cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hannah Montana (פסקול)
הצלחה מסחרית
במהלך שבוע ה-25 באוקטובר, תחזיות המכירה הראשוניות זיהו את הפסקול, The Black Parade של להקת My Chemical Romance, ו-Once Again מאת ג'ון לג'נד כתקליטים הסבירים ביותר שיגיעו למקום הראשון בבילבורד 200. ב-1 בנובמבר הופיע הפסקול לראשונה במקום הראשון עם מכירות של 286,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. בכך, התקליט הפך לפסקול הטלוויזיה הראשון שהופיע בראש המצעד ולפסקול הרביעי של חברת וולט דיסני שהופיע לראשונה בעשירייה הפותחת במצעד. הוא נותר במקום הראשון בשבוע שלאחר מכן עם מכירות של 203,000 עותקים. יתר על כן, הפסקול הפך לראשון מבין חמישה אלבומיה של סיירוס שהגיעו למקום הראשון בארצות הברית, אחריו הגיעו Hannah Montana 2: Meet Miley Cyrus, Breakout ו-Bangerz. בסופו של דבר הוא הגיע לתואר פלטינה משולשת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA). נכון לינואר 2014, הפסקול מכר 3,736,000 עותקים בארצות הברית, והפך לפסקול הטלוויזיה השני הנמכר ביותר אחרי High School Musical עם 4,878,000 עותקים שנמכרו. בינלאומית, הפסקול זכה להצלחה מתונה במצעדי פזמונים לאומיים. הוא הגיע למקום 10 במצעד האלבומים הקנדיים, והגיע למעמד זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי. הוא הגיע למקום 23 במצעד האלבומים המקסיקני, שם הגיע מאוחר למעמד אלבום זהב. באירופה, הפסקול הגיע למקום 14 במצעד הספרדי. בנוסף, הוא קיבל תואר של אלבום זהב בבריטניה. נכון לשנת 2014, הפסקול מכר 3.74 מיליון מיליון עותקים בארצות הברית.
לדבר עם זרים
לדבר עם זרים: לדבר עם זרים: מה כדאי שנדע על אנשים שאיננו מכירים (באנגלית: Talking to Strangers: What We Should Know about the People We Don't Know ) הוא ספר שנכתב על ידי העיתונאי הקנדי מלקולם גלדוול, ובוחן את הבעיות בכלים ובאסטרטגיות שאנו משתמשים בהם כאשר אנחנו מנסים להבין אנשים שאיננו מכירים.
תקציר
הספר חוקר את ההנחות שאנשים מניחים כשהם מדברים עם אנשים שהם לא מכירים. כדי להוכיח את דבריו, גלדוול חוקר מגוון אירועים ונושאים, כולל מעצרה ומותה של סנדרה בלנד; האינטראקציות של ראש ממשלת בריטניה נוויל צ'מברלין עם אדולף היטלר; שערוריית ההתעללות המינית של לארי נסאר; החפרפרת הקובנית אנה מונטס; שערוריית ההשקעות של ברני מיידוף; סיפורו של ג'רי סנדוסקי; משפטה של אמנדה נוקס; פרשת האונס של ברוק טרנר; מותה של סילביה פלאת' ועוד.
הספר בנוי על תיאוריית ברירת המחדל של הפסיכולוג והפרופסור ללימודי תקשורת טימותי ר. לוין, תיאוריה שלפיה בני אדם מטבעם בוטחים לא רק באנשים או בטכנולוגיה, אלא בכל דבר. לפעמים סוג זה של התנהגות, חוסר ההבנה אחד של השני, מוביל לתוצאות הרות אסון וטרגיות, כפי שהרחיב גלדוול בסיפורים שהוא מביא. גלדוול מציין כיצד ישנן סיבות חברתיות-אבולוציוניות מדוע אנו סומכים על אחרים יותר מאשר אנו חושדים בהם. גלדוול טוען כי אי-אמון יהיה הרה אסון וכי עלינו "לקבל את גבולות היכולת שלנו לפענח זרים".
טייסת 254
טייסת 254 (מכונה גם טייסת "מרכז המדינה") הייתה טייסת מטוסי קרב בחיל האוויר הישראלי. טרם סגירתה, הפעילה הטייסת מטוסי כפיר C-1, והייתה מוצבת בבסיס חצור.
היסטוריה
הטייסת הוקמה באמצע שנת 1980 בבסיס חיל האוויר איתם, ואוישה בעיקר על ידי אנשי מילואים שהגיעו אליה מהטייסות 253 ו-117, אליהם הצטרפו אנשי קבע מעטים מטייסת 253 שעמדו לסיים את תקופת שרותם ובחרו שלא לעבור הסבה למטוסי ה"נץ". בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים ופינוי בסיס איתם, עברה הטייסת ב-25 באפריל 1982 למשכנה החדש בבסיס חצור.
מפקד הטייסת הראשון היה אל"ם גיורא אבן.
יעודה ומשימותיה של הטייסת היו:
באמצע שנת 1982, קלטה הטייסת את מטוסי ה"כפיר C-1" של טייסת 109, כאשר זו האחרונה קיבלה את מטוסי ה"כפיר C-2". מטוסי המיראז הוצאו מהסד"כ ונמכרו. בשנת 1984 החלה הטייסת להעביר את מטוסי הכפיר שלה לתעשייה האווירית במטרה להכינם למכירה וחלקם להחכרה לארצות הברית. הטייסת נסגרה בשנת 1985, מיד לאחר שהועברו כל מטוסיה.
מתיאס דה לוס סנטוס (קשר)
קריירה
דה לוס סנטוס שיחק במחלקת הנוער של פניארול, וב-7 ביוני 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת, בניצחון 3–1 על דפנסור ספורטינג.
ב-17 באוקטובר 2019 כבש צמד בתיקו 3–3 עם ראסינג קלוב. בשנת 2020 שיחק עם הקבוצה בגביע הליברטדורס.
באפריל 2021 הושאל לדפורטיבו מלדונדו, גם היא מליגת העל האורוגוואית, עד לתום העונה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-16 במאי 2021, בהפסד 2–4 לליברפול.
אמיק ביראם
אמיק ביראם (באנגלית: Amick Byram; נולד ב-24 בינואר 1955) הוא זמר טנור אמריקאי, והיה מועמד פעמיים לפרס גראמי.
ביוגרפיה
ביראם הוא יליד מחוז מק'לנן, טקסס, ביראם שר בלמעלה ממאה סרטים, כולל "נסיך מצרים" (משה), "שרק", "אלאדין", "היפה והחיה", "מלך האריות", "פוקהונטס", "הרקולס", "מולאן", "פוקהונטס 2: מסע לעולם חדש", :הדרך לאל דוראדו" וה"מטריקס".
ביראם שיחק בהפקות תיאטרון רבות, כולל פנטום האופרה, בברודוויי ובלוס אנג'לס, "עלובי החיים", "שדרות סאנסט" בתפקיד ג'ו גיליס (לצד גלן קלוז), "ישו כוכב עליון". בטלוויזיה הוא שיחק את איאן אנדרו טרוי, אביה של דיאנה טרוי בסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא", והופיע ב"משפחת סימפסון".
הוא נשוי לשחקנית והזמרת קסנדרה ביראם והוא אחיו של זמר הגוספל דני ביראם. ביראם הוא המפיק והמייסד של תיאטרון אמריקן קואסט. הוא בוגר אוניברסיטת אורל רוברטס.
אטלזאורוס
אטלזאורוס (שם מדעי: Atlasaurus; מילולית: "לטאת הרי האטלס") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד בן לקבוצה טוריאזאוריה, שחי בצפון אפריקה של היורה התיכון לפני 167.7 עד 164.7 מיליון שנה מזמננו.
האטלזאורוס היה בעל דמיון מסוים לברכיוזאורוס, אך קטן ממנו בהרבה ובעל מספר הבדלים במבנה השלד. הוא היה בעל 12 חוליות בעמוד השדרה, בעל גולגולת זקופה בעלת מבנה שיניים מעוגלות וקשיחות שהתאימו ללעיסת עלי מחטניים וציקסיים ששגשגו במשך היורה. הצוואר היה קצר יחסית, באורך 3.8 מטרים והזנב והגפיים היו ארוכים יחסית עם עצם ירך באורך 1.95 מטר. אורכו הממוצע של הדינוזאור הגיע ל-15 מטרים ומשקלו ל-22 טונות בממוצע.
דינוזאור זה התגלה ב-1999 בתצורת גויטיואה שבמרוקו, על האטלס הגבוה - החלק הגבוה ביותר בהרי האטלס. הממצאים תוארו בידי החוקרים Monbaron, Russell & Taquet והוא נקרא על שם הרי האטלס והסיומת "saurus" - לטאה. סוג זה הכיל מין בודד - Atlasaurus imelakei, שפירושו: ענק. במקור סברו שהוא סוג של צטיוזאורוס אך מבנה העצמות שלו היה שונה.
ולדימיר ארסנייב
ולדימיר קלאבדייביץ' ארסנייב (10 בספטמבר 1872 - 4 בספטמבר 1930) היה אוטודידקט, אתנוגרף, חוקר המזרח הרחוק ומזרחן צבאי שסיפר את מסעותיו בסדרת הספרים "לאורך חבל האוסורי" (1921) ו"דרסו אוזאלה" (1923) המספרים על מסעותיו הצבאיים לאגן האוסורי עם דרסו אוזאלה, צייד ילידי משנת 1902 עד 1907. הוא היה הראשון שתיאר מינים רבים של צמחייה סיבירית ואת אורחות החיים של עמים אתניים ילידים בסיביר ובמזרח הרחוק הרוסי. שירת בצבא האימפריה הרוסית במשך 26 שנה ושימש כפקיד למשימות מיוחדות שתחת המושל הכללי של אמור והוביל משלחות חקר רבות לאזור המזרח הרחוק הרוסי.
בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה, שימש תחת הממשלה הרוסית הזמנית כנציב לענייני ילידים של מחוז אמור. היה חבר מלא בחברה לחקר אמור, החברה הגיאוגרפית הרוסית הקיסרית, החברה הלאומית הגאוגרפית של וושינגטון, החברה המלכותית הגאוגרפית וארגונים מדעיים רבים אחרים.
כסופר, ארסנייב ידוע ברבים בזכות ספרי ההרפתקאות שלו "לאורך חבל האוסורי" ו"דרסו אוזאלה", המספרים על משלחותיו דרך הטייגה האוסורית יחד עם חברו ומדריכו, דרסו אוזאלה מבני השבטים הילידיים בסיביר. ספרים אלה, אפילו במהלך חייו של המחבר, זכו לפופולריות רבה ברוסיה ומחוצה לה, ומאוחר יותר אף היוו בסיס לסרטים עלילתיים. בין שאר יצירותיו הספרותיות של ארסנייב ניתן למנות את הסיפורים "דרך הטייגה" ו"בהרי סיחוטה-אלין".
למרות העובדה שלדימיר ארסנייב מעולם לא למד באוניברסיטה וסיים רק בית ספר לצוערים, באמצעות חינוך עצמי הוא הצליח להפוך לחוקר מוכשר. תחומי העניין המדעיים שלו היו מגוונים ונרחבים: הוא עסק בגאוגרפיה ואתנוגרפיה, קרטוגרפיה, סטטיסטיקה, ארכאולוגיה, גאולוגיה, הידרולוגיה, מטאורולוגיה ובלשנות.
המוקד העיקרי של מחקרו של ארסנייב היה אתנוגרפיה וארכאולוגיה. במשך שלושים שנה חקר ארסנייב את העמים הילידים של המזרח הרחוק, בעיקר שבטי החוג'ים. עם זאת, חלק נכבד מהמורשת המדעית שלו מעולם לא פורסמה, ולכן תרומתו למדע לא זכתה להערכה מלאה. העבודה המדעית העיקרית היא מונוגרפיה בת שני כרכים על אנשי אודגה "ארץ אודגה", המסכמת כמעט שלושים שנות מחקר אתנוגרפי שלו, ברם בשל מותו בטרם עת של המחבר, היא נותרה בלתי גמורה ולא פורסמה ובסוף שנות הארבעים של המאה העשרים נעלם כתב היד שלו ולא נמצא.
בשנים האחרונות לחייו היה ארסנייב נתון שוב ושוב להכפשות ולרדיפות אידאולוגיות קשות. הוא נרדף על ידי הרשויות הסובייטיות משום שהיה קצין בצבא הצאר ופרסומים מדעיים נדחו בהיעדר גישה מדעית מרקסיסטית-לניניסטית בעבודותיו. זמן קצר לאחר מותו של ארסנייב, הרדיפה שלו קיבלה אופי תכליתי. בהאשמה מופרכת של השתתפות ב"ארגון חבלה טנטי-מהפכני", שמנהיגו היה לכאורה ארסנייב עצמו, אלמנתו, מרגריטה ניקולאייבנה, נעצרה ולאחר מכן נורתה. רק בשנות הארבעים, אישיותו ויצירתו זכו להערכה מחודשת, כל ספריו העיקריים פורסמו מחדש ואוסף של שישה כרכים של יצירותיו יצא לאור לראשונה.
ראשית חיים
ארסנייב נולד בסנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית. אביו, שנולד כצמית, הפך למפקד רכבת מחוז מוסקבה. לאחר שרכש השכלה צבאית החל ארסנייב במסעותיו ליערות המזרח הרחוק. הוא חי בוולדיווסטוק בשנות מלחמת האזרחים הרוסית והיה קומיסר למיעוטים אתניים של הרפובליקה העצמאית של המזרח הרחוק. לאחר שהרפובליקה נבלעה בתוך רוסיה הסובייטית ב-1922 סירב ארסנייב להגר ונשאר בוולדיווסטוק.
עבודותיו
ארסנייב מפורסם בעיקר כמחבר ספרים רבים על מחקריו, כולל כ-60 יצירות על הגאוגרפיה, חיות הבר והאתנוגרפיה של האזורים שבהם טייל. ספרו המפורסם ביותר של ארסנייב, דרסו אוזאלה, הוא ספר זיכרונות של שלוש משלחות לטייגה האוסורית (יער) של צפון אסיה לאורך ים יפן וצפונה עד ולדיווסטוק. הספר נקרא על שמו של מדריך הטיולים של ארסנייב, יליד השבט האוסורי וננאי. בסופו של דבר עובד הספר לשני סרטים, האחד של הבמאי הסובייטי אגסי באבאיין בשנת 1961, והשני נוצר על ידי הקולנוען היפני אקירה קורוסאווה בשנת 1975. הסרט דרסו אוזאלה של קורוסאווה זכה באותה שנה באוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. הספר השלישי בטרילוגיה של ארסנייב, "בהרי סיחוטה-אלין", יצא לאור לאחר מותו ב-1937.
ספריו של ארסנייב תורגמו למספר שפות כולל אנגלית, גרמנית, צרפתית, ספרדית, יפנית ועוד. "טרילוגיית דרסו אוזאלה" תורגמה לראשונה ב-1924 לגרמנית כסט בן שני כרכים (In der Wildnis Ostsibiriens). בשנת 2016 תורגמה לאנגלית מהדורה לא מצונזרת של "לאורך חבל האוסורי" משנת 1921.
חיים אישיים
ארסנייב מת ב-1930 בוולדיווסטוק בגיל 57. אלמנתו, מרגריטה ניקולאייבנה ארסנייבה, נעצרה ב-1934 ושוב ב-1937 לאחר שהואשמה בהיותה חברה בארגון מחתרתי של מרגלים וחבלנים שבראשו עמד לכאורה בעלה המנוח. הדיונים בבית המשפט הצבאי בתיק (21 באוגוסט 1938) ארכו 10 דקות בלבד ונגזר עליה גזר דין מוות. היא הוצאה להורג מיד. גם בתו של ארסנייב, נטליה, נעצרה באפריל 1941 ונשלחה לגולאג.
מורשת
בית משפחתו של ארסנייב בולדיווסטוק הפך למוזיאון. על שמו נקראה ארסנייב, עיירה השוכנת בחבל פרימוריה. בשנת 2018 שונה שמו של נמל התעופה הבינלאומי ולדיווסטוק על שמו.
סלנדרמן
סלנדרמן (באנגלית: Slender Man) היא דמות בדיונית שנוצרה במקור על ידי אריק קנודסן (התפרסם גם בשם ויקטור סרג') בפורום אינטרנט בשנת 2009. סלנדרמן הוא יצור רזה דמוי אדם, גבוה באופן חריג, עם זרועות ארוכות באופן חריג, עם ראש לבן, ללא תווי פנים, ללא שיער, ולבוש בחליפה שחורה.
בסיפורים (קריפיפסטות) שעוסקים בסלנדרמן הוא בדרך כלל עוקב, חוטף או מטריד אנשים, בעיקר ילדים. סלנדרמן אינו מוגבל לסיפור אחד, אלא מופיע בסיפורים שונים, שנכתבו בדרך כלל על ידי כותבים חובבים שונים לתפוצה באינטרנט. יצירות העוסקות בסלנדרמן כוללות ספרים, יצירות אמנות וסרטי וידאו. מחוץ לאינטרנט, סלנדרמן זכה לפרסום רב בתרבות הפופולרית.
דמותו של סלנדרמן היוותה השראה למשחקי וידאו וסרטים. בשנת 2012 יצא משחק האימה Slender: The Eight Pages, ושנה לאחר מכן משחק ההמשך, Slender: The Arrival. היצור "אנדרמן", המופיע במשחק מיינקראפט, נקרא כך על שם הדמיון בינו לדמות הסלנדרמן. בשנת 2018 יצא סרט המבוסס על הדמות.
דקירות הסלנדרמן
בשנת 2014 זכתה דמותו של סלנדרמן לפרסום רב לאחר ששתי נערות אמריקניות מוויסקונסין, שקראו את הסיפורים על הדמות באינטרנט דקרו ילדה בת 12 בעיר ווקשה כדי למצוא חן בעיני הדמות הבדיונית.
ניהונג'ינרון
ניהונג'ינרון (ביפנית: 日本人論, מילולית: תאוריות אודות היפנים) הוא סוגה של תאוריות המתמקדות בזהות הלאומית והתרבותית של יפן. הסוגה מקיפה מגוון נושאים בתחומי סוציולוגיה, פסיכולוגיה, היסטוריה, בלשנות, פילוסופיה, ואפילו מדע. הסוגה זוכה להצלחה בעיקר ביפן ונכתבת כמעט באופן בלעדי על ידי כותבים יפנים.
ג'פרי וייטהד
ג'פרי וייטהד (באנגלית: Geoffrey Whitehead; נולד ב-1 באוקטובר 1939) הוא שחקן אנגלי. הוא הופיע במגוון רחב של תפקידים בטלוויזיה, בקולנוע וברדיו. בתיאטרון שיחק בשייקספיר גלוב, בתיאטרון סנט מרטין ובבריסטול אולד ויק.
ניהונג'ינרון
המושג עצמו התפרסם לאחר מלחמת העולם השנייה, ונועד לתאר ספרים ומאמרים שעשו ניסיון לנתח, להסביר או להגן על השוני בין החברה היפנית לחברות אחרות, בעיקר מאירופה ומארצות הברית. מקורות אלו חולקים השקפה כללית בנוגע למה מייחד את יפן, והשקפה זו נקראת ניהונג'ינרון.
ג'פרי וייטהד
ביוגרפיה
וייטהד נולד ב-1 באוקטובר 1939 בשפילד שבדרום יורקשייר. הוא למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA). ב-1971 שיחק בסרטי הקולנוע "The Raging Moon" ו"חטוף". ב-1972 הופיע בסרט, ב-1979 שיחק בתפקידבונה הספינות תומאס אנדרוז בסרט "אס.או.אס. טיטאניק". ב-1982 הופיע בסרט "Inside the Third Reich", ב-1997 שיחק ב"משחקי נוכלים", וב-2010 בסרט "Love/Loss".
תפקידיו בטלוויזיה כוללים הופעות בסדרה "Z-Cars" (ב-1964 עד 1965 ומ-1972 עד 1975) בשני תפקידים שונים. ב-1973 הופיע וייטהד בסיטקום "Some Mothers Do 'Ave 'Em". בשנים 1979 ו-1980 גילם את שרלוק הולמס בסדרה "שרלוק הולמס וד"ר ווטסון". עוד שיחק במיני-סדרה "פיטר הגדול" (1986), בקומדיית המצבים "צ'למספורד 123" (מ-1988 עד 1990), במיני-סדרה "מלחמה וזיכרון", בסדרה הקומית "Second Thoughts", בפרק בסדרה "בית אליוט" (1991), בסיטקום "Executive Stress", בסדרה "הממלכה הקטנה", ובסיטקום "The Worst Week of My Life".
ניהונג'ינרון
תקופת מייג'י
בעקבות לחץ צבאי ודיפלומטי התמוטטה השוגונות האחרונה במחצית השנייה של המאה ה-19, הקיסר מוצוהיטו הפך לשליט המדינה וסיים את תקופת הבידוד הארוכה בה הייתה נתונה יפן. יפן פתחה את נמליה והחלה לסחור עם מדינות אחרות, ומנהיגיה שאפו לערוך רפורמות שיסייעו למדינה להתאים עצמה לרוח הזמן. סין איבדה את מקומה המסורתי כמודל לחיקוי, ואותה החליף העולם המערבי, אך בעוד היחסים עם סין היו חד-צדדיים, לפתע יכלו המשכילים והוגי הדעות היפנים לקרוא את הכתבים המערביים אודות יפן והיפנים. תגובתם של היפנים לדעות המערביות אודותיהם, שהיו רוויות בתחושות עליונות והתנשאות שהיו אופייניות לתקופה, עוררו דיון אודות הזהות הלאומית היפנית.
ג'פרי וייטהד
ביוגרפיה
וייטהד מרבה להופיע ברדיו בתפקידים שונים כגון רולנד קינגוורת'י בסדרה הקומית "Old Harry's Game" ברדיו 4 של ה-BBC, בתפקיד אב המנזר רוברט בעיבוד הרדיופוני של הסדרה "קדפאל", בדמות ג'ון ברסד בעיבוד של הרומן "בין שתי ערים" מאת צ'ארלס דיקנס, ובתפקיד השופט וורגרייב בעיבוד לספרה של אגאתה כריסטי "עשרה כושים קטנים". בין 2007 ל-2012 כיכב וייטהד בתפקידים קומיים רבים ברדיו ה-BBC בהם בסדרה "Bleak Expectations". עוד הופיע בשתי עונות של הסדרה "Reggie Perrin" בתפקיד ויליאם, חמו של רג'י.
ב-2011 הצטרף לצוות שחקני קומדיית המצבים "Not Going Out" בעונה החמישית בתפקיד ג'פרי אדמס, אביהם של לוסי וטים. הדמות הופיעה בסדרה כבר ב-2007, אבל לפניו גילם את הדמות טימותי וסט.
ניהונג'ינרון
תקופת מייג'י
לאחר השלמת תהליך המודרניזציה והלמידה מהמערב, החלו היפנים לשוב ולהתמקד בזהותם שלהם, והחלו במקביל לפתח רגשות אימפריאליסטים עם עליית הקולוניאליזם. תקופת טאישו התאפיינה בנטייה נוספת לכיוון המערב, אך בעקבות המשבר הכלכלי העולמי של 1929 החל המיליטריזם לצבור תמיכה, בעוד אידאולוגיות לאומיות מנעו כל ניסיון התקרבות נוסף למערב.
האנה יונגברי
האנה קרולינה יונגברי (נולדה ב-8 בינואר 1979 באומאו) היא כדורגלנית עבר שוודית ששיחקה בעמדת החלוצה. יונגברי נחשבה לאחת מהכדורגלניות האירופאיות הטובות בדורה, כשההוכחה לכך היא המקום השלישי בו סיימה בקרב על פרס כדורגלנית השנה בעולם ב-2003. בזמן פרישתה, הייתה יונגברי למלכת השערים של נבחרת שוודיה בכל הזמנים עם 72 שערים ב-130 הופעות.
ניהונג'ינרון
לאחר המלחמה
לאחר התבוסה במלחמה, ועם סיום תקופת הכיבוש נהנתה יפן מתקופת שגשוג כלכלי ארוכה, שנמשכה עד שנות ה-90. בתקופה שלאחר המלחמה שבו ועלו תאוריות אודות ייחודיות היפניות, אך אלה נתקלו לעיתים בביקורת. קשה לומר האם התאוריות אודות היפנים, שנהגות תחת הדמוקרטיה היפנית, הן תהליך טבעי של חיפוש זהות לאומי, או שמא הן נשענות על האידאולוגיות הלאומניות שרתמה הממשלה היפנית בתקופה שלפני המלחמה לטובת התפשטות אימפריאלית.
עם זאת, ייתכן שהשמדת סמלים יפנים לאומיים והמהלומה הפסיכולוגית שגרמה התבוסה במלחמה הביאו להופעת הניהונג'ינרון, על אף מקורותיו המוקדמים, וייתכן שהוא משקף את הרגשות הלאומיים ביפן, לפי רוח התקופה. מיד לאחר המלחמה, נערך הדיון בניהונג'ינרון בהקשר שלילי, וערכי הפיאודליזם שהזכירו את האימפריה היפנית, נחשבו מכשולים בשיקום המדינה הדמוקרטית החדשה. בשנות ה-60 הכירו הוגי הניהונג'ינרון בחשיבות ההיסטורית של יפן, והחלו לבקר ערכים מסוימים של החברה המערבית, לעומת ערכים ראויים בחברה היפנית. בשנות ה-70, במקביל לשגשוג הכלכלי, החלו הערכים הפיאודלים להופיע באור חיובי, המייחד את יפן משאר מדינות העולם, והמאפשר לה לשגשג.
ג'פרי וייטהד
ביוגרפיה
ב-2013 הופיע וייטהד בתוכנית "קומיק ריליף" בתפקיד הכומר במערכון החתונה של סיימון קאוול.
ב-2015 החל וייטהד לגלם את דמותו של מר ניובולד בסיטקום "עדיין פתוחים ברציפות" של ה-BBC.
האנה יונגברי
קריירה
יונגברי החלה את הקריירה הבוגרת שלה כבר כשהייתה בת 15, כשהתחילה לשחק בסונאנו מליגת העל השוודית ב-1994. שנתיים לאחר מכן, ב-6 בפברואר 1996, ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת שוודיה במשחק הניצחון 0-8 על ספרד. יונגברי וחברתה לחוד השוודי, ויקטוריה סוונסון, נחשבו לאחד מצמדי החלוצות הטובים בעולם, כשהן חולקות ביניהן 140 שערים בינלאומיים (72 ליונגברי ו-68 לסוונסון).
לאחר ארבע עונות בסונאנו, עברה יונגברי לקבוצת הצמרת, אומאו. באותן ימים, הייתה יונגברי אחת מהכדורגלנית המקצועיות היחידות בליגה השוודית הראשונה. בקיץ 2001, נסעה יונגברי עם נבחרתה לאליפות אירופה שנערכה בגרמניה, שם הובילה את שוודיה עד לגמר (הפסידה לגרמניה) ואף נבחרה לשחקנית המצטיינת של הטורניר. שנה לאחר מכן, היא קבעה את שיא הכיבושים לעונה בליגה השוודית, כשהבקיעה 39 שערים ב-22 משחקים (ממוצע של 1.78 שערים למשחק), והובילה את קבוצתה לאליפות שוודיה. בעקבות הישגיה בליגה, היא נבחרה לכדורגלנית השנה בשוודיה.
שנה לאחר מכן, במסגרת הגביע העולמי, היא כבשה שלושה שערים ובישלה אחד, והצליחה להוביל את שוודיה עד לזכייה במקום השני בטורניר (דירוג השיא של הנבחרת). במשחק הגמר נגד גרמניה היא כבשה את שער היתרון, אך הגרמניות הצליחו להפוך את התוצאה ולנצח 2-1. באותה שנה ובשנה שאחריה, היא זכתה עם אומאו במפעל הקבוצות היוקרתי ביותר באותן ימים - גביע אופ"א. בזכייה הראשונה היא הייתה שותפה בכירה להישג, כשלזכותה שלושה שערים במשחקי הגמר. בעקבות יכולותיה הגבוהות, קיבלה יונגברי הצעה מפתיעה מנשיא קבוצת כדורגל הגברים האיטלקית, פרוג'ה, להצטרף אליו ולחתום בקבוצה. יונגברי וסוונסון (שגם היא זכתה להצעה דומה), דחו את העסקה מחשש ל"תעלול שיווקי".
ב-2007 זכתה יונגברי להופיע ביחד עם אגדות הכדורגל השוודי, תומאס ראבלי ונילס לידהולם, על בולי המדינה במסגרת חגיגות מאה שנים להתאחדות הכדורגל השוודית. באוגוסט 2009, לאחר שכבשה 196 שערים ב-227 משחקים באומאו, הודיעה יונגברי על פרישה מכדורגל עקב פציעה בברך. הפציעה הופיעה ליונגברי כבר ב-2004, אך הפעם היא ורופאיה החליטו לא להסתכן, ולכן היא נאלצה לפרוש. מיד לאחר פרישתה היא התמנתה לעוזרת מאמן באומאו, והחלה ללמוד פיזיותרפיה באוניברסיטת אומאו. היא סיימה את לימודיה ביוני 2012 והחלה לעבוד כמאמנת כושר אישית.
תארים
{{טורים
אישיים
}}
מייצ'יסלב הורשובסקי
מייצ'יסלב הורשובסקי (בפולנית: Mieczysław Horszowski 23 ביוני 1892 – 22 במאי 1993) היה פסנתרן פולני-אמריקאי, יהודי מומר, שניהל אחת הקריירות הארוכות ביותר בהיסטוריה של אמנויות הביצוע.
חייו
הורשובסקי נולד ב (למברג), אוסטרו-הונגריה (עכשיו לבוב, אוקראינה). מורתו הראשונה הייתה אמו, תלמידה של קרול מיקולי (בעצמו תלמיד של פרדריק שופן. מגיל צעיר ביותר הייתה נגינתו מרשימה בבגרותה ובמוזיקליות שלה. בגיל שבע היה לתלמידו של תאודור לשטיצקי בווינה; לֶשֶטיצְקי למד אצל קרל צ'רני, מי שהיה תלמידו של בטהובן.
במרץ 1902 הופיע לראשונה ברסיטל בווינה ובאותה שנה ניגן את הקונצ'רטו הראשון לפסנתר של בטהובן בוורשה עם הפילהרמונית של ורשה. זמן קצר לאחר זאת יצא למסעות קונצרטים באירופה ובאמריקה הצפונית והדרומית כילד פלא. בשנת 1905 ניגן הורשובסקי הצעיר לפני גבריאל פורה ופגש את קאמי סן-סנס בניס. ב-1911 עשה הורשובסקי הפסקה זמנית בקריירת הנגינה שלו, כדי להקדיש את עתותיו לספרות, פילוסופיה ותולדות האמנות בפריז. משנת 1914 חי במילאנו, שהייתה לבסיס הקבע שלו עד פרוץ מלחמת העולם השנייה, אז היגר לארצות הברית. בראשית שנות ה-40' הוזמן להצטרף לסגל המורים של מכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה וכיהן בפקולטה לפסנתר עד מותו בגיל 101.
ידיו של הורשובסקי, שקומתו לא עלתה על מטר וחצי, היו קטנות במיוחד. מסיבה זו, נמנע מנגינת חלק גדול מן הרפרטואר הווירטואוזי (סיבה אפשרית לכך, שמעולם לא הגיע למעמד "כוכב העל" של הורוביץ או רובינשטיין). ביצועיו של הורשובסקי נודעו באיכותם הטבעית, הלא-מאולצת, שהיה בה איזון בין אינטלקט לרגש. תכופות שיבחוהו על איכות הצליל שלו, תכונה משותפת לתלמידיו של לשטיצקי.
לאחר שובו אל בימת הקונצרטים בעידודו של פאבלו קזאלס, השתקע במילאנו לאחר מלחמת העולם הראשונה ונשאר שם עד שהיגר לארצות הברית בראשית מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, הרבה הורשובסקי להופיע ברסיטלים עם אמנים כמו קזאלס, אלכסנדר שניידר, יוזף סיגטי ורביעיית בודפשט. לעיתים קרובות הופיע בפסטיבל פראדס ובפסטיבל מרלבורו בוורמונט.
משנת 1940 חי הורשובסקי בארצות הברית, תחילה בניו יורק ואחר בפילדלפיה. הוא קיבל אזרחות אמריקאית בשנת 1948. בשנים 1943 ו-1953 הופיע הורשובסקי עם התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית בניצוח ארטורו טוסקניני, שהיה ידידו. במהלך עונת 1954–1955 ניגן את מכלול יצירות הפסנתר של לודוויג ואן בטהובן בניו יורק, בביצוע ראוי להיזכר. ב-1960 חזר על כך במכלול הסונאטות לפסנתר של מוצרט. הרפרטואר הרבגוני ורחב-ההיקף שלו הקיף גם מלחינים כמו הונגר, ד'אנדי, מרטינו, סטרווינסקי, שימנובסקי ווילה-לובוס. בשנת 1979 הקליט כמה יצירות מאת לודוביקו ג'וסטיני על פיאנו-פורטה משופץ של כריסטופורי. יצירות אלה נכתבו בהזמנת כריסטופורי והן הראשונות שידוע כי נכתבו במיוחד לפיאנו-פורטה.
הורשובסקי ניגן פעמיים בבית הלבן: עם קזאלס ושניידר ב-1961 לפני הנשיא קנדי ובהופעת סולו ב-1979 לפני הנשיא קרטר.
הורשובסקי הרבה להקליט לחברות התקליטים קול אדוניו, קולומביה רקורדס, RCA ויקטור, ונגארד, נונסאץ' ועוד. הקלטותיו האחרונות לחברת נונסאץ' נעשו כשהיה באמצע עד שלהי שנות התשעים לחייו. הוא גם לימד במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה ובין תלמידיו שם היו רוברט דניסון, ג'וליוס איסטמן, ריצ'רד גוד, מאריי פרחיה, פיטר סרקין, סטפן דה גרוטה, קתרין סלבי, ססיל ליקאד ולזלי ספוטץ.
אחרית ימיו ומותו
בשנת 1981 התחתן הורשובסקי בן ה-89 עם ביצ'ה קוסטה, פסנתרנית איטלקייה. בשנים הבאות ערכה ביצה' את זכרונותיו של הורשובסקי וכרך של התכתובת של אמו על שנות ילדותו של הורשובסקי. כמו כן גילתה והקליטה כמה שירים, שהורשובסקי חיבר לטקסטים צרפתיים בסביבות 1913–1914.
הופעתו האחרונה של הורשובסקי התקיימה בפילדלפיה באוקטובר 1991. הוא מת בעיר זו חודש לפני שמלאו לו 101. את השיעור האחרון שלו נתן שבוע לפני מותו.
גיל סיסנרוס
גילברט ריי סיסנרוס הבן (באנגלית: .Gilbert Ray Cisneros Jr; נולד ב-12 בפברואר 1971) הוא פוליטיקאי ונדבן אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-39 של מדינת קליפורניה מראשית 2019 ועד תחילת 2021. סיסנרוס הוא חבר המפלגה הדמוקרטית, וב-2010 זכה בלוטו בפרס בן 266 מיליון דולר אמריקני.
ביוגרפיה
סיסנרוס נולד בלוס אנג'לס. אמו עבדה במזנון, ואילו אביו שירת במלחמת וייטנאם וסבל מחשיפה לאייג'נט אורנג'. סיסנרוס שירת בצי ארצות הברית כקצין אספקה במשך 11 שנים. לסיסנרוס תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת ריג'יס, אוניברסיטה ישועית בדנוור, קולורדו. הוא עבד כמנהל ייצור ושילוח בחברת פריטו-ליי עד שפוטר בשנת 2010. עד לשנת 2008 היה סיסנרוס חבר המפלגה הרפובליקנית, אך עזב את המפלגה מכיוון שחש שהיא הפכה ל"אידאולוגית מדי "ועבר אל המפלגה הדמוקרטית.
שבועות לאחר שעזב את פריטו-ליי, זכה סיסנרוס, ביחד עם רעייתו, בלוטו "Mega Millions" וגרף פרס מצטבר בשווי 266 מיליון דולר אמריקני. בעקבות הזכייה פתחו הזוג סיסנרוס בקריירת נדבנות, והקימו קרנות למלגות שיינתנו לסטודנטים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ובאוניברסיטת דרום קליפורניה. נוסף על כך, הם הקימו את הארגון "דור ההשכלה הראשון של פיקו ריברה" ("Generation First Degree Pico Rivera") במטרה להבטיח שלכל בית לטיני בפיקו ריברה יהא לפחות בוגר אוניברסיטה אחד. קרן נוספת שייסדו בני הוג היא "קרן גילברט וג'קי סיסנרוס" בהשקעה ראשונית של 20 מיליון דולר למתן חונכות בחינוך. לאחר הקמת הקרן, סיסנרוס קיבל תואר שני נוסף במדיניות חינוך עירונית מאוניברסיטת בראון.
ב-2017 הכריז כי יתמודד בבחירות שייערכו בשנה העוקבת מול חבר בית הנבחרים אד רויס על ייצוג מחוז הקונגרס ה-39 של מדינת קליפורניה בבית הנבחרים. הוא ציין באופן ספציפי כי התמודדותו נגד רויס נובעת משאיפתו של רויס לבטל את חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. בינואר 2018 הודיע רויס ​​על פרישתו מהחיים הפוליטיים ועל אי-התמודדותו לתקופת כהונה 14 במספר. בהמשך, הבחירות במחוז זכו לתשומת לב לאומית כ"מרוץ המוזר ביותר במדינה" לאחר שהמפלגה הדמוקרטית בקליפורניה והוועדה הדמוקרטית DCCC הכריזו על הפסקת הקמפיינים הנגטיביים בין סיסנרוס ליריבו בבחירות המקדימות אנדי ת'ורבן, אשר כל אחד מהם הוציא 6 מיליון דולר עבור מסע הבחירות שלו.
הבחירות בארצות הברית עוברות תהליך שונה בקליפורניה. במדינה זו הבחירות נערכות במתכונת כפולה: בחירות מקדימות בין-מפלגתיות טרם יום הבחירות בארצות הברית שנערך בנובמבר, בהן אין הגבלה על מספר המתמודדים מאותה המפלגה. בבחירות המקדימות סיסנרוס סיים במקום השני אחרי יאנג קים, מועמדת המפלגה הרפובליקנית, עם 19.4% מהקולות. עם זאת, בבחירות הכלליות שנערכו בנובמבר, גבר סיסנרוס על קים וזכה בבחירות עם 51.6%. הוא הושבע לתפקידו בראשית ינואר 2019, יום כינוס הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
ב-13 בנובמבר 2020 הוכרז סיסנרוס כמפסיד בבחירות לבית הנבחרים האמריקאי במחוז הקונגרס ה-39. יאנג קים, שהתמודדה מולו בבחירות 2018, גברה עליו עם 50.6% מהקולות, לעומת 49.4% שגרף סיסנרוס.
ב-24 באוגוסט 2021 מונה סיסנרוס כתת-מזכיר ההגנה של ארצות הברית לכוח אדם ולמוכנות.
לסיסנרוס ולרעייתו ג'קי שני ילדים תאומים. הזוג מתגורר מאז 2017 ביורבה לינדה.
איסור גידול כלב רע
איסור גידול כלב רע הוא איסור הלכתי לגדל ולהחזיק כלב מזיק, מחשש שמא יתקוף ויזיק לאנשים. היתרים לגידול והחזקת כלב קיימים בעיקר אם הדבר הוא לצורך שמירה, ובתנאים מסוימים.
קרלו אמנואלה הרביעי, מלך סרדיניה
ביוגרפיה
קרלו אמנואלה נולד בטורינו להוריו ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה ומריה אנטוניה פרננדה, נסיכת ספרד, בתם של פליפה החמישי, מלך ספרד ואליזבטה פארנזה. בשנת 1775 התחתן קרלו אמנואלה עם מארי קלוטילד, נסיכת צרפת, בתו של לואי, דופן צרפת ומריה יוזפה, נסיכת סקסוניה, אולם, על אף ניסיונות ממושכים לא היו לבני הזוג ילדים.
איסור גידול כלב רע
האיסור ומקורו
המשנה במסכת בבא קמא מביאה בעניין הכלב:
קרלו אמנואלה הרביעי, מלך סרדיניה
ביוגרפיה
ב-14 באוקטובר 1796 מת אביו ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה, וקרלו אמנואלה עלה לשלטון במקומו. בעקבות תבוסת צבא סרדיניה על ידי נפוליאון, נאלץ קרלו אמנואלה להסכים לתנאי חוזה פריז מ-1796 שאיפשרו לנפוליאון מעבר חופשי בשטח הממלכה. ב-6 בדצמבר 1798 כבש הגנרל המהפכני הצרפתי ברתלמי קתרין ז'ובר את טורינו, וגירש ממנה את קרלו אמנואלה, שנמלט אל האי סרדיניה, וויתר על נחלותיו ביבשת.
איסור גידול כלב רע
האיסור ומקורו
שורש האיסור מובא בתלמוד הבבלי שנלמד מהאיסור הכללי שבתורה של לא תשים דמים בביתך. בתלמוד בבלי מובאת ברייתא בעניין, ושם מוזכרים דברי רבי אליעזר בן הורקנוס כי, לעניין כך שיש עליו קללה (אם אינו קשור).
דברים אלו נפסקים להלכה.
בין סוגי הכלבים הנחשבים כ"כלב רע", שיש להם טבע לנשוך או לתקוף: אמסטף, דוברמן פינצ'ר, רוטוויילר, פיטבול, ויש שכתבו שאף כלב שאינו נושך, אלא שנובח על כל מי שאינו מכיר, נחשב "כלב רע".
בדברי חז"ל ומפרשיהם
על המגדל כלב רע בביתו נאמר בחז"ל:
מהרש"א מבאר שמדובר בכלב שאינו רע, ורק נראה ככלב רע, ולכן מן הדין מותר לגדלו אלא שמונע חסד מביתו ופורק ממנו יראת שמיים. בדברי המהר"ל מפראג מבואר "כי כל הנבראים יש בהם הטוב והחסד, חוץ מן הכלב שאין בו טוב, שכך הוא עצם הכלב אצל הכל, ובפרט כלב רע", ולכן המחזיק כלב בביתו - מונע חסד מביתו; וכן ש"הכלב הוא מרוחק מן העולם ... ואינו בכלל העולם שהוא תחת השם יתברך", ולכן החזיקו פורק מעצמו יראת שמיים.
דין העובר על האיסור
כתבו פוסקים, שהמגדל כלב באופן האסור, מנדים אותו עד שיסלק את הכלב. נידוי זה הוא מיידי, ואין נותנים לו ארכה של זמן בית דין (=זמן שבית דין נותנים לאדם לבצע את שהוטל עליו בבית הדין לפני שעוברים להענישו), שכן הכלב עשוי להזיק בכל רגע נתון. אמנם, כיום לא נהוג לנדות עוברי עבירה.
אופני היתר
קיימים מספר אופנים שבהם מותר לגדל ולהחזיק כלבים, חלקם מוזכרים כבר בתלמוד, וחלקם בדברי הראשונים והאחרונים:
כתבו האחרונים, כי אף בתנאים שהותר, כגון לצורך שמירה, לא הותרה החזקת כלבים מרובים יותר מכדי הצורך.
גידול כלב לאחר שכבר מוחזק בבית
כלב שגודל והוחזק באופן המותר (ראו לעיל בפסקה אופני היתר), אך לאחר מכן בא לסיטואציה שבה אסור לגדלו, כגון כלב שאינו מזיק, וגדל והחל להזיק, נחלקו אחרונים אם מותר להחזיקו ולספק לו מזון.
יורש
מי שקיבל בירושה כלבים שאסור להחזיק ולגדל אותם, עליו לסלק ולמכור אותם. לעומת העובר ומגדל כלבים באיסור שנוקטים נגדו בענישה ללא המתנה עד שימכור את כלביו, אדם היורש כלבים כאלו, נותנים לו ארכת־זמן למכור את כלביו מעט־מעט, שלא יבוא להפסד מכך שימכור את כולם יחד.
ספק אם מזיק
כלב שספק אם הוא מזיק, כתבו אחרונים שאסור להחזיקו; שאף שרוב הכלבים אינם מזיקים, במקום סכנה חוששים אף למיעוט.
הרג אדם או הזיק בצורה משונה
כלב שהרג אדם, אף אם הוא כלב שלא היה איסור לגדלו (ראו לעיל בפסקה אופני היתר), בזמן שהיו בתי דין סמוכים - דין הכלב בסקילה, כדין שור הנסקל; בזמן הזה שאין בתי דין סמוכים - כתבו ראשונים ואחרונים כי אסור עוד לגדלו. ויש להמיתו. דין זה קיים גם בכלב שתקף והמית בעל חיים שאינו רגיל לתקוף ולהמית אותו, כגון כלב שהמית כבש.
החזקת כלב כחיית מחמד
החזקת וגידול כלב כחיית מחמד, ישנם אחרונים שכתבו כי אינה בכלל ההיתרים שהוזכרו בגידול כלב, והדבר מופיע בדבריהם בין כתופעה בלתי ראויה ומבוזה לבין איסור מושב לצים. אמנם, יש אחרונים שכתבו שגידול כלבים ובעלי חיים אחרים כחיות מחמד אינו דבר שלילי.
בישראל
בעקבות מאורע שבו תקף כלב אמסטף ילדה בת ארבע והרגה, קרא הרב הראשי לישראל הרב יונה מצגר לכנסת לחוקק חוק האוסר על גידול כלב מסוכן במסגרת פרטית בהתאם לאיסור ההלכתי על גידול כלב רע בתוך ביתו של אדם.
סיילס טולבוט
סָיילָס טוֹלְבּוֹט (באנגלית: Silas Talbot; ), היה קצין בצבא ובצי הקונטיננטלי במלחמת העצמאות של ארצות הברית (1775-1783), חבר הקונגרס ומפקדה של הפריגטה "קונסטיטושן" מ-1799 עד 1801.
שירותו במלחמת העצמאות האמריקנית
טולבוט נולד בדָּייטוֹן, מסצ'וסטס. לפני מלחמת העצמאות, עם התגברות המתיחות בין המושבות לשלטון הבריטי, הצטרף לאחת המיליציות הפטריוטיות באזור מגוריו והגיע בה לדרגת קפטן. ב־1 ביולי 1775, כחודשיים וחצי לאחר פרוץ הקרבות, מונה טולבוט לקפטן בצבא הקונטיננטלי. הוא השתתף במצור על בוסטון (אפריל 1775 – מרץ 1776), ולאחר נסיגת הבריטים מן העיר עבר עם צבא וושינגטון להגנה על ניו יורק. ב-17 ביוני 1776 פיקד על אחת משתי ספינות הבערה, שניסו לתקוף ולהעלות באש שתי אניות מלחמה בריטיות במעלה נהר הדסון. ההתקפה נחלה הצלחה חלקית וטולבוט עצמו נכווה, אך עלה בידו להיחלץ ולהגיע עם אנשיו לחוף. ב-10 באוקטובר 1777 הועלה לדרגת מייג'ור, גמול על אומץ ליבו בפעולה נגד האניות הבריטיות. באותו זמן נטל חלק בהגנה על פורט מיפלין שבפילדלפיה, במהלכה נפצע שוב.
בקיץ 1778, לאחר שהחלים בביתו, הצטרף לצבא הנלחם ברוד איילנד. באוקטובר אותה שנה, אחרי נסיגת הצבא האמריקני מן האי והתבססותו ביבשת, קיבל טולבוט לפיקודו את הספינה "הוֹק" (Hawke), סְלוּפּ חמושה בשני תותחי 3 ליטראות, אותה ציוות בחיילים מן הצבא. משימתו הייתה ללכוד את "פִּיגוֹט" (Pigot), סְקוּנֶר חמוש בשמונה תותחי 12 ליטראות, שהוצב על ידי הבריטים בתעלת השיט המזרחית של מפרץ נאראגאנסט כדי לשלול מן האויב את האפשרות לתגבר את כוחותיו בדרך הים. בהתקפת פתע נועזת, בליל ה־28 באוקטובר 1778, תקפו אנשיו של טולבוט באש רובים מטווח קרוב את הספינה הבריטית העוגנת, פשטו על סיפונה והכניעו אותה ללא כל אבדות מצדם. "פיגוט" נלקחה שלל וטולבוט הועלה לדרגת לוטננט־קולונל.
באביב 1779 קיבל טולבוט לפיקודו את הסלופ "ארגו", ויחד עם כלי שיט אחרים מן "הצי של וושינגטון" עסק בלכידת פריבטירים בריטיים ולויאליסטיים שחיבלו בספנות המסחרית לאורך חופי לונג איילנד ודרום מסצ'וסטס. בתוך תקופה קצרה הצליחו טולבוט ואנשיו להכניע וללכוד שישה פריבטירים וספינות סוחר אחדות. האניות נמכרו, ודמי השלל חולקו בין אנשי הצוות על פי חוק השלל הימי.
שמעו של טולבוט הגיע לאוזני הקונגרס, וב-17 בספטמבר 1779 הוא מינה אותו לקפטן בצי הקונטיננטלי והורה להעמיד לפיקודו אנייה התואמת את דרגתו החדשה. מאחר שלא נמצאה אותה שעה אונייה מתאימה, קיבל טולבוט בינתיים את הפיקוד על הפריבטיר "ג'נרל וושינגטון", ספינת סוחר שחומשה ב-19 תותחים ולה 120 אנשי צוות. איתרע מזלו של טולבוט, ולאחר שהצליח ללכוד אניית שלל אחת, נתפסה ספינתו על ידי אה"מ "קאלודן" והוא ואנשי צוותו נפלו בשבי. טולבוט נלקח אל אניית הכלא אה"מ "ג'רזי" וממנה אל בית סוהר צבאי בניו יורק. באמצע נובמבר 1780 נשלח יחד עם שבויים נוספים אל בית הכלא הצבאי בנמל פלימות' שבאנגליה. בדצמבר 1781 הוחלף בתמורה לקצין בריטי שנשבה על ידי האמריקנים, ובאביב 1782 שב אל ניו יורק.
מפקד "קונסטיטושן" ותחנת הצי האמריקני בסנטו דומינגו
לאחר המלחמה פורק הצי הקונטיננטלי בשל הקושי של המדינה הצעירה לממן את החזקתו. כלי השיט נמכרו וצוותיהם שוחררו מן השירות. טולבוט התיישב בג'ונסטאון, ניו יורק, והיה חבר האספה של מדינת ניו-יורק מ-1792 עד 1793 וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית מ-1793 עד 1794. במהלך כהונתו העביר הקונגרס את חוק ההתחמשות הימית, המורה על הקמתו מחדש של הצי המלחמתי ועל בניית שש פריגטות לצורך המלחמה בקורסארים הברברים. טולבוט נבחר להיות אחד ממפקדי האניות החדשות, וב-3 ביוני 1794 קיבל מידי ג'ורג' וושינגטון מינוי לקפטן בצי של ארצות הברית.
שלוש הפריגטות הראשונות הושקו ב-1797 ובנייתן הושלמה ב-1798. ברם, העבודה על שלוש האחרות התנהלה בעצלתיים בשל התנגדות חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, נציגי האיכרים ובעלי האדמות, שלא ראו בעין יפה את הקמתו מחדש של הצי. על רקע זה יש לראות את הצו שקיבל טולבוט ביוני 1796 – לחדול מן הפיקוח על בנייתה של "פרזידנט" ולצאת אל איי הודו המערבית כדי לשאת ולתת עם הבריטים על שחרורם של ימאים אמריקנים שנתפסו וגויסו בכפייה לאניות הצי המלכותי.
באוגוסט 1798 שב טולבוט לניו יורק. הוא פיקח על הסבתה של ספינת הסוחר "ג'ורג' וושינגטון" לאניית מלחמה, ועם השלמת המשימה, במאי 1799, קיבל את הפיקוד על הפריגטה "קונסטיטושן" ועל תחנת הצי האמריקני בסנטו דומינגו. באותו זמן התנהלה המלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת, שהתבטאה בעיקר בתפיסת ספינות סוחר ובפגיעה באינטרסים המסחריים-ימיים של היריב. טולבוט והאניות שסרו לפקודתו נשלחו אל הים הקריבי, בעוד כלי שיט אחרים של הצי סיירו לאורך חופיה הדרומיים של ארצות הברית. ב-16 בספטמבר 1799 חילצה "קונסטיטושן" את ספינת הסוחר הדנית "אמליה" מידי שוביה הצרפתיים; בסוף ינואר 1800 תפסה שלל את הסקונר "סוויפט", ובמאי אותה שנה, יחד עם הסקונר "אמפיתיאייטר" שליווה אותה, לכדה שלוש ספינות נוספות. ב-11 במאי, יחד עם הסלופ "סאלי" שנלקחה שלל יום קודם לכן, לכדה "קונסטיטושן" את הפריבטיר הצרפתית "סנדוויץ'" בנמל פוארטו פלטה ושיתקה את תותחי המצודה הספרדית החולשת עליו. ב-24 באוגוסט 1800 נכנסה האנייה לנמל בוסטון לשם הצטיידות ותיקונים.
בדצמבר חזר טולבוט אל הים הקריבי, אך לתקופה קצרה. המלחמה עם צרפת נסתיימה ו"קונסטיטושן" נצטוותה לחזור אל בוסטון. בספטמבר 1801 ביקש טולבוט לפרוש מן הצי ושב אל ביתו. הוא נפטר בעיר ניו יורק ב-30 ביוני 1813.
יוזף פוסיפאל
ביוגרפיה
יוזף פוסיפאל נולד למשפחה גרמנית אתנית בלוגוז' שברומניה. בגיל 16 עברה משפחתו של פוסיפאל לגרמניה. בצעירותו התמקד בשחייה ובכדוריד. בשנת 1949 הצטרף להמבורג, שהתעניינה בו כחלוץ. עם זאת, קנופפל גילה עד מהרה כי פוסיפאל היה מגן ימני חזק ומשך אותו מלשחק בהתקפה לעדה אחורית. כבר שנה לאחר מכן בשנת 1950 התכוון מאמן נבחרת מערב גרמניה, זפ הרברגר, לצרף אותו לסגל למשחק הבינלאומי הראשון של גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה, אולם גורמים רשמיים גילו שלפוסיפאל יש אזרחות רומנית ולא גרמנית. לאחר שהפך לאזרח מערב גרמני בשנת 1951, פוסיפאל עלה לראשונה במשחק הבינלאומי נגד טורקיה במערב ברלין.
בשנת 1952 הועבר פוסיפאל מעמדת מגן ימני לעמדת הקשר האמצעי. בתפקיד זה הוא נחשב לטוב ביותר בגרמניה בשנים אלה ואחד הטובים בכדורגל האירופי. עם זאת, במהלך הסיבוב הראשון של מונדיאל 1954, נפצע פוסיפאל ברבע גמר נגד יוגוסלביה, והשחקן ורנר ליבריץ של קייזרסלאוטרן שיחק במקומו. בהיותו שוב כשיר לחצי הגמר מול אוסטריה, הרברגר החזיר את פוסיפאל להרכב הפותח, אך מכיוון שליבריץ' שיחק טוב מאוד נגד יוגוסלביה, פוסיפאל שיחק בעמדת המגן ימני על חשבון פריץ לאבנד. האמון של הרברגר בפוסיפאל למרות פציעתו השתלמה שכן פוסיפאל הצליח מאוד בחצי הגמר ובגמר בעמדה החדשה והלא שגרתית בא שיחק. בשאר הקריירה הבינלאומית שלו, פוסיפאל המשיך לשחק בעמדת המגן ימני עם ליבריץ' במרכז הקישור. הוא סיים את קריירת הכדורגל בשנת 1958.
פוסיפאל נפטר בגיל 69 בהמבורג מאי ספיקת לב. הוא היה נשוי לגיזלה ונולדו להם שני בנים. בנו פאר פוסיפאל, ששיחק בקבוצת הבונדסליגה איינטרכט בראונשוויג, הוא גם שחקן כדורגל מקצועי לשעבר. נכדו פטריק פוסיפאל הוא גם כדורגלן מקצועי בהווה.
גאלאס
{{פירושונים|
ראו גם
}}
עונת 1960/1961 ב-NBA
עונת 1960/1961 היא העונה ה-15 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה השלישית ברציפות והרביעית בסך הכול של בוסטון סלטיקס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את סנט לואיס הוקס בתוצאה 4-1. זוהי האליפות השלישית של הסלטיקס מתוך רצף של 8 אליפויות רצופות. בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה בפעם השנייה ביל ראסל מהסלטיקס, לאחר שרשם ממוצעים של 16.9 נקודות ו-23.9 ריבאונדים למשחק והוביל את קבוצתו למאזן הטוב בליגה (57-22). וילט צ'מברלין מקבוצת פילדלפיה ווריורס סיים את העונה כמלך הסלים של ה-NBA עם 38.4 נקודות בממוצע למשחק, וקבע שיא NBA של 27.2 ריבאונדים למשחק. בתחילת העונה עברה קבוצת "מיניאפוליס לייקרס" ללוס אנג'לס, קליפורניה, ושינתה את שמה ללוס אנג'לס לייקרס.
דראפט 1960
דראפט ה-NBA בעונה זו התקיים ב-11 באפריל 1960 בניו יורק. לפני הדראפט הוחלט כי הזכויות על שחקן המכללות אוסקר רוברטסון יוענקו לסינסינטי רויאלס כבחירה טריטוריאלית, אך הוא הוכר גם כבחירה הראשונה בדראפט מאחר שהייתה שייכת ממילא לסינסינטי. בסיום העונה זכה רוברטסון בתואר רוקי השנה. בבחירה השנייה בחרה לוס אנג'לס לייקרס את ג'רי וסט, ובבחירה השישית נבחר לני וילקינס על ידי סנט לואיס הוקס. רוברטסון, וסט ווילקינס נחשבים לשלושה מהרכזים הטובים בתולדות ה-NBA, ולראייה שלושתם נבחרו להיכל התהילה של הכדורסל ולרשימת 50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA. בנוסף אליהם, נבחרו בדראפט 1960 שני שחקני האולסטאר דארל אימהוף (בחירה שלישית) ולי שאפר (בחירה חמישית).
להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך 21 סיבובים):
אולסטאר
משחק האולסטאר בעונה זו נערך ב-17 בינואר 1961 בסירקיוז, ניו יורק. המאמנים במשחק היו רד אאורבך מבוסטון סלטיקס ופול סיימור מסנט לואיס הוקס. חמישיית המזרח כללה את בוב קוזי, ריצ'י גוארין, טום היינסון, דולף שייז ווילט צ'מברלין, וחמישיית המערב כללה את ג'ין שו, אוסקר רוברטסון, אלג'ין ביילור, בוב פטיט וקלייד לאבלט. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המערב בתוצאה 153-131, ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה הרוקי אוסקר רוברטסון שקלע 23 נקודות, הוריד 9 ריבאונדים ומסר 14 אסיסטים.
פלייאוף 1961
סגל האלופה, בוסטון סלטיקס: ביל ראסל, בוב קוזי, טום היינסון, פרנק רמזי, ביל שרמן, סם ג'ונס, סאץ' סנדרס, ג'ים לוסקוטוף, קיי. סי. ג'ונס וג'ין קונלי.מאמן ראשי: רד אאורבך.
יוסף איל
ביוגרפיה
איל התגייס לצה"ל ב-1962 והחל שירותו בקורס טיס. לאחר שעזב את הקורס עבר לחיל ההנדסה הקרבית ושירת כלוחם וקצין בחיל. הוא שימש מדריך בקורס מש"קים, ראש מדור בבית הספר להנדסה צבאית, עבר קורס קציני הנדסה בארצות הברית ושימש מפקד קורס קציני הנדסה קרבית. במלחמת יום הכיפורים לחם כסגן מפקד גדוד הנדסה שהורכב מסגל וחניכי בית הספר להנדסה צבאית. במהלך פינוי סיני במסגרת יישום הסכם השלום בין ישראל למצרים שימש קצין ההנדסה של פיקוד הדרום. באוקטובר 1985 מונה לקצין הנדסה ראשי בדרגת תת-אלוף ומילא תפקיד זה עד 1989. לאחר מכן שימש עוזר ראש אגף התכנון.
לאחר שחרורו מכהן כמנהל חטיבת משאבי אנוש ומינהל וממלא מקום מנכ"ל בקרן קיימת לישראל
לא תשים דמים בביתך
לא תשים דמים בביתך הוא האיסור הכולל את כל גורמי הסכנה התלויים במצבים קבועים, ובכלל זה עבירה על תקנות בטיחות בבנין, במקומות עבודה ועבירות תעבורה, ושימוש במבנים ובדרכים שאינם עומדים בתקנות ובתקנים.
גולובינסקי
נפת גולובינסקי (ברוסית: Головинский район) היא נפה במחוז הצפוני של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 8.93 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 103,573 תושבים (2020).
לא תשים דמים בביתך
לפי חלק מהדעות, שאר חיובי שמירת הגוף והנפש התלויים בהתנהגות האדם, כגון הרגלי אכילה, שימוש בחומרים מסוכנים, ודינים נוספים, כלולים אף הם באיסור "לא תשים דמים בביתך". אולם לרוב השיטות בראשונים, איסורים אלו כלולים באיסור חבלה בגופו ובמצות ונשמרתם מאוד לנפשותיכם.
הימנעות מסכנות
בכלל איסור זה של "לא תשים דמים בביתך", הימנעות מכל סכנה קבועה שעשויה לגרום נזק לגוף האדם, ובכלל זה עבירה על תקנות בטיחות בבנין, במקומות העבודה. ועבירות תעבורה.
גולובינסקי
בנפה קיימת רשת מפותחת של תחבורה ציבורית. ישנם 50 מפעלי תעשייה, בנייה ותחבורה, כמה אוניברסיטאות (כולל האוניברסיטה הטכנית הממלכתית של מוסקבה לתעופה אזרחית) ומכון מחקר. ישנם 9 בתי ספר, 13 מוסדות לגיל הרך, פנימייה, 4 מכללות, בית ספר מוזיקה לילדים, 5 ספריות, בית תרבות, מרכז מודרני של תרבות ואמנות. את אוכלוסיית הנפה משרתות 4 מרפאות, בית חולים לילדים, 101 חנויות ובתי מסחר.
לא תשים דמים בביתך
בטיחות מבנים
כל דיני מעקה נובעים מהטעם של. בכלל איסור זה גם שימוש במבנים שאינם עומדים בתקני הבטיחות, כמו עלייה לגג שבו לא הותקן מעקה. כך נאסר לעבור תחת קיר נטוי, על גשר רעוע, להיכנס למבנה בסכנת קריסה וכיוצא באלו.
מכח איסור זה ומחשש סכנה, הותרו עבודות אסורות בחול המועד כדי להכשיר מבנים לשימוש מחשש שמא אם תיאסר העבודה, ישתמשו בהם אנשים ויסתכנו.
אפילו במקום מצווה, אין סומכים על הנס, אם הסכנה ברורה, ואין לחרוג מכללי הבטיחות לשום צורך.
האני סכאפט
יאנצ'יה יוהאנה סכאפט (בהולנדית: Jannetje Johanna Schaft, נודעה בשם המחתרתי "האני"; 16 בספטמבר 1920 – 17 באפריל 1945) הייתה לוחמת במחתרת הקומוניסטית בהולנד במהלך מלחמת העולם השנייה. היא נודעה כ"נערה אדומת השיער", שהוא גם שמם של ספר וסרט על אודותיה.
ביוגרפיה
לפני המלחמה למדה סכאפט משפטים באוניברסיטת אמסטרדם, שם גם התיידדה עם סטודנטים יהודים. עם כיבוש הולנד על ידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, היא סירבה לחתום על הצהרת אמונים לשלטון הכיבוש, ונאלצה בשל כך להפסיק את לימודיה. היא הפכה לפעילה בתנועת ההתנגדות והגישה סיוע לאנשים שהסתתרו מפני הגרמנים על ידי זיוף תעודות זהות ותלושי מזון. כמו כן, השתתפה בביצוע פיגועים שונים נגד גרמנים ומשתפי פעולה הולנדים. שלושה שבועות לפני סוף המלחמה נתפסה האני בהארלם, בעת שחילקה עיתון מחתרתי, והוצאה להורג, בדיונות של בלומנדאל (Bloemendaal) בגיל 24. מסופר כי המטח הראשון רק פצע אותה, ואז היא קראה בקור רוח לחייל: "אני יורה יותר טוב ממך", ורק אז ירו בה שוב והרגו אותה.
לאחר המלחמה אותרה גופתה. היא נקברה מחדש בנוכחות הנסיכה ההולנדית יוליאנה. מאוחר יותר, כמלכה, חשפה יוליאנה פסל הנצחה מברונזה על שם הלוחמת בפארק קנאו (Kenau) בהארלם, סמוך למקום הולדתה. לאחר מותה, קיבלה האני אות-כבוד מלכותי וכן אות כבוד אמריקאי. מספר בתי ספר ורחובות נקראו על שמה בהולנד.
מגארכנה
מגארַכְנֶה (שם מדעי: Megarachne; מילולית: "עכביש ענק") הוא סוג של חסר חוליות קדום גדול ביותר שהיה שייך לקבוצה בעלי כליצרות בה כלולים העכבישים והעקרבים המודרניים. ייתכן שהוא דמה להם אך היה שייך לסדרה נכחדת - עקרבי מים שכשמם חיו ברובם בתוך הימים והאוקיינוסים. סוג זה בדומה לעוד סוגים מהמשפחה Mycteroptidae היה בעל מאפיינים של יצור יבשתי. המאובנים של היצור התגלו על כמה סלעים בסן לואיס שבארגנטינה.
יצור זה הגיע לאורך 54 סנטימטר והיה לעכבישן הגדול ביותר שדרך על פני האדמה (בעבר סברו שעכבישים נכחדים מהקבוצה מסוטליים היו גדולים יותר אך אין לכך רמזים). כמו כן הוא חי במים מתוקים אך לא בים כמו רוב עקרבי המים. הוא היה בעל צורה שטוחה מעט איתה אולי יכל "לטאטא" את הקרקעית ולחלץ החוצה חסרי חוליות.
לא ידוע אם יצור זה חי כיצור יבשתי ואולי אף טיפס על עצים. הוא חי כנראה ברחבי האגמים של ארגנטינה לפני 306-298 מיליון שנה, אז היה אקלים לח וחמים בהרבה מארגנטינה של היום. כמו כן היו אחוזי חמצן גבוהים מאוד באוויר, דבר שגרם לחסרי חוליות שונים לגדול.
בלייק שלטון
בלייק טוליסון שלטון (באנגלית: Blake Tollison Shelton; נולד ב-18 ביוני 1976) הוא זמר קאנטרי אמריקאי ואישיות טלוויזיונית.
שלטון זכה לפרסום בינלאומי רב כשופט בתוכנית הריאליטי של NBC, "The Voice", בה השתתף כמנטור ב-23 העונות הראשונות שלה.
בסך הכל היו לשלטון 17 סינגלים, אשר הגיעו לאורך השנים לצמרת מצעד מוזיקת הקאנטרי.
מ-2011 עד 2015 היה שלטון נשוי לזמרת מירנדה למברט. כיום הוא נמצא בזוגיות עם גוון סטפאני מ-"The Voice". ביולי 2021 נישאו בני הזוג.
מאלנה (זמרת)
ארפיין מרטויאן (נולדה ב-10 בינואר 2007), ידועה בשם הבמה שלה מאלנה, היא זמרת ארמנית. היא ניצחה באירוויזיון הילדים 2021, שנערך בפריז בירת צרפת, עם השיר "Qami Qami".
קריירה
בשנת 2018 השתתפה מאלנה בקדם הארמני לאירוויזיון הילדים 2018, עם השיר "Par". היא כשלה בניסיון להעפיל לגמר הקדם כשהגיעה למקום השמיני בחצי הגמר.
החל משנת 2020 מאלנה עובדת עם חברת התקליטים TKN, שבסיסה בירוואן הבירה. בבניין החברה היא כותבת לצד המפיק טוקיונין את השיר הארמני לאירוויזיון הילדים 2020, לאחר שנבחרה על ידי רשות השידור הארמנית לייצוג המדינה בתחרות. טוקיונין כתב את השיר הארמני "Walking Out" של סרבוק, שייצגה את המדינה באירוויזיון 2019 בתל אביב-יפו. יחד הם כתבו את השיר "Why", אך בעקבות מלחמת נגורנו קרבאך השנייה הודיעה רשות השידור הממלכתית על פרישתה מהאירוע.
מאוחר יותר באותה השנה הכריזה רשות השידור הארמנית כי מאלנה תייצג את המדינה באירוויזיון הילדים 2021, עם השיר "Qami Qami". השיר נכתב על ידי ורהאם פטרוסיאן, דייוויד צרוניאן, טוקיונין ומאלנה. ב-19 בדצמבר 2021 שודר אירוע הגמר של התחרות. בסופו זכתה מאלנה במקום הראשון עם 224 נקודות.
ברבי: יחידת הריגול
ברבי: יחידת הריגול (באנגלית: Barbie: Spy Squad, "ברבי: חוליית מרגלים") הוא סרט הנפשה ממוחשבת קנדי-אמריקאי, מסוגת ריגול והרפתקאות לכל המשפחה, אשר מבוסס על בובת הפלסטיק "ברבי" המיוצרת על ידי חברת הצעצועים האמריקאית "מאטל". הסרט, המשמש כסרט השלושים ושניים בסדרת סרטי ברבי, בוים על ידי קונראד הלטן, נכתב על ידי מרשה גריפין וקייסי ארנולד, והופק על ידי Rainmaker Entertainment ו-Mattel Playground Productions.
הסרט הופץ ברחבי העולם בהקרנה ביתית וקולנועית, כאשר הוא הופץ על ידי סרטי יוניברסל. בכורת הסרט הייתה ב-15 בינואר 2016 בבתי הקולנוע בפולין בדיבוב פולני. ב-1 במרץ 2016 הסרט הופץ בקנדה ובארצות הברית להקרנה ביתית ב-DVD ובבלו-ריי בדיבוב אנגלי, כאשר את קולה של ברבי השמיעה לראשונה אריקה לינדבק. ב-14 באפריל 2016 הסרט הוקרן בבתי הקולנוע בישראל בדיבוב לעברית, כאשר את קולה של ברבי השמיעה אליאנה תדהר בפעם השלישית. באוגוסט 2021 שודר הסרט בישראל בערוץ ג'וניור עם דיבוב עברי חדש לצד קטעי ארכיון, כאשר הדיבוב נעשה בחודש יוני של אותה שנה. אורך הסרט הוא כ-75 דקות.
בהשראת הסרט, כמו שאר הסרטים בסדרת הסרטים, הופקו מוצרים שונות הכוללים קו צעצועים, ספרים, מוצרי בית ועוד.
תקציר העלילה
לאחר שכישורי ההתעמלות של ברבי, רנה ותרזה מושכים את תשומת הלב של סוכנת הבילוש זואי, דודה של רנה, הן מגויסות להיות מרגלות. המשימה של הבנות בתור מרגלות היא למצוא מי גונב את אבני החן, כאשר הן מצוידות בגאדג'טים, כלי נשק, תחפושות וחיות רובוטיות, פרסי וויולט.
מדבבים
לסרט הופקו שתי גרסאות דיבוב בעברית - הגרסה הראשונה דובבה בשנת 2016 בבימוי דן שצברג ובהפקת יעל אללוף; הגרסה השנייה דובבה בשנת 2021 בבימוי שצברג ושמעון לייבין ובהפקת ספיר רון ארגמן, כאשר גרסה זו כוללת דיבוב עברי חדש לצד קטעי ארכיון.
מוזיקה
פסקול הסרט, Barbie Spy Squad (Original Motion Picture Soundtrack), הכולל בתוכו ארבעה שירים, הופק על ידי חברת המוזיקה "The Math Club". הפסקול הופץ ב-8 בפברואר 2016, ואורכו כ-11 דקות ו-59 שניות.
Cloud Nine
Cloud Nine (בעברית: ענן תשיעי) הוא אלבום הבכורה של הדי ג'יי והמפיק הנורווגי, קייגו. האלבום יצא לאור ב-13 במאי 2016, על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק ואולטרה מיוזיק. מתוך האלבום יצאו שישה סינגלים.
סינגלים
הסינגל הראשון של האלבום, "Firestone", בו משתתף זמר הרית'ם אנד בלוז האוסטרלי, קונרד סוול, יצא ב-1 בדצמבר 2014. זהו סינגל הבכורה של קייגו, והוא הצליח להיכנס למצעדי פזמונים של מעל 14 מדינות ברחבי העולם והגיע למקום הראשון במצעד הנורווגי. כאשר הסינגל יצא, היה מיד הצלחה בינלאומית, והעלה את הפופולריות של תת-הז'אנר האוס טרופי. לקראת סוף 2015, אושר ש"Firestone" יהיה הסינגל המוביל של האלבום.
הסינגל השני, "Stole the Show", בו משתתף פרסון ג'יימס, יצא ב-23 במרץ 2015 והצליח להגיע למקומות גבוהים יותר מ"Firestone" במצעדים רבים. מיד לאחר הוצאת השיר הוחתם ג'יימס לחברת תקליטי RCA והוציא גרסת סולו משלו לשיר.
"Nothing Left", בו משתתף וויל הרד, יצא בתור הסינגל השלישי מהאלבום ב-31 ביולי 2015. סינגל זה לא זכה לפרסום כמו קודמיו, ובעקבות זאת הגיע למקומות נמוכים יותר במצעדים.
הסינגל הבא, "Stay", בו שרה הזמרת מאטי נויס, יצא כסינגל הרביעי מהאלבום ב-4 בדצמבר 2015. מיד לאחר יציאתו נכנס למצעדים רבים.
הסינגל החמישי, "Raging", בו שר Kodaline, יצא ב-1 באפריל 2016.
סינגלים שיווקיים
לאחר עיכוב תאריך היציאה של האלבום, הודיע קייגו כי יוציא 3 סינגלים שיווקיים. הסינגל השיווקי הראשון, "Fragile" יצא ב-18 במרץ 2016. זהו שיתוף פעולה עם Labrinth.
הסינגל השיווקי השני, "I'm In Love", בו שר ג'יימס וינסנט מקמורו, יצא ב-22 באפריל 2016.
ביקורות ודירוגים
Cloud Nine, קיבל מספר ביקורות ממבקרי מוזיקה. באתר Metacritic, שמציג ציון משוקלל של כל הביקורות, קיבל האלבום דירוג של 54 בהתבססות על 4 ביקורות. דיוודיד סמית' מEvening Standard נתן לאלבום 2 כוכבים מתוך 5, ואמר שCloud Nine הוא. ביקורת שלילית יותר הייתה של בן בומונט-ת'ומאס מעיתון הגרדיאן שכתב שהשירים, וקרא לאלבום
Beautiful Mistakes
Beautiful Mistakes (בעברית: טעויות יפות) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הרוק האמריקנית מארון 5 בהשתתפות הראפרית האמריקאית מייגן די סטליון. השיר יצא לאור ב-12 בפברואר 2021, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, כסינגל שלישי מתוך האלבום Jordi.
הוצאה וקידום
ב-22 בפברואר 2021, הכריזו מארון 5 על צאת הסינגל יחד עם מייגן די סטליון ברשתות החברתיות שלהם בו חשפו את עטיפת הסינגל ותאריך צאתו.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של מארון 5 ב-12 במרץ 2021.
טטרה הידרו פוראן
טטרה הידרו פוראן (Tetrahydrofuran או THF) הוא תרכובת שנוסחתה הכימית C4H8O. החומר הוא תרכובת הטרוציקלית (אתר טבעתי), נוזל שקוף דומה בריחו לאצטון מסיס במים בעל צמיגות נמוכה.
ייצור
מייצרים טטרה הידרו פוראן האמצעות דה-הידרציה של 1,4 בוטאן דיאול בקטליזה חומצית באופן דומה לזה שבו מפיקים דיאתיל אתר מאתנול. חברת דופונט פיתחה שיטה להפקת החומר בחמצון של בוטאן לאנהידריד של חומצה מאלית ( maleic anhydride) ואז הידרוגנציה של החומר לקבלת טטרה הידרו פוראן.
שימושים
בנוכחות חומצה חזקה THF הופך לפולימר קווי הנקרא (poly(tetramethylene ether) glycol (PTMEG הידוע גם כ PTMO המשמש לייצור סיבים אלסטיים (Spandex) יישום חשוב נוסף של טטרה הידרו פוראן הוא כממס תעשייתי בייצור פוליוויניל כלוריד (PVC) וורנית (לכה), THF ממיס מגוון רחב של חומרים פולרים וא-פולרים.