cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רן כסלו
ביוגרפיה
לאחר מכן היה כתב לענייני מפלגות. בהמשך הפך למזכיר המערכת, ובשנות ה-80 המוקדמות היה עורך המשנה של העיתון. גם לאחר שסיים את תפקיד עורך המשנה המשיך כסלו להיות חבר במערכת העיתון "הארץ" ולכתוב בו מאמרים. בין השאר פרסם בעיתון סדרת מאמרים על ערביי ישראל. במאמריו הביע ביקורת נחרצת כלפי ממשלת ישראל לגבי מדיניותה בשטחים ויחסה למיעוט הערבי.
כיהן בוועדת הצנזורה של ועדת העורכים.
שנתיים לפני מותו לקה בשבץ מוחי. הוא נפטר בביתו בגיל 86, ב-13 ביוני 2013, ונקבר בבית העלמין של רמת השרון ליד צומת מורשה.
הותיר בת, אירית כסלו; בן, יורם כסלו (מפיק קולנוע); בת שרה אהרון (מתגוררת בקנדה) ובן מיכאל (מיקי) כסלו.
יחסי מין לסביים
יחסי מין לסביים הן פעילויות מיניות המתקיימות בין נשים ללא קשר לנטייתן המינית. בין אם הן מזדהות כלסביות, ביסקסואליות, הטרוסקסואליות או מוותרות על זהות מינית לחלוטין.
מאפיינים
שייר הייט כתבה במחקר שלה כי יחסי מין עם אישה כוללים: מגע, נשיקה, חיוך, חיבוק, דיבור, ליטוף, ליקוק, הפשטה, השמעת קולות, נשיכות, בכיות ונשימות ואנחות יחד. הפה, השפתיים והלשון של האישה עשויים להיות אזורים רגישים, הם משמשים בדרך כלל על ידי בני זוג בשלבים המקדימים ולאורך הפעילות המינית, בין אם לנשיקה, מין אנאלי, ליקוק, ובמיוחד למין אוראלי. גירוי שדי בת הזוג, כולל גירוי הפטמות דרך הפה, הוא סוג של משחק מקדים. גירוי שד ופטמות הנשים הוא היבט שכיח בפעילות המינית. גירוי של הפטמות של אישה מקדם את הגעת האוקסיטוצין והפרולקטין. במהלך גירוי הפטמות משתחררות כמויות גדולות של אוקסיטוצין, שבדרך כלל יכינו את השד להנקה. מלבד יצירת רגשות אימהיים אצל אישה, הדבר גם מקטין את החרדה שלה ומגביר את הקשר ואת האמון עם בת הזוג.
האורגזמה כוללת פעולות רצוניות, כולל התכווצויות שרירים באזורים מרובים של הגוף ותחושת אופוריה המיוחסים להתפרצותם של האוקסיטוצין והפרולקטין.
מין אוראלי וגירוי ידני
גירוי אוראלי של הדגדגן או השפתיים הפנימיות של הפות או הנרתיק נהוג בדרך כלל בין נשים וכמו גירוי דרך הפה של הפטמות, גם גירוי זה יכול לכלול שימוש בשיניים בנוסף לשימוש בשפתיים או בלשון. יחסי מין אוראליים הכוללים גירוי של הדגדגן או השפתיים הפנימיות של הפות או הנרתיק נקראים קונילינגוס. גירוי אוראלי של פי הטבעת הנקרא אנאלינגוס נעשה לעיתים רחוקות יותר ביחסי מין לסביים.
גירוי ידני, אצבעות, כולל שימוש באצבעות על מנת לעסות את הדגדגן או חלקים אחרים של הפות, הנרתיק או פי הטבעת. גירוי אוראלי או ידני של הפות, ובמיוחד הדגדגן, הוא הדרך הנפוצה ביותר עבור אישה להגיע לאורגזמה. האצבעות עשויות להיות אצבעות עצמיות, חד צדדיות, הדדיות, חדירות או לא חדירות. עיסוי החלק הפנימי של הנרתיק עלול לעורר אזור מאוד רגיש המכונה נקודת ג'י. עבור חלק מהנשים, גירוי אזור נקודת הג'י יוצר אורגזמה עזה יותר מאשר גירוי דגדגן בצורה ישירה. על מנת ליצור חדירה עמוקה יותר בנרתיק, אנאלי או אוראלי, ישמשו את האישה דילדו ואביזרי מין.
טריבדיזם הוא אקט מיני לא חודרני נפוץ ביחסי מין בין נשים. תנועה זו מכונה לעיתים קרובות בשם תנוחת "מספריים", ומכונה גם יחסי מין ללא חדירה או בסלנג פופולרי כ-bumping יבש. תנוחה זו בין נשים כרוכה באישה שמשפשפת את הפות שלה נגד הפות, הירך, הבטן, הישבן, הזרוע או חלק אחר בגוף של בת זוגה. ניתן להגיע לכך במספר תנוחות מין וזה עשוי להיות מלווה באצבעות או בחדירה עם דילדו.
מחקרים
בשנת 1953, דוחות קינסי של אלפרד קינסי נכתב כי בחמש השנים הקודמות של פעילות מינית, 78% מהנשים חוו אורגזמות בקרב 60% עד 100% מהמפגשים המיניים עם נשים אחרות, לעומת 55% בקרב הטרוסקסואלים. קינסי ייחס את ההבדל לכך שבנות זוג ידעו יותר על מיניותן של נשים וכיצד לייעל את שביעות הרצון המינית של בנות הזוג לעומת בני זוג גברים. באופן דומה, מחקרים של כמה חוקרים נוספים, כולל מאסטרס וג'ונסון, הגיעו למסקנה שלהתנהגות מינית לסבית יש לעיתים קרובות יותר תכונות הקשורות לסיפוק מיני מאשר לעמיתיהם ההטרוסקסואליים, או שבנות זוג נוטות יותר להדגיש את ההיבטים הרגשיים של האהבה. מחקרם של מאסטרס וג'ונסון משנת 1979 בנושא פרקטיקות מיניות לסביות הגיע למסקנה כי מפגשים מיניים לסביים כוללים יותר מגע מיני מלא בכל הגוף, ולא מגע ממוקד באברי המין, פחות עיסוק או חרדה מהשגת אורגזמה, יותר אסרטיביות מינית ותקשורת על צרכים מיניים, מפגשים מיניים ארוכים יותר וסיפוק רב יותר מאיכות חייו המינית של האדם.
נחקרו גם העדפות לפרקטיקות מיניות ספציפיות בקרב יחסי נשים חד-מיניים. מאסטרס וג'ונסון הגיעו למסקנה כי חדירה לנרתיק עם דילדו היא נדירה ולסביות נוטות לעשות יותר גירוי באברי המין מאשר גירוי ישיר של הדגדגן, וזה גם המקרה במערכות יחסים הטרוסקסואליות. עוד מסקנה אליה הגיעו היא כי ישנן נשים לסביות או ביסקסואליות שאינן אוהבות יחסי מין אוראליים משום שהן אינן אוהבות את החוויה או בגלל גורמים פסיכולוגיים או חברתיים, למשל למצוא את המקום לא נקי. נשים לסביות או ביסקסואליות אחרות מאמינות שזה הכרח או פעילות שמגדירה במידה רבה פעילות מינית לסבית.
מין בטוח
ישנן דרכים שונות להגנה מפני העברת מחלות מין במהלך יחסי מין לסביים, אם כי שיטות אלה אינן נחקרות היטב. סכרים דנטליים, קונדומים על צעצועי מין, כפפות וניילון נצמד משמשים כולם כהגנה במהלך צורות שונות של יחסי מין. מרבית הנשים המקיימות יחסי מין לסביים אינן משתמשות בהגנה במהלך יחסי מין, בגלל תפיסות מוטעות שהסיכון הנמוך יותר להעברת מחלות מין גורם לכך שאין צורך במחסומים. עיסוק במין אוראלי ללא שימוש בסכר דנטלי או בקונדום נחשב להתנהגות מינית בסיכון גבוה.
המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) ממליץ להשתמש בסכר דנטלי במהלך יחסי מין אוראליים. בנוסף, ארגונים למניעת HIV מחלקים סכרים דנטליים יחד עם קונדומים וציוד אחר למין בטוח. ה-FDA לא העריך סכרים דנטליים או חסמים אחרים ביעילותם במניעת התפשטות מחלות מין. מחנכי בריאות מעודדים במידה רבה את השימוש בהם במהלך קונילינגוס או אנאלינגוס, אבל סכרים דנטליים אינם נמצאים בשימוש נרחב על ידי נשים המקיימות יחסי מין לסביים, והפעולות הללו לא נעשות במחשבה על מניעת מחלות מין. סכרים דנטליים נמצאים בדרך כלל במרפאות מחלות מין ובאינטרנט, אך קשה למצוא אותם בבתי מרקחת שבהם בדרך כלל נמכרים קונדומים. ניתן גם להכין סכרים דנטליים על ידי חיתוך קונדום לטקס. ידוע כי קונדומי לטקס הם אטומים לפתוגנים העלולים לגרום למחלות מין.
בדומה לקונדומים, נעשה שימוש בסכר דנטלי חדש עבור כל מקרה של מין אוראלי כדי להפחית את הסיכון להעברת מחלות מין. סכרים מונחים מעל פתח ההנרתיק או פי הטבעת לפני תחילת פעילויות מיניות ואין להסירם עד לסיום הפעילות. כדי להבטיח את אי-היווצרותם של קרעים, ניתן להשתמש בחומר סיכה מבוסס מים או סיליקון. בנוסף, סכרים אינם נמתחים מכיוון שזה עלול להוביל לקרעים.
במקרה של פצעים פתוחים או פצעים בידיים, ניתן להשתמש בכפפות לטקס למניעת זיהום תוך כדי החדרת אצבעות או פיסטינג. על הכפפות להיות מונחות על הידיים לפני התרחשות הפעילות המינית ולהישאר עליהן לאורך כל הפעילות.
ניילון נצמד מוצג לעיתים קרובות כאלטרנטיבה לסכרים דנטליים, אך אינו מומלץ באופן נרחב. בניילון נצמד נעשה שימוש באותו אופן כמו בסכרים דנטליים, והוא יותר חסכוני. כרגע לא קיימים מחקרים על רמת החדירוּת של ניילון נצמד למחלות מין הנגרמות על ידי פתוגנים, אך ידוע שהוא עמיד למים.
XSharp
X# (באנגלית: XSharp, בעברית: אֵקְס שָׁארְפּ) היא שפת תכנות בפלטפורמת .NET של חברת מיקרוסופט, שיצאה לראשונה ביולי 2017.
היא ממשפחת שפות xBase, כלומר, שפות אשר נובעות משפת התכנות dBASE ,והיא נבנתה מעל Roslyn, ארכיטקטורת הקוד הפתוח מאחורי המהדרים של ו- Visual Basic בסביבת .NET של מיקרוסופט. המהדר של X# תוכנן על מנת לתמוך במספר ניבים של שפות ממשפחת xBase. הוא תומך ב- Core, Visual Objects, Vulcan.NET. xBase++, Harbour, Foxpro, ועוד. הפרויקט מיועד להיות מאמץ קהילתי בעל קוד פתוח, אך חלק מהקוד עדיין בעל מקור סגור.
השפה תומכת בפיצ'רים רבים, כגון בלוקי  ו-  לצורך בדיקת שוויון בין ערך למספר ערכים, פונקציות, מחלקות, הסקת טיפוסים באמצעות המילה השמורה   וביטויי למדא. היא מכילה גם את פקודת ה- הנפוצה בשפות מבית מיקרוסופט בדרך כלל לצורך ייבוא של ספריות, את פקודות ה-  וה-, את פקודות ה-  ו-  , המאפשרות לבדוק האם אובייקט שייך למחלקה מסוימת, ולהתייחס אל האובייקט כאל טיפוס במחלקה הזו, בהתאמה.
בדומה לשפות רבות אחרות, בשפה הזאת מתבצע שימוש בהוראות  ו-  על מנת לסמן התחלה של בלוק ואת סיומו (בהתאמה). למשל, על מנת לסיים בלוק של תנאי יש לכתוב , ועל מנת לסיים בלוק של מחלקה, יש לכתוב.
בנוסף, השפה תומכת בספרית LINQ.
היסטוריה
בשנת 2015, מרבית המפתחים בצוות Vulcan.NET החלו לפתח את המהדר של X# עקב קונפליקטים עם המעסיק הקודם שלהם, GrafXSoft, לגבי פיתוחים עתידיים.
על מנת להוכיח את יכולת היישום של הקונספט, סביבת הפיתוח המשולבת של Vulcan, שנקראת Vulcan IDE עברה הידור ובנייה מחדש ל X# וגרסה זו נקראה XIDE.
ב-3 ביולי 2017, הגרסה הראשונה של שפת התכנות (version 1.0.1, Anjou) שוחררה לאחרונה. גרסה 2.5.1.0 שוחררה ב-6 ביולי 2020.
צוות הפיתוח של X# מורכב בין היתר מחברים לשעבר של צוותי הפיתוח של Visual Objects ו-Vulcan.NET.
דיאלקטים נתמכים
מידע זה נלקח מהדוקומנטציה של XSharp
מבוא טעון-טורבו
מבוא טעון טורבו (באנגלית: Turbo-Charged Prelude) הוא סרט קצר בסדרת "מהיר ועצבני" משנת 2003 שבוים על ידי פיליפ אטוול. עלילת הסרט מגשרת בין "מהיר ועצבני" ל"מהיר ועצבני 2" ומציגה בסדרה של סצנות קצרות בנות מספר שניות את האירועים שאירעו לבראיין אוקונור (פול ווקר) בין סוף הסרט הראשון ותחילת הסרט השני.
עלילה
בראיין אוקונור (פול ווקר) אורז את חפציו ועוזב את לוס אנג'לס לפני שמשטרת לוס אנג'לס תקבל הזדמנות לעצור אותו על כך שאפשר לדומיניק טורטו (וין דיזל) להימלט מהמשטרה. בשעה שהבולשת הפדרלית האמריקנית פותחת במצוד לאומי עליו, אוקונור נוסע ברחבי אריזונה, ניו מקסיקו וטקסס, וזוכה בכל מרוץ רחוב בו הוא משתתף עם המיצובישי 3000 GT האדומה שלו. עם זאת, הוא נאלץ לנטוש את המכונית שלו במוטל בדאלאס, כאשר נודע למשטרה על נוכחותו. בשעה שהמשטרה מחרימה את המכונית שלו, הוא מצליח לתפוס טרמפ עם אישה לא ידועה (מינקה קלי), על אף שהיא יודעת שהוא מבוקש על ידי המשטרה. היא מורידה אותו במגרש של מכוניות משומשות, ומיידעת אותו על כך שהיא יודעת שהוא מבוקש על ידי המשטרה.
במגרש המכוניות, אוקונור קונה מכונית ניסאן סקייליין GT-R ירוקה. מאוחר יותר, לאחר שהוא לוקח את הכסף שהרוויח ממרוצי הרחוב, הוא מוסיף לרכב מסגרת חדשה וצובע אותו מחדש בצבע כסף, עם ברקי ויניל כחולים בצדדים, לפני שהוא נוסע מזרחה ומנצח עוד מרוצי רחוב בדרך. כאשר אוקונור מגיע לאטלנטה הוא פונה לכיוון מיאמי שם הוא רואה את הטויוטה סופרה של ג'ק סלאפ ואת המזדה RX-7 של אורנג' ג'וליוס. מייד לאחר מכן מופיעים על המסך המילים "…be continued 2" (בתרגום חופשי לעברית: "המשך יבוא ב-2").
הפקה
הסרט הקצר נכלל במהדורה השנייה של ה-DVD של הסרט הראשון, אשר מכונה "Tricked Out Edition". מהדורת DVD זו יצאה לאור ב-3 ביוני 2003, יחד עם עלייתו לאקרנים של הסרט השני.
למעט המילים "I owe you a ten second car" (בתרגום חופשי לעברית: "אני חייב לך מכונית שמאיצה בעשר שניות") מהפלשבק בסרט, כלל עלילת הסרט היא ללא מילים.
לסלו השני, מלך הונגריה
לסלו השני, מלך הונגריה (בהונגרית: II. László magyar király, בקרואטית ובסלובקית: Ladislav II.; 1131 – 14 בינואר 1163) היה מלך הונגריה וקרואטיה בין 1162 ל-1163, לאחר שגזל את הכתר מאחיינו, אישטוואן השלישי.
לסלו קיבל את התואר דוכס בוסניה מאביו, בלה השני, מלך הונגריה, בגיל שש, אך מעולם לא שלט במחוז. במקום זאת, בסביבות 1160, הוא הלך בעקבות אחיו הצעיר, אישטוואן, והתיישב בקונסטנטינופול, אך שניהם היו אמורים לחזור להונגריה לאחר מות אחיהם הבכור, גזה השני, מלך הונגריה, ב-1162. חזרתם נתמכה על ידי הקיסר הביזנטי מנואל הראשון קומננוס, שהשתמש בשובם בניסיון להרחיב את שלטונו על הונגריה. בתחילה, תכנן הקיסר לסייע לאישטוואן הרביעי בכיבוש כס המלכות, אך הלורדים ההונגרים היו מוכנים לקבל את לסלו כמלך רק נגד בנו של גזה השני המנוח, אישטוואן השלישי.
למרות שהתומך המושבע של האחרון, לוקאס, הארכיבישוף של אסטרגום, סירב להכתיר את לסלו ונידה אותו, הוא הוכתר על ידי מיקו, הארכיבישוף של קאלוצ'ה, ביולי 1162 אך מת תוך שישה חודשים מהכתרתו.
ראשית חייו
לסלו נולד בשנת 1131, והיה בנם השני של המלך בלה העיוור ואשתו, ילנה מראשקה. חודשים ספורים לאחר לידתו, לקחה אותו אמו ואת אחיו הבכור, גזה, לאספה שהתקיימה בארד, בה נטבחו הברונים שנחשבו אחראים לעיוור המלך בהוראת המלכה.
צבאו של בלה השני פלש לבוסניה ב-1136, אותה הנציח באימוץ התואר מלך ראמה על שם נהר קטן. בשנה שלאחר מכן, מינה המלך את לסלו לדוכס בוסניה באספת הפרלטים והברונים באסטרגום. עם זאת, לסלו מעולם לא שלט באופן אישי בשטח והממשל היה בפיקוח של הבאן, שמונה או נבחר.
אחיו הצעיר של לסלו, אישטוואן, קשר קשר נגד המלך גזה אך נכשל ב-1156 או 1157. אישטוואן חיפש תחילה מקלט באימפריה הרומית הקדושה, אך לאחר מכן ברח לאימפריה הביזנטית. לסלו הלך אחריו וגם התיישב בקונסטנטינופול בסביבות 1160.
גלות
גזה השני מת ב-31 במאי 1162 ובנו ירש את מקומו, אישטוואן השלישי בן ה-15. עם זאת, הקיסר מנואל, ש"שם ערך גבוה לשליטת העל של הונגריה", על פי בן זמנו ג'ון קינמוס, החליט להתערב בשם שני אחיו של המלך המנוח, וקבע כי "זה חוק בקרב ההונגרים כי הכתר עובר תמיד לאחי המלך שנותרו". בתחילה, תכנן הקיסר לסייע לצעיר מבין שני האחים, אישטוואן, כטוען לכס המלכות. בשוחד על ידי שליחי הקיסר מנואל, רוב הלורדים ההונגרים היו מוכנים להדיח את המלך הצעיר, אך במקום אישטוואן, שאותו ראו כבובה של הקיסר, נבחר לסלו להיות המלך. שישה שבועות לאחר הכתרתו של אישטוואן השלישי הצעיר, תומכיו כיתרו אותו בקאפובאר ואילצו אותו לעזוב את הונגריה ולחפש מקלט באוסטריה.
שלטונו
לסלו הוכתר כמלך ביולי 1162. הטקס בוצע על ידי מיקו, הארכיבישוף של קאלוצ'ה, שכן הארכיבישוף של אסטרגום, לוקאס, היה נאמן לאישטוואן השלישי וראה בלסלו כגזלן. הארכיבישוף לוקאס נידה את לסלו, אך נעצר ונכלא בתמורה.
על פי הכרוניקה של היינריך ממיגלן, לדיסלאוס העניק שליש מהממלכה לאחיו, אישטוואן, ואת התואר דוכס. קינאמוס כתב כי לסלו העניק לאחיו את התואר אורום ("אדוני") שכן "בין ההונגרים, פירוש השם הזה הוא מי שיצליח לרשות המלוכה". לסלו ניסה להתפייס עם מתנגדיו ושחרר את הארכיבישוף לוקאס בחג המולד לבקשת האפיפיור אלכסנדר השלישי. עם זאת, הארכיבישוף לא נכנע לו והמשיך לתמוך באישטוואן השלישי, שחזר להונגריה וכבש את פרסבורג (ברטיסלבה כיום בסלובקיה). לסלו לא תקף את אחיינו בפרסבורג, אלא שוב כלא את הארכיבישוף לוקאס.
לסלו "גזל את הכתר במשך חצי שנה", על פי הכרוניקה המאוירת ומת ב-14 בינואר 1163. הוא נקבר בבזיליקת סקשפהרוואר.
ארגון המורים הדתיים
ארגון המורים הדתיים בהסתדרות המורים (בראשי תיבות: אמ"ד) הוא גוף מסונף להסתדרות המורים, שמאגד עובדי הוראה (מורים, גננות וגמלאים) במוסדות החינוך הדתיים בישראל, ופועל במסגרת הסתדרות המורים למען שמירת זכויותיהם. בארגון חברים היום כ-32,000 עובדי חינוך בישראל. בראש הארגון עומד כיום גבי שמעון.
פעילות הארגון
ארגון המורים הדתיים פועל למען השמירה על מעמדו של המחנך הדתי בישראל, על ייחודיותו וזכויותיו. הארגון דואג לטיפול פרטני בעובדי הוראה ברחבי הארץ, בנושאי זכויות פרישה, גמול חינוך, תוספת שכר, מענקים, מניעת העברה יזומה ועוד. במהלך השנה יוזם הארגון ומפיק פעילויות חווייתיות להעשרה במגוון תחומים, בהם שבתות עיון בתחומי חמ"ד, ימי עיון מרוכזים, פעילות גמלאים וגננות, הפקת ירחון "אתרוג" ועוד. במהלך השנה פועלת "במת המחנך הדתי", במה ערכית חברתית, לדרשות רבנים ואישי ציבור ולרב-שיח בנושאי חינוך; מדי שנה בין כסה לעשור מתקיימת במסגרת זו "עצרת התעוררות". הארגון מארגן גם יציאת מורים דתיים לסיורים ברחבי העולם, וכן משתתפים נציגי הארגון במשלחת הסתדרות המורים ל"מצעד החיים" בפולין ביום השואה.
שמריהו בן צור, נשיא אמ"ד ויו"ר אמ"ד לשעבר, יזם את רעיון הענקת התואר "יקיר החינוך הדתי" ב-1975, ומאז הוא מוענק מדי שנה בחנוכה לפורשים מהוראה, להבעת הערכה והוקרה לפועלו של המחנך ולתרומתו לחברה.
תולדות הארגון
בתחילה היווה החינוך הממלכתי דתי חלק ממערכת החינוך הכללית של היישוב בארץ ישראל. המורים הדתיים לימדו בבתי ספר ממלכתיים: זרם העובדים, הזרם הכללי וזרם המזרחי. בשנת 1936 הוקם "ארגון גומרי בית המדרש למורים מזרחי" בירושלים. חברו אליו ב-1938 מורים דתיים מסמינר "תלפיות" ומבית ספר "ביל"ו" בתל אביב, מתלמודי התורה לתימנים ומבתי ספר נוספים מהחינוך העצמאי. בשנת 1936 אוחדו הכוחות, ובשיתוף פעולה ראשון של כל מוסדות החינוך הדתי, נוסד "ארגון המורים הדתיים בישראל".
על מייסדי הארגון נמנו: משה צבי אפרתי, הרב אברהם שאקי, הרב שמעון מונזון, ד"ר צבי זהבי וחבר הכנסת (לשעבר) סעדיה כובשי. במשך כ-25 שנים היה יו"ר הארגון מר גד דעי.
הצטרפות להסתדרות המורים
ב-18 בדצמבר 1951 הצביעו חברי הארגון ברוב קולות, בוועידה מרכזית בירושלים, על הצטרפות להסתדרות המורים הארצית, במטרה לחזק את מעמדם המקצועי מתוך ארגון חזק ומרכזי בארץ. בהסכם שנחתם נקבע כי המורים הדתיים יזכו ב"אוטונומיה בתוכנית פעולתם ובתוכנה, בארגונם, מבנם, הנהלתם ומעמדם בציבור ובמדינה".
בשנת ב-1956 התקיימה הוועידה הראשונה של המורים הדתיים. במהלך השנים הפיק הארגון אירועים נוספים במטרה לחזק את חשיבות החינוך הדתי בארץ. אחד מהמרכזיים שבהם היה במלאת 800 שנה לפטירת הרמב"ם; באירוע השתתפו אלוף (מיל) הרב שלמה גורן ושר החינוך זבולון המר. ב-2007 נערך בירושלים אירוע חגיגי לציון 60 שנים להקמת הארגון; באירוע השתתפו ראשי הסתדרות המורים, בכירי אמ"ד, שרים וחברי כנסת, בנוכחות כ-3000 נציגי הארגון מרחבי הארץ.
טעות תשבורת
טעות תשבורת (נקראת גם שגיאת שבירה, באנגלית: Refractive error) היא בעיה רפואית שבאה לידי ביטוי בפגיעה בראייה. היא נגרמת כאשר צורת העין מונעת מקרני האור להתמקד ולפגוע במדויק ברשתית. מצב זה גורם לרוב לטשטוש, ראייה כפולה, כאבי ראש ומתח באזור העיניים.
סוגים וטיפול
עין שאין בה שגיאה בשבירת האור בעת צפייה באובייקטים רחוקים וקרובים נמצאת במצב אמטרופי. במצב זה העין יכולה למקד את קרני האור בדיוק ברשתית ולכן אותו אדם יוכל לראות בבירור את העצמים שמונחים לפניו. כל בעיה ראייתית אחרת מושוות לעין אמטרופית. לכן מצב שבו יש בעיה בשבירת האור הוא מצב בו האור לא מתמקד בדיוק על הרשתית ולכן האובייקט אינו נראה לאדם זה בבירור. הסוגים הנפוצים ביותר של בעיה בשבירת האור הם: שני מינוחים חשובים נוספים הם אניזומטרופיה, שזה מצב שבו לשתי העיניים יש מיקוד שונה של ראייה. בנוסף, אניסיקוניה הוא מצב שבו יכולת ההגדלה של שתי העיניים היא שונה אחד מהשני.
הטיפול למרבית האנשים הוא באמצעות משקפיים, עדשות מגע או ניתוח. משקפי ראייה הם השיטה הקלה והבטוחה ביותר. גם עדשות מגע הן נפוצות מאוד אך הן חשופות יותר לזיהומים ביחס למשקפיים.
מספר האנשים עם שגיאות שבירה שלא תוקנו נאמד בכ-660 מיליון (10 מתוך 100 אנשים). אנשים שלא מטופלים עלולים להפוך להיות עיוורים. זהו אחד הגורמים השכיחים ביותר לאובדן הראייה, יחד עם קטרקט, ניוון מקולרי וחוסר בוויטמין A.
גנטיקה
ישנן עדויות המצביעות על נטייה גנטית לשגיאת שבירה. אנשים שיש להם הורים עם שגיאות שבירה נוטים יותר להיות עם שגיאות שבירה דומות.
במאגר המידע ע"ש הופקינס, (OMIM), פורטו 261 הפרעות גנטיות בהן קוצר ראייה הוא אחד התופעות. קוצר ראייה עשוי להיות קיים בהפרעות רקמות חיבור תורשתיות כגון: תסמונת קנובלוך (OMIM 267750); תסמונת מרפן (OMIM 154700); ותסמונת סטיקלר (סוג 1, OMIM 108300; סוג 2, OMIM 604841). קוצר הראייה כפי שדווח ב-׳X-linked disorders׳ נגרם על ידי מוטציות בגנים המעורבים בתפקוד תאי קליטת האור ברשתית (NYX, RP2, MYP1). סוגים למוטציות אלו הם: אוטוזומלית רצסיבית מולדת עיוורון הלילה נייח (CSNB ; OMIM 310,500); רטיניטיס פיגמנטוזה 2 (RP2; OMIM 312600); מחלת עיניים בורנהולם (OMIM 310460). גנים רבים אשר נקשרו עם שגיאת שבירה מקובצים ברשתות ביולוגיות נפוצות המעורבות בגידול רקמות חיבור ובארגון מטריצות חוץ-תאיות. אף על פי שמספר רב של לוקליזציות כרומוזומליות נקשר לקוצר ראייה (MYP1-MYP17), זוהו מעט גנים ספציפיים.
סביבתי
במחקרים על הנטייה הגנטית של טעות השבירה, יש מתאם בין גורמים סביבתיים לבין הסיכון להתפתחות קוצר ראייה. קוצר ראייה נצפה אצל אנשים עם עיסוקים אינטנסיביים מבחינה ויזואלית. קריאה נמצאה גם כמנבאת קוצר ראייה אצל ילדים. דווח כי ילדים עם קוצר ראייה השקיעו זמן רב יותר בקריאה בהשוואה לילדים שבילו יותר זמן בחוץ. סטטוס סוציו-אקונומי ורמות השכלה גבוהות דווחו גם הם כגורם סיכון לקוצר ראייה.
אבחון
ראייה מטושטשת עשויה לנבוע ממספר מצבים שלא בהכרח קשורים לבעיה בשבירת האור. האבחנה כי מדובר בבעיה בשבירת האור נעשית בדרך בבדיקת עיניים תוך שימוש במספר רב של עדשות בעלות סמכויות אופטיות שונות, ולעיתים קרובות על ידי רטינוסקופ (הליך ששמו "רטינוסקופיה"). המדידה שנעשית על ידי הרטינוסקופ היא מדידה אובייקטיבית, בה האדם צופה בנקודה רחוקה ואילו הקלינאי מחליף את העדשות המונחות לנגד עיניו של האדם ומתבונן בדפוס ההשתקפות של אור קטן בוהק על העין. בעקבות אותה "שבירה אובייקטיבית", הקלינאי בדרך כלל מראה לאדם עדשות בעלות עוצמות גבוהות או חלשות יותר ויותר בתהליך המכונה "שבירה סובייקטיבית". משתמשים בתכשירים ציקלופלגיים לעיתים קרובות כדי לקבוע בצורה מדויקת יותר את כמות השבירה, במיוחד אצל ילדים.
אוטורפרקטומטר הוא מכשיר המשמש לעיתים במקום רטינוסקופיה כדי לאמוד באופן אובייקטיבי את טעות השבירה של האדם. ניתן להשתמש גם בחיישן חזית הגל של שאק-הרטמן כדי לאפיין סטיות עיניים ברמה גבוהה יותר של רזולוציה ודיוק.
ניתן להבדיל בין ליקויי ראייה הנגרמים על ידי שגיאת שבירה לבין בעיות אחרות באמצעות סתימת חור, שתשפר את הראייה רק במקרה של שגיאת שבירה.
ניהול המחלה
האופן בו מטפלים עם שגיאות שבירה תלוי בכמות ובחומרת המצב. אלו שיש להם כמויות קלות של שגיאת שבירה עשויים לבחור להשאיר את המצב ללא תיקון, במיוחד אם האדם אינו סימפטומי. עבור אלה הסימפטומטיים משתמשים בדרך כלל במשקפיים, עדשות מגע, ניתוח השבירה או שילוב של השלושה.
האסטרטגיות הנחקרות להאטת החמרה כוללות התאמת תנאי העבודה, הגדלת הזמן שהילדים מבלים בחוץ, וסוגים מיוחדים של עדשות מגע. אצל ילדים נראה שעדשות מגע מיוחדות מחמירות את קוצר הראייה באטיות.
קיימים מספר שאלונים לקביעת השפעת איכות החיים של שגיאות שבירה ותיקונן.
אפידמיולוגיה
מספר האנשים ברחבי העולם עם שגיאות שבירה שלא תוקנו נאמד בכ-660 מיליון (10 למאה נפשות) בשנת 2013. מספר האנשים ברחבי העולם עם שגיאות שבירה משמעותיות נאמד באחד עד שני מיליארד. המחירים משתנים בין אזורי העולם עם כ-25% מהאירופים ו-80% מהאסייתים שנפגעו. קוצר ראייה הוא אחד ההפרעות הנפוצות ביותר בעין. השיעורים בקרב מבוגרים נעים בין 15% ל-49% ואילו השיעור בקרב ילדים נע בין 1.2% ל-42%. ראייה רחוקה נפוצה יותר בקרב ילדים צעירים, שעיניהם טרם צמחו לכל אורכן, ועל קשישים שאיבדו את היכולת לפצות במערכת הלינה שלהם. פרסביופיה משפיעה על רוב האנשים מעל גיל 35. שגיאת שבירה לא מתוקנת אחראית על ליקוי ראייה ונכות עבור אנשים רבים ברחבי העולם. זהו אחד הגורמים השכיחים ביותר לאובדן ראייה יחד עם קטרקט, ניוון מקולרי ומחסור בוויטמין A.
עלות
העלות השנתית לתיקון שגיאות שבירה נאמדת בארצות הברית בכ-3.9 עד 7.2 מיליארד דולר.
1901 בספורט
גביע דייוויס
נבחרת ארצות הברית זכתה בגביע לאחר שנבחרת בריטניה  לא התייצבה לתחרות.
שכתוב ההיסטוריה
שכתוב ההיסטוריה הוא סוג של רוויזיוניזם היסטורי שמטרתו היא עיוות ההיסטוריה הכתובה מתוך מטרה להכחיש אירועים שהתרחשו, לגמד פשעים או להמעיט בחשיבותם ובהשפעתם, מתוך כוונה פוליטית או אידאולוגית. מונח זה נקרא באנגלית negationism.
משכתבי ההיסטוריה משתמשים בשיטות שאינן לגיטימיות במחקר היסטורי מקובל. הם עשויים, למשל, להציג מסמכים מזויפים כאמיתיים, להסיק ממחקרים מסקנות שאינן תואמות את המחקר, לבצע מניפולציה של נתונים סטטיסטיים כך שיתמכו בנקודת המבט שלהם, או לתרגם במכוון באופן שגוי טקסטים משפות אחרות.
במדינות מסוימות, כגון גרמניה, שכתוב של אירועים היסטוריים מסוימים מוגדר כעבירה על החוק.
דוגמאות בולטות לשכתוב ההיסטוריה:
מטרות
בדרך כלל שכתוב ההיסטוריה נעשה לשם השפעה רעיונית או פוליטית. ההיסטוריה היא משאב חברתי התורם לעיצוב זהות לאומית, תרבות וזיכרון ציבורי. משכתבי ההיסטוריה מנסים להכתיב זהות חברתית שונה, שתתאים להקשרים הפוליטיים, החברתיים והאידאולוגיים שלהם.
כמו כן משתמשים בשכתוב ההיסטוריה להשפעה פוליטית. לדוגמה, בשנים 1917 עד 1991 קודמה בברית המועצות האידאולוגיה הקומוניסטית, ובשירות המפלגה הקומוניסטית עבדו היסטוריונים שתפקידם היה לשכתב את ההיסטוריה בהתאם לקו המפלגתי.
טכניקות שכתוב
משכתבי ההיסטוריה מיישמים את שיטות המחקר ההיסטוריות המקובלות על מנת להטעות את הקורא. על מנת לתמוך בגרסה השקרית, משכתב ההיסטוריה משתמש במסמכים כוזבים כמקורות אמיתיים, מציג סיבות לפיהן לכאורה אסור לסמוך על המסמכים המקוריים, מביא ציטוטים שהוצאו מהקשרם ההיסטורי, מזייף סטטיסטיקות, ומתרגם במכוון טקסטים משפות אחרות באופן מוטעה. בדרך כלל עבודתם מתפרסמת כחלק מהדיון ציבורי המאפשר הבעת דעות ופרשנויות שונות על אירועים היסטוריים. מטרתם של משכתבי ההיסטוריה היא לשלול את ההיסטוריה העובדתית והמתועדת על מנת להוביל את הקורא למסקנה אידאולוגית מסוימת, לכן היא בעצם משמשת ככלי לתעמולה. מאמרי שכתוב ההיסטוריה מתפרסמים בעיקר בצהובונים, ולא בכתבי עת מדעיים המוודאים את המידע באמצעות ביקורת עמיתים.
בין הטכניקות שבהן נוקטים משכתבי ההיסטוריה נמנות:
המעמד החוקי של שכתוב ההיסטוריה
במדינות רבות, בהן הולנד וגרמניה, הכחשת השואה נחשבת לעבירה פלילית. במדינות אחרות, כמו צ'כיה ואוקראינה, הכחשה או מזעור של פשעי השלטון הקומוניסטי נחשבים לעבירה פלילית. מועצת אירופה מגדירה עבירות מסוג זה כך: "הכחשה, מזעור, אישור או הצדקה של רצח עם או פשע נגד האנושות."
במדינות רבות מוגדרים פשעי שנאה האסורים בחוק, ולעיתים שכתוב ההיסטוריה נחשב לפשע כזה.
שכתוב ההיסטוריה בספרות
ברומן של ג'ורג' אורוול "1984", ממשלת אוקיאניה מיישמת תהליך מתמשך של שכתוב ההיסטוריה, כך שהיא תמיד תתאים לקו הפוליטי של מפלגת השלטון. כאשר פורצת מלחמה בין אוקיאניה לאירואסיה, כלי התקשורת (העיתונים, הקולנוע והטלוויזיה) משוכתבים כך שמצטיירת תמונה לפיה אוקיאניה הייתה מאז ומתמיד במצב מלחמה עם אירואסיה. כאשר המלחמה מסתיימת, כלי התקשורת משוכתבים מחדש, באופן שמתאר מצב של שלום בין אוקיאניה ואירואסיה, הנלחמות במשותף נגד אויב שלישי.
גיבור הספר, וינסטון סמית, עובד ב"משרד האמת", ואחראי לביצוע השכתוב ההיסטורי המתמשך. הוא מציין ביומנו: אמרה זו ממחישה את המטרה האידאולוגית של משכתבי ההיסטוריה.
סופר גרמני בשם פרנץ קורובסקי יצר חלק ניכר מהתעמולה הצבאית של הנאצים. לאחר תום מלחמת העולם השנייה הוא כתב ספרים רבים בהם טען שהנאצים נהגו באנושיות וברגישות והכחיש פשעי מלחמה שנעשו על ידי הוורמאכט. בספריו הוא בדה עדויות ראיה על זוועות שבוצעו לכאורה על ידי בעלות הברית, ובייחוד תיאר את ההפצצות האוויריות על קלן ודרזדן כניסיון מתוכנן לבצע רצח עם באוכלוסייה אזרחית.
ליגת ארץ ישראל בכדורגל
ליגת ארץ ישראל הייתה ליגת כדורגל הבכירה בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל, שהתקיימה בשנים 1928 – 1948. היא אורגנה על ידי ההתאחדות לכדורגל בארץ ישראל ולכן היא נחשבת לגלגול המקורי של ליגת העל הישראלית המודרנית, שקיימת מאז קום המדינה ב-1948. הליגה המשנית אז הייתה ליגה ב'.
ארגון והיסטוריה
כטורניר שאורגן על ידי ההתאחדות לכדורגל בארץ ישראל, לימים ההתאחדות לכדורגל בישראל, הוא נחשב כקודמו של ליגת העל המודרנית. בשל סכסוכים אלימים ביישוב, העונות לא היו עקביות ובכמה עונות לא נערכה אליפות ארצית כלל. כך למשל, הליגה הושעתה לשתי עונות לאחר 1947 בסיום המנדט הבריטי על המדינה במאי 1948, כשעצמאותה של מדינת ישראל במקביל, והמלחמה שלאחר מכן בין ישראל למדינות ערב לא אפשרו קיום משחקים באופן סדיר. הליגה הוחלפה רשמית בשנת 1949 על ידי הליגה הישראלית החדשה, ליגה א'.
המועדון הראשון שזכה באליפות הליגה היה מועדון המשטרה הבריטית שזכה גם בגביע באותה עונה. נוסף לזכיית מועדון המשטרה הבריטית, שאירח את משחקיו בירושלים, רק מועדונים מתל אביב זכו באליפות בתקופת המנדט. הפועל ומכבי תל אביב זכו בחמש וארבע אליפויות, בהתאמה.
משפחת מובשוביץ
משפחת מובשוביץ היא משפחת רבנים לויים בבלארוס וברוסיה, שצאצאיה מכהנים כרבנים וראשי ישיבות בישראל. הענף הידוע הוא של הרב נח מובשוביץ, מחבר הספר "עולת נח". עוד מרבני משפחת מובשוביץ: הרב דניאל מובשוביץ מקלם, הרב ישראל מובשוביץ, חתנו של הרב שלמה פוליצ'ק ורבה של קהילת "הילקרסט ג'ואיש סנטר" בניו יורק.
נמניה ווצ'יצ'ביץ'
נמניה ווצ'יצ'ביץ' (בסרבית: Nemanja Vučićević; נולד ב-11 באוגוסט 1979) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירה
ווצ'יצ'ביץ' החל לשחק בקבוצת הנוער של העיירה ראד. את הקריירה מקצוענית בליגת העל הסרבית החל בקבוצת גראפיצ'אר, משם עבר ל-OFK בלגרד. בשנת 2001 חתם ל-4 עונות בקבוצה הרוסית לוקומוטיב מוסקבה, עמה זכה באליפות בעונתו הראשונה בקבוצה. ולאחר 3 עונות במועדון הושאל לקבוצתו הקודמת, OFK בלגרד.
לאחר שחרורו מלוקומוטיב מוסקבה חתם ל-3 עונות במינכן 1860 הגרמנית. בתקופה בה שיחק במינכן נתגלו בדמו של וויצ'יצ'ביץ' חומרים אסורים, ובעקבות כך הוא הורחק מהמגרשים לשישה חודשים. לאחר 3 שנים במינכן 1860 חתם וויצ'יצ'ביץ' בפ.צ. קלן. בתום העונה השנייה שלו בקלן, שוחרר ווצ'יצ'ביץ' מהמועדון והיה לשחקן חופשי.
ביום האחרון לחלון ההעברות האירופי, ה-1 בספטמבר 2009, הוחתם ווצ'יצ'ביץ' בהפועל תל אביב, לאחר שהמאמן אלי גוטמן התרשם מביצועיו. כבר במשחקו הראשון בקבוצה, משחק חוץ מול הפועל באר שבע, כבש ווצ'יצ'ביץ' שער מרהיב מהאוויר לחיבורים. במשחקו השני, כמה ימים מאוחר יותר, כבש את שער השוויון מול סלטיק הסקוטית באצטדיון בלומפילד, בדרך למהפך וניצחון 1:2 בשלב הבתים של הליגה האירופית. הפועל סיימה את הבית במקום הראשון, וווצ'יצ'ביץ' הפך במהרה לשחקן המפתח של הקבוצה. ערב המחזור ה-12 של הליגה ועשרה ימים לפני המשחק האחרון של הקבוצה בשלב הבתים האירופי, התגלתה ברגלו בעיה רפואית שהשביתה אותו עד סוף העונה.
ב-11 באוגוסט 2010 חתם ווצ'יצ'ביץ בקוואלה היוונית. ב - 26 באפריל 2011 סיכם ווצ'יצ'ביץ' באנורתוסיס פמגוסטה, הקבוצה המובילה בקפריסין, והועבר אליה עם סיום עונת. לאחר שכמעט ולא קיבל דקות משחק בקבוצה הקפריסאית, עבר ווצ'יצ'ביץ' למאניסאספור מליגת העל הטורקית. בקיץ 2012 חתם בקבוצת FC טוקיו היפנית, ובמדיה שיחק שנה וחצי. לאחר יותר משנה שלא שיחק חתם בינואר 2015 בקבוצה העירונית של מקאסאר מסולאווסי, ובקיץ 2015 פרש ממשחק פעיל.
שארל מרטל מאנז'ו
שארל מרטל מאנז'ו (בהונגרית: Martell Károly; 8 בספטמבר 1271 – 12 באוגוסט 1295) מהשושלת הקאפטינגית היה אביו של קארוי הראשון, מלך הונגריה.
דוריט הקטנה (סרט, 1924)
דוריט הקטנה (בדנית: Lille Dorrit) הוא סרט אילם דני משנת 1924, בבימויו של א. ו. סנדברג, ובכיכובם של פרדריק ינסן, קרינה בל וקארן וינתר. הסרט מבוסס על הרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס שיצא לאור בשנת 1857.
שארל מרטל מאנז'ו
ביוגרפיה
הוא מעולם לא הצליח לשלוט בממלכת הונגריה, שם שלט אז בן דודו אנדראש השלישי, מלך הונגריה נצר לבית ארפאד. עם זאת, שארל מרטל הצליח לטעון את תביעתו בממלכת קרואטיה, אז באיחוד אישי עם הונגריה.
שארל מרטל מת מהמגפה בנאפולי. בנו, קארוי (או קארוי רוברט), הצליח מאוחר יותר לזכות בכס המלכות של הונגריה.
שארל היה מוכר באופן אישי לדנטה: בקומדיה האלוהית, המשורר מדבר בחום על רוחו של שארל כשהם נפגשים בגן העדן של ונוס (בפרדיסו השמיני).
משפחתו
שארל מרטל התחתן עם קלמנטיה מהבסבורג (נפטרה ב-1295), בתו של רודולף הראשון, מלך גרמניה. נולדו להם שלושה ילדים:
מרגריטה ליאוצ'וק
מרגריטה אלכסנדרובנה ליאוצ'וק (בבלארוסית: Маргарыта Аляксандраўна Ляўчук; נולדה ב-16 באפריל 1990, כפר סטראדץ', מחוז ברסט, בלארוס) היא זמרת אופרה בלארוסית (סופרן). סולנית בית המוזיקה "קלאסיקה", סולנית התיאטרון הגדול של בלארוס. השתתפה בגמר הפרויקט של ערוץ הטלוויזיה "רוסיה K", "האופרה הגדולה" (2017). היא אחת מזמרות האופרה המפורסמות בבלארוס.
ביוגרפיה
ליאוצ'וק סיימה את לימודיה במכללה למוזיקה של ברסט על שם גריגורי שירמה, בשנת 2016 - האקדמיה הממלכתית למוזיקה בבלארוס.
הופיעה בהופעות וקונצרטים בבלארוס, רוסיה, ליטא, פולין, צרפת וגרמניה. כאמנית אורחת היא מופיעה על במות בתי האופרה האירופיים המובילים.
היא השתתפה במערכת הבחירות של סבטלנה טיכאנובסקאיה בבחירות לנשיאות בבלארוס בשנת 2020. הייתה אחראית על שמירת התרבות והמורשת הלאומית בצוותו של פאבל לטושקו ובגוף הלאומי לניהול המשבר, מטעם האופוזיציה הבלארוסית.
מסיב קורי
רכס קורי ממוקם 6 קילומטרים מערבית-צפון מערבית מרכס קרוהן.
גילוי ומיפוי הרכס
הרכס מופה בהתבסס על סקרים על הקרקע שבוצעו על ידי ר.ה. לייסי (R H Lacey), שהיה מודד בתחנת מוסון בשנת 1955, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בין השנים 1955–1965.
מקור השם
המסיב נקרא על שמו של מ. ג'יי. קורי (M.J. Corry), שהיה מודד בתחנת מוסון, בשנת 1965.
הפרעות אכילה בגברים
הפרעות אכילה בגברים (באנגלית: Men's eating disorders) הן הפרעות אכילה המהוות תוצר של לחץ חברתי המתבטא באמצעות אמצעי המדיה השונים, בדומה להפרעות אכילה בנשים. על אף הדמיון בין גברים לנשים, התגובה ללחץ חברתי זה משתנה בין המינים.
בספרות המחקרית מתקיימת לה אינטראקציה בין מגדר, דימוי גוף והפרעות אכילה, כאשר יותר נשים לוקות בהפרעות אכילה מגברים. הטיה זו מקורה בכללי האבחון להפרעות האכילה שמותאמים יותר לנשים מאשר לגברים. בשל כך, מעט גברים יאובחנו כלוקים בהפרעות אכילה וזאת מפני שקיים שוני מגדרי בין ביטויים של הפרעות האכילה בגברים ולנשים. אף על פי שרוב הגברים לא יהיו בסכנה ללקות בהפרעות אכילה, הם אינם חסינים להשפעות ולחצים חברתיים בנוגע לאידיאל הגוף הגברי. בדומה לנשים שנדרשות לקיים אידיאל גוף נשי שמקדם רזון, החברה דורשת מגברים לקיים אידיאל גוף גברי שמקדם רזון ושרירים. מבנה זה כולל חזות חיצונית חטובה שבנויה משרירי חזה נפוחים, כתפיים רחבות, זרועות שריריות וגדולות, מותניים צרות ושרירי בטן. מבנה גוף זה הפך להיות סממן לגבריות באמצעות התקשורת והסביבה החברתית שאהדה ושיבחה גברים שריריים וקבעה שגוף שרירי הוא האידיאל הצורני לגבריות הגוף.
בדומה לנשים, מחקרים מראים שחשיפה קטנה בלבד למקורות הללו מובילה להתפתחותן של הפרעות בדימוי הגוף ולהפרעות אכילה בקרב גברים - כאשר רוב הגברים אינם מרוצים מחזות גופם, רוצים להוריד במשקל ולהיות יותר רזים ושריריים. בניגוד לנשים, גברים רוצים יותר להעלות מסת שריר ולהוריד במשקל מאשר להיות רזים. בספרות המחקרית מוערך ש-25% ממקרי הפרעות האכילה בקרב מבוגרים הם גברים. בעשורים האחרונים ישנה עלייה בקרב אבחון הפרעות האכילה בגברים. הפרעות האכילה בגברים מתחלקות לשלוש קטגוריות אבחוניות: אנורקסיה נרבוזה, בולימיה נרבוזה ודיסמורפיה של השריר.
שכיחות הפרעות אכילה בגברים
מבחינה חברתית, הפרעות אכילה נחשבות להפרעה פסיכיאטרית ששכיחה יותר בקרב נשים ונדירה בגברים. הסיבה לשכיחות נמוכה בגברים, היא בניסוח לא מותאם של כלי אבחון שמותאמים לתסמיני הפרעות אכילה של נשים מאשר לגברים. התסמינים להפרעות אכילה שגברים מציגים שונים מהתסמינים שנשים מציגות, ובשל כך הרבה גברים לא מאובחנים בהפרעות אכילה. מבחינת אנורקסיה נרבוזה 5%-10% מהמקרים הם גברים, מבחינת הבולימיה 10%-15% מהמקרים הם גברים ומבחינת הפרעות אכילה לא טיפוסיות (N.O.S) כ-20% מהמקרים הם גברים.
היסטוריה של הפרעות אכילה בגברים
הפרעות אכילה בגברים התקיימו לאורכה של ההיסטוריה האנושית. אחת מהדוגמאות הידועות לכך ניתן למצוא בקרב גברים ממעמד האצולה בימיה של האימפריה הרומית. באותה תקופה היה מנהג שכיח בקרב האצולה הרומית שלפיו היה נהוג לרוקן את הקיבה על ידי הקאה יזומה בחדר שיועד לכך הקרוי בשם "וומטריום" - גברים ונשים ממעמד היו מקיאים בחדר זה על מנת לרוקן את קיבתם לבואה של הארוחה הבאה, פעולה זו בימינו הייתה נחשבת לתסמין מטהר של בולימיה נרבוזה. בחלוף כמה עידנים, לקראת אמצע המאה ה-17, רופא בשם "ריצ'רד מורטון" מתאר בספרו מקרה של אנורקסיה נרבוזה ששמה דאז היה "אפפסיה היסטריקה". בספר מתוארים שני מקרים של אישה צעירה ונער בן 16 אשר הרעיבו את עצמם ללא שום סיבה פיזיולוגית להפסקת צריכת המזון. מקרה נוסף תועד במאה ה-18, על ידי רופא אחר בשם "רוברט וויט". רוברט וויט כתב עבודה על שלושה גברים שהראו תסמינים של אנורקסיה נרבוזה. אותם גברים, בדומה לתיאור המקרה של "ריצ'רד מורטון", הרעיבו את עצמם ללא שום סיבה פיזיולוגית להרעבה. ב-1874, החוקר "ויליאם גול" החליף בעבודת המחקר שלו את שם הפרעת האכילה "מאפפסיה היסטריקה" לשם המודרני "אנורקסיה נרבוזה". החלפה זו נעשתה כדי להראות שהפרעה פסיכיאטרית זו איננה מתקיימת רק בנשים כפי שנקבע בעבר אלא מתקיימת גם בגברים.
לצד התפתחות הרפואה והמדע, הפרעות אכילה בקרב גברים נחקרו בכמה אופנים, אחד מהם היה המאפיין הביוכימי. לאורכה של מלחמת העולם הראשונה החלו להופיע מקרים של הרעבות ורזון חולני בקרב חיילים ללא סיבות פיזיולוגיות לכך. החוקרים דאז רצו להבין מדוע החיילים מרעיבים את עצמם למצב של חולי ואף מוות; לשם כך רצו למצוא את הגורם להרעבה הרצונית וחיפשו אותו במבנה המוחי נוירולוגי-ביוכימי של הלוקים באנורקסיה נרבוזה. מטרתם הייתה להבין האם מקור ההרעבה הוא אורגני או רצוני. לאחר מכן, בתחילת המאה ה-20, ההגדרה הרפואית להפרעות אכילה שמה דגש על מערכות יחסים במשפחה הגרעינית בשונה מהדגש הביוכימי של ההפרעה, כפי שנחקר במלחמת העולם הראשונה. בתקופה ההיא נטען שמערכות יחסים משפחתיות לא מתפקדות, ספציפי משפחות שבהן דמות האם מהווה סמכות דומיננטית ושתלטנית, ודמות האב פאסיבית ומרוחקת, עלולות לגרום לבנם לפתח הפרעות אכילה. באופן דומה הבן יפתח הפרעות אכילה במשפחות שבהם האב דומיננטי שתלטן ותוקפני והאם פאסיבית ולא נוכחת בחייו של הילד. בהתאם לכך, הרפואה והפסיכיאטריה מייחסות קשר בין נטייה מינית להפרעות אכילה בגברים. כאשר גברים הומוסקסואלים נמצאים בסיכון גבוה ללקות בהפרעות אכילה, זאת מפני שמבחינה תרבותית-חברתית, קהילה זו שמה דגש רב יותר על מראה חיצוני על אידיאל היופי הגברי. מכך מתקיים לחץ בקהילה על חבריה לפתח גוף רזה ושרירי, דבר המוביל להתפתחותן של הפרעות אכילה.
משנות ה-30 ואילך של המאה ה-20, עם התרחבות השפעתה של הפסיכואנליזה בדיסציפלינות הפסיכולוגיה והפסיכיאטריה, גברים הודרו מהגדרה ואבחון של הפרעות אכילה. זאת מפני שאלו הסתמכו על התאוריה הפסיכואנליטית שמסבירה שמקורן של הפרעות אכילה הן במערכת היחסים שבין האם לבת, כשאין התייחסות למערכת היחסים שבין האם לבן או למערכת היחסים שבין האב לבן. כך נוצרו כלי אבחון שזנחו גברים והתמקדו רק בנשים. כלומר, הפרעת האכילה עברה תהליך פמיניזציה בשנית עוד מימיה שנקראה "אפפסיה היסטריקה".
אנורקסיה נרבוזה בגברים
תחושת השליטה שמקנה הפרעת האכילה לחייו של הלוקה אינה היחידה. אנורקסיה נברוזה משפיעה נחרצות על חייו של הלוקה ותורמת לחייו בכמה תחומים מרכזיים. בקרב נערים החולים באנורקסיה נרבוזה, ניתן לראות ששנערים אלו חווים קשיים בלימודים או בחיי המשפחה. ההפרעה עוזרת להם להתמודד עם קשיים אלו בכך שדוחקת את שאר הבעיות הצידה ומאפשרות לאותו נער לא להתמודד עמן. באותו האופן, האנורקסיה יכולה להסיח את דעתו של הגבר הבוגר מבעיות בחיי הנישואים, בעבודה וכו' - כאשר העיסוק בגוף ובעיצובו הוא מוקד תשומת הלב שמסיח את דעתו מנושאים בעייתיים. בהתאם לכך, בין אם הלוקים הם גברים מבוגרים ובין אם הם גברים צעירים, האנורקסיה נרבוזה מקנה להם תחושה של שליטה בחייהם, מחזקת אותם בסיטואציות המעוררות פחד או חוסר ביטחון וכו'. במקרה של נערים, האנורקסיה מאפשרת לנער לשחק את תפקיד "החולה" במשפחה ובכך האחריות לחייו מוסרת ממנו ועוברת אל משפחתו. מנגד, בסיטואציה משפחתית אחרת שבה המשפחה של הנער שתלטנית ומונעת ממנו אוטונומיה והבעה עצמית, האנורקסיה נותנת לו אשליה שהוא שולט על חייו ולא מוכפף למשפחתו.
מאפיין שכיח בקרב גברים שלוקים באנורקסיה נרבוזה הוא החמרה במצבם כתגובה לאירוע דחק. אירוע זה מוביל אותם לדרכי ההתמודדות קודמות שמתקשרות להפרעת האכילה. כדי להתמודד עם הסיטואציה המלחיצה, גברים אלו חוזרים לקיים פעילות גופנית מאסיבית אובססיבית והרעבה עצמית.
תסמינים שכיחים לאנורקסיה נרבוזה
ראו קריטריונים לאבחון בערך אנורקסיה נרבוזה
בולימיה נרבוזה בגברים
בולימיה נרבוזה מאופיינת בקיומו של מעגל סודי, בו הלוקה חווה בולמוסי אכילה המלווים בהקאות, שלשולים והתנהגויות מטהרות כגון צום ממושך ופעילות גופנית מאומצת - כל אלו על מנת לא לעלות במשקל. בולימיה נרבוזה בגברים שונה במאפייניה מבולמיה נרבוזה בנשים. הגברים הבולמיים, בשונה מנשים, לא מקיאים ולא משתמשים בחומרים משלשלים, אלא עוסקים בפעולות המטהרות על מנת לשלוט במשקלם. ההתנהגות המטהרת השכיחה ביותר בגברים שלוקים בהפרעה זו היא פעילות גופנית אובססיבית. אולם ישנם מקרים נדירים של גברים בולמיים שמקיאים ומשתמשים בחומרים משלשלים. בהתאם לכך, בולמוסי האכילה של גברים נדירים מבולמוסי האכילה של נשים ועוצמתם נמוכה יותר. הפעילות הגופנית האובססיבית בגברים הבולמיים מאפשרת להם לחוש תחושת ביטחון בנוגע לדפוסי האכילה שלהם, מפני שהם חשים שהפעילות הגופנית שרפה את עודף הקלוריות שצרכו. תחושת האשם בדבר קיומה של הפרעת אכילה מסוג זה מאוד מקשה על גברים בולמיים לפנות לעזרה, ובדומה לנשים שלוקות בבולימיה נרבוזה, הם טובים מאוד בלהסתיר את הפרעות האכילה שלהם.
תסמינים שכיחים של בולמיה נרבוזה בגברים
ראו קריטריונים לאבחון בערך בולימיה נרבוזה
דיסמורפיה של השריר
דיסמורפיה של השריר היא התעסקות בשרירי הגוף יחדיו עם קיומו של דחף להעלות במשקל ללא עלייה באחוזי שומן. כאשר התכלית הנדרשת היא לעלות במשקל מבלי להשמין (gaining weight without getting fat).
מאפיינים
בעבר הדיסמורפיה של השריר הייתה שכיחה בעיקר בקרב מפתחי גוף, אולם בעשורים האחרונים היא חדרה אל עולמם של גברים נוספים, למשל אלו שמתאמנים בחדרי הכושר או שאינם עוסקים בפיתוח גוף באופן מקצועי. ההפרעה עצמה נקראת "אנורקסיה נרבוזה הפוכה" מפני שהתסמינים שלה מאוד דומים לתסמינים של אנורקסיה נרבוזה. לדוגמה, אדם הלוקה באנורקסיה רואה עצמו במראה ובבואתו משתקפת לו תמונה המעוותת מהמציאות - כך גם הלוקה בדיסמורפיה שמביט בעצמו במראה. הלוקה באנורקסיה רואה עצמו כנפוח אף על פי שבמציאות הוא צנום, בעוד שהלוקה בדיסמורפיה של השריר רואה עצמו צנום אף על פי שבמציאות הוא שרירי וגדול ממדים.
הדיסמורפיה של השריר נחשבת להפרעה פסיכיאטרית שקיימת בגברים. כמו הפרעות דימוי גוף, הפרעה זו כוללת עיסוק אבנורמלי בהיעדר חוסן גופני שבא לידי ביטוי בשרירים, הנראה כשידפון ללוקה בהפרעה אף על פי שמציאות הוא גדול ושרירי למדיי.
תסמינים של ההפרעה
עיסוקו של הפרט בהיותו קטן וצנום איננה נגרמת מהפרעות פסיכיאטריות אחרות כגון אנורקסיה נרבוזה, בולימיה נרבוזה או הפרעת גוף דיסמורפית (BDD).
מודל מעורבות המשפחה
מערכות יחסים בעיתיות במשפחה עלולות להוביל לקיומה של אנורקסיה נרבוזה בבנים, נערים וגברים. למשל, קיום מערכת יחסים פתולוגית עם ההורים. לדוגמה: הורים מגוננים יתר על המידה - אימהות המונעות מבנם אוטונומיה והתנסויות חברתיות (התנסויות שיעזרו לבנם להסתגל לחיים הבוגרים כגבר בוגר), אבות דומיננטיים, רגזניים וקרים רגשית וכו'. כל אלו עלולים לגרום לבנם לפתח אנורקסיה נרבוזה עקב ערך עצמי נמוך וחוסר ביטחון.
מודל חברתי-תרבותי
בעיות דימוי גוף בגברים נגרמות מקיומם של לחצים חברתיים חיצוניים שדורשים מגברים לקיים מבנה גוף ספציפי, הדומה למפתחי הגוף. מבנה גוף זה כולל: כתפיים רחבות, גב בצורת האות האנגלית וי (v) וגוף שרירי באופן כולל. גברים מקבלים את המסרים הללו מהגדרות של אמצעי המדיה לגבריות בצמוד לביקורת מצד הסביבה הקרובה והמשפחה. זאת כאשר הביקורת נועדה לשמש כסנקציה חברתית נגד שונות גוף הגבר מהמודל האידיאלי.
בהתאם לכך, נערים משווים את גופם לאידיאל המדיה הגברי וחשים חוסר סיפוק מהגוף שלהם. חוסר סיפוק זה מועצם כאשר אמצעי המדיה השונים מציפים את הבנים הצעירים במודלים של גיבורי על, דוגמנים ושחקנים שריריים, אשר מקבלים אהדה חברתית בדבר גופם החטוב שנחשב למודל המקובל לגבריות.
מודל גיל
גיל ההתבגרות מהווה גורם סיכון להופעתן של הפרעות אכילה בקרב נערים מתבגרים. מבחינה התפתחותית בגיל ההתבגרות ישנו פער בין ההתפתחות המנטלית להתפתחות המינית גופנית. פער זה מוביל לקושי בגיבוש בגרות נפשית יציבה ובנוסף לאי סיפוק מהמראה החיצוני, אלו יחדיו יכולים לגרום להתפרצותה של הפרעת אכילה.
מודל היסטוריית ילדות
חלק מהגברים שלוקים בהפרעות אכילה ובעיקר בדיסמורפיה של השריר פונים לפיתוח הגוף, כיוון שבילדות היו חלשים וחולים. כתוצאה מכך, סבלו מבריונות בבית הספר. הבריונות גרמה לאותם נערים לחוש חסרי ביטחון וחלשים. לכן בבגרות, הלוקים רוצים להוכיח לעצמם שהם אינם הילדים החלשים שהיו בילדותם, ומכך מתחילים בתהליך אימונים שלטענתם שמקנה להם שליטה עצמית, אמביציה ותחושת הישג. דבר שנבצר מהם בילדותם.
מודל המקצועות
מקצועות עבודה שקשורים למראה חיצוני כגון משחק, דוגמנות וכו' עלולים לגרום להתפתחותן של הפרעות אכילה בגברים. בהתאם לכך, מקצועות ספורטיביים כגון אגרוף, אצנות, משחקי כדור, אתלטיקה וכו' גם מעלים את הסיכוי לקיומה של הפרעת אכילה בגברים.
מודל נטייה מינית
מבחינה חברתית, בקהילה ההומוסקסואלית ניתן דגש על מראה חיצוני ומשיכה מינית. גברים הומוסקסואלים דומים בנוהגם לנשים הטרוסקסואליות, בכך שהם מפתחים את המראה החיצוני שלהם על מנת למשוך תשומת לב מגברים. גברים אלו מפתחים את גופם יותר מגברים הטרוסקסואלים על מנת לשפר את המשיכה הפיזית אליהם. לפיכך, הלחץ להיות מושך פיזית בקהילה הגאה יכול להוביל להיווצרותן של הפרעות אכילה בקרב הומוסקסואלים.
מודל המגדר הגברי
מהגילאים הצעירים ביותר, בנים ובנות צופים בחברה המבוגרת ומבינים מה היא המשמעות בלהיות גבר או אישה. החברה המערבית מטמיעה באותם ילדים את הערכים והאופן שבו גבר או אישה אמורים להיראות ולנהוג. נלאחר שהפנימו מסרים אלו, נערים רבים מתחילים לעסוק בפעילויות ספורטיביות כגון: כדור רגל, כדור סל וכדומה.
במהלך פעילויות אלו הנערים מפתחים דימוי גוף מסוים וככל שהם מתפתחים פיזית ונפשית, נוצר קשר בין היכולת הספורטיבית, הגוף והדימוי העצמי. במהלך גיל ההתבגרות ישנם לחצים חברתיים על הנערים להתאים את עצמם לחוקי מגדר גבריים. בהתאם לכך חל לחץ חברתי כבד על המראה החיצוני וצורת גוף של הגבר האידיאלי. כובד חברתי זה יוצר אצל הנערים המתבגרים דימוי גוף שלילי וחוסר ביטחון כי גופם רחוק מהאידיאל ששואפים אליו. בהתאם לזאת, החוק המגדרי הגברי בחברות המערביות דורש מהגברים להיות חזקים ולהיראות חזקים כאשר הנראות של חוזק זה באה לידי ביטוי בשרירים בולטים ומודגשים. בדומה לכך, נדרשים הגברים להראות יכולת אתלטית גבוהה וביטוי של אגרסיביות פיזית.
בחברה המערבית המתועשתת ישנה השפעה חברתית קשה על אזרחיה של המדינה המתועשת. השפעה חברתית בולטת במיוחד היא אידיאל היופי שקושר הצלחה, עוצמה, יופי עם רזון. כאשר אידיאל היופי לגבריות כולל גוף רזה ושרירי. מודל זה הוא מודל השאיפה של נערים מתבגרים שבונים את הזהות הגברית שלהם תחת גוף שרירי ורזה. אולם לאידיאל זה השפעה הרסנית על עולמו הנפשי וחייו של הנער המתבגר והגבר הצעיר - הוא יכול לגרום להיווצרותן של הפרעות אכילה כגון אנורקסיה נרבוזה, בולימיה נרבוזה ודיסמורפיה של השריר.
הבדלים מגדריים בהפרעות האכילה
מבחינת התסמינים של הפרעות אכילה, אין הבדלים גדולים בין גברים לנשים, אולם יש כמה נקודות שוני מגדריות. אחד המאפיינים השכיחים ביותר להפרעות אכילה הוא עיסוק אובססיבי בפעילות גופנית. בהשוואה לנשים, נמצא שרמת הפעילות הגופנית של גברים בעלי הפרעות אכילה גבוהה מזו של נשים. בהתאם לכך, בבולימיה נרבוזה בגברים מתקיימות עליות וירידות במשקל אל מול נשים שמשקלן נשאר יציב. בנוסף, נשים בולמיות מתאפיינות ביותר התנהגויות מטהרות מאשר גברים. מנגד, הגברים הבולמים מתאפיינים בהתנהגויות מונעות כגון פעילות גופנית אינטנסיבית וקיום של משטרי דיאטה חמורים.
מאפיין נוסף שמראה על הבדלים בתסמיני הפרעות האכילה בגברים ונשים הוא היחס לגוף ולצורה שלו. המשתנה המשמעותי ביותר לגברים בעלי הפרעות אכילה הוא הצורה של הגוף, כשהמטרה של הלוקה היא לעצב גוף שרירי ודק. לעומת זאת, המשתנה המשמעותי ביותר לנשים הוא המשקל עצמו ופחות הצורה של הגוף. נשים שואפות למשקל נמוך וגברים שואפים לגוף חטוב ודקיק. בהתאם לכך, משתנה מבדיל נוסף בין גברים לנשים בעלי הפרעות אכילה הוא האופן שבו שהם שומרים על משקל תקין - נשים תרעבנה את עצמן על מנת להישאר רזות בעוד שגברים יעסקו בפעילות ספורטיבית אובססיבית על מנת לשמר מסת שריר גבוהה ואחוזי שומן נמוכים.
גיל ההתגברות מהווה אמצעי מגדרי מבדיל, במיוחד בהשפעתו על תחושת השליטה של הלוקים בהפרעות האכילה. ההתפתחות המינית משפיעה אחרת על עולמו של המתבגר והמתבגרת, כאשר לאחד ההתפתחות מהווה יתרון ולשנייה ההתפתחות המינית מהווה כגורם למצוקה נפשית. בגיל ההתבגרות הגוף של המתבגר או המתבגרת משתנה והופך מגוף של ילד/ילדה ללא מאפיינים מגדריים לגוף של בוגר בעל סימנים ברורים לנשיות וגבריות. הסימנים לנשיות כוללים: התמלאות של שומן בשדיים, ירכיים והתרחבות האגן. אלו מקשים רבות על עולמה הנפשי של הנערה המתבגרת בעלת הפרעת האכילה. המעבר מילדות לנשיות גורם לה לחוש שהיא מאבדת שליטה על גופה. מנגד ההתפתחות המינית הגברית כוללת: ההתרחבות של הכתפיים, התפתחות של מסת שריר וצמיחה לגובה. אלו דווקא תורמים לעולמו הנפשי של הנער, כי נראה דקיק ושרירי יותר ומכך קרוב יותר לאידיאל הגוף הגברי. משתנה ההתפתחות המינית משפיע גם על תחילת היווצרותה של הפרעת האכילה כשנשים מפתחות הפרעות אכילה בתחילת שנות העשרה וגברים מפתחים הפרעות אכילה בסוף שנות העשרה ותחילת שנות העשרים לחיהם.
הבדל מגדרי נוסף להבדל ההתפתחות המינית הוא יכולת ההסתרה של הפרעת האכילה בין גברים לנשים. מכיוון שמבחינה חברתית הפרעות אכילה מיוחסות לנשים, גברים יכולים להסתיר יותר בקלות את הפרעות האכילה שלהם. בנוסף לכך, האידיאל החברתי לגבריות תורם לגברים להסתיר את הפרעת האכילה שלהם, זאת מפני שמבחינה חברתית גברים אמורים להיות רזים ושרירים, מכך מאוד קשה להבחין בין גבר נורמטיבי שאוהב לעסוק בספורט כתחביב אל מול גבר שלוקה בהפרעת אכילה אשר משתמש בספורט על מנת להישאר רזה.
השונות המגדרית בין המינים בקיומן של הפרעות אכילה באה לידי ביטוי בגילאים הצעירים ביותר, בנים ובנות צופים בחברה המבוגרת ומבינים מה היא המשמעות בלהיות גבר או אישה. החברה המערבית מטמיעה באותם ילדים את האופן שבו גבר או אישה אמורים להיראות ולנהוג. הרבה נערים לאחר שהפנימו את המסר החברתי בנוגע לחזות ולהתנהגות גברית מתחילים לעסוק בפעילויות ספורטיביות שונות כמו כדורגל, כדורסל וכו'.
טיפול קוגניטיבי התנהגותי (CBTׂׂ)
בטיפול התנהגותי קוגניטיבי, מתייחסים למאפיינים פסיכולוגים שונים שבאים לידי ביטוי באמונות וביחס אל הגוף בהפרעת האכילה. בטיפול מתייחסים לנושאים הבאים: המניע שעומד מאחורי הרצון לשמר משקל נמוך, הסיבות לקיומה של הערכה עצמית שלילית והפרעת דימוי גוף.
בנוסף לכך נחקרות האמונות והתפיסות בנוגע לאכילה, צורת גוף ומשקל גוף. בטיפול זה נחקרים האלמנטים ההתנהגותיים של ההפרעה, כגון: קיומן של דיאטות מחמירות, פעילות ספורטיבית אובססיבית, בולמוסי אכילה והקאה יזומה. מטרת הטיפול היא לאתר את המגנונים שמובילים לקיומה של הפרעת האכילה ולבטל אותם.
הטיפול הקוגניטיבי-התנהגותי עוזר למטופל לזהות את הסטיות המחשבתיות שלו המובילות אותו לחרדה, ומכך להמיר אותן במחשבות אחרות ולבטל את ההשפעה ההרסנית שלהן. לדוגמה: אחד מההיבטים של חולי אנורקסיה נרבוזה הוא תחושה של חוסר נוחות בבגדים צמודים, מכיוון שהם חושבים שתחושת הדחיסות היא תוצר של השמנה - אדם שכזה יחשוב לעצמו "אני השמנתי ולכן הבגד צמוד". בעזרת הטיפול, הלוקה בהפרעה ילמד להטות את המחשבה שלו לאמונה שהבגד התכווץ בכביסה והוא לא תוצר של עלייה במשקל, ובכך יביא לידי ביטול של תחושת האשמה הכבדה והחרדה.
הפן ההתנהגותי בא לידי ביטוי בטיפול בכך שמקיימים תוכניות התערבות או ניסויים התנהגותיים, בהן בוחנים את אמיתותיהן של אמונות השווא ומנסים לבטלן. לדוגמה: כאשר הלוקה מאמין שאם הוא לא יתאמן מספר מסוים של אימוני כושר במהלך השבוע הוא יעלה במשקל, תוכנית ההתערבות תיצור ניסוי שבו הוא לא יתאמן במשך שבוע ואז משקלו ייבדק על מנת לבחון אם אכן עלה במשקל.
טיפול תרופתי
הטיפול התרופתי הנהוג בהפרעות אכילה זהה לטיפול התרופתי הנהוג בטיפול בדיכאון. למידע נוסף ראו טיפול תרופתי בערך דיכאון קליני.
מניעה חינוכית בבתי ספר
כמעט בכל בית ספר מערבי קיים צוות רפואי שמורכב מיועצות חינוכיות, מורים וסגל רפואי טיפולי. צוות זה בודק האם בקרב התלמידים קיימת סכנה להפרעות אכילה, לרוב באמצעות מתן בדיקה רפואית בידי רופא מומחה. בנוסף לבדיקה הרפואית, לעיטים נערכת בדיקה נוספת הנעשית באמצעות זימון התלמידים החשודים כלוקים בהפרעות אכילה לריאיון עם אחד מאנשי הצוות, שמראיין ושואל שאלות בנושאים הבאים:
בהינתן מתן תשובות חיוביות לחלק גדול משאלות אלו, על הצוות הרפואי או איש הסגל הממונה לכך לפנות לערכה לזיהוי ואיתור הפרעות אכילה מטעם משרד הבריאות, משרד החינוך והעבודה. ערכה זו כוללת חוברות לימוד, שקפים לעבודה בצוות והקלטות הדרכה. בנוסף לכך מתקיימות הכשרות מורים בנושאי הפרעות אכילה בבני נוער מטעם משרד החינוך, וכאשר קיים חשד סביר לתלמיד הלוקה בהפרעת אכילה, הוריו מוזמנים לשיחה עם יועצת או פסיכולוגית בית הספר. במקרה הצורך, התלמיד יופנה למרפאות מיוחדות שמתמחות בהפרעות אכילה.