cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דוקטור הו
הדוקטור
על פי הפרקים המתוכננים שלא שודרו, הדוקטור אמור היה לגלות פרטים לגבי גלגול קודם שלו (שקדם לגוף הראשון שלו כדוקטור) שנודע בשם "האחר". בסרט הטלוויזיה משנת 1996 התגלה כי הדוקטור הוא בחלקו בן-אנוש, אך פרט זה לא זכה, בינתיים, להתייחסויות נוספות בסדרה החדשה, והוא אף סותר מידע שהופיע בסדרה המקורית. מעריצים שניסו לתת הסבר לגילוי הזה במסגרת ההגיון הפנימי של הסדרה העלו את האפשרות שרק בגלגולו השמיני היה הדוקטור חצי-אדם. ביסוס לאפשרות זו ניתן למצוא בסיפור "Mawdryn Undead" מהעונה העשרים (הדוקטור החמישי), שם נטען כי אדוני זמן יכולים "לשנות גזע" בין התחדשות אחת לאחרת. בעבר אף הועלתה האפשרות שהדוקטור יהיה אשה באחד מגלגוליו - אפשרות שנזנחה בסופו של דבר אך קיבלה ביטוי בפארודיה "Curse of Fatal Death", בה עובר הדוקטור סדרה של התחדשויות ובסופו של דבר הופך לאשה, בגילומה של ג'ואנה למליי - שחקנית שעל פי שמועות הייתה מועמדת לגלם את הדוקטור האשה בסדרה האמיתית (לבסוף היה שימוש בדבר זה בהתחדשות של המאסטר למיסי בעונה 8 ובהתחדשות של גנרל גאליפריי בעונה 9, שלפי דבריו היה בכל חייו אישה והפך רק פעם אחת לגבר, וכן בהתגלמות ה-13 של הדוקטור).
בסוף עונה שבע הוצג דוקטור לא ידוע שאותו מגלם השחקן ג'ון הארט ורק נאמר שעשה מעשה שאותו הדוקטור מחשיב נוראי כל כך עד שאינו קורא לו אפילו הדוקטור. הסיפור שלו סופר בהרחבה ב-23 בנובמבר 2013, במהלך ספיישל חגיגי (לרגל חגיגות ה-50 שנה לסדרה) שהיה באורך של סרט מלא והוקרן בתלת מימד ובבתי קולנוע נבחרים בבריטניה.
עד לשנת 2005 "ההתחדשות" של הדוקטור עובדה כחלק מהסיפור, אבל אחרי ההפסקה הארוכה בסדרה הוחלט לא להחליף את השחקנים בפרק הראשון, כדי לא לגרום לבלבול בקרב צופים החדשים. בהתאם לכך הדוקטור התשיעי (בגילומו של כריסטופר אקלסטון) מופיע בתחילת הסדרה, ללא הופעתו של הדוקטור השמיני, אולם הוא מזכיר את דמותו הקודמת ורומז על כך שהתחדשותו קרתה לאחרונה. מפיקי הסדרה החדשה הסבירו כי לסצנת התחדשות בראשיתו של פרק ראשון המיועד לציבור שברובו לא הכיר את הסדרה המקורית לא יהיה האפקט הרגשי שמתלווה לסצנה שכזו, והיא תגרום לבלבול מיותר אצל הצופה.
ב-1 ביוני 2013 הוכרז כי מאט סמית, שגילם את התגלמותו ה-11 של הדוקטור, יעזוב את הסדרה ויתחדש במהלך ספיישל חג המולד 2013, שישודר ב-25 בדצמבר 2013. ב-4 באוגוסט 2013 הוכרז כי מחליפו יהיה פיטר קפלדי, שהשתתף כדמות משנית בעונה הרביעית ("להבות פומפיי"). ההתחדשות עצמה התרחשה בספיישל חג המולד 2013: "זמנו של הדוקטור". המעבר מהדוקטור ה-11 ל-12 הייתה ההתחדשות הקצרה ביותר שקרתה עד היום. בסוף 2017 עזב קפלדי את התפקיד, והוחלף על ידי ג'ודי ויטאקר באוקטובר 2018, האישה הראשונה שגילמה את הד"ר. בנובמבר אותה שנה צללו נתוני הצפייה של הסדרה חדות, כשצופים רבים התלוננו על כך שהעלילה נעשתה תקינה פוליטית מדי אחרי שפרקים הציגו מפגש עם רוזה פארקס וגבר שנכנס להריון.
ב-8 במאי 2022 הוכרז כי שוטי גטווה לוהק לתפקיד הדוקטור ומתעתד להתחיל לגלמו בשנת 2023.
ב-23 באוקטובר 2022 הוכרז באופן רשמי כי דייוויד טננט יחזור לגלם את הדוקטור אחרי ג'ודי ויטיקאר, ויהיה הדוקטור ה-14. שוטי גטווה, שהוכרז לפני כן, יהיה הדוקטור ה-15 ויגיע מיד אחריו.
שחקנים שגילמו את הדוקטור בטלוויזיה
ב-1983, ביום השנה ה-20 לסדרה, גילם ריצ'רד הארנדול את תפקיד הדוקטור הראשון בסרט הטלוויזיה "חמשת הדוקטורים", כיוון שויליאם הארטנל נפטר ב-1975. בספיישל חג המולד בשנת 2017 התפקיד גולם על ידי דייוויד בראדלי. טרוטון ופרטווי מתו אף הם ב-1987 וב-1996 בהתאמה. שני סרטי "דוקטור הו" הופקו בשנות השישים בכיכובו של פיטר קאשינג, אך הם חורגים באופן מהותי מהקו שהתוותה הסדרה בהמשך דרכה - למשל, הדוקטור של קאשינג הוא בן אנוש ולא חייזר - ולפיכך הם נחשבים מחוץ לקאנון, והדוקטור של קאשינג אינו נכלל בספירה הרגילה של הדוקטורים. בסיפור "משפטו של אדון זמן", שהיווה את כל העונה ה-23, נטען כי התובע במשפטו של הדוקטור, הואליארד (מייקל ג'ייסטון), אינו אלא זיקוק של צידו האפל של הדוקטור שניתק ממנו בין הגוף ה-12 לגוף האחרון שלו (אף על פי שבסדרה החדשה הדוקטור מקבל עוד מחזור התחדשיות חדש).
מלווים
לדוקטור נלווים כמעט תמיד שותפים למסע. (למעט מקרים חריגים; בפרק "The Deadly Assassin" הדוקטור הרביעי מטייל לבד אחרי ששרה ג'יין עזבה, בפרק "Heaven Sent" הדוקטור ה-12 עדיין בלי אף מלווה אחרי מותה של קלרה). המלווה הוא הדמות הראשית לצדו של הדוקטור והוא נועד כדי לספק לצופים דמות להזדהות איתה, ולקדם את העלילה על ידי כך שישאל שאלות ויסתבך בצרות. הדוקטור רוכש לו מלווים חדשים ונפרד ממלווים קודמים, חלקם חוזר לבתיהם ואחרים נשארים בעולם החדש אליו הגיעו, ואף בכמה מקרים המלווה מת במהלך הסדרה.
בימיה הראשונים של הסדרה, הדוקטור נהג לטייל עם שניים-שלושה מלווים כל פעם. החל משנות ה-70, הדוקטור החל לטייל לרוב עם מלווה אחת בלבד, בדרך כלל בחורה צעירה. בין המלווים והמלוות הזכורים ביותר בסדרה הקלאסית ניתן למצוא את איאן וברברה (ויליאם ראסל וג'קלין היל), ג'יימי (פרייזר היינס), ג'ו גרנט (קייטי מאנינג), שרה ג'יין סמית (אליזבת סליידן), רומאנה (מרי תאם \ ללה וורד) ו-K-9 הכלב הרובוטי. (קולו של ג'ון ליסון). בין המלוות בסדרה המחודשת ניתן לראות את רוז טיילר (בילי פייפר), מרתה (פרימה אג'ימן), דונה (קתרין טייט), איימי ורורי (קארן גילאן וארתור דארוויל) וקלרה אוסוולד (ג'נה קולמן).
דמויות נוספות
מעבר למלווים הקבועים, יש עוד דמויות שנוהגות לחזור ולהופיע בסדרה. בריגדיר אליסטר לת'ברידג'-סטיוארט (ניקולס קורטני) הוא איש צבא וחבר של הדוקטור שעומד בראש הארגון יוני"ט (UNIT - Unified Intelligence Taskforce). הוא הופיע בסדרה לסירוגין משנת 1968 לצד הדוקטור השני ועד שנת 1989 לצד הדוקטור השביעי. רוב הופעותיו היו בשנות ה-70, לצד הדוקטור השלישי. בסדרה המחודשת, בתו של הבריגדיר, קייט סטיוארט (ג'מה רדגרייב) תופסת את מקומו ומופיעה לצד הדוקטור ה-11 וה-12.
המאסטר הוא חבר\אויב של הדוקטור. הוא הופיע לראשונה לצד הדוקטור השלישי בשנת 1971 בגילומו של רוג'ר דלגאדו וחזר והופיע שוב ושוב במהלך הסדרה בפרקים שונים. אחרי שדלגאדו נהרג בתאונת דרכים, השחקן העיקרי לגלם את המאסטר היה אנתוני איינלי, אשר שיחק בתפקיד עד הפרק האחרון של הסדרה הקלאסית בשנת 1989. המאסטר חזר גם בסדרה המחודשת בשנת 2007, בגילומם של סר דרק ג'קובי וג'ון סים ובהמשך בגילומה של מישל גומז ובכילומו של סשה דוואן.
בני משפחתם של המלוות החלו לתפוס נופח משמעותי בעלילה בסדרה המחודשת. אמא של רוז, ג'קי (קאמיל קודורי) והחבר של רוז, מיקי (נואל קלארק) הופיעו לא מעט בשתי העונות הראשונות וחזרו להופעות אורח בהמשך. כך גם אחותה של מרתה, טיש (גוגו אמבתה-רו) שהופיעה בעונה השלישית; סבה של דונה, וילפרד (ברנרד קריבינס) שהופיע בעונה הרביעית ובן זוגה של קלרה, דני (סמואל אנדרסון) שהופיע בעונה השמינית. הארייט ג'ונס (פנלופי וילטון) היא חברת פרלמנט ומאוחר יותר ראש ממשלה שהופיעה לצד הדוקטור התשיעי והעשירי מספר פעמים. מייזי ויליאמס גילמה את אשילדר, נערה שהדוקטור ה-12 הופך לבת אלמוות והוא ממשיך להיתקל בה בפרקים שונים לאורך העונה התשיעית.
דמות משנה בולטת היא ריבר סונג (אלכס קינגסטון). ריבר היא ארכאולוגית מהמאה ה-51 והיא מופיעה לראשונה בסדרה המחודשת בעונה הרביעית, לצד הדוקטור העשירי. נראה שהיא מכירה אותו היטב, אך הוא אינו מזהה אותה כלל. בהמשך היא חוזרת ומופיעה לצד הדוקטור ה-11 וה-12, התעלומה שלה ממשיכה להעמיק ולהיפתר - מתגלה שהיא בתם של המלווים איימי ורורי ושהיא והדוקטור נהיים מעורבים בקשר רומנטי.
אויבים
כשהמפיק סידני ניומן יזם את הסדרה, הוא לא רצה להנציח את הקלישאות של "המפלצות בעלות העיניים הבולטות" שרווחו בז'אנר המדע בדיוני. אך המפלצות היוו מרכיב ב"דוקטור הו" כבר מההתחלה. לדוקטור יריבים רבים, הבולטים מביניהם הם "הסייברמנים", ה"דאלקים" ו"המאסטר" - אדון זמן שסרח. מבין כל המפלצות והנבלים היו אלה הדאלקים שכבשו את דמיונם של הצופים.
(K-9 And Company (1981
הניסיון הראשון ליצור סדרת-בת ל"דוקטור הו" היה "K-9 And Company". פרק פיילוט בשם "A Girl's Best Friend" הופק ושודר, אך התוכנית לא המשיכה מעבר לזה. התוכנית התמקדה במלוות העבר שרה ג'יין סמית (אליזבת סליידן) אשר מקבלת יום אחד מתנה מהדוקטור - הכלב הרובוטי K-9. (קולו של ג'ון ליסון).
טורצ'ווד (2006–2011)
"טורצ'ווד" עוקבת אחר מעלליו של קפטן ג'ק הארקנס (ג'ון בארומן), מלווה לשעבר של הדוקטור אשר עומד בראש ארגון "טורצ'ווד 3" בקארדיף של המאה ה-21. הוא והצוות שלו (גוון קופר, אוון הרפר, טושיקו סאטו ויאנטו ג'ונס) מסכלים יחדיו מזימות של חייזרים ונבלים שונים להשתלט על העולם. הסדרה נחשבת למיועדת לקהל צופים בוגר יותר מזה של סדרת האם, בשל אופי אפל יותר ומינון גבוה יותר של מין ואלימות. התוכנית שודרה בערוץ BBC Three בעונתה הראשונה, עברה ל-BBC Two בעונתה השנייה והגיעה לערוץ המרכזי, BBC One בעונתה השלישית. העונה הרביעית שודרה בערוץ האמריקאי Starz. התוכנית מעולם לא בוטלה רשמית, אך נכון לשנת 2020 אין תוכניות להפיק עונה נוספת. תסכיתי אודיו בהפקת "ביג פיניש" המשיכו את עלילות הסדרה מעבר לעונה הרביעית.
הרפתקאות שרה ג'יין (2007–2011)
"הרפתקאות שרה ג'יין", בדומה ל-"K-9 And Company", עוקבת אחר דמותה של שרה ג'יין סמית. שרה ג'יין מאמצת בן, לוק, ויחד איתו ועם חבריו (מריה, קלייד וראני) היא מסכלת מזימות ותוכניות של חייזרים, יצורים ונבלים שונים להשתלט על העולם. גם K-9 מופיע לסירוגין. זהו הספין-אוף הראשון בו הדוקטור בעצמו (דייוויד טננט ומאט סמית) מגיע להופעות אורח. סדרה זו מיועדת לקהל צופים שכולל ילדים ומוגדרת ל"כל המשפחה". היא שודרה בערוץ CBBC המיועד לילדים.
הסדרה הסתיימה לאחר שידור מחצית מפרקי העונה החמישית שנכתבו, בעקבות מותה של השחקנית הראשית אליזבת סליידן.
(Class (2016
"Class" היה ספין-אוף לנוער אשר התמקד בבית הספר התיכון "Coal Hill" אשר הופיע לא פעם בסדרה, בין היתר כשהמלווה קלרה אוסוולד (ג'נה קולמן) עבדה בו כמורה. הדמויות הראשיות היו חבורת תלמידים (אפריל, ראם, טניה וצ'רלי) והמורה שלהם, מיס קוויל. מיס קוויל וצ'רלי הם למעשה חייזרים שכלואים בכדור הארץ ויחד עם שאר הדמויות הם מתמודדים עם איומים מהחלל החיצון אשר תוקפים את בית הספר. זהו הספין-אוף השני בו הדוקטור (פיטר קפלדי) מגיע להופעת אורח. הסדרה בוטלה אחרי עונה אחת. תסכיתי אודיו בהפקת "ביג פיניש" המשיכו את עלילות הסדרה מעבר לעונה שהופקה.
(Doctor Who Confidential (2005-2011
במקביל לעליית הסדרה המחודשת בשנת 2005, עלתה גם תוכנית אשר תיארה את העשייה מאחורי הקלעים של "דוקטור הו". התוכנית נקראה "Doctor Who Confidential". (בתרגום חופשי: "דוקטור הו חסוי") אחרי כל פרק של "דוקטור הו" ששודר בערוץ BBC One, שודר בערוץ BBC Three פרק מאחורי הקלעים שמתאר איך עשו את הפרק ששודר באותו היום. הפרקים כללו ראיונות עם השחקנים, הכותבים ועם צוות ההפקה ולעיתים גם עם שחקנים ודמויות מפתח מהסדרה הקלאסית. התוכנית ירדה מהמרקע אחרי העונה השישית.
במדיות אחרות
הסדרה זכתה להנצחה במגוון רחב של מדיות. כבר בזמן שידור הסדרה המקורית הפכו חלק מפרקי הסדרה לספרים בהוצאת ה-BBC. בהמשך, לאחר ביטול הסדרה, המשיכו מעריצים ושוחרים של הדוקטור לפתח את דמותו בסדרת ספרי "ההרפתקאות החדשות של דוקטור הו" (בהוצאת וירג'ין), בקומיקס שהתפרסם במסגרת מגזין דוקטור הו, ובסדרת תסכיתים רשמיים המופקים עד היום על ידי חברת "Big Finish".
סיפורי הדוקטור במדיה השונים מפתחים את דמויותיהם של הדוקטורים השונים, מוסיפים להם סיפורים חדשים ומלווים חדשים. סיפורים ומלווים אלו אף משפיעים על הדוקטורים של המדיה האחרים. כך, למשל, הופיע בקומיקסים של עלילות הדוקטור השישי יצור משנה-צורה בשם פרובישר, המעדיף להופיע רוב הזמן כפינגווין. פרובישר הופיע פעמיים גם בתסכיתים של Big Finish.
עם זאת, רוב סיפורי המדיה הנוספים מעבר לתוכניות הטלוויזיה וסרט הטלוויזיה מ-1996 נחשבים מחוץ לקאנון של דוקטור הו ואינם מחייבים את יוצרי הסדרה במסגרת שמירת ההגיון הפנימי וההיסטוריה של הדוקטור. עד כה, בסדרה החדשה, ההתייחסות היחידה לסיפורים ממדיות אחרות הייתה במיני-פרק שבו פול מקגאן ציין את שמותיהם של כל המלווים שלו באותה תקופה בתסכיתי Big Finish, ובראיונות עם יוצרי הסדרה עולה מפעם לפעם כי רעיונות לפרקים נלקחו מתוך סיפורים שנכתבו לראשונה באחד המדיה האחרים. לדוגמה, הפרק "טבע האדם" בעונה השלישית (נכתב על ידי פול קורנל) הוא גרסה טלוויזיונית לספר של הדוקטור השביעי עם אותו השם.
סיביסקיט (סרט)
סיביסקיט (Seabiscuit) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2003 המבוסס על ספרה המצליח של לורה הילנברנד: "סיביסקיט: אגדה אמריקאית". הסרט עוקב אחר הצלחתו של סוס המרוצים סיביסקיט, שזכה להצלחה ענקית למרות שזלזלו בו ובסיכוייו. העלילה מתרחשת בארצות הברית שלאחר השפל הגדול.
הסרט נאמן לספר עליו הוא מבוסס במידה רבה, אולם על מנת להקל את העיבוד נערכו שינויים קלים. דרכו של המספר דיוייד מק'קאלוו נותן לסרט איזשהוא גוון דוקומנטרי, שהוא ערך נוסף לעלילה הדרמטית. עוד נספח בסרט הוא שבסצינות תחרות הרכיבה המצלמה הוצבה בין הרוכבים על מנת לשוות לצופים מעין תחושה שהם כאילו רוכבים עם הצופים.
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר, ביניהם לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ולפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-76.
עלילה
הסרט מספר על שלושה אנשים-ג'וני רד פולארד, עלם צעיר שרוחו שבורה, צ'ארלס הווארד-מיליונר מרושש, וטום סמית - קאובוי שעולמו הולך ודועך. שלושתם מוצאים תקווה בסוס חסר סיכויים שנקרא סיביסקיט.
אנדרטת הקרב על בריטניה
אנדרטת הקרב על בריטניה (באנגלית: The Battle of Britain Monument in London) היא אנדרטה על רציף ויקטוריה שעל גדת הנהר תמזה במרכז לונדון שבאנגליה. האנדרטה מנציחה את הטייסים שהשתתפו בקרב על בריטניה במלחמת העולם השנייה. הלוט מעל האנדרטה הוסר ב-18 בספטמבר 2005.
האנדרטה מומנה על ידי "האגודה הבריטית ההיסטורית לזכר הקרב על בריטניה" שאספה 1.74 מיליון ליש"ט מתרומות פרטיות. בראש האגודה עומד נורמן טביט.
מבנה האנדרטה
האנדרטה משתמשת במבנה אוורור שאורכו 25 מטרים והוא מצופה גרניט. המבנה שימש בעבר ארובת קיטור לרכבות שעברו מתחת לרציף בדרכן לתחנת הרכבת. במסגרת בניית האנדרטה נחצב מעבר דרך מרכז המבנה ונוצקו לוחות ברונזה המתארים את הקרב. במרכז האנדרטה פסל בגודל טבעי של טייס בדרכו למטוסו בפתיחת הקרב. על צידה החיצוני של האנדרטה רשומים בלוחות ברונזה שמות כל הטייסים שהשתתפו בקרב ההגנה על שמי בריטניה.
הפסל שנבחר להקמת האנדרטה הוא פול דיי, והנפחייה אשר יצקה את הפסלים היא מורסי סינגר בע"מ - אותה נפחיה אשר יצקה את האריות בכיכר טרפלגר.
יחסי טאיוואן–סן מרינו
יחסי טאיוואן–סן מרינו הם מערכת היחסים שבין הרפובליקה הסינית לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
סקירה כללית
בין טאיוואן לבין סן מרינו מעולם לא היו קיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים וסן מרינו מכירה בטאיוואן דה יורה כמחוז מורד סיני, עם זאת, דה פקטו, מתרחשים שיתופי פעולה כלכליים ותיירותיים בין שתי המדינות ואזרחי שתי המדינות נהנים מהטבות במדינה השנייה.
סן מרינו לא הצטרפה לאיחוד האירופי ולאמנת שנגן, אך על פי אמנת אמסטרדם, שנכנסה לתוקף ב-1999, סן מרינו נחשבת חלק מאזור שנגן ויכולה לאמץ את מדיניות האשרה של האיחוד האירופי. אזור שנגן מכניס את אזרחי הרפובליקה הסינית ללא אשרה לתקופה של עד 90 ימים.
אזרחי סן מרינו זכאים לשהות של עד 90 ימים ללא אשרה בטאיוואן.
יעקב ברוכין
הרב יעקב ברוכין (נקרא גם ר' יעקב קארלינער, או ר' יעקב שיק; ה'תקמ"א, 1780 - י' בכסלו ה'תר"ה, נובמבר 1844) היה רב ליטאי, רבה של קרלין. נודע על שם ספרו משכנות יעקב.
ביוגרפיה
נולד לרבי אהרון ממינסק שהיה בנו של רבי ברוך משקלוב, תלמיד הגאון מווילנא. בצעירותו נשלח ללמוד בישיבת וולוז'ין והיה לתלמידו המובהק של מייסד וראש הישיבה ר' חיים מוולוז'ין.
לאחר עוזבו את הישיבה עסק במסחר אך לאחר זמן שבו ראה ברכה במסחרו, ירד מנכסיו והסכים לשמש כרב בעיירה דויד-הרדוק.
משם עבר ושימש כרב בקהילת קרלין הסמוכה לפינסק. בקהילה זו שימש ברבנות עד יום מותו. לאחר מותו, החליף אותו בתפקיד הרבנות אחיו יצחק מינקובסקי מקרלין, מחבר הספר קרן אורה. שניהם נקברו בקרלין ועל קברם הוצבה מצבה משותפת.
משנתו ההלכתית
הרב ברוכין נודע בתקופתו כאחד מגדולי הפוסקים במזרח אירופה.
ספרו הידוע הוא שו"ת משכנות יעקב. בספר זה הוא דן בסוגיות הלכתיות בכל רחבי התלמוד. הוא נשא ונתן עם רבים מגדולי דורו ובהם רבי אפרים זלמן מרגליות מברודי, רבי שלמה איגר, רבי דוד לוריא ואחרים. הוא מצוטט בספרי פוסקים רבים ביניהם ספריו של ידידו רבי יצחק אלחנן ספקטור מקובנא, המשנה ברורה ורבים אחרים. הספר נדפס לראשונה בווילנה, תקצ"ח (1837), ובמהדורה חדשה בירושלים, תש"כ (1960), ותשל"ט (1979).
ספרו השני הוא "קהלת יעקב" שנדפס בווילנה בשנת תר"ז (1847) על ידי בנו אלכסנדר, שנתיים אחר פטירתו. ספר זה מכיל גם הוא שאלות ותשובות וחידושים על מסכתות מסדר זרעים ומועד. נדפס גם הוא במספר מהדורות צילום.
בסגנון תשובותיו הוא מזכיר את שיטת רבו שלמד בוולוז'ין. בתשובות רבות הוא מחדש חידושים משלו, ואינו מהסס לחלוק על פוסקים חשובים וקודמים לו.
בהלכות עירובין פסק שאין לסמוך על עמודי הטלגרף שיוכלו לשמש כצורת הפתח, כיוון שלא הותקנו לשם זה .
התיר להרכיב תפוח עץ במין תפוח הנקרא "תפוח יערי" שפירותיו אינן אכילים ולא אסר (כפוסקים אחרים) משום איסור כלאיים
הרב ברוכין היה מעורב בשתי מחלוקות גדולות שהתרחשו במאה ה-19 בין מדפיסי התלמוד הבבלי. במחלוקת בין מדפיסי קאפוסט וסלאוויטא, בה הוא פסק שהאיסור על הדפסת ספרים קיים כל זמן שלא נמכרו כל אותם ספרים, ומרגע שנמכרו הספרים, פג תוקף הסכמת הרבנים על איסור הדפסה נוסף. במחלוקת בין מדפיסי סלאוויטא למדפיסי וילנא הוא היה בין מצדדי המדפיסים בווילנא, בניגוד לדעת רוב רבני גליציה ופולין.
חצר המטרה
חצר המטרה הייתה בית כלא בירושלים בתקופת בית המקדש הראשון. האתר מוזכר בספר ירמיהו, ומסופר שהנביא ירמיהו נכלא בה בצו המלך צדקיהו.
מקור השם
"חצר המטרה" - היא "חצר השמירה" מהשורש נ.ט.ר. = ש.מ.ר. התרגום הארמי של ספר ירמיהו מתרגם "בית אסיריא" - בית כלא.
תיאור החצר בספר ירמיה
בעת שהעיר ירושלים הייתה תחת מצור של הצבא הבבלי, ניבא ירמיהו על חורבן העיר, ובצו המלך צדקיהו נשלח לכלא זה.
ובהמשך מסופר:
מיקום חצר המטרה
מיקומה המדויק של חצר המטרה אינו ידוע. בספר ירמיה מסופר שהייתה "בתחום בית מלך יהודה", ועל כן חוקרים משערים שמקומה הייתה באזור ירושלים בתקופת הבית הראשון - עיר דוד, העופל או העיר העליונה. בספר נחמיה מסופר כי בקרבת מקום היה שער בחומה:
החל מסוף ימי הביניים זיהו עולי רגל יהודים ויהודי העיר העתיקה את חצר המטרה במערה הנמצאת מחוץ לחומת העיר העתיקה, סמוך למערת צדקיהו, בין שער שכם ושער הפרחים.
המערה כקבר ירמיהו
האר"י הצביע על מערה זו כקבר ירמיהו. וכן המערה והקבר בה תוארו על ידי עולי רגל יהודיים שהגיעו לעיר, כגון הקראי שמואל בן דוד שביקר בעיר בשנת 1641. וזאת על אף מסורות אחרות הממקמות את הקבר במצרים. רבי משה ירושלמי ביקר במקום בשנת 1769, ובתאורו את המערה אינו מזכיר קבר במקום.
המערה בספרות הערבית
אזכורה הראשון של המערה בספרות הערבית הוא בכתביו של הגאוגרף המוסלמי אלמקדסי, המתאר אותה במאה העשירית בשם "ג'ב ארמייה" - "כלא ירמיהו", ומכנה את השער הסמוך (שער הפרחים) "באב ארמייה" - שער ירמיהו. החוקר האירופי זצן, המבקר בעיר בשנת 1806 מציין כי תושבי העיר המוסלמים קוראים למערה "ח'בא ארמייה א נבי" - מחבוא ירמיה הנביא.
המערה כיום
המערה נמצאת מצפון לעיר-העתיקה בקרבת שער שכם. בכניסה אליה ממוקם מסגד.
וילפריד בזה
וילפריד בזה (בגרמנית: Wilfried Böse; בעברית נקרא גם וילפריד ביזה; 7 בפברואר, 1949 – 4 ביולי 1976) היה טרוריסט גרמני, ממייסדיו של ארגון הטרור הגרמני "תאי המהפכה".
נולד בשטוטגרט וגדל בבמברג. שם סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה. החל בלימודי סוציולוגיה באוניברסיטה, אולם עזב והחל לעבוד בבית הוצאה לאור בתחום ההפצה. בסביבות שנת 1970 שימש כגזבר בתנועת השמאל "פדרציית השמאל החדש" Föderation Neue Linke. לטענת החוקר וולפגג קראוסהר (Wolfgang Kraushaar), היה בזה עוד לפני שנת 1972 מעורב בפעילות טרוריסטית וקרוב לוודאי סייע גם לארגון ספטמבר השחור בארגון טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן. בקיץ 1972 גייס בפרנקפורט חברים מקרב השמאל הרדיקלי ונמנה עם מייסדי "תאי המהפכה". בזה סבר שעל הארגון לפעול במסגרת תאים קטנים וממודרים, כי להקשות על רשויות החוק על תפיסתם, זאת בניגוד לארגונים "סיעת הצבא האדום" ו"תנועת ה-2 ביוני" (Bewegung 2. Juni). לאחר הקמתו הפך הארגון לסוציאל-מהפכני ודגל בפעילות טרור בקנה מידה בינלאומי. בזה עבר אימונים בלוחמת טרור עם חבריו לארגון במחנה בדרום תימן. בספטמבר 1975 ירד יחד עם הטרוריסטית בריגיטה קוהלמן למחתרת. ביולי 1976 הוביל את חטיפת טיסה 139 של מטוס אייר פראנס, שהיה בדרכו מישראל - לפריז בצרפת, עם נחיתת ביניים באתונה, ביחד עם הגרמנייה בריגיטה קוהלמן ושני פלסטינים. המטוס החטוף נחת בתחילה בבנגאזי שבלוב ולאחר מכן באנטבה שבאוגנדה. בזה הפריד בין נוסעי המטוס הישראלים לבין שאר הנוסעים, ושאר הנוסעים הורשו לרדת מן המטוס. במהלך החטיפה אמר בזה לאחד מנוסעי המטוס היהודים, ניצול אושוויץ עם מספר מקועקע על ידו: "אני לא נאצי, אני אידיאליסט".
בזה נהרג במהלך מבצע יונתן, כאשר כוחות קומנדו של צה"ל פשטו על הטרמינל שבו הוחזקו בני הערובה.
טודור ולדימירסקו
טודור ולדימירסקו (ברומנית: Tudor Vladimirescu; סביבות 1780 – 7 ביוני 1821, לפי הלוח הגרגוריאני) היה גיבור ומהפכן רומני,
מנהיג הצבא היווני של פיליקי אטריה, אלכסנדר איפסילנטי, ששהה בבוקרשט, תבע מוולדימירסקו לפעול יחד איתו, תחת פיקודו. ולדימירסקו דחה את הצעת איפסילנטי ונימק זאת באינטרסים שונים של הרומנים ושל היוונים - לדברי ולדימירסקו הרומנים רצו להנהיג את עצמם, לא להיות מונהגים על ידי שליטים פנריוטים (ממוצא יווני). איפסילנטי עזב עם צבאו ועבר לטרגובישטה ומשם שלח שליחים, שחטפו את ולדימירסקו מקרב צבאו והביאו אותו לטרגובישטה, שם נרצח בידי אנשיו של איפסילנטי. צבאו של ולדימירסקו, שנשאר ללא מנהיג התפרק והתפזר.
ניסיון ההפיכה של ולדימירסקו נכשל, אך היווה, במידה מסוימת, את הבסיס לדרישות לאומיות של הרומנים בעתיד, ועורר את רגשי הלאומיות הרומנית בתושבים הרומניים של האזור.
הנצחה
במהלך מלחמת העולם השנייה קומוניסטים רומנים ובראשם אנה פאוקר עסקו בגיוס שבויים רומנים לדיוויזיות מתנדבים, שילחמו לצד ברית המועצות נגד גרמניה הנאצית. הדיוויזיה הראשונה, שהוקמה, נקראה על שמו של טודור ולדימירסקו, דיוויזיית מתנדבים 1, טודור ולדימירסקו.
ניקולאה יורגה כתב מחזה היסטורי בשם "טודור ולדימירסקו".
במחוזות הרומניים טולצ'ה, טלאורמן, אולט, יאשי, גאלאץ, קונסטנצה, קלראש ובראילה יש בכל אחד מהם יישוב הנושא את השם "טודור ולדימירסקו" ובמחוז בוטושאן יש שני יישובים בשם זה, האחד במועצה האזורית אלבשט והשני במועצה המקומית אברמן. במחוז ארד יש מועצה אזורית וכפר בשם "ולדימירסקו".
שון קלייר
שון תומפסון קלייר (באנגלית: Sean Thompson Kleier; נולד ב-29 במרץ 1987) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה
קלייר נולד וגדל בלואיוויל, קנטקי, שם התחנך בבית הספר קנטקי קאנטרי (אנ'). בהמשך למד לתקופה קצרה במכללת בואודין (אנ') במיין לפני שעבר לניו יורק. בניו יורק לקח חלק בקבוצת האימפרוביזציה Upright Citizens Brigade (אנ').
קלייר הוא מייסד שותף של חברת ההפקה והמדיה Motiv Creative, בה קלייר ואחיו יוצרים תוכן עבור קבוצות הסברה פוליטית.
קריירה
בשנת 2013 ביצע קלייר הופעת אורח בסדרת המערכונים "Hey Girl" של רשת MTV.
בשנת 2014 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "Mr. Right". בשנת 2015 שיחק בתפקיד קטן בסרט הקולנוע "המתמחה". בשנת 2018 גילם קלייר את הסוכן סטולץ בסרט "אנטמן והצרעה".
בשנת 2020 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה של ערוץ לייפטיים "Chris Watts: Confession of a Killer".
בשנת 2021 לוהק לתפקיד בסרט הקומדיה הרומנטית "בקרוב אצלכם", שהוקרן לראשונה בנטפליקס ב-4 באוגוסט 2022.
טבלת אמת
טבלת אמת היא טבלה שמשמשת בלוגיקה בוליאנית ובתחשיב הפסוקים כדי להציג את כל הערכים האפשריים שביטוי מסוים יכול לקבל, בהתאם לערכים האפשריים של מרכיבי הביטוי, והיא מאפשרת לדעת מתי טיעון הוא תקף.
טבלאות אמת מראות את הערכים שמתקבלים כאשר מבצעים פעולות בוליאניות על ביטויים לוגיים, כלומר כאשר הקשרים הלוגיים נתפסים כפונקציות של ערכי האמת של הפסוקים שהם מקשרים. הפעולות הלוגיות הנחשבות סטנדרטיות הן השלילה, הקוניונקציה "וגם", הדיסיונקציה "או", פעולת התנאי או הגרירה ("אם-אז"), ופעולת התנאי הכפול ("אם ורק אם").
טבלאות האמת הופיעו לראשונה בעבודותיהם של גוטלוב פרגה, צ'ארלס פרס ואחרים משנות ה-80 של המאה ה-19. הן הגיעו לצורתן הנוכחית ב-1922 בעבודתם של אמיל פוסט ולודוויג ויטגנשטיין.
הן שימושיות במיוחד הן לשם חישוב תוצאותיהם של ביטויים בוליאניים, הן ככלי סמנטי עבור תחשיב הפסוקים, הן ככלי להוכחת תקפותם של טיעונים בתחשיב זה.
טבלאות אמת בסמנטיקה של תחשיב הפסוקים
במסגרת הסמנטיקה של תחשיב הפסוקים, כל פסוק יסודי יכול לקבל אחד משני ערכי אמת: "אמת" או "שקר", ובלבד שהוא מקבל את אותו ערך בכל הופעה שלו באותו טיעון. כל קשר לוגי מובן כפונקציית-אמת, דהיינו עבור כל צירוף של ערכי אמת, מחזיר הקשר ערך אמת אחד ויחיד. לדוגמה, השלילה מחזירה פסוק שקרי עבור כל פסוק אמיתי אליו היא מקושרת, ומחזירה פסוק אמיתי עבור כל פסוק שקרי. נוח לייצג פונקציות אמת באמצעות טבלת אמת, בהן T ו-F מייצגים את הערכים אמת ושקר, בהתאמה. בטורים הימניים של הטבלה אנו ממצים את כלל הצירופים האפשריים של ערכי האמת הניתנים לפסוקים היסודיים, ובטורים השמאליים אנו מציגים את ערך האמת המתקבל עבור הפסוק המורכב:
כל שיוך של ערכי אמת לפסוקים יסודיים נקרא פירוש ("אינטרפרטציה") או הצבה. בטבלאות האמת, כל שורה היא פירוש. פסוק מורכב המקבל את הערך "אמת" בכל פירוש של הפסוקים היסודיים (כלומר כזה שבטבלת האמת שלו הוא מקבל T בכל השורות, נקרא טאוטולוגיה. משמעות הדבר היא שפסוק זה הוא אמיתי בזכות הקשרים הלוגיים שבין רכיביו, ללא תלות באמיתותם של הפסוקים האטומיים עצמם. פסוק המקבל את הערך "שקר" בכל פירוש נקרא סתירה. פסוק הוא קונטינגנטי אם ורק אם אינו סתירה ואינו טאוטולוגיה. קבוצה של פסוקים נקראת עקבית (קונסיסטנטית) אם קיים פירוש עבורו כל הפסוקים בקבוצה מקבלות ערך "אמת".
טבלאות אמת ככלי לבדיקת תקפות טיעונים
טבלאות האמת הן כלי נוח לשם בדיקת תקפותם של טיעונים (היסקים) בתחשיב הפסוקים. הטכניקה של טבלאות אמת מאפשרת לבטא את ערכי האמת של כל פסוק מורכב במונחי ערכי האמת של הפסוקים המרכיבים אותו, וכאשר הטבלה גמורה, ניתן לבדוק האם ישנם מצבים בהם ההנחות של הטיעון אמיתיות אבל המסקנה שקרית. אם יש שורה כזו בטבלה, הרי שהטיעון אינו תקף, שהרי זו דוגמה נגדית. אולם אם אין שורה כזו, הראנו שהטיעון תקף. לדוגמה, ננסה לבדוק האם הטיעון הבא הוא תקף:
מסקנה: הברווזים לא עפים
תחילה יוצרנו הפסוקים האטומים על פי הלקסיקון הבא:
הטיעון המוצרן נכתב כך: מסקנה: \neg R
וטבלת האמת שלו היא:
טבלאות אמת לחישוב תוצאותיהם של ביטויים בוליאניים
לשם חישוב תוצאותיהם של ביטויים באלגברה בוליאנית, ניתן להשתמש בטבלאות אמת בהן הערכים מיוצגים על ידי 0 ו-1. לדוגמה:
בנדיקטוס החמישי
האפיפיור בנדיקטוס החמישי (בלטינית: Benedictus V; מת ב-4 ביולי 965) היה האפיפיור מ-22 במאי 964 עד 23 ביוני אותה שנה.
ביוגרפיה
בנדיקטוס נולד ברומא והיה בנו של אחד בשם ג'ובאני, וגדל באזור שסביב תיאטרון מרקלוס. הוא שימש כקרדינל וכנוטריוס, ואף נטל חלק בתצהיר של האפיפיור יוחנן השנים עשר. בדצמבר 963 כבש אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את רומא, כינס "סינוד" של חמישים בישופים מאיטליה וגרמניה, וערך רשימה ארוכה של האשמות פוליטיות ואישיות נגד האפיפיור יוחנן, כולל חילול הקודש, מעילה בקודש, שבועת שקר, רצח, ניאוף וגילוי עריות. הסינוד שלח שלושה מכתבים ליוחנן, בדרישה להופיע אישית כדי להתגונן מפני ההאשמות כנגדו. יוחנן הגיב בהצהרה זועמת של נידוי (Ferendai Sententia) כלפי כמרים שהשתתפו בסינוד או ששיתפו פעולה עם אוטו למנות אפיפיור חדש. בארבעה בדצמבר 963, הסינוד של המלך אוטו הדיח את יוחנן בשל ניסיון המרידה נגד אוטו ובשל התנהגות בלתי ראויה, והמועצה החליפה את יוחנן בלאו השמיני שנבחר לאפיפיור. לקראת סוף אותה שנה, מתוך שורה של הצלחות צבאיות, המלך אוטו שלח הביתה את רוב צבאו, ויצא מרומא. זו הייתה שגיאה. רבים ברומא התמרמרו כי האפיפיור החדש, לאו, היה הדיוט ובובה על חוטים של הקיסר. יוחנן חזר לרומא עם צבאו, כבש מחדש את העיר ונקם בכמרים שהדיחו אותו: יוחנן חתך את יד ימינו של הקרדינל - דיקון ג'ון והצליף בבישוף אוטגר משפייר. בפברואר 964, יוחנן כינס סינוד חדש, ובו הוא ביטל את כל ההצהרות של הסינוד הקודם, השיב את עצמו לכס האפיפיור, והכריז על לאו כפולש.
במאי 964 מת יוחנן השנים עשר, ובמקומו נבחר בנדיקטוס לאפיפיור, על ידי אצילי רומא. עד מהרה כבש אוטו הראשון את רומא, והחזיר את לאו השמיני לכס האפיפיורות, תוך שבנדיקטוס הודח מכל תפקידיו, למעט מתפקיד הקרדינל. ב-4 ביולי 965 מת בנדיקטוס בהמבורג, ונקבר בקתדרלה בעיר, ובשנת 988 הועברו עצמותיו לרומא.
ואלדס
ראו גם
}}
מומוס
מוֹמוֹס (ביוונית: μῶμος) היה ליצן החצר של האולימפוס במיתולוגיה היוונית. הוא נחשב גם כאל ההיתול, הלגלוג והביקורת. כמו המוות והשינה, גם הוא בנה של ניקס, אלת הלילה.
הוא גורש מהאולימפוס על ידי זאוס עקב לשונו "המושחזת".
המילה מימיקה שפרושה - הבעות פנים מקורה במומוס, ומכאן גם המילה פנטומימה - משחק של תנועה והבעות פנים ללא מילים. המושג מומוס מתאר שחקן פנטומימה, ליצן, חקיין, בדרן.
המתופפת הקטנה (סדרת טלוויזיה)
המתופפת הקטנה (באנגלית: The Little Drummer Girl) היא מיני-סדרת טלוויזיה בריטית משנת 2018 המבוססת על ספר באותו שם מאת ג'ון לה קארה. הסדרה שודרה לראשונה בערוץ BBC One בממלכה המאוחדת ב-28 באוקטובר 2018 וברשת AMC בארצות הברית במהלך חודש נובמבר 2018. בישראל, בתחילת ספטמבר 2019 החל שידור הסדרה בכאן 11.
הסדרה מגוללת את המרדף שמבצע "המוסד" הישראלי בעקבות רב מחבלים פלסטיני בשם ח'ליל ותא הטרור שלו המבצע פיגועים באירופה, בסוף שנות ה-70.
הסדרה זכתה לשבחים בבריטניה, בארצות הברית ובישראל.
עלילה
עלילת הסדרה מתרחשת בסוף שנות ה-70, ונפתחת בפיגוע טרור באמצעות מזוודה ממולכדת אשר בה מטען חבלה, שמבצעים מחבלים פלסטינים במינכן שבגרמניה. בפיצוץ נהרג ילד, בנו של הנספח לענייני עבודה הישראלי. רב מרגלים ב"מוסד" בשם מרטי קורץ פותח במצוד אחר המפגעים, והוא משוכנע שמאחורי הפיגוע עומד ח'ליל, מחבל בכיר בארגוני הטרור הפלסטינים.
צ'ארלי היא שחקנית תיאטרון בריטית, שמאלנית ופרו-פלסטינית בדעותיה. גדי בקר, חבר בצוות של מרטי, פוגש את צ'ארלי בעת שהיא בחופשה ביוון. הוא מוביל אותה לדירת מסתור של "המוסד", שם הוא ומרטי משכנעים אותה לפעול כסוכנת של "המוסד".
במקביל חוטפים אנשיו של קורץ ובראשם סגנו, שמעון ליטבק, איש המבצעים המיוחדים, את סאלים, אחיו של ח'ליל, וחוקרים אותו. על צ'ארלי מוטל להמשיך את משימתו של סאלים: להוביל במכונית מרצדס מטען של חומר נפץ מסוג סמטקס מבולגריה דרך יוגוסלביה לאוסטריה. גדי ואנשיו מפקחים בחשאי על ביצוע המשימה, וצ'ארלי מצליחה בה. גדי מכשיר את צ'ארלי לגילום אהובתו של סאלים, כדי שתוכל לחדור לארגונו של ח'ליל. הוא מספר לה על תולדותיו ודעותיו של סאלים, ובין השאר מציגים בפניה את סאלים העירום, כדי שבמקרה שתיחקר על קשריה אתו, תוכל לציין סימני זיהוי בגופו.
ליטבק מביים תאונת דרכים שבה נהרגים במכונית המרצדס סאלים ומחבלת שוודית שפעלה בשירותו. צ'ארלי חוזרת ללונדון, ושם ח'ליל יוצר קשר אתה דרך מתווכים. היא יוצאת ללבנון ופוגשת את פאטמה, אחותם של סאלים וח'ליל. היא מבקרת במחנה פליטים, עוברת בהצלחה חקירה שנועדה לוודא שאינה מתחזה, ומשתלמת באימוני חבלה וטרור.
בתום אימוניה היא נשלחת לאנגליה, שם היא פוגשת את ח'ליל, שנותן לה מזוודת נפץ שאותה עליה למסור בהטעיה לפרופ' מינקל, ישראלית הנותנת הרצאה בלונדון, כדי שתתפוצץ בידיה. המזימה נודעה לאנשי "המוסד", וכשצ'ארלי מגיעה עם המזוודה הם מביימים, בשיתוף פעולה עם המשטרה הבריטית, מסירה שלה לפרופ' מינקל, ושמים את מזוודת הנפץ בכספת פלדה מוגנת. גדי מורה לצ'ארלי לחזור אל ח'ליל. קודם שצ'ארלי מסתלקת מהאזור עם רוכב אופנוע שהגיע כדי למלט אותה, הם חוזים בפיצוץ רב עוצמה ובפינוי של פרופ' מינקל הפצועה וכל קהל מאזיניה.
צ'ארלי חוזרת אל ח'ליל לבקתת המסתור שלו ביער, כשמרטי ואנשיו עוקבים אחריה בחשאי, ומתגברת בהצלחה על חשדנותו של ח'ליל. בבוקר ח'ליל חושד שוב, משום שהחלבן לא הביא את החלב כמדי בוקר. צ'ארלי נשברת תחת איומי האקדח שלו, ומגלה לו את האמת: שהיא שחקנית, ושהפיצוץ ששודר בטלוויזיה היה מבוים. גדי מבין שצ'ארלי בסכנת חיים, והוא מגיע והורג את ח'ליל, בניגוד לתוכניתו של מרטי, להמשיך להפעיל את צ'ארלי כסוכנת כפולה בארגונו של ח'ליל.
בסדרת פעולות של "המוסד" וצה"ל מחוסלים כל משתפי הפעולה עם ח'ליל, אירופים ופלסטינים.
חצי האי ואלדס
חצי האי ואלדס (ספרדית Península Valdés) הוא חצי אי לחופי האוקיינוס האטלנטי בפרובינציית צ'ובוט בפטגוניה, שבארגנטינה. שטחו של חצי האי הוא 3,625 קמ"ר וצורתו כשל מלבן באורך של כ-90 ק"מ וברוחב של עד 50 ק"מ. בשנת 1999 הוכרז חצי האי ואלדס כאתר מורשת עולמית.
גאוגרפיה
חצי האי ואלדס בולט למרחק של כ-100 ק"מ אל תוך מימי האוקיינוס האטלנטי ואורך קו החוף שלו מגיע ל-400 ק"מ לערך. הוא מחובר אל היבשה במצר היבשה קרלוס אמגינו (Istmo Carlos Ameghino). אורכו של מצר אמגינו הוא כ-40 ק"מ ורוחבו בנקודה הצרה ביותר מגיע לכ-6 ק"מ בלבד, דבר שכמעט ומנתק את חצי האי מהיבשה. מצפון למצר היבשה משתרע מפרץ סן חוזה (Golfo San José) ומדרום לו מפרץ נואבו (Golfo Nuevo - "המפרץ החדש"). לשני המפרצים גם יחד מתאר כללי של עיגול ושניהם מחוברים אל האוקיינוס האטלנטי במצרי ים צרים, שכמעט והופכים אותם ללגונות. לאורך קו החוף המזרחי של חצי האי משתרעת לגונת קלטה ואלדס (Caleta Valdés) שאורכה יותר מ-36 ק"מ ורוחבה המקסימלי אינו עולה על 3 ק"מ. זו מופרדת מהאוקיינוס האטלנטי ברצועת יבשה צרה והחיבור היחיד של הלגונה אל האוקיינוס הוא בקצה הדרומי שלה, שם שוכן מפתח ברוחב של 120 מטר בלבד.
חצי האי ואלדס מגיע לשיא גובהו בחלקו המזרחי שם שוכנת גבעת סרו פיאחיו (Cerro Piaggio) הנישאת לגובה של 110 מטר, ולאורך קו החוף הדרומי משתרעים צוקים בגובה של עד 100 מטרים. במרכזו של חצי האי ואלדס שוכנים שקעים שעומקם המקסימלי מגיע ל-41 מטר מתחת לפני הים. על אלה נמנים שקע גואליצ'ו (Bajo del Gualicho) ושקע ואלדס (Bajo Valdés). בשקעים אחרים וקטנים יותר שוכנות מלחות וביניהן סלינאס גראנדס (Salinas Grandes - "המלחות הגדולות") וצ'יקה (Chica). לאורך חלק מחופי האי משתרעות דיונות המגיעות עד לגבהים של 30 מטר.
החי והצומח
אף שהצמחייה השלטת במקום היא בעלת אופי של מדבר פטגוני, ניתן לאבחן 18 קהילות שונות של צמחים, מתוך סך של 28 קהילות הקיימות בפטגוניה כולה. עושר יחסי זה בשטח כה קטן מבהיר את חשיבותו הפיטוגאוגרפית של חצי האי. בוואלדס מצויים כ-130 מינים השייכים ל-41 משפחות שונות, ו-38 מהם אנדמים לארגנטינה.
החי בחצי האי עשיר גם הוא. לווייתני אובלנה דרומית שוחים במימי שני המפרצים שמדרום ומצפון לחצי האי ומשתמשים בהם כאזור הזדווגות והולדה בין אפריל ליוני. לפי מחקרים גדלה אוכלוסיית האובלנה הדרומית בכל שנה ב-7.1% וכ-1,500 פרטים מגיעים למימי חצי האי בכל שנה. פילי הים הדרומי מגיעים עד לאלף פריטים בתחומי ואלדס וזוהי הקהילה הצפונית ביותר בה הם מתכנסים לרבייה. עוד משמש ואלדס כאזור רבייה חשוב לאריות ים דרום-אמריקניים. נוסף על אלה, מצויים 33 מינים נוספים של יונקים ימיים במימיו ובחופיו של חצי האי ובין אלה ניתן למנות את לווייתני האורקה ולווייתני מזיפות המגיעים אליו בחודשי הקיץ.
היונקים היבשתיים במקום נימנים על 33 מינים וביניהם הגואנקו, המארה האנדמית, השועל המצוי והארמדילים.
באי חיים 181 מיני עופות, כשליש מתוכן נודדות. בין העופות במקום ניתן למצוא פינגווינים לסוגיהם, קורמורנים, שלצדפיים, ריאות ועוד.
נוכחות אנושית
באזור התגוררה אוכלוסייה אינדיאנית לפני בוא האירופים. פרדיננד מגלן היה האירופי הראשון שגילה את חצי האי ב-1520. במקום קמו מעוזים ספרדיים, אך יושביהם גורשו בידי המקומיים ב-1810, ויישוב קבע התחדש בחצי האי רק באמצע המאה ה-19.
כיום הנוכחות האנושית בחצי האי זעומה, ושוכן בו רק יישוב אחד - פורטו פירמידס (Puerto Pirámides) הממוקם לחופו של מפרץ נואבו, סמוך למקום בו מצר היבשה מתחבר אל חצי האי. בוואלדס כולו מתגוררים רק 220 איש ויש בו 56 חוות ובהן כ-8,000 כבשים. עם זאת משק הכבשים נמצא בנסיגה וחלק מהחוואים עברו לעסוק בתיירות. כ-100,000 איש מבקרים בוואלדס מדי שנה, מספר שאינו מאיים על האיזון הסביבתי.
עם זאת, קיימים מספר סיכונים אפשריים למרקם הסביבתי הכוללים תחרות על שטחי מרעה בין כבשי הבית ליונקים אחרים. איום זה הולך וקטן עם הנסיגה במספר הכבשים, אך הפיתוח התיירותי, הבא, בין היתר, על חשבונו, תופס תאוצה כגורם סיכון סביבתי חדש. קיימים איומים נוספים על הסביבה, בעיקר בדמות זיהום ממיכליות נפט החולפות בסמוך לחופי ואלדס, ומישובים השוכנים על חופי היבשת הסמוכים.
רוסקי סטנדרט
רוסקי סטנדרט (ברוסית: Русский Стандарт) היא אחת מיצרניות הוודקה הגדולות בעולם ומייצרת וודקת פרימיום שנושאת את אותו השם. המותג נוסד על ידי רוסטם טאריקו (Roustam Tariko) בשנת 1998. כיום רוסקי סטנדרט היא חלק מקבוצת רוסט (Roust Group), שהיא יצרנית הוודקה השנייה בגודלה בעולם (IWSR, 2019).
היסטוריה
רוסטם טאריקו, המייסד של רוסקי סטנדרט, הציג את המוצר שמהווה ספינת הדגל, רוסקי סטנדרט אוריג'ינל בשנת 1998, כ"וודקת הפרימיום הרוסית האותנטית הראשונה". שנתיים לאחר השקתה, עלו מכירות רוסקי סטנדרט אוריג'ינל על אלה של כל מותגי הפרימיום וודקה המיובאים לשוק הרוסי. עובדה זו הובילה להתרחבות עולמית ולהשקתן של רוסקי סטנדרט "פלטינום", בשנת 2001, "אימפריה וודקה" - מותג היוקרה של החברה ב-2004, ורוסקי סטנדרט "גולד" ב-2008.
ב-2006 הקימה החברה מזקקה חדישה בסנקט פטרבורג. למזקקה זו יכולת ייצור של 36 מיליון ליטרים בשנה.
מיצוב שוק
נכון לשנת 2020, וודקה רוסקי סטנדרט היא וודקת הפרימיום הרוסית הנמכרת ביותר בעולם (IMPACT, 2020). נתח השוק בקטגוריית וודקת הפרימיום ברוסיה הוא 30%, והמכירות עברו רף של 3.6 מיליון קרטונים של 9 ליטרים ברחבי העולם.
בבריטניה, רוסקי סטנדרט היא הוודקה השנייה הנמכרת ביותר (Nielsen, 2019) והיא נמכרת ב-85 שווקים באירופה, ארצות הברית ואסיה, כמו גם ב-1,200 שדות תעופה.
ייצור
לייצור רוסקי סטנדרט וודקה משתמשים במים שמקורם בקרחון של אגם לאדוגה (Lake Ladoga), שבצפון רוסיה. החיטה המשמשת לייצור רוסקי סטנדרט וודקה היא חיטת חורף רוסית, הגדלה על האדמה השחורה של הערבה הרוסית.
פריאויקים
פריאויקים (ביוונית: Περίοικοι) היו קבוצה חברתית אוטונומית של תושבי ספרטה שאינם אזרחים. שמם מורכב מצירוף המילים "פרי" (περί, "מסביב") ו"אויקוס" (οἶκος, "בית"), שפירושו "הגרים מסביב". הפריאויקים ישבו בעיקר בערי החוף בלאקוניה.
מוצא הפריאויקים
לגבי מוצאם של הפריאויקים קיימת מחלוקת בין החוקרים. המסורת בקרב היוונים הייתה כי הפריאויקים הם צאצאי השכבות העליונות של האכאים שחיו בלאקוניה (או לחלופין, יושבי ההר האכאים), שנשארו במקום כתושבים מדרגה שנייה לאחר הפלישה הדורית, בעוד שהשכבות הנמוכות (יושבי המישור) הפכו להלוטים בחברה הספרטנית. אחרים, כדוגמת איסוקרטס, טענו כי הפריאויקים הם צאצאי הפולשים הדורים שהתיישבו מחוץ למרכז לאקוניה, ולאחר הקמת הפוליס לקאדימון (ספרטה) נכללו כל היישובים שסביבה בתחומה ואיבדו את עצמאותם.
הפריאויקים בחברה הספרטנית
כאמור, הפריאויקים השתייכו לעיר המדינה הספרטנית והיו כפופים לשליטתה של הפוליס, אף שלא היו אזרחיה. הם נחשבו למעמד השני בספרטה, נחותים מהספרטנים אך עליונים על ההלוטים. עם זאת, איסוקרטס טען (Panathenaecus, xii) כי "המגורשים (הפריאויקים) לא הפכו אמנם לעבדים, אבל איבדו את כל זכויותיהם... הספרטנים שיעבדו את נשמות הפריאויקים לא פחות מאשר את נשמות ההלוטים". בין תפקידיהם של הפקידים הגבוהים בספרטה, האפורוס, היה פיקוח על הפריאויקים על מנת שלא יתמרדו.
הפריאויקים חיו בכמאה יישובים סביב לפוליס הספרטנית. והייתה להם אוטונומיה ביישוביהם ובעלות על חלק מהאדמות שמחוץ לגבולות הפוליס (שנקראו פריאויקיס, Περίοικις), אם כי לא הייתה להם כל השפעה בקביעת מדיניותה או במוסדותיה. הם היוו חלק מהצבא הספרטני כהופליטים, אך לא היו מגיעים לעמדות פיקוד גבוהות. עיקר עיסוקם היה מסחר ומלאכה.
בנדיקטוס השלישי
האפיפיור בנדיקטוס השלישי (בלטינית: Benedictus III; מת ב-17 באפריל 858) היה אפיפיור מ-29 בספטמבר 855 למותו בשנת 858.
ביוגרפיה
מעט מאוד ידוע על חייו של בנדיקטוס לפני האפיפיורות שלו. אביו נקרא פייטרו. בנדיקטוס היה משכיל וחי ברומא ונתמנה על ידי האפיפיור לאו הרביעי ככומר הראשי של כנסיית סן קליסטו. בנדיקטוס זכה למוניטין של לימוד ואדיקות. הוא נבחר לאפיפיור, לאחר סירובו של אדריאן, הבחירה הראשונית של אנשי דת ואנשי כמורה.
ארסניוס, הבישוף של הורטה, פגש את הנציגים שנשלחו כדי לייעץ לקיסר לגבי הבחירות ושכנע אותם לבגוד בבנדיקט ולשכנע את הקיסר להכתיר את בנו של הבישוף, אנסטסיוס. אנסטסיוס נודה קודם לכן על ידי לאו הרביעי. הנציגים חזרו עם השליחים הקיסריים, והבחירות של בנדיקטוס בוטלו, ואנסטסיוס נבחר במקומו. אנסטסיוס תפס את מקומו בלטראן ובנדיקטוס נכלא. עם זאת, דעת הקהל המקומית הייתה כה חזקה שהפרנקים הכירו בהכתרה של בנדיקטוס. בנדיקטוס התייחס אל אנסטסיוס ואל חסידיו בקלילות. הפילוג סייע להחליש את אחיזת הקיסרים באפיפיורים, בייחוד בבחירותיהם.
בנדיקטוס התערב בסכסוך בין בני לותר הראשון (לותר השני מלותרינגיה, הקיסר לודוויג השני ושארל מפרובנס) לאחר מותו. הוא כתב אל הבישופים הפרנקיים, ונזף בהם על ששתקו נוכח ההפרעה שהשפיעה על הממלכות הקרולינגיות.
אתלוולף, מלך וסקס ובנו, אלפרד הגדול, ביקרו ברומא בתקופת שלטונו של בנדיקטוס. הסקולה אנגלורום, שנהרסה על ידי שרפה בשנת 847, הוקמה מחדש על ידי בנדיקטוס.
מסורת מימי הביניים טענה שהאפיפיורית יוהנה, אישה המחופשת לגבר, הייתה קודמו של בנדיקטוס, אולם ככל הנראה זו אגדה בלבד.
סרגל חישוב
סרגל חישוב הוא כלי עזר לעריכת חישובים. הסרגל מורכב מלפחות שני סימוני שנתות נפרדים, עם אשנב זז הקרוי סמן. לפני המצאת המחשבון, היה סרגל החישוב כלי החישוב הנפוץ ביותר במדעים מדויקים ובהנדסה. השימוש בסרגלי חישוב המשיך להתרחב לאורך שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, גם כאשר התקני חישוב ספרתיים החלו להיכנס לשוק. בשנות ה-70 המוקדמות של המאה ה-20 הפך המחשבון המדעי את סרגלי החישוב למיושנים.
סרגל חישוב משמש למטרות שונות מאלו של סרגל רגיל: סרגל מודד מרחק פיזי ומסייע בציור קווים ישרים; סרגל חישוב לעומת זאת מבצע פעולות מתמטיות על ידי שימוש במרחקים המוגדרים באמצעות סקאלות המחולקות באופן לא ליניארי.
עקרונות בסיסיים
בצורתו הבסיסית ביותר, סרגל החישוב משתמש בשתי סקאלות לוגריתמיות על מנת לאפשר כפל וחילוק מהירים, פעולות נפוצות שעשויות, בעת ביצוע ידני, לגזול זמן רב ולגרור שגיאות. סרגלי חישוב מורכבים יותר מאפשרים חישובים נוספים, כגון הוצאת שורש, העלאה בחזקה, לוגריתמים ופונקציות טריגונומטריות.
חישובים מתמטיים מתבצעים בסרגל החישוב באמצעות יישור הסימן על הרצועה המרכזית הנעה של הסרגל עם סימן המצוי על גבי אחת הרצועות הקבועות. אז יש לבחון את המיקומים היחסיים של סימונים אחרים על גבי הרצועות. מספרים אשר מיושרים עם הסימונים מספקים את הערך המקורב של התוצאה.
תפקיד המשתמש להחליט מהו המיקום של הנקודה העשרונית בתוצאה. חיבור וחיסור מבוצעים בראש או על גבי נייר ולא באמצעות הסרגל. אפילו סרגלי החישוב הבסיסיים לסטודנט מכילים יותר משתי סקאלות. רוב הסרגלים בנויים מ-3 רצועות ישרות בעלות אותו אורך, מיושרות במקביל ומתואמות כך שהרצועה המרכזית תזוז ביחס לשתי האחרות. שתי הרצועות החיצוניות מקובעות כך שמיקומיהן היחסיים לא ישתנו.
חלק מהסרגלים (מסוג "duplex") מכילים סקאלות בשני צדי הסרגל והרצועה הנעה. סרגלים אחרים על צד אחד של הרצועות החיצוניות ועל שני הצדדים של הרצועה הנעה. אולם ישנם גם סרגלים המכילים סקאלות על צד אחד בלבד. סמן נע בעל שנתת מיקום אנכית משמש כדי למצוא נקודות שאינן סמוכות אך הן בעלות זיקה הדדית על הסקאלות. במודלים מסוג duplex הסמן מוצא נקודות שנמצאות בצד השני של הסרגל. הסמן גם מסוגל לשמור תוצאה זמנית על כל אחת מהסקאלות.
סרגלים ישרים רגילים
אורך סרגל החישוב נתון במונחים של אורכן הנומינלי של הסקאלות. הסקאלות ברוב הדגמים הן באורך 10 אינץ' (25 סנטימטרים). קיימים סרגלים שהסקאלות מעט ארוכות יותר על מנת להקל טיפול בתוצאה שגולשת. סרגלי כיס הם לרוב באורך 5 אינץ'. מודלים בני מספר מטרים נמכרו כדי להיתלות בכיתות למטרות הוראה.
קיימות מספר התחכמויות אשר עשויות לאפשר שימוש נוח יותר. סקאלות טריגונומטריות הן לעיתים בעלות סימון כפול, באדום ובשחור בצירוף זוויות משלימות. סרגלי duplex לרוב מעתיקים חלק מהסקאלות לצד האחורי. הסקאלות לרוב מפוצלות על מנת להשיג דיוק רב יותר.
סרגלי חישוב ייעודיים הומצאו למגוון תחומי עיסוק כגון הנדסה, עסקים ומסחר. לכל תחום קיימות סקאלות ייעודיות עבור לדוגמה חישובי הלוואות, כמויות קנייה אופטימליות או משוואות הנדסיות מסוימות.
סרגלים עגולים
סרגלים בצורת עיגול מגיעים בשתי תצורות. תצורה אחת מכילה שני סמנים. תצורה אחרת מכילה דיסקה מסתובבת וסמן. היתרון הבסיסי של סרגל עגול הוא שהממד הארוך ביותר הוקטן בפקטור 3 לערך (כלומר בפאי). למשל, סרגל עגול בקוטר 10 סנטימטרים היה בעל דיוק מקסימלי שווה ערך לסרגל ישר באורך 30 סנטימטרים. סרגלים עגולים גם מבטלים חישובים הגולשים מחוץ לסקאלה. הסיבה היא שהסקאלות מבצעות חזרה לראשית. הן לא זקוקות לסינכרון כאשר התוצאות קרובות ל-1.
סרגלים עגולים קשיחים יותר וזזים באופן חלק ומדויק יותר מסרגלים ישרים. הסיבה לכך טמונה בתלותם בציר מרכזי יחיד. הציר המרכזי מונע שריטות של פני הסרגל ושל הסמנים הנלווים.
הסקאלות המדויקות ביותר ממוקמות קרוב לשפה החיצונית. במקום לפצל את הסקאלות, סרגלים עגולים משתמשים בסקאלות ספירליות עבור סקאלות לוג של לוג.
החסרון הטכני הבולט של סרגלים עגולים הוא שסקאלות פחות חשובות ממוקמות קרוב למרכז ובעלות דיוק קטן יותר. היסטורית, החיסרון של סרגלים עגולים הייתה העובדה שהם לא היו סטנדרטיים. רוב הסטודנטים למדו לחשב באמצעות סרגלים ישרים ולא ראו סיבה לשנות הרגל זה.
סרגל חישוב אשר נותר בשימוש יומיומי הוא ה-E6B. זהו סרגל חישוב אשר נוצר לראשונה בשנות ה-30 של המאה ה-20 עבור טייסים. הסרגל עזר במטלות כגון המרת זמן, מרחק, מהירות, טמפרטורה, שגיאות מצפן וחישוב צריכת דלק. אף על פי שכיום נעשה שימוש ב-GPS ובמחשבונים אלקטרוניים, רוב בתי הספר לטיסה דורשים מהסטודנטים ללמוד לתפעל את ה-E6B המהווה גיבוי לכשל אפשרי בהתקנים המודרניים.
סרגלים צילינדריים
קיימים שני סוגי סרגלים צילינדריים: אלו עם סקאלות בורגיות כדוגמת אוטיס קינג ואלה עם הרצועות כדוגמת מודלים של ת'אצ'ר ולוגה. היתרון במודלים הוא סקאלה ארוכה יותר שמבטיחה דיוק גבוה יותר מזה הקיים בסרגל ישר או בצורת עיגול.
היסטוריה
סרגל החישוב הומצא בסביבות שנת 1620, מעט אחרי שג'ון נפייר פרסם את עקרון הלוגריתם. אדמונד גונתר מאוניברסיטת אוקספורד פיתח התקן חישוב בעל סקאלה לוגריתמית יחידה, שיחד עם כלים נוספים, שימש לביצוע כפל וחילוק. בשנת 1630, ויליאם אוטרד מקיימברידג' המציא את הסרגל העגול. בשנת 1632 הוא שילב שני סרגלי גונתר שהוצמדו באופן ידני כדי ליצור התקן המזוהה כסרגל החישוב המודרני. כמו אייזק ניוטון, בן זמנו, לימד אוטרד את משנתו באופן פרטי לתלמידיו אולם עיכב את פרסומה. גם הוא, כמו ניוטון, היה מעורב במחלוקת בנוגע לעדיפות עם תלמידו ריצ'רד דלמיין. רעיונותיו של אוטרד הפכו פומביים רק עקב פרסומים של תלמידו ויליאם פורסטר בשנים 1632 ו-1653.
בשנת 1677, הנרי קוגשאל יצר סרגל מתקפל ארוך עבור מדידת עצים המכונה סרגל החישוב של קוגשל. העיצוב של הסרגל והשימוש שנעשה בו נתנו לסרגל החישוב מטרה שהייתה מעבר לשימוש מתמטי גרידא.
בשנת 1722, וורנר הציג סקאלות בנות שתיים ושלוש דקאדות ובשנת 1755 אוורארד הדגים סקאלה הפוכה. סרגל חישוב המכיל את כל הסקאלות האלה קרוי לרוב סרגל "פוליפייז".
בשנת 1815, פיטר רוג'ט המציא את סרגל הלוגריתם-לוגריתם, אשר הכיל סקאלה למציאת לוגריתם של לוגריתם. הדבר אפשר למשתמש לבצע ישירות חישובים המשלבים שורשים ואקספוננטים. התועלת בכך הייתה בעיקר בעת מציאת חזקות שבריות.
שיפור הסרגל
הצורה החדשה יותר נוצרה בשנת 1859 על ידי סגן בחיל התותחנים הצרפתי בשם אמדי מאנהיים, אשר "היה בר מזל שהסרגל שלו יוצר על ידי חברה בעלת שיעור קומה לאומי ואומץ על ידי חיל התותחנים הצרפתי". בפרק זמן זה, שבו ההנדסה הפכה למוכרת כעיסוק מקצועי, גברה שכיחותם של סרגלי החישוב באירופה. הסרגלים לא נקלטו היטב בארצות הברית באותה תקופה. אולם, בשנת 1881 השיק אדוין ת'אצ'ר בארצות הברית את הסרגל הצילינדרי. סרגל הדופלקס הומצא על ידי ויליאם קוקס בשנת 1891, ויוצר על ידי קופל אנד אסר בניו יורק.
,
חישובים בתחום האסטרונומיה דרשו גם הם חישובים מדויקים. בגרמניה של המאה ה-19 היה באחד ממצפי הכוכבים סרגל חישוב מפלדה באורך 2 מטרים לערך. לסרגל היה מיקרוסקופ מחובר אשר העניק לו דיוק עשרוני של 6 ספרות.
בזמן מלחמת העולם השנייה, מפציצים ונווטים ביצעו חישובים מהירים באמצעות סרגלי חישוב.
במהלך שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 היה סרגל החישוב בגדר סמל למקצוע ההנדסה (כפי שהמסכת הוא סמל למקצוע הרפואה).
בשנות ה-60 היה זה מראה שכיח ביותר לראות סטודנטים ומהנדסים נושאים עמם סרגלי חישוב באורך 10 אינצ'ים בחגורות נשיאה. אף על פי שבבית היה מקובל להחזיק סרגל ארוך לעבודה מדויקת יותר בדרך כלל נשאו סטודנטים סרגל כיס באורך 5 אינצ'ים.
השימוש בסרגלי חישוב הדגיש את הצורך להביא ביטויים אלגבריים לצורתם הפשוטה ביותר. גורמים קטנים קורבו או הושמטו.
דעיכת השימוש בסרגלי חישוב
החשיבות של סרגל החישוב החלה לדעוך ככל שגבר השימוש במחשב. בשנות ה-60 נהיה המחשב נפוץ בקרב אנשים שעיסוקם הצריך היבטים חישוביים. ההשקה של שפת פורטרן בשנת 1957 הפכה את המחשב לכלי מעשי לפתרון בעיות מתמטיות. חברת IBM הציגה סדרה של מחשבים זולים יחסית, ה-IBM 650 בשנת 1954, ה-IBM 1620 בשנת 1959 וה-IBM 1130 בשנת 1965 עבור שוק ההנדסה והמדע. בשנת 1964 הקלה שפת BASIC על סטודנטים את השימוש במחשב. מעבדות ואנג השיקו החל משנת 1965 מחשבונים שולחניים. המיני-מחשב של חברת DEC אשר כונה PDP-8 הושק בשנת 1965.
בהדרגה מחשבים ומחשבונים החליפו כליל את סרגל החישוב.
יתרונות
שימוש בסרגל בנוסף למחשבון אלקטרוני מאפשר לוודא את התוצאה. מכיוון ששני ההתקנים כה שונים, קיים סיכוי קטן לבצע את אותה טעות פעמיים.
ביצוע כפל
התרשים להלן מדגים סרגל חישוב פשוט. הוא מורכב משתי סקאלות אשר מסוגלות לנוע באופן יחסי האחת לשנייה. סימן x נומרי מוטבע על גבי כל סקאלה במרחק מה מהאינדקס (ה-1 הנמצא בצד שמאל) השווה ללוגריתם לפי בסיס 10 כפול אורך הסקאלה. שנתות בין כל ערך נומרי ממוקמות על פי מרחק לוגריתמי.
לוגריתם ממיר את הפעולות של כפל וחילוק לחיבור וחיסור בהתאם לחוקים וכן.
הזזת הסקאלה העליונה ימינה במרחק של \log(x) מיישרת כל מספר y, במיקום \log(y) בסקאלה העליונה, עם המספר בסקאלה התחתונה. מאחר ש, הרי שקריאת המיקום בסאלה התחתונה מפיקה את המכפלה xy, של x ושל y.
התרשים להלן מדגים סרגל המסודר עבור כפל של 2 עם כל מספר אחר. האינדקס בסקאלה העליונה מיושר עם ה-2 בסקאלה התחתונה. הדבר האפשר הסטה ימינה, של הסקאלה העליונה כולה, בפקטור של \log(2). המספרים על גבי הסקלה העליונה מיושרים עם התוצאה של הכפלה ב-2 על גבי הסקאלה התחתונה. למשל, ה-3.5 על הסקאלה העליונה מיושר עם המכפלה ב-7 על הסקאלה התחתונה. באופן דומה גם ה-4 עם ה-8 וכך הלאה.
תוצאות עשויות "לגלוש" מחוץ לסקאלה. למשל האיור לעיל מראה שסרגל החישוב לא מיקם את ה-7 הנמצא בסקאלה העליונה מעל מספר הנמצא בסקאלה התחתונה. לכן, הוא אינו מספק תשובה עבור 2 \times 7. במקרים שכאלה, המשתמש עשוי להזיז את הסקאלה העליונה לצד שמאל, ובכך להכפיל ב-0.2 במקום ב-2, כפי שממחיש האיור שלהלן:
כאן המשתמש של הסרגל חייב לזכור להתאים את הנקודה העשרונית כדי למצוא את התשובה הסופית הנכונה. בדוגמה כאן המטרה הייתה למצוא 2 \times 7, אבל במקום זאת בוצע חישוב של. לכן התשובה האמיתית היא לא 1.4 אלא 14.
חילוק
האיור שלהלן מדגים חישוב של 5.5/2. ה-2 בסקאלה העליונה מונח על גבי ה 5.5 שנמצא בסקאלה התחתונה. ה-1 בסקאלה העליונה מונח מעל המנה, 2.75.
פעולות נוספות
בנוסף לסקאלות לוגריתמיות, קיימים סרגלים בעלי פונקציות נוספות המקודדות בסקאלות חיצוניות. פונקציות פופולריות הן הלוגריתם והפונקציות הטריגונומטריות סינוס, טנגנס. ישנם סרגלים הכוללים סקאלה פיתגורית. סקאלות נוספות יכולות לשמש לחישוב פונקציות היפרבוליות. בסרגלים ישרים, הסקאלות והסימון שלהן הם בגדר מוסכמה. השינויים הם רק במונחים של איזה סקאלה קיימת בסרגל ובאיזה סדר: