cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קאמאז נאברז'ניה צ'לני
היסטוריה
הקבוצה התמודדה בליגת העל הרוסית במשך 5 עונות רצופות (משנת 1993 עד 1997). בעונת 1997 המפעל המממן נקלע לקשיים כלכליים והקבוצה ירדה לליגת המשנה הרוסית ולאחר מכן גם נאלצה לרדת ל. היא התמודדה בליגה השנייה בשנים 1999–2003 והתמודדה לאחר מכן בליגת המשנה במשך שנים רבות שבהן נצמדה לצמרת טבלת הליגה, אך לא הצליחה לעלות מעל למקום הרביעי בטבלה ובעונת 2015/2016 אף ירדה חזרה לליגה השנייה, שכעת נקראה ליגת הכדורגל המקצוענית.
בתום עונת 2020/2021 העפילה לליגה הלאומית, עונה לאחר מכן הייתה אמורה לרדת חזרה לליגה השנייה, אך קיבלה הזדמנות להישאר בעקבות פירוקה של ספרטק-2 מוסקבה. את עונת 2022/2023 פתחה עם רצף ניצחונות והתמקמה בצמרת בטבלת הליגה.
הישגים ותארים
ליגת העל הרוסית בכדורגל ליגת המשנה הרוסית הליגה הסובייטית השנייה / הליגה הרוסית השנייה הגביע הרוסי בכדורגל גביע אינטרטוטו גביע טטרסטן בכדורגל
STS-70
STS-70 הייתה המשימה ה-21 של מעבורת החלל דיסקברי. המטרה העיקרית הייתה להציב לוויין TDRS במסלול וביצוע ניסויים בתחום מדעי החיים.
נתוני משימה
ב-31 במאי, בזמן הכנות לשיגור התגלו בעיות טכניות שדרשו החלפת חלקים. כתוצאה מכך המעבורת ירדה מכן שיגור והוחזרה ב-2 ביוני. השיגור בוצע ב-13 ביולי 1995 מכן שיגור 39B במרכז החלל קנדי. זו הייתה הטיסה הראשונה שנוהלה מחדר בקרה חדש במרכז החלל ג'ונסון.
כבר ביום ראשון של הטיסה שוחרר למסלול לוויין TDRS-7. זה היה הלוויין האחרון בסדרה.
בהמשך בוצעו ניסויים על חיות מעבדה וניסויים נוספים בתחום מדעי החיים.
הנחיתה הייתה מתוכננת ל-21 ביולי אך נדחה עקב בעיות מזג אוויר באתר הנחיתה. היא בוצע ב-22 ביולי במסלול נחיתה מס' 33 במרכז החלל קנדי.
אנדריי מדבדב
אנדריי מדבדב (נולד ב-6 באפריל 1990) הוא מתעמל ישראלי, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (2021) וסגן אלוף אירופה (2019 ו-2021) בתרגיל הקפיצות. בנוסף מדבדב זכה במדליית הכסף בשולחן הקפיצות בגביע העולם בבאקו 2022.
ביוגרפיה
מדבדב נולד בברית המועצות בשנת 1990, וגדל בעיר אוליאנובסק. הוא החל להתאמן בהתעמלות בגיל 6, וכאשר היה בן 12 עלה לישראל עם אמו ואביו החורג.
מדבדב התגורר תחילה בחיפה והתאמן במועדון ההתעמלות "מכבי צפון" שבקיבוץ מעיין צבי תחת הדרכתו של אהרון ליטווין. בשנת 2012 עבר לתל אביב להתאמן בהדר יוסף בקבוצת מכבי תל אביב.
קריירה
בשנת 2013 השתתף לראשונה באליפות העולם, וסיים במקום ה-24 בתרגיל הקפיצות לאחר שקיבל ציון של 14.266. באפריל 2014, זכה מדבדב במדליה הראשונה שלו בתחרות בינלאומית, מדליית כסף בתרגיל הקפיצות בתחרות גביע העולם בליובליאנה לאחר שסיים עם תוצאה סופית של 14.975. באליפות אירופה בשנת 2015, הוא עלה לראשונה לגמר בתחרות הקפיצות וסיים במקום השביעי עם תוצאה של 13.833. באליפות העולם באותה השנה הוא סיים במקום ה-14 בתרגיל הקפיצות לאחר תוצאה של 14.666.
במאי 2016, הוא זכה במדליית ארד בתחרות גביע העולם בוארנה לאחר שסיים עם ציון של 14.950 בגמר תרגיל הקפיצות. במאי 2017 מדבדב זכה בשתי מדליות בתחרויות גביע העולם בתרגילי הקפיצות. תחילה הוא זכה במדליית זהב בגביע העולם בקופר לאחר שקיבל ציון של 14.975 ולאחר מכן זכה במדליית ארד בגביע העולם באוסייק כאשר סיים עם ציון של 14.134. באותה השנה סיים במקום השמיני באליפות אירופה.
באליפות אירופה 2018 שנערכה בגלאזגו הוא סיים במקום החמישי בגמר תרגיל הקפיצות כאשר סיים עם ציון של 14.266. באותה השנה מדבדב זכה בשתי מדליות בתחרויות מהסבב העולמי. ב-27 במאי הוא זכה במדליית זהב בתרגיל הקפיצות בגביע העולם באוסייק כאשר קיבל את הציון 14.667. בספטמבר הוא זכה במדליית כסף בתחרות היוקרתית בגביע העולם בפריז כאשר סיים עם תוצאה של 14.775 בגמר תרגיל הקפיצות.
באליפות אירופה 2019 שנערכה בשצ'צ'ין, זכה מדבדב במדליית הכסף בתרגיל הקפיצות עם ציון סופי של 14.699 בגמר. הוא עלה לגמר מהמקום הרביעי במוקדמות עם ציון של 14.533. באותה השנה הוא גם התחרה במשחקים האירופיים שנערכו במינסק וסיים במקום הרביעי לאחר שקיבל ציון סופי של 14.633 נקודות ופספס את מדליית הארד בהפרש של 16 מאיות בלבד.
ביוני 2021, מדבדב התחרה בגביע העולם בדוחא, התחרות האחרונה בסבב העולמי לפני המשחקים האולימפיים בטוקיו, וזכה במדליית הארד בתרגיל הקפיצות כאשר סיים עם ציון של 14.733 נקודות. אף על פי כן, מדליה זו לא הספיקה לו עבור השגת הקריטריון לאולימפיאדת טוקיו עקב תוצאותיו מתחרויות קודמות.
באליפות העולם 2021 שנערכה בקיטקיושו שביפן, זכה מדבדב במדליית ארד בתרגיל הקפיצות. בשלב המוקדמות מדבדב סיים עם ציון משוקלל של 14.716 נקודות ועלה לראשונה בקריירה לגמר תרגיל הקפיצות מהמקום החמישי. בגמר הוא סיים במקום השלישי עם ציון משוקלל של 14.649 בתום שתי קפיצותיו, אחרי קרלוס יולו הפיליפיני שסיים ראשון והידנובה יוניקורה היפני שסיים שני. מדליה זו הייתה החמישית של מתעמל ישראלי באליפות העולם, והראשונה בתרגיל הקפיצות.
ג'יין קלייר רידלי
ג'יין קלייר רידלי (באנגלית: Jeanne Clare Ridley; 28 באוגוסט 1925, סקרנטון – 17 ביולי 2007) הייתה סטטיסטיקאית, סוציולוגית ודמוגרפית אמריקנית. היא ידוע בעיקר על עבודותיה בהקשר לגידול אוכלוסין.
ביוגרפיה
ג'יין רידלי נולדה בסקרנטון וסיימה אוניברסיטת מישיגן בשנת 1947 עם תואר בכלכלה. היא המשיכה ללימודי סוציולוגיה באוניברסיטת קולומביה בה סיימה תואר שני בשנת 1951. בהמשך היא חזרה למישיגן וקיבלה תואר שלישי בשנת 1958.
בשנים 1957–1963 ג'יין רידלי עבדה באוניברסיטת ואנדרבילט ועסקה באנתרופולוגיה וסוציולוגיה. בשנת 1963 היא עברה לאוניברסיטת פיטסבורג בה קיבלה מינוי של פרופסור חבר בסוציולוגיה ודמוגרפיה. בשנים 1967–1972 היא עבדה באוניברסיטת קולומביה בה ניהלה מחלקה לדמוגרפיה.
בשנת 1972 רידלי קיבלה המינוי של פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת פיטסבורג ועבדה בה עד שיצאה לגמלאות בשנת 1990.
רידלי נפטרה בשנת 2017 בביתה במרילנד.
ג'יין רידלי פרסמה מספר עבודות בתחום ילודה והייתה עורכת של ספר Public Health and Population Change: Current Research Issues בשנת 1965.
היא קיבלה תואר עמיתה באיגוד האמריקני לסטטיסטיקה ב-1976 (באותה שנה עם קימיקו באומן).
פיליפ גידלי קינג
פיליפ גידלי קינג (באנגלית:  Philip Gidley King; ) היה מושל ניו סאות' ויילס השלישי, שפעל רבות לארגון המושבה הצעירה לנוכח מכשולים רבים שניצבו בפניה.
עם הגעת הצי הראשון לאוסטרליה בינואר 1788 יועד קינג לצאת וליישב את האי נורפוק לטובת הגנה וכמקור למזון. כמושל ניו סאות' ויילס הוא פעל לפיתוח משק החי שבה, ואת ענפי ציד הלווייתנים והכרייה. הוא בנה בתי ספר רבים ופתח את העיתון הראשון של המושבה. עימותים שהיו לו עם הקצונה הצבאית במושבה ריפו את רוחו, ועקב כך הוא התפטר מתפקידו כמושל.
ראשית חייו
פיליפ גידלי קינג נולד בעיירה לאונססטון שבאנגליה, כבנו של סוחר הבדים פיליפ קינג וכנכדו של עורך הדין ג'ון גידלי. הוא התגייס לצי המלכותי הבריטי בגיל 12 כשרת של רב חובל, וב-1778 הוא הוסמך כקצין בדרגת לוטננט.
מסע הצי הראשון לאוסטרליה
קינג שירת בפיקודו של ארתור פיליפ כאשר הוא בחר בו כלוטננט שני בספינתו אה"מ "סיריוס" בצי הראשון שנועד להקים את מושבת העונשין בניו סאות' ויילס. עם הגעת הצי בינואר 1788, נבחר קינג להוביל קבוצה קטנה של נידונים ושל שומרים להקים ישוב נוסף באי נורפוק. ב-14 בפברואר הם הפליגו מסידני על סיפון הסיריוס.
שירות באי נורפוק
ב-6 במרץ נחתו קינג וצוותו בנורפוק תוך קשיים מרובים, שנבעו מהמחסור במקום עגינה מתאים. הם נגשו למלאכת הקמת היישוב, שכללה בניית בקתות, סיקול פני השטח, זריעת יבולים והתגברות על מזיקים, האוויר המלוח והסופות. בהמשך נשלחו לאי נידונים נוספים שהיו בעייתיים לעיתים. בראשית 1789 מנע קינג מרד כאשר כמה מהנידונים תכננו לקחת אותו וקצינים נוספים כבני ערובה ולהמלט מהאי בספינה הבאה שתגיע אליו. בעת היותו המפקד המקומי באי נורפוק, קשר קינג קשר עם אישה מהנידונים בשם אן אינלט. בנם הראשון, שנולד בינואר 1789, נקרא בשם נורפוק. הוא היה האדם הראשון שנולד באוסטרליה ששירת כקצין בצי המלכותי והיה מפקד הסקונר אה"מ "באלאהו" . בנם השני נולד על סיפון הסיריוס ב-1790 ונקרא בשם סידני.
בשובו לאי, מצא קינג את אוכלוסייתו, שמנתה כמעט אלף איש, במצב קשה לאחר שלטונו הקשוח של מייג'ור רוברט רוס. הוא ניגש במרץ לנקיטת צעדי שיפור התנאים. הוא עודד את המתיישבים, שהיו נידונים לשעבר ונחתים לשעבר, והיה קשוב לדבריהם. ב-1794 הגיע האי נורפוק למצב שהתבואה שהייתה נחוצה לתזונת תושביו גודלה על אדמתו, ועודפי החזירים שגודלו באי נשלחו לסידני. מספר האנשים על האי שלא היו כבר במשמורת הממשלה היה גבוה, וכמה מהמתיישבים ביקשו לעזוב. בפברואר 1794 התמודד קינג עם האשמות בלתי מבוססות של אנשי הרגימנט של ניו סאות' ויילס על כך שהוא נהג להעניש אותם בחומרה יתרה ואת הנידונים לשעבר בעונשים קלים מדי כאשר התעוררו חיכוכים בין שתי הקבוצות. כאשר החל אופיים להיות מרדני, הוא שלח עשרים מהם לסידני להישפט בבית דין צבאי, שם הוקיע סגן המושל פרנסיס גרוס את מעשיו של קינג והוציא הוראות שהעניקו לאנשי הצבא סמכות על פני האוכלוסייה האזרחית. בהמשך התנצל גרוס, אך העימות עם אנשי הצבא המשיך להטריד את קינג.
מושל ניו סאות' ויילס
בשל מחלת השיגדון שסבל ממנה, שב קינג לאנגליה באוקטובר 1796. לאחר שהחלים, ולאחר שחידש את הקריירה שלו בצי, הוא מונה כמושל ניו סאות' ויילס השלישי, במקומו של ג'ון הנטר. קינג נכנס לתפקידו ב-28 בספטמבר 1800. הוא החל בתהליך של שינוי מערכת הממשל, ומינה את מייג'ור ג'וזף פובו כסגן המושל של האי נורפוק. משימתו הראשונה הייתה לתקוף את התנהלותם הבלתי ראויה של הקצינים של הרגימנט של ניו סאות' ויילס בסחר הבלתי חוקי שהם ניהלו במשקאות חריפים, בעיקר רום. הוא ניסה לצמצם את יבוא המשקאות החריפים והחל בהקמת מבשלה. עם זאת, הוא נתקל בסירובם של הנידונים לעבוד בזמנם החופשי עבור תשלום, והזיקוק הבלתי חוקי המקומי החל בהדרגה לצאת משליטה. הוא המשיך להתמודד עם יהירות אנשי הצבא ועם חוסר הציות של אנשי הרגימנט של ניו סאות' ויילס. הוא לא הצליח לקבל סיוע מבריטניה כאשר הוא שלח לאנגליה את להישפט בפני בית דין צבאי.
קינג נחל הצלחה כלשהי. באמצעות הפיקוח שלו על המחירים, על השכר, על שעות העבודה, על העסקאות הפיננסיות ועל תעסוקת הנידונים, הוא הביא מעט הקלה לחקלאים. הוא עודד את בנייתם של מבנים, רציפים, גשרים ובתים. עד מהרה התרחבו עדרי הצאן והבקר והוא עודד ביצוע ניסויים בהפקת יינות וגידול טבק, כותנה, קנבוס וניל. ציד ליוויתנים וטורפים ימיים הפך למקור חשוב לשמנים ועורות, והחלה פעילות לכריית פחם. הוא גילה עניין בחינוך והקים בתי ספר לחינוך ילדי הנידונים ולהפיכתם לבעלי מלאכה מיומנים. הוא עודד קבלת חיסונים נגד אבעבועות שחורות, גילה אהדה למיסיונים, התאמץ לשמור על יחסי שלום עם האבוריג'ינים, הורה על הוצאתו לאור של הספר הראשון שהודפס באוסטרליה, "ההוראות הקבועות הכלליות של ניו סאות' ויילס" ועודד את הקמתו של העיתון הראשון "הסידני גזאט". מסעות החקר הובילו לסקר של מצר בס ושל מפרץ וסטרן פורט ולגילוי פורט פיליפ. יישובים נוסדו בהובארט ובג'ורג' טאון שבטסמניה.
כשהוא עדיין היה מודע לכך שסידני הייתה מושבת עונשין, ושהוא תמיד היה ער לגאות והשפל במידת מרדנותם של האסירים הפוליטיים האירים, הקים קינג לעצמו משמר של שומרי ראש. הוא נתן הזדמנויות לנידונים המשוחררים, בהתחשב בכך שקלונם לא יישאר לעד. הוא מינה נידונים משוחררים לתפקידים אחראיים, פיקח על פעולתם של בעלי משרות ממונות והקים את היסודות למערכת "כרטיסי השחרור" לנידונים ראויים. אף על פי שהוא הפיק ישירות רווחים ממספר העסקאות המסחריות, מכירות הבקר, והענקות הקרקעות, הוא היה צנוע בהתנהלותו העסקית בהשוואה לרוב הכפופים אליו. התפרסם במיוחד דיכוי מרד קאסל היל על ידו במרץ 1804. האיבה שהלכה וגברה בין קינג לבין רגימנט ניו סאות' ויילס הובילה להתפטרותו והחלפתו בוויליאם בליי ב-1806 ושובו לאנגליה.
על אף העבודה הקשה של קינג לטובתה של ניו סאות' ויילס, והעובדה שהוא הותיר את המושבה במצב הרבה יותר טוב מזה שבתחילת כהונתו כמושל, ההשפלה שהוא ספג מקציניו הזיקה לשמו הטוב, ומצבו הבריאותי ותנאי החיים הקשים התישו אותו. מכל אנשי צוות הצי הראשון, היה קינג זה שתרם את התרומה הגדולה ביותר למושבה בשנותיה הראשונות.
פיליפ גידלי קינג נפטר בלונדון ב-3 בספטמבר 1808. הוא נטמן בבית הקברות של כנסיית סנט ניקולאס שבטוטינג תחתית, לונדון.
פעילות אומנותית
קינג גם זכור בשל פועלו האומנותי וכמה מיצירותיו שרדו. תחריט מעשה ידיו של ויליאם בלייק, שנקרא "משפחת ילידים מניו סאות' ויילס", ושפורסם ב""היומן ההיסטורי של הפרוטוקולים של פורט ג'קסון והאי נורפוק" של ג'ון הנטר ב-1793, נוצר על בסיס אחד מהציורים שלו בצבעי מים. היצירה מוחזקת בספריית מיטצ'ל שבסידני, יחד עם יצירות נוספות.
מירי שינפלד
מירי שינפלד (Miri Shonfeld) (נולדה ב-7 בינואר 1958) היא מרצה, מובילה וחוקרת חינוך ישראלית העוסקת בהוראה ולמידה מרחוק בסביבה בינלאומית. זכתה בפרס משרד החינוך על יוזמה פדגוגית שעשתה שינוי בהכשרת המורים ב-2013 ובפרס האחדות ב-2018.
ביוגרפיה
מירי שינפלד נולדה בגבעתיים ליוסף וחוה כבדיאל. למדה בתיכון צייטלין בתל אביב. מירי בעלת תואר ראשון בביולוגיה מאוניברסיטת תל אביב 1980 ותואר שני בזואולוגיה אף הוא מאוניברסיטת תל אביב - 1984 את התואר השלישי בטכנולוגיה בחינוך למדה שינפלד באוניברסיטת נובה בפלורידה (NSU) 2005. חוקרת אורחת באוניברסיטה של העיר ניו-יורק (CUNY), באוניברסיטה של טקסס באוסטין (UT) ב-2009 ובאוניברסיטת קאסל ב-2018. היא הייתה מרצה אורחת באוניברסיטאות בארצות הברית, באירופה, במזרח אסיה ובאוסטרליה.
פרופ' מירי שינפלד מומחית בהוראה ולמידה מקוונת, בלמידה שיתופית, בשילוב עולמות וירטואליים, ובהוראה בסביבה רב-תרבותית ובינלאומית. היא מומחית בארגון כנסים בכלל וארגון כנסים מקוונים בפרט. השתתפה בכנסים רבים בישראל ובעולם והייתה בין המובילים בארגון AACE וכנס SITE. בשנת 2003 החלה ללמד קורסים מקוונים ומאמריה פורסמו החל משנת 2004. המרכז שהקימה (TEC) מבוסס על למידה מקוונת ולאורך השנים היא מלווה את הפיתוח במחקר כפי שניתן לראות ברשימת הפרסומים שלה. שינפלד מלמדת את הקורס סביבות הוראה ולמידה מרחוק יותר מעשר שנים ברציפות ובכל הקורסים שלה יש שיתוף פעולה בינלאומי עם אוניברסיטאות באירופה ובארצות הברית. הובילה במסגרת מכון מופ"ת וסמינר הקיבוצים כנסים מקוונים וכיהנה כיו"ר הכנס הבינלאומי IAIE ביוני 2021. כיום היא מזכ"ל הארגון הבינלאומי לחינוך לרב-תרבותיות (IAIE - International Association of Intercultural Education).
פרופ' מירי שינפלד מרצה, חוקרת וכותבת בנושאים הקשורים לשונות תרבותית, תקשוב, פדגוגיה, חדשנות, שיתופיות, הוראה מקוונת ועולמות וירטואליים. היא זכתה בשותפות במלגת מחקר של קרן ISF לחקר סימולציות בעולמות וירטואליים בנושא כשירות תרבותית. היא ערכה ספר בנושא למידה שיתופית בעולם גלובלי בהוצאת IAP (Collaborative Learning in a Global World). בספר תיאוריה ופרקטיקה בתחום הלמידה השיתופית המקוונת בישראל ובעולם. .
מירי שינפלד משמשת מרצה בדרגת פרופסור חבר במכללת "סמינר הקיבוצים" והמכהנת כראש מרכז TEC לטכנולוגיה, לחינוך ולשונות תרבותית במכון מופ"ת. היא יזמה והקימה מרכז TEC ב-2005 עם השותפות מהחברה הדתית והמחברה הערבית ואת Tec4Schools ב-2009. ב-2017 היא הייתה שותפה להקמת עמותת ניר שאימצה את תוכניות Tec4Schools. בסמינר הקיבוצים היא היתה ראש תחום תקשוב ולאחר מכן מרכזת התוכנית לתואר שני בטכנולוגיה בחינוך. היום היא ראש התוכנית לתיזה בתואר השני בטכנולוגיה בחינוך. במכון מופ"ת היא היתה מרכזת של הפורום לראשי מחשוב ותקשוב והובילה את צוות החשיבה בנושא "חינוך לרב תרבותיות בעידו הדיגיטלי".
נשואה ליוסי שינפלד ולהם ארבעה ילדים.
המסגד הגדול באסמרה
המסגד הגדול באסמרה שנקרא גם מסגד הח'ליפים ישרי הדרך (ערבית: جَـامِـع الْـخُـلَـفَـاء الـرَّاشِـدِيْـن, "ג'אמע אלחלפאא אלראשדון") שוכן בעיר אסמרה, בירת אריתריאה.
המסגד הוקם בימי השלטון הקולוניאלי האיטלקי באריתריאה. הוא הוקם בפקודתו של שליט איטליה בניטו מוסוליני, במטרה להרשים את האוכלוסייה המוסלמית, שהיוותה כמחצית מתושבי העיר. בנייתו הסתיימה בשנת 1938.
המסגד הוא אחד משלושה מבני דת בולטים המצויים בעיר, יחד עם כנסיית גבירתנו של תפילת המחרוזת וקתדרלת אנדה מריאם.
המסגד
המסגד תוכנן על ידי גואידו פרצה (Guido Ferrazza) בתערובת של סגנונות אדריכליים - הרציונלי, הקלאסי והאסלאמי. המינרט, הנראה בכל חלקי העיר, בנוי בסגנון הבארוק והוא בעל שתי קומות ושתי מרפסות. העמודים הכפולים בחזית המבנה נבנו מאבן טרוורטין מקומית ועליהם כותרות משיש קרארה. משיש זה בנוי גם המחראב שבאולם התפילה. במבנה קשתות וכיפה אסלאמיות. החצר הפתוחה של פני הכניסה למבנה מרוצפת באבן כהה הערוכה בדוגמאות גאומטריות.
בלאק פריידיי (חגיגות)
זהו הלילה הפופולרי ביותר לעריכת מסיבות חג מולד במפעלים ובמשרדים, וכתוצאה מכך הוא אחד הלילות העמוסים ביותר בשנה עבור שירותי העזרה הראשונה והמשטרה.
שם
המונח Black Friday נוצר כעגה של שירות הבריאות הלאומי והמשטרה, ונכנס ללקסיקון הפופולרי. מאז 2013, החלה העיתונות להשתמש במונח Mad Friday, על מנת למנוע בלבול עם בלאק פריידיי האמריקאי בנובמבר, שהפך ליותר ויותר פופולרי בבריטניה, עקב שיווק על ידי קמעונאים אמריקאים.
בחלקים מסוימים של בריטניה מוכר גם השם Black Eye Friday, בשל המספר הגבוה מהרגיל של קטטות שפורצות בברים, פאבים ומועדונים באזור.
לעיתים הוא נקרא Builders' Friday, כאשר הוא יום העבודה האחרון עבור עובדי בנייה רבים.
בכמה עיירות, בעיקר במחוז דבון, הוא מוכר גם בשם Factory Friday, כאשר הוא יום העבודה האחרון עבור עובדי מפעל רבים, שמסיימים את עבודתם בצוהרי אותו יום, ומבלים את שארית היום בבילוי בפאבים.
חששות בטיחות ודרכי מניעה
כהכנה מראש לחגיגות, מתחילים גורמי המשטרה ושירותי העזרה הראשונה בהכנותיהם לבלאק פריידיי בתחילת חודש דצמבר. ארגון Ambulance Trusts הפועל ברחבי המדינה מתכנן ומציב תאי מעצר לשיכורים ("drunk tanks") במרכזי הערים כדי להקל את העומס בבתי החולים ובתאי המשטרה. חלק מניידות השירות המובחרות יכולות לטפל בעד 11 אנשים בו-זמנית עם שמונה מיטות, מושבים עם רצועות ריסון ושתי מקלחות, ומחירן יכול להגיל לעד 500,000 ליש"ט. במנצ'סטר, גלאי מתכות זמניים, או "קשתות סכין" (knife arches), הוצבו בחלקים העמוסים ביותר של העיר כדי להבטיח לציבור שלא יורשו כלי נשק מכל סוג שהוא.
רשתות חברתיות
בדצמבר 2013, קידמה משטרת מנצ'סטר רבתי את ההאשטאג #MadMancFriday, כדי לחשוף כמה מהדברים המביכים שחוגגים היו מוכנים לעשות, בתקווה שזה ירתיע אותם מלהשתכר בפומבי שוב בשנה הבאה.
ארגון Christian Nightlife Initiatives החל בקמפיין "StaySafe" שמטרתו לעודד התנהגות אחראית ברשתות החברתיות.
בדצמבר 2018, משטרת סקרבורו צייצה כל שיחת 999 שקיבלה כדי להעלות את המודעות. משערים כי בלאק איי פריידיי יוצר לחץ אדיר על המשאבים המקומיים באמצעות התנהגות אנטי-חברתית.
תאריכים
בלאק פריידיי מתרחש מדי שנה ביום שישי האחרון שלפני יום חג המולד.
זכויות להט"ב בקיריבטי
בנובמבר 2016 הצביעה קיריבטי נגד הצעה להיפטר מהמומחה העצמאי של האו"ם בנושאי אלימות ואפליה שמבוססת על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית בעצרת הכללית של האו"ם. הדחיפה להיפטר ממומחה נכשלה בהצבעה של 84 נגד ו-77 בעד. הצבעת קיריבטי הייתה בין שאר הצבעות המדינות ששמרו על הדובר בתפקידו בעוד קיריבטי יחד עם סרי לנקה היו שתי המדינות היחידות, בהן פעילות הומוסקסואלית עדיין מופללת דה יורה, שהצביעו נגד ההצעה.
היסטוריה
בקיריבטי, בדומה לפיאפיפיאן בניואה, הפאפאפין בסמואה, הלאילאי באיי קוק והפקאלייטי בטונגה, קיימת אוכלוסייה מסורתית-תרבותית שמזדהה בתור מגדר שלישי. אנשים אלו ידועים במונח "בינבינהאין" (באנגלית: Binabinaaine) בשפה הגילברטית שמוגדרים בתור זכרים בלידה אך מתלבשים, מתנהגים ונראים כנשים. אנשים אלה התקבלו על ידי החברה הקיריבטית לאורך ההיסטוריה ומילאו תפקיד ביתי חשוב בחיים הקהילתיים.
מעמד בחוק
סעיפים 153, 154, ו-155 בקוד העונשין של קיריבטי מוציאים מחוץ לחוק קיום מין אנאלי ואוראלי בקרב זוגות הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד שלא למטרות רבייה. עם זאת, הסעיפים דווח לאורך השנים כלא נאכפים בפועל בעוד שלא נרשמו תביעות כלשהן נגד אזרחי להט"ב על רקע הסעיפים.
כל אדם ש-
(א) יודה כי ביצע מעשה סדום עם אדם אחר או עם בעל חיים,
ייאשם בעבירה, וכן דינו מאסר 14 שנים.
כל מי שעתיד לנסות לבצע עבירה מהמפורטות בסעיף הקודם האחרון, או מי שימצא אשם בכל תקיפה בכוונה לבצע אותו, או כל מעשה מגונה כלפי כל אדם זכר יאשם בעבירה ודינו יהיה מאסר של 7 שנים.
כל אדם ממין זכר אשר, בין אם באופן ציבורי או פרטי, מבצע כל פעולה של מעשה מגונה בכללותו עם אדם זכר אחר, או רוכש אדם זכר נוסף כדי לבצע מעשה מגונה בכללותו איתו, או ינסה להשיג את ההסכמה של קיום מעשה כזה על ידי כל אדם זכר איתו או עם אדם זכר אחר, בין אם באופן ציבורי או פרטי, ייאשם בעבירה, וכן דינו מאסר 5 שנים. בחודש אוגוסט 2015, כחלק מהסקירה התקופתית אוניברסלית של קיריבטי על ידי מועצת האו"ם לזכויות אדם, המעמד של זכויות להט"ב במדינה נבדק בקפידה על ידי מספר מדינות. בסיומה, צרפת, סלובניה וצ'ילה דחקו בקיריבטי לבטל את סעיפי חוק העונשין שמפלילים פעילות הומוסקסואלית גברית בהסכמה בין מבוגרים בהסכמה במדינה. עם זאת, משלחת קיריבטי לא הגיבה על ההמלצות.
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות
קיריבטי אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וגם לא בכל צורה מוגבלת יותר של זוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור). חוק הנישואים של קיריבטי אינו אוסר במפורש על הכרה בנישואים חד-מיניים, אלא מניח שהצדדים הם זוגות הטרוסקסואלים מהמין השני בלבד.
הגנה מפני אפליה
אפליית עובדים ועובדים פוטנציאליים בתעסוקה על רקע נטייה מינית אסורה בקיריבטי מאז שנת 2015 על פי סעיף 107 (2) (ב) של קוד התעסוקה ויחסי תעשייה 2015.
ביצה כבושה
ביצה כבושה או ביצה מוחמצת היא מאכל העשוי מביצה קשה אשר הוחמצה.
ביצים קשות אלה מוחמצות בתערובת של חומץ, מלח, תבלינים ולעיתים גם סוכר. הביצים נשמרות בתחמיץ בין מספר ימים למספר חודשים. במדינת פנסילבניה שבארצות הברית נהוג להוסיף לתחמיץ סלק על מנת לתת לביצים צבע סגול.
באנגליה נאכלות ביצים אלה כמנה ראשונה או כחטיף בפאבים. כמו כן הביצים נמכרות כמזון מהיר בחנויות פיש אנד צ'יפס.
באר חיל (ביר ת'מילה)
באר חיל או ביר ת'מילה היא באר שסביבה היו ממוקמים משלטי הת'מילה המצריים, אשר נכבשו במלחמת העצמאות על ידי חטיבת הנגב ב־26 דצמבר 1948.
היסטוריה
על יד הבאר נמצא יישוב פרהיסטורי של התרבות האשלית העליונה, מן התקופה הפלאוליתית הקדומה. ברם, את עיקר פרסומה קיבלה הבאר בהיותה ממוקמת למרגלות משלטי הת'מילה, והקרבות שנערכו לכיבושם במלחמת העצמאות.
הקרבות במלחמת העצמאות
חטיבת חיל רגלים 2 של הצבא המצרי החזיקה בקטע הכביש מעוג'ה אל-חפיר (ניצנה) ועד קמפ א־שרף (צומת הנגב דהיום – כ־12 ק"מ דרומית לבאר שבע) בשורת משלטים; חלקם בודדים וחלקם במסגרת מתחמים. לרשות החטיבה הזאת עמד גדוד ארטילריה 25 ליטראות ופלוגת משוריינים, חלקם נשאו תותחים 37 מ"מ. משימתה של חטיבת הנגב הייתה לפתוח את כביש באר שבע – עוג'ה אל־חפיר לתנועה חופשית, על ידי השתלטות על משלטי הת'מילה ו"המשרפה".
הגישה למתחם הת'מילה התאפשרה אך ורק ממערב דרך ואדי ת'מילה (נחל באר חיל). המצרים חסמו את הדרך במרחק 5 ק"מ ממערב למתחם, על ידי שדה מוקשים.
התוכנית של מפקדת חטיבת "הנגב" הייתה:
שעת ה"ש" לתפישת "המשרפה" ולכיבוש משלט י"ג וי"ז נקבעה לחצות של הלילה שבין 25 ל־26 בדצמבר 1948. בשעת בוקר מוקדמת ב־25 בדצמבר יצא את באר שבע כוח משימה בפיקודו של מ"פ ג' מגדוד 7, אלכסנדר ויתקין. הכוח כלל מחלקת ג'יפים מגדוד 9, מחלקת חי"ר מוסע מגדוד 7, תותח 20 מ"מ וחוליית האזנה. הכוח נע באיגוף עמוק והגיע למרגלות "המשרפה" ב־2:00 ב־26 בדצמבר. הסיירים מצאו שהמשלט אינו מאויש והכוח השתלט על "המשרפה" ללא קרב. יחידת "הקומנדו הצרפתי" בפיקודו של תדי איתן נעה רגלית דרך הדיונות לעבר משלט י"ג. טעות בניווט הביאה את הכוח למשלט י"ד שהיה במרכז המתחם, כבר בהסתערות הראשונה נכבש המשלט. פלוגה ב' מגדוד 7 בפיקודו של אברהם אדן ("ברן") נעה בעקבות יחידת "הקומנדו הצרפתי" והגיעה למרחק של 50 מ' מהעמדות הקדמיות של משלט י"ז. נפתחה על הכוח אש, הפלוגה הסתערה וכבשה את המשלט המזרחי. המצרים נמלטו מיתר משלטי ביר ת'מילה, וגם משימה זו הסתיימה בהצלחה.
בעקבות כיבוש משלט י"ז, התקדם גדוד 9 לעבר שדה המוקשים. באותה שעה החלו המצרים לבצע התקפות נגד על משלט י"ד, בחיפוי אש תלולת מסלול מהמשלטים השכנים. "הקומנדו הצרפתי" הדף את התקפות־הנגד. סביב המשלט היו פזורים פצועים והרוגים מצריים, וגם מקרב לוחמי "הקומנדו הצרפתי". גדוד 9 עצר במרחק של 800 מ' ממזרח למשלט י"ז (ביר־ת'מילה) וחיכה במשך שעות כדי לאפשר לחבלני הגדוד לפרוץ מעבר לכלי הרכב בשדה המוקשים. כל אותו הזמן, המשיכו לוחמי "הקומנדו הצרפתי" להדוף את ההתקפות החוזרות ונשנות. מפקד גדוד 7, ישכה שדמי, יצא עם פלוגה א', בפיקודו של סולל כהן, ומחלקה מפלוגה ב' כדי לסייע ללחימה של "הקומנדו הצרפתי" במשלט י"ד. כוח הסיוע הגיע עד לסוללת מסילת הברזל הטורקית. כל הניסיונות להעלות לוחמים אל המשלט לא צלחו. עם זאת הצליחו להעביר למשלט תחמושת מסוגים שונים.
השחר עלה, גדוד 9 בושש להגיע. המח"ט אישר את בקשתו של מג"ד 7 לפנות את משלט י"ד ולסגת עם כל מי שניתן לפנותו. 3 פצועים קשה מלוחמי "הקומנדו הצרפתי" נחבשו והוסתרו מתחת למעביר מים מתחת לסוללת מסילת הברזל. בשעה 5:45 החלה הנסיגה. באותה שעה נפרץ נתיב בשדה המוקשים ומפקד גדוד 9, חיים בר־לב הורה ל־3 הפלוגות לנוע לעבר משלטי הת'מילה השולטים על ציר הכביש. פלוגת המשוריינים נעה לעבר משלט י"ג, פלוגת החרמ"ש נעה לעבר משלט י"ד ופלוגת הג'יפים נעה לעבר משלט ט"ו. ענני האבק של התנועה בפריסה רחבה, והירי מן המקלעים הרבים תוך כדי תנועה, יצרו אפקט הלם שגרם לבריחה של המצרים. משלטי המתחם נכבשו וטוהרו עד לשעה 7:25.
פייטרו קווליני
פייטרו קווליני (באיטלקית: 'Pietro Cavallini; (1259, כנראה רומא – כנראה 1330, איטליה), צייר ויוצר פסיפסים איטלקי. לדעת חלק מהחוקרים קווליני היה הראשון שעבר מהסגנון הביזנטי לכיוון ציור יותר נטורליסטי כולל יצירת תחושת משקל ועומק.
קורות חייו
המידע על חיי קווליני הוא קלוש. פעילותו הייתה ברובה ברומא וניתן לומר שהיה האמן הבולט בעיר בתקופתו. מניחים שגם נולד ברומא, כיון שחתם על יצירותיו בכינוי pictor romanus (צייר רומאי). יצירתו המאומתת המוקדמת ביותר היא מהשנים 1277 ל-1280 שבהן היה שותף לרסטורציה של הפרסקאות העתיקים בבזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות. מ-1308 היה פעיל בנאפולי בחצר המלך שארל השני בין השאר בכנסיית  San Domenico Maggiore   (1308)  ובכנסיית Santa Maria Donnaregina (1309). ב-1321 קווליני חזר לרומא שם עבד על סדרת פסיפסים בבזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות. מועד ומקום פטירתו של קווליני אינם ידועים. משערים שנפטר בסביבות 1330. ביוגרפיה של קווליני נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.
יצירתו
קווליני היה בן דורם של צ'ימבואה וג'וטו והיה חלק מהמגמה של סוף המאה ה-13 ותחילת המאה ה-14, לקראת ציור יותר נטורליסטי כולל יצירת תחושת משקל ועומק. לדעת חלק מהחוקרים דווקא קווליני היה הראשון שנטש את הסגנון הביזנטי ובכך היה פורץ דרך בהתפתחות הציור באיטליה. על פי גישה זו, בן דורו המפורסם יותר ג'וטו הושפע ממנו לפי דעה זו, ליום הדין של ג'וטו בקפלת סקרובני בפדואה מאפיינים זהים לאלו של פרסקו מוקדם יותר של קווליני
מגפת הקורונה בברזיל
מגפת הקורונה, בה חלו המונים במחלת נגיף הקורונה בברזיל, התפשטה אל המדינה בסוף פברואר 2020. ברזיל הייתה המדינה הראשונה באמריקה הלטינית אשר אישרה מקרה ראשון של נגיף הקורונה בשטחה.
רקע
ב-12 בינואר 2020 אישר ארגון הבריאות העולמי (WHO) כי נגיף הקורונה החדש הוא הגורם למחלת נשימה בקרב אנשים בעיר ווהאן, מחוז חוביי, סין, אשר דווח בפני ארגון הבריאות העולמי ב-31 בדצמבר 2019.
ינואר
ב-29 בינואר הודיע משרד הבריאות כי הוא חוקר שני מקרים חשודים נוספים, בפורטו אלגרה ובקוריטיבה. לא נמסר מידע נוסף אודות המקרים החשודים בפורטו אלגרה וקוריטיבה. עם זאת, נודע כי המקרה החשוד בבלו הוריזונטה הוא סטודנט שביקר לאחרונה בווהאן, סין, שבה התפרץ לראשונה נגיף הקורונה.
פברואר
ב-3 בפברואר אמר שר הבריאות של ברזיל, לואיז אנריקה מנדטה כי ממשלת ברזיל תכריז על חירום בריאות ציבורי לאומי בשל הדאגה בינלאומית, אפילו ללא מקרים מאושרים במדינה. הוא אמר גם כי הממשלה תסייע בשיבת הברזילאים מווהאן.
ב-4 בפברואר אישר משרד הבריאות כי כשלושים ברזילאים נמצאים בווהאן, וכי הם ישובו למדינה ב-8 בפברואר. עוד הוכרז כי יוכנסו להסגר למשך 18 יום באנאפוליס, גויאס.
ב-5 בפברואר שלחה ממשלת ברזיל שני מטוסים לפינוי 34 ברזילאים מווהאן. הם וצוות הטיסה הוסגרו בבסיס חיל האוויר הברזילאי באנאפוליס והוסגרו יחד עם הרופאים ואנשי הבריאות שהיו להם קשר, ב-23 בפברואר, ארבעה ימים קודם לחזוי, כפי שהראו בדיקות שגרתיות שוב ושוב נמצאו תוצאות שליליות לנגיף הקורונה.
ב-26 בפברואר הודיעה ברזיל על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. מדובר בגבר בן 61 מסאו פאולו אשר חזר לאחרונה מביקור באיטליה. איטליה, היא ממוקדי התפרצות הקורונה החמורים ביותר באירופה ובעולם כולו.
ב-28 בפברואר הודיעו מדענים ברזילאים ממכון אדולפו לוץ וממכון הרפואה הטרופית של אוניברסיטת סאו פאולו - חלק מהמרכז לגילוי, אבחון, גנום ואפידמיולוגיה של ארבירוס - על רצף הגנום של נגיף הקורונה, של המקרה הראשון שדווח בברזיל, בזמן שיא של יומיים בלבד. גילוי זה סייע בשיפור אמצעי האבחון והבקרה לריסון התפשטות המחלה.
מרץ
ב-6 במרץ הודיעו מדענים ברזילאים על עיבוד נגיף הקורונה במעבדה, במטרה לתרום לאבחון ולחיסונים נגד המחלה. נשיא ברזיל, ז'איר בולסונארו אמר במהלך ההכרזה הרשמית בטלוויזיה כי "אין סיבה להיבהל" וכי אנשים "חייבים להקפיד על המלצות המומחים כאמצעי ההגנה הטוב ביותר".
ב-12 במרץ דווח כי פאביו וויינגרטן, מזכ"ל העיתונות של הנשיא בולסונארו, אובחן חיובי לנגיף הקורונה. בשל כך, הוא היה במגע עם הנשיא והקבינט שלו. וויינגרטן היה במגע גם עם נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ וסגן הנשיא של ארצות הברית, מייק פנס, במהלך ביקורו של בולסונארו במיאמי ב-7 במרץ והעלה חשש שהוא עלול להדביק אותם. משרד הבריאות של ברזיל ביקש אישור לחבילה כלכלית של 10 מיליארד ריאל ברזילאי (2.1 מיליארד דולר אמריקני) נוספים בתקציב הפדרלי לחיזוק מאבקו במחלה בברזיל. עוד העריכה כי 2,000 יחידות טיפול נמרץ יידרשו לטיפול בחולים בשבועות הקרובים. ספינת התענוגות "סילבר שאדאו" מאיי הבהאמה עם 318 נוסעים ו-291 אנשי צוות, עגנה ברסיפה, פרנמבוקו, עם חשד למקרה של נגיף הקורונה. האונייה הוכנה להסגר על ידי רשויות הבריאות.
ב-13 במרץ הנשיא ז'איר בולסונארו נבדק בבדיקת גילוי נגיף הקורונה, ותוצאותיה יצאו שליליות. משרד הבריאות פרסם אזהרה בה המליץ לברזילאים וזרים המגיעים לברזיל להישאר בבידוד לפחות 7 ימים.
ב-15 במרץ נמתחה ביקורת קשה על הנשיא ז'איר בולסונארו, שעדיין נמצא תחת פיקוח על ידי רופאים, על פגישה עם תומכיו במצעד ציבורי בברזיליה מבלי לחבוש מסכה.
ב-17 במרץ הודיעה ברזיל על מקרה מוות הראשון בשטחה כתוצאה מהידבקות בנגיף הקורונה. הקורבן, הוא גבר בן 61 בבית חולים בסאו פאולו.
בנוסף על כך, באותו היום, הכריזה מדינת סנטה קתרינה על מצב חירום בשטחה והתחילה בפעולות מניעה, כולל סגירת חנויות ושירותים שאינם חיוניים (קניונים, חדרי כושר, מסעדות, מלונות) והשעיית תחבורה ציבורית, אוטובוסים עירוניים ובין מדינתיים, ישיבות ציבוריות, הופעות, תיאטראות, אירועי ספורט ושירותי דת.
ב-21 במרץ הממשלה המקומית של מדינת סאו פאולו הכריזה על הסגר בכל מדינה החל מ־24 במרץ. האמצעי קבע את סגירת כל המסחר והשירותים הלא חיוניים מתאריך זה ועד 7 באפריל.
בנוסף על כך, באותו היום, כל המדינות בברזיל דיווחו על מקרה אחד לפחות של הדבקה בנגיף הקורונה בתחומן, המדינה האחרונה שאישרה מקרה ראשון בתחומה, היא רוריימה.
ב-24 במרץ, פרסם הנשיא ז'איר בולסונארו הודעה פומבית שלישית, ומתח ביקורת על הממשלות המקומיות על הנפקת הסגר בשל "שפעת קטנה", והאשים את התקשורת בהפחדת האוכלוסייה.
ב-28 במרץ משרד הבריאות דיווח כי ברזיל רשמה עד כה 114 מקרי מוות ו-3,904 מקרים מאושרים של נגיף הקורונה. התמותה מנגיף הקורונה במדינה היא 2.9%. עוד עולה כי במדינה גברים מתים יותר מווירוס קורונה מאשר נשים: 61.4% בקרב גברים ו-38.6% בקרב נשים. בערך 90% מהתמותה הם אנשים מעל גיל 60. ב-84% מהתמותה, לחולים היו לפחות גורם סיכון אחד. הנפוצה ביותר, לטענת המשרד, היא מחלות לב, ואחריהן סוכרת ודלקת ריאות.
אפריל
ב-6 באפריל התלקחו עימותים בין הנשיא ז'איר בולסונארו לשר הבריאות, לואיז אנריקה מנדטה, אשר טלטלו את הממשלה והחברה. הנשיא איים לפטר את השר, אך החזיר אותו לאחר התנגדות פוליטית.
ב-9 באפריל הממשלה הפדרלית הפעילה פרויקט המספק עזרה כלכלית לנזקקים. ביום הזה, יותר מ-2.5 מיליון אנשים קיבלו 600 ריאל ברזילאי (116 דולר) לכיסוי צרכים חיוניים.
ב-10 באפריל, ברזיל אישרה כי אלף מתו עד כה מנגיף הקורונה, ומספר המקרים שאושרו קרוב ל-20,000. הנגיף הגיע אפילו למקומות הנידחים ביותר, כאשר נער ינומני מת ברוריימה מנגיף הקורונה.
ב-16 באפריל פיטר הנשיא בולסונארו את שר הבריאות, לואיז אנריקה מנדטה, בגלל חילוקי דעות ביחס להנחיות להתרחקות חברתית. הוא אמר שהוא ימנה שר בריאות שתומך בפתיחת עסקים מחדש "מהר ככל האפשר". זמן קצר לאחר מכן מונה נלסון טייץ' להחליף אותו.
ב-20 באפריל, מספר הנדבקים במדינה היה הגבוה באמריקה הלטינית. מספר ערים החלו להקל על הנחיות הבידוד החברתי לטובת מעקב אחר קשר. כמה חנויות קמעונאיות הורשו להיפתח לציבור בתנאי שלקוחות משתמשים במסיכות פנים, יפחיתו את כמות האנשים שמותר להם להיכנס והחנות עקבה אחר המידע האישי של הלקוחות. באותו היום, הנשיא בולסונארו, בלי מסיכה, הצטרף להפגנה נגד סגר הקורונה. בולסונארו התנגד למגבלות שהטילו מושלי מדינות שונים.
ב-24 באפריל, ברזיל אישרה יותר מחמישים אלף מקרים של נגיף הקורונה בשטחה.
מאי
ב-1 במאי, תועד שהרשויות בסאו פאולו הכינו אתרי קבורה רבים עבור מתים עתידיים. ב-3 במאי, ברזיל אישרה יותר ממאה אלף מקרים של נגיף הקורונה בשטחה, ובכך הוכפל מספר המקרים בפחות מעשרה ימים. מומחים סברו כי לשיא ברזיל לא הגיעה. מומחים טענו כי בשל מספרן הנמוך יחסית של הבדיקות, סביר שהנתונים האמיתיים היו גבוהים בהרבה. במחלקות לטיפול נמרץ כמעט לא היו מיטות פנויות באזורים בהם פגעה הקורונה קשות, בהם סאו-פאולו, ריו דה-ז'ניירו ומנאוס. בתי החולים במנאוס היו בקריסה, והם נאלצו לאחסן גופות במשאיות קירור. דוברו של הנשיא ז'איר בולסונרו נדבק בקורונה. הנשיא טען כי "הגרוע ביותר מאחורינו". הוא זילזל בנגיף ובהנחיות והפר אותן.
אחרי מאי
ב-7 ביוני, ברזיל הייתה שנייה בעולם במספר הנדבקים ושלישית בעולם במספר המתים. ממשלת ברזיל החליטה להפסיק לפרסם את כמות מקרי המוות. ההחלטה הגיעה לאחר חודשים של ביקורת מצד מומחים שטענו כי הסטטיסטיקות של ברזיל "לוקות בחסר", ובמקרים מסוימים מניפולטיביות. משרד הבריאות בברזיל מסר כי מעתה יפרסם רק מקרי מוות והידבקות חדשים שהתרחשו ביממה האחרונה, ולא יחשוף את המספר הכולל כמו שרוב מדינות העולם עושות. הממשלה חזרה לפרסם את המידע בהוראת בית המשפט. ב-12 ביוני, היא הייתה השנייה בעולם במספר המתים.
ב-7 ביולי הודיע נשיא ברזיל ז'איר בולסונארו כי נדבק בנגיף הקורונה. הוא הבריא ואז פורסם שאשתו נדבקה. ב-9 באוגוסט בית המשפט העליון והקונגרס, שביקרו את הטיפול של בולסונרו במגפה, הכריזו בהתאמה על על שלושה וארבעה ימי אבל לאומיים בעקבות ציון הדרך העגום של 100 אלף מתים. הנשיא לא התייחס לכך בפומבי.
בחודש יולי החל ניסוי חיסון נגד המחלה מתוצרת חברת סינובאק.
בתחילת ינואר 2021 אותר במדינה זן קורונה ששמו Lineage B.1.1.248 שנוצר כתוצאה מתשניות בנגיף המקורי. הוא נחשד כמדבק יותר. שיאי תמותה יומית נשברו.
הקונגרס בברזיל פתח בסוף אפריל 2021 בחקירה פרלמנטרית של ניהול משבר הקורונה בידי הנשיא ז'איר בולסונארו. החקירה גרמה לכך שאישר בית המשפט העליון לתובעים פדרליים לפתוח בחקירה. מסקנות הוועדה הפרלמנטרית פורסמו באוקטובר.
מחקר מדעי ותחזית
ב-19 במרץ, חזו מדענים עד 2 מיליון מקרי מוות בברזיל בתרחיש הגרוע ביותר ללא אמצעים לרסן את הנגיף. הם ציינו כי מדיניות של התרחקות חברתית היא אחד האמצעים היעילים ביותר לאור היעדר חיסון.
ב-20 במרץ הזהירו מומחים מאיטליה כי עקומת הגידול של נגיף הקורונה בברזיל תחזור על זו של מדינות אירופה. מצפה הפיזיקאים מטעם אוניברסיטת סאו פאולו, אוניברסיטת קאמפינס, אוניברסיטת מדינת סאו פאולו , אוניברסיטת ברזיליה , האוניברסיט הפדרלית של ABC , אוניברסיטת קליפורניה בברקלי ואוניברסיטת אולדנבורג הראה שמספר האנשים הנגועים, בהתחשב בנתונים מ-19 במרץ, הוכפל בכל 54 שעות, וכי סך המקרה יעלה ב-3,000 עד 24 במרץ.
ב-21 במרץ החלו חוקרים להתגייס להגדלת זמינות הבדיקות בברזיל. האוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו ניסתה ליצור בדיקת סרולוגיה, בניגוד לבדיקת ה-PCR הנפוצה יותר, לגילוי זיהומים באמצעות דגימות הדם של החולה. שר הבריאות לואיס אנריקה מנדטה אמר כי מספר המקרים יגדל באופן אקספוננציאלי עד סוף יוני.
ב-23 במרץ, דוח של כלכלן מ"קרן גטוליו ורגאס" (FGV), אמרסון מרסל ניבא תוצר שלילי לשנת 2020 של עד 4.4% כתוצאה מהשפעת נגיף הקורונה.
11 חולים בנגיף הקורונה מתו לאחר שקיבלו מינונים גבוהים של התרופה האנטי מלריתית כלורוקין במחקר שנערך בברזיל. כך דווח באמצע אפריל. המחקר הופסק.
במאי, סקר שנערך הראה ששני שלישים מהברזילאים הסכימו עם הצורך בשמירת מרחק כדי לעצור את ההתפשטות – כפי שהמליצו מושלי מדינות המחוז בברזיל ומומחי הבריאות. בולסונרו התנגד להמלצות האלה, וניסה לפתוח מכוני כושר, מספרות ועסקים אחרים.
אמצעי מניעה
ב-17 במרץ השלטונות בברזיל סגרו חלקית את הגבולות המדיניים עם ונצואלה. שר הבריאות לואיס אנריקה מנדטה דחק בסגירת הגבול עקב מערכת הבריאות המתמוטטת של ונצואלה.
ב-18 במרץ ריו דה ז'ניירו וחמש עיריות נוספות - סאו גונסלו, גואפימרים, ניטרוי, נובה איגואסו ומסקואיטה - במדינת ריו דה ז'ניירו הכריזו על מצב חירום כדי למנוע את התפשטות נגיף הקורונה.
יום למחרת, ב-19 במרץ הצהירה ממשלת ריו גרנדה דו סול על מצב חירום ציבורי. בין האמצעים שננקטו היו איסור נסיעה בין עירונית והגבלת פריטים שנרכשו בשווקים.
ב-20 במרץ הצהירה ממשלת ריו גרנדה דו נורטה על מצב חירום ציבורי. הנשיא לא היה יכול להחליט עבור מושלי המדינות בנוגע לסגר. למשל, במדינת מושל מדינת סאו פאולו, המושל הטיל סגר. עסקים ומוסדות לימוד נסגרו, ועל פי הנתונים הרשמיים - רוב התושבים פעלו על פי כללי הריחוק החברתיים. עם זאת, העונשים לאלו שמפרים את ההנחיות של גורמי הבריאות היו קלים, מה שגרם לרבים מתושבי סאו פאולו לנסוע לבלות בחוף הים במהלך סוף השבוע. באמצע מאי, כחודשיים מאז תחילת הסגר, חלה חובה על הציבור לחבוש מסיכה, אך לרוב התושבים לא פעלו לפיה. במקביל, הנשיא התנגד למגבלות שהוטלו במדינה וניסה לעודד הקלות.
במאי, הנשיא הודיע כי ממשלתו תפרסם דף הנחיות לציבור שממליץ לתושבים להשתמש בתרופה שמכילה הידרוקסיכלורוקווין לטיפול בקורונה, אף על פי ששר הבריאות בממשלתו סירב לחתום על ההנחיה והתפטר מתפקידו. לפי מחקרים, השימוש בתרופה לא הפחית את הידרדרות מצבם של החולים ולא מנע את הצורך בחיבורם למכונות הנשמה. כמו כן, ציינו החוקרים כי נטילת התרופה מלווה בתופעות לוואי קשות כגון הפרעות קצב בלב.
יעל הראל
יעל הראל (נולדה ב-1948) היא פרופסור לספרות אנגלית ולשיטות הוראה בחינוך ללימודי האנגלית. לשעבר ראש החוג לאנגלית במכללת בית ברל ופעילה למען קידום יחסי יהודים וערבים במדינת ישראל.
ביוגרפיה
הראל נולדה ברומניה לאם יהודייה ממוצא הונגרי (אדית ישראל, 1924 - 1993) ולאב יהודי ממוצא רומני (אלפרד ליטמן, 1919 - 1992). בילדותה ברומניה הקומוניסטית הולאמו בית הוריה יחד עם כל רכושם. הצטיינה בלימודיה וכתבה שירים שזכו בפרסים. זכתה במקום ראשון באולימפיאדה למתמטיקה ובתחרות דרמה לנוער. הייתה חלק מתנועת הנוער הקומוניסטי.
בשנת 1960, עלתה לארץ עם הוריה למגדל העמק. למדה את השפה העברית תוך שלושה חודשים והפכה לפעילה בבית ספרה ובתנועת הנוער העובד וגם בבית הנוער המקומי. למדה בקריית טבעון במגמה הראלית. כתבה שירים וניהלה את עיתון בית הספר. התקבלה ככתבת צעירה ושלחה כתבות לתוכניות נוער של יוסי גודרד ברשת א'.
בשנת 1966, התגייסה לצה"ל. באוקטובר 1967, נישאה לפטר הילמן ואתו נסעה לשליחות לצרפת. ב-1971, לימדה בדרום תל אביב והתמודדה עם אוכלוסיות קשות. הכרותה עם החברה הישראלית על כל גווניה, הובילה לפיתוח גישות, שיטות וטכניקות ייחודיות לאוכלוסיות מתקשות. ב-1975, לימדה אנגלית בבית ספר קיבוצי ובהמשך התקבלה כמורה לאנגלית בחטיבות הביניים החדשות בכפר סבא. שמשה כמרכזת מקצוע והשתתפה בפרויקטים מחוץ לתחום התמחותה וגם כמחנכת כתה. פיתחה קריירה מקבילה כמורת למורות באמצעות שעורים לדוגמה, השתלמויות והנחית סטודנטים. תחום התמחותה אז, הוראת אנגלית לאוכלוסיות חלשות ולמתקשים בלמידה.
בשנת 1979 לאחר קבלת תואר שני, החלה לכתוב דוקטורט בחוג לספרות אנגלית ואמריקאית באוניברסיטת בר-אילן, וגם לימדה במכללת בית ברל ספרות אנגלית ואמריקאית והכשרת מורים. ב-1984, התקבלה כמורה מן המניין בבית ברל, והמשיכה לבקר בחטיבות ובתיכונים. הרעיון של שמירת קשר עם השטח, נובע מהשקפתה החינוכית. החלה להעלות סוגיות ושאלות פילוסופיות בתחום החינוך ושיתפה את תלמידיה בדיונים סוערים. לאחר מכן, החליטה להסב את נושא הדוקטורט שלה לחינוך ולשם כך חזרה לאוניברסיטת תל אביב להנחייתו של פרופ' שלמה שרן.
בשנת 1986, פגשה את אוריאל זוהר, פרופסור לתיאטרון ואת אשתו מרטין, הפסיכולוגית. יחד, פיתחו את נושא הדו-קיום באמצעות האמנות, במשך שמונה שנות עבודתם בבית ברל. בשנת 1988, יעל הוזמנה להצטרף לבתי הספר המסונפים לאונסקו צרפת, כנציגת מכללת בית ברל וכתגובה לאינתיפאדה הראשונה. פרויקט הדו קיום הנ"ל, עם חטיבת ביניים טירה א', המשיך 18 שנים, עד לסגירת חטיבת הביניים בן צבי, ושימש מודל לחיקוי במערכת החינוך. בעקבותיו נפתח פרויקט במשרד החינוך ל 80 מנהלים, 40 יהודים ו-40 ערבים, שעסקו בדו-קיום על פי המודל שנוצר.
ב-1993 ייצגה את ישראל בכנס 40 שנה לבתי הספר של אונסקו ויזמה את הכנס הראשון למתאמים לאומיים של בתי הספר המסונפים לאונסקו בבית ברל. ובעקבותיו באו פרויקטים רבים, שבעה כנסים בינלאומיים ומינוי למתאמת לאומית של בתי הספר. יעל הייתה גם ראש החוג לאנגלית במשך חמש שנים ובמקביל ראש החוג לאנגלית במכון להכשרת מורים ערביים בבית ברל. הייתה מדריכת מורים לאנגלית באום אל-פחם ובבאקה אל-גרבייה במשך מספר שנים.
בשנת 1996, קיבלה תואר דוקטור בחינוך עם התמחות בשיטות הוראה להוראת שפות זרות, באוניברסיטת תל אביב. כעבור שנתיים, קיבלה מינוי "המתאמת המצטיינת של אונסקו" בטקס בליסבון מידי מזכ"ל אונסקו דאז, פדריקו מאיור. בכנס ב-2001 שהוקדש לרב תרבותיות בהכשרת מורים, יעל מונתה ל"בעלת הקתדרה", בשם זה, עד שנת 2010. ב-2006, קיבלה פרס מפעל חיים מאונסקו וגם נבחרה להופיע בספר ה-60 נשים שתרמו לבניית יסודות השלום לרגל חגיגות 60 לאונסקו.
ב-2009 כינסה את הכנס השישי למתאמים לאומיים מאירופה וצפון אמריקה ומיד לאחר מכן החלה בפרויקט תלת לאומי עם קנדה וגרמניה על כתיבת חומרי לימוד על שואה וזכויות אדם. במסגרת תכנון הפרויקט, קיבלה מדליה על כ-25 שנות פעילות התנדבותית באונסקו. שם אמרה: "דקרט פעם אמר שכאשר נתקלים בבעיה גדולה, יש לחלקה לבעיות קטנות ולהתמודד איתן אחת-אחת. החיים הם סוג כזה של בעיה ולכן אפשר להתמודד איתם באמצעות פרויקטים. כל פעם פרויקט וכל פרויקט נושא עמו את משמעות החיים".
הראל דוברת השפות: רומנית, הונגרית, גרמנית, עברית, אנגלית, צרפתית וערבית מדוברת.
סוכנות החלל הבריטית
סוכנות החלל הבריטית (באנגלית: The United Kingdom Space Agency, ידוע בשם UK Space Agency או בראשי תיבות: UKSA) הוכרזה רשמית ב-23 במרץ 2010, והיא תחליף בהדרגה את המרכז הבריטי הלאומי לחלל בריכוז וניהול פעילויותיה של אנגליה בתחום החלל. הסוכנות החדשה החלה לפעול רשמית ב-1 באפריל 2010.
ארסקין ניקול
ארסקין ניקול (באנגלית: Erskine Nicol; 3 ביולי 1825 – 1904) היה צייר דיוקנאות וז'אנר סקוטי.
ביוגרפיה
הוא נולד בליית' ב-3 ביולי 1825 בנם הבכור של ג'יימס מיין ניקול ואשתו מרגרט אלכסנדר. אביו עבד כסוחר יין. המשפחה עברה ל-Lith Walk בשנות ה-30 של המאה ה-19.
לאחר לימוד ראשוני ברפואה פנה לאמנות. הוא היה סטודנט באקדמיה לאמנות בפיקארדי פלייס באדינבורו, שם למד אצל סר ויליאם אלן ותומאס דאנק ן. בתום לימודיו, לימד כמאסטר לאמנות בבית הספר הישן ליית'.
ניקול לימד בדבלין, אירלנד, בין השנים 50–1845, בשיא הרעב האירי, והזדהה עם הדיכוי של העם האירי וחלק ניכר מעבודותיו מתאר את העוולות שנגרמו לאוכלוסייה האירית במהלך המאה ה-19. כמו גם חיי היומיום האיריים.
ב-1850 הוא חזר לאדינבורו. הוא התגורר בדירה גאורגית גדולה בחלק העליון של ליית' ווק. הוא מונה לעמית של האקדמיה המלכותית הסקוטית ב-1851 ול"אקדמאי" ב-1859.
ניקול הציג באקדמיה המלכותית ומונה לשותף באקדמיה המלכותית בשנת 1866. הוא גם הציג באקדמיה המלכותית היברניאן ובמוסד הבריטי.
ב-1862 הוא עזב את אדינבורו ועבר לסנט ג'ונס ווד בלונדון, ולאחר מכן ב-1864 עבר למערב לונדון. הוא גם רכש סטודיו בקלונבה שבמחוז ווסטמית' באירלנד ונהג לסיים שם ציורים עד שמצב בריאותו הלקוי אילץ אותו לצמצם את נסיעותיו. לאחר מכן הוא השתמש בכנסייה עזובה כדי להשלים את עבודותיו.
ניקול היה נשוי פעמיים: תחילה ב-1851 לג'נט ווטסון, שמתה ב-1863, והותירה שני בנים (כולל ג'ון ווטסון ניקול (1856–1926), שהפך לצייר) ובת; שנייה ב-1865 למרגרט מרי ווד, ואיתה נולדו לו שני בנים (הבכור, ארסקין אדווין ניקול, שהפך גם הוא לצייר) ובת.
הוא מת במידאסקס, ב-8 במרץ 1904. הוא נקבר ליד אשתו השנייה ברוטינגדין.
קרמר נגד קרמר
קרמר נגד קרמר (באנגלית: Kramer vs. Kramer) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה. במאי הסרט הוא רוברט בנטון. הסרט מבוסס על ספרו של אברי קורמן ומגולל את סיפור הגירושין של הזוג קרמר, ואת השפעתו על בנם ועל הסובבים אותם. הסרט זכה בחמישה פרסי אוסקר, ביניהם הסרט הטוב ביותר לשנת 1979 וכן בפרס גלובוס הזהב לסרט הדרמה הטוב ביותר ולתסריט הטוב ביותר.
עלילה
לאחר יום לא קל עם בנו, טד מצליח להיכנס לסדר יום תקין ומשתלט על מלאכת גידול הילד לבדו. עם זאת, הבוס בעבודה אינו מרוצה: העובד המסור מהעבר החל להיות בעל תחומי עניין נוספים חוץ מעבודתו, מה שגורם לו להחמיץ תאריכי יעד ומטלות חשובות אחרות ולפיכך בהמשך מפטר אותו.
בינתיים, מתיידד טד עם שכנתו מרגרט (ג'יין אלכסנדר), אותה שכנה שיעצה בעבר לג'ואנה לעזוב את טד בנימוק שהיא לא צריכה לחיות עם אדם שעושה אותה אומללה. כמו טד, גם מרגרט היא אם חד-הורית שהתגרשה מבעלה שנה וחצי קודם לכן. מרגרט תומכת בטד ועוזרת לו בתחומים שונים.
15 חודשים לאחר עזיבתה חוזרת ג'ואנה לניו יורק כדי להחזיר לעצמה את בילי, ומתחיל מאבק על המשמורת בינה לבין טד. שני הצדדים שוכרים עורכי דין, אך במהלך המשפט הם מתנגדים לרצח האופי שעורכי הדין מנסים לעשות לצד הנגדי. בסופו של דבר פוסק בית המשפט לטובת ג'ואנה בנימוק שלילד טוב יותר לגדול אצל אמו. טד שוקל להגיש ערעור אך חוזר בו כשעורך הדין מבהיר לו שבילי יצטרך להגיע לבית המשפט כדי לתת עדות.
בבוקר בו בילי אמור לעבור לגור אצל אמו, טד ובילי מכינים יחד ארוחת בוקר תוך ידיעה שזוהי ארוחת הבוקר האחרונה שלהם. תוך שהם ממתינים בסלון לג'ואנה, מצלצל האינטרקום, וג'ואנה מבקשת מטד לרדת למטה כדי שיוכלו לשוחח בפרטיות. כשהוא מגיע ללובי אומרת לו ג'ואנה שלמרות שהיא אוהבת את בילי מאוד ורוצה אותו, היא מבינה שהבית הנוכחי שלו הוא עם טד, ולכן היא לא תיקח אותו. כשהיא נכנסת למעלית כדי לעלות ולדבר עם בילי, היא שואלת את בעלה לשעבר, "איך אני נראית?" תוך כדי סגירת דלתות המעלית עונה טד שנשאר להמתין לה בלובי, "את נראית נהדר".
הפקת הסרט
תפקידה של ג'ואנה המגולם על ידי מריל סטריפ הוצע במקור לקייט ג'קסון, אך זו האחרונה נאלצה לדחות אותו משום שבאותו זמן היא הופיעה בסדרת הטלוויזיה המלאכיות של צ'רלי והמפיקים הודיעה לה שהם לא יוכלו לשנות את לוח הזמנים של הצילומים כדי לאפשר לה להשתתף בסרט. באותו זמן לוהקה סטריפ לתפקידה של פיליס (השותפה לסטוץ החד פעמי של טד); תפקיד זה ניתן בסופו של דבר לג'ובת' ויליאמס, וסטריפ לוהקה לתפקידה של ג'ואנה.
GMC אסטרו
GMC אסטרו (באנגלית : GMC Astro) הם משאיות כבדות כולל משאיות סמי-טריילר מתוצרת GMC חברת בת של קונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס אשר יוצרו בין השנים 1956–1954 בארצות הברית.
דגם כמעט זהה אשר יוצר על ידי שברולט בין השנים 1970–1980 קרוי "Chevrolet Titan"
חדר החדשות (סדרת טלוויזיה)
חדר החדשות (באנגלית: The Newsroom) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה ברשת HBO מ-24 ביוני 2012 ועד 14 בדצמבר 2014.
הסדרה גוללה את קורות צוות תוכנית חדשות ותחקירים ברשת הכבלים "אטלנטיס כייבל ניוז" (ACN) המשדרת מניו יורק. ברשות חברת החדשות של ACN עמד צ'ארלי סקינר (סם ווטרסטון), נחת לשעבר ועיתונאי ותיק ומנוסה. את מהדורת החדשות הנחה ויל מקאבוי (ג'ף דניאלס), תובע לשעבר במשרד התובע המחוזי של ניו יורק. בראשית הסדרה נשא מקאבוי נאום חריף באוניברסיטת נורת'ווסטרן ולאחריו החליט סקינר לשכור את מקנזי מקהייל (אמילי מורטימר), בת זוגו לשעבר של מקאבוי ועיתונאית מוערכת, כמפיקה החדשה של המהדורה.
עם הגעתה מביאה עמה מקהייל כסגנה את ג'ים הארפר (ג'ון גלאגר ג'וניור), כתב צבאי לשעבר שנפצע כשצורף לכוח נחתים במהלך מלחמת אפגניסטן, וממנה את המזכירה מגי ג'ורדן (אליסון פיל) לעוזרת ההפקה. ג'ורדן היא חברתו של מפיק תוכנית החדשות של השעה עשר, דון קיפר (תומאס סדוסקי), אותה מגיש אליוט הירש (דייוויד הארבור). סלואן סאבת' (אוליביה מאן) היא הפרשנית כלכלית של המהדורה וניל סאמפאט (דב פאטל) אחראי על אתר האינטרנט של המהדורה ועל הבלוג של מקאבוי.
הבעלים של חברת "אטלנטיס כייבל ניוז" (ACN) היא ליאונה לנסינג (ג'יין פונדה), ובנה, ריס (כריס מסינה), הוא נשיא החברה.
ג'רוויס הייז
ג'רוויס ג'יימס הייז (באנגלית: Jarvis James Hayes; נולד ב-9 באוגוסט 1981) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, בעל אזרחות קטרית, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 2003–2015. ממוצעיו הכוללים לאורך 7 עונותיו בליגת ה-NBA הם 8.3 נקודות, 3.1 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים למשחק. במהלך 5 עונותיו האחרונות בקריירה שיחק בקבוצות שונות בטורקיה, ברוסיה, בישראל, באיטליה וברומניה.
קריירת מכללות
הייז נולד וגדל באטלנטה שבג'ורג'יה, ובשנת 1999 החל ללמוד באוניברסיטת מערב קרוליינה. כבר בעונת ה שלו היה "מלך הסלים" של המחוז הדרומי, עם ממוצע של 17.1 נקודות למשחק. בשנת 2000 עבר לאוניברסיטת ג'ורג'יה, ולאחר "שנת צינון" הצטרף לקבוצת הכדורסל שלה. באותה עונה הוביל את ה"בולדוגס" לניצחונם הראשון מזה 6 שנים במשחק של טורניר אליפות המכללות, כשקלע 31 נקודות במשחק הסיבוב הראשון מול אוניברסיטת המדינה של מארי. במשחק הבא קלע 26 נקודות, בהפסד קבוצתו מול אוניברסיטת דרום אילינוי. בעונת 2002/2003 קלע 18.3 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר בפעם השנייה ברציפות ל"חמישיית העונה של המחוז הדרום-מזרחי", אולם הבולדוגס לא העפילו לטורניר המכללות.
ב-NBA
בדראפט ה-NBA 2003 נבחר הייז על ידי וושינגטון ויזארדס, בבחירה העשירית. לאורך עונתו הראשונה בוושינגטון קלע 9.6 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. במחצית הראשונה של עונת קלע 10.2 נקודות ואסף 4.2 ריבאונדים בממוצע למשחק – אשר בדיעבד היו שיאי הקריירה שלו – בטרם פציעה קשה בברכו הימנית השביתה אותו ממשחק מ-27 המשחקים האחרונים של העונה. לאחר 21 משחקים בעונה העוקבת נפצע הייז פעם נוספת בברכו, ונאלץ להחמיץ את כל המשך העונה. בעונת חזר לשחק עבור הוויזארדס, אך תרם 7.2 נקודות למשחק בלבד.
באוגוסט 2007, לאחר 4 עונות בוושינגטון, חתם על חוזה בדטרויט פיסטונס. בעונתו היחידה בקבוצה קלע 6.7 נקודות למשחק, וסייע לה להעפיל לגמר האזור המזרחי בפלייאוף.
בשנים 2008–2010 שיחק עבור ניו ג'רזי נטס, ותרם 8.4 נקודות למשחק כשחקן ספסל.
באירופה
בינואר 2011 חתם על חוזה בקבוצת אליאגה פטקים מהליגה הטורקית, ובעונת 2011/2012 שיחק עבור קרסניה קריליה סמרה אשר השתתפה בליגה הרוסית ובליגת ה-VTB. כשחקן סמרה זכה בגביע הרוסי, לאחר שגברה על ספרטק פרימוריה ולדיווסטוק במשחק הגמר.
בפברואר 2013 חתם על חוזה באליצור אשקלון, במדיה שיחק עד לסיום עונת. בעשרת משחקיו עם הקבוצה הצטיין עם 19.5 נקודות בממוצע למשחק, אך לא מנע את ירידתה של אשקלון לליגה הלאומית.
בעונת 2013/2014 שיחק עבור אבלינו האיטלקית, ובעונתו האחרונה בקריירה, 2014/2015, זכה באליפות ליגת העל הרומנית כשחקן קבוצת אססופט פלוישט.
נבחרת קטר
בשנת 2013 שיחק עבור נבחרת קטר באליפות אסיה בכדורסל, כשחקן מתאזרח. הייז סיים כקלעי השלישי בטיבו בטורניר, עם ממוצע של 16.7 נקודות למשחק, בעוד נבחרתו סיימה במקום השישי.
הפיגוע ברמת מגשימים
הפיגוע ברמת מגשימים התרחש ביום חמישי י"ז בכסלו ה'תשל"ו 20 בנובמבר 1975, בישיבת הגולן במושב רמת מגשימים שבדרום רמת הגולן על ידי מחבלי הפת"ח שהסתננו מסוריה. המחבלים הסתננו לישיבה, רצחו שלושה תלמידים ופצעו שני תלמידים נוספים.