cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גאורגי דוברינין
ביוגרפיה
מאפריל 1959 עד ינואר 1962 עבד כיועץ בכיר ויועץ של הק.ג.ב במשרד הפנים של מונגוליה.
דוברינין התפטר עקב מחלה ביולי 1962. הוא גר במוסקבה, שם מת במאי 1977.
מימינו (1977)
מימינו (גאורגית: მიმინო, רוסית: Мимино) הוא סרט קולנוע קומי של הבמאי הגאורגי-סובייטי גיאורגי דאנליה משנת 1977.
הפקה
בתפקיד הראשי בסרט מופיע הזמר והשחקן הגאורגי מפורסם וחטנג קיקבידזה. הגיבור הראשי הוא טייס בשם וַלִיקוֹ, המכונה "מימינו" (בז בגאורגית), העובד בקווי תעופה מקומיים ומטיס מסוק בין כפרים קטנים בגאורגיה. חלומו של מימינו הוא לעבוד כטייס מטוס בקווי תעופה בינלאומיים. לשם כך הוא נוסע למוסקבה כדי לנסות להתקבל לעבודה ברשות התעופה הממלכתית של ברית המועצות. במוסקבה הוא פוגש נהג משאית ארמני בשם רוביק (פרונזיק מקרטצ'יאן) ויחד איתו נקלע למצבים משעשעים שמציגים את הרבגוניות של העמים השונים של ברית המועצות.
הסרט דובר רוסית וגאורגית.
"מימינו" היה לאחד הסרטים המצליחים ביותר שיצאו בברית המועצות. הוא המשיך להיות משודר לעיתים קרובות בטלוויזיה שנים רבות אחרי יציאתו. משפטים רבים ממנו, במיוחד הדיאלוגים ברוסית מעט קלוקלת בין וליקו לבין רוביק, הפכו למטבעות לשון ברוסית. גם שיר הנושא של הסרט, "צ'יטו גווריטו", המבוצע בשפה הגאורגית על ידי קיקבידזה, הפך ללהיט גדול בכל ברית המועצות.
הסרט קיבל את מדליית הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי שנערך במוסקבה.
דראפט
דראפט (מאנגלית: Draft, גיוס) הוא תהליך שבו קבוצות ספורט מקצועניות בוחרות ספורטאים שאינם כבולים בחוזה עם מועדון אחר, בדרך כלל ממכללות, תיכונים או קבוצות לא מקצועניות. שיטת הדראפט נהוגה בענפי ספורט רבים בארצות הברית, כמו בהוקי קרח, בבייסבול, בפוטבול ובכדורסל. השיטה כמעט לא נהוגה מחוץ לצפון אמריקה, שם עיקר השחקנים מגיעים ממחלקת הנוער ומקבוצות אחרות על ידי רכישה ישירה.
בדראפט ניתנת לכל אחת מקבוצות הליגה בתורה הזדמנות לבחור שחקן מבין המועמדים, לפי סדר מסוים: ככל שקבוצה נמצאת במקום מוקדם יותר בדראפט, באפשרותה לבחור מבין מבחר שחקנים גדול יותר.
בדראפט של ליגת ה-NFL, שהחלו להשתמש בו בשנת 1936, סדר הקבוצות שבוחרות בדראפט הוא הפוך מהישגי הקבוצה בעונה הקודמת: הקבוצה שסיימה עם המאזנים הגרועים ביותר בוחרת ראשונה בדראפט, והזוכה בסופרבול בוחרת אחרונה.
בדראפט של ה-NHL ובדראפט הידוע ביותר, דראפט ה-NBA, השיטה הנהוגה דומה לשיטת ה-NFL; אך נערכת הגרלה משוקללת. הסיבה להנהגת ההגרלה היא סברה לפיה קבוצות שאיבדו את סיכוייהן לעלות לפלייאוף מפסידות לכאורה משחקים בכוונה לקראת סיום העונה, כדי לסיים במקום נמוך יותר בליגה ועל ידי כך לזכות במקום גבוה יותר בדראפט; שיטת ההגרלה המשוקללת מפחיתה משמעותית את התמריץ לעשות כך, כיוון שהמיקום בדראפט יכול להשתנות בעקבות ההגרלה.
שיטת הדראפט ב-NBA
הדראפט של ה-NBA הוא אירוע שנתי המתקיים בארצות הברית. בכל שנה האירוע נערך בעיר מסוימת הנקבעת על ידי הנהלת הליגה ובו שלושים קבוצות ה-NBA יכולות לבחור שחקנים צעירים וחופשיים מחוזה שרוצים להצטרף לליגה. לאחר יציאת החוק המחייב המתנה בת שנה לפחות בין סיום התיכון לכניסה לדראפט החלו רוב השחקנים לשחק במכללות. לכן ברוב המקרים כיום השחקנים מגיעים מהמכללות, אולם ישנם גם שחקנים שמגיעים מארצות שונות.
הדרך היחידה בה שחקן עד גיל 22 יכול לשחק ב-NBA היא אך ורק על ידי בחירה בדראפט. שחקנים אחרי גיל 22 כבר לא נבחרים בדראפט (אלא אם השחקן באותו מחזור של בני 22) וקבוצות ה-NBA יכולות פשוט להחתים שחקנים מרחבי העולם ולקנות אותם בכסף (על שחקנים מה-NBA ניתן לעשות טרייד או להחתימם על חוזה לאחר סיום החוזה שלהם).
דראפט הרחבה
דראפט הרחבה (באנגלית: Expansion draft) הוא דראפט מיוחד שנערך בליגות המקצועניות בצפון אמריקה בשנה של התרחבות בליגה - כלומר, כשמצורפות אליה קבוצות חדשות ומספר הקבוצות בליגה גדל.
הקבוצות הקיימות מקבלות אפשרות להגן על מספר מסוים של שחקנים מהסגלים שלהן, ולשמור אותם אצלן בכל מקרה. השחקנים שהקבוצות הקיימות בחרו שלא להגן עליהם עומדים לבחירה בדראפט ההתרחבות, ומהם יכולות הקבוצות החדשות לבחור שחקנים בהליך דראפט ולאייש את הסגלים שלהן, לפי סדר שמוגרל מראש.
שילר (פירושונים)
שילר הוא שם משפחה ממקור גרמני. השם מקורו ב-Schilcher בגרמנית של ימי הביניים, שפירושו "הפוזל". {{פירושונים|
ראו גם
}}
נאות קדומים
פארק נְאוֹת קְדוּמִים - השמורה הלאומית של טבע הארץ במקורות ישראל היא שמורת טבע ביער בן שמן בסמוך אל העיר מודיעין. נאות קדומים רשומה כחברה בע"מ ללא מטרות רווח והקרקע שלה נמצאת בבעלות מינהל מקרקעי ישראל. שטח השמורה כולל כ־2,500 דונם של גבעות. את השמורה יזם והקים הבוטניקאי וחוקר ארץ ישראל נגה הראובני.
ברחבי הפארק נופי צומח מקראי ומתקני חקלאות עתיקים ומשוחזרים: מתקני אַנְטִילְיָה, בתי בד, בורות מים, טחנות קמח, מבני שוֹמֵרות ומבנים חקלאיים נוספים.
בפארק נמצאים כ-624 מיני צמחים מתוכם כ-492 הם צמחי בר וכ-124 צמחים שתולים.
עם השנים פותחו בשמורה מתקנים ואזורים בעלי שמות ייחודיים למקום:
"אזור שבעת המינים", "בריכת שלמה", גיא שיר השירים", "מעלות אחז", "מערת בור וסירה", "נחל אשכול", "זימרת הארץ" ועוד.
היסטוריה
החזון אודות הקמת גן של צמחים המוזכרים במקורות, בתנ"ך ודברי חז"ל הועלה בשנת 1925 על ידי בני הזוג אפרים וחנה הראובני, שהקימו את אגודת גן הנביאים ורז"ל. בשנת 1944 הקצתה הקרן הקיימת 234 דונם לנטיעת גן הנביאים ליד מעלה החמישה ומשפחת הראובני פעלה לגייס כספים לצורך הקמת הגן.
בנם נגה הראובני פעל להגשים את חזונם. בתחילת 1963 הוא ניסה לקבל 800 דונם של קיבוץ גבעות זייד הנטוש להקמת הפארק. אולם הדבר לא צלח ובשנת 1964 הוקצו 1,500 דונם לנאות קדומים באזור מודיעין. במאי 1965 התקיים כנס יסוד של השמורה בבית הנשיא, בחסות קדיש לוז, יושב ראש הכנסת, פרופ' חיים גבריהו, יו"ר החברה לחקר המקרא ויעקב צור (טשרנוביץ), יו"ר הקרן הקיימת לישראל. בשנת 1968 הוחל בהקמת השמורה. חלק מעבודות הפיתוח בוצעו על ידי קבוצות נוער מתנדב מארצות הברית.
בשנת תשמ"ד (1984) הוענק למפעל נאות קדומים פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים. בשנת תשנ"ד (1994) קיבלו הראובני וצוות נאות קדומים את פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
נאות קדומים מאפשרת פעילויות רבות במסגרתה. בכל עונות השנה מתקיימים בפארק פעילויות לקהל הרחב, למגזר העסקי והחינוכי. הפארק מציע סיורים לבתי ספר, לקבוצות מאורגנות אחרות, למשפחות ולבודדים.
הפארק מפעיל את המרכז למנהיגות המקיים סדנאות חווייתיות בטבע לאור המקורות בנושאי מנהיגות ופיתוח צוות. מדי שנה מבקרים במרכז למנהיגות מאות קבוצות השייכות למגזר העסקי, הציבורי, החינוכי והצבאי.
מינה בן-צבי
מינה בן צבי (רוגוז'יק) (29 בפברואר 1909 – 23 בדצמבר 2000) הייתה ממקימי חיל הנשים של צה"ל (ח"ן) והמפקדת הראשונה שלו, בדרגת סגן-אלוף. היא כיהנה בתפקיד זה משנת 1948 ועד 1949, ולאחריו מילאה שורת תפקידים ממלכתיים וציבוריים.
ביוגרפיה
מינה רוגוז'יק נולדה בשנת 1909 בעיירה מזריץ' שבפלך ווהלין (כיום ברובנו באוקראינה). בשנת 1921 עלתה לארץ ישראל עם משפחתה. היא למדה בבית הספר הריאלי בחיפה, בבית הספר הטכני "מונטיפיורי" בתל אביב (1928–1929) ובאוניברסיטת ניו יורק (1930–1933). בשנת 1933 שבה לארץ והצטרפה ל"הגנה". ב-1942, בזמן מלחמת העולם השנייה, הייתה בין 66 המתגייסות הראשונות לחיל העזר לנשים של הצבא הבריטי (ATS). בצבא הבריטי עברה קורס קצינות ופיקדה על פלוגה מעורבת של חיילות בריטיות וארץ-ישראליות.
בשנת 1946 פעלה בשליחות ההגנה בניו יורק. בשנת 1947 מונתה לניהול מחלקת קליטת העלייה של מועצת הפועלים בצפון הארץ. באותה שנה נישאה לאליהו בן צבי. עם הקמת צה"ל ב-1948 ביקש דוד בן-גוריון מאבא חושי לשחררה מתפקידה, וביקש ממנה להתגייס להקמת חיל הנשים של צה"ל. כמקובל בצה"ל אז, עִברתה את שמה על ידי שאימצה את שם בעלה, והייתה למינה רוגוז'יק-בן צבי. היא מונתה למפקדת הראשונה של החיל וכיהנה בתפקיד במשך שנה, בה עוצבה דמותו של החיל ונקבעו הקריטריונים לשיבוץ נשים במערך צה"ל.
בהמשך הקריירה הייתה קונסול בפינלנד (1953-1955), נציגת ישראל בוועדה למעמד האישה של האו"ם (1956-1958) וראש המחלקה לכלכלת בית במשרד החקלאות. בשנים 1959-1969 נמנתה על מועצת העיר חיפה. בשנת 1961 ייסדה המרכז הבינלאומי לעבודה קהילתית "כרמל" מטעם משרד החוץ ועמדה בראשו עד שנת 1987. בשנת 1978 קיבלה אזרחות כבוד של העיר חיפה.
מינה בן צבי נפטרה בשנת 2000, בגיל 91, ונטמנה בבית העלמין בכפר יהושע לצד בעלה.
על שמה כיכר בחיפה בקרבת המרכז שהקימה.
בוסניה והרצגובינה באירוויזיון
בוסניה והרצגובינה נטלה חלק באירוויזיון כ-19 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-1993.
היסטוריה
בין התחרויות בשנים 1961-1991, בוסניה והרצגובינה הייתה מיוצגת תחת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ארבע פעמים מתוך עשרים ושבע פעמים בהן יוגוסלביה נטלה חלק בתחרות, כאשר הישגה הטוב ביותר בתחרות היה המקום ה-15 אותו השיגה פעמיים בתחרויות ב-1973 ו-1981.
בתחרות "העפלה למילסטריט" שנערכה ב-3 באפריל 1993 בסלובניה, ליובליאנה, הגיעה בוסניה והרצגובינה למקום השני עם 52 נקודות עם השיר "Sva bol svijeta" אשר בוצע בשפה הבוסנית על ידי פזלה, והבטיחה את מקומה בתחרות ב-1993.
ב-1993, נציגה של בוסניה והרצגובינה, פזלה, הגיע למקום ה-16 עם 27 נקודות.
הישגים
בוסניה והרצגובינה נטלה חלק בתחרות כ-19 פעמים: מתוכן היא הגיעה פעם אחת למקום השלישי בגמר התחרות שהוא הישגה הטוב ביותר בתחרות ב-2006 כאשר הארי מאטה הופיע עם השיר "Lejla" שסיים את גמר התחרות עם 229 נקודות, ואף הגיע למקום השני בשלב חצי-הגמר עם 267 נקודות.
ניתן לסכם את הישגיה של בוסניה והרצגובינה בתחרות כמעורבים: בשנים הראשונות בהן נטלה חלק בתחרות היא כשלה להתמקם במקומות גבוהים בגמר התחרות ולעיתים אף כשלה להעפיל לתחרות משלב הסינון המקדים. מהחלת שלב חצאי-הגמר ב-2004 בוסניה והרצגובינה הצליחה לעלות לגמר התחרות משלב חצי-הגמר בכל פעם בה נטלה חלק בתחרות, חוץ מהתחרות ב-2016, בה כשלה בוסניה והרצגובינה להעפיל לגמר משלב חצי-הגמר בפעם הראשונה בתולדותיה. על אף הישגיה המעורבים, בוסניה והרצגובינה היא אחת המדינות היחידות שמעולם לא הגיעה למקום האחרון בתחרות ולא סיימה מעולם את גמר התחרות עם אפס נקודות.
היעדרויות
בוסניה והרצגובינה נעדרה מעשר תחרויות אירוויזיון לאורך השנים:
במהלך שנות ה-90 ושנות ה-2000 המוקדמות, בוסניה והרצגובינה הייתה אחת המדינות המושפעות בתחרות מהחלטתו של איגוד השידור האירופי לפסול מדינות שהגיעו להישגים נמוכים בתחרות בשנים קודמות, כדי לאפשר למדינות חדשות להצטרף לתחרות. נבע הדבר מריבוי המדינות שביקשו לקחת חלק בתחרות, דבר שחייב את איגוד השידור האירופי לסנן את המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות. שתי שיטות לסינון נקבעו לשם כך: סינון של השירים הפחות טובים ומניעה ממדינות שהישגיהן בשנים קודמות היו נמוכים לקחת חלק בתחרות. באותן שנים, הוחלט לערוך הצבעה מוקדמת של צוותי שיפוט מכל המדינות שלוקחות חלק על סמך גרסאות מוקלטות של השירים, ולנפות מן התחרות את השירים שהגיעו לשבעת המקומות האחרונים. זאת, כתוצאה מהצורך לנפות את מספרן הגדל של המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות בשל תוצאות נמוכות בתחרות, בוסניה והרצגובינה לא נטלה חלק בתחרויות האירוויזיון ב-1998 ו-2000. ניפוי שיר לאחר שנבחר בתחרות מקומית, תוך השקעת משאבים בארגונה, גרמה אי-נחת בקרב רשתות השידור הלוקחות חלק בתחרות, ולפיכך שונתה המדיניות בשנים שלאחר מכן. כדי לפתור מחלוקות, החל מ-2004 הונהגה שיטת חצאי-גמר.
בוסניה והרצגובינה נעדרה מהתחרות בפעם השלישית ב-2013 עקב בעיות כלכליות של רשות השידור הבוסנית והצהירה כי היא מקווה לחזור לתחרות ב-2014. ב-18 בנובמבר 2013, נחשף כי בוסניה והרצגובינה ביקשה לשוב לתחרות ב-2014, אולם מספר שבועות לאחר מכן נאמר כי היא לא תשוב לתחרות.
ב-9 בספטמבר 2014, רשות השידור הבוסנית הודיעה כי היא הגישה בקשה לשוב לתחרות ב-2015. ובתחילה, אושר כי בוסניה והרצגובינה תשוב לתחרות לאחר שנתיים של היעדרות. אולם, בנובמבר 2014, רשות השידור הבוסנית הודיעה כי היא לא תשוב לתחרות ב-2015 בשל בעיות כלכליות של הרשות.
בוסניה והרצגובינה, אשר שבה לתחרות ב-2016 לאחר היעדרות של שלוש שנים, הודיעה ב-29 בספטמבר 2016 כי היא לא תשוב לתחרות בשנה שאחריה בשל מצבה הכלכלי הקשה בו נתונה רשות השידור הבוסנית. כמו כן, בוסניה והרצגובינה הודיעה כי לא תשוב לתחרויות ב-2018, 2019, 2020 ו-2021.
ב-23 ביוני 2020, פורסם סרטון בעמוד האינסטגרם של התחרות שרואים בו קריינית בוסנית אומרת: "אנחנו שולחים לכם אהבה רבה מסרייבו". הודעה זו עשתה הרבה רעש בקרב מעריצי התחרות.
שון מריון
בשיאו היה מריון אחד השחקנים הוורסטיליים ביותר בליגה, והתבלט במגוון אספקטים התקפיים והגנתיים כאחד. הדבר בא לביטוי גם במספרים: מריון הוא השחקן היחיד בתולדות הליגה שקלע לפחות 15,000 נק', קלט לפחות 10,000 ריב', חסם לפחות 1,000 פעמים, וקלע לפחות 500 שלשות.
קריירה
בתיכון שיחק בתיכון קלארקסוויל בטנסי, שם שיחק לצידו שחקן ה-NBA לעתיד טרנטון האסל. מריון החל את הקריירה שלו במכללת לאס וגאס, נבדה. בדראפט 1999 נבחר במקום התשיעי על ידי פיניקס סאנס. בעונתו הראשונה בליגה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה. מריון ייצג את נבחרת ארצות הברית באליפות העולם ב-2002 ובאולימפיאדת אתונה (2004). ב-2005 וב-2006 שיחק עם קבוצת המערב במשחק האולסטאר.
ב-6 בפברואר 2008 נשלח יחד עם מרכוס בנקס למיאמי היט בתמורה לשאקיל אוניל, ובפברואר 2009 הועבר עם בנקס לטורונטו ראפטורס. ביולי 2009 חתם על חוזה משחק בדאלאס מאבריקס.
בעונת 2010/11 זכה באליפות ה-NBA עם דאלאס מאבריקס, כאשר בנוסף לקליעות מכריעות, שמר באופן אישי את לברון ג'יימס, כוכבה של מיאמי היט.
לפני עונת 2014/15 חתם מריון בקליבלנד קאבלירס על חוזה לעונה אחת, שבסיומה פרש.
בשנת 2018 השתתף בעונה ה-30 של "המירוץ למיליון" בארצות הברית יחד עם סדריק סבאלוס.
סטטיסטיקות ב-NBA
עודכן ב-18 ביוני 2015
רון קרמן
רון קרמן (נולד בשנת 1958), שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה שהשתתף בשתי אליפויות עולם (ברלין 1978 וגואיאקיל 1982). נבחר לייצג את ישראל באולימפיאדת מוסקבה (1980) אך בשל החרם המערבי שהובילה ארצות הברית ומדינת ישראל הצטרפה אליו, נמנע ממנו להשתתף במשחקים אלה. בעל 9 מדליות מהמכביה ו-3 מדליות מכינוס הפועל.
קרמן זכה 18 פעמים בתואר אלוף ישראל, 7 פעמים ברציפות (1980-1974) במשחה ל-100 מטר חזה ובמשחה ל-200 מטר חזה, 3 פעמים ברציפות (1980-1978) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ופעם אחת (1976) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה
רון קרמן גדל במשפחה של שחיינים. אביו יוחנן היה שחיין מצטיין בשנות ה-40. הוא התאמן בקבוצת מכבי חיפה בהדרכתו של איזיה פייגנבוים.
1974
בתחרות שמונה האומות בשחייה שנערכה באוסלו שבנורווגיה ביולי 1974 סיים קרמן במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:45.0 דקות.
כינוס הפועל ה-10
בתחרויות השחייה של כינוס הפועל ה-10 שנערכו בבת גלים בחיפה במאי 1975 זכה קרמן בשתי מדליות ארד במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי לנוער חדש של 2:38.7 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי 3:47.9 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי לנוער חדש של 1:12.4 דקות.
1976
בתחרות שחייה שנערכה בלונג ביץ' שבקליפורניה במרץ 1976 קבע קרמן במשחה ל-200 מטר חזה, שיא ישראלי חדש של 2:31.08 דקות.
המכביה ה-10
בתחרות השחייה של המכביה העשירית שנערכה באוניברסיטת תל אביב ביולי 1977 זכה קרמן ב-5 מדליות מהן 3 כסף ו-2 ארד. מדליות כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם אמיר גניאל, דן ברנר וניר שמיר בשיא ישראלי חדש של 3:39.45 דקות, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם אבי כרמל, מייק גרינשפן ושמיר בשיא ישראלי חדש של 4:04.93 דקות (השיא הקודם עמד על 4:08.1 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם גניאל, דב ניסמן, ושמיר בשיא ישראלי חדש של 8:05.79 דקות. מדליות ארד במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 1:08.12 דקות, כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש של 1:08.59 דקות, שיפור לשיא של יואל קנדה (1:10.80 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש נוסף של 2:28.10 דקות, אחרי לאנס מיכאליס מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 2:25.16 דקות ובן ארצו דניאל רוזנטל (2:27.24 דקות). במשחה ל-100 מטר חופשי בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש של 54.36 שניות, שיפור לשיא של דן ברנר (54.50 שניות), מספר שעות לאחר מכן בשלב הגמר זכה שמיר במדליית ארד במשחה זה, שבר לו את השיא והעמיד אותו על 54.15 שניות. שיא זה החזיק מעמד כשעה לאחר שהוא החזיר לעצמו את השיא כשחיין ראשון במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי והעמיד אותו על 54.04 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף ספטמבר אותה שנה זכה קרמן ב-8 מדליות, 2 זהב, 5 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:11.22 דקות, לפני גיא אורן (1:12.72 דקות) ואורי צוויק מקבוצתו (1:15.19 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:34.85 דקות, לפני גיא אורן (2:38.17 דקות) ואורי צוויק (2:42.23 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.95 שניות, אחרי ניר שמיר מהפועל גבעת חיים (54.24 שניות) ולפני נדב בטשא מהפועל גוש זבולון (57.68 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:03.83 דקות, אחרי ניר שמיר (2:00.69 דקות) ולפני זוהר וייס מהפועל בית קמה (2:04.57 דקות), במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:04.98 דקות, אחרי אבי כרמל (1:04.28 דקות) ולפני ערן קרקו (1:07.88 דקות), שניהם ממכבי תל אביב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי 2:16.63 דקות, אחרי דב ניסמן מהפועל העמקים שקבע שיא ישראלי חדש של 2:15.06 דקות ולפני יורם כוכבי 2:18.54 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:59.8 דקות. מדליית ארד, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:27.28 דקות.
1978
בתחרות "שמונה האומות" שנערכה באוניברסיטת תל אביב ביולי 1978 זכה קרמן בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.75 דקות ובכך היה לשחיין הישראלי הראשון שזכה במדליית זהב בתחרות זו ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם אבי כרמל, מייק גרינשפן וניר שמיר בתוצאה של 4:05.67 דקות, מאית השנייה בלבד לפני הרביעייה מספרד.
אליפות עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין 1978 סיים קרמן במקום ה-25 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.64 דקות, במקום ה-22 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:30.96 דקות ובמקום ה-46 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.60 שניות. הוא היה שותף לנבחרת השליחים הישראלית (יחד עם אמיר גניאל, ניר שמיר וזוהר וייס) שסיימה במקום ה-13 במשחה ל-4x100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 3:35.45 דקות ובמקום ה-13 במשחה ל-4x200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש נוסף של 7:55.64 דקות. שמיר שבר לו את השיא הישראלי במשחה ל-100 מטר חופשי והעמיד אותו על 53.52 שניות.
1980
באולימפיאדת מוסקבה (1980), נמנה קרמן על הסגל האולימפי של ישראל אך לא השתתף בה, בשל החרם שהובילה ארצות הברית על המשחקים וישראל הצטרפה אליו, במחאה על פלישת ברית המועצות לאפגניסטן.
בשנים 1980–1984 למד קרמן והתאמן באוניברסיטת המדינה של אוהיו
1981
בתחרות "שמונה האומות" שנערכה בקיאסו, שווייץ בתחילת יולי 1981 זכה קרמן במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:14.08 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם וייס, גניאל ושמיר בתוצאה של 3:38.67 דקות, במקום השמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:10.10 דקות ובמקום השמיני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב יחד עם יורם כוכבי, ירון אילתי ווייס בתוצאה של 4:07.40 דקות.
המכביה ה-11
מספר ימים לאחר מכן, בתחרויות השחייה של המכביה ה-11 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב זכה קרמן ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי ומכביה חדש של 2:09.68 דקות. מדליות כסף במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:27.13 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם שמיר, גניאל ווייס בשיא ישראלי חדש של 3:32.56 דקות. מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם כוכבי, אילתי ושמיר בשיא ישראלי חדש של 4:01.55 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.87 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט אותה שנה זכה קרמן ב-3 מדליות כסף. במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:09.00 דקות, אחרי אייל שטיגמן (1:08.73 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:30.49 דקות, שוב אחרי שטיגמן (2:29.08 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:13.78 דקות אחרי כוכבי (2:10.09 דקות).
אליפות עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, אקוודור 1982 סיים קרמן במקום ה-18 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.74 דקות, במקום 21 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:27.46 דקות, במקום 25 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.67 דקות ובמקום 14 והלפני אחרון עם הנבחרת הישראלית במשחה שליחים 4x100 מעורב ביחד עם כוכבי, אילתי ושמיר בתוצאה של 4:01.98 דקות.
1990
באליפות העולם השלישית למאסטרס בשחייה שנערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל בשנת 1990, זכה קרמן בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 32.35 שניות, אחרי פול ריילי מבריטניה (32.12 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:13.17 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:24.74 דקות, המנצח היה אלוף אולימפי סרגיי פסנקו מברית המועצות (2:14.91 דקות) ובמקום תשיעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 26.47 שניות.
2003
קרמן הפסיק לשחות אחרי הירצחה של בתו טל קרמן, וחזר למשחי תחרות ב-2020.
2022
ביולי 2022 השתתף קרמן במשחקי המכביה ה-21 במסגרת משחי המאסטרס קבוצת גיל 64-60, וזכה בכולם במדליית הזהב כשהוא שובר את שיאיו האישיים. בנוסף זכה במדליית זהב במשחה במים פתוחים למרחק של 1.5 ק"מ בכנרת.
אב שכול
ב-5 במרץ 2003 נרצחה טל קרמן, בתו של רון קרמן, בפיגוע באוטובוס קו 37 בשדרות מוריה בחיפה. קרמן הנציח את בתו באתר אינטרנט שהקים לזכרה, ובתחרות שחייה, "תחרוטל", המתקיימת לזכרה מדי שנה בספורטן בחיפה.
לקראת יום השנה החמישי להירצחה של בתו השיק קרמן פרויקט הנצחה "הגמל של טל", המבוסס על ציור של גמל שטל ציירה ביומנה, בגודל 5 ס"מ. הוא הגדיל את הציור לגודל דף צילום העלה אותו לאתר, וביקש מגולשים מכל העולם לצבוע את הגמל ולשלוח אותו אליו בחזרה. המטרה הייתה צביעת 1826 גמלים לקראת יום השנה ה-5 כמניין הימים שחלפו מאז הירצחה. ביום השנה ה-5 נצבעו יותר מ-4000 גמלים. ב-2013 הוא השיק אפליקציית אייפד, שבה גולשים מכל העולם יכולים להגיע אל הגמל ולצבוע אותו אותם גמלים מוצגים בדף שגם הוא מקושר לאתר. עד כה נשלחו, למעלה מעשרת אלפים ציורים של גמלים, אשר נצבעו על ידי גולשים מכל העולם.
שוודיה
היסטוריה
ממצאים ארכאולוגיים מראים שהאזור שמהווה כעת את שוודיה יושב לראשונה עוד בתקופת האבן, כשהקרח שכיסה את פנים היבשת החל לסגת בעידן הקרח האחרון. המתיישבים הראשונים היו ככל הנראה חברת ציידים-לקטים שהתקיימו בעיקר על אוכל מהים. הסברה כי בתקופת הברונזה היה האזור מיושב בצפיפות, נתמכת על ידי ממצאים ארכאולוגיים המאששים את קיומן של קהילות סחר גדולות.
במאות ה-9 וה-10 שגשגה התרבות הוויקינגית בשוודיה, זאת באמצעות המסחר והכיבושים הוויקינגיים לכיוון מזרח (רוסיה והים השחור). במאה ה-11 החלה הנצרות להשתרש באזור.
ב-1389 אוחדו שוודיה, נורווגיה ודנמרק תחת מלך אחד, איחוד זה נודע בשם: איחוד קאלמאר (Kalmar). איחוד קאלמאר היה איחוד אישי ולא איחוד פוליטי. במהלך המאה ה-15 התנגדה שוודיה לניסיונות לרכז את השלטון תחת שלטונו של מלך דני, התנגדות שהגיעה עד כדי מרד חמוש. שוודיה פרשה בסופו של דבר מהאיחוד ב-1521 כשגוסטב אריקסון ואסה מרד במלך הדני, והכתיר עצמו למלך ב-1523, ובכך הפריד מחדש את בית המלוכה השוודי מבית המלוכה הדני. באותו זמן אף הגיעה הרפורמציה לשוודיה. הביבליה תורגמה לשוודית בתקופה בעקבות תרגומה לגרמנית. תרגום זה, הידוע בתור ה"ביביליה של גוסטב ואזה" הפך את השוודית לשפת הכתיבה המקובלת (קודם לכן הייתה זו לטינית) ויצר שפת כתיבה תקנית. במהלך המאה ה-17 גדלה שוודיה והייתה לאחד הכוחות המשמעותיים ביותר באירופה של התקופה, הודות להשתתפותה במלחמת שלושים השנים, תחת הנהגת המלך גוסטבוס אדולפוס. היא השתלטה על שטחים רבים שקודם לכן היו בשליטת האיחוד הפולני-ליטאי ובשלב מסוים שלטה על כמחצית מהמדינות שהרכיבו את הקיסרות הרומית הקדושה. מעמד זה התערער והתפוגג במהלך המאה ה-18, כשהאימפריה הרוסית הרחיבה את אחיזתה בצפון אירופה במלחמה הצפונית הגדולה. כוחה של שוודיה המשיך להתערער עם כיבוש פינלנד על ידי אלכסנדר הראשון קיסר רוסיה ב-1809 וצירופה לאימפריה הרוסית כדוכסות גדולה. לחולשה זו נלווה גם מרד אצילים שהתרחש במדינה והוביל לקיצוץ ניכר בסמכויות המלך, כינון חוקה וחלוקת הסמכות לחקיקה בין המלך לבין הפרלמנט, הריקסדאג (Riksdag).
שוודיה היא המדינה הנהנית מתקופת השלום הארוכה בהיסטוריה. המלחמה האחרונה שבה הייתה שוודיה מעורבת היא המערכה נגד דנמרק (חלק מהמלחמות הנפוליאוניות) ב-1814, שבה שוודיה כבשה את נורווגיה מדנמרק. נורווגיה הכריזה עצמאות בשנת 1905, בשקט יחסי, פרט לכמה מחלוקות שוליות. שוודיה נותרה נייטרלית במלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה (במלחמת החורף שוודיה התירה למתנדבים לעזור לפינלנד, אך שמרה על נייטרליות פורמלית). גם במהלך המלחמה הקרה התמידה שוודיה במדיניות זו, ואף כיום היא שייכת למעט בריתות או ארגונים צבאיים בינלאומיים.
ב-19 בנובמבר 1946 הצטרפה שוודיה לאו"ם כחברה ה-54. ב-1995 היא הצטרפה לאיחוד האירופי. שוודיה איננה חברה בנאט"ו, אך ב-2022 החלה בהליך הצטרפות לארגון וזאת לאחר מאות שנים של נייטרליות.
גאוגרפיה
שוודיה נהנית ברובה מאקלים ממוזג המאופיין בארבע עונות שנה מובחנות, וזאת על אף מיקומה הצפוני, זאת בעיקר עקב השפעת זרם הגולף. בהרי צפון שוודיה שורר אקלים תת-ארקטי.בשל מיקומה הצפוני, מספר שעות האור בחורף ובקיץ משתנה באופן משמעותי. בסטוקהולם הבירה, לדוגמה, השמש זורחת ל-6 שעות בלבד בחורף אך בקיץ השמש זורחת ליותר מ-18 שעות (ואין חושך מוחלט אפילו באמצע הלילה).
בצפון הרחוק של המדינה, מצפון לחוג הארקטי, השמש עשויה לא לשקוע כלל במשך תקופה ארוכה בחודשי הקיץ. בחורף השמש עשויה לא לזרוח במשך תקופה ארוכה, אך עדיין ישנן מספר שעות דמדומים מדי יום.
ממזרח לשוודיה נמצאים הים הבלטי והמפרץ הבוטני, שמספקים קו חוף נרחב ומסייעים לרכך את האקלים. בפנים הארץ יש מקורות מים רבים - בשוודיה למעלה מ-100,000 אגמים. ממערב למדינה משתרעת שרשרת הרי סקאנדרנה, "ההרים הסקנדינביים", שמפרידה בין נורווגיה לשוודיה. הפסגה הגבוהה ביותר בשוודיה היא קבנקייסה שבצפון הרחוק, גובהה הוא 2,104 מטר מעל פני הים, והיא מכוסה קרח-עד.
בעלי החיים המצויים בטבע בשוודיה הם: אייל קורא (מוס), בונה, זאב, דוב חום, שועל ארקטי, גרגרן, שונר, חזיר בר, לוטרה. את היסוד לחקר אודותיהם הניח חוקר הטבע השוודי המפורסם, קארולוס ליניאוס.
משאבי טבע
שוודיה בעלת משאבי טבע כגון: מחצבי ברזל, עצים ומים - המאפשרים לה לייצר אנרגיה הידרו־אלקטרית - ומרבצי זהב.
בתחילת 2023 פורסם על חשיפתו של משאב טבע בצורת מרבץ של למעלה ממיליון טון יסודות נדירים (rare earth elements) בצפון הארקטי.
דמוגרפיה
אוכלוסיית הממלכה מונה מעל 10 מיליון איש (נכון לאוגוסט 2019) וגידולה עומד על 0.02% לשנה. מבין מדינות העולם, שוודיה נמנית עם אלו שבהן תוחלת החיים הגבוהה ביותר (דומה לזו של ישראל). תוחלת החיים עומדת על 82.72. 83 שנים לנשים ו-79 לגברים. שיעור הילודה הוא 1.67 צאצאים בממוצע לאישה.
הרכב אתני
הרוב האתני בשוודיה הם השוודים, עם סקנדינבי, אשר מונים 86.7 אחוז מהאוכלוסייה. המיעוט האתני הגדול ביותר הוא הפיני-שוודי, בני הדור הראשון והשני למהגרים פינים. מספרם הוא כחצי מיליון ורבים מהם חיים ליד הגבול עם פינלנד או באזורים האורבניים הצפופים של דרום-מרכז המדינה. בצפון המדינה מתגוררת קהילה של כ-14,600 סאמים.
המהגרים משולבים ברובם היטב בחברה השוודית. 11 מ-349 חברי הפרלמנט השוודי הם ממוצא לא-אירופאי. מזכ"ל המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בעבר היה ממוצא טורקי. לצד שוודים-פינים, שביניהם גם צאצאים לפליטי מלחמת העולם השנייה, את קבוצות המיעוט הגדולות מרכיבים פליטים ממדינות יוגוסלביה השונות, מאיראן, מלבנון ומכורדיסטן. למעלה מ-100,000 אשורים מתגוררים בשוודיה, קרוב למחציתם במחוז סטוקהולם. נכון ל-2020, כ-19.7% מהאוכלוסייה השוודית ממוצא לא-שוודי, מתוכם כ-6.5% הם ממוצא לא-אירופי.
דת ושפה
כ-56.4% מתושבי שוודיה חברים בכנסייה השוודית (Svenska Kyrkan), כנסייה נוצרית לותרנית שהופרדה מהמדינה בשנת 2000. כ-1.3% אורתודוקסים ו-1.2% קתולים. כ-8.1% הם מוסלמים. ל-28.4% אין דת.
השוודית הוכרה כשפה הרשמית ב'חוק השפה' שנכנס לתוקפו ביולי 2009, עד אז הייתה השוודית השפה הרשמית דה פקטו, אך ללא מעמד חוקי. בנוסף, עשר שנים קודם לכך הכירה שוודיה בחמש שפות של חמשת המיעוטים הגדולים במדינה כשפות בעלות מעמד רשמי: פינית, סאמי, רומאני (שפת הצוענים), מאנקיאלי (שפתם של הפינים שהתיישבו ברמות הצפוניות) ואף יידיש.
יהדות שוודיה
יהדות שוודיה היא הגדולה מבין ארבע הקהילות היהודיות בסקנדינביה. אין עדויות לישיבתם של יהודים בשוודיה בימי הביניים, אך ישנו סיכוי נמוך שאכן התגוררו בה יהודים מעטים. בשנת 1779, בעקבות רפורמות שאותן ביצע המלך, הורשו היהודים לשבת בסטוקהולם, בגטבורג ובנורשפין.
בשנת 1870 קיבלו יהודי שוודיה זכויות אזרח מלאות, ובאותה שנה נחנך בית הכנסת הראשון בבירה.
לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה ולפני תחילת השואה לא גילתה שוודיה אהדה רבה לאלפי הפליטים היהודים שניסו להיכנס אליה, ואף אסרה על רובם לעשות כן, אך עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, במהלכה ולאחריה שינתה את גישתה. מיהדות גרמניה נקלטו בשוודיה כ-3,000 יהודים ועוד כ-1,000 זכו בה למקלט זמני. שוודיה קלטה כ-900 מיהודי נורווגיה וכ-8,000 מיהודי דנמרק. בין הפעילים הידועים להצלת יהודים אשר השתמשו במעמדה הנייטרלי של המדינה היו ראול ולנברג בהונגריה ובמידה מסוימת גם הרוזן פולקה ברנדוט (אם כי פועלו שנוי במחלוקת).
לאחר המלחמה פתחה שוודיה את שעריה במידת-מה וחלק משארית הפליטה מפולין ומגרמניה היגר אליה.
היידיש מוכרת כ"שפת מיעוטים היסטורית" בשוודיה, מעמד שמקנה לה זכויות שימור מסוימות. ההערכה היא כי לשפה יש כ-3,000 דוברים מקרב הקהילה האשכנזית הוותיקה. ב"עמותת תרבות היידיש בשוודיה" (Sällskapet för Jiddisch och Jiddischkultur i Sverige) מעל 200 חברים, שלוקחים חלק בפעילויות למען השפה.
פוליטיקה וממשל
שוודיה הייתה במשך כמעט אלף שנה מונרכיה, כשתחום האוצר נמצא באופן מסורתי תחת שליטת הפרלמנט. ב-1866 יישמה שוודיה שיטה פרלמנטרית המורכבת משני בתים. הבית הראשון קרוי פרשטה קמרן (Första Kammaren) ונציגיו נבחרים על ידי חברי מועצה מקומיים. הבית השני הוא אנדרה קמרן (Andra Kammaren) ונציגיו נבחרים באופן ישיר.
הפרלמנטריזם הופעל מחדש ב-1917 כשהמלך גוסטב החמישי, לאחר עשורים של מאבק, אישר את זכות המפלגה בעלת המושבים הרבים ביותר בפרלמנט להקים ממשלה. רפורמה זאת לוותה על ידי חוק ההצבעה הכללית השווה, שהופעל החל מ-1918–1921. הפרלמנטריזם נתמך על ידי יורשו של המלך, גוסטב אדולף השישי, עד שחוקה חדשה בשנת 1975 ביטלה את שארית כוחו הפוליטי של המלך. באופן רשמי נותר המלך על כסאו, אולם תפקידו הפך סמלי וטקסי בעיקרו.
חוקת שוודיה קובעת לגבי סדר הירושה כי את כס המלך יירש המבוגר שבילדיו, בלי קשר למינו. שוודיה הייתה המונרכיה הראשונה שחוקקה זאת ב-1980 ובעקבותיה הלכו רוב המונרכיות של צפון מערב אירופה. כך, נכון ל-2019 יורשת העצר היא הנסיכה ויקטוריה, אף על פי שיש למלך גם בן.
המדיניות הפוליטית-כלכלית-חברתית בשוודיה היא לרוב סוציאל-דמוקרטית, כשהשמאל משחק תפקיד פוליטי דומיננטי החל מ-1917. הסוציאל-דמוקרטיה השפיעה באופן כה נרחב על החברה והשלטון בשוודיה עד כי לרוב מתוארת השפעה זאת כהגמוניה. "מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה" שלטה בקבינט, במשך 90 שנים, 2022–1932, כמעט ללא הפסקה. בתוכן היו רק 17 שנות ימין: מספר חודשים ב-1936, בין השנים 1976–1982, בין 1991–1994 ובין 2006–2014. התמיכה המסורתית בסוציאל-דמוקרטים החלה מתערערת לאחר ההאטה הכלכלית במדינה בשנות השבעים, שיצרה לראשונה עימות בין המדיניות החברתית למדיניות הכלכלית, והחריפה עוד יותר עם רצח ראש הממשלה אולוף פלמה ב-1986. ב-2006 וב-2010 הייתה שוב המפלגה הסוציאל-דמוקרטית לאופוזיציה כשלראשות הממשלה נבחר פרדריק ריינפלדט, מטעם המפלגה השמרנית. ב-2014 חזרה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית לשלטון.
ב-1971 הפכה השיטה הפרלמנטרית בשוודיה למורכבת מפרלמנט אחד בלבד, הריקסדאג (Riksdag). לפי החוקה השוודית, הריקסדאג, בן 349 החברים, הוא הסמכות העליונה בשוודיה. בסמכותו אף לשנות את החוקה, וחוקיו אינם כפופים לשום פיקוח. חקיקה יכולה להיות יזומה הן על ידי חברי הקבינט הממשלתי, והן על ידי חברי הפרלמנט. אולם לשם שינוי סעיפים בחוקה דרוש לפרלמנט רוב גדול, וכן הצבעה חוזרת על השינוי לאחר הבחירות הבאות. חברי הריקסדאג נבחרים על פי שיטת בחירה של ייצוג יחסי לכהונה בת 4 שנים.
כיום (נובמבר 2021 - ואילך) הממשלה אינה הרוב בפרלמנט. ישנם רק 100 מושבים לממשלה של הסוציאל-דמוקרטים, בעוד שלאופוזיציה 173 מושבים.
מערכת המשפט השוודית מחולקת לבתי משפט בעלי סמכות משפטית בנושאים פליליים ואזרחיים, ולבתי משפט מיוחדים בעלי סמכות לטיפול בהתדיינות המשפטית שבין הציבור לבין הממשלה, המדינה או הרשות המוניציפלית. מערכת בתי המשפט מחולקת לבתי משפט מקומיים, מחוזיים ובית משפט עליון.
צבא וביטחון
שוודיה איננה חברה בנאט"ו, אך מקיימת לעיתים אימונים צבאיים עם כוחות הברית.
כלכלה
כינון מדיניות כלכלית ליברלית החל משנת 1870 ועד 1930 הפך את שוודיה ממדינה חקלאית ענייה לאחת המדינות העשירות באירופה. למרות יחסי הקרבה והתלות עם גרמניה, שמרה שוודיה על נייטרליות בשתי מלחמות העולם, והפגיעה שספגה במהלכן הייתה מצומצמת יחסית. לאחר מלחמת העולם השנייה כוננה שוודיה מדיניות סוציאל-דמוקרטית ומערכת רווחה ענפה במיוחד. שורת משברים כלכליים, החל בשנות השבעים, דרדרו את שוודיה מן המקום השלישי ברשימת המדינות העשירות בעולם למקום ה-23. כתגובה, שונתה המדיניות הכלכלית, במיוחד במאמץ להגמיש את שוק העבודה, לצמצם את מספר ההטבות לעובדים, ולהגביר את התחרותיות בשוק השוודי.
הכלכלה השוודית נשענת בעיקר על משאבי הטבע המצויים בשטחה (עץ, כוח הידרואלקטרי ומחצבי ברזל) וכן על הנדסה, היי-טק ותקשורת. הכלכלה השוודית מסתמכת רבות על יצוא. שותפות המסחר המרכזיות שלה הן ארצות הברית ומדינות המרחב הכלכלי האירופי (מדינות האיחוד האירופי ואפט"א) ובעיקר פינלנד, נורווגיה, דנמרק, גרמניה ובריטניה. שוודיה חברה באיחוד האירופי החל מ-1995, וקודם לכן הייתה חברה באפט"א. על אף חברותה באיחוד האירופי בחרה שוודיה שלא להחליף את המטבע שלה (קרונה שוודית) באירו.
מגזר ההנדסה אחראי ל-50 אחוז מהתוצר והיצוא התעשייתי. מקומה של החקלאות בכלכלת המדינה קטן יחסית, ומהווה רק שני אחוזים מהתמ"ג ומהמועסקים במשק. כשליש מהמגזר העסקי בשוודיה הוא בבעלות הממשלה, הביטוח הלאומי השוודי או קרנות הפנסיה הממלכתיות. המונופול הממשלתי על ממכר משקאות חריפים הוא חריג במיוחד בהשוואה למדינות אחרות.
ציבור העובדים בשוודיה הוא בעל עוצמה מיוחדת: 80 אחוז מכוח העבודה מאוגד באיגודים מקצועיים. בכל חברה שבה 25 עובדים או יותר, יש חובה למנות שני נציגי עובדים לדירקטוריון. בכל חברה בערבון מוגבל המעסיקה למעלה ממאה עובדים ישנה חובה למנות לפחות שליש מהדירקטוריון מבין נציגי האיגוד המקצועי.
שיעור האבטלה הרשמי בשוודיה הוא 6.3% אחוז, נכון לאפריל 2018. שיעור האבטלה של צעירים עד גיל 24 הוא 15.6% ובקרב בני 25 ומעלה - 5.1%. בקרב גברים שיעור האבטלה גבוה מעט מזה שבקרב נשים. בצירוף אלו שאינם לומדים בהיקף מלא ואינם מועסקים, מגיע שיעור האבטלה בפועל ל-14 אחוז ולשיא של קרוב ל-20 אחוז בחודשי הקיץ. שוויוניות התחלקות ההכנסות בשוודיה היא מהגבוהות בעולם.
תרבות
כיתר שכנותיה הנורדיות, ספגה שוודיה את השפעות הנצרות מאוחר יחסית לארצות מערב אירופה, וחלק מכריע בתרבותה, העממית והלאומית כאחת, נשען עד היום על מקורותיה הפגניים, הכוללים מוטיבים של טבע והחיבור האנושי והקהילתי אליו.
השוודים מגלים גישה מסורתית כלפי סגנון חייהם ומגוריהם, ומעדיפים מגורים בבתים הצמודים אל הקרקע וקרובים למקורות המים הרבים, לאגמים ולנהרות. רוב האנשים חיים מאז ראשית המאה ה-20 בערים, אולם מקפידים להחזיק בית-קיץ באזורי הכפר, ליד אחד הנהרות והיערות, על פי רוב אלו הם צריפי עץ אדמדמים - המזוהים בכל העולם כ"בקתה שוודית".
צפיפות האוכלוסייה הנמוכה, והעובדה שהטבע השוודי הוא רחב-ידיים, הביאו להתפתחות של תרבות מחנאות וטיולים המקיפה את כל חלקי הארץ ובמיוחד את הצפון הבתולי ואת ארכיפלג האיים, כאשר בחודשי הקיץ זוהי צורת הבילוי המועדפת. זכות הגישה הציבורית מאפשרת לכל אדם, בכל מקום במדינה, להקים אוהל בכל שטח ובלבד שהשטח אינו פרטי, ולקטוף פרחים ופירות יער באין מפריע.
בחודשי החורף נוהגים השוודים להחליק על האגמים הקפואים או לאורך החוף. כמו כן פופולריים אתרי הסקי ברמות מערב-המרכז, הקרובות לגבול עם נורווגיה.
כדורגל והוקי קרח הם שני ענפי הספורט הנפוצים ביותר, ויותר ויותר בנות משתתפות בהם כיום.
החברה השוודית היא חילונית באופייה, אם כי עד המאה העשרים ואחת לותרניזם הייתה הדת הרשמית. שוודיה ניצבת בראש המדינות השוויוניות ביחסן לנכים, נשים, מיעוטי מגדר ומיעוטים אתניים באירופה ובעולם. החוק השוודי מאפשר השתתפות שווה בנטל המשפחתי בין הגבר והאישה. החינוך ניתן בחינם, והוא חובה למשך 9 שנים.
גם הפולקלור השוודי עדיין תופס מקום בחיים היומיום בשוודיה. לדוגמה הצבה של מכשפת מטבח במטבחים ודלתות הבית. כיתר העמים הנורדים רווחת האמונה בקיומם של טרולים, כמביאי מזל טוב או מזל רע, וגם ניתן לראות שוודים העונדים שרשרת, הפטיש מיולניר של תור. אמונה עממית נוספת גורפת כי אין לאכול ממתקים במהלך השבוע, ולכן יום שבת ידוע כיום אכילת הממתקים.
צורת תיאטרון קומי חובבני שנוצרה בשוודיה היא הספקס.
פרס נובל לספרות מוענק מדי שנה, החל משנת 1901. האקדמיה השוודית, שהוקמה ב-1786 בידי המלך גוסטב השלישי בהשראת האקדמיה הצרפתית, היא זו הקובעת את זהות מקבל הפרס שנחשב ליוקרתי בעולם הספרות. שמונה סופרים שוודים קיבלו את הפרס.
בין סופרי הילדים הידועים בעולם נמנים אסטריד לינדגרן שסדרת ספריה על בילבי תורגמה לשפות רבות ועל שמה פרס בינלאומי לספרות ילדים. סלמה לגרלף הייתה סופרת שוודית והאישה הראשונה שזכתה בפרס נובל לספרות שכתבה לילדים ומבוגרים. ספרה הידוע הוא מסע הפלאים של נילס הולגרסון. במאה העשרים ואחת נודעו סופרי המתח הנינג מנקל וסטיג לרסון. יוהאן אוגוסט סטרינדברג נחשב לאחד הסופרים השוודים המרכזיים ואחד מאבות התיאטרון המודרני. עבודותיו משתייכות לשני זרמים עיקריים באומנות: נטורליזם ואקספרסיוניזם.
אמנים שוודים רבים זכו להצלחה חוצת יבשות, בהם הידועים הם הבמאי אינגמר ברגמן, להקת אבבא, שתקליטיה נמכרו בלמעלה מ-300 מיליון עותקים, ולהקת רוקסט. בעשור השני של המאה העשרים ואחת שוודים ידועים בתרבות הפופולרית בעולם היו הדיג'יי אביצ'י ואושיית יוטיוב פיודיפאי.
המטבח השוודי עושה שימוש רב בחומרי הגלם הטבעיים הרבים המצויים בארץ, בחופיה ובמקורות המים שלה, והמנות המסורתיות שלו אהובות מאוד בממלכה. אלה כוללות את דג ההרינג; כדורי בשר ברוטב עם ריבת פירות יער ותפוחי אדמה; נקניקיית פאלון מדלרנה; לחם שיפון וקרקרים - אותם נהוג לאכול עם גבינה קשה, ושימוש רב בשמיר. בצפון מכינים נקניק מיובש מבשר האייל. ב-"Fettisdagen", "יום שלישי השמן", היום שלפני יום רביעי של האפר, נהוג לאכול עוגות מתוקות בשם "סמלה" (Semla). ב־25 במרץ מונהג יום הוופל בשוודיה (בשוודית, våffeldagen) אשר נהוג לאכול ופל. בעבר היה ידוע בשם חג הבשורה. עונת ציד סרטן הנהרות נחגגת בסוף הקיץ במסיבת סרטן הנהרות, בה הוא נאכל מורתח במי מלח ומתובל בשמיר טרי.
גולת הכותרת של הקולינריה השוודית היא הסמרגוסבורד, סעודת מזנון עשירה הכוללת שלל מנות חמות וקרות, גבינות, דגים ובשרים סמרגוסבורד מוגש בעיקר בעונת החורף לאורך תקופת עונת חג המולד.
לצד ארוחת הצהריים מקובל לשתות חלב.
השוודים הם צרכנים נלהבים של משקאות כהילים. משקאות כהילים המכילים יותר מ-3.5% אלכוהול נמכרים בלעדית ברשת מכירת האלכוהול במדינה, סיסטם בולגט (Systembolaget (אנ')) הנמצאת בבעלות הממשלה והצריכה מעוגנת בחוקים נוקשים. סיסטם בולגט מהווה את אחד המונופולים הבודדים שנשארו בשוודיה לאחר תקופת ההפרטה הגדולה שנעשתה בשנות ה-90. משקאות מסורתיים הם מסוג ברנווין (Brännvin, "יין שרוף"), הקרוב לוודקה, ובאירועי חג נוהגים לשתות אותם כשנאפס (כוס קטנה של משקה מחוזק ולעיתים מתובל). אקווביט (Akvavit) הוא ברנווין עם תוספת קימל ושמיר. יין מתובל (Glögg) נפוץ בעיקר סביב חג המולד והשנה החדשה ונהוג להגישו חם.
חלוקה מנהלית
שני סוגי חלוקה פנימית מתקיימים בשוודיה במקביל: האחד מסורתי ("ארצות וחבלים") והשני, פוליטי-מנהלי ("מחוזות וקומינר").
מחוזות וקומינר שוודיה
את שוודיה מרכיבים 21 מחוזות מנהליים (בסוגריים - האות המייצגת את המחוז):
כל מחוז (Län) מחולק למספר רשויות מוניציפליות, או בשמן קומינר (Kommuner).
ארצות וחבלים
חלוקה אחרת, נטולת משמעות מנהלית, היא החלוקה הגאוגרפית-היסטורית לארבע "ארצות": נורלנד ("ארץ הצפון"), סביאלנד ("ארץ סביאה" - שוודיה ההיסטורית), יטאלנד ("ארץ הגוטים") וסקונהלנד ("ארץ סקונה"). אלו נחלקות ל-25 פרובינציות, או בתרגום מדויק יותר חבלי-ארץ (Landskap). חלוקה זו אינה חופפת למחוזות, כך למשל שטחו של מחוז יבלבורג חצוי בין חבל דלארנה שבסביאלנד והחבלים יסטריקלנד והלסינגלנד שבנורלנד. לחלוקה זו כאמור אין משמעות אדמיניסטרטיבית, כי אם תרבותית, ואף אין הסכמה מלאה על הגבולות בחלוקה זו.
יחסים עם ישראל
בין מדינת ישראל ושוודיה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים. כמו כן, שתי המדינות מקיימות שיתוף פעולה נרחב בנושאים שונים, בין היתר בתחומי תיירות, מסחר ותרבות. לישראל יש שגרירות רשמית בסטוקהולם, ואילו לשוודיה שגרירות רשמית בתל אביב.
כביש 5720
כביש 5720 הוא כביש בצפון מישור החוף בשטח המועצה האזורית עמק חפר. הכביש מחבר את כביש 2 לישובי עמק חפר ולכביש 4.
חצי האי לינזלי
חצי האי לינזלי (באנגלית: Linsley Peninsula) הוא חצי אי רחב, מכוסה קרח, בצפון האי ת'רסטון, בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
צורת חצי האי מלבנית.
חצי האי בולט לחלקו הדרומי של מפרצון מרפי - כך שהוא מחלק את המפרצון לשני מפרצונים, משני צדדיו של חצי האי.
גילוי ומיפוי חצי האי
חצי האי מופה לראשונה מהאוויר בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947.
מקור השם
שמו של חצי האי ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
חצי האי נקרא על שמו של לוטטנט קומנדר ריצ'רד ג'י. לינזלי (Richard G. Linsley), מצי ארצות הברית, שהיה טייס מטוס הרקולס LC-130, אשר שימש לטיסות תמיכה עבור משלחת החקר הגאולוגית של התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, אשר עבדה באי ת'רסטון בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1968–1969.
29 באוגוסט
29 באוגוסט הוא היום ה-241 בשנה בלוח הגרגוריאני (242 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה נשארו עוד 124 ימים.
אס. קיי. הייניקס
מוצרים
החברה מייצרת מגוון מוצרים, בעיקר זכרונות. בין מוצריה:
סטפניה וילצ'ינסקה
סְטֶפַנְיָה (סְטֶפָה) וִילְצִ'ינְסְקָה (בפולנית: Stefania (Stefa) Wilczyńska; 26 במאי 1886, ורשה – 5 באוגוסט 1942, טרבלינקה) הייתה מחנכת ומורה יהודייה פולנייה, שותפתו העיקרית של יאנוש קורצ'אק בניהול בית היתומים שלו.
ביוגרפיה
וילצ'ינסקה נולדה בוורשה, ליוליאן יצחק וסלומה לבית וַאלפיש, במשפחה יהודית פולנית אמידה. סיימה את לימודיה בבית הספר לבנות ידוויגה שיקורסקה (Jadwiga Sikorska) בוורשה, ומשם המשיכה ללימודי מדעים באוניברסיטת לייז' בבלגיה ובאוניברסיטת ז'נבה בשווייץ. עם שובה לוורשה, החלה לעבוד, תחילה בהתנדבות, במעון לילדים יהודים יתומים, הצליחה להקים ולארגן בית מחסה עבורם, ומונתה לנהל אותו.
בשנת 1909 פגשה בשווייץ בד"ר יאנוש קורצ'אק, ובין השניים נוצר קשר עבודה. יחד ניהלו בית יתומים לילדים יהודים בוורשה, ששכן ברחוב קְרוֹכְמַאלְנָה 92 (והועבר מספר פעמים בגטו ורשה: כְלוֹדְנָה 33, סְיֶינָה 16 ושְלִיסְקָה 9). בית היתומים פעל בין 1912 ל-1942, ונעשה בו שימוש בשיטות פדגוגיות חדשניות. וילצ'ינסקה שימשה המנהלת שלו בהיעדרו של קורצ'אק במלחמת העולם הראשונה ובמהלך נסיעתו לארץ ישראל בשנים 1934 ו-1936.
בשנת 1919 הייתה וילצ'ינסקה המנהלת הכללית של בית הילדים, וקורצ'אק היה מנהלו ראשי. היא ארגנה חוג לנשים אמידות, שהיו מוכנות לסייע לבית היתומים.
בשנת 1931 ביקרה וילצ'ינסקה בארץ ישראל ושהתה זמן מה בקיבוץ עין חרוד. היא חזרה לביקור בארץ ב-1938, אך שבה לפולין כשהחלו להגיע ידיעות מדאיגות בדבר גורל היהודים בה. עם הכיבוש הנאצי של פולין, הצליחו אנשי עין חרוד לארגן לווילצ'ינסקה אפשרות לעזוב את פולין, אך היא סירבה ועברה עם קורצ'אק והילדים לגטו.
ב-5 באוגוסט 1942 הגיעו הגרמנים לבית היתומים, כדי לקחת את היתומים ואת חלק מאנשי סגל העובדים למחנה ההשמדה טרבלינקה. אף שלשניהם הוצעו אפשרויות מילוט, נשארו קורצ'אק ווילצ'ינסקה עם חניכיהם ברגעיהם האחרונים. קורצ'אק הרגיע את היתומים וסיפר להם שהם יוצאים לטיול ביחד. קורצ'אק ווילצ'ינסקה הלכו עם היתומים אל מותם בידי הנאצים, בתא גזים בטרבלינקה.
הנצחה
יש הטוענים כי וילצ'ינסקה לא זכתה להכרת ציבורית רחבה כפי שזכה לה יאנוש קורצאק בגלל אופייה הצנוע והמופנם, או מפני שלא השאירה אחריה כתבים, ואולי כי ההבניה החברתית האופיינית לאותה תקופה הייתה שנשים עובדו לרוב מאחורי הקלעים.
בשנת 2019, בערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה, ביצעה התזמורת הסימפונית ירושלים בהופעת בכורה, את "סימפוניית יאנוש קורצ'אק" בניצוחו של גרהרדט מולר- גולדבום. הסימפוניה נכתבה על ידי המלחין הגרמני אוסקר גוטליב בלאר בשנת 1986 לפסנתר סולו, אך לאחר מספר שנים עובדה לתזמורת לבקשתו של המנצח דוד שלון. שמה המלא של היצירה הוא "לזכר יאנוש קורצ'אק וסטפניה וילצ'ינסקה"
לקריאה נוספת
מאמרים:
פאולו נוטיני
פאולו ג'ובאני נוטיני (באנגלית: Paolo Giovanni Nutini; נולד ב-9 בינואר 1987) הוא זמר-יוצר סקוטי, מפייזלי.
קריירה
אלבום הבכורה של פאולו נוטיני, These Streets, הופץ על ידי אטלנטיק רקורדס בבריטניה ביולי 2006. "Last Request", הסינגל המוצלח ביותר, הגיע למקום חמישי בטבלת הסינגלים בבריטניה. האלבום הגיע לשיא של המקום השלישי בטבלת האלבומים בבריטניה והוסמך 4×פלטינה ידי תעשיית התקליטים הבריטית (BPI). האלבום נשאר במצעד האלבומים במשך 196 שבועות- שבירת שיא.
במאי 2009 נוטיני הוציא את אלבומו השני, Sunny Side Up, אשר לראשונה עמד במקום הראשון בבריטניה והפיק ארבעה סינגלים: "candy", "Coming Up Easy", "pencil full of lead" ו"10/10". אלבום זה אושר גם הוא פלטינה4x ידי ה-BPI. ב-19 בפברואר 2010 זכה האלבום בתואר "האלבום הבינלאומי הטוב ביותר" בטקס פרסי המטאור 2010 (Meteor Awards).
באפריל 2014 יצא לאור אלבומו השלישי, Caustic Love.
ביולי 2022 יצא לאור אלבומו הרביעי, Last Night in the Bittersweet.
אלכסנדרה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה
אלכסנדרה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (ברוסית: Александра Николаевна Рома́нова; 24 ביוני 1825 - 10 באוגוסט 1844), הייתה בתו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, ואשתו של פרידריך וילהלם, נסיך הסן-קאסל.
ביוגרפיה
אלכסנדרה נולדה בסנקט פטרבורג ב-24 ביוני 1825, לניקולאי הראשון, קיסר רוסיה ולשרלוטה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ולואיזה, נסיכת מקלנבורג-שטרליץ. אלכסנדרה ירשה את המבט הפרוסי של אמה, והייתה דומה לסבתה לואיזה, מלכת פרוסיה. הוריה היו מסורים לילדיהם והיו הורים חמימים ומלאי חיבה, שאף שיחקו עם ילדיהם ושרו עמם.
אלכסנדרה התחנכה בחברת אחיותיה מריה ואולגה, החדרים שלהם, שהיו ממוקמים בקומת הקרקע של ארמון החורף, היו עם אוויר צח בכל עונות השנה, ורופאים שלטו בתזונת הבנות. החינוך של מריה הושם בפיקוחו של הסופר הליברלי, המשורר והסופר וסילי ז'וקובסקי, שהיה בעבר המורה הרוסי של אמה - אלכסנדרה פיודורובנה. ז'וקובסקי נשאר בקשר הדוק עם חצר המלוכה עד מותו. אלכסנדרה ואחיותיה קיבלו שיעורי ריקוד, מוזיקה וציור, והיא הייתה המוזיקאית במשפחה ואף מוכשרת מספיק כדי להעפיל לשיעורים של הסופרן הנודעת הנרייטה זונטאג. כמו כן היא הייתה מפורסמת בקרב החברה הגבובב בסנקט פטרבורג, בשל שנינותה ואישיותה התוססת.
בשנת 1843 ביקר פרידריך וילהלם, נסיך הסן-קאסל ברוסיה והתאהב באלכסנדרה, על אף שמלכתחילה הציעו לו את אחותה אולגה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, וב-28 בינואר 1844 התחתנו השניים בסנקט פטרבורג. זמן קצר לאחר הנישואים חלתה אלכסנדרה בשחפת, וכתוצאה מכך הסתבך ההריון שלה, והיא ילדה את בנה 3 חודשים לפני הזמן, וזמן קצר לאחר מכן מתו שניהם.
בשנת 1853 התחתן בעלה פרידריך וילהלם בשנית עם אנה, נסיכת פרוסיה, בתם של קרל, נסיך פרוסיה ומריה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, אך הוא לא נקשר אף פעם רגשית לאשתו השנייה, עקב צערו על מות אלכסנדרה, שמכך לא התאושש עד מותו.
אליעד שרגא
אליעד שרגא (נולד ב-26 במאי 1959) הוא עורך דין ישראלי, מייסד ויושב ראש של התנועה למען איכות השלטון בישראל.
ביוגרפיה
אליעד שרגא (בן גיגי) נולד בשנת 1959. מצד אמו הוא דור תשיעי למשפחה ירושלמית ומצד אביו הוא ממשפחת בן-גיגי, יוצאי מרוקו. שרגא מתגורר במכבים-רעות, נשוי לדלית ואב לשישה.
התגייס בנובמבר 1977 לחטיבת הצנחנים, במלחמת לבנון הראשונה שירת כקצין מסופח בצוות של פלוגת ההנדסה החטיבתית. לאחר שהשתחרר מצה"ל עבד כמאבטח בשגרירות ישראל בלונדון, מטעם השב"כ. שרגא התקדם במילואים לדרגת סגן-אלוף ושירת, בין היתר, כמפקד גדוד בחטיבת מילואים של הצנחנים. השתתף במלחמת לבנון השנייה כקצין מטה בעוצבת האש.
סיים באוניברסיטת תל אביב תארים ראשונים בארכאולוגיה, בגאוגרפיה ובמשפטים. הוא השלים תואר שני במשפטים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 2017 השלים לימודי דוקטורט במשפטים באוניברסיטה העברית בהנחיית פרופ' ברק מדינה.
בשנת 1991 הקים את משרד עורכי דין אליעד שרגא ושות'.
בשנת 2009 יצאו לאור שני הכרכים הראשונים מתוך סדרה מתוכננת בת שישה ספרים בתחום המשפט המינהלי, שכתב בשיתוף עם עורך הדין רועי שחר.
בשנת 2020 נבחר לאחד ממאה המשפיעים של המגזין TheMarker.
פעילות ציבורית
בשנת 1990 היה ממובילי המחאה נגד השחיתות השלטונית בעקבות "התרגיל המסריח". שרגא ערך שביתת רעב מול בית הנשיא והפגין בעד הצורך לחשוף את ההסכמים הקואליציוניים לציבור. בהמשך הקים את התנועה למען איכות השלטון בישראל, שנועדה להילחם בשחיתות השלטונית באמצעים משפטיים. התנועה עוסקת בציון לשבח של אנשים שביצרו שלטון החוק ובמלחמה בשחיתות השלטונית. היא מפעילה גם קו לפניות הציבור שמטפל במאות פניות בשנה.
שרגא כיהן בתפקיד יו"ר עמותת "לחופש נולד" שעסקה בפעילות למען שחרורו של רון ארד.
בדצמבר 2017 נאם בהפגנה בשדרות רוטשילד בתל אביב. במהלך נאומו תקף את ראש הממשלה בנימין נתניהו ואמר כי. בנוסף תקף את חבר הכנסת דוד אמסלם וכינה אותו. הנאום ספג ביקורת ציבורית, וחבר הכנסת אמסלם טען כי דברי שרגא כלפיו גזעניים. שרגא דחה את הטענה כי דבריו גזעניים, אך מאוחר יותר חזר בו מהדברים והתנצל בפני ח"כ אמסלם. שרגא מגדיר את עצמו כאיש ימין.
באוקטובר 2018 הושתו על שרגא הוצאות אישיות בשל ביזוי בית משפט על ידי בית דין רבני במסגרת הליך משפטי שבו ייצג את אביו של סרבן גט, זאת לאחר שנמתחה על שרגא ביקורת קשה על ידי בית הדין הרבני על כך שניסה לקעקע את הלגיטימיות של בית הדין ולשבש את חשיפת האמת. עוד נאמר בפסק הדין ש"עו"ד שרגא אף מנע בפעולה אקטיבית, בזדון ובכוחניות אפשרות לנסות ולסיים את פרשיית העגינות המתמשכת".
ניצי הלילה
"ניצי הלילה" (באנגלית: Nighthawks; ידוע בעברית גם בשמות "ציפורי הלילה" או "אנשי הלילה") הוא שמו של ציור משנת 1942 שצויר על ידי האמן האמריקאי אדוארד הופר. הציור מתאר אנשים היושבים בדיינר אמריקאי בשעת לילה מאוחרת במרכזה של עיר. ציור זה הוא הידוע ביצירותיו של הופר, ואחת היצירות הידועות ביותר באמנות האמריקאית. הציור מוצג כיום במכון האמנות של שיקגו.
תיאור היצירה
שם היצירה "Nighthawks" (באנגלית: "ניצי הלילה") הוא משחק מילים על הביטוי המקובל באנגלית "Night Owl" (ינשוף לילה), הבא לתאר אנשים הערים עד שעות הלילה המאוחרות (ביטוי המקביל למונח העברי "ציפורי לילה"). היצירה מתארת את הדיינר שבגריניץ' וילג' במנהטן שבניו יורק (המסעדה נהרסה ואינה קיימת כיום), ואת היושבים בה. הופר החל לצייר את היצירה זמן קצר לאחר מתקפת היפנים על פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941, שיצרה אצלו (ואצל רבים אחרים בארצות הברית) הרגשה של דיכאון וקדרות - הבאים לידי ביטוי ביצירה.
היצירה מציגה מסעדה מוארת, ומחוץ לה רחוב ריק, חשוף וחשוך. הדמויות היושבות במסעדה אינן מדברות זו עם זו אלא כל אחת שקועה במחשבות ואינה מתקשרת עם סביבתה. במסעדה יושבים זוג (גבר ואישה) וכן גבר נוסף יושב לבד, בגבו אל הצופה. אפם של בני הזוג הם אפים נשריים - ביחס לדורסים הליליים ששמם הוא שם התמונה באנגלית. הדמות הרביעית במסעדה הוא המלצר הצופה מבעד לחלון המסעדה אל הרחוב.
על פי הלבוש של הדמויות ניתן ללמוד שמזג האוויר חם, מאחר שהדמויות אינן לובשות מעילים, ולאישה שרוולים קצרים.
לדיינר אין כל דלת יציאה, ולצופה מוצג חלון ראווה מתמשך - דבר המגביר את תחושת הבדידות והכליאה של הדמויות. הופר הודה כי הוא ניסה להעביר את תחושת הבדידות הקיימת בעיר הגדולה - דבר המודגש לנוכח העובדה שהדמויות מרוכזות ברבע משטח התמונה, ויתרת התמונה ריקה מדמויות ומהתרחשות, וגם ברבע זה, הדמויות אינן מתקשרות זו עם זו.
יצירות אמנות אחרות
אמנים רבים הושפעו מיצירתו של הופר, והתייחסו אליה ביצירותיהם. הפסל ג'ורג' סגל יצר את היצירה "הדיינר" בין השנים 1964- 1966 תוך שימוש בחלקים מדיינר אמיתית, ודמויות גבס, במטרה ליצור בתלת מימד את היצירה "ניצי הלילה".
האמן רוג'ר בראון צייר זווית נוספת של היצירה ביצירתו משנת 1969 "חתונה פורטו ריקאית".