cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סידני גילקריסט תומאס
שיטת תומאס
התעניינותו בבעיית בצרי הברזל העשירים בזרחן התעוררה בעקבות הרצאה ששמע בקולג' בירקבק . הוא הגיע למסקנה שניתן לסלק את הזרחן מהברזל על ידי ציפוי כבשן הבֶּסֶמֶר בציפוי בסיסי של אבן גיר בתוספת מעט סיליקט נתרני (Na2SiO3). ב-1875 נעשו ניסויים ראשונים של התהליך שהמציא. התהליך הוצג בפומבי לראשונה במרץ 1878, בפגישה של המכון הבריטי לברזל ופלדה. במאי של אותה שנה הוציא פטנט על התהליך. בספטמבר כתב מאמר על "סילוק הזרחן בכבשן בֶּסֶמֶר", אולם המאמר פורסם רק במאי 1879. למרות אי פרסום המאמר הצליח תומאס לעניין בתהליך את חברת ייצור הפלדה "בולקוב ווהן" (Bolckow Vaughan) מקליבלנד (יורקשייר). הייצור בשיטת תומאס החל שם במאי 1879. העניין בשיטת תומאס היה בעיקרו בגרמניה ובבלגיה שם בצרי הברזל הזרחניים היו נפוצים יותר. ייצור בשיטת תומאס החל בגרמניה בספטמבר 1879. באותה שנה הוצאו פטנטים במספר מדינות.
דשן זרחני של תומאס
במהלך הייצור בשיטת תומאס נוצר סיג בסיסי עשיר בזרחה ובגיר ששימש כדשן זרחני לקרקעות חומציות. הדשן כונה "סיג תומאס" (Thomas slag) באנגלית ו"קמח תומאס" (Thomasmehl) בגרמנית.
אותות הוקרה
אובליסק לזכרו של תומאס הוצב ב-1960 באתר המורשת העולמית בבלנאבון שבדרום מזרח ויילס.
וכל מאמינים
וְכֹל מַאֲמִינִים הוא פיוט העוסק בשבחיו של הקב"ה ונאמר בקהילות האשכנזים בתפילת מוסף של ראש השנה ושל יום הכיפורים. הפיוט מיוחס מספק ליניי, פייטן ארץ-ישראלי קדום.
מבנה ותוכן הפיוט
הפיוט כתוב על פי אקרוסטיכון אלפביתי כפול. כל אחת מאותיות האלף בית מופיעה פעמיים: פעם אחת בתיאור שבחו של ה' ופעם שנייה לאחר המילים "וכל מאמינים שהוא" בתחילת שבח נוסף של ה'. הפיוט אינו מחורז.
הפיוט מתאר את גודלו ומידותיו של ה'. הוא מלא בתיאורי מידות ה' וכוחו שלקוחים מהתנ"ך וכן טוען שכל העולם מאמינים בכוחו ומידותיו. העובדה שמידותיו של ה' מופיעות בכל האותיות מבטאת את שלמותו של האל. המידות של האל המופיעות בפיוט הן גם מידות דין וגם מידות רחמים.
אמירת הפיוט
הפיוט נאמר אצל קהילות האשכנזים באמצע ברכת קדושת השם בחזרת הש"ץ בתפילות המוסף של ראש השנה ויום הכיפורים. נהוג לפתוח את ארון הקודש ולאומרו בעמידה. לאחר הקטע המתחיל במילים: "ובכן יתקדש שמך" אומרים את התפילה "עוד יזכור לנו אהבת איתן". תפילה זו מסתיימת במילים:
מיד לאחר מכן אומרים את הפיוט, שמתחיל גם הוא במידת המשפט של ה'. המהרי"ל נהג להתחיל את הפיוט ברצף לשורה הקודמת, וכך להפוך את השורה "האוחז ביד מידת משפט" שהיא תחילת הפיוט, להמשך השורה הקודמת "וצדקנו במשפט המלך המשפט".
בקהילות רבות לא אומרים את הפיוט כסדרו: שתי שורות המתחילות באותה האות ולאחר מכן שתי שורות אחרות. במקום זאת השורה הראשונה של הפיוט נאמרת בנפרד ולאחר מכן נאמרת בכל פעם שורה המתחילה במילים "וכל מאמינים" ואתה השורה שלאחריה, ששייכת כבר לאות הבאה. בסיום הפיוט על פי שיטה זו נאמרות שלוש שורות ביחד. לדוגמה, במקום לומר:
אומרים:
אמירת הפיוט כך היא שיבוש וככל הנראה איננה כוונת המחבר. סיבה אפשרית לאמירה משובשת זאת היא מפני שבעבר שליח הציבור היה אומר את המשפט הראשון של כל אות והציבור אחריו היה עונה "וכל מאמינים". עם השנים הציבור החל לומר גם את המשפט הבא, שאמור להיאמר מיד על ידי החזן, וכך נוצרה האמירה המשובשת. בחלק מקהילות אשכנז המערבי, מקפידים לומר את הפיוט בצורתו המקורית, שהחזן אומר חלקו הראשון והקהל אומרים חלקו השני.
הפיוט הולחן כמה פעמים, בין השאר בוצע הפיוט על ידי מרדכי בן-דוד בלחן של שלמה קרליבך.
לחנים וביצועים
לחנים שונים לפיוט:
הברית הגדולה
הברית הגדולה (כונתה בראשית דרכה: ליגת אוגסבורג) הייתה קואליציה אירופאית שכללה (בזמנים שונים): אוסטריה, אירלנד, אנגליה, בוואריה, ברנדנבורג, האימפריה הרומית הקדושה, הולנד, סבויה, ספרד, סקוטלנד, סקסוניה, פורטוגל ושוודיה. הברית נוצרה לראשונה בשנת 1686, בתור "ליגת אוגסבורג", ועם הצטרפות אנגליה וסקוטלנד (בשנת 1689) קיבלה את שמה "הברית הגדולה". השפעתה של הקואליציה נמשכה במובן מסוים עד לראשית ימי מלחמת העולם הראשונה.
הקואליציה נוצרה בראשיתה כדי להגביל את השפעתו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. הקואליציה יצאה למלחמה בשנת 1688 כנגד כיבושיו של לואי הארבעה עשר, במה שכונה לאחר מכן מלחמת תשע השנים, שנגמרה בחתימת הסכם רייסווייק. הקואליציה הייתה מעורבת גם במלחמת הירושה הספרדית, שנגמרה בהסכם אוטרכט. למרות שהקואליציה הלכה למעשה התפרקה לאחר-מכן, רעיון זה של איחוד אירופאי, כמו גם עקרונות לוחמה שונים שנקבעו על ידי צבא הברית נשארו רלוונטיים גם מאה שנים לאחר מכן, עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
המשלחת הצרפתית לאירלנד (1796)
המשלחת הצרפתית לאירלנד (בצרפתית: Expédition d'Irlande) הייתה ניסיון צרפתי שנכשל במטרה לסייע לחברת האירים, ארגון מורדים רפובליקני פופולרי, שמרד בשלטון הבריטי. הצרפתים תכננו להנחית בחורף 1796–1797 כוח גדול שיסייע לאירים לגרש את הבריטים מהאי. הם חזו שהנחתת הכוח תגרום למכה קשה למורל, ליוקרה ולעוצמה הבריטית, וכן שתשמש צעד ראשון בפלישה לבריטניה גופא. לקראת הפלישה התארגנו 15 אלף חיילים צרפתים בברסט בפיקודו של גנרל לזאר הוש.
המבצע החל באחד החורפים הקשים של המאה ה-18, אליו הצי הצרפתי לא היה ערוך. פריגטות בריטיות זיהו את עזיבת הצי הצרפתי ועדכנו את הצי הבריטי שבתעלת למאנש, שרובו עגן בספיטהד במהלך החורף. מהצד הצרפתי, היה בלבול מהיציאה מהנמל: ספינה אחת טבעה, ועמה אובדן חיים כבד, והאחרות התפזרו במרחב. בנפרד, הצליחו הספינות הצרפתיות להגיע למפרץ באנטרי בסוף דצמבר, אולם מפקדי הכוח היו רחוקים במרחק קילומטרים מהמסלול המקורי, ולא הייתה בהירות מה לעשות. תנאי מזג האוויר הפכו נחיתה אמפיבית לבלתי אפשרית. בתוך שבוע התפרק הצי, ושייטות וספינות בודדות חזרו על עקבותיהן.
הבריטים לא היו יכולים להתעמת עם הצרפתים לפני, במהלך או אחרי הפלישה. מספר בודד של ספינות שבסיסן בקורק הצליחו לתפוס ספינות מלחמה ומשא צרפתיות בודדות, אולם ההישג הבריטי המשמעותי היחיד היה שייך לסר אדוארד אדוארד פילו, שהסיג את הספינה הצרפתית Droits de l'Homme בפעולה ב-13 בינואר, תוך גרימת אובדן של 1,000 חיילים צרפתים. בסך הכל, איבדו הצרפתים 12 ספינות, ואלפי חיילים נהרגו או טבעו מבלי שדרכו על אדמת אירלנד, למעט שבויי המלחמה. הציים של שתי המדינות ספגו ביקורת מהממשלה שלהם על תפקודם במערכה, אולם הצרפתים היו נחושים לשגר משלחת נוספת ב-1798, אז הצליחו להנחית בשלום 2,000 חיילים בחודש אוגוסט, אך ללא הצלחה להשפיע על המרד האירי ותוך אובדן כבד של חיי אדם וספינות.
רקע
אחרי הצלחת המהפכה הצרפתית ב-1789, הגישה הרפובליקנית צברה תאוצה במדינות רבות, ביניהן גם אירלנד, שנשלטה על ידי בריטניה הגדולה. ההתנגדות לשלטון הבריטי הייתה קיימת במשך מאות שנים, אולם הצלחת המהפכנים הצרפתים, לצד העברת החוק הפלילי שהפלה לרעה את הרוב הקתולי והמיעוט הפרסביטריאניסטי, הובילו להקמת חברת האירים המאוחדים, קואליציה של קבוצות ששאפו להקים רפובליקה אירית. בתחילה, כקבוצה לא אלימה, נדרשו חבריה לפעול במחתרת אחרי שההשתתפות בה הוכרזה לא חוקית ב-1793, עם תחילת מלחמות המהפכה הצרפתית. לאחר שהגיעו למסקנה שהדרך לרפובליקה עצמאית עוברת בהפיכה חמושה, החלו חברי הקבוצה האירית לארגן ולחמש את כוחותיהם. בחיפושיהם אחר סיוע זר, מנהיגי הקבוצה, לורד אדוארד פיצג'רלד וארתור או'קונור, ביקרו בבאזל ופגשו את גנרל לזאר הוש. כמו כן סייע למאמצים עורך הדין הפרוטסטנטי מדבלין, תאובלד וולף טון שהגיע לפריז ונפגש עם ראשי הממשלה, הוא מונה גם לגנרל בצבא הצרפתי (כדי להימנע מהאשמה בבגידה). במקביל, ממשלת בריטניה ריככה את החוק הפלילי, כדי למנוע התקוממות.
הרפובליקה הצרפתית הראשונה שאפה מזה תקופה לפלוש לאיים הבריטיים, אך גורמים כמו חזיתות אחרות, המלחמה בוואנדה וחולשת הצי הצרפתי טרפדה את הרצון הזה. חולשת הצי הצרפתי, שבאה לידי ביטוי אחרי הדחת קצינים רבים במהפכה, הייתה סיבה מרכזית לדאגה עבור צרפת. ב-1795, אחרי שהושג שלום בכמה חזיתות, הוחלט בצרפת כי בריטניה היא מהמתנגדים המסוכנים ביותר שנותרו לצרפת, וכי יש להביס אותה באמצעות פלישה.
פניותיו של וולף טון יצרו עניין בצרפת, שהבינה כי על ידי תקיפה באירלנד היא תוכל לפגוע בבטן הרכה של בריטניה. התמיכה בשלטון הבריטי הייתה חלשה והרפובליקנים האירים טענו שביכולתם לגייס צבא של 250 אלף איש שמחכים לנחיתת הצרפתים. עוד משכה את הצרפתים ההבנה שהקמת רפובליקה נוספת באירלנד תהווה חיזוק משמעותי לצרפת. לבסוף, וזו הסיבה העיקרית לפלישה, ניצבה העובדה שאירלנד היא קרש קפיצה אידיאלי לפלישה לבריטניה, במיוחד בשילוב עם הכוונה להנחית 2,000 פושעים במדים בקורנוול שיסיחו את דעת הבריטים ויוכלו לספק ראש גשר לפעולות עתידיות.
הכנות
עם סיום המלחמה בוואנדה וההגעה לשלום עם ספרד, התפנו כוחות צרפתיים גדולים לביצוע המבצע בראשות גנרל הוש, ויועד להתרחש באוקטובר 1796. הוש היה מפקד צבאי מוצלח, שרשם לזכותו את הבסת המלוכנים בוואנדה. לרשותו עמדו חיילים ותיקים רבים וכל הצי האטלנטי הצרפתי, שעגן בנמל ברסט. מספר החיילים שיועדו לא ידוע: הצרפתים דרשו לשלוח 25 אלף חיילים, בעוד האירים טענו ש-15 אלף יספיקו. ההערכות הן שעל הספינות היו בין 13,500 חיילים ל-20 אלף.
באוגוסט התוכנית כבר איחרה בלוח הזמנים: מחסור חמור במקום ובשכר האטו את העבודה במספנות, בעוד שהכוחות שהופנו לפלישה לקורנוול התגלו כלא אמינים ונרשמו בהם עריקים רבים. תרגיל של צי הפלישה לקורנוול הסתיים בכישלון, שכן התברר שהספינות הקטנות לא יכולות לפעול בים הפתוח. תוכנית זו בוטלה והחיילים האמינים הצטרפו לכוח הפלישה, בעוד היתר הוחזרו לכלא. גם התגבורת מצי הים התיכון התעכבה: שבע ספינות נאלצו לעגון ברושפור כדי לחמוק משייטת בריטית, והן הגיעו רק ב-8 בדצמבר. שייטת שנייה בפיקודו של פייר וילנב לא הספיקה להגיע לפני שהמשלחת יצאה לדרכה.
יציאה מהנמל
למרות הספקות של מפקדי המשלחת, המשלחת יצאה מברסט כמתוכנן ב-15 בדצמבר 1796, יום לפני שנשלחה הפקודה לבטל את המבצע. דה גאלס הבין שהבריטים מתצפתים על הנמל, והנחה את האוניות לעגון במפרץ קמארט והנחה לעבור דרך רז דה סיין. הרז דה סיין היה ערוץ מסוכן שבו סלעים רבים וגדות חוליות, אך היה מאפשר להסוות את גודלו של הצי הצרפתי מהשייטת הבריטית בקרבת החוף, אשר לפי הצרפתים כללה 30 ספינות.
למרות הדיווחים הצרפתיים, שייטת המצור הבריטית לא הייתה בקרבת ברסט בליל 15 בדצמבר. רובה חזר לנמלי בריטניה כדי למצוא מקלט מהסופות, בעוד שאר השייטת נדרשה לשוב לעומק האוקיינוס כדי למנוע את הסיכון להיסחף לחוף הסלעי הצרפתי בזמן הסערה. הספינות הבריטיות היחידות שהיו בטווח ראייה של המשלחת היו שייטת של חמש פריגטות בפיקודו של קפטן סר אדוארד פילו.
דה גאלס העביר את רוב 16 בדצמבר בהכנות למעבר דרך הרז דה סיין, תוך שהוא מציב ספינות תאורה בתעלה כדי להתריע על סכנות. המשלחת התעכבה עד שהחשיכה ירדה, מה שגרם לו להנחות את המשלחת לצאת דרך התעלה הראשית. החשיכה הייתה מוחלטת, וחלק מהספינות יצאו דרך הרז דה סיין. אדוארד פילו הוסיף לבלבול על ידי שיגור אורות כחולים, מה שהקשה עוד יותר על הקברניטים הצרפתים להבין את מיקומם.
עם עלות השחר ב-17 בדצמבר, היו רוב הספינות מפוזרות ברחבי הגישות לברסט. הקבוצה הגדולה ביותר בפיקודו של סגן אדמירל פרנסואה ג'וזף בובה עברה דרך רז דה סיין וכללה תשע ספינות קו, שש פריגטות ואוניית משא אחת. יתר הספינות היו לבד או בקבוצות קטנות, והקברניטים נאלצו לפתוח את הפקודות הסודיות כדי להבין מה היעד. ספינה אחת אבדה ועמה 680 יושביה בעת שהתנגשה בסלע.
המסע לאירלנד
בהיעדרם של דה גאלס והוש, בובה ומקבילו מהצבא, גנרל עמנואל דה גרואשי, נתנו ב-21 בדצמבר פקודה לעגון לקראת נחיתה למחרת. מקומיים שחשבו שהצי בריטי נתפסו בשבי והנחו את הצרפתים איך לבצע את הנחיתה בצורה הטובה ביותר. במהלך הלילה מזג האוויר החמיר משמעותית, עם סופות שלגים שהעמידו את המשלחת בפני הבחירה לעגון או להיהרס. הצרפתים נשארו במפרץ לאורך ארבעה ימים בחורף הקר ביותר מאז 1708. המלחים הצרפתים חסרי הניסיון ונטולי בגדי החורף, לא הצליחו לתפעל את הספינות. ב-24 בדצמבר נרגעו הרוחות זמנית, והוחלט לנחות בקרבת נחל שנראה כמו נקודת הנחיתה הטובה ביותר למחרת בבוקר. עם זאת, בלילה מזג האוויר החמיר שוב, ועד הבוקר הגלים היו כה גבוהים שחלקם נשברו מעל חרטום הספינות. הספינה הגדולה ביותר ה-Indomptable התנגשה בפריגטה ולשתיהן נגרם נזק חמור. במקביל, האונייה הבריטית HMS Monarch בפיקודו של ג'ורג' אלפינסטון שחזרה מפלישה מוצלחת למושבת הכף עברה דרך המשלחת הצרפתית ועגנה בקרוקהייבן.
קריסת המשלחת
במשך ארבעה ימים נוספים הוכו הספינות ברוחות עזות, ואף אחת לא הצליחה להתקרב לחוף מבלי להסתכן בעלייה על שרטון. ספינה אמריקאית בשם אליס שעברה בסמוך זיהתה כלי שייט מיטלטל בגלים ועמוס בגופות, זוהי ה-Impatiente שלאחר מכן נסחפה לחוף והתפרקה. רק שבעה שרדו מתוך 550 אנשים על הסיפון.
ב-29 בדצמבר, אחרי שהרוח התחזקה, החליט סגן האדמירל בובה לנטוש את המבצע. הוא אותת לספינות בטווח ראייה והורה לשוב לכיוון ברסט. מספר ספינות לא קיבלו את ההודעה והתקדמו לנקודת המפגש בנהר שאנון, אך הן היו מעטות ומפוזרות במרחב.
נסיגה
הספינות הצרפתיות הראשונות חזרו לברסט ב-1 בינואר, ביניהן ספינות הדגל של המשלחת. הן הצליחו להימנע ממפגש עם כלי שיט בריטיים ולשוט בקצב סביר בהתחשב במזג האוויר שהיה רגוע יותר. במהלך הימים הבאים, כל הספינות שהתאגדו מסביב לנהר שאנון חזרו לברסט, רובן ניזוקו קשות עקב הים הקשה והרוחות המתגברות. מספר ספינות לא חזרו כלל, ביניהן פריגטה אחת שקרסה במפרץ באנטרי ב-2 בינואר. רוב יושבי הסיפון חולצו על ידי ספינות צרפתיות, אולם חלק נפלו בשבי.
אחרי המשלחת
הניסיון הצרפתי לפלוש לאירלנד הסתיים בכישלון מוחלט. למעט קומץ שבויי מלחמה, לא הצליח חייל צרפתי אחד לנחות בחופי האי, למרות ספינות ששהו מול החוף למשך שבועיים. 12 ספינות אבדו ולמעלה מ-2,000 חיילים ומלחים נהרגו. הרעיון לפלוש נזנח לאחר מכן, וגנרל הוש הועבר לגרמניה, שם נפטר כעבור תשעה חודשים מסיבות טבעיות. לצד הביקורות, זכה הצי הצרפתי גם לשבחים בזכות העובדה שהצליח להגיע לאירלנד מבלי להיתקל בכוח בריטי משמעותי. הישג זה עודד ניסיונות נוספים כמו הנחיתה בוויילס בפברואר 1797 והפלישה לאירלנד ב-1798.
בבריטניה נמתחה ביקורת חריפה על תפקוד הצי, ובמהלך החודשים שאחרי הפלישה הורחב הכוח במפרץ ביסקאיה כדי לסכל איומים נוספים; כמו כן נשלחה תגבורת לשייטת בקאדיס. הפריסה המורחבת של הצי לא הייתה פופולרית בקרב הימאים, שהשביתו את צי התעלה באפריל, בשעה שהצרפתים לא הצליחו לנצל את ההזדמנות.
באירלנד נגרם תסכול רב מכישלון הצרפתים: וולף טון, שהיה על סיפון המשלחת לכל אורך המסע, טען שביכולתו היה לחוש את המפרץ במו ידיו. לאחר דחיית המרד, הוא המשיך לגייס תמיכה באירופה, והקים משלחת חדשה בהולנד שהסתיימה בכישלון בקרב קמפרדאון. במאי 1798 עצרו הבריטים את מנהיגי האירים המאוחדים ועוררו את המרד האירי. המרד כמעט הסתיים לפני שהצרפתים הצליחו לשלוח כוח קטן באוגוסט, והוא נכנע בספטמבר בקרב בלינאמוק. גם ניסיון פלישה נוסף בחודש אחר כך נכשל בקרב על האי טורי, שם נתפס וולף טון שהתאבד בכלא. מותו, לצד תבוסה צבאית ופעולות תגמול נגד המורדים סתמו את הגולל על התוכניות המשותפות של האירים והצרפתים.
אוניברסיטת יוסטון
אוניברסיטת יוסטון (באנגלית: University of Houston; בראשי תיבות: UH) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית הממוקמת ביוסטון, שבמדינת טקסס אשר בארצות הברית. האוניברסיטה הוקמה ב-1927 והיא האוניברסיטה השלישית בגודלה במדינה, עם כ-46,000 סטודנטים, ושטחה מתפרס על כ-66 דונם. במוסד ישנן כ-282 תוכניות לימוד שונות, וכ-40 מכוני מחקר. ההשפעה הכלכלית של האוניברסיטה תורמת יותר משלושה מיליארד דולר לשנה לכלכלה של טקסס, תוך שהיא מייצרת כ-24,000 משרות. פועלים בה כ-400 ארגוני סטודנטים ו-17 קבוצות ספורט.
האוניברסיטה חברה באוניברסיטאות הערים הגדולות וחברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר.
מחלקות ובתי ספר
בין הקולג'ים ובתי הספר של אוניברסיטת יוסטון :
איילט סיגטוואר
איילט סיגטוואר היה איילט של האימפריה העות'מאנית שהוקם בשנת 1596 והתקיים תקופה קצרה עד לשנת 1600, אז צורף לאיילט קניז'ה.
היסטוריה
כאשר סולימאן המפואר נפטר ביום האחרון של הקרב על סיגטוואר, בנו סלים השני הגיע להחליפו, ועם כיבוש העיר ב-8 בספטמבר 1566, הוקם מיד סנג'ק סיגטוואר כחלק מאיילט בודין. בשנת 1596 הפך מהמט השלישי את הסנג'ק לאיילט, אולם בשנת 1600 סופחו כל אדמות האיילט לאיילט קניז'ה כסנג'ק, אשר התקיים עד לשנת 1688.
בקע כושל
בגאולוגיה, בקע כושל הוא שלוחה לא פעילה של צומת משולש, בקע שלא התפתח ליצירת אוקיינוס. המונח הלועזי לבקע כושל, Aulacogen, מקורו ביוונית: αυλάκι – תעלה, אפיק, תלם, והוצע לראשונה על ידי הגאולוג הרוסי ניקולאי שטסקי (Николай Сергеевич Шатский) בשנת 1946.
היווצרות
צומת משולש הוא בקע תלת-זרועי של קרום יבשתי המצוי מעל תימרת מעטפת, הנוצר כתוצאה מהתרוממות, מתיחה, והידקקות של הקרום המסתיימת בהיווצרות סדקים.
בשלבים מתקדמים של התפרקות היבשת מתחברות שתיים מן הזרועות הפעילות בצומת ליצירת עמק ביקוע – עמק צר וארוך הנוצר לאורך בקע, בעוד השלישית חדלה להתפשט והופכת לבקע כושל. הבקע הכושל הופך לגראבן – גוש סלע השקוע בין שני העתקים בתחומי היבשת.
דוגמאות לבקעים כושלים הם עמק הריין במערב אירופה, עמק הריו גראנדה בניו מקסיקו והעתק ניו מדריד במיזורי. האחרון הוא בקע כושל שנוצר בעת התפרקות יבשת-העל רודיניה. עדות למבני החולשה שלו ניכרת בסדרת רעידות האדמה העזות, המוערכות בעוצמה של 8.0 בסולם ריכטר, שהתרחשו בשנים 1811-1812.
התחדשות
הקרום בבקע כושל נותר חלש בשל הביקועים, ועשוי להיות פעיל מבחינה סייסמית וגעשית. פעילות זו עשויה לחדש את הביקוע ולהפוך את הבקע הכושל לבקע פעיל. התחדשות כזו חלה בגראבן אוטווה בקנדה, שנוצר לפני כ-565 מיליון שנים סמוך לשלהי הפרקמבריון או בתחילת הקמבריון, פעילותו נפסקה והוא הפך לגראבן והתחדשה במהלך התפרקות פנגיאה.
כף שארקו
כף שארקו או קייפ שארקו (באנגלית: Cape Charcot) היא לשון יבשה סלעית בארץ המלכה מרי, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה ממוקמת בקצה הצפון-מזרחי של חצי האי מלבה, 6 קילומטרים מערבית לאי דייוויד.
חופי לשון היבשה הם מצוקי סלע תלולים ביותר.
גילוי ומיפוי לשון היבשה
לשון היבשה התגלתה על ידי משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1911–1914, בפיקודו של דאגלס מוסון.
מקור השם
שמה של לשון היבשה ניתן לה על ידי דאגלס מוסון.
הלשון נקראת על שמו של דוקטור ז'אן-באטיסט שארקו, מדען, וחוקר אנטארקטיקה צרפתי.
לקריאה נוספת
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 415
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 283
פלקון (ונצואלה)
פלקון (בספרדית: Falcón) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה, הנמצאת בצפון-מערב ונצואלה, גובלת בים הקריבי במזרח ובצפון, במפרץ ונצואלה בצפון, בסוליה במערב ובלרה ויארקוי בדרום.
המדינה משתרעת על שטח של 24,800 קילומטרים רבועים. במדינה מתגוררים 902,847 תושבים (נכון ל-2011). בירתה של המדינה היא קורו והעיר הגדולה ביותר בה היא פונטו פיחו.
היסטוריה
האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור סוליה היו אלונסו דה אוחדה הספרדי והמשלחת שלו ב-1499. בהמשך האזור נכבש על ידי הספרדים ונותר בשליטתם עד המאה ה-19.
בתחילת מלחמת העצמאות של ונצואלה האזור נותר נאמן לכתר הספרדי, אך המורדים כבשו אותו ב-1821. בהמשך האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ונכלל במחוז סוליה. כשרפובליקת קולומביה הגדולה התפרקה ב-1830 האזור צורף לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות ובמקום נוצרה פרובינציית קורו.
ב-20 בפברואר 1859, במהלך המלחמה הפדרלית, קורו הכריזה על עצמאותה. לאחר ניצחונם של הפדרליסטים במלחמה ב-1864 והפיכת ונצואלה למדינה פדרלית, קורו שבה להיות חלק מוונצואלה והיא הפכה להיות מדינה פדרלית בה. ב-1872 שם המדינה שונה לפלקון על שמו של חואן קריסוסטומו פלקון, שהיה ממנהיגי הפדרליסטים במלחמה וגם נשיא ונצואלה.
ב-1881 אוחדה פלקון עם מדינת סוליה למדינת "פלקון סוליה", אך ב-1 באפריל 1890 הוחלט לפרק את המדינה לשתי מרכיבותיה. ב-1899 שם המדינה שונה בחזרה לקורו, אך השינוי בוטל ב-1901.
כלכלה
כלכלת פלקון מסתמכת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול קוקוס, בצלים, תירס, עגבניות, אבטיחים, מלונים, קפה ואלוורה, דיג, הפקת נפט (בעיקר בחצי האי פרגואנה) וכרייה.
אמארי ואחוות הלילה (ספר)
אמארי ואחוות הלילה (באנגלית: Amari And The Night Brothers) הוא ספר פנטזיה לילדים שנכתב על ידי ב"ב אלסטון, ויצא לאור בישראל בנובמבר 2022. הוא יצא בישראל בהוצאת כתר. עלילת הספר עוסקת בעיקר בנערה אמארי פיטרס אשר מגלה עולם סודי של על טבעי, ומצטרפת איליו במטרה להציל את אחיה שנעלם. לספר יצא המשך במאי 2023. את שני הספרים תרגמה מאנגלית יעל אכמון. הספר זכה לביקורות טובות.
מלגות קציר
מלגות קציר (באנגלית: Katzir Fellowships) היא תוכנית מענקי-מחקר אשר פותחה בשנת 1991 במטרה לקלוט מדענים איכותיים למערך המחקר והפיתוח הביטחוני, אשר יוכלו להוות את עתודת ההנהגה הטכנולוגית. על התוכנית המליצה הוועדה המייעצת לשר הביטחון בנושאי המחקר והפיתוח הביטחוני, בראשות פרופסור יהושע יורטנר.
אמארי ואחוות הלילה (ספר)
עלילה
הספר מספר על נערה צעירה הסובלת מביריונות בשם אמארי פיטרס. לאחר שאחיה נעלם וכולם מאבדים תקווה לשובו, אמארי מקבלת זימון למחלקת החקירות העל טבעיות. היא מגלה שיצורים אגדיים, כמו המפלצת מלוך נס, הקראקן, ועוד יצורים על טבעיים אחרים אמיתיים.
מלגות קציר
ועדת המלגות על שם פרופסור אהרן קציר מעניקה למדענים מצטיינים המתמחים בתחומי המדע והטכנולוגיה מלגה תלת-שנתית המיועדות למימון ההכשרה, וכן מלגה תלת-שנתית נוספת בזמן הקליטה במערך הביטחון והעבודה המחקרית במסגרת זו. המלגות מוענקות לזכאים במסגרת תוכנית מלגות קציר וביוזמת שר הביטחון ובחסותו, והיא פועלת בתחום אחריותו של מינהל המחקר, פיתוח אמל"ח ותשתית טכנולוגית מפא"ת במשרד הביטחון (המפעיל במסגרת הכשרת כוח-אדם טכנולוגי ומחקרי אף את תוכניות פסגות ותלפיות). המלגות מיועדות לבוגרי תואר ראשון בעלי הישגים אקדמיים גבוהים בתחומים מדעיים כגון מדעים מדויקים, הנדסה, מדעי החיים ומקצועות נוספים, העומדים בדרישות הקרן ועוברים תהליך מיון הכולל מבדק הערכה.
לפי תקנון התוכנית, ועדת המלגות "תרכז מאמציה להביא לגיוס ולקליטה מוצלחת של מדענים צעירים ומבריקים, מובילי דרך, אשר יצמחו במערך המחקר והפיתוח הביטחוני ויוכלו להנהיג אותו לענות על הצרכים של שנות האלפיים". המוסד הקולט את המלגאים אחראי לעצב להם תוכנית הכשרה, המותאמת לכישוריהם, לניסיונם ולנושאים אליהם הם מיועדים. תוכנית ההכשרה כוללת את הדרכת המלגאים והצבתם בתפקידים שיקדמו את הכשרתם לתפקידי ניהול מחקר ופיתוח ביטחוני בגופי מחקר הפזורים באזורי הארץ השונים.
החתול שאיננו שם
מקור שמו של הספר הוא באמרה של הפילוסוף ויליאם ג'יימס: "פילוסוף הוא עיוור שמחפש בחדר חשוך חתול שחור שאיננו שם". האמרה הזאת מבטאת את החידתיות האופפת את הפילוסופיה, והתחושה שאין יודעים במה בדיוק היא עוסקת. הספר מנסה להגדיר מהי הפילוסופיה, ולהסביר מניין נובעות תכונותיה: היעדר האובייקט לחקירה, העובדה שאי אפשר להשיב לשאלותיה על ידי התבוננות במציאות, העובדה שהבעיות הפילוסופיות המרכזיות אינן נפתרות לאורך אלפי שנים, תחושת שמיטת הקרקע מתחת לרגליים שאופיינית לדיונים פילוסופיים.
אמארי ואחוות הלילה (ספר)
עלילה
אמארי עוברת את המבחנים בהצלחה ובעזרת דילן, חבר חדש שהוא קוסם סודי, הם מתחילים לנהל חקירה לגבי היעלמותו של אחיה ובמקביל דילן מלמד את אמארי קסם אשליות. הלשכה מתמודדת עם התקפות מצד השוליה של מורו, קוסם חזק ועתיק שהקים את אחוות הלילה. למרות שמורו כלוא, הוא אכשיהו מצליח לתקוף אותם. אמארי מגלה בעזרת רוח רפאים של קוסמת שהאדם שכלוא הוא בעצם השוליה של מורו, ושמורו חופשי. היא יחד עם חבריה מנסים להתעמת איתו במטרה לעצור את תוכניתו המרושעת ולהציל את אחיה של אמארי. כשאמארי מגיעה לעצור אותו היא מגלה שדילן, החבר שלה, עבד בשביל מורו ותכנן את הכל. דילן הורג את מורו ולוקח את הקסם שלו, ואז אמארי מביסה את דילן בכישוף ענק.
לאחר מכן, אחיה מאושפז עקב כישוף רשע של דילן ומורו אך הוא בחיים. אמארי מתקבלת ללשכה לחקירות על טבעיות, והכל מסתדר. אלא שדילן עדיין חופשי, ואחיה מתנדנד בין חיים ומוות.
החתול שאיננו שם
בעיית הגדרת הפילוסופיה נחשבת עצמה לפילוסופית, אבל בעיני המחבר מובנה הוא – אילו מאפיינים של דיון מזוהים כ"פילוסופיים", שהיא שאלה פסיכולוגית. על פי טענת המחבר זהו אם כן ספר לא פילוסופי על הפילוסופיה.
הפילוסופיה עוסקת בחשיבה האנושית. אולם לכאורה החשיבה היא חלק מתופעות הטבע, ואפשר היה לחקור אותה בצורה מדעית-עובדתית. השאלה המרכזית שבה עוסק הספר היא מדוע הפילוסופים אינם רואים זאת כך, ומדוע הסתכלותם בחשיבה האנושית אינה אמפירית (ניסויית). התשובה שנותן הספר היא שהמאפיין את הפילוסופיה אינו אובייקט החקירה, אלא דרך החקירה. טענתו של המחבר היא שהמאפיין את החקירה הפילוסופית הוא הנחה של זיהוי בין המערכת המושגית הנחקרת לבין זו המשמשת לחקירה. למשל, השאלה הספקנית "האם קיים עולם חיצוני או הכול נמצא במוחי" תלויה לחלוטין בכך שהאדם השואל זהה לאדם שעליו הוא שואל. השאלה "האם כל העולם הוא חלום של המלך האדום" (כך טוען טווידלדי במבעד למראה של לואיס קרול) היא חסרת משמעות.
את הרעיון של הספר מסכם המחבר בשתי אמירות:
א. בהסתכלות באחר אין פילוסופיה.
ב. חקירה עצמית תקינה דומה בכול לחקירתו של אחר.
המסקנה משתי אלה היא שבהסתכלות נכונה בעצמך, שבה מופרד החלק החוקר מן הנחקר, נעלמת תחושת הפילוסופיות של הבעיות. למשל, השאלה "מהי האמת" הופכת לשאלה "כיצד מתנהל מושג האמת במוחי". שאלות אחרות, שהמחבר קורא להן "ארכיטיפיות", נעלמות בהסתכלות מן הצד, וכל זכות קיומן באה להן ממבנה החקירה הלא מפריד. אלה הן בעיות הספקנות, חופש הרצון, בעיית היסק הרצוי מן המצוי של יום, ובעיית גוף-נפש.
ג'יימי באביט
ג'יימי באביט (באנגלית: Jamie Babbit; נולדה ב-16 בנובמבר 1970) היא במאית, מפיקה ותסריטאית טלוויזיה וקולנוע אמריקאית. היא ביימה מספר סרטים, ומספר פרקים בתוכניות טלוויזיה שונות, ביניהם; בנות גילמור, מלקולם באמצע, ארצות הברית של טרה, ניפ/טאק וישנן בנות.
ביוגרפיה
ג'יימי נולדה בשייקר הייטס שבאוהיו. היא גדלה בקליבלנד עם אביה, שהיה עורך דין ופרופסור למשפטים, ואמה, שניהלה תוכנית לטיפול בנוער המכור לסמים ולאלכוהול, לפני שנפטרה בשנת 2006. התוכנית נקראה "כיוון חדש" (New Directions) והיוותה השראה למחנה ההמרה הבדיוני "כיוון נכון" (True Directions) בסרטה של ג'יימי יחידה במינה. ג'יימי החלה לשחק בתיאטרון קליבלנד בגיל שבע, ובהמשך עסקה בהפקה ובתאורה. היא למדה במכללת ברנרד בניו יורק והחלה לקחת קורסים בקולנוע באוניברסיטת ניו יורק במהלך חופשות הקיץ.
כיום ג'יימי מתגוררת בלוס אנג'לס עם בת זוגה, קרי דורנטו. יש לה 2 ילדים משותפים עם המפיקה אנדראה ספרלינג.
קריירה
לאחר שסיימה את לימודיה במכללת ברנרד בשנת 1993, החלה באביט לעבוד בתפקידים שונים בתעשיית הקולנוע. בתחילה כעוזרת של מרטין סקורסזה בסרטו עידן התמימות. לאחר מכן עבדה כמתמחה עם הבמאי ג'ון סיילס על סרטו The Secret of Roan Inish, שם הכירה את קרין קוזאמה ויסמין קוזביק, יוצרות סרטים שהיוו לה השראה. בהמשך עבדה כמפקחת תסריט בסרט "אילו הקירות יכלו לדבר", שם הכירה את בת זוגה לעתיד, אנדראה ספרלינג. בשנת 1996, עבדה ג'יימי גמפקחת תסריט בסרטו של דייוויד פינצ'ר, "המשחק".
סרטים קצרים
בשנת 1996 ביימה ג'יימי את סרטה הקצר הראשון Frog Crossing, סרט קומדיה העוסק בפעילים למען זכויות בעלי חיים המגינים על קבוצת צפרדעים המקפצות על כביש ראשי, יחד עם הבמאי ארי גולד. בשנת 1999 ביימה את הסרט הקצר "יפהפיות נרדמות", בסיועו של דייוויד פיצ'ר. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל סאנדנס בשנת 1995. סרטה הקצר הבא, "תקועה", הוקרן גם הוא לראשונה בפסטיבל סאנדנס בשנת 2002.
השקטה
סרטה השני, השקטה, היה מותחן בכיכובן של אלישה קאת'ברט וקמילה בל שיצא בשנת 2005. הסרט עוסק בנערה חרשת שנשלחת לגור עם סנדקיה ומגלה סודות אפלים על משפחתם.
אגודת איטי ביטי טיטי
סרטה הבא היה הקומדיה אגודת איטי ביטי טיטי (אגודת שטוחות החזה), ויצא לאקרנים בשנת 2007. הסרט הופק על ידי חברת POWER UP, וכיכבה בו מלאני דיאז. הסרט עוקב אחר נערה המצטרפת לקבוצת פמיניסטיות רדיקליות. הוא קיבל בעיקר ביקורות שליליות, אבל היה מועמד לפרס טדי בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין וזכה בפרס ועדת השופטים בפטיבל South by Southwest בשנת 2007.
טלוויזיה
באביט הפיקה וביימה פרקים של מספר סדרות טלוויזיה, לרבות פופולרית, בנות גילמור, מלקולם באמצע, ארצות הברית של טרה, ניפ/טאק, ישנן בנות, המופע של ברני מק, גדולה מהחיים, בטי המכוערת וזהות בדויה. עבודתה בטלוויזיה מאפשרת לה להתפרנס בזמן שהיא משיגה את מטרותיה בתחום יצרת הסרטים.
ממתיק
השימוש בממתיקים מלאכותיים ובממתיקים בכלל שנוי במחלוקת מבחינה בריאותית. יש השוללים שימוש בממתיקים באופן גורף, ויש הממליצים להפחית ככל האפשר בשימוש בממתיקים.
השימוש בממתיקים מלאכותיים בכמויות גדולות עשוי להזיק לבריאות, ומוצרי מזון העושים שימוש בממתיקים אלה, כגון משקאות קלים, מכילים לרוב אזהרה בדבר היקף השימוש המותר במוצר בשל נוכחות הממתיק בו.
מפלת גונדולין
מפלת גונדולין (באנגלית: The Fall of Gondolin) הוא רומן מאת ג'ון רונלד רעואל טולקין אשר לא הושלם במהלך חיי הסופר. הספר מגולל את סיפור הגעתו של טואור אל העיר הנסתרת גונדולין, עיר העלפים הגדולה והאחרונה לעמוד על תילה לאחר שחרבו כל ממלכות העלפים האחרות. את סיפור בגידתו של מיגלין וחורבנה של גונדולין.
הסיפור פורסם לראשונה בסילמריליון בנוסח מקוצר בשנת 1977 ושנית, הפעם בנוסח מורחב הכולל אף מספר גרסאות ומבוא מאת העורך כריסטופר טולקין בשנת 2018. מפלת גונדולין הוא אחד משלושת הסיפורים הגדולים של העידן הראשון, לצד סיפורם של ברן ולות'יין וילדי הורין.
תקציר עלילה
במנהרה הזאת עובר טואור בן הואור, אדם בן–תמותה, ובפיו דבר שליחות אל טורגון המלך מאת הולא אולמו. על טורגון לכנס את חילותיו ולצאת לקרב נגד מורגות, שאם לא כן ישתלטו צבאותיו על כל הארץ התיכונה וישעבדו את כל יושביה. אולם טורגון, הבוטח בחוסן עירו הנסתרת, מפקפק ברצונם הטוב של הולאר, האלים, מסרב למלא אחר מצוותו של אולמו ונשאר מסוגר בעירו. טואור נשאר בגונדולין, ונושא לאישה את בת המלך, ידריל. לאחר בגידת מיגלין בעיר, מגלה מורגות את מקום היחבאה והוא עולה עליה עם צבאותיו. הקרב הנורא מסתיים במפלת העיר, אבל טואור וידריל ניצלים, ומהם צומחת תקווה חדשה לעולם בדמותו של אארנדיל, העתיד לשאת תחינת עמי הארץ התיכונה לולאר ולהביאם למלחמת החרון, בה מוכרע מורגות.
קלמנט זבלוקי
קלמנט ג'ון זבלוקי (באנגלית: Clement John Zablocki; 18 בנובמבר 1912, מילווקי – 3 בדצמבר 1983, וושינגטון די. סי.) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת ויסקונסין, בו שוכנת העיר מילווקי. זבלוקי היה חבר המפלגה הדמוקרטית.
ביוגרפיה
קלמנט זבלוקי נולד בעיר מילווקי ולמד באוניברסיטת מרקט עד לשנת 1936. לאחר סיום הלימודים עם תואר בחינוך הוא עבר כמורה. בשנת 1942 הוא נבחר לסנאט של ויסקונסין ונבחר מחדש בשנת 1946.
בשנת 1948 קלמנט זבלוקי התמודד בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית מול המועמד ההמפלגה הרפובליקנית של ארצות הברית המכהן וניצח אותו. בהמשך הוא זכה בבחירות עוד 17 פעמים עד שנפטר בשנת 1983. הוא היה יושב ראש של ועדת החוץ של בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1977–1983.
בשנת 1972 זבלוקי היה בין יוזמי החקיקה לפיה הסכמי הנשיא צריכים להיות מדווחים לבית הנבחרים תוך 60 יום. הוא פעל רבות לטובת אנשי צבא ארצות הברית שלחמו במלחמת וייטנאם.
קלמנט זבלוקי נפטר בשנת 1983 מהתקף לב בהיותו בתפקיד. על שמו נקראו מספר מוסדות בעיר הולדותו.
קבוצת האנווה
קבוצת האנווה (בקוריאנית: 한화그룹) הוא תאגיד דרום קוריאני גדול המייצר ציוד צבאי ואזרחי. החברה נוסדה בשנת 1952 בשם קוריאה חומרי נפץ (한국화약주식회사) כמפעל מוצרים צבאיים, אך הקבוצה צמחה לתאגיד עסקי רב פרופילים, עם אחזקות מגוונות המתפרשות החל מחומרי נפץ, העסק המקורי שלהם, דרך תעשיית אירוספייס, אנרגיה ורכיבים סולאריים, חומרים כימיים, ועד לקמעונאות לשירותים פיננסיים. בשנת 1992 אימצה החברה את ראשי התיבות של שמה הישן, כשמה החדש: "האנווה".
אביעד אריק הרמן
אביעד אריק הרמן (נולד ב-1984) הוא מעצב אופנה ורקדן ישראלי.
ביוגרפיה
הרמן נולד באופקים. כשהיה בן שנה עבר לגור במצרים, עקב שליחות דיפלומטית אליה נסעו הוריו. למד בבית הספר לריקוד בת-דור באר שבע ובתיכון למד באשל הנשיא. לאחר הצבא למד עיצוב אופנה בשוודיה.
קריירה כמעצב
הרמן עיצב תלבושות להפקת מחול בפילדלפיה ובעקבות כך הוזמן ב-2011 לעצב את הבגד הלאומי עבור נציגת שוודיה במיס תבל 2011, ב-2013 עיצב פעם נוספת את התלבושות לנציגה השוודית בתחרות, ב-2014 עיצב את התלבושות לנציגות השוודיות במיס עולם ומיס אינטרנשיונל. ב-2012 נציגת ישראל בתחרות מיס סופרנשיונל שנערכה בפולין לבשה בגדים בעיצובו. בשנת 2015 עיצב הרמן את שמלת מיס אוסטריה לתחרות מיס תבל, בשנת 2016 עיצב את השמלה עבור קארין עליה מישראל בתחרות מיס תבל ובשנת 2017 עיצב שמלה עבור אדר גנדלסמן מישראל לתחרות מיס תבל, השמלה שעיצב סיימה במקום חמישי בתחרות השמלות.
ב-2017 עיצב למירי רגב את השמלה "ירושלים של זהב" שהופיעה עמה בפסטיבל קאן.
בשוודיה היה אחראי על הלבשה של מספר זמרים מפורסמים במדינה, הוא לקח חלק בהפקה של "ברבי לייב" שיצאה על ידי חברת מאטל, הוא עיצב מספר פעמים את התלבושות להפקות בתיאטרון הבימה, המחזמר "מאמא מיה!".
בדצמבר 2021 עיצב בתחרות מיס תבל את השמלות ל-7 מדינות, ביניהן מיס יפן ומיס מרוקו. ברוח "המיחזור" שמלתה של מיס יפן נעשתה בהשראת שמלתה של נטע ברזילי כמחווה לזכייתה באירוויזיון ב-2018.
קריירה כרקדן
הרמן רקד כסולן כשנתיים בלהקת המחול קמע, ובצבא שירת כרקדן מצטיין. זכה במלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל, ב-2004 זכה בפרס שני בבלט קלאסי, בתחרות הבלט ע"ש מיה ארבטובה. למד שנה בקונסרבטוריון המלכותי לבלט בהאג ורקד בלהקת בלט האופרה של גטבורג בשוודיה ובלהקת טרוקדרו.
ליגת הכדורגל המקצוענית (אזרבייג'ן)
ליגת הכדורגל המקצוענית (באזרית: Peşəkar Futbol Liqası; PFL) הוא שמו של הארגון המנהל את ליגת העל האזרית והגביע הלאומי מאז הוקם בשנת 2008, כגוף ניהול נפרד מההתאחדות לכדורגל.
ארגון
את פעילות הארגון מתווה נשיא הליגה שנבחר בישיבת ההתאחדות אחת ל-4 שנים. הנשיא הראשון היה ראמין מוסאייב שכיהן כנשיא הליגה מספר פעמים ומכהן ברציפות משנת 2008.
הנסיך אנריקו, רוזן בארדי
הנסיך אנריקו, רוזן בארדי (באיטלקית: Enrico Carlo Luigi Giorgio, Principe di Parma, Conte di Bardi; 12 בפברואר 1851 – 14 באפריל 1905) היה נסיך איטלקי מבורבון-פארמה.
ביוגרפיה
אנריקו נולד ב-12 בפברואר 1851 והיה בנם הצעיר והילד הצעיר של קרלו השלישי, דוכס פארמה ורעייתו לואיז מארי תרז, בתם הבכורה של שארל פרדינן, דוכס ברי ומריה קרולינה.
אנריקו היה אפוא נינו של שארל העשירי, מלך צרפת ואחיינו של אנרי, רוזן שאמבור, מלך צרפת ונווארה, בין ה-2 ל-9 באוגוסט 1830, ולאחר מכן הטוען לכתר הלגיטימי לכס המלכות של צרפת מ-1844 עד 1883.
הוא היה נוסע נלהב: הוא ביקר ב, במיוחד בסומטרה, סין ויפן, בין 1887 ל-1889, וחזר דרך ארצות הברית. הכמות המרשימה של חפצים שנרכשו תוך כדי נסיעה הפכה אז לרכוש המדינה והיוותה את הבסיס למוזיאון הלאומי הראשון לאמנות מזרחית באיטליה, בוונציה.
אנריקו מת במנטון, צרפת ב-14 באפריל 1905.
משפחתו
ב-15 באוקטובר 1876 התחתן אנריקו בשנית בזלצבורג, אוסטריה עם האינפנטה אדלגונדס, דוכסית גואימראס, בתם של מיגל מפורטוגל ואשתו אדלייד מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג. גם מהנישואים האלו לא נולדו לו ילדים; תשעת ההריונות של אדלגונדס הסתיימו כולם בהפלות.
מגורים
אנריקו ואדלגונדס היו הבעלים של הארמון קא' ונדראמין קאלרגי על התעלה הגדולה בוונציה. הם אירחו את משפחתו של ריכרד וגנר בפאלאצו שלהם החל מספטמבר 1882, והמלחין הגרמני המפורסם מת שם בפברואר שלאחר מכן.
אנטה קרנגליצקה
אנטה קרנגליצקה (בפולנית: Aneta Kręglicka; נולדה ב-28 במרץ 1965) היא דוגמנית פולנייה, מיס עולם 1989.
ביוגרפיה
קרנגליצקה נולדה בשצ'צ'ין. היא למדה כלכלה באוניברסיטת גדנסק ולאחר מכן הלכה ללמוד בבית הספר לכלכלה של ורשה, היא הייתה חברה בנבחרת המחול של האוניברסיטה.
קרנגליצקה הוכתרה למיס פולין בשנת 1989. כתוצאה מהשתתפותה בתחרות נשלחה לתחרות מיס אינטנשיונל ונבחרה לסגנית ראשונה לאחר נציגת גרמניה שזכתה במקום הראשון.
בתחרות מיס עולם בנובמבר אותה שנה הוכתרה במקום הראשון כמיס עולם. זו הייתה הפעם הראשונה שנציגת פולין זכתה בתחרות יופי בינלאומית (אווה ווכוביץ' הצליחה להשיג את התואר בשנת 1993 כאשר זכתה ב-"World Miss University").
במהלך שנת כהונתה היא טיילה ברחבי העולם, ביצעה את תפקידה ועזרה לארגון מיס עולם בפעילויות הצדקה השונות.
מ-1990 ועד 1992 עבדה בארצות הברית עבור סוכנות הדוגמנות "וילהלמינה", לאחר שחזרה לפולין פתחה ביחד עם בן זוגה משרד יחסי ציבור.
מאז 2002 היא משמשת כאחת מהבעלים של אולפני הקולנוע "St. Lazare".
ב-2006 השתתפה בגרסה הפולנית של "רוקדים עם כוכבים", ובאותה שנה שימשה כשופטת במיס עולם בתחרות שנערכה בפולין.
ב-2009 שימשה כשגרירה עבור מותג יהלומים.
הטפה
הטפה (באנגלית: Preaching) הוא נאום שניתן על ידי איש דת (לרוב כומר), שבדרך כלל עוסק בסוגיות תאולוגיות, בחוקים, או בתזכורת לעקרונות חשובים. מטרת ההטפה היא לתת תקווה לאנשים ששומעים אותה, או לעודד אותם לעשות דברים נכונים בחייהם. הדובר יכול גם לדבר על הבעיות הנוכחיות של הקהילה, ולהציע דרכים לפתור אותן. לעיתים קרובות, הטפות שניתנו על ידי כמרים או אנשי דת אחרים מבוססים על קטעים מן התנ"ך.
מקור ההטפה שקיים בכנסיות הנוצריות נלקח מהדרשות ביהדות, שהיו קיימות עוד בתקופת ישו. ישו נהג גם לתת דרשות לתלמידיו.
חרם על ההתנחלויות
חרם על ההתנחלויות היא פעולת מחאה נגד מדיניות ההתנחלות של ישראל מעבר לקו הירוק, בדרך של החרמת תוצרת ההתנחלויות, סירוב להופיע בהן, סירוב לשתף פעולה עם מוסדות הנמצאים בהן והחרמת חברות המספקות שירותים להתנחלויות.
החרמות מנומקים בסיבות מגוונות, אך לרוב מתבססים על אי הסכמה מוסרית ופוליטית עם מפעל ההתנחלויות. לרוב, פעולות אלה נועדו להביע מחאה נגד הפגיעה של ההתנחלויות, לדברי המוחים, באוכלוסייה הפלסטינית ובתהליך השלום, וכדי למנוע את "חיזוק והמשך הכיבוש", כפי שהדבר נתפס על ידי המשתתפים בחרם.
הקוראים לחרם על תוצרת ההתנחלויות מבחינים לרוב בין חרם זה לחרם כולל על ישראל, ולעיתים אף מציינים כחלק ממטרות החרם מניעה של חרם בלתי מובחן על ישראל.
חרם כלכלי
ב-1997 קראו אורי אבנרי ותנועתו "גוש שלום" לחרם על ההתנחלויות והחלו להפיץ רשימת מוצרים המיוצרים מעבר לקו הירוק.
מחוץ לישראל ישנם עסקים ואיגודים המחרימים תוצרת שמקורה בהתנחלויות.
מאז 2009 מתנהל ברשות הפלסטינית מסע ציבורי נגד רכישת מוצרי התנחלויות, שאותו הוביל ראש הממשלה סלאם פיאד. ב-2012 הדבר אף נאסר בחוק הפלסטיני. ב-2012 החליטה דרום אפריקה על סימון מוצרים המיוצרים בהתנחלויות, צעד שעורר חשש בקרב חברות הפועלות מעבר לקו הירוק.
כיוון שישראל חתומה על הסכמי סחר בינלאומיים, ניסיונות להחרים תוצרת ישראלית נתקלים בקשיים.
ב-2003 הסכימה ישראל לסמן תוצרת מהשטחים המיוצאת לאיחוד האירופי. כתוצאה מכך מוצרים אלה אינם נהנים מהטבת מכס. ב-2007 שילמה המדינה פיצויים בסך 26 מיליון ש"ח למתנחלים אשר נפגעו מהמהלך.
לעיתים קיימים קשיים בסימון והחרמת מוצרי ההתנחלויות, כגון כאשר מוצרים אלה משווקים יחד עם תוצרת אחרת שמקורה בישראל. לפעמים כועסים המחרימים על עסקים המשתפים פעולה, מבחינה עסקית, עם תוצרת ההתנחלויות. במקרים אלו קיימות קריאות להחרים - ולעיתים גם מוחרמים בפועל - ארגונים שבהם קיימת פעילות הן בהתנחלויות והן בישראל וכן ספקים המשתפים פעולה עם יצרני ההתנחלויות.
בעקבות החרם העבירו מספר חברות את פעילותן לתוך תחומי הקו הירוק, בהן יקבי ברקן, רב-בריח וסודה סטרים.
החרם התגלה כחרב פיפיות כאשר השחקנית סקרלט ג'והנסון ניתקה את קשריה עם ארגון אוקספם, שבו פעלה כשגרירה של רצון טוב, לאחר שהופעל עליה לחץ שתחדל להיות פרזנטורית של מפעל סודה סטרים שמעבר לקו הירוק.
ב-1 בספטמבר 2014 הופסק יצוא ישראלי לאיחוד האירופי של מוצרי חלב שמקורם מעבר לקו הירוק.
ביוני 2015 הודיעה קרן הפנסיה הנורווגית KLP על משיכת השקעותיה בחברת המלט הגרמנית HeidelbergCement ובחברת המלט המקסיקנית Cemex, בטענה כי הן מפעילות מחצבות בגדה המערבית באמצעות חברות בת ישראליות, בהן רדימיקס, ובכך מנצלות משאבי טבע בשטח כבוש בניגוד לאמנת ז'נבה.
בנובמבר 2018 הודיעה חברת Airbnb כי תסיר מודעות של דירות בהתנחלויות מכיוון ש"ההתנחלויות עומדות במרכז הסכסוך הישראלי-פלסטיני". לאחר סערה ציבורית ומספר תביעות משפטיות נגד החברה, היא חזרה בה. באפריל 2019 הודיעה החברה כי כל הרווחים מהשכרת הנכסים בהתנחלויות יועברו כתרומה לארגונים הפועלים ללא מטרות רווח לעזרה הומניטרית ברחבי העולם.
ביולי 2021 הודיעה קרן הפנסיה הנורווגית KLP על משיכת השקעותיה בחברות המספקות שירותים להתנחלויות, בהן מוטורולה, בזק, סלקום, פרטנר ובנק הפועלים. חודשיים לפני כן החליטה קרן העושר של נורווגיה להפסיק את השקעתה בשתי חברות נדל"ן הקשורות להתנחלויות.
ב-19 ביולי 2021 הודיעה חברת בן אנד ג'ריס העולמית על התנגדותה למכירת מוצריה "בשטח הפלסטיני הכבוש". כיוון שהזכיין הישראלי לא נענה לדרישה זו, הודיעה החברה העולמית שהזיכיון שלו יסתיים בסוף שנת 2022, והחברה תחפש הסדר אחר להמשך פעילותה בישראל. בן אנד ג'ריס תבעה את חברת האם שלה יוניליוור והפסידה, ונפסק כי הזכיין הישראלי יוכל להמשיך למכור את מוצרי החברה, בתנאי שלא ישתמש בלוגו של החברה בשפה האנגלית.
במסגרת הסכמי הסחר בין ישראל לבין האיחוד האירופי, ביקשו האירופאים לסמן מוצרים המיוצרים בהתנחלויות. בשנת 2004 הוסכם על הסדר טכני לפיו היצרנים הישראלים יציינו רק את מקום הייצור של המוצרים הנשלחים לאירופה, ובפועל לא בוצעה כל הבחנה בין מוצרי ההתנחלויות למוצרים אחרים. מדיניות זו השתנתה ב-16 במאי 2023. הנציבות האירופית, האחראית על הסחר הבינלאומי, פרסמה תקנה לסימון ברור של מוצרי ההתנחלויות. מוצרים המיובאים לאירופה שיוצרו בגבולות הקו הירוק יסומנו בקוד "Y864" ויזכו לשיעורי מכס מופחתים, בניגוד לסחורה מההתנחלויות ומרמת הגולן.
חרם אמנותי
עם חנוכת אולם התרבות באריאל ב-2010 שבו נקבעו הופעות של התיאטראות הגדולים בישראל, חתמו מחזאים ושחקנים, בהם יוסי פולק, דורון תבורי, איתי טיראן, עודד קוטלר, מוטי לרנר, ענת גוב, שרה פון-שוורצה, ויהושע סובול, על מכתב פומבי לראשי התיאטראות שבו הם קוראים להם לא לקיים הופעות מעבר לקו הירוק, והשחקנים הודיעו שיסרבו להופיע בהצגות שיתקיימו שם
חרם אקדמי
בשל מיקומה של אוניברסיטת אריאל, הפועלת משטח הנמצא מחוץ לתחומי הקו הירוק, הופעלו לחצים, חרם פנימי וביקורת רבות במטרה למנוע את הקמתה. גם בחו"ל נמתחה ביקורת ציבורית שלעיתים החריפה עד כדי קריאה להחרמה אף עוד לפני הפיכת המרכז האקדמי לאוניברסיטה. כאשר ביקר נשיא ארצות הברית אובמה בישראל הוא נמנע מלהזמין לנאומו סטודנטים מאוניברסיטת אריאל, על אף שהזמין סטודנטים מכל אוניברסיטה אחרת בארץ. צעד זה התפרש כחרם מצידו על אוניברסיטת אריאל ועורר ביקורת. כמו כן הוחרמו סטודנטים מהאוניברסיטה עוד כאשר הייתה מכללה, ונפסלו מלהשתתף בתחרות ספרדית ממשלתית לאור מיקומה הגאוגרפי של המכללה. מנהל התחרות הסביר כי מדובר בהחלטה של ממשלת ספרד.
ממשל ביידן הורה בשנת 2023 להפסיק את שיתוף הפעולה המדעי-טכנולוגי עם ישראל מחוץ לקו הירוק, והבהיר כי מדיניות זו נהוגה כבר משנת 2020. בהנחיה נאמר שעל פי מדיניות החוץ של ארצות הברית שטחי יהודה ושומרון, מזרח ירושלים ורמת הגולן נותרו "כפופים למשא ומתן על מעמד הקבע".
החלטת האו"ם ליצור רשימה של עסקים הקשורים להתנחלויות
במרץ 2016 קבעה מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם כי ההתנחלויות אינן חוקיות על פי המשפט הבין-לאומי הפומבי ופוגעות בזכויות האדם של הפלסטינים. כחלק מההחלטה נקבע כי המועצה תיצור מאגר נתונים של עסקים ותאגידים המקיימים פעילות בהתנחלויות, בעיקר בתחומים הבאים: אספקת ציוד בנייה, חומרי בניין, מתן שירותים להתנחלויות ולהקמת חומת ההפרדה, תמיכה כספית בפעילות התיישבותית, ואספקת ציוד המשמש להריסת בתי פלסטינים ונכסים חקלאיים.
בדצמבר 2016 קיבלה מועצת הביטחון של האומות המאוחדות את החלטה 2334, שאף היא קובעת שההתנחלויות אינן חוקיות.
בעקבות החלטות אלה, בפברואר 2018 פרסם האו"ם כי בידיו רשימה של 206 עסקים הקשורים להתנחלויות. הדו"ח לא ציין את שמות החברות ונאמר בו כי מאגר הנתונים עדיין לא הושלם.
בפברואר 2020 הצהירה מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם כי בידיה רשימה של 112 עסקים הקשורים להתנחלויות ביהודה ושומרון, מזרח ירושלים ורמת הגולן, אך לא פרסמה את הרשימה. מאוחר יותר הופצה הרשימה על ידי משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים. הרשימה כוללת בעיקר חברות ישראליות, אך גם מספר חברות בינלאומיות בולטות, בהן בוקינג, TripAdvisor, Airbnb, מוטורולה ו-JCB. מתוך החברות ברשימה, 94 הן חברות ישראליות, והשאר מארצות הברית, הולנד, הממלכה המאוחדת, צרפת, לוקסמבורג ותאילנד.
מישל בצ'לט, הנציב העליון לזכויות אדם של האו"ם, הודיעה כי הרשימה אינה "רשימה שחורה" ולא מגדירה את הפעילות העסקית של החברות כבלתי-חוקית, אלא מצביעה על חברות האחראיות לפעילויות ש"עולים מהן חששות מסוימים לזכויות האדם."
ב-30 ביוני 2023 פרסם משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים רשימה מעודכנת של עסקים הקשורים להתנחלויות, ובה גם נמנו הקריטריונים שעל פיהם הורכבה הרשימה. הרשימה המעודכנת מונה 97 עסקים, ונגרעו ממנה 15 חברות שחדלו לפעול בהתנחלויות מפברואר 2020.
ביקורת
גופים ואישים שנקטו בחרם על התנחלויות ספגו לאורך השנים ביקורת רבה מנימוקים שונים. כך למשל, יש מי שהעלו את הטענה שחרם על ההתנחלויות הוא מדרון חלקלק לחרם על ישראל גופא, בין השאר מכיוון שרוב הגופים הכלכליים המרכזיים במדינה (כגון בנקים ורשתות מסחריות) עובדים גם ביהודה ושומרון. טיעון נוסף שעלה הוא שהחרם יגרום בעיקר לפגיעה בעשרות אלפי הפלסטינים שמועסקים בתעשייה ובחקלאות של התנחלויות. טיעון אחר שהועלה, בעיקר על ידי אישים וארגונים המשתייכים לימין הפוליטי, הוא שהחרם על ההתנחלויות זהו צעד גזעני, מכיוון שהוא נובע מתוך התנגדות לכך שיהודים יתיישבו באזור מסוים.
כתגובה לחרם על ההתנחלויות ולחרם על ישראל שהוטל על ידי ארגונים או אישים שונים, הכנסת השמונה עשרה אישרה את החוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם, שקובע שכל קריאה פומבית לחרם תרבותי, אקדמי או כלכלי על אדם או גורם כלשהו רק מחמת זיקתו למדינת ישראל, מוסד ממוסדותיה או אזור הנמצא בשליטתה, היא בגדר עוולה אזרחית, שמהווה עילה לתביעה נזיקית אזרחית על ידי אותו אדם או גורם.
שוק סונורה
שוק סונורה (בספרדית: Mercado de Sonora) הוא שוק במקסיקו סיטי. לצד המוצרים השגרתיים הנמכרים בו, הוא כולל גם דוכנים שנמכרים בהם מוצרים הקשורים בכישוף ובתורת הנסתר, ופועלות בו מגדות עתידות. על כן, מכונה השוק גם "שוק המכשפים" ("Mercado de los Brujos").
השוק הוקם בשנות ה-50 של המאה ה-20 ונקרא על שם סונורה, אחת ממדינות מקסיקו, ונפתח רשמית ב-1957. התוצרת הייחודית הנמכרת בשוק, שכוללת בין היתר דם נחשים וציפורים מתות, הפכה אותו למוקד משיכה לתיירים, ולפי נתוני משרד התיירות המקסיקני מבקרים בו אלפים מהם מדי יום. מדי יום נערך בשוק טקס גירוש שדים, אותו מנהלת זקנת ה"מכשפות". יום המתים, המצוין במקסיקו מדי 2 בנובמבר, הוא יום פופולרי במיוחד בשוק.
במשך השנים נקשרו בשוק אגדות אורבניות ואמונות טפלות שונות ומשונות. לפי אחת האגדות האורבניות, מדי ראש חודש בוקעת מאחד מדוכני השוק צווחה מחרידה ולאחריה נשמעות לחישות הקוראות לעזרה. לפי אגדה אורבנית אחרת נטען כי הדם הנמכר בשוק הוא דם של בני אדם. אגדה זו הופרכה בבדיקות מעבדה. לפי אמונה טפלה שנכרכה סביב השוק, המבקרים בו זוכים לחיים ארוכים יותר. לאחר שב-1988 לקתה תיירת צרפתייה בת 26 בהתקף לב במהלך התמקחות עם אחת המוכרות, נוצרו אמונות טפלות נוספות סביב יכולותיהן העל-טבעיות של המכשפות בשוק.
Control (שיר של זואי ויס)
Control (בעברית: שליטה) הוא סינגל הבכורה של הזמרת-יוצרת הגרמנייה זואי ויס. השיר, שיצא, על ידי Valeria Music, ב-13 במרץ 2020, נמצא במיני-אלבומה הראשון של ויס, Golden Wings. השיר נכתב על ידי זואי ויס, פטריק פייק סלמי, אמה סופיה רוזן, ריקרדו מונוז, רנה מילר ונילס בודנסטט, והופק על ידי פטריק פייק סלמי וריקרדו מונוז. השיר הוא בלדת רוק, שנכתב על חרדה וחוסר שליטה, ועל המאבק של הזמרת באפילפסיה רולנדית שפירה.
נכון לנובמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-202 מיליון פעמים בספוטיפיי.
במדיה
השיר הושמע בפרק השישי של העונה ה-18 של סדרת הטלוויזיה האנטומיה של גריי, "Everyday Is a Holiday (With You)".
משה קטן
משה קטן (Paul Klein; 11 ביולי 1920 – 20 בנובמבר 1995) היה ספרן, היסטוריון בלשן ומתרגם שהתמחה בצרפתית עתיקה. נודע בשל חיבורו אוצר לעזי רש"י.
ביוגרפיה
משה קטן נולד בצרפת לאביו עו"ד אלכסנדר קליין נכד הרב שלמה זאב קליין רבה של קולמר, ולאמו צרלה הבכורה למשפחת מאייר, והצטיין בלימודיו. בראשית מלחמת העולם השנייה נשא את שולמית (סלמה, לבית פייסט), בת למשפחה יהודית שהיגרה לצרפת מפרנקפורט שבגרמניה. התקרב מאוד למר שושני. בזמן המלחמה עסקו שניהם במחתרת בחינוך ובטיפול בילדים יתומים שהוריהם נלקחו למחנות ריכוז, וכאשר נתגלו על ידי הגרמנים הצליחו לברוח לשווייץ. לאחר המלחמה חזרו לצרפת, ועם קום המדינה עלו לארץ ישראל וקבעו את ביתם בירושלים, שם נולדו להם שנים-עשר ילדים.
היו תקופות שבהן העביר שיעורים באוניברסיטה העברית על הצרפתית העתיקה בכתבי חכמי צרפת בימי הביניים.
אשתו שולמית קטן עבדה שנים רבות בארכיון הכנסת, ולאחר מכן התנדבה תקופה ארוכה ביד שרה.
אוצר לעזי רש"י
בפירושי רש"י לתנ"ך ולתלמוד הבבלי נמצאות אלפי מילים שרש"י כתב לשם הבהרה בצרפתית עתיקה (כתובה באותיות עבריות), בעזרתן ביקש רש"י להסביר ביטויים ומושגים. הסברים אלה נעשו במשך השנים סתומים בפני מרבית הלומדים, שלא היו בקיאים בשפה זו. בש"ס וילנא נעשה תרגום ראשון ללעזים אלה ליידיש בשם "המתרגם".
ד"ר קטן חקר את השורשים הלשוניים של רש"י ותרגם את הלעזים לעברית בת זמננו. הספר לעזי רש"י על התלמוד יצא לאור בירושלים בשנת תשמ"ד (1984), והספר לעזי רש"י על התנ"ך יצא לאור בשנת תשנ"א (1991). תרגומיו הוכנסו לפרויקט השו"ת.
צאצאים
למשה ולאשתו שולמית נולדו שנים-עשר ילדים, רבים מהם פעילים בתחום העשייה התורנית וברפואה, ביניהם:
ספינת מרסלה
הספינה
מצורת המבנה והממצאים שהתגלו בין שרידי הספינה מתחוור כי לא הייתה אוניית סוחר. ספינות משא מגודלה ערכו הפלגות סדירות ונשאו עמן כלי קיבול גדולים לאחסנת מים. כמו כן נזקקו המלחים לרחיים ולעלי ומכתש לעיבוד מזון יבש, והשתמשו בקדרות גדולות לבישול משותף ובקרסים לציד דגים.
בספינת מרסלה נתגלו רק ספלים וקערות לשימוש אישי. היין, המים ומצרכים נוזליים נוספים אוחסנו באמפורות מצורות שונות. כמו כן נתגלו בה שרידי מזון טרי ומתכלה, כגון בשר מסוגים שונים, וכן עצמות איל, סוס, שור, כבש, עז וחזיר. הימצאותן של אבני זבורית והיעדרו של מטען מסחרי מאשרים ללא ספק כי מדובר בספינת מלחמה, ששימשה כנראה לסיור או אולי לתקיפה וניגוח של סירות קטנות. כמו כן נתגלו בטרופת שרידי גבעולי מריחואנה, אשר אולי לעסו החותרים.
החוקרים סבורים כי אוניית מרסלה הייתה אחת מספינות המלחמה הקלות, בנות 17 חותרים בכל צד, בהן השתמשו הקרתגים בקרב איי אייגוסה (241 לפנה"ס). היה זה הקרב האחרון והמכריע במלחמה הפונית הראשונה בין קרתגו לרומא. בדיקות פחמן-14 של קורות עץ וממצאים נוספים מתארכות את הטרופת ל-235 לפנה"ס.
אורכה של הספינה היה כ-35 מטרים ורוחבה כ-4.8 מטרים.
החפירה הארכאולוגית
ב-1969, במהלך כריית חול לייצור זכוכית מקרקעית הים במתחם פונטו סקאריו, חשפה אוניית המחפר חלקי עץ של ספינה עתיקה שהיו קבורים בחול. ב-1971 העתיק שרטון חול את מקומו וחשף את קנה הירכתיים של "הספינה הפונית", שקורה נוספת מזדקרת ממנו. בעקבות משלחת ההצלה, שהחלה לחפור באתר באמצעים צנועים ועמדה על חשיבותה ההיסטורית של הטרופת, התרחבה החפירה ונמשכה ארבע שנים.
רשויות השלטון בסיציליה ומוסד המחקר "בית הספר הבריטי ברומא" (The British School at Rome) מינו את הונור פרוסט לעמוד בראש החפירה. הצוות כלל ארכאולוגים ימיים ממדינות שונות. דוחות על התקדמות החפירה התפרסמו מדי שנה בכתב העת International Journal of Nautical Archaeology. דוח מסכם על עבודות החפירה התפרסם ב-1976 על ידי אקדמיית דאי לינצ'יי (Accademia dei Lincei) ברומא.
ממצאים נדירים ביותר שנחשפו בין שרידי הטרופת כוללים סל קלוע, פיסת חבל שנקלעה לצורת עין (Eye splice), מברשת קטנה, להב סכין, את וזוג רוכסים (Toggle). כמו כן נחשפו חלקי שלד אדם, כפי הנראה של מלח קרתגי שנלכד בבטן הספינה.
למעלה: שרידי ספינת מרסלה, המוזיאון לארכאולוגיה באליו אנסלמי, מרסלה.
טמרין זהוב-אדרת
טמרין זהוב-אדרת (שם מדעי: Leontocebus tripartitus) הוא מין של פרימט מסוג טמרין גב-אוכף. תפוצתו במזרח אקוודור וצפון פרו וכמו שאר הטמרינים הוא שוכן עצים ופעיל יום.
מין זה נחשב כמין נפרד של טמרין, אולם מספר חוקרים משייכים אותו כתת-מין של טמרין חום-ראש.
למין זה שלושה אזורי צבעים ומכאן שמו הלטיני. פניו שחורות, קדמת גופו זהובה, גבו ותחתית גופו אפורים וזנבו שחור.