cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
החברה המרכזית לייצור משקאות קלים
התפתחות החברה
בפברואר 2014 נפתחה חקירה נגד החברה ברשות ההגבלים העסקיים בחשד לניצול לרעה של כוח מונופוליסטי, בין היתר כדי לדחוק המותג נסטי של מתחרתה אׂסם. לאחר שלוש שנות חקירה, קבעה במרץ 2017 הרשות כי החברה ניצלה לרעה את מעמדה כבעלת מונופולין ובדצמבר 2019 הוטל עקב כך על החברה עיצום כספי בסך 39 מיליון ש"ח.
מבשלות בירה ישראל
מבשלות בירה ישראל בע"מ, ידועה גם כמב"י או קרלסברג ישראל, היא חברה ישראלית השייכת לחברה המרכזית לייצור משקאות קלים. מב"י הוקמה ב-1992 כגוף אשר מטרתו לשווק את מותגי הבירה של קרלסברג וטובורג בישראל.
בשנת 1995 הוקם מפעל באשקלון הכולל מבשלה, בו מיוצרים עד היום מוצרי קרלסברג, טובורג, מאלטי (נקרא במקור "טובורג מאלט"), FUZE tea וייצור משקאות קלים. ב-1996 נכנסה מב"י לשותפות עם חברת גת גבעת חיים, יצרנית מותג פריגת, וב-2003 שולבו שתי החברות.
בנוסף, מב"י היא היבואנית של מותגי הבירה: בלאנק, סומברסבי, גרימברגן, קירין, כמו כן מותג הבירה האירי גינס (כולל מותג-הבת קילקני), והמותג הגרמני וייהנשטפאן. בעבר יבאה גם את: הוגרדן, לף, וסטלה ארטואה של חברת InBev הבלגית.
איריס מרטינז
איריס מרטינז (נולדה ב-4 בנובמבר 1973) היא שחקנית ותסריטאית תיאטרון וטלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בשם איריס קליין. לפני גיוסה לצה"ל הייתה חברה בלהקת "צעירי תל אביב" בשנים 1990- 1991 והשתתפה בסדרה "לא כולל שירות".
לאחר שסיימה את שירותה הצבאי, החלה את לימודיה בבית הספר למשחק בית צבי אותם סיימה בשנת 1997.
בתיאטרון שיחקה במחזמר לילדים "מוכר החלומות", בהצגה "פרח לב הזהב" ובמחזה "הכל יחסי… מממ!". מרטינז כתבה וביימה את המחזה "הסיפורים של יעל" יחד עם ענבל ארבל.
ב-2017 שיחקה בסרט "זוג יונים" בתפקיד לילך.
מלבד משחק, מרטינז היא גם מדבבת שדיבבה בין את השאר דיג'ימון טיימרס בג'טיקס, מפלצות קטנות (שיר הפתיחה) ואת פוקימון בערוץ הילדים.
ג'פרסון סיטי
ג'פרסון סיטי (באנגלית: Jefferson City) היא עיר הבירה של מדינת מיזורי שבארצות הברית. העיר מהווה בירת מחוז קול, ומתגוררים בה 43,000 תושבים (2010).
ניקולה רומיאו
ביוגרפיה
רומיאו סיים את לימודיו לתואר ראשון בהנדסה מהפוליטכניקו של נאפולי (היום אוניברסיטת נאפולי פדריקו השני). בשנת 1899 רומיאו יצא למספר שנים שנים לאירופה, למטרות עבודה ולימודים וסיים תואר שני בהנדסת חשמל בלייז', בלגיה. בשנת 1911 רומיאו חזר לאיטליה וייסד את החברה "איג' ניקולה רומיאו ושות' (Ing. Nicola Romeo e Co) החברה ייצרה מכונות וציוד לתעשיית הכרייה.
ג'פרסון סיטי
העיר קרויה על שם נשיא ארצות הברית תומאס ג'פרסון.
ניקולה רומיאו
ביוגרפיה
ככל שהחברה התפתחה רומיאו שאף להרחיבה ורכש את רוב המניות של חברת הרכב מבוססת על ייצור אלפא (Anonima Lombarda Fabbrica Automobili) בשנת 1915.
ג'פרסון סיטי
בעיר פועלת אוניברסיטת לינקולן.
היסטוריה
אזור זה של אמריקה היה מיושב בתקופה הפרה היסטורית על ידי מתיישבים המכונים כיום בוני התילים. לפני הגעת המתיישבים האירופים לאזור התגוררו בו אינדיאנים משבט האוסייג'.
ניקולה רומיאו
ביוגרפיה
בשנת 1918, רומיאו השתלט על החברה בבעלות של 100%. שם החברה שונה ל- "Anonima Lombarda Fabbrica Automobili Romeo" (ראשי תיבות: "A.L.F.A") ונוסף השם "רומיאו".
ג'פרסון סיטי
היסטוריה
בשנת 1812, עם הקמת טריטוריית מיזורי נבחרה העיר סנט צ'ארלס כבירתה. בשנת 1821 נבחרה העיר לומנ'ז לנדינג (באנגלית: Lohman's Landing), עיירת סחר קטנה, כבירת המדינה, והוחלט על שינוי שמה של העיר. בין השמות שהוצעו היו "מיזוריפוליס" (Missouriopolis), אולם לבסוף נבחר השם "ג'פרסון סיטי" - "עירו של ג'פרסון". בשנת 1826 התכנס לראשונה בית המחוקקים של מיזורי בעיירה הקטנה, ובשנת 1839 הפכה לעיר. במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית נכבשה העיר על ידי צבא האיחוד.
ניקולה רומיאו
ביוגרפיה
המכונית הראשונה נושאת את תג "אלפא רומיאו" הייתה מדגם "טורפדו 20/30 HP" שיוצרה בשנת 1921. החברה צברה מוניטין לבניית מכוניות אמינות, בטוחות ומהודרות כמו גם חלקי מטוסים, אבל בשנת 1927 החברה הגיעה קרוב מאוד לחיסול עקב שורה של השקעות רעות.
ג'פרסון סיטי
היסטוריה
ב-22 במאי 2019, מעט לפני חצות סופת טורנדו הרסנית EF-3 תקפה את העיר וגרמה לנזק נרחב בצד הדרום-מערבי של העיר. לפחות 20 בני אדם נפצעו וגבר אחד מת מפצעיו למחרת האירוע.
ניקולה רומיאו
ביוגרפיה
במהלך ישיבת דירקטוריון נתבקש רומיאו לעזוב את החברה, אם כי המנכ"ל החדש פסקואלה גאלו (Pasquale Gallo) שכנע את רומיאו להישאר כנשיא החברה. רומיאו עזב באופן רשמי את "אלפא רומיאו" בשנת 1928.
ג'פרסון סיטי
גאוגרפיה
שטחה של העיר 73.2 קמ"ר מהם 70.6 קמ"ר שטחי יבשה ו-2.6 קמ"ר שטחי מים (3.61%).
ניקולה רומיאו
ביוגרפיה
רומיאו נפטר ב-15 באוגוסט 1938 בביתו באגם קומו, בלומברדיה. כמעט שבעים שנה לאחר מותו ולרגל 130 שנה להולדתו, הקדישה נאפולי רחוב לזכרו של ניקולה רומיאו, שקרוי "Via Nicola Romeo".
ג'פרסון סיטי
אקלים
בג'פרסון סיטי ישנו אקלים יבשתי ולח עם קיץ חם וגשום וחורפים קרים. סופות רעמים נפוצות גם באביב וגם בקיץ. שלג קל נפוץ במהלך החורף.
ניקולה רומיאו
מחברותיו של רומיאו
לניקולה רומיאו הייתה בעלות מספר חברות הנדסיות, לא כולן באותו זמן. אלה כללו:
ג'פרסון סיטי
דמוגרפיה
נכון לשנת 2010 גרים בעיר כ-43,000 תושבים. 78% מהאוכלוסייה לבנה, 16.9% אפרו-אמריקאים, 1.8% אסייתים, 2.2% משני גזעים או יותר, ו-1.2% מגזעים אחרים.
ניקולה רומיאו
משפחה
בשנת 1905 נשא לאישה את אנג'לינה ואלאדין, זמרת אופרה ופסנתרנית פורטוגזית. לזוג נולדו שבעה ילדים. מאוריציו, אדוארדו, ניקולס, אלנה, ג'ולייטה, פיירה ואיירין.
ג'פרסון סיטי
פוליטיקה וממשל
במועצת העיר חברים כ-10 נציגים הנבחרים מחמשת המחוזות בעיר- שניים מכל מחוז.
אתרים בעלי חשיבות
בעיר ממוקם בניין קפיטול מדינת מיזורי ובנייני הממשל של המדינה. כמו כן ממוקמים בעיר מוזיאון מדינת מיזורי, המוזיאון להיסטוריה צבאית של מיזורי
עץ החלטה
עץ החלטה (באנגלית: Decision Tree) הוא מודל חיזוי בתחומי הסטטיסטיקה, כריית נתונים והלמידה החישובית המספק מיפוי בין תצפיות לערכים המתאימים עבורן. עץ החלטה יכול לשמש כמודל חיזוי, הממפה תצפיות על פריט ויוצר מסקנות על ערך היעד של הפריט. שמות תיאוריים יותר עבור עץ ההחלטות הם עצי סיווג או עצי רגרסיה. במבנה של עצים אלה, עלים מייצגים סיווגים אפשריים וענפים מייצגים צירופים של תכונות אשר יובילו למחלקות הסיווג.
בניתוח החלטה, עץ ההחלטה יכול לשמש לצורך הדמיה ויזואלית ובנוסף, לקבל את ההחלטות. בכריית נתונים, עץ החלטה מתאר את הנתונים, אך לא את ההחלטות. לעומת זאת, עץ לקבלת החלטות יכול לקבל משתנה כניסה מסוים ולייצר החלטה בהתאם לנתונים. דף זה עוסק בעצי החלטה בכריית נתונים.
עצי החלטה מופעלים על תצפיות מהצורה כך ש  הם מאפייני התצפית ו Y הוא הערך המתאים עבור תצפית זו (ערך המטרה שאותו האלגוריתם לומד).
תיאור המודל
עץ החלטה הוא עץ בינארי מלא המורכב מצמתי החלטה שבכל אחד מהם נבדק תנאי מסוים על מאפיין מסוים של התצפיות ועלים המכילים את הערך החזוי עבור התצפית המתאימה למסלול שמוביל אליהם בעץ. סוגים של עצי החלטה הם עצי רגרסיה שבהם מותאם ערך רציף לכל תצפית ועצי סיווג שבהם מותאם ערך בדיד או מחלקת סוג לכל תצפית. כמו כן קיימים עצי החלטה מסוג (CART (Classification And Regression Tree המשלבים את שני סוגי החיזוי.
עץ החלטה הוא ייצוג פשוט לסיווג דוגמאות. למידה מבוססת עץ החלטה היא אחת הטכניקות המוצלחות ביותר ללמידה מונחית באמצעות סיווג. עץ יכול "ללמוד" על ידי פיצול קבוצת המקור לתתי קבוצות, המתבססות על מתן ערך לתכונה. תהליך זה חוזר על עצמו בכל תת-קבוצה באופן רקורסיבי, ונקרא מחיצות רקורסיביות. הרקורסיה מושלמת כאשר כל קבוצות המשנה בצומת בעלות אותו ערך מטרה, או כאשר הפיצול כבר אינו מוסיף ערך לתחזיות. תהליך זה של אינדוקציה מלמעלה למטה בעצי החלטה, הוא דוגמה לאלגוריתם נפוץ במיוחד לעצים אשר לומדים החלטה מהנתונים. בכריית נתונים, ניתן לתאר עצי החלטה גם כשילוב של טכניקות מתמטיות וחישוביות, המסייעות בתיאור, סיווג והכללה של קבוצה נתונה של נתונים.
בניית עצי החלטה
אלגוריתמים נפוצים לבניית עצי החלטה הם CART ,ID3, C4.5, C5.0, MARS, CHAID. ברוב המקרים העץ נבנה על סמך המידע מלמעלה למטה, קרי עלים מפוצלים כצמתי החלטה בהתאם למידע שנוסף לעץ. בכל שלב נבחר מאפיין שעל פיו יתבצע פיצול בצומת ההחלטה וערך סף מתאים כך שהתצפיות שישויכו לכל תת-עץ תחת הצומת יהיו אחידות בערך ההחלטה עבורן ככל שניתן. קריטריונים נפוצים לבחירת המאפיין שעל פיו יתבצע הפיצול עבור צומת החלטה הם:
דיני היושר
דיני היושר (Equity) הם מערכת של עקרונות משפטיים, שהתפתחו בארצות המשפט המקובל, המיועדים להשלים את החוק במקרים שהפעלתו הרגילה תהיה חמורה מדי, וזאת במטרה להשיג את מה שלעיתים מכונה "הצדק הטבעי".
עץ החלטה
בניית עצי החלטה
כאשר בשני המקרים לעיל הוא כלל מחלקות הסוג האפשרויות לתצפיות ו  הוא השיעור של מחלקת הסוג i בקרב כלל התצפיות המשויכות לצומת שיש לפצלו בעץ. ככל שהמדד קרוב יותר ל-0, כך הסיווג הומוגני יותר.
דיני היושר
ההבדלים בין משפט (law) ויושר (equity)
קיימים מספר הבדלים בין law לבין equity, במובן האנגלו-אמריקני הוותיק של מונחים אלו.
כך, לדוגמה, בית משפט של "law" יתן בדרך כלל סעד מוניטרי (כספי), בעוד שבית משפט של "equity" ינטה להעניק סעד מן היושר (equitable relief), דהיינו, צווי "עשה" ו"אל תעשה" שאינם כספיים.
עץ החלטה
סוגים
לעצי החלטה המשמשים בכריית נתונים שני סוגים עיקריים:
דיני היושר
יישום
הדוגמה הקלאסית הממחישה את ההבדל בין "חוק" ו"יושר" היא דיני הנאמנות. על פי דינים אלו, אדם יכול להחזיק בנכס כנאמן של אדם אחר – נהנה. האדם הראשון, הנאמן, הוא הבעלים של הנכס מבחינת החוק. "כלפי חוץ", העולם רואה אותו כבעל הזכות הקניינית בנכס. הוא רשאי לעשות בו כל פעולה, לרבות מכירתו, שעבודו וכן הלאה. בפנקסים המתנהלים על פי חוק, כמו מרשם המקרקעין, הנכס רשום על שם הנאמן. ה"חוק" אינו מכיר כלל בקיומה של הנאמנות, מאחר שהיא אינה "מעניינת" אותו – אין לנאמנות ביטוי במסגרת המוסדות והרישומים המוסדרים בחוק. במצב דברים זה, הנהנה של הנאמנות חשוף לסיכון ניכר. הנאמן יכול, לכאורה, לעשות בנכסים כל שירצה, למרות שהנהנה אמור ליהנות מהבעלות הסופית עליהם. יש צורך לשמור על הקשר הקנייני בין הנהנה לבין הנכס. מכיוון שהחוק רואה רק את הנאמן כבעל הנכס, הרי שנדרשת נורמה שמחוץ לחוק, שתאפשר לנהנה להיפרע מהנכס (למשל, במקרה שהועבר לצד ג') ותכיר בזכותו הקניינית. נורמה זו היא דיני היושר. הם מיועדים לעשות צדק עם הנהנה, במקרה שהפעלתו הרגילה של ה"חוק" תהיה חמורה מדי. דיני היושר מאפשרים להגשים זכות שאינה קיימת במסגרת החוק.
עץ החלטה
סוגים
עצים המשמשים לרגרסיה ועצים המשמשים לסיווג הם בעלי קווי דמיון, אך, גם בעלי הבדלים. הליך שונה לדוגמה הוא ההליך הקובע היכן לפצל.
דיני היושר
יישום
פיתוח מתקדם של דיני הנאמנות, בהקשר זה, הם דיני החברות. כאשר אדם משקיע את כספו ברכישת מניות בחברה, הוא למעשה מעביר את הכסף לידי "נאמנים", הם נושאי המשרה בחברה. נכסי החברה שייכים לה עצמה, לא לבעלי מניותיה. אולם, כלפי אותם נכסים עומדת זכות גם לבעלי המניות, שבחרו להחזיק אותם דרך ה"נאמנות" של החברה. על נושאי המשרה בחברה חלה חובת אמון, במסגרתה הם מחויבים לפעול בנכסים לטובת החברה ובכך, בעקיפין, לטובת נהניה – בעלי המניות. במידה רבה, ניתן לאמר שלבעלי המניות יש זכות שביושר באותו חלק מנכסי החברה שנותר לאחר סילוק החובות לנושיה, קרי, ההון העצמי שלה. לאור הקשר בין דיני היושר לבין הזכות המנייתית, ההון העצמי נקרא באנגלית shareholders' equity או בפשטות equity.
עץ החלטה
סוגים
טכניקות מסוימות, המכונות שיטות ההכללה, בונות יותר מעץ החלטה אחד:
דיני היושר
יישום
יישומים רבים נוספים של דיני היושר קיימים במשפט המודרני. כיום, הם נדונים לעיתים קרובות במסגרת הענף המשפטי של דיני אמונאות (fiduciary law). תחום זה עוסק הן בנושאים שהוזכרו לעיל (דיני נאמנות ודיני חברות) והן בסוגים רבים נוספים של מערכות יחסים, שהמאפיין אותן הוא קיומם של צדדים שבידי אחד מהם ניתן כוח כלשהו בעוד השני מושפע מהשימוש באותו כוח, כך שלשני יש זכויות שביושר כלפי הראשון (לדוגמה, יחסי עורך דין-לקוח, רופא-מטופל ועוד).
עץ החלטה
סוגים
עץ החלטות הוא מעיין תרשים זרימה, בו כל צומת פנימי (לא עלה) מציין מבחן על תכונה, כל ענף מייצג תוצאה של בדיקה, וכל צומת עלה מחזיק בתווית כיתה. הצומת העליון ביותר בעץ הוא השורש.
דיני היושר
ארצות הברית
כיום, בארצות הברית, רק דלאוור נותרה עם בית משפט נפרד של יושר, הקרוי Court of Chancery. בית משפט זה עוסק כיום בעיקר בתחום של דיני תאגידים.
עץ החלטה
סוגים
קיימים אלגוריתמים רבים ספציפיים עבור עצי החלטות:
מדדים
אלגוריתמים לבניית עצי החלטה בדרך כלל עובדים מלמעלה למטה, על ידי בחירה משתנה בכל שלב שמחלק את קבוצת הפריטים בצורה הטובה ביותר. אלגוריתמים שונים משתמשים במדדים שונים על מנת למדוד בצורה הטובה ביותר. אלה מודדים בדרך כלל את ההומוגניות של משתנה היעד בתוך תת-קבוצות. מדדים אלה יחולו על כל קבוצת משנה מועמדת, והערכים שהתקבלו משולבים (למשל, בממוצע) כדי לספק מדד לאיכות של הפיצול.
דיני היושר
ישראל
מוסד נוסף המשמר את דיני היושר במשפט הישראלי הוא בית הדין לשכירות הפועל מכוח חוק הגנת הדייר. בית דין זה מחיל את דיני היושר ומעדיף אותם על הדין הרגיל, כך שבעוד שחוק הגנת הדייר קובע מקרים בהם מפר דייר מוגן את חוזה השכירות ויש לפנותו, נקבעו בפסיקה מספר רב של מקרים בהם יינתן "סעד מן הצדק" – סעד מכוח דיני היושר, הגובר על הדין הרגיל ומונע את פינויו של דייר מוגן. כך לדוגמה אסור לדייר מוגן לעשות כל שינוי במושכר, וגם שינוי פעוט ביותר (כמו החלפת מרצפה שבורה בדירה) הוא הפרת הסכם השכירות אשר דינו פינוי הדייר. בית דין לשכירות יכול לקבוע כי אכן על פי הדין יש עילת פינוי, אולם מכוח דיני היושר יינתן סעד מן הצדק, והדייר המוגן לא יפונה.
עץ החלטה
מדד GINI
בעץ CART (עץ סיווג ורגרסיה) משתמשים במדד GINI. מדד זה מודד כמה פעמים אלמנט שנבחר באופן אקראי מהסט יתויג בצורה שגויה אם הוא תויג באופן אקראי בהתאם לחלוקת התוויות בקבוצות המשנה. מדד GINI ניתן לחישוב על ידי סכימה של ההסתברות של כל פריט להיבחר כפול בהסתברות של סיווג שגוי של פריט זה. הוא מגיע למינימום (אפס) כאשר כל המקרים שייכים לקטגוריית מטרה אחת. על מנת לחשב GINI עבור קבוצת פריטים, נניח שניקח את הערכים: {1,2,…m} ו-f_i יהיה חלק מהערכים המתויגים עם משתנה i בקבוצת הפריטים.
דיני היושר
ישראל
"סעד מן הצדק" זה מעוגן בסעיף 132 לחוק הגנת הדייר. "ניתן לדמותו למעין חנינה שלמה המוחקת את העבירה". סעיף 132 לחוק הגנת הדייר קובע:
עץ החלטה
רווח מידע
באלגוריתמים של עצי החלטה מהסוגים: ID3, C4.5 ,C5.0 משתמשים במדד זה. רווח מידע מבוסס על מושג האנטרופיה מתיאורית המידע.
דיני היושר
הערות שוליים
Equity
עץ החלטה
יתרונות עץ ההחלטה
לעצי החלטה ישנם יתרונות שונים:
גרף החלטה
בעצי החלטה, כל הנתיבים מצומת השורש לצומת העלה ממשיכים בדרך של השתלבות, או AND. בגרף החלטה ניתן להשתמש בהתפצלות (ORs) כדי לצרף שני נתיבים נוספים יחד באמצעות אורך מסר מינימלי. גרפי החלטה הורחבו יותר כדי לאפשר לתכונות חדשות שלא נאמרו קודם להילמד ולשמש באופן דינמי במקומות שונים בגרף. הקידוד הסכמתי הכללי מניב חיזוי מדויק וטוב יותר. באופן כללי, גרפי החלטה מסיקים מודלים עם פחות עלים מאשר עצי החלטה.
שיטות חיפוש חלופיות
אלגוריתמים אבולוציוניים משמשים כדי למנוע החלטות אופטימום מקומיות ולחפש את מרחב העץ עם מעט הטיה מראש. אפשרי גם, שעץ יידגם על ידי MCMC בתבנית בייס (Bayesian). ניתן לחפש בעץ בשיטת מלמטה למעלה.
גיזום
כדי להתמודד עם בעיית התאמת יתר (overfitting), שבה העץ מספק תחזיות מדויקות עבור התצפיות שלפיהן נבנה, אך בעל שיעור שגיאה גבוה עבור תצפיות אחרות, מבוצע תהליך גיזום (pruning) שבו מוחלפים חלק מהצמתים בעץ בעלים עם סיווג שנקבע על פי הסיווג של רוב הדוגמאות ששייכות לתת העץ שתחת אותו הצומת.
מימושים
חבילות תוכנת כריית נתונים רבות מספקות יישומים של אחד או יותר מהאלגוריתמים של עצי ההחלטה. דוגמאות לכך כוללות את: Systems CART (אשר ברישיון על הקוד הקנייני של כותבי הCART המקוריים).
ואניה מילינקוביץ'-סאביץ'
ואניה מילינקוביץ'-סאביץ' (בסרבית: Вања Милинковић-Савић; נולד ב-20 בפברואר 1997 באורנסה שבספרד) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת השוער בקבוצת טורינו מהסרייה א' ובנבחרת סרביה.
קריירת מועדונים
מילינקוביץ'-סאביץ' גדל במחלקות הנוער של גראצר א.ק. ו-וויבודינה נובי סאד. ב-5 באוגוסט 2014 חתם מילינקוביץ'-סאביץ' במנצ'סטר יונייטד מהפרמייר ליג, והושאל בחזרה לוויבודינה נובי סאד מליגת העל הסרבית. הוא ערך 17 הופעות ליגה במדי וויבודינה נובי סאד.
ב-26 בנובמבר 2015 חתם מילינקוביץ'-סאביץ' על חוזה לארבע עונות וחצי בלכיה גדנסק מליגת העל הפולנית. הוא ערך 29 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-1 ביולי 2017 חתם מילינקוביץ'-סאביץ' בטורינו מהסרייה א', ממנה הושאל לספאל מהסרייה א', לאסקולי מהסרייה ב' ולסטנדרד לייז' מליגת העל הבלגית.
קריירה בינלאומית
ב-11 בנובמבר 2021 ערך מילינקוביץ'-סאביץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה, בניצחון 4-0 על נבחרת קטר במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת סרביה לטורניר מונדיאל 2022.
חיים אישיים
ואניה מילינקוביץ'-סאביץ' נולד באורנסה שבספרד למשפחה העוסקת בספורט. אביו, ניקולה מילינקוביץ', שיחק גם כן כדורגל, ואמו, מילאנה סאביץ', הייתה שחקנית כדורסל. ואניה הוא אחיו הקטן של סרגיי, המשחק בעמדת הקשר בקבוצת לאציו מהסרייה א', וכן יחד עמו בנבחרת סרביה.
תמר, מלכת גאורגיה
תמר בָּגְרַטְיוֹנִי (בגאורגית: თამარი, תָּמָרִי; או თამარ მეფე, תָּמָר מֶפֶּה; 1166 לערך - 18 בינואר 1213) הייתה מלכת ממלכת גאורגיה מ-1184 ועד למותה ב-1213. תקופת שלטונה נחשבת כתור הזהב של המונרכיה הגאורגית בימי הביניים, והיא עצמה נחשבה בעיני נתיניה למלכה מוצלחת ומיטיבה שכונתה "מלך המלכים ומלכת המלכות" ו"תמרה הגדולה".
תמר הוכרזה כיורשת עצר ושליטה משותפת על ידי אביה, גיאורגי השלישי, בשנת 1178, עוד בתקופת חייו. אולם לאחר מותו של אביה, נתקלה בהתנגדות משמעותית של האצולה הגאורגית. תמר ניטרלה את ההתנגדות בהצלחה והחלה במדיניות חוץ פעילה, תוך ניצול ירידת כוחה של השושלת הסלג'וקית. היא נעזרה באליטה הצבאית רבת העוצמה שבנו אבותיה, והצליחה לבסס ממלכה גדולה ששלטה בקווקז עד שקרסה, שני עשורים לאחר מותה, בפלישה המונגולית לגאורגיה.
החיבור בין תקופה של הצלחות פוליטיות וצבאיות והישגים תרבותיים, יחד עם היותה שליטה אישה (בפעם הראשונה בגאורגיה), הובילה לאידיאליזציה ורומניטיזציה של דמותה באומנות הגאורגית ובזיכרון הלאומי הגאורגי. היא נותרה סמל חשוב בתרבות הפופולרית הגאורגית עד היום. היא עברה קאנוניזציה כקדושה על ידי הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית המנציחה את האירוע ב-14 במאי מדי שנה, וקיבלה את התואר "הקדושה תמר המלכה" (წმიდა კეთილმსახური მეფე თამარი).
שנותיה הראשונות ועלייתה לכס השלטון
תמר נולדה בשנת 1166 לערך, לגיאורגי השלישי, מלך גאורגיה ואשתו בורדוחן, שהייתה בתו של מלך אלאניה. ייתכן שהייתה לתמר גם אחות צעירה, רוסודן, אולם היא נזכרת רק פעם אחת בכל המקורות הידועים על תקופת שלטונה של תמר המלכה. השם תמר הוא שם מקראי שהועדף על פני שם גאורגי, כיוון ששושלת המלוכה הגאורגית, שושלת בגרטיוני, אימצה לעצמה את האגדה על היותה נצר לבית דוד.
תקופת ילדותה של תמר הייתה תקופת אי סדר בגאורגיה; בשנת 1177, התעמת אביה גיאורגי עם קבוצה מרדנית של אצילים. המורדים רצו להדיח את גיאורגי לטובת אחיינו, דמנה, שנחשב בעיני רבים כטוען לגיטימי לכתר לאחר שאביו, דוד החמישי, נרצח. העילה של דמנה היוותה תירוץ עבור האצילים בראשות מי שהתחזה כאביו החורג, האמירספסלר, איוון אורבלי, להחליש את הכתר. גיאורגי השלישי הצליח לדכא את המרידה ויצא למסע של סנקציות כנגד האצילים המרדנים; איוון אורבלי הוצא להורג ונציגי משפחתו ששרדו גורשו מגאורגיה. הנסיך דמנה, שסורס וסומא בהוראת דודו, לא שרד את הטלת המום ועד מהרה מצא את מותו בכלא. לאחר שהמרד דוכא והמתחזה חוסל, גיאורגי עשה צעד נוסף לחיזוק המשכיות שלטונו והכריז, בשנת 1178, על תמר כשליטה משותפת יחד עמו וכיורשת מוחלטת. בהכרזה זו ניסה המלך לסכל כל מחלוקת על ירושתו לאחר מותו, ולהעניק לגיטימציה להמשך השלטון על ידי צאצאיו. במקביל קידם גיאורגי מיוחסים ללא שיוך לאצולה הקיימת כדי להרחיק את האריסטוקרטיה ממרכזי הכוח.
תחילת שלטונה ונישואיה הראשונים
במשך שש שנים הייתה תמר שליטה משותפת עם אביה עד למותו בשנת 1184. בשנה זו קיבלה לידיה את השליטה המלאה והוכתרה שוב לשליטה יחידה במנזר גלאתי. היא ירשה ממלכה חזקה אולם האצילים הגדולים הוסיפו לנסות לתפוס את השלטון. לא היו טוענים לכתר משמעותיים מלבדה, אך האופוזיציה התעוררה כתגובה למדיניות הדיכוי של אביה ונסמכה על העובדה שהשליטה החדשה היא אישה. גאורגיה מעולם לא נשלטה לפני כן על ידי אישה וחלק מהאצולה הגאורגית ערערה על הלגיטימיות של שלטונה, בעוד אחרים ניסו לנצל את נעוריה במטרה להשיג אוטונומיה רבה יותר לעצמם.
המעורבות הפעילה של דודתה בעלת ההשפעה, רוסודן, והקתוליקוס-פטריארך של כל גאורגיה מיכאיל הרביעי מיריאניסדזה, היו גורליות להשגת הלגיטימיות של תמר כיורשת הכתר. עם זאת, נאלצה המלכה הצעירה לוותר ויתורים משמעותיים לטובת האצולה. כך, כדי לקבל את תמיכתו של הקתוליקוס מיכאיל, היא נאלצה לתגמל אותו בכך שמינתה אותו לעמוד בראש שתי ההיררכיות, הדתית והחילונית.
אצילי גאורגיה לחצו על תמר לבטל את המינויים של אביה, שהרחיקו אותם ממרכזי הכוח. בין המינויים האלה היה קוּבַּסַר, קצין בכיר קיפצ'קי שהפך לגאורגי ללא ייחוס אריסטוקרטי, שעזר לגיאורגי השלישי במסע הסנקציות כנגד האצילים המרדנים. אחד מאותם פקידים ללא ייחוס אריסטוקרטי, שנמלט מגורל דומה, היה קותלו ארסלן. הוא כיהן כווזיר הראשי ושר האוצר תחת גיאורגי השלישי עד למותו של גיאורגי ומינויה של תמר לשליטה יחידה ב ב-1184. בערך באותה שנה הוא הוביל קבוצת אצילים ואזרחים עשירים במאבק להגבלת את סמכויות המלוכה על ידי יצירת רשות מחוקקת (דַרבַּזִי), ורשות מבצעת (קַארַאווִי), שלחבריה תהיה הזכות הבלעדית לדון ולהחליט על מדיניות. ניסיון זה ל"חוקה פיאודלית" נכשל. תמר עצרה את קותלו ותומכיו שודלו להיכנע. עם זאת, מאמציה של תמר לצמצום כוחה של האליטה האריסטוקרטית עלו בתוהו. היא נכשלה בניסיונה להשתמש בסינוד הכנסייתי לפיטורי הקתוליקוס מיכאיל ואת מועצת האצילים, דַרבַּזִי, תבעה את הזכות לאשר גזירות מלכותיות. גם נישואיה ליורי בוגוליובסקי נכפו עליה בידי אצילי הממלכה.
האצילים תבעו כי תמר תנשא, בהתאם למקובל באותם ימים, כדי שימונה מנהיג (גבר), שיעמוד בראש הצבא, וכדי להעמיד יורשים לכתר. הבחירה נפלה על יורי, בנו של הנסיך שנרצח, אנדרי בוגולובסקי מנסיכות ולדימיר, שחי כפליט בקרב הקיפצ'קים של צפון הקווקז. הבחירה אושרה על ידי דודתה של תמר, רוסודן בגרטיוני, ובשנת 1185 הובא הנסיך לגאורגיה כדי להינשא לתמר. יורי נמצא כשיר להיות חייל אבל גם אדם קשה. תוך זמן קצר הסתכסך עם אשתו. המתח בין בני הזוג התווסף למאבק בין הפלגים בחצר המלוכה. תמר הגבירה את מעורבותה במאבק בין הפלגים והשתמשה באופן אסרטיבי יותר בכוחה כשליטה. נקודת המפנה בחייה אירעה כשהקתוליקס מיכאיל, רב העצמה, נפטר. היא מינתה את אנטון גנוֹלִיסתַאווִיסדזֶה, שהיה מתומכיה, לווזיר הראשי של הממלכה, שהיה לפני כן כומר במנזר דוד גארג'ה. תמר הגדילה בהדרגה את בסיס הכוח שלה ורוממה את האצילים הנאמנים לתפקידים בכירים בחצר המלוכה. מבין הידועים שבאצילים האלה הייתה משפחת אצולה ממוצא כורדי, בית מחַארגרדזֵלִי (או זאקאריד-מחארגרדזלי ).
נישואים שניים
בשנת 1187, שכנעה תמר את מועצת האצילים לאשר את גירושיה מיורי, שהואשם בהתמכרות לטיפה המרה ובמעשה סדום, והוא נשלח לקונסטנטינופול. יורי ניסה לערוך שני ניסיונות הפיכה כשהוא נעזר במספר אצילים גאורגים שחששו מכוחה הגובר של תמר. הוא נכשל בשניהם ונעלם בחשכת האלמוניות לאחר 1191. המלכה בחרה את בעלה השני בעצמה. היה זה דוד סוסלן, נסיך אלאני, שעל פי ההיסטוריון הגאורגי בן המאה ה-18, וחושטי, היה נצר לגיאורגי הראשון מבית בגרטיוני, משפחת האצולה של תמר. הוא היה מפקד צבאי מוכשר, שהפך לתומך הראשי של תמר וסייע להביס את האצילים המורדים שהתייצבו מאחורי יורי.
לתמר ודוד נולדו שני ילדים. בשנת 1192 או 1194, ילדה תמר את גיאורגי הרביעי לאשה, שירש אותה, ובשנת 1195 לערך היא ילדה את בתה רוסודן, שירשה את אחיה כריבון הממלכה הגאורגית המאוחדת.
מעמדו המשפטי של דוד היה מעמד של מלך מלווה של ממלכת גאורגיה. התואר מתבטא באמנות, במגילות ובמטבעות, ונבע מהצורך בהיבטים גבריים של מלכות, אבל הוא נשאר שליט כפיף שחלק את כיסאו וכוחו נבע מתמר. תמר נקראה "תמר מֶפֶּה" (המלך/המלכה תמר) ונוסף לה התואר "מלך המלכים". בגאורגית המילה מלך מתארת זכר או נקבה והכינוי "מפה" היא ללא קונוטציה גברית שיכולה להתפרש יותר כ"ריבון". המינוח למלכה (דֵדוֹפַּלִי), מקביל לתואר מלכה רעיה או לאישה במעמד גבוה הקרובה למלך. לעיתים מוצגת תמר ברשומות הגאורגיות ובחלק מהמגילות כ"דדופלי". לכן, התואר "מפה", נועד, כפי הנראה, להבדיל את מעמדה של תמר מיתר הנשים בעלי תואר דדופלי.
שכנים מוסלמים
ברגע שתמר הצליחה בגיבוש כוחה ומצאה תומכים אמינים כמו דוד סוסלן, בית מחארגרדזלי, בית תורלי ומשפחות אצולה אחרות, היא חידשה את מדיניות ההתפשטות של קודמיה. מאבקי ירושה של שושלות אצולה גאורגיה יחד עם המאבקים של יורשי האימפריה הסלג'וקית הגדולה כמו האטאבגים האילדניזים של אזרבייג'ן, שירוואנשאח והאחלטשאש, האטו את הדינמיקה של הישגי הגאורגים שהחלו עוד בתקופת שלטונו של דוד הבנאי, הסבא רבא של תמר אך היו לא רציפים. עם זאת בתקופתה של תמר, שבו הגאורגים להיות פעילים, בייחוד בעשור השני לשלטונה.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-12, החל השלטון הגאורגי להתערב ביחסים בין האילדניזים והשירוואנים. הגאורגים נעזרו בנסיכים מורדים בני המקום והפכו את שירוואן למדינה כפופה שהעלתה מיסים  לגאורגיה. האטבג האילדניזי, אבו בכר, ניסה לבלום את התקדמות הגאורגים. הוא עמד בראש קואליציה של צבאות מוסלמיים אבל ספג תבוסה מוחצת מהצבא הגאורגי בראשות דוד סוסלן. בקרב המכריע, קרב שמכור, שהתקיים בשנת 1195, ניצחו הגאורגים ניצחון מוחץ. הגאורגים לקחו שלל ושבויים רבים וכן את דגלו של הח'ליף (אשר הועבר למנזר חאחולי ). הם השתלטו על עיר הבירה שמכור (כיום שמקיר (Şəmkir) בטורקיה) והאזורים הסמוכים אליה. השטחים הכבושים הועברו לשירוואנשאח בתנאים של וסאליות. משם צעד הצבא הגאורגי בראשות תמר לגנג'ה. אף על פי ששנה לאחר מכן הייתה לאבו בכר האפשרות להחזיר לידיו את השלטון הוא ויתר על כך משום שהבין שלא יוכל לשרוד גיחות גאורגיות נוספות.
בשנת 1199 זכו צבאותיה של תמר בניצחון גדול נוסף כאשר שני האחים זכריה ואיוון מחארגרדזלי  הצליחו לנשל את שושלת שאדאדיד  מאני וקיבלו אישור מהמלכה להחזיק בה כנחלתם. מבסיסם באני התקדמו האחים מחארגרדזלי לשטחי מרכז ארמניה וכבשו מידי השושלות המוסלמיות מצודה אחר מצודה: בג'ני נכבשה ב-1201 ודווין  ב-1203.
סולימאן השני סולטאן סולטנות רום, חשש מההצלחות הגאורגיות של הממלכה הנוצרית. הוא אסף חילות מהאמירויות הווסליות שלו באזור וצעד בראש כח של כ-300,000 חיילים סלג'וקים לכיוון גאורגיה. אולם המחנה שלו הותקף והושמד בקרב בסיאן בשנת 1203 או 1204. ההיסטוריון של תמר תיאר כיצד הצבא הגאורגי בראשות דוד סוסלן שמנה כ-80,000 חיילים התארגן לפני צעידתו לבסיאן בעיר החצובה בסלע, ורדזיה, ואיך תמר המלכה נאמה בפני צבאה ממרפסת הכנסייה בוורדזיה.
בשנת 1206 כבש מחארגרדזלי את קארס בשם הכתר הגאורגי, אולם בשנת 1209 נהדפו כוחותיו מחומות אחטל. זה עיכב את המאבק על אדמות ארמניה, והותיר את אזור ימת ואן, בעמדה מוגנת יחסית תחת אדוניהם החדשים מהשושלת האיובית. בשנת 1209, החריבו האחים מחארגרדזלי את ארדביל. הרשומות תולדות גאורגיה וגם הרשומות של תולדות ארמניה מספרות כי הסיבה לכך הייתה נקמה כנגד השליטים המוסלמיים המקומיים על תקיפת העיר אני וטבח האוכלוסייה הנוצרית שבה. בפרץ האחרון הגדול, גייסו האחים מחארגרדזלי צבא בכל האזורים שבהם שלטה תמר כולל שטחי הווסלים, וצעדו דרך נחיצ'יבאן וג'ולפא למאראנד, תבריז וקזווין בצפון איראן. בדרכם בזזו כמה יישובים.
האימפריה של טרפזונטס והמזרח התיכון
בין האירועים הראויים לציון של שלטונה של תמר היה ייסוד האימפריה של טרפזונטס, לחופיו הדרום-מזרחיים של הים השחור, בשנת 1204. ממלכה זו הוקמה על ידי אלכסיוס הראשון ואחיו דוד קוממנס, בסיוע הכוחות הגאורגיים, והתקיימה במחוזות הצפון-מערביים, של האימפריה הביזנטית המתפוררת באזור פונטוס. אלכסיוס ודוד, קרובי משפחתה של תמר, היו נסיכים ביזנטיים נמלטים, שגדלו בחצר הארמון הגאורגי. על פי היסטוריון החצר של תמר, נשלחה משלחת גאורגית לטרפזונטס במטרה להעניש את קיסר האימפריה הביזנטית, אלכסיוס הרביעי אנגלוס על כך שהחרים את משלוח הכסף ששלחה תמר למנזרים של אנטיוכיה ולמנזר איווירון שבהר אתוס. עם זאת, סביר יותר כי תמר רצתה לנצל את מסע הצלב הרביעי המערב אירופי כנגד קונסטנטינופול, ולהקים ממלכה ידידותית בגבול הדרום-מערבי של גאורגיה. כפי הנראה תרמה לכך גם הסולידריות המשפחתית לקומננים המנושלים.
תמר ביקשה לעשות שימוש בחולשתה של האימפריה הביזנטית ותבוסת הצלבנים לסולטאן האיובי, צלאח א-דין, במטרה להעלות את מעמדה של גאורגיה בזירה הבינלאומית ולמלא את התפקיד המסורתי של הכתר הביזנטי כמגן הנוצרים במזרח התיכון. מיסיונרים נוצרים גאורגים היו פעילים בצפון הקווקז, וקהילות של נזירים גאורגים היו מפוזרות בכל רחבי המזרח התיכון. הרשומות ההיסטוריות של תמר משבחות את ההגנה האוניברסלית של הנצרות ותמיכתה בכנסיות ומנזרים ממצרים ועד לבולגריה וקפריסין.
חצר המלוכה הגאורגית דאגה בעיקר למרכזים הנזיריים הגאורגיים בארץ הקודש. עד למאה ה-12 נרשמו שמונה מנזרים בירושלים. הביוגרף של צלאח א-דין, באהא א-דין איבן שדאד דיווח כי לאחר הכיבוש האיובי של ירושלים, בשנת 1187, שלחה תמר שליחים לסולטאן וביקשה שיוחזר הרכוש שהוחרם מהמנזרים הגאורגים בירושלים. תגובתו של צלאח א-דין לא נרשמה אולם נראה כי בקשתה נשאה פרי. ז'אק דה ויטרי, שמונה להגמון של עכו זמן קצר לאחר מותה של תמר, נותן עדות נוספת לנוכחות הגאורגית בירושלים. הוא כתב כי הגאורגים, בניגוד לצליינים הנוצרים האחרים, זכו למעבר חופשי לתוך העיר בדגלים מונפים. איבן שאדאד דיווח כי תמר הציעה לצלאח א-דין 200,000 מטבעות זהב במאמציה להשיג את שרידי הצלב האמיתי, שצלאח א-דין לקח כשלל בקרב חיטין. הצעת המחיר הייתה גבוהה יותר מהצעת הקיסר הביזנטי אולם מאמציה לא נשאו פרי.
מונרכיה פיאודלית
התואר המלכותי של תמר הביא לידי ביטוי לא רק להשפעתה על המחוזות המסורתיים של הממלכה הגאורגית, אלא כלל תארים נוספים, תוך שימת דגש על ההגמוניה של הכתר הגאורגי על האדמות השכנות. לפיכך, תמר מזוהה במטבעות ובמסמכים רשמיים בתואר: "בהתאם לרצונו של האל, מלך המלכים ומלכת המלכות של האבחזים, הכרתוולים, האראנים קאחתים והארמנים; שירוואנשאח ושאהנשאה; שליטה יחידה של כל המזרח והמערב, תפארת העולם והאמונה; אלופתו של המשיח".
המלכה מעולם לא הצליחה להיות שליטת יחיד ומועצת האצילים המשיכה לתפקד. יוקרתה של תמר והרחבת ה"פַּטרוֹנקמוֹבָּה", הגדילה את סמכות נסיכי השושלות ושמרה על הממלכה מפיצול. זו הייתה התקופה הקלאסית בהיסטוריה הפיאודלית של גאורגיה. תמר הצליחה ליישם את השיטה הפיאודלית גם במקומות שלא הייתה מוכרת לפני כן, הגם שנתקלה בהתנגדות. בשנת 1212 מרדו תושבי ההרים של גאורגיה בפחובי והדידו (צאזים)  בגבול הצפון-מזרחי של הממלכה (צפון הקווקז). המרד דוכא בידי איוון מחארגרדזלי לאחר שלושה חודשים של קרבות קשים.
עם פריחת המרכזים המסחריים שהפכו להיות תחת שליטת הממלכה הגאורגית, התעשייה והמסחר הביאו עושר חדש לכס הגאורגי. מיסים שהועלו מהשכנים ושלל המלחמות הוסיף לאוצר המלוכה, והוליד את האמרה כי "איכרים היו כמו אצילים, האצילים כמו נסיכים והנסיכים כמו מלכים".
תרבות
עם השגשוג הגיעה גם פריחת התרבות הגאורגית הייחודית, שנוצרה מתערובת של תרבות נוצרית וחילונית, מערבית ומזרחית. עם זאת, הזדהו הגאורגים עם המערב הביזנטי ולא עם התרבות האסלאמית המזרחית. המלוכה הגאורגית ביקשה להדגיש את הקשר לנצרות ולהציג את סמכותם המלכותית כזכותם האלוהית של מלכים. באותה תקופה עוצב מחדש הקאנון של האדריכלות הגאורגית האורתודוקסית, ונבנו סדרה של קתדרלות-כיפה גדולי מידות. הביטוי של הכוח המלכותי שנגזר מהאימפריה הביזנטית שונה בצורות שונות כדי לתמוך במעמדה חסר התקדים של תמר כשליטה אישה בזכות עצמה. חמשת הדיוקנאות המונומנטליים של תמר המונצחים בציור קיר בכנסיות הגאורגיות ערוכים באופן ברור על פי הדגם הביזנטי, ומדגישים תמות גאורגיות מסוימות וסגנון פרסי של יופי נשי. למרות הנטייה התרבותית לכיוון ביזנטיה, קשרי הסחר האינטימיים של הממלכה היו במזרח התיכון. עדויות לכך ניתן למצוא במטבעות גאורגיים מאותה תקופה, שהכתובות עליהן נכתבו בגאורגית ובערבית. סדרה של מטבעות נטבעו בשנת 1200 לערך בשם המלכה תמר מתארת גרסה ביזנטית של פני המטבע וכתובת בערבית על גב המטבע המתארת את תמר כ"אלופתו של המשיח".
הרשומות הגאורגיות של אותה תקופה ראו את המוסר הנוצרי כקדוש וספרות אבות הכנסייה פרחה, ומצד שני היא איבדה את מעמדה הבכיר לספרות החילונית, שהייתה מקורית אף על פי שהושפעה מהתרבויות השכנות. המגמה הגיעה לשיאה בפואמה האפית של שותא רוסתוולי, "עוטה עור הנמר", שהעלה על נס את האידיאלים של "תקופת האבירות". היצירה נחשבת בגאורגיה כהישג הגדול ביותר של הספרות המקומית ומתייחסים אליה ביראת כבוד.
מותה וקבורתה
תמר האריכה ימים מבן זוגה, דוד סוסלן, ומתה ממחלה קטלנית לא רחוק מבירתה, טביליסי. לפני מותה הכתירה את בנה, גיאורגי הרביעי לאשה, כשליט משותף. ההיסטוריון של תמר תיאר בכתביו כי תמר נפלה למשכב בפתאומיות בעת דיון בענייני הממלכה עם שריה בטירת נַאצַ'ארמַאגֵווִי ליד העיר גורי. היא הועברה לטביליסי ולאחר מכן לטירת אַגַרַנִי הסמוכה. שם נפטרה ונתיניה התאבלו עליה. עצמותיה הועברו לקתדרלת סווטיצחובלי במצחתה ולאחר מכן לחלקת הקבר המשפחתית של שושלת המלוכה הגאורגית במנזר גלאתי. הדעה הרווחת בקרב החוקרים היא שתמר נפטרה בשנת 1213, אם כי ישנן אינדיקציות מעורפלות שמהן נובע ייתכן כי נפטרה מוקדם יותר, בשנת 1207, או ב-1210.
בתקופות מאוחרות יותר צצו מספר אגדות לגבי מקום קבורתה של תמר. על פי אחת מהאגדות, היא נקברה בגומחה סודית במנזר גלאתי, כדי למנוע את חילול גופתה בידי אויביה. על פי גרסה אחרת, נקברו שרידיה במיקום חדש ורחוק ואולי אף בארץ הקודש. בתחילת המאה ה-13 האביר הצרפתי גיום דה-בואה מזכיר את המלכה תמר במכתב שכתב בפלשתינה לבישוף בזאנסון. במכתב הוא מדווח כי שמע שמלך הגאורגים שם פעמיו לכיוון ירושלים בראש צבא גדול וכבר כבש ערים רבות של הסרצנים (הערבים). הוא נשא, כך נאמר בדיווח, את שרידיה של אמו "תמר המלכה האדירה" ("regina potentissima Thamar"), שלא יכלה לעלות לרגל לארץ הקודש בימי חייה וביקשה להיקבר ליד הקבר הקדוש.
החיפוש אחר קברה של תמר הפך במאה ה-20 לנושא למחקר אקדמי כמו גם למוקד עניין לציבור הרחב. הסופר הגאורגי, גריגול רובכידזה, כתב במאמרו בשנת 1918 על תמר: "איש אינו יודע איפה קברה של תמר. היא שייכת לכולם ולאף אחד: הקבר שלה הוא בלבם של הגאורגים ובתפיסה הגאורגית. זה לא קבר אלא אגרטל יפה שבו פורח פרח השומר על רעננותו, המלכה תמר, פורחת". הסברה הרווחת באקדמיה היא שתמר קבורה במנזר גלאתי, אולם סדרה של מחקרים ארכאולוגיים, החל מתאקאישווילי, לא הצליחה לאתר אותו במנזר.
ימי הביניים
במשך מאות בשנים, התפתחה דמותה של תמר כדמות דומיננטית בפנתאון ההיסטורי של גאורגיה. מספר משוררים מימי הביניים כולל שותא רוסתוולי, ראו בתמר מקור השראה ליצירותיהם. ישנה אגדה על כך שאהבתו הבוערת של רוסתוולי לתמר היא שהביאה לכך שהוא סיים את ימיו במנזר. הסצנה הדרמטית בפואמה של רוסתוולי, בה המלך רוֹסטֶוואן מכתיר את בתו טינאטין, הוא אלגוריה לשיתוף השלטון בין גיאורגי השלישי לתמר בתו. על פי רוסתוולי: "גור אריות הוא טוב באותה מידה בין אם הוא זכר או נקבה".
המלכה הפכה לנושא בשירי הלל עכשוויים, כמו "תמריאני" של צ'אחרוחאדזה  ו"עבדול-מסיאני" ("עבד המשיח")  של יואנה שאוותלי. הרשומות הגאורגיות כוללות דברי הספד לתמר. העיקריים שבהם הם שני מקורות שהתרכזו בתקופת שלטונה - "חיי תמר, מלכת המלכות" ו"ההיסטוריה וההספדים של ריבונים" - שהפכו למקורות העיקריים לקדושתה של תמר בספרות הגאורגית. כותבי הרשומות של גאורגיה רוממו אותה כ"פרוטקטור האלמנה" ו"שהתברכה שלוש פעמים". הם שמים דגש מיוחד על מעלותיה כאישה: יופי, ענווה, אהבת חסד, נאמנות ותום. אף על פי שעברה קאנוניזציה כקדושה מאוחר יותר על ידי הכנסייה הגאורגית, היא נקראה קדושה אף במהלך חייה בקולופון הדו לשוני יווני-גאורגי שצורף לכתב היד של הבשורות מוואני.
האידיאליזציה של תמר הודגשה ביתר שאת בעקבות האירועים שהתרחשו בעת שלטונם של יורשיה; בתוך שני עשורים ממותה, הביאו הפלישות החווראזמית והמונגולית, לסיומה הפתאומי של הדומיננטיות הגאורגית באזור. תחיות לאומיות שחלו בתקופות מאוחרות יותר היו קיקיוניות בהשוואה להישגי שלטונה של תמר. כל אלה תרמו לפולחן של תמר שטשטש את ההבחנה בין האידיאליזציה של מלכה לאישיותה האמיתית.
בזיכרון העממי הגאורגי, כרוכה דמותה של תמר בהילה אגדית ורומנטית. שירי עם, פואמות וסיפורים מציגים אותה כשליטה אידיאלית, אישה קדושה כפי שמתוארים לעיתים אלים פגניים וקדושים נוצרים. לדוגמה, באגדת אוסטית עתיקה, המלכה תמר מתעברת מקרן שמש הזורחת מהחלון. במיתוס אחר, מהמחוזות ההרריים של גאורגיה, מתארים את תמר כשווה לאלוהות מזג האוויר, פרימיזה, השולטת בחורף. באופן דומה, במחוז ההיסטורי ההררי פשאבי, דמותה של תמר מזוהה עם אלת הריפוי ופוריות האישה.
אף על פי שמעולם לא הייתה מעורבת באופן ישיר בלחימה, זכר הניצחונות הצבאיים בתקופת שלטונה תרם לדמותה הפופולרית כדמות המלכה הלוחמת. דמות זו באה הדהדה לסיפור על צארינה דינארה, סיפור פופולרי רוסי מהמאה ה-16 על מלכה גאורגית דמיונית הנלחמת כנגד הפרסים.
העת החדשה
חלק גדול מהתפיסה המודרנית על המלכה תמר עוצב תחת ההשפעה של התנועה הרומנטית של המאה ה-19, ועם התעצמות הלאומיות בקרב האינטלקטואלים הגאורגים של אותה תקופה. בספרות הרוסית והמערבית של המאה ה-19, שיקפה דמותה של תמר את התפיסות האירופאיות לגבי המזרח, שגאורגיה נתפסה כחלק ממנו, ואת מעמדן ומאפייניהן של הנשים במזרח.
הסופר הטירולי יוזף פיליפ פלמרייר, תיאר את תמר כ"סמירמיס הקווקזית". המשורר הרוסי, מיכאיל לרמונטוב, שהוקסם מהקווקז ה"אקזוטי", כתב את הפואמה הרומנטית "טמרה" (רוסית: Тамара ;1841), שבה הוא משתמש באגדה גאורגית עתיקה על נסיכה הררית דמוית סירנה, לה קרא המלכה תמר. אף על פי שתיאורו של לרמונוטוב את המלכה כמפתה וקטלנית, לא היה מבוסס היסטורית, הוא השפיע מספיק כדי להעלות את הנושא של מיניותה של תמר, שאלה שבה עסקו חוקרים אירופאיים מהמאה ה-19. המחזה של קנוט האמסון, משנת 1903, "דרונינג טמרה" ("המלכה תמרה"), היה מוצלח פחות; מבקרי תיאטרון ראו את דמותה של תמר כ"אישה מודרנית לבושה בתחפושת של ימי הביניים" וראו במחזה כ"דבר פרשנות על האישה החדשה של שנות ה-90 של המאה ה-19". המלחין הרוסי מילי באלאקירב כתב פואמה סימפונית שכותרתה "טמרה" (נדפסה לראשונה בשנת 1884).
דמותה של תמר עבר רומנטיזציה גם בספרות הגאורגית, אולם באופן שונה לגמרי מנקודת המבט הרוסית והמערבית. הרומנטיקנים הגאורגים הלכו בעקבות המסורת של ימי הביניים, שגילמו את דמותה כאישה עדינה וקדושה, ששלטה בממלכה שהייתה במצב קבוע של מלחמה. סנטימנט זה גבר בהשראת הגילוי מחדש של ציור קיר של תמר במנזר בתניה, מנזר הרוס באותם ימים, שנחשף ושוחזר בידי הנסיך גריגורי גגארין בשנות ה-40 של המאה ה-19. הפרסקו הפך למקור לתחריטים רבים שנפוצו בגאורגיה באותו זמן, ולהשראתו של המשורר, גריגול אורבליאני, שהקדיש לו שיר רומנטי. סופרים גאורגים שהשוו את מצבה של גאורגיה באותם ימים (המאה ה-19) של שליטה רוסית בגאורגיה ודיכוי המוסדות הלאומיים, ביכו בכתביהם את העבר שאבד לבלי. תמר הפכה להאנשה של ימי הזוהר של גאורגיה, שנמשכת עד היום.
אסטרואיד 326 Tamara שהתגלה על ידי יוהאן פאליזה נקרא על שמה. השם ניתן על ידי גאורגי אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה.
תומאס האריס
תומאס האריס (באנגלית: Thomas Harris; נולד ב־11 באפריל 1940) מחבר ספרי מתח אמריקאי ויוצרו של ד"ר חניבעל לקטר.
חייו
בשנת 1977 התפרסם ספרו הראשון "יום א' השחור", סיפור על לוחם מוסד ישראלי המסכל מזימת טרוריסטים ערבים לבצע, בעזרת אמריקאי בוגר מלחמת וייטנאם, פיגוע המוני בסופרבול, משחק הגמר של ליגת הפוטבול האמריקאית.
בשנת 1981 הופיע ספרו "הדרקון האדום" המתאר לראשונה בספריו רוצח סדרתי, המסתייע בעזרתו של רוצח סדרתי אחר שנלכד ומרצה עונשו בכלא שמור, והוא ד"ר חניבעל לקטר, רופא, רוצח אכזרי וקניבל, הדמות הקבועה לאורך הטטרולוגיה.
בשנת 1988 התפרסם ספרו "שתיקת הכבשים", בו מנסה סוכנת ה FBI קלריס סטרלינג ללכוד רוצח סדרתי באמצעות ניצול כישוריו של ד"ר לקטר הכלוא.
הביקורות לא נטו חסד לספריו, אך ציינו כי היטיב לאפיין דמויותיהם של רוצחים סדרתיים. ספריו הפכו לרבי מכר. כל ספריו עובדו לסרטי קולנוע וכולם תורגמו לעברית.
אהרן רוקח
רבי אהרן רוֹקֵחַ (מכונה המהר"א מבעלז, בחסידות בעלז מכונה "הרב זכרונו לברכה", אלול ה'תר"ם – כ"א באב ה'תשי"ז; 1880 – 18 באוגוסט 1957) היה האדמו"ר הרביעי של חסידות בעלז. תחת הנהגתו השתקמה חסידות בעלז בארץ ישראל לאחר השואה.
קורות חייו
נולד בחודש אלול שנת ה'תר"ם (1880) כבן בכור לרבי ישכר דב רוקח, האדמו"ר השלישי בשושלת בעלזא, ולבתיה רוחמה רוקח נכדת רבי אהרן טברסקי מצ'רנוביל. בגיל צעיר התייתם מאמו וגדל בצל סבו רבי יהושע רוקח. בגיל 14 התארס עם מלכה, בת דודו, רבי שמואל מסקאהל ובב' באדר ה'תרנ"ח נישא לה. השידוך נסגר עוד בחיי סבו רבי יהושע מבעלזא ובעידודו. לרבי אהרן נולדו מספר בנים ובנות והוא איבד את כל משפחתו בשואה. לאחר פטירת אביו בשנת תרפ"ז (1926) מונה לממלא מקומו באדמו"רות ורבנות העיירה.
בשנת ת"ש (1939), ביום הושענה רבה, נכנס חיל החלוץ הגרמני לבעלזא. לאחר שסיים את ההקפות בערב שמחת תורה מבלי לקצר בהן, החליט האדמו"ר להימלט מן העיר. הוא נמלט לגטו קרקוב ומשם לגטו בוכניה, ליד קרקוב, משם חולץ תמורת ממון רב, ביחד עם אחיו, הרב מרדכי רוקח מבילגוריי. בט"ו באייר באותה שנה הגיע להונגריה, התיישב בבודפשט למשך שמונה חודשים עד כ"ד בטבת תש"ד (1944). משנודע לו שהגסטאפו עוקב אחריו ודורש מממשלת הונגריה את הסגרתו בחזרה לשלטונות הנאציים עזב במהירות את הונגריה. הדרשה שנשא אחיו בשמו קודם עזיבתם עוררה לימים פולמוס סביב עזיבתו, בטענה שהדברים יצרו רושם שלא צפויה סכנה לנשארים בהונגריה. בכ"א בטבת ה'תש"ד יצאו שני האחים מהונגריה ברכבת והגיעו לאיסטנבול. משם המשיכו לדמשק במכונית שהסוכנות היהודית העמידה לרשותם. משה חיים שפירא, בעידודו של הרב יצחק אייזיק הרצוג, פעל להשגת רישיונות עלייה ממכסת "ציונים ותיקים" עבור שני הרבנים.
ביום חמישי ט' בשבט ה'תש"ד (3 בפברואר 1944) הגיעו השניים לארץ ישראל.
האדמו"ר סירב להפצרות חסידיו לגור בירושלים, בבני ברק או בפתח תקווה, קבע את ביתו ברחוב אחד העם במרכז תל אביב. היו לו לכך נימוקים רבים, ובהם שבתל אביב אין שום מסגד או כנסייה.
הקים מחדש את חסידות בעלז בארץ ישראל, תחילה בתל אביב, ואחר כך בירושלים, בני ברק וחיפה. בקיץ, מערב חג השבועות עד אחרי חגי תשרי, היה שוהה בירושלים, עד שנת ה'תשט"ו (1955) בשכונת קטמון, ומאוחר יותר ברחוב אגריפס ליד ישיבת בעלזא.
בשנת ה'תש"ט (1949) נישא לחנה, בתו של הרב יחיאל חיים לאבין ממאקווא ואלמנת האדמו"ר יוסף מאיר פולק מבערגסאז שנרצח בשואה. בעת נישואיהם היו לה בן ובת מבעלה הראשון והאדמו"ר הפך לאביהם החורג. הבן הוא הרב אברהם אלטר פולק האדמו"ר מבערגסאז-פתח תקווה, הבת היא ביילא חיה, שהייתה נשואה לרב מנחם מנדל מנדלזון.
פטירתו והלווייתו
בליל שבת פרשת עקב כ' באב ה'תשי"ז (1957) השמיע האדמו"ר לחסידיו משא תורני כהרגלו מדי ליל שבת, בין השאר אמר: "כשאבא או רבי נפטר מהעולם, אם בניו או תלמידיו ממשיכים להתנהג בדרך הטוב שהוא לימד אותם, הם מרבים את שכרו של האבא או הרבי בעולם העליון". דבריו אלה התפרשו מאוחר יותר על ידי החסידים כצוואה מפורשת של הרבי. במוצאי שבת, כ"א באב ה'תשי"ז, 18 באוגוסט 1957, נפטר בבית החולים שערי צדק.
הלווייתו התקיימה למחרת בירושלים. בהלוויה השתתפו כ-20,000 אנשים מכל השכבות והזרמים, ומפאת השרב הכבד ששרר התעלפו מספר אנשים, בהם אשת הרבי. במקביל נערכו הספדים בבתי הכנסת בריכוזים החרדיים ברחבי העולם. הוא נטמן בבית העלמין "הר המנוחות" בירושלים, וקברו מהווה מוקד משיכה לציבור החרדי אשר מבקרים שם במשך כל השנה ובפרט ביום ה'יארצייט' - כ"א באב. על שמו נקראים רחוב קדושת אהרן בקריית בעלז בירושלים ובבית שמש, רחוב האדמור מבעלזא בבני ברק, וכן שתי ישיבות של חסידי בעלז בירושלים: ישיבת 'ברכת אהרן' בגבעת שאול ו'קדושת אהרן' בקריית בעלז. וכן ישיבת פאר אהרן באשדוד
אחיינו רבי ישכר דב רוקח, בנו של אחיו רבי מרדכי מביילגוריא, ירש את מקומו באדמו"רות. הוא היה ילד בזמן שנפטר דודו והחל להנהיג את החסידות כמה שנים לאחר מכן ומשמש כאדמו"ר מבעלז עד היום.
דרכיו
בקרב חוגי החסידים התפרסם הרב רוקח כצדיק וכבעל מופתים. רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם, הרבי משינובה אמר עליו כשהיה צעיר לימים שנראה שהיצר הרע שכח ממנו. נודע כמי שממעט באכילה. הוא טען שניתן לעבוד כך את הקב"ה באופן נעלה יותר.
הקפיד ללחוץ את ידיהם של ילדים לפני גיל בר מצווה רק באמצעות מגבת שבה עטף את ידו. היה נוטל את ידיו פעמים רבות במשך היממה.
מסופר כי אמר על עצמו: "במידה שאדם נולד עמה מותר לו להתפאר בה, אני ברוך השם, נולדתי עם מידת הרחמנות".
נודע גם בכך שאינו מסוגל לשמוע רע על שום יהודי, ואפילו ברמז. לכן הקפיד לא לומר על אדם שהוא "מחלל שבת", אלא "שוכח עיקר שבת" או "החושב שהוא יום שישי". הוא תמך בחזית הדתית המאוחדת בבחירות לכנסת הראשונה, שבה השתתפו אנשי אגודת ישראל יחד עם המזרחי והפועל המזרחי. כשאחד מחסידיו אמר שהתאחדו בה יהודים וגויים ביחד (וכוונתו ב"גויים" הייתה לדתיים לאומיים), הזדעזע והורה לו כמה פעמים ליטול את ידיו שלוש פעמים, ולחזור ולומר שהתאחדו יהודים עם יהודים. לבסוף הזהירו שלא לומר שוב את דבריו הקודמים.
אמר שבארץ ישראל יש להקפיד להעסיק יהודים, ובפרט בבניין בית כנסת. סיפר שאביו רבי ישכר דב רוקח (הראשון) אמר שרוצה להקפיד על כך אבל לא יכול מפני החשש מאיבת הגוים בגלות, וסיים שאם כן בבואנו לארץ ישראל יש להקפיד על כך
משפחתו
כל ילדיו נולדו מאשתו הראשונה. מלבד שני בניו אברהם ואלעזר ובת אחת שנפטרו בצעירותם, כל ילדיו נרצחו בשואה. בארץ ישראל נשא לאשה את חנה רוקח, כשלה בן ובת שגודלו בבית האדמו"ר. נפטרה בתשע"ד.
בניו
בנותיו
תורתו
דברי תורתו התפרסמו בספרים:
פרננדו סנטוש
קריירה
כיליד ליסבון החל פרננדו סנטוש את דרכו ככדורגלן בקבוצת הנוער של בנפיקה ליסבון ב-1966. הוא שיחק 4 עונות בבוגרים בקבוצות מאריטימו ואשטוריל מליגת העל הפורטוגזית.
לאחר שפרש מכדורגל, למד לתואר בהנדסת אלקטרוניקה ותקשורת בבית ספר גבוה למהנדסים של ליסבון (Instituto Superior de Engenharia de Lisboa) אותו קיבל בשנת 1977. לאחר 10 שנים שבהן עבד כטכנאי הוא החל לאמן בשנת 1987. ב-1987 אימן את אשטוריל. במשך 7 העונות בהם אימן את הקבוצה הצליח להעלות אותה מהליגה השלישית בפורטוגל לליגת העל הפורטוגזית. ב-1994 עבר לאמן את אמדורה וב-1998 את פורטו. עם פורטו זכה באליפות ובסופר קאפ הפורטוגזי בעונתו הראשונה, והיה המאמן שזכה באליפות החמישית ברציפות עם פורטו, הרצף הארוך ביותר בליגה הפורטוגזית. בעונה לאחר מכן, הפסיד את האליפות השישית במחזור האחרון לספורטינג ליסבון אך זכה בגביע הפורטוגזי ובסופר קאפ והגיע לרבע גמר ליגת האלופות. בשנת 2000 דורג במקום התשיעי בדרוג פיפ"א למאמנים.
מכללת ליפשיץ
מכללת ליפשיץ היא מכללה אקדמית דתית לחינוך. המכללה היא מיסודו של הסמינר הוותיק להכשרת מורים דתיים "בית המדרש למורים מזרחי" שנוסד בשנת ה'תר"פ, 1921 על ידי ר' משה אוסטרובסקי-המאירי אשר איחד בין "ישיבת המשתלמים" בירושלים לבין בית המדרש למורים "נצח ישראל" שבפתח תקווה. המנהל הראשון של בית הספר היה אליעזר מאיר ליפשיץ, ולאחר מותו שונה שמה ל"סמינר למורים על שם הרא"מ ליפשיץ".
פרננדו סנטוש
קריירה
ב-2001 עבר לאמן את א.א.ק. אתונה איתה זכה בגביע היווני והפסיד לאולימפיאקוס את האליפות בגלל הפרש שערים. שנה לאחר מכן עבר לאמן את פנאתינאיקוס ושנה לאחר מכן את ספורטינג ליסבון. הוא חזר לא.א.ק. אתונה ב-2004 איתה הגיע למקום השלישי בליגה ולחצי גמר הגביע. ב-2006 עבר לבנפיקה ליסבון אך נכשל באותה עונה ועזב לפאוק סלוניקי אותה אימן עד 2010.
מכללת ליפשיץ
בשנת הלימודים תשנ"ו (1996), המועצה להשכלה גבוהה הכירה במכללה כמוסד אקדמי, הרשאי להעניק תואר בוגר אוניברסיטה במקצועות ההתמחות הייחודיים של המכללה. בשנה זו נפתחה במכללה מסגרת לימודים מיוחדת המשלבת לימודי קודש במתכונת ישיבתית ולימודים אקדמיים לתואר B.Ed ותעודת הוראה.
בשנת תשע"ג (ינואר 2013) התאחדה המכללה עם מכללת הרצוג. הלימודים במכללה מתקיימים בהפרדה מגדרית.
למכללה מספר קמפוסים, ביניהם הקמפוס הוותיק ברחוב הלל במרכז ירושלים המשמש ללימודי הגברים בעיקר, וכן קמפוס בגבעה הצרפתית המשמש ללימודי הנשים בעיקר.
תוכנית הלימודים
תוכנית לימודים להכשרת מורים במגוון ההתמחויות האקדמיות של המכללה: תנ"ך, תושב"ע, גאוגרפיה, מתמטיקה, מדעי הטבע, תקשורת והוראת מדעי המחשב. תוכניות הלימודים מתפרסות על ארבע שנות לימודים.
אחד ממסלולי הלימוד הוא באמצעות ישיבת המאירי - תוכנית לימודים המשלבת לימודי ישיבה ושירות צבאי (במתכונת ישיבת הסדר), הכוללת לימודים לתואר אקדמי B.Ed ובאחת מהתמחויות המכללה. מסלול אחר הוא במסגרת המכונים התורניים להוראה, המשלבים לימודים בישיבת הסדר לאחר השירות הצבאי עם הלימודים במכללה, כך שחלק מן הקורסים האקדמיים נערכים בתוך מסגרת הלימוד בישיבה. בתוכנית משתתפות ישיבת הכותל, קריית שמונה, בית אל, מעלה אדומים, שילה, אלון מורה ומכלול.
מים מדליו
מים מדליו הוא שנתון מכללת ליפשיץ שיוצא לאור מאז שנת תש"ן (1990-1989). עורכו הראשון ד"ר עמוס סמואל, טבע את שמו על שם הפסוק "יִזַּל-מים מדָּלְיָו" . עורכיו הבאים של כתב העת היו ד"ר יונה בן-ששון וד"ר אברהם זלקין. נכון לשנת 2011 עורכת אותו פרופ' לובה חרל"פ. מאמרי כתב העת עוסקים במגוון התחומים הנלמדים במכללה: מקרא, תלמוד, הלכה, תולדות עם ישראל, חינוך ועוד. חלק מהגיליונות מוקדשים לנושא מרכזי אחד, למשל, "יהדות וסביבה" (תשס"ה), "רש"י ורמב"ם" (תשס"ו), "חזון ומנהיגות" (תשס"ח-תשס"ט). מאמרי כתב העת זמינים לקריאה באתר האינטרנט של המכללה.
פרננדו סנטוש
קריירה
ב-2010 עזב את פאוק לטובת אימון. אותה אימן ביורו 2012 והגיע עד לרבע הגמר, ובטורניר מונדיאל 2014, בו הגיעה לשמינית הגמר. יום לאחר הדחת יוון מהמונדיאל תם חוזהו של סנטוש בנבחרת.
לאחר שעזב את יוון, חתם סנטוש ב, אותה הוביל לזכייה באליפות אירופה 2016.
עם סיום מונדיאל 2022, התפטר מתפקידו כמאמן נבחרת פורטוגל.
ב-24 בינואר 2023 חתם סנטוש על חוזה בן שלוש וחצי שנים בנבחרת פולין עד לשנת 2026.
ריספקט
ריספקט (באנגלית: Respect) היא מילה אנגלית שמשמעה "כבוד".
ראסאט
ראסאט (Rasat) הוא לוויין לחישה מרחוק של כדור הארץ, שפותח על ידי סוכנות החלל של טורקיה. זהו הלוויין הראשון לחישה מרחוק המיוצר בטורקיה, והשני בסדרת לווייני תצפית שטורקיה מצוידת בהם (הראשון הוא הלוויין בילסאט, שנבנה בבריטניה). ללוויין מצלמה המפיקה תצלומי שחור לבן וכן מצלמה רב צבעית לצילומי צבע.
משימות הלוויין
משימות החלל, כפי שהוגדרו על ידי ממשלת טורקיה:
עידן מימון
עידן מימון (נולד ב-27 בנובמבר 1974) הוא שחקן כדוריד עבר ישראלי. משמש כמאמן בקבוצת הכדוריד של הפועל ראשון לציון. היה קפטן נבחרת ישראל בכדוריד, מלך השערים בכדוריד בישראל בכל הזמנים עם למעלה מ-3,000 שערים נחשב לאחד מגדולי שחקני הכדוריד הישראלים בכל הזמנים.
מימון שיחק בדרך כלל בתפקיד מקשר ימני. היד החזקה שלו היא שמאל, דבר שהקנה לו יתרון בעמדה זו. מספר חולצתו היה 9. פרש ממשחק בשנת 2016, בגיל 41.
מימון שיחק בנבחרת ישראל בכדוריד בשנים 1992 - 2010 וכבש 636 שערים ב-168 הופעות.
במדי הפועל ראשון לציון
מימון החל את דרכו בכדוריד באגודת הפועל ראשון לציון בה שיחק החל מגילאי הילדים עד שעלה לקבוצה הבוגרת. הפועל ראשון לציון היא הקבוצה היחידה בה שיחק מימון בישראל.
בשנת 1992 היה שותף מימון לזכייתה של נבחרת הכדוריד של בית ספרו- עמית עמל באליפות העולם לבתי ספר תיכוניים בכדוריד אשר נערכה בדנמרק.
במהלך הקריירה צבר מימון תארים רבים בכל קנה מידה: 13 אליפויות ו-12 גביעים, כולם בקבוצת הפועל ראשון לציון בשנות התשעים והאלפיים. מימון אף היה שותף להישג השיא של הקבוצה, שתי השתתפויות בליגת האלופות האירופית (בשנים 1997/1998 ו-1999/2000), כאשר בפעם השנייה אף העפילה הקבוצה אל רבע הגמר בו הפסידה לקיל הגרמנית. התואר האחרון שבו זכו מימון והפועל ראשון לציון היה גביע המדינה בעונת 2015/16, שנה לאחר זכייה בדאבל בעונת 2014/15.
ב-11 באוקטובר 2013 הפך מימון לשיאן השערים בכל הזמנים, עם 2,926 שערים.
מימון הוא מאמן קבוצות ילדים רבות של המועדון שמשחקות בהיכל מרדכי רוזנשטיין. מעונת 2012/2013 הוא משמש, נוסף על היותו שחקן, עוזר-המאמן של הקבוצה הראשונה של המועדון.
ב-6 בפברואר 2015, במהלך הניצחון 30 - 28 על מכבי תל אביב, הבקיע מימון את שעריו ה-3,000 וה-3,001 בקריירה.
בעונת 2015/16 זכו עידן מימון והפועל ראשון בגביע, אך הודחו בחצי גמר הפלייאוף על ידי מכבי תל אביב.
באירופה
בפתיחת עונת 2000/2001, כאשר היה מימון בשיא הקריירה שלו הוא החליט לעבור לשחק בגרמניה, המדינה המובילה בעולם בתחום הכדוריד. מימון עבר לקבוצת פולינגן אשר שיחקה בליגת המשנה ועזר לה להעפיל אל הליגה הראשונה. למרות עליית הקבוצה, נשאר מימון בליגה השנייה כשעבר לקבוצת גופינגן. גם לגופינגן עזר מימון לעלות ליגה, אולם שוב לא זכה לשחק בליגה הראשונה משום שבסיום אותה עונה החליט לחזור לשחק בישראל לאחר שתי עונות בלבד בגרמניה. בשובו לארץ, בפתיחת עונת 2002/2003, חזר מימון אל קבוצת נעוריו הפועל ראשון לציון.
בנבחרת
מימון הוא שיאן ההופעות ומלך שערי נבחרת ישראל בכל הזמנים עם 636 שערים ב-168 הופעות. מימון ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בגיל 18 בלבד. ב-2006 הודיע מימון על פרישה מהנבחרת, אך חזר לשחק לאחר שזומן למרות פרישתו. בסיום קמפיין מוקדמות אליפות אירופה 2008 שוב הודיע מימון על פרישה, אך לבסוף שוכנע להישאר. עם זאת, מאז ההודעה השנייה על הפרישה כמעט ולא שיחק במדים הלאומיים בשל פציעות וסיבות אישיות.