cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המרכז למלחמת יום הכיפורים
מחקר המלחמה
העמותה מעודדת עיסוק בנושאים הקשורים במלחמה, הסיבות לפריצת המלחמה, מהלכה ותוצאותיה. העמותה הקימה מרכז מידע הכולל אלפי מסמכים, מאמרים ועדויות הנוגעות למלחמה וכן שחרר לציבור ספרים על המלחמה להורדה. העמותה פנתה לבג"ץ כנגד ארכיון המדינה בשביל לשחרר חומרים על מלחמת יום הכיפורים, לבסוף ארכיון המדינה פרסם 87 מסמכים הכוללים את יומן המלחמה של ראש הממשלה, פרוטוקולים של דיונים בלשכתה וכן אלה של ישיבות ממשלה והתייעצויות מדיניות־ביטחוניות לציבור.
איסוף סיפורים אישיים
העמותה אוספת סיפורים של מפקדים, לוחמים ומשפחות, מתעדת ומפרסמת את החומרים הללו באתר העמותה.
סטיבן לינץ'
סטיבן אנדרו לינץ' (באנגלית: Stephen Lynch; נולד ב-28 ביולי 1971 באבינגטון, פנסילבניה), הוא קומיקאי, מוזיקאי ושחקן תיאטרון אמריקאי.
קריירה
לינץ' היה מועמד ב-2006 לפרס טוני על משחקו במחזמר "זמר החתונות" בברודוויי. הוא ידוע בעיקר בשל שיריו הלועגים לחיי היום יום ולתרבות הפופולרית בארצות הברית. לינץ' הוציא שלושה אלבומי אולפן ושלושה אלבומי הופעות עם DVD של ההופעות, האחרון שבהם אלבום אולפן והופעה כפול בשם "Lion" (2012). השתתף פעמיים בספשיילים של תוכנית הסטנד-אפ "סנטרל קומדי מציגים".
ב-2003 נישא לארין דווייט, והם מתגוררים בניו יורק. דווייט צילמה סרטון על געגועיה אליו במהלך סיבוב הופעות שלו; הסרטון צורף לאלבום ההופעה החיה שלו "Live at the El Rey" (2004).
חרובי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אהרן אוסטרובסקי
אהרן אוסטרובסקי (7 בינואר 1888 - 26 בנובמבר 1978) היה השומר הראשון במושבות כפר סבא, סופר, וחקלאי.
אוסטרובסקי נולד בבוגיסלב ועלה לארץ ישראל בשנת 1904. בשנת 1905 עבד כשומר בזכרון יעקב ובשנת 1906 היה מהמתיישבים הראשונים בכפר סבא. בשנת 1907 הוא שמר בפתח תקווה. בשנים 1909–1912 שמר בכפר סבא. בשבת נחמו של שנת תר"ע (1910), פרצו עשרות ערבים מקלקיליה לח'אן של כפר־סבא, הכו את יושביו היהודים, שברו ובזזו ציוד ולקחו בשבי את אוסטרובסקי ועוד שומר. אוסטרובסקי שוחרר למחרת.
אוסטרובסקי נאבק למען עבודה עברית והיה בין המתנגדים לעבודת ערבים בבן שמן.
בשנת 1912 נסע לצרפת ועמד בבחינות וכתיבת דיסרטציה בפילוסופיה בסורבון בפריז (1914). נסע לניו יורק במטרה להמשיך בלימודיו. לרגלי פרוץ מלחמת העולם הראשונה נאלץ להישאר שם ולמד אנגלית באוניברסיטת ניו יורק.
בשנת 1917 היה מראשוני המתנדבים לגדודים העבריים בארצות הברית. בהחלטת ועד הגדוד נסע מיד לאחר התגייסותו עם שני מתנדבים אחרים לאנגליה עם המשלוחים הצבאיים ומכתב שהסתיר בנעלו לד"ר חיים ויצמן וזאב ז'בוטינסקי בדבר יסוד הגדודים העברים. מאנגליה עבר עם גדודו למצרים ולאחר מכן לארץ ישראל.
לאחר המלחמה עבד כפקיד של ממשלת המנדט במשרד העבודות הציבוריות. במהלך עבודתו, בשנת 1928, פעל לדאוג לכך שתוואי הדרך בין תל אביב לחיפה יעבור דרך מושבות השרון היהודיות ולא דרך הכפרים הערביים, מה שסייע להגנת היישובים היהודיים, במיוחד בימי המרד הערבי הגדול. בשנת 1935 התיישב בכפר יהושע.
בשנת 1936 לקח חלק פעיל בהגנת עמק יזרעאל כחבר ההגנה. בשנת 1947 התחיל לעבוד במחלקת הקליטה של הסוכנות היהודית. בשנות ה-50 ניהל בית אבות בפרדס חנה.
בשנת 1912 נשא אוסטרובסקי את אשתו הראשונה, יהודית גריברג. בשנת 1947 אחרי שהתגרש מיהודית גריברג הוא נשא את צפורה ברייטרמן. לאהרן אוסטרובסקי היו חמישה ילדים, כולם מאשתו הראשונה- יגאל (נספה במלחמת העולם השנייה), ישעיהו יגאל, חיים יגאל, גיורא יגאל, דבורה תלמי. אחרי מות הבן הבכור שינו כל האחים את שם משפחתם ליגאל.
בשנת 1963 הוציא לאור את ספרו הראשון, "מול הניר".
שיין לג
שיין לג (באנגלית: Shane Legg) הוא חוקר ניוזילנדי מתחום למידת מכונה, אחד ממיסדי חברת DeepMind שנרכשה על ידי גוגל ב-2014.
ראשית חייו
שיין לנג נולד וגדל בניו זילנד, בעיר רוטורואה, באי הצפוני, שם גם סיים את לימודי התיכון. שיין השלים גם את לימודי התואר הראשון בניו זילנד, באוניברסיטת וויקאטו. את התואר השני, שיין השלים באוניברסיטת אוקלנד ואת הדוקטורט באוניברסיטת דה סוויזרה בשווייץ ב-2008. ונושא התזה היה: "מכונות סופר אינטליגנטיות". שיין זכה בפרס בסך של $10,000 מהמכון הקנדי לסינגולריות, בתחום בינה מלאכותית.
שש עם
היסטוריה
עד אמצע שנות התשעים הובילה בנתוני המדרוג התוכנית "ערב חדש", המשודרת בשעה 17:00. לפיכך, לערוץ 2 נרשם אחוז צפייה קטן. לחברת החדשות הצטרף באותה התקופה רפי רשף וחדשות 2 החליטו לשבצו בשעה 17:00 לתוכנית חדשה. התוכנית שזכתה לשם "חמש עם" הגיעה ליותר מעשרים אחוזי מדרוג.
רשף עזב את הגשת התוכנית לקראת סוף שנות התשעים. מחליפו היה גדי סוקניק ובהנחייתו התוכנית הפכה לפופולרית עוד יותר. סוקניק הגיש את התוכנית עד לשנת 2001, עת נבחר להיות מגיש המהדורה המרכזית של החברה לצידה של מיקי חיימוביץ'. עם עזיבתו של סוקניק את הגשת התוכנית, התחלקו אושרת קוטלר, שלי יחימוביץ' ועודד בן-עמי בהגשתה. ב-2002 הרגישו חדשות 2 צורך בשיפור התוכנית המוכרת והסטנדרטית, בעוד רשף כבר החל לשדר בערוץ 10 בשעה חמש, ולפיכך, שינו את "חמש עם" ל"שש עם". עודד-בן עמי הרבה להגיש את התוכנית ולפיכך "חמש עם גדי סוקניק" שונה בהתחלה ל "שש עם אשרת קוטלר" ובהמשך שונה ל "שש עם עודד בן-עמי".
את נעימת הפתיחה של התוכנית ליוותה נעימת חדשות של (CBS KYW (News 3.
את שלי יחימוביץ' שהפכה לפוליטיקאית בשנת 2005, החליפה סיון רהב-מאיר. אל צוות המנחים של התוכנית הצטרפו בהמשך רינה מצליח וערד ניר. בשנת 2017, מעט לאחר פיצול ערוץ 2, הצטרף לצוות ההנחיה של התוכנית אחד מהפרשנים הפוליטיים של חברת החדשות, עמית סגל.
מכיוון שצוות המגישים רב, ובעיתים רבות מגישים מחליפים את עודד בן-עמי, שונה שם התכנית ל"שש עם", ללא ציון שם המגיש.
אודונה הראשון, רוזן סבויה
אודונה הראשון, רוזן סבויה (באיטלקית: Oddone I di Savoia; 1023 – 1057), היה רוזן סבויה בין השנים 1051–1057.
ביוגרפיה
בשנת 1046 אודונה התחתן עם אדליידה מסוזה, בתם של אולדריקו מנפרדי השני, מרקיז טורינו וברטה ממילאנו, ועל ידי כך שלט עמה במרקיזות סוזה ובמרקיזות טורינו.
בשנת 1048 מת אביו אומברטו הראשון, רוזן סבויה, ואחיו אמדאו הראשון, רוזן סבויה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1051 מת אחיו אמדאו הראשון, ואודונה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1057 מת אודונה, ובנו פייטרו הראשון, רוזן סבויה ירש את כל נחלותיו.
משפחתו
בשנת 1046 התחתן אודונה עם אדליידה מסוזה, בתם של אולדריקו מנפרדי השני, מרקיז טורינו וברטה ממילאנו, ממנה היו לו 5 ילדים:
2020 בארגנטינה
אירועים בשנת 2020 בארגנטינה.
אירועים
מתמשך – מגפת הקורונה בארגנטינה
אליפות העולם בהתעמלות
אליפות העולם בהתעמלות (באנגלית: World Artistic Gymnastics Championships) היא תחרות התעמלות מכשירים החשובה ביותר בעולם אחרי זו שנערכת באולימפיאדה. לראשונה נערך האירוע בשנת 1903 באנטוורפן, בלגיה.
4 Your Eyez Only
הוא אלבום האולפן הרביעי של הראפר האמריקאי ג'יי קול. האלבום יצא לאור ב-9 בדצמבר 2016, על ידי חברות התקליטים דרימוויל רקורדס, רוק ניישן ואינטרסקופ רקורדס. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, וקיבל את תואר הפלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
מילים ונושא
מבחינה לירית, האלבום עוקב אחר סיפורו של בחור צעיר העובר ממכירת קראק להתאהבות והקמת משפחה. ברצועה האחרונה, מתגלה כי הוא מת, ומרבית האלבום הוא קלטת שיצר לבתו להאזין לה לאחר שהוא נעלם. עם צאתו של האלבום, החלו תיאוריות לגבי המשמעות מאחוריו. אתר Genius פנה למקור המקורב לחברת דרימוויל רקורדס, שאישר כי העלילה עוסקת בחבר אמיתי של קול, המוצג באלבום תחת השם הבדוי ג'יימס כדי לשמור על פרטיותו. קייסי מילר מדיילי אמרלד תיאר את האלבום כ"מסע אחר רצועה של חווית התבגרות של אדם שחור באומה שלנו, ממפגש עם אלימות בגיל צעיר, סבל מדעות קדומות גזעיות בלתי נמנעות בחיים האמיתיים ובתקשורת והתמודדות עם מוות ותמותה. הוא גם דן בהתאהבות ובהבאת ילד לעולם, מה שמספק מקור ריחוף לאלבום כי אחרי הכל, לא הכל בחיים הוא טרגי".
סוסוני ים
סוסוני ים (שם מדעי: Hippocampinae) היא תת-משפחה של אבובוניים מסדרת האבובנאים החיים בימים הטרופיים. רובם חיים במימי האזור האינדו-פסיפי אך חלקם היגרו לים התיכון וחלק אף חיים במי האוקיינוס האטלנטי.
לסוסוני הים ראש פחוס המזכיר ראש של פרש סוס של שחמט, אם כי במינים הקטנים הראש דומה יותר לראשם של מרבית האבוביים. הם בעלי יציבה זקופה וקשקשים קרניים המזכירים שלד חיצוני ומשמשים להגנה, דבר שגם הוא חסר אצל המינים הקטנים. לסוסונים סנפיר חזה המופנה אחורה ומשמש לשיווי משקל וזנב לופתני בדומה למספר קופים רחבי אף הנעדר קשקשים. לזכרים ישנו כיס על בטנם, בו הם מאחסנים את ביצי הנקבות לאחר ההזדווגות עד לבקיעת הצאצאים. הגדול שבבני תת-המשפחה הוא המין Hippocampus abdominalis שמגיע לאורך 35 סנטימטר ושוקל עד 60 גרם.
הם חיים במים רדודים ונצמדים לצמחייה הימית או לאלמוגים. הם איטיים מאוד אך כאשר עובר טרף כמו חסילון, פלנקטון או אפילו דגיג קטן הם יכולים לשאוב אותו עם חרטומם הארוך במהירות מפתיעה.
סוגים
בעבר רק הסוג סוסון ים השתייך לתת-משפחה זו אך כמה מיני סוסונים ננסיים עברו לסוגים נוספים וכיום יש ארבעה סוגים:
ישנם גם כמה מיני אבוביים המזכירים במראם סוסוני ים ואף קיבלו שמות דומים (למשל סוסון האצה).
האגודה לקידום החינוך ירושלים
האגודה לקידום החינוך ירושלים היא מוסד ללא כוונת רווח, אשר נוסד בשנת 1962 על מנת לקדם את החינוך בעיר ירושלים. מטה האגודה ממוקם בשכונת קריית היובל. מנכ"ל האגודה מאז שנת 2008 הוא איתן מורן. יושב ראש הוועד המנהל הוא יוסי אשכנזי.
המחזור השנתי של העמותה בשנת 2019 עמד על כ-108,416,000 ש"ח. באגודה עובדים (2019) כ-697 עובדים.
האגודה מפעילה כ-16 מוסדות חינוך בירושלים, בהם בית הספר התיכון על שם מיי בויאר, בית ספר רעות, ישיבת חכמי לב, פנימיית שטיינברג, פנימיית עין כרמית, אולפנת טליה שבמדרשיית עמליה, תיכון "דרור" והתיכון הצומח "שחרית". בנוסף על כך, האגודה תומכת בתוכנית נעל"ה. האגודה גם מעורבת באיגוד ההתחדשות היהודית “פנים״.
בארות בנגב
בארות בנגב הוא מרכז מורשת שהוקם בקיבוץ עלומים. המרכז עוקב אחרי תולדותיו של הקיבוץ הדתי, בארות יצחק שהוקם במקום ב-1943, ונהרס בעקבות הקרב עם המצרים במלחמת העצמאות. מרכז המורשת מכיל את מרכז המבקרים בקיבוץ עלומים, ואת מגדל המים הישן של הקיבוץ.
על המרכז
המרכז נבנה על מנת לספר את סיפורה של תנועת הקיבוץ הדתי, ובפרט את סיפורה של קבוצת בארות יצחק. על אף הניצחון של הקיבוץ בקרב הקשה שהתחולל נגד המצרים בח' בתמוז תש"ח, החברים מספרים על שורה של אירועים טראומטיים שגרמו להדחקת הסיפור מעל בימת ההיסטוריה. על מנת לתקן את השבר, תנועת הקיבוץ הדתי החליטה לשקם את אתר המורשת ולהקים מרכז מבקרים. המרכז, שנחנך בפברואר 2014, נבנה בתוך בית ילדים ישן של קיבוץ עלומים. הקומה הראשונה כוללת אירוח כפרי ואולם כנסים, ובקומה השנייה תצוגת חפצים ותמונות מחיי "תורה ועבודה" של היישובים הדתיים הראשונים בנגב. בנוסף לתצוגה ישנו מיצג אור-קולי המתאר את עלילות הקבוצה והתנועה. לצד מרכז המבקרים בוצעו עבודות שימור ושיקום של מגדל המים הישן, והוא קיבל מעמד של אתר מורשת לאומי. מרכז המורשת מקיים מגוון סיורים במרחב הסובב כמו, בעקבות נשים בנגב, הכרות עם אתרי מורשת בעוטף עזה, ובמסגרת פסטיבל "דרום אדום" אף סיורי פריחה.
עונת 2011/2012 בליגה הלאומית בכדורסל
הפועל תל אביב זכתה באליפות הליגה לאחר שגברה בסדרת הגמר על מכבי "איתי" באר יעקב ועלתה ללליגת העל ממנה נעדרה מאז 2006.
בארות בנגב
סיפורה של התיישבות
מרכז המורשת עוקב אחרי הקמת היישובים הדתיים בנגב, ובפרט סיפורה של קבוצת בארות יצחק, המהווה את הקיבוץ הדתי הראשון במרחב. במרכז המבקרים מספרים את סיפור ההתיישבות והגבורה של הקבוצה שהקימה את הקיבוץ. במלחמת העצמאות (לאחר פינוי האמהות והילדים לתל אביב) נשארו להגן על הקיבוץ כשמונים חברים, מבני 17 ועד 40, מתוכם גם 20 נשים. בתום הקרב הקשה, בארות יצחק ניצחה והמצרים נסוגו משטחי המשק, אולם המחיר היה כבד: 17 נהרגו, 15 נפצעו וכל בתי הקיבוץ נשארו הרוסים. בתום המלחמה, חברי הקיבוץ החליטו לשקם את עצמם בנקודה חדשה - במרכז הארץ.
עונת 2011/2012 בליגה הלאומית בכדורסל
קבוצות
ארבע-עשרה קבוצות השתתפו בליגה. מועדון כדורסל הבקעה זכתה באליפות הליגה הלאומית בעונה הקודמת ועלתה לליגת העל. עירוני נהריה והפועל בארי נשרו לארצית בתום העונה הקודמת ואילו קריית אתא ונס ציונה עלו מהליגה הארצית. מספר הקבוצות בליגה היה מוטל בספק לאורך הפגרה. במנהלת ליגת העל בכדורסל הועלה רעיון לפתוח את הליגה לכל קבוצה שתעמוד בקריטריונים מסויימים. עירוני אשקלון, שירדה מליגת העל לליגה הלאומית בתום העונה הקודמת, ועירוני נהריה, שירדה מהליגה הלאומית לארצית היו מועמדות להשתתף בליגת העל. אשקלון נרשמה לבסוף לליגת העל, לאחר שעיריית אשקלון הגדילה את התמיכה בה, אך במנהלת הליגה הייתה התנגדות לאשר את השתתפותה של נהריה. לוח המשחקים של העונה פורסם כאשר זהותה של הקבוצה הארבע-עשרה עדיין לא הייתה ידועה. אנשי האיגוד פנו למכבי שוהם והפועל בארי אך לא היה ביכולתן להעמיד את תקציב המינימום, 750 אלף ש"ח. איגוד הכדורסל פנה לבסוף לנהריה שנעתרה להצעה להמשיך לשחק בליגה הלאומית. נהריה בתחילה לא קיבלה אישור מהבקרה התקציבית ונכנסה למעגל המשחקים במחזור השני.
טבלת הליגה
כך דורגו קבוצות הליגה בתום העונה הסדירה:
פלייאוף עליון
8 הקבוצות שהעפילו משלב העונה הסדירה התמודדו בסדרות הטוב מ-3 ברבע ובחצי הגמר והטוב מ-5 בגמר לפי דירוגן בסיום העונה הסדירה (מקום ראשון נגד מקום שמיני, מקום שני נגד מקום שביעי, מקום שלישי נגד מקום שישי ומקום רביעי נגד מקום חמישי). המדורגת גבוה יותר אירחה בשלב רבע וחצי הגמר את המשחק הראשון והשלישי. המדורגת נמוך יותר אירחה את המשחק השני. בשלב הגמר אירחה המדורגת גבוה יותר את המשחקים הראשון, השלישי והחמישי, והמדורגת נמוך יותר את המשחקים השני והרביעי. בסיום הפלייאוף זכתה הפועל תל אביב באליפות והעפילה לליגת העל.
גמר
לאחר מאבק צמוד בשני המשחקים הראשונים, כולל שתי הארכות במשחק השני, ניצחה הפועל תל אביב בקלות במשחקים 3-4 וזכתה באליפות הליגה הלאומית. הפועל שבה לליגת העל ממנה נעדרה מאז 2006.
פלייאוף תחתון
הפועל לב השרון נשרה לליגה הארצית.
מאושרת בלעדיי
מאושרת בלעדיי הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם. הוא יצא לאור ב-25 באוקטובר 2018, על ידי חברת התקליטים NMC, כסינגל השמיני וכרצועה השביעית באלבום האולפן השישי של הזמר, Omer.
השיר הגיע למקום ה-10 במדיה פורסט TV, והוקלטו לו מספר גרסאות כיסוי, כמו אלו של אושר כהן ותמר יהלומי.
על השיר
"מאושרת בלעדיי" נכתב על ידי אושר כהן ולורן כהן, והופק על ידי תמיר צור. בסמוך לצאתו עלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-3.5 מיליון השמעות. לשיר לא הופק וידאו קליפ רשמי, אולם פורסם אודיו שלו בערוץ היוטיוב של אדם, המלווה לתמונת אישה ביום גשום. נכון לאפריל 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-10.6 מיליון צפיות.
ג'אן דייויס
ננסי ג'אן דייוויס (באנגלית: Nancy Jan Davis; נולדה ב-1 בנובמבר 1953, פלורידה) היא אסטרונאוטית אמריקאית לשעבר. בשנת 1987 החלה את דרכה כאסטרונאוטית בתמיכה טכנית למעבורות חלל. במהלך חייה השתתפה בשלוש טיסות ושהתה יותר מ-670 שעות בחלל.
קורות חיים
ננסי ג'אן דייוויס נולדה ב -1 בנובמבר 1953 בקוקואה ביץ', פלורידה, אך מחשיבה את האנטסוויל, אלבמה כעיר הולדתה.
חינוך ותארים מדעיים
סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון "האנטסוויל" בהאנטסוויל בשנת 1971. לאחר מכן למדה במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה (Georgia Institute of Technology) ובשנת 1975 קיבלה תואר ראשון במדעים ובביולוגיה יישומית. שנתיים לאחר מכן, בדצמבר 1977, קיבלה תואר ראשון במכניקה מאוניברסיטת אובורן. במאי 1983 קיבלה את התואר השני שלה במכניקה מאוניברסיטת אלבמה וביוני 1985 קיבלה תואר דוקטור להנדסת מכונות מאותה אוניברסיטה.
פעילות מקצועית
בנוסף, היא וצוותה עסקו בפרויקט של טלסקופ החלל צ'נדרה- לוויין ששוגר עם מעבורת החלל קולומביה במשימה STS-93 ב-23 ביולי 1999. הטלסקופ מכיל מספר מכשירים רגישים לקרינת רנטגן, ומיקומו בחלל מאפשר לו לצפות בתחום קרינה זה שכמעט אינו חודר דרך אטמוספירת כדור הארץ. מאז הצבתו בחלל, הטלסקופ הפך לכלי מחקר חשוב באסטרופיזיקה ולכלי המחקר המרכזי של מקורות קרינת רנטגן ביקום.
בשנת 1998, דייוויס הפכה למנהלת משרד החקר האנושי והפיתוח של המשרד לביטחון עצמאי בחלל (Human Exploration and Development of Space Independent Assurance Office) במטה נאס"א בוושינגטון הבירה, המספק פיקוח על בטיחות לכל תוכניות הטיסה בחלל. שנה לאחר מכן, היא חזרה למרכז מרשל כחברת דירקטוריון (Flight Projects Directorate) ונבחרה למנהלת של אותו גוף בינואר 2001.
STS-47
STS-47, Spacelab-J, הייתה משימת מעבורת החלל מספר 50. היא הושקה ב-12 בספטמבר 1992. במשימה זו, אשר הייתה מיזם שיתופי בין ארצות הברית ליפן, נערכו 43 ניסויים במדעי החיים ובעיבוד חומרים. במהלך המשימה בת שמונת הימים, ג'אן דייוויס הייתה אחראית על הפעלת הספייסלאב ומערכות המשנה שלה וביצוע מגוון מערכות ניסויים. לאחר השלמת 126 מסלולים מסביב לכדור הארץ, STS-47 Endeavour נחת במרכז החלל קנדי בפלורידה ב־20 בספטמבר 1992.
STS-60
STS-60 הייתה הטיסה השנייה של ספייסהאב (Space Habitation Module) והטיסה הראשונה של ה- Wake Shield Facility. טיסה זו, שהושקה ב -3 בפברואר 1994, הייתה הטיסה הראשונה של מעבורת חלל בה קוסמונאוט רוסי היה איש צוות. במהלך המשימה אשר ארכה שמונה ימים, האחריות העיקרית של דייוויס הייתה לתמרן את ה- WSF בקנדארם, לנהל צמיחת גבישים, וכמו כן הייתה אחראית על ביצוע ניסויים מדעיים במעבדת החלל. ה STS-60 נחתה במרכז החלל קנדי בפלורידה ב־11 בפברואר 1994, לאחר השלמת 130 מסלולים סביב כדור הארץ.
STS-85
ג'אן דייוויס הייתה מפקדת המטען (payload commander) של STS-85. המשימה הייתה של מעבורת החלל דיסקאברי (discovery) והיא הושקה ב־7 באוגוסט 1997. במהלך המשימה אשר ארכה 12 ימים, ד"ר דייוויס החזירה את המטען CRISTA-SPAS, והפעילה את הזרוע הרובוטית היפנית (Japanese Manipulator Flight Demonstration) במעבורת החלל. המשימה כללה גם איסוף מטענים מדעיים לצורך ביצוע מחקרים שונים בנושאי אסטרונומיה, מדעי כדור הארץ, מדעי החיים ומדעי החומרים. המשימה הושלמה לאחר 189 מסלולים סביב כדור הארץ, ומסלולה היה יותר מ 7.5 מיליון קילומטרים. דיסקאברי STS-85 נחתה במרכז החלל קנדי שבפלורידה ב -19 באוגוסט 1997.
דב ליטבינוף
דב ליטבינוף (נולד ב-22 באפריל 1960) הוא איש ציבור ישראלי שכיהן כראש מועצה אזורית תמר בשנים 2004–2019. באוקטובר 2018 הורשע בעבירת הפרת אמונים במסגרת "פרשת ישראל ביתנו".
ביוגרפיה
ליטבינוף הוא יליד העיר סלטה שבארגנטינה. לאחר מעברו לקיבוץ עין גדי עבד כשנתיים במאפייה המקומית. סיים לימודי תעודה במינהל בתי מלון וניהול השיווק מהטכניון ובניהול תיירות כפרית ממדרשת רופין. סיים תואר ראשון במדעי הרוח והסביבה באוניברסיטת אריאל.
כחמש שנים שימש מנכ"ל חמי עין גדי. לאחר מכן היה רכז התיירות בקיבוצו עין גדי.
כחמש שנים היה מנהל מחלקת התיירות במועצה אזורית תמר ומנהל מתנ"ס "תמרית". במסגרת תפקידו יזם את פסטיבל המוזיקה הישראלית בים המלח, פסטיבל התמר ולאחר מכן את הבאת האופרה הישראלית למצדה מדי שנה, ביצירות אאידה, נבוקו, כרמן, לה טרוויאטה וטוסקה.
בשנת 2004 נבחר לראשות המועצה לאחר שגבר על ראש המועצה המכהן אמנון פישמן ברוב של 57% (408 קולות), ונכנס לתפקידו ב-30 בינואר אותה שנה. בשנת 2008 נבחר ליו"ר איגוד מנהלי התרבות ברשויות המקומיות. בבחירות לכנסת השבע עשרה ב-2009 שובץ במקום ה-115 ברשימת קדימה לכנסת. בשנת 2013 נבחר בשלישית לראשות המועצה, כשבפעם זו התמודד מטעם מפלגת ישראל ביתנו.
מעורבות בפרשת ישראל ביתנו
ב-24 בדצמבר 2014 נעצר ליטבינוף ביחד עם שורה ארוכה של ראשי רשויות מקומיות, ראשי עמותות להתיישבות וחברי כנסת בעבר ובהווה במסגרת פרשת ישראל ביתנו. באוקטובר 2015 המליצה המשטרה להעמידו לדין באשמת מתן שוחד, הלבנת הון, מרמה והפרת אמונים.
ב-11 באוקטובר 2018 במקביל לרוב נאשמי הפרשה, חתם ליטבינוף על הסדר טיעון, במסגרתו נמחקו כל סעיפי השוחד, הלבנת ההון והמרמה והוא הורשע בסעיף הפרת אמונים. ליטבינוף הודה במסגרת הסדר הטיעון שכיו"ר ההנהלה של "רשות ניקוז ים המלח", בחן עם היועצים המשפטיים של המועצה ולאחר מכן אישר תשלום מהמועצה האזורית תמר כעמלה לאלכס ויז'ניצר דרך חברה בשם "י.א חי יזמות ואחזקות בע"מ".
בגזר הדין קבע השופט אביחי דורון כי בשל השתתפות הנאשם במתווה הקלוקל ליטבינוף ישא בשלושה חודשי עבודות שירות, כן נקבע שיוטל עליו קלון, כך שהוא יאלץ להתפטר מתפקידו הציבורי שאליו נבחר למספר קדנציות לאורך 16 שנים. בנימוקיו קבע השופט דורון כי: "בחנתי את נטילת האחריות שלו, התנהגותו החיובית ותרומתו לחברה ונסיבות אישיות - אלו עומדות לקולא עבורו. יש להתייחס גם לשיהוי הרב בהגשת הכתב האישום והשפעתו על עינוי הדין והפרסומים הרבים שאיתם הנאשם היה צריך להתמודד. לכן יש להעמיד את את העונש ברף התחתון"
דפני קין
ביוגרפיה
קיני נולדה במדריד בירת ספרד, בתם של השחקן הבריטי ויל קין, ומריה פרננדס אצ'ה, שחקנית, במאית תיאטרון ותסריטאית ספרדייה. אבי סבה מצד אביה היה אדוארד קרזון, הרוזן השישי לבית האו.
הופעת הבכורה של קין היה בשנת 2014, לצד אביה ויל בסדרה הספרדית-בריטית "הפליטים", שם היא גילמה את אנני קרוז אוליבר. קין כיכבה ב-2017 בסרט האמריקאי "לוגאן", לצד יו ג'קמן, בתפקיד המוטאנטית לורה קיני.
מרדכי שכטר (חוקר סביבה)
מרדכי שכטר (נולד ב-2 באוגוסט 1937) הוא מחלוצי המחקר הסביבתי בישראל ומחוקריו המובילים. במהלך העשורים האחרונים הוא הכשיר מדענים רבים, ומחקריו תרמו לקידום היבטים כלכליים וחברתיים של איכות הסביבה.
ביוגרפיה
פרופ' שכטר מכהן כיום במספר תפקידים ציבוריים, בהם: יו"ר ועדת המחקרים - כלכלה, רשות המים; יו"ר פורום השכלה גבוהה, עמותת "בשער" - אקדמיה למען הקהילה; ועדת היגוי - המרכז למדיניות סביבתית, מכון ירושלים לחקר ישראל. בעבר כיהן כיו"ר מליאת רשות הטבע והגנים; בוועד המנהל של החברה להגנת הטבע; בהנהלה ארצית של המועצה לישראל יפה; וכיו"ר דירקטוריון מוזיאוני חיפה.
תיאה נתן
תיאה נתן (מאירוביץ) (בגרמנית: Thea Nathan Meierowitz; קניגסברג שבגרמניה, 16 באפריל 1908 – ירושלים, נובמבר 1998) הייתה מחלוצות העבודה הסוציאלית ביישוב העברי ולאחר מכן בישראל, יזמה את בתי הדיור המוגן הראשונים וקידמה חדשנות חברתית בתחום הגרונטולוגיה.
ראשית חייה
תיאה מאירוביץ נולדה כבת רביעית מבין שלוש אחיות ואח למשפחה יהודית-גרמנית מתבוללת ממעמד הביניים, לאם ילידת פוזן המתוארת כאישה דומיננטית שעבדה קשה לפרנסת המשפחה ולאב יליד ליטא שהגיע לגרמניה בגיל שש, למד ועסק ברוקחות והפך עם השנים לפעיל בקהילה היהודית אך גם לפטריוט גרמני גאה. את ילדותה העבירה בקניגסברג, מלבד מספר שבועות בזמן מלחמת העולם הראשונה במהלכם ברחה המשפחה לברלין, וכבר בגיל 13 התחבטה בסוגיה האם היהדות היא דת או לאום, פיתחה זיקה לרעיונות סוציאליסטיים והצטרפה ל'קאמראדן' - ברית משוטטים גרמנית-יהודית (Kameraden - Deustchjüdischer Wanderbund) (גר'), תנועת נוער יהודית סוציאליסטית ובתחילת דרכה א-ציונית, שבהמשך הפכה לתנועת וֶרְקְלוֹיְטֶה. היא החליטה ללמוד עבודה סוציאלית בבית הספר של המיסיון בקניגסברג, שם הייתה חריגה הן ביהדותה והן בעמדותיה הסוציאליסטיות. למרות כך סיימה את לימודיה בהצטיינות, עברה לברלין והחלה לעבוד בביטוח הלאומי הגרמני עם נשים שעסקו בזנות, כאשר גם שם וגם לפני כן נתקלה באנטישמיות רבה:"עוד לפני המשרה הזאת עבדתי מטעם עירית קניגסברג, עיר הולדתי, עם זונות. הייתי בת 18, אידיאליסטית, האמנתי באדם. באחת הבחורות שטיפלתי... השקעתי המון מעצמי, אביה החורג היה שיכור, אמה זרקה אותה מהבית והיא חייתה בבורדל, כמו ברומנים. איכשהו החזרתי אותה הביתה ומצאתי לה עבודה, והלכתי איתה לסינמה. יום אחד ישבתי איתה והיא התחילה לדבר על יהודים. אז אמרתי לה: גם אני יהודיה. היא אמרה: 'לא מה פתאום'. אבל אני התעקשתי. אז היא הסתכלה עלי ורצתה להגיד את הדבר הכי יפה שיכלה באותו רגע: 'את לא יותר רעה ממני'. וצריך להבין שבעיני עצמה היא הייתה הזבל הכי גדול שיש ואני, עד אותו רגע, הייתי המלאך הכי גדול שיש. מעט דברים בחיים פגעו בי כל כך כמו האמירה הזאת. זה היה אחד הדברים שקרבו אותי לציונות..."בעקבות כך ניסתה בשנת 1929 להקים מוסד לנערות יהודיות, ניסיון שלא צלח, ולבסוף עבדה עם יהודים שנקלעו לקשיים כלכליים, הן בעקבות המשבר הכלכלי העולמי באותן שנים והן בעקבות התחזקות הרוחות האנטי יהודיות בגרמניה הויימארית. תיאה יצרה קשרים ענפים עם דמויות מפתח בתחום הרווחה: 'דיברנו על בעיות חברתיות, האמנו אז שנוכל לשנות את העולם. בין המשתתפים היה גם וילפרד ישראל. תנועת הנוער והחוג הזה עיצבו את חיי, ועם חלק מהאנשים נשארתי בקשר כל החיים. אבל העבודה הסוציאלית עד אז הייתה נתונה בעצם בידי יהודים פילנתרופים שהסתכלו על הנצרכים מלמעלה. ואנחנו רצינו לשנות את היחס, רצינו שוויון. הקהילה היהודית בגרמניה הייתה מאד מפגרת בנושא העבודה הסוציאלית...'.
בעקבו כך החלה בשנת 1933 לעבוד עם הקהילה היהודית בציריך ואף קידמה העסקת עובדות סוציאליות מקצועיות בשכר, מה שלא היה מקובל עדיין. אולם גם שם תסכולה הלך וגבר מאחר שהממשל השווייצרי לא נתן היתרי עבודה ליהודים ואף שלחם לדרום אמריקה או הסגירם למשטר הנאצי בגרמניה. בעקבות כך היגרה בדצמבר 1935 לפלשתינה המנדטורית, לבד וללא אמצעים.
חייה לאחר הגירתה ליישוב העברי
תיאה נתן מסתמנת כאחת מחלוצות העבודה הסוציאלית הגרונטולוגית בישראל, בתפיסותיה המתקדמות וההומניסטיות בנוגע לטיפול בקשישים וזכויותיהם. אחד ההיבטים שאפשרו את התקדמותה המקצועית והשתלבותה בממסד ההנהגה היישובי ובהמשך המדיני, היא היכולת שלה ליצור יחסי עבודה טובים עם דמויות מפתח.
גם הפן המגדרי ניכר היטב בסיפורה, בהחלטתה ללמוד ולא להינשא בגיל צעיר ולקדם קריירה פורצת דרך בתחומה. היא מתוארת כ'אישה בעלת עקרונות, שחיפשה צדק חברתי ועשתה הכול כדי להשיגו. תמיד אמרה את דעתה, ולא חששה גם מול בעלי שררה. התייחסותה לבני-אדם לא הייתה תלויה בדת, מין או השתייכות פוליטית...פמיניסטית אמיתית'.
עלי גומעה
עלי גומעה (ערבית:  على جمعة; נולד ב-3 במרץ 1952) כיהן כמופתי הגדול של מצרים מטעם מוסד הלימוד האיסלמי-מצרי דאר-אל איפתא אל-מיסרייה ויורשו של אחמד אל טייב. במסגרת תפקידו, אותו הוא מילא מה-28 בספטמבר 2003 ועד ה-11 בפברואר 2013 היווה את הסמכות הרשמית העליונה ביותר במדינה לניפוק פסקי הלכה.
נחשב לאחד ממשפטני הדת המוערכים ביותר בעולם האסלאם ורבים חשים כי הוא דמות אסלמית מתונה שאינה מתחבבת על האיסלמיסטים, אם כי בניגוד לדעתו על פיגועים במצרים ובכלל, הוא הביע תמיכה בפיגועי התאבדות בישראל בטענו כי "פלסטין היא מקרה מיוחד". גומעה מתמחה ביסודות המשפט האיסלמי, במיוחד בתחום האוצול אל פיקה (התאוריה המשפטית) ודוגל באסכולה השאפעית בתורת המשפט האיסלמי.
פורד XY פלקון GT
פורד XY פלקון GT (באנגלית: Ford XY Falcon GT) היא "מכונית שרירים", 4 דלתות, סדאן, מתוצרת יצרנית הרכב Ford Australia, חברת בת של קונצרן הרכב האמריקאי פורד אשר יוצרה בין השנים 1970–1972.
המופע של קליבלנד
המופע של קליבלנד (באנגלית: The Cleveland Show) היא סדרת אנימציה אשר שודרה לראשונה ברשת Fox האמריקאית ב-27 בספטמבר 2009. היא בוטלה ב-2013.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ yes Comedy HD, וכעת זמינה בשירות הסטרימינג דיסני+.
צוות המדבבים
מייק הנרי מדבב את קולותיהם של שתיים מהדמויות הראשיות של הסדרה: קליבלנד בראון וראלו טאבס. את קולה של הדמות קליבלנד עיבד ופיתח הנרי עבור הסדרה "איש משפחה", כשהוא מתבסס על קולו של חבר קרוב. לדבריו קולה של הדמות ראלו פותח ושוכלל במשך כ-20 שנים במסגרת מתיחות טלפוניות אותן ביצע.
סנה לת'ן מדבבת את דמותה של אשתו של קליבלנד דונה טאבס. דיבוב זה היה לתפקיד הדיבוב השני בלבד שלה. לפני ליהוקה לסדרה שיחקה לת'ן במספר סרטים ובהם "הנוסע השמיני נגד הטורף", "Love & Basketball" ו-"The Family That Preys".
רייגן גומז-פרסטון מדבבת את דמותה של בתו החורגת של קליבלנד רוברטה טאבס. לדבריה הקול שמשמש אותה לדיבוב דמותה של רוברטה הוא קולה הרגיל. בעונה הראשונה של הסדרה דובבה הדמות בידי ניה לונג.
קווין מייקל ריצ'רדסון, מדבב קבוע באיש משפחה, מדבב את דמותו של קליבלנד הבן ואת דמות של לסטר קרינקלסק, שכנו של קליבלנד. ההשראה לקולו של קליבלנד הבן נבעה לדבריו של ריצ'רדסון מדמותו של פטריק, בעל נכות נפשית שנהג לחבוש קסדת פוטבול, שאותו גילם ר'יצרדסון בסדרת הדרמה "ER".
ג'ייסון סודייקיס מדבב את קולו של הולט ריכטר, אחד מחבריו האלכוהוליסטים של קליבלנד ושל טרי קימפל, אחד מחבריו הוותיקים של קליבלנד ועמית לעבודה עמו.
סת' מקפרלן מדבב את קולו של טים הדוב, שלטענתו של מקפרליין הוא חיקוי קולו של סטיב מרטין ונימת בחור משוגע במקצת.
בנוסף לצוות המדבבים הקבוע ישנם גם מדבבים אורחים רבים בסדרה בהם אריאנה הפינגטון המדבבת את אשתו של טים הדוב אריאנה הדובה, נאט פקסון המדבב את בנם של טים ואריאנה ריימונד הדוב, ג'יימי קנדי המדבב את החבר של רוברטה – גבריאל פרידמן (המכונה "פדרליין ג'ונס"), ויל פורטה המדבב את המנהל וואלי, פרנסס קאלייר המדבבת את אוולין "קוקי" בראון, קרייג רובינסון המדבב את לה-בר בראון ודייוויד לינץ' המדבב את דמותו של גאס הברמן.
היסטוריה של תורת ההסתברות
ההיסטוריה של תורת ההסתברות היא השתלשלות התפתחותה של תורת ההסתברות כתורה מדעית נחקרת, החל משלביה המוקדמים במאות ה-16 וה-17, כשחישובי ההסתברות נעשו באופן נאיבי ואינטואיטיבי, ועד ביסוסה המתמטי במאות ה-19 וה-20, בהן היא הפכה לתורה מתמטית העומדת על בסיס אקסיומטי איתן.
לכל אורך ההיסטוריה של תורת ההסתברות היא הייתה בעלת השפעה גדולה על ענפי מדע שונים. בתחילה היא השפיעה על ענפים כמו דמוגרפיה, אפידמיולוגיה ואסטרונומיה, בהמשך התרחבה השפעתה גם על מתמטיקה וסטטיסטיקה, במידה ניכרת גם על אלגוריתמיקה ומדעי המחשב, וכן על ענפי מדעי הטבע, כמו פיזיקה ובפרט פיזיקה סטטיסטית ומכניקת הקוונטים. להתפתחות תורת ההסתברות הייתה השפעה מכריעה על התפתחותם של תחומים יסודיים בתוך כל ענפי המדע הללו, ותמצית השפעתה הייתה המסגרת הפורמלית שהיא סיפקה כדי לכמת גדלים שאינם ידועים; גדלים נצפים, גדלים חישוביים וגדלים תאורטיים. במקרים רבים גם לענפי המדע הללו הייתה השפעה על התפתחותה של תורת ההסתברות.
המחקר על אודות ההיסטוריה של תורת ההסתברות ידוע עוד מאמצע המאה ה-19. כך בשנת 1865 פרסם המתמטיקאי וההיסטוריון של המתמטיקה אייזיק טודהאנטר את הספר "היסטוריה של התאוריה המתמטית של הסתברות מזמנו של פסקל ועד זמנו של לפלס".
עבודות מוקדמות
ניסיון להתייחס לבעיה הכוללת רכיב אקראי כאל בעיה מתמטית, נעשה בשנת 1494 על ידי המתמטיקאי האיטלקי לוקה פאצ'ולי בספרו שכונה בקיצור "סיכום". פאצ'ולי טיפל בבעיה שכונתה בעיית הניקוד: שתי קבוצות משחקות זו נגד זו. כדי שקבוצה תנצח עליה לצבור 60 נקודות, ואז היא זוכה ב-22 דוקטים. מסיבה בלתי צפויה המשחק נפסק לפני שאף אחת משתי הקבוצות הצליחה לצבור 60 נקודות, והמצב היה שקבוצה A זכתה ב-50 נקודות וקבוצה B זכתה ב-30 נקודות. פתרונו של פאצ'ולי היה לחלק את הכסף ביחס של 5:3 בין הקבוצות, בהתאם למספר הנקודות שצברו. פתרון זה מניח כי היחס בין הסיכוי לניצחון של קבוצה A לבין הסיכוי לניצחון של קבוצה B נקבע על ידי ההיסטוריה של הניצחונות, בה היחס עמד על 5:3. אך פתרון זה שגוי, שכן בהנחה כי יש אי-תלות בין המשחקים, הרי שהיחס בין סיכויי הניצחונות של הקבוצות נקבע על ידי מספר המשחקים העתידיים שנדרשים כדי לנצח. כך לפי ההיגיון של פאצ'ולי, אם לקבוצה A הייתה נקודה אחת ולקבוצה B לא היו נקודות כלל, קבוצה A הייתה צריכה לזכות בכל הדוקטים, אך בוודאי קיימת הסתברות חיובית כלשהי לניצחון של קבוצה B.
תובנה פילוסופית-תאולוגית הנוגעת להבחנה הסתברותית, פורסמה בשנת 1577 על ידי ברתולומיאו דה-מדינה, תאולוג ספרדי. דה-מדינה קבע כי ניתן לבצע בחירה מוסרית שלתוצאותיה הטובות יש הסתברות חיובית כלשהי (במובן האינטואיטיבי של הסתברות), אפילו אם ההסתברות של האלטרנטיבה גבוהה יותר. כך למשל אם אדם מחזיק בדעה המנוגדת לדעתה של הכנסייה הקתולית, מותר לו לבחור לפעול בהתאם לדעתו שלו, על אף שלדעת דה-מדינה ההסתברות לכך שהצדק עם הכנסייה גבוהה מההסתברות שהצדק עמו.
המתמטיקאי ג'ירולמו קרדנו היה הראשון שהגדיר באופן פורמלי את ערך ההסתברות להתרחשות של מאורע מסוים. בחיבורו "ספר על משחקי מזל" (בלטינית: "Liber de ludo aleae"), אותו כתב בשנות ה-60 של המאה ה-16, כמעין מדריך למהמר, הוצג לראשונה טיפול שיטתי בבעיות של הסתברות. בספר הובאו טבלאות להדגמת האפשרויות השונות בזריקת שתיים או שלוש קוביות יחד ואת ההסתברות לקבל צירופים שונים. למשל, בשלוש קוביות יש 6 אפשרויות לשלושה מספרים זהים, 30 אפשרויות לשני מספרים זהים ואחד שונה, בשלושה סידורים שונים - ובסך הכל 90 אפשרויות. 20 אפשרויות לשלושה מספרים שונים זה מזה בשישה סידורים שונים, ובסך הכל 120 אפשרויות. סך האפשרויות הכללי הוא. קרדנו הציג הגדרה כללית להסתברות להתרחשות תוצאה אחת מבין תוצאות שונות שלכולן סיכויים שווים, וקבע כי היא מספר האפשרויות לקבל את התוצאה, לחלק למספר האפשרויות לקבל את כל התוצאות. כדוגמה הוא מביא זריקת קוביית משחק הוגנת ובעלת שש פאות, וכותב כי ההסתברות להתרחשות קבלת מספר מסוים (למשל 2), היא \frac{1}{6}.
קרדנו, אשר בעבודותיו חישב מספר אפשרויות נפרדות לקבלת מספרן המשולב, קבע בעצם את כלל החיבור (אם כי לא ניסח את הכלל האמור במפורש): אם ההסתברות למאורע A היא p וההסתברות למאורע B היא q, אזי ההסתברות להתרחשות המאורע היא p+q (כלל זה תקף רק כאשר המאורעות A,B זרים). למען השלמות ניתן בספרו ניתוח של משחקים בקוביות דמיוניות שלהן פחות משש פאות. בנוסף, קרדנו ניתח בספרו את המושג "סיכוי", ומגדירו כיחס שבין מספר האפשרויות לזכות ומספר האפשרויות להפסיד. בהיקף קטן הוא עסק גם במשחקי קלפים.
קרדנו טיפל אף הוא בבעיית הניקוד, ונמנע מהטעות שביצע לפניו פאצ'ולי. הוא היה הראשון שהבין שצריך להתייחס למספר המשחקים שנותרו לכל קבוצה כדי לנצח כמפתח לחלוקה, ולא למשחקים שכל קבוצה כבר ניצחה. עם זאת קרדנו לא הגיע לנוסחה כללית לפתרון בעיית הניקוד.
ספר זה נדפס רק ב-1663, באיחור של כמעט 100 שנים, מה שמנע מקרדנו את הבכורה בייסוד תורת ההסתברות. אך גם כך הגיעו תוצאות עבודתו בדרכים אחרות לידיעת המתמטיקאים של דורו ושל הדורות הבאים.
המקדם הבינומי
תוצאה שקרדנו הציג השייכת לתחום הקומבינטוריקה והתפרסמה מחוץ לספרו האמור, עוסקת במספר תתי הקבוצות בגודל k איברים מתוך קבוצה בגודל n איברים. קרדנו פתר את הבעיה באופן הבא: קבוצה טיפוסית מגודל k מורכבת מאיבר ראשון, עבורו יש n אפשרויות בחירה, מאיבר שני, עבורו יש n-1 אפשרויות בחירה, וכן הלאה, עד האיבר ה-k, עבורו יש n-k+1 אפשרויות בחירה. ובסך הכל ישנן אפשרויות לבנות תת-קבוצה בגודל k. עם זאת, במקרה בו סדר האיברים בתת-הקבוצה אינו משנה יש להקפיד לא לספור פעמיים קבוצות זהות המתקבלות זו מזו על ידי שינוי סדר. מספר המיקומים הפנימיים השונים של k איברים כלשהם בתוך קבוצה בגודל k הם: k מיקומים לאיבר הראשון, k-1 מיקומים לאיבר לשני, וכן הלאה, עד האיבר ה-k שמיקומו יחיד, k-k+1 = 1. בסיכום, מספר האפשרויות לבנות תת-קבוצה כמבוקש שבה הסדר הפנימי אינו חשוב, הוא הנוסחה המפורסמת:
תוצאה זו, קומבינטורית באופיה, חיונית לחישובים הסתברותיים בסיסיים. היא התגלתה עוד קודם לכן על ידי לוי בן גרשון (המכונה הרלב"ג), במאה ה-14, אך לא נודעה ברבים בזמנה, והקרדיט עבור הגילוי ניתן למתמטיקאי הצרפתי בלז פסקל שהציג אותה בצורה הפופולרית ביותר — משולש פסקל:
1 שורה 0 1 1 שורה 1 1 2 1 שורה 2 1 3 3 1 שורה 3 1 4 6 4 1 שורה 4 ............... .........
ערך כל איבר במשולש הוא סכום שני אילו שמעליו. האיבר ה-k, כאשר, בשורה ה-n, נותן את הפתרון. למשל, ישנן 6 אפשרויות — האיבר השני (השמאלי ביותר הוא כזכור האיבר ה-0) בשורה הרביעית — לקחת שני עצמים מתוך ארבעה. בנוסף לכך, פסקל הוכיח כ-20 טענות שונות בקשר למשולש זה.
בשנים 1636–1637 מצא מרן מרסן הכללה לנוסחה עבור מקרה בו הסדר הפנימי דווקא משנה. מרסן תיאר את מספר האפשרויות ללקיחת k_1 עצמים מסוג אחד, k_2 עצמים מסוג שני עד k_j מסוג j, מתוך n עצמים, כאשר הסדר הפנימי בתוך כל תת-קבוצה אינו משנה:
ב-1678 טבע תומאס סטרוד את המושג פרמוטציה (בעברית: תמורה) ויישם את נוסחת מרסן לחישוב הסתברות. תחילה חישב סטרוד את מספר הצורות לחלק קבוצה בת n איברים ל-j תת-קבוצות בגדלים כך שמתקיים, ולפי נוסחת מרסן מצא כי מספר זה הוא: באמצעות תוצאה קומבינטורית זו פתר סטרוד את הבעיה הבאה: בהינתן j קוביות הוגנות כך שהקוביה ה-i היא בעלת k_i פאות (ממוספרות 1,2,...,k_i), מהי ההסתברות שבהטלה של כולן יחד, סכום המספרים יהיה n.
פסקל ופרמה
ידוע כי עבודות של האסטרונומים יוהאנס קפלר וגלילאו גליליי שילבו אלמנטים הסתברותיים, אולם למרות זאת בקרב היסטוריונים של המתמטיקה מקובל לתארך את לידתה של תורת ההסתברות הנאיבית לשנת 1654. בשנה זו פנה אציל צרפתי בשם שבליה דה מרה למתמטיקאי הצרפתי בלז פסקל בנוגע למשחק קוביות והציג שאלה שזכתה לשם "בעיית הניקוד": נניח ששני שחקנים משחקים משחק מזל בו בכל תור אחד מהם מקבל נקודה באופן אקראי (למשל לפי תוצאת הטלת קוביות), ומי שמגיע למספר נקודות מסוים זוכה בפרס שנקבע מראש. אם המשחק הופסק לפני סיומו, איך צריך לחלק את הפרס בין השחקנים?
בעקבות פנייה זו החלה להתנהל תכתובת בין פסקל לבין פייר דה פרמה, ובה עסקו שני המתמטיקאים בבעיות הקשורות למשחקי מזל. בין השאר מצאו פתרון הוגן עבור בעיית הניקוד, כפי שיתואר להלן. התכתובת בין פסקל לפרמה פורסמה רק ב-1679 (לאחרי פרסומו של הויגנס, ראו להלן).
חלק מהבעיות בהן עסקו פרמה ופסקל כבר נפתרו על ידי קרדנו, אך הם לא היו מודעים לכך. באשר למשחקי קובייה, פסקל ופרמה דנו בבעיות כמו מה ההסתברות שיופיע המספר 6 בארבע זריקות של קובייה אחת, או שיופיע רצף של 6,6 בשמונה זריקות לכל היותר (כלומר בזריקה אחת, או בשתי זריקות וכן הלאה עד שמונה) של שתי קוביות, וכדומה. במהלך ההתכתבות נעשה שימוש שיטתי בכללי החיבור והמכפלה, כלומר: אם ההסתברות למאורע A היא p וההסתברות למאורע B היא q, אזי ההסתברות להתרחשות המאורע היא p+q (כלל זה תקף רק כאשר המאורעות A,B זרים), וההסתברות להתרחשות המאורע  היא p \cdot q (כלל זה תקף רק כאשר המאורעות A,B בלתי-תלויים). כמו כן נעשה שימוש ראשון במכפלה של ההסתברות לזכייה בערך הזכייה - המוכרת כיום כתוחלת, אחד המושגים הבסיסיים בתורת ההסתברות. כן הם עשו שימוש במונח קומבינציה — צירוף בו אין חשיבות לסדר האיברים.
בנוסף התייחסו פרמה ופסקל בהתכתבותם למאורעות שאת היחסים ביניהם ניתן לתאר במונחים מאוחרים יותר כתלות, אולם הם לא הציגו תיאור כללי של תלות ואי-תלות.
פרמה סיפק לראשונה פתרון הוגן לבעיית הניקוד: נניח כי לשחקן A חסרות a נקודות, וכי לשחקן B חסרות b נקודות. במצב זה, המשחק יסתיים אחרי לכל היותר \ a+b-1 צעדים, ולכן יש לכל היותר אפשרויות שונות להמשך המשחק. פתרונו של פרמה הוא כדלקמן: נבנה טבלה את כל התוצאות האפשריות של a+b-1 הצעדים הבאים במשחק (נתעלם מכך שהמשחק יכול להיות מוכרע עוד לפני שכולם הסתיימו). נספור את המקרים בהם כל שחקן מנצח ונסמן אותם \ N_A, N_B בהתאמה (אפשר לבצע חישוב בעזרת משולש פסקל). ההסתברויות לניצחון של כל שחקן הן, ואת החלוקה ההוגנת קובעים לפי יחס ההסתברויות N_A:N_B.
פסקל שיפר את הפתרון של פרמה (אשר הולך ומסתבך ככל שמספר הנקודות החסרות גדל) על ידי פתרון רקורסיבי לבעיה, דבר שהיווה שימוש ראשון ברקורסיה לפתרון בעיות בהסתברות: נסמן ב-e (a,b) את החלק היחסי מהקופה שצריך לקבל שחקן A במצב שתואר לעיל (a, b מספר הנקודות הדרושות לניצחון עבור כל שחקן). אילו בוצע צעד נוסף במשחק, היו יכולים להיות שני מצבים אפשריים - e(a-1,b) או e(a,b-1), בהסתברות שווה, ולכן צריך לתת להם משקלים שווים, ומכאן ניתן לחשב באופן רקורסיבי:
כאשר תנאי העצירה הם:.
e (a,b) היא למעשה תוחלת הזכייה, ופסקל משתמש בה כאן לראשונה, בלי להגדירה במפורש.
פסקל ופרמה דנו באותה בעיה גם עם שלושה שחקנים. הפתרון הרקורסיבי פעל גם במקרה זה באופן דומה, אך בשיטה של פרמה (מניית האפשרויות) נוצר סיבוך נוסף: מספר התוצאות האפשריות הוא, אבל יש מקרים בהם שני שחקנים משיגים את מספר הניצחונות הדרוש להם, ואז כדי להחליט למי לייחס את התוצאה יש להתחשב בסדר בו השיגו השחקנים את הניצחונות - ולא ניתן לנצל את משולש פסקל לחישוב מקוצר כמו במקרה של שני שחקנים.
הויגנס
הצעדים הבאים נעשו על ידי כריסטיאן הויגנס, שפרסם ב-1657 את חיבורו "על חישובים במשחקי מזל". חיבור זה היה הפרסום הפומבי הראשון בענייני הסתברות (ספרו של קרדנו יצא לאור כאמור רק ב-1663). בחיבור זה ישנם כללים שאת כולם הציג הויגנס ברקורסיה, ועל ידי דוגמאות מספריות מסוימות ולא בצורה כללית. חיבורו של הויגנס היווה אבן יסוד בנושא ההסתברות והביא להתעניינות בתחום מצד מתמטיקאים חשובים, כדוגמת יאקוב ברנולי. הוא הקנה לתחום גישה מסודרת ואנליטית, לא מעט גם בגלל השעשוע שבפתרון הבעיות שהוצגו בו.
בנפרד מהבעיות ההסתברותיות בהן דן הויגנס, הוא התייחס לטבלאות חיים — טבלאות בהן מוצגים נתונים על ילודים, מתחילה מגיל אפס ועם השנים חלקם מתים, עד שכולם מסיימים את חייהם. הויגנס התייחס לטבלה כזאת כמין הגרלה בה כל משתתף (ילוד) מגריל כרטיס ובו מספר השנים שנועדו לו, ובכך הציג לראשונה את הקשר העמוק בין סטטיסטיקה לבין תורת ההסתברות.
כמו פרמה ופסקל, גם הויגנס נגע במושג התלות, אך לא הגדיר אותו באופן כללי ומדויק דיו.
הויגנס הציג הכללה של מושג התוחלת, אותה גם הגדיר לראשונה: אם נמצאים במצב בו ישנם שני מאורעות אפשריים, נאמר מאורע A (למשל זכייה בהגרלה) שערכו הוא a (למשל מספר שלם וחיובי של מטבעות), ומספר האפשרויות בהן מתרחש המאורע A הוא p, וכמו כן מאורע B (למשל הפסד בהגרלה) שערכו הוא b (למשל מספר שלם ושלילי של מטבעות), ומספר האפשרויות בהן מתרחש המאורע B הוא q, אז התוחלת של המצב בו אנו נמצאים היא:
בהמשך דן הויגנס בווריאציות שונות של בעיית הניקוד עם שניים או שלושה שחקנים, וכן בווריאציות שונות של אפשרויות במשחקי קובייה. הכלל האחרון שהוצג בחיבורו, ייחודי בכך שמדובר במשחק בו אין מגבלה לאורכו, ובמסגרתו פיתח הויגנס שיטת אנליזה הקרויה על שמו: שחקן A זוכה אם בהטלת שתי קוביות סכום התוצאות הוא 7, שחקן B, שגם זורק ראשון, צריך להשיג בהטלה של שתי קוביות סכום תוצאות של 6. הויגנס סימן את ההסתברות ש-A יזכה על ידי x, אם תורו של שחקן B, והוא סימן אותה ב-y, אם תורו של A. כעת הוא השתמש בבנייה הבאה כדי למצוא במפורש את x,y. תחילה יש לשים לב כי ההסתברות ל-7 בזריקה אחת של שתי קוביות היא, וההסתברות ל-6 בזריקה אחת של שתי קוביות היא. כעת, בניתוח של תור בודד, נניח של שחקן B, ההסתברות ששחקן זה יזכה היא, וההסתברות שלא יזכה היא , ואז ההסתברות לניצחון של A היא y. אם כך, ההסתברות ש-A יזכה אם כעת תורו של B היא. כעת נניח שתורו של A לשחק. ההסתברות שיזכה מיד היא וההסתברות שלא יזכה מיד היא. ההסתברות ש-A ינצח אם כעת תורו היא לפיכך. התקבלו אם כך שתי משוואות בשני הנעלמים x,y.
ברנולי
המתמטיקאי השווייצרי יאקוב ברנולי כתב ספר רב השפעה בשם "אמנות הניחוש", שפורסם רק ב-1713, כשמונה שנים לאחר מותו. היה זה ספר היסוד המוקדם ביותר לתורת ההסתברות שהיה מוגדר ככזה, וכחיבור מחקרי מתמטי של ממש. לספר היו ארבעה חלקים: הערות מקיפות על ספרו של הויגנס; טיפול יסודי בקומבינטוריקה ובתמורות; משחקי מזל מנקודת מבט מתמטית; ויישומים לכלכלה ולפוליטיקה. חלקו האחרון כלל הוכחה של החוק החלש של המספרים הגדולים עבור משתני ברנולי, שניסח לראשונה באופן מתמטי את הקשר העמוק שבין מושג הממוצע לבין מושג התוחלת.
בחלקו הראשון של הספר סיכם ברנולי את עבודתו של הויגנס, והכליל אותה לכדי נוסחאות (הויגנס נתן פתרונות מספריים, כאמור), וכן סיכם את עבודתו של פסקל. ברנולי הציג תאוריה שלמה של צירופים ותמורות. כמו כן הוא ציין את כלל המכפלה להסתברות של קיום שניים או יותר מאורעות בלתי תלויים, בכמה וריאציות: אם ישנם n מאורעות, ולכל מאורע הסתברות p, ההסתברות שיתקיימו כולם היא \ p^n. במקרה זה ההסתברות לאי-קיום המאורע היא 1-p, ולכן עבור כל, ההסתברות למאורע בו מתקיימים בדיוק m מאורעות ולא מתקיימים בדיוק n-m מאורעות, היא: , אם נודעת חשיבות לסדר המאורעות. אם אין חשיבות לסדר, יש להכפיל את התוצאה האמורה במספר האפשרויות ללקיחת m איברים מתוך n, כלומר ב-.
ברנולי עמד על ההבדל בין מאורעות זרים לבין מאורעות שאינם זרים. מאורעות זרים הם למשל שתי התוצאות האפשריות בהטלת מטבע — עץ או פלי. מאורעות שאינם זרים הם למשל שני נידונים למוות שמקבלים רשות לשחק משחק בו כל אחד מטיל שתי קוביות בתורו, ומי שסכום קוביותיו גבוה יותר ישוחרר, אך אם התוצאה זהה — ישוחררו שניהם. כלומר המאורע שאסיר אחד ישוחרר והמאורע שהאסיר האחר ישוחרר אינם זרים, לכל נידון הסתברות גבוהה יותר מ-50% להשתחרר.
בחלקו השני של הספר הציג ברנולי לראשונה את הקומבינטוריקה בצורה שיטתית. תחילה הוכיח ברנולי באינדוקציה שמספר התמורות של n איברים הוא, ושמספר התמורות של n איברים בהם יש k_1 איברים מסוג אחד, k_2 איברים מסוג שני, וכן הלאה, עד k_j איברים מסוג j, היא (נוסחת מרסן). בהמשך הספר, קבע ברנולי את מספר האפשרויות לחלק n איברים לשתי קבוצות בגודל m, n-m, כך שמאחת התת-קבוצות לוקחים a-b איברים ומהשנייה לוקחים b איברים, כמכפלה של מספר האפשרויות של תת-קבוצה אחת במספר האפשרויות של תת-הקבוצה האחרת.
ברנולי גם דן במאורעות של "הוצאה עם החזרה". אם ישנם n איברים בכד ומוציאים m מתוכם, כאשר כל איבר יכול להילקח עם כפילויות (כלומר הצירוף של m האיברים יכול לכלול את אותו איבר כמה פעמים. למשל, כד מלא בכדורים בצבעים שונים. כאשר כל כדור מוצא מן הכד, נספר, ומיד אחר מוחזר לכד), אז מספר הקומבינציות הוא, כיוון שכל אחד מ-m האיברים נספר הן כאחד מ-n המקוריים והן כאחד מ-m האיברים שהוצאו. לקיחת m איברים מתוך n, אם כן, שקולה להשמת n-1 מחיצות ב-n+m-1 מיקומים אפשריים, כאשר ישנן m! אפשרויות לסידורם.
כמו כן הראה ברנולי כי מספר הפרמוטציות האפשריות ללקיחת m איברים מתוך n כאשר מאפשרים כפילויות הוא n^m, וזאת אם ישנה חשיבות לסדר (אחרת, אם אין חשיבות, יש לחלק את הביטוי במספר האפשרויות לסידורים השונים). בהמשך הדגים ברנולי בעזרת טבלאות שיטה אלגוריתמית למציאת מספר הצירופים האפשריים לכל תוצאה במספר קוביות נתון.
כמו פסקל, גם ברנולי חקר את משולש פסקל, וחזר על הוכחות באופן דומה. מחקריו במשולש פסקל הובילו אותו גם למספר תוצאות חשובות בחשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי. כן פיתח ברנולי פתרון לבעיית המשחק המופסק עבור משחקים התלויים במיומנות כמו טניס, כלומר בעיה בה ההסתברות לניצחון כל אחד מן הצדדים אינה \frac{1}{2}. פתרונו לבעיה זו היווה הכללה של נוסחת הרקורסיה של פסקל (ראו לעיל).
בהמשך מצא ברנולי נוסחאות לסכומים של פרמוטציות, קישר בין הנוסחאות בהסתברות לביטויים רב-איבריים ועוד. בכך סיכם ברנולי את תורת ההסתברות הנאיבית, שעסקה במאורעות שווי-הסתברות בהם סכום ההסתברויות שווה ל-1, ושבכל שלב יש מספר סופי של אפשרויות בדידות. כך סוכמה עבודתם של פסקל, פרמה והויגנס.
ברנולי מצא את הנוסחה לבעיית המשחק בעל אורך בלתי מוגבל שהציג הויגנס, ופתר מספר מקרים פרטיים שלה. למשל, אם שני שחקנים A,B משחקים משחק, בו המנצח צריך להשיג תוצאה של 6 בקובייה בודדת. הזריקות מתבצעות בסדר הבא: בשלב הראשון A זורק פעם אחת ואחריו B זורק פעם אחת, בשלב השני A זורק פעמיים ואחריו B זורק פעמיים, בשלב הבא הם זורקים שלוש פעמים בזה אחר זה, וכן הלאה עד אינסוף. נסמן ונסמן.
ההסתברות שהמשחק יסתיים בשלב הראשון היא ההסתברות ששחקן A ינצח, p, ועוד ההסתברות ששחקן B ינצח, q \cdot p (שכן צריך ששחקן A לא ינצח, וזה מתרחש בהסתברות q). באופן דומה, ההסתברות שהמשחק יסתיים בשלב השני היא ההסתברות ששחקן A ינצח בשלב השני, q^2 \cdot p, ועוד ההסתברות ששחקן B ינצח. וכן הלאה, ההסתברות שהמשחק יסתיים בשלב ה-k היא ההסתברות ששחקן A ינצח,, ועוד ההסתברות ששחקן B ינצח,. בסך הכל נקבל כי ההסתברות למאורע שהמשחק יסתיים בשלב כלשהו, היא הטור האינסופי:. אם נסמן בקיצור, נקבל כי ההסתברות שהמשחק יסתיים בשלב כלשהו היא , והיות ש-0 < q < 1 נובע כי טור זה אכן מתכנס, כפי שנוסח באופן פורמלי שנים רבות לאחר עבודתו של ברנולי. הייתה זו הפעם הראשונה בה בעיה בהסתברות נפתרה באמצעות סכום אינסופי.
דה-מואבר
המתמטיקאי הצרפתי אברהם דה-מואבר הרחיב את עבודתם של הויגנס וברנולי, וספרו "תורת הסיכויים: מתודה לחישוב הסתברויות של מאורעות במשחק", הוא הספר השני המשמעותי אודות תורת ההסתברות לאחר ספרו של ברנולי. ספר זה פורסם בארבע מהדורות; הראשונה בלטינית בשנת 1711, ושלוש מהדורות נוספות באנגלית בשנים 1718, 1738 ו-1756. תרומתו הכוללת של דה-מואבר לתורת ההסתברות הייתה כה חשובה, עד שבמאה ה-19 כתב עליו ההיסטוריון של המתמטיקה אייזיק טודהאנטר כי "תורת ההסתברות חייבת את רובה לדה-מואבר, עם יוצא דופן אחד והוא לפלס". אמירה זו כבר אינה תקפה באשר לתורת ההסתברות בימינו אנו, אך שיקפה את מצבה של תורת ההסתברות במאה ה-19.
במהדורה משנת 1738 הגדיר דה-מואבר את המושג היסודי של תלות בין מאורעות, וניסח במפורש את התובנה שההסתברות להתרחשות זוג מאורעות תלויים אינה מכפלת ההסתברויות להתרחשות כל אחד מהמאורעות. עם זאת הוא לא כתב במפורש את הנוסחה הידועה.
במהדורות המאוחרות של ספרו כלל דה-מואבר תוצאה שגילה בשנת 1733, לפיה ההתנהגות האסימפטוטית של ההתפלגות הבינומית מקורבת על ידי מה שכונה מאוחר יותר התפלגות נורמלית או התפלגות גאוסיאנית, כלומר גרסה של משפט הגבול המרכזי עבור ההתפלגות הבינומית. דה-מואבר גילה זאת על ידי כך שמצא כי אם מבצעים סדרות גדולות של הטלות מטבע פעמים רבות בזו אחר זו, מספר ה"עצים" שמתקבל על ידי סדרות ההטלות מתואר על ידי גרף הפעמון המפורסם של ההתפלגות הנורמלית. הייתה זו הפעם הראשונה בה שגיאת קירוב תוארה במונחים של התפלגות, ונעשה ניתוח של השגיאה באמצעים הסתברותיים. דה-מואבר עשה צעד נוסף לעבר גילוי ההתפלגות הנורמלית, בכך שפרסם ניתוח סטטיסטי של טבלאות של התפלגות התמותה של בני אדם לפי גיל, ששימשו ליישומים אקטואריים. יש שייחסו לפיכך לדה-מואבר את גילוי ההתפלגות הנורמלית, אך עם זאת ברור כי דה-מואבר לא הבין את חשיבותה של ההתפלגות הנורמלית כשלעצמה וגם לא ידע כיצד לתאר אותה במונחים של פונקציית צפיפות, אלא ראה בה רק קירוב אסימפטוטי של ההתפלגות הבינומית.
דה-מואבר הכליל את נוסחת הבינום של אייזק ניוטון, והציג את נוסחת המולטינום. כמו כן בשנת 1733 גילה דה-מואבר נוסחה לחישוב מקורב של פונקציית העצרת, דבר ששימש רבות בחישובים הסתברותיים. הקירוב שהציג דה-מואבר היה כאשר c היה קבוע שדה-מואבר ידע רק לקרב. מאוחר יותר גילה ג'יימס סטירלינג כי, ומכאן השם "נוסחת סטירלינג".
הישג מוקדם נוסף של דה-מואבר היו כמה תוצאות אודות התפלגות פואסון, עד שהיו שטענו שההתפלגות צריכה לשאת את שמו של דה-מואבר. עם זאת המתמטיקאי הצרפתי סימאון דני פואסון הוא זה שפרסם לראשונה תיאור מלא של ההתפלגות, בשנת 1837 בספרו "מחקר על תורת ההסתברות של פסקי-דין פליליים ואזרחיים". בספרו זה תיאר פואסון באופן מלא את התפלגות פואסון, המתארת את ההסתברות למאורעות נדירים ובלתי-תלויים המתרחשים בממוצע בקצב קבוע. פואסון השתמש בהתפלגות זו כדי לתאר את "תהליך פואסון", שהוא תהליך מקרי בו התפלגות מספר המאורעות בפרק זמן נתון היא התפלגות פואסון. בנוסף, פואסון פרסם בספרו זה גרסה של החוק החלש של המספרים הגדולים.
גאוס
בשנת 1807 פרסם המתמטיקאי הגרמני קרל פרידריך גאוס את ספרו "תאוריית התנועה של גופים שמימיים בחתכים חרוטיים סביב השמש", ובו תיאר לראשונה באופן מלא את ההתפלגות הנורמלית. גאוס בספרו תיאר את שיטת הריבועים הפחותים ואת שיטת אמידת נראות מרבית, שתיהן שיטות יסודיות ביותר המשמשת רבות בסטטיסטיקה, ועשה בהן שימוש על מנת לנתח נתוני מדידות אסטרונומיות שלעיתים סתרו זו את זו.
כדי לאמוד את השגיאה של המדידות, גאוס בחר להניח כי הממוצע החשבוני הוא הערך שממזער את שגיאת המדידה. כלומר, המדידה שמרחקה מן הממוצע החשבוני הוא המזערי, היא בהסתברות גבוהה הקרובה ביותר לערכים האמיתיים. תחת הנחה זו הוא חישב ומצא כי ההתפלגות הנורמלית מתארת את שגיאת המדידה, וסיפק נוסחה של ההתפלגות הנורמלית הסטנדרטית.
לפלס
בשנת 1814 לפלס אף ניסה לתאר באופן אקסיומטי את תורת ההסתברות, כפי שיפורט בפרק על הנושא, אולם היה זה ניסיון בוסרי שלא היה פורמלי דיו במונחים מודרניים.
הערכות מוקדמות העניקו ללפלס מקום של כבוד, וכך במאה ה-19 כתב ההיסטוריון של המתמטיקה אייזיק טודהאנטר כי "תורת ההסתברות חייבת את רובה לדה-מואבר, עם יוצא דופן אחד והוא לפלס". הסטטיסטיקאי הנודע רונלד פישר טען כי השקפותיו של לפלס על הסתברות היו ברובן "שטויות חסרות בסיס", מתוך עמדה המתנגדת לסטטיסטיקה בייסיאנית. אולם מנגד — ואולי אף מבלי לסתור זאת — חוקרים חשובים אחרים תיארו את עבודותיו המוקדמות של לפלס כחשובות כל-כך, עד כי הסטטיסטיקה המודרנית היא "סדרת הערות שוליים ללפלס".
צ'בישב
בחלקה השני של המאה ה-19 חלה התפתחות עצומה בחקר תורת ההסתברות, בעיקר ברוסיה. התפתחות זו תרמה לגיבושו הפורמלי של חוק המספרים הגדולים על שלל גרסאותיו, ועד לגולת הכותרת של תורת ההסתברות אז — הוכחת משפט הגבול המרכזי. התפתחות זו השפיעה רבות על המחקר בתורת ההסתברות במאה ה-20.
בשנת 1863 ניסח המתמטיקאי הצרפתי אירנה-ז'ול ביינאמה (בְּיָאנְאֶמֶה) (Irénée-Jules Bienaymé) לראשונה את מה שמכונה היום אי-שוויון צ'בישב, לפיו עבור משתנה מקרי X בעל שונות ובעל תוחלת סופית, לכל C > 0 מתקיים כי ההסתברות למאורע  חסומה מלעיל על ידי. תוצאה זו מהווה תוצאה בעל חשיבות יסודית, והיא נקראת לעיתים גם על שמו של ביינאמה.