cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תספיג חלבון
חלבונים שמקורם בנוזלים ביולוגים
לעיתים דוגמאות חלבונים המופקות מנוזלים ביולוגים הן דלילות מדי לגילוי בווסטרן בלוט. על מנת להתגבר על בעיה זאת ניתן לרכז הנוזל בצנטריקון או בהשקעה על ידי מלחים קלי תמס כגון אמוניום סולפט.
חלבונים שמקורם בתאים
כדי לבחון חלבונים מתאים יש למצות את החלבונים מן התאים. בכל השיטות, ראשית, יש להוציא את הנוזל בו גדלו התאים: בתאים הגדלים בתרבית ניתן לשטוף את מדיום הגידול בתמיסה פיזיולוגית, תאי דם, מח עצם או תרבית ברקמה של תאים שאינם נדבקים למצע ניתן לבודד בסרכוז ואז לשטוף בתמיסה פיזיולוגית (לדם חשוב להוסיף נוגדי קרישה כדי למנוע את קרישת התאים). בדם ניתן להפריד את אוכלוסיות התאים השונות מן הסרום ואחת מן השנייה על ידי פיקול, (Ficoll) וכך לבודד את האוכלוסייה הרצויה.
לאחר בידוד וניקוי התאים הרצויים ניתן לפוצץ אותם במספר שיטות:
לאחר קריעת ממברנת התא יש לסרכז את הליזט הנוצר על מנת להפריד את הפזה המסיסה מן הפזה הבלתי מסיסה. רק הפזה המסיסה משמשת לווסטרן בלוט.
ניתן להשתמש בצירוף של מספר שיטות שונות על מנת לבודד חלבונים מאברונים שונים בתא, לדוגמה בידוד חלבונים ציטופלזמטיים נעשה על ידי שימוש בדטרגנט בריכוז נמוך ותמיסה איזוטונית. לבידוד חלבונים מגרעין התא יש לבודד תחילה את החלבונים הציטוזמטיים ולאחר מכן לקרוע את ממברנת הגרעין על ידי תמיסה היפוטונית וגלי אולטרה סאונד או הקפאה-הפשרה.
חלבונים שמקורם ברקמה
על מנת לבודד חלבונים מאיבר או מצמחים יש לכתוש את הרקמה בהומוגנייזר חשמלי או בעזרת מכתש ועלי (לרוב בנוכחות בופר וגרגרים קשיחים, כגון חול מעוקר). את הדוגמה יש לסרכז כדי לבודד את הפזה המסיסה.
הפרדת חלבונים באלקטרופורזה
ניתן להפריד חלבונים על פי גודל, מבנה, נקודה איזואלקטרית ושילוב של הגורמים השונים. אופי ההפרדה תלוי בטיפול בחלבונים לפני הפרדה ובמרכיבי הג'ל.
טיפול בחלבונים לפני ההפרדה
לדוגמת החלבונים מוסיפים בופר המכיל יונים לשמירה על חומציות ומלחיות מתאימה, גליצרול המקל על שקיעת החלבונים על הג'ל, וצבע (לרוב ברומופנול בלו) המאפשר מעקב אחרי קצב התקדמות ההפרדה בג'ל. בג'לים דנטורטיבים - ג'לים בהם נבדק גודל החלבון, יש להוסיף חומר הגורם לדנטורציה של החלבונים על ידי פתיחת המבנה המרחבי שלהם, קיפולם מחדש למבנים גלובולריים אחידים, וטעינת פני השטח שלהם במטען חשמלי שלילי, כל זאת כדי להקל ולאפשר אחידות בתנועה על הג'ל לכוון הקתודה, כך שהפרמטר היחיד שישפיע באופן משמעותי על מהירות תנועתם בג'ל יהיה משקלם המולקולרי (ולא צורתם המרחבית או מטענם החשמלי). לרוב, למטרות אלו נעשה שימוש ב-SDS (סודיום דודציל סולפט). כדי לפרק את הקשרים הדי-סולפידים שבחלבונים מוסיפים לדוגמה גם חומר מחזר. תהליך החיזור נחוץ לשם הפרדת חלבונים פולימרים לשרשראות החלבוניות (תת-היחידות) המרכיבות אותם, וכן לפירוק הקשרים הדי-סולפידיים המייצבים את המבנה השלישוני של החלבון. החומר המחזר הוא לרוב בטא מרקפטו אתנול,, או שילוב של שניהם. יש להרתיח את הדוגמה למספר דקות ולצננה במהירות מייד לאחר מכן, כדי להבטיח את יעילות הדנטורציה והחיזור.
תהליך ההפרדה באלקטרופורזה
כדי ליצור ג'ל דנטורטיבי יש להוסיף לג'ל את הדטרגנט SDS, המשחק תפקיד דומה כמו בטיפול בחלבונים לפני ההפרדה: הוא הנקשר לפפטידים למניעת יצירת קשרים בין מולקולארים ביניהם, ומקנה לחלבונים מעטפת של מטען חשמלי שלילי, המאפשרת לו לנוע בהתאם למתח החשמלי המושרה משני צידי הג'ל.
דוגמאות החלבונים מוטענות לתוך בארות שנמצאות בג'ל, הבארות בג'ל דנטורטיבי נמצאות האזור המכיל ג'ל הטענה: ג'ל בצפיפות נמוכה (בסביבות 4% אקריל אמיד) המאפשר לכל החלבונים להגיע לאותה נקודת התחלה. לאחר שהחלבונים יוצאים מג'ל ההטענה עם נכנסים לג'ל ההפרדה (הג'ל התחתון) שם הם מופרדים לפי משקל. לרוב, פרט לדוגמאות החלבונים הנבדקות, באחת הבארות נעשה גם שימוש מרקר (סמן). המרקר מורכב מתערובת של חלבונים צבועים שמשקלם ידוע, על פי המרקר ניתן לקבוע את גודלו של החלבון שהתגלה.
הג'ל מוכנס לתמיסה המעבירה מתח חשמלי (לרוב תמיסה המכילה Tris ו-SDS), כאשר מופעל מתח חשמלי על דוגמת החלבונים, החלבונים נעים לכיוון האלקטרודה החיובית כאשר החלבונים הקטנים נעים בג'ל מהר יותר מן גדולים והכבדים.
ג'ל דו־ממדי (2D Gel)
שיטה מקובלת פחות להפרדת חלבונים היא על ידי ג'ל דו-ממדי. בשיטה זו, דוגמאות החלבונים מוטענות תחילה על ג'ל לא דנטורטיבי, בהפרדה זאת מופרדים החלבונים לפי מטענם החשמלי. לאחר מכן מונחים החלבונים המופרדים על גבי ג'ל דנטורטיבי בזווית של 90 מעלות ומופרדים בהתאם למשקלם המולקולרי.
טרנספר (העברת חלבונים)
לאחר הפרדת החלבונים יש להעבירם למשטח דק על מנת להפוך אותם לזמינים לנוגדנים, לרוב המשטח הוא ממברנת ניטרוצלולוזה. הג'ל מוצמד בחוזקה לממברנת הניטרוצלולוזה בעזרת מתקן הצמדה המכיל ספוגים ונייר ספיגה. המתקן מונח בתא המכיל תמיסה מוליכת זרם, ומיתקן צימוד מונח באופן שהממברנה מוצבת ליד האלקטרודה החיובית. כאשר מופעל מתח חשמלי, החלבונים, הטעונים שלילית כתוצאה מן התגובה עם ה-SDS, נעים לכיוון האלקטרודה החיובית ונספגים בממברנת הניטרוצלולוזה. החלבונים הניספגים בממברנה שומרים על ההפרדה שנוצרה בג'ל, המבנה הכימי של הממברנה מאפשר לה לספוג את חלבונים באופן לא ספציפי.
כדי לבדוק את איכות העברת החלבונים ניתן לצבוע את הממברנה באופן זמני בצבע בפונסו. אינדיקטור נוסף לאיכות העברת החלבונים הוא העברת המרקר- מאחר שהמרקר מכיל חלבונים צבועים בגדלים שונים יש לוודא שהחלבונים הללו יצאו מן בג'ל ונספגו בממברנה.
חסימה
כאמור הממברנה סופגת חלבונים באופן לא ספציפי, כדי להשתמש בנוגדנים (שגם הם כמובן חלבונים) לגילוי החלבון הספציפי יש למנוע קישור של נוגדנים אלו לממברנה באופן לא ספציפי. הדרך למניעת קישור הנוגדנים לממברנה היא על ידי חסימתה בחלבונים שאינם מגיבים עם הנוגדנים. לרוב משתמשים כנוזל חסימה בתמיסת באלבומין בקר (BSA) בריכוז 3% או בחלב דל שומן. מומלץ להוסיף דטרגנט כגון Tween20 לנוזל החסימה. לאחר החסימה ניתן לחשוף את החלבונים לנוגדנים, הנוגדנים יקשרו רק לחלבונים אותם הם מזהים ולא לממברנה באופן ישיר.
גילוי חלבון
בעת תהליך גילוי החלבון, נחשפת הממברנה לנוגדן הנקשר באופן ספציפי לחלבון. לנוגדן זה נקשר נוגדן שניוני המצומד לאנזים, לאחר חשיפה של הנוגדן לסובסטרט נוצרת תגובה כימית פולטת אור או תגובה שמשנה את צבע התוצר הכימי. תגובת הגילוי היא לרוב דו- שלבית אך לעיתים נעשה הגילוי באופן חד שלבי.
נוגדן ראשוני
ראשית מודגרת הממברנה עם נוגדן ראשוני, נוגדן נקשר באופן ספציפי לחלבון הנבדק בממברנה. לרוב הנוגדן מומס בתמיסת PBS או TBS המכילה דטרגנט. על מנת למנוע קישור לא ספציפי של נוגדן לממברנה ניתן להוסיף לתמיסה חלבונים שאינם נוגדנים כגון אבקת חלב או אלבומין בקר. ריכוז הנוגדן בתמיסה הוא בין 0.5 ל 50 מיקרו גרם למיליליטר, תלוי בתכונות הנוגדן. הנוגדן מודגר בין 30 דקות לבין מספר ימים בטלטול קל. אם הנוגדן מודגר למשך יותר ממספר שעות מומלץ להוסיף לתמיסה חומר רעיל כגון נתרן אזיד בריכוז 0.05% כדי למנוע גדילה של חיידקים. יש להתאים את טמפרטורת ההדגרה, לרוב בין 4 מעלות ל 37 מעלות צלזיוס, ככל שטמפרטורת ההדגרה עולה, עולה קישור הנוגדן, הן הקישור הספציפי והן הלא ספציפי.
לאחר ההגדרה עם הנוגדן הראשוני יש לשטוף את הנוגדן על ידי טלטול בתמיסת PBS או TBS המכילה דטרגנט למשך מספר דקות עד שעה, יש להחליף את תמיסת השטיפה 2–4 פעמים.
נוגדן שניוני
הנוגדן השניוני הוא נוגדן הנקשר לנוגדנים ממין מסוים של בעלי חיים (לדוגמה נוגדן נגד נוגדנים עכבריים, נוגדן נגד נוגדי ארנבת וכו') הנוגדן השניוני נוצר בחיה ממין אחר ממין החיה שיצרה את הנוגדן הראשוני (כך לדוגמה אם הנוגדן הראשוני נוצר בעכבר הנוגדן השניוני יהיה נוגדן ארנב נגד נוגדני עכבר) לרוב הנוגדן השניוני מיוצר בחיה גדולה ממכרסם (כגון ארנב, חמור או עז) ולרוב הנוגדן השניוני הוא נוגדן רב-שבטי. הנוגדן מצומד באופן כימי לאלמנט מדווח, לרוב אנזים הגורם לריאקצית אור או צבע כגון פרוקסידאז של לפת HRP או אלקלאין פוספטאז AP. לעיתים האלמנט המדווח הוא מולקולה פלואורסצנטית או רדיואקטיבית.
גם הנוגדן השניוני כמו הנוגדן הראשוני מומס ב-PBS או TBS בצירוף דטרגנט וחלבון לחסימה. הנוגדן השניוני מודגר עם הממברנה למשך חצי שעה עד מספר שעות ולאחר מכם נשטף כמו הנוגדן הראשוני. אם הנוגדן השניוני מכיל את האנזים HRP לא ניתן להוסיף אזיד כיוון שהוא מוריד את פעילות האנזים.
משפט אזרחי
המשפט האזרחי (נקרא גם משפט פרטי) הוא שם כולל למספר ענפים משפטיים, המסדירים את מערכות היחסים שבין הפרטים (בני אדם או חברות) לבין עצמם. המשפט האזרחי מסדיר את הזכויות ברכוש (דיני קניין), עוסק בהתחייבויות רצוניות ולא רצוניות בין פרטים (דיני חוזים ודיני נזיקין) ובמערכת היחסים בתוך התא המשפחתי (דיני משפחה). למשפט האזרחי תפקיד חשוב בעיצוב יחסי הגומלין שמתקיימים בתוך חברה אנושית, הן כדי להבטיח מערכת חברתית יציבה והן כדי לאפשר שגשוג וצמיחה חברתית וכלכלית.
תספיג חלבון
גילוי חד שלבי
בגילוי חד שלבי הנוגדן הראשוני - הנוגדן הנקשר באופן ספציפי לחלבון הנבדק בממברנה, מכיל אלמנט מדווח כגון האנזים HRP. שיטה זאת פשוטה יותר מן השיטה הדו שלבית אך מחייבת צימוד כימי של הנוגדן לאלמנט המדווח, צימוד שלרוב אינו נעשה במעבדות ביולוגיות אלא במעבדות כימיות או במפעלים ביולוגים. בשיטה החד שלבית משתמשים לרוב במעבדות העוסקות בבדיקות חוזרניות של חלבון ספציפי במספר רב של דוגמאות. בגלל יוקר הנוגדן המצומד וחוסר הגמישות שבשימוש בנוגדן זה, השיטה משמשת בעיקר במעבדות קליניות רוטיניות ולא מעבדות מחקר. חלבונים שנבדקים בשיטה זאת כוללים חלבונים לאבחון נגיף האידס או ונוגדנים בנוזלי גוף שונים (כלומר כאשר הנוגדנים עצמם מוטענים על הג'ל).
משפט אזרחי
לצד המשפט האזרחי קיימים גם המשפט הפלילי שעוסק בנורמות שהמדינה מטילה על הפרטים בתוכה, והמשפט הציבורי המסדיר את התנהלות הגופים הציבוריים ואת מערכת היחסים בינם לבין הפרט.
תספיג חלבון
גילוי אופטי
ישנן מספר שיטות לגילוי אופטי של החלבון הנחקר, השיטה נבחרת בהתאם לנוגדן השניוני בו נעשה שימוש:
משפט אזרחי
ענפים מרכזיים במשפט האזרחי
קניין פיזי: - דיני מקרקעין (קשורים לדיני התכנון והבנייה) - דיני מיטלטלין וכן דיני קניין רוחני. המשפט האזרחי מתנהל על פי סדרי דין שונים מאלו המאפיינים את המשפט הפלילי, ולכן הוא מכיל גם הוראות דין פרוצדורליות נפרדות. הדין הפרוצדורלי עוסק בדיני ההתיישנות, בדיני הראיות ובסדרי הדין. לכל היבט במשפט האזרחי יש גם סוגיות של מיסוי, שמוסדרות בדיני המס.
תספיג חלבון
גילוי אופטי
שיטות נפוצות פחות כוללות:
משפט אזרחי
מאפיינים עיקריים
בראש ובראשונה המשפט האזרחי הוא משמש כמערכת כללים על פי הם פועלים ביום-יום: כיצד יוצרים הבטחה מחייבת (חוזה), כמה יש להיזהר בעת ביצוע פעולה מסוכנת (רשלנות, המוסדרות במסגרת דיני הנזיקין), כיצד רוכשים זכויות בנכס ומה היקפה של כל זכות כזו (דיני הקניין מסדירים). המשפט האזרחי מסדיר את חיי המשפחה, החברה, המסחר והכלכלה הרגילים ואינו עוסק בהתנהגויות אסורות או בפעולות שלטוניות (אף על פי שגם המדינה כפופה למשפט האזרחי, למשל בעת כריתת הסכם).
עקרונות כלליים
ישנם מספר עקרונות יסוד המשותפים לכל ענפי המשפט האזרחי:
הבדלים מרכזיים ביחס לענפי משפט אחרים
כאמור, המשפט האזרחי מסדיר את היחסים בין שני פרטים בתוך החברה. זאת בשונה מענפי המשפט הציבורי הפלילי עוסקים בנורמות החברתיות המבוססות על קיומם של מדינה ושל משטר מדיני מאורגן. מכך נגזרים מספר מאפיינים מרכזיים של המשפט האזרחי, אשר מבדלים אותו מענפי משפט אחרים:
התפתחות היסטורית
עם קום המדינה אומץ המשפט המנדטורי שחל בארץ עד אז. המשפט האזרחי התבסס בעיקר על פקודות מנדטוריות (כמו, שבשימוש גם כיום) ועל חקיקה עות'מאנית (שרוכזה בעיקר במג'לה. החל מסוף שנות החמישים של המאה ה-20 פתחה הכנסת במפעל חקיקה אזרחית ענף, שתחילתו בחקיקת והסתיים בחקיקת חוק חוזה ביטוח. חקיקה זו, בצירוף הוראות  וה, ניתקה את הקשר בין המשפט האזרחי של מדינת ישראל עם המשפט המנדטורי והמשפט העות'מאני שקדמו לו.
למרות ניתוק הקשר הפורמלי לשיטות משפט זרות, נותרה זיקה הדוקה של המשפט האזרחי הישראלי למשפט המקובל - החל בפקודות מנדטוריות שנשארו בתוקפן אף על פי שתוקנו לאורך השנים (דוגמת פקודת הנזיקין), וכלה בחקיקה חדשה ופסיקות של בתי המשפט, ששיקפה והתבססה על עקרונות של המשפט המקובל (למשל ).
החקיקה האזרחית הישראלית התאפיינה בריבוי חוקים, שעסקו בתחומים ובסוגיות נפרדות (אחריות למוצרים פגומים, חוזה ביטוח, חוזה קבלנות וכו'). לאורך השנים נמתחה על החקיקה האזרחית ביקורת, בין היתר בשל כך שהחוקים השונים מתאפיינים בחוסר אחידות דוקטרינרי, פגם שמוביל להסדרים משפטיים לא קוהרנטיים. לכן, בשנת 1986 החלה עבודה מאומצת במשרד המשפטים להכנת קודקס אזרחי אחד, שיאגד את כל החקיקה האזרחית הישראלית. עבודות ההכנה רוכזו בתחילה על ידי פרופ' אורי ידין, ששימש כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה. לאחר פטירתו של ידין, הפרויקט רוכז על ידי נשיא בית המשפט העליון (בדימוס) אהרן ברק וע"י פרופ' מיגל דויטש. הקודקס האזרחי הוגש בשנת 2006 והוא נקרא "הצעת חוק דיני ממונות".
חקיקה ישראלית מרכזית
חוקים בולטים במשפט האזרחי, בהם נעשה שימוש נרחב בפעילות המשפטית בישראל:
בתי המשפט בישראל
תביעות אזרחיות עשויות להתדיין בשלוש ערכאות :
המשפט האזרחי בשיטות משפט בעולם
במשפט העברי קיימים נושאים שונים המהווים חיובים אזרחיים (ושמם אף בשימוש במשפט הישראלי כמו דיני הנזיקין, דיני עשיית עושר ולא במשפט). במדינות שונות בעולם, מצוי ספר חוקים אזרחי, המכונה קודקס או קוד אזרחי, שמכיל את כל החוקים האזרחיים הרלוונטיים להסדרת מערכות היחסים המשפטיות, בעניינים אזרחיים בין גופים אזרחיים במדינה. ריכוז זה של החקיקה האזרחית נפוץ בעיקר במשפט הקונטיננטלי.
הערות שוליים
Dreito CivilMülki hüquqГражданско правоGrađansko pravoObčanské právoCivilretPrivatrechtΑστικό ΔίκαιοCivila juroDerecho civilDroit civilBoargerlik rjochtDereito civilDiritto civile民法민법Жарандык укук жана эркиндикCivilinė teisėUndang-undang sivilPrawo cywilneDireito civilГражданское правоObčianske právoCivilno pravoE drejta civileГрађанско правоCivilrättกฎหมายแพ่งЦивільне право民法
אלכסיי פיודורוביץ' אורלוב
אלכסיי פיודורוביץ' אורלוב (ברוסית:  Алексей Фёдорович Орлов) (19 באוקטובר 1786 - 2 ביוני 1862) היה מדינאי רוסי, נסיך.
אלכסיי אורלוב היה בן מחוץ לנישואים של פיודור אורלוב, אחד מהאחים אורלוב שעזרו ליקטרינה הגדולה לתפוס את השלטון. בהתאם לצו קיסרי, "בני בית" של פיודור קיבלו מעמד אציל ואת שם המשפחה "אורלוב". כמו אביו, אלכסיי בחר בקריירה צבאית. הוא השתתף בכל המלחמות עם נפולאון כולל קרב אוסטרליץ וקרב בורודינו. במהלך הקריירה הצבאית הוא התקדם לדרגת אלוף. במהלך מרד הדקבריסטים הוא הוביל יחידת פרשים למתקפה נגד המורדים. כתוצאה מכך, כבר למחרת ניקולאי הראשון העניק לו תואר רוזן. בנוסף לכך, הקיסר הסכים לתת חנינה לאחיו של אלכסיי - דבר שהיה יוצא דופן במיוחד. הקיסר הסכים לתת לאח של אלכסיי עונש קל יחסית - גלות לאחוזה משפחתית.
פעילות דיפלומטית
תחילת הפעילות הדיפלומטית של אלכסיי אורלוב קשורה לחתימת הסכם אדריאנופול. המשא ומתן על החוזה התנהל בתנאים קשים. באירופה חששו שבמקום חתימת חוזה שלום, כוחות האימפריה הרוסית ימשיכו בתנועה לכיוון קונסטנטינופול והדבר עלול להביא לקריסה של האימפריה העות'מאנית. בסופו של דבר תומכי חתימת חוזה שלום בחצר הקיסר הרוסי שכנעו את הקיסר שלרוסיה אין יתרון בקריסת הטורקים ורצוי לסיים את המלחמה. אלכסיי אורלוב נשלח לאיוואן דיביץ' עם הנחיות לסכם את תנאי החוזה. לאחר משא ומתן קשה, ההסכם נחתם ב-2 בספטמבר 1823. במטרה לשפר את היחסים עם האימפריה העות'מאנית לקונסטנטינופול נשלחה משלחת נוספת בראשות אלכסיי אורלוב. במהלך השהות בעיר אורלוב הצליח להתקרב לסולטאן ולחמם את היחסים בין המדינות.
שליחות נוספת לאימפריה העות'מאנית התרחשה בשנת 1833. התוצאה של נסיעה זו הייתה חתימת הסכם נוסף. בהתאם לתנאי ההסכם הרוסים הבטיחו לעות'מאנים מתן עזרה צבאית במידת הצורך. הטורקים מצדם הבטיחו לסגור את המיצרים בזמן המלחמה. עבור התוצאות היפות של השליחות, אלכסיי אורלוב קודם לדרגת אלוף בחיל הפרשים.
בשנת 1844 הוא התמנה הן למפקד הז'נדרמריה הרוסית ולמנהל המחלקה השלישית בלשכת הוד מעלת הקיסר, מחלקה שהייתה אחראית על ענייני ביטחון המדינה. הקריירה של אורלוב בשנות ה-40 של המאה ה-19 הייתה בשיאה. הוא היה שותף לכל הוועדות החשובות שהוקמו על ידי הממשל. במשך כל תקופת שלטונו של אלכסנדר הראשון הוא היה מאוד מקורב לקיסר.
בתחילת שלטון של אלכסנדר השני נשלח אורלוב לפריז לסכם את התנאים לסיום מלחמת קרים. בשנת 1856 הוא התמנה לתפקיד יו"ר המועצה המדינית וראש הממשלה והיה בתפקידים אלו עד לשנת 1861.
בשנת 1857 הוא מונה לוועדה לבחינת ביטול מעמד הצמית ברוסיה. דעותיו היו נגד שחרור האיכרים והוא השתתף בפעילות הוועדה ללא התלהבות.
בשר חזיר
בשר חזיר (נקרא גם בשר לבן) הוא בשר לאכילה, שהוכן מחזיר.
מאכלים מבשר חזיר
בשר חזיר הוא שמן ורך יחסית ומתאים בעיקר לטיגון במחבת או צלייה על גריל או בתנור. לעיתים, נצלים חזרזירים בשלמותם בתנור או על גחלים ומוגשים כמנה חגיגית.
צריכת בשר חזיר
בשר חזיר הוא הבשר הנאכל הנפוץ בעולם ומהווה כ-38% מכלל צריכת הבשר העולמית. עם זאת, הצריכה משתנה מאוד ממקום למקום. לפי נתוני משרד החקלאות האמריקאי בשנת 2006 נצרכו בעולם כ-100 מיליון טונות בשר חזיר. בין השנים 2002 ל-2006 העלו העיור המוגבר בסין ועליית רמת ההכנסה לנפש את צריכת בשר החזיר ב-20%. בישראל נטבחים כ-200,000 חזירים בשנה.
איסור על אכילת חזיר במצרים העתיקה
האיסור על אכילת חזיר במצרים מופיע במקורות היסטוריים קדומים כמו הרודוטוס ויוסף בן מתתיהו. יוסף בן מתתיהו כותב על הכוהנים המצריים:. גם ההיסטוריון היווני הרודוטוס כותב:
הימנעות מאכילת חזיר בסוריה הקדומה
הסופר לוקיאנוס מסמוסטה, בן המאה השנייה לספירה, מספר על הפולחן לאלה עתרגתיס בעיר מנביג' (Manbij) בצפון סוריה. בעיר זו הוקם, עוד בתקופה הארמית, מקדש לכבוד אלת הפיריון עתרגתיס, שהיא שילוב של האלות הכנעניות ענת ועשתרת. במקדש היה איסור על הקרבת חזיר ועל אכילת חזיר, מפני שנחשבו טמאים (או קדושים). (ייתכן שיש לכך קשר למיתולוגיה על דומוזי (תמוז/אדוניס) והריגתו על ידי חזיר הבר שנגס בבשרו של האל).
הימנעות מחזיר בשבטים הסקיתים
לפי הרודוטוס (ספר ד, פרק 63), הסקיתים אינם מגדלים חזירים בארצם ואף אינם מקריבים בשר חזיר לאלים: "חזירים הם אינם מקריבים ואף אינם רוצים לגדל כלל בארצם".
הימנעות מאכילת בשר חזיר בארץ ישראל בתקופות קדומות
בחפירות ארכאולוגיות באתרים מסוף תקופת הברונזה המאוחרת ועד סוף תקופת הברזל II (מאמצע המאה השלוש-עשרה לפס"ה ועד שנת 586 לפס"ה) בארץ ישראל, נמצא רצף התיישבותי, שהוגדר על ידי הארכאולוגים כישראלי. אחד המאפיינים של יישובים אלה, הוא הייחוד בממצא הזואו-ארכאולוגי: ביישובים אלה נמצאו עצמות חזיר בכמות מזערית בלבד. ממצא זה שונה ממה שנמצא ביישובים שהוגדרו כלא-ישראליים, כגון יישובי הפלשתים. במקומות ובתקופות שבהן גידלו חזיר, הגיע אחוז עצמותיו לחמישה עד שמונה-עשר, בעוד שביישובי הישראלים היה הממצא בין אפס לעשיריות האחוז בלבד. בעקבות ממצאים אלו כותבים ישראל פינקלשטיין וניל אשר סילברמן כי אי אכילת חזיר הוא המנהג התרבותי העתיק ביותר של עם ישראל, שנמצאו לו ראיות ארכאולוגיות. בנוסף לכך, גידי יהלום טוען להיעדר תוכחה על אכילת חזיר אצל הנביאים בתנ"ך ובעקבות זאת מציין: "הנביאים קָבלו, שעם ישראל ומלכיו חטאו אמנם בעבודה לאלילי כנען ובחטאי מוסר שונים, אבל הם מעולם לא התלוננו על כך, שהעם חוטא באכילת חזיר. הסלידה מן החזיר נשארה כה חזקה, עד שלא היה צורך בהטפת המוסר של הנביאים".
במרוצת הדורות הועלו הסברים שונים לחוקי הכשרות בכלל ולאיסור על אכילת חזיר בפרט – החל מנימוקים הקשורים בתאוריות של היגיינה ורפואה ועד טיעונים היסטוריים לגבי מגעים בין-תרבותיים.
איסורים דתיים על אכילת בשר חזיר
האיסור על אכילת בשר חזיר, ואף על גידול חזיר, קיים ביהדות ובאסלאם. האיסור על אכילתו נטמע בתרבויות שהתפתחו סביבן עד כדי כך, שגם אנשים לא-דתיים בעלי רקע יהודי או מוסלמי מתייחסים לעיתים קרובות לאכילת חזיר כאל דבר מגונה. בישראל סוגיית מכירת בשר חזיר היא אחד מסלעי המחלוקת בין חילונים לדתיים, ובארצות ערב היא מעוררת לפעמים מחלוקת בין מוסלמים לנוצרים.
ביהדות, חזיר אינו חיה כשרה (הוא מפריס פרסה ושוסע שסע, אך אינו מעלה גירה), ולכן אסור לאכול את בשרו. האיסור מופיע בספר ויקרא ובספר דברים:. נוסח כמעט זהה מופיע בספר דברים, פרק י"ד ז-ח. האיסור הפך לנדבך משמעותי במאפייני הדת, וההקפדה עליו גדולה מההקפדה על מצוות אחרות (מבחינה הלכתית איסור אכילת חזיר חמוּר ככל איסור אכילת חיה טמאה אחרת). סלידה מוגברת זו מהחזיר מובאת במדרש רבה (ס"ה, א'): "החזיר הזה – כשהוא שוכב, פושט טלפיו לומר ראו שאני טהור". כלומר, החזיר, שהוא החיה היחידה מבין החיות הטמאות שיש לו את שני סימני הטהרה החיצוניים (הפרסת פרסה ושסיעת שסע), נוהג להפגין את טלפיו שיש בהם את סימני הטהרה, אך הוא נעדר את סימן הטהרה הפנימי - העלאת גרה. לכן, לפי מדרש זה, הפך החזיר לסמל של צביעות.
בזיכרון היהודי הקולקטיבי חוזר מעשה אכילת חזיר כדבר חמור אותו ניסו לכפות על היהודים בגזירות שונות ואשר יהודים מסרו את נפשם סירבו לאוכלו ומתו על קידוש השם. דוגמה בולטת לכך היא המסופר בספר מקבים ב' במעשה על הריגת אלעזר הזקן ועל חנה ושבעת בניה.
חז"ל מספרים שבמלחמת האחים שבין הורקנוס ואריסטובולוס, שלחו אנשי הורקנוס שצרו על הר הבית, חזיר בתור קורבן במקום הבהמות הכשרות שהיו שולחים עד אז. חז"ל מספרים שהזעזוע היה כה גדול, עד ש"באותה שעה אמרו: ארור אדם שיגדל חזירים בארץ ישראל".
במדרש חז"ל מופיע, שלעתיד לבוא עתיד חזיר להיטהר, כלומר שיהא מותר לאוכלו. האור החיים מבאר שאין הכוונה שהאיסור לאכול בעל חיים ללא סימני טהרה, יבוטל, שכן מעיקרי האמונה היהודית היא שהתורה לא תשונה, אלא שבעתיד החזיר יחל לעלות גרה, ולכן יהיה חיה טהורה, המותרת באכילה.
הטאבו היהודי הבולט על החזיר קיבל גם ביטוי ב"חוק איסור גידול חזיר" שנחקק במדינת ישראל, האוסר על גידול חזירים, וחוק הרשויות המקומיות (הסמכה מיוחדת), תשי"ז-1956, המסמיך רשות מקומית להתקין חוק עזר עירוני שיגביל או יאסור מכירת בשר חזיר ומוצריו הנועדים לאכילה.
גם באסלאם קיים איסור לאכול בשר חזיר. הקוראן מזכיר את האיסור כמה פעמים, למשל בסורת אל-בקרה: "המאמינים, אכלו מן הדברים הטובים אשר שלחנו לפרנסתכם, והודו לאללה אם אתם עובדים אותו. הוא אסר עליכם רק את הנבלה, את הדם ואת בשר החזיר..." (סורה 2, 172-173). באחד המקומות מציין הקוראן כי זהו אחד האיסורים שהוטלו על היהודים, וגם המוסלמים מצווים לדבוק בו, אם כי הוא מגנה את היהודים על כך שהרחיבו את איסורי הכשרות מעבר לדרוש: "הוא אסר עליכם רק את הנבלה, את הדם ואת בשר החזיר (...) ועל היהודים אסרנו את אשר הזכרנו לפניך קודם לכן, ולא גרמנו להם עוול, אלא הם גרמו עוול לעצמם" (סורה 16, 115-118).
במספר דתות נוספות נהוג להימנע מבשר חזיר, בהתבסס על האיסורים בספר ויקרא ובספר דברים, בהן ראסטפארי, הכנסייה האתיופית האורתודוקסית והכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי.
תאוריות על מקור האיסור המקראי
הרמב"ם, בספרו מורה נבוכים, תלה את האיסור בנימוק בריאותי:.
הוגים מודרניים ניסו לחפש את המניע להימנעות מאכילת החזיר בדינמיקה החברתית-תרבותית של אותה תקופה. מספר השערות הוצעו בעניין:
מחזמר מאוד פוטרי
מחזמר מאוד פוטרי (באנגלית: A Very Potter Musical) הוא מחזמר פרודי-קומי המבוסס על סדרת ספרי "הארי פוטר" מאת ג'יי קיי רולינג וכן גם סרטי הארי פוטר. המוזיקה במחזמר נכתבה על ידי דארן כריס ואיי. ג'יי. הולמס, ונכתב על ידי מאט לאנג, ניק לאנג ובריאן הולדן. "מחזמר מאוד פוטרי" מבוסס על מספר ספרים וסרטים יחד מהסדרה: "הארי פוטר ואבן החכמים", "הארי פוטר וגביע האש", "הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם" ו"הארי פוטר ואוצרות המוות" ומספר על חזרתו של הארי לבית הספר לכישוף ולקוסמות הוגוורטס לשנת הלימוד השנייה, בה הוא מתמודד עם קשיים ותלאות של גיל ההתבגרות, קיום תחרות גביע הבתים וחזרת כוחותיו של הלורד וולדמורט. המחזמר הועלה בין ה-9 ל-11 באפריל 2009 על ידי סטודנטים באוניברסיטת מישיגן החברים בקבוצת "סטארקיד הפקות". את המחזמר ביים מאט לאנג, כמו כן ניתן לצפות במחזמר ברשת. למחזמר הופקו שתי המשכים, שנקראו "המשך מאוד פוטרי" (A Very Potter Sequel) שעלה ב-2010 ו"סיום שנה מאוד פוטרי" (A Very Potter Senior Year) שעלה ב-2013.
מערכה I
הארי פוטר (דארן כריס), "הילד שנשאר בחיים", שמח על כך שהוא מגיע לשנתו השנייה בבית הספר לכישוף ולקוסמות הוגוורטס עם חברו הטוב רון ויזלי (ג'ואי ריכטר) והרמיוני גריינג'ר (בוני גרוסון). מנהל הוגוורטס, אלבוס דמבלדור (דילן סנדרס) מברך את כולם, ומדלג על טקס מצנפת המיון ומציג את טורניר גביע הבית, שבו אלוף ייבחר מטעם כל בית הוגוורטס (גריפינדור, רייבנקלו, הפלפאף וסלית'רין) להילחם על גביע הבית. השמות של המתמודדים נבחרים מתוך גביע קסום על ידי מורה השיקויים של הוגוורטס, סוורוס סנייפ (ג'ו מוזס), כשהארי נבחר כמייצג גריפינדור. האלופים האחרים הם צ'ו צ'אנג (דווין ליטל; מבית רייבנקלו) בה הארי מאוהב, והחבר הנוכחי שלה סדריק דיגורי (טיילר ברנסמן; הפלפאף) והיריב המושבע שלו, דראקו מאלפוי (לורן לופז; סלית'רין). הרמיוני דואגת להארי בגלל ההיסטוריה המוכתמת בדם של טורניר גביע הבית אבל אף אחד לא יכול לעזוב בגלל הקסם על הגביע שממנו השמות הוצאו. דראקו מנסה להפחיד את הארי בטענה שהוא יעבור לאקדמיה קוסמת יוקרתית מומצאת על מאדים בשם "פיגפארטס".
בינתיים, המורה להתגוננות מפני כוחות האופל, קוויריניוס קווירל (בריאן רוזנטל), מזדרז בחשאי להחיות את הקוסם הרשע לורד וולדמורט (ג'ו ווקר), המחובר לחלק האחורי של ראשו לאחר התבוסה הקודמת של וולדמורט על ידי הארי פוטר התינוק. הם מתקשים ומתלוננים על הסדר זה, מה שגורם אי נוחות לשניהם בשל האישיות השונה שלהם. בינתיים, הארי משכנע את הרמיוני לעשות את כל העבודה בבית הספר שלו בשבילו בזמן שהוא כותב שיר אהבה שנועד להרשים את צ'ו צ'אנג. הוא בודק את השיר על אחותו הצעירה של רון, ג'יני (ג'יימי לין בייטי), בעודו עדיין אינו מיודע לכך שהיא מאוהבת בו. הארי, רון והרמיוני משתמשים בגלימת ההיעלמות כדי להתגנב ולחקור מה יהיה במשימה הראשונה של טורניר גביע הבית.
וולדמורט משכנע את קווירל לצאת ולחגוג את ההתקדמות של תוכנית הרשע שלהם במקום שקווירל יבדוק מבחנים. הארי, רון והרמיוני מגלים שהסיבוב הראשון יהיה כרוך בדרקונים, תוך כדי האזנות לשיחה של מאלפוי שמרמז על כך שהוא מאוהב במקצת בהרמיוני. וולדמורט וקווירל חוזרים מהלילה שיכורים ומעלים זכרונות על אירועי העבר וכיצד הם הפכו לחברים. הארי ממשיך להזניח את ההכנה שלו לטורניר, והוא מתבאס כאשר מגלה שהוא נאלץ להתמודד עם הזנב-קרנית ההונגרית בקרב. ללא ברירה אחרת, הארי מזמין את הגיטרה שלו בלחש אציו ומרגע את הדרקון במנגינה, ומאפשר לו לעבור לסיבוב הבא של התחרות. דמבלדור מודיע על נשף חג המולד המסורתי, וג'יני מנסה לבקש מהארי ללכת איתה אך דוחה את ג'יני בלי לחשוב, וגורם לה לברוח בדמעות. הוא מנסה להזמין את צ'ו ומנגן את השיר שלו אליה, אבל היא דוחה אותו כי צ'ו כבר הסכימה ללכת עם סדריק, והשאירה אותו ואת רון רק שניים ללא דייט. קווירל משחרר את וולדמורט של דאגותיו סביב התוכנית המרושעת שלהם שעתידה להתרחש בנשף, וכמו כן לשקול את היתרונות והחסרונות של הפרדה הפיזית הקרובה שלהם. וולדמורט מבין שהוא התקרב לקווירל, וכי הוא רוצה להישאר ידידו.
בנשף, הרמיוני מופיע בלבוש יפה ותסרוקות, מה שגורם לרון ולמאלפוי להבין פתאום את רגשותיהם בשבילה. הארי מפתח חיבה לג'יני ומבקש ממנה לרקוד, ומשאירה את רון להשתכר ולהילחם על הרמיוני עם מאלפוי, מה שגורם לה להשתלט על שניהם. הארי מתרחק מנשיקה עם ג'יני, וקובע כי הם לא יכולים להיות ביחד בגלל הידידות שלו עם רון. הוא משאיר את ג'יני בדמעות והארי המבולבל מנסה להחזיר את כבודו על ידי כך להרשים את צ'ו שוב, גורם לו להיכנס לריב עם סדריק. הוא נוגע בכף קסומה של פונץ' שקווירל שם קודם לכן, וסדריק והארי מועברים במפתח-מעבר לבית קברות מסתורי. קווירל מופיע, והורג את סדריק. ואז מופיע סנייפ; בעוד שקווירל ווולדמורט מושלכים לקדרה גדולה, סנייפ משתמש בידו ובדם של הארי כדי להשלים טקס שיחדש ויצור מחדש את גופו של וולדמורט, שחוגג בשמחה עם אוכלי המוות שלו. אוכלת המוות בלטריקס לסטריינג' (בריטני קולמן) מגיעה לקבל בחזרה את אדון האופל שלה ואת בן-זוגה לשעבר (וולדמורט), ומגלה את התוכנית שלהם היה להשתמש בקווירל כאשם על רצח הארי וסדריק, וקווירל נלקח לאזקבאן. לפני שוולדמורט יכול להרוג את הארי, הארי מצליח להשתמש בכף כדי לברוח בחזרה להוגוורטס, שם הוא קורא באימה שוולדמורט חזר.
מערכה II
משרד הקסמים אינו מאמין בחזרתו של וולדמורט, למרות ראיות כמו הבלוג החדש של וולדמורט. בינתיים, הארי נלחץ מהמצב וחבריו מנסים לעזור לו. מאלפוי מנסה ללעוג להארי, אבל הוא מושפל שוב ונודר נקמה. ג'יני מנסה לחדש את הקשר שלה עם הארי, אבל הוא מסביר לה כי כל עוד וולדמורט חי, הם לא יכולים להיות ביחד, וג'יני בורחת שוב בדמעות. דמבלדור מזמין את הארי למשרדו כדי לדון על חזרתו של וולדמורט. בינתיים, סנייפ מתגלה כאוכל מוות סמוי ונפגש עם וולדמורט, שנמצא בדיכאון עמוק בעקבות הקרב שלו עם קווירל. הוא מביא את מאלפוי, שמספר לוולדמורט על כניסה סודית להוגוורטס תמורת ספינת חלל למאדים שתביא אותו לבית הספר "פיגפארטס". וולדמורט גם מבקש ממאלפוי להיכנס לתוך חוזה קסום שמחייב להרוג את דמבלדור בשבילו.
הארי, רון והרמיוני מגיעים למשרדו של דמבלדור לפגישה. שם, דמבלדור מסביר את ההרקרוקס שמקיים את קיומו של וולדמורט, וחושף כי הוא כבר הרס חמישה מתוך שישה הורקרוקסים. הוא נותן להארי ציוד קסום כדי לאתר ולהשמיד את האחרון, שהוסתר איפשהו בהוגוורטס. בדיוק אז, אוכלי המוות פרצו למשרד ועצרו את דמבלדור. מאלפוי מתכונן לקיים את סופו של העסקה, אך בעקבות שיחת חולין עם דמבלדור מוצא עצמו אינו מסוגל להרוג אותו. סנייפ לוקח את היוזמה והורג דמבלדור בעצמו, וכך הארי כי הוא מצהיר שהוא חייב להילחם בוולדמורט לבד. וולדמורט מצליח להשתלט על משרד הקסמים, אך הוא מגלה כי הוא עדיין רומה את קווירל לידו. לאחר מכן, אוכל מוות מודיע לוולדמורט כי הוגוורטס נפל, ווולדמורט מתכונן לעזוב אל הוגוורטס עצמה.
ג'יני מוצאת את הארי בתוך הוגוורטס ומנסה לשכנע אותו כי יש לו את הכוח להציל את כולם; עם זאת, הארי מכחיש זאת. ג'יני, רון והרמיוני מרגיעים אותו שהוא לא לבד במאבקו נגד הרוע. בעזרתו של מאלפוי, ששינה את דרכיו ועבר לצד הטוב, הארי ורון פנו למשרדו של דמבלדור כדי להרוס את ההורקרוקס האחרון בזמן שג'יני והרמיוני ניסו ליצור קשר עם מסדר עוף החול. לפני הפרידה, רון מתנצל על הרמיוני על ההתנהגות שלו על כדור החג והשניים מתנשקים. קבוצה של אוכלי מוות בראשות בלטריקס מתקיפה, לאחר שנתפסו ג'יני והרמיוני. סנייפ מגלה את עצמו כסוכן כפול ומנסה להציל את התלמידים, אבל מת על ידי נחש שנשלח על ידי בלטריקס. עם זאת, אמא של רון וג'יני (מולי) באה להציל אותם והורגת את בלטריקס. עם נשימתו הגוססת, סנייפ מגלה להארי שהוא עצמו (הארי) נהפך להורקרוקס השביעי בליל מותם של הוריו.
וולדמורט מגיע להוגוורטס ודורש מהארי לבוא אליו למות בתמורה לחיי התלמידים. הארי מבין שהוא חייב למות כדי להציל את כולם ולהיכנע לוולדמורט, שהורג אותו. הוא מוצא את עצמו במה שהוא מאמין שהוא תחום בין חיים למוות. הארי פוגש את דמבלדור, שמסביר שוולדמורט השמיד בטעות את ההורקרוקס השביעי שלו על ידי הריגתו של הארי. דמבלדור שולח את הארי בחזרה לתחום החיים. רון והרמיוני מגייסים את שאר התלמידים של הוגוורטס, והמאמצים שלהם התחזקו מאוד עם שובו של הארי. וולדמורט פורץ דרך ההגנה של התלמידים ונדהם לגלות שהארי עדיין חי. הארי מסביר כי מעשה ההקרבה שלו הפך את תלמידיו של הוגוורטס לחסינים מפני הקסם של וולדמורט, וכי חוסר הדאגה של וולדמורט כלפי אחרים יהיה בסופו של דבר לנפילתו. וולדמורט מנסה להרוג את הקללה, אבל הארי מבטל את הקסם והורג אותו.
התלמידים חוגגים את מותו של וולדמורט, כאשר דמבלדור מעניק את גביע הבית לגריפינדור וממנה את הארי למנהל החדש. הארי מנשק את ג'יני, וכל התלמידים עוזבים למסיבה.
מועדון השייטים תל אביב
מועדון השייטים תל אביב הוא מועדון החתירה הראשון שהוקם בתל אביב. המועדון שוכן על הגדה הדרומית של נחל הירקון, ברחוב אוסישקין 11.
מועדון השייטים תל אביב הוקם בשנת 1935 בידי קבוצה של חותרים יהודיים מגרמניה, אשר נמלטו מהשלטון הנאצי. בין המייסדים היה הפרופסור ויקטור גוטהיינר.
בתחילתו התמחה המועדון גם בשיט תחרותי והחזיק במספר סירות מפרש.
ציוד המועדון
המועדון מחזיק עשרות סירות חתירה מסוגים רבים, ביניהן:
מכשירי חתירה
המועדון מחזיק מספר מכשירי חתירה מסוג Concept2 בדגמיו השונים (A, B, C, D), מכשירים אלו מאפשרים לחותרים להתאמן בחתירה מחוץ למים. רוב רובו של הציוד במועדון שייך למועדון ופתוח לשימוש חופשי לכל חברי המועדון (מלבד מספר סירות ומשוטים ששמורים לחותרים תחרותיים). שאר הציוד הוא ציוד פרטי של חברי המועדון.
קישורים חיצוניים
בארכיון האינטרנט
נומרוס נולוס
נומרוס נולוס (בלטינית: numerus nullus) הוא ביטוי שמשמעו "מספר אפס" ומכוון לחלקו של ציבור מסוים בין הלומדים או העוסקים בתחום מסוים.
נומרוס נולוס היווה למעשה החמרה של מדיניות הנומרוס קלאוזוס, החמרה מוחלטת, ששללה לחלוטין את זכותו של ציבור מסוים להיות בין הלומדים או בין המועסקים בענפים מסוימים. האפליה הזאת כוונה לעיתים קרובות כלפי יהודים באירופה, כאשר מנעו מהם חברות בגילדות מקצועיות ומאוחר יותר כאשר מנעו מהם עיסוקים מסוים, כמו הוראה.
הדרישה להפעלת נומרוס נולוס כלפי המיעוט היהודי התחזקה במיוחד לאחר האמנציפציה ליהודים, שבעקבותיה עלה מאוד מספר היהודים במוסדות להשכלה גבוהה ובמשלחי יד יוקרתיים. התביעה לנומרוס נולוס כלפי היהודים נבעה מקנאה ומתחרות על מקומות עבודה ולימוד והשתלבה בנקל עם האנטישמיות הקלאסית. התביעות להפעלת נומרוס נולוס נדחו במקומות מסוימים, התקבלו חלקית במקומות אחרים על ידי הפעלת נומרוס קלאוזוס תחילה ובהמשך על ידי מעבר לנומרוס נולוס, כפי שזה קרה במדינות דוגמת הונגריה ורומניה.
נומרוס נולוס כלפי יהודי רומניה
ב-29 באוגוסט 1940 פרסם שר החינוך הרומני החלטה מספר 153377 שקבעה נומרוס קלאוזוס של מקסימום 6% יהודים בכל כיתת לימודים בכל רמות הלימודים. בהוראה-חוק מספר 3438, מיום 11 באוקטובר 1940 הוחמר המצב ונקבע נומרוס נולוס, איסור מוחלט על לימודי יהודים במוסדות החינוך הממלכתיים או הפרטיים (בבעלות לא יהודית), כולל האוניברסיטאות. היהודים הורשו להקים לעצמם, על חשבונם, מוסדות חינוך פרטיים המיועדים אך ורק ליהודים.
לא רק היהודים הלומדים סולקו ממערכת החינוך הרומנית, גם המורים, כולל הפרופסורים היהודים באוניברסיטה, סולקו ממערכת החינוך בהתאם לאותו חוק. העיתונאים היהודים סולקו מכל אמצעי התקשורת הרומנים והורשו לפעול רק בעיתונים יהודים. הרופאים היהודים סולקו מכל בתי החולים הציבורים והפרטיים הלא יהודים והורשו לטפל רק בחולים יהודים. עורכי הדין היהודים סולקו מלשכת עורכי הדין והורשו להגן רק על לקוחות יהודים. כל עובדי הציבור היהודים סולקו ממקומות העבודה שלהם.
רזי אמיתי
רזי אמיתי (נולד ב-14 ביולי 1948) הוא במאי ומנהל תיאטרון ישראלי. חוקר תחום תיאטרון הילדים בישראל, מכהן כיו"ר "אסיטז' המרכז הישראלי לתיאטרוני ילדים". בעברו ניהל את תיאטרון באר שבע, תיאטרון אורנה פורת ותיאטרון מדיטק בחולון.
קורות חייו
רזי אמיתי הוא בן למשפחה גדולה שעלתה לארץ מתימן בשנות השלושים של המאה העשרים. הוריו שרה וציון אמיתי עלו לארץ מתימן כילדים. אמו הייתה חברה בבית"ר ואחר-כך חברת מחתרת באצ"ל כמו גם אביו. אביו עבד בתחילה כפקח בעירייה, אחר-כך כקבלן בניין ולבסוף בבית הדפוס של העיתון "דבר". אמו עבדה בעבודות שונות, ומספר שנים במטבח של מלון הילטון.
רזי (רזיאל) אמיתי נקרא על שם דוד רזיאל, מפקד האצ"ל. הצעיר מבין ארבעה ילדים, לו שני אחים ואחות. בשלוש השנים הראשונות לחייו גדל בכרם התימנים ואחר-כך ועד אחרי הצבא גדל בשכונת קריית שלום בתל אביב. למד בבית הספר היסודי "גבעת השלום" בקריית שלום ובתיכון "גאולה" בתל אביב. כבר מילדותו התבלט במשחק ובשנת 1962 שיחק כילד בהצגה "אמיל והבלשים" בתיאטרון הבימה. התגייס לצבא במאי 1966. שירת כמדריך נוער ומש"ק תרבות בחוות הגדנ"ע בבאר אורה.
דרכו – בתיאטרון, בקולנוע ובמוזיקה
לאחר שחרורו מצה"ל במאי 1969, עבד תקופה מסוימת כמדריך נוער. הוא בוגר סמינר הקיבוצים במגמת תיאטרון (1970). בעקבות כך שיחק בתפקידים קטנים בתיאטרון הקאמרי בהצגות "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" ו"הפקודה". במקביל רקד ג'אז בשלישית "ג'אז פלוס" שהקים שמעון בראון והופיע גם כרקדן באופרה.
אמיתי השתתף בשני סרטים גדולים – "ישו כוכב עליון" של אולפני יוניברסל בבימויו של נורמן ג'ואיסון ו"קזבלן", בבימויו של מנחם גולן, שניהם ב-1973. באותה שנה נטל חלק ברביעיית "הכנופיה" לצד מרגלית צנעני, יזהר כהן ואסתי כץ. כותב החומר היה חיים חפר והבמאי צדי צרפתי. הרביעייה שרה שירי בלוז ונשמה בסגנון אתני של אותה תקופה, והופיעה בפני חיילים במלחמת יום הכיפורים. ב-1974 שיחק בהצגה "בת המלך" בתיאטרון הילדים והנוער של אורנה פורת.
פעילות קהילתית וחינוכית בתיאטרון בישראל
ב-1975 הקים בבית שמש תיאטרון קהילתי שהיה מחלוצי התיאטרונים הקהילתיים בארץ, בו עבד כבמאי עד 1977. התיאטרון הציג שתי הצגות ("תנו לשמש לעלות" ו"כוכבים בראש") שזכו להצלחה ותהודה ושודרו בטלוויזיה. כותב המחזות היה הסופר יהודה אטלס ושיחקו בהן נערים ונערות מבית שמש.
השכלה
את התואר ראשון בתיאטרון השלים בEmpire State College, אוניברסיטת המדינה של ניו יורק (1978-1977) המשיך וסיים תואר שני בתיאטרון במכללת האנטר, אוניברסיטת העיר ניו יורק (1982-1978).
בשנת 1982 חזר עם משפחתו לישראל. באותה תקופה הקים לראשונה בארץ מחלקה חינוכית בתיאטרון אורנה פורת ועמד בראשה. במקביל ביים בתיאטרון אורנה פורת שלוש הצגות: "אהבה אפשרית", "יום הורים" ו"תרנגול כפרות". היה בצוות שהקים בשנת 1984 את בית הספר לאמנויות תל אביב ושימש כמרכז מגמת הדרמה בבית הספר ולימד תיאטרון (1988-1984). בשנת 1983 הקים תיאטרון קהילתי בקריית גת שם לימד משחק וביים הצגות במשך שלוש שנים. המשתתפים היו בני נוער ומבוגרים מקריית גת. אחר-כך עבר עם משפחתו לאטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית, בה כיהן כשליח הקהילה מטעם הסוכנות היהודית (1990-1988).
מנהל תיאטראות בישראל
ב-1990 קראה לו אורנה פורת להחליף אותה בניהול תיאטרון אורנה פורת. הוא כיהן כמנכ"ל ומנהל אמנותי של התיאטרון עד סוף שנת 1996.
אחר-כך כיהן כמנכ"ל ומנהל אמנותי של התיאטרון העירוני באר שבע (2004-1997). באותה תקופה ביים בבאר שבע שש הצגות: "ירח שחור", "חלום אחר", "יש לי כנרת", "הקיץ האחרון", "יונו והטווס" ו"פוטו בגדד".
רזי אמיתי היה היוזם המקים של תיאטרון המדיטק בחולון. הוא כיהן כמנכ"ל ומנהל אמנותי של המדיטק בשנים 2004–2007.
באוקטובר 2007 התמנה למנכ"ל ומנהל אמנותי של תיאטרון מחול ענבל, תפקיד בו כיהן עד שנת 2014.
פעילות ציבורית
משנת 2010 הוא מכהן כיו"ר "אסיטז' המרכז הישראלי לתיאטרוני ילדים". כיהן גם כשש שנים כחבר בהנהלה העולמית של אסיטז' – הארגון הבינלאומי לתיאטרוני ילדים. במסגרת פעילותו הציבורית היה חבר המועצה הישראלית לתרבות ואמנות, חבר במדור התיאטרון. היום הוא ממשיך את פעילותו במדורים תיאטרון פרינג' ותרבות בקהילה של המועצה הישראלית לתרבות ולאומנות במשרד התרבות.
תפקידי הוראה
במהלך השנים לימד תיאטרון, משחק ובימוי במסלולים אקדמיים ומקצועיים של תחומי התיאטרון והתקשורת – במכללת סמינר הקיבוצים, בית הספר לאומניות הבמה – בית צבי, אוניברסיטת תל אביב, המכללה למינהל, בית הספר למשחק של יורם לוינשטיין. במשך כל השנים רזי אמיתי מרצה ומפעיל סדנאות בארץ ובעולם – בנושאי תרבות, אמנות, תיאטרון, ארץ ישראל, ריכוז, הנחיה והוראה בסדנאות והשתלמויות לאנשי חינוך ורכזי תרבות והפעלת סדנאות מנהלים בחברות מסחריות במסגרת חברה לייעוץ ארגוני.
רזי אמיתי נשוי ואב לשלוש בנות.
הירוגליף
הִירוֹגְלִיף (מיוונית: ἱερογλύφος: היירוס - קדוש, גליף – תחריט או כתב מגולף) הוא מונח המתייחס לתווים או סימנים גרפיים שיוצרים דמויות מצוירות, בעיקר ציורי חיות או חפצים. תווים אלה שימשו בסיס לכתב קדום אשר היה מותאם לחריטה על חרס, אבן או עץ.
ההירוגליפים הקדומים התגלו במסופוטמיה באלף הרביעי לפנה"ס באזור שומר או עילם. הם שימשו בתחילה לתיעוד הייצור החקלאי ובהמשך הובילו עבודות מלאכת היד של התושבים ליצירת כתב היתדות, שהיה בשימוש נרחב לאחר מכן על ידי השומרים, האשורים, האכדים והבבלים. אזור נוסף בו תועדה התפתחות של כתב הירוגליפי הוא מצרים העתיקה, הכתב ההירוגליפי באזור זה החל להתפתח באלף השלישי לפנה"ס. כתב זה שונה מהכתב שהתפתח במסופוטמיה, והיה מבוסס על ציורים של גרמי שמים, תופעות טבע, חיות, צמחים, אלים, בני אדם וצורות מגורים. הכתב המצרי העתיק היה בשימוש לאורך כ-3,000 שנה.
המונח הירוגליף מקורו ביוון העתיקה ומשמעותו כתבי הקודש וזאת על שום תפקידו העיקרי שהתבטא בעבודת האלים במקדשים; המונח הירוגליף שימש במקור לתיאור כתב החרטומים המצרי, אולם הוא הורחב והוא מתייחס עתה לכל כתב שמבוסס על ציורים.
כתב הירוגליפי התפתח גם במרכז אמריקה בתרבות המאיה, שהתקיימה באזור המדינות מקסיקו וגואטמלה של היום. הכתב החל להתפתח במאה השלישית לספירה והיה בשימוש עד למאה ה-16 זמן קצר לאחר הכיבוש הספרדי.
אריה על מיתר סול
אריה על מיתר סול (בגרמנית Air auf der G-Saite) היא יצירה מוזיקלית לפסנתר ולכינור אשר עובדה על ידי הכנר הגרמני אוגוסט וילהלמי מפרק האֵר (air) בסוויטה השלישית לתזמורת ברה מז'ור, רי"ב 1068 של יוהאן סבסטיאן באך. היצירה היא מהמוכרות ביותר של באך, ובמוזיקה הקלאסית בכלל. השם "אריה על מיתר סול" איננו מדויק, אך התקבל עם השנים. אריה ואר הן למעשה מילים נרדפות, הואיל ונוסף לאריה המוכרת לקול סולו, קיימת גם אריה אינסטרומנטלית, כמו במקרה זה.
היסטוריה
באך כתב את הסוויטה בזמן שירותו בקתן, בחצרו של לאופולד, נסיך אנהלט-קתן בין השנים 1717 ל-1723. היא כתובה לתזמורת הכוללת אבובים, חצוצרות, טימפני, כלי קשת ובאסו קונטינואו, אם כי בפרק האריה משתתפים כלי הקשת והבאסו קונטינואו בלבד. האריה עובדה בסוף המאה ה-19 על ידי וילהלמי לפסנתר וכינור. על ידי שינוי הסולם מרה מז'ור המקורי לדו מז'ור, והורדת המלודיה באוקטבה שלמה, ניתן היה לנגן את היצירה כולה על מיתר אחד בכינור, מיתר סול. יצירה זו הייתה היצירה הראשונה של באך שהוקלטה.
מיתוסים
על פי מיתוס אחד, הכינוי "על מיתר סול" ניתן לפרק בזמן קונצרט של פגניני כאשר פקעו מיתריו של הכנר בזמן ביצוע היצירה בזה אחר זה, והוא נותר עם מיתר סול לבדו (המיתר הנמוך ביותר בכינור), עליו ניגן את האריה. על פי מיתוס אחר, מלכתחילה הפרק הזה נוגן רק על מיתר סול.
בתרבות הפופולרית
היצירה היא מהמוכרות ביותר של באך, ובמוזיקה הקלאסית בכלל. היא סומפלה עבור פסקול הסרט צוללת צהובה והשפיעה על הלהיט של פרוקול הארום A Whiter Shade of Pale, שנבחר על ידי מבקרי מוזיקה ב-1977 לסינגל הטוב ביותר מאז 1952. הסינגל Everything's Gonna Be Alright של Sweetbox שיצא ב-1997 התבסס על האריה על מיתר סול, והגיע לצמרת המצעדים במדינות רבות ובכללן בריטניה, צרפת, גרמניה, ספרד, הולנד וישראל. בעונה הרביעית של הסדרה האישה הטובה רוקדים פיטר ואלישה פלורק לצלילי האריה על מיתר סול בנשף המסורתי של יום סנט פטריק בשיקגו.
ראש המטה הכללי (בלארוס)
ראש המטה הכללי (בבלארוסית: Начальнік Генеральнага штаба) הוא הדרג הפיקודי העליון בכוחות המזוינים של בלארוס. הוא כפוף לשר ההגנה והוא היועץ הצבאי הישיר של ממשלת בלארוס. מקביל לתפקיד הרמטכ"ל בצה"ל.
התפקיד נוסד עם התפרקות ברית המועצות והקמתה של בלארוס. ראש המטה הכללי עומד בראש המטה הכללי, שהוא סגל הניהול של הצבא, ומשמש במקביל כסגנו של שר ההגנה. ראש המטה הכללי ממונה ישירות בידי נשיא בלארוס המשמש כמפקד העליון של הכוחות המזוינים.
רוב לאו
רוברט הפְּלר לואוּ (באנגלית: Robert Hepler Lowe; נולד ב-17 במרץ 1964) הוא שחקן וקולנוען אמריקאי. נודע בעיקר מתפקידו בסדרה של סרטי קולנוע מצליחים בשנות ה-80 של המאה ה-20. מוכר גם מתפקידו בתור סאם סיבורן בסדרת הדרמה הפוליטית עטורת השבחים "הבית הלבן"; וכן, בשל גילום דמותו של הסנאטור רוברט מקאליסטר בסדרת הדרמה "אחים ואחיות".
שנות ה-80
לאו המשיך בעיסוקיו אלו, ואף השתלב כשחקן בסדרת טלוויזיה זניחה. לאו למד בתיכון "סנטה מוניקה", ושניים מחבריו לספסל הלימודים היו השחקנים שון פן, אמיליו אסטבז ואחיו צ'ארלי שין. אסטבז ולאו, ביחד עם עוד שישה-שבעה שחקנים, היו חלק מקבוצה שכונתה "חבורת הפרחחים", קבוצה של שחקנים צעירים ששיתפו פעולה במספר סרטי קולנוע מצליחים במהלך שנות ה-80 (אך לא בהכרח כולם באותו סרט). סרטים אלו, בהם "הבוגרים" (1983) ו"נערי הכרך", הפכו את לאו לשחקן מצליח ולמעין "אליל" וסמל מין. בסרט "חברים" (1985) הופיע לאו לצד דמי מור, אלי שידי ואמיליו אסטבז. ב-1986 כיכב בדרמת הספורט "חתיך, חתיך" לצד פטריק סווייזי וקיאנו ריבס. בשנת 1984 נבחר לאו לאחד מעשרת השחקנים הצעירים המבטיחים ביותר על ידי ג'ון ויליס (במגזין "Screen World"). שנות ה-80 היו שנים יפות עבור לאו, והוא נהנה מהצלחה חומרית, פרסום והערצה; אך בהמשך שנות השמונים החלה הידרדרות במצבו של לאו, והוא התמכר לסמים ולאלכוהול. בשנת 1988 "כיכב" לאו בקלטת וידאו שבה הוא מקיים יחסי מין עם שתי נשים, אחת מהן נערה בת 16 בלבד (לטענתו, הנערה שיקרה לגבי גילה). הקלטת נחשפה בציבור, דבר שתרם לדעיכת הקריירה שלו ולהידרדרות נוספת במצבו האישי. העניין גרר גם אישום פלילי בשל מעורבות קטינה, ועל לאו הוטל עונש של 20 שעות עבודות שירות. לאו זכור כ"חלוץ" בתחום קלטות הסקס של ידוענים בשל פרשה זו.
שנות ה-90
לאו נכנס למכון גמילה, והצליח להתאושש. בשנת 1991 נישא לשריל ברקוף, מאפרת, ולשניים נולדו שני בנים: אדוארד מת'יו (1993) וג'ון אוון (1995). במהלך שנות ה-90 גילם לאו מגוון תפקידים, בקולנוע ובטלוויזיה, בהם: גילום דמותו של בנג'מין קיין בסרט "עולמו של ויין" (1992), ושל ג'ס בסרט "פרנק וג'סי" (1994) לצד ביל פקסטון. הוא נבחן לתפקיד קאלדון הוקלי עבור סרט הקולנוע "טיטניק", אך השחקן בילי זיין הוא זה שקיבל את התפקיד.
"הבית הלבן"
ב-1999 לוהק לאו לתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "הבית הלבן" של היוצר אהרון סורקין, וכיכב בפרק הפיילוט. לאו גילם את דמותו של סאם סיבורן, עורך דין מצליח וכותב נאומים שמשמש כסגן מנהל אגף התקשורת בממשל בארטלט. הפקת הסדרה הייתה כה שבעת רצון מצוות השחקנים שגילם את הדמויות האחרות באגף המערבי, עד שהוחלט לקצץ את תפקידו של לאו, שכעת נשאר בתור שחקן מן המניין, לצד אליסון ג'ני, ג'ון ספנסר, ריצ'רד שיף, בראדלי ויטפורד ומרטין שין; זאת למורת רוחו של לאו, שהמשיך לככב בסדרה המצליחה ואף זכה למועמדויות לפרס אמי וגלובוס הזהב. בהמשך עלו יחסיו עם ההפקה על שרטון בשל חוסר הסכמה בנושאים כספיים, וכן בעניין זמן המסך, היקף דמותו וחשיבותה. כתוצאה מכך פרש מהסדרה לאחר ארבע עונות. לאו שב לגלם את דמותו של סאם בשני פרקים נוספים בעונה שחתמה את הסדרה (2006).
שנות ה-2000
לאחר שעזב את "הבית הלבן" פנה לאו להפקת סדרת דרמה עבור רשת NBC, שבה הוא גם כיכב: סדרת הדרמה המשפטית "מאורת האריות". הסדרה זכתה לשיעורי צפייה נמוכים וירדה מהמסכים במהרה. לאו ניסה שוב, והופיע בתפקיד ראשי בעוד דרמה של רשת NBC בשם Dr. Vegas (2004), אך גם היא נכשלה וירדה מהמסכים.
נראה היה כי הקריירה של לאו מתחילה לדעוך, אך עד מהרה הוא זכה שוב להצלחה, כשהשתתף במיני-סדרה המצליחה "Salem's Lot" (2004), ולאחר מכן במיני-סדרה מצליחה נוספת ושמה "Beach Girls" (2005). באותה שנה שב לשתף פעולה עם היוצר שון ראיין; הוא לוהק ל"בחורים טובים", מחזה של ראיין שעלה בלונדון. הוא היה מועמד לתפקיד ד"ר דרק שפרד ב"האנטומיה של גריי" אך לבסוף הוחלף בפטריק דמפסי. בשנת 2006 הופיע בסרט הקולנוע הסאטירי של ג'ייסון רייטמן, "תודה שעישנתם", וכן במספר תפקידים על המסך הקטן. באותה שנה הצטרף לאו לאנסמבל השחקנים בסדרת הדרמה "אחים ואחיות" בתפקיד רוברט מק'קליסטר, סנאטור ומועמד לנשיאות ארצות הברית היוצא עם קיטי ווקר. הופעתו בסדרה הייתה אמורה להיות זמנית, אך בשל המדרוג הגבוה של הפרקים שבהם השתתף הודיעה הפקת הסדרה ב-2007 כי לאו יישאר, וכך הוא נותר עד עונתה הרביעית.
בשנת 2012 כיכב בסרט המותחן הפוליטי "קרב סכינים" של הבמאי ביל גאטנטאג.
ב-2015 כיכב בסיטקום "הכריש" ברשת Fox האמריקאית, בתור שחקן שמגלם עורך דין. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת.
בשנת 2016 שיחק ובסרט קומדיית האקשן "משאית מפלצת", בכיכובו של לוקאס טיל.
חיים אישיים
לאו חירש באוזנו הימנית.
הוא מייסדו של ארגון מקומי שמטרתו הכתבת ייעוד הקרקעות באזור, וכן שקיפות בממשל המקומי. הוא היה מעורב אף בפוליטיקה מדינתית כאשר סייע לחברו ארנולד שוורצנגר להיבחר למשרת מושל קליפורניה מטעם הרפובליקנים, זאת על אף שהוא עצמו מזוהה עם המפלגה הדמוקרטית. לאו הוא הדובר הראשון ממין זכר של ארגון "Lee National Denim Day", המגייס כספים למימון חקר סרטן השד.
החלטה 9 של מועצת הביטחון של האו"ם
החלטה 9 של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה ב-15 באוקטובר 1946, קבעה כי אומה שאינה חברה בבית הדין הבין-לאומי בהאג יכולה להגיש תביעה בפני בית הדין הבין-לאומי כל עוד אותה מדינה מתחייבת לקיים את פסיקת בית המשפט. ההחלטה התקבלה במועצה פה אחד.
רם לוי
רם לוי (נולד ב-1 באוגוסט 1940 בתל אביב) הוא במאי ויוצר טלוויזיה ישראלי, המתמחה בבימוי סרטים עלילתיים ותיעודיים ופרופסור אמריטוס בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. חתן פרס ישראל לתקשורת לשנת ה'תשנ"ג (1993).
ביוגרפיה
לוי נולד וגדל בתל אביב. לדבריו, גדל "בסביבה מאוד ציונית-ישראלית-אשכנזית-צפון תל אביבית רגילה", היה חניך בתנועת הצופים, ולמד בתיכון עירוני א'. התגייס לחטיבת הצנחנים, ועם שחרורו מהצבא למד בחוגים לכלכלה ומדע המדינה באוניברסיטה העברית ולאחר מכן גם בבית הספר לקולנוע בלונדון. היה עמית ניימן באוניברסיטת הרווארד. בשנים 1968-1999 עבד כבמאי במחלקת הדרמה של הטלוויזיה הישראלית ויצר עשרות דרמות וסרטי תעודה. כיום הוא יוצר עצמאי.
את בסיס ההשראה ליצירותיו, שרובן עסקו באנשים בשולי החברה, בפערים החברתיים ובנושא הקונפליקט הישראלי-פלסטיני שאב לדבריו מהשואה שהשפיעה עליו מצעירותו:
כבר בסרט הראשון שהפיק, "אני אחמד" מ-1966 (במאי: אבשלום כ"ץ), עסק לוי בבעיה הפלסטינית וביחסים בין יהודים לערבים, כשגיבורו התיעודי היה פועל ערבי בדרכו מן המשולש לתל אביב. אחד מסרטיו הידועים שעסקו בנושא הפלסטיני היה "חרבת חיזעה", דרמה עלילתית המבוססת על סיפורו של ס. יזהר שעסקה בגירוש תושבי כפר ערבי במהלך מלחמת העצמאות. הדרמה שודרה בטלוויזיה ב-1978 לאחר התנגדויות וויכוחים רבים. סרטו התיעודי "הסרט שלא היה" מ-1994, הביא עדויות של ערבים שעונו על ידי השב"כ. סרט תיעודי אחר, "סכנין חיי", גולל את סיפורה של קבוצת הכדורגל בני סכנין על רקע הזכייה בגביע המדינה והטענות לקיפוח.
לוי עסק בחלק מסרטיו בעוני ובפערים החברתיים בישראל. יצירתו הבולטת ביותר הייתה הדרמה "לחם" מ-1986, העוסקת במשפחה המצויה במשבר חברתי וכלכלי. סרט אחר, "אינדיאני בשמש" (1981), על פי סיפור של אדם ברוך ותסריט של דיתה גרי שעליו זכה לוי בפרס "כינור דוד". הסרט מתאר מפגש בין שני עולמות שונים: חייל צפון-תל אביבי וחייל מושבניק ממוצא הודי.
בשנת 1972 עיבד לטלוויזיה את סיפורו של גדעון תלפז "מי ורדים מפורט סעיד" על משפחה יהודית בתקופת המנדט הבריטי שחוזרת לארץ לאחר שנים במצרים.
לוי עיבד לטלוויזיה גם מחזות תיאטרון, בהם "הכלה וצייד הפרפרים", הילד חולם ו"כתר בראש", ויצר את הסדרה "מר מאני" (1996) על פי ספרו של א. ב. יהושע, העוסקת בתולדותיה של משפחה יהודית במשך מאה שנה. בשנת 1988 ביים לטלוויזיה את הדרמה "משחקים בחורף" על פי סיפור של יצחק בן נר. בשנת 1992 ביים את סרט הטלוויזיה "בוצ'ה", בהפקת הערוץ הראשון על פי תסריט של גלעד עברון, שעובד מיידי המחזאי יוסף בר-יוסף, בכיכובם של יגאל נאור ושמואל וילוז'ני.
בשנת 1993 זכה לוי בפרס ישראל לתקשורת על מכלול עבודותיו.
בשנת 2000 ביים לוי סדרת טלוויזיה בשם "רצח, מצלמים" (על פי תסריט של הסופרת בתיה גור). הסדרה כללה, בין השאר, תיאור מקרה של הריגת שבויי מלחמה מצריים בראס סודר במלחמת ששת הימים, כפי שסיפרו ללוי חבריו ליחידת הצנחנים בה שירת.
בשנת 2009 יצא מארז DVD שכלל את כל סרטיו, בהוצאה מחודשת.
בשנת 2016 ביים לערוץ הראשון את סדרת הדרמה "גירושים מאוחרים" על פי ספרו של א.ב. יהושע.
בשנת 2019 יצר את סרט הקולנוע הראשון שלו, "המתים של יפו". הדרמה עוסקת בזוג נטול ילדים, ג'ורג' וריטה, המתגורר ביפו. את חייהם השלווים ואת יחסיהם מערערים שלושה ילדים פלסטינים המגיעים אליהם לאחר שאמם מתה ואביהם נשלח לכלא. את התסריט כתב גלעד עברון לפני פטירתו. בתפקידים הראשיים מופיעים יוסף אבו ורדה ורובא בלאל-עספור. הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע ירושלים ויצא לאקרנים בישראל ב-30 בינואר 2020.
פרסי הווידאו קליפים של MTV
טקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV (באנגלית: MTV Video Music Awards; בראשי תיבות: VMA) הוא טקס מוזיקה של חברת MTV, אשר מתקיים מדי שנה (בחודשים אוגוסט - ספטמבר) במדינה אחרת בארצות הברית, החל משנת 1984. הטקס מחלק פרסים עבור הצטיינות בתחום המוזיקה העכשווית ובייחוד בכל הקשור לווידאו קליפים. הפרס החשוב ביותר בטקס, הוא "קליפ השנה" (Video of the Year). לרבים ממבקרי המוזיקה או לצופים, נחשב הטקס כטקס חלופה לפרס גראמי (בתחום הקליפים), או כ"האוסקר של הצעירים". אמנם הטקס מיועד לקהל האמריקאי, אך משודר בשידור חי למדינות רבות, בין היתר גם בישראל, וזוכה למידרוג גבוה יחסית. הטקס ששודר בשנת 2011, היה למשדר הנצפה ביותר בערוץ MTV בכל הזמנים עם 12.5 מיליון צפיות.
היסטוריה
מנהלי רשת MTV החליטו שגם ערוץ מוזיקה יכול להעניק פרסים בתחום זה. הטקס עצמו אורך כ-3 שעות, וכל שנה נודד למקום אחר בארצות הברית. הטקס לקח חלק בארבעה מקומות - ניו יורק, לוס אנג'לס, מיאמי ולאס וגאס. החל משנת 2001, מוענק פיסלון לכל זוכה, שהוא אסטרונאוט הנוחת בחלל, אחד הסמלים המזהים עם MTV בראשיתו.הטקס הראשון חל ב-1984 בניו יורק, ונחל הצלחה.
הטקס ידוע כבעל מידרוג גבוה יחסית ומשיכה רבה לקהל הצעיר, אך גם לביקורת רבה כנגד התכנים שהופיעו לאורך השנים, ביניהם עירום, אקטים מיניים, נשיקות וכדומה. הזמרת ביונסה זכתה ב-25 פרסים במהלך השנים, ובכך מחזיקה בשיא הפרסים הגדול ביותר, בזמן שהיא וזמרת הפופ ליידי גאגא היחידות בהיסטוריית הטקס אשר זכו בכ-8 פרסים בערב אחד. גאגא ב-2010, ביונסה ב-2016.