האקספרס_הפאטאגוני_הישן
מרכז אמריקה
זאקאפה הייתה עזובה לוהטת מחום. הוא לא רצה להישאר שם אפילו יומיים עד לרכבת לאל סלוודור; הוא שאל על אוטובוס ובסופו של דבר קיבל את הצעת הנשאל להסיע אותו עד הגבול עם אל סלוואדור תמורת עשרה דולר, אבל לפני שהגיעו לגבול עצר הנהג והודיע לו, שלא יוכל לקחתו עד הגבול ממש, כי אין לו רישיון לרכב ולא ביטוח, וגם כסף לשחד את השומרים אין לו. ת'רו יצא אפוא למסע ברגל עד הגבול, מרחק קילומטר וחצי, בין עצים ירוקים וציפורים מזמרות. בצריף שעל הגבול החתים נער את דרכונו ודרש כסף. בהמשך הכביש היה עוד בית אחד, שאליו הגיע בטיול מרנין-לב, בין גבעות ירוקות וזמרת ציפורים, בתחושה של אחר צהריים קיצי במסצ'סטס. בעמדת הגבול נשאל על הספר שבמזוודתו, דרכונו נבדק והוא נשלח לדרכו, אל סנטה אנה. גבר שהגיע במכוניתו אל תחנת הגבול הציע לו נסיעה חינם לסנטה אנה, ובהגיעם לשם ניסה לשכנע אותו להמשיך לסן סלוודור, כי סנטה אנה, לדבריו, מלאה גנבים ורוצחים. אף על פי כן, ת'רו החליט להישאר, ולא הצטער על כך. סנטה אנה נראתה לו כמאפיינת את ערי מרכז אמריקה יותר מכל עיר אחרת. בעיקר התפעל מבית התיאטרון, שסגנון בנייתו וקישוטיו המפוארים היו מרשימים במיוחד באווירה הטרופית הרדומה של סנטה אנה. בעבר היה זה בית אופרה, אבל חיי התרבות הצטמצמו והבניין היה לבית קולנוע. אקלימה של סנטה אנה היה נוח ותושביה ערניים ומסבירי פנים, בניגוד לסגירותם השתקנית והזועפת של בני גואטמלה. עם זאת, כשרצה להמשיך בדרכו, מצא שאיש מתושבי העיר אינו יודע היכן תחנת הרכבת שלה. לשאלתו כיוונו אותו אליה בחפץ לב, אבל היא לא נמצאה במקום שהייתה אמורה להימצא. רק ביומו השלישי בעיר מצא אותה לבסוף, מאחורי גדר גבוהה, ריקה ונטושה מאדם מלבד מנהל התחנה. איש לא נסע ברכבת, על אף מחיר הנסיעה הזול, וזאת בגלל זמן הנסיעה הממושך, בהשוואה לאוטובוס המהיר פי כמה. את המסע לסן סלוודור עשה ת'רו בקרונוע ישן, בחברת שני סוכני מכירות מקומיים, איתם ניהל דיון בשאלה, האם השפה הספרדית טובה מן האנגלית. השניים גרסו, שהספרדית טובה יותר משום שיש בה יותר מילים. לשם השוואה ספרו את המילים שיש לחזיר, כלב או פר בכל אחת מהשפות. איזו שיחה מגוחכת, אמר ת'רו בלבו. השניים טענו, שבני אל סלוודור נבונים ושאפתנים מבני מרכז אמריקה האחרים. הם כמו הישראלים, פסק. ועל כך שאל אותו ת'רו, אם הם מתכוננים לפלוש לאיזה מקום. בסן סלוודור תכננו החברים לראות משחק כדורגל בלילה הקרוב, אל סלוודור נגד מקסיקו. הזדמנות לאל סלוודור להוכיח את כוחה, אמרו. ת'רו שאל אם יוכל להצטרף אליהם. הם חששו מן הצפיפות והאלימות וניסו לשכנע אותו ללכת במקום זה לבריכה, לתפוס בחורות, אבל ת'רו לא ויתר. מסן סלוודור עצמה לא התרשם, והצטער שעזב את סנטה אנה. אלפרדו, חברו מן הרכבת, בא לקחתו מן המלון, ואת מכוניתו החנה במרחק קילומטר מן האצטדיון, ליד ביתו של חבר. בית זה היה משונה מאוד בעיני ת'רו. חדריו היו תאים מחוברים במסמרים לעץ, שענפיו הפורחים השתלשלו לתוכם, וקירותיו היו יריעות בד. הוא תהה מה קורה כשיורד גשם, אך לא שאל. המושבים התחלקו לזולים - שמש - וליקרים - צל, כמו במלחמת פרים. מראה ההמון הצווח ושואג בתוך ענני אבק חום כמעט הניס אותו חזרה, אבל הקהל נדחק מאחוריו אל האצטדיון וחסם את דרכו. אל האבק הצטרף עשן, שעלה מן הכירות שעליהן טיגנו נשים מאכלים שונים. חברו של ת'רו הורה לו להתחבא ליד הקיר עד שיקנה כרטיסי "צל" בקופה, שאליה הגיע בדילוגים ודחיפות דרך התור המתפתל. 45,000 אנשים נדחסו במושבי האצטדיון. בתאים היקרים ישבו בעלי כרטיס המינוי העונתי, שמחירו 2,000 דולר, במדינה, שההכנסה השנתית הממוצעת בה היא 373 דולר לנפש. לא פלא שמספר הצופים בתאים היה קטן. על מדרון הגבעה שמחוץ לאצטדיון הצטופפו עוד אלפי צופים, והוא דמה לתל נמלים ענקי. מהלך המשחק היה ברור מלכתחילה - הקבוצה המקסיקנית שיחקה היטב, הבקיעה שערים והתעללה בסלוודורים. מדי פעם נזרק הכדור אל יציע הצופים, הוטל מיד ליד תוך קטטות ותגרות, ועל אף דרישות ואיומים, לא הוחזר. המשחק נעצר עד שהובא כדור חדש, וחוזר חלילה. המשטרה לא התערבה. בין השאר, הופרחו לאוויר קונדומים מנופחים וקשורים כבלונים, עדות לניסיונות הכושלים לפיקוח על הילודה באל סלוודור, שלא הביאו לתוצאה המיוחלת אבל שימחו ילדים במסיבות יום-הולדת. אלפרדו בוש ונכלם לפני חברו האמריקאי. תוצאת המשחק הייתה 1–6 לטובת מקסיקו. ביציאה מן האצטדיון ראה ת'רו חזיון שהזכיר לו ציורי קיר מבעיתים של התופת. נערים נטפלו לנשים, גברים השתכרו, קיללו את מקסיקו, הלמו בגגות מכוניות והתקוטטו. מכונית אחת נהפכה על גגה. כלבים צולעים חשפו שיניים בפחד. גופות אנשים היו מוטלות בדרך העקיפין שאלפרדו הוליך בה אל המכונית, ולא ברור היה אם הם פצועים, ישנים או מתים. אבל ת'רו לא הצטער על לכתו למשחק. אין טעם במסעות ללא סיכון כלשהו, גרס. עשר שנים קודם למשחק זה התחוללה מלחמה רבתי בין הונדורס לאל סלודור, מלחמת הכדורגל, שראשיתה במשחק רווי אלימות. בשובו אל המלון, אחרי שכתב על המשחק, נרדם ת'רו אך התעורר למשמע רעשים מן התקרה. מן החור שגילה שם הציצו אליו זוג שיניים צהובות. הוא לא עצם עוד עין כל אותו לילה.