cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שטן
בקוראן
בכמה פסוקים (למשל: סורה 7, אלאעראף / 12-18; סורה 15, אלחג'ר, פסוקים 32–44) מתואר דו-שיח בין אלוהים לאיבליס. כאשר ציווה אלוהים על המלאכים להשתחוות לאדם, סירב איבליס בטענה שאינו יכול להשתחוות לאדם בשר ודם שאלוהים יצר "מטיט נוקשה, מעיסת בוץ שהשחירה" (על פי תרגומו של אורי רובין). אז קילל אותו אלוהים עד יום הדין, ואיבליס ביקש ארכה עד ליום תחיית המתים. אלוהים הסכים, והתיר לאיבליס להסיט מדרך הישר את אלה שלא מאמינים, כך שיגיעו לגיהנום; ואילו את אלה שמאמינים באלוהים לא יוכל איבליס להסיט מדרך הישר.
בסיפור עץ הדעת כפי שהוא מופיע בקוראן, איבליס הסית את אדם וחוה להמרות את פי האלוהים (סורה 2, אלבקרה / 35-36) ולאכול מהפרי האסור (סורה 20, ט.ה. / 120-121). כאשר איבליס מופיע בתפקיד של מפתה ומדיח הוא לא נזכר בשמו אלא מכונה "השטן".
סופו של השטן, עובדיו וצאצאיו הוא להגיע לגיהנום (סורה 38, צ. / 85), וביום הדין הוא ינטוש את אלה שהלכו אחריו (סורה 14, אבראהים / 22).
בריאתו של השטן
במסורת המוסלמית יש מחלוקת אם איבליס שייך לגזע המלאכים אם לאו. היו שאמרו שהוא שייך למין של מלאכים שנקראו שדים ונבראו מאש, בעוד ששאר המלאכים נבראו מאור. נאמר שהוא היה אחד משומרי גן העדן. נאמר כי לפני שאיבליס המרה את פי האלוהים, הוא היה מלאך בשם עזאזיל ששכן בארץ והיה בעל ידע רב, מה שגרם לו להפוך שחצן. כאשר איבליס סירב להשתחוות לאדם, אלוהים קילל אותו וראה בו אחד מהכופרים.
בכת השטן
כת השטן או שטניזם הם מושגים המתייחסים בדרך ככל לקבוצות או יחידים הסוגדים לדמות השטן או לדומיו, באופן ממשי או דימויי, וכן קבוצות בעלות אמונות אידאולוגיות ופילוסופיות המבוססות על השטן. מספר קבוצות, המכונות באופן קולקטיבי "שטניזם אתאיסטי", אינן מאמינות בדמות השטן כבעלת קיום ממשי, אלא מאמינות בסל ערכים אותם הם מזהים כאנטי-נוצריים, או כמזוהים עם דמות האחר, המורד והנרדף.
שטניזם אתאיסטי
שטניזם אתאיסטי הוא כינוי למספר ארגונים ותנועות חברתיות המשתמשות בדמות השטן באופן אלגורי, בעיקר כמייצג ערכים ועקרונות המנוגדים לעקרונות הכנסייה הקתולית. המפורסמת בהן היא תנועת כנסיית השטן שיוסדה בידי אנטון זנדור לה-ווי, המשתמשת בדמות השטן כסמל לעקרונות נהנתנים ולהתנגדות למוסר הנוצרי הסגפני אותו היא תופסת כשמרני ודכאני.
שטניזם תאיסטי
שטניזם תאיסטי הוא שמם של מגוון כתות ותנועות דתיות המאמינות בקיום ממשי של דמות השטן ומכוונות את פולחנם או את הערצתם אליו. לא מדובר בדת מאורגנת אחת, אלא בארגונים רבים שאין להם דבר אחד עם השני פרט למרכזיות דמות השטן או דמות "יריב" אחרת המזוהה עם השטן בפולחנם. בקבוצות מסוימות קיים עיסוק בתורת הנסתר, אמונה בכישוף המתופעל באמצעות טקס או פולחן שטני, והעצמת הפרט.
סמלי השטן
מקובלים: צורת הפנטגרם ההפוך, צלב הפוך והמספר 666. סמלים אלו מזוהים כיום בעיקר עם כת השטן, אך נעשה בהם שימוש נרחב גם בתרבות המטאל (שלעיתים אף שטנית גם היא, כמו במקרה של רוב להקות הבלאק מטאל).
מקורו של הסמל הראשון, הפנטגרם (בגלגוליו השונים), אינו קשור לעבודת השטן. עם זאת, בספר ‘הדוגמה והריטואל של המאגיה העליונה’ קובע אליפז לוי כי פנטגרם עם החוד למעלה מסמל את הטוב, ואילו פנטגרם עם החוד למטה מסמל את הרע. ארבעת הפינות האחרות, על פי לוי, מסמלות את ארבעת היסודות: אדמה, אוויר, אש ומים. החוד הוא הרוח, הנשמה. כשהחוד למטה, אם כן, החומר מושל ברוח. על פי לוי, זהו מאפיין של עבודת השטן. הוא ממשיך וקובע כי הפנטגרם עם החוד למטה הוא סמל הבפומט, שעבדו האבירים הטמפלרים כאל. לוי היה הראשון שטען טענה מסוג זה, ולא מצדיק את התאוריה או נותן לה סימוכין.
צלב הפוך משמש כסמל השטן בעיקר בהקשר של אנטי-נצרות. כיוון שהצלב הוא הסמל לנצרות, צלב הפוך מסמל את ההתנגדות לנצרות ואת השטן.
מקורו של המספר 666 כסמל השטן הוא חזון יוחנן בברית החדשה, אשר מציג מספר זה כ"מספרה של החיה" או "מספרה של הבהמה". לפי הפרשנות המקובלת, "החיה" או "הבהמה" היא השטן. מספר זה שימש נושא מרכזי במספר רב של ספרים, סרטים, שירים ומסורות סיפוריות. אלן איטקן, פרופסור קנדי לתולדות הנצרות הקדומה, העלה באחרונה טענה כי מספרה של הבהמה צריך להיות דווקא 616, אך הסימוכין לטענה נדחו על ידי חוקרים אחרים.
וולאס ספירמון
ווֹלאס ספירמון ג'וניור (באנגלית: Wallace Spearmon; נולד ב-24 בדצמבר 1984), הוא אתלט אמריקני. הוא אלוף עולם בריצת שליחים 4x100 מטר (אוסקה 2007) וסגן-אלוף עולם בריצת 200 מטר (הלסינקי 2005). שיאו האישי בריצה זו (19.65 שניות), מהווה את התוצאה השביעית בכל הזמנים.
ביוגרפיה
ספירמון נולד בשיקגו, אילינוי. בילדותו עבר להתגורר בעיר פאייטוויל שבארקנסו. שם סיים את לימודיו התיכוניים והתקבל ללמוד באוניברסיטת ארקנסו שבעיר. שם התחרה בריצות קצרות בליגת האוניברסיטאות, במשך שתי עונות, עד אשר עבר לליגה המקצוענית. במסגרת אליפות ה-NCAA באתלטיקה (התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי בארצות הברית) התחרה בריצת 200 מטר, וזכה במדליית הזהב ב-2004, ושנה אחר כך זכה פעם נוספת בזהב, אך באליפות ה-NCAA באולם.
באליפות העולם באתלטיקה, שהתקיימה בהלסינקי באוגוסט 2005 זכה ספירמון במדליית הכסף בריצת 200 מטר, בתוצאה של 20.20 שניות, כשבן ארצו ג'סטין גטלין מקדים אותו. שנה אחר כך, ב- 17 בספטמבר 2006 זכה במדליית הזהב בתחרות גביע העולם של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (המתקיימת כל ארבע שנים), בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.87 שניות. 11 ימים בלבד אחר כך (28 בספטמבר) קבע בריצת 200 מטר, כשבמפגש בינלאומי שהתקיים בטגו, קוריאה הדרומית שיא אישי חדש של 19.65 שניות.
ביוני 2007 ניצח בריצת ה-200 מטר באליפות ארצות הברית באתלטיקה, בתוצאה של 19.89 שניות, אולם באליפות העולם באתלטיקה, שהתקיימה באוסקה, יפן אותה שנה הוא זכה במדליית הארד, בתוצאה של 20.05 שניות. באותה תחרות השתתף ספירמון בריצת שליחים 4x100 מטר, יחד עם דארוויס פאטון, לירוי דיקסון וטייסון גיי, שייצגה את ארצות הברית, וזכה עימה במדליית הזהב. לאחר אליפות העולם ניצח ספירמון בשני מפגשי גולדן ליג רצופים, בהפרש של יומיים בלבד : ב- 14 בספטמבר, בתוצאה 19.88 שניות וב- 16 בספטמבר בתוצאה של 20.22 שניות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) השתתף ספירמון בריצה ל-200 מטרים, הגיע לגמר וחצה את קו הסיום במקום השלישי. ספירמון חגג את זכייתו במדליית הארד, אף על פי שמסכי הטלוויזיה באצטדיון הראו הילוכים חוזרים בו הוא נראה כשהוא דורך על הקו שמפריד בין המסלולים, מה שהביא לפסילתו מהמירוץ.
הלן הייז
הלן הייז (באנגלית: Helen Hayes; 10 באוקטובר 1900 – 17 במרץ 1993) הייתה שחקנית אמריקאית שהקריירה שלה התפרשה על פני 70 שנה. נודעה בכינוי "הגברת הראשונה של התיאטרון האמריקאי", והיא אחת מ-16 האנשים שזכו בארבעת הפרסים החשובים: אמי, גראמי, אוסקר וטוני. בשנת 1986 קיבלה את מדליית החירות הנשיאותית מהנשיא רונלד רייגן.
ביוגרפיה
הייז נולדה בוושינגטון די. סי. לקתרין אסטל הייז שעבדה בחברת תיירות, ולפרנסיס ואן אמום בראון, אשר עבד במספר עבודות. היא הייתה קתולית ותומכת של המפלגה הרפובליקנית, אם כי היא לא הביעה דעתה בנושאי פוליטיקה, כמו אנשים אחרים בקהילה ההוליוודית באותה תקופה.
הייז כתבה שלוש אוטוביוגרפיות: "A Gift of Joy", "On Reflection" ו-"My Life in Three Acts". בחלקם היא עוסקת בחזרתה לנצרות הקתולית (לאורך נישואיה עם מק'ארתור היא הכחישה את שייכותה לזרם, עקב היותו פרוטסטנטי וגרוש) ובמותה של בתה היחידה שנפטרה בגיל 19 ממחלת שיתוק ילדים. הייז ובעלה אימצו בן, ג'יימס מקארתור, אשר אף הוא עסק במשחק וכיכב בסדרת הטלוויזיה "הוואי חמש-אפס".
הייז אושפזה מספר פעמים עקב מחלת האסתמה ממנה סבלה, אשר החמירה בעקבות האבק שהיה על הבמה. לבסוף סיבה זו הביאה אותה לפרוש מהתיאטרון. בשנותיה האחרונות הקדישה זמן רב לכתיבה ולגיוס תרומות לארגונים הנלחמים באסתמה.
ב-17 במרץ 1993, יום פטריק הקדוש, נפטרה הייז מאי ספיקת לב בנייאק, ניו יורק.
קקדו צהוב-ציצית
קקדו צהוב-ציצית (שם מדעי: Cacatua galerita) הוא מין של קקדו דרום-מזרח אסיאתי בסדרת התוכאים. הקקדו צהוב הציצית חי במזרח, צפון ודרום-מזרח אוסטרליה אך גם נצפה במערב אוסטרליה, ניו זילנד וגינאה החדשה. הקקדו כה נפוץ באזורו עד שיש מגדירים אותו כמזיק.
הלן הייז
קריירה
הייז החלה את קריירת התיאטרון בשנת 1905 (בהיותה בת 5), במחזה "Miss Hawke's May Ball". מאז הופיעה במחזות רבים: בגיל 10 היא שיחקה בסרט הקצר "Jean and the Calico Doll", ועברה להוליווד רק כשבעלה המחזאי, צ'ארלס מק'ארתור, החל להיות מועסק שם. בשנת 1931 שיחקה בסרט הקולנוע הראשון שלה: "The Sin of Madelon Claudet", עליו גם זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, ובהמשך שיחקה בסרטים: "Arrowsmith", "הקץ לנשק" ו"Vanessa: Her Love Story".
קקדו צהוב-ציצית
הקקדו צהוב הציצית מאכלס סוגים שונים של יערות, ביניהם יערות נשירים, יערות טרופיים וסובטרופיים. בנוסף הקקדו חי גם בסוואנה הצפון-אוסטרלית ובאזורי מחיה אנושיים. הגובה הממוצע באזורי המחיה של הקקדו הוא 1450 מטר.
הלן הייז
קריירה
ב-1955 שונה שמו של תיאטרון פולטן, והוא נקרא על שמה של הייז. בשנות ה-80 חברה עסקית רצתה להרוס תיאטרון זה וארבעה נוספים, תוך כוונה לבנות במקומם בית מלון. הייז הסכימה לכך אף על פי שלא הייתה לה בעלות על המקום. בעקבות כך תיאטרון קטן בניו יורק נקרא על שמה - תיאטרון הלן הייז.
קקדו צהוב-ציצית
קקדו זה הוא בינוני, אורכו 45–55 סנטימטר ומשקלו הממוצע כ-800 גרם; מוטת כנפיו כ-103 סנטימטר. כל גופו לבן להוציא את הציצית הצהובה שעל ראשו ואת מקורו ורגליו החומות-שחורות.
הלן הייז
קריירה
ב-1982, יחד עם חברתה ליידי בירד ג'ונסון, הקימה באוסטין, טקסס את המכון הלאומי לחקר פרחי הבר שכיום נקרא מכון פרחי הבר ליידי ברד ג'ונסון.
קקדו צהוב-ציצית
תוחלת החיים הממוצעת של הקקדו בטבע היא 40 שנה. בשבי, בזכות הטיפול הנאות והיעדר טורפים, תוחלת חייו הממוצעת של הקקדו היא כ-50–70 שנים, וישנם פרטים שאף הגיעו לגיל 100.
הלן הייז
קריירה
"פרס הלן הייז" מחולק בוושינגטון די. סי. על ביצועים משובחים בתיאטרון. להייז כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד בשדרה ה-6220.
קקדו צהוב-ציצית
רבייה
הקקדו צהוב הציצית הוא מונוגמי. עונת הרבייה מתרחשת בזמן שונה בכל אזור; בצפון אוסטרליה ממאי עד ספטמבר, ואילו בדרום היבשת מאוגוסט עד ינואר. לא נערכו תצפיות במספר מספק על רביית הקקדו בגינאה החדשה. הקקדו מעדיף לצורך הקינון גזעי עצים חלולים, לרוב ליד מים זורמים. גודל התטולה הוא כשלוש ביצים סגלגלות-לבנות, עליהן דוגרת הנקבה במשך כ-25–27 ימים. הגוזלים יגיעו לבגרות מינית בגיל 3–4 שנים.
אל-חיאת אל-ג'דידה
אל-חַיַאת אל-גַ'דִידִה (ערבית: الحياة الجديدة; מילולית: החיים החדשים), הוא עיתון יומי והעיתון הרשמי של הרשות הפלסטינית. העיתון יוצא לאור ברמאללה מאז שנת 1995. העיתון מצוי באופן רשמי בבעלות הרשות הפלסטינית ועובדיו רשומים ברשימת מקבלי השכר של הרשות. עורך העיתון הוא חאפז ברגותי המכהן גם כמנכ"ל משרד ההסברה הפלסטיני. התפוצה היומית של העיתון היא כ-5,000 עותקים (2003) והיא הנמוכה מבין שלושת העיתונים היומיים היוצאים לאור ברשות הפלסטינית.
על פי מכון מבט לתקשורת הפלסטינית, קריקטורות ומאמרים רשמיים שהתפרסמו מטעם מערכת העיתון כללו מוטיבים אנטישמיים כנגד הדת היהודית וכנגד היהודים שהוצגו כבעלי טבע מרושע ורצחני וכבעלי שאיפות לשליטה עולמית.
במאמר שפרסם עורך העיתון לאחר רצח בני משפחת פוגל באיתמר כתב: "אינני סבור שהאירוע באיתמר הוא מעשה של התנגדות, אלא מעשה של יחידים שאנו מגנים אותו, במקרה ומבצעו הוא פלסטיני. דקירת ילדים בשנתם איננה מעשה גבורה אלא מעשה של חסרי לב, כמו מקצת חיילי הכיבוש והמתנחלים הרוצחים ילדים... הרוצח האמיתי באיתמר הוא המתנחלים הקנאים וכל מי שהצית עץ, תקף את בית הקברות בעורתא, גרש את תושבי ח'רבת יאנון, השתלט על חלקת אדמה או שדד יבול זיתים... הפעולה באיתמר היא מסר לכיבוש ולעולם... שמשמעותו ברורה – הכיבוש חייב להסתלק".
בפרסומים שונים של העיתון משנת 2013, נטען כי ארצות הברית עומדת מאחורי מלחמת האזרחים בסוריה במטרה לחלק ולהרוס את המדינה, כי ארצות הברית, יחד עם ישראל והאחים המוסלמים, "חטפו את המהפכה" במצרים (בין הפלת מובארכ מהשלטון ב-2011 להפלת מורסי מהשלטון ב-2013), וכי ארצות הברית ביצעה את פיגועי 11 בספטמבר בעצמה.
הר לואיס
הר לואיס (באנגלית: Mount Louis) הוא ההר ממוקם בדרום-מזרח הפארק הלאומי באנף, בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית אלברטה שבקנדה. ההר מהווה חלק מרכס סואובק, וגובהו 2,682 מטרים.
שמו של הר
ההר נקרא בשנת 1886 אחרי לואיס ב. סטיוארט (Louis Stewart). שמם של הר לואיס, הר אידית' והר פיפי ניתנו באותו יום בשנת 1886, עת שראש ממשלת קנדה, סר ג'ון מקדולנד ורעייתו, וכן המזכירה שלה והכלב שלה פיפי טיילו בהרים, לציון השלמת בניית מסילת הרכבת הקנדית פסיפית. לואיס סטיוארט בנו של מנהל הפארק הלאומי לקח את אידית' וכת כלבתה פיפי לטייל בהרים, וכאשר הם טיפסו על מעבר אידית', הם ראו את שלוש הפסגות, וסטיוארט קרא לפסגות על שמו, על שם אידית' ועל שם הכלבה שלה.
הטיפוס על ההר
הראשונים שטיפסו על ההר היו קונרד קיין, ואלברט ה. מקארתי, (Albert H. McCarthy) ביום רביעי, ה-19 ביולי 1916.
רייז אגיינסט
רייז אגיינסט (באנגלית: Rise Against) היא להקת פאנק רוק אמריקאית מהעיר שיקגו שבמדינת אילינוי. הרכב הלהקה הנוכחי מורכב מהסולן והגיטריסט טים מקלראת', הגיטריסט הראשי זאק בלייר, הבסיסט ג'ו פרינסיפ והמתופף ברנדון בארנס.
הלהקה ידועה בתמיכתה בפרוגרסיביזם, תומכת בארגונים כמו אמנסטי אינטרנשיונל. הלהקה מקדמת באופן פעיל זכויות בעלי חיים ורוב חברי הלהקה הם צמחונים, תומכים ב-PETA ומעידים על עצמם כסטרייט אדג'.
היסטוריה
בשנת 1999 הקימו הבסיסט ג'ו פרינסיפ, הגיטריסט דן ולקלינסקי, המתופף טוני טינטארי, הגיטריסט קווין ווייט והסולן טים מקלארת' להקה בשם Transistor Revolt. ב-2000 הם הוציאו מיני-אלבום בהפקה עצמית בשם זה. מיני-אלבום זה זכה לתשומת לב מקהילת הפאנק המקומית, וגם מ-Fat Mike, הסולן של להקת NOFX ומייסד-שותף של חברת התקליטים Fat Wreck Chords. ללהקה הוצע לחתום על חוזה בחברת התקליטים, בתנאי שישנו את שם הלהקה. טינטארי הציע את השם Rise Against, עליו הסכימו חברי הלהקה.
הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה, The Unraveling, ב-24 באפריל 2001. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות באמריקה הצפונית ואירופה כדי לקדם את האלבום. בזמן סיבוב ההופעות עזב ולקלינסקי את הלהקה, שלאחריו חזר קווין ווייט כמחליפו. ווייט עזב שוב לאחר פחות משנה והוחלף בטוד מוני.
ב-8 באפריל 2003 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, Revolutions per Minute. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות נרחב עם עוד להקות החתומות ב-Fat Wreck Chords כמו Anti-Flag, None More Black ו-No Use for a Name, והשתתפה ב-Warped Tour 2003.
עליה בפופולריות
סיבוב ההופעות עזר לגבש בסיס מעריצים, ומשך את תשומת ליבן של חברות תקליטים גדולות ובינן DreamWorks Records. הלהקה חתמה על חוזה עם DreamWorks בספטמבר 2003 והחלה בהקלטת האלבום השלישי, שנקרא Siren Song of the Counter Culture.
בזמן כתיבת השירים שוב השתנה הרכב הלהקה כאשר מוני עזב, והוחלף בכריס צ'אס. בעוד הלהקה הקליטה את האלבום, היא מצאה את עצמה עוברת מ-DreamWorks Records לגפן רקורדס. בנובמבר 2003 נרכשה DreamWorks Records על ידי Universal Music Group ולבסוף מוזגה לתוך גפן.
Siren Song of the Counter Culture שוחרר ב-10 אוגוסט 2004. אלבום זה היה הראשון של הלהקה שהגיע לבילבורד 200, כששיאו היה במקום 136, וסווג כאלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. האלבום כלל שלושה סינגלים: "Give It All", "Swing Life Away" ו-"Life Less Frightening", כשהשניים הראשונים קיבלו קרדיט כפריצת הדרך של הלהקה להשיג את משיכת המיינסטרים.
הצלחה בינלאומית
האלבום השישי של הלהקה, Endgame, יצא ב-15 במרץ 2011. המילים באלבום מתמקדות באירועים עולמיים אמיתיים, כמו הוריקן קתרינה ודליפת הנפט של אסדת דיפווטר הורייזן. אלבום זה ידוע בהיותו האלבום הראשון שמגבש את עמדת הלהקה כלפי הומופוביה עם השיר השלישי באלבום, "Make It Stop (September Children)", שעוסק בהתאבדות של מספר נערים הומוסקסואלים בספטמבר 2010 בשל בריונות ולעג.
השנים האחרונות (2014-הווה)
סיבוב ההופעות הנרחב מדי גבה מחיר מחברי הלהקה, וב-2013 הם החליטו לקחת הפסקה זמנית של שנה, אך בינואר 2014 חזרו להקליט חומרים עבור אלבומם השביעי, The Black Market. האלבום שוחרר ב-15 ביולי 2014. בארצות הברית האלבום נכנס במקום השלישי לבילבורד 200, שם הופיע במשך כ-11 שבועות, ומכר 53,000 עותקים בשבוע הראשון. האלבום היה הצלחה בינלאומית, בעיקר בקנדה, שם הוא היה האלבום השלישי ברציפות שהגיע למקום הראשון.
ב-20 באפריל 2017 הכריזה הלהקה על אלבומה החדש Wolves, ששוחרר ב-9 ביוני 2017.
ונדרליי לושמבורגו
ונדרליי לושמבורגו דה סילבה (בפורטוגזית: Vanderlei Luxemburgo da Silva; ) הוא מאמן כדורגל ברזילאי.
קריירה
לושמבורגו, יליד נובה איגואסו, מדינת ריו דה ז'ניירו, מונה למאמן נבחרת ברזיל לאחר סיום מונדיאל 1998, אך לאחר הפסד ל באולימפיאדת סידני (2000) פוטר מאימון הנבחרת.
בתחילת שנת 2005 מונה לושמבורגו למאמנה של ריאל מדריד במקומו של המאמן הספרדי, חוסה אנטוניו קמאצ'ו. לאחר הגעתו ניצחה ריאל בשבעה משחקים רצופים והייתה רחוקה ארבע נקודות בלבד מזכייה באליפות.
ריאל התחילה את עונת 2005/06 ברגל ימין, ולושמבורגו הציג מערך חדש - "ריבוע הקסם" (4-2-2-2), אך הקבוצה הציגה יכולת חלשה, בין השאר בשל פציעות רבות של כוכביה. במהלך העונה הובסה ריאל על ידי ברצלונה באצטדיון סנטיאגו ברנבאו 3-0, ומעט לאחר מכן פוטר לושמבורגו מאימון הקבוצה.
בשנת 2011, הוביל את פלמנגו הברזילאית לזכייה ללא הפסדים באליפות ריו דה ז'ניירו. ב-30 ביולי 2013 חתם בפלומיננסה.
יחסי לבנון–ערב הסעודית
היחסים הדיפלומטיים בין לבנון לערב הסעודית הם היחסים בין שתי מדינות ערביות במזרח התיכון.
היסטוריה
מבחינה היסטורית, שתי המדינות היו חלק מהאימפריה העות'מאנית, כאשר לבנון הייתה תחת שלטון עצמי ואילו מה שתהיה ערב הסעודית המודרנית הייתה בשליטתה הישירה של האימפריה העות'מאנית. לאחר סיום השלטון העות'מאני, הממלכה הסעודית הוקמה לאחר מלחמת העולם הראשונה ואילו לבנון נפלה תחת השלטון הצרפתי. רק בסוף מלחמת העולם השנייה שתי המדינות כוננו יחסים באופן רשמי.
אף על פי כן, היחסים הדיפלומטיים בין השתיים לפעמים סוערים. בשנת 2006 במלחמת לבנון השנייה, ערב הסעודית אישרה בחשאי את הפלישה הישראלית ללבנון. התמיכה הסמויה של ממשלת סעודיה, שהודלפה על ידי התקשורת הישראלית כעבור כמה שנים, הביאה למתיחות. זה הוחמר עוד יותר על ידי הרשתות המיליטנטיות של חזבאללה הגוברות ברחבי האזור העלולות לאיים על סעודיה מכיוון שחזבאללה נתפס כזרוע של איראן באזור, שכבר קיבלה חיזוק בגלל נוכחותו של חזבאללה אל-חג'אז, ופעילות החזבאללה בסוריה, עיראק ותימן.
בשנת 2017, ערב הסעודית ולבנון היו מעורבות בסכסוך דיפלומטי שכמעט חולל מלחמה, עת זימן ראש ממשלת לבנון סעד אל-חרירי את התפטרותו בלחץ סעודי להדיח את חזבאללה מלבנון. בעקבות זאת סעודיה, כווית ואיחוד האמירויות קראו לאזרחיהן לעזוב את לבנון. בהמשך ביטל חרירי את ההתפטרות והמשיך לכהן כראש הממשלה עד שנת 2020.
סרטון שהופץ באוקטובר 2021 ובו נשמע שר לבנוני תוקף בבוטות את ההתערבות הסעודית בתימן הכעיס את ריאד וכתוצאה מכך הסעודים גירשו את השגריר הלבנוני והודיעו על הפסקת הסחר בין המדינות. במקביל, התקשורת הממלכתית בסעודיה דיווחה כי השגריר הסעודי בביירות התבקש לשוב אל הממלכה. איחוד האמירויות, בחריין וכוויית גם הורו לנציגיהן בביירות לשוב ארצה. השר התפטר בדצמבר 2021.
גם לבנון וגם ערב הסעודית תמכו בגלוי בפתרון השאלה הפלסטינית לטובת הצד הפלסטיני בתהליך השלום עם ישראל.
ג'וזפה פארינה
ג'וזפה אנטוניו (נינו) פארינה (באנגלית: Giuseppe Antonio "Nino" Farina, 30 באוקטובר 1906 - 30 ביוני 1966) היה נהג מרוצים איטלקי והזוכה הראשון בתואר אליפות הפורמולה 1. בנוסף, היה אלוף איטליה בין השנים 1937 ו-1939. במהלך הקריירה, שנמשכה כ-30 שנה, סבל מפציעות רבות.
קריירת מרוצים
פארינה נולד בטורינו, בנו של ג'יאובאני קרלו מייסדה של חברת סטמבליני פארינה שעסקה בבניית מרכבי מכוניות. הוא החל לנהוג במכנוית מתוצרת טמפרינו בהיותו בן תשע. הוא הוסמך כדוקטור במדעי המדינה ועסק במגוון רחב של ענפי ספורט ביניהם סקי, כדורגל, רכיבה על סוסים ואופניים. הוא שירת תקופה קצרה כקצין פרשים בצבא האיטלקי.
בעודו סטודנט באוניברסיטה רכש את רכבו הראשון, אלפא רומיאו מיד שנייה. בשנת 1925 התחרה עם הרכב בתחרות טיפוס-גבעה במעבר סן ברנאר הגדול. בעודו מתחרה באביו, התרסק עם רכבו, שבר את כתפו ונחבל בפניו. במהלך השנים 1933 ו-1934 השתתף במסר מרוצים כשהוא נוהג ברכבי מזארטי ואלפא רומיאו. באותן שנים הכיר את נהג המרוצים האיטלקי טציו נובלארי, שסייע לפארינה להתפתח בתחום מבחינה מקצועית. בשנת 1935 התחרה עבור קבוצת הבית של מזארטי. הישגיו הטובים משכו את תשומת לבו של אנצו פרארי, שהחתים אותו כנהג בקבוצת המרוצים שניהל עבור אלפא רומיאו. הוא התחרה עם האלפא רומיאו 8C במרוץ המילה מילייה, אותו סיים במקום השני לאחר שנהג לאורך כל הלילה ללא אורות. בשנת 1937 ניצח את הגרנד פרי של נאפולי, ניצחון הגרנד פרי הראשון בקריירה. בסיום העונה זכה לראשונה באליפות איטליה.
בשנת 1938 עזב פרארי את אלפא רומיאו והחברה הקימה קבוצת מרוצים חדשה - אלפא קורסה (Alfa Corse) וצרפה את פארינה לשורותיה. בשנת 1939 ניצח שלושה מרוצים וזכה באליפות איטליה בפעם השלישית ברציפות. שנה לאחר מכן ניצח את הגרנד פרי של טריפולי וסיים במקום השני במרוץ המילה מייליה. מלחמת העולם השנייה הובילה לעצירת פעילות הספורט המוטורי באיטליה. בשנת 1946, עם חידוש הפעילות, שב פארינה להתחרות עבור אלפא קורסה. חוסר הסכמה עם הנהלת הקבוצה הוביל לכך שבמהלך שנת 1947 לא התחרה כלל. בשנת 1948 התחרה באופן פרטי במספר מרוצים. במהלך אותו הזמן נשא לאישה את אלזה גיירטו, שראתה בעיסוק במרוצים מסוכן וניסתה לשכנע את פארינה לחדול מלקחת בו חלק. שלושה ימים לאחר חתונתו טס לארגנטינה וניצח את הגרנד פרי של סן מרטין. לאחר חזרתו לאירופה ניצח את גרנד פרי האומות ואת הגרנד פרי של מונקו. במהלך חודש אוקטובר התחרה בגרנד פרי של גארדה כשהוא נוהג בפרארי 125, דגם הפורמולה 1 הראשון שנשא את שמו של פרארי. במהלך שנת 1949 התחרה עבור קבוצות פרטיות, כשהוא נוהג ברכבי מזארטי.
פורמולה 1
אליפות הפורמולה 1 החלה רשמית בשנת 1950. לקראת פתיחת האליפות חזר פארינה להתחרות עבור אלפא רומיאו. מרוץ הפתיחה התקיים במסלול סילברסטון בבריטניה לעיני קהל של כ-150,000 צופים. פארינה ניצח את המרוץ, כשאחריו בפודיום ניצבו לואיג'י פאגיולי ורג פארנל, שני נהגיה הנוספים של אלפא רומיאו. שמונה ימים לאחר מכן, בגרנד פרי מונקו, נאלץ לפרוש מהמרוץ כבר במהלך ההקפה הראשונה לאחר שהיה מעורב בתאונה. פארינה ניצח את הגרנד פרי השווייצרי ואת הגרנד פרי הבלגי סיים במקום הרביעי. בגרנד פרי הצרפתי לא קיבל נקודות לאחר שסיים במקום השביעי ולקראת המרוץ האחרון דורג במקום השני, בפער של 2 נקודות אחרי חואן מנואל פנג'יו. פנג'יו נאלץ לפרוש במהלך המרוץ עקב בעיה בתיבת ההילוכים. פארינה ניצח את המרוץ וזכה בתואר האליפות הראשון. בעונת 1951 המשיך להתחרות עבור אלפא רומיאו. במהלך העונה השיג ניצחון אחד בלבד, בגרנד פרי הבלגי. לקראת עונת 1952 חזר להתחרות עבור קבוצת פרארי לצידו של אלברטו אסקרי. אסקרי ניצח שישה משבעת מרוצי הגרנד פרי בעונה, פארינה סיים ארבעה מתוכם במקום השני. במרוץ הפתיחה של עונת 1953 היה מעורב בתאונה קטלנית. חואן פרון, נשיא ארגנטינה, איפשר כניסה חופשית למרוץ שהתקיים במדינה. הדבר גרם לעומס כבד של צופים שעמדו ממש על קצות המסלול לכל אורכו. ילד צעיר התפרץ למסלול באחת הפניות בדיוק בעת שפארינה התקרב אליה במהירות. על מנת להימנע מפגיעה בילד ביצע תנועה חדה. כתוצאה מכך פגע עם רכבו בצופים שעמדו בקצה הפנייה. שבעה צופים נהרגו ועוד רבים נפצעו. את הניצחון הראשון בקבוצה השיג בגנרד פרי הגרמני בו אסקרי איבד גלגל ולאחר מאבק צמוד עם פנג'יו ומייק הות'ורן. באותה השנה חנכה הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) את אליפות העולם למכוניות ספורט, בה לקח חלק במספר מרוצים. הוא ניצח יחד עם הות'ורן במרוץ 24 השעות של ספא ויחד עם אסקרי רשם ניצחון במרוץ 1000 הק"מ של נורבורגרינג.
אסקרי עזב את הקבוצה בסיום העונה ופארינה, בגיל 47, הפך לנהג המוביל בקבוצה. את העונה פתח בצורה טובה והשיג ניצחון במרוץ 1000 הק"מ של בואנוס איירס, אך נפצע במהלך מרוץ המילייה מילה. שבעה שבועות לאחר מכן, כשידו עדיין חבושה, התחרה בגרנד פרי הבלגי. הוא הוביל את המרוץ בהקפה האחרונה של המרוץ, אך בעיה במנוע מנעה ממנו לסיים את התחרות. בהמשך העונה נפצע שוב במהלך מרוץ במונצה, פגישה שבעקבותיה אושפז לשלושה שבועות בבית חולים.
בגרנד פרי של ארגנטינה, המרוץ הפותח של עונת 1955, התחרה כשהוא תחת השפעת מורפיום להקלה על הכאבים. מזג האוויר החם אילץ את פארינה לפרוש מהמרוץ עקב התייבשות. אומברטו מגיולי, הנהג הנוסף של הקבוצה, לקח את מכוניתו של פארינה והמשיך בתחרות במקומו. בהמשך המרוץ פרש חוסה פלוריאן גונזלס מאותה סיבה, החליף אותו פארינה והמשיך להתחרות. המכונית הנהוגה בידי מגיולי סיימה את המרוץ במקום השני והנקודות התחלקו בין הנהגים. לאחר הגרנד פרי הבלגי, אותו סיים במקום השלישי, הודיע על פרישה מיידית בשל הכאבים המתמשכים מהם סבל ובעקבות מותו של אסקרי. במרוץ סיום העונה הוא שב להתחרות. במהלך האימון המקדים למרוץ התפוצץ אחד מצמיגי הלנצ'יה D50 בה נהג במהירות 170 קמ"ש. הרכב הסתחרר ואף על פי שיצא לא פגע, החליטה פרארי להוציא את הרכב מהתחרות.
בשנת 1956 נרשם להשתתפות במרוץ האינדינאפוליס 500. שלב המוקדמות נמשך ארבעה ימים, במהלך חודש מאי. גשם כבד הוביל לביטול של אחד מימי המוקדמות מתוכננים.. מספר נהגים, ביניהם פארינה, לא קיבלו את ההזדמנות להתמודד על מקום במרוץ ונותרו מחוץ לתחרות. שנה לאחר מכן נרשם שוב לתחרות. קית' אנדראס, בן זוגו לקבוצה, ערך עם הרכב נסיעת מבחן במהלכה התנגש במעקה, הועף לקיר החיצוני של המסלול ונהרג. מותו של אנדראס הוביל את פארינה לפרישה סופית מהתחרות.
מותו
לאחר הפרישה החל לעבוד כמפיץ של דגמי אלפא רומיאו ויגואר. ב-30 ביוני 1966 היה בדרכו לגרנד פרי הצרפתי. במהלך הנסיעה איבד שליטה על רכבו, פגע בעמוד טלגרף ונהרג במקום.
אברהם (כדורגלן)
אברהם גונסאלס קסאנובה (בספרדית: Abraham González Casanova; נולד ב-16 ביולי 1985 בברצלונה שבספרד), הידוע בקיצור כאברהם, הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת לובוס BUAP מליגת העל המקסיקנית.
קריירת מועדונים
אברהם נולד וגדל בברצלונה שבחבל קטלוניה. הוא שיחק לראשונה בקבוצת הכדורגל המקומית, טראסה, בעונת 2004/2005, שהסתיימה בירידת הקבוצה לליגה השלישית.
שנתיים לאחר מכן נקנה אברהם על ידי ברצלונה והחל לשחק בקבוצת המילואים שלה, ברצלונה אתלטיק, ששיחקה בליגה הרביעית. ב-10 באוקטובר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בגביע הספרדי, במשחק הגומלין של שלב 32 הגדולות, במשחק נגד בנידורם, שנגמר בניצחון 1-0 של ברצלונה. ב-30 במאי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית כאשר החליף את צ'אבי במשחק נגד דפורטיבו לה קורוניה, שהתקיים לאחר שברצלונה הבטיחה את זכייתה באליפות ספרד ונגמר בתוצאה 1-1.
בקיץ 2009 שוחרר אברהם מברצלונה והצטרף לקדיס, אשר חזרה לליגת המשנה לאחר עונת היעדרות. הוא שיחק בקבוצה במשך עונה אחת, עונה בה חזרה קדיס לליגה השלישית.
לקראת עונת 2010/2011 חתם אברהם בז'ימנסטיק טרגונה מליגת המשנה, ובחלון ההעברות, לאחר חצי עונה, הושאל לפונפראדינה, יריבתה של קדיס בליגה.
ב-15 ביולי 2011 עבר אברהם לקבוצה נוספת מהליגה השנייה, אלקורקון.
ב-16 ביוני 2016 חתם אברהם באוניברסידד נסיונל מליגת העל המקסיקנית.
אלישע באב"ד
אלישע באב"ד (נולד ב-4 בינואר 1944) הוא פרופסור אמריטוס לפסיכולוגיה חברתית ולפסיכולוגיה של החינוך בבית ספר לחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים. במשך השנים היה פרופסור-אורח בכמה אוניברסיטאות בארצות הברית: באוניברסיטת פרינסטון, באוניברסיטת פנסילבניה, במכללת ולסלי ובאוניברסיטת בוסטון. כמו כן היה פרופסור-אורח באוניברסיטת אדינבורו בסקוטלנד, באוניברסיטת בואנוס איירס בארגנטינה, וב בניו זילנד.
ביוגרפיה
נולד ברחובות לשפרה ולד"ר יעקב באב"ד. אמו הייתה מורה לאנגלית. אביו היה בן למשפחת רבנים, ויועד להיות הרב הראשי של לבוב, אך בגלל ההתפתחויות הפוליטיות באירופה שינה מסלול, עלה לארץ ישראל, הפך לחוקר-מומחה בתחום החלב, והועסק במכון וולקני ובפקולטה לחקלאות ברחובות. לבאב"ד שתי אחיות: חנה פלדמן ושאולה פרנקל (מורה לאנגלית, נשואה לפרופ' אביעזרי פרנקל, ואם לישי פרנקל, מנכ"ל האוניברסיטה העברית), ואח אחד, פרופ' יאיר באב"ד (מומחה למערכות מידע).
באב"ד למד בבית ספר יסודי תחכמוני ברחובות, ובתיכון למד בישיבת נחלים ואחר כך, בתיכון עירוני ב' (תיכון צייטלין) בתל אביב.
בשנים 1961–1963 שירת בצבא שרות חובה בחיל התותחנים. הוא המשיך לשרת במילואים במערך מדעי ההתנהגות (ממד"ה).
בשנים 1963–1967 למד לתואר ראשון בפסיכולוגיה וחינוך באוניברסיטה העברית. לאחר סיום התואר הראשון נסע לאוניברסיטת דיוק בארצות הברית ללימודי תואר שלישי בפסיכולוגיה וסיים את התואר בשנת 1971. עם חזרתו לישראל (באותה שנה) התמנה כמרצה באוניברסיטה העברית, ובשנת 1994 התמנה לפרופסור מן המניין.
בשנים 1985–1988 היה ראש החוג לחינוך, ובשנים 2002–2004 כיהן כראש בית הספר לחינוך.
בשנת 1998 הקים מסלול אישי מחקרי לדוקטורט למצטיינים בפסיכולוגיה חברתית-חינוכית, וניהל אותו במשך כ-25 שנה. חלק מבוגרי המסלול מועסקים כיום כפרופסורים וחוקרים בכירים במיטב המוסדות האקדמיים בישראל.
באב"ד פרש לגמלאות בשנת 2012, אך הוא ממשיך ללמד ולעסוק במחקר גם לאחר פרישתו.
מחקרו
תחומי מחקרו העיקריים של באב"ד הם:
התפתחות תחומי מחקרו במהלך השנים
בשנות ה-70 התעניין באב"ד במחקר "פיגמליון בכיתה" של רוזנטל וג'ייקובסון (מ-1968), וערך במשך כ-40 שנה מחקרים משותפים עם רוזנטל וחוקרים אחרים בנושא זה. הוא חקר נבואות המגשימות את עצמן, אפקטים של ציפיות והטיות קוגניטיביות ורגשיות, ובעיקר הנושא של "התנהגות דיפרנציאלית של המורים" כלפי תלמידים שונים בכיתה, בתהליך ש"משדר" את הציפיות הנבדלות שישפיעו על התלמידים, הישגיהם והדימוי העצמי שלהם.
בהמשך, עבר באב"ד אל הפסיכולוגיה של תקשורת לא-מילולית של דמויות סמכות (מורים) והשפעותיה (הסמויות אך החזקות) על המקבלים (תלמידים). לאחר מכן, עבר למחקרים על הטיות והשפעות בעולם המדיה התקשורתית הרחבה, וחקר את השדרים הלא-מילוליים המוטים של שדרני טלוויזיה ומראייני טלוויזיה שחרגו בצורה בולטת מן הנורמות לגבי הוגנות ואובייקטיביות של שידור ציבורי. מחקרו על התנהגות מוטית מאוד של שדרן ידוע בשני ראיונות בחירות מפורסמים, הוביל את באב"ד ליצירת מערך ניסוי מחקרי שבו ניתן היה לבדוק את ההשפעה הסיבתית של ההתנהגות הלא-מילולית של המראיין על שיפוטי הצופים התמימים את הפוליטיקאי המרואיין.
החקירה על תהליכים בזמני בחירות הובילה את באב"ד לסדרת מחקרים נוספת שהתמקדה בהשפעות של הטיות הקשורות לחשיבה משאלתית (Wishful Thinking) על התהליך שבו מצביעים מתבקשים לנבא את תוצאות הבחירות. שיאם של המחקרים הללו היה במחקר אינטנסיבי של שלוש מערכות הבחירות שנערכו בשנה אחת (2020).
בכיוון אחר, החקירה של תהליכי האינטראקציה בין מורים ותלמידים הובילה את באב"ד להתמקדות בתהליכי ההערכה של הסטודנטים את המרצים במערכת ההשכלה הגבוהה (שם נהוג לבצע הערכת סטודנטים בכל הקורסים). גם תחום זה היה ונשאר שנוי במחלוקת בין החוקרים ואנשי המינהל האקדמי. המחקרים והעמדה התאורטית של באב"ד הדגישו את חשיבותם של תהליכי התנהגות ותקשורת לא-מילולית של המרצים בהשפעה לקביעת הערכותיהם של הסטודנטים את המרצים. למחקרים, לממצאים ולתיאוריה המוצעת נודעת חשיבות מיוחדת בשנים האחרונות, עם המהפכה הדרמטית של ההוראה המקוונת וההוראה מרחוק, ובמיוחד עקב מגפת הקורונה, שהחריפה את הצורך בהוראה אלטרנטיבית.
מבחר ממאמריו
באב"ד פרסם כ-120 מאמרים מדעיים ופרקים בספרים. להלן העיקריים שבהם:
חיים אישיים
נשוי לד"ר דינה אבני-באב"ד. אב לשניים.
מתגורר במעלה אדומים.
מרצדס-בנץ W111
{{כלי רכב }} מרצדס-בנץ W111 (בגרמנית: Mercedes-Benz W111) היא מכונית סלון בעלת 4 דלתות מסדרת "Ponton-Mercedes", אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס-בנץ בין השנים 1959–1968 בתצורת סדאן, ובין השנים 1961–1971 בתצורות קופה וקבריולה.
הסכם אדינבורו (1992)
הסכם אדינבורו או החלטת אדינבורו היא אמנה שנחתמה בדצמבר 1992 בישיבת המועצה האירופית שנערכה באדינבורו, סקוטלנד. ההחלטה נענתה לבקשת דנמרק והעניקה לה אישור לארבע חריגות מאמנת מאסטריכט, בצעד שהיה חיוני לאישורה על ידי דנמרק. ההחלטה דרשה את אישורן של כל המדינות החברות, והיא התקבלה לאחר שדנמרק דחתה את הנוסח המקורי, ואישרה אותו רק לאחר ההחרגות שנעשו במשאל עם שנערך ב-1993. יתר המדינות שחתמו על האמנה המקורית לא נדרשו לעשות כן שוב.
בעקבות סירובה לחתום על האמנה המקורית ב-1992, דנמרק קיבלה ארבעה סעיפים מיוחדים שאפשרו לה לחתום על האמנה החדשה. הסעיפים החדשים נגעו לתחום הכלכלי והמוניטרי, מדיניות הביטחון, התחום המשפטי וכן עניין האזרחות באיחוד האירופי.
ביטול הסעיף שנגע לעניין המוניטרי הוריד למעשה את החובה מדנמרק לזנוח את הכתר הדני לטובת האירו. רעיון ביטול הסעיף המיוחד בנושא זה עלה למשאל עם בדנמרק בשנת 2000 ונדחה על ידי הציבור הדני. ביטול הסעיף בתחום הביטחוני פירושו שדנמרק לא מחויבת לקחת חלק באיחוד המערב-אירופי (שניהל את ענייני הביטחון של האיחוד האירופי). על ידי כך דנמרק לא משתתפת בכל הנוגע לביטחון בהסכמים בינלאומיים של האיחוד האירופי. לפיכך, היא לא לוקחת חלק בהחלטות, פעולות, כוחות בעניינים אלו ולא מהווה חלק בסוכנות ההגנה האירופית. הסעיף שקשור לעניינים משפטיים קובע כי על דנמרק לא חלות חלק מהחובות בענייני הפנים. על פי אמנת ליסבון, דנמרק יכולה להצטרף לתחומים אלו בכל עת שתחפוץ בכך. לבסוף, ביטול סעיף האזרחות קבע כי אזרחות אירופית לא מחליפה אזרחות לאומית; סעיף זה הפך לחסר משמעות כשהוחלט לתקן את הנוסח המקורי בדומה לכך.
סעיף א': אזרחות
הוראות חלק ב' לאמנה להקמת הקהילה האירופית הנוגעות לאזרחות באיחוד האירופי מקנות לאזרחי המדינות החברות זכויות נוספות כמפורט באותו חלק. עם זאת, אזרחות זו לא תופסת בשום אופן את מקומה של האזרחות הלאומית בכל מדינה, וזאת ייקבע בהתאם לחוקי אותה מדינה.
סעיף ב': האיחוד הכלכלי והמוניטרי
הפרוטוקול להוראות מסוימות הנוגעות לדנמרק המצורף להסכם הקמת הקהילה האירופית, מעניק לדנמרק את הזכות להודיע למועצה על עמדתה ביחס להשתתפות בחלק השלישי של האיחוד הכלכלי והמוניטרי. דנמרק הודיעה כי לא תשתתף בחלק זה.
כתוצאה מהסעיף הזה, דנמרק לא כפופה לכללים הנוגעים למדיניות כלכלית החלים רק על מדינות שכן משתתפות בחלק זה, והיא שומרת על הסמכויות הקיימות שלה במדיניות המוניטרית על פי החוקים והתקנות שלה, כולל סמכויות הבנק המרכזי הדני.
סעיף ג': מדיניות הביטחון
בהתאם לסעיף זה, דנמרק הפכה למדינה משקיפה באיחוד המערב-אירופי. כמו כן צוין כי אין סעיף באמנה האירופית המחייב את דנמרק לקחת חלק באיחוד. בהתאם לכך, דנמרק אינה משתתפת בהחלטות של האיחוד האירופי אשר להן משמעות ביטחונית, אך לא מן הנמנע שיתקיים שיתוף פעולה הדוק יותר הקשור לביטחון.
סעיף ד': עניינים משפטיים ופנימיים
דנמרק תשתתף בעניינים המשפטיים של האיחוד האירופי על בסיס הוראות סעיף VI של אמנת האיחוד האירופי.
ברנט ג'ט
ברנט ג'ט (באנגלית: Brent Ward Jett; נולד ב-5 באוקטובר 1958, פונטיאק, מישיגן) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
ביוגרפיה
ברנט ג'ט נולד בעיירה במישיגן וגדל בפורט לודרדייל שבפלורידה. בשנת 1981 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה באקדמיה הימית של ארצות הברית. לאחר סיום לימודי תואר הוא קיבל הסמכה כטייס F-14 טומקט והוצב בנושאת מטוסים Saratoga (CV-60). בשנת 1986 הוא נשלח ללימודי המשך בבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים, בה סיים לימודי תואר שני בשנת 1989. בשנת 1990 הוא חזר כטייס ניסוי והיה מעורב במספר פרויקטים של הצי האמריקאי. בספטמבר 1991 הוא חזר לשרת בנושאת מטוסים. בסך הכול הוא עשה כ-5000 שעות טיסה ב-30 מטוסים שונים.
שירות בתחום החלל
בשנת 1992 ג'ט נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא ביצע מספר תפקידים במערכות קרקעיות. בשנת 1996 הוא השתתף במשימת STS-72 כמומחה משימה של מעבורת החלל אנדוור ( בריאן דאפי היה מפקד צוות). המטרה העיקרית הייתה להציב במסלול לוויין, להחזיר לכדור הארץ לוויין אחר ולבצע ניסויים בתחומים שונים. במשימת STS-81 בשנת 1997 (מייקל בייקר היה מפקד צוות) הוא היה טייס צוות של מעבורת החלל אטלנטיס. המעבורת נשאה עימה אל תחנת החלל מיר אספקה ואת האסטרונאוט ג'רי ליננג'ר, שהחליף את האסטרונאוט ג'ון בלאהה, שחזר לכדור הארץ על גבי המעבורת לאחר שהייה בת 4 חודשים במיר. בשנים 1997/1998 הוא היה נציג נאס"א במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים.
בדצמבר 2000 ג'ט טס לחלל כמפקד צוות של STS-97 על מעבורת החלל אנדוור. המטרה של המשימה הייתה להמשיך בניית תחנת החלל הבין-לאומית והעברת אספקה לצוות קבוע. בספטמבר 2006 ג'ט טס לחלל בפעם הרביעית כמפקד צוות של STS-115 על מעבורת החלל אטלנטיס. המעבורת התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית והביאה ציוד להרחבתה.
בשנת 2007 ג'ט עזב את השירות בצי אך המשיך לעבוד בנאס"א בתפקידי ניהול. הוא פרש בשנת 2013.
שער סן סבסטיאנו
שער סן סבסטיאנו או שער סבסטיאנוס הקדוש (איטלקית: Porta San Sebastiano - "פורטה סן סבסטיאנו"), אשר נקרא בעבר "שער אפיה" (בלטינית: Porta Apia - "פורטה אפיה"), היה שער בחומת אורליאנוס ברומא העתיקה. משער זה בחומה יצאו ויה אפיה וויה ארדיאטינה.
ב-1990 נפתח באולמות השער מוזיאון שתצוגותיו מוקדשות לחומות רומא העתיקה.
אסטריתיים
אסטריתיים (שם מדעי: Oestridae; מכונים זבובי צאן) היא משפחה של זבובים אשר חיים כטפילים על יונקים וגורמים לתופעת הריממת (Myiasis). במשפחה זו כ-150 סוגים ברחבי העולם. בישראל הם נפוצים בעיקר בעדרי צאן, ומכאן שמם העממי.
גאי סיימונס
גאי גרנוויל סיימונס (באנגלית: Guy Granville Simonds; 23 באפריל 1903 - 15 במאי 1974) היה גנרל קנדי, אשר שימש כמפקד צבא קנדה, וכמפקד הארמייה הראשונה במהלך מלחמת העולם השנייה.
תחילת דרכו
סיימונס נולד ב-23 באפריל 1903 בעיר ברי סט אדמונדס שבבריטניה, למשפחה בעלת עבר צבאי עשיר. אביו של גאי, ססיל, התפטר מהצבא הבריטי ב-1911 בדרגת מייג'ור, והמשפחה עברה לקולומביה הבריטית שבקנדה, שם עבד ססיל כמודד רכבות. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914, גויס ססיל לצבא קנדה. המשפחה התגוררה במשך המלחמה בבית שכור בוויקטוריה, ואמו של גאי נאלצה למכור את הרכוש המשפחתי כדי לגמור את החודש. בגיל 14 הוא נאלץ להפסיק את לימודיו כדי לעזור בפרנסת המשפחה. ב-1919 השתחרר אביו מהצבא בדרגת קולונל. גאי סיימונס למד במכללה המלכותית הצבאית של קנדה, וב-1926 התגייס לצבא קנדה כלוטננט שני. הוא הוצב בארטילריה הרכובה, ובספטמבר 1932 כבר החזיק בדרגת קפטן. הוא נשלח לקורס תותחנים בבריטניה, וחזר לקנדה ב-1934. ב-1937 הועלה לדרגת מייג'ור והוצב כמורה לטקטיקה במכללה המלכותית הצבאית של קנדה.
אחריתו
בין השנים 1946–1949 הוא שימש כמדריך במכללה הקיסרית בבריטניה, ובשנת 1949 מונה למפקד המכללה המלכותית הצבאית של קנדה. בשנת 1951 הוא מונה למפקד צבא קנדה. הוא החזיק בתפקיד עד פרישתו ב-1960. לאחר פרישתו הוא היה פעיל במסגרת "האגודה המלכותית הקנדית להצלת חיים" (Royal Life Saving Society CanadaI), ושימש כיו"ר "הבלט הלאומי של קנדה" (National Ballet of Canada). הוא נפטר מסרטן ריאות בטורונטו ב-15 במאי 1974 בגיל 71.
משפחתו
לסיימונס היו שלושה אחים: ססילי, פיטר ואריק. אריק היה טייס ניסוי ומת בתאונה אווירית ב-1937. ססילי עבדה כמזכירה, ונהרגה יחד עם בתה מהפצצה של V-1 גרמני. ב-17 באוגוסט 1932 נישא סיימונס לקתרין "קיי" לוקהארט טיילור. היא התפרסמה כאשה נמרצת, ואף לימדה את בעלה לנהוג. בתם הראשונה רות, נולדה באנגליה ביוני 1933, ובנם השני צ'ארלס נולד בקינגסטון ב-1934. השניים התגרשו ב-1946 לאחר שקתרין גילתה על רומן שבעלה ניהל בזמן המלחמה. ב-16 בינואר 1960 נישא סיימונס בשנית לדורי "דו" סינקלייר.
CTC
CTC (ראשי תיבות של Circulating Tumor Cell) הם תאים סרטניים המתגלים בדמם של חולי סרטן. איתור התאים בדם עשוי להצביע על התקדמות המחלה ועל הסיכויים להחלים ממנה. הבדיקה עדיין בשלב מחקרי ואין להשתמש בה בקליניקה מעשית.
רקע
תהליך התפתחות הגרורות בסרטן הוא תהליך מורכב ורב שלבי. חלק מתאי הגידול הראשוני מפתחים תכונות שונות המאפשרות להם לחדור מחסומים ביולוגים בגוף, להתנתק מהאתר הראשוני ולהגיע למחזור הדם. בצורה זו יש פיזור של התאים לרקמות מרוחקות, תהליך שיכול להוביל ליצירת גרורות מרוחקות. כמו כן, לכל גידול יש אתרים "מועדפים" בהם יכולות להופיע גרורות ואתרים שבהם הסיכוי נמוך יותר או אפסי.
נמצא כי גם כאשר הגידול מאובחן בשלב מוקדם של המחלה, כאשר אין עדות לפיזור מרוחק, ניתן למצוא באחוז לא זניח של החולים תאי סרטן בדם שמקורם כנראה בגידול הראשוני. בשלבים מתקדמים ייתכן שחלק מהתאים המסתובבים בדם מקורם בגרורות עצמן ולאו דווקא בגידול הראשוני. בנבדקים בריאים לעומת זאת, הסיכוי למצוא בדם תאים החשודים כסרטניים הוא זניח.
בדיקת CTC ומשמעויות קליניות
בדיקת CTC מבוצעת על דם פריפרי כאשר ישנן שיטות שמטרתן לבודד את התא על ידי שימוש בסמנים מיוחדים שנקשרים אליו וישנן שיטות שמטרתן להיפטר מתאים שאינם נושאים מאפיינים ספציפיים. התוצאה הסופית המתקבלת היא מספר של תאים סרטניים לנפח דם. המקובל כיום הוא סף של 5 תאים ל 7.5 מיליליטר דם - מעל ערך זה הבדיקה נחשבת חיובית אם כי ייתכן מאוד שעם שיפור הטכנולוגיה של בידוד התאים ופיתוח של בדיקות שיבוצעו על תאים אלה המידע שאפשר יהיה לקבל בעתיד יכלול יותר מאשר ספירה פשוטה של התאים.
הנקודות הבעיתיות בבידוד של ה CTC הן: לא כל התאים הסרטניים דומים אחד לשני, לא תמיד יש להם מאפיין משותף ולעיתים קרובות הם דומים מאוד לתאים שאינם סרטניים. התוצאה היא חיובית שגויה או שלילית שגויה שקשה להעריך כיום את שיעורן (ראו מדדים לבדיקות אבחון).
ישנם מחקרים רבים, בעיקר בחולי סרטן המעי הגס וסרטן השד, המראים מתאם בין שינוי במספר התאים בדם לבין המהלך הקליני של המחלה בזמן מעקב או בזמן טיפול. קרוב לוודאי שלבדיקה זו יש משמעות אבחנתית ומספר התאים בדם נותן מידע לגבי סיכויי ההישרדות.
בשנת 2007 אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי את מערכת סלסירצ' (CellSearch) של חברת ורידקס (Veridex) מקבוצת ג'ונסון אנד ג'ונסון לשם ניטור חולי סרטן המעי הגס והשד עם מחלה גרורתית. יש להשתמש בבדיקה זו כאמצעי משלים לבדיקות אחרות ולשם מידע לגבי סיכויי ההישרדות. המערכת מאפשרת ספירה של תאים בלבד והדמיה של התאים באיכות בסיסית. נכון להיום, לאור המלצות "החברה האמריקאית לאונקולוגיה קלינית" (American society of clinical oncology ובראשי תיבות ASCO) מנובמבר 2007 לגבי סרטן השד, המשמעות הקלינית של בדיקת CTC לא הובהרה לחלוטין ואין להתבסס על בדיקה זו לשם אבחנה או לשם החלטה קלינית.
הדוב הרוסי
היסטוריה
הדוב הרוסי נולד מן המיתוס שהיה נפוץ באירופה בשלהי המאה ה-16 ולפיו דובים מסתובבים חופשי ברחובות מוסקבה – מיתוס שנולד מרישומיו של זיגיסמונד פון הרברשטיין (Sigismund von Herberstein) בספרו "רישומי מוסקבה" (לטינית: Rerum Moscoviticarum Commentarii) מ-1549. הרברשטיין, דיפלומט אוסטרי ששירת שנים רבות בנסיכות מוסקבה, כתב על המבנה האתנוגרפי של רוסיה ושם תיאר את החורף הקשה של שנת 1526, שהביא לכך כי דובים רבים פלשו לכפרים. המאורעות החריגים הללו פורשו על ידי המערב כמאורעות נפוצים ברחובות ערי רוסיה.
ההשוואה בין המדינה הרוסית לדוב הייתה נפוצה מאוד במדינות המערב ובעיקר על ידי בריטניה, כשההשוואה נועדה לתאר את רוסיה כ"מדינה ענקית, מסורבלת וחזקה". הרוסים עצמם עשו שימוש בדב הרוסי כדימוי למדינה מתחילת המאה ה-20, והדוב מופיע רבות באגדות עם ובשירי פולקלור. כך למשל סמל אולימפיאדת מוסקבה (1980) היה מישקה הדב.
לאחר התפרקות ברית המועצות, הונחה הצעה בפני הבית העליון בפרלמנט, הסובייט העליון של רוסיה, להפוך את הדוב לסמל רוסיה, כיוון שרוסיה מעלה בקרב מדינות העולם אסוציאציות לדוב החום, אך ההצעה לא זכתה לתמיכה רבה ולבסוף התקבל העיט הדו-ראשי ה"צארי" כסמל המדינה.
מאוחר יותר הפך הדוב לסמלה של המפלגה הגדולה ביותר ברוסיה - רוסיה המאוחדת.
כמה רפובליקות של רוסיה ומחוזות אף אימצו את הדוב כסמלן הרשמי. אוהדי נבחרת רוסיה בכדורגל מניפים לא פעם בעת משחקים גדולים את דגל רוסיה ובמרכזו ראש דוב חום, שהפך לסמל הנבחרת.
הדב הרוסי אף עמד במרכז הדיונים לביצוע רפורמה ומודרניזציה ברוסיה כדי להפוך את הדימוי של רוסיה למושך יותר ותוקפני פחות. כיום משמש הדוב כסמלן של מספר מחוזות ברוסיה וכן כסמל מפלגת שלטון, סמל ליגת העל הרוסית בכדורגל, סמל פדרציית הרוגבי הרוסית ועוד.
מאהה
מאהה (באנגלית: Mahé) הוא האי הצפון־מזרחי והגדול ביותר מקבוצת איי סיישל (157.3 קמ"ר) שבאוקיינוס ההודי. נכון לשנת 2010, מנתה אוכלוסיית האי 77,000 איש. בצד הצפון-מזרחי של האי שוכנת בירת איי סיישל, ויקטוריה (נקראת גם נמל ויקטוריה או מאהה) והיא מאכלסת 86% מאוכלוסיית האי כולו. האי נקרא על שם ברטראן-פרנסואה מאהה דה לא בורדונה (Bertrand-François Mahé de La Bourdonnais), שהיה מושל מאוריציוס הצרפתית.
היסטוריה
הראשונים שהגיעו לאי היו הבריטים בשנת 1609. לאחר מכן אירופים לא ביקרו כלל באי, עד הגעת המשלחת של לאזאר פיקו בשנת 1742. ב-1 בנובמבר 1756 עגנה פריגטה של הצי הצרפתי בשם Le Cerf בנמל ויקטוריה. על האונייה היה קורנייל ניקולא מרפי, שכבש את האי עבור מלך צרפת דאז, על ידי הנחת אבן. כיום האבן (נקראת גם "אבן הבעלות"), היא האנדרטה העתיקה ביותר על האי מאהה, ומוצגת במוזיאון הלאומי ויקטוריה.
באוגוסט 1801, פריגטה של הצי המלכותי הבריטי בשם HMS Sibylle לכדה את ספינת הצי הצרפתי שיפון (Chiffonne) בקרב על האי מאהה. הצי הצרפתי התבצר על קו החוף של מאהה בין השוניות ועם הופעת הצי הבריטי החל קרב קצר אך עם התנגדות חריפה, שבסופו ניצח הצי הבריטי את הצי הצרפתי. מאהה נותר רכוש צרפת עד שנת 1812, אז הפך לקולוניה בריטית. הוא נשאר מושבה עד שנת 1976 בה קיבלה סיישל עצמאות והפכה לאומה שהעיר ויקטוריה בירתה.
גאוגרפיה
הנקודה הכי גבוהה באי נקראת מורן סיישל (Morne Seychelloisn) ושוכנת בגובה 905 מטרים, בפארק הלאומי מורן סיישל. מרבית האוכלוסייה שוכנת בחלקים הצפוניים-מזרחיים של האי, כמו כן גם נמל התעופה הבינלאומי של סיישל, שנפתח ב-1971. בחלקים הדרומיים והמערביים של האי שוכנים פארקים לאומיים נוספים (כגון הפארק הימי הלאומי ביי טרני והפארק הלאומי הימי פורט לאוניי) ובנוסף גם אוניברסיטת סיישל.
חי וצומח
באי אקלים טרופי ולח, הטמפרטורה הממוצעת היא 30 מעלות צלזיוס וכמעט בכל חודשי השנה יורד גשם. ישנם פארקים רבים עם צמחייה מגוונת ועשירה, בעיקר צמחים אנדמיים נדירים כמו צמח המדוזה (שנמצא רק באי מאהה), נפנטס פרבילי הטורף (או בכינוייו קנקן סיישל) ומינים נדירים של סחלבים.
האי מאהה לא זכה למראית עין האנושות עד סוף המאה ה-17 ולכן היה לאזור מחקר עשיר להבנת חיות הבר והצומח. תצפיות ומחקרים רבים שנעשו באי מהווים את הבסיס להבנה על סוגי חיות הבר והצומח הפראי שהיו באי לפני התיישבות האדם. מינים רבים של חיות נמצאים בסכנת הכחדה מאז פלישת האדם לאי. הגורמים העיקריים הם הציד וכריתת היערות. חיפוש אחר מזון וענפי ספורט שונים הביאו לגסיסה רבה של מינים, ומינים אחרים איבדו בתי הגידול שלהם בעקבות כריתת עצים. חלקם אף נכחדו כליל, כגון התוכון הסיישלי, צב הביצות הסיישלי וקרוקודיל המים המלוחים. בזכות מאמצים רבים לשימור החי והצומח, בייחוד של האוקיינוגרף ז'אק קוסטו, האי משגשג ומינים רבים יצאו מסכנת הכחדה. מאמצים אלו החלו בתקופת הקולוניאליזם הבריטי ואף תפסו תאוצה לאחר שסיישל קיבלה את עצמאותה. גם לארגונים כמו BirdLife International והחברה לשימור סיישל היה חלק אינטגרלי רחב בשימור האי וסיוע למינים השונים.
בנוסף לציפורים, ניתן למצוא באי צבי יבשה מזן אלדברה, שנמצאים בריכוז גבוה באיי סיישל וביניהם במאהה. האי עתיר בזנים של שממיות ולטאות, צפרדעים סוגלוסידיות – בין זני הצפרדעים הקטן ביותר בעולם, למעלה מ-30 מיני סרטנים, חלזונות אנדמיים, דגים ייחודיים וכרישי לוויתן.
כלכלה
בעבר מרבית הכלכלה של האי נשענה על ייצוא מסורתי של קופרה (זרעי קוקוס מיובשים), וניל וקינמון ומרבית הכסף שהגיע לאי היה ממכירת סחורה מהמטעים. לאחר שקיבלה סיישל את עצמאותה ב-1976 הדבר הביא למינוף ופיתוח הכלכלה, ביחד עם פתיחת נמל התעופה הבינלאומי כמה שנים לפני כן והאיץ את התיירות אל מאהה בפרט ואיי סיישל בכלל. כיום התיירות מהווה כ-20% מהתוצר המקומי הגולמי ומכניסה מעל 400 מיליון דולר בממוצע בשנה, וכ-15% מכוח העבודה הן במשרות הקשורות בתעשיית התיירות. עם זאת, בעקבות החשיבות לשימור האי והטבע והמרחק הרב שהוא נמצא מאירופה ואמריקה (מהן מגיעים מרבית התיירים לאי), ישנה בלימה מסוימת ואין אפשרות להישען על תעשייה זו כעיקרית.
מרבית הכסף שזורם לאי מגיע מדיג, שהיא התעשייה הפופולרית בדרך כלל באיים. במים יש למעלה מ-1000 מיני דגים שחלקם מוגנים (אסורים לדיג) אך רבים אחרים ניתן לדוג והמטבח הסיישלי מורכב ברובו מדגים ופירות ים.
תעשיית הטונה מהווה את הנתח הגדול ביותר בייצוא ורוב ההכנסות מדיג מגיעות מתעשייה זו. לתעשיית הדיג יש קשר הדוק עם "היינץ", שיותר ממחצית ממפעלי שימורי הטונה נמצאים בבעלותו. מקור הכנסה נוסף הוא דיג סרטנים, ודמי רישיון שמשלמים דייגים זרים עבור הזכות לדוג סביב האי.
תעשיות נוספות שקיימות הן ייצור בהיקף קטן ונדל"ן של משקיעים זרים (בעיקר במלונות וריזורטים). לאחרונה נחקר שוק חדש של קידוח נפט לאחר שנמצאו מצבורי נפט רבים בסביבות איי סיישל. משאבים אלו יכולים להוות פוטנציאל גבוה להכנסות גבוהות אך תעשייה זו עדיין בראשיתה ובנוסף, אינה עולה בקו אחד עם חזון המדינה לשמר את החי והצומח באי.
עם זאת, קרוב ל-90% מהצריכה הפרטית והציבורית היא ממוצרים מיובאים ולכן הכלכלה אינה יציבה שכן היא מסתמכת על ייבוא ותלויה במדינות זרות, אך מצליחה להחזיק לאורך שנים כש-98% מהתושבים מועסקים ותורמים להתפתחות ושגשוג כלכלי.
ברגר פיקרד
גזע זה נחשב לכלב הרועים הצרפתי העתיק ביותר (הובא לצרפת במאה התשיעית על ידי הפרנקים). חלק מהמומחים מתעקשים שגזע זה קשור משפחתית לגזעים ידועים כמו בריארד ובוסרון, בעוד שאחרים מאמינים כי הוא חולק מוצא משותף עם רועה בלגי והולנדי. למרות שהגזע הופיע לראשונה בתערוכת הכלבים הצרפתית ב-1863 מראהו המחוספס לא הוביל לפופולריות של הגזע ככלב תצוגה. הגזע כמעט ונכחד במהלך מלחמת העולם הראשונה והשנייה. נוחות הטיפול בפיקרד ומזגו הנעים עודדו את קיומו של הגזע אך למרות זאת, מספרם של הפריטים עדיין מוגבל, אפילו בארץ מוצאם צרפת.
מאפייני הגזע
כלבים מפורסמים - ווין דיקסי
מגדל קלפים
מגדל קלפים הוא מבנה שנוצר על ידי ערמת קלפים. כמטפורה, הביטוי "מגדל קלפים" פירושו מבנה או טענה שמתבססת על יסודות רעועים או שיקרסו אם מרכיב הכרחי הוסר. דוגמה למבנה מסוג זה הוא הסטונהנג' באנגליה.
מבנה אשר נבנה בשיטה זו מסתמך אך ורק על שיווי משקל וחיכוך כדי להישאר איתן. ככל שהמבנה גדול יותר, עולים הסיכויים כי יתמוטט; זאת משום שכאשר מספר הקלפים גדל, ההסתברות שאחד מהם ייפול גדלה, דבר שישפיע על כל המבנה. על פי טענה אחרת, ככל שיתווספו קלפים למגדל הקלפים, כך הוא יתחזק יותר; זאת משום שככל שקיימים יותר קלפים כך נוצר לחץ גדול יותר על הבסיס, אשר מגדיל את החיכוך, דבר המאפשר לחלק מהקלפים ליפול בלי להשפיע על שאר המבנה.
רצח תומר חזן
רצח תומר חזן הייתה פרשת רצח על רקע לאומני של חייל צה"ל בשם תומר חזן בן 20 מבת ים. גופתו התגלתה סמוך לכפר סניריא ב-20 בספטמבר 2013.
הפרשה עוררה עניין תקשורתי עקב העובדה שהרוצח הכיר את חזן היטב והיה מצוי עמו בקשרי ידידות דרך עבודתם המשותפת במסעדה בבת ים.
רקע
תומר חזן נולד ב-13 בדצמבר 1992, והיה בנם השלישי של שרה ואריה חזן. הוא גדל בראשון לציון ובבת-ים. הוא התחנך בבית הספר הממלכתי-דתי "ציפורי" ובתיכון חשמונאים במגמת תקשורת. לאחר מכן התגייס לחיל האוויר ושירת בגף אבטחת מידע בבסיס פלמחים.
במקביל עבד חזן במסעדת "צחי בשרים" אשר ברחוב הרצל בבת-ים. בין העובדים במקום היה גם שוהה בלתי חוקי פלסטיני בשם נידאל עמאר. אחיו של נידאל, נור א-דין, כלוא בישראל בשל עבירות ביטחוניות, והוא זה שלחץ על אחיו לבצע את החטיפה כדי לאפשר את שחרורו.
פרשת הרצח
ב-20 בספטמבר 2013, לאחר שכנועים חוזרים ונשנים מצידו של נידאל עמאר שחזן יבוא עמו למקום מגוריו, הם נפגשו ונסעו יחד במונית למחסום שערי תקווה. חזן התלווה אליו אל שטח פתוח סמוך לכפר סניריא, בטענה כי נמצא שם "מטמון עתיק" ושעמאר זקוק לעזרה כדי לחפור אותו במלואו וכי חזן "יזכה לנתח מהשלל".
השניים חצו דרך פרצה בגדר, עלו לכלי רכב יחד עם אחיו של נידאל, סאלם, ונסעו למבנה נטוש. סאלם עזב וחזר לאחר שעתיים מחופש לשוטר פלסטיני. הוא אזק את חזן באזיקון, כיסה את עיניו, ובאותו זמן שבר אחיו, נידאל, את המכשיר הסלולרי של חזן, כדי שלא ניתן יהיה לאכן את מיקומו. חזן הובל אל מטע זיתים סמוך ושם חנק אותו נידאל למוות באמצעות חגורה. הגופה הושארה במטע הזיתים כמה שעות, ובשעה 22:00 שבו האחים למטע והשליכו את הגופה לבור מים סמוך. נידאל נטל מגופתו של חזן תעודות מזהות לצורך ניהול המשא ומתן על גופתו, והאחים תכננו להעביר את הגופה לארגון טרור, כדי שישא וייתן על החזרתה תמורת שחרור אסירים, בעיקר אחיהם נור א-דין.
בערב, דיווחו הוריו של חזן על היעלמותו. מספר שעות לאחר מכן הגיעו לשב"כ דיווחים אודות אפשרות על אירוע חטיפת חייל. במשטרה ובשב"כ פתחו בחיפושים ולפנות בוקר עצרו את עמאר ואת אחיו. בחקירתו סיפר עמאר כי תכנן לסחור בגופת החייל, בתמורה לשחרור אחיו, נור א-דין, פעיל תנזים המרצה מאסר בכלא הישראלי. עמאר קיבל סיוע משני אחיו, נור וסאלם, ונגד שלושתם הוגשו כתבי אישום אל בית הדין הצבאי בשומרון בעוון חטיפה ורצח בכוונת תחילה.
חודשים לאחר הרצח התגלה כי סאלם העביר דרך תוכנית טלוויזיה פלסטינית מסר חשאי לאחיו הכלוא בישראל, נור א-דין, ובו סיפר כי ההכנות לחטיפה מתקדמות. בפרק בתוכנית "למענכם" ששודר בחודש מאי, עלה סאלם לשידור כדי למסור ד"ש לאחיו, תוך ציון כי "בקרוב העגל יהיה בתוך הכלוב ונחגוג את חירותם של כל האסירים". "עגל" הוא שם הקוד שניתן לחזן. מי שאיתרו את הקטע מהתכנית הם אנשי ארגון "מבט לתקשורת הפלסטינית".
תגובות והנצחה
הפרשה עוררה בישראל הדים לאור העובדה שעמאר הועסק במסעדה ללא האישורים המתאימים. בעקבות הפרשה התקיימה בבת ים הפגנת זעם שקראה לבעלי עסקים לא להעסיק ערבים ולנקמת מוות. שר הכלכלה והמסחר נפתלי בנט הגיב בחריפות וטען כי הפרטנר הפלסטיני לא השתנה ויש להילחם בו בעוצמה. לעומתו יו"ר האופוזיציה דאז שלי יחימוביץ' קראה לראש הממשלה בנימין נתניהו שלא להיכנע לטרור ולהמשיך את המשא ומתן מול אבו מאזן והעם הפלסטיני.