cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רפאל סילבה
רפאל קרלוס דה סילבה (בפורטוגזית: Rafael Carlos da Silva; נולד ב-11 במאי 1987) הוא ג'ודוקא ברזילאי, זוכה מדליית ארד באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג. סילבה הפך למדליסט האולימפי הראשון מברזיל בקטגוריית משקל זו לאחר שזכה בארד גם באולימפיאדת לונדון 2012. בשנת 2011, זכה במדליית כסף במשחקים הפאן-אמריקאיים. בשנת 2013 הוא זכה במדליית כסף באליפות העולם ובשנת 2014 במדליית הארד, בשנת 2017 זכה סילבה בשתי מדליות באליפות העולם, אחת מדליית ארד בקטגוריית המשקל שלו ואחת כסף בקטגוריית הנבחרות המעורבות. סילבה מחזיק גם בארבע מדליות זהב ושתי מדליות כסף מאליפות הג'ודו הפאן אמריקאית.
דאלאס לו
קריירה
לו שיחק בתפקיד אחיה של מאיה ארסקין שוג'י בדרמה הקומית "PEN15".
רפאל סילבה
באולימפיאדת ריו 2016, סילבה זכה בארד לאחר שהפסיד רק לטדי רינר. באולימפיאדת טוקיו 2020, הוא הודח בשלב רבע הגמר.
דאלאס לו
קריירה
לו גילם את טיילור קינג בסדרת הדרמה לצעירים "Players." מאוחר יותר הופיע לו בסרט הקולנוע מבית היותר של מארוול משנת 2021, "שאנג-צ'י ואגדת עשר הטבעות". הוא גילם את אחיה הצעיר של קייטי בגילומה של אקוופינה.
ב-12 באוגוסט 2021, נטפליקס פרסמה שלו לוהק לתפקיד צוקו, נסיך הכתר הגולה של אומת האש, שהצטרף לדודו המנודה, אירו, במשימה ללכוד את האווטאר ולפייס את אביו, אדון האש אוזאי, בעיבוד הטלוויזיה לסדרת האנימציה "אווטאר".
Mass Effect
Mass Effect הוא משחק פעולה ותפקידים שפותח על ידי חברת BioWare עבור ה-Xbox 360 והותאם אחר כך גם ל-Microsoft Windows ולפלייסטיישן 3. גרסת האקסבוקס שוחררה לחנויות ב-20 בנובמבר 2007, על ידי Microsoft Game Studios, וגרסת ה-Windows שוחררה ב-28 במאי 2008, על ידי חברת Electronic Arts.
משחקיות
בתחילת המשחק ניתנת אפשרות לשחקן להתאים אישית את הדמות שלו, במראה, במין, ביכולות, ואף בעבר הצבאי שלו. במשחק קיימים שישה סוגי שחקנים, וכל סוג כולל מספר כישורים מיוחדים. כאשר השחקן עולה רמה, הוא מקבל יכולות וכישורים חדשים, וכוחו עולה. הסוגים הם חייל, מהנדס, אשף, מסתנן, שומר, וחלוץ, אשר יכולים להשתמש בכלי נשק, כוחות ביוטיים וטכנולוגיים בהתאם לסוג.
לשחקן מוצגות אפשרויות תשובה שונות בעת הדיאלוג עם דמויות, ובכך הוא יכול ליצור לעצמו תדמית נחמדה או אגרסיבית. הדיאלוגים מהווים מרכיב חשוב במשחק והם משפיעים על העלילה, ואף על עלילת משחק ההמשך. הדמויות מגיבות באופן שונה לשחקן בהתאם לבחירות העבר שלו. על תשובות טובות או מנומסות מקבלת הדמות נקודות "מופת" ולתשובות אכזריות יותר נקודות "עריק". נקודות אלו נמצאות על שני סולמות שונים, בניגוד למערכת המוסר של משחקים אחרים.
מערכת הקרבות מתרחשת בזמן אמת, אך השחקן רשאי בכל עת לעצור את המשחק ולהורות לחברי הקבוצה להשתמש ביכולות מיוחדות, ולשנות נשק. בנוסף לכך, ניתן להורות לחברי הקבוצה לתפוס מחסה, להתארגן, לתקוף או לסייר, אך לא לשלוט בהם באופן מלא. קיימים במשחק 4 סוגי כלי נשק: אקדח (pistol), רובה ציד (shotgun), רובה סער (assault rifle), ורובה צלפים (sniper rifle). בנוסף לכך ניתן להשתמש ברימוני יד, והוא יכול לשדרג את כלי הנשק והשריון. כלי הנשק במשחק משתמשים בטכנולוגיה דומה לזאת של ממסרי המסה (mass relays), בכך שגורמים ליצירת אובייקטים קטנים הנעים במהירות האור. בגלל מהירותם, הנשק עלול להתחמם ולצאת מכלל שימוש למשך כמה שניות. שלא כמו ב-Mass Effect 2, התחמושת במשחק בלתי מוגבלת. ב-Mass Effect 2 לכל נשק יש מערכת המנקזת את החום לקליפסים תרמיים, שיש להוציא מן הנשק ולטעון מחדש, ובכך יש דמיון לכלי נשק של היום, בהם חובה לטעון מחדש.
עולם המשחק
Mass Effect (אפקט המסה) הוא שמה של טכנולוגיית-על הרבה יותר מתקדמת מהטכנולוגיה של כל היצורים החיים בגלקסיה, אשר משתמשת בתכונה מיוחדת של אלמנט בדיוני בשם "אלמנט אפס" (על שם מספרו האטומי) שכאשר מקבל מטען חשמלי חיובי או שלילי, הוא מסוגל להגביר או להפחית מסה של עצם מסוים ובכך מאפשר נסיעה במהירות גדולה ממהירות האור, אך אינו מאפשר נסיעה בזמן. בשנת 2148 אסטרונאוטים במאדים גילו פיסת מידע קטנה שנכתבה על ידי גזע בשם "פרות'יאנים", שדיברה על הטכנולוגיה הזו ועל מכשיר פלאי עצום בגודלו הנמצא קרוב לפלוטו. בעזרת אלמנט אפס שמצאו על מארס ופיסת המידע, בני האדם בנו מנועי חלליות המפחיתים את משקל החללית ומאפשרים נסיעה במהירויות גבוהות. מעט זמן אחרי המקרה, יצאה קבוצת אסטרונאוטים אמיצה בהנהגת ג'ון גריסום אל עבר כארון, ומצאו כי כארון אינו ירח, אלא מכשיר עצום בגודלו שהיה מכוסה קרח, המכיל ליבת אלמנט אפס אדירה, המסוגל ליצור "מסדרון" חופשי לגמרי מכבידה בחלל, ולהעביר ספינות חלל דרכו. בני האדם הפעילו מחדש את המכשיר והחלו מיד לחקור וליישב את הגלקסיה, ומצאו עוד מכשירים דומים.
עלילת המשחק
עלילת המשחק מתרחשת בשנת 2183, כאשר המפקד שפרד (דמותו עוצבה לפי פניו של מארק ונדרלו), קצין ראשון (executive officer) על ספינת החלל "נורמנדי" נשלח למשימה להביא מגדלור מידע פרות'יאני. המשימה משתבשת כאשר פלישה מתרחשת על הכוכב בו נמצא המגדלור, ואחרי קרבות עם הגת', המגדלור נהרס ושפרד מאבד הכרה.
משחק ההמשך, Mass Effect 2 יצא ב-26 בינואר 2010, ומתרחש כשנתיים אחרי אירועי המשחק הקודם. Mass Effect 2 משתמשת בשמירה של המשחק הראשון, אשר משפיעה באופן ישיר על אירועים בעלילת המשחק השני, לפי ההחלטות אשר ביצע השחקן במשחק הראשון.
ניהול זכויות דיגיטלי
המשחק משתמש בגרסת ה-Windows בתוכנת ניהול זכויות דיגיטלי הקרויה SecuROM. התוכנה מבקשת אימות בהתקנת המשחק וכל 10 ימים דרך האינטרנט. ב-9 במאי 2008 החליטה BioWare להסיר את דרישת האימות התקופתית, בנימוק "בעקבות הקשבה למעריצים החלטנו זאת, על מנת להבטיח שאנו מספקים את החוויה הטובה ביותר האפשרית להם".
MVP של העונה הסדירה ב-MLB
MVP של העונה הסדירה ב-MLB (באנגלית: MLB Most Valuable Player Award) הוא תואר שמוענק לשני השחקנים הטובים ביותר (Most Valuable Player) בליגת ה-MLB. תואר אחד מוענק לשחקן המצטיין באמריקן ליג ותואר אחד מוענק לשחקן הטוב ביותר בנשיונל ליג. הפרס הוענק לראשונה ב-1911, ועד שנת 1914, הוענק על ידי קלמרס אוטומוביל. אחרי שנה זו, הופסקה חלוקת הפרס, ורק ב-1922 שבו להעניק אותו. משנת 1931 ועד היום, מעניק את הפרס ארגון כתבי הספורט BBWAA.
רובר מייסטריו
רובר מייסטריו (בהולנדית: Robert Maistriau, 1921 – 2008) היה פעיל המחתרת הבלגית וחסיד אומות העולם מבלגיה.
בחרותו
מייסטריו נולד באיקסל, עיר ליד בריסל. אביו היה רופא צבאי ששרת במלחמת העולם הראשונה ובתום המלחמה היה בעל דרגת גנרל.
בשנת 1939 החל מייסטריו ללמוד רפואה באוניברסיטה החופשית של בריסל (ULB).
פעילותו בתקופת השואה
בשנת 1942, לאחר כיבוש בלגיה בידי הגרמנים, הצטרף מייסטריו לקבוצה G במחתרת הבלגית.
הטרנספורט העשרים
ב-19 באפריל 1943, יום פרוץ מרד גטו ורשה, יצאה ממחנה המעבר מכלן שבבלגיה רכבת גירוש בדרכה למחנה ההשמדה אושוויץ. היה זה הטרנספורט העשרים מבלגיה למחנות ההשמדה במזרח. על הרכבת היו כ-1,600 אסירים יהודים - גברים, נשים וילדים. לפני הגעת הרכבת לאזור לוון עצרו אותה מייסטריו ושני שותפיו - חברו מילדות יורה ליבשיץ וכן ז'אן פרנקלמון (Jean Franklemon) - כנראה על ידי סימון אזהרה מזויף, פתחו את דלתו של אחד הקרונות וקראו לאסירים לקפוץ. מאות אסירים קפצו - חלקם מקרונות אחרים - ועשרות מהקופצים נורו על ידי שומרי הרכבת הגרמנים. כ-200 אסירים ניצלו בדרך זו. הייתה זו ההתקפה היחידה שביצעו כוחות מחתרת באירופה הכבושה בידי הנאצים על רכבת שגירשה יהודים למחנות ההשמדה.
המשך פעילותו המחתרתית ומעצרו
מייסטריו הצליח להימלט בעת הפעולה. לאחר הפעולה שב לביתו. כוחות גרמניים הגיעו כדי לעצרו אך הוא הוזהר מבעוד מועד והצליח להימלט ולהסתתר. בינואר 1944 השתתף בפעולה לשיתוק רשת החשמל באופן שפגע בתעשייה הגרמנית בחבל הרוהר, הסמוך לגבול גרמניה-בלגיה. הוא נעצר למחרת הפעולה אך הצליח לברוח. בהמשך המלחמה גייס חברים לקבוצה G, בעיקר בחבל הארדנים.
במרס 1944 נעצר מייסטריו על ידי הגרמנים ונכלא במחנה ברנדונק, משם נשלח לגרמניה. הוא היה כלוא 13 חודשים במספר מחנות ריכוז, בהם בוכנוואלד, דורה-מיטלבאו וברגן-בלזן.
לאחר המלחמה
ב-1945 הופקד מייסטריו על פירוקה של קבוצת המחתרת G. בשנת 1946 הגיע לפריז ונפגש עם דה גול. בשנת 1949 עבר לקונגו הבלגית ושם עסק בחקלאות ובפיתוח אזורי. בשנת 2011 הוקמה קרן ללא מטרת רווח על שם מייסטריו, בחקיקה על ידי ממשלת קונגו. הקרן מעסיקה עשרות מתושבי קונגו. לאחר כ-40 שנות עבודה בקונגו שב מייסטריו לבלגיה והשתקע בעיר וולואה-סן-למבר שליד בריסל.
ב-1994 העניק יד ושם למייסטריו את אות חסידי אומות העולם.
ב-2005 העניקה לו האוניברסיטה החופשית של בריסל תואר דוקטור לשם כבוד. וולואה-סן-למבר, עיר מגוריו עם שובו לבלגיה, העניקה לו אזרחות כבוד וקראה על שמו גן ציבורי בעיר.
אנה קוצ'ר
אנה קוכאר (בגרמנית: Anna Kuchar) הייתה אוסטרית חסידת אומות העולם. סייעה ותרמה להצלתה של רוזליה וסרשטיין בתקופת השואה.
ביוגרפיה
אנה קוכאר הייתה תושבת וינה, נשואה לפועל ואם לשני ילדים.
הפעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
מריה בהאם תרמה להצלתה של רוזליה וסרשטיין (Rosalia Wasserstein; עם נישואיה שמה הפך איסתה (Ista)), ילידת ב-13 בדצמבר 1918, צעירה יהודייה שחיה בווינה במהלך מלחמת העולם השנייה והועסקה כתופרת ב-Jersey-Modelle. אביה גורש כבר בשנת 1939 ורוזליה ומשפחתה נאלצו לעבור לגור בדירת חדר ברחוב Novaragasse 32 ברובע השני בווינה. ב-19 במאי 1942 הגיעו חילי האס אס שפינו באלימות את כל יושבי הבית היהודיים. רוזליה הייתה בעבודה כשאמה גורשה. באותה עת אחותה עבדה במשמרת לילה במפעל לקרטון. רוזליה פנתה לקהילה היהודית שם נודע לה כי אמה גורשה לטרזיינשטט וכי גם היא נכללת ברשימת המיועדים לגירוש לפולין.
רוזליה בקשה להסתתר. על מנת להקטין את הסכנה בחשיפתה בשל פשיטות תכופות של האס אס וחשש מהלשנות השכנים, רוזליה שינתה לעיתים קרובות את מקום המסתור, בין היתר היא גרה בדירותיהן של החברות פרנציסקה קצ'ל, אנה קוצ'ר ומריה בהם. שלוש הנשים סיפקו לה גם מזון ובגדים. תחילה פנתה רוזליה תחילה אל פרנציסקה קצ'ל (Franziska Cechal) שהסתירה אותה למשך זמן קצר עד שהועברה לדירה ברחוב פצמניטנאסה (Patzmanitengasse), בה שהתה עד יולי 1942. היא נעצרה על ידי הגסטפו, אך הצליחה להימלט. רוזליה פנתה שוב אל פרנציסקה, שנעתרה שוב לבקשתה והחביאה אותה בביתה ודאגה לכל מחסורה כולל ביקורים תכופים בבית יתומים, של ילד שאומץ על ידי משפחתה של רוזליה. לאחר ביקור של פקיד אס אס בכיר בביתה של פרנציסקה, היא החליטה להעביר את רוזליה למקום מסתור חלופי – לביתה של חברתה מריה באהם. לאחר ביקור של פקיד אס אס בכיר בביתה של פרנציסקה, היא החליטה להעביר את רוזליה למקום מסתור חלופי – לביתה של חברתה מריה באהם. מריה ידעה על מצוקתה של רוזליה וכן הבינה היטב את הסכנה הנשקפת לה כאשר החליטה להסתירה כדי למנוע ממנה להיעצר על ידי הגסטפו, כל זאת בלי לבקש שום דבר בתמורה.
מאוחר יותר רוזאליה הועברה לביתה של אנה קוצ'ר, אותה הכירה לפני המלחמה. אנה הציעה לה מיד מקלט. היא ידעה שלרוזליה אין כרטיס הקצבת מזון והונה עמד על מאתיים מארק בלבד. אף על פי שגם לאנה ולבעלה הפועל לא היו אמצעים מרובים, אנה קוצ'ר שיתפה איתה ועם הילדים את המעט שהיה לה. היא הסתירה את רוזליה על אף הפשיטות הסדירות של האס אס והחשש המתמיד מהלשנות השכנים. אנה אמרה להם שרוזליה היא חברתה המאורסת.
פיגול
פיגול הוא מושג הלכתי המלמד על קורבן שנפסל להקרבה או לאכילה, עקב מחשבה לא רצויה של הכהן בשעת ההקרבה. משמעותה של המילה 'פיגול' היא "תיעוב". האוכל פיגול במזיד חייב כרת (ובשוגג – קרבן חטאת). איסור האכילה נמנה כאחת מתרי"ג מצוות שבתורה.
אנה קוצ'ר
הפעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
לכשהסכנה גברה ואנה חששה כי ייערך חיפוש בדירתה, הועברה רוזליה חזרה לביתה של פרנציסקה קצ'ל, שם נראה המצב בטוח יותר.
פיגול
מקור ההלכה
נאמר בתורה בפרשת צו:
פסוק דומה נאמר בפרשת קדושים:
אנה קוצ'ר
הכרה והנצחה
ב-25 בדצמבר 1984 הכיר יד ושם בפרנציסקה קצ'ל, אנה קוכאר ומריה בהם, כחסידות אומות העולם על תרומתן להצלת רוזליה וסרשטיין. טקס הענקת המדליות התקיים בווינה ב-4 בדצמבר 1985 באולם בית האיגודים המקצועיים, בנוכחות שגריר ישראל אורי פרושאור ובנוכחות נשיא הפרלמנט ויושב ראש האיגודים המקצועיים באוסטריה, מר אנטון בניה.
פיגול
מקור ההלכה
כל קורבן מוקרב בתחילה במקדש: דמו ניתן על מזבח העולה, וחלק מבשרו נשרף ("מוקטר") על המזבח. לאחר מכן ניתן לאכול את שאר הבשר. לפי פשוטו של מקרא, מדובר בשלב האכילה לאחר ההקרבה במקדש - והאוכל את קורבן השלמים לאחר הזמן המיועד לאכילתו - פסל בכך את הקורבן ("לא ירצה"). אולם בתלמוד הפסוק התפרש באופן שונה: מדובר בעת ההקרבה במקדש, וכוונת הפסוק לומר, שאם בשעת ההקרבה במקדש הכהן תכנן לאכול ממנו תוך סטייה מהזמן המיועד לכך - הקורבן פסול. לעומת זאת, קורבן שהוקרב כהלכתו במקדש ולא נאכל בזמן שמיועד לו - נקרא "נותר". בשר זה גם הוא אסור באכילה, אבל אכילתו איננה פוסלת את הקורבן, ובעליו איננו צריך להביא קורבן חדש תחתיו.
מחשבת חוץ לזמנו
בעשיית הקורבנות קיימות ארבע פעולות בסיסיות: (א) שחיטת הקורבן, (ב) קבלת דמו בכלי (הנקרא "מזרק"), (ג) הולכת הדם בכלי אל המזבח, (ד) זריקת הדם על המזבח. לאחר מכן ישנה פעולה נוספת: הקטרת חלקים מגוף הקורבן בראש המזבח. אם הכהן חשב מחשבה פסולה בעת אחת מארבע הפעולות הראשונות - הקורבן פסול. אך אם הכהן חושב מחשבה פסולה לאחר מכן, בשעת ההקטרה על המזבח - הקורבן אינו נפסל. טעם הדבר: משום שזריקת הדם, המייצג את נפש הקרבן, היא היוצרת את הכפרה, ולאחר שהדם נזרק כהלכה אין דבר היכול לפסול עוד את הקורבן.
מחשבת חוץ למקומו
סוג נוסף של מחשבה הפוסלת את הקרבן: כאשר הכהן חושב לאכול את הקרבן במקום שלא נועד לו. לכל קורבן יש תחום המותר לאכילה - בעזרה או בירושלים. מחשבת הכהן לאכול את הקורבן מחוץ לתחום זה פוסלת את הקורבן. סוג זה נקרא "מחשבת חוץ למקומו". מחשבה זו על סטייה ממקום האכילה חמורה פחות ממחשבה על סטייה ממסגרת הזמן, ולכן האוכל מן הקורבן אינו נענש בעונש החמור של כרת.
פיגול בדבר שיש לו מתירין
אין איסור פיגול, אלא בדבר שיש לו מתירין אחריו, כגון אם פיגל בארבע עבודות הדם, ואחר כך כך אכל מן הבשר שהיה בכלל היתר הדם, חייב כרת, אבל כל דבר שאין אחר מתירו אלא הוא מתיר את עצמו, כגון הדם והקומץ והקטורת ומנחת כוהנים שכולה כליל, אין חייבים עליו משום פיגול, משום שעיקר פיגול בשלמים כתיב ומניהו ילפינן, מה פיגול שיש לו מתירין לאדם ולמזבח חייבין עליו משום פיגול וכו'.
חסידן צבוע
גובהו של החסידן 93-102 ס"מ, מוטת כנפיו 150-160 ס"מ ומשקלו 2-3.5 ק"ג. לחסידן יש מקור צהוב מעוקל כמו מקור מגלן ופנים ורודות עם עיניים שחורות. שאר הגוף לבן עם קצוות כנפיים וזנב שחורים ושולי הכנפיים האחוריים והזנב ורודים. הרגליים ורודים. שני הזוויגים דומים אחד לשני.
החסידן הוא עוף ביצות החי בעיקר סביב המישורים של הודו, סרי לנקה, דרום סין ודרום-מזרח אסיה עד מלזיה ותאילנד. הוא מצוי בחבורות גדולות סביב נהרות טרופיים מהם הוא חוטף דגים ויצורים קטנים נוספים בעזרת מקורו המעוקל.
החסידנים מקננים במושבות צפופות על העצים לצד הנהרות והביצות. המושבות עוזרות לחסידנים להתגונן מטורפי אפרוחים כמו עיטים ועיטמים.
עיצורים כיסוי-גרוניים
עיצורים כיסוי-גרוניים (בלעז: אפיגלוטיים) הם עיצורים הנחתכים בין מכסה הגרון (האפיגלוטיס) לבין גב הלוע. אלו נחשבים לא נפוצים במיוחד בשפות העולם, אך זאת כנראה כתוצאה מהקושי של הבלשנים האירופאים לזהות אותם: במקרים מסוימים הסתבר שכאשר דווח על עיצורים לועיים היו אלו למעשה כיסוי-גרוניים.
כאשר מופיעים בטבלה שני עיצורים באותה משבצת, הימני קולי והשמאלי אטום.
ספר הג'ונגל
ספר הג'ונגל או "ספר היער" (באנגלית: The Jungle Book) הוא אנתולוגיה של סיפורים קצרים שנכתבו בידי רודיארד קיפלינג, שלאחר פרסומם במגזינים שונים הוצאו כקובץ בשנת 1894.
ספר המשך, "ספר הג'ונגל השני", פורסם ב-1895. לאחר מכן פורסמו לעיתים שני הספרים תחת כרך אחד.
הסיפורים מתרחשים (פרט לאחד מהספר הראשון ואחד מהספר השני) ביערות הגשם שבהודו ונעים סביב יחסיהם של בעלי חיים ובני אדם, בין אם מדובר ביחסי אחווה (סיפורי מוגלי), חברות ("ריקי-טיקי-טאבי") או הרג (כלב הים הלבן). רבים מהסיפורים מתהדרים בטון בוגר וכוללים כמות לא-מעטה של אלימות, ככל הנראה במטרה להקנות תחושה ריאליסטית. לכל סיפור מלווה שיר הקשור אליו. הידועים שבסיפורים הם שלושת הסיפורים מהספר הראשון העוסקים ב"גור האדם" הנטוש מוגלי שגודל על ידי זאבים הודים בג'ונגל ההודי. ההשראה לסיפורים הגיע מביקורו של קיפלינג בפארק הלאומי פנץ' שבהודו.
סיפורים
הכרך הראשון: הכרך השני:
סרטים מצולמים
הצגות:
גשר וילסון
גשר וילסון או "הגשר הגדול" הוא גשר עתיק הנמצא מצפון לרחבת הכותל המערבי בעיר העתיקה של ירושלים. הגשר קרוי על שמו של החוקר הבריטי צ'ארלס וילסון שהיה הראשון שחקר באופן מדעי את קשת וילסון, הקרויה גם על שמו, המהווה חלק מן הגשר.
הגשר בנוי על גבי שני טורים של קמרונות, כל טור בעל שני מפלסים, והוא מחבר את העיר העליונה של ירושלים עם הר הבית. הקמרונות המחזיקים את הגשר מצויים כיום במתחם מנהרות הכותל. הקמרון המזרחי ביותר של הגשר, הוא קמרון יחיד, לא דו מפלסי כשאר הקמרונות ומשולב בכותל המערבי. קשת זו מכונה קשת וילסון, והיא כפולה בגובהה וברוחבה משאר קמרונות הגשר. מעל קשת וילסון, בקצהו המזרחי של הגשר, ניצב בימי הבית השני אחד מארבעה שערי הר הבית בכותל המערבי, המכונה שער וילסון. על גבי הגשר עובר כיום רחוב השלשלת ובסופו שער השלשלת, המשמש כיום כשער כניסה להר הבית. בימי הבית השני וכן בתקופות מאוחרות יותר עברה על הגשר אמת המים התחתונה, שהובילה מים מבריכות שלמה הסמוכות לבית לחם ועד להר הבית.
אלכסנדר און ושלומית וקסלר בדולח פרסמו מאמר ובו טענו שבימי הבית השני לא היה כלל גשר קשתות שחיבר את העיר העליונה עם הר הבית. בימי הבית השני היה במקום רק קיר סכר גדול שעליו עברה דרך. קשת וילסון לדעתם לא הייתה חלק מגשר אלא מחלף, בדומה לקשת רובינסון. לדבריהם, נבנה גשר הקשתות לראשונה בתקופה הרומית, ובמהלכה גם הוכפל רוחבו. לפי דעה זו אמת המים התחתונה לא נכנסה להר הבית דרך גשר וילסון אלא צפונה יותרבדעה זו תומך גם מאיר בן דב.
למרגלות גשר וילסון התגלו בחפירות ארכאולוגיות מקוואות טהרה מימי הבית השני וכן מבנה מפואר מן התקופה ההרודיאנית, ככל הנראה נימפיאון.
גם כיום נמשכות חפירות ארכאולוגיות לאורך גשר וילסון במתחם מנהרות הכותל.
יחסי אנוש בניהול
גישת יחסי אנוש בניהול היא גישה בניהול משאבי אנוש שהחלה להתפתח בסוף המאה ה-19, החוקרת את הדרך להביא ליעילות מרבית של ארגונים על ידי ניצול הפן הפסיכולוגי והסוציולוגי של עבודתם.
גישת יחסי האנוש הציבה כמטרות להתיעלות העבודה את הפחתת העייפות, התייחסות לקצב העבודה, קביעת תקני עבודה אישיים (ולא כלליים) והתחשבות בכל הגורמים התודעתיים המשפיעים על תפוקת העובד. בתחילה עסקו חוקרי הגישה בחקירת התנאים האינדיבידואליים של העבודה (אישיות, כישורים וכו'), אך בתקופת ניסויי הות׳ורן עבר הדגש להתנהלות החברה הישירה (בלתי פורמלית, שאינה נגזרת ישירות מיחסי העבודה הרשמיים) הנוצרת בין העובדים, היוצרים יחסים חברתיים המורכבים הן מיחסי עבודה והן מיחסים ישירים.
גישה זו התקבלה בארגונים רבים בעולם המודרני, ויישומה נעשה על ידי שימוש גובר במחלקות כוח-אדם מיוחדות שהיו אחראיות על קידום יחסי האנוש בארגונים על-מנת להגדיל את ניצול עובדיהם (גיבוש צוותי עבודה, מיון והכשרת עובדים, דאגה לרווחת העובדים וכו').
שמואל אליהו מזוואלין
רבי שמואל אליהו טאוב (ל' בשבט תק"ף, 15 בפברואר 1820– כ"ו באייר תרמ"ח, 7 במאי 1888) כיהן כאדמו"ר בעיר זוואלין שבפולין.