cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
In The Mix
וידאו קליפ
ב-17 בספטמבר 2019, יצא הווידאו קליפ הרשמי של השיר, אשר הועלה לערוץ היוטיוב של ABC. הקליפ כולל קטעים מתוך הופעה וקטעים של קארי עם ילדיה באולפן הקלטות.
עדין אבן ישראל
בארץ
היה חבר בוועד המנהל של גן החיות התנ"כי, של ארגון גשר, ושל הג'וינט, וממייסדי וחברי הוועד המנהל של מכון פרדס.
בשנת 1999 הוקמה הישיבה הגבוהה בתקוע ובשנת 2009 ישיבת שפע מקור חיים והוא עמד בנשיאות שתיהן.
בשנת ה'תשס"ה (2005) הקים ארגון בשם "הסנהדרין החדשה", עם הרבנים ישראל אריאל, יואל שוורץ ואחרים, ובמסגרתו מונה הרב אבן ישראל ל"נשיא הסנהדרין". הוא ראה את הגוף החדש כגוף "עוברי", שאינו אלא בסיס לסנהדרין אמיתית בעתיד. במשך השנים התמעטה מעורבותו בגוף זה ובחודש סיוון ה'תשס"ח (2008) הודיע על פרישתו.
ב-2016 כתב במשך כמה חודשים טור על פרשת השבוע במוסף "שבת" של העיתון מקור ראשון.
שכתובים מהתוועדויותיו התפרסמו בעלון "קרוב אליך". חלקם יצאו לאור בספר "התוועדות" (2 חלקים) בהוצאת תורת חב"ד לבני הישיבות וכן בספר "עד בלי", בהוצאת מגיד-קורן.
בברית המועצות
בשנת 1989, סמוך להתפרקות ברית המועצות, הקים במוסקבה את הישיבה הראשונה שחזרה לפעול לאחר עליית מסך הברזל, מכון בראשותו ללימודי יהדות ליהודים ברוסיה, ואת ארגון המורים היהודים בברית המועצות "למד". במהלך שהותו שם, קיבל אישור מגורבצ'וב לתעד את כתבי היד היהודיים בספריות במוסקבה ולנינגרד, וכן סייע בכינון הקשרים הממלכתיים הראשונים בין רוסיה למדינת ישראל.
בשנה לאחר מכן הוציא תרגום לרוסית של ספרו "שלושה עשר עלי השושנה" והחל תרגום של התלמוד המבואר על ידי האקדמיה הרוסית למדעים. בשנת 1995 הוענק לו תואר "דוחובני ראבין" - המנהיג הרוחני של יהדות רוסיה, על ידי רבה הראשי של רוסיה, הרב אדולף שייביץ' ובמשך תקופה העביר שבוע מדי חודש בשיעורים והרצאות ברוסיה.
שיעורי חסידות
בשנת ה'תשי"ח (1958) לאחר פטירתו של הרב אברהם חן המשיך הרב אבן ישראל את שיעור החסידות השבועי שמסר הרב חן בביתו שברחביה (לבקשת הרב שלמה יוסף זוין שמסר את השיעור במשך שנה). בעשרות שנות קיומו עסק השיעור בלימוד ספרי היסוד של תורת חב"ד, בהם ספר התניא, תורה אור ולקוטי תורה, סידור אדמו"ר הזקן מאמרי אדמו"ר הזקן, דרך מצוותיך של הצמח צדק ועוד.
בין המשתתפים בשיעור היו זלמן שזר נשיאה השלישי של מדינת ישראל, שהשתתף בשיעור גם בעת כהונתו, פרופ' שמואל הוגו ברגמן וזלדה. ביוזמת שזר יצא לאור במסגרת השיעור "ספר הקן" בעריכת הרב אבן ישראל שטיינזלץ, במלאת 150 שנה לפטירתו של רבי שניאור זלמן מלאדי.
עמדות פוליטיות
רבים מתלמידיו של הרב אבן ישראל שייכים לזרם הציונות הדתית; רבים אחרים הם חסידי חב"ד; ובנוסף יש עוד תלמידים רבים מכל המגזרים.
בתחילה, בניגוד לעמדתו של הרבי מלובביץ השוללת החזרת שטחים גם תמורת שלום, סבר הרב אבן ישראל שיש להחזיר את "השטחים הכבושים", כלומר השטחים הלא מיושבים ולא את ההתנחלויות. עם זאת, הוא כינה את תוכנית ההתנתקות "איוולת מוסרית" ו"התעללות", והתנגד גם לפינוי מקומות קדושים כמו מערת המכפלה, קבר יוסף וקבר רחל. אף על פי כן, הרב שטיינזלץ ביטל את דעתו מפני דעת רבו הרבי מלובביץ' והתנגד למסירת שטחים כל שהם.
הוא הגדיר את עצמו אנטי לאומי אך לא אנטי ציוני. על הלאומיות התבטא כך: "הדת הלאומית איננה מכובדת יותר מכל דת אחרת. יתר על כן, היא הרבה פעמים גרועה יותר מהקנאות הדתית, אפילו מזו של חומייני או של האחים המוסלמים במצרים [...] לקנאות דתית יש לפחות יתרון אחד על פני הקנאות הלאומית: היא קובעת לעצמה, בהגדרה, מגבלות מסוימות [...] הלאומיות מסוכנת כי היא אבסולוטית, ללא גדר."
הרב אבן ישראל נחשב לליברל יחסית לזרם החרדי. הוא תמך בלימוד תורה לנשים, ברעיון הישיבות תיכוניות ובלימודי ליב"ה במגזר החרדי ועל ההסתגרות של המגזר החרדי משאר העולם אמר: "מי שינסה לעשות חומה בן שמיים וארץ, החומה שלו תיפול לארץ."
מספריו
ספרי ביאורים:  חיבורים נוספים: ספריו תורגמו לאנגלית, רוסית, צרפתית, פורטוגזית, איטלקית, סינית ושפות נוספות.
הוקרה
בשנת 1994 היה בין הנואמים במעמד הענקת אות מדליית הזהב של הקונגרס לרבי מנחם מנדל שניאורסון.
בשנת תשס"ב 2002 הוענק למרכז שטיינזלץ פרס זלמן שזר לחקר תולדות ישראל. בשנת תשע"ב (2012) זכה בעיטור נשיא מדינת ישראל. באותה שנה זכה גם בפרס הלאומי לספרים יהודיים.
בשנת ה'תשע"ז (2017) הוענק לו התואר "יקיר העיר ירושלים".
בשנת ה'תש"ף (2020) זכה עם משפחתו לאות הוקרה מהקונגרס האמריקאי עם הכנסת תלמוד שטיינזלץ לספריית הקונגרס.
זכה בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות בר-אילן, בן-גוריון, ברנדייס, פלורידה, ישיבה יוניברסיטי ומכון ויצמן למדע.
ביקורת
בשנת 1989 יצאו רבנים חרדים בולטים, בעיקר ליטאים, בקול קורא האוסר על עיון בספריו של הרב אבן ישראל. הרב אלעזר מנחם מן שך כתב כי על ידי הלימוד של התלמוד המבואר של הרב אבן ישראל "סר כל זיק של קדושה ואמונה" והדבר יביא לשכחת התלמוד. עוד תקף את חיבוריו האחרים וטען "שיש בהם דברי מינות ואפיקורסות וחילול כבוד התורה" וכי הרב אבן ישראל "מעז לדבר בזלזול נורא על האבות הקדושים, התנאים והאמוראים, אשר אין לנו כלל תפיסה בגודל מדרגתם והשגתם" ו"ספריו צריכים גניזה, ואסור ללמוד ולעיין בהם ולהכניסם לבית המדרש, והירא דבר ה' ישמור נפשו מלהחזיקם בביתו". אל קריאתו של הרב שך הצטרפו רבנים בולטים ובהם הרב יוסף שלום אלישיב והרב אהרן לייב שטיינמן. הרב שמואל הלוי וואזנר פרסם עם בית דינו פסק הלכה לפיו חל איסור גמור לעיין ולהפיץ את ספריו, בנימוק כי בספרו "תלמוד לכל" ובפירושיו לתלמוד יש "לשונות של זלזול" בחכמי הגמרא. גם הרב ניסים קרליץ פרסם עם בית דינו פסק הלכה האוסר את ספרי הרב אבן ישראל. כתוצאה מכך הוחרם התלמוד המבואר אצל רבים בציבור החרדי, בעיקר בזרם הליטאי.
מנגד, זכה התלמוד להסכמות מכמה מנהיגים חרדיים בולטים - בראשם הרב משה פיינשטיין, הרבי מליובאויטש, והרב עובדיה יוסף, וכן לתמיכת רבנים נוספים.
בשנת 2011 התבטא בעניין הביקורת על ספריו:
לקריאה נוספת
יואל שפיץ, סיפור טוב מתחיל מהאמצע רגעי חיים עם הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ), ירושלים, בהוצאת ידיעות ספרים, 2022
קורסאייר אינטרנשיונל
תולדות החברה
החברה נוסדה בתחילת 1981 והחלה את טיסותיה ב-17 במאי באותה שנה בשם קורסאייר אינטרנשיונל. בשנת 1991 שינתה החברה את שמה לקורסאייר. בשנת 2000 נקנתה החברה על ידי חברת התיירות הגדולה TUI AG ושמה שונה לקורסאיירפליי. במרץ 2012 שינתה החברה את שמה לקורסאייר אינטרנשיונל שוב.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לאוגוסט 2020:
פעילות החברה בישראל
החברה הפעילה טיסות שכר בתדירות משתנה בין טיסה אחת ל-2 שבועיות בין נמל התעופה אורלי לנמל התעופה בן-גוריון. הטיסות בוצעו לרוב במטוסי איירבוס A330-200.
קישורים חיצוניים
מדיה וקבצים בנושא קורסאייר אינטרנשיונל באתר Airliners.net
טבח סלוצק
טבח סלוצק או פרשת סלוצק היה טבח בעיר סלוצק שבבלארוס, שאירע במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה באוקטובר 1941, ובו נרצחו כ-3,800 יהודים על ידי הנאצים. הרוצחים הורכבו מכוחות מיוחדים של הגסטפו ומבעלי בריתם בבלארוס ובליטא.
הטבח
ב-27 באוקטובר 1941 נכנסו לסלוצק ארבע פלוגות של משטרה צבאית שהוצבו בקובנה במטרה לחסל את האוכלוסייה היהודית בעיר תוך יומיים. כוח זה פעל ללא רשות של המינהל האזרחי הגרמני. היהודים הוקפו, הוצאו מבתיהם ונהרגו בהמוניהם, בטירוף כזה, שלא רק יהודים, אלא גם אנשים אחרים באזור נטבחו.
המינהל האזרחי הגרמני בבלארוס זעם, לאחר שעשה מאמצים רבים להשיג את טובת האוכלוסייה המקומית בהתאם להוראות הפיהרר.
מנהל המינהל האזרחי בבלארוס כתב במחאה לרייכספיהרר אס אס, היינריך הימלר:
העיירה הייתה תמונה של אימה במהלך הפעולה. באכזריות בלתי ניתנת לתיאור מצד השוטרים הגרמנים ובעיקר הפרטיזנים הליטאים, העם היהודי, אך גם ביניהם בלארוסים, הוצא מדירותיהם ונאסף יחד. בכל מקום בעיר נשמעו יריות וברחובות שונים הצטברו גופות של יהודים שנורו.
הר הרוח
הר הרוח הוא שלוחה של הרי ירושלים המתנשאת לגובה 774 מטר ממערב למעלה החמישה ואבו גוש.
השם ניתן להר על ידי מייסדי מעלה החמישה כתרגום לשמו הערבי והוא משקף את הרוחות הנושבות בפסגתו.
ההר נמצא מצפון לכביש תל אביב–ירושלים (כביש 1), בין נחל החמישה מצפונו, לנחל יתלה מדרומו. בפסגתו שרידים דלים של מצודה מהתקופה הפרסית הנקראת בערבית "חורבת ערש".
ההר מוכרז כגן לאומי ונטוע ביער הקרן הקיימת. על המדרון הצפוני סלול הכביש אבו גוש - נטף.
בחלקו המזרחי נטוע "יער הצבא האדום". יער זה ניטע בשנת 1950 לכבוד הצבא האדום שניצח את צבא גרמניה הנאצית בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה, לאחר מערכות עקובות מדם. בשנות ה-50 וה-60 של המאה העשרים בשבת הקרובה ל-9 במאי יום הניצחון על גרמניה הנאצית וכניעתו לצבא האדוםהיו נאספים אלפי חוגגים חברי מק"י, בנק"י, מפ"ם ואנשי שמאל רבים לחגיגת הזדהות עם ברית המועצות. על במה היו נואמים חברי כנסת של מק"י כמו מאיר וילנר, שמואל מיקוניס, תופיק טובי ואחרים, בשבח ברית המועצות ובגנות המקארתיזם האמריקאי והממשל הצבאי. אלכסנדר פן היה קורא משיריו והקהל היה חוגג בפיקניק המוני. עם הפילוג בין מק"י ורק"ח בעקבות ניתוק הקשרים של מק"י עם ברית המועצות, הצטמצמו החגיגות ההמוניות. במשך שנים היה המנהג רדום, אך בשנים האחרונות חלה עליה בכמות החוגגים בפיקניק והנחת זרים. במקום נשאר סלע גדול ועליו חקוקה הכתובת "יער זה נטעו תושבי ישראל לכבוד הצבא הסובייטי, תש"י 1950".
מערבה משם נמצא סלע הנצחה לחמשת חברי גרעין במעלה שנרצחו שם בהתקפה ממארב ב-9 בנובמבר 1937 בעת עבודתם. רצח זה עורר הדים רבים בארץ והלוויתם נערכה ברוב עם בבית הקברות בקריית ענבים. לאחר הרצח הוקם בסמוך קיבוץ מעלה החמישה כאנדרטה לזכרם. המשורר ש. שלום חיבר שיר לזכרם: "חמישה יצאו מולדת לבנות חמישה... בבית עזבו אם ואחות, תינוק ואשה... יריות פלחו את הבוקר פתאם, יריות... פטישים בידם, בנפשם המתום נפלו חמש הגוויות..."
בחלק הצפון מערבי של ההר, ליד היישוב נטף, נחנך בשנת 1995 במלאת חמישים שנה לסיום מלחמת העולם השנייה יער זיכרון ליהדות פולין, הכולל מרכז כינוס גדול שתוכנן על ידי אד' דוד שקולניק. ביער אבן הנצחה ליאנוש קורצ'אק ועוזרתו סטפה וילצ'ינסקה, שנספו בטרבלינקה עם תלמידיהם, שפוסלה על ידי האמנים ורדה גבעולי ואילן גלבר. במקום גם פינת התייחדות ואבני זיכרון למספר קהילות בפולין. שהם חלק מאתר ההנצחה ליהדות פולין.
מערך האימות הגלובלי
מערך האימות הגלובלי (International Data Centre - IDC) הנמצא בהקמה כולל מרכז לאיסוף, עיבוד ואחסון נתונים הממוקם בארגון האמנ"ס (האמנה לאיסור ניסויים גרעיניים) שמושבו בווינה, אוסטריה, מערכת תחנות ניטור ומעבדות רדיו-נוקלידיות הפרושות בעולם (International Monitoring System - IMS), ומערכת תקשורת בין התחנות וה- NDCs (מנתו"ל - מרכז הנתונים הלאומי) לארגון האמנ"ס (Global Communication Infrastructure - GCI).
מערכת התחנות והמעבדות כוללת: התחנות הסייסמיות הראשיות מעבירות נתונים ברציפות לארגון האמנ"ס, בעוד שהתחנות המשניות מעבירות נתונים רק על פי דרישה.
ערים כל הלילה
ערים כל הלילה (באנגלית: Up All Night) היא קומדיית מצבים אמריקאית שנוצרה על ידי אמילי ספיבי ושודרה ברשת השידור האמריקאית NBC, בכיכובה של השחקנית כריסטינה אפלגייט. במסגרת הסדרה הופקו שתי עונות.
עונה 1
פרקים 1-24 (24 פרקים). החלה ב-14 בספטמבר 2011 והסתיימה ב-12 באפריל 2012.
הסדרה עוקבת אחר רייגן שעובדת בתור מפיקה בתוכנית האירוח של חברתה הטובה אווה. רייגן נשואה לכריס הנשאר בבית לטפל בביתם התינוקת.
עונה 2
פרקים 25-35 (11 פרקים). החלה ב-20 בספטמבר 2012 והסתיימה ב-13 בדצמבר 2012.
העונה השנייה מתרחשת לאחר ביטול תוכנית האירוח של אווה. כריס מקים עסק יחד עם סקוט, אחיה של רייגן, בזמן שהיא עצמה מסתגלת להיותה עקרת בית.
בר טימור
בר טימור (נולד ב-2 במרץ 1992) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הגארד בקבוצת הפועל תל אביב ובנבחרת ישראל בכדורסל.
הפועל חיפה (2010-2009)
טימור נולד וגדל בחיפה למד בבית הספר הריאלי העברי בחיפה. טימור שיחק בקבוצות הנוער של הפועל חיפה ומכבי חיפה. בעונת שב לשחק במדי הפועל חיפה. הוא צורף לסגל הקבוצה הבוגרת, ששיחקה אז בליגה הלאומית בכדורסל, בעודו תלמיד בכיתה י"ב. במקביל שיחק בקבוצת הכדורסל של בית הספר הריאלי, שזכתה באותה שנה באליפות ליגת העל לתיכונים. בעונתו הראשונה בקבוצת הבוגרים של הפועל חיפה, קלע טימור 7.0 נקודות בנוסף ל2.2 אסיסטים בעונת הבכורה שלו בליגה הלאומית.
הפועל קריית טבעון (2011-2010)
בעונת, בעודו מתכונן לטירונות בצבא, עבר טימור לקבוצת הפועל קריית טבעון מהליגה הלאומית, שם גם שותף באימוני מכבי חיפה באופן סדיר.
הפועל תל אביב
בעונת עבר להפועל תל אביב תחת המאמן ארז אדלשטיין. כבר כשהגיע להפועל סומן בר בתור כישרון גדול. בתום עונתו הראשונה בהפועל עזר טימור לקבוצתו להעפיל לליגת העל בכדורסל. הוא נשאר בקבוצה גם בעונת, שהייתה העונה הראשונה שלו בליגת העל. בעונתו הראשונה בליגת העל קלע טימור 8.1 נקודות, ביחד עם 3.0 אסיסטים. ממוצעים אלו והיכולת הטובה שהראה הובילו לזכייתו בתואר תגלית העונה.
הפועל ירושלים (2020-2014)
ב6 באוגוסט 2014 חזר טימור לארץ וחתם בהפועל ירושלים. טימור השתלב היטב ברוטציה של ירושלים ובעונתו הראשונה קלע 8.2 נקודות וחילק 2.0 אסיסטים למשחק. בעונתו הראשונה בהפועל ירושלים, עזר טימור לקבוצתו לזכות באליפות ישראל. בעונתו השלישית בירושלים, חזרו טימור וקבוצתו מפיגור של 2:0 בסדרת הגמר ל2:3 על מכבי חיפה, וזכתה באליפות פעם נוספת. ב12 ביולי 2017, לקראת עונת 2017/2018 האריך טימור את חוזהו בקבוצה בשלוש שנים. ב-17 ביולי 2019, לאחר שצצו שמועות שלאחר סיום חוזהו של טימור בהפועל ירושלים הוא יעבור ליריבתה המרה מכבי תל אביב, האריך טימור את חוזהו בהפועל ירושלים בשנתיים נוספות. ב18 באוגוסט 2019, מונה טימור לקפטן הקבוצה. טימור היה לאחד משחקניה הבולטים של ירושלים בעשור השני של המאה ה21, כאשר ב6 עונות עם הקבוצה, הוא זוכה ב2 אליפויות, 2 גביעים, והגעה עד לשלב חצי הגמר בטורניר היורוקאפ.
הפועל תל אביב (2020- הווה)
ב-9 באוגוסט 2020, חתם בר טימור בהפועל תל אביב מליגת העל לאחר שגם החזיק בהצעות ממכבי ראשון לציון, והפועל חיפה בעונתו הראשונה בקדנציה השנייה של טימור בקבוצה, רשם טימור ממוצעי שיא של 12.8 ו5.8 אסיסטים בממוצע למשחק. ב19 באוגוסט 2021 מונה טימור לקפטן הקבוצה לאחר שים מדר עבר לקבוצת הכדורסל הסרבית פרטיזן בלגרד. ב25 בינואר 2022, לאחר ניצחון הקבוצה במשחק הדרבי, בו טימור קלע את הסל האחרון במשחק, האריך טימור את חוזהו בהפועל תל אביב בשלוש שנים נוספות.
קריירת נבחרות
טימור שיחק גם בנבחרות הקדטים, הנוער והעתודה של ישראל. בשנת 2008 שיחק במדי נבחרת הקדטים שסיימה במקום ה-11 באליפות אירופה שנערכה בקייטי שבאיטליה.
בשנת 2011 שיחק לראשונה במדי נבחרת העתודה, ששיחקה באליפות אירופה דרג ב' שנערכה בסרייבו. טימור היה מוסר האסיסטים הבולט בנבחרת (4.1 בממוצע למשחק), אך הנבחרת רשמה הופעה חלשה, וסיימה במקום ה-11. באליפות שנערכה בסופיה ב-2012 דורג טימור שלישי בטבלאות האסיסטים (4.6 בממוצע למשחק) והחטיפות (2.9 בממוצע למשחק), והוביל את קלעי הנבחרת עם 15.4 נקודות למשחק. בטורניר זה סיימה הנבחרת במקום השלישי, והצליחה לחזור לדרג א' לאחר 3 שנים בדרג ב'. בשנת 2015, במסגרת אליפות אירופה בצרפת, שיחק טימור במשחק אחד במדי נבחרת ישראל.
ב-2020 זומן שוב טימור לסגל הנבחרת אך עזב מסיבות אישיות.
במוקדמות אליפות אירופה 2022 זומן טימור אך נופה על ידי עודד קטש.
חיים אישיים
בספטמבר 2022 נישא לחברתו דניאל.
בנוסף מגיש את הפודקאסט פראש טוק בצוותא עם שוער העבר, רון שושן.
מלקולם קר
מלקולם הופר קר (8 באוקטובר 1931 – 18 בינואר 1984) היה פרופסור באוניברסיטה האמריקנית בביירות, שהתמחה במזרח התיכון ובעולם הערבי. קר, אזרח אמריקאי, נולד, גדל ומת בביירות, בירת לבנון. הוא שימש נשיא האוניברסיטה האמריקאית של ביירות, עד מותו. נורה למוות בביירות בינואר 1984, אך למרות נטילת אחריות לרצח בידי איש הג'יהאד האסלאמי, המניע לרצח לא התברר.
ראשית חייו ולימודיו
קר בילה את ילדותו בלבנון, בסביבות הקמפוס של האוניברסיטה האמריקאית של ביירות, שם לימדו הוריו במשך ארבעים שנה. הוריו, אלזה רקמן וסטנלי קר, נישאו במארש, שבה נפגשו בעת שעסקו בהצלת נשים ויתומים ארמניים לאחר רצח העם הארמני. בעקבות קרב מארש, אחד מקרבות מלחמת טורקיה–צרפת, הם עברו לביירות. אביו הפך ליושב הראש של המחלקה לביוכימיה באוניברסיטה האמריקאית, ואמו הייתה דיקנית הנשים באוניברסיטה. במהלך מלחמת העולם השנייה עברה המשפחה לארצות הברית, והתגוררה ליד אוניברסיטת פרינסטון בניו ג'רזי. לאחר המלחמה הם חזרו לביירות. זמן קצר לאחר מכן, מלקולם קר חזר לבדו לארצות הברית, שם סיים את לימודיו בתיכון במסצ'וסטס.
את התואר הראשון שלו עשה באוניברסיטת פרינסטון, שם הוא למד תחת הדרכתו של פרופסור פיליפ חתי, וסיים בשנת 1953. התפרצות מוקדמת של דלקת מפרקים גרמה לו לשוב ללבנון, אל משפחתו. הוא עשה תואר שני בלימודי המזרח התיכון, שאותו השלים ב-1955 באוניברסיטה האמריקנית של ביירות. באוניברסיטה פגש את אשתו, אן זוויקר (Zwicker), ויחדיו גידלו ארבעה ילדים. הוא כתב את הדוקטורט שלו בוושינגטון, בבית הספר ללימודים בינלאומיים של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס. את תואר הדוקטורט שלו קיבל קר בשנת 1958, על עבודה שכתב בהדרכת מג'יד ח'דורי וסר המילטון גיב.
מרצה וחוקר
לאחר שסיים את הדוקטורט חזר קר ללמד באוניברסיטה האמריקנית של ביירות במשך שלוש שנים, והיה למרצה בכיר במחלקה למדע המדינה. ב-1959 פורסם ספרו הראשון, המבוסס על עבודת המאסטר שלו: "Lebanon in the Last Years of Feudalism" (לבנון בשנות הפיאודליזם האחרונות). פרופסור גוסטב פון גרונבאום גייס את קר לעבודה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. הוא עיכב את המעבר לקליפורניה במשך שנה כדי לעשות פוסט-דוקטורט באוניברסיטת אוקספורד ולעבוד עם פרופסור אלברט חוראני. בשנת 1962 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בתור מרצה בכיר. הוא הפך בהמשך לפרופסור באוניברסיטה, ומונה לתפקיד ראש המחלקה למדעי המדינה ולאחר מכן לדיקן המחלקה למדעי החברה (1973–1976).
קר ובני משפחתו חזרו לעיתים קרובות לביירות, במהלך חופשות מאוניברסיטת לוס אנג'לס. בשנים 1964–1965 עבר בעקבות מענק אקדמי לקהיר, ועבד על ספרו "The Arab Cold War" (המלחמה הקרה הערבית), שפורסם בשנת 1965. בשנה הבאה הוא פרסם את "Islamic Reform" (רפורמה אסלאמית), עיבוד מחדש של עבודת הדוקטורט שלו. בשנים 1970–1971 קיבל קר מלגה לעבודה בצרפת ובצפון אפריקה ועבד על המהדורה השלישית של "The Arab Cold War". קר שימש כנשיא האגודה הצפון-אמריקאית ללימודי המזרח התיכון בשנת 1972. לאחר מכן, פרס של האגודה נקרא על שמו.
מלחמת האזרחים בלבנון (1975-1990), אשר לעיתים קרובות שיבשה באופן חמור את החיים בביירות, הקשתה על קר ומשפחתו במעברם התכוף בין לבנון לארצות הברית. בהתאם לכך, בשנים 1976–1977, שב קר למצרים, ושימש כפרופסור אורח באוניברסיטה האמריקאית בקהיר. בזמן שהותו בקהיר זכה במענק מטעם קרן פורד, שבאמצעותו הקים שותפות בין מרכז פון גרונבאום שבראשותו באוניברסיטת קליפורניה לבין המרכז למחקרים אסטרטגיים של קרן אל-אהראם במצרים. הוא חזר לקהיר ב-1979, שבו הוא ערך את תוצאות המחקר המצרי-אמריקאי המשותף, שיצא בתור ספר בשם "Rich and Poor States in the Middle East" (מדינות עשירות ועניות במזרח התיכון).
נשיא האוניברסיטה האמריקאית בביירות
הנשיאות של האוניברסיטה האמריקנית של ביירות הוצעה לקר ב-1982. אף על פי שמלחמת האזרחים עוד נמשכה, המאבק האזרחי הלבנוני לשינוי במדינה היה ממוקד יותר מבעבר, מה שנתן תקווה לכך שפתרון יגיע במהרה. משפחת קר החליטה ששינויים אלו יאפשרו להם לחיות בביירות, ובשל תחושת השליחות שבדבר החליטה לשוב לעיר. מלקולם קר קיבל את המשרה, ושימש נשיא האוניברסיטה במשך עשרה חודשים. הוא מונה לנשיא בחודש מרץ, והחל לשמש רשמית בתפקיד ב-1 ביולי, אך פלישת ישראל ללבנון וכיבוש ביירות גרם לו לנהל את פעילותו ממשרדי האוניברסיטה בניו יורק. הוא הצליח לבסוף לחזור ללבנון על מנת למלא את תפקידו ממשרדי האוניברסיטה בעיר בספטמבר 1982.
מותו
ב-18 בינואר 1984 נורה קר למוות על ידי שני חמושים מחוץ למשרדו. הוא היה בן 52. שנים אחר כך, מניעיהם של הרוצחים עדיין אינם ברורים. איש הג'יהאד האסלאמי לקח אחריות על הרצח.
החדשות על מותו הפתאומי, אשר היה עוד אירוע טראגי במלחמת האזרחים, הופיעו בתקשורת ברחבי העולם.
על סגנון מחקרו כתבה לימים אשתו, אן זוויקר קר:
חייו האישיים
לקר היו ארבעה ילדים: סוזן, ג'ון, סטיב ואנדרו. בנו סטיב הוא כדורסלן עבר ב-NBA, וכיום מאמן גולדן סטייט ווריורס.
פרוטקציוניזם
מאפייני הפרוטקציוניזם
ויסות הסחר בין המדינות נעשה לרוב באמצעים הבאים:
מדיניות פרוטקציוניסטית נקשרה תמיד לתאוריות כלכליות כגון מרקנטיליזם ולאמונה כי שמירה על מאזן מסחרי חיובי מהווה יתרון כלכלי.
יישום מדיניות פרוטקציוניסטית במדינות המערב (שאינה עולה בקנה אחד עם כלכלת השוק החופשי) מונעת לרוב על ידי הרצון לשמר את רמת החיים של בני המעמד הבינוני, או כדי להגן על תעשיות בעלות חשיבות פוליטית. בעשורים האחרונים, מקומות עבודה רבים בעיקר בתעשיות המסורתיות, נסגרו או שעברו למדינות בהן כוח העבודה זול יותר (תהליך של מיקור חוץ). בשנים האחרונות תהליך דומה מתרחש במערב גם במקומות עבודה הנחשבים ל"צווארון לבן". גם סיבה זו הובילה לנקיטת מדיניות פרוטקציוניסטית, אם כי כלכלנים רבים סבורים שמדובר בהעברת ההון מהצרכנים (שמשלמים מחיר גבוה יותר עבור מזון או מוצרים מוגנים אחרים) לתעשיינים המקומיים המייצרים בעלויות גבוהות.
יש הסוברים כי היצע מגוון של מקומות עבודה חשוב יותר ממחירים נמוכים, אך אין עדיין קונצנזוס בקרב הכלכלנים שמדיניות פרוטקציוניסטית אכן תורמת לכך. אלכסנדר המילטון, אברהם לינקולן ותאודור רוזוולט היו ידועים בארצות הברית בגישתם הפרוטקציוניסטית לכלכלה. בארץ נחשבים הפוליטיקאים עמיר פרץ ושלי יחימוביץ' לבעלי גישה דומה.
טיעונים בעד פרוטקציוניזם
המצדדים בפרוטקציוניזם טוענים כי יש חשיבות לשמור על משרות גם אם הן הפסדיות או יקרות יותר, שכן בשם דאגה למעמד הביניים, נדחקים החוצה ממעגל העבודה עובדים מהשכבות החלשות יותר, שאינם מסוגלים למצוא עבודה בשל גילם המבוגר או העדר השכלה, או העדר משרות המתאימות להם (שעברו לחו"ל).
טענות נוספות שמתמקדות בפרספקטיבה הכלכלית הן שמובטלים אינם מסוגלים עוד לקנות ולצרוך וכך חלקם נגרע מהשתתפות בקניה וצריכה, תהליך התורם ליצירת מיתון, וכן שהחיסכון קטן בהרבה מהצפוי בשל תשלומי העברה למובטלים.
טענה נוספת מפרספקטיבה חברתית ומשפחתית היא ששמירה על מקומות עבודה מקדמת שמירה על איזון ותפקוד של המשפחה ואף של החברה כולה. לדוגמה, מפעל שנסגר ומותיר עיירה שרוב בתי האב בה נפגעו, פוגע למעשה ביישוב כולו.
פרוטקציוניזם דה-פאקטו
פרוטקציוניסטים רבים גורסים כי מודל הסחר החופשי הקיים כיום בעולם הוא שגוי, משום שאינו מגן על התעשייה המקומית במדינה אך מסייע לתעשיות וליצרנים זרים. כאשר ממשלה מסוימת מורידה או מבטלת מכסים על מוצרי ייבוא, הכנסותיה יורדות. כדי לפצות על כך נאלצת הממשלה להעלות את רמת המיסוי על החברות והיצרנים המקומיים באופן לא פרופורציונלי. למעשה, הממשלה מפלה לרעה את החברות המקומיות בעוד שחברות זרות נהנות מפטור ממס. אי-לכך החל תהליך שבו חברות מקומיות מעדיפות להעביר את מרכז פעילותן למדינות בהן נטל המס נמוך יותר ולמכור את מוצריה הפטורים ממכס בשוק המקומי.
מגמות עולמיות כיום
מדיניותן המוצהרת של המדינות המפותחות כיום היא ביטול הפרוטקציוניזם ועידוד הסחר החופשי באמצעות שורה של אמנות דו-צדדיות ורב-צדדיות וארגונים בינלאומיים כגון ארגון הסחר העולמי (WTO). יחד עם זאת, מדינות רבות עדיין עושות שימוש בכלים כגון קביעת מכסות, סובסידיות והקלות מס במטרה להגן על יצרנים מקומיים (בעיקר כאלו בעלי השפעה פוליטית). ברם, לקביעת המכסות יש לעיתים השפעה הפוכה והיא מגבירה את רווחיות היצרנים הזרים: כאשר נקבעת מכסה מסוימת, רמת ההיצע אינה תואמת את רמת הביקוש והיצרנים הזרים יכולים להעלות את מחירי מוצריהם.
לדוגמה, בשנים 1981 עד 1994 יצרני המכוניות היפניים קבעו לעצמם מכסות וולונטאריות לייצוא רכבים לארצות הברית. מכסות אלו הגבילו את כמות הרכבים שיוצאו לארצות הברית כך שלא תאמו את רמת הביקוש של הצרכנים האמריקאים. קביעת מכסות אלו גרמו לעליית מחירים של הרכבים היפניים ב-14%.
ביקורת
תומכי מדיניות הסחר החופשי גורסים כי מדיניות פרוטקציוניסטית הזיקה לרוב לאנשים שהיא מתיימרת לעזור להם. בתגובה נטען כי מבקרים אלו הם אידאולוגים אוטופיים שאינם מסתמכים על המציאות הקיימת. עם זאת, מרבית האקדמאים מתחומי הכלכלה מצדדים בסחר החופשי ומציינים שיתרונותיו עולים על חסרונותיו. לדעת הכלכלנים המודרניים פתיחת השווקים והורדת החסמים יוצרת יותר מקומות עבודה משום שהיא מאפשרת למדינה להתמחות בתחום שבו יש לה יתרון תחרותי.
כלכלנים מסוימים אף טוענים כי המסחר החופשי מסייע לעובדים במדינות המתפתחות למרות שתקנות העבודה המחמירות הנהוגות במדינות המפותחות אינן חלות עליהם. זאת משום שהגידול בייצור יוצר מקומות עבודה חדשים בתחומי השירותים, מביא להעלאת משכורות ויוצר תחרות בין היצרנים. אי-לכך, חל גידול בצמיחה וישנה התקדמות משמעותית ברמת החיים של העובדים, על-אף היותם מנוצלים לכאורה בידי חברות מערביות. כלכלנים אלו טוענים עוד כי המצדדים בפרוטקציוניזם מטעמי הגנה על העובדים במדינות המתפתחות, עושים זאת למראית עין בלבד כאשר מטרתם האמיתית היא הגנה על התעשיות והיצרנים השונים במדינותיהם.
אלן גרינספן, לשעבר יו"ר הבנק המרכזי של ארצות הברית מתח ביקורת נוקבת על הצעות חוק פרוטקציוניסטיות שונות בטענה שהן מובילות ל"דלדול ביתרון התחרותי שלנו... אם נמשיך בנתיב הפרוטקציוניסטי, טווח ההתרחבות של תעשיות חדשות ויעילות יותר יצטמצם... התפוקה הכוללת והרווחה הכלכלית יסבלו מכך..."
ביקורת נוספת מעלה חשש כי הפרוטקציוניזם מעניק כוח מופרז לרגולטורים, והדבר מאפשר שחיתות שלטונית.
עמדות ביניים
יש הטוענים כי היות שמדובר בשתי גישות קצה, שמהוות יותר מודל תאורטי מאשר יישומי, אין תועלת בישום מדיניות רחבה של פרוטקציוניזם, ומנגד, גם לא ביישום נרחב של כלכלת שוק חופשי. לכל גישה יש יתרונות כמו גם חסרונות, ועל המדינה למקם את עצמה על הרצף במקום המתאים לה.
סודיות
סודיות (המכונה גם לעיתים כחשאיות או ערמומיות), היא פעולה של הסתרת מידע (כולל מידע מסווג) מאנשים מסוימים או מקבוצות, בזמן שאולי המסתיר חולק את המידע עם אנשים אחרים. דבר שמוסתר מוכר כסוד.
סודיות לעיתים קרובות שנויה במחלוקת, בהתאם לתוכן הסוד, הקבוצה או האנשים שנצרו את הסוד, והמוטיבציה לסודיות. סודיות על ידי גופים ממשלתיים היא לעיתים קרובות מגונה כמוגזמת. התגלות יתר של מידע על אנשים יכולה להתנגש עם מעלות של פרטיות וסודיות.
סודיות אצל בעלי חיים ובני אדם
בעלי חיים מסתירים את מיקום הקן או מיקום הבית שלהם מפני טורפים. סנאים קוברים אגוזים, מסתירים אותם, ומנסים לזכור את מיקומם בשלבים מאוחרים יותר.
בני אדם מנסים להסתיר במודעות היבטים של עצמם מאחרים בשל בושה, פחד מאלימות, דחייה, הטרדה, אובדן הכרה או אובדן של תעסוקה. בני אדם יכולים גם לנסות ולהסתיר היבטים של העצמי שלהם, כאשר אינם מסוגלים לשלב פסיכולוגיה לישות המודעת שלהם. משפחות לפעמים שומרות "סודות משפחה", ומחייבות את בני המשפחה שלא לדון בנושאים מביכים או מביישים, הנוגעים למשפחה עם אנשים זרים, ולפעמים אפילו בתוך המשפחה. רבים מ"סודות משפחה" נשמרים באמצעות הסכמה הדדית (סיפור משפחתי רשמי) כאשר מדבר אדם מהמשפחה עם אדם זר. הסכם לשמירת הסוד הוא לעיתים קרובות בכפייה ודרך התייחסות "מבישה" לכבוד המשפחה. הסוד עשוי להיות אפילו דבר טריוויאלי כמו מתכון בישול.
לשמור בסוד את האסטרטגיה של אדם הוא דבר חשוב בהיבטים רבים של תורת המשחקים.
שיתוף הסוד (אנתרופולוגיה)
באנתרופולוגיה, שיתוף הסוד הוא דרך של גברים ונשים לקיים יחסים מסורתיים עם גברים ונשים אחרים. הנרטיב הנפוץ שמתאר התנהגות מסוג זה הוא סיפורו הקצר של ג'וזף קונרד - "משתף הסודות".
סודיות בממשלה
ממשלות לעיתים קרובות מנסות להסתיר מידע מממשלות אחרות ומהציבור. סודות המדינה האלה יכולים לכלול עיצובי נשק, תוכניות צבאיות, טקטיקות של משא ומתן מדיניות וסודות שהושגו כדין מאחרים (מודיעין). לרוב המדינות יש צורה כלשהי של חוק הסודות הרשמי ולסיווג חומר על פי רמת ההגנה (מכאן המונח: "מידע מסווג"). אדם צריך סיווג ביטחוני לגישה ולשיטות הגנה אחרות, כמו שמירת מסמכים בכספת וכדומה.
מעטים יחלקו על התועלת שבשמירת סוד קריטי כמו תכנון נשק גרעיני, אבל רבים מאמינים שסודיות הממשלה היא מוגזמת ולעיתים קרובות מדי מועסקת למטרות פוליטיות. למדינות רבות יש חוקים המנסים להגביל את סודיות הממשלה, כגון חוק חופש המידע. פקידי הממשל לפעמים מדליפים מידע שהם אמורים לשמור בסוד (לדוגמה: פרשת פליים, בשנת 2005).
סודיות של חברות כלכליות
ארגונים, החל מרב לאומיים עד לחברות רווח לצדקה ללא מטרות רווח, שומרים את הסודות כדי להשיג יתרון תחרותי, על מנת לעמוד בדרישות החוק, או, במקרים מסוימים, כדי להסתיר התנהגות נפשעת. מוצרים חדשים בפיתוח, טכניקות ייצור ייחודיות, או פשוט רשימות של לקוחות, הם סוגי מידע המוגנים על ידי חוקי הסימנים המסחריים. החברה מעודדת את הממציאים לפרסם מידע על פטנטים, בתמורה למונופול מוגבל בזמן על השימוש בו, למרות העידודים האלה, בהתחלה הפטנטים נשמרים בסוד. אגודות שונות משתמשות בסודיות כדרך למשוך אנשים על ידי יצירת תחושה של חשיבות.
חוקים אחרים דורשים מארגונים לשמור בסוד מידע מסוים, כגון רישומים רפואיים או דוחות כספיים, שהם בשלבי תכנון או הכנה (כדי להגביל את הסחר במידע פנים). באירופה יש חוקים נוקשים במיוחד לגבי פרטיות של מסד נתונים.
במדינות רבות, רפורמות נאו-ליברליות של הממשלה כוללות הרחבת מיקור החוץ של משימות ממשלתיות ופונקציות לעסקים פרטיים, במטרה לשפר את היעילות והאפקטיביות בניהול הממשלתי. עם זאת, בין הביקורות על הרפורמות הללו קיימת הטענה כי לשימוש נרחב של "מסחריות בביטחון" (או סודיות) יש סעיפים בחוזים בין הממשלה לספקים פרטיים נוספים, המגבילים אחריות ציבורית של ממשלות ומונעים ביקורת ציבורית נכונה של ביצועים וטוהר מידות של החברות הפרטיות. חששות הועלו כי "מסחריות בביטחון" פתוחה להתעללות משום שניתן להשתמש בה במכוון כדי להסתיר מנהל רע ארגוני או ממשלתי ואף שחיתות. שרשרת של גילויים שערורייתיים בפומבי על ניהול כושל, בזבזני או מושחת של חוזים ממשלתיים במימונים פרטיים לא יטופלו לתקופות ארוכות, לעיתים קרובות גם בניהול של בית סוהר.
סודיות של טכנולוגיה
שימור הסודות הוא אחד מהמטרות של אבטחת מידע. טכניקות בשימוש כוללות אבטחה פיזית וקריפטוגרפיה. הקריפטוגרפיה תלויה בחשאיות של מפתחות ההצפנה. סודיות היא מקום מרוכז לפשע מאורגן. רבים מאמינים כי טכנולוגיית אבטחה יכולה להיות יעילה יותר אם הוא עצמה לא נשמרת בסוד.
כימוס הוא עיקרון עיצוב בהנדסת תוכנה בהרבה מקרים. זה נחשב לקל יותר כדי לוודא את אמינות התוכנה, אם אפשר להיות בטוחים שאפשר לקבל גישה אל חלקים שונים של התוכנה (ולכן זה תלוי) וכן יש כמות מוגבלת של מידע.
סודיות צבאית
סוד צבאי הוא מידע סודי שנעשה ללא זמין לציבור הרחב בכוונה תחילה, ולכן גם לא לאויב, על ידי הצבא כדי להשיג יתרון או כדי לא לחשוף חולשה, להימנע ממבוכה או כדי לסייע במאמצי תעמולה. רוב הסודות הצבאיים הם צבאיים בטבעם, ובדרך כלל מסתירים דברים כמו עוצמות וחולשות של מערכות נשק, טקטיקות, שיטות אימונים, מיקום של כלי נשק ספציפיים ותוכניות. חלק מהמידע הוא גם בתחומים רחבים יותר, כגון תקשורת מאובטחת, הצפנה, פעולות מודיעיניות ושיתופי פעולה עם צדדים שלישיים.
השקפות על סודיות
סודיות מוגזמת מצוטטת לעיתים קרובות כמקור לדילמה אנושית. ייתכן כי יש צורך לשקר כדי להחזיק סוד, דבר שעלול להוביל להשלכות פסיכולוגיות. אלטרנטיבית, תשובה על שאלה כששואלים משהו, עשויה להציע את האמת ולכן עשויה לא תמיד להיות מתאימה לשמירת סוד. לפני כמעט 2500 שנים, סופוקלס כתב: "אל תעשה דבר בסתר, הזמן רואה ושומע את הכל, וחושף את הכל". גם גאוטמה בודהה אמר פעם כי "שלושה דברים לא יכולים להישמר זמן רב בסתר: השמש, הירח והאמת".
בייס רקורדס
בייס רקורדס היא חברת תקליטים ישראלית שהוקמה על ידי אלי אמיר. הלייבל עוסק בעיקר במוזיקה ים-תיכונית ומוזיקת היפ הופ.
היסטוריה
ב-2003 רכש בעלי החברה אלי אמיר את חברת התקליטים "בן-מוש", תוך שהפיק אמנים ים-תיכוניים שונים. במקביל, הקים את חברת "בייס רקורדס".
ב-2006 קיבלה חברת התוכן הסלולרי "טיפקום" זיכיון בלעדי לניהול תוכני בייס רקורדס בניו מדיה ובתקשורת הסלולרית.
ב-2008 הודיע הזמר הראל מויאל על עזיבתו את החברה. ב-2015, תבע מויאל את החברות הפי"ל, יוניסל ו"בייס רקורדס", בטענה שלא קיבל תמלוגים על יצירותיו במשך עשור.
סאילה
סאילה (בהונגרית: Szajla) הוא כפר קטן בנפת פטרוואשארה שבמחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בסאילה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 988 תושבים ובשנת 2021 רק 749 תושבים.
יהודי סאילה
יהודים חיו בסאילה במאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19. בשנת 1944 נרצח לפחות יהודי אחד מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
מט לגל
מט לגל או מלכודת בלקברן היא מלכודת בשלב הפתיחה של משחק השחמט, ידועה בגלל הקרבת מלכה וביצוע מט עם כלים קלים אם השחור מקבל את ההקרבה. המלכודת קרויה על שמו של לגל דה קרמר (1792-1702) שהיה שחמטאי צרפתי, או ג'וזף הנרי בלקברן (1841–1924) שהיה אמן בריטי ואחד משחקני השחמט החזקים ביותר בעולם בשלהי המאה ה-19.
עמדת הבסיס
זו העמדה לאחר המסע 5... רח5?
ישנן מספר דרכים שבהן המלכודת עשויה להיווצר; האחת מהן היא:
'''1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רג4 ד6'''
הגם שניתן לשחק 3..ד6 בפתיחה האיטלקית, זהו מסע פסיבי קמעה ומעביר את המשחק לגרסה של הגנת פילידור
4. פג3 רז4?!
השחור לכאורה מרתק את הפרש הלבן במהלך המאבק על השליטה במרכז הלוח. מבחינה אסטרטגית הרעיון טוב, אך יש בו בעיה טקטית, שכן הלבן יכול להגיב במסע ח3 המכריח את השחור להזיז את הרץ שלו פעם נוספת אחרת הלבן יזכה ברץ. בנוסף, כמעט תמיד עדיף לפתח את הפרשים לפני הרצים, משום שלפרשים יש טווח תנועה יותר גדול בשלב הפתיחה של המשחק, ויכולים להתאים את ערוגות השליטה שלהם לבחירת היריב את הפתיחה. כפי שיודגם מיד, אין בסיס מוחלט להנחה שהפרש לא יכול לנוע משום שהוא מרותק להגנה על המלכה.
5. ח3
בעמדה זו המסע 5. פ:ה5 יהווה מלכודת לא מבוססת והימור על הפרש. השחור לא יכול להכות את המלכה הלבנה שכן יקבל מט בשני מסעים, אך 5...פ:ה5 זוכה בפרש ללא פיצוי מכיוון שלאחר מכן אם המלכה הלבנה תכה את הרץ השחור שמאיים עליה הפרש השחור שהכה את הפרש הלבן יכה גם את המלכה הלבנה, והרע במיעוטו יהיה רה2 כדי להציל את הרץ והמלכה. במקום זאת הלבן מציב אתגר לרץ השחור שצריך לסגת לאורך אלכסון ח3-ג8 או להכות את הפרש או כבמשחק זה, להציב את הרץ במיקום לא בטוח. 5....רח5?
השחור שומר על ריתוק הפרש, אך זו טעות טקטית שמפסידה לפחות רגלי. עדיף 5...ר:ו3, תוך ותור על זוג הרצים ומתן יתרון התפתחותי לעמדת הלבן תוך שמירה על שוויון חומרי, או 5...רה6 המפסיד טמפו.
6. פ:ה5!
6... ר:ד1?? השחור מכה את המלכה באופן אינסטינקטיבי מבלי לשים לב לאיום. הרע במיעוטו היה 6...ד:ה5 7. מה:ח5 והלבן זכה ברגלי, ביתרון התפתחותי מרשים אך המשחק עדיין נמשך. ''' 7. ר:ו7+ מה7□ 8. פד5 מט.'''
המשחק המקורי
המשחק התקיים בין לגל (ששיחק ללא הצריח ב-א1) נגד סט. ברי בפריס בשנת 1750 ומהלכו היה
1. ה4 ה5 2. פו3 ד6 3. רג4 רז4 4. פג3 פג6 5. פ:ה5 ר:ד1 6. ר:ו7+ מה7 7. פד5 מט.
לו השחור היה משחק 5.. פ:ה5 הוא היה זוכה בכלי תמורת רגלי. כעת המט מיידי.
לסיום דומה אך בחילופי מסעים הגיע משחק בין ארנסט פלקבר לשחקן בלתי ידוע בתחרות בווינה בשנת 1847. 1'''. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. ד4 ה:ד4 4. רג4 ד6 5. ג3 ד:ג3 6. פ:ג3 רז4 7. 0-0 פה5 8. פ:ה5''' וכעת ההקרבה בסגנון לגל מוצדקת. אם 8... ד:ה5 9. מה:ז4 וזוכה בכלי. '''8... ר:ד1?? 9. ר:ו7+ מה7 10. פד5 מט'''.
לסיום דומה אך בחילופי מסעים הגיע משחק בין הרי נלסון פילסבורי לשחקן בשם פרננדז במהלך משחק סימולטני עיוור בשנת 1900, פילסבורי התמודד בו זמנית מול 12 שחקנים. 1'''. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. ו4 ד6 4. פג3 א6? (איבוד טמפו) 5. רג4 רז4 6. ו:ה5 פ:ה5 7. פ:ה5 ר:ד1 8. ר:ו7+ מה7 9. פד5 מט'''.
במשחק סימולטני שהתקיים בפריז בין האמן אנדרה שרון לבין גינלוז התרחש אירוע דומה:
היבט שני של מט לגל
ניתן לבצע את המט גם ללא שיתוף הפעולה של הפרש מאגף המלכה. להלן דוגמה שתמחיש זאת; הפתיחה היא פתיחת אלאפין הקרויה על שמו של שמעון אלאפין.
'''1. ה4 ה5 2. פה2 פו6 3. ד3 רג5 4. רז5 פ:ה4 5. ר:ד8 ר:ו2 מט.'''
הנה משחק תחרותי משנת 1837, בו נופל אמן חזק למלכודת זו. השחקן הלבן ברנרד הורביץ היה מדורג בשלב מסוים שלישי בעולם, כך שניתן להפתיע בתחבולה זו גם שחקנים חזקים.
1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רג4 רג5 4. ג3 רב6 5. ד4 מהה7 6. ד5 פד8 7. רה2 ד6 8. ח3 ו5 9. רז5 פו6 10. פבד2 0-0 11. פח4 ו:ה4 12. פ:ה4 פ:ה4 13. ר:ה7 ר:ו2+ 14. מו1 פז3 מט.
יישום של מט לגל במשחק בין ברנרד הורביץ ללודוויג בלדו.
דוגמה נוספת למט לגל, ממשחק בו נתן הלבן ליריבו יתרון של פרש באגף המלכה (יש להסיר את הפרש לפני תחילת המשחק). המשחק התקיים בשנת 1852 בין סי. אף. סמית לשחקן אלמוני.
1. ה4 ה5 2. פו3 ד6 3. ד4 ו6 4. רג4 מהה7 5. 0-0 פג6 6. פג3 רז4 7. פד5 מהד8 8. ג3 פזה7 9. ד:ה5 פ:ה5 10. פ:ה5 ר:ד1 11. פ:ו6+ ז:ו6 12. רו7 מט.
במשחק אחר שהתקיים בשנת 1888 בין יוהאן ברגר לבין פרוליך ניתן לזהות שני אירועים של מט לגל. האחד התממש בסוף המשחק, והשני בהסתעפות שהשחור נמנע ממנה.
1. ה4 ה5 2. פג3 פג6 3. פו3 ד6 4. רב5 רז4 5. פד5 פזה7 6. ג3 א6 7. רא4 ב5 8. רב3 פא5 9. פ:ה5 ר:ד1 (אם השחור משחק 9... פ:ב3 10. פ:ז4 פ:א1 11. פזו6+ ז:ו6 12. פ:ו6 מט
) 10. פו6+ ז:ו6 11. ר:ו7 מט
במשחק משנת 1890 ניצח ויליאם פולוק את הול בדרך דומה.
1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. פג3 רב4 4. רג4 פו6 5. 0-0 ד6 6. פד5 רז4 7. ג3 רג5 8. ד3 פה7 9. פ:ה5 ר:ד1 10. פ:ו6+ ז:ו6 11. ר:ו7+ מו8 12. רח6 מט.
היבט שלישי של מט לגל
הרעיון מאחורי ההיבט השלישי מודגם בגמביט סטאפורד:
1. ה4 ה5 2. פו3 פו6 3. פ:ה5 פג6 4. פ:ג6 ד:ג6 5. ד3 רג5 6. רז5 פ:ה4 7. ר:ד8 ר:ו2+ 8. מה2 רז4 מט.
הפרש באגף המלך חיוני להגנת המלך הן לאחר ההצרחה והן לפני כן. אם הפרש הוכה, החילופים מאפשרים לעיתים להשתמש בהקרבת לגל בעזרת הרץ של אגף המלכה.
דוגמה נוספת לאותו רעיון, הפעם בצבעים הפוכים:
1. ה4 ה5 2. רג4 פו6 3. פו3 פ:ה4 4. פג3 פ:ג3 5. ד:ג3 ד6 6. 0-0 רז4 7. פ:ה5 ר:ד1 8. ר:ו7+ מה7 9. רז5 מט.
במקום הצרחה במסע השישי, עדיף ללבן לשחק פז5 וזוכה מיד.
הנה דוגמה ליישום המט במשחק סימולטני שהתקיים בשנת 1887. השחקן בכלים הלבנים הוא האמן ז'אן טאובנהאוס.
1. ה4 ה5 2. ו4 ד6 3. פו3 רז4 4. רג4 פו6 5. ו:ה5 פ:ה4 6. פג3 פ:ג3 7. ד:ג3 פג6 8. 0-0 פ:ה5 9. פ:ה5 ר:ד1 10. ר:ו7+ מה7 11. רז5 מט.
היבט רביעי של מט לגל
ההקרבה לא חייבת בהכרח להביא למט מהיר. בין אם תתקבל או תידחה, היא יכולה לתת לצד המקריב יתרון מכריע שדי בו לזכייה. להלן משחק מפורסם שככל הנראה התרחש מספר פעמים, ומייחסים אותו לז'אק מיזס, אך סביר להניח שהוא קדום עוד יותר. השחקן התוקף לוכד את המלכה ומגיע ליתרון, זאת בזכות שח נגלה.
המשחק הקצר הבא מבוסס על עמדה ידועה בגמביט המלכה, וממחיש מדוע על הלבן להימנע מללכוד את רגלי ד'. 1. ד4 ד5 2. ג4 ה6 3. פג3 פו6 4. רז5 פבד7 5. ג:ד5 ה:ד5 6. פ:ד5??
לאחר מסעו השישי של הלבן
פ:ד5 7. ר:ד8 רב4+ 8. מהד2 (מסע יחיד) ר:ד2+ 9. מ:ד2 מ:ד8 והשחור זכה בפרש.
מוחמד אל-מנפי
מוחמד יונוס אל־מנפי (בערבית: محمد يونس المنفي; נולד ב-3 במרץ 1976) הוא דיפלומט ופוליטיקאי לובי מטוברוק. ב-5 בפברואר 2021 נבחר לנשיא מועצת הנשיאות במסגרת ממשלת אחדות. בעבר שימש כשגריר לוב ביוון.
שגריר
תקופתו של אל-מנפי כשגריר באתונה התאפיינה ביחסים מתוחים בין ממשלת המעבר הלאומית של לוב לבין ממשלת יוון בגלל ההסכמה הלובית-טורקית על גבולות ימיים. בסופו של דבר הוא גורש מאתונה בדצמבר 2019.
נשיאות מועצת הנשיאות
בפורום הלובי לדיאלוג פוליטי לבחירת רשות מבצעת מאוחדת שתוביל לבחירות הכלליות בלוב ב-24 בדצמבר 2021, התמודד אל-מנפי עם עבד אל-חמיד דבייבה כראש ממשלה ומוסא אל-קוני ועבדאללה א-לאפי כחברי מועצת הנשיאות. רשימתם השיגה 39 קולות, חמישה יותר מזו של אגילה סאלח עיסא ופתחי בשאגה. רשימתם של אגילה סאלח-בשאגה נתפסה כמועדפת על ארצות הברית. שגריר ארצות הברית בלוב הכחיש כל ניסיון להשפיע על תהליך הבחירות.
אידיאליזם גרמני
אידיאליזם גרמני (המכונה גם אידיאליזם פוסט-קאנטיאני, פילוסופיה פוסט-קאנטיאנית, או פוסט-קאנטיאניזם) הייתה תנועה פילוסופית שהתפתחה בגרמניה בשלהי המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19. היא החלה כתגובה לביקורת התבונה הטהורה והאידיאליזם הטרנסצנדנטלי של עמנואל קאנט. בנוסף, האידיאליזם הגרמני היה קשור באופן הדוק הן ברומנטיקה והן בנאורות.
ההוגים הבולטים ביותר בתנועה זו היו: יוהאן גוטליב פיכטה, פרידריך וילהלם שלינג, וגאורג וילהלם פרידריך הגל, וכן "הרומנטיקנים של ינה" (פרידריך הלדרלין, פרידריך שלגל, ונובאליס). בנוסף, קשורים בתנועה גם פרידריך היינריך יעקבי, גוטלוב ארנסט שולצה, קרל לאונרד ריינהולד, שלמה מימון ופרידריך שליירמאכר.
רקע
עבודתו של קאנט נועדה לגשר בין האסכולות הדומיננטיות בעת החדשה:
לפי קאנט, הראשונה הובילה לדוגמטיזם ואילו השנייה לספקנות. הפתרון של קאנט היה ביקורתי, להפריד בין ה"פנומנה" עולם התופעות, בו אנו מתנסים לבין ה"נומנה", העולם שהוא לעצמו. בעזרת הניסיון החושי ניתן לדעת דברים מסוימים על עולם התופעות, אבל לעולם אין לנו גישה לאובייקט שלא דרך מנגנוני ההכרה הסובייקטיביים. לפתרון זה קאנט הגיע בזכות ההבחנה שלו בין משפטים אנליטיים לסינתטיים. את שיטתו המטאפיזית כינה "אידיאליזם טרנסצנדנטלי", להבדיל מן האידיאליזם הקלאסי והאידיאליזם הסובייקטיבי הקיצוני של ג'ורג' ברקלי, לפיו "להיות, זה להיות נתפס" ואובייקט שלא נתפס על ידי הסובייקט לא קיים. קאנט לא שולל את הקיים של אובייקט שהוא לעצמו בלי שיתפס בהכרה סובייקטיבית, אבל גם לא אומר שום דבר פוזיטיבי אודותיו. בביקורת התבונה הטהורה, קאנט ניתח את תנאי האפשרות הטרנסצדנטיים וההטרנסצנדנטליים של תבונת הסובייקט להכיר את העולם. בין היתר, הביקורת של קאנט הובילה אותו לקבוע כי לא ניתן להוכיח את קיומו של אלוהים באופן לוגי, אלא רק להניח שהוא קיים.
אנשי האידיאליזם הגרמני הגיבו לרעיונותיו של קאנט באופנים שונים.
יעקובי
יעקבי מסכים כי הדבר כשלעצמו לא ניתן לידיעה ישירה. עם זאת, הוא טוען שהסובייקט מחויב להאמין כי קיים אובייקט אמיתי חיצוני לעולם, שנקשר לייצוג או לאידאה המנטלית של ידיעה ישירה. אמונה זו היא תוצאה של התגלות או ידיעה מיידית (אינטואיטיבית), חסרת תוקף של אמת לוגית. קיומו האמיתי של "הדבר כשלעצמו" מתגלה או נחשף לסובייקט המתבונן. באופן זה, הסובייקט מכיר ישירות את הייצוגים האידיאליים, הסובייקטיביים המופיעים בתודעה, ומאמין בעוצמה בדבר האמיתי, הדבר כשלעצמו שקיים באופן אובייקטיבי מחוץ לתודעה. בנוסף, יעקבי ביקר את התפקיד הסיבתי שקאנט מעניק לדבר כשלעצמו, וטען כי לא יכול להיות שהדבר כשלעצמו משפיע עלינו באיזשהו אופן. לתבונה העיונית ישנו התפקיד המגביל, יודעים מה לא ניתן לשאול, מה נשאר מחוץ לתחום הדיון הפילוסופי. אי-אפשר לדבר על הביקורת בלי לדבר בנומנה. ולהתבונה המעשית, יש הסתמכות על האידאה הרגולאטיביות, על פניה ל-נומנה, על הדבר כשלעצמו.
פיכטה
יוהאן גוטליב פיכטה (1762–1814) היה פילוסוף גרמני יליד סקסוניה. פיכטה לא תמך בטיעון של קאנט לקיומם של "הדבר כשלעצמו" (נואומנה), ו"תופעות" (פנומנה) או נתפסים על ידי הקטגוריות של ההבנה האנושית, וראה את החלוקה הקשוחה ביניהם כלא מסתברת. במקום להגדיר את הדברים כך, גרס פיכטה בשיטה הפילוסופית אותה פיתח כי עלינו לנטוש את הרעיון של עולם נואומנלי, או אמיתי, ולקבל את העובדה שאין להכרה כל בסיס לעולם "אמיתי". האונטולוגיה של פיכטה מתחילה בפעולה, ה"אני" מזהה את עצמו ומגדיר את עצמו דרך מה שהוא לא אני, בתהליך של תזה-אנטיתזה-סינתזה (שבטעות מיוחס להגל).
הגל
גיאורג וילהלם פרידריך הגל (1770–1831) היה פילוסוף גרמני יליד שטוטגרט, וירטמברג, בדרום מערב גרמניה. הגל הגיב לפילוסופיה של קאנט בכך שהציע כי הסתירות הבלתי ניתנות לפתרון שקאנט הציג כאנטינומות של התבונה הטהורה (מתוך הפרק על "הדיאלקטיקה הטרנסצנדנטלית" בביקורת הראשונה) יישמו לא רק על ארבעת התחומים שקאנט מנה (חירות-ספונטנית מול הכרח בחוקי הטבע וכו'), אלא על סך כל האובייקטים, התפיסות, המושגים והאידיאות. לשם כך נדרשה הבנה מחודשת של תולדות הפילוסופיה. הגל בחן כיצד המחשבה המופשטת, מתפתחת באופן קונקרטי בהיסטוריה, עם דרכי החשיבה והאסכולות הפילוסופיות השונות שסתרו אלה את אלה (תיאור התפתחות התבונה מופיע באופן דומה אצל קאנט בפרק על "הארכיטקטוניקה של התבונה הטהורה"). עבור הגל המחשבה נכשלת כאשר היא ניתנת רק כהפשטה פורמלית ואינה מאוחדת עם התכנים של המציאות ההיסטורית הקונקרטית. הגל משתמש בביטוי הקאנטיאני "הדבר כשהוא לעצמו" כדי לתאר את המחשבה המופשטת בשלב הראשוני, הפוטנציאלי שלה, לפני שהיא נהפכת לממשית, כשלעצמה ובשביל עצמה. בעבודתו העיקרית, הפנומנולוגיה של הרוח, הוא המשיך לעקוב אחר היווצרות התודעה העצמית באמצעות ההיסטוריה וחשיבותם של אנשים אחרים בהתעוררות המודעות העצמית (שם הציג את הדיאלקטיקה של האדון והעבד רבת ההשפעה). כך מציג הגל שני רעיונות חשובים למטאפיזיקה ולפילוסופיה: החשיבות האינטגראלית של ההיסטוריה ושל האדם האחר. עבודתו היא תאולוגית בכך שהוא מחליף את המושג המסורתי של אלוהים עם זה של רוח מוחלטת. שפינוזה, ששינה את התפיסה האנתרופומורפית של אלוהים למשהו מופשט, עמום, ביסודו, זכה לשבחים על ידי הגל, שתפיסתו המוחלטת מילאה תפקיד דומה. הגל טען כי "אתה או שפינוזיסט או לא פילוסוף כלל". המציאות נובעת מחשיבתו של אלוהים, על פי הגל. אך בשונה משפינוזה, האל הוא לא רק אובייקט אלא גם סובייקט-מתפתח בהיסטוריה, בזכות האנושות.
חצאית
חצאית היא בגד, לרוב נשי, הנלבש על חלקו התחתון של הגוף, על שתי הרגליים כמקשה אחת (בשונה מבגד העוטף כל רגל בנפרד כדוגמת מכנסיים).
אורכה, גזרתה, צבעיה, הבד ממנו היא נתפרת ואביזריה מושפעים מחילופי האופנה. תוספות אפשריות הנתפרות על גבי הגזרה הבסיסית: כיסים, חגורה, אפליקציות, וולנים ועוד. חלק מהחצאיות נרכסות באמצעים כגון רוכסן, כפתורים, שרוכים, קרסים. לעיתים נלווים לחצאית אביזרים כגון חגורה, כותפות.
כאמור, החצאית היא בגד הנתפס ברוב התרבויות כלבוש נשי. עם זאת, בתרבויות שונות נהוג כי גם גברים לובשים חצאית, בעיקר בלבוש טקסי או מסורתי. דוגמה מוכרת לכך היא הקילט הסקוטי. ראש ממשלת פ'יג'י פרנק באיינימארמה [Frank Bainimarama] לבש חצאית כשנחת בקניה לביקור ממלכתי ב-29 במאי 2019. ביוון לבשו עד המאה ה-19 חצאיות פוסטאנללה [Fustanella] גבריות, וגם במאה ה-21 אפשר לראות חיילים בחצאיות בטקסים. במיאנמר גברים לובשים חצאית פאצו [Paschou]. בבהוטן הם לובשים חצאית גו [Gho]. במשך השנים מנסים אופנאים מדי פעם להלביש גברים בחצאיות, התחממות כדור הארץ מביאה גם לניסיונות של גברים ללבוש חצאיות לעבודה.
היסטוריה
פסלוני ה'ונוס' מהתקופה הפאליאוליתית, שנמצאו באתר הארכאולוגי קוסטינסקי [Kostienki] שבצפון מזרח אוקראינה של היום, לובשות רצועות פשוטות או גדילים. על פסלוני הנשים מתקופת האבן רואים חריטה של מעין חצאיות עשויות מחבלים, חלקן לובשות רק מעין סינור קדמי וחלקן לובשות סינור מקדימה וסינור מאחורה.
סיווג חצאיות לפי אורכן
סיווג נפוץ של חצאיות הוא לפי אורכן:
חצאית מיקרו
חצאית קצרה מאוד המכסה את הישבן אך חושפת את כל אורך הירך. הופיעה בשלהי שנות ה-60 בעקבות הופעת חצאית המיני. מכיוון שחצאית זו מוגדרת כחצאית החושפת את הירך אורכה תלוי באדם הלובש אותה. האורך ונע בין 2–3 ס"מ מתחת לקו הישבן ובגרסאות הקצרות יותר עד לכמה סנטימטרים מעל קו הישבן כך שחלקו התחתון של הישבן חשוף קמעה. חצאית זו נחשבת פרובוקטיבית וקיבלה את כינוי הגנאי "חצאית חגורה" על שום מידותיה הקצרות. לעיתים נהוג ללבוש את החצאית מעל מכנסיים צמודים, טייטס או בגד גוף.
חצאית מידי
חצאית המכסה את הברכיים ואורכה עד אזור הברכיים או למטה מהם. בישראל חצאיות באורך זה נפוצות בקרב הציבור הדתי.
חצאית מקסי
חצאית ארוכה באורך מלא, מקסימלי (מכאן שמה של החצאית) המגיעה עד כפות הרגליים ומכסה את הרגליים בשלמותן.
חצאית ג'ינס
חצאית זו עשויה מאותו הבד של מכנסי ג'ינס, לרוב נראית כמו החלק העליון של המכנס, עם רוכסן מקדימה וכיסים אך ללא שרוולי הרגליים. בשנות ה-60 נהגו היפים להפוך מכנסי ג'ינס ישנות לחצאיות על ידי גזירת שרוולי הרגליים ותפירתם. החצאיות הראשונות שיוצרו בצורה מסחרית הופיעו בשנות ה-70. מאז הפכו חצאיות הג'ינס פופולריות מאוד בקרב האוכלוסייה. הגרסה הקלאסית והקצרה שלהן פופולרית בעיקר בקרב בני נוער ובחורות צעירות אשר מחשיבות אותה כפריט סקסי. הגרסה הארוכה של חצאית הג'ינס נלבשת לרוב על ידי בחורות מהציבור הדתי כתחליף למכנסיים.
חצאית הובל (hobble)
חצאיות צרות וארוכות הופיעו במגוון צורות לאורך המאה ונהוגות בעיקר כלבוש ערב מכובד או אירועים יוקרתיים כדוגמת האוסקר. אחת הדמויות הבדיוניות שידועה בשמלת האבל שלה היא מורטישה ממשפחת אדמס שמופיעה תמיד בשימלת האבל גותית שחורה. בתקופה המודרנית הפכה החצאית לפופולרית מאוד באופנת הפטיש וה-BDSM כאשר היא מעוצבת בצורה צרה באופן קיצוני ומונעת מהאישה לפסוע צעד גדול יותר מעקב בצד אגודל. כחצאית פטיש היא עשויה מחומרים הנהוגים באופנה זאת כגון עור, PVC, לטקס והופיע במגזינים רבים לנושא.
חצאית עיפרון
חצאית עיפרון היא חצאית עם גזרה ישרה וצרה לכל אורכה, לרוב מסתיימת באורך הברך. שמה מגיע מצורתה הארוכה והאחידה שמזכירה עיפרון. את החצאית הציג לראשונה כריסטיאן דיור ב-1940 כהתפתחות לחצאית ההאבל שהייתה נהוגה מתחילת המאה. במהרה הפכה הגזרה ללבוש פופולרי במשרדים. ההצלחה נבעה מהרצון של נשים לאופנה חדשה ומחירה הזול לאחר שמחיר הבדים האמיר במלחמת העולם השנייה. למרות שחצאית זו קצרה יותר מחצאית האבל ולכן ההליכה בה נוחה יותר, היא איננה מאפשרת חופשיות מלאה. לא ניתן לצעוד בצעדים גדולים, לרוץ, לרכוב על אופניים או לטפס על סולם ופעולות אחרות דורשות מיומנות מסוימת כגון כניסה ויציאה מרכב המתבצעת בצורה חיננית יותר עם רגליים צמודות.
חצאית A
חצאית הצמודה לירכיים ומתרחבת בהדרגה לכיוון המכפלת, כך שהיא מזכירה את צורת האות A. המונח משמש גם כדי לתאר שמלות ומעילים בעלי צורה דומה. המונח "גזרה A" נטבע לראשונה על ידי המעצב כריסטיאן דיור כתווית עבור האוסף שלו של באביב 1955, והפך לפופולרי על ידי יורשו של דיור, איב סן לורן, עם גזרת "טרפז" בבגדים שהוצגה ב-1958. הוא הציג שמלות שמתרחבות באופן דרמטי מקו הכתפיים. בגדים בסגנון A הפכו לפופולריים בשנות ה-60 וה-70. בשנות ה-80 ירדה גזרה זו מגדולתה, וקמה לתחייה בשנות ה-90 המאוחרות. מאז, גזרה זו מתארת כל שמלה הרחבה במותניים יותר מאשר בבית החזה, וכן חצאית הצרה במותניים ומתרחבת כלפי מטה.
חצאית מעטפת
חצאית מעטפת (wrap skirt, wrap around skirt) נגזרת, נתפרת ונלבשת כיריעה אחת, בדרך כלל בצורת חצי עיגול שבחלקה העליון רצועות קשירה לכריכה וקשירה בלולאה על המותניים, או בצורת מלבן מאורך מכווץ על ידי קפלים וכמה כפתורים וקרסים המהדקים את החצאית למותניים כמו הקילט (kilt) הסקוטי או בצורת כמה קטעי בד שחלקם העליון צר מהתחתון והם מהודקים למותניים בקרסים לחצניות או כפתורים. היו תקופות שהן נלבשו כחצאית מעל לבגדי הים. חצאית המעטפת נוחה כיוון שאפשר להתאימה לכל היקף מותניים.
חצאית כסמל תרבות ובאמנות
בזמן מלחמת העולם השניה ב-1943 נעצרה חברת המחתרת ההולנדית מיס באויסון פאן לאנאף [Mies Boissevain van Lennep] על ידי הגרמנים,  זמן קצר לאחר מעצרה שלחו לה חבריה ומשפחתה צעיף עשוי מפיסות בד שונות, שנגזרו מבגדים שהיו להם משמעות עבורה. לאחר המלחמה הגתה מיס את הרעיון לתפור 'חצאיות -חגים לאומיות' [Nationale feestrok] או 'חצאית השחרור' [Bevrijdingsrok] מפיסות בד כדי לסמל את שחרור הולנד מידי הנאצים. לחצאית היו מספר כללים. צריך היה לתפור את הטלאים מפיסות בד ישנות אבל צבעוניות על גבי חצאית ישנה, את אימרת החצאית היה צריך לתפור ממשולשים שווים ועליהם היה צריך לרקום את תאריך השחרור, "5 במאי 1945". לובשת החצאית יכלה גם ללבוש את החצאית באירועים וחגים אחרים ולהנציח את התאריך על החצאית. תופרות החצאיות היו 'אורגות את מארג חייהן על החצאית'. הרעיון היה גם מרפא השימוש בשאריות סימל את ריפוי הולנד מזוועות הכיבוש, ולתת תחושה של ביחד של כולן בלי שיראו הבדלי מעמדות.
האמנית אריאן ליטמן הציגה חצאית בשם Dressed Land בתערוכה 'המפה לקרוא בין הקווים' שאצרה בתיה דונר במוזא מוזיאון ארץ-ישראל תל אביב, בשנת 2018. החצאית היא מיצב העשוי ממפות של משרד האו"ם לתיאום עיניניםם הומניטריים, יריעות גאזה, גבס, שעווה, פיגמנטים אדומים וחוטים ירוקים 75/129/138.
מיחזור משביח לחצאית
מפני שחצאיות לרוב חתוכות מפיסות בד די גדולות, ובגלל היותן מספיקות לכסות כמחצית הגוף, הן מאוד שימושיות ל'מיחזור משביח'. אנשים הופכים אותן לתיקים לציפיות לכריות, לבגדי ילדים ועוד. יש גם חצאיות ממוחזרות שתפרו אותן מוילונות ישנים, קטעי חצאיות או בגדים אחרים.
פרסווירנס
פרסווירנס (באנגלית: Perseverance, בעברית התמדה) הוא רובר ששיגרה נאס"א ב-30 ביולי 2020, במשימת מארס 2020. הפרסווירנס דומה חיצונית לרובר Curiosity, אבל מכיל טכנולוגיות חדשות ומכשור רב יותר לחקר פני השטח של מאדים וחיפוש צורות חיים שאולי היו בו בעבר. הרובר נחת בהצלחה ב-18 בפברואר 2021. ב-3 באפריל 2021 שחרר הרובר את המסוק אינג'ניואיטי שהיה מחובר לגחונו, המסוק הראשון על פלנטה שאינה ארץ. המסוק ביצע מספר טיסות מבחן לבדיקת הטכנולוגיה שעברו בהצלחה.
רקע
הרובר שמהווה חלק מתוכנית "Mars 2020" של נאס"א הוא רובוט 6 גלגלי שמשקלו 1,025 קילוגרם. שם הרובר נבחר על ידי תלמידי חטיבת ביניים בוירג'יניה והוכרז על ידי תומאס זורבוצ'ן, מנהל המערכת של אגף משימות המדע של נאס"א, שהגיע לבית הספר כדי לברך את התלמיד אלכסנדר מת'ר שהגיש את השם הזוכה בתחרות: פרסווירנס (perseverance) שפירושו "התמדה".