cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדריכלות מורית
דגמים גאומטריים
הדגמים הגאומטרים האסלאמים עושים שימוש טיפוסי בקווים ישרים מצטלבים היוצרים דוגמת כוכב קורן. הם נפוצים באדריכלות האסלאמית בכלל, ובאדריכלות המורית בפרט. את הדגמים ניתן למצוא בסטוקו מגולף ובעיטורי עץ, ובאופן הבולט ביותר בפסיפסי אריחי הזליג׳ שהיו פופולריים באדריכלות המורית מהתקופה המרינית והנצרית ואילך. דגמים מצולעים אחרים מופיעים לרוב בשילוב עם ערבסקות. בנוסף לאריחי הזליג׳, הדגמים הגאומטריים דומיננטיים בעיטור ובקומפוזיציה של תקרות העץ. אחד הדוגמאות המפורסמות ביותר של תקרות שכאלו היא תקרת ״סלון השגרירים״ בחצר הפנימית של ההדסים (Patio de los Arrayanes) בארמון אלהמברה בגרנדה שספרד. התקרה עשויה מכ-8,017 פיסות עץ נפרדות ששולבו יחד בכיפה דמוית פירמידה, ובה משובץ דגם כוכב בעל 16 קצוות. לפי האמונה, כוכב זה ייצג את שבעת הרקיעים של גן העדן המוסלמי המתואר בקוראן, ובייחוד סורת אלמולכ, החקוקה בבסיס התקרה. בדומה לעיטורי סטוקו ועץ אחרים, התקרה נצבעה בצבעים שונים כדי להבליט את הדגמים שבה.
קליגרפיה ערבית
כתובות בערבית על גבי מונומנטים איסלאמיים רבים משמשות כעיטור וככלי להעברת מסר, אך גם כצורת אומנות. כתובות רבות מתעדות את תאריך בניית המבנה ואת הפטרון שהורה על בנייתו ומימונו. כתובות יכולות גם להכיל פסוקי קוראן, שבחים לאל ופסוקים דתיים נוספים. הכתובות המוקדמות נכתבו באופן כללי בכתב הכופי, סגנון כתיבה המאופיין באותיות בעלות קווים ישרים וזוויתיים. מאוחר יותר, בעיקר במאה ה-11, לאותיות הכופיות נוסףע עיטור שמילא את החללים הריקים לרוב מעל האותיות. התפתחות זו הביאה לתוספת של צורות פרחוניות או רקע של ערבסקה לקומפוזיציות הקליגרפיות.. במאה ה-12, החל להופיע הכתב הנסח׳י הרהוט, אם כי בעיקר במונומנטים מהתקופה המרינית והנצרית (מאות 13 - 15 לספירה) ואילך. הכתב הכופי עדיין היה בשימוש בתקופה זו, אך בעיקר בכתובות יותר רשמיות או חגיגיות, לרוב עם תוכן דתי. לעומת זאת, נעשה שימוש בכתב הכופי בצורה יותר עיטורית, כנקודת מוצא לדגם השלוב באריגה ששובץ ברקע ערבסקה נרחב יותר.
מוקרנס
עיטור המוקרנס לעיתים זכה לשם ״חלת הדבש״ (או mocárabe בספרד), והוא אחד המאפיינים המובהקים ביותר של אדריכלות אסלאמית. הוא הורכב ממוטיב תלת-ממדי גאומטרי מגוון הדומה לנטיפות, שמוקמו בעיטורי התקרה או השערים. מקורה של טכניקה זו באיראן, משם היא התפשטה לעולם המוסלמי. המופע הראשון של המוקרנס באל-אנדלוס ומערב המגרב הוצג על ידי שושלת המוראביטון, שעשו בו שימוש כבר בתחילת המאה ה-12 בכיפת המוראביטון במרקש ובמסגד אל-קרוויין בפאס. בעוד שהצורות המוקדמות ביותר של המוקרנס באדריכלות האסלאמית הופיעו בתחילה בדמות סקווינצ׳ים או פנדנטיבות בפינות הכיפות, בהמשך הם הותאמו במהירות לשימושים אדריכליים נוספים, בתקרות מקורות קמרונות, מילוי של מעברים אנכיים בין אלמנטים אדריכליים שונים ואפילו כדי להדגיש נוכחות של חלונות או משטחים שטוחים אחרים.
זליג׳
האריחים המסודרים בצורת פסיפס (מכונים זליג' בערבית (زليج) או azulejos בספרדית ובפורטוגזית) היוו אלמנט עיטורי סטנדרטי לאורך הקירות התחתוניים וריצוף הרצפות של המבנים השונים. הם עשויים מחתיכות בעבודת יד מפאיינס בצבעים שונים המשובצים יחד כדי ליצור דגמים גאומטרים נרחבים, שלרוב יוצרים דוגמאות של כוכבים קורנים. הזליג׳ הופיע לראשונה באזור במהלך המאה ה-10 והפך נפוץ במאה ה-14 בתקופות המרינית והנצרית. ייתכן וההשראה לצורה מקורהּ בפסיפסים הביזנטיים שאומצה על ידי אמנים מוסלמיים עבור אריחי הפאיינס.
באמנות המרוקאית המסורתית של ייצור אריחי זליג׳, האריחים יוצרו תחילה בתבניות של ריבועים מזוגגים, לרוב באורך של 10 ס״מ מכל צד, ולאחר מכן נחתכו ביד למגוון של צורות לא מוגדרות (שלרוב האמנים זכרו בעל פה) שהיו נדרשות כדי ליצור את הדוגמה הכוללת. השימוש ברפרטואר הצורות אפשר יצירה מגוון דוגמאות מורכבות, הידועות בשם שיטת ׳חסבה׳. למרות שהדוגמאות המדויקות השתנו ממקרה למקרה, העקרונות הבסיסיים שומרו במשך מאות שנים. אמנים מרוקאים עובדים לפי שיטות אלו עד ימינו אנו.
גני ריאצ׳
הריאצ׳ (رياض) מרוקאי (מאוית גם ריאד) הוא גן פנימי המצוי באחוזות ובארמונות מוריים רבים. מדובר לרוב בגן מרובע המחולק לארבעה חלקים לאורך ציר מרכזי, עם מזרקה באמצעיתו. מקורם של גני ריאצ׳ ככל הנראה באדריכלות האיראנית, שם הם מוכרים גם בשם ״שאהאר באר״ (מילולית: 4 גנים בפרסית), והם הפכו לנפוצים בארמונות המורים בספרד, כמו בארמונות במדינת א-זהרא, באלחפריה ובאלהמברה. במרוקו, הם נפוצו במיוחד בארמונות ובאחוזות של מרקש, בה השילוב של מרחב ומזג אוויר חם הפכם לאטרקטיביים במיוחד. המונח כיום מתייחס באופן רחב יותר לבתים מרוקאיים שהומרו למלונות ולבתי הארחה לתיירים.
בארמונות מלכותיים רבים שולבו גני תענוגות, שפעמים נבנו מחוץ לקירות ההגנה החיצוניים או בתחום המתחם המבוצר. ראיה למסורת זו ניתן למצוא בגנים של מדינת א-זהרא שהוקמו על ידי החליפים של קורדובה (מאה 10), בגני אגדל, דרומית לקסאבה של מראקש שהוקמו על ידי המוואחידון (מאה 12), גן מוסארה שהוקמו על ידי הסולטנות המרינית צפונית לעיר הארמון של פאס החדשה  (מאה 13) והחנרליפה שהוקמו על ידי השושלת הנצרית מזרחית לארמון אלהמברה (מאה 13).
בתי כנסת
לבתי כנסת הייתה תוכנית שונה לגמרי ממסגדי צפון אפריקה ואל-אנדלוס, אולם לרוב הם חלקו את אותן המגמות העיטוריות יחד עם אדריכלות האסלאם, כמו למשל שימוש באריחים צבעוניים וסטוקו מגולף. אולם בתי כנסת מאוחרים יותר בצפון אפריקה נבנו גם בסגנונות אחרים. דוגמאות בולטות של בתי כנסת היסטוריים בספרד כוללים את בית הכנסת של סנטה מריה לה בלנקה בטולדו (שנבנה מחדש בצורתו הנוכחית ב-1250), בית הכנסת בקורדובה ובית הכנסת אל טרנסיטו בטולדו (1355- 1357). במרוקו, בתי הכנסת כוללים את בית הכנסת אבן דנאן בפאס, בית הכנסת אלעזאמה במרקש ובית הכנסת בית אל בקזבלנקה, לצד לא מעט מופעים נוספים. אחד מבתי הכנסת ההיסטוריים המפורסמים ביותר בתוניס הוא בית הכנסת אלגריבה שנבנה במאה ה-19.
זולוטונושה
היסטוריה
בראשית המאה ה-17 הייתה זולוטונושה בעיקר מושבם של הקוזאקים. ב-1640 היו ביישוב 273 בתי אב שבהם התגוררו 1,500 תושבים.
ב-1803 התגוררו בזולוטונושה 4,500 תושבים. ב-1897 היו כבר כ-9,000 תושבים, מתוכם 60 אחוזים אוקראינים, 32 אחוזים יהודים ו-7.5 אחוזים רוסים. באותה שנה העבירו בעיר קו של מסילת רכבת.
העיר נכבשה על ידי הגרמנים ב-19 בספטמבר 1941 ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-22 בספטמבר 1943.
אוכלוסייה
שינוי אוכלוסייה של זולוטונושה לאורך השנים:
הכשרת הישוב בישראל אלפא
חברת הכשרת הישוב התחדשות עירונית בישראל היא חברה ציבורית הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב.,החברה נוסדה במרץ 2010 בשם הכשרת הישוב בישראל - אנרגיה בע"מ, ועסקה בחיפושי גז ונפט בישראל, החל מ-2016 החברה עוסקת בתחום ההתחדשות העירונית.
שרה ומירה
קידוח מירה הסתיים ב-6 בספטמבר 2012 והשותפות בקידוח הודיעו לציבור שלא נמצא בו גז. קידוח שרה הסתיים ב-20 באוקטובר 2012 והשותפות בקידוח הודיעו לציבור שגם בו לא נמצא גז. רישיונות החיפוש פקעו ב-2015 ומאז לחברה אין זכויות בנכסי נפט.
רישיונות נוספים בארץ
להכשרת היישוב, עמנואל אנרגיה ושותפות עמנואל אופציה לזכויות בשיעור של כ-11.5% ברישיון "שמואל", הממוקם סמוך לחופי ישראל במים רדודים בין אשקלון לבת-ים. עד כה מימשה קבוצת עמנואל אופציה לרכוש 7.128% (מתוך 100%) ברישיון "שמואל". העברת הזכויות שמומשו כאמור לעיל כפופה לאישור הממונה על ענייני הנפט במשרד האנרגיה והמים. בנוסף, לקבוצת עמנואל אופציה לזכויות בשיעור של כ- 7.5% ברישיון "עוז" (בשמו הקודם- "בנימין דרום"), הממוקם כ-40 ק"מ מערבית לחדרה, בסמוך לרישיונות "שרה" ו"מירה", כנגד העברת 2.5% מן הזכויות ברישיונות "שרה" ו"מירה".
פעילות בחו"ל
ביום 11 במאי 2012 חברה בת בבעלות מלאה של החברה, "עמנואל אינטרנשיונל", הגישה הצעה במסגרת מכרז שפורסם על ידי ממשלת קפריסין לרכישת זכויות חיפוש והפקה של נפט ו/או גז בשטח המים הכלכליים של קפריסין.
יחסי הולנד–פקיסטן
יחסי הולנד–פקיסטן הם היחסים הדו-צדדיים, הכלכליים, התרבותיים וההיסטוריים בין הולנד לפקיסטן.
היסטוריה
פקיסטן והולנד כוננו יחסים דו-צדדיים זמן קצר לאחר עצמאות פקיסטן. שגרירות הולנד נפתחה בקראצ'י בשנת 1955 ועברה לאסלאמאבאד כעבור עשר שנים. עד מהרה הפכה פקיסטן למדינה שותפה של הולנד, וקיבלה כספים משמעותיים כשיתוף פעולה בפיתוח החל משנות השישים ואילך, במיוחד בתחומי ניהול מים / סביבה, חינוך וממשל. בשנת 2011 החליטה ממשלת הולנד להפסיק את הפרויקטים של פיתוח מבני ולהתמקד ביחסי סחר. מאז שנת 2004 אירחה הולנד למעלה ממאה דיפלומטים זוטרים מפקיסטן שהתחנכו וקיבלו תארים מהמכון ההולנדי ליחסים בינלאומיים Clingendael.
ספק כוח ממותג
ספק כוח ממותג (באנגלית: switching-mode power supply, switcher, בראשי תיבות: SMPS) הוא ספק כוח אלקטרוני שמשלב שנאי ממותג כדי להמיר כוח חשמלי ביעילות.
מבוא
כמו ספקי כוח אחרים, ספק הכוח הממותג מעביר כוח מהמקור, למשל רשת החשמל, לצרכן, לדוגמה מחשב, תוך כדי שינוי המתח והזרם. בשונה מספק כוח ליניארי, הטרנזיסטורים ששולטים בהעברת הזרם עוברים תמידית בין המצבים: פתוח לגמרי וסגור לגמרי, תוך מזעור בזבוז האנרגיה. במצב אידיאלי ספק כוח ממתג לא יבזבז כוח בכלל. ויסות המתח מושג על ידי שינוי יחס הזמן בין המצבים דלוק וכבוי. בניגוד לספק כוח ליניארי שמשנה את המתח על ידי הפיכת הכוח המיותר לחום. יעילות ההמרה הזו היא יתרון חשוב של ספק הכוח הממתג. ספק כוח ממתג יכול להיות קטן וקל יותר מספקים ליניארים בשל גודל הרכיבים. שימוש בשנאי ממתג יהיה כתחליף לשנאי ליניארי כאשר יעילות גבוהה, משקל או גודל קטנים יותר נדרשים. לחלופין שנאים ממותגים הם מסובכים יותר, יקרים יותר לבניה, המיתוג יכול לגרום לבעיות רעש במערכות רגישות אם לא בוטל בזהירות ועיצוב פשוט של המעגל יספק ביצועים נמוכים.
הסבר
ספק כוח ליניארי מספק את מתח המוצא הרצוי על ידי בזבוז המתח העודף בהתנגדות. השנאי הליניארי משנה את הזרם או המתח בבזבוז הכוח העודף בצורת חום, ולכן יעילות צריכת החשמל המקסימלית שלו היא חלוקת מתח היציאה במתח הכניסה כך שההפרש מבוזבז. לעומת זאת ספק כוח ממתג משנה את המתח או הזרם על ידי החלפת רכיבי אחסון אידיאליים, כמו סלילים וקבלים, לתוך ומחוץ תצורות אלקטרוניות שונות. לאלמנטי מיתוג אידיאליים (למשל טרנזיסטורים) אין התנגדות במצב סגור ואין עכבה במצב פתוח, לכן השנאי יכול תאורטית לעבוד ביעילות של 100% (כל הכוח בכניסה עובר ליציאה, אין כוח שמבוזבז כחום). בספקי כוח ממתגים, זרם היציאה תלוי באות הכניסה, רכיב האחסון (קבל) במעגל וגם בשיטה (למשל אפנון רוחב הפולס עם מחזור עבודה מתואם) שמפעילה את רכיב המיתוג. התדירות הגבוהה של המיתוג גורמת להפרעות בזרם היציאה, ולכן משתמשים במסנני תדירות שמכוונים לתדירות המיתוג כך שמתקבל זרם ישר.
יתרונות וחסרונות
היתרון העיקרי של שיטה זו הוא יעילות רבה יותר בגלל שטרנזיסטור המיתוג מבזבז מעט אנרגיה כאשר הוא לא פעיל (כלומר, כאשר טרנזיסטור מופעל בתור מתג יש לו הפרשי מתח זניחים על פניו או זרימה זניחה דרכו). יתרונות נוספים הם גודל קטן יותר ומשקל קל יותר (מסילוק שנאי הסליל בתדר נמוך שלו משקל גדול) ויצור חום נמוך יותר בשל היעילות הגבוהה יותר. החסרונות כוללים מורכבות גדולה יותר ולכן גם עלות גבוהה יחסית בבניה, זרם בתדירות גבוהה שמחייבת מסנן, כדי למנוע הפרעות אלקטרומגנטיות (EMI) ומתח שמשתנה בהתאמה לתדר המיתוג והתדרים ההרמוניים שלו. ספקי כוח ממותגים פשוטים יכולים לשדר את רעש המיתוג בחזרה לרשת החשמל, ולגרום להפרעות בציוד רגיש שמחובר לאותה הפאזה.
אצטדיון גזוביק (אורנבורג)
אצטדיון גזוביק (ברוסית: Газовик) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם ברובע רוסטושי בפאתי העיר אורנבורג שברוסיה. משמש כמגרש הבית של קבוצת באורנבורג.
בנייה ושיפוץ ראשון
אצטדיון "גזוביק", שנבנה בשנים 2001–2002 מומן על ידי חברת הבת של גזפרום, "אורנבורג גזפרום". במקור המשטח היה דשא טבעי ללא חימום וספסלים עם קיבולת של כ-4,800 צופים. האצטדיון נבנה אך ורק עבור כדורגל ולא כלל מסלול אתלטיקה.
הפתיחה התקיימה ב-25 באוגוסט 2002 במשחק במסגרת הליגה השנייה (אזור "אורל") בין קבוצת גזוביק לקבוצת "סטרויטל" אופה, במשחק שהסתיים בניצחון המארחים בתוצאה 2:0. בשנת 2004, משטח הדשא הטבעי הוחלף בדשא מלאכותי. ב-2006, שופצו חדרי ההלבשה, מרכז שיקום ומתקנים אחרים, בהם גם משרדי מועדון הכדורגל גזוביק.
ב-2009 הותקן בחלק האחורי של המגרש צד תצוגה דיגיטלי.
משחקים ראשונים בליגת העל
בעונת 2013–2014 של אליפות ליגת הכדורגל הלאומית גזוביק יצאה לפגרה, כשהיא ממוקמת במקום 9 בטבלת הליגה. בשלב זה החל בהדרגה שיפוץ האצטדיון כדי להגדיל את קיבולת המושבים ולהוסיף תאי אח"מים ביציע המערבי, הוקמה חופה מעל היציעים והוצב ציוד מודרני ותאורה חדשה ומערכת סאונד. במהלך השיפוץ גזוביק המשיכה לארח בו משחקים, כאשר היציעים היו סגורים לסירוגין. באפריל 2015 הושלם שיפוץ היציע המערבי.
ב-2 במאי 2016 גזוביק הבטיחה את העפלתה לליגת העל. ב-5 במאי 2016, נשיא המועדון וסילי סטוליפין אמר כי השיפוץ יושלם עד תחילת העונה החדשה בליגת העל ואילו במקרה של אי-עמידה בתנאי זה גזוביק תארח כגיבוי את משחקי הבית באצטדיון נפטיאניק באופה. ב-6 במאי 2016 הושלם שיפוץ היציע המזרחי, שם בו הותקנה חופה מעל המושבים, וקיבולת המושבים הורחבה פי 2. ביולי 2016 שופץ היציע הצפוני.
בקיץ 2016 המועדון שינה את שמו מ"גזוביק" ל"אורנבורג", בסופו של דבר הקבוצה נאלצה לארח את משחקה הראשון באצטדיון המשופץ לפני המועד המתוכנן, צסק"א הגישה בקשה לדחות את המשחק, שאמור היה להיערך במוסקבה ב-7 באוגוסט, עקב אי-זמינות של האצטדיון שלהם. למרות העובדה שהיציע הדרומי עדיין היה בשיפוץ ובתהליך של בנייה מחדש, מינהלת הליגה אפשרה ל"גזוביק" לארח את משחקה באצטדיון זה ולא באופה. שלושה יציעים בלבד נפתחו לקהל וכתוצאה מכך, ב-7 באוגוסט 2016 "אורנבורג" אירחה באצטדיון "גזוביק" לראשונה בתולדותיה משחק בליגת העל, אשר בו היא הפסידה לאלופת רוסיה, צסק"א, בתוצאה 0:1, כשאת השער היחיד בסוף המשחק, הבקיע רומן יריומנקו.
ב-27 באוגוסט 2016 אורנבורג הבקיעה את השער הראשון שלה בליגת העל — בדקה 46 במשחק נגד "רובין" הבקיע דמיטרי יפרמוב. ב-14 בספטמבר 2016 הושלם שיפוץ היציע הדרומי וב-15 בספטמבר התקבלו האישורים להפעלתו. לפיכך, ב-16 בספטמבר במשחק המחזור השביעי נגד "ספרטק" מוסקבה נפתחו לראשונה כל ארבעת היציעים המשופצים. לאחר השיפוץ, כל המושבים היו תחת חופה.
ביוני 2019 הודיעה מנהלת ליגת העל הרוסית בכדורגל כי האצטדיון לא יוכל לארח משחקים בעונת 2019/2020 ואורנבורג אירחה במקום זאת בקוסמוס ארנה שבסמרה.
מסדרון הומניטרי
מסדרון הומניטרי הוא סוג של אזור מפורז זמני, שנועד לאפשר מעבר בטוח של סיוע הומניטרי ופליטים במקום בו ישנו משבר הומניטרי. מסדרון כזה יכול להתחבר גם לאזור האסור לטיסה או לאזור האסור לנסיעה.
בעידן שלאחר המלחמה הקרה, סוגים שונים של מסדרונות הומניטריים הוצעו לעיתים על ידי שני הצדדים הנמצאים בקונפליקט מזוין, או על ידי הקהילה הבינלאומית במקרה של התערבות הומניטרית. מסדרונות הומניטריים היו בשימוש לעיתים תכופות במהלך מלחמת האזרחים בסוריה.
אזורים בטוחים של האומות המאוחדות
"אזורים בטוחים של האו"ם" (UN Safe Areas) היו מסדרונות הומניטריים שהוקמו בשנת 1993 בשטחה של בוסניה והרצגובינה במהלך מלחמת בוסניה על ידי מספר החלטות של מועצת הביטחון של האו"ם.
טויואוקה
טויואוקה (ביפנית: 豊岡市) היא עיר הממוקמת בחלק הצפוני של מחוז היוגו ביפן.
העיר נוסדה ב-1 באפריל 1950, וב-1 באפריל 2005 מוזגו לתוכה הערים, קינוסאקי, טאקנו, והידאקה, ממחוז קינוסאקי, וכן הערים לזושי וטנטו, ממחוז לזושי, ובכך הגיע שטח העיר הכולל ל-697,66 קמ"ר.
ב-1 בפברואר 2012 הוערכה אוכלוסיית העיר בכ-88 אלף איש, ובכ-32 אלף משקי בית. צפיפות האוכלוסייה בעיר הוערכה בכ-125 נפש לקמ"ר.
הקו הראשי של רכבת הסאנין מספק חיבור תחבורתי לקיוטו ורכבת ישירה לאוסקה. שדה התעופה טג'ימה משרת את תושבי העיר.
השבת החסידה המזרחית
ב-2005, ביוזמת ילדת בית ספר שבאה בעקבות סופת הטייפון שגרמה הצפה קשה בעיר שנה קודם לכן, החלו בעיר בתהליך של חזרה לחקלאות אורגנית בגידול האורז, ובעקבות זאת, בהשבה מוצלחת לטבע של חסידות מזרחיות, אשר נכחדו ביפן ובקוריאה בשנות ה-70 של המאה ה-20, עקב שימוש בחמרי הדברה.
זארה מהמט יאקוב
זארה מהמט יאקוב (בצרפתית: Zara Mahamat Yacoub) היא יוצרת קולנוע, במאית ועיתונאית צ'אדית.
דייזי פואנטז
דייזי פואנטז (בספרדית: Daisy Fuentes; נולדה ב-17 בנובמבר 1966) היא מנחת טלוויזיה ודוגמנית קובנית-אמריקאית.
זארה מהמט יאקוב
ביוגרפיה
בילדותה, רצתה יאקוב להיות עורכת דין. בפועל, היא למדה תקשורת באוניברסיטת צ'אד, ולאחר מכן התמחתה במדיה אור-קולית ב - Institut national de l'audiovisuel בברי-סור-מארן, שבצרפת.
עם חזרתה לצ'אד, יאקוב החלה לעבוד בתור שדרנית ועיתונאית ברדיו. לאחר הקמתה של תחנת הטלוויזיה הראשונה בצ'אד, Télé Tchad, היא עברה לתחום זה, ושימשה בתור מנהלת התוכניות. היא הייתה האישה היחידה בכל התחנה. בהמשך, התקדמה יאקוב לתפקיד ראשת מנהל הטלוויזיה הלאומית של צ'אד. היא גם עבדה כעיתונאית עבור רשת הטלוויזיה הדרום אפריקאית Channel Africa.
דייזי פואנטז
ביוגרפיה
פואנטז נולדה בקובה לאם ספרדייה ולאב קובני ולה אחות אחת. כשהייתה בת שלוש עברה עם משפחתה לספרד ומיד לאחר מכן לניו ג'רזי. היא החלה לדגמן בבית הספר התיכון וכשלמדה בקולג' החלה להגיש את תחזית מזג האוויר בסניף של ערוץ טלמונדו בניו יורק.
זארה מהמט יאקוב
ביוגרפיה
במשך מספר שנים, יאקוב עבדה באגודת תחנות הרדיו הפרטיות של צ'אד (Union des Radios Privées du Tchad, URPT). היא גם עמדה בראש תחנת הרדיו Dja FM. היא הייתה האישה הראשונה שהשיקה תחנת רדיו עצמאית בצ'אד. היא טענה שתחנות הרדיו בצ'אד משחקות תפקיד חיוני בהתפתחות של צ'אד, והצביעה על כך שהן לא מקבלות תמיכה משמעותית מן המדינה.
דייזי פואנטז
ביוגרפיה
ב-1988 החלה להנחות תוכנית של מוזיקה ספרדית בערוץ MTV (היא המגישה הלטינית הראשונה בערוץ) ואת תוכנית האופנה "בית הסגנון".
היא דיגמנה עבור רבלון, שמפו פנטן, אמריקן אקספרס ועוד. הנחתה את טקס פרסי המדיה הלטינית אמריקאית, ואת תחרויות מיס תבל, מיס ארצות הברית ומיס הנוער של ארצות הברית.
היא שיחקה תפקידי אורח במספר סדרות טלוויזיה, בין היתר ב"משמר המפרץ". מ-1991 עד 1995 הייתה נשואה לשחקן טימותי אדמס.
זארה מהמט יאקוב
ביוגרפיה
בשנת 2015, יאקוב נעצרה לאחר קטטה שפרצה בין משפחתה לבין סוחרים שרצו לקנות את ביתה. היא שוחררה לאחר התערבות שכניה.
Dip
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי טייגה, די. איי דומאן ואדל אליזה והופק על ידי די. איי דומאן. בגרסתה האלטרנטיבית של מינאז', נוספה גם היא לרשימת כותבי השיר.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-178 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של טייגה ב-29 באוקטובר 2018, בסמוך לצאת גרסתה של מינאז' כסינגל. בקליפ, נלקחה השראה מהקליפ של שירם של מייקל וג'נט ג'קסון, "Scream".
נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-156 מיליון.
אדי סיבריאן
אדוארד קרל סיבריאן (באנגלית: Edward Carl Cibrian; נולד ב-16 ביוני 1973) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ראשית חייו
סיבריאן, בן יחיד, נולד בברבנק, קליפורניה. אמו, הורטנסיה (לבית באלאגר), היא מנהלת משרד, ואביו קרל סיבריאן, בנקאי. שני הוריו של סיבריאן הם מקובה. משפחת אביו היגרה מקובה לארצות הברית לאחר שפידל קסטרו עלה לשלטון בשנת 1959. משפחת אמו עזבה את קובה כשלוש שנים לאחר מכן. בהמשך נפגשו הוריו של סיבריאן בקליפורניה.
קריירה
סיבריאן כיכב באופרות הסבון "צעירים חסרי מנוח" בתפקיד מאט קלארק, "סנסט ביץ'" בתפקיד קול דשאנל ובסדרות "CSI: מיאמי" בתפקיד ג'סי קרדוזה, "משמרת שלישית" ככבאי מניו יורק, ג'ימי דוהרטי, "פלישה" וכשומר הפארק באוורגליידס ראסל וארון. הוא גם התארח בסדרות, "הצלצול הגואל", "סברינה המכשפה הצעירה", "מחשבות פליליות" ו"בוורלי הילס 90210". הוא שיחק בסרטי קולנוע, בין היתר בסרט "לטרוף את החיים" משנת 1998 לצד דני דה ויטו, יחידה במינה משנת 1999 ו"המערה" משנת 2005.
בנוסף למשחק, הוא היה סולן בלהקת הבנים 3Deep בין השנים 1998–2001, יחד עם חברו ועמיתו לסדרה "צעירים חסרי מנוח" ג'ושוע מורו והזמר הקנדי סי. ג'יי היוהר.
בשנת 2006 הצטרף סיבריאן לצוות השחקנים הקבוע של סדרת הטלוויזיה "נעלמים" באמצע העונה. הסדרה בוטלה לאחר שתשעה מתוך שלושה עשר הפרקים שהופקו שודרו עם פרקים שלאחר מכן שוחררו באמצעות מייספייס. בשנה שלאחר מכן הוא לוהק לתפקיד ג'ייסון אוסטין לפיילוט של "נשות הכדורגלנים", המהדורה האמריקאית לסדרה הבריטית.
לסיבריאן היו תפקידי אורח בסדרות "סמנתה מי?", "כסף, דארלינג" ו"בטי". בשנת 2009 הצטרף לקאסט של "CSI: מיאמי" כקצין מתחנת הוליווד המצטרף לצוותו של הורטיו במיאמי. החוזה שלו לא המשיך לעונת 2010–2011.
בחודש יולי 2010, שיחק בסדרת הטלוויזיה של רשת NBC, "צ'ייס".
במרץ 2011 קיבל סיבריאן את התפקיד הראשי בפיילוט של רשת NBC של "מועדון פלייבוי", סדרת טלוויזיה על מועדון הפלייבוי הראשון בשיקגו בשנת 1963. בתחילת הסדרה בוטלה על ידי NBC לאחר שלושה פרקים בגלל רייטינג נמוך. בשנת 2016 הוא צורף לצוות השחקנים של "ד"ר רוזווד" כקפטן ריאן סלייד. בשנת 2018 הוא כיכב כחוקר הפרטי, אדי וולטיק, בסדרה "בלשית סדרתית" ברשת ABC.
חיים אישיים
במאי 2001 התחתן סיבריאן עם ברנדי גלנוויל, דוגמנית וכוכבת טלוויזיה לשעבר. לסיבריאן וגלנוויל יש שני בנים, מייסון וג'ייק. בני הזוג הודיעו על פרידתם ביולי 2009 לאחר שנחשף שקיבריאן ניהל רומן עם זמרת מוזיקת הקאנטרי ליאן ריימס. סיבריאן וריימס הופיעו יחד בסרט "זוהר הצפון" משנת 2009. גירושיהם של סיבריאן וגלנוויל הסתיימו ב-30 בספטמבר 2010. על מערכת היחסים כתבה גלנוויל את הספר "Drinking and Tweeting: And Other Brandi Blunders".
ב-27 בדצמבר 2010 פורסם כי סיבריאן מאורס לריימס. בני הזוג נישאו ב-22 באפריל 2011 בבית פרטי בקליפורניה.
יחסי אינדונזיה–מלזיה
יחסי אינדונזיה–מלזיה הם היחסים הדו-צדדיים בין אינדונזיה לבין מלזיה. אורך הגבול בין המדינות הוא 1,881 ק"מ.
היסטוריה
ב-16 בספטמבר 1963, הוכרזה עצמאות מלזיה, שלחלקים ממנה (סבה וסארוואק) גבול משותף עם אינדונזיה. אינדונזיה הגיבה בחריפות לשלילה על הקמת המדינה החדשה, מכיוון שנשיא אינדונזיה סוקרנו האמין שמלזיה תהפוך לבסיס ל"נאוקולוניאליזם ואימפריאליזם" והדבר עלול לערער את תוצאות המהפכה האינדונזית. כמו כן, ראש ממשלת מלזיה עבדול רחמן הסכים לספק שטח לבסיס כוחות הצבא הבריטי במדינה, והפדרציה של מלזיה סיפקה סיוע למורדים - הממשלה המהפכנית של הרפובליקה של אינדונזיה בשנת 1958. לאחר הקמת מלזיה החל באינדונזיה גל של הפגנות אנטי-מלאיות ואנטי-בריטיות, וכתוצאה מכך שריפת השגרירות הבריטית. חברי המפלגה הקומוניסטית באינדונזיה כבשו את המטעים הבריטיים ועסקים אחרים, שהועברו אז לממשלת המדינה.
ב-23 בספטמבר 1963, סוקרנו הודיע כי על אינדונזיה להשמיד את מלזיה. יחידות פריליליטריות אינדונזיות נכנסו באופן בלתי חוקי לשטח מלזיה אך נלכדו לפני שהספיקו ליצור קשר עם מתנגדים מקומיים. אירוע זה סימן את תחילת העימות האינדונזי–מלזי, שבו בריטניה, ארצות הברית, ברית המועצות והרפובליקה העממית של סין גם נטלו חלק. בדצמבר 1964 בחרה העצרת הכללית של האו"ם את מלזיה כחברה בלתי קבועה במועצת הביטחון, ובתגובה הודיע סוקרנו על נסיגת אינדונזיה מארגון זה והבטיח להקים ארגון בינלאומי אלטרנטיבי חדש.
בשנות ה-70, לאחר סיום העימות האינדונזי–מלזי, השתפרו היחסים בין המדינות. ממשלות שתי המדינות החלו לשתף פעולה במסגרת ASEAN. מתכונת היחסים החדשה התחזקה בזכות קרבה אתנית של שני העמים, דת, תרבות ושפה דומה. היבטים שליליים נמשכו: מהגרים אינדונזיים לא חוקיים במלזיה, חששות אינדונזיה מיצוא קלטות שמע אסלאמיות קיצוניות ממלזיה, אולם התפתחות הסחר בין המדינות תרמה לכינון יחסים טובים. עם זאת, בסוף שנות ה-80 ממשלות אינדונזיה ומלזיה התרחקו זו מזו, מכיוון שראו גישות שונות לפתרון בעיות של אינטראקציה עם שותפיהן העיקריים של המסחר, בפרט, מלזיה התערבה באופן שגוי ביחסים המתפתחים בין סינגפור ואינדונזיה. בשנת 1992 הביעה אינדונזיה ב-ASEAN את דחייתה של המערכת המלזית של הקבוצה הכלכלית במזרח אסיה, שהדגישה את עמדותיה השונות של שתי המדינות לגבי עתיד ASEAN. לדוגמה, בפסגת המדינות הבלתי-מזדהות, ראש ממשלת מלזיה, מאהאטיר מוחמד, דיבר בחריפות עם סיסמאות פרו-אסייתיות ופרו-אסלאמיות, שהייתה שונה מאוד מעמדתו המתונה של נשיא אינדונזיה סוהארטו.
יחסי סחר
בשנת 2015 מחזור המסחר בין המדינות הסתכם בסכום של 25 מיליארד דולר. בשנת 2016 היקף הסחר פחת משמעותית והסתכם ב-14.3 מיליארד דולר. בשנת 2017 הציבה ממשלות שתי המדינות מטרה להשיג היקף סחר של 30 מיליארד דולר.
Sonic R
Sonic R הוא משחק וידאו שיצא בשנת 1997 לקונסולה Sega Saturn, ושנה לאחר מכן ב-1998 יצא למחשב האישי, המשחק הוא משחק תחרויות ריצה מגוף שלישי בסדרת משחקי סוניק הקיפוד, המשחק הוא המשחק המרוצים השלישי מסדרת סוניק הקיפוד. בשנת 2005 יצא לפלטפורמות Gamecube, פלייסטיישן 2 באוסף משחקים שנקרא Sonic Gems ובתוכו המשחק Sonic R.
עלילה
סוניק וטיילס עומדים לצאת לחופשה כאשר הם מבחינים בפרסומת של עולמות במצב הגרנד פרי. סוניק מבחין שד"ר אגמן משתתף במרוץ ובעקבות כך הוא מחליט גם להשתתף. סוניק מגלה שד"ר אגמן מצא את המיקום של יהלומי הכאוס ובעזרתם הוא הולך להשתלט על העולם. אך מרוצי הגרנד פרי רק נועדו לשמש מלכודת כדי להסיח את דעתו של סוניק. סוניק, טיילס, נאקלס ואיימי יוצאים למצוא את יהלומי הכאוס ולהציל את העולם מפני ד"ר אגמן.
השגת דמות בונוס
בכל עולם (חוץ מבעולם האחרון) יש 5 מטבעות זהובים. על השחקן לאסוף את כל חמשת המטבעות ולהגיע לנקודת הסיום בין השלושה הראשונים. אחרי שעשה זאת, עליו לנצח באותו מרוץ את הדמות בונוס של המרוץ.
בעולם הראשון עליו לנצח את סוניק המתכתי,
בעולם השני עליו לנצח את בובת טיילס,
בעולם השלישי עליו לנצח את אג רובו,
בעולם הרביעי עליו לנצח את נאקלס המתכתי,
ובעולם החמישי זה לא אותו דבר - אין שם שום מטבע זהוב, אך אם מסיימים את העולם החמישי במקום הראשון מורשה השחקן לשחק בדמות אגמן.
קיאן ג'ונסון
קיאן ג'ונסון (באנגלית: Keean Johnson; נולד ב-25 באוקטובר 1996) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ורקדן אמריקאי.
ביוגרפיה
ג'ונסון נולד בבולדר, קולורדו שבארצות הברית. הוא בן לאב בריטי ואם אמריקאית. ג'ונסון למד במסגרת חינוך ביתי.
קריירה
ג'ונסון שיחק בהפקות רבות בברודוויי. בשנת 2019 הוא שיחק באחד התפקידים הראשיים בסרט הקולנוע "אליטה: מלאך קרב", ובסרט המלחמה "הקרב על מידוויי" שביים רולנד אמריך.
בטלוויזיה הוא כיכב בתפקיד אדם פרימן בסדרת הטלוויזיה "ספוקסוויל" וקולט וילר בסדרת הטלוויזיה "נאשוויל", וכן שיחק בתפקידים קטנים וחוזרים בטלוויזיה, בין היתר בסדרה "משפחת פוסטר", ובסדרת הדרמה "אופוריה" אשר מבוססת על סדרה ישראלית בעלת שם זהה שיצרו רון לשם, דפנה לוין וטמירה ירדני.
פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר
פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר הוא פרס אופיר הניתן מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה מאז שנת 1990, והוא מייצג את ההכרה שעריכת הסרט הייתה יוצאת מן הכלל. המועמדים והזוכה בקטגוריה זו נבחרים על ידי חברי האקדמיה, וההודעה על הזכייה מתבצעת בטקס פרסי אופיר.
יוסף אבן סהל
רבי יוסף בן יעקב אִבְּן סַהְל (בערבית אבו עמר; נפטר בניסן ד'תתפ"ד בקורדובה, ספרד המוסלמית) היה חכם תלמודי, דיין ופייטן בספרד בסוף המאה ה-11 וראשית המאה ה-12. מתלמידי רבי יצחק אבן גיאת, אשר חברו רבי משה אבן עזרא כותב עליו שאבן סהל היה תלמידו המובהק ביותר.
ביוגרפיה
משפחתו של אבן סהל הייתה משפחה מיוחסת באנדלוסיה ואף מכונה אריסטוקרטית על ידי חלק מהחוקרים. בנים נוספים של המשפחה הם המשוררים שלמה אבן צקבל ואברהם אבן סהל שהמיר דתו לאסלאם.
משנת ד"א תתע"ג שימש כדיין בקורדובה משך אחת עשרה שנים עד לפטירתו בחודש ניסן בשנת ד"א תתפ"ד (1124).
מכתביו, לא הגיעו אלינו אלא מעט משיריו, מהם שירי כבוד לרבו, רבי יצחק אבן גיאת, ושירי ידידות לחברו רבי משה אבן עזרא, גם תלמידו של אבן גיאת. כאשר נרדף רבי משה, כתב עליו אבן סהל כך:
קופיק קלייסט
יאקוב אדוארד קופיק קלייסט (בגרינלנדית: Jakob Edvard Kuupik Kleist; נולד ב-31 במרץ 1958) הוא פוליטיקאי גרינלנדי שכיהן כראש הממשלה הרביעי של גרינלנד בין 2009 ל-2013. הוא חבר במפלגת אינואיט אטקטיגיט, הוא היה ראש הממשלה הגרינלנדי הראשון שאינו ממפלגת סיומוט.
ראשית חייו וקריירה מוקדמת
קלייסט נולד ב-1958 לאב דני ואם גרינלנדית בקושׂיסאט, הוא למד בבית ספר יסודי בקושׂיסאט משנת 1966 עד שנת 1972 כאשר קושׂיסאט ננטשה. לאחר מכן הוא למד בבית הספר התיכוני הנמוך בסיסימיוט עד 1975. כשהיה בן 17, הוא נשלח לדנמרק, לבד וללא ידע מוקדם בדנית. הוא למד בבית הספר הממלכתי של בירקרד, דנמרק משנת 1975 עד 1978. קלייסט בוגר אוניברסיטת רוסקילה בשנת 1983 עם תואר שני בעבודה סוציאלית. הוא לימד עיתונאות בנוק משנת 1988 עד לשנת 1991.
קריירה פוליטית
בשנת 1996, קלייסט התמנה למנהל במשרד החוץ של גרינלנד. הוא היה חבר בפרלמנט הדני מ-20 בנובמבר 2001 ועד 13 בנובמבר 2007, הוא ייצג את מפלגת אינואיט אטקטיגיט.
ראש ממשלה
מאז 2007, הוא היה המנהיג של אינואיט אטקטיגיט, מפלגה פוליטית שמאלנית שפועלת למען אוטונומיה מלאה וסופית של גרינלנד מדנמרק. המפלגה קיבלה את רוב הקולות בבחירות 2009 וקלייסט נבחר להיות ראש הממשלה ה-4 של גרינלנד.
ממשלתו של קלייסט נתנה את התחייבותה להתמקד בנושאים חברתיים כגון אלכוהוליזם, אלימות במשפחה ושיעור התאבדות גבוה.
אגף משאבי אנוש (משטרה)
אגף משאבי אנוש של משטרת ישראל (בראשי תיבות: אָמָ"ש) פועל להעצמת המשאב האנושי – איכותו, מקצועיותו ורווחתו תוך התאמתו ליעדים ולצרכים של משטרת ישראל. ראש האגף הנוכחי הוא ניצב בועז גולדברג.
תפקידי האגף:
מחלקות
יוסף חוריש
יוסף חוריש (בערבית: يوسف حوريش, 1889 – 1975) היה זמר עיראקי, מדקלמי מקאם, מוזיקאי ונגן ג'וזה, ממוצא אוסטרי-יהודי. חוריש היה אחד הזמרים הגדולים והבקיאים ביותר במקורות ובהרכבו של המקאם. התפרסם בזכות מקאם אחד, מקאם אלח'נבאת, לאחר שהקליט אותו על תקליט, שהיה פופולרי מאוד בקרב חובבי המקאם העיראקים.
ביוגרפיה
חוריש נולד במחוז קאדי אלחאג'את בגדאד בשנת 1889. אבותיו היהודים הגיעו מאוסטריה לפני שנים רבות והתיישבו בבצרה. שמו המלא הוא יוסף חריש בן ששון בן שוע בן עזרא בן אליעזר בן צאלח ח'ליף. הוא אהב את המקאמים העיראקיים מילדותו והיה תלמידם של אחמד אלזידאן ורובין בן רג'ואן. רק בימיו האחרונים הפך את השירה למקצוע. הוא הקליט מספר תקליטים באמצע שנות העשרים ובתקופה שלאחר מכן, והתפרסם בזכות שני המקאמים שלו אל-נווא ואלח'נבאת, ושר לאום כולתום כשהיא הגיעה לבגדאד במסיבה פרטית שאורגנה לכבודה על ידי יוסף זערור ב-1933. השמועות אומרות שהיה בן למשפחה דתית שהתנגדה לעיסוקו כזמר וניסתה לחבל בזה בדרכים שונות.
קולו היה נעים והוא הכיר היטב את כללי הביצוע, והוא נהג לקרוא את המקאם ברדיו במשך תקופה ארוכה בנוסף להיותו נגן ג'וזה ברדיו העיראקי, עד שגורש מעיראק לאחר האלימות נגד היהודים בעקבות הקמת מדינת ישראל ב-1948.
אזרחותו העיראקית נשללה, והוא עלה לישראל בשנת 1951. הוא המשיך לקרוא שם מקאמים עד מותו ב-1975.
מקס מלדרום
דאנקן מקס מלדרום (באנגלית: Duncan Max Meldrum ; 3 בדצמבר 1875 – 6 ביוני 1955) היה אמן ומורה אוסטרלי יליד סקוטלנד, הידוע בעיקר כמייסד הטונליזם האוסטרלי, סגנון ציור ייצוגי שהפך פופולרי במלבורן בתקופה שבין מלחמות העולם. הוא גם זכה לתהילה על עבודות הדיוקן שלו, וזכה ב היוקרתי לדיוקנאות ב-1939 וב-1940.
ראשית חייו
מלדרום נולד באדינבורו, סקוטלנד, בנו של אדוארד דייוויד מלדרום, כימאי, ורעייתו כריסטין, לבית מקגלשן. המשפחה היגרה לאוסטרליה בשנת 1889. מלדרום למד ב. בשנת 1899 הוא זכה במלגה הוויקטוריאנית, במסגרתה בחר להשלים את לימודיו באמנות בפריז. זמן קצר לאחר מכן, הוא לא היה מרוצה מהמוסכמות האקדמיות של בתי הספר בפריז. בעודו גר בצרפת הוא התחתן עם ז'אן יוג'ני ניטש, זמרת.
הוא חזר למלבורן למשפחתו בשנת 1912, שם התגורר עם הוריו ב. בשנת 1915 הוא שכר סטודיו.
קריירה
הוא ניהל בסטודיו את בית הספר לציור מלדרום בין השנים 1916 ו-1926. בין תלמידיו היו קלריס בקט,, אוגוסט קורנלס, , ג'ון פארמר, ו, והייתה לו השפעה ניכרת על עבודתו של חברו , שבנו ארצ'יבלד היה אז גם סטודנט בבית ספר של מלדרום. בשנים 1916–1917 נבחר לנשיא, אך עזב את התפקיד על רקע מחלוקת בשנה שלאחר מכן, מה שגרם לתלמידיו להקים קבוצה פורצת דרך - "", שנותרה פעילה בעולם האמנויות במלבורן.
אמנות מודרנית
למרות מנהיגותו את הקבוצה של הטונליזם האוסטרליים, שנחשבו כמבשרי המינימליזם, יחסו של מלדרום לאמנות מודרנית היה ריאקציוני. בשנת 1937 הוא תיאר את המודרניזם כ'פראות ','גס ושפל' ו'עלול להשפיל את טעמם של ילדינו'.
על אמניות
אף שנשים היו בין חסידיו, ואת אחת מהן, קלריס בקט, העריך מאוד היו לא דעות מוצקות על אי יכולתן של נשים להיות אמניות. הוא היה ביקורתי על זכייתה של נורה הייסן בפרס ארצ'יבלד בשנת 1938 ואמר: "גברים ונשים מורכבים בצורה שונה. נשים קשורות יותר לדברים הפיזיים של החיים, ולצפות מהן שיעשו דברים מסוימים באותה מידה כמו גברים זה רעיון מטורף [...] אמן גדול צריך לנסוע בדרך עצמאית. הוא נהיה גדול רק על ידי התאמצות מתמדת עד גבול כוחו. אני מאמין שחיים כאלה אינם טבעיים ובלתי אפשריים עבור נשים."
בשנה שלאחר מכן הוא זכה בעצמו בפרס ארצ'יבלד, ושוב בשנת 1940.
מוות
מלדרום נפטר ב־6 ביוני 1955 ב, ויקטוריה, בן 79.
מוזיאון טריטון לאמנות
מוזיאון טריטון לאמנות (באנגלית: Triton Museum of Art) הוא מוזיאון לאמנות עכשווית הממוקם בשדרת וורברטון 1505 בסנטה קלרה, קליפורניה.
היסטוריה
המוזיאון נוסד בשנת 1965 בסן חוזה, קליפורניה, על ידי החוואי, עורך דין ופטרון האמנות וו' רוברט מורגן ואשתו ג'ון. זהו המוזיאון הוותיק ביותר שאינו אוניברסיטאי במחוז סנטה קלרה. פחות משנתיים לאחר פתיחתו, עבר מוזיאון טריטון למיקומו הנוכחי בסנטה קלרה, קליפורניה.
תערוכות ותוכניות התקיימו בארבעה ביתנים המוקפים בפארק בן שבעה דונמים. בשל הגידול הכלכלי והאוכלוסייה האדיר של עמק סנטה קלרה במהלך שנות השבעים, נבנה מבנה חדש שישרת את הצרכים המשתנים של הקהילה. בניית המבנה הנוכחי הסתיימה באוקטובר 1987. שטח השטח של 22,000 רגל מרובע כולל תקרות גבוהות, צוהר פירמידה ותאורה דרמטית. העיצוב המרווח של הבניין נוצר להצגת אמנות משתנה, כמו גם לחוויה אסתטית למבקרי המוזיאון.
אודות המוזיאון
מוזיאון טריטון הוא ביתם של אוספים קבועים עטורי שבחים, לרבות אוסף אוסטין ד. ורבורטון של אמנות וחפצים הודיים אמריקאים וציורים מעשה ידי תיאודור וורס.
המוזיאון הוא ארגון ללא מטרות רווח הנתמך על ידי תרומות של חבריו והקהילה.
מגפת הקורונה בלאוס
מגפת הקורונה בלאוס היא חלק מהמגפה העולמית של מחלת הקורונה, הנגרמת כתוצאה מהנגיף SARS-CoV-2. ב-24 במרץ 2020, לאוס הייתה למדינה האחרונה בדרום מזרח אסיה שדיווחה על מקרה מאושר ראשון של הנגיף. המדינה תיעדה 1,000 מקרי הדבקה עד ל-4 במאי 2021, וחמישה ימים לאחר מכן, תועד מקרה מוות ראשון מהמחלה.
נכון ל־, מספר המקרים המאומתים המצטבר הוא, מהם:
רקע כללי
ב-12 בינואר 2020 אישר ארגון הבריאות העולמי כי נגיף קורונה חדש (Novel coronavirus, גרם למחלה נשימתית אצל מספר אנשים בעיר ווהאן, אשר במחוז חוביי שבסין, אשר דווח לארגון ב-31 בדצמבר 2019.
שיעור הקטלניות של המחלה היה נמוך בהרבה מאשר זה של הSARS, נגיף ממשפחת נגיפי הקורונה שהתפרץ 17 שנים קודם לכן. מנגד, במקרה זה המחלה מדבקת יותר באופן משמעותי, מה שהוביל לתמותה רחבה בהרבה.
מרץ
ב-13 במרץ סגרו הרשויות המחוזיות כמה מעמדות הגבול של המדינה.
ב-24 במרץ אישרה לאוס שני מקרים ראשונים של הדבקה בנגיף, וכך היא הייתה למדינה האחרונה בדרום מזרח אסיה הנגועה בו.
ב-27 במרץ אושרו עוד שלושה מקרים. הנדבקים החדשים הם שני גברים מלואנג פרבאנג, ואחד מוויינטיאן.
ב-28 במרץ אושרו עוד שני מקרים, מה שהביא את סך כל המקרים ל-8.
ב-30 במרץ התקבל אישור למקרה נוסף.
אפריל
ב-1 באפריל אושר מקרה אחד נוסף, שהביא את סך המקרים הגיע לעשרה.
ב-5 באפריל 2020 דווח על המקרה ה-11, כאשר התגלה כי גבר בן 55 מפפואה גינאה החדשה נדבק.
ב-29 במרץ הודיעה הממשלה על הטלת סגר, שהחל למחרת. כל הגבולות היבשתיים נסגרו, והטיסות האחרונות יצאו מלואנג פראבאנג וויאנטיאן ב-1 באפריל.
מאי
עד 18 במאי התרחשו הקלות במגבלות, והתאפשרו נסיעות פנימיות, שלא כללו אישור להכנסת נוסעים זרים למדינה.
יוני
ב-2 ביוני חזרו התלמידים ללמידה בכיתות.
ב-4 ביוני הממשלה אפשרה למטיילים זרים להיכנס למדינה.
יולי עד דצמבר
ב-25 ביולי אושר מקרה חדש. המקרה אובחן בקרב אזרח דרום קוריאני.
2,621 איש נכנסו לבידוד עקב חשש להידבקות.
מרץ
בחודש זה הגיע גל שני של חיסונים.
מאי
בבוקר 9 במאי, לאוס רשמה את המוות הראשון מהמחלה. שגרירות וייטנאם בוויינטיאן אישרה כי אישה וייטנאמית נפטרה, לאחר שבוע של טיפולים.
מרוץ האלופים
מרוץ האלופים (באנגלית: Race of Champions) הוא אירוע שנתי בו לוקחים חלק מגוון גדול של נהגי מרוצים מתחומים שונים בספורט המוטורי המתחרים זה עם זה. המרוץ הראשון התקיים בשנת 1988 ביוזמה של מישל מוטון, נהגת המרוצים הצרפתיה ופרדריק ג'ונסון. בתחילה השתתפו בתחרות נהגי ראלי בלבד, אך בתחילת המאה ה-21 משתתפים נהגים גם מאליפות הפורמולה 1, אליפות העולם בראלי, אינדי, נאסקאר, מכוניות ספורט ומכוניות תיור.
מגפת הקורונה בלאוס
סיוע
ה"לאוטיאן טיימס" דיווח כי סין שלחה מומחים רפואיים, ציוד רפואי ותרופות, כדי לסייע ללאוס במאבקה במגפה.
מרוץ האלופים
היסטוריה
המרוץ הראשון התקיים בשנת 1988 במסלול המרוצים במונלרי, צרפת לזכרו של הנרי טויבונן, שנהרג בתאונה במהלך מרוץ ראלי בקורסיקה ולציון חגיגות העשור לאליפות העולם בראלי. בתחרות לקחו חלק שמונת אלופי העולם בראלי בין השנים 1979 ו-1988: ביורן וולדגארד, וולטר רוהל, ארי וטנן, האנו מיקולה, סטיג בלומקוויסט, טימו סלונן, יוהא קנקונן ומאסימו בייסון. קנקונן הוכתר לאלוף האלופים הראשון, לאחר שגבר בגמר על סלונן. הרכבים בהם התחרו הנהגים היו אאודי קוואטרו S1, ב.מ.וו M3, פורד סיירה RS, לנצ'יה דלתא איטגרלה, אופל מנטה 400 ופז'ו 205 טורבו 16.
מגפת הקורונה בלאוס
סיוע
באפריל 2021 החליטה ממשלת וייטנאם להעניק סיוע כספי של כחצי מיליון דולרים אמריקאיים, לצורך המאבק במחלה, בנוסף לשליחת מומחים וציוד רפואי נוסף ללאוס. ב-4 במאי 2021 יצאו סגן שר הבריאות בווייטנאם נגוין טרוונג סון ו-32 מומחים ללאוס, כדי להקים בתי חולים (בית חולים שדה), להגדיל את יכולת הביצוע של ההחייאות, וכן לחזק את יכולת הבדיקה.
מרוץ האלופים
היסטוריה
במהלך השני הבאות נוספו לאירוע תחרויות נוספות. בשנת 1990 נוסף מרוץ המאסטרים הבינלאומי (International Rally Masters), בו השתתפו נהגים מצטיינים שלא זכו באליפות באותה עונה. לזוכה בתחרות ניתנה ההזדמנות לקחת חלק בתחרות הראשית. בשנת 1994 נוספה תחרות הראלי הקלאסית, בה התחרו הנהגים כשהם נוהגים בפורשה 911 S מודל 1965 או ישנה יותר. תחרויות אלה בוטלו לאחר מספר שנים.
מגפת הקורונה בלאוס
צנזורה
כמה אנשים נעצרו בגין הפצה לכאורה של מידע כוזב על המגפה.
מרוץ האלופים
היסטוריה
לאחר שהמרוץ התקיים בנורבורגרינג, בברצלונה ובמדריד הוא עבר לגראן קנריה, שם התקיים במשך 12 שנים רצופות. בשנת 1999 החלה להתקיים תחרות גביע האומות ולראשונה הצטרפו לתחרות גם רוכבי מרוצי אופנועים. שנתיים לאחר מכן הורשו להתחרות גם נהגי מרוצים שאינם מתחרים בקטגוריית הראלי. בשנת 2004 שב האירוע לנדוד בין אתרים שונים והחל להתקיים באצטדיונים גדולים. בעקבות המעבר עברו הנהגים להתחרות במסלולי אספלט במקום מסלולי עפר, דבר שפגע בדומיננטיות שהייתה עד אז לנהגי הראלי. הייקי קובילנן, שניצח בשנת 2004 את האירוע שהתקיים באצטדיון הסטאד דה פראנס, היה הנהג הראשון שאינו נהג ראלי שזכה בתואר.
במהלך השנים המרוץ התקיים באצטדיון ומבלי, האצטדיון הלאומי בבייג'ינג באצטדיון האספיריט ארנה בדיסלדורף, באצטדיון ראג'מנגלה, בבנגקוק, בבושי פארק בברבדוס, בהאצטדיון האולימפי בלונדון ובמרלינס פארק במיאמי. המרוץ של שנת 2013, שתוכנן להתקיים בבנגקוק, בוטל עקב מתיחות פוליטית במדינה.
פסגת שוקי
פסגת שׁוׂקִי (באנגלית: Shockey Peak) היא הר בקצהו הצפוני של רכס סנטינל באנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 2,010 מטרים מעל פני הים.
הפסגה נמצאת 3.2 קילומטרים דרומית מזרחית לפסגת אלן.
גילוי ההר
ההר התגלה על ידי לינקולן אלזוורת' בעת הטיסה החוצת אנטארקטיקה שלו ב-23 בנובמבר 1935.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שם צ'ארלס סי. שוקי (Charles C. Shockey) שעבד במחלקת המפות המיוחדות של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית אשר הכינה בשנת 1962 את המפה של האזור.
ינון כהן
ינון כהן (נולד ב-1953) הוא סוציולוג, פרופסור מן המניין לסוציולוגיה ולימודי עבודה באוניברסיטת קולומביה ולשעבר בחוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
כהן גדל בחיפה וסיים בית ספר תיכון ב-1971. התגייס לצבא לחיל התותחנים ובהמשך סיים קורס קציני תותחנים. הוא בוגר החוג לסוציולוגיה באוניברסיטה עברית בירושלים (1978) ובעל תואר שני (1980) ותואר שלישי (1982) מאוניברסיטת סטוני ברוק בארצות הברית. את השתלמות הבתר-דוקטורט עשה בשנים 1982–1984 באוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית.
בין השנים 1985 ל־2011 כיהן כחבר סגל בחוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב, במהלכן שימש כראש החוג (1992–1995) וכיושב ראש ארגון הסגל הבכיר בפקולטה למדעי החברה. כמו כן עמד בראש מכון גולדה מאיר למנהיגות וחברה (1998–2001). בשנת 2007 הצטרף לסגל המחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת קולומביה, ובהמשך כיהן כראש המחלקה (2011–2014). כהן הוא מחזיק הקתדרה ע"ש יוסף ירושלמי ללימודי ישראל ולימודי יהדות במחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת קולומביה. מינויו זה של כהן זכה לביקורות מצד אנשי אקדמיה רבים שטענו כי מדובר ב'מינוי פוליטי' שכן כהן ידוע כמבקר חריף של מדיניות הכיבוש הישראלי, וכי שניים מחברי ועדת החיפוש היו גם הם מבקרים חריפים של ישראל.
כהן נשוי לפרופ' ניצה ינאי.
מחקריו
כהן הוא חוקר בתחומי ההגירה, עבודה ושוק העבודה, ריבוד ואי שוויון. בין הממצאים עליהם מצביע כהן באופן עקבי במחקריו לאורך השנים הוא הפערים בשיעור האשכנזים והמזרחים בעלי תואר אקדמי. הפער, לטענתו של כהן, אמנם מצטמצם עם השנים, אולם עדיין נותר גדול.
BetBoom ארנה
נפטיאניק (ברוסית Нефтяник; כונה בעבר בשם "BetBoom ארנה") הוא אצטדיון כדורגל באופה, המשמש כמגרש הבית של מועדון הכדורגל "אופה".
היסטוריה
נפתח בשנת 1967. שופץ בשנים 2012–2015, המשחק הראשון לאחר השיפוץ התקיים ב-9 באוגוסט 2015 במסגרת אליפות רוסיה בכדורגל. "אופה" אירחה את אלופת רוסיה, קבוצת הפאר "זניט" (שניצחה 0:1). האצטדיון כולל כר דשא מלאכותי עם מערכת חימום אוטומטית, מערכות השקיה, מושבים עבור 15,132 צופים, מסלולי ריצה לאתלטיקה באורך 400 מטרים, לוח תוצאות אלקטרוני ודיגיטלי ומבנה מינהלה.
ביולי 2021 שונה שם האצטדיון ל"BetBoom ארנה", על שם הספונסר של קבוצת אופה, "BetBoom". ברם, ביולי 2022 הוחזר שמו הקודם.
יחסי בולגריה–הולנד
יחסי בולגריה–הולנד הם יחסי החוץ בין בולגריה להולנד. שתי המדינות הן חברות מלאות בנאט"ו והאיחוד האירופי.
סלינה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
תורה מציון (כתב עת)
תורה מציון היה כתב עת תורני שיצא כירחון בירושלים בין השנים ה'תרמ"ז-ה'תרס"ב (1887–1902). כתב העת שימש כבמה תורנית מרכזית לחידושיהם התורניים ופסקיהם ההלכתיים של רבני ירושלים, והשתתפו בו גם רבנים ידועים מאירופה ומארצות הברית.
מו"ל כתב העת ועורכו האחראי היה המדפיס הירושלמי שמואל צוקרמן, והעורך הראשי במשך רוב שנות קיומו של כתב העת היה הרב יעקב אורנשטיין.
תכנים
כתב העת הופץ למנויים שקיבלו מדי שבוע חוברת בגודל גיליון (בויגין) אחד, ופעם בשלושה חודשים, לאחר הפצת 12 גליונות שלחה המערכת למנויים דף שער מיוחד כדי לאפשר את כריכת הגליונות במאסף אחד.
לאחר עשר שנות פעילות הדפיס צוקרמן ספר מפתחות-אינדקס מיוחד למאמרים שהופיעו ב-40 גליונות כתב העת.
בשנת ה'תשמ"ט, 1989, הודפסה בירושלים מהדורת צילום של כל גליונות תורה מציון בחמישה כרכים.
סולם יעקב (ציור, 1973)
סולם יעקב (צרפתית: Échelle de Jacob, אנגלית: Jacob's Ladder) הוא ציור משנת 1973 מאת הצייר היהודי צרפתי מארק שאגאל.
תורה מציון (כתב עת)
משתתפים בולטים
בכתב העת "תורה מציון" השתתפו כמעט כל רבני ירושלים בתקופת פעילותו ובהם המהרי"ל דיסקין ותלמידיו: רבי יוסף חיים זוננפלד, רבי יצחק שלמה בלוי והעורך רבי יעקב אורנשטיין, ראש ישיבת אהל משה. רבה של ירושלים, רבי שמואל סלנט, והראשונים לציון, רבי רפאל מאיר פניז'ל ורבי יעקב שאול אלישר.
סולם יעקב (ציור, 1973)
תיאור
מדובר בציור שמן על קנבאס, בגודל 92 ס"מ × 73 ס"מ.
תורה מציון (כתב עת)
משתתפים בולטים
גם רבנים משאר חלקי הארץ נטלו חלק בכתיבת חידושיהם בכתב העת: הרב נפתלי הירץ הלוי, רבה של יפו; והרב רחמים יוסף פרנקו, רבה של חברון.
סולם יעקב (ציור, 1973)
תיאור
היצירה מתארת את חלום יעקב, אפיזודה המתוארת במקרא, בו מתואר חלומו של יעקב, ובו מלאכים עולים ויורדים מהארץ לשמים. בדומה ליצירות אחרות של שאגאל, היצירה היא מסוגת האמנות הנאיבית, ומופיעים בה צבעים עזים, פשטות ילדותית לכאורה וחוסר פרופורציות.
בתמונה מתואר, בצד ימין למטה, יעקב הישן וחולם, ולצידו סולם. דמות יעקב הישן כהה מאוד, מתמזגת עם הרקע וכמעט אינה נראית. על הסולם שלוש דמויות של מלאכים בלבן, עולים או יורדים בו. שני מלאכים בצבעים כהים יותר נמצאים מעל, אחד אוחז בסולם והשני מרחף באוויר. חדי עין יכולים למצוא בציור מלאכים נוספים, וכן תזכורות אופייניות של האמן מארק שאגאל לחיי העיירה היהודית, כדוגמת תרנגול בית, בצד שמאל למטה. השמיים בציור צבועים בצבע אדום עז, שנדמה לכאורה כאש יוקדת או כדם, כאשר ניתן לפרש את המשמעויות בצורות שונות.
תורה מציון (כתב עת)
משתתפים בולטים
עם השנים הפך כתב העת לבמה תורנית מרכזית ובולטת, ורבנים רבים שלחו את חידושיהם לפרסום, בהם רבי יצחק אלחנן ספקטור מקובנה והנצי"ב מוולוז'ין. הרב יהודה ליב צירלסון, הרב צבי יחזקאל מיכלזון מפלונסק והרב שמואל הלל אייזיקס מניו יורק.
סולם יעקב (ציור, 1973)
גנבת הציור, מציאתו, והדיון המשפטי
הציור ״סולם יעקב״ הוצע למכירה בשנת 1996 בבית המכירות גורדון. ימים ספורים לפני המכירה, נגנב הציור. במשך כ-20 שנים לא היה ידוע מקום הימצאו. חברת הביטוח שילמה את תמורת הציור לבעלים, בסך כ־130,000 דולרים, כחצי מיליון שקלים באותה תקופה.
תורה מציון (כתב עת)
משתתפים בולטים
בשכונת רוממה בירושלים הרחוב שבו נמצא בניין הטלוויזיה הישראלית קרוי על שם כתב עת זה.
סולם יעקב (ציור, 1973)
גנבת הציור, מציאתו, והדיון המשפטי
בשנת 2015 הלכה לעולמה אשה ירושלמית, ובני משפחתה קיבלו בירושה את תכולת הכספת השייכת לה, ובה הציור, שלא ברור כיצד הגיע לידיה. הציור לא היה מוכר להם, אך נראה לכאורה כציור של הצייר מארק שאגאל, לפי מאפייניו. נציגי המשפחה ניגשו למומחה אמנות ירושלמי כדי לברר מהו הציור, הבינו כי מדובר בציור מקורי של שאגאל, ולכן ביצירה יקרת ערך. בהמשך הבירור התגלה כי מדובר בציור הגנוב. חברת הביטוח (מקבוצת מגדל), ששילמה בשעתו על הציור הגנוב, דרשה כעת לקבל לידיה את היצירה, בעוד היורשים טענו כי ירשו את התמונה כדין, בצו ירושה, לא עברו כל עבירה, והתמונה היא רכושם. סוגיית הבעלות על הציור הובא לדיון בבית משפט השלום בתל אביב באותה שנה, 2015, שם נקבע כי התמונה אכן שייכת לחברת הביטוח, ששילמה את תמורתה המלאה. הציור הועבר מחברת הביטוח לבית המכירות תירוש. בחודש ינואר 2020 נמכר הציור לגורם פרטי בסכום של 132,000 דולר.
דמיטרובסקי (נפה, מוסקבה)
נפת דמיטרובסקי (ברוסית: Дмитровский район) היא נפה במחוז הצפוני של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 7.29 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 93,545 תושבים (2020).
מקבץ מפעלי תעשייה ואזור מחסנים גדול הוקם בשטח נפת דמיטרובסקי שבצפון מוסקבה.
בשנים האחרונות מתבצעת פעילויות בנייה חדשות של דיור בשטח המפעלים התעשייתיים. אין תחנות מטרו, אולם המערכת המפותחת של תחבורה קרקעית מספקת הסעת נוסעים למספר רב של מוקדי תחבורה.
יחסי נפאל–סין
יחסי נפאל–סין הם היחסים הבילטריליים והמדיניים בין הרפובליקה העממית של סין לבין הרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל. יחסים בילטרליים כוננו בין שתי המדינות ב-1955, ולשתיהן יש נציגות בדרג שגרירי.
נפאל, טיבט וסין
במהלך המאה ה-18, התקיימו סכסוכים בין נפאל לסין (בשלטון שושלת צ'ין) על זכותן בהחזקת שטחים משטחה של טיבט. לאחר ניצחון שושלת צ'ין במלחמת טיבט-נפאל (1788–1792), נאלץ שליט נפאל לחתום על אמנה בה התחייב שלא להפר את גבולותיה של טיבט ולהשיב שלל שנבזז. שושלת צ'ין סירבה לבקשת נפאל לסיוע במלחמת בריטניה-נפאל ב-1814, הלכך נפאל נחלה תבוסה במלחמה זו.
ב-1855, פלשה נפאל לטיבט, מה שהוביל למלחמה בין טיבט לנפאל. מלחמה זו הסתיימה ב-1856, עם התערבותה של שושלת צ'ין וחתימת אמנה בין שני הצדדים.
בשנת 1908, במהלך הפלישה הבריטית לטיבט, החליטה נפאל לתמוך ולהיות לצידה של בריטניה. ב-1910, כששושלת צ'ין הביעה את נכונותה להשיב לידה את ריבונותה של טיבט, כרתה נפאל ברית עם הממשלה הטיבטית ועם בריטניה, ויחד הניסו את כוחות סין של שושלת צ'ין ב-1911.
לאחר ייסוד הרפובליקה העממית של סין
בשנת 1950 פתח צבא השחרור העממי של סין בקרב צ'מדו נגד טיבט, ונפאל החלה לדאוג לנושא שלמותה הטריטוריאלית וביטחונה. סין קראה לאסור מעבר גבולי לטיבט מנפאל והביעה את תמיכתה במפלגה הקומוניסטית של נפאל אשר פעלה נגד ממלכת נפאל.
בשנת 1955 נרקמו יחסים בילטרליים בין נפאל והרפובליקה העממית של סין וב-1960, כל אחת משתי המדינות שלחה נציגות דיפלומטית. ב-1956 פג תוקף הסכם טיבט-נפאל שנחתם ב-1856 ונפאל הכירה בשטחי טיבט כחלק מסין. ב-1960 חתמו נפאל וסין על הסכם גבול בין שתי המדינות. ב-1961 הסכימו נפאל וסין על סלילתו של כביש המחבר בין נפאל לטיבט. בזמן מלחמת הודו–סין ב-1962, נפאל הצהירה על עצמה כמדינה נייטרלית.
מרתון לונדון
מרתון לונדון (באנגלית: London Marathon) היא ריצת מרתון המתקיימת בעיר לונדון. זהו אחד מהמרוצים הגדולים בעולם מבחינת משתתפים, והוא אחד מששת המרתונים הכלולים בסבב המרתונים העולמי המרכזי.
היסטוריה
את הרעיון לקיים מרוץ מרתון בינלאומי וגדול ממדים הגו שני ידידים אשר התחרו ביחד במרתון ניו יורק, הבריטי כריס בראשר, האלוף האולימפי בריצת 3000 מטר מכשולים מאולימפיאדת 1956 ועיתונאי, וג'ון דיסלי, מדליסט ארד בריצת 3,000 מכשולים מאולימפיאדת 1952. כששב בראשר לבריטניה, פרסם טור באובזרבר, בו מספר מחוויותיו מהמרתון בניו יורק וקורא לקיים מרוץ דומה בלונדון. השניים, יחד עם עורך ה"אובזרבר" קידמו את הפרויקט והשיגו חסות מחברת ג'ילט.
ב-29 במרץ 1981 יצא לדרך המרוץ הראשון, בו השתתפו כ-7,000 רצים מתוך 20,000 שנרשמו. עוד כמיליון איש הגיעו לעודד את הרצים. הזוכים במקום הראשון, דיק בירדסלי, אמריקאי בן 24, ואינגה סימונסן, נורווגי בן 25 חצו את קו הגמר ביחד, כשהם אוחזים ידיים.
מסלול
מסלול המרתון מתחיל בעיירה גריניץ', עובר ברובו לאורך נהר התמזה, ובמקומות מרכזיים בלונדון הצמודים לתמזה, כגון גשר לונדון, לונדון איי וארמון וסטמינסטר, ומסתיים במאל. מסלול המרתון מישורי ברובו.
מנצחי מרתון לונדון
מפתח:
אן כריסטי
אן כריסטי (בהולנדית: Ann Christy; 22 בספטמבר 1945 – 7 באוגוסט 1984) הייתה זמרת בלגית.
ביוגרפיה
כריסטי נולדה באנטוורפן בשם כריסטיאן לינרטס (Christianne Leenaerts), היא החלה את קריירת המוזיקה שלה כששרה בלהקה "The Adams" שאחד מחברים בה היה בן זוגה, אחרי כן החלה בעבודת סולו ובאותה תקופה יצאה בסיבוב הופעות בבלגיה וצרפת לצד סלבטורה אדמו, ב-1968 זכתה בתחרות המוזיקה "Knokke Cup".
היא ניסתה לראשונה לייצג את בלגיה באירוויזיון ב-1970 עם השיר "Le temps, le vent" ולא עלתה לגמר התחרות הלאומית, ב-1971 ניסתה זאת שוב פעם עם השיר "Dag vreemde man" והגיעה למקום השני, גם ב-1973 השתתפה בגמר הלאומי הבלגי.
ב-1975 נבחרה לראשונה להיות נציגת בלגיה באירוויזיון, בתחרות בסטוקהולם שרה את השיר "Gelukkig zijn" (להיות שמח), את החצי הראשון של השיר ביצעה בהולנדית ואת החצי השני ביצעה באנגלית, היא הגיעה למקום ה-15 מתוך 19 שירים שהשתתפו בתחרות.
ב-1977 שיחקה במחזה חלום ליל קיץ שהועלה במכלן.
היא אובחנה בסרטן צוואר הרחם ונפטרה ב-1984.
מרקו שטרלר
מרקו שטרלר (נולד ב-18 ביוני 1981; בזל שבשווייץ) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
שטרלר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של אאש, שם שיחק בין השנים 1988-1997. כאשר היה בן 16 עבר לארלשהיים. בשנת חתם בפ.צ. בזל. ב-11 ביולי 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1-3 נגד סרבט ז'נבה, באותו המשחק הוא הבקיע שער עצמי בדקה האחרונה של המשחק. במהלך העונת הוא הושאל לקונקורדיה בזל, בה הוא הבקיע 16 שערים ב-30 משחקים. בקיץ חזר לבזל, אך לאחר ששחק רק שלושה משחקים הושאלו שוב בינואר  לתון. הוא הבקיע 8 שערים ב-16 משחקים.
בקיץ חזר לבזל, ובמהלך העונה היה שותף ב-16 משחקים והבקיע 13 שערים, והיה שותף לזכייה של המועדון באליפות ה-10 של המועדון והראשונה של שטרלר. בקיץ חתם בשטוטגרט ל-3 שנים. ב-14 במרץ 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו במהלכה גם כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה. במהלך התקופה שלו כשחקן שטוטגרט עבר שטרלר פציעה שבעקבותה לא הצליח לשחזר את היכולת הטובה שלו, משום כך הוא הושאל בינואר לפ.צ. קלן עד לסיום העונה על מנת לצבור דקות משחק. בקיץ חזר לשטוטגרט ועם 5 שערים ב-27 הופעות בעונת  הוא עזר למועדון לזכות באליפות ה-5 של המועדון, ואף הגיע עמו לגמר הגביע הגרמני.
בקיץ חזר לפ.צ. בזל בהעברה חופשית לאחר שסיים חוזה בשטוטגרט. בעונת הוביל את המועדון לאליפות כאשר סיים כמלך השערים של המועדון באותה עונה עם 12 שערים בליגה ועוד 4 במסגרות אחרות. את תחילת עונת פיספס שטרלר מכיוון שנפצע במהלך יורו 2008. ב-20 בספטמבר 2008 ערך את משחקו הראשון בעונה זו בגביע נגד שוץ. בעונה זו הבקיע שטרלר 6 שערים ב-23 משחקים בהם שותף, ובזל סיימה במקום ה-3. בעונת הבקיע שטרלר 21 שערים ועזר למועדון לזכות בדאבל.