cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרדכי וינגרטן
מוכתר הרובע היהודי
בתחילת ינואר 1948 ביקר ברובע איש-קשר של ההגנה עם הבריטים, קולין גלקמן (גילון). בדו"ח שלו מוגדר וינגרטן כ"אבי הרובע". הוא מדווח שיחסיהם האישיים היו מצוינים ושוינגרטן סייע לו בקשריו עם הצבא הבריטי. הוא גם מביע את הערכתו ל"מרצו, אומץ ליבו ופעולתו למען הציבור", אך מצד שני מבקר את אופי מנהיגותו: "וינגרטן הוא דיקטטור ושולט ברובע ביד ברזל". אברהם לאלו, מעסקני העדה הספרדית בירושלים, ביקר גם הוא ברובע ובפברואר דיווח לדוד בן-גוריון: "וינגרטן...הכריז על עצמו כראש הקהילה. יהודי בר-אוריין, בעל צורה. נבון, סרסור-מגרשים ונהנה מחוסר ביקורת ציבורית על כספים". בעסקי הקרקעות צבר וינגרטן נכסים רבים, אך לאחר מלחמת העצמאות כולם נשארו בשטח הערבי. יחסיו עם הסוכנות היהודית התמוטטו בפברואר 1948, כאשר ההגנה לקחה את השליטה על חלוקת המזון ברובע היהודי. כמה שבועות לאחר מכן, עלתה טענה כי וינגרטן היה מעורב במעצרו על ידי הבריטים של אברהם הלפרין, שהוחזר לעיר החדשה, אך לא נמצאה עדות לכך.
ב-13 במאי 1948, כאשר עזב הצבא הבריטי את ירושלים, מייג'ור מגדוד הסאפוק  הגיש לווינגרטן את המפתח לשער ציון. וינגרטן ברך "שהחיינו" ואמר לקצין הבריטי: "אני מקבל את המפתח הזה בשם עמי". עם יציאת החיילים, כוחות ההגנה החלו לתפוס חלקים מהרובע הארמני.
על פי העיתונאי האמריקני ג'ון רוי קרלסון, עד חצות באותו הלילה השתלטו היהודים על מחצית הרובע. מתוך פחד מהתקפת-נקם ערבית נגד הארמנים כמשתפי פעולה עם היהודים, שלח הפטריארך הארמני, גורג ה-2 ישראליאן, שני כמרים אל הצד היהודי, שיפצירו בהם לעזוב את הרובע מיד, אחרת לא יוכל למנוע התקפה ארמנית עליהם. הכמרים חמקו מעיני הערבים דרך המחסומים ולוו על ידי אנשי "ההגנה" לביתו של וינגרטן. אולם וינגרטן סירב והכמרים קיבלו את הרושם כי היהודים מתכוונים עד הבוקר להשתלט על כל עמדות המפתח. הפטריארך שלח אותם שוב אל וינגרטן והורה להם להביא אותו איתם, שאם לא כן, יורה על אנשיו להתקיף מיד. בינתיים, פתח הפטריארך במלחמה פסיכולוגית והורה לעוזריו לאסוף כמה עשרות צעירים ארמנים חסונים וחמושים ולהעמידם בסמטאות שבהם צריך היה וינגרטן לעבור. וינגרטן הגיע לחדרו של הפטריארך והשניים, שהיו ידידים אישיים, הסתגרו ללילה שלם של ויכוחים ודיונים. בסוף הפגישה, חזר וינגרטן אל הרובע היהודי, כינס את אנשי הוועד והמפקדים ועדכן אותם על שיחתו עם הפטריארך. וינגרטן התעקש שההגנה תיסוג, בתנאי שהארמנים ימנעו מנכסיהם לשמש להתקפות על הרובע היהודי. בבוקר ה-14 במאי - יום צאת הבריטים מהארץ - נסוגו היהודים מהרובע הארמני. למחרת הצליחו הערבים להיכנס בכח הזרוע לרובע הארמני ולתפוס את עמדת הצלב השולטת על הרובע היהודי.
ביום שישי ה-28 במאי, כאשר הרובע היהודי מנותק לחלוטין, וינגרטן ונציג ההגנה נפגשו עם עבדאללה א-תל, המפקד המקומי של הלגיון הערבי, לדון על תנאי כניעה. בתו של וינגרטן, יהודית, דאגה לביטחונו ועמדה על כך שתהיה חברה במשלחת. ג'ון רוי קרלסון היה נוכח במעמד ותיאר בספרו את וינגרטן ובתו:
על פי תנאי הכניעה, כל הגברים היכולים לשאת נשק, היו צריכים להיעשות שבויי מלחמה. וינגרטן הצליח להציל בין 50 ל-60 גברים (ובהם חתנו) והתעקש ללוות את 340 שבויי המלחמה לעבר הירדן. על פי ספרו של דב יוסף על המצור על ירושלים, וינגרטן התחנן להישאר עם השבויים וחשש לחזור לעיר החדשה. גם אסתר ובנותיה, יהודית, מאשה, רחל וכרמיה, נלקחו בשבי הלגיון. מספרם הכולל של היהודים שנהרגו בקרב על הרובע היהודי היה 39 לוחמים ו-30 תושבים.
עם שובו לעיר החדשה ב-7 ביוני, הוא הושם במעצר בית. למרות זאת, ב-9 ביולי, הוא נבחר להיפגש עם עבדאללה א-תל, שכעת היה מפקד הצבא הירדני בעיר העתיקה, לדון בשחרורם של השבויים מהרובע היהודי, קבורת הגופות שנותרו ברובע, והצלתם של כל ספרי התורה ששרדו. ב-17 באוגוסט הוא הופיע בפני ועדה שחקרה את האירועים בעיר העתיקה. עדותו הייתה ביקורתית כלפי פעולות ההגנה, ותיארה מבוכה כללית במהלך שבוע הלחימה האחרון, ללא ניסיון צבאי לשמור על קשר עם האזרחים. על פי דב יוסף, שבויים שחזרו תיארו את וינגרטן כ"יומרני, תאב-כוח ובקשר קרוב באופן מחשיד עם הבריטים".
עד מותו, חי וינגרטן בהתאם לחוקי האבלות - סימן אישי של צער על אובדן הרובע אותו ניהל במשך הרבה שנים. על מכתביו נהג לחתום: "מרדכי ויינגרטן - גלות רחביה". וינגרטן נפטר ב-1964, בגיל 68, ולא הספיק לראות את איחודה של ירושלים והחזרה לרובע היהודי. לאחר מלחמת ששת הימים, חזרה משפחת וינגרטן לביתה ברובע היהודי והקימה את מוזיאון חצר היישוב הישן.
נייג'ל הנדרסון
סר נייג'ל סטיוארט הנדרסון (1 באוגוסט 1909 - 2 באוגוסט 1993) היה אדמירל בצי הבריטי אשר שימש כיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו בין השנים 1968–1971.
ביוגרפיה
הנדרסון התגייס לצי הבריטי ב-1927 והשתתף במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה שימש כנספח הצבאי הבריטי ברומא, וב-1951 מונה למפקד ספינת הסיור HMS Protector. ב-1952 הוא מונה למפקד תחנת הצי האווירית בברמקוט, וב-1955 מונה למפקד הסיירת HMS Kenya. ב-1957 הוא מונה לסגן מפקד הצי של נאט"ו בתחומי אירופה. ב-1960 הוא מונה לראש אגף ההדרכה באדמירליות. ב-1962 הוא מונה למפקד העליון בפלימות'. ב-1965 הוא מונה לנציג בריטניה בוועדה הצבאית של נאט"ו. ב-1 ביוני 1968 הוא מונה ליו"ר הוועדה והחזיק בתפקיד עד פרישתו מהצי ב-1 באפריל 1971.
תא גזים
תא גזים הוא מבנה או מתקן אטום אשר אליו מחובר מנגנון להזרמת גזים רעילים לצורך המתה של בני אדם או בעלי חיים.
תא גזים כאמצעי לרצח המוני בשואה
תא גזים היה האמצעי העיקרי בתוכנית הפתרון הסופי של הנאצים להשמדת יהודי אירופה במהלך השואה. ראשית השימוש בגז על ידי גרמניה הנאצית היה במסגרת מבצע אותנסיה, בראשית שנת 1940. הידע שהצטבר על הרצח בגז במבצע אותנסיה שימש בהמשך את מבצעי הפתרון הסופי. בדצמבר 1941 החל הרצח במחנה חלמנו, שהתבצע בתאי גז ניידים, משאיות שהוסבו לתאי גז. צינור הפליטה של המשאית הופנה לתא המטען, היהודים הוכנסו לתא המטען ונחנקו למוות מגז הפליטה במהלך הנסיעה. כמה תאי גז ניידים שכאלה שימשו גם את האיינזאצגרופן בשטחי ברית המועצות.
ממרץ 1942 החל רצח היהודים בתאי גז נייחים במחנה ההשמדה בלז'ץ. בחודשים שלאחר מכן החלו לפעול תאי גז נייחים גם במחנות סוביבור, טרבלינקה ומיידנק. בתאי הגז במחנות אלה הרצח התבצע באמצעות גז חד תחמוצת הפחמן וגז פליטה ממנועים של טנקים סובייטיים.
במחנה אושוויץ נערכו ניסויים ראשונים של שימוש בגז אחר, ציקלון בה, בסתיו 1941. בהמשך לכך, מאביב 1942 החל הרצח ההמוני במחנה בירקנאו, בתאי גז פשוטים וקטנים יחסית תוך שימוש בציקלון בה. במהלך 1943 נבנו בבירקנאו ארבעה מתחמי השמדה גדולים ומשוכללים, המהווים את שיא "תעשיית ההשמדה" במסגרת הפתרון הסופי. מתחמים אלה כללו חדר התפשטות, תאי גז גדולים (הגדולים שבהם יכלו להכיל כ-2000 איש בבת אחת) ומשרפות.
במחנות ריכוז שונים (מאוטהאוזן, נוינגמה, זקסנהאוזן, שטוטהוף ורונסבריק) הוקמו תאי גז קטנים, שלא שימשו להשמדה ההמונית אלא לרצח קבוצות אסירים בעקבות סלקציות פנימיות.
תא גזים כאמצעי לביצוע עונש מוות
מספר מדינות בארצות הברית השתמשו בתא גזים כדי לבצע הוצאות להורג של פושעים שהורשעו, בעיקר רוצחים. חמש מדינות (ויומינג, קליפורניה, מרילנד, מיזורי ואריזונה) עדיין מאפשרות, תאורטית, הוצאה להורג בתא גזים אך כולן מאפשרות גם זריקת רעל כאמצעי חילופי לביצוע הוצאה להורג. בית משפט פדרלי בקליפורניה אף הכריז על תא הגזים כ"עונש אכזרי ויוצא-דופן", ועל כן לא סביר שיעשה בו שימוש במדינות אלו בעתיד. האדם הראשון שהוצא להורג בתא גזים היה ג'י ג'ון ב-8 בפברואר 1924 בנבדה, והאחרון היה האזרח הגרמני הרמן להגראנד שהוצא להורג ב-3 מרץ 1999 במדינת אריזונה. על פי עדויות, תאי גזים שקופים משמשים לביצוע הוצאות להורג גם בקוריאה הצפונית.
מאז שעונש המוות חזר למדינה, 11 בני אדם הוצאו להורג בתא גזים.
באריזונה אסיר שביצע את פשעו לפני 23 בנובמבר 1992 רשאי לבחור בשאיפת גז.
בין 1937–1940 ליטא השתמשה בתא גזים, ישנן תשע הוצאות להורג מתועדות.
ההוצאה להורג הראשונה הייתה ב-27 ביולי 1937 כאשר ברוניוס פוגוז'ינסקאס ( Bronius Pogužinskas), בגיל 37, הורשע ברצח חמישה אנשים ממשפחה יהודית.
ההוצאה להורג האחרונה המתועדת הייתה ב-16 במרץ 1940 בגין שוד.
תא גזים כאמצעי להרג בעלי חיים
תאי גזים משמשים להרג של בעלי חיים עודפים בתעשיית המזון מהחי, כמו אפרוחים זכרים בתעשיית הביצים או להקות של עופות שנפגעו ממחלה. בתעשיית הפרוות משתמשים בתאי גזים להרג בעלי חיים, מכיוון ששיטת הרג זו אינה פוגעת בשלמות הפרווה. תאי גזים משמשים גם להרג חתולים וכלבים במכלאות ולהרג או להרדמה של בעלי חיים במעבדות לניסויים בבעלי חיים. ההרג נעשה בדרך כלל על ידי גזים שגורמים לחנק, כמו פחמן חד-חמצני, ארגון או תערובת של ארגון ופחמן דו-חמצני. בישראל, שיטה זו רווחת פחות, בשל הרתיעה שהדבר מעורר, בעקבות השימוש בתאי גזים בשואה. שימוש בתאי גזים נפוץ בבתי מטבחיים לחזירים באוסטרליה וכן במדינות שונות באירופה כגון גרמניה, ספרד ודנמרק.
בלאשקי
בלאשקי (בפולנית: Błaszki) היא עיירה במחוז שיירדז שבפרובינציית לודז' בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
העיירה נזכרת לראשונה בתעודה מהמאה ה-14, כיישוב בבעלות כנסייתית. בשנת 1729 קיבל היישוב זכויות עיר.
יהודי בלאשקי
חרף הגבלות על ישיבת יהודים באזור, גדלה הקהילה היהודית ביישוב במהלך המאה ה-19. מאמצע המאה ה-19 נעשתה הקהילה ביישוב לעצמאית, לאחר שהייתה כפופה תחילה לקהילת קאליש.
בעיירה פעלו חסידויות גור, אלכסנדר וסוכצ'ב, ובשנת 1916 הוקמה בעיירה ישיבה.
בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית, אך רוב הקהילה נמנתה על אגודת ישראל, ובעיירה פעלו בית ספר מרשת בית יעקב ובית ספר מרשת יבנה. בתקופה שבין המלחמות היגרו רבים מיהודי העיר לארצות הברית ולמערב אירופה (בבריסל התקבצה קהילה קטנה של יוצאי העיירה) ומעוטם עלו לא"י.
בשנות השלושים סבלו יהודי העיירה ממעשי אנטישמיות מצד האוכלוסייה הפולנית, שהגיעו לכדי תקיפת יהודים בעת הליכתם לבית הכנסת, ולשוד של רוכלים יהודים.
בשנת 1921 נמנו בעיירה כ-2,100 יהודים, רוב תושביה, וטרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיירה כ-5,700 תושבים, כמחציתם יהודים. רב יצחק מאיר קנל היה בין ראשי הקהילהעד שעבר לוארשה.
לאחר כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939 הוצאו להורג עשרה מנכבדי הקהילה. לאחר מכן, הוטלה על יהודי היישוב חובת עבודות כפייה, ורכוש היהודים הוחרם.
בדצמבר 1939 גורשו יהודי העיירה לשטחי הגנרל גוברנמן, ונספו שם. מספר יהודים נמלטו במהלך הגירוש והגיעו ללודז' ולוורשה. לאחר השואה שב לעיירה יהודי אחד, אך הלה נרצח עד מהרה בידי פולנים תושבי המקום.
ראו גם
שואת יהודי פולין
טורי פילנובסקי
ויקטוריה (טורי) ויינברג פילנובסקי (נולדה ב-23 בפברואר 1995) היא מתעמלת אומנותית ישראלית. אלופת ישראל בשנים 2012 ו-2016. אולימפיאדת נוער סינגפור 2010, זוכת מכבייה 2009. מקום 5 בגמר אליפות אירופה מינסק 2015, מקום 6 באליפות אירופה 2016 זוכת מדליית זהב בגביע עולם בפורטוגל 2017, מדליית זהב בגמר גביע עולם בבאקו-2017 .זוכת מדליות בשלל גביעי עולם ותחרויות הגראנד פרי.
קריירה
פילנובסקי נולדה בסנקט פטרבורג שברוסיה. משפחתה עלתה לישראל כשהייתה בת 5, והשתקעה בפתח תקווה. היא החלה להתאמן בהתעמלות אמנותית בגיל 6, ובגיל 13 החלה להתאמן עם נבחרת ישראל. באליפות אירופה בהתעמלות אומנותית לנערות שנערכה בברמן ב-2010 סיימה במקום החמישי בתרגיל האלות ובמקום השישי בתרגיל הסרט. באולימפיאדת הנוער שנערכה באותה שנה בסינגפור סיימה במקום השישי בקרב-רב.
בשנת 2011 החלה פילנובסקי להתחרות גם בתחרויות לבוגרות. היא השתתפה באליפות העולם בהתעמלות אמנותית שנערכה באותה שנה במונפלייה, וסיימה במקום ה-39. בשנת 2012 הקדימה לראשונה את נטע ריבקין וזכתה באליפות ישראל. לקראת אולימפיאדת לונדון (2012) השתתפה בתחרות המבחן האחרונה, אך סיימה במקום ה-15, שלא הספיק לשם השתתפות במשחקים.
בשנת 2013 זכתה במדליה ראשונה בתחרות גראנד פרי, מדליית ארד בקרב-רב, בתחרות שנערכה בחולון. באליפות אירופה שנערכה באותה שנה בווינה השתתפה רק בתחרות הקבוצתית, בה סיימה נבחרת ישראל במקום החמישי. באליפות העולם בקייב סיימה במקום ה-21, ובמשחקים העולמיים שנערכו בסנטיאגו דה קאלי סיימה במקום השישי בתרגיל החישוק, במקום השביעי בתרגיל האלות ובמקום השמיני בתרגיל הכדור.
באליפות אירופה שנערכה ב-2014 בבאקו דורגה פילנובסקי במקום ה-12 בקרב-רב. גם באליפות העולם שנערכה באותה שנה באיזמיר דורגה פילנובסקי במקום ה-12, ובדירוג משותף עם חברותיה לנבחרת, נטע ריבקין (שסיימה במקום השישי) ומרטינה פופלינסקי, דורגה הנבחרת במקום הרביעי. בגמר תחרויות הגראנד פרי שנערך באינסברוק, דורגה במקום הרביעי בקרב-רב, וזכתה במדליית כסף בתרגיל הכדור ובמדליות ארד בתרגילי האלות והסרט.
באליפות אירופה שנערכה ב-2015 במינסק סיימה פילנובסקי במקום החמישי בתרגיל החישוק ובמקום השמיני בתרגיל הכדור. בדירוג הנבחרות, שוב סיימה הנבחרת במקום הרביעי. במשחקים האירופיים בבאקו סיימה במקום העשירי בקרב-רב, במקום התשיעי בתרגיל האלות, במקום העשירי בתרגיל החישוק, במקום ה-12 בתרגיל הסרט ובמקום ה-13 בתרגיל הכדור.
בגרנד פרי אילת בספטמבר 2016 זכתה פילנובסקי במדליית כסף בתרגיל האלות ובשלוש מדליות ארד בתרגילי הכדור, הסרט והחישוק. באותה שנה זכתה באליפות ישראל בפעם השנייה.
בתחרות ה"גרנד פרי" בקייב במרץ 2017 זכתה פילנובסקי בחמש מדליות - מדליית זהב אחת בתרגיל החישוק וארבע מדליות ארד בתרגיל הכדור, האלות, הסרט ובתחרות הקרב רב. באפריל אותה שנה זכתה במדליית הזהב בגמר האלות של תחרות גביע העולם בבאקו. בעקבות הישגיה היציבים החליט איגוד ההתעמלות על שליחתה לאליפות אירופה במאי אותה שנה (בנוסף ללינוי אשרם). החלטה זו אושררה בבית המשפט לאחר ערעור של המתעמלת ניקול זליקמן.
ב-12 ביולי 2017 הודיעה פילנובסקי בהפתעה כי היא פורשת מהתעמלות אמנותית.
חיים אישיים
פילנובסקי שירתה בחיל הרפואה. בוגרת תואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמחות בספורט מ
הערות שוליים
__לחיפוש__ __יצירת_הערה__
ז'ורז'יניו (1991)
ז'ורז' מינאטו פאולינו (בפורטוגזית: George Minatto Paulino, נולד ב-25 במרץ 1991) הוא כדורגלן ברזילאי-איטלקי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי והחלוץ ונודע בכינוי ז'ורז'יניו (Georginho).
קריירה
בינואר הצטרף לקאפיבריאנו. ב-2 בפברואר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 1-1 נגד סנטו אנדרה. באוגוסט הושאל לקלוב דה רגאטס ברזיל בה שיחק רק משחק אחד, ובתום העונה חזר לקאפיבריאנו. במאי הצטרף לגוארני בה לא השתלב וכעבור 7 חודשים בלבד חזר לקפאיבריאנו.
ביולי הצטרף למחנה האימונים של בני סכנין וכעבור חודש חתם במועדון לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת. ב-22 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי סכנין בהפסד 3-2 למכבי תל אביב בו אף הבקיע את שער הבכורה שלו במדי סכנין.
ז'ורז'יניו פרש ממשחק פעיל במרץ 2020 לאחר שסבל מפגיעה בסחוס של הברך שבעקבותיה עבר שני ניתוחים וניסה לחזור למגרשים פעמיים ללא הצלחה.
ז'ורז'יניו מחזיק בדרכון איטלקי.
דורוקולי אזרה
דורוקולי אזרה (שם מדעי: Aotus azarae) הוא מין של קוף לילי מהסוג דורוקולי החי ביבשת אמריקה הדרומית במדינות : ארגנטינה, ברזיל, בוליביה, צ'ילה ופרגוואי והוא בין הקופים היחידים החיים בלילות אף על פי שאוכלוסיות מסוימות פעילות גם ביום. המין נקרא על שם החוקר פליקס דה אזרה (1746-1821).
מאפיינים
בני המין הם קופים קטנים מאוד ואורכם קרוב ל 340 מ"מ ומשקלם מגיע ל-1,250 גרם בזכרים כשהנקבות קטנות במעט גרמים. בשל אורח חייהם הליליים וחיותם במעבה היער, קשה לחקור אותם ואת משקלם במדויק. מעריכים שבשבי הם חיים עד 20 שנה.
דורוקולי אזרה הוא מין מונוגמי שבו הזכר והנקבה חיים יחדיו והזכר מטפל יחד עם האם בצאצאיו עד לגיל שנתיים-שלוש.
קופי הלילה הם באופן כללי אוכלי פירות שונים בתוספת של עלים, צוף פרחים וחרקים. רוב החיות אוכלי הפירות ישנים בלילות כך שיש מעט מאוד תחרות איתם. הם חיים במגוון יערות מיער גשם טרופי ליערות נשירים ועד למרגלות האנדים בגובה 1,250 מטר. הם נוהגים לשכון בצמרות וללון בין הענפים שם ביום או בשעות הערב המוקדמות.
קופים אלו עלולים להיטרף על ידי חתולים כמו הפומה, האוצלוט והיגואר, הטאירה, ינשופים ונחשים גדולים, אך ע"פ רוב הם נמנעים מסכנה וכשיש כזו הם קוראים קריאת אזהרה ונמלטים בקפיצה לענף אחר.
מיון
לדורוקולי אזרה שלושה תת-מינים:
צמרן חום
צמרן חום (שם מדעי: Lagothrix lagotricha) הוא מין צמרן ממשפחת קופי עכביש והוא קוף שעיר וגדול ואחד מהמינים הגדולים ביותר של קופים רחבי אף.
מאפיינים
על אף שמו, לצמרן פרווה אפורה כהה. הצמרן החום חי בקבוצות קטנות ביערות האמזונאס במדינות קולומביה, אקוודור, פרו וברזיל.
זהו קוף גדול שיכול להגיע לאורך 70 ס"מ ולמשקל 5–7 ק"ג. הוא בעל זנב ארוך ושעיר, מתפתל והוא יכול להיאחז בעזרתו. הוא בעל פרווה עבה וצמרירית, שנתנה לו את שמו והיא אפורה כהה עם פנים חומות והידיים ורודות וחזקות עם אחיזה טובה בענפים. קופים אלה אינם נפוצים והם יותר איטיים מקרובי משפחתם. הם צמחוניים ואוכלים בעיקר עלים ופירות על העצים וגם זרעים וחסרי חוליות. הם ממעטים מאוד לרדת לקרקע היער.
קופים אלו נעשים נדירים יותר ויותר והם בסכנת הכחדה כתוצאה מכריתה של יערות הגשם.
סופרמן
סופרמן (מאנגלית: Superman; בתרגום חופשי: "אדם-על") הוא דמות בדיונית של גיבור-על, המופיעה בחוברות הקומיקס שהוציאה לאור חברת DC קומיקס. את הדמות יצרו הכותב ג'רי סיגל והמאייר ג'ו שוסטר, והיא הופיעה לראשונה בחוברת Action Comics #1 ב-18 באפריל 1938 (על שער החוברת כתוב "יוני 1938"). הופעתו ייחודית ואייקונית – הוא לבוש בבגדים בצבעי כחול-אדום-צהוב שעליהם מסוגנן באזור החזה סמל דמוי האות S, ועטוי גלימה אדומה. סופרמן הוא האלטר אגו של קלארק קנט, ניצול מכוכב הלכת הבדיוני קריפטון, שממנו הוברח על ידי הוריו בחללית לכדור הארץ לפני שקריפטון הושמד.
סופרמן משתמש בכוחותיו נגד פושעים. הדמות, שנוצרה על רקע השפל הגדול, הושפעה ממקורות שונים: הדרישה לגיבור שיילחם בעוולות העולם בעקבות מלחמת העולם הראשונה, אלמנטים תרבותיים יהודיים כמו הגולם מפראג, וסיפורי מד"ב ממגזיני ספרות זולה משנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20. עד מהרה הפכה הדמות לאייקון תרבות פופולרית אמריקאי.
לאורך השנים, הופיעה הדמות גם בתסכיתי רדיו, בסדרות טלוויזיה, בסרטי קולנוע, במשחקי מחשב וברצועות קומיקס נוספות. במיוחד נודע סרט הקולנוע "סופרמן" משנת 1978 בכיכובו של כריסטופר ריב.
יצירת הדמות והמקורות שהשפיעו על עיצובה
בתחילת שנות ה-30 נהגו ג'רי סיגל וג'ו שוסטר למכור סיפורים קצרים למגזינים. בשנת 1933 הם יצרו לראשונה דמות בשם "סופרמן", שהופיעה בסיפור בשם "שלטונו של הסופרמן". דמותו בסיפור זה היא של אדם עני וקירח שנאסף בידי מדען מבית תמחוי לצורך ניסוי. המדען משקה אותו בשיקוי שמעניק לו כוחות טלפתיים. השיקוי הופך אותו לאדם תאב-כוח הפונה לצד האפל בנפשו, רוצח את המדען, ומתכנן להשתלט על העולם. בסופו של דבר פגה השפעת השיקוי והוא שב לבית התמחוי.
בהשראת דמות זו כתב סיגל את עלילותיו של סופרמן, הפעם כגיבור ולא כנבל. בעיצוב הדמות שאב השראה גם מדמותו של השחקן דאגלס פיירבנקס, ואילו את האלטר אגו שלו, קלארק קנט, עיצב לפי דמותו של השחקן הקומי הרולד לויד.
בחמש השנים הבאות ניסו סיגל ושוסטר למכור את הדמות לעיתוני קומיקס במטרה ליצור רצועת קומיקס יומית בכיכובו, אך ללא הצלחה. הם כתבו מחדש את הסיפור, אך הפעם יצרו דמות של גיבור מיתי, המתקן עוולות ונלחם למען צדק חברתי ונגד רודנות, בהשראת דמויות כשמשון והרקולס. בגרסה שלישית של הדמות גם הוצגה תלבושתו הצבעונית של סופרמן, שעוצבה בהשראת תלבושותיהן של דמויות ממגזינים של ספרות זולה ומרצועות קומיקס מאותם ימים, כמו פלאש גורדון. בנוסף, ניתנו לדמות כוחות-על פיזיים, במקום מנטליים.
סיגל ושוסטר, חובבי סרטים, העניקו לדמות את השם קלארק קנט, שנוצר משמותיהם של השחקנים קלארק גייבל וקנט טיילור, ולעיר קראו מטרופוליס כסרטו של פריץ לנג משנת 1927.
המצב החברתי
תקופת השפל הגדול היוותה נושא מרכזי בסיפוריו המוקדמים של סופרמן, שלקח על עצמו תפקיד של אקטיביסט חברתי, הנלחם באנשי עסקים ובפוליטיקאים מושחתים. בעיני רוג'ר סאבין, מרצה לקומיקס במכללה לאמנויות סנטרל סנט מרטין בלונדון, הדבר משקף את האידיאליזם הליברלי של מדיניות הניו דיל של פרנקלין דלאנו רוזוולט. על פי סאבין, סופרמן מתפקד כאלוף הבלתי מעורער של כדור הארץ שמגן מפני עוולות חברתיות. כך למשל, הדמות נאלצה להתמודד, בהמשך, עם סוגיות חברתיות בוערות כמו גזענות והקו קלוקס קלאן בתסכית רדיו משנת 1946.
מגזיני ספרות זולה
השראה נוספת ליצירת דמותו של סופרמן הייתה הערצתם של סיגל ושוסטר למגזיני הספרות הזולה. אחת הדמויות שהעריצו הייתה זו של הוגו דאנר מהספר "גלדיאטור" מאת פיליפ ויילי, שיצא בשנת 1930, שלה היו כוחות דומים לאלה של סופרמן בעלילותיו המוקדמות. גם לסיפורי ארן מונרו מאת ג'ון ווד קמפבל, על צאצאי אדם שחיים בכוכב הלכת צדק, הייתה השפעה על גיבוש הדמות.
סיגל ושוסטר אף ציינו כי הושפעו מספרי המדע הבדיוני מאת אדגר רייס בורוז, העוסקים בהרפתקאותיו של ג'ון קרטר על כוכב הלכת בארסום. בסדרת סיפורים זו, גיבור-העל ג'ון קרטר היה בעל יכולת ניתור למרחקים ארוכים, שהתאפשרה הודות להפרשים בעוצמת כוחות הכבידה בין מאדים לכדור הארץ.
השפעות אמנותיות
עוד השפיעו על סיגל ושוסטר המאיירים וינזור מקיי, אלכס ריימונד, בורן הוגארת', מילט קאניף, האל פוסטר ורוי קריין.
יהדות
גם מעמדם החברתי של סיגל ושוסטר כבנים למהגרים יהודים השפיע על סיפוריהם. הרב שמחה ויינשטיין והסופר הבריטי הווארד ג'ייקובסון העלו השערה שיצירתו של סופרמן קיבלה השראה ממשה ומאלמנטים יהודיים נוספים.
שמו הקריפטוני של סופרמן, "קאל-אל", דומה לצירוף הארמי בבלי "קָל אֵל", שמשמעותו "קול האל". הסיומת "אל" שבשם "קאל-אל", זהה לסיומת התאופורית "-אל", המצויה בשמות מלאכים רבים כגבריאל וכמיכאל. השם "קאל-אל" נבחר לסופרמן, על מנת להשוותו אל המלאכים ולומר שגם הוא כמותם, דמוי אנוש ובעל כוחות על שנועדו לעשיית הטוב.
הגולם, ובמיוחד הגולם מפראג – ישות מיתית שנוצרה כדי להגן על יהודי פראג של המאה ה-16 – משמש גם הוא כמקור להשראה. הדמות שבה והופיעה מחדש בשנות ה-30 ובשנות ה-40 של המאה ה-20, כדי להגן על היהודים מפני הנאצים.
ניטשה
בספרו "כה אמר זרתוסטרא" (1883) הציג הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה את דמותו של העל-אדם (הפירוש המילולי של "סופרמן"). לא ברור האם סיגל ושוסטר שאבו מכתביו של ניטשה השראה בעת שגיבשו את דמותו של סופרמן.
ג'ייקובסון מציין במאמרו כי על-אדם וסופרמן הם קטבים מנוגדים זה לזה. ניטשה דימה את דמותו של על-אדם כישות שהתעלתה מעבר למגבלות החברה, הדת והמוסר, אך בו-בזמן נותרה אנושית. לעומתו, סופרמן הוא חוצן, שהתברך בכוחות אדירים ושומר על ערכי המוסר האנושיים.
פרסום
סיפור העלילה הראשון של סופרמן נתפרסם בצורת רצועות קומיקס ביוני 1938 בחוברת Action Comics #1. זוהי אנתולוגיית קומיקס שכללה תשעה סיפורים נוספים שאינם קשורים זה לזה, שיצאה לאור על ידי "National Periodical Publications", לימים DC קומיקס.
דמותו זכתה לפופולריות עצומה כמעט באופן מיידי. הצלחת חוברת הקומיקס בכיכובו של סופרמן הובילה לסדרת קומיקס משלו כשנה לאחר מכן, ביוני 1939. הדמות הוסיפה לככב בחוברות Action Comics, אשר החלו לתת מקום נרחב יותר ויותר לדמותו של סופרמן. במאי 1959 הוקדשה כל החוברת לדמותו. צוות נרחב השתתף בכתיבת הסיפורים, ובו כותבים כוויטני אלסוורת', מורט וייזינגר, אדמונד המילטון, מנלי וייד וולמן ואלפרד בסטר.
בדומה לסיפור העלילה של באטמן מאותה תקופה, עוררו עלילותיו של סופרמן מחלוקות ציבוריות בשל האלימות שהובאה בהם. מאוחר יותר, בדומה לאופן שבו מותגה דמותו של באטמן, גם דמותו של סופרמן החלה לפעול על פי קוד אתי, שמנע ממנה ליטול את חייהם של אחרים.
בשנים שלאחר המלחמה הוצג גם תיאור רחב יותר של שנות התבגרותו בעיירה הבדיונית סמולוויל (תרגום מילולי: "כפר קטן"), ובעלילותיו אלו כונה בשם "סופרבוי". דמותו של סופרבוי הופיעה לראשונה בחוברת More Fun Comics #101 ולאחר מכן כיכבה בחוברת Adventures Comics (1946), עד אשר היו עלילותיה בשנת 1949 לנושאה של חוברת קבועה על שמה.
שנות ה-50 ראו את פרסומן של סדרת החוברות "חברו של סופרמן, ג'ימי אולסן" וכן "חברתו של סופרמן, לויס ליין" – שני כותרים אשר אוחדו בשנת 1974 לכדי הכותר "משפחת סופרמן", שבוטל בשנת 1982. משנת 1978 ועד לשנת 1986 פורסמה סדרת חוברות בשם DC Comics Presents, שכללה ציוותים שונים של גיבורי על מיקום DC.
דמותו של סופרמן, בדומה למרבית הדמויות של DC קומיקס, עברה שכתוב משמעותי בעקבות פרסום המשבר בעולמות האינסופיים. ב-1986 נכתבו שני חלקי הסיפור "סופרמן: מה קרה לאיש המחר?" בידי אלן מור בתור הסיפור הרשמי האחרון של דמותו הקלאסית של סופרמן. הדמות שוכתבה בסדרת החוברות The Man of Steel שנכתבה ואוירה בידי ג'ון ביירן, אשר ניתק את הדמות מקווי העלילה הישנים שלה, ויצר אותה מחדש בגרסה נפרדת.
באותה שנה בוטל הכותר World's Finest Comics ואילו שם הכותר לסדרת הסולו של סופרמן שונה ל-Adventures of Superman. כרך שני של כותר סופרמן חל בהרצה בשנת 1987 והסתיים בשנת 2006, כשלאחריה כותר Adventures of Superman חזר לשמו הקודם. הכותר Superman: Man of Steel חל בהרצה משנת 1991 ועד לשנת 2003 ואילו הכותר הרבעוני Superman: The Man of Tomorrow רץ משנת 1995 ועד 1999.
בשנת 2003 הוחל בהרצה כותר משותף של סופרמן ובאטמן, Superman/Batman. כמו כן, שכתוב נוסף של הדמות, דרסטי פחות, נעשה במיני סדרה "סופרמן: זכות מלידה", שנכתבה על ידי מארק וייד ואוירה על ידי לייניל פרנסיס יו. בשנת 2005 החלה להתפרסם סדרת החוברות All Star Superman, כאשר שנה לאחר מכן החלה Superman Confidential – סדרה אשר בוטלה ב-2008. בעקבות אתחול נרחב אותו ביצעה חברת DC קומיקס ליקום DC בספטמבר 2011, רצף המיספור של כותרי הסדרות Action Comics ו-Superman אותחל כחלק מהרצה מחודשת לכל כותרי החברה. Superman החל בהרצת הכרך השלישי שלו, ו-Action Comics בכרך שני.
ביוגרפיה בדיונית
לפי סיפור העלילה המקורי, סופרמן נולד בשם קאל-אל בכוכב הלכת הבדיוני קריפטון. הוא שוגר בחללית לכדור הארץ בידי אביו, המדען ג'ור-אל, לפני שהכוכב הושמד. זוג איכרים מקנזס מצאו את קאל-אל, אימצו אותו, העניקו לו את השם קלארק קנט וחינכו אותו לערכי מוסר גבוהים. סופרמן למד על קיומו של קריפטון רק בחוברות מאוחרות יותר, שהופיעו בשנת 1949.
בבגרותו החל לפתח כוחות-על שבהם נעזר כדי לשרת את האנושות. סופרמן חי בקרב בני האדם בזהותו הסודית כקלארק קנט, ועבד כעיתונאי בעל נימוסים והליכות במערכת העיתון "הדיילי פלאנט" בעיר הבדיונית מטרופוליס, לצד לויס ליין, שעמה היה בקשר רומנטי.
דמותו של סופרמן התפתחה במשך השנים. הרקע של הדמות והרפתקאותיה הורחבו, מימי רצועות הקומיקס של שנות ה-30 של המאה ה-20 (תור הזהב של הקומיקס) ועד לעידן המודרני.
הפרטים אודות מקורה של הדמות, מערכות יחסיה וכוחותיה השתנו לבלי הכר למשך כל פרסומה, כאשר הכוחות והנבלים פותחו במהלך שנות ה-40. בנוסף על כך, תוארו הרפתקאותיו המוקדמות כנער בעל זהות גיבור-העל "סופרבוי", וכן נוספו לעלילה סיפורי מסגרת נוספים כמו גם דמויות משנה נוספות, ביניהן שורדים נוספים מהכוכב קריפטון.
שנות ה-60 הציגו את עלילותיו של סופרמן שני מארץ-2. חברת DC קומיקס יצרה יקום מרובה עולמות כדי שהגיבורים משנות ה-40 ימשיכו להתקיים לצד אלה משנות ה-60 ואילך, בעיקר לצורך הצדקת קיומן של קבוצות גיבורי העל חברת הצדק של אמריקה וליגת הצדק.
שכתובים קיצוניים לעלילה ולדמות נעשו באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 כתוצאה מביטול המולטי-יקומים באירועי "המשבר בעולמות האינסופיים". כוחותיו של סופרמן הופחתו במידה ניכרת וכן בוטלו מספר דמויות משנה.
סיפור מוצאו של סופרמן, כמו גם רבים אחרים, שוכתב על ידי ג'ון ביירן, שהסיר את קיומם של סופרבוי וסופרגירל מההמשכיות וביסס מחדש את דמויותיהם של ג'ונתן ומרתה קנט, הוריו המאמצים של סופרמן. בשנת 1993, סופרמן מת בקרב נגד דומסדיי, אם כי דמותו שבה לחיים מאוחר יותר. בשנת 1996 הוא התחתן עם לויס ליין, שנת 2004 ראתה שיכתוב נוסף לסיפור המקור. בשנת 2006 הוסרו ממנו כוחותיו (אם כי חזרו לאחר שנה בדיונית נוספת).
תור הזהב של הקומיקס, 1938–1950
כמה מחוברות הקומיקס של תור הזהב, כמו גם סיפורים מאוחרים יותר מתארים את הרקע של סופרמן, על פיו המדען ג'וראל גילה כי קריפטון, כוכב הלכת הבדיוני שבו הוא גר, עומד להתפוצץ, אך הוא איננו מצליח לשכנע את חבריו הקריפטונים להציל את עצמם. הוא בונה חללית על מנת להציל את בנו יחידו, קאלאל. הוא ואשתו לורה צופים כאשר החללית משוגרת בו בעת שקריפטון מושמד. החללית נוחתת על כדור הארץ, בעיירה כפרית (שבסיפורים מאוחרים יותר נקראה סמולוויל), בזמן מלחמת העולם הראשונה. בגרסה ראשונית זו, זוג חוואים בשם ג'ון ומארי קנט מגלים את החללית, לוקחים את התינוק לבית יתומים, ומאוחר יותר מאמצים אותו כבנם בשם קלארק. בנובלה משנת 1942, שינה השדרן והסופר ג'ורג' לאוטר את שמותיהם הקריפטוניים של סופרמן והוריו לקאל-אל, ג'ור-אל, ולארה.
הילד קלארק גדל בחוות הזוג קנט, ומגלה אט אט את כוחותיו, אך הוא אינו מודע בתחילה למורשתו הקריפטונית. לאחר מות הוריו המאמצים, מחליט קלארק להשתמש בכוחותיו לטובת האנושות, יוצר לעצמו תלבושת ועובר לעיר השכנה מטרופוליס. הוא מתחיל לעבוד כעיתונאי בעיתון ה"דיילי סטאר" ומגלה את זהותו כסופרמן לעולם.
החל מתחילת שנות ה-40 התפתחה בהדרגה עלילת חייו של סופרמן בילדותו. סיפור סופרבוי הראשון הופיע בחוברת More Fun Comics #101 (פברואר 1945), אם כי הוריו והאזור שבו גדל עדיין לא הוזכרו בשמותיהם. שם העיירה מופיע לראשונה כסמולוויל בחוברת Superboy Vol. 1 #2 ממאי 1949. שמות הוריו מוזכרים בחוברת מספר 12 מינואר 1951. שינויים נוספים נבעו מאזכורים במדיות אחרות, כמו תסכיתי רדיו ורצועות קומיקס. עיתון ה"דיילי סטאר" הפך ל"הדיילי פלאנט", ועורכו ג'ורג' טיילור הפך לפרי וייט בפרק הראשון של תסכית הרדיו. דמות של נער צעיר בשם ג'ימי אולסן צורפה לצוות העובדים בעיתון מעט לאחר מכן.
תור הכסף של הקומיקס, 1956–1970
ישנן מחלוקות בקרב היסטוריוני קומיקס בנוגע לתאריך התחלתו של תור הכסף, אך רובם מסכימים לגבי שנת 1955 (עם הצגתו של ז'ון ז'ונס, הצייד ממאדים), או 1956 (הצגתו של בארי אלן, הפלאש השני). זה האחרון הציג את הטרנד החדש של DC קומיקס, כלומר גרסאות חדשות לגיבורים ישנים. לפלאש היו אותם כוחות אך תלבושת, זהות וסיפור מקור אחרים. גרסה זו של הפלאש הציגה את ארץ-2 המקביל לכדור הארץ, שבו גרים גיבורי על מתור הזהב לצד גיבורים מתור הכסף.
שנות ה-50 ושנות ה-60 של המאה ה-20 הביאו להרחבת המיתולוגיה של סופרמן, תחת ניצוחו של העורך הראשי מורט ויזינגר. קבוצת גיבורי-העל ליגת הצדק הוקמה, ונבלי-העל הידועים לשמצה ברייניאק וביזארו הופיעו, כמו גם קארה, בת דודתו של סופרמן הידועה כסופרגירל.
בסיפור המקור שפורסם בתחילת שנות ה-60, סופרמן נולד בקריפטון כקאל-אל, בנם של המדען הבכיר ג'ור-אל ולארה. כשקאל-אל מגיע לגיל שנתיים, ג'ור-אל מגלה שקריפטון עומד להתפוצץ. הוא מזהיר את מועצת החכמים השולטת בקריפטון, אך זו מסרבת להזהיר את תושבי קריפטון ואוסרת על ג'ור-אל לעשות זאת. אי לכך, ג'ור-אל מתכנן את בנייתה של חללית שמשפחתו תימלט בה לפני השמדת הכוכב, אולם בעקבות רצף האירועים, נשלמת בנייתו של דגם קטן בלבד, וג'ור-אל בוחר להציל את בנו היחיד ומשגר את החללית לכיוון כדור הארץ בידיעה שהשמש שלו תקנה לבנו כוחות-על. לארה וג'ור-אל נשארים בקריפטון והכוכב מתפוצץ. חלליתו של קאל-אל נוחתת ליד העיירה סמולוויל והוא נמצא על ידי הזוג ג'ונתן ומרת'ה קנט. הם קוראים לו בשם קלארק ומאמצים אותו. הזוג מגלה את כוחותיו המופלאים ומלמד אותו להשתמש בהם בתבונה. בגיל שמונה, קלארק מאמץ את הזהות סופרבוי ונלחם בפשע, גם בהווה וגם בעתיד הרחוק כחבר בלגיון גיבורי-העל. לאחר סיום התיכון ומות הוריו המאמצים, קלארק עובר למטרופוליס ומתחיל ללמוד באוניברסיטה, וכינויו מתחלף מסופרבוי לסופרמן. לאחר סיום האוניברסיטה במגמת עיתונאות, קלארק מתקבל לעבודה ב"הדיילי פלאנט".
תור הארד של הקומיקס, 1970–1985
סיפוריו של סופרמן נותרו דומים לאלה שהופיעו בתור הכסף, אך היה ברור כי הדמות זקוקה לליטוש נוסף. הסופר והאמן ג'ק קירבי לקח את מושכות הכתיבה ובחר לשכתב את הכותר "חברו של סופרמן, ג'ימי אולסן". בין התוספות נכללה דמותו של נבל-העל דארקסייד, שר מלחמה חוצני שמהווה איום מתמשך על סופרמן גם כיום.
העורך הראשי מורט ויזינגר הוחלף בג'וליוס שוורץ, שרצה לשכתב מחדש את סופרמן כדמות ריאליסטית ומודרנית. לצורך כך, הוא שכר את שירותיהם של הכותבים דניס אוניל, אליוט ס. מאגין, קארי בייטס והאמנים ניל אדמס, קורט סוואן ומרפי אנדרסון. מעברה של הדמות לריאליזם נוצח בסיפור Kryptonite Nevermore ("קריפטונייט לא עוד"), כאשר רמות הכוח של סופרמן הופחתו ומאגר הקריפטונייט בכדור הארץ אזל כמעט לחלוטין. אולם, הודות להתערבות המעריצים והחברה, שינויים אלה שוכתבו מחדש. בנוסף, סופרמן מארץ-2 המקביל התחתן עם לויס ליין שבעולמו, והוצגו אויבים חדשים, ביניהם (Terra-Man) ו (Parasite).
עם צאת הסרט "סופרמן: הסרט" בשנת 1978, מערכת העיתון ה"הדיילי פלאנט" נקנתה בקומיקס בידי מורגן אדג', נשיאם של אולפני Galaxy Broadcasting Systems, וקלארק קנט הפך לשדרן החדשות הראשי. לקראת סוף שנות ה-70, חברת ילדותו לאנה לאנג הצטרפה לצוות החדשות. עם התבססות העולמות המרובים, סופרמן של תור הכסף והארד (Kal-El) גר בארץ-1, וסופרמן של תור הזהב (Kal-L) גר בארץ-2.
עם ריבוי העולמות, סיפורי סופרמן מתור הזהב חזרו להמשכיות, אך הדבר יצר מספר בעיות. לא היו כל הפסקות בין הסיפורים מתור הזהב והכסף והדמות פורסמה כסיפור מתמשך אחד מאז נוצרה. כמו כן, לפני תום תור הזהב, חברת DC שמטה את השם "Kal-L" לטובת "Kal-El". סדרת סיפורים משנות ה-70 קבעו כי סופרמן מארץ-2 נשא לאישה את לויס ליין מעולמו בשנות ה-50 והפך לעורך הראשי של ה"דיילי סטאר". בתחילת שנות ה-70, קאל-L מארץ-2 מוצא את החללית של בת דודו קארה זור-L, שהופכת לגיבורת העל פאוור גירל. קאל-L הוא אחד מהחברים המייסדים של חברת הצדק של אמריקה ובתחילת שנות ה-80 גם המייסד של All-Star Squadron בזמן מלחמת העולם השנייה.
העידן המודרני של הקומיקס, 1985–2000
במיני-סדרה "המשבר בעולמות האינסופיים" בת 12 החוברות משנת 1985, כל גיבורי העל של יקום DC נלחמים נגד ישות זדונית בשם אנטי-מוניטור. כתוצאה מכך, רבים מהיקומים המקבילים מושמדים. בעקבות הסדרה, שונו ועודכנו סיפורי הרקע של גיבורי העל לתקופה המודרנית. הסיפור "Whatever Happened to the Man of Tomorrow?" משנת 1986 של הכותב אלן מור היה לסיפורו האחרון של סופרמן מתור הכסף, וסיפור המקור שלו שוכתב מחדש בהרצתו של ג'ון ביירן, The Man of Steel. אתחול מחודש זה הביא לשינויים מרחיקי לכת בדמות וזכה להצלחה פרסומית רחבה.
במהלך המשבר, כדורי הארץ המקבילים מתמזגים לאחד וכמה מגיבורי העל שבארץ-2 חדלים מלהתקיים. קאל-L ואשתו לויס ליין מארץ-2, סופרבוי מארץ-פריים ואלכסנדר לותר ג'וניור מארץ-3 עברו ל"ממד גן העדן" מאחר שכבר לא היה להם עולם משלהם. קאל-L אינו מופיע שוב עד למיני סדרה "הממלכה" (The Kingdom) משנת 1999, בה מתברר שהוא מצא דרך להימלט מהממד, אך בחר שלא לעשות זאת. לאחר המשבר, חברת DC הוציאה לפרישה את סופרמן של תור הכסף בסיפור בן שני חלקים בשם "מה עלה בגורלו של איש המחר?". אף על פי שנקבע כי סופרמן מהעידן המודרני היה קיים מזה זמן מה, הופעותיו הקודמות בוטלו מההמשכיות בסדרת החוברות The Man of Steel. סיפורים מאוחרים יותר כמו "סופרמן: זכות מלידה" מחזירים אלמנטים מתור הכסף חזרה להמשכיות.
בגרסתו של ביירן, סופרמן הגיע מכוכב הלכת קריפטון, שתואר מחדש ככוכב קר וסטרילי בשונה מעולם הפלא של 48 השנים הקודמות. לאחר שחלליתו של קאל-אל נחתה בכדור הארץ, הוא אומץ על ידי הזוג ג'ונתן ומרתה קנט, אשר גידלו אותו מימי ינקותו ולא אספו אותו מבית היתומים כמקודם.
בגרסה זו, כוחותיו התפתחו בהדרגה והוא מעולם לא יצר את זהות סופרבוי, וכן הוריו שרדו והם מהווים דמויות משנה חשובות גם כיום. כוחותיו הופחתו, כאשר הוסרו מהם האלמנטים הפנטסטיים. כוחו הפיזי ומהירותו נותרו עצומים, אולם כעת נוצרה התחושה כי הם מוגבלים.
סופרמן התמודד בעידן המודרני מול גלריית נבלים אשר שוכתבה מחדש, וביניהם גרסה מחודשת של לקס לות'ר, שנכתב כמולטי-מיליונר ופילנתרופ מרושע. שינוי נוסף חל במערכת היחסים שלו עם באטמן. מאז שנות ה-40 ועד לשנות ה-70, סופרמן ובאטמן היו חברים טובים ובני ברית. אולם, מאז שנות ה-80, מערכת היחסים ביניהם תוארה כסבוכה ולא נינוחה בגלל השוני הגדול ביניהם. ביירן עזב את הכותר מספר שנים לאחר מכן, אולם השינויים שערך נשארו מנת חלקה של הדמות לאורך שני עשורים.
סופרמן הגלה את עצמו לחלל החיצון מתוך מטרה לגזור את דינם של מספר פושעים קריפטונים מממד אחר, וכותבים מאוחרים נאלצו להתמודד עם ההשלכות שבשימוש בכוח הקטלני בעקבות זאת. קלארק קנט הציע נישואין ללויס והיא הסכימה.
בשנת 1992 פרסמה חברת DC את המיני סדרה "מותו של סופרמן", שבה סופרמן נלחם ביצור בשם דומסדיי, ששורשיו לא היו ידועים עוד בתקופה ההיא. גם דומסדיי וגם סופרמן נהרגים, ומיני סדרה עוקבת בשם "לוויה לחבר" הציגה את תגובותיהם של הקרובים אליו למותו. או אז, חברת DC פרסמה את המיני סדרה "שלטונם של הסופרמנים", במהלכה הוצגו ארבע דמויות כסופרמן – סופרבוי חדש, איש המחר הסייבורג, הבן האחרון של קריפטון האלים וסטיל. קאל-אל מופיע לקראת סוף המיני סדרה כשהוא ללא כוחות ובחליפת קרב קריפטונית. לאחר שסטיל וסופרגירל משמידים את החליפה, קאל-אל מוצג כאשר הוא לבוש בתלבושת שחורה, עם סמל "S" כסוף על חזהו. קבוצת הסופרמנים מתאחדת ומביסה את איש המחר המרושע. סופרמן ולויס נפגשים מחדש, ובחוברת ספיישל בשנת 1996 שניהם מתחתנים. הגיבור חזר, אולם השלכות הסיפור גרמו לגרין לנטרן, האל ג'ורדן, לאבד את שפיות דעתו ולהפוך לנבל פאראלקס, כפי שתואר בקשת הסיפור "גרין לנטרן: דמדומי הברקת". האירוע עצמו הוביל למיני סדרה נוספת, "שעת אפס: משבר בזמן", שהיה מעין המשך למשבר בעולמות האינסופיים.
בסוף שנות ה-90, סופרמן עבר שינוי מהותי כאשר כוחותיו המסורתיים השתנו והוא הפך לישות בעלת קרינה אלקטרומגנטית, המסוגלת לשנות את מצב צבירת גופה, לעבור דרך חפצים וכן להיטען ממקורות אנרגיה חשמליים. כדי לשמור על יציבות פיזית, היה עליו ללבוש חליפת מגן. בתקופה זו, הוא היה מסוגל להפוך לצורתו הגשמית של קלארק קנט, אולם לא היה יכול להשתמש בכוחותיו תחת מעטה זה.
לאחר העידן המודרני של הקומיקס, 2001 ואילך
בשנת 2004 פורסמה המיני סדרה "סופרמן: זכות מלידה" ("Superman: Birthright"), בכתיבתו של מארק וייד. הסיפור מחזיר מספר אלמנטים שלפני המשבר אשר בוטלו בידי ג'ון ביירן, כאשר ביניהם נכללת הדגשה על ירושתו הקריפטונית של סופרמן. בין השינויים שנערכו, קאל-אל עוזב את קריפטון כתינוק ולא כעובר, כוחותיו של סופרמן מאפשרים לו גם לראות הילה של בני אדם, סמל ה-"S" הוא סמל לתקווה בעולם ביתו, תלבושתו עשויה מאריגים שהונחו בחללית המילוט שלו, ולקס לות'ר הוא חבר ילדות. כתוצאה מההשלכות של המשבר האינסופי משנת 2005, סיפור מקור זה – כמו גם אירועי חוברות The Man of Steel – כבר אינם תקפים.
באירועי המשבר האינסופי, קאל-L נמלט מממד גן העדן שבו הוא לכוד יחד עם אלכסנדר לותר ג'וניור וסופרבוי פריים. קאל-L מעוניין ליצור מחדש את היקום, הפעם עם ארץ-2 כמרכזי במקום כדור הארץ, במחשבה שהדבר יציל את לויס, אשתו הגוססת. אלכסנדר לות'ר יוצר מחדש את ארץ-2, אליו עוברים קאל-L ולויס, שמתעוררת לזמן קצר אך לבסוף מתמוטטת ומתה. בזעמו הרב, סופרמן מארץ-2 תוקף את סופרמן מכדור הארץ, אך וונדר וומן מצליחה לעצור בעדם.
שני הסופרמנים מתאחדים כדי לעצור את אלכסנדר לות'ר ואת סופרבוי פריים, שתוכניתם ליצירת היקום מחדש תביא למותם של מיליוני אנשים. השניים מרוקנים ביודעין את כוחותיהם כשהם גוררים את סופרבוי פריים לתוך השמש האדומה של קריפטון ומביסים אותו בשארית כוחותיהם. כשהוא פצוע אנושות, קאל-L מת בזרועותיה של פאוור גירל, והוא ולויס נקברים לצידו של סופרבוי.
שנת 2007 הביאה לשכתובו של סיפור מקור נוסף, כעת כשהיסטוריית יקום DC אותחלה בעקבות המשבר האינסופי. קו הזמן החדש משכתב מחדש את סיפורי המקור המורכבים שנעשו ואת התפתחותן של חמש גרסאותיו של סופרמן. בין הפרטים שהורחבו ונוספו נכללים בין היתר תסכולו של ג'ור-אל על סירובה של מועצת חכמי קריפטון להתפנות מהכוכב, ידיעתו של קלארק אודות אימוצו ועזרתו לזולת עוד מגיל צעיר.
סדרת הכותרים All Star Superman שהחלה בשנת 2005, תחת כתיבתו של גראנט מוריסון, מבוססת כמעט לחלוטין על גרסת תור הכסף של הדמות, ומספרת על רצף האירועים שקרו מאז מחוץ לקו הזמן הנוכחי. בעקבות אירועי המשבר האינסופי, קלארק ולויס מאמצים תינוק קריפטוני שמתגלה כבנו של גנרל זוד. כמו כן, סופרמן מתמודד עם מות אביו המאמץ וכן עם שובו של הנבל ברייניאק, צעד אשר גורם להגעתם של אלפי קריפטונים אל כדור הארץ. במיני סדרה "העולם של ניו קריפטון" משנת 2009, אלה מחליטים להקים את קריפטון החדש, וסופרמן עוזב כדי לחיות לצידם.
בעקבות אירועי "העמדה האחרונה של ניו קריפטון" ו"מלחמת הסופרמנים" משנת 2010, ניו קריפטון מושמד, מה שגורם לסופרמן להילחם בגנרל זוד. הוא לוכד את זוד באזור הפנטום ושב לכדור הארץ. במיני סדרה מהשנים 2010–2011 "סופרמן: מקורקע" מאת הכותב ג'יי מייקל סטרזינסקי, סופרמן נודד לאורכה ולרוחבה של ארצות הברית כדי להתחבר מחדש לתושבי המדינה שעליהם נשבע להגן. בקשת הסיפור "שלטונו של דומסדיי", סופרמן ובני בריתו חייבים להביס את קוטל האבדון ("Doomslayer"), יצור מסתורי שמבקש להשמיד את דומסדיי ואת כל החיים על פני כדור הארץ.
כוחות ויכולות
כארכיטיפ משפיע של ז'אנר גיבורי העל, לסופרמן כוחות-על מגוונים שהתפתחו לאורך גלגוליו של הקומיקס. בסדרת האנימציה של מקס פליישר משנות ה-40 וזו של שנות ה-50 בכיכובו של ג'ורג' ריבס, הוא מתואר כ"מהיר יותר מקליע, חזק יותר מקטר רכבת, מסוגל לנתר מעל בניינים גבוהים בדילוג אחד".
במקור, הוסברו כוחותיו של סופרמן כתכונה טבעית של כל ילידי קריפטון, מה שעורר את השאלה – אם סופרמן מסוגל לעופף בחלל ולעבור בין כוכבים שונים תוך זמן קצר, מדוע שאר בני קריפטון לא פשוט עזבו את הכוכב שלהם בדרך זו לפני שהושמד? בהתאם לכך השתנה ההסבר למקור כוחותיו, ונטען שהוא מגיע כתוצאה מתנאי הסביבה השונים של כדור הארץ ביחס לקריפטון – הכבידה הנמוכה יותר של כדור הארץ וקרינת השמש, הגבוהה יותר מהשמש האדומה של קריפטון. מאוחר יותר נזנח ההסבר בקשר לכוח הכבידה השונה, והשוני בקרינת השמש נותר כהסבר היחיד למקור כוחותיו של סופרמן.
מאז תחילת פרסומו, כוחותיו של סופרמן הוצגו באופן הדרגתי כחזקים יותר ויותר, עד שהגיעו לרמות שהקשו על הכותבים להמציא עלילות שבהן יוצבו בפניו אתגרים רציניים (למשל, בשלב מסוים הוא היה חזק עד כדי כך שהיה מסוגל לדחוף כוכבים בידיו החשופות ומהיר עד שהיה מסוגל לעבור את מהירות האור ולחזור אחורנית בזמן). לאחר אירועי המשבר בעולמות האינסופיים, הוחלט להפחית בצורה משמעותית את עוצמת הכוחות שלו.
מנגד, סופרמן סובל ממספר נקודות תורפה, שנוצרו על ידי הכותבים ככלי עלילתי על־מנת לאזן את העוצמה הרבה של כוחותיו. חולשתו הבולטת היא רגישותו לקריפטונייט, מינרל בדיוני שמקורו בכוכב המוצא שלו, קריפטון. קריפטונייט ירוק פולט קרינה המחלישה את סופרמן, הופכת אותו לפגיע, ובחשיפה ממושכת עלול אף להרוג אותו.
הקריפטונייט הוזכר לראשונה בתסכית הרדיו "הרפתקאות סופרמן" ב-1943, ורק חמש שנים מאוחר יותר החל להיות מוצג גם בקומיקס. על־פי רוב, הקריפטונייט מוצג בצבע ירוק, אבל עם חלוף השנים הוצגו בקומיקס גם סוגים שונים של קריפטונייט, בצבעים שונים, ובעלי השפעות שונות על סופרמן. בעידן המודרני הופסק כמעט לחלוטין התיאור בסוגים השונים של קריפטונייט פרט לקריפטונייט ירוק. מגבלה נוספת היא חוסר יכולתו של סופרמן לראות מבעד לעופרת, לעומת ביזארו – שכוחותיו הפוכים לשל סופרמן – שמסוגל לראות אך ורק דרכה.
כמו כן, סופרמן פגיע בפני קרני אור משמשות אדומות, כמו זו של קריפטון, שמקטינות בצורה משמעותית את יכולותיו הפיזיות. החסינות שלו אינה פרקטית כלל בפני התקפות מבוססות קסם, כפי שהודגם בקרבותיו עם קפטן מארוול ואדם השחור.
לעיתים סופרמן מסוגל לנצל את החושים המחודדים שלו כדי לזהות אמת או שקר לפי הדופק של הדוברים.
עיבודים למדיות נוספות
הפופולריות הרבה של סופרמן הובילה לעיבוד של עלילותיו גם למדיות נוספות, מלבד חוברות הקומיקס.
המאה ה-20
העיבוד הראשון היה רצועת קומיקס בין השנים 1939–1966 שכללה אלמנטים שלא הופיעו בסדרת הקומיקס המקורית, דוגמת כוכב הלכת קריפטון ואביו של סופרמן, ג'ור-אל.
בין השנים 1940–1951 שודר תסכית רדיו בשם "הרפתקאות סופרמן" בדיבובו של באד קולייר כקריין הראשי.
בין השנים 1941–1943 הוקרנה בבתי הקולנוע סדרה בת 17 סרטוני אנימציה שיצר מקס פליישר, חלוץ בתחום האנימציה. באד קולייר דיבב את דמותו של סופרמן גם בסדרה זו, והיא הייתה מועמדת לפרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר.
ב-1948 הופקה לבתי הקולנוע סדרת לייב אקשן בת 15 פרקים, שבה גילם קירק אלין את סופרמן. שנתיים לאחר מכן הופקה סדרה נוספת בכיכובו, בשם "איש האטום נגד סופרמן", בת 15 פרקים.
בין השנים 1966–1969 שודרה סדרת אנימציה בת 68 פרקים קצרים בשם "ההרפתקאות החדשות של סופרמן" שהיוותה עיבוד למחזמר ויועדה לצופים צעירים, אך זכתה להצלחה בקרב כלל הצופים. הצלחת הסדרה הובילה לאחר מכן לסדרת אנימציה נוספת, "סופר-חברים" מבית האנה ברברה (1973–1984), בה הופיע סופרמן לצד דמויות נוספות של גיבורי DC קומיקס נגד הארגון הרשע של לקס לות'ר. הסדרה עצמה זכתה לשישה המשכים, ששודרו עד לשנת 1986.
ב-1978 הופק "סופרמן: הסרט", סרט קולנוע באורך מלא בבימויו של ריצ'רד דונר ובכיכובו של האלמוני, כריסטופר ריב. הסרט זכה להצלחה אדירה בקרב המעריצים ובקופות והצלחתו הביאה להפקת שלושה סרטי המשך נוספים בשנות ה-80, אם כי אלה לא שיחזרו את הצלחתו של הראשון ונטו יותר לקומדיה.
בין השנים 1993–1997 שודרה סדרת הטלוויזיה "לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן" למשך ארבע עונות, בכיכובם של דין קיין וטרי האטצ'ר, שהתמקדה ביחסיו של קלארק קנט עם לויס ליין בתור סופרמן ובתור קלארק.
בין השנים 1996–2000 שודרה "סופרמן: סדרת האנימציה" בערוץ Cartoon Network בהפקת האחים וורנר אנימציה ובהפצת Warner Bros. Television Studios.
סרטי לייב אקשן
בשנת 2006 יצא הסרט "סופרמן 2: הגרסה של ריצ'רד דונר" כעיבוד מחודש לסרט "סופרמן 2", ובהמשכון שלו "סופרמן חוזר" בבימויו של בריאן סינגר ובכיכובו של ברנדון ראות'.
בשנים 2013–2022 גילם השחקן הנרי קאביל את סופרמן ביקום הקולנועי של DC. בשנת 2019 בסרט שהאזאם! ריאן האנדלי גילם את סופרמן בהופעת קמע במקום הנרי קאביל. בשנת 2021 הנרי קאביל גילם את הדמות בסרט ליגת הצדק: גרסת סניידר.
אנימציה
בין השנים 2001–2006 שודרו סדרות האנימציה "ליגת הצדק" ו"ליגת הצדק ללא גבולות" בערוץ Cartoon Network בהפקת האחים וורנר אנימציה ובהפצת Warner Bros. Television Studios.
בין השנים 2006–2020 יצאו מספר סרטי אנימציה על הדמות ובהשתתפותה, כחלק מסרטי האנימציה החדשים של חברת DC קומיקס. ביניהם נמנים "סופרמן: מתקפתו של ברייניאק", "סופרמן: דומסדיי" , "ליגת הצדק: הגבול החדש" , "סופרמן/באטמן: אויבי הציבור" , "ליגת הצדק: משבר בשני העולמות" , "סופרמן/באטמן: אפוקליפסה" , "ליגת הצדק – הדור הבא", "סופרמן/שהאזאם: שובו של אדם השחור" , "אול סטאר סופרמן" , "ליגת הצדק: אבדון" , "סופרמן נגד האליטה" , "סופרמן: ללא מעצורים" , "ליגת הצדק: פרדוקס פלאשפוינט" , "ליגת הצדק: מלחמה", "ליגת הצדק: כס אטלנטיס" , "ליגת הצדק נגד הטיטאנים הצעירים" , "ליגת הצדק האפל" , "מותו של סופרמן" ו"שלטונם של הסופרמנים" , "ליגת הצדק נגד חמשת הקטלניים" , "ליגת הצדק האפל: מלחמת אפוקליפס", "סופרמן: איש המחר".
השפעה תרבותית
דמותו של סופרמן נחשבת לאייקון תרבות פופולרית אמריקאי. היא נמנית בין הדמויות הראשונות בסוגת גיבורי-העל, וכן מהווה את אחת הדמויות המזוהות עם הסוגה והמוכרות ביותר בה. דמותו הייתה בעלת השפעה מכרעת על התפתחות הסוגה ונשארה אחת מדמויות הקומיקס הפופולריות ביותר גם כיום. הרפתקאות הדמות ופופולריותה הרבה ביססו את הדמות ככוח מניע בעיני הציבור, והיא היוותה השראה למוזיקאים, קומיקאים וכותבים כאחד. היסוד הכימי החוצני קריפטונייט וכן שם הנבל ברייניאק הפכו זה מכבר לשם נרדף למושגים שגורים כעקב אכילס ובינה מלאכותית.
ניתוח ספרותי
מבקרים וחוקרים שונים עסקו במהלך השנים בהשפעתה של הדמות בארצות הברית וברחבי העולם. הסופר אומברטו אקו דן במאפייניה המיתיים של הדמות בשנות ה-60, הרבה לפני השינויים אותם עברה הדמות בעקבות המשבר בעולמות האינסופיים של שנת 1986. במאמרו זה, אקו מציין את יכולותיו הרבות והעוצמתיות של סופרמן, את ניגודו הגמור בזהותו כקלארק קנט, וכן את השלכתו על הקורא הממוצע – אשר נרדף בידי תסביכים שמעבר לכוחותיו ונתון להצקות ממושכות בידי חבריו. אקו מזכיר גם את מתן התקווה כי יום אחד יוכל אותו אדם לשחרר מנבכי אישיותו המתוסכלת את אדם-העל אשר יכפר על שנים של קיום מביך. סופר המדע הבדיוני לארי ניבן עמד על טיב היחסים הרומנטיים של הדמות עם לויס ליין ועל חסרונותיו של החייזר הקריפטוני בהסתגלותו לחיים ארציים. סקוט בוקטמן, תאורטיקן תרבות מאוניברסיטת סטנפורד, דן בהאנשתם של גיבורי-על ובתנועתם באזורים עירוניים, ורואה בריחופו של סופרמן מעל בנייניה הגבוהים של מטרופוליס כייצוג לתפיסה קורבוזית שלפיה כל המרחב שלפניו פתוח ונגיש.
במוזיקה
דמותו של סופרמן הפכה למקור השראה גם למוזיקאים רבים, ששיריהם מנציחים את הדמות. שירו של הזמר הסקוטי דונובן, "Sunshine Superman", שנכלל במצעד בילבורד הוט 100, מזכיר את הגיבור גם בשם השיר וגם במילותיו, המציינות "לסופרמן ולגרין לנטרן אין יתרון עליי". הזמר-היוצר של הפולק-רוק, ג'ים קרוצ'י, שר על הדמות בפזמון השיר You Don't Mess Around With Jim. שירים נוספים שמזכירים את סופרמן כוללים את הסינגל של להקת ג'נסיס, "Land of Confusion", שירם של הקינקס "(Wish I Could Fly Like) Superman". שירם של הקראש טסט דאמיז, "Superman's Song", חוקר את התבודדותה של הדמות ואת מחויבותה בעולם. הדמות הוזכרה בשירים נוספים של אמנים רבים, ביניהם בון ג'ובי, אלאניס מוריסט, קווין, AC/DC, לורי אנדרסון, דיו, בוני טיילר, בריאן אדמס, סטון טמפל פיילוטס, 3 Doors Down, בוש, אמה בנטון, דייב מת'יוס בנד, אמינם, ג'ושוע סקוט שאזיי, סופיאן סטיבנס, ג'יי זי, טי-פיין, דה גיים וטיילור סוויפט.
בקולנוע
התייחסויות מוזיקליות לדמותו של סופרמן לא היו היחידות. בסרט באטמן ורובין, כאשר באטמן מסרב לצרף את רובין כשותף, הוא מציין כי זו הסיבה שסופרמן עובד לבדו. בסרט ספיידרמן, הדודה מיי מייעצת לאחיינה פיטר פארקר לא להתאמץ יותר מדי, כיוון שהוא לא סופרמן.
בטלוויזיה
פרודיות על הדמות החלו להופיע כבר בשנת 1942 עם הצגת דמותו של מייטי מאוס בסרטון קצר בשם "עכבר המחר". שנה לאחר מכן, באגס באני הופיע בסרטון אנימציה בשם "סופר ראביט", שבו אכילת גזרים מועשרים מקנה לו כוחות-על. הסרטון מסתיים בכך שבאגס באני ניגש לתא טלפון כדי להחליף את זהותו לסופרמן האמיתי, ויוצא משם כנחת אמריקני. בשנת 1956, דאפי דאק נטל את זהותו של "קלאק טרנט" בסרטון האנימציה הקצר "Stupor Duck" ובחוברת קומיקס של לוני טונס בהמשך. חבורת מונטי פייתון הבריטית יצרה עבור סקיצה לתוכניתם ברשת BBC דמות של מתקן אופניים בעולם שמלא בסופרמנים. באותה רשת, הסיטקום "גיבור שלי" הציג את דמותו של גיבור-העל ת'רמומן, פסטיש של סופרמן שגר עם חברתו ומנסה להציל את העולם. בארצות הברית, התוכנית סאטרדיי נייט לייב ערכה מספר פרודיות לדמות, והשחקנית מרגו קידר גילמה בשנית את דמותה של לויס ליין במערכון משנת 1979. ג'רי סיינפלד, מעריץ מושבע של סופרמן, הביא בסדרתו סיינפלד מגוון התייחסויות לדמות, ובשנת 1997 ביקש שסופרמן יככב לצידו בסרטון פרסומת לאמריקן אקספרס. הסרטון שודר במהלך משחקי הפלייאוף של NFL והסופרבול של שנת 1998, וסופרמן אויר בדמותו של המאייר קורט סוואן לפי בקשתו של סיינפלד.
דירוגים ופרסים
דמותו של סופרמן נבחרה במקום הראשון ברשימת 50 גיבורי-העל הגדולים ביותר שערך מגזין אמפייר, וכן במקום הראשון ברשימת גיבורי-העל הגדולים של שנת 2011 שערך האתר IGN
מותג הקומיקס זיכה את יוצריו בשישה פרסי אייזנר, ביניהם הסיפור הקצר, האלבום הגרפי, המאיירים והסדרה החדשה הטובים ביותר וקטגוריה מיוחדת ליוצרי הדמות, ג'רי סיגל וג'ו שוסטר: היכל התהילה של שנת 1992.
בנוסף, המותג זכה בשלושה פרסים ע"ש הארווי קורצמן, בהם האמן, האינקר והמהדורה הטובים ביותר. יוצרי הדמות, ג'רי סיגל וג'ו שוסטר, זכו בקטגוריה מיוחדת גם בפרס זה: היכל התהילה ע"ש ג'ק קירבי של שנת 1993.
תחש גמדי
תחש גמדי (שם מדעי: Trichechus pygmaeus) הוצע כמין על ידי מארק ואן רוסמלן, חוקר פרימטים מאוניברסיטת אמסטרדם. להפרידו מתחש הנהרות האמזוני, הקרוב אליו, ושהוגדר שנים כתת מינו, מכך אמור להזכירו בתכונותיו, ובמקום מחייתו, ממדיו קטנים וקומפקטיים ביחס למינים אחרים ממשפחת התחשאים: משקלו לא עולה על 60 ק"ג כשאורכו מגיע ל-130 ס"מ. למעשה, המין הקטן ביותר ממשפחת התחשאים. הוא ניזון בעיקר מצמחי מים. ארגון הIUNC אינו מכיר בו כמין נפרד.
סיפור אופטימי
סיפור אופטימי הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת-יוצרת הישראלית דיקלה. האלבום יצא לאור ב-1 בספטמבר 2016, על ידי חברות התקליטים הליקון. באלבום ישנם 10 שירים ביניהם הסינגל, "הוא כותב לי מאמי", שלו יצא קליפ בערוצם של הליקון ב-Vevo, וצעד שבועות בראש מצעדי ההשמעות.
פרס אגדת יורוליג
פרס אגדת יורוליג (באנגלית: Euroleague Basketball Legend Award) הוא פרס המוענק על ידי חברת היורוליג לכוכבי ליגת היורוליג הגדולים ביותר בכל הזמנים. הזוכים בפרס, שחולק לראשונה בשנת, מוכרזים רשמית כ"אגדות יורוליג".
סיפור אופטימי
האלבום הגיע למעמד "אלבום זהב" בישראל, עם מכירות של למעלה מ-20,000 עותקים.