cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניכוס תרבותי
חשיבות
חשיבות המושג ניכוס תרבותי נובעת מכך שהוא מסב את תשומת הלב לעובדה שלא כל צורות חילופי התרבות שוות ומעמיד בספק את האתיקה של תרבות רוב או דומיננטית הלוקחת מתרבות שולית. המושג מסייע להתמודדות עם תופעת הניצול שהייתה קיימת לאורך ההיסטוריה וממשיכה להתקיים בין תרבויות לא שוות בכוחן. מתן שם לתופעה מאפשר הכרה בתולדות הקולוניאליזם והאימפריאליזם והלגיטימציה שנטלו לעצמם לקחת. הדיון על ניכוס תרבותי מוביל לחשיבה על שאלות אתיות הנוגעות לבעלות וצדק ושאלות פוליטיות הנוגעות לזהות ולשוליות. זה מאפשר דיון פוליטי ושיח על פוליטיקה של זהויות שבה קבוצות שוליים ועמים ילידים יכולים להילחם על זכויותיהם בחברה, ככל שזה קשור בגזע, מגדר ומעמד.
המושג ניכוס תרבותי חשוב כי גם תהליכי הגלובליזציה התרבותית, לרבות פיתוח הטכנולוגיה הדיגיטלית, הגדילו את הגישה לתרבויות אחרות וערערו עוד יותר את הגבולות המפרידים בין תרבויות. זה הגביר את הדחיפות לחשוב על הסוגיות האתיות סביב ניכוס תרבותי ולהבטיח שכל התרבויות יהיו שותפות באחריות לחילופי תרבות הוגנים. צעדים גדולים נעשו בעשורים האחרונים על ידי גופים בינלאומיים, בתוך המשפט האנגלו-אמריקאי ומערכות משפטיות אחרות כדי להגן על מורשות תרבותיות, הכוללות ידע מדעי וטכני. האמצעים כוללים איסוף רשימות מורשת תרבותית בלתי מוחשית על ידי אונסק"ו וחוק הגנת הקברים והחזרתם של האוכלוסייה הילידית בארצות הברית. כמו כן יש יותר ארגונים לא ממשלתיים וחברות פרטיות שהוקמוו כדי לתמוך בזכויות של קבוצות ילידים.
אמנם כבר בשנת 1967 הקים האו"ם את ארגון הקניין הרוחני העולמי (WIPO) כדי ליצור מערכת קניין רוחני גלובלית שתסייע לכל המדינות לבחון את אפשרויות הקניין הרוחני שלהן לפיתוח כלכלי, חברתי ותרבותי. אך רק בשנת 2001, בתגובה לחששות שהעלו קבוצות ילידים בנוגע להגנה על אמנות, לבוש וידע ילידים, החלה WIPO לשאת ולתת על ההגנה של סמלים תרבותיים כקניין רוחני ורק ביוני 2016, לאחר שנים רבות של משא ומתן כושל, נפגשו נציגים ותומכי זכויות הילידים עם הוועדה כדי לבקש איסור עולמי על שכפול בלתי מוצדק של ביטויי תרבות ילידים וביקשו שהניכוס התרבותי יהיה מעשה בלתי חוקי בכל העמים.
ביקורת
בניגוד לדעות הרווחות כנגד התופעות של ניכוס תרבותי יש הדוחים את ההאשמות הללו כבלתי מוצדקות לחלוטין, בטענה שתרבויות תמיד מקיימות אינטראקציה זו עם זו ושואלות זו מזו. ניסיון למשטר מי יכול לעסוק עם מנהגים ומסורות תרבותיות, עוצר באופן לא טבעי את האינטראקציות התרבותיות.
יש הטוענים כי ההימנעות מההשפעה של תרבויות זרות מחשש לפגיעה בהם, תפגע ביצירתיות של סופרים, למשל. עצם מפעלם של הסופרים כרוך בהצבת עצמם בנעליים של אחרים, כולל בני תרבויות אחרות. מפאת החשש לפגוע באנשים מתרבויות אחרות, סופרים נרתעים מלפתח את הדמויות שאולי היו רוצים לראות ברומנים שלהם. מה שיכול להביא לסיפורת שהיא פחות איכותית, אפילו "סתמית".
ג'יימס או. יאנג מגן על ניכוס תרבותי ואינו חושב שזה פסול מבחינה אתית לאמץ מוטיבים, סגנונות או נושאים מתרבויות אחרות, בתנאי שניתנת ההכרה הראויה. לטענתו, הקביעה שמרכיבים אלה הם רכושה של תרבות מסוימת מצמצמת את היצירתיות.
פרנק פורדי, למשל, כותב "האשמה בניכוס תרבותי הפכה לאמצעי לשלוט על טעמם של אנשים, בחירת הבגדים שלהם, האוכל שהם צורכים, אפילו הדרך שבה הם רוקדים או שרים". כך גם וייס (2017) מדגיש את היתרונות של ניכוס תרבותי וטוען ש"זה מה שעושה את התרבות האמריקאית כל כך עשירה... וזה גם חלק גדול מהסיבה שאמריקה כל כך מצליחה".
קו סקפטי יותר ויותר קולני טוען כי, ההתמקדות בהימנעות מפגיעה בתרבות של מיעוטים, ובהבטחה שהזהות שלהם מוכרת ומכובדת במרחב הציבורי, הרחיקה את תשומת הלב מאי השוויון הכלכלי, או מהפרות זכויות האדם המתמשכות, המחייבות תשומת לב רבה יותר: "כמה אבסורדית ובזבזנית... ההתנגדות של האומה המאוחדת לניכוס תרבותי, כאילו אין לה שום דבר חשוב יותר לעשות!"
התפתחות המושג
המושג "ניכוס תרבותי" לא נטבע על ידי אדם אחד, לרוב הוא לא מוגדר ורווח בשימוש תוך הסתמכות על מערכות תאורטיות רלוונטיות. על פי מילון אוקספורד המונח (Cultural appropriation) הופיע לראשונה במאמר משנת 1945 מאת ארתור א' קריסטי, הדן בניכוס תרבות אירופי מהמזרח הרחוק, ומאז הוא הופיע וצבר בולטות בדיונים ומחלוקות בתוך האקדמיה, בין אקטיביסטים חברתיים וקהילות מודרות, במיוחד משנות השמונים ואילך. למושג יש שורשים במחקרי תרבות ביקורתיים הבוחנים דינמיקה כוחנית, זהות ואינטראקציות תרבותיות, במיוחד בהקשר של קולוניאליזם, אימפריאליזם וגלובליזציה. מחקרים אלה מונעים על ידי חוקרים, פעילים חברתיים ואמנים שהיו מודאגים מהסחרה ומייצוג מסולף של תרבויות מודרות. התדיינויות אלו הושפעו מתנועות כמו הכוח השחור, זכויות ילידים, פמיניזם וביקורת רחבה יותר על נורמות תרבותיות דומיננטיות.
הדיון על הרעיון של אימוץ, שְׁאִילָה או חיקוי של אלמנטים של תרבות אחרת כמובן שהיה קיים גם קודם הופעת המונח "ניכוס תרבותי" והדוברים חקרו ניכוס מבלי להשתמש במונח זה אלא השתמשו במונחים אחרים כמו השפעה תרבותית. אך בניגוד למושגים האחרים, "ניכוס" מדגיש את פעולת הנטילה ואת המניע - להשיג כוח על. סוזן סקפידי, חוקרת משפטית, מילאה תפקיד משמעותי בפופולריות של המונח והשימוש בו. בשנת 2005 פרסמה סקפידי ספר בשם "Who Owns Culture? Appropriation and Authenticity in American Law,", בו חקרה את ההיבטים המשפטיים וזכויות קניין רוחני הקשורות לניכוס תרבותי ותרמה להבנה הציבורית הרחבה יותר של המושג.
לאורך השנים המושג ניכוס תרבותי הוגדר בדרכים רבות, תוך הצגת מגוון ומורכבות של מונחים על פני תחומים אקדמיים שונים. בעוד שיש המגדירים ניכוס תרבותי בצורה נייטרלית, יש מגוון של המשגות שהן מוסריות או מעוררות התנגדות מוסרית. התיאור של יאנג של ניכוס תרבותי כ"לקיחת משהו שנוצר על ידי בני תרבות אחת על ידי בני תרבות אחרת" הוא דוגמה להגדרה נייטרלית מבחינה מוסרית, בעוד שהתיאור של טוד (1990), "ניכוס תרבות הילידים הוא ביטול השוני ופטישיזציה של ה'אחר', כך שמקורות ילידים הופכים לסחורה רצויה ומועילה עם השלכות של רווח והערכה עבור מי שמנכסים אותה" הוא דוגמה לכך שהניכוס מוגדר ככזה שיש לדחותו מבחינה מוסרית. בשיח העכשווי לניכוס תרבותי יש משמעויות שליליות, המצביעות על כך שקיים פער כוחות בין המנכס לקבוצה ממנה מנכסים; ניכוס נעשה בדרך כלל ללא הסכמת הקבוצה המנוכסת וקיימת מידה של פגיעה בקבוצה שממנה מנכסים.
ניכוס תרבותי תפס יותר ויותר את תשומת הלב של חוקרים והדיוטות בשנים האחרונות. יש אינספור מאמרים, סרטונים ובלוגים המוקדשים להגדרת ניכוס תרבותי. בנוסף, ישנם מספר תיאורים של אנשים המדווחים כיצד הם מושפעים מהניכוס התרבותי בקהילותיהם.
זיהומים במחזור הדם
זיהומים בדם (באנגלית: Bloodstream infections או בקיצור BSIs) ניתנים לסווג לשני סוגים על סמך סוג המיקרואורגניזם שנמצא בדם: בקטרמיה (Bacteremia) - נוכחות חיידקים בדם, ופונגמיה (Fungemia) - נוכחות פטריות בדם. דם הוא בדרך כלל סביבה סטרילית, כך שכאשר מזהים חיידקים בדם (בדרך כלל נעשה על ידי תרביות דם ) הדבר מעיד על מצב לא תקין. זיהום בזרם הדם שונה מאלח דם, שהוא התגובה כללית של הגוף לחיידקים במחזור הדם.
חיידקים יכולים לחדור לזרם הדם כסיבוך חמור של זיהומים (כמו דלקת ריאות או דלקת קרום המוח), או במהלך ניתוח (במיוחד כאשר מעורבים בניתוח באזורים שבהם ישנן ריריות כמו במערכת העיכול), או עקב צנתרים וגופים זרים אחרים המוחדרים לעורקים או לורידים של מטופל (כולל בזמן שימוש תוך ורידי של סמים). חיידקים חולפים יכולים גם לחדור לזרם הדם לאחר טיפולי שיניים או צחצוח שיניים.
הבקטרימיה יכולה להיות בעלת השלכות בריאותיות משמעותיות. התגובה החיסונית לבקטרימיה עלולה לגרום לאלח דם ולהלם ספיגה שהוא מצב מסוכן בעל שיעור תמותה גבוה. חיידקים יכולים להתפשט דרך הדם לחלקים אחרים של הגוף (התפשטות המטוגנית) ולגרום לזיהומים הרחק מאתר ההדבקה המקורי ולגרום לאנדוקרדיטיס או אוסטאומיאליטיס. הטיפול בבקטרימיה הוא באמצעות אנטיביוטיקה, וניתן לתת גם טיפול מונע באנטיביוטיקה למטופלים הנמצאים בסיכון גבוה להידבקות.
הגדרה
חיידק דם הוא בדרך כלל חיידק חולף ומסולק במהירות מהדם על ידי מערכת החיסון.
לעיתים קרובות בקטרמיה מעוררת תגובה ממערכת החיסון הנקראת אלח דם, המורכבת מתסמינים כמו חום, צמרמורות ולחץ דם נמוך. תגובות חיסוניות קשות לבקטרימיה עלולות לגרום להלם ספיגה ולתסמונת אי תפקוד של איברים מרובים, שעלולים להיות קטלניים.
סיבות
חיידקים יכולים לחדור לזרם הדם במספר דרכים שונות. עם זאת, עבור כל סוג מסוים של חיידקים (גראם שלילי, גראם חיובי או אנאירובי) ישנם מקורות אופייניים או דרכי כניסה לזרם הדם. בנוסף ניתן לחלק את הגורמים לבקטרימיה לקשיי בריאות (נכנסים לגוף במהלך קבלת טיפול במוסד רפואי) או נרכשים בקהילה (נכנסים לגוף ממקור חיצוני אנושי או ממקור חיצוני אחר כמו פצע פתוח).
חיידקים גראם חיוביים
אנטרוקוקים הם גורם חשוב לבקטרימיה הקשורה לבריאות הכללית של החולה. חיידקים אלה חיים בדרך כלל בדרכי העיכול ובמערכת המין הנשית. צנתרים תוך ורידיים, דלקות בדרכי השתן ופצעים כירורגיים הם כולם גורמי סיכון להתפתחות בקטרימיה ממין אנטרוקוקלי. מינים אנטרוקוקלים עמידים עלולים לגרום לחיידק בחולים שעברו בעבר אשפוז ארוך או שימוש תכוף באנטיביוטיקה.
חיידקים גראם שליליים
מינים של חיידקים שליליים גראם אחראים לכ־24% מכל המקרים של חיידקים הקשורים לנדבקים באוכלוסייה ו 45% מכל המקרים של חיידק נרכש בקהילה. באופן כללי, חיידקים שליליים גראם אלה נכנסים לזרם הדם מזיהומים בדרכי הנשימה, בדרכי המין, בדרכי העיכול או במערכת הכבד. בקטרימיה שלילית של גראם מופיעה בתדירות גבוהה יותר באוכלוסיות קשישות (65 ומעלה) והיא קשורה בקשר ישיר לתחלואה ותמותה גבוהות יותר באוכלוסייה זו.
אשריכיה קולי הוא הגורם השכיח ביותר לחיידק נרכש בקהילה והוא מהווה כ 75% מהמקרים של הידבקות בחיידקים. חיידק זה הוא בדרך כלל תוצאה של זיהום בדרכי השתן. זיהום הסלמונלה, הוא גורם שכיח לבקטרימיה באפריקה, אף על פי שהוא נוצר בעיקר בעולם המפותח. הוא משפיע בעיקר על ילדים שחסרים נוגדנים לחולי סלמונלה ו - איידס בכל הגילאים.
בקרב מקרים של בקטרמיה הקשורים בבריאות, חיידקי גראם שליליים הם גורמים חשובים ליצירת בקטרימיה בטיפול נמרץ. צנתרים בוורידים, בעורקים או בדרכי השתן, כולם יכולים ליצור דרך לחיידקי גראם שליליים לחדור לזרם הדם. הליכים כירורגיים של דרכי המין כגון וגינופלסטיקה, דרכי המעי או דרכי הכבד יכולים גם הם לגרום לחיידק גראם שלילי.
גורמי סיכון לחיידק
ישנם מספר גורמי סיכון המגבירים את הסבירות להתפתחות חיידק מכל סוג. אלו כוללים:
מנגנון
חיידק יכול לנוע בזרם הדם לאזורים מרוחקים בגוף ולגרום לזיהום (התפשטות המטוגנית). התפשטות המטוגנית של חיידקים היא חלק מהפתופיזיולוגיה של זיהומים במסתמי הלב (אנדוקרדיטיס), מבנים סביב המוח (דלקת קרום המוח) ושחפת עמוד השדרה (מחלת פוט). התפשטות המטוגנית של חיידקים אחראית גם לדלקות עצם רבות
(אוסטאומיאליטיס).
השתלות לב (למשל מסתמי לב מלאכותיים) חשופות במיוחד לזיהום מחיידק.
אבחון
בקטרמיה מאובחנת לרוב על ידי נטילת דם ורידי ת שבו דגימת הדם שנלקחה מהווריד על ידי ניקור מחט מעוברת לדגור עם מצע גידול שמקדם התפתחות חיידקים. אם חיידקים נמצאים בזרם הדם בזמן קבלת הדגימה, החיידקים יתרבו וניתן יהיה לזהות אותם.
כל חיידק שימצא את דרכו למצע הגידול, יתרבה גם הוא. לדוגמה, אם העור אינו מנוקה כראוי לפני ניקוב המחט, עלול להתרחש זיהום של דגימת הדם עם חיידקים נורמליים החיים על פני העור. מסיבה זו, יש למשוך תרבויות דם בצורה סטרילית ככל הניתן.
שתי תרביות דם שנלקחו מאתרים נפרדים בגוף מספיקות לעיתים קרובות כדי לאבחן חיידק. שתי תרביות המגדלות אותו סוג של חיידקים מייצגות בדרך כלל חיידק אמיתי, במיוחד אם האורגניזם שגדל אינו מזהם נפוץ. אחת משתי תרבויות חיוביות תדרוש בדרך כלל קבוצה חוזרת של תרביות דם כדי לאשר אם קיים מזהם או חיידק אמיתי. עור המטופל מנוקה בדרך כלל עם מוצר מבוסס אלכוהול לפני לקיחת הדם כדי למנוע את זיהום התרבית. ניתן לבצע חזרה על תרביות הדם במרווחים קבועים מראש כדי לקבוע אם החיידק עיקש ולא חולף בגוף המטופל.
לפני ייצור תרביות הדם, יש לקחת היסטוריה מדוקדקת של מטופלים תוך התחשבות מיוחדת בנוכחות חום וצמרמורות וסימנים אחרים של זיהום ולחפש בעור או ברקמה הרכה. כן כן, יש לחפש בתיק הרפואי של המטופל מצב קודם של דיכוי חיסוני או כל פרוצדורה פולשנית שבוצעה לאחרונה.
אולטראסאונד של הלב מומלץ לכל הסובלים מחיידק בקטריה בגלל סטפילוקוקוס אוראוס כדי לשלול אנדוקרדיטיס זיהומיות.
הגדרה
ניתן להגדיר חיידק דם גם על ידי תזמון הנוכחות של החיידקים בזרם הדם: חיידק חולף, חיידק לסירוגין או חיידק מתמשך. בחיידק חולף החיידקים נמצאים בזרם הדם במשך כמה דקות עד כמה שעות לפני שהם מסולקים מהגוף, והתוצאה בדרך כלל אינה מזיקה לבריאות. מצב כזה יכול להתרחש לאחר מניפולציה של חלקי הגוף המתיישבים בדרך כלל על ידי חיידקים, כגון משטחי הרירית של הפה במהלך צחצוח שיניים, שימוש בחוט דנטלי, טיפולי שיניים, או מכשור לשלפוחית השתן או המעי הגס. חיידק לסירוגין מאופיין בזריעה תקופתית של אותם סוגי חיידקים לזרם הדם על ידי זיהום שקיים במקומות שונים בגוף, כגון מורסה, דלקת ריאות או זיהום בעצם, ולאחר מכן ניסיון של הגוף לבצע ניקוי של חיידק זה מזרם הדם. מחזור זה יחזור על עצמו לעיתים קרובות עד שהזיהום הקיים יטופל בהצלחה. חיידק מתמיד מאופיין בנוכחות רציפה של חיידקים בזרם הדם. זה בדרך כלל תוצאה של מסתם לב נגוע, זיהום בזרם הדם המרכזי (CLABSI), קריש דם נגוע (טרומבופלביטיס מדכא) או השתלת כלי דם נגועה בניתוח. חיידק דם מתמשך יכול להופיע גם כתוצאה של הידבקות במחלת טיפוס הבטן, ברוזלוזיס ודלקת קרום המוח החיידקית. ללא טיפול מצבים כאלה, הגורמים לחיידק דם מתמשך, עלולים להיות קטלניים.
חיידק דם נבדל קלינית מאלח דם, שהוא מצב בו זיהום בזרם הדם קשור לתגובה דלקתית של הגוף, ולעיתים קרובות גורם לחריגות בטמפרטורת הגוף, קצב הלב, קצב הנשימה, לחץ הדם וספירת תאי הדם הלבנים.
טיפול
נוכחותם של חיידקים בדם מחייבת כמעט תמיד טיפול באנטיביוטיקה. הסיבה לכך היא שיש שיעורי תמותה גבוהים מהתקדמות לאלח דם אם לא ניתנה אנטיביוטיקה בזמן.
הטיפול בבקטרימיה צריך להתחיל בכיסוי אנטיביוטי אמפירי. כל מטופל שמופיע עם סימנים או תסמינים של בקטרימיה או תרבית דם חיובית צריך להתחיל באנטיביוטיקה תוך ורידית. הבחירה באנטיביוטיקה נקבעת על ידי מקור ההדבקה הסביר ביותר ועל ידי האורגניזמים האופייניים הגורמים בדרך כלל לזיהום זה. שיקולים חשובים אחרים כוללים את היסטוריית העבר של המטופל בשימוש באנטיביוטיקה, חומרת התסמינים המופיעים ואלרגיה לאנטיביוטיקה. יש לצמצם אנטיביוטיקה אמפירית ורצוי אפילו לצמצם לאנטיביוטיקה אחת, לאחר שתרבית הדם חוזרת עם חיידק מסוים שמבודד.
חיידק חיובי גראם
האגודה למחלות זיהומיות באמריקה (IDSA) ממליצה לטפל בחיידק דם אנטי-סטאוס (MRSA) בסטרימיה לא מורכבת עם 14 יום של וונקומיצין תוך ורידי. חיידק לא מסובך מוגדר כבעל תרביות דם חיוביות ל-MRSA, אך אין בו עדויות לאנדוקרדיטיס, ללא תותבות מושתלות, תרביות דם שליליות לאחר 2–4 ימי טיפול וסימני שיפור קליני לאחר 72 שעות.
הטיפול האנטיביוטי הנבחר בזיהומי סטרפטוקוקוס ואנטרוקול שונה לפי המינים. עם זאת, חשוב לבחון את דפוס העמידות לאנטיביוטיקה עבור כל זן מתרבית הדם כדי לטפל טוב יותר בזיהומים הנגרמים על ידי אורגניזמים עמידים.
דרווין אטאפומה
ג'ון דרווין אטאפומה הורטאדו (בספרדית: John Darwin Atapuma Hurtado) נולד ב-15 בינואר 1988 בטוקרס שבנריניו, קולומביה. הוא רוכב אופני כביש קולומביאני, הרוכב בקבוצה הטורקית מדרג קונטיננטל טור - Beykoz Team-Turkey
שנים ראשונות: (2007-2010)
אטאפומה החל להתחרות בשנת 2007 במירוץ הוואלטה אקוואדור (טור בן 8 קטעים), הוא סיים במקום ה-6 הכללי וניצח בשני קטעים, בשני ובאחרון. שנה לאחר מכן אטאפומה זכה באליפות קולומביה באופני כביש, אחרי שניצח את יזרעאל אוצ'וה בספרינט. בשנת 2009 הקריירה של אטאפומה החלה לצבור תאוצה והוא החל להשתתף ביותר מרוצים, ביניהם שני מרוצים קנדיים בכירים ואטאפומה אף ניצח מקטע באחד מהם. אטאפומה גם השתתף בטור דה ל'אווניר באותה שנה, המירוץ הכי נחשב וגדול לרוכבים צעירים. ההישג הכי גדול של אטאפומה במירוץ היה המקום הרביעי שלו בקטע הרביעי והוא סיים בסופו של דבר במקום ה-14 הכללי. אטאפומה גם השתתף עם נבחרת קולומביה באליפות העולם U23', הוא סיים במקום ה-26 ובמקום ה-3 בנבחרת הקולומביאנית, אחרי קרלוס בטאנקור וחוזה סארמינטו, באליפות עצמה ניצח רומיין סיקאר הצרפתי. בשנת 2010 השתתף אטאפומה גם במרוצים שונים בפורטוגל, באיטליה, בקולומביה, בספרד ובקנדה. ואף השתתף בשנית ב-טור דה ל'אווניר וסיים שני בקטע הרביעי.
2011-2013
בשנת 2011 השתתף במרוצים שקבוצות מדרג הוורלד טור הבכיר השתתפו בהם בספרד ובצרפת. ב-2012 חתם אטאפומה על חוזה מקצועני בקבוצת פרו קונטיננטל (הדרג השני לאחר וורלד טור). הקבוצה הייתה Team Colombia והוא רכב עבורה לצד כישרונות אחרים כמו אסטבן צ'אבס ויארלינסון פאנטאנו. אטאפומה השתתף אף במירוץ שמהווה הכנה לג'ירו ד'איטליה, הטירנו - אדריאטיקו. ב-21 במרץ 2012 השיג אטאפומה לטים קולומביה ניצחון יוקרתי ב-ג'ירו דל טרנטינו, כאשר הוא מקדים את קרלוס בטאנקור ודומינקו פוצביבו על הקו. אטאפומה אף נבחר לסגל קבוצתו במרוצים מהגדולים בסבב כמו הטור של קליפורניה, הקלאסיקה האיטלקית ג'ירו די לומברדיה ומילאנו טורינו. ב-2013 המשיך אטאפומה לרכוב עבור טים קולומביה, ואף נבחר לגראנד טור הראשון בקריירה שלו. ויתרה מכך, נבחר למוביל הקבוצה שלו. הגראנד טור הזה היה הג'ירו ד'איטליה היוקרתי, שמבחינת פופולריות שני רק לטור דה פראנס. אטאפומה סיים בסופו של דבר במקום הרביעי מבין הרוכבים הצעירים ובמקום ה-17 הכללי, 28:56 דקות אחרי המנצח וינצ'נצו ניבאלי.
2014-2020
ב-2014 חתם אטאפומה ב-BMC לצד רוכבים בכירים כמו פיליפ ז'ילבר וקאדל אוונס מדרג ה-UCI World Tour. הוא נבחר לטור דה פראנס אך נאלץ לפרוש במהלך הקטע השביעי בשל התרסקות ששברה את עצם הירך שלו. הוא השתתף גם בדופינה ליברה. ב-2015 הוא השתתף גם בג'ירו ד'איטליה וגם בוואלטה אספנייה, והיה חלק מהסגל שהביא ניצחון בנגד השעון הקבוצתי בוואלטה. 2016 נחשבת לאחת השנים הטובות ביותר של אטאפומה, הוא ניצח שלב בטור דה סוויס וסיים שלישי בקטגוריית מלך ההר. הוא סיים פעמיים במקום ה-2 בקטעים בוואלטה, פעם אחת אחרי ליליאן קאלמז'אן ופעם שנייה אחרי פייר לאטור. בג'ירו ד'איטליה הוא סיים שני בקטע ה-20 אחרי ריין טאראמיי האסטוני, במקום ה3 בקטע העשירי, מקום שלישי בקטגוריית מלך ההר ובדירוג הכללי הגיע במקום התשיעי, 14:09 דקות אחרי המנצח וינצ'נצו ניבאלי. בטור של יוטה הוא הגיע שלוש פעמים בתוך עשרת הראשונים בקטעים, וסיים רביעי כללי. לאחר 3 שנים במדיה האדומים-שחורים של BMC, אטאפומה הצטרף ל-יו.איי.אי אמירטס וסגר מעגל בטור דה פראנס אחרי שהשתתף לראשונה מאז ההתרסקות ב-2014, ואף סיים שני בקטע ה-18 לאחר וורן ברגיל. הוא רכב באמירויות עוד שנה אחת, עד שעבר לקופידיס ב-2019, שנחשבת לאחת הקבוצות הטובות ביותר בדרג הפרו קונטיננטל,הוא נבחר לסגל שלה הקבוצה לוואלטה אספנייה. בתום העונה, שוחרר מהקבוצה.
לאחר שנה בלבד בקבוצת קופידיס, אטאפומה חתם בקבוצת Colombia Tierra de Atletas מדרג הקונטיננטל. ב-2021, הוא השיג את הניצחון המקצועני הראשון שלו מאז 2016, כשניצח את הקטע השמיני בוואלטה אה קולומביה.
Impossible (שיר של קניה וסט)
Impossible הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי קניה וסט, בשיתוף הראפר האמריקאי טוויסטה, הזמרת האמריקאית קיישיה קול והזמר האמריקאי BJ, מתוך פסקול הסרט משימה בלתי אפשרית 3. השיר יצא לאור ב-5 במאי 2006, כשיר הנושא של הסרט, על ידי חברות התקליטים רוק-א-פלה רקורדס ודאף ג'אם.
רקע
יחד עם שאר שירי הפסקול Mission: Impossible III של הסרט משימה בלתי אפשרית 3, השיר הוקלט במרץ 2006 במהלך שמונה ימים ב-"Sony Scoring Stage" שבקולבר סיטי, קליפורניה והופק על ידי המפיק המוזיקלי של הסרט מייקל ג'אקינו. כוכב סדרת הסרטים טום קרוז העיד על שמחתו בשל תרומתו של וסט לפסקול, ותיאר את עצמו כ"מעריץ" של יצירותיו של וסט.
השיר מכיל בתוכו דגימה מתוך השיר "It's Impossible" של להקת הפאנק New Birth.
ביקורת
השיר הוצב ברשימה "" (20 שירים נוראים שנעשו על ידי ראפרים גדולים) שפרסם מגזין קומפלקס בשנת 2013. ג'ונתן רינגן מרולינג סטון נתן לשיר דירוג של שניים מתוך חמישה כוכבים ואמר: "זה לא ממש עובד. המילים לא מסבירים מה בדיוק אמור להיות כל כך בלתי אפשרי".
הצלחה
השיר צעד בסך הכל 16 שבועות במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ ובשיאו הגיע למקום ה-54 ב-24 ביוני 2006, למעלה מחודש לאחר שיצא כסינגל. במצעד השירים מתחת להוט 100, הגיע השיר בשיאו למקום ה-27.
רשימת השמעה
סינגל 12"
הורדה דיגיטלית
בסימן ונוס (ספר)
בסימן ונוס הוא רב המכר הראשון של אורי אדלמן. הספר מבוסס על סיפור בשם "שקית ההפתעות" שפרסם אדלמן ב-1999 בשבועון לאשה. סדרת טלוויזיה בשם זהה התבססה על סיפור זה.
גיבורי הספר הם יואב, סטודנט ישראלי למשפטים, הרגיל לקשרים בלתי מחייבים עם נשים עד שיום אחד הוא מתאהב והופך לפתע להיות חשוד ברצח. נוגה, התחתנה עם איש עשיר ונהנית ממנעמי החיים עד שיום אחד היא פוגשת ביואב ומתאהבת בו ושירי שהפגישה בין יואב לנוגה ונרצחה.
עלילה
שירי ויואב הכירו והתיידדו בבית הספר בגיל 15. שירי נסעה לארצות הברית וכשחזרה קנתה דירה וסיפרה שאת הכסף לרכישת הדירה ירשה מסבתה. שירי הכירה את גדעון כוכבי בחדר הכושר בו עבדה כמדריכה והחליטה שהיא מעוניינת בו. לכן הגתה תוכנית להסיר את המכשול, כלומר את נוגה אשתו. היא התיידה עם נוגה, שגם היא התאמנה באותו חדר כושר ושמעה ממנה שהיא מרגישה שבעלה לא מתעניין בה יותר ושמשעמם לה. שירי ארגנה שנוגה תהיה בבית קפה אליו שלחה את יואב, סטודנט למשפטים, תוך שהיא מתארת את נוגה כחברה טובה והלכה לפגוש את אחד האקסים שלה. יואב הלך לפגוש את נוגה עם הנחיה לא לספר לה שהשידוך נעשה על ידי שירי.
יואב נקט בגישה ישירה ומציע לה לשכב איתו, והיא להפתעתו מסכימה. למרות שהיה לו מפתח לדירה של שירי לצורך זה, היא העדיפה לנסוע לדירה בה הוא מתגורר בשכירות יחד עם שותפה בשם ליאורה. אחרי שסיימו הוא אמר את מה שלא היה צריך להגיד "יום הולדת שמח, נוגה" ובכך גילה שהוא יודע את שמה (פרט שלא סיפרה לו) ויודע שיש לה יום הולדת (עוד פרט שלא סיפרה לו). נוגה נעלמה מהדירה ושירי כעסה על יואב.
יואב קיבל טלפון מפתיע מחברת גלובל מרקטינג, בו הזמינו אותו לראיון עבודה אצל המנכ"ל והבעלים, גדעון כוכבי. בראיון התברר שכוכבי נשוי לנוגה ושיש להם בת משותפת בת שלוש, הראיון הסתבר כתירוץ של כוכבי לאיים על יואב שיתרחק מאשתו.
יואב הלך מיד לביתה של שירי לברר מה קרה. וגילה את הקשר שבין שירי לכוכבי ולנוגה. כשחזר הביתה מצא את נוגה ממתינה לו. בבוקר באו שני שוטרים ולקחו אותו לחקירה. רב פקד דנון לקח אותו לבית החולים שם ראה את שירי מחוברת למכשירים ומחוסרת הכרה. דנון סיפר לו ששירי נפלה או נדחפה מהחלון. כשיואב חזר הביתה חיכה לו הילל שהכה אותו ויואב הגיע מחוסר הכרה לבית החולים ונשאר מחוסר הכרה שלושה ימים. בימים האלו שירי נפטרה ונקברה. כשהגיע לניחום אבלים אמר לו אביה של שירי שהסבתא של שירי עדיין בחיים, בניגוד לסיפור שסיפרה לו שירי, ושהכסף לדירה לא הגיע מירושה אלא שירי הביאה אותו מארצות הברית, שם עבדה זמן מה. ההורים ביקשו מיואב שיסדר צו ירושה לדירה וכשיואב ניסה לעשות זאת הוא גילה שיש כבר בקשה לצו כזה שאליה מצורפת תעודת נישואין אמריקאית המעידה על כך ששירי הייתה נשואה. יואב חשד שתומאס האריס, בעלה של נוגה הוא זה שהיא פגשה כשאמרה שהיא הולכת לפגוש את הארוס שלה, ולכן מספר על חשדותיו לדנון. דנון מברר ומגלה שהאריס אכן היה מספר ימים בישראל ולכן יואב מחליט לטוס ללונדון לדבר עם האריס. כשהוא מספר על זה לנוגה היא מחליטה להצטרף. נוגה פגשה את הארוס ושמעה  ממנו שהיה ספורטאי, נפצע, קיבל סכום כסף גדול ושירי לקחה את הכסף ונמלטה לישראל. הוא הגיע לפגוש אותה אבל היא לא הגיעה לפגישה. כשחזר יואב לישראל המתינו לו שוטרים ועצרו אותו בחשד לרצח שירי. ביום השני למעצר הגיע נוימן עם צ'ק על 200,000 שקל דמי ערבות והציע ליואב עוד שני מיליון אם יברח למדינה איתה אין הסכם הסגרה. לליאורה יש דוד עורך-דין שהגיע לפגישה בבית המעצר וסיפר ליואב שמספר דקות אחרי ששירי נפלה מהחלן התבצעה מהטלפון בדירה שלה שיחה אל בית הוריו של יואב. יואב החליט שהוא לא רוצה להיות מיוצג על ידי עורך דין שלא מאמין בו ופונה לעורך הדין הצעיר דרור בן שמחון, שייצג את האריס בתביעה על צו הירושה. אחרי שהסתבר שהטלפון שחייגו אליו היה המספר של דירתם הקודמת של הוריו של יואב, שבינתיים עברו דירה, יואב שוחרר ובשיחה עם אחד השכנים של שירי גילה שגדעון כוכבי היה בדירה של שירי ביום הרצח. יואב סיפר זאת לדנון והמשטרה הגיעה למשרדו של כוכבי, מצאה את תיק התחקיר על יואב ובו היה רשום מספר הטלפון הישן. כוכבי נעצר, במשפט הוא טען שהוא היה בבית בשעה שבה נפלה שירי ונוגה אישרה את עדותו.
בהמשך הספר מתגלה מי היה הרוצח האמיתי ומה היו שיקוליהם של אנשים שונים לסלף או להעלים את האמת.
מיכאיל לוקשין
מיכאיל לוקשין (באנגלית: Michael Lockshin; נולד ב-1981 ב-ארצות הברית) הוא במאי רוסי ממוצא אמריקאי.
ביוגרפיה
מיכאיל לוקשין נולד בארצות הברית.
בשנת 2003 הגיע למוסקבה בה סיים את לימודיו בפקולטה לפסיכולוגיה של אוניברסיטת מוסקבה.
מאז 2007 הוא צילם פרסומות וסרטונים שקיבלו פרסים רבים, כולל פרס הבמאי הצעיר של פסטיבל קאן. בין עבודותיו המפורסמות, הוא סרטון עבור מבשלת הבירה "הכתר הסיבירי" (2014) עם דייוויד דוכובני, שהפך ויראלי ברחבי העולם.
הסרט הראשון באורך מלא הוא סרט הדרמה ההיסטורית מחליקיים של כסף (2020). הסרט היה הסרט העלילתי הראשון בשפה הרוסית שיצא בנטפליקס תחת קו Netflix Originals. הסרט תפס את השורות הראשונות ברשימת טופ 10 של נטפליקס.
בשנת 2021, הוא החל לעבוד על עיבוד חדש לרומן האמן ומרגריטה. את וולנד גילם השחקן הגרמני אוגוסט דיל.
Havoc and Bright Lights
Havoc and Bright Lights (בעברית: הרס ואורות בהירים) הוא אלבומה השמיני של הזמרת אלאניס מוריסט, אשר יצא ב-22 באוגוסט 2012. אלבום זה הוא גם אלבומה הראשון עם חברת Collective Sounds (חברת הבת של סוני מיוזיק). האלבום הופק על גיא סיגסוורת' וג'ו צ'יקארלי.
ביקורות
האלבום קיבל ביקורות מעורבות ממבקרי מוזיקה. חלקם שיבחו את היכולות הווקאליות של מוריסט ואת הפקת השירים אך חלקם אמרו שהאלבום סובל מהפקת יתר וחלש לירית.
סינגלים
מתוך האלבום יצאו 3 סינגלים: "Guardian" אשר יצא כסינגל הראשון ב-11 במאי, "Lens" אשר יצא כסינגל השני ב-31 ביולי ו-"Receive" אשר יצא כסינגל השלישי והאחרון ב-3 בדצמבר. אף אחד מהשירים לא זכה להצלחה מסחרית.
אולפן טלוויזיה
אולפן טלוויזיה הוא מקום בו מצלמים תוכניות טלוויזיה, מהדורת חדשות ותכנים נוספים, בין אם בשידור חי ובין אם לקלטת וידאו. האולפן מאוד דומה לאולפן קולנוע, אך מכיל בתוכו גם בדרך כלל שולחן למגיש התוכנית, מסך ופריטים נוספים. באולפן הטלוויזיה קיימים מספר מצלמות מכיוונים שונים, המצלמות את רקע האולפן, וכן מספר מיקרופונים אשר קולטים את צלילי המנחים.
לעיתים מוקמים אולפני טלוויזיה זמניים, לרבות בשטח פתוח, בעיקר לצורך סיקור אירועים בולטים כגון בחירות.
הקונגרס המחוזי בניו יורק
הקונגרס המחוזי בניו יורק היה ארגון שהוקם בשנת 1775 במהלך המהפכה האמריקאית, על ידי מורדים, כתחליף לאספה במחוז ניו יורק. הקונגרס החליף את "ועדת המאה". היו שלושה קונגרסים פרובינציאליים עד להקמת האמנה החוקתית הראשונה. הקונגרס המחוזי בניו יורק הוחלף ב-10 ביולי 1777.
תרפיית קרניוסקרל
תרפיית קרניוסקרל (אנגלית: Craniosacral Therapy) היא שיטת "טיפול" פסאודו-מדעית ברפואה משלימה המתבצעת באמצעות מגע ומישוש, שנועד ל"איזון תנודת נוזל המוח והשדרה" במטרה לחזק את "כוח הריפוי הפנימי" והיא מתאימה למגוון רחב של מצבים רפואיים. אין ראיות מדעיות לטענות השיטה.
פיתוח השיטה
בניסוי שערך סטרלנד חבש קסדה מיוחדת, שהפעילה לחץ על אזורים שונים בגולגולתו, הוא מצא, לדבריו, שהלחץ במקומות מסוימים מביא לשינויים פיזיים, ובהם הפרעות עיכול, נשימה או כאבי ראש ולשינויים מנטליים - חוסר שקט, כעס, ירידה בזיכרון, פגיעה ביכולת הדיבור ועוד. סטרלנד טען כי התנועה של מערכת העצמות בגולגולת היא תנועה עדינה של התכווצות והתרחבות, אשר עובדת בתנועה מחזורית ובלתי רצונית. כל הגוף נע, כביכול, עם תנועה זו, והיא אינה תלויה בקצב הלב או הנשימה. על בסיס הניסוי טבע סטרלנד את המונח "נשימת החיים", ופיתח את שיטת קרניוסקרל.
תרפיית קרניוסקרל איננה מגובה במחקרים מדעיים ואף עומדות בסתירה לעובדות מבוססות בביולוגיה וברפואה.
המנגנון המכני של המערכת הקרניוסקרלית
לפי השיטה, קיימים חמישה ביטויים פיזיולוגיים למערכת הנשימה הראשונית:
דחיית הממסד הרפואי
באוקטובר 2012 ביצע אדזרד ארנסט - רופא חוקר, סקירה שיטתית של ניסויים קליניים רנדומלים, שנעשו בטיפול קרניוסקרל. מסקנתו הייתה, שמלבד השפעות אקראיות, שיטת הטיפול אינה מבוססת על הוכחות שעלו מניסויים קליניים קפדניים. בבלוג שלו הוא כתב, "זו הייתה דרך נימוסית ומדעית לומר, ששיטת הקרניו סקרל היא זיוף" (רוח הדברים).
בנוסף, ציין ארנסט, שחמישה מתוך ששת המחקרים שקרא, היו באיכות מחפירה.
גשרי טוקו רי
גשרי טוקו רי (באנגלית: The Bridges at Toko-Ri) הוא סרט מלחמה אמריקאי משנת 1954. הסרט מבוסס על ספר בשם זה מאת ג'יימס מיצ'נר ומבוסס על חוויותיו ככתב צבאי במלחמת קוריאה.
הסרט מתאר את קורותיהם של טייסי קרב אמריקאיים המשרתים על נושאת מטוסים המשייטת בין יפן לקוריאה. הזמן הוא נובמבר 1952, מלחמת קוריאה בעיצומה והטייסים מסכנים את חייהם כל הזמן במבצעים בקוריאה ובנחיתה.
הסרט הופק בעזרת צי ארצות הברית ויש בו סצנות קרב עם אפקטים טכניים רבים שזיכו אותו בפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר לשנת 1955.
תקציר העלילה
לוטננט הארי ברובייקר (ויליאם הולדן) משרת כטייס קרב במילואים על נושאת מטוסים. הוא ותיק קרבות מלחמת העולם השנייה, עורך דין מצליח בדנוור, קולורדו, נשוי ואב לשתי בנות קטנות. מתגייס לפי בקשת הצבא למרות שיש לו השגות על התועלת במלחמה זו.
בשובו ממשימה בקוריאה הצפונית הוא נאלץ לנחות נחיתת חירום בים. מסוק חילוץ ובו הטייס מייק פורני (מיקי רוני) ואיש חיל האוויר נסטור גמבידג' (ארל הולימן) טס לקראתו והוא מוטס לנושאת המטוסים כשהוא קשור לחבל הצלה. פורני הוא טייס ממוצא אירי הנוהג לחבוש מגבעת ירוקה ולענוד צעיף ירוק כדי לעודד את הטייסים אותם הוא מציל מהים.
לאחר התאוששות נקרא ברובייקר לשיחה עם מפקד נושאת המטוסים, תת-אדמירל ג'ורג' טארנט (פרדריק מארץ'). טארנט מחבב את ברובייקר המזכיר לו את בנו שנהרג בקרב מידווי. ברובייקר מתרעם בפניו מדוע דווקא הוא נקרא לשרת במלחמה ולעזוב את משפחתו ועבודתו בעוד שאחרים לא נקראו לשירות והמלחמה כמעט אינה מורגשת בארצות הברית. לדעתו יש לסגת מקוריאה ולסיים בכך את המלחמה אך טארנט אומר זה יגרום לנפילת ארצות אחרות כמו הפיליפינים ואינדונזיה (תאוריית הדומינו). הוא מודיע לו כי משימתם הבאה היא להרוס את גשרי טוקו רי, השולטים על צומת דרכים חיוני בקוריאה הצפונית דבר שיגרום למפנה במלחמה כן הוא מודיע לו שהם שטים לחופשה קצרה ביפן וכי אשתו ובנותיו נמצאות שם.
על החוף פוגש ברובייקר את אשתו ננסי (גרייס קלי) ובבית המלון הוא נפגש עם בנותיו. מגיע אליו נסטור ומודיע שפורני הסתבך בתגרה ונמצא בבית כלא צבאי. ברובייקר נוסע אליו ומצליח לשחררו בערבות. בינתיים משוחח המפקד טארנט עם ננסי ומספר לה על בנו שנפל ועל ההשפעה הקשה שהייתה על כלתו ואשתו. הוא משתף אותה בפעולה שעומדת להיות בטוקו רי ומכין אותה נפשית למקרה שברובייקר ייהרג.
לאחר החופשה משתתף ברובייקר במשימת צילום מעל גשרי טוקו ומצליח לחזור ללא פגיעה.
לקראת הפעולה נערך תדרוך ומוקרן הסרט שצולם מעל הגשרים הממחיש את כל אש הנ"מ שנורתה עליהם. ברובייקר נתקף בחרדה, הולך לחדרו ומנסה לכתוב מכתב פרידה לאשתו אך ללא הצלחה.
בהתקפה על גשרי טוקו רי נפגע מטוסו של ברובייקר והוא נאלץ לנחות נחיתת חירום בשטח האויב. הוא מוצא מחסה בתעלה ומטוסים מפציצים חיילים מצבא קוריאה הצפונית המנסים להסתער עליו.
פורני ונסטור נקראים לחלץ אותו. המסוק נוחת לידו אך נפתח עליו אש. נסטור נהרג ופורני מצליח להיחלץ ולהגיע לברובייקר המסתתר בתעלה. תוך זמן קצר הם נהרגים על ידי חיילים המסתערים עליהם.
כשטארנט מקבל הודעה על כך הוא אומר :"היכן יש עוד אנשים כאלה".
מנחת שי
"מנחת שי" הוא חיבור של רבי ידידיה שלמה רפאל נורצי, העוסק בצורתן, ניקודן ומסורתן של תיבות ואותיות המקרא, ומטרתו לברר וללבן את גרסאות המקרא בענייני כתיב, ניקוד וטעמים, ולקבוע את הנוסח הנכון.
שם החיבור הוא כראשי תיבות של שם המחבר (מנחת ש"י - שלמה ידידיה) אך שמו המקורי של הספר היה "גודר פרץ".
החיבור הודפס לראשונה במנטובה באמצע המאה השמונה עשרה (כמאה שנה לאחר כתיבתו על ידי המחבר), ומאז חזר ונדפס במקומות שונים, חלקן בצמוד למהדורות של חמישה חומשי תורה או חמש מגילות.
גם היום נחשב החיבור למקור סמכות בענייני הנוסח, ומשקף פסיקות חשובות בדרכי הכתיבה והקריאה במקרא. חוקרים ולומדים נזקקים לו ומכבדים את הכרעותיו, וזאת אף על פי שנוסח החיבור כמות שהיה לפנינו (בעיקר במקראות גדולות) נדפס בשיבושים רבים, וחלק גדול מן הניקוד והטעמים שסימן מחברו שונו בו או הושמטו, ובכך נמנעת הבנת העניין ולעיתים גם משתבשת עד כדי היפוך כוונת המחבר.
בשנת תשס"ה הופיעה מהדורה של מנחת שי לתורה, הנאמנת לכתבי היד האוטוגראפיים של המחבר. את המהדורה יצר ד"ר צבי בצר וערך יוסף עופר.
כתר החרבות
כתר החרבות הוא הספר השביעי מתוך סדרת הפנטזיה מחזור כישור הזמן מאת רוברט ג'ורדן. בגרסה המקורית (באנגלית) נקרא הספר The crown of swords (tCoS), ובגרסה המתורגמת לעברית הוא מחולק לשני כרכים: האמירלין הצעירה וכתר החרבות. בעברית יצא הספר לאור בהוצאת אופוס.
בתמונת הכריכה רואים את רנד בכיכר הראשית ההרוסה בשדאר לוגות מוקף בטרולוקים מסתתרים ומחפש את סמאל.
פרולוג
בבארות דומאי סבנה (ראש שבט השאידו ה"זמנית") מגלה שלא רק אאס סדאי וחכמות מסוגלות לתעל- בדרך הקשה: אשאמאן שקורעים בני שאידו לגזרים. השאידו בורחים על נפשם. במגדל הלבן האמירלין אלאידה, שבונה לעצמה ארמון, מקבלת מכתב שרנד (מוצפן) נתפס ובדרך אליה. היא מפנטזת על הענשתו והענשת המורדות.
האמירלין הצעירה
רנד, פרין והחוכמות נאלצות להתמודד עם מציאות חדשה: 17 אאס סדאי שבויות ותשעה שנשבעו אמונים. רנד חוזר לקאירהיין ומגלה שקולבר תפסה את המלוכה (אחרי שקיבלה בספר הקודם "טיפ" מהאג'ה האדומה שרנד עומד "לצאת מהתמונה", כלומר ליפול בשבי) ורצחה שני אנשים. רק כדי לא להוציאה להורג (למרות שמגיע לה) הוא שולח אותה לגלות- והיא מעדיפה לתלות את עצמה. צבא נאמני הדרקון צר על איליאן.
בסלידר חניכה בשם ניקולה מנסה לסחוט את האמירלין אגווין ואגווין מעמידה אותה על מקומה. יחד עם סיואן היא מוצאת את לאן חבוי על ידי האג'ה הירוקה, קשור בניגוד לרצונו למירל, והן שולחות אותו לאבו דאר לנינאב תוך כדי שפוקדות על מירל להעביר לנינאב את הקשר.
כתר החרבות
מרנה משרתת את רנד בפגישה עם ראשי השבטים האיאלים  כדי להביר לכולם שהוא שולט במצב. לאחר לכתם נכנסת ברליין בזעם בגלל מכתב ששלח לה רנד ובו פקודה לחזור למאיין, רנד מתכנן לשלוח אותה במקום זאת לשליחות. לפתע נכנסת אאס סדאי בשם קדסואן מלדרין ויוצרת מהומה במהלכה מזכירה כי חלק מהגברים המתעלים שומעים קולות כחלק מהשיגעון רנד ששומע תדיר את קולו של לואס תרין נלחץ ושולח את כולם החוצה ואז שומע מפי אידריאן טרסין מנהלת בית הספר שהריד פל נרצח.
קדסואן אגדה חיה בקרב האס סדאי חוקרת את אנורה (היועצת של ברליין) מרנה ברה וקירונה (שנשבעו לרנד) בעזרת שתי אאס סדאי קורל ודייגיאן על כל האירועים שקרו בסביבת רנד. מין מגלה שקולאבר התאבדה ומספרת לרנד ומנצלת את ההלם כדי לשכב איתו. לקדסואן יש תוכניות עבור רנד.
סמאל וגריינדל נפגשים עם סבנה בזהויות בדויות (קאדר ומאיסיה) ומתכננים להשתמש בהם כדי להגביר את הכאוס. 'הצופה' (גבר המסוגל לתעל את הכוח אחד ואת הכוח האמיתי, ככל הנראה מורידין) עוקב אחריהם.
באבו דאר בחגיגות 'ליל סוובאן' מאט פוגש את בירגיט בחדרו בפונדק ומזהה אותה והיא מגלה את יכולתו לשוחח בשפה העתיקה והם שותים "קנקן או שניים", בארמון אליין מתנהגת מוזר ובירגיט חוזרת שיכורה ומשפיעה על אליין דרך קשר העוצרות (בגלל ששתיהם נשים) בירגיט מוסרת את תנאיו של מאט התנצלות, ותודות על המצודה בטיר. בירגיט טוענת שהן חייבות להודות לו ואביינדה טוענת שהן חייבות לו 'טוה'.
בבוקר מוקדם הולכות אליין ונינאב לתנצל בפני מאט השיכור הוא סולח להם והן מבטיחות לשמוע בקולו, בעלת הפונדק סטלה אנן חושבת שהן מתחזות לאאס סדאי ולוקחת אותן לאלה שיוכלו לעזור להן.
באבו דאר נינאב ואליין סובלות מזלזול מצד מריליל ושאר האאס סדאי, עד שאליין מאיימת על מריליל בהאשמת בגידה. מוגהדין מנסה לרצוח את נינאב ונכשלת, אבל שולחת את איספאן שפאר ופליון בהודה לבית בו מסתתרים חפצי הכח. האחווה, האאס סדאי, מאט וואנין מצליחים להתגבר על שתי האחיות השחורות ועל גולָם ולקחת את קערת הרוחות. פליון נמלטת. מאט מצליח לשכנע את האאס סדאי ובנות האחווה לצאת מאבו דאר- ממש ברגע האחרון: הסינצ'נים כובשים את אבו דאר בהתקפה מהירה ובהפתעה. נינאב ולאן מתחתנים בטקס של אנשי הים.
דארטניאן ושלושת המוסקטרים (סרט, 2021)
דארטניאן ושלושת המוסקטרים (בספרדית: D'Artacán y los Tres Mosqueperros) הוא סרט קולנוע ספרדי בהנפשה ממוחשבת, מסוגת פנטזיה והרפתקאות, שמבוסס על סדרת האנימה "שלושת המוסקטרים" שמבוססת על רומן הרפתקאות בעל אותו שם מאת אלכסנדר דיומא האב. הסרט בוים על ידי טוני גרסיה, נכתב על ידי דאג לאנגדייל, והופק על ידי Apolo Films, אולפן הקולנוע של BRB International, ו-Cosmos Maya.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בבריטניה ב-25 ביוני 2021, ובספרד בהפצת A Contracorriente Films ב-17 באוגוסט 2021. בישראל הסרט הופץ בדיבוב עברי על ידי פורום פילם ב-5 באוגוסט 2021. אורך הסרט הוא כ-84 דקות.
תקציר העלילה
הסרט עוקב אחר דארטניאן שנוסע לפריז כדי להגשים את חלומו, להיות מוסקטר. בפריז הוא פוגש את חברו הנאמן, העכבר פיפ, מתאהב בג'ולייט ומתעמת עם הקרדינל רישלייה הרשע, וכל זה עם תמיכה של שלושת המוסקטרים המפורסמים, אתוס, פורתוס ואראמיס.
בדומה לסדרת האנימה, גם בסרט זה הדמויות הן חיות מואנשות, בעיקר לכלבים.
מדבבים בעברית
הדיבוב העברי בוים על ידי ראיה מנור.
הפקה
על פי האתר הראשי שלהם, BRB Internacional תכננה להוציא לאקרנים סרט באורך מלא בהנפשה ממוחשבת שמבוסס על סדרת האנימה "שלושת המוסקטרים" בשנת 2016, אך הוא התעכב מסיבות לא ידועות. ב-5 באוקטובר 2018 הוצגו תמונות ראשונות מתוך הסרט, ונאמר שהוא מתוכנן להיות מוכן עד סוף 2019 ושהוא יצא לאקרנים בשנת 2020. באפריל 2019 הוכרז שהסתיים שלב ההפקה המקדימה של הסרט, ושהחלה הנפשתו. באפריל 2020 הוכרז שהפקת הסרט עדיין בעבודה, לקראת הפצתו שנדחתה לשנת 2021, ופרסמו תמונות רשמיות של הדמויות. בספטמבר 2020 הוכרז שהפקת הסרט הסתיימה ופורסם הטיזר הראשוני.
במאי הסרט, טוני גרסיה, סיפר שהסרט מיועד לאוהדי האנימה המקורית ולמי שלא מכיר אותה, כמו כן הוא הוסיף שיהיו קטעים בהנפשה קלאסית שישמשו כ"קריצה נוסטלגית". עוד הוא סיפר שהנפשת קרבי החרב לא הייתה קלה, לכן הפקת הסרט נעזרה באגודת המוסקטרים של נווארה שהביאו כמה נייחים אותנטיים. בריאיון למגזין "Film Stories", גרסיה סיפר שהסרט ישמור על שיר הפתיחה והמנגינות המרכזיות של האנימה, לצד שירים ומנגינות חדשות.
הסרט הופץ בספרד על ידי A Contracorriente Films, ובשאר העולם על ידי Charades, אשר חתמה על חוזי הפצה של הסרט בעולם עם חברות שונות, ביניהם פורום פילם בישראל. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בבריטניה ב-25 ביוני 2021. בספרד הסרט הוקרן ב-17 באוגוסט 2021, ובישראל בדיבוב עברי ב-5 באוגוסט 2021. נאמר שאם הסרט יהיה מוצלח יופקו חידושים נוספים לסדרות מהעבר של BRB Internacional, ביניהן "מסביב לעולם עם ווילי פוג" ו"טובטוב הגמד".
חברת החשמל המזרח-ירושלמית
חברת החשמל המזרח-ירושלמית או חברת החשמל מחוז ירושלים בע"מ (בערבית: شركة كهرباء محافظة القدس; באנגלית: Jerusalem District Electricity Company - JDECO), היא חברה לייצור והולכת חשמל. החברה פעילה במזרח ירושלים ובאזור בית לחם, יריחו ורמאללה. בניגוד לעבר, אין לה כיום מתקני ייצור והיא רוכשת חשמל מחברת החשמל לישראל, מוליכה ומוכרת אותו בשטחי הזכיינות שלה. מועצת המנהלים של החברה מורכבת כיום מנציגי העיריות הרלוונטיות: ירושלים, בית לחם, בית ג'אלא, בית סאחור, רמאללה, אל-בירה ויריחו. לכל אחת מהעיריות יש נציג אחד במועצת המנהלים (לרוב ראש העירייה), למעט עיריית ירושלים שלה שני נציגים במועצת המנהלים של החברה.
בהיותה חברת חשמל הרשומה במדינת ישראל ומספקת חשמל לתושביה (במזרח ירושלים) החברה מפוקחת על ידי הרשות לשירותים ציבוריים - חשמל ומהווה למעשה אחת משתי בעלות הרישיון היחידות לניהול מערכת להולכה או לחלוקה של חשמל בישראל (יחד עם חברת החשמל לישראל).
הקמת החברה
בינואר 1914 העניק נשיא עיריית ירושלים והמותצרף של סנג'ק ירושלים לאיש עסקים יווני בשם יוריפידס מברומטיס זיכיון לאספקת חשמל באזור ירושלים, ברדיוס של 20 ק"מ מכנסיית הקבר. החוזה כלל גם את הזכות להקים ולהפעיל רכבת קלה (A System of electric tramway) המופעלת בחשמל, במרחב העיר ירושלים, ולספק מים לעיר. בשנת 1923, לאחר מאבק משפטי בבית הדין הבינלאומי לצדק בו הייתה מעורבת גם ממשלת יוון אושרר הרישיון על ידי ממשלת המנדט ונקצב ל-44 שנה, עם אפשרות להארכה ל-16 שנים נוספות. מברומטיס קיבל זיכיון להקמת תחנת כוח, להולכה ולשיווק שירותי חשמל באופן בלעדי ברדיוס של 20 ק"מ סביב כנסיית הקבר שכלל את שכונות מערב ירושלים ומזרחה עד יריחו, צפון העיר עד רמאללה ואל-בירה ודרומה עד בית ג'אלא, בית סאחור ובית לחם. החוזה בין מברומטיס לנציב העליון נחתם ב-25 בפברואר 1926 ובמסגרתו ניתן לחברת החשמל והשירותים לירושלים זיכיון לאספקת חשמל מ-1 בינואר 1928 למשך 60 שנה (עד 1 בינואר 1988).
לאחר שאושר הזיכיון, מכר מברומטיס את הזיכיון לחברה הבריטית בלפור ביטי. החברה הבריטית הקימה חברת בת בשם "חברת החשמל והשירות הציבורי לירושלים בע"מ" (Jerusalem Electric & Public Service Corporation – JEPSC), שהפעילה את תחנת הכוח הירושלמית ששכנה בסמוך לתחנת הרכבת. הייצור בתחנה החל ב־1929, והחשמל יוצר באמצעות גנרטור דיזל. ההספק הראשוני היה של 0.6 מגה-וואט, והוא עלה בהדרגה עד לכ־10 מגה-וואט ב־1948. בירושלים נפרסה בהדרגה רשת חלוקה אליה התחברו הצרכנים. החברה הירושלמית התקשתה לספק את הביקוש הגובר לחשמל בעיר, ובשלהי תקופת השלטון הבריטי יזמו השלטונות חיבור חשמל לעיר מרשת החשמל של חברת החשמל הארצית. עקב פרוץ מלחמת העצמאות, תוכנית זו לא התממשה. התחנה שבתה מייצור במהלך מלחמת העצמאות, בה לא הייתה אספקת חשמל סדירה בירושלים.
תחת שלטון ירדן
לאחר 1948, עם הקמת מדינת ישראל וחלוקת ירושלים, נותר מבנה תחנת הכוח בחלקה המערבי של ירושלים, שבשליטת מדינת ישראל. ירושלים המזרחית נותרה מנותקת מחשמל עד 1951, אז הקימה החברה הבריטית מתקן ייצור חדש בסמוך לשועפט. על נכסי החברה במערב ירושלים, ובראשם תחנת הכוח השתלטה חברת החשמל הישראלית, והחל משא ומתן על איחוד של חברת החשמל לישראל עם חברת JEPSC.
ממשלת ירדן הקימה את "חברת החשמל הירדנית של מחוז ירושלים" שנרשמה אצל רשם החברות הירדני ב-29 ביוני 1953 בשם "חברת החשמל ירושלים הירדנית בע"מ" (شركة كهرباء القدس الأردنية المساهمة المحدودة, שרכת כהרבאא אל-קודס אל-אורדוניה אל-מוסאהמה אל-מחדודה). בראש החברה ניצב אנוואר נוסייבה, אביו של סרי נוסייבה. ממשלת ירדן רכשה את הזיכיון מידי החברה הבריטית, והעבירה אותו לחברה החדשה. בשנת 1954 התנהלו בין ישראל וממלכת ירדן שיחות חשאיות שבסופם רכשה "חברת החשמל לישראל" מידי החברה המזרח-ירושלמית את הזיכיון לספק חשמל במערב העיר.
בשנת 1962 הורחב זיכיון החברה ליריחו וב-2 במאי 1964 הסתיים תהליך העברת תחנת הכוח ביריחו לידי חברת החשמל הירושלמית. החברה פנתה אל משרד האנרגיה הירדני בבקשה לכלול גם את אזור חברון בתחום הזיכיון שלה, אך הממשלה הירדנית לא דנה בבקשה זו בשל פרוץ מלחמת ששת הימים.
לאחר מלחמת ששת הימים
עם איחוד העיר בשלטון ישראל ב-1967, למרות קולות שונים לפירוקה ולהלאמתה (בהם ראש עיריית ירושלים, טדי קולק), החליטה ממשלת ישראל להותיר את החברה בשליטה פרטית. היא נרשמה כחוק אצל רשם החברות הישראלי בשם "חברת החשמל מחוז ירושלים בע"מ" וקיבלה זיכיון ממשלתי לאספקת חשמל לשכונות מזרח ירושלים וצפונה. במועצת המנהלים של החברה החליפו שני נציגים של עיריית ירושלים את שני נציגי העירייה הירדנית שישבו במועצתה מ-1948 ועד 1967. מאז היה היועץ לענייני ערבים לראש עיריית ירושלים אחד מנציגי העירייה במועצת המנהלים של החברה.
במהלך השנים מאז 1967 הייתה חברת החשמל המזרח-ירושלמית מוקד כח פוליטי פלסטיני וסמל לעצמאות פלסטינית. הבחירות לוועד של עובדי החברה היו מוקד התעניינות של המפלגות השונות בחברה הפלסטינית. לאחר הבחירות לעיריות ב-1976 גבר כוחה של אש"ף במועצת המנהלים של החברה על חשבון תומכי ירדן, ועד שנת 1981 היה לאש"ף רוב במועצת המנהלים של החברה.
מתוקף זכיונה, סיפקה החברה חשמל לשכונות היהודיות במזרח העיר שנוסדו לאחר מלחמת ששת הימים, למחנות צה"ל באזור ולהתנחלויות. בשנת 1979 הסכימו יצחק מודעי ואליאס פריג' על ניתוק הצרכנים היהודיים ומחנות הצבא במזרח ירושלים ובסביבה מהחברה המזרח-ירושלמית. טענתו של פריג' הייתה שאין סיבה שהחברה תספק חשמל להתנחלויות. להסכם זה התנגד אנואר נוסייבה אשר ראה בה פתח לחיסול החברה. להתנגדות הצטרפו עובדי החברה שחששו מצמצומים וקיימו שביתת אזהרה. לאחר שההסכם לא יצא אל הפועל, החליטה ממשלת ישראל, באוגוסט 1979 להלאים את החברה עד תחילת 1981. הודעה על כך נמסרה לחברה בסוף דצמבר 1979. אולם בג"ץ קבע שהמניעים להלאמה הם מדיניים, פוגעים בזכות הקניין של בעלי מניות החברה, ואסר לבצע את ההלאמה. עם זאת, בית המשפט קבע שהמדינה יכולה לרכוש את הזיכיון במזרח ירושלים בה הוחל החוק הישראלי. במהלך שנים אלו החלה החברה לרכוש בהדרגה כמויות חשמל גדולות מחברת החשמל הישראלית, לאור הביקוש הגובר ואי־כדאיות כלכלית בייצור חשמל בתחנה בשועפט.
לאחר מותו של נוסייבה, נכנס להנהלת החברה מוחמד עלי אל-חוסייני ממשפחת חוסייני. לפי החלטתו הופסקו הניסיונות לייצר חשמל, ותחנת הגנרטורים הישנה הפכה לתחנת השנאה ומיתוג לצורך הזרמת חשמל מישראל לשטחי הזכיינות של החברה.
בשנות ה-2000
בשנת 2008 היו לחברה כ-180,000 צרכנים. 42.6% בירושלים, 36.1% ברמאללה, 17.9% בבית לחם ו-3.4% ביריחו. מתוך 531 רשויות מקומיות ברשות הפלסטינית, שמחוברות לרשת החשמל, 165 קיבלו את החשמל מחברת החשמל המזרח-ירושלמית. לטענת החברה, היא סובלת מגנבות חשמל רחבות היקף במזרח ירושלים, על ידי התחברויות פיראטיות לרשת החשמל. בשנת 2017, לאור חוב גדול של החברה לחברת החשמל, החלה חברת החשמל בהשגת אישור לביצוע ניתוקים זמניים של החשמל המסופק לחברה. בינתיים חוב החברה תפח והלך והגיע בתחילת 2020 ל-1.685 מיליארד שקלים.
בין הפרויקטים המתוכננים, הקמת קו ירדן-יריחו להובלת חשמל מחברת החשמל הירדנית לשטחי הזיכיון של JDECO בהיקף של 20 מגה-ואט, הקמת תחנת כוח נסיונית לניצול אנרגיה סולארית ביריחו בהיקף של 1 מגה-ואט והרחבתה לאחר בדיקת ישימות ל-100 מגה-ואט.
איטמות פי הטבעת
איטמות פי הטבעת (באנגלית: Imperforate anus) הוא מום מולד בו פי הטבעת לא תקין. ספקטרום הסוגים של מום זה הוא נרחב, ויכול לנוע בין מקרים קלים לאנומליות מורכבות. לעיתים מום זה הוא חלק מתסמונת והוא מלווה במומים ממערכות אחרות, כגון מערכת דרכי השתן והמין, צלעות, לב, חוליות הגב, הוושט והגפיים. ב-8% מהמקרים הסיבה למום זה היא גנטית. שכיחות המום היא 1 ל-5000 לידות של יילודים חיים.
תיאור
מום זה יכול להיווצר במספר צורות שונות:
מום זה על סוגיו השונים יכול להתרחש יחד עם מומים מולדים אחרים. שכיחות מום זה גבוהה יותר בקרב זכרים מאשר בקרב נקבות. ככל שהאיטמות יותר גבוהה אצל בנים כך שכיחים יותר מומים במערכת השתן. אצל בנות, ככל שהאיטמות גבוהה יותר יש סיכוי גבוה יותר למום בנרתיק או ברחם. במקרים שיש פגיעה בעצבים או בשרירים כחלק מהמום, עלולה להיות גם בעיה במנגנון השליטה בצרכים.
אבחון
אבחון של מום זה בדרך כלל קל יחסית משום שהוא נראה לעין. לאחר גילוי המום, הרופא המטפל יבדוק את סוגו והאם הוא מגיע בשילוב עם מומים נוספים קשורים. חשוב לזהות את קיומם של ליקויים שונים כדי לטפל בהם בשלב מוקדם ולמנוע סיבוכים נוספים. לפיכך, בירור זה יכלול צילום בית חזה, אגן ועמוד השדרה, כמו גם בדיקת אקו-לב, בדיקת אולטרה סאונד של הכליות, של שלפוחית השתן וכן של חוליות הגב התחתון.
לאחר שאובחן הילוד עם איטמות פי הטבעת, ממתינים 24 שעות. בזמן זה האוויר הנבלע מגיע למעי התחתון ומשמש כחומר ניגוד, וזאת על מנת לזהות את גובה האיטמות בצילום רנטגן.
טיפול
אם אין מעבר כלל בין המעי לפי הטבעת, תבוצע קולוסטומיה. בניתוח זה יוצרים פתח קטן בדופן הבטן, דרכו מוצא המעי וכך מתאפשרת יציאת צואה שאינה יכולה לצאת משום שפי הטבעת חסום. במהלך הניתוח גם מאבחנים את גובה האיטמות. לאחר מכן, ייעשה ניתוח שבו ייצרו פי טבעת בניתוח הקרוי Posterior Sagittal Anorectoplasty. סגירת הקולוסטומיה תבוצע בערך כחודשיים לאחר הניתוח.
אם קיים פתח באזור, הטיפול יהיה הרחבה של פי הטבעת וכן ביצוע דימות כדי לוודא האם קיים נצור (תעלת חיבור) בין מערכת העיכול לבין מערכת השתן או בין הנרתיק, בנקבות.
ואלואיג'י
ואלואיג'י (באנגלית: Waluigi, ביפנית: ワルイージ) היא דמות בדיונית בזיכיון מריו. ואלואיג'י הוא אויבו המושבע של לואיג'י והוא משתף פעולה עם ואריו בסדרת משחקי ספין-אוף אשר בהם הם הדמויות הראשיות. דמותו של ואלואיג'י הופיעה לראשונה במשחק "מריו טניס" שהושק בשנת 2000, שם הוא שיחק לצד ואריו.
ואלואיג'י הוא גבר גבוה וצנום במיוחד. יש לו אף ורדרד, אוזניים מחודדות וסנטר מחודד. הוא לובש אוברול אפור, נעליים כתומות, חולצה סגולה וכובע סגול עם האות האנגלית "L" הפוכה (ההפך מ"L" שמופיע על הכובע של לואיג'י, באותו האופן בו על הכובע של ואריו יש את האות האנגלית W, אשר מבחינה ויזואלית היא גם הפוכה מהאות M שכתובה על הכובע של מריו).
השותף למזימותיו של ואלואיג'י הוא ואריו, אשר הוא אויבו המושבע של מריו. ואליג'י וואריו לעיתים קרובות משתפים פעולה במשחקי מריו. בדומה לואריו גם דמותו של ואליג'י הפכה עם השנים לאנטי-גיבור ולפרוטגוניסט ושל מספר משחקים בסדרת סופר מריו שפורסמו בעיקר לקונסולת הגיים קיוב.
דמותו של ואלואיג'י מדובבת על ידי צ'ארלס מרטינה אשר מדבב דמויות רבות אחרות בסדרה, כולל מריו, לואיג'י, וואריו.
משחקים
דמותו של ואלואיג'י הופיעה לראשונה במשחק הנינטנדו 64 משנת 2000 "מריו טניס". מאז ואילך ואריו כיכב במעל ל-50 משחקי וידאו שונים:
מרקיז כריס
מרקיז כריס (באנגלית: Marquese Chriss; נולד ב-2 ביולי 1997) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר באוקלהומה סיטי ת'אנדר.
תיכונים ומכללות
כריס נולד וגדל בעיר סקרמנטו שבקליפורניה. בסיום לימודיו התיכוניים, בשנת 2015, קיבל מלגת לימודים מאוניברסיטת וושינגטון, בה למד ושיחק בעונת 2015/2016. בעונתו היחידה בוושינגטון רשם ממוצעים של 13.8 נקודות, 5.4 ריבאונדים ו-1.6 חסימות למשחק. בסיום אותה עונה הודיע על כוונתו לוותר על המשך לימודיו באוניברסיטה ולהעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
פיניקס סאנס
כריס נבחר בבחירה השמינית של דראפט ה-NBA לשנת 2016 על ידי קבוצת סקרמנטו קינגס, ונשלח מיד בטרייד לפיניקס סאנס בתמורה לבחירה ה-13 (גאורגיוס פאפאיאניס), הבחירה ה-28 (סקאל לביסייר), בחירת דראפט עתידית וזכויות הדראפט על השחקן בוגדן בוגדנוביץ'. בסיום עונתו הראשונה ב-NBA נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה, לאחר שרשם ממוצעים של 9.2 נקודות ו-4.2 ריבאונדים למשחק.
יוסטון רוקטס
ב-31 באוגוסט 2018 נשלח בטרייד ליוסטון רוקטס, יחד עם ברנדון נייט, בתמורה לראיין אנדרסון ודיאנטוני מלטון.
קליבלנד קאבלירס
ב-7 בפברואר 2019 עבר כריס לקליבלנד קאבלירס יחד עם ברנדון נייט, במסגרת טרייד משולש בו היו מעורבות הקבוצות יוסטון רוקטס וסקרמנטו קינגס.
דאלאס מאבריקס
ב-21 בדצמבר 2021 חתם על חוזה לעשרה ימים בדאלאס מאבריקס. בסיום החוזה חתם לעשרה ימים נוספים.
אוקלהומה סיטי ת'אנדר
ביוני 2022 הועבר כריס בטרייד ליוסטון רוקטס. בספטמבר 2022 הועבר בטרייד בפעם השנייה לאוקלהומה סיטי ת'אנדר.
מוסקוביץ
מוסקוביץ או מוסקוביץ' הוא שם משפחה מזרח אירופאי שמשמעותו "בנו של מוסקו" {{פירושונים|
ראו גם
}}
בית הכנסת הכוראלי (טומסק)
בית כנסת הכוראלי של טומסק (ברוסית: Томская хоральная синагога) ממוקם ברובע לנינסקי בטומסק ברחוב רוזה לוקסמבורג 38. זהו בית הכנסת העתיק ביותר בסיביר.
היסטוריה
בניית בית הכנסת בטומסק החלה בשנת 1850, כאשר נבנה מבנה העץ הראשון. בית הכנסת עמד במשך חצי מאה ובמקומו בשנת 1902 הוקם בית כנסת לבנים בן שתי קומות במימונם של סוחרים והקהילות היהודיות. בית הכנסת נחנך מחדש ב-15 בספטמבר 1902. רבני בית הכנסת היו: בער לוין (1902–1907), ברוך בארי (1907–1915) ומאיר בן שלמה פבזנר (1915-1929).
בשנת 1929 נסגר בית הכנסת על ידי הרשויות ועד 1999 הוא הועבר מארגון ממלכתי אחד למשנהו. בבניין שכנו בשעות שונות שכן בית קולנוע, בית הספר הצבאי בלוצרקובסקי ובית הדין המחוזי של טומסק.
בשנת 1999, הבניין, שמעולם לא תוקן ונזנח בשבעים השנים הקודמות, הוחזר לידי הקהילה היהודית (בהחלטת הממשל הוא הועבר למשך 49 שנה לשימוש חופשי). בניין בית הכנסת חוזק בדצמבר 2002 ועד דצמבר 2010 הסתיימו עבודות השיקום והשיפוצים. ב-8 בדצמבר 2010 נפתח בית הכנסת מחדש.
טקס הפתיחה של בית הכנסת החל בטקס הדלקת הנרות המסורתית לכבוד חג החנוכה. לאחר מכן הוכנס ספר התורה לבית הכנסת החדש. בטקס נכח הרב הראשי של רוסיה ברל לזר, נשיא איגוד הקהילות היהודיות של חבר המדינות לב לבייב, הרב הראשי של מחוז טומסק, לוי קמינצקי וראש עיריית טומסק ניקולאי ניקולאיצ'וק. בתום טקס הפתיחה הונחו בחצר בית הכנסת אבני הפינה של הגן היהודי ובית הספר היהודי.