cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרי קינגסלי
ביוגרפיה מוקדמת
קינגסלי לא קיבלה השכלה רבה מעבר לשיעורי גרמנית אותם קיבלה בגיל צעיר. מקור הידע העיקרי שלה היה ספרייתו הגדולה של אביה שהייתה בהישג ידה וסיפוריו הרבים אודות מסעותיו שהעשירו רבות את השכלתה.
כחומר קריאה היא העדיפה קריאת ספרי מדע או סיפורי מסעות של חוקרים על פני רומנים שנחשבו נשיים יותר באותה תקופה, כמו ספריהן של ג'יין אוסטן או שרלוט ברונטה. אחיה צ'רלי, לעומת זאת, נשלח לבית ספר ומשם המשיך לקולג' מתוך מטרה להמשיך ללימודי משפטים, דבר שאיפשר למרי גישה לחברה האקדמית.
חלומות הילדות של מרי להמשיך את מורשת המסעות של אביה הוגבלו במידה ניכרת בעקבות אימה החולה אותה סעדה. מאוחר יותר הפך גם אביה להיות מרותק למיטה עקב שיגרון שקיבל באחד מטיוליו. עם מותם של אביה ואימה ב-1892 יחד עם ירושה של 8600 לירות שטרלינג אותה חלקה יחד עם אחיה יכלה מרי לטייל כמו שחלמה תמיד. היעד הראשון אותו בחרה לטיולה היה אפריקה, מתוך מטרה למצוא חומר להשלמת ספר שכתב אביה על תרבויות באפריקה.
מסעותיה באפריקה
לאחר טיול ראשון באיים הקנריים החלה קינגסלי בהכנות לקראת הנסיעה לחוף המערבי של אפריקה. עד אז, הנשים היחידות ששהו באפריקה היו נשותיהם של מיסיונרים, פקידי ממשלה או חוקרים, ולא נשים לבדן. חיי הרפתקאות לא נחשבו לאופי חיים הולם לאישה ויקטוריאנית. גם הנשים האפריקניות נדהמו לראות אישה בגילה של מרי נוסעת לבדה ולעיתים קרובות שאלו אותה מדוע בעלה אינו מלווה אותה.
מרי הגיעה לסיירה לאון ב-17 באוגוסט 1893, משם המשיכה לאונדה שבאנגולה. היא חייתה יחד עם המקומיים שלימדו אותה את הכישורים הנדרשים כדי לשרוד בג'ונגלים באפריקה, ולעיתים קרובות היא הלכה לבדה למקומות מסוכנים. כך למשל, היא כתבה ש"פעם אחת תנין החליט לשלוח את כפותיו הקדמיות מעבר לדופן הקנו שלי. חבטתי על אפו במשוט וגירשתי אותו". ההכשרה שלה כאחות באנגליה הכינה אותה למחלות או פציעות קלות בהם נתקלה. מרי חזרה לאנגליה בדצמבר 1893.
היא חזרה שוב לאפריקה בדצמבר 1894 עם ביטחון עצמי רב יותר מהפעם הקודמת. היא השתוקקה לחקור את תרבותם של הקניבלים ומנהגי הדת המסורתיים שלהם. באפריל באותה שנה היא הכירה לראשונה מיסיונרית סקוטית בשם מרי סלסור, אנגליה רווקה שכמוה חיה לבדה באפריקה. סלסור סיפרה לה על המנהג המקומי של הריגת תאומים אותו ביקשה לעצור. המקומיים האמינו כי אחד התאומים הוא צאצא של השטן שהזדווג בחשאי עם אימם. כיוון שלא ניתן להבדיל בין ילדו של השטן לילד האחר היו הורגים את שני התאומים ולעיתים קרובות גם את אימם.
מאוחר יותר, בזמן שהותה בגבון שטה מרי על קנו במעלה הנהר אוקואה, בו היא אספה דגימות של דגים שלא היו מוכרים למדע עד אז ונקראו מאוחר יותר על שמה. לאחר שנפגשה עם אוכלוסיית פאנג וטיילה באזור בלתי מוכר זה היא טיפסה במעלה ההר קמרון, כ-4.2 קילומטר.
חזרתה לאנגליה
עם חזרתה לאנגליה הוצפה מרי בבקשות לראיונות על ידי עיתונאים. תאוריה בעיתונים נטו לתאר אותה כ'אשה חדשה', תיאור שקינגסלי נמנעה ממנו.
קינגסלי נמנעה מלשייך את עצמה לתנועה הפמיניסטית והכחישה שמועות שהיא לבשה מכנסיים במהלך המסע שלה. היא התלבשה בצורה שמרנית ונהגה ללבוש שמלות ארוכות בעלות שרוולים ארוכים ותחתוניות עבות. באחד מספריה היא ספרה שאת יתרונותיה של 'שמלה עבה במיוחד' היא גילתה כשנפלה לתוך מלכודת פילים. הבד העבה של השמלה הגן עליה והיא רק נחבלה. במהלך שלוש השנים הבאות היא הסתובבה רבות באנגליה כשהיא מרצה על החיים באפריקה למגוון של קהלים.
קינגסלי עוררה את רוגזה של הכנסייה האנגליקנית כשהעבירה ביקורת על ניסיונם של המיסיונרים באפריקה לשנות את תרבותם של תושביה. היא דיברה על אספקטים שונים ורבים של תרבות האפריקאים באפריקה שזעזעה אנגלים רבים, כמו פוליגמיה. כך לדוגמה היא אמרה שהיא, "רתחה מרוב השפלה וקלון כשראתה את ההרס שמתרחש בקרב תושבי החוף המקומיים... כשהתוצאה הטבעית של שבירת המסורת המסודרת של פוליגמיה מובילה למונוגמיה שנעשית בצורה לא מסודרת ולא תקינה."
העובדה שהיא חייתה זמן רב בקרב האוכלוסייה האפריקאית גרמה לכך שהיא הייתה מודעת לנסיבות שהובילו לאורח חייהם. כך למשל, העובדה שפוליגמיה הייתה נפוצה באפריקה הייתה פועל יוצא מאורח החיים האפריקני שדרש עשיית מטלות רבות שאישה לבדה לא יכלה לעמוד בהם, ולא פועל יוצא של השקפת עולם אכזרית או לא הוגנת. מיסיונרים רבים באפריקה דרשו מגברים לנטוש את נשותיהם, דבר שהוביל לכך שנשים רבות נשארו עם ילדיהם ללא תמיכה של הבעל. למרות השקפות אלו שהיו תקדימיות באותה תקופה, קינגסלי הייתה שמרנית למדי בדעותיה. כך, למשל, היא התנגדה לתנועה למען זכות ההצבעה לנשים.
פרסומים
קינגסלי כתבה שני ספרים על חוויותיה: "מסעות במערב אפריקה" (1897), שהפך מיד עם יציאתו לרב-מכר, ו"מערב אפריקה" (1899) שהעניק לה כבוד רב ויוקרה בקרב הקהילה המדעית. כמה עיתונים סירבו לפרסם סקירות על עבודותיה בנימוק כי דעותיה המפריכות את הדעה המקובלת על מעמדם הנחות של המקומיים באפריקה יערערו את התשתית עליה מבוסס הרעיון האימפריאליסטי.
מותה
במהלך מלחמת הבורים השנייה נסעה קינגסלי לקייפטאון מתוך מטרה להתנדב כאחות. היא הוצבה בבית החולים שם טיפלה בשבויי מלחמה בורים. לאחר כחודשיים בהם פעלה כאחות הופיעו אצלה תסמינים של טיפוס הבטן. היא מתה ב-3 ביוני 1900. בהתאם לרצונה, הושלכה גופתה לים.
השפעתה
סיפוריה של קינגסלי ודעותיה אודות אורח החיים באפריקה העלו לקונצנזוס את שאלת האימפריאליזם והיחס לעמים המקומיים. מפלגת יריד הסחר שנוסדה זמן קצר לאחר מותה לחצה לשיפור התנאים עבור האפריקאים תושבי המושבות הבריטיות. עמותות שפעלו למען רפורמות שונות הוקמו לזכרה והובילו שינויים בנושא זה. בית הספר ליברפול למחלות טרופיות נוסד לזכרה. ההבנה והאמפתיה שהייתה לה לתרבות האפריקאית והעמדה אותה גיבשה לגבי אורח החיים ה'פראי' של האפריקנים העניקו לה את התדמית של 'האישה החדשה', התדמית הפמיניסטית שהיא כל כך התנגדה לה.
ענת מאור
ד"ר ענת מאור (נולדה ב-28 במאי 1945) היא חברת הכנסת לשעבר מטעם מרצ.
ביוגרפיה
מאור נולדה בקיבוץ נגבה, לצילה וצבי הרפזי, ושירתה בצה"ל כקצינה בדרגת סגן. בעבר הייתה פעילה בתנועת "השומר הצעיר".
בעבר כיהנה במספר תפקידים ציבוריים: מזכירת קיבוץ נגבה, מנהלת משרד עלייה ציוני-קיבוצי בארצות הברית, מנהלת בית ספר תיכון ופעילה בארגונים שלום עכשיו ו"בת שלום".
נכון ל-2010 היא מרצה באוניברסיטה הפתוחה, במכללת רופין ובאוניברסיטת בר-אילן.
היא השתתפה בטקס "אמנת ז'נבה",עורכת סיורים בכנסת ומשתתפת בוועדה למעמד האישה, והיא פעילה במסגרת המפלגה.
היא יזמה 34 חוקים והייתה שותפה בלמעלה מ-11 חוקים אחרים, אשר ביניהם נוגעים למעמד האישה בישראל וזכויותייה.
בבחירות לכנסת ה-17 הוצבה במקום ה-112 הסמלי ברשימת מרצ לכנסת, ובבחירות לכנסת ה-18 הוצבה במקום ה-111 הסמלי ברשימה זו.
בשנת 1981 סיימה לימודי תואר שני בלימודי עבודה. עבודת הגמר שלה נשאה את השם "שוק העבודה בין ישראל ומצרים בימי שלום: שיקולים ואסטרטגיות אפשריות". בשנת 2007 הוענק לה תואר דוקטור מטעם החוג למדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב, על עבודה שכותרתה "ההגיון והפוליטיקה של היזמות הפרלמנטרית: החקיקה הפרטית בכנסת - 2003-1992".
נמל עקבה
מבנה הנמל
מתקני נמל עקבה מרוכזים בשלושה אזורים לאורך 17 ק"מ מרצועת החוף של ירדן במפרץ אילת, מדרום למרכזה של העיר עקבה בצפון ועד סמוך לגבול הסעודי בדרום: הנמל משתרע על פני שטח של 1,680 דונם ביבשה ו־381 דונם בים, ובסך הכל מקיף שטח של 2,061 דונם. לצד שטחים אלה שוכנים מתקני תעשייה ואחסון בשטח כולל של 178 דונם, אשר כוללים, בין היתר, בית זיקוק וממגורות.
ביוני 2022 אירע בנמל אסון דליפת גז רעיל שהביא למותם של 13 אנשים ופציעה של יותר מ-265 בני אדם.
סטטיסטיקה
נמל עקבה מטפל ב-78% מהייצוא מירדן וב-65% מהייבוא אליה. הוא מסוגל לטפל בכל רגע נתון ב-23 כלי שיט, ובשמונה נוספים במרינה של העיר, ובסחורה בהיקף שנתי של 28 מיליון טון. להלן הנתונים הסטטיסטיים של פעילות נמל עקבה בשנים 2010 ו-2011: להלן נתוני היקף הסחורות ותנועת נוסעים המטופלים על ידי הנמל:
קוסוקה קיטאג'ימה
קוסוקה קיטאג'ימה (ביפנית: 北島 康介; נולד ב-22 בספטמבר 1982) הוא שחיין יפני, אלוף אולימפי בשני משחי החזה (אתונה 2004 ובייג'ינג 2008) בעל 7 מדליות אולימפיות 4 מהן זהב, אלוף העולם בעל 12 מדליות עולמיות 3 מהן זהב. היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה 100 מטר חזה מתחת ל-59 שניות והראשון בהיסטוריה ששחה 200 מטר חזה מתחת ל-2:10 דקות.
ביוגרפיה
באולימפיאדת סידני (2000) סיים קיטאג'ימה במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.34 דקות ובמקום ה-17 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:15.71 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 2001 זכה קיטאג'ימה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:11.21 דקות, אחרי ברנדן הנסן מארצות הברית (2:10.69 דקות) ומקסים פודופריגורה מאוסטריה (2:11.09 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה ביוקוהמה, יפן בשנת 2002 זכה קיטאג'ימה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.36 דקות, לפני הנסן (1:00.68 דקות) וג'ים פייפר מאוסטרליה (1:01.68 דקות).
שיא עולם ראשון
ב-2 באוקטובר 2002 במשחקי אסיה שנערכו בפוסן, קוריאה הדרומית קבע קיטאג'ימה את שיאו העולמי הראשון במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:09.97 דקות ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה מתחת ל-2:10 דקות. היה זה שיפור לשיאו של מייק ברוומן שנקבע באולימפיאדת ברצלונה (1992) לאחר 10 שנים (2:10.16 דקות).
הפריצה הגדולה
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2003 זכה קיטאג'ימה ב-3 מדליות 2 מהן זהב. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא עולם חדש של 59.78 שניות, לפני הנסן (1:00.21 דקות) וג'יימס גיבסן מבריטניה (1:00.37 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא עולם חדש נוסף, בזמן של 2:09.42 דקות, לפני יאן אדמונד מבריטניה (2:10.92 דקות) והנסן (2:11.11 דקות). מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:36.12 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש (3:31.54 דקות) ורוסיה (3:34.72 דקות).
לאולימפיאדת אתונה 2004 הגיע קיטאג'ימה כמועמד עיקרי ואלוף עולם במשחי החזה. הוא זכה בשתי מדליות זהב במשחים ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.08 דקות, לפני הנסן (1:00.25 דקות) והוגו דבוסק מצרפת (1:00.88 דקות), בשלב המוקדמות קבע קיטאג'ימה שיא אולימפי חדש (1:00.03 דקות), ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:09.44 דקות לפני דניאל גיורטה מהונגריה (2:10.80 דקות) והנסן (2:10.87 דקות). הוא זכה במדליית ארד במסגרת משחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:35.22 דקות אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש (3:30.68 דקות) וגרמניה (3:33.62 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2005 זכה קיטאג'ימה בשלוש מדליות, אחת כסף ושתיים ארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.53 שניות, אחרי הנסן (59.37 שניות) ולפני דבוסק (1:00.20 דקות), ומדליות ארד במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.78 שניות, אחרי מארק ורנקה מגרמניה (27.63 שניות) ומארק גנגלוף מארצות הברית (27.71 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:35.40 דקות, אחרי ארצות הברית (3:31.85 דקות) ורוסיה (3:35.08 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בוויקטוריה, קנדה בשנת 2006 זכה קיטאג'ימה ב-3 מדליות, 2 כסף ואחת ארד. מדליות כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:10.87 דקות אחרי הנסן ששבר לו את השיא העולמי (2:08.50 דקות) ולפני סקוט אושר מארצות הברית (2:11.49 דקות), ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (3:35.70 דקות) אחרי ארצות הברית (3:31.79 דקות) ולפני אוסטרליה (3:36.15 דקות). בנוסף, הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.90 דקות, אחרי הנסן (59.90 שניות) וברנטון ריקארד מאוסטרליה (1:00.39 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 זכה קיטאג'ימה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:09.80 דקות, לפני ריקארד (2:10.99 דקות) ולוריס פאצ'י מאיטליה (2:11.03 דקות). בנוסף, הוא זכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.96 שניות, אחרי הנסן (59:80 שניות) ולפני ריקארד (1:00.58 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (3:35.16 דקות), אחרי אוסטרליה (3:34.93 דקות) ולפני רוסיה (3:35.51 דקות).
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) שיחזר קיטאג'ימה את הישגיו מהאולימפיאדה הקודמת וזכה ב-3 מדליות, 2 מהן זהב. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא עולם חדש בזמן של 58.91 שניות ובכך היה לשחיין הראשון ששחה מתחת ל-59 שניות משחה זה. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אולימפי חדש בזמן של 2:07.64 דקות, ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:31.18 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש בזמן של 3:29.34 דקות ואוסטרליה (3:30.04 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באירווין, ארצות הברית באוגוסט 2010 זכה קיטאג'ימה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה (59.35 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חזה (2.08.36 דקות). נוסף לכך, הוא זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (3:33.90 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכה קיטאג'ימה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:08.63 דקות, אחרי גיורטה (2:08.41 דקות) ולפני כריסטיאן פום לן מגרמניה (2:09.06 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.03 דקות ובמקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:32.89 דקות.
באליפות יפן שנערכה באפריל 2012 קבע קיטאג'ימה במשחה ל-100 מטר חזה שיא אישי חדש של 58.90 שניות, תוצאה מהווה שיפור במאית השנייה לשיאו מבייג'ינג 2008. בניגוד לאולימפיאדה, שיא זה הושג ללא חליפה מיוחדת מהסוג שנאסר על ידי פינ"א ב-2010.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה קיטאג'ימה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:31.26 דקות, אחרי ארצות הברית (3:29.35 דקות) ולפני אוסטרליה (3:31.58 דקות), את סגנון החזה שחה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 58.64 שניות. נוסף לכך, סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:08.35 דקות, 6 מאיות השנייה לאחר בן ארצו ריו טאטיישי שזכה במדליית הארד ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.79 שניות ולא הצליח להגן על תאריו האולימפיים בשני משחים אלו ובכך הניסיון שלו להיות השחיין גבר הראשון בהיסטוריה שזכה בתואר ב-3 אולימפיאדות במשחה אחד לא צלח.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה בשנת 2013 זכה קיטאג'ימה במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:32.26 דקות, אחרי צרפת (3:31.51 דקות) ואוסטרליה (3:31.64 דקות). כשחיין חזה הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 59.29 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.98 שניות ובמקום 15 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.82 שניות.
מחלוקת
סגנון החזה של קיטאג'ימה עורר מחלוקת נרחבת בעולם השחייה. נטען שבעת יציאת החזה לאחר הזינוק וכל סיבוב מבצע קיטאג'ימה תנועת פיתול הדומה לתנועת הדולפין המאפיינת את סגנון הפרפר. שאלת החוקיות של התנועה נגעה בתחום אפור בחוקת השחייה שהחוקים לא נגעו בו. המחלוקת הגיעה לשיאה כשבאולימפיאדת אתונה הביס קיטאג'ימה את הנסן על חודן של 17 מאיות בקרב על מדליית הזהב. צילומים תת-מימיים של הגמר תיעדו את הפיתול של קיטאג'ימה, אולם הוחלט שאין לפסול אותו. המחלוקת נפתרה ביולי 2005 כשפינ"א החליטה להתיר בחוקה תנועת פיתול אחת ביציאת החזה. מאז ההחלטה, הפיתול, שנקרא באופן בלתי פורמלי על שמו של קיטאג'ימה, נמצא בשימוש נרחב על ידי כלל שחייני החזה.
אבנר ברזני
אבנר ברזני (1949 – 10 בדצמבר 2009) היה תת-אלוף בצה"ל, מנכ"ל המשרד לביטחון פנים ונציב קבילות החיילים.
חייו
ברזני גדל בטירת כרמל. ברזני התגייס לצה"ל בשנת 1967 לחיל ההנדסה. בתפקידו האחרון בצה"ל שימש ראש חטיבת הסגל אשר באגף כוח אדם (אכ"א). לאחר 34 שנים השתחרר מהצבא בדרגת תא"ל, ומונה למנכ"ל המשרד לביטחון פנים (2001–2002). כשסיים את תפקידו מונה לנציב קבילות החיילים, והוא החמישי שממלא תפקיד זה. ב-23 בנובמבר 2008 סיים את תפקידו בנציבות הקבילות, והודיע על התמודדותו ברשימת קדימה לכנסת. הוא דורג במקום ה-31 ולא נכנס לכנסת ה-18.
הוא נפטר ב-10 בדצמבר 2009, לפני שהגיע תורו להיכנס לכנסת במקום חברי כנסת של "קדימה" שסיימו את כהונתם.
על שמו בית ספר יסודי בטירת כרמל.
תוכנית עתידים
בשנת 1999 יזמו הרמטכ"ל דאז שאול מופז, תא"ל ברזני ואיתן ורטהיימר את תוכנית עתידים - מערכת משולבת של תוכניות המסייעות לצעירים מן הפריפריה של מדינת ישראל לרכוש השכלה אקדמית, הפועלת בניהול משותף של הצבא ושל עמותה אזרחית.
התנהגות נטילת סיכונים
התנהגות נטילת סיכונים מוגדרת כפעולה או כאי פעולה, הטומנת בחובה סיכוי לאובדן או הפסד הגדול מ-0% אך קטן מ-100%. התנהגות מסוג זה עלולה להיות מכוונת וכן בלתי מכוונת, כלומר מקרית ולא מודעת. התנהגויות מסוג זה עלולות להוביל להפסדים משמעותיים של האדם וקרוביו ולגרום, באופן בלתי מכוון, לנזק לאחרים. בין שלל ההתנהגויות, המסתכנות ניתן למנות: שתייה לשוכרה, נטילת סמים, נהיגה פרועה, פעולות ספורט מסוכנות, הימורים על סכומי כסף גדולים ופעילויות לא חוקיות. התנהגויות של נטילת סיכון עולות בשכיחותן בהתבגרות המוקדמת, בולטות בהתבגרות המאוחרת ואחר כך נוטות לרדת בשכיחותן. הספרות המחקרית מתייחסת, רובה ככולה, להתנהגות נוטלת סיכונים בגילאים הצעירים, בילדות ובגיל ההתבגרות בפרט. ההתייחסות המחקרית להתנהגות זו מתמקדת בארבעה ממדים: הממד הקוגניטיבי, הממד הרגשי, הממד הביולוגי והממד החברתי, אשר קשורים ומשפיעים זה על זה.
ממד קוגניטיבי: חוקרים, העוסקים בתחום הקוגניטיבי, אשר בדקו את הקשר בין נטילת סיכונים לבין קוגניציה, מצאו כי היסודות לנטילת סיכונים הן למעשה בעיות בשיפוט. נמצא קשר מובהק בין התפתחות קוגניטיבית וירידה בהתנהגות נוטלת סיכונים. התפתחות קוגניטיבית ובתוכה "הערכת סיכוּניות", משתפרת לאורך השנים ובשל כך הסיכוי של הפרט להיות מעורב בהתנהגות מסוכנת קטנה עם הגיל ועם התפתחות היכולת הקוגניטיבית. יחד עם זאת, מחקרים אחרים מצאו שמבוגרים וצעירים מעריכים באופן דומה השלכות של התנהגות נטילת סיכונים.
ממד רגשי: במחקרים העוסקים בקשר שבין התפתחות רגשית לבין נטילת סיכונים נטען כי קבלת החלטות אפקטיביות מערבת שיקולים אמוציונליים, המנחים את קבלת ההחלטה. יכולת מוגבלת של וויסות רגשי עלולה להוביל ללקיחת החלטה שגויה. כלומר, רגולציה רגשית מהווה נדבך משמעותי בקבלת החלטות אפקטיביות, ואילו אימפולסיביות היא גורם המגביר משמעותית את נטילת הסיכון. זאת ועוד, רגולציה רגשית וכישורים של קבלת החלטות אפקטיביות, עולים עם הגיל ונמצאים במתאם שלילי להתנהגויות של נטילת סיכונים.
ממד ביולוגי: מחקרים מצאו כי קיים בסיס ביולוגי להתנהגות נטילת סיכונים. פרטים מסוימים הם בעלי "פגיעוּת ביולוגית", התורמת להתנהגות אימפולסיבית ועלייה בהתנהגות נטילת סיכון. נמצא כי אזורים נוירולוגיים במוח עלולים להיות קשורים להתנהגות נטילת סיכון, ביניהם הקורטקס הסנסורי, אמיגדלה, היפוקמפוס ואזורים קורטלים נוספים. כמו כן נמצא כי המוליך העצבי "דופאמין" קשור להתנהגות נטילת סיכון, כך שעלייה בערכיו במוח תורמת לעלייה בהתנהגות נטילת סיכון.
ממד חברתי: הספרות המחקרית המתמקדת בפן הסוציולוגי של נטילת סיכונים מייחסת משקל רב להשפעות תרבותיות וחברתיות בכל הקשור להתנהגות זו. פן זה רואה השפעות אלו כנגזרות של הבדלים אישיותיים, הנובעים מחשיפה לגורמים סביבתיים-חברתיים דוגמת הקשר שבין הורה לילד, אסטרטגיות חינוכיות, קבוצת השווים ומצב סוציו-אקונומי. הבדלים אלו משפיעים על הפרט ועל אופן קבלת החלטותיו ובהתאמה על מעורבותו בהתנהגויות מסוכנות.
התנהגות נטילת סיכונים ומגדר
באשר לסוגיית התנהגות נטילת סיכונים והקשר למגדר מחקרים מצאו כי לגברים נטייה גבוהה יותר להיות מעורבים בהתנהגות נטילת סיכונים. כך לדוגמה, מטא אנליזה פרי עטם של Byrnes, Miller & Schafer משנת 1999, סקרה מחקרים רבים אשר הגדירו טווח נרחב להתנהגויות בסיכון וממצאיהם העלו כי גברים מעורבים בהתנהגות מסוג שכזה ברמות גבוהות יותר מאשר נשים. בנוסף, מחקרם של Dwyer, Gilkson & List משנת 2002, אשר בחן גם הוא הקשר המגדרי שבהתנהגות נטילת סיכונים, בהתייחס להשקעה פיננסית כנטילת סיכון, ובדק כ-2000 משקיעי קרנות נאמנות, מצא כי גברים נוטים ליטול חלק בפעילות שכזו יותר מנשים.
לקריאה נוספת
זיידנר, מ., ובן-צור, ח. (2011). איום על החיים ונטילת סיכונים: השלכות לישראל. פסיכו-אקטואליה, (אפריל), 44-55.
בריאן גראתי
בריאן טימותי גראתי (באנגלית: Brian Timothy Geraghty; נולד ב-13 במאי 1975) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, שהתפרסם בזכות תפקידיו בסרטים "ג'ארהד", "מטען הכאב", "הטיסה", מגילום הדמות וורן נוקס בסדרה "אימפריית הפשע" ומגילום הדמות שון רומן בסדרה "שיקגו PD".
ביוגרפיה
גראתי נולד בעיירה טומס ריוור, בניו ג'רזי למשפחה ממוצא אירי. סיים את לימדיו בתיכון המקומי ב-1993 ומשם עבר ללמוד משחק בבית הבובות השכונתי שבניו יורק. לאחר שסיים את לימודיו בהצלחה נסע לנסות את מזלו בתחום בלוס אנג'לס.
קריירה
בשנת 2006, הופיע בדרמת הפעולה "המגן" בתור שוטר חיל הים בילי הודג', בסאגה הפוליטית של אמיליו אסטבז "בובי", וכיכב לצד מתיו מקונוהיי בדרמת הספורט "כולנו מארשל" של ג'וזף מק'גינטי ניקול.
בשנת 2009 הופיע בדרמת המלחמה של קתרין ביגלו "מטען הכאב", בסרט הופיע בדמותו רב"ט אוון אלדרידג', המומחה הצעיר ביותר ביחידה לסילוק פצצות שמוצבת במרכז בגדאד. ב-2010, שיחק בסרט "הזיקית", והתארח בפרק בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד". בשנת 2011, שיחק בסרט "10 שנים" לצד צ'נינג טייטום. ב-2012, הופיע בסרט "הטיסה" לצד דנזל וושינגטון, והתארח בשלושה פרקים בסדרה "דם אמיתי".
בשנת 2014, הופיע בסרטים "פגישה והחלפה" ו"הזהה". בשנים 2014–2016 שיחק בסדרה "שיקגו PD".
חייו האישיים
בזמנו הפנוי, אוהב גראתי לגלוש ולבלות עם אביו.
בשנת 2009, החל לצאת עם לורה ראמזי. הקשר לא נמשך זמן רב, והשניים נפרדו שנה לאחר מכן. בשנת 2013, היה בזוגיות קצרה עם השחקנית קריסטן ריטר שהסתיימה עוד באותה שנה.
פטריית תה
פטריית התה, הידועה גם בשם קוֹמְבּוּצָ'ה, היא צורת חיים סימביוטית הבנויה ממארג סימביוטי של שמרים וחיידקים. היא גדלה כקרום עבה, הדומה בצורתו לכובע פטרייה או לצורת חביתה על פני שטח התה. הפטריה ניזונה מירוק וסוכר חום. נחשבת לאחת מפטריות המרפא הידועות.
אופן הכנת הקמבוצ׳ה
רכיבי הבסיס של הקמבוצ'ה הם: שמרים, סוכר חום ותה ירוק. את התרכובת מניחים לשבועיים עד ארבעה שבועות. בהם מתחיל תהליך כימי בו הפחמימות (שמקורן בסוכרים והתה) הופכים לחומצה ולאלכוהול (עד 1%). תהליך זה, אשר ידוע בשמו כתהליך התסיסה\החמצה והוא זהה בצורתו לתהליכי תסיסה\החמצה אחרים כגון החמצת חלב ליוגורט. הבקטריות והחומצות יוצרים מעטה שכבה צמיגית הידועה בשם SCOBY שהם ראשי תיבות של "Symbiotic Culture Of Bacteria and Yeast" שהיא בעצם עוד פטריית הקמבוצ׳ה.
מקור
פטריית התה משמשת מזה מאות שנים להפיכת תה ממותק למשקה חמצמץ ולעיתים תוסס בשם "קומבוצ'ה" או "תה קוואס" (אין קשר למשקה קוואס, הדומה בטעמו וצבעו, אך מופק בדרך אחרת). מנהג זה נפוץ במזרח הרחוק במשך לפחות אלפיים שנה, וכן במזרח אירופה במשך המאות האחרונות. פטריית התה הובאה גם לישראל עם העולים מחבר המדינות ומגדלים אותה לשימוש ביתי, אף כי המשקה אינו נפוץ או מקובל במיוחד.
המסורות של העמים המגדלים את הפטרייה מייחסות למשקה סגולות בריאותיות.
טענות להשפעה חיובית
בסקירה מדעית משנת 2003, מתאר פרופסור אדזארד ארנסט את הקומבוצ'ה כדוגמה קיצונית לתרופה לא קונבנציונלית, בגלל הפער הגדול שבין המגוון הרחב והלא-סביר של יתרונות בריאותיים המיוחסים לה, ללא כל ראיות שיתמכו בהם, לבין פוטנציאל הנזק שטמון בהכנתה. ארנסט סיכם בכך שרשימת היתרונות הלא מבוססת אינה גוברת על הסיכונים הידועים, ושאין להמליץ על קומבוצ'ה לשימוש רפואי.
טענות להשפעה שלילית
דיווחים על תופעות לוואי שליליות שנגרמות מצריכת קומבוצ'ה הם נדירים למדי, אולם אין זה ברור אם זה נובע מנדירות התופעות, או מכך שלא מדווחים עליהן. החברה האמריקאית לסרטן טוענת כי "תופעות לוואי חמורות ואף כמה מיתות נקשרו בשתיית תה קומבוצ'ה." בספרות הרפואית מתועד מקרה מוות אחד אשר נגרם בעקבות שתיית הקמבוצ׳ה.
בין תופעות הלוואי המקושרות לשתיית קומבוצ'ה נמצאות חמצת מטבולית ורעילות גבוהה של הכבד והכליות. ייתכן שהסיבה לתופעות הללו היא החומציות הגבוהה של התה, ולכן יש להזהר מהתססת יתר. סיבה אפשרית נוספת היא זיהום בקטריאלי או פטרייתי במהלך הכנת המשקה.
עקב תופעות הלוואי האפשריות, המשקה אינו מומלץ לאנשים עם מערכת חיסונית חלשה, לנשים בהריון או מניקות, ולילדים מתחת לגיל 4.
קרון שינה
היסטוריה
ככל הנראה הדוגמה המוקדמת ביותר לקרון שינה (או כרכרת שינה, כפי שכונה אז) הייתה ברכבת שנסעה בין לונדון ובירמינגהם ובקו בין לונדון ללנקשייר, שבאנגליה. הקרון הועמד לרשות נוסעי המחלקה הראשונה והחל לפעול בשנת 1838.
כעשרים שנה לאחר מכן החלו קרונות השינה לפעול גם בארצות הברית, קרונות השינה שהיו שם דמו יותר לקרונות רגילים רק שאת המושבים הצפופים החליפו כורסאות מרווחות ומפוארות.
האיש שבסופו של דבר הפך את עסק קרונות השינה לרווחי ופופולרי בארצות הברית היה ג'ורג' פולמן, שהתחיל בבניית קרון שינה מפנק (בשם פיוניר) בשנת 1865. חברת פולמן, שנוסדה כחברת המכוניות של ארמון פולמן בשנת 1867, הייתה בבעלותה וייצרה את רוב המכוניות הישנות בארצות הברית עד אמצע המאה העשרים, החברה הייתה מייצרת גם את הקרונות לרכבות הנוסעים המנוהלות על ידי חברות הרכבות השונות; היו גם כמה קרונות שינה שהופעלו על ידי פולמן אך הם היו נתונות בבעלות חברות הרכבות. במהלך שנות השיא של רכבת הנוסעים האמריקאית, קרונות השינה שהיו נצרכים במיוחד בקווים הארוכים הפכו במהירות לפופולרים ורווחיים.
קרונות שינה כיום
כיום קרונות השינה נפוצים בכל העולם ואפילו במדינות אשר שטחן לא גדול כל כך. במסגרת הנסיעה בקרונות השינה מספקות חברות הרכבות בדרך כלל גם ארוחת ערב שברכבות טיולים עשויה להיות חלק נכבד מהחוייה.
אירופה
באירופה נפוצים מאוד קרונות השינה ובקווי רכבת רבים פועלים קרונות אלו. הקווים המרכזיים שבהם פועלים קרונות שינה הם קו מוסקבה-ברלין, קו פריז-ברלין ושאר הקווים החוצים את היבשת ממזרח למערב. קרונות שינה אפשר למצוא גם ברכבות ליליות למרחקים לא ארוכים אך הן לא נפוצות כל כך.
אסיה
גם באסיה פועלים קרונות שינה, אך מכיוון שאסיה היא היבשת הגדולה ביותר בכדור הארץ וההבדלים בין מדינה למדינה הם עצומים, קשה להגדיר אותה כמקשה אחת. בסין והודו קרונות השינה נמצאים כמעט בכל רכבת, ביפן ובקוריאה קרונות שינה פועלים רק בקווים בודדים ואילו במדינות קטנות כמו ישראל, טאיוואן, סינגפור וגאורגיה לא פועלים כלל קרונות שינה מפאת קוטנם. כמו כן, במדינות נחשלות או בעלות שלטון דיקטטורי אין קרונות שינה.
אוטובוס שינה ("Sleeping Bus") – חלופה לקרון שינה. מצוי למשל בווייטנאם, בשל צורתה המאורכת של המדינה. השימוש בו נפוץ בקרב התיירים והמקומיים כאחד. באוטובוסים אלה שלושה טורים של מיטות קומתיים צרות וקטנות, לרוב עם כרית קטנה ושמיכה לכל מיטה, בייחוד אם הנסיעה נמשכת לאורך הלילה. באלו המיועדים לנסיעות של 14–15 שעות קיים תא שירותים. ישנם קווים המיועדים לפחות מ-10 שעות בהם לא קיים תא שירותים, אך לרוב הם יעצרו בדרך במקומות בהם ניתן להתפנות. בכניסה לאוטובוס הנוסעים מקבלים מהנהג שקית עבור נעליהם ומתבקשים להסירן. חלק מהחברות מפעילות האוטובוסים מציידות את הנוסעים גם בבקבוק מים ובשקית חטיפים קטנה.
אפריקה
המדינות היחידות באפריקה שבהן פועלים קרונות שינה הן מצרים ודרום אפריקה.
אלמנט מטריצה
אלמנט המטריצה בוחן את ההשפעה של המילטוניאן שהשתנה לאחרונה (כלומר הסופרפוזיציה הליניארית של הפוטנציאל האינטראקטיבי של המילטוניאן בתוספת אינטראקציה) על המצב הקוונטי.
הדרקון האדום
הדרקון האדום (בולשית: Y Ddraig Goch) או דרקון ויילס הוא מפלצת מיתולוגית המזוהה עם ויילס.
הדרקון מתואר לראשונה בסיפורי מבינוגיון והיסטוריה בריטונום. שם מוצג הדרקון האדום כמפלצת המסמלת את הוולשים הקדמונים. הדרקון הוצג לראשונה כמטען הרלדי במאה ה-15 עת צעד הנרי השביעי עם גיסותיו על ויילס לכיוונו של קרב בוסוורת'. הדגל הציג את הדרקון האדום צועד על רקע של לבן וירוק - צבעיו של בית טיודור. בשנת 1953 קיבל הדרקון האדום מעמד של כבוד, כאשר הוטען במרכזה של הסיכה המלכותית של ויילס. ובשנת 1959 הוטען במרכזו של דגל ויילס כדגלו של הנרי השביעי.
Vegan Friendly
Vegan Friendly (ויגן פרנדלי; בעברית: ידידותי לטבעונים), לשעבר העמותה למען עתיד טבעוני, היא עמותה ישראלית הפועלת לקידום טבעונות וזכויות בעלי חיים, אשר הוקמה בספטמבר 2012 על ידי עמרי פז.
העמותה פועלת בשני מישורים עיקריים:
בין הפרויקטים בלטו במיוחד: פסטיבל הטבעונות הגדול בעולם – Vegan Fest; פרסומת הטבעונות הראשונה בישראל; פרויקט "עדות של אמא" בהשתתפות רותם סלע; פרויקט "מהנדסי מזון"; ביקורו של גארי יורופסקי וסבב הרצאותיו בישראל; הקונגרס הטבעוני.
פרויקט סימון בתי עסק
תו הויגן פרנדלי נועד ליצור היצע של מסעדות ובתי עסק ידידותיים לטבעונים בישראל ובכך להפוך את הטבעונות לנגישה, זמינה ואפשרית יותר עבור מי שבוחר לעשות את המעבר לטבעונות או שפשוט רוצה להתנסות בטבעונות.
בנוסף, פעלה העמותה גם להכניס לכל האינדקסים המובילים של מסעדות ושירותי משלוחים באינטרנט קטגוריה של מסעדות ויגן פרנדלי, על מנת להנגיש את הטבעונות גם באינדקסים של כלל האוכלוסייה. כמו כן ועל מנת לחזק את בעלי העסקים ונותני השירות הטבעונים, הקימה העמותה אינדקס נוסף: אינדקס לבעלי עסקים ונותני שירותים שהם טבעונים בתחומים שונים.
פרויקט סימון מוצרים
החל מפברואר 2013 החלה העמותה את פרויקט סימון המוצרים הארצי. במסגרת פרויקט זה פועלת העמותה לסימון מוצרי מזון, טיפוח ולבוש טבעוניים בסימון "Vegan Friendly", ברשתות השיווק הגדולות ובחברות שונות בשוק הישראלי. מטרת הפרויקט היא להנגיש את הטבעונות לציבור הרחב, ולהפוך את חוויית הקניה של מוצרים טבעוניים לפשוטה ונעימה יותר. במסגרת הסימון העמותה מקיימת בדיקות קפדניות לרכיבי המוצרים על מנת לוודא שהם אכן טבעוניים. נכון להיום, קיימות מעל ל-700 חברות שונות בשוק אשר מסמנות למעלה מ-8,000 מוצרים בתו הארצי.
במסגרת הסימון העמותה מקיימת שיתופי פעולה עם רשתות מזון ועסקים גדולים במשק כדי להפוך אותם לטבעוניים וידידותיים לטבעונים; מתן ייעוץ לעסקים שמעוניינים להפוך לויגן פרנדלי ועוד.
פרויקט סימון מעסיקים וחברות
החל משנת 2020 הרחיבה העמותה את הסימון בתו לתחום חברות ומעסיקים. התו מסמל את החברה כידידותית לסביבה, לבעלי החיים ולאורח חיים טבעוני אורח חיים בריא. הדבר מעודד אורח חיים ותזונה בריאה בחברה, מהווה תחושת בית לעובדים ומעניק תחושה טובה במיוחד לעובדים ומועמדים טבעונים וצמחונים.
מועדון Vegan Active
החל משנת 2017 העמותה הקימה את מועדון ויגן אקטיב. המועדון הוא פרויקט רחב דרכו העמותה מצליחה להוציא לפועל פרויקטים גדולים ורחבי היקף לקידום טבעונות בארץ. הפרויקט מתקיים על ידי תרומה חודשית של החברים בה הבוחרים בפרויקט בו ירצו לתמוך ומקבלים מגוון הטבות קבועות ומתחלפות. ישנם פרויקטים קבועים ופרויקטים מתחלפים:
פרויקטים נוספים
העמותה פעילה מאוד בתחום של אקטיביזם טבעוני, הסברה וחינוך. מאז הקמת העמותה, עד עליית פרויקט ויגן אקטיב, העמותה יזמה את הפרויקטים הבאים:
הפקת אירועי טבעונות
מאז הקמתה הפיקה העמותה אירועים שונים אשר מעבר להיותם אירועי התרמה, נועדו להעביר מסר חד וברור של צורת חגיגה שונה מהמקובל, תוך הדגשת העובדה שהמעבר לטבעונות לא צריך להיות כרוך בהסתגרות בבית או בסגפנות. העמותה הפיקה וערכה את הפסטיבלים והאירועים הבאים:
2012:
יוסה
יוסה או יוסף, על פי הברית החדשה הוא השני מבין אחי ישו.
Vegan Friendly
הפקת אירועי טבעונות
2014: 2019:
התרחבות גלובלית
בתחילת שנת 2020 העמותה התרחבה ופתחה סניף בבריטניה לקידום הפעילות. עד כה העמותה סימנה כ-1,200 מסעדות בתו, ביניהן רשת פאפא ג'ונס עם 450 סניפים, וכ-1,000 מוצרים. כמו כן, העמותה השיקה את אפליקציית הטבעונות בגרסה מותאמת לקהל הבריטי עם מגוון מסעדות, הטבות ועוד. בנוסף, העמותה פרסמה את פרסומת "טרי טרי" ששודרה בישראל בשפה האנגלית בערוצים המרכזיים באנגליה כולל Channel 4.
יוסה
בבשורה על פי מרקוס ט"ו 40 מתוארות הנשים הנוכחות בצליבת ישו ומצוינת אימו של ישו בתיאור "מרים, אימם של יעקב הקטן ושל יוסה".
Vegan Friendly
חשיפה תקשורתית
מאז שהעמותה נוסדה באוגוסט 2012, היא הצליחה באמצעות הקמפיינים, אירועים ופרויקטים שלה להגיע למאות כתבות, מאמרים, מהדורות חדשות תוכניות רדיו כתבות תחקיר ועוד.
יוסה
תיאורים אלה מופיעים גם בבשורה על-פי מתי, אולם שם מכונה יוסה בשם "יוסף" או "יוסס".
בימי הביניים זוהה יוסה עם יוסף בר-סבא המוזכר במעשי השליחים כמועמד להפוך לאחד מהשליחים לאחר מותו של יהודה איש קריות.
כמו כן יוסה מופיע כשלישי בסדר הירושה (השם מופיע בצורה "יוסטוס") אחרי ישו (אחרי יעקב ואחרי שמעון מירושלים) בספרו של אוסביוס מקיסריה "ההיסטוריה של הכנסייה".
יצחק שוה
ביוגרפיה
שוה נולד בקהיר בשנת 1924 למשפחת שויכה (שויקה), משפחת רבנים מפורסמת שהיגרה למצרים מן העיר חלב שבסוריה. בצעירותו למד תורה בישיבת "אהבה ואחווה" מפי אביו, הרב אהרן שויקה, ומפי הרב עובדיה יוסף, לצד השתלמותו בלימודים כלליים. ישראל בן-זאב שלימד אותו בבית הספר כתב עליו: "יצחק היה מבחירי התלמידים, שקדן, חריף, מצטיין בלימודים כלליים ומסור ללימודי קודש. הוא נבחר מטעם ההנהלה לעזור למורים לעברית". לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים נרשם ללימודי כימיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובמהלך לימודיו התגורר אצל דודתו. במהלך לימודיו התגייס על פי צו המוסדות הלאומיים למשטרה הבריטית כשוטר מיוחד. בקיץ 1947, לאחר שהשלים את לימודיו שב לבית הוריו בקהיר להתכונן לבחינות הגמר. אולם בעקבות פרוץ מלחמת העצמאות הוא נותר במצרים עד שעלה לישראל בינואר 1951. בשנת 1953 הוא התגייס לצה"ל, ולאחר טירונות נשלח ללמד מתמטיקה בבית הספר הטכני של חיל האוויר. לאחר כחודש הועבר לחיל המדע.
בראשית דרכו המדעית עבד מספר שנים במשרד הביטחון וברפא"ל, אך את ניסיונו העיקרי כמדען רכש באוניברסיטת פריז (שם גם כתב את עבודת הדוקטור שלו) ובמרכז למחקר גרעיני - שורק. תחום התמחותו העיקרי היה הפרדת איזוטופים.
שוה היה בעל כישורים טכניים ואף רשם פטנטים אחדים, בהם על מצת חשמלי בתנור גז ועל סוג של סנדלי חבלה (בשיתוף עם שלמה רינגלר).
לקראת סוף תקופת כהונתו של נשיא מדינת ישראל אפרים קציר ב-1978, כשהתברר כי הוא אינו מעוניין בתקופת כהונה נוספת, הציע ראש הממשלה מנחם בגין את שוה כמועמד בבחירות לנשיאות. שוה היה עד אז אלמוני ובתקשורת הובעה ביקורת על הצגת מועמדות של אדם אנונימי, ללא ניסיון ציבורי, לתפקיד הנשיא. לאחר פגישה עם מנחם בגין ב-26 במרץ 1978 הודיע שוה תחילה שמועמדותו בעינה עומדת, אך כעבור יומיים הודיע על פרישה מן המרוץ.
בשנים הבאות התמסר לעשייה ציבורית במסגרת הקהילה וייסד בית כנסת בשכונת מגוריו ברחובות. בשנות חייו האחרונות התגורר בירושלים.
מאמרים תורניים מפרי עטו ראו אור בכתבי העת "מגדים" ו"המעיין", וספרו תלמי שי (ראשי תיבות של תרשימים למסכת יבמות, שווה יצחק; מהדורה שנייה: מעלה אדומים, תשס"ז) יצא בהוצאת "מעליות". הספר נועד לסייע לקהל לומדי מסכת יבמות, ומכלול הקשרים המשפחתיים וההלכתיים הסבוכים המופיעים לאורך המסכת מומחשים בו באמצעות תרשימים מפורטים.
שוה נפטר ב-26 ביולי 2023 והובא לקבורה בהר המנוחות. הוא הותיר אחריו חמישה ילדים וצאצאים רבים. אחיו הוא המתמטיקאי והמילונאי פרופ' יעקב שויקה, מראשי פרויקט השו"ת ופרויקט פרידברג, ואחייניו הם הסופר הרב חיים סבתו והרב שבתי סבתו.
למבדה גרסיה
למבדה גרסיה (בספרדית: Lambda Germán García González; נולד ב-7 בינואר 1987, מקסיקו סיטי, מקסיקו), הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה מקסיקני.
ביוגרפיה
בשנת 2022 החל לשחק בטלנובלה "Amor dividido" בדמותו של דנילו מדינה.
החל משנת 2013 הוא מנחה תוכניות טלוויזיה בערוצים שונים במקסיקו ומופיע על במת התיאטרון.
חיים אישיים
בשנת 2016 נחשף קשר רומנטי שלו עם פולו מורין, אך הם הכחישו את הידיעה. רק בשנת 2019 הם הוציאו הודעה רשמית, אך תוך זמן קצר הודיעו על הפסקת הקשר.
דניאל דיי קים
דניאל דיי קים (באנגלית: Daniel Dae Kim; נולד ב-4 באוגוסט 1968) הוא שחקן אמריקאי-קוריאני, התפרסם בשל תפקידו כג'ין סו קוואן בסדרה "אבודים" ברשת ABC, לאחר מכן מתפקידו בתור הבלש צ'ין הו קלי בסדרה "הוואי חמש-אפס" ברשת CBS.
ביוגרפיה
דניאל דיי קים נולד בבוסאן, קוריאה הדרומית, ובגיל שנה וחצי עבר לארצות הברית וגדל במספר מקומות כמו ניו יורק ובערים איסטון ובית לחם שבמדינת פנסילבניה. בשנת 1990 קיבל תואר ראשון בתיאטרון ובמדעי המדינה מהוורפורד קולג' ולאחר מכן למד לתואר שני באמנויות הבמה מבית הספר לאמנויות ע"ש טיש באוניברסיטת ניו יורק אותו סיים בשנת 1996.
קריירה
ב-2008 שיחק במיני-סדרה "זרע אנדרומדה" שמבוסס על ספרו של מייקל קרייטון. קים גם שיחק בסדרה "Hawaii Five-O". בשנת 2011 שיחק בסרט הפעולה "הזירה" בכיכובם של קלאן לוץ וסמואל ל. ג'קסון.
בשנת 2015 שיחק את דמותו של ג'ק קאנג בסרט "מורדים". בשנת 2017 התארח בסדרת הטלוויזיה "מקגייוור". בשנת 2019 שיחק בסרט "הלבוי", בסרט הקומי-רומנטי "אם זו אהבה" ובנוסף דיבב בסדרת האנימציה "שי-רה ונסיכות הכוח" בנטפליקס. שיחק גם בעונה השנייה של סדרת הדרמה הרפואית "הרופא הטוב" את ד"ר ג'קסון האן.
בשנת 2021 שיחק בסרט המדע הבדיוני "הנוסע הסמוי" מבית נטפליקס.
חיים אישיים
בשנת 1993 נישא למיה קים, ולהם שני בנים. קים ומשפחתו מתגוררים לסירוגין בלוס אנג'לס ניו יורק.
במהלך העונות המאוחרות של "אבודים", עבר קים להתגורר בהונולולו שבהוואי אליה עבר עקב צילומי הסדרה, ונשאר בה בשל צילומי הסדרה "הוואי חמש-אפס". הוא שימש כנואם בטקס הפתיחה של אוניברסיטת הוואי ב-2014.
ב-25 באוקטובר 2007 נתפס קים בהוואי נוהג תחת השפעת אלכוהול ונעצר. למחרת הוא התנצל פומבית על התקרית.
קרב מגנסיה
רקע
בשנת 197 לפנה"ס פלש אנטיוכוס השלישי, מלך הסלאוקים ליוון והובס על ידי הרומאים בקרב תרמופילאי בשנת 191 לפנה"ס. שנה לאחר מכן, התחולל קרב מגנסיה.
מפקדים
הקרב התחולל בין צבאותיו של אנטיוכוס השלישי לבין הרומאים.
תוצאות
התבוסה בקרב מגנסיה חייבה את אנטיוכוס השלישי לכרות בשנת 188 לפנה"ס את שלום אפאמיאה המשפיל, שחייב את הסלאוקים לנטוש את כל השטחים שמצפון להרי הטאורוס, לשלוח בני ערובה לרומא בהם שני בניו של אנטיוכוס, לשלם לרומא פיצויי מלחמה גדולים, שאף הכתיבו לסלאוקים צורת פעולה, והגבלת כוחם הצבאי, בצי ימי ופילי מלחמה.
בכך הסתיימה השפעת הסלאוקים באסיה הקטנה רובה ככולה, והאזור נכנס לספירת ההשפעה הרומית. קרב מגנסיה אף סימן את תחילת הסוף של האימפריה הסלאוקית.
ברטאן
ברטאן (ברטניה, בצרפתית: Bretagne, בברטונית: Breizh, בגאלית: Bertaèyn) הוא חצי אי בצפון-מערב צרפת, בין תעלת למאנש בצפון ומפרץ ביסקיה בדרום, ומזרחה לו — נורמנדי תחתית ופיי דה לה לואר ("ארצות הלואר"). זהו אחד מ-18 חבלי צרפת ובירתו היא רן (Rennes).
כחצי מיליון מתושבי חבל ברטאן (כשישית מהאוכלוסייה), דוברים את השפה הברטונית, ממשפחת השפות הקלטיות והחבל משתייך לאומות הקלטיות.
היסטוריה
החבל נזכר לראשונה בכתבי יוליוס קיסר, ומתום תקופת האימפריה הרומית התיישבו בו קלטים וברטונים. במאה הרביעית נוצרה בו ממלכה - דוכסות ברטאן, שנלחמה על עצמאותה עד תקופת הרפובליקה הצרפתית ובמהלכה.
ימי הביניים
בתקופת ימי הביניים התחלק החבל לשניים ולאחר מכן לשלושה: דומונה (Domnonée), קורנואיי (Cornouaille) וברוארק (Broërec).במאה התשיעית היה נפוץ משטר פאודלי באירופה, ובאזור שלטו אצילים רבים כגון: דוכסים, רוזנים ומלכים. קשרי האצולה האלה היו קשורים גם בדם עם ממלכת אנגליה וממלכת צרפת.במהלך אותה מאה, התאחדו אצילי האזור לישות מלוכנית של ברטאן המאוחדת. זו נלחמה במאה העשירית נגד כיבושים חוזרים מצד לוחמים ויקינגים, שפלשו מן הים אל חופיה, כדי להתיישב ולעסוק בסחר, מה שהשאיר את חותמם על ברטאן עד היום. על אף שעידן מלוכה חדש החל, המשיכו דוכסי ברטאן לדרוש זכויות אצולה אישיות.
ברטאן הייתה אבן מחלוקת בין נורמנדי ואנז'ו, ובהמשך בין ממלכת אנגליה וממלכת צרפת. מערכות היחסים הפאודליים ביו דוכסים לשכניהם נשענו על קשרי מפגשים וישיבות עם הממונים מאותה ממלכה, מה שהוביל לכך שדוכסי ברטאן התנהגו כשליטים עצמאיים, כשלפעמים הם נשלטו על ידי מלך אנגליה ולפעמים על ידי מלך צרפת. לבסוף הם השיגו את חירותם הפוליטית, עם הגעתה של שושלת מונפור במאה ה-14 ועד המאה ה-15.חירות פוליטית זו הגיעה לשיאה תחת שושלת פרנסואה השני, שגרם למפלה שלטונית וניתוקה של ברטאן ב-1488.
על אף מלחמת הירושה של ברטאן (1341–1364) וניסיונות סיפוח מצד הצרפתים או שליטה של האנגלים, נשארה השליטה בידי הנסיכויות הנפרדות עד למאה ה-16.
בתקופה המודרנית
למרות האיחוד, שמרה ברטאן חלק מזכויות היתר (חוקים ומיסים מסוימים) עד למהפכה הצרפתית, למעשה בליל 4 באוגוסט 1789 בוטלו כל זכויות היתר, החוקים והשליטה המקומית של האצילות והכמורה הברטונית.המאות ה-15, ה-16 וה-17 נחשבו לשנים של פאר ושגשוג, מלאות מותרות בברטאן. החבל ממוקם על אם הדרך של המסחר הימי, הפעיל ביותר בין ספרד, אנגליה והולנד, שהעבירו ביניהן סחורות נצרכות, בעיקר אריגים שונים כגון פשתן והמפ, שהיו חומרי גלם עיקריים באותה תקופה.מעמדו הכלכלי של החבל התחזק והשקעות רבות הופנו לאדריכלות מורשת מרשימה, כדוגמת בית הכספים של רֵן, שהיה הראשון מסוגו בצרפת.בתקופת שלטונו של לואי ה-14 נוצרה דוקטרינה כלכלית-פוליטית ראשונה, הקולברטיזם, על שם ז'אן-בטיסט קולבר. הדוקטרינה שינתה את יחסה הכלכלי של ברטאן לאנגליה, וגרמה לברטאן הפסדים כלכליים; מצבו הכלכלי של החבל הידרדר עם השנים והגיע לשפל במאה ה-19. ברטאן חולקה לרוזנים (ברוארק, טרגוי, לאון, נונטה, קורנואיי ועוד).
ב-1790, שנה לאחר המהפכה, חולקה ברטאן לחמישה אזורי ניהול:
גבולות החבל העדכניים נערכו על ידי מרשל פטן ב-30 ביוני 1941 (- והוצגו לציבור יום למחרת), בזמן הכיבוש הגרמני.
הצו החדש יצר 4 מחוזות (Département) - קוט-ד'ארמור, איל-אֶה-וילֵן, מורביאן ופיניסטר. 80 אחוז משטח הפרובינציה ההיסטורית של ברטאן נכללים בתחומי החבל המנהלי. המחוז הנושק מדרום, הלואר האטלנטי, הופרד ונקבע כחלק מחבל ארצות הלואר.
גאוגרפיה
שטחה של ברטאן הוא 34,024 קמ"ר (+6,980 קמ"ר אם מוסיפים את מחוז הלואר האטלנטי). זהו החבל עם רצועת החוף הארוכה ביותר במדינה. מהעיר קונקול ועד פורניק, רצועת החוף נמתחת לאורך 1,100 קילומטרים. עם זאת אורכה יוכפל בחישוב רצועות חופי הארכיפלגים שבתחום שליטת החבל. רוב חופי החבל הם סלעיים וקרויים בשמות הקשורים למזג-אוויר או לשמות אבני-חן, כמו חוף השחם הוורוד, חוף ברקת וחוף ירקן. בחופיו של החבל נמצאים צוקים גבוהים, שמגיעים עד ל-100 מטר באזור פיניסטר. באזור מורביאן הדרומי קיימים איים קטנים רבים, וחופים קטנים עם חול דק, נוף שונה מחופי הלואר הצמודים מדרום. ישנם כמה ארכיפלגים בתחום ברטאן ובהם: ארכיפלג שבעת האיים, ארכיפלג ברֵאה ועוד. הגדול מבין האיים הוא בל-איל-און-מאר אשר נמצא במפרץ מורביאן במרחק קצר מאוד במעבורת מהעיר קיברון.
מקובל להבחין גאוגרפית בין שני אזורים: האזור החופי (הארוור, שמשמעותו 'הים' בברטונית) ואזור פנים הארץ (הארגוט, שמשמעותו 'היער' בברטונית).
אקלים
מזג האוויר הוא קיצוני וסוער בעיקר לאורך החופים. הגשמים שכיחים בכל שטח החבל. מזג אוויר משתנה במהירות והוא אינו יציב במשך כל השנה: ביממה אחת צפויים השמים להשתנות מספר רב של פעמים משמים בהירים ללא עננים לשמים אפורים מכוסים בעננים עבים, תופעה מוכרת שהנחילה לברטאן מוניטין של 'מזג אוויר גרוע'.
קיימים שינויים עדינים בטמפרטורה בין הקיץ לחורף. הרוחות שמגיעות בעיקר מצפון/צפון-מערב מגבירות את הרגשת הקור. טמפרטורת המים הממוצעת נעה בקיץ בין 17 ל-19 מעלות צלזיוס באזור הדרומי-מערבי שהוא האוקיינוס האטלנטי וזרם הגולף; טמפרטורה גבוהה יותר של המים נעה בין 19 ל-20 מעלות צלזיוס באזור הצפוני שהיא תעלת למאנש.
נוף
עם רצועת חוף ארוכה בולטים בעיקר שינוי גובה המים בזמן גאות ושפל, וצוקי אבן אשר נשחקו על ידי האוקיינוס. אזור פנים הארץ הוא בעל גבעות רבות וגאיות, והנקודה הגבוהה ביותר מגיעה ל 387 מטר מעל פני הים.
כלכלה
בתחילת המאה ה-20 התעשייה העיקרית ביותר הייתה התיירות, והתמקדה בעיקרה בחופי החבל ובעונת הקיץ, עם השנים תעשיות רבות ושונות הוקמו מהתעשייה האווירית הממוקמת בסן-נזר שבלואר-האטלנטי, לתעשיית בניית רכבים (של חברת הרכב סיטרואן). חברות טכנולוגיה מתקדמות בתחום תקשורת אלקטרונית למרחקים אשר תוצרתם מיועדת בעיקר לשימוש בקטבי כדור הארץ, ממוקמות בערים רֵן, ברסט, ולוניו. תאגידים גדולים שהתחילו מיצור ומכירת מוצרי מזון מקומיים כמו E.Leclerc ו-Intermarche היום רשתות מזון ענק בצרפת ובמדינות אירופה. אך מאז ומתמיד תעשיית החקלאות הייתה נפוצה ורחבה:
אוכלוסייה
מספר תושבי חבל ברטאן היה למעלה מ-3 מיליון נפשות בשנת 2006, מספר גבוה יחסית לשאר חבלי צרפת, על שטח רחב של 27,208 קמ"ר, עם צפיפות אוכלוסין נמוכה יחסית של 113 נפשות לקמ"ר.
אוכלוסין ב-4 המחוזות
עדכון אחרון ב-2005.
רשת ישראל החדשה
רשת ישראל החדשה (באנגלית: Israel Transverse Mercator; בראשי תיבות: ITM) היא הסטנדרט הרשמי של מדינת ישראל במידול כדור הארץ (דאטום) שמשמש בקרטוגרפיה, גאודזיה וניווט. הסטנדרט מכיל רשת קואורדינטות ישרת זווית המבוססת על היטל מרקטור רוחבי ועל אליפסואיד ייחוס GRS 80. צירי ה-X וה-Y ברשת מגדירים את קווי האורך והרוחב המופיעים במפה, בהתאמה. הגדרת הצירים ברשת הקואורדינטות הפוכה מהאופן בו הם מוגדרים במתמטיקה. ציר ה-X הוא קו אורך ונע מצפון לדרום, וציר ה-Y הוא קו רוחב ונע ממזרח למערב. ערכי הקואורדינטות Y (מזרח/מערב) במפת ישראל נעים בין 100,000 מטר במערב ל-300,000 מטר במזרח וערכי הקואורדינטות X (צפון/דרום) במפה נע בין קצת פחות מ-400,000 מטר בדרום לקצת יותר מ-800,000 מטר בצפון. רשת ישראל החדשה החליפה את רשת ישראל הישנה כרשת הקואורדינטות הרשמית של מדינת ישראל ב-1 בינואר 1994.
רקע להחלפת הרשת הישנה
רשת ישראל הישנה הכילה פגמים רבים שניתן היה לתקן רק באופן חלקי ומקורב. הרשת התבססה על מדידות שביצעו הבריטים בעת המנדט הבריטי בארץ ישראל. מכיוון שבאותה תקופה מכשירי המדידה לא היו מדויקים, בחישוב הרשת נוצרו עיוותים ופגמים. המרכז למיפוי ישראל החליט לתקן את הפגמים ברשת הישנה על ידי חישוב מחדש של הרשת בתוספת מדידות חדשות רבות ומדויקות. כתוצאה מחישוב זה נוצרה הרשת החדשה המתקנת פגמים אלה ואחרים ברשת הישנה.
הבעיות של הרשת הישנה:
היתרונות של הרשת החדשה:
פרמטרי הרשת
רשת ישראל החדשה מוגדרת על ידי הפרמטרים הבאים:
היטל
מרקטור רוחבי
אליפסואיד ייחוס
קואורדינטות גאוגרפיות של נקודת הראשית
קואורדינטות הרשת של נקודת הראשית
מקדמי ההמרה לרשת WGS84
אליפסואיד ייחוס
הזזה
סיבוב
קנה מידה
המרה מרשת ישראל הישנה לרשת ישראל החדשה
המרה מקורבת של קואורדינטות נקודת ציון מרשת ישראל הישנה לרשת ישראל החדשה מתבצעת כך:
נקודת הציון של הכותל המערבי ברשתות השונות:
מקדם קצבה
מקדם קצבה הוא ערך המבטא את היחס בין הצבירה ההונית בתוכנית פנסיונית, והקצבה הצפויה להיות משולמת בגינה.
קביעת מקדם הקצבה - תקציר אקטוארי
כאשר באים לקבוע את מקדם הקצבה ניתן להתעלם מגובה הצבירה ככלל ניתן להניח שאדם מפריש קצת יותר משתי משכורות שנתיות בשנת שירות.
הצבירה של העמית נגזרת מהפרשות (בעשרים שנות שרות כ-40 משכורות חודשיות) וקצב גידול שנקבע לפי מקדם התשואה האישי במוצרי קרן תשואה משיעור השתתפות ברווחים במוצרים ישנים יותר או אג"ח מיועדות של ממשלת ישראל.
הנתון הרלוונטי לחישוב מקדם הצבירה הוא תוחלת החיים הצפויה
תוחלת החיים הצפויה מכתיבה את מקדם הקצבה וכך ניתן לחשב מקדם קצבה כללי לפי לוחות התמותה הכלליים כמו כן וניתן לחשב מקדם קצבה אישי לפי תנאים אישיים שמתקיימים אצל העמית
היסטוריה ואבולוציה
מקדם קצבה מובטח הוא מאפיין של תוכנית פנסיונית שקיים אך ורק בביטוחי מנהלים. בקרנות הפנסיה הישנות ובתוכניות הפנסיה התקציבית, חישוב הקצבה החודשית הצפויה לעמית הפורש היה ללא קשר להפרשה החודשית או לצבירה כלשהי. קרנות הפנסיה הישנות חישבו את הקצבה החודשית לפי מספר שנות שירות.
עד שנת 2013 חברות הביטוח מכרו תוכניות ביטוח מנהלים עם מקדם קצבה כללי מובטח ומשנת 2013 בגין תיקון 3 מקדם הקצבה נקבע בעת הפרישה
עם השנים הושפע מקדם הקצבה הכללי בעיקר משני גורמים:
2. גיל תמותה, ככל שגיל התמותה גבוה יותר גדלה תקופת התשלום הצפויה, ובהתאם גדל מקדם הקצבה.
תוחלת החיים העולה, משמעותית מאוד לחישוב מקדם הקצבה: עד שנות ה-90 הוצע מקדם קצבה של 144 למצטרפים חדשים לביטוחי המנהלים, בשנות ה-90 עלה המקדם בהדרגה מ-153 עד ל-166. בשנות ה-2000 גדל מקדם הקצבה ל-200 ויותר על מנת להתאים לתוחלת החיים המודרנית.
מקדם קצבה בתוכניות שנפתחו אחרי ינואר 2013
בינואר 2013 הופסקה מכירת תוכניות ביטוח מנהלים עם מקדם קצבה ידוע מראש. בפוליסות אלו נקבע מקדם הקצבה בסמוך ליום הפרישה ויכול, תאורטית, לכלול בתוכו את תוחלת החיים הצפויה לפורש עצמו.
מה צופן העתיד
כיוון התפתחות עתידי הוא המעבר למבנה של אנונה (משיכה לשיעורין). בפורמט כזה של פנסיה החוסך בוחר בעצמו את סכום הקצבה המבוקש בכפוף לפנסיית מינימום (תיקוני 2008). בצורה כזו ניתן יהיה להכניס שיקולים נוספים כגון תוחלת חיים צפויה, חוסך הצופה תוחלת חיים נמוכה יוכל למשוך יותר קצבה חודשית מאשר אדם שצופה תוחלת חיים ארוכה. שינוי כזה גם ישנה את מבנה המיסוי על קצבאות והמס המשולם על הקצבה יחושב כמס רווח הון ולא כמס הכנסה פירותי.
אברהם בר-אדון
אברהם אשר בר-אדון (1885–1949) היה אומן ישראלי, ממורי "בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות".
ביוגרפיה
יצירותיו של בר-אדון הושפעו מן האמנות המזרחית, ברוח "אמנות בצלאל". בכרטיס הביקור שלו כתב בר-אדון כי הוא יוצר ציורים "באמנות מזרחית ובתכן עברי ארצי-ישראלי". בין יצירותיו כדים, צלחות ועבודות נוספות העשויות מתכת ומעוטרות בטקסטים, כגון "קופסת קבר רחל" (1915). בנוסף, יצר קבוצה של עבודות העשויות מפגזים כגון מנורת חנוכה ועליה דמות מתתיהו החשמונאי של בוריס שץ או "תרמיל פגז מעוטר בדימוי מקומות קדושים בארץ-ישראל" (1920 בקירוב). לאברהם היו ארבעה ילדים: לבנה (מנישואיו הראשונים) וראובן, חיה, ותמר (מנישואיו השניים).
Via Gnosis
סקירה אמנותית
האלבום הוא אלבום קונספט העוסק בגנוסטיקה ובהארה הלוציפרנית. האלבום מציג את השקפת העולם של הלהקה Nox Aurea שהחיים הם קללה של אשליות ושהדרך להגיע לאושר היא על ידי הגנוסיס הלוציפרנית. השקפת עולם זו מתוארת דרך סיפורו של גבר הסובל ושונא את החיים (השיר The Funeral Of All), המאשים את הדמיורגוס בכאבו ובסבל שהוא עובר, ודורש שיסבול כמוהו כדין צדק (השיר Suffer). בעקבות הסבל והארה שניתנת לו על ידי לוציפר הוא מתאבד (השיר Nights In Solitude) ונשמתו נודדת בין הארץ לשמיים (השיר Lost Amongst Earth And Sky) עד שהיא נגאלת בידי אמא אלתיאה ולוציפר (השיר Mother Alethia). השיר האחרון Via Gnosis חותם את האלבום ומסכם שדרך הידיעה, הגנוסיס, נגאלים מהכאב והסבל של החיים.
מבחינה מוזיקלית האלבום הוא שילוב של מטאל גותי ודום מטאל/דת' מטאל (דום-דת') מלודי עם "שירת היפה והחיה" שמשלבת גרואלינג גברי ושירה נשית נקייה. בחלק מהשרים הזמר והזמרת מבצעים קאנון בשני קולות. הקצב של האלבום איטי והוא מלווה בקטעים מסוימים על ידי חליל.
ג'ון דיפנבייקר
ג'ון ג'ורג' דיפנבייקר (באנגלית: John George Diefenbaker; 18 בספטמבר 1895 - 16 באוגוסט 1979) היה ראש ממשלת קנדה ה-13 וכיהן בין 21 ביוני 1957 עד 22 באפריל 1963. במקצועו היה עורך דין פלילי והנהיג את המפלגה השמרנית-פרוגרסיבית (Progressive Conservative Party) מ-1956 ועד 1967. בתקופת כהונתו יזם את "מגילת זכויות האזרח" הקנדית, הנהיג רפורמות בבריאות ובחקלאות ובפרט בפיתוח צפון המדינה, נודע ביכולתו הרטורית ובכושרו לפנות ל"אזרח הפשוט". בגין החלטתו לבטל את פרויקט המטוס העל-קולי אוורו קנדה CF-105 ארו, שהיה פרויקט הדגל של התעשייה האווירית הקנדית, ספג את הביקורת הקשה ביותר מבית.
דיפנבייקר נודע כתומך נלהב של מדינת ישראל, בתקופתו הגיעה השגרירה הקנדית הראשונה לישראל והוא אירח את דוד בן-גוריון בביקורו הראשון של ראש ממשלה ישראלי בקנדה. ב-1967, בעת שהיה מנהיג האופוזיציה קרא לתמיכה בלתי מסויגת בזכויות מדינת ישראל על ירושלים המאוחדת.
כינויו, גם לאחר שפרש ממשרה ציבורית, היה "המנהיג" ("The Leader" או "הצ'יף"), כינויים נוספים היו "Dief the Chief" (דיף הצ'יף) ו-"J.G.D".
מוצא, ילדות ונעורים
דיפנבייקר נולד בנוישטאד, אונטריו. שם המשפחה המקורי היה דיפנבאכר (Diefenbacher) והוא הותאם להגייה האנגלית על ידי סבו. ויליאם ומרי דיפנבייקר חיו חיים נודדים כאשר בנם הראשון, ג'ון, נולד בשנת 1895. אחיו, אלמר קלייב, נולד ב-1897. בשנותיו הראשונות של ג'ון עקבה המשפחה אחרי ויליאם ממשרת הוראה אחת בשכר נמוך לשנייה, תחילה בנוישטאד, אחר כך בגרינווד, ואז בטודמורדן. ג'ון הצעיר החל את לימודיו בגיל ארבע בכיתה של אביו. בשנת 1903, כשהוא סובל מחובות ובריאות לקויה, חיפש ויליאם משרת הוראה בשטחים המערביים (השטחים שנרכשו מארץ רופרט) והציעו לו לעבוד בבית הספר הציבורי טיפנגרונד ליד אתר פורט קרלטון בססקצ'ואן, במשך שני חורפים קשים התגוררו בני משפחת דיפנבייקר ברבעים פרימיטיביים המחוברים לחדר הלימודים הכפרי, והשתמשו בכל הכנסותיהם עבור קניית ירקות, נקניקים ועצי הסקה משכניהם החקלאיים. בדצמבר 1904, בתשלום דמי רישום של 10 דולר, ויליאם קנה בעלות על בית משק ליד העיירה בורדן, אך מחסור בהון מנע ממנו להתחיל לטפח חקלאית את הקרקעות עד קיץ 1906. בינתיים עברה המשפחה פעם נוספת מבית לבית. המשפחה התגוררה בעיירה האג בחורף 1905–1906, שם לימד ויליאם בבית הספר המקומי ושימש כמזכיר הכפר.