cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לאון קינג
לאון תומסון קינג (באנגלית: Leon Thomson King; נולד ב-14 בינואר 2004 בגלאזגו שבסקוטלנד) הוא כדורגלן סקוטי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת גלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית.
קריירת מועדונים
קינג גדל במחלקת הנוער של גלאזגו ריינג'רס. ב-29 בנובמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 4-0 על פאלקירק במסגרת גביע הליגה הסקוטית לעונת. ב-12 במאי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הסקוטית, בניצחון 3-0 על ליווינגסטון. ב-7 בספטמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 4-0 לאייאקס במסגרת שלב הבתים לעונת 2022/2023.
משפחת קלונימוס
משפחת קָלוֹנִימוּס הייתה משפחה יהודית מיוחסת, שבמשך מאות שנים רבים מבניה היו תלמידי חכמים, רבנים, פייטנים, מקובלים ומנהיגי קהילות יהודיות בצפון איטליה ובאשכנז, אשר נודעו בהשפעתם המכרעת על היצירה הרוחנית המסורתית באשכנז. יש המייחסים משפחה זו לבית דוד. מקור השם הוא בצירוף המילים היווניות: onyma (שם), ו-kalos (יפה), כלומר "שם יפה".
היסטוריה
בני המשפחה בלטו כבר במאה ה-8 וה-9 באיטליה, וקיימת מסורת נודעת אודות הגירת חלק מראשי המשפחה סביב תקופה זו מהעיר לוקא למגנצה שבאשכנז. ככל הנראה תחילתה של שושלת זו בשלושה מראשי המשפחה; משה בן קלונימוס ושני בניו - קלונימוס בן משה ויקותיאל בן משה. בנו של קלונימוס (השני) הוא רבי משולם בן קלונימוס (רבי משולם "הגדול") שהיה אחד מגדולי הדור במאה ה-10. הגירה זו לא הייתה ביוזמתם או בראשותם של בני משפחת קלונימוס, אלא היא כללה גם אנשים חשובים נוספים, ומדובר היה בקבוצה מאורגנת של יהודים שהיגרו למגנצה מסיבות כלכליות. בני משפחת קלונימוס היו רק חלק מקבוצה זו.
קיימת בעיה בנוגע לתארוך ההגירה למגנצה, המקיימת קשר הדוק עם זהותו של המלך שהביא להגירה זו. על פי המהרש"ל, אבות המשפחה הובאו לאשכנז בשנת ד'תרע"ז על ידי המלך "קרלא מלוקא". קיימת בעיה בזיהויו של קרל זה עם מלך כלשהו שפעל בתקופה זו. יש שטוענים כי מדובר בקרל הגדול על אף שהוא חי עד 814, וזאת בהסתמך על כך שהוא פעל להפצת תרבות והשכלה. לפי דעה זו ההגירה למגנצה יכולה להתרחש רק עד תחילת המאה ה-9. סברה התומכת בדעה זו ניתן למצוא בדברי יש"ר מקנדיאה המתארך את ההגירה לשנת 787 - שנה בה אכן פעל קרל הגדול. לפי טענה אחרת יש לתארך את ההגירה לשנת 880 לערך, ולפי זה יש לזהות את "קרלא מלוקא" עם קרל הקירח או קרל השמן. אחרים מתארכים את ההגירה לחלקה המאוחר יותר של המאה ה-10, לשנת 982, ומזהים מלך אלמוני זה עם אוטו השני.
פרופ' אברהם גרוסמן טוען כי חלקו של מלך כלשהו בהגירה זו הוא זניח, וכי סביר כי מדובר באגדות שנכרכו סביב חכמי משפחת קלונימוס. לדבריו סביר שהמשפחה פשוט היגרה למגנצה ואף מלך לא הביא אותה לשם. כמו כן בקרב החוקרים המודרניים מקובל לתארך את ההגירה לשנת 917, כעדות המהרש"ל, בין השאר בטענה שלא סביר שתאריך כה בלתי-עגול כתתמ"ט לחורבן יהיה משובש או מומצא. תפיסה זו רואה את שאר הפרטים כלא מדויקים ואת ההיתלות בקרל הגדול כאופיינית על רקע שאר מסורות עממיות שנקשרו דווקא בשמו.
השפעה
פרופ' אברהם גרוסמן כותב בנוגע לחשיבותה של שאלת הגירתם:
בני המשפחה הראשונים שהגיעו לאשכנז הקימו ישיבה, וכמעט כל המנהיגים היהודים נמנו על משפחה זו. יש המציגים את השפעתם כמקיפה ועצומה, וכי הם השפיעו באופן מהותי על התפתחות ההלכה והמנהגים, הניחו את היסודות לחידוש הישיבות ולימוד התורה באזור חבל הריין - קהילות שו"ם (שפיירא, ורמייזא ומגנצא), ביססו את המסורת והתרבות היהודית והם שהביאו לפריחה של היהדות באזור זה למשך מאות שנים. לעומתם יש שמסייגים קביעה מרחיקת לכת זו, ומגבילים את השפעתם המכרעת לתחום הליטורגיה היהודית, כמו בפיוטים, בתורת הסוד ובתפילות.
לפי רבי אלעזר מוורמייזא בני המשפחה ייבאו את תורת הסוד האשכנזית מארץ מוצאם - איטליה, וכותב שהם קיבלו אותה: רבי אהרן זה היה חכם בבלי שהיגר לאיטליה, ושמו המלא היה אהרן בן שמואל, ולעיתים הוא מכונה "אבו אהרן". בבואו לאיטליה הוא מצא אוזן קשבת לרעיונותיו הקבליים, ובמקורות מוצאים שבחים רבים אודות ידיעותיו המופלגות ומעשי נסים שחולל.
ידוע כי בני המשפחה העבירו פיוטים מאיטליה לאשכנז ותרמו לתפוצתם, ויש המקשרים אף את תפוצתו של הפיוט ונתנה תוקף לבני המשפחה, כיוון שאמנון ממגנצא היה רבו של רבי קלונימוס בן משולם, וזה האחרון תרם לתפוצת הפיוט של רבו באשכנז. רבי קלונימוס בן משולם זה תרם גם לתפוצת פיוטיו של אביו רבי משולם הגדול באשכנז.
את מידת השפעתם של בני המשפחה ניתן למצוא גם בסדרת הטלוויזיה הגרמנית היהודים - סיפור של עם, העוסקת בהיסטוריה של חיי היהודים בגרמניה. באחת הסצנות בסדרה, מומחז סיפורם של יהודי מיינץ (מגנצא) שהתארגנו בראשות משה בן קלונימוס להגן על עצמם מפני טבח של אבירים צלבנים - התארגנות שהסתיימה בכישלון. בסדרה זו יצרו דמות פיקטיבית המאחדת שתי דמויות - קלונימוס בן משולם ומשה בן קלונימוס - מחמת ריבוי בני משפחת קלונימוס ששימשו מנהיגים ציבוריים משפיעים.
יצירתם
פרופ' יצחק בער טוען כי מקורה של תפישת בני משפחת קלונימוס הוא בהגות הנוצרית-נזירית של ימי הביניים, אך כפי שבער עצמו כותב, אין לכך מקור חד-משמעי בהגות הנוצרית דאז. בין אם הושפעה תפישה זו מהנצרות ובין אם לא, ברור כי זוהי תפישה חדשה ביהדות שאין לה מקור בהגות היהודית הקלאסית.
גנאלוגיה
בלבול רב בשמות בני המשפחה נובע מהנוהג הרווח של "חוק קריאת השמות", לפיו מקפידים על קריאת שם לבן כשם הסב, וכך נוצרו מספר שמות החוזרים על עצמם במספר דורות.
המהרש"ל בספר השו"ת שלו מתאר את השתלשלות דורות משפחת קלונימוס, ובמקורות נוספים נעשו ניסיונות לערוך גנאלוגיה של המשפחה.
דמות נוספת, ספק אגדית, שייתכן וקשורה למשפחת קלונימוס הוא רבי אמנון ממגנצא.
בני המשפחה שהיגרו מאוחר יותר לארצות אשכנז ובהן גרמניה, שמרו את מסורת השמות במשפחה וניתן עד היום למצא בני משפחה אשר שמם הוא קלונימוס ובנם הוא משולם כאשר בחלקם שם המשפחה הוא הכסטר (בפרוש מגרמנית - מעמד גבוה).
קלונימוס בן משולם
רבי קָלוֹנִימוּס ממגנצא ("בן רבנא משולם בן רבנא קלונימוס בן רבנא משה בן רבנא קלונימוס") חי ופעל בתחילת המאה ה-11), על פי האגדה קיבל את הפיוט ונתנה תוקף ממחברו אמנון ממגנצא.
חייו
מעטים הפרטים הידועים עליו, רבי קלונימוס הוא בנו של רבנו "משולם הגדול", צאצא למשפחת קלונימוס, שורת חכמים יהודים שפעלו באיטליה ובאשכנז במאות העשירית וה-11. ייתכן שאבי סבו משה בן קלונימוס הביא את המשפחה למגנצא.
בני דורו היו רבי שמעון בן יצחק, ורבינו גרשם מאור הגולה. לזכות דורם של חכמים אלה יש לזקוף את המקום הרב שתופסים פיוטיו של אביו של רבי קלונימוס, רבי משולם, במחזור התפילה האשכנזי.
על פי האגדה קיבל רבי קלונימוס בחלום מרבי אמנון ממגנצא את הנוסח המדויק של ונתנה תוקף. סביר שר' קלונימוס הכיר את הפיוט גם מן המסורות האיטלקיות שהיו לו, שהרי אף אביו, הפייטן ר' משולם, כבר הושפע מן הפיוט הזה.
חכם נוסף שידוע בשם זה הוא, הוא רבי קלונימוס בן משולם הפרנס שחי במגנצא קרוב למאה שנה אחריו ושנהרג בגזירות תתנ"ו, בעת מסע הצלב הראשון (1096). השני היה כנראה בנו של רבי משולם בר משה בר איתיאל (ששלח שאלות לרב אביתר גאון).
מספר קית'
במתמטיקה, מספר קית' (באנגלית: Keith number; נקרא גם Repfigit, קיצור ל-Repetative Fibonacci-like Digit, כלומר "ספרה דמוית-פיבונאצ'י חוזרת") הוא מספר טבעי בעל n ספרות (שתיים לפחות), שמקיים את התנאי הבא: בהינתן סדרה שאיבריה הראשונים הם ספרותיו של המספר, ושאר איבריה מוגדרים על ידי נוסחת נסיגה הקובעת כי כל איבר בסדרה הוא סכום n האיברים הקודמים לו, המספר המקורי מופיע כאחד האיברים בסדרה.
שמם של מספרי קית' ניתן להם על שמו של המתמטיקאי מייק קית', אשר פרסם בשנת 1987 מאמר אודות מספרים אלה בכתב עת לשעשועי מתמטיקה.
פירוט
בהינתן מספר בעל n ספרות המוגדר באופן הבא:
ניתן לייצר את הסדרה \ S_N ש-n איבריה הראשונים הם, ושנוסחת הנסיגה שלה קובעת כי האיבר הכללי בסדרה הוא סכום n האיברים שלפניו. אם המספר המקורי N מופיע בסדרה \ S_N כאחד מאיבריה, אזי N הוא מספר קית'.
לדוגמה, עבור המספר 197 ניצור את הסדרה (שלושת האיברים הראשונים הם 1, 9 ו-7, הספרות מהן מורכב המספר 197). ניתן לראות כי המספר המקורי 197 מופיע כאיבר בסדרה - ולכן הוא מוגדר כמספר קית'.
מהגדרת המספר ניכר שתכונה זו תלויה בשיטת הספירה שבה נכתב המספר - מספר שהוא מספר קית' בסיס עשרוני אינו בהכרח כזה בבסיס אחר. 14, למשל, הוא מספר קית' בבסיס עשרוני ובבסיס 5, אך אינו מספר קית' בבסיס 6.
עד כה לא הוכח האם מניינם של מספרי קית' הוא סופי או אינסופי. מבין המספרים הטבעיים הקטנים מ-1019, רק 71 הם מספרי קית' - מה שהופך אותם לנדירים בהרבה ממספרים ראשוניים, למשל.
כיבוש קישינב והפרעות ביהודיה (1941)
על פי הערכות שונות בעת פלישת הרומנים והגרמנים לעיר היו בה לפחות 60,000 יהודים. הכוחות הרומנים והגרמנים רצחו יהודים: גברים נשים וילדים, שדדו אותם, התעללו בהם, אנסו נשים יהודיות ואת הנותרים ריכזו בגטו מאולתר. את יהודי הגטו פינו מהעיר במשלוחים אל מחוצה לה, שחלקם היו אל הוצאות להורג מאורגנות, ובסוף התהליך נשארו בעיר 99 בני "דם יהודי", שהיו למעשה מומרים ובני מומרים.
כיבוש העיר
הגרמנים והרומנים חילקו ביניהם את כיבוש קישינב - חיילי הארמייה הרומנית הרביעית בפיקודו של גנרל ניקולאה צ'יופרקה (Nicolae Ciupercă) הגיעו לעיר ב-16 ביולי ופלשו לחלק התחתון, שם היו השכונות העניות יותר וחיילי הארמייה הגרמנית ה-11 בפיקודו של גנרל אויגן פון שוברט (Eugen Ritter von Schobert), שהגיעו למחרת לפנות בוקר, פלשו לחלק העליון של העיר, לשכונות המבוססות יותר. במשך שבועיים חדרו החיילים לבתים ולחצרות וחיפשו יהודים בכל מקום, כשהם יורים והורגים משפחות שלמות. הם גם בדקו את זהות העוברים ושבים ברחובות, ואם התגלה יהודי הוא נרצח במקום. החיילים הרומנים עסקו גם בשוד היהודים לפני שהרגו אותם, אולם לא דאגו לקבורת הגופות. ברחובות נערמו גופות רבות מאוד. והגרמנים, שהתחילו לחשוש מפריצת מגפות, נפגשו עם הרומנים והצדדים סיכמו על הפסקת ההריגות וכינוס היהודים בגטו.
תקופת רציחות ראשונה זו נמשכה כשבועיים ומספר ההרוגים בה מוערך בכעשרת אלפים.
חיסולים ומשלוחים
האיינזצגרופה, שהתלווה לארמייה הגרמנית והשתתף בהקמת הגטו, התרכזו בחיפוש מציתים ו"מאותתים למטוסים" וכשלא מצאו אותם הוציאו להורג מספר לא ידוע של בני ערובה יהודים.
באמצע יולי הגיעו לקישינב עיתונאים רומנים מבוקרשט והתארחו ביחידת טנקים רומנית, שחנתה בשולי העיר. לכבוד האורחים נערכה סעודה עם תזמורת וכדי לבדרם הובאה קבוצה של נשים וילדים יהודים, שהצטוו לרקוד לצלילי התזמורת. לאחר שהיהודים העייפים נעו סביב עצמם כמה דקות, נלקחו אל שטח חשוך ונורו למוות.
אינדונזיה
רפובליקת אינדונזיה (באינדונזית: Republik Indonesia) היא מדינת איים המורכבת מ-17,508 איים (שלושה מהם בגבולות עם מדינות אחרות) בדרום מזרח אסיה. היא ממוקמת בין סינגפור לבין אוסטרליה וגובלת עם מלזיה (באי בורנאו), מזרח טימור (באי טימור) ופפואה גינאה החדשה (באי גינאה החדשה). אינדונזיה היא המדינה הרביעית בעולם בגודל האוכלוסייה, והמדינה המוסלמית המאוכלסת ביותר. הרפובליקה הוקמה בשנת 1949 ומאז 1998 היא מדינה דמוקרטית. היא גם חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
העת העתיקה
בעת העתיקה הייתה אינדונזיה מורכבת מממלכות שונות. במאה ה-2 הביאו מתיישבים הודים את הבודהיזם למספר ממלכות באיי סומטרה וג'אווה. מנין שנים נפוץ בג'אווה היה אג'י סאקא שראשיתו בשנת 78. מקורו בהודו. ראשית השימוש בכתב פאלי ההודי באינדונזיה מתוארך לשנת 101. עם הגעת סוחרים ערבים ופרסים במאה ה-8, נפוץ האסלאם באיים. נמצאה מצבת קבר של שיח' מוסלמי בבארוס באי סומטרה שזמנה לשנים 668/669. זהו האזכור הקדום ביותר של המוסלמים באינדונזיה. קיימת עדות של נוסע סיני על נוכחות מוסלמים באינדונזיה כבר בשנת 674, ממלכת סריויג'איא יצרה קשר עם הח'ליפה עמר בן עבד אלעזיז החל 718. אז שלח המאהאראג'א סרי אינדראוארמאן של סריויג'איא מכתב אל הח'ליפה בבקשה שישלח אליו מטיף ללמדו את האסלאם. אין בזה אשור לאסלום ממלכת סריויג'איא כי נתיניה המשיכו להאמין בבודהיזם. תשובת המוסלמים למכתב באה במכתב משנת 724 בלווי שפחה "זנג'ית" אפריקנית שחורה שנשלחה אל סרי אינדראוארמאן. מסחרה של סריויג'איא הגיע עד מדגסקר במערב, כולל מהגרים מסריויג'איא שנותרו שם בשנת 830, הודו, תאילנד, הפיליפינים, מלאיה, סין וכל מרחבי הארכיפלג האינדונזי עד לאיריאן המערבית. ישנה כתובת חרוטה על לוח נחושת שנמצאה בפיליפינים המעידה על קשר בין הפיליפינים לסריויג'איא והאי ג'אווה. הכתובת מכילה מילים מ-4 שפות: סנסקריט, מלאית עתיקה, טאגאלוג ושפת האי ג'אווה. זמנה מקביל ליום שני 21 באפריל שנת 900.
קולוניאליזם
בתקופה הקולוניאלית היו תבלינים מצרך חשוב ויקר באירופה. כאשר הגיעו הפורטוגלים לאיים בשנת 1505 בחיפוש אחר תבלינים, הם מצאו מספר רב של מדינות קטנות וחברות שבטיות שהיו חשופות להשתלטות. הרצון לשלוט בסחר התבלינים הביא את חדירת ההולנדים לאזור החל מ 5 ביוני 1596, ובמשך מאה ה-17 בעזרת חברת הודו המזרחית, אשר ייסדה תחנות סחר ושלטה ברוב איי האזור באמצעות מושלים ונסיכים מקומיים.
בשנת 1798 התמוטטה החברה ההולנדית, הולאמה על ידי הרפובליקה הבטאווית ב-31 בדצמבר 1799 ושוב פשטה רגל ב-1806 ואחרי מלחמות נפוליאון, עברו שטחיה בשנת 1816 לשלטון הולנדי ישיר, שדיכא מרידות של בני האיים ועד ל-1918 השלים השתלטות על כל שטחי אינדונזיה של היום. באותה עת צמחה במדינה תנועה לאומית חזקה.
מלחמת העולם השנייה
בשנת 1940, במשך מלחמת העולם השנייה, מנעה הולנד מהאימפריה היפנית את יבוא הנפט מאינדונזיה, דבר שגרם להתקפה והשתלטות יפנית על האיים בשנת 1942. יהודי אינדונזיה הושמו במחנות בתקופה זו. גם כלפי המוסלמים הופעלה מדיניות מזלזלת ומשפילה: היפנים כפו על כל המתפללים במסגדים להתפלל לכיוון טוקיו במקום מכה. היפנים כוננו ממשלה משתפת פעולה מקרב אנשי המפלגה הלאומית וב-22 במרץ 1945 ארגנו ועדה שדנה בעצמאות אינדונזיה. ב-17 באוגוסט 1945 הכריזו נציגי המושבה, בהנהגת סוקרנו, על עצמאות אינדונזיה. פחות מחודש לאחר מכן יפן נכנעה אך חייליה הושארו ככוח לשמירת החוק באיים בשם הולנד עקב אי יכולתה של האחרונה לשלוח צבא, בהיותה עסוקה בעצמה בשיקום ארצה החרבה מהכיבוש הנאצי. כעת הכוח היפני הפך מתומך העצמאות למדכא שלה, אך כוחותיו של סוקרנו המשיכו לנהל מלחמת גרילה. גם ההולנדים לא הכירו בהכרזה ובמשך 4 שנים התחוללה במדינה מלחמת גרילה נגד שני הכובשים. למרות הצעות הפשרה ההולנדיות, שכללו מתן מעמד מיוחד של דומיניון לאינדוזיה לחץ בינלאומי אילץ את הולנד להכיר לבסוף בעצמאות המדינה, ב-27 בדצמבר 1949. סוקרנו הפך לנשיאה הראשון של הפדרציה של אינדונזיה.
עצמאות
כבר ב-1950 החליף סוקרנו את המשטר הפדרטיבי ברפובליקה ריכוזית, ובשנים הבאות גברו נטיותיו הרודניות. במדיניות החוץ התקרב סוקרנו לעמדות הרפובליקה העממית של סין וברית המועצות, ואילו כלפי פנים ניסה להשליט את התרבות הג'אווית על המיעוטים שביקשו אוטונומיה. בין השנים 1959 עד 1965 החיל סוקרנו על המדינה משטר אוטוריטרי שכונה "דמוקרטיה מודרכת". בשנות ה-60 נחלש כוחו של סוקרנו ובמקביל גברה השפעת המפלגה הקומוניסטית במדינה. כאשר האו"ם קיבל את מלזיה כחברה לא קבועה, למרות התנגדות חריפה של אינדונזיה, ביטל סוקרנו בראשית 1965 את חברותה של אינדונזיה באו"ם, והחל להפעיל בגלוי יחידות צבאיות שחצו ב-28 ביוני את הגבול המלזי והתעמתו עם כוחות הצבא המקומיים. פריצתה של מלחמה אזורית כוללת נעצרה רק בעקבות טיהור הקומוניסטים באינדונזיה, מלחמת אזרחים שפרצה במדינה לאחר ניסיון הפיכה ב-30 בספטמבר 1965. לאחר ניסיון זה השתלט הצבא, בפיקוד סוהארטו, על המדינה כשהוא מדכא באכזריות את תומכי המפלגה הקומוניסטית. ב-12 במרץ 1967 הפך סוהארטו רשמית לנשיא, והודיע על הדחתו של סוקרנו.
תחת שלטונו של סוהארטו זכתה אינדונזיה לשגשוג בזכות מדיניות פרו-מערבית ורפורמות כלכליות בתעשיית הנפט, אולם סכסוכים פנימיים והאשמות רבות בשחיתות גרמו להתחזקות האופוזיציה ולהתרבות תנועות הקוראות לדמוקרטיה. בשנת 1998 נאלץ סוהארטו להתפטר בעקבות המשבר הכלכלי באסיה, ושנה לאחר מכן נערכו במדינה בחירות דמוקרטיות. חוסר היציבות נמשך כאשר מיעוטים בדלנים רבים שואפים לאוטונומיה, בעוד הצבא מנסה להבטיח את המשך קיום אינדונזיה כמדינה ריכוזית אחת.
אלישבע (משוררת)
יֶליזָבֶטָה איוואנובנה ז'ירקובה-ביחוֹבסקי (ברוסית: Елизавета Ивановна Жиркова; 19 בספטמבר 1888 – 26 במרץ 1949), שנודעה בשם העט אלישבע, הייתה משוררת ברוסיה ובארץ ישראל. בת למשפחה נוצרית, נישאה למו"ל והעיתונאי שמעון ביחובסקי ועלתה עמו לארץ ישראל ב-1925.
אינדונזיה
מזרח טימור
בשנת 1975 כבשה אינדונזיה את המושבה הפורטוגלית לשעבר מזרח טימור ודיכאה באכזריות את תושביה. לפי הערכות שונות בין 102 ל-300 אלף תושבים מתו ברעב או נרצחו בצורה אלימה בידי הצבא האינדונזי במה שמכונה רצח העם במזרח טימור, כלומר בין שביעית עד שליש מתוך האוכלוסייה המקורית. בשנת 2002, לאחר שנים של מאבק אלים ובעקבות התערבות בינלאומית ומשאל עם זכתה מזרח טימור בעצמאות.
אלישבע (משוררת)
חייה
אלישבע נולדה בספאסק-ריאזאנסקי, עיירת לוויין של העיר ריאזאן שברוסיה, בת לאיוואן ז'ירקוב, נוצרי פרבוסלבי שהיה תחילה מורה בבית ספר עממי כפרי, ולאחר מכן סוחר ומוציא לאור, ולאם ממוצא אירי-קתולי. אמהּ נפטרה כשהייתה בת שלוש, והיא התחנכה אצל דודתה (אחותה הבכורה של אמה) במוסקבה. היא למדה בגימנסיה לנערות במוסקבה, ואחר כך השתלמה בקורסים לפדגוגיה מטעם התאחדות המורות והמחנכות, וסיימה את לימודיה ב-1910.
אינדונזיה
בירה חדשה
בשנת 2019 הוחלט להקים בירה חדשה באי בורנאו, ובשנת 2022 הוחלט ששמה של העיר יהיה נוסאנטארה והחוק להעברת הבירה עבר בפרלמנט.
פוליטיקה
אינדונזיה היא רפובליקה בעלת שלטון נשיאותי. הנשיא ובית הנבחרים עומדים לבחירה אחת לחמש שנים, בבחירות עממיות. כהונת הנשיא מוגבלת לשתי קדנציות רצופות בלבד. עד להתפטרותו של הנשיא סוהארטו במאי 1998, הייתה אינדונזיה תחת שלטון רודני, בו שלט הנשיא בפועל ומינה את רוב הנציגים בבית הנבחרים. מחליפו של סוהארטו, יוסוף חביבי, התחיל תהליך של דמוקרטיזציה שנמשך עם הנשיאים עבד א-רחמן וחיד, הנשיאה מגוואטי סוקרנופוטרי, סוסיליו באמבאנג יודהויונו והנשיא המכהן, ג'וקו וידודו, המכהן מאוקטובר 2014. באמצעות 4 שינויי חוקה, בוצעו עד כה תיקונים של ממש בארגון והפעלה של הרשות המחוקקת, המבצעת והשופטת. נשיא אינדונזיה הוא ראש המדינה, המפקד העליון של צבא אינדונזיה, קובע מדיניות והשולט על ניהול ענייני הפנים והחוץ. הנשיא ממנה מועצת שרים (קבינט) שחבריה אינם חייבים להיות חברים בבית הנבחרים.
אלישבע (משוררת)
חייה
בשנת 1908, בהיותה בת עשרים, החלה להתעניין בלשונות העברית והיידיש, בהשפעת ידידיה היהודים. למדה יידיש ועברית, תרגמה מעברית לרוסית, וכעבור זמן מה החלה לכתוב שירים עבריים מקוריים. עניינה ביהדות הביא אותה במגע עם הסופר שמעון ביחובסקי, עמו התיידדה ואחר כך פיתחה קשר רומנטי, והשניים נישאו. היא לא התגיירה ונותרה נוצרייה בדתה (אף שכינוה "רות על גדות הוולגה").
בשנת 1925 עלו בני הזוג לארץ ישראל. ב-26 במרץ יצאו לדרכם באוניה "אילאיץ". ב-1 באפריל חגגו כל הנוסעים היהודים באוניה את חג פתיחת האוניברסיטה העברית וכאשר עגנה האוניה בסאלוניקי קראה אלישבע מספר שירים לכבוד החג. ברשימת העולים שהגיעו ליפו ב-6 באפריל רשומים בני המשפחה הבאים: אלישבע ביחובסקי בת 36. שמעון ביחובסקי בן 42, וביחובסקי מרים בת 11 חודשים (הרישום בתיק העלייה שבארכיון המדינה s104/558 עמוד 175) באותה השנה נערכו בערי הארץ נשפיים ספרותיים לכבודה ובהשתתפותה. היא גם תרגמה לרוסית יצירות של סופרים עבריים כמו גרשון שופמן, יוסף חיים ברנר ואחרים.
אינדונזיה
פוליטיקה
הגוף היצוגי הבכיר במדינה הוא אספת העם המייעצת, המתכנסת פעם בשנה, תומכת ומתקנת את החוקה, מקבלת דיווח מהנשיא ומקדמת את היישום הפורמלי של המדיניות שנקבעה. יש לה את הסמכות להדיח את הנשיא. לאספה שני בתים: מועצת נציגי העם עם 550 חברים, ומועצת הנציגים האזוריים  עם 168 חברים. מועצת נציגי העם היא הגוף המחוקק שמפקח על פעילות הרשות המבצעת. המחוקקים נבחרים כנציגי מפלגות פוליטיות אחת ל-5 שנים. מעמד מועצת נציגי העם התחזק מאז 1998 באופן מהותי כתוצאה מהליך הדמוקרטיזציה. בזכות ביזור סמכויות מהשלטון המרכזי למחוזות, השתפר גם מעמד מועצת הנציגים האזוריים.
הרשות השופטת באינדונזיה כוללת בתי דין של המדינה, בית דין גבוה, בית דין עליון ובתי דין בעלי סמכות בנושאים מסחריים ומנהלתיים. כמו כן קיים בית דין חוקתי שדן בנושאים הקשורים לבחירות, מפלגות פוליטיות והיקף הסמכות של רשויות המדינה. קיים גם בית דין לענייני דת.
אלישבע (משוררת)
חייה
על-פי האנציקלופדיה העברית, "בסיפוריה בולטת השאיפה לספר על היסוד הנאצל שבחיים ולתאר את הטוב והמעולה שבאדם".
פרסומה הביא לכך שאורגנו סביבה נשפים ספרותיים בישראל ומחוצה לה, אך לדבריה, הם העיקו עליה ושעממו אותה. בעת ביקורה בקובנה בשנת 1928, פגשה אותה הנערה לאה גולדברג, שכתבה את התרשמותה מאלישבע ביומנה: "היום הייתי בביתה. היא עושה עלי רושם מצוין. פשוטה, צנועה, אותה סנסציה שמקיפה אותה לא נגעה בה. היא יהודייה, עברייה, כאילו הייתה יהודייה תמיד - כל חייה."
אינדונזיה
פוליטיקה
למלחמה בשימוש בסמים, בשנת 2002 הוקמה הסוכנות הלאומית למלחמה בסמים ואף קיים עונש מוות על סחר בסמים.
אלישבע (משוררת)
חייה
טרגדיה הכתה בה בשנת 1932 כשמת בעלה בפתאומיות. היא נותרה עם ילדה בת 8, מרים, והתקשתה להתפרנס. אפילו לא הצליחה להתקבל לעבודה כספרנית ב"שער ציון" (לימים בית אריאלה). היא שקעה בעוני והתגוררה בצריף הדולף בימי החורף, בשכונת מונטיפיורי בתל אביב. בזכות חיים נחמן ביאליק, שפנה להנהלת "קרן ישראל מץ" בניו יורק, זכתה לקצבה חודשית של 15 דולר, שהיו למקור קיומה היחיד.
בעת מלחמת העולם השנייה התגייסה בתהּ לחיל העזר לנשים. היא שירתה במצרים, שם הכירה חייל בריטי, דני ליטל, ונישאה לו ב-1946. לשניים נולדו שלוש בנות. כך נותרה אלישבע בודדה לחלוטין. אלישבע רצתה לצאת לבריטניה לבקר את בתה ונכדותיה, אולם מצבה הכלכלי ובריאותה הרופפת מנעו זאת.
אינדונזיה
כלכלה
הכלכלה האינדונזית היא הכלכלה הגדולה בדרום-מזרח אסיה. היא מאופיינת ככלכלת משק, שבה לממשלה בעלות על חברות מרכזיות רבות, וכן סמכות לפיקוח על מחירים של מוצרים רבים.
אינדונזיה היא מפיקת נפט מרכזית במזרח אסיה, ובנוסף עשירים האיים במרבצים של גז טבעי, בדיל, נחושת וזהב. החקלאות מהווה פעילות כלכלית עיקרית כאשר האורז הוא החשוב שבגידולים. גידולים נוספים הם תה, קפה, תבלינים וגומי. תעשיית התיירות מתפתחת רבות בשנים האחרונות, ובשל מיקומה הגאוגרפי אינדונזיה מהווה תחנה חשובה בנתיבי הסחר הימי העולמיים. השותפים העסקיים העיקריים הם: יפן, ארצות הברית, הרפובליקה העממית של סין, סינגפור, מלזיה ואוסטרליה.
אלישבע (משוררת)
חייה
אלישבע נפטרה בשנת 1949 בטבריה, שאליה עברה כדי לרפא דלקת מפרקים שלקתה בה. בת 60 במותה. לאחר שאנשי חברה קדישא הערימו קשיים על קבורתה בטבריה כיוון שלא הייתה יהודיה, היא נקברה בבית הקברות כנרת. אברהם ברוידס, מזכיר אגודת הסופרים, תיאר כיצד נתקיימו בה מילות שירה שלה:
אינדונזיה
כלכלה
לאחר תקופה של פריחה כלכלית בין 1989 ל-1997 בה צמחה הכלכלה בכ-7% לשנה, הייתה אינדונזיה למדינה שנפגעה בצורה הקשה ביותר מהמשבר הכלכלי במזרח אסיה בשנת 1997, שהביא לקריסת המטבע המקומי, הרופיה האינדונזית. דירוג האג"ח של המדינה ירד לרמה של אג"ח זבל. אירועים רבים של קרבות עם בדלנים ברחבי המדינה וחוסר היציבות הפוליטית השפיעו גם הם לרעה על הכלכלה. רפורמות כלכליות שניסו להתמודד עם השחיתות הנפוצה במדינה, הביאו לשיפור ולהתאוששות כלכלית בעשור הראשון של המאה ה-21. ב-16 בדצמבר 2011 העלתה סוכנות הדירוג פיץ' את דירוג האשראי של המדינה אל מעל לרמה של אג"ח זבל, לראשונה מאז נפגעה אינדונזיה המשבר הכלכלי שהכה באסיה ב-1997. עם זאת, במדינה יש אינפלציה גבוהה, וכ-18% מהתושבים נמצאים מתחת לקו העוני (2006).
כיום נחשבת כלכלת אינדונזיה כאחת הכלכלות הצומחות והמבטיחות ביותר בעולם. על פי סקירה שפרסמה היחידה הכלכלית במכון היצוא עולה כי בשנת 2011 דורגה הכלכלה האינדונזית במקום ה-16 במונחי תוצר נומינלי ובמקום ה-15 במונחי תוצר ע"פ כוח קנייה. ככלכלה הגדולה בדרום-מזרח אסיה וככלכלה החמישית בגודלה ביבשת אסיה כולה (אחרי סין, יפן, הודו וקוריאה הדרומית), מהווה אינדונזיה כוח כלכלי עולה עם פוטנציאל להיות, בעתיד, מעצמה כלכלית. תוך כעשור הצליחה הכלכלה האינדונזית להכפיל את גודלה פי 6 ולהיחלץ ממשבר כלכלי חמור שזעזע את היבשת. בשנים הבאות צפויה אינדונזיה להמשיך לצמוח בקצב מהיר והיא עתידה לעקוף כלכלות גדולות ומבוססות; כבר ב-2011 תפסה אינדונזיה את מקומה של הולנד ככלכלה ה-16 בגודלה בעולם כשעד שנת 2017 צפויה לעקוף גם את קוריאה הדרומית, ספרד ומקסיקו ולהתמקם בדירוג ככלכלה ה-13 בגודלה בעולם. במונחי כוח קנייה צפויה אינדונזיה להשאיר מאחור גם את איטליה ואוסטרליה, כשעל פי התחזיות ארוכות הטווח, הצמיחה המהירה של כלכלת אינדונזיה תימשך בעשורים הקרובים והיא חזויה להוות אחת מ-8 הכלכלות הגדולות בעולם עד סוף מחצית המאה נוכחית.
אלישבע (משוררת)
חייה
מקצת משיריה הולחנו בידי יוצרים כדניאל סמבורסקי, שייקה פייקוב וחוה אלברשטיין, ובוצעו על ידי זמרים כמו אלכסנדרה וחוה אלברשטיין.
חואן קרלוס (אוניית סער אמפיבית)
חואן קרלוס היא אוניית סער אמפיבית נושאת מטוסים ספרדית על שם חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד. האונייה מהווה את חוד החנית של הצי הספרדי.
אלישבע (משוררת)
מספריה של אלישבע
קבצים ומהדורות שראו אור לאחר מותה:
אינדונזיה
יחסי אינדונזיה עם ישראל
המדיניות הרשמית בין המדינות היא התעלמות או אי-קיום יחסים רשמיים. מצב זה נשמר שנים רבות עקב היותה מדינה מוסלמית אשר תומכת במאבק הערבי במדינת ישראל, אך כמו רבות מן המדינות האסלאמיות האחרות אינה נוטלת חלק פעיל במאבק. ברמת הפרט אזרחי ישראל אינם מנועים באופן גורף מלבקר במדינה, אך יתקשו לקבל אשרת ביקור. מנגד, גם אינדונזים רשאים לבקר בישראל, ומשלחות צליינים מבקרות בה מדי שנה. בכל אחת משתי המדינות לא קיימת נציגות של המדינה האחרת, אך בערוצים לא-ישירים שונים מתקיימים קשרי מסחר שונים בין אינדונזיה לישראל.
חואן קרלוס (אוניית סער אמפיבית)
מאפיינים טכניים
מסה: 26,000 טון. קרן (החלק הרחב היותר בסירה): 32 מטרים. סירות נחיתה: ארבע נחתות נחיתה ממוכנות. קיבולת: עד 912 חיילים ו46 טנקי לאונרדו. נשק: רובי 4 × 20 מ"מ
אלישבע (משוררת)
קישורים חיצוניים
מכּתביה:
אינדונזיה
יחסי אינדונזיה עם ישראל
ב-18 בינואר 1950 הייתה ישראל בין הראשונות שהכירו בעצמאות אינדונזיה. אינדונזיה הודתה על ההכרה אבל לא קשרה קשרים עם ישראל בין היתר כי מחמד נציר ראש ממשלת אינדונזיה דאז, ומחמד רום שר החוץ בממשלת נציר, הגדירו אותה כ"נושאת דגל הקולוניאליזם באסיה".
חואן קרלוס (אוניית סער אמפיבית)
מאפיינים טכניים
טילים נגד מטוסים : שתי סוללות   BPDMS (FBNW) וסוללה בתצורת VLS
אלישבע (משוררת)
קישורים חיצוניים
שירים:
אינדונזיה
יחסי אינדונזיה עם ישראל
בשנת 1962 ארחה אינדונזיה את משחקי אסיה. נשלחו הזמנות לישראל, אך בסופו של דבר לא ניתן היה לממש את ההזמנות וישראל נמנעה מלהשתתף. עקב כך מנע הוועד האולימפי העולמי את השתתפות אינדונזיה באולימפיאדת טוקיו בשנת 1964.
חואן קרלוס (אוניית סער אמפיבית)
מאפיינים טכניים
מקלעי 12.7 מ"מ . מטוסים-מסוקים: הרייר, צ'ינוק, NHIndustries NH90, סיקורסקי S-61.
עיצוב
לאונייה סיפון טיסה באורך 202 מטרים, עם "רמפת סקי".
אינדונזיה
יחסי אינדונזיה עם ישראל
ב-19 בנובמבר 1969 נמנעה ישראל בהצבעה בדבר סיפוח איריאן המערבית לאינדונזיה.
אלישבע (משוררת)
קישורים חיצוניים
סיפורת: על כתביה:
חואן קרלוס (אוניית סער אמפיבית)
עיצוב
על האונייה יש שמונה נקודות נחיתה למסוקים בינוניים כגון: בואינג V22 וצ'ינוק CH-47, וארבע נקודות נחיתה למסוקים-מטוסים גדולים כגון: מקדונל דאגלס AV-8B הרייר II או F-35 לייטנינג II.
אינדונזיה
יחסי אינדונזיה עם ישראל
ב-15 באוקטובר 1993 ביקר ראש ממשלת ישראל אז יצחק רבין אצל נשיא אינדונזיה אז סוהארטו.
עבד א-רחמן וחיד, נשיא אינדונזיה הרביעי, הביע רגשי כבוד כלפי העם היהודי ומדינת ישראל, וקרא להכיר בה, אף שביקר את מדיניותה כלפי הפלסטינים. הנשיא ביקר מספר פעמים בישראל - בין היתר, באוקטובר 1994 ובמרץ 1997 במסגרת פעילותו בקרן פרס לשלום וכשהוענקה לו מדליה על שם יצחק רבין.
ביוני 2018, פורסם כי הוחלט לבטל את הגבלות כניסת תיירים מאינדונזיה לישראל - ולהפך.
חואן קרלוס (אוניית סער אמפיבית)
עיצוב
האונייה תוכננה לשאת כ-900 ימאים אך יש לה ציוד ואמצעי תמיכה גם ל-1,200.
אינדונזיה
יחסי אינדונזיה עם ישראל
בינואר 2022, ואף על פי שאין עדיין יחסים דיפלומטיים רשמיים בין ישראל לאינדונזיה, תיפתח לציון יום הזיכרון הבינלאומי לשואה, תערוכה של "יד ושם" בבית הכנסת "שער השמיים" בסולאווסי, שיהיה מוזיאון לזכר השואה.
חואן קרלוס (אוניית סער אמפיבית)
בנייה
האונייה הוזמנה ב-30 בספטמבר 2021 על ידי הצי הספרדי.
תקציב בנייתה המקורי היה 360 מיליון אירו אבל בסופו של דבר בנייתה עלתה 462 מיליון אירו (600 מיליון דולרים).
אינדונזיה
גאוגרפיה
איי אינדונזיה הם שרידי יבשה גדולה, שחיברה בעבר הגאולוגי בין אסיה ואוסטרליה, ושקעה בים בתקופת השלישון. חלקים מאינדונזיה נמצאים מעבר לקו ואלאס, הקו המפריד בין אזורי תפוצת בעלי החיים שמקורם באסיה לבין אזורי תפוצת בעלי החיים שמקורם באוקיאניה; מבחינת היבשות, מערב איריאן הוא חלק של אי אוקיאני וכל המחוזות שממערב לו הם מחוזות אסיאתיים כך היא נהפכת למדינה המתחלקת בין שתי היבשות.
חואן קרלוס (אוניית סער אמפיבית)
אוסטרליה
האונייה התמודדה אל מול ספינת הסער האמפיבית "מיסטרל" של צרפת ב-20 ביוני 2007 במכרז של הצי המלכותי האוסטרלי לשדרוג הצי האמפיבי שלו. במכרז והתחילה לבנות באוסטרליה שתי אוניות מדגם חואן קרלוס עם שינויים קטנים ולקרוא להן "סדרת הקנברה".
האוניה הראשונה הגיעה ב-28 בנובמבר 2014, והספינה השנייה הגיעה ב-4 בדצמבר 2015.
אינדונזיה
גאוגרפיה
מיקום האיים על הלוחות הטקטוניים גורם לרעידות אדמה וגלי צונאמי תכופות. הצונאמי באוקיינוס ההודי ב-26 בדצמבר 2004 גרם לנזק רב באי סומטרה. בסוף מאי 2006 פגעה רעידת אדמה במגניטודה 6.3 בג'אווה וכתוצאה נספו כ-5,800 בני אדם ורבבות נפצעו מהרעש ומקריסת בתים. באפריל 2012 ארעה רעידת אדמה בעוצמה 8.6 כ-430 קילומטר מסומטרה. אינדונזיה שוכנת על טבעת האש הסובבת את האוקיינוס השקט ובה מספר הרי געש רבים, המפורסם ביותר הוא קרקטואה (שהתפרץ ב-1883).
מחוזות
אינדונזיה מחולקת ל-34 מחוזות. טריטוריות בעלות מעמד מיוחד: מחוזות (לפי אזורים):
חואן קרלוס (אוניית סער אמפיבית)
רוסיה
האונייה התמודדה נגד ספינת הסער האמפיבית "מיסטרל" של צרפת בספטמבר 2009 במכרז לשדרוג ה. בינואר 2011 הרוסים בחרו את מיסטרל הצרפתית על פני החואן קרלוס.
אינדונזיה
מחוזות
מזרח טימור הייתה פעם חלק מאינדונזיה, אבל לאחר משאל העם ב-1999, הפכה מזרח טימור למדינה עצמאית.
חואן קרלוס (אוניית סער אמפיבית)
אנאדולו
נושאת המטוסים אנאדולו של טורקיה מתבססת על החואן קרלוס אף על פי שנושאת המטוסים מסווגת כנושאת מטוסים קלה ולא ספינת סער אמפיבית. העזרה של חברת נוואנטיה לחברת הספנות סדף הטורקית מסתכמת על פי הדיווחים בעזרה בתכנון, בטכנולוגיה, ובסיוע טכני.
אינדונזיה
דמוגרפיה
באופן גס ניתן לחלק את אוכלוסיית המדינה לשתי קבוצות אתניות עיקריות: מלאיים הגרים במערב ופפואנים הגרים במזרח. למרות החלוקה הזאת, קיים שוני תרבותי רב מאזור לאזור, היות שהמדינה מורכבת מהרבה שבטים שונים. הגדולה והחזקה בקבוצות האתניות היא של הג'אוונזים (בני ג'אווה). בניסיונם ליצור אחדות לאומית ניסו הג'אווים להשליט את תרבותם על המדינה כולה ולדכא מסורות אחרות. ניסיונות אלה עוררו תגובות נגד קשות ובהן התחזקות האסלאם הקיצוני והתגברות המגמות הבדלניות של עמי אינדונזיה.
באינדונזיה מדוברות 742 שפות. רק אחת מהשפות היא רשמית: אינדונזית.
האסלאם הוא הדת השלטת באינדונזיה (כ-88%) וזוהי המדינה בעלת מספר המוסלמים הגדול ביותר בעולם, עם מעל 220 מיליון מוסלמים. שאר התושבים הם נוצרים (כ-9%), בודהיסטים (2%) והינדואים (1%). שרותי דת מסופקים בפיקוח של המשרד לשירותי דת. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 החלו לפרוץ מהומות על רקע דתי באזורים שונים של המדינה.
בתחילת המאה ה-21 עדיין גרו רוב תושבי המדינה בכפרים, אך ניכרה הגירת אוכלוסייה רבה לערים הגדולות.
יהדות אינדונזיה
באינדונזיה יש בית כנסת אחד וחיים בה כיום כ-20 משפחות יהודיות. מעת לעת יהודי אינדונזיה סובלים מהתנכלויות אנטישמיות ותעמולה אנטישמית.
החי
עולם החי באינדונזיה בעל מגוון ביולוגי גדול ולצידו כמות גדולה של מינים אנדמיים (הכמות הגבוהה ביותר של מינים למדינה), חלקם בסכנת הכחדה.
הפאונה בארכיפלג נחלקת לשלושה, בהתאם למיקומם לצד קו וואלאס:
חקר המאובנים
3 מיני זוחלים ימיים: Globidens timorensis, Mixosaurus timorensis, Ichthyosaurus ceramensis ששרצו בעידן המזוזואיקון נתגלו באינדונזיה, 2 מהם במערב טימור, ואחד בסראם, בין הזוחלים המאוחרים יותר נתגלו שרידיהם של צב יבשה ענק במערב טימור ובסולאווסי החל משנת 1971, 3 מינים של כוח (לטאה) ידועים מהמאובנים: 2 פרטים בתריניל באי ג'אוה, שנתגלו בשנת 1911 וזוהו ב 1935, מין נוסף נתגלה ברייביא במערב טימור בשנת 1966, ושרידי כח ענק נתגלו בפלורס בשנת 2005. מן היונקים נתגלה פיל ננסי בסולאווסי ובפלורס, ופנגולין קדום Manis palaeojavanica,, התגלה באיים ג'אווה וקאלימאנתאן, זמן מאובני הפיל והפנגולין הוא מהפלייסטוקן.
קית'
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אינדונזיה
חקר המאובנים
3 טיפוסים של אדם קדמון נתגלו בג'אווה בכמה מקומות כמו תריניל וסאנגיראן החל משנת 1891 על ידי אז'ן דובואה. שרידי מין נוסף: הומו פלורסיינסיס נתגלו בליאנג בואה באי פלורס החל משנת 2003.
קתדרלת אנז'ה
קתדרלת אנז'ה (בצרפתית: cathédrale Saint-Maurice d'Angers) היא כנסייה הממוקמת בעיר אנז'ה, צרפת. זוהי כנסייה קתולית המוקדשת לסנט מוריס ומשמשת כמקום מושבם של הבישופים של אנז'ה. הקתדרלה נבנתה בין המאה ה-11 למאה ה-16 וידועה בסגנון האדריכלי המיוחד שלה, שמשלב בין אדריכלות רומנסקית ואדריכלות גותית. בקתדרלה אוסף נרחב של חלונות ויטראז', הכולל גם את חלון הטרנספט של סנט ג'וליאן: נחשב ליצירת מופת של עבודות זכוכית צרפתיות במאה ה-13.
הקתדרלה הראשונה
הקתדרלה הקדומה באתר הוקדשה למריה הבתולה, אך בשנת 396 מרטין הקדוש (Saint Martin), הארכיבישוף, הוסיף להקדשה את הקדוש המצרי התבאני מוריס הקדוש (Saint Maurice). במאה ה-7, החלה מסירות נוספת לסנט מאוריליוס (Saint Maurilius), הבישוף של אנז'ה במאה ה-4 ובשנת 873 הועברה גופתו לקתדרלה. במשך 200 שנים, הקדושים מאוריליוס ומוריס הוזכרו כפטרונים של הקתדרלה אך עם הזמן הפך מוריס הקדוש לפטרון העיקרי.
הקתדרלה הרומנסקית עד הבארוק
בתחילטת המאה ה-11, הוברט דה ונדום (Hubert de Vendôme), הבישוף של אנז'ה בשנים 1010–1047, החליט לבנות קתדרלה חדשה בסגנון רומנסקי אשר תחליף את הכנסייה הקיימת. הכנסייה החדשה נחנכה ב-16 באוגוסט בשנת 1025. בשנת 1032 היא נהרסה בשריפה. ג'אופרוי דה טור (Geoffroy de Tours), הבישוף של אנז'ה בשנים 1081 - 1093, הורה לשחזר את הקתדרלה, המזבח החדש נחנך בשנת 1096. באמצע המאה ה-12 עברה הקתדרלה מהפך נוסף. על גבי הקירות התחתונים הרומנסקיים של הקתדרלה נבנו קירות וקמרונות חדשים בווריאציה של אנג'ווין של האדריכלות הגותית. במאה ה-17 עברה הכנסייה בנייה מחודשת נוספת, קתדרלת אנז'ה הייתה מהראשונות בצרפת שתכננה מחדש את פנים השטחים שלה בהתאם להנחיות מועצת טרנט, כדי להפוך את בפנים הכנסייה לדקורטיבי יותר עבור מתפללים רגילים, ולהסיר את המחסומים בין הכמורה לקהילה.
רנסאנס ותוספות מאוחרות יותר
במאה ה-16 האדריכל ז'אן דלספין (Jean Delespine) בנה בסיס חדש לשני המגדלים. חלקו התחתון, בסגנון הרנסאנס החדש, היה מכוסה בפסלים המסמלים את מוריס הקדוש ושבעת חבריו האבירים ואת מות הקדושים שלהם. בנוסף הם העניקו למגדל המרכזי כתר משושה בסגנון רנסאנס. בשנת 1523 הושלם צריח רנסאנס נוסף אשר נבנה על גבי המגדל הדרומי, רוב הפסלים המקוריים הוחלפו בהעתקים בשנת 1909.
דן ראד'ר
דן ארווין ראד'ר הבן (באנגלית: .Dan Irvin Rather Jr, נולד ב-31 באוקטובר 1931) הוא עיתונאי אמריקני, כתב ומגיש חדשות לשעבר שרוב הקריירה שלו עבד ברשת הטלוויזיה האמריקנית CBS.
ראד'ר הגיש את מהדורת החדשות המרכזית של רשת CBS, "איבנינג ניוז", החל משנת 1981 ולמשך 24 שנים - התקופה הארוכה ביותר מכל מגיש חדשות אחר. הוא נכנס לנעליו של מגיש החדשות המפורסם וולטר קרונקייט בהגיעו לגיל פרישה, ועוד טרם לכך הוא שימש ככתב פוליטי.
בשנת 2005 התפטר ראד'ר מתפקידו בעקבות תחקיר שנוי במחלוקת שפורסם אודות תקופת שירותו הצבאי של נשיא ארצות הברית דאז ג'ורג' בוש במלחמת וייטנאם. התפטרותו זו, יחד עם מותו באותה השנה של מגיש החדשות המרכזי של רשת ABC פיטר ג'נינגס, כמו גם פרישתו באותה התקופה של מגיש החדשות הראשי מרשת NBC טום ברוקו, הובילה באחת לסיום תקופה בת 20 שנה בה שידורי החדשות בארצות הברית נשלטו בידי השלושה.
כיום עורך ראד'ר תוכנית אקטואליה שבועית בהגשתו באחד מערוצי הכבלים הקטנים.
ביוגרפיה
דניאל "דן" ארווין ראד'ר ג'וניור נולד בדרום מזרח מדינת טקסס בארצות הברית. בהתבגרותו הוא עבר עם משפחתו להתגורר בעיר יוסטון, שם השלים את לימודיו היסודיים והתיכוניים בשנת 1950. שלוש שנים לאחר מכן הוא השלים תואר בוגר אוניברסיטה בעיתונאות באוניברסיטת המדינה סם יוסטון תוך כדי שהוא עורך עלון אוניברסיטאי. באותה התקופה גם דיווח לסוכנות הידיעות AP.
בשנת 1954 התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית, אך לאחר זמן קצר הוא שוחרר עקב הקדחת השיגרונית שבה לקה בהיותו ילד.
תחילת הדרך
את ניסיונו בתחום התקשורת הרוויח ראד'ר משידור במספר תחנות רדיו ביוסטון ומכתיבה בעיתון "יוסטון כרוניקל". כמה שנים לאחר מכן הוא כבר עבר לשדר בטלוויזיה המקומית עד שלבסוף קודם להיות כתב של רשת CBS הארצית בשנת 1962, תפקיד שלשמו הוא עבר להתגורר בניו יורק. מעברו לאזור צפון מזרח ארצות הברית לא היה קל עבורו ועד מהרה התקבלה ההחלטה ברשת למנותו לאחראי על תחום החדשות של הדרום המערבי, לשם כך הוא חזר לטקסס והתמקם בדאלאס. להחלטה זו הייתה חשיבות מכרעת, שכן בעיר הזו נרצח נשיא ארצות הברית ג'ון קנדי בנובמבר 1963.
ראד'ר נכח לא הרחק מ"תלולית הדשא" המפורסמת שממנה נטען בתיאורית הקשר אודות רצח קנדי כי נורו יריות לעבר הנשיא, אך הוא לא היה עד ישירות להתנקשות ולא שמע על המאורע עד שהתחוללה במקום מהומה. מיקומו בזירת האירוע אפשר לו לתרום דיווחים למשדר החדשות המתגלגל שהתנהל על מסכי רשת CBS הארצית באותן השעות, משדר חדשות ייחודי ופורץ דרך באותה התקופה, עד שזה הסתיים עם ההודעה הדרמטית של וולטר קרונקייט על מותו של הנשיא בשעות הצהריים ובכך המשדר הפך לסיקור אירוע אבל לאומי.
כתב פוליטי
ראד'ר נבחר לשרת ככתב פוליטי המסקר את הבית הלבן בשנת 1964 ובד בבד הוא התנסה בשידורי חוץ בלונדון ובווייטנאם בשנתיים הבאות. החל משנת 1968 הוא כיסה את ממשלו החדש של נשיא ארצות הברית הרפובליקני ריצ'רד ניקסון ואף התלווה אליו בביקורו המפורסם לסין בשנת 1972. באותה השנה, שנת בחירות, גם החלו להתפרסם הדיווחים הראשונים אודות הפריצה המוזרה למטה הבחירות של המפלגה הדמוקרטית במתחם ווטרגייט ובהיותו הכתב בבית הלבן הוא סיקר את תגובותיהם הרשמיות של גורמי הממשל סביב הנשיא למאורע השולי.
עם ההתפתחויות הדרמטיות בחקירת פרשת הפריצה, פרשה שכבר נודעה בכינוי "פרשת ווטרגייט", החל ראד'ר לסקר את המאבק בין הנשיא ניקסון לבין הקונגרס האמריקני אודות הרצון לפרסם את ההקלטות מהחדר הסגלגל שיוכיחו האם לנשיא היה קשר לפריצה או לניסיון למנוע את חקירתה. מאוחר יותר, לאחר פרסום הקלטות בהוראת בית המשפט העליון שהוכיחו את מעורבות ניקסון בפרשה, הוא החל גם לסקר את ניסיון ההדחה של הנשיא ואף את הודעת התפטרותו בתחילת חודש אוגוסט 1974. עם סיום כהונתו של ניקסון עזב ראד'ר את תפקידו ככתב הבית הלבן.
מגיש חדשות
תחילה שימש ראד'ר כמגיש החדשות של מהדורת החדשות המרכזית של רשת CBS "האיבנינג ניוז" בסופי שבוע, כאשר ביתר ימי השבוע הגיש את המהדורה וולטר קרונקייט, אך עם פרישתו של קרונייקט בשנת 1981, בעקבות הגעתו לגיל פרישה שהיה נהוג באותה התקופה ברשת, נבחר ראד'ר לרשת את מקומו והוא החל להגיש את המהדורה ב-9 במרץ באותה השנה. בזמן ההוא בוצעו שינויים גם בקרב מגישי מהדורות החדשות של הרשתות האחרות, NBC ו-ABC, ועליהם השתלטו טום ברוקו ופיטר ג'נינגס בהתאמה. "שלושת הגדולים" הופיעו על מסכי הטלוויזיה בארצות הברית באופן יום-יומי למשך למעלה מ-20 השנים הבאות והפכו לסמל לאומי ותרבותי כאשר כל אירוע חדשותי נמדד לפי השאלה האם מי מהם נכח באזור כדי לדווח עליו במהדורת הערב.
ראד'ר נהג להגיש את החדשות בצורה יותר חופשית מהצורה הפורמלית של קרונקייט והוא היה חותם את המהדורה במשפט "זהו חלק מהעולם שלנו הערב" ("That's part of our world tonight") כחלופה למשפט המפורסם איתו חתם קרונקייט את שידורי החדשות שלו - "כך הם פני הדברים" ("That's the way it is"). בעוד בהתחלה ירש ראד'ר את ההובלה המשמעותית ברייטינג של המהדורה בהגשתו על פני המהדורות המתחרות, עד סוף שנות ה-80 נפלה המהדורה למקום השני ובהמשך שנות ה-90 הידרדרה למקום השלישי והאחרון בו נותרה עד ימים אלה.
לאורך שנותיו כמגיש המהדורה עמד ראד'ר מספר פעמים במוקד שערורייה:
אולם השערורייה הגדולה מכולם היא זו גם שהביאה להתפטרותו, כאשר בחודש ספטמבר 2004 פרסם ראד'ר תחקיר בתוכנית "60 דקות" ובמרכזו מסמכים המעידים כי הנשיא המכהן ג'ורג' בוש נהנה מהטבות שהופעלו למענו ומהשפעה פוליטית שנוצלה כדי לחסוך ממנו שירות בווייטנאם בתקופת מלחמת וייטנאם. לאחר פרסום התחקיר הוכח כמעט מעבר לכל ספק שהמסמכים שבמוקדו אינם אמיתיים ולבסוף גם הרשת נאלצה להודות בכך. ראד'ר התנצל בשידור על התחקיר השגוי, וחלק מבכירי חטיבת החדשות של הרשת, בהם הוא עצמו, נאלצו להתפטר בעקבות כך.
מהדורת החדשות האחרונה בהגשתו שודרה ב-9 במרץ 2005, 24 שנים בדיוק לאחר מהדורת החדשות הראשונה בהגשתו. ראד'ר היה ונותר מגיש החדשות האמריקני לתקופה הארוכה ביותר, ואולי אף מי שמחזיק בשיא הזה בעולם כולו כמגיש מהדורה יומית. התפטרותו שלו באותה העת, יחד עם פרישתו של טום ברוקו לפני כן ומותו של פיטר ג'נינגס לאחר מכן הביאה לסיום תקופה בת שני עשורים שבה הנהיגו השלושה את שידורי החדשות של ארצות הברית. את מקומו של ראד'ר תפס בתחילה העיתונאי בוב שיפר באופן זמני עד שלבסוף נבחרה למלא את התפקיד באופן קבוע העיתונאית קייטי קוריק שהייתה האישה הראשונה באמריקה שהגישה את מהדורת החדשות המרכזית בגפה ולבדה (בין השנים 1993–1995 הגישה קוני צ'אנג את החדשות לצד ראד'ר).
כך חתם ראד'ר את מהדורת החדשות האחרונה בהגשתו:
מורשת וביקורת
כמו יתר מגישי החדשות לצידו ליווה ראד'ר את אמריקה למשך שנים רבות. הוא הגיש 6 משדרי בחירות לאורך השנים וסיקר אירועי חדשות גדולים בארצות הברית וברחבי העולם בכל תקופתו הארוכה כמגיש. אחד משידוריו הזכורים היה ב-11 בספטמבר 2001, אז העביר ראד'ר עשרות שעות בשידור חי מול פני האומה לנוכח מתקפת הטרור על אדמת אמריקה ופתח את מהדורת הערב לסיכום היום במשפט ". יחד עם מגישי החדשות האחרים הוא העביר את ארצות הברית דרך הטרגדיה בימים ההם.
לאורך השנים ספג ראד'ר ביקורת על הטיה ליברלית בשידוריו כפי שבאו לידי ביטוי בין היתר בעימות אחד שהתקיים בינו, ככתב בבית הלבן, לבין נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון במהלך מסיבת עיתונאים בשנת 1972. גם העימות החזיתי בינו לבין סגן הנשיא ג'ורג' בוש בריאיון שקיים עמו בשנת 1988 הוסיף לתדמיתו זו של מגיש חדשות עם נטייה ליברלית. בתקופתו כמגיש ברשת CBS המהדורה בהגשתו גם הלכה והידרדרה בטבלאות הרייטינג עד למקום האחרון ולאופי ההגשה של ראד'ר מיוחסת הידרדרות הזו ברובה.
עם זאת, לאורך השנים הוא גם זכה בפרסים רבים: 7 פעמים הוא זכה ב"פרס פיבודי" על עבודתו העיתונאית בתוכניות השונות של רשת CBS, פעם אחת הוא זכה בפרס אמי על מפעל חיים ובשנת 2004 הוא גם נכנס ל"היכל התהילה" של הטלוויזיה האמריקנית. היותו מגיש חדשות לתקופה ארוכה זיכתה אותו להערכה מעיתונאים רבים אחרים.
לאחר סיום עבודתו ברשת CBS החל ראד'ר לערוך תוכנית אקטואליה שבועית בהגשתו ברשת כבלים בשם "AXS TV".
פראגוסטו
פראגוסטו (איטלקית Ferragosto) הוא חג פופולרי באיטליה, הנחגג ב-15 באוגוסט. ליום החג אין משמעות דתית, אך מועדו ביום עלייתה של מרים אם ישו השמימה, לפי המסורת הנוצרית. פראגוסטו נחגג בבילוי בחיק הטבע, כשיש הנוהגים לשוב ביום החג מן העיר אל כפר המוצא שלהם, כדי לחוג את החג בחברת המשפחה המורחבת. מנהג אחרון זה הוא סיבת פקקי התנועה הבולטים ברחבי איטליה. נוהג נוסף האופייני לחג הוא משלוח ברכות מעובדים למעסיקיהם, הגומלים להם בשי לכבוד החג. מנהג זה היה כה מושרש, עד כי בתקופת הרנסאנס אף הוסדר בצווים אפיפיוריים.
308
נולדו
בבא רבה
אולימפיאדת סנט לואיס (1904)
אולימפיאדת סנט לואיס (1904) היא האולימפיאדה השלישית בעת החדשה. היא נמשכה כמעט 5 חודשים, מ-1 ביולי עד ה-23 בנובמבר 1904. האולימפיאדה נערכה כחלק מאירועי התערוכה העולמית שנערכה בסנט לואיס מ-30 באפריל עד ה-23 בנובמבר 1904, לציון מאה שנה לרכישת לואיזיאנה.
בתחרויות השתתפו 651 ספורטאים מ-12 מדינות. מרבית ספורטאי הצמרת העולמית מאירופה לא השתתפו בהם, עקב העלויות והקושי להגיע לסנט לואיס, וכן עקב המתיחות שהתעוררה בעקבות מלחמת רוסיה–יפן. בסך הכל השתתפו רק 62 ספורטאים ממדינות מחוץ לצפון אמריקה.
אולימפיאדת סנט לואיס הייתה האולימפיאדה הראשונה בה הוענקו למנצחים בתחרויות מדליות במתכונת המוכרת - מדליות זהב, כסף, וארד למקומות הראשון, השני, והשלישי בהתאמה.
תחרויות
בכמה מהתחרויות התחרו לראשונה באולימפיאדת סנט לואיס. זו הייתה האולימפיאדה הראשונה בה התחרו בענפי האיגרוף והקפיצה למים. באתלטיקה נערכה לראשונה תחרות בקרב עשר, ובהיאבקות נערכו לראשונה תחרויות בסגנון חופשי.
במקום תחרויות הקרוקט שהיו באולימפיאדת פריז ב-1900, הייתה תחרות בענף דומה, רוק (Roque), הפעם היחידה שהתחרו בענף זה באולימפיאדה. גם ענף הלקרוס נכנס לראשונה, אך התחרו בו עוד פעם אחת בלבד, באולימפיאדת לונדון ב-1908.
בסך הכל כללה האולימפיאדה 95 תחרויות רשמיות, בענפים הבאים:
טניס
כל המדליות הוענקו לטניסאי ארצות הברית.
ויילה (דנמרק)
ויילה (בדנית: Vejle) היא עיירה בדנמרק, בדרום־מזרח חצי האי יוטלנד. נכון לשנת 2019, העיר מונה 57,051 נפש, מה שהופך אותה לעיר התשיעית בגודלה בדנמרק.
היסטוריה
המילה "ויילה" נובעת מהמילה הדנית העתיקה wæthel, שפירושה "פורד" או "מקום מדשדש" בגלל מיקומה במעבר עמוס מעל נהר ויילה.
חפירות ארכאולוגיות בסמוך לכנסיית סנט ניקולאי שבמרכז ויילה הראו כי היו מגורים באזור כבר ב-1100. טירת המלך, קסטרום וטהל, שכנה במקום בו נמצא כיום Vejle Trafikcenter.
במהלך ימי הביניים ויילה הייתה חשובה כעיירת שוק, והתפתחה לאורך אותם קווים עד אמצע המאה ה-17, וסחרה עם ערים כמו ליבק ופלנסבורג, שנמנצאים כיום בגרמניה.
בסוף המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18, אוכלוסיית ויילה הצטמצמה כתוצאה ממגפת הדבר ומלחמה.
מאמצע המאה ה-19 ועד המאה העשרים התפתחה ויילה מעיירת שוק פרובינציאלית למרכז תעשייתי סואן.
גאוגרפיה
מרכז העיר ויילה נבנה על אי בנהר ויילה.
כלכלה
ויילה הוא המרכז התרבותי והכלכלי של עיריית ויילה, וכחלק מאזור המשולש הלא רשמי, הוא עשיר בתעשייה, עסקים. מבחינה היסטורית התעשייה הייתה חשובה מאוד לפיתוח העיר, בעוד שכיום ניתן יותר משקל על עסקים ושירותים, כמו גם על חברות היי-טק.
תעשייה
במהלך המהפכה התעשייתית, וויילה נודע כ"מנצ'סטר של דנמרק" בגלל יצור הטקסטיל הנרחבות שלה.
בהמשך השתרשו תעשיות חדשות יותר בוויילה. בעיר נמצאת אחד ממפעלי המסטיקים הגדולים בעולם, המייצרת מסטיקים של המותג סטימולול.
ערים תאומות
לוויילה ברית ערים תאומות עם הערים:
מסע בין כוכבים: אנטרפרייז - דמויות
זוהי רשימה של דמויות מסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז".
מלבה פיליפס
מלבה ניואל פיליפס (באנגלית: Melba Newell Phillips; 1 בפברואר 1907 - 8 בנובמבר 2004) הייתה פיזיקאית גרעין אמריקאית, חלוצה בתחום הוראת המדעים בכלל והוראת הפיזיקה בפרט. אחת הנשים הראשונות שקיבלו תואר דוקטור בפיזיקה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. עקב סירובה לשתף פעולה עם "ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית" בתקופת המקרתיזם, פוטרה ממשרתה כפרופסור בברוקלין קולג' ונותרה מחוסרת עבודה במשך חמש שנים, במהלכן פיתחה שיטות הוראה וכתבה ספרי לימוד. לאחר מכן הייתה חברת סגל אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס (עד 1962) ואוניברסיטת שיקגו (עד פרישתה ב-1972). הייתה עמיתת החברה הפיזיקלית האמריקאית (American Physical Society) והאגודה האמריקנית לקידום המדע  (American Association for the Advancement of Science)
תולדות חייה
נולדה בהייזלטון (Hazleton), אינדיאנה. בגיל 15 סיימה את חוק לימודיה וב-1926 (בת 19) השלימה תואר בוגר אוניברסיטה במתמטיקה מ-Oakland City College. ב-1933 סיימה תואר דוקטור בפיזיקה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי והייתה תלמידת מחקר של רוברט אופנהיימר. ב-1935 פרסמו השניים מאמר שתיאר את "תוצא אופנהיימר-פיליפס" (Oppenheimer-Phillips effect), הדן בתכונותיהם של גרעיני דאוטריום מואצים והיה אחת התרומות הראשונות לפיזיקה הגרעינית.
לאחר בתר-דוקטורט במכון למחקר מתקדם בפרינסטון (ניו ג'רזי) התקבלה פיליפס ב-1938 כפרופסור מן המניין במחלקה לפיזיקה של ברוקלין קולג' בניו יורק ועסקה בחקר תופעות קוואנטיות בגרעין האטום. בנוסף עסקה בהוראה בקולג'ים לנשים. בין 1941 ל-1944 לימדה באוניברסיטת מינסוטה, ואז שבה לברוקלין קולג' ולמחקר במעבדת הקרינה באוניברסיטת קולומביה.
בשנת 1952 זומנה להעיד בפני "ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית". על אף שהסכימה לדבר על פעילתה בתחומי המדע וההוראה, סירבה להשיב על שאלות בכל תחום אחר, בפרט חייה הפרטיים והחברתיים והשאלה האם היא חברה במפלגה הקומוניסטית, תוך שימוש בזכות השתיקה לפי התיקון החמישי לחוקת ארצות הברית. עקב סירובה לשתף פעולה עם הוועדה, פוטרה פיליפס ממשרותיה בברוקלין קולג' ובאוניברסיטת קולומביה ונותרה חסרת תעסוקה במשך חמש שנים. היא זכתה להתנצלות רק ב-1987.
במהלך שנים אלה חיברה שני ספרי לימוד בסיסיים בפיזיקה לקולג', Classical Electricity and Magnetism (1955) ו-Principles of Physical Science (1957).
ב-1957 שבה לעבודתה האקדמית במנהלת-שותפה של המכון להכשרת מורים למדעים באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. ב-1962 עברה לאוניברסיטת שיקגו כפרופסור לפיזיקה ונשארה שם במשך עשור, עד לפרישתה הרשמית, לאחריה המשיכה בפעילות כפרופסור אמריטה.
לאחר פרישתה הרשמית כיהנה כפרופסור חבר במספר מוסדות אקדמיים, בהם האוניברסיטה לטכנולוגיה ומדע של סין והאקדמיה הסינית למדע בבייג'ינג.
ב-1943 הצטרפה לאגודה האמריקנית למורים לפיזיקה (AAPT - American Association of Physics Teachers) והפכה בו לפעילה מובילה. בשנים 1966-1967 כיהנה כנשיאת האגודה (והייתה האשה הראשונה בתפקיד זה).
משרד החינוך, המדע והמחקר (אוסטריה)
משרד החינוך, המדע והמחקר (בגרמנית: Das Bundesministerium für Bildung, Wissenschaft und Forschung, בעבר היה ידוע כ־Unterrichtsministerium, בראשי תיבות: BMBWF) הוא משרד ממשלתי באוסטריה הממונה על בתי הספר, האוניברסיטאות, וטיפוח האומנויות. המשרד אחראי על כל הנושאים הנוגעים לחינוך ציבורי, לרבות חינוך כללי, מכללות מקצועיות, חינוך למבוגרים, מחקר חינוכי והאוניברסיטאות הפדגוגיות.
שר החינוך הנוכחי הוא היינץ פאסמן.
היסטוריה
המשרד הוקם לראשונה בשנת 1848 בעקבות תהליכי תיעוש ומודרניזציה בחברה האוסטרית. בתחילה כמשרד בתי הספר הציבוריים ("Ministerium für öffentlichen Unterricht"). בשנים שלאחר מכן כונה המשרד "משרד התרבות והחינוך" וכלל גם ענייני דת. בשנים הראשונות של הרפובליקה האוסטרית הראשונה המשרד מוזג ל"משרד הפנים והחינוך", עד שחזר לתבניתו המקורית בשנת 1923. הקנצלר ברונו קרייסקי בנה את המשרד מחדש בשנת 1971, ויצר את משרד המדע והמחקר. בשנים 2000–2007 המשרדים אוחדו שוב ויצרו את "משרד החינוך, המדע והתרבות".
בשנת 2007 הופרד משרד המדע וכך נוצר משרד החינוך כפי שהוא המפעיל גם תוכנית תרבות רבות ובהן הספרייה הלאומית האוסטרית והפילהרמונית של וינה.
קרסנוקוואידה
קרסנוקוואידה (בהונגרית: Krasznokvajda) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בקרסנוקוואידה חיו מעט יהודים ובמקום אף היה בית קברות יהודי.
אומפציט
אומפציט הוא מינרל אינוסיליקטי (סיליקט במבנה בצורת שרשרת) בגוון ירוק של סידן, נתרן, אלומיניום וברזל, השייך לקבוצת הפירוקסן.
הרכב
נוסחת המבנה הכימי של האומפציט היא Ca,Na)(Mg,Fe2+,Fe3+,Al)Si2O6). הרכב זה מייצג שלב ביניים בין האוגיט העשיר בסידן לג'יידיט העשיר בנתרן, ולכן הגדרה נוספת של האומפציט היא תמיסה מוצקה של ג'יידיט (75%-25%), אוגיט (75%-25%) ואגירין (25$-0%). יסודות נוספים יכולים להצטרף להרכב. אומפציט-כרום ואומפציט-טיטניאן הם שני סוגים של אומפציט העשירים בכרום או בטיטניום.
קריסטלוגרפיה
האומפציט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" 2/m\, וחבורת סימטריות מרחבית P2/n או C2/c. הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=9.585, b=8.776Å, c=5.26Å, וגודלה של זווית β הוא 106.85°.
תכונות פיזיקליות
האומפציט מופיע בטבע בדרך כלל כגרגירים משובצים במסת אם או כמסה חסרת צורה. הגבישים פריזמתיים בעל חתך ריבועי באורך של עד חמישה סנטימטרים. תופעת גבישים תאומים קיימת במינרל. לאומפציט יש פצילות טובה בשני כיוונים בזוויות של 87º ו-93º (פצילות אופיינית לקבוצת הפירוקסן), והוא נשבר בצורה דמוית קונכייה. הקשיות של המינרל בינונית, 6-5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 3.36 גרם לסמ"ק.
גילוי ומקור השם
המינרל נתגלה לראשונה ב-1815 במחשופי אקלוגיט של מכלול ההתמרה מינשברג (Münchberger Masse) על הרי וייסנשטיין (Weißenstein) כקילומטר וחצי מסטמבאך (Stammbach) בחבל פרנקוניה שבמדינת בוואריה שבגרמניה. מקור השם ביוונית, "אומפקס", שפירושו "ענבים בלתי בשלים", ניתן למינרל בשל הגוון הירוק האופייני לו.
מקור ותפוצה
האומפציט הוא מרכיב עיקרי יחד עם פירופ בסלעי אקלוגיט והוא גם קיים בסלעים בעלי פאצייס צפחות כחולות (כלומר המכילים גלאוקופן) וסלעים מותמרים מהסוג UHP (כלומר שעברו התמרה בלחץ גבוה במיוחד UltraHigh-Pressure). הוא קיים גם בקסנוליתים של אקלוגיט בצינורות קימברליט.
האומפציט הוא מינרל נפוץ למדי. מקומות בהם ניתן למצוא את המינרל כוללים את עמק אאוסטה (Val d'Osta) ואיבראה באיטליה; הוף (Hof) בסמוך לביירוית בבוואריה שבגרמניה; בצינורות היהלומים של יקוטיה שברוסיה; בקימברלי שבפרובינציית הכף הצפונית שבדרום אפריקה; באוהמי במחוז ניאיגטה ביפן; ובחצי האי טיבורון (Tiburon) במחוז מארין (Marin) בקליפורניה שבארצות הברית.