cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנג'לה (קומיקס)
אנג'לה (באנגלית: Angela) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. במקור, הדמות הופיעה לראשונה תחת הפצתה של חברת אימג' קומיקס בחוברת Spawn #9 ממרץ 1993 ונוצרה על ידי ניל גיימן וטוד מקפרלן. לאחר מאבק משפטי בין גיימן למקפרלן על זכויות הדמות, בו זכה גיימן, הוא הציג אותה מחדש לתוך יקום מארוול כאסגרדית ואחותו למחצה של תור בחוברת Age of Ultron #10 מיוני 2013, באיורו של ג'ו קסאדה.
במקור, אנג'לה הייתה מלאכית וציידת ראשים שנשלחה על ידי גן עדן כדי להילחם בספון. היא ניסתה להרוג אותו בפגישתם הראשונה, אך הובסה למרות ניסיונה הרב. מאוחר יותר הוא נחלץ לעזרתה כאשר היא הועמדה למשפט בגן עדן, והעיד על כך שהיא קיבלה רשות להרוג אותו. הם נלכדו יחד בממד כיס, שבו גלימתו של ספון הגנה עליו מפני נשקיה של אנג'לה. יכולתו המיסטית של ספון לעצב מחדש את המציאות גרמה להם לחזור מממד הכיס, ולמחוק את האפשרות שלה להשתמש בנשקיה נגדו. עם חזרתם לכדור הארץ, השניים החלו במערכת יחסים רומנטית. דמותה נהרגה בקרב נגד השד מלבולג'יה.
במהלך אירועי עידן אולטרון, מתברר שאנג'לה נמשכה לתוך יקום מארוול. מתוך זעם ובלבול, אנג'לה הסתערה לעבר כדור הארץ, אך נתקלה בקבוצת שומרי הגלקסיה. במהלך המיני סדרה "החטא הקדמון" מתברר כי אנג'לה היא בתו של אודין ואחותם של תור ולוקי, אשר "נהרגה" כפעוטה בעת מלחמתה של אסגרד בממלכה העשירית. פשע נתעב זה גרם לאודין לנתק את הממלכה העשירית מיתר תשע הממלכות כעונש על מעשיה. תור למד אודות קיומה של אחותו כאשר נחשף לסודותיו של אואטו הצופה, והתעמת עם אמו בנוגע לקיומה. יחד עם לוקי, הוא עורך מסע לממלכה העשירית כדי ללמוד דברים נוספים על אחותו האבודה.
פני ג'ונסון ג'רלד
פני ג'ונסון ג'רלד (באנגלית: Penny Johnson Jerald; נולדה ב-14 במרץ 1961) היא שחקנית טלוויזיה וקולנוע אמריקאית הידועה בעיקר בשל תפקידיה בסדרות המופע של לארי סנדרס, חלל עמוק 9 ו-24. היא ידועה גם בתור פני ג'ונסון.
ביוגרפיה
בשנות ה-80, אחרי שלמדה בבית הספר ג'וליארד, ג'ונסון ג'רלד שיחקה במספר סדרות בתפקידים אורחים; "המרוץ אחר הגלימה" ו"בית חולים כללי". התפקיד שחשף אותה לעולם הרחב הוא גילום המזכירה בוורלי בארנס בסדרה המופע של לארי סנדרס.
בשנות ה-90 ג'ונסון ג'רלד שיחקה בהרבה סדרות בתפקידים אורחים; פרקר לואיס, מסע בין כוכבים: הדור הבא, גרייס תחת הכוונת, ו-Family Law.
בסוף שנות ה-90 ג'ונסון ג'רהלד שיחקה בסרט "כוח מוחלט" (עם קלינט איסטווד, ג'ין הקמן ודניס הייסברט). לג'ונסון ג'רלד היה תפקיד משמעותי בסדרה חלל עמוק 9, בה היא שיחקה מ-1995 עד 1999. היא שיחקה בתפקיד אורח בסדרה ER. היא גם הופיעה בסרט הטלוויזיה "צבע החברות" (The Color of Friendship).
בשנים האחרונות ג'ונסון ג'רלד שיחקה בסדרות פרייז'ר, הפרקליטים ותיקים באפלה. ג'ונסון ג'רלד הרוויחה את פרסומה בעיקר מהסדרה 24, בה שיחקה בשלוש העונות הראשונות את שרי פאלמר, אשתו ולאחר מכן גרושתו של הנשיא דייוויד פאלמר. ב-2003 ג'ונסון ג'רלד שיחקה בסרט על הפיגוע במגדלי התאומים בתור קונדוליזה רייס. ב-2007 שיחקה בסדרת הדרמה של רשת ABC "חזרה לשורשים" בתפקיד של לסלי אטווד. כיום היא משחקת בסדרה קאסל את דמותה של קפטן גייטס, ביחד עם סטנה קטיק ונייתן פיליון.
ב-2016 הצטלמה לעונה הראשונה של "האורוויל", סדרת דרמה קומית מדע בדיונית אמריקאית שנוצרה על ידי סת' מקפרלן, ואשר צפויה לעלות לשידור ברשת פוקס בעונת 2018-2017.
חיים פרטיים
ג'ונסון נשואה לגראלין ג'רלד מאז 1982, ולזוג יש בת אחת. ג'ונסון מלמדת בבית הספר שבעלה הקים.
בריגן
בריגן (בנורווגית: Bryggen - "המזח" ובעבר Tyskebryggen  - "המזח הגרמני") הוא רובע המשתרע בסמוך לרציף הצפון-מזרחי של נמל ברגן בנורווגיה (Vågen) והמתאפיין בבתי עץ שנבנו בתקופה בה הייתה העיר חברה בברית ערי ההנזה. הרובע שאורכו כ-150 מטר משתרע בין מזח הנמל לאוורגאטן (Øvergaten - "הרחוב העילי"), ושטחו 13,000 מ"ר. ברובע 61 בתי עץ שביניהם מעברים צרים וארוכים, חלקם מקורה. בריגן הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1979, וכיום הוא אזור בילוי שוקק חיים בעיר ואחד ממוקדי המשיכה שלה.
היסטוריה
ברגן נוסדה בשנת 1070 וב-1343 הקימה ברית ערי הנזה עמדת סחר בבריגן (Kontor - קונטור) ששימשה לאחסון סחורות, בעיקר דגים מצפון נורווגיה ודגנים מרחבי אירופה, אך גם למגורים וכבתי מלאכה. בשיא פעילותו פקדו את בריגן כשישים ספינות בשנה, ולרובע היה מונופול על הסחר בחופיה הצפוניים והמזרחיים של נורווגיה, והוא שלט גם על הסחר באיי צפון האוקיינוס האטלנטי ובהם: גרינלנד, איסלנד, איי אורקני, איי שטלנד ואיי פארו.
בבתי הרובע שנבנו מעץ לא הותקן חימום כדי למנוע אפשרות של פריצת שריפות. חימום הותקן רק בבתים האחוריים שהיו עשויים מאבן ושימשו כמשרדים וכמקום מפגש לסוחרים. למרות זאת פרצו במקום מספר שריפות ובשנת 1702 כילתה שרפה חלק גדול מהרובע. למרות זאת הבתים שופצו בכל פעם מחדש, וחלקם הגדול נצבע בצבעי אוכרה אופייניים המדמים את צבעם של בתי לבנים מאבן אדומה.
לאחר מלחמת העולם השנייה ועם סיום הכיבוש הגרמני, החלו התושבים לכנות את הרובע בשם "בריגן" או "המזח" בלבד והשמיטו את שם התואר "הגרמני" שהיה צמוד לו קודם לכן. שרפה נוספת פגעה בחלקו הצפון-מערבי של הרובע ב-1955 ובאזור זה הוקם מוזיאון בריגן (Bryggens Museum) המציג שרידי מבנים מהמאה הראשונה לקיומה של העיר וממצאים שונים מימי הביניים. סמוך למוזיאון ניצבת כנסיית מריה בברגן (Mariakirken i Bergen) שנבנתה לראשונה במאה ה-12. בקצהו השני של הרובע שוכן המוזיאון ההנזאטי (Hanseatisk museum) הממוקם באחד מהבתים שנבנו לאחר השרפה ב-1702 והמציג את החיים בתקופת חברותה של ברגן בברית.
Major Distribution
Major Distribution הוא שיר של הראפרים דרייק ו-21 סבאג' מתוך אלבום האולפן המשותף שלהם, Her Loss, שיצא לאור ב-4 בנובמבר 2022. הוא הופק על ידי SkipOnDaBeat ומכיל דגימה מ-"East Village" של אליה פוקס. השיר הגיע בשיאו למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100.
הרכב
בשיר, דרייק ו-21 סבאג' "מחליפים וורסים מעל לופ פסנתר מתוח". הראשון מראפרפ על הצלחתו בתעשיית המוזיקה, מזכיר גם ארוחת ערב של שלוש שעות עם מישהו שמשקר לו וכיצד הוא קונה מרצדס-בנץ "בכלום", בעוד השני מפרט את התמודדיותיו, כולל הטראומה שיש לו וחוסר האמון שלו במשטרה. השיר כולל גם קולות רקע של הראפר ליל יאכטי.
קבלה ביקורתית
פול א. תומפסון מפיצ'פורק כתב בביקורת על Her Loss, "הוא [דרייק] ו-21 הם היעילים ביותר כאשר הם מחקים זה את זה", תוך שימוש בדרייק ב-"Major Distribution" כדוגמה. סם הוקלי-סמית' מ-NPR כתב בהתייחס לשיר, "למרות ההתלהבות מדרייק, זה 21 סבאג' שגונב את ההצגה", והמשיך לשבח את הוורס של סבאג': "הדאגות שלו הן לרוב אמיתיות ורציניות, לא דמיוניות או רדודות. כתוצאה מכך, הביטחון של 21 סבאג' מרגיש הרווח. דרייק, בינתיים, התהפך לעבר הסתירה המעוות שבבסיסו - זה בחור שלעולם, לעולם לא יהיה מאושר, לא משנה מהם הישגיו".
חיטוי סולארי
החיטוי הסולארי, הוא שיטה חדשה יחסית לחיטוי לא-כימי של קרקע חקלאית בעזרת קרינת השמש, שפותחה בישראל על ידי יעקב קטן וחבריו.
שיטה זו משמשת ברובה בשלב המקדים לזריעה ומשמשת לקטילת מזיקים שוכני קרקע ועשבים מזיקים. השיטה פורסמה לראשונה במגזין המדעי "Phytopathology" בשנת 1976. חיטוי הקרקע מתבצע על ידי כיסויה ביריעות פוליאתילן שקופות בעונה החמה, כך שחום קרינת השמש חודר לעומק הקרקע דרך היריעות וקוטל את המזיקים. השיטה התאפשרה רק בעקבות ההתפתחות הניכרת בתעשיית הפלסטיק בשנות ה-50 של המאה ה-20.
מאז פרסומה, יושמה שיטת החיטוי הסולארי במגוון מערכות גידול ובאזורי אקלים שונים. השיטה הוכחה כיעילה כנגד מגוון של מזיקים שוכני קרקע, ביניהם פטריות דוגמת דוררת, מגלת (פוזריום) ופיתיום, חיידקים, נמטודות ועשבים מזיקים.
בעקבות אמנת וינה 1985 ופרוטוקול מונטריאול, שאסרו את השימוש במתיל ברומיד לחיטוי קרקע והדברה, התרחב השימוש בשיטת החיטוי הסולארי, כשיטה יחידה או בשילוב עם חומרי הדברה במינון מופחת, בממשק מסורתי או אורגני. כיום החיטוי הסולארי משמש באלטרנטיבה לחיטוי קרקע מסורתי בלמעלה מ-70 מדינות, בעלות אקלים מתאים ורמת קרינה מתאימה, בין השאר גם במטעים קיימים ולא רק בשדות פתוחים לפני הזריעה.
למעלה מ-1,400 מחקרים מדעיים פורסמו עד כה בנושא החיטוי הסולארי.
מיליאן מרדאקוביץ'
מיליאן מרדאקוביץ' (בסרבית: Миљан Мрдаковић; 6 במאי 1982 – 22 במאי 2020) היה כדורגלן סרבי, ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה
מרדאקוביץ' נולד בניש. הוא שיחק בכל הנבחרת הצעירות של סרביה, גדל במחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד, ובגיל 16 עבר למחלקת הנוער של אנדרלכט הבלגית. כשעלה לקבוצה הבוגרת של המועדון לא הצליח להשתלב, ולאחר מכן שיחק בקבוצות רבות בבלגיה, אוסטריה ואוקראינה.
לאחר שפרש מכדורגל ב-2017 החל לעבוד כסוכן שחקנים.
ב-23 במאי 2020 שם קץ לחייו.
לתת
לֶתֶת (בלועזית: malt, מַאלְט) הוא השם הכללי הניתן לגרעיני דגן (לרוב שעורה) שעברו תהליך של הנבטה וייבוש הנקרא הלתתה.
ללתת מגוון שימושים קולינריים, ביניהם התססת משקאות אלכוהוליים, אפיית לחם, הכנת חומץ ואף מספר ממתקים.
תהליך ההלתתה
בחלקו הראשון של תהליך ההלתתה, מאפשרים לגרעיני הדגן (לרוב שעורה) לנבוט על ידי ויסות האקלים סביבם לרמות טמפרטורה ולחות נכונות. בשלב זה של הנביטה נוצרים בגרעין אנזימים המפרקים את מאגרי האנרגיה שבתוך הגרעין - העמילן שבו.
פירוק העמילן על ידי האנזימים מתבצע בשני שלבים: בשלב הראשון מפורק דופן התא המכיל את העמילן, ובשלב השני מפורק העמילן עצמו.
לאחר שהאנזימים מפרקים את דפנות תאי העמילן, ולפני שהם מְאַכְּלים את העמילן עצמו, מגיע השלב השני בתהליך, שלב שבו עוצרים את תהליך הנביטה על ידי חימום של הגרעינים בתנורים שהטמפרטורה בהם נעה בין 38°C ל-49°C. התהליך עוצר את התפתחותם של האנזימים, ומשמר אותם במצב האחרון שבו הם נמצאו (מצב שבו הם מסוגלים לפרק עמילן ולהופכו לסוכרים).
לבסוף מיובש הלתת בחום של כ-60°C עד 71°C, עד שהגרעינים מגיעים למצב שבו אחוז הלחות בהם אינו עולה על 6%.
בתהליך יצור משקאות אלכוהוליים משמשים האנזימים ה"מוקפאים" לפירוק העמילנים לסוכרים, אותם הופכים השמרים שבתערובת מאוחר יותר לאלכוהול.
מדינות ארצות הברית
ארצות הברית היא פדרציה של 50 מדינות. אזרח של אחת המדינות הללו הוא בו-זמנית אזרח של המדינה שבה מקום מושבו ואזרח של האיחוד הפדרלי – ארצות הברית. כל אזרח בארצות הברית חופשי לגמרי לעבור ממדינה למדינה בלא צורך באישור ממשלתי כלשהו (למעט במקרים ספציפיים של אדם הנמצא במאסר על תנאי).
חלוקת הסמכויות בין המדינה לפדרציה נקבעת על פי חוקת ארצות הברית. כל אחת מהמדינות, מרגע שאשררה את החוקה, העבירה חלק מסמכויותיה לשלטון הפדרלי, אך הותירה בידיה חלק מריבונותה. באופן עקרוני, תחומי המשפט (חקיקה פלילית ואזרחית וכן דיני המשפחה ודיני החברות), החינוך, הרפואה, התחבורה, התשתיות וביטחון הפנים נותרו בסמכות המדינות (אם כי – בתחומים מסוימים – במימון, לפחות חלקי, המועבר מהאוצר הפדרלי), בעוד החלטות בנוגע לסחר חוץ, חוקי הגירה, מדיניות צבאית ומדיניות בינלאומית עברו לידי השלטון הפדרלי.
במהלך השנים שונתה חלוקת הסמכויות בין המדינות לבין השלטון הפדרלי, והמגמה הכללית היא של ריכוז סמכויות, דהיינו העברת יותר ויותר סמכויות מהמדינות אל השלטון הפדרלי.
היסטוריה
בעת הכרזת העצמאות של ארצות הברית בשנת 1776, היו באיחוד שהשתחרר משלטונה של בריטניה 13 מדינות. בתחילה היו לאיחוד מעט מאוד סמכויות, כפי שאלה נקבעו בתקנון הקונפדרציה. מאחר שאיחוד זה לא הצליח לקיים שלטון מרכזי מספק, הסכימו המדינות להגדיל את סמכויות השלטון המרכזי, ועשו זאת באמצעות ביטול תקנון הקונפדרציה והחלפתו בחוקת ארצות הברית שנכנסה לתוקף בשנת 1789. על פי החוקה, לקונגרס של ארצות הברית סמכויות לצרף לאיחוד מדינות נוספות.
עם זאת, כאמור, נושא חלוקת הריבונות בין המדינות לממשל הפדרלי הוא דינאמי ונתון לשינוי במשך השנים, ולעיתים אף מעורר מחלוקות עד ימינו. חוקת ארצות הברית היא קשה יחסית לשינוי, ועם התגברות כוחו של בית המשפט העליון של ארצות הברית לספק פירושים לחוקה (התמציתית למדי ולעיתים לא ברורה מספיק בהקשר ליחס שבין המדינות לאיחוד), יחד עם יכולתו הגוברת של הממשל הפדרלי להטיל מס ישיר, התעצם כוחו של הממשל הפדרלי לעומת כוחן של המדינות במשך השנים.
נושא הריבונות וחלוקת הסמכויות בין המדינות לבין הממשל המרכזי עמד תכופות במרכז העיסוק הפוליטי במאה השנים הראשונות לקיום המדינה. מצד אחד עמדו אישים כגון ג'פרסון ומדיסון אשר דגלו בגישה של "זכויות המדינות" (states' rights) וראו במדינות השונות כארצות ריבוניות כמעט, כשמעמדו של הממשל הפדרלי מוגבל בעיקרו אך ורק ליישוב סכסוכים בין המדינות שבפדרציה, לפיתוח מדיניות בינלאומית ולפירוש מילולי ומצומצם מאוד של החוקה. כנגדם עמדו אישים כגון המילטון ומרשל אשר דגלו בממשל מרכזי חזק, בו המדינות אינן אלא מחוזות מנהליים הכפופים לשלטון פדרלי בעל סמכויות נרחבות, תוך כדי שהם נסמכים על פירוש נרחב לעקרונות החוקה כדי לספק בסיס חוקי להרחבת סמכויות הממשל הפדרלי. התוצאה היא מעין פשרה בין הגישות, אולם עם השנים יש מגמה ברורה של נטילת יותר ויותר סמכויות לממשל הפדרלי תוך כדי הצורך להתמודד עם בעיות כלל ארציות סבוכות כגון מלחמות בינלאומיות, הגירה, שפל כלכלי, והמשבר העמוק ביותר שפקד את ארצות הברית אי פעם – שאלת העבדות ומלחמת האזרחים, בה טענו מדינות הדרום שזכותן לפרוש מהאיחוד, בעוד שהחוקה, בהיותה תמציתית, אינה מתייחסת לפרישה של מדינה מהאיחוד (אף על פי שתקנון הקונפדרציה שקדם לה קבע שהאיחוד הוא נצחי). לאחר מלחמת האזרחים בית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק הדין – טקסס נגד וייט קבע כי אין למדינה זכות חד-צדדית לפרוש מהאיחוד.
בשנת 1973 הועלתה הצעה לחשב מחדש את החלוקה המנהלית של מדינות ארצות הברית, לרבות שינוי הגבולות שלהן ואף צמצום מספרן הכולל ל-38 מדינות. ההצעה הועלתה על ידי ג'ורג' עצל פירסי, פרופסור לגאוגרפיה באוניברסיטת המדינה של קליפורניה. הוא סבר שהגבולות מיושנים מדי, מבוססים על ההתרחבות למערב ארצות הברית מהמאה ה-19, ולא מתחשבים בפריסת האוכלוסייה, ולכן צריך להזיז את הגבולות כך שריכוז האוכלוסיות יהיו במרכזי המדינות החדשות (להן גם הציע שמות חדשים). התוכנית שלו קנתה תומכים רבים, מכלכלנים, גאוגרפים, ועד לפוליטיקאים. אבל תוכניתו לא התקבלה לבסוף בידי הממשל הפדרלי בוושינגטון כנראה מפני העלויות הגבוהות של סידור מחדש כל תחומי הפנים שיושפעו מכך, כגון: מחוזות בחירה, מיסוי, מיפוי ועוד.
טבלת מדינות ארצות הברית
[[קובץ:US states by date of statehood RWB dates.svg|שמאל|ממוזער|200px|מדינות ארצות הברית לפי תאריך כניסתן לאיחוד:
]] להלן טבלת מדינות ארצות הברית, בירותיהן, שטחיהן, אוכלוסייתן וצפיפות האוכלוסין בהן ( לנתוני אוכלוסייה מעודכנים היכנסו לערכי המדינות עצמן ):
נתונים כלכליים
רשימה של מדינות ארצות הברית לפי נתונים כלכליים נכון לפברואר 2011:
דתות
מדינות ארצות הברית לפי קבוצות הדת הגדולות:
סמלי מדינות ארצות הברית
לכל אחת ואחת ממדינות ארצות הברית יש מספר סמלים – ציפור המדינה, אבן חן או סלע המסמל את המדינה, פרח המסמל את המדינה, צבע המשויך למדינה, מאכל המשויך למדינה וכו'.
זכויות להט"ב באיי קיימן
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בטריטוריה הבריטית מעבר לים של איי קיימן מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שאינם נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כחוקית באיי קיימן מאז 2001.
ב-29 במרץ 2019, שופט בבית המשפט העליון של איי קיימן פרסם פסיקה המכריזה על איסור ההכרה בנישואים חד מיניים בטריטוריה הבריטית כבלתי חוקתית. עם זאת, כניסת פסק הדין לתוקף עוכבה ולאחר מכן בוטלה על ידי בית המשפט לערעורים ב-7 בנובמבר 2019. בית המשפט קרא לממשלת איי קיימן ליישם חקיקת הכרה באיחודים אזרחיים או הכרה משפטית מקבילה לזוגות חד מיניים, והורה לממשלת הממלכה המאוחדת להתערב בנושא אם הממשלה לא תבצע את החקיקה. בהמשך, חוק שמכיר בשותפות אזרחית בין זוגות חד מיניים נחקק ונכנס לתוקף ב-4 בספטמבר 2020.
מעמד בחוק
פעילות הומוסקסואלית הפכה לחוקית באיי קיימן במסגרת פרסום צו השטחים הקריביים (חוק פלילי) של בריטניה, 2000, מאת המועצה המלכותית, שנכנס לתוקף ב-1 בינואר 2001.
גיל ההסכמה באיי קיימן לא מוגדר כשווה בין זוגות הומוסקסואלים (18) לבין זוגות הטרוסקסואלים (16).
הכרה במערכות יחסים חד מיניות
חוק הנישואין של איי קיימן מגדיר נישואים כאיחוד הטרוסקסואלי בין "גבר אחד לאישה אחת" בלבד. החוקה של איי קיימן מציינת את זכותם של זוגות בני המין השני להינשא, אם כי היא אינה מזכירה הכרה באיגודים כלשהם בין זוגות חד מיניים.
במשך השנים, נעשו מספר רפורמות מצטברות עבור הכרה במערכות יחסים בין זוגות חד מיניים באיי קיימן. ביולי 2016 פסק בית הדין לערעורים על הגירה לטובת הומוסקסואל שביקש להצטרף לרישיון העבודה של בן זוגו העובד באיי קיימן כתלוי. מאוחר יותר באותה שנה הצביעה האספה המחוקקת נגד הצעה לקיים משאל עם על הכשרתם של נישואים חד מיניים. ביוני 2018 הוגשה תביעה לבית המשפט העליון של איי קיימן על ידי זוג חד-מיני קיימני-בריטי בעל אזרחות כפולה, המערערת על איסור ההכרה בנישואים חד מיניים. טיעונים בעל פה נשמעו בתיק בפברואר 2019. ב-29 במרץ 2019 פסק השופט העליון אנתוני סמלי בעד הכרה בנישואים חד מיניים באיי קיימן.
ב-26 ביוני 2020, ממשלת קיימן הציגה הצעת חוק להכרה בשותפות מקומית הן לזוגות הומוסקסואלים והן לזוגות הטרוסקוסאלים לאספה המחוקקת. העברת הצעת החוק נכשלה בהצבעה של 8–9, וכתוצאה מכך, כנדרש בפסיקת בית המשפט לערעורים, התערבה ממשלת הממלכה המאוחדת בחקיקתה. ב-4 בספטמבר 2020, הסכים מושל איי קיימן מרטין רופר להעברת חוק השותפות המקומית ו-11 סעיפי חקיקה שנכנסו לתוקף באותו יום. בעקבות השינויים, שותפים אזרחיים רשאים כעת לחלוק ביטוח בריאות, להגר ולהיות זכאים לקבלת זכויות אחרות המורחבות לזוגות נשואים בלבד.
תנאי מחיה
גילויי חיבה גלויים בין בני זוג חד מיניים עלולים להוות מטרה לקבלת אפליה באזורים שמרניים באיי קיימן. תושבים קיימנים מבוגרים נוטים להיות בעלי השקפה שמרנית יותר כאשר מדובר על נושאי כגון הומוסקסואליות, אם כי הגעתם של מהגרים ממדינות ידידותיות ללהט"ב, ודחייה של תרגול נצרות קפדנית על ידי צעירים קיימנים רבים, השפיעו על גישת הקבלה בקרב הדור הצעיר בטריטוריה הבריטית כלפי הנושא. סצנת להט"ב באיי קיימן מוגדרת כמוגבלת. אולם, בתי מלון מארחים מדי שנה אירועי להט"ב שונים במהלך ציון חודש הגאווה (יוני). ראש הממשלה הנוכחי של איי קיימן, וויין פנטון, הביע את תמיכתו בחקיקת זכויות להט"ב זמן קצר לאחר שנבחר לפרלמנט, ויחד עם חברי פרלמנט אחרים, השתתף במצעד הגאווה הראשון של איי קיימן ביולי 2021 ברצועת החוף "Seven Mile Beach". תמיכתו האיתנה של פנטון זכתה לשבחים רבים בציבור הקיימני, שבעבר ביקרו את הממשלה על יחסה ההומופובי כלפי חברי הקהילה המקומית. בכמה מוסדות חינוך בהם בית הספר הבינלאומי של קיימן, ישנם מועדוני נוער המכוונים עבור להט"ב.
הומופוביה
בעוד איי קיימן מוגדרת כחילונית והחוקה שלה מבטיחה שוויון ואי-אפליה, הממשלה הייתה קולנית במיוחד כשהביעה את עמדותיה ההומופוביות במשך השנים. בשנת 1998, היא אסרה על ספינה מחברת נורוויג'ן קרוז ליין שהובילה למעלה מ-900 נוסעים הומוסקסואלים להיכנס לאחד מנמלי האיים. משרד התיירות מסר בתגובה כי "איננו יכולים לסמוך על קבוצה זו שתעמוד בסטנדרטים של התנהגות נאותה". האיסור עורר ביקורות שליליות מצד ארגוני זכויות אדם וסוכנויות נסיעות, שחלקן המליצו להטיל חרם על איי קיימן. בשנת 2008, המשטרה המקומית עצרה הומוסקסואל לאחר שנישק את בן זוגו על רחבת ריקודים במועדון לילה. מאוחר יותר הוא שוחרר. מאז סוף שנות ה-2010, קבלת קהילת הלהט"ב המקומית באיי קיימן גדלה, והגישה הציבורית כלפי זכויות להט"ב השתנתה באופן דרמטי.
פטרסון (סרט)
פטרסון (באנגלית: Paterson) הוא סרט דרמה משנת 2016 שנכתב ובוים על ידי ג'ים ג'ארמוש. בסרט משחקים אדם דרייבר, כנהג אוטובוס בשם פטרסון השואף להיות משורר, וגולשיפטה פרחאני, כאשתו החולמת להיות זמרת קאנטרי ולפתוח עסק לקאפקייקס.
הסרט נבחר להתחרות על פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן 2016 וזכה בפרס דקל הכלב.
עלילה
הסרט מציג שבוע אחד בחייו של פטרסון, נהג אוטובוס מהעיר פטרסון. כל יום מוצג באותה תבנית; פטרסון קם מוקדם בבוקר והולך לנהוג באוטובוס בו הוא מקשיב לשיחות הנוסעים וכותב שירה במהלך ההפסקות בתוך מחברת שאותה הוא לוקח איתו. כשהוא חוזר מהעבודה, הוא לוקח את מרווין, הכלב של אשתו, לטיול ועוצר בפאב השכונתי לשתות בירה שם הוא צופה בהתנהגויות של הנוכחים בפאב.
אשתו, לורה, אוהבת את שיריו ודוחקת בו זמן רב לפרסם אותם או לפחות לצלם עותקים. הוא מבטיח לה לעשות זאת אך כאשר מגיע סוף השבוע, חוזרים פטרסון ואשתו לאחר ערב בילוי ומגלים שמרווין קרע את המחברת לגזרים ובכך הרס את כל השירים שפטרסון כתב.
למחרת, יוצא פטרסון המדוכא לטיול רגלי ומתיישב במקום האהוב עליו, המפלים בעיירה. שם, איש יפני מסתורי מתיישב לידו ומתחיל בשיחה על שירה לאחר שפטרסון מבחין שהוא קורא ספר מאת המשורר האהוב עליו, ויליאם קרלוס ויליאמס שבעצמו כתב ספר שירה בשם "פטרסון". נראה שהאיש יודע שפטרסון הוא משורר למרות שזה מכחיש זאת. האיש נותן לפטרסון מתנה לפני שהוא עוזב, מחברת ריקה.
הסרט מסתיים כאשר פטרסון כותב שיר חדש במחברת שלו.
הפקה
הסרט צולם במשך 30 ימים בסתיו 2015 בעיר פטרסון במדינת ניו ג'רזי בארצות הברית וכן במקומות שונים במדינת ניו יורק.
המשורר רון פדג'ט כתב את השירים שאותם כתבה דמותו של פטרסון. את השיר "מים נופלים", שאותו כתבה הילדה בסרט, כתב ג'ארמוש. הסרט מכיל ארבעה שירים קודמים של פדג'ט ושלושה שירים שנכתבו במיוחד עבור הסרט.
קישורים חיצוניים
ביקורות
אמדאו אבוגדרו
אמדאו אבוגדרו (9 באוגוסט 1776 – 9 ביולי 1856) או בשמו המלא לורנצו רומאנו אמדאו קרלו אבוגדרו, הרוזן מקַארֶנְיָה ומצֶ'רֶטוֹ (באיטלקית: Lorenzo Romano Amedeo Carlo Avogadro di Quaregna e di Cerreto) היה כימאי ופיזיקאי איטלקי. הוא ידוע בעיקר בשל תרומתו לתאורית המולקולות, כולל חוק אבוגדרו. על שמו קרוי מספר אבוגדרו, המתייחס למספר החלקיקים (אטומים, מולקולות, יונים ועוד) הקיימים ב-1 מול חומר, שערכו.
ביוגרפיה
אמדאו קרלו אבוגדרו נולד בטורינו, למשפחת אצולה מפיימונטה, איטליה. אביו, פיליפו אבוגדרו, היה משפטן ידוע וסנטור של ממלכת סרדיניה. אמו הייתה אנה מריה ורצ'לונה מן העיר ביילה בפיימונטה. אבוגדרו הצטיין בלימודים. הוא סיים תואר במשפט קאנוני בגיל 21, ובעקבות אביו, החל לעסוק במקצוע. זמן קצר לאחר מכן הוא הקדיש את עצמו לענפי הפיזיקה, הכימיה והמתמטיקה ולקח בטורינו שיעורים פרטיים בתחומים אלה, במיוחד אצל הכומר והמדען אנטוניו ואסאלי אאנדי (1825–1861). ובשנת 1809 החל ללמד אותם בבית ספר תיכון בוורצ׳לי, המקום שבו משפחתו התגוררה.
בשנת 1810 פרסם מאמר הנקרא ״חיבור בנושא קביעת המסות היחסיות של מולקולות פשוטות של הגופים והיחסים שלפיהם הן מתחברות בתרכובות״ (Essai d'une manière de déterminer les masses relatives des molécules élémentaires des corps, et les proportions selon lesquelles elles entrent dans ces combinaisons), שהכיל את השערת אבוגדרו. אבוגדרו הגיש את מאמרו לז׳ורנל צרפתי העוסק בפיזיקה וכימיה.
בשנת 1820 הפך לפרופסור לפיזיקה באוניברסיטת טורינו.
מעט ידוע על חייו האישיים של אבוגדרו. הוא נישא לפליצ'יטה מאצה והיה אב לשישה ילדים.
לכבוד תרומתו הנרחבת של אבוגדרו לתאורית המולקולה, מספר המולקולות במול אחד נקרא ״מספר אבוגדרו״ או ״קבוע אבוגדרו״, ומסומן באות NA. המספר בקירוב הוא. מספר אבוגדרו משמש לחישוב תוצאותיהן של תגובות כימיות. הוא מאפשר לכימאים לקבוע כמויות של תוצרים בתגובה נתונה, במידת דיוק רבה.
הישגיו
בשנת 1811 פרסם אבוגדרו את "הנחת אבוגדרו" (היום: חוק אבוגדרו), שבה הוא טען כי נפחים שווים של גזים בתנאי לחץ וטמפרטורה שווים מכילים מספר שווה של מולקולות.
אבוגדרו פיתח את השערתו לאחר שלואי ז'וזף גה-ליסאק פרסם בשנת 1808 חוק משלו על נפחים. הבעיה שהצליח לפתור אבוגדרו הייתה נעוצה בבלבול ששרר בזמנו אודות אטומים ומולקולות. אחת מתרומותיו החשובות ביותר הייתה ההבחנה המוחלטת שעשה ביניהם, כאשר הכריז כי גזים מורכבים ממולקולות, והמולקולות הללו מורכבות מאטומים. זו הייתה השערה שמדענים רבים, כמו ג'ון דלטון, לא העלו על דעתם. אבוגדרו לא השתמש במילה ״אטום״, כיוון שלא ראה הבדל בין המונחים ״אטום״ ו״מולקולה״. הוא האמין כי קיימים שלושה סוגים של ״מולקולות״, לרבות מולקולות בסיסיות (אטומים).
אבוגדרו הוא שטבע את המונח "מולקולה".
הקהילה המדעית
במשך שנים רבות התעלמו מדעני התקופה מחוק אבוגדרו. שלוש שנים לאחר ממצאיו, הגיע לאותן התוצאות המדען אנדרה מרי אמפר, על ידי שימוש בשיטה אחרת. עם זאת, גם הוא זכה ליחס אדיש כלפי התאוריה שלו.
רק לאחר מחקרים בכימיה אורגנית היה אפשרי להדגים את חוק אבוגדרו, שהסביר מדוע כמויות שוות של מולקולות גז הן בעלות נפח שווה.
רק בשנת 1858 שילב הכימאי האיטלקי סטניזלאו קניצרו את החוק בתאוריה הכימית שהתקין.
כאשר נפטר בשנת 1856, שום עיתון לא מצא מקום לייחד את הדיבור על גאון זה. וכשגילו את פסלו ביום השנה למותו, לא נכח בטקס אף כימאי אחד. רק שניים מתלמידיו-רופאים הזכירוהו לטובה.
נופל וקם - סיפורה של שב"ק ס'
תיאור הסרט
להקת שב"ק ס', משחררת את האלבום הרביעי שלה, כנען 2000. האלבום שונה מקודמיו, בשל המסרים המורכבים שבו, לעומת השירים הקלילים שאפיינו את אלבומי הלהקה הקודמים. כמו כן, הרכב הלהקה שונה- הסולן נמרוד רשף עזב את הלהקה, ולעומת זאת חזרו אליה מירו וחמי.
האלבום זוכה להצלחה, אך סיבוב ההופעות שנלווה אליו אינו מושך קהל, לאכזבתם של החברים. הסרט עוקב אחרי חברי הלהקה, ביחד ולחוד, בתקופה הזו וגם בקריירה המוזיקלית שלהם לאחר התפרקות הלהקה, עם הקמת ההרכב חלוצי החלל והצלחת אלבום הסולו של מוקי, 'שמע ישראל', וכן בהמשך- איחוד הלהקה.
הסרט עוסק, באופן עקיף, בסצנת המוזיקה בארץ, ובקשיים הכלכליים הכרוכים בפרנסה ממוזיקה בישראל.
בסרט משולבות הקלטות של הלהקה מכל הזמנים.
משתתפים
חברי הלהקה
ארמון החיות
ארמון החיות (באנגלית: Whisker Haven או Whisker Haven Tales with the Palace Pets; "סיפורי מבטח ויסקר עם חיות הארמון") היא סדרת אנימציה אמריקאית לילדים מסוגת קומדיה והרפתקאות שמבוססת על זיכיון חיות המחמד של "נסיכות דיסני". הסדרה הופקה על ידי חברות ההפקה "Ghostbot Studios" ו-"Disney Publishing", בוימה על ידי אלן לאו, נכתבה על ידי שיי פונטנה ונוצרה על ידי בריט אולקרופט, יוצרת הסדרות "תומס הקטר וחברים" ו"ממפי הפילון".
נופל וקם - סיפורה של שב"ק ס'
משתתפים
נוספים
ארמון החיות
הסדרה זמינה כיום בערוץ היוטיוב של "דיסני ג'וניור" ובאפליקציה הנלוות של הסדרה "Palace Pets in Whisker Haven" הכוללת פעילויות ומשחקים של חיות המחמד.
תקציר העלילה
הסדרה מתרחשת בארמון החיות, שם בכל פרק רואים את ההרפתקאות החדשות של החיות של נסיכות דיסני, ולומדים על ידידות, מעשים טובים ונאמנות.
מדבבים
את שיר הפתיחה של הסדרה בעברית ביצע גילן שחף.
שידור
לסדרה נוצרו 3 עונות ו-31 פרקים באורך 2-3 דקות. בישראל, רק פרקי העונה הראשונה דובבו לעברית והופצו בערוץ היוטיוב של דיסני ג'וניור.
תביעה
אפליקציית הסדרה קיבלה תובענה ייצוגית בטענה שהיא לוקחת מידע אישי מן הלקוחות הצעירים, ומשתמשים בו באופן לא חוקי ללא הסכמת ההורים.
דניאל קמלה
דניאל קמלה (באנגלית: Danielle Kamela; נולדה ב-18 במרץ 1988) היא מתאבקת אמריקאית. היא מוכרת בעיקר בשל תקופתה בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיעה תחת שם הבמה ונסה בורן.
החיים שלפני
קמלה נולדה לאם סמואנית ואבא אמריקאי. את לימודיה קיימה באוניברסיטת אריזונה. לפני קריירת ההיאבקות שלה, שימשה כמעודדת של קבוצת ה-NBA פיניקס סאנס וקבוצת ה-NFL, אריזונה קרדינלס.
NXT (2016–2021)
ב-12 באפריל 2016 נודע שקמלה חתמה על חוזה עם ה-WWE, שם נשלחה למתחם הפיתוח של ה-Performance Center באורלנדו, פלורידה.
את הקרב הטלוויזיוני הראשון שלה ערכה ב-5 באוקטובר בהפסד לפייטון רויס. ב-19 באוקטובר התאבקה נגד ניקי קרוס והפסידה לה, אך לאחר הקרב קרוס תקפה את קמלה והחלטת השופט הייתה להפוך את תוצאת הקרב ולזכות את קמלה כמנצחת של הקרב.
ב-28 ביוני קמלה התחרתה תחת שם הבמה החדש שלה ונסה בורן, בקרב העפלה לטורניר הנשים לזכר מאי יאנג, שבו ניצחה את ג'יימי האשי. ב-13 ביולי היא הודחה כבר בסיבוב הראשון של הטורניר על ידי סרינה דיב. ב-27 בספטמבר הפסידה לליב מורגן. ב-21 בפברואר 2018 הפסידה בורן לניקי קרוס. חודש לאחר מכן, בורן נוצחה על ידי קיירי סיין. ב-9 במאי בורן נוצחה על ידי דקוטה קאי, לאחר הקרב הותקפה על ידי אלופת הנשים של NXT, שיינה בייזלר. ב-11 ביולי הפסידה בורן לקיירי סיין. ב-8 באוגוסט הפסידה בורן לטיינרה קונטי בקרב העפלה לטורניר הנשים לזכר מאי יאנג. ב-26 בספטמבר, בורן הפסידה לאלופת הנשים של NXT, קיירי סיין, בקרב שאינו היה על התואר. ב-28 בנובמבר, קמלה נוצחה על ידי מיה יים. ב-27 בפברואר, בורן חברה לשורות אלייה וביחד הן גברו על טיינרה קונטי וזאיה לי. ב-27 במרץ, בורן ואלייה התחרו נגד קייסי קטנזארו ולייסי ליין בקרב שהסתיים ללא הכרעה. ב-24 באפריל, בורן ואלייה הפסידו לקנדיס לאריי וקייסי קטנזארו. ב-15 במאי, בורן ניצחה את ג'סי. ב-27 בנובמבר, בורן הפסידה לזאיה לי.
סאלח חרדון
סאלח חרדון (ידוע גם בשם:סילאס אהרון חרדון; באנגלית: Silas Aaron Hardoon; 1851 – 19 ביוני 1931) היה איש עסקים יהודי ממוצא בגדאדי, מעשירי שאנגחאי בתחילת המאה ה-20.
קורות חיים
סאלח חרדון נולד בבגדאד בשנת 1851 למשפחה מרקע צנוע. בנעוריו, בסביבות שנת 1865, היגר ביחד עם אביו לעיר בומביי, כמו אחרים מיהודי בגדאד. משנת 1870 החל לעבוד עבור חברת הסחר הבינלאומי של משפחת ששון. בארבע השנים הראשונות עבד בשירות החברה בהונג קונג, ולאחר מכן עבר לשאנגחאי. תפקידיו הראשונים בחברה היו בדרג נמוך, אך עד מהרה התקדם במעלה סולם הדרגות בזכות כישרונו העסקי. למרות שהיה חסר חינוך פורמלי, הצליח להגיע עד למשרה של מנהל שותף בחברה וכיהן בתפקיד זה בשנים 1890–1911. לאחר מכן עבר ליזום עסקים עצמאיים, בעיקר בתחום הנדל"ן. השקעותיו המוצלחות, בפרט ברחוב "ננקינג" שלימים ייהפך לשדרה המרכזית של שנגחאי, הביאו לכך שעם מותו בשנת 1931 הונו נאמד בכ-150 מיליון דולר במונחים של שנות ה-30. לתקופות מסוימות הוא נחשב לאיש העשיר באסיה.
חרדון היה נשוי לאישה בודהיסטית ממוצא אירופאי-אסייתי מעורב בשם לו ג'ילינג (Loo Jialing) אשר הייתה ידועה גם בכינוי ליזה רוס. אביה של רוס היה כנראה יהודי-צרפתי ואמה סינית. לזוג לא היו ילדים משלהם, אך הם אימצו 11 ילדים ממוצא מזרח אירופאי (רובם יהודים רוסים, בנים למשפחות עניות שנמלטו לשנגחאי מפני המהפכה הבולשביקית), אותם גידלו כיהודים, וחמישה ילדים נוספים ממוצא סיני. הזוג חי יחד באחוזה גדולה המעוצבת בסגנון סיני, שכללה בתחומה גם מנזר בודהיסטי ומרכז אקדמי שאירח אינטלקטואלים סינים (ביניהם מאו דזה-דונג, השליט העתידי של סין). חרדון החשיב את סין לביתו ותרם לפרויקטים ומוסדות שונים לשימור המורשת הסינית. אחד מהפרויקטים החשובים שיזם היה הדפסה והפצה של אלפי עותקים של ספרי היסוד הבודהיסטים והפצתם לספריות ברחבי העולם. בבעלותו היה בית דפוס שהוציא לאור פרסומים ייחודיים, כגון תרגום לסינית של ספר הקוראן. בשל דרך חייו הוא היה אישיות שנויה במחלוקת בקהילה היהודית הבגדאדית בשנגחאי. עם זאת, בשנת 1927 הקים בשנגחאי בית כנסת מפואר בשם "בית אהרן" עבור הקהילה. הוא גם קיבל בחמימות באחוזתו את הסופר והפילוסוף ד"ר אריאל בן ציון, שליח קרן היסוד, וביוזמתו הקים קרן למען "קידום התרבות העברית בארץ ישראל".
בעד שירותיו השונים למען סין והתרבות הסינית קיבל 12 עיטורי כבוד שונים, כולל עיטור הכבוד הגבוה ביותר שהממשל הסיני העניק לנתין זר עד אותה עת. בהלווייתו בשנת 1931 נכחו אלפי אנשים בני דתות שונות. הוא ציווה להוריש את כל רכושו לאשתו, אך קרב ירושה משפטי בין קרוביו נמשך שנים ארוכות עד שלבסוף ירשה את ההון. לאחר פטירתה בשנת 1941 המשיך המאבק על הירושה בין ילדיהם המאומצים הרבים. עם הקמתה של הרפובליקה העממית של סין בשנת 1949 הולאם מרבית הרכוש המשפחתי בידי השלטונות, כולל מתחם האחוזה המפואר. בשנת 1955 הרשויות הסיניות הקימו במתחם האחוזה את "היכל הידידות הסינית-סובייטית". כיום המבנה ידוע בתור "מרכז הכנסים של שנגחאי".
ארנסטו תאודורו מונטה
ארנסטו תאודורו מונטה (איטלקית: Ernesto Teodoro Moneta; 20 בספטמבר 1833 - 10 בפברואר 1918) היה עיתונאי איטלקי וחתן פרס נובל לשלום לשנת 1907, במשותף עם לואי רנו הצרפתי. מונטה קבע את הביטוי "In varietate unitas", אשר שימש כהשראה למוטו של האיחוד האירופי - In varietate concordia ("מאוחדים בגיוון").
ב-1848, כנער בן 15, מונטה השתתף בניסיון הפיכה כנגד השלטון האוסטרי, שנודע בשם "חמשת הימים של מילאן". לאחר מכן היה חניך באקדמיה הצבאית באיווריאה. ב-1859 הצטרף למסע האלף של גריבלדי, וכמו כן לחם בשורות הצבא האיטלקי במלחמת העצמאות האיטלקית השלישית נגד האוסטרים ב-1866.
למרות השקפתו הלאומנית החזקה, הפך מונטה בהדרגה לפעיל שלום בינלאומי, ובשנת 1887 ייסד את הליגה הלומברדית לשלום (באיטלקית: Unione Lombarda per la Pace e l'Arbitrato). מונטה קרא לפירוק מנשק, וראה בחזונו יצירת ארגון בינלאומי לשלום בדומה לחבר הלאומים. ב-1907 זכה מונטה בפרס נובל לשלום, ביחד עם לואי רנו.
בשנות חייו האחרונות חידש מונטה את משנתו הלאומנית והביע תמיכה פומבית בכיבוש האיטלקי בלוב ב-1912, ובהשתתפותה של איטליה במלחמת העולם הראשונה ב-1915.
שחר סגל (מגישה)
שחר סגל (נולדה ב-16 ביולי 1978 ברחובות) היא שדרנית רדיו, מגישה, תסריטאית ועורכת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה
בתחילת דרכה בעולם הטלוויזיה הייתה סגל כתבת בערוץ הספורט וכן הופיעה בתוכנית הבוקר של מרב מיכאלי בערוץ 10. מאוחר יותר הייתה כתבת בתוכנית "ערב טוב עם גיא פינס" עד שנת 2005, אז מונתה למנהלת פיתוח באולפני הרצליה.
את עבודתה כתסריטאית התחילה בשנת 2006 ככותבת בתוכנית הסאטירה "משחק מכור" ומאוחר יותר בתוכנית "מועדון לילה". באותה שנה הייתה גם התסריטאית של הסדרה "קטן עלי" בערוץ ניקלודיאון. בהמשך הייתה התסריטאית של השעשועון "תוצאות האמת", "מלכוד 24" בערוץ 24, תוכנית האירוח "הלילה עם ליאור שליין" בערוץ 10 ו"סינגלס" בהנחיית עידו רוזנבלום ויעל פוליאקוב.
בשנת 2008 כתבה וערכה יחד עם גורי אלפי את התוכנית "שולץ" ששודרה בחברת הלוויין yes. בסדרה כיכב הקומיקאי והשחקן רועי בר נתן, שאף נמנה עם יוצרי התוכנית, והשניים הרבו מאז לשתף פעולה.
בשנים 2011–2019 שימשה כתסריטאית של התוכנית "מה נסגר?" ששודרה בערוץ 10 ולאחר מכן בכאן 11, בהנחיית רועי בר-נתן. כמו כן הייתה בין יוצרי וכותבי סדרת הדרמה היומית "נויורק" של yes.
החל משנת 2012 שימשה כיועצת תוכן בערוץ הילדים, מטעם נגה תקשורת. במסגרת זו יצרה בין השאר את התוכניות "הפרעת קשב" ו"פלאשבק", אותה גם כתבה לצד אורן יעקובי.
בין אפריל 2010 לסוף 2011 הגישה בהתנדבות את תוכנית הרדיו "ציפורי לילה מתגעגעות" בגלי צה"ל, לצד רועי בר-נתן. בתוכנית ראיינו השניים דמויות ידועות מעולם הבידור הישראלי ושוחחו על עשייתן התרבותית. התוכנית זכתה בפרס מפקד גלי צה"ל לשנת 2012.
בתחילת שנת 2012 הגישה יחד עם הזמרת ירדנה ארזי את תוכנית האירוח והמגזין "מלכות השבת" ששודרה בערבי שבת בערוץ 2. בשנה זו לימדה במכללת עמק יזרעאל וכן הצטרפה אל כותבות המדור הסאטירי "באנה באנה" במוסף הארץ עד לביטולו בשנת 2014.
בין יולי 2014 ליוני 2015 הגישה תוכנית לילית שבועית בגלי צה"ל, תחילה לצד ירדנה ארזי ולאחר מכן כשדרנית יחידה.
ביימה יחד עם אילן דה פריס את הסרט התיעודי "אסירת תודה" שעסק בשיקומה של אסירה משוחררת. הסרט שודר בערוץ 10 בנובמבר 2015.
סגל יצרה וכתבה יחד עם אורן יעקובי את סדרת הנוער התחנה, שמשודרת בערוץ KidZ החל מ-2019 ואת סדרת הנוער זיגי שעלתה לשידור בנובמבר 2020 ב-TeenNick בHOT.
סגל חיה בזוגיות ואם לתאומים.
מנגיסטו היילה מריאם
מנגיסטו היילה מריאם (באמהרית: መንግስቱ ኃይለ ማርያም, נולד ב-21 במאי 1937) הוא פוליטיקאי אתיופי, שימש כשליט אתיופיה לסירוגין בשנת 1974, מנהיגה הטוטליטרי של הממשלה הצבאית הזמנית של "אתיופיה הסוציאליסטית" בשנים 1977–1987 ונשיאה הראשון 1987–1991. מנגיסטו נחשב לאחראי העיקרי למותם של מיליונים בטרור האדום וברעב בתקופת מלחמת האזרחים האתיופית.
חייו
אביו של מנגיסטו, היילה מריאם היה עבד משוחרר משרות משפחה אריסטוקרטית באזור דרום שאווה. בעל האחוזה המקומי היה אפנגוס אשטה גדה. אשטה פגש את היילה מריאם כאשר צד באזור גירמה ומג'י שבמדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום דהיום שבאותם זמנים נשלטה על ידי הדאג'זמץ טאיה גולילת.
בילדותו סבל מנגיסטו מהצקות מתמידות בגלל מראו הכהה יותר ובגלל שלא היה חבשי מראו של מנגיסטו היה של בן העמים שכונו "שנקלה". חלק מההיסטוריונים מעריכים שסבל מרגשי נחיתות וחלקם אפילו מעריכים שכאשר היה באימונים צבאיים בארצות הברית הוא ראה את הסבל של האפרו-אמריקאים ולכן הפך להיות אנטי-אמריקאי. עדות נוספת לרגשות אלו היו כאשר נאם לחטיבה הרביעית כאשר היא החלה להתמרד כנגד הקיסר:
מנגיסטו השתדל להצטיין בכל דבר אשר עשה, פיתח מנהיגות וסחף אחריו את חבריו לאקדמיה הצבאית.
המהפכה
במהלך 1974 התרחשה המהפכה האתיופית שהפילה את השלטון הקיסרי של היילה סלאסי והעלתה לשלטון את החונטה הצבאית האתיופית ("דרג") שהונהגו על ידי אטנפו אבטה. בזמן זה מנגיסטו היה בין החברים הפחות ידועים בדרג והיה כפוף למפקדו הצבאי הגנרל נגה טאגנגן, מנגיסטו שרצה להשפיע רצח את מפקדו וכך פילס לעצמו את הדרך להיות אחד מראשי הדרג. מנגיסטו נהפך לחלק מההנהגה המרכזית של הדרג לצד אמן אנדום, אטנפו אבטה וטפרי באנטי, בזמן זה מנגיסטו כיהן כראש החונטה בין 28 ביוני - 15 בספטמבר 1974 יום לאחר שהחונטה השתלטה על אתיופיה באופן רשמי מנגיסטו נדחק לטובת אנדום כשליט אתיופיה וראש החונטה.
הטיהורים
ב-23 בנובמבר 1974 הדרג החל מהלך של הוצאה להורג של אנשי הממשל הקודם (הידועים בכינוי "השישים") כולל של ראש החונטה עצמו אנדום. מנגיסטו היה בין אלו שנתנו את הפקודות להוצאות להורג ואפילו הודה שהוא עצמו רצח את הקיסר. לאחר רצח אנדום מנגיסטו נבחר למנהיג החונטה באופן זמני עד לבחירת חדש. מנגיסטו החזיק בתפקיד כחמישה ימים בין 23 בנובמבר - 28 בנובמבר 1974. לאחר בחירות חדשות בתוך החונטה נבחר טפרי באנטי כראש החונטה וכסגניו נבחרו מנגיסטו ואבטה.
לקראת סוף 1976 הדרג סבל ממאבקי עליונות בין מנגיסטו, טפרי ואטנפו על השליטה בדרג. אי היציבות בדרג נפתרה בינואר ופברואר 1977 כאשר חילופי אש בארמון מנליק הגדול באדיס אבבה התקיים בין תומכיו של טפרי ואלו של מנגיסטו, אנשי מנגיסטו חיסלו את תומכי טפרי ואת טפרי עצמו. עם מותו של טפרי ותומכיו, רוב ההתנגדות הפנימית למנגיסטו בתוך הדרג סולקה ומנגיסטו עשה בדרג כבשלו וארגן אותה מחדש. פעולה זו של רצח טפרי השאירה את מנגיסטו כיושב ראש בפועל כראש צבא אתיופיה והמשטרה. בנובמבר 1977 יריבו האחרון של מנגיסטו אטנפו אבטה חוסל.
1977 - 1978
במהלך שנת 1977 גבר הטרור הלבן באתיופיה ושיאו היה התנקשות כושלת במנגיסטו. כתגובה לכך מנגיסטו ארגן מפגן תמיכה של הדרג בכיכר המהפכה בו הוא החל רשמית את תגובת הנגד הטרור האדום כלפי ארגוני המורדים ובראשם היחאפה. המשטרה האתיופית, הצבא, מפלגת הפועלים האתיופית וכל מערכת הביטחון החלה לרדוף את ארגוני המורדים ואפילו כאלה רק שנחשדו, הערכה היא שבטרור האדום נרצחו כחצי מילון בני אדם ויותר מעשרת אלפים ילדים. הממשלה האתיופית שנצלה את הפילוג בקרב ארגוני הגרילה הייתה המרוויחה העיקרית. במהלך הטרור האדום סומליה ניצלה את המצב ופלשה לאתיופיה במלחמת אוגדן אתיופיה פנתה לברית המועצות לעזרה צבאית והצליחה לנצח את הסומלים ולהשמיד כמעט כליל את צבאם ולגרום לכאוס פוליטי בסומליה.
אחרי שניקה את מתנגדיו בתוך הדרג ואויביו ביחאפה, מנגיסטו פנה אל עבר קבוצה מרקסיסטית שתמכה בו בעבר אך כעת הפנתה לו עורף - המאיסון, מפחד שתנועה זו תנסה להשתלט על הדרג. ב-1978 הוא ניהל שלוש מערכות עקובות מדם כנגד המאיסון וכנגד הקבוצה הסוציאליסטית השנייה היחאפה, המתקפה הראשונה הייתה נגד היחאפה, השנייה כנגד המאיסון, והשלישית כנגד שרידי ארגונים אלו. במקביל נמשכה הלחימה כנגד ארגוני ההתנגדות השעביה, ג'אבחה, טארנפית והוויאנה, בניסיון להרוס את ההתנגדויות הצפוניות, מנגיסטו ניהל מערכה ובה שלח את חיל האוויר להפציץ את העיירה חאווזאן שבדרום תיגראי התקפה שעלתה בחייהם של אלפי הרוגים.
1978 - 1987
בתקופה זו היה מנגיסטו היילה מריאם מנהיגה הטוטליטרי של אתיופיה בפועל, אך לא נשא תואר רשמי של נשיא.
אנימליה
אנימליה (באנגלית: Animalia) היא סדרת הנפשה ממוחשבת אוסטרלית לילדים המבוססת על ספר התמונות "אנימליה" משנת 1986. הסדרה שודרה לראשונה בנובמבר 2007 באוסטרליה, ובערוץ לוגי בדיבוב לעברית בספטמבר 2008.
מנגיסטו היילה מריאם
1987 - 1991
ב-16 במאי 1989 כאשר נשיא אתיופיה מנגיסטו היילה מריאם היה בביקור דיפלומטי במזרח גרמניה, יזמו מספר קצינים בכירים במפלגת הפועלים האתיופית הפיכה. הצעד הראשון של אותם קצינים היה למסור אולטימטום לשר ההגנה, היילה גיורגיס הבט מריאם להצטרף להם או שיכלא. שר ההגנה סירב ונורה למוות. כאשר קצינים הנאמנים למנגיסטו שמעו את המתרחש הם הזמינו טנקים על מנת להקיף את המשרד ולשמור על הדרך לנמל התעופה. קציני ומפקדי יחידות הצבא האתיופי באריתריאה ובטיגראי הצטרפו גם הם להפיכה. אלו השתלטו על תחנת רדיו בעיר אסמרה שבאריתריאה וקראו למרי צבאי כנגד שלטון מנגיסטו. למרות זאת, מנגיסטו חזר לאתיופיה מביקורו במזרח גרמניה ויחד עם שומרי הראש הנשיאותים ותומכיו הצליח להשתלט על המתרחש בתוך כשלושה ימים. המורדים שהתכוונו להקים ממשלת מעבר צבאית, שילמו על כוונתם זו ומנגיסטו טיהר את כל סגל הקצונה המורדת בצבא. כתריסר הוצאו להורג וכ-300 עד 400 קצינים נעצרו בחשד לשתוף פעולה עם המורדים. ההפיכה שסוכלה הייתה חלק ממספר בעיות באתיופיה - המלחמה, הבצורת, הרעב ואי היציבות הפוליטית בתוך מפלגת הפועלים האתיופית. ב-1989 כאשר כוחות האיחדג ושאר כוחות המורדים הצליחו להגיע כ-200 קילומטרים מאדיס אבבה, ברית המועצות לחצה על מנגיסטו לקיים משא ומתן עם המורדים. בגלל המצב מנגיסטו החל במשא ומתן עם ארגון האיחדג משא ומתן שהגיע למבוי סתום.
משפטו וגזר דינו
הממשל הקומוניסטי של מנגיסטו הופל ב-27 במאי 1991 והוא נמלט לזימבבואה. הוא נשפט בהיעדרו ומשפטו החל ב-1994 והסתיים ב-2006. כתב האישום של מנגיסטו מורכב מיותר מ-8,000 דפים שכללו עדויות בכתב ובווידאו. מנגיסטו הואשם ברצח עם למרות שלא ביצע "טיהור אתני" והואשם בגרימת מוות למתנגדים פוליטיים במהלך הטרור האדום.
הקושי במשפטו של מנגיסטו היה כמות האנשים אשר נרצחו תחת שלטונו. ארגון אמנסטי מעריך שנרצחו כחצי מיליון במהלך הטרור האדום. ארגון משמר זכויות האדם מסכים עם ההערכה וקובע שהטרור האדום היה הרצח השיטתי האכזרי ביותר באפריקה. בנוסף מנגיסטו היה אחראי על רצח של חלק מחבריו בדרג בנוסף לקיסר היילה סלאסי. לאחר הרשעתו של מנגיסטו ממשלת אתיופיה פנתה לממשלת זימבבואה על מנת שזו תסגיר את מנגיסטו, אולם זימבבואה סרבה בשל הטענה שמנגיסטו עזר להשגת עצמאותה בזמן היותו שליט אתיופיה.
מנגיסטו נמצא אשם כבר ב-12 בדצמבר 2006 ונידון למאסר עולם בינואר 2007 לאחר מכן תיקו נפתח שוב והפעם נגזר עליו גזר דין מוות.
Californian Soil
Californian Soil (בעברית: אדמה קליפורנית) הוא אלבום האולפן השלישי של ההרכב מוזיקלי האנגלי לונדון גראמר. האלבום יצא לאור ב-16 באפריל 2021, על ידי חברות התקליטים מיניסטרי אוף סאונד ו-Metal & Dust. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים.
רקע והוצאה
ב-1 באוקטובר 2020, הכריזו לונדון גראמר על צאת אלבום האולפן השלישי שלהם, Californian Soil, לצד תאריך יציאתו ורשימת רצועות. הלהקה אמרה שהדבר מהווה עבורה "נקודת מפנה", ולכן החליטה לקרוא לאלבום על שם שיר מתוכו. ב-5 בינואר 2021, פרסמה בעמוד הטוויטר שלה כי תאריך צאתו יידחה ל-9 באפריל באותה השנה ולאחר מכן שוב דחתה את האלבום בשלישית, ל-16 באפריל. הלהקה לא שיתפה את סיבת הדחיות.
בראיון למגזין NME, סיפרה האנה ריד (סולנית הלהקה), כי האלבום עוסק בנושאים של פמיניזם ותהילה והצהירה:
סינגלים
לפני צאתו של האלבום, יצאו מתוכו ארבעה סינגלים: "Baby It's You", יצא לאור ב-19 באוגוסט 2020. סינגל הנושא את שמו של האלבום "Californian Soil", יצא לאור ב-1 באוקטובר 2020, "Lose Your Head", יצא לאור ב-4 בינואר 2021, ו-"How Does It Feel", יצא לאור ב-12 במרץ 2021.
קרדיטים
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מטיידל.
אלהנה צפריר
אַלְהַנָה צפריר (באנגלית: Alhana Starbreeze) היא דמות המופיעה בסדרת ספרי הפנטזיה רומח הדרקון (בעיקר בדרקונים של ליל החורף וספרי מלחמת הנשמות). אלהנה היא בתו של דובר הכוכבים, מלך סילבנסטי, לוראק קלדון. אלהנה עוברת מספר אירועים טרגיים בחייה, כמו גלות מהעיר בה גדלה, מלחמת הרומח, הרס ממלכתה בידי סיוט גדול, מותו של אביה, אהובהּ, בעלה, ולבסוף גם בנה.
מעט ידוע אודות ראשית חייה. ידוע כי חונכה להיות דוברת הכוכבים הבאה, וכי אהבה לאסוף ורדים. לאלהנה שיער שחור ארוך, עור לבן הדומה לחרסינה, עיניים בגוון סגול כהה ולה נטייה לנהוג באדישות כלפי זרים (כולל אלפים שאינם ממולדתה) בתחילה.
מלחמת הרומח
עם הגיעה של מלחמת הרומח לפתחה של ממלכת סילבנסטי, החלו שרי הדרקונים במערכה עליה. לוראק, אביה של אלהנה שלח את בני עמו לדרום יבשת ארגות יחד עם בתו כמנהיגתם. בהגיעם לשם, בני עמה ניסו להקים את העיר החדשה סִילְבַאמוֹרִי. כאשר שמעה כי סילבנסטי נפלה לידי צבאות הדרקונים, החליטה אלהנה למחול על גאוותה, ולנסוע לטרסיס המעטירה לבקשת עזרתם של בני האנוש כדי יסייעו לה בשיחרור ממלכתה. בטרם הגיעה לטרסיס, הגיעה אלהנה לפגישת מועצת האבן הלבנה הראשונה. היא חששה מפני ברית בין בני האדם לאלפי קאלינסטי ואף גמרה אומר לעצור ברית שכזו, לו נכרתה. אולם חששותיה התפוגגו.
כאשר הגיעה לבסוף לטרסיס, לא מצאה אף אדם שהיה מוכן לסייע לאלפים נגד צבאות הדרקונים. נאמר לה לעזוב את תחומי העיר, וכאשר סירבה לעשות כן - הובאה בפניו של אדון העיר. בדרכה לשם, נתקלה באביר צעיר לעתיד בשם סער בהיר-להב, אשר לא הסכים לדרך בה התייחס משמר העיר אליה, וסייע לה בלא שידע על זהותה האלפית. כאשר נפגשו עיניהם, רגשות הדדים עלו בהם. אלהנה נשלחה אל המעצר ביחד עם סער, תניס חצי-אלף, גילתנאס קנן (בנו של מנהיג קאלינסטי) וחלמיש כור-אש. בדרך למעצר, שלושה אבירי סולאמניה, בריאן דונר, אראן ארוך-קשת ודרק שומר-הכתר חילצו אותם. כאשר טרסיס הותקפה על ידי צבא הדרקונים, החבורה התפצלה ואלהנה נסה עם סער ברחובות העיר. סער מילט אותם בעוד דרקון מכלה את זעמו ברחובות העיר. מעשה גבורה זה המס את ליבה, והיא העניקה לו את תכשיט הכוכב שלה. אולם בהמשך התפצלו דרכם - אלהנה המשיכה עם תניס, רייסטלין מאז'ר, קרמון מאז'ר, סהר-פז ומי-נהר על גביהם של גריפונים לעבר סילבנסטי בעוד סער המשיך עם חלמיש, גדילן, לאורנה והאבירים הסולאמניים הדרימו אל חומת קיר הקרח.
הסיוט
כאשר אלהנה ובני לווייתה הגיעו לסילבנסטי, היא פנתה בריצה ישירות אל היער. שם אחז בה הסיוט של לוראק ודרקון ירוק בשם כַּרְתִּי רועץ-דם ולכד אותה. הוא הביא אותה אל אביה וניסה לגרום לו להרוג אותה, אולם אביה לא יכול היה לעשות כן. לבסוף, תניס וחבריו הביסו את הסיוט, וגם שיחררו את אלהנה ואביה ממנו, אך כרתי רועץ-דם נמלט. זמן מועט לאחר מכן נפטר אביה, אשר החליט להעניק את בועת הדרקון בו השתמש בתוך שקיק קסמים מיוחד לרייסטלין.
כאשר תניס וחבריו עוזבים, אלהנה נותרת מאחור וקוברת את אביה למרגלותיו של גזע עץ במגדל הכוכבים. היא ממשיכה לשהות בסילבנסטי ומחכה לסימן. היא מקבלת את האות לו היא מצפה כאשר תכשיט הכוכב שלה חדל להבהיק. היא מבינה מיד כי אהובה, סער, נהרג. היא פירשה סימן זה כחוסר תקווה מוחלט, ורצה אל מגדל הכוכבים, תוך שהיא חושבת לסיים את חייה. אולם, היא רואה עץ חי גדל במקום בו קברה את אביה, וידעה כי זהו הזמן לשוב לבני עמה. היא ממהרת לרכוב על גריפון חזרה לדרום ארגות.
אלהנה מופיעה בשנית מול מועצת האבן הלבנה ומשכנעת את האומות האחרות לשים בצד את המחלוקות הקטנוניות ולהצטרף לברית. היא אף מציעה לפורתיוס, בנו של דובר השמשות, להצטרף אליה בברית נישואין פוליטית, מתוך מטרה לאחד את שתי אומות האלפים הגדולות, קאלינסטי וסילבנסטי, למרות שליבה נמצא במקום אחר, קבור בצריח הכהונה הראשי. יחדיו הם יוצרים את צבא האבן-הלבנה ומגרשים את צבאות הדרקונים הרחק מארצותיהם.
פורתיוס וסילבנושי
לאחר המלחמה, פורתיוס ואלהנה באו בברית הנישואין בשנת 362 אחה"ח לערך, במה שהיה שנודע כצעד פוליטי נועז מצידם. בעוד שפורתיוס הנהיג את צבאות סילבנסטי לתוך ממלכת האלפים המערבית כדי לטהר אותה מסיוטו של לוראק, אלהנה נשארה בקאלינסטי לשלוט בעם (לאחר שאביו של פורתיוס נפטר, עבר השלטון לידי בנו). במשך השנים הבאות, נישואיהם הפכו ליותר מכך. הם התאהבו אחד בשני, ובשנת 382 אחה"ח אלהנה עמדה ללדת את ילדהּ הראשון. באותה שנה, סנאטורים בשתי אומות האלפים החליטו כי אין הם מעוניינים באומת אלפים אחת מאוחדת וקשרו קשר כדי להסיר את אלהנה ופורתיוס מראשות עמיהם. אלהנה נכלאה בקאלינוסט, בירת קאלינסטי על ידי הסנאטור האלפי רַשָׁאס ביחד עם שומר ראשה, סַמָאר. הם שוחררו על ידי דאלאמר ארג'נט וגיבור הרומח תניס חצי-אלף, והוכרזו לאחר הימלטותם כאלפים אפלים. באותה שנה, פורתיוס ואלהנה, יחד עם נאמניהם הגיעו לעיר העצים, מרגוע. שם, התקבלו שניהם בברכה על ידי משפחת מאז'ר ואלהנה ילדה את בנה הבכור, סִילְבַנוֹשֵׁי קלדון.
מלחמת הנשמות ולאחריה
במהלך ההתפתחויות במלחמת הנשמות, המגן של סילבנסטי קרס ונעלם. היא למדה כי בנה התיישב על כס השלטון בסילבנסטי כשליט בובה, כאשר הופרד קודם לכן מחבורתה. היא הבינה כי השליטים בפועל הם מינה ואבירי האופל שלה. היא אף הייתה עדה לנטישת הכס על ידי בנה, שהתאהב עד כדי עיוורון במינה, ועקב אחריה במסעה לסאנקשיין. אלהנה נפגשה עם אנשיו של גילתאס (שליט קאלינסטי), אשר נמלטו מקאלינסטי שנחרבה כליל לאחר מותה של דרקונית העל הירוקה בריל וחבורתה הצטרפה אליהם. כצבא אלפי מאוחד, הם צעדו לסאנקשיין לנסות להשיב את בנה, אולם הותקפו על ידי עוגים בדרכם. הם הצליחו להימלט בעזרתם של דרקוני הטוב אשר חזרו לקרין מכלאם והשמידו את צבא העוגים. הצבאות הגיעו לבסוף לסאנקשיין והצטרפו למאבק נגד צבאה של האלה האחת. לאחר שנסתיים, הבינה אלהנה כי בנה נהרג על ידי מינה. צערה הרב על שאירע לבנה מוטט אלהנה עד כדי שיגעון ולמשך זמן רב. היא ויתרה על מנהיגות סילבנסטי לחלוטין, העניקה את כתר השלטון של סילבנסטי לגילתאס והחליטה לשוב לארצות קאלינסטי ולהתאחד עם פורתיוס. לא ידוע מה עלה בגורלם מאז.
זלצבורגר נוקרל
זלצבורגר נוקרל (בגרמנית: Salzburger Nockerl, ובניב אוסטרו-בווארי Soizburga Noggal) הוא קינוח סופלה מתוק שמקורו בעיר זלצבורג שבאוסטריה.
בשלב הראשון מעורבבים חלמוני ביצה עם קמח, סוכר ווניל ליצירת בלילה. חלבוני הביצה מוקצפים עד לקבלת קצף יציב המעורבב בעדינות עם הבלילה. מן התערובת יוצרים כופתאות הנאפות בתנור בחום נמוך. הקינוח מוגש מיד לאחר אפייתו, בדרך כלל בליווי אבקת סוכר ובתוספת רוטב פירות יער.
זלצבורגר נוקרל, ביחד עם האפפלשטרודל והקייזרשמרן, הוא אחד מסמלי המטבח האוסטרי. בשנת 1938 חיבר המלחין האוסטרי פרד ריימונד אופרטה בשם Saison in Salzburg - Salzburger Nockerln (עונה בזלצבורג - זלצבורגר נוקרלן) ובה הוא משבח את הקינוח במילים אלה: Süß wie die Liebe und zart wie ein Kuss (מתוק כאהבה ועדין כנשיקה).
שלהבת
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פורד שלבי GR-1
פורד Shelby GR-1 (באנגלית: Ford Shelby GR-1) היא מכונית קונספט בתצורת מכונית ספורט עם מאפייני מכונית על, אשר הוצגה על ידי פורד לראשונה בשנת 2004, ב"Concours d'Elegance", ובתערוכת המכוניות הבינלאומיות של צפון אמריקה, בשנת 2005 נבנה אב טיפוס בודד.
תאוצת דגם "פורד Shelby GR-1" בין 0–97 קמ"ש היא 3.9 שניות.
כותש שום
כותש שום הוא כלי מטבח, שמטרתו היא לרסק שיני שום ביעילות.
הפעולה נעשית על ידי הפעלת לחץ באמצעות רשת של חורים קטנים, בדרך כלל עם סוג כלשהו של בוכנה. במרבית כותשי השום, ישנה גם רשת סיכות תואמת, שנועדה לנקות את הכלי לאחר השימוש בו. כותש השום נותן תחלופה נוחה לקציצת השום באמצעות סכין. היתרון העיקרי בשימוש בכותש שום על-פני סכין הוא שבעת השימוש בכותש, קליפת השום נשארת בפנים בזמן שפנים השום יוצא החוצה. מגזין הבישול Cook's Illustrated טוען, ששימוש בכותש שום מעניק יתרון גדול יותר מסכין בשל העובדה, שהוא חותך את השום בצורה דקה ושווה יותר. לטענת המגזין-משמעות הדבר, שטעם השום מתחלק בכלי הבישול בצורה טובה יותר.
התועלת בשימוש כותש השום, נתונה למחלוקת: לטענת חלק ממומחי הבישול, הפעלת לחץ על ידי כותש השום גורמת לשחרור טעם חזק יותר, בניגוד לאמצעים אחרים (כמו למשל סכין). לעומת זאת, אחרים הטוענים, שהפעלת לחץ על השום הופכת אותו לנחות יותר. כמו למשל סופרת הבישול הבריטית אליזבת דויד, שכתבה מאמר בישול שכותרתו "כותשי השום הם חסרי תועלת לחלוטין". השף אנתוני בורדיאן, מכנה את כותש השום 'תועבה' ואף מייעץ לאחרים לא להשתמש בו.
K-431
K-431 (במקור K-31) הייתה צוללת גרעינית בצי הסובייטי אשר קרתה בה תאונה גרעינית ב-10 באוגוסט 1985 .בזמן תדלוק הצוללת בולדיווסטוק. בזמן התדלוק התרחש פיצוץ ובו נהרגו עשרה בני אדם ו-49 נפגעו מהקרינה הגרעינית. טיים מגזין הגדיר את התאונה כאחד מהאסונות הגרעיניים החמורים בעולם.
אסון תדלוק הכור
K-431 הושלמה ב-1965 כיחידה K-31, צוללת מסדרת אקו 2 בעלת שני כורים גרעיניים, כל אחד מהם בעל יכולת יצור של 70 מגה-וואט אשר עושים שימוש ב-20% אורניום מועשר כדלק. ב-10 באוגוסט 1985 הצוללת תודלקה בבסיס הצי הסובייטי ליד ולדיווסטוק. לאחר התדלוק, הוחלף מכסה מיכל הכור. המכסה הונח לא נכון והיה צורך להרימו שוב כאשר מוטות הבקרה מחוברים.
כדי למנוע מהמכסה להתרומם יותר מדי - הייתה קורה ייעודית, אך הקורה לא הונחה נכון והמכסה עם מוטות הבקרה הורם גבוה מדי. בשעה 10:55 התרחש הפיצוץ, הפיצוץ הרס את המכונות, יצר חור בגוף הצוללת, והרס חלקית את צריף התדלוק. בעקבות הפיצוץ פרצה שרפה שכובתה לאחר 4 שעות.
ככל הנראה, עשרה אנשי צוות נהרגו כתוצאה מהפיצוץ עצמו ולא מפגיעות הקשורות לקרינה. פגיעות קרינה אותרו אצל ארבעים ותשעה אנשים, כאשר עשרה מהם פיתחו תסמונת קרינה חריפה והם כללו בעיקר כבאים. מתוך 2,000 האנשים שהיו מעורבים בפעולות הניקיון, 290 מהם נחשפו לרמות גבוהות של קרינה.