cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית לחם סטיל
שנות הדעיכה
ב-1982 דיווחה החברה על הפסד של 1.5 מיליון דולר וסגרה רבים ממפעליה. ב-18 בנובמבר 1995 הופסק ייצור הפלדה במפעל הדגל, הראשון שנפתח בבית לחם, פנסילבניה.
ב-2001 הודיעה החברה על הליך פירוק. מפעל הדגל בבית לחם נרכש על ידי רשת בתי קזינו מלאס וגאס (בשליטת שלדון אדלסון) שהקימה בו קזינו ובית מלון.
נכסי החברה נרכשו על ידי International Steel Company שהתמזגה ב-2005 עם Mittal Steel ההולנדית.
בתרבות
בפרק הרביעי של העונה הראשונה של הסדרה הגברים של שדרות מדיסון (Mad Men) מגיע נציג החברה הכוחני (המדמה את דמותו של יוג'ין גרייס) למשרדי משרד הפרסום ועלילת הפרק נסובה סביב הצעת הקמפיין לחברה.
בסרט "הפרש הבודד" מ-2013, הפרש מציין כי פלדת בית לחם היא בלתי שבירה ויהיה קשה להימלט משלשלאות הפלדה שבהן נכבל בסצנת הפתיחה.
גרנד פרי רוסיה
גרנד פרי רוסיה (Гран-при России; Russian Grand Prix) הוא מרוץ מכוניות במסגרת הספורט המוטורי של פורמולה 1 שנערך ברוסיה מאז 2014 והיה לגרנד פרי הראשון ברוסיה, לאחר הפסקה בת מאה שנה מאז הגרנד פרי הקודם שנערך במדינה.
משנת 2014 ועד 2021 התקיים המרוץ בעמק אימֶרֵט בפארק האולימפי של סוצ'י, באוטודרום המקומי. המרוץ תוכנן לעבור ב־2023 למתחם איגורה דרייב במחוז לנינגרד. הפלישה הרוסית לאוקראינה בתחילת שנת 2022 הובילה לביטול החוזה עם האליפות.
היסטוריה
מרוץ המכוניות הראשון שנערך ברוסיה, התקיים ב-11 באוקטובר 1898 בסנקט פטרבורג, שבעה כלי רכב בלבד השתתפו במרוץ ולאלוף הוכתר פאבל בליאייב, שזכה עם רכב מדגם Clement הצרפתי. יום המרוץ היה קריר מאוד והכביש היה חלקלק.
ב-31 במאי 1914 נערך הגרנד פרי השני, ושוב זכה רכב הבנץ הגרמני, הפעם בהנהגת וילי סקול.
ב-1982 ברני אקלסטון, סגן נשיא ההפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA), החל לערוך דיונים עם ראשי הספורט המוטורי בברית המועצות לערוך את גרנד פרי ברית המועצות, אלא שקשיים ביורוקרטיים שונים מנעו את קיום התחרות.
ב-2001, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין הודיע כי קיימות תוכניות לסלילת כביש מיוחד למרוצי מכוניות - כביש פולקובו, בסמוך לנמל התעופה הבינלאומי פולקובו בסנקט פטרבורג, אלא שהתוכניות נותרו על הנייר בלבד. ב-2003 עיריית מוסקבה הודיעה על סלילת כביש ברובע מולז'אנינוב בצפון מוסקבה שיותאם למרוצי פורמולה 1, אלא שההסכם בוטל והעירייה הודיעה על בניית מסלול מרוצים ליד וולקולאמסק, במחוז מוסקבה, מסלול המרוצים החדש קיבל את השם Moscow Raceway. במרץ 2008 נפגשה מושלת סנקט פטרבורג, ולנטינה מטוויינקו עם ברני אקלסטון, בניסיון להביא לעריכת מרוץ פורמולה 1 בסנקט פטרבורג, אלא ששוב לא יצא מזה דבר.
באוקטובר 2010 נחתם הסכם עם הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) לפיו הגרנד פרי ייערך ברוסיה עד 2020, עם אפשרות להארכה. על ההסכם חתם המרכז לבניית קומפלקס אומגה במחוז קרסנודאר, כאשר לוקאויל, חברת רוסטכנולוגיה, מגאפון וחברת האלמנט הבסיסי של אולג דריפסקה מהווים ערובה פיננסית.
ב-2014 נערך בסוצ'י גרנד פרי רוסיה לראשונה בתולדות רוסיה המודרנית. בתחרות ניצח הבריטי לואיס המילטון מקבוצת מרצדס.
ביוני 2021 נודע כי התחרות תעבור למתחם איגורה דרייב שבמחוז לנינגרד החל משנת 2023.
הפלישה הרוסית לאוקראינה במהלך חודש פברואר 2022 הובילה להוצאת המרוץ, שתוכנן להתקיים בחודש ספטמבר, מלוח התחרויות של עונת 2022. ימים לאחר ביטול המרוץ הודיעה הנהלת האליפות על ביטול החוזה עם המארגנים.
תיאודריך הגדול
בתחילת מלכותו, החלו אנשיו של תיאודריך להתיישב בתחומה של האימפריה הביזנטית, אך זנון, קיסר האימפריה הביזנטית, שכנע אותו לעבור ולנסות לכבוש את איטליה, שהייתה כבר מותשת מרוב מלחמות.
המלך זכה לכינוי "הגדול" לאחר שכבש את איטליה בשנת 493 מידי אודואקר, 17 שנים לאחר שאודואקר הדיח את הקיסר האחרון של האימפריה הרומית (476), רומולוס אוגוסטולוס. לאחר שניצח את אודואקר, הזמין אותו תיאודריך לסעודת פיוס ורצח אותו.
תיאודריך החליט לא להחזיר לתפקיד האימפרטור את רומולוס אוגוסטולוס מגלותו במחוז קמפניה. במקום זאת המשיך תאודוריך להעניק לו פנסיה שנתית.
תיאודריך דאג שהגותים החדשים באיטליה יחיו בשלום עם תושבי הארץ הישנים, האיטלקים. הוא גם נתן לכל חייליו חלקות אדמה משלהם, שאותן עיבדו, ועל ידן סיפקו את כל צורכיהם וצרכי משפחותיהם. הוא בחר את רוונה לבירת ממלכתו ובנה בה כנסיות יפות ומפוארות, דבר ששיפר את מראה העיר שהמלחמות נתנו בה את אותותיהן. לאחר מותו של תיאודריך, נחלשה הממלכה שבנה, ובשנת 555, נכבשה וכמעט הוחרבה על ידי האימפריה הביזנטית ובראשה יוסטיניאנוס הראשון.
וורהאמר
וורהאמר (באנגלית: WarHammer; בתרגום לעברית: פטיש קרב) הוא משחק מלחמה שולחני, המתאר קרבות באמצעות מיניאטורות שבוסס במקור בהשראת משחק התפקידים מבוכים ודרקונים. המשחק פותח באנגליה על ידי Games Workshop, והמהדורה הראשונה של המשחק, ווארהמר פנטזי, יצאה בשנת 1987.
במשחק מלחמה זה, השחקנים מנהלים קרבות אחד מול השני. על מנת לייצג את אותם יחידות שונות: לוחמים, חייל רגלים, פרשים, מפלצות וכו׳. משתמשים במיניאטורות.
המשחק מתחלק לשלושה חלקים עיקריים: בנייה, צביעה ומשחק.
סדרת ״ווארהמר״ מחולקת לשני משחקים (עולמות) עיקריים:
אופי המשחק
את משחק המיניאטורות אפשר להשוות, בין השאר, לשחמט. כמו בשחמט, יש שני שחקנים, בדרך כלל, מתמודדים אחד נגד השני באמצעות שימוש בעזרים ויזואליים (הכלים והלוח). שני המשחקים מתמקדים בעיקר באסטרטגיה. שניהם מאתגרים, בעלי מטרה סופית, תוך ציות למערכת חוקים נוקשה. כמו כן, בדומה לשמחט, גם במשחק המיניאטורות, שחקנים מנסים להערים אחד על השני בזמן שהם מקדמים את המיניאטורות (הכלים). המיניטוראות במשחק: מודלים זעירים המייצגים את היחידות השונות בשדה הקרב (הלוח), וביחד יוצרים צבא. כמו בשחמט, מודלים שונים הם בעלי תכונות שונות, חלקם יעילים יותר וחלקם יעילים פחות, תלוי מצב. בניגוד לשחמט, יש הרבה יותר חופש והרבה פחות הגבלות. חופש התנועה הוא כמעט ובלתי מוגבל, הכלים יכולים להתחלף, והלוח לא קבוע. על כן, כל משחק יהיה שונה מקודמיו.
השחקנים אוספים לעצמם צבא, המורכב מהרבה אלמנטים. כגון יחידות משוריינות, חיילים פשוטים, גיבורים, מכונות מצור וכדומה. מציבים את הצבא מול צבא אחר על שדה הקרב, אשר יכול להיות כל משטח, החל משולחן מטבח ועד משטח שעוצב במיוחד כדי לדמות תוואי שטח. התוואי שטח יכול לכלול דשא, עצים, סלעים, חלליות מרוסקות, פלגי מים וכול דבר אחר מתאים העולה בדמיון היוצר.
את המיניאטורות של ווראהמר השחקנים קונים לא מורכבות ולא צבועות. השחקנים מרכיבים וצובעים אותן כראות עיניהם. עם אימון וניסיון, תוך שימוש בטכניקות מתאימות, שחקנים בהחלט יכולים תוך איסוף להשיג תוצאות מדהימות, ולהציג לראווה צבאות מהממים. בקהילות שונות, לדוגמה: בקהילה הישראלית, יש כמה וכמה צבעים מוכשרים עם צבאות מרשימים.
כיצד להיכנס לתחביב
תחביב הוורהאמר (הן 40,000 והן פנטזיה) דורש זמן, השקעה וכסף, אך לדעתם של שחקנים רבים מדובר בהשקעה כדאית, שכן המשחק מקנה שעות רבות של הנאה, הן בבניית הצבא והן במשחק. מומלץ לשחקן חדש לקנות את ספר החוקים של המשחק שבחר (פנטזיה או 40k), ולאחר מכן, אחרי שבחר צבא שאותו הוא מעוניין לשחק, לקנות את 'ספר הצבא' (Codex; Army Rules Book). ספר המתאר כיצד לשחק את הצבא הנבחר. לאחר לימוד הכללים, על השחקן לבחור יחידות לצבא שלו, ולרכוש אותן. על מנת לצבוע את אותן יחידות השחקן יזדקק לצבעים ומכחולים. רוב משחקי המיניאטורות דורשים מספר מינימלי של חיילים אותם השחקן חייב להשיג על מנת לשחק, אולם מספר זה אינו גבוה במיוחד.
אנתוני אדוארדס (כדורסלן)
אנתוני דוואנטה אדוארדס (באנגלית: Anthony DeVante Edwards; נולד ב-5 באוגוסט 2001) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת מינסוטה טימברוולבס מליגת ה-NBA.
קריירת תיכונים
אדוארדס נולד וגדל באטלנטה שבג'ורג'יה. בשנת 2015, בעת שהיה בן 13, נפטרה אמו ממחלת הסרטן. בשנת 2018 הוביל את קבוצת הכדורסל של "תיכון הולי ספיריט" לזכייה באליפות ליגת התיכונים הפרטיים בג'ורג'יה, ובשנה העוקבת הפסיד עם הקבוצה במשחק הגמר, על אף שקלע 27 נקודות. לאורך אותה עונה, אשר הייתה האחרונה שלו בתיכון, העמיד ממוצעים של 25.7 נקודות, 9.6 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים למשחק. במרץ 2019 השתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, בו קלע 12 נקודות לזכות "נבחרת המזרח".
קריירת מכללות
בשנת 2019 החל ללמוד באוניברסיטת ג'ורג'יה, אותה בחר על מנת לשחק תחת המאמן טום קרין, אשר אימן בעבר שניים מהכדורסלנים האהודים על אדוארדס – דוויין וייד וויקטור אולדיפו. בעונתו היחידה עם ה"ג'ורג'יה בולדוגס" הציג יכולת מצוינת עם ממוצעים של 19.1 נקודות, 5.2 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק, אולם קבוצתו העמידה מאזן ניצחונות מאכזב, 16–16. בסיום העונה זכה בתואר רוקי העונה של המחוז הדרום-מזרחי (SEC), וכן נבחר לחמישייה השנייה של העונה במחוז.
במרץ 2020 הודיע על עזיבתו את האוניברסיטה, לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA 2020.
קריירה מקצועית
בדראפט ה-NBA 2020 נבחר אדוארדס בבחירה הראשונה, על ידי מינסוטה טימברוולבס.
מגדל המוזיאון
מגדל המוזיאון (ידוע גם בכינוי "מגדל ברקוביץ'") הוא מגדל משרדים ברחוב ברקוביץ' 4 (סמוך לרחוב ויצמן) בתל אביב. בנייתו של המגדל הושלמה בשנת 2005. שמו של המגדל נגזר מקרבתו למוזיאון תל אביב לאמנות. כמו כן מצוי למרגלות המגדל בית שלום עליכם, ובקרבתו שוכן המשכן לאמנויות הבמה, הכולל את האופרה הישראלית ואת התיאטרון הקאמרי. בין היתר שוכנות בו שגרירויות יפן ודנמרק.
היסטוריה
המגדל נבנה על השטח שיועד בתחילה ל"בניין המשפט", שהיה אמור לשכן את בתי המשפט בתל אביב. לאחר ביטול התוכנית נמכר השטח לחברת הביטוח מגדל תמורת 50 מיליון דולר – הסכום הגבוה ביותר ששולם אי פעם בישראל על חלקת אדמה (יחסית לגודלה). מחירו הגבוה של השטח נובע ממיקומו המצוין – סמוך להיכל המשפט בפינת רחוב ויצמן ושדרות שאול המלך, מצפון לאזור הקריה, וקרוב למשרדי עורכי דין רבים הנמצאים בסביבתו. על פי גלובס פתיחתו של המגדל סימלה את ראשית התאוששותו של שוק המשרדים, אחרי המשבר שפקד אותו בתחילת העשור הראשון של המאה ה־21, בעקבות האינתיפאדה השנייה והתפוצצותה של בועת הדוט־קום.
המגדל, שתכנן צבי גבאי, בנוי מ־24 קומות ובהן יותר מ־21,000 מ"ר של שטחי משרדים. גובהו של המגדל, 89 מטרים מעל הקרקע, ממקם אותו בעשירייה השלישית של המגדלים בישראל (מבחינת גובהם). המגדל מחובר ישירות לרחבת המוזיאון, שלצידה גם בתי המשפט, בגשר שאחד מקצותיו בקומתו השנייה. המגדל נחשב לאחד מהבניינים היוקרתיים ביותר בישראל, ודמי השכירות בו הם מהגבוהים בארץ.
את המגדל מאכלסים משרדי עורכי דין, בתי השקעות, חברות עסקיות ושגרירויות. משרדיה של "מגדל", בעלת הבניין, שוכנים גם הם במגדל המוזיאון. זהו גם מקום משכנם של הבונים החופשיים בארץ ישראל, שמשרדם עבר ממרגלותיו לקומה הרביעית במגדל.
ולמה (סדרת טלוויזיה)
הסדרה עלתה לשירות "HBO Max" ב-12 בינואר 2023.
תקציר העלילה
עלילת הסדרה מתמקדת במקורותיהם של חברי "מסתורין בע"מ" – בדגש על דמותה של ולמה דינקלי – בשנים שקדמו להיווצרות החבורה.
דמויות משניות
בנוסף, נמסר כי בסדרה עתידים לדבב קן ליונג וקולאפ וילאיסאק בתפקידים שטרם פורסמו.
הפקה
ב-10 בפברואר 2021, נמסר לראשונה כי דמותה של ולמה תזכה לסדרת ספין אוף מונפשת למבוגרים מבית "HBO Max", על פיתוחה והפקתה תהיה אמונה השחקנית-יוצרת מינדי קלינג. במאי 2022, נחשפה הצצה ראשונה מתוך הסדרה, שחשפה בין היתר כי דמותה של ולמה בעיבוד זה תהיה ממוצא דרום אסייתי. באוגוסט 2022, הצהיר מנהל התוכן הראשי של HBO, קייסי בלויס, כי חרף היעדר עדכונים בנושא, הסדרה עודנה נמצאת בהפקה.
ב-6 באוקטובר 2022, נחשף מבט מלא וקדימון רשמי מתוך הסדרה במהלך כנס הקומיק-קון שנערך בניו יורק, במהלכו נחשף כי יתר על דמותה של ולמה, גם דמויותיהם של שאגי ודפני שונו משמעותית. בראיון ל"אנטרטיינמנט ויקלי", הסבירה קלינג כי "מהותה של ולמה לא בהכרח קשורה להיותה לבנה. ואני מזדהה כל כך עם דמותה, ואני חושב שכך גם המון אנשים, אז כאילו, כן, החלטנו להפוך אותה להודית בסדרה זו." בנוסף, נחשף כי בניגוד לרוב הסדרות והסרטים בזיכיון "סקובי דו", סדרה זו לא תציג את דמותו של סקובי-דו, זאת בשל וטו שהוטל על הפקת הסדרה מצד בעלי הזכויות, בשילוב עם התקשותם של המפיקים והתסריטאים להשתמש בטון אפל ובוגר יותר במקביל להכללת דמותו של הכלב לצד שאר בני החבורה.
תגובת הקהל
נכון ל-16 במארס, 2023 הסדרה מדורגת כתוצר הגרוע ביותר בהיסטוריה של אמנויות המסך מבחינת דירוג המשתמשים ב-IMDb.
מבקרי טלוויזיה קטלו את הסדרה בטענה כי איננה מכילה ערך מוסף שיבהיר את סיבת יצירתה מלבד לעג לעיבודים הקודמים של הזיכיון וכי לא ברור בעבור איזה קהל יעד הסדרה נוצרה.
הפצה
הסדרה עתידה לעלות לשירות "HBO Max" בשנת 2023, עונתה הראשונה של הסדרה עתידה לכלול עשרה פרקים.
שיווק
ב-5 באוקטובר 2022, לקראת כנס הקומיק-קון שנערך בניו יורק, נחשפה כרזה ראשונה עבור הסדרה. יממה לאחר מכן, נחשף הקדימון הראשון עבור הסדרה במהלך פאנל ייעודי שהתקיים במהלך הכנס.
בואנוס איירס (פרובינציה)
פרובינציית בואנוס איירס (בספרדית: Provincia de Buenos Aires) היא פרובינציה במזרח ארגנטינה. בואנוס איירס היא הגדולה והמאוכלסת שבפרובינציות. שטחה כ-307 אלף קמ"ר, ובשנת 2008 התגוררו בה כ-15 מיליון בני אדם, למעלה משליש מתושבי ארגנטינה כולה. על אף שמה, בירת ארגנטינה, בואנוס איירס, אינה חלק ממנה, ומהווה מחוז פדרלי נפרד. הפרובינציה גובלת במחוז הפדרלי בואנוס איירס בצפון-מזרח, באוקיינוס האטלנטי במזרח ובדרום, ובפרובינציות סנטה פה ואנטרה ריוס בצפון, ריו נגרו ולה פמפה במערב וקורדובה בצפון-מערב. בירת הפרובינציה היא לה פלאטה.
גאוגרפיה
שטחה של פרובינציית בואנוס איירס הוא 307,571 קמ"ר, והיא הפרובינציה הגדולה בארגנטינה. מבחינה גאוגרפית, שייכת הפרובינציה לאזור הפמפס. במרבית שטחה היא נמוכה מגובה של 100 מטר מעל פני הים, אך בדרומה מספר רכסים גבוהים יותר. בסיירה דה קורה מלאל וסיירה דה לה ונטנה, צפונית לבאיה בלנקה, מספר פסגות גבוהות יחסית: הר טְרֶס פִּיקוֹס (1,239 מ'), הר צ'אקו (1,025 מ') והר גואנקו (929 מ'). מזרחית לרכסים אלה רכס נמוך יותר, סיירה דל טנדיל, שגובה פסגתו הגבוהה ביותר 446 מ'.
אחד מהגורמים המשמעותיים לעיצוב תוואי הקרקע בפרובינציה הוא נהר סאלאדו, שראשיתו באגם אל צ'ניאר על גבול פרובינציית סנטה פה, והוא נשפך למפרץ סמבורובון, שבשפך ריו דה לה פלטה, מרחק 640 ק"מ משם. אגן הניקוז של הנהר מכסה למעלה ממחצית שטחה של הפרובינציה - כ-170 אלף קמ"ר. הפרש הגבהים בין מוצאו של הנהר לבין שפכו הוא 40 מ' בלבד, וגשמים רבים גורמים לעיתים להצפות בסביבתו. אחד הנהרות האדירים בעולם, נהר פרנה, מהווה את גבולה הצפוני של הפרובינציה עם אנטרה ריוס, והמשכו, ריו דה לה פלטה, הנחשב לנהר הרחב בעולם, מפריד בינה לבין אורוגוואי. קטע קצר של נהר נוסף, ריו נגרו, מהווה גבול בינה לבין פרובינציית ריו נגרו.
האקלים בפרובינציה אופייני לאזור הפמפס. האזורים המזרחיים, הקרובים יותר לאוקיינוס האטלנטי, גשומים יותר, וכמות המשקעים השנתית בהם היא כ-1,000 מ"מ בשנה, מרביתם יורדים בין אוקטובר למרץ. באזורים הפנימיים יותר כמות המשקעים השנתית היא כמחצית מכך. השפעה נוספת של האוקיינוס היא רוחות חזקות המנשבות באזורים הקרובים לחוף.
בדרום-מזרח הפרובינציה מספר מדבריות מלח, הנקראים סלינאס גראנדס.
היסטוריה
לפני הגעת הספרדים אכלסו את האזור בו משתרעת כיום הפרובינציה בני הצ'רואה והקרנדי. האירופי הראשון שהגיע לאזור היה חואן דיאז די סוליס, שהפליג במעלה ריו דה לה פלאטה ב-1516, ונהרג בידי הצ'רואה. ב-2 בפברואר 1536 ייסד פדרו דה מנדוסה את העיר סנטה מריה דל בואן איירה, אך היא חרבה בהתקפת הקרנדי ב-1541, ותושביה עקרו לאסונסיון (כיום בירת פרגוואי). מיקומה האסטרטגי של העיר, על גדות הריו דה לה פלאטה, עדיין משך את הספרדים, וב-11 ביוני 1580 היא הוקמה מחדש בידי חואן דה גאראי בשם "סנטיסימה טרינידד אי פוארטו סנטה מריה דה לוס בואנוס איירס", או בקיצור - בואנוס איירס. לאחר הקמת העיר המשיך דה גאראי לחקור ולסייר באזור, וערים נוספות הוקמו, בהן באראדרו, לוחאן, סן אנדרס דה חילס וקילמס.
במשך מאתיים השנים הבאות היה אזור העיר בואנוס איירס בפאתי מלכות המשנה של פרו. כחלק מהרפורמות הבורבוניות, הוקמה ב-1776 מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, שהשתרעה על פני מרבית שטחן של צפון ארגנטינה, אורוגוואי, פרגוואי ובוליביה של ימינו. בירתה של מלכות המשנה נקבעה בעיר בואנוס איירס.
העשורים הבאים אופיינו בעימות מתמשך בין הפדרליסטים, ששאפו להקנות אוטונומיה רבה יותר לפרובינציות, לבין האוניטריוס, שהעדיפו להשאיר סמכויות רבות יותר לשלטון המרכזי בבואנוס איירס. ברנרדינו ריבדביה, שהיה לנשיאה הראשון של ארגנטינה ב-1826, נמנה עם האוניטריוס, והצעדים שנקט לחיזוק השלטון המרכזי נתקלו בהתנגדות עזה מצד הפדרליסטים, לעיתים תוך תקריות אלימות. בפועל, מאז 1827 התנהלה ארגנטינה ללא שלטון מרכזי פורמלי. הפרובינציות ניהלו את ענייניהן, ומושל פרובינציית בואנוס איירס הופקד על ניהול יחסי החוץ. ב-1835 תפס את השלטון בפרובינציה חואן מנואל דה רוסאס. דה רוסאס הנהיג משטר דיקטטורי, ודיכא את יריבו הפוליטיים. בתוך כך, הצליח להדוף התקפות של הבריטים והצרפתים, ואף פלש לאורוגוואי כדי לסייע לידידו מנואל אוריבה לשוב לכס השלטון.
ב-1852 פרץ מרד בהנהגתו של מושל אנטרה ריוס, חוסטו חוסה דה אורוקיסה, מגובה בכוחות מקוריינטס ואף בחיילים מאורוגוואי ומהאימפריה הברזילאית. בקרב קסרוס, שהתרחש ב-3 בפברואר הכניע אורוקיסה את דה רוסאס, והדיח אותו מהשלטון. בעקבות שינוי יחסי הכוחות, נקבעה גם חוקה חדשה ב-1853, שהחלישה את מעמדה של בואנוס איירס. בואנוס איירס סירבה לחתום עליה, ולמשך מספר שנים נותרה מחוץ לקונפדרציה, כמדינה עצמאית. הקונפדרציה שאפה להחזיר לחיקה את בואנוס איירס, בעיקר בשל חשיבותו של הנמל שלה. ב-1859 שוב תקף אורוקיסה, וניצח בקרב ספדה. בתיווכו של פרנסיסקו סולנו לופז, לימים נשיא פרגוואי, נקבע כי בואנוס איירס תשוב להיות חלק מהקונפדרציה, אך יישמרו לה כמה זכויות יתר. ההסכם לא פתר את הקונפליקט, וב-1861 התרחש קרב נוסף, קרב פבון, על אדמת סנטה פה. בקרב זה היה ידה של בואנוס איירס, בהנהגתו של ברטולומה מיטרה, על העליונה. במהלך 1862 הודחו מרבית מושלי הפרובינציות השונות, ובבחירות החדשות שהתקיימו בהן לא הורשו להתמודד מועמדים פדרליסטים. מיטרה עצמו נבחר לנשיא, בבחירות הכלליות הראשונות שנערכו ברפובליקה המאוחדת. גם תחת שלטונו הדומיננטי של מיטרה לא פסקו המחלוקות בשאלת מעמדה של בואנוס איירס, וב-1880 הוחלט לתת לעיר מעמד פדרלי מיוחד, נפרד מהפרובינציה. ב-1882 נוסדה העיר לה פלאטה, במטרה לשכן את מוסדותיה של הפרובינציה ולשמש כבירתה.
במקביל לתמורות הפוליטיות, פיתוחה הכלכלי של הפרובינציה הואץ החל מאמצע המאה ה-19. ב-1857 נחנכה מסילת הברזל הראשונה בפרובינציה (ולמעשה בארגנטינה כולה), שחיברה בין בואנוס איירס לבין העיירה החקלאית פלורס (שכיום מהווה שכונה בתוך העיר בואנוס איירס), ובהמשך התרחבה עוד יותר רשת מסילות הברזל. כיבוש המדבר בשנות ה-70 של המאה ה-19 הביא להרחבה ניכרת בשטחה של הפרובינציה דרומה. חנוכת נמל באיה בלנקה אפשרה תנועה נוחה יותר של הסחורות מפטגוניה, גם כן באמצעות מסילות ברזל.
תהליכי תיעוש ועיור במהלך המאה ה-20 הביאו לגידול מואץ באוכלוסייתן של ערי הפרובינציה, וכן של העיר בואנוס איירס עצמה. כך, נוצרה המטרופולין הגדולה של בואנוס איירס (גראן בואנוס איירס), המקיפה את העיר בתחומי הפרובינציה.
דמוגרפיה
בואנוס איירס היא הפרובינציה המאוכלסת ביותר בארגנטינה. בשנת 2008 התגוררו בה כ-15 מיליון בני אדם, שהם כ-38% מאוכלוסיית המדינה. צפיפות האוכלוסין בפרובינציה נאמדה בכ-49 תושבים לקמ"ר, השיעור השלישי בגובהו במדינה, אחרי המחוז הפדרלי בואנוס איירס ופרובינציית טוקומאן. כשני שלישים מתושבי הפרובינציה מתגוררים במטרופולין של העיר בואנוס איירס ("גראן בואנוס איירס").
למעלה מ-96% מתושבי הפרובינציה חיים בערים. ברחבי הפרובינציה 29 ערים שבשנת 2009 חיו בהן למעלה מ-100 אלף תושבים, מתוך 55 ערים כאלה בארגנטינה כולה. הערים הגדולות בפרובינציה הן:
כלכלה
כלכלתה של בואנוס איירס היא הגדולה ביותר בארגנטינה. בשנת 2006 נאמד התוצר בה בכ-107.6 מיליארד דולרים, כשליש מהתוצר בארגנטינה כולה. עם זאת, שיעור התוצר לנפש נמוך במעט מהממוצע במדינה, והוא עומד על כ-7,780 דולרים לאדם.
כ-40% מהתעשייה בארגנטינה מרוכזת בפרובינציה, והיא מגוונת למדי. בין היתר, יש בפרובינציה תעשיות כימיות, פרמצבטיות, מטלורגיות, רכב, מכונות ומנועים, טקסטיל ומזון. בשנת 2006 עמדו ההכנסות מיצוא תעשייתי בפרובינציה, לא כולל תעשייה שמקורה בתוצרת חקלאית, על כ-10 מיליארד דולרים.
ענפי החקלאות מהווים מקור לכ-5% מהתוצר בפרובינציה. היסטורית, גידולי הבקר הם הנפוצים ביותר, הם לתעשיית הבשר והן למוצרי חלב, אך יש גם גידולי כבשים, חזירים ועופות. בשדותיה של הפרובינציה נפוצים גידולי סויה, תירס, חיטה, חמניות ופשתן.
התיירות בפרובינציה היא ברובה תיירות פנים, והיא מתרכזת בעיקר בערי נופש לאורך חוף האוקיינוס האטלנטי, הגדולה והחשובה שבהן מאר דל פלאטה. מוקדי משיכה נוספים לתיירים מצויים באזור הדלתה של ריו דה לה פלטה, כגון העיירה טיגרה.
קבוצת טאטא
קבוצת טאטא (באנגלית: Tata Group) הוא תאגיד רב-לאומי שמטהו נמצא במומבאי בהודו. הקבוצה היא התאגיד הגדול ביותר בהודו על פי נכסיה ומחזורה.
היסטוריה
קבוצת טאטא הוקמה במאה ה־19 על ידי ג'משטג'י טאטא כחברה למסחר בטקסטיל, ומאז נכנסה לעוד ועוד עסקים, ממלונאות וחקלאות עד תעשייה וייעוץ. היא הקימה את מפעל הפלדה הראשון בהודו, את תחנת הכוח הראשונה וחברת התעופה הראשונה. התאגיד פעיל, בין היתר, בתחומי תעשיות הפלדה, הרכב, טכנולוגיית מידע (בעיקר באמצעות חברת TCS), תקשורת, אנרגיה, תה ומלונאות. קבוצת טאטא פעילה ביותר מ-85 מדינות בעולם הפרושות על שש יבשות, והיא מייצאת את מוצריה ושירותיה ל-80 מדינות נוספות. קבוצת טאטא מורכבת מ-98 חברות בשבעה מגזרי עסקים, מתוכן 27 הן חברות ציבוריות. 65.8% מן הבעלות בקבוצת טאטא מוחזקת בידי קרנות לתועלת הציבור.
נוכחותה של טאטא בהודו בולטת מאוד. רוב המשאיות והאוטובוסים וחלק ניכר מהרכבים המסחריים הם מתוצרת טאטא, ספק האינטרנט הגדול וספק הסלולר הגדול הן חברות בת של טאטא הכוללות בשמן את המילה טאטא. אחד מהיצרנים הגדולים ביותר של מים מטוהרים (הימלאיה) הוא חברת בת של טאטא. Tata Sky הוא ספק טלוויזיה רב ערוצית בלוויין וכן הלאה.
התאגיד נקרא על שם מייסדו, ג'ימשטג'י טאטא, בן עדת הפארסים. בני משפחתו מזה חמישה דורות עומדים בראש החברה. יושב ראש התאגיד הנוכחי הוא ראטן טאטא, אשר החליף בתפקידו בשנת 1991 את ג'.ר.ד. טאטא
רובין האדום
רובין האדום (באנגלית: Red Robin, מילולית: הציפור קיכלי אדום-חזה) הוא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Batman #436 מאוגוסט 1989 ונוצרה על ידי הכותב מארב וולפמן והמאייר פאט ברודריק.
עד כה חלקו בנטל הדמות ארבע דמויות - דיק גרייסון, ג'ייסון טוד, יוליסס ארמסטרונג וטים דרייק, המזוהה ביותר עם הדמות. ביקום הבדיוני של Kingdom Come, דיק גרייסון נוטל בשנית את זהותו של רובין, והופך לרובין האדום. עיצוב תלבושתו דומה לזו של באטמן מאשר תלבושות קודמות של רובין. מאז, רובין האדום הופיע מחדש באירועים שהובילו למשבר האחרון משנים 2007–2008 - שם התגלה כי לא היה זה גרייסון כי אם ג'ייסון טוד מתחת לתחפושת. לקראת אירועי "באטמן: נוח בשלום" משנת 2008, יוליסס ארמסטרונג - הידוע בכינוי אנרכיה - הופיע זמנית כרובין האדום. בשנת 2009 החלה הרצת סדרה חדשה באותו שם, כאשר את זהות רובין האדום נטל טים דרייק.
דמותו של דרייק מדורגת במקום ה-32 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי IGN.
בשנת 2021, טים דרייק יצא מהארון כביסקסואל.
דרסט השני, מלך הפיקטים
דרסט השני (באנגלית: Drest; בגאלית סקוטית: Drest Gurthinmoch), היה מלך הפיקטים. דרסט מלך כשלושים שנים, בשלהי המאה החמישית, ובראשית המאה השישית. דרסט עלה לשלטון לאחר מותו של קודמו, נכטאן הראשון.
לאחר מותו עלה לשלטון גאלאן.
משמעות שמו השני "גורת'ינמוך" אינו ידוע - וייתכן שמקורה בוולשית ומשמעה "הגדול" (מהמילה: "gwrdd").
הבריחה הגדולה של סטיץ'
הבריחה הגדולה של סטיץ'! (באנגלית: !Stitch's Great Escape) היה מתקן המצוי בארץ המחר של ממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה.
המתקן הוא תיאטרון עגול בו מתוארת הבריחה הגדולה של סטיץ', דמות מסרט ההנפשה "לילו וסטיץ'". המתקן נפתח ב-16 בנובמבר 2004 והחליף את מתקן טרורחיזרים - מפגש עם חיזרים (ExtraTERRORestrial Alien Encounter) שקדם לו. המתקן נסגר ב-6 בינואר 2018. למרות שתחילה היה מדובר בסגירה זמנית, המבנה שלו עבר שיפוץ במראהו החיצוני במהלך 2019 ובעקבות כך אישרה חברת וולט דיסני ב-16 ביולי 2020 את סגירתו הרשמית של המתקן.
תיאור המתקן
המבקרים נכנסים כסוהרים חדשים לבית כלא המצוי בחלל ובעת ההדרכה הניתנת להם, בעודם יושבים בתיאטרון הגדול מגיע סטיץ' ומצליח להימלט מכלאו ולהציק לסוהרים וצופים בין היתר, בגרימת נזקים למערכות החשמל והפרחת נפיחות באוויר לאחר אכילת נקניקייה.
משאל העם החוקתי בהאיטי
משאל העם החוקתי בהאיטי הוא משאל עם המתוכנן להתקיים בהאיטי בשנת 2023, והוא משאל העם הראשון בהאיטי מאז 1987. המשאל הוצע באופן חד צדדי על ידי נשיא האיטי לשעבר ז'ובנל מואיז.
בתחילה, נקבע כי המשאל התקיים ב-27 ביוני 2021, אך הוא נדחה ליום הבחירות לנשיאות ולפרלמנט, 26 בספטמבר 2021. לאחר מכן, הוא נדחה שוב ל-7 בנובמבר 2021. ב-27 בספטמבר פירק מואיז את מועצת הבחירות, ועקב כך, נדחו הבחירות ואיתן משאל העם, לתאריך לא ידוע. לבסוף, הכריז אנרי כי משאל העם צפוי להתקיים בפברואר 2022 ולאחר מכן נדחו ל-2023.
רקע
עקב היעדר מועצה חוקתית, מועצת בחירות קבועה וסנאט מתפקד, שרר בהאיטי חוסר בהירות לגבי סיום כהונתו של הנשיא ז'ובנל מואיז. בעוד שהוא האמין כי כהונתו תסתיים ב-7 בפברואר 2022, מפלגות האופוזיציה טענה כי הקדנציה הייתה אמורה להסתיים ב-7 בפברואר 2021. באותו היום, ב-7 בפברואר 2021, הכריזה המועצה העליונה של מערכת המשפט על סיום כהונתו של מואיז. הממשלה ביטלה את הכרזת מערכת המשפט, והצהירה כי היא רואה בהכרזה על סיום כהונתו ניסיון הפיכה, שנמנע בעקבות הביטול. למחרת הודיעה האופוזיציה כי תמנה את השופט ג'וזף מקאן ז'אן לואי לנשיא זמני לתקופת מעבר של שנתיים, ובו בזמן תנוסח חוקה חדשה.
הצעות לשינויים
משאל העם יביא למספר שינויים המוצעים בחוקתה של האיטי, שביניהם:
דחיית המשאל
ב-7 ביוני הודיעה הממשלה כי היא תדחה את משאל העם עקב התפרצות מגפת הקורונה בהאיטי, ועקב הקשיים בגיוס ובהכשרת עובדים למשאל.
הממשלה פרסמה תאריך חדש למשאל העם, שנבחר להיות 26 בספטמבר 2021. לאחר מכן, המשאל נדחה פעם נוספת, ל-7 בנובמבר 2021. לבסוף, המשאל נדחה לפברואר 2022. ולאחר מכן ל-2023.
יחסי אוזבקיסטן–ערב הסעודית
יחסי אוזבקיסטן–ערב הסעודית הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן וערב הסעודית.
סקירה כללית
שגרירות אוזבקיסטן נפתחה בריאד בחודש מאי ואילו שגרירות ערב הסעודית נפתחה בטשקנט ב-27 במרץ 1997. במהלך ביקורו של שר החוץ של אוזבקיסטן בערב הסעודית בנובמבר 1995, נחתם הסכם בנושא שיתוף פעולה בענייני סחר, כלכלה, השקעות, טכנולוגיה, תרבות, ספורט ונוער.
באוזבקיסטן 14 ארגונים רשומים עם סעודיה, מתוכם 10 מיזמים משותפים ו-4 הם 100% מפעלים בבעלות סעודית.
יחסים כלכליים
באפריל 1996 נערכה בריאד המהדורה הערבית של עבודותיו של נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב "אוזבקיסטן בדרך להעמקת הרפורמות הכלכליות" ובמרץ 1998 "אוזבקיסטן על סף המאה העשרים ואחת: איומים על הביטחון, תנאי היציבות והבטחת הפיתוח".
בשנת 1996 הוקמה שותפות עם חברת דלתא נפט הסעודית. בפרט, ממשלת אוזבקיסטן חתמה על הסכם עם הקונסורציום האמריקני-סעודי של יוניקל ודלתא נפט בנוגע לפרויקטים של צינור נפט וגז, וחברת האחזקות הלאומית אוזבקניפטגז חתמה על מזכר הבנות בנושא חיפושי והפקת נפט באוזבקיסטן. בינואר 1996 חתמה אוזבקטוריזם על הסכם עם אלמרווה למכירת תיירות וכרטיסי טיסה. בשנת 2002 מחזור הסחר בין אוזבקיסטן לסעודיה עמד על 3.9 מיליון דולר.
היצוא של אוזבקיסטן לסעודיה הוא בעיקר שירותים מסחריים ושירותים נלווים. ערב הסעודית מייבאת כיום ממתקים, דגני בוקר, שטיחים וכיסויי רצפה, שומנים צמחיים ובעלי חיים, רהיטים ומצעים, שתייה קלה, ציוד אופטי, נעליים, צבעים, צעצועים וציוד ספורט.
רושה דה נה
רושה דה נה (Rochers de Naye) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,042 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון וו ובסמוך לגבולו עם קנטון פריבור בשווייץ.
גאוגרפיה
ההר צופה על אגם ז'נבה וממוקם בין הערים וילנף ומונטרה, והוא ההר המערבי ביותר ברכס האלפים הברניים יחד עם הדאן דה ז'אמאן.
מצפון להר ממוקם הדאן דה ז'אמאן וממערב אגם ז'נבה, מדרום לו נמצא שפך הרון לאגם ז'נבה, וממזרח הר פוינט ד'אבנייר (Pointe d'Aveneyre).
להר פסגה נמוכה יותר (1,982) הנקראת גרנד קו דה נה (Grande Chaux de Naye) המהווה את קו הגבול בין הקנטונים.
דרכי גישה
ניתן להגיע לפסגת ההר על ידי הרכבת בקו מונטרה-גילון-רושה דה נה המתחיל בעיר מונטרה ועולה עד לגובה של 1,968 מטר משם ניתן להמשיך רגלית עד לפסגה. בנוסף ניתן להגיע ברכב עד קול דה ז'אמאן (Col de Jaman) ומשם להגיע לפסגת ההר בהליכה רגלית של כשעתיים.
נקודות עניין
בהר ישנם מספר נקודות עניין, בהם:
מלאני פרס
מלאני מרים תאני פראש (בגרמנית: Melanie Mariam Thanee Frasch; נולדה ב-1 בדצמבר 1971), הידועה בשם מלאני פרס, היא דוגמנית, שחקנית ומוזיקאית ישראלית-גרמנייה.
ביוגרפיה
מלאני מרים תאני פראש נולדה בברלין המערבית, בעת שהייתה חלק ממערב גרמניה (אולם דה יורה הייתה באזורי הכיבוש בגרמניה), לאם יהודייה ילידת-ישראל, ולאב נוצרי-גרמני. הוריה נפרדו ב-1974 כשהייתה בת 3 והיא נשארה עם אביה. ב-1986 בגיל 15, לאחר קשיים עם אביה בעקבות נישואיו השניים, היא עלתה לישראל כדי להיות עם אמה. סיפרה שהיו לה קשיי קליטה כי לא ידעה עברית. היא הייתה במרכז קליטה בנצרת עילית ולאחר מכן גם באולפן במקביל ללימודי התיכון, אך ב-1987 בגיל 16 נשרה מבית הספר ועברה לתל אביב. בתחילה עבדה במלצרות ובניקיון, עד שהחלה לדגמן ב-1989. השתתפה בתחרות היופי "הפנים של שנות השמונים", אך לא זכתה.
שם משפחתה עוברת לפרס, על ידי סוכנת.
דוגמנות
פרס הובילה לאורך השנים מסעות פרסום של חברות ישראליות, ביניהן: "הוניגמן", "קסטרו", "מחלבות יטבתה", "גלי", ו"בוניטה".
ב-2005 הצטלמה למגזין בגדי הים של "בלייזר".
באפריל 2009, לאחר שש עונות שבהן שימשה כפרזנטורית במסעות הפרסום של מותג ההלבשה "הוניגמן", הצטרפה לשורת מעצביו. היא השיקה קולקציה אישית תחת השם "Melanie Peres for Honigman", שנמכרה בחנויות הרשת של המותג כחלק מקולקציית אביב-קיץ 2009.
בשנת 2014, לאחר הפסקה של ארבע שנים חזרה לדגמן, כיכבה במסע פרסום של מעצבת התכשיטים טובי פרבר, והייתה פרזנטורית של מותג האופנה של המעצבות עינב והדס צוקר.
משחק
בשנת 2001 שיחקה לראשונה בדרמה הטלוויזיונית של HOT3, "אבאל'ה", בתפקיד הנשי הראשי, לצד שמיל בן-ארי וישי גולן.
בשנת 2002 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הפשע של שי כנות בערוץ 10, "תיק סגור", לצד דני גבע ועמוס לביא. באותה שנה שיחקה בסדרת הדרמה "הבורגנים" בערוץ 2.
בשנת 2004 גילמה את ליב בסרטו של ערן ריקליס, "הכלה הסורית", לצד קלרה ח'ורי, אורי גבריאל ומכרם ח'ורי. הסרט זכה במספר פרסים ונרכש להפצה גם באירופה.
בשנת 2005 גילמה את שירה אלדר בטלנובלה של HOT3, "טלנובלה בע"מ", לצד טלי שרון, יעל בר-זוהר ועפר שכטר.
בשנת 2007 שיחקה בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "מסכים" בתפקיד קורדולה. באותה שנה החלה לשחק בעונה השנייה של הסדרה "פרשת השבוע" ב-HOT3, לצד רונית אלקבץ וקרן מור.
בשנת 2009 גילמה את אסיה בסדרת הדרמה של ערוץ 2, "תיבת נח", לצד מארק איווניר, אורי גבריאל ויעל אבקסיס. ושבה לשחק בעונה השלישית של "פרשת השבוע" ב-HOT3. ושיחקה בסרטו אריאל טלפלר "בשמים אחרים", שם גילמה את איזבלה.
בשנת 2010 גילמה את נעמי בסרט הקולנוע "התפרצות X" של איתן צור לצד יוסי פולק, אורנה פורת ורמי הויברגר.
בשנת 2012 גילמה את דניאל בוסקילה במיני-סדרה "שביתה" ששודרה ב-yes.
מוזיקה
בשנת 2006, שרה דואט עם יהלי סובול בשם "לרוץ מהר", כחלק מהפרויקט "30" של שגיא צורף ואלעד כהן, והשתתפה במופע שעלה כחלק מהפרויקט.
בפברואר 2014 הוציאה פרס סינגל בשם "You Say", במסגרת "פרויקט 30", לו כתבה את המילים ושגיא צורף הלחין.
חיים אישיים
פרס ניהלה בעבר זוגיות מתוקשרת עם השחקן והמנחה עידו רוזנבלום. בשנים 2008-2023 הייתה פרס נשואה לשחקן איתי טיראן. השניים אף התגוררו בגרמניה ואין להם ילדים.
פרס היא תומכת מוצהרת במפלגת העבודה.
אתלטיקו קולון
קלוב אתלטיקו קולון (בספרדית: Club Atlético Colón; מכונה גם קולון דה סנטה פה) היא קבוצת הכדורגל של העיר סנטה פה, ארגנטינה. נכון לעונת 2013 משחקת הקבוצה בליגת העל הארגנטינאית בה היא משחקת ברציפות מאז עונת 1995-96. המועדון סיים באחד משלושת המקומות הראשונים של הליגה הארגנטינאית שלוש פעמים: מקום שני בקלאוסורה 1997, מקום שלישי בקלאוסורה 2000 ובאפרטורה 2009.
היסטוריה
קולון סנטה פה נוסדה ב-1905, אך אין בנמצא עדויות רשמיות אודות הקבוצה עד 1920. ב-1947, הצטרפה הקבוצה להתאחדות הארגנטינאית לאחר ששיחקה בליגה האזורית של סנטה פה. הקבוצה שיחקה בליגות נמוכות עד שב-1965 זכתה באליפות הליגה השנייה והעפילה לליגה הבכירה לקראת עונת 1966. משחק הדרבי מול אוניון מכונה "אל קלאסיקו סנטפסינו", והוא התקיים לראשונה ב-1913.
ארנון ארז
ארנון ארז (נולד ב-1965) הוא פסנתרן ישראלי, מומחה למוזיקה קאמרית, פרופסור וראש המחלקה למוזיקה קאמרית בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה של אוניברסיטת תל אביב.
אתלטיקו קולון
היסטוריה
בעונת 2021 עשתה היסטוריה וזכתה בגביע הליגה הארגנטינאית, התואר הרשמי הראשון בתולדותיה.
ארנון ארז
ביוגרפיה
ארז, בוגר תיכון תלמה ילין והקונסרבטוריון העירוני בגבעתיים, למד נגינה על פסנתר אצל חנה שלגי, מיכאל בוגוסלבסקי ואריה ורדי. בתום לימודיו באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב, הוא השתלם במוזיקה קאמרית עם רביעיית גוארנרי בארצות הברית. ארז קיבל על כך אות הצטיינות מהקרן אמריקה-ישראל לתרבות.
אתלטיקו קולון
טורנירים בינלאומיים
ב-1997 שיחקה סנטה פה את משחק הבכורה שלה בטורניר בינלאומי מול קבוצת אוניברסידד דה צ'ילה במסגרת גביע קונמבול (Copa CONMEBOL). הקבוצה הגיעה עד לשלב חצי הגמר, שם הודחה על ידי קבוצת לנוס הארגנטינאית.
בעונה שלאחריה, שיחקה הקבוצה לראשונה בטורניר גביע הליברטדורס. משחקה הראשון הסתיים בהפסד 2-1 לריבר פלייט, אך בסופו של דבר הצליחה להעפיל לשלבי הנוק-אאוט. לאחר ניצחון בבעיטות עונשין על אולימפיה מפאראגוואי, שיחקה הקבוצה ברבע הגמר, שוב נגד ריבר פלייט במשחק שהסתיים בתבוסה 5-2.
ארנון ארז
ביוגרפיה
בפעילותו המקצועית של עוסק ארז בנגינה באולמות קונצרטים וכן בהקלטות. ארז הופיע באולמות רבים, ביניהם קרנגי הול בניו יורק, בטהובן האלה בבון, אלטה אופר בפרנקפורט, הקרולסזאל במינכן, מוזיקפריין בווינה, האודיטוריום החדש בלובר שבפריז, וכן וויגמור הול בלונדון. כמו כן הוא השתתף בפסטיבלים ברחבי העולם וניגן כסולן בהופעות משותפות עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הסימפונית SWF מבאדן-באדן ותזמורת הפסטיבל "באנף" בקנדה.
ארז הקליט עבור תחנות רדיו וטלוויזיה ברחבי העולם (בגרמניה, אוסטריה, הולנד, ישראל, טורקיה, מקסיקו וצרפת). הוא הוציא דיסקים מטעם חברות התקליטים נימבוס, היפריון, בידולף רקורדינגס, טאלנט, ו-CRI מארצות הברית. בין השאר הוא הקליט מוזיקה לפסנתר של ארנסט בלוך ויחד עם חגי שחם ביצע יצירות של יוסף אחרון וינה הובאי. הוא ביצע גם מוזיקה לפסנתר ולכינור של ברהמס ומוזיקה של מלחינים בני זמננו.
אתלטיקו קולון
טורנירים בינלאומיים
ב-2003 שיחקה הקבוצה בקופה סוד אמריקנה, ניצחה את ולס סארספילד, אך הודחה לאחר הפסד לקבוצת בוקה ג'וניורס.
גל מישורי
גל מישורי הוא גל בעל חזית גל בצורת מישור. גל מישורי הוא אופן התפשטות אפשרי של גל בחלל הפתוח ובמובילי גל שונים. גל בעל חזית גל בצורת מישור אינסופי אינו פיזיקלי, אך גלים שונים הם בקירוב גלים מישוריים. לדוגמה, גל כדורי הוא בקירוב גל מישורי הרחק מהמקור, וכך אור השמש המגיע לכדור הארץ הוא בקירוב גל מישורי.
הגדרה
גל הוא פונקציה של הזמן והמרחב המקיימת את משוואת הגלים:.
פונקציה שפותרת את משוואת הגלים היא פונקציה של המרחב שמשתנה בזמן כך שהיא שומרת על צורתה אך ערכיה נשמרים בנקודות במרחב שנעות במהירות קבועה ששווה ל-\, v. הפתרון היסודי של המשוואה במערכת צירים קרטזית הוא: כאשר A קבוע, i היחידה המדומה, \vec{r} הוא וקטור ההעתק, \omega התדירות הזוויתית של הפתרון ו-\vec{k} הוא וקטור כלשהו, הנקרא וקטור הגל, המקיים:
בכל רגע נתון, חזית הגל - המשטח שווה המופע שעל פניו קבוע, הוא המקום הגאומטרי המקיים: וזוהי משוואה המתארת מישור המאונך לווקטור \vec{k}. המישורים שווי המופע נעים בזמן במהירות קבועה v ובכיוון קבוע, ככיוון וקטור הגל \vec{k}.
מאחר שמשוואת הגלים היא הומוגנית, גם צירוף ליניארי של פתרונות בעלי תדירויות זוויתיות שונות ומשרעת שתלויה בתדירות הזוויתית הוא פתרון. לכן, בעזרת פתרון יסודי זה ניתן לפרוש פונקציה מחזורית כללית כטור פורייה ופונקציה כללית שאינה בהכרח מחזורית כהתמרת פורייה.
גל סינוסי
הגל המישורי הפשוט והנפוץ ביותר הוא גל סינוסי המתואר על ידי המשוואה: גל זה מתקדם בכיוון x וערכו אינו תלוי בקואורדינטות y,z. ניתן לכתוב אותו כסכום של הפתרון היסודי והצמוד המרוכב שלו לפי נוסחת אוילר, או כלקיחת החלק הממשי (או המדומה) שלו. אם מייצגים את ערך גל האקספוננט המרוכב הקבוע על פני מישור שווה מופע במישור המרוכב כתלות בזמן, אז ההיטלים שלו על הציר הממשי ועל הציר המדומה הם גלים סינוסיים בעלי הפרש מופע של.
דוגמאות לגלים מישוריים סינוסיים הן השדה החשמלי בין לוחות קבל בזרם חילופין והשדה האלקטרומגנטי של מקור אור מונוכרומטי נקודתי הרחק מהמקור.
במכניקת הקוונטים
במכניקת הקוונטים גלים מישוריים מהווים פתרון למשוואת שרדינגר עבור חלקיק חופשי. פתרון מהצורה של גל מישורי מתאר חלקיק בעל תנע קווי קבוע וידוע מראש. פתרון זה למשוואת שרדינגר יהיה פתרון מהצורה:
כאשר מתקיים הקשר הקלאסי.
ייצוג חלקיק כגל הוצע בהשערת דה ברויי אשר הניחה שכפי שישנה דואליות גל-חלקיק עבור אור, כך תהייה דואליות שכזו לחלקיקים אחרים (ובפרט לאלקטרונים). ייצוג חלקיק חופשי כגל משורי מהווה הצדקה עבור משוואת שרדינגר וניתן באמצעותו לנסח תופעות טבע מרובות כגון חוק סנל וחוקי פרנל.
קישורים חיצוניים
Монохроматическая волна
פול איגנשיוס
פול רוברט איגנשיוס (באנגלית: Paul Robert Ignatius; נולד ב-11 בנובמבר 1920) הוא פקיד ממשל אמריקאי לשעבר, שכיהן בין השנים 1967–1969 כמזכיר הצי של ארצות הברית בממשלו של נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון ולפני כן כסגן מזכיר ההגנה של ארצות הברית.
ביוגרפיה
את לימודי התואר הראשון הוא סיים באוניברסיטת דרום קליפורניה, שם היה חבר באחוות פי בטא קפא ובאחוות פי קפא טאו. את לימודי התואר השני במנהל עסקים הוא סיים בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד. במלחמת העולם השנייה הוא התגייס לצי ארצות הברית שם שירת כקצין בדרגת לוטננט, בעיקר כקצין נשק למטוסים על סיפון נושאת המטוסים "מנילה ביי" (USS Manila Bay) בזירת האוקיינוס השקט.
בשנים 1961–1964 שימש איגנשיוס כסגן מזכיר הצבא של ארצות הברית למתקנים ולוגיסטיקה. בשנת 1964 הוא היה תת-מזכיר הצבא. לאחר מכן ועד 1967 היא שימש כסגן מזכיר ההגנה למתקנים ולוגיסטיקה. ב-1 בספטמבר 1967 מונה איגנשיוס כמזכיר הצי של ארצות הברית, תפקיד בו הוא כיהן עד תום נשיאותו של לינדון ג'ונסון בינואר 1969.
כיום הוא משמש כחבר במועצת הנאמנים של הקרן לשימור מורשתו של ג'ורג' מרשל וכחבר במועצת העיר הפדרלית שמקדמת את פיתוחה הכלכלי של וושינגטון די. סי. ובמוסד וושינגטון ליחסי חוץ.
איגנשיוס הוא אב לשני בנים: דייוויד איגנשיוס, שהוא בעל טור בעיתון וושינגטון פוסט וסופר; ואדי איגנשיוס, שהוא עורך ראשי של המגזין Harvard Business Review.
ב-23 במאי 2013 הודיע צי ארצות הברית שאחת המשחתות מסדרת המשחתות ארלי ברק תיקרא על שמו של איגנשיוס. הספינה הוכנסה לשירות בפורט אוורגליידס ב-27 ביולי 2019.
ג'וזפה סמרטיני
ג'וזפה באלדסארה סמרטיני (באיטלקית: Giuseppe Baldassare Sammartini, 6 בינואר 1695 - 23 בנובמבר 1750) היה מלחין ואבובן איטלקי.
חייו
ג'וזפה, שנולד במילאנו, עבר ללונדון. הוא החל לנגן באבוב במילאנו ובלונדון התמנה בשנת 1727 לאבובן בתזמורת האופרה. בהמשך עזב את האופרה ועבד בשירותם של פרדריק, הנסיך מוולס, ואשתו. הוא שירת בחצרם כמנהל מוזיקלי של הקונצרטים הקאמריים ונמנה עם משק ביתם.
אחיו הצעיר של ג'וזפה, ג'ובאני בטיסטה סמרטיני היה מלחין, מנצח, נגן עוגב ומורה למוזיקה.
ג'וזפה סמרטיני מת בלונדון בשנת 1750.
נכטאן הראשון, מלך הפיקטים
נכטאן הראשון (באנגלית: Nechtan Morbet), בנו של ארפ (או אריפ), היה מלך הפיקטים. נכטאן מלך כעשרים וארבע שנים, בשלהי המאה החמישית. נכטאן היה אחיו של דרסט הראשון.
ב"דברי ימי הפיקטים" זכה נכטאן לכינויים "מורבט" (Morbet - "הגדול", תורגם ללטינית כ"מאגנוס" (Magnus)) ו"קלכאמות'" (Celchamoth - תיאור שמשמעותו לא ברורה).
ישנה מסורת לפיה נכטאן ייסד את המנזר באברנת'י - אולם ככל הנראה מייסד המנזר היה נכטאן בנו של אירב.
בסיפור חייו של בוייט הקדוש נכתב כי בוייט החיה את נכטאן לאחר מותו.
מנחם חרובי
מנחם חרובי (חרובסקי) (א' באב תרס"ז, 1907 – כ"ד באדר תשמ"ג, 1983) היה מייסד תנועת "בני עקיבא", פעיל ציוני ומחנך.
קורות חיים
מנחם חרובי, בן לאהרון דב ורוחל זיסל חרובסקי, נולד בעיירה אנטוֹפּוֹל שבגוברניית גרודנו, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס), צאצא למשפחת רבנים ידועה. חרובי למד בחדר ובישיבה קטנה. בשנת 1922, בגיל 15, עלה לארץ ישראל. הוא למד בבית הספר למורים של "המזרחי", ולאחר מכן למד במשך שלוש שנים באוניברסיטה העברית בירושלים. במהלך לימודיו היה ממייסדי ברית הסטודנטים הדתיים – "יבנה".
בחודש אפריל שנת 1929 ייסד חרובי ביחד עם יחיאל אליאש את תנועת הנוער "בני עקיבא", והיה מהפעילים המרכזיים של התנועה
בשנות ה-30 היה פעיל בהגנה ובעליה בצפון הארץ, ובשנת 1948 במשמר העם. הוא עבד כמורה וכמנהל תלמוד תורה המזרחי בצפת. לאחר מכן ניהל מספר בתי ספר, וביניהם גימנסיה "הגליל" בצפת, בירושלים ובבית הספר "אמונים" בגבעתיים. בצפת ייסד את סניף הפועל המזרחי. באחרית ימיו התגורר בעיר בני ברק.
מורשתו
חרובי תמך בהיותה של תנועת בני עקיבא תנועה מעורבת של בנים ובנות, וכן בכיתות מעורבות בבתי ספר.
מתוך דברים שאמר (כ"ב תמוז תש"מ) "בזמן ייסוד בני עקיבא היו רק בנים. אחר כך ארגנו גם בנות, כי רצינו שגם בנות תהיינה ב"בני עקיבא". העדות פעלו בנפרד, אך השבטים במעורב. ראינו תמיד את המעורבות של הבנות והבנים כמשהו טבעי ומובן מאליו. לא ראינו בזה שום דבר שגורם להרהורי עבירה, וזה היה חיובי. אני בדעה של אלה הסוברים כי דווקא ההרגל של המצאות בנים ובנות ביחד בלימודים ובמשחקים, הנהו תריס למניעת הרהורי עבירה, ולא גורם לכך (הרגל נעשה טבע שני). בכיתות מעורבות (בנים ובנות) היו תמיד פחות בעיות משמעת למורים, ויותר למידה חיובית. כך ראיתי את הדברים כל הזמן."
משפחתו
רעייתו פנינה חרובי לבית פסח. צאצאיו: רינה, אהרן דב (רוני), אברהם (רמי), רעיה.
ג'ודי צ'מברלין
ג'ודי צ'מברלין (באנגלית: Judi Chamberlin; 30 באוקטובר 1944 – 16 בינואר 2010) הייתה פעילה אמריקאית, מנהיגה, מארגנת, נואמת ומחנכת בתנועת הניצולים הפסיכיאטריים. הפעילות הפוליטית שלה באה בעקבות הכליאה הכפויה שלה במתקן פסיכיאטרי בשנות ה-60. היא הייתה המחברת של האימרה "בכוחות עצמנו: חלופות למערכת בריאות הנפש בפיקוח המטופל", שהוא טקסט יסוד בתנועת מצעד השגעון.
ביוגרפיה
ג'ודי צ'מברלין נולדה כג'ודית רוזנברג בברוקלין ב-1944. היא הייתה בתם היחידה של הרולד ושירלי ג'ף רוזנברג. מאוחר יותר שינתה המשפחה את שמה ל-רוס. כשהייתה ילדה צעירה עבד אביה במפעל ולאחר מכן עבד כמנהל בתעשיית הפרסום. אמה הועסקה כמזכירת בית ספר. צ'מברלין סיימה את לימודיה בתיכון מידווד בברוקלין. לאחר סיום הלימודים, לא רצתה ללמוד בקולג' ובמקום זאת החלה לעבוד כמזכירה.
ניסיון פסיכיאטרי
בשנת 1966, בגיל עשרים ואחת כשהייתה נשואה טרייה, עברה צ'מברלין הפלה, ונכנסה לדיכאון חמור. בעקבות ייעוץ פסיכיאטרי, היא חתמה על כניסה מרצון למתקן פסיכיאטרי כמטופלת. עם זאת, לאחר מספר אשפוזים מרצון היא אובחנה כחולת סכיזופרניה והועברה בעל כורחה למחלקה פסיכיאטרית בבית החולים מאונט סיני במדינת ניו יורק לתקופה של חמישה חודשים.
כמטופלת בניגוד לרצונה, היא הייתה צפתה וחוותה מגוון של התעללויות. חדרי בידוד ומחלקות חסינות, אשר שימשו עבור חולים המביעים התנגדות, גם כאשר צורות ההתנגדות שלהם היו לא אלימות. התרופה הפסיכיאטרית שניתנה לה גרמה לה לתחושת עייפות והשפיעה על זיכרונה. כמטופלת בעל כורחה היא לא הצליחה לעזוב את המתקן והפכה, לדבריה, "אסירה של המערכת". הפגיעה בחירויותיה האזרחיות, שחוותה כאסירה סיפקה את הדחף לפעילותה כחברה בתנועת הניצולים הפסיכיאטרית.
אקטיביזם
לאחר שחרורה החלה צ'מברלין להיות מעורבת בתנועת זכויות החולים הפסיכיאטריים המתהווה. בשנת 1971 היא הצטרפה ל-חזית שחרור חולי נפש (Mmental Patients Liberation Front – MPLF) שבסיסה בבוסטון. היא גם התחברה למרכז לשיקום פסיכיאטרי באוניברסיטת בוסטון. השתייכותה למרכז זה הקלה על תפקידה בהקמת ה-Ruby Rogers Advocacy & Drop-In Center, שהם מוסדות לעזרה עצמית המאוישים על ידי מטופלים פסיכיאטריים לשעבר. צ'מברלין ייסדה ואחר כך ניהלה את נושא החינוך במרכז הלאומי להעצמה. גם המרכז הלאומי להעצמה הוא ארגון בניהול מטופלים לשעבר המספק מידע, סיוע טכני ותמיכה למשתמשים ולניצולים של המערכת הפסיכיאטרית. בהצהרת המשימה שלה היא מצהירה כי כוונתה היא "לשאת מסר של החלמה, העצמה, תקווה וריפוי לאנשים שסומנו עם מחלת נפש". צ'מברלין הייתה גם מעורבת באגודה הלאומית להגנת זכויות והסברה והייתה מנהיגה משפיעה בתנועת מצעד השיגעון.
בשנת 1978 יצא לאור ספרה "בכוחות עצמנו: חלופות נשלטות על ידי מטופל למערכת בריאות הנפש". הספר הפך לטקסט הסטנדרטי של תנועת הניצולים הפסיכיאטרית, ובו טבעה צ'מברלין את המילה "מנטליזם". היא השתמשה במילה "מנטליזם" גם בפרק של ספר בשנת 1975.
צ'מברלין הייתה שותפה מרכזית לדו"ח של המועצה הלאומית לענייני מוגבלות "מפריבילגים לזכויות: אנשים המסומנים עם מוגבלויות פסיכיאטריות מדברים בעד עצמם", שפורסם בשנת 2000. הדו"ח טען שחולים פסיכיאטריים צריכים ליהנות מאותן זכויות אדם בסיסיות כמו אזרחים אחרים וכי (נכון לשנת 2000) הרשאות למטופלים, כגון היכולת ללבוש את הבגדים שלהם, לצאת מגבולות מתקן פסיכיאטרי או לקבל מבקרים, מותנות בהתנהגות טובה במערכת הפסיכיאטרית במקום לראות זאת כזכויות יסוד.
חיים אישיים
נישואיה לרוברט צ'מברלין, טד צ'בסינסקי והווארד קאן הסתיימו בגירושים. את צ'מבסינסקי, אף הוא חבר ותיק בתנועת הניצולים הפסיכיאטריים, פגשה צ'מברלין ב-1971 במפגש הראשוני של פרויקט שחרור חולי נפש בניו יורק. מ-2006 ועד מותה, בן זוגה של צ'מברלין היה מרטין פדרמן. יש לה בת אחת, ג'ולי צ'מברלין, ושלושה נכדים, אדוארד, קייל וויויאן.
מותה
צ'מברלין מתה ממחלת ריאות כרונית בביתה בארלינגטון, מסצ'וסטס ב-16 בינואר 2010.
פרומברגהורן
פרומברגהורן (Fromberghorn או Fromberghore) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,394 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון ברן בשווייץ.
גאוגרפיה
פרומברגהורן הוא ההר השני מצפון והשישי מדרום, ברכס ההרים המפריד בין העמקים קנדר (Kandertal) ופרוטיג (Frutigtal) לבין העמקים זימן (Simmental) ודיאמטיג (Diemtigtal), המתחיל בהר ניזן שצופה על העיר שפיץ ואגם תון, וכולל מלבד פרומברגהורן את ההרים דרוננגאלם, הוניזן, מאנליפלואה, גסור ואלבריסטהורן.
למרגלות ההר בעמק קנדר שוכנת העיירה רייכנבאך בקנדרטל (Reichenbach im Kandertal) ובעמק דיאמטיג העיירה דיאמטיגן (Diemtigen). פסגת ההר מהווה את הגבול המוניציפלי בין העיירות.
תרבות
פרומברגהורן היה נושא לציור על ידי הצייר השווייצרי פרדיננד הודלר בשנת 1903.
טורה (פירושונים)
{{פירושונים|
אישים:
ראו גם
}}
רפאל שמואלביץ
הרב רפאל הלוי שמואלביץ (ט"ז בכסלו ה'תרצ"ח, 20 בנובמבר 1937 - ט' בשבט ה'תשע"ו, 18 בינואר 2016) היה מראשי ישיבת מיר ומראשי מערכת האנציקלופדיה התלמודית.
ביוגרפיה
נולד בעיירה מיר לחנה מרים פינקל, בתו היחידה של ראש ישיבת מיר הרב אליעזר יהודה פינקל, ולרב חיים שמואלביץ, שנעשה אף הוא לימים ראש הישיבה. נקרא על שם סבו, הרב רפאל אלתר שמואלביץ, חתנו של הסבא מנובהרדוק וראש ישיבות סטוצ'ין וגרודנא. הסנדק בברית המילה שלו היה רבה של מיר, דוד אמו, הרב אברהם צבי קמאי.
בתקופת מלחמת העולם השנייה נמלט עם הוריו יחד עם רבים מתלמידי ישיבת מיר לווילנה ומשם עשו את דרכם ברכבת הטרנס-סיבירית, ובאמצעות אשרות כניסה ליפן שסיפק הקונסול היפני בליטא, צ'יאונה סוגיהארה, הגיעו לקובה שביפן, שם שהו כתשעה חדשים. היפנים הגלו אותם לשאנגחאי הסינית, שהייתה תחת כיבוש יפני, והם השתכנו ב"גטו שאנגחאי". בשנת 1946 הגיעו לארצות הברית ולאחר כחצי שנה עלו לארץ ישראל והשתקעו בירושלים.
למד בבית הספר "יבנה" ובישיבת תפארת צבי, ועוד לפני היותו בר מצווה עבר ללמוד בישיבת מיר בירושלים. מאז, למד בקביעות בחברותא עם אביו עד לפטירת האב.
בחורף ה'תשכ"ב (1962) נשא את עדנה, בתו של הרב אברהם פרבשטין, ראש ישיבת כנסת ישראל, ושנתיים לאחר נישואיו (תשכ"ד) החל לכהן כר"מ בישיבת חברון כנסת ישראל, במקביל שימש בתקופה זו כר"מ בישיבת קול יעקב. בהמשך הצטרף למערכת האנציקלופדיה התלמודית והיה לאחד מראשיה. כתב ערכים מרכזיים כמו הערך "חשמל" שנדפס לראשונה בשנת ה'תשמ"ו בכרך י"ח, ואחר כך יצא במספר מהדורות כחיבור בפני עצמו. הוא כתב וערך בצוותא עם בן דודו הרב אריה פינקל את המהדורה הראשונה של הספר "שיחות מוסר" של אביו, שיצאה לאור בחיי האב.
לאחר פטירת אביו ב-1978 החל להעביר שיעורים בישיבת מיר לצד גיסו, ראש הישיבה, הרב נחום פרצוביץ. מאז פטירת הרב בייניש פינקל, שימש כאחד מראשי הישיבה לצד הרב נתן צבי פינקל והעביר שני שיעורים כלליים בשבוע: האחד ביידיש בהיכל בית המדרש המרכזי של הישיבה, והשני בעברית בבית המדרש על שם פרידמן.
לאחר הקמת ישיבת מיר מודיעין עילית, מסר בה שיעור כללי בעברית אחת לארבעה שבועות, וגם שם נשא בתואר "מראשי הישיבה".
מראשית העשור השני של המאה ה-21 התמודד עם טרשת אמיוטרופית צידית (ALS) והפסיק להעביר שיעורים.
חלק משיעוריו למסכתות קידושין, בבא בתרא וכתובות נדפסו בספרי "שיעורי רבי רפאל" (תשע"ה-ט) בהוצאת מכון 'שיעורי רבי רפאל'. הוא פרסם מאמרים בכתבי העת התורניים ובספרי זיכרון. בשנות ה-80 ייסד עם הרב שמעון משה דיסקין את המדור "באהלה של תורה" בכתב העת "מוריה", שנועד לפרסם חידושי תורה של בני ישיבות שיעברו ביקורת בידי מערכת המדור.
נפטר ממחלת שרירים (ALS) בליל ט' בשבט ה'תשע"ו - 18 בינואר 2016, בגיל 78.
משפחתו
לרב שמואלביץ חמישה בנים וארבע בנות:
קרחון ולטשר (אלברטה)
קרחון ולטשור (באנגלית: Vulture Glacier) הוא קרחון הממוקם בהרי הרוקי הקנדיים בשטח הפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה. הקרחון ממוקם צפונית מערבית  לעיירה לייק לואיז, וניתן לצפות בו מהכביש המהיר אייספילדס.
גאוגרפיה
הקרחון בולט משדה הקרח ואפטה הממוקם על קו פרשת המים של אמריקה. שטחו של הקרחון היה 4.9 קמ"ר בשנות ה-80. בדומה ליתר קרחוני הרי הרוקי הקנדיים, מאז המאה ה-19 הקרחון נסוג וקטן בשטחו בשל התחממות כדור הארץ.
אהבת חינם
אהבת חינם הוא מושג שהופיע לראשונה בספרות הרבנית במאה ה-20 כהופכי למושג שנאת חינם, המוזכר בתלמוד כסיבה לחורבן בית שני.
מקור
המושג נמצא לראשונה בדברי תורתו של רבי יחזקאל מקוזמיר, שאמר: "כמו שחורבן בית המקדש היה על ידי שנאת חינם, כן לתקן זה צריך אהבת חינם, שכל אחד מישראל יאהב את חבירו בחינם".
המושג התפרסם בעקבות השימוש שעשה בו הרב קוק בספרו אורות הקודש: "ואם נחרבנו ונחרב העולם עמנו על ידי שנאת חינם, נשוב להיבנות והעולם עמנו יבנה על ידי אהבת חינם...". לרב קוק גם מיוחס המשפט "מוטב שאכשל באהבת חינם מאשר בשנאת חינם". משפט דומה, "מוטב שאכשל מאה פעמים באהבת ישראל חינם מאשר פעם אחת בשנאת ישראל חינם", יוחס לאחר שנים לאדמו"ר מויזניץ, הרב ישראל הגר (אהבת ישראל).
באותה התקופה השתמש במושג גם הרב חנוך צבי הכהן לוין, בספרו 'יכהן פאר' בדרוש לשבת הגדול: "וצריכים לראות באלו הימים לעבוד לבא לכח אהבה, תמורת שנאת חינם אהבת חינם, אפילו ממי שאין לו שום טובה לאהוב אותו כנפשו ולבא לכח אהבה ואחדות, ועל ידי זה נזכה לגאולה".
המושג התפשט בציבור, ובהשראתו נוסחו סיסמאות הדוגלות בריבוי אהבה.
המושג מופיע גם בכתבי הרב מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד הקורא להרבות באהבת חינם.
הרב אליהו בקשי דורון כתב שמשמעות של "חינם" במושג "אהבת חינם" שונה ממשמעותו במושג "שנאת חינם". בעוד באחרון המשמעות היא בלא סיבה, בראשון הכוונה היא ללא תמורה.
מלחמת ביאפרה
מלחמת ביאפרה, שהתחוללה בין 6 ביולי 1967 ל-15 בינואר 1970, הייתה מלחמת אזרחים שבה ניסו מורדים בני איגבו מחבל ביאפרה לפרוש מניגריה ולהקים מדינה עצמאית. את המלחמה הזינו מתחים כלכליים, תרבותיים, אתניים ודתיים בין העמים הרבים החיים בניגריה, וגם גילוי מרבצים ענקיים של נפט במחוז ביאפרה. לצד המורדים התייצבה צרפת, בעוד מדינות אפריקה התנגדו נחרצות לכל פרישה של חבל ממדינה אפריקאית. המלחמה הסתיימה בניצחונה של ניגריה ובדיכוי המרד, כאשר יותר ממיליון איש איבדו את חייהם במלחמה, חלקם הגדול מרעב.
מלחמת ביאפרה מוזכרת בנשימה אחת עם אירועים טרגיים שבהם מדינות אחרות לא התערבו. אף על פי שזכתה לכיסוי תקשורתי נרחב, וצילומי הילדים הרעבים שודרו בעולם כולו, גורמים בינלאומיים לא התערבו בנעשה והניחו לצדדים לטבוח אלו באלו.