cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רדיקל (תורת החוגים)
הרדיקל הנילי
הרדיקל הנילי, שהוא האידיאל הגדול ביותר שכל אבריו נילפוטנטים, קיים בכל אלגברה עם חזקות אסוציאטיביות. הרדיקל הזה מכיל את הרדיקל הפתיר (אבל אינו בהכרח שווה לו: באלגברות לי, הרדיקל הנילי שווה לאלגברה כולה). באלגברות אלטרנטיביות ובאלגברות ז'ורדן מממד סופי, הרדיקל הנילי הוא נילפוטנטי, ובמקרים אלה הוא שווה לרדיקל הנילפוטנטי.
בעיית אלברט (שהציע אדריאן אלברט) שואלת האם הרדיקל הנילי שווה לרדיקל הפתיר בכל אלגברה קומוטטיבית עם חזקות אסוציאטיביות.
The Main Event
רקע
מתוך הפסקול יצא לאור הסינגל "The Main Event/Fight", אשר זכה להצלחה רבה בארצות הברית כאשר הגיע למקום ה-3 במדינה (מצעד שירי הפופ של בילבורד) ואף הגיע למקום ה-5 בקנדה. האלבום הוא אלבום בז'אנר הדיסקו. האלבום הגיע למעמד אלבום זהב בארצות הברית.
תילה
תילה היא עיר בעלת אופי חרדי שמתוכננת להקמה בשטח המועצה האזורית בני שמעון מצפון ליישוב להבים ומול העיר רהט שבנגב, ממזרח לכביש 6.
תילה, המתוכננת להשתרע על פני שטח של כ-4,000 דונם, מיועדת לאכלוס כ-80,000 תושבים מהמגזר החרדי, בכ-15,000 יחידות דיור.
סטלה גולדשלאג
סטלה גולדשלג קיבלר איזאקזון (בגרמנית: Stella Goldschlag Kübler Isaacksohn; 10 ביולי 1922–1994) הייתה יהודייה גרמנייה שהואשמה בשיתוף פעולה עם הגסטפו, על ידי השלטונות הסובייטיים ועל ידי האמריקנים.
חייה האישיים
גולדשלאג נולדה בברלין למשפחה מתבוללת. אביה, גרהרד גולדשלאג, היה בין היתר עיתונאי, מלחין ומנצח ואמה הייתה זמרת קונצרטים. לאחר עליית הנאצים לשלטון בינואר 1933 היא חייתה כמו יתר יהודי גרמניה במשטר של טרור והטרדות קשות מצד השלטון הנאצי.
היא התחתנה במהלך חייה חמש פעמים: לאחר "גירושו" של בעלה הראשון, ב–9 באוקטובר 1944 היא נישאה שוב, הפעם עם משתף פעולה יהודי אחר, בשם רולף איזאקסון (Rolf Isaaksohn). נישואיה השלישיים היו עם פרידהיים שלנברג (Friedheim Schellenberg), הרביעיים עם נהג מונית צעיר כבן עשרים, והחמישיים עם מנצח ברלינאי, שהלך לעולמו ב-1984. בסוף חייה סבלה מבדידות ודיכאון. ב-1994, שמה קץ לחייה בקפיצה מחלון דירתה, בהיותה בת 72.
מלחמת העולם השנייה
זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה נישאה גולדשלאג למוזיקאי היהודי מנפרד קיבלר (Manfred Kübler). יחד עם קיבלר הועסקה כעובדת כפייה במפעל האלקטרוניקה Ehrich & Graetz שבברלין. בתחילת 1943 נמנתה עם אחרוני היהודים שנותרו בברלין. קצת לאחר תחילתה של "אקציית בית החרושת" (הכינוי שהוענק לגירוש הגדול של יהודי גרמניה למחנות ההשמדה) באביב 1943, היא ירדה למחתרת והודות למראה הארי שלה (שער בלונדיני ועיניים כחולות), ובעזרת מסמכים מזויפים, הסתירה את זהותה היהודית.
באביב של אותה שנה נלכדה עם הוריה על ידי הגסטפו באחת מנקודות המפגש שלהם. לאחר עינויים קשים ועל מנת להימנע מגירושה וגירוש הוריה למחנות ההשמדה, הסכימה ליהפך ל"לוכדת" יהודים בעבור הגסטפו. לצד חסינות מפני גירוש (שניתנה לה ולהוריה) הבטיחו לה בגסטפו שכר של 200 רייכסמארק על כל יהודי שתסגיר לידיהם. במהלך תקופה זאת, אחר שצוידה על ידי הגסטפו באקדח ובהסתייעה במיומנות היוצאת מגדר הרגיל שרכשה לעצמה כאשת מחתרת לשעבר, החלה גולדשלאג בפעילותה.
על פי הערכות שונות, במשך תקופת פעילותה בשירות הגסטפו הייתה גולדשלאג אחראית לזיהויים והסגרתם של בין 600 ל-3,000 יהודים, בהם מנהיגי "חוג חלוצי", גד בק וצבי אבירם. ככל הנראה אחד מן הראשונים שהוסגר על ידה היה בעלה שבמהלך 1943 הועלה על אחת הרכבות לאושוויץ יחד עם כל משפחתו. הוריה, שהובטח לה על ידי מפעיליה כי ייהנו מחסינות, לא שרדו את המלחמה. לאחר שהות בגטו טרזיינשטט הם נשלחו לאושוויץ באוקטובר 1944, שם נרצחו תוך זמן קצר. למרות זאת גולדשלאג לא חדלה מלשתף פעולה עם הנאצים, והיא המשיכה בפעילות זאת עד שלהי המלחמה במאי 1945.
במהלך הקרב על ברלין ב-1945 התיישבה גולדשלאג בזהות בדויה בחלק המזרחי של גרמניה, בעיר ליבנוולד. בדצמבר של אותה שנה היא נעצרה ונכלאה בליבנוולד לאחר שאחות בבית חולים דיווחה ששמעה מפיה השוואה מקוממת כביכול בין המשטרה החשאית הרוסית לבין הגסטאפו. לאחר שהצהירה על זהותה האמיתית נכלאה בבית הכלא המשטרתי באלכסנדרפלאץ, משם הועברה לידי שלטונות הצבא הסובייטי. ביוני 1946 הועמדה בפני בית משפט צבאי סובייטי באשמת שיתוף פעולה עם הגסטפו. היא נידונה למאסר של 10 שנים, אותה עברה במספר בתי כלא בגרמניה המזרחית.
לאחר שחרורה שבה לברלין והתיישבה בחלקה המערבי שבשליטת בעלות הברית. ב-1957 הועמדה שוב לדין, הפעם תחת אישומים של "סיוע לרצח" ו"שלילת חירות" של מספר לא ידוע של אנשים. היא נידונה שוב לעשר שנות מאסר, הפעם על ידי השלטונות האמריקאים. מאחר שריצתה כבר תקופת מאסר דומה כשנכלאה על ידי השלטונות הסובייטים בסוף המלחמה, פטר אותה בית המשפט ממימוש העונש בפועל.
אירלנד באירוויזיון 1970
אירלנד באירוויזיון 1970 השתתפה עם השיר "All Kinds of Everything" שבוצע על ידי הזמרת דנה. השיר זכה במקום ה-1 עם 32 נקודות. זה היה הניצחון הראשון של אירלנד באירוויזיון.
בחירת השיר והנציג לאירוויזיון
אירוע בחירת השיר של אירלנד לאירוויזיון 1970 התקיים ב-1 במרץ 1970. היא שודרה בשידור חי מאולפני RTA בדבלין. שמונה שירים התחרו על ייצוג אירלנד בתחרות האירוויזיון 1970. השיר הזוכה נקבע על ידי 10 מושבעים אזוריים ברחבי אירלנד. הזמרת דנה נבחרה לייצג את אירלנד בתחרות עם השיר "All Kinds of Everything", לאחר שניצחה בתחרות במקום ה-1 עם 23 נקודות.
באירוויזיון
דנה הופיעה בסדר ה-12 (והאחרון) על הבמה, אחרי גרמניה. אירלנד ניצחה בתחרות והגיעה למקום ה-1 עם 32 נקודות.
הלב של סאליבן
הלב של סאליבן (באנגלית: Sullivan's Crossing) היא סדרת טלוויזיה קנדית המבוססת על סדרת ספרים של רובין קאר, ששודרה לראשונה ב-19 במרץ 2023 ב-CTV. העונה הראשונה כוללת 10 פרקים והסתיימה ב-14 למאי 2023.
ביוני 2023 פורסם כי הסדרה חודשה לעונה שנייה.
בישראל משודר הסדרה ב Yes. בארצות הברית תשודר הסדרה ברשת The CW.
רקע
הסדרה מבוססת על סדרת רומנים מאת הסופרת רובין קאר, שכתבה גם את וירג'ין ריבר. בסדרה מככבת מורגן קוהאן בתפקיד מגי סאליבן, נוירוכירורגית שמוצאת את עצמה בצרות משפטיות וחוזרת לעיר הולדתה שבנובה סקוטיה כדי להתחבר מחדש עם אביה המנוכר סאלי (סקוט פטרסון).
צוות השחקנים כולל את צ'אד מייקל מארי בתפקיד קאל, עוזרו של סאלי במגרש הקמפינג שהוא מנהל, כמו גם את טום ג'קסון, אנדריאה מנארד, לינדה בויד, אלן האוקו, עמליה וויליאמסון, פיטר אאוטרברידג', דקוטה טיילור ולורן המרסלי בתפקידי משנה.
הפקה
הסדרה הופקה על ידי Reel World Management בשיתוף עם Bell Media ו-Fremantle. הפקת הסדרה החלה ביוני 2022 בנובה סקוטיה.
התוכנית מצולמת בשובי פארר, בדארטמות', נובה סקוטיה בקנדה.
רובר החזק
רובר החזק (820 – 2 ביולי 866) היה אביהם של אודו, מלך צרפת ושל רובר הראשון, מלך צרפת וסבא רבא של איג קאפה, מלך צרפת, מייסד השושלת הקאפטינגית.
ביוגרפיה
רובר החזק היה בן למשפחת אצילים שעברה מפרנקיה המזרחית לפרנקיה המערבית בתקופתם של לודוויג הגרמני ושל שארל הקירח. ב-853, אחרי הפלישות הראשונות של הנורמנים לעמק הלואר ולאורך הסן, רובר החזק התמנה על ידי שארל הקירח למיסוס דומיניקוס (כלומר למפקח מנהלי בעל סמכויות שיפוטיות) בפרובינציות של מיין, אנז'ו וטורן במטרה לחזק את האזור נגד הנורמנים.
ב-10 בפברואר 856 שארל הקירח השיא את בנו לואי לאחת מבנותיו של אריספו, דוכס ברטאן שהעניק ללואי, שהיה בן עשר שנים בלבד, את דוכסות לה מאן ואת העיר לה מאן כבירתו. צעדים אלה קיצצו בסמכויותיו של רובר החזק וגרמו למורת רוח בקרב אנשי האצולה של ברטאן. בנובמבר 857 נרצח אריספו, דוכס ברטאן וב-858 רובר החזק וסאלומון מברטאן מרדו בשארל הקירח וקראו ללודוויג הגרמני לפלוש לפרנקיה המערבית. בספטמבר של אותה שנה לודוויג הגרמני הגיע לאורליאן, פגש את מנהיגי המורדים וגירש את לואי מלה מאן.
שארל הקירח נאלץ לפצות את רובר החזק על אובדן נחלותיו בעמק הלואר והעניק לו את רוזנות אוטן, את רוזנות נוור ואת רוזנות בורגונדיה. ב-861 שארל הקירח חתם על הסכם שלום עם רובר החזק ומינה אותו לרוזן אנז'ו. ב-862 הוא מינה אותו למרקיז נויסטריה. בתפקידיו אלה רובר החזק הגן בהצלחה על החוף הצפוני של פרנקיה המערבית נגד פלישת הנורמנים.
ב-866 רובר החזק נהרג בקרב בריסאת (כיום במחוז מיין-א-לואר שבחבל פיי דה לה לואר) כאשר יצא להגנת פרנקיה המערבית נגד הנורמנים והברטונים.
בפברואר 888 בנו אודו, שהיה רוזן פריז, הוכתר למלך צרפת. ב-29 ביוני 922 בנו רובר הוכתר למלך צרפת על ידי האצולה שמרדה במלך שארל התם. ב-3 ביולי 987 נינו של רובר החזק, איג קאפה, נבחר על ידי האצולה למלך צרפת והיה ראשון למלכי השושלת הקאפטינגית.
משפחתו
רובר התחתן עם אדלייד מטור, בתם של איג מטור ואווה, ממנה היו לו שני בנים:
Pearl Street Films
Pearl Street Films הוא חברה אמריקאית להפקות קולנוע, שהוקמה על ידי מאט דיימון ובן אפלק. באוקטובר 2012, ג'ניפר טוד מונתה לנשיאת החברה. משרדי החברה ממוקמים במשרדי אולפני Warner Bros.
במרץ 2018 הודיעה החברה כי תאמץ נספח ייצוג לכל הפרויקטים העתידיים.
ערפד מדומה גדול
ערפד מדומה גדול (שם מדעי: Megaderma lyra) הוא מין של עטלף מהסוג ערפד מדומה שבמשפחת הערפדים המדומים החי בדרום אסיה ודרום-מזרח אסיה. עטלף זה הוא קרובו לסוג של ערפד מדומה זוטר, אם כי לעיתים הוא משויך לסוג ומין יחיד - Lyroderma.
זהו מין עטלף בגודל של 6.5 עד 9.5 ס"מ ומשקל 40 עד 60 גרם בממוצע. הוא בעל פרווה צפופה בצבע כחול-אפור כהה והוא חסר זנב ובעל אוזניים גדולות. הוא בעל עלה-אפי גדול בקצה החוטם ובעל שיניים חדות מותאמות ללעיסת בשר.
העטלף הוא צייד פעיל לילה הניזון בעיקר מחרקים ושאר פרוקי-רגליים גדולים אך לא יהסס לטרוף גם חולייתנים כמו עכברים, זוחלים, עופות קטנים ואף עטלפים אחרים שאותם הוא הורג בנשיכה חזקה. בימים הוא נח במערות או בחללי עצים.
מרק בירה
מרק בירה הוא מרק שבדרך כלל מבוסס רביכה ונעשה עם בירה. באירופה של ימי הביניים, הוא הוגש כמרק לארוחת בוקר, ולפעמים נמזג על לחם.
וריאציות על המתכון משתמשות בעמילנות של תפוחי אדמה כמסמיך. ישנה גרסה סורבית מתוקה למרק, אשר אליה נוספים שמנת וצימוקים.
נדיר ארבר
נדיר ארבר הוא רופא פנימאי וגסטרואנטרולוג, פרופסור מן המניין בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. מנהל המרכז המשולב למניעת סרטן בבית החולים איכילוב (משנת 2005), מנהל פרויקט מחקרי לתרופה ניסיונית "EXO-CD24" לטיפול בחולי קורונה.
ביוגרפיה
ארבר הוא בנם של נעה, מעצבת אופנה בהשכלתה ועיתונאית אופנה ודן, טייס חיל האוויר שהיה מדריך טיס בקורס מדריכי טיס הראשון של בית הספר לטיסה וקברניט אל-על. אחותו לימור אביבי ארבר היא רופאת שיניים ואחות נוספת, איילת ארבר, נהרגה ב-12 באוגוסט 1988במהלך ירח דבש בדרום אמריקה. על שמה היה קיר טיפוס בשם "קיר איילת"
בין השנים 1985–1979 למד רפואה בבית ספר לרפואה באוניברסיטה העברית, ירושלים. בשנת 1982 קיבל תואר תואר BSc, האוניברסיטה העברית, בית הספר לרפואה. סיים סטאז' במרכז רפואי הדסה ירושלים ב-1986. לאחר מכן בין השנים 1986–1989 התמחה ברפואה פנימית במרכז רפואי רבין פתח תקווה. אחר כך בשנים 1989–1991 היה רופא בכיר במחלקה פנימית ד' בבלינסון.
בשנת 1991 הוענק לארבר תואר MSc, אוניברסיטת תל אביב, בית הספר לרפואה ע"ש סאקלר. בין השנים 1987–1991 תואר MHA, בית הספר למנהל עסקים ע"ש רקאנטי, באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1989 השתלם במחלקה לקרדיולוגיה, בית החולים מאונט סיני שבעיר ניו יורק בארצות הברית. ובשנים 1991 עד 1993 השתלם בגסטרואנטרולוגיה.
בין השנים 1996–2005 כיהן ארבר כמנהל היחידה לאונקולוגיה גסטרואנטרולוגית (GI) באיכילוב.
משנת 2005 מכהן ארבר כראש - מרכז משולב למניעת סרטן, המרכז הרפואי איכילוב.
בנוסף מנהל ארבר את מרפאת "BRCA".
ארבר עוסק בגסטרואנטרולוגיה, קולונוסקופיה, חקר סרטן, גילוי ואבחון מוקדם, סמנים ביולוגים לגילוי של סרטן, אימונותרפיה, טיפול גני ומניעה כימית (Chemoprevention, NSAIDs). הוא כיהן כנשיא האיגוד הישראלי לגסטרואנטרולוגיה
הוא פרופסור מן המניין בחוג לרפואה פנימית וגסטרואנטרולוגיה. עומד בראש קרן יחיאל והלן ליבר לחקר הסרטן בבית הספר לרפואה על שם סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
התרופה הניסיונית "EXO-CD24" לטיפול בחולי קורונה
ארבר מנהל פרויקט לתרופה ניסיונית בשם ב-EXO-CD24 לטיפול בחולי קוביד 19 הסובלים מסערת ציטוקינים. הטכנולוגיה נוסתה לראשונה בבני אדם, בפאזה קלינית ראשונה במרכז הרפואי איכילוב. מרגע הגיית הרעיון והמצאת הטכנולוגיה ועד שנוסתה לראשונה בבני אדם, עברה חצי שנה בלבד.
התרופה נלחמת בסערת ציטוקינים, הנובעת מנגיף הקורונה. למחלת הקורונה שני שלבים עיקרים. שלב ראשון הוא דמוי מחלת שפעת ואינו מחייב טיפול ספציפי, אלא טיפול תומך בלבד. שלב שני מתרחש אצל 5-7% מן המטופלים, בדרך כלל כאלו עם גורמי סיכון, והוא מתאפיין בפעילות יתר של מערכת החיסון, תופעה המכונה סערה ציטוקינית. תגובה חיסונית זו מסכנת חיים, וההערכה שהיא האחראית למרבית מקרי המוות הקשורים למחלה.
התרופה משתמשת באקסוזומים, חלקיקים זעירים דמויי בועה, המובילים חומרים בין התאים. הטיפול התרופתי משתמש באקסוזומים כדי להעביר חלבון הנקרא  לריאות. חלבון זה נמצא על פני התאים, ויש לו תפקיד חשוב בוויסות מערכת החיסון, ובפרט הוא עוזר להרגיע את המערכת ולרסן את הסערה. צוות המחקר הינדס את האקסוזומים ב"חדרים נקיים" בטכניון, והם הועשרו בחלבון CD24. התמיסה ניתנה באינהלציה הישר לריאות. המטרה היא שהחלקיקים, שגודלם מיליונית המילימטר, יגיעו במהירות וביעילות לאזור הדלקתי, וימנעו את ההפרשה של הציטוקינים הדלקתיים ה-"EXO-CD24" הוענק ל-30 חולים שמצבם בינוני או חמור. התכשיר מיועד לחולים בינוניים עד קשים, על מנת למנוע את הידרדרותם למצב קשה.
כדורגל
ארבר הוא אוהד של קבוצת הפועל תל אביב בכדורגל. באוגוסט 2019 קיבל מנדט למציאת רוכש להפועל תל אביב. אוהדי הפועל תל אביב פעלו אז כדי שבעלי המועדון, האחים שרון ואיציק ניסנוב, בועז ומאיר תושב וזאב גריברג, ימכרו את המועדון. החלפת הבעלות לא יצאה אל הפועל.
אמיר קופי
אמיר קופי (נולד ב-17 ביוני 1997) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת לוס אנג'לס קליפרס ב-NBA, תחת חוזה דו-כיווני במסגרתו הוא משחק גם בליגת הפיתוח בקבוצת אגווה קליינטה קליפרס.
קריירה בתיכון
קופי שיחק בתיכון הופקינס במיננטוקה, מינסוטה, ובמהלך שנתו האחרונה זכה בתואר "מר כדורסל של מינסוטה" ובתואר שחקן השנה במינסוטה מטעם Associated Press. בעונה זו (2015-16) רשם 19.9 נקודות בממוצע למשחק. לפי דירוג ESPN, הוא דורג במקום ה-32 בטופ 100 של מחזור השחקנים 2016, ובספטמבר 2015 הודיע על כוונתו לשחק במכללת מינסוטה.
קריירת מכללות
במינסוטה קיבל תפקיד חשוב בקבוצה כבר מהשלב הראשון, ובעונתו מהראשונה היה הקלע השני בטיבו בקבוצתו עם 12.2 נקודות למשחק, והמוסר השני בטיבו בקבוצה עם 3.1 אסיסטים למשחק. הוא אף נכלל בקבוצת האול-פרשמן של הביג-טן קונפרנס. בשנתו השלישית, נבחר לחמישיית העונה השלישית של הביג-טן.
קריירה מקצועית
לאחר שלא נבחר בדראפט 2019 של ה-NBA, חתם קופי על חוזה דו-כיווני בקבוצת לוס אנג'לס קליפרס. ב-27 בספטמבר 2021 חתם על חוזה דו-כיווני חדש בקבוצה. בעונת החל לקבל הזדמנות משמעותית יותר בסגל ומספר דקות המשחק שלו עלה מ-9 דקות לערך בעונותיו הקודמות ל-22 דקות בממוצע, כשהוא פותח בחמישייה בכמחצית מהמשחקים.
חיים אישיים
אביו ריצ'רד קופי היה שחקן כדורסל אף הוא, ששיחק במכללת מינסוטה ולאחר מכן ב-NBA (52 משחקים במינסוטה טימברוולבס בעונת ), בליגה הסינית, בליגה הטורקית ובליגה הספרדית.
אחותו, ניה קופי, שיחקה כדורסל באוניברסיטת נורת'ווסטרן. בשנת 2017 נבחרה במקום החמישי בדראפט ה-WNBA על ידי סן אנטוניו סטארס.
אורט ספיר ירוחם
בית ספר תיכון קהילתי מדעי וטכנולוגי דרכא ספיר על-שם ש' ספיר בירוחם, הוא בית ספר שש שנתי (כיתות ז'-י"ב).
מבנה החטיבה העליונה
בבית הספר לומדים כ-360 תלמידים (נכון לשנת 2015) והוא התיכון הממלכתי היחיד בירוחם.
Azymes
"Azymes" (רבים של Azyme; בתעתיק לעברית: "אזימה") היא המילה מצה יהודית בשפה האנגלית המודרנית המוקדמת. מקורה במילה היוונית העתיקה ἄζυμος (בתעתיק לאנגלית: ázymos; בתעתיק לעברית: "אזימוס", בתירגום לעברית: "ללא תסיסה"), ששימשה בתקופת המקרא ללחם שנאפה ללא התפחה ; המונח המקובל יותר באנגלית מודרנית הוא unleavened bread או matzah, אך עדיין משתמשים בשמות של המונח היווני בשפות רומאניות רבות (בספרדית: pan ácimo, בצרפתית: pain azyme, באיטלקית: azzimo, בפורטוגזית: pão ázimo וברומנית: azimă). המונח אינו מופיע לעיתים קרובות בתרגומי תנ"ך מודרניים, אך הופיע בתנ"ך הקתולי האנגלי ביבליית דואיי-ריימס.
אורט ספיר ירוחם
מבנה החטיבה העליונה
מגמות הלימוד העיקריות בבית הספר: פיזיקה, ביולוגיה, כימיה, ניהול מלונאי ותקשורת.
בשנת 2002 זכה בית הספר בפרס חינוך של רשת אורט. בשנים 2013 ו-2014 נכלל בית הספר ברשימת מקבלי פרס "בית הספר הערכי" מטעם משרד החינוך.
בשנת 2018 נכלל בית הספר במקום הראשון ברשימת בתי הספר המצטיינים של משרד החינוך.
היסטוריה
בית הספר המקיף ע"ש שושנה ספיר הוקם בשנת 1975. עד אז לא היה בירוחם תיכון ממלכתי, והתלמידים יצאו ללמוד בתיכונים בסביבה.
בשנת 1984 הצטרף בית הספר לרשת אורט.
בעבר נלמדו בבית הספר מגמות מקצועיות כגון: נגרות, ספרות, פקידות, חשבונאות, כלכלת בית, מטפלות, מסגרות וצנרת מבנים.
עד שנות ה-90 של המאה ה-20, היה אחוז הזכאים לתעודת בגרות נמוכים מאוד. אולם בשנת 1996 התחיל בבית הספר פרויקט "כל אחד יכול", מהלך שהוביל לזינוק משמעותי מאוד באחוז הזכאים לבגרות. בשנת 2013 היה מספר הזכאים 72%.
בשנת 2018 עזב בית הספר את רשת ״אורט״ ועבר לזכינית ״דרכא״
מסלולי לימוד מיוחדים
בשנים 2007–2010 פעלה בבית הספר כיתת שוחרים, במסגרת בתי הספר הטכניים של חיל האוויר.
בשנים 2004–2005 נפתחה בבית הספר כיתה דתית, אך מסלול זה לא המשיך.
בשנת הלימודים תשע"ה (2015) לומדת בבית הספר כיתת גמלאים, המופעלת בשיתוף פעולה עם המשרד לאזרחים ותיקים.
דיוויזיית המילואים ה-17 (האימפריה הגרמנית)
דיוויזיית המילואים ה-17 (בגרמנית: 17. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול של פרוץ מלחמת העולם הראשונה. היא נכללה במסגרת קורפוס המילואים ה-9 בפיקוד מקס פון בהן, אשר בתורו נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה הראשונה בפיקוד אלכסנדר פון קלוק. הדיוויזיה השתתפה בפלישה הגרמנית לבלגיה, שם שהתה בשבועות הראשונים של המערכה, ולאחר מכן השתתפה בקרב על האן. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בפלנדריה ובארטואה, ובשנת 1916 היא לחמה בקרב על הסום. בשנת 1917 היא לחמה בקרב אראס ובקרב פשנדל, ובשנת 1918 הדיוויזיה השתתפה במתקפת האביב ונלחמה נגד מתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, ובינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
התענית הגדולה
התענית הגדולה, או הצום הגדול, (מיוונית: Μεγάλη Τεσσαρακοστή או Μεγάλη Νηστεία, המשמעות בהתאמה היא "40 הימים הגדולים" או "הצום הגדול") היא תקופת הצום בעלת החשיבות הרבה ביותר בשנה הליטורגית של הנצרות האורתודוקסית (כולל בפולחן הביזנטי והנצרות האורתודוקסית המערבית), הפולחן הביזנטי של הכנסייה הלוטרנית וכנסיות קתוליות מזרחיות, המכינה את הנוצרים לחג המשמעותי ביותר של השנה הליטורגית, הפסחא.
במובנים רבים התענית הגדולה דומה לתענית של הנצרות המערבית. ישנם מספר הבדלים בחישוב משך התענית (מלבד חישוב תאריך הפסחא) וכיצד מציינים אותה, גם ליטורגית בפולחן הציבורי של הכנסייה וגם אישית.
הבדל אחד בין הנצרות המזרחית לנצרות המערבית הוא חישוב תאריך הפסחא. ברוב השנים, הפסחא המזרחית מתרחשת אחרי הפסחא המערבית, ולפעמים הפער בינן יכול להיות אפילו חמישה שבועות, ולפעמים שני התאריכים חופפים. כמו התענית המערבית, התענית הגדולה נמשכת ארבעים יום, אך בניגוד למערבית, ימי ראשון נכללים בספירה.
הצום נמשך לאורך השבוע הבא, הנודע כשבוע הפסיון או השבוע הקדוש, ולא מסתיים עד אחרי תפילת הפסחא בשעות הבוקר המוקדמות של הפסחא.
תכלית
מטרתה של התענית הגדולה היא להכין את המאמינים, לא רק לזכור, אלא גם להיכנס לפסיון ותחייתו של ישו. מכלול החיים בפולחן הביזנטי סובב סביב התחייה. הכוונה של התענית הגדולה היא להיות סוג של "מפעל" היכן שאופיו של המאמין מורם ומחוזק רוחנית, היכן שהחיים שלו מוקדשים לעקרונות ורעיונות של הבשורות, היכן שהצום והתפילות מגיעים לשיא בהבנה עמוקה של החיים, היכן שאדישות וחוסר רצון הופכים לפעולות נמרצות של אמונה ומעשים טובים.
התענית היא אינה רק בשביל התענית עצמה, כמו שלא צמים רק בשביל הצום עצמו. להפך, אלו הם אמצעים שבעזרתם ובאמצעותם מכין עצמו המאמין כדי להגיע, לקבל ולהשיג את קריאתו של מושיעו. לכן חשיבותה של התענית הגדולה מוערכת מאוד, לא רק בידי הנזירים, שעם הזמן האריכו את זמן הצום עוד ועוד, אבל גם בידי האנשים הפשוטים שאינם אנשי דת. כללי התענית האורתודוקסית הם כללי הנזירות. כללים אלו קיימים לא כחוק פרושי "משאות כבדים מסבל", לוקאס 46:11, אלא כאידיאל לשאוף אליו. לא כמטרה בפני עצמה, אלא כאמצעי לטיהור הלב, להארת הנפש, לשחרור הנפש והגוף מחטא, והשלמות הרוחנית שהוכתרה בזכות האהבה לאלוהים ולאדם.
משמעת עצמית
קיום מצוות התענית הגדולה מאופיינות בצום והתנזרות ממזונות מסוימים, העצמת תפילה פרטית וציבורית, בחינה עצמית, וידוי, שיפור אישי, חרטה ופיצוי על חטאים שבוצעו, ונתינת צדקה.
המזונות מהם מתנזרים הם בשר, דגים, ביצים ומוצרי חלב, יין ושמן. לפי כמה מהמסורות מתנזרים רק משמן זית, באחרות כל מכל שמן העשוי מירקות. בעוד שיין ושמן מותרים בשבתות, ימי ראשון וימי חג מעטים, ודגים מותרים ביום ראשון של הדקלים כמו גם בחג הבשורה אם הוא מתרחש לפני יום ראשון של הדקלים, ביצי דגים מותרים בשבת לזרוס, בשר ומוצרי חלב אסורים לחלוטין עד שהצום נשבר בפסחא.
נוצרים צפויים להקדיש תשומת לב רבה יותר להגדלת התפילה הפרטית שלהם. על פי התאולוגיה הפולחנית הביזנטית, כאשר גדלה הסגפנות, יש להגדיל גם את התפילה. אבות הכנסייה התייחסו לצום בלי תפילה כ"צום השדים", משום שהשדים אינם אוכלים בשל אופיים הלא-גשמי, אך הם גם אינם מתפללים.
קיום מצוות ליטורגיות
התענית הגדולה מיוחדת בכך, שליטורגית, השבועות לא נערכים מיום ראשון ליום ראשון, אלא במקום זאת מתחילים ביום שני ומסתיימים ביום ראשון, ורוב השבועות נקראים על שם שיעורים מהבשורה שתקרא במהלך הליטורגיה הקדושה ביום ראשון. זאת על מנת להמחיש שכל עונת התענית היא הקדמה המובילה ליום ראשון שהוא הגדול מכולם: הפסחא.
ערפד מדומה זוטר
ערפד מדומה קטן (שם מדעי: Megaderma spasma) הוא מין של עטלף מהסוג ערפד מדומה שבמשפחת הערפדים המדומים החי בדרום אסיה ודרום-מזרח אסיה. עטלף זה הוא קרובו לסוג של ערפד מדומה גדול.
עטלף זה מגיע לאורך של 7 עד 10 ס"מ בממוצע ובעל מוטת כנפיים של 30 ס"מ. הוא בעל פרווה שעירה ואפורה או חומה עם כנפיים צהובות ובעל פנים ורודות בעל אוזניים בולטות, עלה-אפי מחודד בקצה אפו ולסתות חזקות בעלות שיניים חדות מותאמות ללעיסת בשר.
העטלף הוא פעיל לילה המחפש באמצעות אקולוקציה בעיקר חרקים גדולים כמו חגבים או עשים אך הוא לא יהסס לטרוף גם חולייתנים אחרים. ביום העטלף ישן במערות, חללי עצים או נקיקים בחבורות של עד 30 פרטים. תפוצתו היא לאורך דרום אסיה בין הודו וסרי לנקה עד אינדונזיה והפיליפינים.
להקות העטלפים מועילות לאדם עקב כך שהם מחסלים מזיקים שונים, אף שלעיתים הם גם מפיצים מחלות מידבקות.
רגאטה
רגאטה (מוונטית: Regatta) היא סדרה של מרוצי סירות. מקור המונח באיטלקית ונציאנית שמשמעותו "תחרות", ומתאר בדרך כלל אירועי מרוץ של סירות חתירה, מפרשיות, סירות דרקון או גלשני רוח, אם כי כמה סדרות מרוצים של סירות מנוע נקראות גם הן רגאטות. רגאטה כוללת לעיתים קרובות פעילויות חברתיות וקידום מכירות סביב אירוע המרוצים, ולמעט במקרה של אליפויות של סוג הסירה נקראת בדרך כלל על שם העיר או המקום בו האירוע מתקיים.
אף על פי שרגאטות הן בדרך כלל תחרויות חובבים, בדרך כלל מדובר באירועים מאורגנים באופן רשמי, עם כללים מקיפים המתארים את לוח הזמנים והנהלים של האירוע. רגאטות עשויות להיות מאורגנות כאליפויות לאזור או סוג סירה מסוים, אך לרוב נערכות רק לשם שמחת התחרות, האחווה והקידום הכללי של הספורט.
המאורגנת על ידי מועדון היאכטות "אגודת השייט של ברקולה וגריניאנו" (Società Velica di Barcola e Grignano) בטריאסטה שבאיטליה מחזיקה בשיא העולם של גינס כ"מרוץ השיט הגדול ביותר" עם 2,689 סירות ומעל 16,000 שייטים בקו הזינוק. "פיאסקו שלושת הגשרים" (The Three Bridge Fiasco), בארגון "אגודת השיט העצמאית" (Singlehanded Sailing Society) במפרץ סן פרנסיסקו עם יותר מ-350 מתחרים, הוא מרוץ המפרשיות הגדול ביותר בארצות הברית.
הרגאטה הגדולה והפופולרית ביותר של סירות חתירה היא שנערכת על נהר התמזה באנגליה. אחת מרגאטות היאכטות הגדולות והוותיקות בעולם היא, שמתקיימת מדי שנה ומאורגנת על ידי מועדון היאכטות "פלגת היאכטות המלכותית" (Royal Yacht Squadron) ב באי וייט באנגליה, ומושכת בדרך כלל מעל 900 סירות מפרש. לשבוע קאוז קדמו גביע קמברלנד (Cumberland Cup; 1775), "הרגאטה המלכותית של נמל דרטמות'" (Port of Dartmouth Royal Regatta; 1822) ו"הרגאטה של נמל פלימות'" (Port of Plymouth Regatta; 1823). הרגאטה הוותיקה ביותר באמריקה הצפונית היא הרגאטה המלכותית של סנט ג'ון (Royal St. John's Regatta) שנערכת ב בסנט ג'ונס בניופאונדלנד בקנדה מדי שנה מאז 1818.
האראלד לאנדר
ביוגרפיה
לאנדר נולד בקופנהגן. הוא החל כרקדן, למד אצל מנהל הבלט מיכאיל פוקין בשנים 1926–1927, ורקד תפקידי סולו שונים עד לפרישתו בשנת 1945.
בתקופת כהונתו כמנהל אמנותי ומנהל בלט של הבלט המלכותי הדני, מ-1932 עד 1951, העשיר לאנדר את רפרטואר הלהקה בהפקות של יצירות המופת האיקוניות של פוקין ובהפקות מחודשות של יצירות בורנונביל.
הכוריאוגרפיה המפורסמת ביותר שלו, "אטיודים", שפרסמה את שמו בעולם, נחשבת למחווה להכשרה לבלט קלאסי. "אטיודים" הוא בלט במערכה אחת, שנפתח בבתרגילי בלט מסורתיים ליד המוט ומסתיים בביצועי ראווה מרהיבים.
לאנדר התמנה למנהל הבלט של האופרה של פריז בשנת 1953 ובשנת 1964 פתח סטודיו משלו בפריז. ממשלות דנמרק, בלגיה וצרפת העניקו לו אותות כבוד על תרומותיו לבלט. לאנדר חזר לקופנהגן זמן קצר לפני מותו ב-1971.
ניית'ן או'טול
ניית'ן או'טול (באנגלית: Nathan O'Toole נולד ב-17 במרץ 1998) הוא שחקן אירי. הוא ידוע בתפקידו בתור ביורן צד-ברזל הצעיר בעונות הראשונה, השנייה והרביעית של סדרת הטלוויזיה ויקינגים. או'טול עשה את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה בגיל 13 בסדרת הטלוויזיה הבורג'ס בתור וינצ'נזו.
ביוגרפיה
או'טול גדל בדונסשוהלין, מחוז מית'. הוא למד בבית הספר הלאומי "St. Seachnall" ולאחר מכן למד במכללה הקהילתית של דונסשוהלין. הוא החל ללמוד שיעורי משחק בתיאטרון הצעירים של אן קוואנה כשהיה בן עשר. לאחר מכן הוא המשיך להתאמן באקדמיית בו סטריט בדבלין.
שי פרל
שי פרל (נולדה ב-1 במרץ 1997) היא כדורגלנית ישראלית, המשחקת כבלמית בקבוצת SC Sand מהבונדסליגה השנייה ובנבחרת ישראל.
ביוגרפיה
פרל נולדה בפתח תקווה, בת שנייה להוריה איריס ועמית. אביה היה שחקן כדורגל בצעירותו בקבוצת הפועל פתח תקווה תחת הדרכתו של אברהם גרנט. בגיל צעיר נחשפה למשחק הכדורגל ושיחקה במגרש השכונתי. בגיל 11 התחילה להתאמן עם קבוצת בנים בהפועל פתח תקווה ולאחר שנה עברה לקבוצת הנערות של הפועל עירוני פתח תקווה וזכתה איתה באליפות וגביע המדינה לנערות.
עוד לפני גיל 15 הצטרפה לקבוצה הבוגרת ובעונת 2012/2013 נבחרה לתגלית העונה בליגת נשים ראשונה.
בשנת 2013 התקבלה לאקדמיה לכדורגל לבנות במכון וינגייט לתקופה של שנתיים. בשנה זו שיחקה גם במדי אס"א תל אביב במסגרת מוקדמות ליגת האלופות.
ב-2016 שיחקה במדי מ.כ רמת השרון במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. בשנה זו נפצעה במהלך משחק אימון ובעקבות הפציעה הושבתה לתקופה ארוכה. שיחקה בשנים אלו בהפועל פתח תקווה, רמת השרון והפועל רעננה בליגת העל ובשנת 2018 חזרה לפתח תקווה ושיחקה איתה בליגה הלאומית.
בעונת 2019/2020 חזרה לליגת העל והייתה חלק מסגל רמת השרון שזכתה באליפות.
בנבחרת
פרל שיחקה בנבחרת הנשים עד גיל 17 החל מ-2012 ורשמה בה 11 הופעות. בנבחרת הנשים עד גיל 19 רשמה 16 הופעות. בסיום התקופה באקדמיה בשנת 2015 הובילה כקפטנית את נבחרת ישראל עד גיל 19 באליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 שהתקיימה בישראל.
את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת ערכה ב-2014 נגד נבחרת שווייץ ורשמה 10 הופעות במדים הלאומיים.
קונדו
קונדו (בהונגרית: Kondó) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בקונדו חיו מעט יהודים.
שמורת תל סהרון
שמורת תל סהרון היא שמורת טבע ישראלית בעמק בית שאן, הממוקמת מדרום מערב לכפר רופין. תל סהרון הוכרזה כשמורה ב-18 בדצמבר 1969.
תיאור השמורה
השמורה מהווה ברובה רצועה ארוכה הנמשכת לאורך שתי גדות נחל סהרון (ואדי שייח' מחמוד), מנביעתו במעיין סהרון במערב, ועד למוצאו באזור בריכות הדגים של כפר רופין במזרח. בדרום מערב השמורה שוכן תל סהרון, תל עתיק הידוע גם כתל שייח' מחמוד, ובמערבה קיימת תחנת טיבוע לציפורים.
תחנת הטיבוע בשמורה, יחד עם שני מסתורי צפרות הממוקמים בצפון השמורה, מהווה חלק עיקרי במערכת מרכז הצפרות של כפר רופין. התחנה הייתה פעילה ברוב עונות הנדידה החל מ-1997, ובשיא פעילותה הוטבעו בשנה אחת כ-10,000 ציפורים מ-80 מינים שונים. ב-2012 תועד באתר פרט יוצא דופן מבחינת תוחלת החיים של צופיות בישראל: זכר צופית שלפי טבעת הטיבוע שלו, היה בן כ-10 שנים.
היסטוריה
שטח השמורה עמד בעת הכרזתה על כ-55 דונם.
ב-2014, המועצה לגנים לאומיים ושמורות טבע במשרד איכות הסביבה אישרה תוכנית מפורטת להרחבת שטח השמורה ב-102 דונם.
ב-2016 חנכה רשות הטבע והגנים בית גידול חדש בשמורה והשיבה לשם את הדג בינון דור, דג אנדמי לאזור מעיינות עמק בית שאן שנמצא בסכנת הכחדה. בית הגידול כולל ערוץ זרימה מלאכותי ואזורי ברכות, שנועדו לאפשר רבייה וגדילה של הדגיגים שמשוחררים למים.
פרנק דיקסון
פרנק מארי דיקסון (באנגלית: Frank Murray Dixon; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאלבמה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אלבמה ה-40 בשנים 1939–1943. הוא נודע בעיקר בשל תהליך הארגון מחדש של ממשלת המינדה שהוא חולל ובשל הרפורמה באופן חישוב מיסי הרכוש.
ראשית חייו
פרנק דיקסון נולד באוקלנד, קליפורניה כבנם של הכומר פרנק דיקסון ולאורה דיקסון. את רוב תקופת ילדותו בילה דיקסון בווירג'יניה והתחנך בבתי ספר בוירג'יניה ובוושינגטון הבירה. הוא סיים את לימודיו בבית הספר המכין פיליפס אקסטר (כיום אקדמיית פיליפס אקסטר ), ולאחר מכן למד באוניברסיטת קולומביה. ב-1916 הוא קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת וירג'יניה. את הקריירה המשפטית שלו החל דיקסון בברמינגהאם, אלבמה במשרד עורכי הדין של קפטן פרנסיס וייט. זמן קצר לאחר מכן הוא נשא לאישה את ג'ולייט פרי, ולזוג נולדו בן ובת.
הקריירה המשפטית של דיקסון נקטעה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. הוא התגייס בהתנדבות לחיל האוויר המלכותי הקנדי. כקצין בדרגת לוטננט משנה הוא הוצב בגף הטיס הצרפתי כסייר אוויר וכמקלען. ביולי 1918 הוא נפצע כאשר מטוסו הופל מעל סואסון, צרפת, ובשל כך נאלצו הרופאים לקטוע את רגלו. ממשלת צרפת העניקה לדיקסון את צלב המלחמה עם עלי דקל. כמו כן, הוענק לו תואר אביר לגיון הכבוד והוא קודם לדרגת מייג'ור.
בשובו לברמינגהאם פתח דיקסון משרד עורכי דין בשם "באוורס ודיקסון", והיה לעורך דין מצליח שעסק בעיקר בדיני תאגידים. בנקודת זמן זו הוא היה גם למפקד ב והיה מעורב בפעילויות למען ותיקי המלחמה. ב-1934 עשה דיקסון את ניסיונו הראשון להיבחר כמושל אלבמה, אך נוצח בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית על ידי ביב גרייבס. ב-1938 הוא ניצח בקלות את גרייבס ונבחר כמושל אלבמה ה-40.
מושל אלבמה
לפני שהושבע כמושל, בילה דיקסון זמן רב בהכנות לתפקיד. הוא נפגש עם ביב גרייבס, עם מומחים למנהל ציבורי, ועם הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט כדי לקבל עצות וידע בנוגע לתוכניותיו לשינוי ממשלת אלבמה. כמושל, שאף דיקסון לייעל את ממשלת המדינה. הוא ביטל 27 סוכנויות ממשלתיות במדינה באמצעות מיזוג תפקידיהן בתוך מחלקות הממשל. הסוכנויות שמלכתחילה נוהלו על ידי ועדות, הושמו תחת ניהולו של בעל תפקיד שדיווח ישירות למושל. באופן זה הפך דיקסון את משרת המושל לריכוזית. הוא סיים את העסקתם של כל העובדי המדינה שהתקבלו לעבודה לאחר מועד השבעתו. הוא גם נתן הוראה שתופסק עבודתו של כל עובד שלא היו לו תפקידים מסוימים. הוא קידם את פרישתם של מורים מהמערכת ואת חקיקתו של חוק עבודת המורים. הוא גם הקים את מערכת השירות הציבורי המדינתית שנדרשה להעסיק עובדים בהתבסס על כישוריהם.
דיקסון בילה זמן רב בביצוע רפורמה בשיטת הערכת הנכסים לצורכי מס רכוש. הוא האמין שמועצות ההערכה למס הרכוש שמונו על ידי המחוזות העריכו את שווי הרכוש בכוונה בהערכת חסר. מצב זה הוביל בתורו לתמיכה בלתי מדויקת של המחוזות בבתי הספר ובשירותים המוניציפליים. באמצעות הרפורמה שלו דחף דיקסון הצעת חוק שדרשה שמועצות ההערכה יוחלפו במועצות של שלושה אנשים שמונו על ידי המושל.
הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה לקראת תום כהונתו של דיקסון כמושל, הובילה לכך שהישגיו רק התרבו. הוא פיקח על הארגון מחדש לטובת המלחמה של הרציפים בנמל מוביל, וכתוצאה מכך חלה עלייה של 400 אחוזים בהיקף תעבורת הסחורות. כלכלת אלבמה שגשגה כאשר תעשיית בניית ותיקון הספינות פרחה במהלך המלחמה. במהלך המלחמה פיקח דיקסון על אירועים הקשורים אליה. חיילים בריטים התאמנו בארצות הברית כחלק מהסכם השאל-החכר. לעיתים, הלכו חיילים אלו לעולמם באלבמה. בשל מדיניות הצבא הבריטי שחייליו יטמנו בבתי קברות בארץ בה הם מתו, הקצה דיקסון אזורי קבורה מיוחדים לטייסים בריטים שמתו באלבמה בבית הקברות אוקווד אנקס שבמונטגומרי. בבית הקברות הוקצה להם שטח קבורה שעליו התנוסס דגל הממלכה המאוחדת. הקברים תוחזקו על ידי נשות מונטגומרי שהיו חברות במועדני הגנים המאוחדים. ב-11 בנובמבר 1941 ארגן דיקסון מצעד גדול לכבוד יום שביתת הנשק. במצעד השתתפו 7,000 איש, כולל חיילים מכל זרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית, תזמורות צבאיות, 3,000 קדטים של הגיס האווירי של צבא ארצות הברית וכמה מאות קדטים של חיל האוויר המלכותי הבריטי. העיתון Montgomery Advertiser העיר שאף על פי שאלפים עמדו לאורך מסלול המצעד, רוב הצופים לא הריעו ונותרו שקטים עד שהקדטים הבריטים עברו על פניהם. בנקודת זמן זו, הקהל אכן הריע. דיקסון גם ארגן ופיקח על מפגן גדול של האגודה למען החייל האמריקאית (USO) במונטגומרי.
שנותיו האחרונות
לאחר תום כהונתו כמושל ב-1943, שב דיקסון לעיסוקו בעריכת דין ופתח בברינגהאם משרד בשם "באוורס, דיקסון, דאן ומקדואל". הוא ביצע פעולות שדלנות עבור מטרות שמרניות בבית המחוקקים של אלבמה. הוא בילה זמן רב בשדלנות לטובת חוק הזכות לעבוד. ב-1948 הוא שימש באופן זמני כיושב הראש של ועידת מפלגת זכויות המדינות שהעמידה את סטרום ת'ורמונד ואת פילדינג רייט כמועמדיהם לנשיאות על פניהם של ג'ון פיצג'רלד קנדי ולינדון ג'ונסון.
פרנק דיקסון נפטר בברמינגהאם ב-11 באוקטובר 1965. הוא נטמן בבית הקברות אוק היל שבעיר.
בלה שבשטין
בלה שבשטין (במקור שטרן, בהונגרית: Sebestyén Béla; בודפשט, 23 בינואר 1885 – בודפשט, 19 בדצמבר 1959) היה שחקן כדורגל הונגרי-יהודי של נבחרת הונגריה בכדורגל, חלוץ. הוא היה חבר בקבוצה ההונגרית באולימפיאדת סטוקהולם בשנת 1912. הוא היה אחד מחמשת האחים שבשטין. אחיהם של גזה שבשטין, ינה, דז'ה ומיהאי.
ביוגרפיה
הוא נולד למשפחה יהודית כבנם של ז'יגמונד שטרן וגיזלה וירת. הוא שיחק במ.ט.ק. בודפשט בתפקיד חלוץ.
במועדון ובנבחרת
בין 1906 ל־1912 הוא שיחק בנבחרת הונגריה 24 פעמים וכבש שער אחד. הוא היה חבר בנבחרת הלאומית שהשתתפה באולימפיאדת סטוקהולם בשנת 1912.
משחקים בנבחרת
שבשטין שיחק 24 משחקים במדי נבחרת הונגריה:
אודרי (אי, אנטארקטיקה)
האי אודרי (באנגלית: Audrey Island) הוא האי הדרומי ביותר שמבין איי דבנהאם, בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
גילוי האי
האי התגלה על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1937–1934 בפיקודו של ג'ון ריימיל.
מקור השם
ריימיל קרא לאי על שמה של אודרי, בתו של פרנק דבנהאם, חבר הוועדה המייעצת של משלחת החקר הבריטית אל ארץ גרהאם.
רבי מיוחס
רבי מיוחס בן אליהו הוא פרשן קדמון למקרא, מחכמי יוון.
רבי מיוחס בן אליהו חיבר פירוש מקיף על חמישה חומשי תורה ועל ספר איוב ודברי הימים.
משערים שחי ביוון, שכן פירושו משלב מילים לועזיות ביוונית ומזכיר ערים יווניות. על זמנו חלוקות הדעות: יש המקדימים למחצית השנייה של המאה ה-12, מאחר שהפרשן המאוחר ביותר המוזכר בדבריו הוא אבן עזרא. ויש המאחרים למאה ה-15, מכיוון שהוא מוזכר לראשונה על ידי רבי אליהו מזרחי.
משערים כי הוא אבי משפחת מיוחס מיוון וטורקיה.
פירושיו למקרא נדפסו על ידי מהדירים שונים במאתיים השנים האחרונות, על פי כתב יד יחיד משנת ה'רכ"ט (1469) שנמצא במוזיאון הבריטי בלונדון. הפירושים משלבים פשט ודרש והלכות מן התורה שבעל פה, וכן כללים מילוניים. בין השאר מציין ר' מיוחס לספר דקדוק שכתב בשם "ספר המידות", שאינו מצוי כיום.
Chromatica I
Chromatica I (בעברית: כרומטיקה I) הוא קטע כלי של הזמרת-יוצרת האמריקאית ליידי גאגא, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, Chromatica. קטע הכלי יצא לאור ב-29 במאי 2020, על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום.
השיר הגיע למקום ה-25 במצעד השירים מתחת להוט 100.
רקע וכתיבה
קטע הכלי נכתב על ידי ליידי גאגא ומורגן קיבי והופק על ידי גאגא, ביחד עם וייט סי. כמו כן, הוא קטע הכלי הראשון באלבום מתוך שלושה, ואחריו "Chromatica II" ו-"Chromatica III". גם שני קטעי הכלי הנוספים נכתבו והופקו על ידי גאגא וסי, ביחד עם פזמונאים שונים.
קולות הרקע בקטע הכלי בוצעו על ידי ליידי גאגא בלבד, בדומה לקולות הרקע שבוצעו על ידה בקטעי הכלי הנוספים.
הצלחה
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ליידי גאגא ב-29 במאי 2020, ביחד עם שאר שירי האלבום. האודיו מציג בתוכו את עטיפת האלבום בו הוא נכלל. האודיו זכה להצלחה רבה, כאשר צבר למעלה מ-3 מיליון צפיות. אודיו נוסף של השיר, צבר בשעות בודדות למעלה ממיליון צפיות.
בסמוך לצאתו, עלה קטע הכלי לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, וצבר למעלה מ-13 מיליון השמעות.
טרוי דיני
טרוי מת'יו דיני (באנגלית: Troy Matthew Deeney; נולד ב-29 ביוני 1988) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
טרוי דיני שיחק כדורגל בשתי קבוצות מקצועיות ובקבוצת חובבנים אחת: וולסול, היילסוואן וטפורד.
וולסול
בשנת 2004 הצטרף דיני לקבוצת הנוער קלמסלי ווד. ב-18 בדצמבר 2006 חתם דיני בקבוצת וולסול בליגה הרביעית באנגליה. הוא הושאל ישר אחרי ההחתמה לקבוצת חובבנים היילסוואן טאון לעונת 2007/2006.
היילסוואן
מיד לאחר החתימה בוולסול, הושאל דיני לקבוצת החובבנים היילסוואן טאון בליגת החובבנים באנגליה. באותה עונה רשם כ-10 הופעות וכבש שמונה שערים.
ווטפורד
באוגוסט 2010 חתם טרוי דיני על חוזה לשנתיים בווטפורד תמורת חצי מיליון פאונד. באותו היום שחתם על החוזה, הספיק דיני להשתתף בניצחון הקבוצה על נוריץ' סיטי במשחק הראשון בעונת 2011/2010.ב-24 באוגוסט 2010 כבש דיני את שערו הראשון במדי ווטפורד מול נוטס קאונטי במשחקו החמישי במועדון.
בעונתו הראשונה בווטפורד שיחק דיני ב-40 משחקים, ובהם כבש 3 שערים.
דיני סיים את עונת 2013–2014 ואת עונת 2014–2015 כשכבש מעל 20 שערים בכל אחת מהעונות. כתוצאה מכך, הוא הפך לשחקן הראשון בווטפורד מאז 1983 שכבש מעל 20 שערים בשתי עונות רצופות.
ב-8 באוגוסט 2015 ערך דיני את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה באנגליה, ה"פרמייר ליג", במשחק מול אברטון שהסתיים בתוצאה 2-2.ב-24 באוקטובר באותה שנה, כבש דיני את גול הבכורה שלו ב"פרמייר ליג" כשווטפורד הביסה את סטוק סיטי 2-0.ב-1 ביולי 2016, דיני חידש חוזה וחתם לחמש שנים נוספות עם ווטפורד.
דיני הבקיע את שערו ה-100 כשהיה לבוש במדי ווטפורד ב-26 בדצמבר 2016 ובכך השווה לתיקו 1-1 נגד קריסטל פאלאס. הוא הפך לשחקן החמישי שהגיע ל-100 שערים בווטפורד.
בירמינגהאם סיטי
ב-30 באוגוסט 2021 עזב את ווטפורד לאחר 11 שנה וחתם לשנתיים בבירמינגהאם סיטי. ב-10 בספטמבר ערך הופעת בכורה בקבוצה, בניצחון 0–2 על דרבי קאונטי. חמישה ימים לאחר מכן כבש גם שער ראשון, בהפסד 1–4 לפולהאם.
קריירה בינלאומית
באוקטובר 2015, דיני חשף כי הוא דחה פעמיים זימונים לנבחרת ג'מייקה ושיש לו רצון לשחק בנבחרת אנגליה. הוא האמין כי הוא היה יכול לשחק בנבחרת צפון אירלנד, אבל האפשרות נשללה במהרה מכיוון שלא הוריו ולא סביו היו יוצאי צפון אירלנד.
חיים אישיים
דיני נולד בברמינגהאם, שבמערב מידלנדס וגדל בשכונת קלמסלי וודס. יש לו שני אחים מהם נפרד בגיל 11 כתוצאה ממחלוקות בין ההורים. ב-25 ביוני 2012 נשפט דיני ל-10 חודשים בכלא כיוון שבעט באיש בזמן קטטה. דיני היה נשוי לסטייסי ולהם שני ילדים. אחיו כדורגלן חובבן בקבוצה טלפורד יונייטד.
טאהר אל-חוסייני
מוחמד טאהר מוסטפא אל-חוסייני (בערבית: محمد طاهر مصطفى طاهر الحسيني, תעתיק מדויק: מחמד טאהר מצטפא טאהר אלחסיני, 1842 – 1908), שנודע בכינויו טאהר אפנדי, היה המופתי של ירושלים לאורך שנים ארוכות בשלהי התקופה העות'מאנית.
טאהר אל-חוסייני נולד בירושלים, בן למשפחת חוסייני המכובדת שבאותה תקופה החלה לצבור מעמד ורכוש תחת השלטון העות'מאני. הוא היה הטאהר השני בענף ה"טאהרי" של משפחת אל-חוסייני: בנו של מוסטפא, נכדו של חוסיין ונינו של טאהר הראשון.
טאהר אל-חוסייני מונה בידי השלטון העות'מאני לתפקיד המופתי של ירושלים בשנת 1869. כמו כן היה הקאדי של בית הדין השרעי. לאורך שנות כהונתו נאבק בעלייה ובהתיישבות היהודית בארץ ישראל, והפעיל את השפעתו על השלטונות העות'מאניים בדרישה לגרש את המתיישבים היהודיים המנסים לרכוש אדמות או לפחות להציק להם. ב-1897 הועמד בראש ועדת נכבדים ערביים שבחנה בקשות למכירת אדמות ליהודים, ובפועל עצר מכירת קרקעות בסביבת ירושלים לידיים יהודיות למשך שנים אחדות. עם זאת, הוא נזכר ברשימה שנערכה בתנועה הציונית ב-5 בינואר 1937, הכוללת עשרות נכבדים ערבים שמכרו קרקעות ליהודים.
אל-חוסייני מילא את תפקיד המופתי עד מותו ב-1908. לטאהר היו שתי נשים: מחבובה ילדה לו שבע בנות ובן אחד, כאמל; זיינב ילדה לו שני בנים, פח'רי ואמין. כאמל אל-חוסייני ירש את התפקיד עם מות אביו והחזיק בו עד מותו שלו ב-1921, אז עבר התפקיד לידי אחיו למחצה אמין אל-חוסייני.
המרמים במשחק הקלפים (קאראווג'ו)
המרמים במשחק הקלפים (באיטלקית: I bari) היא יצירה בצבעי שמן של הצייר האיטלקי קאראווג'ו מסביבות שנת 1594. העותק המקורי של היצירה נרכש על ידי מוזיאון האמנות קימבל שבטקסס ב-1987, אולם ייתכן כי קיימים מספר העתקים ליצירה.
אודות היצירה
יצירה זו מהווה אבן דרך עבור קאראווג'ו. זוהי אחת מהיצירות הראשונות של הצייר כעצמאי לאחר שהוא הפסיק לעבוד אצל גיסופה סאסרי (Giuseppe Cesari). קאראווג'ו עזב את הסדנה של סאסרי בינואר 1594, והחל למכור יצירות דרך הסוכנים פרוספרו אורסי (Prospero Orsi) וקוסטנטינו (Costantino). אורסי עזר לצייר למכור את עבודתיו בזכות קשריו הרבים.
היצירה מציגה שני נערים ומבוגר. מלבושו של הנער מצד שמאל ניכר כי הוא עשיר. מנגד, הנער הימני הוא המרמה בקלפים, וזאת ניכר מהקלף העודף התחוב לחגורתו וכן מהפגיון הקשור לחגורתו. הקלף מחוץ לראייתו של הנער השמאלי, אך לא מחוץ לראייתו של הצופה בתמונה. המבוגר משחק תפקיד כפול; מחד, הוא כביכול עוזר לנער השמאלי, ומאידך הוא מסמן לנער הימני מתי לבצע מהלך.
מריה אודן
מריה אודן (בגרמנית: Maria Uhden; 6 במרץ 1892 – 14 באוגוסט 1918) הייתה ציירת וגרפיקאית גרמנית.
המרמים במשחק הקלפים (קאראווג'ו)
אודות היצירה
המרמים במשחק הקלפים הוא יצירתו השנייה של קאראווג'ו לאחר "מגדת העתידות" שבו הצייר עסק בסצנות ריאליסטיות מחיי היומיום. הסצנה מאופיינת בתשומת לב לפרטים הקטנים; אצבעותיו של המבוגר, מבטו הנרגש של הצעיר שמנסה לרמות וכדומה. ההיבט הפסיכולוגי גם ניכר בסצנה. בעוד הצעיר השמאלי לא מודע להתרחשות האמיתית בסצנה, הצעיר השני מגלם תמימות שהושחתה על ידי המבוגר.
מריה אודן
ביוגרפיה
מריה אודן הייתה בתם הבכורה של האדריכל והבנאי הגותי קונרד אודן (1856–1943) קרוסן על אודר ומארי פורקל מקובורג, בתם של אמיל פורקל והנרייט פרומן.
המרמים במשחק הקלפים (קאראווג'ו)
אודות היצירה
היצירה הייתה חדשנית לזמנה, וציירים רבים חיקו את סגנונו של קאראווג'ו. הצייר יצר יותר מגרסה אחת לציור, וציירים נוספים כמו ז'ורז' דה לה טור ציירו את הסצנה.
מריה אודן
ביוגרפיה
אודן גדלה כבת בכורה מבין חמישה אחים במשפחה ממעמד הביניים. האב למד אדריכלות בדרזדן עד 1885 ונרשם כאדריכל ומורה בשנת 1890. כשהייתה מריה בת 8 עברה המשפחה לעיירה ולטרסהאוזן, לשם הועבר האב כפקח בניין.
המרמים במשחק הקלפים (קאראווג'ו)
אודות היצירה
אספן האמנות פרנסקו מריה דל מונטה (Francesco Maria del Monte) רכש את היצירה ונהיה הפטרון של קאראווג'ו. הוא סיפק לו מגורים בסמוך לפיאצה נאבונה שברומא. היצירה גם הועברה להחזקתו של אנתוני בארביני (Antonio Barberini), אחיינו של האפיפיור אורבנוס השמיני. היצירה נעלמה בסביבות שנות 90 במאה ה-19. והיא התגלתה בשנת 1987 באוסף פרטי בציריך. היצירה נמכרה למוזיאון האמנות קימבל ומוחזקת שם עד היום.
מריה אודן
ביוגרפיה
בגלל קידומו של האב למפקח הבניין בעיר המגורים גותה (בשנת 1910) עברה המשפחה שוב. המשפחה עברה לקומה השנייה של בניין דירות בן שלוש קומות שנבנה באותם ימים. שוב, מריה נאלצה להשאיר את חברותיה מאחור ולהכיר חדשים.
המרמים במשחק הקלפים (קאראווג'ו)
אודות היצירה
ההיסטוריון דניס מאון רכש העתק של היצירה מסותבי'ס ב-2006. אף על פי שההעתק נמכר לא תחת שמו של קאראווג'ו, ההיסטוריון סבר שזוהי יצירתו. בעקבות כך, החלו הליכים משפטיים בנוגע לאמיתות יוצר ההעתק. רבים סברו כי בדומה ליצירות נוספות של קאראווג'ו הצייר יצר מספר העתקים של יצירה. ב-2011 מאון נפטר והיצירה הולוותה למוזיאון בלונדון. ב-2015, בית המשפט בווילס פסק לטובת סותבי'ס וקבע כי ההעתק אינו פרי יצירתו של קאראווג'ו.
מריה אודן
ביוגרפיה
"זה היה שינוי גדול עבורנו. לעבור מהעיירה הקטנה האידילית לעיר הגדולה ... בשנים האלה בגותה, מריה, אחותנו הבכורה ... עדיין הייתה בבית. היא הייתה המבריקה מכולנו, אני חושב, והיה לה דמיון מדהים. ארבע האחיות גרנו בחדר הגדול הסמוך למדרגות והצלחנו להסתדר בנוחות רבה."
אודן התיידדה עם האנה הך (1889–1978), שהייתה מבוגרת ממנה בשנתיים והגיעה גם ממשפחה מהמעמד הבינוני. כמוה, האנה הייתה הבכורה מבין חמישה אחים והיה לה רצון ללמוד אמנות - בניגוד לרעיון של אביה שבנות צריכות להתחתן. בגיל 18, בשנת 1911, נסעה מריה לברלין, חברתה האנה עקבה אחריה בשנת 1912. שם היו שתיהם בקשרים עם קבוצת האמנים האקספרסיוניסטית "Der Sturm" ועם המגזין דר שטורם, שפרסם.
בין השנים 1911 ל־1913 לקחה מריה אודן שיעורי רישום פרטיים מהאדריכל אוגוסט אקסטר במינכן ולמדה גם בבית הספר לאמנות שימושית בברלין. בשנת 1915 היא פגשה את הפובליציסט ובעל הגלריה המשפיע הרווארט ולדן. מעצותיו הביקורתיות היא קיבלה רעיונות סגנוניות וטכניים יותר מאשר ממוריה הקודמים. באותה שנה הציג את תמונותיה בגלריה "שטורם" שלו בברלין. הוא שיחזר את יצירותיה כגלויות ומכר כריות רקומות ביד של מריה אודן בגלריה שלו.
בשנת 1915, הצייר גאורג שרימפף ראה את חיתוכי העץ וצבעי המים שלה לראשונה ב"שטורם". הוא נזכר בשנת 1920: "שמחתי על כך יותר מכל תמונה אחרת שראיתי והערצתי את הציירת". הם נפגשו כעבור שנה והתחתנו ב־16 במאי 1917. ב־22 ביוני 1918 היא ילדה את בנם מרקוס במינכן.
היא נפטרה כתוצאה מהלידה.
מתוך הערצה לציירים פרנץ מארק ומארק שאגאל, שאותה חלקה עם בעלה, הם היו אמורים לקרוא לילד ז'אן מארק, אך הרשם התעקש על השם יוהנס מרקוס, מכיוון ששמות פרטיים צרפתיים לא היו רצויים בזמן המלחמה.
יצירה
לא ניתן לטעות בהשפעתם של פרנץ מארק ומארק שאגאל בעבודתה של מריה אודן. בתמונותיה היא מספרת סיפורים על נשים, סוסים, שוורים, חזירים ואנשים הנופלים מהשמיים ומהכוכבים. במכתב לבעלה בתחילת 1917, היא כתבה: "אני חושבת שהנושא הופך את החיים ליפים כל כך כשאתה חווה את מהות הדברים, כי לכל דבר יש נשמה: פרחים, בעלי חיים, עננים, הרים, ערים, בתים, הדברים הכי טיפשים, אבן, מכחול, פיסת נייר, הכל! ".
יחס זה לחיים קבע את כל עבודתה ובא לידי ביטוי בה. כך תיארה הסופר אוסקר מריה גרף את השפעת ציוריה על המתבונן: "עדינות עצומה וכוח המשיכה הארצי זורם מגופם של בני אדם ובעלי חיים."
מריה אודן עבדה בתחילה בפורמטים קטנים: צבעי מים, גואש, חיתוכי עץ. רק מאוחר יותר עברה לציורי שמן בפורמט גדול.
הרבה מעבודותיה הצבעוניות אבדו.
מכתבים מרישיקש
מכתבים מרישיקש הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 2004 שהופק במסגרת המיזם "סרטים מכאן" של חברות הכבלים בבימויו של דניאל וקסמן, עם ולדימיר פרידמן, לוסי דובינצ'יק, עדי שמואלי ויונתן רוזן בתפקידים הראשיים.
התסריט של דניאל וקסמן, עמית ליאור ועדי שמואלי הוא על אב ישראלי, המחפש אחר בתו הנעדרת ברחבי הודו. הסרט צולם בהודו ומרבית השחקנים בו הם הודים.
תקציר העלילה
אלכס ויסמן (ולדימיר פרידמן) בן 45, טס להודו כדי לפגוש שם את בתו אנה (לוסי דובינצ'יק) שנמצאת שנתיים בהודו ומזמינה אותו לפגישה במלון "אום" בניו דלהי. כשהוא מגיע לשם הוא אינו מוצא אותה ובשגרירות ישראל מבררים ואומרים שהיא נמצאת ברישיקש ושינתה את שמה למאיה.
אלכס מתחיל במסע ארוך ברכבת לצפון הודו ובקרון הוא נפגש עם צעירים ישראלים שחלקם תחת השפעת סמים. במלון ברישיקש מתברר לו שאנה עזבה למקום לא ידוע. אנה שינתה את שמה למאיה, למדה ריקוד הודי והשתתפה בהפקת סרט הודי עם חברה מוש (יונתן רוזן).
אלכס מוצא בחדרה את יומנה ובו היא מתארת את חוויותיה בהודו וכן נפגש עם עיתונאית ישראלית בשם רוני ברמן (עדי שמואלי) שריאיינה את אנה שספרה לה על אביה השיכור שזנח את אמה המנוחה. אלכס מתקרב לרוני אך יחסיהם לא מתמששים.
אלכס חוזר ברכבת ומדמה את בתו יושבת מולו.
Love Rocks Starring Shakira
Love Rocks Starring Shakira (בעברית: אהבת אבנים בכיכובה של שאקירה) הוא משחק וידאו נייד שיצא תחת חסותה של הזמרת הקולומביאנית שאקירה. המשחק הוא בסגנון של התאמת אריחי פאזל. המשחק פותח על ידי החברה רוביו אנטרטיינמנט, ויצא לאור ב-15 באוקטובר 2015 עבור מכשירי Android ו-iOS ברחבי העולם.
המשחק כולל את הזמרת שאקירה כמציגה הראשית שלו. המשחק הוא המשחק הראשון שהזמרת הוציאה במהלך כל הקריירה שלה. המשחק קיבל ביקורות מעורבות רבות, כאשר חלק מהמבקרים אמרו שהמשחק לא טוב, ומזכיר משחקים אחרים וחלק מהמבקרים אמרו שהמשחק הוא משחק טוב.
המשחק
תחילה, השחקן מקבל שלוש אבני חן (או אבני חן עם סמלים של כוכבים, כתר וכו', תלוי לרמה של השחקן), ואז הוא צריך "לזרוק" אותם לעבר אבני חן אחרות שמופיעות במשחק. הזריקה של אבני החן לעבר אבני חן אחרות יוצרת פיצוץ, בתנאי שהיא תיצור קישור תואם לאותה אבן חן אחרת, לדוגמה: זריקה של אבן חן כחולה לעבר אבן חן כחולה תיצור פיצוץ של שתי האבנים ולקבלת נקודות. שחקנים יאבדו תור אם אבני החן שבמשחק יעלו על גדותיהן והשחקן לא יצליח לפוצץ אותן. השחקן מנצח כאשר אותו שלב הושלם. אם השלב לא הושלם מאבד השחקן "תקליט" שמשמש כ-"חיים". ניתן לקבל תקליט כל חצי שעה, או לקנות בכסף, או דרך התחברות לפייסבוק, ודרכים נוספות אחרות.
יש שלבים אטרקטיביים אשר צריך לשבור את השיא של שאקירה עצמה ורק אז עוברים לשלב הבא, או שלבים שבהם יש "זכוכיות", ועל ידי חיבור של שתי אבני חן הזכוכית מתנפצת, ולאחר שכל הזכוכיות בשלב התנפצו השחקן עובר לשלב הבא. למשחק יש למעלה מ-300 שלבים, וכל פעם המשחק מתעדכן ומוסיף עמו שלבים רבים נוספים. במשחק ניתן לראות במסך הטעינה דברים ששאקירה אמרה, או רוצה שידעו עליה לדוגמה שאבן לידתה היא "אמטיסט".
השלבים במשחק מחולקים לרחובות, ממלכות וכולי, שעליהם יש פירוט קצרצר, ובין לבין ניתן לראות "שלטי חוצות" באותו מקום ששם יש את תמונתה של שאקירה מאלבומה, Shakira.
הוקרה (סרט)
הוקרה (באנגלית: Tribute) הוא סרט קולנוע קנדי מסוגת דרמה קומית משנת 1980, בבימויו של בוב קלארק, עם ג'ק למון, רובי בנסון ולי רמיק בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי ברנרד סלייד והוא מבוסס על המחזה שלו "הוקרה" שהועלה בברודוויי ב-1978.
זו דרמה משפחתית על מפיק תיאטרון שחולה במחלה סופנית ומשתדל להתקרב ולהתפייס עם גרושתו ובנו לפני שימות.
ג'ק למון זכה בפרס דוב הכסף בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין, והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה.
בוב קלארק היה מועמד לפרס דוב הזהב.
תקציר העלילה
סקוטי טמפלטון (ג'ק למון) הוא מפיק מופעי תיאטרון ותיק. הוא מאושפז לבדיקות בבית חולים ומתגלה שסובל מלוקמיה. באשפוז הוא מתלוצץ עם החולים ומתחבר בעיקר לסאלי היינס (קים קטרל) שעברה כריתת תוספתן.
בשובו לביתו מפתיעים אותו גרושתו מגי (לי רמיק) ובנם ג'אד (רובי בנסון) אותו לא ראה שלוש שנים. ג'אד הוא בחור ביישן שעומד להתחיל לימודי בקולג'. סקוטי מנסה להתקרב אליו אבל אינו מצליח. הוא מזמן פגישה בין ג'אד לסאלי ומתפתח ביניהם קשר עם עליות וירידות.
רק כעבור יום מגלה סקוטי לגרושתו שהוא חולה סופני ויחסה אליו משתנה. היא מגלה זאת לג'אד וגם הוא מתחיל להתייחס בסלחנות לאביו.
סקוטי מסרב לעבור טיפול כימותרפי. שותפו לו דניאל (ג'ון מארלי) ג'אד, מגי ובעיקר הרופאה שלו ד"ר גלדיס פטרלי (קולין דיוהרסט) לוחצים עליו כל הזמן.
לקראת יום הולדתו מתכננים לו ג'אד, לו, סאלי והשחקנית הילרי (גייל גרנט) ערב הוקרה (פרידה?). אנשים שעבדו איתו במשך כל השנים מגיעים בטיסות מרחבי ארצות הברית, מתכנסים באולם ומשמיעים דברי הוקרה ושבח לסקוטי.
לסוף עולה סקוטי על הבמה ובקול חנוק הוא מסכם שהדבר החשוב לו ביותר הוא חידוש הקשר עם ג'אד. ג'אד עולה לבמה והם מתחבקים ומתנשקים לתשואות הקהל.
אליזבת מבוואריה (1478–1504)
אליזבת מבוואריה (בגרמנית: Elisabeth von Bayern; 1478–15 בספטמבר 1504), הייתה בתו של גאורג, דוכס בוואריה, ובעקבות דרישת בעלה לרשת את אביה פרצה מלחמת לנדסהוט.