cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חברת הצדק של אמריקה
תור הזהב
המנהיגות על חברת הצדק נפלה לרוב על הוקמן, אם כי גם פלאש וגרין לנטרן לקחו תור בהנהגתה. למשך זמן קצר בשנת 1942, הקבוצה נודעה בשם "גדוד הצדק", מכיוון שהם הפכו לשלוחתם של הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית בעת מלחמת העולם השנייה. בהמשך התגלה כי הסיבה שבגללה חברת הצדק לא פלשה לאירופה וסיימה את המלחמה הייתה עקב השפעתה של חנית הגורל, ונפילתם של חבריה החזקים ביותר תחת שליטתו של המחזיק בה, אדולף היטלר. כמו כן, נקבע בשנות ה-80 כי לחברת הצדק הייתה שותפות עם "יחידת אול-סטאר", שפעלה במקביל לה בשנות ה-40. שתי הקבוצות פעלו תחת אישורו של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט.
תור הכסף: הופעות אורח בליגת הצדק
לאחר השפל הגדול, DC קומיקס הציגה גרסאות מחודשות לגיבורי העל (כמו פלאש וגרין לנטרן), שאפיונם היה יותר מז'אנר המדע הבדיוני, לאור בקשתו של העורך הראשי של החברה, ג'וליוס שוורץ. הכותב לשעבר של כותרי חברת הצדק, גרדנר פוקס, נשכר כדי להמציא גרסה חדשה לחברת הצדק, לה הוא קרא בשם ליגת הצדק. כשם שבארי אלן (הפלאש מתור הכסף) היה ממשיך דרכו של ג'יי גאריק (הפלאש של תור הזהב), כך גם ליגת הצדק הייתה ממשיכת דרכה של חברת הצדק: אותה קבוצה, אך עם רשימת חברים מעודכנת והתחלה חדשה.
בסיפור "הפלאשים משני העולמות", הפלאש מתור הכסף פגש במקבילו מתור הזהב. בסיפור זה נקבע כי ג'יי גאריק, כמו גם יתר חברי חברת הצדק, היו תושביו של יקום מקביל. פגישה היסטורית זו הפכה עד מהרה לאחד מסיפורי DC הקלאסיים של אותה תקופה. מכתבי מעריצים שנשלחו למערכת הביעו התלהבות מהחייאתו המחודשת של הפלאש מתור הזהב, הן מעריצים ותיקים שזכרו את הרפתקאות JSA הישנות, והן מעריצים חדשים שרצו לדעת יותר על הגיבורים החדשים. פגישות נוספות שכאלה התרחשו בסיפורים "סכנה כפולה בכדור הארץ" וכן "נקמתו של הנבל האלמותי". הסיפור הראשון הביא לאזכור ראשון של חברת הצדק בתור הכסף, ומתייחס ישירות להרפתקאתם האחרונה מחוברת All-Star Comics #57, בעוד בסיפור השני חברת הצדק הוקמה מחדש.
סיפורים אלה היו יריית הפתיחה לאירועי "המשבר בארץ-1 ו"המשבר בארץ-2", הרפתקה בשני חלקים שבה חברת הצדק מתור הזהב חברה לליגת הצדק מתור הכסף כדי ללחום בקבוצת נבלי-על שהשיגה יכולת לערוך מסעות בין יקומים על ידי לכידתם של שני הפלאשים: לבצע פשעים ביקום אחד ולבזבז את הכסף אותו בזזו ביקום השני ללא כל חשד. בשנה שלאחר מכן, הוצג לראשונה קיומה של "ארץ-3". ביקום מקביל זה הופיעה גרסה מרושעת של ליגת הצדק, שידועה בשם "סינדיקט הפשע של אמריקה". חבריה כללו את אולטרה-מן (גרסה מרושעת של סופרמן), איש הינשוף (גרסה מרושעת של באטמן), סופרוומן (גרסה מרושעת של וונדר וומן), ג'וני קוויק (גרסה מרושעת של פלאש) ופאוור רינג (גרסה מרושעת של גרין לנטרן). סיפורים אלה היו לתחילתה של מסורת ציוותים ממושכת בין שתי קבוצות-העל, שהתרחשו בגליונות שנתיים עד לשנת 1985. פגישות אלו הביאו למספר נכבד של אירועים שנחקקו בהיסטוריה של חברת הצדק, ביניהם עזיבתה של הקנרית השחורה לטובת ליגת הצדק, חזרתה של קבוצת "שבעת חיילי הניצחון" מתור הזהב, יצירתם של "לוחמי החופש" (שכללה גיבורים מחברת Quality Comics, אשר נקנתה בידי DC), וכן הצגתם של יקומים מקבילים נוספים.
כמעט באופן ייחודי לקומיקס גיבורי-על מאותה תקופה, חברי ה-JSA תוארו כגרסאות מבוגרות וחכמות יותר ממקביליהם הצעירים יותר. תמה זו הוצגה כדי לאשרר את ההיסטוריה המוקדמת של חברת הצדק בהמשכיות יקום DC – התפתחות חדשה כשלעצמה בקומיקס של אותם ימים. מאוחר יותר, הדבר עזר בהרבה לפיתוח הדמויות.
תור הארד: חזרה לאול-סטאר קומיקס
הפופולריות של חברת הצדק גדלה בהדרגה עד אשר הקבוצה קיבלה סדרה משלה. חברי הקבוצה חזרו כמורי דרך עבור גיבורי-העל הצעירים, בהרצה שנמשכה כ-16 חוברות, בנוסף להופעת אורח בחוברות Adventure Comics #461-466. חזרה זו סימנה שלוש התפתחויות עיקריות – הצגתה של פאוור גירל, מותו של באטמן מתור הזהב, והצגתו לראשונה של סיפור מקור לקבוצה, לאחר כמעט 40 שנה. הרצה זו נכתבה בעיקר בידי ג'רי קונוויי ופול לויץ, עם אמנים כדוגמת וולי ווד, ג'ו סטאטון, קית' גיפן ובוב לייטון.
הרצה זו תיארה את הגיבורים בשנות ה-50 לחייהם; האמנות שירטטה אותם עם שיער שיבה ופנים מבוגרות יותר. הדבר לא היה מקובל בקומיקס של אותם ימים, משום שמרבית חוברות הקומיקס מטשטשות את קו הזמן ומריצות מחדש את הסדרות כדי לשמור על מראה צעיר לדמויות המופיעות בהן. תיאור זה היה לנוכח העובדה שהגיבורים בחברת הצדק היו מקושרים ישירות לתקופת מלחמת העולם השנייה – דבר בעייתי כשלעצמו בשנות ה-80 של המאה ה-20, היכן שהגיוני שהגיבורים יהיו בשנות ה-60 לחייהם. הסבר לתופעה הובא בידי הכותב רוי תומאס, שציין כי חברי הקבוצה ספגו אנרגיה מיסטית מנבל-על בשם איאן קרקול, מה שהאט משמעותית את קצב הזדקנותם.
סדרה חדשה, All-Star Squadron, התרחשה על רקע מלחמת העולם השנייה בשנות ה-40 וציוותה בין חברת הצדק לגיבורי-על נוספים מתור הזהב. את הסדרה כתב רוי תומאס באיוריהם של אמנים כריץ' באקלר, ג'רי אורדוויי וטוד מקפרלן בין היתר. הדבר הוביל לסדרת ספין אוף מודרנית בשם Infinity Inc (אינסופיות בע"מ), שבה כיכבו יורשיהם ובניהם של חברי חברת הצדק.
בשנת 1985, חברת DC קומיקס שכתבה פרטים רבים ביקום DC באירוע שנקרא המשבר בעולמות האינסופיים. בין השינויים הרבים, דמויותיהם של סופרמן, באטמן, וונדר וומן ורובין של ארץ-2 חדלו מלהתקיים, והדיכוטומיה בין "ארץ-1" ל"ארץ-2" נפתרה על ידי מיזוגם של היקומים הרבים ליקום אחד. המעשה גרם למספר בעיות המשכיות עבור חברת הצדק, שההיסטוריה שלה – במיוחד בקומיקסים של שנות ה-80 – הייתה מקושרת ביותר עם ארבעת החברים הללו.
הציוותים השונים בין חברת הצדק לליגת הצדק הסתיימו לנוכח המשבר בעולמות האינסופיים בחוברות Justice League of America #244 ו-Infinity Inc. #19.
העידן המודרני: לאחר המשבר וסדרות הסולו
מאמציו של תומאס לפתור את בעיות ההמשכיות שלאחר המשבר הביאו להצגתן של דמויות אנלוגיות לסופרמן, באטמן ווונדר וומן בסדרת בת ליחידת אול-סטאר שנקראה "אול-סטאר הצעירים". זאת ועוד, חברת DC בחרה להוציא כמה מחברי חברי הצדק מההמשכיות. במהדורה המוגבלת "ימיה האחרונים של חברת הצדק", חברי ה-JSA לחמו בכוחות הרשע בשעה שהתמזגו לאלים האסגרדיים בממד לימבו דמוי ראגנארוק. רק פאוור גירל, הספקטר, דוקטור פיית והילד עטוף הכוכבים הצליחו להימלט מהתוהו ובוהו שהתרחש. בהמשך התברר כי הכל היה למעשה אשליה מעשה ידיו של אודין, שחיפש אחר דרך לבטל את הראגנארוק האמיתי.
תומאס שיכתב גם את סיפור מקורה של חברת הצדק בהמשכיות שלאחר המשבר בחוברת Secret Origins Vol.3 #31.
התעניינות מצד המעריצים הביאה להחזרתה של חברת הצדק בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. מיני סדרה בת שמונה חוברות מאפריל ועד נובמבר 1991 סיפרה את מאורעותיהם הבלתי כתובים של חברי ה-JSA בשנות ה-50. בגליונות האחרונים של אירועי "ארמגדון: אינפרנו", חברת הצדק חזרה ליקום DC של הזמנים המודרניים לאחר שווייבריידר שיגר שד לממד הלימבו בתמורה לחברי JSA.
באוגוסט 1992 החל פרסומו של הכרך השני, Justice Society of America, שנמשך במקור כעשר חוברות עד למאי 1993 תחת כתיבתו של לן סטרזווסקי ואיורו של מייק פארובק, ובה חברי הקבוצה המקורית מסתגלים לחייהם לאחר שחזרו מהראגנארוק. אף על פי שסדרת הסולו הייתה מיועדת להפוך לסדרה בהמשכים והייתה פופולרית בקרב המעריצים, היא בוטלה לאחר שלוש חוברות בלבד. תגובת המעריצים הייתה חריפה בעקבות כך. לן הסביר כי הביטול הגחמני הגיע משום שהעורך מייק קארלין לא אהב את כתיבתו של סטרזווסקי או את איוריו ה"מונפשים" של פארובק, שאינם מתאימים לתקופה העכשווית. בנוסף הוא ציין כי קארלין לא האמין כי מקומם של גיבורי-על מבוגרים הוא בחוברות תחת פרסומה של החברה. למרבה האירוניה, סגנון הציור של פארובק נחשב לפורץ דרך עם שילובו עוד באותה שנה בבאטמן - הסדרה המצוירת. סדרת הסולו קצרת המועד הציגה לראשונה את דמותה של ג'סי קוויק, בתם של חברי יחידת אול-סטאר ליברטי בל וג'וני קוויק.
מרבית חברי הקבוצה יצאו מכלל פעולה או נהרגו באירוע משבר משנת 1994 שנקרא "שעת אפס: משבר בזמן". במהלך קרב בין חברת הצדק לנבל-על בשם אקסטנט, זה האחרון הסיר את האנרגיות אשר שמרו על חברי ה-JSA צעירים. כתוצאה מכך, אטום, דוקטור מידנייט ואיש השעה מתים מיידית. הוקמן והוקגירל התמזגו לכדי ישות חדשה בשם "אל הנץ" ומתו תוך כדי. דוקטור פיית מת מזקנה זמן קצר לאחר אירועי המשבר. גרין לנטרן נותר צעיר עקב האנרגיה המיסטית של לב הכוכב, אך מאבד את טבעת הכוח שלו ומשנה את שמו לסנטינל. שאר חברי הקבוצה גם הם אינם מסוגלים להמשיך ללחום בפשע עקב גילם המופלג, ופורשים. סטארמן פורש מתפקידו ומעביר את נטל הזהות לבניו. עקב כך, התפרסמה סדרת סולו חדשה לדמות, בכתיבתו של ג'יימס רובינסון.
כאשר סדרת הסולו JLA הוחיאה בידי הכותב גראנט מוריסון בשנת 1997, חברת הצדק וליגת הצדק שיתפו פעולה נגד האיום של קוויספ, יריב לשעבר של אקווהמן וישות מהממד החמישי בדומה למיסטר מיקסזפיטליק. הייתה זו הפעם היחידה מאז המשבר ששתי הקבוצות צוותו יחדיו – דבר שהשתנה כעשור לאחר מכן.
סדרה חודשית חדשה של הקבוצה, JSA, נכתבה באוגוסט 1999 בידי ג'יימס רובינסון ודייוויד ס. גויר, ונמשכה כ-87 חוברות עד ליולי 2006. הקבוצה כללה את חבריה הוותיקים שנותרו יחד עם מקביליהם הצעירים יותר. גלגולה זו של הקבוצה התמקדה במורשת הדורות השונים והמשכתו של ההירואיזם מתור הזהב. בהמשך, גוייר המשיך לכתוב את הסדרה יחד עם ג'ף ג'ונס. בגרסתה החדשה קיבלה סדרת הקומיקס את פרס הקומיקס הטוב ביותר של Comics Buyer's Guide משנים 2001-2004.
במהלך אירועי "המשבר האינסופי", כמה מהדמויות מתור הזהב ששרדו כמו ויילדקאט ופלאש משתגרים ל"ארץ-2" החדשה, שנוצרה בידי אלכסנדר לות'ר הבן, ונזכרים במעומעם בקיומה של ארץ-2 המקורית.
כרך שלישי
לאחר אירועי הקרוסאובר של המשבר האינסופי ומלחמת העולם השלישית כפי שתוארה בחוברות 52, חברי ה-JSA ג'יי גאריק, אלן סקוט וטד גראנט החליטו להקים מחדש את חברת הצדק.
כרך שלישי של הקבוצה החל בדצמבר 2006 בכתיבתו של ג'ף ג'ונס ובאיורו של דייל איגלשאם, ונמשך כ-54 חוברות עד לאוגוסט 2011. בסדרה זו, פלאש, גרין לנטרן וויילדקאט מתור הזהב בוחרים חברי צוות חדשים מהדור החדש ומאמנים אותם. סדרה זו ממשיכה את התוואי שהחל בסדרה הקודמת, לפיו חברת הצדק העכשווית מעבירה את המורשת של הקבוצה המקורית מתור הזהב לדור הנוכחי. כמו כן, ציוות נוסף בין שתי קבוצות גיבורי-העל תואר בקשת הסיפור "סאגת הברק". החוברת השנתית של חברת הצדק הציגה את חברת הצדק אינסופיות, קבוצה שהמשיכה מארץ-2 מקבילה שלאחר המשבר. רבים מחבריה הם חברי ה-JSA מארץ-2, אך גם מחברי אינסופיות בע"מ.
אירוע הקרוסאובר העדכני ביותר התרחש במהלך קשת הסיפור "היום הבהיר ביותר", בכתיבתו של ג'יימס רובינסון ובאיורו של מארק באגלי. לאחר אירועים אלו, מארק גוגנהיים המשיך במלאכת הכתיבה והציג דמויות כמו השד הכחול וצייד הראשים. עד לחוברת מספר 49, גוגנהיים הרחיב את רשימת חברי הקבוצה וכלל בה את חברי קבוצת אול סטאר ואת ליברטי בל המקורית, למעט מאגוג ופאוור גירל. כמו כן, גוגנהיים הציג דמות חדשה בשם "החיפושית האדומה" (גיבורת-על הלבושה בחליפה אדומה דמוית זו של החיפושית הכחולה מתור הכסף והנושאת עזרים טכנולוגיים).
אול-סטאר JSA, כרך שני
בדצמבר 2009, חברת DC החלה בפרסומו של כרך שני לסדרת JSA, שנקרא All-Star JSA ונמשך כ-18 חוברות עד למאי 2011. הסדרה התמקדה בקבוצה שנייה שהוקמה לאחר שחבורת הצדק פורקה. הקבוצה כללה חברים חדשים כמו מאגוג, דאמאג', פאוור גירל, איש השעה (ריק טיילר), אטום סמאשר, סאנד (סאנדי הוקינס), סטאר גירל, סייקלון, טומקאט, האזרח סטיל, ג'ודו מאסטר וקינג כימרה. הכותר בוטל לנוכח אירועי "פלאשפוינט" באוגוסט 2011, שהוביל לאתחול מחודש של יקום DC. גוגנהיים ייבא את חברי קבוצת הבת אל תוך הסדרה הראשית, החל מחוברת מספר 49.
ה-52 החדשים
עם האתחול המחודש שנעשה ליקום DC בספטמבר 2011, חברת הצדק נותרה ללא סדרה משלה בפעם הראשונה מאז 1999. אולם, חברת DC הודיעה בינואר 2012 כי שתי סדרות חדשות יפורסמו – האחת, Earth-2, בכתיבתו של ג'יימס רובינסון ובאיורה של ניקולה סקוט, והשנייה Worlds' Finest בכתיבתו של פול לויץ ובאיורם של ג'ורג' פרז וקווין מגווייר, בה תככבנה פאוור גירל והציידת מארץ-2 החדש.
אויבי חברת הצדק
בין נבלי-העל שלחמו בחברת הצדק לאורך כל שנות קיומה היו לרוב יריביהם האינדיבידואלים של חברי הצוות.
בתור הזהב היו אלה ווטאן (יריבו המיסטי של דוקטור פיית), קולאק (יריבו של הספקטר), באראקס השחור (יריבו של מיסטר טריפיק), המהמר אמן ההתחפשויות (יריבו של גרין לנטרן), אדם השחור והמלך קול (יריביו של קפטן מארוול), סולומון גרנדי, ונדל סאבאג', בריינוייב, מכשף, פר דגאטון, חברת אי-צדק, איאן קארקול, חברת הדרקון השחור ואולטרה יומנייט, שנחשב לאויבם הגדול ביותר.
בתור הכסף הוצגו דמויותיהם של השדון מהממד החמישי קוויספ, שלושת השדים, אדון הזמן, אלופי הפשע, אקליפסו, סינדיקט הפשע של אמריקה (מקביליהם של ליגת הצדק מארץ-3), ליגת חסרת חוק, איש האנטי-חומר ומורדרו (יריבם של לגיון גיבורי-העל לרוב).
בתור הארד נוספו דמויותיהם של דארקסייד (יריבו של סופרמן), איש הנבולה, קוברה, החברה הסודית של נבלי-העל, הוולקיריות, ברון בליצקריג, מלך הנשמות ומלך הדרקון.
העידן המודרני הציג שלל דמויות חדשות, וביניהן מלך ענקי האש סירטיר, מקאניק, קבוצות אקסיס אמריקה ובני השחר, אקסטנט הנוסע בזמן, מלך הדמעות, אונימאר סין (אחד משבעת השדים שמאיימים על תאנאגאר), רולטה, לורד דיינאמו, קיד קרנביל, הרייך הרביעי, גוג, האלים של פאראדור, דוקטור כאוס ואנשי החידות.
Clarity (שיר)
Clarity (בעברית: בהירות) היא שיר של המוזיקאי הרוסי-גרמני זד בהשתתפות הזמרת הבריטית פוקסס. השיר הוא הסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה שלו באותו השם. השיר נכתב על ידי זד, מת'יו קומה, פורטר רובנסון וסקיילר גריי, ופורסם באייטונס ב-2 באוקטובר 2012. בהמשך, פורסם גם אלבום רמיקסים באותו השם ב-12 בפברואר 2013 תחת חסותה של אינטרסקופ רקורדס. זד פרסם מיקס של השיר באופן בלעדי ב-Beatport ב-12 בנובמבר 2012.
כאשר זד הקשיב לשיר "Youth" של פוקסס, הוא פנה אליה דרך הסקייפ שלה וביקש ממנה להיות הסולנית של "Clarity". לאחר שפוקסס חקרה על זד בוויקיפדיה, היא קיבלה את ההצעה. ביוני 2014, בעקבות ההצלחה של "Stay the Night" בהשתתפות היילי ויליאמס, ארצות הברית, Clarity פורסם מחדש, והפעם הגיע למקום ה-27, בהשוואה לפעם הקודמת, בה הגיעה למקום ה-29. ובסופו של דבר הוסמך השיר לתואר כסף דרך BPI בעקבות הזרמה רבה של השיר.
המיני-אלבום של הרצועה פורסם ב-18 בפברואר 2013. הוא כולל עשרה רמיקסים שנעשו על ידי טייסטו, הדהונטרז ופאנקגנדה, בין היתר. מדצמבר 2012 עד 4 בפברואר 2013, אירח זד תחרות רמיקס על הרצועה, אליה נרשמו 982. הזוכה היה רמיקס מאת טום בודין.
"Clarity" אף זכה בפרס גראמי עבור הקלטת הדאנס הטובה ביותר בטקס פרסי גראמי ה-56, והפך לזכייה הראשונה של השניים.
צדק חברתי (מפלגה)
צדק חברתי היא תנועה ישראלית חברתית שנרשמה כמפלגה ב-11 בנובמבר 2007. יוני ספיר כיהן כיו"ר המפלגה האחרון עד לסגירתה ב-2020. ברשימת המפלגה האחרונה לכנסת התמודדו:
מצע המפלגה הציב לעצמו שלושה יעדים:
בתחום משק האנרגיה והבינוי המפלגה אימצה באופן מלא את מסמך "ישראל 2030 בריאה וירוקה" של הארגונים הירוקים, התחייבה לפעול להוצאה לפועל של נייר העמדה המכונה "דו"ח מקינזי" בהקשר לבתי זיקוק לנפט, תמכה ב"מאבק 2020" נגד מיזמי אנרגיה מזהמים, ותמכה במטה המאבק של "בינוי שפוי" המאגד ועדי פעולה מקומיים המתמקדים במאבקים תכנוניים.
לפני הבחירות לכנסת ה-18
התנועה הוקמה בעקבות פרסום סקרים אשר ניבאו למפלגה בראשותו של אריה בר-לב (ארקדי גאידמק) הצלחה רבה בבחירות, אשר תקנה לה כ־5 מנדטים בכנסת. ההכרזה על הקמת התנועה נעשתה במסיבת עיתונאים ב־21 בפברואר 2007 וגררה הדים רבים בתקשורת הישראלית. בר־לב (גאידמק) הודיע כי אם תתמודד התנועה בבחירות, אין בכוונתו להיות מועמד מטעמה, אלא לפקח על פעילותה כיו"ר ולהתמודד על תפקיד ראש עיריית ירושלים בבחירות לרשויות המקומיות בנובמבר 2008. בנוסף הכריז בר־לב בתחילה כי התנועה תתמוך במועמדותו של בנימין נתניהו לראשות הממשלה, אולם הסתייג מהודעה זו מאוחר יותר. בסוף שנת 2007 פורסם כי בכוונת המפלגה להריץ מועמדים לראשות ולמועצת עשרות רשויות מקומיות בבחירות המוניציפליות ב־2008.
על פי טיוטת מצעה, המפלגה נועדה להיות מתונה מבחינה מדינית ובעלת אוריינטציה חברתית, מתוך מטרה "ליצור מכנה משותף למיעוטים המקופחים", ולתמוך בשוויון ובדו־קיום עם ערביי ישראל, כמו גם עם הפלסטינים. כחלק ממאמצי קידום המפלגה, ביום העצמאות ה־59 ערך בר-לב, בחסות התנועה, אירוע פתוח לציבור בפארק הירקון שבתל אביב, תחת הסיסמה "מסיבת הפתעה למדינה". באירוע נכחו כ־150 אלף איש, נערכו בו הופעות של אמנים שונים וכרזות התנועה הוצבו ברחבי המתחם.
אף על פי שהמפלגה הוקמה לאחר הבחירות לכנסת ה־17, במהלך כנסת זו חתם בר־לב על הסכם עם שלושת פורשי סיעת גיל, משה שרוני, אלחנן גלזר ושרה מרום שלו. לפי ההסכם השלושה ייצגו את מפלגתו בכנסת מטעם סיעה שתקרא "צדק לגמלאים". במסגרת ההסכם הובטחו לשלושה מקומות גבוהים ברשימת המפלגה בבחירות הבאות לכנסת ה־18. במהלך הדיון שקדם להצבעה על אישור בקשת ההתפלגות הושמעה ביקורת מצד חברי כנסת רבים וכן מצד היועצת המשפטית של הכנסת, נורית אלשטיין, באשר לחוקיות ההסכם בין הפורשים לבר־לב. בתום הדיון החליט שרוני למשוך את בקשתו לאישור ההתפלגות, ולהעמידה להצבעה במועד אחר לאחר תיקון סעיפי ההסכם, לאחר שהסתמן רוב בקרב חברי הוועדה נגד אישור ההתפלגות. לאחר תיקון ההסכם הוגשה הבקשה בשנית ונדחתה בהצבעה שנערכה בוועדה ב־28 במאי. לבסוף, ולאחר שבוטל ההסכם עם בר־לב, אישרה ועדת הכנסת ב־2 ביוני את התפלגות הסיעה ואת הקמת סיעת "צדק לזקן".
בבחירות למועצות המקומיות ב־11 בנובמבר 2008, התמודדה התנועה בעשרות רשויות, ואף הריצה עשרה מועמדים לראש הרשות. בר־לב עצמו התמודד על ראשות עיריית ירושלים, תוך ניסיון למשוך מצביעים מקרב האוכלוסייה הפלסטינית. בבחירות הובס בר־לב כאשר קיבל פחות מארבעה אחוזים מהקולות ורשימתו בירושלים לא עברה את אחוז החסימה. בבחירות לעיריית תל אביב–יפו זכתה המפלגה במנדט אחד. כל מועמדי המפלגה לראש רשות לא נבחרו ובכל הארץ קיבלה המפלגה 36 מנדטים.
המפלגה לא הגישה את מועמדותה בבחירות לכנסת השמונה עשרה (2009). במהלך שנה זו, פרש בר־לב מחברותו במפלגה ומכל תפקיד שמילא בה. יעקב נרודצקי מונה כממלא מקומו.
הבחירות לכנסת ה־19
לקראת הבחירות לכנסת ה־19 הצטרפה למפלגה קבוצת פעילים חברתיים בראשותו של גד הרן. מועצת המפלגה הורחבה והתמנתה לה הנהלה חדשה. המועצה בחרה בגד הרן כיו"ר המפלגה ויו"ר הוועד המנהל שלה. המפלגה הכריזה שתפעל לקדם סדר יום חברתי–כלכלי. מצע המפלגה קורא לצמצום פערים בחברה הישראלית, חיזוק מעמד הביניים, עצירת העוני ומתן שירותים משופרים לקהילה בידי המדינה.
המפלגה לא עברה את אחוז החסימה.
המשך פעילות המפלגה
ב־14 בינואר 2013 הגישה מפלגת צדק חברתי עתירה לבג"ץ נגד כישלון הממשלה למלא את הוראות חוק הדיור הציבורי והסטת כספי מכירת דירות של הדיור הציבורי ליעדים אחרים בניגוד לחוק. שבוע ימים לאחר מכן הגישה מפלגת מרצ עתירה דומה. בית המשפט איחד את הטיפול בשתי העתירות ונתן למדינה ארכה של שנה להבהיר את עמדתה. עקב התמהמהות המדינה, הביע הבג"ץ בישיבתו בתאריך 6.1.2014  ביקורת חריפה על הסחבת בביצוע הוראות החוק. באותו יום הודיעו שר השיכון ושר האוצר על יישום החוק ככתבו וכלשונו. אף על פי כן בג"ץ הורה לממשלה לחזור ולדווח על התקדמות יישום החוק וקצב לשם כך 30 יום. מפלגת צדק חברתי הודיעה שתמשיך לעקוב אחר ביצוע חוק הדיור הציבורי.
בשנת 2018 חידשה מפלגת צדק חברתי את פעילותה הציבורית ולקחה חלק במאבקים הציבוריים של הנכים והאזרחים הוותיקים למען הגדלת קצבאותיהם, וכן במאבק בשחיתות הציבורית.
לקראת הבחירות לכנסת ה־21 התמנה יוני ספיר לתפקיד יו"ר המפלגה. ספיר הוא מייסד ויו"ר עמותת "שומרי הבית" המובילה בשנים האחרונות את המאבק להרחקת אסדת לוויתן ומחופי ישראל. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה, וספיר התפטר מתפקיד היו"ר.
סיום הפעילות
המפלגה לא נרשמה לבחירות לכנסת ה־22 ולבחירות לכנסת ה־23. יו"ר המפלגה יוני ספיר התפטר מתפקידו והמפלגה למעשה נסגרה ופעילותה הופסקה.
מרכז פיננסי פינג אן
התקדמות
הבניין ממוקם במחוז העסקים המרכזי של שנזן שבפוטיאן. המגרש משתרע על שטח של 18,931 מ"ר, ונרכש על ידי חברת הביטוח פינג אן במכירה פומבית במחיר של 1.6568 מיליארד יואן ב-6 בנובמבר 2007. תכנון הבניין החל בשנת 2008 כששותפות קוהן פדרסן פוקס מספקת את העיצוב האדריכלי ותורנטון טומאסטי סיפק תכנון מבני. אבן היסוד של המבנה הונחה ב־29 באוגוסט 2009, והבנייה החלה בנובמבר אותה השנה. קבוצת הבנייה הראשונה של סין בניין נשכרה כקבלן הכללי לבניית הבניין.
ב־15 במרץ 2013 הופסק תהליך הבנייה באופן זמני, עקב חשד לשימוש בבטון שנעשה בחול ים לא מעובד, מה שעלול לשבש את מבנה הפלדה. הבנייה התחדשה בבניין לאחר בדיקת דגימה שיצאה תקינה.
בבוקר ה-15 ביולי 2014, עם הרמת עמוד פלדה באורך 10 מטרים למקומו, גורד השחקים שבר את שיא הגובה של בניין בעיר, 443.8 מטרים, כשהוא מדיח את מגדל KK100 מהתואר.
הבניין הושלם ב־30 באפריל 2015 והפך לגורד השחקים השני בגובהו בסין. התוכנית המקורית הייתה להוסיף אנטנה באורך של 60 מטרים על גבי הבניין כדי לעקוף את מגדל שאנגחאי ולהפוך לבניין הגבוה ביותר בסין. עם זאת, בפברואר 2015 הוחלט כי לא תוצב אנטנה בשל החשש שהיא עלולה לשבש מסלולי טיסה.
מאפיינים
הבניין מכיל משרדים, מלונות וקמעונאות, מרכז כנסים וקניון יוקרה. בקומה 116 יש מרפסת תצפית בשם Free Sky. כפי ששם הבניין רומז, זהו גם המטה של חברת פינג אן ביטוח. תכנון המבנה אמור להיות ייחודי ואלגנטי, ולייצג את ההיסטוריה וההישגים של הדייר הראשי. חזית פלדת אל חלד שמשקלה כ־1,700 טון מספקת עיצוב מודרני למבנה.
שטח הבניין ברוטו עומד על 378,600 מ"ר. למגדל בן 115 הקומות יחס רוחב לגובה של 1:10, ויש לו גם פודיום בן 11 קומות. כולל הפודיום, הבניין מכיל 495,520 מ"ר שטח רצפה. מרתף בן חמישה מפלסים מוסיף עוד 90,000 מ"ר נוספים. מסת המבנה היא 620,000 טון מטרי, והוא מכיל שמונה עמודים עיקריים המהווים את מבנה העל. מידות העמוד נעות בין 6 ל־3.2 מטר, ברמה הנמוכה ביותר ל -2.9 על 1.4 מטר בראש המגדל.
בגובה של 562 מטר נבנה סיפון תצפית.
מעליות
גורד השחקים מצויד בכ33 מעליות סיפון זוגיות, כאשר בקרת היעד שלו עוברת במהירות של עד 10 מטר לשנייה.
ניסיונות טיפוס
הבניין היה עד למספר ניסיונות טיפוס לגג. בינואר 2015, הצלם המלזי קאו וויי לונג, טיפס על הבניין הלא שלם אז ושחרר קטעי וידאו ותמונה שצולמה מנוף בראש המגדל.
במהלך ראש השנה הסיני ב־19 בפברואר 2015 טיפסו על המבנה שני החוקרים העירוניים ואדים מח'ורוב וויטלי רסקאלוב מאונטרוף, אשר טיפסו עד לעגורן שהשתתף בהקמה, ותיעדו את עלייתם באמצעות וידאו ותמונות.
בניין שני
בניין נוסף של הפרויקט, גורד שחקים בגובה 290 מטר וכ-47 קומות המכונה המגדל הדרומי, החל להיבנות באפריל 2014, ונפתח בשנת 2018/19. המתחם כולל מלון 5 כוכבים של רשת הייאט.
סבאס
סבאס, או בכינויו מר סבא, היה אחת הדמויות החשובות בתנועת הנזירות שבמדבר יהודה, בתקופה הביזנטית. סבאס היה תלמידו של אותימיוס. הוא הקים מנזרים רבים (לאורות וקוינוביונים) ושימש כנציג הכנסייה בארץ ישראל בחצר המלוכה הביזנטית. מנזרו הגדול והמפורסם ביותר מנזר מר סבא, הוא אחד המנזרים העתיקים בעולם. קובץ החוקים שהנהיג במנזריו הפך ברבות הימים לטיפיקון, המשמש עד ימינו.
תולדות חייו
מידע מפורט אודות חייו של סבאס מצוי הודות להגיוגרפיה שכתב תלמידו קירילוס מסקיתופוליס (סקיתופוליס היה שמה של בית שאן).
ביוגרפיה מול הגיוגרפיה
מטבעה, הגיוגרפיה, בניגוד לביוגרפיה, נוטה לפאר את מושא כתיבתה אך בכתביו של קירילוס ניתן למצוא חריגות מכך: תיאור מרד נזירים שאירע במנזרו של סבאס, ציון העובדה שהיה פוזל, ופעמים בהן סבאס תואר כזללן. תאורים אלו, שאינם מציגים את סבאס באור חיובי דווקא, מאפשרים לבדוק את אמינותם של פרטים אחרים המצוינים בהגיוגרפיה. את ההגיוגרפיה כתב קירילוס שנים מועטות לאחר מותו של סבאס, ועדויות רבות קיבל ממקור ראשון (בצעירותו אף הכיר את סבאס עצמו).
ילדותו
סבאס נולד בשנת 439 בקפדוקיה שבאסיה הקטנה, והיה בן למשפחה נוצרית מיוחסת. אביו יוהנס היה איש צבא ביזנטי וכאשר היה סבאס בן חמש, יצאו אביו ואימו סופיה עם יחידתו של אביו לאלכסנדריה, וסבאס הופקד בבית דודו מצד אימו. סבאס ברח מדודו לדוד אחר (מצד אביו) והתגורר אצלו. כשהגיע לגיל שמונה, פרץ סכסוך בין דודיו לגבי ירושתו של סבאס (אין הכוונה לרכוש הוריו, אלא לכסף שהוריו השאירו על מנת לטפל בו בהיעדרם) והוא עבר למנזר, קוינוביוני באופיו ממסורת הנזירים של בזיליוס, מנזר שעסק גם בחינוך ילדים. במנזר למד את אורח חיי הנזירים, הראה שקדנות רבה ותוך זמן קצר הכיר את כל פרקי תהילים בעל פה. הוא התמיד והאריך בצומות ובתענית, מיעט בשינה והיה הראשון להתייצב לתפילות ואחרון לעוזבן.
שנותיו הראשונות בירושלים
בשנת 456 הגיע סבאס לירושלים ונקלט באחד מהחשובים והמכובדים שבמנזריה. בקיאותו בחיי המנזר והכרת פסוקי התהילים אפשרו לו לבחור בחיים נוחים עם ביטחון כלכלי באחד ממנזרי ירושלים כקריין או בעבודה אחרת, אך סבאס דחה הצעות אלו, וביקש להצטרף למנזרו של אותימיוס. למרות היכרותו עם כתבי הקודש והניסיון שצבר מילדותו, הוא נדחה, בעיקר בשל העובדה כי לא היה לו זקן. חתימת זקן כתנאי להצטרפות ללאורה לא נבעה מטעמים קוסמטיים: חייו של נזיר בלאורה קשים ודורשים בגרות וניסיון חיים רב, וקיום הזקן מעיד על גילו של הנזיר ומשמש מעין מדד לניסיון חייו. אותימיוס הפנה את סבאס למנזר של תלמידו תיאוקטיסטוס.
תקופת שהייתו במנזר תיאוקטיסטוס
תחילה חי סבאס במנזר תיאוקטיסטוס וניהל בו אורח חיים קוינוביוני. מאוחר יותר פרש לתא משלו וחי למעשה בבדידות. הוא הכין את עצמו לחיי פרישות, ובין הכנות אלה, חי בבדידות מוחלטת וערך צומות למשך חמישה ימים בשבוע. רק בסופי השבוע היה נפגש עם שאר יושבי המנזר. בהמשך הצטרף לאותימיוס עצמו למסעות תענית במדבר, ובאחד מהם אף התיבש ואיבד את הכרתו, ואותימיוס החיה את נפשו.
יציאתו למדבר
לאחר מות אותימיוס יצא סבאס כשהוא בן 44 למדבר וחי בבדידות מוחלטת, למעט ביקורים בודדים של נזירים נוספים. לתקופה זו חשיבות במספר מובנים:
בהגיוגרפיה של סבאס מתוארים לאורך תקופה זו ניסים שונים שסייעו לו בהתמודדות, והבליטו בכך את היותו קדוש ואת החסד האלוהי ששרה עליו. לאחר ארבע שנים, בעודו עומד על הר מונטר, נחזה אליו מלאך ששלח אותו להתיישב בנחל קדרון, וסבאס התיישב במערה שמצא במצוקי הנחל. חשיבות נוספת לתקופת ההתבודדות היא יצירת מוניטין לנזיר המתבודד. במהלך תקופה זו הצטרפו לסבאס, לפרקים, נזירים אחרים למשך תקופות קצרות. מאוחר יותר הצטרפו אליו נזירים משוטטים נוספים, וכך נוצר הגרעין הראשון ל"לאורה הגדולה" של סבאס. סבאס הוכתר לארכימנדריט, האחראי על כל נזירי הלאורות והמתבודדים. הוא בנה ארבע לאורות וחמישה קוינוביה במדבר יהודה. שני מנזרים בנה סבאס מחוץ למדבר יהודה, האחד ליד נהר הירמוך והאחר ליד ניקופוליס (אמאוס), וכן הקים אכסניות לנזיריו ביריחו ובירושלים.
סבאס כקדוש וכמחולל ניסים
אזכור ראשון לנס בו היה מעורב סבאס היה בילדותו, במנזר בטורקיה: בגדיו של אופה הלחם נשכחו בתוך התנור, וכשגילה האופה היכן בגדיו היה התנור חם מאוד. סבאס נכנס אל התנור והוציא את הבגדים, וכל זאת מבלי להפגע. בתקופת ישיבתו במדבר מיוחסים לו ניסים שונים כמו מציאת מעיין או יצירתו, הורדת גשם, ריפוי חולים, יכולת נבואית, הפיכת חומץ ליין, ועוד. שבטים נודדים ויישובים בסביבת מנזרו של סבאס היו תורמים דרך קבע למנזר, חלקם כתמורה על ניסים שביצע עבורם, כמו ריפוי חולים, תפילות להצלחתם, או יחסו לפרישת חסותו עליהם יכולות מגנות. לדוגמה, ידוע כי תושבי מידבא היו שולחים לו תרומות של קטניות וחיטה, בשל כך שריפא את אחד מראשי המשפחות בעיר.
דעותיו של סבאס בנושאים דתיים
בחירת אותימיוס כמורהו הרוחני, מעבר לבחירת אורח חיים של נזיר במדבר, הייתה גם לקיחת צד בוויכוח עמוק שקרע את הכנסייה, והגיע לשיאו בועידת כלקדון. אותימיוס, בדעת מיעוט, התנגד למונופיזיטיזם ולאוריגנס ובחר בצד הכלקדוני, וסבאס על ידי הצטרפות אליו בחר בצד זה גם הוא. סבאס נטה לאופי אורתודוקסי, וראה את אורח החיים הסגפני כדרך עבודת האל ללא התעסקות בדקויות פילוסופיות.
Baa, Baa, Black Sheep
"מֶה, מֶה, כבשה שחורה" (באנגלית: "Baa, Baa, Black Sheep") הוא שיר ילדים אנגלי, שגרסתו המוקדמת ביותר שנותרה היא משנת 1731. מילותיו השתנו מעט במהלך שתי המאות וחצי שחלפו מאז. הלחן המקובל לשיר הוא וריאציה של הלחן הצרפתי ''Ah! Vous dirai-je, Maman'' ("אה! אני אומר לך, אמא") משנת 1761 (ששימש גם בשירים אחרים כמו מנצנץ כוכב קטן). ישנן תאוריות שונות, שאינן מאוששות, לגבי משמעות מילות השיר כמשל. למשל, ישנה טענה כי השיר קובל נגד מדיניות המס על צמר באנגליה של ימי הביניים, וישנה גם טענה כי השיר עוסק בסחר בעבדים. במהלך המאה ה-20 היה השיר נושא לדיונים על תקינות פוליטית. בספרות ובתרבות הפופולרית היה השיר מושא מטפורות והרמזים ספרותיים.
גרסה מודרנית
בגרסאותיו המודרניות מוצג השיר לרוב בנוסח זה: זהו שיר בבית אחד במשקל טרוכאי (מקצב עולה), שהוא נפוץ בשירי ילדים וקל יחסית לילדים לזכור אותו. באינדקס שירי הפולק של רוד (Roud Folk Song Index), שממיין שירי פולק ואת גרסאותיהם השונות לפי מספרי אינדקס, רשום השיר תחת האינדקס 4439. באתר אגודת שירי וריקודי הפולק האנגלית מתועדות גרסאות לשיר מרחבי בריטניה וצפון אמריקה.
הגרסה המקורית
הספר הבא שכולל את השיר, שעדיין נותר כיום, הוא המהדורה Mother Goose's Melody (שנת 1765 לערך). במהדורה זו לא שונו מילות השיר, מלבד השורות האחרונות, ששונו מ"ואחד לילד הקטן שמתגורר במורד השביל" ל"אבל לא לילד הקטן שבוכה על השביל" ("But none for the little boy who cries in the lane"). גרסה זו גם זכתה לתרגום עברי בידי יש"י אדלר בשנת 1924:
בתרגומו של אדלר הושמטו פרטים שונים, ובהם צבע הצמר של הכבשה, שתיאורה שונה מ"כבשה שחורה" ל"כבשה רכה".
לחן
לרוב שרים את השיר בלחן שהוא וריאציה של הלחן הצרפתי ''Ah! Vous dirai-je, Maman'' ("אה! אני אומר לך, אמא") משנת 1761, ששימש גם בשירים כמו "מנצנץ כוכב קטן" ו-"Alphabet song" ("שיר האלפבית"). לראשונה התפרסמו מילות השיר לצד לחן זה ב-1879 בפילדלפיה, על ידי א.ה. רוזוויג בקובץ (Illustrated National) Nursery Songs and Games.
מקורות ומשמעות
כמו בשירי ילדים רבים אחרים, ניסו חוקרי הספרות לגלות את מקורות השיר ואת משמעותו כמשל. למרבית ההשערות בעניין זה אין ראיות תומכות. קתרין אלווס תומאס (Katherine Elwes Thomas) הציעה בספר "The Real Personages of Mother Goose" ("האישים החשובים באמת של 'אמא אווזה'"; 1930) כי השיר מתייחס לזעם הציבורי על המיסים הכבדים שהוטלו על צמר. הכוונה למיסוי הכבד שהוטל באנגליה על צמר מאז 1275, שנותר בעינו עד המאה ה-15 (מיסוי זה כונה המיסוי ה"גדול" - "Great", או "המנהג הישן" - "Old Custom"). סברות חדשות יותר קישרו את השיר לסחר בעבדים, במיוחד זה שהתקיים בדרום ארצות הברית. טיעון זה הוצג בדיונים בשנות ה-80 על תקינות פוליטית ועל התיקונים שיש לבצע בשירי ילדים, אך אין לו עדות היסטורית. ייתכן שהצמר של כבשה שחורה דווקא לא נחשב פחות בערכו, אלא היה מבוקש, בשל העובדה שניתן לסרוג ממנו בגדים כהים ללא הצורך בצביעה.
מחלוקות סביב השיר
ב-1986 פרצה מחלוקת בבריטניה סביב ההצעה לשנות את מילות השיר "מה, מה, כבשה שחורה", מאחר שעלו טענות בתקשורת שהשיר נטוע במסרים גזעניים. המחלוקת פרצה בעקבות שכתוב שנעשה לשיר במוסד חינוכי פרטי לילדים במהלך שיעור ספרות, שלא כחלק ממדיניות ממסדית כלשהי. מחלוקת דומה פרצה ב-1999 לאחר שוועדה שעוסקת בגזענות בחומרי לימוד לילדים, הגישה למועצת העיר בירמינגהאם הסתייגויות לגבי השיר. אולם הצעותיה מעולה לא אושרו או יושמו. ב-2006 שינו שני מוסדות לימודיים לילדים באוקספורדשייר את כותרת השיר ל"מה, מה, כבשה צבעונית" (או מילולית "כבשת קשת בענן" - "Baa Baa Rainbow Sheep"), כאשר המילה "שחורה" הוחלפה במגוון תיאורים אחרים כמו "שמחה", "עצובה", "מקפצת" ו"ורודה". היו שטענו שמחלוקות אלו סביב השיר היו בבחינת הגזמה מכוונת או עיוות המציאות, ונגרמו על ידי גורמים מסוימים בתקשורת כחלק מניסיון לצאת נגד תקינות פוליטית.
הֶרְמֵזִים ואזכורים
השורות "כן אדוני, כן אדוני, שלושה שקים מלאים" ("yes sir, yes sir, three bags full") היו לביטוי שמשמש לתיאור אדם הכפוף למרות, שאותה הוא מקבל בהכנעה ובפחד. עדויות לשימוש בביטוי זה קיימות מ-1910, ולראשונה הוא היה לביטוי נפוץ בצי המלכותי הבריטי.
פעמים רבות נעשה שימוש בשיר בספרות ובתרבות הפופולרית. רודיארד קיפלינג השתמש בשיר בכותרת סיפורו הקצר משנת 1888. טייסת התקיפה הימית 214 של חיל הנחתים האמריקאי כונתה "טייסת הכבשה השחורה" מאז 1942, והשם "מה, מה, כבשה שחורה" אומץ כשמו של ספר מאת מפקד הטייסת קולונל גרגורי "פאפי" בוינגטון וכשמה של סדרת טלוויזיה על קורות הטייסת, ששודרה ב-NBC מ-1976 עד 1978. ב-1951 היה השיר, יחד עם קלאסיקת הג'אז "In the Mood", לשיר הראשון אי פעם שנשמר בקובץ דיגיטלי ונוגן במחשב. הלחן של פתיח השיר נוגן בגלוקנשפיל בלהיט "Somebody That I Used to Know" מאת גוטייה משנת 2011, אולם התו השישי "הושטח" בחצי-טון.
שנת השג
שנת השג היא אחת מארבעה עשר סוגי השנים בלוח העברי הקבוע. שנה מסוג השג היא שנה המתחילה ביום חמישי (ה), היא שלמה (ש) ועל כן גם בחשוון וגם בכסלו יש 30 ימים, וחג הפסח חל בה ביום שלישי (ג). שנה מסוג השג היא שנה מעוברת ומכילה שני חודשי אדר. אורך שנת השג היא 385 ימים שהם 55 שבועות בדיוק.
שנת השג נקבעת כאשר מולד הלבנה הממוצע של חודש תשרי של שנה מעוברת חל בין יום רביעי 11 שעות ו-695 חלקים (5:38:36 בשעון המקומי בירושלים, 5:17:39 בשעון חורף ישראל) ליום חמישי 18 שעות (12:00 בשעון המקומי בירושלים, 11:39 בשעון חורף ישראל). כתוצאה מכך כ-6.66% מהשנים הן שנות השג ועל כן זו היא השנה המעוברת השכיחה ביותר. השנה שאחרי שנת השג היא תמיד שנת הכז.
בין השנים ה'ת"ש-ה'תת"ן חלה קביעות זו בשנים: ה'ת"ש, ה'תשי"ז, ה'תשכ"ז, ה'תשמ"ד, ה'תשע"א, ה'תשע"ד, ה'תשצ"ה, ה'תשצ"ח, ה'תתכ"ב, ה'תתכ"ה.
קריאה בתורה והפטרות
בשנת השג 55 שבתות כאשר בשלוש מתוכן לא קוראים פרשה: שבת יום הכיפורים, שבת חול המועד סוכות ושבת חול המועד פסח. על מנת להתאים את מספר הפרשות הנקראות בשבת (53, פרשת וזאת הברכה נקראת בשמיני עצרת החל ביום חמישי) עם מספר השבתות שבהן קוראים פרשה (52), מחוברות הפרשות ניצבים ווילך.
פרשות בהן לא קוראים את ההפטרה הרגילה:
בשנת השג קוראים את הפטרת פרשת משפטים, דבר שנחשב נדיר יחסית.
בנוסף, פרשת מטות ופרשת מסעי נפרדות, ולכן קוראים את ההפטרה ה"רגילה" של פרשת פינחס בשבת פינחס, דבר יחסית נדיר.
אברהם פלאג'י
חייו
נולד לאסתרולה רבי ולרבי חיים, שהיה גם הוא רבה של איזמיר. למד בישיבת 'בית יעקב רבי' באיזמיר. כאביו, גם הוא החל מגיל צעיר בכתיבת חיבורים. עזר לאביו בכתיבת תשובותיו ובהדפסת ספריו. ברבים מספרי אביו נזכרים דברי תורה בשמו. עם פטירת אביו מונה רבי אברהם לרבה הראשי של איזמיר, תפקיד שמילא במשך כשלושים שנה עד פטירתו. חתם את שמו בסוף תשובותיו להלכה בשם אפ"י, ראשי תיבות אברהם פלאג'י יצ"ו, וכך הוא מכונה לעיתים בספרי הפוסקים: רב אפ"י.
משפחתו
היה נשוי לשרה (שרותה) בת הגביר שלמה חי אינריקיס.
לבני הזוג נולדו שני בנים ושתי בנות:
עם מות אשתו בשנת תרל"ה, נשא אשה שנייה בשם רחל.
ספריו
כאביו, הכניס לתוך שמות רוב ספריו את שמו "אברהם", ורבים מספריו נושאים שמות בלתי מצויים המבוססים על פסוקי ספר בראשית בהם נזכר השם אברהם.
פסק דין סיטיזנס יונייטד נגד ועדת הבחירות הפדרלית
פסק הדין סיטיזנס יונייטד נגד ועדת הבחירות הפדרלית  או בקיצור  Citizens United נגד FEC הוא פסק דין של בית המשפט העליון של ארצות הברית משנת 2010, שבו קבע רוב שופטים שלתאגידים יש זכות בלתי מוגבלת לממן תעמולת בחירות דרך "סופר פאקס" (Super-PACs), גופי התרמה חוץ-מפלגתיים, וזאת מתוקף התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית.
פסיקה
סיטיזנס יונייטד ערערה על פסיקת בית המשפט הפדרלי. בית המשפט העליון של ארצות הברית פסק בדונו בערעור כי פסיקת בית המשפט הפדרלי הפרה את התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית, המגן על חופש הביטוי, והפך על פיה את החלטת בית המשפט הפדרלי המחוזי. בית המשפט העליון קבע שהתיקון הראשון אוסר על רשות ממשל בארצות הברית להגביל הוצאות של ארגון ללא כוונת רווח על תשדירי תעמולה פוליטית. העקרונות שניסח בית המשפט העליון הרחיבו את תחולת ההגנה על חופש הביטוי גם לארגונים בעלי כוונת רווח (תאגידים), ארגוני עובדים והתאגדויות אחרות. עם זאת, בית המשפט העליון לא הפך על פיהן פסיקות קודמות לפיהן יש לחשוף בציבור את זהות מממניהם של תשדירי התעמולה.
הדיון לא עסק בנושא תרומות ישירות מתאגידים למועמדים פוליטיים או למפלגות פוליטיות. תרומות כאלה הן בלתי חוקיות כשמדובר במפלגות המעמידות מועמדים לתפקידים פדרליים, או במועמדים לתפקידים פדרליים.
תגובות
"הניו יורק טיימס" כינה את הפסיקה "איום על הדמוקרטיה". נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, טען בנאום מצב האומה השנתי כי תשדירים תוקפים מועמדים דמוקרטיים בלי שהציבור יודע אם מאחוריהם ניצבת תעשיית הנפט, תעשיית הביטוח או תאגידים זרים. הוא הוסיף כי על האמריקאים לדעת מי מנסה להשתלט על סדר היום ולהכריע את הבחירות.
השלכות
בין ההשלכות הצפויות של הפסיקה היו הגברת זרם התרומות מתאגידים למועמדים וכתוצאה מכך עלייתם של מועמדים שחבים את בחירתם לבעלי הון. בניגוד לניבוי זה, ג'ב בוש, שקיבל כ-150 מיליון דולר בתרומות, בין היתר בזכות הפסיקה, והשתמש בכסף כדי למנף את מועמדותו בפריימריס של המפלגה הרפובליקנית ב-2016, נאלץ להכריז על פרישתו מהפריימריס לאחר שורת תוצאות כושלות.
במאי 2022 פסק בית המשפט העליון, בפסק דינו בתיק "ועדת הבחירות הפדרלית נגד טד קרוז", בהצבעה של 6 מול 3, שאין מגבלה על סכום הכסף שיכול מועמד פוליטי להחזיר לאחר בחירות. לפני החלטה זו, החוק הגביל את ההחזר ל-250,000 דולר. בית המשפט ביטל מגבלה זו בטענה שהגבלת ההחזרים מפרה את הזכות המעוגנת ב, הדן בחופש הביטוי.
יחד עם השופטים סטיבן ברייר וסוניה סוטומאיור, השופטת אלנה קגן כתבה את ההתנגדות. היא ציינה שתרומות לאחר בחירות לשם החזר הלוואה אינן עוסקות בחופש הביטוי בו נעשה שימוש כדי להשפיע על בחירות, אלא מעשירים את המועמד באופן אישי בזמן שהוא יכול להחזיר טובה - בהצבעה, במתן חוזה או במינוי לתפקיד. תרומות לאחר הבחירות נגועות בסכנת שחיתות.
הפארק הלאומי טונגרירו
הפארק הלאומי טונגרירו (באנגלית: Tongariro National Park) הוא פארק לאומי הממוקם במרכז האי הצפוני של ניו זילנד, הכולל את הרי הגעש רואפהו, נגאורוהואה, טונגרירו וסביבתם. בשנת 1887, הוכרז טונגרירו כפארק לאומי והיה לראשון שהוכרז בניו זילנד ולרביעי בעולם. בשנת 1990, הוכרז הפארק על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית, בשל התופעות הגעשיות והגאולוגיות בו ובזכות היותו אזור רוחני ותרבותי חשוב לילידים המאורים.
מיקום
הפארק ממוקם בחלקו הצפון מזרחי של חבל מנוואטו-ונגנאוי וכולל חלק ניכר מהרמה הגעשית שבמרכז האי הצפוני.
הפארק מכיל שלושה הרי געש עיקריים - הר טונגרירו, על שמו קרוי הפארק, המתנשא לגובה של 1978 מטרים, הר נגאורוהואה, בגובה 2291 מטרים והר רואפהו, הגבוה בפארק, בגובה 2797 מטרים.
בחלקו הצפוני של הפארק, המופרד מהאזור המרכזי על ידי כביש מספר 46 החוצה אותו, נמצאת שמורת הטבע פיאנגה, הכוללת בין היתר את האגמים רוטואריה (Rotoaira) ורוטופונאמו (Rotopounamu).
הפארק משתרע על שטח של כ-796 קילומטר רבוע וממוקם במרחק של מספר קילומטר דרומית מערבית לאגם טאופו, 330 קילומטר דרומית לעיר אוקלנד ו-320 קילומטר צפונית לבירת ניו זילנד ולינגטון.
חלקו המרכזי של הפארק תחום במספר כבישים סלולים אשר מיקומם חופף ברובו לגבולות הפארק. במערב, כביש מספר 4 אשר עובר דרך העיירה נשיונל פארק, המקום המיושב הגבוה ביותר בניו זילנד (825 מטרים). במזרח, עובר כביש המדבר (חלק מכביש מספר 1), אשר במקביל אליו עובר נהר טונגרירו. בצפון, עובר כביש מספר 47 שמהווה את נקודת החיבור בין שני כבישים אלו. החלק הדרומי של הפארק תחום על ידי כביש מספר 49.
מזג אוויר
בדומה לאזורים אחרים בניו זילנד, האקלים בפארק הוא ממוזג. השילוב ביו רוחות מערביות המגיעות מאזור ים טסמן, ותוואי השטח השטוח ברובו באי הצפוני (עד לשרשרת הרי הגעש בפארק) מוביל לכמות משקעים גבוהה מאוד באזור הפארק (כמעט מדי יום). כמויות הגשמים בפארק משתנות באזורים שונים בו. בעוד, בעיירה ואקאפאפה (Whakapapa) הממוקמת במרכז הפארק יורדים בממוצע 2200 מילימטר גשם בשנה, בעיירה רנגיפו (Rangipo) הצפונית, יורדים משקעים מועטים יותר (כ-1500 מילימטר גשם בשנה).
מזג האוויר בפארק אינו יציב ונוטה להשתנות במהירות. בעיירה ואקאפאפה, תופעות של קרה נפוצות לאורך כל השנה וקיימים מקרים בהם הפסגות של הרי הגעש בפארק מכוסות בשלג אף בחודשי הקיץ. עם זאת, הטמפרטורה הממוצעת באזור הפארק היא C° 13, כאשר היא יכולה להגיע למקסימום של C° 25 בקיץ ועד ל-C° 10− באמצע עונת החורף.
התקופה האופטימאלית לביקור בפארק היא בחודשי הקיץ (מחודש דצמבר עד מרץ).
גאולוגיה
מבחינת גאולוגית הפארק ממוקם בקצה הדרומי של רכס הרי געש שאורכו כ-2500 ק"מ הנמצא בקו החיבור בין לוח האוקיינוס השקט והלוח האוסטרלי ומגיע בחלקו הצפוני עד לאיי פיג'י. הרכס הגעשי נוצר כתוצה מגלישה של לוח האוקיינוס השקט מתחת ללוח האוסטרלי ובעקבות כך המסה שלו ויצירת מגמה הפורצת לפני כדור הארץ בנקודות החלשות שבחיבור בין שני הלוחות.
הפעילות הגעשית באזור החלה לפני כשני מיליון שנים ושלושת הרי הגעש הגדולים שבפארק פעילים גם כיום, ההתפרצות האחרונה הייתה של הר רואפהו ב-1996. שמונת הקרחונים היחידים באי הצפוני נמצאים גם הם בתחומי הפארק.
היסטוריה
בשנת 1886, נערך דיון בבית משפט מיוחד של הילידים המאורים בטאופו על מנת לקבוע את הבעלות על שטח של 26 קילומטר רבועים, אשר בתחומיו נמצאים שלושת הרי הגעש המהווים אתרים קדושים למאורים. בדין נכחו כ-600 אנשים, כולל הצ'יף של שבט המאורים המקומי, אשר הביע את חששו מניצול לרעה של השטח, כפי שמציין ההיסטוריון ג'יימס קואן בספרו "The Tongariro National Park":
בסופו של דבר, ועל מנת למנוע פגיעה של המתיישבים האירופאים במקומות הקדושים להם, העניקו המאורים שטח של 26.4 ק"מ רבוע בליבו של הפארק לכתר הבריטי ב-23 בספטמבר 1887, וזאת בתנאי שיוכרז כפארק לאומי וכי יישמר מעמדם של המקומות הקדושים בפארק.
בשנים אלו, הרעיון של פארק לאומי מוכרז היה חדשני יחסית (טונגרירו היה הפארק הרביעי בלבד בעולם באותה תקופה) ונעשה ניסיון לפתח את הפארק לפי המודל של פארק ילוסטון בארצות הברית, אשר נוסד בשנת 1872. עם זאת, השטח המקורי שהועבר בתחילה היה קטן יחסית (כ-26 קילומטר רבוע) ועל כן הורחב שטחו של הפארק לכדי 252 ק"מ רבועים בשנת 1894. באוקטובר של אותה שנה הסדיר הפרלמנט של ניו זילנד את מעמדו של הפארק על ידי חקיקת חוק הפארק הלאומי טונגרירו.
הליך הפיתוח הראשון שבוצע בפארק, אשר החל בתחילת המאה העשרים, היה בניית בקתות לתיירים ברחבי הפארק. עם זאת, הפופולריות של הפארק עלתה עם סיום בנייתן של מסילות הרכבת ובניית תחנה הסמוך לפארק בשנת 1908 ופיתוחם של הכבישים המקיפים את הפארק בשנות השלושים. תהליך שימור הפארק החל בשנת 1922, עם חקיקתו המחודשת של החוק הפארק הלאומי והוא הואץ עם תחילת עבודתם של עובדי מחלקת השימור של המדינה בפארק בשנת 1931.
צמחייה
בשל גובהו היחסי, ניתן לראות ברחבי הפארק מגוון של צמחייה אלפינית, דוגמת חרציות בר, גנציאנה ונורית, כמו גם מרבצי דשא מסוג טוסוק ("Tussock"), הנפוץ מאוד בניו זילנד, כמו גם באזורי טבע אחרים במדינות חצי הכדור הדרומי, דוגמת אוסטרליה, ארגנטינה וכו'. בנוסף, קיימים סוגים רבים של צמחים לאורך הפארק, כמו דבקון, סחלבים וטלליות.
היערות הפזורים לאורך הפארק כוללים בעיקר סוג מסוים של עצי אשור הנפוצים באזורים הרריים, בגובה של למעלה מ-1000 מטר.
בעלי חיים
בפארק הלאומי טונגרירו 56 מינים עיקריים של עופות, ביניהם מינים נדירים ואף אנדמיים כגון הקיווי (Apteryx) של האי הצפוני של ניו זילנד, תוכי הקאקה (Nestor meridionalis; קרוב משפחה של הקאקאפו והקיאה), הברווז הכחול (H. malacorhynchus), מין נדיר בסוג חופמי (Charadrius bicinctus) ומיני עופות וציפורי שיר נוספים.
הפארק הוא בית גידול לשני מינים של עטלפים המהווים את היונקים היחידים בניו זילנד שלא הובאו אליה על ידי האדם - Mystacina tuberculata ו-Chalinolobus tuberculatus. את הפארק מאכלסים גם חרקים ביניהם מיני עשים רבים. בנוסף לכך, קיום קיימים בפארק, כמו ברוב חלקיה של ניו זילנד, בעלי חיים לא מקומיים שהובאו לאזור על ידי המתיישבים האירופאים, כגון חולדות, סמוריים, חתולים, ארנבונים וארנבות, פוסום אוסטרלי ואייליים.
תיירות
מדי שנה מגיעים אל הפארק כמיליון מבקרים, מרביתם יוצאים מן העיירה טאופו, המרוחקת כ-שעה ועשרים דקות נסיעה מהפארק. בנוסף, תיירים רבים נוטים ללון בעיירה הסמוכה לפארק (נשיונל פארק), מרחק 20 דקות נסיעה.
הפעילויות העיקריות בפארק כוללות טיולים קצרים, טרקים, וטיפוס הרים במהלך הקיץ וסקי במהלך החורף. אתר הסקי המסחרי היחיד באי הצפוני נמצא בתחומי הפארק, בחלקו המערבי של הר רואפהו.
מסלולי הליכה בפארק
הפארק כולל מספר רב של מסלולי יום ומסלולים ארוכים יותר, ביניהם:
שר הטבעות
הפארק מושך אליו מעריצים רבים של טרילוגיית הסרטים שר הטבעות, בשל העובדה שמספר סצינות צולמו ברחבי הפארק, ביניהן על הר נגאורוהואה (הר האבדון - "Mount Doom").
פליפה קלדרון
פליפה דה חסוס קלדרון אינוחוסה (בספרדית: Felipe de Jesús Calderón Hinojosa; נולד ב-18 באוגוסט 1962 במורליה שבמדינת מיצ'ואקן), הוא פוליטיקאי מקסיקני ונשיא מקסיקו לשעבר.
ראשית חייו
אביו של קלדרון, לואיס, היה בין מייסדיה של מפלגת הפעולה הלאומית (PAN - Partido Acción Nacional) והיה חבר בקונגרס המקסיקני מטעם מפלגה זו.
לאחר שסיים את לימודיו בבית ספר קתולי במורליה, עבר למקסיקו העיר ולמד משפטים, לאחר שקיבל את התואר הראשון המשיך ללימודי תואר שני בכלכלה, ובהמשך קיבל גם תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד.
עם שובו למקסיקו, הצטרף למפלגתו של אביו, PAN. האב עצמו עזב את המפלגה ב-1981, לאחר שטען שנטשה את עקרונותיה ואת דרכה. כפעיל במפלגה פגש את חברת הקונגרס מרגריטה סוואלה, והשניים נישאו.
פעילות פוליטית
בראשית שנות ה-80 כיהן קלדרון כנשיא ארגון הצעירים של PAN. בשנת 1988, והוא בן 26 בלבד, נבחר לבית התחתון של הקונגרס המקסיקני. ב-1995 התמודד על נשיאות מדינת מיצ'ואקן, אך נכשל. ב-1996 נבחר לנשיא PAN.
עם היבחרו של ויסנטה פוקס לנשיא מקסיקו ב-1999, מונה קלדרון למנהל בנק ההשקעות הממשלתי בָּאנְבּוֹרָאס (Banobras). ב-2003 מינה אותו פוקס לשר האנרגיה בממשלתו. במאי 2004, התפטר קלדרון מהממשלה, לאחר שפוקס מתח ביקורת על שאיפתו להתמודד על הנשיאות, תוך הבעת תמיכה ביריבו של קלדרון, שר הפנים סנטיאגו קריל (Creel).
הבחירות ב-2006
תמיכתו של פוקס לא סייעה לקריל, וקלדרון ניצח בבחירות המקדימות והיה למועמד המפלגה בבחירות לנשיאות.
בבחירות, שנערכו ב-2 ביולי 2006 ניצח קלדרון את מועמד מפלגת המהפכה הדמוקרטית (PRD - Partido de la Revolución Democrática) השמאלנית, אנדרס מנואל לופס אוברדור (López Obrador), בפער זעום של 0.58%. אוברדור ותומכיו סירבו להשלים עם ההפסד, והשמיעו טענות קשות על זיופים. ההמונים יצאו להפגנות ברחובות, ובמדינה שררה אי ודאות פוליטית. ועדת הבחירות המרכזית של מקסיקו הורתה על ספירה חוזרת בכ-130 אלף קלפיות, ולאחר הספירה החוזרת הצטמצם יתרונו של קלדרון אך במעט, ל-0.56%. בסופו של דבר, קבע בית המשפט העליון של מקסיקו כי על אף שהיו אי סדרים במהלך הבחירות, אין בהם כדי לשנות את תוצאותיהן, ובכך אישר למעשה את בחירתו של קלדרון.
ב-1 בדצמבר, הגיע קלדרון לבניין הקונגרס, ונשבע אמונים, לקול מחאות ה-PRD.
קלדרון כנשיא
עקב האירועים שליוו את בחירתו של קלדרון, הקדיש קלדרון את ראשית כהונתו לחיזוק מעמדו כנשיא. בוול סטריט ג'ורנל תוארו מהלכיו כ"כריתת בריתות עם כל אחד, ממנהיגי האיגודים המקצועיים ועד המיליארדרים השולטים ברשתות הטלוויזיה".
מדיניות פנים
צעד נוסף שנקט היה תוכנית ממשלתית לשיפור מצב התעסוקה, במטרה לצמצם את ההגירה לארצות הברית. לפי התוכנית, הממשלה מעניקה תמריצים כספיים לחברות שהעסיקו עובדים שזוהי להם עבודתם הראשונה. כמו כן, הודיע על קיצוץ בשכרם של הבכירים במגזר הציבורי.
במקביל לקיצוץ בשכר הבכירים, הועלה שכרם של השוטרים ואנשי כוחות הביטחון. קלדרון הנחה את המשטרה להחריף את המאבק בקרטלי הסמים, ובצעד שנחשב שנוי במחלוקת במקסיקו, הורה על הסגרתם של כמה ברוני סמים לארצות הברית. בניסיון למגר את השחיתות במשטרה, נכנס הצבא לכמה ערים במקסיקו, ובהן טיחואנה ומונטריי, והחל במילוי תפקידיה.
מדיניות חוץ
קלדרון המשיך בקו שהנהיג קודמו, המכונה "דוקטרינת קַסְטֶנְיַידָה". מדיניות זו גורסת כי על מקסיקו להרחיב את מעורבותה בזירה הבינלאומית ולהיות פתוחה לביקורת חיצונית. בין היתר, פעל להרחבתה של תוכנית פואבלה-פנמה לפיתוח מדינות מרכז אמריקה, ולצירופה של קולומביה לתוכנית זו.
ציצאמורי
ציצאמוּרי (בגאורגית: წიწამური) הוא כפר קטן מחוץ למצחתה גאורגיה. המקום התפרסם בשל העובדה כי, בשנת 1907, נרצח בה בהתנקשות הסופר והמשורר הגאורגי הנודע, איליה צ'בצ'בדזה.
ליד ציצאמורי, המזוהה עם סאוסמורה (Seusamora) על פי סטראבון, נמצאים שרידי אקרופוליס מתקופת איבריה העתיקה ונתגלתה בשנת 1953 על ידי הארכאולוג אנדריה אפאכידזה. שרידי האקרופוליס מזוהים "זדן-ציחה" (ზადენციხე) כלומר "מצודת זדאני", המופיעה ברשומות הגאורגיות של ימי הביניים. המצודה והמקדש הפגני שכנראה היה בו, ניתן היה לצפייה מהר זדאזני (זדאזני עילית), במקום בו נבנה מאוחר יותר מנזר נוצרי. נקרופוליס שנבנה בין המאה ה-1 לפנה"ס למאה ה-2 נתגלה בשנות ה-80 של המאה ה-20; בין הממצאים היו גם את שפיכה מברונזה מתקופת רומא העתיקה וכד יין מקדרות יוון העתיקה.
וולונגונג
וולונגונג (באנגלית: Wollongong, בשפת האבוריג'ינים: "ימי הדרום") היא עיר חוף במדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. העיר שוכנת על רצועת חוף צרה בין מתלול אילאווארה (Illawarra) לבין האוקיינוס השקט, 82 ק"מ מדרום לבירת המדינה סידני. אוכלוסיית העיר מנתה 268,944 תושבים במפקד 2011 ובכך היא העיר השלישית בגודלה בניו סאות' ויילס והעשירית בגודלה בכל אוסטרליה.
וולוגונג ידועה בתעשייתה הכבדה המפותחת, בנמל שלה ובמבנה הפיזי המיוחד שלה. בעיר קיימות שתי קתדרלות, כנסיות מזרמים רבים והמקדש הבודהיסטי הגדול ביותר בחצי הכדור הדרומי. לעיר היסטוריה ארוכה של פעילות תעשייתית ושל כריית פחם. היא מקור משיכה לתיירים רבים הפוקדים אותה מדי שנה והיא המרכז של ענף הדייג באזור. באוניברסיטת וולונגונג לומדים כ-22,000 סטודנטים והיא זכתה להכרה בינלאומית.
היסטוריה
האזור היה מיושב בשבטים אבוריג'ינים. האירופאים הראשונים שביקרו במקום היו מתיו פלינדרס וג'ורג' בס (George Bass) שנחתו באגם אילאווארה (Illawarra ) ב-1796. המתיישבים הראשונים באזור היו חוטבי עצים בראשית המאה ה-19, שאחריהם הגיעו ב-1812 איכרים. ב-1815 הוקמה במקום בקתת נוקדים ראשונה. ב-1830 הוקם מחנה צבאי ליד הנמל. מתיישבים נוספים הגיעו בהמשך וב-1834 הוקמה העיירה. הרחוב הראשי נסלל על ידי נידונים ב-1835-1836. ב-1856 מנתה אוכלוסיית וולוגונג 864 תושבים.
ב-1858 נבנה בית משפט. ב-1862 חוברה העיירה לקו טלגרף וב-1865 החלה העיירה לקבל אספקת גז. ב-1868 הורחב הנמל, ב-1871 הושלמה בנייתו של המגדלור וב-1883 נסללה מסילת ברזל שהובילה פחם לנמל. העיר הוארה בתאורת גז ב-1883 וב-1885 הוקם בניין בית המשפט. כמו בתי משפט רבים באוסטרליה הוא הוקם בסגנון אדריכלות נאו-קלאסית וכיום הוא מוכר בתור אתר מורשת לאומי. ב-1886 הוקם בניין העירייה.
ב-1902 אירע פיצוץ במכרה הפחם הסמוך לעיר במאונט קמבלה (Mount Kembla) ונהרגו בו 94 כורים בנוסף לשניים שנהרגו בניסיונות החילוץ. ב-1908 הוקם בעיר בית החולים וב-1916 נפתח בית הספר התיכון של העיר.
תעשייה כבדה הייתה חלק נכבד מכלכלת העיר עקב זמינותו הקרובה של הפחם. ב-1928 הוקם מפעל פלדה בפורט קמבלה, ק"מ ספורים מדרום לוולונגונג. תעשיית הפלדה בעיר התפתחה והפכה למשמעותית בקנה מידה עולמי. תפוקת הפלדה הייתה בהיקף של 5 מיליוני טונות בשנה. תעשיות נוספות שהוקמו באזור התעשייה של פורט קמבלה היו מפעל לייצור דשנים, מפעל להתכת נחושת, בית מלאכה לקטרים, מסוף ליצוא פחם, מסוף לייצוא דגנים ומפעל לייצור גזים תעשייתיים.
ב-1937 הושלמה בנייתו של מגדלור חדש. ב-1942 הוכרזה וולונגונג כעיר. ב-1954 אוכלוסיית העיר מנתה 90,852 תושבים. ב-1961 הוקמה בעיר אוניברסיטה וב-1963 נפתח בית מדרש למורים. ב-1985 חושמלה מסילת הברזל המובילה לוולונגונג.
למרות שקיעתן של התעשיות המסורתיות עקב נטישת כלכלת הפרוטקציוניזם בשנות השמונים, רבים מהמפעלים בעיר עדיין קיימים ופועלים. יחד עם זאת ענפי הכלכלה של וולונגונג נעשים מגוונים יותר וכוללים: חינוך גבוה, אומנויות, תיירות, בנייה למגורים, וייצור חשמל ידידותי לסביבה. עם זאת, חלק הארי של כלכלת העיר נסמך על התעשייה הכבדה ונראה שהמצב יימשך כך בעתיד הקרוב.
גאוגרפיה
גובהו של הרכס ממערב נע בין 150 ל-750 מטרים מעל פני הים. שכבות הרכס כוללות מרבצי פחם והכניסות למכרות הפחם הם על המדרונות של הרכס בכל רחבי העיר.