cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מקלקל (מונח הלכתי)
חלוקה למלאכות בונות והורסות
אפשר לעשות תת-חלוקה בכל המלאכות: מלאכות שבונות ומלאכות שהורסות. המלאכות שנראות הורסות, לא מתחייבים עליהם עד שהם יהיו לשם בנייה, כמו שמפורש בחלק מהן, כמו 'הקורע על מנת לתפור'.
בפוסקים מוסבר כי מלאכות אלו אסורות מהתורה רק כאשר הן נעשות לצורך. לדוגמה: קריעה נחשבת למלאכה רק אם היא נעשית על מנת לתפור. וכיבוי נחשב למלאכה רק על מנת להכשיר את הנר שיודלק לפעם הבאה, או להכין פחם.
מקלקל במלאכת חובל ובמלאכת מבעיר
לפי הכלל "כל המקלקלין פטורין", צריך להיות שאדם שחבל בחברו יהיה פטור, אף שהוצאת דם היא חלק ממלאכת שוחט, כיון שהחבלה היא קלקול. בגמרא מובאת מחלוקת בנקודה זו בין רבי אבהו לבין רבי יוחנן:
לפי רבי אבהו, למרות שחובל בחברו הוא קלקול, בכל זאת חייב. כמו כן, הבערה, למרות שהיא מקלקלת את העץ שאותו מבעירים, חייב. לדעתו של רבי אבהו הכלל כל המקלקלין פטורין אינו חל על מלאכת חובל ומלאכת מבעיר.
לפי רבי יוחנן, הכלל "כל המקלקלין פטורין" חל גם על מלאכת מבעיר ומלאכת חובל, והחיוב בהם הוא כאשר צריך את הדם לכלבו, שאז המלאכה היא מעשה של תיקון ביחס לכלבו, אף שהיא קלקול ביחס לנחבל, בכ"ז חייב, ומלאכת מבעיר מדובר בצריך את האפר עצמו, כך ששריפת העץ היא תיקון ביחס לצורך באפר.
הלוואת בעלים
הלוואת בעלים היא הלוואה הניתנת מאחד או יותר מבעלי מניות החברה לחברה, בנפרד מהשקעותיהם הרגילות בחברה, וזאת בתנאי ריבית ותשלומים הנקבעים מראש. הלוואה זו היא בדרך כלל החוב הנחות ביותר מבין חובות החברה, כלומר שבעת פירוק החברה ראשית יגבו את חובותיהם כל שאר בעלי החוב, ורק לאחר מכן יגבו הבעלים את החוב בגין הלוואתם.
הלוואות בעלים יכולות לנבוע מצרכים שונים:
אלן פאסאר
אלן פאסאר (בצרפתית: Alain Passard; נולד ב-4 באוגוסט 1956, בכפר בברטאן) הוא שף צרפתי.
ביוגרפיה
פאסאר שימש שלוש שנים כסגנו של אלן סנדרנס במסעדת ל'ארכסטראט בפריז. ב-1986 הוא רכש את המקום, כשסנדרנס פתח מסעדה באתר אחר. פאסאר הפך את ל'ארכסטראט למסעדת ל'ארפז' (l'Arpegel). תלמידו הבולט של פאסאר הוא פסקל ברבו, השף והבעלים של מסעדת ל'אסטראנס, בעלת שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום מאז שנת 1996.
פאסאר התמחה בצליית בשר, אמנות אותה למד מסבתו. בשנת 2001 עבר מטבחו תפנית והתמקד בבישול ירקות. בשנת 2002 הוא פתח גן ירקות אורגני 230 קילומטרים מפריז לשימוש מסעדתו.
סינטרקלאס
סינטרקלאס (בהולנדית Sinterklaas או Sint-Nicolaas או De Goedheiligman; בצרפתית Saint Nicolas) הוא דמות של חג מסורתי הנחגג בהולנד ובלגיה בערב של יום הקדוש ניקולאס (ה-5 בדצמבר) או בבוקר למחרת. החג נחגג גם במספר מחוזות בצרפת, שווייץ, לוקסמבורג, גרמניה, אוסטריה, פולין, הונגריה, קרואטיה, רומניה, סלובקיה, סלובניה, צ'כיה, ואיטליה.
דמות הקדוש ניקולאס היא דמות פטרון הילדים ובהולנד ובבלגיה זהו מועד חלוקת המתנות העיקרי. דמותו של סינטרקלאס היא המקור לדמותו של סנטה קלאוס במסורת הצפון אמריקאית. במסורת המקורית סינטרקלאס מגיע כל שנה בסירה ממקום מושבו הקבוע בספרד מלווה בעוזרו, שדון חג מולד שקיבל את הכינוי "Zwarte piet" (פיט השחור). ילדים נוהגים לבוא לקבל את פניו על גדות הנהר ולהתחפש לעוזריו.
החג מציין את יומו של ניקולאס הקדוש, אשר חי בין השנים 280 ל-342, היה הבישוף של העיר מירה במקום בו שוכנת טורקיה של היום וב-1087 הועברו שרידיו לבארי.
בשנות ה-2000 הפכה דמותו של פיט השחור לשנויה במחלוקת, בשל היותו עבד שחור של אדם לבן.
אחוזת הווארד
אחוזת הווארד (באנגלית: Howards End), רומן מאת הסופר א. מ. פורסטר שפורסם לראשונה ב-1910 ונושאו העיקרי הוא היחסים בין קבוצות שונות במעמד הביניים באנגליה של מפנה המאה העשרים. הספר מתאר את הקשיים וגם התועלת שקיימת ביחסים בין אנשים בני מעמדות שונים.
סינטרקלאס
קישורים חיצוניים
Sinterklaas Saint-Nicolas (fête)
אחוזת הווארד
תקציר עלילה
הרומן מתאר את חייהן של שלוש משפחות אנגליות בתחילת המאה העשרים, המייצגות שינויים הדרגתיים במעמד הביניים באנגליה האדוארדית. משפחת וילקוקס הם קפיטליסטים עשירים שעשו את הונם בקולוניות, בני משפחת שלגל (מרגרט, טיבי והלן) שאביהם גרמני ואמם אנגליה, מייצגים את הבורגנות האינטלקטואלית ולהם הרבה מן המשותף עם חבורת בלומסברי; ובני הזוג באסט, בני המעמד הבינוני התחתון הנאבקים על קיומם.
האחיות הלן ומרגרט שלגל מנסות לעזור למשפחת באסט העניים, ומנסות להפחית את הדעות הקדומות שיש לבני משפחת וילקוקס לגביהם.
המוטו של הספר הוא "רק תקשר..."
בנות משפחת שלגל, מרגרט והלן, נתקלות לעיתים קרובות בבני משפחת וילקוקס. הלן, האחות הצעירה, מתאהבת בבן הצעיר פול וילקוקס ונדחית על ידו. האחות הבכורה, מרגרט, מתיידדת עם אם המשפחה רות וילקוקס. הנכס היקר ביותר של רות הוא בית המשפחה "אחוזת הווארד" שאותו קבלה בירושה. היא מקווה שמרגרט תתגורר ב"אחוזת הווארד" וחשה שאצלה האחוזה תהיה בידיים טובות. בעלה של רות וילדיה אינם מעריכים את הבית ואת ההיסטוריה העשירה שלו, הם אינם מעריכים דברים אבסטרקטיים אלה היקרים מאוד ללבה של רות. למגינת לבם של בני משפחת וילקוקס, כותבת רות על סף מותה פתק בכתב ידה ובו היא מורישה את הבית למרגרט, שעומדת לאבד את ביתה בלונדון. הנרי וילקוקס, בעלה של רות, וילדיו שורפים את הפתק מבלי שמרגרט תדע על הירושה. אחרי מספר שנים מרגרט מתיידדת עם הנרי וילקוקס ולבסוף מתחתנת אתו. מרגרט עצמאית וחופשית בדעותיה, מנסה לגרום לבעלה להיפתח מעט, אך ללא הצלחה מרובה. צ'ארלס וילקוקס, בנו הבכור של הנרי, ואשתו דולי מנסים למנוע ממרגרט לתפוס חזקה על "אחוזת הווארד".
בהדרגה מגלה מרגרט שהנרי מזלזל באנשי המעמדות הנמוכים. הלן משכנעת את לאונרד באסט, פקיד בבנק, לעזוב את עבודתו, כיוון שלדעתו של הנרי החברה שבה הוא עובד אינה בטוחה דיה. אחרי כמה שבועות משנה הנרי את דעתו בנדון, כשהוא שוכח לגמרי את לאונרד באסט. אבל עבור באסט זה מאוחר מידי, הוא עזב את עבודתו ואיבד את הכנסתו. באסט חי עם אשה "מופקרת" ומרגיש אחראי לגורלה, לבסוף הוא נושא אותה לאישה. מאוחר יותר מתברר שבצעירותה הייתה הפילגש של הנרי כששהה בקפריסין. הנרי זנח אותה, צעירה אנגליה הנמצאת בגלות ללא אפשרות לחזור לביתה. מרגרט מתעמתת עם הנרי ומוכיחה אותו על התנהגותו, הנרי בוש בפרשה אבל אינו מתחרט על יחסו הנוקשה לאישה שזנח.
נישואי מרגרט להנרי גרמו להלן להתרחק מאחותה. הלן ממשיכה לנסות לעזור ללאונרד באסט הצעיר, אבל בגלל הקשר בין אשתו להנרי, מסרב הנרי לבוא לעזרתו בכל צורה שהיא. הלן מנהלת רומן עם באסט, מתוך רחמים עליו ועל כך שנגזר גורלו לעוני. כשהלן מגלה שהיא בהריון, היא עוזבת את אנגליה ועוברת לגרמניה כדי להסתיר את מצבה, אך לבסוף חוזרת לאנגליה אל אחותה. מרגרט מנסה לשכנע את הנרי שכפי שהיא סלחה לו על הפרשה שלו, הוא צריך לסלוח להלן. בנו של הנרי, צ'ארלס, תוקף את באסט על החרפה שהמיט על ראשם, ספרייה שמתמוטטת על באסט מביאה למותו.
השערורייה וההלם גורמים להנרי להעריך מחדש את חייו והוא מתחיל לקשר עם אחרים. הוא מוריש את אחוזת הווארד למרגרט, ואחריה לאחיינה, בנם של הלן ובאסט. הלן מתפייסת עם אחותה ועם הנרי, ומחליטה לגדל את בנה באחוזת הווארד.
עיבודים
בשנת 1970 שודר סרט טלוויזיה על פי הרומן בכיכובם של גלנדה ג'קסון וליאו גן.
עיבוד קולנועי לרומן יצא ב-1992, בכיכובם של אמה תומפסון, ונסה רדגרייב, הלנה בונהם-קרטר, אנתוני הופקינס וסמואל וסט. אמה תומפסון זכתה בפרס האוסקר על תפקידה כמרגרט שלגל. בישראל יצא הסרט בשם "זיכרונות מאחוזת הווארד".
ב-2017 שודרה מיני-סדרה בשם "אחוזת הווארד" בכיכובם של היילי אטוול ומת'יו מקפדיין.
ספרה של זיידי סמית' "על היופי" הוא עיבוד מודרני והומאז' ל"אחוזת הווארד".
מאיה בהיר
מאיה בהיר (נולדה ב-6 בינואר 1965) היא עיתונאית, עורכת, פזמונאית, מחזאית, מלחינה, זמרת ובעלת תיאטרון הילדים עתיד בהיר.
אחוזת הווארד
עיבודים
הספר היווה השראה למחזה הירושה מאת מתיו לופז שעלה לראשונה בלונדון ב-2018 ולאחר מכן בברודוויי ב-2019.
המיקום של "אחוזת הווארד"
פורסטר ביסס את "אחוזת הווארד" על "רוקס נסט" שבהרטפורדשייר, בית ילדותו משנת 1883 עד 1893. לפי התיאור בנספח לרומן, "רוקס נסט" היה כפר קטן וחווה על דרך וסטון מחוץ לסטיבנייג' (Stevenage).
תרגום לעברית
הספר תורגם לעברית על ידי עודד פלד ויצא לאור בהוצאת משכל בשנת 2005.
מאיה בהיר
ביוגרפיה
בהיר נולדה במוסקבה, ברית המועצות. כילדה, החלה ללמוד נגינה על פסנתר בהיותה בת 7. במקביל, שיחקה שחמט. עלתה לישראל באפריל 1973. הייתה סגנית אלופת ישראל לילדות בשחמט לשנת 1978.
בהיר החלה את דרכה העיתונאית בגיל 15 במקומון הבאר שבעי "כל-בי". כבר בגיל 17 הצטרפה לצוות המקומי של "ידיעות אחרונות", ועד גיוסה לצבא סיקרה את תחומי התרבות בעיתון.
לאחר שרותה הצבאי חזרה ל"ידיעות אחרונות". במקביל למדה הוראת מוזיקה במכללה האקדמית לחינוך ע"ש, והיא בעלת תואר "מורה בכירה למוזיקה". כמו כן, למדה בבית הספר לתקשורת של אוניברסיטת ניו יורק בקיץ 1986, כחברה בקבוצת עיתונאים ישראליים צעירים שנבחרו לתוכנית לימודים ייחודית זו.
כעיתונאית
לאחר סיום לימודיה עברה לתל אביב והצטרפה לצוות העיתונאים הארצי של "ידיעות אחרונות". במהלך 15 שנות עבודתה בעיתון היא עסקה בסיקור תחומי התרבות, המוזיקה הקלאסית, המחול והעלייה הרוסית – החל משנת 1989, ועד לפרישתה מהעיתון, בשנת 1999. במהלך עבודתה בעיתון שימשה גם כעורכת בתחומי התרבות ואף ראיינה באופן בלעדי דמויות בינלאומיות מפורסמות מעולם התרבות, ביניהן: הרקדן מיכאיל ברישניקוב, הפסנתרן איוו פוגורליץ', הצ'לן מסטיסלב רוסטרופוביץ' ואחרים. כמו כן, הייתה בין העיתונאים הישראליים הראשונים שנסעו להכין כתבות ברוסיה המתחדשת במגוון נושאים.
בשנת 1998, במהלך חגיגות ה-3,000 לירושלים, זכה הסיפור שכתבה, "ממוסקבה לירושלים", במקום השני בתחרות סיפורים ארצית על ירושלים.
בשנת 1999 נבחרה לייצג את ישראל ביום הולדתו ה-200 של המשורר הרוסי הלאומי, אלכסנדר פושקין, בסדרת אירועים בינלאומיים שאורגנו לנציגי 43 מדינות באתרים המרכזיים במוסקבה.
מיצירתה
מגיל 16 היא כותבת ומלחינה שירים. במהלך עבודתה בעיתון הוציאה לאור קלטת משיריה "דוגמן חוצות" (1990), תקליטור "קרוב ללב" (1999), ותקליטור נוסף – "לכתוב לך שיר" (2005).
בשנת 2006 סיכמה את הקריירה העיתונאית שלה בספר "זהירות, עיתונאית לפניך", שבו תיעדה את הסיפורים המרגשים והמוזרים ביותר שאירעו לה במהלך עבודתה בעיתון.
בגיל 34 החלה קריירה חדשה ככותבת עצמאית – בכתיבה ובעריכה של עיתונים וגם בכתיבה ובהוצאה לאור של ספרים. היא סייעה בכתיבה ובעריכה של ספריהם של ד"ר ליאנה סופר ("חלומות היפנוטיים"), ד"ר חיים אורון, ד"ר איתן מיז'יריצקי ("לחייך בפה מלא - המדריך הישראלי החדש לרפואת שיניים"), וכן דמויות מובילות מעולם הכלכלה והשיווק בישראל – גיל פרץ וגיל אורלי. מאיה בהיר כתבה את הביוגרפיה של יעקב כהן, ראש המועצה הראשון של קריית-אונו ("סולם יעקב"), ושל נעימה תפילין-מנשרי, מובילה חברתית פורצת דרך בעיירה אופקים ובקהילת יוצאי איראן בישראל ("ואהבתי לרעיי כמוני"), ואת ספר המשפחה של אברהם משה לונץ, חוקר ארץ-ישראל העיוור. כמו כן, כתבה או הוציאה לאור את הספרים: "פרקי דוד" על חייו של ראש עיריית בת-ים לשעבר, עו"ד דוד מסיקה; "עם הדוירה מסביב לעולם", סיפור חייו המרתק של נגן הדוירה הבינלאומי אללו אלייב; "אמא ואבא כאחד" – סיפור חייה של מרסל מסיקה; "השושלת" ועוד).
בשנת 2014 יצא לאור הספר "פורצת הדרך מעג'מי" (הוצאת "הקיבוץ המאוחד"), שכתבה עם נאדיה חילו ז"ל, פעילה חברתית, מראשי הקהילה הערבית הנוצרית ביפו, ח"כית לשעבר מטעם מפלגת העבודה.
בשנת 2017 יצא לאור בהוצאת "סטימצקי" הספר שכתבה עם רונית רינת, סגנית מיס תבל לשעבר, "סיפורים מהלב".
לאחר הולדת בתה שיר, בשנת 2000, הוציאה לאור את הספר "הריון זה דבר מצחיק", והחלה לכתוב ולהלחין הצגות לילדים.
תיאטרון הילדים "עתיד בהיר"
תיאטרון הילדים "עתיד בהיר" נוסד בשנת 2004, לאחר צאתו לאור של התקליטור האינטראקטיבי, "שירים שאוהבים ילדים", שכלל גם אנימציות לשירי ילדים שכתבה והלחינה מאיה בהיר. תיאטרון הילדים "עתיד בהיר" מעלה הצגות מקוריות לכל המשפחה ברחבי הארץ. ההצגות מוזיקליות, ובעלות תכנים לימודיים. ההצגות מועלות: במעונות, בגנים, במתנ"סים, בספריות, בקניונים ובמרכזי ספורט למשפחה, באירועים לחברות, בימי כיף לעובדים ולילדיהם באירועים פרטיים. החל משנת 2011 משמש התיאטרון כגוף התיאטרלי המבצע של מופעי השטח של ערוץ הפעוטות "ערוץ הופ!", וכן מותגים של "סבן אינטרנשיונל"
בהיר כתבה והלחינה הצגות ילדים רבות, ביניהן:
כמו כן, כתבה הצגות לתיאטראות ולגופים אחרים, ביניהן "אבן הפלא" לתיאטרון האינדיאני, "דולפי ושודדי המטמון" עבור חברת "מדיה אפקט", את ההצגה "יובל וגולי בעיר המאה" לעיריית תל אביב לרגל חגיגות המאה לעיר. בשנת 2012 תורגמה ההצגה של מאיה בהיר, "חגיגה בסלט", לשפה הערבית, בתמיכת המועצה לתרבות ולאמנות של מפעל הפיס, ועלתה בתיאטרון "אלג'ואל" של העיר סחנין.
אנימציות לשירים מתוך הצגות הילדים של התיאטרון משודרות בערוצי הפעוטות בישראל: "לולי", "הופ" ו"הופ ילדות ישראלית".
מאיה בהיר נשואה לאלון קנול, בעל חברת "הגורם האנושי", השותף עמה בניהול תיאטרון הילדים "עתיד בהיר", לזוג בת.
תעלומה בכחול
עלילת הספר
עלילת הספר נפתחת כאשר הבלש הפרטי הקשוח טראביס מק-גי, גיבורו הראשי של מקדונלד, נשכר על ידי קאטי בר, קאטי בר שגורלה לא שפר עליה. אביה מת בכלא הצבאי לאחר שנאסר על שרצח קצין. נוסף על כך הנוכל אמברוז "ג'וניור" אלן, גבר חייכני וחסון, אשר שבר את ליבה, גנב את כספה והצליח להניח את ידו על האוצר הנסתר שאביה החביא מאז ימי מלחמת העולם השנייה. מק-גי מגלה עד מהרה כי בעברו של "ג'וניור" אלן לא מעט פשעים ומעשים אכזריים, בעיקר כנגד נשים. מק-גי, העובד למען השבת רכוש שנגזל, לבעליו החוקיים, תוך שהוא מקבל כשכר את מחצית הרכוש המושב, מבטיח לסייע לקאטי בתמורה למחצית מן הרכוש שישיב.
הנדסה גרעינית
שמאל|ממוזער|200px|תמונת ראש ב [[MRI]] הנדסה גרעינית הוא ענף בהנדסה העוסק ביישום של פיזיקה גרעינית. יישומים כגון טיפול במתקנים, המשתמשים בריאקציות גרעיניות לשם הפקת אנרגיה, חומרים ומחקר. מתקנים כאלה נקראים כורים גרעיניים. תכנון כורים גרעיניים והמתקנים הקשורים לבנייתם לתחזוקתם ולמעקב אחריהם יכולים להיכלל גם בתחום זה של ההנדסה. התחום כולל גם פיתוח של נשק גרעיני, מחקר כללי כגון היתוך גרעיני, דימות רפואי כדוגמת PET. שמאל|ממוזער|200px|כור גרעיני
תוכניות לימוד בישראל
כיום אין בישראל מסלול אקדמי לתואר ראשון בהנדסה גרעינית. המחזור האחרון סיים ב-2013 במחלקה להנדסה גרעינית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ועימו נחתם הגולל על הכשרת מהנדסי גרעין בארץ לתואר ראשון. בעבר, אפשרה המחלקה להנדסה גרעינית באוניברסיטת בן-גוריון שלושה מסלולי בחירה: מגמת חשמל (מסלול משולב עם הנדסת חשמל), מסלול אנרגיה ומסלול משולב עם הנדסה ביו-רפואית. המסלול היה מסלול מהנדסים בן ארבע שנים וכלל קורסים רבים במתמטיקה, פיזיקה, כימיה, הנדסת חומרים ועוד.
בעבר הייתה בטכניון יחידה שעסקה הנדסה גרעינית אך וברבות השנים עברה אל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. עם סגירת המסלול לתואר ראשון במחלקה להנדסה גרעינית הפכה המחלקה ליחידה וכיום מתקיימים בה לימודים לתארים גבוהים (תואר שני ושלישי) בלבד.
חברי הסגל האקדמי הבכיר ביחידה להנדסה גרעינית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב הם: פרופ' יצחק אוריון (ראש היחידה), פרופ' ארז גלעד ודר' ליאור ארזי.
בין חברי הסגל ביחידה שפרשו לגמלאות: פרופ' אמריטוס יגאל רונן, פרופ' אמריטוס אלכסנדר גלפרין, פרופ' אמריטוס יצחק יעקב ופרופ' אמריטוס מאיר שגב.
היתוך גרעיני
תהליך שבו גרעינים של אטומים מתמזגים לגרעין גדול יותר. תהליך זה כרוך בפליטת אנרגיה רבה, והוא מתרחש בכוכבים ובפצצת מימן.
תרומבאסתניה על-שם גלנצמן
תרומבאסתניה על-שם גלנצמן (באנגלית: Glanzmann's thrombasthenia) היא מחלת דמם קשה ונדירה הנובעת מחוסר או אי תפקוד של הקולטן לפיברינוגן גליקופרוטאין IIb/IIIa הנמצא על גבי טסיות הדם (תרומבוציטים) ומורכב משני חלבונים ממשפחת האינטגרינים αIIb ו-β3. כתוצאה מכך, לא נוצר גשר פיברונוגן בין טסיות שכנות, שבמצב רגיל יוצר את צבר הטסיות, שחוסמות פיזית כלי דם פגום, ועוצרות את הדימום.
תסמינים
תסמיני המחלה הם: דימומים רבים תת-עוריים ומריריות. דימומים מהחניכיים, מהאף, במערכת העיכול, דימום רב במחזור החודשי (ווסתות כבדות), ודימומים מסיביים בעקבות פציעות, לידות וניתוחים. ייתכנו דימומים מסכני חיים.
גנטיקה
תרומבאסתניה היא מחלה גנטית, המורשת בצורה אוטוזומלית רצסיבית, כלומר רק הומוזיגוטים למוטציה חולים ואילו הנשאים בריאים. שני ההורים צריכים להיות נשאים כדי שיוולד ילד חולה. ולכן, המחלה נפוצה בקהילות בהם יש נישואי קרובים או נישואים בתוך הקהילה. בארץ היא נפוצה בקרב היהודים יוצאי עיראק ובקרב הערבים. שני הגנים המקודדים לאינטגרינים αIIb ו - β3 נמצאים על כרומוזום 17 בקרבה רבה 17q21-23.
אבחון
ניתן לאבחן את המחלה בעזרת בדיקות מעבדה. בספירת דם כמות טסיות הדם תקינה וגם גודלן נורמלי. זמן דימום מוארך. בבדיקת איגור (אגרגציה) של טסיות לא נוצר צבר של טסיות בתגובה לאגוניסטים פיזיולוגיים כמו-ADP, אפינפרין, קולגן או תרומבין. אבל, כן בנוכחות ריסטוציטין. ברוב המקרים אין התכווצות קריש. בבדיקה מולקולרית נמצא פגם גנטי (מוטציה) באחד מהגנים ITAG2B או ITGB3 עד כה נמצאו מעל 200 מוטציות שונות אצל חולים בעולם. מפורטות באתר. המוטציות הגורמות למחלה אצל רוב החולים בארץ נמצאו,  דבר המאפשר אבחון נשאים ועוברים חולים בשלב מוקדם של ההריון,  ואפילו בביציות המופרות בהפריה חוץ גופית לפני החזרתם לרחם.
טיפול
טיפול מניעתי כולל שמירה על הגיינת חניכיים. מתן ברזל וחומצה פולית למנוע אנמיה עקב הדימומים הרבים. שימוש בגלולות למניעת היריון למנוע קבלת ווסת.
טיפול בזמן דימום: תרופות נוגדות פיברינוליזיס כמו tranexamic acid ומתן פקטור קרישה VII רקומביננטי. עירוי טסיות, רק בעת מצבים מסכני חיים, וזאת כדי למנוע יצירת נוגדנים לטסיות. במצבים קשים ניתן לרפא את המחלה על ידי השתלת מח עצם.
היסטוריה
המחלה נקראת על שם אדוארד גלנצמן, רופא שווייצרי שתיאר לראשונה את המחלה בשנת 1918. הוא גם נתן לה את שמה תרומבאסתניה, שמשמעותה טסיות-דם [תרומבוציטים] "חלשות". כלומר קיימת בעיה איכותית בתפקוד טסיות-הדם. להבדיל ממחלות שבהן יש בעיה כמותית במספר טסיות-הדם: תרומבוציטופניה - מיעוט של טסיות-דם, תרומבוציטוזיס - ריבוי של טסיות-דם.
ב-1974 Caen & Nurden זיהו את שני החלבונים החסרים בטסיות של החולים - האינטגרינים αIIb ו - β3. בשנת 1990 מופו הגנים המקדדים לחלבונים הללו, ITAG2B ו-ITGB3, ונקבע הרצף שלהם. ב-1991 נמצאו שתי המוטציות הראשונות אצל החולים הישראלים. מוטציה בגן ITAG2B אצל הערבים ובגן ITGB3 אצל היהודים ממוצא עיראקי.
טראוויס מק-גי
טראוויס מק-גי (באנגלית: Travis McGee) הוא דמות בדיונית של חייל לשעבר וחוקר פרטי, הוא הפרוטגוניסט של סדרת ספרי מתח פרי עטו של הסופר ג'ון ד. מקדונלד. הסדרה כוללת 21 ספרים, כאשר בכל שם ספר נכללת צבע מסוים (בדומה של סדר א-ב של סדרת ספרים של סו גרפטון).
מוריץ הנברגר
מוריץ הנברגר (בגרמנית: Moriz Henneberger ; 16 באוקטובר 1878 - 7 באפריל 1959) היה שחמטאי שווייצרי שזכה באליפות השחמט של שווייץ בשנים 1899, 1906 (במשותף), ב-1909, ב-1911 (במשותף) ובשנת 1914 (במשותף).
טראוויס מק-גי
רקע
הסופר ג'ון ד. מקדונלד נולד בפנסילבניה בשנת 1916 ולמד באוניברסיטת סירקיוז, שבמדינת ניו יורק. שם פגש את דורותי ונישא לה ב-1937. נולד להם בן אחד. ב-1939 הוא סיים תואר שני (MBA) באוניברסיטת הרווארד. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת מקדונלד ב-OSS האמריקאי (הארגון שקדם ל-CIA), בחזית המזרח הרחוק והגיע עד לדרגת לוטננט קולונל (סגן-אלוף). מקדונלד חי מרבית ימיו בפלורידה, אשר הייתה גם הרקע למרבית ספרי הבלשים והמתח שלו. הוא מת בגיל 70, במילווקי, ויסקונסין, כתוצאה מסיבוכים לאחר ניתוח מעקפים בלב. הוא כתב 78 ספרים, בנוסף לכ-500 סיפורים קצרים. סרט הקולנוע המצליח פסגת הפחד, שזכה לשתי גרסאות שונות (1962 ו-1991) נעשה על פי ספר פרי עטו. בעיקר ידוע מקדונלד בגלל סדרת הספרים אודות טראוויס מק-גי. מקדונלד החל לכתוב סידרה זו ב-1964, כשהופיע הספר "תעלומה בכחול". בסך הכל כתב 21 ספרים שגיבורם הוא מק-גי, האחרון שבהם ב-1985, שנה לפני מותו, היה "גשם הבדידות הכסוף".
מוריץ הנברגר
הנברגר ייצג את שווייץ באולימפיאדת השחמט 1928, האולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג, בלוח המילואים השיג תוצאה של +2 -6 =2
טראוויס מק-גי
ביוגרפיה דמיונית
בסך הכל נכתבו בסדרת ספנסר 21 ספרים.
Icy
Icy (בעברית: קַר) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הגרמנייה קים פטרס, מתוך אלבום הבכורה שלה, Clarity (2019). הוא יצא לאור ב-28 ביוני 2019, על ידי חברת התקליטים שלה, BunHead. בהמשך, בעקבות חוזה הקלטות עליו חתמה, הופץ מחדש בהוצאת חברות התקליטים אמיגוס רקורדס וריפבליק רקורדס.
רקע וכתיבה
בין 2018 ל-2019 הקליטה פטרס את אלבום הבכורה שלה, במסגרתו הוציאה פטרס שתים-עשרה רצועות בסך הכול. לאחר מכן, הוחלט להוציא את "Icy" כסינגל המוביל מתוכו באותו היום בו הוציאה את האלבום עצמו. בסמוך לכך, פרסמה פטרס עטיפות לשירים נוספים מתוך האלבום, שלא יצאו כסינגלים.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-30 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של "Icy" הועלה לערוץ היוטיוב של קים פטרס ב-15 באוקטובר 2019 וצבר למעלה מ-4.9 מיליון צפיות.
תותח-על
תותח-על (באנגלית: Supergun) הוא תותח בעל קליבר גדול במיוחד או אורך קנה גדול במיוחד. תותחי-על יוצרו על מנת לפגוע בעוצמה חזקה במיוחד במטרות רחוקות. בנוסף, לתותח-על אפקט פסיכולוגי מרתיע על היריב. במהלך ההיסטוריה ניתן למנות שלוש תקופות בנושא זה: תותחי המצור הגדולים של תקופת הרנסאנס, תותחים שיוצרו במלחמת העולם הראשונה והשנייה והפרויקט המודרני שנקשר בשמו של המהנדס ג'רלד בול, שביקש לייצר תותחי-על כתחליף לטילים.
ימי הביניים המאוחרים ותקופת הרנסאנס
בתקופה זו אסטרטגיית המלחמה הבולטת הייתה עריכת מצור על עיר מבוצרת והבקעתה על ידי ארטילריה והסתערות. עם שיפור המגננה היה צורך לשפר גם את התותחים, שירו פגזים עשויים אבן בצורת כדור. שיטה אחת הייתה שימוש בכמות גדולה של אבק שרפה, אך שיטה זו התבררה כמסוכנת ביותר כיוון שגרמה להתפוצצות תותחים, שהרגו בהתפוצצותם את אנשי צוות התותח. אף המלך ג'יימס השני, מלך סקוטלנד נהרג באירוע מעין זה.
הפתרון היה שימוש בכדורי אבן גדולים במיוחד, בקוטר של 50 ס"מ ויותר, שנורו מתוך תותחי ענק עשויים ברזל יצוק או ברונזה. אולם, העלות העצומה שבבניית תותחים כאלו והלוגיסטיקה המסובכת של הבאתם לשדה המערכה לא הוצדקה בעקבות ביצועיהם העלובים יחסית. הטכנולוגיה המתחרה, של ירי פגזי ברזל על ידי סוללת תותחים קלים יחסית הוכיחה את עצמה במבחן עלות/תועלת.
עם זאת, נמשכה בניית תותחי-על כאקט של גאווה ושל לוחמה פסיכולוגית. מבין תותחי-העל הידועים של התקופה ניתן למנות את "פומהארט פון שטייר" ("Pumhart von Steyr") שהוא תותח העל הגדול ביותר של התקופה, בעל קליבר 78 ס"מ, שירה כדור-אבן במשקל 690 ק"ג למרחק 600 מטרים תוך שימוש ב-15 ק"ג אבק שרפה; את "מונס מג" ("Mons Meg", מג ממונס) המוצג בטירת אדינבורו; "דול חריט" ("Dulle Griet") מהעיר גנט בבלגיה; את "תותח הצאר" ואחרים.
מלחמת העולם הראשונה
עד מלחמת העולם הראשונה היה הכוח הארטילרי הגדול ביותר שמור לתותחי-חוף קבועים במקומם שהותקנו בתוך ביצורים שהגנו על חופי בריטניה, יפן, ארצות הברית, צרפת ומדינות נוספות.
לקראת מלחמת העולם הראשונה ראה הצבא הגרמני צורך ביצירת כושר ארטילרי ארוך-טווח ובעל עוצמה, על מנת ליישם את תוכנית שליפן ולחדור את מעוזי הגבול המבוצרים של בלגיה. מתוך לימוד שיטת ההתקפה על פורט ארתור על ידי היפנים במלחמת רוסיה–יפן, בה השתמשו היפנים בתותחי-חוף בקוטר 280 מ"מ אותם עקרו ממקומם והשתמשו בהם לירי תלול מסלול כך שהפגזים יפלו על גג הביצורים, ניסו הגרמנים לייצר הוביצר ייעודי למטרה זו. כך הוצג ההוביצר "ברטה השמנה", שירה תחמושת במשקל 850 ק"ג ובקוטר 420 מ"מ למרחק 12.5 ק"מ.
עד מהרה התברר הקושי להוביל את התותחים בדרכים ולהביאם במועד לקו החזית, לפיכך הם הוסבו לתותחים המותקנים על גבי קרונות רכבת ועל גבי אוניות קרב. התותח הגדול ביותר במלחמת העולם הראשונה היה תותח הרכבת "תותח פריז" הגרמני (תוצרת קרופ), שטיווח את פריז ממרחק 120 ק"מ. גם צבא בריטניה עשה שימוש בתותחים לטווח רחוק, מעל גבי אוניות ורכבות. אולם שיטות ההפצצה מן האוויר שהשתכללו במהלך המלחמה הוכיחו, שוב, יתרון של גמישות, עלות ויעילות על פני התותחים הכבדים.
ברטה השמנה
ברטה השמנה היה תותח כבד מסוג הוביצר בקליבר של 420 מ"מ ואורך קנה של חמישה מטרים. הוא שקל 43 טונות ונדרשו כ-200 חיילים כדי להפעילו.
במרץ 1914 הודגמה הגרסה הסופית של ההוביצר בפני וילהלם השני, קיסר גרמניה ובכירים נוספים. עם פרוץ המלחמה באוגוסט היו מוכנים רק שני תותחים, אך ייצורם נמשך לאורך המלחמה. הופעתו הראשונה של התותח בשדה הקרב הייתה עם פרוץ המלחמה במתקפות על ביצורי לייז', נאמור ואנטוורפן בבלגיה ועל קו הביצורים בצפון צרפת. ההתקפה הצליחה לפורר את הביצורים וזיכתה את התותח בתהילה של "נשק פלא" (בגרמנית: Wunderwaffe). הצלחה זו נבעה מהסיבה שהביצורים נבנו מבטון לא מזוין. בהתקפה על ביצורי ורדן בפברואר 1916 כשלה ההפגזה, ואף שגרמה נזק לביצורים לא הצליחה למוטט אותם. כישלון זה גרם להפסקת ייצור התותחים מדגם זה.
תותח פריז
ייחודו של התותח נבע מכמה עובדות, הראשונה שבהם היא העובדה כי התותח פותח מלכתחילה למטרות של לוחמה פסיכולוגית ופגיעה בריכוזי אוכלוסין. סיבה נוספת היא שהצבא הצרפתי לא הצליח לגלות את קיומו של התותח, ובהמשך לעצור אותו. נוסף על כך, לאחר המלחמה נוצרה לתותח הילה מיוחדת, והוא הפך לאגדה, בעיקר בשל העובדה כי לא נמצא שריד ממנו במשך עשרות שנים. הצלחתו הרבה של התותח שהתבטאה בפגיעתו במורל והפחד הגדול שיצר בקרב תושבי פריז, הייתה מניע מרכזי לבנייתו של ה-V-3, שכונה על ידי היטלר "תותח לונדון".
מלחמת העולם השנייה
במהלך מלחמת העולם השנייה הפעילה גרמניה מספר של תותחי על, הבולטים בהם היה השוורר גוסטב וה-קרופ K5 וכמו כן, הפעילה גרמניה מרגמת מצור עצומה - קרל גרט. גרמניה אף תכננה לבנות תותח על בשם V-3, בעל טווח עצום של 165 ק"מ. התותח כונה "תותח לונדון", בשל הדמיון בין מטרתו של ה-V-3 לבין מטרתו של תותח פריז. התוכנית סוכלה על ידי בעלות הברית, לאחר מאמצים ממושכים.
שוורר גוסטב
לאחר הקמת קו מאז'ינו, הוחלט כי חיוני שיעמוד לרשות הוורמאכט תותח-על המסוגל לחדור את ביצורי הקו הצרפתי. כבר בשלבים המוקדמים היה ברור למדען הראשי של חברת קרופ, כי על התותח להיות בקליבר של 800 מ"מ לפחות והוא ככל הנראה ישקול למעלה מ-1,000 טון.
תותח זה הגדיר מחדש את המושג ארטילריה. משקלו היה 1350 טון, משקלו של כל פגז עמד על 4–7 טון. התותח שחרר פגז פעם ב-45 דקות, למרחק מקסימלי של 48 ק"מ. אורכו היה קרוב ל-50 מטרים, והוא נע מפורק בעזרת רכבות רבות. יכולותיו עלו באופן משמעותי על כל תותח שנבנה אי פעם.
ייעודו המקורי היה כנגד קו מאז'ינו, אך התותח לא היה מוכן בזמן. לכן הוא הופעל לראשונה רק במצור על סבסטופול ביוני 1942. לאחר שהובל לנקודות השיגור שהוכנו עבורו ולאחר שהורכב במקומו בחשאיות הוא החל להפגיז מטרות בעיר סבסטופול בפגזיו הענקיים. הוא הופעל בין 5 ביוני ל-17 ביוני וירה לעבר ביצורים בסביבות העיר. בסך הכל נורו בימים אלה 47 פגזים בעיקר כנגד מחסני תחמושת ובונקרים כבדים. לדוגמה, ב-6 ביוני טיווחו הגרמנים בונקר ששכן 30 מטר מתחת לפני הים וחופה בשכבת בטון בעובי של כ-10 מטרים. הבונקר הוחרב לאחר ירי של 9 פגזים רצופים אל המטרה. התותח היה יעיל והשימוש בו במצור היה מוצלח. השפעתו הייתה מהממת, מהירה ומכריעה ובעזרתו נפלה לבסוף העיר בידי הגרמנים לאחר קרבות מרים ברחובותיה ההרוסים. התותח השני שנבנה מדגם זה נקרא "דורה", אך הוא ירה רק פגזים ספורים בקרב סטלינגרד ופורק. שרידים של שני התותחים נמצאו ביער, כ-50 ק"מ מהעיר קמניץ. ככל הנראה, התותחים הושמדו על ידי הכוחות הגרמנים מחשש שיפלו בידי בעלות הברית.
קרופ K5
קרופ K-5 היה תותח-על גרמני, שיוצר על ידי חברת קרופ, והופעל במלחמת העולם השנייה. טווחו עמד על 64 ק"מ הוא שקל מעל ל-200 טונות. הוא ירה בקצב אש של כ-15 פגזים לשעה, כאשר משקלו של כל פגז עמד על יותר מ-250 ק"ג.
במהלך המלחמה, תותח מסוג זה הפגיז במשך שנתיים את עיר הנמל הבריטית דובר. התותח הוצב בעיר קאלה והיה בעל טווח גדול דיו כדי לאפשר לו לטווח את דובר. בשל הפגזות התותח ופגזיו הכבדים, אשר גרמו לנזק רב ויצרו הפחד ובהלה רבה בעיר, נהגו תושבי העיר להסתתר מאחורי הרים וצוקים. לאחר שנודע על כך למפעילי התותח, החלו לנהוג בטקטיקה אכזרית. לאחר ביצוע ירי של מספר פגזים, שבגינם תושבי העיר היו נכנסים למקומות מוגנים, היו מפסיקים מפעילי התותח את הירי וממתינים לצפירת ההרגעה. מספר דקות לאחר שזו נשמעה ואזרחי העיר חזרו לרחובות, חודשה ההפגזה על העיר.
V-3
V-3 היה תותח-על שתוכנן על ידי גרמניה הנאצית. התותח תוכנן לטווח מקסימלי של כ-165 ק"מ ולקצב אש של 12 פגזים בשעה. מטרת התותח הייתה הפגזת לונדון במשך כל שעות היממה.
תוכניתו של היטלר הייתה ליצור נשק שיטיל טרור על אוכלוסייה אזרחית, כמו טילי ה-V האחרים ובדומה לאפקט שיוצרת הפצצה אסטרטגית. מטרת כלי הנשק הייתה לפגוע ללא הבחנה בריכוזי אוכלוסייה אזרחית בעיר לונדון. לשם ביצוע מטרה זו הוצבו שני תותחי-על במערך בונקרים תת-קרקעיים מבוצרים היטב בחבל מימיאק שבצפון-מערב צרפת. כדי להגדיל ולמקסם את טווח הירי, נבנו הבונקרים כך שהתותחים הוצבו בהם בזווית של 50 מעלות.
תוכניתו של היטלר להרוס את לונדון נגוזה בשנת 1944. לאחר שנודע לחיל האוויר המלכותי על הדבר, הטילו מפציצי אוורו לנקסטר מטייסת 617 על הבונקרים המבוצרים פצצות טולבוי נגד בונקרים במשקל של 5 טון כל אחת, והרסו כליל אותם ואת שני התותחים שהוצבו בהם.
השימוש המבצעי היחיד של התותחים היה בהפגזת לוקסמבורג, אלא שבמבצע זה הם פעלו בגרסה חלקית ולא עם חימושם הייעודי, והם התגלו כבלתי יעילים. בסך הכול נבנו כחמישה תותחים מסוג זה.
רעיון תותח החלל וג'ראלד בול
ג'רלד בול, מהנדס קנדי במקורו, ביקש לבחון אפשרות שימוש בתותח-על על מנת לשגר לוויין למסלול סביב כדור הארץ (כמו בסיפורו של ז'ול ורן, מהארץ לירח). בשנות השישים היה שותף בפרויקט HARP, פרויקט משותף לממשלות קנדה וארצות הברית, במסגרתו הצליחו לירות פגז במשקל 180 ק"ג לגובה 180 ק"מ. הפרויקט בוטל זמן קצר לאחר הצלחה זו, בשל רצונה של קנדה להיבדל מארצות הברית, שהסתבכה במלחמת וייטנאם.
בזכות הידע והניסיון שצבר תכנן בול את ה-GC-45, תותח 155 מ"מ המסוגל לירות לטווח של כ-40 ק"מ. בתותח נעשה שימוש על ידי עיראק במלחמת איראן–עיראק. כך גם נוצר הקשר בין בול לבין סדאם חוסיין, שליט עיראק.
ב-1988 החל בול לעבוד עבור חוסיין ב"פרויקט בבל" (Project Babylon). הרעיון היה לבנות את תותח-העל הגדול ביותר שיוצר אי-פעם ("בבל הגדול"). אורך הקנה היה אמור להיות 156 מטרים, הקליבר - מטר אחד. מטרת התותח הייתה מתן אפשרות להציב לוויין בחלל. באופן מעשי פירוש הדבר היה טווח ירי לכל נקודה בעולם. עד להשלמת "בבל הגדול" תכנן בול עבור הממשל העיראקי סדרת תותחי-על קטנים יותר, לטווחים ארוכים יותר מאשר טילי ה"סקאד" המיושנים יחסית.
מאמצים בינלאומיים נעשו על מנת לעצור את הפרויקט, באנגליה נתפסו חלקים שהיו מיועדים לתותח ובמרץ 1990 חוסל בול בהתנקשות שיוחסה למוסד.
ברכת ההודאה
ברכת מודים או ברכת ההודאה היא הברכה ה-18 בתפילת שמונה עשרה, הברכה השישית בתפילת שבע והברכה השמינית בתפילת תשע. ברכת מודים היא אחת משלוש ברכות ההודאה שבסוף תפילת העמידה, ועניינה הוא הודאה לקב"ה על עניינים שונים. הברכה נאמרת לאחר ברכת העבודה ולפני ברכת שים שלום. בחזרת הש"ץ אומרים לאחר הברכה ברכת כהנים.
נוסח הברכה
נוסח אשכנז:
נוסח הספרדים: וזה נוסח סידורי תימן:
נוסח איטליה
נוסח רומניא
נוסח פרובאנס
נוסח קטלוניה
הנוסחים הקדומים
אולם, ממצאים מן הגניזה הקהירית מגלים כי נוסח זה מורחב מאוד ונלוו עליו תוספות רבות במשך השנים. באופן כללי ניתן להצביע על שני נוסחים עיקריים, נוסח בבל ונוסח ארץ ישראל. ככל הנראה הנוסח הקדום יותר הוא זה שנהג בארץ ישראל והנוסח הבבלי, שהוא הבסיס לנוסח המקובל כיום, הרחיב אותו - תחילה במעט וברבות השנים רבו התוספות.
הנוסח הבבלי
חלוקת הברכה
ניתן לחלק את הברכה לחלקים עיקריים:
מודים דרבנן
בעת חזרת הש"ץ, כשהחזן אומר את ברכת מודים, אומר הקהל "מודים דרבנן" ("מודים של חכמים"). זהו נוסח "מודים" שאינו ברכה (אין חותמים בה בשם ומלכות) והוא כולל קטע של בקשה להמשך ההגנה והגאולה עליהם מודים בברכה ובחלק הראשון של מודים דרבנן.
נוסח תימן
פול לקאקיס
ביוגרפיה
לוקאקיס נולד בעיירה טריטאון שבמדינת ניו יורק, למשפחה בת חמישה ילדים. הוא לא השלים את לימודיו התיכוניים, ובגיל 16 החל לעבוד כמלצר בפאב המיועד להומוסקסואלים בניו רושל. בגיל 17 עזב לניו יורק והחל ללמוד מחול. במהלך שהותו בעיר החל לעסוק בדוגמנות, ועיסוק זה הוביל אותו למילאנו.
ברכת ההודאה
מודים דרבנן
נוסח אשכנז
פול לקאקיס
ביוגרפיה
ב-1987, בעודו באיטליה, הקליט את השיר "(Let's Go Back to My Room) Boom Boom". השיר, בסגנון פופ, כלל טקסטים מיניים שנחשבו בוטים באותה העת. להפתעתו של לקאקיס, הפך השיר ללהיט בקנה מידה עולמי. ברחבי העולם נמכרו למעלה מ-6 מיליון עותקים של הסינגל, הוא הגיע למקום ה-43 במצעד מכירות הסינגלים של בילבורד, למקום ה-60 בטבלת מכירות הסינגלים בבריטניה, למקום השני במצעד הפזמונים הקנדי ולמקום הראשון במצעדי הפזמונים של יפן ואוסטרליה. בעקבות ההצלחה, החתימה אותו חברת התקליטים סייר רקורדס על חוזה הקלטות. באותה תקופה גילה כי הוא נושא את נגיף האיידס. ב-1990 הקליט את האלבום Tattoo It, שכלל גם את "Boom Boom", אך האלבום נחל כישלון. מאז לא הקליט אלבומים חדשים, אך המשיך להופיע, בעיקר במועדוני לילה.
ברכת ההודאה
מודים דרבנן
נוסח הספרדים ונוסח פרובאנס
פול לקאקיס
ביוגרפיה
ב-1994, כששיא הקריירה שלו מאחוריו, ניסה את מזלו בלוס אנג'לס, אך משלא הצליח, החל לעסוק בזנות, והתמכר לסמים ולאלכוהול. ב-1997 נכנס לתוכנית שנים עשר הצעדים לגמילה. זמן קצר לאחר מכן לקה ב-PCP, דלקת ריאות האופיינית לבעלי מערכת חיסונית חלשה.
מאז 2001 גילם לוקאקיס מספר תפקידים בקולנוע ובטלוויזיה. בשנת 2007 השתתף גם במחזה שהועלה בתיאטרון לוריין האנסברי בסן פרנסיסקו. חלק מהתפקידים אותם גילם היו של נשאי איידס. הוא מופיע לעיתים עם שיריו משנות ה-80, וב-2003 אף הופיע בישראל.
ברכת ההודאה
מודים דרבנן
נוסח קטלוניה
על הנסים
בפורים ובחנוכה אומר המתפלל בברכת מודים את נוסח על הנסים. כפי שניתן להסיק משמה, תוספת זו באה להודות לקב"ה על הנסים אשר אירעו בימי חנוכה ופורים לעם ישראל. מוסיפים את "על הנסים" בין המשפט "כי מעולם קיוינו לך" (שורה 7) ל"ועל כולם" (שורה 8). אם שכח לומר "על הנסים" וסיים את הברכה, אינו חוזר אלא ממשיך בתפילתו כרגיל.
עשרת ימי תשובה
בעשרת ימי תשובה מוסיפים תוספת הקשורה לימים אלה: "וכתוב לחיים טובים (כל) בני בריתך". לפי נוסח אשכנז, נוסח ספרד, ונוסח פרובאנס מוסיפים תוספת זו בין "לעולם ועד" ל"וכל החיים", למנהג הספרדים ונוסח קטלוניה מוסיפים אותה לאחר "וכל החיים יודך סלה" לפני "ויהללו", ובנוסח איטליה מוסיפים אותה לפני החתימה. אם שכח לומר תוספת זו אינו חוזר אלא ממשיך בתפילתו כרגיל.
זכור רחמיך
אצל כמה ראשונים וגאונים מובאת תוספת לנוסח זה. בסידור רב עמרם גאון מובאת תוספת ארוכה:. ואחר כך אומרים "ועל כולם...תמיד שמך מלכנו לעולם ועד" ואז מוסיפים "וכתוב לחיים טובים כל בני בריתך". מנהג זה השתמר בנוסח איטליה, אך הנוסח שם קוצר והתוספת של "וכתוב לחיים" נאמרת סמוך לברכת "הטוב שמך", כלומר מיד לאחר התוספת חותמים בברכה "הטוב שמך וכו'".
כיום מנהג אשכנז המזרחי לומר את הנוסח "זכור רחמיך" בחזרת הש"ץ במוספי ראש השנה ובחזרות הש"ץ של כל תפילות יום כיפור, כאשר הם מוסיפים אותו לפני "וכתב לחיים", ובנוסח רומניא אמרוהו בכל תפלות עשרת ימי תשובה קודם "ועל כלם", ואילו "וכתוב" מוסיפין לפני "ויהללו ויברכו".
אצל הרמב"ם הנוסח הוא הרמב"ם מציין שהתוספת נאמרת סמוך לחתימת הברכה. כשיטת הרמב"ם נוהגים עד היום יהודי תימן, וכך גם הנוסח בסידור רב סעדיה גאון (ללא המלים "ה' אלהינו").
יצחק לוי
הרב יצחק לוי (נולד ב-6 ביוני 1947) הוא איש ציבור ישראלי. היה יושב-ראש מפד"ל, חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל.
ביוגרפיה
לוי נולד בעיר קזבלנקה שבמרוקו לאורה ולדניאל יצחק לוי, לימים ח"כ מטעם המפד"ל. אחיו הם הרב שלמה לוי ופרופסור יהודה לוי. עלה ארצה בשנת 1957.
בצעירותו למד בישיבה תיכונית נתיב מאיר ולאחר מכן בישיבת הכותל בירושלים. שירת כרב-סרן בצה"ל. בעל השכלה תיכונית והסמכה לרבנות. במקצועו הוא רב ומחנך.
כיהן בעבר כראש הישיבה התיכונית "בית יהודה" בכפר מימון, היה מזכ"ל התנועה הדתית וחבר ההנהלה הארצית של תנועת בני עקיבא והמזכירות העולמית. כיום עומד בראש הוועד המנהל של המכללה האקדמית לחינוך חמדת הדרום.
פעילות פוליטית
בשנת 1983 פרש מהמפד"ל יחד עם הקבוצה שהקימה את סיעת מצ"ד, וחזר עמם למפד"ל בשנת 1986. באותה שנה מונה לכהן כמזכ"ל המפד"ל. בשנת 1988 נבחר לראשונה לכנסת מטעם המפד"ל, ובשנת 1996 מונה בממשלת בנימין נתניהו לשר האנרגיה ולשר התחבורה, אך שלושה שבועות לאחר הקמת הממשלה ויתר על תיק האנרגיה לצורך הקמת משרד התשתיות הלאומיות לשר אריאל שרון. בשנת 1998, משנפטר יו"ר המפד"ל, השר זבולון המר, נבחר לוי למחליפו כיו"ר המפד"ל וכשר החינוך והדתות (במשרד הדתות כיהן רק עד 13 בספטמבר 1998). בשנת 1999 מונה לשר השיכון והבינוי בממשלת ברק והתפטר מן הכנסת. בשנת 2000 פרש מהממשלה בעקבות ועידת קמפ דייוויד.
במהלך מבצע חומת מגן (8 באפריל 2002) נכנס לכהן בממשלת האחדות בראשות אריאל שרון כשר בלי תיק ועם פרישת האיחוד הלאומי מהממשלה, בספטמבר אותה שנה, מונה לשר התיירות. בשנת 2003 נבחר שוב לחבר כנסת ומונה לסגן שר הדתות. משפורק משרד זה היה לסגן שר במשרד ראש הממשלה. בשנת 2004 תיאם עמדות עם יו"ר המפד"ל אפי איתם והם התפטרו מתפקידם בקואליציה עקב התנגדותם לתוכנית ההתנתקות.
בפברואר 2005 פרש מהמפד"ל, יחד עם אפי איתם, במחאה על הישארותה בקואליציה של ממשלת שרון והשניים הקימו את מפלגת אח"י. באותה השנה התמזגה הסיעה אל תוך האיחוד הלאומי, שבה היה חבר עד פרישתו מהחיים הפוליטיים בחודש דצמבר 2008, עקב יציאה לפנסיה.
חוקים שיזם
בין החוקים שיזם לוי במהלך כהונתו בכנסת:
חיים אישיים
לוי הוא תושב כפר מימון שבנגב, נשוי ואב לחמישה. ב-2 בנובמבר 2000 שכל את בתו, איילת השחר, שנרצחה בפיגוע מכונית התופת ליד שוק מחנה יהודה בירושלים.
דיאמונד הד
דיאמונד הד (אנגלית: Diamond Head) היא אחת מהלהקות המרכזיות והבולטות שיצאו מתנועת הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי, ואלבום הבכורה שלה, Lightning To The Nations נחשב לקלאסיקה של הז'אנר. דיאמונד הד מוכרת בעולם המטאל בעיקר כלהקה שחברי מטאליקה מרבים להצהיר עליה כהשפעה מוזיקלית וגם לבצע גרסאות כיסוי לשיריה על הבמה, ובאולפן ההקלטות.
פעילות
ב־1994 הלהקה התפרקה שוב, והתאחדה רק ב־2002 לטובת סיבוב הופעות משותף עם מגאדת'. ואילו ב־2004 הסולן שון האריס עזב וניק טארט החליף אותו, כשהלהקה הוציאה את אלבום הקאמבק השני שלה ב־2005.
יחסי הממלכה המאוחדת–לוב
היחסים בין לוב לבריטניה היו בתחילה קרובים וחיוביים לאחר שכוחות הצבא הבריטי סייעו לכוחות המורדים להפיל את משטרו של מועמר קדאפי במלחמת האזרחים בלוב בשנת 2011. גורמים רשמיים בריטים ביקרו בלוב מספר פעמים מאז, כולל שני ביקורים של ראש הממשלה דייוויד קמרון שהתקבל לקול תשואות ההמונים. כוחות הצבא הבריטי מסייעים גם בהכשרת הצבא הלאומי של לוב כחלק משיתופי פעולה רחבים יותר בענייני ביטחון. תנאי הביטחון הידרדרו מאז 2014, אז בריטניה השעתה את הפעולות משגרירותה בטריפולי, למלחמת אזרחים שנייה.
התקופה הקולוניאלית וממלכת לוב (1943–1969)
לוב הייתה מושבה איטלקית במשך תקופה ארוכה, מתחילת המאה ה-20 עד מלחמת העולם השנייה, כאשר טריפוליטניה וקירנאיקה נכבשו על ידי בריטניה ופזאן כבשה על ידי צרפת. לאחר המלחמה ארגן האו"ם משא ומתן לדה-קולוניזציה של לוב. המשא ומתן היה מוצלח וב-24 בדצמבר 1951 הוקמה ממלכת לוב בהנהגתו של המלך אידריס.
תחת אידריס, לוב קיימה מערכת יחסים קרובה עם בריטניה גם לאחר שיחסיהם עם מדינות ערב אחרות הדרדרו בגלל משבר סואץ ב-1956.
לוב תחת קדאפי (1969–2011)
היחסים לאחר הפיכתו של מועמר קדאפי ב-1969 היו גרועים ביותר, כשממשלת קדאפי נקטה בעמדה נגד המערב ופיתחה נשק להשמדה המונית. היחסים המעורערים כללו גם עימותים ישירים כמו רצח איבון פלטשר, הפצצת ארצות הברית ב-1986 על לוב והפגיעה בטיסה 103 של פאן אמריקן.
למרות הכישלונות הללו, היחסים החלו להשתפר במהלך שנות ה-90, והגיעו לשיא בדצמבר 2003 כאשר לוב הודיעה כי תנטוש את תוכניות הנשק להשמדה המונית. לאחר מכן נסע ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר לטריפולי, נפגש עם קדאפי והכריז על "מערכת יחסים חדשה" בין המדינות.
לאחר מכן, שוטרים מלוב הוכשרו בבריטניה בהליכים באנגלית ובנהלי ביטחון, למשל הליכי משפט פלילי והליכים וטכניקות עצירה וחיפוש.
מלחמת האזרחים
אף על פי שהיחסים השתפרו תחת הנהגתם של טוני בלייר וגורדון בראון, הם שוב התדרדרו ב-2011 עם פרוץ מלחמת האזרחים בלוב. ראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון, גינה את האלימות "המחרידה והבלתי מתקבלת על הדעת" שהופעלה נגד מפגינים, והפגנות נגד קדאפי פרצו בשגרירות לוב בלונדון. בריטניה הקפיאה את נכסי משטר קדאפי במדינה והצטרפה לצרפת בדחיפה להתערבות צבאית נגד כוחות ממשלת לוב. קבוצה בשם "הפילו את העריצים" כבשה את אחוזתו של סייף אל-אסלאם קדאפי בלונדון וקראה למשפחת קדאפי לעזוב את לוב.
לאחר שבועות של שתדלנות מצד בריטניה ובעלות בריתה, ב-17 במרץ 2011 אישרה מועצת הביטחון של האו"ם התערבות צבאית בלוב. יומיים לאחר מכן שיגרו בריטניה וארצות הברית למעלה מ-110 טילי טומהוק לעבר יעדי המשטר לפני ששלחו מטוסי קרב להגן על אזרחים. ממשלת לוב גינתה את ההתערבות כקולוניאליזם על ידי "האויב הצלבני" וטענה כי הפצצות בבריטניה מכוונות לאזרחים.
בריטניה גירשה את שגריר קדאפי במאי וניתקה את קשריה האחרונים עם לוב של קדאפי ב-27 ביולי, על ידי שלילת הכרתה הדיפלומטית במשטר קדאפי והעברתה למועצת המעבר הלאומית. שדרות המשרד הלוביות וכל אנשי השגרירות שנותרו גורשו מהארץ ושגרירותה הושבתה.
משטר קדאפי נותר מתריס גם כשהופצץ על ידי כוחות בריטניה; כאשר פרצו המהומות בבריטניה באוגוסט 2011, סגן שר החוץ של המשטר חאלד קים האיץ בקמרון לפרוש באומרו כי "דייוויד קמרון איבד את כל הלגיטימיות וחייב ללכת", בתגובה לדיבורים של קמרון על קדאפי. ההודעה קראה גם להתערבות צבאית בינלאומית בבריטניה, והטלוויזיה הלובית דיווחה טענות שווא כי הממשלה הבריטית השתמשה בשכירי חרב אירים וסקוטים נגד פורעים.
בעקבות מלחמת האזרחים, פרצה שערורייה בבית הספר לכלכלה של לונדון בגלל קשריו למשטר קדאפי. בעקבות הגילויים מנהל ה-LSE, סר האוורד דייוויס התפטר ב-3 במרץ 2011 כשהוא טוען ל"טעויות שיפוט".
לוב שלאחר קדאפי (2011-הווה)
בריטניה הכירה רשמית במועצת המעבר הלאומית של המורדים (NTC) כממשלת לוב ביולי 2011, גירשה את הדיפלומטים שנותרו ממשטר קדאפי והזמינה את ה- NTC למנות שגריר ולהשתלט על שגרירות לוב בלונדון, מה שאכן נעשה ב-10 באוגוסט.
הדחתו של קדאפי הובילה את המשטרה הבריטית לפתוח מחדש בחקירותיהם ברצח איבון פלטשר והפלת טיסה 103 של פאן אמריקן. ה-NTC הבטיחה לשתף פעולה עם החקירה ובדצמבר 2012 הודיע שגריר לוב בבריטניה כי כל התיקים הנוגעים ללוקרבי ישוחררו. בעקבות זאת בינואר 2013 הגיעה הידיעה לפיה שוטרים סקוטים יבקרו בלוב כדי לערוך את חקירתם.
בינואר 2013 פרסמה ממשלת בריטניה אזהרת מסע המפצירה באזרחים בריטים לעזוב את העיר בנגאזי בשל "איום ספציפי וממשמש על מערביים". ראש ממשלת לוב, עלי זידאן, אמר כי המהלך הוא "הגזמה", אך שהוא יכול להבין את המניעים העומדים מאחורי זה. דייוויד קמרון ביקר שוב בלוב ב-31 בינואר, ונפגש עם זידאן וכן עם נשיא הקונגרס מוחמד מג'אריף. הוא הבטיח שיתוף פעולה נוסף בהכשרת כוחות הביטחון של לוב ואמר כי "העם הבריטי רוצה לעמוד איתך."
בריטניה השעתה את הפעילות משגרירותה בטריפולי ב-2 באוגוסט 2014 עקב עלייה באלימות בעקבות מלחמת האזרחים בעיר. היחסים הדיפלומטיים עם לוב נותרו מאחר שצוות השגרירויות המשיך לעבוד מתוך תוניסיה השכנה. צוות השגרירות צייץ כי הלחימה התפשטה לאזורים הסמוכים לשגרירות ולא היה בטוח לפעול שם, אך הם קיוו לחזור בהקדם. עם זאת המצב התפתח למלחמת אזרחים שנייה מתמשכת.
מלחמת האזרחים השנייה
ביולי 2015 הוועדה הנבחרת לענייני חוץ החלה בחקירת התערבות ממשלת בריטניה בלוב, ובעקבותיה התמוטטות ממשלת לוב. יו"ר הוועדה קריספין בלאנט אמר כי "זה התברר כקטסטרופה עבור תושבי לוב. ועכשיו זו בעיה הולכת וגוברת עבורנו, כאשר אויבנו ללא ספק, דאעש, מתחיל לבסס שליטה על אזורי לוב. בנוסף משבר ההגירה - כל אזור בו מתמוטטת רשות המדינה מעלה כמובן בעיות עבורנו בכל העולם."
בשנת 2018 אמר שר משרד החוץ אליסטר ברט, שעסק בענייני לוב משנת 2010 עד 2013:
קטלין סוקה
קטלין סוקה (בהונגרית: Szőke Katalin; 17 באוגוסט 1935 – 27 באוקטובר 2017) הייתה שחיינית הונגרית, אלופה אולימפית (הלסינקי 1952), אלופת אירופה (טורינו 1954) ושיאנית עולם.
ביוגרפיה
סוקה נולדה בבודפשט. היא התאמנה בתחילת דרכה אצל אימרה שארושי מהיותה בת 9 ועד גיל 11. בהמשך היא התאמנה אצל סטפן הוניאדפי.
אלופה אוליפית
באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכתה סוקה בשתי מדליות זהב. הראשונה במשחה היוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:06.8 דקות והשנייה במשחה השליחות 4x100 מטר חופשי, ביחד עם האחיות אילונה נובק ואווה נובק ז'ראר וכן יהודית תמש בשיא עולם חדש של 4:24.4 דקות, לפני נבחרת הולנד (4:29.0 דקות) וארצות הברית (4:30.1 דקות).
אלופת אירופה
באליפות אירופה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1954 זכתה סוקה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:05.8 דקות, לפני בת ארצה תמש (1:06.7 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:30.6 דקות.
לאולימפיאדת מלבורן (1956) הגיעה סוקה בכושר לא טוב והיא לא הצליחה לשחזר את הישגיה מהמשחקים האולימפיים הקודמים. בשלב המוקדמות היא שחתה 100 מטר חופשי בתוצאה יחסית חלשה עבורה 1:08.0 דקות ולא הצליחה להתברג אפילו לשלב חצי הגמר. היא סיימה במקום 17. במשחה השליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מריה ליטומריצקי, יהודית תמש וולריה ג'נגה הן סיימו במקום שביעי בתוצאה של 4:31.1 דקות.
חייה האישיים
סוקה התחתנה עם קלמן מרקוביץ' שחקן כדורמים בעל שתי מדליות זהב אולימפיות מהלסינקי ומלבורן. לאחר המשחקים האולימפיים במלבורן היא הצטרפה למשלחת האתלטים מהונגריה שהוזמנו על ידי נשיא ארצות הברית אייזנהאואר לביקור של שלושה חודשים עקב המשבר בהונגריה לאחר המרד ההונגרי. בסופה של השהות הקצרה היא החליטה להגר לארצות הברית יחד עם בעלה השני, שחקן הכדורמים ארפד דומיון בעל מדליית זהב אולימפית ממלבורן. הם עברו להתגורר בקליפורניה.
תארים והישגים
סוקה נפטרה בלוס אנג'לס ב-27 באוקטובר 2017.
ג'ימי ברונו
ג'ימי ברונו (באנגלית Jimmy Bruno נולד ב-22 ביולי 1953) הוא גיטריסט ג'אז אמריקאי.
ג'ימי ברונו נולד בפילדלפיה, פנסילבניה והחל לנגן בגיל 7, בגיל 19 החל את הקריירה המקצועית שלו. ב-1973 החל לנגן בתזמורתו של באדי ריץ' וערך איתה סיבוב הופעות עולמי. ומאוחר יותר היה לגיטריסט הראשון והיחידי שהוביל את הרכבו של פרנק סינטרה. בשנת 1995 הקליט יחד עם הוארד אלדן ופרנק ויניולה אלבום משותף.
שברולט
שברולט (באנגלית: Chevrolet), לעיתים נקראת שבי (Chevy), היא חטיבה של יצרנית הרכב האמריקנית ג'נרל מוטורס. החברה נוסדה בשנת 1911, וצורפה לתאגיד ג'נרל מוטורס בשנת 1917.
הקמת החברה
בשנת 1916 רכש דוראנט את מניות השליטה בג'נרל מוטורס, ובשנת 1917 הוא מונה לנשיא החברה ומיזג לתוכה את שברולט, כחטיבת מותג.
שברולט נחשבת למותג העממי, המוכר והנמכר ביותר של ג'נרל מוטורס. בשוק הרכב האמריקני היא הגיעה לשיאה בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20.
ייצור שברולט בדרום קוריאה
בשנת 2001 רכשה חברת ג'נרל מוטורס את חברת דייהו מוטורס שפשטה את הרגל. והחלה לשווק את הרכבים שייצרה במקור דייהו תחת שם המותג "שברולט", בין השאר:
נתוני מכירות
על פי נתוני קארזון (עיבוד מאגר רכבים פרטים ומסחרים עד 3.5 טון):
פרנץ קאהן
קורות חיים
קאהן נולד בפלזן שבבוהמיה, אז בתחומי אוסטרו-הונגריה. אביו היגר בצעירותו עם אחיו לארצות הברית וחזר לעיר, שם התחתן ונולדו לו שני ילדים, פרנץ וסטלה. ההורים נפטרו והותירו את ילדיהם יתומים. פרנץ הצעיר הצטרף, בזמן לימודיו בבית הספר התיכון, לתנועת הנוער היהודית "תכלת לבן". לאחר שהחל את לימודי המשפטים גויס, בזמן מלחמת העולם הראשונה, לצבא האוסטרי ושרת כקצין בחזית המזרח, שם נפצע ואבד את זרועו. לאחר שהות בבית חולים לשבויי מלחמה בנורווגיה חזר לפלזן, והשלים את לימודי המשפטים. בשנת 1921 מונה למזכיר הכללי של הפדרציה הציונית בצ'כוסלובקיה וכחבר הנהלתה. הוא היה אחראי על ארגון רוב הקונגרסים הציוניים בתקופה שבין מלחמות העולם. כמו כן עבד במשרדי תנועת 'החלוץ' ופעל בשיתוף פעולה הדוק עם יעקב אדלשטיין לקידום עליית צעירים יהודים לפלסתינה.
עם סיפוח צ'כוסלובקיה על ידי גרמניה הנאצית ב-1938 היה קאהן פסימי באשר לגורל היהודים במדינה, ובפרט לא חשב שתצמח תועלת ליהודים משיתוף פעולה עם הכובש הנאצי. עם זאת, החליט קאהן להישאר במדינה, מתוך מחשבה שיוכל לקדם את האינטרסים הציוניים בצורה טובה יותר בגולה. יחד עם אשתו אולגה (לבית פרידלר), היגר בסוף שנת 1938 מהעיר אוסטרובה לכיוון העיר פראג, בעוד את שני ילדיו, שושנה ורפאל, שלח ארצה במסגרת עליית הנוער. קאהן ואדלשטיין היו אנשי הקשר הרשמיים של המוסדות הציוניים, כמו גם של האס-דה (שרות הביטחון הנאצי) ומוסדות המדינה הצ'כוסלובקית.
קאהן לקח חלק חלק בקונגרס הציוני ה-21 שהתקיים בסוף אוגוסט 1939 בז'נבה. הוא סירב להצעת חבריו לקונגרס להעתיק את מקום מגוריו לשווייץ.
לאחר גירוש אדלשטיין לגטו טרזינשטט בדצמבר 1941 המשיכו קאהן ואשתו לעבוד שנה נוספת במשרד התרבות היהודית בפראג. בסוף ינואר 1943 נעצר קאהן יחד עם אשתו ופעילים ציונים נוספים והוגלה לגטו טרזינשטט. קאהן לא הביע רצון למלא תפקיד משמעותי במועצת הזקנים של הגטו, בין היתר משום שהוטלה עליה מלאכת הכנת רשימת הנידונים לגירוש באקציות. אף על פי כן, לקח על עצמו את תפקיד מנהל מערך ההרצאות במחלקת התרבות, תוך שימת דגש על עבודה עם נוער, ציונות ויהדות. מאמצים רבים שנעשו על ידי גורמים מחוץ לארץ להביא לשחרורו, העלו חרס. בחגיגת הרצל בגטו בשנת 1944 נשא ד"ר קאהן את נאומו האחרון, וסיימו במילים "עם ישראל חי".
בתאריך 4 לאוקטובר 1944 הוגלה קאהן יחד עם מרבית מנהיגי הגטו ומשפחותיהם למחנה ההשמדה אושוויץ בירקנאו, שם, בסמוך להגעתו, נרצח בתאי הגזים.
אליפות וימבלדון 1988
אליפות וימבלדון 1988 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-20 ביוני והסתיימה ב-4 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
הפרסים
מנצחי תחרויות קיבלו את הפרסים הבאים:
סך הפרסים באליפות היה £2,612,126.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות 16 המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
במשחק הגמר סטפן אדברג משוודיה נפגש עם בוריס בקר ממערב גרמניה וניצח אותו ב-4 מערכות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. 16 טניסאיות זכו לדירוג:
במשחק הגמר שטפי גראף ממערב גרמניה נפגשה עם מרטינה נברטילובה מארצות הברית וניצחה אותה ב-3 מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות ארצות הברית הפתוחה, אליפות צרפת הפתוחה ואליפות אוסטרליה הפתוחה. בכך היא זכתה ב-4 ניצחונות גראנד סלאם בתחרויות נשים במהלך שנת 1988. בנוסף לכך, בשנה זו היא זכתה במדליית זהב אולימפית.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. 16 זוגות דורגו:
במשחק הגמר קן פלאק ורוברט סגוסו מארצות הברית נפגשו עם ג'ון פיצג'רלד מאוסטרליה ואנדרס יאריד משוודיה וניצחו אותם ב-4 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם בתחרות באולימפיאדת סיאול.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. מנצחות תחרות 1987 לא השתתפו בתחרות זו. 16 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר שטפי גראף ממערב גרמניה וגבריאלה סבטיני מארגנטינה נפגשו עם לריסה סבצ'נקו ונטליה זברבה מברית המועצות וניצחו אותן ב-3 מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. 16 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר שרווד סטיוארט וזינה גרסיון מארצות הברית שיחקו נגד הזוג האמריקאי הלא מדורג קלי גונס וגרטכן מג'רס וניצחו אותם בשתי מערכות.
ישראל בווימבלדון
עמוס מנסדורף היה הטניסאי הישראלי הראשון שקיבל דירוג בתחרות וימבלדון. בתחרות הגברים הוא דורג במקום ה-15. בסיבוב הראשון הוא ניצח את גורן איוונישביץ' מיוגוסלביה ב-4 מערכות. בסיבוב השני הוא נפגש עם דייגו נגריסו מאיטליה ופרש במהלך המערכה השלישית.
בסיבוב הראשון גלעד בלום הפסיד לאריק ילן ממערב גרמניה ב-4 מערכות.
הוקון השביעי, מלך נורווגיה
הוקון השביעי, מלך נורווגיה (3 באוגוסט 1872 – 21 בספטמבר 1957) היה מלך נורווגיה הראשון לאחר פירוק האיחוד עם שוודיה ב-1905 ועד מותו. הוא נודע בהתנגדותו האיתנה לפלישת גרמניה הנאצית לארצו במלחמת העולם השנייה.
ראשית חייו
הוקון נולד ב-3 באוגוסט 1872 בשם קרל למשפחת המלוכה של דנמרק. אביו היה מלך דנמרק העתידי פרדריק השמיני, ואחיו הבכור היה מלך דנמרק העתידי כריסטיאן העשירי.
משפחתו שימשה כמשפחת המלוכה הדנית מאז שנת 1448, וכמה מבני משפחתו אף שימשו כמלכי נורווגיה בעבר.