cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יהודית מפלנדריה
נישואים שלישיים
מותו של אתלבאלד לא הותיר ליהודית עתיד בווסקס. היא הייתה פחות משבע-עשרה וללא ילדים. היא מכרה רכושה וחזרה לאביה, ששלח אותה למנזר, שם היא הייתה אמורה להישאר תחת חסותו. על פי הדיווח הסביר ביותר, הרוזן בולדווין, שנחשב באופן מסורתי כבנו של יערן בשם אודואקר ביקר במנזר בשנת 861, והוא התאהב ביהודית. ישנן טענות שהוא כבר התעניין בה לפני נישואיה הראשונים. בסביבות חג המולד של 861, או בתחילת 862 , יהודית ברחה עם בולדווין או נחטפה על ידו. על פי מקור אחד, יהודית לא נחטפה אלא ברחה בהסכמת אחיה לואי. בני הזוג נישאו כנראה במנזר לפני שברחו.
נידוי
יהודית ובולדווין חיפשו מקלט אצל הוויקינג רוריק מדורסטאד, מלך פריסלנד. מאוחר יותר נמלטו לחצרו של בן דודה מצד אביה של יהודית, לותאר השני, מלך לותרינגיה. בסופו של דבר, הם נסעו לרומא כדי לטעון בפני האפיפיור ניקולאוס הראשון.
פיוס ורוזנות
ברומא ניהלו יהודית ובולדווין משא ומתן עם האפיפיור. הוא הקשיב לטיעונים שלהם ושלח את נציגיו לאביה. הם ביקשו מקרל להכיר בנישואים כמחייבים מבחינה משפטית ולקבל את הזוג הצעיר בברכה, אך את קרל וסביבתו לא היה קל לשכנע. במכתב מ-23 בנובמבר 862, הביע האפיפיור את חששו שבולדווין כבר איחד כוחות עם "הנסיך היוטי רוריק". רוריק כבר נלחם נגד המלך קרל לצד אחיו לותאר הראשון, אז קיסר, בשנת 863. על פי הכרוניקן המאוחר יותר אלברט מסטאד, הייתה פניה אל רוריק במטרה להפציר בו לא לספק כל תמיכה לבולדווין.
בסופו של דבר, המלך קרל הקירח סלח בחוסר רצון לבני הזוג ואיפשר להם להינשא. הם חזרו לפרנקיה המערבית ונישאו רשמית ב-13 בדצמבר 862 או ב-863. המלך לא היה נוכח, אבל נתן לבולדווין את שטחים בפלנדריה, מה שהפך אותו למארקגראף. כך, כנדוניית נישואים, הוענק לבלדווין את התואר רוזן פלנדריה. בלדווין הפך ליד ימינו של קרל הקירח ולחם נגד הנורמנים. הוא הרחיב את גבולות רוזנות פלנדריה, שהפכה לרוזנות חשובה של ממלכת פרנקיה המערבית. הוא ביצר את הערים אראס וגנט, ואת העיר ברוז' שהפכה לבירתו ושבה הקים את כנסיית סנט דונה.
ליהודית היו ילדים מנישואיה השלישיים, לפחות שלושה בנים ואולי שתי בנות. תאריך מותה המדויק אינו ידוע, אך מוערך שמותה לא קרה לפני 870. בין השנים 893 ל-899, בנה בולדווין השני התחתן עם אלפת'רית', בתו של אלפרד הגדול, מלך האנגלו-סכסונים (לשעבר מלך וסקס), בנו של בעלה הראשון של יהודית ואחיו של השני. אם יהודית הייתה בחיים בזמן זה, היא כנראה מילאה תפקיד חשוב במשא ומתן על תנאי הנישואין בשל הכרותה עם הדין בממלכת וסקס.
זריקת הדם
תפקיד הזריקה
זריקת הדם על המזבח היא החלק המרכזי בהקרבה, בהיותו מייצג את נפש הבהמה, ככתוב:
לפיכך, אם הדם נזרק כהלכתו - הקרבן כשר ובעליו יצאו ידי חובתם, גם אם האימורים והבשר לא הוקטרו או נאכלו. הלכה זו מדגישה את המשמעות הרעיונית של הקורבן, שעיקרו מסירת נפש הבהמה, ולא מסירת מזון למזבח.
דוגמה נוספת, הממחישה שזריקת הדם היא השלב העיקרי בהקרבה: לעיתים די במחשבה לא נכונה של האדם המבצע את תהליך ההקרבה כדי לפסול את הקרבן. שלוש מחשבות פוסלות את הקרבן: האחת - מחשבת פיגול, לאכול מן הקרבן או להקריב ממנו לאחר הזמן המיועד לכך. השנייה - מחשבת "חוץ למקומו", לאכול או להקריב מחוץ לגבולות המקום המיועד לכך. השלישית - מחשבה "שלא לשמה", כלומר, הקרבת הקרבן לשם קרבן אחר (למשל: קורבן חטאת שהכהן חושב בשעת הקרבתו לשם קורבן שלמים), או לשם כפרה על אדם שאינו בעל הקרבן. מחשבה זו פוסלת רק בשני קרבנות: חטאת ופסח, בהם הקפידה התורה במיוחד על כך שהקרבן ייעשה לשם יעודו המקורי. בשאר הקרבנות, המחשבה לעשות את הקרבן לשם קרבן אחר או אדם אחר איננה פוסלת את הקרבן, ויש להמשיך את הקרבתו כסדרה, אבל בעליו לא יצאו ידי חובה, ועליהם להביא קרבן חדש במקומו.
כל התקלות הללו, אם התרחשו לפני או בשעת זריקת הדם - פוסלות את הקורבן, ובעליו צריך להביאו שוב. לעומת זאת, אם זריקת הדם הייתה כהלכתה ולאחר מכן התרחש הפסול, למשל, כאשר בשר קדשי הקדשים הוצא אל מחוץ לעזרה - הבשר נפסל, ולא יוקטר או ייאכל, אבל בעליו יצאו ידי חובתם, שכן עיקרו של הקורבן הוא זריקת הדם, המייצג את הקרבת נפש הבהמה.
צורת הזריקה
צורת הזריקה המדויקת ומקומה משתנים מקורבן לקורבן:
בעולה, שלמים ואשם, הכהן עומד ליד המזבח וזורק את הדם מן הכלי בשתי זוויות של המזבח: הזווית הצפון מזרחית והזווית הדרום מערבית. הדם צריך להינתן בכל זווית כך שייראה בשתי הצלעות של הזווית ("שתי מתנות שהן ארבע").
בבכור מעשר ופסח יש זריקה אחת בלבד, בכל מקום במזבח מעל היסוד.
בחטאת הכהן עולה בכבש אל הסובב שבחציו העליון של המזבח, ומקיף את המזבח ונותן מעט דם באצבעו על כל אחת מארבע קרנות המזבח. בסוג מיוחד של חטאות זריקת הדם נעשית בתוך ההיכל, והן נקראות חטאת פנימית.
ישנן חמש צורות לזריקת הדם:
סוגי הזריקות
קיימים שני סוגי זריקות:
לואיס אלברטו גוטיירס
לואיס אלברטו גוטיירס אררה (בספרדית: Luis Alberto Gutiérrez Herrera, נולד ב-15 בינואר 1985) הוא כדורגלן בוליביאני המשחק בעמדות המגן השמאלי והבלם בקבוצת אוריינטה פטרולרו מליגת העל הבוליביאנית.
קריירה
גוטיירס התחיל את הקריירה שלו באוריינטה פטרולרו, כאשר עלה לקבוצת הבוגרים שלה בשנת. בינואר הושאל לעירוני קריית שמונה אך לא הצליח לעזור לקבוצה במאבקי ההישרדות שלה והיא ירדה לליגה לאומית וגוטיירס חזר לאוריינטה. בעונת זכה עם המועדון באליפות הקלאסורה. בשנת חתם בבאהיה עימה זכה באליפות באהיה. בקיץ חתם בפטרונטו. ב-22 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד חימנסיה לה פלאטה. ב-8 באפריל 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בפטרונטו. בסיום העונה חזר לבוליביה כאשר חתם בבוליבר. בקיץ סיכם על חזרתו לעירוני קריית שמונה כמחליפו של שיר צדק. אחרי עונה אחת בלבד חזר לבוליבר.
בשנת ערך גוטיירס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בוליביה. הוא נכלל בסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 2011.
אייזיאה פיירברייס
אייזיאה פיירברייס (באנגלית: Isaiah Firebrace; נולד ב-21 בנובמבר 1999) הוא זמר אוסטרלי. פיירברייס במואמה, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה. פיירברייס זכה בעונה השמינית של "אקס פקטור אוסטרליה" שנערכה ב-2016. ב-7 במרץ 2017 נחשף שפיירברייס ייצג את אוסטרליה באירוויזיון שיערך באותה שנה עם השיר Don't Come Easy (לא בא בקלות).
אירוויזיון 2017
פיירברייס הודיע שהוא מעוניין בייצוג אוסטרליה באירוויזיון 2017 והכניס את שמו לרשימת המועמדים האפשריים. ב-7 במרץ 2017 הודיעה רשת SBS האוסטרלית על כך שפיירברייס נבחר לייצג את אוסטרליה באירוויזיון שייערך ב-2017 בקייב, אוקראינה עם השיר Don't Come Easy (לא בא בקלות) שנכתב על ידי DNA Songs. פיירברייס הגיע למקום התשיעי.
אלבומי אולפן
2016: אייזיאה (אלבום)
סינגלים
2016: It's Gotta Be You
2017: Don't Come Easy
קסאני 40 HP
קסאני 40 HP (באיטלקית : Cassani 40 HP) היה טרקטור למטרות חקלאיות שיוצר על ידי האחים פרנצ'סקו ויוג'ניו קסאני בין השנים 1927–1931 באיטליה
"קסאני 40 HP" היה הטרקטור הראשון בעולם שצויד במנוע דיזל.
בשנת 1942 ייסדו האחים קסאני ("Francesco ed Eugenio Cassani" ) את החברה לייצור טרקטורים "SAME" (שם רשמי : "Società Accomandita Motori Endotermici")
זכויות להט"ב בפולין
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בפולין מתמודדים עם אתגרים משפטיים שתושבים הטרוסקסואלים וסיסג'נדרים אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית של גברים ונשים חוקית במדינה מאז 1932, אם כי זוגות חד-מיניים ומשקי בית בראשות זוגות חד־מיניים אינם זכאים לאותה הכרה משפטית העומדת לרשות זוגות נשואים הטרוסקסואלים. על פי דו"ח של הארגון האירופי, "ILGA-Europe" לשנת 2021, מצב זכויות הלהט"ב בפולין הוא הגרוע ביותר מבין כל 27 מדינות האיחוד האירופי.
פעילות הומוסקסואלית של גברים ונשים הפכה לחוקית בפולין מאז 1932, אז הנהיגה המדינה גיל הסכמה שווה להומוסקסואלים ולהטרוסקסואלים - 15 שנים. פולין מעניקה לחברי קהילת הלהט"ב זכויות שוות כגון להטרוסקסואלים בנושאים מסוימים בהם: גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים רשאים לתרום דם, לסביות הומואים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בצבא וטרנסג'נדרים רשאים לשנות את מגדרם החוקי בעקבות דרישות מסוימות הכוללות העברת טיפול הורמונלי חליפי. החוק הפולני אוסר על אפליה בתעסוקה על רקע נטייה מינית מאז 2003, אם כי דווח לעיתים כי הגנה זו אינה יעילה דה פקטו. עם זאת, אין הגנות מפני אפליה עבור חברי הקהילה בשירותי בריאות, מתן סחורות ושירותים, פשעי שנאה ודברי שנאה.
החברה הפולנית נוטה להחזיק בדעות שמרניות לגבי נושאים העוסקים בזכויות להט"ב. רוב האוכלוסייה הפולנית מזוהה עם הכנסייה הקתולית, וככזו, תפיסותיה הציבוריות מושפעות מאוד מתורות המוסר הקתוליות. סעיף 18 של החוקה הפולנית קובע מגבלה על הכרה בנישואים חד־מיניים באומרו כי "נישואים, כאיחוד של גבר ואישה, יהיו תחת הגנתה וטיפולה של הרפובליקה של פולין" בעוד המדינה אינה מכירה באיגודים אזרחיים גם כן, אם כי דיון בנושא זה נמשך. לקראת הבחירות לפרלמנט הפולני 2019, מפלגת הימין השמרנית, חוק וצדק, התמקדה במאבק נגד זכויות להט"ב אשר בעידוד חברי המפלגה הלאומיים עד אפריל 2020, כ-100 רשויות (כולל חמש מחוזות) שהקיפו כשליש מהמדינה, הכריזו על עצמם באופן לא רשמי כ-"אזורים ללא להט"ב" אשר הובילו לגינויים בינלאומיים וסנקציות נגד פולין.
קבלתה של קהילת הלהט"ב הפולנית עלתה בשנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000, בעיקר בקרב צעירים ואלה המתגוררים בערים גדולות יותר כמו ורשה וקרקוב. ישנה סצנת להט"ב גלויה עם מועדונים בכל רחבי המדינה, בעוד רובם ממוקמים באזורים עירוניים גדולים. ישנם ארגונים שונים לזכויות להט"ב, הכוללים את שני הגדולים שבהם - הקמפיין נגד הומופוביה ולמדא ורשה. סקרי דעת קהל על התפיסה הציבורית של זכויות להט"ב בפולין היו סותרים, כאשר רבים הראו תמיכה רחבה בשותפויות רשומות, בעוד חלקם הצביעו על רוב של מתנגדים. עם זאת, המגמה המדינית דווח כעלייה בתמיכה בזוגיות רשומה ובנישואים חד־מיניים. מפלגות פוליטיות ליברליות רבות בהן: המצע האזרחי, ברית השמאל הדמוקרטית, העבודה המאוחדת, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, התנועה שלך, המפלגה המודרנית, שמואל מאוחד ומפלגת האביב, הביעו תמיכה לאורך השנים בזכויות להט"ב.
מעמד בחוק
במהלך חלוקת פולין (1795–1918) והכיבוש הגרמני של פולין (1939–1945), הוטלו חוקים האוסרים על הומוסקסואליות בשטחה המרכיב את המדינה הפולנית הנוכחית.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, פעילות הומוסקסואלית המשיכה להיות מופללת רשמית בפולין העצמאית, בעוד שחוקי העונשין של האימפריה הרוסית, ממלכת פרוסיה והאימפריה האוסטרו-הונגרית נותרו בשלטון. חוקי העונשין הפלילו בעיקר מעשים הומוסקסואלים של גברים, אם כי הקוד האוסטרי כלל הוראות רחבות יותר נגד מה שכונתה "זנות הומוסקסואלית" אשר הייתה בשימוש גם נגד נשים לסביות.
חוק העונשין הפולני החדש משנת 1932 העביר אי-הפללה עבור פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בעוד גיל ההסכמה עבור זוגות חד־מיניים נקבע ל-15 שנים - שווה לזה של בני זוג הטרוסקסואלים. זנות הומוסקסואלית הועברה אי-הפללה ב-1969 בעוד נטייה הומוסקסואליות הוסרה רשמית מרשימת המחלות הנפשיות בפולין בשנת 1991.
הכרה במערכות יחסים חד־מיניות
אין הכרה חוקית של במערכות יחסים חד־מיניות בפולין, אם כי זוגות חד־מיניים שחיים יחד נהנים מהטבות מוגבלות מסוימות הכוללות שכירות של משק בית משותף, הזכות לא להעיד נגד בן הזוג וזכויות תושבות לפי חוקי האיחוד האירופי. נישואים חד־מיניים אינם מוכרים, בעוד סעיף 18 לחוקת פולין מגביל את הכרתם באומרו כי "נישואים, בהיותם איחוד של גבר ואישה, כמו גם המשפחה, האמהות וההורות, יהיו תחת הגנה וטיפול של הרפובליקה של פולין". המשפט הוביל לוויכוחים רבים בשאלה האם מדובר באיסור מוחלט על נישואים חד־מיניים או לא בעוד פסק דין משנת 2019 מבית משפט מנהלי הגיע למסקנה כי הלשון בסעיף 18 אינה אוסרת במפורש על הכרה בנישואים חד־מיניים. פסקי דין מוקדמים יותר של בית המשפט העליון, בית הדין לחוקה ובית המשפט העליון לעניינים מנהליים מצאו שהחוקה אוסרת על נישואים חד־מיניים על ידי הגדרת נישואים כמוסד הטרוסקסואלי בלבד.
הצעת חוק להכרה באיחוד אזרחי הוצעה לראשונה בשנת 2003. בשנת 2004, תחת ממשלת מפלגות ליברליות, אישר הפרלמנט את הצעת חוק המאפשרת לזוגות הומוסקסואלים ולסביות לרשום את מערכת היחסים ביניהם בעודם היו מקבלים מגוון רחב של הטבות, הגנות ואחריות (כגון קרנות פנסיה, מס משותף והטבות הקשורות למוות), המוענקות רק לבני זוג בנישואים. עם זאת, הצעת החוק בוטלה בבחירות הכלליות של 2005 לאחר כניסתה של קואליציית השלטון של מפלגת חוק וצדק בראשותו של לך קצ'ינסקי. ההתנגדות הגדולה להכרה בנישואים חד־מיניים או איחודים אזרחיים מגיעה מהכנסייה הקתולית הרומית, בעלת השפעה פוליטית, המחזיקה במידה ניכרת של השפעה במדינה. בינואר 2013, הפרלמנט הצביע על דחיית חמש הצעות חוק שהיו מכירות בשותפויות אזרחיות הן עבור זוגות חד־מיניים והן עבור זוגות הטרוסקסואלים. מאוחר יותר הוציא בית המשפט העליון חוות דעת שקבעה כי הצעות החוק שהוצעו על ידי מפלגות ברית השמאל הדמוקרטית, התנועה שלך והמצע האזרחי היו "בלתי חוקתיות", שכן סעיף 18 לחוקה קובע כי נישואים הם בעלי מעמד הטרוסקסואלי בלבד. בדצמבר 2014 סירב הפרלמנט להעביר הצעת חוק של הכרה בשותפות אזרחית שהגישה מפלגת התנועה שלך, כאשר 235 הצביעו נגד הדיון בהצעת החוק, ו-185 הצביעו בעד. במאי 2015, הפרלמנט סירב שוב לעסוק בנושא, כאשר 215 חברי פרלמנט הצביעו נגד ו-146 בעד. ראש הממשלה אווה קופאץ' הצהירה כי שותפויות אזרחיות הן "נושא שהפרלמנט הבא יעסוק בו". הצעת חוק נוספת להכרה בשותפות רשומה הוצעה ב-12 בפברואר 2018 על ידי המפלגה המודרנית.
ביוני 2018, בית הדין האירופי לצדק קבע כי מדינות החברות באיחוד האירופי (בהן פולין) חייבות להעניק לזוגות חד-מיניים נשואים, כאשר לפחות אחד מבני הזוג הוא אזרח האיחוד האירופי, זכויות תושבות מלאות והכרה בחופש התנועה שלהם.
זכויות מוגבלות של הכרה בחיים משותפים
ב-23 בפברואר 2007, הכיר בית המשפט לערעורים בביאליסטוק במגורים משותפים חד־מיניים. ב-6 בדצמבר 2007 פסק דין זה אושר על ידי בית המשפט העליון של ורשה.
בעוד שלפולין אין חוק ספציפי על הכרה בחיים משותפים, יש לה מספר הוראות במעשים משפטיים שונים או בפסקי דין של בית המשפט העליון המכירים ביחסים בין שותפים לא נשואים המעניקות לבני הזוג זכויות וחובות ספציפיות. לדוגמה, סעיף 115(11) לחוק העונשין משתמש במונח "האדם הקרוב ביותר" המכסה יחסים רומנטיים שאינם פורמליים משפטית. מעמד "האדם הקרוב ביותר" מקנה זכות סירוב להעיד נגד בן הזוג בעוד המונח בן זוג כולל גם זוגות חד־מיניים.
החלטה של בית המשפט העליון ב-28 בנובמבר 2012 על פרשנות המונח "מי שהתגורר בפועל עם השוכר" ניתנה לעניינו של גבר הומוסקסואל אשר בן זוג נפטר - השוכר הראשי של הדירה. בית המשפט פירש את החוק באופן שהכיר בבן הזוג שנותר בחיים כמוסמך לקבל לידיו את הזכות לשכירות. בית המשפט קבע כי האדם שנותר בפועל במגורים משותפים עם הדייר - במשמעות סעיף 691 § 1 לחוק האזרחי - הוא אדם הקשור עם הדייר בקשר בעל אופי רגשי, פיזי וכלכלי הכולל גם אדם מאותו המין. בעבר, במרץ 2010, קבע בית הדין האירופי לזכויות אדם, בפרשת "קוזאק נגד פולין" כי לזוגות חד־מיניים ישנה זכות ירושה מבני זוגם.
הורות ואימוץ
זוגות חד־מיניים אינם יכולים לאמץ באופן חוקי בפולין בעוד לזוגות לסביות לא קיימת גישה להפריה חוץ גופית הזמינה רק עבור נשים במערכות יחסים הטרוסקסואליות.
באוקטובר 2018 קבע בית המשפט העליון לעניינים מנהליים כי זוג לסביות רשאיות לרשום ילד בן 4 כילדן. התקשורת הפולנית תיארה את המקרה כ-"ראשון מסוגו בפולין".
ביולי 2020 הציע נשיא פולין, אנדז'יי דודה תיקון רשמי לחוקת פולין אשר תאסור אימוץ על ידי אדם יחיד הנמצא במערכת יחסים חד־מינית.
בנובמבר 2020 הוצע חוק שיאפשר רק לזוגות נשואים לאמץ אשר תאסור על זוגות חד־מיניים לאמץ, עקב אי ההכרה בנישואים חד־מיניים בפולין. בתקופת ההצעה, פעילי זכויות אדם ולהט"ב לא היו רשאים לקיים הפגנות עקב התפשטות מגפת הקורונה בפולין.
הגנה מפני אפליה
הוראות נגד אפליה נוספו לקוד העבודה בשנת 2003. החוקה הפולנית מבטיחה שוויון בהתאם לחוק ואוסרת אפליה על בסיס "כל סיבה". ההצעה לכלול בחוקה איסור על אפליה על רקע נטייה מינית נדחתה ב-1995, לאחר התנגדויות חריפות של הכנסייה הקתולית.
בשנת 2007 הוכן במשרד העבודה חוק נגד אפליה שיאסור אפליה מטעמים שונים, לרבות נטייה מינית, לא רק בעבודה ובתעסוקה, אלא גם בביטוח לאומי והגנה סוציאלית, בריאות וחינוך אם כי אספקת סחורות, שירותים והגישה אליהם יהיו כפופים רק לאיסור של אפליה על רקע גזע או מוצא אתני. ב-1 בינואר 2011 נכנס לתוקף חוק חדש לשוויון אשר כלל איסור על אפליה על רקע נטייה מינית בתעסוקה בלבד. בספטמבר 2015, ארגון זכויות האדם הבינלאומי אמנסטי אינטרנשיונל קבע כי "קהילת הלהט"ב הפולנית מתמודדת עם אפליה נרחבת ומושרשת ברחבי המדינה" והוסיף כי "המערכת המשפטית של פולין נופלת באופן מסוכן בכל הנוגע להגנה על אנשים לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים ביסקסואלים ואינטרסקסים לצד קבוצות מיעוט אחרות מפשעי שנאה". בין השנים 2015 ל-2020, ממשלת פולין השמרנית תחת מפלגת השלטון חוק וצדק פעלה להפחתת היעילות של ההגנות נגד אפליה הניתנות לחברי קהילת הלהט"ב הפולנית על פי חוקי היסוד של האיחוד האירופי. בבחינת מקרים אחרונים נגד אפליה, חוקר המשפט מרסין גורסקי מצא כי "עקרון היחס השוויוני בפולין נראה בדרך כלל כלא יעיל". ביוני 2018, בית המשפט העליון של פולין קבע כי חנות הדפסה בעיר לודז' פעלה באופן בלתי חוקי כאשר סירבה להדפיס כרזות עבור קבוצה עסקים בקרב להט"ב. בית המשפט טען כי עקרון השוויון פירושו שלחנות לא הייתה זכות למנוע שירותים מהקבוצה. עוד קבע בית המשפט כי "נטייה מינית, גזע או מאפיינים אחרים של אדם אינם יכולים להוות בסיס לסירוב להציע שירות, אלא שיש להביא בחשבון גם את חופש המצפון והדת". ארגון הלהט"ב הקמפיין נגד הומופוביה בירך על הפסיקה, אך היא גונתה על ידי שר המשפטים זביגנייב זיוברו שכינה את הפסיקה כ-"פועלת נגד החירות" ו-"אלימות המדינה בשירות האידאולוגיה של פעילים הומוסקסואלים". זיוברו הגישה תביעה לבית המשפט לחוקה להכיר בהוראה שעל בסיסה הורשעה חנות הדפוס כבלתי חוקתית. ב-26 ביוני 2019, הוציא בית הדין פסיקה בה קבע כי ההוראה "אינה תואמת את החוקה הפולנית".
ביולי 2020 ממשלת פולין תבעה את חברת הרהיטים איקאה על פיטורי עובד בגין התבטאויות הומופוביות קשות שהשמיע באתר האינטרנט הפנימי של החברה. שר המשפטים זיוברו כינה את הפיטורים אשר נעשו בהתאם לחוקי פולין נגד אפליה כ-"שערורייתיים לחלוטין". משרד המשפטים הפולני מממן בנוסף מסע פרסום ל-"התנגדות להגדרת פשעים הקשורים להפרת חופש המצפון שבוצעו בהשפעת אידאולוגית להט"ב" אשר נועד לדבריו להגן על אנשים "הסובלים מלחץ של אידאולוגיות שמאלניות".
חוקים נגד פשעי שנאה
החל משנת 2019, תלויה ועומדת הצעת חוק בפרלמנט למתן החמרות ענישה אם פשע מונע "ממינו, זהותו המגדרית, גילו, מוגבלותו או נטייתו מינית של הקורבן".
זהות מגדרית
הכרות משפטיות בשינוי מגדר בפולין בוצעו מאז שנות ה-60. טרנסג'נדרים המבקשים לשנות את מינם החוקי חייבים לקבל אבחנה רפואית. רק לאחר שינוי המגדר החוקי, אדם טרנסג'נדר מקבל זכות לעבור ניתוח להתאמה מגדרית. הסיבה לכך היא משום שכל ניתוח הגורם לאי פוריות אסור על פי החוק הפולני, עם מספר חריגים במקרים כגון סרטן הרחם או מיומה. כלומר, העברת סירוס לפי בקשת המטופל איננה חוקית בעוד אדם טרנסג'נדר חייב קודם כל להיות מוכר עם שינוי מגדר חוקי, שכן רק אבחנה רפואית של רופא אינה מספיקה.
לפני הכרה בשינוי מגדרם החוקי, טרנסג'נדרים פולנים עלולים להתמודד עם מספר מכשולים, כגון תביעה מצד הוריו. על בסיס ראיות נוספות שהוצעו כגון אבחנה רפואית, תיעוד רפואי, עדות/הצהרות הורים וכו', בית משפט רשאי לפסוק להכרה בשינוי מגדר או לסרב לעשות זאת על פי עמדתו.
ביולי 2015 אישר הפרלמנט הפולני הצעת חוק להכרה בטרנסג'נדרים. לפי הצעת החוק, טרנסג'נדרים היו יכולים לשנות את מגדרם החוקי ללא כל התערבות פיזית, אך היו דרושים להגיש הצהרה ממומחים לבריאות הנפש שהם סובלים מדיספוריה מגדרית. הצעת החוק אושרה עם רוב של 252 מצביעים בעד ו-158 נגד. הפרלמנט המשיך לאשר את הצעת החוק בחודש אוגוסט, אם כי הנשיא אנדז'יי דודה הטיל עליה וטו באוקטובר בעוד הפרלמנט לא הצליח לעקוף את הווטו שלו אשר כתוצאה מכך קידום הצעת החוק נעצר.
שירות צבאי
מאז שנות ה-90, לסביות, הומואים וביסקסואלים רשאים לשרת בכוחות המזוינים של פולין בעוד אפליה על רקע נטייה מינית אסורה רשמית. עם זאת, ישנה מדיניות בלתי כתובה כגון מדיניות העבר של צבא ארצות הברית הידועה בתור "אל תשאל, אל תספר" בה רוב החיילים ההומוסקסואלים מסתירים את נטייתם החד מינית לעיתים קרובות על מנת לא להיות מודחים משירותם הצבאי. בשנת 2013, אנשי צבא פולנים הצהירו לפורטל "NaTemat.pl" כי "חיילים הומוסקסואלים מוצהרים יתמודדו עם קשיים חברתיים, במיוחד עבור דרגים גבוהים יותר. באשר לצוות הפיקוד - קצינים ומש"קים בכירים - הודאה במשיכה חד-מינית פירושה אובדן כבוד - תכונות אשר בלעדיהן אתה פשוט לא יכול להיות מפקד".
חיילים טרנסג'נדרים מוצהרים נאסרים רשמית משירות צבאי על רקע רפואי בעוד אבחון של דיספוריה מגדרית גורם לאיסור אוטומטי של שירות על רקע "אי כשירות לצמיתות לשירות צבאי, הן בזמן סכסוך והן בעת שלום".
טיפולי המרה
בפברואר 2019 הגישו חברי פרלמנט ליברלים לצד פעילי ארגון הלהט"ב הקמפיין נגד הומופוביה טיוטת הצעת חוק לאסור טיפולי המרה. טיוטת הצעת החוק נועדה לאסור "שימוש, קידום או פרסום של השיטות לצד איסור על קידום אנשים או גופים המציעים, משתמשים, מפרסמים או מקדמים את הנוהג הפסאודו-מדעי". חברי הפרלמנט עתידים להציג את הצעת החוק למליאה, שם תתקיים קריאה ראשונה. איסור זה יישם את המלצת הפרלמנט האירופי והמומחה העצמאי של האו"ם בנושא הגנה מפני אלימות ואפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית.
באוגוסט 2020 פרסמה ועידת האפיסקופאל הפולנית מסמך שהמליץ על הקמת מרכזי ייעוץ "כדי לעזור לאנשים שרוצים להחזיר את בריאותם המינית ואת נטייתם המינית הטבעית" בעוד הועידה הצהירה כי הקונצנזוס המדעי האומר כי "טיפולי המרה אינם יעילים ועלולים להזיק" הוא "תקינות פוליטית".
תרומת דם
גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים רשאים לתרום דם בפולין מאז 2005.
בשנת 2008 קבע המרכז הלאומי לדם תקנות האוסרות על תרומת דם על ידי הומוסקסואלים וביסקסואלים אם כי הן בוטלו במהירות.
פוליטיקה
מועצת אירופה הדגישה כי "הצהרות הומופוביות של אישי ציבור מובילים, יוצרות אווירה של שנאה וחוסר סובלנות" מאז 2007 בעוד בדצמבר 2020, נציבת מועצת אירופה לזכויות האדם, דניה מיאטוביץ', הצהירה כי היא "מודאגת מאוד מעניין הפצת נרטיבים הומופוביים שליליים ומלהיבים על ידי נבחרי ציבור רבים בפולין, כולל נבחרי ציבור בדרגים הגבוהים ביותר בממשלה... סטיגמטציה ושנאה המופנית כלפי אנשים מסוימים או קבוצות אנשים מסוימות טומנת בחובה סיכון ממשי להכשרת אלימות, לפעמים עם השלכות קטלניות".
חוק וצדק
לאחר בחירות 2005 עלתה מפלגת חוק וצדק לשלטון אשר הקימה ממשלה קואליציונית עם המפלגות השמרניות, ליגת המשפחות הפולניות (LPR) ומפלגת ההגנה העצמית (Samoobrona). הפוליטיקאים ממפלגות אלה סומנו פעמים רבות כהומופובים על ידי פעילי זכויות אדם, לפני ואחרי הבחירות. גורמים ממשלתיים בולטים מתוכם הביאו מספר הערות הומופוביות לא מדעיות ביחס להומוסקסואליות, וניסו לדכא את חופש הביטוי וחופש ההתאגדות של חברי קהילת הלהט"ב בהם חברי חוק וצדק: קז'ימייז' מיכל אוז'דובסקי: "אל תטעו מהתעמולה של עמדות הסובלנות של הומוסקסואלים. זהו סוג של טירוף, ועל הטירוף הזה, שלטוננו אכן יהיה עבורם לילה אפל", קז'ימייז' מרצינקייביץ': "אם אדם יינסה להדביק אחרים בהומוסקסואליות שלו, המדינה חייבת להתערב בפגיעה בחופש שלו", ווצ'יץ' ויירז'סקי: "אם סוטים מתחילים להפגין, צריך להכות אותם באלות".
ב-7 באוגוסט 2006 כתב פאוול זייזק, העורך הראשי של המגזין הפוליטי הימני, "!Right Turn", כי הומוסקסואלים הם "חיות" ו-"שליחי השטן שנשלחו להשמדת הכנסייה הקתולית".
במהלך הקמפיין לנשיאות פולין לפני בחירות 2005, לך קצ'ינסקי, שניצח בבחירות, הצהיר כי "ימשיך לאסור הפגנות של חברי קהילת הלהט"ב" כפי "שעשה בהיותו ראש עיריית ורשה" (ראו: פסק דין בונצ'קובסקי ואחרים נגד פולין) והוסיף כי "לא יאפשר קידום פומבי של הומוסקסואליות".
ב-17 במרץ 2008, הנשיא קצ'ינסקי נאם נאום נשיאותי לאומה בטלוויזיה הציבורית, שבה תיאר נישואים חד-מיניים כ-"מוסד המנוגד לסדר המוסרי המקובל בפולין ולאמונות המוסריות של רוב האוכלוסייה". נאומו כללה תמונת חתונה של פעיל זכויות הלהט"ב האירי, ברנדן פיי ובן זוגו טום מולטון, בעוד קצ'ינסקי לא ביקש רשות להשתמש בה מבני הזוג. הנאום הנשיאותי הוביל לזעם רחב מצד מפלגות האופוזיציה ופעילי זכויות להט"ב, שהזמינו לאחר מכן את בני הזוג לפולין בעודם דרשו התנצלות מהנשיא.
ב-30 באוגוסט 2006, במהלך ביקור בנציבות האירופית, אחיו התאום של לך, ירוסלב קצ'ינסקי, אשר כיהן כראש ממשלת פולין, הצהיר כי "לאנשים עם העדפות מיניות כאלו יש זכויות מלאות בפולין, אין מסורת בפולין לרדוף אנשים כאלה". הוא גם ביקש מנשיא הנציבות האירופית, חוסה מנואל בארוסו "לא להאמין במיתוס של פולין כמדינה אנטישמית, הומופובית ושונאת זרים". קצ'ינסקי הוגדר כפחות קיצוני בתיאוריו על הומוסקסואליות לאורך השנים בניגוד לחברי מפלגתו. בראיון אחד, הצהיר כי הוא תמיד היה "בעד סובלנות" וכי "נושא חוסר הסובלנות כלפי הומוסקסואלים מעולם לא הייתה בעיה פולנית". הוא הצהיר כי לא זכר שהומוסקסואלים "נרדפו ברפובליקה העממית הפולנית בחומרה רבה יותר מקבוצות מיעוטים אחרות" והכיר בכך שסלבריטאים ואנשי ציבור פולנים בולטים רבים מאותה תקופה "היו ידועים כהומוסקסואלים". קצ'ינסקי ציין בנוסף כי ישנם "מועדוני להט"ב רבים בפולין" ושישנה "כמות ניכרת של עיתונאות וספרות הומוסקסואלית". בראיון אחר, הזמין את המראיין לבירה וורשה כדי לבקר "באחד ממועדוני הלהט"ב הרבים בבירה". קצ'נסקי אישר בנוסף כי ישנם הומוסקסואלים במפלגה שלו, אבל אמר כי הם "מעדיפים לא לפתוח את חייהם הפרטיים לציבור".
בראיון לעיתון "Gazeta Wyborcza" בשנת 2009, ראש ממשלת פולין לשעבר, קז'ימייז' מרצינקייביץ' הצהיר כי "דעתו על הומוסקסואלים השתנתה" לאחר שפגש מהגר פולני הומוסקסואל בלונדון בעודו הצהיר כי "ברח מפולין בשל היותו הומו ללא חופש בארצו". מרצינקייביץ' הצהיר בתגובה כי "אינו ירצה שמישהו יברח מפולין".
בנובמבר 2018 דווח כי הנשיא אנדז'יי דודה יתמוך באיסור על "תעמולה הומוסקסואלית" בהתבססות על החוק נגד תעמולה הומוסקסואלית הרוסי משנת 2013 באומרו כי "אני חושב שסוג כזה של תעמולה לא צריכה להתקיים בבתי ספר, יש להתנגד לה בשלווה ובעקביות" והוסיף כי "אם חוק כזה ייווצר ויהיה כתוב היטב, אני לא שולל שאגש אליו ברצינות".
בנובמבר 2018, בעקבות לחץ ממשלתי ואיומים, יותר מ-200 בתי ספר ביטלו קמפיין מתוכנן נגד בריונות בשם "קשת יום שישי" שקידם ארגון הלהט"ב הקמפיין נגד הומופוביה בתקווה לבנות קבלה רחבה יותר לתלמידי להט"ב בפולין. שרת החינוך, אנה זלבסקה, הזהירה מנהלים אשר "יאפשרו לאירועים כאלו להתרחש יהיו עלולים לעמוד בפני השלכות שליליות" וביקשה מההורים לדווח על כל פעילות כזו לרשויות. לעומת זאת, נמסר כי תלמידים רבים התנגדו לאיסור והגיעו לבית הספר בבגדים בצבעי דגל הגאווה ובתי ספר רבים סירבו להיענות לאזהרות אלה נגד עצמאותם.
באפריל 2019, יו"ר המפלגה, ירוסלב קצ'ינסקי, קבע באומרו כי "כולם צריכים להכיר בנצרות בפולין" וכינה בניגוד לעמדתו הסובלנית יחסית כלפי הומוסקסואליות בעבר תנועות למען זכויות להט"ב בפולין כ-"איום מיובא על האומה" והוסיף, "אנחנו מתמודדים עם התקפה ישירה על המשפחה והילדים. הם היום מאיימים על הזהות שלנו, על האומה שלנו, על המשכה ועל המדינה הפולנית".
ביוני 2019, שר החינוך החדש מטעם המפלגה, דריוש פיונטקובסקי, מתח ביקורת על הכרזת תמיכה בזכויות להט"ב שראש עיריית ורשה רפאל צ'אסקובסקי חתם עליה הכוללת 12 נקודות פעילות עבור חברי קהילת הלהט"ב הפולנית בעודו אמר כי מדובר בניסיון "להמיר ילדים בכוח" ובגידול "ילדים שימסרו בשלב כלשהו לפדופילים".
ליגת המשפחות הפולניות
בבחירות לפרלמנט הפולני 2005 זכתה מפלגת ליגת המשפחות הפולניות (LPR) ב-8% מהקולות (34 מושבים). המפלגה נכנסה לממשלה קואליציונית עם חוק וצדק ומפלגת ההגנה העצמית. ב-19 במאי 2006, מירוסלב וירז'יסקי, סגן שר החינוך, הצהיר כי פרויקט בינלאומי המאורגן על ידי ארגוני להט"ב הנתמך כלכלית על ידי תוכנית הנוער של הנציבות האירופית יוביל ל-"השחתה של צעירים". ביוני 2005, בעת שהיה חבר בפרלמנט האירופי, קרא "לאי סובלנות להומוסקסואלים ולסוטים".
ב-11 במאי 2006, בהיותו חבר פרלמנט, וירז'יסקי גינה את צעדת השוויון בוורשה. בעודו גינוי את הצעדה, קבע כי יש "להכות באלות את הסוטים" והתייחס לנוכחותם האפשרית של פוליטיקאים גרמנים אותם כינה כ-"לא פוליטיקאים רציניים, אלא רק הומואים וכמה מכות שרביט ירתיעו אותם מלבוא שוב. הומואים הם פחדנים בהגדרה". יום לאחר מכן, כתב מכתב לשר הפנים והמינהל ולשר המשפטים, בו קרא לרשויות אכיפת החוק לבדוק את מקורות המימון החוקיים והבלתי חוקיים לכאורה של ארגונים מטעם פעילי זכויות הומוסקסואלים. הוא האשים ארגוני להט"ב ב-"מעורבות בפדופיליה וסחר לא חוקי בסמים" וביקש לבדוק אם ארגונים הומוסקסואלים חדרו לבתי ספר פולניים. בתגובה לכך, הורה פרקליט המדינה לכל התובעים לבדוק את מימון ארגוני הלהט"ב, קשריהם לכאורה לתנועות עבריינות ונוכחותם בבתי הספר. ב-2 ביוני 2006, תלונה על הצהרותיו של וירז'יסקי נדחתה על ידי התובע המחוזי בוורשה, בטענה כי "לא ניתן להתייחס לאמירותיו כאל מאיימות או מעודדות לפשע".ב-8 ביוני 2006 פיטר רומן גירטיך, סגן ראש ממשלת פולין ושר החינוך, את מירוסלב סילטיצקי, מנהל המרכז הלאומי להכשרת מורים בשירות, בטענה כי "הרבה ספרים עודדו מורים לארגן פגישות עם ארגוני להט"ב שאינם ממשלתיים כגון הקמפיין נגד הומופוביה ולמדא ורשה". המנהל החדש של המרכז הצהיר כי "שיטות הומוסקסואליות מובילות לדרמה, ריקנות וניוון".
ב-21 במאי 2006, הצהיר רומן גירטיך כי "ארגוני להט"ב שולחים טרנסג'נדרים לגני ילדים ומבקשים מהם לשנות את מינם".
במרץ 2007 הציע רומן גירטיך בהיותו סגן ראש ממשלת פולין ושר החינוך הצעת חוק שתאסור על הומוסקסואלים להיות מורים ותאפשר גם לפטר את המורים המקדמים את "תרבות אורח החיים ההומוסקסואלי". ההצעה הובילה לתשומת לב רחבה בתקשורת וגינויים רבים על ידי הנציבות האירופית, ארגון זכויות האדם "Human Rights Watch" וכן על ידי איגוד המורים הפולנים שארגן הפגנה בבירה ורשה בהשתתפות של מעל 10,000 איש כמחאה נגד מדיניות המשרד. הצעת החוק לא הועברה להצבעה, והממשלה התפרקה במהרה, מה שהוביל לבחירות חדשות לפרלמנט שבהן ליגת המשפחות הפולניות לא זכתה לבסוף במושבים פרלמנטריים.
המצע האזרחי
בפברואר 2019 חתם ראש העיר של ורשה, רפאל צ'אסקובסקי, חבר מפלגת המצע האזרחי אשר לימים הפך למועמד לנשיאות פולין בשנת 2020, על הצהרה התומכת בזכויות להט"ב בת 12 נקודות, הכוללת פעולות בין מתן מחסה לבני נוער אשר נדחו על ידי משפחותיהם, הכנסת קווי סיוע מקומיים, מתן גישה למניע אפליה בלימודים ופעולה על פי הנחיות ארגון הבריאות העולמי לשילוב סוגיות הקשורות ללהט"ב בתוכניות הלימוד של שיעורי חינוך מיני בבתי הספר בעיר.
התנועה שלך
ביידרון הצהיר בקריירה הפוליטית שלו על "שינוי חברתי משמעותי אשר חל כלפי חברי קהילת הלהט"ב הפולנית לאורך השנים" בעוד חשף כי מדי פעם "הוכה בפומבי ברחובות בעבר" אם כי בשנת 2018 בהיותו ראש עיריית סלופסק תושבי העיר "חייכו לעברו ובירכו אותו". כראש העיר, ביידרון חיתן זוגות חד־מיניים מקומיים, "אני מאוד מקנא כי אני רואה את האושר שלהם. אני 15 שנים עם בן זוגי וזה עדיין חלום. זה לא הוגן שבשנת 2018 שני מבוגרים לא יכולים להתחתן אם הם אוהבים אחד את השני ומחויבים זה לזה", אמר בתגובה.
אביב
בפברואר 2019, ייסד רוברט ביידרון את מפלגת האביב, מפלגה פוליטית ליברלית התומכת בהכשרת שותפויות אזרחיות לזוגות הטרוסקסואלים וחד-מיניים, והתרת נישואים חד-מיניים בפולין.
נכון לאוגוסט 2019, למפלגה היו שלושה חברי פרלמנט אשר נבחרו לכהן.
אזור חופשי מלהט"ב
פוליטיקאים ליברלים ופעילי זכויות אדם ותקשורת השוו את ההצהרות להכרזות בתקופת שלטון הגרמניה הנאצית על אזורי "יודנריין" (ללא יהודים). העיתון האיטלקי "לה רפובליקה" כינה את ההצהרות כ-"מושג המעורר את המונח יודנריין". מנהל ארגון הקמפיין נגד הומופוביה, סלאבה מלניק, השווה בין ההכרזות לשנת "1933, כאשר היו אזורים חופשיים מקבוצה מסוימת של אנשים". סגן מושל ורשה, פאוול רביאג' צייץ כי "הפשיסטים הגרמנים יצרו אזורים חופשיים מיהודים. אפרטהייד של שחורים". מאז יולי 2020, האיחוד האירופי החל לשלול כספים לעיריות שאימצו את המדיניות. באוגוסט 2020 הודיע שר המשפטים כי הממשלה תעניק תמיכה כלכלית לאותן עיריות מהן שלל הארגון כספים לאחר אימוץ ההצהרות. בפברואר 2020 סיימה העיר התאומה הצרפתית סן-ז'אן-דה-ברייה את שותפותה עם העיר טוחוב הפולנית כתוצאה מהצהרת "אזור חופשי מלהט"ב" אשר אומצה על ידי הרשויות בשטחה. בפברואר 2020 השביתה הקומונה הצרפתית נוגנט-סור-אוז את שיתוף הפעולה שלה עם העיר קרשניק הפולנית כתגובה על העברת החלטה נגד להט"ב על ידי רשויות העיר. בפברואר 2020, האזור הצרפתי סאנטר-עמק הלואר השעה את שיתוף הפעולה שלו עם מחוז פולין הקטן כתגובה לאימוץ ההצהרה על ידי רשויות המחוז. במאי 2020 סיימה העיר שווארטה הגרמנית את שיתוף הפעולה העירוני שלה עם העיר נובי סונץ' הפולנית לאחר 30 שנות שיתוף פעולה עקב אימוץ הצהרת העירייה. ביולי 2020, העיר ההולנדית ניווחיין, כמו גם העיר דואי הצרפתית, סיימו את הסכמי הערים התאומות שלהן עם פולאווי הפולנית בשל הכרזת ההצהרה אשר נוספה בשטחה באותה תקופה. ב-12 באוקטובר 2020 סיימה העיר פרמוי האירית את הסכם העיר התאומה שלה עם נובה דבה הפולנית לאחר 14 שנים של שיתוף פעולה כתגובה להכרזת ההצרה שאומצה על ידי שלטונות העיר. ב-13 בנובמבר 2020, עיריית בלורס פואורס-סינט-אמנדס הבלגית השעתה את שיתוף הפעולה שלה בן ה-20 שנה עם העיר דמביצה הפולנית לאחר אימוץ "אמנת זכויות המשפחה" אשר מפלה משפחות של חברי קהילת הלהט"ב בפולין.
מאז שנת 2021, מספר פרובינציות בהם לובלין, פולין קטן, שוויינטוקז'יסקיה, פודקרפאטי וגמינות פולניות שונות ביטלו את ההצהרות בשטחן הן על ידי פסיקות בתי משפט והן על ידי החלטות מועצות העיר.
צעדות שוויון
רק מספר מחאות למען זכויות להט"ב בפולין נערכו עד סוף שנות העשרים של המאה העשרים. עם זאת, לאחר שמפלגת השלטון חוק וצדק החלה לפעול נגד זכויות הלהט"ב, התפשטו המצעדים לעיריות שמרניות יותר ובשנת 2019 נערכו מעל 25 צעדות, לעומת 7 בשנת 2017 ו-15 בשנת 2018 כתגובה לרטוריקת ההומופובית של המפלגה. ההיבט הגדול ביותר של תנועת הלהט"ב בפולין הוא מצעד הגאווה המתקיים בוורשה מדי שנה מאז 2001 הידוע כ-"צעדת השוויון". סקר דעת קהל שנערך בשנת 2010 על ידי "PBS" עבור הראה כי מיעוט של 45% מתושבי ורשה תמכו בקיומו באותה שנה. עם זאת, המצעד זכה לתמיכה רחבה מצד תאגידים וממשלות אזוריות בעוד השותפה העיקרית של מהדורתו ב-2018 הייתה הממשלה האזורית של פרובינציית מזוביה, שורשה היא חלק ממנה.
בשנים 2004 ו-2005 שללו פקידי ורשה אישור לארגנונה, בגלל סיבות שונות, בהן הסבירות להפגנות נגד, הפרעה לחגים דתיים והיעדר היתר. עם זאת, כ-2,500 איש צעדו באופן בלתי חוקי ב-11 ביוני 2005. במהלכה, כ-10 איש נעצרו. איסור הצעדה הוכרז כבלתי חוקי על ידי פסק הדין של בית הדין האירופי לזכויות אדם בשנת 2007 באמירה כי האיסור מערער את איסור האפליה וחופש ההתאגדות המובטח באמנה האירופית לזכויות אדם (ראו: פסק דין בונצ'קובסקי ואחרים נגד פולין). הצעדה גונתה על ידי ראש עיריית ורשה לך קצ'ינסקי, שאמר כי התרת אירועי גאווה רשמיים בורשה תקדם "אורח חיים הומוסקסואלי". אירועי הגאווה בעיר נמשכו באופן שנתי קבוע מאז 2006, ומשכו אליהם קהל של כ-10,000 איש בכל שנה עד שנת 2015, כאשר משכה הצעדה מעל 18,000 אלף איש. מאז, עלתה הנוכחות בצורה דרמטית והגיעה ל-45,000 משתתפים בצעדת 2018. ב-8 ביוני 2019 צעדו באירוע מספר שיא של משתתפים מאז היווסדותו, כ-50,000 איש בהם ראש העיר רפאל צ'אסקובסקי אשר היה לראשה הראשון אשר השתתף באירוע בעודו הצהיר כי הוא רוצה שורשה תישאר עיר "פתוחה וליברלית". המצעד הוגדר כגדול ביותר במרכז ומזרח אירופה. ורשה אירחה בנוסף ב-2010 את אירועי הגאווה האירופאיים, "Europride" והייתה למדינה הראשונה שעושה זאת במדינה קומוניסטית לשעבר. מצעד הגאווה בצ'נסטוחובה נערך לראשונה ביולי 2018. המשטרה התערבה כדי למנוע ממפגינים הומופובים לחסום את המסלול. צעדה נוספת נערכה ב-16 ביוני 2019. מצעד הגאווה בלובלין התקיים לראשונה בשנת 2018. במהלך צעדת 2019 השתמשו שוטרי המהומות בגז מדמיע לפיזור מפגינים הומופובים אשר כ-25 מהם נעצרו בגין תקיפת המשתתפים. הצעדה הסתיימה ללא נפגעים וזוג נשוי נידון לשנת מאסר כל אחד בגין הבאת חומרי נפץ לשיבוש המצעד. מצעד הגאווה בשצ'צ'ין נערך בין השנים 2018 ו-2019. מצעד הגאווה בביאליסטוק נערך לראשונה בשנת 2019 אשר במהלכו, יותר מ-30 מפגינים הומופובים נעצרו על רקע התנהגות אלימה ועשרות צועדים נפצעו. אמנסטי אינטרנשיונל מתח ביקורת על תגובת המשטרה לאחר "שלא הגנה כראוי על צועדים ולא הגיבה למקרים של אלימות".
מצעד הגאווה בקטוביץ התקיים לראשונה בשנת 2008. לאחר הפסקה בת עשור, צעדות שוויון חדשות התקיימו בשנת 2018 ובשנת 2019. צעדת השוויון בלודז' נערכה לראשונה בשנת 2011. בשנת 2015 נכח סגן ראש העיר, תומאש טרלה. בשנת 2019, הצעדה נערכה בחסות לראשונה על ידי רשויות העיר בהשתתפות ראש מועצת העיר מרסין גולשובסקי. במהלכה נאלצו 200 הצועדים לשנות את דרכם עקב הפגנות הומופוביות שלא התקיימו לבסוף שהוכרזו מראש על ידי קבוצות לאומניות פשיסטיות. מצעד הגאווה בגדנסק מתקיים מאז שנת 2015 ברחבי העיר אשר בשנת 2017, ראשה פאבל אדמוביץ' פתח את המצעד ויורשתו, אלכסנדרה דולקביץ', פתחה את מצעד 2019. מצעד הגאווה בטורון החל לראשונה בשנת 2017 והגיע למעל 2,000 צועדים בשנת 2019.
פורד טריטורי
פורד טריטורי (באנגלית: Ford Territory) הוא קרוסאובר עם מאפיינים של SUV (שם מלא: Sport utility vehicle) מתוצרת יצרנית הרכב האוסטרלית Ford Australia (שם רשמי: Ford Motor Company of Australia Limited), חברת בת של קונצרן הרכב פורד אשר יוצר בין השנים 2004–2016.
אין כל קשר לדגם פורד טריטורי (סין) מתוצרת Jiangling Motors בשותפות (joint venture) עם JMC-Ford מתאגיד Jiangling Motor Holding (JMH), חלק ממותג כלי הרכב הסינים Landwind  בבעלות החברה הממשלתית Changan Automobile  והחברה הממשלתית JMCG  אשר מיוצר משנת 2018.
==נתונים==
קסנדרה וילסון
קסנדרה וילסון (באנגלית: Cassandra Wilson; נולדה ב-4 בדצמבר 1955) היא זמרת ומוזיקאית ג'אז אמריקאית מג'קסון, מיסיסיפי. היא משלבת מגוון סגנונות במוזיקה שלה, כולל קאנטרי, בלוז ופולק.
ביוגרפיה
וילסון ירשה את עניינה במוזיקה מהוריה. אביה, הרמן פאוקס הבן, הוא גיטריסט, באסיסט ומורה למוזיקה, ואמה, מרי מקדניאל, היא מורה חובבת מוטאון. שורשי משפחתה מבחינת מוצא כוללים יורובה, פון, אירלנד וויילס.
וילסון למדה מוזיקה קלאסית ופסנתר מגיל 6–13, ואז למדה לנגן בקלרינט והופיעה בתזמורת בית ספרה. כשמאסה בכלים אלו, ביקשה מאביה ללמד אותה גיטרה, והוא, במקום זאת, הציע לה ללמד את עצמה. וילסון עשתה כן, ופיתחה מה שהיא מכנה "גישה אינטואיטיבית" לגיטרה. בתקופה זו כבר החלה לכתוב שירים, בסגנון פולק. היא גם הופיעה במופעים מוזיקליים, כמו "הקוסם מארץ עוץ" בתפקיד דורותי, כשהיא חוצה קווי גזע במערכת בתי ספר שרק אז השילה מעליה את ההפרדה הגזעית.
באוניברסיטה, למדה וילסון תקשורת, וסיימה תואר ראשון באוניברסיטת ג'קסון סטייט. בלילות הייתה שרה עם להקות R&B, פאנק, ופופ באזור, וכן בהופעות סולו בבתי קפה מקומיים. ב-1981 עברה לניו אורלינס והחלה לעבוד בחברת הפקה טלוויזיונית, אך משרה זו לא ארכה זמן רב, והיא העדיפה לקדם את הקריירה המוזיקלית שלה. היא מצאה מנטורים מסצנת המוזיקה של ניו אורלינס, ובעידודם עברה לניו יורק ב-1982.
שיתוף מוזיקלי עם M-Base
בניו יורק, הפוקוס של וילסון היה על אימפרוביזציה. היא הושפעה רבות מהזמרות אבי לינקולן ובטי קרטר, ופיתחה את היכולות הווקאליות שלה ואת הסקאט בעת שלמדה שמיעה מוזיקלית עם נגן הטרומבון גראכן מונקור, השלישי. וילסון השתתפה בג'אם סשנים בהדרכת הפסנתרן סאדיק חאקים, שם פגשה את הסקסופוניסט סטיב קולמן, שעודד אותה להסתכל מעבר לרפרטואר הג'אז הסטנדרטי לטובת יצירת חומר מקורי. היא הייתה לווקאליסטית ואחת ממייסדי M-Base, קולקטיב מוזיקלי בו קולמן היה הדמות המובילה. הקולקטיב ייצג צמיחה סטייליסטית מתוך האיגוד לקידום מוזיקאים יצירתיים (ׂAACMׂׂ) וקבוצת האמנים השחורים (BAG), ויצרה גרובים חדשים של פאנק ונשמה בתוך הקונטקסט של ג'אז מסורתי ואוונגרד.
פיטר ואטרוס, בכתבה בניו יורק טיימס, ציין:
וילסון הייתה לחלק אינטגרלי מהקבוצה, ושרה במגוון אלבומים של קולמן, כולל Motherland Pulse (1985), Five Elements on On the Edge of Tomorrow (1986), World Expansion (1986), Sine Die (1987),ו-Anatomy of a Groove (1992). בו זמנית, תיירה וילסון בטריו האוונגרד New Air, והקליטה עמם את Air Show No. 1 (1987) באיטליה.
קריירת סולו
וילסון חתמה חוזה הקלטות עם הלייבל העצמאי הגרמני JMT. היא הוציאה את האלבום הראשון בו היא מובילה את ההרכב, Point of View, ב-1986. אלבומיה ב-JMT כללו חומר מקורי שלה, וכן יצירות שנכתבו על ידי, או בשיתוף עם מוזיקאים כמו קולמן, ז'אן-פול בורלי, וג'יימס ויידמן, כמו גם מספר סטנדרטי ג'אז. הקונטרלטו העמוק שלה התפתח עם הזמן, ונהיה לסימן היכר.
בתקופה זו היא נהייתה מוכרת יותר כמוזיקאית רצינית, וקיבלה הכרה רחבה ב-1988 עם צאת אלבומה Blue Skies, אשר זכה לשבחים מידי המבקרים והקהל. ב-1990 הוציא לאור את האלבום "Jumpworld". ב-1993, היא חתמה עם חברת Blue Note Records, מה שסימן תפנית משמעותית בקריירה שלה, ואיפשר לה להגיע לקהלים אחרים מקהלי הג'אז, ואלבומיה הגיעו למכירות של מאות אלפי עותקים.
החל באלבומה משנת 1993, Blue Light 'Til Dawn, הרפרטואר של וילסון התקדם לכיוון סינתזה בין בלוז, פופ, ג'אז, מוזיקת עולם, וקאנטרי. אף על פי שהיא המשיכה לשיר את סטנדרטי הג'אז והחומר המקורי שלה, היא גם יצאה בגרסאות כיסוי למגוון רחב של שירים, כולל "Come On in My Kitchen" של רוברט ג'ונסון, "Black Crow" של ג'וני מיטשל, "Last Train to Clarksville" של המאנקיז, ו-"I'm So Lonesome I Could Cry" של האנק ויליאמס.
אלבומה מ-1996, New Moon Daughter, זכה בפרס גראמי להופעת הג'אז הווקאלית הטובה ביותר, וב-1997 היא הקליטה עם וינטון מרסליס את הקומפוזיציה שלו זוכת פרס הפוליצר, Blood on the Fields.
בפברואר 2012 ביטלה וילסון את הופעתה בישראל, לאחר שקיבלה פניות מצד ארגונים פרו פלסטינים, שדרשו ממנה להצטרף לחרם התרבותי על ישראל. אחר כך אמרה כי היא מזדהה עם החרם התרבותי על ישראל בשל היותה פעילת זכויות אדם.
חיים אישיים
וילסון הייתה נשואה לאנתוני וילסון בין השנים 1981–1983.
יש לה בן, ג'ריס, שנולד בסוף שנות השמונים. שירה "Out Loud (Jeris' Blues)" אשר נכלל באלבום She Who Weeps מוקדש לו.
בשנת 2000, נישאה וילסון לשחקן אייזק דה בנקולה, אשר ביים את סרט המופע שלה Traveling Miles: Cassandra Wilson (2000). הזוג התגרש בשנת 2003.
קבלת הדם
קבלת הדם מצוואר הקרבן, היא אחת משלבי הקרבת קרבנות. אחרי שהכהן שחט את הקרבן, יש לקבל את הדם בכלי שרת, ולהוליכו אל המזבח, שם התבצעה זריקת הדם על המזבח.
חשיבות הקבלה ועניינה
הקבלה נחשבת אחת מהשלבים החשובים בהקרבת הקרבן, ולכן אם אדם חישב בה מחשבה לא ראויה, שהיא שהוא מוליך אותה לשם מטרה אחרת מלבד הקרבת הקרבן היא נפסלת. לעומת זאת, בשונה מזריקת הדם בה פוסלת מחשבת פיגול, הרי שאדם שחשב מחשבת פיגול בעת קבלת הדם, לא פוסל אותה.
אחרי הקבלה מתבצעת הולכת הדם אל המזבח. לקבלה ולהולכה יש מן המשותף, ששניהם מבצעים פעולה שהיא הקרבת הדם מהקרבן למזבח.
גדרה
יש מהאחרונים שמפרשים, שההולכה גם היא שלב והמשך של פעולת קבלת הדם, רמז לכך ניתן למצוא בדברי הגמרא בזבחים. הגמרא מחפשת מקור לכך, שעל ההולכה להיות לשמה. הגמרא מביאה כמקור את הפסוק, בו נאמר על קבלת הדם בלשון "והקריבו בני אהרון הכהן את הדם על המזבח", ולמרות שהכוונה במילה "והקריבו" היא על קבלת הדם ממקום השחיטה, הכתוב קורא לה בלשון "הקרבת הדם" שמשמעותה הולכה (מלשון קירוב הדם),, כלומר ההולכה גם היא חלק מהקבלה.
לעומת זאת, יש האומרים כי ההפך הוא הנכון; הקבלה היא שלב בהולכת הדם אל המזבח. אם כי על כך יש לערער לכאורה, על פי הנפסק שהולכה צריכה להיות ברגל דווקא.
ג'רי קלצ'קה
ג'רלד דניאל קלצ'קה (באנגלית: Gerald Daniel Kleczka; 26 בנובמבר 1943 – 8 באוקטובר 2017) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת ויסקונסין, בו שוכנת העיר מילווקי. קלצ'קה היה חבר המפלגה הדמוקרטית.
ביוגרפיה
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון דון בוסקו שבמילווקי, בשנת 1961 למד במשך שנתיים באוניברסיטת ויסקונסין–מילווקי. לאחר מכן שימש כרואה חשבון ושירת במשמר הלאומי המדינתי. קלצ'קה נבחר לאחר מכן אל בית המחוקקים של ויסקונסין, שם כיהן באספה המדינתית, הבית התחתון בין השנים 1969–1974. מאוחר יותר, היה חבר בסנאט של ויסקונסין שנים 1975–1984. קלצ'קה נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות מיוחדות שהתקיימו בעקבות לאחר מותו של חבר הקונגרס קלמנט ג'ון זַבְּלוֹקִי. בבחירות המקדימות ניצח קלצ'קה את התובע המחוזי של מחוז מילווקי א. מייקל מקאן.
במשך תקופת כהונתו הראשונה ייצג קלצ'קה מחוז שכלל את רוב דרום העיר מילווקי, כמו גם חלק ממחוז ווקישו (Waukesha) המזרחי. לאחר מפקד האוכלוסין של ארצות הברית שנערך ב-2000 בוטל מחוז הקונגרס החמישי, שהשתרע על מרכז העיר וצפון מילווקי ויוצג על ידי הדמוקרט טום בארט, ורוב שטחו של המחוז הבטל אוחד עם מחוז הקונגרס הרביעי. התצורה החדשה של מחוזו של קלצ'קה הייתה קומפקטית יותר הממוקמת אך ורק במחוז מילווקי, ובתוכה כל העיר עצמה; לפיכך היה מחוז בחירה זה לדמוקרטי ביותר בוויסקונסין. בעוד שמחוז הקונגרס הרביעי היה המחוז של בארט יותר מזה של קלצ'קה, בארט בחר להתמודד על תפקיד מושל ויסקונסין, ובכך העביר למעשה את השרביט לקלצ'קה.
קלצ'קה נעצר לפחות פעמיים בגין נהיגה בשכרות בזמן כהונתו. מעצר משנת 1995 על נהיגה בגילופין — תכולת האלכוהול בדם שלו הייתה כפולה מההגבלה החוקית בווירג'יניה — הובילה אותו להכיר באלכוהוליזם שלו ולפנות לטיפול. הוא הזכיר את הדת כחלק מהסיבה להחלמתו והמשיך להיפגש באופן קבוע עם אלכוהוליסטים אנונימיים.
קלצ'קה הודיע ​​על פרישה בשנת 2004, ולא התמודד לתקופת כהונה נוספת. כהונתו נחתמה רשמית בינואר 2005 לאחר עשר תקופות כהונה בבית הנבחרים, והוחלף על ידי חברת הסנאט המדינתי גוון מור, גם היא דמוקרטית. ב-8 באוקטובר 2017 נפטר קלצ'קה מסיבות טבעיות.
חוז'וב
חוז'וב (בפולנית: Chorzów, נהגה ; בגרמנית: Königshütte, נהגה:, קניגסהיטה; בשלזית: Chorzůw) היא עיר בשלזיה בדרום פולין. העיר מהווה חלק מרכזי במטרופולין של שלזיה עילית, שבו כשני מיליון תושבים. היא יושבת לגדות הנהר ראווה.
מבחינה מנהלית חוז'וב היא חלק מפרובינציית שלזיה, מאז 1999. לפני כן השתייכה לתחום השיפוט של פרובינציית קטוביץ. נכון ליוני 2016 התגוררו בתחומי העיר עצמה, 109,541 איש.
יהודי חוז'וב
בשנת 1939 לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ־2,800 יהודים ולאחריה לא נשאר זכר לקהילה היהודית. בית הכנסת המפואר נהרס עד היסוד ובמקומו נבנה קניון ומרכז בילויים. בית הקברות גם הוא נהרס. המצבות שהיו בו נעקרו והועברו לבית הקברות היהודי בעיר ביטום. כל מתחם בית הקברות היהודי בעיר הפך לפארק לרווחת תושבי העיר.
מילידי העיר
מילידי העיר התפרסמו, בין היתר:
אדם פולסון
אדם גוסטב יוסטוס פולסון (באנגלית: Adam Gustav Justus Pålsson; נולד ב-25 במרץ 1988) הוא שחקן ומוזיקאי שוודי. הוא שיחק בתיאטרון הדרמטי המלכותי בסטוקהולם וידוע בזכות משחקו בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, "ולאנדר הצעיר" בתור "קורט ולאנדר". פולסון שיחק בסדרות טלוויזיה שוודיות רבות.
ביוגרפיה
פולסון התחנך באקדמיה השוודית הלאומית לפנטומימה ומשחק בסטוקהולם בין השנים 2008–2011. בשנת 2010 שיחק לצד ביל סקושגורד בסרט "Behind Blue Skies".
קריירה
בשנת 2012, שיחק בהצגת יחיד במחזה "Frida är gravid!" בתיאטרון גליזן. הוא גם כתב והציג עיבוד משלו למחזה המלט, בהשראת ויליאם שייקספיר והיינר מולר בתיאטרון סאטהולסטאד בסטוקהולם בשנת 2010.
פולסון ידוע אולי בזכות תפקידו בסדרה "Don't Ever Wipe Tears Without" ששודרה בתאגיד השידור השוודי, ובתפקיד הראשי ב-"För kärlekens", סרט ביוגרפי משנת 2018 על הזמר השוודי והפזמונאי טד גרדשטאד. הוא גם שיחק תפקיד ראשיי בעונה השלישית של הסדרה הגשר משנת 2011.
פולסון היה בעבר סולן להקת אינדי רוק, ÅR & DAR.
הוא שיחק בקומדיית המצבים אווניו 5.
הוא מגלם את קורט ולאנדר בהפקת נטפליקס / Yellow Bird משנת 2020 בשם ולאנדר הצעיר. בראיון ל"גרדיאן" הוא הסביר כי הוא מסוגל להתחבר לדמותו של ולאנדר כיוון שמשפחתו מאותו אזור בשוודיה. הוא גם השחקן השוודי היחיד בסדרה.
כיתור הארמייה השלישית של מצרים
כיתור הארמייה השלישית של מצרים הייתה פעולה התקפית של צה"ל בחזית מצרים בשלהי מלחמת יום הכיפורים. במהלך הלחימה כיתרה אוגדה 162 של צה"ל את הארמייה השלישית המצרית. הפעולה הביאה למתיחות גבוהה בין ארצות הברית וברית המועצות, ובשלב מאוחר יותר להתקרבות מדינית בין מצרים וארצות הברית.
תחילת מהלך הכיתור
לאחר קרב החווה הסינית התאפשרה חציית כוחות של צה"ל לגדה המערבית של תעלת סואץ, כחלק ממבצע אבירי לב. ב-19 באוקטובר הוקם גשר הגלילים מעל התעלה. למחרת החל חיל השריון הישראלי בהרחבת ראש הגשר הישראלי בגדה המערבית של התעלה ובהשתלטות על צירים עיקריים בין סואץ ואסמאעיליה ובין קהיר וערי התעלה. הכוח הישראלי הורכב מאוגדה 143, בפיקוד אריאל שרון, שפעלה מדרום לגזרת איסמעיליה תוך ניסיון לנוע צפונה לשם כיבוש העיר וסביבותיה; אוגדה 252, בפיקוד קלמן מגן, שפעלה ממערב לאגמים המרים בכיוון מערב במטרה להרחיב את שטח השליטה הישראלי, ואוגדה 162, בפיקוד אברהם אדן, שפעלה בגזרה הדרומית במטרה להשמיד סוללות טילי קרקע-אוויר ותוך ניסיון להשתלט על רכסים שולטים (כמו ג'בל ג'ניפה הנמצא כ-15 קילומטרים ממערב לאגם המר הגדול) הנמצאים ממערב לאזור המישורי הסמוך לתעלת סואץ, שהיה עדיין רווי בכוחות מצריים מהארמייה השלישית. מול הכוחות הישראלים בחלק הדרומי של החזית נערך גם כוח של דיוויזיה 4 המשוריינת המצרית שהיה בעתודה במערב. בשלב מאוחר יותר, גרסה התוכנית הישראלית, עם הצלחת הכוח הישראלי בהרחבת ראש הגשר, השתלטות על חלק מהצירים העיקריים וניטרול חלק גדול מסוללות הטילים, המטרה היא תנועה דרומה לכיבוש נמל עדבייה הנמצא מדרום מערב לעיר סואץ, ויצירת כיתור סביב הארמייה השלישית של הצבא המצרי. באותה עת התקיים ויכוח בצמרת הפיקוד הצה"לי לאן יש לרכז את המאמץ העיקרי של אוגדה 143: האם להרחבת ראש הגשר הישראלי בגדה המזרחית, על ידי כיבוש מתחם "מיסורי" שמצפון למסדרון הצליחה הישראלי או לניסיון איגוף ממערב של איסמעיליה וניסיון לכיתור העיר.
ב-21 באוקטובר עמדו אוגדות 252 ו-162 בפני התקפות נגד מצריות ובלמו אותן תוך אבדות לכוחות הישראלים וכך, התקדמות הכוח הישראלי הייתה מזערית. מפקדי צה"ל שקיוו להתמוטטות הצבא המצרי מצאו שהמצרים אוחזים בעמדותיהם בשתי גדות התעלה ואינם נסוגים. בשעות הלילה של 21 באוקטובר, לאחר שהועבר לראשונה לראש ממשלת ישראל, גולדה מאיר, נוסח החלטת הפסקת האש עליה החליטו הסובייטים והאמריקאים, ומועדה הצפוי, התקבלה החלטה בדיון בו נכחו גם שר הביטחון, משה דיין והרמטכ"ל, דוד אלעזר, כי מטרת צה"ל בגזרה הדרומית של החזית המצרית היא: "אוגדת ברן תמשיך בתנועתה דרומה ותשתדל להגיע לתעלת סואץ ולהשלים את ניתוקה של הארמייה השלישית". נקבע כי אוגדה 162 תתקדם דרומה בסמוך יותר לתעלת סואץ תוך קבלת חיפוי אווירי מחיל האוויר הישראלי במטרה להשתלט על מתחם השולט על הכביש לקהיר.
לאחר שהתבררו ממדי הכוחות שצה"ל הצליח להעביר לגדה המערבית של תעלת סואץ, המליץ הרמטכ"ל המצרי, סעד א-שאזלי, להסיג ארבע חטיבות שריון מצריות מהגדה המזרחית לגדה המערבית, כדי לעבות את קו ההגנה המצרי במערב התעלה. הצעתו נדחתה על ידי שר המלחמה, אחמד איסמעיל עלי, שחשש מהתפתחות מנוסה דוגמת מלחמת ששת הימים. הנשיא, אנואר סאדאת, נדרש להכריע בין שתי העמדות ופסק בלילה שבין 20 ו-21 באוקטובר לטובת אחמד איסמעיל עלי, וקבע כי "לא נסיג אף לא חייל אחד מהמזרח למערב". במקביל, בהבנתו כי צבאו נמצא במצוקה קשה, פנה סאדאת לערוץ המדיני בתקווה שהסכם הפסקת האש, עליו הסכימו הנרי קיסינג'ר ואלכסיי קוסיגין בפגישתם במוסקבה ב-21 באוקטובר, יציל את צבאו וישמר את הישגיו הקרקעיים בכיבוש חלקים מסיני.
בבוקר 22 באוקטובר עדיין לא השלימו כוחות צה"ל את משימתם. הם אף לא הגיעו לשליטה קרקעית בקטע כלשהו של כביש סואץ-קהיר, שהיה עורק האספקה העיקרי לארמייה השלישית, אם כי הכביש היה בטווח הארטילריה הישראלית. כן ניתק צה"ל את הקשר היבשתי בין אסמאעיליה וסואץ. באותו בוקר, בשעה 6:20 (שעון ישראל) התקבלה החלטה 338 שקבעה כי הפסקת האש תיכנס לתוקפה בשעה 18:52 באותו יום. ישראל הודיעה באופן מיידי כי היא מקבלת את החלטת מועצת הביטחון. לקראת הפסקת האש נעשה מאמץ להשתלט שטחים נוספים ועל קטעים מכביש סואץ-קהיר. מהשעה 14:20 ועד 15:20 הפציץ צה"ל ברציפות את מפקדת הארמייה השלישית שהייתה ממוקמת מצפון מערב לעיר סואץ. בעקבות ההפצצה החליט מפקד הארמייה לווא (אלוף) עאבד אל מנאעם ואצל לפנות את המפקדה לאחור לאזור ג'בל עובייד. ולקראת השעה 5 אחר הצהריים ניתק כוח שריון את הציר בסביבת הקילומטר ה-101. בשעה 19:15 זמן קצר לאחר הפסקת האש נצפו שני טורי שריון ישראליים מתקרבים למפקדת הארמייה שטרם הספיקה להתפנות. מחשש לנפילה בשבי מיהר מפקד הארמייה להימלט מערבה במשאית שלא נפגעה מהפצצת צה"ל עם קציני מטה מצריים נוספים בחסות החשיכה מבלי שכוחות צה"ל הבחינו בהם.