cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלומות
פעילות משקית וחברתית
העלייה על הקרקע נחגגה בטקס שאליו הוזמנו מנהיגים מהיישוב ותושבי האזור והעיתונים פרסמו דברי הערכה ושבחים לקבוצה ולחברת פיק"א שבנתה את היישוב. אתגר הקמת המשק בנקודת הקבע עורר בקבוצה כוחות סמויים והוקם משק חקלאי גדול. הקבוצה קיבלה 2,700 דונם, ודרשה תוספת קרקע. הקרן הקיימת הציעה לאלומות לקבל 350 דונם, שהוחכרו זמנית לקבוצת כנרת. אך קבוצת כנרת התנגדה בתוקף לוותר על האדמה וגם יוסף וייץ שהציג בפני קבוצת כנרת את מצוקת אלומות, לא הצליח לשכנע את קבוצת כנרת לעזור לקיבוץ השכן. לבסוף סוכם על העברה זמנית של אלף דונם מיבנאל לאלומות. חלק מאדמות הקיבוץ היו באיכות נמוכה, כך שאי אפשר היה לגדל בה לגידולים חקלאיים ריווחיים. גם מי ההשקיה היו מאוד מצומצמים והקיבוץ ביצע פרויקט לשאיבת והובלת מים מואדי פיג'אס. ההוצאות על המשאבות והנחת הצינורות היו גבוהות מאוד אך נביעת המים הייתה דלה ולא ענתה על הצרכים, כך שפרויקט זה הכניס את הקיבוץ לחובות מתמשכים. חברת הקיבוץ ניהלה את עדר הבקר והפכה אותה לרפת מצטיינת. בשנת הפרוק, הרפת של אלומות זכתה במקום הראשון מהרפתות של עמק הירדן ושלישית בהישגים הארציים.
קשיים חברתיים וכלכליים
בשנות החמישים הראשונות היה שיפור במצב הכלכלי המשק גדל אך האוכלוסייה הצטמצמה. הוטל עומס רב על החברים, וכדי להתמודד עם החוסר בכוח-אדם נעשו מאמצים לקליטת גרעינים חדשים. הגרעין הראשון היה של יוצאי עדן שקיבלו הכשרה בקריית ענבים. להכשרת חברי הגרעין נדרשה השקעה רבה בהדרכה ובעבודה, אך הגרעין עסק רוב הזמן באימונים צבאיים ומרבית חבריו עזבו את הקיבוץ עם תום השרות הצבאי. גרעין נוסף, גרעין "יסעור", היה מתוכנן להגיע אבל חברי הגרעין העדיפו ללכת לקיבוץ גזר. בשנת 1954 נקלט ביישוב גרעין "נבטים" ובמשך כמחצית השנה הורגשה הקלה בעבודה וגם העזיבות פחתו. החברים הוותיקים עשו מאמצים רבים לקליטת חברי הגרעין בענפי המשק ובוועדות השונות. אולם חברי הגרעין מתחו ביקורת על חוסר שוויון והתחמקות מעבודה של החברים הוותיקים, ומרבית חברי הגרעין עזבו את אלומות. תהליך עזיבת חברים נמשך ובשנת 1954 היו בקיבוץ 61 חברים בלבד. בעלון הפנימי חברים כתבו על הקשיים: "לא מעט שנאה שוררת בתוכנו", "עלבונות והשמצות", "החברים כורעים תחת העול", "היו רק כישלונות ואכזבות בקליטת קבוצות חדשות", "צפויה סכנה לעצם הקיום". בשנת 1955 חלה הידרדרות קשה בתחום הכלכלי: הקבוצה חדלה לשלם חובות, שירותים שונים של חברת החשמל, קופת-חולים, ארגון קניות אזורי – נפסקו והתחדשו והתקבלו איומים בהפסקה מוחלטת של שירותים אלה. בעלי החיים לא קיבלו אספקה והתקבלו עשרות תביעות משפטיות מבעלי חובות.
נציגי הקיבוץ פנו לתנועה הקיבוצית בבקשה להביא לסגירת הקיבוץ. בשנת 1957 נעשה ניסיון נוסף, קבוצת "נגוהות" יחד עם חברת נוער עולה "איל" הצטרפה לקיבוץ. תוך תקופה קצרה התברר שפער גדול בין המייסדים שעברו את גיל 40 לבין צעירים בני 20 אינו מאפשר מיזוג. בהמשך הגיעו גרעינים נוספים: "אלעד", "מיצד", "יהב". אך גם אלו לא השתלבו בקיבוץ.
סוף הדרך
חברי קיבוץ אלומות לא הצליחו לנהל את הקיבוץ. המצב באלומות היה ידוע במזכירות האיחוד שדנה בנושא וניסתה ללא הצלחה, לשכך את היריבות הפנימית ולהחזיר לקבוצה את יכולתה לפעול. בחורף 1967 הוחלט במזכירות האיחוד "לפזר את ותיקי אלומות ולמצוא חבורה צעירה להמשך החיים הקיבוציים באלומות". ההחלטה הפתיעה את חברי הקיבוץ, על אף הקשיים שחוו. באספת חירום שדנה במצב שנוצר, חברי הקיבוץ דרשו לנסות שוב להחיות את הקיבוץ וטענו על "יחס בלתי אוהד של מזכירות האיחוד" כלפי הקבוצה ואף פנו למזכירויות של קיבוצי האזור שהבטיחו לגייס כמה חברים מכל יישוב שישתלבו בעבודה ובחברה בקיבוץ אלומות. הציבור בקיבוצי האזור לא נענה לבקשה, והתקבלה החלטה סופית לפרוק הקיבוץ. דבר ההחלטה נמסר לקיבוץ במכתבה של סנטה יוספטל מזכירת איחוד הקבוצות והקיבוצים בתאריך 25 במרץ 1968. במכתב זה מובטח לחברים שיבקשו, להיקלט ביישובים אחרים. אולם, קיבוצי האזור לא נענו לבקשה לקלוט את ותיקי הקיבוץ. פיצוי לחברים התקבל בעזרת יעקב ברומברג מהועד הפועל אשר מונה לבורר לעניינים הכספיים של חברי הקיבוץ. הפיצוי נקבע לפי שנות ותק ולפי מספר הילדים וגיל הילדים. אלחנן ישי, שהיה חבר אלומות וסגן מנהל מפעל "מבט" של התעשייה האווירית, סידר עבודה במפעלי התעשייה האווירית ל-12 חברים מאלומות. הוא דאג גם לדיור ופנה ביוזמתו לשיכון עובדים ביהוד ובאור יהודה שם נקלטו חברי אלומות.
הדילמות המוסריות והקיבוציות שהתעוררו בעקבות פרוק הקיבוץ
לראשונה בתולדות התנועה הקיבוצית הוחלט לפרק קבוצה ותיקה המכילה בקרבה שלושה דורות. קבוצה של שבעים חברים שלא העלו בדעתם לנטוש את היישוב אף על פי שהיו ספקות להמשך קיומה ללא מתן פתרון לקשיים. לראשונה בתולדות התנועה הקיבוצית, הקיבוצים הגדולים באזור קיבלו החלטה לבצע פעולות עזרה ולגייס חברים ותיקים לעזרת אלומות, אך נחלו כישלון בביצוע ההחלטה. לאחר שההחלטה לבוא לעזרת אלומות לא מומשה, והתנועה החליטה סופית לפרק את הקיבוץ, סירבו קיבוצי האזור לקלוט לתוכם חברים ותיקים בעלי אידאולוגיה קיבוצית, שביקשו להמשיך בחיי קיבוץ. נוצרה סיטואציה של אובדן אמון, כי השכנות והערבות ההדדית הקיבוצית, מצווים על היחלצות לסיוע ואילו האנוכיות והאדישות כלפי הזולת, עלולים גם להשפיע על חיי הקיבוצים המבוססים ולפגוע בערכי השיתוף והאחריות ההדדית. האכזבה היא גם מכך שבתוך הקיבוצים לא התעורר ניסיון ספונטני של חברים מהשורה או של אישים בעלי ניסיון בפעילות ציבורית, לפעול למען הצלת הקיבוץ. הכאב של חברי אלומות התעצם מהעובדה שלא רק הקיבוץ פורק אלא נדרש מהחברים לעזוב את בתיהם. הכאב הרב והדילמות המוסריות שהתעוררו בפרוק אלומות, השפיעו על החלטות דומות שהתקבלו בשנים הבאות. ביישובים נוספים שפורקו בתנועה הקיבוצית: האון וכפר חיטים, לא נדרשו החברים לעזוב את המקום, אלא התקבלו הסדרים רק לגבי פרוק המערכת השיתופית והחזרת אמצעי הייצור לכיסוי החובות הכספיים.
יישוב מחדש של הקיבוץ
הגבעה אוכלסה מחדש ב-1969 על ידי עולים מארגנטינה שאליהם הצטרפו בני הארץ. ענפי תעסוקה עיקריים: רפת (נמצאת במושב יהונתן), דיר, לול, גידולי שדה. בשנת 2006 הוקמה בקיבוץ חוות בריאות והתחדשות בשם מצפה אלומות, המתמקדת בתזונה נכונה ובריאה, ובקשר בין גוף לנפש. בשנת 2020 הוקמה חנות ירקות אורגנית.
התממה
התממה (גם: אנונימיזציה, או עִלּוּם נְתוּנִים מְזַהִים) של מאגר נתונים היא יצירת עותק של מאגר נתונים שממנו הושמטו או הוסוו פרטים מזהים, כדי לאפשר מסירה של מאגר נתונים זה לגורם חיצוני, בלי לסכן את שמירת הסודיות של הנתונים שמאגר המקורי. התממה נחוצה, למשל, כאשר מוסד רפואי (בית חולים, קופת חולים וכו') מוסר נתונים של כל החולים שהיו בטיפולו בתקופה מסוימת לשם מחקר רפואי, אך מחויב למנוע אפשרות שמקבל הנתונים ישאב מהם מידע על מצבו הבריאותי של אדם מסוים, משום שתוצאה כזו תהווה פגיעה בפרטיות. על ההתממה להבטיח שלא רק מתוך מאגר הנתונים עצמו לא יתאפשר איתור מידע על פרט מסוים, אלא שגם בדרך של הצלבת נתונים ממאגר זה עם נתונים ממאגר זמין אחר לא תתאפשר תוצאה זו.
על ההתממה להיות כזו שבכל שאילתא על מאגר הנתונים לא תתקבל תשובה שכוללת פרט יחיד או פרטים מעטים. דוגמה: במאגר נמצאים אנשים רבים שגובהם מעל 180 ס"מ, ואנשים רבים שעיניהם כחולות, ואנשים רבים שמתגוררים בראש העין, כך שכל נתון כזה כשלעצמו אינו מזהה איש מסוים, אבל חיתוך בין שלושה נתונים אלה (כלומר שאילתא המבקשת את הפרטים שלהם שלושה מאפיינים יחדיו) עלולה להוביל לאדם יחיד, וכך לחשוף את יתר פרטיו. דרישת התממה זו קרויה דרישת k-אנונימיות – יש לוודא שכל צירוף של שדות ייתן לפחות k רשומות בעלות צירוף זה.
דוגמה לסוג בעיה נוסף של התממה: לשם ניתוח סטטיסטי של התפלגות ההכנסות משחררת רשות המיסים מאגר נתונים ובו פרטי ההכנסה השנתית של כל אחד מתושבי ישראל, תוך השמטת פרטי הזיהוי מכל רשומה. שאילתא שתגלה, למשל, שלכל תושבי סביון בגילאי 30–60 יש הכנסה שנתית של יותר ממיליון ש"ח הופכת נתון סטטיסטי לנתון אישי על כל אחד מהחברים באוכלוסייה זו.
ככל שההתממה אגרסיבית יותר, כך עלולה התועלת שבמאגר לקטון, ולכן יש למצוא את שביל הזהב, שיאפשר שמירה על סודיות הנתונים הנדרשת, ועדיין לאפשר להפיק מהקובץ את התועלת המצופה.
חורשף (סוג)
חורשף (שם מדעי: Atractylis) הוא סוג במשפחת המורכבים.
תפוצתו תחומה לאזור אגן הים התיכון (דרום אירופה, המזרח התיכון, צפון אפריקה והאיים הקנריים).
מוזיאון הורנימן
מוזיאון הורנימן (באנגלית: Horniman Museum) הוא מוזיאון בשכונת פורסט היל שבדרום לונדון.
הקמת המוזיאון החלה בשנת 1898. מבנה המוזיאון תוכנן על ידי צ'ארלס הריסון טאונסנד והוא נפתח לציבור בשנת 1901. המוזיאון נוסד ביוזמת סוחר התה פרדריק ג'ון הורנימן על מנת להכיל את אוספיו שכללו כלים מוזיקליים, אוסף אתנוגרפי ואוספים של מאובנים, צמחים ובעלי חיים.
בשנת 1911 נבנה אגף נוסף בתרומת בנו של הורנימן - אמסלי הורנימן. בשנת 1999 נסגר המוזיאון לשם שיפוץ, ונפתח מחדש ב-14 ביוני 2002.
מבנה המוזיאון ואוספיו
מוזיאון הורנימן כולל כיום את מבנה המרכז להבנת הסביבה (Centre for Understanding the Environment) ובקיצור CUE, שנפתח לציבור בשנת 1996. מבנה זה, הכולל גג מעשב, מאפשר אוורור טבעי של הבניין.
המוזיאון מציג אוסף שבו יותר מ-350,000 מוצגים בתחום האנתרופולוגיה, המוזיקה וההיסטוריה של הטבע, כולל פוחלצים רבים.
המוזיאון מנוהל על ידי מחלקת התרבות, התקשורת והספורט של בריטניה.
גני המוזיאון
גני המוזיאון משתרעים על שטח של 65,000 מטר רבוע ונמצאים בהם חממה שהיא מבנה היסטורי לשימור, בניין תזמורת שנבנה בשנת 1912, גן חיות קטן ומסלולי הליכה.
המערך החברתי הצ'רקסי
המערך החברתי בשבטי הצ'רקסים היה מבנה היררכי שהתבסס על מעמדות וגובש במהלך ימי הביניים בעיקר בקרב השבט הקברדיני. בעיקרון, החברה הצ'רקסית התבססה על שוויון זכויות לכל בני החברה ובכלל זה שוויון מוחלט בין גברים לנשים. בימי הביניים, נחשב השבט הקברדיני לדומיננטי מבין השבטים הצ'רקסים והנהגתו התאימה את חוקי החברה לרוח התקופה וזאת כדי למסד ניהול שבטי היררכי שהותאם לנסיבות הצבאיות והפוליטיות של התקופה.
רקע כללי
הצ'רקסים נחשבים למתיישבים הקדומים ביותר בצפון הקווקז ובמהלך המאה ה-5 לפנה"ס כבר התקיימה באזור ממלכה אדיגית עצמאית. כפי הנראה במהלך המאה ה-5 אימצו הצ'רקסים את הנצרות האורתודוקסית ובהמשך הפך האזור לזירת קרבות מול האימפריה המוסלמית וצ'רקסים שנשבו בקרבות אילו נלקחו לעבדות והשתלבו באוכלוסייה שנודעה בהמשך כממלוכים. בעת הזו החלו הצ'רקסים לגבש מבנה חברתי היררכי שיהלום את הצורך הצבאי והפוליטי עמו התמודדו. לאחר הכרעת האימפריה הביזנטית והשתלטות האימפריה העות'מאנית על האזור אימצו בני העם הצ'רקסי את האסלאם הסוני. בהמשך התירו העות'מאנים לצ'רקסים להתיישב גם ברחבי הבלקן ולוחמים מקרבם שולבו בצבא העות'מאני ובמיליציות חצי צבאיות שנודעו בשם "בָּאשִי בּוּזוּק". האימפריה הרוסית המתחזקת ניסתה להעמיק את שליטתה בחבל על חשבון העות'מאנים שהיו בתהליך נסיגה. ניסיונות אלו הובילו להתנגשות בלתי נמנעת בין השבטים הצ'רקסים לרוסים ובמהלך מלחמה הרוסית-צ'רקסית ניצחו הרוסים והצ'רקסים גלו ממולדתם.
רקע חברתי
העם הצ'רקסי נחלק ל-12 שבטים. ההיררכיה השבטית הבסיסית, נחלקה לשני מעמדות, מעמד הנסיכים ומעמד האצילים. כדי לא לפגוע בזכויות האדם ולא להפר את כללי החברה, הוחלט כי החלוקה תהייה על בסיס המקצוע או לחלופין על פי התפקיד השבטי אותו מאייש בן השבט. הנחת היסוד הייתה שבחלוקת מעמדות זו, תוכל החברה להתקדם לרמה ארגונית וחברתית טובה יותר.
רקע פוליטי מדיני
בכל כפר צ'רקסי נבחר נציג על ידי תושבי הכפר בבחירה חופשית, נציג זה היה נשלח אל המועצה השבטית (חאסה - Хасэ) מטעם התושבים. לכל שבט יש חאסה ובו נציגים מכל הכפרים ששייכים לשבט זה. סה"כ היו לצ'רקסים 12 חאסות כמספר השבטים. לצורך קבלת החלטות נערכו מדי פעם כנסים לאומים בהן התאספו נציגי 12 החאסות. תפקיד הנציגים היה לדבר בשם העם וכך להגיע להחלטה אשר מייצגת את רצון העם. עיקרי הכנסים היו לצורך החלטות על הכרזת מלחמה או חתימת הסכמי שלום. בין הסמכויות אשר ניתנו לחאסה הייתה לפסוק דין בגין סכסוכי משפחות.
לאחר גלות הצ'רקסים הוקמו בהדרגה חאסות בכל מדינה בה התיישבו צ'רקסים במטרה לייצג את הפזורות השונות. החאסה הראשית ממוקמת ברפובליקת אדיגיה. אחת לשנה נערך כנס בינלאומי לצורך דיון בנושאים הפוליטיים של הצ'רקסים במולדת ובפזורה. החאסות הצ'רקסיות הפעילות ביותר הן ממדינות: ארצות הברית, גרמניה, טורקיה, ירדן וישראל. החאסה בישראל נחשבת כגוף סמלי בלבד לאור העובדה כי היישובים הצ'רקסים בישראל נמצאים תחת שלטון מקומי המאפשר רשות מוניציפלית לאזרחים. יו"ר המועצה המקומית כפר כמא יחד עם ראש הוועד המקומי של ריחאניה הם הנציגים הרשמיים של הצ'רקסים בישראל.
מעמד הנסיכים
ראשון הנסיכים בחברה הצ'רקסית היה ינאל אשר מינה את עצמו לנסיך השבט הקברדיני. הוא העניק לעצמו את כל הסמכויות האפשרויות לרבות את הזכות לחוקק ואת הזכות לשפוט את מפירי החוק. ינאל היה המוסמך להכריז מלחמות או לחתום על הסכמים ולכרות בריתות עם עמים שכנים. כל אירוע אשר בו נכחו הוא או אחד משלושת בניו וקרובי משפחתו נחשב לחגיגי ביותר בקרב השבט. תאריכים אישיים כגון: ימי הולדת, ימי נישואין הפכו ליום חג שבטי. בניו של הנסיך ינאל עברו ההכשרה הצבאית שלהם בקרב בני אצולה נוספים מהשבט הקברדיני. בני מעמד הל'אק'ווה ל'ש ינקו עם ילדי הנסיך וזאת כדי לקרב אותם ליצור ביניהם ערבות של אחים בדם. הדמות הכי מפורסמת בקרב הנסיכויות הצ'רקסיות היא מריה טמריקובנה אשר נישאה לאיוון האיום כדי להשכין שלום בין השבט הקברדיני לבין שלטונו של הצאר הרוסי.
מעמד האצולה
מעמד האצולה חולק ל-5 קבוצות:
ל'אק'ווה ל'ש
הלָ'אקְ'וַוה לָ'ש (באדיגית: ЛIэкъуэ лIэш) הייתה שושלת אבירים צ'רקסים בעלת המעמד הכלכלי הגבוה ביותר, וחבריה נחשבו ללוחמים חזקים, אמיצים ואצילים. תחילתה של השושלת בשלושה אחים: תאמבי, ק'ודינת ואנזור. האחים נחשבו לאצילים הראשונים בשבט הקברדיני עד אשר הנסיך ינאל מינה את עצמו לנסיך הקברדיני. ינאל לא ביטל את זכויותיהם של האחים והותיר בבעלותם את כל נכסיהם. הם הורשו רשאים לנוע בחופשיות בכל אדמות האזור הקברדני וכן לחופש עיסוקים. בני הל'אק'ווה ל'ש, נהגו להתחתן רק עם בנות המעמד או בנות מעמד זהה מהשבטים הצ'רקסים האחרים. בהגיעם לגיל שבע, נשלחו בניהם לאטאליק' וחונכו להיות אצילים.
ק'וואדז
הקְ'וָואדְז (באדיגית: Къуэдз) היו נושאי הכלים של הנסיכים. הם אחראים לטפל בסוסים של הנסיך, מכינים ארוחות בעת מסעותיו של הנסיך. הק'וואדז היו במעמד כלכלי נמוך יחסית, אך נהנו מחסותו של הנסיך אשר סיפק להם מזון, סוסים, כלי נשק ועוד.
פּש ווארק' (ברסלאן ווארק')
בני הפֶּש ווֹארְק' (באדיגית: Пщы уэркъ, Бырслан уэркъ) נועדו למשימות מיוחדות ברובן חשאיות וצבאיות והם מקבילים לכוחות המיוחדים המודרניים. בפולקלור הצ'רקסי נודעו בני מעמד כלוחמים שעשויים ללא חת. בין המשימות החשובות ביותר אשר הוטלו על הפש ווארק' הייתה לשמש כשומרי הראש של הנסיכים. נאמנותם הייתה נתונה רק לנסיכים הצ'רקסים. פש ווארק' רשאי היה להחליף את הנסיך לו הוא יעניק את שרותיו והוא בחר את הנסיך אליו יתלווה באופן עצמאי. המקרים בהם פש ווארק' עזב את הנסיך היו נדירים וברובם נבעו מסיבות אישיות של שינוי היחסים ביניהם.
ווארק' שה'וואה ל'גוסה
הווֹארְק' שָהַ'וָואה לִ'גוּסָה (באדיגית: Уэркъшао ЛIыгъусэ) היוו את גרעין צבא הרגלים הקברדיני והיו ילידי קברדיה. רוב הקרבות נגד הפולשים הזרים לקווקז שהוכרעו לטובת הצ'רקסים, הוכרעו הודות לעליונותם של הווארק' שה'וואה ל'גוסה, בזכות היכרותם והתמצאותם המצוינת בשטח ההררי ומיומנותם כגששים.
חינוך בני המעמד
חינוך הילדים ולימוד מקצוע הלחימה בחברה הצ'רקסית הוא מנהג קדום. כבר בגיל שבע נשלחו ילדים למשפחת אומנה למשך שבע שנים כדי ללמדם את אמנות הלחימה. תקופת לימוד זו כונתה אטאליק'. אחת המטרות העיקריות במשפחות אומנה הייתה לחשל את הילדים להסתגל לחיי לוחם בגיל צעיר מאוד, הרחק מהתנאים הסלחניים של ההורים. בימינו מנהג זה אינו מיושם עוד בחברה הצ'רקסית.
ג'ורג' דנהולם ארמור
ג'ורג' דנהולם ארמור (באנגלית: George Denholm Armour; 1864 – 1949) היה צייר ומאייר בריטי. במהלך הקריירה שלו הוא יצר מאות איורים עבור המגזינים The Graphic, Punch and Country Life, רובם קשורים לסוסים ולרכיבה. עבודתו הייתה חלק מתחרויות האמנות באולימפיאדת הקיץ 1928, אולימפיאדת הקיץ 1932, ואולימפיאדת הקיץ 1948.
ראשית חייו
ג'ורג' דנהולם ארמור נולד בלנרקשייר, סקוטלנד ב-30 בינואר 1864, להורים רוברט ארמור ומריון פטרסון, והיו לו כמה אחים ואחיות. הוא גדל בליברפול וסיים את לימודיו באוניברסיטת סנט אנדרוז ובמכללת אדינבורו לאמנות.
קריירה
הוא עבר לטנג'יר שבמרוקו כדי לצייר ולקנות סוסים. כשהכסף שלו אזל, הוא עבר ללונדון וחלק סטודיו עם פיל מאי. הוא פגש את ג'וזף קרוהול השלישי בחופשת ציד וציור, ושניהם ניהלו בית חוות הרבעה בוויטהמפסטד, הרטפורדשייר, אנגליה.
ב-1898, הוא התחתן עם מרי אמה טיילור רוב (1864–1925), וקרוהול היה השושבין שלו בחתונה. היה להם בן אחד, רוברט. הם עברו לגור בבית אצ'ילהמפטון, וילטשייר.
ב-1910 למד רכיבה על סוסים בבית הספר הספרדי לרכיבה בווינה, אוסטריה. ב-1913 הוא הפך לחבר כבוד במועדון הפולו מדוברוק.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוא היה קצין, והשתתף בקרבות בסלוניקי מ-1917 עד 1919. הוענק לו המדליה היוונית על שירותו הצבאי. וכן הוענק לו אות מסדר האימפריה הבריטית, 'עבור שירותים שניתנו בקשר עם פעולות צבאיות בבלקן'. הוא פרש מהצבא הבריטי ב-22 בפברואר 1922 בדרגת לוטננט קולונל.
חלק מציוריו נמצאים בבעלות העיר גלאזגו, הקרן הלאומית, גלריית אברדין לאמנות, הגלריות הלאומיות של סקוטלנד ואוניברסיטת אדינבורו.ה הציור שלו, A Polo Match, נמכר בכריסטי'ס ב-1988.
כשאשתו מרי מתה ביוני 1925, הוא התחתן עם ויולט ברטון בספטמבר 1926. הם גרו במלמסברי. עד 1927 הוא הפך לחבר באקדמיה הסקוטית המלכותית.
הוא מת באחוזת לידינגטון, סווינדון, וילטשייר ב-17 בפברואר 1949.
בודרוגהלום
בודרוגהלום (בהונגרית: Bodroghalom) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בבודרוגהלום התגוררו מעט יהודים ובמקום קיים בית עלמין יהודי נטוש בו שש מצבות.
עונת 1993/1994 בבונדסליגה
עונת 1993/1994 הייתה העונה ה-31 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-6 באוגוסט 1993 והסתיימה ב-7 במאי 1994.
דיסבורג, לוקומוטיב לייפציג ופרייבורג עלו מהליגה השנייה. לייפציג ופרייבורג עלו לליגה הבכירה בפעם הראשונה בתולדות המועדונים.
באיירן מינכן זכתה בתואר האליפות בפעם ה-12 בתולדות המועדון.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-16-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה.
לוקומוטיב לייפציג, וטנשייד 09 ונירנברג ירדו לבונדסליגה השנייה.
כדורגלנים מצטיינים
שטפן קונץ (קייזרסלאוטרן) וטוני יבואה מ גאנה (איינטרכט פרנקפורט) (עונה שנייה ברציפות), אשר כבשו 18 שערים, זכו בתואר מלך השערים של הליגה.
שומר הזמן
הייחוד של סרט זה היה השימוש בבובות אודיו אנימטרוניקס ובעלילה כדי להגביר את ההנאה. הסרט הוצג לראשונה בארץ הגילויים שביורודיסני ב-12 באפריל 1992 בשם "לה ויז'יונריום" (Le Visionarium).
עלילת הסרט
לפני תחילת המופע מוצג בפני המבקרים המנחה של המופע "רובוטצילום מקיף-רואה" ("Circumvisual PhotoDroid") המכונה בקיצור "9 עיניים" ("9-Eye") והמדובב על ידי ראה פרלמן. תשע העיניים מייצגות את תשע המצלמות המשמשות לצילום סרט של 360 מעלות. המבקרים מוזמנים לבחון את מכונת הזמן החדשה שהומצאה על ידי "שומר הזמן" (The Timekeeper).
בתיאטרון מוצג סרט לכאורה לאחר מסע בזמן - ראשית עוברים לעידן הטראסי - שם נמלטים מפני דינוזאורים רעבים. לאחר מכן חוזרים בזמן לשנת 10,000 לפני הספירה - אמצע עידן הקרח האחרון. ומשם לשנת 1450 לצפות בבית הדפוס של יוהאן גוטנברג, ולאחר מכן לשדה קרב של לוחמים סקוטיים משם נמלטת 9 עיניים ברגע האחרון. לאחר מכן שולח אותה שומר הזמן לשנת 1503 לסדנת העבודה של לאונרדו דה וינצ'י המצייר את המונה ליזה. התחנה הבאה היא בשנת 1763 - קונצרט של וולפגנג אמדאוס מוצארט שאחד הצופים בו הוא לואי ה-16.
התחנה הבאה היא היריד העולמי של שנת 1878 (Exposition Universelle) אולם בשל תקלה המכונה לא עוצרת אלא מתקדמת בזמן ורואים את בניית מגדל אייפל. לבסוף מכונת הזמן עוצרת לקראת התערוכה העולמית של פריז (1900) - בדיוק לפגישה בין ה. ג. ולס וז'ול ורן. ולס טוען שמסע בזמן הוא אפשרי, ומראה לו דגם של מכונת זמן שהוא המציא. לאחר שורן מכריז במהלך השיחה עם ולס שמסע בזמן אינו אפשרי, מופיע 9 עיניים ואומרת לו שהמסע אכן אפשרי. ורן מנסה לתפוס את 9 עיניים, ובעת ששומר הזמן מחזיר אותה לעתיד, הוא מחזיר בטעות גם את ורן. שומר הזמן מנסה להחזיר את ורן לעבר, אולם ורן מסרב ורוצה לראות את העולם של ימינו - שומר הזמן מסכים ומראה לו את ההווה - אולם מבלי משים ורן ו-9 עיניים נשלחים לתחנת רכבת - ורן סבור שהעתיד חשוך עד שפוגעת בו רכבת מהירה (ה-TGV הצרפתית).
מהרכבת רואה ורן את הכבישים המהירים, המכוניות ורוצה להתנסות בנהיגה בעצמו - בהתאם שומר הזמן מציב אותו בתוך מכונית מרוץ. לאחר מכן נלקחים ורן ו-9 עיניים לתחתית הים (כדי להראות מהיכן לקוח הרעיון לספר "20,000 מיל מתחת למים"), ובהמשך עף ורן בכדור פורח ורואה את אירופה ואנגליה מהליקופטר (ובגרסה האמריקאית גם את העיר ניו יורק). ורן מבקש לעוף גבוה יותר - ונלקח לחלל - אל הירח.
לאחר מכן מחזיר שומר הזמן את ורן לגרנד פאלי לתערוכה העולמית.
שומר הזמן מחליט לקחת את הקהל אל העתיד - ושולח את 9 עיניים לשנת 2189, שם רואים את חגיגות המאה למגדל איפל ואת פריז העתידית (עם מכונות עתידניות העפות באוויר - מכוניות מתוצרת רנו - המממנת של המתקן), ואז מופיעים ורן וולס במכונת הזמן של וולס משנת 1900, ואילו המבקרים חוזרים להווה לסיום הסרט.
ההבדלים בין "שומר הזמן" ל"לה ויז'יונריום"
ישנם מספר הבדלים בין הגרסה הצרפתית המקורית לגרסה האמריקאית. מהגרסה האמריקאית הוצאו מספר סצנות שצולמו מהכדור הפורח - סצנות של קו החוף האירופי, וכן דיאלוג בין הצוות של הכדור הפורח לבין ז'ול ורן בנמל התעופה שארל דה גול בעומדם לפני מטוס קונקורד של חברת התעופה אייר פראנס. במקום סצנות אלה נוספה סצנה של קו הרקיע של העיר ניו יורק לגרסה האמריקאית.
סגירת המתקן
מתקן שומר הזמן בממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה היה אחרון המתקנים, לאחר שהמתקן בדיסנילנד שבטוקיו ובדיסנילנד שבפריז נסגרו ב – 2002 ו-2004 בהתאמה כדי לפנות מקום למתקן משגרי החלל של באז שנות אור.
דיסנילנד
בתחילת שנות ה-90 יזם מייקל אייזנר - מנכ"ל דיסני דאז, תוכנית שאפתנית לשינוי פני הפארקים. במסגרת תוכנית זו הוחלט על שיפוץ ארץ המחר ושינוי שמה ל-"ארץ המחר 2055" במסגרתה תוכננו מתקנים חדשים - "שומר הזמן" היה אחד מהם. בניית מתקנים אלה בוטלה בשל קשיים כלכליים והפסדים של חטיבת הפארקים של החברה. במקום בניית שומר הזמן בדיסנילנד נבנה אזור ההמתנה של המבקרים לרוקט רודס - שנסגר מאוחר יותר. תוכנית אחרת לבנות "ויזיונריום" בפארק ווסטקוט בוטלה אף היא משלא נבנה הפארק.
הוא פגע בי אמא
הוא פגע בי אמא הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני ביחד עם זהבה בן. השיר יצא לאור ב-29 בספטמבר 2013, תחת חסותן של חברות התקליטים "ביג בוס רקורדס", "אריק לוי הפקות".
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי דוד זיגמן. במקור בוצע השיר על ידי זהבה בן בשנת 1997, ונכלל באלבומה השמיני, כוכב אחד לבד. תמיר צור הפיק את גרסת הדואט המשותפת. השיר הוא שיר בסגנון הים-תיכוני.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, והעניק לו ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה.
וידאו קליפ
טרם הוציאה את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה מרגלית צנעני לערוץ היוטיוב שלה אודיו של השיר, המציג את עטיפתו של הסינגל. האודיו זכה להצלחה נאה וצבר קרוב לחצי מיליון צפיות בסך הכל.
מלאכת מנפץ
מְלֶאכֶת הַמְּנַפֵּץ היא אחת מל"ט מלאכות שבת, שהיו נהוגות במשכן ואסורות בשבת. היו מנפצים חוטים לצורך הכנת החוטים ששימשו לצורך יריעות המשכן.
הגדרת המלאכה
אחר שמלבנים צמר חובטים אותו במקלות עד שהחוטים נפרדים זה מזה. באופן דומה פירש באבני נזר שמנפץ היא הפרדת הסיבים ביד זה מזה, וכך היא גם שיטת רש"י.
שיטת הרמב"ם הוא שמלאכת המנפץ הוא הכאת הצמר במקלות, ויש שביארו את דבריו שעיקר מטרת פעולה זו הוא לפורר את החומר הצמחי שהפך אחר הליבון לפריך, כי הצמר החי מכיל כמות גדולה של חומר צמחי כגון גבעולים וקוצים מסורבלים בתוך סיביו. לפי שיטת הרמב"ם לא ניתן להחשיב מלאכה זו כמלאכת מפרק, שכן לשיטת הרמב"ם מלאכה זו אינו אלא כשמפרק שני דברים שהם יחד מטבעם, אבל הקוצים בצמר אינם גדלים עם הצמר.
שיטת המאירי היא, שמלאכת המנפץ, היא מלאכה שאותה עושים במהלך ייצור קדירה (סיר), שאותה היו מכינים על ידי מסרקות של ברזל. ככל הנראה גם הרמב"ם מודה שגם זו היא בכלל מלאכת מנפץ אלא שכל אחד ואחד נקט אופן אחר.
דוגמאות אקטואליות
יש שכתבו שסירוק פאה נכרית בשבת, היא בכלל חשש של איסור מלאכת מנפץ.
הדר יוסף
שכונת הדר יוסף היא שכונה בצפון-מזרח העיר תל אביב, מצפון לנחל הירקון. שמונה כ-7,000 תושבים.
תולדות השכונה
השכונה נוסדה בשנת תש"ו (1946) אך אוכלסה רק ב-1949. חלקו הראשון של שם השכונה משמר את שמו של 'גִ'סְר אֶל-הַדָּאר' (גשר שאון המים) הוא גשר עשר טחנות ('טאחונת אל הדר') הוא, בגלגולו המודרני, גשר הדר יוסף אשר נבנה בסוף שנות ה-30 ביוזמת רשויות המנדט ובביצוע סולל בונה במהלך סלילת 'דרך הרצליה', שחיבר את קריית שאול, רמת השרון והרצליה לתל אביב. ואילו החלק השני על שמו של יוסף שאול אלישר, גואל אדמות עבר הירקון מידי שבט אבו כישכ שעל מקצתן נבנתה השכונה. מצפון מזרח לשכונה 'Khirbet Hadrah', תוארכה על ידי הארכאולוג יעקב קפלן לימי החשמונאים, וסומנה במפת ה PEF בשנות ה-70 של המאה ה-19.
מאפייני השכונה וגבולותיה
השכונה גובלת מצפון ברחוב מבצע קדש, ברחוב בני אפרים ממערב, ברחוב פנחס רוזן ממזרח, וברחוב שטרית מדרום, אך בפועל עד נחל הירקון. השכונה סמוכה לשכונות שיכון דן, נאות אפקה א', ומעוז אביב, תל ברוך ולפארק הירקון מדרום.
רחובות מרכזיים
רוב שמות הרחובות בשכונה מנציחים קהילות יהודיות שחרבו בשואה - קהילת אודסה, קהילת ורשה, קהילת לבוב, קהילת בודפשט, קהילת לודז', קהילת ביאליסטוק, קהילת צ'רנוביץ, קהילת בריסק וקהילת יאשי. רחובות אחרים הם רחוב פנחס רוזן (בתים 1-25), רחוב הרב מרק, רחוב מינץ, רחוב הדר יוסף, רחוב שלום אש, רחוב יד המעביר, רחוב יוסף קיציס ורחוב אמיל בריג.
אופי הבתים בשכונה
בשל הבנייה החפוזה והצורך לשכן את אלפי העולים למדינה הצעירה, נבנו מבני מגורים בני שתי קומות בדרך כלל, שמונה משפחות בכל בניין. גודלה הממוצע של כל דירה היה 22 מ"ר. ככל שחלפו השנים תושבים רבים הגדילו בהזדמנויות שונות בתים אלו, לרוב בקומות התחתונות. את בתים אלו ניתן לראות בעיקר ברחובות קהילת ורשה וקהילת לודז'. חלקה ה'חדש' יותר של הדר יוסף נבנה החל משנות ה-70 וכולל מבני מגורים בני שבע עד שתים עשרה קומות אשר נבנו סביב רחוב שלום אש.
החל משנת 1994 נערכו תוכניות בניין עיר שונות בפרקי זמן שונים, הכוללות מתווה של התחדשות עירונית (פינוי-בינוי). במסגרתה מפונים הדיירים לתקופת הבנייה, ובגמר הבנייה חוזרים הדיירים הוותיקים לדירות חדשות, גדולות יותר. כיום ישנם מספר רב של בתים באזור אשר נבנו מחדש במסגרת תוכניות 'פינוי-בינוי' וכן פרויקטים נוספים מתוכננים בעתיד. בשנת 2006 נעשה ניסיון כושל לאחד את השכונה עם שכנתה נאות אפקה, לשכונה אחת בשם 'הדר-אפקה'. ניסיון זה כשל לאור התנגדויות שונות של תושבי שתי השכונות.
תחבורה
השכונה ניזונה משני צירי תנועה מרכזיים: רח' בני-אפרים (המחבר בין גני התערוכה לצומת הפיל) ורח' פנחס רוזן (דרך הרצליה לשעבר) המחבר בין צומת הפיל לקניון איילון. לתוך השכונה נכנסים ארבעה קווי אוטובוסים. בנוסף לקווים ברחובות הסובבים את השכונה לרחבי המטרופולין. בפאתי השכונה אמורה לקום תחנה של הקו הירוק של הרכבת הקלה.
מרכזי קניות
הדר-יוסף מאופיינת בשלושה מרכזי הקניות הפתוחים שבה. המרכז המסחרי הראשי (השוק הישן), מרכז מסחרי ברח' שלום-אש, וכן מרכז מסחרי ישן ברח' קהילת לבוב הפונה לרח' קהילת ורשה. בין החנויות ניתן למנות חנויות מחשבים, אופנה, מזון, בעלי-חיים, מספרות, מסעדות וכן סניף דואר.
מרכז הספורט הלאומי תל אביב
בסמוך אל השכונה ברחוב בכור שלום שיטרית ובצמוד אל פארק הירקון נמצא "מרכז הספורט הלאומי" המהווה גוף המשלים את מכון וינגייט ובו משרדי הוועד האולימפי בישראל, מרכז הספורט הלאומי תל אביב, שבו נערכת אליפות ישראל באתלטיקה קלה. באצטדיון נמצאים גם משרדי איגוד האתלטיקה הישראלי ואיגוד הג'ודו הישראלי. כמו כן, כחלק מהקומפלקס נבנה אולם הדר יוסף בן ה-1,400 מקומות המשמש מספר מקבוצות הספורט בעיר, והן מגרשי טניס רבים. הנהלות אגודות ספורט נוספות נמצאות במקום. בנוסף בסמוך אל המתחם נמצא אצטדיון רמת גן בו נמצאים משרדי ההתאחדות לכדורגל בישראל.
הסכם הסכימה של איינשטיין
הסכם הסכימה של איינשטיין הוא סימון מקוצר המשמש בחשבונות הכוללים אנליזה מתמטית ואלגברה של טנזורים. הסימון הומצא על ידי הפיזיקאי אלברט איינשטיין בשנת 1916. איינשטיין תיאר בענווה את הסכם הסכימה כ'תרומתו הגדולה ביותר למתמטיקה', תיאור משעשע וצנוע שכן מדובר במוסכמה טכנית המקלה על רישום משוואות ולא בתגלית מתמטית בעלת משמעות כלשהי.
הקדמה
בפיזיקה, טנזור הוא עצם שיש בו מספר ערכים, והם עשויים להשתנות תחת הפעלת טרנספורמציה – אך תכונות מסוימות שלו צפויות להישמר, בעזרת כללים מסוימים שהוא מציית להם. הטנזור מאופיין בערכי רכיביו ובדרגה שלו: נוח לחשוב על דרגתו של טנזור כעל מספר האינדקסים החופשיים שלו. למשל: את הווקטור במרחב האוקלידי  ניתן לכתוב בצורה v^\mu, והאינדקס \mu מקבל את הערכים \mu=x,y,z או \mu=1,2,3. הביטוי v^\mu מייצג את הווקטור כקבוצה, וכדי לקבל את רכיבי הווקטור יש להציב ערכים באינדקס. למשל, בהצבת \mu=2, יתקבל v^{2} = v_y. אינדקס כזה נקרא "אינדקס חופשי".
לטנזור יכולים להיות שני סוגי אינדקסים: אינדקסים עליונים ("קונטרה־ואריאנטיים", למשל: A^\mu) ואינדקסים תחתונים ("קו־ואריאנטיים", למשל: A_\mu). אינדקס תחתון מוגדר באמצעות המטריקה של המרחב שבו שוכן הטנזור:לטנזור מסוים יכולים להיות בו זמנית אינדקסים משני הסוגים גם יחד. למשל, לטנזור יש שני אינדקסים קונטרה־ואריאנטיים ואינדקס אחד קו־ואריאנטי.
הסכם הסכימה
לפי הסכם הסכימה, כאשר מופיע בביטוי טנזורי אותו אינדקס פעמיים – פעם אחת למעלה ופעם אחת למטה – האינדקס קשור (אינו חופשי), ויש לסכום את הביטוי על כל הערכים האפשריים שלו. למשל: כאשר הסכום רץ על כל הערכים האפשריים שהאינדקס יכול לקבל.
לחלופין, בעזרת הגדרת הווקטור הקו־וריאנטי, ניתן לכתוב:
עבור מרחב אוקלידי שטוח, המטריקה שווה למטריצת היחידה: (הסימן \delta_{ij} הוא הדלתא של קרונקר), ולכן בפועל אין הבדל בין אינדקסים עליונים לאינדקסים תחתונים. במרחבים טנזוריים כלליים אין זה נכון, ויש להקפיד על מיקומו של האינדקס. לדוגמה, בתורת היחסות הפרטית, שבה המטריקה היא, תוצאת סכימה יכולה להיות:
שוש פוליאקוב
שושנה (שוש) מישאל פוליאקוב (נולדה ב-6 באפריל 1945, כ"ג בניסן ה'תש"ה) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
שוש פוליאקוב נולדה לרבקה וישראל מישאל. הייתה נשואה לישראל (פולי) פוליאקוב, חבר שלישיית הגשש החיוור. לשניים נולדו שני בנים: איתמר, מהנדס בניין ואריאל, זמר וחבר בלהקת הקספרים, ובת יעל פוליאקוב, שחקנית וקומיקאית.
קריירה
ב-2010 השתתפה פוליאקוב, בתפקיד עצמה, בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "הכל דבש", שנכתבה על ידי בתה יעל פוליאקוב. היא החליפה את השחקנית שוש עטרי אשר גילמה את נילי בעונה הראשונה, ונפטרה לאחר תום העונה הראשונה. גם בעונה השנייה זכתה הסדרה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה (לשנת 2010) בכמה קטגוריות.
בשנת 2016 הופיעה בתפקיד מרכזי בסדרה "פוליאקובים" לצד משפחתה. בשנת 2017 עלתה העונה השנייה לסדרה ״פוליאקובים״. הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2016 בקטגוריית דוקו-ריאליטי, והייתה מועמדת לזכייה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2017.
בדצמבר 2022 החלה להשתתף באופן קבוע בתוכנית האירוח הסאטירית "מה שתגידו" של כאן 11.
יחסי גינאה–ישראל
יחסי גינאה-ישראל הם היחסים הדיפלומטיים בין גינאה לישראל. לישראל היו יחסים דיפלומטיים גם עם גינאה הצרפתית עד 1958, כשהפכה לעצמאית.. בשנת 1958 ישראל הכירה גם בגינאה העצמאית. ב-1967 גינאה ניתקה את היחסים עם ישראל. לאחר 49 שנים, חודשו היחסים בין המדינות ביולי 2016.
קשרי מסחר
ב-2014 ישראל העבירה ציוד של אלקטרוניקה וחומרי גלם בסך של 4,130,000$, כשגינאה העבירה בעיקר יהלומים בסך של 6,950,000$. ב-2015 ישראל לא ייבאה יהלומים מגינאה והובילה את היבוא לכ-23,000$. הייצוא הישראלי לגינאה הסתכם ב-3,660,000$ באותה שנה.
סיאליס
סיאליס היא תרופה לשיפור התפקוד המיני הגברי, אשר בדומה לויאגרה פועלת במנגנון של הרחבת כלי דם. החומר הפעיל בתרופה זו נקרא טאדאלאפיל, והוא משמש לטיפול באין-אונות, לשיפור הזיקפה ולהגברת ההנאה מיחסי המין בקרב גברים.
בניגוד לוויאגרה, הסיאליס, שנקרא גם "הגלולה הצהובה" הוא כדור שניתן לקחת פעם ביום והוא משפיע למשך זמן ארוך יותר, ולכן מועדף על ידי גברים רבים.
אינטראקציות ואזהרות
סיאליס אסור לשימוש כאשר ישנה רגישות לטאדאלפיל או לכל אחד מהמרכיבים הבלתי פעילים אשר מכילה התרופה. התרופה אסורה לשימוש אם הפציינט עבר אוטם שריר הלב במהלך 90 הימים האחרונים, סובל מתעוקת לב לא יציבה, יתר לחץ דם או הפרעות קצב שאינן בשליטה, לחץ דם נמוך (נמוך מ-90/50) או לאחר אירוע מוחי שהתרחש בששת החודשים האחרונים, או אם הפציינט סובל או סבל בעבר מאבדן ראייה, או שהוא משתמש בו זמנית בתכשירים נוספים לטיפול בהפרעה בזקפה. בנוסף, התרופה אינה מיועדת לשימוש מתחת לגיל 18 או לנשים, והיא מכילה לקטוז ועלולה לגרום לאלרגיה אצל אנשים הרגישים לו.
בנוסף יש להיזהר במידה ונוטלים תרופות אחרות כולל תרופות ללא מרשם ותוספי מזון, כמו תכשירים מסוג ניטרטים, תרופות ממשפחת חוסמי אלפא (כגון דוקסזוצין) המשמשות לעיתים לטיפול ביתר לחץ דם ו/או הגדלת בלוטת הערמונית (הפרוסטטה) או תרופות אחרות לטיפול ביתר לחץ דם כי שימוש בו זמני עלול להגביר את שיעור הורדת לחץ הדם של התרופות הללו.
ניתן לקחת סיאליס עם או ללא מזון, אבל יש להיזהר משתיית אלכוהול שעלולה לפגוע ביכולת להשגת זקפה. כדאי להימנע משתיית אלכוהול מופרזת, מאחר שזו גם עלולה להעלות את הסיכון לסחרחורת בקימה משכיבה לעמידה.
דרך הפעולה של הסיאליס
התרופה ניתנת דרך הפה באמצעות גלולות. התאדאלפיל פועל על מנגנון המבוקר על ידי חנקן חד-חמצני (NO) בפין. NO נקשר לקולטנים באנזים גואנילאט ציקלאז (guanylate cyclase) ומשפעל אותו. האנזים מייצר cGMP שגורם להרפיית השרירים החלקים ב-intimal cusions של העורקים ההליציניים בפין. ההרפיה גורמת לעלייה בכמות הדם הזורם בעורקים ולכן לזקפה. נוכחות התרופה גורמת לשמירה על רמות cGMP גבוהות ולכן לזקפה. ללא גירוי מיני, כלומר ללא הפעלת המערכת על ידי NO ו-cGMP תאדאלפיל לא אמור לגרום לזקפה. זמן מחצית החיים של הסיאיליס הוא 17.5 שעות (הזמן שלוקח לתרופה להתפנות מהגוף עד שרמתה בדם יורדת לחצי), כלומר משך השפעתה עד 35 שעות.
תרופות אחרות, הפועלות באופן דומה הן סילדנאפיל (שם מסחרי: ויאגרה, באנגלית:viagra) וורדנפיל (שם מסחרי: לויטרה, באנגלית:vardenafil), אלא שזמן מחצית החיים שלהן קצר מזה של הסיאליס, (בערך 4–5 שעות).
מינון
ישנם 4 סוגי טבליות לתרופה, 2.5 מ"ג, 5 מ"ג, 10 מ"ג, 20 מ"ג.
המינון המקובל, בהיעדר הוראה אחרת מרופא, לטיפול בהפרעה בזקפה אצל גברים, להשגת זקפה ושמירתה תלוי בסוג הטיפול הנדרש, "סיאליס על פי הצורך", או "סיאליס יומי".
סיאליס "על פי צורך"
טבלייה אחת, לפחות 30 דקות לפני קיום מגע מיני. אין לעבור על המנה המומלצת. אין ליטול יותר מטבלייה אחת ליום. ניתן לקחת בכל שעה משעות היום.
השפעת סיאליס יכולה להימשך עד 36 שעות. מאחר שהשפעת סיאליס נשמרת יותר מיממה, יש להימנע משימוש יום יומי בתכשיר.
תופעות לוואי
כמו לכל תרופה, השימוש בסיאליס עלול לגרום לתופעות לוואי בחלק מהמשתמשים.
פליקוזאוריה
יצורים אלה היו מאבותיהם הרחוקים של היונקים המודרניים והם היו בעלי לסתות מפותחות, רגליים חזקות שעמדו מתחת גופם וחלקם היו בעלי מפרש גבי איתו הם שמרו על חום גוף קבוע.
חלקם מהם היו טורפים ואחרים צמחוניים או אוכלי כל. הם היו מגוונים בגודלם והגדול שבהם היה הקוטילורוניצוס שהגיע לאורך 6 מטרים ושקל עד 2 טונות.
Paradox Interactive
היסטוריה
החברה החלה לפעול בשוודיה כחטיבה של "Target Games", חברה לייצור משחקי לוח שהחליטה להרחיב את תחום פעילותה לתחום משחקי וידאו. בשנת 1999 החברה נקלעה לבעיות פיננסיות וחטיבת משחקי וידאו הופרדה ל-Paradox Entertainment. בשנים 2000–2003 מספר משחקי וידאו לרבות Airfix Dogfighter פותחו על ידי החברה. בשנת 2004 הוחלט להפריד תחום זה מחברת האם והוקמה חברה חדשה בשם Paradox Interactive.
מאז 2004 החברה ממשיכה לפעול בפיתוח משחקים חדשים אך גם פועלת בתחום הפצת משחקי וידאו שפותחו על ידי מפתחים אחרים. בשנת 2013 היקף הפעילות גדל ומספר עובדי החברה הגיע ל-100. בין הצלחות החברה מאותה תקופה היה הסכם על הפצת משחק Cities: Skylines. המשחק הופץ לראשונה בשנת 2015 ועד לשנת 2019 הופצו כ-6 מיליון העתקים.
בשנת 2014 הוחלט לפתוח סטודיו נוספת לפיתוח משחקים והיא נפתחה באומאו.
נכון לשנת 2020 בבעלות החברה תשע מרכזי פיתוח, חלקם מחוץ לשוודיה.
שרווארה
שרווארה במיתולוגיה ההינדואית
ב"ריג ודה", קובץ של מזמורים הינדואיסטים עתיקים, שרווארה הוא כלבו של האל יאמה, ותפקידו הוא לשמור על הכניסה לעולם הבא. הכלב מתואר כבעל מספר ראשים וארבע עיניים. מבחינה אטימולוגית, שרווארה מקביל לקרברוס מהמיתולוגיה היוונית.
וו צ'י קונג
וו צ'י קונג (בוייטנאמית: Võ Chí Công; 7 באוגוסט 1912 – 8 בספטמבר 2011) היה פוליטיקאי קומוניסט וייטנאמי שכיהן כנשיא וייטנאם בשנים 1987–1992. וו כיהן גם כסגן מנהיג הוייטקונג משנת 1962 ועד נפילת דרום וייטנאם ואיחוד וייטנאם בשנת 1976. כיהן כשר החקלאות בשנים 1977–1979.
ביוגרפיה
וו נולד בשנת 1912 בהודו-סין, בשטח המשויך כיום לאינדונזיה להורים שהפכן מאוחר יותר לקומוניסטים. וו אימץ עמדות פטריוטיות בגיל צעיר וכבר בשנת 1930 החל בפעילות פוליטית ואנטי קולוניאליסטית. שנת 1935 הצטרף למפלגה הקומוניסטית ולצידו של הו צ'י מין. וו לחם במחתרת כנגד צרפת של וישי בזמן מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה והקמתה של צפון וייטנאם וו צבר כוח פוליטי והיה ממקימי הוייטקונג בתחילת שנות ה-60. לאחר פירוק הווייטקונג ואיחוד וייטנאם כמדינה קומוניסטית בשנת 1976, וו קיבל מושב בפוליטביורו. בשנים שלאחר מכן כיהן וו במספר תפקידים ממשלתיים, בהם שר הדייג (1976–1977), שר החקלאות (1977–1978) וסגן ראש הממשלה (1976–1982). בשנת 1987 נבחר להחליף את הנשיא תרונג צ'ין כנשיא המדינה וכיהן בתפקיד זה יותר מחמש שנים.
וו נפטר בגיל 99 בספטמבר 2011. המפלגה הקומוניסטית בווייטנאם העניקה לו הלוויה ממלכתית בטלוויזיה כהוקרה על הקריירה הפוליטית הארוכה שלו.
משפחת פאליסר
משפחת פאליסר (באנגלית: The Pallisers) היא סדרת טלוויזיה של ה-BBC משנת 1974, עיבוד לסדרת הרומנים הפוליטיים (ספרי פאליסר) מאת הסופר אנתוני טרולופ. סיפור העלילה מתרחש בתקופה הוויקטוריאנית באנגליה כשברקע תיאורים של החיים הפרלמנטריים. העיבוד של סיימון רייבן מכסה את ששת הרומנים של טרולופ ועוקב אחר האירועים והדמויות בתקופה של יותר מעשרים שנה.
בסדרה משתתפים מספר גדול של שחקנים ידועים ושל שחקנים בתחילת דרכם כמו ג'רמי איירונס ואנתוני אנדרוס.
תקציר עלילה
ליידי גלנקורה (סוזן המפשייר) מאורסת בעל כרחה לפלנטג'נט פאליסר (פיליפ לאת'אם), אריסטוקרט עשיר ויבשושי, היורש של התואר דוכס אומניום וגאת'רום מדודו הזקן (רולנד קאלבר). גם אחרי נישואיהם ליידי גלנקורה עורגת לאהובה הצעיר יפה התואר בורגו פיצג'רלד (בארי ג'סטיס).
פאליסר מודע לנטייתה של אשתו והוא לוקח אותה לטיול ארוך באירופה. בכך הוא מוותר על משרת שר האוצר של בריטניה שהוצעה לו ושהייתה משאת נפשו. בהיותם בטיול הגדול בני הזוג מתחילים להבין זה את זה ועם שובם ללונדון גלנקורה הופכת להיות מארחת חברה השואפת לקדם כך את בעלה בעיסוקיו הפוליטיים.
בעוד פלטג'נט מצליח בדרכו הפוליטית, בריסטר אירי צעיר בשם פיניאס פין (דונאל מק'קאן) נבחר לפרלמנט לייצג את המחוז Loughshane. בלונדון, פין מתערה בחברה הגבוהה ומתאהב בליידי לורה סטנדיש (אנה מאסי) הנאבקת לשמר את אורח החיים האריסטוקרטי לאחר שהתרוששה כששילמה את החובות של אחיה, לורד צ'ילטרן (ג'ון האלאם).
ליידי לורה מתחתנת עם רוברט קנדי (דרק גודפרי), חבר פרלמנט סקוט עשיר. פין נאלץ להתפטר מבית הנבחרים אחרי שתמך בחוק " Irish Tenant Right" בניגוד לעמדת מפלגתו. הנישואים של ליידי לורה וקנדי מתפרקים וליידי לורה עוברת לגור בגרמניה. פין מבלה את חג המולד עם ליידי לורה, וקנדי מאשים את השניים בניאוף. פין נעצר באשמת רצח אבל פאליסר עומד לצידו ומממן את ההגנה שלו.
חלוקה לפרקים
מבוססים על הספר "פיניאס פין". תחילת הקריירה הפוליטית של פיניאס פין ואהבותיו, קודם לליידי לורה קנדי ואחר כך לוויולט אפינגהם. הדוכס מאומניום מחזר אחרי מאדאם מקס גסלר
מבוססים על הספרים "יהלומי משפחת יוסטס" ו-"Phineas Redux" היהלומים של משפחת יוסטס נעלמים וליזי יוסטס מעורבת בשערורייה. הדוכס מאומניום נפטר ופלנטג'נט יורש את התואר. פיניאס פין מואשם ברצח ומאדאם מקס נוסעת לפראג כדי למצוא ראיות להוכחת חפותו.
מבוססים על הספרים: "ראש הממשלה" ו"ילדי הדוכס" פלטג'נט פאליסר מתמנה לראש הממשלה. ליידי גלנקורה מארחת בביתה את החברה הגבוהה. הסדרה מסתיימת עם מותה של גלנקורה וסיפור נישואי ילדיהם.
הפקה
ההפקה התמשכה יותר מ-13 חודשים. הסדרה שודרה בשיא תקופת השביתות בבריטניה ובימים של הפסקות חשמל. בתחילת השנה הבחירות הכלליות שנקבעו לחודש פברואר 1974 הביאו לדחייה בשידור הסדרה, כיוון שעסקה בנושאים פוליטיים ובמפלגה הליברלית, אם כי סיפור העלילה היה בדיוני לחלוטין. כאשר חודשו שידורי הסדרה הוכרזו בחירות כלליות נוספות באוקטובר 1974, ושוב נדחו שידורי הסדרה. הקשיים האלה גרמו לכך שהסדרה נמשכה עד נובמבר במקום עד יוני כמתוכנן בתחילה. לדחייה גרמה גם שביתה ב-BBC.
DVD
כל הפרקים של הסדרה "משפחת פאליסר" יצאו על גבי DVD באוסטרליה, בבריטניה ובאמריקה הצפונית.
אלשובדאס
אלשובדאס (בהונגרית: Alsóvadász) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
דד קנדיז
דד קנדיז (Dead Kennedys, "הקֶנֶדים המתים"), היא להקת פאנק אמריקאית. המקור לשמה הוא במשפחת "האצולה" האמריקאית, משפחת קנדי ובשרשרת האסונות אשר פקדו אותה ובראשם רצח הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי ורצח אחיו, המועמד הדמוקרטי לנשיאות רוברט. הלהקה נוסדה בשנת 1978 על ידי הגיטריסט איסט ביי ריי (שמו מרמז על המקום בו נולד - אזור המפרץ של סן פרנסיסקו) והונהגה מרגע הקמתה על ידי הזמר ג'לו ביאפרה (נולד בשם אריק ריד בּוּשֵה). בשנת 1979 הוציאה הלהקה את תקליט השדרים הראשון שלה "California Über Alles" (גרמנית: קליפורניה מעל לכל, כפרפרזה על השורה הראשונה בהמנון גרמניה, "Deutschland über alles", גרמניה מעל לכל), בו מתאר ביאפרה בסגנונו המיוחד איך מדינת קליפורניה בה פועלת הלהקה, הולכת ונהפכת לשמרנית, ואף משווה אותה לגרמניה הנאצית. חוש ההומור המיוחד של ביאפרה בצוותא עם מקצבי הפאנק של הלהקה, הפכו את דד קנדיז למובילה בסצנת הפאנק האמריקאית. הלהקה פעלה בהצלחה רבה לאורך שנות ה-80 ובנובמבר 1986 הוציאה את תקליטה האחרון. במהלך שנות ה-90, התעורר סכסוך משפטי בין חברי הלהקה לביאפרה, שבסופו הותר לשאר חברי הלהקה לשוב ולפעול תחת השם דד קנדיז. לאחר מכן צירפה הלהקה סולן חדש והחלה במסע הופעות עולמי.
השפעה פוליטית
ג'לו ביאפרה והדד קנדיז הרבו במהלך שנות פעילותם לבקר את החברה האמריקאית, שהתאפיינה לדעתם בקפיטליזם, בשובינזם ובכוחניות. שנות ה-80, שנות שלטונה של המפלגה הרפובליקנית השמרנית והנשיא רונלד ריגן אופיינו במספר רב של "הרפתקאות" אמריקאיות מעבר לים, והתערבויות צבאיות רבות במשטרים פרו-קומוניסטים בעולם. גם בארצות הברית עצמה, התחוללה מהפכת שמרנות אשר העמידה את הכנסייה והערכים הקפיטליסטים בראש המדרג. באמצעות שירים כמו "California Über Alles" ,"Kill the Poor" וכן "MTV Get Off the Air" ידעה הלהקה להצביע על הנושאים הכאובים לרוב הדומם, כל זאת בצורה בוטה המלווה בהומור משובח. גם השמאל האמריקאי לא שבע נחת מידי הלהקה, אשר נהגה לבקר את הצביעות הרבה של בעלי ההשפעה בצד השני.
דד קנדיז לא הסתפקה בהתמקדות בתחום הפוליטי הצר, אלא הייתה גם להקת הפאנק הראשונה שעסקה באופן פעיל בגינוי ההרס הסביבתי שיוצרת החברה המתועשת. לדוגמה בשירם "סהר מעל ים" הם כותבים:
היחס לישראל
מדינת ישראל הוזכרה אף היא על ידי הלהקה, אשר ראתה במדינה שלוחה פאשיסטית של ארצות הברית. לתקליט "Plastic Surgery Disasters" אף צורפה חוברת מעוצבת ובה בין היתר, תמונה של שר הביטחון דאז אריק שרון בעת טיסה במסוק וכן של ראש הממשלה מנחם בגין אשר נראה לוחץ יד לבדרן האמריקאי-יהודי סמי דייוויס ג'וניור.
יואל גבע
יואל גבע (נולד ב-1 בינואר 1951) הוא מורה ישראלי למתמטיקה ואיש עסקים. גבע הוא מחבר ספרי לימוד לבית ספר תיכון ומקים "בית הספר לבגרות ופסיכומטרי של יואל גבע".
ביוגרפיה
גבע נולד בפתח תקווה ולמד בבית הספר היסודי פיק"א ובתיכון אחד העם בעיר. גבע היה פעיל בתנועת הצופים והוא בוגר שבט "ראשונים" בעיר. לאחר מכן סיים תואר ראשון במתמטיקה עיונית (B.Sc) באוניברסיטת תל אביב (1968- 1972).
בשנת 1975 החל ללמד מתמטיקה בבית הספר הפרטי "אנקורי" בתל אביב, ובהמשך בתיכון עירוני ה'. גבע יצר שיטת לימוד מדורגת, המותאמת לרמת התלמידים. בנוסף אימץ שיטת מרתון לימודי הכוללת לימוד אינטנסיבי של כשלושה שבועות, בסמוך לבחינות הבגרות.
בשנת 1991 בעקבות עליית הביקוש ללמוד אצל גבע, ומאחר שהתנאים שהציע בית ספר בו עבד לא היו טובים מספיק, לדעתו, תכנן גבע לעבור ללמד בבית ספר מתחרה. אבל, בית הספר שבו הוא לימד פנה לבית המשפט והוציא צו המונע מגבע להצטרף לאחד מבתי הספר המתחרים לכמה שנים. לאור זאת, החליט הוא להקים בית ספר משלו ללימודי בגרויות. במועד הראשון לימדו בבית הספר, שהוקם בבניין הגימנסיה העברית "הרצליה", המקצועות מתמטיקה, אנגלית ולשון בלבד. מהמועד השני ועד היום מלמדים בבית הספר את כל מקצועות החובה לתעודת בגרות וכן מספר מקצועות בחירה. בית הספר מצהיר כי מטרתו "לאפשר לתלמידים לחוות חוויה-מתקנת לתהליך שעברו בבית הספר התיכון". ב-1997 פתח גבע קורסי הכנה לבחינה הפסיכומטרית, ובית ספרו שינה שמו ל"בית הספר לבגרות ופסיכומטרי של יואל גבע".
ב-2014 החל בית הספר להציע קורסי פסיכומטרי גם לאוכלוסייה דוברת הערבית, וקורסי הכנה לבחינת ה-GMAT, וכמו כן הקים אתר בשם MYGEVA (אתר מסחרי בתשלום) ללימודי מתמטיקה לתלמידים המתכוננים לבחינות הבגרות.
ב-2016 התחיל יואל גבע ללמד לימודי ליבה לחרדים המעוניינים להשתלב בלימודים אקדמיים או בשוק העבודה.
ב-2017 הקים יואל גבע בית ספר ללימוד "אנגלית מדוברת" בשם "English Mentor".
ספרי לימוד שכתב
במשך השנים פרסם גבע ספרי לימוד רבים. החל מ-1978 כתב ופרסם במשך חמש שנים שלושה ספרים ללימוד עצמי של אלגברה בהיקף של 3 יחידות לימוד (יח"ל). ב-1990 התחיל לכתוב ספרי תרגילים לתוכנית הלימוד החדשה ב-3, 4 ו-5 יח"ל. תוכנית זו השתנתה בשנות ה-2000, וכעת גבע שותף לכתיבת ספרי לימוד לתוכנית הנוכחית.
בשנת 2010 הוציא יואל גבע סדרת ספרים חדשה לתוכנית הלימודים החדשה ל-3, 4 ו-5 יח"ל. בנוסף, יואל גבע כתב גם ספרי לימוד ברמת 5 יח"ל לתוכנית ״בר-אילן״ לנוער מוכשר במתמטיקה לכיתות ח', ט' ו-י'.
הופעות בטלוויזיה
גבע צילם במסגרת ערוץ "הטלוויזיה החינוכית הישראלית", סדרת שיעורים ללימוד סטטיסטיקה, ובמהלך שנות ה-90 הופיע במשך שש שנים בתוכנית הטלוויזיה "תיק תק" כשופט תחום המתמטיקה. בנוסף, חיבר חידות לתוכנית "מלך הטריוויה".
גבע גרוש ואב לשלושה.
דיינה ריב
ביוגרפיה
נולדה כדיינה צ'ארלס מורוסיני בטינק, ניו ג'רזי, וגדלה בגרינבורג, ניו יורק.
בשנת הלימודים הלפני אחרונה שלה היא למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון.
באפריל 1992, היא נישאה לשחקן כריסטופר ריב במסצ'וסטס, ויש להם בן אחד בשם ויליאם שנולד ב-7 ביוני 1992.
באוגוסט 2005, אובחנה ריב כחולת סרטן הריאה. ב-2005, ריב קיבלה את פרס "האמא של השנה" מהחברה האמריקנית לסרטן. במרץ 2006, נפטרה כתוצאה מהמחלה, בגיל 44.
קרתגו (סדרת טלוויזיה)
קרתגו היא סדרת טלוויזיה דרמה קומית תקופתית ישראלית, אשר שודרה בערוץ כאן 11 החל מ-18 בדצמבר 2022, אותה יצרו וכתבו האחים ינץ לוי ורשף לוי ביחד עם תומר שני, אשר גם ביים את הסדרה. עלילת הסדרה בדיונית, אך היא נכתבה בהשראת סיפורו של אליהו לוי, אביהם של ינץ ורשף, שגורש למחנה מעצר קרתגו בסודאן יחד עם קבוצה של גולי אצ"ל ולח"י.
לדברי היוצר, ינץ לוי, הסדרה היא מטאפורה על הכלא הנפשי שכולנו לכודים בו בגלל זהות של נסיבות היסטוריות בהם נולדנו.
עלילה
עלילת הסדרה הינה בהשראת סיפוריו של אליהו לוי אביהם של ינץ ורשף. על פי העלילה הבדיונית, אליהו לוי (אורי גוב) מגיע למחנה כעציר ביטחוני של מחתרת הלח"י. בנוסף לכך שלוי הוא חף מפשע, הוא מגלה כי המאהבת שלו, הלנה, היא אשתו של מפקד הכלא, לורד דווידסון.
פרסים
במסגרת פסטיבל קאן סיריז 2023 (Canneseries) הסדרה זכתה בפרס קאסט השחקנים המצטיין ובפרס חבר השופטים הצעירים לסדרה הטובה ביותר.
ביקורת
רבים מבני משפחות הלוחמים השבויים התרעמו על הצגת הלוחמים בצורה מגוחכת ונלעגת, ועל הטענה כאילו הסדרה מבוססת על אירועים אמיתיים, בעוד לטענתם כל הסיפורים בסדרה בדויים לחלוטין, ובפרט, בפועל לא היו נשים, נאצים או פאשיסטים במחנה. בעקבות הביקורת הוסיף תאגיד כאן שקופית פתיח בה מצוין כי מדובר הסדרה היא דרמה בדיונית וכי האירועים, הדמויות והדיאלוגים הנזכרים בה שונו או הומצאו למטרות דרמטיות וכל דמיון בינם לבין אישים אמיתיים או התרחשויות אמיתיות הוא מקרי בהחלט.
2021 במולדובה
2021 במולדובה היא השנה בה מולדובה מציינת 30 שנים להקמתה.
רוברט ארסקין
רוברט ארסקין (באנגלית: Robert Erskine; 1735 – 2 באוקטובר 1780) היה מהנדס וממציא סקוטי שהיגר לארצות הברית והיה לקולונל במלחמת העצמאות של ארצות הברית, לקרטוגרף (צייר מפות) הראשי של ג'ורג' וושינגטון ולגאוגרף הצבא.
באותה שנה הוזמן על ידי בעל מפעל מתכת ברינגווד, ניו ג'רזי, להציל את המפעל (כיום נמצא אתר המפעל בשטח אחוזה בשם Ringwood Manor). ארסקין נסע לארצות הברית ופעל להצלת המפעל. עם פרוץ מלחמת העצמאות של ארצות הברית הביע ארסקין סימפתיה למתיישבים ודאג לפועליו. הוא ארגן אותם במיליציה ובאוגוסט 1775 התמנה למפקדה. עם פרוץ הלחימה עיצב שרשרת מכשולים דמויי דודקהדרון (Chevaux-de-Frise) שחסמה את הנהר על מנת למנוע מהצי הבריטי להפליג במעלה נהר האדסון לניו אינגלנד (ידועה בשם Hudson River Chain). הוא זכה לתשומת לבו של מפקד הכוחות האמריקניים, הגנרל וושינגטון שמינה אותו לגאוגרף ולסייר הראשי של הצבא ב-1777. ארסקין צייר 275 מפות מפורטות של צפון-מזרח ארצות הברית, שהיו בעלות ערך רב לצבא המתיישבים וגם כיום הן בעלות ערך היסטורי רב.
ארסקין נפטר מדלקת ריאות ברינגווד, ניו ג'רזי.
זלאטקו צ'ייקובסקי
זלאטקו צ'ייקובסקי (בסרבו-קרואטית: Zlatko Čajkovski; 24 בנובמבר 1923, זאגרב, ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים – 24 ביולי 1998, מינכן, גרמניה) היה כדורגלן ומאמן כדורגל קרואטי שאימן בישראל בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 ובהמשך גם את פ.צ. קלן ובאיירן מינכן.
קריירה
צ'ייקובסקי נולד ב-1923 בזאגרב. ב-1939 החל לשחק ב"מועדון האקדמי לספורט של קרואטיה" (HAŠK). ב-1946 עבר לפרטיזן בלגרד, שיחק בקבוצה עד 1955 וזכה עמה בשתי אליפויות ליגת העל ביוגוסלביה ושלושה גביעי יוגוסלביה. הוא הופיע ב-156 משחקי ליגה בשורות הקבוצה ובהם הבקיע 19 שערים. צ'ייקובסקי הוצב על פי רוב בעמדת קשר אחורי. ב-1955 הצטרך לקבוצת פ.צ. קלן ממערב גרמניה ושיחק בקבוצה עד 1958. בסך הכול הופיע בשורות קלן ב-57 משחקי ליגה ובהם הבקיע שבעה שערים.
בין 1942–1943 שיחק בנבחרת קרואטיה בכדורגל ובין 1946–1955 שיחק בנבחרת יוגוסלביה בכדורגל, בה הופיע 55 פעמים וכבש שבעה שערים, אחד מהם ב-18 בספטמבר 1949 לרשתה של נבחרת ישראל בכדורגל במשחק שנערך באצטדיון המכביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1950. הוא זכה עם הנבחרת בשתי מדליות כסף, האחת באולימפיאדת לונדון, והשנייה באולימפיאדת הלסינקי.
ב-1958 הגיע להפועל חיפה כמאמן-שחקן. הוא הביא לקבוצה שיטות אימון מקצועניות שהביאו למפנה ביכולתה והחזירו אותה להיות קבוצת צמרת. בעונתו הראשונה בקבוצה (1957/1958) הוביל את הקבוצה לגמר גביע המדינה (הופעה ראשונה בגמר לאחר קום המדינה), בו הפסידה 0–2 למכבי תל אביב. ב-1958 הוביל את הקבוצה לזכייה בגביע העשור, הגביע השלישי בחשיבותו בישראל, ועונה לאחר מכן למקום השני בליגה (הפועל חיפה הפסידה את האליפות במחזור האחרון). לאחר שלוש שנים הוציאה ההתאחדות תקנה האוסרת על מאמן להיות שחקן בליגה הראשונה, וצ'ייקובסקי חזר לגרמניה.
לאחר שובו לגרמניה אימן במשך שנתיים את פ.צ. קלן וזכה עמה באליפות, ובהמשך במשך חמש שנים את באיירן מינכן עמה זכה בגביע אירופה למחזיקות גביע. קריירת האימון שלו נמשכה עד 1984 ובמהלכה אימן את הנובר 96, קיקרז אופנבך, דינמו זאגרב, נירנברג, א.א.ק. אתונה עמה זכה בגביע היווני, פ.צ. ציריך וגראצר א.ק..
הלך לעולמו במינכן ב-1998, בגיל 74.
מלאכת מיסך
מְלֶאכֶת הַמֵּסֵךְ היא אחת מל"ט מלאכות שבת, והיא סידור חוטי השתי לצורך האריגה כדי שיוכל אחר כך לארוג עליהם את חוטי הערב (מלאכת אורג), מלאכה זו הייתה במשכן כאחד משלבי ההכנה של חוטי יריעות המשכן. שיעור המלאכה הוא שיכין חוטים ברוחב שתי אצבעות. תולדת המלאכה הוא המכה על החוטים כדי לישרם שיהיו מוכנים לאריגה.
סידור חוטים כשלעצמו אינו נחשב למלאכה, מהות המלאכה היא רק סידור החוטים לצורך מלאכת האריגה, ולכן אם אדם יכין חוטים למטרה אחרת, למשל כדי לייבשם, הוא לא יעבור על איסור מלאכה זו, שכן במקרה כזה אין שם "מיסך" על הפעולה.
גורדון אינגלנד
גורדון ריצ'רד אינגלנד (באנגלית: Gordon Richard England; נולד ב-15 בספטמבר 1937 ) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, שכיהן בממשלו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש כסגן מזכיר ההגנה ובשתי תקופות כהונה נפרדות כמזכיר הצי.
ראשית חייו
גורדון אינגלנד נולד בבולטימור, מרילנד. ב-1955 הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון מאונט סנט ג'וזף שבעיר. ב-1961 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת חשמל באוניברסיטת מרילנד וב-1975 הוא סיים לימודי תואר שני באוניברסיטה הנוצרית של טקסס שבפורט וורת'.