cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שון דאנדי
קריירת מועדונים
בתום עונה אחת בליברפול, חתם דאנדי בשטוטגרט, שם שיחק ארבע עונות. הקבוצה נקלעה בתקופה זו לקשיים כלכליים, אך הצליחה בכל זאת לסיים את מרבית העונות בחלק העליון של הטבלה. דאנדי הבקיע במספרים צנועים בכל עונה בתקופתו בשטוטגרט, אך נהנה משיתוף פעולה עם שחקנים כמו קראסימיר באלקוב, יונל גאנאה וקווין קוראני. בקיץ 2003 עזב את שטוטגרט וחתם באוסטריה וינה, שם שיחק עונה אחת ולא הבקיע שער ליגה אחד. בתום עונה זו, שב דאנדי לקדנציה שנייה בקרלסרוהה, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. דאנדי שיחק שתי עונות בקרלסרוהה וחזר לכושרו הטוב, כאשר הבקיע 14 שערים בשתי עונות. לאחר מכן חתם דאנדי בקיקרז אופנבך, שם מיעט מאוד לשחק, ואף הושאל לתקופה קצרה לקבוצתו הראשונה בגרמניה, שטוטגרטר קיקרס. לאחר שנתיים בהן היה שייך לקיקרז אופנבך, חזר דאנדי למולדתו דרום אפריקה, וחתם בקבוצת אמאזולו מהעיר דרבן, שם שיחק עונה אחת. בתום עונת 2008/09 פרש ממשחק פעיל, אך בשנת 2013 חזר לגרמניה לשחק במועדוני חובבים, תחילה ב-VSV בוכיג, ונכון ל-2016 דאנדי משחק ב-FV גרונווינקל.
קריירה בינלאומית
דאנדי היה יכול לשחק בנבחרת דרום אפריקה, אך עקב הצלחתו בקרלסרוהה, עבר תהליך אזרוח במטרה להשתלב בנבחרת גרמניה. עם זאת, הקריירה הבינלאומית של דאנדי כללה משחק אחד בלבד בנבחרת המשנית של גרמניה, בו הבקיע שער אחד מול הנבחרת המקבילה של רוסיה.
הקורפוס ה-75 (ורמאכט)
הקורפוס ה-75 (בגרמנית: LXXV. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-15 בינואר 1944 באיטליה, וכמפקדו מונה אנטון דוסטלר. הקורפוס לחם בקרבות השונים באיטליה כחלק מפלגת הארמייה פון צנגן, ולאחר מכן כחלק מארמיית ליגוריה, וב-2 במאי 1945 נכנע לכוחות בעלות הברית.
תור הארד של הקומיקס
תור הארד של הקומיקס (באנגלית: Bronze Age of Comic Books) מתייחס לפרק זמן היסטורי בשוק הקומיקס האמריקאי שנמשך מתחילת שנות ה-70 ועד לאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20. תקופה זו היא ממשיכתו של תור הכסף של הקומיקס, ולאחריה הגיע העידן המודרני של הקומיקס. תור הארד שמר על רבות מהמוסכמות של תור הכסף, אך גם הציג עלילות אפלות וקשתות סיפור בעלות מסרים חברתיים, כמו אלה הנראים בתור הזהב של הקומיקס, של נושאים כשימוש בסמים, אלכוהוליזם וזיהום הסביבה.
מקורות
הראשונים שהשתמשו במונח "תור הארד" היו מעריצי הקומיקס, הפנדום. מונח זה מתייחס לחוברות קומיקס בוגרות ומודרניות יותר של תחילת שנות ה-70 ועד אמצע שנות ה-80. תחילתו של תור הארד הוא לא תוצאה של אירוע יחיד ומיוחד, אלא מקבץ אירועים ששינו את הטון של קומיקסים מהדור הקודם. אירוע אחד שכזה היה החוברת Green Lantern Vol.2 #76 מאפריל 1970, בכתיבתו של דניס אוניל ובאיורו של ניל אדמס, שבו גרין לנטרן חבר לחץ הירוק, נחשף לראשונה לעוני וחווה ספקות עצמיים.
מאוחר יותר באותה שנה, ג'ק קירבי עזב את מארוול קומיקס וסיים את מה שנראה כשותפות החשובה והפוריה ביותר בתור הכסף עם הכותב סטן לי. קירבי עבר לחברת DC קומיקס, שם יצר את סדרת העולם הרביעי החל מחוברת Superman's Pal Jimmy Olsen #133 (דצמבר 1970). כמו כן, העורך הוותיק של כותרי סופרמן מורט ויזינגר פרש והוחלף בידי ג'וליוס שוורץ. או אז, שוורץ שאף למתן את השינויים מרחיקי הלכת אותם טווה ויזינגר בתקופתו. הוא הסיר את מרבית האזכורים לקריפטונייט, מקור חולשתו של סופרמן, והקטין במידה רבה את כוחותיו הכל-יכולים בזמנו. הצוות היצירתי שעמד מאחורי שינויים אלה היה הכותב דניס אוניל והמאייר קורט סוואן.
תקופה זו הביאה לשינויים מרחיקי לכת בהפצתן של חוברות הקומיקס ובקהל היעד. במשך הזמן, התעשייה עברה מחומרי דפוס זולים אשר בהפצה המונית בדוכני עיתונים לחומרים יקרים יותר הנמכרים בחנויות קומיקס נבחרות ומיועדים לקהל מעריצים מצומצם. המעבר בדרכי ההפצה הוביל לכניסתן לשוק של חברות הוצאה לאור רבות, דבר ששינה את המדיום מאחד שנשלט בידי מפרסמים גדולים מעטים לאחד מקיף ונרחב יותר.
שנות ה-70
בשנת 1970, חברת מארוול פרסמה את הגיליון הראשון של גיבור הספרות הזולה קונאן הברברי. הצלחתו כדמות קומיקס הובילה לעיבודים נוספים מספריו של רוברט אי. הווארד, ביניהם קאל הכובש, סוניה האדומה וסולומון קיין. DC קומיקס פרסמה את "מצביא מלחמה", ביאוולף ו"פאהפרד והעכברן האפור" של פריץ לייבר. החברה גם רכשה מחברת גולד קי קומיקס את הזכויות לדמותו של טרזן, פרי יצירתו של אדגר רייס בורוז, ופרסמה עיבודים לדמויות של בורוז כמו ג'ון קרטר.
היה זה רצח חברתו הוותיקה של ספיידרמן, גוון סטייסי, בידיו של הגובלין הירוק בחוברות The Amazing Spider-Man #121-122 (1973), שנחשב בידי המלומד ארנולד טי. בלומברג כמאורע המובהק לתחילתו של תור הארד, היות שהדבר מדגים את המעבר למחוזות אפלים יותר והרצון לשנות תפיסה קונבנציונלית שדמות ותיקה וקבועה יכולה להיהרג. אולם, היה שינוי הדרגתי בטון של קומיקס גיבורי-העל עוד לפני פרסומו של הסיפור בחוברות ספיידרמן - בין היתר מות אביה של גוון סטייסי (Amazing Spider-Man #90, 1970) ותחילת עבודתם המשותפת של אוניל-אדמס בכותרי באטמן.
בשנת 1971, העורך הראשי דאז של מארוול קומיקס, סטן לי, קיבל פניה מטעם מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית לכתוב סיפור קומיקס על השימוש בסמים. לי הסכים וכתב סיפור בן שלושה חלקים בשם "הגובלין הירוק נולד מחדש" ובו תיאור שלילי להשפעתם של הסמים. באותה תקופה, כל אזכור לסמים נאסר בידי קוד האתיקה של הקומיקס, ללא קשר לתוכן. רשות האתיקה לא אישרה את הסיפור, אך לי פרסם אותו בכל זאת. התגובות החיוביות שהתקבלו בעקבות סיפור זה הובילו את רשות האתיקה לשנות את קוד האתיקה ולאפשר את תיאורם של הסמים, כל עוד הם יצטיירו באור שלילי. מעט לאחר מכן, חברת DC קומיקס פרסמה סיפור משלה הנוגע בסמים בחוברת גרין לנטרן/החץ הירוק מספר 85. הסיפור, "ציפורי שלג אינם עפים", חשף כי שותפו הצעיר של החץ הירוק - ספידי - הפך למכור להרואין.
השינוי בקוד האתיקה של הקומיקס התיר גם את החוקים בנוגע לתיאורם של ערפדים, רוחות רפאים ואנשי זאב בקומיקס, מה שהביא לגדילה במספר חוברות קומיקס העוסקות בעל טבעי כמו היצור מן הביצה, גוסט ריידר ו"קברו של דרקולה" בין היתר. בתחילת שנות ה-70, המפרסמים התרחקו מסיפורים על גיבורי-על שנהנו מפופולריות רבה באמצע שנות ה-60. חברת DC ביטלה את מרבית כותריה מלבד אלה של סופרמן ובאטמן, בעוד מארוול ביטלה כותריה רווחיים פחות כמו דוקטור סטריינג', הסאב מרינר ואקס-מן. במקום זאת, החברה התנסתה במגוון ז'אנרים אחרים כמו מערבונים, אימה וסיפורי מפלצות, וכן עיבודים לסיפורי ספרות זולה כפי שהוזכר לעיל. טרנד זה הגיע לשיאו בתחילת שנות ה-70, והתעשייה חזרה לפרסומם של סיפורי גיבורי-על עד לאמצע שנות ה-70.
שייכות חברתית
עוד מתחילת כתיבתם של סיפורי קומיקס נוצר הצורך להתייחס לבעיות חברתיות. כך למשל, סיפורים מוקדמים של סופרמן עסקו בהתעללות בילדים ובתנאי עבודה של קטינים. אולם, בשנות ה-70 עניין השייכות לא היה רק מרכיב בסיפור אלא גם הצהרה בריש גלי על עטיפות הקומיקס, וזאת כדי לקדם מכירות. הגיליונות של ספיידרמן העוסקים בסמים היו לחזית הטרנד של "שייכות חברתית" - חוברות קומיקס שעוסקות בנושאי המציאות היומיומית. הסיפור בחוברת המשותפת של גרין לנטרן והחץ הירוק עסק לא רק בשימוש בסמים אלא גם באפליה על רקע גזעני ובאי צדק חברתי. כותרי אקס-מן הפכו לפופולריים ביותר עקב הרקע עליו מבוססים הסיפורים - מוטאנטים היו למעשה מטפורה לבני המיעוטים במציאות. קומיקסים נוספים בעלי שייכות חברתית היו הסיפור "אני סקרן: שחור" בחוברות "חברתו של סופרמן, לויס ליין", שבו לויס ליין מחליטה להפוך לאישה שחורה ליום אחד ו"שד בבקבוק", שבו איירון מן מתמודד עם אלכוהוליזם. חוברות העוסקות בפמיניזם והעצמת הכוח הנשי הפכו לטרנדיות עם גרסאות נשיות לגיבורי-העל כמו ספיידרוומן, גברת מארוול והענקית הירוקה.
למרות שהיה זה טרנד חולף, הרי שסוגיות חברתיות נותרו מנת חלקם של קומיקסים בני ימינו.
קרדיט כותבים והסכמי עבודה
כותבים ואמנים החלו לקבל יותר הכרה על יצירותיהם אף על פי שעדיין היו מחויבים להעביר את זכויות היוצרים לחברה בה עבדו. אמנים הורשו לשמור את ציוריהם המקוריים ולמכור אותם בשוק הפתוח. כאשר נפוצה השמועה שיוצריו של סופרמן ג'רי סיגל וג'ו שוסטר חיו בעוני, אמנים כמו ניל אדמס וברני רייטסון עזרו לארגן עמיתים לעבודה כדי ללחוץ על חברת DC לפצות אותם וכן חלוצים נוספים של שנות ה-30 ושנות ה-40. חברות הוצאה לאור חדשות כמו פאסיפיק קומיקס ואקליפס קומיקס חתמו על חוזים לפיהם יוצרים החזיקו בזכויות יוצרים על יצירותיהם.
גיבורי-על בני מיעוטים
אחת ההתפתחויות החשובות בתור הארד של הקומיקס הייתה הגדילה בגיבורי-על שחורים או שאר מיעוטים. לפני שנות ה-70 היו מעט גיבורי-על שאינם לבנים, כמו הפנתר השחור ופלקון, אך עם תחילת שנות ה-70 הדבר החל להשתנות עם הצגתם של לוק קייג', סטורם, בלייד, ג'ון סטוארט, סייבורג, חזיז שחור, ויקסן וטיגריס הארד.
כמה מאותם גיבורי-על מיעוטים סבלו מביקורת על הנצחת סטריאוטיפים על בסיס אתניות. דמויות כמו לוק קייג', מיסטי נייט, שאנג-צ'י ואיירון פיסט נראו כמו ניסיון של חברת מארוול להרוויח מאותם סרטי בלקספלויטיישן וקונג פו. אולם, כמה מתוכם החזיקו מעמד לאחר שאותו טרנד סרטים חלף, והפכו לפופולרים ביותר וחשובים ככל שהזמן עבר. עד לאמצע שנות ה-80, סטורם וסייבורג הפכו למנהיגי האקס-מן והטיטאנים הצעירים, בהתאמה, וג'ון סטוארט החליף בקצרה את האל ג'ורדן כדמות מרכזית בכותרי גרין לנטרן.
קרוסאוברים בין חברות
מארוול ו-DC עבדו על מספר כותרי קרוסאובר, כשהראשון בהם היה סופרמן נגד ספיידרמן. הדבר הוביל לקרוסאובר בין באטמן לענק הירוק, חוברת נוספת לסופרמן וספיידרמן וכן אקס-מן נגד הטיטאנים הצעירים החדשים. כותר נוסף, האוונג'רס נגד ליגת הצדק, נכתב בידי ג'רי קונוויי ואויר בידי ג'ורג' פרז בהתבסס על סקיצה מאת רוי תומאס, אך הוא מעולם לא פורסם, והדבר שיקף את האיבה העתידית בין שתי החברות. העורך הראשי של מארוול, ג'ים שוטר, לא היה מרוצה מכך שחברת DC רצתה להכליל בקרוסאובר הרביעי בין החברות את הטיטאנים הצעירים החדשים - הכותר המצליח ביותר של החברה באותם ימים - כי אם את לגיון גיבורי העל. הדבר גרם לכך ששוטר ביטל את הפרויקט המתוכנן לקרוסאובר בין ליגת הצדק לאוונג'רס.
הדפסות מחודשות
בסביבות שנת 1970, חברת מארוול הציגה מגוון רחב של הדפסות מחודשות בשוק הקומיקס, הדפסות אשר הפכו ברבות השנים למובילות במכירות. עד מהרה החלו להופיע הדפסות מחודשות לרבים מהכותרים, לרוב מערבונים.
קריסתה של DC
באמצע שנות ה-70, חברת DC פרסמה מספר רב של כותרים חדשים כגון "האלים החדשים" של ג'ק קירבי ושייד האיש המשתנה של סטיב דיטקו. החברה התייחסה לכך בתור "הפיצוץ של DC", אך לא הביאה בחשבון את מידת הצלחתם של כותרים רבים בבת אחת. הדבר הביא הלכה למעשה לקריסה של החברה ושל התעשייה, כולל שרלטון קומיקס. חברת מארוול זכתה בסופו של דבר ב-50% מנתחי השוק וסטן לי העביר לג'ים שוטר את השליטה בחטיבת הקומיקס בזמן שהוא עצמו עבד על סדרות ספין אוף שעסקו באנימציה.
קומיקס שאינו עוסק בגיבורי-על
כשתור הארד החל בתחילת שנות ה-70, הפופולריות עברה מז'אנר גיבורי-העל לעבר כותרים מהם נעדרו בעלי הכוחות. קומיקסים אלו קיבלו לרוב השראה מז'אנרים כמערבונים, פנטזיה והספרות הזולה. כפי שצוין לעיל, קוד הקומיקס המשוכתב משנת 1971 הותיר את ז'אנר האימה בשל להתפתחות, וכתוצאה מכך נוצרו סדרות על-טבעיות כגון היצור מן הביצה, גוסט ריידר ו"קברו של דרקולה". בז'אנר המדע בדיוני, סיפורי הישרדות פוסט-אפוקליפטיים היו תחילתו של טרנד, כפי שהועידו דמויות כדת'לוק, קילרייבן וקמנדי, אם כי הטרנד היחידי שנותר בשנת 1977 הוא מלחמת הכוכבים.
כותרים נוספים נבעו במקור מדמויות שהיו קיימות במגזינים של הספרות הזולה משנות ה-20 של המאה ה-20. דוגמאות ראויות לציון הן של קונאן הברברי, החרב הפראית של קונאן, מאסטר הקונג-פו וג'ונה הקס. ההצלחה ההתחלתית של הכותרים הללו הובילה לעיבודי ספרות זולה נוספים כמו טרזן, הצל, דוק סאבאג', קול מאטלנטיס ו"צדק בע"מ". במהלך תקופה זו, גם מארוול וגם DC פרסמו באופן קבוע עיבודי קומיקס רשמיים למגוון פרויקטים, כולל סרטים פופולרים (כוכב הקופים, גודזילה, אינדיאנה ג'ונס, מלתעות 2, 2001: אודיסיאה בחלל, מלחמת הכוכבים), סדרות טלוויזיה (בטלסטאר גלקטיקה, מסע בין כוכבים), צעצועים (כח המחץ, רובוטריקים, מיקרונאוטים, רום, כוח אטארי) ואפילו דמויות ציבוריות כלהקת קיס.
למרות שהם לא בהכרח נחשבים כשייכים לז'אנר גיבורי-העל, מספר חוברות קומיקס לא קונבנציונליות מאותה תקופה כללו נבלי-על כדמויות מרכזיות (הג'וקר, החברה הסודית של נבלי-העל, "הציוות של נבלי-העל").
סופו של תור הארד
יש מחלוקות בנוגע לסופו של תור הארד, כמו תחילתו, ויש האומרים כי הוא מעולם לא הסתיים. תקופת הזמן השכיחה לציון סופו של העידן היא בין השנים 1985-1986. כמו תור הכסף של הקומיקס, סוף תור הארד מתייחס למספר טרנדים ואירועים שהתרחשו בערך באותו זמן. בנקודה זו, חברת DC השלימה את פרויקט המשבר בעולמות האינסופיים, שסימן את תחייתם המחודשת של מותגי החברה על מנת שיהפכו שוב למתחריה הרציניים של חברת מארוול בשוק הקומיקס. תקופת זמן זו כוללת גם את פרסומן של חוברות משפיעות כמו "השומרים" של אלן מור ו"באטמן: האביר האפל חוזר" של פרנק מילר, אשר הגדירו מחדש את ז'אנר גיבורי-העל והיוו השראה לשנים רבות של חוברות קומיקס "אפלות וקודרות". במארוול קומיקס, אבן הדרך השכיחה לציון סופו של תור הארד היא המלחמות הסודיות.
לאחר תור הארד הגיע העידן המודרני של הקומיקס, שמיוחס לרוב בתור העידן האפל של הקומיקס.
שון ות'רלי
שון ות'רלי (באנגלית: Shawn Weatherly; נולדה ב-24 ביולי 1959) היא שחקנית אמריקאית. מיס תבל לשנת 1980.
ביוגרפיה
ב-1980 נבחרה ות'רלי למלכת היופי של דרום קרוליינה ובמיס ארצות הברית זכתה בתואר לאחר שהובילה בתחרות בכל שלושת המדדים (ריאיון עם השופטים, שמלות ערב ובגדי ים).לאחר מכן ייצגה את ארצות הברית בתחרות מיס תבל, שנערכה בקוריאה וזכתה בתואר הנחשק. מיס ארצות הברית הבאה נבחרה למיס תבל רק בשנת 1995.
ות'רלי שיחקה במספר סדרות טלוויזיה. היא ידועה בתפקידה כמצילה ג'יל ריילי בתוכנית הפופולרית "משמר המפרץ" ושיחקה בין היתר בסדרות הטלוויזיה "שיקגו הופ", "צוות לעניין" ו"ימים מאושרים" וכיכבה במספר סרטים.
ות'רלי נשואה ולה בן ובת.
ג'ורג' ווטסון
ג'ורג' ווטסון (באנגלית: George Watson; 1767 – 24 באוגוסט 1837) היה צייר דיוקנאות סקוטי והנשיא הראשון של האקדמיה הסקוטית המלכותית.
ביוגרפיה
ווטסון נולד באחוזת אביו, ברוויקשייר, בשנת 1767. הוא רכש את השכלתו המוקדמת באדינבורו, וקיבל הדרכה בציור מאלכסנדר נסמית', אבל כשהיה בן 18 הוא נסע ללונדון תוך היכרות עם סר ג'ושוע ריינולדס, שקיבל אותו כתלמיד. לאחר שנתיים בסטודיו של ריינולדס, הוא חזר לאדינבורו, והתבסס כצייר דיוקנאות.
בשנת 1808 הוא נקשר עם ציירים אחרים בהקמת אגודת אמנים, אשר התקיימה רק שנים ספורות. הוא הציג תכופות באקדמיה המלכותית ובמוסד הבריטי, ובערך ב-1815 הוזמן ללונדון לצייר מספר דיוקנאות, כולל אלה של דיקן קנטרברי ובנג'מין ווסט. ב-1820, למרות התנגדות רבה מצד המוסד המלכותי, נוסדה האקדמיה הסקוטית, ווטסון, שהיה נשיא החברה הקודמת, נבחר לאותו תפקיד, שהצלחתו נבעה בעיקרה מהיכולות שלו. הוא המשיך כנשיא עד מותו, והאקדמיה קיבלה את האמנה המלכותית שלה כמה חודשים לאחר מכן.
אומרים שהוא שמר זמן רב על יריבות מכובדת עם הנרי רייבורן. כוחו הביצועי היה ניכר ועבודתו הייתה משובחת אבל דיוקניו חסרו אישות. הוא מיוצג בגלריה הלאומית של סקוטלנד על ידי דיוקנאות של שני אמנים - בנג'מין ווסט ושניים של ארצ'יבלד סקירבינג; ובגלריית הדיוקנאות הסקוטית הוא מיוצג על ידי מספר דיוקנאות, כולל אחד שלו, ואחד של ויליאם סמלי, שיש הרואים בה את היצירה הטובה ביותר שלו.
זמן קצר לאחר שובו מביקורו הראשון בלונדון נישא לרבקה סמלי, בתו של ויליאם סמלי, שהיה מוציא לאור, חוקר טבע, והיו להם חמישה ילדים.
משפחה
בנו, ויליאם סמלי ווטסון (1796–1874), נולד באדינבורו, וכמו אביו ובן דודו, סר ג'ון ווטסון גורדון הפך לצייר דיוקנאות. הוא היה תלמיד של אביו, למד באקדמיית הנאמנים, ומשנת 1815, במשך חמש שנים, בבתי הספר של האקדמיה המלכותית של לונדון, ועבד שנה עם סר דייוויד וילקי.
כשחזר לאדינבורו, הוא נודע כצייר דיוקנאות, הפך לאחד ממייסדי האקדמיה הסקוטית, ובמשך כמעט 50 שנה הציג בקביעות בלתי פוסקת. הוא הסתפק אך ורק בציורי דיוקן.
הוא מת באדינבורו ב-6 בנובמבר 1874. הוא נקבר עם הוריו בסנט קאת'ברטס.
הוא היה סטודנט מסור לתולדות הטבע, במיוחד צפרות, ויצר אוסף נרחב של דגימות, שאותו הוריש לאוניברסיטת אדינבורו. לווטסון יש יותר מ-35 ציורים באוספים ציבוריים בבריטניה.
מעברת שבות עם
מחנה עולים
הצבא הבריטי הקים בשנת 1941 מחנה במקום. המחנה נעזב עם תום המנדט הבריטי ב-1948. מחנה בית ליד היה אחד משבעה מחנות העולים הראשונים שהוקמו בישראל כדי לקלוט עולים חדשים עד שיימצא להם פתרון דיור, והיה מחנה העולים הגדול ביותר. במרץ 1949 הוקם במקום מחנה משנה ראשון, ביולי 1949 היו במקום חמישה מחנות משנה ובהמשך נוספו מחנה שישי ושביעי.
ביולי 1949 התגוררו במחנה 12,000 עולים ובספטמבר דווח על 14,000 תושבים החיים בצפיפות רבה. בקיץ 1950 עזבו את המחנה תושבי מחנה המשנה של עולי תימן, שמנו 3,800 נפש ועברו להתיישבות לשיכון או למחנה ראש העין ובמקומם הוכן מחנה המשנה לקליטת עולים נוספים. בקיץ 1950 היו מחנה בית ליד ומחנה העולים בפרדס חנה שני המחנות אליהם נשלחו העולים שלא הייתה להם זכות מיוחדת להשלח למחנה קרוב לאחת הערים. עד סוף שנת 1950 עזבו את המחנה להתיישבות כ-4,000 משפחות. בסוף אוקטובר 1950 דווח על כוונה לסגור את מחנות העולים ולהפוך את בית ליד לעיר אוהלים, צריפונים, צריפים ובתים של מעל 15,000 נפש, אך לא היה ברור האם הכוונה לקיים במקום יישוב קבע או רק יישוב זמני. בשלב ראשון, בתחילת נובמבר 1950, הוסבו מחנות א' וה', בהם היו כ-1,000 משפחות, למחנות עבודה ובהמשך תוכנן להפוך את שאר המחנות, בהם היו עוד כ-2,500 משפחות שבהן כ-10,000 נפש למחנות עבודה. באמצע שנת 1951 הפסיקו להעביר עולים למחנה בית ליד.
בקיץ 1949 הוקמה במחנה תחנת משטרה בה שירתו 30 שוטרים ובית חולים לילדים, אשר סבל ממחסור בכוח אדם עם אחות אחת ל-60 מיטות. במחנה התקיים גם מחנה אשפוז לחולי שחפת מבין העולים.
מספר העולים שעברו במחנה העולים בית ליד אינו ברור ומקורות שונים נותנים מספרים שונים. אתר המועצה המקומית בפרדסיה כותב: "עברו דרכה קרוב ל-100,000 עולים". כתבה בדבר משנת 1959 ציינה: "כ-35,000 נפש התגוררו במעברה" וכתבה מפברואר 1967: "ושוכנו בו כ-30,000 איש".
מעברה
עם מעבר רבים מהעולים למעברות היו מחנות העבודה למעברה. בין בניה היו בנימין בן אליעזר, לימים חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל, ופריג'א זוארץ ושלמה אליהו, לימים חברי הכנסת, ואנשי העסקים והמנהלים הישראליים האחים עמוס לוזון ואבי לוזון בספטמבר 1952 התגוררו בה כ-2,800 משפחות מהן כ-1,000 משפחות שעדיין התגוררו באוהלים וכוונת הסוכנות הייתה להעביר את שוכני האוהלים למעברות בסביבה לפני בא החורף. כוונה זו נתקלה בקשיים לאור התנגדות חלק מהתושבים לעזיבת המקום בו התגוררו במשך קרוב לארבע שנים ולדרישת הסוכנות לתשלום של 150 לירות עבור דיור הקבע. באוקטובר 1952 קיימו כ-1,500 מתושבי המקום הפגנה בדרישה לפתרונות דיור לפני בוא החורף התקיימו גם הפגנות בדרישה להישאר במקום ולא לעבור לשיכון באתרים אחרים.
בסוף שנת 1955 דוּוח על הקמת מקלחת ציבורית, בעלת 34 תאים, לרווחת תושבי המעברה, שדמי השימוש בה היו 50 פרוטות.
בגלל הכוונה לפנות את המעברה, לא ניתן לה מעמד מוניציפלי, והתושבים נותרו במקום ללא רשות מקומית שתטפל בהם. בתחילת שנת 1957 עוד התגוררו בה כ-6,000 תושבים אשר לטענתם נותרו במקום ללא אפשרות לעבור למקום אחר. בפברואר 1957 יצאה משלחת מחאה מהמעברה לירושלים, בראשות חבר הכנסת פריג'א זוארץ, למחות על האבטלה במקום. במאי 1959 עדיין התגוררו במעברה כ-1,000 משפחות אך עד נובמבר 1960 נותרו במקום רק כ-450 משפחות שמתוכן 150 משפחות יועדו לעבור לנתניה תוך זמן קצר. בפברואר 1966 עדיין נחשב שבות עם יישוב חסר מעמד מוניציפלי ובפברואר 1967 הוחלט שוב על חיסול המעברה, בה התגוררו באותה עת 70 משפחות המונות כ-400 נפש.
בשנת 1982 צורף חלק משטח מעברת שבות עם לפרדסיה ושכונת הפרחים שלה נבנתה בשטח זה.
רוזה מוטה
מוטה הייתה לאישה הפורטוגזית הראשונה שזוכה במדליה אולימפית, מדליית ארד (לוס אנג'לס 1984), האישה הפורטוגזית הראשונה שזכתה במדליית זהב (סיאול 1988) והספורטאית היחידה מפורטוגל שזכתה במדליה אולימפית בסיאול.
ביוגרפיה
מוטה נולדה וגדלה בפורטו.
אלופת אירופה
באליפות אירופה שנערכה באתונה, יוון ב-12 בספטמבר 1982 זכתה מוטה במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:36:03 שעות, לפני לאורה פוגלי מאיטליה (2:36:28 שעות) ואינגריד כריסטיאנסן מנורווגיה (2:36:38 שעות).
1983
במרתון רוטרדם שנערך בשנת 1983 זכתה מוטה במדליית זהב בתוצאה של 2:32:27 שעות.
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד באותה שנה היא סיימה במקום רביעי בריצת מרתון בתוצאה של 2:31:50 שעות, 37 שניות אחרי ראיסה סמכונובה שזכתה במדליית ארד (2:31:13 שעות).
במרתון שיקגו שנערך ב-16 באוקטובר היא זכתה במדליית זהב בתוצאה של 2:31:12 שעות.
1984
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכתה מוטה במדליית ארד בריצת מרתון בתוצאה של 2:26:57 שעות, אחרי ג'ואן בנואה מארצות הברית (2:24:52 שעות) וגרטה וייץ מנורווגיה (2:26:18 שעות). שלושה ימים לאחר מכן, היא השתתפה בתחרות לריצת 3000 מטר, אך לא הצליחה לסיים את הריצה. במרתון שיקגו שנערך ב-21 באוקטובר היא זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 2:26:01 שעות.
1985
במרתון שיקגו שנערך ב-20 באוקטובר 1985 היא זכתה במדליית ארד בשיא אישי חדש של 2:23:29 שעות, אחרי ג'ואן בנואה שקבעה שיא ארצות הברית חדש של 2:21:21 שעות ואינגריד כריסטיאנסן (2:23:05 שעות).
1986
באליפות אירופה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה ב-30 באוגוסט 1986 זכתה מוטה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בריצת מרתון בשיא אליפות חדש של 2:28:38 שעות, לפני לאורה פוגלי (2:32:52 שעות) ויקטרינה כרמנקובה מברית המועצות (2:34:14 שעות).
1987
במרתון בוסטון שנערך באפריל 1987 זכתה מוטה במדליית זהב בתוצאה של 2:25:21 שעות.
1988
במרתון בוסטון שנערך ב-18 באפריל 1988 זכתה מוטה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 2:24:30 שעות.
אלופה אולימפית
באולימפיאדת סיאול (1988) זכתה מוטה במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:25:40 שעות, לפני ליסה מרטין מאוסטרליה (2:25:53 שעות) וקתרין דורה-הייניך ממזרח גרמניה (2:26:21 שעות).
1990
במרתון בוסטון שנערך ב-16 באפריל 1990 זכתה מוטה בפעם השלישית במדליית זהב בתוצאה של 2:25:24 שעות. באליפות אירופה שנערכה בספליט, באותה העת יוגוסלביה ב-27 באוגוסט היא זכתה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:31:27 שעות, 5 שניות לפני ולנטינה יגורובה מברית המועצות (2:31:32 שעות) ומריה רבלו מצרפת (2:35:51 שעות).
1991
במרתון לונדון שנערך ב-21 באפריל 1991 זכתה מוטה במדליית זהב בתוצאה של 2:26:14 שעות. באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן אותה שנה היא לא סיימה את ריצת המרתון ולא הצליחה להגן על תוארה. בתחרות חצי מרתון שנערכה בליסבון אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בתוצאה של 1:09:52 שעות.
בית העלמין היהודי של קישינב
בית העלמין היהודי של קישינב (ברומנית: Cimitirul evreiesc din Chișinău) שוכן בצפון-מזרח קישינב, באזור בויוקאני, ברחוב מילנו. זה אחד מבתי העלמין הישנים ביותר של העיר, שמתפקד מ-1887, אך יש בו גם קברים ישנים יותר.
במהלך מלחמת העולם השנייה נגרמו נזקים גדולים בחלק המזרחי של בית העלמין. ב-1958 חולק בית העלמין לשניים ובאחד החלקים הוקם שוק חקלאי. בסביבות 1960 פורק החלק המזרחי של בית העלמין, המצבות נופצו ושימשו לבניית גדר עבור החלק המערבי, עבור בתי קברות נוספים ולריצוף שבילי הפארק "אלונלול" הסמוך. בעבר שטח בית העלמין היה בן 15 הקטרים, אך כעת נותר לו 12 הקטרים וביתר הוקמו שיכונים ומגרשי טניס.
לפי מקורות היסטוריים סובייטיים, נמצאו בבית העלמין היהודי, בקבר שנפתח לאחר השחרור, 837 גופות ירויות, חלקן, על פי הממצאים, נקברו בעודם בחיים עם ידיים כבולות. העובדות אומתו על ידי חקירה רפואית-משפטית ועל ידי עדי ראייה.
1934 בגרמניה
1934 בגרמניה הייתה השנה בה ציינה 63 שנות לאום.
הנהגה
ראש המדינה:
גנון לבן שת
גנון לבן שת או גנון מונה (שם מדעי: Cercopithecus mona) הוא מין של קוף מהסוג גנון החי ביערות מערב אפריקה בטבע והופץ בידי האדם גם לאי גרנדה וסאו טומה ופרינסיפה.
קוף זה מצוי במזרח גאנה, טוגו, בנין, ניגריה ומערב קמרון. הוא חי ביערות גשם טרופיים אך יימצא גם ביערות שפלה, רצועות עצים טרופיות וגם בסוואנות מיוערות וכן לאורך דלתת הניז'ר, כשהוא הקוף המצוי ביותר לאורך הנהר.
אורכו של הגנון 35 עד 55 ס"מ, אורך הזנב 70 עד 90 ס"מ ומשקלם עד 4.4 ק"ג בזכרים ועד 2.5 ק"ג בנקבות, כך שהוא אחד מהקטנים שבגנונים ודומה מעט למיני הסוג קוף ירוק. הקוף בעל גב ועורף חומים-אדמוניים, חזה בהיר, גפיים וזנב שחורים והפנים כהות עם שיער לחיים ו"זקן" לבנים והחוטם ורוד עם שפתיים וסנטר לבנים.
הקוף מצוי בין ענפי העצים כשהוא נע בקבוצות של 12 פרטים בממוצע ובראשם זכר אלפא. עם זאת נצפו להקות של מעל 35 פרטים בלהקה. הקופים ניזונים מפירות, עלי עצים, זרעים שונים וגם מבעלי חיים קטנים.
באזרביטר
באזרביטר (באנגלית: Buzzerbeater) הוא משחק דפדפן שמטרתו ניהול קבוצת כדורסל. באזרביטר נוצר על ידי שחקני משחק הכדורגל און-ליין האטריק אשר רצו משחק ניהול דומה בנושא כדורסל. משרדי האתר נמצאים במדינת בוסטון שבארצות הברית.
מבנה המשחק
אל המשחק צריך להירשם כמו בכל משחק דפדפן. לאחר ההרשמה צריך להמתין 4 שעות עד ליצירת הקבוצה. את המשחק מתחילים עם 300000 כסף וירטואלי לביזבוזים ולקניית שחקנים. קבוצה חדשה מתחילה לרוב בליגה הרביעית, היא מחליפה קבוצה שכבר לא פעילה, זאת אומרת, מנוהלת על ידי שחקן ממוחשב, קבוצה הופכת ללא פעילה כאשר המנהל שלה לא נכנס לאתר 60 יום, קבוצה חדשה מתחילה רק עם שחקנים שמוצאם מהארץ שלה, השחקנים הם שחקנים ברמה נמוכה, והקבוצה תצטרך למכור חלק מהשחקנים, לפטר את חלקם, ולשפר את השחקנים הצעירים. ניתן לקנות שחקנים מרשימת ההעברות, ברשימת ההעברות ניתן להגביל ארבע תכונות משחק של שחקן, וכמו כן תכונות כמו גובה, גיל ופוטנציאל, וגם ניתן להגביל את מחיר השחקן והמשכורת שהוא דורש בכל שבוע.
לכל מדינה יש מספר ליגות (בהתאם למספר המשתמשים) ברמות שונות. הליגה מחולקת לשני בתים בני 8 קבוצות. לכל קבוצה 22 משחקים לא כולל הפלייאוף ומשחקי האול-סטאר. 4 הקבוצות מכל בית שמסיימות עם מספר הנקודות הגבוה ביותר עולות לפלייאוף, מקומות 6 ו 7 מתחרות על פלייאוף הירידה, מקומות 5 עורכים משחקי ידידות ומקומות 8 יורדות אוטומטית ליגה אך גם הן עורכות ביניהן משחקי ידידות, באמצע כל עונה 10 השחקנים הטובים מכל בית נבחרים להתמודד זה נגד זה במשחק האול-סטאר. בסוף כל עונה מתקיים הדראפט במתכונת דומה לזו של הדראפט של ה NBA. במשחק עליך לנהל את הקבוצה הן מצד הפיננסי והן מהצד התחרותי. בנוסף לליגה מתקיימים הגביע הלאומי שבו משתתפות כל הקבוצות מהמדינה, הגביע העולמי לנבחרות ולנבחרות צעירות וגביע האלופות.
בכל סוף עונה נערכות הבחירות לנבחרות הלאומיות. הבחירות דמוקרטיות ולכל שחקן מותר לבחור את המאמן שייצג את מדינתו. בכל שנה נערכת אליפות העולם במדינה כל שהיא (שנה אחת לנבחרות עד גיל 21 ובשנה שאחריה לנבחרות הלאומיות). בנוסף לכך באמצע העונה נערכות האליפויות היבשתיות.
באזרביטר בישראל
בישראל פועל המשחק מהעונה השנייה לקיומו. בישראל 1004 קבוצות פעילות (נכון ל-31 במרץ 2012) שמתחלקות ל-5 רמות של ליגות. לישראל גם נבחרת לאומית ונבחרת צעירה, הנבחרת הצעירה מצליחה מאוד, כמה פעמים דורגה במקום הראשון בעולם ונכון לעכשיו מדורגת במקום ה9 בעולם. הנבחרת הבוגרת במקום ה-36 מתוך 98 מדינות.
מלון שרתון הישן, תל אביב
מלון שרתון הישן בתל אביב שכן ברחוב הירקון בקצה שדרות נורדאו, מצפון לגן העצמאות, תוכנן על ידי ורנר יוסף ויטקובר, נחנך ב-1961. הבניין החליף מספר בעלים במהלך השנים ונהרס ב-1990.
חוף הים המקביל למלון נקרא בעבר על שם המלון "חוף שרתון", בשנת 1972 צולם במקום הסרט "מציצים", לאחר הצלחת הסרט שונה שמו ל"חוף מציצים".
נורדאו פלאז'ה
ב-1949 נחתם חוזה בין עיריית תל אביב (בעלת הקרקע) לבין חברת "נורדאו פלאז'ה", להקמת מלון מצפון לגן העצמאות. ב-1950 החלה בניית המלון "המפואר בישראל", מלון בן 7–8 קומות, שאמור היה לכלול 200 חדרים, מגרשי ספורט, בריכה ואולמות כנסים. סכסוכי שותפים עיכבו את הקמת המלון וב-1953 הופסקה בנייתו בעיצומה. ב-1956 לאחר ששלד הבניין עמד בשממונו מספר שנים, הפקיעה אותו עיריית תל אביב והעמידה אותו למכירה פומבית. ב-1959 הוחכר המלון לחברה אמריקאית להשלמת בנייתו והוכרז כי ינוהל על ידי חברת מלונות שרתון.
שרתון
מלון שרתון נחנך במרץ 1961 בשורת אירועים מפוארים שנערכו במהלך שבוע הפתיחה, ביניהם קונצרט, תצוגת אופנה, סעודות ומסיבות. הוא היה המלון הראשון של רשת שרתון הממוקם מחוץ לצפון אמריקה, אחד הבניינים הגבוהים בתל אביב בעת חנוכתו.
במהלך שנות פעילותו נערכו במלון ערבי התרמה והופעות, תצוגות אופנה ואירועים נוספים, אחד הבולטים היה אולימפיאדת השחמט 1964.
ב-1962 תוכנן לראשונה אגף חדש למלון. בניגוד למבנה הקיים שהיה מאונך לים, האגף החדש היה אמור להיות מקביל לים, ועורר התנגדות מצד אדריכלי המבנה המקורי בשל פגיעה באינטרס הציבורי עקב חסימת נוף הים והרוחות. אבן הפינה לאגף חדש נורתה רק בשנת 1969.
ב-1963 אירע אסון טביעת הנערות בחוף שרתון. ב-1967 תוכנן שובר גלים מול חוף שרתון, שאמור היה לספק חוף רחצה מוגן.
בעלים נוספים
חוזה ההפעלה של שרתון נועד ל-20 שנה, המלון מותג ופעל כמלון מפואר, אך תשתיתו הייתה מיושנת כבר בעת חנוכתו, שחלה כעשור לאחר תחילת בנייתו, והלכה והידרדרה עם השנים.
ב-1974 רכש את המלון איש העסקים אריה פאלוך, ניתק את החוזה עם חברת שרתון, לטענתו בשל ניהול ירוד שאינו הולם דירוג של חמישה כוכבים. חברת מלונות שרתון הודיעה כי בכוונתה להפעיל בהמשך מלון אחר בישראל. ב-1977 נחנך בתל אביב מלון חדש ברשת שרתון - שרתון תל אביב.
פאלוך שינה את שם המלון הישן ל"פאל", על שם משפחתו. המלון הסב לו הפסדים והוא מכר אותו לדוד טייג, מבעלי הילטון תל אביב. ב-1977 העביר טייג את המלון לניהול רשת הולידיי אין, שם המלון שונה בהתאם ל"הולידיי אין" אך תוך זמן קצר כשל מיזם זה, רשת הולידיי אין פרשה מהשותפות והמלון שינה שמו ל-"גראנד פאלאס". ב-1978 הועבר המלון לרשת "אינטרקונטיננטל" ושמו שונה ל"פורום פאלאס". גם שותפות זו פורקה תוך חודשים ספורים עקב סכסוך בין הבעלים טייג לרשת אינטרקונטיננטל, שטענה כי הבעלים לא עומד בהתחייבויותיו לשיקום תשתית המלון שלטענתם אינו עומד אפילו ברמה של ארבעה כוכבים. טייג המשיך בהפעלת המלון בתפוסה נמוכה בשנים הבאות. ב-1989 פעלה משפחת טייג להפיכת המלון למלון דירות. ב-1990 נהרס המלון. לאחר הריסתו החלה משפחת טייג בבניית מלון חדש במקומו. הבנייה הוקפאה ב-1992. נכון לתחילת שנות ה-20 של המאה ה-21 השטח עליו עמד הבניין נותר לא בנוי. עם זאת, יש תכנון מתקדם של בניית שני בתי מלון על שטח זה, המקביל לחוף מציצים.
לגור איתו
לגור איתו הוא פזמון שכתבה מירית שם אור, הלחין צביקה פיק וביצעה ריקי גל. השיר יצא לאור בשנת 1979.
רקע
השיר יצא לאור כחלק מפסקול הסרט "דיזנגוף 99".
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תש"ם (1980) דורג השיר במקום ה-22. במצעד שירי צביקה פיק שערכו רשת ג' ואתר ynet הגיע השיר למקום העשירי
ריקי גל סיפרה על השיר:"צביקה פיק פנה אלי עם 'לגור איתו' לסרט 'דיזנגוף 99'. בגדול, לא אהבתי את השיר הזה בהתחלה. למה הוא כל כך הצליח? יש בו איזהשהי אמת כובשת, רוק-פופ תמים של בחורות צעירות שמתאהבות לפעמים בגברים נשואים וחולמות לעבור לגור איתם יום אחד".
בתרבות פופולרית
שיר זה נכלל במחזמר הלהיטים "מרי לו" שעלה לראשונה בתיאטרון הבימה בשנת 2002 ומבוסס על 25 משיריו של צביקה פיק.
בשנת 2020 פירסמה כאל פרסומת עם הקומיקאית ליאת הר לב שרה את השיר במילים שונות לקידום המוצר "cal pay".
רשות ניקוז ונחלים כינרת
רשות ניקוז ונחלים כינרת היא רשות ניקוז ותאגיד סטטוטורי, אשר אחראית על ניקוז וטיפוח הנחלים באזור הגולן והכנרת. רשות הניקוז כפופה למשרד להגנת הסביבה. הרשות הוקמה בשנת 1997 כתוצאה מהרפורמה שבוצעה ברשויות הניקוז. בשנת 2021 תקציב הרשות עמד על כ-65,350,962 שקלים חדשים. שטח רשות הניקוז כינרת הוא כ-2.4 מיליון דונם.
הרשות מנוהלת על ידי מועצה בת 29 נציגי הרשויות המקומיות שבשטח הרשות וכשלושה נציגים ממשרדי החקלאות, הבריאות והסביבה.
הרשות פועלת מתוקף "חוק הניקוז וההגנה מפני שיטפונות" (1957), צו הניקוז (1960), אכרזת הניקוז (1996), וצו רשויות נחלים ומעיינות (2003).
מבין הפרויקטים שקידמה רשות ניקוז ונחלים כינרת, ניתן למנות את:
רשות ניקוז ונחלים שקמה בשור
רשות ניקוז ונחלים שקמה בשור היא רשות ניקוז ותאגיד סטטוטורי, אשר אחראית על ניקוז וטיפוח הנחלים בצפון ומערב הנגב. רשות הניקוז כפופה למשרד להגנת הסביבה. הרשות הוקמה בשנת 1997 כתוצאה מהרפורמה שבוצעה ברשויות הניקוז. יושב ראש הרשות הוא ראש מועצת עומר, פיני בדש. המנהל הכללי הוא ד"ר נחמיה שחף. שטח רשות ניקוז ונחלים שקמה בשור הוא 5.9 מיליון דונם, והיא הגדולה בארץ. הנחלים המרכזיים העוברים בשטח הרשות הם: חברון, באר שבע, הבשור, שקמה, חנון, אבטח, ניצנה וגרר.
הרשות פועלת מתוקף "חוק הניקוז וההגנה מפני שיטפונות" (1957), צו הניקוז (1960), אכרזת הניקוז (1996) וצו רשויות נחלים ומעיינות (2003).
מבין הפרויקטים שקידמה הרשות, ניתן למנות את:
הקורפוס ה-78 (ורמאכט)
הקורפוס ה-78 (בגרמנית: LXXVIII. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-6 במרץ 1944, וכמפקדו מונה אוסווין גרוליג. הקורפוס לחם ברומניה כחלק מהארמייה הרומנית הרביעית, וב-25 במאי 1944 הפך לקורפוס הפרשים ה-1.
צ'אגואנס
הרובע העירוני צ'אגואנס (באנגלית: The Borough of Chaguanas) הוא רובע עירוני סטטוטורי (Borough) במעמד של עיר בטרינידד וטובגו ולמעשה הוא מהווה את ההתיישבות העירונית המאוכלסת ביותר (83,516 במפקד 2011) ובעלת שיעור הצמיחה הגבוה ביותר בטרינידד וטובגו. הוא ממוקם במערב האי טרינידד יחסית במרכזו, כ-19 ק"מ דרומית לבירה פורט אוף ספיין.
היסטוריה
האי טרינדד יושב לראשונה ככל הנראה בתחילת האלף החמישי לפנה"ס, ובמשך כ-6,500 שנה הוא יושב בידי תרבויות שונות שמקורן באיים הקריביים או בחלקה הצפוני של יבשת דרום אמריקה. לקראת סיום המאה ה-15 הגיעו הקולניאליסטים הראשונים מספרד לטרינידד והחלו להשתמש באוכלוסייה הילידית ככח עבודה, אך המושבה נחשבה זניחה למדי במשך המאות ה-16 וה-17. לקראת סוף המאה ה-18 (1783) החליטו הספרדים להעניק קרקעות בחינם למתיישבים קתולים, מה שגרם להיווצרות עניין באי ולתנועה של מתיישבים בעיקר עבדים משוחררים מהאיים הסמוכים. לאור העניין שנוצר באי כבשו הבריטים את טרינידד ב-1797, והפכו אותה למושבה בריטית.
האזור של צ'אגואנס היה ביצתי אך בעל פוטנציאל גדול להפקת סוכר וקקאו מה שגרם לבריטים במהלך המאה ה-19 להקים שם אחוזות ובית זיקוק לסוכר, והם נתנו למקום את שמו צ'אגואנס על שם אוכלוסיית השבט הילידי שישב במקור במקום. הפקת הסוכר נחלה הצלחה והפכה לסחורת הייצוא העיקרית של המושבה הבריטית בטרינידד. אך ב-1838 עת ביטלו הבריטים את העבדות, רבים מהעבדים המשוחררים מתעשיית הסוכר סירבו לשוב, והבריטים נאלצו להחליף אותם במשרתים חוזיים, מה שלא סייע לצמיחתו של צ'אגואנס והוא נותר כפר קטן וחסר משמעות.
בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 במהלך מלחמת העולם השנייה מיקמה ארצות הברית בטרינידד בסיסים של חייל האוויר וחיל הים שלה, מה שהביא לסלילת כבישים ופיתוח תשתיות משמעותי על ידי צבא ארצות הברית סביב צ'אגואנס, כביש הנסיכה מרגרט שנקרא כיום כביש אוריה באטלר הצטרף לדרך הדרומית הראשית של צ'אגואנס, והקמת כביש סר סולומון הוצ'וי הרחיבה את הכביש דרומה עד לסן פרננדו. לאחר המלחמה האזור התפתח מעט אך עד שנות ה-80 היה מדובר בעיירה מינורית כחלק ממחוז קרוני. הקמתו של פארק לנג' בראשית שנות השמונים משכה קהילה של המעמד הבינוני שנעה דרומה מפורט אוף ספיין וצפונה מסן פרננדו. המיקום המרכזי שלו הפך אותו לאטרקטיבי עבור דרומיים העובדים בצפון טרינידד וצפוניים במיוחד מפורט אוף ספיין שחיפשו לשפר דיור במחירים נוחים.
ב-1990 הפך צ'אגואנס לרובע עירוני סטטוטורי (Borough) בהתאם להוראות חוק התאגידים העירוני מס 21. והחל לצמוח במהירות כשהוא מושך אנשים על ידי מחירי דיור אטרקטיביים ונגישות תחבורתית. עד שבתחילת שנות ה-2000 הוא הפך למאוכלס יותר מהבירה פורט אוף ספיין.
גאוגרפיה
צ'אגואנס יושבת יחסית נמוך בגובה 18 מטר מעל פני הים והיא נמצאת בקרבת החוף במעלה הזרם של ביצת קרוני. היא ממוקמת כ-24 ק"מ צפונית לעיר סן פרננדו, וכ-19 ק"מ דרומית מזרחית לבירה פורט אוף ספיין אם כי שתיהן מתפתחות במהרה והשוליים הדרום מזרחיים של פורט אוף ספיין נמצאים מרחק של ק"מ ספורים מהשוליים הצפון מערביים של צ'אגואנס, ונהוג להתייחס אליהן כחלק מאותה המטרופולין.
גבולות העיר הם מצפון דרך מונרו, ממזרח נהר גנדיה, מדרום נהר הונדה וממערב מפרץ פריה.
מבנה עירוני
את העיר חוצים הכבישים סר סולומון הוצ'וי ואוריה באטלר.
צ'אגואנס מורכבת ממרכזי האוכלוסייה העיקריים הבאים:
אקלים
האקלים בצ'אגואנס הוא אקלים סוואנה טרופי עם עונה רטובה שנמשכת בין יוני לנובמבר ועונה יבשה שנמשכת מינואר עד מאי. שלא כמו פורט אוף ספיין, בצ'אגואנס יש אקלים חם ולח בדרך כלל כל השנה.
ממשל
מועצת העיר צ'אגואנס (CBC) היא רשות שלטונית מקומית שהוקמה ב־13 בספטמבר 1990 על ידי חוק התאגיד העירוני 21 משנת 1990. ובשנת 2013 עברה מועצת העיר לבניין המינהל החדש שלה שנמצא ברחוב וודפורד לודג'.
במועצת העיר צ'אגואנס יש שמונה חברי מועצה מחוזיים וארבעה חברי מועצה שנבחרים באמצעות מתודולוגיה של ייצוג יחסי. לאחר מכן נבחרים ראש העיר וסגן ראש העיר. מחוזות הבחירה הם: 1.פליסיטי / אנדאוור 2. אנטרפרייז דרום 3. אדינבורו / לונגדנוויל 4. אנטרפרייז צפון 5. שרליוויל 6. מונטרוז 7. דרך מונרו / דרך קרוני סוואנה 8. קונופיה.
כלכלה
פירוק חברת הסוכר בבעלות המדינה השפיע עמוקות על צ'אגואנס כיוון שחברה זו הייתה המעסיקה המרכזית בעיר, עם זאת צ'אגואנס התפתחה כעיר שוק ועדיין מושכת אליה קונים רבים מרחבי המדינה. חלק גדול מהפיתוח של צ'אגואנס התרכז סביב הדרך הראשית של צ'אגואנס בה נבנו מרכזי קניות רבים. הדרך הראשית של צ'אגואנס המשיכה להתפתח, בעיקר באמצעות עסקים קטנים ובינוניים, כדי לספק את מרכזי האוכלוסייה המתרחבים. הפיתוח הקמעונאי התרחב עם הקמתם של שלושה קניונים במרכז העיר בשנות השמונים (סנטר סיטי, מיד סנטר ורמאסרן פלאזה, שנקרא היום סנטר פוינט). קניון הסנטר סיטי שופץ משמעותית וישנן תוכניות עתידיות להרחבה נוספת והפיכתו לקניון הגדול בקריביים. בנוסף הקמתה של כיכר פרייס באנדאוור הרחיבה את ההזדמנויות הקמעונאיות היוקרתיות, והפכה למרכז מסחר ובילוי.
כמו כן צ'אגואנס מתפתחת כמרכז פיננסי כאשר כל הבנקים הגדולים בטירנידד וטובגו מחזיקים משרדים גדולים בצ'אגואנס.
בריאות
בית החולים המחוזי בצ'אגואנס ממוקם במונטרוז (לאורך הדרך הראשית הדרומית). כולל את מתקן הבריאות המחוזי. בשנת 2012 נפתח בית חולים פרטי בצ'אגואנס בנוסף למתקני בריאות קטנים אחרים המנוהלים באופן פרטי הממוקמים ברחבי צ'אגואנס וסביבתה.
חינוך
בצ'אגואנס בתי ספר יסודיים ותיכוניים רבים. בתי ספר יסודיים בולטים כוללים את מונטרוז וודיץ' במרכז העיר, ובית הספר הממשלתי של מונטרוז בלנג' פארק.
הפרזנטיישן קולג' של צ'אגואנס, הוא בית ספר תיכון קתולי, והוא מקביל לפרזנטיישן קולג' של סן פרננדו. הוא נחשב לבית הספר התיכון בעל הביצועים הטובים ביותר בטרינידד וטובגו לאורך כל תולדותיו, ובמיוחד בשנים האחרונות בהן זכה בפרס הנשיא לבית הספר בעל הביצועים הגבוהים ביותר בטרינדד וטובגו מספר פעמים.
כמו כן אוניברסיטת הודו המערבית (UWI) הקימה קמפוס בצ'אגואנס.
תחבורה
צ'אגואנס הוא מוקד תחבורה חשוב באי טרינידד, אוטובוסים, מוניות ושאטלים מחברים את צ'אגואנס עם פורט אוף ספיין, סן פרננדו, קורפה וקואבה, וישובים קטנים יותר סביב מרכז טרינידד.
בהתחשב במקורה של העיירה ככפר חקלאי והצמיחה המהירה והלא מתוכננת שלה מכפר קטן לעיר המאוכלסת במדינה, צ'אגואנס סובלת מבעיות תחבורה ועומסי תנועה מתמשכים, ולמרות ניסיונות רבים של תוכניות חלופיות לניהול תחבורה, העומסים רק מחמירים ומהווים איום על צמיחה עתידית של צ'אגואנס.
ספורט
מרכז הספורט העיקרי בצ'אגואנס הוא אצטדיון הספורט בפארק סית'. מתקנים קטנים יותר ומגרשי קריקט פזורים ברחבי העיר, אך אין בעיר מתקני ספורט משמעותיים, ותושבי צ'אגואנס משתמשים במתקני הספורט שבקואבה הסמוכה.
חוק סדרי השלטון והמשפט (ביטול החלת המשפט, השיפוט והמינהל)
היסטוריה חקיקתית
הצעת החוק הוגשה לכנסת הארבע עשרה על ידי חברי הכנסת יהודה הראל, עמנואל זיסמן ואלכס לובוצקי, על רקע שיחות בין ישראל לסוריה, שהתקיימו בשנות ה-90 של המאה ה-20, על הסכם שלום בין המדינות, שכללו גם דיון בהחזרת רמת הגולן לשליטת סוריה.
החוק אושר ב-25 בינואר 1999. בגרסתו המקורית היה זה חוק קצר, בו ארבעה סעיפים, שקבע בי החלטת ממשלה לוותר על שטח של המדינה תדרוש אישור של רוב חברי הכנסת (61 או יותר) וכמו כן אישור הוויתור על ידי רוב המצביעים במשאל עם, אך נקבע שסעיף זה יחול רק כאשר יחוקק חוק יסוד המסדיר משאל העם בישראל.
במהלך כהונתה של הכנסת השבע עשרה הציעו חברי כנסת רבים תיקון לחוק זה, לפיו ועדת הבחירות המרכזית היא שתתקין תקנות לעניין עריכת משאל עם ויבוטל הצורך בהסמכת חוק יסוד. התיקון לחוק עבר בקריאה טרומית ב-16 במאי 2007, בניגוד לעמדת הממשלה המכהנת, והוא הועבר לוועדה משותפת של ועדת הכנסת וועדת חוקה, חוק ומשפט במטרה להכינו ולנסחו לקריאה ראשונה. ב-30 ביוני 2008 התיקון עבר גם בקריאה הראשונה ברוב גדול והצעת החוק הוחזרה לוועדה לקראת הכנתה לקריאה שנייה ושלישית, אך זו לא הגיעה עד התפזרותה של הכנסת לקראת עריכת הבחירות לכנסת השמונה עשרה.
ממשלת ישראל השלושים ושתיים, שקמה לאחר הבחירות, החליטה לתמוך בהחלת דין רציפות על הצעת החוק, והדיון בה בוועדה המשותפת נמשך גם במהלך כהונתה של הכנסת השמונה עשרה. לבסוף החליטה הממשלה לתמוך בהצעת החוק, וב-22 בנובמבר 2010 אישרה הכנסת את התיקון לחוק הקיים שזכה לכינוי הנוסף "חוק משאל עם", לפיו בטלה הדרישה לעיגון בחוק יסוד. כשלושה שבועות לאחר אישור התיקון בכנסת, הוגשה עתירה לבג"ץ נגד החלטת הכנסת בטענה כי החוק במתכונתו החדשה פוגע בסדרי השלטון של מדינת ישראל ועוקף חוקי יסוד אחרים ועל כן אין זה ראוי להעבירו בחקיקה רגילה.
עם הקמתה של ממשלת ישראל השלושים ושלוש לאחר השבעתה של הכנסת התשע עשרה, ובמסגרת הסכם קואליציוני שנחתם בין סיעת השלטון הליכוד ביתנו לבין סיעת הבית היהודי, הוסכם לעגן את קיומם של משאלי העם בחוק יסוד, וזאת כדי למנוע אפשרות שבג"ץ יידרש לדון בשאלת החוקתיות של "חוק משאל העם" הקיים משנת 2010. באופן זה החל הליך חקיקתו של חוק היסוד החדש. ב-12 במרץ 2014 אישרה הכנסת את חוק יסוד: משאל עם.
הוראות החוק
לב החוק הוא סעיף 1א שלו הקובע:
יתר סעיפי החוק מסדירים את אופן האישור בכנסת ואופן עריכתו של משאל העם.
יישום החוק
מאז חקיקתו של חוק זה לא התקבלה כל החלטה על ביטול החלת השיפוט והמינהל של מדינת ישראל על שטח כלשהו, כך שנדרשה הפעלה של המנגנונים שנקבעו בחוק (אישור הכנסת ומשאל עם).
לאחר החתימה על הסכם הגבול הימי בין ישראל ללבנון בשנת 2022, שאושר בצד הישראלי רק על ידי ממשלת ישראל, הוגשו מספר עתירות לבית המשפט הגבוה לצדק בטענה שנדרש משאל עם לאישור ההסכם, אך העתירות נדחו.
שוק עבדים עם ראשו הנעלם של וולטר
שוק עבדים עם ראשו הנעלם של וולטר הוא ציור שמן על בד של הצייר הסוריאליסטי הספרדי סלבדור דאלי. היצירה צוירה בשנת 1940 בצבעי שמן על בד. היצירה מוצגת במוזיאון סלבדור דאלי בסיינט פיטרסברג שבמדינת פלורידה שבארצות הברית.
היצירה מתארת שוק עבדים, במרכז היצירה, כאשר בקדמת היצירה, אישה עירומה למחצה, ככל הנראה דמותה של גאלה, אשתו של דאלי, הנשענת על שולחן שעליו מפת קטיפה אדומה, וצופה בעבדים בשוק.
דמויות העבדים בשוק יוצרות אשליה אופטית, כאשר ברווחים ביניהם ניתן לראות את ראשו של וולטר (שניים מדמויות הסוחרים ההולנדים נראים כעיניו ופיו, והקשת שמעליהם, כמצחו), הניצב לכאורה על מעמד הנמצא על מפת הקטיפה. אשליה אופטית זו נוצרת על ידי השלמת מידע אוטומטית של המוח, ההופך את הרווחים שבין הדמויות בתמונה לאובייקט אשר אינו מצויר בה בפועל. אשליה נוספת המופיעה בתמונה נוצרת באמצעות הפירות בסלסלת הפירות שעל השולחן - פירות אלה נראים כחלקים מגופם של הסוחרים העומדים במרכז התמונה.
בשמאל התמונה ניתן לראות נוף הררי האופייני לקטלוניה.
דאלי התייחס ליצירה זו וציין כי מטרתה "להציג את הלא-נורמלי כנורמלי ואת הנורמלי כלא-נורמלי".
אליפות העולם בשחמט 2021
אליפות העולם בשחמט 2021 הייתה דו-קרב לקביעת אלוף העולם בשחמט, שנערכה במסגרת אקספו 2020 בדובאי, איחוד האמירויות הערביות בין 24 בנובמבר (בו נערך טקס הפתיחה) ל־10 בדצמבר 2021. התחרות הפגישה בין אלוף העולם המכהן משנת 2013 והמדורג ראשון בעולם, מגנוס קרלסן הנורווגי, לבין יאן נפומניאשצ'י רב האמן הרוסי, המדורג חמישי בעולם, שזכה בתחרות המועמדים 2020, שהסתיימה באפריל 2021.
קצב המשחקים
בתחרות נקבע שייערכו עד 14 משחקים בקצב רגיל, בשונה מהאליפויות הקודמות, החל משנת 2006, שכללו 12 משחקים. זאת מפני שבתחרות הקודמת כל 12 המשחקים הסתיימו בשוויון. במשחקים בקצב רגיל יינתנו לכל אחד מהשחקנים 120 דקות להשלמת 40 המהלכים הראשונים, 60 דקות להשלמת 20 המהלכים הבאים, ו-15 דקות להשלמת המשחק. בנוסף, החל מהמהלך ה-61 יינתן לכל אחד מהשחקנים שלושים שניות נוספות לכל מהלך. קצב זה איטי יותר מהקצב באליפויות קודמות.
אם יתקיים שוויון נקודות בסוף 14 המשחקים, יתקיימו 4 משחקים בקצב מהיר, בהם לכל אחד מועמדים יינתנו 25 דקות, ועוד 10 שניות לכל מהלך. אם גם בהם יהיה שוויון יתקיימו צמד משחקי בזק, בהם לכל מועמד יינתנו 5 דקות ועוד 3 שניות לכל מהלך. אם צמד משחקים זה יסתיים בשוויון יתקיימו צמד משחקים נוסף באותו קצב. אם לאחר חמישה צמדי משחקים כאלה לא הוכרז מנצח, יתקיים משחק ארמגדון שיכריע את ההתמודדות כולה.
קרלסן באליפויות העולם
אליפות העולם בשחמט בשנת 2021 הייתה הפעם החמישית בה התמודד קרלסן על אליפות העולם.
בשנת 2013 התקיימה אליפות העולם בשחמט בין אלוף העולם לשעבר, וישוואנתן אנאנד מהודו, לבין רב האמן מגנוס קרלסן מנורווגיה. סדרת המשחקים החלה בתאריך 9 בנובמבר, והסתיימה ב-22 בנובמבר. המשחקים התקיימו בצ'נאי שבהודו, והם הסתיימו בניצחונו של קרלסן על אנאנד בתוצאה 6.5-3.5.
בשנת 2014 התקיים דו-קרב בן 11 משחקים בין אלוף העולם רב אמן מגנוס קרלסן מנורווגיה לבין אלוף העולם לשעבר, רב אמן וישוואנתן אנאנד מהודו. סדרת המשחקים החלה בתאריך 7 בנובמבר והסתיימה ב-23 בנובמבר בניצחונו של קרלסן 6.5-4.5. המשחקים התקיימו בסוצ'י, רוסיה.
בשנת 2016 התקיים דו-קרב לקביעת אלוף העולם בשחמט שנערך בניו יורק, שבארצות הברית, בין התאריכים 11 בנובמבר ל-30 בנובמבר 2016, בין רבי-האמנים מגנוס קרלסן מנורווגיה האלוף המכהן לבין הטוען לכתר סרגיי קריאקין מרוסיה.
טמפרטורה פוטנציאלית
טמפרטורה פוטנציאלית של אלמנט זורם בלחץ P היא הטמפרטורה שהיה מקבל האלמנט לו היה מובא ללחץ הסטנדרטי P_{0}, לרוב 1,000 מיליבר. הטמפרטורה הפוטנציאלית מסומנת בדרך כלל באות \theta, ועבור אוויר נתונה על ידי:
,
כאשר T היא הטמפרטורה המוחלטת הנוכחית (בקלווין) של חבילת האוויר, R הוא קבוע הגז של האוויר, c_p הוא קיבול חום הסגולי בלחץ קבוע.
יישומים
עיקרון הטמפרטורה הפוטנציאלית ישֹים בכל זורם המסודר בשכבות. נעשה בו שימוש תכופות במדעי האטמוספירה ובאוקיינוגרפיה. שינויים בלחץ מביאים לכך שהזורם החם יותר יהיה מתחת לזורם הקר יותר. כך למשל באטמוספירה, הטמפרטורה יורדת עם העלייה בגובה, ובאוקיינוס עם העומק היא יורדת (מלבד פני האוקיינוס). כשנעשה שימוש בטמפרטורה פוטנציאלית במקום, תנאים בלתי יציבים אלה נעלמים.
מקרים שונים
במובנים רבים, טמפרטורה פוטנציאלית היא גודל חשוב יותר מהטמפרטורה האמיתית. זאת משום שהיא אינה מושפעת מהרמה או ירידה כתוצאה מריחוף דרך מכשולים או מערבולות בסדר גודל אטמוספירי. חבילת אוויר הנעה על פני מדרון הר תתרחב ותתקרר בזמן שהיא מטפסת, ואז תידחס ותתחמם כשתרד בצד השני - אולם, הטמפרטורה הפוטנציאלית לא תשתנה בהיעדר חימום, קירור, אידוי או עיבוי (תהליכים שאינם כוללים את אלה שייכים למפל האדיאבטי היבש). מכיוון שחבילות זורם עם טמפרטורה פוטנציאלית זהה יכולות להתחלף בלי שיידרשו עבודה או חימום, ניתן לצייר קווים של טמפרטורה פוטנציאלית קבועה.
כמעט בכל הנסיבות, טמפרטורה פוטנציאלית עולה עם הגובה באטמוספירה, שלא כמו הטמפרטורה האמיתית, שיכולה לעלות וגם לרדת. טמפרטורה פוטנציאלית נשמרת בכל תהליך אדיאבטי יבש, והיא גודל חשוב מאוד בשכבת הגבול הפלנטרית (שקרובה מאוד בדרך כלל למפל האדיאבטי היבש).
טמפרטורה פוטנציאלית היא מדד שימושי ליציבות הסטטית באוויר לא רווי. תחת תנאים נורמליים משוכבים, הטמפרטורה הפוטנציאלית עולה עם הגובה, ותנועות אנכיות מדוכאות.
אם הטמפרטורה הפוטנציאלית יורדת עם הגובה,
האטמוספירה אינה יציבה לתנועות אנכיות, ותיתכן קונבקציה. מאחר שהקונבקציה מערבלת את האטמוספירה מחדש ומחזירה אותה למצב יציב, לרוב לא מבחינים בירידה בטמפרטורה עם הגובה, מלבד בעת קונבקציה איתנה או בזמן קרינת שמש חזקה. מקרים שבהם הטמפרטורה הפוטנציאלית האקוויוולנטית יורדת עם הגובה, ויוצרת אוויר רווי בלתי יציב, נפוצה הרבה יותר.
מכיוון שטמפרטורה פוטנציאלית נשמרת בתנועת אוויר תחת תנאים אדיאבטיים או איזנטרופיים (ללא שינוי באנטרופיה), במצב יציב, קווי זרם אדיאבטיים או משטחי טמפרטורה פוטנציאלית קבועה משמשים כקווי ומשטחי שדה בהתאמה, במכניקת הרצף. בעובדה זו נעשה שימוש באנליזה איזנטרופית, צורה של אנליזה סינופטית שמאפשרת הַחְזָיָה של תנועות אוויר באנליזה ייחודית של תנועה אנכית רחבת היקף.
סטיית הטמפרטורה הפוטנציאלית
סטיית הטמפרטורה הפוטנציאלית (perturbation) של שכבת הגבול האטמוספירית (ABL) מוגדרת כהפרש הטמפרטורות בין ה-ABL ובין האטמוספירה מעליה. במקרה של זרם זרימה קטבטית, הערך שמתקבל נקרא גירעון הטמפרטורה הפוטנציאלית (או דפיציט) מאחר שהקרקע תמיד קרירה יותר מהאטמוספירה הסמוכה, והסטייה תהיה שלילית.
אליפות העולם בשחמט 2021
קרלסן באליפויות העולם
כל שנים עשר המשחקים בקצב רגיל הסתיימו בתיקו, ובכך נשבר שיא תוצאות התיקו הרצופות בדו-קרב על אליפות העולם ולראשונה בהיסטוריית אליפות העולם הסתיים החלק של המשחקים בקצב מלא ללא הכרעה באף משחק; והתוצאה בשלב זה הייתה 6:6. לפיכך, ב-28 בנובמבר החלו 4 משחקים של שחמט מהיר. קרלסן ניצח בשלושת המשחקים שנערכו, ובשל כך לא היה צורך במשחק מהיר נוסף.
טמפרטורה פוטנציאלית
פיתוח
צורת האנתלפיה מהחוק הראשון של התרמודינמיקה יכולה להיכתב כך:
אליפות העולם בשחמט 2021
רקע
מגפה הקורונה הפחיתה באופן דרסטי את כמות משחקי השחמט פנים אל פנים ב-18 החודשים האחרונים והערכות מוקדמות דיברו על כך שהדבר ישפיע בסבירות גבוהה על שני השחקנים. נוסף על כך, חלה בתקופה זו מהפכה בהכנה למשחקי שחמט באמצעות בינה מלאכותית ושימוש במחשבים חזקים. כך נוצרו רעיונות חדשים בעיקר בגיוס שחקני על כולדימיר קראמניק לעבודה עם אלפא זירו של גוגל. התאמה זו ללא ספק תקדם את הידע לגבי תורת הפתיחות.
המשחק הראשון
המשחק הראשון היה מתוח למדי, כפי שקרה ברוב דו הקרבות לאליפות העולם בתחילת הדו-קרב. במשחק זה, בו שיחק נפומניאשצ'י בכלים הלבנים, החל בפתיחה הספרדית אך לא בהגנת ברלין - ככל הנראה קרלסן התכוון לנקוט בהגנת מרשל, אך נפומניאשצ'י נמנע מכך עם 8.ח3 פא5. זה היה מהלך נדיר ששוחק לאחרונה בשחמט בהתכתבות, נראה שגם מספר שחקנים מובילים זיהו אותו כמסע טוב לשחור. קרלסן סיים את הפתיחה עם רגלי פחות, אבל עם שני רצים פעילים כפיצוי - לאחר המשחק הוא הודה שהיה מודאג מעט, אך סביר להניח שהוא קיווה שיריבו לא ימצא את ההסתעפויות הטובות ביותר, כפי שקרה. עמדתו של נפומניאשצ'י הייתה טובה במעט במסעים הבאים. 22.רו4 היה מסע שגוי שלאחריו השחור השווה ואולי היה זה שלחץ. 27...מו8?! הייתה נקודת המפנה הבאה (27...ז6 הומלץ על ידי תוכנות המחשבים המובילות) אז 30.פה1?! (עדיף 30.מה2) ושוב לשחור יש יתרון קטן בלבד. ככל הנראה 40...צד7?! (40..פו4) הייתה הטעות הקטנה האחרונה שהובילה לתיקו כמעט מיידי על ידי חזרה על מסעים.
טמפרטורה פוטנציאלית
פיתוח
כאשר dh מסמנת את שינוי האנתלפיה, T את הטמפרטורה, ds את השינוי באנטרופיה, v את הנפח הסגולי, ו-p את הלחץ.
אליפות העולם בשחמט 2021
המשחק השני
קרלסן שיחק בכלים הלבנים ונקט בפתיחה קטלאנית. נראה היה שעמדתו של קרלסן עדיפה יותר בפתיחה. על המסע ה-7... ב5 של נפומניאשצ'י השיב קרלסן 8. פה5 - מסע ששוחק השנה ברמות הגבוהות, אך למרות זאת הוא לא נראה מוכן אליו. קרלסן המשיך לשחק מהר במסעים הבאים ואחרי המסע 16... פא6 היה לו יתרון מסוים בעמדה פרועה. אז קרלסן טעה בחישוב - 17.פה5 היה טעות ואחרי 17...ר:ה5 18. ד:ה5 פאג5 (המהלך שהחמיץ קרלסן) עמדת השחור הפכה לטובה יותר, אחרי 20.צב1 עמדת קרלסן הייתה גרועה יותר (20.רה3 היה חיוני) ואולי אף קרובה לאבודה. נפומניאשצ'י חשש מ-24.רה4 והזדמנויות ההתקפה של קרלסן, 24...ג3 נתן לקרלסן הזדמנות לחזור למשחק ואז אחרי 26...ב:א4 (26...מהג7) העמדה חזרה להיות שקולה.
נפומניאשצ'י אמר כי בהתחלה היה לו הרושם שאף אחד מהם לא שיחק טוב, אבל מאוחר יותר הוא חשב שהמשחק "מאוד מעניין - מאוד כאוטי".