cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מט סנדלרים
ניסיון של הלבן להשיג עמדה ממנה הוא יוכל לתת מט סנדלרים הוא שגוי טקטית, מכיוון שהשחור יכול למנוע את המט בקלות ולפתח את כליו תוך רדיפת המלכה שיצאה מוקדם מדי ממקומה. הגם שנדיר לראות מט זה במשחקים תחרותיים, הרעיון הבסיסי מאחוריו (ניצול חולשת הערוגה ו7 המוגנת רק על ידי המלך השחור ולכן מהווה מטרה טובה להתקפה) מניע מספר פתיחות בשחמט. לדוגמה, בהגנת שני הפרשים המסע הרביעי הנפוץ ביותר הוא '''4. פז5 התוקף את ו7'''. בנוסחים מסוימים הלבן מקריב את הפרש על ידי פ:ו7. גם בפתיחה האיטלקית מונע הרץ הלבן לג4 במטרה לאיים על ו7.
שם המהלך בשפות שונות
למט זה כינויים שונים בארצות שונות: בצרפת, טורקיה, גרמניה, הולנד, ספרד, ברזיל ופורטוגל המט מכונה "מט הרועים". באיטליה "מט הספרים", באיראן, יוון ומרבית ארצות ערב מכונה "תוכנית נפוליאון". ברוסיה הכינוי הוא "מט הילדים". בפולין, הונגריה, סלובניה וישראל "מט הסנדלרים". כמו כן באנגלית הוא מכונה "מט מלומדים" ולעיתים "מט תלמידים" ו"Blitzkrieg" (מלחמת בזק).
לעיתים משתמשים במונח "מט סנדלרים" לציון מט טיפשים (Fool's mate), המט הקצר ביותר האפשרי בשחמט: מט כזה מחייב שיתוף פעולה של הלבן עם השחור.
A Ballads
A Ballads הוא אלבום האוסף השני של זמרת הפופ היפנית איומי האמסאקי. באלבום ארבע עשר שירים. האלבום יצא ב-12 במרץ 2003. עד שנת 2007 נמכרו כמעט מיליון עותקים של אלבום זה, שהגיע לפסגת מצעד המכירות היפני אוריקון כבר בשבוע צאתו. האלבום שרד במצעד המכירות משך 39 שבועות.
כפר שמואל
כביש 1 עובר ממזרח למושב, ואחד מיובליו של נחל איילון עובר במושב.
נקרא על שם הרב סטיבן שמואל וייז. בית העם במושב קרוי על שם מוריס לוי, שתרם להקמתו.
בית העם הניצב בליבו של היישוב עד כה היה נטוש אך שופץ בשנת 2015 וחזר לפעילות. הוא תוכנן על ידי האדריכל אבא אלחנני ומשלב עבודות אמנות של האמן מרדכי גומפל.
ענפי חקלאות מרכזיים: רפתות, מטעים וגידולי שדה למיניהם.
היסטוריה
כפר שמואל הוקם על ידי גרעין מייסד של העובד הציוני, שמנה כ-70 חברים, ובהם 22 משפחות עם 11 פעוטות, מארגון "החושל" של יוצאי הונגריה ורומניה ששהו במחנות בקפריסין, עלו לישראל לאחר הקמת המדינה וקבלו הכשרה בשבי ציון. המושב הוקם כמושב עובדים, אולם חלק נכבד מהקרקעות החקלאיות יועדו לעיבוד משותף. טקס העלייה על הקרקע התקיים ב-29 בינואר 1950.
אמולטור תוך-מעגלי
בפיתוח מערכת משובצת מחשב כגון וידאו, מערכת סטריאו או iPod ניצבים המפתחים בפני בעיה. לאחר שלב כתיבת הקוד, צורבים אותו על גבי המעבד (מיקרו קונטרולר) או על זיכרון הנגיש לו, ומפעילים את המעגל האלקטרוני. בשלב זה או שהמערכת עובדת או שלא וקשה מאוד לנפות שגיאות בקוד. ניתן אמנם להשתמש בחיוויים על גבי מסך LCD או הדלקת נוריות לד, אך הדבר לא שווה ערך לניפוי שגיאות בצורה טובה כמו בתכנות למחשב. על מנת לאפשר ניפוי שגיאות משתמשים באמולטור תוך מעגלי. בצד אחד, הוא מתחבר למעגל האלקטרוני במקומו של המעבד, ובצד השני למחשב. במקום לצרוב את הקוד על המעבד, הקוד עובר לאמולטור, והאמולטור מאפשר ניפוי שגיאות טוב על ידי כך שהוא מאפשר מעבר שורה שורה בקוד, בדיקה ושינוי ערכי משתנים ואוגרים, הצבת נקודות עצירה (breakpoint) ועוד.
ההבדל בין אמולטור וסימולטור הוא שסימולטור יוצר הדמיה בלבד, בזמן שאמולטור שולח את כל האותות הנדרשים למעגל האלקטרוני. למעבדים יש פורטים של קלט פלט (I/O Ports) שבעזרתם ניתן לשלוט על המעגל האלקטרוני, סימולטור לא באמת ישנה את המצב הפיזי של אותם פורטים, אך האמולטור כן. כמו כן, האמולטור יקבל חיווי אמיתי מכל אותם פורטים ויוכל להתנהג בהתאם.
ישנן דרכים רבות לבניית אמולטור, ורובן ככולן מערבות טריקים באלקטרוניקה, כלומר דברים שבדרך כלל אינם נפוצים בבניית מעגל אלקטרוני אחר. בזמן שהמשתמש מבקש לעצור את ריצת התוכנית (halt), שיטה אחת היא לנתב את קווי הכתובת אשר ניגשים לקוד למקום אחר אשר מכיל קוד מיוחד לטיפול בבקשה. כדי לבצע את הפעולה הנ"ל יש לבנות באלקטרוניקה מעגל אשר יחכה לחיווי מתאים מהמעבד אשר אומר שהוא בדיוק לפני קריאת הפקודה הבאה מהזיכרון (ALE), במידה ולא מחכים, אפשר לגרום לתוצאה לא צפויה, כי ניתן לגרום למעבד לקרוא חצי פקודה מהמקום הקודם וחצי מהמקום החדש (ועל ידי כך יצירת פקודה חדשה לא ידועה). כמובן שגם צריך באותו רגע לזכור את הכתובת המקורית בה עצרנו, כדי שנוכל לדווח על כך למשתמש ואף לחזור לשם מאוחר יותר.
כיום, יצרנים רבים בונים את המעבדים שלהם עם אמולטור שכבר בנוי בתוכו. כלומר, ניתן להכניס את המעבד למצב ניפוי שגיאות ולהשתמש בו כך, ואז אין צורך באמולטור חיצוני יקר.
בית הכנסת שדה יעקב
בית הכנסת שדה יעקב שימש כבית הכנסת המרכזי של המושב שדה יעקב מאז הקמתו ב-1946. ב-2011 נסגר לאחר שנבדק על ידי מהנדס בנין ונמצא מסוכן לשימוש. הוגדר על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל כאתר מורשת. בשנת תשע"ט (2019) השיפוץ הסתיים ותושבי שדה יעקב חזרו להתפלל באותו המבנה.
ההיסטוריה של המקום
אבן היסוד לבית הכנסת הונחה ב-1946 לרגל מלאת 20 שנה ליישוב שהוקם ב-1927. כל אנשי היישוב השתתפו במאמץ הבניה הן בתרומה והן בעבודה. ב-1950 הסתיימה בניית המבנה העיקרי וב-1956 הסתיימה כל הבניה והתקיים טקס חנוכת המבנה בנוכחות נכבדים ובראשם שר הדואר דאז יוסף בורג. מאז הקמתו שימש המקום כמבנה הציבור המרכזי של היישוב.
בשנת תשט"ו הקים הרב מאיר אליטוב את ישיבת בני עקיבא בבית הכנסת של היישוב בעזרת הנשים. לאחר כמה שנים הישיבה עברה למבנה משלה.
בשנת 2011 בחן מהנדס מבנים את חוזק בית הכנסת והגיע למסקנה שהמבנה מסוכן. בעקבות החלטה זו נסגר בית הכנסת.
תושבי היישוב החליטו להרוס את המבנה ולהקים במקומו בית כנסת חדש אך המועצה לשימור אתרים, שהגדירה את המבנה כאתר מורשת, הביאה לשינוי ההחלטה וב-2019 נחנך במקום המבנה המשופץ.
מבנה בית הכנסת
בית הכנסת תוכנן על ידי האדריכל ישראל קומט ממשרד "ראט, קומט, קנר אדריכלים" מחיפה. בצידו החיצוני משלב המבנה, מצד אחד, את מאפייני הסגנון הבינלאומי שהיה פופולרי בשנות ה-40 ומצד שני הסגנון המינימליסטי שהחל להיות נפוץ בשנות ה-50.
המוטיב של מדליונים מעוגלים של מגני דוד מופיע בחזית הראשית, בדלת הכניסה הראשית, בסורגים ובחלונות המעוגלים.
גם בצידו הפנימי מאופיין בית הכנסת בקו מינימליסטי ופשוט. במרכז המבנה 4 עמודים הנושאים את כיפת המבנה. בימת החזן נמצאת בין העמודים. גובהו הרב של המבנה איפשר בניית חלונות גדולים המחדירים פנימה אור רב.
השוטר מרובליובקה: כאוס השנה החדשה
השוטר מרובליובקה, רשמית השוטר מרובליובקה: כאוס השנה החדשה (ברוסית: Полицейский с рублевки. Новогодний беспредел) הוא סרט קומדיה עלילתי רוסי בבימויו של איליה קוליקוב, שגם כתב את התסריט. הסרט הופק בשנת 2018 על ידי חברת הטלוויזיה TNT ו־1-2-3 Production בשיתוף עם LEGIO FELIX.
זהו סרט המשך לסדרה השוטר מרובליובקה וכוכבי הסדרה שבו לגלם את דמויותיהם גם בסרט הקולנוע: אלכסנדר אנדרייביץ' פטרוב, אלכסנדרה בורטיץ' וסרגיי בורונוב. הסרט הפך לשובר קופות ואחד הסרטים המכניסים ביותר בקולנוע הרוסי עם הכנסות של מיליארד ו-762 מיליון רובלים.
תקציר עלילת הסרט
בערב חג השנה החדשה, שוטרי מחלקת המשטרה במחוז מוסקבה מקבלים הודעה כי אחת מתחנות המשטרה תיסגר בשל חיסכון בתקציב.
תחנת "בארוויחה צפון" שבו עובדות הדמויות הראשיות, מוצאת את עצמה בסכנת סגירה. כדי להציל את התחנה, גרישה איזמאילוב - יחד עם עמיתיו - מחליט לנקוט בצעדים קיצוניים ולשדוד בנק. הוא מצפה כי עמיתיו האחרים, יחד עם מפקד התחנה, ולדימיר יאקובלב, יפתרו במהירות את העניין ובכך יצילו את התחנה מסגירה.
הדברים לא מתגלגלים בדיוק כפי שהתכוון גרישה. הכסף הגנוב מתברר לא רק כמזויף, אלא גם ספוג בסמים של כימאי צעיר - בנו של הבעלים ממנו נגנב הכסף.
הפקה
ב-12 במרץ 2018, בהסתמך על הסדרה השוטר מרובליובקה, החלו צילומי הסרט "שוטר מרובליובקה", כהמשך לעונה הרביעית של הסדרה.
הפצת הסרט בבתי הקולנוע הייתה אמורה להיערך ב-27 בדצמבר, אך החלה בפועל שבוע קודם, ב-20 בדצמבר 2018.
דירוג והכנסות
מגבלת הגיל היא 16+ ולפי דירוג האתר Kinopoisk הסרט זכה לרייטינג של 6.96 נקודות מתוך 13,001 מצביעים. ברם הסרט הפך לאחד מהסרטים המכניסים ביותר בתולדות הקולנוע הרוסי כשהכניס סכום של מיליארד ו-761 מיליון רובלים שהופכים אותו לשובר קופות והוא ממוקם במקום השלישי ברשימת הסרטים הקופתיים בקולנוע הרוסי.
סנדר לוין
סנדר מרטין "סנדי" לוין (בשם מלא באנגלית: Sander Martin "Sandy" Levin; נולד ב-6 בספטמבר 1931) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת מישיגן משנת 1983. חבר המפלגה הדמוקרטית. אחיו הבוגר של הסנאטור קארל לוין.
ביוגרפיה
לוין נולד בדטרויט. הוא סיים את תיכון סנטרל בדטרויט, קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת שיקגו ב-1952, תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת קולומביה ב-1954 ותואר LLB במשפטים מבית ספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד ב-1957. אחרי שעשה התמחות במשפטים, הוא כיהן בסנאט המדינתי של מישיגן בין 1965–1970 והיה בתפקיד מנהיג המיעוט בסנאט (המדינתי) בין 1969–1970. נכשל בניסיונו להיבחר לתפקיד מושל מישיגן ב-1970 ו-1974 והיה חבר בבית ספר קנדי לפוליטיקה באוניברסיטת הרווארד ב-1975. הוא היה עוזר אדמיניסטרטיבי של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID), ארגון פדרלי ממשלתי האחראי לרוב סיוע החוץ הלא-צבאי, בין 1977–1981.
ב-1982, חבר הקונגרס מהמחוז ה-18, ג'ים בלצ'רד, לא רץ לכהונתו החמישית, כשבמקום הוא עשה מרוץ מוצלח למשרת המושל. לוין ניצח בפריימריס של המפלגה הדמוקרטית למחוז זה, אשר מוספר מחדש כמחוז ה-17 כתוצאה מהגדרה מחדש של מחוזות (המחוז שוב הוגדר מחדש ב-1993 כמחוז ה-12). הוא נבחר בקלות בנובמבר ונבחר מאז מחדש 11 פעמים. הוא עמד מול יריב רפובליקני רציני רק שלוש פעמים. ב-1992 ו-1994, לוין הצליח בקושי להביס את איש העסקים ויוצא מלחמת וייטנאם ג'ון פאפאג'ורג' אחרי שהמחוז שלו קלט את מחוז אוקלנד הנוטה לכיוון הרפובליקנים באופן בולט בתיחום מחדש של מחוזות. ב-2000, איש העסקים ברט ברון השיג את התמיכה הרשמית של הגוף שנקרא עובדי המכוניות המאוחדים.
לוין נבחר בפעם השנים עשר ב-2006 עם 70% מהקולות. לוין מכהן בוועדה לענייני מיסים ("Ways and Means") של בית הנבחרים, ועם השעייתו של ראש הוועדה צ'ארלי רנגל בשל בעיות אתיקה בתחילת 2010 הוא עומד בראשה. עם כינוס הקונגרס ה-116 של ארצות הברית עזב את בית הנבחרים והוחלף בבנו אנדי לוין.
חייו האישיים
לוין בא ממשפחה בולטת בפוליטיקה של מישיגן. הדוד שלו, תיאדור, היה שופט פדרלי. הבן דוד שלו מדרגה ראשונה, צ'ארלס, היה שופט בבית המשפט העליון של מישיגן, אחרי שכיהן כשופט בבית המשפט לערעורים של מישיגן. בן דודו מדרגה ראשונה, ג'וזף לוין, היה מועמד לבית הנבחרים של ארצות הברית. הבן שלו, אנדי לוין, היה מועמד מטעם הדמוקרטים ב-2006 לסנאט המדינתי של מישיגן במחוז ה-13 של הסנאט של מישיגן, כשהוא מפסיד במרוץ צמוד לג'ון פאפאג'ורג'.
השוטר מרובליובקה: כאוס השנה החדשה
סרט המשך
על פי עלילת הסרט שוטרי מחלק רובליובקה מתכננים לחגוג את השנה החדשה עם החברים והשותפים הקרובים, אך אחרי שכנופיית פושעים מנסה לשדוד יהלומים השוטרים נאלצים לצאת לערב של מרדף במקום לחגוג אותו עם בני משפחתם.
ו' בחשוון
פרשת בר המצווה של ילד שנולד בו' חשוון היא פרשת לך לך, אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בימים שני, שלישי או חמישי, או פרשת נח אם בר המצוה חל בשנה המתחילה בשבת.
ברק שיראז
ברק שיראז (בפרסית: برق شيراز) היא קבוצת כדורגל מהעיר שיראז שבאיראן. הקבוצה שיחקה בעבר בליגת העל האיראנית. נותנת החסות של הקבוצה היא חברת החשמל של העיר. נכון לעונת 2021 היא משחקת בליגה השלישית בחשיבותה.
היסטוריה
ב-1946, קבוצת צעירים חובבי כדורגל בראשות איברהים נעמת-אללהי שעבדו במפעל לנורות חשמליות החליטו להקים קבוצה. הספונסר של הקבוצה היה מפעל הנורות, ובשנים הראשונות סבלה הקבוצה מבעיות כספיות. לאחר מספר שנים הספונסר של הקבוצה הפך להיות "חברת החשמל שיראז" ומצבה הכספי השתפר. המועדון הפך להיות המוביל בעיר שיראז, והשתתף בגביע ג'אמשיד, בליגת אזאדגאן ובפרמייר ליג האיראני. בהמשך, נחלש המועדון במקצת ורמתו ירדה.
ערפילית החזרה
ערפילית החזרה היא סוג של ערפילית המורכבת מענני גז ואבק המחזירים ומפזרים אור של כוכבים קרובים. האנרגיה של אור הכוכבים אינה מספיקה על מנת ליינן את מולקולות הגז וליצור ערפילית פליטה, אך אם יש מספיק אור שמתפזר אז ניתן להבחין בערפילית. ספקטרום הקרינה שמוחזר מהערפילית זהה לספקטרום הפליטה של הכוכבים המאירים אותה. ההבחנה בין ערפיליות החזרה וערפיליות פליטה נעשתה על ידי אדווין האבל בשנת 1922.
הצבע של ערפיליות החזרה הוא בדרך כלל כחלחל, שכן אור כחול מתפזר יותר בקלות מאשר אור אדום (בדומה לפיזור האור הכחול על ידי האטמוספירה של כדור הארץ). בתוך ענני הגז ניתן למצוא אבק של יסודות שונים, ביניהם פחמן, ברזל וניקל. חלקיקי הברזל והניקל נוטים להתיישר עם השדה המגנטי של הגלקסיה ולגרום לאור המפוזר מהם להיות מקוטב מעט. בתוך ערפיליות החזרה יש לעיתים אזורים בהם נוצרים כוכבים חדשים מהגז והאבק של הערפילית.
ידועות כיום כ-500 ערפיליות החזרה, הידועות ביותר הן הערפילית שמקיפה את הפליאדות וחלקים מערפילית אוריון (חלקים אחרים שלה הן ערפיליות פליטה ובליעה). סביב כוכבים בהירים רבים, כגון אנטארס ואלנילם, ניתן להבחין בערפיליות החזרה.
פיזור מי
פיזור מי (נקרא גם "פיזור מיי") הוא פתרון למשוואות מקסוול המתאר את פיזור הקרינה האלקטרומגנטית על ידי עצם ספירי.
פיזור מי ידוע לעיתים גם בשם תאוריית מי, על שמו של גוסטב מי, על אף שהוא לא מתאר תאוריה פיזיקלית עצמאית. את תיאור הפיזור מצא מי על ידי פתרון של משוואות מקסוול, ובכך סיפק הסבר תאורטי לספקטרום הבליעה של חלקיקי זהב הכולל את תדירות הפלזמון ואת תלות תדירות זו בממדי החלקיק.
בחלקיקים בעלי ממדים דומים לאורך הגל אין שינויים משמעותיים בפאזה של הגל וניתן להניח שהעצם נמצא תחת שדה אלקטרומגנטי אחיד, בקירוב מסדר ראשון. השפעתו של הגודל על תכונותיו האופטיות של החלקיק מתוארת על ידי פיתוח טור טיילור המהווה את השינויים של השדה בתוך נפח החלקיק. פיתוח מתמטי זה מאפשר למצוא ביטויים עבור הפולריזבליות של החומר ובהתאם לכך את חתך הפעולה לבליעה ופיזור.
הפיזור על שמו של גוסטב מי תקף גם היום ומתייחס לתיאור פיזורן של קרניים אלקטרומגנטיות מחלקיקים בעלי ממדים דומים לאורך הגל. בבסיס הפתרון עומדת ההנחה האלקטרוסטטית, התקפה עבור חלקיקים בסדר גודל של אורך הגל.
הווארד פאסט
הווארד מלווין פאסט (אנגלית: Howard Melvin Fast; 11 בנובמבר 1914 – 12 במרץ 2003) היה סופר יהודי אמריקני ותסריטאי לטלוויזיה. כתב גם תחת שמות העט א.ו קנינגהם וווֹלטר אריקסון עם ספריו המפורסמים ביותר נמנים, בין השאר, "אחי גיבורי התהילה" ו"ספרטקוס".
ביוגרפיה
הווארד נולד בניו יורק, לאידה, הייתה מהגרת בריטית יהודייה, ובארני, בנם של מהגרים יהודים מאזור אוקראינה של ימינו. כשאמו נפטרה ב-1923 ואביו הפך למובטל, אחיו הצעיר של הווארד, ג'וליוס, עבר להתגורר עם קרובי משפחה בעוד שהווארד ואחיו הגדול ג'רום עבדו בחלוקת עיתונים. פאסט טען מאוחר יותר כי רכש את הסקרנות לספרות כבר בגיל צעיר בזכות עבודתו במשרה חלקית בספרייה העירונית של ניו יורק.
הווארד הצעיר החל לכתוב בגיל מוקדם. הוא כתב תוך כדי שנסע בטרמפים וברכבות ברחבי ארצות הברית כדי למצוא עבודות משונות. הרומן הראשון שכתב, שני עמקים, פורסם כשהיה בן 18 בשנת 1933. פאסט התעניין מאוד בהיסטוריה אמריקנית ועבודתו הפופולרית הראשונה הייתה 'האזרח תום פיין', סיפור בדיוני אודות חייו של אידאולוג מלחמת העצמאות האמריקנית. הוא המשיך עם הרומנים ההיסטוריים: "הגבול האחרון", המבוסס על אירוע אמיתי בו ברחה קבוצה משבט השאיין מהשמורה שיועדה להם בטריטוריה האינדיאנית באוקלהומה על מנת לחזור לאדמותיהם בדקוטה הדרומית, ו"נתיב החופש", על חייהם של עבדים משוחררים אחרי מלחמת האזרחים. יצירותיו שחזרו ברגש ובדמיון רב תקופות קשות בהיסטוריה האמריקנית ורמזו לא אחת לתחלואים מקבילים בחברה האמריקנית העכשווית כגון עוני, דיכוי, גזענות וחוסר סובלנות.
קריירה
במלחמת העולם השנייה שירת פאסט ככתב במשרד לענייני מידע מלחמתי האמריקני. אמנם, בשנת 1944 הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית ובעקבות כך הוזמן לחקירה בפני ועדת הסנטור מקארתי. בחקירתו הוא סירב לחשוף שמות של תורמים לקרן עבור ותיקי מלחמת האזרחים בספרד (שאחת מהם הייתה אלינור רוזוולט), ובשנת 1950 הוא נשפט ונכלא לתקופה של שלושה חודשים באשמת ביזיון הקונגרס.
כשישב בבית הסוהר הפדרלי החל פאסט לכתוב את יצירתו המפורסמת ביותר, "ספרטקוס", נובלה על עבד רומאי (ספרטקוס) המנהיג מרד באדוניו. פאסט, שצורף לרשימה שחורה בגלל הפרשה הקומוניסטית, נאלץ לפרסם את הספר בכוחות עצמו בהוצאה פרטית שהקים בשם Blue Heron Press. כמו כן הוא נאלץ להשתמש בשמות עט שונים, בהם א.ו קוניגהם, שתחתיו פרסם סדרה של ספרי בלשים פופולריים על בלש בבוורלי הילס.
גם אחרי שיחרורו נאסר על פאסט לצאת לחו"ל ודרכונו נשלל ממנו כדי שלא יברח לברית המועצות. איסור זה היה בתוקף עד אמצע שנות השישים. ב-1953 פאסט קיבל מהסובייטים את פרס סטלין לשלום בזכות יצירותיו שתורגמו לשפות שונות והופצו בעותקים רבים גם ברחבי ברית המועצות ומדינות מזרח אירופה.
"אחי גיבורי התהילה" היה יוצא דופן מבין יצירותיו של פאסט באותה תקופה. הוא פורסם באוקטובר של שנת 1948, אחרי מסע אווירי בו עבר פאסט מעל שטחי מדינת ישראל החדשה.
הספר, בניגוד לקודמיו, לא התקבל היטב אצל חברי המפלגה הקומוניסטית ובמיוחד אצל היהודים שבה, שפחדו כי הוא עלול להצית רגשות ציוניים לאומיים. פאסט נקרא להופיע בפני מזכירות המפלגה, הואשם ב"לאומיות יהודית בורגנית" והועמד לגירוש מהמפלגה.
בסוף שנות ה-50, לאחר שהתגלו מעשי הרדיפה והדיכוי של שלטונו של סטלין, פאסט החליט לעזוב סופית את המפלגה הקומוניסטית. בשנת 1957 כתב את הספר "האל הערום", (ביחד עם מחברים נודעים אחרים כאנדרה ז'יד וריצ'רד רייט) על חוויותיו במפלגה הקומוניסטית. לקראת סוף חייו כתב לו גם ספר המשך, "להיות אדום", בו תיאר את הרדיפה הכפולה שעבר, הן מצד השלטונות האמריקנים כחבר מפלגה קומוניסטית והן מאת הקומוניסטים עצמם עקב דעותיו הציוניות.
בשנת 1952, כתב פאסט את הספר "בוקר באפריל", סיפורו של קרב לקסינגטון וקונקורד מנקודת מבטו של מתבגר בדיוני. אף על פי שלא התכוון שיתויג כספר למתבגרים, הספר הפך למטלת קריאה נפוצה בשיעורי ספרות בתיכונים אמריקנים עד היום. גרסה טלוויזיונית של הסיפור הופקה ב-1988.
ומאוד לא פשוט לחכות
ומאד לא פשוט לחכות הוא אלבום הסולו השביעי של הזמרת יהודית רביץ, שצא בספטמבר 1993 בחברת הליקון. שירי האלבום, ברובם שירי משוררים (דליה רביקוביץ, לאה גולדברג, יהודה עמיחי, שמרית אור, אסתר שמיר, צרויה להב וחוה אלברשטיין), הולחנו, עובדו ובוצעו כולם על ידי רביץ.
הווארד פאסט
קריירה
בשנת 1974 עברו פאסט ומשפחתו לגור בקליפורניה, שם כתב תסריטים לתוכניות טלוויזיה. ב-1977 פרסם את הספר "המהגרים", חלק ראשון מסדרה בת שישה חלקים.
הוא נישא לאשתו הראשונה, בטי כהן, ב-6 ביוני 1937. ילדיהם הם ג'ונתן ורייצ'ל. בטי נפטרה ב-1994. בשנת 1999 נישא למרצדס או'קונר, שהייתה כבר אם לשלושה.
פאסט נפטר ב-2003 באולד גריניץ', קונטיקט.
בנו של פאסט, ג'ונתן, שהיה אף הוא לסופר, היה בעלה של הסופרת אריקה ג'ונג. בתם היא הסופרת מולי יאנג-פאסט.
הרגימנט האסלאמי למשימות מיוחדות (צ'צ'ניה)
הארגון השתתף במבצעי חבלה נגד הכוחות הפדרליים הרוסיים, צבא רוסיה וסוכני שירות הביטחון הפדרלי. בנוסף היה מעורב בחטיפת בני ערובה כמו במשבר בני הערובה בתיאטרון במוסקבה. בתחילת מלחמת צ'צ'ניה השנייה יחידה שלמה של הגדוד בפיקוד מובלאדי בּייסארוב ערקה לצד הכוחות הרוסיים.
איזידור אשהיים
איזידור אַשהיים (14 באוקטובר 1891 – 19 במאי 1968) היה אמן ישראלי יליד גרמניה, מורה לציור וממנהלי האקדמיה לאמנות בצלאל. היה מורם של כמה מהחשובים באמני ישראל, והניח יסודות למסורת ציור ששימשה מקור השראה לציירים ישראלים בדורות הבאים.
ביוגרפיה
אשהיים נולד ב-1891 בעיירה מרגונין (Margonin) שבפרובינציית פוזן, ממלכת פרוסיה, הקיסרות הגרמנית (כיום בפולין), וגדל בעיר ברסלאו. בין השנים 1919–1923 למד באקדמיה לאמנות בברסלאו (Staatliche Akademie für Kunst und Kunstgewerbe Breslau) והיה תלמידם של אוטו מילר (Mueller) ופרידריק פאוטש (Fryderyk Pautsch). מ-1925 היה חבר באגודת אמנים בשלזיה. הוא הרבה ליצור ברוח האקספרסיוניזם הגרמני והציג את עבודותיו בגלריות בברסלאו ובברלין.
עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 נאסר עליו לצייר ולהציג את עבודתו, והוא החל לעבוד כמורה בבית ספר יהודי. ב-1940 הצליח להימלט בעור שיניו ועלה לארץ ישראל בהעפלה בלתי-לגלית, נתפס בידי הבריטים ונכלא במחנה המעצר בעתלית למשך שבעה חודשים. ב-1945 החל לעבוד כמורה לרישום בבצלאל, וב-1946 נשא לאישה את מרגוט לנגה, אף היא אמנית ילידת גרמניה ובוגרת האקדמיה לאמנות בברסלאו. בני הזוג התגוררו בירושלים, ומרגוט סייעה לכלכלת המשפחה בעבודה בחנות פרחים ברחוב המלך ג'ורג'.
ב-1960 מונה אשהיים כמנהל בצלאל, תפקיד שמילא עד 1961. הוא המשיך ללמד במוסד עד 1964, והיה מורם של רבים ובולטים באמני ישראל. הוא נפטר ב-1968 ונקבר בהר המנוחות.
מעבורת החלל אקספלורר
מעבורת החלל אקספלורר (כינוי מקצועי: OV-100) היא העתק מדויק של מעבורת חלל, שנבנתה לשם הצגתה במוזיאון נאס"א. האקספלורר כוללת בתוכה גם את החלוקה הפנימית לאזורים, כמו במעבורות פעילות. היא נמצאת במרכז החלל קנדי כך שתיירים ומבקרים יכולים לראותה.
האקספלורר מוצגת לצד כן שיגור (שכולל מעלית לשם נגישות), והמבקרים במוזיאון יכולים לראות את החלק שבו מוכנס המטען למעבורת, חליפת חלל כתומה שאותה לובשים האסטרונאוטים ואת תא הטייס עם המכשירים השונים. בנוסף, מוצג מכל הדלק החיצוני כשלצידו שני הטילים.
כל המכשירים המוצגים בתוך מעבורת אינם מודל מדויק של המכשירים הנמצאים במעבורות הפעילות, אך גודלו ונפחו של תא המטען מדויק.
מבחינה חיצונית, מערכת המגנים התרמיים (אריחי הקרמיקה) מזויפים, כלומר אינם מסודרים בסדר נכון, אינם ממוספרים ואינם מחוזקים באותם חומרי הדבקה לגוף המעבורת כמו במעבורות פעילות.
האקספלורר מוקמה על מספר כלונסאות בטון ומחוזקת אליהם בכבלי פלדה כדי למנוע את נפילתה.
ישנה כניסה אחת למעבורת ולא ניתן להיכנס אליה מפתחים אחרים.
רוזנות טולוז
רוזנות טולוז (בצרפתית: Comté de Toulouse), המכונה בשם זה על פי הגדולה בין עריה, השתרעה, לאחר תקופת הוויזיגותים, על כל שטח אקוויטניה (כיום בחבל אקיטן) ועל חלק גדול מספטימניה (כיום חבל לנגדוק-רוסיון שבדרום צרפת) וגבולה הגיע עד הרון.
היסטוריה
מאז תקופת השושלת המרובינגית ישב רוזן או דוכס בעיר טולוז שהייתה בירת אקוויטניה. ב-767 כבש פפין הגוץ, שליט הפרנקים את טולוז מידי דוכס אקוויטניה, אך ב-788 נפל שורסון, רוזן טולוז בשבי הבסקים. קרל הגדול הפקיד את הגנת רוזנות טולוז בידי בן דודו, גיום דה ז'לון שהוכה בידי המורים ב-793. הוא פרש למנזר וב-806 הפך מישל בז'ון, בנו של ז'ראר רוזן פריז למרקיז טולוז. ב-834 הפך ברנאר, דוכס ספטימניה לדוכס טולוז.
ב-845 התמנה פפין השני המכונה פרדלון לרוזן טולוז על ידי שארל הקירח, מלך פרנקיה המערבית. עם מותו של פרדלון בערך ב- 852, ירש אחיו רמון את רוזנות טולוז, אך גורש ב-863 על ידי ברנאר דוכס ספטימניה. איג, בנו של רמון השיב לעצמו את רוזנות טולוז. בנו של איג, רמון השני ירש אותו - ואחריו נכדו, רמון השלישי פונס, שסיפח את ספטימניה לרוזנות טולוז והפך בין היתר לשליטם של האלביגנזים. ב-1037 נשא גיום טייפה, רוזן טולוז לאישה את אמה, בתו של רובו השני, רוזן ארל. כתוצאה מנישואים אלה רוזן טולוז זכה בתואר מרקיז פרובאנס.
ב-1094 מת גיום הרביעי, רוזן טולוז שהיה נכדו של גיום טייפה, במסע צלבנות לירושלים, ואחיו רמון ירש אותו בשם רמון הרביעי, רוזן טולוז. הוא היה ממנהיגי מסע הצלב הראשון וב- 15 ביולי 1099, כאשר ירושלים נפלה בידי הצלבנים, השתלט על מגדל דוד שבפתח העיר. הוא נפצע באופן אנוש כאשר תכנן להטיל מצור על עיר הנמל טריפולי (כיום בלבנון) ומת שם כתוצאה מפציעה זו ב- 28 בפברואר 1105. בנו ברטראן ייסד את רוזנות טריפולי ב-1109 והשאיר את רוזנות טולוז לאחיו אלפונס ז'וראדן שאיבד את ריבונותו בחלקים ניכרים של לנגדוק.
ב-1148 מת אלפונס ז'רואדון במסע הצלב השני לארץ ישראל ובנו רמון החמישי, רוזן טולוז השיב על כנו את שלטונו בערים קרקסון ומונפלייה, ועמד בפני התקפה מצד הנרי השני, מלך אנגליה הודות לעזרתו של לואי השביעי, מלך צרפת שהיה גיסו. בנו, רמון השישי, רוזן טולוז נישא לאחותו של ריצ'רד לב הארי, מלך אנגליה שהביאה לו כנדוניה את העיר אז'אן וסביבותיה ואת מחוזות ארמניאק ואסטראק. אך לא היה בכוחו להתגבר על הנטיות האוטונומיות של הויקונטים ששלטו במחוזות אלה, ובמיוחד על תושבי הערים כאשר המינות הקתרית החלה להיות לצנינים בעיני הכנסייה הקתולית.
ב-1207 נידה האפיפיור אינוקנטיוס השלישי את רמון השישי על שלא נקט בצעדים נגד המינות הקתרית. ב-1208 נפגש רמון השישי עם שליח האפיפיור, פייר דה קסטלנו שנרצח ביום המחרת. ב-1209 האפיפיור החליט לצאת למסע הצלב האלביגנזי נגד הקתרים. רמון השישי חיפש דרכים להשלים עם האפיפיור, הביע חרטה והכריז על הצטרפותו למסע הצלב, ונידויו בוטל. הצלבנים כיתרו את העיר בזייה והטילו עליה מצור. לאחר ניסיון הימלטות של התושבים, העיר נכבשה וכל תושביה נטבחו.
הצלבן סימון הרביעי דה מונפור כבש את ערי רוזנות טולוז בזו אחר זו, ובהן את קרקסון. ב-1213 בקרב מורה הוא התגבר על צבא רוזנות טולוז שחוזק בכוחותיו של פרו השני, מלך אראגון שנהרג בקרב זה. העיר טולוז נפלה בידי סימון דה מונפור ב-1215 והוא הפך לרוזן טולוז. רמון השישי נמלט לאנגליה, אך ב-1217 שב וכבש את טולוז ומאוחר יותר את קרקסון לפני שמת ב-1222. בנו רמון השביעי, רוזן טולוז המשיך במאבקו.
ב-1225 הציע לואי השמיני, מלך צרפת לאפיפיור הונוריוס השלישי לנשל מנחלותיו את רמון השביעי, שלא טרח לדכא את המינות הקתרית בדרום צרפת, תמורת הסכמתו של האפיפיור לספח את לנגדוק לנחלותיו של מלך צרפת. ב-1226 פתח לואי השמיני במסע צלב חדש נגד הקתרים בלנגדוק. רמון השביעי בחר בפשרה שלפיה לנגדוק התחתית סופחה לנחלותיו של לואי השמיני ואילו הוא עצמו המשיך להחזיק ברוזנות טולוז. על פי הסכם פשרה זה ז'אן, בתו של רמון השביעי נישאה לאלפונס דה פואטייה, בנו של לואי השמיני. היות שלזוג לא היו ילדים, אחרי מותו של אלפונס דה פואטייה ב-1271 סופחה רוזנות טולוז לנחלותיו של מלך צרפת.
פייסל מוליץ'
פייסל מוליץ' (בסרבית: Фејсал Мулић; נולד ב-3 באוקטובר 1994) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת החלוץ בסוואן בלווינגס.
קריירה
מוליץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של נובי פאזאר מעיר הולדתו. ב-20 במאי 2012 שיחק את משחקו היחיד בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 0–1 ליאגודינה.
בשנת עבר מוליץ' עם משפחתו למינכן שבגרמניה והצטרף לקבוצת מינכן 1860, לאחר שנבחן בשורות המועדון במשך ארבעה חודשים. תחילה שיחק בקבוצת המילואים של המועדון, וב-7 בספטמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 2–1 נגד שאלדינג-היינינג. בסך הכל שיחק שנתיים וחצי במינכן, ובמדי הקבוצה הבכירה של המועדון ערך 13 הופעות בבונדסליגה השנייה.
בינואר חתם מוליץ' במוסקרון מליגת העל הבלגית. ב-23 בינואר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 1–1 נגד לוקרן, ובאותו משחק גם כבש את שערו היחיד במועדון. ב-6 בפברואר 2016 הורחק בהפסד 0–1 לגנק, ובסך הכל ערך 16 הופעות ליגה במוסקרון עד תום העונה.
ב-13 ביולי 2017 הגיע מוליץ' לישראל וחתם בקבוצת הפועל עכו. ב-30 ביולי 2017 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 0–4 לעירוני קריית שמונה בגביע הטוטו. ב-13 באוגוסט 2017 הבקיע את שערו הראשון בתיקו 2–2 נגד מכבי חיפה בגביע הטוטו. במחזור הראשון של עונת 2017/2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב הפועל עכו בהפסד 1–2 לבני סכנין. את שערו הראשון בליגת העל כבש במחזור השלישי, בניצחון 2–0 על מכבי חיפה. בסך ערך בחצי עונה 21 הופעות במדי הפועל עכו בכל המסגרות, בהן כבש שני שערים.
ב-31 בינואר 2018 חתם בהפועל תל אביב מהליגה הלאומית עד לסוף העונה. ב-5 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 1–0 על מכבי אחי נצרת בעילוט. חמישה ימים מאוחר יותר כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3–0 על עירוני נשר באצטדיון רמת גן. בסך הכל כבש מוליץ' שבעה שערים ב-16 הופעות עד תום עונת 2017/2018, ועלה עם הקבוצה לליגת העל. בתחילת עונת 2018/2019 התקשה מוליץ' לתפוס מקום בהרכב לאחר חזרתו של עומר דמארי למועדון, אך הבקיע שער אחד בניצחון 2–1 על הפועל קטמון ירושלים בגביע המדינה, ובינואר 2019 הוחלט על שחרורו מהקבוצה.
ב-12 ביולי 2019 מוליץ' חתם במורה מליגת העל הסלובנית.
ב-16 ביולי 2020, מוליץ' חתם בוולז' מוסטאר מליגת העל של בוסניה והרצגובינה.
ב-19 בינואר 2021 חתם בסונגנאם הקוריאנית. ב-7 בפברואר 2023 חתם בסוואן בלווינגס הקוריאנית.
ערפילית בליעה
ערפילית בליעה היא ערפילית המורכבת מענני אבק בין-כוכבי קרים וצפופים המסתירים את האור של ערפילית פליטה או החזרה הנמצאת מאחוריהם או אפילו את כוכבי הגלקסיה שמאחוריהם. לערפיליות בליעה אין צורה אופיינית או שוליים ברורים, שכן צורתה תלויה גם בצורת ענן האבק עצמו וגם ברקע שמאחוריה.
ענני אבק שאין בקרבתם כוכבים שיכולים להאיר אותם ולהפוך אותם לערפיליות פליטה או החזרה לא ניתנים לצפייה בדרך כלל. ניתן להבחין בהם רק כאשר הם מסתירים ערפילית בהירה וגדולה יותר שנמצאת מאחוריהם (כמו במקרה של ערפילית ראש הסוס) או כאשר הם נמצאים קרוב יחסית למערכת השמש ובכיוון של מישור הגלקסיה (כמו במקרה של ערפילית שק הפחם), שאז הם יוצרים אזור חשוך וריק מכוכבים בתוך הרצועה המוארת יחסית ועשירה בכוכבים של שביל החלב. למרות שערפילית בליעה נראית חשוכה באור נראה, קרינה בעלת אורך גל ארוך יותר מגודלם האופייני של חלקיקי האבק יכולה לעבור דרכה ולכן ניתן "לראות" דרך ערפיליות אלו באמצעות טלסקופים בתחום התת-אדום או באמצעות רדיו-טלסקופים.
תצפיות העלו שבתוך ענני האבק המרכיבים ערפיליות בליעה מתרחשים תהליכי יצירת כוכבים חדשים.
גלובולות בוק הן ערפיליות בליעה קטנות יחסית ומבודדות, המכילות אבק קוסמי וגז דחוס שממנו עשוי להיווצר כוכב.
אבן חושן
אבן חושן היא הוצאת ספרים עברית המיועדת להוצאת ספרים בפורמט אמנותי, המתמחה בספרי אומנות ושירה. בספרי ההוצאה יש הקפדה רבה על המראה החיצוני של הספר מתוך הכרה ביבליופילית שלספר יש ערך לא רק כטקסט מודפס וכרוך אלא גם כחפץ חומרי אמנותי.
הוצאת "אבן חושן" הוקמה בשנת 1994 על ידי ההיסטוריון ואוצר האומנות עוזי אגסי המשמש כמו"ל, והיא פועלת מרעננה.
במסגרת ההוצאה יצר אגסי מספר סדרות הקרויות לפי שמות אבני החושן כגון; "פטדה" - סדרה לשירה, "אחלמה" - סדרה לספרי ילדים, "ספיר" - סדרה לספרים במהדורות מצומצמות הכרוכים באופן אומנותי ומכילים הדפסים ממוספרים וחתומים על ידי אמנים (כמשה גרשוני, אביבה אורי, נפתלי בזם, אורי ליפשיץ), "ברקת" - סדרה לספרי קודש בפורמט אומנותי ו"נופך" - סדרה לפרוזה עברית. בנוסף מוציאה ההוצאה ספרים ייחודיים בנושאי אמנות פלסטית ואומנות הדפוס והטיפוגרפיה ומציעה שירותי כריכה אמנותית. רוב ספרי ההוצאה מודפסים בגופן העברי האלגנטי דרוגולין.
משנת 1998 מפרסמת ההוצאה את כתב העת "שבו" לשירה, בעריכתו של עוזי אגסי.
טינייר
טינייר (בצרפתית: Tignère) היא עיירה בקמרון שנמצאת באזור אדמאווה.
גאוגרפיה
טינייר ממוקמת כ-100 ק"מ מבירת האזור נגאונדרה וכ-408 ק"מ מבירת המדינה יאונדה. בנוסף, העיירה ממוקמת כ-85 ק"מ מהגבול של קמרון עם ניגריה וכ-296 ק"מ מהגבול של קמרון עם הרפובליקה המרכז-אפריקאית.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 21 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מרץ (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יוני (19 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,932 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (385 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
Right Now (שיר של ניק ג'ונאס ורובין שולץ)
Right Now הוא סינגל של הזמר האמריקאי ניק ג'ונאס, בשיתוף פעולה עם המוזיקאי, התקליטן והמפיק המוזיקלי הגרמני רובין שולץ. השיר יצא לאור על ידי איילנד רקורדס וסייפהאוס רקורדס, ב-24 באוגוסט 2018. אף על פי שהשיר היה סינגל הסולו האחרון של ג'ונאס, לפני שהאחים ג'ונאס התאחדו ב-2019, הוא הוציא את השיר "Spaceman" ב-25 בפברואר 2021.
רקע והוצאה
ב-9 באוגוסט, במהלך ראיון עם Teen Vogue, ניק הכריז שיוצא את השיר, והוא אמר כי: השיר יצא ב-24 באוגוסט 2018. עם צאת השיר, מספר מבקרים שיערו שהשיר נכתב על אשתו של ג'ונאס, פריאנקה צ'ופרה. ב-24 באוגוסט, סקיילר גריי העלתה סטורי באינסטגרם שלה, והסבירה מי נתן השראה לשיר:
ביקורת
קאט בין, מבילבורד אמרה כי השיר הוא.
הופעות חיות
ב־7 בספטמבר 2018 ביצעו ג'ונאס ושולץ את השיר בשידור חי בתוכנית "The Tonight Show Starring Jimmy Fallon".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר יצא ב-28 בספטמבר 2018. בווידאו קליפ ניתן לראות את ג'ונאס שר את השיר על רקע שחור.
רוריק גיסלסון
רוריק גיסלסון (באיסלנדית: Rúrik Gíslason; נולד ב-25 בפברואר 1988) הוא כדורגלן עבר איסלנדי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה
גילסון התחיל את הקריירה שלו בהייץ'. קיי. קואופווגיר וכבר בגיל צעיר עבר לצ'רלטון את'לטיק מהפרמייר ליג. אחרי שלא מצא את מקומו באנגליה, חתם בויבורג מליגת העל הדנית. בתום עונתו הראשונה במועדון, ירדה ויבורג לליגה השנייה. בעונה בה שיחק המועדון בליגה השנייה כבש 14 שערים, אך הקבוצה נכשלה בניסיונה לחזור לליגה הראשונה וגיסלסון עזב את המועדון. בקיץ חתם באודנסה בולקלוב. במדי אודנסה שיחק במשך 3 עונות וחצי עד שעבר לפ.צ. קופנהגן עימה זכה באליפות דנמרק בתום העונה שהייתה התואר הראשון שלו בקריירה. בקיץ חתם בנירנברג מהבונדסליגה השנייה. בפגרת החורף של עונת 2017/18 עבר גיסלסון לס.ו. זנדהאוזן, גם היא מהבונדסליגה השנייה. בנובמבר 2020 הודיע על פרישה ממשחק.
בצעירותו שיחק גיסלסון בנבחרת הצעירה של איסלנד עימה העפיל לראשונה בתולדותיה לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2011. ב-13 באוקטובר 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–1 נגד. ב-11 באוגוסט 2010 הבקיע גיסלסון את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד. גיסלסון היה שותף להעפלה ההיסטורית של הנבחרת ליורו 2016 לראשונה בתולדותיה.
דיאנה גולבי
דיאנה גולבי (ברוסית: Диана Голби; נולדה ב-16 בינואר 1992) היא שחקנית וזמרת ישראלית. זוכת העונה השמינית של תוכנית המציאות "כוכב נולד".
ביוגרפיה
גולבי נולדה בשם "דיאנה איגורבנה גולובנוב" במוסקבה, בירת רוסיה. בשנת 1997, כשהייתה בת חמש, עלתה עם משפחתה לישראל. גדלה והתחנכה בחולון. במשך תקופה קצרה שיחקה כדורגל בקבוצת בנות בפתח תקווה, בהדרכתו של אביה, אך לבסוף בחרה להתמקד בעיקר במוזיקה ובמשחק. בנעוריה הייתה גם סולנית וגיטריסטית בלהקת רוק בשם "הרוסים", שעמה השתתפה גם בהופעות ובפסטיבלים שונים ברחבי ישראל.
בשנים 2011–2013 שירתה בצה"ל כמדריכה בחיל התקשוב.
בוגרת לימודי משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב (2018).
"כוכב נולד" ו"הכוכב הבא לאירוויזיון"
בדצמבר 2009, ניגשה גולבי למבחני הבד של התוכנית "כוכב נולד", והתקבלה לנבחרת התוכנית. במהלך התוכנית ביצעה בין היתר את השירים "עד סוף הקיץ" של אלי מגן, "לבכות" של ריטה, "מבול" של קרן פלס, "אם תלך מכאן" של ז'אק ברל, "עד מתי" של זוהר ארגוב, "חגיגה" של שרית חדד, "בדד" של זוהר ארגוב בדואט עם אבי בן אבו, "ילדים של החיים" של אריק איינשטיין ודואט עם אביב גפן בשירו "ריק בבית". לאורך התוכנית, זכתה פעמים רבות לדירוג גבוה בשקלול דירוגי ההצבעות של השופטים והצופים יחד. דנה אינטרנשיונל, חברת צוות השופטים, אף אמרה עליה כי "מדובר במתמודדת המוכשרת ביותר לא רק העונה, אלא בכל העונות של כוכב נולד".
ב-4 בספטמבר 2010, בגמר "כוכב נולד", גברה על עידן עמדי ואוהד שרגאי וניצחה בתוכנית, לאחר שזכתה ב-53 אחוזים מקולות הצופים. במופע הגמר, שנערך בירושלים, ביצעה גולבי את השירים "עינייך" של מזי כהן ו"שביל הבריחה" של ריטה. בשנת 2017, ניגשה למבחני הבד של התוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון" בעונתה הרביעית והתקבלה לנבחרת התוכנית. לאורך התוכנית, זכתה לדירוגים גבוהים בקרב הקהל והשופטים ואף העפילה לשלב הגמר. בתום ההצבעה בתוכנית הגמר, נקבע כי סיימה במקום השני, אחרי אימרי זיו.
מוזיקה
בסוף ספטמבר 2010, יצא לחנויות אלבום הבכורה של גולבי, "דיאנה גולבי - הרגעים הגדולים". האלבום כולל מבחר מביצועיה מהעונה השמינית של התוכנית "כוכב נולד". במרץ 2011, לקראת העונה התשיעית של "כוכב נולד", הקליטה את השיר "הדרך שלך" שכתב והלחין עידן עמדי. השיר שימש כ"שיר האודישנים" לעונה זו. מנובמבר 2010 ועד סוף ינואר 2011, הופיעה גולבי ברחבי הארץ, במופע "לילה מטורף בפסטיגל", בבימויו של חנוך רוזן.
במאי 2012, הוציאה גולבי לרדיו את סינגל הבכורה מתוך אלבומה השני "לשבת ולחכות", שכתב נעם חורב והלחינו הצמד יהל דורון וגיא מנטש. ביוני אותה שנה הוציאה גולבי את הסינגל השני, "אחר כך יגידו", שאותו הלחינה בעצמה על פי מילים של נעם חורב. באוקטובר אותה שנה, הוציאה לרדיו את הסינגל השלישי, "היי תום", אותו כתבה צרויה להב והלחין רמי קלינשטיין. סינגל זה עמד בראש מצעדי הפזמונים במשך שבועות ארוכים.
תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה
במהלך אפריל 2014, שיחקה בתיאטרון הקיבוץ לצד מירב פלדמן במחזמר הנוער "שבלול" ששילב את שיריהם של שלום חנוך ואריק איינשטיין. המחזה נכתב על ידי שי להב ודפנה אנגל ובוים על ידי נועם שמואל. במהלך פברואר 2015, הצטרפה לתיאטרון העברי בניהולו ובימויו של גדי צדקה ושיחקה במחזמר "סוף הקיץ" יחד עם חני נחמיאס ושחר ישי, במרכזו סיפור אהבה על רקע שנות השמונים בישראל ובצל מלחמת לבנון הראשונה.
ב-2016, כיכבה דיאנה בסדרה הקומית "הרוסים" בערוץ 10, כשהיא מופיעה בתפקיד עצמה ועם שמה המקורי.
בשנת 2017 שיחקה במחזמר "עלובי החיים" בתיאטרון הבימה בתפקיד אפונין, כמחליפתה של הזמרת רוני דלומי. בשנת 2019 שיחקה במחזמר "לזרוס" ע"פ שיריו של דייוויד בואי במרכז ענב, את דמותה של האלי. החל מאוקטובר אותה השנה משחקת בעיבוד הבימתי המוזיקלי של הסרט "אפס ביחסי אנוש" על פי סרטה של טליה לביא, ובבימויו של עידו רוזנברג, שמציג בתיאטרון בית ליסין את דמותה של אירנה.
ביולי 2021 דיבבה את דמותה של דון בסרט המצויר "הקרודים 2: עידן חדש". בשנת 2021 שיחקה בתפקיד אורחת בסדרה "הד קולך" בכאן 11 בשנת 2022 שיחקה את דמותה של אווה בסרט "חומוס פול טריילר". משחקת בעונה השנייה של הסדרה "מנאייכ" בכאן 11.
בשנת 2023 דיבבה את דמותה של הנסיכה פיץ' בסרט "האחים סופר מריו - הסרט".
החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה
החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה נוסדה ב-6 באפריל 1913 על ידי קבוצת אנשי רוח ארץ-ישראליים במטרה להעמיק את המחקר ההיסטורי, הגאוגרפי והארכאולוגי של ארץ ישראל. בין המקימים היו אברהם יעקב ברור, דוד ילין ואהרן מאיר מזי"א.
קילון
קילון (יוונית עתיקה: Κύλων) היה אציל אתונאי שניסה לעורר הפיכה באתונה העתיקה, ולהפוך לטיראן במאה ה-7 לפנה"ס. אירוע זה, ככל הנראה, הוא הראשון שניתן לתארך אותו באופן מהימן בהיסטוריה של אתונה.
החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה
היסטוריה
החברה רשומה כמוסד ציבורי ופועלת כמוסד ללא כוונת רווח. היא מנוהלת על ידי ועד מנהל ומועצה בהם מיוצגים כל המכונים לארכאולוגיה של האוניברסיטאות, רשות העתיקות ומוזיאונים לעתיקות במדינת ישראל.
קילון
חייו
קילון היה אלוף המשחקים האולימפיים העתיקים. הוא ניסה לחולל הפיכה באתונה בשנת 632 לפנה"ס בתמיכת העיר מגארה, שהטיראן בה היה חותנו, תיאגנס. האורקל מדלפי המליצה לקילון להטיל מצור על אתונה בזמן הפסטיבל לכבוד זאוס. קילון הבין שהכוונה למשחקים האולימפיים.
החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה
היסטוריה
החברה משמשת כארגון-גג למוסדות הארכאולוגיים הישראליים ומהווה גורם מרכזי התומך והיוזם של המחקר הארכאולוגי בישראל. החברה עוסקת בארגון ובניהול כספי של החפירות ומרכזת בשיתוף עם מוסדות אחרים את עיבוד הממצאים והבאתם לידי פרסום סופי בדו"חות מדעיים.
קילון
חייו
ניסיון ההפיכה של קילון נכשל, ותומכיו התמקמו במקדש באקרופוליס כמקום מפלט, שם נדחקו לפינה בידי תשעת הארכונטים של אתונה. על פי דבריו של פלוטרכוס, קילון ואחיו נמלטו ונרדפו בידי הארכונטים לאחר שיצאו מן המקדש, והועמדו למשפט לאחר שהובהר להם שיחוסו על חייהם. בניסיון להבטיח את ביטחונם האישי, קילון ואחיו קשרו את עצמם לפסל המקדש לפני המשפט. בדרכם למשפט החבל השתחרר מעצמו. הארכונטים האתונאים, בהובלתו של מגאקלס, ראו בהשתחררות החבל כסימן מאשר מן האלים להרוג את שני האחים. האחים נסקלו למוות בידי הארכונטים. לעומת זאת, על פי הגרסה של תוקידידס והרודוטוס, קילון ואחיו הוצאו להורג לאחר שיצאו ממחבואם כשחשבו שלא ייפגעו.
מגאקלס הוגלה מן העיר לאחר המעשה בגין הפרת החוק נגד הריגה, וקללה הושטה על משפחתו המפורסמת, משפחת האלקמיונידים. קללה זו צצה בהיסטוריה האתונאית עוד פעמים רבות. כך למשל, כאשר קליסתנס, שנמנה אף הוא על משפחת האלקמאונידים, נלחם באיסגוראס על תפיסת השלטון באתונה, איסגוראס מבקש את עזרת קלמנס, מלך ספרטה, בתואנה שקליסטנס מפר את הקללה שרובצת על משפחתו.
החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה
היסטוריה
החברה מוציאה לאור, בשיתוף עם רשות העתיקות, את "קדמוניות" – כתב עת לעתיקות ארץ-ישראל וארצות המקרא בעריכת אפרים שטרן, וכן באנגלית את כתב העת Israel Exploration Journal, ארץ-ישראל – מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, מחקרים בגאוגרפיה של ארץ-ישראל, וכן רואים אור אצלה דו"חות סופיים של החפירות השונות ועשרות ספרים בארכאולוגיה, חלקם בשיתוף עם מוסדות אחרים. בעבר הוציאה החברה את כתב העת ידיעות החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, בין השנים 1933–1967.
החברה עוסקת בהפצת ידיעת הארץ ותוצאות החפירות הארכאולוגיות בקרב הציבור הרחב. חברי החברה מקבלים את כתב העת "קדמוניות" ומשתתפים בכנסים השנתיים לידיעת הארץ. מאז 1944 נערכו עשרות כנסים לידיעת הארץ. במסגרת הכינוסים מסיירים מאות משתתפיהם באתרים ארכאולוגיים בהדרכת ארכאולוגים וחופרי האתרים. מספר סיורים נערכו גם לארצות השכנות במטרה להכיר את התרבויות שנתקיימו בהן בעבר והקשרים עם תרבותה הקדומה של ארץ-ישראל.
החברה ארגנה בשיתוף עם מוסדות ארכאולוגיים נוספים, כנסים בינלאומיים, בהם שני כנסים לארכאולוגיה מקראית שנערכו בשנים 1984 ו-1990 לציון מלאת 70 ו-75 שנים ליסודה. בכנסים נטלו חלק מאות ארכאולוגים וסטודנטים, וההרצאות נתפרסמו בקבצים מיוחדים. הכנס הבינלאומי האחרון נערך בשנת 1997 לציון 50 שנה לגילוי המגילות הגנוזות וההרצאות שהושמעו בו נתפרסמו בקובץ מיוחד.
בשנת תשמ"ט הוענק לחברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה פרס ישראל על פעילותה הענפה בחקר ארץ-ישראל ועתיקותיה, הנחלתו לציבור הרחב ותרומתה המיוחדת לחברה ולמדינה. את הפרס קיבל בשם החברה יוסף אבירם, ששימש כמזכיר משנת 1940, ועמד בראשה משנת 1983.
החברה הוציאה לאור חמישה כרכים של האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכיאולוגיות בארץ-ישראל בעברית ובאנגלית (הכרך ה-5 קיים רק באנגלית).
כתב העת של החברה
החל משנת 1951 הוציאה החברה את סדרת ארץ ישראל – מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, שבה כל כרך מוקדש לחוקר בולט. עד 2021 יצאו במסגרת סדרה זו 34 כרכים.
כתר המלכה אלכסנדרה
כתר המלכה אלכסנדרה (באנגלית: Crown of queen Alexandra) היה כתר הרעיה של אלכסנדרה מדנמרק, המלכה הרעיה של המלך אדוארד השביעי. הכתר יוצר עבור טקס ההכתרה שנערך בשנת 1902.
היסטוריה
לאחר הכתרת המלכה אלכסנדרה לא נעשה שימוש בכתר, מאחר שבשנת 1911 הוכן כתר המלכה מרי עבור מרי מטק ובשנת 1937 הוכן כתר המלכה אליזבת עבור אליזבת בווס ליון.
כתר המלכה אלכסנדרה מוצג כיום במוזיאון הצבא הלאומי שבלונדון, כאשר בכתר משובצים אבנים מלאכותיות במקום האבנים היקרות המקוריות שהיו בו.
תיאור הכתר
כתר המלכה אלכסנדרה עוצב בשונה מהמסורת המקובלת של כתרי הממלכה המאוחדת. העיצוב הושפע מסגנון הכתרים האירופאים - והיה יותר נמוך (בעוד שהכתרים הבריטיים היו גבוהים יותר). בחזית הכתר, בחצי הקשת הקדמית שובץ יהלום הקוהינור. ניתן להפריד את חצאי הקשתות מבסיס הכתר וללבוש את הבסיס לבדו.
חטא העגל
חֵטְא הָעֵגֶל הוא סיפור מקראי על חטא ועונשו, המסופר בפרשת כי תשא ב. סיפור החטא מסופר בפסוקים א' - ו', והעונש וההשלכות המיידיות של החטא מתוארים בהמשך הפרק.
על פי המסופר במקרא, בני ישראל יצרו פסל זהב (לפי חלק מהפרשנים: עץ מצופה זהב) בדמות עגל. הדבר אירע במדבר סיני בתאריך שבעה עשר בתמוז, ארבעים יום לאחר מתן תורה וכשלושה חודשים לאחר יציאת מצרים.
בימינו הביטוי "עגל הזהב" משמש כמטפורה ומוזכר בהקשרים של סגידה לחומר ורדיפה אחר עושר וממון.
סיפור החטא
כחמישים יום לאחר יציאת מצרים הגיעו בני ישראל להר סיני. בהר סיני קיבלו את עשרת הדיברות במעמד הר סיני, לאחר מכן עלה משה רבנו להר בז' בסיוון, למשך ארבעים יום, כדי לקבל מה' את התורה, ואת לוחות הברית.
לפי רש"י הסיבה לחטא העגל היא טעות בחשבונם של בני ישראל, שכן הם ספרו ארבעים יום מהבטחתו של משה לשוב מן ההר כולל יום עלייתו, ומשה התכוון לארבעים יום שלמים, מלבד היום שבו עלה להר. בני ישראל, חשבו כי משה מת, (חז"ל מספרים כי השטן הראה להם את דמותו של משה בענן כשהוא שוכב כמת) פנו אל אהרן ובקשו ממנו לעשות להם אלוהים אחרים אשר ילכו לפניהם.
כדי לעכב את העם ממעשי עבודה זרה עד לשובו של משה, ביקש מהם אהרן להביא את נזמי נשיהם בניהם ובנותיהם, בתקוה שאלו תסרבנה לוותר על התכשיטים; אך הנשים הביאו בשמחה את תכשיטיהן, ובעל כרחו זרק אהרן את התכשיטים לאש, מחשש שהעם ירצח אותו אם לא ימלא את רצונם. מיכה (מיוצאי מצרים) זרק לאש טס זהב שהיה חרוט עליו "עלה שור" (בטס זה השתמש משה רבנו להעלאת ארונו של יוסף ממימי היאור בו היה מונח). ומכל זאת נוצר "עגל הזהב". אהרן הכריז כי "חג לה' מחר" במטרה לדחותם עד לשובו של משה, אך למחרת העם השכים קום ועבד את העגל.
מעשה העגל מפורט ב:
פרשנים רבים ניסו לעמוד על הסיבה ליצירתו של עגל הזהב, מעבר לעיכובו של משה. פרשנות מקובלת היא שבני ישראל כמהו לסמל מוחשי אותו יוכלו לעבוד, מפני שלא הורגלו לרעיון החדשני (יחסית לעמים אחרים באותו הזמן, ובייחוד מצרים) של אל בלתי נתפש שאינו בעל ממשות באופן פיזי.
על פי שמות רבה, הגורמים המרכזיים לחטא העגל היו הערב רב שנספחו לבני ישראל כאשר יצאו ממצרים, ונתקבלו על דעתו של משה. ההוכחה לכך היא בדברי החוטאים, שאמרו: "אלה אלהיך ישראל אשר העלוך מארץ מצרים", ולא "אלה אלהינו ישראל".
לפי הכוזרי לא היה החטא חטא של עבודה זרה, אלא של ניסיון לעבוד את הקב"ה דרך צורה חומרית לעובדו ולהתחבר אליו דרכה, וחטאו בכך שלא שעו לאזהרתו להתרחק מן הצורות והפסלים ולא להשתמש בהם אף לא במשמעות ומטרה כגון זו. . ראיה חזקה לדברי הכוזרי ישנה בפסוקים בהם רואים הקבלה בין יחסם של בני ישראל למשה לבין יחסם לעגל- "קום עשה לנו אלהים אשר ילכו לפנינו כי זה משה האיש אשר העלנו מארץ מצרים לא ידענו מה היה לו... ויעשהו עגל מסכה ויאמרו אלה אלהיך ישראל אשר העלוך מארץ מצרים". מפסוקים אלה נראה כי העם ראה במשה כמתווך בינם לבין האל וכמנהיג בשם האל, וכאשר הוא לא ירד מההר, הם ביקשו ליצור מתווך ומנהיג חלופי, באופן שבו היה נהוג באותם ימים של עבודת אלילים, בניית פסל שמייצג את האל.
בעקבות חטא העגל
בזמן שמשה היה על ההר וקיבל את לוחות הברית, שלח אותו אלוהים לרדת מן ההר אל העם:. כאשר משה ירד מההר, מצא את העם חוגג ועובד לעגל הזהב. בזעמו והפתעתו שבר משה את לוחות הברית בתחתית ההר, לאחר מכן החל העונש לעובדי העגל, משה שרף את העגל וטחן אותו, פיזר את אפרו על פני המים והשקה את בני ישראל במים אלו. בנוסף הוא אסף אליו את בני לוי, אשר לא עבדו לעגל, והורה להם להרוג את כל אלו שעבדו לעגל. בני לוי הרגו כ־3,000 איש, כאשר בנוסף מתו מספר לא ידוע במגפה, ועל פי דרשת חז"ל גם עקב שתיית המים.
חטא העגל בפרשנות הנוצרית
חטא העגל נוצל כדי לנגח את ישראל. לפי הפרשנות הנוצרית, חטא העגל מהווה מעשה של בגידה בה' והפרת ברית-סיני. לפי פרשנות נוצרית זו גם המשמעות הסמלית של שבירת הלוחות על ידי משה, שהבין כי משהפר העם את הברית הוא אינו ראוי לה יותר.
מצוות רבות ניתנו לבני ישראל אחרי חטא העגל, ולכאורה הן דווקא מאששות את הברית, אבל הפרשנות הנוצרית מתמודדת עם עובדה זו בצורה יצירתית כדי לאשש את עמדותיה: על פי פרשנות זו, המצוות שניתנו לבני-ישראל הן עונש או אפילו קללה שהוטלה על בני ישראל כדי למרקם מעוונם ולרסן את נטיותיהם השליליות. כך הם מסבירים למה אין יותר צורך בעול-עונש זה עבור מי שקבל את "האמונה האמיתית" (קרי הנוצרית).
במקרא
פולחן לעגל זהב מוזכר במקומות נוספים במקרא. המוכר שבהם הוא סיפור ירבעם בן נבט שהציב שני עגלי זהב בבית אל ובדן לאחר פיצול ממלכות ישראל ויהודה, ואף הציגם במשפט זהה לזה של אהרן: "-הִנֵּה אֱלֹהֶיךָ יִשְׂרָאֵל, אֲשֶׁר הֶעֱלוּךָ מֵאֶרֶץ מִצְרָיִם".
יש הרואים בהחלטתו של ירבעם להציב את העגלים, תולדה מאוחרת של עגל הזהב מימות משה. יוסף בן מתתיהו שם נאום בפי ירבעם, בו הוא מציג את החלטתו למנות כהנים ולוויים מבני עשרת השבטים, תוך הסתמכות על התקדים של אהרן הכהן הראשון, שאף הוא אפשר לכל אדם להקריב לעגל. בדומה לכך כתב הרמב"ן בפירושו לתורה: "נראה שרצה אונקלוס לפרש, כי העגל אשר עשו יהיה שמץ רעה בדורות ישראל, כי יאמרו לא לחינם עשו אבותינו את העגל ועבדוהו, רק שידעו בו כי הוא אשר העלם מארץ מצרים, [...] כאשר היה הדבר בירבעם". והרלב"ג כתב: "שכבר ראו בימי שלמה שנעשו בירושלים תועבות מתועבות הגוים אשר נתחתן בהם שלמה. [...] וידמה שאמר להם [ירבעם]: טוב, שנעבוד האלהים שעבדו אבותינו שהיה נעשה על ידי אהרן שהיה נביא להיות לישראל, תמורת משה". יהודה קיל הוסיף שירבעם קרא לבניו (אביה ונדב) על שם בני אהרן הגדולים (נדב ואביהוא) שעליהם אמר משה: "בקרבי אקדש ועל פני כל העם אכבד", אלא שהשם 'אביהוא' הוחלף ב'אביה' בשביל לשוות לו סגנון תאופורי.
אזכורים נוספים של פולחן עגלים בישראל קיימים גם אצל הנביא הושע (עַתָּה יוֹסִפוּ לַחֲטֹא וַיַּעְשׂוּ לָהֶם מַסֵּכָה מִכַּסְפָּם כִּתְבוּנָם עֲצַבִּים מַעֲשֵׂה חָרָשִׁים כֻּלֹּה לָהֶם הֵם אֹמְרִים זֹבְחֵי אָדָם עֲגָלִים יִשָּׁקוּן, ). סיפורי אליהו הנביא מתארים את מאבקו של אליהו בעובדי הבעל, אך אין בהם התייחסות לפולחן העגלים. גם המלך יהוא, שפעל בקנאות נגד פולחן הבעל, המשיך את פולחן העגל (: רַק חֲטָאֵי יָרָבְעָם בֶּן נְבָט אֲשֶׁר הֶחֱטִיא אֶת יִשְׂרָאֵל לֹא סָר יֵהוּא מֵאַחֲרֵיהֶם עֶגְלֵי הַזָּהָב אֲשֶׁר בֵּית אֵל וַאֲשֶׁר בְּדָן). מסקנה אפשרית מכך היא שפולחן העגל היה נפוץ ולגיטימי בממלכת ישראל, אך כותב סיפור העגל, המופיע בספר שמות, היה ממתנגדיו.
במצרים
פולחן פרים ופרות היה פולחן מקובל וידוע במצרים העתיקה. הפר סימל את האל אפיס, והיה מקודש, וכן דמותה של האלה באט, אלה קדומה שהוחלפה באלה חתחור, הייתה דמות פרה. גם חתחור עצמה תוארה בדמות פרה, או כאישה בעלת קרני פרה.
בר פדא
רבי יהודה בר פדא (מוזכר בתלמוד כבר פדא) היה אמורא שחי בדור הראשון לאמוראי ארץ ישראל, חבירו של רבי יוחנן.
רבי יהודה בר פדא, המוזכר במדרש כ"יהודה בר פדייה", היה בן אחותו של בר קפרא. הוא היה מראשוני האמוראים, ובתלמוד נזכר שאילפא שהיה זקן יותר מרבי יוחנן דן עמו בהלכה.
חטא העגל
במצרים
בנקרופוליס של העיר ממפיס (סקארה) נמצא אתר קבורה תת-קרקעי לפרים (סרפאום) ובו כ-60 פרים חנוטים בארונות אבן. כל אחד בתורו היווה אליל חי, ששירתו אותו שתי תאומות בתולות. סביר מאוד להניח שפולחן זה היווה מקור השראה לעגל הזהב. השערה זו הוצגה כבר במדרש שמות רבה (מג' ח'), כלימוד זכות על חטא העגל: "למה ה' יחרה אפך בעמך אשר הוצאת מארץ מצרים" - מה ראה להזכיר כאן יציאת מצרים, אלא אמר משה, רבון העולם! מהיכן הוצאת אותם? לא ממצרים שהיו כולם עובדי טלאים? [...] ולמדו מהם בניך, ואף הם עשו העגל".
בכנען
עדות חוץ-מקראית אפשרית לפולחן העגל בקרב בני ממלכת ישראל נמצאה בכונתילת עג'רוד - אתר ישראלי במזרח סיני. באתר נמצא פיטס (קנקן חרס גדול) ועליו מצוירים פרה מיניקה עגל, שתי דמויות אנושיות בעלות פני פר, והכתובת "ליהוה שומרון ואשרתו".
אהוד בן טובים
אהוד בן טובים (נולד ב-12 באוגוסט 1952) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ ומזוהה בעיקר עם בני יהודה תל אביב, שם שיחק רוב הקריירה שלו. בן טובים נחשב בעיני רבים לאחד מגדולי שחקני הקבוצה בהיסטוריה ונבחר לחבר בהיכל התהילה של הכדורגל הישראלי.
ביוגרפיה
בן טובים הוא מלך שערי הקבוצה בכל הזמנים, וזכה עימה בגביע המדינה בשנת 1981. במשך הקריירה שלו הוא הבקיע 91 שערים ב-350 משחקים בליגה הבכירה, ובסך הכל כבש במדי הקבוצה 166 שערי ליגה ו-12 שערים בגביע המדינה. לבן טובים שתי הופעות בינלאומיות במדי נבחרת ישראל.
בשנת 1978 הושאל לקבוצת אוקלנד סטומפרס (Stompers) מליגת ה-NASL האמריקאית, במדיה שיחק משחק אחד. בשנת 1979 היה בן טובים על סף מעבר לבית"ר ירושלים, אך לאחר מחאות רבות מצד אוהדי בני יהודה חזר לבסוף לשחק בבני יהודה. בן טובים אף הפך למאמן הקבוצה לזמן קצר, אך כשנתעורר החשש שהקבוצה תרד ליגה החליטו פרנסיה להחזירו למגרש, בו הצטיין, ולהביא את גיורא שפיגל להחליפו בעמדת המאמן. הקריירה של בן טובים דעכה לבסוף וההתקשרות בינו לבין בני יהודה נסתיימה בצליל צורם על רקע סכסוכי שכר בינו לבין הנהלת הקבוצה. בעונתו האחרונה בקריירה שיחק בהפועל ראשון לציון.
בשנת 2009 נבחר כחבר היכל התהילה של הכדורגל הישראלי.
הצבא הרפובליקני הארי
הצבא הרפובליקני הארי (באנגלית: Aryan Republican Army) הוא הכינוי שניתן לקבוצה טרוריסטית גזענית שדגלה בעליונות הגזע הארי, אשר פעלה בארצות הברית בתחילת ואמצע שנות ה-90 של המאה העשרים. הקבוצה כונתה לעיתים בתקשורת גם בשם שודדי הבנקים מהמערב התיכון (באנגלית: Midwest Bank Robbers).
פעילות הקבוצה
פעילים מטעם הצבא הרפובליקני הארי היו אחראים לשורה של 22 מעשי שוד בבנקים שונים ברחבי המערב התיכון האמריקאי. נטען, כי הקבוצה בחרה לפעול דווקא באזור זה בשל האמונה כי אמצעי הביטחון של הבנקים באזור הם פחות קפדניים. מטרתה של הקבוצה בשלב ראשוני זה הייתה לזכות בסכום הכספי אשר נדרש לצורך הגשמת מטרותיה השונות, ולטובת עניינו של הגזע הארי כולו, ובשל כך התמקדו חברי הקבוצה בעיקר בשוד בנקים.
לקראת אמצע שנות ה-90, ובעקבות פעילות מאומצת מצד גורמי הממשל הפדרלי של ארצות הברית, נעצרו והורשעו פעיליה המרכזיים של הקבוצה בזה אחר זה, מה שהביא בסופו של דבר להתפרקותה של הקבוצה באמצע שנות ה-90.