cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פייטון מאנינג
עונת 2009 - MVP רביעי והופעה שנייה בסופרבול
לאחר שקבוצתו עמדה על מאזן 0–14, והבטיחה העפלה אוטומטית לסיבוב השני ויתרון הביתיות לאורך הפלייאוף, במהלך המשחק הביתי נגד ניו יורק ג'טס, החליט מאמן הקולטס ג'ים קאלדוול, באופן שנוי במחלוקת, להוציא את מאנינג מהמשחק בעוד קבוצתו ביתרון במהלך הרבע השלישי. הג'טס ניצלו עובדה זו והנחילו לקולטס את הפסדם הראשון העונה, וכך נמנע מהקולטס אפשרות לשחזר את ההישג של "עונה סדירה מושלמת" אשר הושג בעבר רק פעם אחת בתולדות הליגה. גם במשחק האחרון נגד באפלו בילס נשאר מאנינג בצד לאורך רובו של המשחק, שהסתיים בהפסד נוסף של הקולטס. הקולטס סיימו את העונה עם מאזן 14:2, הטוב ביותר ב-NFL.
על יכולתו זו של מאנינג במהלך העונה הוענק לו תואר ה-MVP הרביעי שלו והשני ברציפות, אשר הפך את מאנינג לשחקן היחיד בתולדות הליגה שזוכה בפרס מספר כה רב של פעמים.
לאחר שנהנו משבוע החופש, פגשו הקולטס בסיבוב השני של הפלייאוף את קבוצת בולטימור רייבנס. מאנינג מסר שתי מסירות להבקעה לפני המחצית כדי ליצור פער של 17:3 במחצית ובסיום ניצחון 20:3 לקולטס. היה זה ניצחון ראשון לקולטס בעידן מאנינג לאחר "שבוע החופש".
בגמר ה-AFC פגשו הקולטס את קבוצת ניו יורק ג'טס. מול ההגנה המדורגת ראשונה בליגה מאנינג התגבר על פיגור מוקדם של 6–17 ועם 3 מסירות לטאצ'דאון, בלי איבודי כדור, הוביל את הקולטס ל-24 נק' רצופות, ניצחון 17–30 והופעה שנייה בקריירה בסופרבול, כנגד המדורגת ראשונה ב-NFC, קבוצת ניו אורלינס סיינטס.
בסופרבול 44, מאנינג והקולטס נוצחו על ידי ניו אורלינס 31:17, לאחר שהובילו במשך 3 רבעים. מאנינג סיים עם מסירה אחת לטאצ'דאון ואיבוד כדור שהפך לטאצ'דאון לסייטנס לקראת הסיום וחתם בכך את התוצאה הסופית.
מאנינג שבר במשחק את שיא הסופרבול כאשר הוליך את הקולטס 96 יארדים לטאצ'דאון בדרייב ההבקעה הארוך ביותר בתולדות הסופרבול. במהלך הפלייאוף גם שבר מאנינג את שיא הפלייאוף למשחקים של מעל 300 יארדים במסירה והעמידו על 8.
עונת 2010
הקולטס בהנהגתו של מאנינג סיימו את עונה זו עם מאזן 10:6, אשר הספיק לאליפות בית הדרום נוספת, ולהופעה תשיעית רצופה בפלייאוף, שיא ליגה לקוורטרבק. שיאי ליגה נוספים ששבר מאנינג בשנה זו:
כמו כן, שבר מאנינג את שיאו האישי על כמות היארדים במסירה לעונה והעמידו על 4,700.
בסיבוב הראשון של הפלייאוף, נגד קבוצת הניו יורק ג'טס, הצעיד מאנינג את קבוצתו לדרייב שהפך פיגור 14:13 ליתרון 16:14 עם שער שדה של אדם ווינאטיירי 53 שניות לסיום המשחק. הג'טס ניצחו משחק זה עם שער שדה ממש עם סיום המשחק, כאשר הם מסיימים את העונה עבור מאנינג והקולטס. מאנינג השלים 18 מ-26 מסירותיו במשחק זה, עם 225 יארדים וטד אחד. היה זה משחקו האחרון במדי קבוצת אינדיאנפוליס קולטס.
עונת 2011
מאנינג עבר ניתוח בצווארו ב-23 במאי. לאחר שלא נראתה התקדמות, הקולטס הודיעו באופן רשמי שמאנינג לא יפתח את העונה. בכך נקטע רצף של 208 משחקי ליגה סדירה רצופים (227 משחקים כולל פלייאוף) בהם פתח מאנינג, רצף זה שני רק לזה של ברט פארב.
עזיבת הקולטס וקריירה בדנבר – 2012
ב-7 במרץ 2012, שוחרר מאנינג מאינדיאנפוליס קולטס לאחר 14 שנים. ההחלטה התקבלה על ידי הנהלת הקולטס, על מנת להימנע מלשלם למאנינג בונוס בסך 28 מיליון דולר, אותו היה עליהם לשלם עד 8 במרץ כדי למנוע ממאנינג להפוך לשחקן חופשי, ועל רקע אי הבהירות לגבי יכולתו של מאנינג להתאושש מפציעתו הקשה.
ב-20 במרץ, לאחר שבועיים בהם התאמן עבור כמה קבוצות בליגה, חתם מאנינג על חוזה חדש ל-5 שנים תמורת 96 מיליון דולר עם הדנוור ברונקוס. ב-9 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הברונקוס בפתיחת עונת 2012 של ה-NFL, בניצחון על הפיטסבורג סטילרס.
מאנינג הוביל את הברונקוס למאזן הטוב בליגה באותה עונה עם 13 ניצחונות, אך קבוצתו הודחה לאחר הפסד ביתי במשחקה הראשון בפלייאוף, לבולטימור רייבנס, אשר המשיכה לזכייה בתואר האליפות.
עונת 2013
בעונה זו שבר מאנינג את שיאי הליגה למספר הטאצ'דאונים במסירה והעמידו על 55 ואת מספר היארדים במסירה, 5,477. בהנהגתו של מאנינג הגיעה דנבר לסופרבול לאחר ניצחונות על סן דייגו צ'רג'רס 17–24, ועל ניו אינגלנד פטריוטס 14–26, אך הובסה במשחק עצמו 8–43 על ידי סיאטל סיהוקס.
באותה עונה זכה מאנינג בתואר ה-MVP החמישי שלו, שיפור לשיא הליגה בו הוא מחזיק.
עונת 2014
בעונת 2014, במהלך משחק בית נגד סן פרנסיסקו, שבר מאנינג את שיא הליגה למספר הטאצ'דאונים במסירה בקריירה שהיה שייך לברט פארב.
דנבר סיימה את אותה עונה במקום השני ב-AFC וכך העפילה אוטומטית לסיבוב השני, אך שם הפסידה לקבוצתו הקודמת של מאנינג, אינדיאנפוליס קולטס, בתוצאה 13–24, כאשר מאנינג משחק למרות פציעות בשתי רגליו.
עונת 2015 - זכייה בסופרבול שני ופרישה
את עונת 2015 התחילו הברונקוס עם שבעה ניצחונות רצופים, למרות יכולת לא טובה מצד מאנינג. לאחר הפסד לאינדיאנפוליס קולטס בשבוע השמיני, הגיע המשחק מול קנזס סיטי צ'יפס בשבוע התשיעי, בו שבר מאנינג את שיא היארדים בקריירה שהוחזק על ידי ברט פארב, אך גם ספג הפסד נוסף, במשחק בו איבד את הכדור 4 פעמים וסיים עם רייטינג מינימלי של 0. באמצע המשחק הוחלף מאנינג על ידי הקוורטרבק המחליף ברוק אוסויילר, והתברר שהוא סובל משבר בכף רגלו וצריך זמן להחלמה.
לאחר שישה משחקים בהם לא שיחק ואף לא נרשם כשחקן פעיל בטופס המשחק, בהם ניצחה הקבוצה 4 משחקים והפסידה ב-2, הגיע המשחק האחרון בעונה, נגד הסן דייגו צ'ארג'רס, בו נרשם מאנינג כשחקן פעיל והתחיל את המשחק על הספסל.
לאחר שדנבר מצאה עצמה בפיגור 7:13 ואיבדה חמישה כדורים בהתקפה, נכנס מאנינג כמחליף ברבע השלישי והוביל את הקבוצה לניצחון ולהבטחת המקום הראשון ב-AFC ויתרון הבייתיות לאורך הפלייאוף.
במשחק הראשון של קבוצתו בפלייאוף, נגד הפיטסבורג סטילרס, ניצחו הברונקוס 23:16, כאשר מאנינג מוביל מהלך מנצח ברבע הרביעי כשקבוצתו בפיגור ומסיים ללא טאצ'דאונס וללא איבודים. בגמר ה- AFC, נגד האלופה ניו אינגלנד פטריוטס, ניצחה דנבר 20:18 כאשר מאנינג מוסר שתי מסירות לטאצ'דאון במחצית הראשונה. בכך הפך מאנינג לשחקן הראשון שמגיע לסופרבול פעמיים לפחות עם שתי קבוצות שונות.
בסופרבול 50 שנערך בקליפורניה, בהנהגת הגנה סוחפת שהובלה על ידי השחקן המצטיין של המשחק וון מילר, ניצחו הברונקוס את קרוליינה בתוצאה 24:10. מאנינג סיים את המשחק ללא טאצ'דאונס ועם שני איבודים. בכך הפך מאנינג לקוורטרבק הפותח המבוגר ביותר שזוכה באליפות ולקוורטרבק הראשון שזוכה באליפות עם שתי קבוצות שונות.
ב-7 במרץ 2016, במסיבת עיתונאים שנערכה בדנבר, הודיע מאנינג על פרישה ממשחק.
בעת פרישתו, היה מאנינג המדורג מספר 1 בכמעט כל סטטיסטיקה אפשרית לקוורטרבק, ביניהן יארדים בקריירה (71,940), ובעונה אחת (5,377), מסירות לטאצ'דאונס בקריירה (539) ובעונה אחת (55), ניצחונות עונה סדירה (186) וסה"כ ניצחונות (200) ועוד כמפורט ברשימה החלקית למטה.
כמו כן, מאנינג היה השחקן היחיד בתולדות הליגה שזכה בתואר השחקן המצטיין של השנה (MVP) חמש פעמים.
ב-18 במרץ 2016 הודיע הבעלים של קבוצת אינדיאנפוליס קולטס, ג'ים אירסיי, במסיבת עיתונאים משותפת עם פייטון מאנינג, על הקמת פסל בדמותו של האחרון בפתח אצטדיונה הביתי של הקולטס וכמו כן הודיע רשמית שהחולצה מספר ,18 אותה לבש מאנינג, לא תילבש יותר על ידי אף שחקן קולטס לעולם.
ב-6 בפברואר 2021 נכנס פייטון להיכל התהילה של הפוטבול המקצועני.
תארים ושיאים
תוארי NFL בהם זכה מאנינג:
שיאים שקבע עם מארווין האריסון בתור צמד רכז משחק - תופס:
שיאי ליגה לקריירה בהם החזיק מאנינג (רשימה חלקית):
ב-19 באוקטובר 2014 שבר מאנינג את שיא מספר המסירות לטאצ'דאון בקריירה בעונה הסדירה של ברט פארב (אשר עמד על 508 מסירות ב-302 משחקים) עם 510 מסירות ב-246 משחקים.
בעת פרישתו העמיד מאנינג את השיא על 539 מסירות ב-266 משחקים. השיא נשבר על ידי דרו בריז בעונת 2019.
ב-15 בנובמבר 2015 שבר מאנינג את שיא מספר היארדים הכולל בעונה הסדירה בקריירה של ברט פארב והעמידו על 71,940 יארדים בעת פרישתו. שיא זה נשבר ב-8 באוקטובר 2018 על ידי דרו בריז, הקוורטרבק של ניו אורלינס סיינטס.
בנוסף השווה מאנינג את שיא הניצחונות בעונה הסדירה בקריירה של ברט פארב, 186 ניצחונות. שיא זה נשבר ב-2017 על ידי טום בריידי. בנוסף ל-14 ניצחונות פלייאוף עמד מאנינג על 200 ניצחונות בקריירה בעת פרישתו, שיא ליגה שנשבר על ידי טום בריידי ב-2016.
אהרן קוטלר
הרב אהרן קוטלר (תרנ"ב; 1892 – ב' בכסלו תשכ"ג; 29 בנובמבר 1962) היה ראש ישיבת קלצק בפולין, ולאחר מכן מייסדה וראשה של ישיבת לייקווד בארצות הברית, נשיא מועצת גדולי התורה בארצות הברית וממנהיגי הציבור החרדי.
תולדות חייו
נולד בסוויסלוץ' (היום בבלארוס) בשנת ה'תרנ"ב (1892), לרב שניאור זלמן פינס קוטלר, רב המקום. את שם המשפחה "קוטלר" אימץ מקרוב משפחה כדי להימנע מגיוס לצבא הרוסי. מסופר עליו שבילדותו ידע בעל פה את כל כ"ד ספרי התנ"ך. בגיל 11 נשלח ללמוד אצל הרב זלמן סנדר כהנא שפירא בקרינקי. לאחר שהתייתם מהוריו בגיל צעיר התאכסן אצל קרוביו במינסק, שם הכיר את הרב רפאל ראובן גרוזובסקי שהשפיע עליו ללמוד בישיבת כנסת ישראל. הוא נכנס ללמוד בישיבה בגיל 13, ועקב כשרונותיו הצטרף לשיעור של הבחורים המבוגרים. הסבא מסלבודקה התבטא כי "כדאי להחזיק את כל התלמידים בישיבה ולו כדי ליצור את הסביבה בשביל 'אהר'לה סוויסלוצ'ר'". בשנת תרס"ח (1908) שלח הסבא מסלבודקה קבוצת תלמידים מובחרים מישיבתו, ובהם אהרן קוטלר, כדי לשוחח עם קבוצת רבנים ידועים שביקרו בקובנה ובהם הרב חיים סולובייצ'יק והרב מאיר שמחה כהן. לאחר שהרב סולובייצ'יק התרשם ממנו הוא התבטא עליו: "מזה ארבעים שנה לא נזדמן לי לפגוש עילוי כמותו", והרב מאיר שמחה כהן התבטא: "זה הקטן גדול יהיה כרבי עקיבא איגר בדורו". לימים התבטא עליו הרב סולובייצ'יק באוזני הרב ברוך דב ליבוביץ: "הוא נראה כאחד מאלה שהעולם יעמוד עליהם".
הרב אהרון קוטלר היה שותף בהקמת ועד הישיבות בשנת תרפ"ד (1924). בשנת תרצ"ו (1936) ביקר באנגליה ובארצות הברית במסגרת מסע גיוס כספים למען הישיבה, וכבר אז תכנן להקים בארצות הברית כולל אברכים ללימוד גמרא ברמה גבוהה.
בשנת ת"ש (1940), לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, עברה הישיבה לוילנה, וזמן קצר אחר כך, בהוראת הליטאים, עברה לעיירה הליטאית יאנובה. הרב קוטלר המשיך ללמד בישיבה לאחר הכיבוש הרוסי עד סגירתה בחודש שבט תש"א (תחילת 1941), אז יצא דרך סיביר ויפן לארצות הברית. הרב קוטלר נתקע זמן מה ביפן ולבסוף הגיע לניו יורק והתיישב בשכונת בורו פארק. בשנתיים הראשונות לבואו לארצות הברית הקדיש את זמנו להצלת בני הישיבות שנשארו תחת השלטון הקומוניסטי ולאחר מכן תחת הכיבוש הגרמני. היה חבר פעיל בוועד ההצלה שעל ידי רבני אמריקה שעסק בהצלת יהודים. בתקופה זו מסר שיעורים מעטים בלבד, בענייני סדר זרעים, בישיבת תורה ודעת ובישיבת חפץ חיים.
בשנת תש"ג (1943) לאחר הפסח הגה את רעיון הקמת הישיבה, ולשם כך בחר בלייקווד - עיירת נופש באותם הזמנים, מתוך כוונה להרחיק את הישיבה משאונה של העיר הגדולה ניו יורק, ובתקווה שהיהודים האמידים הנופשים בה יתרמו את כספם לישיבה. בסוף ימיו מנתה הישיבה כ-120 תלמידים. (ב-2012 מנתה הישיבה כ-6500 תלמידים ואברכים)
הרב אהרון קוטלר נפטר בב' בכסלו תשכ"ג, 29 בנובמבר 1962 בניו יורק, והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים. על שמו שכונת רמת אהרן בבני ברק וכן רחובות בכמה ערים בישראל.
פעילות ציבורית
הרב קוטלר נחשב לאחד ממנהיגי היהדות החרדית של אמריקה. הוא היה נשיא מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל באמריקה, עמד בראש ועדת הרבנים של "תורה ומסורה" והיה חבר בוועד הפועל של אגודת הרבנים של ארצות הברית וקנדה. הוא התמסר לביסוס החינוך העצמאי בארץ ישראל, ועמל לגייס כספים עבורו. אחרי פטירת חותנו הרב איסר זלמן מלצר ירש את ראשות ישיבת "עץ חיים" בירושלים, ומדי פעם נהג לבקר ולמסור שיעורים בישיבה, תוך שהוא ממשיך להתגורר באמריקה.
הרב קוטלר היה מראשי המצדדים בגישה המסורתית ללימוד התורה ללא עירוב של לימודי חול - דבר שהיה חדש באמריקה. לדעתו, מצב לימוד התורה התדרדר בעקבות חורבן היהדות במלחמת העולם השנייה, ועל כן יש לעודד צעירים להתמסר ולהקדיש את חייהם ללימוד התורה, ולתמוך בהם מבחינה כספית.
ספריו
בנו הרב שניאור הקים מכון להוצאת כתבי אביו הנקרא "מכון משנת רבי אהרן" בראשות הרב צבי רוטברג. סדרת ספריו נקראת "משנת רבי אהרן" והיא כוללת 19 ספרים (10 על מסכתות הש"ס, 2 ספרי שו"ת, 1 הלכות שכנים, 4 מוסר, 2 תנ"ך).
Is This the World We Created...?
אודות השיר
השיר נכתב במינכן לאחר שפרדי מרקיורי ובריאן מיי ראו בחדשות דיווח על העוני באפריקה. מרקיורי כתב את רוב מילות השיר, ומיי את האקורדים ויצר מעט פיוטים עבור השיר. השיר הוקלט עם גיטרת "Ovation", אך בהופעות חיות ניגן מיי בגיטרת ניילון "גיבסון צ'ט אטקינס" של המתופף רוג'ר טיילור. נגינת פסנתר בוצעה גם כן בהקלטות השיר, אך בסופו של דבר לא נכלל במיקס הסופי לשיר. במקור, השיר של מרקיורי "There Must Be More to Life Than This" (שהוזכר כשיר שאמור להיכנס לאלבומה של הלהקה Hot Space, אך לבסוף נכלל באלבום סולו של מרקיורי Mr. Bad Guy ) היה אמור להיות הרצועה האחרונה באלבום ולא שיר זה. השיר נכתב במפתח B Minor אך לבסוף ההקלטה נשמעה בחצי טון אחד נמוך יותר.
השיר נוגן בלייב אייד של 1985 כהדרן עם עיבוד וכלים מוזיקליים נוספים עבור החלק האחרון של ההופעה. חודש לפני שקווין הופיעו בלייב אייד עם שיר זה, הם תרמו את השיר לאוסף מרובה האמנים "Greenpeace – The Album".
ואן קלייברן
ואן קלייברן (באנגלית: Van Cliburn, נולד כהרווי לאוואן קלייברן הבן; 12 ביולי 1934 – 27 בפברואר 2013) היה פסנתרן אמריקאי שהגיע לפרסום בינלאומי כאשר זכה בגיל 23, בשנת 1958, בפרס הראשון בתחרות הפסנתר הבינלאומית הראשונה על שם צ'ייקובסקי, תחרות הנערכת כל ארבע שנים במוסקבה, וזאת בשיאה של המלחמה הקרה.
ילדות ונעורים
קלייברן נולד בשריוופורט, לואיזיאנה והחל לקבל שיעורי פסנתר בגיל שלוש אצל אמו, רילדיה בי אובראיין (תלמידתו של ארתור פרידהיים, שהיה תלמיד של פרנץ ליסט). כשמלאו לו שש, עבר קלייברן עם משפחתו לקילגור, טקסס ובגיל 12 זכה בתחרות פסנתר של המדינה ובהמשך לכך הופיע לראשונה עם התזמורת הסימפונית של יוסטון. הוא נכנס לבית הספר למוזיקה ג'וליארד בגיל 17 ולמד אצל רוזינה לווין, שהדריכה אותו במסורת הרומנטיקאים הרוסים הגדולים. בגיל 20 זכה קלייברן בפרס לוונטריט והופיע לראשונה בקרנגי הול.
תחרות צ'ייקובסקי
ההכרה שזכה לה במוסקבה היא שהזניקה אותו לתהילה בינלאומית. תחרות הפסנתר הבינלאומית הראשונה על שם צ'ייקובסקי ב-1958 היה אירוע שנועד להפגין את עליונות התרבות הסובייטית בתקופת המלחמה הקרה, סמוך לניצחונם הטכנולוגי בשיגור הספוטניק באוקטובר 1957. הווירטואוזיות המזהירה של קלייברן בנגינת הקונצ'רטו מס' 1 של צ'ייקובסקי והקונצ'רטו מס' 3 של רחמנינוב בשלב הגמר של התחרות זיכתה אותו בתשואות נלהבות. השופטים הסובייטיים ביקשו את רשותו של ראש הממשלה ניקיטה חרושצ'וב להעניק את הפרס הראשון לאמריקאי. "הוא הטוב ביותר?" שאל חרושצ'וב. "אם כן, תנו לו את הפרס!" בשובו הביתה התקבל קלייברן בהפגנת מעריצים המונית ברחובות ניו יורק, הפעם האחת והיחידה שכבוד זה ניתן למוזיקאי קלאסי. תמונתו התנוססה על שער המגזין "טיים", מלווה בכותרת "הטקסני שכבש את רוסיה".
חברת RCA ויקטור החתימה אותו על חוזה בלעדיות והתקליט שהפיקה, הקונצ'רטו הראשון של צ'ייקובסקי, זכה להצלחה שלא הייתה כמוה וזיכה את קלייברן בפרס גראמי לביצוע קלאסי מצטיין.
ואן קלייברן הקליט גם את הקונצ'רטו של גריג, הקונצ'רטו מס' 2 של רחמנינוב, הקונצ'רטי מס' 4 ומס' 5 של בטהובן והקונצ'רטו מס' 3 של פרוקופייב.
בשנת 1962 היה קלייברן ליועץ האמנותי של תחרות הפסנתר הבינלאומית הקרויה על שמו. את התחרות ייסדה קבוצה של מורי מוזיקה ומתנדבים מפורט וורת', טקסס, והיא נערכת אחת ל-4 שנים. בשנת 2009 לראשונה ניצחו בתחרות פסנתרנים מאסיה (נובויוקי צ'וג'י היפני ופסנתרן מסין).
שנות ה-70 עד 2013
קלייברן הופיע והקליט לאורך שנות ה-70, אך בשנת 1978, אחרי מות אביו ומנהלו, החל להתרחק מן החיים הציבוריים. ב-1987 הוזמן להופיע בבית הלבן לפני הנשיא רונלד רייגן ונשיא ברית המועצות מיכאיל גורבצ'וב, ואחר כך הוזמן לפתוח את עונת יובל המאה לקרנגי הול. בשנת 2001 קיבל את אות הכבוד של מרכז קנדי.
נשיא ארצות הברית ג'ורג' ו. בוש העניק לו בשנת 2003 את מדליית החירות הנשיאותית, ובאוקטובר 2004 קיבל את אות מסדר הידידות הרוסי, אותות ההוקרה האזרחיים הגבוהים ביותר של שתי הארצות. באותה שנה קיבל גם את פרס גראמי למפעל חיים, וניגן במסיבת ההפתעה ליום הולדתה החמישים של שרת החוץ קונדוליזה רייס.
בשנותיו האחרונות המשיך קלייברן להופיע במספר קונצרטים מדי שנה ונהנה משבחי הביקורת והקהל. הוא ניגן לפני בתי מלוכה וראשי מדינות מעשרות ארצות ולפני כל נשיאי ארצות הברית מאז הארי טרומן. בימיו האחרונים הוא התגורר בווסטובר הילס, פרבר של פורט וורת', טקסס. ב-1994 הופיע בהופעת אורח בסדרה המצוירת "איש הברזל", כשניגן בתפקיד עצמו בפרק "הדומיה היא בת לווייתי, המוות הוא גורלי".
מרכז הזוחלים המדברי
מרכז הזוחלים המדברי הוא גן זואולוגי במדרשת שדה בוקר ובו אוסף של זוחלי ארץ ישראל בדגש על זוחלי הנגב. המרכז הוקם בשנות ה-70 על ידי צוות מדריכי בית ספר שדה שדה בוקר, ועבר שיפוץ כללי בשנות ה-90.
המרכז הוקם למטרות חינוכיות-לימודיות על מנת לאפשר לקהל הרחב לפגוש ולשמוע הסברים על זוחלי ישראל תוך דגש על חשיבותם למערכת האקולוגית והצורך בשימורם. רוב בעלי החיים במרכז מוגנים, ונדרש רישיון מיוחד כדי לגדלם. רוב בעלי החיים הנמצאים באוסף אינם יכולים לחיות בטבע מסיבות שונות, ולכן משמשים בתצוגה חינוכית.
דקטיליה
בבני אדם, למשל, הנורמה היא פנטדקטיליה - 5 אצבעות בכל גפה. בדו-חיים ועופות רבים קיימת טטראדקטיליה - 4 אצבעות. בעופות אחרים קיימת טרידקטיליה - 3 אצבעות. בסוסים קיימת מונודקטיליה - אצבע בודדת בכל גפה.
קיימת שורה של מחלות תורשתיות הגורמות לפגמים בצורה ובמספר האצבעות. המחלות עלולות להופיע בכל אחת מהגפיים, וכן בכמה גפיים יחדיו בבני אדם:
אוליגודקטיליה נפוצה בקרב שבט הוואדומה (Vadoma, Wadoma) בזימבבואה. לחלק ניכר מבני השבט שתי אצבעות בלבד בכף רגלם.
יוהאן פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה
הולדתו
יוהאן פרידריך נולד ב-1503 לאביו יוהאן מסקסוניה, שהיה הנסיך הבוחר החל מ-1525, לאחר מות אחיו פרידריך החכם מסקסוניה. התחנך באוניברסיטת ויטנברג, שאותה הקים דודו, פרידריך החכם, ושם למד אצל ההומניסט הנודע גיאורג ספלאטין, שהיה מתומכיו הראשיים של מרטין לותר ושל תנועתו. מאוחר יותר היו יוהאן פרידריך ולותר ידידים אישיים, ולותר שכן דרך קבע בחצרו של יוהאן פרידריך, וזה השפיע עליו להקים באופן מעשי כח שיניע את גלגלי הנצרות הפרוטסטנטית.
ברית שמלקלדן
בתחילת דרכו כנסיך, ב-1529, ייסד יוהאן פרידריך את ברית טורגאו, שנכרתה בארמונו בטורגאו, כדי לתמוך בלותר. אך לברית זו לא היו "שיניים", מאחר שהיא לא כללה כח שיגן עליה. לאחר אספת הממלכה בשפיירא (1529) ובאאוגסבורג (1530), בהן ניסה הקיסר קרל לייצב את סכסוכי הדת בגרמניה, ללא הצלחה, בשלו עוד כמה נסיכים פרוטסטנטים להכרה שאין ברירה אלא להקים כח צבאי, שיגן על הלותרנים. יוהאן פרידריך, יחד עם הרוזן פיליפ הראשון, רוזן הסן, כרתו את ברית שמלקלדן, שנקראה על שם העיר בה נחתמה (בתורינגיה), תוך שיתוף צבא הברית השוואבית, והבטחה כי כוח של 10,000 חיילים יעמוד להגנת כל מקום אשר יאוים על ידי הקיסר בשל נטייתו ללותר.
סוף ימיו
מאוחר יותר, (1546–1547) הסתבכה הברית במלחמה עם הקיסר (ראה: המלחמה השמלקלדית) ובתבוסתה בקרב מילברג נשבה הנסיך יוהאן פרידריך. הוא נשפט למוות, אך כותבי העתים מספרים שהוא התנהג כאציל אמיתי, ללא חת, והצליח להרשים אפילו את אויבו הגדול, קרל. קרל איים שיהרוג גם את אשתו ובנו, ויוהאן החליט לוותר על מעמד הנסיך הבוחר לטובת אחיינו שעמד לצד הקיסר, מוריץ, דוכס סקסוניה. מיד לאחר מכן שוחרר (1552), אך זמן קצר לאחר מכן חלה ומת.
יחסו ליהודים
בתחילה, לא היה ליוהאן פרידריך דבר נגד היהודים, אם כי גם לא ידוע שהתייחס אליהם באהדה. אך לאחר שהתחיל לותר להסית כנגד היהודים (1538) ואף פרסם נגדם כתב שטנה (1543), הוסת אף יוהאן פרידריך. הוא הסכים אמנם לשמוע את דברי הסנגוריה של רבי יוסף בן גרשון מרוסהיים על היהודים, בוויכוח פומבי שנערך בפרנקפורט דמיין בשנת 1539, בהשפעת ידידו יואכים השני מברנדנבורג. דבריו של יוסף בן גרשון היו משכנעים, ושני הנסיכים הבטיחו לו שלא יגרשו את היהודים ואף יגנו עליהם. אך יוהאן לא עמד בדיבורו, וגירש את היהודים מסקסוניה, לשם חזרו רק לאחר כ-150 שנה, בזמן אוגוסט השני.
משפחתו
ב-9 בפברואר 1527 התחתן יוהאן פרידריך עם זיבילה מקלווה, בתם של יוהאן השלישי, דוכס קלווה ומריה מיוליך-ברג, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
נומבט
נוּמְבָּט (שם מדעי: Myrmecobius fasciatus) הוא חיית כיס החיה באוסטרליה המערבית. הנומבט הוא מין יחיד בסוגו השייך למשפחת הנומבטיים (Myrmecobiidae). הנומבט ניזון כמעט אך ורק מטרמיטים. בעבר היה הנומבט נפוץ בדרום אוסטרליה, אולם כיום הוא חי רק במספר מושבות ומוגדר כמין בסכנת הכחדה. הנומבט הוא סמל של אוסטרליה המערבית ונעשים מאמצי שימור כדי למנוע את הכחדתו.
הנומבט מכונה גם ולפורטי (Walpurti) או אוכל נמלים מפוספס (Banded Anteater). הוא התגלה לראשונה לאירופאים ב-1831, כאשר משלחת בראשותו של רוברט דייל (Robert Dale) חקרה את עמק אייבון. המין מוין לראשונה על ידי ג'ורג' רוברט וטרהאוס שתיאר את המין בשנת 1836, ואת המשפחה ב-1841.
הנומבט הוא חיה קטנה וצבעונית, שאורכה 35 עד 45 ס"מ. לנומבט אף מחודד בקצהו וזנב בולט ועבה שאורכו כאורך גופו. צבע פרוותו של הנומבט משתנה ועשוי לנוע מאפור לחום-אדמדם, ולו קו שחור בולט הנמתח מקצה החרטום, דרך העיניים ועד לבסיס אוזניו הקטנות והעגולות. בגבו שישה או שבעה פסים לבנים. על בטנו פרווה בצבע קרם או אפור בהיר. משקלו נע בין 280 ל-550 גרם.
בדומה לחיות אחרות הניזונות מנמלים וטרמיטים לנומבט לסת מנוונת, ללא תפקוד של השיניים והוא איננו מסוגל ללעוס. למרות זאת לנומבט נוסחת שיניים דומה לזו של חיות כיס אחרות. לנומבט לשון דביקה וארוכה היכולה להגיע למרחק של 100 מ"מ מפיו.
שרה סטיוארט (כדורסלנית)
שרה סטיוארט (באנגלית: Sarah Stewart; נולדה ב-13 ביוני 1976) היא שחקנית כדורסל נכים ומדליסטית פאראלימפית אוסטרלית.
נומבט
בשונה ממרבית חיות הכיס הנומבט פעיל במהלך היום. הנומבט ניזון כמעט אך ורק מטרמיטים, ונומבט בוגר ניזון מעד 20,000 טרמיטים ביום.
שרה סטיוארט (כדורסלנית)
ביוגרפיה
סטיוארט מתגוררת במארוברה, סידני, אוסטרליה. בגיל 17, היא החליקה במדרגות, נפצעה בעקב ופציעה זו הובילה להתפרצות תסמונת כאב אזורי מורכב שגרמה לה להזדקק לכסא גלגלים. סטיוארט מסוגלת להזיז את רגליה מעט אולם לדבריה, אין בהן תועלת והיא מתמודדת עם כאב רב. היא השלימה תואר B.Sc בפילוסופיה ובמדעי הקוגניציה ותואר B.A בלימודי אנגלית מטעם אוניברסיטת ניו סאות' ויילס, ונכון לשנת 2017, היא דוקטורנטית לפילוסופיה באוניברסיטת סידני.
נומבט
הנקבות נכנסות לתקופת ייחום קצרה בינואר. משך ההיריון כ-14 יום, ובסופו מומלטים ארבעה עד שישה גורים. הגורים נשארים צמודים לפטמת אמם עד יולי, אז משאירה אותם האם במאורה, ושבה אליהם מדי לילה כדי להניקם. לקראת תחילת ספטמבר מתחילים הגורים לצאת ממאורתם לתקופות קצרות מדי יום. הם יוצאים בהדרגה מהמאורה, נגמלים מיניקה באוקטובר ומתחילים לאכול טרמיטים בעצמם. בדצמבר הם נפרדים מהאם כדי להקים טריטוריה משל עצמם.
שרה סטיוארט (כדורסלנית)
ביוגרפיה
בשנת 1995, אימצה אורח חיים טבעוני מטעמי מוסר, בריאות ואיכות הסביבה. היא מלמדת פילוסופיה ומתמטיקה ומנגנת בסקסופון בלהקה.
קריירה
בשנת 2004, ייצגה את אוסטרליה במשחקים הפאראלימפיים באתונה עם קבוצת הכדורסל Gliders וזכתה עם קבוצתה במדליית כסף. בשנת 2008, שיחקה במשחקים הפאראלימפיים בבייג'ינג וזכתה עם קבוצתה במדליית ארד, ובשנת 2012, ייצגה את אוסטרליה בשלישית כששיחקה במשחקים הפאראלימפיים בלונדון וזכתה עם קבוצתה במדליית כסף.
במהלך הקריירה שלה, שיחקה ביותר מ-150 משחקים בינלאומיים. היא זכתה בתוארים 'הטאלנט החדש הטוב ביותר' וה-MVP מטעם WNWBL. בשנים 2004, 2008, 2009, 2010, 2012, 2013 ו-2017, זכתה להיכלל ברשימת ה-All Star Five. שיחקה בעברה בקבוצת Wheelkings בליגת ה-NWBL, ונכון לשנת 2017, משחקת בקבוצת Sydney Uni Flames בליגת ה-WNWBL.
קולות (מוזיקה)
במוזיקה, קולות הם הדרך לסדר את הצלילים לפי גובהם. במושג "קול" משתמשים בעיקר במקהלה. במוזיקה קיימים ארבעה קולות מרכזיים (מסודרים מן הגבוה לנמוך): סופרן, אלט, טנור ובס. בנוסף לקולות אלו, ישנם עוד שני קולות משניים: קול המֶצו-סופרן, שנמצא בין הסופרן לאלט, וקול הבריטון שנמצא בין קול הטנור לקול הבס.
את הקולות מייצגים בעזרת תווים.
הסופרן נכתב במפתח סול עם "מקל" למעלה, האלט נכתב במפתח סול כאשר ה"מקל" למטה:
הטנור נכתב במפתח פה כאשר ה"מקל" למעלה והבס במפתח פה כאשר ה"מקל" שלו למטה:
זוהי הצורה המסורתית, המקובלת להצגת הקולות במוזיקה. צורה זאת מקובלת בכתיבה למקהלה, אך כשרוצים לכתוב לכל קול בנפרד, הסופרן כתוב במפתח סול, האלט כתוב גם הוא במפתח סול. הטנור נכתב גם במפתח סול וגם במפתח פה.
הטנור נכתב בעיקר במפתח פה או שכותבים את תפקיד הטנור במפתח סול אוקטבה מעל התפקיד בו שרים. תפקיד הבס נכתב במפתח פה לכל הדעות. במקהלה גדולה לפעמים יש אדם אחד השר אוקטבה מתחת לתפקיד הבס כדי להשלים את ההרמוניה.
אמנם הקולות מיוצגים על פי גובה התו אך מה שקובע את סוג הקול הוא בעיקר הגוון של הצליל.
סופרן
המנעד הבסיסי של קול זה נע בין התווים דו באוקטבה הרביעית ללה באוקטבה החמישית במקלדת הפסנתר (C4-A5).
סופרניסט
סופרניסט הוא הקול הקלאסי הגברי, אשר טווח הווקאליות שלו שווה לזה של הסופרן מבחינת מנעד, "מעברים" וטכניקה. זהו קול נדיר ביותר ואף יותר מקונטרה-טנורים אחרים.
המנעד הקולי הבסיסי של קול זה נע בין התווים: מי באוקטבה השלישית למי באוקטבה החמישית (E3-E5)
מֶצו-סופרן
המנעד הקולי הבסיסי של קול זה נע לרוב בין התווים לה באוקטבה שלישית לפה באוקטבה החמישית במקלדת הפסנתר (A3-F5), אך יש מקרים גבוהים או נמוכים יותר.
אלט
אלט או קונטרה אלט הוא הקול הנשי הנמוך ביותר. הוא קול נמוך במעט מהמצו-סופרן. האלט הוא נחשב לקול "פנימי", והוא בעצם המילוי ההרמוני של היצירה. קולות האלט (וגם הטנור) חשובים מאוד במקהלה ובהרכבים, מפני שהם דואגים להרמוניה ונותנים את המרקם של היצירה. את האלט משווים בדרך כלל לכינור שני ברביעיית מיתרים. לעיתים קרובות נותן האלט את הקצב, ולכן ביצירות מסוימות קול זה הוא הקול ש"דוחף" את התזמורת קדימה, גורם לה לשמור על הקצב, ולכן קול זה נחשב לחשוב. המנעד הקולי הבסיסי של קול זה נע בין התווים פה באוקטבה שלישית למי באוקטבה החמישית (F3-E5)
טנור
טנור הוא הקול הגברי הטבעי, (בלי להחשיב קסטרטו וזמרים המשתמשים בפלסט) הגבוה ביותר.
המנעד הקולי הבסיסי של קול זה נע בין התווים: דו באוקטבה השלישית לדו באוקטבה החמישית (C3-C5).
במוזיקה הדתית של באך תפקיד ה"שליח" או ה"מטיף" (ה"אוונגליסט") כתוב מסורתית לזמר טנור.
זמרי קונטרה-טנור הם זמרים המשתמשים בשירת הפלסט שלהם לכל אורך מנעדם.
קונטרה-טנור
קונטרה-טנור הוא קול שירה גברי המקביל במנעדו לקול האלט והמצו-סופרן. לעיתים נדירות הוא אף מקביל לקול הסופרן על ידי שימוש בפלסט.
הקול היה בשימוש במקהלות באירופה החל מאמצע המאה ה-16, הוא שימש בפוליפוניה ובמיוחד במנעד האלט. המונח עצמו נטבע באמצע המאה ה-17 באנגליה. במהלך התקופה הרומנטית הפופולריות של הקול עלתה ומספר מלחינים כתבו במיוחד לקול זה. במחצית השנייה של המאה ה-20 חזר הקול להיות פופולרי וגדל הרפרטואר שלו.
בריטון
בריטון הוא קול גברי, שנמצא בין הבס לטנור. במוזיקה למקהלה, הבריטון פחות בולט והוא דואג בדרך כלל למילוי ההרמוני של היצירה, והוא קיים בעיקר במקהלה בעלת שישה קולות. המנעד הקולי הבסיסי של קול זה נע בין התווים: לה באוקטבה השנייה ללה באוקטבה הרביעית (A2-A4)
ברפרטואר הקלאסי מתחלקת קטגוריה זו (כשמדובר בקול האנושי) לתת-קטגוריות על פי סוג קול/תפקיד:
בס
בס הוא הקול הגברי הנמוך ביותר, התפקיד המוזיקלי הנמוך ביותר ביצירה מסוימת או תפקידו של כלי נגינה אשר לו הטסיטורה הנמוכה ביותר במשפחת כלי-נגינה. המנעד הקולי הבסיסי של קול זה נע בין התווים: מי באוקטבה השנייה לפה באוקטבה הרביעית E2-F4. בכתיבת מוזיקה דתית "קול ישוע" (לטינית: Vox Christi ) נכתב באופן מסורתי לזמר בס.
מעלה בני המושבים
פריצת השביל הוצעה בשנת 1963 על ידי איתן גולן, יוסי פלדמן ולוי יהב שהיה ממקימי בית ספר שדה עין גדי, בזמן ההכנות לטיול התנועה למדבר יהודה. בחג הפורים באותה שנה, יצאה קבוצת נערים מטעם חטיבת בני המושבים למצוק הצפוני של נחל ערוגות. במהלך ארבעה ימי עבודה סללו החניכים, בהנחיית פלדמן וגולן, את השביל התלול המחבר את נחל ערוגות למצודה הישראלית בראש הר מצפה עין גדי.
R&G (Rhythm & Gangsta): The Masterpiece
R&G (Rhythm & Gangsta): The Masterpiece הוא אלבום האולפן השביעי של הראפר האמריקאי, סנופ דוג. האלבום, שהניב את הסינגלים המצליחים Drop It Like It's Hot ו-Signs (עם צ'ארלי וילסון וג'סטין טימברלייק), מכר בשבוע הראשון לצאתו מעל ל-225,000 עותקים כשהגיע למקום השישי במצעד הבילבורד 200, והגיע במהרה למעמד אלבום פלטינה בארצות הברית, עם סכום מכירות של מעל 1,724,000 עותקים. האלבום הגיע למעמד פלטינה גם בבריטניה, קנדה וניו זילנד, ולמעמד זהב בצרפת, אוסטרליה, גרמניה, דנמרק, שווייץ ואיטליה.
סמוליאני
סמוליאני (בבלארוסית: Смаляны, ברוסית: Смоляны, ביידיש: סמיליאן) היא עיירה בבלארוס, צפונית מזרחית לאורשה, באמצע הדרך שבין מוהילב וויטבסק.
העיירה מוזכרת לראשונה כחלק מאחוזתו של הרוזן בלסקי. בשנת 1620 נבנה במקום ארמון, שצריח בודד ממנו השתמר עד היום, עבור הנסיך סמיון סנגושקו. הארמון נבנה על גדות הנהר דרנובקה על גבעה הנמצאת בין אדמות ביצה. בשנת 1708 הביסו בסמוליאן צבאות פיוטר הגדול את צבאו של קרל ה-12 מלך שוודיה. ברבות השנים הארמון נהרס ואבניו שמשו לבניית בתים באזור.
יהודי סמוליאני
בתחילת המאה ה-20 התקיימה בעיירה קהילה יהודית בת כ-1,700 נפש. הרב יחזקאל אברמסקי כיהן בה כרב בצעירותו, בסביבות שנת תרע"ד. בין השנים תרע"ה-תרפ"ג כיהן בה הרב יוסף אליהו הנקין, עד שנאלץ להגר לארצות הברית מלחץ הקומוניסטים.
בין מלחמות העולם הצטמצמה הקהילה היהודית בעיירה לכ-900 איש. עם כיבוש העיירה בתחילת יולי 1941 בידי הגרמנים, הטילו אלו גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה.
ב-8 במרץ 1942 רוכזו קרוב ל-800 יהודי העיירה והפליטים היהודים שהגיעו אליה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם ביישוב, בו מתו רבים מהם מרעב ומקור, תוך הוצאה להורג של יהודים שנמצאו לא כשירים לעבודה.
ב-5 באפריל 1942 רצחו גרמנים ושוטרים מקומיים את כ-560 היהודים שנותרו בגטו בסמוך לעיירה.
רדווין
רדווין (RADWIN) היא חברה ישראלית המפתחת, מייצרת ומשווקת מוצרי תקשורת ופתרונות לתעשיות התקשורת והטלקום. היא נוסדה בשנת 1997 על ידי מנכ"ל החברה, שרון שר, והיא חלק מקבוצת רד-בינת.
משרדיה הראשיים של חברת רדווין ממוקמים ברמת החייל בתל אביב, בנוסף למשרדים נוספים ברחבי העולם, כולל בארצות הברית, בריטניה, ברזיל, אל סלוודור, סין, קולומביה, פולין, הודו, מקסיקו, פרו, הפיליפינים, סינגפור, דרום אפריקה, רוסיה, ספרד, ותאילנד.
אסון יקוטסק
אסון יקוטסק (מרד מונאסטיריוב, מונאסטיריובקה או אסון מונאסטיריוב) הוא כינוי לפעולות ענישה של השלטון ברוסיה הצארית, כנגד מרד חמוש מאורגן של הגולים הפוליטיים ביקוטסק ב-22 במרץ 1889. אחד האירועים הגדולים בהגליה לסיביר.
מהלך האירועים
לקראת אביב 1889 ביקוטסק התרכזו יותר מ-30 גולים פוליטיים שרובם יועדו להגלייה צפונה ממנה ושסגן גוברנטור (סגן ראש העיר) אוסטאשקין נתן הוראות בניגוד לחוק לגבם.
ב-22 במרץ התאספו 33 גולים (לפי מקורות אחרים - 34 שמתוכם 29 היו יהודים ו-5 רוסים ) בבית היאקוט מונאסטיריוב (שכיום נמצא בשטח המוזיאון להיסטוריה ותרבות של עמי הצפון בעיר). כוונתם הייתה למחות נגד החמרה של כללי העברת הגולים למחוזות ויליוי, ורחויאנסק וקולימה. ואי הקפדה על התנהלות מול הגולים של הרשויות. המחאה דוכאה באכזריות על ידי כוח צבאי שהגיע. במהלך התנגשות עם חיילי הצאר נהרגו שישה גולים, עשרה נפצעו. שלושה מחיילי הצבא הצארי נפצעו ואחד מת מפצעיו.
בספר האוטוביוגרפי של הסופרת אלכסנדרה ברושטיין "הדרך הולכת למרחוק... " האירועי תוארים מנקודת מבטו של אחד הגולים. הוא מספר שעם הגעתם ליקוטסק לא ניתן להם זמן לקנות את המצרכים הדרושים ולא ניתן לרכוש בגדים חמים כדי להמשיך בהגלייתם הלאה לסרדנקולימסק שהמשכה עבר בשטח לא מיושב, ולכן היה צורך להביא מעילי עור כבש, פימות, לבנים, לחם, בשר ושאר מצרכים. כשכתבו הגולים פנייה למושל בבקשה לעכב את המשך ההגלייה, הם נצטוו להתכנס למחרת אצל מישהו אחד ולחכות לתשובה. למחרת, כשהתאספו כולם, נצטוו לצאת לחצר ולהמתין. ואז הגיעה יחידה צבאית חמושה בפיקודם של שני קצינים שהחלה לירות לעברם. לחלק מהגולים היה נשק, והם התחילו להתגונן חזרה ללא הצלחה. בתום הקרב נשלחו הניצולים לכלא (לפני כן התגוררו הגולים ביקוטסק בדירות חופשיות), והפצועים נשלחו לבית החולים בכלא. מסנט פטרבורג הגיעה הפקודה לשפוט את משתתפי המרד בכל חומרה על ידי בית דין צבאי.
משתתפי המרד ששרדו הופיעו בפני בית הדין הצבאי ביקוטסק. שלושה מתוכם - אלברט גאוסמן, ניקולאי זוטוב, לב קוגן-ברנשטיין - נידונו למוות בתלייה, ארבעה - לעבודות פרך ללא הגבלת זמן, עוד 20 איש - לתקופות שונות של עבודות פרך. עונשי המוות נערכו בשעה 4 לפנות בוקר ב-7 באוגוסט 1889, ליד גדר בית הכלא של יקוטסק. פצוע קשה לב קוגן-ברנשטיין נתלה ישירות מהמיטה שממנה לא יכל לקום.
הקהילה היהודית קברה את המהפכנים היהודים (ש. גורביץ', י. נוטקין, ג. שורא, ש. פיק, א. גאוסמן ולב קוגן-ברנשטיין) בקבר אחים בבית העלמין היהודי המקומי. אנדרטה הוקמה על קברו של א. גאוסמן, אך הכתובות עליה נהרסו במרץ 1890 בפקודת המשטרה. השאר נקברו בבית הקברות העתיק ניקולסקי ליד קתדרלת סנט ניקולס גראדו-יקוטסקי. בשנת 2019 קיבל קבר האחים בבית העלמין היהודי מעמד של מורשת תרבותית בעלת חשיבות אזורית.
התגובה הציבורית
האירועים עוררו תגובה חריפה מהציבורים הליברליים: זה הרוסי וזה העולמי. בתחילת 1890 פרסמו העיתונים Volkzeitung, Gerald, The Banner מאמרים מאשימים. טיימס פרסם מכתביו של בוריס גיימן תחת הכותרת "טבח יאקוטסק".
רוסיה הצארית החזירה את הכללים הישנים לשליחת גולים.
פולידקטיליה
פולידקטיליה (באנגלית: Polydactyly) היא מום מולד הנגרם מפגם גנטי. לאדם עם פולידקטיליה יש יותר מחמש אצבעות באחת או יותר מכפותיו (ידיים או רגליים).
אחד מכל חמש מאות תינוקות נולד עם פולידקטיליה, אולם שכיחות זו משתנה מחברה לחברה ובין אזורים גאוגרפיים שונים. בחברה המערבית המודרנית, נכרתת האצבע הנוספת מיידית בניתוח ברובם המכריע של מקרי הפולידקטיליה. הסיבות לכך הן אסתטיות וחברתיות בלבד כיוון שהתופעה אינה מלווה כלל בסכנה בריאותית.
בחלק ממקרי שש האצבעות הגן האחראי לתופעה זו הוא גן דומיננטי – קרי: לצאצאיו של אדם בעל שש אצבעות יש סיכוי של לפחות 50% לקבל את הגן ולהיות אף הם מרובי אצבעות.
בתנ"ך
התופעה מוזכרת בתנ"ך. בספר שמואל ב' מוזכר כי שמעה, אחיו של דוד המלך, לחם בדו-קרב כנגד ענק שבכל אחת מגפיו היו שש אצבעות: "וַתְּהִי עוֹד מִלְחָמָה בְּגַת וַיְהִי אִישׁ מדין [מָדוֹן] וְאֶצְבְּעֹת יָדָיו וְאֶצְבְּעֹת רַגְלָיו שֵׁשׁ וָשֵׁשׁ עֶשְׂרִים וְאַרְבַּע מִסְפָּר וְגַם הוּא יֻלַּד לְהָרָפָה", וגם בדברי הימים: "וַיְהִי אִישׁ מִדָּה וְאֶצְבְּעֹתָיו שֵׁשׁ וָשֵׁשׁ עֶשְׂרִים וְאַרְבַּע"
בתרבות
בתרבות הפופולרית ידוע הרוזן רוגן בעל שש האצבעות, כאיש שהרג את אביו של איניגו מונטויה בסרט ובספר "הנסיכה הקסומה".
בנוסף גם בסדרה "גרוויטי פולס", לדמות סטאנפורד פיינס, כותב היומנים, הייתה פולידקטיליה.
בואינג 717
בואינג 717 הוא מטוס נוסעים צר-גוף דו מנועי לטווח קצר עד בינוני של חברת בואינג. המטוס יוצר בדגם אחד מרכזי, ה-200–717. הוא תוכנן ושווק במקור על ידי חברת מקדונל דאגלס כ-MD-95, נגזרת של משפחת DC-9. הוא מסוגל להכיל עד 134 נוסעים, עם טווח של עד 3,820 ק"מ. הוא מופעל על ידי שני מנועי רולס-רויס BR715 טורבו-מניפה, המורכבים בחלק האחורי של גוף המטוס. המטוס יוצר בשנים 1997–2006.
פיתוח וייצור
המטוס תוכנן באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 על ידי חברת מקדונל דאגלס, תחת הכינוי MD-95, כדור שלישי של סדרת מטוסי ה-DC-9 המוצלחת של מקדונל-דאגלס. שממנה נבנו כמעט 2,500 יחידות מדגמי DC-9, MD-80, ו-MD-90 משנת 1965 עד שנת 2006.
ההזמנה הראשונה של המטוס התקבלה על ידי מקדונל דאגלס באוקטובר 1995 על ידי חברת ValuJet Airlines (לימים AirTran Airways). לאחר המיזוג של החברות מקדונל דאגלס ובואינג בתחילת 1997, עוד לפני שייצורו החל, הוחלט לשנות את שם המטוס ל"בואינג 717". הדגם סימן את כניסתה של בואינג לשוק מטוסי הסילון האזוריים לטווח קצר. שוק בו בואינג לא הייתה פעילה, בעיקר בשל שולי רווח נמוכים. שוק בו התחרתה עם הדגם איירבוס A318, שגם היה בפיתוח באותה עת.
ייצור המטוס החל ב-1 במאי 1997, במפעל מקדונל דאגלס בלונג ביץ' בדרום קליפורניה. טקס ההשקה שלו נערך ב-10 ביוני 1998. טיסת הבכורה של ה-717 התקיימה ב-2 בספטמבר 1998. לאחר בדיקות, הוענק למטוס הסמכה ב-1 בספטמבר 1999. המסירה הראשונה שלו הייתה בספטמבר 1999 לחברת "אייר-טראן" (AirTran Airways), שהזמינה 50 מטוסי 717 עם אופציה ל-50 מטוסים נוספים. השירות המסחרי החל חודש אחר כך. חברת טראנס וורלד איירליינס גם מסרה הזמנה של 50 מטוסים עם השקת הדגם. ב-1998 חתמה חטיבת בדק של התעשייה האווירית לישראל על חוזה תחזוקה עם אייר-טראן, חוזה שהורחב ב-2002 לכולל את מטוסי ה"בואינג 717", וחודש שוב ב-2005. מפעל שה״ל (שירותים הידראוליים לוד), של התעשייה האווירית, סיפק כני־נסע עבור המטוס.
ההחלטה של בואינג להמשיך עם פרויקט ה-717 החלה לאט לאט להשתלם, שהמפעילים הראשונים שלה היו מרוצים מהאמינות של המטוס והחליטו לבצע הזמנות נוספות. בין השאר חברת התעופה האזורית האוסטרלית הקטנה "אימפולס", חתמה על חוזה חכירה לטווח ארוך של חמישה מטוסי 717 בתחילת 2000. אימפולס נמכר לחברת קוואנטס במאי 2001. וקוואנטס החליטה להשתמש בו במקום במטוסי BAe-146 שהחזיקה. בשנת 2000 גם הציעה בואינג את המטוס, במסגרת מכרז לאספקת שלושה מטוסי מודיעין חדשים עבור חיל האוויר הישראלי. מכרז בו הפסידה חברת אלתא מערכות.
במרץ 2001 הודיעה חברת ארקיע, כי היא מתעניינת ברכישת מטוסי נוסעים מדגם בואינג 717-200. היא הסבירה את התעניינותה במטוסי הבואינג 717-200 ברצונה לשלב מטוסים גדולים יותר בקווים הפנים-ארציים שלה, בעיקר בקו לאילת. ההזמנה לא בוצעה לבסוף.
בעקבות פיגועי 11 בספטמבר 2001 הודיעה בואינג כי היא שוקלת להפסיק את הייצור של המטוס. בשלב זה היו לה הזמנות לעוד 55 מטוסים, כאשר 82 כבר נמסרו ללקוחות, אך היא הייתה זקוקה ל-200 הזמנות בסך הכול, כדי שפרויקט יגיע לאיזון וייצור הדגם יהיה רווחי בדצמבר 2001, הודיעה בואינג כי תמשיך להפעיל את קוו הייצור של ה-717.
בשנת 2002 הזמינה חברת התעופה "מידווסט אקספרס" 25 מטוסי בואינג 717.
בשנת 2003 הזמינה החברה לטיסות חסך ג'טסטאר איירווייז מאוסטרליה 14 מטוסי בואינג 717.
ייצור הבואינג 717 הופסק במאי 2006, לאחר שנבנו 156 מטוסים. נכון למרץ 2022, ישנם 102 מטוסי בואינג 717-200 בשירות עם שלוש חברות תעופה: דלתא איירליינס, QantasLink, והוויאן איירליינס.
לוח הזמנים
לדגם הרגיל:
נתונים טכניים
לדגם הרגיל:
חוק שימור החומר
החוק נוסח לראשונה על ידי לבואזיה בן המאה ה-18, אם כי מדענים אחרים (כדוגמת לומונוסוב) הביעו אף הם רעיונות דומים מספר עשורים לפניו.
על פי חוק שימור החומר, חומר אינו יכול להיהרס או להיווצר. את החוק אפשר לנסח באופן סטויכיומטרי, כאמירה שמספר האטומים של כל יסוד במגיבים יהיה תמיד זהה למספר האטומים של אותו היסוד בתוצריו רק בתגובות כימיות, שבהן אין התפרקות גרעינית של אטומים. תהליכים גרעיניים, בהם פליטה או בליעה של אנרגיה מאפשרת להתמיר גרעיני אטום מיסוד אחד ליסוד אחר, מתוארים בחוק שימור האנרגיה. מכיוון שאנרגיה שקולה למסה (לפי E=mc²), חוק שימור החומר הוא מקרה פרטי של חוק שימור האנרגיה, התקף בכל המקרים בהם מסה איננה הופכת לאנרגיה או להפך. חוק שימור החומר אינו מדויק לחלוטין, מכיוון שאינו מתייחס לאנרגיה הנפלטת או הנבלעת במסגרת התגובה הכימית. יחד עם זאת, השינוי במסה שיוצר השינוי באנרגיה זניח מאוד, ועל כן ניתן להתעלם ממנו ברוב היישומים של כימיה מעשית.
מקרה נוסף שבו החוק אינו תקף הוא בתהליכים יחסותיים; כאשר עצמים נעים במהירויות המתקרבות למהירות האור, משתנה המסה שלהם בהשוואה למסת המנוחה.
תמר בלומנפלד
תמר בלומנפלד (נולדה בערך ב-1984 בחיפה) היא קומיקסאית, מאיירת וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה
תמר בלומנפלד נולדה וגדלה בשכונת אחוזה שבחיפה, בת לפרופסור לגינקולוגיה; למדה בבית הספר הריאלי, ושירתה בצה"ל כקצינה בפיקוד העורף.
בין 2004–2008 למדה לתואר ראשון במחלקה לתקשורת חזותית של בצלאל. ב-2011 למדה אמנות בתוכנית הפתוחה במדרשה לאמנות.
ב-2014 פרסמה באתר מאקו מדור קומיקס בשם "קשקושי האח" על התוכנית "האח הגדול".
בין 2014–2016 פרסמה את מדור הקומיקס "באיור חוקר" באתר מאקו, וקומיקס נוספים ב"ידיעות אחרונות" ובמגזין "Go Style".
בשנים 2014–2018 פרסמה באתר "הארץ" קומיקס חברתי סאטירי שבועי בשם "קשקושי רחוב".
בין 2016–2018 פרסמה במוסף "גלריה שישי" ב"הארץ" מדור סאטירי מאויר בשם "לשון הרע". ב-2019 היא פרסמה בעיתון "הארץ" את הקריקטורה של יום ראשון. מדצמבר 2021 מפרסמת באתר "הארץ" קומיקס חברתי סאטירי שבועי בשם "טיפול בכעסים".
בעלה הראשון היה גינקולוג; לאחר גירושיה הייתה בזוגיות עם גיל לואיס, מפיק ומוזיקאי, וגרה אתו בלונדון.. נמצאת בזוגיות עם הסופר מתן חרמוני ויש להם בן.
ספריה
ספרי ילדים שאיירה
ברכה לבטלה
בהלכה, בְּרָכָה לְבַטָּלָה היא ברכה הנאמרת כאשר אין חיוב או צורך לומר אותה.
משמעות ההלכה ומקורה
לפי ההלכה אסור לברך ברכה לבטלה. מקור האיסור הוא בתלמוד הבבלי:, (הכוונה היא לפסוק: "לֹא תִשָּׂא אֶת שֵׁם ה' אֱלֹהֶיךָ לַשָּׁוְא"). ומכאן שהאיסור נובע מכך שהאדם אומר את שם ה' ללא צורך, ויש בכך משום פגיעה בכבוד ה'.
דרגת האיסור
יש הסוברים כי דברי הגמרא הם כפשוטם, ואיסור זה הוא מהתורה אולם לפי מפרשים אחרים אין איסור מן התורה בברכה לבטלה, שכן האדם אינו אומר את שם ה' סתם, אלא כדי לברך את ה'. לדעתם, איסור ברכה לבטלה הוא איסור מדרבנן, והפסוק שהביאה הגמרא כמקור לאיסור זה - אינו אלא אסמכתא.
טעה וברך לבטלה
אדם שבירך בטעות ברכה לבטלה, יש לו לומר מיד לאחר הברכה 'ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד' כפי שכותב הרמב"ם:
מקורו של הרמב"ם הוא בדברי התלמוד הירושלמי, שם הוזכר לראשונה שיש לומר 'ברוך שם', במקרה שבירך ברכה לבטלה. וכן פסק בשולחן ערוך. האשכנזים ההולכים אחרי פסק הרמ"א נהגו לומר זאת לאחר הנחת תפילין של ראש מחשש שמא ברכו ברכה זו לבטלה.
מקומות שחששו לברכה לבטלה
מחמת חשש איסור ברכה לבטלה, יש שנהגו שקודם בדיקת חמץ מפזרים בבית פירורים, מחשש שמא בשעת הבדיקה לא ימצא כלל חמץ, ויתברר שברך ברכה לבטלה, ויש שהתנגדו למנהג שמא ישכחו היכן שמו את הפירורים.
מקום נוסף שחששו לברכה לבטלה, הוא לאותן הדעות שיש לברך ברכת המצוות אף על תפילין של ראש, ומאחר וחששו לדעות שאין לברך ברכה נוספת, נהגו לומר לאחר הברכה "ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד" (אפילו שבעיקרון זה לא מועיל כי אסור מלכתחילה לברך על ספק, הרמ"א כותב שזה לא נקרא ספק ועדיין עדיף להגיד ברוך שם).
השאלת הביטוי
בהשאלה משמש הביטוי "ברכה לבטלה" לציון מאמץ שנעשה לריק, ללא שיש בו תועלת או סיכוי להצלחה.
פטישיזם
פֶטישיזם (מצרפתית: fétiche, דרך הפורטוגזית: feitiço, ובמקור מן הלטינית: facticius – מלאכותי) היא נטייה לייחס תכונות מדומות לעצמים, ובייחוד לעצמים מעשה ידי אדם. עצם המהווה מושא לפטישיזם מכונה פֶטיש.
את המונח במשמעותו הפולחנית טבע שארל דה-בּרוֹס ב-1757, במסגרת השוואה בין אמונות דתיות במערב אפריקה לבין האספקטים המאגיים של הדת במצרים העתיקה. לשם כך שאל את הכינוי שהעניקו ימאים פורטוגזים לחפצי כישוף שבזזו ממערב אפריקה.
פטיש ורוחניות
במובן הקלאסי, הפטישיזם הוא אמונה המייחסת תכונות מטאפיזיות לחפצים טבעיים. במקרא, למשל, משה ערך מופתים באמצעות מטהו ואלישע ניסה להחיות מת באמצעות משענתו. הרב קוק הסביר זאת בכך שבמדתו העליונה, "אור הקודש" מתפשט עד לחפצי האדם. ביהדות ימינו יש הנוהגים לייחס סגולות מטאפיזיות לחפצים שונים שצדיקים באו במגע אתם, כגון קמעות שכתבו, בקבוקי מים שברכו עליהם, גלימה שצדיק התעטף בה, יין שהצדיק שתה ממנו וכדומה.
המקרה הבולט של פטיש שכזה הוא האמונה כי לעצם מסוים יש סגולות מטאפיזיות, הבאות לידי ביטוי בהשפעה על עולם הטבע. במקרה זה, "פטיש" הוא המקרים בהם משנים בני האדם את התנהגותם כלפי אותם עצמים, מתוך מטרה שהתנהגות זו תביא באופן ישיר לשינוי המציאות האובייקטיבית. לדוגמה: הקרבת מנחות לפסל על מנת לזכות בהטבות בעתיד היא פטיש שכזה.
מקרה אחר של פטיש, השנוי במחלוקת בעולם המערבי, הוא דימוי האדם כי גורמים פיזיקליים מזוהים עם גורמים מטאפיזיים, וכי יחסו אל אותם גורמים פיזיים הוא יחסו לגורמים המטאפיזיים. דוגמאות ליחסים שכאלו הן ספרי קודש (המזוהים עם יצירת האל), בתי תפילה מקודשים וכו'.
למעשה, כל רוחניות המשויכת לעצם מסוים, עשויה להיות מפורשת לפטיש. כך מייצג ספר את תוכנו, בית מגורים את יושביו וכו'. יש אף הטוענים כי ההתייחסות לגוף האדם, כמייצג של האדם כולו, היא דפוס של פטיש מקובל.
פטיש וחברה
בתחום הסוציולוגיה, מציין הפטיש ייחוס משמעויות תרבותיות לגורמים שונים, המסמלים גורמים כגון עוצמה, מוות וכו', כאשר משמעות הופכת אוטונומית ובעלת ערך עצמי. לרוב ניתן לראות תהליכי פטישיזציה פשוטים בהתבוננות בילדים, וניתן להבחין בקלות כי צעצועים אופנתיים שונים (גוגואים, פוגים, קלפי איסוף וכו') הופכים לבעלי ערך עצמי ממשי, עבור אותם הילדים.
למרות שתופעת הפטישיזם נפוצה בקרב ילדים, ניתן להבחין בה בקלות גם אצל בוגרים, גם במקרים בהם אין משמעות דתית. פטישים קלים להבחנה הם תכשיטים (כאשר אינם משמשים כאמצעי תשלום, אלא כבעלי ערך אסתטי מוקצן), מכוניות, פרטי אספנות וכו'.
יש הרואים גם בכסף עצמו סוג של פטיש, שכן הוא אינו מכיל ערך ממשי בזכות עצמו (למטבעות ולשטרות כמוצר אין ערך רב), אך מיוחסת לו יכולת השפעה רבה על ידי האדם. במובן זה, הפטיש אינו נתון לבחירתו של האדם, והוא זקוק לו על מנת לצבור כוח הנחוץ לקיומו.
כמו כן, יש הסוברים כי פורמליות היא לא יותר מהתייחסות פטישיסטית לתהליכים מסוימים. השימוש בצורות כתיבה פורמליות, תכנון ריהוט פורמלי, לבוש פורמלי וכדומה, מאשש טענה זו.
מפעל טקסטיל גולדברגר
מפעל טקסטיל גולדברגר (בהונגרית: Goldberger Textilgyár) היה מתקן תעשייתי הסגור כעת ברובע 3 (אובודה) בבודפשט במתחם שמוקף על ידי הרחובות פצ'ירטמזה - פרְֶּץ - לאיוש - טימאר.
היסטוריה
פרנץ גולדברגר ייסד את מפעל הצביעה בכחול שלו בשנת 1784 (בבניין בו נמצא כיום המוזיאון להיסטוריה של תעשיית בגדי הטקסטיל והטקסטיל בבודפשט). במאה ה-19 התפתחה החברה הקטנה למפעל גדול לטקסטיל, ובמחצית הראשונה של המאה ה-20 היא פתחה חברות בנות בכמה מדינות אירופאיות. מפעל הטקסטיל הולאם לאחר מלחמת העולם השנייה. לאחר חילופי השלטון בשנת 1989, אחרי כ-200 שנות פעילות, הוא חדל להתקיים בשנת 1997, אם כי בנייניו לא נהרסו.
מפעל הטקסטיל האחר של גולדברגר
המשפחה הקימה מיזם משותף גם בקלנפלד (חלק מבודפשט בצד המערבי של העיר בבודה. בשנות ה-20 של המאה ה-20 פעל הטקסטיל קלנפלד או בקיצור KELTEX. בימינו, זה גם מפעל זה נסגר. כתובת: בודפשט, Budafoki út 117, 1117.
דליק ווליניץ
גדליהו (דליק) ווליניץ (נולד ב-10 באוגוסט 1951) הוא שחקן, במאי תיאטרון ומנחה טלוויזיה ורדיו ישראלי.
ביוגרפיה
גדליהו ווליניץ נולד ברחובות. עם גיוסו לצה"ל התנדב לחטיבת הצנחנים ולחם במלחמת ההתשה. כצנחן במילואים, בחטיבה 226, השתתף במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת לבנון הראשונה. עם שחרורו משירות צבאי למד תיאטרון באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1979 השתתף בקבוצת פרויקט התיאטרון החברתי של נולה צ'לטון בקריית שמונה במסגרת תיאטרון חיפה. החל מתחילת שנות ה-80, החל לפתח קריירה כשחקן תיאטרון ובמקביל כמנחה תוכניות טלוויזיה, בעיקר לילדים ולנוער.
בטלוויזיה השתתף באחד הפרקים בסדרת הנוער "גם אנו שופטים", והנחה בעונה הראשונה של התוכנית "זהו זה!". הנחה את תוכנית הנוער "שמיניות באוויר" ששודרה בערוץ הראשון במשך מספר שנים במהלך שנות ה-80, ובה אירח בני נוער במגוון תחומים, כשהוא מדבר עמם "בגובה העיניים" ולידו רבץ כל הזמן כלבו טוליפ (ומאז הם זכורים כצמד "דליק וטוליפ").
עתלית
עַתְלִית (בעבר נכתב גם עטלית) היא יישוב במעמד מוניציפלי של ועד מקומי במועצה אזורית חוף הכרמל במחוז חיפה בישראל. בעבר, משנת 1950 ועד איחוד הרשויות של שנת 2003, הייתה עתלית מועצה מקומית ששטח השיפוט שלה היה 14,000 דונם.
דליק ווליניץ
ביוגרפיה
במהלך שנות ה-90 הנחה תוכניות טלוויזיה נוספות לילדים ונוער, כמו "חיות וחיוכים" בערוץ הראשון והוחלף בידי אבי דור, שבה נולדה דמותו של "שוש", אשר הפך לחטיף בוטנים המתחרה ב"במבה", וכן "בוקר של כיף" ו"מדליק" בערוץ 2. בתוכנית "גדולים מהחיים", שהנחה בשנים אלו בערוץ הילדים, אירח ילדים שהתמודדו עם קשיים שונים ובהמשך בתוכנית "סיפורי אולי ויולי" ששודרה גם בערוץ הילדים. ווליניץ שיחק את אלון בעונה הרביעית של "ראש גדול", והופיע בכל ארבע קלטות הילדים בסדרת "דיג דיג דוג", והופיע בקלטות הילדים הנוספות: "חלונות בהקיץ", וב"סיפורי לוין קיפניס".
עתלית
מקור השם
שמה של המושבה היה "עתלית", אך איכרי המושבה רצו שם עברי. מסופר כי במסע המושבות הרבנים דנו עם האיכרים בנוגע להפרשת תרומות ומעשרות. ההתלהבות שנוצרה גרמה למתיישבים לבקש מהרבנים לתת שם עברי למושבה. בעקבות כך הרבנים הציעו את השם "תרומיה", הלקוח מספר יחזקאל : "והייתה להם תרומיה מתרומת הארץ". השם נתקבל, אך במהרה נשכח והמתיישבים חזרו להשתמש בשם "עתלית", שכן הוא נחשב לשם עברי קדום.
החוקרים כיום אינם יודעים בוודאות מהו מקור השם "עתלית". לפי סברה אחת נקרא שם המקום על־שם עתליה אשת יורם מלך יהודה שירשה את כיסאו לאחר מותו. ליד המושבה נמצאו שרידים של חציבה בסלע של האותיות "עת" בכתב עברי קדום. יצחק בן-צבי סבר כי האותיות הללו הן חלק מהשם "עתלית". ריצ'רד פוקוק, צליין בן המאה ה-18, סבר כי מקור השם קשור לאתלטיות, והעריך כי היוונים נתנו לו שם זה, בשל כוחו ועוצמתו.
דליק ווליניץ
ביוגרפיה
בגלי צה"ל הנחה במשך שנים את התוכניות "יש עם מי לדבר", "יוצאים לאור" ותוכנית ראיונות עם לוחמים בצה"ל - "ביטחון אישי". ווליניץ כתב גם מחזות וספרי ילדים. הוא מנחה את התוכנית "המועדון" בטלוויזיה החינוכית לצדה של חני נחמיאס, תוכנית לבני החמישים פלוס העוסקת בנושאיך כמו קריירה, משפחה, תרבות, בריאות ופנאי.
ווליניץ מזוהה עם נושא איכות הסביבה ופועל בהתנדבות לקידום המודעות הסביבתית דרך אמצעי התקשורת מזה כשני עשורים: מרצה בהתנדבות לאורך השנים בעשרות בתי ספר וכן בפני מטפלים, חקלאים ועוד. בין שנת 2006 לשנת 2012 ייחד מדי יום זמן לנושאי סביבה בתוכנית הבוקר "יוצאים לאור" בגלי צה"ל. בתוכניות "באלי, דליק ושלוק", "דפנה ודודידו" (כקריין ויוצר הסדרה) ו"דיג דיג דוג - שלוש, ארבע לעבודה!" בערוץ הופ וברדיו "קול הילדים" ייחד זמן לנושאי סביבה. בנוסף לאלה, הגיש פינה קבועה על איכות סביבה וצרכנות אורגנית ברשת, והיום מופיע מפעם לפעם בתוכנית הבוקר בערוץ 10.
עתלית
עתלית בתקופה הקדומה
במפרץ עתלית שרידים ליישוב פיניקי קדום, מתקופת הברונזה התיכונה ועד לתקופה ההלניסטית.
דליק ווליניץ
ביוגרפיה
ב-2010 החל להגיש לצד מיכל דליות את התוכנית "איך להיות הורים טובים יותר".
בשנת 2011 ביים הצגת תיאטרון בנושא גלגול נשמות בבית הספר לאמנויות הבמה סמינר הקיבוצים תל אביב, שאותו מנהל ידידו איציק ויינגרטן. בעבר ביים ויינגרטן מחזה מאת דליק, בשם "מחלקה שלוש כיתה אחת". בשנת 2013 ביים הצגה נוספת באותה מסגרת.
עתלית
עתלית בתקופה הקדומה
בתקופה הצלבנית הייתה עתלית עיר חשובה ומשגשגת. במפרץ נמצאות כיום חורבות המבצר הצלבני שטו פלרן (Chateau Pelerin) של האבירים הטמפלרים שהוקם ב-1217. המלך לואי התשיעי מצרפת שהה בו וביצר את חומותיו. עתלית הצלבנית ננטשה באוגוסט 1291, לאחר נפילת הממלכה הצלבנית בידי הצבא הממלוכי. המבצר היה המעוז האחרון של הצלבנים בארץ ישראל.
דליק ווליניץ
ביוגרפיה
מאז שנת 2013 מגיש ווליניץ תוכנית בוקר יומית ברדיו תל אביב, רדיו דרום, רדיו חיפה וברדיו גלי ישראל.
החל מאוגוסט 2018 שיחק ווליניץ במחזמר "אנני" בדמותו של הנשיא רוזוולט בהפקתו של מאור מימון ובבימויו של צדי צרפתי. ווליניץ משחק גם כחבר במקהלה בסדרה "המנצח".
עתלית
ראשית המושבה
לאחר רכישת אדמת עתלית בשנת 1899 היא עובדה על ידי ערבים, תושבי הכפר הערבי עתל (במבצר הצלבני) וערביי עין חוד. לאחר כשנתיים התעורר החשש שהשטח יחשב מחלול, לכן עלה הצורך להעלות עובדי אדמה עבריים לעתלית. בשנת 1901 (תרס"א) עלו על אדמת עתלית עשרה איכרים צעירים מזכרון יעקב ובת שלמה. עלייה-לקרקע זו לא הייתה לשם התיישבות קבע כי אם להראות נוכחות (לרובם של האיכרים היו משקים ומשפחות במושבותיהם המקוריות).
דליק ווליניץ
ביוגרפיה
בשנת 2019 שב ווליניץ לשחק את אודי שניר בסדרה "גיבור אמיתי" ב-yes.