cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תיאור משאב וגישה
מילונים של RDA
המילונים הראשונים של RDA פורסמו במערכת רישום פתוחה של מטא-דאטה באוגוסט 2011. יצירה ופרסום של צורות יציבות של יסודות ה-RDA ומילונים/מושגים מבוקרים גורם לנתונים שנוצרו ב-RDA להיות נגישים כנתונים מקושרים פתוחים למפתחי יישומים. אלאן דנסקין (Alan Danskin), יושב ראש וועדת ההיגוי המשותפת ב-2011 העיר: "מילוני RDA הם המרכיב היסודי ב-RDA, המקדמים תיאור עקבי וגילוי של משאבים ביבליוגרפיים. הוועדה מחויבת לפרסם ולתחזק את תוכן מילוני RDA המסונכרנים עם הטקסט של RDA כדי לתמוך בשימוש בהם על ידי קהילת תיאור המשאבים ומפתחי יישומי הרשת הסמנטית".
פרוש גולדיאן
פרוש גולדיאן (שם מדעי: Erythrura gouldiae) היא ציפור שיר צבעונית אנדמית לאוסטרליה. הציפור נפוצה בקרב מגדלים וכחיית מחמד. בטבע מסתמנת ירידה באוכלסיית המין הזה. למרות שמו הוא קרוב יותר למשפחת האסטרילדיים, קרובה רחוקה של הפרושיים.
שמו של העוף ניתן לו על שמה של אשתו של ג'ון גולד, חוקר פרושים.
תיאור
שני הזוויגים בעלי צבעים ססגוניים עם סימונים שחורים, ירוקים, צהובים ואדומים. צבע הנקבות חלש יותר מהזכר. אחד מההבדלים הגדולים בין המינים הוא צבע החזה הכהה יותר של הזכר ונוצות הזנב הדקות והארוכות. בחודשי חייו הראשונים לגולדיאן צבע זית, את צבעיו המרהיבים יקבל עם החלפת הנוצות.
אורכו של פרוש גולדיאן בדרך כלל בין 130 ל-140 מילימטרים. ראשיהם יכולים להיות אדומים, שחורים או כתומים. באמצעות רבייה סלקטיבית פותחו מוטציות בהן צבעי החזה והגוף שונים מסגול וירוק.
שרה דבריץ
שרה דרביץ החלה את הקריירה שלה בפרייבורג ובשנת 2015 חתמה בבאיירן מינכן.
הופעת הבכורה שלה בנבחרת הייתה ב-29 ביוני 2013 במשחק נגד נבחרת יפן. את השער הראשון שלה במדי הנבחרת הבקיעה במשחק במונדיאל 2015 נגד נבחרת חוף השנהב.
שושלת ג'ין (1115–1234)
שושלת ג'ין (1234-1115) (בכתב סיני: 金 במובן המילולי "זהב", או 金朝 מבטאים בערך "צין צ'או", בכתב פין-יין: Jīn Cháo), הידועה רשמית כשושלת "ג'ין הגדולה" (דא ג'ין - 大金)  הייתה שושלת טונגוסית, אחת השושלות האחרונות שמלכו בסין לפני הפלישה המונגולית. היא שלטה בשנים 1234-1115 בצפון-מזרח סין. השושלת מכונה תכופות "השושלת הג'ורצ'נית" או "ג'ין הג'ורצ'נית", מכיוון שהקיסר המייסד שלה, ג'ין טאי-דזו (1123-1115), ושאר מנהיגיה היו ממוצא ג'ורצ'ני - הם השתייכו לשבט "וניאן", אחד מהשבטים הג'ורצ'נים הגדולים והחשובים. הג'ורצ'נים נחשבים למעין אבות של המנצ'ורים.
הג'ורצ'נים במקור עסקו בעיקר בחקלאות, בדיג ובציד, בעמק הנהר סונגהואה (סונגרי) ובגדות החלק התחתון של הנהר אמור. הם סבלו מהדיכוי של שושלת ליאו (1125-907) ששלטה בצפון סין ושאילץ אותם לשלם מיסים כבדים בסוסים, זהב ודברי ערך אחרים. בהתחלת המאה ה-12 הרים ראש השבט "וניאן", אגודה, את דגל המרד של הג'ורצ'נים נגד שושלת ליאו. המרד נמשך כתשע שנים ונהנה מתמיכת שושלת סונג (1279-960) ששלטה מדרום לאימפריה ליאו ובירתה הייתה קאיפנג. השושלת קמה בעקבות ניצחון המרד של טאי-דזו נגד שושלת ליאו. אחרי שנת 1125 נהדפו קיסרי ליאו אל האזורים המערביים של סין, בהם נודעו כ"ליאו המערביים" או כ"ממלכת קארה-חיטאי". אחרי שניצחו את ליאו, מנהיגי שושלת ג'ין פרקו את הברית עם סונג ויצאו למלחמה ממושכת נגדם, שנמשכה, בהפסקות, קרוב למאה שנים. בעת שלטונם, אימצו הג'ורצ'נים של ג'ין את המנהגים הסיניים ואף ביצרו את החומה הסינית הגדולה נגד האיום המונגולי. בימי שושלות ג'ין וסונג, הגיע העם הסיני להישגים רבים בתחום התרבות והטכנולוגיה, כגון פיתוח אבק השרפה ותחיית הקונפוציאניזם. קיסרות ג'ין התפשטה ממנצ'וריה בצפון ועד נהר הואי בדרום. בשנת 1234 נפלה קיסרות ג'ין תחת מכות המכבש של הכובש המונגולי ג'ינגיס חאן, לאחר התנגדות ארוכה ועיקשת.
מלחמות ג'ין-סונג
שושלת ג'ין הוקמה בשנת 1115 באזורים ג'ילין וחיילונגג'יאנג של ימינו על ידי מנהיג בשם אגודה, שהיה ראש של שבט ג'ורצ'ני גדול בשם "ואניאן". לפי המסורת, היה אגודה צאצא של חנפו, אבי השבט. אגודה העניק לממלכתו החדשה את השם הסיני ג'ין, לפי משמעות השם הג'ורצ'ני של הנהר אצ'ווהו, כלומר "זהב". נהר זה, שנקרא לימים אשי הוא יובל של הנהר סונגהואה, ממזרח לחרבין.
יריביהם הראשונים של הג'ורצ'נים היו בני החִיטַאיים (Khitans), עם ממוצא פרוטו-מונגולי ששושלת הקיסרים שלהם ליאו, שלטו במונגוליה, בצפון-מזרחה ובצפונה של סין. הם דיכאו את הג'ורצ'נים וגבו מהם מיסים כבדים מנשוא. בשנת 1115 הרים אגודה את דגל המרד של הג'ורצ'נים ובשנת 1121 כרת ברית שנודעה כ"ברית דרך הים" עם הסינים בני האן מממלכת סונג הצפונית, וביחד איתם פלש לשטחי קיסרות ליאו. אגודה הכריז עצמו קיסר, תחת השם הדתי ג'ין טאי-דזו.
בעוד שצבאות סונג כשלו בשדה הקרב, הג'ורצ'נים הצליחו במשימתם והדפו את החיטאיים מערבה אל עבר מרכז אסיה, שם הקימו החיטאיים את ממלכת קארה-חיטאי כמעין "המשך" של השושלת הקיסרית הקודמת.
בשנת 1125, אחרי מותו של טאי-דזו, שושלת ג'ין ביטלה את בריתה עם שושלת סונג ופלשה לצפון סין. כשתבעו מנהיגי סונג את דרומה של קיסרות ליאו, שבה חיו בני האן, המקומיים שחיו עד אז תחת שלטון ליאו התנגדו בחריפות. לעומת זאת כשבאו הג'ורצ'נים, בני ההאן נמנעו מכל התנגדות ומסרו לידיהם את הבירה הדרומית של ליאו, יאנג'ינג, בייג'ינג של ימינו. הג'ורצ'נים נהנו מתמיכתם של האצולה, שהייתה מורכבת מבני האן, בבייג'ינג. בני ההאן ששיתפו בעבר פעולה עם קיסרי ליאו, ידעו ששולת סונג עוינת להם. היו בני האן שערקו אל הג'ורצ'נים מממלכת סונג עצמה. ב-9 בינואר 1127 שדדו כוחות ג'ין את ביאנג'ינג - קאיפנג של ימינו - בירת סונג הצפונית - ולקחו בשבי את הקיסר צ'ין דזונג ואת אביו הקיסר הוי דזונג שהתפטר קודם לכן אחוז בהלה. אחרי נפילת העיר ביאנג'ינג, חלק מהנהגת סונג בראשות הנסיך קאו דזונג נמלטה דרומה וניהלו שם ממלכה הידועה כסונג הדרומית. הם נלחמו נגד ג'ין במשך עשור. בשנת 1141 הם חתמו עם שושלת ג'ין את הסכם שאושינג. שה היה הסכם שלום לפיו ויתרה ממלכת סונג על כל השטחים מצפון לנהר הואי והסכימה להוצאה להורג של הגנרל שלה, הפטריוט יואה פיי. ההסכם אושרר ב-1 באוקטובר 1142 כששליח של שושולת ג'ין ביקר בחצר סונג.
ההגירה דרומה
אחרי כיבוש צפון סין, עברה שושלת ג'ין תהליך של סיניזציה. כשלושה מיליון פולשים, מחציתם ג'ורצ'נים, עברו דרומה אל צפון סין לאורך שני עשורים ומיעוט זה שלט על 30 מיליון אנשים, רוב רובם סינים. לג'ורצ'נים הוקצבו אדמות והם אורגנו ביחידות צבאיות תורשתיות. 300 משקי בית היוו "מוקה" (פלוגה) ואילו 7-10 "מוקה" הרכיבו "מנג-אן" גדוד. ג'ורצ'נים רבים נשאו נשים סיניות בנות האן, אף-על-פי שהאיסור על האצילים הג'ורצ'נים לשאת בנות האן לא בוטל אלא בשנת 1191. אחרי מות הקיסר טאי-זונג בשנת 1135, שלושת הקיסרים הבאים היו נכדים של ג'ין טאי-זו, דרך שלושה מבניו. הקיסר שיזונג (1149-1135) נודע כמלומד שחיבב את הספרות הסינית הקלאסית וכתב שירה בסינית. הוא אימץ את מסורות בני האן, אך מסר את התפקידים הבכירים בממלכה לידי אצילים ג'ורצ'נים.
מאוחר יותר בחייו, התמכר שיזונג לטיפה המרה והוציא להורג פקידים בכירים רבים שהעזו למתוח עליו ביקורת. הוא גם הורה על רציחתם של בכירים מקרב ג'ורצ'ן שהתנגדו לו, גם בקרב השבט המוביל ואניאן. עם זאת ב-1149 הוא עצמו נרצח על ידי קושרים מקרב האצילים וקרובי משפחתו. הוא הוחלף על ידי בן דודו, ואניאן ליאנג. בגלל אכזריותו בפנים הממלכה ומחוצה לה, אחרי מותו נמחק שמו של וניאן ליאנג מרשימת הקיסרים. והכרוניקנים נהגו לכנות אותו בשם "הנסיך של חאילינג".
המרידות בצפון
עם עלייתו לכס המלכות בדרך בלתי חוקית, שאף ואניאן ליאנג להשיג לגיטימציה לשלטונו כקיסר סין. ב-1153 הוא העביר את בירת ממלכתו מנפת הוינינג (דרומה של חרבין של ימינו) אל הבירה לשעבר של אימפריית ליאו, יאנג'ינג (בייג'ינג). כעבור 4 שנים, ב-1157 על מנת להנציח את העברת הבירה באופן ממשי, הוא הרס את בתי האצילים בנפת הוינינג. כמו כן שיקם את בירת אימפריית סונג לשעבר, ביאנג'ינג (קאיפנג) שניזוקה ב-1127 והפכה אותה לבירה הדרומית של ממלכתו.
מתוך ניסיון לדכא כל אפשרות על מרד, הוציא ואניאן ליאנג להורג 155 נסיכים. מתוך שאיפה להשתלט על סין כולה, בשנת 1161 הוא תקף את מדינת סונג הדרומית. אולם, בינתיים, הוא נאלץ לעמוד בפני שתי התקוממויות פנימיות בו זמניות: הראשונה בשאנגג'ינג, נחלה ג'ורצ'נית ותיקה, בראשות בן דוד של הקיסר, ואניאן יונג, והשנייה מטעם שבטי החיטאיים. ואניאן ליאנג נאלץ לסגת עם כוחותיו מדרום סין כדי לדכא את המרידות. צבאותיו נחלו תבוסות מידי כוחות סונג בקרב קאישי וקרב טאנגדאו. לבסוף, בעקבות תבוסות אלה, נרצח הקיסר על ידי מפקדי צבאו בדצמבר 1161. גם בנו ויורשו נרצח בעיר הבירה.
על אף שהוכתר לקיסר תחת השם שיזונג באוקטובר 1162, לא הוכר מעמדו של ואניאן יונג בראש הממלכה עד שלא נרצח יורשו של ואניאן ליאנג. דיכוי מרד החיטאיים נמשך זמן רב והסתיים בשנת 1164. סוסיהם הוחרמו, והם נאלצו להתחיל לעסוק בחקלאות. עם זאת כמה יחידות פרשים חיטאיות ושל שבטי קומו-שי (שבט מונגולי שישב בצפון מזרח סין) צורפו לצבא ג'ין. מכיוון שההתקוממויות הפנימית החלישו מאוד את יכולתה של שושלת ג'ין להילחם בשושלת סונג, החלו החצר ג'ין והקיסר שיזונג במשא ומתן על שלום. בשנת 1164 נחתם הסכם לונגשינג והוא כובד למשך 40 שנה.
בשנות ה-80 המוקדמות של המאה ה-12, הסדיר הקיסר שיזונג מחדש 200 יחידות "מנג אן" על מנת לבטל מיסים מופרזים ונקט באמצעים לעידוד החקלאות. קיסרות ג'ין הגיעה לשגשוג, וברשותה היה מלאי עודף של תבואה. על אף היותו בקיא בסינית הקלאסית, קידם הקיסר שינזונג את השפה והתרבות הג'ורצ'נית. יצירות רבות מן הקלאסיקה הסינית תורגמו לשפת ג'ורצ'ן. בתקופתו, נוסדה אקדמיה קיסרית ג'ורצ'נית והמבחנים הרשמיים התחילו להתנהל בג'ורצ'נית. שלטונו של שיזונג נשאר בזיכרון הקולקטיבי כתקופה של שלום ושגשוג, עד כדי כך שתקופת שלטונו הושוותה לתקופת שלטונם של שליטים אגדיים מן העבר, כגון יאו ושון.
נכדו של שיזונג, הקיסר ז'אנגדונג (1208-1189), הוקיר גם הוא את המסורות הג'ורצ'ניות, אבל התעמק בתרבות הסינית-האן, ונשא לאישה את אחת מבנות האן. בשנת 1201 הוא ניסח קובץ חוקים שהתבסס במידה רבה על חוקי שושלת טאנג. ב-1207 ניסתה שושלת סונג לפלוש צפונה אך כוחותיהם נהדפו על ידי צבא ג'ין. בהסכם שלום שנחתם בהמשך, נאלצה שושלת סונג לשלם לקיסרות ג'ין מס שנתי גבוה ולערוף את ראשו של האן טואו-ז'ו, ראש הסיעה הניצית בחצר שושלת סונג.
נפילת שושלת ג'ין. הכיבוש המונגולי
החל מן מתחילת המאה ה-13 נמצאה שושלת ג'ין תחת לחצים הולכים וגוברים בצפון מצד המונגולים. בשנת 1205 הוביל המנהיג המונגולי ג'ינגיס חאן את המונגולים לראשונה אל שטחי שיה המערביים ושדד אותם בארבעת השנים הקרובות. ב-1211 פלשו כ-50,000 פרשים מונגולים לאימפריית ג'ין והתחילו לגייס לשורותיהם גם מורדים חיטאיים וג'ורצ'נים. צבא קיסרות ג'ין מנה כחצי מיליון לוחמים וביניהם 150,000 פרשים, ולמרות זאת נטש את "הבירה המערבית" דאטונג במסגרת קרב יהולינג. שנה לאחר מכן, פשטו המונגולים צפונה ושדדו את "הבירה המזרחית" של ג'ין וב-1213 צרו על הבירה המרכזית, ג'ונג דואו או יאנצ'ין, היא בייג'ינג של ימינו. ב-1214 הסכימו שליטי ג'ין להסכם משפיל עם המונגולים, אך שמרו לעצמם את עיר הבירה. עם זאת באותו קיץ נטש הקיסר שואנזונג את הבירה המרכזית והעתיק אותה רשמית ל"בירה הדרומית" קאיפנג. כל האזור מצפון לנהר הצהוב נפל כפרי בשל לידי המונגולים. ב-1216 שכנע המחנה הניצי בחצר ג'ין את הקיסר שואנזונג לתקוף את שושולת סונג, אך לבסוף ב-1219 הובס הצבא של שושלת ג'ין בדיוק באותו מקום על גדות הנהר יאנגצה, שבו נוצח ואניאן ליאנג ב-1161. שושלת סונג לא הצליחה לנהל מלחמה בשתי חזיתות בעת ובעונה אחת. יתרה מזאת, במאבק הירושה על הכתר ניצח הקיסר איזונג. הקיסר החדש מיהר לסיים את המלחמה ולשוב לעיר הבירה. הוא עשה שלום עם שכניו הטאנגוטים, עם טיבטי ששלט על ממלכת שיה המערבית, והיה בן ברית של המונגולים.
אופן המשטר של שושלת ג'ין שהתבסס על התיישבות צבאית ששיעבדה את המקומיים, השניא את עצמו על האוכלוסייה. את אדמות האחוזות עיבדו האיכרים המקומיים עצמם. אדמות נרחבות הופקעו על ידי הג'ורצ'נים שהפכו אותן לשטחי מרעה או לשמורות ציד. תופעת העבדות שגשגה גם היא; לכל משפחה של איש צבא היה לפחות עבד אחד אם לא שניים, ומשפחות האצילים החזיקו ברשותן לפחות מאה עבדים מקרב המקומיים. האיכרים גויסו בכוח לצבא והוכרחו להצטייד בציוד צבאי ובמזון בכוחות עצמם. לעיתים אולצו לשרת בצבא למשך עשר שנים.
אי לכך, יותר ויותר בני האן וחיטאיים עקרו משום כך לשורות המונגולים כדי להילחם כנגד קיסרי ג'ין. שני מנהיגים סינים מבני האן, שי טיאן-זה וליו היימה, ושיאו ג'אלה החיטאיי, ערקו מצבא ג'ין ופיקדו בהתחלה על שלושה טומנים בצבא המונגולי. ליו היימה ושי טיאנזה שירתו את יורשו של ג'נגיס ח'אן, אוגדיי חאן. הם פיקדו על צבאות שלחמו בשם הח'אן המונגולי נגד השיה המערביים. יתר על כך, גנרלים ששירתו בצבא ג'ין דוגמת שי טיאנזה, יאן שי ואחרים, חלקם בני תערובת של ג'ורצ'נים ובני האן, הפכו אט אט לפקידים רמי מעלה ותרמו רבות לארגון ובניית הסדר המנהלי באימפריה המונגולית החדשה. בסופו של דבר נוצרו 4 טומנים של בני האן בפיקודם של ז'אנג לואו, יאן שי, שי טיאנזה וליו היימה, וכן 3 טומני חיטאיים, בפיקודם של הגנרלים החיטאיים שימו בידיאר, טאבויר, ושיאו ז'ונגשי, כשבכל טומן 10,000 לוחמים. בהמשך הצבא המונגולי אסף אליו עריקים הן מג'ין והן מסונג.
ג'ינגיס חאן נפטר בנסיבות טבעיות בשנת 1227 במהלך המערכה כנגד הטאנגוטים משושלת שיה המערבית, והשאיר את הפיקוד על יתר המערכה בידי בנו השלישי ויורשו, אוגודיי ח'אן. זה האחרון הוביל בשנת 1232 פלישה רחבת היקף לשטחיה של קיסרות ג'ין, יחד עם עזרה משושלת סונג שבדרום. ההתנגדות מצידם של שליטי ג'ין הייתה עיקשת, אך כאשר המונגולים הטילו מצור על קאיפנג בשנת 1233, הקיסר אייזונג נמלט מבירתו הנצורה אל העיר קאיז'ו (蔡州). הצבא המאוחד החריב ובזז את העיר בזמן הימלטותו, ושנה לאחר מכן, בשנת 1234, התאבד הקיסר לאחר שהמונגולים הגיעו גם אל קאיז'ו וצרו עליה. זה היה סופה המר של קיסרות ג'ין, ששטחיה חולקו בין המונגולים לבין שושלת סונג.. עם זאת, רנה גרוסאט, היסטוריון צרפתי מן המאה ה-20 שחקר את התקופה, גילה שהמונגולים התפעלו מתעוזתם של הג'ורצ'נים; למרות הכיבוש המונגולי הם העדיפו להמשיך להילחם, אפילו 7 שנים לאחר מותו של ג'ינגיס חאן.
בסופו של דבר, לאחר נפילת ג'ין, התפרקה לאט לאט הברית בין סונג למונגולים. סכסוכים מרים התגלעו ביניהם על גבולות ואופי השליטה בשטחי קיסרות ג'ין לשעבר, והמצב הידרדר לכדי מלחמה מתמדת שהסתיימה בשנת 1279 כאשר קובילאי ח'אן כבש את מה שנשאר משושלת סונג, והפך לאדונה של סין כולה.
הדת
לקיסרות ג'ין היו מעט מגעים עם שכנתה מדרום, קיסרות סונג ותרבויות שתי הקיסרויות התפתחו בצורה שונה. בימי שושלת סונג התפתח הנאו-קונפוציאניזם מיסודו של ג'ו שי כזרם דתי רשמי של דרום סין, בעוד שבממלכת ג'ין הוא לא נטע שורשים. המלומדים הג'ורצ'נים שמו יותר דגש על הגותו של המלומד והמשורר סו שי (1101-1037).
הבודהיזם
דתם של הג'ורצ'נים הייתה תחילה שמאניסטית ומקומם המקודש היה ההר פאקטו המתרומם בגבול עם הממלכה הקוריאנית קוריו. אחרי שכבשו את צפונה של סין והתבוללו בעם הסיני, הפכה הבודהיזם לדת השלטת באימפריית ג'ין. הבודהיזם שגשג גם בחצר הקיסרית וכן בכל החברה. האסכולה הבודהיסטית צ'אן ("זן בודהיזם") הייתה המשפיעה ביותר. באותה תקופה צירף בכתביו הנזיר ואנסונג (1246-1166) הגיגים שמקורם בבודהיזם, בקונפוציאניזם ובדאואיזם. כך עשה גם לי צ'ונפו (1185-1231) בספרו "מינגג'או ג'יג'ייה". לאסכולות הואיאן ולידזונג הייתה חשיבות מינורית.
ההדפסה המסורתית
קאנון בודהיסטי או טריפיטאקה הודפס במחוז שאנשי. היוזמה לכך באה מנזירה בודהיסטית בשם צווי פאג'ן, שנשבעה שתאסוף את התרומות הנחוצות להדפסה חדשה רשמית של הקאנון. לפי האגדה היא שברה לעצמה את הזרוע בכוונה כדי לתת גושפנקא לשבועתה. עבודת ההדפסה הזאת הושלמה בשנת 1173 והוצאה לאור תחת הכותרת "הטריפיטאקה של ג'ין מג'אוצ'נג" או קאנון ג'אוזאנג או הקאנון של שושלת ג'ין. הקאנון המודפס הזה כולל 6,900 מגילות מחולקות ל-1,570 פרקים והוא נחשב להישג חשוב מאוד בתולדות ההדפסה הפרטית הבודהיסטית. הוא גם הטקסט הארוך ביותר שהודפס בימי שושלת ג'ין. הוא נערך מחדש והועשר במגילות חדשות בימי שושלת יואן.
פרט לטריפיטאקה הנ"ל, הודות לתרומות נדיבות של משפחת הקיסר, של פקידים בכירים, של העם הפשוט ושל כהני דת בודהיסטים, נחרטו סוטרות רבות על לוחיות אבן. כמה מהן שרדו רק בפסלים אלה הנחשבים לבעלי ערך רב עבור חלק הבודהיזם בסין.
הסמכת הנזירים
חצר הקיסר נהגה למכור תעודות נזיר על מנת למלא את קופות הממלכה. נוהג זה הוחל בשנת 1162 על ידי שיזונג כדי לממן את מלחמותיו והופסק כעבור שלוש שנים עם סיום הלחימה. יורשו של שיזונג בשלטון, ג'אנדזונג, השתמש באותה שיטה בשנת 1197 כדי לאסוף כסף לטובת הצבא וכעבור שנה - כדי לממן את המאבק ברעב שהשתולל בדאטונג, בירתו המערבית. מכירת תעודות ההסמכה לנזירים שימשה גם מאוחר יותר למימון ב-1207 של המלחמה נגד אימפריית סונג ולמוצא בימי רעב. גם הקיסרים ויישאו (1213-1209) ושואנדזונג (1213-1224) מימנו כך את מלחמתם במונגולים.
הדאואיזם
הדאואיזם היה הזרם הדתי השני בהשפעתו בממלכה. הוא נזנח חלקית על ידי שושלת סונג ומנהיגי אימפריית ג'ין הצטרכו לקחת אותו בחשבון בזמנים של רפורמה אידאולוגית. הם עשו מאמץ לתעל אותו, לפעמים באמצעות איסורים, אך במיוחד על ידי הענקת תוארי כבוד והגנה לבתי המקדש שלו. בית הספר הראשון של הדאואיסטים היה "בית הספר של האחדות העליונה" (טאידאו) שהוקם על ידי שיאו באוג'ן (-1166) שעירבב פרקטיקות של אלכימיה פנימית עם תרגילים מסורתיים של "אסכולת האחדות האורתודוקסית". בגלל חוסר עומק שלה הוא נעלם בשלהי המאה ה-13.
לעומת זאת בית הספר הדאואיסטי שהגיע לגדולות וממשיך להתקיים עד עצם היום הזה היה זה של "שלמות האותנטי" (צ'ואנג'ן דאו) מיסודו של ואנג צ'ונגיאנג (1170-1113) ששלח את שבעת תלמידיו  לשליחות. הם כונו אחרי מותם "שבעת האבות של צ'ואנג'ן". הם לא הקימו מקדשים. בהשפעת הבודהיזם אסכולה דאואיסטית זו הגדירה מחדש את האלמוות כאלמותיות של הנפש בלבד ולא גם של הגוף. פריחת שירת הצ'י האופיינית לספרות בתקופת ג'ין היא קשורה מאוד לאסכולת צ'ואנג'ן דאו, כש שני שלישים משירי צ'י נכתבו בתקופה זו וחוברו על ידי דאואיסטים צ'ואנז'ן. בית ספר שלישי, "של הטאו הגדול" (דאדאוג'יאו) מיסודו של ליו דרן (-1180), אימץ לבסוף גם הוא את תורת "שלמות האותנטי". הוא התבסס על תשע מצוות קונקרטיות, הוא קיבל השראה מן האתיקה הקונפוציאנית ושם דגש מיוחד על "שלוות סגנון החיים". ממלכת ג'ין נתנה חסות להוצאה לאור של קאנון דאואיסטי הידוע כ"הקאנון היקר של המטרופולין המסתורי של ג'ין הגדולה" (דא ג'ין שואנדו באודזאנג 大金玄都寶藏). קאנון זה הושתת על גרסה מקוצרת של הקאנון שהודפס על ידי הקיסר סונג חווידזונג (1100-1125) משושלת סונג. הוא הושלם ב-1192 תחת הנהגתו ותמיכתו של הקיסר ג'ין ג'אנגדזונג (1208-1190). בשנת 1188 הורה סבו וקודמו של ג'אנגדזונג, ג'ין שידזונג (1189-1161), שלוחות העץ שעליהן הודפס הקאנון סונג וששימשו בהדפסתו, תועברנה מקאיפנג, הבירה העתיקה של אימפריית סונג, ושהפכה ל"בירה הדרומית" של שושלת ג'ין, אל "מנזר הנצחיות השמיימית" (טיאנצ'אנג גואן - 天長 觀) בבירה המרכזית. מנזר זה שכן במקום שבו נמצא כיום מקדש הענן הלבן של בייג'ינג. ספרים דאואיסטים אחרים הועברו גם כן למנזר אחר בבירה המרכזית. ג'אנגדזונג הטיל על סון מינגדאו (孫明道), האחראי על המנזר, ועל שני פקידים בכירים להכין קאנון שלם נכון להדפסה. סון מינגדאו שלח לכל קצוות האימפריה שליחים שיחפשו אל מכלול הכתבים כדי למצוא מגילות חדשות שאינן מופיעות במהדורת הקאנון של חוויידזונג. באותו זמן הוא דאג לאסוף מירב התרומות האפשריות כדי לממן את ההדפסה העתידית של הקאנון. בשנת 1192 גזר סון את לוחיות העץ שנועדו לשמש להדפסת הקאנון החדש שנעשתה במחוז שאנשי, כלומר באותו מקום כמו הקאנון הבודהיסטי ג'ין. בסופו של דבר כלל הקאנון החדש 6,455 מגילות, אולם מכיוון שהקיסרים נהגו להגיש העתקי הקאנון במתנה, שום קטע ממנו לא שרד.
המדעים
בימי שושולת ג'ין ידעה הרפואה הסינית רפורמות חשובות בהשפעת שלושה מורים גדולים שהקימו כל אחד זרם ספציפי בתוכה. הראשון בהם היה ליו ונסו (1200-1120) שהוביל את "אסכולת הקור והצינה". השקפתו פותחה על ידי ג'אנג קונגג'נג (1228-1156) שחיבר את הספר "דאגת הקונפוציאניסטים להוריהם" והנהיג את הזרם השני: "אסכולת התקיפה והטיהור". לבסוף, היה זה לי דונגיואן (1251-1180), מחבר "ספר הלימוד על הטחול ועל הקיבה", שלדידו הסיבה העיקרית למחלות נובעת משני האיברים הנ"ל. התפתחו גם המדעים המדויקים שעזרו לפיתוחם של כלי מלחמה כמו אלו ששימשו במצורים על ערים.
האומנות
הציור והקליגרפיה הסיניים זכו באימפריית ג'ין לפופולריות דומה לזו של הספרות. המוטיבים האופיינים היו הסוסים. האמנים המפורסמים ביותר באותה תקופה היו ואנג טינגיון בתחום הציור ודאנג הואה-יינג בתחום הקליגרפיה. נשמרו מאותה תקופה גם פסלים רבים. הם מייצגים פקידים בכירים, חיות פנטסטיות, אריות או לוחמים. ידועים במיוחד הפסלים במקדשים בצי שיאנג, בפוגואנג ובשאנהואה שבשאנשי.
טיסנקרופ
טיסנקרופ (או תיסנקרופ; בגרמנית: ThyssenKrupp AG) הוא תאגיד רב-לאומי אירופי שמטהו שוכן בדויסבורג ובאסן שבגרמניה. בתאגיד פועלות כ-670 חברות ברחבי תבל. טיסנקרופ הוא אחד מיצרני הפלדה הגדולים בעולם. לצד זאת התאגיד אף מספק חלקים ומערכות לתעשיית כלי הרכב, מעליות, מדרגות נעות, מסחר בסחורות ושירותי תעשייה.
בשנת 2009 עבר התאגיד ארגון מחדש וחולק לשמונה תחומי עסקים המנוהלים בשתי חטיבות עיקריות: חומרים וטכנולוגיות. חטיבת החומרים מתמקדת בפלדת פחם, פלדת אל-חלד ושירותים בתחום החומרים. חטיבת הטכנולוגיה מתמקדת בטכנולוגיית מעליות, תהליכי ייצור במפעלים, ייצור חלקים ומערכות ימיות.
תחילתו של תאגיד טיסנקרופ במיזוג החברות טיסן וקרופ, וקביעת המטה התפעולי של התאגיד באסן. מחזיקת המניות הגדולה ביותר בתאגיד היא קרן אלפרד קרופ פון בוהלן אונד הלבאך, קרן צדקה אשר נוסדה ונקראה על שם מייסדה אלפרד קרופ פון בוהלן אונד הלבאך, בעליה לשעבר של חברת קרופ, אשר הייתה בעבר החברה הגדולה באירופה.
היסטוריה
טיסנקרופ נוצר כתוצאה ממיזוג שתי חברות פלדה גרמניות, טיסן (Thyssen AG), שנוסדה בשנת 1891 בשם Gewerkschaft Deutscher Kaiser (מילולית: איחוד פועלי קיסר גרמניה), וקרופ, שנוסדה בשנת 1811. כבר בתחילת שנות ה-80 החלו מגעים בין שתי החברות בנושא מיזוגן והחל שיתוף פעולה מסחרי הדוק בתחומי עסקים שונים. בשנת 1997 מיזגו החברות את פעילותן בתחום ייצור הפלדה השטוחה ומיזוג מלא בין שתי החברות הושלם בשנת 1999.
תחילתן של החברות
קרופ
טיסן
תקופת וילהלם
קרופ
טיסן
רפובליקת ויימר
קרופ
טיסן
תקופת הרייך השלישי ואחריה
קרופ טיסן החברה נוסדה מחדש בשנת 1953 וצירפה לחברה את מפעלי הפלדה באזור דואיסבורג. מכרות הפחם לא שבו לשליטת החברה. פריץ טיסן הועמד לדין על ידי שלטות בנות הברית על תמיכתו במפלגה הנאצית והוא הודה בתמיכתו במפלגה עד לשנת 1938 וקיבל אחריות על יחסה של החברה לעובדי כפייה בשנות ה-30. הוא חויב בתשלום פיצוי. בשנת 1950 היגר עם אשתו לארגנטינה, שם נפטר לאחר כשנה.
מיזוגים ורכישות
בתקופת צמיחתה בשנת 1978 השקיעה חברת טיסן בתעשיית הרכב באמריקה הצפונית לאחר שרכשה את חברת באד (Budd), יצרנית חלקי מתכת לתעשיית הרכב. לאחר רכישתה הפכה חברת באד לחטיבת הרכב של חברת טיסן ונקראה בשם חברת באד טיסן ומאוחר יותר חברת טיסנקרופ באד. בשנת 2006 מכרה טיסנקרופ את חברת באד.
בשנת 1988 רכשה החברה את חברת בילשטיין (Bilstein) הגרמנית, יצרנית בולמי זעזועים והפכה אותה לחטיבה עד לשנת 2005 ומאותה שנה לחברה בת עצמאית.
בשנת 1999 טיסן רכשה את חטיבת המעליות של התאגיד האמריקאי דובר (Dover). ארבע שנים אחר כך רכש התאגיד טיסנקרופ את חברת המעליות הקוריאנית דונגיאנג.
בשנת 2005 טיסנקרופ רכשה את מספנות HDW (Howaldtswerke-Deutsche Werft) בעיר קיל ולאחר רכישה זו הפכה "טיסנקרופ מערכות שיט" לחברה המובילה באירופה בתחום בניית כלי שיט. בנוסף ל-HDW טיסנקרופ רכשה אף את מספנות Blohm + Voss בהמבורג ואת מספנות Nordseewerke באמדן.
בדצמבר 2005 רכשה טיסנקרופ 60% מחברת Atlas Elektronik המתמחה בייצור מערכות חשמל ואלקטרוניקה ימיות.
באוגוסט 2007 רכשה טיסנקרופ את חברת OnlineMetals.com מהעיר סיאטל, משווקת מוצרי מתכת ופלסטיק לא מוגמרים באמריקה הצפונית.
מוצרים ומכירות
33% מהכנסות תאגיד טיסנקרופ הן מן השוק הגרמני, 28% משאר מדינות האיחוד האירופי, 21% ממדינות NAFTA. בתחומי ייצור שונים, מוצרי תאגיד טיסנקרופ מובילים בשוקי העולם. כך, טיסנקרופ הוא היצרן המוביל בעולם של פח חתוך ומרותך לתעשיות מתכת.
תחומי עסקים
עסקי החברה מאורגנים בשישה תחומים:
פעילות עולמית
תאגיד טיסנקרופ מעסיק 5,500 עובדים בספרד ומחזורו השנתי שם, ממפעל ייצור המעליות, 1.6 מיליארד אירו. באיטליה, שם מתבצע עיקר ייצור הפלדה, המחזור הוא 2.3 מיליארד אירו. עסקי החברה בספרד ובאיטליה מהווים רק 9% מכלל מכירות החברה.
פעילות בישראל
חברת TKE ישראל (השם שונה ב-2021 ) היא חברה בת והנציגה הרשמית של חברת טיסנקרופ העולמית. החברה עוסקת בהתקנת מעליות, מעלונים, דרגנועים, מסועים ובמות הרמה.
לחברת טיסנקרופ יש חברה בת בשם "טיסנקרופ מערכות ימיות" (ThyssenKrupp Marine Systems - TKMS) חברה זו רכשה בשנת 2005 את מספנות HDW שבהן יצרו את הצוללות מסדרת דולפין ומייצרים את הצוללות מסדרת דולפין AIP וספינות סער 6.
תיאום מחירים
ביולי 2012 מצאה רשות ההגבלים העסקיים הגרמנית את טיסנקרופ אשמה בתיאום מחירים וקנסה אותה בסך 103 מיליון יורו, מתוך קנס כולל של 124.5 מיליון יורו, קנס אשר הופחת לאחר שימוע ל-88 מיליון יורו. בחקירת הרשות עלה כי החברה תאמה מחירים למסילות רכבת במשך מספר שנים והנפגעת העיקרית מתאום מחירים זה הייתה דויטשה באן, חברת הרכבת הלאומית של גרמניה. נמצא כי טיסנקרופ יצרה קרטל עם שתי חברות נוספות.
השרפה במפעל בטורינו והמשפט
ב-6 בדצמבר 2007 תאונה במפעל הפלדה של התאגיד בטורינו גרמה למותם של שבעה פועלים. מהחקירה עלה כי נזק שנגרם לסעפת בצנרת גרם להתפוצצות שהתיזה על העובדים שמן קירור בוער, ניסיון לכבות את האש בהתזת מים גרם רק לליבוי הלהבות.
על פי התוכנית היה המפעל מיועד להיסגר בחודש פברואר 2008 וסבל ממחסור בכוח אדם, אולם בגלל פיגור בייצור במפעל אחר בעיר טרני נאלצו העובדים לעבוד לעיתים קרובות שעות נוספות במשך חודשים. ארבעה ימים בטרם התאונה התרחשה שרפה אחרת במפעל שבה לא היו נפגעים. התאונה הקטלנית התרחשה בשעה 01:30, אחרי חצות, לאחר שהפועלים עבדו ארבע שעות נוספות. כאשר הפועלים ניסו להשתמש במטפי כיבוי הם מצאו כי שלושה מתוך חמישה מטפים היו ריקים. בחקירה נמצא כי מנהל במפעל הורה לטכנאי למלא את כל המטפים הריקים במפעל יום אחד לאחר התאונה וזאת כדי להטעות את החוקרים. שופט חוקר שמונה לבדיקת התאונה שמע עדויות עובדים ולפיהן אמצעי הבטיחות במפעל היו רופפים. במסמך שתפסו החוקרים אצל מנכ"ל החטיבה האיטלקית של טיסנקרופ, הראלד אספנהאן, נכתב כי יש לתבוע משפטית את העובד היחיד ששרד את התאונה כיוון שהאשים את חברת טיסנקרופ באמצעי התקשורת. במסמך אף נטען כי השרפה נגרמה כיוון שהפועלים סבלו מהסחת דעת. פרקליט המדינה של העיר טורין הגיש כתב אישום נגד מנכ"ל טיסנקרופ איטליה ובו הואשם ברצח בכוונה לא ישירה. חמישה מנהלים אחרים בחברה הואשמו אף הם ברצח, כולם הואשמו אף ברשלנות חמורה בנקיטת אמצעי בטיחות. כל המנהלים הורשעו בבית המשפט ב-15 באפריל 2011. מנכ"ל החטיבה האיטלקית של טיסנקרופ נידון לשש עשרה וחצי שנות מאסר ונאסר עליו להחזיק במשרה ציבורית לשארית חייו. עוד קודם למתן פסק הדין יצא אספנהאן את גבולות איטליה והוא מתגורר ככל הנראה בברזיל. בשנת 2013 תיקן בית המשפט העליון לערעורים באיטליה את הרשעות המנהלים בחברה ואספנהאן הורשע בשיתוף פעולה ברצח. במאי 2016 הופחתו העונשים שנגזרו על מנהלי החברה, מנכ"ל החברה נידון לתשע שנים ושמונה חודשי מאסר, שאר מנהלי החברה (ארבעה איטלקים וגרמני אחד) נידונו לתקופות מאסר שנעו בין שש לשבע שנים. חברת טיסנקרופ אף נקנסה על ידי בית המשפט במיליון יורו.
שוחד וניגוד אינטרסים
טיסנקרופ חשודה בשחיתות בעסקאות שנעשו בישראל (פרשת הצוללות), טורקיה, דרום אפריקה ובפקיסטן, שם לא הבשילה העסקה. ביוון במסגרת פרשת הצוללות היוונית, נשפט שר הביטחון לעונש מאסר על קבלת שוחד מקונסורציום שאחת החברות בו הייתה טיסנקרופ.
חימילקו
חמלכת, הידוע בשמו הרומאי חימילקו (בכנענית: 𐤇𐤌𐤋𐤊𐤕, כלומר "אחי-מלכת" ; בלטינית: Himilco) היה ספן קרתגי, הימאי הידוע הראשון שהגיע מאזור הים התיכון לחופים הצפון-מערביים של אירופה (צפון צרפת והאיים הבריטיים). המסע התקיים ככל הנראה במאה השישית לפנה"ס בו זמנית למסעו המפורסם של חנון הספן לחופי מערב אפריקה. חימילקו העלה על הכתב את סיפור מסעו אולם זה אבד. נשתמרו רק מקורות משניים של סופרים רומיים מהם ניתן היה לשחזר את תיאור המסע. שני הסופרים הרומיים מהם שואבים את המידע אודות מסעו של חימילקו לאיי הבדיל (האיים הבריטיים) הם: פליניוס הזקן ואביינוס.
המסחר בבדיל בעת העתיקה
הקשר המסחרי בין ארצות הים התיכון לאיים הבריטיים התקיים מימי קדם כאשר המוצר המרכזי שיובא ממכרות בדרום בריטניה היה הבדיל. חשיבותו של הבדיל הייתה מכרעת מאחר שהוא שימש לייצור ארד (ברונזה) מנחושת ובדיל, ולמהפכה בתחום ייצור המתכת - שכן כלי הברונזה היו קשיחים ועמידים מכלי הנחושת שקדמו להם. בתקופה העתיקה סחרו ימאי כרתים וצור עם איי הבדיל ככל הנראה בתיווכה של העיר טרטסוס בדרום-מערב חצי האי האיברי.
עם החרבתה של טרטסוס בידי קרתגו ויצירת ההגמוניה המסחרית הבלעדית שלה במערב הים התיכון עבר המסחר בבדיל (ושאר המסחר באוקיינוס האטלנטי) לידי קרתגו שחסמה למעשה מעבר של אניות זרות דרך מצר גיברלטר. אניות שיטור קרתגיות שייטו במרחבי הים התיכון המערבי והטביעו כל ספינה שניסתה לשבור את ההסגר הימי. הקרתגים נמנעו מלספק מידע גאוגרפי על מסעותיהם מחשש למתחרים והרבו להפיץ סיפורי זוועה דמיוניים על מנת להרתיע אחרים ממסעות באוקיינוס האטלנטי.
תיאור המסע לפי פליניוס
הואיל וחנון ערך את מסעו במאה ה-6 לספירה, ניתן לתארך לפי פליניוס את מסעו של חימילקו לאותו הזמן, כאשר ב"חופים החיצוניים של אירופה" הוא מתכוון ככל הנראה לברטאן בצפון מערב צרפת ולדרום בריטניה.
תיאור המסע לפי אביינוס
אביינוס, שחי 900 שנה לאחר מועד המסע המשוער, מאזכר בחיבורו "על חופי הימים" (Ora Maritima) את סיפור מסעו של חימילקו שלוש פעמים כשהוא מסתמך לדבריו על ימאי אלמוני ממסליה. הוא כותב: "...מנהג מקובל היה אצל אנשי תרשיש להפליג לאיי האוסטרימנידים, גם המתיישבים מקרתגו והאנשים שגרו סביב לעמודי הרקולס ביקרו באזורים אלה." האוסטרימנידים הם ככל הנראה איי בריטניה אשר היו מוכרים כאמור כבר מלפני מסעו של חימילקו.
הוא ממשיך בתיאורו (המאשש את הזיהוי הנ"ל) שהאוסטרימנידים מורכבים מ- "...אי עם שפלות נרחבות ועשיר מאוד בבדיל...עם זה סוחר בכל. סירותיו שטות למרחקים על פני הים הסוער והאוקיינוס, המלא מפלצות ים". ועוד הוא מוסיף: "...חימילקו איש קרתגו שהתנסה בהפלגה כזו אמר, שבקושי יכול לחצות את הים במשך ארבעה חודשים ארוכים, אפילו רוח קלה אינה מנשבת ואינה מניעה את האנייה ודוחפתה קדימה. מימי הים העצל הזה מבעיתים בתרדמתם. הוא מוסיף, שמין המעמקים עולים עשבי ים עבותים הלופתים את האנייה ומעכבים אותה בכוח. ועוד מספר חימילקו שאותם מי ים רדודים ביותר, משטח דק של מים מכסה אך בקושי את קרקע הים, חיות ים סובבות שם ומפלצות ים שוחות בין האניות הנמשכות באיטיות חסרת כוח תנועה."
ועוד מוסיף חימילקו ומתאר: "...עד לאופק הנעלם במערב משתרעים מימי הים על תהומותיו למרחק אין גבול, איש לא סייר בהם, איש לא הפליג בהם עם אנייתו, כי רוחות אין להניע את האניה. אפילו משב רוח קל ביותר אינו פוקד את המפרשים. האוויר עטוף ערפל תמיד המסתיר את פני הים ואילו היום נעלם מעוטף בצעיף עננים".
תיאורי זוועה אלה אופייניים לפיניקים ושימשו כאמור להניא מתחרים פוטנציאליים (בעיקר יוונים) ממסעות באוקיינוס. הים המתואר מזכיר את ים סרגסו הסמוך לאיים האזוריים ששם מצוי אותו עשב ים אותו מזכיר חימילקו, אולם ייתכן גם כי מדובר באזור סמוך לפורטוגל בקרבת האי באריטה בו הים רדוד ועליו צפים עשבי ים.
ברון קורבין
תומאס הוא בלם לשעבר בקבוצות אינדיאנפוליס קולטס ואריזונה קרדינלס של ליגת ה-NFL. בנוסף לכך, הוא שלוש פעמים אלוף הגולדן גלובס באגרוף. בקריירת ההיאבקות הבידורית שלו, הוא זכה פעם אחת באליפות ארצות הברית, זכה בגביע לזכר אנדרה הענק ברסלמניה 32, החזיק במזוודת "כסף בבנק" אשר העניקה לו קרב מזדמן בכל זמן ומקום שירצה על אליפות ה-WWE, במה שהסתיים בכישלון של קורבין, שהפך להיות המתאבק השלישי שכושל בניסיון לזכות באליפות בזמן הפדייה שלו. כמו כן, הוא זכה בטורניר מלך הזירה לשנת 2019.
ביוגרפיה
פסטוק נולד בלנקסה, קנזס. בשנת 2007, תומאס היה פעמיים האלוף האזורי של קנזס-מיזורי בגולדן גלובס באיגרוף חובבני. בשנת 2008 הוא התחרה בטורניר הגולדן גלובס הארצי במחלקת המשקל הסופר כבד, כשבמוקדמות הצליח לנצח, אך הודח בשלב רבע הגמר.
NXT (2012–2016)
פסטוק חתם על חוזה ב-WWE כחלק ממחלקת הפיתוח של NXT באוגוסט 2012. את הופעת הבכורה שלו בזירה ערך ב-18 באוקטובר במופע שאינו שודר לטלוויזיה תחת שם הבמה ברון קורבין, בקרב שבו הפסיד לדאנטה דאש. את קרב הבכורה הטלוויזיוני שלו רשם ב-8 במאי 2013 בהפסד לדמיאן סנדאו. ב-29 במאי, קורבין השתתף בקרב באטל רויאל אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות ה-NXT, שבו לא הצליח לנצח לאחר שהודח מוקדם בקרב על ידי מייסון ריאן.
לאחר היעדרות מן המרקע, קורבין חזר באירוע NXT TakeOver: Fatal 4-Way, שנערך ב-11 בספטמבר 2014 לקרב שבו גבר על CJ פארקר. קורבין רשם ניצחון נוסף על פארקר שבוע לאחר מכן בפרק של התוכנית NXT. מעתה ואילך, קורבין רשם סדרת ניצחונות בקרבות יחידים נגד מתאבקים לא מנוסים, שנגמרו בזמן קצר, עד שהוא התחרה נגד בול דמפסי, שנגדו החל לפתח יריבות. תחילה, היריבות התפתחה בצורה שבה כל אחד התגרה ביריבו לסיים את הקרבות שלו בזמן קצר יותר. לבסוף, הקרב המצופה ביניהם נערך ב-14 בינואר 2015, שבו קורבין יצא עם ידו על העליונה ושבר את רצף הניצחונות של דמפסי. לאחר מכן, קורבין נטל חלק בטורניר מועמדות לתואר אליפות ה-NXT, כשבסיבוב הראשון הוא הצליח לגבור על אותו דמפסי, אך בשלב חצי הגמר הוא נוצח על ידי אדריאן נוויל, שהצליח לקטוע את רצף הניצחונות של קורבין. באירוע NXT TakeOver: Rival, שנערך ב-11 בפברואר, קורבין ניצח את דמפסי בקרב ללא פסילות, במה שלמעשה סיים את היריבות ביניהם. לאחר מכן, קורבין התחרה בטורניר העפלה לקרב הבאטל רויאל לזכרו של אנדרה הענק, אך הוא נוצח כבר בסיבוב הראשון על ידי פין באלור.
ב-6 במאי, ריינו ניצח את דמפסי ולאחר מכן איתגר את קורבין לקרב באירוע NXT TakeOver: Unstoppable. שבוע לאחר מכן, קורבין ניצח את סולומון קרואו ואחר כך הפך לדמות הרעה תוך כדי שהוא מראה דמות יותר אכזרית, מה שהוביל למפגש מול ריינו כשהשניים נאבקים האחד בשני. הקרב ביניהם התקיים באירוע זה, שנערך ב-20 במאי, שבו קורבין ניצח את ריינו, במה שלמעשה סיים את הפיוד הקצר. ב-12 באוגוסט, קורבין ניצח את אקסל טישר ואחר כך תקף את סטיב קאטלר עד שהמתאבק סמואה ג'ו הגיע, תקף את קורבין ואף השתמש עליו בתרגיל ההכנעה שלו, הקוקינה קלאץ'. שבוע לאחר מכן, קורבין תקף את ג'ו לאחר הקרב שלו וביצע עליו את מהלך הסיום שלו, "אחרית הימים", מה שקידם את הפיוד ביניהם לקביעת קרב באירוע NXT TakeOver: Brooklyn. באירוע זה, שנערך ב-22 באוגוסט, ג'ו ניצח את קורבין לאחר שגרם לאחרון להתעלף עקב מהלך ההכנעה שלו, הקוקינה קלאץ'.
לאחר הפיוד עם ג'ו, קורבין הצטוות לשורות יריבו לשעבר, ריינו, כשהקים עימו את הצמד אשר ישתתף בטורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס. ב-2 בספטמבר, השניים ניצחו את האסנשן בסיבוב הראשון. לאחר מכן הם ניצחו את ג'וני גרגאנו ותומאסו צ'אמפה בסיבוב השני. באירוע NXT TakeOver: Respect, שנערך ב-7 באוקטובר, קורבין וריינו ניצחו את צ'אד גייבל וג'ייסון ג'ורדן בסיבוב חצי הגמר שנתן להם את הכרטיס לגמר הטורניר מאוחר יותר באותו הערב. בקרב הגמר, פין באלור וסמואה ג'ו ניצחו אותם והפכו לזוכים הראשונים בהישג זה. קורבין חזר לקריירת היחידים ולמאבקו אל עבר תמונת אליפות ה-NXT, כשבאירוע NXT TakeOver: London, שנערך ב-16 בדצמבר, קורבין ניצח את אפולו קרוז.
ב-27 בינואר 2016, קורבין התחרה בקרב משולש אשר קבע את המועמד לתואר אליפות ה-NXT של פין באלור, נגד סמי זיין וסמואה ג'ו. בקרב זה, קורבין הפסיד לאחר שגם זיין וגם ג'ו ביצעו עליו את מהלכי ההכנעה שלהם באותו הזמן. הג'נרל מנג'ר של התוכנית, ויליאם ריגל, לא נתן לקורבין הזדמנות נוספת להתחרות עבור המועמדות. ריגל הודיע על החתמתו של אוסטין אריס ובזמן שהוא הציג אותו, קורבין תקף את אריס מאחור. תקיפה זו קירבה את השניים לקרב באירוע NXT TakeOver: Dallas, שנערך ב-1 באפריל, ובו קורבין הפסיד לאריס. ב-13 באפריל, קורבין ניצח את טאקר נייט, במה שהיה הקרב האחרון שלו ב-NXT.
ההשתלבות ברוסטר הראשי (2016–2017)
קורבין ערך את הופעת הבכורה שלו ברוסטר הראשי כחלק מהאירוע הגדול ביותר של השנה, רסלמניה 32, שהתקיים ב-3 באפריל ובו הוא ניצח בקרב הבאטל רויאל לזכרו של אנדרה הענק לאחר שהדיח אחרון את קיין. לאחר מכן, קורבין ערך את הופעת הבכורה שלו בתוכנית הדגל Raw, בקרב שהסתיים בספירת חוץ כפולה נגד דולף זיגלר, אך לאחר הקרב הוא המשיך לתקוף את זיגלר, כשביצע עליו את מהלך הסיום שלו, "אחרית הימים". קורבין התחרה נגד זיגלר בקרב במופע המקדים לאירוע פייבאק, שנערך ב-1 במאי, ובו קורבין הפסיד. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, זיגלר הדיח את קורבין בקרב הבאטל רויאל אשר קבע את המועמד לתואר אליפות ארצות הברית. לאחר מכן, קורבין התנקם בזיגלר וגרם לו להיות מודח על ידי רוסב. שבוע לאחר מכן, קורבין ניצח את זיגלר בקרב יחידים. במסגרת קרב במופע המקדים לאירוע חוקי אקסטרים, שנערך ב-22 במאי, קורבין ניצח את זיגלר בקרב ללא פסילות. יממה לאחר מכן, זיגלר התעמת עם קורבין ואיתגר אותו לקרב היאבקות בסגנון טכני לשבוע שלאחר מכן. בקרב זה קורבין ניצח כתוצאה מפסילה בשל תקיפתו של זיגלר עם מכה מתחת לחגורה. הפיוד בין השניים הסתיים באירוע "כסף בבנק", שנערך ב-19 ביוני, בקרב שבו קורבין ניצח את זיגלר.
ב-19 ביולי במסגרת הדראפט של שנת 2016, קורבין הועבר למותג סמאקדאון. ב-2 באוגוסט, קורבין רשם את קרב הבכורה שלו בסמאקדאון בהפסד לאפולו קרוז בקרב משולש שכלל בנוסף את קאליסטו, קרב זה קבע את זהות המועמד לתואר האליפות הבין-יבשתית נגד המיז באירוע סאמרסלאם, שנערך ב-21 באוגוסט. לאחר מכן, קורבין תקף מאחורי הקלעים את קאליסטו במהלך השבועות הבאים, כשהוא האשים את קאליסטו בהפסד שבו הוצמד לניצחון. כתוצאה מכך, קאליסטו נפצע ונעדר למספר חודשים. באירוע באקלאש, שנערך ב-11 בספטמבר, קורבין ניצח את אפולו קרוז במסגרת קרב במופע המקדים. קורבין פתח בפיוד נגד ג'ק סוואגר, שניצח את קורבין כשהשופט האמין שקורבין נכנע, בזמן שהאחרון בכלל ניסה להגיע אל החבל עקב מהלך נעילת הפטריוט של סוואגר. קורבין ניצח את אותו סוואגר גם באירוע ללא רחמים, שנערך ב-9 באוקטובר וגם בפרק של התוכנית סמאקדאון, שנערך ב-18 באוקטובר, במה שלמעשה סיים את הפיוד הקצר ביניהם. ב-1 בנובמבר, קורבין הצטרף לקבוצת סמאקדאון במסגרת קרב ההדחות המסורתי של אירוע סדרת ההישרדות. עם זאת, שבוע לאחר מכן, הוא נפצע (כחלק מהעלילה) בידי קאליסטו, שביצע את חזרתו, ולמעשה הוסר מקבוצת סמאקדאון. בתגובה, קורבין עלה לקאליסטו בקרב על תואר אליפות ה-WWE במשקל קל באירוע סדרת ההישרדות, כשהוא תקף גם את קאליסטו וגם את בריאן קנדריק, מה שהוביל לניצחון של קנדריק כתוצאה מפסילה. ב-22 בנובמבר, קורבין ניצח את קיין כתוצאה מפסילה, עקב התערבותו של קאליסטו שהכה את קורבין בעזרת כיסא. מעשה זה הוביל לקרב כיסאות בין השניים באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות, שנערך ב-4 בדצמבר, שבו קורבין ניצח. קורבין ניצח שוב את קאליסטו יומיים לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון, ובכך הסתיים הפיוד בין השניים.
ב-20 בדצמבר, קורבין התעמת עם דולף זיגלר, שהפך בדיוק למועמד לתואר אליפות ה-WWE של AJ סטיילס, אך קרב זה הסתיים בספירת חוץ כפולה, כשהג'נרל מנג'ר של התוכנית, דניאל בריאן, הפך את הקרב ביניהם שבוע לאחר מכן לקרב משולש, שכלל בנוסף את קורבין. קרב זה היה ההזדמנות הראשונה שקורבין מקבל ב-WWE עבור אליפות עולם ראשית, שבו סטיילס הצמיד את זיגלר לניצחון. ב-10 בינואר 2017, קורבין ספג את הפסדו הראשון כתוצאה מהצמדה מאז מאי 2016 בהפסד לג'ון סינה. באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-29 בינואר, קורבין נכנס לקרב הרויאל ראמבל המסורתי כמספר ה-13, שבו הדיח את ברון סטרומן, אך הודח על ידי אנדרטייקר ושרד בקרב יותר מ-32 דקות. ב-7 בפברואר, קורבין ניצח בקרב מרובע את AJ סטיילס, האלוף הבין יבשתי, דין אמברוז והמיז, אך באירוע תא ההדחות, שנערך חמישה ימים לאחר מכן, הוא היה המתאבק הראשון שהודח בקרב תא ההדחות על אליפות ה-WWE על ידי אמברוז. בתגובה, קורבין תקף את אמברוז וגרם להדחתו מהקרב. ב-7 במרץ, קורבין תקף את אמברוז מאחור עם צינור ממתכת. שבועיים לאחר מכן, קורבין נוצח על ידי רנדי אורטון עקב הסחת דעת של דין אמברוז, מה שהוביל לקרב בין השניים ברסלמניה 33 על האליפות הבין-יבשתית. קרב זה הוקדם למופע המקדים של האירוע, שבו קורבין כשל בניסיונו לזכות בתואר. ב-4 באפריל, קורבין ניצח את אמברוז בקרב רחוב שהיה קרב חוזר, שאינו היה על התואר. קרב זה היה האחרון ביניהם שסיים למעשה את הפיוד, בעוד שאמברוז הועבר עם חגורת האליפות ל-Raw כחלק מהסופרסטאר שייק-אפ. שבוע לאחר מכן, קורבין כשל בניסיונו להפוך למועמד לתואר אליפות ארצות הברית, לאחר שהוא לא הצליח לנצח בקרב המשולש שכלל את AJ סטיילס וסמי זיין. ב-26 באפריל, נודע שקורבין הושעה לשבוע ונקנס על ידי הממונה על התוכנית, שיין מקמהן, לאחר שהוא תקף את אחד השופטים בזמן התקיפה שלו על סמי זיין. באירוע באקלאש, שנערך ב-21 במאי, קורבין נוצח על ידי זיין.
אלוף ארצות הברית (2017–2018)
ב-23 במאי, קורבין הוכרז כמשתתף בקרב "כסף בבנק" של האירוע "כסף בבנק". בקרב זה, שנערך ב-18 ביוני, הוא ניצח בקרב וזכה במזוודת "כסף בבנק". ב-27 ביוני, הוא ניצח את זיין בקרב שסיים את הפיוד ביניהם. לאחר מכן, קורבין פתח בפיוד נגד שינסקה נקאמורה. באירוע באטלגראונד, שנערך ב-23 ביולי, קורבין הפסיד לנקאמורה כתוצאה מפסילה לאחר שתקף אותו בעזרת מכה מתחת לחגורה. בתוכנית סמאקדאון כמה ימים מאוחר יותר, נקאמורה ניצח בקרב החוזר ביניהם. קורבין פדה את מזוודת "כסף בבנק" שלו ב-15 באוגוסט, אך הפסיד בקרב לג'ינדר מהאל לאחר שתקף את סינה במקום, במה שהפך את קורבין להיות המתאבק השלישי שכושל בניסיון לזכות באליפות בזמן הפדייה שלו. באירוע סאמרסלאם, שנערך ב-20 באוגוסט, קורבין נוצח על ידי סינה.
ב-29 באוגוסט, קורבין תקף את טיי דילינג'ר, שנענה לאתגר שסטיילס הציב על התואר שלו בפני מתאבקי התוכנית. שבוע לאחר מכן, קורבין תקף את דילינג'ר, כשסטיילס היה נוכח בשולחן השדרנים. ב-19 בספטמבר, לפני הקרב המתוכנן שלו נגד סטיילס על התואר, קורבין תקף את סטיילס, מה שגרם לדילינג'ר לתקוף את קורבין. בקרב זה, סטיילס הכניע את קורבין בעזרת מהלך ההכנעה, הקאלף קראשר. ב-26 בספטמבר, קורבין ניצח את דילינג'ר כתוצאה מספירת חוץ, אך בתוכנית שבאה לאחר מכן, קורבין נוצח על ידי אותו דילינג'ר. באירוע גיהנום בכלוב, שנערך ב-8 באוקטובר, קורבין ניצח בקרב משולש את דילינג'ר וסטיילס והפך לאלוף ארצות הברית החדש. יומיים לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון, קורבין ניצח את סטיילס בקרב החוזר ושמר על התואר בהצלחה. לאחר מכן, קורבין פיתח פיוד נגד סין קארה, כשביחד קורבין הספיק לרשום לו הפסדים כתוצאה מספירת חוץ, פסילה וחוסר הכרעה. ב-14 בנובמבר, הפיוד ביניהם נגמר כשקורבין הצליח לנצח את סין קארה ולשמור על התואר. באירוע סדרת ההישרדות, הוא ניצח את האלוף הבין יבשתי, המיז, בקרב אלוף נגד אלוף. באירוע התנגשות של אלופים, שנערך ב-17 בדצמבר, קורבין הפסיד את התואר בקרב משולש לדולף זיגלר, שכלל בנוסף את בובי רוד. הפסד זה גרם להפסקת תקופת הכהונה של קורבין כאלוף ארצות הברית, שנמשכה 70 ימים.
באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-28 בינואר, קורבין התחרה בקרב הרויאל ראמבל המסורתי, כשנכנס לקרב כמספר הרביעי והודח בו על ידי פין באלור. ב-13 בפברואר, קורבין ניצח קווין אואנס בקרב שזיכה אותו בהזדמנות להתחרות על אליפות ה-WWE. באירוע פאסטליין, שנערך ב-11 במרץ, קורבין כשל בניסיונו לזכות בתואר במהלך הקרב המשושה, כשסטיילס הצליח להצמיד את אואנס ולהגן על התואר בהצלחה. ב-20 במרץ, קורבין גבר על טיי דילינג'ר, כשלאחר הקרב, הוא הודיע שהוא יתחרה בקרב הבאטל רויאל לזכר אנדרה הענק ברסלמניה 34. בקרב זה, קורבין הצליח להגיע למעמד שני המתאבקים האחרונים, אך בסופו של דבר הודח על ידי מאט הארדי.
חיים אישיים
אביו של תומאס נפטר בשנת 2008 עקב מחלת קרויצפלד-יעקב. לתומאס יש קעקועים המסמלים את אביו, סביו וחבריו.
תומאס ציין שהמתאבקים בילי גאן, ביל דמוט, קורי גרייבס, קיין ודאסטי רודס עזרו לו לפתח את אישיותו ואת דמות ההיאבקות שלו.
השתתפותו במדיה
קורבין ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ההיאבקות WWE 2K16. בנוסף לכך, הוא הופיע גם במשחקים העוקבים: WWE 2K17, WWE 2K18 ו-WWE 2K19.
לאוניד לאונוב
לאוניד לאונוב (ברוסית: Леонид Максимович Леонов; (19 במאי (31 במאי) 1899 - 8 באוגוסט 1994, מוסקבה)) היה סופר סובייטי. על פעילותו הספרותית זכה בפרס ברית המועצות (1977 ,1943) ופרס לנין (1957). על פעילותו הספרותית והציבורית הוענקו ללאונוב מספר עיטורי ברית המועצות כולל עיטור לנין 6 פעמים, עיטור הדגל האדום של העמל, עיטור מהפכת אוקטובר וגיבור העמל הסוציאליסטי.
ביוגרפיה
לאוניד לאונוב נולד במוסקבה למשפחת משורר משושלת סוחרים. בשנת 1915 לאונוב פרסם את היצירות הראשונות שלו. לאחר סיום בית הספר בשנת 1918 הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1920 הוא התנדב לצבא האדום ושירת בה עד לשנת 1921.
לאחר שרות צבאי לאונוב חזר למוסקבה והקדיש את עצמו לפעילות ספרותית. בשנת 1924 הוא פרסם את הרומן הגדול הראשון שלו. יצירותיו משכו תשומת לב של מקסים גורקי שהעריך את הכישרון של לאונוב. בשנת 1928 מחזה של לאונוב הועלה על במת התיאטרון האמנותי של מוסקבה אך נכשל.
בשנת 1927 לאונוב היה שותף ליצירה ספרותית משותפת של מספר סופים רוסים שפורסמה בשבועון אוגוניוק. כל סופר כתב פרק נפרד שפורסם במהדורה השבועית החדשה.
במהלך שנות ה-30 פרסם לאונוב מספר רומנים ומחזות. בתחילת שנות ה-40 הורדו 40 מחזות שלו מהבמה בהוראת השלטונות וסופר חשש ממעצר. בשנות ה-30 היה לאונוב יחד עם מקסים גורקי בין מקימי איגוד הסופרים הסובייטי.
עם תחילת מלחמת העולם השנייה לאונוב כתב מחזה על אירועי המלחמה ומחזה זה זכה בפרס סטלין שנת 1943. לאונוב החזיר את הפרס לקרן ההגנה.
בשנת 1953 לאונוב פרסם רומן "היער הרוסי" על אירועי המלחמה אך גם לראשונה נגע לנושאים של הגנת הסביבה. על ספר זה לסופר הוענק פרס לנין. בשנת 1961 לאונוב כתב מחזה שעל בסיסו צולם סרט בשנת 1975.
בשנת 1990, לאחר תחילת הפרסטרויקה, לאונוב חתם על עצומה נגד התהליך.
הסופר נפטר בשנת 1995 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.
אוליביה (זמרת)
בשנת 2001, הוציאה את אלבום הבכורה שלה Olivia, שהגיע למקום ה-55 במצעד הבילבורד 200.
ביוגרפיה
אוליביה היא ילידת ברוקלין, ניו יורק והיא ממוצא הודי, קובני וג'מייקני. היא למדה מוזיקה בתיכון בייסייד, בקווינס ובהמשך למדה במכללת Five Towns בדיקס הילס, ניו יורק. היא החלה את הקריירה המוזיקלית שלה בשנות העשרה שלה והוציאה את אלבום הבכורה שלה בשנת 2001.
קריירה
בשנת 2000 הפכה אוליביה לאמנית הראשונה שהוחתמה בחברת התקליטים ג'יי רקורדס של קלייב דייוויס. אלבום הבכורה שלה Olivia הופץ בשנת 2001 ומתוכו יצאו הסינגל "Bizounce" שהגיע למקום ה-15 במצעד הבילבורד הוט 100 והיה לאחד מלהיטי ה-R&B המצליחים ביותר בשנת 2001.
אוליביה הוחתמה בג'י-יוניט בין השנים 2004–2007. השיר הידוע ביותר שלה מתקופה זו הוא "Candy Shop" עם 50 סנט. היא הוציאה גם את הסינגלים "So Sexy" ו-"Twist It" (עם לויד בנקס) במסגרת החוזה עם חברת התקליטים. השיר עם 50 סנט הפך ללהיט בינלאומי, תוך שדורג השמיני במצעד השנתי של בילבורד והפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר בכל הזמנים. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לו את תואר הפלטינה, על מכירות של למעלה ממיליון עותקים במדינה.
בשנת 2007 הוכרז שאוליביה וג'י-יוניט מבטלים את חוזה התקליטים שהוחתמה עליו. אלבום האולפן השני שלה Behind Closed Doors נגנז, אך הודלף כעבור שנה בכמה אתרי אינטרנט. בשנת 2009, אוליביה השתתפה בשיר "Chaise Électrique" של פאלי איפופה שזכה להצלחה. ב-12 באפריל 2011 היא הוציאה את הקליפ לשירה "December"; הסינגל הראשון מתוך אלבומה השני, Show The World. השיר הגיע למקום ה-76 במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ. בדצמבר 2011 הוציאה את הסינגל השני שלה "Walk Away".
אוליביה דחתה חוזה הקלטות עם EMI ובאפריל 2012 חתמה על חוזה עם חברת התקליטים וונדה מיוזיק של ג'רי וונדה. מאז הוציאה שני שירים: "Soldier Girl" (בהשתתפות מאבאדו) ו-"Sun Don't Shine" (בהשתתפות שון קינגסטון). בשנת 2013, שירה "" הגיע לעשירייה הפותחת במצעד שירי ה-R&B באייטונס.
לאחר הפסקה של שבע שנים, אוליביה חזרה לתוכנית הטלוויזיה "Love & Hip Hop: New York".
מיקוד יתר
מיקוד יתר (או היפר-פוקוס; באנגלית: Hyperfocus) הוא מצב של ריכוז אינטנסיבי, הממקד את התודעה בעיסוק או בקו המחשבה הנוכחי של האדם.
מיקוד היתר יוצר בעיה הפוכה מזו של קשיי קשב. בעוד קשיי קשב יפגעו ביכולתו של האדם להתמקד בדבר אחד לאורך זמן, מיקוד היתר פוגע ביכולת להפסיק להתרכז בעיסוק הנוכחי. כלומר, הקושי הוא יותר ברמת האינהיביציה, שהיא יכולת הדיכוי של תגובות או פעולות מסוימות, על ידי הפסקתן או מניעתן. בעקבות זאת, מיקוד היתר לא מאפשר לאדם להסיט את הקשב שלו לדברים אחרים במקרה הצורך. כלומר, הוא גורם לכך שהאדם יישאר "תקוע" בפעילות הנוכחית בין אם הוא מעוניין בכך ובין אם לאו. כתוצאה מכך, מיקוד יתר בפעולה מסוימת עלול לבוא על חשבון העיסוק בפעולות חשובות אחרות.
על פי רוב, מיקוד היתר מתרחש כאשר האדם שקוע בפעילות מהנה או מעניינת במיוחד. בהתאם לכך, מיקוד יתר יכול להתעורר במצב של זרימה. זוהי חוויה סובייקטיבית של קשב גבוה אך לא מאומץ, הנאה ומודעות עצמית נמוכה אשר יכולה להתרחש במשך ביצוע פעיל של משימה מאתגרת. למעשה, הדמיון בין חוויית הזרימה לבין החוויה של מיקוד יתר הוא כה גדול, עד שלא ניתן להתעלם מהאפשרות שמדובר בשמות שונים לאותה תופעה. נראה שבחירת המונח תלויה בעיקר בהקשר שבו הוא מופיע. כך שבעוד שהפנומנולוגיה של שתי התופעות כמעט זהה, הספרות הפסיכיאטרית נוטה להשתמש במונח "מיקוד יתר" והספרות של הפסיכולוגיה החיובית נוטה להשתמש במונח "זרימה".
בעוד שאנשים נוירוטיפיקלים יכולים לחוות מצב הדומה למיקוד יתר בשלב כלשהו בחייהם, התופעה נפוצה יותר בקרב אנשים עם מצבים נוירולוגיים שמשפיעים על תפקודי הקשב, כמו למשל: אוטיזם והפרעת קשב. מצבים של מיקוד יתר מתוארים גם בהקשר של סכיזופרניה, אם כי הראיות לכך פחות ברורות.
קריטריונים והגדרות של מיקוד יתר
המונח "מיקוד יתר" לא מוגדר היטב בספרות המחקרית. ברוב המקרים הוא מוזכר ללא הסבר או הגדרה, מתוך הנחה שהקורא כבר יודע במה מדובר. כתוצאה מכך לא הצליח להתגבש קונצנזוס חד משמעי בנוגע לאופיו של מיקוד היתר ולעיתים קרובות מחקרים מתארים תופעות דומות מאוד בשמות אחרים. כדי לפתור את הבעיה הזו, חוקרים שונים החלו להציע הגדרות וקריטריונים מסודרים למיקוד יתר. לפניכם שתי הגדרות לדוגמה, כדי שתוכלו להתרשם מהדמיון וההבדל סביב תיאור המונח. המשך המחקר בתחום יסייע לגבש הגדרה אחידה שתהיה מקובלת על העולם המקצועי.
הגדרה ראשונה
כדי לעודד את האחידות של המחקר בתחום, החוקרים Ashinoff & Abu-Akel הציעו ארבעה קריטריונים להגדרה כללית של מיקוד יתר:
הגדרה שנייה
החוקרים Hupfeld, Abagis & Shah הציעו הגדרה נוספת, אשר פותחה במסגרת המחקר שלהם על מיקוד יתר בקרב אנשים עם הפרעת קשב:
להגדרתם, מיקוד יתר הוא מצב של קשב גבוה ואינטנסיבי שיכול להימשך לאורך כל פרק זמן, אשר על פי רוב מתרחש במהלך פעילויות הקשורות ללמידה, תחביבים או זמן מסך (טלוויזיה, מחשב וכו).
כמו כן, מצב זה יכול לכלול את התכונות הבאות:
מיקוד יתר והפרעת קשב
הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות (או בקיצור הפרעת קשב), היא הפרעה נוירו-התפתחותית שתסמיני הליבה שלה הם: קשיי קשב וקשיי ריכוז, היפראקטיביות (פעלתנות יתר) ואימפולסיביות.
עם זאת, הסימפטומים של הפרעת קשב מושפעים מההקשר. על כן, הם יכולים להופיע רק בעצמה מזערית או אף להיעלם כליל, כאשר האדם מקבל חיזוקים דחופים עבור התנהגות נאותה, נמצא תחת פיקוח צמוד, נמצא במקום או מצב חדש, עסוק בפעילויות מעניינות במיוחד, מקבל גירוי חיצוני עקבי (כמו ממסך טלוויזיה) או נמצא באינטראקציה של אחד על אחד.
בהתאם לכך, רוב האנשים הסובלים מקשיי ריכוז כרוניים מסוגלים להתרכז היטב בפעילויות שמעניינות אותם. לכן, לצד קשיי הקשב, אנשים עם הפרעת קשב יכולים גם להיכנס למצב של מיקוד יתר. למעשה, בהשוואה לאוכלוסייה הכללית, לאנשים עם הפרעת קשב יש נטייה מוגברת להיכנס למצב של מיקוד יתר.
ההשלכות של מיקוד היתר על רמת התפקוד ואיכות החיים של אנשים עם הפרעת קשב
ההתייחסות של אנשים עם הפרעת קשב למצב של מיקוד היתר, נוטה להיות מעורבת ואמביוולנטית. זאת משום שיכולות להיות לה השלכות מרחיקות לכת, הן בפן החיובי והן בפן השלילי. בפן החיובי, אנשים עם הפרעת קשב מדווחים שמיקוד הייתר מסייע להם לסיים משימות ופרויקטים גדולים. זהו היבט מאוד משמעותי עבור אוכלוסייה זו, משום שבמקרים רבים הפרעת קשב פוגעת ביכולת הארגון, כחלק מהפגיעה הרחבה יותר בתפקודים הניהוליים. כלומר, מיקוד הייתר יכול לפצות על קשיי ההתארגנות ולסייע בהתמודדות מול הנטייה לדחיינות והקושי לסיים משימות, שמאפיינים אנשים רבים עם הפרעת קשב. עם זאת, אנשים עם הפרעת קשב מדווחים גם על לא מעט השלכות שליליות, שיכולות לנוע מפגיעה פיזולוגית (כמו למשל - כאבי צוואר בעקבות ישיבה ממושכת על המחשב) ועד בזבוז אדיר של זמן על עיסוק בפעולות שוליות על חשבון פעולות חשובות שלא מגיעות לכדי ביצוע.
מכאן ניתן להסיק שההשלכות של מצב מיקוד היתר על אנשים עם הפרעת קשב תלויות בסיטואציה, או ליתר דיוק - בהערכה הסובייקטיבי של הפעילות הנוכחית בעיני האדם ובנזקים הפוטנציאליים של ההימנעות מפעולות אחרות. כתוצאה מכך, למיקוד היתר יכולה להיות תרומה חיובית כאשר הוא מתרחש בזמן פעילות חשובה, אך רק במקרים שבהם הוא לא גורם להזנחה של פעולות חשובות אחרות (כמו תחזוקה עצמית ומחויבויות אישיות). זאת משום, שבמקרים שבהם מיקוד היתר מונע מהאדם לעסוק בפעולות חשובות, עלולות להיווצר השלכות שליליות שיכולות לנוע בין תחושת פספוס קלה ועד לפגיעה משמעותית.