cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אבישי מילשטיין
ביוגרפיה
ב-2007 ביים את "רצח" מאת חנוך לוין במסגרת פסטיבל FIND בתיאטרון שאוביהנה, ברלין. ב-2008 ביים את "מיין קאמפף" מאת ג'ורג' טבורי; התיאטרון העירוני של פרייבורג, גרמניה, בשיתוף מוזיאון E-Werk. המחזה מספר על יהודי שחונך את היטלר בתחילת דרכו ומניע אותו לכתוב את "מיין קאמפף".
מנהל אמנותי שותף (ביחד עם יאן לינדרס) של פרויקט "קשרי משפחה" (Familiebande), פרויקט משותף בין תיאטרון בית ליסין, תל אביב והתיאטרון העירוני של היידלברג, גרמניה. במסגרתו הועלו שש הפקות דו-לאומיות החל ממאי, 2009. הפרויקט מומן על ידי Kulturstiflung des Bundes, ברלין, משרד החוץ הישראלי, ממשלת באדן-וירטמברג, עיריית היידלברג וגופים פרטיים ונחשב למקיף ביותר מבין פרויקטים לשיתוף פעולה עם תיאטראות זרים בשנים האחרונות.
מילשטיין ביים את "הבנאליות של האהבה" מאת סביון ליברכט בתיאטרון בית ליסין, ינואר, 2009, הפקה עליה זכה בפרס התיאטרון הישראלי להפקת המחזה המקורי של השנה, 2010. ההפקה פתחה את פסטיבל "שוק המחזות", היידלברג, 2010 והתארחה בתיאטרון העירוני של פרייבורג, גרמניה, מאי, 2010.
ב-2011 ביים את "הסוחר מוונציה" מאת שייקספיר, התיאטרון העירוני של פרייבורג, גרמניה, כשבתפקיד הראשי כיכב דורון תבורי.
ב-2012 יזם וניהל את בית הספר למחזאות של תיאטרון בית ליסין בשיתוף סדנאות הבמה.
ב-2012 שב באופן חד-פעמי למשחק כששיחק בהצגה "מקסי ואני", שהציגה בתיאטרון בית ליסין. גילם את דמותו של אורסין, לצידו שיחקו יגאל נאור, שלומי טפיארו, נתי קלוגר ומרים זהר.
בספטמבר 2015 עלתה בתיאטרון בית ליסין ההפקה של מחזהו "לא לשכוח לאהוב - Love Hurts". ההפקה מבוססת על 35 ראיונות שנערכו עם זוגות מעורבים, ישראלים וגרמנים, והיא מספרת את סיפוריהם, 70 שנה אחרי אושוויץ ו-50 שנה בדיוק אחרי החתימה על היחסים הדיפלומטיים בין גרמניה לישראל. ההפקה עלתה כקופרודוקציה עם התיאטרון הממלכתי של באדן (Badisches Staatstheater).
מילשטיין הוא אסטרולוג.
חיים אישיים
נשוי למרית לבית יפה, שחקנית בעברה וכיום פסיכותרפיסטית ומטפלת באמנויות, הם מתגוררים בתל אביב ולהם שלושה ילדים.
אודות מחזותיו
מפגש בין שני חברים מהתיכון, שנקלעו למריבה רומנטית בגלל בחורה. אחד מהם נסע לאירופה ונהפך לאיש אקדמיה והשני הוא איש עסקים הדוניסט החי בישראל. הם נפגשים כעבור שנים של נתק, כשהאינטלקטואל מגיע לבית חברו כדי לנקום על כך שהוא לקח ממנו את אהובתו. בימוי: שוש רייזמן, כוריאוגרפיה: גבי אלדור. שחקנים: יואל דרורי, רות חרל"פ, עינת סלע-וייץ ואברהם שושנה.
בחורה שמוכנה לעשות הכול על מנת להצליח כשחקנית, חוברת לבמאי מגלומן, משנה עצמה ואת דמותה בהתאם. אופרה אותה מילשטיין כתב וביים בסטודיו למשחק ניסן נתיב, עם מוזיקה של דורי פרנס.
המאבק בין הגיבור היווני אכילס למלכת היוונים פנתיסיליאה. עיבוד של מילשטיין למחזה של היינריך פון קלייסט, אותו ביים בתיאטרון נוצר. בהצגה שיחקו אמרי איבגי, זיו באליסיאנו, דודו בן-זאב, אריאנה גוטמן, עירית הורוביץ, מרית יפה, פביאנה מיוחס, פיני מיטלמן, דלית מילשטיין, תמר מילשטיין, יוסי רחמני, דן שצמן וסיגלית תמיר.
תסריטאי ישראלי מצליח בהוליווד מתבקש לכתוב תסריט אישי על אביו ניצול השואה. מכיוון שאביו מעולם לא שוחח עמו על השואה, הוא בודה מליבו סיפור הרואי. יום אחד אביו מגיע לבקר אותו באתר הצילומים ושניהם מתעמתים על הנראטיב בסיפורו של אביו. המחזה הוצג בהבימה, בתפקידים הראשיים שלום שמואלוב, אברהם רונאי ועמי ויינברג.
דרמה מיתולוגית אודות שני אלים, גבר ואישה, שמספרים סיפורים על בני אדם ואנשים נולדים מהסיפורים הללו. יום אחד פורצת ביניהם מריבה רומנטית ובזעמו הגדול הוא כורת את לשונה ואין מי שיספר את הסיפור ובני האדם צריכים לספר את הסיפורים של עצמם. שיחקו דוד בן-זאב, מרית יפה, דלית מילשטיין, שפרה מילשטיין וסיגלית תמיר.
ג'ייק אנג'לי
ג'ייק אנג'לי (נולד בשם ג'ייקוב אנתוני אנג'לי צ'נסלי; באנגלית: Jacob Anthony Angeli Chansley, מוכר גם בכינוי השמאן של QAnon ; נולד ב-1987 ) הוא אקטיביסט וקונספירטור אמריקאי שהשתתף בהסתערות על הקפיטול ב-6 בינואר 2021.
הוא תומך בולט בקונספירציית QAnon ותומכו של נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ. הוא תועד משתתף בהפגנות באזור פיניקס כבר ב-2019, כשבין היתר השתתף בהפגנות התומכות בתיאוריות קונספירציה שונות, בהפגנות למען הסביבה, בהפגנות התומכות בנשיא טראמפ ובמחאות נגד תנועת "Black Lives Matter". הוא הוציא שני ספרים בהוצאה עצמית.
לאחר שצולם וסוקר בהרחבה בעת ההסתערות על הקפיטול, אנג'לי נעצר ב-9 בינואר 2021 באשמת "כניסה או שהייה ביודעין וללא סמכות חוקית לבניין או לקרקע שהכניסה אליהם מוגבלת, ובכניסה אלימה ובהפרת סדר במתחם הקפיטול". ב-3 בספטמבר 2021 הוא הודה באשמה באחד מהאישומים וב-17 בנובמבר 2021 נגזרו עליו 41 חודשי מאסר.
ביוגרפיה
אנג'לי נולד בשנת 1987, וגדל בעיר פיניקס שבאריזונה. הוא למד בתיכון "Moon Valley" ובמכללה הקהילתית גלנדייל.
ב-26 בספטמבר 2005 הוא התגייס לצי ארצות הברית, ולאחר הטירונות הוצב על גבה של נושאת המטוסים USS קיטי הוק (CV-63). לאחר שסירב לקחת חיסון נגד גחלת הוא נשלח לאגף כח אדם והוצב במפרץ פיוג'יט, וב-11 באוקטובר 2007 שוחרר מהצבא. במהלך השירות הוא זכה במספר עיטורים ומדליות.
בעבר ניסה אנג'לי להיות שחקן, והחזיק פרופילים באתרים המקדמים שחקנים.
פעילות
אנג'לי מחזיק חשבונות ברשתות החברתיות בהם הוא תומך בטראמפיזם ובתאוריית הקשר QAnon, ואף השתתף בעצרות ובהפגנות באזור פיניקס, כשבחלקן הוא נשא שלט בו כתוב: "Q שלחו אותי".
במהלך שנת 2019 הפגין תכופות לבדו מחוץ לבניין הקפיטול של אריזונה, כשהוא תומך בתיאוריות קונספירציות שונות, ואף תמך בנאו-שמאניזם ובעצרות של אקטיביסטים למען הסביבה. הוא הצטרף להפגנות של "Black Lives Matter" ובהן הניף שלטים של קונספירציית QAnon. הוא גם הפגין נגד הטלת הסגרים והעוצרים של ממשלת אריזונה בעת מגפת הקורונה.
לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2020 טען אנג'לי כי הקלפיות באריזונה זויפו, ובזמן ספירת הקולות הפגין מחוץ למתחם בו נספרו. בעת נאום הניצחון של הנשיא הנבחר ג'ו ביידן ב-7 בנובמבר 2020, נשא אנג'לי נאום ובו טען כי הבחירות נשדדו והוא יגיש ערעור על התוצאות לבית המשפט העליון. הוא גם הכריז כי בקביעות נראה כי הנשיא טראמפ הולך להפסיד, אך בסוף מתהפך המצב והוא מנצח.
בשנת 2020 הוא אמר לעיתון The Arizona Republic כי הוא החל לחבוש כובע מפרווה עם קרניים, ללכת ללא חולצה ולצבוע את פניו כדי למשוך אליו תשומת לב מיוחדת, שתחשוף יותר אנשים לדעותיו ואמונותיו.
ההסתערות על הקפיטול
לפני שהתחילה ההסתערות קרא אנג'לי למפגינים סביבו להצטרף אליו בתפילה, באומרו: "תודה לך שאפשרת לארצות הברית להיוולד מחדש. אנחנו אוהבים אותך ומודים לך. בשמו של הקדוש המשיח אנו מתפללים".
במהלך ההסתערות על הקפיטול ב-6 בינואר 2021, פלש אנג'לי לתוך הסנאט של ארצות הברית כשהוא לבוש בלבושו השמאני, שכלל כובע פרווה עם קרניים, פנים צבועות באדום, כחול ולבן וחנית באורך 1.8 מטרים שדגל ארצות הברית קשור תחת להבהּ.
הוא צולם עומד על הדוכן מול כסאו של סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס, ומושך אליו תשומת לב תקשורתית משמעותית.
בתחילה הוא טען כי השוטרים פינו לו את הדרך ונתנו לו להיכנס למתחם, אך ב-16 במרץ פרסם בית המשפט המחוזי בוושינגטון צילומי וידאו המראים כיצד פרץ אנג'לי לבניין הסנאט אחרי ניפוץ החלונות.
ב-8 בינואר הודיעה משטרת וושינגטון כי אנג'לי הוא מבוקש. בהיותו מבוקש, התראיין אנג'לי לרשת NBC ואמר כי הוא מאמין שלא עשה שום דבר רע, וכי הוא בסך הכל עבר דרך דלת פתוחה, ובראיון לרשת KPNX אמר כי הוא לא מודאג מאישומים אפשריים. לאנג'לי אין רישום פלילי קודם.
מעצרו ומשפטו
אנג'לי נעצר ב-9 בינואר 2021 באשמת "כניסה או שהייה ביודעין וללא סמכות חוקית לבניין או לקרקע שהכניסה אליהם מוגבלת, ובכניסה אלימה ובהפרת סדר במתחם הקפיטול". הוא דיבר מרצונו עם משרד ה-FBI בוושינגטון טרם מעצרו.
ב-14 בינואר הגישו התובעים הפדרליים בקשה לבית המשפט, ובה צוין כי אנג'לי הותיר פתק על שולחנו של סגן הנשיא לשעבר מייק פנס בחדר הסנאט ובו כתב: "זה רק עניין של זמן, הצדק מגיע".
בהיותו במעצר סירב לאכול, עד שבית המשפט הורה שיביאו לו מזון אורגני.
מי שמייצג את אנג'לי הוא עורך הדין אלברט ווטקינס. בהצהרת ההגנה הוא טען כי אנג'לי לא נטל חלק באלימות, לא הסתיר את זהותו, לא היה חמוש, לא נטל חלק בהרס הרכוש וציית להוראות אנשי אכיפת החוק. בראיון לרשת KSDK הוסיף ווטקינס כי אנג'לי נוטל אחריות על מעשיו ומתחרט עליהם. הוא גם קרא בצורה פומבית לנשיא טראמפ לחון את מרשו, לנוכח העובדה שהייתה זו קריאתו של טראמפ שגרמה לו לעשות מעשים אלו. בסוף ינואר הוא הגיש בקשת חנינה למארק מדוז, שהיה אז ראש סגל הבית הלבן. לאחר שהחנינה לא ניתנה, אמר ווטקינס כי אנג'לי לא מתחרט רק על כך שהוא רומה על ידי הנשיא, אלא גם על כך שהוא אפשר לדברי הנשיא לשבש את שיקול דעתו ולגרום לו לבצע פעולות שעליהן הוא מתחרט.
לדברי ווטקינס, אנג'לי היה מוכן להעיד נגד טראמפ בהליך ההדחה השני נגדו, אך ההליך הסתיים בזיכויו של טראמפ ללא צורך בזימון עדים.
ב-8 במרץ 2021 קבע השופט הפדרלי רויס למברט כי אין לשחרר את אנג'לי ממעצרו, וטען כי "טיעוניו של עורך דינו קלי-דעת עד עלבון באינטליגנציה של בית המשפט", ובהצהרה בכתב הוסיף כי "הנאשם אינו מעריך נכונה את חומרת הטענות נגדו".
ב-3 בספטמבר 2021 הודה אנג'לי באישום אחד של שיבוש הליכי הקונגרס, והתביעה ביקשה לגזור עונש שבין 41 ל-51 חודשי מאסר.
בתזכיר העונש בן 23 העמודים המבקש גזר דין קל טענה ההגנה כי הוא בילה יותר מ-300 ימים בבידוד "סגור לגמרי" למרות היותו עבריין לא אלים. לפני גזר הדין אמר אנג'לי כי זה היה שגוי מבחינתו להיכנס לקפיטול ושהוא מקבל אחריות על מעשיו. הוא הדגיש שהוא לא מתקומם והוא מוטרד מהאופן שבו הוצג בכתבות בחדשות שלאחר המהומה.
ב-17 בנובמבר 2021 נידון אנג'לי ל-41 חודשי מאסר בפועל.
מידע מוטעה על פעולותיו
לאחר ההסתערות על הקפיטול ניסו פעילי ימין טראמפיסטים להתנער מפעילותו של אנג'לי, וטענו כי הוא משתייך לתנועות שמאל קיצוניות כגון "אנטיפה" ו-"Black Lives Matter", ושהצטרפותו להסתערות הייתה כדי לעורר פרובוקציה. דיווחים אלו כללו תמונות ערוכות של אנג'לי בהפגנת BLM, מבלי לציין כי הוא הגיע להפגנה במטרה למחות נגדה. אנג'לי הכחיש את הטענות האלו בציוץ מחשבון הטוויטר שלו.
דעותיו
אנג'לי טוען כי מכשירי הטלוויזיה והרדיו פולטים תדרים מסוימים שאינם נשמעים לאוזן האנושית המשפיעים על פעילות גלי המוח. הוא גם מאמין ב קונספירציית בילדרברג וטוען כי הבונים החופשיים עיצבו את וושינגטון די. סי. על פי קווי ליי כדי להגביר את עוצמת פעילות השדה המגנטי של כדור הארץ.
התובעים בתיקו טענו כי הוא סובל מהתמכרות לסמים וממחלות נפש שונות, לאחר שטען כי הוא חיזר או יצור נעלה אחר שנמצא על כדור הארץ בדרכו לעלות למציאות נעלית יותר.
ספריו
ב-2017 הוציא בהוצאה עצמית את ספרו הראשון, "רצון וכח: בתוך ספריה חיה", תחת שם העט 'זאב בודד'.
ב-2020 הוציא את ספרו השני, "מחשבה אחת בכל פעם: מצב עמוק של אשליה".
בתרבות הפופולרית
דמותו של אנג'לי הופיע בפרק ספיישל של סדרת האנימציה "סאות' פארק", "ספיישל החיסונים של סאות' פארק", ששודר ב-10 במרץ 2021. בפרק מופיע אנג'לי כמורה בחינוך ביתי.
ספר בולדון
ספר בולדון (באנגלית: Boldon Book) הוא סקר קרקעות ומפקד אוכלוסין של אזור בישופות דורהאם באנגליה. הסקר בוצע בהוראת יו דו פוייסה, בישוף דורהאם בשנת 1183 במטרה לסייע בניהול גביית מיסי הבישופות.
סקר זה דומה באופיו ובצרותו לספר יום הדין - סקר שנערך כמאה שנים קודם לכן. באותה עת מיסי הבישופות נאספו על ידי הבישוף ולא על ידי גובי המיסים של מלכי אנגליה, ולכן ספר יום הדין לא סקר את הבישופות. סקר בולדון היה הראשון שבין הסקרים שנערכו צפונית לנהר טיז.
תיאור הספר
בדומה לספר יום הדין, מפרט הספר את המיסים הנגבים (הן בעבודה, הן בכסף והן בתוצרת חקלאית ובעלי חיים) מאת בעלי האדמות בתחום הבישופות (הכולל את נורהאמשייר ובדלינגטונשייר). הספר נכתב בלטינית.
מהספר ניתן ללמוד כי כלכלת אזור דורהאם במאה ה-12 הייתה חקלאית בעיקרה.
ארבעה עותקים של הספר שרדו עד ימינו, שהקדום שבהם הוא העתק של הספר מהמאה ה-13 השמור כיום בספרייה הבריטית.
אנה הקדושה, הבתולה וישו הילד (דה וינצ'י)
אנה הקדושה, הבתולה וישו הילד (באיטלקית: Sant'Anna, la Vergine e il Bambino con l'agnellino) הוא ציור שמן על עץ צפצפה, מעשה ידי הצייר לאונרדו דה וינצ'י, שצויר בין השנים 1503–1519 ומתאר את ישו הילד בחברת אמו וסבתו. היצירה מוצגת במוזיאון הלובר בפריז.
היסטוריה
התמונה הוזמנה על ידי לואי השנים עשר, מלך צרפת כדי לחגוג את הולדת בתו היחידה, קלוד, נסיכת צרפת בשנת 1499. אנה היה שמה של אשתו ושל פטרונית הנשים העקרות וההרות. עם זאת, התמונה מעולם לא הועברה ללואי השנים עשר והיא נצפתה בסדנתו של דה וינצ'י בשנת 1517, כאשר האמן גר בקלו לוסה ליד אמבואז.
נוכחות הציור בפאלה רויאל בשנת 1651 הביאה להשערה שהתמונה צורפה לאוסף המלכותי באמצעות הקרדינל רישלייה. אך ככל הנראה היה זה פרנסואה הראשון, מלך צרפת שרכש אותה מעוזרו של דה וינצ'י תמורת סכום נכבד שנרשם בארכיונים.
התמונה השפיעה באופן מכריע על אמני הדורות הבאים, הן על ציירים קלאסיים כמו רפאל, והן על מנייריסטים כמו אנדריאה דל סרטו.
בשנת 2011 בוצע שחזור מקיף ביצירה, אשר לווה במחלוקת ובטענה שגרם לצבעי היצירה להיות הרבה יותר בהירים מכפי שהיו במקור. המחלוקת גרמה להתפטרות מנהלת מחלקת השימור במוזיאון הלובר.
תיאור היצירה
כפי שעשה בציור המדונה בין הסלעים, דה וינצ'י הציג סצנה דתית בנוף פנטסטי והציב תהום בין הצופה לדמויות. המרחק ההררי מועבר על ידי פרספקטיבה אטמוספירית עם דגשים כחלחלים וגבישיים המשקפים את התעניינותו בגאולוגיה ובתופעות מטאורולוגיות. הספומאטו, האפקט הציורי של דה וינצ'י, מאחד את הקומפוזיציה בכך שהוא עוטף את הדמויות והנוף באובך ההולך ונעלם, אשר משרה עדינות על הפנים רבות ההבעה. העבודה מקרינה הילה של מוזרות אשר, בשילוב עם ההבעות העדינות ומצבה הבלתי גמור, הולידה מספר פרשנויות פסיכואנליטיות מאז זיגמונד פרויד.
כמה עבודות הכנה, כמו הקרטון (רישום מפורט) בגלריה הלאומית בלונדון, עוקבים אחר ההתפתחות ההדרגתית של היצירה. דה וינצ'י החליף את יוחנן המטביל הצעיר בגרסה הראשונה בסמל: כבש האלוהים, והעביר את ישו התינוק מברכי אמו לעבר האדמה. הוא העניק חשיבות רבה יותר לאנה הקדושה, שהופכת לציר של קומפוזיציה פירמידלית. המחוות הטבעיות של הדמויות משתלבות זו בזו: זרועה הימנית של אנה משתלבת עם זו של מרים, שראשה מסתיר את כתפה של אמה, וזרועה השמאלית של מרים מוארכת על ידי בנה. יחסי גומלין אלה הם בעלי משמעות: רעיון אילן היוחסין והאינקרנציה של ישו, שגורלו, הפסיון של ישו, מיוצג על ידי הכבש. מקוריותו של דה וינצ'י כאן נעוצה באיקונוגרפיה שלו (תוספת הכבש) ובקומפוזיציה הגאומטרית והדינמית.
הציור של לאונרדו הוא נעים ורגוע, אך לאחר בחינה מדוקדקת גם מבלבל. הקומפוזיציה של שלוש הדמויות הדוקה, כאשר מרים מתקשרת באופן ברור עם ישו התינוק. לאחר בחינה מעמיקה של מיקומה ניכר כי היא יושבת על ברכיה של אמה, אנה הקדושה. אין לנשים שיושבות זו בחיקה של זו שום הקבלה ביצירות אמנות אחרות, כך שלא ברור איזו משמעות דה וינצ'י התכוון להביע עם התנוחה הזו. כמו כן, אף על פי שגודלן המדויק של מרים ואמה אינו ידוע, ניתן להסיק מן הציור כי אנה גדולה משמעותית ממרים. עיוות עדין אך מורגש זה בגודלן שימש את דה וינצ'י להדגשת יחסי האם והבת בין שתי הנשים, למרות היעדרם של רמזים חזותיים לגילה הגדול יותר של אנה.
התיאוריות של פרויד
זיגמונד פרויד ערך בדיקה פסיכואנליטית של דה וינצ'י במאמרו "לאונרדו דה וינצ'י, זיכרון ילדותו". לדברי פרויד, הבגד של הבתולה מתאר נשר כאשר מסתכלים עליו מהצד. פרויד טען שמדובר בביטוי לפנטזיית ילדות "פסיבית הומוסקסואלית" עליה כתב לאונרדו ב"קודקס אטלנטיקוס", ובה הוא מספר שהותקף כתינוק בעריסתו בידי נשר.
לרוע מזלו של פרויד, המילה "נשר" הייתה תרגום מוטעה של המתרגם הגרמני של הקודקס, והציפור שציין דה וינצ'י היא למעשה נץ, עוף דורס. עם זאת, כמה חוקרים פרוידיאנים עשו ניסיונות לתקן את התיאוריה על ידי שילוב הנץ.
תיאוריה אחרת שהציע פרויד מנסה להסביר את חיבתו של דה וינצ'י לתיאור מרים הבתולה עם אמה. דה וינצ'י גודל בתחילה על ידי אמו הביולוגית, אולם לאחר מכן אומץ על ידי אשת אביו סר פיירו. הרעיון לתאר את מרים עם אמה היה אם כן קרוב לליבו של לאונרדו דה וינצ'י כי במובן מסוים היו לו "שתי אמהות". כפי שצוין, בשתי גרסאות הקומפוזיציה (הציור בלובר והקרטון בגלריה הלאומית בלונדון) קשה להבחין אם אנה מבוגרת ממרים בדור שלם.
פונטיאק
פונטיאק (באנגלית: Pontiac) הוא מותג רכב, של חברת ג'נרל מוטורס. ייצור רכבי פונטיאק הופסק בשנת 2010, אך המותג נותר רשום על שם חברת ג'נרל מוטורס.
היסטוריה
באמצע שנות ה-20 של המאה העשרים החלה ג'נרל מוטורס בתוכנית שיווק שמטרתה הייתה לבדל מספר מותגי רכב על בסיס מחירם. באותה תקופה היה פער מחירים גדול בין המותג הזול ביותר (שברולט) למותג הבא אחריו (אוקלנד) ונוצר צורך במותג רכב נוסף במדרגת מחיר שתסגור את הפער. המותג "פונטיאק" החל לפעול בשנת 1926 כמותג אח למותג אוקלנד, והיה אחד ממספר מותגי אח שהחלו לפעול באותה תקופה. במהרה עלו רכבי פונטיאק על המותג האח בפופולריות.
בשנת 1933 ולאור הפופולריות הגואה של רכבי פונטיאק, הוחלט להחליף את שם החברה מ"אוקלנד" ל"פונטיאק", ופונטיאק הפכה למותג אח לשברולט. בכך הפך פונטיאק למותג האח היחיד ששרד לאחר המותג המקורי, ובדיעבד גם למותג האח היחיד שהמשיך לפעול אחרי שנות ה-40 של המאה העשרים. ג'נרל מוטורס מכרה רכבי פונטיאק בארצות הברית, קנדה ומקסיקו. במשך שנים מותג פונטיאק כרכב ביצועים, אך בפועל היה רכב רגיל. פונטיאק הייתה פופולרית בעיקר בקנדה, שם שווקה במשך שנים כרכב זול.
בסוף שנת 2008 ותחילת שנת 2009, לאור בעיות כספיות והחלטה לבצע ארגון מחדש של החברה, הודיעה ג'נרל מוטורס שתחדל מלשווק רכבים תחת המותג "פונטיאק" החל מסוף שנת 2010, ותתמקד בשיווק ארבעה מותגים בלבד בצפון אמריקה, שברולט, ביואיק, קאדילק ו-GMC. הרכב האחרון שמותג כ"פונטיאק" נבנה בינואר 2010, אך בפועל הופסק הייצור כבר בדצמבר 2009. ההסכמים עם סוכנויות פונטיאק הגיעו לסיומם בחודש מרץ 2010.
ג'ון סקאדה
ג'ון סקאדה (באנגלית: Jon Secada; נולד ב-4 באוקטובר 1961) הוא זמר ופזמונאי אמריקאי-קובני. סקאדה משלב פאנק, מוזיקת נשמה, פופ, וכלי הקשה לטיניים. סקאדה כתב שירים לגלוריה אסטפן, ריקי מרטין, וג'ניפר לופז, ערך מסע הופעות עם לוצ'אנו פבארוטי, והקליט דואטים עם ג'ים בריקמן, אוליביה ניוטון-ג'ון ופרנק סינטרה. זוכה שלושה פרסי גראמי.
קורות חייו
סקאדה נולד בהבאנה שבקובה. אביו חוזה היה כלוא במשך שלוש שנים כאסיר פוליטי, ובגיל תשע עזב עם משפחתו למיאמי, פלורידה. הוריו ניהלו בית קפה. בהמשך עברה משפחתו לעיר הייליה בפלורידה.
סקאדה קיבל תואר ראשון במוזיקה ותואר שני במוזיקה עם התמחות בשירת ג'אז מאוניברסיטת מיאמי.
בשנת 1991 סקאדה היה שותף לכתיבת הלהיט Coming Out of the Dark שביצעה גלוריה אסטפן, שדורג במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
קריירה
סקאדה לימד מוזיקה בשנים 1986 עד 1991 בקולג' במיאמי.
סקאדה נפגש עם המפיק אמיליו אסטפן שהחל להיות מנהלו. הוא הופיע לעיתים בלהקת הליווי של אשתו גלוריה אסטפן בשנות ה-80
סקאדה הוציא בשנת 1992 את אלבום הבכורה שלו הנושא את שמו שממנו נמכרו מעל ל-7 מיליון עותקים ברחבי העולם. השיר Just Another Day בלט מתוך האלבום.
ב-1994 ביצע דואט עם פרנק סינטרה שהופיע באלבומו של סינטרה. בשנה זו הופיע בטקס "מיס ונצואלה".
ב-1995 השתתף במחזמר "גריז" בברודוויי, והיה אחד מהמשתתפים בחלק האמנותי של טקס פרסי הטוני.
ב-1999 היה אחד מכותבי השיר She's All I Ever Had שביצע ריקי מרטין.
ב-2003 השתתף במחזמר קברט בברודוויי. הוא גם השתתף המחזמר יוסף וכתונת הפסים המשגעת. בנוסף השתתף בכתיבת השיר Juramento של ריקי מרטין.
בשנת 2006 שימש סקאדה כשופט בתוכנית "אמריקן איידל הלטיני", גרסה ספרדית לתוכנית אמריקן איידול ששודרה במדינות אמריקה הלטינית.
בשנת 2017 הוציא אלבום עם חידוש לשירי בני מור.
נכון ל-2019 מכר סקאדה 20 מיליון אלבומים. בנוסף זכה בשלושה פרסי גראמי, בהם פרס גראמי הלטיני.
חיים אישיים
סקאדה היה נשוי בשנים 1988 עד 1993. הוא התגרש ונישא ב-1997 למרטיר וילאר, והם הורים לשני ילדים.
הרמן גולנץ
סר הרמן גולנץ (אנגלית: Hermann Gollancz; 30 בנובמבר 1852 - 15 באוקטובר 1930) היה רב וחוקר עברית בריטי. היהודי הראשון שקיבל תואר דוקטור לספרות מאוניברסיטת לונדון, והרב הבריטי הראשון שזכה לתואר אבירות, ב-1923.
ביוגרפיה
נולד בברמן שבגרמניה לשמואל מרקוס גולנץ, גבאי בית הכנסת המברו, בשם היהודי "חיים". הוא סיים את לימודיו ביוניברסיטי קולג' לונדון והחל ללמד בשנת 1876. מאחר שלא הייתה אז תוכנית הכשרה לרבנים באנגליה, הוא נסע למזרח אירופה והוסמך לרבנות בשנת 1897 מרבני גליציה. גולנץ כיהן בין השנים 1892-1923 כרב. במקביל כיהן כפרופסור לעברית ביוניברסיטי קולג' לונדון החל מיוני 1902 עד שנת 1924, ולאחר מכן שימש כפרופסור אמריטוס.
משיחת דוד למלך
משיחת דוד למלך הוא סיפור מקראי המתואר בספר שמואל. על פי המסופר, לאחר שמאס ה' במלכותו של שאול, כיוון שלא קיים את ציוויו במלחמת עמלק, שלח ה' את שמואל למשוח את אחד מבניו של ישי בית הלחמי למלך, בלי לפרט באיזה מהם מדובר. לאחר שעברו כולם לפני שמואל, ושמואל סירב למשוח אחד מהם למלך, הובא דוד (שכלל לא הובא תחילה לטקס) לפני שמואל, שבחר בו ומשח אותו למלך.
רקע
לאחר מינויו של שאול למלך, ציווהו אלוהים לצאת למלחמה בעמלק, ולא להשאיר מעמלק שום זכר:
. שאול יצא למלחמה והשמיד את עמלק, אך הותיר בחיים את אגג מלך עמלק, ואת בהמותיהם, ובכך למעשה עבר על ציווי ה':.
אלוהים ניחם על המלכת שאול, ושלח את שמואל להודיע לו על הדבר. שמואל הפציר בו לבטל את הגזירה, אך לא הצליח בכך. לאחר שהודיע לשאול על הדחתו ממלכותו, והחל להתאבל על הסתלקות המלוכה מעם שאול, ציווה אותו ה':. שמואל חשש ששאול יהרוג אותו כשישמע על מעשיו, ולכן ה' אמר לו לבוא לבית לחם עם עגלת בקר, ולהעמדי פנים שכל כוונתו היא רק להקריב קרבנות לה'.
המלכת דוד
שמואל בא לבית לחם ואמר לאנשי העיר שהוא בא בשביל להקריב קרבנות לה', והזמין את ישי ובניו להקריב עמו קרבנות.
הרמן גולנץ
ביוגרפיה
מאוחר יותר מונה גולנץ למנהל אמריטוס של בית הכנסת המאוחד, וכיהן כנשיא בשנים 1905-1906. ביום הולדתו של מלך בריטניה ב-25 ביולי 1923, בטקס שנערך בארמון בקינגהאם, המלך ג'ורג' החמישי העניק לו תואר אבירות "בהכרה על תרומתו ללמידה", מה שהפך אותו לרב הראשון שקיבל תואר אבירות. פעולותיו למען הקהילה היהודית כללו הקמת בתי כנסת רבים במפעלים למען הפועלים היהודיים, ביקור חולים וסיוע לעניים. דגל בהקמת ספריות ציבוריות, וסייע בהקמת ספריית מוקטה בקולג' האוניברסיטאי בלונדון אליה הועברה ספריתו העשירה של איש העסקים היהודי-אנגלי פרידריק דוד מוקטה, בנוסף תרם לה אלפי ספרים בשנה בה ציין 21 שנים כפרופסור לעברית.
משיחת דוד למלך
המלכת דוד
כשראה שמואל את אליאב בנו של ישי, שהיה יפה מראה וגבה קומה, סבור כי הוא זה שיש למשוח למלך. אך אלוהים אמר לו:. לאחר אליאב עברו לפני שמואל שאר בניו של ישי - שמונה במספר - אך שמואל אמר שה' לא בחר באף אחד מהם, ותמה
הרמן גולנץ
ביוגרפיה
נפטר בלונדון ב-15 באוקטובר 1930, בגיל 77, ונקבר ב ב-19 באוקטובר. לאחר ההלוויה נערך טקס אזכרה בבית הכנסת בייזווטר, בו כיהן כרב במשך שנים רבות.
משיחת דוד למלך
המלכת דוד
ישי ענה לשמואל, כי ישנו בן נוסף - הקטן - שרועה את הצאן. לפי חז"ל, ישי לא קרא בתחילה לדוד מפני שחשד שהוא לא באמת בנו, אלא שנולד מאשתו מזרעו של אחר. שמואל ביקש שיביאו את דוד, ואמר כי לא ישבו לאכול עד שדוד לא יבוא. כשבא דוד, אמר ה' לשמואל כי אכן הוא זה שיש למשוח למלך.
הרמן גולנץ
משפחתו
אחיו היה חוקר הספרות.
משיחת דוד למלך
משיחת דוד
שמואל לקח את השמן מהקרן בה היה מונח ומשח את דוד למלך. מיד לאחר משיחתו שרתה על דוד רוח מאת ה':.
הרמן גולנץ
משפחתו
אחיינו היה המו"ל.
משיחת דוד למלך
משיחת דוד
בהמשך אותו פרק בספר שמואל, מסופר כי בעת משיחתו של דוד סרה רוח ה' מעל שאול המלך, ועבדיו הציעו כי ייקח לו מנגן בנבל שיקל על מצב–רוחו העגום. הם המליצו לו לקחת את דוד, "בֵּן לְיְִשַׁי בֵּית הַלַּחְמִי יֹדֵעַ נַגֵּן וְגִבֹּור חַיִל וְאִישׁ מִלְחָמָה וּנְבֹון דָּבָר וְאִישׁ תֹּאַר וַה' עִמֹּו". דוד הגיע לחצר שאול, ניגן בפניו והקל על רוחו הרעה, ונשא חן בפניו עד כדי כך שהוא הפכו לנושא כליו.
הרמן גולנץ
משפחתו
בנו לאונרד בן ה-35 התאבד בקפיצה מחלון בית מלון בטורקי ב"רגע של דחף פתאומי, שנגרם על ידי מתח עצבי". בעקבות זאת לקתה אשתו של גולנץ בשבץ מוחי. בנו, אחותו הבכורה ואשתו מתו כולם ב-1929, תוך עשרה ימים. אחיו מת ארבעה חודשים לפני כן.
כתביו
כמו כן גולנץ הדפיס דרשות בולטת שנשא.
שיאי עולם בשחייה
בריכה אולימפית (50 מטר)
(מעודכן ל-4 באוגוסט 2023)
בריכת 25 מטר
(מעודכן ל-18 בדצמבר 2022)
דודג' דמון
דודג' דמון (באנגלית: Dodge Demon) היא מכונית קונספט בתצורה מכונית ספורט רודסטר מתוצרת חטיבת דודג' בקונצרן המכוניות דיימלר AG אשר הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בז'נבה בשנת 2007.
אלברטו ישראל אררה
אלברטו ישראל אררה (יוונית: Αλβέρτος Ερρέρα; ) היה חבר בתנועת ההתנגדות היוונית וחלק מהזונדרקומנדו של אושוויץ בירקנאו ממאי עד אוגוסט של שנת 1944.
ביוגרפיה
אלברטו ישראל אררה נולד בסלוניקי והתגורר בלאריסה שם התחתן והקים סופרמרקט. היה סרן בצבא ההלני בחיל הים עד פרוץ המלחמה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא הצטרף לצבא הפרטיזני בתור מיבא מזון.
ב-24 במרץ 1944 אררה נעצר על ידי המשטרה הגרמנית ונשלח למחנה הריכוז חיידרי. ב-2 באפריל הוא גורש וב-11 באפריל הגיע לאושוויץ. מספרו היה 182,552.
הצוות של אררה היה אחראי לצילומם של תמונות הזונדרקומנדו, העדות המצולמת היחידה לרצח בתאי הגזים ולשריפת הגופות במחנה ההשמדה.
אררה הנהיג את היהודים היווניים במסגרת מרד הזונדרקומנדו באושוויץ. אררה ניסה לברוח מהמחנה ב-12 באוגוסט 1944 אך נתפס והוצא להורג. גופתו של אררה נתלתה על גבי שער הכניסה למחנה כדוגמה לשאר האסירים.
ב-7 באוקטובר 1944, לאחר ש-60 איש מתוך אנשי המרד נשארו והבינו שהגרמנים מתכוונים לחסלם, הם הציתו את המשרפות ותקפו את שומרי האס-אס באמצעות פטישים, גרזנים ואבנים. הם הרגו קאפו וכמה אנשי אס-אס. כמאה אסירים נמלטו מבירקנאו אך כמעט כולם נתפסו ונרצחו על ידי האס-אס.
אררה צוין לשבח בשנות ה-80 על ידי ממשלת יוון על פועלו במלחמת העולם השנייה.
אצטדיון מאריפילד
אצטדיון מאריפילד (באנגלית: Murrayfield Stadium) הוא אצטדיון הממוקם במערב העיר אדינבורו, בירת סקוטלנד, אשר מונה 67,130 מקומות ישיבה, דבר ההופך אותו לאצטדיון הגדול בסקוטלנד ולחמישי בגודלו בממלכה המאוחדת. בתחומי האצטדיון ממוקמים משרדי התאחדות הרוגבי יוניון הסקוטית, והוא משמש לרוב בתור אצטדיונה הביתי של נבחרת סקוטלנד ברוגבי יוניון, וכן עבור תחרויות רוגבי בינלאומיות דוגמת Pro12 ואליפות אירופה לקבוצות.
לעיתים משמש האצטדיון עבור אירוח תחרויות פוטבול,, כדורגל וכן עבור הופעות חיות.
היסטוריה
בשנת 1922 רכשה התאחדות הרוגבי יוניון ממועדון הפולו המקומי את השטח עליו הוקם האצטדיון תמורת 3,800 ליש"ט. בניית האצטדיון נמשכה כשנתיים והוא הכיל תחילה יציע אחד ושלוש סוללות אדמה ביתר השטח. האצטדיון נחנך ב-21 במרץ 1925 במשחק במסגרת טורניר "חמש האומות" שבו גברה נבחרת סקוטלנד על נבחרת אנגליה בתוצאה 11–14. בשנת 1927 הורחב האצטדיון בשני יציעים נוספים. בנוסף, נבנו לצד האצטדיון מגרשי אימון וכן שופרה הנגישות לאצטדיון על ידי הקמה של שני גשרים ומגרש חניה.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימש האצטדיון את הצבא הבריטי לאחסון אספקה.
ב-1 במרץ 1975 נרשם שיא הצופים באצטדיון כש-104,000 צופים חזו בניצחונה של נבחרת סקוטלנד על נבחרת ויילס בתוצאה 0–12 במסגרת טורניר "חמש האומות", שיא אשר היווה אף את השיא העולמי לצופים במשחק רוגבי יוניון עד שנשבר בשנת 1999.
בשנת 1981 הורחב האצטדיון על ידי בניית יציע נוסף בצדו במזרחי, אשר נחנך על ידי אן, הנסיכה המלכותית. כמו כן, הותקנו באצטדיון שני לוחות תוצאות. בשנת 1994 הושלם שיפוץ האצטדיון בעלות 50 מיליון פאונד, שכלל בין היתר את חידוש היציעים והתקנות זרקורים. בתום העבודות עמדה תכולת האצטדיון על 67,800 מקומות ישיבה. בשנת 2010 הותקנו באצטדיון שני מסכי וידאו חדשים אשר הפחיתו את תכולת האצטדיון לתכולתו הנוכחית.
לקראת עונת 2014/2015 הוחלף כר הדשא באצטדיון ובמקומו הותקן משטח. עלות ההתקנה הייתה להשקעה הגבוהה בתולדות האצטדיון. במאי 2014 נמכרו זכויות השם של האצטדיון לחברת בריטיש טלקום ומאז הוא נקרא באופן רשמי "BT אצטדיון מאריפילד".
מערבית לכר הדשא באצטדיון מותקן משטח ריצה בעל שמונה מסלולים המיועד לתחרויות ריצת 100 מטר.
שימושים
האצטדיון משמש בעיקר עבור אירוח משחקי רוגבי יוניון בינלאומיים. האצטדיון מארח באופן בלעדי את משחקי נבחרת סקוטלנד בטורניר "שש האומות". כמו כן, מארח האצטדיון את משחקיה של קבוצת אדינבורו רוגבי במסגרת טורניר Pro12 המפגיש קבוצות מסקוטלנד, אירלנד, ויילס ואיטליה. בשנים 2007–2011 אירח את טורניר "סקוטלנד סוונס" ברוגבי שביעיות, אולם בשנת 2012 עבר הטורניר לגלאזגו עקב נוכחות דלה ביציעים. בשנת 2007 לקח האצטדיון חלק באירוח טורניר גביע העולם ברוגבי. בשנים 2005 ו-2009 אירח את גמר "גביע הייניקן".
בין בשנים 1995–2004 שימש האצטדיון, לסירוגין עם אצטדיון האמפדן פארק שבגלאזגו, בתור מגרשה הביתי של קבוצת הפוטבול סוטקלנד קיימורס, מליגת ה-NFL האירופית, שהתקיימה בשנים 1991–2007. בנוסף, אירח האצטדיון את משחק הגמר של הטורניר בשנת 1996.
פרט לתחרויות ספורט משמש האצטדיון עבור קיום הופעות חיות. בין היתר הופיעו באצטדיון: טינה טרנר, U2, סלין דיון, אואזיס, בון ג'ובי, מדונה, וואן דיירקשן ופו פייטרס. כמו כן, ב-6 ביולי 2005 התקיים באצטדיון קונטרט כחלק מאירועי לייב 8. בין היתר הופיעו באותו אירוע: Wet Wet Wet, אנני לנוקס, טראוויס, ג'יימס בראון והקורס.
אקהרט טולה
קורות חיים
נולד בשם Ulrich Tolle בעיירה ליד דורטמונד, גרמניה. בגיל 13 עבר עם אביו לספרד.
טולה ציין כי הייתה לו ילדות קשה בגרמניה ובספרד. לאחר תקופה ארוכה של דיכאון, חייו השתנו בגיל 29, כשהיה באנגליה והתרחש האירוע שהוא מכנה "השינוי הפנימי". לדבריו השינוי הביא עבורו תחושה עמוקה של שלווה. זמן רב חי כנווד, במצב של שמחה, להגדרתו, לפני שהיה למורה רוחני. לאחר מכן עבר לאמריקה הצפונית ובה החל לכתוב את ספרו הראשון. כיום הוא חי בוונקובר שבקנדה, עם רעייתו קים אנג'.
בשנת 1999 פרסם את ספרו "כוחו של הרגע הזה", המתאר אמונה בחיי ההווה, מבלי לחזור לעבר או לעסוק אובססיבית בעתיד. הספר הוזכר על ידי אופרה וינפרי בתוכניתה הפופולרית, כספר החביב עליה במיוחד, ותורגם ל-33 שפות. בשנת 2005 יצא ספרו "ארץ חדשה", וכעבור חודשיים נמכרו 3.5 מיליון עותקים של הספר.
בהקדמה לספרו "דממה מדברת" כתב שלמורה רוח אמיתי אין מה ללמד, במובן הקונבנציונלי של המילה; אין לו דבר לתת לכם או להוסיף לכם, לא מידע, לא אמונות, או חוקים. תפקיד המורה הוא לעזור להסיר את הדבר שמפריד את תלמידיו מן האמת.
שיטתו
בספרו "ארץ חדשה" מתבונן טול במצב הקודר הנוכחי של בני האדם ומסביר שהוא מבוסס על הזדהות מוחלטת ושגויה עם האגו. טול מתאר כיצד אנו פועלים במצבנו הנוכחי ומאיר את טבעו של המעבר אל מודעות חדשה היכולה לשמש כפתרון לבעיה. טול מלמד דרכים להשגת מודעות חדשה זו כדי לעורר בקוראיו מודעות והתמרה פסיכולוגית ורוחנית ועל מנת לקחת אותם למקום טוב יותר של שלווה ורווחה.
וולטר רוהל
קריירה
רוהל גדל כילד הצעיר מבין שלושה ילדים לסתת ברגנסבורג. הוריו נפרדו כשהיה בן עשר ומכאן ואילך גר עם אמו. בגיל 16 החל לעבוד כנהגובמקביל גם החל להחליק בסקי בזמנו הפנוי. רוהל הוזמן להשתתף בראלי הראשון שלו בשנת 1968.
בשנת 1987 קבע רוהל שיא חדש במירוץ הפייקס פיק בהיותו הנהג הראשון שסיים את 14.42 המיילים (19.99 ק"מ) של מסלול טיפוס ההר בפחות מ־11 דקות. מצויד באאודי ספורט קוואטרו S1 E2 בעלת ה־600 כ"ס, הוא קבע זמן של 10 דקות ו־47.850 שניות כדי להגיע לפסגה על הכביש שבאותה עת היה מכוסה בעיקר בחצץ.
רוהל היה סלקטיבי בבחירת המרוצים בהם השתתף. הוא סירב להשתתף בראלי 1000 האגמים המפורסם בפינלנד מפני שלא אהב את הקפיצות הארוכות, הוא השתתף בראלי בריטניה רק פעם אחת נוספת אחרי 1979 והוא עשה את הראלי השוודי רק פעמיים, אף על פי שסיים במקום השלישי ב־1982. אף על פי שבתקופתו התנהגות זו לא הייתה חריגה, רוהל עדיין רשם 14 ניצחונות באליפות העולם במהלך הקריירה שלו.
רוהל הצליח גם במרוצי מסלול, וכונה "גאון על גלגלים" על ידי ניקי לאודה. במרוץ 24 השעות של נורבורגרינג ב־1992 שלווה בערפל וגשם כבד בלילה, הוא כמעט ולא האט את הקצב, וצפה את הפניות על פי תזמון. המירוץ בכל זאת הופסק למשך שעות.
באיטליה הוא נבחר ל "נהג הראלי של המאה". בצרפת הוא נבחר ל"נהג הראלי של המילניום" בנובמבר 2000. חבר מושבעים של 100 מומחי ספורט מוטורי מרחבי העולם שנפגשו באיטליה בחרו בו כ"נהג הראלי הטוב ביותר אי פעם".
שרה דניוס
שרה מריה דניוס (בשוודית: Sara Maria Danius; 5 באפריל 1962 – 12 באוקטובר 2019) הייתה מבקרת ספרות והוגת דעות שוודית. חברת האקדמיה השוודית והאישה הראשונה בתפקיד מזכירת הוועדה.
דניוס שימשה פרופסור לאסתטיקה באוניברסיטת סודרטורן, דוצנט לספרות באוניברסיטת אופסלה ופרופסור למדעי הספרות באוניברסיטת סטוקהולם.
בתפקידה כמזכירת האקדמיה השוודית עמדה בראש ועדת פרס נובל לספרות (2015–2018) והייתה דמות מרכזית במחלוקת על הפרס שהביאה לביטול הענקת הפרס ב-2018 ולארגון מחדש של המערכת, פרשיית הטרדות מיניות ואי-סדרים, שהביאה בסופה להתפטרותה של דניוס.
היא מתה ממחלת הסרטן ב-12 באוקטובר 2019.
מלחמת ההתשה בחזית הסורית
מלחמת ההתשה בחזית הסורית התלקחה במהלך 1969, ברקע ההסלמה במלחמת ההתשה המתחוללת במקביל בגזרת תעלת סואץ ובמקביל גם למלחמת ההתשה בבקעת הירדן.
שני הצדדים הגבילו את עצמם לפעולות מצומצמות שהפכו את כוח האש למשתנה המרכזי במערכה ונמנעו מהסלמה חמורה. במהלך העימות כיהן האלוף מרדכי גור כאלוף פיקוד הצפון. חטיבה 188 בפיקודו של אל"ם משה בר כוכבא הוקמה והפכה למערך ההגנה הקדמי של הזירה לצד חטיבת אלכסנדרוני . ביוני נקטה ישראל את היוזמה והתחוללה הסלמה בחזית בדמות: מבצעי שפט, מלחמת שלושת הימים ומבצע קיתון 10, שבעקבותן פחתה היוזמה של הצבא הסורי כמעט לחלוטין. התוקפנות הסורית בגזרת רמת הגולן נעצרה לשנתיים הבאות.
סוריה הייתה נתונה באותה העת בעימות מול ירדן, שהסלים באירועי ספטמבר השחור, ועל כן הצבא הסורי התרכז בגזרה הירדנית והעדיף לשמור, לעת עתה, על העימות מול ישראל באש נמוכה. כתוצאה מכך, הזירה הייתה שקטה יחסית למקבילתה המצרית. לצד זאת, המשיכה סוריה לממן ולחזק את המחבלים הפלסטינים בלבנון, ובתגובה לפיגועים ולמטחי ירי שלהם ישראל פתחה בפשיטות מוגבלות מעבר לקו הכחול, ביניהן מבצע קלחת 2.
נושאי המגבעת (קלטת)
נושאי המגבעת (ידועה גם בשם הקסטה) היא קלטת הבכורה של להקת נושאי המגבעת, ולמעשה ההקלטה הראשונה של הלהקה. הקלטת יצאה בחברת האוזן השלישית ונמכרה ב-1,000 עותקים.
בקלטת זו מופיעה הלהקה בהרכבה המקורי עם ישי אדר. אדר פרש מהלהקה לפני יציאת אלבום האולפן שלה, "מי רצח את אגנתה פאלסקוג" ב-1991.
לאחר צאת האלבום
בשנת 1989 עזב ישי אדר את הלהקה בשל גיוס לצה"ל. את מקומו של אדר תפס נגן הבס אדם הורוביץ. מאוחר יותר באותה שנה הצטרף ללהקה הגיטריסט רם אוריון. בשנת 1990 הוחתמו נושאי המגבעת בחברת התקליטים "הד ארצי". שם הצמידו ללהקה את שלומי ברכה, שבאותו הזמן היה חבר להקת משינה, על מנת שישמש כמפיק מוזיקלי באלבום "מי רצח את אגנתה פאלסקוג" שיצא לבסוף בשנת 1991. הלהקה התפרקה זמן קצר לאחר צאת האלבום.
ב-15 בפברואר 2008, האלבום דורג במקום העשירי ברשימת 50 אלבומי הבכורה הישראליים הטובים בכל הזמנים, מטעם מוסף 7 לילות של עיתון ידיעות אחרונות.
בשנת 2012 התאחדה הלהקה בהרכבה המקורי לצורך ראיון משותף לתוכנית "האלבומים", לפרק מיוחד שתיעד את סיפור יצירת הקלטת.
בשנת 2013 יצאה הקלטת מחדש, הפעם בפורמט דיסק וכן בפורמט דיגיטלי הפתוח לקהל הרחב. בנוסף צורפה מהדורה מוגבלת שכללה גם את הקלטת. ב-2015 יצאה גם על תקליט במהדורה מוגבלת, בהפקה עצמאית של חנות התקליטים "בי-סייד" בתל אביב, למרות התנגדות חברי הלהקה.
המרכז היהודי-קהילתי במוסקבה
המרכז היהודי קהילתי במוסקבה, מכונה "בית הכנסת במרינה רושצ'ה" (ברוסית: Московский еврейский общинный центр) ברובע מרינה רושצ'ה בצפון-מזרח מוסקבה בירת רוסיה, הוא המרכז היהודי ובית הכנסת המרכזי ברוסיה. בין המרכזים הקהילתיים היהודיים הגדולים באירופה והגדול ברוסיה. המבנה בן שמונה הקומות, נבנה במקום חורבות בית כנסת היסטורי שרוף שהשתייך לחסידות חב"ד שנקרא בית הכנסת מרינה רושצ'ה על שם השכונה בה הוא נמצא. על חורבות בית הכנסת השרוף שוכן כיום, מאחורי המרכז הקהילתי, בית כנסת לקהילה הבוכרית.
המרכז הפך את שכונת מרינה רושצ'ה לשכונה המרכזית של יהודי מוסקבה. במרכז נמצאים בין היתר משרדי הרבנות הראשית לרוסיה ושירותי קהילה רבים.
היסטוריה
בה'תרפ"ו (1926) הוקם בשכונת מרינה רושצ'ה שבמחוז האדמיניסטרטיבי הדרום-מזרחי במוסקבה מבנה עץ בן שתי קומות, ששימש כבית הכנסת של קהילת חב"ד בעיר, בשטח שהוקצה לקהילה היהודית על ידי עיריית מוסקבה.
בית הכנסת היה אחד המרכזיים ברוסיה, והוא מהווה סמל היסטורי ליהדות מוסקבה, בו התבצעו רבים מהמאסרים של יהודי העיר ורובם היו מעורבים בקהילה זו. בתוכו שכן גם סניף של ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש. בה'תשנ"ד (1994) נשרף בית הכנסת כליל.
בה'תשנ"ו (1996) הונחה אבן פינה על חורבות בית הכנסת השרוף על ידי הרב ישראל מאיר לאו.
אירוע הפתיחה וחנוכת הבית התקיימה בה'תש"ס (2000) במעמד רבה הראשי של רוסיה הרב ברל לזר ונשיא רוסיה ולדימיר פוטין. לאירוע הוזמן במיוחד וכן נשא דברים בו הראשון לציון הרב מרדכי אליהו, שהעניק לנשיא פוטין שופר כמתנה.
בה'תשס"ו (2006) התבצע ניסיון פיגוע בבית הכנסת, אך הוא סוכל על ידי האבטחה.
מבנה ופעילות
המבנה תוכנן על ידי האדריכל הישראלי ישראל גודוביץ ועוצב על ידי גדי אלפרין.
הוא כולל כ-7,200 מ"ר, ובהם 7 קומות של משרדים ואולפנים, בית כנסת עם כ-2,000 מקומות ישיבה, מקווה טהרה, מסעדה בשרית ובית קפה חלבי, אולם קונצרטים, חנויות וספרייה. המבנה מאובטח 24 שעות ביממה והוא כולל שער חשמלי ועמדת בידוק.
בקומה החמישית שוכנים משרדי הרבנות הראשית לרוסיה, ובהם משרד הרב ברל לזר. המרכז מארח לעיתים קרובות אישים ידועי שם המבקרים בעיר, ומתקיימים בו אירועים ומופעים של הקהילה היהודית.
דייוויד טומלינסון
דייוויד טומלינסון (באנגלית: David Tomlinson; 7 במאי 1917 – 24 ביוני 2000) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי שהתפרסם בעיקר בהופעותיו בסרטי אולפני דיסני ועל כך זכה לאחר מותו בפרס אגדת דיסני ב-2002.
ביוגרפיה
טומלינסון נולד בהנלי על התמזה באוקספורדשייר. סרטו הראשון היה "חתונה שקטה" (1941) ובאותה שנה השתתף בתפקיד קטן בסרט פימפרנל סמית לצידו של לסלי הווארד. במלחמת העולם השנייה שירת כקציין בחיל האוויר המלכותי.
לאחר המלחמה השתתף בסרטים בריטים כמו "סוס העץ" (1950) שמבוסס על סיפור אמיתי של בריחת שבויים בריטים ממחנה שבויים גרמני. לאחר מכן שיחק בסרטי קומדיה בריטיים כמו "הכל בשביל מרי" (1955) שלושה בסירה אחת (1956) ו"במעלה הנחל" (1958).
פרסומו העיקרי של טומלינסון היה בהופעותיו בתפקידים ראשיים בכמה סרטים מצליחים של אולפני וולט דיסני:
הוא גם שיחק בטלוויזיה ב"הוואי חמש-אפס" ועוד.
משפחה
טומלינסון נישא בספטמבר 1943 למרי לינדסי הידינג, אלמנת מלחמה עם שני ילדים. היא התאבדה עם שני ילדיה בדצמבר 1943 בנפילה ממלון בניו יורק. ב-1953 נישא לאודרי פרימן והם נשארו נשואים 47 שנה עד למותו ונולדו להם שני בנים.
הוא מת משבץ מוחי בגיל 83 ונקבר באחוזת המשפחה בבקינגהאמשייר.
גיורא חייקה
קורות חייו
נולד בעיראק ועלה לישראל בגיל תשע. את שנות נעוריו עשה בקיבוץ רמת יוחנן. בשנת 1957 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים והתקבל לסיירת צנחנים. בצנחנים עבר חייקה מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום קורס הקצינים שב לחטיבה כמפקד מחלקה. לאחר מכן השתחרר, שב למשק וב-1961 התגייס מחדש לשירות קבע. בשנת 1963 היה מפקד פלוגה בגדוד 890. לאחר מכן מונה למפקד סיירת הצנחנים ולחם במסגרתה במלחמת ששת הימים. לאחר מכן למד בפו"ם.
חייקה עבר הסבה לשריון, היה מפקד פלוגת טנקים במלחמת ההתשה, סמג"ד ומפקד גדוד 9. במלחמת יום הכיפורים לחם כסגנו של מפקד חטיבה 217, נתן ניר, הוא נפצע בסיום קרב העיר סואץ. לאחר המלחמה מונה למפקד חטיבה 645 ובהמשך שימש כמפקד חטיבה 500. בשנים 1979–1982 ובמהלך מלחמת לבנון הראשונה פיקד על עוצבת המפץ ובשנים 1987–1985 שימש כמפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה. השתחרר מצה"ל בדרגת תא"ל.
שביתת עובדי הפלדה למכוניות
שביתת עובדי הפלדה למכוניות הייתה שביתה של כ-8,000 פועלים מהגרים בעיירה מקי רוקס, פנסילבניה ב-1909 אשר נוהלה על ידי ארגון הפועלים ה-IWW (פועלי התעשייה של העולם). השביתה זכתה לתשומת לב לאומית בעקבות הידרדרות דרמטית שארעה ביום ראשון 22 באוגוסט 1909. מאבק פרץ בין השובתים לבין משטרת פנסילבניה וכוח שמירה פרטי שהגיע למקום אשר הסתיים במותם של לפחות 12 אנשים, רובם מקרב השובתים. השביתה נודעה כסכסוך העבודה המשמעותי ביותר באזור פיטסבורג עד לאותו הזמן.
הרקע לשביתה היה סביב תנאי מחיה ושכר קשים לעובדים. רובם מהגרים מלפחות 16 מוצאים שונים. החברה העסיקה את העובדים וגבתה מהם תשלום עבור מגורים דחוקים שניתנו להם במקום. רבים מהעובדים התלוננו על רעב, וקושי פיזי. הערכות היו שעובד מת כל שבוע בעקבות נוהלי עבודה רופפים. כמו כן היו תלונות רבות מצד עובדים על הטרדות מיניות של נשות וילדות העובדים מידי מנהלי העבודה. בנוסף שיטת השכר הייתה של עבודה קבלנית בזמן קבוע מראש. איחורים גררו קנסות, ויצרו מצב בו עובדים נאלצו לשלם למנהלי העבודה על איחורים כדי לשמור את מקום עבודתם. השיטה גרמה לירידה בשכר ליום עבודה מ 5$-3$ בממוצע לשכר של 1$ ומטה בממוצע. השליטה הכלכלית של החברה המעסיקה היה כה רב, עד כדי שהחנויות מסביב למגורי הפועלים, אשר סיפקו לפועלים אוכל וכלי עבודה, היו אף הן בבעלות החברה וגבו מחירים מופקעים.
תחילת השביתה
השביתה הסתיימה בניצחון של הפועלים. ההנהלה קיבלה באופן מוגבל את דרישותיהם להעלאת השכר, על ידי פשרה שהחוזים הנוכחיים לעבודות פלדה במפעל יושלמו לפי התעריף שנקבע עם פרוץ השביתה (חוזים אשר השלמתם תיקח 5 ימי עבודה), ולאחר יוחזרו תנאי השכר של 1907, אשר היוו למעשה עלייה של 15% בשכר הממוצע. כמו כן, התקבלו דרישותיהם של העובדים כי יונהגו תעריפים קבועים עבור מוצרים בחנויות המפעל ויוצב שלט עם המחירים המוצהרים בכל עת, השוטר של המפעל מטעם החברה יפוטר/יפסיק לעבוד במפעל, לא תהיה כל עבודה בימי ראשון, ובימי שבת יונהג חצי יום חופש והבטחה לשיפור התנאים במפעל (הן במגורים והן במפעל עצמו).
לקריאה נוספת
כתבות מהניו-יורק טיימס
האסכולה הג'רירית
האסכולה הג'רירית או המד'הב הג'רירי (בערבית: المذهب الجريري) הוא השם שניתן לאחת מאסכולות ההלכה האסלאמיות הקדומות, שנשענו על עבודותיו של האימאם מוחמד אבן ג'ריר א-טברי. למרות שהאסכולה הזאת כבר אינה קיימת, היא פרחה ושגשגה באסלאם הסוני במשך כמאתיים שנה לאחר מותו של א-טברי.
בית 1000 הגופות
בית 1000 הגופות (באנגלית: House of 1000 Corpses) הוא סרט אימה וקומדיה שחורה אמריקאי משנת 2003, שנכתב ובוים על ידי רוב זומבי. זה גם היה הסרט הראשון שזומבי ביים והסרט הראשון בסדרת הסרטים Firefly. הסרט בכיכובם של סיד הייג, ביל מוזלי, שרי מון, קארן בלק, ריין וילסון, כריס הארדוויק ודניס פימפל בתפקיד האחרון שלו. העלילה מתמקדת בקבוצת בני נוער שנחטפים ונענים על ידי משפחה פסיכוטית, במהלך ליל כל הקדושים, לאחר שנסעו ברחבי הארץ לכתוב ספר.
הסרט שאב השראה מסרטי אימה משנות ה-70 כמו המנסרים מטקסס וגבעת הפחד. זומבי הגה את הרעיון לסרט כאשר בנה עבור Universal Studios Hollywood אטרקציה של בית רוחות בשנת 2000. לאחר מכן הוא כתב את התסריט לסרט ומכר אותו עבור יוניברסל עצמם. הסרט עצמו צולם באותה אטרקציה אותה בנה בקליפורניה אך בסופו של דבר יוניברסל גנזו את הסרט מחשש שיקבל הגבלת גיל גבוהה מדי ולכן מכירות הכרטיסים יהיו נמוכות. כתוצאה מכך זומבי רכש מחדש את הזכויות לסרט מיוניברסל ומכר אותם ל- Lions Gate Entertainment שהוציאו את הסרט באפריל 2003. הסרט קיבל ביקורות שליליות וגרף רווח של 16 מיליון דולר בלבד. אך למרות זאת הסרט זכה לעדת מעריצים גדולה, לפתיחת בית הרוחות באולפני יוניברסל שהתרחשה בעקבות יציאת הסרט ואף לסרט יצא שני סרטי המשך נוספים.
עלילה
ב-30 באוקטובר 1977 ניסו העבריינים קילר קארל וריצ'רד וויק לבצע שוד מזוין בתחנת דלק, אך נהרגו על ידי הבעלים, קפטן ספאולדינג ועוזרו, רבלי. שנים לאחר מכן, ג'רי גולדסמית', ביל האדלי, מרי נואלס ודניס וויליס נמצאים בדרכים בתקווה לכתוב ספר על אירועים חריגים שקרו במדינה. כאשר הארבעה נפגשים עם ספאולדינג, שהוא גם הבעלים של "מוזיאון המפלצות והמטורפים", הם לומדים על האגדה המקומית של ד"ר שטן. כשהם מבצעים חיפוש אחר העץ ממנו נתלה ד"ר שטן, הם נתקלים בטרמפיסטית צעירה בעלת רוח חופשית בשם בייבי, שטוענת שהיא מתגוררת רק כמה קילומטרים משם. זמן קצר לאחר מכן, דמות מסתורית נראית מסתתרת ויורה החוצה אל צמיג הרכב שלהם ברובה ציד. הקבוצה חושבת שזה רק צמיג שנחבל ולכן בייבי לוקחת את ביל לבית משפחתה כדי להשיג גרר. כעבור רגעים אחיה למחצה של בייבי, רופוס, אוסף את הנוסעים התקועים ולוקח אותם לבית המשפחה.
שם הם פוגשים את משפחתה של בייבי: אחיה המאומץ אוטיס דריפטווד, אחיה למחצה הענק והמעוות טיני, אמא פיירפליי וסבא הוגו. בזמן שהכינה את ארוחת הערב, אמא פיירפליי מסבירה כי בעלה לשעבר, ארל, ניסה בעבר לשרוף את טיני בחיים, יחד עם בית הגחלילית, לאחר שסבל מהתמוטטות פסיכוטית. לאחר ארוחת הערב, המשפחה מעלה מופע ליל כל הקדושים לאורחיהם ובייבי מעליבה את מרי כאשר היא מפלרטטת עם ביל. אחרי שמרי מאיימת על בייבי, רופוס אומר להם שהמכונית שלהם תוקנה. בזמן שהזוגות עוזבים, אוטיס וטיני, מחופשים לדחלילים, תוקפים אותם בחניה ולוקחים אותם בשבי. למחרת אוטיס הורג את ביל. מרי קשורה ברפת, דניס קשורה למיטה כשהיא לבושה לליל כל הקדושים, וג'רי נחבל בראשו לאחר שלא ניחש את כוכב הקולנוע החביב על בייבי.
כשדניס לא חוזרת הביתה, אביה דון מתקשר למשטרה כדי לדווח על ההיעדרות שלה. שני סגני משטרה, ג'ורג' וידל וסטיב נאיש, מוצאים את מכוניתם הנטושה של הזוגות בשדה עם גופה של אישה בתא המטען. דון, שוטר לשעבר, נקרא למקום כדי לעזור לסגנים בחיפושים. הם מגיעים לבית הגחלילית, שם וידל שואל את אמא גחלילית על בני הנוער הנעדרים. אמא גחלילית יורה בראשו של וידל והורגת אותו; לאחר מכן דון וסטיב נהרגים על ידי אוטיס כאשר הם מוצאים גופות נוספות של נשים נעדרות ברפת. מאוחר יותר באותו לילה, שלושת המתבגרים הנותרים לבושים כמו ארנבות ומוציאים אותם לבאר נטושה. מרי מנסה לברוח, אך נתפסת על ידי בייבי שדוקר אותה למוות.
בינתיים, ג'רי ודניס מורדים לבאר, שם קבוצת ניסויים כושלים של ד"ר שטן גוררת את ג'רי אליהם ומשאירה את דניס למצוא את דרכה במאורה תת-קרקעית. כשהיא משוטטת במנהרות היא פוגשת את ד"ר שטן ומספר חולי נפש. ג'רי נמצא על שולחן הניתוחים של ד"ר שטן ונהרג תוך כדי הניתוח. דניס מוצאת את ג'רי נהרג על שולחן הניתוחים וצורחת. ד"ר שטן אומר לעוזרו המוטציה, שמתגלה כבעלה לשעבר של אמא פיירפליי, ארל, לתפוס את דניס, אך דניס מצליחה להימלט מהחדרים בזחילה אל פני השטח בעוד שארל נמחץ על ידי פסולת שנפלה עליו. היא עושה את דרכה לכביש הראשי, שם היא נתקלת בקפטן ספאולדינג, שנותן לה טרמפ במכוניתו. היא מתעלפת מתשישות במושב הקדמי ובזמן הזה אוטיס מופיע בפתאומיות במושב האחורי עם סכין. מאוחר יותר דניס מתעוררת ומוצאת את עצמה קשורה לשולחן הניתוחים של ד"ר שטן, והיא צורחת באימה.
המשבר הפוליטי באקוודור (2023)
רקע
ב-9 בינואר 2023 פרסם מגזין La Posta כתבה, שבה פורטו שחיתויות לכאורה בחברות ציבוריות בנשיאות דנילו קאררה דרואט, גיסו של הנשיא גיירמו לאסו.
תהליך ההדחה החל ב-16 במרץ, וב-29 במרץ אישר בית המשפט לחוקה של אקוודור את האישום במעילה נגד לאסו, אך דחה את שני האישומים בשוחד. ה-BBC ציין כי מאחר ש-88 מחוקקים הצביעו בעבר בעד משפט ההדחה, המשמעות היא שלאסו עמד בפני האפשרות להדחה מהשלטון.
ב-16 במאי 2023, האספה הלאומית של אקוודור החלה באופן רשמי בהליכי הדחה נגד לאסו. במהלך עדותו, לאסו טען שהליכי ההדחה מונעים ממניעים פוליטיים. אולם למחרת, לאסו פיזר את האספה הלאומית, תוך שהוא מפעיל את הצעד החוקתי המכונה muerte cruzada והאשים את המחוקקים שדחפו להדחתו ב"ערעור יציבות הממשלה".
המשבר הפוליטי
במהלך התקופה שלפני הבחירות, לאסו ישלוט באקוודור לפי הצו. באותו יום הורה לאסו על מיליטריזציה של בית המחוקקים בקיטו, תוך מניעת גישה לעובדים ולחברי האספה הלאומית לבניין, לאחר שתכננו להמשיך לדון בהדחתו של הנשיא. זו הייתה הפעם הראשונה שבה נשיא אקוודור השתמש באמצעי חוקתי זה כדי להימנע מהדחה.
באותו יום שבו פיזר את הפרלמנט, הוציא לאסו צו המפחית מסים למעמד הביניים במדינה. אולם זה ספג ביקורת חריפה. הוא הצדיק את הפעלת הצעד החוקתי בכך שהוא הפתרון הטוב ביותר ואמר שהוא רוצה לתת לעם האקוודור את "הכוח להחליט" על עתידה של המדינה בבחירות הקרובות. הקונפדרציה של הלאומים הילידים של אקוודור גינתה את מעשיו של לאסו ואיימה במחאה, בעוד שדובר משרד ההגנה הלאומי של אקוודור  אמר שהם יטפלו בכל מחאה אלימה. פרשנים ציינו כי חלק גדול מכוחות הצבא והמשטרה במדינה תמכו בצו של לאסו והגנו עליו.
ב-18 במאי, כמה מחברי האספה הלאומית שהודחו בעקבות צו של לאסו, גינו אותו בפומבי והטילו ספק בכשירות החוקתית שלו, משום שהמדינה לא עמדה בפני משבר דחוף בזמן הוצאת הצו. נשיא האספה לשעבר, וירג'יליו סקיצ'לה, הגיש תביעה לבית המשפט לחוקה נגד הצו של לאסו. באותו יום, השר הנרי קוקאלון הגן על מעשיו של לאסו, ואמר שיש לו את הסמכות החוקתית להפעיל את הצו.
מועצת הבחירות הלאומית של אקוודור התכנסה כדי להכין את הבחירות שהוכרזו. במסיבת עיתונאים אמרה נשיאת המועצה, דיאנה אטאמאינט, כי הסיבוב הראשון של הבחירות יתקיים ב-20 באוגוסט ואם יהיה סיבוב חוזר, הוא יתקיים ב-15 באוקטובר, והנשיא החדש ייכנס לתפקיד בנובמבר 2023. בעקבות הצו של לאסו, סגן הנשיא לשעבר אוטו זוננהולצנר וחבר הפרלמנט לשעבר פרננדו וילביצ'נסיו  הכריזו על מועמדותם לנשיאות.
ב-9 באוגוסט, פרננדו ויאוויסנסיו, אחד המועמדים לנשיאות, נורה למוות על ידי מתנקש בתום עצרת בחירות, לאחר שדיבר בה על עקירת השחיתות מהשלטון והמלחמה נגד קרטלח הסמים וארגוני הפשע במדינה.
שמואל שניידר
שמואל שניידר (באנגלית: Schmuel (Samuel) Schneider; נולד ב-1937) הוא חוקר ספרות עברית, מורה ועורך ישראלי.
ביוגרפיה
שמואל שניידר נולד ב-1937 בעיר טרנוב שבדרום פולין, ועלה לארץ ישראל בהיותו נער. גר בתל אביב, ובה סיים את לימודיו. שירת בצה"ל, ולאחר שחרורו למד ספרות עברית אצל פרופ' ברוך קורצווייל באוניברסיטת בר-אילן. את תואר הדוקטור קיבל בישיבה יוניברסיטי שבניו יורק ב-1979; כותרת הדיסרטציה: "העולם היהודי המסורתי בכתביו של יוסף חיים ברנר" (The Traditional Jewish World in the Writings of Joseph Hayim Brenner).
כיהן כראש המחלקה לשון וספרות עברית בישיבה קולג' ובמכללת יצחר ברויאר של הישיבה יוניברסיטי.
היה פעיל בהסתדרות העברית באמריקה, ועורך בשני העיתונים העבריים בה, "בצרון" ו"הדאר".
שניידר נשוי ואב לבן ובת.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
מסנן בייסיאני
==תיאור המסנן==
הנחות
המסנן הבייסיאני מניח את ההנחה המרקובית כך שמצב העתידי x תלוי רק במצב הווה ובלתי תלוי במצבי העבר.
באופן דומה, המדידה z תלויה רק במצב הנוכחי ובלתי תלוי במצבים הקודמים.
תחת הנחות הללו ניתן לתאר את ההסתברות של כל המצבים והמדידות.
אלגוריתם
המסנן מורכב משני שלבים:
1. חיזוי: המערכת מתקדמת בזמן כך שניתן לחזות את הסתברות המצב בצעד k באמצעות אינטגרציה על המצבים הקודמים והמדידות שבוצעו.
2. עדכון: התפלגות ההסתברות המעודכנת של צעד k, כלומר לאחר ביצוע המדידה ה-k, פרופורציונלית להתפלגות החיזוי כפול התפלגות המדידה.
כאשר המכנה הוא
הקשר למסנן קלמן
מסנן קלמן הוא מסנן בייסיאני המניח בנוסף:
כתובות על גלוסקמאות
כתובות על גלוסקמאות הן כתובות שנחרתו או נצבעו בצבע על גלוסקמאות - תיבות אבן קטנות ששימשו לקבורה משנית. בחלקה השני של המאה ה-1 לפנה"ס ובמאה ה-1 הייתה נהוגה בירושלים וביהודה שיטת קבורה ייחודית שנקראה ליקוט עצמות. בשיטה זו, לאחר כשנה אחרי הקבורה הראשונית של הנפטר, שנעשתה בכוך החצוב במערת הקברים, הועברו עצמותיו לגלוסקמא, שגם היא נותרה בתוך מערת הקברים. על גבי תיבת האבן הוספה כתובת. מרבית הכתובות הן קצרות מאוד, בארמית (הרוב) או בעברית, שתיהן בכתב הרווח באותה תקופה (הכתב המרובע) ו/או ביוונית.