cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הסיירות מסדרת דויטשלנד
אוניית מערכה זוטא או אוניית-כיס למערכה (בגרמנית: Panzerschiff; באנגלית: Pocket battleship) הוא סוג של אוניות מלחמה שנבנו על ידי הרייכסמרינה (חיל הים) הגרמני בהתאם למגבלות שהוטלו בחוזה ורסאי. בגרמנית נקראו ספינות מסוג זה Panzerschiff ("אוניה משוריינת") ונודעו גם כאוניות מסוג דויטשלנד על שמה של האונייה הראשונה מסוג זה שהושלמה. אוניות אלו היו קטנות מאוניות מערכה, אך היו חמושות בתותחים גדולים משל סיירות משוריינות של אומות אחרות. בפברואר 1940 סיווג הקריגסמרינה מחדש את הספינות כסיירות כבדות. שלוש הספינות מסוג זה הושקו בין השנים 1931 ל-1934:
על פי הסכם ורסאי הוגבלו הגרמנים לסף של 10,000 טונות ל"ספינות משורינות". מאחורי הגבלה זו עמד הרעיון להגביל את גרמניה כך שתבנה רק ספינות להגנת החופים, שלא יהוו אתגר בפני הכוחות הימיים העיקריים של בריטניה, צרפת וארצות הברית. גרמניה השתמשה במספר חידושים טכניים לבניית ספינות מלחמה חזקות במשקל מוגבל זה: בין החידושים היה שימוש נרחב בריתוך לחיבור רכיבי גוף האונייה זה לזה (בניגוד לשימוש במסמרות שהיה מקובל באותה עת), שלושה תותחים בצריחי החימוש העיקרי (בהם עשה שימוש לראשונה הצי האוסטרו-הונגרי באוניות מערכה מסוג טגתהופ ב-1912) ושימוש במנועי דיזל להנעה. חרף זאת, כל האוניות מסוג זה חרגו מהמשקל שנקבע בחוזה (תחילה נבנו כאוניות של 10,600 טון ובהמשך הוגדלו ל-12,100 טון), על אף שמטעמים פוליטיים משקלן המוצהר סולף תמיד ל-10,000 טון, כמוגבל בחוזה.
המאפיין הבולט בתכנון אוניות המערכה זוטא היה שהיו מצוידות בתותחים בעלי קוטר גדול דיו - קרי, 280 מ"מ (11 אינץ') - כדי לגבור על כל סיירת אויב שתהא מהירה מספיק כדי לתפוס אותן, ועם זה היו מהירות מספיק כדי להימלט מכל אוניית אויב חזקה שיכלה להטביען, למעט מספר סיירות קרב בריטיות ויפניות שנבנו מחדש כאוניות מערכה מהירות. הגרמנים ידעו שמצב זה לא יאריך, אך קיוו ליתרון זמני. לאוניות מסוג דויטשלנד הייתה מהירות של 28.5 קשר, שהייתה כבר איטית מדי בתחילת מלחמת העולם השנייה, שמונה שנים בלבד לאחר השקתה של הספינה הראשונה מסוג זה. הטווח המרבי של אונייה כזו היה 16,500 ק"מ.
עיקרון דומה שימש כבסיס לדור של אוניות שנבנו לפני מלחמת העולם הראשונה, סוג אוניות שנקראו סיירות מערכה, אף שאלו היו דומות בגודלן לאוניות מערכה. מפקדי הצי השתמשו בפועל בסיירות הקרב כשהן פועלות יחד עם הדרדנוטים בעלי ההגנה הטובה יותר, והם סבלו אבדות קשות כאשר נחשפו לאש ארטילריה כבדה (ראו קרב יוטלנד).
"אדמירל גרף שפה" הטביעה או לכדה תשע ספינות סוחר בריטיות (סך הכל 50,089 טון), לפני שנלכדה על ידי שלוש סיירות בריטיות נחותות ממנה ב-13 בדצמבר 1939 בפתח ריו דה לה פלטה שבאורוגוואי. בקרב נהר לה פלטה הצליחה "אדמירל גרף שפה" לפגוע בסיירת הכבדה אקזטיר ולהסב לה נזק כבד, שהכריח אותה לפרוש מהקרב, אך האונייה הגרמנית נפגעה אף היא במידה משמעותית. "גרף שפה" הצליחה להגיע לנמל מונטווידאו, אך הייתה חייבת לעזוב תוך 72 שעות על פי חוקי הנייטרליות הבינלאומיים שבהם הייתה מחויבת אורוגוואי כמדינה נייטרלית. מפקד ה"גרף שפה" היה בטוח שמחוץ לנמל ממתין לו כוח עדיף, ולפיכך החליט, ב-17 בדצמבר, להטביע את אונייתו. קפיטן האונייה, האנס לנגסדורף, התאבד שלושה ימים לאחר מכן.
"אדמירל שר" ביצעה מספר פשיטות באוקיינוס האטלנטי הצפוני. ב-5 בנובמבר 1940 איתרה האונייה את השיירה HX84, שהייתה בדרכה לבריטניה. השיירה לוותה בידי אוניית סוחר חמושה אחת בלבד, בשם ג'רוויס ביי. למרות חוסר האיזון המוחלט ביחסי הכוחות הסתערה ה"ג'רוויס ביי" על האונייה הגרמנית. "אדמירל שר" הטביעה את האונייה הבריטית תוך 20 דקות, והצליחה להטביע חמש אוניות סוחר אחרות, אך שאר אוניות השיירה הצליחו להתחמק, הודות לגבורתה של ה"ג'רוויס ביי". מפקד האונייה הבריטית זכה לעיטור צלב ויקטוריה על גבורתו.
"אדמירל שר" המשיכה במסע דרומה, ואף הגיעה לאוקיינוס ההודי, תוך שהיא מטביעה אוניות סוחר בדרך. לאחר שהבריטים הצליחו לאתר את מיקומה נמלטה האונייה חזרה לגרמניה, והצליחה להגיע חזרה לקיל ב-1 באפריל 1941. משימותיה בהמשך המלחמה היו מוצלחות הרבה פחות, והיא פעלה בעיקר באזור הים הבלטי והים הצפוני. ב-9 באפריל 1945 טובעה בהפצצה אווירית.
"דויטשלנד", ששמה שונה כאמור ל"ליצו" (Lützow), פעלה גם היא בעיקר בים הבלטי ובים הצפוני. היא נפגעה פעמים רבות בהתקפות מטוסים וצוללות, ובילתה זמן רב בתיקונים. ב-4 במאי 1945 טובעה בידי אנשי צוותה.
סורת א-רחמן
סורת א-רחמן (בערבית: سورة الرحمن) היא הפרק ה-55 בקוראן, והיא מכילה 78 פסוקים, 352 מילים ו-1647 אותיות.
הסורה בולטת בין השאר בעקבות האמירה "לאיזה מחסדי ריבונכם תתכחשו?" שחוזרת על עצמה 30 פעמים בסורה.
שם הסורה
שמה של הסורה נגזר מהפסוק הראשון שלה, אשר מכיל מילה אחת בלבד, והיא "הרחמן".
תוכן הסורה
מבחינה פואטית, ניתן לחלק את א-רחמן לשלושה חלקים:
אחד הנושאים העיקריים של הסורה הוא נושא הכרת התודה. לאורך כל פסוקיה, הסורה מזכירה לבני האדם את החסדים שהם קיבלו לכאורה מאללה. אומנם הרעיון שהכרת התודה של האדם כלפי אללה אינה עולה בקנה אחד עם רחמים עצומים של אללה הוא נושא מרכזי, חוזר ונשנה בקוראן, ובמיוחד בסורות שקדמו לסורה הזאת, בסורת א-רחמן הופך הנושא לעיקרי. הוא נושא פואטי חשוב לנושא זה.
פסוקים 1–4 מזכירים לאדם שאללה הוא זה שלכאורה נתן לו את היכולת לתקשר (עם בני אדם אחרים וכו'), ואף העניק לו את הקוראן כמקור להדרכה.
פסוקים 5–30 מזכירים לאדם שלל ברכות וחסדים שהוא קיבל לכאורה מאללה, ומוצגים אותות וסימנים שלכאורה האדם יכול למצוא בעולם הטבע.
פסוקים 5–6 מדגישים כי כל המערכות של היקום פועלות כביכול תחת ריבונותו של אללה, ושכל דבר בארץ ובשמים כפוף לכאורה לפקודה שלו בלבד.
בפסוקים 10–25, מלבד אזכור הפלאים והחסדים הנובעים לכאורה מכוחו של אללה, נעשו אזכורים לאותם דברים בעולם שמהם בני האדם מפיקים תועלת.
תכונה חשובה בסורה הזאת היא שזאת הסורה היחידה בקוראן שבה מלבד האנשים, גם השדים זוכים להתייחסות ישירה. למרות שבמקורות נוספים בקוראן יש התייחסות אל השדים, ואזכורים לכך שהם, בדומה לבני האדם, בעלי בחירה חופשית, ואפשרות להאמין או לא להאמין, בסורה הזאת מובהר באופן חד משמעי שהמסר של הקוראן הוא לא רק לבני האדם, אלא מיועד גם לשדים. אומנם בפסוקים הראשונים הסורה פונה רק לבני האדם, מפסוק 13 ואילך, הסורה פונה לבני האדם ולשדים גם יחד.
אזכור בחדית'
עבדאללה אבן מסעוד אמר שהוא שמע את מוחמד אומר שלכל דבר יש קישוט, ושהקישוט של הקוראן הוא סורת א-רחמן.
מנואל ניירה
מנואל אלחנדרו ניירה דיאז (בספרדית: Manuel Alejandro Neira Díaz; נולד ב-12 באוקטובר 1977) הוא כדורגלן עבר צ'יליאני ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
ניירה החל את הקריירה כשחקן בקבוצת קולו-קולו, ובהמשך שיחק גם בלאס פאלמס הספרדית ובראסינג קלוב מארגנטינה. ניירה החליף קבוצות רבות ואת מירב הקריירה עשה בקבוצה הצ'יליאנית אוניון אספניולה. במקביל שיחק בנבחרת צ'ילה במונדיאל 1998, ובסך הכל רשם 13 הופעות בנבחרת עד שנת 2006, בהן כבש 2 שערים.
בינואר 2007 חיפשה קבוצת הפועל תל אביב מחליף לחלוץ איוואן יוליץ' שלא התאקלם בקבוצה, וסיכמה עם ניירה, שהגיע לישראל וחתם בקבוצה. אולם כבר במשחקו השני במדי הקבוצה, במסגרת טורניר הערוץ הראשון הרוסי, נפצע ניירה בתחילת המשחק בעקבות תיקול מאחור של שחקן צסק"א מוסקבה, אלביר רהימיץ'. הפציעה כללה שני שברים בקרסולו, פציעה שמנעה ממנו לשחק עד סוף העונה, אז שוחרר מהפועל תל אביב מבלי ששיחק כלל בליגה הישראלית.
ב-2007 חזר לקבוצתו הקודמת אוניון אספניולה, ולאחר מכן שיחק בקבוצות נוספות בצ'ילה ובאקוודור.
ניירה נשוי לדוגמנית העל הצ'יליאנית פמלה דיאז.
עונת 2012/2013 ביורוקאפ
עונת 2012/2013 ביורוקאפ הייתה העונה ה-11 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והחמישית שאורגנה על ידי יורוליג בסקטבול ופיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-6 בנובמבר 2012 ומשחק הגמר הסתיים ב-13 באפריל 2013. בתחרות השתתפו 32 קבוצות.
במשחק הגמר של התחרות ניצחה לוקומוטיב קובאן וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בעקבות כך היא קיבלה זכות להשתתף בעונת 2013/2014 ביורוליג
מתכונת התחרות
בשלב הבתים השתתפו 25 קבוצות ו-7 קבוצות שירדו מיורוליג. 32 קבוצות אורגנו ב-8 בתים. 16 קבוצות החזקות של הבתים שיחקו שלב בתים נוסף בו נקבעו 8 עולות לשלב הפלייאוף שנערך בשיטת משחק בית/משחק חוץ. בסוף העונה נערך משחק הגמר במגרש שנקבע בתחילת העונה.
ישראל בתחרות
הפועל ירושלים הייתה הנציגה היחידה של ישראל. היא החלה את התחרות בית א', סיימה במקום השלישי ולא העפילה להמשך התחרות.
מוריס וילקינס
מוריס יו פרדריק וילקינס (באנגלית: Maurice Hugh Frederick Wilkins; 15 בדצמבר 1916 - 5 באוקטובר 2004) היה ביולוג בריטי יליד ניו זילנד. הוא זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה בשנת 1962 על חלקו בגילוי מבנה ה-DNA. מחקריו של וילקינס עסקו בניסויי עקיפה של קרני רנטגן לצורך לימוד מבנה של חומרים, פוספורסנציה והפרדת איזוטופים.
עמיתת המחקר של וילקינס מקינגס קולג' לונדון, רוזלינד פרנקלין, הגיעה להישגים משמעותיים בהבנת מבנה הדנ"א בשנת 1952. בסוף אותה שנה היא הצליחה לבצע ניסוי עקיפה של קרני רנטגן ולקבל תצלום ברור של דנ"א. תוצאה זו מכונה "תצלום 51". וילקינס שהיה מסוכסך עמה, הראה את הצילום מבלי ידיעתה, לג'יימס ווטסון שביקר במעבדתם. ווטסון זכר את הצילום ותוך זמן קצר הצליח, יחד עם שותפו למחקר פרנסיס קריק, לפצח את מבנה מולקולת הדנ"א.
לאחר שפרנקלין חלתה בסרטן, המשיך וילקינס את המחקר שלה וסייע בהבנה מעמיקה יותר של מבנה הדנ"א. על כך הוענק לו, לווטסון ולקריק פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה בשנת 1962.
שארמל סאליבן
שארמל סאליבן-האפמן (באנגלית: Sharmell Sullivan-Huffman; נולדה ב-2 בנובמבר 1970), הידועה יותר בשם הבמה שלה, שארמל היא מתאבקת עבר אמריקאית.
החיים שלפני
שארמל היא הבוגרת של ספלמן קולג' באטלנטה, ג'ורג'יה ובשנת 1991 הוכתרה כמיס בלאק אמריקה.
WCW (1998–2001)
סאליבן הצטרפה לארגון World Championship Wrestling בחודש דצמבר של שנת 1998 בשם "סטורם" כאחת מנערות הריקוד שנקראו באותה תקופה "נערות נייטרו". כשהנערות החלו להיות יותר מעורבות בעלילות של הארגון, היא שימשה כמלווה לזירה של המתאבק בשם "האמן" והיא נודעה בשם "פייסלי". כפייסלי היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בזירה כשהיא מנצחת את טמי לין סיטץ' ב-26 באפריל 2000 במסגרת התוכנית המשנית של הארגון בשם Thunder (בעברית: רעם). לאחר פיטוריו של "האמן", היא שימשה כמלווה לזירה של קווי ווי.
WWF/WWE (2001–2002 ; 2005–2007)
בשנת 2001 לפני ש-WCW נרכשה על ידי ארגון ה-WWF, סאליבן שוחררה מהחוזה שלה והוחתמה לחוזה פיתוח אצל ה-WWF במטרה להפוך אותה למתאבקת במשרה מלאה ולהשתמש בה כמראיינת מאחורי הקלעים. את תחילת קריירת האימון שלה החלה בארגון Ohio Valley Wrestling (בקיצור: OVW, שהוכר כארגון הבת של ה-WWF) ושימשה כמלווה לזירה של אדג' וכריסטיאן תחת השם "אחות שארמל". האימון שלה נקטע בעקבות פציעה, מה שגרם לה בעצם לפרוש מקריירה בזירה. בנובמבר 2001 סאליבן תיפקדה כמראיינת מאחורי הקלעים בתוכנית סמאקדאון, אך הפסיקה להופיע ולמעשה פרשה מקריירה בהיאבקות כמעט שנה לאחר מכן.
TNA (2007–2009)
שארמל ערכה את הופעת הבכורה שלה באירוע "בראשית" של הארגון Total Nonstop Action (בקיצור: TNA) שנערך ב-11 בנובמבר 2007 במהלך קרב על אליפות העולם של הארגון כאשר היא תוקפת את קרן אנגל (אשתו לשעבר במציאות של קורט). באירוע "ההחלטה הסופית" שנערך בתחילת חודש ינואר של שנת 2008 שארמל ובוקר טי נלחמו בקרב זוגות מעורב נגד רוברט רוד ומיס ברוקס וניצחו לאחר הצמדה של שארמל על ברוקס. לאחר מכן נעדרה שארמל מפעילות ושבה באירוע דסטיניישן X לאחר הקרב של בוקר ורוד. באירוע לוקדאון, שנערך ב-13 באפריל שארמל ובוקר ניצחו את רוברט רוד ופייטון בנקס.
שארמל הייתה חסרת פעילות בעקבות הפיכת דמותו של בוקר לדמות הרעה, אך שבה באירוע "דרך הניצחון" במהלך הקרב המרכזי בין בעלה לסמואה ג'ו. באוקטובר 2008 השניים הצטרפו לקבוצת Main Event Mafia. באירוע "ההחלטה הסופית" שארמל והביוטיפול פיפל הפסידו ל-ODB, טיילור ויילד ורוקסי. באירוע "דרך הניצחון" 2009 הפסידה שארמל לג'נה מורסקה לאחר עזרה מאווסום קונג. לאחר מכן היא ביחד עם טרייסי ברוקס התחרו בטורניר על אליפות הזוגות של הנשים כדי לייצג את קבוצתן, אך הפסידו כבר בסיבוב הראשון לאווסום קונג וראישה סעיד. באירוע "הדרך לתהילה" שארמל ובוקר טי ערכו את הופעתן האחרונה ולאחר מכן עזבו את הארגון.
חיים אישיים
לסאליבן בן חורג בשם ברנדון מנישואיה הראשונים. היא ובוקר החלו להפגש בזמן ששניהם עבדו תחת הארגון WCW. השניים התחתנו בפברואר 2005 ולהם שלושה ילדים, ששני הראשונים הם תאומים, בן ובת, שנולדו ב-5 באוגוסט 2010.
אופסילון
מקורה של האות באות הפיניקית / שמית וו.
השתלשלות האות
ארבע אותיות שונות באלפבית הלטיני התפתחו מאות זו: V, Y, U, ו-W (בשלב מאוחר יותר). באלפבית הקירילי התפתחה ממנה האות У ("אוּ").
תעתיק האות
כיום מקובל להעתיק אופסילון לעברית כתנועת חיריק מלא.
שימושים נוספים של האות \Upsilon
בפיזיקת חלקיקים האות היוונית \Upsilon מייצגת את חלקיק המזון מסוג אופסילון.
באסטרונומיה אופסילון קטנה מציינת את הכוכב ה20 בבהירותו במערכת כוכבים.
אופסילון הוא דגם של מותג הרכב האיטלקי לנצ'יה.
פאסטליין (WWE)
"פאסטליין" (שפירושו בעברית: "הנתיב המהיר" ובאנגלית: Fastlane) הוא אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות, ה-WWE, ומשודר אחת לשנה בערוץ של ה-WWE Network. אירועו הראשון נערך בשנת 2015 כשהוא משמש כתחליף של האירוע "תא ההדחות" (שהוזז לחודש מאי) בחודש פברואר.
השם של האירוע נוצר כתוצאה ממיקומו בלוח השנה של אירועי השלם וצפה של הארגון ומשום שהוא משמש כאירוע בעל השם המתאים לתיאור "הדרך לרסלמניה". בשנים 2015 ו-2016 האירוע נערך בחודש פברואר עד לרגע שבוטל צעד "איחוד התוכניות" בין Raw לסמאקדאון (מה שבעצם יצר את פיצול הארגון לשתי תוכניות שאיפשר לכל תוכנית להיות אחראית על המתאבקים שיהיו בלעדיים אליה) ובשנים לאחר מכן הוזז לחודש מרץ. בשנת 2017 האירוע שימש כאירוע הבלעדי של התוכנית Raw ובשנת 2018 הפך האירוע להיות הבלעדי לתוכנית סמאקדאון.
משרד האוצר (גרמניה)
משרד האוצר הפדרלי של גרמניה (בגרמנית: Das Bundesministerium der Finanzen, בראשי תיבות: BMF) הוא המשרד הממשלתי בגרמניה האחראי על מדיניות הכלכלית של גרמניה. הוקם לראשונה ב-1879 כלשכת האוצר הקיסרית של הקייזר. שר האוצר הנוכחי (ממרס 2018) הוא אולף שולץ מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה.
המשרד אחראי לניהול תקציב המדינה והוא השר הממשלתי היחיד שביכולתו להטיל וטו על החלטת ממשלה במידה וזו עלולה להביא להוצאות כספים מיותרות ובזבוז כספי ציבור שלא לצורך.
כשהוקמה לשכת האוצר הקיסרית (Reichsschatzamt) ב-1879 עמד בראשה תת-מזכיר המדינה שהוא ביצע את הוראות מזכיר המדינה. ב-1919 משרד האוצר הגרמני הפך למשרד אוצר פדרלי ונקרא בשם משרד האוצר הקיסרי (Reichsministerium der Finanzen), או משרד האוצר של הרייך שהיה שמו בתקופה הנאצית. ב-1949 פוצל המשרד למשרד האוצר של גרמניה המערבית, בשם משרד האוצר הפדרלי (Bundesministerium der Finanzen) ומשרד האוצר של גרמניה המזרחית, אלה אוחדו מחדש ב-1990 עם איחודה של גרמניה מחדש.
הבניין
הבניין נבנה בתקופת גרמניה הנאצית והיה בניין מיניסטריון האווירייה בברלין, מרכז המטה האווירי של גרמניה (לופטוואפה). כשנפתח המבנה עצמו הוא היה בניין המשרדים הגדול בעולם בתקופתו. הבניין מעוצב בסגנון פשיסטי ושמרני יחסית, והיה ממוקם בקריית הממשלה של גרמניה הנאצית, בסמוך למטה של אדולף היטלר. צמוד למבנה ניצב מטה הגסטפו בנוסף.
על קיר המבנה מופיע ציור קיר קומוניסטי מתקופת מזרח גרמניה המתאר בעל ואישה, פועלים, בנאים וצועדים.
מבנה ארגוני
משרד האוצר אחראי על כל היבטי מדיניות המס וההכנסות בגרמניה וממלא תפקיד משמעותי במדיניות האיחוד האירופי. נכון לשנת 2020, המשרד מאורגן במחלקות הבאות:
ועדות מייעצות
שלוש ועדות ייעוץ עצמאיות תומכות בעבודה של משרד האוצר הפדרלי עם המומחיות שלהן:
מוסדות
למשרד האוצר יש, בין היתר, פיקוח משפטי וטכני על הרשויות הפדרליות הבאות:
Les Aventures de Totor, C. P. des Hannetons
Les Aventures de Totor, C.P. des hannetons היא סדרת הקומיקס הראשונה שפרסם הקומיקסאי הבלגי הרז'ה. הסדרה התפרסמה מדי חודש במגזין הצופים "Le Boy-Scout Belge" בין השנים 1926 – 1929, ותיארה את הרפתקאותיו של נער צופים צעיר בשם טוטור.
עלילה
נער הצופים הבלגי טוטור עוזב את בריסל ומפליג לאמריקה כדי לבקר את דודו ודודתו המתגוררים בטקסס. כריש מושך אותו מסיפון האניה ומשליך אותו אל צוללת אמריקאית, שלוקחת אותו אל ניו יורק. בניו יורק נפגע טוטור ממכונית חולפת ומושלך על הולך רגל, שמתגלה כפושע בשם ג'ון בלאד. כפרס על לכידת הפושע זוכר טוטור ב-5,000 דולר.
מניו יורק נוסע טוטור ברכבת אל החווה של דודיו. דודו אוסף אותו מתחנת הרכבת, אך בדרך לחווה קבוצת אינדיאנים תוקפת אותם. טוטור מצליח להסיח את דעתם של האינדיאנים ובורח עם דודו, אך לאחר זמן קצר האינדיאנים תופסים אותו ומנסים להרוג אותו כנקמה. טוטור בורח בשחייה בנהר, ומוצא בקרקעיתו תיבה עתיקה מלאה תכשיטים, אותה הוא קובר בקרבת מקום.
צייד בסירת קאנו משיט את טוטור במעלה הנהר. טוטור צועד אל החווה של דודיו, ומוצא שדודתו נחטפה על ידי שודדים, שדורשים מדודו לשלם כופר גדול תמורת שחרורה. טוטור מציע להשתמש בתכשיטים שמצא כדי לשלם את הכופר. הוא משיג את התכשיטים ומשחרר את דודתו, ואז חוזר לבלגיה, שם הוא מספר למשפחתו ולידידיו על הרפתקאותיו ומבטא את רצונו לצאת להרפתקאות נוספות.
היסטוריה
בשנת 1919 הצטרף ז'ורז' רמי לתנועת הצופים. מדריך הקבוצה שלו, רנה וברברג, עודד אותו לפתח את כשרון הציור שלו, ופרסם את ציוריו הראשונים בפרסומי התנועה. ביולי 1926 החל רמי, שבשלב זה החל להשתמש בשם העט "הרז'ה", לפרסם את סדרת "Les Aventures de Totor" בעיתון הלאומי של צופי בלגיה, "Le Boy-Scout Belge".
הקומיקס לא כלל בועות דיבור, שהיו אז טכניקה חדשנית שלא הייתה מקובלת באירופה, ולא היה בנוי כמקובל בקומיקס המודרני; בתחילה כלל כל עמוד ארבע מסגרות קומיקס, שכל אחת מהן לוותה בכיתוב קצר. עם התקדמות הסדרה הוגדל מספר המסגרות מארבע לשמונה, והרז'ה החל להשתמש בטכניקות חדשניות, אליהן נחשף במגזיני קומיקס אמריקאיים ששלח לו ידידו לאון דגרל. הוא החל לשלב בקומיקס בועות דיבור, שהכילו מסרים פשוטים וקצרים כמו "אאורקה!" ו"באנג!", והוסיף סימנים גרפיים לתיאור כאב, תדהמה וכדומה: סיפר.
הרז'ה המשיך לאייר את הסדרה גם במהלך שירותו הצבאי בשנת 1926, אך בתחילת 1927 הפסיק את הפרסום למשך תשעה חודשים כדי להתמקד בפרויקטים אחרים. בקיץ 1929, כשהחל לפרסם את "טינטין בארץ הסובייטים" בעיתון הבלגי השמרני "Le Vingtième Siècle", הוא סיים את סדרת "Les Aventures de Totor" כדי להתמקד בסדרה החדשה שלו, "הרפתקאותיו של טינטין", בה ראה פוטנציאל גדול יותר. בסך הכל כללה סדרת "Les Aventures de Totor" 26 פרקים.
השפעה וביקורת
טוטור הציב את היסודות לבניית דמותו של טינטין, הן מבחינה גרפית והן מבחינה רעיונית. הרז'ה תיאר את טינטין בתור, ש
מייקל פאר הגדיר את טוטור כ"אב הטיפוס הטבעי" של טינטין. הביוגרף של הרז'ה, פייר אסולין, טען ש"הסיפור הוא מאוד ברוח הצופים, ומשמש בבירור כ'פרה-פיגורציה' של טינטין", והקומיקס "מביך, מהוסס, חסר, אבל מלא תנועה, קצב ומעל הכל - הומור."
היינה ואן חיזכם
היינה ואן חיזכם (בפלמית: Hayne van Ghizeghem; סביבות 1445 – 1472 או מאוחר יותר). היה מלחין פלמי מן האסכולה הבורגונדית של ראשית תקופת הרנסאנס. קרוב לוודאי, שנולד בחיזכם (סמוך לגנט בבלגיה של ימינו) וייתכן שמת במצור על בוביי.
קורות חייו
רבות מיצירותיו שרדו, אבל על חייו ידוע מעט מאוד. הרוזן שארל משארולה (שהיה בהמשך לשארל האמיץ) עמד בשלב מוקדם על כישרונו, כפי שמעיד רישום המתעד מינוי שלו למורה מטעמו של שארל; ב-1467 הוא מופיע ברשומות התעסוקה הבורגונדיות כזמר. נוסף לכך, שמו נזכר לצד שמותיהם של אדריאן באזין ואנטואן בינואה כ"משורר ומשרת אישי" לשארל, אות למעמדו המיוחד בחצר.
נוסף לשירותו בתפקידי זמר ומלחין, נראה ששירת גם כחייל, כפי שעולה מתיעוד של קניית ציוד צבאי בשבילו, לפני המערכה שאסר שארל על ליאז'. שארל לקח איתו את המוזיקאים שלו למלחמותיו, כיוון שאהב מוזיקה לא פחות ממלחמה ותבע בידור. מכל מקום, היינה היה היחיד בין המוזיקאים המפורסמים של שארל, שעליו ידוע כי לבש מדים. ידוע שהיה במצור על בוביי ב-1472, שם הוכרע הקרב בנסיגתו של שארל מפני הצרפתים ובמשך זמן רב סברו החוקרים, שהיינה נהרג באותו קרב. ואולם מחקר עדכני ביצירותיו ששרדו מצביע על האפשרות, שאחדות מהן נוצרו אחרי 1472, בעיקר משום שהן מגלות התפתחות סגנונית מעבר למה שנראה באחה שנכתבו בוודאות ב-1472 או קודם לכן. מחקר עכשווי גורס, שייתכן והיינה יצא בשלום מן המצור ועבר לעבוד בחצר מלך צרפת. העובדה, שזמר ומלחין ידוע-שם כזה עבד קודם אצל יריבתה המרה של צרפת הייתה עברה שקל למחול עליה, שכן מוזיקאים בורגונדיים בתקופה ההיא נהנו מהערכה רמה מאוד.
היינה מוכר בעיקר כמלחין שאנסונים, רובם רונדו. שניים מהם, בעיקר - Allez regrets ו-De tous biens plaine זכו לפרסום רב כל כך באירופה של סוף המאה ה-15, עד שהופיעו ב-25 מקורות נפרדים, רבים מהם מן הזמן שלפני המצאת הדפוס, ושימשו חומר מקור להרבה יצירות של מלחינים אחרים בתקופות מאוחרות יותר. כמעט כל יצירותיו כתובות לשלושה קולות; הן פשוטות ובעלות מרקם ברור, כדרך האסכולה הבורגונדית; הקו המלודי נמצא בקול הגבוה ביותר.
אחד-עשר קטעים אפשר לשייך בוודאות גמורה להיינה, אך יש עוד יצירות רבות בסגנון דומה, שסווגו כ"אנונימיות" וגם הן עשויות להיות גם הן פרי עטו.
יצחק ברנבלום
יצחק ברנבלום (26 באוגוסט 1903 - 18 באפריל 2000), היה ביוכימאי ישראלי, מראשוני חוקרי הסרטן בישראל.
חייו
ברנבלום נולד בביאליסטוק שבפולין ובינקותו עבר עם משפחתו לבלגיה. באנטוורפן הוא סיים את בית הספר העממי ובשנת 1914 עבר לאנגליה, שם סיים את לימודיו בבריסטול. בשנת 1920 הוא החל בלימודיו האקדמיים: תואר ראשון בפיזיולוגיה וביוכימיה (בהצטיינות, 1923) ותואר שני בכימיה (1926) באוניברסיטת לידס ודוקטורט (ברפואה (בהצטיינות), 1930, ובמדעים, 1936).
בשנים 1927–1936 היה ברנבלום עמית מחקר במחלקה לביולוגיה ניסויית וחקר הסרטן באוניברסיטת לידס. בסיום לימודיו הוא הצטרף לסגל בית הספר לפתולוגיה של אוניברסיטת אוקספורד, בו הועסק עד 1949 ובמסגרתו הוא עבד במרכז לחקר הסרטן (1938–1948). משנת 1948 היה ברנבלום עמית מחקר במרכז הלאומי לחקר הסרטן בארצות הברית, בו פעל עד עלייתו לישראל בשנת 1950.
בשנת 1949, בעת ביקור בישראל, הוזמן פרופ' ברנבלום להקים את המחלקה לביולוגיה ניסיונית במכון ויצמן. ב-17 בספטמבר 1950 עלה לישראל יחד עם משפחתו ואמנם, עמד בראש המחלקה עד לשנת 1971. באותן שנים הוא הרצה בתחום האונקולוגיה באוניברסיטה העברית. כמו כן הוא הוזמן כפרופסור אורח לאוניברסיטת טקסס (1966) ולמכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית (1971).
ברנבלום היה בעל שם בתחומו, בעיקר בעקבות מחקרו משנת 1941 (באוניברסיטת אוקספורד) בו נמצא שמחלת הסרטן מתפתחת בתהליך רב שלבי ולכל שלב מאפיינים ייחודיים. ברנבלום הגדיר שני שלבים עיקריים בתהליך להם קרא בשמות "initation" ו-"promotion". מחקרו זה שימש בסיס לתאוריה הכוללת של התפתחות גידולים בבני אדם.
עבודתו זיכתה אותו בפרס ישראל למדעי החיים (1974), בפרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים (1959), בפרס רוטשילד לביולוגיה (1966) ובאותות הוקרה מאגודות מחקר ואקדמיות לאומיות למדע ברחבי העולם.
בישראל היה ברנבלום חבר המועצה הלאומית למחקר (1952–1959), יו"ר האגודה הישראלית לסרטן (1955–1975), חבר המועצה להשכלה גבוהה (1958–1960) וחבר מייסד של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (1959).
ברנבלום היה נשוי לדוריס לינה ברנשטיין (1904–1985) ואב לשתי בנות.
ריד ריבל
ריד ג'יימס ריבל (באנגלית: Reid James Ribble; נולד ב-5 באפריל 1956) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של מדינת ויסקונסין בשנים 2011–2017. ריבל הוא חבר המפלגה הרפובליקנית.
ביוגרפיה
ריבל הוא דור שלישי למשפחה של ילידי ויסקונסין. הוא עצמו נולד בעיר נינה (Neenah) שבמדינה. הוא למד בבית הספר התיכון אפלטון איסט. בתום לימודיו התיכוניים הוא למד באוניברסיטת קורנרסטון. ריבל הועסק ב"קבוצת ריבל", חברה למסחר בקורות גג אשר בסיסה בעיר קאקונה (Kaukauna). במרוצת השנים היה לנשיא החברה. הוא כיהן גם כנשיא התאחדות קבלני הגג הלאומית (NRCA) בין השנים 2005–2006. במהלך בחירות אמצע הכהונה ב-2010 התמודד ריבל אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השמיני של ויסקונסין. בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית בספטמבר גבר על שני מתמודדים אחרים, וב-2 בנובמבר ניצח את נציג המחוז המכהן סטיב קייגן.
כמי שהגיע ממדינה עם דגש כלכלי רב על חקלאות, חרת ריבל על דגלו התמקדות בסוגיות חקלאיות הנוגעות לוויסקונסין בבית הנבחרים. הוא תמך בצמצום הרגולציה הפדרלית של תעשיות החקלאות במדינות ארצות הברית, וקידם רפורמה במגבלות אחדות של הסוכנות להגנת הסביבה מתוך אמונה כי צעד זה יטיב עם הרפתנים והאיכרים בוויסקונסין. הוא היה חבר בוועדת החקלאות של בית הנבחרים, ובשנת 2011 קיבל דירוג בן 94% מפדרציית לשכת הכפר האמריקאית. הוא תמך בביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
בבית הנבחרים היה ריבל שמרן. לראיה, היה חבר ב"שדולת החירות", המאגדת את האגף הימני והנצי של המפלגה הרפובליקנית. לאחר התפטרותו של ג'ון ביינר מתפקיד יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ומהקונגרס, נטש ריבל את השדולה לאחר חילוקי דעות בדבר האסטרטגייה של הקבוצה. ריבל, שמתח ביקורת על מועמד הרפובליקנים לנשיאות ארצות הברית דונלד טראמפ במהלך בחירות 2016 לנשיאות, תכנן להצביע לגארי ג'ונסון, מועמד המפלגה הליברטריאנית. בסופו של דבר הצביע למועמד העצמאי אוון מקמלין.
בינואר 2016, לקראת הבחירות שהתקיימו בנובמבר אותה שנה, הודיע ריבל על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
מטריצה דו-סטוכסטית
במתמטיקה, מטריצה ריבועית ממשית היא מטריצה דו-סטוכסטית, אם כל רכיביה אי-שליליים, וסכום האיברים בכל שורה ובכל עמודה הוא 1. מטריצות מרקוב הן דוגמה חשובה למטריצות סטוכסטיות (סכום האיברים בכל שורה הוא 1), אך הן אינן מטריצות דו-סטוכסטיות באופן כללי, שכן סכום הערכים בכל עמודה אינו בהכרח 1.
למטריצות בי-סטוכסטיות יש כמה תכונות ויישומים חשובים במתמטיקה, פיזיקה ומדעי המחשב. בתורת ההסתברות, מטריצות בי-סטוכסטיות משמשות לייצוג מעברים בין מצבים או אירועים שונים, וניתן להשתמש בהן למודל של התנהגות של שרשראות מרקוב. במכניקת הקוונטים משתמשים במטריצות בי-סטוכסטיות לתיאור התפתחות מצבי קוונטים, והן קשורות למושג תעלות קוונטיות.
במדעי המחשב, מטריצות בי-סטוכסטיות משמשות באלגוריתמים ללמידת מכונה וניתוח נתונים, והן יושמו בתחומים כמו עיבוד שפה טבעית, זיהוי תמונות ומערכות המלצות. הם משמשים גם באופטימיזציה קומבינטורית וניתוח רשת, שם ניתן להשתמש בהם כדי לייצג את המשקלים או החוזקות של קשרים בין צמתים שונים בגרף.
לאופולדו גלטיירי
לאופולדו פורטונטו גלטיירי קסטלי (בספרדית: Leopoldo Galtieri; 15 ביולי 1926 - 12 בינואר 2003) היה איש צבא ארגנטינאי, מראשי החונטה הצבאית שהובילה את ההפיכה הצבאית בשנת 1976 נגד הנשיאה איסבל פרון. הוא כיהן כנשיא ארגנטינה מדצמבר 1981 עד ליוני 1982, הוא פוטר מן הנשיאות בעקבות כישלונו במלחמת פוקלנד מול בריטניה.
ביוגרפיה
גלטיירי נולד למשפחה ענייה ממוצא איטלקי, בגיל 17 נרשם ללימודי הנדסה אזרחית באקדמיה הצבאית הלאומית של ארגנטינה ועם סיום לימודיו עסק בתפקיד זה בצבא, בשנת 1975 מונה למפקד חיל ההנדסה בצבא, בעת התרחשות ההפיכה הצבאית נגד משטרה של איסבל פרון בשנת 1976 היה מתומכיה הנלהבים, בשנת 1977 קיבל דרגת אלוף ובשנת 1980 מונה למפקד הצבא.
תקופת כהונתו הייתה תקופה של דיכוי נגד מפלגות ואיגודים שהתנגדו לשלטון הצבא, כמו כן התרחשו מקרים של מעצר אזרחים ורציחתם, במרץ 1981 התקבל גלטיירי בארצות הברית וממשלו של רייגן התייחס אליו בחיוב בשל תמיכתו בהם במלחמה הקרה, כראש הצבא תמך בארגוני הקונטראס בניקרגואה, אימן אותם וארגן להם משלוחי נשק ותמיכה כספית, בדצמבר 1981 מונה לנשיא ארגנטינה לאחר שהנשיא המכהן רוברטו אדוארדו ויולה הודח על ידי החונטה, הוא המשיך לכהן במקביל כמפקד הצבא, בתקופת נשיאותו ערך רפורמות פוליטיות והתיר תחת מגבלות ביטוי של ההתנגדות למשטר הצבאי.
באפריל 1982 כבש צבא ארגנטינה את איי פוקלנד שנשלטו אז בידי בריטניה ושהשליטה עליהם הייתה במחלוקת חריפה בין שתי המדינות, רוב מדינות העולם ובהם ארצות הברית גינו את ארגנטינה על הפלישה, בארגנטינה עצמה נערכו הפגנות תמיכה בגלטיירי, ביוני 1982 פתחה בריטניה במבצע צבאי להשבת האיים לידיה וכבשה אותם. מספר ימים לאחר התבוסה של ארגנטינה סולק גלטיירי מהשלטון. כשנה לאחר מכן עם השבת הדמוקרטיה לארגנטינה הואשם בפני בית דין צבאי על הפרת זכויות אדם ועל ניהול כושל של המלחמה בפוקלנד. בשנת 1986 נמצא אשם בעניין המלחמה בפוקלנד וקיבל עונש מאסר ל-12 שנים. בשנת 1988 בעודו מרצה את עונש המאסר נשללו כל דרגותיו הצבאיות. שנה לאחר מכן קיבל חנינה מהנשיא קרלוס מנם ושוחרר.
ביולי 2002 נפתחה נגדו חקירה בעניין פשעים שביצע בשנות ה-70 המאוחרות נגד אזרחים והוא הושם במעצר בית, באותה שנה התגלתה אצלו סרטן הלבלב וב-12 בינואר 2003 מת מן המחלה בבית חולים בבואנוס איירס.
מפלגת העם הרפובליקאית
מפלגת העם הרפובליקאית (טורקית Cumhuriyet Halk Partisi, CHP) היא המפלגה הוותיקה בטורקיה ולמעשה קדמה בשמה הקודם הן למדינה והן לאספה הלאומית הגדולה של טורקיה. מצע המפלגה הוא לאומי, חילוני, כמאליסטי וסוציאל-דמוקרטי; סמלה, שישה חיצים לבנים על רקע אדום, מייצג את ששת עקרונות הכמאליזם כפי שהובעו ברפורמות אטאטורק: הרפובליקה, הלאומיות, העממיות, המהפכנות, החילוניות והמדינתיות. המפלגה היא מפלגה עמיתה במפלגת הגג של המפלגות הסוציאל-דמוקרטיות האירופיות, מפלגת הסוציאליסטים האירופאים.
תקופת המפלגה הבודדת
התנועה הלאומית הטורקית, אשר התגבשה בטורקיה לאחר מלחמת העולם הראשונה התכנסה בוועידת סיוואס בחודש ספטמבר 1919, ובמהלכה שינתה את שמה ל"האגודה להגנה על זכויות אנטוליה ותראקיה" (Anadolu ve Rumeli Müdafaa-i Hukuk Cemiyeti). חברי אגודה זו, ובראשם מוסטפא כמאל, הכריזו על הקמתה של מפלגת העם הרפובליקאית ב-9 בספטמבר 1923, שנקראה עד ה-10 בנובמבר 1924 בשם "Cumhuriyet Halk Fırkası". בשל כך גורסת המפלגה כי ועידת סיווס הייתה גם ועידתה הראשונה כמפלגה ודברי ימיה חופפים לדברי ימיה של מלחמת העצמאות של טורקיה. עד שנת 1950 שלטה המפלגה בטורקיה.
אף על פי שחוקת טורקיה לא הגבילה את קיומן של מפלגות אחרות, למעשה לא קמו מפלגות בעלות משקל ממשי עד 1946. המפלגה תפקדה ככלי פוליטי מעין-ממלכתי והשיגה הסכמה בקרב העם על כך שעדיף לרכז את התמיכה בה, מפני שהאינטרסים של העם מוטמעים בה. המפלגה שלטה באספה הלאומית ואפשרה ליישם את עקרונות הכמאליזם ואת רפורמות אטאטורק במידה שעלתה כדי דיקטטורה נאורה. נשיא הרפובליקה היה גם מנהיג המפלגה עד 1950 - תחילה מוסטפא כמאל אטאטורק עד מותו ב-1938, ולאחריו איסמט אינני.
התקופה הרב-מפלגתית
ב-1946 נוסדה המפלגה הדמוקרטית (Demokrat Parti) בראשותו של אדנאן מנדרס. בבחירות שהתקיימו באותה שנה זכתה מפלגת העם הרפובליקאית ב-397 מ-550 המושבים באספה הלאומית, הודות לחוק שקבע כי כל הקולות באזור בחירה יזקפו לזכות המפלגה הזוכה ברוב הקולות באותו אזור (במידה רבה באופן זהה לשיטת הבחירות בארצות הברית). ארבע שנים מאוחר יותר, בבחירות שערכו ב-1950, הביסה המפלגה הדמוקרטית את מפלגת העם הרפובליקאית תוך שהיא זוכה ב-53.3% מסך קולות הבוחרים, שתורגמו לפי החוק ל-408 מושבים באספה הלאומית. לראשונה בתולדותיה הודחה מפלגת העם הרפובליקאית מהשלטון. מנדרס נותר בשלטון גם לאחר הבחירות ב-1954 וב-1957, אך באלה האחרונות החלה מפלגת העם הרפובליקאית מתאוששת. מנדרס הגיב באיום לסגור את המפלגה ובהגבלת הדמוקרטיה במדינה, והצבא התערב לראשונה ותפס את השלטון בהפיכה צבאית בשנת 1960. מנדרס הודח והוצא להורג ומפלגתו פוזרה.
המפלגה בהווה
בבחירות ב-1999 לא עברה המפלגה את אחוז החסימה, והיא שבה אל הפרלמנט בבחירות 2002 עם 177 נציגים בהנהגתו של דניז בייקל. המפלגה הייתה למפלגת האופוזיציה למפלגת הצדק והפיתוח בראשותו של ראש הממשלה רג'פ טאיפ ארדואן (הנשיא בהווה), ואלה היו שתי המפלגות היחידות באספה הלאומית באותה כהונה.
בעקבות המשבר הפוליטי שנגרם כאשר ראש הממשלה ארדואן ביקש למנות את בן מפלגתו ושר החוץ של טורקיה עבדוללה גול (Abdullah Gül) לנשיא המדינה, איים הצבא להתערב בשלטון, ודי היה בכך כדי להביא לעריכת בחירות. בבחירות אלה שנערכו ב-2007 נחלשה מפלגת העם הרפובליקאית וייצוגה באספה הלאומית ירד ל-112 מושבים. מפלגה שלישית, מפלגת התנועה הלאומית (Milliyetçi Hareket Partisi, MHP) הימנית, הצליחה גם היא לעבור את אחוז החסימה, אך מפלגת הצדק והפיתוח הנהנית גם לאחר בחירות אלה מרוב מוחלט בפרלמנט הקימה ממשלת רוב ב-29 באוגוסט 2007.
ב-10 במאי 2010 התפטר דניז בייקל מראשות המפלגה בעקבות שערוריית מין. ב-22 במאי נבחר כמאל קיליצ'דראולו על ידי ועידת המפלגה לעמוד בראשותה.
שמעון בודנהיימר
שמעון פריץ בודנהיימר (Fritz Bodenheimer; 6 ביוני 1897 - 4 באוקטובר 1959) היה אנטומולוג וזואולוג ישראלי, מראשוני הזואולוגיים העבריים. פרופסור לזואולוגיה ולאנטומולוגיה באוניברסיטה העברית. ניהל חוות חקלאות ניסיוניות. בודנהיימר הוציא את הקטלוג המקיף הראשון לחי בארץ ישראל. זכה בפרס ישראל לחקלאות לשנת 1954.
ביוגרפיה
נולד בקלן שבגרמניה. בנם של רוזה ומקס בודנהיימר, פעיל ציוני. בגיל 17 כתב מחקר ספרותי על המשוררת סאפפו. בשנת 1914 החל ללמוד באוניברסיטת מינכן אך הלימודים הופסקו עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה במהלכה שירת בחזית המזרחית. בלימודיו הושפע מעבודותיו של האנטומולוג קארל אשריך ולאחר סיום המלחמה למד באוניברסיטת בון. בשנת 1919 הציע לעשות את עבודת הדוקטורת באוניברסיטת בון על המונוגרפיה של הטיפולה, זאת למרות שהמנחה שלו, ריצ'רד הסה, הזהיר אותו שעיסוק באנטומולוגיה מעשית מראה על חוסר רצינות ואי עניין במדע אמיתי.. כן למד מספר חודשים בפקולטה לחקלאות בפורטיצ'י שבדרום איטליה, באקלים הדומה לאקלים הישראלי. ב-1921 קיבל תואר ד"ר לפילוסופיה בתחום מדעי הטבע באוניברסיטת בון. התמחה בתחום כנימות מגן במוזיאון הטבע של המבורג.
ב-1922 עלה לארץ ישראל, וכיהן כראש המחלקה האנטומולוגית בתחנת הניסיונות החקלאית של התנועה הציונית בתל אביב (לימים מינהל המחקר החקלאי ברחובות). במסגרת תפקידו ערך מיפוי של מזיקי החקלאות בארץ ישראל והנהיג לראשונה שיטות מדעיות בהדברת מזיקים. ב-1923 נישא לרחל, בתו של מנחם אוסישקין.
ב-1925 היה ממקימי המחלקה לזואולוגיה של המכון לחקירת טבע ארץ-ישראל. ב-1928 מונה למרצה וחוקר בתחום הזואולוגיה באוניברסיטה העברית, וב-1931 קיבל דרגת פרופסור. באותה שנה הוזמן כפרופסור-אורח לאוניברסיטת מינסוטה בארצות הברית. לאורך השנים הוזמן לייעץ למשרדי החקלאות בטורקיה ובעיראק.
בתקופת המרד הערבי הגדול ב-1936 התנדב כנוטר, ובמלחמת העצמאות השתתף בלחימה בירושלים.
בעקבות עליית הנאציזם בגרמניה ב-1933 הפסיק בודנהיימר להשתמש בשפה הגרמנית לכתיבתו. התוצאה הייתה, כפי שהוא עצמו הודה מאוחר יותר בספרו האחרון(עמ. 484), "כל עבודתי הופרעה מאוד בגלל העובדה שהפסקתי להשתמש בשפת האם שלי בשנת 1933. לצערי אני מאלה שלא מסוגלים לרכוש שפה חדשה ולהשתמש בה באופן שוטף וטבעי-גם העברית שלי וגם האנגלית שלי מורגשת מיד כזרה ומגושמת."
ב-1937 פרסם בצרפתית את Prodromus faunae Palestinae, קטלוג שריכז את רשימת כל בעלי החיים הידועים מישראל, רשימה זו נחשבת כמקיפה ביותר שנערכה על החי בארץ ישראל ואחת המצוטטות ביותר בספרות המדעית בנושא, אף על פי שהתיישנה מאז היא עדיין מצוטטת במאמרים בני ימינו. ב-1951 הוציא את ספרו "אנטומולוגיה כללית" ששימש שנים רבות כספר האנטומולוגי העברי המקיף ביותר.
ב-1938–1941 שימש כפרופסור אורח במשרד החקלאות הטורקי והוציא לאחר מכן שני ספרי לימוד ומחקר בטורקית. ב-1943 שימש כיועץ למשרד החקלאות בבגדאד ופרסם גם שם שני ספרי מחקר.
משנת 1947 החל להיות פעיל מאוד בארגונים הקשורים להיסטוריה של המדע ובעיקר לידיעת הטבע. ב-1950 מונה לנשיא החברה לחקר תולדות המדע והרפואה בישראל. בשנים 1950–1956 כיהן כסגן נשיא ולאחר מכן נשיא האקדמיה הבינלאומית למדעים בפריז. היה חבר בסנאט המדעי של המכון החקלאי הבינלאומי ברומא, הוועדה להיסטוריה תרבותית של האנושות באונסקו וחבר כבוד של החברות האנטומולוגיות בהולנד ובפינלנד.
במהלך תפקידיו שיתף פעולה עם התאחדות האיכרים, הקרן הקיימת לישראל ומחלקת החקלאות הממשלתית, בחקר החרקים בארץ ובמציאת דרכים להדברת מזיקים בחקלאות ובטבע בישראל. פרסם ספרים על מחקריו שתורגמו למספר שפות, וכ-420 מאמרים בכתבי עת מקצועיים.
נפטר ב-1959 ונטמן בבית הקברות סנהדריה.
השערת ארדש-גראהם
השערת ארדש-גראהם היא השערה שהוכחה כנכונה בתורת המספרים הקומבינטורית, שלפיה בכל חלוקה סופית של קבוצת המספרים (המספרים הטבעיים הגדולים מ-1), יש חלק הכולל מספרים שסכום ההופכיים שלהם הוא 1. במילים אחרות, לכל צביעה של המספרים האלו במספר סופי של צבעים, יש "הצגה מונוכרומטית" של 1 כשבר מצרי (מניחים ש-1 אינו משתתף במשחק, כדי שלא לקבל את ההצגה הטריוויאלית ). את ההשערה הציעו פול ארדש ורונלד גראהם ב-1980, והוכיח אותה ארני קרוט בשנת 2000.
לדוגמה, בחלוקת הטבעיים למספרים זוגיים ואי-זוגיים, אפשר להציג את 1 גם כסכום, וגם כסכום. השאלה היא האם בכל חלוקה יש הצגה כזו לפחות עבור אחד החלקים.
ארדש וגראהם שיערו בנוסף שקיים קבוע b כך שאם מספר הצבעים r גדול מספיק, אז המכנה הגדול ביותר שבו נעשה שימוש בהצגה, קטן מ-\ b^r. כדי שהתנאי הזה יתקיים, ידוע שעל b להיות לפחות e. קרוט הוכיח שהטענה הזו נכונה עבור.
תוצאתו של קרוט נובעת כמסקנה ממשפט כללי יותר, שלפיו יש הצגה של 1 באמצעות שברים מצריים שהמכנים שלהם נבחרים מקבוצה C של מספרים חלקים בקטעים מהצורה, בתנאי ש-C גדולה מספיק כך שסכום ההופכיים של המספרים שם הוא לפחות 6. השערת ארדש-גראהם נובעת מהמשפט הזה, אם מראים שלכל r, ניתן למצוא קטע מהצורה הזו כך שסכום ההופכיים של כל המספרים החלקים הוא לפחות 6r, משום שאז יש בכל צביעה ב-r צבעים חלק אחד שסכום ההופכיים עבורו הוא לפחות 6.
ארדש כתב במהלך חייו מאמרים רבים על שברים מצריים. כמעט עשרים שנה אחרי מותו, התפרסם מאמר משותף שלו עם רון גראהם ו-Steve Butler, לאחר שהאחרון השלים, גם באמצעות חישוב אינטנסיבי, פתרון של בעיה אחרת שהציבו ארדש וגראהם: האם אפשר להציג כל מספר שלם כשבר מצרי שבו המכנים הם כולם מכפלה של שלושה ראשוניים. התשובה, כפי שהוכח ב-2015, חיובית.
וולמארי איסו-הולו
וולמארי "וומה" פריטיוף איסו-הולו (בפינית: Volmari "Vomma" Fritijof Iso-Hollo; 1 במאי 1907 – 23 ביוני 1969) היה אתלט פיני למרחקים ארוכים, פעמיים ברציפות אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1932 וברלין 1936) בריצת 3000 מטר מכשולים. בזירה הבינלאומית, איסו הולו וחבריו הפינים, שבלטו בעולם האתלטיקה של אותה תקופה, כונו "הפינים המעופפים".
ביוגרפיה
איסו-הולו נולד ביילירבי, פינלנד. כנער עסק במספר ענפי ספורט: סקי, התעמלות ואיגרוף. הוא החל להשתתף בתחרויות ריצה לאחר שהתגייס לצבא. הוא הצליח בריצות מ-400 מטר ועד ריצת מרתון.
שיאן עולם
בתחרות שנערכה בלאהטי פינלנד בשנת 1933 קבע איסו-הולו בריצת 30000 מטר מכשולים שיא עולם חדש של 9:09.4 דקות.
משפט וייטהד
בטופולוגיה, משפט וייטהד הוא טענה שלפיה מרחבים טופולוגיים שחבורות הומוטופיה שלהם איזומורפיות באופן יוניפורמי, הם שקולים הומוטופית. מדובר במשפט משמעותי שווייטהד הוכיח בשני מאמרים משנת 1949, המראה כי חבורות ההומוטופיה של מרחב (המכילות מידע טופולוגי-גאומטרי מצומצם יחסית על המרחב) יכולות לקבוע את סוג ההומוטופיה שלו במקרים המדוברים.
המקבילה ההומולוגית למשפט וייטהד היא משפט הורוויץ, הקובע טענה דומה עבור מרחבים מסוימים בעלי חבורות הומולוגיה איזומורפיות יוניפורמית.
ניסוח
יהיו X,Y שני מרחבי CW קשירים מסילתית, ותהי a \in X. יהי f:X \to Y הומומורפיזם של מרחבים טופולוגיים, כך שההעתקה המושרית היא איזומורפיזם של חבורות ההומוטופיה, לכל. אזי, f מהווה שקילות הומוטופית בין המרחבים X,Y.
דוגמאות נגדיות
התנאי במשפט, לפיו הפונקציה f:X \to Y משרה את האיזומורפיזם בין כל חבורות ההומוטופיה, הוא הכרחי. כלומר, גם אם כל החבורות איזומורפיות על ידי העתקות שונות, המרחבים לא חייבים להיות שקולים הומוטופית.
דוגמה לכך הם המרחבים ו-: למרחבים אלו חבורה יסודית זהה (והיא ), ומרחב כיסוי אוניברסלי זהה, ולכן כלל חבורות ההומוטופיה שלהם זהות. עם זאת, הם אינם שקולים הומוטופית, שכן על פי משפט קנות'undefined יש להם חבורות הומולוגיה שונות.
בנוסף, המשפט לא תקף למרחבים טופולוגיים כלליים (שאינם מרחבי CW) - קיימים מרחבים בעלי חבורות הומוטופיה טריווילאיות, אך שאינם שקולים הומוטופית לנקודה.
גוסטב פהן
גנרל גוסטב פהן (בגרמנית: Gustav Fehn; 21 בפברואר 1892 – 5 ביוני 1945) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
פהן נולד ב-21 בפברואר 1892 בנירנברג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1911 התגייס פהן לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-67 (מגדבורג ה-4). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הועבר לרגימנט המילואים ה-67, ובסתיו 1914 הועבר לרגימנט הרגלים ה-98. ב-18 באפריל 1916 הועלה לדרגת אובר לוטננט, ובשנת 1917 מונה לקצין מטה בחטיבת המילואים ה-89. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה שנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פהן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במאי 1927 מונה פהן למפקד פלוגה 15 ברגימנט הרגלים ה-12, ובאביב 1929 מונה למפקד פלוגה 6 ברגימנט. ב-1 באוקטובר 1932 מונה לשליש רגימנט הרגלים ה-5 (הפרוסי), וב-1 באפריל 1933 הועלה לדרגת מיור. בשנת 1935 מונה למדריך בבית הספר הצבאי בדרזדן, וב-1 בדצמבר 1935 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-33. ב-1 באפריל 1938 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באפריל 1939 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-33.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה פהן מפקד רגימנט הרגלים ה-33, ולחם עמו במהלך המערכה בפולין, כחלק מהדיוויזיה הממונעת ה-13 במסגרת הקורפוס הממונע ה-14. ב-1 באפריל 1940 הפך הרגימנט ה-33 לרגימנט הרובאים ה-33, ובמהלך המערכה על צרפת לחם פהן הרגימנט שבפיקודו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-4 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16. ב-1 באוגוסט 1940 הועלה פהן לדרגת גנרל מיור, וב-5 באוגוסט 1940 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-25 בנובמבר 1940 מונה פהן למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-5, ובמהלך המערכה בבלקן לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה. במהלך מבצע ברברוסה הייתה דיוויזיית הפאנצר ה-5 בעתודת הOKH, ולא השתתפה בלחימה, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם פהן עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-46 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. במרץ 1942 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-5, במאי הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-46 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, וביולי הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה התשיעית. ב-7 ביולי 1942 קיבל פהן את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-1 באוגוסט 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-30 בספטמבר 1942 מונה פהן למפקד קורפוס הפאנצר ה-40, שהיה חלק מארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות A, וב-1 בנובמבר 1942 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון. ב-16 בנובמבר 1942 מונה פהן למפקד קורפוס אפריקה, וב-26 בנובמבר 1942 מונה למפקד זמני של ארמיית הפאנצר אפריקה. ב-2 בדצמבר 1942 חזר רומל לפקד על הארמייה, ופהן חזר לפקד על קורפוס אפריקה, וב-15 בינואר 1943 נפצע פהן באורח קשה ונלקח לבית חולים.
לאחר החלמתו מונה פהן ב-1 ביולי 1943 למפקד הקורפוס ה-26, שהיה חלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, ופיקד עליו עד ה-19 באוגוסט. ב-10 באוקטובר 1943 מונה למפקד הקורפוס ההררי ה-21 שהיה חלק מארמיית הפאנצר השנייה, ולאחר מכן חלק מקבוצת ארמיות E במסגרת קבוצת ארמיות F בבלקן. ב-20 ביולי 1944 מונה פהן למפקד הקורפוס ההררי ה-15, שהיה חלק מארמיית הפאנצר השנייה, ולאחר מכן חלק מקבוצת ארמיות E במסגרת קבוצת ארמיות F בקרואטיה, ופיקד עליו עד סוף המלחמה.
לאחר המלחמה
בסוף המלחמה נפל פהן בשבי הבריטים. ב-4 ביוני 1945 הוסגר פהן ליוגוסלביה, ולמחרת ב-5 ביוני הוצא להורג בליובליאנה על ידי הפרטיזנים.
.50 Action Express
(ר"ת 50AE) הוא סוג של כדור לאקדח בעל קליבר גדול במיוחד (12.7 מ"מ, 0.5 אינץ') אשר פותח על ידי איוון וילדין (Evan Whildin) מחברת Action Arms. ה־50AE הוא כדור חזק במיוחד המיועד לאקדחים גדולים וכבדים כגון נשר המדבר.
נתונים בליסטיים
נתונים בליסטיים של גרסאות שונות של כדורי AE50
שימוש
מכיוון ש־50AE הוא כדור חזק במיוחד לעומת כדורים אחרים כמו 9 מ"מ פרבלום או, הוא משמש בעיקר לציד או הגנה עצמית מפני חיות גדולות ובמקרים אחרים בהם צריך כוח עצירה גבוה במיוחד.
שימוש טקטי או להגנה עצמית מפני אויבים אנושיים כמעט ולא קיים, ועלול אף להפריע במקרים כאלה בגלל ההדף והרעש הרב שהירי יוצר. עם זאת, תחמושת מסוג זה יכולה לשמש במקרים שבהם נדרש להשיג רמת דיוק גבוהה מזו שתחמושת אקדח ממוצעת יכולה לספק.
אמון (דמות)
אַמוֹן (באנגלית: Amon; בכתב סיני: 阿蒙 - אמונג) הוא דמות בדיונית המהווה את האנטגוניסט הראשי בעונה הראשונה בסדרת הטלוויזיה המונפשת מבית ניקלודיאון, "האגדה של קורה". שמו המקורי היה נוֹאטק (באנגלית: Noatak) אך הוא שינה את שמו לאחר שנטש את מקום הולדתו. הדמות, פרי יצירתם של מייקל דנטה דימרטינו ובריאן קונייצקו, דובבה במקור על ידי סטיב בלום ובעברית על ידי אלון שר.
אמון הופיע לראשונה בסיום פרק הבכורה של הסדרה בתור מנהיגם של השוויונאים, ארגון מהפכני השואף להביא לשוויון בין כשפים ולא כשפים. במהלך כנס "ההתגלות" הוא חשף כי ביכולתו ליטול את יכולת הכשפות מאדם לתמיד. סימן ההיכר שלו הוא המסכה אשר הוא עוטה ולמרות היותו כשף מים ודם הוא הצליח להסתיר זאת על מנת לזכות באהדת מאמיניו. כישוריו בכשפות הם יוצאי דופן ורבים מהמבקרים ציינו אותו כאחד הנבלים החזקים בזיכיון. לקראת סוף הסדרה הוא מצליח לבצע הפיכה ברפאבליק סיטי ואף נוטל את יכולת הכשפות מאווטאר קורה. למרות זאת, קורה מצליחה לחשוף את סודו בפני מאמיניו והוא נאלץ לברוח יחד עם אחיו אשר גורם למותם
דיבוב
את רוב הופעותיו בסדרה דיבב סטיבן בלום ובדיבוב בעברית אלון שר. בסצנות הפלאשבק מצעירותו (גילאי 6–10) דיבב אותו ג'ייקוב ברטרנד וסצנת פלאשבק נוספת (גיל 14) דיבבה אלכסנדר מרטלה. את אמון כילד דיבב בעברית נועם טל.
שמו
שם הולדתו היה נואטק אך לאחר שנטש את מקום הולדתו שינה את שמו לאמון, יש שקישרו זאת למילה "aman" מהשפות אינדונזית ואורדו שמשמעותה היא שלווה ודומה לשמו של אמון ולמטרתו האידאולוגית. כשאחיו טרלוק קרא לו בשמו המקורי הוא הגיב בחיוך ואמר כי כמעט ושכח את צליל השם שלו.
רקע
אביו של אמון, יקון, היה פושע בעיר ריפבליק סיטי וכשף דם בעל עוצמה. הוא נעצר בעוון ביצוע כשפות דם, יכולת נדירה המאפשרת לאדם שליטה טלקינטית בגופם של בני האדם. ביצוע כשפות דם הוצאה מהחוק בשטחי הרפובליקה המאוחדת ויקון הועמד למשפט. לאחר שהורשע הוא כישף את גופם של כל הנוכחים באולם בית המשפט ונמלט. אווטאר אנג השיג אותו וגבר עליו על ידי כך שנכנס למצב האווטאר ולקח ממנו את יכולת הכשפות לצמיתות. לאחר שנמלט מהכלא, עבר יקון ניתוחים פלסטיים אשר העניקו לו מראה חדש. הוא היגר לקוטב הצפוני ונישא לאשה אשר לא ידעה על עברו משבט המים הצפוני שם חיו כאיכרים והביאו שני ילדים לעולם, אמון (אשר נקרא אז נואטק) ואחיו הקטן ממנו בשלוש שנים, טרלוק.
ילדותו
אמון היה מסור ודואג לאחיו טרלוק. כשגילו האחים את יכולתם לכשף מים החל אביהם לאמן אותם ולפתח את כישוריהם. האימונים היו מלווים באלימות מילולית של יקון כלפי טרלוק על כך שלא השתפר כמו אחיו.
כשאמון היה בן עשר, חשף יקון לבניו את עובדת היותו פושע מריפבליק סיטי אשר יכולת כשפות הדם שלו, היכולת לשלוט בגופם של אנשים נלקחה ממנו על ידי אווטאר אנג. הוא הסביר להם שמשפחתם התברכה ביכולת נדירה זו, אשר רק כשפי מים בודדים זוכים לה. מאותו זמן, בכל ליל ירח מלא היה יקון לוקח את שני בניו להתאמן בכשפות דם על מנת שינקמו באווטאר למענו. בגיל 14, החל נואטק לכשף את גופם של בעלי חיים כמו יאק הבית וזאבים ארקטיים.
לאחר שיקון הכריח את בניו לבצע כשפות דם אחד בשני, סירב טרלוק לכשף את אחיו, יקון החל לתקוף את טרלוק אך נואטק עצר בעדו באמצעות כשפות דם. הוא הציע לטרלוק לברוח איתו הרחק משבט המים אך טרלוק סירב ונואטק הפטיר בו: "כנראה הוא צדק, אתה באמת חלש" ועזב את משפחתו והוריו אשר לא ראו אותו יותר. לאחר כמה שנים נפטר יקון וטרלוק היגר לרפאבליק סיטי והפך לחבר מועצה.
תנועת השוויונאים
בשלב מסוים גילה את היכולת להשתמש בכשפות הדם על מנת ליטול מאנשים את יכולת הכשפות שלהם. הוא שינה את שמו לאמון והפך למנהיג ארגון השוויונאים, ארגון השואף להביא לשוויון בין כשפים ולא כשפים וממוקם ברפאבליק סיטי. על מנת לגייס את אהדת ציבור הלא כשפים הסתיר אמון את עובדת היותו כשף. הוא הסתיר את פניו מאחורי מסכה אשר הפכה לסימן ההיכר שלו והוא אכן החל לצבור פופולריות בקרב ציבור הלא כשפים כשביניהם הירושי סאטו, בעל חברת תעשיות העתיד אשר דאג למימון פעולותיו.
לאחר שאווטאר קורה (גלגולו של אווטאר אנג) באה לרפאבליק סיטי והכריזה בתקשורת על כך, אמר אמון לסגנו כי הם יצטרכו לזרז את תוכנית הפעולה שלהם להשתלט על העיר.
"ההתגלות"
בעצרת מחתרתית חשאית בשם "ההתגלות" חשף אמון את תוכניתו לשוויון על ידי הכחדת הכשפות מן העולם. הוא הצהיר כי נולד למשפחת איכרים אשר נסחטה על ידי כשף אש שכביכול רצח את בני משפחתו לאחר שאביו סירב לשלם לו את דמי הכופר. הוא הסביר את עובדת הסתתרותו מאחורי מסיכה בטענה כי כשף האש צילק את פניו. בכנס הוא חשף לראשונה את יכולתו הנדירה, הוא טען כי הרוחות הם שהעניקו לו את היכולת ליטול כשפות לאחר שהתאכזבו מכישלונו של האווטאר בתפקידו והעניקו לו את המשימה להביא לשוויון בעולם. לבמה הובלו מספר כשפים אזוקים אשר נחטפו על ידי אנשיו, ביניהם היה גם בולין, ידידה של אווטאר קורה ואחיו מאקו אשר הסתננו לכינוס. אמון נאבק בכשף הראשון, ראש ארגון מאפית "האיום המשולש" וגבר עליו בקלות. הוא נטל את הכשפות מהחטופים שהובאו לפניו בזה אחר זה וכשבא תורו של בולין הצליחה קורה להבריח אותו באמצעות יצירת הסחת דעת. אמון אפשר להם לברוח במטרה שיספרו לעולם על כוחו הייחודי.
המפגש עם קורה
חבר המועצה טרלוק אשר לא היה מודע לכך שאמון הוא אחיו הנהיג מדיניות אגרסיבית כלפי השוויונאים ואף הכריז עוצר לילי על תושביה הלא כשפים של רפאבליק סיטי ואמון השתמש במדיניות זו כדי להעצים את התעמולה שלו ואת תחושת הקיפוח.
לאחר שכוח משימה משותף של טרלוק וקורה פשט על חדר אימונים סודי של השוויונאים התראיינה קורה לתקשורת והזמינה את אמון לדו-קרב באי הזיכרון לאווטאר אנג בחצות הלילה וללא מעורבות נוספת. אמון החליט לנצל הזדמנות זו על מנת להפחיד את קורה. הוא לא התייצב בזמן וכשקורה התכוונה לעזוב את האי התנפלו עליה אנשיו של אמון, חסמו זמנית את יכולת הכשפות שלה והובילו אותה לתוך המוזיאון לזכרו של אנג באי שם הגיח אמון מהצללים והצהיר בפניה כי היכולתו ליטול ממנה את הכשפות אך הוא נמנע מכך מתוך הבנה כי מעשה זה יהפוך אותה לקדושה ועורר את ההתנגדות אליו בטרם עת.
החל מאותו מקרה, החלה קורה לחלום סיוטים על כך שאמון נוטל ממנה את יכולת הכשפות.
גמר האולימפי-כשף
ערב משחק גמר האולימפי-כשף השתלט אמון על שידור הרדיו ודרש מהמועצה לבטל את המשחק, הוא איים כי אחרת התוצאות יהיו חמורות. בתחילה חברי המועצה הסכימו פה אחד לבטל את המשחק אך לאחר שלין בייפונג, מפקדת המשטרה הסכימה ששוטריה יאבטחו את הזירה הוחלט לקיים את המשחק.
עם סיום המשחק אנשי השוויונאים החלו לתקוף מתוך הקהל את השוטרים ולאחר שאמון הופיע על זירת הקרב ונטל את הכשפות משלושת חברי הקבוצה המנצחת הכריז על גבי הזירה כי כוחם של השוויונאים גדל ובכוחם יהיה להקים את רפאבליק סיטי מחדש. בסיום נאומו הוא נמלט על גבי ספינת אוויר מהזירה תוך שהוא משאיר הרס וחורבן במקום.
המפגש עם טרלוק
לאחר שחבר המועצה טרלוק חטף את קורה בעזרת כשפות דם והחזיק בה בתא מתכה בבקתה סודית, הגיעה אמון למקום כשהוא מלווה בסגנו ובכמה מאנשיו והכריז כי זהו הזמן של טרלוק להשתחוות. טרלוק בתגובה תקף את העומדים מולו בכשפות דם עד אשר כולם התמוטטו על הריצפה מלבד אמון שהמשיך להתקדם. אמון העדיף לאסור את טרלוק בעצמו מחשש שאחרים יגלו על עובדת היותם אחים והורה לאנשיו להביא את קורה מתוך הבקתה תוך כדי שהוא מזהיר אותם מלזלזל ביכולותיה ומורה להם לחשמל את תא המתכת לפני שהם פותחים אותו. קורה שמעה זאת והצליחה לגבור על השוויונאים ולצאת מהבקתה. היא מביטה באמון אשר הניח את טרלוק במשאית ויורה עליו חניתות מקרח, הוא רודף אחריה אך עוצר לאחר שהיא מתרחקת על ידי גלישה על הקרח. לאחר מכן אמון אסר את טרלוק בתא מיוחד וגילה לו שהוא נואטק אחיו.
מרד השוויונאים וכיבוש רפאבליק סיטי
על מנת להקל על כיבוש העיר חטפו השוויונאים את כל חברי המועצה הנותרים מלבד טנזן אשר הצליחי לימלט. צי ספינות אוויר בפיקודו של אמון החל מפציץ בו זמנית את הרבעים השונים בעיר במטרה להשתלט עליה. באותו זמן, החלו השוויונאים פושטים גם על תחנת המשטרה ומוציאים אותה מכלל תפקוד, טנזן בתגובה שלח מברק בהול למפקד הכוחות המאוחדים וביקש את סיועו.
לאחר ניסיון שכשל החלו ספינות האוויר בתוספת תגבור בפלישה לאי המקדש. אמון נטל מלין בייפונג את יכולת הכשפות לאחר שסירבה למסור לו את מיקומו של האווטאר.
לאחר סיום הקרבות הכריז הירושי סאטו כי העיר עברה לשליטת אמון אשר הכריז כי כשפות תהיה בלתי חוקית וכחלק מתוכניתו היא למגר את הכשפות מהעולם החל אמון ליטול את הכשפות משבוייו. כשהגיע צי הכוחות המאוחדים לחופי העיר הם הופתעו מהמתקפה האווירית שבוצעה על ידי אנשיו של אמון באמצעות צי מטוסים, הפיתוח החדש של הירושי סאטו.