cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הוקאיי (קומיקס)
נישואיו למוקינגבירד
הוקאיי חוזר לשורות האוונג'רס מעט לפני מלחמתם בישות-העל אונסלוט, פרי תוצרתו של שילוב תודעתם של צ'ארלס אקסבייר ושל מגנטו. בסוף הקרב, נדמה כי האוונג'רס מתים, אך מתברר שפרנקלין ריצ'רדס מעביר את גיבורי-העל ליקום כיס שבו הם העבירו את המשך חייהם. בסופו של דבר, הם מגלים את האמת אודות מקום הימצאם וחוזרים ליקום הרגיל. באותה עת, שמיעתו של הוקאיי חזרה לתקנה משום שריצ'רדס יצר אותם מחדש בדרך בה הוא זכר אותם מלכתחילה.
ת'נדרבולטס
הוקאיי נשאר עם האוונג'רס להרפתקאות נוספות, ביניהן מתן עזרה לחניכים ג'סטיס וכוכב אש בהבסת טאסקמאסטר והלבקנית. הוא מתפטר מהקבוצה כדי להוביל את קבוצת ת'נדרבולטס, שהשתחררו מעולו של הנבל ברון זמו. הוקאיי מאמן את חברי הקבוצה בדרך בה אימן אותו קפטן אמריקה ומעצב את הקבוצה לכדי כוח תקיפה מאוחד. לאחר מכן, קבוצת ת'נדרבולטס מתעמתת מול נבלים כאדוני הרשע, גרביטון ונגע העולם התחתון. הוקאיי מתחיל במערכת יחסים רומנטית עם מונסטון, חברת הקבוצה. לאחר מכן הוא וקבוצתו עורכים מסע לגיהנום כדי להציל את נשמתה של מוקינגבירד. הם מביסים את מפיסטו, אך הוקאיי לא מוצא את אשתו.
כדי להבטיח שחברי קבוצת ת'נדרבולטס מקבלים חנינה מלאה על מעשיהם בעבר, הוקאיי מבקש להילקח למעצר במקומם. פשעיהם הקודמים נמחקים בתנאי שיפרשו מתפקידם כלוחמי פשע, וחבריה נאלצים להסכים. כאשר הוקאיי משוחרר מהכלא, הקבוצה מתאחדת כדי להילחם בגרביטון פעם נוספת. כעת משוכנע שהקבוצה מסוגלת להילחם בעצמם, הוקאיי מעניק את המנהיגות ל"אזרח וי" (שמוחו היה למעשה תחת השפעתו של ברון זמו) ועוזב את הקבוצה.
מוות ובית אם
הוקאיי מצטרף שוב לאוונג'רס ומתחיל ביחסים רומנטיים קצרים עם ג'אנט ואן דיין, בד בבד עם הרפתקאות סולו המביאות אותו בין היתר לגילוי מזימה לגנבת ממצא ארכאולוגי בלאוס וחקירת הירצחו של קולונל סובייטי. דעתה של מכשפת השני נדחפת לכדי שיגעון, והיא גורמת לספינת מלחמה של גזע הקרי להופיע מעל שמי ניו יורק. האוונג'רס מופתעים מהופעתה של הספינה ונכנסים לפעולה. במהלך הקרב, הוקאיי נפצע קשה ומחליט לטוס לתוך מנועיה של ספינת המלחמה, ובכך מקריב את חייו כדי להציל את חברי קבוצתו.
כאשר מכשפת השני משנה את מרקם המציאות באירועי "בית אם", הוקאיי חוזר לחיים ללא זיכרון אודות האירועים האחרונים. כאשר ניתנת לכולם ההזדמנות להיזכר, הוקאיי נחרד ממעשיה של מכשפת השני ויורה בגבה חץ. כתגובה, אחד מילדיה מוחק אותו מהקיום, וכך הוקאיי מת פעם נוספת. כאשר המציאות של מכשפת השני חוזרת לתקנה, הוקאיי עדיין נחשב למת. אולם, קבוצת האוונג'רס החדשים שהוקמה זה עתה מוצאת את קשתו ואת חיציו באתר הישן של אחוזת האוונג'רס.
חזרה והאוונג'רס החדשים
ללא ידיעתם של האוונג'רס החדשים, הוקאיי חזר לחיים בזמן שהמציאות חזרה לסורה. הוא מבקש את עזרתו של דוקטור סטריינג' בזמן שהוא מסתגל בחזרה לחייו. בעצתו של סטריינג', הוקאיי עורך מסע להר וונדגור ומוצא שם את מכשפת השני, שחיה חיים רגילים ושלווים ללא זיכרון מעברה וללא כוחות-על. עם שובו לאמריקה, הוקאיי לומד על ההתנקשות בקפטן אמריקה. הוא מתעמת מול טוני סטארק, שמציע לו את מגנו של קפטן אמריקה ואת תלבושתו כדי להמשיך את ירושתו. הוקאיי מקבל השראה ממילותיה של קייט בישופ (השנייה לשאת את נטל הזהות הוקאיי מאוחר יותר), ומסרב להצעה.
קלינט, כעת כרונין, מצטרף לאוונג'רס החדשים במסעם לארץ הפראית לאחר שקיבלו מידע מספיידרוומן לגבי חללית הסקרול שהתרסקה במקום. מתוך החללית התגלו גיבורי-על שנודע כי נחטפו בדיעבד, וביניהם נמצאת מוקינגבירד. קלינט מאמין שמדובר בה, עד אשר מיסטר פנטסטיק מוצא שמדובר במתחזים מגזע הסקרול. לאחר שהקרב נוצח, קלינט מתאחד עם מוקינגבירד האמיתית, שהוחזקה בשבי הסקרול למשך שנים.
שלטון אפל ומצור
קלינט מנסה לעזור למוקינגבירד להשתלב בחזרה לחייה על כדור הארץ. הוא מלווה אותה לסרגוסה, ספרד כדי להילחם בנבלת-העל מוניקה רפצ'יני ובארגון הטרור A.I.M. במאמץ לנטרל פצצה מלוכלכת שהומצאה על ידי קבוצת המדענים המרושעת. למרות השנים הרבות שהם חיו בנפרד אחד מהשני, קלינט ומוקינגבירד נלחמו יחדיו באפקטיביות והצליחו להביס את הקבוצה ולסכל את תוכניתם.
בסוף אירועי פלישת הסקרול, ארגון S.H.I.E.L.D מפורק ונורמן אוסבורן מופקד כראש הביטחון הלאומי. הוא יוצר קבוצת אוונג'רס נבלים משלו, האוונג'רס האפלים, על ידי גנבת זהויותיהם של חברי האוונג'רס הקודמים. הרוצח השכיר בולזאיי מצטרף לקבוצה ונוטל את זהותו של הוקאיי. קלינט צופה יחד עם האוונג'רס החדשים בסיקור טלוויזיוני על האוונג'רס האפלים ונדהם לראות את התפתחות העניינים. הוא חושף את זהותו בפומבי ומגנה את פעולותיו של אוסבורן ושל משטרו החדש. לאחר מכן הוא נבחר למנהיג האוונג'רס החדשים ובוחר בהפלת אוסבורן וקבוצתו כעדיפות ראשונה. קלינט טוען שהדרך היחידה להביס את אוסבורן היא להורגו, אך חברי קבוצתו אינם מסכימים עמו. בשל כך, קלינט מנסה להסתער לבדו על מגדל האוונג'רס ומביס את האוונג'רס האפלים, אך נלכד, נעצר ועבר עינויים. הוא חולץ בידי חבריו לקבוצה והתנצל בפניהם על מעשיו.
קלינט עוזר לקפטן אמריקה החדש (ג'יימס בארנס), לפלקון ולאלמנה השחורה בקרב נגד הגולגולת האדומה וחייליו כדי להציל את סוכנת S.H.I.E.L.D לשעבר שרון קרטר ולסטיב רוג'רס הלכוד בזמן. מאוחר יותר, קפטן אמריקה מוביל את האוונג'רס החדשים, כולל קלינט, כנגד כוחותיו של אוסבורן המנסים להטיל מצור על אסגרד, עולם ביתו של תור.
עידן הגיבורים
לאחר אירועי המצור, סטיב רוג'רס מקים קבוצת אוונג'רס חדשה. קלינט מצטרף לקבוצה זו ושב לזהותו כהוקאיי (אם כי הוא מעודד את קייט בישופ לשמור גם על זהותה כהוקאיי). הוא ומוקינגבירד חברים גם באוונג'רס החדשים, אם כי קלינט עוזב את האוונג'רס החדשים לאחר שהוא מקבל תשדורת עדיפות מהקבוצה הראשית.
הוקאיי עוזר למוקינגבירד ולארגון האנטי-טרור העולמי שלה. יחדיו הם מונעים מקרוספייר לבצע עסקה להברחת נשק בלתי חוקי, ונתקלים בצאצאתו של לינקולן סלייד, ג'יימי סלייד, שהופכת לאחר מכן לפנטום ריידר החדשה. היא וקרוספייר משתפים פעולה יחדיו נגד הגיבורים, והעימות גורר אחריו מספר נפגעים, ביניהם אמה של מוקינגבירד וכן מותו של המילטון סלייד. הוקאיי עוזב את הארגון לאחר שהיחסים בינו לבין מוקינגבירד הופכים למתוחים מדי. אולם, עזיבתו קצרת מועד לאחר שהוא מגלה מקפטן אמריקה שקיימת רשימת חיסול, ושמה של מוקינגבירד נמצא בה.
הוקאיי ומוקינגבירד משתפים פעולה עם האלמנה השחורה כדי להפיל רונין חדש ומסתורי ואת חברת האוקיינוס האפל. אותו רונין מתגלה לאחר מכן כאלכסיי שוסטאקוב, שומר אדום לשעבר ובעלה לשעבר של האלמנה השחורה. במהלך הקרב ביניהם, הוקאיי חוטף מכה רצינית בראשו, אך אומר למוקינגבירד ולאלמנה השחורה שאינו סובל מתופעות לוואי רציניות. אולם, המכה שחטף מתבררת כרצינית ביותר כאשר הוא מאבד את כושר המיקוד שלו בקרב נגד הלגיון הקטלני. לאחר הקרב, טוני סטארק, דונלד בלייק וסטיב רוג'רס בודקים את ברטון ומגלים שהוא אט אט מאבד את ראייתו ועד מהרה יהפוך לעיוור. כתוצאה מכך, סטארק מספק לברטון את הטכנולוגיה שתעכב את עיוורונו. מאוחר יותר, טריקשוט מגיע לאחוזת האוונג'רס כשהוא על סף מוות, ואומר להוקאיי שהוא אולץ לאמן קשת אחר, אחד שמראה כישורים טובים כשל הוקאיי, לפני שמת בזרועותיו. הוקאיי נקלע מאוחר יותר למארב של אחיו, שהוא הקשת שאומן על ידי טריקשוט, ובארני מכריז על עצמו כטריקשוט החדש. במהלך הקרב המתחולל ביניהם, טריקשוט מביס את הוקאיי, ומוסר אותו לברון זמו, שמשלם לטריקשוט אך מסגיר את שניהם למשטרה. במעצר, בארני מסכים לתרום לאחיו מח עצם, על מנת שהשניים יוכלו להילחם בעתיד.
אוונג'רס נגד אקס-מן, עם קייט בישופ
במהלך מאבקם של האוונג'רס באקס-מן על הגעתו הצפויה של כוח הפניקס לכדור הארץ, הוקאיי היה פעיל במאמץ האוונג'רס להשיג לידם את הופ סאמרס, והאוונג'רס האמינו כי היא הפתרון למשבר. כשאיירון מן והנרי פים משמידים לכאורה את הישות, הם למעשה מפצלים אותה לחמישה חלקים, המשתלטים על חברי האקס-מן סייקלופס, קולוסוס, נאמור, מג'יק ואמה פרוסט. כאשר האקס-מן מתחילים לצוד אחרי חברי האוונג'רס, קלינט נכווה קשות בניסיון למנוע ממכשפת השני להעצים את כוחות הפניקס של פרוסט, והוקאיי נתפס, מובא אל האי אוטופיה ונכנס למעצר, אך משוחרר במרד של סטורם ושל צ'ארלס אקסבייר.
כאשר אירוע זה נגמר, הוקאיי רוכש בניין דירות בברוקלין והחל בחיים חדשים, ואף אימץ כלב פצוע, שהוקאיי מכנה אותו "לאקי". בנוסף, הוא נהיה שותף ומורה קרוב של קייט בישופ.
כוחות ויכולות
בשעה שלהוקאיי אין כוחות-על (מלבד התקופה בה השתמש ברובה החלקיקים של האנק פים כדי להפוך לגוליית), מצבו הפיזי נמצא בשיא כושרו. הוא סייף יוצא דופן, אקרובט וצלף אומן, שהתאמן מילדותו בקרקס בידי הנבלים טריקשוט ואמן החרבות. בנוסף, הוא אומן נמרצות בידי קפטן אמריקה בשימוש בטקטיקות מלחמה, אמנויות לחימה וקרב פנים אל פנים. הוקאיי מצטיין בשימוש בכלי נשק, במיוחד חץ וקשת, וכמו החץ הירוק של חברת DC קומיקס נושא אשפת חצים המכילה חצי תכסיס שונים ומגוונים, ביניהם חצי דבק, חצי רשת, חצים מתפוצצים, חצי פצצות זמן, חצי תפיסה, חצים לכיבוי אש, חצי הבזק, חצי גז מדמיע וחצי הקפאה בין היתר. כרונין, ברטון מציג כישורים יוצאי דופן בקטאנה ונשקי יד שונים.
כאמצעי התחבורה העיקרי שלו, הוקאיי ידוע גם בשימוש ב"אופנוע השמיים", הממודל לפי אופנוע שלג ומצויד בטכנולוגיית אנטי-גרביטציה. קיימת בו מערכת המופעלת על ידי קול ומערכת היגוי אוטומטית. אופנוע השמיים המקורי נבנה עבור הוקאיי בידי ג'ורג' ליית'ם בקרוס תעשיות טכנולוגיה, אך מאז הצטרף לאוונג'רס מהחוף המערבי בנה לעצמו סוגים נוספים.
ספקטרום בליעה
ספקטרום הבליעה של חומר הוא קבוצת תדרים של קרינה אלקטרומגנטית הנבלעת באותו חומר. לכל יסוד כימי יש ספקטרום בליעה ייחודי המאפיין אותו, הנוצר כתוצאה מרמות האנרגיה של האלקטרונים שלו, ולכן ניתן להשתמש בספקטרום הבליעה הייחודי כדי לאבחן חומר. ספקטרום הבליעה כולל תדרים בדידים ולא רצף של תדרים.
דרך מקובלת למדוד את ספקטרום הבליעה היא להקרין פוטונים מספקטרום רחב של אורכי גל אל מסך, דרך החומר הנבדק, כך שעל המסך יראו "חורים" בספקטרום של הקרינה לפי האנרגיות השונות שהחומר בלע.
אנבאר
אנבאר (בפרסית: انبار) היא עיר בעיראק השוכנת על גדת נהר פרת. היא ידועה גם בשם “פירוז שאפור” (או “פירוז שבור”) (בבל), והייתה סמוכה לעיר נהרדעא.
היסטוריה
היישוב במקום היה קיים עוד לפני התקופה הסאסאנית, אך העיר הגיעה לגדולתה רק במאה ה-3 לספירה, אז שופצה וחוזקה על ידי מלך האימפריה הסאסאנית, שאפור הראשון, בסביבות שנת 230. שאפור הראשון היה זה שהעניק לעיר את כינויה "פירוז שאפור" (שאפור המנצח), כדי להנציח את ניצחונו על גוריאן הרביעי בשנת 243.
אנבאר הייתה עיר גדולה ומשגשגת מבחינה כלכלית, ושימשה גם מקום מושבם של מרכזיים דתיים כמו ישיבת פומבדיתא וכס הבישופות הנסטוריאנית. תושבי העיר היו ברובם ערבים אך חיל המצב ששהה שם כלל ברובו פרסים.
בשנת 363 נפלה העיר בידי הקיסר הרומאי יוליאנוס, לאחר שהאחרון ניצח את שאפור השני, מלך פרס, בקרב קטסיפון, וחלקים ממנה נשרפו באש. לאחר נסיגת הצבא הרומי שוקמה העיר, ומאז נודעה בשמה הנוכחי "אנבאר" (אמבר, מחסן תבואה).
בשנת 634 נפלה העיר בידי חילות המוסלמים, וחיל המצב הפרסי גורש. סעד בן אבי ווקאס, אחד מחברי הנביא מוחמד וממפקדי הצבא המוסלמי, הקים שם את המסגד השלישי בגודלו בעיראק (באותה תקופה). אנבאר שימשה כמקום מושבו של הח'ליף אל-מנסור עד שהקים את בירתו החדשה בגדאד בשנת 762. גם לאחר מכן שימשה אנבאר כמקום מושב לשליטים העבאסיים. עם היחלשות האימפריה העבאסית, איבדה אנבאר ממעמדה והייתה נתונה למתקפות מצד גורמים שונים, בעיקר בדואים תושבי האזור. בשנת 927 היא נפלה בידי הקרמטים בהנהגת אבו טאהר, דבר שהוביל להרס רב בעיר.
במאה ה-13 הותקפה העיר על ידי המונגולים, תושביה נהרגו ורכושם נבזז. למרות זאת היא שימשה גם בידי המונגולים כמרכז מנהלי חשוב.
ישיבת פומבדיתא
בתקופתו של רב רבאי מרוב, ראש ישיבת פומבדיתא (אחרי ד'ש' - 540), רבו הרדיפות כנגד היהודים בבבל, רדיפות אשר התחילו כמה עשרות שנים קודם לכן. הייתה זו תקופה של חוסר יציבות - כנופיות שונות, שפעלו בעיקר ממניעים אידאולוגיים, ערכו מעת לעת פרעות ביהודים, לעיתים בתמיכת ראשי השלטון הססנידי. העיר פומבדיתא, שבה היה הריכוז הגדול של יהודים בבבל, הצליחה עד כה לעמוד בפני הרדיפות, והן לא הצליחו לערער את אורח החיים של הקהילה היהודית, בניגוד לערים אחרות. אולם עם התגברות הרדיפות והתפשטותן נמנע המשך הלימוד גם בישיבת פומבדיתא, וראש הישיבה לא יכול היה להעביר שיעורים בפני תלמידיו.
בשנת ד'תט"ז (656) לערך נכבשה פירוז שבור על ידי צבא מוסלמי בפיקוד החליף עלי בן אבי טאלב. במקורות יהודיים מסופר על קבלת פנים חגיגית שערך הרב יצחק גאון, ראש הישיבה בפירוז שבור, לצבא המוסלמי. לפי אותו מקור, באותה תקופה כללה הקהילה היהודית בעיר כ-90 אלף איש.
רב שרירא גאון הזכיר מאורע זה באיגרתו:
סוהיר חמאד
סוהיר חמאד (בערבית: سهير حماد; נולדה ב-25 באוקטובר 1973) היא משוררת, סופרת, פעילה פוליטית ובמאית קולנוע ירדנית-אמריקאית ממוצא פלסטיני. הוריה היו פליטים פלסטינים שהיגרו לברוקלין, ניו יורק כשהייתה בת חמש. הוריה עברו לאחר מכן לסטטן איילנד.
חייה
חמאד, ילידת עמאן, הושפעה בתקופת התבגרותה מזירת ההיפ הופ התוססת של ברוקלין. היא קלטה גם את סיפורי הוריה, על החיים בעיר מגוריהם לוד, ממנה היגרו בעקבות מלחמת העצמאות בשנת 1948, ואת הסבל שהם סבלו לאחר מכן, תחילה ברצועת עזה ולאחר מכן בירדן. בגלל ההשפעות השונות, חמאד הייתה מסוגלת לשלב בעבודתה נרטיב משותף של נישול. הדבר בא לידי ביטוי לא רק ביכולת שלה כבת למהגרים פלסטינים-מוסלמים, אלא בתור אישה הנאבקת נגד סקסיזם הטבוע בחברה המוסלמית, בהיותה אישה ומשוררת בזכות עצמה. כאשר אמן-יזם ההיפ הופ ראסל סימונס נתקל בקטע שכתבה, וכותרתו "ראשית כתיבה מאז" שיר המתאר את תגובתה לפיגועי ה -11 בספטמבר, הוא חתם איתה הסכם על שיריה. מאז דקלמה יצירות מקוריות שלה במסע שערכה במשך השנתיים הבאות. היא עובדת עכשיו על הפרסום השלישי שלה, אשר יהיה ספר פרוזה.
ספריה
חמאד פרסמה ארבעה ספרים:
ג'ודי שיקגו
ג'ודי שיקגו (באנגלית: Judy Chicago; נולדה ב-20 ביולי 1939) היא אמנית יהודייה-אמריקאית. נודעת באמנות הפמיניסטית שלה שבוחנת את תפקידן של נשים בתרבות ובהיסטוריה.
קורות חיים
שיקגו ידועה בעיקר בעקבות עבודות המיצב שלה על לידה ויצירת דימויים הבוחנים את תפקיד הנשים בהיסטוריה ובתרבות 'ארוחת הערב'(The Dinner Party) היא היצירה הידועה ביותר שלה. ניתן למצוא אותה במרכז האומנות הפמיניסטית אליזבט א. סקלר (Elizabeth A. Sackler Center for Feminist Art) במוזאון ברוקלין. היצירה חוגגת את הישגי הנשים בהיסטוריה ונחשבת ליצירת האומנות הפמיניסטית הראשונה. פרויקטים אחרים כוללים 'שמיכת כבוד בינלאומית', 'לידה', 'משחק כוחות' ופרויקט השואה.
בשנות ה-70 טבעה שיקגו את המונח "אמנות פמיניסטית" ובשנת 1971 יזמה שיקגו את תוכנית האומנות הפמיניסטית הראשונה בארצות הברית, באוניברסיטת פרנסו ( Frenso) בקליפורניה, ובכך הכינה את התשתית לחינוך באומנות פמיניסטית. שנה לאחר מכן אצרו מרים שפירו ושיקגו במשותף את המייצב בית נשים (Womanhouse), בבית מוזנח בהוליווד. במיצב היו מעורבות עבודות של 28 אמניות.
ג'ודי שיקגו נכללה, בשנת 2018, בין 100 האנשים המשפיעים ביותר בכתב העת – Time.
בשנת 2018 השתתפה בסרט הדוקומנטרי של נטפליקס "פמיניסטיות: מה הן חשבו?".
שנות הקריירה הראשונות
ג'ודי שיקגו החלה לצייר בגיל צעיר והמשיכה ליצור במשך כל זמן לימודיה בבית הספר ואף הצליחה, בשנת 1960, לקבל מלגה ללמוד אומנות באוניברסיטת לוס אנג'לס (UCLA). היא סיימה את לימודי המאסטר שלה בשנת 1964.
שיקגו גדלה במשפחה שהאמינה בשוויון זכויות לנשים, דבר שהיה לא רגיל בתקופתו והחלה להטמיע זאת בפעילות הפוליטית שלה כבר בלוס אנג'לס. שם עיצבה פוסטר לאיחוד הלאומי למען קידום אנשים צבעוניים (NAACP) ואף כיהנה כמזכירת האיחוד. בזמנה באוניברסיטה יצרה שיקגו מספר עבודות בהן נראו אברי מין גבריים ונשיים, הדבר נאסר עליה אך הם הפכו למוטיב קבוע בעבודותיה.
בשנת 1959 פגשה את ג'רי גורוביץ ונישאה לו בשנת 1961. מספר שנים לאחר מות בעלה בתאונת דרכים (1963), שינתה את שמה לשיקגו על שם עיר מולדתה. בראשית הקריירה שלה עבדה כמורה לציור במספר אוניברסיטאות .בשנת 1967 ניסתה את ידה באומנות ביצועית והשתמשה בזיקוקי דינור ובפיירוטכניקה כדי ליצור את העבודה 'אוטוספרה' בניסיון לרכך ולעשות את המרחב לנשי יותר. בשנת 1973 יסדה את Womanhouse - תערוכה פמיניסטית בלוס אנג'לס שהציגה לראשונה את המבט הנשי באומנות, ובשנת 1979 יזמה את התוכנית הפמיניסטית הראשונה בארצות הברית.
בשנת 1965, הציגה את עבודתה בתערוכה ראשונה שלה בגלריה של רולף נלסון בלוס-אנג'לס, והייתה אחת מארבע הנשים היחידות שלקחו בה חלק.
שיקגו היא תוצר של התנועה לשחרור האישה של שנות ה-60 וה 70 בחוף המערבי של ארצות הברית והיא נלחמה כדי שיראו בה אומנית שווה בין שווים. על אף חששה היא השתמשה בצורות אבסטרקטיות דמויי אברי מין והביעה את רגשותיה ורצונותיה דרך יצירותיה.
ארוחת הערב
ארוחת הערב (באנגלית: The Dinner Party) הוא מיצב אמנות גדול שיצרה שיקגו בין השנים 1974 ל-1979. זוהי יצירת המופת של שיקגו שנמצאת כעת במוזיאון ברוקלין. שיקגו עבדה על יצירה זו במשך חמש שנים בעלות של $250,000.
היצירה היא סמל לאומנות פמיניסטית ומייצג 1038 אומניות, פעילות, אלילות וקדושות מעונות בהיסטוריה הנשית – יש בה 39 מקומות ישיבה ועוד 999 שמות נשים על הריצפה עליה ניצב השולחן. השולחן המשולש מחולק לשלושה חלקים שכל אחד מהם באורך של בערך 15מטר. בכל חלק יש מקום לשלושעשרה נשים כמספר המסורתי של מכשפות במפגש ופי שלוש ממספר היושבים סביב שולחן הסעודה האחרונה. המפות על השולחן תפורות במסורת הנשים בזמנו.
בראיון רדיופוני שנתנה שיקגו בשנת 1981 אמרה שכל התגובות המאיימות ומלאות השינאה שהיא קיבלה בעקבות העבודה הביאו אותה עד לכדי סכנת התאבדות והיא חשה כחיה פצועה. היא החליטה להחבא בקהילה כפרית קטנה ונתנה לחבריה לטפל בצד האדמיניסטרטיבי של עבודתה, בעוד היא התמקדה בכתיבת הספר Embroidering Our Heritage שמתעד את הפרויקט. היא ציינה עוד שגורלה כאומנית קשור בהחלט בגורלה כחלק מהמין הנשי וכמוה גם נשים אחרות מסוגלות להגיע ליותר.
לידה
הפרויקט "לידה" של שיקגו, שנמשך חמש שנים - 1980–1985, עוסק בנושא שכמעט לא זכה להתייחסות באמנות המערבית. הפרויקט חוגג את תפקידה של האישה כאם, ובכך רצתה שיקגו למלא חסר של דימויי לידה בעולם האומנות. המיצב מפרש את סיפור הבריאה שבספר בראשית ומתמקד ברעיון שאלוה זכר ברא אדם מבלי לערב את האישה. בפרויקט השתתפו כ 200 נשים מארצות הברית, קנדה, וניו זילנד שעבדו על 100 לוחות בטכניקות של, בין השאר, שמיכות טלאים, מקרמה ורקמה. הפרויקט מעוצב בצורה המאפשרת הצגת חלקים שונים ממנו בתערוכות שונות. הפרויקט מאתגר ומציג את האופן שבו כולנו באים לעולם. מטרתו להחדיר בנו את ההבנה על מה שכרוך בתהליך הלידה והמאמץ הפיזי הכלול בו. זהו פרויקט חשוב במיוחד כאשר מתקיים מאבק על זכותן של נשים לשלוט על גופן.
פרויקט השואה
פרויקט השואה של שיקגו (Holocaust Project: From Darkness into Light) הוקם בין השנים 1985 – 1993 ונעשה בשיתוף פעולה עם בעלה הצלם דונלד וודמן (Donald Woodman ) שלו נישאה בשנת 1985.
הפרויקט כולל שש-עשרה עבודות גדולות עשויות מגובלן, וויטרז', מתכת, עץ, צילום, ציור ותפירה. התצוגה מסתיימת עם זוג יהודים החוגג את השבת. העבודות נפרשות על 900 מטר מרובעים והוצגו לראשונה בשנת בשיקגו בשנת 1993. כיום רוב החלקים נמצאים במרכז השואה בפיטסבורג, פנסלבניה.
לדבריה של שיקגו, הפרויקט עוצב כמסע אל תוך חשכת השואה ויציאה אל האור והתקווה. זהו מסע אינטלקטואלי, פיזי ורגשי שהיא ובעלה עברו בעבודתם על הפרויקט והוקם באמונה שהניסיון להבין את השואה, ככל שהוא מכאיב, יכול להוביל להבנה רבה יותר של העולם בו אנו חיים. תקוותם של שיקגו ווודמן הייתה שבאמצעות הפרויקט יביאו שינוי בתודעת האנושית כך שאפשר יהייה ליצור עולם טוב יותר.
מידע נוסף
בשנת 1978 הקימה שיקגו את ארגון האומנות הנשית Through the Flower שלא למטרת רווח. מטרת הארגון לחנך את הציבור על חשיבות האומנות והוא מהווה גם כלי להדגשת הישגי נשים ולהמשך התוכנית הפמיניסטית שיזמה שיקגו באוניברסיטת פן. דרך הארגון ממשיכה שיקגו ליצור ולשמר את עבודותיה.
בשנת 1994, החלה שיקגו לעבוד על היצירה Resolutions: A Stitch in Time והמשיכה לעבוד עליה במשך שש שנים. העבודה הוצגה במוזיאון האומנות והעיצוב בניו-יורק בשנת 2000.
בשנת 1996, עברו שיקגו ובעלה דונלד וודמן לגור במלון בלן בניו-מקסיקו ואוסף הספרים שלה על ההיסטוריה הנשית והתרבות נמצא באוניברסיטת ניו-מקסיקו. שיקגו זכתה לתארים שונים ורבים והיא ממשיכה להציג בתערוכות שונות עד היום. היא יוצרת וחוקרת דרכים, כוונים ונושאים חדשים ומשתנים בעבודותיה.
שיקגו ווודמן נישאו בשנת 1985 ולקראת יום הנישואים ה 25 שלהם יצרה שיקגו, בשנת 2010, את העבודה 'חידוש הכתובה '.
לשיתוף פעולה עם אומנים אחרים יש חלק נכבד בעבודותיה של שיקגו, ביצירות ארוחת הערב, לידה, פרויקט השואה נעשו בשיתוף עם מאות מתנדבים.
ארז אדלשטיין
ארז אדלשטיין (נולד ב-23 באוגוסט 1961) הוא מאמן כדורסל ישראלי ופרשן ספורט.
קריירה
את דרכו בכדורסל החל אדלשטיין בקבוצת הפועל עפולה, בה שיחק בתפקיד הרכז, שבו שיחק גם בנבחרת הנוער.
את דרכו באימון כדורסל החל כעוזר מאמן של בועז ינאי בהפועל גבת בליגה הארצית בעונת 1990/91. בעונה שלאחריה מונה למאמן ראשי והצליח להשאיר את הקבוצה בליגה, אך כבר במהלך העונה הבאה פוטר. בעונת 1993/94 שוב ירד לליגה השנייה לאמן את מכבי קריית מוצקין, ועונה לאחר מכן את מכבי חדרה באותה ליגה.
בעונה 1995/96 עבר לקבוצה המשמעותית הראשונה שלו, הפועל ירושלים, בה שימש כעוזר מאמן של פיני גרשון. הקבוצה זכתה באותה שנה בגביע המדינה. בעונה שלאחר מכן פוטר גרשון ועימו עזב אדלשטיין, שעבר לאמן את בני הרצליה. תחת הדרכתו עלו לקבוצת הבוגרים שחקנים צעירים כמו טל בורשטיין ויניב גרין.
בעונת 1999/00 עבר לאמן בגליל עליון אותה הוביל לסדרת חצי גמר הפלייאוף, בו הפסידה הקבוצה 3:1 למכבי תל אביב, תוך שהיא רושמת ניצחון חוץ בהיכל הספורט יד אליהו מול האלופה. אדלשטיין המשיך לאמן בגליל אותה הצעיד למקום השני בליגה, אחרי הפסד צמוד בכפר בלום למכבי תל אביב. הקבוצה הציגה כדורסל יפה ואטרקטיבי, בניצוחם של יואב ספר, רימאס קאוקינאס, למונט ג'ונס ואחרים, אך למרות יתרון הביתיות שוב הודחה הקבוצה בסדרת חצי הגמר, הפעם על ידי הפועל ירושלים.
ב-2001 עזב אדלשטיין את הגליל ועבר לאמן את מכבי רמת גן. הקבוצה הצליחה במהלך העונה, וסיימה את הליגה במקום השני, אך בגמר הובסה על ידי מכבי תל אביב בשלושה משחקים בסדרת הגמר.
בשנת 2002 אדלשטיין עבר להפועל ירושלים. עקב המצב הביטחוני הקשה ששרר בעיר לא הצליחה הקבוצה להחתים שחקנים זרים מובילים וידועים, וכשלה במשחקים רבים. אדלשטיין לקח אחריות והתפטר, אך עוד באותה עונה החליף את אריק שיבק כמאמן הפועל תל אביב, אולם סיים עימה את העונה רק במקום השביעי והמאכזב. עונת 2003/04 היא אולי המוצלחת ביותר של אדלשטיין כמאמן ראשי, והמוצלחת ביותר של הפועל תל אביב זה שנים. הקבוצה העפילה לגמר הפלייאוף לאחר שני ניצחונות בדרבי על מכבי תל אביב ולחצי גמר היורופליג. בסיום העונה עזב הבעלים - ולדימיר גוסינסקי - את הקבוצה ועמו עזב גם אדלשטיין, שלקח שנת חופש מאימון במהלכה שימש כפרשן כדורסל בערוץ הספורט.
בעונת 2005/06 חזר אדלשטיין לאמן את הפועל ירושלים, וכמו עם הפועל תל אביב קיבל מבעלי הקבוצה תקציב גבוה לבניית קבוצה שתקרא תיגר על האלופה, מכבי תל אביב. אולם כמו בעונתו הקודמת בהפועל תל אביב, הקבוצה הובסה על ידי מכבי תל אביב בגמר הפיינל פור 96:66. מנגד, העפילה תחתיו ירושלים לחצי גמר המפעל האירופי בו השתתפה, היול"ב קאפ. בסוף העונה פוטר אדלשטיין מהפועל ירושלים, חרף טענות הקבוצה במהלך העונה שהוא יישאר המאמן ללא קשר להישגי הקבוצה. דובר הקבוצה, גידי דודי, ערך ראיון עם "ידיעות אחרונות" ועם ערוץ הספורט והטיל דופי בביצועיו של אדלשטיין לאורך העונה וטען כי יש למאמן בעיה נפשית וחרדת רדיפה מצד פיני גרשון. אדלשטיין תבע את דודי על דבריו והפועל ירושלים התנצלה בפני המאמן. בירושלים הוחלף על ידי דן שמיר, ששימש עד אז כעוזר מאמן מכבי תל אביב.
בעונת 2007/2008 שימש אדלשטיין כעוזרו של פיני גרשון באולימפיאקוס, עד שפוטר יחד עם גרשון. בסוף שנת 2008 מונה אדלשטיין כעוזר מאמנו השני של צביקה שרף בנבחרת ישראל, לצידו של רוני בוסאני.
אליעזר חודורוב
אליעזר חודורוב (17 במאי 1904 - מרץ 1965) ימאי עברי וחלוץ הימאות העברית, איש הפלוגה הימית ורב חובל מקצועי שתרם רבות להתפתחות הימיה העברית ולמדינת ישראל.
ארז אדלשטיין
קריירה
ב-14 ביוני 2011 חזר אדלשטיין לאמן את קבוצת הפועל תל אביב. בעזרת תקציב גדול משמעותית משאר הליגה החזיר אדלשטיין את הקבוצה לליגת העל אחרי 6 שנים בהן הקבוצה לא שיחקה בליגה זו. במהלך עונת העלייה קידם אדלשטיין מספר שחקנים צעירים מבטיחים וביניהם בר טימור, אבירם זליקוביץ' ויותם שירן ואף רשם את הקבוצה לליגה הבלקנית, מפעל אירופי זוטר, במטרה להעניק להם דקות משחק רבות. בעונה הבאה אדלשטיין הוביל את הקבוצה, חרף מאבקי הירידה הקשים בהם היא נמצאה, להישג ענק מבחינתה-ניצחון חלומי בדרבי מול מכבי לראשונה מזה 9 שנים. בסיום העונה סיימה הקבוצה במקום ה-8, והודחה ברבע גמר הפלייאוף לאחר שנוצחה בסדרה 0–3 על ידי מכבי תל אביב. בעונתו השנייה בקבוצה, הצעיד את הקבוצה למספר הישגים-ניצחון כפול על האלופה מכבי חיפה, העפלה לבית העליון בליגה, העפלה לחצי גמר גביע המדינה וניצחון בדרבי על מכבי תל אביב.
אליעזר חודורוב
ביוגרפיה
אליעזר (לוסיה) חודורוב נולד בעיר קובל שבווהלין. בטרם מלאו לו 14 שנה החל בארגון וליכוד בני הנוער היהודי. תחילה ייסד בעיר את תנועת הצופים ברוחו של רוברט באדן פאוול. התנועה שהנהיג גדלה מיום ליום אף מעבר לעיר קובל. לוסיה שימש באותם ימים גם מורה ספורט ב-"תרבות"- הגימנסיה העברית בקובל. מטרתו הייתה חינוך צופי-לאומי, מיזוג ערכי הצופיות וערכי הלאום לשלמות אחת. בשנת 1921 קבלה התנועה את שמה "הסתדרות השומרים ע"ש טרומפלדור" ומנתה בקובל כ- 400 חניכים. לוסיה עורר את הרעיון הציוני בכל העיר קובל. תוך תקופה קצרה התפשטה התנועה לכלל ערי ועיירות פולין ומנתה אלפים רבים. פעילותו התמקדה בשליחות הציונית והוא לקח חלק פעיל בקונגרסים והוועידות הציוניות, דוגמת הוועידה העולמית של תנועות הנוער היהודיות בדנציג 1924. בשנת 1925 קרא להתלכדות תנועות הנוער המרכזיות בפולין ותנועתו התאחדה ביוזמתו עם תנועת "השומר הצעיר".
ארז אדלשטיין
קריירה
ב-27 בפברואר 2014 הודיע איגוד הכדורסל כי אדלשטיין ימונה למאמן נבחרת ישראל בכדורסל.
אליעזר חודורוב
ביוגרפיה
בספטמבר 1925 עלה לוסיה לארץ, הצטרף למחנה עבודה מול הים בכרמל והרעיון להיות יורד ים דבק בו. בארץ נישא לשלומית פרידמן, בת רחובות, ממשפחת חלוצים מקובל.
חודורוב היה פעיל בארגון ההגנה בחיפה, שחלומו היה ימאות. בשנת 1927 נסע על חשבונו ללמוד בבית הספר הימי בצרפת. משנקלע לקשיי מימון של שהותו ולימודיו, פנה בבקשת עזרה כספית אל ההגנה, שלאחר דיון ניאותה לתת לו סיוע (שהיה קטן ולא מספק) מתוך ראיית לימודיו כהשקעה לטווח הרחוק. ב-1930 שב מלימודיו בצרפת ושולב בפעילות ההגנה להעברת נשק בדרך הים.
חודורוב היה מדריך ומורה בבית הספר הימי זבולון ולימים קצין חיל הים. עקב פיצול פעילותו של בית הספר זבולון לשני בתי ספר, יומי וערב, הייתה מתיחות בלתי נסבלת באגודה הימית, וחודורוב כמו אחרים עזב את הירקון לנסות כוחו בצי הימי.
ארז אדלשטיין
קריירה
ב-13 בספטמבר 2017 פוטר אדלשטיין מהנבחרת לאחר כישלון צורב באליפות אירופה אותה אירחה ישראל. בהמשך חזר לשמש כפרשן בערוץ הספורט הישראלי.
אליעזר חודורוב
ביוגרפיה
בסוף שנת 1933 הוקמה חברת הספנות 'שירות ימי ארץ-ישראלי', כשותפות של שני רבי החובלים, ידידים מימי הגימנסיה הרצליה דרך האקדמיה הימית, חודרוב וישראליתן (ישראלי), עם עוה"ד פרבשטיין מהנהלת זבולון וקצין ים בלגי ידידם. בשנת 1934 רכשה החברה בעיראק 'אוניית משא כללי משולבת' בתפוסה של 193 טון, ורישיון הסעת 12נוסעים. שמה הוסב ל-"כרמל". עקב ארגון לקוי לא הצליחה החברה לשרוד בתחרות הקשה עם הספינות הערביות באזור ומיד מכרה את האוניה.
לקראת סיום המנדט הבריטי נחשב חודורוב מבכירי רבי החובלים בצי המסחרי העברי. ערב הכרזת המדינה, ב-12 באפריל 1948 פנה דוד בן-גוריון אל חודורוב בבקשה לגבש הצעה לתקן מפקדה ימית מלחמתית להובלה ימית והגנת חופים. חודורוב שב אליו בתוך יומיים עם תוכנית מקיפה ומגובשת למפקדה כזו, שתעסוק בגיוס ובהכשרה צבאית של בעלי מקצוע ימיים, וכן גיוס ספינות סוחר אזרחיות שיעברו הסבה לפעילות צבאית.
בסוף אותה שנה הגיעה האונייה "Derector" (ששמה הוסב ל"גלילה") של חברת הספנות החדשה צים לישראל כשצוותה יהודי. חודורוב מונה רב חובל שלה, ובשנת 1949 הייתה הראשונה שהביאה גולים ממחנות המעצר בקפריסין. בסך הכל הביא עליה חודורוב 11,000 עולים בפחות מארבעה חודשים.
בשנת 1951 מונה חודורוב כרב חובל של האונייה "אילת" של חברת צים שעבדה על קו ארצות הברית-תל אביב בשנת רכישתה. באחת מהפלגותיה הראשונות מניו יורק לישראל, עם מטען תפזורת חיטה, נקלעה לעין סערת הוריקן ממנה הוציאה חודרוב בשלום.
אליעזר חודורוב נפטר ב-1965 ונטמן בבית העלמין ברחובות.
אופל RAK e
אופל RAK e (בגרמנית: Opel RAK e) היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית חשמלית, המוגדרת כמכונית עירונית, מתוצרת אופל אשר הוצגה בשנת 2011, בתערוכת המכוניות הבינלאומית בפרנקפורט.
בשנת 2011 "אופל" הייתה חברת בת של ג'נרל מוטורס.
שם הדגם "אופל RAK e" ניתן על שם הרכב הרקטי "אופל RAK" שיוצר על ידי "אופל" בשנת 1928.
סקסטה
סקסטה היא המרווח המוזיקלי השישי (מלטינית sexta, שישית). היא מציינת מרחק בין שישה צלילים עוקבים בסולם הדיאטוני.
מאחר שהסולם הדיאטוני איננו סימטרי (המרווח בין דרגות סמוכות יכול להיות טון או חצי טון), קיימים שני סוגים של סקסטה:
שריר הכף הארוך
שריר הכף הארוך (TA: Musculus palmaris longus) ממוקם במדור הקדמי של האמה, צידי לו השריר כופף שורש היד החישורי ותיכון לו השריר כופף שורש היד הגומדי. השריר מניע את שורש כף היד לכיוון כיפוף ומהדק את אֲלַל כף היד (Aponeurosis palmaris).
שריר הכף הארוך חסר בחלק מהאוכלוסייה. ב־14–16 אחוזים מאוכלוסיית הלבנים חסר השריר באחת הגפיים העליונות. שיעורי אי-קיומו של השריר פוחתים בקבוצות אתניות אחרות.
תיאור
תחילתו של השריר בעילית העלי התיכונה של עצם הזרוע (גיד הכופפים המשותף).
חלקו המרוחק של השריר עובר מעל לרצועת שורש היד הרוחבית (Retinaculum musculorum flexorum manus) ונאחז בחלקה המרוחק ובאלל כף היד.
Ciao Italia: Live from Italy
Ciao Italia: Live from Italy (בעברית: שלום איטליה: בהופעה חיה מאיטליה) הוא אלבום ההופעה השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה. אלבום ההופעה יצא לאור ב-24 במאי 1988, על ידי חברות התקליטים האחים וורנר וסייר רקורדס.
רקע והפקה
האלבום הופק על ידי ריקרדו מריו קוראטו ובוים על ידי אגברט ואן היס. כמה שבועות לאחר צאתו, העניק איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי לאלבום את תואר הפלטינה, על סך מכירות של כ-100,000 עותקים בארצות הברית.
כמה שנים לאחר צאתו, הועלה האלבום לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
מיקומי שיא
כל מצעדי האלבומים שלהלן, הם מצעדי אלבומי וידאו בלבד, ובהם מדונה הצליחה לכבוש פסגות מצעדים רבות.
גוואחירה
הגוואחירה (Guajira) היא סגנון מוזיקה קובנית מסורתית, המתבססת על כלי מיתר ושירה טרובדורית, במסורת הספרדית.
היסטוריה
מקורה של הגוואחירה הוא בחבל חקלאי בקובה שעל שמו היא קרויה. הסגנון התפתח במקור בתור מוזיקת איכרים עממית, שנוגנה בעיקר על ידי חקלאים קשי יום במטעי הסוכר והטבק.
בשנות השלושים של המאה ה-20, החל תהליך של חדירת הסגנון לזרם העיקרי של התרבות בקובה. תהליך זה חב רבות לפועלו של נגן הגיטרה והמלחין גווילרמו פורטבלס, אשר סגנונו המוקפד זכה לכינוי "גוואחירה סלונית".
בימינו, קיים מספר קטן יחסית של להקות המבצעות שירי גוואחירה. בין הבולטות והידועות שבהן ניתן למנות את Buena Vista Social Club, בשירים כגון El Carreteo (העגלון).
מאפיינים מוזיקליים
הגוואחירה היא מוזיקה אקוסטית, על מקצב סימטרי 4:4 אירופאי, בניגוד למרבית המוזיקה הקובנית.
הכלי הדומיננטי בגוואחירה הוא הטרס, אשר מנגנת מקצב חוזר בדומה למונטונו בסון, אך בהשפעות ספרדיות- פריטה מהירה וצביטה של המיתרים. בנוסף נפוץ השימוש בגווירו, ולעיתים תופי בונגו.
השירה בגוואחירה היא במבנה קלאסי של המוזיקה הקובנית: הזמר הראשי שר בית, ואחריו זמרי הליווי שרים פזמון חוזר (הנקרא "קורו"). השיר מגיע לרוב לשיא בסיומו, או שכלל אינו מגיע לשיא, אלא פשוט נמוג (וזאת מאחר שמסורת השירה היא עממית, ללא כתיבה מראש של המילים).
בשירת הגוואחירה נפוצות שריקות (שמקורן במסורת האיכרים והעגלונים), ודיבור רקע של זמרי הליווי במהלך הבתים שמבצע הזמר הראשי. הנושאים בהם עוסקת השירה נוטים להיות פשוטים, בעיקר הווי החיים של איכרים, שאיפותיהם וחוויות חייהם.
כבשן
כבשן הוא תא סגור ומבודד, המיועד לשרפה בטמפרטורה גבוהה במיוחד. השימוש בכבשן נעשה לשתי מטרות: התכה ועיבוד של חומרים, בדרך כלל מתכות, לצורך עיבודם, ולהבדיל, שריפת גופות.
השימוש העיקרי בכבשן הוא היתוך עפרות ליצירת מתכת "נקייה" והתכת מתכת לצורך ייצור סגסוגת המתכת ועיבודה ליצירת מוצרים כמו: כלי ברזל כבדים, מוצרי פלדה ועוד. על מנת להשיג טמפרטורה גבוהה בתוך הכבשן, מזרימים אליו בדרך כלל אוויר בלחץ המעשיר בחמצן את תהליך בעירת הדלק. בימי קדם השתמשו במפוח שהופעל באמצעות הרגל, באמצעות בהמה או בכוח מים. כיום משתמשים במפוחים חשמליים רבי עוצמה.
קרמטוריום או משרפה הוא סוג כבשן המשמש לשריפת גוויות.
תנור רם
תנור רם הוא תנור תעשייתי (כבשן) המשמש להפקת יצקת מעפרת ברזל. לברזל שימושים רבים בתעשייה, אך הוא אינו נמצא בטבע בצורתו השימושית, ולכן להפקתו נדרש תהליך טכנולוגי מסובך. קודם כל מפיקים יצקת מעפרת ברזל וצרף, ואחר כך מיצקת אפשר להפיק פלדה וברזל בתנורים אחרים. היצקת מורכבת מברזל, ויותר מ-2% פחמן. את הברזל מפיקים מעפרות ברזל, המורכבות מברזל וחמצן, פחמן מקוק (דלק) או אנתרצית (סוג של פחם), בנוסף מוסיפים אבן גיר כדי לסלק צורן מהיצקת.
מבנה התנור
התנור מורכב מהחלק העיקרי- גוף התנור, שם על ידי חימומו ל-1200–1300 מעלות צלזיוס מתרחש התהליך הכימי העיקרי. לגוף התנור יש פתח עליון להכנסת עופרת הברזל וצרף להפקת פחמן. פתח להכנסת אוויר, פתח להוצאת סיגים, ופתח להוצאת יצקת. החימום נעשה על ידי שריפת הפחם באוויר המוכנס על ידי משאבה.
תהליך עבודת התנור
אוויר מוזרם בלחץ לחלקו התחתון של התנור, שבתחתיתו מונחת עפרת ברזל שעיקרה חלודה. מלמעלה נשפכת אבקת פחם (פחמן טהור כמעט) ואבן גיר גרוסה, המשמשת כזרז לתגובת החימצון המתרחשת בתחתית הכבשן.
כבשן בֶּסֶמֶר
פלדה ידועה מזה אלפי שנים, אך עד לאמצע המאה ה-19 כל השיטות להפקתה כללו עבודה ידנית ממושכת ועל כן מחירה היה גבוה מאוד - פי 5 ויותר ממחירו של ברזל חשיל. במאה ה-19 הביקוש לפלדה גבר, עקב דרישות תעשייתיות רבות ושונות: דוודי קיטור, קני תותחים, בניית גשרים שיוועו לפלדה זולה בייצור המוני. הנרי בסמר היה אחד מרבים שניסה לענות לצורך זה, ובשנת 1855 רשם פטנט על תהליך בסמר. התהליך חולל מהפכה של ממש שהדיה לא שככו גם בימינו: בשנת תחילת הייצור צנחו מחירי הפלדה פי 10, והמחיר המשיך לרדת - למעשה עלות הפקת הפלדה הייתה 1/60 ממחיר השוק טרם כבשן בסמר.
ביסודו כבשן בסמר הוא כור התכה המלהיט את הברזל המותך שבו על ידי דחיסת אוויר בלחץ מקרקעית הכור, כך שהאוויר יבעבע דרך הברזל המותך. סיגי הפחמן הכלולים בברזל המותך מתלקחים במגע באוויר, וצבע העשן העולה מהכבשן משמש לבקרה טובה למדי על כמות הפחמן שנותרה בברזל המותך. כשצבע וסמיכות העשן בישרו על תכולת פחמן של כאחוז, שהיא תכולת הפחמן בפלדה, הוגף מעבר האוויר הדחוס כך שחימצון הפחמן הפסיק בו ברגע, והפלדה שבכור נוצקה מייד לתבניות. התהליך כולו נמשך כ-20 דקות בלבד.
השימוש בכבשן בסמר דעך במחצית המאה ה-20 עקב הקושי בהפקת פלדה בה כמות הפחמן מבוקרת ברמות של עשיריות או מאיות האחוז. עם התמקצעות המטלורגיה הפכו הדרישות לסוגים ספציפיים מאוד של פלדה למוגדרים עד כדי מאיות האחוזים של חומרי התוספת, גודל וכיוון גבישי הברזל ועוד. אלו דרישות שכבשן בסמר, דווקא בשל מהירות פעולתו, אינו יכול למלא. אבל המהפכה שחולל התהליך עודנה מתרחשת. עם הוזלה זו במחירי הפלדה ניתן היה להשתמש בה כשלד לבניין, וכך החלו להבנות גורדי שחקים ושינו את פני הנוף העירוני. גשרים בממדים שלא עלו על הדעת טרם הוזלת הפלדה עיצבו מחדש את התעבורה. נשק חם זול ואמין קטל עשרות מיליוני חיילים וקורבנות אחרים ושינה את פני הלוחמה.
היסטוריה
הכבשן מוזכר במקרא, ללא ציון מטרת השימוש בו, אך מצוין שהוא מעלה עשן רב (בראשית יט, כח; שמות יט, יח), ומצטברת בו כמות רבה של פיח (שמות ט, ח).
כבשנים להפקת ברזל נמצאו בסין מהמאה ה-1 לפנה"ס, אך בסין עצמה נמצא ברזל מופק מהמאה ה-5 לפנה"ס, מה שאומר שהיה קיים תהליך יצירתו לפני אותם כבשנים שנמצאו.
מפורסם הוא שבברזל השתמשו כל הכובשים הגדולים, היוונים, אנשי קרתגו, הרומאים, הביזנטים והפרסים, אך תהליך הפקת הברזל היה מסובך ויקר מהמקובל היום.
סקוט ויינגר
ביוגרפיה
ויינגר נולד בניו יורק סיטי לזוג הורים יהודים, בייבס, מורה ואליוט ויינגר שעבד כמנתח. גדל בפלורידה ועבר ללוס אנג'לס כדי לשחק באופן מקצועני. התגלה בפעם הראשונה בסיטקום "איש המשפחה", ויינגר קיבל מחמאות רבות על התפקיד. הופיע בתחילת ואמצע שנות ה-90 ב-32 פרקים בסדרת הקאלט "צער גידול בנות", בתפקיד סטיב הייל החבר של די.ג'יי. טאנר.
בשנת 1992 נבחר ויינגר כשהיה בן 16 לדבב את קולו של אלאדין בשובר הקופות "אלאדין". ויינגר זכה בפרס סאטורן לשחקן הצעיר הטוב ביותר על ודיבב את אלאדין גם בשני סרטי ההמשך "שובו של ג'אפר" ו"אלאדין ומלך הגנבים". זנח לאחר מכן את תחום המשחק כדי להתקבל וללמוד באוניברסיטת הרווארד, סיים את לימודיו בהצלחה בשנת 1998.
ג'ודס פריסט
ג'ודס פריסט (באנגלית: Judas Priest) היא להקת הבי מטאל אנגלית שהוקמה בשנת 1969. הלהקה נחשבת לאחת מהלהקות המשפיעות בסצנת המטאל בכל הזמנים, וסולנה, רוב הלפורד, אף זכה לכינוי "The Metal God", על שם אחד השירים המפורסמים של הלהקה.
תחילת הדרך
ג'ודס פריסט החלה את דרכה בשנת 1968. בשנת 1971 חברתו של הבסיסט איאן היל ביקשה ממנו לשמוע את אחיה, רוב הלפורד, שר. היל התפעל משירתו של הלפורד והזמין אותו לאודישן ללהקתו ג'ודס פריסט. חברי הלהקה התלהבו גם הם מרוב, והוא הצטרף להרכב.
בשנת 1974 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון Rocka Rolla, שהופק על ידי מי שהפיק גם את בלאק סבאת' באלבומיה הראשונים. האלבום לא משך תשומת לב בזמנו. כיום, חברי הלהקה טוענים שהוא אינו משקף אותם מוזיקלית, מאחר שאת רוב ההחלטות לגבי האלבום ביצעה חברת התקליטים, ולא הם. השיר המפורסם ביותר באלבום זה הוא Run Of The Mill - בלדה מלנכולית ואפלה שבסופה רוב הלפורד מראה את כוחו בצרחות מקפיאות דם, שלימים יהפכו לסימן ההיכר שלו.
מנהיגי האנדרגראונד
בשנת 1976 הוציאה הלהקה את אלבומם השני, Sad Wings Of Destiny. אלבום זה נחשב לשיפור ניכר לעומת אלבומם הקודם, ובו הלהקה מגבשת לעצמה סאונד מטאלי יותר. אלבום זה משך יותר תשומת לב ועורר יותר עניין מקודמו, החל מעטיפתו המושקעת וכלה במספר שירים שיהפכו לנכסי צאן ברזל בעולם ההבי מטאל. השיר המפורסם ביותר באלבום זה הוא Victim Of Changes. אלבום זה נחשב לאחד מהאלבומים החשובים והמשפיעים בהבי מטאל, להקות רבות ביצעו גרסאות כיסוי לשירים ממנו והלהקה מופיעה עם שירים ממנו עד היום. הלהקה משלבת את המוזיקה של הלהקות שקדמו לה ומרסנת את השפעות הפרוגרסיב רוק, פולק רוק ובלוז רוק שעד אותה תקופה נשמעו היטב בשירי הרוק והמטאל.
שנה לאחר מכן, ב-1977, הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי Sin After Sin, שהופק על ידי רוג'ר גלובר (הבסיסט המפורסם של דיפ פרפל). באלבום התופים מאוישים על ידי מתופף הקלטות צעיר בשם סיימון פיליפס שינגן בעתיד בעבור אמנים רבים כמו המי, לד זפלין ועוד. האלבום המשיך את הקו המטאלי של האלבום הקודם, למרות שהדגש היה על היכולות הטכניות של הנגנים יותר מאשר על כתיבת השירים. שני השירים המפורסמים ביותר באלבום זה הם Diamonds And Rust ו-Dissident Aggressor. הראשון הוא גרסת כיסוי לשירה של ג'ואן באאז שבמקור הוא שיר פולק רך, והפך כאן לשיר מטאל אפל. השיר השני נחשב לפורץ דרך בזמנו, בשל קטעי הת'רש מטאל שמצויים בו.
שנת 1978 הייתה שנה משמעותית עבור ג'ודס פריסט. הלהקה החליפה עוד פעם את המתופף שלה ולס בינקס והוא המתופף לשני אלבומי הסטודיו הבאים ולאלבום הלייב. הסגנון של לס אפשר ללהקה מצד אחד להפוך את השירים לנגישים יותר ומצד שני להישאר כבדים ומתוחכמים.
בתחילת השנה פרסמה הלהקה את האלבום הרביעי שלה, Stained Class, אשר זכה לביקורות טובות, ונחשב בעיני רבים לאחד האלבומים הטובים ביותר של הלהקה. האלבום מאופיין בשירים לא ארוכים וכתיבת שירים מסורתית יותר, אך בליריקה ואווירה אפלה מאוד. השירים תקפו את הדת והממסד הישן וקראו לחשיבה עצמאית. שני השירים המפורסמים ביותר מהאלבום הם Exciter, הנחשב לשיר ה"ספיד מטאל" הראשון, והסמי-בלדה Beyond The Realmes Of Death. שני שירים אלו זכו לגרסאות כיסוי רבות במשך השנים, המהוות עדות להשפעה הרבה שהיה לאלבום זה על עולם המטאל של שנות השמונים והתשעים. בשנת 2004 נבחר לאלבום הכבד ביותר בהבי מטאל על ידי המגזין מטאל האמר. הוא נחשב ל"סנדק" של ז'אנר הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי הכלל להקות כמו איירון מיידן וסאקסון.
בסוף אותה שנה הוציאה הלהקה אלבום נוסף תחת השם Killing Machine ("מכונת הריגה"). האלבום הציג סגנון שונה באופן ניכר מהאלבום הקודם. הסגנון נע לכיוון המיינסטרים של הרוק, והושפע קלות מלהקות גלאם רוק כגון קיס וואן היילן, אם כי גם אלבום זה מוגדר כמטאל ולא כגלאם רוק. שנה לאחר מכן האלבום יצא בארצות הברית תחת השם "Hell Bent For Leather", כיוון ששם שמו נחשב לפרובוקטיבי ולא-חינוכי. באלבום זה שינתה את הלהקה את תדמיתה ואת תדמית ההבי מטאל לעד. הם החלו להתלבש במכנסי ומעילי עור, חגורות ניטים ולנסוע באופנועים. תדמית זו הפכה לתדמית של הז'אנר כולו. השיר "Hell Bent For Leather" מייצג את תדמית זאת בצורה הטובה ביותר. שיר אהוב נוסף מהאלבום הוא קאבר לשיר של פליטווד מק - "דה גרין מנאלשי".
בשנת 1979 הוציאה הלהקה אלבום הופעה חיה ראשון בשם Unleashed in the East שהוקלט ביפן, והוא מסכם את הקריירה של הלהקה בשנים 1976–1979. אלבום זה הוא אלבום הופעה החיה מוערך בסגנון ההבי מטאל, מכיוון שכל השירים בו עוברים "שדרוג" משמעותי, הן מבחינת הביצוע על הבמה והן מבחינת סאונד והפקה. הדוגמה הטובה ביותר היא השיר Tyrant. במקור שיר זה היה שיר הבי מטאל עם סאונד שנחשב לגורע מערכו, בעוד באלבום ההופעה הוא הופך לשיר ת'רש מטאל מהוקצע.
בתקופה זו הלהקה הובילה את סצנת המטאל בבריטניה, בזמן שלהקות כמו בלאק סבאת' ודיפ פרפל היו עסוקות בוויכוחים פנימיים והוציאו אלבומים שנקטלו על ידי המבקרים והמעריצים, ג'ודס פריסט הקליטה מטאל חדש, מושקע וכבד מאי פעם. להקות כמו דיאמונד הד ודף לפארד הושפעו רבות מהמוזיקה שהוקלטה בתקופה זו.
הצלחה מסחרית
המתופף לס בינקס הוחלף בדייב הולנד, שסגנון התיפוף המסורתי שלו סייע לקירוב המוזיקה למיינסטרים של אותה תקופה, הוא נשאר בלהקה עד שנת 1989.
בשנת 1980 הוציאה ג'ודס פריסט את האלבום "British Steel", אלבום זה הוא האלבום ההבי מטאל ה"טהור" הראשון - הראשון בו לא ניכרת השפעות של בלוז רוק או רוק קלאסי. יחד עם אלבומים כמו Master of Puppets של מטאליקה ו-Paranoid של בלאק סבאת' הוא נחשב לאחד מעמודי התווך של המטאל והרוק הכבד. להיטים כמו "Breaking The Law" ו-"Living After Midnight" שהפכו להמנוני מטאל הכניסו את הלהקה והסגנון למיינסטרים, כאשר האלבום הגיע למקום ה-4 במצעד האלבומים בבריטניה. "Rapid Fire" הוא שיר שמקדים את זרם הת'רש מטאל ולהקת טסטאמנט ביצעה גרסת כיסוי מפורסמת שלו. אלבום זה הוביל להצלחה מסחרית של להקות מטאל רבות בבריטניה והחל תקופה קצרה שבה המטאל היה חלק מהזרם המרכזי של המוזיקה באנגליה.
שנה לאחר מכן (1982), יצא אחד מהאלבומים האהובים והמצליחים של הלהקה Screaming For Vengeance, בו הם משלבים שני סגנונות שהם בעצמם עזרו ליצור:גלאם מטאל והגל החדש של ההבי מטאל הבריטי. האלבום הכיל מספר סינגלים מוצלחים, שני הסינגלים הבולטים הם "You've Got Another Thing Comin'" שהפך ללהיט גדול, ואחד השירים המזוהים ביותר עם הלהקה "Electric Eye" שבגרסת האלבום יש לפניו את אחד מקטעי הפתיחה הידועים ברוק הכבד "The Hellion". הוא נמכר ב-2 מיליון עותקים בארצות הברית בלבד, מה שזיכה אותו להפוך לאלבום פלטינה כפול. הוכחה להצלחת האלבום היא בחירתו לאלבום הראשון שיצא להורדה במשחק הווידאו רוק בנד.
אלבום ה"המשך" יצא בשנת 1984 בשם Defenders of the Faith. האלבום אמנם כבד יותר מ-"Screaming for Vengeance", אך הוא זהה לו במידה רבה: עטיפות שני האלבומים צוירו על ידי אומן והקונספט של שתיהן דומה. הביקורת העיקרית על האלבום נבעה מדמיון הנ"ל, אך המעריצים וחלק מהמבקרים מעריכים את האלבום מכיוון שהוא יותר דומה לסגנון הישן והכבד של הלהקה. השיר "Eat Me Alive" נכנס לרשימת "15 השירים המזוהמים" של "ארגון המרכז למידע על שירים" של טיפני גור.
התביעה נגד ג'ודס פריסט
בשנת 1990 הוגשה בארצות הברית תביעה נגד ג'ודס פריסט בעוון הסתה להתאבדות, בעקבות התאבדות שני נערים אמריקאים, מעריצי הלהקה, 5 שנים קודם לכן. התביעה הוגשה על ידי ארגונים נוצריים פונדמנטליסטיים אמריקאיים ביחד עם הורי הנערים, בטענה כי ישנו קשר בין ההתאבדות לבין העובדה ששני הנערים העריצו את ג'ודס פריסט.
טענת התביעה הייתה, שבשיר Better By You, Better Than Me מהאלבום Stained Class, העוסק בהתאבדות ואשר ממנו כביכול הושפעו הנערים, הוקלט המשפט "do it" ("עשה זאת") במהופך על מנת להעביר את מסר ההתאבדות בדרך תת-הכרתית. התביעה אמנם הוגשה נגד ג'ודס פריסט בלבד, אולם התובעים קיוו בעזרת המשפט להוכיח את הסכנה הטמונה כביכול במוזיקת המטאל באשר היא.
חברי הלהקה הכחישו מכל וכל את טענת המסר התת-הכרתי. השופטים קיבלו את עמדת ההגנה וחברי הלהקה זוכו במשפט. לפירוט בנושא התביעה נגד ג'ודס פריסט ראו "פולחן השטן ברוק הכבד".
ההצלחה של Painkiller
לאחר שהסתיימה פרשת התביעה, חזרו חברי הלהקה לעבודה, ובאותה שנה יצא האלבום אשר נחשב לאלבום הטוב ביותר של ג'ודס פריסט, ולאחד מאלבומי המטאל הדגולים של כל הזמנים: "Painkiller". מבחינה מוזיקלית, "Painkiller" הוא אלבום כבד וטכני ביותר, הכולל סולואים ארוכים ומורכבים של גיטרה חשמלית ושירה אלימה ורבת עוצמה של הלפורד, בקול גבוה ודק במיוחד.
שיר הנושא של האלבום הפך להמנון הלהקה ולאגדה בקרב חובבי המטאל. השיר מספר על דמות הרסנית ואכזרית בשם ה-Painkiller. דמות זו למעשה מייצגת בעיני ג'ודס פריסט את המטאל עצמו, והוא מתואר בשיר כחסר-מעצורים, אמיץ, מהיר וחזק. מבחינה מוזיקלית, השיר Painkiller הוא השיר הכבד ביותר באלבום, והוא מהווה למעשה יצירת ת'רש מטאל אשר התרחקה מהסגנון הקלאסי המאפיין את הלהקה. שירים נוספים טובים ומפורסמים מהאלבום הם Hell Patrol, Night Crawler, Metal Meltdown ואחרים.
עזיבתו של הלפורד
אחרי השיא ב-Painkiller ומסע הופעות מוצלח בשנת 1991, החלה ירידה בקריירה של הלהקה. זאת משום שסולן הלהקה, רוב הלפורד, עזב את הלהקה. החלו להתפשט שמועות לגבי הסיבה לעזיבתו של הלפורד, אך הסיבה האמיתית אינה ידועה. בשנת 1993 הקים הלפורד את להקת הת'רש מטאל "פאייט" (Fight), ואליו הצטרף גם המתופף של ג'ודס פריסט, סקוט טרוויס.
ג'ודס פריסט עם ריפר
בשנת 1996 מונה סולן חדש לג'ודס פריסט: ריפר, מעריץ של ג'ודס פריסט בנעוריו, אשר שר בקול דומה לשל הלפורד, אך הביא ללהקה סגנון מוזיקלי משלו, אטי, עצוב וקודר יותר. ביחד עם ריפר הוציאה ג'ודס פריסט שני אלבומי אולפן, Jugulator ו-Demolition, ושני אלבומי הופעה, Live Meltdown ו-Live in London.
Jugulator מכר עותקים רבים, אך Demolition נכשל במכירות, והדעה הרווחת בקרב מעריצי ג'ודס פריסט הייתה שאין תחליף להלפורד.
סיפורו של ריפר, אשר הפך לסולנה של הלהקה אשר העריץ, היווה השראה לסרט הקולנוע "רוק סטאר".
חזרתו של הלפורד
בשנת 2003 חזר רוב הלפורד ללהקה. ב-2005 יצא אלבום חדש- "Angel of Retribution", וקיבל ביקורות טובות.
מצפה גבולות
מצפה גבולות היה חלוץ ההתיישבות בנגב, ראשון מבין שלושת המצפים שהוקמו, עלה לקרקע במאי 1943 והיווה בסיס להקמת קיבוץ גבולות.
המצפה הוקם על ידי חברי השומר הצעיר "קיבוץ ארץ ישראל ג'" (אשר ישבו בראשון לציון), ב-1946 הועברו לאזור אשדוד והקימו את קיבוץ חצור. תקופה קצרה ישבו במצפה אנשי גדוד ניר שעלו בליל 11 הנקודות לדנגור והקימו את קיבוץ נירים, אחריהם החזיקו מספר שבועות אנשי יחיעם (לפני עליתם על הקרקע). את הללו החליפו חברי קיבוץ אלמגור, אשר ישבו בפתח תקווה וקיבלו את השם גבולות. אליהם הצטרפה בנובמבר 1946 קבוצה בת 10 חברים שהיוותה את הבסיס להקמת קיבוץ גבולות כ-2 ק"מ צפונית למצפה.
רקע להקמת המצפה
מטרת הקמת שלושת המצפים הייתה שמירה על הקרקע שנרכשה על ידי הקק"ל, לימוד הכרת תנאי הקרקע והאקלים לקראת פיתוח חקלאות והקמת יישובים בעתיד. יוסף ויץ (יו"ר דירקטוריון הקק"ל בתקופה זו) אבי תוכנית המצפים, ראה בניסיון זה גם מבחן פוליטי ליחסם של הבריטים להתיישבות רבתי בנגב, על רקע "חוק הקרקעות" מ-1939 הוא "הספר הלבן". למעשה היו המצפים תחנות ניסיון אשר עסקו בניסיונות חקלאיים.
העלייה לקרקע
בלילה שבין ה-12 ל-13 במאי 1943 יצאה פלוגת המתיישבים הראשונה לנגב. שנים-עשר חברים בהם חקלאים, טרקטוריסטים, אנשי ביטחון ודוברי ערבית. דרך כביש החוף הגיעו לעזה ומשם לחאן-יונס. קצת דרומה משם פנו מזרחה דרך החולות, שוקעים דוחפים ושוב שוקעים. שעה ארכה הדרך עד שעצרו בחלקת "אבו זבורה" שנקנתה עבורם על ידי איש הקק"ל עשהאל צוקרמן.
בעיית המים
אחת הבעיות המלוות את המתיישבים מיום הקמת המצפה ועד היום היא בעיית המים. במרכז החצר נחפרה באר, אך המים היו מלוחים 1700 - 12000 מיליגרם כלור לליטר, מים לא ראויים לשימוש. בתקופה הראשונה הובאו מים מן הכפר הבדואי רואייבה (המרוחק מגבולות 6-5 ק"מ). נסעו שמה עם עגלה ומיכל מים שנפחו מטר מעוקב. פרידה סובבה את גלגל הבאר וכך במשך כמה שעות היו ממלאים את המיכל. לאחר מכן נעשה ניסיון לאגירת מי גשמים במצפה. מחוץ לחצר הפנימית, על שטח של 3 דונם נבנו 3 משטחים בשיפוע קל וכוסו בזפת. תפקידם היה לרכז את מי הגשמים אל תוך שלוש בריכות בטון תת-קרקעיות ולבריכה פתוחה הצמודה אליהם. לתוכה נקוו מי הגשם הראשון, אשר ניקו את המשטחים. 100 עד 130 מ"מ גשם הספיקו למלא את הבריכות. המים שימשו לשתייה ובחלקם, בתוספת מי ביוב, שימשו להשקיית המטע הניסיוני שהורכב ממינים שונים של עצי פרי. ההשקיה נעשתה מדליים אל גומות. כמו כן, הובאו אחת לכמה ימים מים, במשאית מיד מרדכי דרך עזה, חאן יונס ורפיח. בשנת 1947 הניחה מקורות את צינור המים הראשון לנגב מאזור השאיבה בניר-עם אל דנגור דרך גבולות (הסעיף המערבי). חלקות גידולי הניסיון הקיפו את המצפה: זני דגן שונים, גן ירק, מטע עצי פרי, מטע עצי מחט, מטע אגבות וכמובן מקשת אבטיחים.
מבני המצפה
היות שהתחבורה עם מרכז הארץ הייתה נדירה, הוחלט כי את מבני הקבע במצפים יבנו מחומר מקומי. ברביבים ובבית אשל מצאו אבן גיר. בגבולות לא נמצאה אבן גיר ולכן הוחלט לבנות את מבני המצפה והחומה המקיפה אותו מחומר מקומי, 'אדובה' (לבני בוץ מאדמת הלס המקומית), כשבית הביטחון נבנה מבלוקים שהגיעו ממרכז הארץ.
השתלבות במרחב
ג'ארכ קריבכ (שכנך קרובך): אחת ממטרות המצפה הייתה גם קשירת יחסי שכנות טובה עם האוכלוסייה הבדווית בנגב. היה משהו יוצא דופן בהתיישבות היהודית בנגב, לעומת אזורים אחרים. עד אותה תקופה לא הכירו תושבי האזור את היהודי, ולא ידעו כיצד יש להתייחס לנוכחותו. היישובים שהוקמו אמנם הסתגרו מאחורי גדרות תיל, אך ניתנה לשכנים האפשרות לבוא ולבקר, ללגום כוס קפה במדאפה, לפטפט קצת ולהעביר רכילות מפה לשם. עד מהרה גילו הבדווים שאפשר להפיק תועלת מעשית מיחסים עם השכנים היהודים, והם לא ראו בה איום עליהם או ניסיון לדחוק רגליהם ולנשלם. על כך יעיד סיפורו של הרופא ד"ר ישראל דיאמנט, שהתנדב מטעם קופת חולים להיות עם אנשי המצפה אחרי העלייה ל-11 הנקודות (מוצאי יום כיפור 1946), ולמעשה שימש כרופאם העיקרי של הבדווים ונחשב בעיניהם כאלוהים. שמו יצא לתהילה ברחבי הנגב. התשלום עבור הטיפול היה על פי רוב, ארגז פירות וירקות או תרנגולת יפת מראה.
במלחמת העצמאות
במלחמת העצמאות שכנה במצפה מפקדת הגדוד השמיני והתשיעי של הפלמ"ח בפיקודו של חיים בר לב (כידוני), במקום הוקמה מאפייה אשר סיפקה לחם לנגב הנצור, ונחפר בית חולים שדה תת-קרקעי. עם תום המלחמה, הוקם לצורכי פרנסה מפעל לעיבוד וליטוש יהלומים (משוחזר באתר). מאוחר יותר בנו חברי הקיבוץ את ביתם צפונית למצפה. על בסיס הניסיון המצטבר שנרכש במקום, פיתחו משק חקלאי מבוסס.
מצפה גבולות כיום
בשנת 1996 שוקם האתר ביוזמת המועצה לשימור אתרים, הקק"ל והמועצה האזורית אשכול. במקום הוקם מרכז מבקרים והאתר הוכרז כאתר לאומי ב-1982. כיום (2014) מפעילה את האתר תיירות קיבוץ גבולות. האתר מתפקד כאתר ביקור והפעלה ייחודי המציע פעילות מגוונת, שחזור האתר ההיסטורי כולל סיפור צינור המים לנגב, מאפייה מימי מלחמת העצמאות, מפעל לליטוש יהלומים, כלים חקלאים עתיקים ועוד. בנוסף מתקיימים במצפה שני פסטיבלים מסורתיים - אינדינגב ופסטיבל תפוחי אדמה. שביל הנגב המערבי מסתיים בסמוך למקום.
בניית כינורות
בניית כינורות היא אמנות ואומנות עתיקה, שראשיתה במאה ה-16 בקרמונה שבאיטליה. אף על פי שחלפו למעלה מ-500 שנה מאז נוצרו הכינורות המודרניים הראשונים, נותר תהליך הבנייה כמעט זהה.
תהליך הבנייה
חלק מהכינורות נבנים על ידי יחידים, מומחים בתחום, ואחרים על ידי חובבנים. אולם בנייתם של מרבית הכינורות כיום מבוצעת על ידי מספר אנשים שכל אחד מהם אחראי בתורו על פן שונה של הבנייה, ואשר מפוקחים על ידי מומחה בתחום. כינורות אלה הם אלו שנמכרים לרוב בחנויות לציבור הרחב.
המתאר החיצוני של הכינור הוא אחד ההיבטים החשובים ביותר בכלי והוא מעוצב על ידי בונה הכינור. מרבית הכינורות הנוצרים כיום עושים שימוש במתארים של בוני כינורות מומחים ידועים מתקופות העבר.