cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נחום סלונים
משפחתו
בין נכדיו הפרסומאי והמוזיקאי אורי סלונים והעיתונאי עמית סלונים. אחיינו הוא צביקה סלונים. נפטר בשנת 2012 באחוזת פולג שבקיבוץ תל יצחק, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ.
גביע אסיה בכדורגל 2019
גביע אסיה בכדורגל 2019 היה הטורניר ה-17 של גביע אסיה בכדורגל שהתקיים בין ה-5 בינואר ל-1 בפברואר 2019 וכלל 24 נבחרות. הזמן להגיש הצעות לאירוח הטורניר היה בין 15 בדצמבר 2012 ל-2 בפברואר 2013. המדינות שהציעו לארח את הטורניר הן: בחריין, סין, איראן, כווית, לבנון, מלזיה, מיאנמר, עומאן, ערב הסעודית, תאילנד ואיחוד האמירויות הערביות. ההכרזה על זהות המארחת התקיימה במרץ 2015 ואיחוד האמירויות הערביות נבחרה לארח את המשחקים. במשחק הגמר ניצחה קטר את יפן בתוצאה 1-3 וזכתה בטורניר לראשונה בתולדותיה.
הנבחרות שסיימו במקום השלישי בשלבי הבתים
בתום שלב הבתים תיערך השוואה בין הנבחרות שסיימו במקום השלישי, וארבע הנבחרות עם המאזן הטוב ביותר יעלו לשלב הנוקאאוט.
אגתה דודה
אגתה דודה (בפולנית: Agata Kornhauser-Duda; נולדה ב-2 באפריל 1972) היא הגברת הראשונה של פולין, ורעייתו של נשיא פולין המכהן אנדז'יי דודה.
ביוגרפיה
אגתה קורנהאוזר (דודה) נולדה בקרקוב בפולין. אמה אליסיה היא פולינסיטית (חוקרת השפה, התרבות והספרות הפולנית). אביה הוא המשורר והמתרגם יוליאן קורנהאוזר. היא למדה גרמנית באוניברסיטה היגלונית ובמהלך הלימודים הכירה את בעלה אנדז'יי דודה, ב-1994 הם נישאו. מ-1998 היא משמשת כמורה לגרמנית בבית הספר התיכון בקרקוב בו למדה.
היא התלוותה בין היתר לבעלה במהלך ביקורו בישראל. בביקורה ב"יד ושם" היא בדקה אודות קרוביה שנספו בשואה, על רקע היותה בעלת שורשים יהודיים מצד אביה. לכבודה שורטט תרשים גנאלוגי של היסטוריית משפחתה.
שמואל פרימו
רבי יהודה שמואל פרימו (לעיתים: יאודה; בראשי תיבות: רש"ף או מהרש"ף; ה'שצ"ד, 1634 - ט"ז בניסן ה'תס"ח, 6 באפריל 1708) היה רב ומקובל טורקי ממוצא מצרי. התפרסם כסופרו של שבתאי צבי ואפשר שדבק בו גם לאחר התאסלמותו. נראה שבהמשך חזר בו מאמונותיו השבתאיות. בסוף ימיו נמנה עם חשובי רבני אדריאנופול ודבריו מצוטטים רבות בכתבי גדולי דורו והדורות הבאים.
קורות חיים
בצעירותו למד מפי רבי יהודה שרף. בשנת ה'תכ"ב (1662) נסע כשליח ירושלים לטורקיה וניהל באיזמיר את תביעת הכוללות הירושלמיות נגד יורשיו של שליח ירושלים הרב דוד חביליו. מאוחר יותר נסע שוב עם שבתי צבי לאיזמיר ולקושטא והיה לסופרו הרשמי. בשנת 1671, לאחר התאסלמותו של שבתי צבי, התגורר פרימו בסופיה עם נתן העזתי ולפי רשימתו של הרב דוד פיפאנו כיהן כרב העיר בין השנים ה'ת"ם-ה'תמ"ט. לפי גרץ, שלום ואחרים הוא היה שבתאי קיצוני שהאמין בהאלהת שבתי צבי לאחר מותו, והשפיע בגישה זו על ר' חיים מלאך, אך שבתאים אחרים כמו אברהם מיכאל קרדוזו התנגדו לו והסתכסכו עמו על רקע אמונתו. לפי יצחק מלכו ואברהם אמארילייו, היה פרימו שבתאי נסתר ועובדת שבתאותו לא הייתה ידועה לבני קהילתו באדריאנופול שבעידודו גירשו את מתנגדו קרדוזו מן העיר בשל שבתאותו. לפי מקורות אחרים חזר בו רבי שמואל פרימו משבתאותו וחזר לעסוק בתורת הנגלה, הוא שימש כמו"צ בבתי הכנסת פוליא וטולידו באדריאנופול, וכפוסק הלכה קיים קשרי שאלות ותשובות עם רבים מגדולי דורו. רוזאניס סבור, שר"ש פרימו חזר בו משבתאותו שנה אחרי התאסלמותו של שבתי צבי, בעקבות מאורעות שבעה עשר בתמוז בשנת ה'תכ"ז.
כך מתוארת תקופת חייו לאחר "חזרתו בתשובה" מן השבתאות:
זיהויו של שמואל פרימו, מזכירו האישי של שבתי צבי עם רבי שמואל פרימו מאדריאנופול מקובל על רוב ככל החוקרים, והראשון שעמד על זהותם היה צבי גרץ בספרו דברי ימי ישראל בפרק העוסק בתנועה השבתאית. אך יש הכופרים בזיהוי זה, ולדעתם מדובר בשני אישים נפרדים; הרב והחוקר אריה ליב פרומקין טען כי גרץ עצמו כתב במקום אחר שר"ש פרימו אינו אותו פרימו שהיה סופרו של שבתי צבי.
בשנותיו האחרונות חלה ונוסף לו השם יהודה. רבי יהודה שמואל פרימו נפטר באדריאנופול בט"ז בניסן ה'תס"ח, 6 באפריל 1708.
כתביו בהלכה ובאגדה
למרות דעותיו, ואולי בשל חזרתו מהן, הפנו אליו רבנים רבים שאלות בהלכה, ודבריו בהלכה ובאגדה מצוטטים רבות בספרות הרבנית. תשובות הלכתיות שלו נדפסו בספר השו"ת "כהונת עולם" של חתנו הרב משה הכהן (קושטנדינא ה'ת"ק). חתנו אסף רבים מרעיונותיו באגדה ובדרוש והם נדפסו לאחר פטירת החתן תחת השם "אמרי שפר" (קושטאנדינא ה'תק"ה). גם בספריו של רבי שלמה אמריליו רבה של סלוניקי הודפסו תשובות הלכתיות שלו ורעיונות באגדה. הוא מצוטט רבות גם בכתבי רבי יהודה רוזאניס והחיד"א.
יחסי המלדיביים–מקסיקו
יחסי המלדיביים–מקסיקו הם יחסי החוץ בין המלדיביים למקסיקו.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-15 בנובמבר 1975. הקשרים התפתחו בעיקר במסגרת פורומים רב-צדדיים. בנובמבר 2010 שלחה ממשלת האיים המלדיביים משלחת בת 28 חברים להשתתף בוועידת שינויי האקלים של האו"ם 2010 בקנקון.
מוקסין מקסיקני
מוקסין מקסיקני (שם מדעי: Agkistrodon bilineatus) הוא מין נחש ארסי ממשפחת הצפעיים מהסוג מוקסין המצוי במקסיקו ובאמריקה המרכזית עד לקוסטה ריקה.
מאפיינים
הוא מצוי בביצות ויערות גשם טרופיים במקסיקו ומרכז אמריקה. הנחש צייד לילי הניזון בעיקר מדו-חיים ומדגים. הוא צד את טרפו בעזרת הארס הקטלני שלו. הצעירים מפתים את הטרף להגיע אליהם באמצעות זנב מתפתל המושך אליו צפרדעים.
נחש זה משריץ צאצאים חיים.
בלטת עצם בעקב
בלטת עצם בעקב המוכרת בשמה העממי דורבן היא ממצא רנטגני. בלטת העצם היא צמיחה של עצם על עצם העקב המופיעה בדרך כלל בחלק התחתון של עצם העקב, באזור האחז של המחתלת הכפית או בחלק האחורי של עצם העקב באזור האחז של גיד אכילס.
זיז עצם קטן (המזכיר צורת קוץ ומכאן נולד שם הדורבן) מופיע באזור בו מתחברת הרצועה ונוצר ממשכית הרצועה בנקודת האחיזה של הרצועה בעצם (אחז).
בלטת עצם בעקב מקושרת פעמים רבות למחלת החיתולית הכפית והיא מופיעה במחצית מהחולים במחלת החיתולית הכפית, אך היא מופיעה גם ב 15–25 אחוזים מכלל האוכלוסייה, בלי קשר לנוכחות של מחלת החיתולית הכפית.
כאבים בעקבות הדורבן
נוכחותה של הבליטה (זיז העצם) כממצא רנטגני איננה מחייבת את הופעתם של כאבים. כלומר, ייתכן מצב בו קיים זיז בכף הרגל ואינו מלווה בתחושת כאב.
פעמים רבות מופיעים כאבים הקשורים להופעתה של דלקת ברצועה (Plantar Fasciitis), מצב אשר גורר בלבול רב ונטייה לייחס את הכאבים לנוכחותו של הזיז.
הגורמים למצב של דורבן ברגל/Plantar Fasciitis
מתיחת יתר ברקמת הגידים של Planta Fascia גורמת לקרעים קטנים שמובילים לדלקת.
התופעה נפוצה יותר אצל אנשים שיש להם:
טיפול בדורבן בעקב
הדרכים הנפוצות לטיפול בדורבן בעקב הן אחת או יותר מהאמצעים הבאים: בנוסף, מחקר שפרסמו חוקרים באוניברסיטת תל אביב מגלה כי הליכה ברגליים יחפות במשך 10 דקות ביום מפחיתה את כאבי הדורבן בכף הרגל.
לחיות
{{פירושונים|
ראו גם
}}
קידום מכירות
קידום מכירות או קידום מותג (ראשי תיבות: קד"ם) הם מונחים המתארים מהלכי שיווק משלימים לפרסום וליחסי ציבור. תהליכים אלו מכונים בעולם הפרסום גם בשם שלוש מאות שישים מעלות מתוך כוונה לתאר אותם כמשלימים את מעגל הפנייה לצרכנים. שם נוסף המשמש את התעשייה בהקשר דומה הוא BTL (ראשי תיבות של Below the Line, להבדיל מפרסום במדיה שנרכשה המכונה Above the line - ATL).
תהליכי קד"ם יכולים להיות מיועדים להגברת מכירות באופן נקודתי או להגברת כוחו של המותג והמודעות אליו, ובכך להגביר המכירות באופן עקיף (ולאו דווקא מיידי).
אדיבה גפן
אדיבה גפן (נולדה ב-6 ביוני 1946) היא סופרת, מחזאית, עיתונאית ואשת חינוך ישראלית. אדיבה גפן היא סגנית יושב ראש אגודת הסופרים, ובשנת 2021 קיבלה תואר יקירת העיר תל אביב.
ביוגרפיה
אדיבה גפן נולדה בחיפה למשה ויונה קטרון. אביה, משה קטרון, נולד בפולין. עלה לארץ במסגרת עליית הנוער, גדל והתחנך ב"כפר ילדים" בגבעת המורה, עפולה. עם סיום לימודיו עבר לחיפה וסיים לימודי הנדסה. היה מנהל מחלקת הטלפונים באזור חיפה. אמה, יונה לבית צ'כנובר, עבדה בשנות השלושים במטבח הפועלים בחיפה. עם הקמת תזמורת הנוער של חיפה ביוזמת ראש העיר אבא חושי, הצטרפה אליה אדיבה כנגנית טוּבה, תחת ניצוחו וניהולו של יהודה עברון. סיימה את לימודיה בתיכון "אליאנס" ובסמינר א.ד גורדון בחיפה. בצה"ל שרתה כמורה חיילת במעלות ובגבעת טרומפלדור.
בשנת 1967 עברה לבאר שבע. שם, סיימה לימודי תואר ראשון בספרות ומקרא באוניברסיטת בן-גוריון. בהמשך סיימה תואר שני במנהל חינוך ב"לסלי קולג'", קיימברידג', ארצות הברית.
בראשית דרכה המקצועית עסקה בחינוך מיוחד. בשנת 1974 הוקם ביוזמתה בית הספר "דקלים", מסגרת עמלנית לליקויי למידה והתפתחות שהעניקה הכוונה מקצועית לנערים ומתבגרים.
כעיתונאית
במהלך השנים שמשה עיתונאית בנושאי תרבות בעיתון "קול הנגב" של קבוצת "ידיעות אחרונות" ובירחון "את". כתבה בעיתון "אריאל" שבהוצאת משרד החוץ. שימשה בעלת טור במוסף "ליידי גלובס" ובעלת הטור האישי "העולם על פי סבתא", המתפרסם בעיתון "להיות הורים" ובאתר האינטרנט nrg.
דוברות ויחסי ציבור
בשנים 1980–1985 שימשה דוברת ומנהלת יחסי הציבור של תיאטרון באר שבע. במסגרת תפקידה הקימה את החוג לנוער שוחר תיאטרון ואת אגודת ידידי התיאטרון. ב-1985 מונתה לראש מחלקת הדוברות, יחסי הציבור והפרסום של תיאטרון הבימה, כיהנה בתפקיד זה במשך עשור והפיקה את אירועי חגיגות השבעים לתיאטרון. במקביל, כיהנה כדוברת עמותת "אל-סם".
בשנת 1995 הקימה וניהלה משרד יחסי ציבור עצמאי שהעניק שירותי פרסום ודוברות למוסדות ואירועי תרבות מרכזיים, בהם התזמורת הקאמרית, פסטיבל עכו, תחרות ליאונרד ברנשטיין, "פסטיבל ג'אז בים האדום", פסטיבל הסרטים בירושלים.
כסופרת ומחזאית
בשנת 1996 כתבה גפן את ספרה הראשון, "רצח בקריאה ראשונה" בהוצאת זמורה ביתן, המתרחש בתיאטרון באר שבע, שזכה לאהדת קהל הקוראים והמבקרים. נכון ל-2019 כתבה למעלה כ-20 ספרים. סיפורים פרי עטה התפרסמו באנתולוגיות שונות שיצאו לאור בישראל ומחוצה לה. משנת 1998 מרצה ומלמדת במוסדות שונים ברחבי הארץ.
ב-2007, הוצג המחזה הראשון שכתבה, "אתרוגים", במסגרת פרויקט "פותחים מסך" למחזאות מקורית בתיאטרון בית ליסין בבימויה של יוליה פבזנר. מחזה נוסף שכתבה, "חלום קוסטה ריקה" עובד למחזמר והועלה בשנת 2014 במסגרת "חג המחזמר בת-ים".
תפקידים ציבוריים
בין השנים 2010–2018 הייתה יו"ר תיאטרון הידית פרדס חנה.
מאז שנת 2015 משמשת כיושב ראש פעילה של מכון גנזים - ארכיון אגודת הסופרים בבית אריאלה תל אביב, חברת הוועד המנהל של תיאטרון הבימה, תיאטרון דימונה וחברת ועדת הביקורת של אנסמבל עיתים. משנת 2014 חברת הוועד המנהל של אנסמבל המוזיקה "סיסטם עאלי", בת ים.
הייתה ממקימי פרס התיאטרון וניהלה את האקדמיה של הפרס במשך חמש עשרה שנה.
חיים אישיים
גפן נשואה בשנית לאהרון מידן ואם לשלושה בנים. מתגוררת בתל אביב.
גן צרפתי
גן צרפתי (נקרא גם "גן רשמי") הוא סגנון גינון ועיצוב נוף שמקורו בצרפת. סגנון הגנים הצרפתיים התפתח תחילה בחצרות המלוכה של צרפת בתקופת הבארוק (המאה ה-17).
סגנון גננות זה, שיקף תפישה תרבותית שהייתה נפוצה בצרפת לגבי עליונות האדם על הטבע ותירבות הטבע. הגנים התאפיינו בצורות גאומטריות המנוגדות לחלוטין לצורות הטבעיות, צורות שבאו לידי ביטוי בתכנון הכללי של שבילי הגן וחלקיו וגם בצורת הגיזום של השיחים וסידורי הפרחים. בשל אופיו גן צרפתי הוא גן יקר מאוד להקמה ויקר עוד יותר לתחזוקה שוטפת על מנת שתישמרנה צורות הנוף והצמחייה המיוחדות. מסיבה זו, נפוצה צורת גנים זו בבתי המלוכה והאצילים. תרבות הגנים הצרפתיים הגיעה לשיאה לפני המהפכה הצרפתית והחל מתקופת שלטונו של לואי ה-14, שיזם גם את פיתוחו של ארמון ורסאי וגינותיו, שעוצבו על ידי אנדרה לה נוטרה. גינות ורסאי נחשבות לדוגמה המרשימה והגדולה ביותר של סגנון זה.
הגן הצרפתי מחולק לחלקים מלבניים על ידי שבילים. כל חלק כזה, שהוא מעין גינה משנית בתוך היררכיה של גינות המרכיבות את הגן כולו, נקרא פרטר (Parterre) ומקורו בסגנון הגינון האיטלקי מתקופת הרנסאנס. הפרטרים, היו גינות קטנות יותר בהן יכלו האנשים לטייל להנאתם ולהתרשם מהגינון ומעיצוב הנוף.
בניגוד לארמון, המלא במשרתים ובני לוויה ואשר קירותיו מאפשרים לצותת לשיחות, הפרטר, בהיותו פתוח, היה ידוע כמקום בו ניתן היה לדבר בפרטיות ללא חשש מציתות, וקיימים לכך גם אזכורים רבים בספרות.
מאפייני הגן
כאנטיתזה לגן הצרפתי האריסטוקרטי, התפתח במאה ה-18 הגן האנגלי הרומנטי, שהיה מנוגד בתפישת יחסי האדם והטבע ושאף ליצור סביבה הרמונית ורומנטית לטובת כלל הציבור.
האוניברסיטה הממלכתית לרפואה של טביליסי
האוניברסיטה הממלכתית לרפואה של טביליסי (בגאורגית: თბილისის სახელმწიფო სამედიცინო უნივერსიტეტი) היא אוניברסיטה מובילה באירופה, הממוקמת בטביליסי שבגאורגיה. נוסדה ב-27 בפברואר 1918 כהמכון לרפואה של טביליסי שהפך, ב-10 ביוני 1930, לפקולטה לרפואה באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי. לאחר עצמאות גאורגיה, בשנת 1992 הפכה לאוניברסיטה נפרדת בשמה הנוכחי.
כדי לקבל רישיון לעסוק ברפואה, נדרשים הסטודנטים להגיש עבודת מחקר, בשנה השישית ללימודיהם (לאחר שהשלימו את לימודי הבסיס, והלימודים הקליניים).
צרעת מרים
תוכחת ה' למרים ואהרן
ה' מורה לשלושת האחים: משה, אהרן ומרים לצאת אל אוהל מועד, ולאחר שהם יוצאים, הוא קורא שנית לאהרן ולמרים ומוכיח אותם על שהשוו בין נבואתם לנבואת משה אחיהם:
אף שבדרך כלל אוהל מועד הוא שמו של המשכן, יש אומרים שאוהל מועד הנזכר בסיפור זה הוא האוהל שהוציא משה אל מחוץ למחנה ישראל לאחר חטא העגל.
צרעת מרים והסגרה
בעקבות כעס ה' על מרים ואהרן, נענשה מרים בצרעת. אהרן ביקש ממשה שיתפלל לרפואתה, והוא עשה כן. ה' ענה לו שרק לאחר שמרים תיסגר שבעה ימים מחוץ למחנה כדינו של מצורע מוסגר, הצרעת תירפא והיא תוכל לשוב למחנה:
מהות החטא
אהרן ומרים דיברו סרה באישה הכושית שמשה נשא לאישה, והתלוננו על כך שמשה מתנהג בצורה מתנשאת. מהכתוב לא ברור מיהי האישה הכושית שלקח משה, ומה הפריע למרים ואהרן.
לדעת ראב"ע, ועל פי התלמוד הבבלי, מדובר בציפורה, ולדעת רש"י, הטענה הייתה על שפרש מיחסי אישות עם אשתו. הרשב"ם, על פי דברי הימים של משה רבנו, מבאר כי הכוונה לאישה מכוש, שמשה נשא אותה (בלא לדעת שלא מימש את נישואים אלו). הכתוב אינו מסביר גם מדוע לא ראו מרים ואהרן בעין יפה את התקשרותו של משה לאישה הכושית, אך ברור כי התנגדותם קשורה לתפקידו של משה בהנהגת העם.
הסיבות לעונש
חז"ל כורכים את הסיבות לעונש הצרעת בלשון הרע כך: אמר רבי חנינא:
רש"י מסביר שמרים נענשה ולא אהרן כיוון שהיא דיברה ראשונה, על פי הכתוב וַתְּדַבֵּר מִרְיָם וְאַהֲרֹן בְּמֹשֶׁה - הפועל "וַתְּדַבֵּר" מעיד על כך, שמרים היא יוזמת השיחה, והיא המובילה אותה. לשיטתו, כל פעם שנוקט המקרא בלשון דיבר, כוונת הדברים ללשון קשה כאמור בבראשית מ"ב ל:
רבי אברהם אבן עזרא מבין את הכתוב בכך שהיא הייתה הדוברת: ואהרן הסכים או החריש.
עונש הצרעת
הצרעת פגעה בעור החיצוני, עורה של מרים הלבין כשלג וכך בפסוק: וְהִנֵּה מִרְיָם, מְצֹרַעַת כַּשָּׁלֶג. הצרעת במקרא אינה המחלה הידועה בתקופה המודרנית כמחלת הנסן. סימניה של מחלת הנסן הן: התעבות העור (FACIES LEONTINA), פני אריה, אובדן כושר תחושתי ונשירת איברים. סימנים אלו אינם מופיעים במקרא. הסימנים המופיעים ב אינם מאפיינים את מחלת ההאנסן, אך ב בפרק זה מצוי רמז להרס הרקמות הקיים בגופו של המצורע: לזיהוי הצרעת הועלו מספר אפשרויות. בספרו הרפואה במקרא ובתלמוד מזהה ד"ר יצחק פרויס שלא מדובר בצרעת אלא מדובר בפסוריאזיס בהתחשב בעובדה כי מרים החלימה לאחר שבוע. עונשה היה פתאומי והכתוב בפרק מבהיר זאת. הכתוב: וַיִּפֶן אַהֲרֹן אֶל-מִרְיָם, וְהִנֵּה מְצֹרָעַת ממחיש את מורכבות המעמד.
מרים מורחקת מהקהילה לאחר שהיא נענשת. מכך אפשר להבין כי תגובת החברה היא מיידית והיא הרחקת החולים. תקופת ההרחקה נמשכת כל עוד החולה לא נרפא. המילה טומאה אינה מופיעה בפרק זה אך במופעיה במקרא היא באה לצד הביטוים: שִׁבְעַת יָמִים, המופיעים ב. לדעת פרשנים, פסוק י"ב, מכוון בכתוב בפועל תְהִי למרים: אל נא תהיה מרים כמת, שכן המצורע בימי קדם משול למת, ועל כך רש"י: ששניהם מטמאים בביאה.לעומתו הפרשן רבי עובדיה ספורנו מסב את הפועל: תְהִי למשה: אל נא תהיה אתה כמת, שתניח חצי בשרך במדבר. מפסוק י"ד מובן כי פגע מרים בצרעת משול ליריקת אביה בפניה. היריקה נחשבת במקרא כעונש שיש עמו קלון, שלא ימחה במשך זמן רב ועל כך גם עומד בעל : וְנִגְּשָׁה יְבִמְתּוֹ אֵלָיו, לְעֵינֵי הַזְּקֵנִים, וְחָלְצָה נַעֲלוֹ מֵעַל רַגְלוֹ, וְיָרְקָה בְּפָנָיו.
הצרעת במקרא
החולים במחלת הצרעת הורחקו מהקהילה, מחברת בני האדם. החולים במחלה היו משולים למתים, וחיו בבידוד ובנידוי.
מחלת הצרעת קיבלה משמעות דתית-פולחנית, והיא קשורה בדיני טהרה וטומאה, ככתוב ב-י"ד. המחלה נחשבה כעונש אלוהי על חטאים שונים: כמו מרים אשר נענשה בצרעת על שדיברה סרה במשה ; עוזיהו מלך יהודה היה מצורע, כאשר ניסה להקטיר על המזבח, וישב בבידוד בבית החופשית ; צרעת נעמן דבקה בנערו של אלישע, גיחזי לאחר שאלישע מקלל אותו שצרעת נעמן תעבור אליו וזרעו. . בסיפור מצור שומרון, ב, מסופר על מצורעים אשר חיו מחוץ לעיר שומרון, חייהם היו הפקר וכניסתם הייתה אסורה בימי שלום ומלחמה. ריפוי החולים בצרעת נחשב לנס, והריפוי נעשה בעזרת ה'.
סיפורי המקרא מדגישים כי המחלה והרפואה הם בידי האל. המחלה נתפסה כעונש ואילו הריפוי מהמחלה הוא חסד שעשה האל עם האדם וזהו אחד מסימני תפיסת הגמול במקרא.
צרעת בספרות המסופוטמית
תפיסת הצרעת במקרא הייתה חלק בלתי נפרד מתפיסת המחלה במזרח הקדום. באיפוסים של המזרח הקדום נתפסה הצרעת כקללת האלים. המצורע נודה מהמחנה, סיפור עלילות גילגמש מבהיר זאת:
תפילתו של משה והיענות ה'
סיפור על הנביא המתפלל בעד יחידים בתנ"ך קיימים בכמה סיפורים. תפילתו של משה לה' כדי שירפא את מרים מצטיינת בקיצורה. בהשוואה לתפילות אחרות, ארוכות ומנומקות שנושא משה, תפילה זו היא בת מילה אחת רְפָא, שכן שאר המילים בפסוק הן מילות זירוז ופנייה. ייתכן כי קיצורה של פנייה זו היא, שמדובר בעיניין פנימי משפחתי ואילו תפילות למען העם הן ארוכות ומנומקות היטב. בתשובת ה' בפסוק י"ד, אפשר לראות, שסליחתו אינה שלמה.
חזרתה של מרים
הפועל תֵּאָסֵף בפסוק י"ד מתאר תהליך קליטת אדם נטוש. קשר לשוני נמצא גם ב שם חוזרת המילה צרעת בזיקה למילה אסף ארבע פעמים. פועל זה מתאר מונח משפטי, שהוא ניגוד לפועל השלך. הפועל אסף בא לתאר קליטתו של אדם מחדש, של מי שהושלך. הקשר בין סיפורי המקרא בהם נעזבו מצורעים לפועל אסף אינו מקרי. המצורע נתפס כיצור נטוש, עזוב ונחשב למת בחברה המקראית. רפואתו ושובו של החולה בצרעת לחברה, נתפסים כלידה מחדש.
ג'ינג'ה
ג'ינג'ה (באנגלית: Jinja) היא העיר השנייה בגודלה באוגנדה. היא נמצאת בדרום־מזרח המדינה, 87 קילומטרים צפונית־מזרחית לבירה, קמפלה. העיר ממוקמת על גדת אגם ויקטוריה, ליד מקורות הנילוס הלבן. ג'ינג'ה היא בירת המחוז הנקרא על שמה והיא בירת הממלכה השבטית של בוסוגה.
מקור השם
מקור שמה של העיר מגיע משפתם של שבט הבאסוגה ושבט הבגנדה אשר מתגוררים משני צידי הנילוס הלבן באזור. ברוב חלקי אפריקה נהרות כמו הנילוס מונעים הגירה רבה של שבטים, דבר המסביר את הגבולות האתניים לאורכו של הנילוס היוצא מאגם ויקטוריה וזורם צפונה. יחד עם זאת, באזור זה של הנהר ניתן היה לחצותו בביטחה באמצעות סירות בזכות סלעים שסימנו את גדות הנהר באזור מפלי ריפון. לפיכך שני השבטים הגרים משני צדי הנהר קראו לכפריהם 'מקום האבנים השטוחות'. המילה 'אבנים' בלוגנדה היא אג'ינג'ה (Ejjinja) בעוד שבלוסוגה המילה היא אדינדה (Edinda). הבריטים השתמשו בהקשרים אלו כדי לקרוא לעיר ג'ינג'ה.
היסטוריה
לפני 1906 הייתה ג'ינג'ה רק כפר דייגים קטן המורכב משני השבטים. נוחיותו של המעבר באזור זה של הנהר הפכה את הכפר לנקודת דרך חשובה בנתיבי הסחר ממרכז היבשת מערבה וצפונה.
העיר נוסדה רשמית ב-1907 על ידי הבריטים, כמרכז אדמיניסטרטיבי למפקדת השלטון המקומי באזור בוסוגה. במקביל עלתה חשיבותו של אגם ויקטוריה כתוצאה מבניית רכבת אוגנדה אשר חיברה בין קיסומו, עיירה קנייתית על גדות האגם, לבין מומבסה, על חוף האוקיינוס ההודי, מרחק 1400 ק"מ. מטעי הסוכר ושדות כותנה מסביב לעיר, לצד הגישה לרכבת, איפשרו לה לגדול בקצב מהיר. ב- 1906 הוקמה בה תשתית הרחובות ומשנת 1910 ואילך הובאו לעיר סוחרים הודים. ההודים היו קתולים דוברי אנגלית שמוצאם מהמושבה הפורטוגלית של גואה, בחופה המערבי של הודו.
ב- 1928 הקימה חברת הטבק האנגלו-אמריקאית באוגנדה מפעל לעיבוד טבק בג'ינג'ה.
בתקופה זאת הייתה העיר מחולקת לשכונות בהתאם לגזעים ולשבטים השונים. לבנים, שחורים ואסייתים גרו באזורים שונים של העיר ולמדו בבתי ספר נפרדים.
ב-1971 גירש אידי אמין את התושבים ההודיים מאוגנדה. תחת שלטונו, נאמר, נזרקו גופות רבות לאגם ויקטוריה והביאו לתקלות רבות בסכר מפלי אואן. ב-1972 החליט אמין לתת לעיר ג'ינג'ה מתנה - מסגד בכל רחוב בעיר. עזיבתם של ההודים הביאה לקריסה של המערכת הכלכלית והתעשייתית בעיר.
רק לאחר עלייתו לשלטון של יוורי מוסווני, הנשיא הנוכחי של אוגנדה, החלו לחזור ההודים למדינה ולעיר.
כלכלה
ג'ינג'ה נהנית מאדמות פוריות, מקורות מים רבים ותקופות גשומות וסדירות, שמאפשרות פריחה של חקלאות מקומית. תעשיות נוספות בעיר וסביבותיה הן ייצור מתכות, עיבוד עור, ייצור נייר, סוכר ופירות אורגניים וקפה לייצוא. מפעל הטבק בג'ינג'ה נסגר ב- 2005 בעקבות מיסים גבוהים, והמעסיק הגדול ביותר בעיר כיום הוא מפעל 'קקירה תעשיות סוכר' שמפעיל את מכונותיו באמצעות אלכוהול סוכר על מנת לחסוך את ההתמודדות עם אספקת החשמל הירודה של אוגנדה כיום.
הורסט סלומון (נגן)
קורות חיים
הורסט בן איזידור סלומון נולד וגדל בברלין בירת גרמניה. בילדותו ניגן בפסנתר ובכינור. בהמשך למד בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין וניגן על קרן יער בתזמורת הפילהרמונית של ברלין. בעקבות עליית הנאצים לשלטון ב-1933 פוטר ממשרתו ונאלץ לעבור לנגן בתזמורת האגודה היהודית לתרבות של ברלין. בשנת 1933 עלו הנאצים לשלטון בגרמניה. בשנת 1936, בעקבות הזמנה של ברוניסלב הוברמן להצטרף לתזמורת הסימפונית הארץ-ישראלית, עלה לארץ ישראל והתיישב בשדרות נורדאו בתל אביב. אמו נפטרה במהלך המלחמה מסיבות טבעיות; אביו ואחותו נספו בשואה; ואחיו הצליח להגר לאנגליה.
ג'ינג'ה
כלכלה
המפקדה של 'מבשלות הנילוס' נמצאת גם היא בג'ינג'ה. המבשלות משתמשות במי הנילוס מזה חמישים שנה כדי לייצר את הבירות האוגנדיות בל ונייל.
הורסט סלומון (נגן)
חייו האישיים
בין יתר עיסוקיו ותחביביו, הוא ייצר ואסף שעונים. בצעירותו עסק בשייט ובהרמת משקולות, ואף אמור היה להתחרות בהרמת משקולות באולימפיאדת ברלין (1936), אך בשל המדיניות הנאצית לא הורשה להשתתף.
ג'ינג'ה
כלכלה
ההתאוששות הכלכלית של ג'ינג'ה חלשה ביחס לאזור אחרים. ההתפתחות הכלכלית העיקרית בשנות ה-90 הייתה דווקא בבירה, קמפלה. חלק גדול מהאליטה של הבוסוגה עברו גם הם לקמפלה. סיבה נוספת לדישדושה הכלכלי של העיר הוא בניית הכביש הישיר בין קמפלה למומבסה אשר מאפשר הגעה לאוקיינוס ההודי מבלי לעבור דרך ג'ינג'ה.
הורסט סלומון (נגן)
חייו האישיים
הורסט סלומון נישא למירה בשנת 1942. בנו הוא המנצח דורון סלומון, הנשוי לשחקנית ניצה שאול.
נפטר בשנת 2004, בגיל 90. נקבר בבית העלמין קריית שאול. אלמנתו, מירה, נפטרה ב-2007 ונטמנה לצדו.
ישראל שיינפלד
ישראל שיינפלד (נולד ב-1 ביולי 1976) הוא כדורסלן עבר ישראלי, בגובה של 2.09 מטר ששיחק בעמדת הסנטר, בין היתר בהפועל תל אביב (שם שימש כקפטן) ובנבחרת ישראל.
קריירה
בעונת 1996/1997 רשם 3 הופעת במדי הקבוצה הבוגרת של מכבי רמת גן. בהמשך חזר להפועל תל אביב אך לא שיחק. בשנת 1998 השתתף במדי נבחרת ישראל הצעירה באליפות אירופה עד גיל 22.
בשנת 1998 עבר שיינפלד למכללת רייט סטייט האמריקאית, ושיחק במדי קבוצת רייט סטייט ריידרס במשך שלוש שנים. בעונתו האחרונה קלע שיינפלד 14.7 נקודות (ב-59 אחוז מהשדה ו-80 אחוז מהקו) וקלט 6.1 ריבאונדים למשחק. לאחר שהכריז על עזיבת המכללה, יצא שיינפלד לשחק בבויוס דה גויאמה מהליגה הפורטוריקנית, המתקיימת בחודשי הקיץ.
בשנת 2001 חזר להפועל תל אביב. במהלך שנותיו הראשונות במועדון לא הצליח להשאיר את חותמו ומיעט לשחק וקלע בממוצעים של 5.2 ו-2 נקודות למשחק. בעונת 2004/2005, כששאול אייזנברג הפך לבעל שליטה במועדון, הוא הסתכסך עם שיינפלד, קפטן הקבוצה. במרץ 2005 עזב שיינפלד את הקבוצה בטריקת דלת, לאחר שאייזנברג האשים אותו שהדליף מידע לתקשורת שהקבוצה אינה משלמת לשחקניה את שכרם. כן כינה אותו אייזנברג "סוס מת". שיינפלד תבע את אייזנברג, ולאחר 4 שנים פסק בית המשפט כי חוזהו הופר, ופסק לטובתו 610 אלף ש"ח, שישולמו באופן אישי מכיסו של אייזנברג.
בספטמבר 2006 חתם שיינפלד בצסק"א סופיה הבולגרית, יחד עם עוד שני ישראלים: ליאור ליובין ודיון תומאס ותחת המאמן הישראלי יעקב ג'ינו. בדצמבר 2006 פוטר ג'ינו, והקבוצה שחררה את שלושת הישראלים. על שיינפלד נאמר כי לא עמד בדרישות המקצועיות. ב-12 משחקי ליגה בסופיה קלע שיינפלד בממוצע 4.8 נקודות והוריד 2.8 ריבאונדים.
כשבוע לאחר שחררו מסופיה, חתם שיינפלד באגאלו היוונית, אולם כחודש בלבד לאחר מכן שוב שוחרר. בארבעה משחקים בליגה היוונית שותף בממוצע למשך 14 דקות וחצי, בהן קלע 4 נקודות והוסיף 1.7 ריבאונדים.
לאחר שחררו הצטרף להפועל באר שבע בני שמעון מהליגה השנייה, זו הייתה קבוצתו השלישית בשנת 2007. בעונתו הראשונה העפילה הקבוצה לפלייאוף העליון, שם הודחה בידי אליצור מכבי נתניה. בתום העונה, נתגלעו חילוקי דעות בינו לבין ההנהלה. לאחר שעזב את באר שבע פרש מכדורסל מקצועני.
בנבחרת ישראל קלע שיינפלד 65 נקודות ב-25 הופעות בנבחרת ושיחק באליפות אירופה 2001 ו-אליפות אירופה 2003.
לאחר הפרישה
לאחר הפרישה החל שיינפלד לעבוד כיזם נדל"ן.
בשנת 2011 חזר שיינפלד מפרישה לשחק בצורה חובבנית בליגות נמוכות, ובתוך כך שיחק בהפועל כפר סבא, רמת השרון ומכבי פתח תקווה, עד שבשנת 2015 פרש מכדורסל באופן סופי.
Pursuit of Happiness
בפזמון של השיר מופיעים קולות רקע של הצמד המוזיקלי, MGMT והוא הופק על ידי רטאטאט. הגרסה הסופית של השיר הושקה ב-4 בספטמבר 2009 ב"רדיו 1" של BBC, אך הוא יצא לאור כסינגל בינואר 2010.
ברשימת ההשמעה באלבום, השיר נקרא. הוא הגיע למקום ה-59 במצעד הבילבורד האמריקאי והגיע למעמד פלטינה בארצות הברית כשמכר מעל 1,000,000 הורדות דיגיטליות חוקיות ברשת מאז שחרורו.
לשיר יצאו שתי גרסאות שונות של וידאו קליפים: הראשונה בזמן מסיבה, כאשר מופיעים שם הראפר קונסיקוונס (החתום בחברת התקליטים שבה חבר קאדי, GOOD Music) והראפר דרייק. בגרסה השנייה של הווידאו קליפ מתעורר קאדי בספה שמסתובבת, כשיש בה סצנה של מסיבה.
לולואה
לולואה (באנגלית: Lolua) הוא כפר המשמש כבירתו של אטול ננומאה בצפון־מערב טובאלו. נכון לשנת 2010, הכפר מונה 215 תושבים. הכפר ממוקם כ־465 קילומטרים צפונית־מערבית לבירת המדינה, פונאפוטי.
יעקב ואן דר הודן
פרופ' יעקב ואן דר הודן (בהולנדית: Jacob van der Hoeden; 27 ביולי 1891 – 1 בפברואר 1968) היה מיקרוביולוג וחוקר מדעי הווטרינריה.
קורות חיים
ואן דר הודן נולד בהולנד. הוא קיבל תואר דוקטור למדעים בשנת 1921. בין השנים 1924 ל-1929 כיהן כחוקר בכיר במכון הממלכתי לבריאות העם בהולנד והיה מרצה לווטרינריה באוניברסיטת אוטרכט. בשנת 1929 התמנה לעמוד בראש מעבדות בית החולים האוניברסיטאי ובשנת 1932 נבחר לאגודה ההולנדית למדעי הטבע. פרופסור ואן דר הודן היה בר-סמכא בעל שם בינלאומי למחלות זואונוטיות.
יעקב ואן דר הודן ניצל, עם ארבעת ילדיו, בתקופת השואה הודות להולנדים נוצרים, שהסתירו את בני המשפחה במקומות שונים. אשתו נפטרה ממחלה לפני סוף מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1948 הזמין, אהרן ציזלינג, שר החקלאות בממשלה הזמנית של מדינת ישראל את פרופסור ואן דר הודן להקים בישראל את המכון הווטרינרי. במכון זה כיהן עד 1955, עת עבר אל המכון למחקר ביולוגי בישראל בנס ציונה, שם עבד עד לפרישתו בשנת 1966. בשנת 1968 הוא נפטר בישראל.
החיידק Leptospira kirschneri serotype vanderhoedeni קרוי על שמו.
צוואת קהת
צוואת קהת הוא טקסט שנמצא בין מגילות ים המלח. כתב יד תוארך פליאוגרפית לבין 10 ל- 125 לפנה"ס. הצוואה נכתבה על מיטת הדווי של קהת, כפרידה בהמשך לדברי לוי.
קהת היה בנו השני של לוי, וחי עד גיל 133. הוא היה אבי בני קהת שמונו לשאת את ארון הברית במהלך מסעם של בני ישראל במדבר. צוואת קהת מופנית לבנו עמרם בנוגע לקדושת הכתבים וההלכות שהועברו מאבותיו. על הירושה של הספרים והחוקים שניתנו מאלוהים, שהועברו מדור לדור מנח לשם, אברהם ליצחק, יצחק ליעקב, יעקב ללוי ואחר כך לקהת.
ההשפעה העיקרית של צוואת קהת היא שזהו תיעוד טקסטואלי נוסף שחושף מידע על הכוהנים, במיוחד לוי, קהת ועמרם. התורות המודגשות ביותר בצוואה זו היא החשיבות של שימור כתבים אלו באמצעות הכהונה, וכן הימנעות מהתערבות עם גורמים חיצוניים.
AWS Shopper
AWS Shopper היא מכונית סופרמיני, 4 נוסעים, מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית Automobilwerk Walter Schätzle אשר יוצרה בין השנים 1971–1974, בברלין, גרמניה.
סך הכול יוצרו 1,700 יחידות.
זקז'ובק
זקז'ובק (זקשובק; בפולנית: Zakrzówek) הוא כפר במחוז קרשניק שבפרובינציית לובלין בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
יהודי זקז'ובק
בסוף המאה ה-19 ישבו בכפר 169 יהודים, ובתחילת המאה ה-20 נבנה בו בית מדרש. בין שתי מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עברה השליטה בכפר מספר פעמים בין הוורמכט והצבא האדום, ובתקופת הביניים ערכו פולנים מקומיים פרעות ביהודיו. עם החלת השלטון הגרמני בכפר, מונה בו יודנראט, בראשות משה לרמן, והוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, חובת ענידת סרט זרוע וחובת תשלום כופר.
מאביב 1940 שולחו יהודים מהכפר לעבודות כפייה במחנות עבודה. בספטמבר 1941 נותרו בכפר כ-370 יהודים, ובאפריל 1942 הגיעו אליו פליטים יהודים מלובלין.
ב-18 באוקטובר 1942 גורשו כל יהודי הכפר לקרשניק, תוך רצח כ-50 ילדים וקשישים יהודים בשעת האקציה. כעבור פחות מחודש שולחו כל יהודי הכפר, יחד עם אלפי יהודי קרשניק, למחנה ההשמדה בלז'ץ.
רמזי יוסף
רמזי אחמד יוּסֶף (או: רמזי מוחמד יוסף; נכתב גם בצורה רמזי יוסוף או רמזי יוסף; בערבית: رمزي يوسف), נולד כעבדול באסט מחמוד עבדול כרים (בערבית: عبد الباسط عبد الكريم) ונודע בעשרות שמות בדויים, הוא טרוריסט כוויתי ממוצא פקיסטני שהיה אחד ממתכנני הפיגוע במגדלי התאומים ב-1993. כמו כן, תכנן והרכיב מטעני חבלה לפיגועים רבים נוספים, וכן היה האדריכל הראשי של תוכנית בוז'ינקה. במהלך בדיקת ההיתכנות לתוכנית בוז'ינקה, הטמין פצצה בטיסה 434 של פיליפין איירליינס.
לאחר מצוד נרחב, הוא נעצר בבית מסתור של אל-קאעידה באסלאמאבאד ב-1995 והוסגר לארצות הברית. הוא נשפט בניו יורק עם שני משתפי פעולה אחרים והורשע באחריות למעשה. יוסוף הצהיר "כן, אני טרוריסט, ואני גאה בכך כל עוד הטרור מופנה נגד ממשלת ארצות הברית". גזר הדין היה מאסר עולם ו-240 שנים בבידוד ללא אפשרות לשחרור מוקדם. מרצה את עונשו בבית הסוהר הפדרלי, ADX פירנצה, בית סוהר ברמת אבטחה מקסימלית.
תוכנית בוז'ינקה
תוכנית בוז'ינקה (בערבית: بجنكة, בטאגאלוג: Oplan Bojinka) הייתה ניסיון לסדרת פיגועי טרור אותם תכנן רמזי יוסף, אשר נעזר בדודו, ח'אלד שיח' מוחמד.
התוכנית כללה שלושה שלבים. תחילה, תוכננה התנקשות באפיפיור, יוחנן פאולוס השני, בעת ביקורו בפיליפינים. לאחר מכן, 11 מטוסי נוסעים יפוצצו בדרכם מאסיה לארצות הברית. בשלב האחרון של התוכנית, ירוסק מטוס לתוך מטה ה־CIA בווירג'יניה. בכך, קיוו המתכננים לגרום להשבית את תנועת המטוסים ברחבי העולם ולגרום לאלפי הרוגים. רמזי יוסף ערך ניסיון לבדיקת היתכנות התוכנית, כאשר הטמין פצצה בטיסה 434 של פיליפין איירליינס.
טיסה 434 של פיליפין איירליינס
רמזי יוסף, אשר היה המתכנן הראשי של התוכנית, בנה מטען נפץ באמצעות ניטרוגליצרין שהסווה בתור תמיסת מלח לעדשות מגע. שעון היד הדיגיטלי של יוסף שימש כטיימר ושאר החלקים הוסתרו בנעליו, כך שלא ימצאו בבידוק הביטחוני בשדה התעופה. יוסף הרכיב את הפצצה בשירותים, הטמין אותה מתחת למושבו וירד בעצירת ביניים. מספר שעות לאחר עצירת הביניים, בה ירד יוסף, התפוצצה הפצצה ופערה חור במטוס, גרמה למותו של נוסע וכן לפצועים אחדים. קברניט המטוס הצליח להשתלט על המצב והנחית את המטוס בשלום.
ונציה (נפה)
נפת ונציה  (באיטלקית:  Provincia di Venezia) הייתה נפה במחוז ונטו שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 2,462 קמ"ר, ובשנת 2014 התגוררו בה 855,142 נפש. בירתה של הנפה בעיר ונציה. הנפה גובלת בנפת אודינה ובנפת פורדנונה במחוז פריולי-ונציה ג'וליה בצפון-מזרח. בדרום היא גובלת בנפת רוביגו ובמערב היא גובלת בנפת טרויזו ובנפת פדובה. במזרח היא גובלת בים האדריאטי. ב-2015 הוחלט לבטל את הנפה ולשנות את מעמדה לשל מטרופולין עירונית.
איקטינוס
איקטינוס (ביוונית: Ἰκτῖνος) היה אדריכל שפעל באמצע המאה ה-5 לפנה"ס ביוון. לא ידוע עליו הרבה מלבד המבנים שתכנן - כולל את הפרתנון באקרופוליס שבאתונה, את מקדש אפולו אפיקוריוס בבאסאי שבמערב הפלופונסוס, ואת אולם הטלסטריון באלפסינה.
שלושת המבנים שתכנן הם מבנים דתיים ציבוריים גדולים והם בעיקרם בנויים בסגנון הסדר הדורי של האדריכלות היוונית, אך לפחות הפרתנון ומקדש אפולו כוללים גם אלמנטים איונים כמו העמודים והאפריז המעוטר של הנאוס (ההיכל הפנימי).
דמיון נוסף בין המקדשים של אתנה ואפולו (ואולי גם באולם הטלסטריון, אך זה לא שרד מספיק טוב כדי לשפוט) הוא השימוש בעקמומיות מכוונת באלמנטים של המבנה. בפרתנון למשל הרצפה מוגבהת במרכזה בעקמומיות עדינה (כ-10 ס"מ בצלע הארוכה של כ-70 מטר), וכך גם כל הקווים המקבילים לה. האדריכל הרומי ויטרוביוס מספר בספרו על אודות האדריכלות שאם ריצפת המקדש (הסטילובטה) תהיה לגמרי ישרה אזי היא תיראה לעין כשקועה. סיבה אחרת לעקמומיות הרצפה היא אולי כדי לנקז מים. העמודים בפרתנון נוטים כולם מעט פנימה לכוון ההיכל - אולי כדי לתרום ליציבות המבנה בעת רעידת אדמה, וגם כדי ליצור אשליה אופטית המתקנת את עיוות הפרספקטיבה עבור מי שמביט במקדש מלמטה. העמודים, בשני המקדשים, הם בעלי עקמומיות שוויטרוביוס מכנה אנטזיס. זהו עיבוי קל של העמודים קצת מתחת לחצי גובהם שאחר כך הולך וקטן ככל שעולים במעלה העמוד. בפרתנון עובי העמודים, שגובהם כ-10 מטר, מוקטן בכ-1.75 ס"מ. כמה הסברים אפשריים ניתנו לאנטזיס. הסבר אחד הוא שצורה זאת מוסיפה לחוזק של העמודים, או שלפחות האדריכל חשב כך. דעה יותר סבירה היא שעיבוי מסוים של החלק התחתון של העמודים יוצר תחושה של מבנה "אורגני" הלוחץ על העמודים. נוצרת תחושה של מסיביות וחוזק ואשליה של גובה רב לעמודים.
הפרתנון
הפרתנון הוא מקדש יווני לאלה אתנה הניצב על האקרופוליס של אתונה והוא נחשב לבניין המפורסם ביותר מתקופת יוון העתיקה, ולאחד הבניינים המפורסמים ביותר בעולם. ויטרוביוס מספר בספרו מהמאה הראשונה לפנה"ס שאיקטינוס וקרפיון מונו על תכנון הפרתנון. ההיסטוריון היווני פלוטרכוס מספר בספרו חיי אישים מסוף המאה הראשונה לספירה במסגרת תולדות חיי פריקלס שפידיאס מונה, מלבד על פיסול הפסלים והעיטורים בפרתנון, גם על הפיקוח הכללי על עבודות השיקום באקרופוליס באתונה ועל כל האומנים הגדולים שעסקו שם כל אחד לפי מומחיותו. ביניהם צוינו איקטינוס וקליקרטס כמנויים על הפרתנון.
הגאוגרף היווני פאוסניאס בספרו "תיאור יוון" (מהמאה השנייה לספירה - בו הוא מספר את שראה במסעותיו ברחבי יוון) מזכיר את איקטינוס פעמיים כבן דורו של פריקלס וכבונה הפרתנון. הפעם כבר לא מוזכרים שמות אדריכלים נוספים לצד איקטינוס, מה שמרמז שאולי היה האדריכל הראשי של הפרתנון או שנתפס ככזה אחר כך.
מקדש אפולו אפיקוריוס בבאסאי
המקדש הוזמן על ידי תושבי פיגליה הסמוכה לכבוד אפולו אֶפּיקוּרְיוֹס ("אפולו המסייע") באמצע המאה ה-5 לפנה"ס. אתר המקדש, שהשתמר היטב, הוא בגובה של 1,131 מטרים מעל גובה פני הים, על המדרון של הר קוטייליון המרובה בערוצי נחל (באסאי ביוונית - נְקִיקֵי סלעים) במערב הפלופונסוס. פאוסניאס מציין בספרו שאיקטינוס תכנן את מקדש אפולו בבאסאי. הוא מוסיף שהמקדש בנוי אבן, כולל גגו. הוא מעריכו כיפה ביותר מכל המקדשים בפלופונסוס, אחרי המקדש שבטגיאה, ומציין במיוחד את יופי האבן והסימטריה של המבנה. לפי פאוסניאס, הכינוי "אפיקוריוס" ניתן לאפולו בשל ההצלה שהביא בימי מגפה.
מלבד, כאמור מעלה, העמודים מהסדר הדורי בהיקף, ומהסדר האיוני בהיכל הפנימי, נמצא גם עמוד בודד בהיכל עם כותרת מהסדר הקורינתי. הכותרת אבדה מאז שנמצאה, אך היא הדוגמה הקדומה ביותר המוכרת של כותרת קורינתית. העיטורים הפיסוליים נמצאו ברובם באפריז הפנימי של ההיכל הפנימי (בפרתנון להיכל הפנימי היה אפריז עם עיטורים פיסוליים בצידו החיצוני). העיטורים כוללים, כמו בפרתנון, דמויות של לפיתים, קנטאורים, אמזונות, ואתונאים.
אולם הטלסטריון באלפסינה
באלפסינה (עיירה המרוחקת כ-18 ק"מ מאתונה) היה המרכז הדתי של טקסי ה"מסטורין האלפסינים" השנתיים לאלות דמטר ופרספונה. אחד משיאי הטקס היה באולם ההִתקָבּלוּת (טלסטריון ביוונית) שבו קהל של כ-3000 איש התכנס והשתתף בטקס קבלה למיסטורין של האלות. לא כל הפרטים בטקס (שנשמר בסוד) ברורים אך הוא כנראה כלל הצגת שרידים של דמטר ומיצג אש. לאולם הייתה תבנית ריבועית (אחר כך נוסף לו אולם כניסה - פורטיקו, לרוחב החזית הדרום-מזרחית). הגג הוחזק על ידי 42 עמודים (מסודרים במלבן של 6 על 7 עמודים). ארבע הצלעות כללו שורות ישיבה או עמידה שבחלקן היו חצובות בסלע של הגבעה הצפון-מערבית.
ויטרוביוס מספר בספרו על אודות האדריכלות שאיקטינוס בנה את האולם הענק "עד הגג" בסגנון דורי, עם מקום רב לבצוע עבודת הקורבנות. גם פאוסניאס מציין את איקטינוס כבונה האולם הגדול שם (ספר 9 פרק 1).
שפריץ
שפריץ (Spritz), מוכר גם כאפרול שפריץ, הוא קוקטייל אלכוהולי ששורשיו במחוז ונטו שבאיטליה. מוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. זהו אפריטיף, אשר עשוי בגרסתו הנפוצה מפרוסקו מעורבב עם אפרול ומי סודה. למשקה גרסאות נוספות. שפריץ עם קמפרי במקום אפרול נקרא "שפריץ מריר". לעיתים מוסיפים לו גם צ'ינאר – ליקר אפריטיף איטלקי מתוצרת קבוצת קמפרי.
נהוג להגישו עם קרח, פלח תפוז (או כל פרי הדר אחר) ולעיתים גם זית. המשקה פופולרי בעיקר במחוזות צפון איטליה.
יין שפריץ
במזרח אירופה (בעיקר ברומניה, מולדובה והונגריה) קיימת גרסה שונה של המשקה, אשר מורכבת מיין מקומי או גרמני. יינות אלו מכילים לעיתים מעט פחמן דו-חמצני, אשר גורם ליין לתסוס. דבר זה נקרא בפי יוצאי מזרח אירופה "שפריץ"- על שם יין הנתזים הנוצר כתוצאה מכך. (בגרמנית: שפריץ - נתז).
כשהוא מופיע בצורתו הטבעית, הפחמן מעיד על כך שהבקבוק לא נחשף לחמצן ולא נפגם. ניתן ליצור שפריץ גם על ידי הוספה מלאכותית של פחמן דו-חמצני בזמן הביקבוק.
בישראל של שנות ה-60 נהגו יוצאי מזרח אירופה להכין את המשקה מיין לבן מסוג כרמל הוק (יקבי כרמל מזרחי) המעורבב עם מי סודה מסיפון או מסיפולוקס.
מרדכי קפלן
מרדכי מנחם קפלן (11 ביוני 1881 – 8 בנובמבר 1983) היה רב, מנהיג והוגה מרכזי ביהדות ארצות הברית במאה ה-20, מייסד הזרם הרקונסטרוקציוניסטי ביהדות. קפלן היה נטורליסט שראה במורשת היהודית את תרבותו של העם ולא פרי השפעה אלוהית כלשהי, והטיף לדבקות בקהילה, בעם ובמסורת כעניין של הכרה והשתייכות ולא של מילוי חובה דתית.
חייו
קפלן נולד בליטא ב-11 ביוני 1881 לישראל ולחיה קפלן. בגיל שמונה, הוא היגר עם משפחתו לארצות הברית, נשלח לישיבות בניו יורק ובמקביל למד בבית ספר ציבורי. קפלן זכה לחינוך מסורתי אך פתוח. אביו, ישראל קפלן, היה דיין ונקרא לכהן כראב"ד ניו יורק תחת הרב יעקב יוסף (חריף). למד למשך זמן קצר בישיבת עץ חיים במנהטן. קפלן רכש השכלה כללית בסיטי קולג' של ניו יורק החל משנת 1895 ובאוניברסיטת קולומביה החל משנת 1900. בקולומביה למד פילוסופיה, סוציולוגיה וחינוך, וקיבל תואר מוסמך אוניברסיטה ודוקטור. במהלך לימודי הפילוסופיה בקולומביה הוא כתב תזה בנושא תורתו המוסרית של הפילוסוף התועלתני האנגלי הנרי סידג'וויק . בין מוריו היו פליקס אדלר והסוציולוג פרנקלין הנרי גידינס . במקביל ללימודיו האקדמיים למד בין השנים 1893 ו-1902 בסמינר היהודי התאולוגי (JTS), אז מוסד צעיר לימים שהיה קרוב יותר לזרם האורתודוקסי. ב-1908 הוא נישא ללנה רובין ובמהלך ירח הדבש שלהם, הם נסעו לליטא, שם נבחן וקיבל את סמיכתו מהרב יצחק יעקב ריינס. קפלן כיהן כאחד הרבנים בקהילת ישורון בניו יורק עד 1909. דעותיו לא התאימו לקהילת בית הכנסת האורתודוקסי. בשנת 1912 היה ממקימי רשת בתי הכנסת "ישראל הצעיר" של היהדות האורתודוקסית-מודרנית, לצד הרב ישראל פרידלנדר.
קפלן חש בהדרגה עוד קודם התרחקות פנימית ממסגרות האמונה וההלכה. הוא נענה להזמנתו של שניאור זלמן שכטר, חוקר הגניזה הידוע שהקים מחדש את הסמינר התאולוגי לרבנים (JTS) וביקש לכלול בו אף אגף להכשרת מורים. קפלן קשר את גורלו עם המוסד הזה, שהפך למוסד המרכזי של היהדות הקונסרבטיבית בארצות הברית ונהיה לאחד מבכירי המורים בו, אולם בשלב מסוים החליט לעזוב את המוסד והקים בפילדלפיה את בית המדרש הרקונסטרוקציוניסטי שנהיה למרכזה הרוחני של התנועה ליהדות רקונסטרקציוניסטית.
קפלן המשיך לשמור מצוות גם לאחר ההתרחקות מהזרם האורתודוקסי ואף הקונסרבטיבי.
מרדכי קפלן נפטר בגיל 102, ב-8 בנובמבר 1983. בתו, ג'ודית, מוזיקאית וחוקרת מוזיקה יהודית, נישאה לתלמידו וממשיך דרכו, עירא אייזנשטיין.
הגותו הדתית
הגותו של קפלן, שבעצם הביאה ליציאתו מבין כותלי ה-JTS מתאפיינת בראיית היהדות כציוויליזציה שלמה. הדיון בתרבות היהודית הוא בכלים חילוניים: סוציולוגיים, היסטוריים, תרבותיים אולם תכניה של התרבות הזו הם דתיים. מלכתחילה לא התכוון קפלן ליצור תנועה נפרדת, אלא קיווה שהתנועה ליהדות מסורתית כולה תאמץ את רעיונותיו. הפילוסופיה שלו סטתה באופן קיצוני מהאידאולוגיה של היהדות המסורתית. היהדות המתחדשת הייתה האגף הדתי הליברלי של התנועה המסורתית עד שקפלן וחסידיו הקימו תנועה נפרדת בתחילת שנות ה-60. אף על פי שקפלן עמד בראש תנועה קטנה בצפון אמריקה, הייתה לו השפעה עמוקה על אופי היהדות במאה ה-20.
קפלן חולל מהפכה בחשיבה היהודית באמריקה בשנת 1934 עם פרסום ספרו הראשון "היהדות כציוויליציה" (Judaism as a Civilization). בספר זה הגדיר את היהדות כ"ציוויליזציה דתית מתפתחת". תפיסת היהדות שלו כללה שפה, תרבות, מנהגים ונורמות חברתיות, בד בבד עם היסטוריה וגורל משותפים ליהודים ברחבי העולם. למרות מגוון אמונותיהם של קבוצות שונות ברחבי העולם ודרכיהם השונות לקיום המצוות ומנהגים רבים, הוא האמין שהיהודים הם קבוצה על-לאומית - שהם עם ולא קבוצה דתית בלבד. לכן הציונות תפסה מקום מרכזי בפילוסופיה שלו. הוא לא שלל את החיים בגולה אבל סבר שעם ישראל בתפוצות חיים "בשתי ציוויליזציות". הוא גם קרא לעם היהודי בתפוצות להקים קהילות מאורגנות שימלאו את צורכיהם של היהודים בלי הבדל בין הזרמים.
היהדות היא תרבות מסוג מיוחד - זוהי תרבות דתית המאופיינת על ידי רעיון הברית העומד בבסיסה והמחויבות של פרטיה לחיי תורה ומצוות. אולם מחויבות זו הנה מחויבות של פרטים אוטונומיים הלומדים את תכניה של תרבותם ומכריעים לקיימם מתוך רצון חופשי. לפי דעתו של קפלן הדת הייתה המקור לאתיקה ולערכים היהודיים וכן למנהגים ולטקסים. היא הייתה החוליה הקושרת קשר היסטורי, רגשי ואפילו גאוגרפי בין היהודים.
תאולוגיה
מושג הדת היה תמיד מרכזי בחשיבה של היהדות המתחדשת. קפלן האמין, כי לאור ההתקדמויות בפילוסופיה, במדע ובהיסטוריה, יהודים מודרניים אינם יכולים להמשיך ולדבוק בהרבה מהטענות התאולוגיות המסורתיות של היהדות. התאולוגיה הפילוסופית הנטורליסטית של קפלן נחשבת כווריאציה של הפילוסופיה של ג'ון דיואי. הנטורליזם של דיואי איחד בין אמונות אתאיסטיות לטרמינולוגיה דתית על מנת לבנות פילוסופיה מספקת מבחינה דתית לאלה שאיבדו את אמונם באמונה המסורתית.
כמו כמה מההוגים היהודים בימי הביניים, קפלן טען כי אלוהים אינו ישות אישית, וכי התיאורים האנתרופומורפיים של אלוהים הם, במקרה הטוב, מטאפורות לא מושלמות. התאולוגיה של קפלן אף טוענת כי האל הוא הסכום של כל התהליכים הטבעיים שמאפשרים לאדם למצות את עצמו. קפלן כתב כי "להאמין באל פירושו לדעת בוודאות כי גורלו של האדם הוא להתעלות מעל לפרא, ולהסיר כל סוג של אלימות וניצול מהחברה האנושית". לא כל הכתבים של קפלן בנושא זה הם עקביים; העמדה שלו השתנתה במידה מסוימת במשך השנים, וניתן לחלק בין שתי תאולוגיות שונות בקריאה זהירה. הראייה שבדרך כלל משויכת לקפלן היא זו של הנטורליזם הטהור, בדומה לדיואי, שבוקרה על כך שהיא משתמשת בטרמינולוגיה דתית לכסות על עמדה לא-תיאיסטית (אם לא אתאיסטית). אולם קיים גם צד שני בתאולוגיה של קפלן, שמבהיר כי לעיתים הוא האמין שיש לאל קיום אונטולוגי, באופן עצמאי ואמיתי, בנפרד מאמונות בני האדם. בתאולוגיה זו, קפלן עדיין דוחה חלק מהצורות הקלאסיות של התאיזם וכל אמונה בנסים, אך הוא מחזיק בעמדה שהיא במידה מסוימת נאו-אפלטונית.
החרם ושריפת הסידור
ב-16 ביוני 1945, התכנסו 200 איש מאיגוד הרבנים האורתודוקסים של ארצות הברית וקנדה, רבנים ופעילים, והכריזו חרם נגד קפלן, בעקבות הסידור 'סדר תפילות לשבת' שהוציא באותה שנה. במהלך האירוע נשרף הספר בידי אחד הנוכחים, כחלק מהטקס. הסיבה לחרם הייתה בראש ובראשונה התנגדות לתפיסת עולמו של קפלן והיותו דמותו מובילה ב- JTS. אך, גם העובדה שלסידור, בו הופיעה ההקדמה של קפלן, הייתה כריכה של סידור מסורתי והרבנים חששו שיתבלבלו וישתמשו בו. האירוע עורר הדים רבים בקהילות היהודיות ומחוצה להן. ב-15 ביוני, הניו יורק טיימס פרסם כתבה על האירוע.
הגותו הציונית לאומית
מרדכי קפלן היה ציוני נלהב. הוא סבר שרק הציונות וישראל יוכלו להעניק משמעות ליהודי המודרני שאינו חי עוד בקהילה יהודית אורגנית. הוא היה אחד ממייסדי תנועת הנוער "ישראל הצעיר". הוא היה מראשוני התומכים בארגון "נשות הדסה" בגלל פעילותו בישראל. בשנות ה-20 המוקדמות של המאה ה-20, הוא סייע לחיים ויצמן לגייס כספים לקרן היסוד בעיר ניו-יורק. הוא הרצה בלי הרף וכתב על הצורך של כל היהודים האמריקנים להיות מעורבים בפעילויות ציוניות. היה פעיל בארגון ציוני אמריקה (ZOA) בשנות ה-20 ובראשית שנות ה-30. בשנת 1937 ניסה לעלות ארצה והיה הפרופסור הראשון ל"יסודות החינוך" באוניברסיטה העברית בירושלים, שבעקבותיו ראה אור (בעברית בלבד) ספרו "האמונה והמוסר". אחרי הפרעות בארץ בשנת 1939 חזר קפלן לארצות הברית, אבל מעולם לא נטש את ישראל או הציונות. הוא כתב ספר על השינויים הדרושים בתנועה הציונית בשנת 1955 "לחידוש פני הציונות" (A New Zionism) שתורגם לעברית בשנת 1959. לעיתים קרובות ביקר בארץ והרצה לפני מגוון רחב של קבוצות ולבסוף התיישב בירושלים בשנת 1973. קפלן טען שכל עוד לא יהיה פתרון לסכסוך הישראלי פלסטיני לא תוכל להתקיים במדינת ישראל חברה נאורה.
פעילותו הקהילתית
ב-1902 הוא הגה והקים את המרכז הקהילתי היהודי הראשון במנהטן ניו יורק ויצר את התפיסה של יהדות כתרבות מתפתחת, ואפשר ליצוק משמעויות חדשות לתכנים יהודיים במרכזים הקהילתיים כן, פיתוח את התפיסה של בית הכנסת כמרכז לפעילות תרבותית. ב-1922 ערך קפלן את טקס בת המצווה הראשון לבתו, יהודית. זה היה טקס בת המצווה הראשון שהתקיים בבית כנסת וכלל קריאה בהפטרה וברכה לפני הקהל. חלק מבנות המשפחה המורחבת של קפלן התנגדו לטקס, וקפלן עצמו לא ידע בדיוק מה הוא יכלול עד יום לפני האירוע. קפלן תמך בשוויון בין נשים לגברים לאורך כל עשייתו הציבורית.
חיבוריו המרכזיים
ספריו בעברית: ספרי ביוגרפיה בעברית:
ספריו באנגלית:
אפרים תלמי
אפרים (יוסף) תַלמִי (30 בספטמבר 1905 - 7 בנובמבר 1982) היה סופר עברי, משורר ומתרגם, עיתונאי ועורך וסופר לילדים ולנוער ישראלי; אביו של מנחם תלמי.
חייו
בשנת 1925, בהיותו כבן עשרים, עלה אפרים תלמי לארץ ישראל, ובשנותיו הראשונות בארץ היה פועל חקלאי ושומר שדות. הוא עבד בפרדסים של פתח תקווה ורמת גן, ושמר בכרמים. חוויות המפגש עם הארץ כשומר שימשו אותו לימים בכל יצירותיו. לאחר מכן עבד בעריכה בעיתונאות ובפקידות.
בין השנים 1934–1947 ערך את "במחנה", ביטאון מחתרת "ההגנה", וכבר בשנת 1944 הצטרף ככתב וכעורך למערכת העיתון "דבר". כמה שנים שימש ככתב הצבאי של העיתון, ערך מדורים שונים, ובשנים 1956–1971 היה עורך שבועון הילדים של העיתון "דבר לילדים". הוא שימש בתפקידו עד שנת 1970, ופרסם בשבועון מאות רשימות, שירים וסיפורים לילדים, וכתבות בנושאי ידיעת ארץ ישראל.
בשנת 1956 זכה תלמי בפרס סוקולוב לעיתונאות, ובשנת 1978 זכה בפרס יציב על תרומתו בתחום הספרות והעיתונאות לילדים. בעשרים השנים האחרונות לחייו פרסם תלמי אנתולוגיות רבות, לכסיקונים וספרי הדרכה, בשיתוף עם בנו מנחם תלמי.
אפרים תלמי תרגם מיידיש ומאנגלית, ובין תרגומיו יצירותיהם של ד"ו פייק, הינדה לוי-ליסנר, מאשה שטוקר-פיוק, שלום עליכם, בוורלי קלירי ואחרים.
נפטר בתל אביב ונקבר בבית עלמין קריית שאול בתל אביב.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון על ביתו ברחוב אלכסנדר ינאי 9.
ליקוטי מוהר"ן
ליקוטי מוהר"ן הוא חיבורו החשוב ביותר של רבי נחמן מברסלב, ספר היסוד של חסידות ברסלב. חלקו הראשון של הספר נדפס לראשונה בשנת תקס"ח (1808).
מבנה הספר
הספר הוא אוסף של דרשות (כל פרק דרשה נקרא 'תורה' או 'סימן' או 'מאמר') שנשא ר' נחמן, ואשר לוקטו בידי תלמידו רבי נתן מברסלב. חלקו הראשון של הספר הודפס בשנת תקס"ח (1808), בחיי רבי נחמן, ואילו חלקו השני נדפס, בנפרד, רק לאחר פטירתו, בשנת תקע"א (1811). במתכונתו הנוכחית, שני החלקים יחדיו, הודפס הספר על ידי רבי נתן מברסלב בשנת תקפ"א (1821). הספר מחולק לשני חלקים וכולל 411 סימנים: בין שאר הנושאים הרבים, הספר כולל גם סדרת דרשות על אגדות רבה בר בר חנה ומאמרי ה"משתעי" במסכת בבא בתרא, דרשות על אגדות "סבי דבי אתונא" (מסכת בכורות דף ח'), וביאורים בספרא דצניעותא.
דפוסים
א) הספר נדפס לראשונה בשנת תקס"ח באוסטראה. נדפס אז רק חלק ראשון.
בשנת תקע"א הדפיס ר' נתן את החלק השני במאהלוב. הספר מכיל הקדמה קצרה.
ב) בשנת תקפ"א סידר ר' נתן את הספר בתוספת מראה מקומות. הספר נדפס בבית ר' נתן בלי רישיון הצנזורה. בשער הספר כתוב דפוס מאהלוב, אך הדבר נעשה במכוון כדי שהדפוס הבלתי-חוקי לא יתגלה. הספר מכיל הקדמה גדולה, ובצירוף הסכמות מהרב אברהם חיים מזלוטשוב, ומהרב מאיר אב"ד ברוד, ומהרב אפרים זלמן מרגליות.
ג) בשנת תק"צ (בערך) נדפס הספר בלמברג.
ד) בשנת תרל"ד נדפס בירושלים על ידי ר' פסח זסלבסקי, תלמיד ר' נתן.
ה) בשנת תרל"ו נדפס בלמברג על ידי הרב נחמן גולדשטיין, בתוספת מראי מקומות בשולי הגיליון. נוספו גם הסכמות החוזה מלובלין והמגיד מקוז'ניץ.
ו) בשנת תר"ע נדפס בירושלים.
ז) בשנת תרפ"ד נדפס בוורשה, התחיל בהדפסה הרב יהודה לייב רוזנפלד, שהדפיס חמש בויגין והוא מסרם להרב אהרן לייב ציגלמן, אשר גמר את ההדפסה.
ח) בשנת תרצ"ו נדפס על ידי הרב אהרן לייב ציגלמן והדפיס אז כאלפיים ספרים. אלף ספרים קנה הרב יהודא לייב רוזנפלד, ולכן הדפיסו בשער כאלף ספרים מהדפסה זו "ירושלים", והם נשלחו לירושלים.
ט) בשנת תרצ"ח נדפס בירושלים על ידי הרב שמואל הורוויץ.
י) בשנת תרצ"ח נדפס בוורשה על ידי הרב ישראל פריד. בשער כתוב "אפטא", הספר נדפס באותיות דפוס.
יא) בשנת תש"ז נדפס ברגנסבורג על ידי הר"ר צבי רייכמאן באותיות מרובעות.
יב) בשנת תשי"ח נדפס בניו־יורק על ידי הר"ר בירך רובינזהן והר"ר יצחק מנחם רוטנברג והר"ר צבי וואסילסקי.
יג) בשנת תשכ"ו נדפס על ידי ישיבת ברסלב בני־ברק.
יד) בשנת תשכ"ו נדפס על ידי הרב אליעזר שלמה שיק, בהוצאות הרב צבי אריה רוזנפלד ותלמידיו.
מחשבה
רבי נחמן כותב שהאדם יכול לשלוט במחשבותיו (ליקוטי מוהר"ן תנינא סימן נ): "המחשבה ביד האדם להטותה כרצונו למקום שהוא רוצה וכמבואר במקום אחר שאי אפשר שיהיו שתי מחשבות ביחד כלל. ואפילו אם לפעמים הולכת מחשבתו ופורחת ומשוטטת בדברים אחרים וזרים הוא ביד האדם לחזור ולהטותה בעל כורחה אל הדרך הישר לחשוב מה שראוי והוא ממש כמו סוס שפונה מן הדרך וסר לדרך אחר שתופסין אותו באפסר וכיוצא ומחזירין אותו בעל כורחו אל הדרך הישר כמו כן במחשבה ממש שיכולין לתופשה בעל כורחה להשיבה אל הדרך הראוי".
שמחה
בעניין השמחה ידועה במיוחד אמרתו של רבי נחמן "מצווה גדולה להיות בשמחה תמיד" (ליקוטי מוהר"ן תנינא סימן כ"ד).
התבודדות
רבי נחמן מאוד מדגיש את החשיבות של תפילה ללא טקסט קבוע, אלא תפילה הנובעת מרצונו של האדם ובאופן אישי - תפילה זו נקראת "התבודדות". על ההתבודדות כתב בליקוטי מוהר"ן: "ההתבודדות היא מעלה עליונה וגדולה מן הכל" (ליקוטי מוהר"ן תנינא סימן כ"ה)
אזמרה - נקודות טובות
“דע כי צריך לדון את כל אדם לכף זכות, ואפילו מי שהוא רשע גמור, צריך לחפש ולמצוא בו איזה מעט טוב, שבאותו המעט אינו רשע. ועל ידי זה שמוצא בו מעט טוב, ודן אותו לכף זכות, על ידי זה מעלה אותו באמת לכף זכות, ויוכל להשיבו בתשובה ... כי על ידי שמוצאין בו עוד מעט טוב, איזה נקדה טובה, ודנין אותו לכף זכות, על ידי זה מוציאין אותו באמת מכף חובה לכף זכות.
וכן צריך האדם למצוא גם בעצמו, כי זה ידוע שצריך האדם לזהר מאד להיות בשמחה תמיד, ולהרחיק העצבות מאד מאד (כמבאר אצלנו כמה פעמים). ואפילו כשמתחיל להסתכל בעצמו ורואה שאין בו שום טוב, והוא מלא חטאים, ורוצה הבעל דבר להפילו על ידי זה בעצבות ומרה שחורה חס ושלום, אף על פי כן אסור לו ליפול מזה, רק צריך לחפש ולמצוא בעצמו איזה מעט טוב, כי איך אפשר שלא עשה מימיו איזה מצווה או דבר טוב, ואף שכשמתחיל להסתכל באותו הדבר הטוב, הוא רואה שהוא גם כן מלא פצעים ואין בו מתום, היינו שרואה שגם המצוה והדבר שבקדשה שזכה לעשות, הוא גם כן מלא פניות ומחשבות זרות ופגמים הרבה, עם כל זה איך אפשר שלא יהיה באותה המצוה והדבר שבקדושה איזה מעט טוב, כי על כל פנים איך שהוא, על כל פנים היה איזה נקדה טובה בהמצוה והדבר טוב שעשה, כי צריך האדם לחפש ולבקש למצוא בעצמו איזה מעט טוב, כדי להחיות את עצמו, ולבוא לידי שמחה כנ"ל - ועל ידי זה שמחפש ומוצא בעצמו עדין מעט טוב, על ידי זה הוא יוצא באמת מכף חובה לכף זכות ויוכל לשוב בתשובה” (ליקוטי מוהר"ן ח"א סימן רפב)
לימוד במחזור קבוע
יש מחסידי ברסלב אשר נוהגים לסיים את ליקוטי מוהר"ן אחת לחודש. הרב אליעזר שלמה שיק תיקן לוח מיוחד המחלק את הספר לימות החודש ועורר את תלמידיו על זה.
בל"ג בעומר תשנ"ז יזמו הרב נתן ליברמנש והרב יעקב מאיר שכטר סדר לימוד יומי קבוע של עמוד ליום בליקוטי מוהר"ן.
פירושים
לספר נכתבו פירושים רבים, החל מתלמידיו הקרובים ועד ימינו אלה. בין הפירושים ניתן למנות את הספרים הבאים:
ספריו של רבי נחמן מטשערין:
חידושים וביאורים מאת גדולי החסידים: