cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
TRAPPIST-1g
הכוכב מקבל אותה כמות אור כמו שחגורת האסטרואידים שנמצאת במערכת השמש שלנו.
נס השירות הפעיל
נס שירות פעיל הוא דגל ימי צר וארוך המונף על כלי שיט צבאי, ומציין במרבית ציי העולם את היותו של כלי השיט בשירות פעיל. הגדרת המעמד שירות פעיל נעשית כאשר כלי השיט כשיר לפעילות, יש לו מפקד והוא מצוות בהתאם. הנס מיועד לכלי שיט בלבד ואינו בשימוש ביחידות חוף. הנס מונף גבוה יותר מכל דגל אחר על כלי השיט, ומוצב בראש התורן. כאשר ישנם מספר תרנים, מונף הנס בתורן האחורי, ובספינות קטנות הוא מונף בראש אנטנת הקשר הימנית. בצוללות חלים אותם עקרונות, אך לקראת צלילה יורד הנס, כמו גם שאר הדגלים, ויונף מחדש בעת הכניסה לנמל.
גאיוס יוליוס קיסר (פרוקונסול)
גאיוס יוליוס קיסר (בלטינית: Gaius Iulius Caesar; משוער: 135 - 85 לפנה"ס) היה מגיסטראט רומאי. גיסו של גאיוס מריוס ואביו של יוליוס קיסר.
נס השירות הפעיל
הנס יונף לאחר שהספינה בכשירות מלאה ולפי נוהלי היחידה כאשר הצוות אף עבר את האימון הראשוני. ההנפה תיעשה במסדר חגיגי בנוכחות כל אנשי הצוות וצוותי הספינות האחרות ביחידה. שלא כמו שאר הדגלים, הנס נשאר במקומו יומם וליל, בים ובחוף. הנס מוסר רק עם ביטול מעמד כלי השיט כפעיל, עקב יציאתו לשיפוץ כללי או מסיבות אחרות.
גאיוס יוליוס קיסר (פרוקונסול)
ביוגרפיה
קיסר היה בן למשפחת היוליים. משפחת פטריקים ותיקה אשר התייחסה עד איניאס. עם זאת, למשפחה לא היה כח רב בפוליטיקה הרומית. אביו נקרא גם כן גאיוס יוליוס קיסר, אולם ידוע עליו מעט מאוד. היה לו אח בשם סקסטוס יוליוס קיסר אשר שימש כקונסול בשנת 91 לפנה"ס ואחות בשם יוליה אשר נישאה לגאיוס מריוס. הוא עצמו נישא לאורליה קוטה בתם של לוקיוס אורליוס קוטה ואשתו רוטיליה. כתוצאה מכך, היא הייתה נצר לשתי משפחות פטריקים חזקות האורליי והרוטיליי. היו להם שתי בנות יוליה הזקנה ויוליה הצעירה. בנם, גאיוס יוליוס קיסר נולד בשנת 100 לפנה"ס.
הוא נבחר כקוואיסטור בשנת 99 או 98 לפנה"ס ובשנת 92 לפנה"ס לפרוקונסול. בשנה שלאחר מכן, בעת שאחיו כיהן כקונסול, הוא התמנה למושל פרובינקיית אסיה. כיהן גם כפראיטור. במהלך הסכסוך בין גיסו גאיוס מריוס ללוקיוס קורנליוס סולה, תמך קיסר במריוס. קיסר מת מוות טבעי בשנת 85 לפנה"ס. לפי פליניוס הזקן, הוא מת בעודו נועל את נעליו בבוקר. סווטוניוס כותב כי הוא הוספד בידי אחד מגדולי נואמיה של רומא - מרקוס אנטוניוס גניפו. שנים ספורות לאחר מותו, נבזזו אדמותיו בידי צבאותיו של סולה.
נס השירות הפעיל
מנהגים נוספים
צורת הנס - במרבית הציים הנס צר וארוך. המקור לכך נובע מקרב דונגנס באמצע המאה ה-17 שבו ניצח הצי ההולנדי. מפקד הצי האנגלי רוברט בלייק העלה שוט מרכבה על ראש התורן, כמענה למטאטא שהניף האדמירל ההולנדי מארטן טרומפ.
בחלק מהציים, כמו בצי הצרפתי, נהוג להציג נס גמר השירות הפעיל (Decomissioning Pennant) במעמד חגיגי המציין את סיום השירות. הנס זהה בצורתו לנס שירות פעיל רגיל, אך אורכו מסמל את מספר השנים שכלי השיט היה בשירות עד העמדתו.
כל שבת שנייה
כל שבת שנייה היא סדרה ישראלית לילדים ולנוער, בעלת 15 פרקים, ששודרה בערוץ הילדים בשנת 2004 בכיכובם של ערן איוניר, מוטי כץ, חנה רוט, אפרת אביב, אידו גולן ומיכל טרבס. הסדרה מספרת על אב גרוש עם שלושה ילדים, המנסה לשמור על שפיותו לצד חברו השכן, אמו האובססיבית ודמויות נוספות שמופיעות בהפתעה. הסדרה מבוססת על ספר בעל אותו שם של עופר קניספל, ונוצרה על ידיו ועל ידי אבי כהן והופקה על ידי עמי אמיר.
יון אאורל קנדריה
יוֹן אָאוּרֶל קַנְדְריָה או יון אורל קאנדריה, בשמו בלידה - ינקו הכט (ברומנית: Ion Aurel Candrea, 7 בנובמבר 1872 בוקרשט - 15 בספטמבר 1950 פריז) היה בלשן, פילולוג, מילונאי ואתנולוג יהודי רומני, כיהן כפרופסור בפקולטה לספרות באוניברסיטת בוקרשט. נחשב לנציג האסכולה האתנולוגית מסביב העיתון "גראי שי סופלט" (Grai și suflet - שפה ונשמה), חלוץ בחקר הניבים של השפה הרומנית, מחבר מילון אנציקלופדי מהראשונים ברומניה ומילון אטימולוגי של השפה הרומנית יחד עם אוביד דנסושיאנו.
ילדות וצעירות
קנדריה נולד בשנת 1872 למשפחה יהודית בבוקרשט בשם ינקו הכט (Iancu Hecht). הוריו, מרקו הכט, טכנאי בניין, ורחל הכט, מוצאם היה בגאלאץ. קנדריה למד בתיכון "גאורגה לזר" בבוקרשט ובשנת 1892 עבר את מבחני הבגרות. אחר כך בשנים 1892–1896 בפקולטה לספרות ולפילוסופיה של אוניברסיטת בוקרשט, בה היה תלמידו של בוגדן פטריצ'ייקו חאשדאו בבלשנות השוואתית. בימי לימודיו באוניברסיטה פרסם את המחקרים " Influenţa ţiganilor asupra literaturii poporane române (1893), (השפעת הצוענים על הספרות העממית הרומנית") ו- Poreclele la români (הכינויים אצל הרומנים), (בהמשך, בשנים 1897–1902 למד שפות רומאניות, מילונאות וגאוגרפיה לשונית באוניברסיטת סורבון בפריז וב"אקול פרטיק דה אוט אטיד" (בית הספר היישומי ללימודים גבוהים) בפריז. בצרפת היה תלמידם של גסטון פארי, אנטואן תומא, פול מאייר, אמיל פיקו וז'ול ז'יליירון. בשנת 1902 סיים את הדוקטורט עם עבודה על "היסודות הלטינים של השפה הרומנית. הקונסוננטיזם" אחר כך מילא למשך 3 שנים את מקומו של אמיל פיקו בבית הספר המיוחד לשפות חיות של המזרח (Ecole Speciale des Langues Orientales Vivantes) ולימד במסגרת זו את השפה הרומנית. בשנותיו בפריז עשה קנדריה היכרות עם הבלשן הרומני סקסטיל פושקריו, והם בילו שעות רבות ביחד בדיונים על סוגיות אטימולוגיות תוך הפריה הדדית. פושקריו, שנודע לימים כבעל גישה אנטישמית מובהקת, מזכיר את קנדריה בזיכרונותיו -"רכוב על שתי תקופות" שהוא כתב בגלות ספרד אחרי מלחמת העולם השנייה והביע את הערכתו כלפי אישיותו וכישוריו.
המשך פעילותו המדעית והאקדמית
בשובו לרומניה היה מורה לצרפתית בבתי ספר תיכוניים "פראצי בוזשט" ("האחים בוזסקו") בקראיובה וMihai Viteazul (מיכאי האמיץ) בבוקרשט. ב-1913 התמנה למרצה ממלא מקום בקתדרה לפילולוגיה רומאנית באוניברסיטת בוקרשט ווהרצאת הפתיחה שלו ב-13 בנובמבר 1913 בתפקיד זה הייתה על "שכבות תרבות ומשלבי שפה אצל העמים הרומאניים" אחר כך ב-1916 התמנה למרצה ובשנת 1922 מרצה בכיר קבוע. החל משנת 1927 כיהן כפרופסור, אחד היחידים ברומניה שבין מלחמות העולם. היה ראש הקתדרה לדיאלקטולוגיה ולפולקלור רומאני. בשנת 1938 פרש לגמלאות.
קנדריה פרסם מאמרים במוסף Adevărul literar şi artistic (אדוורול ספרותי ואמנותי), ב-Revista pentru istorie, arheologie şi filologie (כתב העת להיסטוריה, ארכאולוגיה ופילולוגיה), "רומניה", Unirea ("אוניריה"), „Arhiva românească”, ז (הארכיב הרומני), Buletinul Societăţii Filologice (ביטאון החברה הפילולוגית), "Grai şi suflet" (גראי שי סופלט - שפה ונשמה),Junimea literară (ז'ונימיה הספרותית), Curentul (קורנטול - הזרם), Magyar román szemle (כתב העת הרומני הונגרי), Noua revistă română (הכתב העת הרומני החדש), Oltenia (אולטניה),"Printre hotare” (בין הגבולות), Universul (אוניברסול - העולם), Vieaţa nouă (החיים החדשים)
המדען הוסיף מצעירותו לשם המשפחה שלו את השם הרומני קנדריה ובמשך הזמן נודע רק בשם משפחה החדש. הוא התיידד עם הבלשן הרומני אוביד דנסושיאנו, פרופסור באוניברסיטת בוקרשט, שלמד כמוהו בפריז והיה גם הוא תלמידו של גסטון פארי. דנסושיאנו נאבק למענו ועזר לו להתקבל כמרצה באוניברסיטה. השניים שיתפו פעולה בכמה עבודות מקצועיות חשובות. יחד עם דנסושיאנו, ב-1905 השתתף קנדריה בהקמת החברה הפילולוגית הרומנית, וכן הייסוד הביטאון שלה. קנדריה עסק בתחומים שונים של הבלשנות - (לקסיקולוגיה, לקסיקוגרפיה, דיאלקטולוגיה (חקר הניבים), טופונימיה, אנטרופונימיה) של הפילולוגיה (בקורת טקסטואלית) ושל הפולקלור.
מתרומולתיו לאטימולוגיה הרומנית
תחילה, עוד ממחקרו הראשון - Câteva substrate latine vulgare (כמה סובסטרטים מהלטינית הוולגרית) (1893) התעניין בתחום האטימולוגיה ושחזר לפי השיטה ההיסטורית -ההשוואתית כ-201 אבות טיפוס של מילים רומניות מלטינית וולגרית שלא היו מצויים בטקסטים ושעמדו בבסיס מלים רומניות, למשל allagare (עבור הפועל הרומני a alerga- לרוץ), clagum (עבור cheag הרומני - קריש דם),galleta (עבור הרומני găleată - דלי), glemus (עבור הרומני ghem- פקעת), matia (עבור הרומני maț מעי), vivitia (עבור הרומני viață חיים) וכו', שהתקבלו בספרות המקצועית. המשיך במאמרו Étymologies roumaines (1902) שבו הוכיח המקור הלטיני של מלים רומניות כמו adăpost adevăr arăta călca deștept flămând mușca אחר כך במאמר Din elementele latinești ale limbii române משנת 1905 ב-Convorbiri literare גם לגבי מלים כמו a dărâma, a adia, anin, mistreț, mesteacăn etc הייתה לו תרומה מכריעה בחיבור (יחד עם אוביד דנסושיאנו) "מילון אטימולוגי" של השפה הרומנית (1914-1907), שבו הציג גם כן פתרונות מתוחכמים להסבר מוצאן של מלים רומניות ממקור לטיני. המילון נשאר בלתי גמור, מסתיים במילה a putea. המילון שמר את הרלוונטיות שלו עד לימינו, והוצא לאור מחדש במאה ה-21 על ידי גריגורה ברנקוש.
המילון האנציקלופדי המאויר
יחד עם דנסושיאנו התחיל לעבוד גם על "המילון הכללי של השפה הרומנית הישנה ושל היום" שנשאר לא גמור אך שימש לו לבסיס ל"לקסיקון האנציקלופדי המאויר" אותו פרסם עם אדמסקו בשנת 1931 בהוצאה לאור Cartea Românească. קנדריה שקד עליו 22 שנים והוא כלל 43,269 מלים עם הרבה תוספות אטימולוגיות. בימי מלחמת העולם הראשונה נהרסו הפתקים שהכין קנדריה לצורך עריכת החלק הלשוני (העיקרי) של המילון (החלק הגאורגפרי היסטורי נכתב אחרי המלחמה על ידי אדמסקו). אשתו עזרה לו לשחזר את החומר ולכתוב אותו מחדש במשך 3 שנים על 425000 פתקים מסודרים בסדר אלפביתי ב-140 קופסאות. הם כללו מובאות לכל מילה ומילה. מתוך אלפי האיורים שבלקסיקון כ-500 צוירו על ידי קנדריה עצמו. בגלל מוצאו היהודי היו אנשי מדע וראשי מוסדות ברומניה שהשתדלו עד כמה שאפשר לעקוף את המילון של קנדריה, לא לצטט ממנו ולא להמליץ עליו בפני סטודנטים.
חקר השפה הרומנית העתיקה
קנדריה תרם תרומה חשובה גם לחקר השפה הרומנית העתיקה מן המאה ה-16- 17 והוא סקר את הטקסטים העיקריים של התקופה. ידוע בתחום זה מחקרו על ספר התהלים Psaltirea scheiană וההשוואה שעשה בינו לספרי תהלים אחרים של אז.
מתרומותיו לחקר הניבים והפולקלור
קנדריה הצטיין גם בתחום חקר ניבי השפה הרומנית. ברוח המלצות מורו, ז'ול ז'יליירון, עשה עבודות שטח נרחבות, כולל משאלים ב-250 יישובים ברומניה לפי שאלון שכלל 700 שאלות.
נושא אחר שמשך את התעניינותו היה הפולקלור הרומני. בשנים 1906–1908 הוציא לאור שני כרכים בשם "הדיבור שלנו" יחד עם דנסושיאנו ותאודור ספרנציה.
כתביו
(שכבות תרבות ומשלבי שפה אצל העמים הרומאנים) (ספר התהלים מסקיי - (פסלטיריה סקיאנה) בהשוואה לספרי תהלים אחרים מן המאה ה-16 ו-17 מתורגמים מסלבונית, 2 כרכים, מהדורה בקורתית (עולם האגדות. עיונים וקובצי פולקלור רומני) - 2001 - מהדורה בטיפוחה של אנטואנטה אולטיאנו, הוצאה לאור פאידאיה בוקרשט ISBN 973-8064-76-7 המילון האטימולוגי של השפה הרומנית. היסודות הלטינים (A - putea) יחד עם אוביד דנסושיאנו, 2003, 2006 - מהדורה בקורתית ומחקר מקדים מאת גריגורה ברנקוש, Editura Paralela 45 (הוצאת קו הרוחב 45) פיטשט
קישורים חיצוניים
Universitatea Dunărea de jos, Galați, Editura Alfa 2007 נקודת אור בהתפתחות התרבות הלאומית - מאמר מאת י. אופרישן - בכתב העת Cultura literară nr.308 27/1/2011
מקור
הפולקלור הרפואי הרומני ההשוואתי Biblioteca Citatepedia
עכבר מפוספס סטריאטוס
עכבר מפוספס סטריאטוס (שם מדעי: Lemniscomys striatus) הוא מין של מכרסם ממשפחת העכבריים המצוי בטבע בערבות אפריקה שמדרום לסהרה, לרוב במרכז אפריקה ומערב אפריקה. מין זה קרוב למינים נוספים מהסוג עכבר מפוספס, כולם חיים ברחבי אפריקה.
מאפיינים
עכבר זה קטן מאוד ואורכו 93 עד 142 מילימטרים, אורך הזנב 92 עד 155 מילימטרים ומשקלו 20 עד 70 גרם בממוצע. עכבר זה בעל פרווה חומה-זהובה המעוטרת בפסים לבנים לאורך הגב והכתפיים עד הזנב. הבטן בהירה והגפיים לבנות גם. האוזניים גדולות וורודות וכך גם החוטם. עכבר זה לא מאריך ימים בטבע מעבר לעונת רבייה בודדת, אך פרטים בשבי מצליחים לחיות עד 4.8 שנים.
העכבר הוא שוכן סוואנה, ערבות פתוחות, יערות פתוחים והרים עד גובה 1,700 מטרים מפני הים. הוא פעיל בשעות הלילה והוא אוכל כל הניזון מזרעים, עלים, פירות וחרקים. לעכבר ישנם הרבה טורפים בטבע ולרוב הוא מתגונן באמצעות ניתורים למחילה קרובה. אם הוא נתפס הוא יכול להעמיד פני מת ואף להסיר את העור של קצה זנבו כדי להימלט.
העכבר מתרבה בקצב מהיר בטבע (אסטרטגיית רבייה R), כשהנקבות מגיעות לבגרות מינית תוך 21 עד 25 יום. הנקבה ממליטה גור עד שבעה גורים בהמלטה, אשר מתבגרים לחלוטין תוך 4 שבועות. בשל הרבייה הגבוהה שלו עכבר זה לא נמצא בסכנה.
יחסי ארגנטינה–גינאה המשוונית
יחסי ארגנטינה–גינאה המשוונית הם יחסי החוץ בין גינאה המשוונית וארגנטינה.
היסטוריה
נבונו-נקה, ניסה ללמוד לאורך כל הפגישה, בעזרתו של שגריר ארגנטינה בבריטניה, קרלוס סרסייל, על הצלחת ארגנטינה, אשר למרות מיקומה הגאוגרפי הרחוק ממרכזי הצריכה של מוצרי היצוא שלה והיבוא שלה, אולם בכל זאת מצליחה לנהל יותר מ-85% מהסחר הבינלאומי שלה בשימוש בים.
אריאל אטיאס (אתלט)
אריאל אטיאס (נולד ב-9 במאי 1999) הוא אתלט ישראלי, פעמיים ברציפות אלוף ישראל (2019 ו-2020) בקרב עשר ושיאן ישראל בקרב עשר.
ביוגרפיה
אטיאס נולד בחיפה ולמד בבית הספר הריאלי. בילדותו עסק בענפי ספורט רבים, כגון שחייה, כדורגל וכדורסל, אך החליט להתמקד באתלטיקה כשהגיע לגיל 11, ובגיל 16 התחרה לראשונה בקרב רב, באליפות ישראל לקדטים בקרב עשר, בה זכה במדליית זהב בשיא ישראלי חדש לקדטים של 6,143 נקודות. אטיאס זכה באליפויות ישראל רבות לגילאי קדטים ונוער, גם בקרב עשר וגם במקצועות אחרים, ושבר שיאים ישראליים רבים לגילאים אלה. הוא אף זכה במדליית כסף בקרב עשר בפסטיבל האירופי לקדטים, והתחרה גם באליפות העולם לקדטים ובאליפות אירופה לנוער.
2019
בחודש ינואר, באליפות איטליה בקרב שבע, אטיאס סיים במקום רביעי בשיא ישראל חדש של 5031 נקודות. במהלך התחרות קבע שיא אישי חדש בהדיפת כדור ברזל של 13.63 מטר, שיפור של שני סנטימטרים לשיאו הקודם.
אלוף ישראל
באליפות ישראל בקרב עשר שנערכה בחודש אפריל זכה אטיאס במדליית זהב בשיא ישראלי עד גיל 23 של 6939 נקודות, על אף שביום התחרויות הראשון מזג האוויר היה סוער, והקשה על השגת תוצאות טובות. הוא סיים לפני אדם יעקובי מהפועל חולון (6057 נקודות) ורומן שרגייב מלידר נתניה (4344 נקודות). במהלך התחרות שבר שלושה שיאים אישיים; בקפיצה לגובה שבר את שיאו בשני סנטימטרים כשקבע תוצאה של 1.95 מטר, בקפיצה במוט שיפר את שיאו בשישה סנטימטרים כשקבע תוצאה של 4.40 מטר, ובריצת 1500 מטר שבר את שיאו ב-6 שניות, כשקבע תוצאה של 4:50.62 דקות. במחזור השלישי של תחרות הליגה הבינאגודתית שנערך ביוני, שיפר את שיאו בקפיצה במוט כשקבע תוצאה של 4.46 מטר.
2020: שיאן ישראל
באמצע ינואר אטיאס התחרה באליפות נורווגיה בקרב שבע באולם וקבע שיא ישראלי חדש של 5164 נקודות. באליפות ישראל בקרב עשר שנערכה ביוני, זכה אטיאס במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות, לאחר שקבע שיא ישראלי חדש של 7136 נקודות, שיפור של 40 נקודות לשיא בן 26 השנים של ארז מלצר ובכך לדבריו, הגשים חלום. שני סיים מקסים גולדובסקי ממכבי תל אביב (6053 נקודות) ושלישי סיים רומן שרגייב מלידר ירושלים (4243 נקודות). בדרך אל השיא הוא קבע שיא אישי בקפיצה לגובה של 1.97 מטר, שיא אישי בהטלת כידון של 58.77 מטר, ובריצת 110 מטר משוכות קבע תוצאה של 15.96 שניות, הטובה משיאו האישי, אך ברוח גבית מעל המותר. שאר תוצאותיו היו: בריצת 100 מטר 11.29 שניות, בקפיצה לרוחק 6.92 מטר, בהדיפת כדור ברזל 13.22 מטר, בריצת 400 מטר 53.62 שניות, בזריקת דיסקוס 41.34 מטר, בקפיצה במוט 4.30 מטר ובריצת 1,500 מטר 4:56.22 דקות.
2021
בתחרות באולם שנערכה בסוף ינואר באלבמה, אטיאס קבע שיא אישי חדש בקרב שבע של 5172 נקודות. בתחרות שנערכה בתחילת מרץ באלבמה, סיים אטיאס שלישי בהטלת כידון לאחר שקבע שיא אישי חדש של 61.79 מטר.
2022
אטיאס עבר ללמוד באוניברסיטת אילינוי. לאחר שיקום מפציעה קשה וניתוח שבר, הצליח לשבור במהלך השנה פעמיים את שיאו הישראלי ואף זכה במדליית הכסף באליפות הבלקן.
עכבר מפוספס
העכברים קטנים מאוד, באורך 18.5 עד 29 סנטימטרים, כשחצי מהאורך מהווה זנבם הארוך ומשקלם הממוצע 18 עד 70 גרם. הם בעלי פסים בהירים לאורך גופם על רקע חום או זהוב. הם מהירים מאוד ורובם פעילי יום, אך חלקם פעילים גם במשך הלילה. העכברים לא מאריכים ימים בטבע יותר משנה, אך פרטים בשבי האריכו ימים עד 5 שנים.
העכברים אוכלי כל, ניזונים הן מהחי והן מהצומח.
מינים
ישנם 11 מינים של עכברים מפוספסים:
האחים ספדי
האחים ספדי (באנגלית: Safdie brothers) הם צמד האחים הקולנוענים היהודים-אמריקאים ג'ושוע (ג'וש) ספדי (Joshua Safdie, נולד ב-3 באפריל 1984) ובנג'מין (בני) ספדי (Benjamin Safdie, נולד ב־24 בפברואר 1986). הם פועלים בניו יורק, משתפים פעולה ביניהם לעיתים קרובות ביצירת קולנוע עצמאי, וידועים בעיקר בזכות סרטיהם "גוד טיים" (2017) ו"יהלום לא מלוטש" (2019).
בנוסף לכתיבה ולבימוי, שניהם עוסקים גם במשחק, בעריכה, בצילום, בעריכת קול ובהפקת סרטים. הם שיתפו פעולה לעיתים קרובות גם עם רונלד ברונשטיין, שהוא שותף לכתיבת ועריכת תסריטים לסרטיהם, החל מהסרט "Daddy Longlegs" משנת 2009. שתופי פעולה בולטים נוספים כוללים את המלחין דניאל לופטין ואת הצלם שון פרייס ויליאמס.
תחילת חייהם
האחים ספדי נולדו לאיימי ולאלברטו ספדי וגדלו בניו יורק. הוריהם התגרשו וילדותם עברה עליהם בין ביתו של אביהם בקווינס לבין ביתה של אמם ואביהם החורג במנהטן. האחים ספדי הם יהודים. אביהם אלברטו, הוא ממוצא יהודי-סורי ויהודי-לבנוני, וגדל בצרפת ובאיטליה. בן-דודו של אביהם הוא האדריכל ומתכנן הערים הישראלי-קנדי משה ספדיה. אמם איימי, היא ממוצא יהודי-רוסי.
הם החלו ליצור סרטים בגיל צעיר, בהשראת אביהם חובב הסרטים. הם סיימו את לימודי הדקדוק והמכינה של קולומביה במנהטן. באוניברסיטת בוסטון הם ייסדו את הקולקטיב היצירתי Red Bucket Films יחד עם אלכס קלמן, סם ליזנקו, ברט יוטקביץ וזכרי טרייץ. ג'וש ובני ספדי סיימו את לימודיהם במכללה לתקשורת באוניברסיטת בוסטון ב-2007 וב-2008, בהתאמה. הם מחשיבים את האנדרלמוסיה של נעוריהם, כילדים הורים גרושים, להשראה לכמה מעבודיתהם המאוחרות.
האחים גדלו כחובבי כדורסל וכאוהדי מושבעים של הניו יורק ניקס. עד היום הם משתדלים לראות כל משחק ביחד. לכדורסל תפקיד משמעותי בכמה מסרטיהם.
The Pleasure of Being Robbed
בשנת 2007, ג'וש ספדי נשכר על ידי אנדי ספייד ואנתוני ספרדוטי ליצירת סרט קצר המציג את תיקי היד של המעצבת קייט ספייד. הוא הגה סיפור מסגרת על הרפתקאותיה של אישה קלפטומנית. אלאונור הנדריקס, שכתבה את התסריט, גילמה את התפקיד הראשי. הפרויקט בסופו של דבר הפך לסרט עלילתי. הסרט, שנקרא "The Pleasure of Being Robbed" (בתרגום חופשי: "התענוג שבלהישדד") הוקרן בבכורה עולמית בשנת 2008 ב-SXSW. הוא הוקרן בפסטיבל קאן 2008, יחד עם סרט קצר שביים בני ספדי (The Acquaintances of a Lonely John).
Heaven Knows What
בשנת 2014, האחים ספדי יצרו את הסרט "Heaven Knows What" (בתרגום חופשי: "השד יודע מה") תחת Elara Pictures. הסרט עוסק בסיפורי חייה האמיתי של כוכבת הסרט, השחקנית אריאל הולמס שהייתה מחוסרת בית ומכורה לסמים קשים, על פי ספרה האוטוביוגרפי "Mad Love in New York City". הסרט זכה בבכורה עולמית בפסטיבל ונציה ה-71. הוא הוקרן גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, בפסטיבל הקולנוע של ניו יורק בפסטיבל טוקיו.
גוד טיים
האחים ביימו את סרט הפשע "גוד טיים" (Good Time) משנת 2017, בכיכובם של רוברט פטינסון ובני ספדי כאחים. הסרט נבחר להתחרות על פרס דקל הזהב במדור התחרות הראשי בפסטיבל קאן שנערך בשנת 2017.
יהלום לא מלוטש (Uncut Gems)
האחים ספדי ביימו את מותחן הפשע "יהלום לא מלוטש", בכיכובו של אדם סנדלר, כשמרטין סקורסזה משמש כמפיק בכיר. הסרט נעשה בהשראת תקופת עבודתם של אביהם ברובע היהלומים במנהטן. הופעת הבכורה העולמית שלו הייתה בפסטיבל טלורייד 2019. יצא בארצות הברית בשנת 2019, הוא זכה לשבחי המבקרים והפך לאחד ההפקות המרוויחות ביותר של A24. הסרט הופץ מחוץ לארצות הברית באמצעות שירות נטפליקס בלבד.
פרויקטים עתידיים
בדצמבר 2017 דווח בהוליווד ריפורטר כי האחים ספדי יביימו רימייק לסרט 48 שעות (במקור, בכיכובם של אדי מרפי וניק נולטי). החידוש כולל תסריט שנכתב על ידי ג'וש ספדי, רונלד ברונשטיין וג'רוד קרמייקל. בדצמבר 2019, האחים ספדי סיפרו בראיון שהם עדיין עובדים על הסרט, אך הוא כבר לא יהיה בגדר רימייק, והתסריט שלהם יעובד מחדש לתסריט מקורי.
בפברואר 2020 רשת שואוטיים הזמינה פיילוט עבור The Curse (הקללה), פרודיה על HGTV בכיכובם של נתן פילדר, בני ספדי ואמה סטון. פילדר אמור לכתוב במשותף את התוכנית יחד עם האחים, שיביימו במשותף.
השפעות
בין השפעותיהם הקולנועיות ציינו את ג'ון קסאווטס, מרטין סקורסזה וקוונטין טרנטינו, ובנוסף ציינו את הקומיקסי רוברט קראמב ואת הסופר אירווין וולש.
גדודי חזבאללה
היסטוריה
הארגון הוקם על ידי הטרוריסט העיראקי ג'מאל ג'עפר מחמד עלי אבראהימי (המכונה "אבו מהדי אל-מוהנדס"), שלו רקע נרחב בפעילות טרוריסטית בעבר, ב-2003 ,זמן קצר לפני תחילתה של מלחמת עיראק.
חבריו הראשונים היו מארגון בדר. מבנה הקבוצה סודי, אך אל-מוהנדס, יועץ לכוח קודס וחבר לשעבר בארגון בדר, היה ידוע כדמות בכירה ובתור מפקד הארגון. הקבוצה מקבלת הדרכה ומימון מכוח קודס. משרד החוץ האמריקאי טען כי גם חזבאללה סיפק נשק ואימונים לארגון.
ב-29 בדצמבר 2019 הפציצה ארצות הברית את מפקדת גדודי חזבאללה ליד אל-קעים. התקיפות האוויריות כוונו לשלושה מקומות של גדודי חזבאללה בעיראק ושניים נוספים בסוריה, וכללו מחסני נשק ועמדות פיקוד, לפי רויטרס וצבא ארצות הברית. המתקפה הייתה כנקמה לאחר מטח של למעלה מ-30 רקטות שנורו לעבר בסיס K-1 של חיל האוויר האמריקאי יומיים קודם לכן והתקפות נוספות על בסיסים אמריקאים בעיראק. המתקפות של הארגון גרמו למותו של קבלן אמריקאי ולפציעתם של כמה חיילים עיראקים ואמריקאים. על פי הדיווחים,25 בני אדם נהרגו בתקיפות האוויריות של ארצות הברית ו-51 נפצעו.
בתגובה להפצצה האמריקנית של מפקדת גדודי חזבאללה ב-29 בדצמבר, תקפו מפגינים את שגרירות ארצות הברית באזור הירוק בבגדד ב-31 בדצמבר 2019. רבים מהמפגינים היו חברים במיליציה, כולל מפקד המיליציה אבו מהדי אל-מוהנדס. שר ההגנה מארק אספר הזהיר ב-2 בינואר כי ייתכן שהקבוצה מתכננת מתקפות חדשות בעיראק, וכי ארצות הברית מוכנה לצאת למתקפות מנע.
מוהנדס חוסל ב-2 בינואר 2020 יחד עם קאסם סולימאני במהלך תקיפה של ארצות הברית בעיראק, כתגובה לתקיפת השגרירות.
ב-26 במרץ 2023 חטף הארגון את אליזבט צורקוב בבגדאד. צורקוב היא ישראלית ילידת רוסיה, מומחית לענייני המזרח התיכון.
מריאן קורנאי
מריאן קורנאי (בהונגרית: Kornay Mariann; בשמה העברי חיה ריזל; בודפשט, 14 בינואר 1930 – בודפשט, 24 במאי 2004) הייתה שחקנית יהודייה-הונגרייה, מנחת קברט. קורנאי הייתה רעייתו של הסופר והמלחין איבאן סנש.
ביוגרפיה
קורנאי נולדה במשפחה יהודית כבתם של יוסף חיים קורנאי ולאמה מלכה. מריאן קורנאי סיימה את לימודיה בבית הספר לדרמה של קלמן רוז'אהדי. הוא למדה את המרב משני השחקנים הדגולים קלמן לטאבאר (בן לאם יהודייה) וקמיל פלקי (בן לאב יהודי). אין פרטים כיצד עברה את השואה, אך אחרי מלחמת העולם השנייה, כבר בגיל 15 בין השנים 1945–1946 הייתה חברה ב"תיאטרון החדש". במקביל בין השנים 1945–1948 הייתה שחקנית בתיאטרון האופרטה של בודפשט. שם היו שותפיה למשחק סילארד דארוואש, פאל קיראיהדי ולאסלו נאדאשי. בשנת 1946 הופיעה במחזה של גאבור ווסארי. בין השנים 1951–1954 הועסקה ב"תיאטרון צבא העם ההונגרי" (ששמה היה קודם וגם לאחר מכן תיאטרון הקומדיה של בודפשט). היא הופיעה בתחרויות קומיקאים בברטיסלבה בשנת 1962, בווינה בשנת 1966 ובברלין בשנת 1968.
חייה הפרטיים
בשנת 1954 נישאה לסופר ופזמונאי איבאן סנש (1924–2010). נולדה להם בת אחת: אנדראה סנש (1962). היא כתבת, לשעבר סגנית נשיא הטלוויזיה ההונגרית.
הנצחה
מאריאן קורנאי הובאה למנוחת עולמים, כבעלה איבאן סנש, בבית קברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט (15-1-48). בהתאם לצוואתה, הוקמה בשנת 2006 קרן לאמנים המצטיינים בז'אנר המוזיקה הקלה (מריאן קורנאי לאמנות).
סאמיה יוסוף עומאר
סאמיה יוסוף עומאר הידועה גם כסאמיו עומאר (בסומלית: Saamiya Yuusuf Cumar, בערבית: سامية يوسف عمر) (25 במרץ 1991 – אפריל 2012) הייתה אצנית סומלית. היא הייתה אחת משני ספורטאים סומלים שהתחרו באולימפיאדת 2008 בבייג'ינג, סין. עומאר גדלה במוגדישו, והתאמנה שם במהלך מלחמת האזרחים הסומלית למרות הטרדות נשנות מצד המיליציות המקומיות. הסיפור שלה באולימפיאדה סוקר בתקשורת, והיא התקבלה שם בהתלהבות מצד הקהל.
ביוגרפיה
אביה ודודה של עומאר נהרגו בהתקפת פצמ"רים על שוק בקארה, בו הם עבדו. עומאר הייתה אז בכיתה ח', ונאלצה לנשור מן הלימודים כדי לסייע לאמה לכלכל את המשפחה. בעידוד אמה, היא התחילה להתאמן בריצה. למשפחה, שחיה בעוני מרוד וחיה בצריף, לא היו אמצעים לסייע לאימונים, ובמוגדישו המוחרבת ממלחמות לא היו מתקנים זמינים, כך שעומאר הייתה רצה במסלול החצץ באצטדיון, הכתוש מפיגועי מרגמות ממלחמת האזרחים הסומלית. כשהייתה רצה מחוץ לאצטדיון, ברחובות מוגדישו, הייתה חווה הטרדה מחברי מיליציות חמושים שהיו מכריחים נשים ללבוש כיסויים כבדים וניסו לאסור כל פעילות ספורטיבית לנשים.
קריירת הספורט
עומאר השתתפה באליפות אפריקה באדיס אבבה, אתיופיה, באפריל 2008. אף על פי שהיא סיימה אחרונה במירוץ בו השתתפה, עומר נבחרה על ידי הוועד האולימפי הסומלי לייצג את מדינתה באולימפיאדת הקיץ של 2008 בבייג'ינג, ולהתחרות בריצת 200 מטר. היא הייתה מופתעת לקבל את ההזמנה, הן בגלל גילה הצעיר (16), וגם בהיותה מקבוצת מיעוט אתנית.
בשל חוסר מימון, עומר השתתפה באולימפיאדה עם נעליים שנתרמו לה דקות ספורות לפני התחרות על ידי הנבחרת הסודנית, ובביגוד דל לעומת המתחרות האחרות. עומאר סיימה הרבה מאחורי האצניות האחרות, עם זמן של 32.16. אך כשהקהל באצטדיון ראה את נחישותה, החל להריע לה ולעודד אותה. העיתונאי צ'ארלס רובינסון כתב, "זה פשוט עשה לי צמרמורת. הם פשוט דחפו אותה להמשיך עד הסוף." בעיתון הגרדיאן דווח שהיא קיבלה תרועות רמות יותר מזוכת מדליית הזהב, ורוניקה קמפבל-בראון הג'מייקנית. סיפורה של הנערה מסומליה היה לסיפור מתוקשר עוד לפני המירוץ, אך לאחר מכן הסיפור שכך, הן בגלל פער השפות בין עומאר והכתבים, והן בגלל חוסר העניין שלה בפרסום עצמי.
ב-2011, עומאר הצליחה להימלט מאזורי הלחימה של מלחמת האזרחים, והגיעה לאדיס אבבה, כשהיא משאירה מאחור את משפחתה, בין היתר כדי להגשים את החלום שלה להתחרות באולימפיאדת קיץ 2012 בלונדון. באדיס אבבה היא הייתה אמורה להתחיל אימונים עם הספורטאי האולימפי אשטו טורה, והיא קיבלה רשות להתאמן עם הנבחרת האתיופית לריצה בינונית. הזמן הטוב ביותר שלה בריצת 1500 מטר כאשר נפגשה עם הנבחרת האתיופית הייתה כ-5 דקות, והובהר לה כי תצטרך להגיע לזמן 4:20 כדי להשתתף בתחרויות.
מותה
באוגוסט 2012, בזמן האולימפיאדה, התחילו לצאת דיווחים לא מאושרים על מותה של עומאר, על טביעתה בספינה בדרך מלוב לאיטליה. ב־21 באוגוסט דווח ב־BBC שהתקבל אישור על דבר מותה (שאירע באפריל של אותה שנה) מאת הוועד האולימפי של סומליה.
הפרטים לא איחרו לבוא: עומאר, בת ה־21, עלתה על ספינה קטנה וצפופה עם עוד כשבעים פליטים בניסיון לחצות את הים התיכון לאיטליה. בדרך, אזל הדלק בספינה והספינה צפה ללא כיוון לא רחוק מחופי לוב. כשהגיעה למקום ספינה של הצי האיטלקי, המלחים השליכו חבלים לעבר הפליטים כדי לסייע להם לעלות על סיפון אנייתם. בכאוס שנוצר כאשר הפליטים נלחמו להשיג חבלים, עומאר נחבטה ונפלה למים. עדים ראו אותה שוחה במקום במשך זמן מה, אך לבסוף היא טבעה למוות.
מורשת
סיפורה נכתב בספר Non dirmi che hai paura ("אל תאמרי לי שאת פוחדת" ), של ג'וספה קטוצלה, ויצא באנגלית בהוצאת ספרי פינגווין. ב-2015, הסופר הגרפי הגרמני ריינהרד קלייסט הפך את הסיפור לרומן גרפי, בשם Der Traum von Olympia – Die Geschichte von Samia Yusuf Omar ("חלום אולימפי – סיפורה של סאמיה יוסוף עומאר"). הספר נבחר כספר השנה של לוכס לשנת 2015, ויצא בתרגום לאנגלית ב-2016.
קבוצת ספורטאים בסומליה שאבו השראה מסיפורה, וב-2014 החלו לפעול בדרישה לתנאים טובים יותר כדי שסיפור כמו של עומאר לא יחזור על עצמו. לא ברור שישנם נכון לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו השגים לפעולות אלו, וספורטאים נוספים ממשיכים לברוח מסומליה, לפעמים גם בדרכים דומות לאלו בהם נקטה עומאר.
אורי לוי (עיתונאי)
אוּרי לוי (נולד ב-1988) הוא עיתונאי מגיש ופרשן כדורגל. מעיתונאי הספורט הבודדים בישראל המכסים את הכדורגל הפלסטיני.
במסגרת עבודתו סיקר את מונדיאל 2018 מרוסיה, גביע אפריקה לאומות 2019 ממצרים, והיה העיתונאי הישראלי הראשון לסקר את גביע אסיה ממדינה ערבית (איחוד האמירויות 2019).
ביוגרפיה
אורי לוי נולד וגדל בירושלים, לאביו הצייר רענן לוי ולאמו האמנית רוני ברות. לוי הוא בעל תואר ראשון במזרח תיכון ולימודים איבריים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. דובר עברית, ערבית, אנגלית, ספרדית וצרפתית.
לוי החל את דרכו בתקשורת הספורט הישראלית בשנת 2010, כעוזר הפקה בערוץ הספורט. ארבע שנים לאחר מכן ייסד את אתר הכדורגל הבינלאומי BabaGol. משנת 2015 עובד לוי כעיתונאי עצמאי, המפרסם באנגלית, עברית וערבית. בין השאר כתבותיו התפרסמו בהארץ, כלכליסט, ג'רוזלם פוסט, פורבס, The Athletic, The New Arab ועוד. בשנת 2017 החל לשמש לוי חבר פאנל קבוע כפרשן כדורגל מזרח תיכוני בI24 News בשפות ערבית, ספרדית, צרפתית ואנגלית. במקביל, לוי שימש כפרשן כדורגל בשפה העברית בערוץ הספורט, ב'כאן 11', וכיום בספורט 1 צ'רלטון. בשנים האחרונות כותב ומגיש הסכת הכדורגל "שער" בתאגיד השידור הציבורי 'כאן'.
לוי היה העיתונאי הראשון לדווח מדובאי בהרחבה אודות עסקת בית״ר ירושלים ושייח׳ חמד בן ח׳ליפה, מה שהצית את אחת הפרשות המדוברות בספורט הישראלי בשנים האחרונות.
נונאטאק פיקרינג
נונאטאק פיקרינג (באנגלית: Pickering Nunatak) הוא נונאטאק הבולט מצידו המזרחי של שפך קרחון לאמברט, באדמת מק. רוברטסון שבאנטארקטיקה.
הנונאטאק ממוקם 37 קילומטרים דרומית מערבית לנונאטאקי מאנינג.
לקריאה נוספת
• Yu, J., H. Liu, K. C. Jezek, R. C. Warner, and J. Wen (2010), Analysis of velocity field, mass balance, and basal melt of the Lambert Glacier–Amery Ice Shelf system by incorporating Radarsat SAR interferometry and ICESat laser altimetry measurements, J. Geophys. Res., 115, B11102, doi:10.1029/2010JB007456
דררה אדומת חזה
דְּרָרָה אֲדֻמַּת חָזֶה (שם מדעי: Psittacula alexandri) הוא מין תוכי ממשפחת הדרראים ומהסוג דררה החי בטבע בדרום-מזרח אסיה והודו בטווח שבין דרום סין ודרום ההימלאיה עד האי ג'אווה שבאינדונזיה. המשמעות של שם המין הוא: תוכי אלכסנדר הגדול, אשר צבאותיו הביאו את התוכי ליוון לראשונה.
מאפיינים
אורכה של הדררה 33–35 ס"מ והיא דומה במראה לדררה מצויה אך בעלת גוונים צבעוניים יותר. הנוצות שלה ירוקות עם עורף ירוק עז, ראשה וחזה סגולים, ומקורה אדום. לדררה פס שחור דק בין העיניים, ופס שחור עבה מתחת למקור. הבטן בעלת גוון של אפרסק והזנב ירוק עם קצוות כחולים. הכנפיים ירוקות עם מרכז צהוב מבחוץ.
תפוצת התוכי בטבע במטעים, הרים נמוכים ויערות לחים עד גובה 3,000 מטר. הוא ניזון מפירות, אגוזים וזרעים שונים ומשתמש במקורו כדי לפצח אגוזים קשים. בכמה אזורים תוכים אלה מזיקים מאוד לחקלאות והם ניצודים על ידי החקלאים. במספר ערים כמו במומביי הם חיים בלהקות גדולות.
התוכי מצוי בסיכון קטן עקב סחר לחיית מחמד. מספר תוכים שוחררו לחופשי באזורים בהם הם לא חיים בטבע כעופות פולשים מזיקים.
תת-מינים
לדררה זו ישנם 8 תת-מינים:
המלך דנילו (סרט)
"המלך דנילו" (באוקראינית: Король Данило; הופץ בגרמניה בשם "מלך הלוחמים", Koenig der Krieger) — הוא סרט פעולה היסטורי בבימויו של טאראס חימיץ'. הקרנת הבכורה נערכה ב-22 בנובמבר 2018. תקציב הסרט הגיע מפרויקט מימון המונים והסתכם בכ-4 מיליון הריבניה; ההתרמה החלה ב-13 ביולי 2017 בפלטפורמת Na-Starte. הסרט בוים על ידי טאראס חימיץ' בכיכובם של סרגיי יארמושנקו, יורי ויחובאנץ, מירוסלאבה ראצ'ינסקאיה, אלבינה סוטניקובה, ורוניקה שוסטקל, ויקטור לפארוביץ', אולג סיקירינסקי ורומן מוץ.
מוטו הסרט הוא "לכל כתר סיפור משלו". תקופת המאה ה-13 היא התקופה בה הסכנה יכולה להגיע מכל כיוון ובכל רגע. בשנת 1238 תקף דנילו, יחד עם אחיו ואסילק, את טירת הגבול. הם שבו את אדונה, וההציעו ברית נגד האיום שמגיע מהמזרח בדמות המונגולים הטטרים, שמובלים על ידי חאן באטו. לדנילה כנסיך וולין-גליצקי שתי אפשרויות: מלחמה או ברית. בהבנה כי לא ניתן להביס את המונגולים בכוח, דנילו מסכן הכל והולך אל מעבר לקווי האויב כדי לסכם חוזה ברית.
תקציר עלילת הסרט
1238. הנסיך דנילו (דנייל מגליציה) עם אחיו בזיליק תוקפים עמדת גבול של מסדר חשאי. בזכות תושייתו, דנילו לוכד את ראש המסדר בשבי. האחרון משכנע את הנסיך להפוך לבעל ברית במאבק עם אויב רב עוצמה ממזרח.
באטו חאן תוקף את רוס והורס את קייב כפי שהזהיר ראש המסדר. מתחיל גיוס המוני ומוקמות ערי-מצודות. החלטה זו לא מוצאת חן בעיניי האצילים של גליציה, הם מוכנים לנהל משא ומתן עם החאן על מנת לדאוג לכך שענייניהם יתנהלו ללא הפרעה. באטו חאן לא ממהר להמשיך את המתקפה, מאחר שיש לו תוכניות אחרות. בין מקורביו של הנסיך ישנו בוגד, שפועל למען האינטרסים של האצילים מגליציה כנגד הנסיך ומשפחתו. כאשר האצילים לא מצליחים לשכנע את דנילו לשתף פעולה, הם יוצאים למלחמה נגדו ומגייסים שכירי חרב. דנילו מנצח במלחמה עם האצילים, אך לא בלי אבדות.
בשלב זה מגיע שליחו של האפיפיור עם הצעה, בעוד באטו חאן שולח לנסיך אולטימטום. באותו זמן אשתו של דנילו, אנה, מתה בנסיבות מסתוריות. שלא כצפוי, דנילו יוצא אישית לנהל משא ומתן עם חאן. למרות האתגרים הגדולים, הוא מצליח לחזור הביתה בחיים. בעזרת שליח האפיפיור, הנסיך זוכה בכתר והופך למלך רוס.
מוזיקה
אלבום הסרט מכיל 45 נעימות ושישה שירים.
הנעימה הראשונה נקראה "На віки" ("למשך מאה") והוצגה בתחילת יולי 2017. הנעימה הולחנה על ידי אנדרו פידלוז'ני, אשר גם שיחק את דמות אחד הנסיכים. את הקליפ לשיר צילמו בקרמניץ.
פרננדו סנדרה
פרננדו חבייר סנדרה (בספרדית: Fernando Javier Sendra; נולד ב-1949 במאר דל פלאטה, ארגנטינה) הוא קריקטוריסט ארגנטינאי. הוא ידוע בעיקר כיוצר הסרט המצויר יו, מטיאס ("אני, מטיאס"). הוא מחברם של למעלה מ-20 ספרים, כולל 10 מסדרת יו, מטיאס. יש לו שני בנים ושתי בנות.
הוא החל את הקריירה שלו כקריקטוריסט בשנת 1973 בעבודה אצל סייטה דיאס. מאז הוא צייר דמויות מצוירות לכמה כתבי עת ארגנטינאים, כמו פארה טי, ג'וקר ולה סמנה, כמו גם את העיתונים טיימפו ארחנטינו ולה רסון (בואנוס איירס). בשנת 1990, הקומיקס שלו פרודנסיו החל להופיע בחלק האחורי של קלארין, העיתון היומי הפופולרי ביותר בארגנטינה. בשנת 1993 שמו של הקומיקס שונה ל-Yo, Matías. הוא ייצר גם קומיקס בשם קלודומירו וצ'אצ'ו קפיטן בשנות השבעים.
ארי נאמן
ארי נאמן (באנגלית Ari Ne'eman; נולד ב-10 בדצמבר 1987) הוא פעיל זכויות אוטיסטים יהודי-אמריקני, אשר ייסד את רשת הייצוג העצמי האוטיסטית. נאמן הוא האוטיסט הראשון המכהן במועצה האמריקאית לנכויות.
נאמן, בן להורים ישראלים, מאמין שהאוטיזם הוא חלק טבעי מהמגוון האנושי, ולא מחלה שיש לרפאה. הוא מתנגד לאופן השלילי שבו מוצגים אוטיסטים באמצעי התקשורת ומקדם את זכויות האזרח של האוטיסטים.
נאמן מאמין שעל החברה להתמקד בתמיכה באוטיסטים, במקום לנסות לחפש ריפוי.
בנוסף לכהונותיו ברשת הייצוג העצמי האוטיסטית ובמועצה האמריקאית לנכויות, הוא מכהן גם בוועדה הבינמשרדית לאוטיזם ובארגון בינלאומי לייצוג נכים.
Don't Let the Sun Go Down on Me
Don't Let the Sun Go Down on Me הוא שיר שהולחן ובוצע על ידי הזמר האנגלי אלטון ג'ון למילותיו של הפזמונאי ברני טופין. השיר הוקלט לראשונה בשנת 1974 על ידי אלטון ג'ון לאלבום האולפן השמיני שלו, "Caribou". השיר יצא כסינגל מתוך האלבום והגיע למקום השני במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום ה-16 במצעד הסינגלים הבריטי. השיר זכה לפרסום מחודש בשנת 1991 כשהוקלט כגרסה חיה בביצועם של אלטון ג'ון וג'ורג' מייקל. גרסה זו הגיעה לראש מצעדי הפזמונים בממלכה המאוחדת ובארצות הברית.
רקע והצלחה
השיר נכתב על ידי ג'ון וטופין יחד עם שאר שירי האלבום "Caribou", במהלך עשרה ימים בינואר 1974. השיר יצא לאור כסינגל ראשון מהאלבום ב-20 במאי 1974 בממלכה המאוחדת, וב-10 ביוני 1974 בארצות הברית. לאורך השיר מנגנים דל ניומן בכלי נשיפה, ריי קופר ונייג'ל אולסון בכלי הקשה, די מוריי בגיטרה בס, דייבי ג'ונסטון בגיטרה חשמלית ודייב הנטשל במלוטרון. בנוסף, שרים קולות רקע הזמרים קארל וילסון וברוס ג'ונסטון מ-The Beach Boys והזמרת טוני טניל. במקור, היו צריכים להשתתף בפזמון גם קט סטיבנס, דני היוטון, גרי בקלי, דאסטי ספרינגפילד ובריאן וילסון. בגרסאות שונות של הסינגל לעיתים הוצמדו לו גם השירים "Sick City", "Song for Guy" ו-"Sorry Seems to Be the Hardest Word".
השיר הגיע למקום השני במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום ה-16 במצעד הסינגלים הבריטי. ב-6 בספטמבר השיר קיבל מעמד זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. בקנדה הגיע השיר לראש מצעד הפזמונים והיה שירו החמישי של ג'ון להגיע להישג זה.
השיר היה מועמד בשנת 1975 לשני פרסי גראמי - פרס גראמי להקלטת השנה ופרס גראמי לשיר השנה.
אלטון ג'ון הוציא שתי גרסאות נוספות לשיר במשך השנים – גרסת הופעה חיה שערך עם התזמורת הסימפונית של מלבורן ב-14 בדצמבר 1986 (גרסה זו נכללת באלבומו "Live in Australia with the Melbourne Symphony Orchestra"), וגרסה אקוסטית שהוקלטה ב-17 במאי 1990 במסגרת תוכנית הטלוויזיה MTV Unplugged.
הגרסה של אלטון ג'ון וג'ורג' מייקל
אלטון ג'ון וג'ורג' מייקל הופיעו לראשונה בביצוע השיר במופע הצדקה לייב אייד ב-1985. ב-1991 השיר נכנס לסט השירים של מייקל בסיבוב ההופעות שלו "Cover to Cover", ובמופע הסיום בארנה של ומבלי, ג'ון הגיע להופיע עמו בביצוע השיר. הקלטת ההופעה החיה, שיצאה לאור באותה השנה, הפכה להצלחה גדולה גם באירופה וגם בצפון אמריקה והייתה לגרסה המוצלחת ביותר מבחינה מסחרית של השיר. בדצמבר 1991 הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ובפברואר 1992 הגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 ובמצעד ה-Adult contemporary music של המגזין. הסינגל גם היה מועמד לפרס גראמי. הוא נכלל בהמשך בשלושה מאלבומיו של ג'ון: (1993),  (1995) ו־ (2002). הכנסותיו נתרמו לעשרה ארגוני צדקה שונים לטובת ילדים בסיכון, התמודדות עם מחלת האיידס וחינוך.
יחד עם השיר, יצאו בגרסותיו השונות של הסינגל גם שירים נוספים של מייקל בהופעה חיה - "I Believe", "Last Christmas", "If I Were Your Woman", "Fantasy" ו-"Freedom! '90".
החזית הירדנית במלחמת יום הכיפורים
החזית הירדנית במלחמת יום הכיפורים הייתה חזית שקטה, שבה לא התנהלה כל לחימה, בעקבות החלטת ירדן שלא לפתוח חזית שלישית מול ישראל בצד החזית המצרית והחזית הסורית. עם זאת לא היו כוונות ירדן ברורות ופיקוד המרכז נערך במשך כל המלחמה כמעט בהיערכות מלחמתית כדי לקדם את פני האפשרות של פתיחת מעשי איבה מצד ירדן.
בשל השקט היחסי בחזית זו הוחזקו במרחב כוחות נחותים יחסית, בעוד גבולות הגזרה של פיקוד מרכז הורחבו לשטחים סמוכים של פיקוד הצפון ופיקוד מרכז שלא היו מעורבים בלחימה. בפועל לא הייתה לחימה בגזרה הפיקוד במהלך המלחמה, למעט חדירות בודדות של מחבלים.
המישור המדיני
חוסיין, מלך ירדן, דחה קודם למלחמה את הצעת מצרים וסוריה שירדן תצטרף אליה והחליט שלא לפתוח חזית לחימה שלישית מול ישראל. עם זאת הבטיח לסוריה כי ימנע כל ניסיון של ישראל לתקוף את סוריה התקפה קרקעית מתוך שטח ירדן.
חוסיין הזהיר את מנהיגי ישראל בפגישות שקיים עמם בחדשים שלפני המלחמה כי במצב הדברים באזור מלחמה ערבית-ישראלית נוספת היא בלתי נמנעת וכי סוריה ומצרים צועדות בנתיב זה. קיימת טענה כי בשלוש הזדמנויות העביר חוסיין לישראל אזהרה כי מצרים וסוריה עומדות לתקוף אותה, כאשר אזהרה אחרונה ומפורטת הועברה על ידו לראש הממשלה גולדה מאיר בפגישה עמה שנערכה ביזמתו ב-25 בספטמבר 1973.
לאחר שצה"ל הדף את הכוחות הסורים שפלשו לרמת הגולן ופתח בהתקפה משלו לתוך סוריה החליט חוסיין לשגר חיל משלוח ירדני לסיוע לצבא הסורי. מהלך זה נועד ככל הנראה להדוף ניסיון חדש של מדינות ערב להביא את ירדן לפתיחת חזית נוספת מול ישראל, כדי להקל בכך את הלחץ על סוריה. לפיכך יצאו שתי חטיבות שריון ירדניות לסוריה ב-12 באוקטובר והשתתפו בקרבות מול כוחות צה"ל, החל מה-16 באוקטובר. חוסיין הודיע מראש לארצות הברית על משלוח כוחות אלו, באמצעות נציג ה-CIA בירדן.
גזרות האחריות של פיקוד המרכז
פיקוד המרכז היה נתון לפיקודו של האלוף יונה אפרת, שנכנס לתפקידו ימים אחדים לפני פרוץ המלחמה. ראש מטה הפיקוד היה תת-אלוף משה לוי (לימים הרמטכ"ל ה-12).
השטח שהיה נתון לאחריות הפיקוד השתרע לאורך גבול ישראל-ירדן במזרח, מטירת צבי שבצפון ועד לדרום ים המלח. כמו כן היה הפיקוד אחראי לביטחון בשטחים המוחזקים.
לאחר פרוץ המלחמה, ועל מנת לאפשר לפיקודים האחרים להתמקד בחזיתות הלחימה העיקריות שלהם – פיקוד הצפון ברמת הגולן ופיקוד הדרום בסיני – הועברו גזרות נוספות תחת אחריות פיקוד המרכז: בצפון הוכפפו לו גזרת עמק הירדן. בדרום הוכפפו לו מרחבי הערבה ואילת על הכוחות שהיו מוצבים בהם.
לאחר פרוץ המלחמה קיבל הממשל הצבאי בשטחים את האחריות לקיום הביטחון בהם, למעט באשר לשטחים שהוחזקו על ידי יחידות פיקוד המרכז במסגרת היערכותן ההגנתית.
הכוחות שעמדו לרשות פיקוד המרכז
הכוח הלוחם המרכזי שעמד לרשות פיקוד המרכז היה אוגדת המילואים 146, בפיקודו של תת-אלוף משה פלד. האוגדה כללה שתי חטיבות שריון (חטיבה 205 וחטיבה 217) ובהן שלושה גדודי טנקים כל אחת, חטיבה ממוכנת (חטיבה 670) ובה גדוד טנקים ושני גדודי חרמ"ש, וכן גדוד סיור משוריין (גדס"ר 288) ואגד ארטילרי. אוגדה זו הועברה מידי פיקוד המרכז עם תחילת המלחמה: בבוקר ה-7 באוקטובר, לאור המצב הצבאי החמור שהתפתח בחזית רמת הגולן, הורה הרמטכ"ל דוד אלעזר לשגר את האוגדה לצפון. חטיבה 217 נשלחה לסיני. גדוד הטנקים של חטיבה 670 נלקח מן האוגדה ונשאר בפיקוד המרכז.
לאחר העברת אוגדה 146 צפונה עמדו לרשות הפיקוד היחידות העיקריות הבאות:
בעקבות הארכת גבולות הגזרה של הפיקוד לצפון ולדרום באו תחת פיקודו גם היחידות הללו:
לרשות הפיקוד הועמדו כוחות נוספים שונים, ובהם יחידות רגלים ונ"ט וגדודי ארטילריה ומרגמות.
היערכות פיקוד המרכז
התרחיש העיקרי שלקראתו נערך פיקוד המרכז במהלך המלחמה היה ניסיונות פריצה מערבה אל מעבר לגבול של כוחות שריון ירדניים, עיראקיים ואחרים, וזאת כאשר לרשות הפיקוד עמדו כוחות שריון ותותחנים מועטים ביותר. הטקטיקה שננקטה הייתה שימוש בכוחות חי"ר רבים ככח נ"ט, להדיפת התקפת שריון אפשרית ממזרח.
לצורך התמודדות עם פלישה אפשרית ממזרח ערך פיקוד המרכז שלוש חטיבות מצפון לדרום: גדוד השריון הפיקודי 182 הוצב בעורף הג'יפתליק. חטיבה 9100 החדשה, שהתארגנה במישור אדומים, נפרסה כדי לתגבר את מערכי ההגנה לאורך הציר מיריחו לירושלים והציר מיריחו לרמאללה, שגם דרכו ניתן היה לתקוף את ירושלים.
ארבעה גדודי חיל משמר של חטיבת ירושלים הועברו תחת פיקוד הממשל הצבאי בשטחים לצורך פעילותו שם.
חיילי החטיבות בפיקוד המרכז נערכו במתכונת של "יחידות מתאבדים" החמושים בנשק נ"ט לבלימת פריצה של כוחות אויב ממזרח. נתפסו משלטים בפתחי הצירים העולים מבקעת הירדן לגב ההר. נבנו ביצורים, מכשולים ועמדות לטנקים, נחפרו תעלות נ"ט והונחו שדות מוקשים נ"ט נרחבים. כמו כן תירגלו הכוחות עריכה של התקפות נגד מקומיות.
סיום הכוננות בחזית ירדן
במהלך המלחמה אירעו חדירות מעטות של מחבלים לגזרת פיקוד המרכז. ערי יהודה ושומרון נותרו שקטות. בשלהי המלחמה, כאשר התברר סופית שירדן לא תפתח חזית שלישית מול ישראל, החל המטה הכללי להעביר יחידות של פיקוד המרכז לחזיתות הלחימה, בעיקר לסיני. חטיבה 9100 הוצאה כולה מפיקוד המרכז: שני גדודים שלה ירדו לחזית הדרום, והגדוד השלישי עם מפקדת החטיבה נשלח לחזית הצפון. שני גדודים של חטיבת הבקעה הועברו לחזית הדרום: גדוד צנחנים במילואים הצטרף לחטיבת צנחני המילואים (חטיבה 247), וגדוד הסיור חרוב הצטרף לכוחות אוגדה 162. גם כוח חטיבתי 99 הועבר ממרחב אילת לחזית הדרום.
סריט תאנראט
פילדמרשל שָׂרִית תֵּאַנְרָאט (בתאית: สฤษดิ์ ธนะรัชต์; 16 ביוני 1908 – 8 בדצמבר 1963) היה מצביא ופוליטיקאי תאילנדי, אשר הפיל את משטרו של פלק פיבונסונגרם בשנת 1957 והחל במקומו משטר צבאי בתור ראש ממשלת תאילנד עד למותו בשנת 1963. בתקופת משטרו הוציא לפועל תשתיות מרכזיות של פיתוח כלכלי ושיפור הרווחה החברתית. לפני שהחל בקריירה פוליטית לחם סריט במלחמת תאילנד–צרפת ומלחמת העולם השנייה. במותו החליף אותו יורשו, תאנום קיטיקצ'ורן, בתור ראש הממשלה ודיקטטור צבאי.
ביוגרפיה
סריט נולד בבנגקוק ב-16 ביוני 1908. את רוב נעוריו העביר עם קרובי משפחתו מצד אביו באזורים הנידחים של צפון מזרח תאילנד, חוויה שהעניקה לו עניין וזיקה לכל החיים לתמיכה במחוזות הצפון מזרחיים של המדינה. סריט למד בבית ספר המנזרי בבנגקוק, נכנס לאקדמיה הצבאית המלכותית בשנת 1919 והשלים את לימודיו בשנת 1928. סריט עלה לאט בשורות הצבא. את העשור הראשון בקריירה הצבאית שלו בילה בכוחות חיל רגלים המוצבים באזור בנגקוק. עם כניסת תאילנד למלחמת העולם השנייה בשנת 1940 היה סריט בדרגת מייג'ור ופיקד על הכוחות התאילנדים במערכה על בורמה, אשר במסגרתה כבשו כוחותיו את מדינת שאן בצפון-מזרח מיאנמר המודרנית בתמיכת האימפריה היפנית.
בפוליטיקה
שלא כמו רבים מחבריו הקצינים, סריט לא לקח תפקיד בולט בפוליטיקה התאילנדית עד 1947, אז היה קולונל המפקד על מוצב הרגלים בבנגקוק והוא לקח תפקיד מוביל בהפיכה הצבאית שהפילה את הממשלה הפרלמנטרית האזרחית והעלתה את פלק פיבונסונגרם לשלטון צבאי בשנית. אירוע ההפיכה הייתה נקודת המפנה בחייו הציבוריים. הוא הוקפץ בדרגה ללוטננט גנרל ובשנת 1949 היה האחראי העיקרי להפלת מרד פרו-דמוקרטי בהנהגתו של פרידי באנומיונג. לאחר מכן פיקד על הארמייה הראשונה המוצבת בבנגקוק, שמאז 1932 מפקדה שמר תמיד על השפעה פוליטית מסוימת. בתפקיד זה היה אחראי לדיכוי ניסיון הפיכה נוסף של חיל הים והנחתים בשנת 1951.
דה קרטרס
דה קרטרס או The Carters (בתרגום חופשי: הקרטרים) היא להקת היפ הופ. חברי הלהקה הם ביונסה וג'יי זי. הלהקה הוקמה בשנת 2018 וחתמה על חוזה עם חברת ההקלטות קולומביה רקורדס, אשר הוציאו לאור את הסינגל הראשון של הלהקה, "Apeshit" בשנת 2018, השיר נחת במצעד בילבורד במקום 13. הצמד לפני שהופיעו כלהקה הם היו מופיעים יחד בסבבי הופעות משותפים "On the Run Tour" ו-"On the Run II Tour".
סריט תאנראט
בפוליטיקה
משטרו של פלק החל מתערער במהירות בשנות ה-50 של המאה ה-20 כאשר התנאים הכלכליים החמירו לאחר ההשתתפות במלחמת קוריאה, השחיתות בדרג המדיני עלתה עם הזמן וההתקפות האכזריות של פלק על יריבים פוליטיים, קהילת העסקים הסינית ואישים פוליטיים אזרחיים יצאה משליטה.
סריט, שהפך לפילדמרשל בשנת 1956, התרחק יותר ויותר מהמשטר, אם כי שמר על נאמנות הכוחות המזוינים וזכה לתמיכה עממית מסוימת. כאשר פלק, בחיפוש אחר תמיכה אזרחית לאיזון כוחו מול יריביו, ניסה להקים מחדש ממשלה פרלמנטרית בשנת 1957, רבים באופוזיציה ראו מצב זה כאפשרות להפיל את ממשלו. סריט יצר קשרים עם הממשל המלכותי של ראמה התשיעי, מלך תאילנד וביחד עם הדרישה האזרחית להפיל את ממשלו של פלק ארגן הפיכה צבאית.
דה קרטרס
2018-הווה: הקמת הלהקה
ב-16 ביוני 2018, הקרטרים הכריזו במהלך סבב ההופעות: "On the Run II Tour", וידאו קליפ לסינגל: "Apeshit". לאחר סיום ההופעה הופיע כיתוב "ALBUM OUT NOW", על מסכי המופע. אלבום הבכורה הועלה מידי לכל הרשתות המוזיקה.
סריט תאנראט
ראש ממשלה
מיד לאחר שהסדיר ממשל פרלמנטרי תחת שלטונו טס סריט לארצות הברית לצורך טיפול רפואי דחוף. בהיעדרו הממשלה הזמנית שהקים כמעט התפרקה עקב חוסר הסכמה בין הפוליטיקאים, מאבק סמכויות וחוסר מנהיגות בעוד התנאים הכלכליים החמירו. בשובו לבנגקוק ערך סריט הפיכה שנייה באוקטובר 1958, ובתמיכת תאנום קיטיקצ'ורן, מפקד הארמייה המוצבת בבנגקוק, תפס את השלטון. השלטון המהפכני שסריט הקים אז, החל במהירות ובסמכות רבה להוציא לפועל מדיניות חיובית של פיתוח כלכלי ורפורמה חברתית ושירותים. בתור ראש ממשלת תאילנד, סריט צבר מוניטין של מנהיג פעלתן אשר קידם טקסים מלוכניים להאדרת הרגש הלאומי והעלה את סמכויות המלך בשביל להסדיר את חשיבות המונרכיה החוקתית.
סריט טייל על חשבונו ברחבי המדינה, לעיתים קרובות ביקר בכפרים נידחים במסוק צבאי כדי לשוחח עם איכרים. הוא ניסה להשיב את חלק מסמכותם של ביורוקרטים מומחים במשרדי הממשלה החשובים, אולם באמצעות צבאו הוא שמר על השליטה בפועל במשרד הפנים. הוא הבטיח לאזרחים לחזור בסופו של דבר לדמוקרטיה הפרלמנטרית אך נע רק לאט לאט ליישם כוונה זו עקב חשש מחוסר יציבות פוליטית. סריט זכור בזכות מדיניותו האפקטיבית של פיתוח כלכלי, שהביאה את המדינה במהירות לקצב צמיחה שנתי של 8 אחוזים בתוצר הלאומי הגולמי, בזכות קידומו החזק של החינוך, בעיקר באזורים הכפריים, במסגרתם נראתה תשומת הלב המיוחדת שהקדיש לאזורים העניים בצפון מזרח המדינה, שנזנחו זה מכבר על ידי ממשלות רבות בבנגקוק.
הסטטיסטיקה החלה להראות רק את הצלחתה של מדיניות זו זמן קצר לפני שסריט נפטר בפתאומיות ב-8 בדצמבר 1963. במותו תאנום קיטיקצ'ורן ירש אותו בתור ראש ממשלת תאילנד.
Zendaya
Zendaya הוא אלבום הבכורה של הזמרת והשחקנית האמריקאית זנדאיה, יצא לאור ב-17 בספטמבר 2013 על ידי הוליווד רקורדס. לאחר ששיחקה בסדרה של ערוץ דיסני, שייק, זנדאיה חתמה על חוזה הקלטות עם הוליווד רקורדס, במסגרתו החלה להקליט את אלבום הבכורה שלה בסוף שנת 2012. האלבום מורכב מ-12 שירים; מבחינה מוזיקלית, האלבום הוא אלבום אלקטרופופ המשלב פופ אורבני, R&B ודאבסטפ. מבחינה לירית, האלבום דן בנושאים של שברון לב ואהבה.
רקע
לאחר שהחלה את הקריירה שלה כשחקנית, שיחקה בתוכניות כמו שייק, היא החלה להופיע בשירי פסקול והוציאה את הסינגלים "Watch Me" ו-"Something To Dance For", הודיעה זנדאיה שחתמה על חוזה הקלטות. ב-8 באוגוסט 2012, זנדאיה הודיעה שהיא חתמה על חוזה הקלטות עם חברת הוליווד רקורדס, דרך חשבון הטוויטר הרשמי שלה. במאי 2013, דווח שאלבום הבכורה של קולמן ייצא בסתיו 2013 והסינגל המוביל של האלבום יצא ביוני.
מוזיקה וליריקה
האלבום מורכב מ-12 רצועות. האלבום מורכב בעיקר מאלקטרופופ אורבני, עם מרכיבים מוזיקליים של פופ, R&B ודאבסטפ. התוכן הלירי של האלבום מתמודד עם סוגיות של אהבה ושברון לב.
הרצועה הפותחת של האלבום והסינגל המוביל "Replay" הוא שיר אלקטרו-R&B עם השפעות של גליץ' ודאבסטפ. השיר הבא "Fireflies" הוא שילוב של ז'אנרים של פופ ו-R&B.
"Scared" הוא שיר פופ קצבי שמדבר על "ניסיון להציל מערכת יחסים כי היא מפחדת להיות לבד". "Scared" תואר על ידי זנדאיה כ"סוג של קניה וסט". "Love You Forever" הוא שיר בקצב של "שנות ה-90" שהושווה לשיריה של הזמרת אליה. מבחינה לירית השיר דן בהתאהבות של זנדאיה על רחבת הריקודים.
סינגלים
"Replay" יצא כסינגל המוביל של האלבום ב-16 ביולי 2013. השיר זכה לביקורות חיוביות של מבקרים. "Replay" זכה להצלחה מתונה בארצות הברית, שם הופיע לראשונה במקום ה-77 במצעד הבילבורד הוט 100 והגיע למקום 40, מה שהפך את Replay ללהיט הראשון שלה במדינה. השיר גם הופיע במצעד הניו זילנדי והגיע למקום 18. עם זאת, הגיע השיר למקום 8 באוסטרליה. גרסת רמיקס של "My Baby", בהשתתפות הראפרים האמריקאים טיי דולה סיין, Iamsu ובובי ברקינס, יצא כסינגל. לשתי הגרסאות היה קליפ.
יצחק דדון (רב)
הרב יצחק דדון (נולד בשנת ה'תשכ"ו) הוא מחבר ספרים תורניים וחוקר במכון הלכה ברורה.
ביוגרפיה
נולד בישראל. גדל במושב שוקדה בדרום, למד בישיבה התיכונית בכפר מימון ובישיבת ההסדר נווה דקלים בגוש קטיף, אצל הרב יעקב אריאל. לאחר מכן עבר לישיבת מרכז הרב שבה למד כשני עשורים אצל הרב אברהם שפירא והרב שאול ישראלי. לימד בישיבה בסנהדריה המורחבת. הרב דדון הוא מחברי מכון הלכה ברורה. בסביבות שנת ה'תשס"ה הקים עם אברך נוסף את הישיבה התיכונית 'שערי רחמים', שם שימש כר"מ. כמו כן היה ממקימי בית הספר "צופיה" לבנות בקריית משה. מתגורר בשכונת קריית משה בירושלים.
ביום חמישי בערב, אור לל' באדר א' ה'תשס"ח, 6 במרץ 2008, הגיע מחבל פלסטיני לישיבת מרכז הרב וביצע פיגוע ירי בו נרצחו 8 מתלמידי הישיבה. על פי תחקיר המשטרה, שני שוטרי סיור, שוטר ושוטרת, שהגיעו למקום, נמנעו מלחתור למגע עם המחבל. השוטרת עצרה אוטובוס בסמוך והשוטר נכנס עם רובה לחצר הישיבה אולם לא ירה. מיד לאחר מכן הגיעו למקום דדון, אחד מאברכי הישיבה שהיה חמוש באקדח, וסרן דוד שפירא, בוגר הישיבה המתגורר בסמוך, קצין בחטיבת הצנחנים, שהיה חמוש ברובה סער. שפירא התעלם מאזהרות השוטר שלא להיכנס. שניהם ירו במחבל והרגו אותו בפתח הספרייה, כ-15 דקות לאחר תחילת האירוע. משטרת ישראל העניקה לרב דדון תעודת הוקרה על הריגת המחבל.
הרב דדון התחתן עם בתו של הרב מנחם נאבת, רב למאות תלמידים, לשעבר ראש מוסדות שערי תורה בצרפת, וכיום נשיא מוסדות שערי תורה שעבר לירושלים. לרב יצחק דדון יש שישה בנים ושלוש בנות. כמוהו גם בניו כותבים הרבה חידושים וחוברות ומאמרים בהלכה ובאגדה.
אלכסיי יבסייב
אלכסיי ויטלייביץ' יבסייב (ברוסית: Алексей Витальевич Евсеев; נולד ב-30 במרץ 1994) הוא כדורגלן מקצועני רוסי, המשחק כקיצוני שמאלי.
קריירת מועדונים
יבסייב הוא בוגר אקדמיית זניט סנקט פטרבורג ושיחק בהרכב זניט בשנים 2012–2017. את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג הרוסי הוא ערך ב-22 ביולי 2012 במדי זניט במשחק מול אמקר פרם.
ב-25 בדצמבר 2018 הוא עזב את אורל יקטרינבורג. ב-22 בפברואר 2019 חתם במועדון חימקי ולאחר מכן שיחק ברוטור ובפאקל וורונז'.
ב-25 באוגוסט 2020 חזר לאורל.
וולגה אוליאנובסק (הוקי שדה)
וולגה אוליאנובסק (ברוסית: ХК «Волга» Ульяновск) היא קבוצת הוקי שדה מהעיר אוליאנובסק.