cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תומאס בייס
ביוגרפיה
בשנת 1755 חלה ובשנת 1761 נפטר.
ברני סנדרס
ברנרד "ברני" סנדרס (באנגלית: Bernard "Bernie" Sanders; נולד ב-8 בספטמבר 1941) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי, המכהן כסנאטור מטעם מדינת ורמונט מאז 2007. סנדרס הוא החבר העצמאי שכיהן בקונגרס לאורך התקופה הממושכת ביותר בהיסטוריה האמריקאית. סנדרס ניסה ללא הצלחה להיות המועמד הנשיאותי של המפלגה הדמוקרטית ב-2016 וכן שוב ב-2020 עד לפרישתו מהמרוץ לנשיאות.
בתור דמו-סוציאליסט, סנדרס ידוע בהתנגדות שלו לאי-שוויון כלכלי. במדיניות פנים, הוא תומך באופן כללי בזכויות עובדים ומקדם ביטוח בריאות אוניברסלי, חופשת לידה בתשלום, השכלה גבוהה ללא שכר לימוד, ותוכנית כלכלית שאפתנית שמטרתה ליצור עבודות שמתמודדות עם התחממות עולמית. במדיניות חוץ, סנדרס תומך בכלליות בהפחתת התקציב הצבאי וחיפוש פתרונות יותר דיפלומטיים ושיתופיים. בנוסף, הוא מאמין כי צריך לשים דגש גדול יותר על זכויות עובדים ודאגות סביבתיות כשמנהלים משא ומתן על הסכמי סחר בינלאומיים. פרשנים רבים הצביעו על ההשפעה הרבה של תפיסות העולם שלו על הפוליטיקה במפלגה הדמוקרטית מאז הקמפיין שלו לנשיאות 2016.
סנדרס נולד וגדל ברובע ברוקלין שבניו-יורק. בעודו סטודנט, הוא היה מארגן מחאות אקטיבי בזמן התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח. אחרי שעבר לגור בוורמונט, הוא נבחר להיות ראש העיר של ברלינגטון ב-1981 בפער של עשרה קולות ונבחר מחדש שלוש פעמים. ב-1990 הוא ניצח בבחירות שהפכו אותו לחבר היחיד של בית הנבחרים של ארצות הברית מוורמונט. סנדרס שירת בבית הנבחרים במשך 16 שנים לפני שנבחר לסנאט של ארצות הברית ב-2006; הוא נבחר מחדש ב-2012 וב-2018.
באפריל 2015, סנדרס הכריז על התמודדותו בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית ב-2016. למרות ציפיות התחלתיות נמוכות, סנדרס זכה בתמיכה של 23 מדינות ובערך 43% מהקולות, לעומת ה-55% שזכתה בהם הילרי קלינטון. הקמפיין שלו זכה לתשומת לב על ההתלהבות של התומכים שלו, וכמו כן הדחייה של תרומה כספית גדולה מתאגידים, התעשייה הפיננסית וכל Super PAC שהוא. ביולי 2016, הוא רשמית תמך בקלינטון כנגד הרפובליקני דונלד טראמפ, בעודו מעודד את התומכים שלו להמשיך את "המהפכה הפוליטית" שהקמפיין שלו התחיל. בפברואר 2019, סנדרס הודיע על כך שינסה שנית לזכות במועמדות הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית.
ב-8 באפריל 2020 הודיע סנדרס על פרישתו מהמרוץ לנשיאות.
שרקן
שַׁרְקָן (ידוע בעברית גם בשמות חֲזִיר יָם או קָבִיָּה; שם מדעי: Cavia porcellus) הוא מין מכרסם בינוני, אוכל צמחים, שמוצאו מהאזור שמצפון לנהר האמזונאס באמריקה הדרומית. הוא הובא לאירופה לראשונה על ידי הספרדים בזמן כיבוש פרו בשנת 1532. כיום השרקן נפוץ בכל העולם כחיית מחמד וכחיית מעבדה. הוא פעיל בעיקר בלילה, וביום מסתתר ואוכל. על אף דמיונו החיצוני של השרקן לאוגר אין הם קרובי משפחה.
ברני סנדרס
ראשית חייו
סנדרס נולד בברוקלין, ניו יורק. אביו, אליאס סנדר-גוטמן, נולד ב-19 בספטמבר 1904 בעיירה סוופניצה (Słopnice) בגליציה (אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום בפולין) למשפחה יהודית, וב-1921, בגיל 17, היגר לארצות הברית ושינה את שם משפחתו לסנדרס. אמו, דורותי לבית גלסברג, נולדה בניו יורק ב-2 באוקטובר 1912 לזוג מהגרים יהודים מפולין (אביה נולד ברדזין פודלסקי) ורוסיה. כל בני משפחת אביו נרצחו במהלך השואה בפולין. המשפחה הייתה בת למעמד בינוני-נמוך והדאגה לפרנסה הייתה דבר שבשגרה. סנדרס טען כי כך ניטעה בו תודעה מעמדית חזקה, שהובילה אותו לסוציאליזם. אחיו של סנדרס, לארי סנדרס, הוא כיום פוליטיקאי החבר במפלגת "הירוקים" של אנגליה וויילס, במחוז אוקספורדשייר באנגליה. בנו של לארי, אחיינו של סנדרס, ג'ייקוב, הוא חבר לשעבר במועצת העיר של אוקספורד מטעם הירוקים.
שרקן
תוחלת חייו של השרקן היא 5–6 שנים בשבי, אך הוא יכול להאריך חיים עד שמונה שנים.
ברני סנדרס
ראשית חייו
הוא למד בבית הספר התיכון על שם ג'יימס מדיסון בברוקלין, שבו למדו גם שני סנאטורים יהודים נוספים שמכהנים או שכיהנו עמו בסנאט האמריקאי; צ'אק שומר (דמוקרט ממדינת ניו יורק) ונורם קולמן (רפובליקני ממינסוטה). שנה לאחר סיום לימודיו בתיכון נפטרה אמו, בגיל 46, ושלוש שנים לאחר מכן נפטר אביו.
שרקן
מקור השם
השַׁרְקָן נקרא בעברית חֲזִיר יָם, בעקבות השפות האירופאיות. באנגלית השרקן קרוי "חזיר גינאה" (Guinea pig), בצרפתית "חזיר הודו" (Cochon d'Inde) ובשפות אחרות בשמות דומים. זאת מפני שהוא הובא לאירופה מעבר לים, והזכיר לאירופאים את החזיר בהרבה מאפיינים פיזיים והתנהגותיים. בהמשך, הנחיל לו פיני אמיתי את שמו העברי שרקן עקב הציוצים (הדומים לשריקות) שהוא משמיע בעיקר כאשר הוא מפחד או רעב. כיום נפוצים לחיה זו בעברית שני השמות הבאים: "קָבִיָּה", שהוא שם הסוג שלו, ו"שרקן".
ברני סנדרס
ראשית חייו
סנדרס סיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת שיקגו ב-1964, שם הצטרף ל"איחוד החופשי", גוף שפעל נגד מלחמת וייטנאם והפרדה גזעית של אפרו-אמריקאים בקמפוסים. ומיד עם סיום לימודיו, נסע לישראל ובמשך מספר חודשים התנדב בקיבוץ שער העמקים. הוא חזר לארצות הברית והשתקע עם אשתו הראשונה, דברה שילינג, במדינת ורמונט. עבד לפרנסתו במקצועות שונים, ובכללם גם כנגר וכעיתונאי עצמאי.
שרקן
מבנה גוף
אורך גופו של שרקן בוגר מגיע עד 20 סנטימטר וצבע פרוותו חום, כתום, לבן, אפור, שחור או שילוב של צבעים אלה. לשרקן אין זנב. בגפיים האחוריות יש לו שלוש אצבעות ובקדמיות - ארבע.
ברני סנדרס
קריירה פוליטית מוקדמת
בזמן לימודיו באוניברסיטת שיקגו, הצטרף סנדרס לליגה הסוציאליסטית הצעירה (Young People's Socialist League), ארגון הצעירים של המפלגה הסוציאליסטית האמריקאית, ונטל חלק במאבק התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית כמארגן סטודנטים במסגרת "הקונגרס לשוויון גזעי" ("Congress of Racial Equality") ו"ועדת התיאום הסטודנטיאלית הלא אלימה" ("Student Nonviolent Coordinating Committee"). תחת ראשותו התאחדו סניפי אוניברסיטת שיקגו של שתי התנועות לתנועה משותפת אחת. בינואר 1962 הוביל סנדרס מצעד לבניין ההנהלה של אוניברסיטת שיקגו כדי למחות על מדיניותו של נשיא האוניברסיטה ג'ורג' וולס בידל של הפרדה גזעית במעונות הסטודנטיאליים. "אנו מרגישים שזהו מצב בלתי נסבל כאשר סטודנטים שחורים ולבנים של האוניברסיטה לא יכולים לחיות יחדיו בדירות בבעלות האוניברסיטה", אמר סנדרס בהפגנה. לאחר מכן, נכנסו סנדרס ועוד 32 סטודנטים נוספים לבניין ההנהלה וחנו מחוץ ללשכת הנשיא, במה שהיה לשְׁבִיתַת השֶׁבֶת הראשונה של התנועה לזכויות האזרח בהיסטוריה של שיקגו. אחרי שבועות של שְׁבִיתות שֶׁבֶת, הקימו בידל והאוניברסיטה ועדה לחקר האפליה הגזעית באוניברסיטה.
שרקן
מבנה גוף
משקל השרקנית הנקבה נע בין 700 ל-1,000 גרם ומשקל הזכר נע בין 900 ל-1,200 גרם.
ברני סנדרס
קריירה פוליטית מוקדמת
ג'ון מאהוני, אז חבר ב"קונגרס לשווין גזעי", תיאר את סנדרס ב-2016 כ"אחלה גבר, יהודי טוב מברוקלין, אבל הוא לא היה יותר מדי כריזמטי. אחת החוזקות שלו אבל הייתה היכולת לעבוד עם קהל רחב של אנשים, על אף שהוא לא מסכים עם זה". ב-1963 השתתף סנדרס במצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות, בו נשא מרטין לותר קינג את נאומו ההיסטורי "יש לי חלום". באותו קיץ הורשע בהתנגדות למעצר במהלך הפגנה נגד הפרדה גזעית בבתי הספר הציבוריים של שיקגו, ונקנס ב-25 דולרים (מקביל ל-209$ ב-2019).
שרקן
רבייה
השרקנים הזכרים מגיעים לבגרות מינית בגיל שלושה חודשים והשרקניות הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל חודשיים. תקופת הייחום של הנקבה נמשכת שישה עשר ימים. היריון של קביה נמשך בין חודשיים לחודשיים וחצי (59–72 יום), והנקבה יכולה להיכנס להיריון מחדש מספר שעות לאחר ההמלטה. השרקן מתפקד באופן עצמאי החל מזמן קצר לאחר הלידה.
ברני סנדרס
קריירה פוליטית מוקדמת
שנתיים לאחר מכן רץ לראשונה כעצמאי, הנתמך על ידי ראשוני "המפלגה הפרוגרסיבית" של ורמונט, לראשות עיריית ברלינגטון וניצח ברוב של 12 קולות בלבד את ראש העירייה, שכיהן שש כהונות. סנדרס שב ונבחר לאחר מכן עוד שלוש פעמים, כנגד מועמדי המפלגה הדמוקרטית והרפובליקנית כאחד, וכיהן בסך הכל שמונה שנים כראש העיר. הקואליציה הפרוגרסיבית שלו מעולם לא זכתה ברוב במועצת העיר, אבל היו לו מספיק תומכים במועצה, לצורך ניהול העיר למול האופוזיציה של שתי המפלגות הגדולות.
שרקן
רבייה
בהמלטה נולדים בין שניים לארבעה גורים, אך לפעמים גם חמישה או שישה. הגורים נולדים במשקל של 75–100 גרם עם פרווה, בעיניים פקוחות וביכולת מוטורית גבוהה ויכולים לאכול עצמאית מגיל שלושה ימים. עם זאת הם זקוקים לחלב אם עד גיל ארבעה שבועות לשם בניית מערכת חיסונית חזקה ויציבה.
ברני סנדרס
קריירה פוליטית מוקדמת
בשנת 1988 החליט סנדרס שלא לרוץ בפעם החמישית לראשות העיר, אלא למושב היחיד של ורמונט בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא הפסיד במרוץ זה למועמד הרפובליקני, ותלה את הפסדו בשל עמדותיו הקשוחות יחסית כלפי פיקוח על כלי נשק, במדינה כפרית ללא חוקי נשק כלל. עם זאת, כעבור שנתיים בנובמבר 1990 ניצח סנדרס את אותו מועמד, ובינואר 1991 החל לכהן כחבר בית הנבחרים האמריקאי. הוא היה בכך לחבר העצמאי הראשון בבית הנבחרים של ארצות הברית, מאז 1950, והראשון מזה ששים שנה, שהכריז על עצמו כסוציאליסט. במשך השנתיים שבין סיום כהונתו כראש עיריית ברלינגטון לכניסתו לבית הנבחרים כיהן כמרצה למדע המדינה באוניברסיטת הרווארד ובקולג' האמילטון.
שרקן
השרקן כחיית מחמד
חלק משרקני המחמד משוחררים בבית, אך לרוב מגדלים אותם בכלובים כמו אוגרים. בארצות הברית, גידול השרקנים נפוץ מאוד ומגדלי שרקנים עורכים תערוכות גזעים, עבור גזע האנגורה, גזעים ארוכי שיער, גזע ההימלאיה וגזעים אחרים.
ברני סנדרס
בית הנבחרים של ארצות הברית (1991–2007)
סנדרס היה למועמד העצמאי היחיד שנבחר לבית הנבחרים מזה 40 שנה. וושינגטון פוסט וארגוני חדשות אחרים ציינו שזו הייתה הפעם הראשונה שבה סוציאליסט נבחר לבית הנבחרים מזה עשורים. סנדרס שירת בבית במשך 16 שנים, מ-1991 ועד שנהיה לסנאטור ב-2007, בעודו זוכה בבחירות שוב ושוב בהפרשים גדולים, מלבד פעם אחת ב-1994, בזמן ה"מהפכה הרפובליקנית", שבה זכה ב-3% עם 50% מהקולות.
במשך השנה הראשונה שלו בבית הנבחרים, סנדרס לעיתים קרובות ריחק בעלי ברית ועמיתים באומרו ששתי המפלגות הפוליטיות משרתות בעיקר את העשירים. ב-1991, סנדרס ייסד את השדולה הפרוגרסיבית, קבוצה שכללה בעיקר דמוקרטים ליברליים שסנדרס היה יושב הראש שלה ב-8 שנותיה הראשונות, בעודו עדיין מסרב להצטרף למפלגה הדמוקרטית.
שרקן
השרקן כחיית מחמד
השרקנים פעלתניים מאוד, ונוהגים להתרוצץ ולשחק. הם זקוקים להרבה ויטמין C, ולכן בתור מקור לוויטמין C מומלץ לספק להם אבן ויטמינים (למכרסמים), פירות וירקות (יש לשטוף היטב), חציר (רצוי אספסת), וכופתיות מיוחדות לשרקנים שמוסיפים להן ויטמין C. חציר חיוני להם מכיוון שקיבת השרקן חייבת לעבוד כל הזמן אחרת היא עשויה להגיע למצב של קיפאון (כעבור מספר שעות) מה שיסכן את חייהם. כמו כן חציר עוזר בשחיקת השיניים של השרקן שלא מפסיקות לצמוח בתקופת חייהם.
ברני סנדרס
בית הנבחרים של ארצות הברית (1991–2007)
הוא התנגד לממשל בוש באופן קבוע, בשל הקיצוצים שהנשיא הרפובליקני ביצע בתוכניות החברתיות השונות שסנדרס תמך בהן, וביקר את אלן גרינספן, מי שהיה בשעתו יושב ראש מועצת הנגידים של הבנק הפדרלי (הבנק המרכזי של ארצות הברית), בטענה שגרינספן "מייצג את העשירים והתאגידים הגדולים".
שרקן
השרקן כחיית מחמד
השרקנים נהנים ללעוס את מצע החציר ולחפור מחילות בקש. אפשר לשים להם קופסאות קטנות או צינורות חלולים, שבהם הם אוהבים להסתתר ולשחק. יש לשים להם גזעי עץ קטנים (קרשים מעץ מלא, שאריות מנגריות) אותם הם יכולים לכרסם. מצע טוב הוא גלילי עץ המיועדים לחתולים. אין להחזיק את השרקן בטמפרטורה מתחת ל-18 מעלות צלזיוס, מתחת לטמפרטורה זו ישנה סכנה לירידה בתוחלת החיים של השרקן.
ברני סנדרס
בית הנבחרים של ארצות הברית (1991–2007)
סנדרס תמך באופן מלא, במהלך כל כהונותיו בבית הנבחרים, וגם לאחר מכן בסנאט, בכל ענייני איגוד העובדים האמריקאי AFL-CIO. הוא תמך בביטוח בריאות לאומי, שאמור היה לכסות את כל האמריקאים, הרבה לפני שהנושא הועבר על ידי הנשיא ברק אובמה. הוא הצביע כנגד חוק שחתר לאסור על שיבוט בני אדם והתנגד לחוקים שתמכו בסחר חופשי, אותו הוא כינה "בלתי מרוסן".
שרקן
השרקן כחיית מחמד
השרקן חששן מטבעו, אך שרקן מבוית רגיל לבני אדם, ובהדרגה יגבר ביטחונו באיש המאכיל אותו. שרקנים נקשרים לבעלים שלהם ולומדים מהר לזהות את קולות פתיחת המקרר או שקית האוכל ומשמיעים קולות שריקה והתרגשות בידיעה שהאוכל מגיע. יש להרחיק את השרקן ממוקדי רעש חזק ואין להשאירו באור שמש חזק אף לא לזמן קצר. הקביה הוא חיה עדרית וחברותית, ולכן במידת האפשר יש לאמץ יותר משרקן אחד. אחרי ששרקן אחד יתרגל לשטח בבית, יהיה קשה עד בלתי אפשרי להוסיף לו שרקן נוסף (במיוחד אם מדובר בשני זכרים), מפני שהשרקן הוותיק יתקוף את ה"פולש".
ברני סנדרס
בית הנבחרים של ארצות הברית (1991–2007)
יו"ר הוועד הדמוקרטי הלאומי, הווארד דין, הצהיר ש"ברני סנדרס מצביע עם הדמוקרטים ב-98% מהפעמים" וסנדרס אכן תמך בכל מועמד דמוקרטי לנשיאות ארצות הברית מאז 1992. הרפובליקנים תקפו את סנדרס כ"קיצוני חסר אפקטיביות", שהעביר רק חוק אחד וחמישה עשר תיקונים במשך שמונה תקופות כהונתו בבית הנבחרים. סנדרס הגיב באומרו שהוא העביר "את תיקוני המליאה הרבים ביותר, יותר מכל חבר בבית הנבחרים מאז 1996".
עם זאת, חלק סנדרס על הדעה הרווחת במפלגה הדמוקרטית בענייני NRA (איגוד הרובאים הלאומי). כך למשל הוא הצביע נגד "חוק בראדלי למניעת אלימות אקדחים" ובעד החוק להגבלת תביעות משפטיות כנגד יצרני כלי ירייה - חוק, המתיישב עם האינטרס של NRA. הוא נימק את דעותיו בכך שהוא "מגיע ממדינה כפרית", שבה אין חוקים להגבלת נשיאת נשק, ובה תושבים רבים מחזיקים בנשק אישי.
בענייני חוץ, בדומה לענייני הפנים, נמצא סנדרס בדרך כלל בקצה השמאלי של המפה הפוליטית. הוא הצביע למשל כנגד שתי הצעות החוק שהסמיכו את הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש ב-1991 ואת הנשיא ג'ורג' ווקר בוש ב-2002, להורות על שימוש בכוח כנגד עיראק. בהתאם לכך, הוא גם התנגד לפלישה של 2003 לעיראק ולהמשך שהותם של הכוחות האמריקאים בה לאחר מכן, ואף דרש לחקור "איך נכנסנו למלחמה בעיראק ומדוע", תוך טענה כי "הקונגרס אינו יכול יותר לפעול כחותמת גומי של הנשיא". עם זאת, הוא הצדיק את מלחמת אפגניסטן, וטען כי לאור פיגועי התאומים, היה זה הדבר הנכון לעשות.
אף על פי כן, במרץ 2006, אחרי שסדרה של החלטות הקוראות לו לפעול להדחת הנשיא בוש עברו בערים שונות בוורמונט, הצהיר כי יהיה זה לא מעשי לנסות להדיח את הנשיא, בהתחשב במציאות שבה שלטו הרפובליקנים באותה עת בקונגרס.
הסנאט של ארצות הברית (2007-היום)
בבחירות נובמבר 2006 רץ סנדרס לסנאט, תוך שהוא ממשיך לשמור על עצמאותו. עם זאת הסנאטור היהודי ממדינת ניו יורק, צ'אק שומר, שכיהן כיו"ר "הועדה הדמוקרטית לבחירות בסנאט", שמטרתה להכניס בבחירות כמה שיותר דמוקרטים לסנאט, תמך בו באופן רשמי. משמעות תמיכה זו הייתה, שכל דמוקרט שירוץ כנגד סנדרס, לא יכול היה לצפות לקבל עזרה פיננסית מהמפלגה. סנדרס קיבל בנוסף גם תמיכה רשמית מצד הארי ריד, שהיה אז מנהיג המיעוט ולאחר מכן מנהיג הרוב בסנאט, וכן מצד יו"ר הוועד הדמוקרטי הלאומי, מושל ורמונט לשעבר, הווארד דין. בתמיכה דמוקרטית גורפת זו, סנדרס ניצח את מתחרו הרפובליקני במערכת הבחירות היקרה ביותר בהיסטוריה של ורמונט, ובינואר 2007 הוא נכנס לסנאט כנציגה של מדינת ורמונט.
בבחירות נובמבר 2012 הוא הביס את יריבו הרפובליקני ביחס של 3:1 בערך ובינואר 2013, עם תחילת תקופת כהונתו השנייה בסנאט, מונה בתמיכת הדמוקרטים ליו"ר ועדת הסנאט לענייני חיילים משוחררים. בבחירות נובמבר 2018 נבחר ברוב גדול לכהונה שלישית בסנאט.
סנדרס מצביע כיום בסנאט עם הדמוקרטים, בכל הנושאים הפרוצדורליים, ומצביע עימם כמעט תמיד בנושאי מדיניות חוץ ופנים. בין השאר הוא העביר ב-2007, יחד עם הסנאטורית היהודייה ברברה בוקסר (דמוקרטית, מקליפורניה), חוק, המספק כיום מימון למחקר ופיתוח למניעת התחממות כדור הארץ, ולהפחתת זיהום האוויר בדו תחמוצת הפחמן. החוק מציב סטנדרטים קפדניים יותר לגבי הגזים הנפלטים מכלי רכב חדשים, תומך בשימוש באנרגיה מתחדשת במקום בנפט, ודורש יעילות אנרגטית וסטנדרטים רגולטוריים לשימוש באנרגיה בכלל.
הקמפיין לנשיאות 2016
ב-30 באפריל 2015, הודיע על התמודדותו בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. במהלך הקמפיין הדגיש שוב את תמיכתו בדמוקרטיה סוציאליסטית. ב-10 בפברואר 2016 ניצח בפריימריז בניו המפשייר ולאחר מכן גם במדינות נוספות. במהלך הקמפיין ניסה להצניע את מקורותיו היהודיים כשהוא מתאר את עצמו כמהגר פולני ולא כיהודי, אולם לאחר ביקורת בנושא הרחיב בסוגיית יהדותו.
סנדרס זכה ב-1847 צירים ו-23 מדינות ותחרויות לאורך הקמפיין. הוא פרש רשמית ב-12 ביולי 2016 והודיע על תמיכתו במועמדותה של הילרי קלינטון.
במהלך הבחירות לנשיאות ניתן היה לרשום את שמו של סנדרס ב-12 מדינות. הוא קיבל לפחות 102,017 קולות. בהצבעת האלקטורים ב-19 בדצמבר 2016, אחד מהאלקטורים של מדינת הוואי הצביע לסנדרס במקום לקלינטון, ובכך הפך סנדרס לאמריקאי-יהודי הראשון שקיבל קולות של אלקטורים לבחירות לנשיאות.
הקמפיין לנשיאות 2020
בפברואר 2019 הכריז סנדרס על קמפיין שני לנשיאות, והצטרף לשדה גדול של מועמדים דמוקרטיים החותרים למועמדות המפלגה לנשיאות. בפברואר 2020, סנדרס עלה להובלה ברמה הארצית ונתפס כמתמודד המוביל של המירוץ, כשהוא מוביל הן במספר הקולות והן במספר הצירים בעקבות שלוש ההתמודדויות הראשונות בסדרת ההתמודדויות. עם זאת, לאחר שורה של הפסדים בפריימריז בחודש מרץ לסגן הנשיא לשעבר ג'ו ביידן, סנדרס השעה את הקמפיין שלו ב-8 באפריל, כשהוא למעשה פורש מהמירוץ. לאחר פרישתו מהמירוץ הביע תמיכה במועמד המסתמן של המפלגה, ג'ו ביידן.
יחסו לישראל
סנדרס מצהיר שהוא תומך של ישראל, אם כי לא אחת מתח ביקורת על ההתנהלות של ישראל בנוגע לסכסוך הישראלי-פלסטיני. בפברואר 2009 ביקר את פעולות החמאס נגד ישראל והצדיק את מבצע עופרת יצוקה בעזה, באומרו כי המבצע "בא להילחם בירי פלסטיני של טילים על ערי ישראל, אף כי למרבה הצער נהרגו במבצע זה מעל 1,200 פלסטינים, רובם אזרחים, כמו גם 13 ישראלים". הוא תמך במבצע צוק איתן, ולצד זאת ביקר את "תגובת היתר" של ישראל ואת הפצצת מתקני האומות המאוחדות. במרץ 2015 נמנה עם 8 הסנאטורים שלא נכחו בנאום ראש הממשלה בנימין נתניהו בקונגרס האמריקני נגד ההסכם בין המעצמות לאיראן והצהיר על תמיכתו בהסכם הסופי.
הוא תומך בפתרון שתי מדינות לשני עמים ובתוכנית הסיוע הכלכלית לישראל, כמו גם לרשות הפלסטינית, על מנת לעודד את הצדדים להגיע לפתרון מדיני. הוא מאמין במחויבותה של ארצות הברית להבטיח את קיומה של ישראל וגורס שהחמאס עקבי בשאיפתו להשמיד את ישראל. בריאיון לעיתון ניו יורק דיילי ניוז, במהלך המרוץ לנשיאות 2016 התבטא נגד יחסה של ישראל לפלסטינים ואמר כי לפי "זכרונו" ישראל הרגה 10,000 בני אדם חפים מפשע במבצע צוק איתן, (לפי הערכת האו"ם המספר עמד על 1,462) ואמר כי הוא חושב שההתקפות הישראליות "יותר חסרות הבחנה משהיו צריכות להיות". ב-2016 סירב לחתום על מסמך עליו חתמו 83 סנאטורים, בו קראו לנשיא ברק אובמה להגדיל את הסיוע הביטחוני לישראל כדי לשמר את יתרונה הצבאי באזור. בנובמבר 2019 הציע לבטל את הסיוע הביטחוני לישראל, אם זו לא תשנה את מדיניותה כלפי רצועת עזה, ושגריר ישראל באו"ם דני דנון תקף אותו בנחרצות, והאשים אותו בפגיעה בארצות הברית. בפברואר 2020 אמר כי לא ישתתף בכנס איפא"ק, כיוון שוועידת איפא"ק לטענתו נותנת במה לגזענות. הנהלת איפא"ק הגיבה כי סנדרס מעולם לא השתתף בכינוסיה. ב-26 בפברואר, הכריז סנדרס, כי אם ייבחר לנשיאות, יבחן את העתקת שגרירות ארצות הברית מירושלים לתל אביב.
חיים אישיים
נישואיו הראשונים של סנדרס היו לדבורה שילינג ב-1964. הזוג התגרש ב-1966. סנדרס נישא לג'יין או'מירה דריסקול, אמריקאית-קתולית ונשיאה לשעבר של ברלינגטון קולג', מכללה קטנה בעיר ברלינגטון. הוא פגש אותה בחגיגת ניצחונו הראשון בתחילת שנות השמונים בבחירות לראשות העיר ברלינגטון, ונישא לה ב-1988. בעקבות נישואיהם הוא אימץ את שלושת ילדיה מנישואיה הראשונים. לסנדרס גם בן שנולד ב-1969 לסוזאן קמפבל מוט, בת-זוגו באותה תקופה.
סנדרס מופיע באופן קבוע בתוכנית הרדיו של תום הרטמן, בפינה של יום שישי שנקראת "ארוחת בוקר מאוחרת עם ברני". הוא אף גילם את דמותו של הרב מני שביץ בקומדיה מ-1999, "קבלת הפנים לחתונה של האקסית שלי" (My X-Girlfriend's Wedding Reception), בכיכובה של הזמרת ושחקנית התיאטרון דבי גיבסון.
כפר בירעם
בִּרְעָם (בסורית: ܟܦܪ ܒܪܥܡ; בערבית: كفر برعم) היה כפר מרוני בגליל העליון. תושביו פונו ממנו במלחמת העצמאות ולא הורשו לחזור אליו. מאז, הם מנהלים מאבק משפטי משותף עם עקורי הכפר איקרית, במטרה לשוב לאדמותיהם. על אדמות הכפר הוקמו היישובים היהודיים דובב וברעם.
על פי ממצאים ארכאולוגיים, התקיים באתר יישוב יהודי בתקופת בית שני, ובתקופת המשנה והתלמוד. יש הסוברים כי מדובר ביישוב היהודי ברעם, וכי היישוב המרוני משמר את שמו.
היסטוריה
המשכיל הצרפתי ויקטור גרן אשר ערך מסעות מחקר וכתב ספרים שהיו סיכומי מסעותו החקר הגאוגרפיים וארכאולוגיים שלו, כתב על בירעם המרונית:
ב-1945 היו בכפר 710 תושבים, רובם הגדול מרונים. הכפר שכן על 12,250 דונם, ש-1,200 מהם היו שייכים לכנסייה המקומית. אדמות אלה הופקעו בשנת 1953. תושבי הכפר עסקו בעיקר בחקלאות, במספר רב של שטחים חקלאיים שהיו בבעלותם ובהם היו מטעי עצי פרי וכרמי זיתים.
כיבוש הכפר
ב-20 בנובמבר 1948 נפגשו נציגי התושבים עם שר המיעוטים, השר בכור-שלום שטרית, שהיה בביקור בכפר השכן ג'ש (גוש חלב). בפגישה נמסר לנציגים כי על התושבים לעבור לכפר גוש חלב, אשר נמצא במרחק של כ-4 קילומטרים מכפרם. וזאת, על פי עדות התושבים, מספר נציגי מדינה - השר שטרית, המושל הצבאי סולץ, נציג משרד הביטחון יוסף יעקובסון וקצין הקשר עמנואל פרידמן - הבטיחו להם שהם יוכלו לחזור לכפרם כעבור שבועיים, והוצאתם נובעת מהמצב הביטחוני הרעוע בצפון ובשל החשש להתקפות פתע מכיוון לבנון.
צה"ל אישר לעשרה שומרים, תושבי הכפר, להישאר בתחומו על-מנת לשמור על רכוש התושבים שפונו. שומרים אלה גורשו על ידי המשטרה לאחר כשישה חודשים מיום הצבתם.
לאחר 1948
באפריל 1949 הוחכרו שטחי היבול של הכפר, על-אף התנגדות התושבים בעלי הקרקעות, לחברה יהודית. הפועלים שהועסקו היו ערבים מהגליל. ב-21 ביולי 1949 נפגשו נציגי תושבי כפר בירעם עם השר בכור-שלום שטרית ותבעו את מימוש הבטחתו להשיבם לכפר. השר ענה במברק אשר הגיע ב-30 ביולי אותה השנה, ובו נכתב: "אנא התאזרו במעט סבלנות".
באוקטובר 1949 ביקשו נציגי כנסיית בירעם להשתמש באדמות הכנסייה בכפר. הממשל אישר לאנשי הכמורה להחכיר את האדמות לעונה אחת, חורף 1949 בלבד. למעשה, עד תום הממשל הצבאי לא הורשו העקורים לבקר בכפר, ולא בשטחים הפרטיים אשר בבעלות הכנסייה המקומית.
באוגוסט 1951 פנו נציגי כפר בירעם למספר משרדים ממשלתיים, בהם משרד הדתות, בבקשה להשתמש באדמותיהם על-מנת לקיים את משפחותיהם. התשובה הגיעה באותו החודש מדוד ענת, קצין הקשר לעדות הנוצריות, ובה נאמר, בין השאר, כי "מר סתוי, המושל הצבאי בגליל, בירר את עניין האדמות עם משרד החקלאות ונקבע שתושבי הכפר רשאים לקבל פיצויים על התקופה שאין ביכולתם ליהנות מיבולים אלה".
לאחר מלחמת ששת הימים החלו עקורי הכפר לבקר בשרידי הכפר, לקיים במקום אירועים וטקסים דתיים ולראשונה הביאו את מתיהם לקבורה במקום. בית הקברות פעיל גם כיום, ובו מצבות קבורה משפחתיות מונומנטליות. הכנסייה השוכנת בתחומי גן לאומי ברעם, נפתחת לקהל בעת חגים ואירועים. כמו כן, הם נוהגים לקיים מדי שנה בגן הלאומי קייטנה לילדים ממשפחות העקורים.
לאה שלנגר
לאה שלנגר (10 בפברואר 1932 – 7 במרץ 2023) הייתה שחקנית, זמרת, עיתונאית, שדרנית רדיו, ומתרגמת ישראלית.
ביוגרפיה
כישוריה של שלנגר כזמרת וכשחקנית התבלטו כבר בהיותה נערה, כאשר שרה כסולנית במקהלה ושיחקה בחוג דרמה. ההצגה הראשונה בפולנית בה שיחקה את התפקיד הראשי, נקראה ZAGŁADA ESKADRY (חורבן צי המלחמה).
שלנגר למדה תיאטרון ובימוי אצל מורים מהאקדמיה הממלכתית לתיאטרון וקולנוע בקראקוב. ב-1955 קיבלה שלנגר ממשרד התרבות והאמנות בוורשה את תעודת סיום הלימודים והתקבלה רשמית לאיגוד השחקנים. כמו כן, למדה שלנגר זימרה ופסנתר באקדמיה למוזיקה בוורוצלב. שלנגר הקליטה שירים בפולנית ששודרו ברדיו הפולני.
בין השנים 1953–1957 הופיעה שלנגר בתיאטרון הממלכתי ע"ש אסתר-רחל קמינסקה בפולין בשפת היידיש ושיחקה בהצגות "צוליב א שמעק טאבעק" (בגלל הרחת טבק) מאת י.ל. פרץ, "די באבע דערציילט" (הסבתא מספרת), "ארשין מאלאלאן", "די ברויט מיל" (טחנת הקמח), "טוביה החולב" ועוד.
בשנת 1957 עלתה שלנגר לישראל. בישראל המשיכה לשיר ולשחק ביידיש תפקידים ראשיים לצדם של אמנים כמו יוסף בולוף, שמעון דז'יגאן וישראל שומאכר, זיגמונט טורקוב ויעקב בן עמי. הופעתה הראשונה בעברית הייתה שבוע לאחר עלייתה באוהל-שם בתל אביב, מול קהל של 800 איש.
לאורך השנים, הוציאה שלנגר מספר אלבומים עם שירים ביידיש, בפולנית ובעברית, כן יצאה לסיבובי הופעות בכל העולם. נעמי שמר תרגמה ליידיש את השיר "ירושלים של זהב" במיוחד עבורה ולאה הקליטה אותו עם תזמורת קול ישראל באישורה.
שלנגר הוזמנה לככב בלונדון במחזמר ביידיש "זמר הג'ז" ויצאה לסיור הצגות בארגנטינה, ברזיל, ונצואלה, אורוגוואי, מקסיקו, קנדה ועוד.
בשנת 1970 שיחקה שלנגר בתיאטרון של אברהם דשא פשנל. לאחר מכן, המשיכה לשחק בעברית בתיאטראות: הבימה, תיאטרון חיפה, תיאטרון באר שבע והקאמרי. בנוסף, העלתה הצגת יחיד עם "שיר השירים" של שלום עליכם והופיעה עמה בפסטיבל ישראל בירושלים ובפסטיבלים בינלאומיים בברלין, קראקוב, מינכן, ציריך, אדינבורו ועוד. כמו כן שיחקה שלנגר בסרטים וכן בפרסומות בטלוויזיה וברדיו.
שלנגר עבדה כ-30 שנה בקול ישראל כעורכת ומגישה של תוכניות ביידיש על אמנות ותרבות ("הכול ביידיש") ושידרה גם תוכניות ביידיש לרדיו בניו יורק. לתוכניות אילו ראיינה בין היתר פוליטיקאים, סופרים ומשוררים.
שלנגר הייתה כתבת בעיתונים ביידיש "המילה היידית" בוורשה (דאס יידישע ווארט), "THE YIDDISH DAILY FORWARD" בניו יורק ובהמשך כתבה בעיתון האינטרנטי "Yiddish Branzhe" / "יידיש בראנזשע".
בנוסף לכך, תרגמה שלנגר מספר מחזות ליידיש ואת מדריך השמע עבור המוזיאון לתולדות יהודי פולין בוורשה. נתנה הרצאות בסמינרים ליידיש בישראל ובמחוצה לה והקליטה עבור הספרייה לעיוורים 300 ספרים ביידיש.
נישאה לשחקן אברהם שוואלב, שנפטר בשנת 1987 מהתקף לב. לזוג נולד בן אחד. ב-7 במרץ 2023, בגיל 91, היא נפטרה במרכז רפואי מאיר בכפר סבא.
תיאטרון עברי
המדריך למטייל בוורשה 2023
מנגו
מנגו (שם מדעי: Mangifera indica) הוא מין של עץ טרופי, שאזור הגידול הטבעי שלו הוא באזורים הטרופיים של הודו וסין. העץ כולל כ-35 זנים, והוא המין המוכר והנסחר ביותר בסוג מגניפרה.
בהתאם לזן, פרי המנגו יכול להיות בגדלים שונים, צבעו משתנה בין צהוב, כתום ואדום וטעמו נע בין מתוק לחמוץ. במרכז הפרי גלעין אליפטי גדול המחודד בקצוותיו.
למנגו שימושים שונים מלבד אכילתו כפרי, הוא משמש כמרכיב גם בסלטים, במאפים ובקינוחים. נוסף על כך, מאכל העמבה הנפוץ במטבח הדרום-הודי עשוי ממנגו מוחמץ.
אטימולוגיה
המילה מנגו מקורה במילה בשפת המלאיאלאם "מאנה" (מלאיאלאם: മാങ്ങ; מהשורש הדראווידי עבור מנגו) דרך המילה הפורטוגזית מנגה ודרך המילה האנגלית מנגו. השימוש הראשון המתועד במילה בשפה אירופאית הוא בטקסט שכתב חוקר הארצות האיטלקי לוּדוֹוִיקוֹ די וֶרתֶמָה באיטלקית בשנת 1510 בתור magna. המופעים המתועדים הראשונים בשפות כמו צרפתית ולטינית מאוחרת הם כנראה תרגומים של הטקסט הזה. מקורה של הסיומת o שהוספה באנגלית אינו ברור.
בארץ ישראל גידול המנגו כיום הוא נרחב, בעיקר בדרום הגליל העליון ובאזור הכנרת, וענף הייצוא החקלאי הוא משגשג ביותר. כשליש מתנובת המנגו המובחר ביותר הגדל בארץ נשלח למדינות אירופה השונות, ואילו שני השלישים הנותרים מהווים כ-90% מהיקף שוק המנגו בישראל.
פיליפ דימיטרוב
פיליפ דימיטרוב דימיטרוב (בבולגרית: Филип Димитров Димитров; נולד ב-31 במרץ 1955, סופיה, הרפובליקה העממית הבולגרית) הוא פוליטיקאי, דיפלומט ועורך דין בולגרי, אשר בין 1991 ל-1992 כיהן כראש ממשלת בולגריה.
ראשית חייו והקריירה הפוליטית
דימיטרוב נולד בסופיה בירת בולגריה לאם יהודייה ולאב בולגרי. ב-1977 הוסמך למשפטים באוניברסיטת סופיה. בין 1979 ל-1990 עסק בעריכת דין וב-1989 מונה למזכיר איגוד עורכי הדין והיה פעיל במפלגת איחוד הכוחות הדמוקרטיים שהוקמה כאופוזיציה לשלטונה של המפלגה הקומוניסטית הבולגרית. ב-1990 מונה ליושב ראש המפלגה, תפקיד שמילא עד 1994.
כהונת ראש הממשלה
לאחר התפטרותו של דימיטר פופוב עלה בידי דימיטרוב להקים ממשלה שנסמכה על קואליציית מיעוט בפרלמנט הבולגרי. ממשלו של דימיטרוב פעל בתחום האחדת זכויות האזרח בקרב כל השכבות האתניות באוכלוסייה הבולגרית, תוך יצירת מנגנוני פיקוח על גורמי האכיפה. דימיטרוב גילה זיקה למערב מתוך שאיפה להיות חלק מהאיחוד האירופי וממשלו הכיר בעצמאות מקדוניה.
דימיטרוב יישם רפורמות כלכליות שבהן החל קודמו במטרה לייצב כלכלת שוק במשק הבולגרי. רפורמות אלו, שהיו משמעותיות ויושמו בקצב מהיר, הביאו לפגיעה קשה בענף החקלאות בבולגריה שלא היה ערוך לתנאי תחרות מודרניים וכפועל יוצא מכך תנובת הענף ירדה באופן ניכר ונרשמה הגירה פנימית מאזורים כפריים לערים הגדולות במדינה והגירת עבודה אל מחוץ לבולגריה. בתקופת כהונתו הותר מתן אזרחות בולגרית ליהודים שהיגרו מהמדינה. בשלהי 1992 נפלה ממשלתו של דימיטרוב בהצבעת אי-אמון.
לאחר כהונת ראש הממשלה
ב-1997 מונה לשגריר בולגריה לאו"ם ומאוגוסט 1998 עד ינואר 2002 כיהן כשגריר בולגריה לארצות הברית. בה בעת הועסק דימיטרוב באוניברסיטה האמריקאית בבולגריה, שבה הרצה בתחומי מדע המדינה. בהמשך, כיהן דימיטרוב כחבר הפרלמנט הבולגרי וב-2005 נבחר לסגן היושב-ראש. ב-2007 כיהן כחבר הפרלמנט האירופי. ב-2008 הודיע דימיטרוב על פרישתו מהחיים הפוליטיים ובהמשך קיבל משרת מרצה אורח באוניברסיטת ניופורט ניוז שבווירג'יניה. ב-15 בספטמבר 2010 מונה לשגריר האיחוד האירופי בגאורגיה.
וושינגטון פוסט
וושינגטון פוסט (באנגלית: The Washington Post) הוא עיתון יומי אמריקאי רב תפוצה והשפעה, ונכון ל-2019 השישי בתפוצתו בארצות הברית עם 254,379 עותקים.
העיתון נוסד בשנת 1877, יוצא לאור בוושינגטון די. סי. והוא הגדול והוותיק בעיתוני העיר. כפועל יוצא ממיקום מערכתו, הוא מתמחה בפוליטיקה אמריקאית.
העיתון זכה בעשרות פרסי פוליצר ופרסים יוקרתיים רבים אחרים. תפוצתו עמדה בשנת 2011 על 507,465 עותקים ביום חול ו-846,019 עותקים בסופי שבוע.
בניגוד לעיתונים גדולים אחרים כמו "הניו יורק טיימס" ו"וול סטריט ג'ורנל", העיתון לא מפיץ את עותקיו מחוץ לחוף המזרחי.
היסטוריה
העיתון נוסד בשנת 1877 ומספר שנים לאחר מכן הפך ליומון הראשון בעיר.
בשנת 1933, לאחר המשבר הכלכלי העולמי, העיתון פשט רגל ונמכר ליו"ר הפדרל ריזרב יוג'ין מאייר, אשר הוריש את העיתון לחתנו, פיליפ גרהאם, בשנת 1946. לאחר התאבדותו ב-1963 עבר העיתון לבעלותה של אשתו ובתו של מאייר, קתרין גרהאם. היא שימשה כבעלת העיתון ומו"ל בין השנים 1969 ל-1979 ועמדה בראש חברת וושינגטון פוסט בתחילת שנות התשעים כיושבת ראש הדירקטוריון וכמנכ"לית. אחרי 1993 היא שמרה על תפקידה כיושבת ראש הוועד המנהל עד למותה ב-2001.
כצעד ראשון מינתה קתרין גרהאם את בן בראדלי לעורך הראשי של העיתון, שכיהן בשנים 1968–1991. בתקופתו סוקרה פרשת מסמכי הפנטגון ופרשת ווטרגייט.
ב-1981 כיכב העיתון בשערורייה מביכה כאשר העיתונאית ג'נט קוק פרסמה בו סיפור בדוי שזיכה אותה ואת העיתון בפרס פוליצר, והעיתון יחד עם העיתונאית נאלצו להחזיר את הפרס.
ב-1996 הקים העיתון אתר אינטרנט. במרץ 2013 הפעיל העיתון חומת תשלום באתר.
ב-2008 מונה מרקוס ברוקלי כעורך הראשי, לאחר שעזב את "וול סטריט ג'ורנל" על רקע הימכרו לניוז קורפ של רופרט מרדוק. ב-2012 הוא הוחלף על ידי מרטין בארון, עורך "בוסטון גלוב".
העיתון בתקופתו של ג'ף בזוס
באוגוסט 2013 משפחת גרהאם מכרה את העיתון לג'ף בזוס, מייסד אמזון, תמורת 250 מיליון דולר. העיתון נמצא מאז בבעלות חברת Nash Holdings LLC, אשר בשליטתו של בזוס. חברת האם הקודמת של עיתון הוושינגטון פוסט, שמרה על חלק מהנכסים לאחר המכירה (בהם חברת ההכנה לבחינות Kaplan ומספר תחנות טלוויזיה), ושינתה את שמה לGraham Holdings Company.
חברת Nash Holdings LLC, אשר אחראית על הוושינגטון פוסט, פועלת באופן נפרד מחברת הטכנולוגיה אמזון, בה משמש בזוס כמנכ"ל ובעל המניות המרכזי (כ-10.9%).
לאחר הרכישה, בזוס סיפר כי החזון שלו הוא לשחזר את השגרה היומית של קריאת עיתון הוושינגטון פוסט כמקשה אחת, ולא כמקבץ סיפורים. בזוס תואר כבעלים אשר מאפשר חופש פעולה לעיתון, כאשר הוא עורך שיחת וועידה טלפונית עם העורך הראשי אחת לשבועיים.
בשנת 2014 מינה בזוס את פרד ראיין (מייסד ומנכ"ל 'פוליטיקו') לשמש כמנכ"ל הוושינגטון פוסט. פעולה זו, הבהירה את נכונותו של בזוס להפנות משאבים רבים יותר לדיגיטליזציה של עיתון הוושינגטון פוסט, הפונה לקהל קוראים לאומי ועולמי רחב יותר.
ביוני 2016, במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית, הודיע דונלד טראמפ כי הוא שולל מהכתבים של העיתון את אישורי הכניסה לאירועים שלו, בנימוק כי העיתון "מזויף ולא ישר". העורך הראשי אמר בתגובה כי טראמפ מתנכר לחופש העיתונות. בפברואר 2017, לאחר שטראמפ אמר כי כלי תקשורת מרכזיים בארצות הברית הם "אויבי העם האמריקאי", הוסיף העיתון את הכיתוב "הדמוקרטיה מתה במחשכים" ללוגו שלו בראש המהדורה הדיגיטלית.
אופי העיתון
הוושינגטון פוסט נחשב לעיתון ליברלי. העיתון זכה לתהילה עולמית בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר חשף את פרשת ווטרגייט, שהובילה להתפטרותו של הנשיא ריצ'רד ניקסון.
חלקי העיתון
ספיישלים: ימי ראשון (סוף שבוע):
מוספים מצורפים בימי חול:
כותבים ופרשנים בולטים
בין הכותבים והפרשנים במהלך השנים נמנים:
אזכורים בקולנוע
בסרט העיתון מתוארת השתלשלות האירוע של חשיפת פרשת מסמכי הפנטגון בעיתון הוושינגטון פוסט.
תכנון לא-ליניארי
תכנון לא-ליניארי במתמטיקה ובחקר ביצועים בפרט הוא תהליך פתירת מערכת משוואות ואי-שוויונות (הנקראים אילוצים) במספר כלשהו של משתנים לאור פונקציית מטרה שיש להביא למקסימום או למינימום, כאשר לפחות אחד מהאילוצים ומפונקציית המטרה אינם ליניארים. אם אכן כולם ליניארים התהליך נקרא תכנון ליניארי.
לתהליך זה שימושים רבים בפתרון בעיות מגוונות שאינן ניתנות למידול כבעיה ליניארית. אם קיים מודל ליניארי מתקבל על הדעת לבעיה, עדיף להשתמש במודל זה על פני מודל לא-ליניארי, בשל הסיבוכיות הגבוהה של התכנון הלא-ליניארי לעומת הזה הליניארי.
ניסוח מתמטי של הבעיה
כאשר: בעיית תכנון לא-ליניארי מבקשת למצוא את הערך (או הערכים) במילים אחרות, מבקשים להביא את פונקציית המטרה למקסימום, תוך קביעת n משתנים.
לחלופין, תחת אותם תנאים, בעיית תכנון לא-ליניארי יכולה לבקש למצוא את כלומר, להביא את פונקציית המטרה למינימום.
שתי הבעיות שקולות, שכן
שיטות לפתרון
אם פונקציית המטרה והאילוצים הם ליניארים, אזי מדובר בבעיית תכנון ליניארי שנחשבת לפתירה בעזרת שיטות דוגמת סימפלקס. אם פונקציית המטרה היא פונקציה קמורה בבעיית מינימום או פונקציה קעורה בבעיית מקסימום וגם האילוצים מגדירים קבוצה קמורה, אז הבעיה נחשבת לקמורה גם היא ושיטות כלליות לפתרון אופטימיזציה קמורה זמינות לשימוש.
בעיות שאינן נופלות באחת מהקטגוריות הקודמות מצריכות אופטימיזציה לא-קמורה שנחשבת לקטגוריה מורכבת. קבוצת שיטות נפוצות הן מסוג סעף וחסום (branch and bound) המחלקות את הבעיה לתתי-מחלקות ופותרת קירוב של כל תת-מחלקה כזו באמצעות אופטימיזציה קמורה. בכל שלב החסם העליון על הפתרון והחסם התחתון מתקרבים עד שמגיעים לדיוק הרצוי.
עבור בעיה לא-ליניארית שאילוציה הם כולם משוואות, ניתן להשתמש בשיטת כופלי לגראנז' שמאפשרת למצוא את נקודות הקיצון הפוטנציאליות באמצעות מערכת משוואות הנוצרת מהנגזרת של פונקציית המטרה והאילוצים. אם בנוסף למשוואות יש גם אי-שוויונות, משפט קרוש-קון-טוקר (הידוע בקיצור KKT) מספק תנאים הכרחיים לנקודת קיצון פוטנציאלית. תחת קמירות, תנאים אלו גם מספיקים.
גישה אחרת לפתרון סופגת את האילוצים המוגדרים בבעיה לתוך פונקציית המטרה באמצעות "קנס" על חריגה מהם. גישה זו נקראת גישת קנס (Penalty Method), והיא מאפשר רדוקציה לבעיה בכל המרחב ה-n-ממדי, בלי מגבלות נוספות.
קוליברי כיפה (סוג)
קוליברי כיפה (שם מדעי: Calypte) הוא סוג של קוליברים החיים במערב אמריקה הצפונית וניזונים מפרחים בעודם מרחפים באוויר. הם בעלי "כיפת" נוצות על ראשם והחזה מקושט באדום או סגול נוצץ.
זהו סוג קטן בעל שני מינים:
החלטה 426 של מועצת הביטחון של האו"ם
החלטה 426 של מועצת הביטחון של האו"ם הייתה החלטה שהתקבלה פה אחד ב-19 במרץ 1978, על ידי מועצת הביטחון של האומות המאוחדות. ההחלטה התקבלה באותו יום ומיד לאחר שהתקבלה החלטה 425.
ההחלטה
ההחלטה אישרה את סמכויות האכיפה של כח יוניפי"ל לשישה חודשים על פי המלצת מזכ"ל האו"ם, כשלאחר שישה חודשים העניין יובא להחלטה נוספת.
נציגי צ'כוסלובקיה וברית המועצות נמנעו בהצבעה, ונציג הרפובליקה העממית של סין לא השתתף בה.
מריו דיאז-בלרט
מריו רפאל דיאז-בָּלַרְט קבאיירו (באנגלית: Mario Rafael Díaz-Balart Caballero; נולד ב-25 בספטמבר 1961) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-26 של מדינת פלורידה. הוא חבר בית הנבחרים ברציפות מאז 2003, ובמרוצת השנים ייצג מחוזות קונגרס שונים. בהווה מחוז הקונגרס שלו שוכן בדרום-מערב מחוז מיאמי-דייד, בתוכו שוכנת העיר הייליה. במהלך מגפת הקורונה בארצות הברית היה דיאז-בלרט חבר הקונגרס הראשון שאובחן כחיובי למחלת נגיף קורונה 2019 ב-18 במרץ 2020. עם מותו של אלסי הייסטינגס באפריל 2021, נהפך דיאז-בלרט לחבר הוותיק ביותר במשלחת פלורידה לשני בתי הקונגרס.
ביוגרפיה
דיאז-בלרט נולד בשנת 1961 בפורט לודרדייל לזוג הורים קובניים. אביו רפאל דיאז-בלרט היה פוליטיקאי קובני ואמו הייתה הילדה קבאיירו ברונט. הוא נצר למשפחת דיאז-בלרט; דודתו, מירטה דיאז-בלרט, הייתה הרעיה הראשונה של פידל קסטרו, ובן דודו היה פיזיקאי הגרעיני ידל קסטרו דיאז-בלרט. אחיו לינקולן ייצג את מחוז הקונגרס ה-21 של פלורידה בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1993–2011. מריו דיאז-בלרט למד מדע המדינה באוניברסיטת דרום פלורידה בטרם החל את דרכו בשירות הציבורי בשנת 1985 כעוזרו של חבייר סוארז, ראש עיריית מיאמי. באותה שנה דיאז-בלרט המיר את תמיכתו במפלגה הדמוקרטית אל המפלגה הרפובליקנית.
בשנת 1988 נבחר אל בית הנבחרים המדינתי של פלורידה כנציג מחוז הבחירה ה-115, ובבחירות 1992 נבחר אל הסנאט בפלורידה. בשנת 2000 שב דיאז-בלרט אל בית הנבחרים של פלורידה, הפעם כנציג מחוז הבחירה ה-112. במהלך בחירות אמצע הכהונה ב-2002 נטש דיאז-בלרט את מושבו בבית המחוקקים המדינתי כדי להתמודד במחוז הקונגרס ה-25 של פלורידה, אשר זה עתה נוסד מכוח מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2000. מחוז קונגרס זה כלל את מרבית מערב מחוז מיאמי-דייד, חלקים ממחוז קולייר ואת מחוז מונרו היבשתי. ביום הבחירות הכלליות נבחר בקלות אל הקונגרס האמריקאי וגרף 64% מקולות הבוחרים.
בראשית ינואר 2003 דיאז-בלרט הושבע לתפקידו כחבר הקונגרס. נכון לינואר 2018, דיאז-בלרט הצביע בהתאם למדיניות מפלגתו ב-92.4% מההצבעות שנערכו בימי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית, וב-93.1% מההצבעות תמך בעמדתו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. הוא חבר מייסד ב"וועידת הקונגרס ההיספנית", שדולה של חברי קונגרס היספנים רפובליקנים. על פי ניתוח של הארגון "Vote Smart" משנת 2016, דיאז-בלרט תומך בדרך כלל בחקיקה נגד הפלות, מתנגד להגדלת מס ההכנסה ולהטלת עונשי מינימום חובה על עברייני סמים לא-אלימים; מתנגד להוצאות של כספים פדרליים כאמצעי לקידום צמיחה כלכלית אלא בהורדת מיסים; מתנגד לחייב מדינות לאמץ תקני חינוך פדרליים; תומך בבניית קו צינור קיסטון ובמימון ממשלתי לפיתוח אנרגיה מתחדשת; ונגד רגולציה פדרלית של פליטת גזי חממה וחקיקה לפיקוח על כלי נשק. דיאז-בלרט תומך בביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, ומתנגד להשבת מהגרים בלתי-חוקיים חזרה למולדתם.
בעיצומו של המשבר הכלכלי העולמי הצביע נגד חוק החירום לייצוב כלכלת ארצות הברית לשנת 2008. דיאז-בלרט תמך בתוקף בזכות להגדרה עצמית של איי פוקלנד, שריבונותה נתונה תחת סכסוך דפילומטי בין ארגנטינה לממלכה המאוחדת. ב-18 באפריל 2013, דיאז-בלרט הציג החלטה בפני מליאת בית הנבחרים הקוראת לממשלה הפדרלית להכיר באורח רשמי בתוצאות משאל העם של איי פוקלנד בדבר ריבונות מ-2013, בו תושבי האי בחרו ברוב קולות להישאר טריטוריה בריטית מעבר לים. לאחר הטבח בתיכון דאגלס גרס דיאז-בלרט כי חוקי בקרת נשק שיגבילו את התיקון השני לחוקת ארצות הברית לא יבלמו אירועי ירי המוני. ב-18 במרץ 2020 אובחן כחיובי למחלת נגיף קורונה 2019, והיה לחבר הקונגרס הראשון שנדבק במחלה בראשיתה של מגפת הקורונה בארצות הברית.
דיאב אל-עלי
דיאב אל-עלי (אבו אלפתח) היה מפקד מנגנון הביטחון הלאומי ובפועל הקצין הבכיר ביותר ברשות הפלסטינית.
אל-עלי נולד בכפר ליד צפת ובשנת 1948 נמלטה משפחתו ללבנון. הוא הצטרף לפתח ושירת במגוון תפקידים בארגון בלבנון. בשנת 1995 חזר לשטחים ושימש כמפקד אזורי בג'נין ובטול-כרם ובשנת 2007 מונה לתפקיד מפקד הביטחון הלאומי, בו שירת עד שנת 2011, אז היה ליועצו הצבאי של מחמוד עבאס. נפטר בשנת 2018.
חיית מחמד
חיית מחמד או חיית שעשועים היא חיה המגודלת על ידי האדם לטיפוח, ליופי, לחמידותם או על מנת לספק חברה ולרוב שלא להפקת תועלת כלכלית (למעט מכירתם והצגתם) ולרוב הכוונה היא לחיות כרכוש פרטי. מרבית חיות המחמד בויתו בידי האדם, כשלעיתים ביותם נועד להחזיקם למטרות עבודה כשאר חיות משק אך בהמשך הפכו לעיתים לחיות מחמד. אחרות הן חיות בר שאולפו או לעיתים נאספו מהטבע, לעיתים בניגוד לחוק.
כיום אנשים רבים בחברות רבות מחזיקים בחיות מחמד, כשבמרבית המקרים מדובר בכלבים והחתולים, המשמשים גם כבני לוויה ואף תחליף למשפחה. לעיתים הם אף הורבעו בברירה מלאכותית כדי ליצור גזעי מחמד טיפוסיים.
אצל בעלי חיים
אף שהתופעה נחשבת לייחודית לאדם נצפו מספר מקרים בהם פרימטים אחרים כמו שימפנזה או קפוצ'ינים גידלו חיות אחרות כמו שפנים, אך אלה הסתיימו בפגיעה ב"חיית המחמד" שלהם. נצפו גם מספר מקרים ייחודיים בשבי של חיות שהחזיקו חיות אחרות ל"מחמד", ביניהם: הגורילה "קוקו", האורנגאוטן "טונדה" } והפיל טרה (Tarra the elephant) וכן אמור וטימור - טיגריס סיבירי ועז שגדלו יחדיו.
היסטוריה
בימי הביניים היו גילויי חיבה כלפי בעלי חיים מספיקים להחשיד ואף להרשיע אדם (בדרך כלל נשים) בכישוף. כלבים הוחזקו אך לרוב כחיית עבודה ושמירה, למעט כלבי ציד שאחזקתם הותרה רק לאצילים. גם לאחר מסעות ציד ארוכים שיצרו קרבה וחיבה בין צייד לכלבו, הפילוסופיה מנעה התייחסות לכלב כבעל רגש או מחשבה, מה שיצר ריחוק ממנו. רק במחצית השנייה של המאה ה-19 החלו בני המעמד הבינוני העירוני לגדל כלבים וחתולים כחיות מחמד והתחביב התפשט לשכבות אמידות פחות. רוב זני החתולים והכלבים התפתחו לאורך התקופה הוויקטוריאנית בה הפכה חית המחמד לסמל סטטוס.
טיפוח זני חיות מחמד התפתח במשך המאה ה-19 ובה גודלו מגוון גדול של חיות שאינם היו חיות משק. לאורך הזמן התווספו חיות מחמד שונות וכן החלו לגדל חיות אקזוטיות, כשלעיתים הדבר גרם להפצתם כמינים פולשים. בנוסף הוקמו מקלטים רבים לחיות מחמד וחיות המחמד עברו לתנאים "מפונקים" יותר.
חיות מחמד טיפוסיות
מרבית חיות המחמד הטיפוסיות כוללות:
חיות מחמד אקזוטיות
חיות מחמד אקזוטיות הם חיות שהיו חיות בר עד שגודלו בידי האדם (מבלי לעבור ביות) ולעיתים אף אולפו לכך. ההגדרה לחיות אקזוטיות יכולה להשתנות לעיתים ואף חלק מחיות המחמד הטיפוסיות החלו כאקזוטיות, כמו חמוס הבית וכמה מכרסמים, עופות וזוחלים מגודלים. כמו כן מספר שבטים החיים בקרבה לטבע מגדלים לעיתים חיות בר מקומיות סביבם.
ההגדרה כיום לחיית מחמד אקזוטית מקובלת בעיקר בחוק המדינה, כאשר למשל באסופת התקינה הפדרלית מקובל שחיית מחמד היא: "כל חיה שהוחזקה בדרך כלל כחיית מחמד במשקי בית משפחתיים בארה"ב", אך לא חיית מחמד שהובאה ממדינות אחרות או בעלת מוצא זר", כמו מינים פולשים.
חלק מהחיות אסורות במסחר והחזקה באופן פרטי ואחרות מותרות אך דורשות עלויות גבוהות של מיסים לוטרינרים ולגורמים נוספים וכן מעקב קבוע של משרד החקלאות האמריקאי ועוד והמונח חל גם על הקמת גן חיות פרטי והחזקת חיות בו. למרות החוקים ברחבי ארה"ב ועוד מדינות ישנו סחר לא חוקי בחיות מחמד שונות ולעיתים מעבירים חיות מחמד שנתפסו באופן לא חוקי לגני חיות, בהם הם מקבלים גידול מותאם יותר.
מבין אלה ישנם שני סוגי חיות מגודלות:
חיות מחמד אלה כוללות מגוון בעיות: בראשם הבעיה שישנו סחר לחיות מחמד במדינות שונות כדי לצוד את החיות מהטבע, מה שנכון אף על חיות שחוקי להחזיקם (כמו תוכים). מספר חיות כמו לוריס איטי ניצודו מהטבע וגידולם בשבי גורם לפגיעה בהם, תוך שקוצצים את שיניהם כדי שלא יוכלו לפגוע בבעליהם. החזקת חיות אלה גם דורשת ציוד מיוחד כמו מזון מתאים, רפואה ייחודית אשר יכולה לעלות בהרבה עבור וטרינרים כאשר הם חולים וכן עוד רשימה של צרכים מיוחדים עבורם (גודל אזור, העשרה סביבתית ואף רישיונות על גידולם). למעשה גידולם מציב כל בעיה של גידולם בגני חיות, רק מבלי לקבל ביקורות ומענה ציבורי שגני חיות מקבלים.
בנוסף חיות אלה יכולות לעיתים לברוח לטבע ולהפוך לפולשים בטבע או ברחובות הקרובים, מה שיכול להפוך אותם למין פולש הרסני, מה שקורה להרבה מינים פולשים (כמו דררה מצויה). אלה יכולים גם להפיץ טפילים ומחלות המסכנים את סביבתם גם מבלי שנמלטו.
ובנוסף חיות אלה במקרים רבים עלולים לתקוף אנשים הסובבים אותם, בין אם בעליהם או אחרים, בתוך המתחם או כשנמלטו ממנו וכן לתקוף חיות מחמד אחרות או אף חיות בר בסביבתם. נתוני תקיפות של חיות מחמד אקזוטיות גבוהות במיוחד ומצביעים על 3.5 הרוגים כל שנה בארצות הברית מחיות מחמד כאלה, ביניהם נחשים ארסיים, דובים, שימפנזות וטיגריסים.
אצל חיות רבות כל הסיכונים הללו חלים ולרוב מקפידים בקפידה על החדרתם דרך נמלי תעופה והענישה על החזקתם גבוהה.
שכיחות חיות המחמד ונתוני החזקתם
רוב חיות המחמד מגודלות במדינות העולם המערבי ושכיחותן עולה ככל שעולה רמת החיים והשפעת תרבות המערב. כך למשל, מתפשטת אופנת גידול כלבי מחמד בקרב האוכלוסייה העירונית האמידה בסין, בה היה הכלב באופן מסורתי מגודל כמקור לבשר.
ב-2009–2010 החזיקו כ-71 מיליון שהם כ-62% ממשקי הבית בארצות הברית בחיית מחמד וב-2013, מספר חיות המחמד עלה על ילדים ארבעה עד אחד בארצות הברית באוסטרליה היה שיעור אחזקת חיות המחמד 65% ובבריטניה 44% ברוב הארצות המפותחות האחרות אחוז המגדלים חיות מחמד הוא כ-15% וביפן כ-12%.
ההוצאה על חיות מחמד בארצות הברית הגיעה ב-2009 ל-45.5 מיליארד דולרים מתוכם 18.3 מיליארד הוצאו על מזון כלבים - יותר מהוצאה על מזון תינוקות ו-12.8 מיליארד דולר על טיפול וטרינרי.
ב-2009 היו בישראל 385,000 כלבים רשומים במרכז הארצי לרישום כלבים בשירותים הווטרינרים במשרד החקלאות.
חיות המחמד הפופולריות ביותר בארה"ב (במיליונים):
סיבות לטיפוח חיות מחמד
על פי גישה פסיכולוגית-אבולוציונית חיות המחמד הן "טפילים חברתיים" המנצלים דחפים של טיפול בצאצאים. בדומה לאופן שבו מתבססת הקוקייה על אינסטינקט ההאכלה והטיפול של ציפורי השיר שבקיניהן היא מטילה את ביציה. לבני אדם ילדות ארוכה ובהתאם גם מוטיבציה לטפל ולטפח "ילדים". חיות המחמד ובפרט הכלבים והחתולים, סיגלו לעצמם מאפיינים פיזיים והתנהגותיים המעוררים בנו את הדחף ההורי. ככל שלבעל החיים עיניים גדולות, פרצוף עגול ונטייה קבועה להתרפקות והתלטפות יש סיכוי טוב יותר שיזכה להגנה, למזון ולטיפול שיאפשר לו להעביר את התכונות הללו לדור הבא.
גישה שונה מייחסת לבני אדם יכולת להאניש בעלי חיים כלומר לייחס לחיה רגשות ומניעים אנושיים ובכך להפוך אותה לחלק מהסביבה החברתית. היכולת להרחיב את יכולת ההזדהות (אמפתיה) מהתחום החברתי על הסביבה הביולוגית מקורה בהתפתחות אבולוציונית שהיה לה יתרון בחברה המבוססת על צייד. מי שהצליח לייחס לחיה ואינטרסים הפך לצייד טוב יותר וליישם אסטרטגיות צייד מורכבות שדרשו חיזוי של התנהגות החיה. התכונה המאפיינת חיות מחמד, על פי השערה זו היא אנתרופורמיזם כלומר מאפיינים פיזיים והתנהגותיים המאפשרים האנשה.
הירידה בגודל המשפחה במדינה המפותחת מורידה את הסבירות שלילד יהיו אחים, תינוקות או אנשים זקנים, אשר חיים איתו באותו משק בית. דבר זה מעלה את הדומיננטיות של התפקיד הרגשי והחברתי של חיות מחמד.
לפי יי-פו טואן (Yi-Fu Tuan) גידול חיות מחמד הוא ביטוי של שליטה ואדנות. מאחורי האידיליה לכאורה של חברות ונאמנות בין אדם לחיה מסתתרת שאיפה לשלוט ולעצב יצור חי כרצוננו. על פי טואן חיבה ושיעבוד אינם סותרים אלא עשויים להתקיים בו זמנית ואפילו להגביר זה את זה. חיות המחמד אינן אלא תחליפים מודרניים לגמדים או לעבדים ששיעשעו את האצילים בתקופות קדומות. חיית המחמד, גם כשהיא שבעה ומטופחת, הוא רכוש שאנו שולטים בכל היבט של חייה: תזונה, מגורים, סדר יום, מיניות, רבייה ומוות. מבקרי גישתו של טואן טוענים כי היחסים בין רוב הבעלים לחיות מבוססים על "משא ומתן" ופשרות יותר מאשר על פקודות וציות.
חיות מחמד מלאכותיות
על פי גישה אחרת מה שהופך חיה לחית מחמד היא ההשקעה הרגשית של הבעלים בקשר ולא מאפיין כלשהו של החיה. הגדרה זו מרחיבה את תחום ההגדרה של חיות מחמד גם לצעצועים או תוכנות של "חיות מחמד וירטואליות" דוגמת טמגוצ'י או חיות מחמד רובוטיות. מגדלי חיות וירטואליות מבטאים חיבה ונאמנות ממש כמגדלי כלבים ונוטים להסביר התנהגות של הצעצוע הממוחשב במונחי רגשות ומוטיבציות אנושיות. נרשמו מקרים של דיכאון ואפילו איומי התאבדות לאחר "מוות" של חיה רובוטית או וירטואלית וגם "התעללות" מכוונת בחיות וירטואליות..
יתרונות בהחזקת חיות מחמד
למרות שבהגדרתם הם אינם עוזרים כלכלית, מספר חיות מחמד יכולות להוות עזרה לבעליהם, כמו אצל כלבים וחתולים. במספר מקרים ידועים כלבים וחתולים שהצילו את בעליהם, הזעיקו עבורו עזרה או הבריחו טורפים, גנבים או פושעים. כמו כן הם יכולים להדביר מזיקים כמו חולדות או נחשים ארסיים מהסביבה המקומית.
פלורנס נייטינגייל הבחינה בהשפעה החיובית של טיפוח חיות מחמד על חולים כרוניים ונכים כמה מחקרים הראו השפעה חיובית של טיפוח חיות מחמד על בריאות הבעלים. כך, למשל, מחקר במהלכו חולקו חיות מחמד לקשישים הראה כי מי שאימצו חיית מחמד נזקקו פחות לביקור רופא מקבוצת הביקורת ובריאותם נפגעה פחות בהשפעת אירועים גורמי לחץ. קשר חזק לחיית מחמד נמצא כמסייע בהפחתת דיכאון אצל מבוגרים בודדים (כאשר רשת התמיכה האנושית חלשה), לא נמצאה תרומה מובהקת של חיית המחמד אצל מי שנהנה מסביבה חברתית אנושית תומכת מחקר שעקב אחר חולים לאחר אשפוז עקב מחלת לב ריאה תמותה נמוכה באופן מובהק אצל חולים שברשותם חיית מחמד לעומת מי שלא גידלו חיה מספר מחקרים גם העידו על הגברת חיבור עם הקהילה תוך שימוש בחיות מחמד, אשר לעיתים מפחיתות עוינות או רתיעה של בעליהם מהסובבים את החיה.
חסרונות בהחזקת חיות מחמד
להחזקת חיות שונות יש השפעות בריאותיות, ביניהם השפעות של טפילים ומחלות מועברות או אלרגיה ואסטמה מהשרת פרוות או נוצות, לכלוך קבוע, מתחים עקב התנהגויות החיות, מעידה על חיות מחמד, הגורמת ליותר מ-86,000 נפילות חמורות מדי שנה בארצות הברית ואף לשבירת עצמות וכן תקיפת חיות מחמד נושכות.
החזקת חיות מחמד פוגעת גם בהם, לרוב עקב אכילה לא זהירה או אחסון לקוי. חיות מחמד מצריכות הרחקת מזון אנושי הרעיל בעבורם, כמו שוקולד או ענבים ואף צמחי נוי כמו בגוניה עלולים לסכן אותם אם יאכלו אותם ואף מכשירים פשוטים עלולים לפגוע בשגרת חייהם של חיות מחמד, כמו כלבים הרגישים לרעש. כמו כן במדינות המערב חיות מחמד רגישות מאוד להשמנת יתר, היכולה להיות קטלנית ואלה נגרמים עקב מזון רב קלוריות וחוסר בפעילות גופנית. כמו כן מספר בעלים עלולים להתעלל בחיות המחמד שלהם, להציב אותם עם חיות מחמד שפוגעות בהן (חתולים למשל עלולים לתקוף חיות מחמד קטנות יותר) או לטפל בהם בחוסר יעילות.
חיות מחמד במסורת היהודית
חז"ל אסרו "לגדל כלב רע בתוך ביתו", מחשש שינשוך ויפחיד את הבאים. ובלשון הרמב"ם: "אסרו חכמים לגדל חזירים באדמת ישראל, ולא את הכלב אלא אם כן היה קשור בשלשלת, אבל מגדל הוא כלבים בעיר הסמוכה לספר, ביום קושרו ובלילה מתירו. ואמרו חכמים: ארור מגדל כלבים וחזירים, מפני שהיזקן מרובה ומצוי".
בעקבות זאת קבעו כמה מחכמי ההלכה בימי הביניים ש"כלב שאינו רע מותר לגדל", וש"כלבים קטנים בני תרבות (מאולפים), אינם בכלל האיסור". מקורות אחרים מעידים שגידול חיות מחמד, בעיקר כלבים, היה שכיח גם בתקופות קדומות. רבי יעקב עמדין קבע במאה ה-18 שמותר להחזיק רק כלב אחד, בתנאי שהוא קשור בשלשלת ולצורכי שמירה בלבד.
דעת המחמירים מסתמכת על המבואר במדרש על הפסוק (קהלת ו יא) "כי יש דברים הרבה מרבים הבל" - אלו מגדלי קופים וחתולים, וחולדות הסנאים, ואדני השדה וכלב הים, מאי אית להון הנייה מנהון (איזו תועלת יש להם מכך?). הכוונה, מבואר במקומות אחרים, למגדלים עופות לנוי ולקילוס, ומה שמוציא עליהם היה לו לתת לעניים.
מבואר לפי זה שאלו המגדלים עופות ודגי נוי לשם שעשוע - אין דעת חכמים נוחה הימנו. אולם בהרבה ספרי הלכה מבואר שאין איסור הלכתי בדבר, וכמו שדייק החיד"א בספרו "ברכי יוסף" מלשון הבית יוסף שם שמותר לגדל תוכי בבית, וכן עולה מדברי שו"ת יכין ובועז שמותר לגדל קוף אף על פי שהוא טמא. וכן כתב בספר כף החיים שמותר לגדל עופות ובעלי חיים טמאים לנוי וכדומה. אך יש אומרים שגידול ארנבות בביתו לשחק בהם, אסור לכל הדעות (שו"ת חסד לאברהם), כיוון שרוב הארנבות מיועדות לאכילה לגויים, ונראה שלפי המצב בשנות האלפיים בישראל, כשהארנבות נמכרות בחנויות כחיות מחמד ולא לאכילה, דין הארנבות כדין התוכי.