cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
העתיק
לקיחת חסות על שוליה
מכיוון שהעתיק הזדקן ונחלש במהלך המאות, הוא מחפש אחר תלמיד נוסף שלו יעביר את הידע לצורך הגנת הארץ מפני ישויות דמוניות. הוא מוצא את אנתוני לודגייט דרואיד, פסיכיאטר בעל כישרונות מיסטיים. העתיק מתחזה ללאמה העליון ומאמן את תלמידו ברזי המיסטיקה כדי שיהפוך לדוקטור דרואיד. כמו כן, אציל מטרנסילבניה בשם ברון מורדו מבקש לברר אפשרות אם העתיק יוכל לאמנו. העתיק רואה את השחיתות שבליבו של מורדו, אך הוא מחזיק בתקווה שבאמצעות אימונים, מורדו יוכל למצוא כפרה. הוא מקבל את בקשתו של מורדו ומתחיל לאמן אותו. בתחילה, נדמה שמורדו משתנה אך בהמשך הוא נתקף קנאה כאשר העתיק בוחר להגן על צעיר בשם סטיבן סטריינג'. לטענתו של העתיק, לסטריינג' יש יכולות קסם עצומות והוא מחזיק בפוטנציאל להפוך למכשף-העל הבא. בראותו זאת, מורדו שולח שדים וסיוטים שיבעיתו את הצעיר בחלומותיו, אך העתיק ממשיך להגן עליו ומוחק מזכרונו את אותם מפגשים. בסופו של דבר, סטריינג' הושפע בכל זאת ממעשיו של מורדו, וגדל להיות נוירוכירורג מצליח ומרוכז בעצמו.
לאחר תאונת דרכים, סטריינג' מבקש מהעתיק עזרה מיסטית בתיקון הנזק העצבי לידיו. העתיק מקבל אותו כתלמידו לאחר שסטריינג' חושף בפניו מזימה שנרקחה בין מורדו ודורמאמו. בעקבות כך, מורדו עוזב את ארמונו של העתיק, וסטריינג' הופך לממשיך דרכו של העתיק תחת השם דוקטור סטריינג'. העתיק מסייע לסטריינג' לעיתים קרובות, אך כאשר המפלצת החוץ-ממדית שומא-גוראת' מנסה לפלוש לכדור הארץ דרך מוחו של העתיק, זה האחרון מפציר בסטריינג' להשמיד את החלק במוח שלו ששולט באגו. בעוד פעולה זו מונעת משומא-גוראת' כניסה לממד הארצי ולוכדת אותו במוחו של העתיק, גופו הפיזי של העתיק מושמד. התקיימותו הגשמית של העתיק הסתיימה, אולם תודעתו זכתה להתעלות ולהתמזג עם היקום ועם אטרניטי. בעקבות כך, סטריינג' יורש את תוארו של העתיק בתור מכשף-העל.
העתיק מפגין את עצם קיומו בעקבות מות גופו הגשמי על ידי כך שהוא מתגשם כאווטאר של אטרניטי, מה שמפריע למאבק מתמשך שנערך בין סטריינג' לאטרניטי. הוא גם זוכה באופן רגעי לגוף גשמי כאשר קבוצת המגשימים גורמת ליקום לדחות אותו. בתקופה זו הוא חי כהומלס אלכוהוליסט בחלק העני של מנהטן. הוא משיג מחדש את אחדותו עם היקום כשדוקטור סטריינג' מביס את המגשימים.
מאור זוהר
מאור זוהר (נולד ב-9 ביוני 1985) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר במכבי טמרה.
קריירה
זוהר החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי עירוני אשדוד ולאחר איחוד הקבוצות בעיר המשיך בקבוצת הנוער של מועדון ספורט אשדוד. ב-21 בינואר 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 0–4 להפועל כפר סבא במסגרת גביע הטוטו. בהמשך השתלב היטב בקבוצה בתקופה בה אימן יוסי מזרחי, שהציב אותו בעמדת הקשר האחורי ולעיתים בעמדת הבלם, תחילה כשחקן מחליף ובהמשך בהרכב הפותח. בינואר, לאחר שלא מצא מקום בהרכב תחת המאמן אלון חזן, הושאל זוהר להפועל אשקלון מהליגה הלאומית עד לסיום העונה. זוהר היה שותף לעלייה של הקבוצה לגמר גביע המדינה, בו הפסידה הפסידה 4–5 להפועל תל אביב בדו-קרב בעיטת עונשין, כאשר זוהר החמיץ את הפנדל היחיד בהתמודדות.
בעונת 2007/2008 חזר זוהר למועדון ספורט אשדוד ושיחק שנתיים נוספות במדיה, בהן ערך עוד 36 הופעות בליגת העל כשחקן הרכב, ובסך הכל 45 משחקים בכל המסגרות.
בקיץ חתם זוהר בהכח עמידר רמת גן, שירדה לליגה הלאומית עונה קודם לכן. ב-14 בינואר 2010 חתם בהפועל רעננה מליגת העל, במדיה ערך 14 משחקי ליגה עד תום עונת 2009/2010, ובסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
בקיץ חתם זוהר בעירוני קריית גת מליגה א', ועמה עלה בסיום העונה לליגה הלאומית. את עונת התחיל כשחקן חופשי עד שבינואר  חזר לקדנציה שנייה בסקציה נס ציונה.
ב-15 בספטמבר 2017 חתם זוהר במכבי עירוני אשדוד מליגה ב'. זוהר היה שותף לעליה של הקבוצה לליגה א', בתום עונת.
ב-19 בנובמבר 2020, זוהר חתם במכבי טמרה.
התפלגות F
בהסתברות וסטטיסטיקה, התפלגות F, ידועה גם כהתפלגות פישר-סנדקור היא התפלגות רציפה. התפלגות F מופיעה פעמים רבות כהשערת האפס להתפלגות לסטטיסטי המבחן במבחנים סטטיסטים, ובפרט בניתוח שונות (ראו מבחן F).
הגדרה וסימון
כאשר משתנה מקרי X מקבל ערכים לפי התפלגות F עם פרמטרים d_1 ו-d_2, נהוג לסמן זאת כך:, ופונקציית צפיפות ההסתברות שלו מוגדרת:
עבור x \geq 0, כאשר \mathrm{B} היא פונקציית בטא. בשימושים רבים נהוג שהמשתנים d_1 ו-d_2 מקבלים מספרים שלמים חיוביים, אך הפונקציה מוגדרת היטב לערכים ממשיים חיוביים.
תכונות
ניתן לבטא משתנה מקרי עם התפלגות F ופרמטרים d_1 ו-d_2 כמנה של שני משתנים מקריים המתפלגים לפי כי בריבוע:
כאשר U_1 ו-U_2 הם שני משתנים מקריים בלתי תלויים, אשר מתפלגים לפי כי בריבוע עם d_1 ו-d_2 דרגות חופש, בהתאמה.
ביישומים שבהם משתמשים בהתפלגות F, למשל בניתוח שונות, משתמשים לעיתים במשפט קוצ'רן כדי להראות אי תלות של U_1 ו-U_2.
גיורא אילני
גיורא אילני (1937 – 29 בינואר 2009) היה זואולוג ישראלי שנודע במחקריו על יונקי המדבר בישראל ובתרומתו לשמירת הטבע בארץ. שמו נקשר במיוחד בחקר נמרי מדבר יהודה.
ביוגרפיה
גיורא אילני נולד ב-1937 בקיבוץ גן שמואל. הוא החל להתעניין בטבע המדברי במהלך שירותו הצבאי כקשר בעין חוסוב (עין חצבה) בערבה, ובהמשך בהיאחזות נח"ל עין רדיאן (יטבתה). מאוחר יותר סיים לימודי תואר ראשון בביולוגיה. בניגוד לזואולוגים מובילים אחרים בישראל, הוא מעולם לא המשיך את לימודיו ולא הרבה לפרסם מאמרים מדעיים, אך הרבה לכתוב בכתבי עת פופולריים ולהתבטא בתקשורת. במשך שנים, ערך את המדורים "מן השדה" ו"מה חדש בטבע" בכתב העת "טבע וארץ", שבהם ריכז תצפיות זואולוגיות ברחבי ישראל. מאמריו התפרסמו גם ב"סלעית", "טבע הדברים" ו"דרך ארץ".
אילני היה בעל מבט רחב על החי בעולם, היה בקשר עם זואולוגים ברחבי העולם, שרבים מהם ביקרו בארץ והצטרפו לתצפיותיו בצבאים, צבועים, נמרים ועוד.
היה ממקימי בית ספר שדה באילת, שם עבד כחמש שנים. בתצפיותיו בדרום הערבה זיהה והגדיר לראשונה את צבי הערבה, תת-מין אנדמי של הצבי המצוי השונה מתת המין צבי ארץ ישראלי הנפוץ בצפון הארץ, ומצבי הנגב שאזור תפוצתו חופף. לימים הוגדר תת-המין הזה בשם "צבי השיטים" (Gazella gazella Acaciae). במהלך פעילותו היה אילני הראשון שאיתר בישראל טורפים נדירים כמו שועל הצוקים, הקרקל, וחתול החולות.
היה מראשוני רשות שמורות הטבע, ובמשך 20 שנה שימש כזואולוג הראשי בה. בתפקיד זה הוא פעל להבאת פראים מאיראן לחי-בר יוטבתה, זמן קצר לפני תחילת המהפכה האיראנית, ולהטסת ערודים ויענים מאתיופיה לישראל. אילני יזם גם את ספירות הצבאים בנגב ובערבה, והביא מחולות סיני שועלי פנק שהיוו גרעין רבייה בגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב.
חקר נמרי מדבר יהודה
אילני אימץ את חקר אוכלוסיית הנמרים במדבר יהודה כפרויקט אישי. הוא לכד כמה מהם, ועקב אחריהם לאורך זמן בעזרת משדרים שהתקין על צווארם. לכל אחד מן הנמרים שזיהה, נתן אילני שם. השמות שנתן היו בהשראת ההיסטוריה של האזור. הם כללו שמות מלכים וגיבורים שפעלו במדבר יהודה בתקופות קדומות כמו אמרפל, ינאי, והורדוס; את שמות בני המשפחה שגוועה במערת האגרות: בבתא, שלומציון וכתושיון; ושמות מהמיתולוגיה המסופוטמית כמו חומבבה (הנמרה חומיבבה), ותיאמת.
אילני הגן על זכויותיהם של הנמרים במדבר יהודה ואף התעמת עם אנשי עין גדי שהנמרים חדרו לחצר קיבוצם לטרוף בעלי חיים מפינת החי, חתולים וכלבים. אילני גם אימץ גורת נמרים שמצא (לטענתו לא יכלה לשרוד בטבע בהיותה החלשה מזוג גורים), כדי ללמוד מקרוב על גדילתם של הנמרים והתנהגותם (קצב הגדילה, חפירות סימון, מועד נשירת הניבים, התנהגות עם מזון, ועוד). הוא גידל את הנמרה עתר כשנה בביתו עד שמתה. פעילותו בחקר נמרי מדבר יהודה זכתה להד תקשורתי ופרסמה אותו כ"איש הנמרים" אך יש הטוענים כי המחקר שערך נעשה בצורה פולשנית מדי ותרם בעקיפין להיכחדותם של הנמרים ממדבר יהודה. אילני מעולם לא פרסם את ממצאיו בעיתונות המדעית.
אילני נודע בסגנון עבודתו העצמאי ובעמדותיו הבלתי מתפשרות. היה ממובילי ההתנגדות להקמת משדר קול אמריקה בערבה ולכריית תעלת הימים. בשנת 1990 פוטר אילני ממשרתו ברשות שמורות הטבע בנימוק שהוא חסר השכלה מתאימה, שכן היה לו רק תואר ראשון ולא דוקטורט כנדרש. בשנים שלאחר מכן עבד אילני כמדריך טיולי ספארי באפריקה. הוא כתב שירה בהשראת התנועה הכנענית ממנה הושפע ובשנותיו האחרונות פרסם את יומניו בספר.
משפחה התגוררה ביישוב ספיר שבערבה, ולאחר מכן בבאר שבע. בשנותיו האחרונות סבל אילני מסדרה של מקרי שבץ מוחי שפגעו בעצמאותו. הוא נפטר בינואר 2009 ממחלת הסרטן.
בית התמחוי לילדים בקזבלנקה
בית התמחוי לילדים בקזבלנקה (בצרפתית: Soupe Populaire d'Enfants) היה בית תמחוי ומוסד חינוכי שפעל בקזבלנקה בשנים 1941–1964 במטרה לסייע לילדים יהודים במלאח שבעיר. המוסד סיפק ארוחות חמות לכ-300 ילדים בשנה, בנוסף למסגרת חינוכית לילדים בגילים 6–8. בית התמחוי הוקם על ידי אליאס סוראקי, שהיה גם נשיא המוסד עד שנת 1961. סגל המוסד כלל מנהל וכעשרה אנשי צוות, ביניהם מורות, טבחיות, אחיות ומחנכים אשר עבדו במשרה חלקית או במשרה מלאה.
החל משנת 1948, המקום נתמך וסובסד על ידי ארגונים שונים, ביניהם: הג'וינט, אליאנס והאוז"ה, יחד עם תורמים פרטיים והמייסד עצמו. בית התמחוי הפסיק את פעילותו בשנת 1964, כשהחלה האוכלוסייה היהודית לעזוב את המלאח. מעריכים כי יותר מ-6,000 ילדים טופלו במסגרת בית התמחוי.
רקע
בשנת 1941, היו במלאח שבקזבלנקה כ-40.000 תושבים. החיים בו, היו חיי עוני וצפיפות. ילדים רבים חיו במחסור, ללא ביגוד נאות וללא ביטחון תזונתי. כתוצאה מתנאי הצפיפות התפרצו מגיפות כגון גזזת, גרענת ושחפת. הרשויות הצרפתיות תחת שלטון וישי לא תמכו ברווחה של התושבים היהודים ולא ניסו לדאוג למעבר יהודים לשכונות אחרות. לאחר המלחמה, התמקדו הרשויות בעיקר בבניית מגורים זולים באזורים חדשים בקזבלנקה, במטרה לקלוט פועלים מרוקאים אשר באו מהכפרים, מכיוון שנוכחותם הייתה נחוצה לבניית העיר ופיתוחה.
באשר לארגונים היהודיים, עד שנת 1945, מרבית מאמציהם הופנו אל ניצולי השואה. לקראת סוף שנות ה-40 ארגונים אלה החלו להתמודד עם הבעיות של יהודי מרוקו. בין השנים 1940–1960, הייתה תנועת הגירה פנימית בתוך מרוקו: האוכלוסייה היהודית מהכפרים נדדה לכיוון הערים הגדולות, בפרט אל קזבלנקה וכך תרמה להגדלת האוכלוסייה העירונית.
להלן הנתונים של מפקד האוכלוסין בקרב התושבים היהודים במרוקו משנת 1960:
בערך 45% מכלל האוכלוסייה היהודית גרה בעיר קזבלנקה, ובתוכה 40,000 יהודים החיים בתוך המלאח.
בשנת 1941, מסגרת ההשכלה העיקרית במרוקו הייתה תלמודי התורה, שהיו נפוצים בכל רחבי מרוקו וקיימים בכל מלאח. בתלמוד התורה (או "החדר") היו מתקבצים ילדים צעירים (בעיקר בנים), בצפיפות גדולה, תחת שרביטו של מורה מבוגר אשר לימד אותם את אותיות האלף-בית ואת התפילות.
הלימוד בתלמודי תורה היה גורם מרכזי למניעת אנאלפביתיות בקרב היהודים, לפחות אצל הגברים. עם זאת, ה"חדרים" היו בדרך כלל מקומות סגורים, ללא אוורור, ללא רהיטים, ולרוב ללא חלונות, והתנאים בהם גרמו גם להתפשטות המחלות המדבקות. החל מסוף שנות הארבעים, מוסדות גמילות חסדים יהודיים, ובראשם הג'וינט, התנגדו ללימוד בתלמודי התורה. בשנת 1948, היה רשום בדוח פנימי של הג'וינט: "אנחנו מתכננים להוציא כאלפיים ילדים מחדרי המלאח [בקזבלנקה] ולספק להם מעונות יום מתאימים". הג'וינט סיבסד גם מסגרות חלופיות, אשר ביכולתן להתחרות עם החדרים. בשנת 1952 ביקש הג'וינט במפורש מכל הארגונים לקלוט בראש ובראשונה את ילדי החדרים מדיניות זו נשאה פירות, ובסוף שנת 1952 לא היו יותר חדרים בתוך המלאח בקזבלנקה.
1941–1947
יוזמת הקמת בית התמחוי לילדים נולדה בשנת 1941, בימים בהם המלאח בקזבלנקה ידע גידול דמוגרפי מהיר יחד עם תנאי היגיינה ותת-התזונה מדאיגים. לא ידוע מהו מספר הילדים שטופלו בבית התמחוי בתקופה הראשונה לפעילותו. בהתחלה, רק מורה אחת גויסה והייתה פעילה בכיתה אחת, בה היו שלושים תלמידים. גזרי עיתונים מהתקופה מראים שבית התמחוי נתמך על ידי נדבנים פרטיים מקזבלנקה.
המנהל הראשון של בית התמחוי היה ארמנד תורג'מן. גויסו מספר עוזרים וטבחיות. היה הסכם עם בעלי חנויות האוכל מהשוק המרכזי בעיר קזבלנקה, אשר היו תורמים את הסחורה שנשארה בסוף היום ובנוסף, היו גם מוכרים מצרכים במחיר מוזל. הרשויות בקזבלנקה תרמו בדים אשר הועברו לחייטים יהודים, שתפרו בגדים אשר הועברו לילדים על ידי מתנדבים. הטוחנים היו מספקים קמח בזול לאופים, אשר הכינו לחם ללא עלות. בשנת 1941, בעת הקמת בית התמחוי, לא היו מסגרות יהודיות נוספות המסוגלות לתת מענה לצורכי האוכלוסייה. מוסדות כמו הג'וינט, ה-ORT, אליאנס, אוז"ה וארגונים דומים, התחילו לפעול רק בשנים שלאחר מכן.
1948–1964
בשנת 1948, החל זרם הגירה לישראל, אך לפי נתוני הג'וינט מ-1952, הוא היה קטן מהריבוי הטבעי של האוכלוסייה. בנוסף, הייתה תנועת הגירה מהמלאחים שבפריפריה אל המלאח שבקזבלנקה.
מתחילת שנות החמישים, החלו ארגונים יהודים להפנות מאמצים רבים יותר לחיזוק האוכלוסיות היהודיות בארצות האסלאם. הג'וינט תרם סכומי כסף גדולים לתמיכה ביהודים במרוקו. לפי הערכה מ-1949, הג'וינט השקיע כ-2 מיליון דולר באמצעים אלה. לפי דייוויד בנסוסן, הסיוע השנתי של הג'וינט היה בין 1.5–2 מיליון דולר (25 מיליון דולר של היום), שהוקצבו בין השאר לסיוע בהשגת מזון ושירותי חינוך ובריאות, וב-1958 קרוב ל-30% מהאוכלוסייה היהודית קיבלה סיוע מהג'וינט. ההחלטה האסטרטגית של הג'וינט הייתה להשקיע את רוב הסיוע בתמיכה בילדים, ובמסגרת זו תמך הארגון גם בבית התמחוי לילדים. בשנת 1948, הג'וינט הסכימה לשתף פעולה ולתמוך בהית התמחוי לילדים ובכל הארגונים נוספים הפועלים למען הילדים בקזבלנקה. התמיכה הזאת רק הלכה וגברה עם השנים. הג'וינט תמך בארגונים רבים ביניהם: בית התמחוי היה אחד מבין מספר ארגונים שבהם תמך הג'וינט. תזכיר שנשלח להנהלת הג'וינט ב-1956 כלל הערכה "הערכה גסה" של מספר הילדים הנתמכים על ידי הארגון בקזבלנקה, ביניהם 300 ילדים בבית התמחוי. בית התמחוי המשיך לסבול מצפיפות, אך לאחר 1956 החלה החלה האוכלוסייה במלאח לעזוב את העיר בהדרגה.
רבים מילדי בית התמחוי נקלטו בהמשך על ידי בתי הספר של אליאנס, אך לא תמיד היה עבור מקום בבתי הספר. למשל, במהלך שנת הלימודים 58–1957, שש כיתות מבית התמחוי, לא יכלו להתקבל לאליאנס. המצב נהיה קשה יותר לאחר שמרוקו קיבלה את עצמאותה, כיוון שהכיתות האירופיות במרוקו, שהיו פתוחות לילדים יהודיים, צומצמו בצורה משמעותית. בבתי הספר של אליאנס חויבו ללמד גם בשפה הערבית ולגייס מורים ערביים. ארגון האליאנס סבל גם מתקציב ממשלתי מקוצץ.
בשנת 1961, בעקבות הגירתו של סוראקי לצרפת, מונה ד"ר אבודארם לנשיא הארגון. בעקבות השינוי, שונה גם הרכב הוועד המנהל.
בשנת 1964, הופסקה פעילות הארגון לאחר 24 שנים. תלמידי בית התמחוי הועברו למוסדות יהודיים אחרים שהיו בקזבלנקה.
בשנת 1967 קיבל אליאס סוראקי את אות לגיון הכבוד של צרפת, בעיקר בשל נדיבותו ומעשי החסד במרוקו.
מעמד משפטי ותקנון
נשיא הארגון היה האחראי הבלעדי על תפעול בית התמחוי, וזאת באמצעות מנהל, שנבחר על ידי הנשיא וועד הארגון. תפקידו של המנהל היה לבדוק את ניהול ספרי החשבונות, תפקודם התקין של המטבחים והכיתות, לדאוג לאספקת המצרכים, לניהול המלאי, למשא ומתן מול הספקים, להעברת הזמנות ולקבלת הסחורה. הג'וינט היה משגיח על תפקודו ומעביר הערות ודו"חות ביקורות לנשיא. בשנות ה-50 וה-60, המנהלים היו מר כהן ומר טובול. בשנת 1959, שלוש שנים לאחר עצמאות מרוקו, החליף בית התמחוי את התקנון והתאים אותו לחקיקה המרוקאית החדשה.
הג'וינט
החל משנת 1948 תרומת הג'וינט הייתה מכרעת, לרוב באמצעות העברת תקציבים לארגונים אחרים, כגון אליאנס, שהפך לארגון הבולט ביותר במרוקו. הג'וינט מימן את כל תקציב המזון של הארגון, שהיווה את חלקו העיקרי של התקציב. בנוסף להוצאות תפעול חדר האוכל, הג'וינט היה מספק בעקביות את המצרכים כגון: חלב, חמאה, גבינה, שמן, שעועית, קמח, אורז, סוכר וריבה. הג'וינט הזמין צוותים של רופאים. ביקורי הרופאים נערכו לפחות שלוש פעמים בשנה. דוחות היו נשלחים להנהלה הראשית בארצות הברית דרך נציגי הג'וינט בז'נבה ובפריז. בנוסף, הג'וינט שלח מומחים רבים על מנת לבדוק את תקינות ניהול הארגון והשימוש במשאבים שהוקדשו. המנהלים היו שולחים דוחות. מסקנותיהם, והמלצותיהם היו מופנים להנהלת בית התמחוי. בדו"ח השנתי של הג'וינט משנת 1958 נכתב: "בנוגע לבית התמחוי לילדים... הושגו מספר שינויים חיוביים. הוקמה מרפאה חדשה והקודמת הפכה למקום לשטיפה והכנת הירקות, אשר מאפשר לשמור על כללי ניקיון ברמה גבוהה יותר ומקל על עבודת צוות המטבח. נרכש ציוד חדש למטבח, אשר חוסך עבודה ומועיל לשמירה על הניקיון. אחת הכיתות הפכה לחדר אוכל, מה שמאפשר להגיש ארוחות יותר ביעילות."
בשנת 1956, העלות היומית של תקציב התזונה של הג'וינט הייתה משוערת לסכום בגובה 8,938 פרנק. בשנת 1957, העלות השנתית של הארוחות הגיעה ל-2,234,750 פרנק, סכום שווה ל-48,000 אירו כיום. בשנת 1962, העלות החודשית של הארוחות הייתה 8,982 פרנק חדש, והוצאות התפעול הגיעו ל-4,750 פרנק חדש – עלות חודשית של כ-30,400 אירו לפי ערך המטבע בשנת 2021. הג’וינט היה גם מחלק בגדים, לפחות פעם בשנה. למשל, בשנת 1958, תקציב הביגוד של בית התמחוי הגיע ל-957,050 פרנק (17,750 אירו בשנת 2021). כל שנה, נציג הג'וינט במרוקו היה כותב דו"ח כספי על כלל הפעילויות במרוקו. דו"חות האלה מראים שמספר הילדים שנתמכו על ידי בית התמחוי נע בין 300 ל-315, חוץ מאשר שנת הפעילות האחרונה, ב-1964, בה מספר הילדים היה 210.
אליאנס
התרומה של ארגון אליאנס במישור החינוכי הייתה משמעותית. הארגון סיפק את המנהלות, המורות והסייעות החינוכיות. הוא גם דאג לתוכנית החינוכית. אליאנס היה מקבל מימון חלקי מהג'וינט. הלימוד היה בשתי שפות, צרפתית ועברית.
אוז"ה
ארגון אוז"ה היה מאוד פעיל במרוקו. תרומתו לבית התמחוי החלה לקראת סוף שנות ה-40. בשיתוף פעולה עם הג'וינט, אוז"ה היה שולח רופאים, לפחות שלוש פעמים בשנה, במטרה לבדוק את כל 300 הילדים. במקרה חירום או במידת הצורך, היו שולחים את הילדים למרפאה של אוז"ה בקזבלנקה. אוז"ה השתתף בתוכנית התזונתית של בית התמחוי בתמיכה ומימון חלקי של הג'וינט. הוא יזם תוכנית לשיפור תזונתי, ובית התמחוי שימש כפיילוט לתוכנית. בעקבות הצלחת התוכנית, היא הופעלה במוסדות נוספים ברחבי מרוקו. על אוז"ה הייתה מוטלת משימת הבדיקות הרפואיות השגרתיות של הילדים, תוכנית החיסונים השנתית, הטיפול הרפואי במחלות הילדים, ובנוסף החזיקה מרפאה במתחם בית התמחוי, בה הילדים החולים היו מטופלים. בתחילת שנות ה-50, הקים אוז"ה בקזבלנקה מרפאה עם ציוד מתקדם, יחד עם צוות רפואי ברמה גבוהה. המסגרת הזו הייתה יכולה להתמודד עם המחלות השגרתיות יחד עם מקרי חירום כגון הרעלת מזון, כפי שקרה בבית התמחוי בשנת 1961.
אוז"ה החל בקמפיין במטרה להתמודד עם מחלת הגרענת, וילדי בית התמחוי נבחרו להשתתף בטיפול. בשנת 1954, כ-70 אחוז מהילדים סבלו מהמחלה. שנה לאחר מכן, 50 אחוז, ואחרי שנתיים, 30 אחוז. בשנות ה-50, יזם האוז"ה מערך טיפול בהקרנות לילדים, במטרה להתגבר על הגזזת ומחלות אחרות. ילדי בית התמחוי נכללו גם בתוכנית הרפואית הזאת. מספר עשורים מאוחר יותר, עורר טיפול זה ביקורת. בשנת 1959, השתמש אוז"ה לראשונה במרוקו בטיפול אנטיביוטי בגריזופולבין נגד הגזזת, ככל הנראה בהצלחה וללא תופעות לוואי לטווח ארוך.
פעילות בית התמחוי
אחד האתגרים של בית התמחוי היה בחירת הילדים אשר יתקבלו למסגרת. למשל, בשנת 1961, הוגשו 400 בקשות עבור 300 מקומות פנויים בלבד. שירותי הרווחה של הג'וינט בחנו את הבקשות על פי 15 קריטריונים, שעל פיהם דורגו ונבחנו הבקשות.
תוכנית תזונה משופרת (1948)
בשנת 1948 יזם אוז"ה את תוכנית לשיפור התזונה של הילדים והחל יישמה בבית התמחוי. לפי התוכנית, בנוסף לארוחת הצהריים הוגשה ארוחת ביניים המורכבת מלחם וריבה בליווי משקה מזין. בשנת 1949, עלות ארוחת הביניים עבור אוז"ה, הייתה 20 פרנק לילד.
ניהול בעת משבר (1961)
בתאריך 11 בינואר 1961, בשעות הצהריים, 44 ילדים בני 5-6 מבית התמחוי לילדים סבלו מהרעלה תזונתית אשר באה לידי ביטוי דרך הקאות, כאבי בטן ושלשולים. הילדים קיבלו טיפול מידי במסגרת המרפאה של  אוז”ה. הג’וינט ואוז”ה החלו מיד בדיקה יסודית, תחת הנהלתו של ד"ר טוויל, אשר הגיע למסקנה שמקור ההרעלה נובע מהמצב הבריאותי של צוות המטבח. ד"ר טוויל נתן הנחיות לעתיד: בדיקה רפואית יסודית של כל הצוות האחראי על התזונה יחד עם נקיטת אמצעי היגיינה קפדניים. בארכיון הג’וינט, לא נמצא תיעוד על המקרה.
חלוקת בגדים
עד שנת 1948, חלוקת הבגדים התאפשרה בזכות הרשויות בקזבלנקה אשר סיפקו בדים לחייטים. הם תפרו בגדים ללא עלות ומתנדבים חילקו את הבגדים לילדים. החל משנת 1948 הג'וינט דאג לחלוקת הבגדים לפחות פעם בשנה והקדיש לכך תקציב משמעותי. לדוגמה, בשנת 1958, 303 ילדי בית התמחוי קיבלו בגדים בשווי 957,050 פרנק (כ-20,200 אירו במונחי 2021).
מחנות קיץ
הארגונים היהודיים והרשויות הבינו את הצורך בחופש באוויר הפתוח עבור הילדים, שרובם לא יצאו מהמלאח ולא הגיעו מעולם לאוקיינוס או להרים. ארגון "L'Aide scolaire" ("הסיוע החינוכי") מקזבלנקה ארגן מחנות קיץ החל מסוף שנות ה-40, ותנועת ה-DEJJ (המחלקה החינוכית של הנוער היהודי) הכשירה מחנכים ומדריכים כדי לנהל ולהפעיל את מחנות הקיץ, שמומנו על ידי הרשויות והג'וינט. עם זאת, בית התמחוי לא נבחר להשתתף במחנות קיץ אלו, והפתרון החלופי שנמצא עבור הילדים היה קייטנת "Colonie urbaine" ("קייטנה עירונית"). במהלך חופשת הקיץ, לא התקיימו לימודים, אך הילדים היו מגיעים לבית התמחוי בו הם קיבלו שלוש ארוחות ביום, יחד עם פעילויות באוויר הפתוח, המאורגנות על ידי הצוות. בשלושה מחזורים של מאה ילדים, השתתפו הילדים בתוכנית קייטנה נוספת: ארגון אליאנס העמיד לרשות המארגנים בית ספר שהיה ממוקם בפרבר של קזבלנקה, לא רחוק מהחוף, בו הילדים יכלו לישון ולאכול. בשעות הבוקר, הילדים יצאו בליווי מדריכים והגיעו לחוף, שם הם השתתפו בפעילויות שונות.
אילן גנני
אילן גנני (נולד ב-7 ביוני 1973) הוא שחקן, סטנדאפיסט, כותב ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה
גנני, בנם של רחל שור וגדעון גנני, הוא בוגר בית הספר למשחק של ניסן נתיב. הוא שיחק במחזות, סרטים וסדרות טלוויזיה. בין השנים 1996-1999 שיחק בתיאטרון הבימה במחזות "ערב אימפרוביציה", "לה מנדראגולה", "מלכוד 22" ו"מלחמת אחים". בשנת 1999 דיבב את דמותו של חזי פיפוש במשחק המחשב "פיפוש", וחזר לדבב אותו בשנת 2019 במשחק "פיפוש - האודישן".
בשנת 2001 כתב (עם ערן שדר) ושיחק במחזה "הקרפדים" בתיאטרון צוותא. הוא היה שותף ליצירה ולכתיבה של סדרת האנימציה "זולגאר ופופקין" ששודרה בערוץ הילדים. בשנת 2003 שיחק בסרט הקולנוע "סימה וקנין מכשפה". במהלך אותה שנה, השתתף בסרטי הקולנוע "איש החשמל" ו"שתיקת הצופרים". בשנת 2004 שיחק בסדרת הנעורים "אדומות", ששודרה בערוץ הילדים, וכן שיחק בסרט הקולנוע "האושפיזין". בשנת 2011 שיחק בסדרת הדרמה "פלפלים צהובים" בערוץ 2. ב-2017 שיחק בסרטו של צחי גראד, "הבן-דוד".
גנני הוא היוצר, המופיע והכותב של "המופע של פיצי ג'י", מופע קומי מוזיקלי בהפקתו המוזיקלית של תום מוכיח. הוא כותב ומדבב בסדרת האנימציה "מיקמק", וכן דיבב בסרט האנימציה, המבוסס על הסדרה, "המסע לכוכב המינימיקים". כמו כן, שיחק בתיאטרון צוותא במחזות "התשמע קולי" ו"מה הסיפור שלך". בתיאטרון הנפש הוא לקח חלק במחזה "סיזווה בנזי מת". לאחר מכן שיחק בתיאטרון הרצליה במחזה "אלוהים".
כמו כן, שיחק בתיאטרון ארצי לנוער במחזה "שמוליק חבר חדש" במחזה "פח" בפסטיבל תיאטרון קצר ובהצגה "רעב" בתיאטרון תמונע. שיחק בעונה השלישית של "שכונה".
מאז 2019 מופיע כסטנדאפיסט במסגרות שונות.
בשנת 2022 שיחק בעונה החמישית של רצים למשנה, מתנ"ס חל"ם.
אלכסנדר מאכט
אלכסנדר מאכט (בליטאית: Aleksandras Machtas; 6 באוקטובר 1892 – 14 בינואר 1973) היה שחמטאי ובנקאי יהודי ליטאי, אלוף ליטא בשחמט, המנהל הראשון של הבנק לתעשייה, מחלוצי הבנקאות הישראלית ומראשוני הבנקאים בתל אביב הקטנה.
חייו
אלכסנדר זיסל מאכט נולד בשנת 1892 בקובנה שבליטא, אז חלק מהאימפריה הרוסית. היה מראשי הקהילה היהודית בקובנה ומנהל הבנק הגדול בה, "הבנק היהודי המרכזי", ששכן בשדרה הראשית של העיר, שהייתה בין מלחמות העולם הבירה הזמנית של ליטא העצמאית. מאכט התפרסם ברחבי המדינה דווקא כמי שהיה לאלוף ליטא בשחמט במשך שנים רבות.
בשנת 1936, לאחר שקיבל הזמנה אישית ממייסדה ונשיאה הראשון של התאחדות התעשיינים, אריה שנקר, להתמנות למנהלו הראשון של הבנק לתעשייה שזה עתה נוסד על ידיו, עלה עם רעייתו, אסתר, ילידת קובנה, וילדיהם לארץ ישראל והתיישב בתל אביב.
מאכט הפך לאחד מפרנסי העיר תל אביב וניהל במשך שנים רבות את הבנק הישראלי לתעשייה. בבנק עבדו גם סשה ארגוב ואברהם ברושי ובעידודו של מאכט יצאו מבין כותלי הבנק רבים מנכסי צאן ברזל בזמר העברי בשנות ה-40 וה-50. מאכט פרש מניהול הבנק בראשית שנות ה-60.
אלכסנדר מאכט נפטר בשנת 1973 בתל אביב.
משפחתו
לזוג נולדו ארבעה ילדים : ישראל,שרה,יעקב ורבקה.
שחמט
אלכסנדר זיסל מאכט זכה באליפות ליטא בשחמט 7 פעמים, יותר מכל שחמטאי אחר בהיסטוריה של ליטא העצמאית שבין מלחמות העולם.
זכה באליפות ברציפות בשנים: 1923, 1924, 1926, 1927, 1928 ולאחר מכן שוב בשנים 1931, 1932.
השתתף פעמיים באולימפיאדת השחמט כחבר הנבחרת הליטאית, באולימפיאדת השחמט 1930 בהמבורג ובאולימפיאדת השחמט 1935 בוורשה.
השחמטאי הליטאי הראשון שייצג את ליטא בשולחן הראשון (מדורג ראשון) באולימפיאדות השחמט.
השחמטאי הליטאי הראשון ששיחק משחק רשמי מול אלוף עולם מכהן, (אלכסנדר אלכין).
בישראל הוא התמנה ליו"ר איגוד השחמט בשנת 1959.
ממשחקיו
אלכסנדר מאכט - פרדריק ייטס מהסיבוב ה-13 באולימפיאדת השחמט 1930
ולדאס מיקאנס - אלכסנדר מאכט אליפות ליטא 1932
אלכסנדר מאכט - רודולף שפילמן במסגרת דו-קרב משנת 1934
העתקה פרויקטיבית
העתקה פרויקטיבית היא העתקה במרחב פרויקטיבי שהיא הרכבה של מספר הטלות פרספקטיביות.
אינטואיציה גאומטרית
נגדיר הטלה פרספקטיבית (perspectivity) כהעתקה בין שני ישרים, באמצעות נקודה. בציור שמשמאל, מתוארת הטלה המעבירה את \ P_1 ל-\ P_2, ואת \ Q_1 ל-\ Q_2, באמצעות הנקודה \ O.
העתקה פרויקטיבית בין ישרים היא הרכבה של הטלות כנ"ל. בציור שמשמאל, ההעתקה המעבירה את \ P_1 ל-\ P_3, ואת \ Q_1 ל-\ Q_3, היא העתקה פרויקטיבית.
עבור מישורים, כל העתקה המעבירה מישור למישור באמצעות נקודת הטלה היא העתקה פרויקטיבית. דוגמאות להעתקות פרויקטיביות בין מישורים מתוארות ברישומים שלהלן. הגדרה שקולה להעתקות פרויקטיביות בין מישורים היא: "כל העתקה הפיכה בין מישורים פרויקטיביים המעתיקה ישרים לישרים". או בניסוח אחר, "כל העתקה הפיכה בין מישורים פרויקטיביים, שהצמצום שלה על ישר הוא העתקה פרויקטיבית  בין הישרים \ l ו-\ l_2".
הגדרה אלגברית
נתן לבנות מרחב פרויקטיבי ממשי על ידי קואורדינטות הומוגניות, על ידי מערכת הצירים של המרחב האוקלידי וחלוקה בקואורדינטה האחרונה. כלומר, המרחב הפרויקטיבי הממשי מתקבל מהמרחב האוקלידי תחת יחס שקילות של כפל בקבוע. כך, כל הנקודות בישר תיוצגנה על ידי הנקודה.
בהינתן מרחב \ V:=F^n, נבחר העתקה ליניארית רגולרית כלשהי. העתקה זו מעבירה בין ישרים ב-V. לפיכך, היא משרה העתקה (לא בהכרח ליניארית) על המרחב הפרויקטיבי \ P_F(n) המוגדר מ-\ V על ידי יחס השקילות הנ"ל. מכיוון ש-T מעבירה בין תת-מרחבים של \ F^n, הרי שהיא מעבירה גם בין תת-מרחבים של \ P_F(n) (למשל, בין ישרים).
השימוש בקואורדינטות הומוגניות מאפשר יצוג אלגברי פשוט של ההעתקות הפרויקטיביות. למשל, העתקה ליניארית במישור האוקלידי מעבירה. החלת יחס השקילות על המישור האוקלידי מניבה את הישר הפרויקטיבי. ההעתקות הליניאריות תעבורנה להעתקות, שהן העתקות מביוס. כל העתקה פרויקטיבית כזו היא למעשה העתקה ליניארית על המישור האוקלידי. לכן נתן לייצג את ההעתקות הפרויקטיביות על ידי מטריצות מסדר 2x2, כשכפל המטריצות מייצג הרכבת העתקות.
מתוך כך נתן לראות שההעתקות הפרויקטיביות על הישר הפרויקטיבי מהוות חבורה, שהיא תת-חבורה של חבורת המטריצות מסדר 2x2. כדי לזהות את חבורת ההעתקות הפרויקטיביות יש לשים לב לשני אפיונים. האחד - מטריצה כנ"ל מייצגת העתקה פרויקטיבית אמ"ם המטריצה הפיכה. השני - שתי מטריצות שונות מייצגות אותה ההעתקה הפרויקטיבית אמ"ם האחת היא כפל של השנייה בקבוע. מתוך אפיונים אלו נתן לזהות את חבורה ההעתקות הפרויקטיביות על הישר הפרויקטיבי הממשי כ- תחת יחס השקילות של כפל בקבוע ( היא חבורת המטריצות ההפיכות מסדר 2x2).
נתנו שתי הגדרות שונות להעתקות פרויקטיביות. האחת מתוך אינטואיציה גאומטרית והשנייה אלגברית. הוכחת הזהות בין שתי ההגדרות הנ"ל של ההעתקות הפרויקטיביות אינה טריויאלית. דרך אפשרית היא לבחור את האיברים היוצרים את החבורות (בהגדרה הגאומטרית או בהגדרה האלגברית), ולבטא אותם ישירות על ידי העתקות מההגדרה השנייה. את הכוון השני מקבלים משיקולים של מספר דרגות החופש.
מקומה של ההעתקה הפרויקטיבית בהיררכיית ההעתקות במישור
ניתן לסדר את ההעתקות הפועלות על ריבוע במישור לפי מספר דרגות החופש שלהן.
בהינתן מערכת צירים כלשהי, העתקה בעלת דרגת חופש יחידה יכולה להיות, למשל, הזזה של נקודה בכיוון מסוים. העתקה כזו נתונה לפי, עבור וקטור כיוון \ (x_0,y_0) קבוע, ופרמטר \ t.
העתקה אחרת תהא סיבוב הנקודה בזווית \ \theta\ כלשהי עם כוון השעון. העתקה כזו נתונה לפי .
שתי ההעתקות האלה משמרות בין היתר אורכים (של קטעים), שטחים זוויות בין קטעים.
החבורה הנוצרת על ידי שתי ההעתקות הנ"ל היא בעלת 3 דרגות חופש (מקדמי ההזזה בכל אחד מהצירים וזווית הסבוב). ההעתקות בחבורה זו נקראות העתקות אוקלידיות או איזומטריות.
יש המוסיפים להעתקות האוקלידיות גם שיקוף סביב ציר מסוים, אך לא מוסיפים דרגות חופש מכיוון שאיבר זה מגדיל את החבורה רק פי 2.
העתקה אחרת בעלת דרגת חופש יחידה היא סילום (scaling) של נקודה ביחס לראשית הצירים. העתקה כזו נתונה לפי, עבור פרמטר \ k.
הוספת שתי דרגות חופש תוביל אל המשפחה הבאה בהיררכיה.
דרגת חופש ראשונה תווסף על ידי הכפלת כל אחד מהצירים במקדם שונה. בין היתר נתן לקבל מהעתקה זו שיקוף סביב אחד הצירים, למשל על ידי.
דרגת חופש שנייה היא על ידי פעולה הגזירה (shear), ומשמעה הוספת גורמים מהקואורדינטה האחת לקואורדינטה האחרת. הרכבה של סיבוב ב-90 מעלות ושל שיקוף תניב העתקה המחליפה בין הקואורדינטות. לכן, הרחבת חבורת העתקות הדמיון בשתי דרגות החופש הנ"ל, תאפשר גם העתקה מהסוג.
כך מתקבלת חבורת ההעתקות האפיניות. ההעתקות בחבורה זו משמרות מקביליות של ישרים (מעתיקות ריבוע למקבילית) ויחס בין שטחים. העתקה ליניארית היא מקרה פרטי של העתקה אפינית, ובה כאשר מקדמי ההזזה מאופסים. לכן, יצוג מטריציוני של העתקה אפינית בקואורדינטות הומוגניות מכיל מטריצה מסדר 2x2 ווקטור הזזה. בדומה להעתקות ליניאריות, שטח המקבילית המתקבלת מהעתקה אפינית על ריבוע שוה לשטח הריבוע המוכפל בדטרמיננטה של המטריצה.
חבורת ההעתקות הפרויקטיביות היא בעלת שמונה דרגות חופש (כל המטריצות מסדר 3x3 עד כדי קבוע). היא אינה משמרת זוויות ואף לא יחס בין אורכים. היא מעתיקה ישרים לישרים ונקודות לנקודות, ומשמרת חילה של ישרים בנקודות. גודל נוסף הנשמר על ידי ההעתקה הוא יחס כפול, שהוא למעשה יחס בין יחסים של אורכים.
לנצ'יה טריקאפה
לנצ'יה טריקאפה (באיטלקית: Lancia Trikappa) היא מכונית סלון בסגנונות: "טורפדו" ("Torpedo (car)" ו-"Coupe de Ville" ) מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה אשר יוצרה בין השנים 1922–1925.
יצרנית הרכב לנצ'יה
לנצ'יה (איטלקית: Lancia, מבוטא לנצ'ה) היא חברה איטלקית לייצור מכוניות המהווה מאז שנת 1969 חטיבה בתאגיד פיאט. היא הוקמה בשנת 1906 על ידי וינצ'נזו לנצ'יה. מכוניות החברה הצטיינו בחדשנות הנדסית, פאר וביצועים וזכו להצלחות באירועי ספורט מוטורי. החל משנות ה-90 של המאה ה-20 מוצבו דגמי לנצ'יה כדגמי יוקרה בקבוצת פיאט.
דוד שיץ
דוד שיץ (5 באוגוסט 1941 – 14 ביולי 2017) היה סופר, תסריטאי ומפיק ישראלי.
ביוגרפיה
דוד שיץ נולד בברלין בשם דיטמר-אינגברט מילנר-באואר-שיץ (Schütz). הוריו היו לגאה בראון ורודולף באואר. עלה לישראל עם אחיו הגדול אפרים בשנת 1948 במסגרת עליית הנוער. את מרבית שנות נעוריו העביר בכפר הנוער ניצנים וחוויותיו שם סיפקו השראה לכתיבתו. לאחר שירות בחיל התותחנים למד לתואר בוגר בהיסטוריה ובפילוסופיה, באוניברסיטה העברית, ולתואר מוסמך בהיסטוריה. את עבודת המאסטר שלו על בלדווין הרביעי כתב תחת הדרכתו של פרופסור יהושע פראוור. במהלך כתיבת עבודת דוקטורט החליט לשנות את ייעודו המקצועי ולהפוך להיות סופר.
במכון "הקשרים" שבאוניברסיטת בן-גוריון בנגב הקימו בנותיו ארכיון המכיל את כתבי המקור של ספריו ומידע רב לגבי יצירתו הספרותית והקולנועית.
לדוד שיץ נולדו שתי בנות מאשתו הראשונה ציפי שיץ, ובת מחמוטל פרת.
ב-14 ביולי 2017 נפטר שיץ, בגיל 76, לאחר מחלה ממושכת.
אברהם בן דוד יצחקי
רבי אברהם בן דוד יצחקי (תכ"א, 1661 - י"ג בסיוון תפ"ט, 1729) היה הראשון לציון בשנים 1715–1722. מחבר שו"ת זרע אברהם.
ביוגרפיה
נולד בשנת 1661 בירושלים (יש הסוברים שנולד בחברון). אביו ר' דוד יצחקי היה רבה הראשי של ירושלים, וסבו מצד אמו היה ר' אברהם אזולאי. בנעוריו למד בישיבות ירושלים בהם ישיבת בית יעקב. והיה תלמידם של ר' משה גאלנטי (השני) ור' ישראל יעקב חגיז, וכן למד את חכמת הקבלה עם אבי אמו של החיד"א, רבי יוסף בייאליר. בין חבריו ללימודים היו ר' חזקיה די סילוה ור' משה חיון. חותנו הוא הרב אברהם ישראל זאבי רבה של חברון שהיה גם בן דודו ומחותנו.
בבגרותו מונה לעמוד בראש ישיבה בירושלים. בין תלמידיו נמנים, ר' יצחק הכהן רפפורט, ר' משה חגיז, ר' יצחק זרחיה אזולאי, רבי ישראל מאיר מזרחי ור' משה ישראל. בשנת תס"ח (1709), כאשר מצבם הכלכלי של יהודי ירושלים התדרדר, יצא כשד"ר לשליחות בין הקהילות היהודיות באזור טורקיה, איטליה והולנד. באותה שנה הוציא מכתב גינוי נגד תומך השבתאות נחמיה חיון. הוא ניצל את נסיעותיו בין הקהילות השונות לא רק כדי לגייס תרומות עבור היישוב היהודי בארץ ישראל, אלא גם כדי להאבק בגילויים המתחדשים של התנועה השבתאית. באיזמיר בשנת ת"ע אף שכנע את הקהילה המקומית לשרוף את ספריהם של השבתאים ולהוקיעם. בסלוניקי בשנת תש"א (1711) עשה תעמולה רבה כדי לשכנע את הקהילה להוקיע את נחמיה חיון. ר' יעקב עמדין (היעב"ץ), מתנגד שבתאות ידוע, התלהב מאישיותו של ר' אברהם לאחר שפגש בו באמסטרדם ותיאר אותו כ
בשנת תע"ו שב לירושלים וחזר ללמד תורה. בין תלמידיו נמנו ר' משה חגיז, חתנו, ר' רפאל יצחק זרחיה אזולאי (אביו של החיד"א) ועוד. הוא חיבר מספר חיבורים הלכתיים, ביניהם נדפס ספר השו"ת הגדול שלו "זרע אברהם". מתוך כתביו שנותרו בכתב יד כלולים חיבור גדול על הרמב"ם, על הלכות גיטין וכן חידושים על השולחן הערוך.
מחיבוריו
כתב חיבור גדול על הרמב"ם וכן חיבורים על יורה דעה, מסכת גיטין, וספרי שאלות ותשובות אך רובם לא הודפסו.
וודו דאדי
יותם ג'ונתן רבינו (נולד ב-23 ביוני 2000), הידוע בשם הבמה "וודו דאדי", הוא זמר, ראפר, מוזיקאי, מפיק מוזיקלי ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה
רבינו נולד בתל אביב-יפו, בן בכור לארנת וקינן. בילדותו למד בבית הספר הדמוקרטי ביפו, ובתיכון א' לאמנויות תל אביב. במקביל ללימודים, שיחק יותם במערכונים של קבוצת הסטנד-אפ "כל מה שמצחיק בעולם", וביניהם בסרט הקצר "המחברת הסגורה" אשר זכה לפופולריות רבה.
קריירה מוזיקלית
בשנת 2015, בזמן שהיה בתיכון, החל להוציא מוזיקה ב-SoundCloud תחת השם "וודו דאדי".
בשנת 2020 הוציא יחד עם אביה את המיני-אלבום "אוסף שירים שכבדים מידי לענן", שבו התארח גם שי טרא ליטמן. בהמשך השנה הוציאו השניים עוד שני סינגלים, אשר אחד מהם כלל שני שירים.
בשנת 2021 הוציא את הסינגל "הלו!" אשר כלל דגימה מהשיר "הכל זהב". כחודש לאחר מכן, הוציא את הסינגל "המקסימום" אשר עסק במשבר הקורונה מנקודת מבטו. בהמשך לקו הדגימות משירי משוררים, "המקסימום" כלל דגימה מהשיר "השר משה מונטיפיורי" שגם הוא נכתב על ידי חיים חפר. שני השירים הללו תחמו את האלבום אשר הוציא בשנה העוקבת.
בשנת 2022 הוציא את הסינגל "3:39", אשר נכלל באלבום "תן בראש וודו דאדי" שיצא כחודש לאחר מכן. אלבום זה היה אלבום הסולו הראשון של וודו דאדי, והתארחו בו אביה ושי ליטמן. גם השירים באלבום זה אופיינו בדגימות משירי משוררים.
חיים אישיים
משנת 2022 בזוגיות עם השחקנית אלונה סער.
יחסי מלטה–פקיסטן
יחסי מלטה–פקיסטן הם היחסים הבילטרליים בין מלטה לפקיסטן.
סקירה כללית
פקיסטן ומלטה כוננו יחסים דיפלומטיים בינואר 1966. לאף אחת מהמדינות אין שגריר תושב. בספטמבר 2015 פתחה פקיסטן קונסוליית כבוד באטרד. שתי המדינות חברות מלאות בחבר העמים הבריטי.
שיתוף פעולה בילטרלי
פגישות דו-צדדיות תמיד הדגישו את הצורך בהגברת שיתוף הפעולה המסחרי והכלכלי, בעיקר באמצעות עידוד חילופי משלחות סחר. בפגישה בוולטה ב-2007 בין שרי החוץ בהתאמה, הסכימו שתי המדינות "להמשיך את שיתוף הפעולה המתמשך בין שתי המדינות באו"ם ובפורומים בינלאומיים אחרים וכן בדקו את הקשרים הבילטרליים במטרה לחזק את היחסים בין פקיסטן לבין מלטה בכל התחומים, במיוחד מסחר והשקעות".
פקיסטן גם ביקשה את תמיכתה של מלטה ביוזמה של פקיסטן לגישה שוויונית לשוק לאיחוד האירופי באמצעות הסכם סחר חופשי או מנגנון דומה.
הצורך לקחת את היוזמה הדהד גם במהלך פגישתו של ראש ממשלת מלטה ג'וזף מוסקט עם מקבילו הפקיסטני, נוואז שריף, בשולי ישיבת ראשי הממשל ה-24 של חבר העמים (CHOGM) במלטה בנובמבר 2015.
תעופה
חברת התעופה הלאומית של מלטה, אייר מלטה, הוקמה בשנות ה-70 בעזרתה ומומחיותה של פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס (PIA). באותה תקופה, ממשלת מלטה עשתה מספר ניסיונות להקים חברת דגל לאומית בסיוע אפשרי של חברת תעופה זרה מבוססת.
לפיכך, PIA יצאה עם תנאי החוזה הנוחים ביותר ועם תחילתה, הציעה להשקיע 20% במניות. PIA סיפקה צוות ניהול אשר ינהל את חברת התעופה מראשיתה. הדור המוקדם של טייסי אייר מלטה, כמו גם מהנדסי טיסה וקרקע, חייבים את ההכשרה והידע הראשוני שלהם ל-PIA. קבוצות הטירונים הראשונות נשלחו לפקיסטן שם עברו הכשרה מקיפה. שני מטוסי בואינג 720 הוחכרו גם מ-PIA לתקופה של חמש שנים. בשנת 1973, PIA הקצתה מנהל כללי וארבעה מנהלים בכירים לאייר מלטה שיהיו אחראים על השיווק, המימון, הטיסה והפעילות הקרקעית של חברת התעופה.
סחר בבני אדם
בשנת 2002, אזרח מלטזי ממוצא פקיסטני נידון לשבע שנות מאסר במלטה. הוא נמצא אשם בחטיפת 11 תינוקות פקיסטניים שהובאו למלטה לאימוץ.
מאוחר יותר ב-2009, דווח בהרחבה כי רשת סחר בבני אדם פקיסטנית הקימה עסק מצליח במלטה למתן מסמכים בלתי חוקיים לפקיסטנים המבקשים להיכנס ליבשת אירופה. מלטה היא נקודת מעבר מרכזית הלאה לקצה הדרומי של איטליה וספרד. גם סוכנות החקירות הפדרלית של פקיסטן (FIA) אישרה את דרכי הפעולה.
רשת הסחר הזו הביאה בסופו של דבר למעצרים נרחבים. בדצמבר 2002, סירה שהובילה כ-110 פקיסטנים חסרי תיעוד נעצרה על ידי צבא מלטה והנוסעים הבלתי חוקיים נעצרו במסגרת חוק ההגירה. קרובי משפחה של העצורים הפצירו בממשלת פקיסטן לספק סיוע קונסולרי וסיוע אחר.
גיוס כספים לנפגעי שיטפונות
לאחר השיטפונות בפקיסטן ב-2010, ארוחת ערב זכתה בפטרונות של נשיא מלטה לתמיכה וכאות סולידריות עם הקורבנות. יוזמת תמיכה זו בשיטפונות צוטטה כ"ציון דרך בהיסטוריה של יחסי פקיסטן ומלטה". מאז אורגנו מספר גיוסי כספים על ידי חברי האליטה הפוליטית, המגזר התאגידי ותעשיית הבידור של מלטה. נתון משמעותי נוצר כתוצאה ממסע תרומות ביולי 2016 עבור קורבנות המבול שפקד את צפון פקיסטן.
1920 במדע
רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1920.
מכון הרדג
מכון הַרְדֶג הוא מבנה טמפלרי המצוי במושבה הגרמנית בחיפה. המבנה, המצוי כיום ברחוב מאיר רוטברג 5–7, הוקם על ידי גיאורג דוד הרדג, מנהיג הטמפלרים ומייסד המושבה הגרמנית הראשונה בארץ (המושבה שבחיפה). הבית נבנה במטרה לשמש מוסד חינוכי של המושבה, וכבית ספר חקלאי. המבנה נבנה בשנת 1870 ושימש בתחילה כבית ספר חקלאי מקצועי, לאחר מספר חודשים הוסב כבית הדרכה למורי דרך עד שנת 1874 עת שפרש הרדג מן התנועה הטמפלרית. המבנה הושכר לנזירות גרמניות קתוליות (ממנזר האחיות הבורומאיות לפי קארלו בורומאו (גרמנית: Karl Borromäus) והבניין החל לשמש כבית חולים. לאחר 1948 המבנה הושכר לפטריארך הלטיני, ושימש כפנימייה נוצרית קתולית. כיום (2008), פועל במקום גן ילדים של מסדר הנזירות האיטלקי השייך לעדה הקתולית (לטינית) בחיפה, המפעיל גם את בית ספר נזירות כרמלית ואת המוסד החינוכי "הלב הקדוש".
המבנה בנוי בצורת צלב, ומצויים בו אולם גדול (אשר נועד לשמש חדר אוכל במבנה) וחדרי כיתות.
אברהם אצלאן
הרב אברהם אצלאן (נולד בה'תרט"ז, 1855–1856 - נפטר בה'תש"ח, 1947–1948) שימש כראב"ד וכחכם באשי האחרון בבגדאד.
ביוגרפיה
נולד לרב אברהם יהודה. החל דרכו במסחר, ובמקביל למד מספר שעות תורה מידי בוקר. לאחר מכן, הרב החל ללמוד בישיבת הרב שלמה משה לנייאדו והפסיק לעבוד במסחר.
אריה גוראל
אריה גוראל (20 בנובמבר 1918 – 28 באוקטובר 2007) היה ראש עיריית חיפה בשנים 1978–1993. מהנדס חשמל במקצועו.
ביוגרפיה
בשנת 1978 נבחר גוראל לראשות עיריית חיפה. הוא פעל להקמת רכבל חיפה וטיילת בת גלים בשכונת בת גלים. בתקופת כהונתו הוקמו תחנות לניטור זיהום האוויר, חודשה פעילות הכרמלית וכן נבנו המדרחוב ברחוב נורדאו וטיילת לואי במרכז הכרמל. ב-1986 הוענק לו אות לגיון הכבוד של ממשלת צרפת על טיפוח היחסים בין חיפה לצרפת ומרסיי.
אחרי סיום כהונתו, הוגש נגדו כתב אישום על מרמה והפרת אמונים והוא זוכה מכול וכול.
גוראל פרסם מספר מאמרים בנושא קליטת גלים אלקטרומגנטיים מעבר לאופק.
אריה גוראל נפטר ב-28 באוקטובר 2007 לאחר מחלה קשה ונטמן בחלקת ראשי העיר בבית העלמין חוף הכרמל. הותיר אחריו את רעייתו מרים, ארבע בנותיו ונכדים. באוגוסט 2020 נחנכה טיילת גוראל על שמו בחוף בת גלים.
יחס כפול
בהינתן רביעיית נקודות (a,b,c,d) במישור (הממשי או המרוכב), היחס הכפול ביניהן מוגדר בנוסחה:. שמו של היחס הכפול מגיע מכך שהוא מתאר את היחס בין היחס ובין היחס.
היחס הכפול הוא שמורה של העתקת מביוס ושל העתקות פרויקטיביות.
בגלל האופי הסימטרי של ביטוי היחס הכפול, תמורות בין ארבע הנקודות (a,b,c,d) יניבו לכל היותר שישה ערכים שונים של היחסים הכפולים ביניהן. למשל, אם נחליף את (a,b,c,d) ב-(b,a,d,c) נקבל את הביטוי, השווה ליחס הכפול המקורי.
ככלל, בהינתן רביעיית נקודות בעלת יחס כפול \lambda, שינוי סדר הקואורדינטות בה יניב את הערכים הבאים:
היחס הכפול בגאומטריה פרויקטיבית
ליחס הכפול ישנה הגדרה שונה ושקולה בגאומטריה פרויקטיבית: יהיו
ארבע נקודות על הישר הפרויקטיבי. כן תהיה T העתקה פרויקטיבית המקיימת T(a)=\infty, T(b)=0 ו־T(c)=1. היחס הכפול בגאומטריה פרויקטיבית מוגדר להיות T(d).
הוכחת השקילות
כמו את c, ניתן לבטא גם את d כצירוף ליניארי:. מכך נובע:
באמצעות נוסחת קרמר ניתן לקבל ביטויים מפורשים למקדמים α, β, γ ו־δ, ומהם לקבל את השקילות בין שתי ההגדרות.
פריקת כתף חוזרת
פריקת כתף חוזרת (באנגלית: Iamerovichial Dislocation) היא מצב בו מסיבות שונות הכתף רגישה, ועלולה להיגרם פריקת כתף גם מתנועות פשוטות (בשונה מפריקה חד פעמית המתרחשת בעיקר כתוצאה מטראומה חיצונית).
מכניקה
לרוב נוצר שבר דחיסה של ראש הזרוע בחלק האחורי - עליון (שבר היל-זקס - Hill Sachs Lesion). שבר הדחיסה של ראש הזרוע נגרם מלחץ שמפעילה העצם הקשה של הגלנואיד על העצם הרכה יותר של ראש הזרוע.
לעיתים אף נגרם נזק לחלק העליון של הטבעת הסחוסית באזור אחיזת הגיד הארוך של השריר הדו ראשי (ביספס). נזק זה נקרא SLAP (Superior Labrum Anterior to Posterior).
מניעה
כדי להקטין את הסיכוי לפריקות חוזרות ניתן לבצע ניתוח או פרוצדורה פולשנית זעירה לתיקון נזק ברצועות באזור. בנוסף, למטופלים מבוגרים, למטופלים בעלי פציעה היקפית מורכבת במיוחד או למטופלים שפריקותיהם קלות במיוחד, לעיתים קרובות יוצע טיפול שמרני בפיזיותרפיה. טיפול כזה מחזק את שרירי עוטף הכתף של המטופלים והם יכולים לשמש כתמיכה אלטרנטיבית לכתף ולהקטין את הסיכוי לפריקה חוזרת. טיפול פיזיותרפיה כזה מהווה גם חלק מהשיקום מהניתוח המוזכר לעיל.
בנוסף, במקרים יוצאי דופן מוחלף לפעמים מפרק הכתף של המטופל בשתל שמקטין את סיכויי הפריקה.
גורמי סיכון
ככל אדם שפרק כתף פעלתן יותר, כן גוברים הסיכויים לפריקות חוזרות וכתוצאה מכך גדל הצורך בניתוח למניעתן.
טלי למקוף
טלי למקוף (נולדה בשנת 1997) היא שחיינית ישראלית. היא אלופת ישראל 3 פעמים ברציפות במשחה ל-1500 מטר חופשי ואלופת ישראל בשחייה במים פתוחים שנתיים ברציפות. היא שיאנית ישראל הנוכחית (2015) במשחה ל-400 מטר חופשי (בריכת 25 מטר).
ביוגרפיה
למקוף גדלה בקיבוץ יקום. היא שוחה מגיל 8 וכיום מתאמנת בקבוצת הפועל דולפין נתניה בהדרכת עדי ולפמן.
2010
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 2010 סיימה למקוף במקום שביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 18:51.47 דקות.
2011
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2011 זכתה למקוף במדליית כסף במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 17:49.25 דקות, אחרי מרדית בודנר מהפועל ירושלים (17:17.48 דקות) ולפני אפרת רוטשטיין מירושלים רבתי (17:59.82 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 9:27.13 דקות, במקום תשיעי במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:34.94 דקות ובמקום עשירי במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:26.69 דקות.
באליפות ישראל הראשונה ל-5 ק"מ בבריכה, שנערכה במכון וינגייט ב-2 בדצמבר אותה שנה זכתה למקוף במדליית זהב בתוצאה של 1:01:38.43 שעות.
אלופת ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי 2012 בהיותה בת 15, זכתה למקוף בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 17:38.91 דקות, לפני יעל דניאלי מפארק מים רעות (17:47.39 דקות) ומרטינה מרקס ממכבי קריית אונו (17:47.80 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 9:14.87 דקות, אחרי מרטינה מרקס (9:13.66 דקות) ויעל דניאלי (9:14.54 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 9:31.81 דקות ובמקום עשירי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:28.55 דקות.
אלופת ישראל בשחייה במים פתוחים
במסגרת גביע העולם בשחייה במים פתוחים אשר נערך זו השנה השנייה באילת במרץ 2013 זכתה למקוף בתואר אלופת ישראל בשחייה במים פתוחים למרחק של 10 ק"מ בתוצאה של 2:08:33.30 שעות, לפני רותם עמית (2:09:59.85 שעות) ורותם שמרון 2:12.22.00 שעות.
בתחרויות השחייה של המכביה התשע-עשרה שנערכו ביולי אותה שנה השתתפה למקוף בתחרויות הנוער וזכתה במדליית זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:22.14 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:07.89 דקות ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:27.42 דקות. שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה היא זכתה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב בפעם השנייה ברציפות, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 17:27.62 דקות (השיא הנוכחי), לפני יעל דניאלי (17:37.05 דקות) ורוני בווה מהפועל ירושלים (17:42.58 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:08.36 דקות, אחרי מרטינה מרקס (9:07.07 דקות) ולפני רוני בווה (9:11.23 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:22.32 דקות, אחרי מרקס (4:20.92 דקות) ולפני בווה (4:27.53 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:07.88 דקות.
2014
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בפברואר 2014 זכתה למקוף במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 2:19.11 דקות, אחרי נסטיה קורוטקוב חברתה לאגודה (2:16.72 דקות) ולפני יהודית עיני מהפועל ירושלים (2:20.31 דקות). נוסף לכף, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:53.40 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:18.53 דקות ובמקום 15 במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אישי חדש של 2:46.13 דקות.
במסגרת סבב אירופה בשחייה במים פתוחים שנערך באילת באפריל אותה שנה, זכתה למקוף בתואר אלופת ישראל בשחייה במים פתוחים.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט אותה שנה זכתה למקוף בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בפעם השלישית ברציפות, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 17:25.97 דקות, לפני יעל דניאלי (17:43.88 דקות) ושירז גלעדי חברתה לאגודה (18:00.04 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:10.40 דקות, אחרי ג'סיקה אנטילס מהפועל ירושלים (9:01.31 דקות) ומרטינה מרקס (9:09.28 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:28.49 דקות.
שיאנית ישראל (בריכת 25 מטר)
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בסוף דצמבר אותה שנה זכתה למקוף בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 4:13.51 דקות, לפני ג'סיקה אנטילס ( 4:15.51 דקות) ויעל דניאלי (4:22.90 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב באישי בתוצאה של 4:47.44 דקות, לפני יעל דניאלי (4:50.47) ושירז גלעדי (4:53.90 דקות). שיא זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי אנדראה מורז (4:07.21 דקות)
Stay the Night
Stay the Night (בעברית: תישאר ללילה) הוא שיר של הדי ג'יי והמפיק הרוסי-גרמני זד, מתוך מהדורת הדלוקס של אלבום אולפן הבכורה שלו, Clarity. בשיר אף משתתפת היילי ויליאמס, הסולנית של להקת הרוק האמריקאית, פאראמור. השיר נכתב על ידי זד, ויליאמס, בנג'מין אלי האנה, וקארה פיי. "Stay the Night" פורסם למכירה דיגיטלית ב-10 בספטמבר 2013, תחת חסותה של חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס, כסינגל המוביל של מהדורת הדלוקס של Clarity, והסינגל הרביעי בסך הכל מהאלבום.
מבקרים השוו את השיר לבלדת האלקטרו-האוס הקודמת של זד, "Clarity", כאשר אחד מהם קבע כי "Stay the Night" מוכן ל-"פופ רדיו". ב-Digital Spy נאמר כי השיר היה "אלקטרו דאנס מיוזיק כללי".
הסינגל הגיע למקום הראשון במצעדי הבילבורד: הוט דאנס-קלאב וכן דאנס/מיקס שואו איירפליי ב-7 בדצמבר 2013.
ארתור אדינגטון
סר ארתור סטנלי אדינגטון (באנגלית: Sir Arthur Stanley Eddington; 28 בדצמבר 1882 – 22 בנובמבר 1944) (OM) היה אסטרופיזיקאי אנגלי במחצית הראשונה של המאה ה-20 וכיהן כפרופסור לאסטרונומיה באוניברסיטת קיימברידג'. בהירות אדינגטון, הגבול הטבעי לבהירות נראיתם של כוכבים, או של אנרגיה הנוצרת על ידי ספיחה על עצם קומפקטי, נקרא על שמו. יש המחשיבים אותו לראשון האסטרופיזיקאים.
אדינגטון תרם תרומה משמעותית לקידום תורת היחסות. בגלל מלחמת העולם הראשונה שובשה התקשורת בין מדענים במדינות המעורבות במלחמה ובפרט בין גרמניה ובריטניה. המאמרים המכוננים של תורת היחסות הכללית, הועברו מגרמניה, בה שהה אלברט איינשטיין, דרך הפיזיקאי ההולנדי וילם דה סיטר, לאדינגטון, שנעשה אחד מחסידיה הראשונים של תאוריה זו. אדינגטון כתב מספר מאמרים אשר בישרו והסבירו את תורת היחסות הכללית של איינשטיין לעולם דובר-האנגלית, והוא מוכר בזכות פירושיו והסבריו הפופולריים. בנוסף, עמד על כך שניתן לבחון את תוקפה של התורה בעת ליקוי חמה מלא. אדינגטון ערך מסע תצפית ליקוי חמה בשנת 1919, מסע שהתפרסם כמספק את אחד האישורים הראשונים לתורת היחסות, אם כי למעשה התוצאות שהשיג היו רחוקות מלהיות חד משמעיות. היה נשיא האיגוד האסטרונומי הבינלאומי (1938– 1944).
אסטרונומיה
בינואר 1906, אדינגטון הוצע כמועמד לתפקיד עוזר ראשון לאסטרונום הראשי במצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ'. הוא עזב את קיימברידג' בחודש שלאחר מכן. בתור משימתו הראשונה, הוטל עליו ניתוח הפרלקסה של ארוס 433 לפי סדרת לוחות צילום אשר החלה מ-1900. לשם כך הוא פיתח מודל סטטיסטי חדש בהתבסס על הסחיפה הנראית של שני כוכבי רקע, עבודה שזיכתה אותו בפרס סמית' ב-1907.
הפרס זיכה אותו בחברות בטריניטי קולג'. בדצמבר 1912, ג'ורג' דרווין, בנו של צ'ארלס דרווין, נפטר בפתאומיות ובתחילת 1913, אדינגטון קודם כדי להחליפו במשרת פרופסור בכיר לאסטרונומיה. מאוחר יותר באותה שנה, רוברט בול, אשר החזיק במשרת הפרופסור הבכיר, נפטר גם הוא ואדינגטון הפך להיות מנהל מצפה קיימברידג' בשנה שלאחר מכן. זמן קצר לאחר מכן הוא הפך לחבר בחברה המלכותית.
אדינגטון חקר את פנים הכוכבים באופן תאורטי, ופיתח את התובנות האמיתיות הראשונות של תהליכים המתרחשים בכוכבים. מחקרו החל ב-1916 בחיפוש אחר הסבר פיזיקלי אפשרי למשתנים קפאידיים. תחילה הוא הרחיב את עבודתו המוקדמת של קרל שוורצשילד על לחץ קרינה במודלי אמדן פוליטרופיים. מודלים אלה טיפלו בכוכב ככדור גז אשר הוחזק כנגד כוח הכבידה על ידי לחץ תרמי פנימי, ואחת מתוספותיו החשובות של אדינגטון הייתה להראות כי לחץ קרינה הוא הכרחי על מנת למנוע קריסה של הכוכב. הוא פיתח את המודל שלו למרות מודעות לחוסר ידע בסיסי בהבנת שקיפות ותהליך יצירת האנרגיה בכוכבים. עם זאת, תוצאותיו אפשרו חישוב טמפרטורה, צפיפות ולחץ בכל נקודה בתוך כוכב, ואדינגטון טען שהתאוריה שלו כה שימושית להמשך מחקר אסטרופיזיקלי, שיש צורך לקבלה למרות היותה מבוססת על פיזיקה שלא הייתה מקובלת לחלוטין. באותו תחום, ג'יימס ג'ינס תרם את ההצעה החשובה כי חומר כוכבי יהיה בהכרח מיונן, אך זה היה הסוף לשיתוף הפעולה ביו השניים, אשר התפרסמו בוויכוחיהם הנמרצים.