cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עולם המים
תקציר העלילה
אחד הנוודים הימיים האלה הוא גיבור הסרט, ימאי נטול שם בגילומו של קווין קוסטנר. הגיבור מגדל לעצמו מזון על סירתו אותה תכנן ובנה בעצמו ושותה שתן מטוהר שלו עצמו. גופו הסתגל לסביבה המימית בכך שהתפתחה בו מערכת זימים וקרומי שחיה המאפשרים לו לשהות זמן רב מתחת לפני המים ולדוג דגים בדיג תת-מימי. הגיבור נאלץ להגן על עצמו חדשות לבקרים מפני שודדים וטיפוסים מוזרים הנקרים על דרכו. באחד האירועים, בעת שסחר עם קבוצה במטרה לרכוש מזון, הוא הותקף ונכלא בכלוב. בחורה בשם הלן שחררה אותו מן הכלוב, לאחר שהבטיח לה שייקח אותה וילדה נוספת, אנולה, ליבשה. לאנולה, קעקוע על גבה, ויש המאמינים שזהו למעשה קוד או מפת סתרים, שמי שיפענח אותו יצליח להגיע ליבשה.
מיד לאחר בריחתם הם נתקלים ב"מעשנים", קבוצה של פיראטים, שכל מטרתם היא הרס והרג, וצרוף אנשי הקומונות הפזורות לקהילתם הנמצאת על מכלית ענק, המזוהה בסוף הסרט כאקסון ואלדז. המעשנים חוטפים את אנולה, במטרה להגיע בעזרת המפה המקועקעת ליבשה. לאחר תלאות והרפתקאות משיב הגיבור את אנולה וידיד בשם גרגור שגם מופיע בתחילת הסרט אשר בבעלותו כדור פורח מעלה אותם לסיפונו. הידיד מצליח להבין את סוד המפה בקעקוע והחבורה מצליחים להגיע ליבשה, שהיא פסגתו של הר גבוה לשעבר. בסצנת הסיום נראה הגיבור כשהוא חוזר לים ומפליג בה עם ספינתו (על אף בקשת אנולה שיישאר), כשאנולה והלן צופות בו.
הפקה
קווין קוסטנר היה שותף לבימוי לקראת סיום הצילומים, אולם לא קיבל על כך קרדיט. הסרט גם קוצץ באופן משמעותי בשל אורכו. גרסת הבמאי היא 176 דקות, 40 דקות יותר מאורכו הסופי.
נבחרת אוסטרליה בכדורגל
נבחרת אוסטרליה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מדינת אוסטרליה. הנבחרת מנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל האוסטרלית, ומכונה בשם "סוקרוז" ("Socceroos").
לזכותה של הנבחרת שש הופעות בגביע העולם בכדורגל, ארבע זכיות בגביע אוקיאניה לאומות, וזכייה אחת בגביע אסיה בכדורגל בשנת 2015 כמארחת.
היסטוריה
נבחרת אוסטרליה ערכה את משחקה הרשמי הראשון ב-1922, שבו הפסידה בתוצאה 1–3 לנבחרת ניו זילנד. ב-1966 השתתפה הנבחרת לראשונה במוקדמות הגביע העולמי, אך כשלה בניסיונה להעפיל לטורניר, כשסיימה במקום השני בבית המוקדמות האוקיאני. גם לטורניר הגביע העולמי ב-1970 כשלה להעפיל, כשהפסידה לנבחרת ישראל במפגש פלייאוף שנערך במתכונת של משחק בית וחוץ.
ב-1974 העפילה הנבחרת לראשונה בתולדותיה לטורניר הגביע העולמי, אשר נערך בגרמניה המערבית. הנבחרת הודחה בסיום שלב הבתים, לאחר הפסד 0–3 לגרמניה המערבית, הפסד 0–2 לגרמניה המזרחית ותיקו 0-0 מול צ'ילה.
בין השנים 1978 ו-2002 כשלה נבחרת אוסטרליה להעפיל לגביע העולם, כשבשנים 1986, 1994, 1998, ו-2002 זכתה בראשות בית המוקדמות האוקיאני, אך הפסידה בשלב הפלייאוף לנבחרות סקוטלנד, ארגנטינה, איראן ואורוגוואי בהתאמה.
במסגרת מוקדמות טורניר הגביע העולמי לשנת 2006 התמודדה הנבחרת פעם נוספת מול נבחרת אורוגוואי במשחק פלייאוף, אך הפעם גברה עליה בסיום דו-קרב בעיטות עונשין, ועלתה למשחקי גביע העולם בפעם השנייה בתולדותיה, ולראשונה לאחר 32 שנות הפסקה. במסגרת מוקדמות הטורניר הביסה אוסטרליה את טונגה בתוצאה 0–22, הניצחון הגבוה ביותר בהיסטוריה במשחק בינלאומי. לאחר יומיים שברה אוסטרליה את השיא פעם נוספת, כשהביסה את סמואה האמריקאית בתוצאה 0–31, שיא שנשמר עד היום.
במשחקה הראשון בטורניר גביע העולם לשנת 2006 השיגה הנבחרת את ניצחון הבכורה שלה במפעל, לאחר שגברה בתוצאה 1–3 על יפן. כמו כן, הפסידה הנבחרת בתוצאה 0–2 לברזיל וסיימה בתיקו 2–2 מול קרואטיה. אוסטרליה סיימה את שלב הבתים במקום השני שממנו העפילה לשלב שמינית הגמר, שבו הפסידה 0–1 לאיטליה, דבר שהביא להדחתה מהטורניר.
פדרציית הכדורגל האוסטרלית, אשר השתייכה מאז שנוסדה לקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה, החליטה במהלך שנת 2005 לעבור לקונפדרציית הכדורגל של אסיה, על מנת להגביר את התחרותיות ועל מנת שהנבחרת תרכוש יותר ניסיון, בין היתר, באמצעות יותר משחקים רשמיים. ב-22 בפברואר 2006 ערכה אוסטרליה את משחקה הראשון במסגרת הקונפדרציה האסיאתית, שבו גברה בתוצאה 1–3 על בחריין במסגרת מוקדמות גביע אסיה 2007.
במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010 התמודדה הנבחרת לראשונה בתולדותיה במסגרת הקונפדרציה האסיאתית. הנבחרת, תחת המאמן פים ורביק, סיימה את בית המוקדמות במקום הראשון והעפילה בפעם השלישית בתולדותיה לטורניר גביע העולם. בטורניר הגמר הודחה אוסטרליה בשלב הבתים לאחר שסיימה במקום השלישי אחרי ו. אוסטרליה פתחה את משחקיה בתבוסה 0–4 לגרמניה, אך בהמשך השתפרה, סיימה בתיקו 1–1 מול גאנה וסיימה את משחקיה בטורניר בניצחון 1–2 על.
אוסטרליה העפילה למונדיאל 2018 בפעם הרביעית ברציפות. היא הפסידה ל 1–2 וסיימה בתיקו 1–1 עם. במשחקה האחרון בשלב הבתים הפסידה אוסטרליה ל 0–2 וסיימה במקום האחרון בבית.
אוסטרליה העפילה למונדיאל 2022 בפעם החמישית ברציפות. בשלב הבתים היא הובסה על ידי אלופת העולם צרפת 4-1, אך בהמשך גברה 0-1 על תוניסיה וניצחה 0-1 את דנמרק. אוסטרליה העפילה לשמינית הגמר מהמקום השני בבית ובכך שחזרה את הישג השיא שלה במונדיאל, אך הפסידה 2-1 לארגנטינה והודחה.
סגל הנבחרת
סגל הנבחרת לקראת משחקי מונדיאל 2022. מספר ההופעות והשערים נכון ל-4 בדצמבר 2022 לאחר המשחק נגד
שיאי שחקנים
נכון ל-28 במרץ 2023.
אמיר בנבג'י
אמיר בנבג'י (נולד ב-4 ביולי 1968) הוא חוקר ספרות ישראלי, מרצה בכיר באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובמכללה האקדמית ספיר.
ביוגרפיה
שירת בצה"ל בשנים 1986–1990. למד באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת 1993 קיבל תואר ראשון (בהצטיינות) בספרות השוואתית ובפילוסופיה. בשנים 1994–1995 למד ספרות גרמנית ופילוסופיה באוניברסיטת אלברט לודוויג בפרייבורג שבגרמניה. בשנים 1995–2003 למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי וקיבל תואר דוקטור על עבודה שכותרתה "Dialectical Criticism: A Study of Adorno and Abramovich", שנעשתה בהנחייתם של רוברט אלטר ואנתוני קסקרדי. בשנים 2003–2005 עשה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בשנת 2005 הצטרף לסגל המחלקה לספרות עברית של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ולסגל של המכללה האקדמית ספיר. בשנת 2011 הועלה לדרגת מרצה בכיר. תחומי מחקרו הם ספרות ההשכלה, אסתטיקה עברית מודרנית ותאוריה ספרותית. בשנים 2010–2017 היה עורך משותף של סדרת "מסה קריטית" שבהוצאת מכון "הקשרים" והוצאת דביר.
בשנת 2009 יצא לאור ספרו "מנדלי והסיפור הלאומי".
מתגורר בירושלים.
בספרו של נדב לפיד "תמשיך לרקוד" נכללת הנובלה "מי מחפש את אמיר בנבג'י". ב-1999 התבקש לפיד על ידי כתב העת "פנים" לכתוב פרופיל תרבותי-פוליטי של הדור שלו. הוא קרא כתבה דומה שהתפרסמה בכתב העת "פוליטיקה" בשנת 1989 וכל הכותבים בה, רונית מטלון, יאיר לפיד, עירית לינור ואהד פישוף, היו מוכרים לו במידה זו או אחרת. רק את אמיר בנבג'י, אחד הכותבים, שכתב את אחד הקטעים המרשימים ביותר בכתב העת ההוא, הוא לא הכיר, ולא ידע לאן התגלגל מאז. במקום לצאת ולחפש את בנבג'י, לפיד כתב סיפור בדוי שבו הוא יצא לחפש את אמיר בנבג'י. באחד הקטעים הוא פוגש את בני משפחתו הדמיונית של בנבג'י.
טאליב זאנה
טאליב זאנה (באנגלית: Talib Zanna; נולד ב-1 באוקטובר 1990) הוא כדורסלן ניגרי, המשחק בעמדת הסנטר.
קריירת תיכונים ומכללות
אחיו של זאנה, יצר קשר עם מאמן הכדורסל מרטי קיתליין, וביקש שתינתן לזאנה האפשרות לקבל השכלה אמריקאית. בהמשך ביקר בדרום אפריקה כשיחק במחנה "כדורסל ללא גבולות", עם כמה שחקנים אחרים, ביניהם סרג' איבקה, דיקמבה מוטומבו, דירק נוביצקי ולואול דנג. זאנה אמר כי לראות שחקן NBA באופן אישי זו חוויה נהדרת ושזה נותן לו מוטיבציה לרצות להגיע למקום שלהם.
זמן קצר לאחר שהגיע לארצות הברית, למד זאנה בבית הספר התיכון בישופ מקנמרה בפורסטוויל, מרילנד. בעונתו השנייה בתיכון, החמיץ זאנה 17 משחקים בעקבות שבר ברגל, אך עדיין העמיד ממוצעים נאים של 10 נקודות ו-11 ריבאונדים למשחק. במשחק האחרון של העונה, העמיד זאנה 17 נקודות ו-15 ריבאונדים מול התיכון הקתולי פול השישי. בעונתו השלישית, העמיד זאנה ממוצעים של 15.0 נקודות, 13.5 ריבאונדים, 3.4 חסימות, 1.5 אסיסטים ו-1.4 חטיפות למשחק.
בעונתו האחרונה בתיכונים, זאנה העמיד ממוצעים של 14.6 נקודות ו-11.8 ריבאונדים למשחק ומונה לחמישייה הראשונה של המחוז.
בעונתו הראשונה בפיטסבורג, זאנה שיחק שלוש דקות בלבד לפני שנפצע בכתף והחמיץ את כל העונה, מה שגרם לו לחתום על מכתב ויתור על העונה והקנה לעצמו עונה נוספת בזכאות למכללות.
בעונתו השנייה, זאנה שיחק ב-27 משחקים ופתח 13 מהם. אף על פי שהחמיץ את שבעת המשחקים האחרונים של העונה עקב שבר באצבע הימנית, זאנה עדיין זכה בתואר השחקן המשתפר של העונה כשהעמיד ממוצעים של 3.7 נקודות ו-3.4 ריבאונדים למשחק.
בעונתו השלישית, זאנה שיחק בכל 39 המשחקים של הקבוצה באותה עונה ופתח ב-14 מהם. זאנה העמיד שלוש פעמים דאבל דאבל, קלע תשע פעמים בדאבל פינגרס והוריד ארבע פעמים לפחות 10 ריבאונדים במשחק, מה שעזר לו לזכות בתואר שחקן ההגנה של העונה כשהוא מעמיד ממוצעים של 6.3 נקודות ו-5.5 ריבאונדים למשחק.
בעונתו הרביעית, זאנה פתח בכל 33 המשחקים בהם שיחק בעמדת הפאוור פורוורד. הוא רשם שלושה משחקים של לפחות 20 נקודות, 14 משחקים של דאבל פינגרס וארבעה משחקים עם לפחות 10 ריבאונדים. בעונה זו, הוא העמיד ממוצעים של 9.6 נקודות ו-6.1 ריבאונדים ב-23.9 דקות בממוצע למשחק.
קריירה מקצועית
בשנת 2014, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, הצטרף זאנה לאוקלהומה סיטי ת'אנדר בליגת הקיץ של ה-NBA. ב-29 בספטמבר 2014, הוא חתם בת'אנדר והתאחד עם חברו לשעבר למכללה, סטיבן אדמס. זאנה הופיע בכל שבעת משחקי קדם העונה של הקבוצה, כשהעמיד ממוצעים של 4.4 נקודות ו-5.0 ריבאונדים ב-17.4 דקות למשחק, לפני שהקבוצה ויתרה עליו ב-24 באוקטובר. ב-4 בנובמבר, חתם זאנה בקבוצת הבת של הת'אנדר מליגת הפיתוח של ה-NBA, אוקלהומה סיטי בלו. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הוא ערך ב-14 בנובמבר מול מיין רד קלאוס, כשתרם 17 נקודות ו-15 ריבאונדים. זאנה רשם שמונה דאבל דאבל ב-13 המשחקים הראשונים שלו, כולל ארבעה ברצף בפתיחת העונה. ב-12 בפברואר 2015, נבחר זאנה למשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח של ה-NBA כמחליפו של ג'מייקל גרין.
ביולי 2015, הצטרף זאנה לאוקלהומה סיטי ת'אנדר עבור ליגת הקיץ של אורלנדו ולקליבלנד קאבלירס לליגת הקיץ של לאס וגאס. ב-25 בספטמבר, חתם זאנה בת'אנדר, אך ב-22 באוקטובר הוא שוחרר מהקבוצה לאחר שהופיע בארבעה משחקי קדם עונה וחזר לסיטי בלו.
ב-2 באוגוסט 2016, חתם זאנה בנאנטר מהליגה הצרפתית. ב-26 באפריל 2017, יום לאחר שזכה זאנה עם נאנטר ביורופקאפ, הוא עזב את הקבוצה.
ב-12 באוגוסט 2017, חתם זאנה לעונה בעירוני נס ציונה מהליגה הישראלית. ב-17 במאי 2018, זאנה קלע שיא קריירה של 27 נקודות, לצד 12 ריבאונדים ו-3 חטיפות בהפסד 95–98 למכבי תל אביב. ב-37 משחקים בהם שותף, הוא העמיד ממוצעים של 13.9 נקודות, 9.4 ריבאונדים ו-1.3 חטיפות למשחק. זאנה עזר לנס ציונה להגיע לפלייאוף הליגה, שם הודחה הקבוצה ברבע על ידי מכבי תל אביב.
ב-31 ביולי 2018, חתם זאנה לעונה בפואנלברדה מהליגה הספרדית. ב-28 בנובמבר, עזב זאנה את הקבוצה לאחר ששיחק ב-14 משחקים. ב-8 בינואר 2019, חזר זאנה לעירוני נס ציונה. ב-16 בפברואר, קלע זאנה שיא עונתי של 22 נקודות, ב-9 מ-12 מהשדה, יחד עם 6 ריבאונדים ו-3 חטיפות בניצחון 78–90 על הפועל באר שבע.
ב-22 בספטמבר 2019, חתם זאנה לעונה באפיון בלדיספור מהליגה הטורקית.
ב-15 במאי 2020, חזר זאנה לישראל וחתם עד תום העונה בהפועל תל אביב. הוא העמיד ממוצעים של 10.8 נקודות ו-8.2 ריבאונדים למשחק ב-11 משחקים. ב-2 באוגוסט 2020, האריך זאנה את חוזהו בקבוצה לעונה נוספת.
משתנה מטא-תחבירי
בתכנות, משתנה מֶטא־תחבירי (metasyntactic variable) הוא שם הניתן לדבר כלשהו שדנים בו, או לקבוצה של דברים, אשר מובן וידוע למתכנתים וחובבי מחשבים. המילה foo היא הדוגמה הקנונית לכך. השימוש במשתנים מטא־תחביריים בא לעזר גם בכך שהם משחררים את המהנדס מלהמציא שמות לוגיים למשתנים בנושא שבו הם דנים.
משתנים מטא־תחביריים נקראים כך כיוון ש: אולם, ההנחה הסבירה והמקובלת לסיבה האמיתית לקביעת המושג הוא שזה פשוט נשמע טוב: המושג הוא חלק מז'רגון המחשבים.
Foo ו־Bar
Foo הוא המשתנה מטא־תחבירי הראשון שבו נוהגים להשתמש. לעיתים רבות הוא משולב עם bar כדי ליצור foobar. דבר זה מרמז אולי ש־foo נובע ממונח סלנג של מלחמת העולם השנייה בשם fubar, שהוא ראשי התיבות ל"מקולקל/דפוק מעבר לכל אפשרות לזיהוי", אם כי אתר תיק הז'רגון טוען בצורה משכנעת שfoo קדם לfubar. למילה Foo היה גם שימוש כמילת הבלים בקומיקס הסוריאליסטי "Smokey Stover" שהיה פופולרי בשנות ה-40 וה-50. ראו גם לוחם פו לאטימולוגיה נוספת של המילה, וכמו כן גם.
Bar הוא מן סוג של כינוי, שימוש נפוץ בו הוא ייצוג של מושג לא מוגדר, ערך, תהליך, פונקציה, אירוע, יעד, ולעיתים רחוקות ככינוי לאדם.
Quux
Quux הוא המשתנה מטא־תחבירי הרביעי, אשר השימוש בו נפוץ לאחר baz. אולם, לאחרונה הפך Qux נפוץ יותר בשימוש כמשתנה רביעי, כאשר Quux הופך להיות החמישי. הסיבה לכך כנראה היא שלאחר Quux באים בדרך כלל Quuux ,Quuuux וכו', ולכן Qux מתאים לתבנית זו באופן מושלם.
xyzzy
xyzzy היא מילת קסם ממשחק המחשב הרפתקאת המערה הכבירה, וככזה יש לו שימוש נפוץ כמשתנה מטא־תחבירי, במיוחד בידי האסכולה הישנה של ההאקרים.
Spam & Eggs
Spam ו־Eggs הם משתנים מטא־תחביריים קנוניים אשר להם שימוש בשפת התכנות פייתון. זוהי התייחסות למערכון מפורסם של מונטי פייתון, אשר על שמם השפה נקראת.
Fred & Barney
על שמם של הדמויות מהסדרה המצוירת "משפחת קדמוני".
Null Exit
ושם המכיל טרמינולוגיה של תכנות או מסד נתונים כדי לבדוק ששימוש במונחים בהקשר זה לא ישפיעו על פעולת התוכניות..
שפות אחרות
לפעמים לשפות אחרות יש משתנים מטא־תחביריים משל עצמם, למשל Aap, Noot, Mies מהשפה ההולנדית, pippo, pluto, paperino מאיטלקית, toto, tata, titi מצרפתית, וכן הלאה.
מיכאל קומיי
מיכאל שאול קומיי (כ"ב בתשרי תרס"ט, 17 באוקטובר 1908 – 6 בנובמבר 1987) היה דיפלומט ישראלי, ושגריר ישראל השני באו"ם.
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת קומיי בצבא הדרום אפריקאי. שירותו נמשך בין השנים 1940–1946 והוא השתחרר בדרגת מייג'ור. לאחר מכן הוא עלה לארץ ישראל עם רעייתו, ג'ואן לבית סולומון, ושני ילדיהם. בתחילה עבד קומיי כנציג ההסתדרות הציונית הדרום אפריקאית שליד הנהלת הסוכנות היהודית. לאחר מכן גברה פעילותו במסגרת המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית ובין היתר נשלח ב-1947 לקיים שדלנות באו"ם עבור תמיכה במתן עצמאות למדינה יהודית בישראל.
לאחר קום המדינה הצטרף קומיי למשרד החוץ ושימש מנהל המחלקה לענייני חבר העמים הבריטי. בשנת 1952 הוא נתמנה לסמנכ"ל המשרד וכעבור כשנה לשמש ציר ישראל בקנדה, בשנת 1954 קודם לדרגת שגריר. שירותו בקנדה נמשך עד 1957. במהלך תקופה זו הוא נשלח גם לשמש חבר בוועדות האו"ם בניו יורק ובשנת 1956 קידם רכישתם של 24 מטוסי קרב מקנדה לישראל.
בשנים 1959–1967 היה קומיי שגריר ישראל באו"ם ובשנים 1970–1973 שגריר ישראל בבריטניה.
בשנת 1979 הוא פרש משירות החוץ והתגורר בירושלים. יחד עם רעייתו היה מראשי האגודה הישראלית למניעת התעללות בבעלי חיים.
קומיי שכל את בנו, יוחנן, במהלך מלחמת יום הכיפורים.
פלאולמה
פלאולמה (שם מדעי: Palaeolama; מילולית: "למה עתיקה") הוא סוג נכחד של יונק ממשפחת הגמליים אשר היה קרוב ללמה המודרנית. הוא התקיים במשך תקופת הפליסטוקן שלפני 1.8 עד 0.011 מיליון שנה מהיום באמריקה הצפונית ואמריקה הדרומית, אליה היגר לאחר ההחלפה האמריקאית הגדולה. סוג זה הוגדר ב-1869 בידי החוקר הצרפתי פול ז'רווה. הוא כלל מין יחיד - Palaeolama mirifica שבמקור הוגדר בידי ג'ורג' גיילורד סימפסון ושויך לסוג Auchenia שבוטל.
המאובנים של הפלאולמה התגלו ברחבי אמריקה בדרום קליפורניה ובפלורידה, שם נמצא הריכוז הגדול ביותר של גמל זה, דרך מקסיקו ואל סלוודור וברחבי אמריקה הדרומית: בארגנטינה, אקוודור, בוליביה, פרגוואי, אורוגוואי, ברזיל, צ'ילה, ונצואלה ופרו.
למה קדומה זאת הייתה גדולה יחסית למיני הלמות הקיימות והגיעה למשקל 190 עד 280 קילוגרם. בדומה לשאר הלמות הייתה חסרת דבשת והייתה בעלת רגליים ארוכות וחזקות שעזרו לה לברוח במהירות מטורפים כמו שנחרבים, ברדלס אמריקני, דוב הבולדוג וזאבים.
יונק זה נכחד מעט לפני תחילת ההולוקן וייתכן שניצוד בידי שבטי פלאו-אינדיאנים.
קרדאחה
קרדאחה (בערבית: قرداحة) היא עיירה בצפון-מערב סוריה, במחוז לטקיה. העיירה נמצאת בקרבת העיר לטקיה, בין ההרים הצופים על קו החוף של סוריה.
מרבית אוכלוסיית קרדאחה היא ממוצא עלווי, ונולד בה נשיא סוריה לשעבר, חאפז אל-אסד. מאז עלה אסד לשלטון בסוריה בשנת 1970, ובמהלך תקופת שלטונו, השקיע הממשל הסורי באופן משמעותי בקרדאחה, בלטקיה ובסביבתן. הדבר בא לידי ביטוי בארמונות ובתי קיט בקרדאחה השייכים למשפחת הנשיאות הסורית, ואף במעקף אשר נבנה בכביש החוף המהיר על מנת שיגיע לעיירה. באופן מסורתי מהווה קרדאחה את המרכז המשפחתי של משפחת הנשיאות מחוץ לדמשק, והנשיא המכהן בשאר אל-אסד, כמו גם אביו בעבר, מתארח לפרקים בעיירה בחופשותיו. ב-27 ביוני 2006, עת שהה הנשיא בשאר אל-אסד בארמונו שבקרדאחה, ביצע חיל האוויר הישראלי יעף הפגנתי מעל הארמון תוך יצירת בום על-קולי, זאת כתגובה לחטיפתו של גלעד שליט על ידי ארגון החמאס יומיים לפני כן.
במרכז העיירה פסל גדול של הנשיא חאפז אל-אסד, וכן מאוזוליאום ענק ובו קבורים חאפז אל-אסד ובנו באסל אל-אסד. מדי שנה נערכים בקרדאחה שני אירועים רבי משתתפים, מסוריה ומחוצה לה – האזכרה השנתית לפטירתו של חאפז אל-אסד ב-10 ביוני, והאזכרה השנתית למותו של באסל אל-אסד ב-21 בינואר. בשנת 2001 נכח חבר הכנסת הערבי-ישראלי עזמי בשארה בטקס האזכרה לפטירתו של חאפז אל-אסד, ונשא דברים בשבח ההתנגדות הערבית – דברים שעוררו סערה גדולה בישראל.
מריסה פאוואן
מריסה פאוואן (באנגלית: Marisa Pavan; נולדה ב-19 ביוני 1932) היא שחקנית איטלקייה, זוכת פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1955 על הופעתה בסרט "השושנה המקועקעת".
ביוגרפיה
פאוואן נולדה בקליארי בירת סרדיניה, איטליה בשם מריה לואיסה פיירנג'לי. פאוואן היא אחותה התאומה של כוכבת הקולנוע האיטלקייה המנוחה פייר אנג'לי. פאוואן פילסה את דרכה כשחקנית תוך כדי תפקידי משנה בסרט המלחמה של ג'ון פורד "What Price Glory", בדרמת הפשע של ארנולד לבן "Down Three Dark Streets" ובמערבון של דלמאר דייוויס "Drum Beat i".
היא פרצה לתודעה רשמית בשנת 1955 בזכות ליהוקה לעיבוד הקולנועי למחזהו של טנסי ויליאמס "השושנה המקועקעת", תפקיד שיועד בתחילה לאחותה התאומה פייר שהייתה יותר מוכרת בתעשייה בהוליווד. פאוואן הופיעה בסרט בתפקיד רוזה בתה הצעירה של סארפינה דל רוזה (אנה מניאני), היא זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר אותו היא הפסידה לחברתה לסרט ג'ו ואן פליט על הופעתה בסרט "קדמת עדן". באותו טקס אוסקר עלתה פאוואן לקבל פרס אוסקר אחר בשמה של אנה מניאני שנעדרה מהמעמד. באותה השנה השתתפה פאוואן גם בעיבוד הקולנועי של נאנלי ג'ונסון לספרו של סלואן וילסון "האיש בחליפה האפורה" לצידם של גרגורי פק וג'ניפר ג'ונס.
בתקופה שלאחר מכן הופיעה פאוואן בתפקיד אבישג השונמית בדרמה המקראית של קינג וידור "שלמה ומלכת שבא" ובתפקיד קטרינה דה מדיצ'י אשתו של מלך צרפת אנרי השני (רוג'ר מור) בדרמה "דיאן". היא שיחקה בדרמה התקופתית של ג'ון פארו "ג'ון פול ג'ונס" ולצידו של טוני קרטיס בסרט הפשע "סיפור חצות". את הופעותייה הזכורות האחרונות עשתה פאוואן בקומדיה הצרפתית של ז'אק דמי "הריון גברי" ובסדרות הטלוויזיה "התקווה שדל ראיין" ו-"77 Sunset Strip".
פאוואן נישאה בשנת 1956 לשחקן הצרפתי ז'אן פייר אומון ממנו הביאה לעולם שני ילדים, צלם הקולנוע ז'אן קלוד אומון והקולנוען פטריק אומון. פאוואן הייתה נשואה לאומון עד לפטירתו בשנת 2001.
הארי קובי
קומודור אווירייה ארתור הנרי (הארי) קובי (באנגלית: Arthur Henry (Harry) Cobby; 26 באוגוסט 1894 – 11 בנובמבר 1955) היה טייס קרב אוסטרלי. הוא היה אלוף ההפלות המוביל של קורפוס התעופה האוסטרלי (Australian Flying Corps), הגוף הצבאי שקדם לחיל האוויר המלכותי האוסטרלי (RAAF), במהלך מלחמת העולם הראשונה, כשלזכותו נרשמו 29 הפלות בתקופה בת פחות משנה. קובי נולד והתחנך במלבורן ועבד כפקיד בנק כשפרצה מלחמת העולם הראשונה. מעבידו מנע ממנו להתגייס לחיל המשלוח (First Australian Imperial Force) של הצבא האוסטרלי עד 1916. לאחר שסיים אימוני טיסה באנגליה הוא שירת בחזית המערבית בטייסת מספר 4 של קורפוס התעופה האוסטרלי. על הישגיו כטייס קרב זכה באות השירות המצוין ובצלב התעופה המצוינת.
הישגיו הקנו לו מעמד של גיבור לאומי, והוא עבר לחיל האוויר המלכותי האוסטרלי (RAAF) עם הקמתו ב-1921 ועלה בסולם הדרגות עד למעמד של מפקד גף. קובי פרש מחיל האוויר האוסטרלי ב-1936 והצטרף לרשות התעופה האזרחית, אך התגייס מחדש עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939. הוא מילא תפקידים בכירים בחיל האוויר, כולל מנהל הגיוס ומפקד זירת האוויר של האזור הצפון-מערבי. ב-1943 הוענקה לקובי מדליית ג'ורג' כהוקרה על הצלת ניצולים מהתרסקות מטוס. הוא מונה למפקד האווירי של קבוצת הפעולה מספר 10 (אחר כך Australian First Tactical Air Force ) שנה אחר כך, אך הועבר מתפקידו בעקבות מרד מורוטאי באפריל 1945. קובי פרש מחיל האוויר ב-1946 ושירת ברשות התעופה האזרחית עד מותו ב-1955.
קורות חייו עד הגיעו לבריטניה במלחמת העולם הראשונה
ארתור הנרי קובי נולד בפרבר פראהרן (Prahran) של העיר מלבורן במדינת ויקטוריה, בנם של ארתור אדוארד סטנלי קובי (Arthur Edward Stanley Cobby), כרטיסן בטראם, ואשתו אליס. ארתור הנרי קובי, הידוע יותר בכינויו הארי, השלים את לימודיו בקולג' האוניברסיטה בארמאדייל (Armadale) הסמוכה למלבורן, בטרם גויס ליחידת המילואים האוסטרלים מס' 46 (רובאי ברייטון) ב-1912 והועבר אחר כך ליחידה מספר 47.
פסיכותרפיה גופנית
פסיכותרפיה גופנית היא ענף בתוך הפסיכותרפיה המתמקד בקשר בין נפש וגוף. ההתנסות כוללת תנועה, משחק תפקידים, ציור וכן הלאה, האמורים לסייע למטופל להביע את עולמו הפנימי ואף להעלות רגשות מודחקים אל פני השטח.
הארי קובי
מלחמת העולם הראשונה
טייסת מספר 4 הגיעה לאנגליה במרץ 1917 במטרה לעבור אימונים לקראת שירות בחזית המערבית. הטייסת צוידה במטוסי סופווית קאמל ונשלחה לצרפת בדצמבר. קובי הודה אחר כך שהיה כל כך מתוח מהסיכוי שהוא עומד להילחם, ש"אם היה משהו שיכולתי לעשות כדי לדחות מועד זה, לא הייתי חוסך כל מאמץ להשתמש בו". הקרב הראשון שלו, נגד שירות האוויר הגרמני (Luftstreitkräfte), התרחש אחרי שצבר 12 שעות טיסה סולו בלבד. הוא טען להפלה מוקדמת של מטוס סיור מדגם DFW C.V בפברואר 1918, אך מקרה זה סווג כמטוס ש"אולץ לנחות", ולא כהפלה מאומתת. הטייסת של קובי הוצבה באזור פה-דה-קאלה, ותמכה בכוחות מדינות ההסכמה במהלך מתקפת האביב שהחלה חודש אחר כך. יריביו האוויריים כללו טייסי קרב מהקרקס המעופף של מנפרד פון ריכטהופן. ב-21 במרץ הפיל קובי שני מטוסי אלבטרוס של הטייסת הגרמנית, ההפלות המאומתות הראשונות שלו.
פסיכותרפיה גופנית
השיטה
לחלק מהתהליכים הנפשיים של האדם יש הקשרים גופניים, ולהפך. חוויות מן העבר, טראומות אישיות ורגשות עשויים להשפיע על הדפוסים הרגשיים, ההתנהגותיים והגופניים.
הארי קובי
מלחמת העולם הראשונה
לאחר שהוכיח כי הוא טייס מוכשר ואגרסיבי, זכו כישורי המנהיגות של קובי להכרה, והוא קודם לדרגת מפקד גף ב-14 במאי 1918, ולדרגת קפטן ב-25 במאי. נאמן לכינויו "שדון מעשי הקונדס", הוא קישט את מטוס הסופווית קאמל שלו בגזירי אלומיניום של הקומיקאי צ'ארלי צ'פלין. קובי השיג שוב שתי הפלות ביום אחד, 30 במאי, בסמוך לאסטיר (Estaires) שבצפון צרפת, כשהפיל אלבטרוס ובלון תצפית, וחזר על ההישג באותו מקום למחרת. קובי רשם לזכותו את ההפלה הראשונה של בלון התצפית על ידי טייסת מספר 4 במרוויל (Merville, Nord) בתחילת מאי. על אף פגיעותן הרבה לקליעים נותבים, היו עמדות התצפית הגדולות הללו, שכונו Drachen (דרקונים), מוגנות היטב על ידי מטוסי קרב ונ"מ, ונחשבו לכן למטרות שתקיפתן מסוכנת, אבל שהרווח מהשמדתן רב. ב-3 ביוני הומלץ להעניק לקובי את עיטור הצלב הצבאי בהכרה על הצלחתו בשדה הקרב, ועל היותו "מנהיג סיורים אמיץ ומוכשר, המשמש דוגמה לטייסת שלו". העיטור שונה לצלב התעופה המצוינת, והידיעה התפרסמה בביטאון הרשמי לונדון גאזט ב-2 ביולי. ב-28 ביוני הפיל קובי שלושה מטוסים גרמניים והומלץ להוסיף פס מתכת לצלב התעופה שקיבל, שנועד להדגיש את הישגו שעמד אז על 15 הפלות. ב-15 ביולי 1918 צללו קובי וטייס נוסף לעבר חמישה מטוסי סיור מדגם Pfalz Flugzeugwerke בסמוך לארמנטייר (Armentières). קובי הפיל 2 מטוסים, ועמיתו הפיל אחד נוסף. זמן קצר אחר כך רדפו ארבעה מטוסים גרמניים תלת-כנפיים מדגם Fokker Dr.I אחרי זוג המטוסים האוסטרליים, אך הם הצליחו לחמוק. פעולה זו זיכתה את קובי בהמלצה לפס מתכת נוסף לצלב התעופה שלו. בהמלצה נכתב כי הוא השיג 21 הפלות, וכי הוא "הצליח להשמיד מכונות כה רבות בעבודה מאומצת תוך שימוש בשכלו, כמו גם באומץ ובכישורי טיסה מבריקים". הוא קיבל את שני פסי המתכת באותו יום, 21 בספטמבר. ב-16 באוגוסט הוביל קובי התקפת הפצצה נגד שדה התעופה הגרמני בהוברדין (Haubourdin), בסמוך לליל, ההתקפה האווירית הגדולה ביותר שבוצעה על ידי מדינות ההסכמה עד אז, שגרמה להשמדת 37 מטוסי אויב על הקרקע. למחרת הוביל קובי התקפה דומה על שדה התעופה בלום (Lomme), והתקפה זו זיכתה אותו בהמלצה לקבל את אות השירות המצוין. בהמלצה נכתב כי "הצלחת ההתקפה של שתי פשיטות אלו הייתה בעיקר הודות למנהיגותו הנחרצת והמוכשרת של קצין זה". קובי קיבל רשמית את העיטור ב-2 בנובמבר.
פסיכותרפיה גופנית
השיטה
הגוף מנסה לעיתים לאותת לאדם על רגשותיו דרך תחושות גופניות, כאבים, מיחושים ומחלות. הפסיכותרפיה הגופנית מאפשרת את ההתבוננות, המגע, והקשר עם כל אלה, במטרה למצוא איזון וריפוי פנימי. בשיטה זו המטופל מביע את עצמו באופן פעיל ויצירתי, וההתנסות החווייתית שלו בטיפול נועדה לתת לו תחושת שליטה ומסוגלות שבאמצעותה נועדה להשתפר התמודדותו עם קשייו.
הארי קובי
מלחמת העולם הראשונה
בסוף שירותו הקרבי היה קובי אחראי על יחידות של מדינות ההסכמה שכללו כ-80 מטוסים. ג'ורג' ג'ונס (George Jones; 1992-1896), עמיתו לטייסת 4, אלוף הפלות בעצמו ומפקד חיל האוויר האוסטרלי בעתיד, תיאר אותו כ"מנהיג טבעי באוויר ובכל הפעילויות בתפקיד ומחוץ לתפקיד". הצלחותיו הפכו אותו לגיבור לאומי. טייסת מספר 4 הוכרה כטייסת מטוסי הקרב המצליחה ביותר בצרפת, כשלזכותה רשומות 220 הפלות. בספטמבר 1918 הועבר קובי לבסיס אימונים באנגליה, שם מצא כי המתח בהדרכת צוערים "גרוע מלטוס בצרפת". הוא חזר וביקש לחזור לחזית עד סיום המלחמה בנובמבר. שמו הופיע ברשימת החיילים שפעלו מעל ומעבר, רשימה שפרסם דאגלס הייג באותו חודש. אף שנוהגים לעיתים קרובות לסכם את מספר ההפלות של קובי ב-29 מטוסים ו-13 בלוני תצפית, ניתוח של כל טענה וטענה להפלה מעלה כי המספר הנכון הוא 24 מטוסים וחמישה בלוני תצפית, ובסך הכול 29 הפלות, מספר ההפלות הגדול ביותר בקרב הטייסים שפעלו במסגרת קורפוס התעופה האוסטרלי. קובי היה הטייס האוסטרלי היחיד שזכה לתואר "מפצח בלונים" (Balloon buster - תואר שניתן למי שהפיל חמישה בלוני תצפית או יותר). אולם ההישג שבו קובי היה גאה במיוחד היה שכמפקד גף מעולם לא איבד טייס מעל לשטח האויב.
פסיכותרפיה גופנית
היסטוריה
שורשיה של גישה זו בהגותם של פייר ז'נה וזיגמונד פרויד. הגישה פותחה על ידי וילהלם רייך, תלמידו של זיגמונד פרויד, ששם לב כי בזמן טיפוליו של פרויד מגיב גופו של המטופל במקביל ובהתאם להתרחשויות הרגשיות והמחשבתיות תוך כדי השיחות. בטיפוליו היה רייך בין הראשונים שהתייחסו לתהליכים נפשיים וגופניים במקביל. תלמידו, אלכסנדר לואן, פיתח את תורתו לזרם טיפולי בשם ביואנרגיה. עבודתם של רייך, לואן ותלמידיהם, שהתקיימה בעיקר בארצות הברית, אופיינה בהתמקדות בעבודה חזקה על הגוף והדפוסים הגופניים, ובהסרת חסימות. לעומתם, באירופה התפתחו זרמים מאופקים ועדינים יותר, שעסקו ב"המסת" השריון השרירי וב"פיתוי" ההגנות והחסימות. מפתחים ידועים של הגישות האירופאיות הם גרדה בויסן, שפיתחה את העבודה הביודינאמית; ודייוויד בואדלה, שפיתח את הביוסינתזה.
הארי קובי
בין מלחמות העולם
ב-25 באפריל 1919, כשעדיין עסק בהדרכת טייסים באנגליה מסוף המלחמה, נבחר קובי להוביל את מטס ה-AFC של יום האנזא"ק מעל לונדון, בנוכחות הנסיך מוויילס, בתיאום עם מצעד החיילים האוסטרלים. המטס כלל 50 מטוסים, והם ביצעו סדרה של תמרונים מסוכנים מעל לראשו של הנסיך המבוהל. קובי טען אחר כך שהוא טס כה נמוך לחיילים הצועדים, עד שכידוניהם חוררו כמעט את תחתית המטוס. היה זה, אמר קובי, "קרוב לוודאי הדבר המטופש ביותר שעשיתי בחיי". הוא חזר לאוסטרליה במאי 1919, ונשא לאישה את הילדה מוד אורבן (Hilda Maude Urban) בקולדפילד (Caulfield) שבמדינת ויקטוריה, ב-24 באפריל 1920. לזוג נולדו שני ילדים, בן ובת. בעקבות פירוק ה-AFC, הועבר קובי לקורפוס האוויר האוסטרלי (Australian Air Corps) לפני שהצטרף לחיל האוויר המלכותי האוסטרלי (ה-RAAF), שהוקם ב-1921. דרגתו הייתה קצין טייס (Flying Officer - מקביל לסגן, קפטן (Flight Lieutenant) של כבוד). הוא היה אחד מ-21 הקצינים המקוריים של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי בעת הקמתו במרץ 1921. ההצבה הראשונה שלו, יחד עם מרבית עמיתיו, הייתה בטייסת מעורבת, שצוידה בעיקר במטוסי קרב מדגם S.E.5 של ה-Royal Aircraft Factory ובמפציצים מדגם DH.9 של חברת Airco, בבית הספר לטיסה מספר 1 של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי בבסיס האווירי בפוינט קוק, הסמוכה למלבורן. קפטן קובי התמנה למפקד טייסת מספר 1 של ה-RAAF כאשר זו הוקמה בפוינט קוק ב-1 ביולי 1925. הוא שירת בתפקיד זה עד אוגוסט 1926.
ב-1927 קודם קובי לדרגת Squadron Leader (המקבילה לרב-סרן או למייג'ור בצבא אוסטרליה). ב-13 בינואר 1930 החליף את פרנק לוקיס (Frank Lukis; 1966-1896) כמפקד טייסת מספר 3 בבסיס ריצ'מונד שבניו סאות' ויילס. באותה תקופה היה מפקד הטייסת גם מפקד הבסיס. בדצמבר 1930 ערך השליש הראשי של חיל האוויר האוסטרלי, קומודור אווירייה ריצ'רד ויליאמס (Richard Williams; 1980-1890), ביקורת בבסיס ריצ'מונד. ויליאמס מצא את הבסיס במצב של הזנחה גדולה. הוא הורה לכל האנשים בבסיס לצעוד לפניו, ואז נשא בפניהם את מה שתואר אחר כך כ"נאום נזיפה אדיר" ("an almighty dressing down"), ואיים כי חופשת חג המולד תבוטל אם המקום לא יעבור ניקוי יסודי. ב-22 בנובמבר 1931 העביר קובי את הפיקוד על הטייסת לוויליאם בוסטוק (William Bostock; 1968-1892).
ב-1 במאי 1933 קודם קובי לדרגת Wing Commander (מקביל לאלוף-משנה), ושירת אחר כך כקצין המודיעין של חיל האוויר האוסטרלי. בתפקידו זה עמד קובי בראש ועדה בין-משרדית שהוקמה באוגוסט 1933, כדי לבחון את האפשרות של ביצוע סקרים מן האוויר וצילומי אוויר, במטרה לקדם את הפיתוח הלאומי. ממצאי הוועדה הוגשו באפריל 1934, וכללו המלצה שסוכנויות הממשל ישתמשו בשירותים מסוג זה. מסקנות הוועדה הובילו בסופו של דבר להקמת טייסת הסקר של צפון אוסטרליה, מאנשי הצוות והמטוסים של טייסת מספר 1, באפריל 1935. התוצאות מסקרים אלו של קווינסלנד והטריטוריה הצפונית היו מקור למידע רב ערך, כאשר הוקמו בהן שדות תעופה צבאיים ומתקנים אחרים לאחר שפרצה מלחמת העולם השנייה. עם זאת, קובי היה חסר מנוח בתקופה שבין מלחמות העולם והוא פרש מחיל האוויר כדי להצטרף לרשות התעופה האזרחית (Civil Aviation Board) של אוסטרליה, כמנהל התפעול, ב-1936. בנוסף, תרם קובי מאמרים לכתבי העת לתעופה, דוגמת Australian Airmen (אנשי צוות אוויר אוסטרלים) ו-Popular Flying (תעופה פופולרית). תפקידיו ברשות התעופה האזרחית כללו בדיקת מטוסים, הנפקת רישיונות ואישור על כשירות טיסה, תחזוקה של שירותי רדיו ומטאורולוגיה וקשר עם חיל האוויר המלכותי האוסטרלי.
מלחמת העולם השנייה
במהלך שירותו ברשות התעופה האזרחית נמנה קובי עם מערך המילואים של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי, וחזר והצטרף לחיל האוויר עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939. הוא חזר רשמית לשירות פעיל ב-25 ביולי 1940, הועלה לדרגת Group Captain (המקבילה לדרגת תת-אלוף) ומונה לעמוד בראש מנהל הגיוס, מינוי שנועד לנצל את המוניטין הציבורי שלו. ב-25 באוגוסט 1942 החליף את פרנק לוקיס כקצין הבכיר במפקדת האזור הצפון-מזרחי בטאונסוויל (Townsville) שבקווינסלנד. ב-1942 התפרסם גם ספרו של קובי "הרפתקה נשגבת" (High Adventure), שבו תיאר את חוויותיו ממלחמת העולם הראשונה. את ההקדמה לספר כתב מרשל האווירייה ג'ורג' ג'ונס, שזה עתה מונה למפקד חיל האוויר והיה עמיתו של קובי בטייסת מספר 4. באפריל 1943 קודם קובי לדרגת קומודור אווירייה (מקביל לדרגת אלוף), ומאוחר יותר באותה שנה הוצב בפוינט קוק כמפקד בית הספר לטיסה של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי. ב-7 בספטמבר 1943 טס כנוסע במטוס ימי מדגם PBY קטלינה, שהתרסק בטאונסוויל. אף שנפצע בהתרסקות, עזר קובי להציל שניים מנוסעי המטוס, והומלץ עקב כך שיקבל את מדליית ג'ורג' בשל "גבורה יוצאת מהכלל", והעיטור אושר רשמית ב-10 במרץ 1944. ב-16 ביוני הוענק לו תואר מפקד במסדר האימפריה הבריטית (CBE), בשל "שירות בולט" בניהול הפעולות האוויריות בגינאה החדשה, כמפקד האזור הצפון-מזרחי. באוגוסט 1944 מונה קובי למפקד האווירי של גיס מס' 10 (10OG – ראשי תיבות של No. 10 Operational Group), שעתיד היה לשנות את שמו במהרה לכוח האווירי הטקטי האוסטרלי הראשון (1TAF – ראשי תיבות של Australian First Tactical Air Force). בתפקידו זה פיקד על כוח בן 20,000 איש בכוח התקיפה הנייד העיקרי של ה-RAAF במערכה בדרום מערב האוקיינוס השקט, כוח שכלל מטוסי קרב, סיוע אווירי קרוב ויחידות הנדסה להקמת שדות תעופה. קובי הביע חשש בנוגע להיררכיית הפיקוד, שעל פיה היה מטה ה-RAAF במלבורן אחראי למנהלה של ה-10OG, בעוד שפקודות הקשורות לפעילות המבצעית עברו ממפקדת ה-RAAF (RAAF Command) דרך הכוח האווירי השלוש-עשרה (Thirteenth Air Force), יחידת המשנה (NAF) של חיל האוויר של ארצות הברית האחראית על אזור האוקיינוס השקט ומפקדת האזור הפסיפי הדרום מערבי. הוא האמין שסידור זה דרש ממנו "לנסות ולשרת שני אדונים", מצב שמצא אותו "בלתי מעשי". בתחילת 1945 חדל הכוח האווירי היפני בדרום מערב האוקיינוס השקט מלהתקיים בפועל, ותפקידיו של הכוח האווירי הטקטי האוסטרלי הראשון הצטמצמו לתחזוקת בסיסים ולתקיפת איים שכוחות ארצות הברית דילגו על כיבושם במהלך המערכה בפיליפינים (1945-1944). בין 22 ל-25 בדצמבר 1944 ביצעו מטוסי קרטיס P-40 וורהוק ובריסטול בופייטר של הכוח האווירי הטקטי האוסטרלי הראשון, 513 גיחות נגד מטרות בהלמהרה. במהלך ינואר 1945 בוצעו 661 גיחות נוספות נגד מטרות בהלמהרה, בסולאווסי, במורוטאי ובצפון גינאה החדשה. במהלך מרץ ואפריל התכונן הכוח האווירי הטקטי האוסטרלי הראשון לקרב טראקאן, פעולה שהתבססה על שיפוט לקוי של קצינים במטה של קובי, שהעריכו כי ניתן לתקן במהירות את שדה התעופה של האי כדי לתמוך במערכה לכיבוש בורנאו.
הירידה שחלה במעמדם של טייסי הקרב, כאשר נשלחו לבצע משימות סיוע לקרבות הקרקע שאינן בעלות חשיבות אסטרטגית לכאורה, הובילה למשבר במורל, שהידרדר באפריל 1945 למה שכונה אחר כך "מרד מורוטאי", כאשר שמונה מבכירי הטייסים של קובי, כולל אלוף ההפלות המוביל של אוסטרליה במלחמה, תת-אלוף קלייב קולדוול (Clive Caldwell; 1994-1910), הגישו את התפטרותם במחאה. אף שאחד "המורדים", תת-אלוף וילפריד ארתור (Wilfred Arthur), הביע קודם לכן את דאגותיו בפני קובי ואנשי צוותו לגבי היעילות של משימות הכוח האווירי הטקטי האוסטרלי הראשון, קיבל קובי את הידיעה בהפתעה מוחלטת. הוא שוחח עם הטייסים אחד אחד וכקבוצה, כשהוא חוקר אותם "האם מדובר במשהו הנוגע אליי, או בפעולה נגדי, כי אם כן, אם אתם חשים שנכשלתי בעבודתי, אבקש מיד את העברתי", שלכך ענו לו כולם, "אין לזה קשר אליך". קובי דיווח על התקרית לממונה הישיר עליו, תת-מרשל אווירייה ביל בוסטוק, שהודיע על כך למפקד חיל האוויר האוסטרלי מרשל אווירייה ג'ונס, ומפקד חילות האוויר של בעלות הברית לויטננט גנרל ג'ורג' קני (George Kenney; 1977-1899). כולם טסו למורוטאי וראיינו את הטייסים המעורבים בתקרית, וכולם הגיעו למסקנה כי יש להעביר את קובי מתפקידו.
בוסטוק האשים את קובי באחריות למורל "הנמוך בצורה מסוכנת" בכוח האווירי הטקטי האוסטרלי הראשון, אך גם ציין כי "ברור כי קיבל ייעוץ גרוע מהצוות הבכיר שלו". ג'ונס לא הסתפק בהעברתו של קובי מתפקידו, אלא העביר מתפקידם גם את קציניו הבכירים, גיבסון וסימס, ואת הפיקוד על הכוח האווירי הטקטי האוסטרלי הראשון קיבל קומודור האווירייה פרדריק שרגר (Frederick Scherger). העברתו של קובי מתפקידו התקבלה בהקלה על ידי מפקדי הצבא האוסטרלי, שהיו מתוסכלים מהיחסים הרעועים בין הכוח האווירי הטקטי האוסטרלי הראשון לבין יחידות הצבא במהלך קרב טראקאן. בוועדת החקירה שקמה בעקבות האירוע הגן קובי על תפקודו כמפקד הכוח האווירי הטקטי האוסטרלי הראשון, בפני השופט ג'ון וינסנט בארי (John Vincent Barry). במהלך עדותו הצהיר כי בעוד קציניו "רצו לעשות במלחמה יותר ממה שעשו... לא היה זה בכוחו של הכוח האווירי הטקטי האוסטרלי הראשון לתת להם עבודה חשובה או מעניינת יותר", אבל בארי קבע שקובי "נכשל בהפעלת שליטה סבירה על פיקודו", ושהעברתו מתפקידו הייתה מוצדקת. ד"ר אלן סטיבנס (Alan Stephens), ההיסטוריון של חיל האוויר האוסטרלי, תיאר מאוחר יותר זאת כך: "זו טרגדיה אישית ומוסדית שדמות אמיתית גדולה בהיסטוריה של ה-RAAF נאלצה לסיים את הקריירה שלה בנסיבות כאלו". בדומה, נטען בספר "הנספח של אוקספורד להיסטוריה הצבאית האוסטרלית" (The Oxford Companion to Australian Military History), כי "קריירת הטיסה הנאצלת... נפלה קורבן נוסף לחולשות ולמלחמות הפנים בין המפקדים הבכירים של ה-RAAF במהלך המלחמה באוקיינוס השקט".
הקריירה של קובי לאחר מלחמת העולם השנייה ומורשתו
קובי השתחרר רשמית מחיל האוויר ב-19 באוגוסט 1946. ב-19 באפריל 1948 הוענקה לו מדליית החירות הנשיאותית האמריקנית על שירותו בתקופת המלחמה. לאחר שעזב את חיל האוויר, הצטרף קובי מחדש לרשות התעופה האזרחית, בשמה "מחלקת התעופה האזרחית" (Department of Civil Aviation), ושירת כמנהל אזורי בניו סאות' ויילס מ-1947 עד 1954. הוא מונה למנהל הטיסות בתחילת השנה, אבל אז נפטר באופן פתאומי משבץ שמקורו ביתר לחץ דם, במהלך יום שביתת הנשק, 11 בנובמבר 1955, בבית חולים אוסטין בפרבר היידלברג של מלבורן, כשהוא מותיר אחריו אישה ושני ילדים. לקובי נערכה הלוויה צבאית, וגופתו נשרפה בכנסייה האנגליקנית סנט מארי בקאולפילד שבסמוך למלבורן.
קאדילק סיאן
קאדילק סיאן (באנגלית: Cadillac Cien) היא מכונית קונספט בתצורת קופה, של חטיבת קאדילק בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית. הדגם הוצג לראשונה בשנת 2002 בסלון המכוניות של דטרויט.
קאדילק סיאן
דגם ה"קאדילק אסקאלה" הוגדר כמכונית ספורט בתצורת קופה, 2 דלתות.
דגם ה"קאדילק סיאן" האיץ בין 0 - 100 קמ"ש ב-3.5 שניות.
יוצרה יחידה אחת בלבד של אב טיפוס של הדגם.
קאדילק סיאן בסרטים
דגם ה"קאדילק סיאן" כיכב בסרט "איילנד", שיצא לאקרנים בשנת 2005. (במקור: The Island) הוא סרט מדע בדיוני בבימויו של מייקל ביי ובכיכובם של יואן מקגרגור וסקרלט ג'והנסון.
בנוסף הופיע דגם ה"קאדילק סיאן" בשנת 2005 בסרט "Midnight Club 3: Dub Edition".
בשנת 2014 דגם ה"קאדילק סיאן" הופיע בסרט פעולה ומדע בדיוני "רובוטריקים 4: עידן ההכחדה".
איצטלנים
איצטלנים (שם מדעי: Ascidiacea) הם מחלקה של חסרי חוליות ימיים, הניזונים מסינון חומר אורגני מגוף המים. באיצטלנים קיימים מינים מושבתיים ומינים יחידאים. מרבית האיצטלנים הם ישיבים, צמודי מצע כאשר הפגית שלהם שוחה בגוף המים.
איצטלנים נפוצים בכל הימים והאוקיינוסים, ואינם יכולים להתקיים במים מתוקים.
סיסטמטיקה
איצטלנים (Ascidiacea) הם חסרי חוליות ימיים ממערכת המיתרניים (Chordata), המשויכים לתת המערכה מיתרני הזנב (Tunicata, ידועים גם כ-Urochordata). מחלקת האיצטלנים היא המחלקה הגדולה ביותר תחת תת-מערכה זו והיא מונה כיום כ-3000 מינים ידועים למדע. איצטלנים, בדומה לחולייתנים, משתייכים למערכת המיתרניים (Chordata), זאת בשל ארבעה מאפיינים משותפים: סדקי זימים, זנב פוסט אנאלי, מיתר גבי וצינור עצבים גבי חלול. באיצטלנים מאפיינים אלו קיימים בשלב הלרוולי (שלב התפתחותי מוקדם) ונעלמים בשלב הבוגר. הלרווה (פגית), של האיצטלן היא לרווה דמוית ראשן, אשר שוחה במים עד אשר היא עוברת לבוגר ישיב, צמוד מצע.
מחלקת האיצטלנים מחולקת לשלוש סדרות אשר נבדלות זו מזו בעיקר על ידי מבנה סל זימים שונה :
תפוצה
איצטלנים נפוצים בכל רחבי האוקיינוסים, ממעמקי הים ועד לאזורי גאות ושפל. הם יכולים להתיישב על מצע סלעי, בשוניות אלמוגים, על מצע מלאכותי ואף להיאחז בחול בעזרת איבר דמוי גבעול. מספר מינים הצליחו לפלוש בעשורים האחרונים לסביבות חדשות, בהם הם עלולים לגרום לנזקים כלכליים ולפגיעה בבעלי חיים מקומיים. איצטלנים הם פולשים מוצלחים מכמה סיבות שונות; הם מגיעים לגיל רבייה תוך מספר שבועות, הם דו ביתיים (הרמפרודיטים) ומשחררים מספר רב של גמטות לגוף המים, לרב אין להם טורפים טבעיים משמעותיים באזורים אליהם הם פולשים, והם מסוגלים לשרוד בטווח רחב של מליחות, טמפרטורה ואפילו זיהום. כלי שיט הם מקור ההפצה העיקרי של איצטלנים פולשים הנוהגים להיצמד לסדקים ואזורים מוגנים בתחתית כלי השייט ומסוגלים לשרוד את תנאי ההפלגה הקשה. בחופי ישראל ידועים מהספרות כעשרים ותשעה מינים שונים של איצטלנים מחופי הים התיכון, מתוכם חמישה אינם מינים מקומיים, ובמפרץ אילת עשרים ושבעה מינים שונים, מספרים אלו מהווים הערכת חסר בשל מאמצי דיגום וזיהוי נמוכים.
מבנה ותזונה
המבנה הבסיסי של איצטלן, המכונה גם זואיד, דומה לאגרטל בעל שני פתחים: מסיפון כניסה אליו נשאבים מים אל בית הבליעה וסיפון יציאה דרכו מים יוצאים. בית הבליעה עבר התמחות לסינון מזון, יש בו סדקים והוא נקרא גם סל זימים מפני שמתבצע בו גם תהליך חילוף גזים (נשימה). רב האיצטלנים ניזונים על ידי סינון חלקיקים מגוף המים. חלקיקים הנעים בזרם המים נתפסים ברשת ריר אשר מופרשת מאיבר בשם אנדוסטיל, ומוסעים אל סל הזימים .האנדוסטיל הומולוגי לבלוטת התריס בחולייתנים. על גבי סל הזימים ישנם שוטונים, אשר תנועתם גורמת להזרמת מים. החלקיקים עוברים מסל הזימים לעבר מערכת העיכול בסדר הבא: ושט קצר, קיבה, בלוטות עיכול, מעי ופי טבעת שנפתח אל סיפון היציאה, משם הפסולת נפלטת החוצה על ידי התכווצות שרירים. ישנם מינים מושבתיים בהם קיימים הבדלים בארגון הזואידים במושבה. לכל זואיד יש פתח כניסת מים נפרד ואילו פתחי יציאת המים מתנקזים לפתח אחד משותף, כמו למשל במין. במינים מושבתיים אחרים נשמר המבנה הבסיסי של הזואיד בעל פתח כניסה ופתח יציאה נפרד. איצטלנים מסננים בעיקר פיטופלנקטון וזואופלנקטון קטנים. בשביל להצליח להגיע לכמות מזון מספקת, איצטלנים מסננים כמות גדולה של מים, בין עשרות למאות מיליליטרים בדקה. באזורים אוליגוטרופים, אשר עניים בחומרי הזנה, איצטלנים אף מסוגלים לסנן חלקיקים הקטנים מגודל מיקרון, כמו בקטריות שונות. באיצטלנים קיים לב המורכב משרירים הנעים ומזרימים את הדם בתנועה פריסטלטית, כיוון זרימת הדם מתהפך בכל מספר דקות.
טוניקה
כיסוי הגוף של איצטלנים נקרא איצטלה (טוניקה) והוא מהווה שלד גוף חיצוני. איצטלנים הם צמודי מצע ולכן צריכים להתקיים בתנאי קיצון כמו יובש, זיהום מים, טריפה ושחיקה, הטוניקה מהווה הגנה מפני גורמים אלו. הטוניקה מורכבת מחלבונים שונים כגון קולגן, קיטין, קריטין, טוניצין וחומרים נוספים רבים בעלי שימושים שונים. למשל, תאים פאגוציטים שמטרתם להגן מפני פתוגנים, תאים המאכסנים חומצה לשם הגנה מפני טורפים ותאים פיגמנטים בכדי לשמש הגנה מקרינת השמש. ישנם מינים של איצטלנים בהם מתקיימת בטוניקה סימביוזה עם חיידקים אשר מפיקים אור בתהליך ביולומינסנציה, ועם ציאנובקטריה המפיקות ומספקות סוכרים לאיצטלן בתהליך הפוטוסינתזה. למשל האיצטלן Diplosoma simile , מין מושבתי ממפרץ אילת המקיים סימביוזה עם הציאנובקטריה Prochloron. במינים מסוימים הטוניקה יכולה להכיל מחטי שלד וכלי דם.
מחקר
מפני שאיצטלנים הם חיות קבועות-מקום, ללא יכולת תנועה או הגנה, מינים רבים פיתחו חומרים נוגדי טריפה ונוגדי התיישבות  . לחומרים אלו פוטנציאל לשמש כנגד הגורמת נזק לכלי שיט ומבנים ימיים. בנוסף לכך, נמצא כי ניתן להפיק מאיצטלנים חומרים לשימושים שונים, כגון חומרים נוגדי סרטן, חומרים נוגדי מלריה וחומרים נוגדי חיידקים.
מהמין Styela plicata למשל, ניתן להפיק חומרים שונים, ביניהם חומרים אנטי סרטניים, אשר נמצאו כמדכאים תאים סרטניים מסוג HT-29 ממקור אנושי. חומרים נוגדי חמצון, חומרים כמו הפרין, המשמש כתרופה לדילול דם וחומרים אנטי מיקרוביאלים.
ניתן להשתמש באיצטלנים למצב ואיכות המים בשל היכולת שלהם לסנן חלקיקים קטנים ואף מתכות כבדות.
במדינות שונות משתמשים באיצטלנים למאכל, המין Styela plicata למשל, נאכל בקוריאה ואף נחשב טעים ובריא עקב ריכוז גבוה של סוכרים וחומצות אמינו.
במאמר מדעי שפורסם לאחרונה, חוקרים ישראליים גילו מעגל חיים ייחודי בבוטריל הפרחוני (אצטלן מושבתי), אשר מתחדש ומזדקן במעגלים של כ90 יום, במהלכם הזואידים חוזרים ומשנים את תכונותיהם וחיים מחדש ממש בדומה לעוף החול המיתולוגי, מקצב זה כונה "מקצב אורשינה" – שמו התלמודי של עוף החול המיתולוגי.
לרכב על הלווייתן
לרכב על הלווייתן (באנגלית: Whale Rider) הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה אשר מבוסס על נובלה בעלת שם דומה משנת 1987. הסרט הופק על ידי במאית הקולנוע הניו זילנדית ניקי קארו והוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-9 בספטמבר 2002.
הסרט זכה ב-29 פרסים. בין השאר בפרס חביב הקהל בשלושת הפסטיבלים החשובים של סאנדנס (Sundance Film Festival) בארצות הברית, ברוטרדם ובטורונטו והיה מועמד ל-28 פרסים נוספים. השחקנית קיישה קאסל-יוז הייתה בת 13 בעת צילומי הסרט ותפקידהּ בו זיכה אותה בפרסים רבים.
הפקת הסרט עלתה 6 מיליון דולר ניו זילנדי והפדיון שהתקבל ממנו היה 41 מיליון דולר.
עלילה
"רוכב לווייתן" הוא כינויו של מנהיג קדמון שהגיע לכפר מאורי לחופי ניו זילנד על גבו של לווייתן במטרה להנהיג את תושבי הכפר. המנהיג היה אבי שושלת "רוכבי לווייתנים" שהנהיגה את הכפר במשך אלף שנים כאשר הילד הראשון ממין זכר מתמנה למנהיג הבא. אמא של גיבורת הסרט, פאיקיה נשאה תאומים בבטנה אך הבן שנועד להיות היורש וממשיך השושלת מת ותושבי הכפר נותרו עם אחותו התאומה פאיקיה אשר מנסה למלא את מקומו.
האב פורוראנגי אינו משלים עם העובדה כי אין לו יורש זכר. הוא עוזב את האי ונוסע לגרמניה למשך 12 שנה. לפרנסתו הוא מכין עבודות עץ מאוריות ומציג אותן בתערוכות ואף מוכר אותן. תוך כדי כך הוא הופך לאמן בינלאומי. בתו, פאיקיאה, או בכינוי החיבה שלה - "פאי", נשארת בחזקת הסבתא - פלאוור, האוהבת אותה, והסבא קורו, שגם הוא אינו משלים עם העדר בן זכר אשר ימשיך את השושלת המשפחתית.
הנערה נוחלת הצלחה בהופעות פולקלור בקרב תושבי הכפר ומגלה הבנה בנושאים טכניים. כאשר אביה שב מגרמניה, הסב סבור כי עתה יהיה ניתן לנסות ולהמשיך את השושלת והוא מוצא עבורו כלה מאורית. לאחר זמן מה מסתבר כי פורוראנגי השאיר בגרמניה נערה בהריון והוא מתכנן את שובו חזרה. הסב מגיע למסקנה כי בנו מנותק פיזית ונפשית מהאי.
כאשר פאי שומעת את הסבא קורו אומר: "היא לא מביאה לי תועלת!" היא מחליטה לעזוב את בית הסבתא והסבא ומבקשת לשוב לאביה. האב נוסע איתה לאורך חופי האי, המרהיבים ביופיים. בנסיעה היא מדמה לעצמה שהיא רואה באוקיינוס לווייתנים ומתרפקת על מסורות השבט. היא מחליטה לשוב לבית הסבא, כאשר מסקנתה היא שרק בבית הסב תוכל להיות קשורה לשורשים הקדומים של אבות אבותיה.
בינתיים נוקט הסב יוזמה לשיקום התושבים. הוא מגיע למסקנה כי מצבם של תושבי הכפר - השבט - הורע בשל העדר מנהיג ממין זכר. הוא מקים בית ספר למנהיגים ומזמין את ילדי הכפר הזכרים ללמוד בו. הבנים לומדים אמנות לחימה מסורתית, דרכי התנהגות בעת מלחמה, מסורת ושירה. פאי עוקבת אחריהם ורוצה לקחת חלק בפעילויות, אך הסב מרחיק אותה שכן היא אישה ולא תוכל להיות מנהיגה. הסבתא מציעה לה לגשת לדודה, אחי אביה, המומחה לתכסיסי מלחמה, והוא מלמד אותה את שהבנים תרגלו בבית הספר למנהיגים. כאשר פאי פוגשת את אחד התלמידים במקרה, היא מכריעה אותו בקרב חניתות. הסב צופה בהם ומסלק את הבן מבית הספר משום שמי שיכול להיות מנוצח על ידי אישה לא יכול להיות מנהיג.
בעת סיום הלימודים, מודיע הסב לתלמידים שרק אחד מהם יזכה בתפקיד המיוחל ולשם כך הוא בוחן אותם. הוא לוקח אותם בסירה לים, זורק למים את שן הלווייתן המקושטת שעל צווארו ומכריז שמי שיביא לו את השן בחזרה ממעמקי הים יהיה מנהיג הכפר. אף אחד מהם לא מצליח, והשן היקרה אובדת בקרקעית הים. מאוכזב מבני טיפוחיו הוא חווה דיכאון, נופל למשכב ושושלת "רוכבי הלווייתנים" נקטעת.
כאשר פאי שומעת על כך, היא מתפללת לאלי השבט. פאי יוצאת לים יחד עם דודה ומוצאת את שן הלווייתן. עם חזרתה הכפר עורך חגיגה עממית, כאשר פאי מובילה את המחולות ואת הדקלומים המסורתיים. היא משאירה הזמנה אצל הסב לבוא להופעה. הסב אדיש, שוכב במיטה וטרם יודע כי היא מצאה את האבידה. לבסוף הוא נענה להזמנה ופונה לעבר אולם ההופעות. בדרך, על שפת הים הוא מגלה לווייתנים על החוף. הוא רואה בכך עדות לכך ש"יום הדין" הגיע - בא הסוף ל"שושלת רוכבי הלווייתנים".
הסיום
תושבי הכפר נזעקים לחוף על מנת להציל את הלווייתנים. הם נעמדים בשרשרת ובעזרת טרקטור מנסים להשיב את הלווייתן המוביל לים הפתוח. ליתר ביטחון הם מרחיקים את פאי מהשטח. הם נכשלים, הלווייתן אינו זז. התושבים פונים לעבר כפרם בהרגשה שגורלם אבוד.
פאי ניגשת ללווייתן, מתפללת ועולה לרכב עליו. הלווייתן נעור, מתחיל לנשוף ולנוע ושניהם יוצאים לים הפתוח כאשר תושבי הכפר ממשיכים בהליכה. הסבתא מושיטה לסב את שן הלווייתן שזרק לים והוא שואל: מי מצא אותה. הסבתא מפנה את מבטה לים, כאומרת ראה שם. פאי נעלמת בים. למחרת, הסב מתבשר כי פאי נמשתה מהים וניצלה.
תושבי הכפר משלימים את בניית סירת הפאר של המנהיג, אשר בנייתה הופסקה 12 שנים קודם. במחול מסורתי סוער (האקה), בתלבושות ססגונית ובשירה מסורתית הם עולים לסירה המלכותית יחד עם הסב והנכדה. פאי מסיימת במונולוג:
המערכה בוזיריסטן (1894)
המערכה בוזיריסטן מתייחסת למערכה שהתחוללה ב-1894 במחוז וזיריסטן שבפקיסטן בין חייליו של הראג' הבריטי מצבא הודו הבריטית ולוחמים משבט המחסוד שבמחוז וזיריסטן. המערכה החלה לאחר שמורדים בני השבט התנגדו לניסיון של הבריטים לסמן את קו הגבול בין פקיסטן ואפגניסטן. המורדים שנחלו הצלחה בשלבי המערכה הראשונים הובסו בסופו של דבר וחתמו על הסכם כניעה לאחר שמנהיגם ברח.
רקע
במהלך רוב המאה ה-19 התחולל סכסוך בין האימפריה הבריטית לבין האימפריה הרוסית באזור הגבול בין צפון הודו ודרום רוסיה. אזור זה כלל, בעיקר, את פקיסטן, אפגניסטן וג'אמו וקשמיר. במהלך סכסוך זה שאף כל צד להשתלט על עמדות שולטות וצירים ראשיים וזאת כדי למנוע פלישה לשטחיו על ידי הצד השני.
השטחים עליהם ניסו המעצמות להשתלט אוכלסו על ידי שבטים מקומיים בעלי שאיפות עצמאיות לכן כלל תהליך ההשתלטות מלחמות ובריתות של המעצמות עם אותם שבטים.
ב-12 בנובמבר 1893 הובילו הבריטים את החתימה על הסכם דוראנד שהגדיר את קו הגבול בין פקיסטן ואפגניסטן. חלק מהשבטים שחיו באזור קו הגבול החדש התנגדו לו ומרדו בשלטון הבריטי. אחד מהאזורים בהם התעוררה ההתנגדות היה מחוז וזיריסטן שבצפון מערב פקיסטן שם התמודד הצבא הבריטי עם מספר שבטים פשטונים. אזור זה שחולק למחוז הצפוני והדרומי, אוכלס על ידי השבט הפשטוני דרוויש חלס בצפון ושבט המחסודים  בדרום. שבטים אלו כללו מספר אלפי לוחמים שקיימו קשרים הדוקים שאיפשרו התכנסות מהירה ושלחימתם התאפיינה בהתקפה מהמארב.
ההתקפה על מחנה וואנה
לשם קביעת קו דוראנד באזור וזיריסטן מינו הבריטים משלחת אזרחית והורו על הקמת בסיס עבורה לייד העיירה וואנה. על המשלחת הגן כח צבאי של כ-2,500 חיילים, בפיקודו של בריגדיר גנרל טרנר, שכלל 4 בטליוני רגלים שחוזקו בסוללת תותחים ויחידת הנדסה.
המשלחת וכוח הליווי הגיעו לוואנה ב-25 באוקטובר 1894 והקים במקום מחנה כשמתוך שאננות הוא חסר הגנה מספקת על יושביו. זמן קצר לאחר התבססות הבריטים החלו להגיע ידיעות מודיעיניות על התארגנות של לוחמים משבט המחסודים, בהנהגתו של מולא פווינדה , כדי לפגוע בבריטים. בעקבות מידע זה תוגברו הכוחות במחנה וחוזקו הביצורים כשהמאמץ העיקרי הושקע בצד הצפון מזרחי של המחנה משם העריכו הבריטים שתבוא ההתקפה. כמו כן הוקמו מוצבי חוץ מרוחקים מהמחנה מתוך כוונה שהלוחמים המוצבים שם יסוגו למחנה עם תחילת התקפה.
ב-3 בנובמבר, לפנות בוקר, תקפו כ-2,000 לוחמים מחסודים את צידו המערבי של המחנה לאחר שניצלו ערוצי נחלים יבשים כדי לאגף את המחנה. הלוחמים חדרו למחנה ללא התנגדות משמעותית וגרמו לנזק ולנפגעים בקרב הבריטים עד שאלו התארגנו והדפו את לוחמי השבט. עם בוקר מנו הבריטים 23 הרוגים ו-43 פצועים כשהערכה היא שכ-150 לוחמים הרגו מצד התוקפים.
האולטימטום
לאחר הכישלון במחנה וואנה והפגיעה במוניטין הגישו הבריטים אולטימטום להנהגת המחסודים בוזיריסטן שכלל דרישה להחזרת הנשק והכסף שנלקח, גירוש מנהיג המרד, מסירת בני ערובה לידי הבריטים והבטחת סיום סימון קו דוראנד ללא הפרעה. תאריך סיום האולטימטום היה 11 בדצמבר.
במקביל החלו הבריטים לבנות כוח תגובה למקרה שהאולטימטום יידחה. כוח זה שמנה כ-8,000 חיילים, בפיקודו של לוטננט גנרל סר וויליאם לוקהארט, כלל 3 בריגדות רגלים.
דיכוי המרד
עם סיום האולטימטום הוברר לבריטים שמנהיגי השבט לא ימלאו אחר דרישות הבריטים ומפקד הכוח הראשי לוקהארט הורה לבריגדות שלו להתקדם מערבה. מטרת הכח הבריטי היה לכבוש את כפרו של מולא פווינדה כשבדרך הרסו הבריטים ושרפו כפרים בהם נמצאו לוחמי השבט. הקרב העיקרי התחולל ב-25 בדצמבר במהלו נכבש הכפר בו שהה מנהיג המורדים ונהרס. מולא פווינדה עצמו הצליח לברוח לאפגניסטן שם ניסה, ללא הצלחה, לאסוף כח מורדים נוסף.
עם סיום הקרבות נסוגו הבריטים מזרחה כשהם משאירים אחריהם עמדות מאוישות. ב-19 בינואר 1895 פרסם לוקהארט את דרישות הכניעה עליו חתמו מנהיגי המחסודים דבר שאיפשר את התבססות הבריטים בוזיריסטן ואת המשך עבודות סימון קו הגבול. הבריגדות המשיכו לשהות באזור עד מרץ 1895 אז פוזרו.
לאור העליונות הצבאית הבריטים היה מספר הנפגעים בכוחותיה מינימלי.
אותות
לחיילים שהשתתפו במערכה הוענקה מדליית השירות הכללי בהודו עם אבזם "המערכה בוזיריסטן 1894-5". מספר חיילים זכו באותות גבורה אישיים.
החוף הנשכח
החוף הנשכח (באנגלית: Forgotten Coast) הוא אזור במדינת פלורידה לחוף מפרץ מקסיקו (חופו המערבי של חצי האי פלורידה), בין אזור חוף מקסיקו (Mexico Beach, אין קשר למדינה בשם זה), לבין העיר סנט מרקס.
אזור זה זכה לכינוי "החוף הנשכח" בשל הפיתוח המואץ שעברו אזורי חוף אחרים בפלורידה בשנות ה-90 של המאה ה-20 והפיתוח המועט יחסית שעבר אזור זה.
האזור כולל את כף סאן בלאס, אפאלאצ'יקולה ואת האי סנט ג'ורג'.