cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שליחות קטלנית: גורל אפל
הסרט זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים שציפו מהסרט להתעלות מעל לסרטי ההמשך הקודמים שנעשו מאז 2003, אף ששיבחו את משחקם של השחקנים וסצינות הפעולה אך ביקרו את העלילה הממוחזרת. הסרט גם ספג כישלון קופתי נחרץ לאחר שהרוויח 235 מיליון דולר בלבד אל מול תקציב הפקה של 196 מיליון דולר.
ויקוניה מצויה
הוויקוניה והאדם
תושבי הכפר לוקאנס בפרו מגינים על הוויקוניות המצויות בכך שהם לוכדים אותן וגוזזים את צמרן בטקס צ'אקו עתיק, ששרד והשתמר בקרב הכפריים מימי האינקה. אירועי צ'אקו קטנים רבים מתקיימים ברחבי פרו בין מאי לספטמבר, אך האירוע הלאומי הגדול נערך כחלק מפסטיבל תרבות של שלושה ימים, ובמהלכו מכתרים האיכרים, אורחים מרחבי פרו ותיירים, את עדרי הוויקוניות ודוחקים אותם לאט ובהדרגה אל מכלאות תחת כיפת השמיים, שם גוזזים את צמרן היקר וחוזרים ומשחררים אותן. את הכסף שמכניסה מכירת הצמר משקיעים בעיירה לטובת כלל תושביה.
רחל שור
רחל שוֹר בן צוּר (ה' באייר תש"ה, 18 באפריל 1945 – ח' באב תשע"ד 4 באוגוסט 2014) הייתה שחקנית ומורה למשחק ומשוררת וסופרת ישראלית.
שליחות קטלנית: גורל אפל
עלילת הסרט
בשנת 1998, שלוש שנים לאחר שנמנע האיום של סקיינט, שרה וג'ון קונור חיים בשלווה בליווינגסטון, גואטמלה כאשר הם מותקפים על ידי מחסל T-800, שנשלח אחורה בזמן על ידי סקיינט לפני השמדתה. המחסל רוצח את ג'ון לפני שהוא נעלם.
רחל שור
ביוגרפיה
מילדותה שיחקה בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה. בוגרת המחזור הראשון של סטודיו למשחק ניסן נתיב. הייתה מהצוות המקורי של תיאטרון החאן בהנהלתם של מייקל אלפרדס ואילן רונן. מאוחר יותר הייתה מורה למשחק ולטכניקת אלכסנדר (הנחיית כיוונים) בסטודיו למשחק ניסן נתיב. הופיעה בתוכנית הטלוויזיה ניקוי ראש. עבדה כהומיאופתית מ-2002.
שליחות קטלנית: גורל אפל
עלילת הסרט
22 שנים לאחר מכן, מחסל מתקדם בשם Rev-9 נשלח אחורה בזמן למקסיקו סיטי להרוג את דניאלה "דני" רמוס, כאשר חיילת משופרת טכנולוגית בשם גרייס נשלחת להגן עליה. ה-Rev-9, מחופש לאביה, מסתנן למפעל ההרכבה בו עובדים דני ואחיה דייגו, אך מופרע על ידי גרייס, הנמלטת עם האחים. ה-Rev-9, שחושף את יכולתו להתפצל בתוך השלד הקיברנטי שלו ובחיצוניות המתכת הנוזלית המעצבת, רודף אחריהם והורג את דייגו. עם זאת, שרה מגיעה ומשביתה את המחסל באופן זמני עם חומרי נפץ שהיא משליכה לעברו.
רחל שור
ביוגרפיה
ב-1989 הופיעה בתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה "הצטמצמות" לפי סיפור של רות אלמוג.
שליחות קטלנית: גורל אפל
עלילת הסרט
דני, גרייס ושרה נמלטות למלונית כדי שגרייס תוכל להתאושש. שרה מגלה שמצאה אותם מכיוון שבשנים שחלפו מאז מותו של ג'ון, היא קיבלה הודעות מוצפנות המפרטות את מיקומיהם של מסופי הגעה של מבקרים מהעתיד. כל אחד מסתיים ב"עבור ג'ון". גרייס מציינת שלא סקיינט ולא ג'ון קיימים בציר הזמן שלה. במקום זאת, האנושות מאוימת על ידי בינה מלאכותית שנקרא לגיון, המיועד ללוחמת רשת שפותח על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית. הלגיון השתלט על שרתים ברחבי העולם, ובייאוש, האנושות ניסתה לנטרל אותו באמצעות נשק גרעיני והתוצאה הייתה שואה גרעינית והבינה המלאכותית יצרה רשת מכונות עולמית לחיסול הניצולים האנושיים.
רחל שור
ביוגרפיה
הייתה נשואה לגדעון גנני מייסד קרן מקור לסרטי קולנוע וטלוויזיה. בנם הוא השחקן אילן גנני.
שליחות קטלנית: גורל אפל
עלילת הסרט
גרייס מתחקה אחר ההודעות של שרה אל העיר לארדו, טקסס. בקושי מתחמקים מ-Rev-9 והרשויות, הם מגיעים למקור שלהם, שם הם מגלים את אותו T-800 שרצח את ג'ון. לאחר שמילא את משימתו וכאשר סקיינט כבר לא קיימת, T-800 נותר ללא מטרה ובאמצעות למידה פיתח מודעות עצמית. באותה תקופה הוא למד מהאנושות ובנה מצפון, אימץ את השם "קארל" ואימץ משפחה אנושית. לאחר שנודע כיצד פעולותיו השפיעו על שרה והצליחו לגלות עקירות זמניות, החליט קארל להזהיר אותה מהם כדי לתת לעצמו מטרה. קארל מציע להצטרף אליהם נגד Rev-9 והם נערכים להכנות להשמדתו. שרה מסכימה בהתחלה לעבוד יחד למען דני. בציפייה לבואו של Rev-9, קארל נפרד ממשפחתו ואומר להם לברוח. הקבוצה מעניקה לדני אימוני נשק טקטיים ומתכננת כיצד לארוב ל-Rev-9.
כדי לעשות זאת, הם מבקשים לקבל פעימה אלקטרומגנטית בכיתה צבאית ממכרה של שרה. Rev-9 מגיע אליהם ומאלץ אותם לגנוב C-5 גלקסי כדי להימלט, אף על פי שהפעימה האלקטרומגנטית נהרסת בקרב יריות. במהלך הטיסה, מספרת גרייס לדני שבעתיד היא הופכת להיות המייסדת והמפקדת של המחתרת, אחרי שהצילה  אותה. שרה וקארל מבינים שהם נטו לפגוש את גרייס ודני. ה-Rev-9 עולה על המטוס שלהם באמצעות Extender KC-10 ומכניע את קארל באופן זמני, מכריח את גרייס, שרה ודני לקפוץ מהמטוס לנהר ליד תחנת כוח הידרואלקטרית, כשקארל וה-Rev-9 בעקבותיהן.
כשהן מכוסות, הקבוצה מתחפרת בפנים. בקרב שלאחר מכן, קארל וגרייס דוחפים את ה-Rev-9 לתוך הטורבינה המסתובבת וגורמים לפיצוץ הפוגע אנושות בשני המחסלים ופוצע אנושות את גרייס. לאחר מכן, השלד הפגוע של Rev-9 פוצע את שרה ומאלץ את דני להתעמת עם זה בעצמה. גרייס גוססת ואומרת לדני להשתמש במקור הכוח שלה כדי להשמיד את Rev-9. דני מנסה להילחם ב-Rev-9, אך הוא משתלט במהירות. קארל מופעל מחדש ומרסן את ה-Rev-9 ובכך מאפשר לדני לדקור אותו עם מקור הכוח של גרייס. קארל גורר את עצמו ואת Rev-9 מעל מדף ואומר לשרה "עבור ג'ון", ממש לפני שגרעין הכוח שורף את שניהם.
זמן מה אחר כך, דני ושרה משגיחות על גרייס בת העשר בפארק עם משפחתה. לאחר מכן שרה אומרת לדני שהיא צריכה להתכונן, כאשר גרייס צופה בהן בזמן שהשתיים מתרחקות.
צילומים
ביוני 2018 החלו צילומי הסרט בספרד ובארצות הברית.
אפוקליפסת במברג
אפוקליפסת במברג (בגרמנית: Bamberger Apokalypse) היא כתב יד מהמאה ה-11 השמור כיום בספריית העיר במברג (בגרמנית: Staatsbibliothek Bamberg). כתב יד זה מכיל את ספר חזון יוחנן (ספר האפוקליפסה) מהברית החדשה, ומכאן שמו.
כתב היד נכתב בסקריפטוריום שבאי רייכנאו בין שנת 1000 לשנת 1020 בסגנון הדומה לכתבי יד האחרים שנכתבו ברייכנאו (כגון הפריקופס של היינריך השני).
אפוקליפסת במברג הוזמנה על ידי אוטו השלישי קיסר האימפריה הרומית הקדושה. כתב היד לא הושלם בעת מותו של אוטו השלישי, ועבודת הכנתו הסתיימה בזמן יורשו, היינריך השני אשר יחד עם רעייתו, קוניגונד מלוקסמבורג, תרם את כתב היד למנזר סטפנוס הקדוש בבמברג.
בכתב היד 106 עמודים, והוא מאויר ב-57 מיניאטורות (איורים), וב-100 אותיות תחיליות מאוירות.
בשנת 2003 נוסף כתב היד לרשימת "זיכרון העולם" של ארגון אונסק"ו כאחד מכתבי היד האוטוניים מרייכנאו.
קולנוע (שבועון)
קולנוע היה שבועון ישראלי שעסק בבידור ובקולנוע ובמיוחד בקולנוע הוליוודי, והופיע משנת 1938 ובמהלך שנות ה-40.
השבועון עסק במגוון נושאים הקשורים בקולנוע ובבידור אך במיוחד בהוליווד. השבועון התמקד במיוחד בקולנוע הוליוודי, ופרסם כתבות רכילות על כוכבי הוליווד ותקצירי סרטים שהופקו על ידי האולפנים הגדולים בהוליווד באותה התקופה.
השבועון התבסס על כתבות שהתקבלו ממערכות יחסי הציבור של האולפנים בארצות הברית, וכמעט ולא היה לו צוות כותבים משלו. החומר, תמונות, רכילות, קטעי יחסי ציבור, פורסם במדורים כגון "חוזה בכוכבים" או "שמועות ומעשים מארץ הסרטים". לעיתים היה מפרסם העיתון סיפורים בהמשכים משל אגאתה כריסטי, ואף תשבץ שכונה "חידון מילואים", אך עיקר העיתון הוקדש לכתבות שעסקו בעלילותיהם של סרטים אמריקנים חדשים, כוכבי הבד, ומילות שירים פופולריים שהושמעו בסרטים אלו.
מערכת העיתון קיימה התכתבות קבועה עם קוראיה, ושניים או שלושה עמודים מן החוברת הדקה, בת 16 העמודים, הוקדשו למכתבי קוראים ולתשובות לשאלותיהם. המכתבים עסקו בעיקר בתכני השבועון - קורות הכוכבים ועלילות הסרטים. כך, למשל, "סקר" שערכה המערכת בשנת תש"ג, לפי כמות המכתבים שהגיעו המספרים על אהדתם לכוכבים גילה כי בשנה זו היו הכוכבים האהובים על קוראי המגזין (לפי סדר הפופולריות):
באופן מפתיע תפסו אירועי השעה הרי הגורל, כמלחמת העולם השנייה, מקום קטן מאוד בעולם ששיקף העיתון, וההתייחסות אל האירועים הייתה לרוב בתיאור עלילות סרטים מלחמתיים או בידיעה על כוכב שהתגייס לצבא.
העיתון חדל מלהופיע במהלך שנות ה-40. בשנות ה-50 החל לצאת עיתון דומה בשם "עולם הקולנוע", שהתבסס אף הוא על תוכן שהתקבל ממערכות יחסי הציבור של האולפנים הגדולים, אך הוסיף לו תוכן מקורי, ותכנים מקומיים שחסרו בשבועון "קולנוע". בשנות ה-70 התמזג "עולם הקולנוע" עם להיטון. בסוף שנות ה-80 חדל גם העיתון המאוחד מלהתקיים.
מדשן אמיק
מדשן איילין אמיק (באנגלית: Mädchen Elaina Amick; נולדה ב-12 בדצמבר 1970) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר בזכות תפקידה בתור שלי ג'ונסון (אנ') בסדרת הטלוויזיה "טווין פיקס" (1990–1991), בתור וונדי בושאמפ בסדרה "המכשפות מאיסט אנד" (2013–2014) ובשל הופעתה בתור אליס קופר בסדרת הנעורים "ריברדייל" (2017–2023).
ביוגרפיה
מדשן איילין אמיק נולדה בספארקס, נבאדה, בתם של ג'ודי (לבית רוס), מנהלת משרד רפואי, וביל אמיק, מוזיקאי. הוריה של אמיק הם ממוצא גרמני חלקי, השם מדשן, שפירושו "ילדה" בגרמנית, נבחר על ידי הוריה כי הם רצו שם יוצא דופן.
הוריה של אמיק עודדו אותה כבר מגיל צעיר לממש את היצירתיות שבה. בצעירותה למדה נגינה על פסנתר, גיטרה, כינור וכן למדה ריקודי סטפס, מחול מודרני, בלט וג'אז. היא למדה בתיכון רוברט מקווין (אנ') ברינו, נבאדה עד גיל 16, אז עזבה את בית הוריה ועברה ללוס אנג'לס על מנת לפתח קריירה במשחק.
קריירה
בשנת 1988, השתתפה בשני קליפים, "My Guitar Wants to Kill Your Mama" של גיטריסט הרוק וונדי בושאמפ (אנ') והשני "Temptation" של להקת הרוק הסקוטית Wet Wet Wet.
הופעת הבכורה של אמיק על המסך הקטן הייתה ב-1989 בעונה הראשונה של הסדרה "משמר המפרץ", בה גילמה נערה חולנית שמתאהבת במציל שהציל את חייה.
הפריצה הגדולה של אמיק התרחשה ב-1990 כאשר לוהקה על ידי דייוויד לינץ' לסדרת הפולחן "טווין פיקס", שם גילמה את המלצרית שלי ג'ונסון. לאחר שהסדרה ירדה מהמרקע, שבה אמיק לגלם את דמותה של ג'ונסון בסרט "טווין פיקס: אש הולכת איתי", שבוים אף הוא על ידי לינץ' ויצא לאקרנים ב-1992.
מאז השתתפה אמיק בסדרות טלוויזיה ובסרטים רבים, כגון אופרת הסבון "סנטרל פארק וסט", "מסע בין כוכבים: הדור הבא", "דוסון קריק", "Damages", "ג'ואי", "ER", "בנות גילמור", "קליפורניקיישן", "המכשפות מאיסט אנד" ו"אחת שיודעת".
מאז 2017 היא מגלמת את אליס קופר, אמה של בטי, בסדרת הלהיט של The CW "ריברדייל".
משקעים אטמוספיריים
משקעים (באנגלית: Precipitation) הם מים שמגיעים לאדמה מן האטמוספירה: מהעננים בצורת גשם, ברד או שלג, או ממגע של אדי מים בגוף קר - טל או כפור. המשקעים יכולים לרדת כמים נוזלים או קפואים (קרח). כמות המשקעים באזור מסוים היא נתון גאוגרפי חשוב לאפיון האזור, ומדידתה מתבצעת באמצעות מד גשם. באזורים שונים בעולם ישנן כמויות שונות וצורות שונות של משקעים.
תנועת המשקעים
רוב המשקעים היורדים על היבשה מתאדים מפני הקרקע ומהצמחים וחוזרים לאוויר. שאר המשקעים מחלחלים לעומק הקרקע ונאגרים במי תהום או ניגרים על פני הקרקע אל הנחלים והנהרות הזורמים אל אגמים, ימות או אוקיינוסים. בישראל החלוקה היא: 60% ממי הגשמים מתאדים, 35% מחלחלים אל תוך הקרקע, 5% זורמים כנגר עילי.
הסיבה לירידת משקעים נעוצה בעליית אוויר מאסיבית כלפי מעלה ועקב כך עיבוי הלחות שבו - לטיפות גשם. על מנת שתתקיים עלייה מאסיבית יש צורך באילוץ מכני שיגרום לכך. השקע הברומטרי מכנס את האוויר בתנועה סיבובית אל מרכזו ומעל אותו מעלה. זוהי התמיכה הקרקעית. המערכת שיוצרת את השקע הקרקעי נקראת אפיק רום וצורתה כצורת קערה.
האטמוספירה מורכבת מ-78% חנקן ו-21% חמצן. השאר הוא גזים נוספים וכן אדי מים. אדי המים באטמוספירה הם מרכיב חשוב במזג האוויר. אדי מים עשויים להימצא עד לגובה של 14 ק"מ מעל לפני הים. מעל מדבריות, שיעור אדי המים באטמוספירה שואף לאפס. מעל אזורים טרופיים ומעל אוקיינוסים יכול אחוז אדי המים באטמוספירה להגיע ל-5%.
בשכבה התחתונה של האטמוספירה, הטרופוספירה, הטמפרטורה יורדת עם העלייה בגובה בקצב שבין 5 ל-10 מעלות צלזיוס לקילומטר אחד. אם קצב ההתקררות (עם העלייה בגובה) גובר, נוצרת אי יציבות יחד עם זרמי אוויר אנכיים. שילוב ביניהם מהווה תנאי להיווצרותם של עננים ומשקעים. בשכבתה השנייה של האטמוספירה, הסטרטוספירה, הטמפרטורה עולה עם העלייה בגובה בניגוד לטרופוספירה. האוויר בשכבה זו יציב כך שהוא מתערבב עם האוויר הנמצא בשכבת הטרופוספירה. כתוצאה מכך העננות והמשקעים נמצאים רק בטרופוספירה.
אדמוניים
אדמוניים (שם מדעי: Pyrrhocoridae) היא משפחת חרקים מסדרת הפשפשאים.
תויה מערבית
תויה מערבית (שם מדעי: Thuja occidentalis, באנגלית: Northern white-cedar) הוא מין עץ מחטני ירוק-עד השייך לסוג תויה (Thuja), במשפחת הברושיים הגדל טבעי בצפון-מזרח אמריקה הצפונית, אך גדל במקומות נוספים כצמח נוי. המין הוגדר לראשונה על ידי קארולוס ליניאוס בשנת 1753, והשם המדעי נותר עד ימינו.
אדמוניים
האדמוניים היא משפחה קטנה יחסית הכוללת כ־400 מינים. בארץ יש רק שלושה נציגים ממשפחה זו בעלי צבעים הבולטים לעין (אדום ושחור) ומופיעים בקבוצות.
נפוצה בעיקר באזורים הטרופיים של העולם הישן.
תויה מערבית
תיאור
תויה מערבית היא עץ מחטני חד-ביתי (כלומר בעל אצטרובל זכרי ונקבי על אותו העץ), ובניגוד לקרובו ארז אדום מערבי הוא עץ קטן עד בינוני שגובהו מגיע ל-15 מטרים וקוטר גזע של 0.9 מטרים בגובה חזה, ובמקרים קיצוניים עד גובה 35 מטרים וקוטר של 1.8 מטרים. העץ צומח לאט מאוד. תוספת הגובה השנתית היא מקסימום של כ-20 סנטימטרים. צמרת העץ גדלה בצורה חרוטית כשהקצה צר ומעוגל והענפים מצביעים כלפי מעלה. צורתם של פרטים מעל 10 מטרים מעוותת לעיתים קרובות, ולעיתים קרובות הם נעקרים על ידי סערות. העץ מאריך חיים, כשפרטים אחדים יכולים לחיות מעל 800 שנים, כשהעץ העתיק ביותר שגילו אומת הוא מעל לאלף שנים.
מערכת השורשים תלויה בלחות בקרקע. בקרקע מנוקזת שולחים שתילים של העץ שורש שיפודי עמוק עם מעט שורשים צדדים, ובקרקע ספוגה במים שורש שיפודי קצר ומערכת מסועפת של שורשים צדדים. בעצים בוגרים מערכת השורשים היא רדודה ומסתעפת לרוחב. מכיוון שהעץ צומח על צוקים סלעיים בכל תחום התפוצה שלו, מערכת השורשים מותאמת היטב להשגת מים וחומרים מזינים מסדקים בסלעים.
קליפת הגזע בגוון אדום-חום או אפור כשהעץ מזדקן. עובייה בין 6 ל-9 מילימטרים, סיבית, ובה חריצים רדודים לאורך והיא מתקלפת בקלות ברצועות ארוכות דקות.
העלווה בצורת מניפה, כשהעלים דמויי הקשקשים בעלי ריח עז כאשר מועכים אותם. העלווה ירוקה-צהובה מלמעלה ולמטה. אורך עלה בודד בין מילימטר ל-4 מילימטרים ורוחבו בין למילימטר לשניים, כשבעלים הרוחביים שבסמוך לקצות הענפים יש בלוטות בולטות. ענפים מעץ שנפל מסוגלים להצמיח שורשים.
העץ פורה כבר מגיל שש שנים, הפרחים הזכריים והנקביים צומחים על ענפים נפרדים בין אמצע אפריל לתחילת מאי. הם קטנים, בקצה הענף בצורת אצטרובלים. הפרחים הזכריים הם צהבהבים וצומחים מענפים בסמוך לבסיס הנצרים. כשהאבקה מופצת משלהי אפריל עד שלהי יוני. האצטרובלים הנקביים דקים באורך בין 8 ל-13 מילימטרים ורוחב בין 4 ל-5 מילימטרים, ובהם 8 קשקשים דקים חופפים. צבעם ירוק עד ירוק-צהוב, והם מבשילים לגוון חום בסתיו, כשלושה חודשים לאחר ההאבקה, ונפתחים כשהם מבשילים על מנת לשחרר את הזרעים בחודש ספטמבר. יצור זרעים בכמויות גדולות מתחיל כאשר העצים הם כבני 30, ומגיע לשיאו כשהעץ בן 75 שנים. הזרעים בגוון חום-אדמדם באורך 6 מילימטרים ורוחב מילימטר אחד, כשאליהם צמודה כנף צרה ברוחב כפול מרוחב הגוף משני צדי הזרע. בקילוגרם אחד יש 763,000 זרעים. מרבית הזרעים מופצים ברוח ומגיעים למרחק שבין 45 ל-60 מטרים מהעץ.
תפוצה ובתי גידול
תחום התפוצה הטבעי של תויה מערבית הוא בחלק הדרומי של מזרח קנדה והחלק הצמוד של צפון ארצות הברית. הוא משתרע מדרום-מזרח מניטובה מזרחה ברחבי אזור הימות הגדולות ואל אונטריו, קוויבק, ניו יורק, ורמונט, ניו המפשייר, מיין, אי הנסיך אדוארד, ניו ברונזוויק ונובה סקוטיה. יש אוכלוסיות מבודדות במניטובה המערבית ודרומה במסצ'וסטס, קונטיקט, אוהיו ואילינוי ובהרי האפלצ'ים של קנטקי, טנסי, קרוליינה הצפונית, פנסילבניה, מרילנד, וירג'יניה ווירג'יניה המערבית. בקנדה מגיע תחום התפוצה שלה לקו העצים הארקטי ולקצה הדרומי של מפרץ הדסון. העץ גדל בעיקר במקומות עם קיצים קרירים יותר, עם טמפרטורה ממוצעת שבין 16°C ל-22°C ביולי, ועונת גידול קצרה, בין 90 ל-180 יום.
תויה מערבית גדלה באופן טבעי ביערות לחים, והיא נמצאת במספרים גדולים במיוחד בביצות בהן עצים גדולים שגדלים מהר יותר אינם יכולים להתחרות בה בהצלחה. היא גדלה גם באתרים אחרים שבהם יש תחרות מופחתת עם עצים, כמו צוקים. אף על פי שהיא אינה מוגדרת בסכנת הכחדה, מאוימות אוכלוסיות תויה מערבית באזורים רבים על ידי מספר רב של איילים. איילים נמשכים לעלווה הירוקה של העץ ירוק-העד כמזון חורפי אטרקטיבי במיוחד, ומפשיטים את העצים במהירות.
טקסונומיה ושמות העץ
השם המדעי של העץ הוא Thuja occidentalis, כשהעץ הוא אחד משני המינים השייכים לסוג תויה (Thuja) הגדלים באמריקה הצפונית, המין השני הוא ארז אדום מערבי (Thuja plicata). השם של המין - אוקסידנטליס (occidentalis), "מערבי" בלטינית ניתן על ידי קארולוס ליניאוס ב-1753, לציון העובדה שהעץ גדל בחצי הכדור המערבי.
באנגלית יש לעץ כמה שמות: "ארז לבן צפוני" (northern white-cedar), "ארז לבן מזרחי" (eastern white-cedar), "ארז לבן" (white cedar), "ארז ביצות" (swamp cedar), "ארז לבן מזויף" (false white cedar), "עץ החיים" (arborvitae), "עץ החיים האמריקאי" (American arborvitae) ו"עץ החיים המזרחי" (eastern arborvitae). השימוש החוזר בשם ארז מטעה, כיוון שהעץ הוא מין של ברוש ולא של ארז. את הכינוי "עץ החיים" (מלטינית arborvitae), העניק לעץ מגלה הארצות הצרפתי ז'אק קרטייה לאחר שלמד מהילידים האינדיאנים שאפשר להשתמש בעלווה של העץ כדי לטפל בצפדינה. המוהל של העץ מכיל כמות גדולה של ויטמין C. זה גם מקור שמו של העץ בגרמנית (Abendländischer Lebensbaum).
עצים בולטים
קוטרו של העץ הגדול ביותר שעדיין חי 175 סנטימטרים, גובהו 34 מטרים ורוחב הצמרת 13 מטרים. העץ גדל באי סאות מניטו (South Manitou Island) במחוז לילאנאו (Leelanau) במישיגן. העץ העתיק ביותר שעדיין חי תוארך באמצעות טבעות עצים לשנת 952, כלומר העץ הוא בן.
שימושים היסטוריים
תויה מערבית היא עץ בעל שימושים חשובים בתרבות המסורתית של שבטי האוג'יבווה. העץ מכונה בשם Nookomis Giizhik ("סבתא ארז"), והוא נושא לאגדות מקודשות ונחשב למתנה לאנושות בגלל שלל השימושים בו, בהם מלאכת יד, בנייה ורפואה. זהו אחד מארבעת הצמחים של גלגל התרופות של האוג'יבווה. קיימים דיווחים שהאוג'יבוה הכינו מרק מהקליפה הפנימית של ענפים רכים. אחרים השתמשו בזרדים כדי להכין תה כדי להקל על עצירות וכאב ראש. עלווה של תויה מערבית עשירה בוויטמין C ונטען כי היא ריפאה את הצפדינה של ז'אק קרטייה וחבורתו בחורף 1535–1536. בשל נוכחות התרכובת הנוירוטוקסינית תוג'ון, הוא יכול להזיק אם משתמשים בו לתקופות ממושכות או בזמן ההיריון.
במאה ה -19, תמצית תויה מערבית הייתה בשימוש נפוץ כתוספת או משחה המיושמת חיצונית לטיפול ביבלות, גזזת ופטרת הפה. נטען כי הזרקת תמצית לשלפוחיות הרפס גורם להן להיעלם.
שימושים מודרניים
תויה מערבית משמשת באופן מסחרי להקמת גדרות ועמודים, עץ גולמי, מוטות, רעפים ובניית בקתות מגזעי עץ. תויה מערבית היא סוג העץ המועדף לאלמנטים מבניים, כמו צלעות סירות קאנו.
השמן האתרי בצמח משמש לחומרי ניקיון, חומרי חיטוי, תכשירי שיער, קוטלי חרקים, משחות להקלת כאבים, תרסיסים לריח, וסבונים רכים.
עץ נוי
כמו קרובו ארז אדום מערבי (Thuja plicata), ומינים רבים אחרים של מחטניים, נוהגים לגדל את התויה המערבית כצמח נוי, כשובר רוח וכגדר חיה בגנים ובפארקים ברחבי העולם. פותחו מעל ל-300 זנים העץ זמין במגוון צורות גדלים וצבעים. הזנים הבאים זכו בפרס מצטיין הגן (Award of Garden Merit) של החברה המלכותית להורטיקולטורה (Royal Horticultural Society):
מחלות ומזיקים
בין מיני הפטריות הטפילות הגורמת לנזק משמעותי לעץ: Phomopsis juniperovora (באנגלית blight of juniper) פוגעת בעלווה ובנצרים בתנאי לחות. הפטרייה מהסוג Phacidium (באנגלית snow-blight) גורמת נזקים במשתלות בקוויבק. פטריות אחרות דוגמת Poria subacida (גורמת למחלה הקרויה white stringy butt rot), Tyromyces balsameus (מחלת balsam butt rot) ו-Phaeolus schweinitzii (באנגלית Velvet-top fungus), תוקפות עצים פגועים או זקנים.
בין החרקים המזיקים נמלים מהסוג קמפונית (המינים C. pennsylvanicus ו-C. ferrugineus) מחלישות את יציבות העצים ומגדילות את הסיכוי שישבר ברוח. זחלים של העשים מהמינים Argyresthia thuiella ו-Coleotechnites thujaella אוכלים את העלווה של העץ. חרקים נוספים הפוגעים בעיקר בעצי נוי כוללים את המין Thyridopteryx ephemeraeformis (באנגלית Evergreen bagworm) ממשפחת הססתיקיים ואת Oligonychus ununguis (באנגלית Spruce spider mite).
בין היונקים המזיקים לעץ כלולים אייל פרדי לבן-זנב המלחכך את העלווה, וכמוהו מזיקים ארנבת השלג, סמרן מקריס וסנאי אדום.
בין הגורמים שאינם ביולוגים הנזקים הגדולים לאורן חד-מחטי ביותר נגרמים בצורת בחורף, מהצפות (טבעיות או כתוצאה מדרכים או צינורות גז ונפט) ושרפות. תויה מערבית רגישה מאוד לשריפות משום שקליפת הגזע דקה ותכולת השמן האתרי הגבוהה בעץ. השורשים הרדודים שלה נפגעים בקלות אפילו משריפה בגובה פני הקרקע. עצים עתיקים או שנרקבו בחלקם פגיעים לעקירה ברוחות חזקות.
צנזורה ב-MTV
צנזורה ב-MTV הוא נושא שנוי במחלוקת. רשת המוזיקה ספגה ביקורת על צנזורה לכאורה בתוכניות ובווידאו קליפים. לאורך עשרות השנים, MTV שינתה או הסירה תוכניות מלוח הזמנים של הערוץ כדי לטפל בתלונות; וסרטוני מוזיקה צונזרו, הועברו להשמעה בשעות הלילה המאוחרות, או נאסרו להשמעה בתוכניות הערוץ.
צנזורה של תוכניות באורך מלא
בתחילת המאה ה-21, סדרת הטלוויזיה ג'קאס הייתה נתונה לצנזורה, בעיקר בשל הנטייה של צופים צעירים לחקות את הפעלולים שנעשו במסגרת התוכנית. הסנאטור ג'ו ליברמן דחק ב-MTV לקחת אחריות על תוכן התוכנית. בעקבות הביקורת שקיבלה MTV, העבירה את שעת השידור של הסדרה ל-22:00 בערב, והגבילה את התוכנית. כתוצאה מכך, התוכנית בוטלה ולא שודרה יותר ב-MTV, לאחר עזיבה של מספר חברי צוות של התוכנית.
ההשפעה של MTV השפיעה גם על תוכנית האנימציה המפורסמת שלה, ביוויס ובאטהד. בעקבות ילד ששרף את ביתו לאחר שצפה לכאורה בתוכנית, מפיקי MTV העבירו את התוכנית ממשבצת הזמן של 19:00 בערב ל-23:00 בערב. הנטייה של ביוויס להדליק מצית ולזמר את המילה "fire" הוסרה מפרקים חדשים, וסצנות שנויות במחלוקת הוסרו מפרקים קיימים בשידור החוזר שלהם. חלק מהעריכות היו כה נרחבות שכאשר יוצר הסדרה, מייק ג'אדג', הרכיב את תקליטורי האוסף של הסדרה, Beavis and Butt-Head: The Mike Judge Collection, הוא העיר כי: "ייתכן וחלק מהפרקים האלו אפילו לא קיימים בצורתם המקורית".
מועצת הטלוויזיה והמדיה של ההורים טענה כי ניתן להבחין בקלות חלק ניכר מהחומר המצונזר ב-MTV בשל ההקשר שבו הוא מוצג.
צנזורה של וידאו קליפים
MTV ערכה וצינזרה לעיתים קרובות וידאו קליפים מטענות של סמים, מין, עירום, אלימות, נשק, הומופוביה, התאבדות, דת או פרסומת, והסירה לחלוטין קללות. בדרך כלל, כל ההשמצות הגזעיות מצונזרות בווידאו הקליפים ובתוכניות שמוצגים ב-MTV.
דוגמאות לעריכות שירים כללו:
וידאו קליפים שהועברו להשמעה בשעות הלילה המאוחרות
בניסיון להתמודד עם ביקורת על תוכן מסוכן, MTV העבירה לפעמים ווידאו קליפים מסוימים להשמעה בשעות הלילה המאוחרות בפורמט מצונזר.
ב-MTV האמריקאי
מספר ווידאו קליפים, שנתפסו כשנויים במחלוקת, לא הוצגו ב-MTV אפילו בגרסה מצונזרת, מסיבות שונות. בשנות ה-80 של המאה ה-20, קבוצות הורים, כמו המרכז המחקרי המוזיקלי להורים, מתחו ביקורת על MTV בשל וידאו קליפים מסוימים בעלי דימויים מפורשים של שטניזם. מאז, MTV פיתחה מדיניות קפדנית שמסרבת לשדר וידאו קליפים שעשויים לתאר פולחן שטן או קנאות אנטי-דתית.
הווידאו קליפים של השירים הבאים נאסרו להמשעה ולצפייה ב-MTV האמריקאי:
פר לשז
פֵּר לָשֵז (צרפתית: Père Lachaise) הוא בית קברות במזרח פריז בן למעלה ממאתיים שנה שקבורים בו מספר רב של אישים מפורסמים. בין היתר, קבורים בו ג'ים מוריסון, פרדריק שופן, ז'ורז' מלייס ואוסקר ויילד. צרפתים מפורסמים מעולם האמנות והבידור קבורים בו אף הם, בהם מולייר, לה פונטיין, אדית פיאף, ז'ילבר בקו, מרסל מרסו ואיב מונטאן וכן אשתו השחקנית היהודייה סימון סיניורה. בין האישים הקבורים בו גם בני ארצות רבות שאינם צרפתים - בין השאר מפולין, מאיטליה, מרומניה, מארצות הברית ומאיראן (ראו בהמשך רשימה מפורטת). בבית העלמין ישנן מצבות מפוארות, הבנויות כמבנים קטנים או כנסיות. רבים מן הקברים הם קברים משפחתיים, היות שבבתי עלמין קתוליים נהוג לקבור כמה נקברים באותו מקום ואפילו כמה דורות של בני אותה המשפחה. בתחומי בית הקברות ישנה חלקה מגודרת, המופרדת משאר הקברים, המשמשת כבית קברות יהודי. בני משפחת רוטשילד ויהודים מפורסמים אחרים, כמו למשל הרב יוסף דוד זינצהיים שהיה הרב הראשי הראשון של צרפת מטעם "הקונסיסטואר", וכן השחקנית היהודייה המפורסמת מהמאה ה-19, ראשל, קבורים בחלקה זו. הסיבה להפרדה היא שלא מקובל לקבור בני דתות שונות בבית קברות אחד. כיום נהוגה בפר לשז החכרת חלקות קבר לתקופה מוגבלת. במועד תפוגת חוזה החכירה, אם משפחת הנפטר לא חידשה אותו, הקבר מפונה, העצמות נקברות בקבר אחים והחלקה פנויה לקבורה חוזרת. הנוהג הזה מסביר את מספר הנקברים הגדול בפר לשז – יותר מ־300 אלף איש. נוהג פינוי הקבר אינו מופעל כלפי מפורסמים למיניהם או בחלקה היהודית.
תולדות בית הקברות
האתר בו הוקם מאוחר יותר בית הקברות קיבל את שמו מהאב פרנסואה דה לה שז (1624-1709) (Père François de la Chaise). לשז, היה הכומר המוודה של המלך לואי ה-14 וחי במעון ישועי שנבנה במקום בשנת 1682. בתקופה זו היה המקום שטח כפרי המרוחק מתחומי פריז. מראש הגבעה שבמקום צפה המלך הצעיר בקרב שהתנהל במהלך סדרת המרידות הידועה בשם "הפרונד", בתקופה שבה טרם התייצב שלטונו האבסולוטי בצרפת.
בשנת 1804 נקנה השטח, שעדיין היה מחוץ לתחומי השטח העירוני המיושב, בידי עיריית פריז, ובאותה שנה הוקם בו בית קברות ביוזמתו של נפוליאון בונפרטה, ששלט אז בצרפת. מאז 1786 נאסר להקים בתי קברות בתחומי העיר פריז כפי שהיו אז. בית הקברות של התמימים Cimetière des Innocents נסגר בטענה שקרבתו לשוק המזון הסיטונאי לה אל גורמת לסיכון תברואתי (מאותה סיבה גם הוקמו מדרום לעיר הקטקומבות של פריז, שהיו מיועדות לקבורה תת-קרקעית מדרום לעיר). במקומם הוקמו בתי קברות חדשים שהיו אז מחוץ לגבולות העיר, כגון בית הקברות של מונמארטר בצפון, בית הקברות של מונפרנאס בדרום, ובפאסי (סמוך למקום שבו הוקם מאוחר יותר מגדל אייפל).
כשנפתח, נחשב בית הקברות כמרוחק מדי מהעיר, ורק הלוויות מעטות התקיימו בו. כדי לשנות את המצב פתחו מנהלי בית הקברות במה שהיה נקרא כיום "מסע קידום מכירות", והעבירו אל בית הקברות בשנת 1804 את קבריהם של אנשים מפורסמים, כמו המחזאי מולייר וכותב המשלים לה פונטיין.
בשנת 1817 הועברו למקום, בטקס רב פרסום, גם קבריהם של הנאהבים המפורסמים מימי הביניים, אבלר ואלואיז (אם כי ישנו ספק שאלה באמת גופותיהם של השניים). לבית הקברות הועברה גם הכיפה שמעל קברם הקודם, שנוצרה מחלקי המנזר שנהרס בנוגן-סיר-סן. (לפי מסורת עממית ארוכה, זוגות נאהבים ובודדים "חולי אהבה" נוהגים להשאיר מכתבים בקברם של השניים, בתקווה לזכות לאהבת אמת שתאריך ימים, והמנהג עבר עמם למקום קברם החדש).
מדיניות זו הוכיחה את עצמה, ורבים מתושבי פריז החלו לדרוש להיקבר לצידם של הידוענים והמפורסמים. על פי רישומי בית הקברות, עלה מספר הקבורים במקום בתוך שנים מעטות מעשרות בודדות ליותר מ-33,000. כיום קבורים בבית הקברות יותר מ-300,000 אנשים, וכן טמון בו אפרם של רבים נוספים, שבחרו בשריפת גופתם במקום בקבורה.
"קיר לוחמי הקומונה" כמקום עלייה לרגל של השמאל הצרפתי
במהלך "שבוע הדמים" (Semaine Sanglante) של דיכוי הקומונה הפריזאית בחודש מאי 1871, התבצרו חלק מאחרוני הלוחמים של הקומונה בבית הקברות פר לשז. ביום ראשון, 28 במאי 1871, לאחר תבוסתם הסופית של אנשי הקומונה, ריכזו כוחות הממשלה 147 שבויים שנפלו בידיהם ליד אחד מקירות בית הקברות והוציאו אותם להורג ביריה, ואחר כך קברו אותם בקבר אחים גדול שנכרה במקום.
מאז ועד היום הפך המקום, הידוע בשם "קיר לוחמי הקומונה" (בצרפתית Mur des Fédérés), למקום עלייה לרגל לאנשי השמאל הצרפתי, המקיימים צעדה לשם בשבוע האחרון של חודש מאי כל שנה.
את מסורת העלייה לרגל למקום הנהיג ז'יל גד (Jules Guesde), מנהיגה דאז של המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית, בשנת 1880. כ-25,000 מפגינים צעדו אז אל בית הקברות והתייצבו מול כוחות המשטרה כשהם עונדים שושנים אדומות ודורשים להעניק חנינה לאנשי הקומונה שעוד נותרו בחיים (החנינה הוענקה חודשיים אחר כך).
ז'אן ז'ורס עמד מספר פעמים בראש הצעדות אל קיר לוחמי הקומונה, בהן השתתפו כל גוני השמאל הצרפתי של סוף המאה ה-19: סוציאליסטים, סינדיקליסטים ואנרכיסטים.
מספר שיא של משתתפים, כ-600,000, השתתפו במצעד שהתקיים ב-24 במאי 1936, בראשו עמדו מנהיג הסוציאליסטים לאון בלום (Léon Blum) ומנהיג הקומוניסטים מוריס תורז (Maurice Thorez). זה היה זמן קצר לאחר הקמת ממשלת החזית העממית בצרפת, והתהלוכה ביטאה תחושה חזקה של התנגדות לפאשיזם ולנאציזם שעלו אז במדינות אירופיות שונות.
מאוחר יותר הוקמה במקום גם אנדרטה לזכר הלוחמים הצרפתים שנלחמו במסגרת הבריגדות הבינלאומיות במלחמת האזרחים בספרד.
יצוין כי ההקשר הפוליטי החזק הנ"ל אינו מתייחס לבית הקברות פר לשז כולו, אלא רק לחלק הסמוך ל"קיר לוחמי הקומונה". בחלקים אחרים של בית הקברות נקברו אנשים מכל חלקי המפה הפוליטית וביניהם מפורסמים רבים.
מוזיאון הדואר הלאומי
מוזיאון הדואר הלאומי (באנגלית: National Postal Museum) הוא מוזיאון הממוקם בוושינגטון בירת ארצות הברית, המוקדש להצגת ההיסטוריה של שירות הדואר של ארצות הברית. המוזיאון מנוהל על ידי שירות הדואר ומכון הסמית'סוניאן ומהווה אחד ממוזיאוני המכון.
המוזיאון מציג אוסף נרחב של בולי דואר וכן מוצגים נוספים הנוגעים להיסטוריה של הדואר בארצות הברית וברחבי העולם.
עמוס שפירא
עמוס שפירא (נולד ב-30 באפריל 1949) הוא מנהל ויזם ישראלי. כיהן כמנכ"ל חוגלה בשנים 1993–2002, מנכ"ל אל על בשנים 2002–2005, מנכ"ל סלקום בשנים 2005–2011 ונשיא אוניברסיטת חיפה בשנים 2012–2016. החל מ-2016 מכהן בהתנדבות כיו"ר אלו"ט - אגודה לאומית לילדים ובוגרים עם אוטיזם ומשמש מרצה בתחומי הניהול באוניברסיטאות ומוסדות אקדמיים. מתמודד על ראשות עיריית תל אביב-יפו בבחירות שיתקיימו באוקטובר 2023.
ביוגרפיה
שפירא למד מנהל תעשייתי בטכניון, והשלים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת חיפה. בשנת 1973 החל לעבוד כאיש מכירות בחברת סנו. בהמשך עבר לחברת חוגלה למוצרי נייר ביתיים והתקדם בה עד לתפקיד סמנכ"ל השיווק והמכירות, ובשנת 1993 מונה למנכ"ל החברה. שני צעדים חשובים שעשתה החברה בתקופתו: רכישת השליטה של קימברלי קלארק בחברה, שהפכה לחוגלה-קימברלי, וכלל השקת המותגים הגלובליים: חיתולי האגיס ומוצרי נייר קלינקס, לצד כניסת החברה לטורקיה.
בשנת 2002 מונה למנכ"ל חברת התעופה אל על, שהייתה אז חברה ממשלתית. בזמן כהונתו החברה עברה תהליך הפרטה, ובשנת 2005 הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. לאחר הנפקת החברה, השליטה עברה למשפחת בורוביץ'. שפירא פרש מהחברה זמן קצר לאחר ההנפקה. לכל אורך כהונתו כמנכ"ל אל על, התקיימו יחסים תקינים עם ועד העובדים וללא שביתות.
לאחר פרישתו של שפירא מאל על, מונה באוקטובר 2005 למנכ"ל סלקום. עם כניסתו לתפקיד נקט צעד חריג כשפרסם את מספר הטלפון שלו באמצעי התקשורת וקרא למנויי החברה שאינם מרוצים מן השירות להתקשר אליו ולהתלונן. הוא טען כי הוא רואה במנכ"ל "מנהל מכירות עליון". סמוך לכך, פורסם בערוץ 2 כי שפירא אכן ענה ללקוחות שהתקשרו אליו. בסוף 2011 עזב את סלקום.
במרץ 2012 מונה לדירקטור חיצוני בתעשייה האווירית וכיהן בתפקיד עד נובמבר 2013.
שפירא כיהן בהתנדבות כנשיא אגודת ידידי אוניברסיטת תל אביב בשנים 2008–2012. מאוקטובר 2012 ועד אוקטובר 2016 כיהן כנשיא העשירי של אוניברסיטת חיפה. בתקופתו קידם את המחקר ובפרט את תחום מדעי הים. זאת לצד שילוב סטודנטים מכל המגזרים וסטודנטים מהמכללה לביטחון לאומי, וכן הגברת הסיוע לאוכלוסיות מוחלשות באמצעות מלגות.
באוקטובר 2016 נענה שפירא להזמנת הנהלת עמותת אלו"ט לכהן בהתנדבות בתפקיד יו"ר העמותה, בהתאם לאמונתו שחברה נבחנת ביחסיה לחוליות החלשות שבה.
בשנת 2019 יצא לאור בהוצאת זמורה-ביתן ספרו "הראש, הסוליות והנשמה - סוגיות מעשיות בניהול ומנהיגות" בו פורס את משנתו הניהולית.
במרץ 2022 הודיע על כוונתו להתמודד לראשות עיריית תל אביב-יפו בבחירות 2023. באוגוסט 2023 הסיר את מועמדותו לראשות העיר והודיע על תמיכתו באורנה ברביבאי.
בפברואר 2023 מונה שפירא לראש ועדה ציבורית שתגבש רפורמה בחינוך המיוחד. זאת לנוכח האתגרים הנובעים מהגידול במספר הזכאים והזכאיות לשירותי חינוך מיוחד (נכון ליולי 2023, למעלה מ-300 אלף תלמידים זכאים לשירותי חינוך מיוחד המהווים כ-12% מכלל תלמידי מערכת החינוך). שפירא נבחר לעמוד בראש הועדה לאור זיקתו לחינוך בתפקידיו הקודמים כיו"ר אלו"ט וכנשיא אוניברסיטת חיפה.
חיים אישיים
שפירא הוא תושב תל אביב, נשוי בשנית, לאנה הלוי, אב לשלושה וסבא לתשעה.
אמריקן פאי מציגים: בית בטא
אמריקן פאי מציגים: בית בטא (באנגלית: American Pie Presents: Beta House) הוא סרט קומדיית-נעורים מ-2007 שצולם בטורונטו ובהמילטון, אונטריו (כמה סצנות באוניברסיטת מקמאסטר). הסרט הוא השלישי בסדרת "אמריקן פאי מציגים", והשישי בכל סדרת אמריקן פאי.
עלילה
"בית בטא" ממשיכה במקום בו "המייל העירום" נגמר. אריק וקוז נמצאים בשנתם הראשונה בקולג', ודוויט סטיפלר מכניס את הבנים לאחוות בטא. בסרט הזה אריק כבר לא עם טרייסי, חברתו בסרט הקודם, היא עזבה אותו למען טרנט והוא לא מופיע בסרט הזה. הבנים מתנסים ברשימה של 50 משימות כדי להיכנס לאחוות הבטא. כשהם משלימים את כולם, החנונים מזמינים אותם להתמודד ב"אולימפיאדה היוונית", סדרת משחקים פרועה שהאחווה שתנצח בהם תזכה בבית האחווה השנייה. דוויט רוצה לשים סוף לאחוות החנונים, שמתעסקים עם המסורת של אחוות בטא ומסכים להשתתף בתחרות. לבסוף, אחוות בטא מנצחים את אחוות החנונים ומקבלים את ביתם, והופכים לאחווה השולטת פעם נוספת. מר לוינשטיין (יוג'ין לוי) הוא עורך הדין של דוויט וחבר בבטא לשעבר, לכן הוא מופיע בסרט, והוא השופט של ה"אולימפיאדה היוונית".
צערו העתיק של הירח
צערו העתיק של הירח הוא ספר מאת נעמה דעי העוסק בדרמה משפחתית על רקע תאונה של בן המשפחה, ונכתב על רקע מקרה אמיתי של אפזיה אליו נחשפה המחברת.
הספר יצא לאור בעברית בשנת 2019, בהוצאת עם עובד. הספר נכנס לרשימת המועמדים לפרס "ספיר ביכורים" 2019.
הספר
העלילה עוסקת במשפחת קהן, משפחה דתית לאומית נורמטיבית וברוכת ילדים המתגוררת ביישוב קהילתי ביו"ש, שחייה משתנים בבת אחת כשבן המשפחה, אריאל בן ה16, נפגע קשות בתאונת אופנוע בליל שבת.
הספר מתאר את תהליך שיקומו של אריאל מבעד לעיניהם של חבריו ובני משפחתו, כשכל פרק נכתב בצמוד לתודעה של דמות אחרת. הדמות הפותחת וסוגרת את הספר, והיחידה המדברת בגוף ראשון היא האחות הגדולה מרים. אריאל עצמו, שנפגע פגיעת ראש קשה שכתוצאה ממנה לקה באפזיה ונפגעה יכולתו לדבר, אינו זוכה לפרק משלו אלא מתואר רק מבחוץ, למעט קטעי ביניים עילגים אותם מביאה בשמו מרים אחותו.
קבלת מצוות בגיור
קבלת המצוות בגיור היא הסכמה של הגר בעת קבלתו לעם ישראל להיות מחויב במצוות, והיא אחת מהדרישות ההלכתיות בתהליך הגיור, לצד מילה (אצל גברים) וטבילה. הקבלה נעשית לאחר הודעת חלק מהמצוות על ידי בית הדין.
צערו העתיק של הירח
הספר
תהליך שיקומו של אריאל מטלטל את הקרובים לו ואת היחסים ביניהם, ובמהלכו מתגלים קשרים עמוקים, מתחים, קנאות ומחלוקות בתוך המשפחה, חברים מתגלים ואובדים ונחשף סיפור אהבה מורכב ומתמשך בין אחיו ובין נערה חילונית מעמק חפר אותה הביא הוא לביתם.
קבלת מצוות בגיור
הודעת המצוות
הברייתא המפרטת את תהליך הגיור מתארת שטרם הגיור מודיעים לגר מעט מהמצוות, ואם הוא אומר שהוא מקבל - יש להמשיך ולבצע את הגיור:
צערו העתיק של הירח
הספר
במקביל לתיאור העלילתי, עולות שאלות אמוניות לצד שאלות פילוסופיות בהן ההבחנה בין טיפוס מסוג השמש שמאיר בכוחות עצמו, לבין טיפוס מסוג הירח שזקוק לגורם חיצוני בשביל לקבל את האור. מקור השם "צערו העתיק של הירח" בפרק השביעי בספר, פרקו של הרב שלום, אביו של אריאל. בפרק זה מובאת האגדה ממסכת חולין על שני המאורות. לפי אגדה זו נהגו להקריב בבית המקדש מדי ראש חודש קרבן חטאת על האל בגלל שמיעט מאורו של הירח. אביו של הרב שלום ראה באגדה התייחסות לצמצום האלוהות שמהווה עדות מרגשת לאהבת האל את ברואיו, אך הרב שלום היה מסוגל לראות רק את החיסרון ולכאוב עליו, כפי שאינו מסוגל להתגבר על כאבו על בנו המתקשה להשתקם. ההתמודדות עם הפער בין הרצוי למצוי, בין העבר להווה, מצויה לאורך הספר ובאה לידי ביטוי גם בשמות שלושת חלקיו הלקוחים משירה של לאה גולדברג "הסתכלות בדבורה".
קבלת מצוות בגיור
חשיבות קבלת המצוות
לפי אחת הגישות, הליך הגיור מתחיל עם קבלת המצוות, והוא נשלם על ידי אקטים פורמליים כמו מילה (לגברים) וטבילה (לגברים ונשים), ובזמן שבית-המקדש קיים – גם על ידי הבאת קרבן. יש להבחין בין הסכמת הגר להתגייר ("קיבל- מלין אותו מיד") לבין קבלת המצוות בלב, שהיא התחייבותו של המתגייר וגמירות דעתו לקבלן. האחרונה היא שמהווה, לדעת חלק מהפוסקים, את עיקרו של הגיור. על פי גישה אחרת, הגיור מיסודו תקף במילה וטבילה בלבד, גם ללא אקט פורמלי של קבלת מצוות.
צערו העתיק של הירח
הספר
הדמויות הבולטות בספר:
קבלת מצוות בגיור
חשיבות קבלת המצוות
יש חוקרים שכתבו כי "קבלת מצוות" קיבלה בכורה מיוחדת בעת החדשה עקב גורמים פנימיים וחיצוניים שהשפיעו על העם היהודי – חילון, מודרניזציה, אמנציפציה ולאומיות. הגיור נתפס בעקבות כך כהצטרפות לדת ישראל, ולפיכך, קבלת המצוות היא עיקר הגיור, ובלעדיה אין למילה ולטבילה משמעות כלשהי. לעומת זאת, הגישה האחרת רואה את הגיור כהצטרפות לאתנוס היהודי וכתהליך של "לידה מחדש".
הכוונה הנדרשת בקבלת המצוות
הרב יוסף רוזין (הרוגצ'ובר) כותב שקבלת מצוות משמעה גיור מרצון חופשי של המתגייר, להבדיל מגיור בעל כורחו. כלומר, מתוך כך שהגיור נעשה באופן חופשי, חלות על הגר אוטומטית כל המצוות, כפי שהן חלות על כל יהודי באשר הוא. לשיטתו "קבלת מצוות" היא אך החלטת והסכמת הגר להתגייר מתוך רצון, ואין כאן דרישה שיקבל עליו במוצהר את כל המצוות. ניצנים לעמדה זו ניתן למצוא בדברי הרמב"ן. לדבריו, כדי שגיור יחשב לשם שמים, די בהצהרה מילולית בלבד, גם אם ניכר שאין לבה של המתגיירת שלם עם הצהרתה: "אם הודית בפיה... אפילו נחשב שהייתה גירותה מפני ה, דינה כישראלית גמורה". עמדה דומה ניתן למצוא גם בשו"ת הרדב"ז.
הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל מסביר את דברי הרוגצ'ובר כך שהחלטת והסכמת הגר להתגייר צריכות להיות מתוך הבנת ההשלכות של ההליך, אך אין הוא מחויב לקבל עליו לקיים בפועל את כל המצוות. קבלת המצוות משמעותה הבנת הגר שעם הגיור כלל המצוות יחולו עליו, והוא ייענש על מה שלא יקיים: "גר שקבל עליו המצוות ועונשן, אף על פי שידוע שלא יקיים אותם, מקבלים אותו אחרי שהודיעו לו מצות קלות וחמורות, עונשן ושכרן. שגם אם יחטא ויענש, מכל מקום זכות היא לו לזכות באותן המצוות שיקיים אותם...". ובאופן אחר: "אין דורשין ממנו לקיים המצוות, ואף לא צריך שבי"ד ידעו שיקיים אותן – דאם לא כן, לא יקבלו גרים בישראל, דמי יערוב שגוי זה יהיה נאמן לכל מצוות התורה. אלא מה שמודיעין לו מקצת מצוות הוא כדי שאם ירצה – יפרוש. וכדי שלא יוכל לומר אחר כך 'אילו ידעתי לא הייתי מתגייר'. זהו לכתחילה, אבל בדיעבד אם לא הודיעוהו אינו מעכב... שאין תנאי קיום המצוות מעכב את הגרות, אפילו לכתחילה".
דעה נוספת בפוסקים היא שאנו מאמינים להצהרתו של הגר שהוא מתכוון לשמור מצוות, למרות שאנו יודעים שכפי הנראה הוא איננו מתכוון באמת לעשות זאת. הנימוק לזה הוא ש"דברים שבלב אינם דברים". הרב משה ניימן, בעל שו"ת 'הלכה למשה', כתב שגם במקרה שבו "הגרים שמתיהדים רק לפנים... והן עוברים על כל המצות בפרהסיא", אין לבטל את הגיור לקולא, משום שאפילו בדיני קידושין ההלכה היא ש"במקדש על מנת שאני צדיק אפילו הוא רשע גמור חוששין לקידושין שמא יהרהר תשובה בלבו", וכך יש לחשוש גם בגיור. וכן כתב הרב צבי מגנצא גם לעניין לכתחילה. בכיוון דומה הרב דוד צבי קצבורג הסביר שבגיור איננו הולכים אחר הרוב אלא חוששים גם למיעוט, וכך למרות שרוב הגרים חוזרים לסורם אנו ממשיכים לקבל אותם, כדי שלא לדחות נפש גר טהורה שאכן רוצה להצטרף לעם ישראל.
גם הרב שלמה זלמן ליפשיץ סבור, בדומה, שקבלת מצוות אין משמעותה התחייבות לעשיית כל המצוות, אלא האקט הפורמלי של מעשה הגיור הכולל את הליך הטבילה: "דכיוון שטבל עצמו להיות גר ולהיכנס בדת ישראל, ממילא הוי קבלת המצוות".
לעומת דעות אלה, הרב יצחק יהודה שמלקיש כותב שקבלת מצוות משמעה כוונת המתגייר לשמור בפועל לכל הפחות את המצוות העיקריות. לדבריו צריך לראות שהגר "מקבל על עצמו באמת לשמור עיקרי הדת ושאר מצוות שבת, שמחלל שבת כעובד עבודה זרה... ואם אין מקבל עליו שמירת שבת ומצוות כדת, לא הוי גר."
קבלת מצוות לעומת הודעת בית הדין
במהלך הליך הגיור על בית הדין להודיע למתגייר אודות המצוות בהן הוא מתחייב: "מודיעין אותו מקצת מצוות קלות ומקצת מצוות חמורות.." . בדרך זו מבטיח בית הדין שהתחייבות המתגייר לקבלת המצוות תהא מסוימת ורצינית, שכן ללא הודעה והתחייבות יכול הגר לומר לאחר זמן: "אילו הייתי יודע כן, לא הייתי מתגייר". מטרת ההודעה היא גם להניא את המתגייר מלהסתופף בקהל ה', כך שרק אם יקבל על עצמו להמשיך בתהליך גם לאחר ההודעה, יסכים בית הדין לקבלו.
במהלך השנים התעורר פולמוס אם הגיור תקף בדיעבד, אם לא הודיעו לגר מקצת מצוות קלות ומקצת מצוות חמורות. בסוגיה התלמודית, העוסקת בגר שהתגייר בין נכרים, ואיננו מודע למצוות השבת, דנו הראשונים כיצד ייתכן שהמתגייר לא ידע על מצוות שבת, והרי קדמה לגיור הודעה על מקצת המצוות, וברי שביניהן מצוות שבת. התוספות קבעו כי אכן לא הודיעו לו מצוות שבת, ברם, הרמב"ן הסביר שהדבר נעשה בטעות, "שטעו ולא הודיעוהו". מכאן נראה כי בדיעבד, אי הודעת המצוות אינו מעכבת את הגיור. כך סיכם זאת הריטב"א: "שקיבל עליו בפני שלושה, ונתגייר בפניהם, אלא שלא הודיעוהו מצות שבת, שאין זה מעכב, והלך ודר בין הגוים ולא ידע לעולם מצות שבת".
מסקנה דומה מפורשת גם ברמב"ם. הב"ח (בית חדש) הבין מדבריו שאף קבלת המצוות אינה מעכבת בדיעבד, אם כי רבים הבינו אחרת וסברו כי הרמב"ם מחלק בין הודעת המצוות שאינה מונעת את הגיור, לקבלת המצוות המהווה תנאי הכרחי לגיור. מהעתקתו של השולחן ערוך את דברי הרמב"ם, נראה כי גם הוא מבחין בין הודעת מצוות לקבלתן.
יש להבהיר, כי קיים פער בין הודעת מצוות על ידי בית הדין לקבלת המצוות על ידי המתגייר: הודעת המצוות צריכה להיות על מצוות מסוימות (כדברי הגמרא – 'מקצת מצוות..') ואילו קבלת המצוות צריכה, לפחות על פי פשט הברייתא הנ"ל, להיות התחייבות כללית ביחס לכל המצוות, אף על פי שביה"ד לא פורטן אחת לאחת. האחרונים סוברים שרק הודעת המצוות על פרטיהן אינה פוגעת בתוקף הגיור, אבל אי קבלת המצוות בכללן על ידי הגר, פוגעת בתוקף הגיור, שכן "כל עניין קבלת המצוות בגירות הוא לעשות כל מה שציווה השי"ת. לא קבלה על פרטי המצוות אלא קבלה כללית שמקבל לעשות".
קבלה חלקית של המצוות
הברייתא המובאת בתלמוד מתארת מה דינו של גר שקיבל חלק מהמצוות: "גוי שבא לקבל דברי תורה, חוץ מדבר אחד, אין מקבלין אותו. ר' יוסי ברבי יהודה אומר - אפילו דקדוק אחד מדברי סופרים". הדברים נלמדים אף מהאמור בספרא "'כאזרח'- מה אזרח שקיבל עליו את כל דברי התורה, אף גר שקיבל עליו כל דברי התורה. מכאן אמרו גר שקיבל עליו את כל דברי התורה חוץ מדבר אחד אין מקבלים אותו" (פרשת קדושים פרק ח).
ביטול גיור למפרע
פרשנים שונים עסקו במי שקיים את ההליך הפורמלי של הגיור, דהיינו מילה (לגברים) טבילה וגיור בפני בי"ד, אך למפרע התגלה פגם בקבלת המצוות. פגם בקבלת המצוות יכול להיות היעדר כל כוונה לקבל מצוות, או קבלה של חלקן בלבד, או רק קבלת היסודיות שבהן בלבד, כגון שבת וכשרות.
כעקרון בסופו של מעשה הגיור נשלמת הגרות: "טבל ועלה הרי הוא כישראל לכל דבריו". גם אם המתגייר חזר לסורו, אי אפשר להפקיע את גרותו. בנסיבות אלו הוא נחשב "ישראל מומר" ולא כגוי. הרציונל לכך הוא עקרון סופיות הגיור. קביעת הסטאטוס האישי צריכה להיות ברורה וסופית ולא רופפת ומשתנה. ברם, כאשר מתברר שהיה פגם בקבלת המצוות בעת הגיור, אפשר שהגיור בטל. התחייבות המתגייר לקבל מצוות היא בעצם מהותו של הגיור. במקרים בהם קבלת המצוות, נעשתה למראית עין בלבד, לא יעלה על הדעת לומר שלא נוכל לערער אחר תוקף פעולת המתגייר במרמה. קבלת המצוות היא "היסוד הנפשי" של מעשה הגירות, ומשיש בו פגם, נכון לערער אחר תוקף הגיור ולהפקיעו מעיקרא כאילו לא היה.
יש כתבו שגם אם המתגייר קיבל את המצוות בפיו בפני בי"ד, אין מניעה עקרונית להצהיר על בטלות הגיור אם ברור שקבלת המצוות בפה הייתה למראית עין בלבד ולא ביטאה רצון אמיתי וקבלה בלב. מנגד, לדעת הרב חיים דב אלטוסקי הגיור תקף בדיעבד, משום שלפי הרמב"ם קבלת המצוות לא מעכבת בדיעבד, ולפירושו כך גם נפסק בשולחן ערוך, וממילא גם בהיעדר כל כוונה שהיא לקבל את המצוות - הגיור חל, ולכן התנגד לטענות שהחלו להישמע בשנות ה-70 נגד גיורי הרבנות הראשית.
פרדיגמת תכנות
פרדיגמת תכנות היא סט מוסכמות לכתיבת תוכנה, עם שפת תכנות מסוימת. קיימות מספר פרדיגמות תכנות וכל שפת תכנות יכולה לשמש לכתיבת תוכנה בפרדיגמה אחת לפחות.
שני העדים
שני העדים הם שני נביאים המתוארים בספר חזון יוחנן (ספר ההתגלות) שבברית החדשה (פרק י"א, פסוקים 1 - 13).
פרדיגמת תכנות
פרדיגמת התכנות מתווה את היסודות לאופן שבו התוכנה מפותחת ועל כן יש לה השפעה רבה על כל מהלך הכתיבה, ארגון הקוד, התוצר הסופי ופתרון בעיות.
שני העדים
על פי חזונו של יוחנן כותב הבשורה, באחרית הימים יגיעו שני עדים לנבא. הם ינבאו במשך 1,260 ימים (42 חודשים), במהלכם איש לא יוכל להזיק להם. בכל תקופת נבואתם תהיה בצורת, והם ישלטו בארץ, ויוכלו להביא מחלות על תושבי הארץ. רק לאחר שהם יסיימו להתנבא ניתן יהיה להרגם, ואז תגיע החיה ותהרוג את שני העדים לשמחתם של כל תושבי הארץ. גופות הנביאים יישארו מוטלות על הארץ שלושה וחצי ימים ולא יקברו, ולאחר מכן יקומו לתחייה.
פרדיגמת תכנות
אין לבלבל פרדיגמת תכנות עם מתודולוגיית פיתוח תוכנה, שהיא סגנון עבודה בו משתמשים למניעה מראש ופתרון נקודתי של בעיות בהנדסת תוכנה.
שני העדים
בעקבות תחייתם תתרחש רעידת אדמה גדולה אשר תהרוג 7,000 איש ותהרוס עשירית מהעיר:
זהות שני העדים
תאולוגים נוצרים דנו רבות בדבר זהותם של שני הנביאים, והאם מדובר בשני אנשים או במשל לכנסייה הנוצרית. בין היתר ישנן סברות כי מדובר בשניים מהשליחים או כי מדובר במשה ואליהו, או חנוך ואליהו (שכן שני אלה לא מתו אלא עלו לשמים).
פרדיגמת תכנות
הפרדיגמה והמתכנת
פרדיגמת תכנות קובעת איך המתכנת רואה או תופס את אופן הביצוע של תוכנית מחשב. לדוגמה, בתכנות מונחה עצמים, המתכנת יכול לראות את התוכנית כאוסף של עצמים שיש ביניהם פעולות גומלין, ואילו בתכנות פונקציונלי אפשר לתפוס את התוכנית כפונקציה מקלט התוכנית אל הפלט שלה. תכנות מכוון תהליכים מאפשר למתכנת לחשוב על היישום כעל קבוצות של תהליכים בו-זמניים הפועלים על מבני נתונים המשותפים לוגית.
שני העדים
זהות שני העדים
הסוברים כי מדובר בסמלים מתייחסים לשני העדים כאל דמותם של ישראל והכנסייה הנוצרית, או של היהודים והגויים המאמינים בישו, כאלגוריה לשני חלקי התנ"ך הנוצרי: הברית הישנה והברית החדשה, או כסמל לחסד ורחמים.
הנביאים מתוארים כ"שני עצי זית ושתי מנורות", ותאולוגים נוצריים סבורים כי מדובר באלגוריה וכי עצי הזית מסמלים את הצדיקים או החסידים המתריעים על החטאים, ושתי המנורות מסמלים את אורו של ישו.
פרדיגמת תכנות
הפרדיגמה והשפות
כשם שקבוצות שונות בתחום הנדסת התוכנה מעודדות מתודולוגיות פיתוח שונות, שפות תכנות שונות מעודדות פרדיגמות תכנות שונות. יש שפות המעוצבות לתמוך בפרדיגמה מסוימת אחת, כגון Smalltalk ו-Java התומכות בתכנות מונחה-עצמים, לעומת Haskell התומכת בתכנות פונקציונלי. אחרות, כגון C++‎ ופייתון, תומכות בפרדיגמות מרובות, ומאפשרות למתכנת לבחור ביניהן או לשלב מספר פרדיגמות לפי הצורך.
פרדיגמות רבות ידועות בשל הטכניקות האסורות בהן, לא פחות מאשר בטכניקות שהן מאפשרות. לדוגמה, תכנות פונקציונלי 'טהור' אוסר על השימוש בתופעות לוואי; תכנות מובנה מעדיף הימנעות, ולכל היותר שימוש מזערי, בפקודת goto, ותכנות מונחה עצמים 'טהור' אוסר על שימוש במשתנים שלא במסגרת המחלקה (משתנים גלובליים). מסיבה זו, בין השאר, פרדיגמות חדשות רבות נחשבות נוקשות יתר על המידה בעיני מי שהורגלו בסגנונות הוותיקים יותר. עם זאת, ההימנעות מטכניקות מסוימות יכולה להקל על אימות נכונות התוכנה ועל הבנת ההתנהגות שלה, מבלי להגביל את התאמתה של שפת התכנות לשימוש כללי.
מאחר ששפת תכנות עשויה לתמוך במספר פרדיגמות, היחסים בין פרדיגמות תכנות לבין שפות תכנות עשויים להיות מורכבים. לדוגמה, C++‎ תומכת במרכיבים של תכנות פרוצדורלי, תכנות מונחה-עצמים ותכנות גנרי. עם זאת, המתכנתים מחליטים איך לבנות את התוכנית תוך שימוש במרכיבים אלה של הפרדיגמות. אפשר לכתוב תוכנית פרוצדורלית טהורה בשפת C++‎, אפשר לכתוב תוכנית מונחית-עצמים טהורה, או לכתוב תוכנית הכוללת מרכיבים משתי הפרדיגמות.
מפגש רכבות
מפגש רכבות הוא מצב בו שתי רכבות צריכות להשתמש במסילה יחידה. מפגש כזה קורה בדרך כלל כאשר הרכבות נעות בכיוונים מנוגדים, אך לפעמים גם כאשר רכבת מהירה צריכה לחלוף על פני רכבת איטית.
מיקום המפגש
מפגש רכבות יתבצע בדרך כלל בתחנת רכבת תפעולית שבה קיים עקלתון מקביל למסילה הראשית ומחובר אליו במסוטים, כך שהרכבות שנוסעות על המסילה הראשית יכולות לעבור אליו, להמתין בו ולחזור למסילה הראשית על מנת להמשיך בדרכן. עם זאת, ניתן לבצע מפגשי רכבות גם במקום בו מסילה כפולה מסתיימת והופכת למסילה יחידה.
עקיפה על מסילה בודדת
אם רכבת איטית (למשל רכבת משא) נוסעת על מסילה בודדת לפני רכבת מהירה (למשל רכבת נוסעים ישירה) היא מעכבת אותה. אם רוצים להפעיל על אותה מסילה רכבות איטיות ומהירות באותו זמן, צריך לאפשר לרכבות המהירות לעקוף את האיטיות. דבר זה נעשה בתחנות התפעוליות, שם הרכבת האיטית עוברת מהמסילה הראשית לעקלתון וממתינה שהרכבת המהירה תעבור אותה ותפנה את קטע המסילה הבא, רק אז יכולה הרכבת האיטית להמשיך בדרכה.
נוסחה (פירושונים)
ראו גם
}}
אסון צור הראשון
אסון צור הראשון התרחש ב-11 בנובמבר 1982, סמוך לשעה שבע בבוקר, מיד בתום מלחמת לבנון הראשונה. באסון קרס בניין הממשל הצבאי הישראלי בצור שבלבנון ונהרגו בו 91 אנשים, מתוכם 34 שוטרי משמר הגבול, 33 חיילי צה"ל, 9 אנשי שב"כ ו-15 עצירים לבנוניים. כמה ימים לאחר האסון הוכרז יום אבל לאומי בישראל לזכר הקורבנות, והושמעה בו צפירת זיכרון.
חקירת האסון
ועדת החקירה שצה"ל מינה לבדיקת האירוע, בראשות אלוף (מיל') מאיר זורע, קבעה שככל הנראה האסון נגרם עקב דליפת גז שגרמה להתפוצצות הבניין ולקריסתו, ולא כתוצאה מפעילות עוינת. הדו"ח הועבר לחקירת מצ"ח כדי למצוא את האשם בתאונה.
ועדת החקירה התבססה על ממצאים בשטח שתאמו אפקט של "פיצוץ נפחי" (פיצוץ ענן גז בעל מוקד רחב מאוד) עם זאת, בפיגועים נגד בסיסי הכוח הרב לאומי בביירות מספר חודשים לאחר מכן כללו מטעני הנפץ מספר טונות של גז בוטאן על מנת לייצר "פצצה תרמו-בארית" היוצרת "פיצוץ נפחי". בהנחה שתא הטרור של משמרות המהפכה בפיקודו של עימאד מורנייה, שקיבל עליו את האחריות לפיצוץ בצור, הוא שבנה את המטענים בשני המקומות - ברור כיצד ראו החוקרים בזירה אפקטים של "פיצוץ נפחי" המאפיין דליפות גז.
תחקירים מאוחרים
בספרו "נקודת האל־חזור" טוען רונן ברגמן שחקירת מצ"ח מצאה כמה ראיות המצביעות על גורם אחר לאסון - פיצוץ מכונית תופת: בספרו טוען ברגמן שעל החוקרים הופעל לחץ שלא להגיע למסקנות נחרצות, והדבר ניכר בפירוט המסקנות בדו"ח. צה"ל החליט שלא לפרסם דו"ח זה ולדבוק בגרסה הרשמית לפיה מדובר בתאונה של פיצוץ בלוני גז. השב"כ מכחיש את קיום הדו"ח עד עצם היום הזה, אף כי שופט בית המשפט המחוזי בחיפה, יצחק דר, העיד גם הוא על קיום הדו"ח ושהוא היה אחד ממחבריו כשהיה חוקר במשטרה הצבאית החוקרת.
דובי איכנולד, שהיה מפקד יחידת משטרה צבאית בצור בעת האסון, והיה בין הניצולים היחידים מן הבניין שקרס, כתב על חוויותיו תחת ההריסות ולאחר החילוץ בכתבה שפורסמה במוסף "7 ימים" של ידיעות אחרונות ב-26 באוקטובר 2012. בכתבה גם הוא ציין שהתקיימה חקירת מצ"ח, בראשות סא"ל ליאון בכר, אשר העלתה כי מכונית תופת מסוג פיג'ו היא שגרמה לקריסת הבניין, ולא פיצוץ גז. הוא גם חזר על הממצא לפיו למחבל המתאבד שנהג במכונית נערכה הלוויית שהיד בכפרו.
בנובמבר 2022 הודיעו צה"ל, השב"כ והמשטרה על הקמת צוות שיבחן מחדש האם לפתוח בבדיקה רשמית מחודשת באשר לנסיבות האירוע. ביוני 2023 הודיע צוות הבדיקה כי ממצאים חדשים מחזקים את החשד שהפיצוץ נגרם מפיגוע חבלני. בעקבות זאת תוקם ועדה חדשה, בראשות אלוף (מיל') אמיר אבולעפיה, לחקר נסיבות האסון.
הנצחה
טקס אזכרה ממלכתי לציון האסונות בצור נערך לראשונה בהר הרצל בירושלים בשנת 2017, 35 שנים לאחר האסון הראשון. הטקס אורגן ביוזמת ילדיהם של הרוגי ונפגעי האסון. בטקס השתתפו שרים בממשלה ובכירים בצה"ל ובמשמר הגבול.
בשנת 2021, מועצת העיר טבריה החליטה על הקמת אנדרטה ומצפור לזכר חללי האסון.
יחסי טנזניה–צרפת
יחסי טנזניה–צרפת הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין המדינות, צרפת וטנזניה.
היסטוריה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1961, עוד לפני איחודה של טנגניקה עם זנזיבר בשנת 1964. בינואר 2013 ביקר הנשיא קיקווט בצרפת, וב-2 באוגוסט 2016 ביקר ז'אן-מארק איירו, השר לפיתוח בינלאומי הצרפתי, בדאר א-סלאם. ב-28 בינואר נשיא צרפת פרנסואה הולנד בירך את נשיא טנזניה ג'קיה קיקווטה בפריז, ובפברואר 2019 ד"ר אוגוסטין פ. מהגה, שר החוץ של טנזניה ביקר בצרפת.
סמים בספורט
אִמְרוּץ (או סמים בספורט) הוא נטילת תרופות וסמים על ידי ספורטאים על מנת לשפר את הישגיהם. קטגוריה זו כוללת גם עירויי דם, וכן תרופות המיועדות לטשטש עקבות של תרופות אחרות האסורות בספורט או להפחית משקל גוף לפני תחרויות בהן מתחרים לפי קבוצות משקל. בשנים האחרונות מדובר אף על שימוש בטיפולים גנטיים.