cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פסטיבל אקטיביזם
הפסטיבל מתקיים אחת לשנה מאז 2002 (עם הפסקה של 4 שנים), ואירועיו התמקדו בשלושה ימים מרוכזים של סדנאות, הופעות של אמנים מחאתיים, הפגנות ופעולות ישירות, ובעיקר היכרות עם פעילים. אחת המטרות העיקריות של הפסטיבל הייתה ליצור כנס סיום שבו יוחלט על התארגנויות ויוזמות שיאחדו בתוכם את כל הגופים שהשתתפו בפסטיבל, אך באף אחד מהפסטיבלים מטרה זו לא הושגה.
כל אחד ואחד מהפסטיבלים התקיים באופן שלא יזיק לסביבה - לא נעשה שימוש בכלים חד פעמיים, בתי השימוש של הפסטיבל היו שירותי קומפוסט, האוכל היה טבעוני ולאחר קיום הפסטיבל לא נותר לו זכר. בכך היווה הפסטיבל ניסיון לחיות באופן השונה מחיי היום יום הרגילים.
הפסטיבלים
יוזמת הפסטיבל הייתה של עמותת פעולה ירוקה. אך מדי שנה ההפקה נעשתה ביוזמת פעילים חברתיים שלקחו עליהם באופן ספונטני את האחריות. מאז הפסטיבל הרביעי בלוד, שנערך ב-2005 אף אחד לא לקח את האחריות לקיים פסטיבל נוסף, וניתנו לכך הסברים אחדים. אחד מהם הוא הכישלון שביצירת כנס סיום. הסבר אחר שנפוץ בקרב קהילת השמאל הרדיקלי בישראל הוא שהפסטיבל שיקף תקופה מסוימת שעברה על הקהילה, ושכיום הפסטיבל פחות רלוונטי. עם זאת, כיום מתקיים הפסטיבל בפעם השישית במאי 2011.
בפסטיבל החמישי השתתפו מעל 180 ארגונים, העוסקים במגוון נושאים שונים, ובהם: אנימלס, אחותי - למען נשים בישראל, מגמה ירוקה, גוש שלום, הקשת הדמוקרטית המזרחית, השומר הצעיר, זוכרות, אדם טבע ודין, יש גבול, ככר הלחם, פרופיל חדש, סדאקה-רעות, בנק"י, מאבק סוציאליסטי, זנגביל - מרכז קהילתי לצמחונות ואחרים.
רעיון הפסטיבל
הרעיונות המרכזיים העומדים מאחורי הפסטיבל הם: "התנדבות", "שמירת סביבה", "לקיחת אחריות על חיינו" וכדומה. מטרת הפסטיבל היא הקטנת הוצאות למינימום ואי קביעת מחיר כרטיס בכניסה או ביציאה, תוך ניסיון להבהיר למשתתפים את עלות הפסטיבל. בשנת 2011 עלות הפסטיבל הייתה 250 אלף שקל. המארגנים הצליחו לאסוף פחות. נוצר מצב של גירעון שמעמיד בספק את המשך קיומו בעתיד.
לאוריס רייניקס
לאוריס רייניקס (בלטבית: Lauris Reiniks, נולד ב-11 ביולי 1979) הוא זמר-יוצר, שחקן, מנחה טלוויזיה לטבי. ייצג את לטביה באירוויזיון ב-2003 שנערך ריגה, לטביה וסיים במקום ה-24.
ביוגרפיה
הוא למד תקופה תקשורת באוניברסיטת לטביה אך לא סיים את הלימודים ולאחר מכן למד משחק בלוס אנג'לס.
ב-2000 ו-2005 הנחה את פסטיבל השירה והריקוד לבתי ספר ונוער לטבי.
ב-2002 יצא אלבומו הראשון "Planet 4 2".
ב-2004 ביצע דואט עם הזמרת מריה נאומובה.
ב-2005 הגרסה הלטבית של המגזין הבריטי "הטופ של הפופ" העניקה לו את התואר "המגה הסטר הלטבי הלאומי".
ב-2007 זכה בעונה הראשונה של הגרסה הלטבית של "רוקדים עם כוכבים", ב-2011 הוא הוזמן להשתתף בגרסה הליטאית של התוכנית אך פרש מהתוכנית לאחר שלושה פרקים.
ב-2008 החל להנחות את הגרסה הלטבית של תוכנית המציאות "Clash of the Choirs" המהווה תחרות מוזיקה בין מקהלות שונות.
ב-2010 זכה אלבומו בטקס פרסי המוזיקה הלטבית בקטגוריה "אלבום הפופ הטוב ביותר".
ב-2011 שירו "Aš bėgu" נבחר לשיר השנה בליטא במופע שהתקיים בערוץ TV3 (ליטא).
אירוויזיון
ב-2000 (השנה הראשונה שלטביה השתתפה באירוויזיון) וב-2004 שימש כדובר הניקוד הלטבי בתחרות.
ב-2001 השתתף בקדם אירוויזיון הלטבי כשביצע דואט עם הזמרת לינדה שין והגיעה למקום השני.
ב-2002 הגיע למקום החמישי בקדם עם שירו "קלטת הזכרונות שלי".
ב-2003 זכה בקדם כחלק משלישיית "F.L.Y." ובאירוויזיון שנערך במדינתם באותה שנה הם סיימו במקום ה-24 מתוך 26 מדינות משתתפות.
ב-2009 ו-2010 הוא כתב והלחין שני שירים שהופיעו בקדם אך לא זכו.
ב-2011 הגיע למקום השני בקדם עם שירו "Banjo Laura".
אריק בראואר
אריק בראואר (בגרמנית: Arik Brauer; 4 בינואר 1929 – 24 בינואר 2021) היה צייר ואמן אוסטרי-ישראלי, אשר יצירותיו מוצגות בישראל ובאוסטריה. בנוסף היה גם שרטט, מדפיס, משורר, רקדן, זמר ומעצב במה. הוא התגורר לסירוגין בווינה ובעין הוד בישראל. הוא נמנה עם מייסדי אסכולת וינה של ריאליזם פנטסטי.
ביוגרפיה
אריך בראואר נולד בווינה למהגרים יהודים מליטא. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא קיבל הכשרה אמנותית בווינה, בהדרכתו של אלברט פריס פון גיטרסלו. גיטרסלו עזר לבראואר להגיע לבית הספר הוינאי של ריאליזם פנטסטי ולעבוד עם אמנים, אשר יצרו לאחר 1946 ועד אמצע שנות ה-50 קבוצת הסוריאליסטיים הוינאים. הקבוצה הזאת כללה חוץ מבראואר את אדגר ז'נה, ארנסט פוקס, וולפגנג הוטר, רודולף האוזנר, אנטון להמדן ופריץ ינשקה. למרות התפשטות האמנות האבסטרקטית בעולם משנות ה-50 וה-60 המוקדמות, הצליח בראואר באמנותו המיוחדת לערבב אלמנטים סוריאליסטים רבים בעבודותיו וזכה להכרה בינלאומית בכך. בשנת 1982 הוא הציג תערוכות יחיד בארצות הברית שהיוו בשבילו פריצת דרך משמעותית.
בראואר גם תכנן פרויקטים אדריכליים באוסטריה ובישראל. החזיתות של הבניינים שהוא עיצב מכוסים פסיפסים מיוחדים במינם, כמו גם עיצב ציורי קיר ואריחים מצוירים. בשנת 2002 הוא עיצב את הדובים המאוחדים הראשונים באוסטריה.
חיים אישיים
ב-1957 הוא התחתן בישראל עם נעמי. מנישואים אלה נולדו בנותיהם טליה, רותי קואם בראואר, שחקנית תיאטרון בווינה אוסטריה, וזמרת הג'אז תמנה בראואר, שייצגה את אוסטריה בתחרות האירוויזיון ב-1986.
נפטר ב-24 בינואר 2021.
Earfquake
Earfquake (נכתב באותיות גדולות) הוא שיר שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי טיילר, דה קריאייטור, השיר יצא לאור ב-4 ביוני 2019 כסינגל השני מתוך האלבום Igor. השיר כולל הופעת אורח של הראפר האמריקאי פלייבוי קרטי וקולות רקע של צ'ארלי וילסון וג'סי וילסון.
רקע
טיילר במקור כתב את השיר לזמר ג'סטין ביבר, שסירב לבצע את השיר. לאחר מכן טיילר ביקש מהזמרת ריהאנה לעשות קולות רקע לפזמון, אבל גם היא סירבה להצעה.
מעגל ויליס
מעגל ויליס או מעגל העורקים של המוח הגדול הוא טבעת של עורקים המספקים דם למוח הגדול (צרברום). המעגל קרוי על שם הרופא האנגלי תומאס ויליס (1621–1673). רוב המקרים של מפרצת מוחית מתרחשים במעגל עצמו או סמוך אליו.
מרכיבים
בשני צדי המעגל יוצא העורק המוחי האמצעי (middle cerebral arteries) ובתחתיתו העורק הבזילארי (basilar artery).
משמעות פיזיולוגית
ארגון העורקים המספקים דם למוח בצורה מעגלית יוצר מצב שבו המוח מקבל דם משני מקורות מקבילים. במידה שמתרחשת היצרות או סתימה של צד אחד במעגל, עשוי דם מן הצד השני, במקרים רבים, להספיק כדי למנוע תסמינים של איסכמיה (מחסור בדם).
העורק התת-בריחי (subclavian), המספק דם לזרוע, מחובר אף הוא לעורק התרדמני (Arteria carotis) הפנימי. כתוצאה מכך, כאשר יש פגיעה בעורק התת-בריחי תיתכן "גנבת" דם מן המעגל כדי לשמור על האזור הפגוע (subclavian steal syndrome).
Г (כתב קירילי)
גֶה היא האות הרביעית באלפבית הקירילי והיא מייצגת את הצליל /g/ או /ɦ/ בשפות שונות. מקורה באות היוונית גמא וצורתה כשל גמא גדולה, אך כשהיא נטויה, האות הקטנה מזכירה בצורתה S לטינית קטנה הפוכה (г).
באוקראינית, היא מייצגת את הצלילים /h/ או /ɦ/. הצליל /g/ נדיר באוקראינית, ומיוצג בעזרת האות Ґ. גם בבלארוסית הצליל נדיר, אם כי נטען שבעבר הוא היה נפוץ יותר, ושימש במילים שאולות מפולנית ומרוסית, אך במהלך המאה ה־20 הבחנה זו היטשטשה, וכיום קיימת רק האות Г. באלפבית הקירילי המוקדם האות נקראה גלַגוֹל וערכה המספרי היה 3.
אלינוער מואב
אלינוער מואב הייתה זמרת סופרן ישראלית, ששרה בעברית וביוונית.
ביוגרפיה
נולדה כאלינוער שפירא בתל אביב. ולמדה תולדות האומנות ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים ומוזיקה ושירה באוניברסיטת מקגיל במונטריאול.
מואב השתתפה ב-1972 במופע של חבורת בימות משירי נעמי שמר בבימוי צדי צרפתי, והייתה סולנית בשירים "ארבעים" וה"מכשפות". בשנים 1973–1985 חיה בארצות הברית ובקנדה שם ערכה סיורי קונצרטים. "קולה מתאים את עצמו בקלות לשיר עם או לאריה קונצרטנטית" כתבה המבקרת בג'רוזלם פוסט וביכולתה להתבטא בסגנונות שונים בהרכבים קאמריים וברסיטלים בהם היא משלבת לידר, מוזיקה עתיקה, עממית, אתנית ועוד.
בשנת 1980 נסעה ללימודים באוניברסיטת מקגיל במונטריאול, קנדה. שם הכירה את הצייר היווני קירילוס וניאדיס ומאוחר יותר נישאה לו. בעקבות הקשר עם וניאדיס החלה לשיר שירים בשפה היוונית. בעת שהותה בקנדה הקליטה אלבום שלם משירי נעמי שמר, בעיבודים קלאסיים לפסנתר של ירון רוס.
בתחילת שנות ה-90 הקליטה מחזור שירים של אלזה לסקר-שילר בתרגום יהודה עמיחי, שהלחינה יעל גרמן בשם "בוא אליי בלֵיל".
בקיץ 1993 הופיעה כאורחת של תיאודורקיס בפסטיבל ישראל, וביוון ב-1995 בחגיגות יום הולדת 70 למיקיס תאודוראקיס. התקליטור "טרילוגית מאוטהאוזן" יצא לאור בשנת 2000. מואב הקליטה מספר תקליטורים בהם שירים של יעקובוס קבנליס, לורקה, נעמי שמר, אלזה לסקר-שילר ז'אק ברל ועוד.
בשנת 2003 השתתפה בפסטיבל אבו גוש וביצעה את "הבלדה על מאוטהאוזן" בתרגומה.
מואב חיברה לחנים לשירי משוררים ("משאלות" אסתר ראב) ושילבה אותם בהופעותיה.
אס בגובה
אס בגובה הוא פודקאסט פוקר ישראלי בהגשת אייל ינאי ואלקנה גיגי איצקוביץ'. הפודקאסט כולל סיקור אירועים מרכזיים מעולם הפוקר, אירוח אורחים ישראלים ובינלאומיים, פינת ניתוח ידי פוקר והצצה למאחורי הקלעים של עולם הפוקר. הפודקאסט התחיל את פעילותו בשנת 2019 והיה לפודקאסט הפוקר הראשון בישראל.
הפודקאסט נקרא על שם יד הפוקר הידועה לשמצה "אס בגובה", או בשמה המקצועי "קלף גבוה" ("High card"). מגישי התוכנית מסיימים כל פרק במשפט "תזכרו אס בגובה זו לא יד לשלם איתה, זה פודקאסט".
את שיר הפתיחה של הפודקאסט כתב אשד אש וביצעו אשד אש, תומר ברזילאי ואייל ינאי שניגן על התופים. השיר המלא שודר בסוף פרק 60 של הפודקאסט.
קשר עם הקהילה
הפודקאסט מקיים אירועים שמתקיימים כחלק מהפעילות של "ראנר ראנר" שהיא גם נותנת החסות הרשמית של הפודקאסט. באירועים אלו מוענקים פרסים מיוחדים לשחקני הפוקר שמצליחים להדיח את מגישי הפודקאסט מהטורניר. בחלק מהאירועים מוקלט פרק לייב מול קהל.
לפודקאסט יש דף פייסבוק רשמי בשם "אס בגובה – פודקאסט פוקר ישראלי" ובו מתקיימות פעילויות שונות, פרסום שמות האורחים שצפויים להתארח ואפשרות להפנות שאלות לאורחים ותכנים מעולם הפוקר.
Helloween
Helloween (הֶלווין, שילוב של המילים "גיהנום" ו"ליל כל הקדושים" באנגלית) היא להקת פאוור מטאל גרמנית מפורסמת. נמנית עם מייסדות זרם הפאוור מטאל.
הדלעת הכתומה של ליל כל הקדושים, אשר חרוט עליה פרצוף, מהווה את סמלה של הלהקה, וחוזרת על עצמה בכל אלבומיה בצורות שונות.
היסטוריה
בשנת 1984 חתמה להקת Helloween על עסקה עם חברת התקליטים "נויז רקורדס". בשנת 1985 הקליטה את תקליטה הראשון, מיני-אלבום שהכיל 5 רצועות שמע. לאחר הצלחת ה-EP, במהלך אותה שנה יצא אלבומם המלא הראשון Walls of Jericho ("חומות יריחו"). מבחינה מוזיקלית, האלבום מאופיין בסגנון ת'רש/הבי, דהיינו מאוד מהיר וטכני, עם דגש חזק על הכלים ועל סולואים של גיטרה חשמלית. יחד עם זאת, בניגוד מוחלט ללהקות ת'רש אחרות, אשר הזניחו לחלוטין את השירה, זמר הלהקה, המוזיקאי המוערך קאיי האנסן (אשר היה גם הגיטריסט והמלחין), שר בקול גבוה, מלודי ומלא רגש. יש הטוענים כי האלבום "חומות יריחו" הוא אלבום אנטישמי, הן בשל עטיפתו, המציגה מפלצת, שיש הטוענים כי היא מייצגת את בני ישראל, והן בשל השיר Judas אשר נכתב והולחן על ידי האנסן, ואשר מתאר את היהודים רודפי הבצע משתלטים על הכלכלה העולמית, אך טענות אלו לא קיבלו בסיס מעולם והוכחשו בידי חברי הלהקה שטענו שמדובר ביהודה איש קריות הבוגד מבין מאמיני ישו אשר גרם למותו.
במהלך מסע ההופעות לאחר השקת האלבום התגלו קשיים אצל הגיטריסט והווקאליסט קאי האנסן (Kai Hansen) לנגן ולשיר באותו הזמן על כן החלה הלהקה בחיפושים אחר סולן חדש ללהקה. הסינגל "ג'ודאס" שהוקלט ב-1986 הוקלט כשקאי עוד תיפקד כנגן וכסולן, אך האלבום הבא "Keeper of the Seven Keys, Part 1" ("שומר שבעת המפתחות") הוקלט ב-1987 כבר עם סולן חדש, מייקל קיסקה (Michael Kiske). "שומר שבעת המפתחות" מהווה תפנית בסגנון של Helloween, מכיוון טכני וכבד של ת'רש לכיוון הרבה יותר עדין ומלודי של פאוור מטאל. למעשה, האלבום "שומר שבעת המפתחות" של Helloween נחשב לאלבום הפאוור מטאל הראשון בעולם.
אלבום זה קיבע את מעמדה של Helloween כלהקת ההבי מטאל הפופולרית באירופה. ב-1988 השיקה הלהקה את החלק השני של האלבום שנחל הצלחה מסחררת וגרף שבחים רבים אף יותר מהראשון אך במהלך מסע ההופעות של אלבום זה פרש קאי הנסון מההרכב עקב סכסוך עם חברת התקליטים וקשיים בניהול אורח חיים של מסעות הופעות. הנסן המשיך בקריירה גם לאחר עזיבתו את הלהקה, והקים את להקת הפאוור/הבי גמה ריי, אשר לא התרחקה בסגנונה מ-Helloween וזכתה אף היא להערכה רבה ולהצלחה מסחרית.
שני האלבומים הבאים גרמו ללהקה לאבד את רוב מעריצי ההארדקור שלה עקב השפעות הפופ שנשמעו בו - האלבום "Pink Bubbles Go Ape", שהושק ב-1991, נחל כישלון צורב וגרף ביקורת נוקבת והאלבום "Chameleon", שהושק ב-1993. אולם, ההרכב הציל את כבודו עם השקתו של אלבומם השישי, "Master of the Rings" בשנת 1994, שנחל הצלחה.
במהלך מסע ההופעות לאחר השקת האלבום "קמיליאון" נפל המתופף, אינגו שביכטנברג (Ingo Schwichtenberg), מחברי ההרכב המקוריים למשכב עקב בעיות אישיות וסיבוכים כתוצאה משימוש בסמים מה שאילץ אותו לקחת פסק זמן מהלהקה. בשנת 1995 התאבד לבסוף שביכטנברג מאחר שמעולם לא הצליח להבריא מחוליו מה שזעזע את חברי ההרכב וחבריו לשעבר. לזכרו של שביכטנברג הוציאה הלהקה את אלבומה "The Time of the Oath" ("עת השבועה"), אלבום שביסס מחדש את מעמדם כאחת מלהקות המטאל הפופולריות באירופה.
מרב אלאשווילי
מֶרָבּ אֶלאשווילי (בגאורגית: მერაბ ელაშვილი; ברוסית: Мераб Елашвили; נולד ב-9 ביוני 1974) הוא איש עסקים רוסי מצליח ממוצא יהודי גאורגי, הפעיל בתחום המזון ברוסיה ומחוצה לה. בשנת 2008, הוא התמודד על רכישת רשת בורגראנץ' בישראל.
חייו
אלאשווילי נולד וגדל בעיירה קולאשי שבאימרתי גאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). את חוק לימודיו סיים בחוג לכלכלה במכללה ללימודים תעשייתיים בטביליסי ולאחר מכן למד במוסד לניהול ובמכון ללימודי משפטים שליד האקדמיה לכלכלה במוסקבה.
בהיותו בגיל 18, עקב אי הסדר הפוליטי בגאורגיה, הוא עבר להתגורר במוסקבה יחד עם אחיו שהתקבל ללימודים בעיר. כבר עם הגיעו החלה פעילתו העסקית. הוא פתח חברה לשיווק סחורות שונות. מבין הסחורות ששיווק הייתה ביצת קינדר רוסית. תוך שנתיים התרחב העסק ששיווק מוצרי מזון ומוצרים לבית, שהעסיק כ-200 עובדים. תוך זמן קצר הפך אלאשווילי להיות מיליונר ועסקיו התרחבו לעיסקי דלא ניידי. ב-31 בדצמבר 1997 הוא פתח את המסעדה הראשונה שלו של רשת סבארו בזכיינות, ובכך נפתחה דרכו לייסוד רשת סבארו האיטלקית בכל רחבי הפדרציה הרוסית הכוללת כיום 102 מסעדות ברחבי רוסיה. המסעדה בזכיינות נפתחה בתקופה בה הכלכלה הרוסית לא היוותה פוטנציאל עבור עסקי הזכיינות למיניהם. כיום, מפעילה החברה גם שלוש רשתות מסעדות נוספות: "בוסטופיווי בזאר" (Восточный Базар) הכוללת כ-33 מסעדות, "בש-נה-בש" (Баш-на-Баш) הקיימת משנת 2002 וכוללת שתי מסעדות. תפריט המזון שלה הוא ים תיכוני והכנסתה השנתית הממוצעת היא כ-25–30 מיליון דולר, ו"ביאג'יו איטליאנו" (Виаджио Итальяно), שהיא רשת של שבע מסעדות למזון איטלקי הקיימת משנת 2005 וכל אחת מהמסעדות שלה מעוצבת כעיר באיטליה. הכנסתה השנתית הממוצעת עומד על 22–28 מיליון דולר בשנה.
בסוף שנות התשעים הוא נישא לחיה (במקור תֶתרוּאשווילי), בתו של איש עסקים ישראלי יהודי גאורגי שהתגורר באנטוורפן שבבלגיה.
בשנת 2007 החל אלאשווילי לפעול מחוץ לרוסיה באמצעות חברת G.M.R. WorldWide Hospitality Limited, חברה רוסית הרשומה בקפריסין. כבעלי החברה רשומים גיאה או גיאורגי, אחיו (G), מרב עצמו (M) וגיסו, רומן שאמילשווילי, הבעל של אחותו (R). החברה מפעילה מעל ל-160 מסעדות ברחבי רוסיה, אוקראינה, קזחסטן וצ'כיה ומייצגת את רשת סבארו באותן מדינות.
בשנת 2008 העריכו עיתונים ברוסיה כי הונו של אלאשווילי מגיע לכ־2-2.5 מיליארד דולר ומחזור המכירות השנתי של החברה בכ-150 מיליון דולר בשנה. כאשר הכנסות החברה בשנת 2006 עמדו על 69 מיליון דולר בלבד וב-2007 111 מיליון דולר.
בספטמבר 2008 הגישה החברה הצעה לרכישת רשת בורגראנץ' בישראל, שנקלעה לקשיים כלכליים, תמורת 17 מיליון ש"ח. ב-24 בספטמבר ביקשו מפרקי בורגראנץ' לאשר את מכירת הרשת לאלאשווילי. אולם מתחריו של אלאשווילי במכרז, רשת ההמבורגרים המתחרה, ברגר קינג, העלתה ביום למחרת את הצעתה לכדי 25 מיליון ש"ח וקיבלה למעשה אישור בית המשפט לעסקה בכפוף לאישור העסקה על ידי הממונה על ההגבלים העסקיים, שפסל עסקה דומה של רכישת בורגראנץ' על ידי ברגר קינג, שנים קודם לכן.
דסקית! דסקית! (סרט)
"דסקית! דסקית!" (ברוסית: Шайбу! Шайбу!) הוא סרט אנימציה סובייטי, בבימויו של האנימטור בוריס דז'יוקין.
עלילה
במשחק הוקי קרח נפגשות הקבוצות "מטאור" ו"ווימפל", האחת קבוצה מקצוענית הכוללת שחקנים בכירים ויהירים, והשנייה קבוצה ידידותית של שחקנים חדשים. הרבע הראשון מסתיים עם ניצחון מוחץ צפוי 3:0 לטובת מטאור. במהלך ההפסקה מאמן קבוצת ווימפל, שמסביר את הטקטיקות החדשות, דוחף את השחקנים לניצחון. הרבע השני מוביל לנקודת מפנה במשחק. אבל התוצאה עדיין לטובת מטאור - 4:2. ברבע השלישי אחד משחקני ההוקי של ווימפל נפצע קשה, ולא הצליח להמשיך את המשחק, מה שנראה כי הוא מסכן את המשך המשחק. בכך, שחקן הוקי חובב, ג'ינג'י חסר שם, הדמות הראשית נחלצת לעזרת "ווימפל" - ובעזרתו הקבוצה מנצחת בתוצאה 6:5.
סמולנסק (מחוז)
מחוז סמולנסק (ברוסית: Смоленская область, בתעתיק: סמולנסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי המרכזי.
המחוז הוקם ב-27 בספטמבר 1937 והוא מחולק ל-25 אזורים מוניציפליים ו-2 אזורים עירוניים. בשטח המחוז עובר נהר דנייפר. כ-40% משטח המחוז הם יערות.
היסטוריה
האזור היה מאוכלס על ידי הרוסים עוד במאה ה-9. במהלך סוף המאה השטח סופח לנסיכות קייב. במאה ה-12 היה נסיכות עצמאית. במהלך המאה ה-13–14 היה שייך להדוכסות הגדולה של ליטא ולפולין.
לאחר מספר מלחמות האזור הועבר לרוסיה הצארית בשנת 1654. הכפר לובביץ' שוכן במרכז היישוב החקלאי ליובאביצ'י (Любавичское сельское поселение), בחבל רודניאנסקי במחוז סמולנסק. הכפר ידוע כמקום הולדתה של חסידות חב"ד.
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 בשטח המחוז הוקמה תחנת הכוח הגרעינית סמולנסק בה הופעלו בהדרגה 3 יחידות 1000 מגווט כל אחד. בשנת 1993 עבודות של הקמת היחידה הרביעית הוקפאו.
דמוגרפיה
כ-71% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה, סמולנסק, מתגוררים כ-320 אלף תושבים. אוכלוסייה עירונית מהווה כ-73% מאוכלוסיית המחוז.
94.6% מאוכלוסיית המחוז הם רוסים, אחוז וחצי הם אוקראינים ואחוז וחצי נוספים הם בלארוסים. בהתאם לנתוני המפקד של שנת 1926, אז בשטח המחוז התגוררו מעל 2 מיליון תושבים. האוכלוסייה הקיימת עתה מהווה רק כמחצית מהיקף אוכלוסיית האזור בתחילת המאה ה-20.
לפני מלחמת העולם השנייה בתחום המחוז היו מספר יישובים בהם יהודים היו רוב האוכלוסייה, כך למשל בגוסינו בשנת 1926 התגוררו כ-426 יהודים מכלל 706 תושבים.
מצנח
מַצְנֵחַ הוא מתקן העשוי חופה מחומר דק, חזק וקל, אשר מחוברת לעצם כבד במטרה להאט את נפילתו באטמוספירה. המצנח, באמצעות גרר, ממיר נפילה חופשית שנובעת מכח המשיכה לריחוף איטי ונחיתה רכה, ששומרת על שלמותו של העצם המונחת.
בתחום הצבאי מצנחים משמשים בשעת מלחמה להצנחת צנחנים וציוד אל מעבר לקווי האויב, כדי שיוכלו לפעול בעורפו. כמו כן, הם משמשים להצנחת טייסים ממטוסי קרב שנפגעו תוך כדי טיסה. בתחום האזרחי משמשים מצנחים בתרבות הפנאי כספורט אתגרי. מצנחים משמשים גם להצנחת כבאים וציוד כיבוי ביערות שהגישה אליהם קשה, וכן להצנחת מזון, מים ותרופות לאזורי אסון או רעב.
עקרון הפעולה של המצנח
עקרון הפעולה של המצנח הוא הגדלת הגרר. על גוף נופל פועלים שני כוחות: כוח הכובד, שהוא קבוע, וכוח הגרר, שגדל ליניארית לריבוע המהירות. למשוואת התנועה יש פתרון של מהירות קבועה כאשר מושג שוויון בין שני הכוחות הנ"ל.
גוף הנופל נפילה חופשית, בתווך שאינו ריק, מאיץ (אסימפטוטית) עד להגעתו למהירות קבועה. הגעה ל-50% ממהירות זו תיקח 3 שניות, ל-90% שמונה שניות, ל-99% חמש עשרה שניות, וכו'. המהירות האופיינית לצנחן עם מצנח סגור היא כ-195 קמ"ש. פתיחת המצנח מגדילה את הגרר ומקטינה את מהירות הנפילה על פי שטח חופת המצנח. מהירות אופיינית למצנח צבאי היא כ-5-6 מטר לשנייה, שהיא בערך המהירות המרבית שבה ניתן לפגוע בקרקע בלי לשבור עצמות. במצנחים לשימוש ספורטיבי מקובלת מהירות נמוכה יותר.
המצנחים נבדלים בצורתם, בגודלם ובמידת השליטה שיש לצנחן על פעולתם לפי ייעודם.
היסטוריה של המצנח
ב־1495 לאונרדו דה וינצ'י תכנן ושרטט מצנח. מצנח זה מעולם לא נבנה אך השרטוט מעיד על הבנה עמוקה של האווירודינמיקה והכוחות הפועלים על הגוף המוצנח ועל המצנח עצמו.
בשנת 1600 בנה פאוסטו ורנזיו האיטלקי מצנח שהיה נראה כמו סדין גדול ומרובע מחובר למקלות. לאמיתו של דבר הייתה החופה קשיחה, ונועדה להציל אנשים מבניינים בוערים. רעיונותיו מיושמים היום על ידי פעלולנים הקופצים מצוקים.
ב־21 בנובמבר 1783 המריא לראשונה הכדור הפורח המאויש של האחים מונגולפייה בשמי פריז. באותה שנה פיתח סבסטיאן לה-נורמאנד הצרפתי מצנח שיוכל לשמש את טייסי הכדורים הפורחים. הוא גם היה זה שטבע את השם "פאראשוט", המשמש באנגלית, בצרפתית ובשפות נוספות למילה מצנח.
הצנחן האנושי הראשון היה אנדרה-ז'אק גרנרן (Garnerin), שעבר מחופה קשיחה לבד קנבס. המצנח היה עשוי מ־32 פיסות מחוברות של בד קנבס לבן בקוטר 7 מטרים, והיה מחובר לסל שבו ישב הצנחן.
ב־1837 ניסה רוברט קוקינג (Cocking) לצנוח עם מצנח בעל עיצוב חדש דמוי חופה הפוכה. החופה קרסה בזמן הצניחה והוא נהרג. בסוף המאה ה־19 קאתי פאולוס הגרמנייה הייתה הראשונה שצנחה עם מצנח שקופל לתוך תיק נשיאה.
עם המצאת המטוס בראשית המאה ה־20 עלו אפשרויות הצניחה, בשל הדינמיות הרבה של המטוס, וכן נדרש אמצעי מילוט מן המטוס בעת סכנה, וההשקעה בפיתוח מצנחים גברה.
ב-4 בפברואר 1912, פרנץ רייכלט נהרג כאשר קפץ ממגדל אייפל כדי לבחון את יעילות המצנח שהמציא.
ב־1 במרץ 1912 אלברט בארי קפץ ממטוס לראשונה. המצנח קופל לתוך מכל בתחתית המטוס. משקלו של בארי משך את המצנח מתוך המכל.
בין מלחמות העולם
אחרי המלחמה יצא לדרכו פרויקט אמריקאי מקיף לפיתוח ושכלול המצנח. הפרויקט נערך בשדה מקוק, דייטון, אוהיו. רב-סרן אדווארד הופמן היה המפקד הצבאי של הפרויקט ופלוייד סמית' המנהל האזרחי.
תוצאת הפרויקט הייתה פיתוח המצנח מדגם A, אשר היה המצנח המוביל ב־40 השנה הבאות, כולל בעת הצניחה בנורמנדי. קוטר חופת המשי של המצנח היה 8.5 מטרים, והיא חוברה ל־40 מיתרים. היא נישאה בתיק נשיאה על הגוף. כך הסיכוי להינצל ממטוס בוער היה גדול בהרבה.
לזלי אירווין, מתכנן מצנחים וצנחן חובב, נבחר לצנוח ראשון. ב־28 באפריל 1919 הוא צנח ממטוס usd9, אשר טס במהירות של 128 קמ"ש בעת הצניחה, ובגובה של 1,500 רגל. עם הגיעו לארץ הוא שבר את רגלו. מיד לאחר מכן הקים אירווין עם שותף נוסף מפעל למצנחים דגם A.
מלחמת העולם השנייה
במאי 1941 התבצעה הצניחה הגדולה בקרב על כרתים. הכוונה הייתה למנוע מהבריטים להשתמש בשלושת שדות התעופה החשובים באי. נתיב הים אל האי היה סגור, ופריצתו הייתה עלולה להיות איטית ולחשוף את התוכנית כולה.
לשם נחיתה מהירה וחשיפה מינימלית נעשה שימוש באחד מפיתוחי הפרויקט של קנאקי, המצנח המפרשי הדו-שלבי. רצועה הקיפה את מיתרי המצנח והחזיקה אותם קרוב זה לזה, ובכך לא נתנה לחופה להפתח עד הסוף.
הצניחה לפיכך הייתה מהירה מהרגיל. בהמשך הצניחה שחרר הצנחן את הרצועה והחופה נפתחה לחלוטין והאטה את הצניחה עד הקרקע.
צוותו של קנאקי התמודד גם עם סוגיה מורכבת של גידול במהירות המטוסים עד גבול מהירות הקול. במהירויות אלו אי אפשר היה עוד לקפוץ מהמטוס, ולפיכך פותח כיסא המפלט, היורה את הצנחן אל מחוץ למטוס עם כיסא הטייס שלו.
במקביל, צוותי הפיתוח האמריקאים עבדו על יישום השימוש בחומר חדש שיחליף את המשי, שאספקתו וקצב ייצורו לא היו מהירים מספיק. הם בחרו בניילון, חומר סינתטי מבוסס נפט, שפותח על ידי חברת "דופונט". מלוא ייצור הניילון, שלושים מיליון טון, הופקע לצורך ייצור המצנחים.
המצנח הנפוץ בשימוש בעלות הברית היה ה־T4 המבוסס על דגם A. קוטרו היה 8.5 מטרים ומיתריו סינתטיים. לחייל לא הייתה כל השפעה על פעולת המצנח. הוא נפתח מכובד משקלו של הצנחן, ולא על ידי משיכת חוט. הנחיתה הייתה במיקום מקרי לפי כיוון הרוח, ללא אפשרות כיוון.
המצנח בשירות תוכנית החלל האמריקאית
מיד לאחר המלחמה התחילה התוכנית האמריקאית לכיבוש החלל, ובמקביל לה גם התוכנית הרוסית.
ורנר פון בראון, מפתח הטיל הגרמני וי-2, ומדענים גרמניים נוספים הגיעו לאחר המלחמה לארצות הברית וצורפו לתוכנית החלל. הם ידעו איך לתכנן טיל ולהטיסו לחלל אך לשם הנחתתו גייסו לשירותם את תיאו קנאקי, מומחה המצנחים שעבד בשירות הצבא הגרמני בשנות ה־30 וה־40. המצנחים שתכנן קנאקי היו מערכת של רצועות חזקות, ברוחב 50 מילימטר, שנלקחו מפס הייצור של יצרן כובעים. הרצועות סודרו במבנה של קורי עכביש, וכך יכלו לשחרר עודפי אוויר, כדי שהמצנח לא יקרע בתנאים הקשים של נחיתה מגובה רב, ושל מטען כבד. תא הנחיתה של החללית אפולו 11 שקל 5,000 קילוגרם, והוצנח על ידי שלושה מצנחים שחוברו אליו. בסך הכול בוצעו 32 הצנחות במסגרת תוכנית אפולו וכולן הסתיימו בשלום.
מצנחי הבלימה של מעבורות החלל כיום אינם שונים באופן מהותי מהמצנחים של תיאו קנאקי. גם הם מצנחי רצועות, ורוחב הרצועות הוא 50 מילימטר.
המצנח במטוסים במערכות נשק
שימוש נפוץ במצנח בלימה בצי האמריקני הוא בנחיתת מטוסים על נושאת מטוסים. כמו כן נעשה שימוש בנחיתות של מטוסים שונים על מסלולים קצרים.
ישנן מערכות נשק העושות שימוש במצנח לשם השהית הפגיעה במטרה. כך למשל, הפצצה BLU-107 דורנדל מתוצרת צרפת, המשמשת להריסת מסלולי המראה מצוידת במצנח לשם השהית הפגיעה לאחר הטלתה ובכך היא מקנה למטוס המפציץ את המסלול את האפשרות להטיל את הפצצה מגובה נמוך מבלי להיפגע מהפיצוץ.
כבאים מוטסים
כבר ב־1934 בוצעה הצנחת כבאים לאזור שרפה קשה לגישה. ב־1939 קמה יחידת כבאים מוטסת בארצות הברית. ציוד הכבאי היה מצנח עגול, מצנח חזה לחירום, קסדת פוטבול מרושתת, נגד פגיעת ענפים, חבלים, אתים, גרזן וכלים חיוניים נוספים.
המצנח העגול הוא איטי וקשה לניווט ושליטה. ב־1964 הומצא "מצנח הכנף" המרובע על ידי דומינו ג'אלאבר ונכנס לשירות יחידות הכבאים בשנת 1982. האוויר זורם מעל החופה ומתחתיה, כמו בכנף מטוס, וכך ניתן למצנח כח עילוי כתוצאה מהפרשי הלחצים מעל ומתחת. מבנה המצנח גם מאפשר לו לנוע קדימה במהירות של 40 קמ"ש לעומת 8 בלבד במצנחי החופה העגולה. מצנח זה גם קל מאוד לניווט וכיוון באמצעות חבלי כיוון.
חידושים אחרונים
ב־1979 המציא ביל בות' פטנט שנקרא מערכת שלוש הטבעות, המאפשר לנתק במהירות את המצנח הראשי לפני שפותחים את המצנח הרזרבי בעת הצורך. המערכת דורשת משיכה קלה במשקל של 2 ק"ג בלבד והטבעות נפרדות זו מזו והמצנח מתנתק מגוף הצנחן. מערכת זו באה להחליף את המערכת של קייקוול, שנועדה במקור לשחרר את המצנח לאחר נחיתה, אך נדרשה גם כדי לשחרר את המצנח הראשי לפני שימוש בזה הרזרבי. הסרבול של המערכת של קייקוול גרמה למותם של מספר צנחנים עד שהוחלפה על ידי המערכת של בות'.
ב־1983 המציא ביל בות' את הרתמה הכפולה המאפשרת לשני אנשים לצנוח יחד, מחוברים לאותו המצנח. השימוש ברתמה זו הוא בעיקר לצורכי צניחה אתגרית להרפתקנים וחובבים.
כיום נפוצים בקרב חובבי הצניחה והצניחה החופשית מצנחים מלבניים שלרוחבם תעלות אוויר, המאפשרות ניווט קל וחסר מאמץ של המצנח. ענפי ספורט שהתפתחו עם פיתוח המצנחים היעילים החדשים הם ספורט מצנחי הרחיפה, המאפשר ריחוף ממושך לפני הנחיתה, ומצנחים המחוברים לסירה ועולים בעת תנועתה של הסירה קדימה, ומקנים חוויית ריחוף דומה.
מצנח מבצעי
מטרתו של המצנח המבצעי לקצר את שהותו של הצנחן בשמים, כדי שפגיעותו תהיה קטנה במידת האפשר, אך מאידך מהירות נפילה גדולה מדי עלולה לסכן את חייו או בריאותו של הצנחן. במצנח המבצעי הצניחה מבוצעת באמצעות פתיחת מצנח אוטומטית. המצנח מחובר לגוף המטוס ברצועה בעלת חוזק ידוע, הקטן משמעותית ממשקלו של הצנחן. כאשר הצנחן קופץ מן המטוס, ועל גבו המצנח, נמתחת הרצועה המחוברת למצנח. בעוד הצנחן נופל נפילה חופשית, המצנח נמשך מתוך אריזתו. כאשר מסתיים תהליך פתיחת המצנח, נשאר הצנחן תלוי לשבריר שנייה על חבל זה, עד שמשקלו של הצנחן קורע אותו והוא משתחרר. עקב המהירות הגבוהה בה פוגע הצנחן בקרקע, תרגולת הפגיעה כוללת גלגול שמטרתו פילוג המכה בין העצמות בגוף להקטנת עוצמת החבטה שסופג כל איבר.
קיימים סוגים שונים של מצנחים מבצעיים, בעלי חופות בגדלים שונים. החופות עשויות ניילון מצנחים. יכולת הכיוון בהם מוגבלת.
קיפול מצנחים
על פי הנהלים, תוקף הקיפול של מצנח מחומרי ניילון מתקדמים (בניגוד למשי) הוא 120 יום. לאחר שפג תוקף הקיפול יש לפתוח ולקפל את המצנח שנית לפני הקפיצה. גם בצבא וגם באזרחות קיפול מצנחים מהווה מקצוע בפני עצמו, הנפרד מן הצניחה.
במועדוני צניחה חופשית בישראל, כאשר צנחן שוכר מצנח של המועדון, באפשרותו לשלם למקפל המצנחים של המועדון בתמורה לקיפול המצנח או לקפל את המצנח בעצמו, כאשר הצנחן עובר ביקורת של מקפל מקצועי בשלוש נקודות בדיקה קבועות. קיפול מצנח על ידי אדם לא מנוסה יכול לקחת אפילו שעה וחצי ולאחר שנצבר ניסיון סביר ניתן לקפל את המצנח בכ-20 דקות.
איי. ג'יי. גריפין
'''אדריאן דארנל "איי. ג'יי." גריפין ג'וניור (באנגלית: Adrian Darnell "AJ" Griffin Jr.'''; נולד ב-25 באוגוסט 2003) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד באטלנטה הוקס.
קריירה
גריפין נולד בדאלאס, טקסס. אביו, אדריאן, הוא כדורסלן עבר ב-NBA המשמש כעוזר מאמן, ואחיו, אלן, גם הוא כדורסלן.
הוא בחר לשחק כדורסל עבור אוניברסיטת דיוק,  לאחר שקיבל הצעות גם מאוניברסיטת קנטקי ואוניברסיטת וילאנובה. ב-19 בנובמבר 2021 קלע 18 נקודות בניצחון 88–55 על לאפייט. בתום העונה הכריז על מועמדותו לדראפט 2022 ב-NBA.
בדראפט נבחר גריפין בבחירה ה-16 על ידי אטלנטה הוקס, והצטרף לסגל הקבוצה לטורניר ליגת הקיץ של ה-NBA. ב-3 ביולי 2022 חתם בקבוצה על חוזה רוקי. ב-19 בנובמבר 2022 קלע 17 נקודות (כולל סל ניצחון), והוסיף חמישה ריבאונדים, אסיסט, חטיפה וחסימה בניצחון 124–122 על טורונטו ראפטורס. ב-11 בדצמבר קלע סל ניצחון נוסף, בניצחון קבוצתו 123–122 על שיקגו בולס.
קריירת נבחרות
ב-2019 ייצג גריפין את ארצות הברית באליפות אמריקה עד גיל 16 שנערכה בברזיל. הוא העמיד ממוצעים של 13.5 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-3.3 חטיפות למשחק, ועזר לקבוצתו לזכות במדליית הזהב, תוך שהוא קולע 18 נקודות נגד קנדה במשחק הגמר.
פרדוקס הגלגל של אריסטו
בפועל מתקבלת סתירה היות שמתקבלים שני קווים באותו אורך (ראו איור) מה שמעיד על כך שהיקף הגלגל הקטן צריך להיות זהה להיקף הגלגל הגדול, בניגוד להנחה שיש להם היקפים בגדלים שונים.
הכשל הלוגי הוא ההנחה שהגלגל הקטן אינו תלוי בגלגל הגדול יותר ובהנחה שהגלגל הקטן אכן עושה דרך כמו היקפו, מבלי להבטיח שהוא מתגלגל ללא "החלקה" על משטח קבוע.
למעשה, זה בלתי אפשרי עבור שני הגלגלים לבצע תנועה כזו. מבחינה פיזית, אם שני גלגלים עם רדיוס שונה מגולגלים ביחד לאורך קווים מקבילים אז לפחות אחד חייב "להחליק".
אפשר להמחיש את הפתרון באמצעות צמיג מכונית שההיקף החיצוני שלו מהווה הגלגל הגדול, וואילו ההיקף הפנימי שלו מהווה את הגלגל הקטן יותר. התנועה של המעגל הפנימי תלויה בתנועה של המעגל החיצוני הגדול, ולמעשה במהלך פנייה סיבובית המעגל הפנימי "מחליק" ביחס לקרקע.
באואר
באואר (Bauer) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו איכר. מן השמות הנפוצים בגרמניה.
ירון כפכפי
ביוגרפיה
בשנת 1994 כפכפי שיתף פעולה עם הבמאי אורי פסטר ויחד הם העלו את המחזמר הקוסם! שנכנס לספר השיאים של גינס עם מספר ההופעות הגבוה ביותר במהלך שבוע חנוכה. מחזמר זה הוא גם היחיד בארץ אשר זכה להפקת חמישה פסקולים שונים ("הקוסם!" 1994, "הקוסם!" 2000, "הקוסם!" 2006, "הקוסם!" 2015 ו"הקוסם!" 2022), ובהם בוצע השיר "Over the Rainbow" בתרגומו לעברית של כפכפי.
לאחר הצלחת המחזמר "הקוסם!", העלה ירון כפכפי בשיתוף עם יוצרים שונים מחזמר מקורי כמעט מדי שנה:
בין השנים 2003–2014 כתב הלחין וביים הצגות רבות במסגרת תיאטרון גושן לילדים ביניהן: "הלב" (בגרסה חדשה), "המלך גיליאן", "יוסף בעל החלומות" ו"חלום יעקב".
בין השנים 2003–2008 שיתף כפכפי פעולה עם להקת צופי תל אביב. במסגרת זו הוא כתב, הלחין וביים את מחזות הזמר המקוריים "החיים לדוגמה" ו"לא שולט בזה", (כתיבה עם נועה ברנר) שזכו בפרס מחזה הנוער הטוב ביותר בפסטיבל "סתיו תיאטרוני" של עיריית תל אביב. מחזה נוסף שהעלה עם הלהקה הוא "1976".
החל משנת 2000 כפכפי עובד במסגרת שירות המילואים עם מתגייסי הלהקות הצבאיות, כמנהלן האמנותי.
בשנת 2014 הקים עם לימור רוז את חברת ״יוצרים לי הפקות״ וביחד העלו את המחזמר ״שלושת המוסקטרים״, ואת הופעת "הסטודיו Live". במסגרת ״יוצרים לי הפקות״ לימור גם מייצגת טלנטים.
בשנת 2015, כתב והלחין את המחזמר "משיח" עבור חג המחזמר בת-ים (בימוי: משה קפטן). בשנה זו גם הועלה מחדש המחזמר "הקוסם!" לרגל 20 שנה לעלייתו המקורית על הבמות, וכלל גם הופעת איחוד מיוחדת בהשתתפות חלק מהקאסט המקורי.
בחג החנוכה בשנת 2017 הוצגה גרסה מחודשת למחזמר שיצר, "סביב העולם בשמונים יום". בשנת 2021 הועלתה גרסה של המחזמר "סביב העולם בשמונים יום" על ידי בימת הנוער ברחובות.
בשנת 2023 עסק בניהול אמנותי ודרמטורגיה של המחזמר "גלורי" שכתבו שני שלגי ואורנה פלס וביימה שלגי לזכר אחותה הדר שלגי.
דלית אל-כרמל
דַלְיַת אֶל-כַּרְמֶל (בערבית: دالية الكرمل, תעתיק מדויק: דאלית אלכרמל), המכונה גם בקיצור "דליה", היא מועצה מקומית דרוזית במחוז חיפה בישראל. כ-97% מהתושבים (נכון לסוף 2021) הם דרוזים. שטח השיפוט שלה הוא 10,201 דונם. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1951. דלית אל-כרמל שוכנת על הכרמל, בלב פארק הכרמל.
היסטוריה
היישוב נקרא על שם הכרמים המקיפים אותו ("דאליה" בערבית היא גפן), ויש אומרים שמקור השם הוא דלת הכרמל זה עורף הכרמל כמו שנכתב בשיר השירים "דלת ראשך.." שפירושו החלק האחורי של הראש. ההתיישבות הדרוזית במקום החלה בתקופת שלטונו של האמיר הלבנוני פח'ר א-דין השני במחצית הראשונה של המאה ה-17.
לפי סקר הכפרים משנת 1945 נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-2,060 תושבים ושטחי אדמותיו השתרעו על פני 31,730 דונמים (מתוכם 1,736 בבעלות יהודים ו-10,253 שטחים ציבוריים).
בשנת 2003, במסגרת תוכנית משרד הפנים לאיחוד רשויות מקומיות ברחבי הארץ, אוחדה המועצה המקומית של דליית אל-כרמל עם זו של עספיא, ויחד הן נקראו עיר הכרמל. האיחוד נוצר חרף התנגדות של חלק גדול מהתושבים.
בנובמבר 2008 אישרה הכנסת חוק המבטל את האיחוד, ומשיב את המצב לקדמותו החל מ-1 בדצמבר 2008. העירייה המאוחדת שנוהלה תחת ועדה קרואה בראשות גבי אופיר פורקה ובחירות חדשות למועצה העצמאית התקיימו ב-18 באוגוסט 2009, ובהן נבחר לראשות המועצה כרמל נסראלדין. עקב מצבה הכלכלי הרעוע נמצאה דלית אל כרמל בשנת 2010 בהסדר הבראה. בשנת 2013 נבחר רפיק חלבי לראש המועצה המקומית, באוקטובר 2018 נבחר לכהונה נוספת רפיק חלבי לראש המועצה המקומית.
דתות
נכון ל-2021, לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, כ-96.8% מהתושבים בדלית אל כרמל הם דרוזים, וכ-2.8% מהתושבים הם ערבים-מוסלמים.
יאגדפנצר 38(t) הצר
היאגדפנצר 38(t) (שמו הרשמי: Jagdpanzer 38(t) Panzerjager 38(t) (7.5cm PaK) Sd.Kfz.138/2) או בכינויו ההֶצר (בגרמנית: פיתיון) היה משחית טנקים גרמני ממלחמת העולם השנייה שהתבסס על שלדת הפאנצר 38(t). הצר נחשב לאחד ממשחיתי הטנקים הטובים ביותר של גרמניה במלחמה, בגלל עלות הייצור הנמוכה שלו, השריון המשופע ותותח 75 המ"מ שלו, שהיה מסוגל להשמיד את מרבית הטנקים של בעלות הברית (פרט לטנקים הכבדים). עם יותר מ-2,500 כלים שנבנו בין השנים 1944-45, ההצר היה לאחד מכלי הרכב המשוריינים הנפוצים בשירות הורמאכט בחודשים האחרונים של המלחמה.
כבר במרץ 1943, גנרל היינץ גודריאן דרש לפתח משחית טנקים קל, שיהיה בעל גג סגור, שריון מספק וצללית נמוכה, שיחליף את משחיתי הטנקים הקודמים כגון המארדר 3. בעקבות ההפצצה של בעלות הברית על ברלין ב-26 בנובמבר 1943, המפעל שייצר את השטורמגשיץ נפגע קשות והייצור הואט משמעותית. כתוצאה מכך, הOKH (המטכ"ל הגרמני) בחן את האפשרות להעביר את הייצור של השטורמגשיץ למפעל הצ'כי BMM. לאחר שהם דיווחו להיטלר ב-6 בדצמבר 1943 שהמפעל איננו מספיק גדול כדי לייצר את השטורמגשיץ שמשקלו הגיע ל-24 טון, היטלר הסכים לרעיון של ניצול המפעל לבניית משחית טנקים קל (Leichte Panzerjager).
ב-17 בדצמבר 1943 הוצגו התוכניות למשחית טנקים חדש במשקל 13 טון, שיתבסס על השלדה והמרכיבים של הפאנצר 38(t) האמין. היטלר אישר את התוכנית וחודש מאוחר יותר כבר הוצג דגם עץ בפני הצבא. הדגם חשף את הצללית הנמוכה שאפיינה את היאגדפנצר 38(t). הוחלט שהתותח שיורכב יהיה ה- Pak 39 בקוטר 75 מ"מ, כמו אצל היאגדפנצר 4. הוא נכנס בדחיפות לייצור סדרתי מבלי שהושלמו דגמי אבטיפוס למבחן, אך מאחר שמרבית החלקים המכניים כבר הוכיחו עצמם בפאנצר 38(t), לא היה צורך בכך.
הכינוי 'הצר' ניתן במקור לפרויקט דומה, ה-E-10, שגם הוא התבסס על הפאנצר 38(t). הבלבול בשם אירע ככל הנראה בפגישה בין קצינים מענף המחקר של הצבא הגרמני למהנדסים הצ'כים מה-BMM, בנוגע ליאגדפנצר 38(t). היחידות הראשונות שקיבלו את היאגדפנצר 38(t) קראו לו בטעות בשם 'הצר', ובמסמכים ששלח גודריאן להיטלר ב-4 בדצמבר 1944, הוא כתב כי השם הצר הוא כינוי שניתן על ידי החיילים. למרות שהשם הצר מעולם לא ניתן לו רשמית, הוא היה נפוץ בקרב היסטוריונים לאחר המלחמה, והפך לכינוי הרשמי.
מאפיינים
כל לוחות השריון של ההצר הונחו בצורה משופעת, דבר אשר העניק לאנשי הצוות מיגון טוב יותר ללא תוספת משקל יתרה. השריון בחזית הטנק היה בעובי 60 מ"מ בזווית של 60° בחלק העליון, ו-40° בחלק התחתון, ו-20 מ"מ בצדדים ומאחורה. תא הלחימה היה צפוף מאוד בגלל גודלו של הטנק, וארבעת אנשי הצוות ישבו בשורה בצידו השמאלי. בטנק היה רק פתח מילוט בודד בחלק האחורי, מעל המושב של הטען. ההצר הונע על ידי מנוע בנזין בן 6 צילינדר שהפיק 160 כוחות סוס. מכל דלק שהכיל כ-320 ליטרים נתן לו טווח מרבי של 180 ק"מ על כביש ו-130 ק"מ בדרכים כפריות, עם מהירות מרבית של 42 קמ"ש.
תותח ה-75 מ"מ PaK 39 הותקן בצד ימין, ובשל כך היה בעל יכולת צידוד של 5° שמאלה ו-11° ימינה בלבד. ההצר נשא 41 פגזים, רובם חודרי שריון כדי להילחם בטנקים אחרים, והיתר נפיצים. ה-PaK 39 היה מסוגל להשמיד את מרבית הטנקים הבינוניים של בעלות הברית כמו הM4 שרמן, הקרומוול, הצ'רצ'יל והT-34 מטווח של 1,000 מטר ויותר, ובדיוק גבוה. החימוש המשני כלל מקלע MG 34 או 42 על גג הצריח, שנשלט על ידי הטען מתוך הטנק באמצעות שלט רחוק. שני לוחות שריון בצדי המקלע הגנו על הטען כשהחליף מחסנית.
שדרוגים שהוצגו במהלך הייצור
למרות שההצר הוכנס לייצור סדרתי בתוך זמן קצר ביותר (מרגע הצגת התכנון ועד להתחלת הייצור חלפו רק ארבעה חודשים), הוא כמעט ולא סבל מבעיות מכניות ואחרות. להלן מספר שינויים ושדרוגים משמעותיים שהוספו להצר:
שירות קרבי
היאגדפנצר 38(t) פעל במסגרת של גדוד משחיתי טנקים כחלק מדיוויזיות חי"ר או שריון. ההצר הוכיח עצמו כאמין מבחינה מכנית ובעל כושר הישרדות טוב. התותח שלו יכול היה להשמיד את מרבית הטנקים של בעלות הברית, ומאחר שהוא עצמו היה כל כך קטן (רק מעט יותר גבוה מבן אדם עומד), תותחני האויב התקשו מאוד להבחין ולפגוע בו. על ביצועו בקרב ניתן ללמוד היטב מדוחות לאחר הקרב שנכתבו על ידי החיילים שנלחמו בו. אחד מהדוחות המקוריים הבודדים שנמצאו מתאר את הניסיון בקרב של היחידות הראשונות שקיבלו את ההצר:
"הצוותים גאים ביאגדפנצר 38 ולחיילים יש אמון בו. ראוי לשבח את המקלע בצריח. התותח האפקטיבי, הפרופיל הנמוך והשריון המשופע עושים את הטנק למתאים לתפקידו העיקרי שהוא להילחם בטנקי אויב ולסייע לחי"ר גם בהתקפה וגם בהגנה. בתוך זמן קצר, פלוגה אחת השמידה 20 טנקי אויב מבלי לאבד אפילו טנק אחד. אחד הגדודים השמיד כ-57 טנקים, מתוכם שתי IS-2 בטווח של 800 מטרים. אף לא יאגדפנצר אחד נחדר על ידי האויב. על מנת שיעמדו במשימתם, אותו גדוד עבר 160 קילומטרים מבלי שיאגדפנצר אחד יתקלקל... השריון הקדמי לא נחדר על ידי תותח הנ"ט 76.2 מ"מ של הסובייטים. עד עכשיו, כל האבדות נגרמו מפגיעה בצדדים או מאחורה... היאגדפנצר לא תוכנן לסייע להתקפות בכבישים שגובלים בביצות. היאגדפנצר ייתקע מיד כשיעזוב את הכביש. אם הוא יישאר על הכביש הוא לא יוכל לתקוף מטרות באגפים בגלל הצידוד המוגבל והוא יושמד בקלות מאש מהאגף שיחדור את שריון הצד החלש... בקרבות הרחוב בוורשה, היאגדפנצר היה מועיל ביותר תודות ליכולת התמרון שלו ולמקלע בצריח".
הסכם אנקרה
הֶסְכֵּם אַנְקָרָה (בטורקית: Ankara Antlaşması) נחתם ביום 20 באוקטובר 1921 באנקרה שבטורקיה בין נציגי ממשלת צרפת לנציגי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה, וסיים באופן רשמי את מלחמת טורקיה–צרפת בדרומה של אסיה הקטנה.
ההסכם נחתם לאחר שהסכם השלום בקיליקיה שנחתם בין הצדדים הניצים ב-9 במרץ 1921 בלונדון לא השיג את מטרתו, והלוחמה המשיכה. לפי ההסכם נסוגו הצרפתים משטחי דרום אנטוליה עליהם השתלטו לאחר מלחמת העולם הראשונה בהתאם להסכמותיהם עם הבריטים במסגרת הסכם סייקס–פיקו, ובתמורה הכירו הטורקים במנדט הצרפתי על סוריה. הסכם אנקרה השפיע במידה רבה על ניסוח קו הגבול בין הרפובליקה של טורקיה למנדט הצרפתי על סוריה כפי שנקבע מאוחר יותר בהסכם לוזאן שנחתם ב-1923.
עד יום 3 בינואר 1922 השלימו הצרפתים את פינוי חייליהם משטחי אסיה הקטנה שנותרו בחזקתם, ובכלל זה מהערים גזיאנטפ, טרסוס ואדנה, ונסיגתם לוותה במנוסה של תושבים ארמנים מהאזור.
הסדרת דרישותיהם של הצרפתים בחלקים אחרים של אסיה הקטנה, דהיינו באזור מצרי דרדנלים ובוספורוס וכן לאורך חופי הים השחור הוסדרה באופן סופי במסגרת שביתת הנשק של מודניה.
קולטן לאינסולין
מבנה
קולטן לאינסולין מורכב משתי תתי-יחידות אלפא ושתי תתי-יחידות בטא. תתי-יחידות בטא חוצות את הממברנה התאית ומקושרות על ידי קשרים דו גופריתיים.
פעילות
קולטני טירוזין קינאז, לרבות קולטן אינסולין, מסייעים לפעילותם על ידי הוספת קבוצת פוספט לטירוזין ספציפי של פרוטאינים מסוימים בתוך התא. סובסטראט – חלבונים אשר עברו זרחון על ידי קולטני אינסולין. אחד החלבונים האלה הוא חלבון הנקרא IRS 1. קשירה וזרחון של 1-IRS מובילים להגדלת זיקה של טרנספורטרים של גלוקוז (נשאי גלוקוז). טרנספורטרים של גלוקוז הם מולקולות הנמצאות על הממברנה החיצונית של רקמות המגיבות לאינסולין (למשל, תאי שריר). הגדלת זיקה של הטרנספורטרים מובילה לקליטה מוגברת של גלוקוז מהדם לרקמות הללו.
פתולוגיה
התפקיד העיקרי של קולטני גלוקוז הוא לקלוט גלוקוז. לכן, חוסר רגישות לאינסולין מוביל לסוכרת מסוג 2 (diabetes mellitus type 2) – התאים אינם מסוגלים לקלוט גלוקוז, וכתוצאה מכך נוצרת היפרגליקמיה.
בקרה על ביטוי גני
חלבון 1-IRS משופעל פועל שליח שניוני שמזרז את השעתוק של גנים המבוקרים על ידי אינסולין.
פירוק של אינסולין
אחרי שמולקולת אינסולין התחברה לקולטן והפעילה מעבר אותות, היא יכולה להתנתק מהתא או להיכנס פנימה ולהתפרק. ידוע כי מולקולת אינסולין טיפוסית מתפרקת בערך 71 דקות אחרי שהיא נוצרה.
חוסה לואיס קוצ'ופו
חוסה לואיס קוצ'ופו ( 1 בפברואר 1961–11 בדצמבר 2004) היה כדורגלן ארגנטינאי ששיחק בעמדות הבלם והמגן.
קוצ'ופו, יליד קורדובה, שיחק לאורך הקריירה במספר קבוצות בארגנטינה, ובלט בעיקר במדי ולס סארספילד ובוקה ג'וניורס. כמו כן שיחק בשלוש קבוצות שונות מעיר הולדתו (הורקאן, טאז'רס ובלגראנו), ושלוש עונות בצרפת.
עם תפקוד גבוה במספר עמדות בקו האחורי, היה קוצ'ופו לשחקן טכני ומגוון, וערך 21 הופעות במדיה של נבחרת ארגנטינה. הוא היה שותף לזכייתה של הנבחרת במונדיאל 1986, וכן ייצג את הנבחרת בשני טורנירי קופה אמריקה.
קוצ'ופו מצא את מותו בתאונה בשנת 2004, לאחר שנורה מרובה הציד שלו שהיה מונח בין רגליו בזמן שנהג למסע ציד. הוא היה בן 43 במותו, והיה לאלוף העולם הראשון מארגנטינה שהלך לעולמו.
קריירת משחק
קוצ'ופו הוא נצר למשפחה איטלקית, ששורשיה בנפת אנה שבסיציליה. הוא נולד בעיר קורדובה, ובה גם עשה את צעדיו הראשונים, בקבוצת הורקאן דה קורדובה המקומית. ב-1980 הושאל לצ'אקו פור אבר, שם ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הארגנטינאית. ב-1981, כשהיה בן עשרים, חזר לקורדובה וחתם במדיה של טאז'רס, מהקבוצות הבכירות בעיר, ומהמובילות בארגנטינה בכלל באותן השנים. בתקופה זו זכה לפרסום ממקור בלתי צפוי, ושאינו קשור ישירות לכדורגל, כאשר שם משפחתו יוצא הדופן הביא את המגזין הומור לפתוח בקמפיין היתולי הקורא לזמנו לנבחרת ארגנטינה.
עד מהרה החל קוצ'ופו להוכיח את עצמו ולהתפרסם גם בזכות יכולותיו על כר הדשא. ב-1982 חתם קוצ'ופו בשורות ולס סארספילד, במדיה שיחק חמש שנים. הוא התקרב איתה לזכייה באליפות, כאשר הקבוצה הגיעה לגמר הליגה באליפות הנסיונל, שם הפסידה הקבוצה לארחנטינוס ג'וניורס. במדיה של ולס כבש קוצ'ופו שמונה שערי ליגה ב-185 הופעות.
בקיץ 1987 עבר קוצ'ופו לבוקה ג'וניורס, במדיה שיחק שלוש עונות. בעונת, הראשונה שלו בקבוצה, שותף בכל 38 משחקי הליגה של בוקה וכבש שער בודד. הקבוצה רשמה עונה מאכזבת במקום ה-12 בלבד, אך בשתי העונות הבאות חזרה להתמודד בצמרת, עם סגנות ומקום שלישי. במהלך עונת זכה קוצ'ופו בתאריו היחידים בקריירת המועדונים. הקבוצה זכתה בסופרקופה סודאמריקנה ב-1989, כאשר קוצ'ופו פותח בהרכב ומשחק לאורך כל צמד משחקי הגמר מול אינדפנדיינטה, שהוכרעו בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר שוויון 0–0 בסיכום שני המפגשים. ב-1990 זכתה בגביע רקופה סודאמריקנה, כאשר קוצ'ופו פתח בהרכב בניצחון 1–0 על אתלטיקו נסיונל. בסך הכול בשלוש שנים במדיה של קבוצת הפאר, כבש קוצ'ופו ארבעה שערי ליגה ב-102 הופעות.
לקראת עונת חתם קוצ'ופו בנים מליגת המשנה הצרפתית. בעונתו הראשונה בקבוצה הצליחה נים לסיים ראשונה בטבלת הבית שלה (ליגת המשנה חולקה אז לשני בתים) ולעלות לליגה הבכירה. קוצ'ופו היה שותף להישג כשחקן הרכב משמעותי עם 31 הופעות ושער ליגה אחד. בשתי העונות הבאות נאבקה נים כנגד הירידה. בעונת הצליחה הקבוצה לשרוד בליגה הבכירה. קוצ'ופו כבש חמישה שערי ליגה באותה העונה ב-34 הופעות. עונה לאחר מכן הסתפק בשני שערים ב-29 הופעות, אך קבוצתו ירדה בחזרה לליגת המשנה. בסיום העונה נפרד קוצ'ופו מנים, תחנתו היחידה מחוץ לארגנטינה, עם שמונה שערים ב-94 הופעות.
נבחרת ארגנטינה
קוצ'ופו החל את דרכו במדיה של נבחרת ארגנטינה בעת ששיחק במדי ולס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-17 בנובמבר 1985, כחצי שנה טרם טורניר מונדיאל 1986, כשמאמן הנבחרת קרלוס בילארדו העניק לו את חולצת ההרכב בשוויון 1–1 עם במשחק ידידות באצטדיון האצטקה.
בחודשים שלקראת הטורניר נותר קוצ'ופו עם אותה הופעה בודדת בסגל. לחלק ממשחקי ההכנה של ארגנטינה הוא כלל לא נרשם, ובשאר כלל לא שותף. עם זאת, הוא זומן לסגל של בילארדו לטורניר הגמר על תקן שחקן מחליף, עם הספרה 9, שאינה אופיינית לשחקן הגנה, על חולצתו (בעקבות שיטת המספור האלפאביתית שהייתה נהוגה אז בנבחרת). הוא לא שותף כלל במשחק הפתיחה, בו גברה ארגנטינה 3–1 על, אך לאחר אותו המשחק תפס את מקומו של נסטור קלאוסן בהרכב ולא החמיץ אף דקה בכל ששת משחקיה הנותרים של ארגנטינה בדרך לתואר, על אף חוסר ניסיונו הבינלאומי קודם לטורניר. למעשה, השוויון 1–1 מול במשחק השני של שלב הבתים היה להופעתו השנייה בלבד של קוצ'ופו בנבחרת. במשחק האחרון של שלב הבתים, ניצחון 2–0 על, בישל קוצ'ופו את השער הראשון לחורחה ולדאנו כבר בדקה הרביעית. הוא חטף כדור באגף ימין והגביה היטב לרחבה, משם נגח ולדאנו את השער הראשון. בשלבי הנוקאאוט הפגין קוצ'ופו יכולת הגנתית גבוהה, ותרם גם בפן ההתקפי. בניצחון 1–0 על הצליח להצר את צעדיו של כוכב היריבה אנסו פרנצ'סקולי. הוא הוסט לעמדת הבלם כאשר בילארדו שינה מערך לקו של שלושה בלמים, לפני הניצחון הזכור 2–1 על ברבע הגמר. בחצי הגמר גברה ארגנטינה 2–0 על, כאשר בדקה ה-63 קוצ'ופו השתלט היטב על כדור במרכז המגרש ומסר לדייגו מראדונה את הכדור שהחל את המהלך האישי המרהיב של הקפטן בדרך לשער השני.
במשחק הגמר פגשה ארגנטינה את. בדקה ה-23 הוכשל קוצ'ופו באגף ימין, ומהכדור הנייח שהוענק לארגנטינה בישל חורחה בורוצ'גה לחוסה לואיס בראון את השער הראשון במשחק. ארגנטינה המשיכה לניצחון 3–2, ולזכייה שנייה בתולדותיה בגביע העולם.
קוצ'ופו המשיך לקבל את הקרדיט על הופעותיו הטובות בזמן המונדיאל. הוא זומן על ידי בילארדו לסגל ארגנטינה לקופה אמריקה 1987 הביתי, ושיחק לאורך כל ארבעת משחקיה של ארגנטינה בטורניר. ארגנטינה נעצרה בחצי הגמר עם הפסד 1–0 לאורוגוואי, ובמשחק על המקום השלישי נכנעה 2–1 ל.
שנתיים לאחר מכן זומן קוצ'ופו לסגל לקראת קופה אמריקה 1989 בברזיל. הוא לא שותף במשחק הפתיחה של ארגנטינה בשלב הבתים, אך שותף בשלושת הנותרים (פעמיים בהרכב ופעם אחת כמחליף בדקות הסיום). ארגנטינה העפילה לבית הגמר מהמקום הראשון בבית, ושם ניסה בילארדו מערכים שונים בקו האחורי. ב-14 ביולי 1989, במשחקה השני של ארגנטינה מתוך שלושה בבית הגמר, פתח קוצ'ופו בהרכב להופעתו האחרונה במדי ארגנטינה, הפסד 2–0 לאורוגוואי בו הוחלף בדקה ה-54.
בסך הכול ערך קוצ'ופו 21 הופעות במדי נבחרת ארגנטינה.
שלטון האושר (ספר)
שלטון האושר הוא ספרם של הסוציולוגים אווה אילוז ואדגר קבאנאס. הספר דן בחתירה אל האושר כפי שהיא מתבטאת בתחומי חיים שונים: פסיכולוגיה, כלכלה, חינוך, תרבות, פוליטיקה, פילוסופיה. האושר כהיפוך של פירמידת הצרכים של אברהם מסלאו: על האדם להיות מאושר כדי להשיג ביטחון והצלחה בחיים.
חוסה לואיס קוצ'ופו
לאחר הפרישה
קוצ'ופו נהג להשתתף במסעות דיג וציד. ב-11 בדצמבר 2004, בדרכו לאחד ממסעות הציד, מצא קוצ'ופו את מותו בתאונת נשק. הוא נהג בטנדר באזור קרמן דה פטגונס, כאשר רובה הציד הטעון שלו מונח בין רגליו, עם הקנה מופנה כלפי מעלה. במהלך הנסיעה נתקל הרכב במחילת ארנבות וספג טלטלה עזה. כתוצאה מכך, נפלט כדור מרובה הציד שפגע בבטנו של קוצ'ופו. הוא נפגע באזור הכבד והכדור חדר את אבי העורקים, מה שהביא לאובדן דם רב. המרחק מבית החולים הקרוב היה כמאה קילומטרים, ועל אף טיפול ראשוני, מותו נקבע בדרך לבית החולים. הוא היה בן 43 בלבד במותו, והראשון לאבד את חייו מבין אלופי העולם של ארגנטינה בשתי זכיותיה במונדיאל.
שלטון האושר (ספר)
נקודות ביקורת על מדע האושר, כפי שהן מוסברות בהרחבה בספר:
מרכז טאוב
מרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל הוא צוות חשיבה (Think Tank) שעיקר עיסוקו בתחומי המדיניות הציבורית. במרכז חברים חוקרים בולטים מהאקדמיה בישראל ומומחים מתחומי המדיניות, העורכים מחקרים בתחום החברתי-כלכלי. המרכז מפרסם דו"חות, מחקרים וניירות עמדה בנושאים מגוונים. המרכז שוכן בירושלים ונקרא על שמו של הנרי טאוב, איש עסקים ופילנתרופ אמריקאי, ששימש כיושב ראשו.
המרכז נוסד בשנת 1982 כגוף עצמאי על ידי ד"ר ישראל כץ לאחר שסיים את תפקידו כשר העבודה והרווחה בממשלת מנחם בגין. כ"ץ כיהן כמנהל המרכז, ופרופ' יעקב קופ כיהן כמנהל המחקר. בשנת 1991 פרש ישראל כ"ץ, וקופ מונה למנהל. בין השנים 2008–2015, ניהל את המרכז פרופ' דן בן-דוד. מ-2015, שימש כמנכ"ל פרופ' אבי וייס ואותו החליפה סוזאן פת בנבנישתי בשנת 2018. נכון לשנת 2023 משמש וייס כנשיא וניר קידר כמנכ"ל.
למרכז יש תוכניות מדיניות בחמישה נושאים עיקריים: חינוך, שוק העבודה, רווחה חברתית, בריאות וכלכלה. המרכז מפתח כלים מאקרו-כלכליים לקידום הנושאים הללו בישראל, וחותר להשפיע על המדיניות הציבורית בישראל באמצעות קשר ישיר עם מקבלי ההחלטות ועל ידי פיתוח השיח הציבורי בתהליך קבלת ההחלטות.
למרכז יש מועצה בינלאומית מייעצת של ארבעה עשר חברים מרחבי העולם, בהם זוכי פרס נובל: ג'יימס הקמן, דניאל כהנמן ואהרן צ'חנובר.
שפיריות
שַׁפִּירִיּוֹת (שם מדעי: Anisoptera; באנגלית מכונה: Dragonfly - "זבוב הדרקון") היא אינפרא-סדרה של חרקים פרימיטיביים ממחלקת השפיראים להם מבנה גוף ארוך וצר ולהם 4 כנפיים ארוכות וצבעוניות. הן התפתחו החל מתור היורה שלפני 196 מיליון שנה מזמננו. כיום ישנם כ- 3,000 מיני שפיריות שרובן חיות באזורים הטרופיים סמוך למקווי מים מתוקים עומדים. לעיתים מבלבלים בינם לבין קרובותיהן השפריריות. לרוב השפיריות גדולות יותר מהשפריריות. כמו בעת מנוחה כנפי השפיריות פרושות לצדי גופן, ואילו כנפי השפריריות מוצמדות מעל גופן.
השפיריות הן ציידות זריזות בעלות עיניים מורכבות. לאחר שהן בוקעות מהביצה, הן חיות כלרוות חסרות כנפיים החיות ונושמות בתוך המים. בהתבגרותן הן עוברות גלגול במהלכו הן מצמיחות כנפיים.
משמעות שמם בעברית הוא מהשורש שפ"ר - יפה או מושלם, ככל הנראה עקב גווניהם הבולטים והמרשימים.
מאפיינים
מוטת כנפיה של שפירית ממוצעת מגיע לאורך של 6–7 ס"מ. לשפיריות יש שני זוגות כנפיים השונים זה מזה: זוג הכנפיים הקדמי ארוך וצר יותר מהזוג האחורי. הזוג הקדמי מתחבר לגוף בקווים ישרים והזוג האחורי, הרחב יותר, מתחבר לגוף בזווית. לשפיריות ראש גדול מאוד, בעל תנועה חופשית ובעל עיני תשבץ גדולות. לעיניים אלו כיסוי ראייה של כמעט 360 מעלות, המשמש אותם לציד בעת תעופה.
השפיריות חיות לרוב ליד מקווי מים מתוקים עומדים והן ציידות מהירות הצדות בתעופה חרקים קטנים יותר כמו זבובים, יתושים ועשים והם אינן בוחלות בקניבליזם. הלרוות הצעירות בעלות גפי פה בולטים והן תוקפניות וטורפות מגוון יצורי מים קטנים באמצעות לסתותיהן.
לשפיריות גוונים עזים שהם צבעי אזהרה לטורפיהם עקב חומרים רעילים בגופם (עם זאת הן חסרות עוקץ ואינן מסוכנות לאדם), ועוזרות גם לשם הסוואה בתנועה ולשם תקשורת חברתית.