cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חן אריאלי
פעילות ציבורית
כיום, אריאלי היא יו"ר שותפה בעמותת "אני אישה" - עמותה שמטרתה ליצור קשרים בין ארגונים ועמותות הפועלות בתחום העשייה הפמיניסטי. מאז שנת 2019, אריאלי חברה ב"שותפות" (Alliance) - רשת קשר פעילה המיועדת למנהיגים פולטיים, יהודים וערבים, אשר מתמקדת בשוויון אזרחי.
אריאלי, נבחרה לאחת הנשים המשפיעות ביותר בזירה האזרחית של היום, ונבחרה כאחת מהפעילות והפעילים החברתיים הבולטים בישראל ברשימת העיתון ידיעות אחרונות בשנים 2017 ו-2018, וברשימת גלובס 2018. באוקטובר 2022 לקחה אריאלי חלק בספיישל הטלוויזיוני "מחווה לדנה אינטרנשיונל", ששודר לרגל ציון 20 שנה לארגון הנוער הגאה (איגי) ולקריירה המוזיקלית של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. הוא ביצע קטע קריינות לשירה של אינטרנשיונל "ניצחתי".
חיים אישיים
אריאלי בזוגיות עם הלית לוי, במאית דוקומנטרית. השתיים מתגוררות ביפו עם רותי החתולה.
צ'אק ברי
צ'ארלס אדוארד אנדרסון ברי (באנגלית: Charles Edward Anderson "Chuck" Berry; 18 באוקטובר 1926 – 18 במרץ 2017) הידוע כצ'אק ברי היה גיטריסט וזמר-יוצר אמריקאי. נחשב לאחד מחלוצי הרוק אנד רול בארצות הברית.
במהלך הקריירה, שארכה כשבעה עשורים, יצר ברי להיטים רבים, בהם "Maybellene" (שנת 1955), "Roll Over Beethoven" (שנת 1956), "Rock and Roll Music" (שנת 1957) ו-"Johnny B. Goode" (שנת 1958), אשר הפכו עם השנים לקלאסיקות ולנקודת ציון בהתפתחותו של הרוקנרול כזאנ'ר מוזיקלי פופולרי. רבים משיריו עוסקים בחיי הנעורים, אהבה, אובדן והתבגרות.
במהלך השנים, זכו שיריו של ברי לגרסאות כיסוי מצד מאות מוזיקאים, ובהם אלביס פרסלי, הביטלס, הביץ' בויז והרולינג סטונז, אשר ציינו פעמים רבות את ההשפעה הרבה שהייתה לברי על עיצוב דרכם המוזיקלית.
ברי זכה לפרסים רבים במהלך הקריירה ונכלל באופן תדיר ברשימות המוזיקאים הגדולים בכל הזמנים של מגזיני המוזיקה המובילים. המגזין רולינג סטון דירג את צ'אק ברי במקום החמישי ברשימת 100 האמנים הגדולים בכל הזמנים. המגזין טיים כינה אותו "האבא של הרוק אנד רול".
מגזין "רולינג סטון" דירג את ברי במקום ה-7 ברשימת "100 הגיטריסטים הגדולים בכל הזמנים", ובמקום ה-41 ברשימת 100 הזמרים הגדולים בכל הזמנים.
יחד עם הצלחתו המזיקלית, הסתבך ברי לאורך השנים עם רשויות החוק ואף ריצה עונשי מאסר בשל כך. בגיל 18, נשלח לכלא למספר שנים בשל שוד שביצע עם חבריו. בראשית שנות ה-60, נשלח לשלוש שנים בכלא על הברחה של נערה בת 14 אל גבולות ארצות הברית. במהלך שנות ה-70, נשלח לכלא בעוון העלמת מס.
1926-1954: ראשית חייו
ברי נולד ב-18 באוקטובר 1926 בסנט לואיס שבמיזורי למשפחה בני המעמד הבינוני. אביו הנרי עסק בקבלנות (או בנגרות, לפי סברה אחרת) וככומר של הכנסייה הבפטיסטית המקומית. אמו מרתה הייתה מנהלת בית ספר. מלבד צ'אק, נולדו לבני הזוג ברי חמישה ילדים נוספים.
הוריו של ברי חשפו אותו למוזיקה מגיל צעיר, לרבות בהופעות שנערכו בכנסייה בה עבד אביו הנרי. ההשפעות המוזיקליות הראשונות של ברי כללו מוזיקת בוגי ווגי, בלוז וסווינג. בצעירותו ישב ברי במשך שעות והקשיב לתקליטים של האמנים האהובים עליו, ביניהם טמפה רד, לוני ג'ונסון, מאדי ווטרס, נט קינג קול ואחרים. בשנת 1941, הופיע ברי לראשונה במסגרת הופעה שנערכה בתיכון בו למד. לימים, ציין ברי כי להופעה זו הייתה השפעה רבה על המשך דרכו המוזיקלית, שכן הוא גילה כי יש לו ביטחון עצמי רב בהופעה על במה. בנוסף, הוא התלהב מאוד מנגינת הגיטרה של חברו טומי סטיוונס, שליווה אותו בהופעה. לפי ברי, לאחר ההופעה הוא היה נחוש לשפר את יכולותיו על הגיטרה, על מנת שיוכל לשיר ולנגן בעצמו ללא צורך בליווי. ברי הבין שאם יצליח ללמוד את האקורדים האופיינים למוזיקת הבלוז וישלוט במספר שינויי מקצבים, הוא יוכל לנגן את מרבית השירים שנוגנו באותה תקופה בתחנות הרדיו. הוא לווה גיטרה מחבר והחל ללמוד לנגן, בהתחלה מספר לימוד ובהמשך בעזרת חברים ושכנים.
בשנת 1944, לאחר שהחליט לעזוב את לימודיו בתיכון, נסע ברי לקליפורניה עם שניים מחבריו. בדרך שדדו השלושה מספר חנויות בקנזס סיטי ואף גנבו מכונית. הם נתפסו על ידי המשטרה ושהו חודש במעצר בבית סוהר בקנטקי בהמתנה למשפטם. בתום המשפט נגזרו עליהם 10 שנות מאסר. ברי נשלח למוסד לעבריינים צעירים בג'פרסון סיטי בו שהה לבסוף שלוש שנים בלבד.
ב-18 באוקטובר 1947, יום הולדתו ה-21, שוחרר ברי מהמוסד, לאחר שקוצרה לו תקופת המאסר בשל התנהגות טובה. במהלך שהותו במוסד, החל ברי להתעניין בצורה רצינית במוזיקה.
ב-28 באוקטובר 1948, התחתן ברי עם חברתו טאמטאה סאגס, לאחר חמישה חודשי חברות. באוקטובר 1950 נולדה בתם דרלין ובהמשך נולדו להם שלושה ילדים נוספים. הוא החל לעבוד בשתי עבודות - במפעל לייצור מכוניות ובמפעל לייצור פגזים, למד בבית ספר לטיפוח יופי (בהשראת אחיותיו) ובערבים הופיע במועדונים מקומיים בעיר בביצוע גרסאות כיסוי לשירי בלוז ולהיטים ממגוון סגנונות.
בשנת 1951, הוזמן ברי להצטרף כגיטריסט להרכב שהוביל חבר כיתתו לשעבר. לברי ניתנה יד חופשית בלהקה, ששילבה מוזיקת בלוז עם אלמנטים ממוזיקת הקאנטרי.
במהלך תקופה זו, שיכלל ברי את הרפרטואר הבימתי שלו והחל לשלב ריקוד יחד עם נגינה ושירה. בין היתר, החל ברי לשלב את "הליכת הברווז", אשר תהפוך לסימנו המסחרי לאורך כל הקריירה. בארי המשיך להופיע עם ההרכב והפך בהמשך למנהיג הלהקה ובמקביל שאף לצאת לדרך חדשה ולהקליט חומרים מקוריים משלו.
1955-1962: חתימה על חוזה בצ'ס רקורדס ו"Maybellene"
במאי 1955, נסע ברי עם חבר לשיקגו, בניסיון להשתלב בתעשיית המוזיקה. במהלך אותו חודש, ביקר ברי במועדון ה"פלאדיום" בעיר, שם הופיע מוזיקאי הבלוז מאדי ווטרס, אותו העריץ ברי. לאחר ההופעה נפגש ברי עם ווטרס, שהמליץ לו לייצור קשר עם מנהלי חברת התקליטים "צ'ס רקורדס" בה היה חתום. באותה תקופה, היו חתומים בחברה אמני בלוז בולטים נוספים, בהם האולין וולף, בו דידלי, ג'ון לי הוקר ואחרים.
במהלך פגישה שאורגנה בין הצדדים, הציע ברי לבעלי החברה, האחים לאונרד ופיל צ'ס, להקליט שיר בלוז ישן בשם "Wee Wee Hours", כשלצד ב' של התקליטון ייעד ברי את הגרסה שלו לשיר הקאנטרי הנושן "Ida Red". מספר שנים קודם לכן, גילה ברי להפתעתו, כי הקהל השחור שהגיע לשמוע את הופעותיו בסנט לואיס אוהב לשמוע את גרסאותיו לשירי קאנטרי, אך הוא לא דמיין שהשיר עשוי להפוך לסינגל מצליח. צ'ס, שרצה להרחיב את הכיוון של חברת התקליטים לסגנונות אחרים מלבד בלוז ואר אנד בי, אהב דווקא את שיר הקאנטרי ("ההילבילי" באופיו), אך ביקש מברי לעשות כמה תיקונים בגרסה שלו. בין התיקונים, הדגשת קצב השיר ושינוי שמה של הבחורה בשיר (צ'ס חשב ש"איידה מיי" נשמע שם כפרי מדי).
לאור בקשתו של צ'ס, שונה שם השיר ל-"Maybellene". על פי אחת ההשערות, את ההשראה לשיר, שאב ברי מתיק האיפור של המזכירה שלו, שעליו היה מוטבע שמה של חברת הקוסמטיקה "מייבלין". הסינגל, שהיה שירו הראשון של ברי תחת צ'ס רקורדס, יצא ביולי 1955 וזכה להצלחה רבה. הוא שהה 11 שבועות במקום החמישי במצעד שירי הפופ בארצות הברית ובמקום הראשון במצעד שירי הרית'ם אנד בלוז של בילבורד ונמכר בכמיליון עותקים.
במאי 1957, יצא אלבומו הראשון של ברי "After School Session". מלבד שלושה שירים, כל שירי האלבום יצאו קודם לכן כסינגלים, לרבות להיטו הראשון של ברי "Maybellene". ב-31 במרץ 1958, הוציא ברי את הסינגל "Johnny B. Goode". השיר שעוסק בנער עני ואנאלפבית בעל כישרון רב בנגינה על גיטרה, נכתב בתחילה בהשראת חברו המוזיקאי ג'וני ג'ונסון. בהמשך, החליט ברי לבסס את השיר על עצמו. במקור, תיאר ברי את ג'וני כ- "colored boy" (נער שחור), אך לבסוף החליט לשנות את מילות השיר ל-"country boy" (נער כפרי) על מנת להבטיח שהשיר ישודר ברדיו. בדומה לסינגלים הקודמים, גם שיר זה זכה להצלחה רבה.
באפריל 1961, בשיא הצלחתו, הסתבך ברי פעם נוספת עם החוק. לאחר שהסיע ממקסיקו לארצות הברית קטינה בת 14 לצורך העסקה באחד המועדונים שלו, הרשיע בית המשפט את ברי בעבירה על חוק ה-"Mann Act", אשר אוסר על הסעת נשים מעבר לגבולות המדינה למטרת מין או זנות. ההנחה היא כי אותה בחורה התלוננה במשטרה לאחר שפוטרה מעבודתה במועדון של ברי בסיינט לואיס. ברי נשפט, הורשע ונידון לחמש שנות מאסר. בערעור על העונש שהגיש, טען ברי כי השופט הלבן והמושבעים הלבנים נהגו בו בגזענות. ברי התבסס, בין היתר, על השימוש הגובר של השופט במילת הגנאי "Nigger". טענתו התקבלה והתקיים משפט חוזר. הוא הורשע שוב ונידון לשלוש שנות מאסר, שמהן ריצה בפועל כשנה וחצי בלבד. בזמן ריצוי מאסרו, השלים בארי את תעדות הבגרות שלו וכתב מספר שירים חדשים.
ב-31 במאי 1961, נפתח מחוץ לסיינט לואיס פארק שעשועים שהיה בבעלותו של ברי, אך הפארק נסגר כעבור כשנה בעקבות הרשעתו וכניסתו לכלא.
1963-1969: המעבר לחברת מרקורי
לאחר שחרורו מהכלא בשנת 1963, החל ברי להקליט שירים חדשים, שנכתבו בזמן שהייתו בכלא. רבים משירים אלו, דוגמת "Nadene", "Dear Dad", "You Never Can Tell", ו-"No Particular Place to Go", זכו להצלחה רבה במהלך שנות השישים.
במרץ 1963, הוציאה להקת ה-"Beach Boys" את השיר "Surfin USA", אותו כתב ברי. באפריל אותה שנה, תבע ברי את הלהקה בטענה כי הם עשו שימוש במלודיות השיר "Sweet Little Sixteen", בלי שניתן לו קרדיט על כך.
ביוני 1966, חתם ברי על חוזה עם חברת התקליטים "מרקורי", לאחר 11 שנות עבודה עם חברת "צ'ס רקורדס". במהלך עבודתו עם החברה, הוציא ברי חמישה אלבומים, שלא הצליחו לשחזר את ההצלחה של חומריו הקודמים. במהלך תקופה זו, זכה ברי לתגובות פושרות במהלך הופעותיו, בעקבות נטייתו לנגן עם מוזיקאים אקראיים בתשלום ולא עם להקת ליווי קבועה. ההנחה של ברי הייתה כי רבים מהמוזיקאים מכירים את שיריו היטב ועל כן אין בעיה לנקוט בדרך זו. בנוסף, דור חדש של מוזיקאים וגיטריסטים פורצי דרך, דוגמת אריק קלפטון וג'ימי הנדריקס, החלו לתפוס את קדמת הבמה. עם זאת, ברי המשיך להופיע באופן אינטנסיבי עם להיטיו הגדולים ועצם העובדה שלהקות רבות, דוגמת הביטלס והרולינג סטונז, ביצעו גרסאות כיסוי מצליחות לשיריו, סייעו לו להישאר בתודעה ולהוות גורם חשוב בתעשיית המוזיקה העולמית.
1970-1979: חזרה לחברת צ'ס
במאי 1970, לאחר עבודה בת מספר שנים עם חברת "מרקורי", חזר ברי לעבוד עם "צייס רקורדס". ב-21 באוקטובר 1972, הוציא ברי את הסינגל "My Ding-a-Ling". היה זה להיטו האחרון ושירו היחיד של ברי שהעפיל למקום הראשון במצעד שירי הפופ האמריקאיים של בילבורד.
באוקטובר 1972, הוציא ברי את האלבום "The London Chuck Berry Sessions". האלבום כלל שירים הוקלטו באולפן ביחד עם שירי משתי הופעות שביצע בפברואר 1972 בקובנטרי שבאנגליה. האלבום זכה להצלחה עצומה ונמכר בלמעלה ממיליון עותקים בתוך פחות מחודש. היה זה אלבומו היחד של ברי שזכה לפרס מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, לאור כמות העותקים הרבה שנמכרה.
במרץ 1978, יצא הסרט "American Hot Wax", אשר מגולל את סיפורו של אלן פריד, שדרן רדיו אמריקאי, שתוכניתו הייתה הראשונה לשדר שירי רית'ם אנד בלוז ורוק אנד רול עבור הקהל האמריקאי הלבן. עובדה זו הובילה לכך שפריד זכה לכינוי "אבי הרוק אנד רול". בסרט, הסוקר את התפתחות מוזיקת הרוק אנד רול, מופיע ברי בתפקיד עצמו.
באותה שנה, לאחר חמש שנות חקירה סמויה של רשות המיסים האמריקאית, הוגשה כנגד ברי תביעה בגין העלמת מס בסך כולל של 109 אלף דולר ודיווח שקרי בנוגע להכנסותיו בשנת 1973. בתום משפטו, הורשע ברי במסגרת עסקת טיעון ונשלח ל-120 יום לכלא. גזר הדין נערך כשלושה ימים לאחר הופעה מיוחדת של ברי בבית הלבן, בעקבות הזמנה מיוחדת של הנשיא ג'ימי קרטר.
1980-2017: שלהי הקריירה והסתבכויות פליליות
ב-16 באוקטובר 1986, לרגל יום הולדתו ה-60, הופיע ברי בשני קונצרטים מיוחדים, שנערכו בתיאטרון "Fox" שבסיינט לואיס. באוקטובר 1987, יצא לאקרנים הסרט "Hail! Hail! Rock 'n' Roll", שתיעד את ההופעות. שמו של הסרט, בו הופיעו מוזיקאים רבים דוגמת ברוס ספרינגסטין וליטל ריצ'רדס, נלקח ממילות שירו של ברי - "School Days".
בשנת 1987, נעצר ברי על ידי המשטרה בעוון תקיפה, לאחר תלונה שהגישה אישה, לפיה ברי הכה אותה במהלך שהותו במלון "Gramercy Park" שבניו יורק. בסופו של יום, חתם ברי על עסקת טיעון לפיה יודה בהטרדה וישלם קנס כספי.
ב-31 בינואר 1989, הוציא ברי הוציא את ספרו הראשון, "אוטוביוגרפיה", אשר מגולל את סיפור חייו.
ב-15 במרץ 1989, נהרס אולפן ההקלטות של ברי בעקבות שרפה שפרצה במקום. לבד מהציוד שהושמד, נהרסו מספר קלטות בהם שירים מאלבום חדש אותו התכוון ברי להוציא.
ביוני 1989, הסתבך ברי פעם נוספת עם רשויות החוק. בעקבות פשיטה על ביתו שביצעה המשטרה, נמצאו סמים וקלטות וידאו ובהם חומרים פדופילים. בעקבת פשיטה זו נפתחה חקירה פלילית כנגד ברי. בהמשך אותו חודש, הוגשה תביעה כנגד ברי על ידי מספר נשים, שטענו כי בשירותי מסעדתו של ברי בעיר ונצוויל הותקנה מצלמה שצילמה אותן בחשאי בזמן שהחליפו בגדים. לפי הביוגרף של ברי ברוס פג, נאלץ ברי לשלם סכום של כ-1.2 מיליון דולר על מנת להגיע לפשרה עם אותם נשים.
מותו
ב-18 במרץ 2017 נפטר ברי בגיל 90 בביתו שבמיזורי. לאחר מותו, ספדו לו מוזיקאים רבים באמצעי התקשורת השונים, לרבות ברשתות החברתיות. ברוס ספרינגסטין כתב שברי היה "המקצוען הגדול מכולם, הגיטריסט הגדול מכולם ויוצר הרוקנרול הטהור ביותר שחי אי פעם". מיק ג'אגר, סולן להקת "הרולינג סטונז", כתב עליו: "ברי האיר את שנות נעורינו, והפיח חיים בחלומותינו להיות מוזיקאים ופרפורמרים. המילים שלו זהרו מעל לכל היתר, והאירו באור משונה על החלום האמריקאי. צ'אק, היית מדהים והמוזיקה שלך חרוטה בתוכנו לעד".
השפעה מוזיקלית
עליית קרנה של מוזיקת הרוקנרול בארצות הברית של אמצע שנות ה–50 מיוחסת למספר אמנים בהם ליטל ריצ'רד, בו דידלי ואלביס פרסלי. יחד עימם, בלט ברי, כמי שעיצב את סגנון שירי הרוק בתקופה זו וכמי שהפיח את רוח הנעורים הצעירה והאנרגטית בז'אנר. סגנונו המוזיקלי המגוון שילב מספר ז'אנרים מוזיקליים, בהם בלוז, קאנטרי וריתם אנד בלוז. בעניין זה ציין מבקר המוזיקה רוברט כריסטגאו כי: "על ידי שילוב של בלוז עם מוזיקה קאנטרי קצבית ואלמנטים של ריתם אנד בלוז, הצליח ברי לייצור צלילי ייחודי שפנה לכל הגזעים.
רבים משיריו של ברי עוסקים בחיי הנעורים, בבעיות בהם מתחבטים בני נוער ובחלומותיהם. תכנים אלו, שהיו קלילים באופיים, היו חדשניים יחסית לאותה תקופה, וסיפקו נופך מרדני יותר, שמשך צעירים רבים לסגנון זה. לדוגמה - בשירו "Johnny B Goode", מתאר ברי נער צעיר שכל רצונו הוא לנגן על גיטרה ועל הפנטזיה שלו שיום אחד הוא יהיה מפורסם והמוני אנשים יגיעו לראות אותו מופיע. עיסוק בסוגיות שונות שהטרידו את בני הנוער של אותה תקופה ובכלל, דוגמת אהבה נכזבת, משיכה למכוניות והיחסים עם ההורים, איפשרו לברי להיחשף לקהל רחבים (לרבות צעירים לבנים בני המעמדות השונים).
ברי היווה מודל לחיקוי למוזיקאים רבים, אשר החלו את דרכם המוזיקלית בשנות הפריצה שלו, בניהם ג'ון לנון שאמר על ברי כי: "אם תנסו לתת לרוקנרול שם אחר, אתם יכולים לקרוא לו צ'אק ברי". גיטריסט להקת הרולינג סטונז קית ריצ'רדס, שאף הזמין את ברי לבמה בטקס כניסתו ל"היכל התהילה של הרוקנרול" שנערך בשנת 1986, ציין פעמים רבות את ההשפעה הרבה שהיה לברי על עיצוב סגנונו המוזיקלי. בטקס קבלת פרס "פולר" שהוענק לברי בשנת 2014, שלח ריצ'רדס ברכה מצולמת בה ציין, בין היתר, כי: "אכלתי את צ'אק ברי, נשמתי אותו - הוא לא היה רק מזון, הוא היה האוויר שנשמתי במשך הרבה שנים".
הוקרה ופרסים
שירו של ברי "johnny B. Goode" נכלל ב"תקליט הזהב של וויאג'ר", שצורף לגשושיות וויאג'ר 1 ווויאג'ר 2, ששוגרו בשנת 1977. תקליט זה מכיל צלילים ותמונות שנבחרו כך שישקפו את מגוון המינים והתרבויות שבכדור הארץ, בתקווה להעביר בדרך זו מסר מהאנושות לחוצנים תבוניים אליהם עשויות להגיע הגשושיות.
בפברואר 1984, זכה ברי ב"פרס מפעל חיים" במסגרת טקס פרסי גראמי. ב-24 בינואר 1986, נכנס ל"היכל התהילה של הרוקנרול", ,שנערך בניו יורק. בסופו, הופיע ברי ביחד עם ניל יאנג וקית ריצ'רדס מלהקת הרולינג סטונז, שגם העניק לברי את הפרס. במהלך ההופעה, ביצע ברי ביחד עם ברוס ספרינגסטין ולהקתו את השירים “Johnny B. Goode” ו “Rock and Roll Music”. היה זה הטקס הראשון אי פעם של היכל התהילה, שנפתח בשנה זו.
ב-25 ביוני 1989, הונצח שמו של ברי בשדרת הכוכבים של סיינט לואיס.
ב-3 בדצמבר 2000, הוענק לברי, יחד עם אמנים נוספים דוגמת קלינט איסטווד ופלסידו דומינגו, "פרס מרכז קנדי". פרס זה מוענק מדי שנה לאישים שונים מתחום הבידור ואמנות הבמה, בעבור תרומתם לתרבות האמריקאית.
ברי נכלל במספר רשימות של מגזין המוזיקה "הרולינג סטון". הוא דורג פעמיים במקום החמישי ברשימת "100 האמנים הגדולים בכל הזמנים" שפורסמה בשנת 2004 ואחר כך בשנת 2011. בנוסף, דורג אלבום האוסף "The Great Twenty-Eight", שיצא בשנת 1982, במקום ה-21 ברשימת "500 האלבומים הטובים בכל הזמנים". בדירוג "500 השירים הטובים בכל הזמנים" של המגזין, נכללו שישה שירים של ברי: “Johnny B. Goode” (במקום השביעי), "Maybelline" (במקום ה-18), "Roll Over Beethoven" (במקום ה-97), "Rock and Roll Music" (במקום ה-128), "Sweet Little Sixteen" (במקום ה-272), ו-"Brown Eyed Handsome Man" (במקום ה-374). בשנת 2008, דורג השיר "Johnny B. Goode" במקום הראשון בדירוג "100 שירי הגיטרה הטובים בכל הזמנים".
בשנת 2009, דורג ברי במקום השביעי ברשימת "עשרת נגני הגיטרה חשמלית הגדולים בכל הזמנים" של מגזין "טיים".
באוקטובר 2012, הקדיש "היכל התהילה של הרוקנרול" שבוע מיוחד ליצירותיו המוזיקליות של ברי. במסגרת הוקרה זו, הופיע ברי בקונצרט מיוחד שנערך ב-26 באוקטובר 2016 בתיאטרון "KeyBank State" שבקליבלנד.
ב-26 באוגטסט 2014, זכה ברי ב"פרס פולר". הפרס, שנחשב לאחד מהיוקרתיים ביותר בעולם המוזיקה, מוענק מדי שנה בחסות האקדמיה למוזיקה בשוודיה לשני מוזיקאים, אחד מעולם המוזיקה הקלאסית ואחד מעולם הפופ. הטקס, במהלכו הוענק הפרס השני לבמאי האופרות פיטר סלרס, הוחרם על ידי מלכת שוודיה ובתה, וזאת במחאה על הרשעתו של ברי בשנת 1961 בשל העברת קטינה ממקסיקו לארצות הברית. ברי עצמו לא נכח בטקס, בשל מצבו הבריאותי.
ברשימת "500 השירים שעיצבו את הרוקנרול" שמפורסמת ב"היכל התהילה של הרוקנרול" נכללים שלושה שירים של ברי: "Johnny B. Goode", "Maybellene", ו-"Rock and Roll Music".
Jet4you
קישורים חיצוניים
מדיה וקבצים בנושא Jet4you באתר Airliners.net
מעשה מרכבה
המילה "מרכבה" (במובן מרכב, מושב) התייחסה במקור למרכבת הכרובים מבית המקדש: הכרובים נחשבו כנושאים מעליהם את האל. בהמשך מתייחסת המילה בהשאלה למקום מושבו של האל.
ספרות מקור
ישנם כמה טקסטים שזכו לאפיון כספרות של "מעשה מרכבה". המוקדמים שבהם שאפו לסווג פרקים מסוימים מהתנ"ך ככאלו העוסקים במעשה מרכבה. כך ספר יחזקאל, המתאפיין לעיתים בדרכי ההנהגה של האל, זכה לכך שחלקים מסוימים בספר מכונים "מעשה מרכבה"; כגון . כך ההתייחסות הראשונית לאפיון "מעשה מרכבה" מופיעה ב.
עיסוק במעשה מרכבה
המשנה קובעת שמותר ללמד מעשה מרכבה רק ל"יחיד" כאשר הוא "חכם ומבין מדעתו". בתלמוד בבלי מובאים כמה סיפורים והתייחסויות העוסקים במעשה מרכבה, דברים הכלולים ב"כניסה לפרדס".
הגדרת מעשה מרכבה
המקור הראשוני המתייחס למושג "מעשה מרכבה" הוא במשנה (חגיגה ב,א). אולם מקור זה אינו מזהה במפורש מהו אותו 'מעשה מרכבה'. דברים אלו הובילו לגישות והגדרות שונות לדבר זה, כאשר ההוגים השונים מייחסים את הדברים בהתאם לגישתם היסודית.
הגישה המיסטית
הגישה המיסטית זיהתה את מעשה מרכבה בספרות ההיכלות והמרכבה, כגון ספר שיעור קומה. גישה זו, שאליה שותפים המקובלים, רואה את "מעשה מרכבה", כספרות יהודית, סודית וייחודית. כתוצאה מכך ספרות זו מיוחסת למערך הורשה ומסורת שהעבירו בסודיות את ענייני "מעשה מרכבה".
התנגדות
כמה התנגדויות הובאו ביחס לקביעה ש"מעשה מרכבה" הוא ספרות הסוד האיזוטרית. חלק מההתנגדויות הופנה במשמעותו לספרות זו, ולפרשנות הפשטנית שניתנה לטקסטים מסוימים. כך הרמב"ם כותב באחת מאגרותיו, שספר "שיעור קומה" מהווה כפירה מעצם היותו מגשים את האל. בנוסף, אף בדורות מאוחרים יותר הובאה התנגדות לספרות הספירות (עשר הספירות), כגון בתשובת הריב"ש.
לגישתו הרציונלית של הרמב"ם ניתן למצוא התנגדויות רבות. כך לדוגמה הר"ן (בדרשותיו), טוען שספרות פילוסופית כגון זו שהציג הרמב"ם, אינה ייחודית יהודית, אלא היא ספרות אוניברסלית. לדעת הר"ן, ספרות סודית, צריכה להיות ספרות ייחודית.
משמעות מושאלת בעברית ישראלית
בעברית הישראלית משמש צירוף המילים "מעשה מרכבה" כביטוי המתאר תהליכים מורכבים. בפוליטיקה הישראלית רווח השימוש במונח כמבטא את המשא ומתן להרכבת הקואליציה זהו אחד משורה של מונחים שמקורם דתי וקיבלו בעברית המודרנית משמעות חילונית.
לקריאה נוספת
<DIV dir=ltr> </DIV>
הצפנה קוונטית
הצפנה קוונטית (או קריפטוגרפיה קוונטית) היא ענף של הקריפטוגרפיה המשתמשת במכניקה קוונטית לאבטחת ערוץ תקשורת וביצוע פעולות אבטחת מידע שונות. בניגוד לקריפטוגרפיה מסורתית, המיישמת טכניקות מתמטיות כמו הצפנה סימטרית ומפתח פומבי כדי להסתיר את תוכן המידע מפני מצותת, הצפנה קוונטית מתבססת על חוקים פיזיקליים מתורת הקוונטים כמו עיקרון אי הוודאות של הייזנברג, סופרפוזיציה קוונטית ושזירה קוונטית. אחד הרעיונות העיקריים של ההצפנה הקוונטית מבוסס על העובדה שמדידות קוונטיות של מערכת קוונטית (למשל, חלקיקי האור) משבשות את מצבם הקוונטי ובכך מותירות אחריהן עקבות המובילות לחשיפת המצותת.
צ'ארלס בנט וז'יל ברסר (1984), וכן קלוד קראפיו, ארתור אקרט (1991) ואחרים, הרחיבו את הרעיון ותיארו שיטות להחלפת מפתחות קוונטית, הטלת מטבע קוונטית, מחולל מספרים אקראיים קוונטי וטכניקות קריפטוגרפיות אחרות המיישמות את תורת הקוונטים כדי להגיע לרמת בטיחות מושלמת. רעיונות אלו מבוססים על ממצאים מדעיים שהתגלו כבר לפני עשרות שנים עם עבודתם של אלברט איינשטיין ועמיתיו בתורת הקוונטים.
יש להבחין בין הצפנה קוונטית, לבין הצפנה באמצעות אלגוריתם קלאסי לא-קוואנטי (למשל בשיטת המפתח הציבורי) שמיועדת לעמוד בפני התקפה באמצעות מחשב קוואנטי, המכונה הצפנה פוסט-קוונטית.
החלפת מפתחות קוונטית
היישום העיקרי של הקריפטוגרפיה הקוונטית הוא פרוטוקול החלפת מפתחות, בו שני משתמשים שלא נפגשו מתקשרים על מנת לתאם מפתח הצפנה משותף, אך באופן בו יריב המצותת לשיחתם לא יוכל ללמוד מהו המפתח. להבדיל משיטות קלסיות לביצוע פעולה זו (דוגמת פרוטוקול דיפי-הלמן), בטיחות הפרוטוקול היא במובן תורת האינפורמציה ולא במובן בטיחות חישובית. במילים אחרות, השיטה הקלאסית מניחה שהיריב לא מספיק חזק כדי לשבור את הפרוטוקול (אבל אולי בעתיד יוכל לעשות זאת, לאור התקדמות הטכנולוגיה); בשיטה הקוונטית, גם יריב "כל-יכול" שמוגבל אך ורק על ידי חוקי הפיזיקה (המוגדרים לפי מכניקת הקוונטים) לא יכול לגלות את המפתח.
מגבלות
בשנת 1996 הוכח על ידי דומיניק מאיירס (וכן על ידי לו וצ'או), כי לא קיים פרוטוקול קוונטי עבור התחייבות על ביט או העברה עלומה הבטוח  כנגד יריב בלתי-מוגבל.
ברוס שנייר, בעל חברת ייעוץ לאבטחת מידע וסופר פורה בתחום, מסתייג מהצפנה קוונטית ואף כינה אותה חסרת עתיד. הוא סבור כי למעשה הצורך בהצפנה קוונטית אינו בוער כפי שאולי נדמה. אין זה אומר כי היא אינה בטוחה, אלא רק שההצפנה הקונוונציונלית למעשה מספקת כיום את מרב הפתרונות הקריפטוגרפיים הדרושים וכי ההצפנה הקוונטית לא תחליף את השיטות המתמטיות לגמרי, כך שאין סיבה מיוחדת להשקיע הון בפיתוח שיטות יקרות שאינן נחוצות. הוא טוען כי קריפטוגרפיה אינה רק הצפנה, החלק המתמטי בכל העניין קטן יחסית. הוא המשיל זאת לאדם המנסה להגן על עצמו מפני אויב בכך שהוא נועץ עמוד גבוה ואיתן בקרקע ומקווה כי האויב יתקל בו. הדיון איזה גובה צריך להיות העמוד, מטר או אלף מטר מגוחך מאחר שמן הסתם האויב יעקוף את העמוד במקום להיתקל בו. משל זה מחדד את העובדה כי קיימות כיום שיטות הצפנה טובות ואולי יש צורך להשקיע יותר במתן מענה לבעיות נלוות הקשורות בקריפטוגרפיה כמו אימות וזיהוי ובעיות אחרות שההצפנה הקוונטית מן הסתם לא תיתן מענה טוב יותר להן.
פרס ברית המועצות
פרס ברית המועצות החליף את פרס המדינה על שם סטלין (ברוסית: Сталинская премия), ("פרמיית סטלין") שחולק בין השנים 1941–1954. עם היווסדו היו מקבלי התעודות והתגים של פרס סטלין יכולים להחליפם לתעודות ולתגים של פרס ברית המועצות.
הפרס הוענק על בסיס שנתי, בתחומים שונים - מדע, טכנולוגיה, ספרות, אדריכלות ואומנויות. כל שנה היו עד כ-100 מקבלי הפרס. היקף הפרס היה 5,000 רובל (כמחצית בפרס לנין).
בכל הרפובליקות של ברית המועצות היו "פרסי רפובליקה" בהתאם.
מאטץ' קאט
מאטץ' קאט (מאנגלית: Match cut; בתרגום חופשי: "חיתוך תואם") הוא מונח בעריכה קולנועית המתאר מעבר חד בין שני שוטים שבו קיים דמיון ויזואלי בין מה שמסיים את השוט הראשון ומה שמופיע בתחילת השוט הבא. המעבר יכול להיות בין שני אובייקטים שונים, שני מקומות שונים או כל שני מוטיבים ויזואליים תואמים, והוא מסייע לבסס המשכיות חזקה של פעולה מסוימת, וקשר מטפורי בין שני השוטים.
ככל שהדמיון בין השוטים בולט יותר (למרות קיומו של הבדל "טבעי" בין האלמנטים) כך מודגשת יותר יצירת המשמעות הסמלית כתוצאה מפעולת העריכה הסינתטית.
תיאור ומשמעויות
קיימים מספר סוגים של חיתוכים תואמים, כגון חיתוכים המתבססים על צורות או דימויים ויזואליים זהים בין שני השוטים, חיתוכים המתבססים על תנועה זהה בין שני השוטים או חיתוכים המתבססים על סאונד דומה בשני השוטים.
סאדק מוחרמי
סאדק מוחרמי (בפרסית: صادق محرمی; נולד ב-1 במרץ 1996 בהפשתר שבאיראן) הוא כדורגלן איראני המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת דינמו זאגרב מליגת העל הקרואטית ובנבחרת איראן.
מאטץ' קאט
תיאור ומשמעויות
אחד ההבדלים המרכזיים בין קאט (חיתוך) רגיל לבין חיתום תואם הוא היווצרותו של קשר עמוק בעת החיתוך בין שני אירועים או רעיונות שנחשבים נפרדים, ובעקבות השימוש במאטץ' קאט נוצר ביניהם חיבור סמלי ורעיוני חדש. בעת יצירת החיבור החדש באמצעות החיתוך היוצרים נשענים על מושג הסאבטקסט וכך יוצרים השפעה חזקה על הצופה דרך משמעויות סמליות הנוצרות בין שני השוטים המחוברים.
דוגמאות
בסרט של סטנלי קובריק "אודיסאה בחלל" ישנו שימוש בולט במאטץ' קאט, בעת המעבר בין שוט העצם הנזרקת באוויר לבין ספינת החלל במעופה בסצנה המתרחשת שנים רבות לאחר מכן.
סאדק מוחרמי
קריירת מועדונים
ב-27 ביוני 2016 חתם מוחרמי על חוזה לשתי עונות בפרספוליס מליגת העל האיראנית. הוא ערך 43 הופעות ליגה במדי המועדון.
מאטץ' קאט
דוגמאות
בסרט האזרח קיין של הבמאי אורסון ולס קיים שימוש בטכניקה זו מספר פעמים בסיקוונס הפתיחה של הסרט. החיתוכים מאפשרים מעבר בתוך אחוזתו של גיבור הסרט.
סאדק מוחרמי
קריירת מועדונים
ב-2 בספטמבר 2019 הושאל מוחרמי למשך חצי עונה ללוקומוטיבה זאגרב מליגת העל הקרואטית. הוא ערך שבע הופעות ליגה במדי המועדון.
קריירה בינלאומית
ב-11 בספטמבר 2018 ערך מוחרמי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איראן, בניצחון 0–1 על נבחרת אוזבקיסטן במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת איראן לטורניר מונדיאל 2022.
מאטץ' קאט
הערות שוליים
Ракорд
האיחוד ליהדות רפורמית
האיחוד ליהדות רפורמית (באנגלית: Union for Reform Judaism) הוא ארגון הגג של קהילות היהדות הרפורמית בצפון אמריקה. נכון ל-2021, באיחוד חברות 831 קהילות בארצות הברית, בקנדה, באיי בהמה, בפוארטו ריקו ובאיי הבתולה. מוערך כי 880,000 בוגרים חברים בקהילותיו, בנוסף למספר גדול יותר של מזדהים: האיחוד אומד את כלל תומכיו ב-2.2 מיליון בהתבסס על סקרים. הגוף הרבני המנהיג את האיחוד הוא הוועידה המרכזית של הרבנים האמריקנים (CCAR).
היסטוריה
האיחוד נוסד ב-1873 בעיר סינסינטי שבאוהיו על ידי הרב יצחק מאיר וייז, והיו חברות בו 34 קהילות מ-28 ערים במערב התיכון ובדרום ארצות הברית. שמו המקורי היה "איחוד הקהילות העבריות האמריקניות" ("Union of American Hebrew Congregations"), שם ששונה רשמית לשמו הנוכחי ב-2003.
ב-1875 הוקם בסינסינטי ההיברו יוניון קולג' כמוסד להכשרת רבנים, חזנים, מחנכים ועובדים קהילתיים של התנועה.
מאז 2011 נשיא האיחוד הוא הרב ריק ג'ייקובס.
פזילה
פזילה (בלועזית: strabismus, סטרביסמוס, מיוונית: στραβισμός, שמשמעו "עיקום", מן στραβός, "מעוקם") היא לקות ראייה, שבה גלגלי העיניים אינם מתמקדים על אותה נקודה במרחב. כלומר, כאשר עין אחת צופה במטרה, העין השנייה, הפוזלת, צופה בנקודה שונה.
הפזילה נגרמת מחוסר תיאום בפעילות שרירי העין. אצל רבים מהסובלים מפזילה יש ראיית עומק לקויה או אין ראיית עומק כלל, וזאת כיוון שראיית עומק, או ראייה תלת-ממדית, תלויה בכך שגלגלי העיניים יצפו באותה נקודה. מעבר לכך, אצל הסובלים מפזילה המוח מקבל מכל עין תמונה שונה, ולכן הפזילה יכולה לגרום לראייה כפולה. בילדים, כדי להימנע מראייה כפולה, המוח לומד לבצע דיכוי של אחת מהתמונות, אולם דיכוי ממושך של תמונה הבאה מאחת העיניים יכול לגרום להופעת עין עצלה.
פזילה נצפית בשכיחות של 2% עד גיל 3 ו-3% מעליו, בהתפלגות אחידה בין בנים לבנות. לפזילה יש, כנראה, מרכיב גנטי והסיכוי לפזילה עולה בילד שאחד מהוריו לפחות, סבל מפזילה.
חלוקה לפי כיוון העין הפוזלת ביחס למרכז
לפי כתב העת "Primary Care: Clinics in Office Practice":
היבטים תרבותיים וחברתיים
כלפי פוזלים מובעות דעות קדומות שליליות. אזוטרופיה נתפסת כמטרידה יותר מאקזוטרופיה והטרוטרופיה ימנית נתפסת כמטרידה יותר מהטרוטרופיה שמאלית. בני המאיה והאינקה ראו בפזילה את אידיאל היופי; לעומת זאת, הקרימינולוג צ'זארה לומברוזו ראה בפזילה מאפיין של העבריין מלידה.
המדינה האסלאמית
המדינה האסלאמית (בערבית: الدولة الاسلامية, תעתיק מדויק: אלדולה אלאסלאמיה), הידועה גם בשמה הקודם דאעש (בערבית: داعش, ראשי תיבות של الدولة الاسلامية في العراق والشام, תעתיק מדויק: אלדולה אלאסלאמיה פי אלעראק ואלשאם, "המדינה האסלאמית בעיראק ובלבנט"; ראשי התיבות באנגלית: ISIS או ISIL – Islamic State of Iraq and Syria/Levant), היא ארגון טרור אסלאמי סוני קיצוני שהתפצל מארגון אל-קאעדה, השתלט על שטחים נרחבים בסוריה ובעיראק ופועל גם במדינות נוספות. הארגון מגדיר עצמו כח'ליפות אסלאמית סונית.
הארגון הוקם בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, ב-2004 הצטרף לארגון אל-קאעידה המרכזי באפגניסטן, ונודע כ"אל-קאעידה בעיראק". ב-2014, בעקבות חילוקי דעות בין ההנהגה המרכזית של אל-קאעידה למפקדי הארגון בשטח, התנתק מאל-קאעידה והפך לארגון עצמאי בשם "דאעש".
מנהיג הארגון עד לשנת 2019 היה אבו בכר אל-בגדאדי. הארגון תחתיו השתתף בלחימה בסוריה, בעיראק, בלוב, בתימן, באפגניסטן ובפקיסטן. בסוף יוני 2014 הכריז הארגון על הקמת ח'ליפות אסלאמית עצמאית בשטחים שבשליטתו וקיצר את שמו ל"המדינה האסלאמית", שינוי המלמד על השאיפות שגדלו ואינן מוגבלות עוד מבחינה גאוגרפית. בנוסף, הוא הכריז שכל המוסלמים בכל העולם חייבים לציית לאל-בגדאדי, שהוכרז כח'ליפה. הארגון נודע לשמצה בעולם לאחר שפרסם ברשת האינטרנט סרטונים בהם הציג את אנשיו עורפים את ראשיהם של קורבנות שנחטפו על ידי הארגון ורוצחים אזרחים וחיילים בעיראק ובסוריה באמצעות רובים.
למדינה האסלאמית זרוע תקשורת שהוקמה בתחילת 2014 הנקראת "אל-חיאת", שאחראית על פרסומי הארגון, סרטוני תעמולה ועיתונות כדוגמת המגזין דַאבֶּק.
לאחר קרבות קשים, איבד הארגון שטחים נרחבים. ביולי 2017 הובס הארגון בקרב על מוסול ובאוקטובר 2017 הובס בקרב על א-רקה ונלקחה ממנו השליטה בערים הללו. בדצמבר 2017 הכריז ראש ממשלת עיראק, חיידר אל-עבאדי כי לאחר שלוש שנים של קרבות הביסה עיראק את המדינה האסלאמית. במרץ 2019 הוכרז כי הארגון הובס גם בסוריה. לאחר הבסתו, ירד למחתרת.
ב-27 באוקטובר 2019 חוסל מנהיג הארגון, אבו בכר אל-בגדאדי, בפעולה של צבא ארצות הברית ושיתוף קואליציה בינלאומית נגד דאעש, ואבו אברהים אל-האשמי אל קוריישי מונה במקומו. ב-3 בפברואר 2022 התאבד אל האשמי בעקבות פשיטת כוחות אמריקאים על מחבואו בסוריה, וכחודש לאחר מותו הוכרז אבו חסן אל-האשמי לח'ליפה השלישי של הארגון.
ייסוד הארגון
לאחר שחרורו מהכלא הירדני ב-1999, הגיע אבו מוסעב א-זרקאווי לאפגניסטן לפגוש את ראשי אל-קאעידה בניסיון להשיג את תמיכתם. ראשי הארגון הסלפי הסתייגו מעמדותיו האנטי-שיעיות הקיצוניות, אבל תמכו בו בשל קשריו עם ג'יהאדיסטים ירדנים, פלסטינים וסורים. בתמיכת ראשי אל-קאעידה, הקים א-זרקאווי מחנה אימונים לקבוצת הג'יהאדיסטים שלו ליד הראת.
לאחר הפלישה האמריקאית לאפגניסטן ב-2001, ברח א-זרקאווי לאיראן ולאחר מכן לעיראק. ביחד עם פעילי קבוצתו, שנקראה "קבוצת המונותאיזם והג'יהאד" (جماعة التوحيد والجهاد – ג'מאעת א-תוחיד ואל-ג'יהאד), הקים א-זרקאווי רשת של תאי טרור ברחבי עיראק לקראת הפלישה האמריקאית המתוכננת.
פעולות טרור נגד כוחות הקואליציה (2003–2006)
עם פרוץ מלחמת עיראק בשנת 2003, אשר במהלכה חילות קואליציה בהנהגת ארצות הברית פלשו לעיראק ולחמו נגד הכוחות של עיראק וארגונים שתמכו בשלטון של סדאם חוסיין הסוני, הצטרף הארגון ללחימה בכוחות הקואליציה ובה בעת גם תקף את השיעים בעיראק.
הארגון נטל אחריות רשמית רק על מעט מהפיגועים שביצע בשל הכעס הרב בציבור העיראקי על הפגיעות הרבות באזרחים. רוב הפיגועים בעיראק בוצעו נגד כוחות הקואליציה.
כבר בתחילת המלחמה, בשנת 2003, ביצע הארגון מספר פיגועים נגד כוחות הקואליציה. ב-7 באוגוסט 2003 התבצע פיצוץ של מכונית תופת ליד שגרירות ירדן בבגדאד בירת עיראק. בפיגוע נהרגו 17 בני אדם ונפצעו לפחות 40. על פי הערכות, הפיגוע בוצע בגלל תמיכת ירדן במלחמה בעיראק. 12 ימים לאחר מכן, ב-19 באוגוסט, התבצע פיצוץ נוסף, הפעם של משאית תופת ליד בניין מטה האו"ם ששכן במלון קנאל בעיראק שנהרס לחלוטין. בפיגוע נהרגו הדיפלומט הברזילאי סרג'יו ויירה דה מלו ו-21 בני אדם נוספים. מעל 100 בני אדם נפצעו. באותו יום התרחש גם פיגוע במסגד האימאם עלי בעיר נג'ף שבעיראק. בפיגוע נהרגו מעל 85 בני אדם ובהם האייתוללה מוחמד באקר אל-חכים. מעל 500 בני אדם נפצעו. ב-12 בנובמבר 2003 שוב התפוצצה משאית תופת. הפעם, בעיר נאסריה שבעיראק. בפיגוע נהרגו 27 בני אדם, בהם 10 שוטרים צבאיים איטלקים. מעל 100 בני אדם נפצעו.
ארגון בסיס הג'יהאד במסופוטמיה (אל-קאעידה בעיראק)
ב-17 באוקטובר 2004 הכריז א-זרקאווי על נאמנות ארגונו לאל-קאעידה ושינה את שם ארגונו ל"ארגון בסיס הג'יהאד במסופוטמיה" (تنظيم قاعدة الجهاد في بلاد الرافدين – תנט'ים קאעידת אל-ג'יהאד פי בלאד א-ראפדין) ובקיצור "אל-קאעידה בעיראק". הארגון המשיך לקחת חלק בניסיון לפגוע בכוחות הקואליציה, בעיקר בעיראק אך גם מחוץ לה.
ב-2 במרץ 2004 התבצעה שורת פיגועים על ידי הארגון בערים בגדאד וכרבלה במהלך יום העשורא. בפיגועים נהרגו 178 בני אדם ונפצעו מעל 500. ב-18 במאי 2004 בוצעה התנקשות באמצעות מכונית תופת במנהל המועצה העיראקי עז א-דין סלים בבגדאד. ב-19 באפריל 2004 סוכל ניסיון פיגוע בעמאן, בירת ירדן, באמצעות פצצה כימית. ניסיון הפיגוע מומן בידי הארגון. ב-18 ביוני 2004 התרחש פיגוע התאבדות באמצעות מכונית תופת בבגדאד, נהרגו 35 בני אדם ונפצעו כ-145. ב-14 בספטמבר 2004, התפוצצה מכונית תופת ברחוב חיפה בבגדאד, נהרגו 47 בני אדם ונפצעו כ-100, בהם גם שוטרים טירונים.
ב-2 ביולי 2005 נחטף איהאב א-שריף שהיה מיועד להתמנות לשגריר מצרים בעיראק. הוא נרצח ב־7 ביולי 2005 לאחר שהואשם כי הוא נציגו של ממשל כופר שתומך בנוצרים וביהודים בשל עבודתו עם ישראל. ב-9 בנובמבר 2005 ביצע הארגון פיגועי התאבדות בשלושה בתי מלון אמריקנים בעמאן בהם נרצחו כ-60 בני אדם ונפצעו מעל 100.
מועצת השורא של לוחמי הג'יהאד בעיראק
ב-15 בינואר 2006 התאחד הארגון עם מיליציות סוניות והקים ארגון מטרייה בשם "מועצת השורא של לוחמי הג'יהאד בעיראק" (مجلس شورى المجاهدين في العراق – מג'לס שורא אל-מג'אהדין פי אל-עראק). הארגון ביצע פעולות טרור עולמיות דוגמת מתקפת הטרור שהתרחשה ב-24 באפריל 2006. המתקפה כללה שלושה פיגועי התאבדות בשתי מסעדות וסופרמרקט בעיירה דהב שבסיני. בפיגועים האלו נרצחו כ-20 בני אדם ונפצעו מעל 70. בזמנו הלגיטימציה לפעילות טרור עולמי פורסמה יממה קודם לכן בקלטת וידאו של אוסאמה בן לאדן לפיה אזרחים מערביים משתפים פעולה ותומכים בממשל שלהם בין היתר באמצעות שליחת בניהם.
ב-7 ביוני 2006 הצליח חיל האוויר של ארצות הברית להרוג את מנהיג הארגון ומייסדו, א-זרקאווי, בהפצצה בעיראק, לאחר מספר ניסיונות חיסול קודמים שנכשלו. במקומו עלה אבו איוב אל-מסרי (אבו חמזה אל-מוהאג'ר).
בהנהגת אבו איוב אל-מסרי ואבו עומר אל-בגדאדי
ב-13 באוקטובר 2006 שינה הארגון את שמו ל"המדינה האסלאמית בעיראק" (دولة العراق الإسلامية). אבו עומר אל-בגדאדי מונה לאמיר הארגון והנהיג אותו לצד אל-מסרי. הארגון החריף את פעילויותיו בעיראק, ומטרתו הייתה לכונן מדינה אסלאמית סונית דתית בעיראק. הוא ביצע מספר פעולות טרור:
ב-18 באפריל 2010 חוסלו אל-מסרי ואל-בגדאדי בפעילות אמריקאית-עיראקית. איבראהים עואד אבראהים אל-בדרי, הידוע בכוניה אבו בכר אל-בגדאדי, התמנה למנהיג הארגון.
בהנהגת אבו בכר אל-בגדאדי
הארגון המשיך להוציא פיגועים בעיראק: 1 בנובמבר 2010: חמושי הארגון החזיקו כ-120 בני ערובה במשך כארבע שעות בכנסייה הסורית בבגדאד בירת עיראק. בניסיון החילוץ נהרגו כ-52 בני אדם בהם כומר ו-10 קצינים עיראקים ונפצעו כ-67 בני אדם.
עם עזיבתם של 500 החיילים האמריקאים האחרונים את עיראק ב-18 בדצמבר 2011, ניצל הארגון את חולשתה הצבאית והפוליטית של עיראק ואת שנאתם העזה של הסונים כלפי השיעים כדי להשיג את תמיכתה של האוכלוסייה הסונית ולהשתלט על שטחים במדינה.
בד בבד, בפקודתו של מנהיג אל-קאעידה החדש, איימן א-זוואהירי, שלח אל-בגדאדי מוג'אהדין סורים ברובם, פעילי "המדינה האסלאמית בעיראק", להקים מיליציה שתילחם במלחמת האזרחים בסוריה. אל-בגדאדי מינה את אבו מוחמד אל-ג'ולאני לעמוד בראש המיליציה, שנקראה ג'בהת א-נוסרה.
באוגוסט 2012 הפיץ הארגון לאמצעי התקשורת סרטון באורך כ-49 דקות, שבו מוצגת מתקפת טרור שהוא ביצע בעיר חדית'ה שבמחוז אנבאר שבעיראק, ב-5 במרץ 2012. בסרטון נראים, בין היתר, עשרות הטרוריסטים לבושים במדים של יחידת ההסתערות המיוחדת של המשטרה העיראקית הלאומית, כשהם פורצים עם טנדרים, עליהם מורכבים מקלעים, לתחנות משטרה ויעדים נוספים בעיר, תופסים את השוטרים ומפקדיהם, כובלים אותם ורוצחים אותם ביריות.
המדינה האסלאמית בעיראק ובלבנט (2013–2014)
בין "המדינה האסלאמית בעיראק" לבין ג'בהת א-נוסרה התגלעו לא מעט סכסוכים על רקע אסטרטגי, כלכלי והנהגתי. ב-8 באפריל 2013 הודיע אל-בגדאדי שג'בהת א-נוסרה היא הסניף הסורי של ארגון "המדינה האסלאמית בעיראק". פירוש ההכרזה הוא שלאחרון יש נוכחות רשמית בסוריה, ולפיכך ייקרא מעתה "המדינה האסלאמית בעיראק ובלבנט" (الدولة الاسلامية في العراق والشام) – בראשי תיבות בערבית דאעש (داعش). כעבור חודשיים, דווח כי א-זוואהירי דרש מארגונו של אל-בגדאדי לסגת מסוריה ולהמשיך בפעילותו בעיראק. הוא דרש להותיר את הפעילות בסוריה לסניף הרשמי של אל-קאעידה במדינה, ג'בהת א-נוסרה. אל-בגדאדי לא נענה לדרישה של א-זוואהירי, וארגונו המשיך להשתלט על שטחים בעיראק ובסוריה במקביל.
בינואר 2014 השתלט דאעש על פלוג'ה שבעיראק ועל א-רקה שבצפון סוריה. את האחרונה הוא קבע בהמשך כבירתו. באותה תקופה נהרג חאג' באכר שהיה ראש המועצה הצבאית של הארגון.
ב-3 בפברואר 2014 הודיע ארגון אל-קאעידה על ניתוק קשריו עם דאעש, לאחר שאל-בגדאדי המרה את פיו של א-זוואהירי וסירב להפסיק את פעילות ארגונו בסוריה.
טבח מחנה ספייקר: ב-11 ביוני 2014 זכה הארגון להישג בולט כשכבש את מוסול – העיר הגדולה והחשובה ביותר בצפון עיראק, והביא למנוסתם של מאות אלפי פליטים מאזור הלחימה. כמו כן השיג הארגון שליטה בעיר תיכרית. ב-15 ביוני דווח כי ארגון דאעש כבש גם את העיר תל עפר, והוציא להורג כ-1,700 חיילים מצבא עיראק שנשבו על ידיו, בהוצאה להורג המונית על גדות נהר החידקל ובשדות הסמוכים לארמונות סדאם חוסיין בתיכרית, שכללה ירי ועריפת ראשים.
בשלב זה החל הארגון לנצל באופן נרחב את הרשתות החברתיות לצורכי טרור, והיה חלוצי ביכולתו לרתום את הרשתות החברתיות כדי להגיע לתפוצה בינלאומית רחבה שתשפיע על התמיכה בארגון. בארגון הפיקו לרשתות החברתיות קמפיין רב לשוני שכלל קטעי וידאו, תמונות, מגזינים בהפקה עצמית ועוד. פעילותו הענפה של הארגון בטוויטר סייעה לו למתג את עצמו במערב כארגון הטרור הגלובלי המוכר ביותר, וסייעה להצלחתו ביצירת נראטיב אוטיפי למאבק של הארגון לצד תדמית חיובית שמשכה חברים חדשים לארגון (על פי הערכות של האו"ם, כ-25,000 לוחמים ממדינות אחרות שהיגרו כדי להצטרף למאבק המזוין של הארגון). כחלק מקמפיין זה הפיקו דאעש סרטוני הוצאה להורג באיכות גבוהה, שנועדו ליצור זעזוע בקרב הצופים ולהגביר את העניין והשיח סביבם ברשתות החברתיות. השימוש המסיבי ברשתות החברתיות ניתק את התלות שהייתה קודם לכן בין ארגוני טרור לאמצעי תקשורת מסורתיים.
המדינה האסלאמית (2014 ואילך)
2014: 2015: 2016:
הקמת הח'ליפות בעיראק
המדינה האסלאמית הקימה במהירות רבה תשתיות בעיראק להקמת הח'ליפות האסלאמית. קצין בכיר בצה"ל אמר: המדינה הנפיקה מעין דרכון רשמי עבור תושביה, דוחות פנימיים הדנים בהתממשות יעדיה, ובמוסול יצאה תוכנית לימודים המותאמת למדיניות הח'ליפה. התוכנית אינה כוללת מקצועות הומניים אך כן תכלול לימודים מדעיים (לא כולל תאוריות כשל דרווין ואחרות).
ברחובות, שמות בתי ספר נוצריים הוחלפו, ובנוסף קבוצת נשים לוקחות תפקיד בבריגדות בסוריה ובודקות כי חוקי השריעה מתנהלים כשורה. שכרן החודשי בגובה 25 אלף לירות סוריות (כ-585 שקלים). בנובמבר 2014 הודיעה המדינה האסלמית על הנפקת מטבעות שיקראו דינר אסלאמי. ב-29 ביוני 2014 שינה ארגון דאעש את שמו ל"המדינה האסלאמית" והכריז על ח'ליפות עולמית.
מבצע נחישות טבועה
ב-16 באוגוסט 2014 החלה ארצות הברית לתקוף מהאוויר את לוחמי המדינה האסלאמית בעיראק, וביחד עם לוחמים כורדים הצליחו להסיג את אנשי הארגון מסכר מוסול. אנשי הארגון, שחטפו מספר עיתונאים מערביים, רצחו בתגובה את העיתונאי האמריקאי ג'יימס פולי, לאחר שנשיא ארצות הברית ברק אובמה סירב לשלם כופר בסך 132 מיליון דולר. הסרטון שתיעד את הרצח באמצעות עריפה פורסם בציבור ועורר תרעומת רבה ברחבי העולם, בין היתר בשל העובדה כי הרוצח בסרטון היה ממוצא בריטי. בתגובה גינה הנשיא אובמה בחריפות את המדינה האסלאמית וכינה אותם "סרטן בגוף המזרח התיכון", והכוחות האמריקניים הגבירו את התקיפות האוויריות על המדינה האסלאמית. ב-2 בספטמבר פרסם ארגון המדינה האסלאמית סרטון נוסף שבו מוצג הרצח של העיתונאי הישראלי אמריקאי, היהודי סטיבן סוטלוף. הרציחות העלו לדיון ציבורי באירופה את נושא "תיירות הטרור", שבה קיצונים ממוצא אירופאי שמים את פעמיהם לאזור המזרח התיכון על מנת להשתתף במלחמת ג'יהאד.
ב-19 באוגוסט 2014 הצהיר בריאד המופתי העליון של סעודיה, מבכירי העולם הסוני, שייח' עבד אל-עזיז א-שייח', כי המדינה האסלאמית (וכן אל-קאעידה) היא ה"אויב מספר 1" של האסלאם.
ב-5 בספטמבר 2014 הודה הנשיא ברק אובמה כי לארצות הברית לא הייתה אסטרטגיה בנוגע למדינה האסלאמית. בספטמבר 2014 בשולי ועידת נאט"ו גיבשו המעצמות אסטרטגיה של תקיפות אוויריות על מטרות הארגון ללא כניסת חיילים לשטח שכינוייה "No Boots on the Ground". ב-15 בספטמבר 2014 החלו רשמית ההפגזות מן האוויר על יעדי הארגון. ארצות הברית הכריזה כי לראשונה תתקיף מטרות של הארגון גם בסוריה ללא תיאום עם ממשל אסד. בתגובה החלו פעילי הארגון להימלט מהעיר א-רקה לכיוון הגבול עם עיראק. התקיפות מתבצעות מנושאות המטוסים ג'ורג' בוש במפרץ הפרסי ודווייט אייזנהאור בים התיכון. לראשונה הופעלו מטוסי F-22 והפכו למבצעיים. זאת בנוסף למטוסי F-18 המשתתפים במערכה. בסוף דצמבר 2014 העידו תושבים בעיראק כי למרות הצהרת הנשיא ברק אובמה השתתפו חיילי צבא ארצות הברית בלחימה קרקעית בארגון.
ב-10 בספטמבר 2014 הודיע הנשיא אובמה על האסטרטגיה האמריקנית למלחמה במדינה האסלאמית ובה גיבוש קואליציה רחבה של מדינות שיסייעו למערכה, כאשר ארצות הברית בעיקר תסייע בכסף, נשק, ייעוץ, אימון, ותיתן מטרייה אווירית ללוחמים עיראקים וכורדים שילחמו על הקרקע. אובמה הבהיר שארצות הברית לא תכניס חיילים קרקעית, אם כי מספר החיילים האמריקניים בעיראק בתפקידי מודיעין, ייעוץ וסיוע אמור להגיע לכ-1,500. למחרת מזכיר המדינה ג'ון קרי הודיע בסעודיה כי הצליח להרחיב את הקואליציה נגד המדינה האסלאמית ולצרף אליה עשר ממדינות ערב (מצרים, עיראק, ירדן, לבנון ושש מדינות המפרץ). מדינות אלו התחייבו לדאוג לעצירת העברת הכספים לארגון ולסיוע לשיקום הקהילות שנפגעו מהארגון. חלק נוסף בתוכנית הוא לאמן מורדים סורים על אדמתה של סעודיה בכסף אמריקני. בספטמבר 2014 הכריז שר הביטחון משה יעלון על ארגון זה כהתאחדות בלתי מותרת בישראל, ובאוקטובר 2015 הכריזה ממשלת ישראל על הארגון כארגון טרור.
לאחר שאובמה הכריז מלחמת חורמה על המדינה האסלאמית, הראשונה להצטרף לקואליציה הייתה בריטניה, בעקבות רצח אזרחיה בעריפות ראש מול המצלמה לצד אמריקאים. שתי המדינות גייסו לקואליציה מדינות נוספות מהעולם המערבי לצד מדינות העולם הערבי. הקואליציה, מלבד העברת נשק למורדים המתונים בסוריה וללוחמים הכורדים בעיראק, מבצעת גם תקיפות אוויריות נגד יעדים של הארגון. בתחילה ארצות הברית תקפה לבדה, אך עד מהרה הצטרפו לתקיפות ירדן, סעודיה, בריטניה, צרפת, ובלגיה, ומדינות נוספות, כמו הולנד ואוסטרליה ששלחו את מטוסי הקרב שלהן לצורכי איסוף מודיעין בסוריה ובעיראק. איראן, גם היא תקפה את כוחות המדינה האסלאמית מהאוויר, וכוחות משמרות המהפכה אף מעורבים בלחימה הקרקעית. שיתוף הפעולה של ירדן בהתקפות הקואליציה התהדק, לאחר שהארגון פרסם כי שרף למוות טייס ירדני שנפל בשבי במהלך גיחה מבצעית נגד מטרות של הארגון בעיראק.
במאי 2015 דווח כי מנהיג המדינה האסלאמית אבו בכר אל-בגדאדי נפצע בתקיפה מן האוויר, נפגע בחוט השדרה, והפך לנכה. על פי דיווחים מסוימים, מאז מנהיג את הארגון בפועל סגנו אבו עלאא אל-עפרי. על פי דיווחים אחרים בטלוויזיה העיראקית ב-13 במאי 2015, אבו עלאא אל-עפרי חוסל בתקיפת כוחות הקואליציה.
ביולי 2015 אישרה טורקיה לארצות הברית להשתמש בבסיס חיל האוויר אינג'ירליק לצורך תקיפות בסוריה.
באוגוסט 2015 חיל האוויר של טורקיה החל לתקוף מטרות של המדינה האסלאמית לראשונה במסגרת הקואליציה.
ב-1 באוקטובר רוסיה תקפה בפעם הראשונה את הארגון כחלק מהמעורבות הרוסית במלחמת האזרחים הסורית ומיחסי סוריה–רוסיה. התקיפה התרחשה בעיר א-רקה, בירת הארגון, מאז רוסיה המשיכה והרחיבה תקיפותיה ואת יחסי הכוחות שלה בצורה משמעותית במזרח התיכון ובעיקר בשטחי סוריה ועיראק.
ב-25 במרץ הודיע הפנטגון כי עבד א-רחמן אל-קדוואלי "מספר שתיים של הארגון" חוסל בפעילות של כוח מיוחד של צבא ארצות הברית, הפעילות הייתה מתוכננת כדי להביא אותו בחיים אך בעקבות תקלה לא ידועה הלוחמים נאלצו להרוג אותו.
ב-30 ביוני 2016 חוסלו 250 לוחמי הארגון כתוצאה מתקיפה אווירית מסיבית של כוחות הקואליציה על בסיסי הארגון בעיר פלוג'ה בעיראק.
ב-7 בספטמבר חוסל וואיל עאדל חסן סלמאן אל-פיאד שר ההסברה של הארגון בתקיפה של כוחות הקואליציה מחוץ לביתו בעיר א-רקה.
באוקטובר הכריזו על מבצע לשיחרור העיר מוסול.
2017 ואילך:
ב-6 ביוני פתחו הכוחות הסוריים הדמוקרטיים במבצע לשחרור א-רקה. ב-9 ביולי הכריז ראש ממשלת עיראק, חיידר אל-עבאדי, על שחרור מוסול מידי המדינה האסלאמית. א-רקה שוחררה ב-17 באוקטובר. ב-9 בדצמבר הצליחו כוחות צבא עיראק להשתלט באופן מלא על הגבול עם סוריה. תמה מלחמת האזרחים השנייה בעיראק.
לחימה מתמשכת במדבר הסורי בין המדינה האסלאמית לבין צבא סוריה ותומכיו.
השלמת המבצע הבינלאומי נגד המדינה האסלאמית בעיראק בסוף שנת 2017, וההשתלטות על המעוז האחרון שבו החזיקה בסוריה במרץ 2019. במהלך שנת 2019 חוסל אבו בכר אל-בגדאדי.
לאחר תבוסת הח'ליפות
לאחר הבסתו בעיראק ובסוריה, פעל הארגון במחתרת וביצע פיגועים ולוחמת גרילה. בתקופת מגפת הקורונה כאשר תשומת הלב העולמית הוסטה למגפה, שדרשה ממדינות האזור הקצאת משאבים רבה, נחלשה ההתנגדות המאורגנת מול המדינה האסלאמית והארגון הגביר את כמות הפיגועים שהוא מבצע ומיקד את מאמציו בניסיון להחזיר לשליטתו מרחב תנועה באזור הגבול בין סוריה לעיראק.
אף על פי כן, חיילים עיראקים, בעזרת אימון ומודיעין אמריקני, המשיכו ללכוד את לוחמי הארגון וסייעניו בניסיון למנוע את תחייתו המחודשת. בינואר 2021 חוסל מפקד הארגון בעיראק.
מדינות המערב ניסו לבלום את התפשטות השלוחות של הארגון באפריקה – בניגריה, באגן ימת צ'אד ובסאהל המדברי במערב אפריקה.
טרור עולמי והמדינה האסלאמית
מוקד הפעילות של הארגון הוא בסוריה ובעיראק. לצד זאת, שלוחות של הארגון ותנועות השואבות ממנו השראה פועלות ברחבי העולם. הבולטות שבהן נמצאות בלוב, בסיני (אנצאר בית אל-מקדס) ובתימן. ב-7 במרץ 2015 הכריז ארגון בוקו חראם, באמצעות סרט שפורסם באינטרנט, כי הוא נשבע אמונים לארגון המדינה האסלאמית, ובכך הפך לשלוחה של הארגון בניגריה.
ראשית הטרור עולמי
אבו איוב אל-מסרי הודיע ב-24 באוקטובר 2008 כי הארגון יתמקד גם בתקיפות מחוץ לעיראק. בהודעתו רמז אל-מסרי כי ארגונו אחראי לפיגוע הכושל בנמל התעופה הבינלאומי בגלאזגו שבסקוטלנד ביוני 2007. בנוסף לפעילותו בעיראק, הארגון ושלוחותיו ביצעו פיגועים גם במצרים, ירדן, לבנון, תימן, קנדה, אוסטרליה, צרפת ובלגיה.
החשש של מדינות העולם
החשש הכבד של מדינות אירופה הוא שצעירים שנלחמו תחת ארגון המדינה האסלאמית יחזרו לאירופה וימשיכו לתפקד בה כאזרחים רגילים, אך בהמשך יוציאו פיגועים בתוך המדינה עצמה. בשל כך אזרחים השמיעו קולות בבריטניה לשלול אזרחות מג'יהאדיסטים. גם ארצות הברית ביקשה ממדינות להחמיר עם אזרחים שיצאו להילחם בשורות הארגון. בקארדיף, מוסלמים רבים דאגו מהטפות במסגדים ומחו על כך. הבעיה העיקרית היא שמנהלי המסגדים עצמם עלולים להיות קיצונים.
טרור במדינות שלא בגבולות המדינה האסלאמית
ארגון המדינה האסלאמית ותומכיו ביצעו מספר רב של פעולות טרור מחוץ לשטחים שבשליטת הארגון. בין פעולות הטרור הבולטות שבוצעו בהכוונת הארגון או בהשראתו נמנים הפיגועים הבאים:
פגיעה בדתות מיעוט בשטחה
באזורים שנכבשו על ידי המדינה האסלאמית, מפעיל הארגון לחצים שיטתיים ואגרסיביים נגד בני דתות המיעוט שחיים באזורים אלו.
במהלך מלחמת האזרחים השנייה בעיראק באוכלוסייה ביצע הארגון טבח מכוון נגד האוכלוסייה היזידית בצפון עיראק.
במהלך האירועים הוצאו להורג אלפי יזידים ולקחו בשבי כ-3,000 נשים וילדות יזידיות, על מנת שאלו ישמשו כשפחות מין בשביל חברי הארגון. אף על פי שהמספרים נמוכים בהרבה ממקרים אחרים שהוכרו כג'נוסייד, רבים מחשיבים את הטבח בסינג'אר ככזה מכיוון שמטרתו הייתה למחוק את האוכלוסייה היזידית משטח המדינה האסלאמית בשל מוצאם ואמונתם בלבד, וללא כל חשיבות אסטרטגית לכך.
פרט ליזידים, המדינה האסלאמית ביצעה מספר מתקפות קטלניות גם כנגד יישובים המזוהים עם המיעוט הכאכאי. בשנת 2020 דווח בתקשורת שכ-300 כאכאים נהרגו במתקפות אלו. במקביל מדווחים כאכאים לתקשורת העולמית שמופעילים עליהם לחצים לנטוש את זרם הדת שלהם.
התייחסות לישראל וליהודים
בשנת 2014, הארגון הודיע שלחימה בישראל אינה על סדר היום הנוכחי שלו, אך הארגון טוען שהשטח ששייך לו כולל את מדינת ישראל, וש"פלסטין תשוחרר". על פי האידאולוגיה של הארגון ופרשנותו לקוראן, המלחמה במוסלמים שהפכו לכופרים חשובה הרבה יותר מאשר המלחמה בכאלו שהם כופרים מלכתחילה ולכן במיוחד מרכז הארגון את תקיפותיו נגד מנהיגי מדינות ערב. להשקפתו, רק לאחר נפילתם, יש טעם "לפעול לשחרור ירושלים". עם זאת, טענו אנשי הארגון לא פעם שהוציאו להורג כאלו ש"שיתפו פעולה עם מדינת היהודים" וכאלו ש"ריגלו" למענה.
במסגרת העימות עם חמאס במסגרת מבצע צוק איתן, השתתפו ארגונים, המזוהים עם המדינה האסלאמית, בירי לכיוון ישראל מסיני ומרצועת עזה. ב-3 ביוני 2015 ירה הארגון שלוש רקטות לעבר שטח ישראל לאחר שפג אולטימטום בן 48 שעות שהציב הארגון לחמאס לשחרור פעילי הארגון, לאחר ירי הרקטות הציב שוב אולטימטום של 24 שעות. כמו גם, מאחר שפעולות טרור עולמיות בוצעו לא פעם נגד ארגונים פרו-ישראלים או יהודים, המשיכה מדינת ישראל באזהרת תושביה מחופשות מחוץ לישראל.
ביולי 2015, בתקופת הרמדאן, פוזרו בירושלים כרוזים של המדינה האסלאמית נגד האוכלוסייה הנוצרית בעיר, ובהם איומים שהם "יישחטו כמו כבשים".
פלוגות השייח' עומר חדיד, שלוחת הארגון ברצועת עזה, שיגרו רקטות לעבר ישראל פעמים רבות מסיני ומרצועת עזה.
ב-23 באוקטובר 2015 פרסם הארגון הפועל בעיראק ובסוריה, לראשונה בתולדותיו, הכרזה כלפי ישראל, דוברת עברית. במהלכה, הדובר מאיים בהשמדת ישראל, לועג לכך שמספר קטן של פיגועי דקירה הכניסו את היהודים לחרדות, ומעודד את הפלסטינים להמשיך באלימות שלהם – ה"אינתיפאדה" כלשונם – ולהרוג כמה שיותר יהודים, עד שלא ייוותר יהודי אחד בארץ ישראל. ההכרזה הופצה בידי הארגון ברשתות החברתיות.
ב-26 בדצמבר 2015 פרסם הארגון קלטת שמע שמיוחסת לאל-בגדאדי, מנהיג הארגון, בה הוא נשמע מאיים על ישראל ועל תושביה היהודים ואומר בין היתר: "לא שכחנו את פלסטין לרגע... אנו מתקרבים אליכם יום יום... (פלסטין) לא תהיה ביתכם או אדמתכם. פלסטין תהיה רק בית הקברות שלכם. אללה כינס אתכם בפלסטין כדי שהמוסלמים יהרגו אתכם".
ב-27 בנובמבר 2016 תקפה חוליית טרור של המדינה האסלאמית בגבול סוריה כוח של גולני. צה"ל פגע בחברי החוליה והרג אותם, ובתגובה הפציץ בנוסף מוצב של הארגון בסוריה סמוך לרמת הגולן.