cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
In the Court of the Crimson King
מהדורות תקליטור
סטיבן וילסון, בשיתוף פעולה עם רוברט פריפ, ערך מיקס מחודש של סלילי המאסטר המקוריים בני 8 הערוצים ויצר גרסת סראונד בת 5.1 ערוצים אשר יצאה לאור ב-2009 בתור מהדורת לרגל 40 שנה לצאת האלבום.
נוסחת ציולקובסקי
נוסחת ציולקובסקי היא משוואה שפותחה על ידי מדען הטילים הרוסי קונסטנטין ציולקובסקי, ופורסמה בשנת 1903. הנוסחה מבטאת את מהירותו הסופית של טיל כפונקציה של גורמים שונים. הנוסחה המלאה נראית כך:
כאשר:
הנוסחה ונגזרותיה מאפשרים לחשב מהי כמות הדלק הנדרשת לטיל על מנת להשיג מהירות מסוימת ובעצם מאפשרת לדעת מה נדרש לטיל על מנת לעבור בין גרמי שמים כאשר מחשיבים בנוסף את השפעת כוחות המשיכה הפועלים על הטיל.
רקע היסטורי
משוואות ההנעה הרקטית פורסמו על ידי ציולקובסקי בשנת 1903, ובמשך שנים נחשב ציולקובסקי לראשון שהגה אותן. עם זאת, מחקר מעודכן יותר גילה חישובים דומים שנערכו בבריטניה בשנת 1813, לשם בחינת היעילות של טילי קרקע-קרקע ששימשו למטרות לחימה. משוואות אלה הופיעו בחיבור מאת ויליאם מור, שנקרא מסה על תנועת הרקטות (A Treatise on the Motion of Rockets).
קרמניץ
קרמניץ (באוקראינית: Кременець, בפולנית: Krzemieniec) היא עיר במחוז טרנופול (Ternopil Oblast), בחבל ווהלין שבמערב אוקראינה.
נוסחת ציולקובסקי
שימוש בנוסחה
הנוסחה משמשת בפיתוח טילים רב־שלביים. בטילים אלו, כל שלב נושר לאחר שנגמר בו הדלק, והטיל יכול להמשיך ולהאיץ, עד להשגת המהירות הנדרשת לשם הגעה למסלול סביב הארץ או ליציאה משדה הכבידה של גרמי שמיים שונים. בעזרת הנוסחה ניתן לאמוד את המהירות שישיג הטיל בהינתן המהירות ההתחלתית והמסה בתחילת ובסוף כל שלב.
קרמניץ
תולדות העיר
מבצר קרמניץ, שסביבו נבנתה העיר קרמניץ, נבנה במאות ה-9 וה-10. העיר הייתה תחת שלטונם של נסיכים שונים. בשנת 1226 התחולל ליד העיר קרב בו ניצח שליט העיר את כוחותיו של נסיך הונגרי. בזמן הפלישה המונגולית שהתחוללה בשנים 1240–1241 הייתה קרמניץ אחת הערים בסביבתה שהפולשים המונגולים לא הצליחו לכבוש. בשנת 1382 עברה העיר לשליטתו של דוכס ליטאי. בשנת 1648 נפגע מבצר קרמניץ קשות ונחרב בחלקו על ידי הקוזקים.
נוסחת ציולקובסקי
פיתוח ניוטוני
המהירות של גוף היא האינטגרל של התאוצה:
קרמניץ
תולדות העיר
בעקבות חלוקתה השלישית של פולין סופח חבל ווהלין לאימפריה הרוסית ב-1795, והפך לחלק מתחום המושב.
נוסחת ציולקובסקי
פיתוח ניוטוני
לפי החוק השני של ניוטון:
קרמניץ
תולדות העיר
בשנת 1805 נוסד בעיר גימנסיה מפורסמת שנודעה כ"אתונה של ווהלין" ושימרה באזור את התרבות הפולנית, תחת השלטון הרוסי. הגימנסיה פעלה עד שנת 1831 וחזרה לפעול שוב בימי פולין העצמאית בשנים 1922–1939.
נוסחת ציולקובסקי
פיתוח ניוטוני
לכן:
קרמניץ
תולדות העיר
בימי מלחמת העולם הראשונה היה חבל ווהלין זירת קרבות בין הצבא הרוסי לצבא הגרמני. לאחר מהפכת אוקטובר והחתימה על חוזה ברסט-ליטובסק העיר עברה לשליטת הגרמנים.
במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, עברה העיר מיד ליד מספר פעמים, וביולי 1920 נכבשה קרמניץ על ידי הסובייטים. אולם ב-1921, נחתם הסכם ריגה, שבו נקבע גבולה המזרחי של פולין וקרמניץ נכללה ברפובליקה הפולנית העצמאית. ברפובליקה הפולנית התקיים משטר קפיטליסטי, שהנהיג יוזמה פרטית ומסחר חופשי, בניגוד למשטר הסובייטי שהונהג באותה עת ביתר חלקי אוקראינה. בתקופה זאת נודעה העיר ברחבי פולין בשל בית הספר התיכון המעולה שלה.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה עברה ממשלת פולין במנוסתה מוורשה לקרמניץ. בעקבות זאת הפציץ הלופטוואפה את העיר ב-12 בספטמבר 1939, וטבח באזרחים בירי ממקלעי המטוסים. 31 אנשים נהרגו בהתקפה ו-77 נפצעו; 27 בניינים נהרסו. מקרמניץ עברה הממשלה הפולנית לרומניה.
נוסחת ציולקובסקי
פיתוח ניוטוני
\ p מציין מתקף.
נציב בנוסחה:
המתקף של גוף הוא השינוי בתנע:
כאן m מייצג את הדלק שנפלט מהטיל. v_1 שווה לאפס כי לפני שהדלק נפלט מהירותו הייתה שווה למהירות הטיל:
קרמניץ
תולדות העיר
הסובייטים הנהיגו בווהלין את משטרם הכלכלי, האוסר מסחר חופשי ואת משטר הדיכוי של הנ.ק.ו.ד.. עם ראשית פלישת הנאצים לברית המועצות ביוני 1941, במבצע ברברוסה, נכבשה ווהלין על ידי הוורמאכט, וקרמניץ נמצאה תחת שלטון הדיכוי הנאצי.
נוסחת ציולקובסקי
פיתוח ניוטוני
v_2 הוא מהירות פליטת הדלק, נסמן:
קרמניץ
תולדות העיר
בשנת 2004 נמנו בקרמניץ 21,880 תושבים.
נוסחת ציולקובסקי
פיתוח ניוטוני
v_2 = v_e
קרמניץ
היסטוריה
יהודים נזכרו לראשונה בכתובים בקרמניץ בשנת 1438. הקהילה גדלה בהתמדה ושגשגה במאה ה-16 ובראשית המאה ה-17. בוועד ארבע הארצות, האספה אשר שימשה במשך כמאתיים שנים, בין השנים 1580 ל-1764 כמוסד המרכזי העליון של יהדות מזרח אירופה, נכללה קהילת קרמניץ בנציגות חבל ווהלין. הקהילה נפגעה קשות בימי פרעות ת"ח ות"ט בין השנים 1648–1649 עת נרצחו בה וביתר ערי אוקראינה יותר ממאה אלף יהודים. בתים רבים נהרסו ויהודים רבים ברחו. קהילת קרמניץ לא חזרה כבר לימי שגשוגה והיא לא הייתה אלא קהילה של רוכלים ובעלי מלאכה זעירים. החלוקה השנייה של פולין הביאה את קרמניץ בשנת 1793, לתחום השלטון הרוסי, וכמו ברוב הערים והעיירות של ווהלין, התפתחה בה קהילה יהודית גדולה יחסית, דוברת יידיש.
הקהילה השתקמה בהדרגה, ובסוף המאה ה-18 הייתה לאחד ממרכזי תנועת ההשכלה במזרח אירופה ונודעה כמולדתו של יצחק בר לווינזון (ריב"ל), מראשוני ההשכלה. בסוף המאה ה-19 ניסו משכילי קרמניץ לרכוש את הבית בו גר כדי להקים בו ספריה לזכרו של ריב"ל, אולם הסכומים שנאספו לא הספיקו לבניית ספריה.
נוסחת ציולקובסקי
פיתוח ניוטוני
נציב:
קרמניץ
היסטוריה
בסוף המאה ה-19 היו יהודי קרמניץ פעילים בחיי הכלכלה של העיר, בעיקר בתעשיית הניר, בנגרות ובסנדלרות. הם שיווקו את תוצרתם ביתר ערי רוסיה ופולין. בשנת 1910 דווח שהפעילות הציונות בעיר מועטת, אך למרות זאת נתקבלו תרומות נאות לקרן קיימת, לוועד האודסאי ולמוסדות ציוניים אחרים.
נוסחת ציולקובסקי
פיתוח ניוטוני
נציב בנוסחה של התאוצה:
קרמניץ
היסטוריה
בתקופת השלטון הפולני, בראשית שנות ה-30 ראו אור בקרמניץ שני כתבי עת בשפת יידיש שהתמזגו בשנת 1935 לשבועון בשם "קרעמניץ לעבען" (חיי קרמצניץ).
נוסחת ציולקובסקי
פיתוח ניוטוני
כאשר הוא קצב הפליטה של הדלק.
קרמניץ
היסטוריה
עד 1939 פעלו בעיר הגימנסיה העברית "תרבות", גן ילדים עברי, תלמוד תורה ובית ספר מקצועי של רשת "אורט".
בפרוץ מלחמת העולם השנייה, בעת שפלשו הנאצים לפולין, נכנס הצבא האדום למזרח פולין עד לנהר הבוג וקרמניץ נמצאה בשלטון סובייטי. הסובייטים אסרו מסחר חופשי דבר שפגע קשות בפרנסתם של יהודי העיר וכן אסרו על כל פעילות לאומית יהודית, ציונית, פוליטית ותרבותית.
נוסחת ציולקובסקי
פיתוח ניוטוני
לפי הנוסחה:
קרמניץ
בשואה
ערב מלחמת העולם השנייה התגוררו בקרמניץ 8,000 יהודים. עם ראשית פלישת הנאצים לברית המועצות, ביוני 1941 נכבשה ווהלין על ידי הוורמאכט. קרמניץ נכבשה על ידי הנאצים ב-1 ביולי 1941. כ-800 יהודים נרצחו בימים הראשונים לכיבוש בידי אנשי המשטרה האוקראינית, שהאשימו את היהודים ברצח אסירים אוקראינים בידי האנ קה וה דה קודם לנסיגתם. קבוצה של אנשי אינטליגנציה יהודית רוכזה, כביכול לעבודה, והוצאה אל מחוץ לעיר שם נרצחה.
נוסחת ציולקובסקי
פיתוח ניוטוני
(כאשר l > kx)
קרמניץ
בשואה
ב-1 במרץ 1942, רוכזו כ-9,340 יהודי קרמניץ ועיירות הסביבה לגטו. תושבי הגטו חיו בתנאי מצוקה קשים של רעב ומחלות וסבלו ממחסור קשה במים. התמותה בגטו הייתה בשעור של 10–12 אנשים ליום. קבוצה של כ-1500 יהודים כשירים הוצאו לעבודות כפייה.
נוסחת ציולקובסקי
פיתוח ניוטוני
אם
קרמניץ
בשואה
בחודשי אוגוסט - אוקטובר 1942, בוצע החיסול הרצוף והעיקרי של יהדות ווהלין בערים השונות במקביל וקרמניץ בכללן.
נוסחת ציולקובסקי
פיתוח ניוטוני
ואם l = m_0
ואם x=t
קרמניץ
בשואה
למחרת, ב-10 באוגוסט, רוכזו יהודי קרמניץ הנותרים, הובלו אל מחוץ לגטו והוצאו להורג בירי אל תוך בורות, ליד תחנת הרכבת של העיר. מנהיג הציונים בקרמניץ בנימין לנדסברג שם קץ לחייו.
נוסחת ציולקובסקי
פיתוח ניוטוני
אז
קרמניץ
בשואה
בתקופה שלפני ההשמדה התארגנה בגטו קבוצת מחתרת של צעירים יהודים, שהשיגה, בעזרתם של פולנים, כלי נשק, רימוני יד ומסמכי זהות "אריים" מזויפים. תוכניתם הייתה לצאת מן הגטו ערב האקציה - הריכוז להשמדה, ולתקוף את הגרמנים מבחוץ, כדי למנוע מהם לחדור לגטו ולאחר הקרב להתאסף ולפעול כקבוצת פרטיזנים. ב-9 באוגוסט, ערב האקציה הוטל במפתיע מצור על הגטו והם לא הצליחו לצאת ממנו. כשהחלה למחרת הוצאת היהודים מהגטו, הם פתחו בקרב. ביום הראשון למאבק נהרגו 6 שוטרים גרמנים ואוקראינים. ביום השני נהרגו 10 וביום השלישי החלו הצעירים בהצתת בתי הגטו. הגטו בער עד 18 באוגוסט עד שבתיו נשרפו כליל.
רק 20 מיהודי קרמניץ נותרו בחיים לאחר השואה.
פייחת
פַּיַיחַת היא תופעה של היווצרות שכבת אבקה דמוית פיח על עלי צמחים. התופעה נוצרת על ידי מיני פטריות שונים ממערכת פטריות השק, הניזונות מטל דבש שמפרישות כנימות היונקות את מוהל הצמחים.
הפטריות אינן גורמות נזק ישיר לצמח שעליו הן חיות, אולם שכבת הכיסוי עלולה לפגוע בקליטת אור השמש על ידי העלים ובכך לעכב את תהליך הפוטוסינתזה. לעיתים רחוקות הדבר יכול להאט את גדילת הצמח או לגרום להצהבת העלים, בעיקר כאשר תערובת דביקה של פייחת וטל דבש חוסמת את הפיוניות ופוגעת בתהליכי ויסות הגזים והטרנספירציה של הצמח.
מעבר לכך, הנזק הוא בעיקר אסתטי, ולכן הפייחת נחשבת למחלה של צמחי נוי. התופעה נפוצה בצמחי נוי כגון אזליאה, גרדניה, קמליה, שפלרה, לגרסטרמיה ועוד, וכן בצמחים הגדלים תחת עצים כגון פקאן, המשמשים גם הם פונדקאים לכנימות, ואשר טל דבש מטפטף מהם. צמחים הנגועים בפייחת רבה יכולים גם ללכלך את סביבתם באבקה השחורה.
הטיפול בצמחים הנגועים בפייחת הוא ניקוי והסרה של הכנימות המייצרות את טל הדבש, באמצעות חומרים שונים. ניתן לעשות זאת בתמיסה דלילה של מי סבון או באלכוהול 5%, וכן באמצעות שמן הנים, המשמיד את החרקים המזיקים ואינו רעיל לבני אדם וליונקים ועופות. ניתן להשתמש בקוטלי חרקים סיסטמיים כגון מלתיון או דיאזינון או אימידקלופריד (השם המסחרי: קונפידור). במקרה של קונפידור המלצת היצרן היא לדלל את החומר במים בדלי ולשפוך סמוך לעץ אך שיטה יעילה יותר היא להזריק את החומר ישירות לגזע העץ באמצעות ניקובו במכונת קידוח ביתית בכמה מקומות בהתאם לעובי הגזע.
אין להשתמש בחומרי ההדברה שצוינו לעיל בצמחים המיועדים למאכל, ויש להיזהר משימוש בהם בצמחים בתוך הבית, בהתאם להוראות היצרנים.
כל הטיפולים משמשים להסרת הפייחת והכנימות הגורמות לה, אך אינם מונעים את התחדשות התופעה.
לוס אנג'לס איינג'לס
לוס אנג'לס איינג'לס (באנגלית: Los Angeles Angels) היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, שבסיסה בעיר אנהיים שבקליפורניה. הקבוצה משחקת בבית המערבי של האמריקן ליג.
היסטוריה
הקבוצה נוסדה בלוס אנג'לס ב-1961 והצטרפה לאמריקן ליג, תחת השם הלוס אנג'לס איינג'לס. היא שיחקה בעיר עד 1965 בטרם עברה לאנהיים ושינתה שמה לקליפורניה איינג'לס. לאחר שנרכשה על ידי חברת וולט דיסני ב-1996 שונה שמה של הקבוצה לאנהיים איינג'לס. ב-2002 העפילה הקבוצה בפעם היחידה בתולדותיה לוורלד סיריס וזכתה באליפות לאחר סדרה של מהפכים. שנה מאוחר יותר נמכרה הקבוצה, ובעליה החדש הודיע ב-2005 על שינוי נוסף של שם הקבוצה, במטרה לחזק את הקשר לקהילת אוהדי הספורט מלוס אנג'לס, והיא נקראה לוס אנג'לס איינג'לס מאנהיים, עיריית אנהיים תבעה את הקבוצה על הפרת חוזה ההתקשרות, אך הפסידה במשפט לאחר שחבר המושבעים קבע שהקבוצה יכולה להישאר עם השם החדש. החל מ-2013 נקראת הקבוצה לוס אנג'לס איינג'לס.
רדיסון בלו
רדיסון בלו (באנגלית: Radisson Blu), המוכר גם בשמו הקודם, רדיסון סאס (באנגלית: Radisson SAS), הוא מותג יוקרה לבתי מלון של רשת בתי המלון רדיסון. המותג "רדיסון בלו" נפוץ בעיקר מחוץ לארצות הברית במטרה לבדל אותו משאר מלונות רדיסון בעולם. הפעלת ואחזקת רשת בתי המלון נעשית בידי קבוצת רדיסון.
עד שנת 2009 הייתה חברת סקנדינביאן איירליינס בעלת רוב המניות בקבוצת קארלסון רזידור ועל המותג רדיסון סאס. בשנת 2009 מכרה החברה את החזקותיה בקבוצה, ולכן שונה שמו של מותג היוקרה מ"רדיסון סאס" ל"רדיסון בלו".
מותג היוקרה רדיסון בלו כולל 265 בתי מלון בארצות הברית, אירופה, אסיה ואפריקה.
היסטוריה
בשנת 1960 נפתח בית המלון הראשון בקופנהגן, דנמרק.
בשנת 2000 נפתח בית המלון ה-100 של רשת רדיסון.
בארצות הברית
בית המלון הראשון בארצות הברית של מותג היוקרה רדיסון בלו נפתח בנובמבר 2011 בגורד השחקים, אקווה, שבשיקגו. בית המלון השני של המותג נפתח ב-5 במרץ 2013 בבלומינגטון, מינסוטה וחובר ל"מול אוף אמריקה" (Mall of America). לאחר השיפוץ של מלון רדיסון פלאזה-וורוויק בסך 17 מיליון דולר אמריקאי, נפתח הרדיסון בלו השלישי בפילדלפיה בקיץ 2013. בית המלון הרביעי נפתח בתחילת 2014 במיניאפוליס, מינסוטה.
רומן האובנשטוק-רמתי
רומן האובנשטוק-רמתי (27 בפברואר 1919 – 3 במרץ 1994) היה מלחין ומורה יהודי יליד פולין, שחי שנים אחדות בישראל וקיים קשר עם חוגי המוזיקה בארץ גם אחרי שעזב אותה.
חייו
בשנת 1957 קיבל מלגה לשישה חודשים לאקדמיה למוזיקה קונקרטית בפריז. ב-1958 עבר להתגורר בווינה ועבד כעורך מוזיקה חדשה בהוצאת אוניברסל ובמקביל הגיש הרצאות אורח וסמינרים בתל אביב, סטוקהולם, דרמשטדט, בילטהובן (בהולנד) ובואנוס איירס. בשנת 1967 פנתה אליו העסקנית הציונית רחה פראייר להשתתף ב"טסטימוניום" - מיזם מוזיקלי להנצחת ההיסטוריה היהודית. ל"טסטימוניום" הראשון, בשנת 1968, כתב את היצירה "מזמור לירושלים" לתזמורת סימפונית מלאה.
משנת 1973 עבד כפרופסור להלחנה בקונסרבטוריון של וינה, שם נפטר בשנת 1994.
נוסף להיותו מוזיקאי, היה האובנשטוק-רמתי גם מעצב וצייר.
יצירתו
האובנשטוק-רמתי השתמש בחלק מיצירותיו בשיטת הסריאליזם, שהעסיקה אותו לצד סוגיית הצורה המוזיקלית. הוא ביקש ליצור צורות נעות ומשתנות במוזיקה, בניגוד לצורות היציבות של המוזיקה הקלאסית. דרך יצירתו הייתה מעגלית - הוא החל בתיווי ועל ידי הרכבת קולות שכבה על גבי שכבה, השיג תהליך משתנה. מן התיווי התהוותה צורה שהייתה לתוכן ובכך שב אל התיווי וסגר את המעגל. הייתה זו צורה סגורה ודינאמית גם יחד, משום שכל מבצע ניגן את תפקידו בזמנים שונים ועל ידי כך השתנה הרכב הכלים המנגנים בו-זמנית, אך כל מנגן חזר על תפקידו פעם אחר פעם, בלולאות קבועות מראש, ומכאן מתפרשת הצורה כסגורה. תהליך היצירה הזה נותן לנגנים הוראות נגינה מדויקות מצד אחד וחירות ביצוע מצד שני והחיבור נשמע אפוא שונה בכל ביצוע, אבל שומר על תוכנו הקבוע.
אליפות העולם בשחמט 1972
אליפות העולם בשחמט 1972 הייתה תחרות לקביעת אלוף העולם בשחמט, שאורגנה על ידי פיד"ה. השלב הסופי היה דו-קרב בו נפגשו אלוף העולם בוריס ספסקי ובובי פישר, והוא נערך בין 11 ביולי ל-31 באוגוסט 1972. הדו-קרב כלל 21 משחקים והסתיים בניצחון של פישר בתוצאה 12.5:8.5.
לראשונה מאז 1948 שחמטאי לא סובייטי התמודד על תואר אלוף העולם. עם זכיית פישר בתואר הסתיים רצף של 25 שנים שבהן שחמטאי ברית המועצות היו אלופי העולם בשחמט. לאירוע זה היו גם השלכות פוליטיות והוא היה אחד האירועים הבולטים של המלחמה הקרה.
לאחר הזכייה באליפות פישר לא השתתף באף תחרות שחמט. כתוצאה מכך הוא הפסיד את התואר בשנת 1975.
רקע
בהתאם למתכונת שאושרה על ידי פיד"ה האליפות התקיימה במספר שלבים. בשלב הראשון התקיימו תחרויות אזוריות. בסיום שלב זה התקיימה בפלמה דה מיורקה תחרות בין-אזורית בהשתתפות 24 שחמטאים. כעיקרון פישר לא היה זכאי להשתתף בה. פאל בנקו מסר לו את זכותו להשתתף והנושא אושר על ידי מקס אויבה, שהיה נשיא פיד"ה. השישה הראשונים העפילו לשלב השלישי שנערך בשיטת פלייאוף. לשחמטאים אלו הצטרפו טיגראן פטרוסיאן שהפסיד בדו-קרב של אליפות העולם בשחמט 1969 וויקטור קורצ'נוי.
למנצח התחרות הייתה זכות לשחק בדו-קרב נגד אלוף העולם המכהן. אם הדו-קרב היה מסתיים בתיקו, ספסקי היה נותר אלוף העולם.
דו-קרב על האליפות
הדו-קרב התקיים במהלך 11 ביולי - 31 באוגוסט 1972 ברייקיאוויק. הוא היה אמור לכלול עד 24 משחקים והסתיים בפועל לאחר 21 משחקים.
זמן קצר לפני תחילת הדו-קרב פישר דרש להגדיל את סכום הפרס. אחרי שנושא זה סודר הוא לא הספיק להגיע לטקס פתיחת התחרות ב-1 ביולי. לאחר דחיות של יומיים ובעקבות שיחת טלפון מהנרי קיסינג'ר שהיה אז מזכיר המדינה פישר הסכים להגיע ותחרות החלה. פישר הפסיד במשחק הראשון. למשחק השני הוא לא התייצב בעקבות ויכוח על קיום מצלמות בעולם המשחקים. כתוצאה מכך ספסקי החל להוביל 2:0. למרות זאת, פישר התאושש והצליח לנצח בדו-קרב בהפרש משמעותי.
משה אירנשטיין
ביוגרפיה
נולד בפולין לחנוך וחנה אירנשטיין. בשנת 1935 עלה עם משפחתו לישראל. נשוי ליפה, בתו של זלמן בן יעקב (ינקלביץ'), שכיהן כחבר הכנסת מטעם אגודת ישראל.
אירנשטיין היה פעיל בהנהגת חסידי גור בסניף של אגודת ישראל בבני ברק מראשית שנות ה-60. בשנות ה-70 היה סגן יו"ר מרכז אגודת ישראל ויו"ר הוועדה למען השבת בבני ברק. בשנת 1978 נבחר למועצת עיריית בני ברק כנציג שני של חסידות גור ברשימה החרדית המאוחדת, אחרי יצחק מאיר. לקראת הבחירות בשנת 1983 הוא הועמד בראש הרשימה החרדית האשכנזית 'למען בני ברק התורתית' והיה מועמדה לראשות העיר. בבחירות קיבל אירנשטיין 55% מהקולות והרשימה שלו זכתה ב-9 מתוך 21 מקומות במועצה. בקדנציה הראשונה גיבש אירנשטיין קואליציה מקיר לקיר. בשנים 1991-1993 העביר את כיסא ראש העיר לנציג של דגל התורה, ירחמיאל בויאר, בהתאם להסכם רוטציה.
תפקידו הסתיים בשנת 1995, עם החלטת שר הפנים דאז דוד ליבאי על הדחתו והקמת ועדה קרואה לניהול העיר זאת בעקבות השחיתות הרבה שפשתה בעיר.
נודע במרצו הרב ויזמותיו המקוריות. בין מפעליו: מגדל המים החדש של בני ברק, החוף הנפרד המשותף של הרצליה ובני ברק, הקמת בניין העירייה החדש, ברית ערים תאומות עם עיריית ברוקלין שהניבה את הקמת פארק ברוקלין שבפאתי שכונת רמת אלחנן, הפשרת בנייה על גגות גני ילדים לשם הקמת בתי כנסת מגזריים (בעיקר של חסידות גור אליה השתייך), וכן הפשרת הפרדסים הגדולים טריווקס וברמן לבנייה עירונית תוך הפקעת שטחים נרחבים למען הציבור ופיתוחם. כמו כן היה היוזם לפיתוח BBC - בני ברק ביזנס סנטר - מרכז העסקים הראשי של בני ברק הממוקם בשכונת פרדס כץ בצפון העיר.
בשנת 1986, במהלך הלווית הרב יעקב לנדא, הכריז אירנשטיין כי בהתאם לבקשתו בנו הרב משה יהודא ליב לנדא ימלא את מקומו ברבנות העיר. ההכרזה עוררה סערה בעיר, בשל התנגדות הרב שך למינוי.
במערכת הבחירות לכנסת החמש עשרה הוצב במקום ה-111 הסמלי ברשימת יהדות התורה. בבחירות לכנסת השש עשרה והשבע עשרה הוצב במקום ה-120 והאחרון ברשימה ובבחירות לכנסת השמונה עשרה הוצב במקום ה-119 ברשימה.
מקס צונדק
מקס צונדק (1868–1933) היה רופא יהודי-גרמני, מנתח ופרופסור לכירורגיה ואורולוגיה.
קורות חיים
מקס הוא בנם של שמואל וברטה צונדק, דודם של הרופאים הפרופסורים גאורג צונדק, הרמן צונדק וברנרד צונדק.
נולד ב-Wronke, פרובינציה של  פוזן שב-גרמניה (כיום  במערב פולין). התמחה בכירורגיה ובניתוחי כליה. היה תלמידו של המנתח המפורסם היהודי בברלין, פרופ' ג'יימס ישראל.
צונדק היה מחברם של כמה ספרים ידועים בעולם בנושא של אורולוגיה, ביניהם: "הכירורגיה של השופכנים (אורטרים) (1905).
ב-1913 נתמנה לפרופסור לכירורגיה בברלין ושימש בזמנו כאחד המנתחים המפורסמים בעולם באורולוגיה.
ביבליוגרפיה
jia-jewish telegraphic agency 19.9.1933
ברה-סור-סן
ברה-סור-סן (בצרפתית: bray-sur-seine) היא קומונה במחוז סן-אה-מארן בחבל איל-דה-פראנס שבצרפת.
היסטוריה
בעיירה התקיימה בימי הביניים קהילה יהודית. לפי היינריך גרוס בספרו "Gallia Judaica" (פריז, 1897) כונתה העיירה במקורות היהודיים הקדומים בשלל שמות: בראיא, בריאה, בראיה, בריא, ברייאה, בראיי סור שיינא, בראשה, ברייש.
מבין יהודיה נודע (כך על פי השערת גרוס) "הקדוש רבי יעקב דבריאה" שנהרג בעיר על קידוש השם, כנראה בשנת 1191. דברי תורתו מצוטטים בתוספות רבינו ישעיה שבשיטה מקובצת (מסכת בבא קמא דף ב עמוד א, דף ה עמוד ב ועוד).
7 ביולי
7 ביולי הוא היום ה-188 בשנה (189 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 177 ימים.
גשר מיו
מיקום
לפני שהגשר נבנה, על כלי רכב הנעים במסלול היה לרדת לעמק הנהר טארן ולעבור דרך הכביש הארצי N9 שליד העיירה מיו, דבר שגרם לצפיפות רבה בתחילת יולי ובסוף אוגוסט, חודשי חופשת הקיץ. הגשר עובר כעת מעל העמק בתוך הפארק האזורי Grands Causses, מחבר את causse du Larzac ל-causse rouge ועובר מעל הנקודה הנמוכה ביותר בעמק.
הגשר מהווה את החוליה האחרונה בכביש המהיר A75 (la Méridienne) ומספק דרך מהירה דרומה מפריז דרך קלרמון-פראן לבזייה. המטרה של כביש A75 היא להגביר את המהירות ולהפחית את העלות של תנועת כלי רכב לאורך המסלול. תיירים רבים נוסעים לדרום צרפת וספרד דרך מסלול זה, כיוון שהוא ישיר וללא אגרה במשך 340 ק"מ בין קלרמון-פראן לבזייה פרט לגשר עצמו.
חברת אפז' (Eiffage) מפעילה את גשר מיו כגשר אגרה, עם אגרה שעומדת נכון להיום (2014) על 7.30 אירו לכלי רכב פרטיים ובמהלך חודשי הקיץ עומדת על 9.10 אירו. הגשר נבנה על ידי חברת אייפג', שבנתה גם את מגדל אייפל, תחת חוזה ממשלתי שנותן לחברה זיכיון לגביית אגרה במשך 75 שנה.
תיאור
גשר מיו מורכב משמונה מקטעי כביש על קורות פלדה, שנתמכים בידי שבעה עמודי בטון מזוין גבוהים (נציבים) ועליהם מגדולים (Pylon). בניגוד לגשר תלוי בו המיסעה מוחזקת כולה על ידי כבלים המתחברים לכבלים הראשיים, זהו גשר מעוגן כבלים בו הכבלים מחוברים ישירות לעמודים מבטון מזוין. מקטעי הכביש שוקלים ביחד 36,000 טון ואורכם הכולל הוא 2,460 מטר, רוחבם 32 מטר ועומקם 4.2 מטר. כל מקטע מרכזי אורכו 342 מטר ומקטעי הקצה אורכם 204 מטר. שיפוע הכביש הוא 3% יורד מדרום לצפון, ומתעקם במישור ברדיוס עקמומיות של 20 קילומטר. עקמומיות זו נועדה לתת מענה לדפורמציות הנוצרות בגשר בשל שינויי טמפרטורה וכדי להקנות ראות טובה יותר לנהגים. הכביש בעל שני נתיבי תנועה בכל כיון.
החלקים התחתונים של העמודים, הנציבים (piers), נעים בגובהם בין 77 מטר ל-246 מטר, ומתחדדים בעוביים מ-24.5 מטר בסיס ל-11 מטר בגובה מפלס הכביש. כל חלק תחתון של עמוד מורכב מ-16 מסגרות, כל מסגרת שוקלת 2,230 טון. מקטעים אלה הורכבו באתר מחתיכות של 60 טון משקל, 4 מטר רוחב ו-17 מטר עובי, שנוצרו בבתי חרושת בלאוטרבורג ופוס סיר מר בידי חברת אפז' (Eiffage). החלקים התחתונים של העמודים תומכים במגדולים (pylons, החלקים העליונים של העמודים) בגובה 97 מטר כל אחד. החלקים התחתונים הורכבו קודם עם תמיכות זמניות, לפני שהסיפון (כלומר, הכביש) הוחלק על גבי העמודים באמצעות בוכנות הידראוליות מודרכות GPS שדחפו את הסיפון 600 מילימטר כל ארבע דקות.
בזמן בנייתו היה גשר מיו הגשר לכלי רכב הגבוה ביותר בעולם וגובהו הוא כמעט פי שניים מהגשר שהחזיק קודם בתואר: גשר אירופה (Europabrücke) שבאוסטריה. מפלס הכביש של הגשר, בגובה 270 מטר מעל נהר הטארן, גבוה במקצת מגשר ערוץ הנהר החדש בווירג'יניה המערבית בארצות הברית, שנמצא בגובה 267 מטר מעל הנהר החדש (New River). בגשר הערוץ המלכותי בקולורדו, ארצות הברית, גובה מפלס הכביש הוא 321 מטר מעל נהר הארקנסו, גבוה משני הגשרים הללו.
בנייה
הבנייה החלה ב-10 באוקטובר 2001 ויועדה להימשך כשלוש שנים, אבל תנאי מזג האוויר גרמו לפיגור בלוח הזמנים. לוח זמנים מתוקן קבע שעל הגשר להיפתח בינואר 2005. גשר מיו נחנך באופן רשמי בידי נשיא צרפת ז'אק שיראק ב-14 בדצמבר 2004 ונפתח לתנועה ב-16 בדצמבר, מספר שבועות לפני הזמן המיועד בלוח הזמנים המתוקן.
מחקרים מקדמיים
בשלב הראשון על המהנדסים והאדריכל היה לחקור את הבעיה ולבחור איזה סוג גשר יהיה המתאים ביותר לסביבה. במחקרים המקדמיים, ארבע אפשרויות נבחנו:
האפשרות הרביעית נבחרה על ידי ממשלת צרפת ב-28 ביוני 1989. היא הורכבה משתי אפשרויות: הפתרון הגבוה, והפתרון הנמוך, שדרש בניה של גשר באורך 200 מטר מעל נהר הטארן, ואז גשר-דרכים באורך 230 מטר ובהמשכו מנהרה. אחרי מחקרים רבים, הוחלט לנטוש את הפתרון הנמוך, מאחר שהוא חותך את טבלת המים, בעל השפעה שלילית על העיירה, עולה יותר ומאריך את הדרך. אחרי הבחירה לבנות גשר-דרכים גבוה, חמישה צוותים של אדריכלים וחוקרים עבדו בו-זמנית על פתרון טכני לאתגר זה. הקונספט המקורי של הגשר הוצע על ידי המתכנן הצרפתי מישל וירלוגו. האדריכלים של הגשר היו החברה הבריטית Foster and Partners שבראשה עומד האדריכל סר נורמן פוסטר. הם עבדו ביחד עם חברת ההנדסה ההולנדית ARCADIS, שהייתה אחראית לתכנון הטכני של הגשר.
הבונים
ארבעה קונצורסיומים התחרו במכרז לבניית הגשר:
Woody's Roundup: A Rootin' Tootin' Collection of Woody's Favorite Songs
Woody's Roundup: A Rootin' Tootin' Collection of Woody's Favorite Songs (בתרגום לעברית: וודי הכוכב: אוסף רוטין טוטין משיריו האהובים של וודי) הוא אלבום אולפן המבוצע על ידי להקת Riders in the sky, אשר הופץ לראשונה בתקליטור ב-29 באוגוסט 2000. אלבום זה הופק בהשראת סדרת הטלוויזיה הבדיונית "וודי הכוכב" ("Woody's Roundup"), אשר הוזכרה במהלך הסרט "צעצוע של סיפור 2", הסרט השני באורך מלא בזיכיון "צעצוע של סיפור".
האלבום מכיל אוסף של שירים ומנגינות מערביים, הכוללים יצירות של להקת Riders in the sky, שירים מתוך הזיכיון "צעצוע של סיפור" אשר הולחנו על ידי רנדי ניומן, וגרסאות כיסוי. האלבום זכה בפרס גראמי לאלבום המוזיקלי לילדים הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-43. השיר "Woody's Roundup" הושמע על ידי נאס"א כדי להעיר את צוות מעברת החלל "STS-133" ביום השלישי.
גשר מיו
שלבי הבנייה
לאחר שנוצקו העמודים הקבועים ונבנו העמודים הזמניים, החלו בחיבור מקטעי הכביש זה לזה ויצרו 2 חצאים גדולים. אחרי חיבורם, החלו בהחלקתם משני צידי הגשר על גבי העמודים באמצעות בוכנה הידראולית שדחפה אותם, והתקן הידראולי שהחליק אותם על גבי העמודים עצמם. כששני החצאים נפגשו חיברו אותם ביחד.
בשלב השלישי יצקו את המגדלונים שבראש העמודים.
בשלב הרביעי חיברו את מקטעי הגשר לראשי המגדלונים באמצעות כבלי פלדה עבים שמכילים מאות כבלים בתוך כל כבל.
עלויות ומשאבים
עלות בניית הגשר הייתה 394 מיליון אירו, עם בניית כניסות אגרה 6 ק"מ צפונית לגשר בעלות נוספת של 20 מיליון אירו. הבונים, חברת Eiffage, מימנה את הבנייה בתמורה לזיכיון לגבות אגרה למשך 75 שנה, עד שנת 2080. ברם, אם הזיכיון רווחי מאוד, הממשלה הצרפתית יכולה להשתלט עליו כבר ב-2044.
כל הפרויקט דרש 127,000 מטר מעוקב של בטון, 19,000 טון של פלדה עבור הבטון המזוין ו-5,000 טון של בטון דחוס עבור הכבלים ומעטפותיהם. בוני הגשר טוענים שאורך החיים של הגשר הוא לפחות 120 שנה.
אבי סגל
אברהם (אבי) סגל (נולד בי' בכסלו ה'תש"ל, 20 בנובמבר 1969 בתל אביב) הוא עיתונאי ומחבר, סאטיריקן ופובליציסט ישראלי.
קורות חייו
סגל שימש כמבקר טלוויזיה בערוצים המסחריים, שימש כסגן עורך של עיתון הילדים הדתי "אותיות", כתב טורים אישיים וביקורות טלוויזיה ב-nrg וב"מקור ראשון". כמו כן חיבר ספר לילדים ונוער בשם "רוח אנושית בכוכב", שיצא לאור בשנת 2001 בהוצאת ידיעות אחרונות ונכנס לרשימת רבי המכר.
סגל נשוי, אב לשלושה ומתגורר בגבעת שמואל.
הופליטוזאורוס
הופליטוזאורוס (שם מדעי: Hoplitosaurus; מילולית "לטאת הופליט") הוא סוג של דינוזאור משוריין ממשפחת נודוזאוריים. דינוזאור זה חי בתקופת הקרטיקון לפני 130 מיליון שנה.
היו לו גפיים ארוכים ונוקשים, שעזרו לשאת את גופו, שכנראה הגיע לגובה 1.2 מטר. יצור זה היה אוכל עשב איטי בעל אלה גדולה בקצה זנבו. גופו היה מכוסה שריון גרמי, ועליו היו גבשושיות קוצניות. על כתפיו התנוססו שני זיזים גדולים, ששימשו לדקירת טורפים.
אייר אירופה
אייר אירופה (באנגלית: Air Europa) היא חברת תעופה ספרדית שבסיסה הוא בפלמה דה מיורקה. החברה היא השלישית בגודלה בספרד אחרי החברה איבריה ווולינג איירליינס. מקיימת טיסות מרחבי אירופה אל ספרד, האיים הקנריים והאיים הבלאריים, וכן טיסות פנימיות בספרד וטיסות ליעדים באמריקה הלטינית.
בשנת 2006 התקבלה החברה לברית החברות סקאיי טים.
חברות בת
בשנת 2015 רכשה אייר אירופה את חברת התעופה האזורית "אארונובה" וזו מותגה מחדש בשם אייר אירופה אקספרס וכיום היא מפעילה קווי תעופה בעבור חברת האם. קוד היאט"א של החברה הוא UX, קוד האיקא"ו הוא OVA, ואות הקריאה הוא AERONOVA.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:
פעילות החברה בישראל
נכון לחודש דצמבר 2018, החברה מקיימת כ-9 טיסות שבועיות בין נמל התעופה בן-גוריון לבין נמל התעופה מדריד-בראחס. כמות הטיסות נתונה לשינויים משבוע לשבוע בהתאם לביקוש. כמו כן, בחודשי הקיץ, מפעילה החברה טיסות שכר לנמל התעופה בפלמה דה מיורקה. הטיסות מבוצעות במטוסי בואינג 737 ובואינג 787 (מדריד בלבד. לעיתים רחוקות מגיע במקומו מטוס איירבוס A330-200 בהתאם לצורכי החברה).
ביולי 2018 הודיעה החברה על פתיחת קו חדש ממדריד לאילת, הקו החל לפעול ב-30 באוקטובר, אך ב-27 בנובמבר בוטל מחוסר רווחיות בקו זה.
בספטמבר 2018 הודיעה החברה שמהראשון ביוני 2019 תוסיף החברה טיסה שבועית בקו בין מדריד לתל אביב וכך תהיה טיסה יומית של החברה בין היעדים.
הלשכה לקשרי מדע
לק"ם או הלשכה לקשרי מדע הייתה גוף ביון ישראלי שפעל במסגרת משרד הביטחון בשנים 1957 עד 1986. הלשכה הוקמה כדי לאבטח את הקריה למחקר גרעיני (קמ"ג), וכדי להשיג טכנולוגיות רגישות ומודיעין טכנולוגי שאי אפשר היה להשיג באופן גלוי. עם השנים התפתחה הלק"ם לזרוע מודיעינית לצד המוסד, השב"כ ואגף המודיעין. היא התפרסמה ונסגרה בעקבות חשיפתו של ג'ונתן פולארד שריגל מטעמה בארצות הברית. בזמן פעולתה נחשבה הלק"ם לגוף המודיעין הסודי והמסתורי ביותר.
היסטוריה
ראשיתה של הלק"ם בהחלטת ממשלת ישראל בתחילת שנות החמישים להשיג יכולת גרעינית. מנכ"ל משרד הביטחון דאז, שמעון פרס קשר קשרים עם ממשלת צרפת שסיפקה ידע רב ואף את הכור הגרעיני המופעל בקריה למחקר גרעיני (קמ"ג) בדימונה. כדי לאבטח את הפרויקט ולעזור בהשגת מידע הוקמה במשרד הביטחון הלק"ם. יש הטוענים כי גוף זה הוקם במקביל לשב"כ כדי לא לאפשר דריסת רגל בפרויקט לאיסר הראל, ששלט בקהילת המודיעין הישראלית.
בראשית דרכה היו ללשכה שמות שונים, ביניהם "מפעלים מיוחדים" ו"המשרד לתפקידים מיוחדים", ורק מאוחר יותר שונה שמה ללק"ם. באותם ימים עמד בראשה בנימין בלומברג, ששימש גם כקצין הביטחון הראשי של משרד הביטחון וראש אגף בשב"כ.
הלק"ם הייתה אחראית על אבטחת העבודות להקמת הכור ובדיקת העובדים בו בשנים 1961-1960. לפי מספר פרסומים היא הייתה גם הגוף האחראי על השגת אורניום להפעלת הכור. כך למשל בשנת 1968 במסגרת "מבצע פלומבט", רכשה מדינת ישראל 200 טונות של אורניום טבעי, המכונה בעגה המקצועית "עוגה צהובה" מחברה בלגית שכרתה אותו בקונגו. למרות שיעדו המוצהר של המטען היה איטליה, הספינה שהובילה את המטען מאנטוורפן פגשה בלב ים ספינה אחרת של חברת צים והעבירה אליה את האורניום, שהגיע לישראל.
מלבד הקמ"ג הייתה הלשכה אחראית גם למרכז למחקר גרעיני (ממ"ג) בנחל שורק (ליד יבנה). עם השנים הרחיבה הלק"ם את המנדט שניתן לה והפעילה סוכנים שעסקו בהשגת מידע טכנולוגי ומודיעיני במדינות זרות. בתוך הלשכה הוקם גם המלמ"ב, הגוף שירש את השב"כ באחריות על הביטחון של משרד הביטחון והתעשיות הביטחוניות. בשנת 1974 הוצא המלמ"ב מהלק"ם והפך להיות גוף עצמאי במשרד הביטחון.
כמו כן היה הלק"ם מעורב בהשגת תוכניות המיראז' 5, שיוצר אחר כך בתעשייה האווירית תחת השם "נשר". התוכניות הושגו בעזרתו של המהנדס אלפרד פראונקנכט שעבד בדאסו תעופה והעביר אותן לנחמיה קין. בעקבות זאת הוכרז קין כאישיות בלתי רצויה בשווייץ.
בשנת 1981 הוחלף ראש הלק"ם בנימין בלומברג ברפי איתן, ששימש גם כיועץ לענייני טרור לראש הממשלה מנחם בגין.
החל משנת 1984 הפעילה הלק"ם את ג'ונתן פולארד כסוכן בארצות הברית. פולארד העביר לישראל מידע שאליו נחשף במסגרת שירותו כקצין במודיעין הצי האמריקאי. הוא הופעל במשך שנה וחצי על ידי אביאם סלע, אלוף-משנה בחיל האוויר הישראלי ששהה בארצות הברית בחופשת לימודים. הפעלתו של פולארד היוותה חריגה מהמדיניות שבה נהגו לפני כן בקפדנות, לפיה ישראל נמנעת מאיסוף חומרי גלם מודיעיניים ממקורות בפנטגון. על פעילות זו אמר האלוף שלמה גזית: "אני רוצה להבהיר - אם עליי לבחור בין הרווח המודיעיני שבקבלת ידיעות מאנשי קשר כאלה לבין הסכנה הפוליטית של התפוצצות הפרשה, אין לי ספק שאני מוותר לגמרי על כל המידע שקיבלנו או שאנו עשויים לקבל בעתיד."
בנובמבר 1985 נעצר פולארד על ידי הרשויות האמריקאיות. אביאם סלע הצליח לחמוק ארצה, אך קידומו בחיל האוויר נחסם עקב לחץ כבד של ארצות הברית. הפרשה גרמה נזק גדול ליחסים בין ישראל לארצות הברית, ועלתה השאלה כיצד אושרה פעילות כזו. בישראל הוקמו שתי ועדות חקירה שקבעו כי פולארד הופעל על ידי הלק"ם ללא ידיעת שרי הביטחון, יצחק רבין ומשה ארנס. כתוצאה ממסקנותיהן של ועדות חקירה אלו פורקה הלק"ם וסמכויותיה הועברו לממונה על הביטחון במשרד הביטחון.
כיילה (שפה)
כַּײְלָה או כַּײְלִית (בכתב געז: ካይላ "כַּיְלָה"; גם ካይልኛ "כַּיְלְנְיָה") הייתה ניב של שפת קימנת, בענף אגאו של משפחת השפות הכושיות. הניב מכונה גם סְמֵן על שם הרֵי סמֵן, שם היא דוברה. כיילה והניב השני של קימנת, קװארה, דוברו בעבר בפי יהודי אתיופיה, ביתא ישראל.
מקור שם השפה נעוץ בכינוי "כיילה" שניתן לביתא ישראל על ידי שכניהם.
פגוש את הפוקרס הקטנים
פגוש את הפוקרס הקטנים (באנגלית: Little Fockers / Meet the Parents: Little Fockers) הוא סרט קולנוע קומי אמריקאי משנת 2010, סרט המשך לסרטים פגוש את ההורים ופגוש את הפוקרס. כמו בסרטים הקודמים, השחקנים הראשיים בסרט הם רוברט דה נירו, בן סטילר, אוון וילסון, בליית' דאנר, טרי פולו, דסטין הופמן וברברה סטרייסנד. הסרט הוא היחיד מבין סדרת הסרטים שלא בוים על ידי ג'יי רואוץ', אלא על ידי פול ויץ, כשרואוץ' הוא אחד מהמפיקים. בנוסף לקאסט המקורי בסרט משחקים גם ג'סיקה אלבה, לורה דרן והרווי קייטל.
עלילה
לגרג ואשתו, פאם, יש כעת תאומים בני חמש, הנרי וסמנת'ה.
לאחר שג'ק מגלה שד"ר בוב בנקס, בעלה של בתו השנייה, דבי, בגד באשתו והתגרש ממנה, הוא מתחיל לחוות בעיות בריאות משמעותיות וממנה את גרג לראש המשפחה החדש, וקורא לו: ה"גודפוקר". עם זאת, הוא מתחיל להביע ספקות לגבי החלטתו משום שהוא חושד שגרג מהל רומן עם אנדי גרסיה, נציגה סקסית מחברת התרופות, שאיתה גרג מוכר את התרופה "Sustengo". החשד של ג'ק אינו אמיתי, והוא נוצר עקב צירופי מקרים והשכרות של אנדי. ג'ק אף מציע לפאם להתגרש מגרג, ולהמשיך את מערכת היחסים שלה עם קווין ראוולי, ארוסה לשעבר. מחשבות אלו מציקות לפאם ומרגיזות אותה.
כדי להוכיח שהוא יכול להשגיח על המשפחה, גרג מנסה להעביר את ילדיו לבית ספר טוב יותר ובונה בית חדש. כשגרג פוגש את בוב בבאר, בוב מספר לו שהוא לעולם לא היה שמח יותר ושג'ק בחר בו ראשון להוביל את המשפחה, וכינה אותו ה"בובפוקר", עובדה שמאכזבת את גרג. בסופו של דבר, ג'ק וגרג משלימים ביום ההולדת של התאומים לאחר קטטה ביניהם, שבמהלכה ג'ק חווה התקף לב וגרג הציל את חייו.
הפקה
הפקת הסרט החלה ביולי 2009.
התסריטאי ג'ון המבורג הצהיר שהסרט יעסוק ב"מוות וגירושים, וכל הדברים האמיתיים שקוראים בחיים, שכשאנחנו מתבגרים אנחנו מתחילים לחשוב עליהם והסרט מציג אותם בצורה קומית".
מחוץ לארצות הברית, סרט זה הוא הראשון בסדרה ששווק על ידי סרטי פרמאונט, אשר רכשה בחזרה את קטלוג דרימוורקס ב-2006 (וקיבלה בעלות על הסטודיו עד 2008). דרימוורקס נשארה בעלת זכויות היוצרים ביחד עם אולפני יוניברסל.
ב-24 באוגוסט 2010, כי דסטין הופמן כנראה לא יחזור לשחק את אביו של גרג בסרט. כשהסרט היה בתחילת הפקתו האולפנים לא הצליחו להגיע להסכם עם הופמן, אך לבסוף הסכימו על תנאים להחזרת הופמן לסרט.
ביקורות
הסרט קיבל ביקורות שליליות על ידי המבקרים. האתר "Rotten Tomatoes" העניק לסרט ציון של 9% בלבד. האתר "Metacritic" העניק לסרט ציון של 27 מתוך 100 נקודות אפשריות. המגזין "אמפייר" העניק לסרט שני כוכבים מתוך חמישה וטענו כי "יש רגעים של צחוק בלתי נמנע, בקטעים של הופמן ווילסון, אבל בסך הכל זה אותו הדבר שוב, רק חלש יותר עם בדיחות פחות טובות".
הכנסות
בסוף השבוע הראשון לאחר יציאת הסרט, הוא לא הצליח להגיע לממדי ההכנסות כשל קודמו, פגוש את הפוקרס. בסוף השבוע הראשון הסרט הציג על 5,000 מסכים ב-3536 אתרים ברחבי ארצות הברית וקנדה, והכניס כ-48,300,000$ בחמישה ימים. עד 9 באפריל 2011, הסרט הכניס כ-$148,438,600 בארצות הברית וקנדה, ו- $161,007,198 במדינות אחרות ברחבי העולם, וסך ההכנסות הכולל של הסרט הוא $309,445,798.
מונסי
מונסי או מאנסי (באנגלית: Monsey) הוא יישוב במחוז רוקלנד שבמדינת ניו יורק בארצות הברית. בעת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2022 מנה היישוב 36,254 תושבים. כיום, יחד עם ניו סקווער השמרנית וספרינג וואלי המודרנית הצמודים למונסי, ליישוב יש צביון יהודי מובהק עם מספר של כ70.000 תושבים.
היסטוריה
המקום יוּשב לראשונה על ידי אינדיאנים בני שבט המונסי. במקום נמצאו חפצים וגם עדיין אפשר לראות כמה מקלטי סלע מזמני האינדיאנים. ב-1841 הוקמה במונסי תחנת רכבת.
אוכלוסייה חרדית
מונסי הוא מרכז יהודי בארצות הברית. כ-41% מתושבי המקום דוברי יידיש, וכ-6% דוברי עברית. פועלות בו כמה קהילות חסידיות, בהן חסידות ויז'ניץ מונסי שמרכזה ביישוב הסמוך כתר וויליז', חסידות סאטמר ועוד. כמו כן יש בו את ישיבת בית מדרש עליון, קהילה ומוסדות ליטאיים נוספים. בשנות ה-50 של המאה ה-20 פעלה במקום רק ישיבה אחת, אך בעקבות הגידול המהיר באוכלוסייה החרדית הוקמו עד 1997 45 ישיבות ו-112 בתי כנסת.ב2022 נמנו במקום עשרות ישיבות וכ287 בתי כנסת ב6 שכונות עיקריות
היישוב הוא חלק מהעיירה ראמאפו. זהו היישוב השני בארצות הברית בגילם הממוצע של התושבים, 18.6 שנים.
אחת מהערים התאומות של ראמאפו היא בית שמש במדינת ישראל בשל אכלוס הקהילות החרדיות בשתי הערים.
ב-28 בדצמבר 2019 התרחש בעיירה בשכונה העשירה פורשה פיגוע דקירה אנטישמי.
רובואוטו פולי
רובואוטו פולי (בקוריאנית: 로보카 폴리, באנגלית: Robocar Poli) היא סדרת אנימציה קוריאנית לילדים. הסדרה שודרה ב-28 בפברואר 2011 לראשונה ב-EBS. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2013 בניק ג'וניור. לסדרה הופקו 5 עונות ו-130 פרקים באורך 11 דקות כל אחד, ו-2 סדרות ספין אוף.
שיר הפתיחה של הסדרה בעברית בוצע על ידי מייה קדוש וטליה ברקאי.
עלילה
פולי וחבריו הם כלי רכב שיכולים להפוך לרובוטים. בכל פרק הם עוזרים לתושבי העיר "קריית מטאטא", בני אנוש וכל רכב מואנשים, כשהן נקלעות לצרות משונות. בסוף כל פרק מייעץ צוות החילוץ בחום לדמויות הנמצאות בסכנה.
דמויות ומדבבים
במאי הדיבוב בעברית היו טליה ברקאי (בין השנים 2013-2015) ושרון בורגאוקר (משנת 2016), ומפיקת הדיבוב הייתה ענבר שטגר עזרא. את הסדרה תרגם עמית יוסוביץ'.
ספין-אוף
לסדרה יצאו שתי סדרות ספין אוף, בהן פולי וחבריו מופיעים: זהירות בדרכים עם פולי ובטיחות באש עם רוי.
סלוסטיוס (פילוסוף)
סלוסטיוס (ביוונית: Σαλούστιος) היה פילוסוף נאו-אפלטוני מהמאה ה-4 לספירה, חברו של הקיסר הרומי יוליאנוס הכופר. הוא כתב את החיבור "על האלים ועל הקוסמוס", מעין קטכיזם של פגאניזם הלני מהמאה הרביעית.
יצירתו של סלוסטיוס חייבת הרבה לזו של יאמבליכוס, אשר שילב פלאטוניזם עם פיתגוראיות ותאורגיה, וגם לכתביו הפילוסופיים של יוליאנוס עצמו. החיבור די תמציתי, ובאופן כללי חף מהתאוריות המטאפיזיות הארוכות של הטקסטים הנאופלטוניים המפורטים יותר. מטרתו היא בחלקה "להדוף את ההתקפות הרגילות של הפולמוס הנוצרי" לנוכח העליונות הגוברת של הנצרות, ו"לעמת תאולוגיה עם תאולוגיה".
סלוסטיוס מסביר בחיבורו את השקפותיו על ההשגחה האלוהית, שם הוא מתייחס אל ברית המילה כמנהג היהודי המאפיין ביותר. הוא מזכיר את מנהג זה של "העברים" בין המנהגים המוזרים של המסגטים אשר "אוכלים את אבותיהם" והפרסים אשר "משמרים את אצילותם על ידי הולדת ילדים מאמותיהם".
זהותו המדויקת של סלוסטיוס אינה ודאית. על ידי אחדים הוא מזוהה כפלאביוס סלוסטיוס, שהיה המושל הפרטוריאני של גאליה בשנים 361–363 ועמיתו של יוליאנוס כקונסול בשנת 363, ואילו על ידי אחרים הוא מזוהה עם סלוטיוס , יליד גאליה שהיה המושל הפרטורי של המזרח בשנת 361.
רלית אדומה
רלית אדומה או התרנגולת האדומה של מאוריציוס (שם מדעי: Aphanapteryx bonasia) היא רלית שנכחדה.
עוף זה היה מצוי על האי מאוריציוס בלבד. הרלית האדומה, המוכרת כיום רק ממספר רב של עצמות, כמה תיאורים וכמה איורים וציורים, הייתה עוף חסר יכולת תעופה, גדול במקצת מתרנגולת (אורכו כ-50 ס"מ). העוף היה מכוסה בפלומת נוצות בצבע חום אדמדם שהיו רכות ודומות לשיער. כמעט שלא ניתן היה להבחין בזנב בעוף החי, וגם הכנפיים הקצרות כמעט שנבלעו בפלומה. לעוף היה מקור חום ארוך מעוקל במקצת שצורתו הייתה שונה מעוף לעוף ובמקרים מסוימים היה ישר לחלוטין, ורגלים ארוכות (יחסית לרלית). בסך הכל העוף דמה יותר לקיווי מאשר לרלית.
הרלית האדומה מוזכרת כמעט בכל דו"ח על מאוריציוס משנת 1602 ואילך, בתקופה בה שלטו ההולנדים על מאוריציוס, עם זאת, הפרטים המופיעים בד"וחות חוזרים על עצמם ואינם מספקים מידע על אורח החיים של העוף. במקום זאת, הם מספרים על הקלות היחסית בה ניתן היה לצוד את העוף בהתאם לשיטת הציד, ועל העובדה שהעוף הצלוי נחשב תחליף טוב לבשר חזיר. רוב המידע על המראה של העוף מגיע מציור של יוריס הופנאחל (Joris Hoefnagel), שנעשה לפי עוף שחי בגן החיות הפרטי של רודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה סביב 1600.
מה שמפתיע יותר הוא הופעת עוף הדומה לרלית אדומה בציורו של הצייר האיטלקי פרנצ'סקו באסנו (Francesco Bassano), "תיבת נוח" (Arca di Noè). מקורו של העוף בציור הוא תעלומה, שכן באסנו מת לפני שהוקמה המושבה הולנדית במאוריציוס ב-1598. לבסוף, יש איורים גסים של מה שנראה כרלית אדומה בשלושה מתוך ציורי הדודו האפור של רוּלאנט סאוורי (Roelant Savery) המתוארכים לשנות ה-20 של המאה ה-17. מה שאפשר לומר הוא שסביב 1600, וכנראה אפילו מוקדם יותר, הגיעו כמה רליות אדומות בחיים לאירופה, בנוסף יש כארבעה איורים גסים שנעשו במאוריציוס.
הכחדה
העוף נהג לקנן על הקרקע, ולכן נהגו חזירים לאכול את ביציו ואת הגוזלים, ותרמו אף הם להכחדת העוף. כאשר חוקר הטבע פרנסואה לגואה (François Leguat), שהכיר היטב את רלית רודריגז, הגיע למאוריציוס ב-1693, הוא ציין שהרלית האדומה הפכה לעוף נדיר. הוא היה המקור האחרון שהזכיר את העוף. משערים כי העוף נכחד בסביבות 1700. קביעת התאריך בו נעלמה הרלית נעשה מורכב יותר משום שהשם המקומי לדודו האפור, Todaersen (או dodaersen, "תחת שמן") ניתן לרלית האדומה, שגם לה היה ישבן מרופד בפלומה, כאשר הדודו נכחד.
טקסונומיה
בשל הבלבול הקיים בנוגע לדודו שהוגדר לעיל ואי ההתאמות באיורים הגסים, קיימים לעוף לא מעט שמות נרדפים:
חוק שריון שלילת זכות השיבה
חוק שריון שלילת זכות השיבה, התשס"א-2001 קובע כי "פליטים לא יוחזרו לשטח מדינת ישראל אלא באישור של רוב חברי הכנסת" (סעיף 2 לחוק). גוף החוק מתייחס לפליטים הפלסטינים (בלי לנקוב במפורש בזהות הפלסטינית), ובשמו הוא שולל את זכות השיבה, שהיא תביעה מרכזית של הפלסטינים.
ההצעה הועלתה על ידי ח"כ ישראל כץ מהליכוד, הצעת החוק פורסמה ב"רשומות" ב-30 באוקטובר 2000, והחוק אושר ב-1 בינואר 2001.
החוק מתחיל בשתי הגדרות:
עיקר החוק הוא הקביעה: "פליטים לא יוחזרו לשטח מדינת ישראל אלא באישור של רוב חברי הכנסת". בסעיף 3 לחוק נקבעה הקלה מסוימת בקביעה זו: "רשאי שר הפנים בהסכמת שר הביטחון ובאישור ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, לקבוע כללים למתן אישורי כניסה לשטח מדינת ישראל לשם מגורים בה, לפליטים, מטעמים הומניטריים בלבד". כן מציין החוק שהוא אינו חל על מי שחל עליו חוק השבות. החוק קובע במפורש כי "ממשלת ישראל לא תתחייב ולא תתקשר בהסכם העומד בסתירה להוראותיו של חוק זה".
מטרת החוק מוצגת בדברי ההסבר להצעת החוק, שבהם שני משפטים בלבד: "ממשלת ישראל פותחת בשיחות לקראת הסכם קבע עם הפלסטינים, בשיחות יועלה נושא פליטי 1948 ו-1967. מטרת החוק למנוע אפשרות שהממשלה תוכל להחליט בלא אישור הכנסת, או ברוב רגיל על שיבת פליטים לתחומי מדינת ישראל." כלומר, חוק זה נועד לכבול את ידיה של ממשלת ישראל. איסור על כניסתם של הפליטים נקבע בחוקים קודמים, כגון חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט), תשי"ד-1954, שבו נאמר: "המסתנן, דינו - מאסר חמש שנים או קנס חמשת אלפים לירות, או שני הענשים כאחד". הגדרת "מסתנן" בחוק זה כוללת את הפליטים הפלסטינים.
אף שבהתאם לחוק החזרת פליטים לשטח מדינת ישראל מחייבת אישור של רוב חברי הכנסת, החוק עצמו אינו חוק משוריין, כלומר לתיקונו או לביטולו די ברוב רגיל של חברי הכנסת.
צסק"א מוסקבה (כדורסל נשים)
מועדון הכדורסל לנשים צסק"א מוסקבה (ברוסית: ЖБК ЦСКА Москва) היה מועדון כדורסל רוסי שפורק ב-2009 בשל קשיים פיננסיים.
המועדון היה בין הקבוצות החזקות בברית המועצות וברוסיה. בשנת 2001 הקבוצה פורקה וזכויות השם הועברו למועדון כדורסל בעיר סמרה. גם בתקופה זו הקבוצה הייתה בין החזקות ברוסיה. לאחר מספר שנים, בשנת 2006 הקבוצה עם שחקניה עברה למוסקבה. בשנת 2009 המועדון נכנס לקשיים כלכליים ובסופו של דבר פורק סופית.
וילבור סוט
ויל גולד (נולד ב-14 בספטמבר 1996; באנגלית: Will Gold), הידוע יותר בשם וילבור סוט (באנגלית: Wilbur Soot), הוא אושיית רשת, סטרימר Twitch, וזמר-יוצר בריטי. הוא נודע לראשונה בשנת 2017 בזכות עבודתו עם ערוץ היוטיוב הקומי הקבוצתי SootHouse, שם הופיע באופן חוזר והיה העורך הראשי ומייסד שותף. מאוחר יותר הוא התחיל ערוץ משלו, Wilbur Soot, ב-29 במרץ 2019. הוא הוציא את הסינגל הראשון שלו, "The 'Nice Guy' Ballad", בינואר 2018. הסינגל השישי שלו, "Your New Boyfriend", הגיע לשיא במקום 65 במצעד הסינגלים הבריטי.
יוטיוב וטוויץ'
גולד התפרסם כעורך בערוץ היוטיוב הקבוצתי SootHouse, שהוקם על ידי גולד וכמה מחבריו. הערוץ כלל בעיקר סרטוני תגובה, כאשר חבריו צפו בממים ולייף האקים, בנוסף לנושאים אחרים.
הוא יצר את הערוץ הראשי שלו, Wilbur Soot, ב-29 במרץ 2019. הערוץ מציג תוכן הנוגע למשחקי וידאו, לרוב, משחק ארגז החול משנת 2011, מיינקראפט. גולד גם עושה סטרימים באופן קבוע בטוויץ', שם צבר למעלה מ-3 מיליון עוקבים, נכון למאי 2021, מה שהופך אותו לערוץ ה-40 הכי נעקב בפלטפורמה.
ב-2020, גולד הצטרף לשרת המיינקראפט שמתמקד על משחק תפקידים, Dream Smp, שמנוהל בידי היוטיובר דרים. בשרת, גולד ייסד את המדינה ל'מנברג ובסופו של דבר להיות כותב מוביל. גולד גם התחרה במספר תחרויות מיינקראפט, כולל אליפות מיינקראפט (MC Championships) ומיינקראפט מאנדיי. בינואר 2021, גולד היה אחד משמונת המשתתפים בטורניר השחמט BlockChamps, שהונחתה בידי אלכסנדרה בוטז ואחותה, אנדראה. גולד הודח מהטורניר בסיבוב הראשון, לאחר שהפסיד ליוטיובר ולסטרימר הטוויץ' העמית, ג'ורג'נוטפאונד (GeorgeNotFound).
ב-3 באפריל 2021, גולד החל להקליט פודקאסט שנקרא Hey and Stuff.
מוזיקה
אף שהוא ידוע בעיקר כיוטיובר, גולד הוא גם מוזיקאי ורב-נגן. הוא הוציא את הסינגל הראשון שלו, "The 'Nice Guy' Ballad", בינואר 2018. גולד הגיע לראשונה למצעדים עם הסינגל השישי שלו, "Your New Boyfriend", שיצא בדצמבר 2020, והגיע לשיא במצעד הסינגלים הבריטי במקום 65. השיר הופיע גם במצעד האינדי הבריטי ובמצעד הסינגלים האירי, שם הגיע לשיאו במקום 10 ו-100 בהתאמה. גולד גם הופיע במצעדי אמנים שונים, כולל האמנים העולים של בילבורד והפריצה הטובה ביותר של הרולינג סטון.
לאבג'וי
ב-10 במאי 2021 הלהקה הוציאה את המיני אלבום הראשון שלהם שנקרא "". האלבום הופק בידי המפיק המוזיקלי קמרון נסביט  והגיע למקום הראשון במצעד ה-iTunes האמריקאי, והשירים "One Day", "Taunt" ו-"Sex Sells" הופיעו במקומות 54, 75 ו-93 במצעד הסינגלים הבריטי, בהתאמה. ב-11 במאי יצא וידאו קליפ לשיר "One Day" שנערך בידי אלודי גרנוויל וביום לאחר מכן גם לשיר "Taunt".
ב-14 באוקטובר יצא המיני-אלבום השני של הלהקה, אשר נקרא "Pebble Brain".
מיקי בודאי
מיכאל (מיקי) בודאי (נולד ב-1972 בערך) הוא יזם היי-טק ישראלי.
ביוגרפיה
מיקי בודאי נולד וגדל באשדוד, בן יחיד לאב נהג "אגד" שעלה מאיראן ולאם עקרת בית שעלתה מליטא. בתיכון למד בבית הספר להנדסאים שליד אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2002 הקים, יחד עם שלמה קרמר ועמיחי שולמן, את חברת הגנת הסייבר אימפרבה.
בשנת 2006 ייסד יחד עם שלמה קרמר את חברת טראסטיר, שעסקה בהגנה על ארגונים ממתקפות הנעשות דרך מכשירי קצה. החברה פיתחה מוצר שנועד להגן על בנקים מפני הונאות ועל אתרי מסחר מקוונים מפני גנבת זהויות. כן פיתחה טכנולוגיה למניעת מתקפות פישינג. החברה נמכרה לחברת IBM תמורת כ-700 מיליון דולר.
בשנת 2013 הקים, יחד עם ראקש לונקאר, את חברת טרנסמיט סקיוריטי, העוסקת בזיהוי ביומטרי של משתמשי מחשב ואמצעי מחשוב ניידים, והוא משמש כמנכ"ל החברה.
בנוסף נמנה עם המשקיעים בחברות היי-טק אחדות, בהן ארמיס סקיוריטי, שנמכרה לאינסייט פרטנרס תמורת 1.1 מיליארד דולר, פיירגלאס, שנמכרה לסימנטק תמורת 250 מיליון דולר, Aorato, שנמכרה למיקרוסופט תמורת 200 מיליון דולר, לאקון סקיוריטי שנמכרה לצ'ק פוינט תמורת 100 מיליון דולר ועוד.
נשוי ולו שלוש בנות, מתגורר בגבעתיים.
אגן ויטווטרסראנד
אגן ויטווטרסראנד (באנגלית: Witwatersrand Basin) הוא מבנה גאולוגי שרובו מתחת לקרקע שנחשף על פני הקרקע במתלול ויטווטרסראנד בפרובינציית חאוטנג שבדרום אפריקה. באגן אצורות עתודות הזהב הידועות הגדולות ביותר בעולם, שמהן הופקו למעלה מ-1.5 מיליארד אונקיות (למעלה מ-40,000 טונה) זהב, המייצגים כ-50% או כ-31% מכלל הזהב שנכרה בעולם משחר ההיסטוריה.
מאפיינים
האגן מתפרש על פני הפרובינציות לשעבר טרנסוואל ומדינת אורנג' החופשית, ובנוי משכבה בעובי של 5,000 עד 7,000 מטרים מעידן הארכאיקון, בעיקר סלעי משקע שהורבדו על פני תקופה של כ-260 מיליון שנים, החל מלפני כשלושה מיליארד שנים. מקבץ שכבות הסלע המכונה "חבורת-העל ויטווטרסראנד" ("Witwatersrand Supergroup") מכיל קוורציט, תצורת ברזל הפסים, אבני בוץ, טילים, קונגלומרטים ומעט משקעי לבה ימיים. מרבית האגן קבורה עמוק מתחת לסלעים צעירים יותר, אבל מחשופים נגלים בפרובינציות חאוטנג והמדינה החופשית, כמו גם בפרובינציות סביבן. המחשוף בחאוטנג יצר את רכס ויטווטרסראנד, שממנו נטלו האגן וסלעיו את שמם. בחלקו הדרומי של הרכס נתגלה זהב לראשונה ב-1885, בחוות לנגלאחטה (Langlaagte), חמישה קילומטרים מערבית ליוהנסבורג. כיוון שזהב זה היה משובץ בקונגלומרט הניחו תחילה שמקור הזהב בסחף על קרקעית נחל עתיק, שהוסט עקב תנועות האדמה. אבל לאחר חפירה שבה התברר ששכבת הקונגלומרטים לא התפתחה לרוחב צר של נהר בלבד, אלא היא נמשכת לעומק, הגיעה ההבנה שאזור קונגלומרטי זה הוא חלק משכבות של סלעי משקע רציפים. הקונגלומרט נמשך מזרחה ומערבה לאורך כולל של 50 קילומטרים, אזור שכונה מאז "שדה הזהב סנטרל רנד" ("Central Rand Gold Field").
מקור גאולוגי
אגן ויטווטרסראנד נוצר במהלך עידן הארכאיקון, והוא לפיכך בין המבנים הגאולוגיים העתיקים ביותר על פני כדור הארץ. הוא נוצר בשני שלבים, במהלך כ-260 מיליון שנים, החל מלפני קצת פחות משלושה מיליארד שנים. במהלך השלב הראשון, שנמשך כ-60 מיליון שנים, הייתה השקעה של סלעי משקע בים רדוד, המכונה "ים ויטווטרסראנד". תוצאת ההשקעה הייתה שכבה של משקעים שעובייה בין 2,500 ל-4,5000 מטרים המכונה "חבורת וסט רנד" (“West Rand Group”). במהלך השלב השני, שנמשך כ-200 מיליון שנים, הייתה השקעה של סלעים ביבשה. לאחר שים ויטווטרסראנד נסוג נוצר במקומו מישור חוף שטוח כמעט שבו יצרו נהרות שזרמו מצפון דלתאות רחבות של נהרות פְּזָרוֹת, שבחלקם הושקעו מרבצים עשירים של עפרות זהב. שכבת סלעי המשקע בעובי 2,500 מטרים מכונה "חבורת סנטרל רנד" (“Central Rand Group”). שכבות הסלעים של "חבורת וסט רנד" ו"חבורת סנטרל רנד" יצרו ביחד את "חבורת-העל ויטווטרסראנד" (“Witwatersrand Supergroup”), הקרויה בכל היקפה "אגן ויטווטרסראנד". לא היו יבשות במהלך השלבים הראשונים של הארכאיקון, אבל נוצרו קשתות איים. התמזגות של כמה קשתות איים הובילו להיווצרות קראטון קאפוואל, אחד מהמיקרו יבשות הראשונות שנוצרו בכדור הארץ לפני כ-3.9 מיליארד שנים. גודלו ומיקומו יחסית לדרום אפריקה כיום מסומנים בדיאגרמה משמאל. לפני כשלושה מיליארד שנים החלה האסתנוספירה שמתחת לקרום להתקרר ועקב כך שקע החלק הדרום מזרחי של מיקרו יבשת זו מתחת לפני הים. קרקעית "ים ויטווטרסראנד" שזה עתה נוצר הייתה מורכבת מסלעי גרניט שעברו סחיפה. משקעים חוליים שהובלו באמצעות נהרות שנשפכו לים מצפון החלו להצטבר על הגרניט לפני כ-2.97 מיליארד שנים. שכבה חולית זו נדחסה ויצרה את קוורציט אורנג' גרוב (Orange Grove Quartzite), השכבה התחתונה ביותר בחבורת-העל ויטווטרסראנד. ניתן לצפות בשכבת קוורציט זו כשהיא מונחת על בסיס הגרניט ביוהנסבורג, כשהיא יוצרת רכס שכיוונו מזרח-מערב באורך 56 קילומטרים שכמה נהרות הזורמים מצפון יוצרים מפלי מים, שהיו המקור לשם ויטווטרסראנד, שבאפריקאנס פירושו "רכס מים לבנים". האטמוספירה של כדור הארץ הייתה נטולת חמצן עד לפני כשני מיליארד שנים, אבל כבר אז יצרו כחוליות חמצן בתהליך פוטוסינתזה. החמצן שמיקרואורגניזמים אלו ייצרו הגיב מיד עם, בין השאר, תרכובות ברזל מומסות, תוך יצירת תרכובת תחמוצת הברזל (חלודה) שאיננה מסיסה, ששקעה לקרקעית במהלך שעות היום. בלילה פסקו תגובות כימיות אלו. התוצאה הייתה שכבות בוץ בגוונים מתחלפים של אפור ואדום שלאחר שהתגבשו הפכו לתצורת ברזל הפסים.
ככל שהים התעמק הצטברו משקעים דקי גרגיר בוציים, אבל שינויים בתנאים הגאוגרפיים גרמו להצטברות מגוון נרחב של סוגי משקעים, החל מבוץ, דרך חול, חצץ וסלעי תצורת ברזל הפסים. משקעי טיל, המתוארכים לפני 2.95 מיליארד שנים מציינים את האפיזודות הראשונות של הופעת קרחונים על פני כדור הארץ. בתוך 60 מיליון שנים הצטברה שכבת משקעים בעובי שעד 4,500 מטרים על בסיס הגרניט, תוך יצירת "חבורת וסט רנד" שתרמה מעל ל-60% מעובייה הכולל של חבורת-העל ויטווטרסראנד.