית", נושאת המטוסים המרחפת התגלתה כמושבת מתחזי סקרולים. היל, שנשארה אחראית בהיעדרו של סטארק, נאלצה להילחם בכולם. הם לכאורה הרגו את היל, אך היא התגלתה כמודל חיקוי אנושי. היל האמיתית הפעילה את מנגנון ההשמדה העצמית של נושאת המטוסים, ברחה בתרמיל ריחוף ובכך הרגה את כל הסקרולים. לבסוף, נורמן אוסבורן הרג את מלכת הסקרול, והיות ש- פורקה, הפך את ל-H.A.M.M.E.R. היל, חסרת עבודה, ניסתה להסתגל לחיים נורמליים אך אוסבורן צד אחריה. היא הצטרפה לסטארק הנמלט, ולפני שהתפצלו, קיימו יחסי מין. היל נשלחה למשימה בידי סטארק לפיוצ'רפארם, כדי להחזיר כונן קשיח. הוא מוצאת את הקונטרולר במרתף ומחובר לאנשים רבים. היא הצליחה לברוח אך נעשתה פרנואידית, וגייסה את האלמנה השחורה לספק את הנתונים לקפטן אמריקה תוך כדי התחמקות מסוכני H.A.M.M.E.R. הן נתפסו בידי הסוכנים, אך שוחררו בידי פפר פוטס במסווה מאדאם מאסק.
היל לקחה חלק במצור על אסגרד, כשנחלצה לעזרת תור. לאחר המצור, היל צורפה בידי קפטן אמריקה המקורי לאוונג'רס. היא נעשתה סגנית-מנהל, אך לאחר שהמנהלת דייזי ג'ונסון הפרה את הנהלים ושלחה את האוונג'רס הסודיים להתנקש בחיי אנדרו פורסון, היל חזרה לתפקידה.
Gerber Legendary Blades
Gerber Legendary Blades היא יצרנית אמריקאית של סכינים, כלים רב שימושים (אולרים) וכלים אחרים לפעילות בחוץ ולצבא המטה של החברה נמצא בפורטלנד, אורגון. גרבר נמצאת בבעלות חברת מוצרי החוץ הפינית Fiskars. גרבר הוקמה בשנת 1939 על ידי פיט גרבר.
גרבר היא "היצרנית הגדולה ביותר של סכינים ורב-כלים עבור הצבא של ארצות הברית ". סכין חי"ר LMF II, כוללת להב טאנג חלקי במקום להב טאנג מלא, בעיקר כדי למנוע מכות חשמל מכיוון שהסכין תוכננה לשחרר טייסים מכלי טיס שהופלו.
היסטוריה
בשנת 1910, משפחת גרבר הקימה חברת פרסום בפורטלנד, אורגון. בזמן שעבד עבור העסק המשפחתי, ג'וזף גרבר שלח עשרים וארבע סטים של סכיני מטבח ללקוחות במהלך החגים. הסכינים בעבודת יד אלה היו פופולריות מאוד, כאשר קמעונאי הקטלוגים דאז, אברקרומבי & פיץ', ביקש יותר מהסכינים הללו מגרבר כדי למכור בקטלוג שלהם בשנת 1939. גרבר הקים את Gerber Legendary Blades באותה שנה.
בשנת 1966 עברה החברה למטה חדש בטיגארד, אורגון. החברה הפינית פיסקארס רכשה את החברה הפרטית בשנת 1987.
צ'אד וינסנט התקבל לעבודה כמנכ"ל ביולי 2001. עד אוקטובר 2003, החברה העסיקה שלוש מאות עובדים, והייתה לה הכנסות של קרוב ל-100 מיליון דולר והייתה למוכר השני המוביל של כלים רב שימושים בארצות הברית, אחרי Leatherman, חברה נוספת שבסיסה באזור פורטלנד.
עיצובים
מעצבים שעיצבו מאז סכינים עבור גרבר: בוב לאבלס, פול פוהלמן, בלאקי קולינס, וויליאם הארסי ג'וניור, פרד קרטר, ריק הינדרר, בראד פאריש, ארנסט אמרסון ומאט לארסן. אל מאר ופיט קרשו הם עובדי גרבר לשעבר שהקימו חברות סכינים מצליחות. גרבר בנתה קו של סכינים מתקפלים המבוססים על עיצובים של רקס אפלגייט.
דגמים
דגמים של כלים מרובי גרבר כוללים:
גרבר הכריזה לאחרונה על מספר סכינים חדשים וכלי רב שימושי אחד בתערוכת SHOT 2019.
ריבאל דהאמשה
ריבאל פהד עדל דהאמשה (בערבית: ريبال فهد عدل الدهامشة; נולד ב-8 ביוני 2002) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי, המשחק בעמדת החלוץ בהפועל בני זלפה. במקביל, דהאמשה משחק בנבחרת פלסטין.
קריירה
דהאמשה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של בית"ר טוברוק. בשנת, הצטרף לקבוצת הנערים של צעירי כפר כנא, במדיה כבש 51 שערים בכל המסגרות. שנה לאחר מכן, הצטרף לקבוצת הנוער של הפועל נוף הגליל. בגיל 18, הצטרף לבית"ר כפר כנא.
בקיץ דהאמשה חתם בהילאל אל-קודס מליגת העל הפלסטינית. בפברואר חזר לליגות הישראליות וחתם בהפועל בני זלפה מליגה א' צפון.
בינואר, דהאמשה זומן לראשונה לסגל נבחרת פלסטין. ב-15 בינואר 2020, דהאמשה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–2 נגד. דהאמשה, נכלל בסגל הנבחרת לקראת הגביע הערבי בכדורגל 2021.
סטרושלה (פולין)
סְטָרוֹשֶׁלֶה (בפולנית: Starosiele; staroszele; באוקראינית: Староселе) הוא כפר בגמינת דוביינקה שבפרובינציית לובלין במזרח פולין, סמכו לגבול עם אוקראינה. הכפר שוכן כשני ק"מ דרומית לדוביינקה, 31 ק"מ דרום-מזרחית לחלם, ו-95 ק"מ מזרחית לבירה האזורית לובלין.
בשנים 1975–1998 הכפר היה שייך למחוז חלם שבטל עם החלת הרפורמה המנהלית בפולין  בתחילת 1999. על פי המפקד הלאומי של 2011, אוכלוסיית הכפר מנתה 141 איש. הכפר הוא החמישי בגודלו בגמינת דוביינקה.
אוזה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
לריסה מנואלה
לריסה מנואלה (בפורטוגזית: Larissa Manoela Taques Elias Santos; נולדה ב-28 בדצמבר 2000, גוארהפואבה) היא זמרת ושחקנית קולנוע וטלוויזיה ברזילאית.
ביוגרפיה
לריסה מנואלה נולדה בעיר גוארהפואבה שבמדינת פרנה. היא התחילה להופיע בגיל ארבע ובגיל שש השתתפה בסדרת הטלוויזיה "Mother". בשנת 2012 היא שיחקה בהצלחה בסדרת הטלוויזיה "Carrossel". היא המשיכה בקריירה שחקנית והצטלמה במספר סדרות.
בשנת 2017 לריסה מנואלה פרסמה את ספרה "The Diary of Larissa Manoela" ובשנת 2017 את The World" of Larissa Manoela".
בשנת 2020 שיחקה מנואלה בתפקיד ראשי בסרט של נטפליקס "מצב טיסה". בשנת 2021 היא שיחקה בסרט "יומנה הסודי של סטודנטית זרה" של נטפליקס, לצד ברונו מונטלאונה. בשנת 2022 שיחקה בסרט נוסף של נטפליקס; "לולי" בתפקיד הראשי של לולי. בהמשך השנה החלה לככב בטלנובלה הברזילאית "Além da Ilusão" בתפקיד כפול בדמותן של האחיות אלסה ואיזדורה.
על עבודתה כשחקנית לריסה מנואלה זכתה במספר פרסים ברזילאים.
שנהיה לראש ולא לזנב
שנהיה לראש ולא לזנב היא הבקשה הנלווית לאכילת ראש כבש או ראש דג, כחלק מסימני ראש השנה.
מקור המנהג והנוסח
המנהג, ששורשו קיים כבר בתשובת רב נטרונאי גאון, מופיע בספר המהרי"ל: . בספרים מאוחרים יותר, כגון ספר החיי אדם, מופיעה האפשרות של אכילת ראש דג, בו כמובן אין את מעלת זכר העקדה, אלא רק את הבקשה שנהיה לראש ולא לזנב. לדעת הבן איש חי אין לקחת ראש של עז כסימן בראש השנה.
הלשון "שנהיה לראש ולא לזנב" מקורה בפסוק הנזכר בברכות שבפרשת כי תבוא:.
פירוש הבקשה
הפירוש הפשוט הוא, כדברי הרמב"ן בפירושו לתורה, שעם ישראל יהיה בראש העמים ולא יהיה משועבד לעמים אחרים: . ועוד, שיהיו ישראל לראש מעתה, וגם בעתיד לא יהיו לזנב. לפי הנצי"ב בפירושו העמק דבר הברכה היא שמלבד יתרונו של עם ישראל, הרי דרך העולם היא שלכל אחד יש יתרון על חברו בצד מסוים, והברכה "ולא לזנב" היא שעם ישראל לא יהיה נחות מאומות העולם בשום פרט.
פירושים שונים על דרך דרש נאמרו על בקשה זו. אחד מהם מביא הרב יששכר טייכטל בשם הרב בן ציון ידלר לפיו יש מצבים בהם קהילות מעם ישראל מונהגות על ידי כאלה שראויים להיות זנב, ולכן אנו מבקשים להיות מונהגים על ידי ראשי העם, אבל כאלה שהם ראויים להיות ראש, ולא ניפול ביד ראשים שדרגתם האמיתית היא זנב.
סורת אל-ג'את'יה
סורת אל-ג'את'יה (בערבית: سورة الجاثية, "הכריעה") היא הסורה ה-45 בקוראן. הסורה מונה 37 פסוקים, ושמה נגזר מפסוק 28.
תוכן הסורה
פסוק 1 מורכב מצירוף של שתי האותיות הערביות חא. מים (حم).
פסוקים 2–15 נותנים דוגמאות לאותותיו של האל.
פסוק 17 הוא מעין אזהרה מפני יום הדין.
בפסוקים 18–19 נאמר שעל מוחמד ללכת לפי האסלאם, ולא להקשיב לאלו שלא מאמינים בו.
פסוקים 20–37 עוסקים ביום הדין.
שיין
{{פירושונים|
ראו גם
}}
תקיפת חיל האוויר בסוריה (מרץ 2017)
ב-17 במרץ 2017 ביצע חיל האוויר הישראלי תקיפה אווירית בסוריה. לדברי דובר צה"ל כללה התקיפה מספר מטרות, ולדברי ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, התקיפה בוצעה כדי למנוע העברת נשק מתקדם לידי חזבאללה. במהלך התקיפה שיגרה סוריה אל עבר מטוסי חיל האוויר טילי קרקע-אוויר מדגם S-200, ואחד מהם יורט על ידי מערך ההגנה האווירית של צה"ל מעל בקעת הירדן. מאחר שהיירוט, קול הפיצוץ ואזעקות באזור עוררו רעש רב, הודתה ישראל לראשונה באופן רשמי שתקפה בסוריה.
מהלך האירועים
ב-17 במרץ תקפו מספר מטוסי F-15I רעם של חיל האוויר הישראלי מטרות בשטח סוריה. התקיפה כוונה נגד 100 טילים שהועברו לחזבאללה, וחלק מהם הושמדו וכן ייתכן שנהרג בדיע חמייה, מפקד בכיר בחזבאללה. כלי התקשורת "אל-מידאן", המזוהה עם חזבאללה, הכחיש כי בכיר חזבאללה נהרג בתקיפה.
אף על פי שהתקיפה בוצעה כאשר המטוסים שהו מעל שטח ישראל, צבא סוריה שיגר לעבר המטוסים מספר טילי S-200 (הנקראים גם SA-5). אחד הטילים הסוריים יורט באזור בקעת הירדן על ידי מערך ההגנה האווירית של צה"ל, באמצעות טיל חץ 2, במה שתואר כ"הירי המבצעי הראשון של טיל חץ שישראל מדווחת עליו רשמית". אזעקות נשמעו באזור בשעה 02:34, ומאוחר יותר אותרו שרידי טיל החץ בירדן סמוך לגבול.
בעקבות האירועים
יירוט הטיל הסורי על ידי טיל החץ 2 הישראלי היה הפעלת הבכורה המבצעית של המערכת, שייעודה המקורי הוא יירוט טילי קרקע-קרקע ובפרט טילים בליסטיים ארוכי-טווח. השימוש החריג בחץ 2 ליירוט טיל קרקע-אוויר מדגם S-200, טיל כבד ובעל טווח של 300 ק"מ, הוביל להשערות מצד כלי תקשורת שהטיל שיורט על ידי החץ היה למעשה טיל בליסטי, ככל הנראה מסוג סקאד, שנשיא סוריה, בשאר אל-אסד שיגר כדי להעביר לישראל מסר לגבי התקיפה ולהרתיעה מתקיפות נוספות. תחקיר ראשוני של חיל האוויר הישראלי קבע שהטיל שיורט הוא מדגם S-200, שהיווה איום בליסטי (עם ראש קרב שבו 217 ק"ג חומר נפץ) על בקעת הירדן ולכן יורט באמצעות ה"חץ".
בעקבות התקיפה דרשה רוסיה הבהרות מישראל וראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, אמר.
ב-26 באפריל 2017 פורסם כי קצין בכיר בצה"ל אמר שיעד התקיפה בסוריה היה משלוח של 100 טילים (לא פורט מאיזה סוג) שהועברו לחזבאללה, ושחלקם הושמדו וחלקם הגיעו לחזבאללה.
אקוסטה
אקוסטה (Acosta) הוא שם משפחה שמקורו בספרדית ופורטוגזית ומשמעותו מהחוף.
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}