cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ויולה פטרסון
ביוגרפיה
בזמן שלמדה בבית ספר בלונדון במהלך 1917 ו-1918 פטרסון לקחה שיעורים, מהנרי טונקס בבית הספר לאמנות סלייד לפני שחזרה לסקוטלנד ולמדה בבית הספר לאמנות של גלאזגו בין השנים 1919 ל-1923. היא המשיכה את לימודיה בפריז באקדמיה דה לה גרנדה שאומייר עד 1925 ולמדה גם בבית הספר שניהל אנדרה לוט במונפרנאס. פטרסון נשארה בפריז, אך גם נדדה ברחבי אירופה, כולל ביקורים ממושכים במלטה ובוונציה.
פטרסון עיצבה שלושה חלונות ויטראז' עבור כנסיית סנט ברייד בהלסבורג אשר הושלמו והותקנו ב-1931. לאחר תקופה מסוימת בדרום צרפת, חזרה פטרסון לבריטניה, והפליגה באחת הנסיעות המסחריות האחרונות מהים התיכון לפני תחילת מלחמת העולם השנייה. במהלך המלחמה שירתה באדמירליות באוקספורד ולאחר מכן התגוררה באזור צ'לסי בלונדון כשמלחמה הסתיימה. ב-1955 היא חזרה להלסבורג, שם התגוררה בלונג קרופט, בית המשפחה שעיצב אביה, למשך שארית חייה.
פטרסון הייתה ציירת ויוצרת הדפסים פוריה. היא הפיקה לעיתים קרובות הדפסי חיתוכי עץ צבעוניים במהדורות מוגבלות של שש או שתים עשרה, לעיתים קרובות שילבה אזורים מודפסים עם תוספות צבעי מים מצוירים. היא פיתחה טכניקה, שאותה כינתה סוגי עץ, לחריטת קווים על גוש עץ כדי להפריד בין אזורי צבע שונים. הדפסים בולטים של פטרסון כללו רקדני בלט שהוצגו באגודת ציירי גרייבר בצבע ב-1932, לובסטר שהוצג בגלריה רדפרן ב-1937 וסדרה של ליטוגרפיות צבעוניות אותה הפיקה ב-1940.
פטרסון הציגה באקדמיה המלכותית בלונדון, עם האקדמיה המלכותית הסקוטית, המכון המלכותי לאמנויות גלאזגו, אגודת האמנים הסקוטיים ואגודת יצרני ההדפסים. בין הגלריות המסחריות, הן גלריית בלגרייב והן בגלריה פרקין, אירחו תערוכות של עבודותיה. עבודתה נכללה גם בתערוכה של גלריית בלגרייב על משפחת פטרסון ב-1977, ורטרוספקטיבה סולו נערכה בבית העגול במהלך 1983. המוזיאון הבריטי מחזיק בשלוש דוגמאות של ההדפסים שלה ולמוזיאון ויקטוריה ואלברט יש דוגמה להדפס הלובסטר שלה.
השמלה הוורודה של מרילין מונרו
השמלה הוורודה של מרילין מונרו נלבשה על ידיה בסרט "גברים מעדיפים בלונדיניות" מ-1953.
השמלה עוצבה על ידי מעצב האופנה וויליאם טרווילה ונהפכה לסמל של אחת הסצנות המפורסמות ביותר בסרט ולאייקון פופ שקיבל אזכורים רבים לאורך השנים, המרכזי שבהם היה הקליפ של השיר "Material Girl" של מדונה.
רקע
כשמעצב התלבושות וויליאם טרווילה החל לעבוד עם מרילין מונרו, הוא כבר זכה בפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר על עבודתו בהרפתקאות דון חואן ב-1948 ביחד עם 2 מעצבות נוספות. טרווילה עיצבה את בגדיה של מונרו בשמונה סרטים שונים ואף נטען לאורך השנים כי השניים ניהלו רומן קצר.
ב-1953 עיצב טרווילה את התלבושות לגברים מעדיפים בלונדיניות.
השמלה
במקור, מרילין מונרו הייתה אמורה ללבוש שמלה עם מחשוף נרחב, מעוטרת ביהלומים בעלות של כ-4,000 דולרים ואף נתפרו תכשיטים על גרביוני הרשת והכפפות של מונרו. עם זאת, במהלך הפקת הסרט התגלה בציבור כי מונרו הצטלמה בעירום עבור תמונות ללוח שנה ב-1949, לפני שהייתה מפורסמת וטרווילה החליט לעצב תלבושת חדשה ופחות חושפנית כדי למנוע מבוכה נוספת למונרו. הוא עיצב את השמלה הוורודה שבהמשך תהפוך לאייקונית רק ברגע האחרון לפני תחילת הצילומים.
מונרו לבשה את השמלה הוורודה בתפקיד הדמות הראשית של הסרט גברים מעדיפים בלונדיניות, כשהיא שרה את השיר "Diamonds Are a Girl's Best Friend" ומלווה במספר מחזרים בחליפות. טרווילה הסביר שמונרו לבשה שתי שמלות זהות שונות בסצנה מכיוון שלקח זמן רב לצלם אותה, ובמהלך הצילום השמלה הראשונה התלכלכה מאוד ומונרו נאלצה להחליף אותה.
מרילין מונרו לבשה גרסה לבנה של השמלה בפרימיירה של הסרט אין כעסקי השעשועים ותמונות שלה לובשת אותה פורסמו באופן נרחב בעיתוני הרכילות.
ב-11 ביוני 2011 נמכרה השמלה הוורודה היחידה ששרדה במכירה פומבית במחיר של כ-1,200,000 דולרים. לצד שמלות אחרות שלבשה מונרו בסרטים שונים, בהן "שמלת הרכבת התחתית" מהסרט חטא על סף ביתך.
בצלאל רביב
בצלאל רביב (נולד: 21 ביולי 1979 בטבריה), הוא זמר פופ-אתני, פזמונאי, ומלחין, אשר שירו "תוניסיה", זכה להערכה בעולם הערבי, והגרסה באנגלית של השיר, הפכה להמנון צעירי המהפכה בתוניסיה.
ביוגרפיה
בצלאל נולד להורים עולי תוניסיה, כבן זקונים, אח ל-11 אחים ואחיות. התחנך בטבריה, ראשית בבית הספר היסודי תחכמוני שבשכונת קריית שמואל שבעיר, ולאחר מכן בישיבה התיכונית טבריה (המשתייכת כיום לרשת אורט).
בשנת 1989, כאשר היה בצלאל בן 10, הגיעה לבית הספר נציגה מטעם מקהלת פרחי ירושלים, במטרה לאתר כישרונות חדשים למקהלה, הילד בצלאל, עמד בבחינות ונבחר לשיר במקהלה. המקהלה שרה באירועים שונים (כגון: חידון התנ"ך), ואף נסעה להופיע בפני קהילות יהודיות בחו"ל. הקהל הפגין חיבה לזמרים הצעירים, דבר שגרם לבצלאל להתאהב בבימה ובקהל, ולראות בעצמו זמר.
בגיל די צעיר, התחלף קולו של בצלאל, והוא נאלץ לעזוב את המקהלה. מאחר שלמד אנגלית באמצעות האזנה לשירים, והושפע מזמרים אמריקאים, התמסר מאז, לכתיבת שירים (מילים ומנגינה) בשפה זאת. חלומו מאז היותו נער צעיר, היה לפתח קריירה של זמר בארצות הברית, ובאפריל 2001 בגיל 21, לאחר שירותו הצבאי, נסע לחפש את מזלו בניו יורק. כמעט ללא מזומנים, כשהוא לבוש בגדים שאינם הולמים את מזג האוויר בניו יורק בעונה, הגיע לצ'לסי שבמנהטן, וכדי לממן את שהותו באכסניה מקומית זולה, הצטרף כחופף שיער, לצוות העובדים במספרת לימיטון שבשדרה השביעית.
סחרוב
סָחָרוֹב (ברוסית: Сахаров, נהגה סָחָרוֹף) הוא שם משפחה רוסי.
טומאת התהום
בהלכות טומאה וטהרה, טומאת התהום היא טומאה המונחת במקום שאינו ידוע לאף אדם בעולם, ולכן היא מכשילה את האנשים העוברים מעליה, ונטמאים מבלי לדעת שנטמאו בטומאת מת וחלים עליהם דיני טומאה וטהרה.
שם המונח נלקח מכך שטומאה המונחת בתהום היא טומאה שאין אדם בעולם היודע ממנה, אבל דינים אלו תקפים בכל טומאה שככל הנראה לא ידע בה אף אדם בעולם, כמו למשל מת הטמון באדמה. לעומת זאת, מת שנמצא במים ובכל מקום גלוי אחר, אין הנטמא בו נחשב לנטמא בטומאת התהום, מכיוון שיש להניח שאנשים ידעו על הימצאו במקום גלוי זה.
הכלל
ההלכה אומרת שטומאת התהום, אם נטמא בה אדם, והקריב את קורבן הפסח שלו בשוגג כשהוא - המקריב או בעליו של הקורבן טמא, מרצה עליו הציץ שבראש הכוהן הגדול, קורבנו עולה לרצון לפני האל ואינו נחשב לפסול. הלכה זו התקבלה מסיני. כלל זה מתייחס רק לטומאת מת בלבד, ולא לטומאת שרץ או טומאה אחרת. הרמב"ם פוסק שהטמא בטומאת התהום מותר לכתחילה לשחוט את הפסח.
הכלל תקף בין אם הכוהן שהקריב את הקורבן הוא זה שהיה טמא, ובין אם בעליו של הקורבן היה טמא.
אם נודע לבעלים, לאחר שחיטת הקורבן, שהוא נטמא בטומאת מת שלא הכיר בה, מותר לכוהן לזרוק את דם הקורבן על המזבח, אף על פי שעוד לא זרקו את דם הקורבן. הסיבה לכך היא, שמכיוון שהקורבן כבר נשחט בלא ידיעה שקיימת טומאה, יש להשלים את עבודת הקורבן ולזרוק את הדם על המזבח למרות שהוקרב בטומאה, וגם על כך מרצה הציץ. בניגוד לכך, נזיר, אם עדיין לא גילח את שערותיו לפני ההקרבה, אין לו להקריב את קורבנו בטומאה, אלא נחשב הדבר ככל נזיר שנטמא, שעליו לספור מחדש שלושים יום.
דיליה שרמן
קורדליה קרוליין שרמן (באנגלית: Cordelia Caroline Sherman; נולדה ב-1951), הידועה בשם העט דיליה שרמן, היא סופרת ועורכת אמריקאית, המתמחה בסוגת הפנטזיה. ספרה "יונת החרסינה" זכה בפרס הפנטזיה המיתופואטי.
ביוגרפיה
שרמן נולדה ב-1951 ב-טוקיו, יפן, וגדלה בניו יורק. בשנת 1972 סיימה תואר ראשון במכללת וסאר ; בשנת 1975 סיימה תואר שני באמנויות באוניברסיטת בראון, ובשנת 1981 סיימה דוקטורט בלימודי הרנסאנס באותה האוניברסיטה. בשנים 1978–1987 ו-1989–1992 שימשה מרצה באוניברסיטת בוסטון. בשנים 1988–1989 שימשה מבקרת ספרותית במספר כתבי עת. בשנים 1996–2004 עורכת-מייעצת בהוצאת Tor והחל מ-1993 היא כותבת, מרצה ומורה במשרה מלאה.
שרמן מתגוררת בניו יורק עם בת זוגה, אלן קושנר. השתיים נישאו ב-1996.
כתיבתה
בשנת 1987 התפרסמה לראשונה יצירה פרי עטה של שרמן בכתב העת F&SF, ובשנת 1988 התפרסם ספרה הראשון, "Through a Brazen Mirror". בשנת 1993 התפרסם ספרה "The Porcelain Dove", אשר זכה בפרס הפנטזיה של האגודה המיתופואטית. בשנת 2011 התפרסם ספרה "The Freedom Maze", אשר זכה בפרס פרומתאוס.
ספרה "חנות הספרים של המכשף הרשע" תורגם לעברית על ידי יעל אכמון וראה אור בהוצאת עוץ.
חיים ביד
שו"ת חיים ביד הוא ספר תשובות שהשיב רבי חיים פאלאג'י לשואליו בנושאים השייכים לחלק יורה דעה בטור ובשולחן ערוך. רוב הספר נכתב בעודו לומד ומלמד בישיבה שייסד הגביר אלעזר הילל בכר מנוח.
שם הספר
שם הספר נגזר משם המחבר ומנושא הספר ( י"ד=יורה דעה), וכן מהפסוק, אותו מפרש רבי חיים בחמש צורות בהקדמתו. סיבה נוספת מציין:.
תוכן הספר
הספר מכיל תשובות העוסקות, על פי הסדר, בהלכות שחיטה, הלכות תערובות, הלכות בישולי גויים, יין נסך, הלכות עכו"ם, הלכות חוקות הגויים, רבית, נידה, מקואות, נדרים ושבועות, כבוד רבו ומורה הוראות, הלכות צדקה, מזוזה, נידוי וחרם, אבלות, ותקנות.
ייחודי בספר הוא סימן קכ"ה, הקדיש החבי"ף לרשימות קצרות שערך בנושא אבילות, על פי סדר הא'-ב'.
צבי ירחמיאל מלצר
צבי ירחמיאל מלצר (ד' בתמוז ה'תרע"ב, 19 ביוני 1912 – כ"ו בניסן ה'תשס"ז, 14 באפריל 2007) היה חבר בית"ר, ומראשוני האצ"ל. היה מפקד האצ"ל בירושלים, ופעל נגד הפילוג בין האצ"ל ללח"י. מלצר היה חשמלאי, והיה אחראי לרבות מפעולות האצ"ל בתקופת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט.
ביוגרפיה
צבי ירחמיאל מלצר נולד בקרקוב שבפולין לאברהם גלברט ושרה הדסה מלצר, למשפחה בת 12 ילדים. אביו היה חסיד אלכסנדר וגבאי בית הכנסת של החסידות בקרקוב. כשהיה בן שנתיים פרצה מלחמת העולם הראשונה, אביו גויס לצבא והוא ברח עם אימו ואחיו. בגיל 12 התחיל לעבוד בבית חרושת לנברשות חשמל כדי לעזור לפרנס את המשפחה.
בית"ר
ב-1930 הצטרף לבית"ר קרקוב. כדי לקבל סרטיפיקט נשלח למחנה הכשרה של בית"ר בלוצק. במהלך ההכשרה מפקד המחנה חלה, ומלצר קיבל את הפיקוד במקומו. לאחר סיום ההכשרה חזר מלצר לקרקוב, ומונה למפקד ההכשרה במקום. באותה שנה התקיים בקרקוב כנס אזורי של הצה"ר, בו השתתף מפקד התנועה זאב ז'בוטינסקי, ומלצר היה מלווהו ושומרו מטעם קן בית"ר.
ב-1934 עלה לארץ, והצטרף לפלוגת הגיוס של בית"ר בחדרה.
ב-1935 עבר לירושלים. מיד כשהגיע הצטרף לקן בית"ר והיה לסגנו של יצחק רוזין מפקד בית"ר בירושלים.
היה ממקימי הסתדרות העובדים הלאומית וקופת חולים לאומית בירושלים.
במוצאי יום כיפור ה'תרצ"ו העביר שופר לשרגא חייטין שתקע בו בכותל המערבי כחלק מהמאבק באיסור המנדטורי על תקיעות השופר בכותל.
הצטרפות לאצ"ל
בשנת 1935 הצטרף לאצ"ל בהמלצת שלמה טרכטמן (הררי).
ב-1936 עם פרוץ מאורעות תרצ"ו–תרצ"ט גויס לשמירה בימין משה, למשך שלושה חודשים. מפקד המקום היה יוסף קרמין.
ב-1936–1937 השתתף בקורס מפקדים, מטעם ההגנה ב' בפיקודו של יעקב שליטין. במהלך הקורס התרחש הפילוג והקורס עבר לפיקודו של דוד רזיאל מטעם האצ"ל. סיום הקורס היה בנחלת יצחק והוזמנו אליו מפקדים בכירים. כמה ימים לאחר הקורס נערכה פגישה בבית הספר שפיצר בירושלים ובה חולקו תפקידים למסיימי הקורס.
ב-1937 בעקבות המצב הכלכלי הקשה של פלוגת הכביש, יצר מלצר קשר עם נציב בית"ר ערי ז'בוטינסקי שביקש ממנו לעזור במקום. למשך תקופה קצרה היה אחראי על הנשק במקום. לאחר שסיים את קורס המפקדים, הדריך ראשי קבוצות איך להכין מוקשים וכן איך להשתמש ברובים ורימונים. ההדרכה התקיימה בנחלת יצחק, בחסות רעשי המחצבה.
בתקופת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט, צבי מלצר, ישקה לבשטיין ומשה הורוביץ, היו אחראים לרוב פעולות האצ"ל בירושלים. על שלוש מהפעולות קיבל מלצר צל"שים מדוד רזיאל. רשימה חלקית של הפעולות שביצע:
קורס קצינים בפולין והדרכה בליטא
בשנת 1939 נערך קורס קצינים לכ-25 מפקדים בכירים של האצ"ל. הקורס התקיים באנדריכוב שבהרי הקרפטים בהדרכת קצינים מהצבא הפולני. הקורס התקיים בסודיות רבה במשך כארבעה חודשים. מירושלים נסעו חמישה מחברי הארגון: יעקב אליאב, משה הורביץ, מיכאל רבינוביץ' (רותם), משה נחמד וצבי מלצר. קורס זה נערך כהכנה לצבא הארבעים אלף. בסיום הקורס נערך מסדר חגיגי בהשתתפות הלל קוק ואברהם שטרן.
ארבעה ממשתתפי הקורס נשארו בפולין כדי להדריך את מפקדי "התאים החשאיים". יעקב פולני, שלמה בן שלמה והלל צור נשארו להדריך בפולין, וצבי מלצר נסע להדריך בליטא בכפר בשם "יורה". בין המשתתפים בקורס היו דב שילנסקי ויעקב אפלשטיין. הקורס נמשך חודש ולסיומו הגיעו מאות בית"רים מכל קיני ליטא, בנוסף לחברי הנציבות ובראשם יוסף גלזמן. מלצר ניצל את ההזדמנות והעביר קורס מקוצר בנשק לכל מאות הבית"רים שהגיעו.
בסיום הקורס נלקח מלצר לקובנה ולבקשת הנציבות התחיל בסדרת הרצאות בערי ליטא. במקביל ביקר מדי יום בקן קובנה והשתתף בפעולות. בעקבות המתיחות העולמית עם גרמניה ורוסיה הוחלט שאנשי הנציבות יעברו קורס צבאי מזורז, ומלצר נבחר כמדריך. בקורס השתתפו ארבעה קצינים: הנציב יוסף גלזמן, יחזקאל פולרביץ, יחזקאל דליון ושמואל רזנקוביץ. כיוון שפרצה מלחמת העולם השנייה, הקשר עם המפקדה נותק, וצבי החליט למנות את ארבעת הקצינים למפקדת האצ"ל בליטא. מפקדה זו היוותה את הבסיס לפעילות חלק מהפרטיזנים בליטא.
מלצר שרצה לחזור ארצה נתקל בקשיים בשל המלחמה. בעצת גלזמן הוחלט שילך עם פולרביץ לקונסול הרוסי לבקש ויזת מעבר דרך רוסיה. להפתעתו מבין כל המבקשים רק הוא קיבל ויזה, כששאל על כך את הקונסול הוא ענה לו כי הוא יודע שהוא נלחם נגד הבריטים ולכן הוא צריך לחזור לארץ. מרוסיה נסע לאיטליה ומשם עלה על אוניה לחיפה. בעקבותיו הגיעו גם מרדכי סטרליץ, יצחק ז'רז'בסקי ויוסף קרמין באותה דרך.
"קול ציון הלוחמת" ועבודה כחשמלאי
לאחר שעלה לארץ החל עובד במלאכת החשמלאות והבנייה ביחד עם שלמה טרכטמן. ב-1936, קנה ביחד עם אחיו יחיאל חנות לחשמל ברחוב יפו מול שוק מחנה יהודה.
ב-1940 הקימו הבריטים בית חולים צבאי בעמאן, לצורך כך הביאו בעלי מקצוע מישראל. מלצר נסע ביחד עם מאיר גיזמן, קבלן לעבודות חשמל. והעביר ידיעות על המקום לאצ"ל.
עם שבירת ההבלגה ב-1937 החלו הכנות לבניית משדר לארגון. לירושלים נשלחו שני מומחים למשדרים יוצאי צ'כוסלובקיה, אליהם הצטרפו צבי מלצר, יוסף חכים וישקה אליאב. ניסיונות ראשונים של תחנת השידור נעשו בביתו של יעקב קמרה ברחוב ילין. משם עברו לבית הוריהם של דוד ואסתר אורן. משם לביתו של פרופ' חיים חנני. אחד האחראים לתחנה הניסיונית היה יצחק ברש (לוי), הקריינית הייתה רייצה בר יוסף (הנדלר). מי שכתב את החומר היה חנוך סטרליץ (קלעי), מפקד המחוז. השידורים נמשכו כעשר דקות ונועדו לתעמולה והסברה.
ב-1948 היה מלצר במחלקה הטכנית בתל אביב. לאחר הטבעת האלטלנה, מנחם בגין נשא נאום שהיווה את שידורה האחרון של התחנה. מלצר הכין את הרדיו ברחוב טשרניחובסקי ביחד עם עוד שלושה טכנאים.
מפקד מחוז ירושלים
ב-1940 החל הפילוג בין האצ"ל ללח"י. באותה תקופה אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה, שינה האצ"ל גישה והחל בשיתוף פעולה עם הבריטים ואף התגייס ולחם לצד הצבא הבריטי. הפסקת הלחימה בבריטים שהמשיכו במדיניות הספר הלבן הובילה למתח בארגון. בעקבות כך נוצר פילוג בין אלו שטענו שנכון להפסיק את הלחימה כנגד הבריטים בתקופת המלחמה ובראשם דוד רזיאל, לבין אלו שטענו שנכון להמשיך להילחם בבריטים ובראשם אברהם שטרן, אשר הקימו ארגון חדש בשם לח"י.
באותה תקופה היה גמליאל (גמי) הלפרין מפקד מחוז ירושלים, וצבי מלצר היה סגנו. כשהחל הפילוג גמי עזב, ומלצר קיבל את הפיקוד. כך הוא מספר בזכרונותיו:
אחרי שקיבל את הפיקוד כינס מלצר אספה של כל המפקדים בירושלים והודיע על נייטרליות. בעקבות ההכרזה על נייטרליות בירושלים ובמקומות נוספים כונסה ישיבה של המפקדים בארץ בקופת חולים לאומית בתל אביב. אחרי שלושה ימים של דיונים הוחלט על פילוג. מלצר כינס שוב את כל המפקדים בירושלים, מסר להם את הפרטים וקרא להם להישאר באצ"ל תחת פיקודו של דוד רזיאל. רוב המפקדים נשארו, וחמישה מהם עברו ללח"י: שלמה טרכטמן, ישקה לבשטיין, חיים דבירי, אליהו עמיקם ויענקלה אורנשטיין. מלצר מסר את המפקדה לידי דוד רזיאל שמינה את מלצר למפקד מחוז ירושלים של האצ"ל.
לאחר חצי שנה ביקש מלצר מרזיאל לעזוב את הפיקוד מכיוון שפרנס את הוריו ועמד להתחתן. במקומו התמנה גרשון מאלי.
ב-1941 יצא רזיאל לפעילות בעיראק וביקש ממלצר להצטרף אליו לפעולה. מלצר סירב מאותן סיבות בגינן עזב את הפיקוד. באותה פעולה נהרג רזיאל מהפצצה של מטוס גרמני.
מעצר בלטרון
ב-1939 בזמן ששהה מלצר בפולין, נורה על ידי האצ"ל בירושלים אריה פולונסקי, יהודי שנחשד בשיתוף פעולה עם הבריטים. למחרת הרצח נכנסו לחנות של צבי ויחיאל שני שוטרים בריטים במטרה לעצור את צבי בחשד שהוא היורה. מכיוון שצבי לא היה אז בארץ החליטו לעצור במקומו את אחיו יחיאל, ולצורך כך שינו את צו המעצר. בנוסף ליחיאל נעצרו עוד מספר יהודים בחשד לרצח. בעקבות התערבות דודה של אשתו, יעקב קץ, פנה הרב הרצוג לראש הבולשת הבריטית וקיבל אחריות מלאה על יחיאל, וכעבור כמה ימים הוא שוחרר.
ב-1944 החל גל מעצרים באצ"ל, מלצר נעצר ונלקח לקישלה. כעבור שלושה ימים הועבר למחנה המעצר בלטרון. כעבור תקופה הגיע פסח ומלצר ארגן ליל סדר במחנה. בין העצורים היה משה סגל ומלצר ביקש ממנו לנהל את הסדר. אחרי כמה שבועות שוחרר סגל מהמעצר. לאחר ששוחרר פנה סגל למשרד הבולשת הבריטית וביקש לשחרר את מלצר תוך התחייבות לערבות אישית. מלצר שוחרר ביולי 1944, לאחר כחצי שנה של ישיבה במאסר.
לאחר הקמת המדינה
ב-1948 שירת בכיתת כוננות של המשמר האזרחי (החי"ם).
ב-1950 התגייס לצה"ל ושירת בהג"א.
ב-1951 הצטרף לוועד סוחרי החשמל של התאחדות הסוחרים, וב-1955 התמנה ליו"ר הוועד. ב-1957 הקים בהתאחדות הסוחרים חברה מרכזית לייבוא ושיווק מוצרי חשמל, עבור הסוחרים המאוגדים בהתאחדות, ונתמנה על ידי החברים ליו"ר החברה.
ב-1967 מונה על ידי שר האוצר לחבר ועדה ציבורית מייעצת לפקיד שומה, על ידי נציב מס הכנסה ומס רכוש, יעקב תמיר.
ב-1973 מונה ליו"ר ועד ארצי של ענף מוצרי החשמל בארץ.
ב-1974 הצטרף למשמר האזרחי של המשטרה כשלושה חודשים לאחר הקמתו. קיבל אות הערכה לאחר שמונה שנות התנדבות.
ב-1984 נבחר לחבר מרכז "הברית" של ברית חיילי האצ"ל. ולחבר הנהלה ב"ראשוני אצ"ל".
היה חבר במסדר ז'בוטינסקי ושירת 4 שנים כשלם מצודת ראשון ליהודה.
לאחר עליית גוש אמונים לקדומים, הקים בנו איציק חנות ראשונה ביישוב למוצרי חשמל. מכיוון שהייתה אי ודאות לגבי ההתיישבות, בהתחלה חלק מהספקים סירבו לקבל את הצ'קים ולספק סחורה. צבי חתם לבנו על הצ'קים ובכך עזר להתבססות של היישוב.
חיים אישיים
בשנת ה'תש"א התחתן עם שרה הניה פניגשטיין ונולדו להם שלושה ילדים: שושנה דבורה (שני), שאול יצחק (איציק) ותלמה.
בשנת ה'תשל"ט נבחר ליקיר בית הכנסת הכללי בשכונת נורדיה.
נפטר בכ"ו ניסן ה'תשס"ז, ונקבר בבית העלמין במשואות יצחק.
קבוצת הקרב הצ'כית-סלובקית
קבוצת הקרב הצ'כית-סלובקית הייתה קבוצת קרב של האיחוד האירופי. קבוצת הקרב כללה חיילים מצ'כיה ומסלובקיה.
היסטוריה
ההחלטה להקים קבוצת קרב משותפת לצ'כיה ולסלובקיה, התקבלה ב-2005 בידי שתי המדינות, אולם המשא ומתן על פרטי התכנית נמשך עד 2008. לבסוף סוכם כי מרבית החיילים בקבוצה יהיו צ'כים, ובהתאם לכך צ'כיה תנהיג את הקבוצה. הקבוצה החלה להיערך בתחילת 2009, והיא כללה 2,200 חיילים צ'כים ו-400 חיילים סלובקים. מפקדת הקבוצה הייתה דווקא בפוטסדאם שבגרמניה. הקבוצה הייתה בכוננות קרבית במהלך המחצית השנייה של 2009.
קבוצת הקרב הבריטית-הולנדית
קבוצת הקרב הבריטית-הולנדית הייתה קבוצת קרב של האיחוד האירופי. קבוצת הקרב כללה חיילים מהממלכה המאוחדת ומהולנד.
היסטוריה
קבוצת הקרב הוקמה ב-2009 על בסיס חיל הנחתים הבריטי-הולנדי אשר קיים מאז 1972. ההולנדים תגברו עוד את הקבוצה בתומכי לחימה שונים. מפקדת הקבוצה הייתה בלונדון, ולאורך שנת 2009 היא ערכה תמרון משותף לפני שנכנסה לכוננות קרבית בתחילת שנת 2010. כמתחייב ממדיניות קבוצות הקרב של האיחוד האירופי, הקבוצה הייתה בכוננות קרבית עד אמצע השנה.
גידולי שדה
גידולי שדה (בקיצור: גד"ש) הוא ענף בחקלאות אשר מתמקד בגידולים בשדות על פני שטחים נרחבים. הגידולים מתמקדים בדרך כלל בדגנים (כגון חיטה ושעורה), כותנה, תפוחי אדמה ועוד.
הייצור החקלאי העיקרי של גידולי השדה, מתבסס על גשמי החורף כמקור המים לגידול (מתוך 215,000 דונם של קרקע לחקלאות, 156,000 דונם מהם מוקדשים לגידולי חורף), וחלק קטן יותר של הענף כולל גידולי קיץ, שבמסגרתו מגדלים כותנות, בוטנים, חומוס, אבטיחים לגרעינים לפיצוח, חמניות ועוד, המושקים בהשקיה מלאה או בהשקיה חלקית.
גידולי שדה בארץ כוללים בעיקרם חיטה, סורגום ותירס. מתוך העוסקים בחקלאות, כ-2/3 עוסקים בגידולי שדה, וניתן לראות כי גידולי שדה וירקות הם ענפי החקלאות הדומיננטיים בישראל ומחוצה לה נכון לשנת 2012.
בדרך כלל, כלכלת הקיבוצים והמושבים במדינת ישראל מתבססת על גידולי שדות, וגידולי שדות מתפרסות גם על שטחי יהודה ושומרון, לעיתים אף מטעמים פוליטיים.
קמצ'ה
קֶמֶצֶ'ה (בהונגרית: Kemecse; ביידיש: קעמעטשע) היא עיירה במזרח הונגריה במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג. בעיירה כ-4,800 תושבים (נכון לשנת 2017).
הקהילה היהודית
במסגרת חיי הקהילה היהודית בעיר הוציאו כמה מרבני הקהילה ספרים שהודפסו בעיר, ביניהם "פרשת מרדכי" ו"דרשות מרדכי" של הרב מרדכי לאונורוביץ, הספרים יצאו על ידי בנו, הרב גדליה לאונורוביץ שהיה רבה האחרון של הקהילה.
במלחמת העולם הראשונה התגייסו לצבא ההונגרי 32 מיהודי קמצ'ה, חמישה מהם נפלו בקרבות.
ובשנת 1930 החלה תנועת "המזרחי" את פעילותה בעיירה. בשנת 1937 נרשמו חברי התנועה להכשרה חלוצית-דתית ועלו אחר כך לארץ ישראל.
בשנת 1940 כבר הורגשה השפעת האנטישמיות בעיר ובאחת השבתות הורה מזכיר העיירה על היהודים לנקות שלג מהרחובות באמצע השבת, דבר שהיווה חילול שבת מבחינת הקהילה וראשי הקהילה הודיעו כי העבודה תחל רק במוצאי שבת, דבר שהוביל למעצרם.
אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה נקראו היהודים לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) יהודים לעבודות כפייה במסגרת צבאית ובשנת 1941 גויסו רבים מיהודי קמצ'ה בני 40–50 לעבודות כפייה, אך שוחררו כעבור חודשיים.
בשנת 1942 נלקחו גברים יהודים בני 18–24 ונשלחו לסייע לצבא ההונגרי שלחם לצד הגרמנים בחזית המזרחית. רובם ניספו בשדות המוקשים של אוקראינה.
חלק מיהודי קמצ'ה נשלחו לעבוד במפעל החשמל בבאנהידה, אחר כך במכרות הפחם בוארפלוטה, ולבסוף בוינוהרדיב. הם שוחררו בידי הצבא האדום בנובמבר 1944.
לאחר המלחמה חזרו לעיירה 36 יהודים, רובם מעבודות הכפייה, וניסו לחדש את חיי הקהילה. הם נתקבלו על ידי תושבי המקום בעוינות והחלו לעזוב את המקום בהדרגה. בשנת 1960 כבר לא נותרו שם יהודים.
ת'ום
ת'וּם או ת'וּמיה (בערבית לבנטינית: ْتُوم – שום; נהגה בשפת הדיבור תוּם) הוא רוטב שום המצוי בשימוש בלבנט. בדומה לאיולי פרובאנס, ישנן וריאציות רבות המכילות שום, מלח, שמן זית או שמן צמחי, ומיץ לימון. את הרוטב נהוג למעוך באמצעות עלי ומכתש מעץ. יש גם וריאציה פופולרית במקומות רבים, כגון בעיירה זע'רתא שבלבנון, שם מוסיפים נענע.
שימושים
סלסת ת'וּם (רוטב שום) משמשת כמטבל, במיוחד עם צ'יפס, עוף וארטישוק, ובכריכי לבנטין, במיוחד כאלה המכילים עוף. הרוטב מוגש בדרך כלל עם מנות עוף בגריל.
קיה KX3
"קיה KX3" (באנגלית: Kia KX3) הוא קרוסאובר קומפקטי בעל מספר מאפייני SUV (SUV) מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Dongfeng Yueda Kia  (שם רשמי: Dongfeng Yueda Kia Motor Co., Ltd, בסינית: 东风悦达起亚汽车), חברת בת של Dongfeng Motor Corporation  ויצרנית הרכב הדרום קוריאנית קיה אשר מיוצר משנת 2015 ועד היום בסין.
Dongfeng Motor Corporation ויצרנית הרכב הדרום קוריאנית קיה שותפים שווים (joint venture).
פיני איינהורן
פיני איינהורן (פנחס ישראל) (נולד בכ"א בתמוז התשמ"ח, 6 ביולי 1988) הוא זמר יוצר חסידי-ישראלי, השר בסוגת המוזיקה החסידית.
ביוגרפיה
איינהורן משתייך לחסידות בעלז נולד ב-1988 וגדל בשיקגו שבארצות הברית ובבחרותו עלה לארץ.
למד בישיבה קטנה טלז סטון המשויכת לחסידות בעלז, המשגיח בישיבה הוא המלחין והזמר הרב ירמיה דמן שכבר אז איינהורן היה משמיע לו שירים שהלחין. בישיבה גדולה למד בישיבת בעלז בחיפה.
דודיו הם: המלחין יהודה איינהורן ובעל המנגן ואלי וואקס.
איינהורן נשוי לדבורה חנה ואב לשלש בנות ומתגורר בגבעת זאב ליד ירושלים.
קריירה מוזיקלית
את הקריירה המוזיקלית שלו החל במקהלה של חסידות בעלזא בניצוחו של דודי קאליש. בהמשך חבר למקהלת ידידים ובהמשך פרש לטובת קריירה עצמאית.
ביוני 2017 הוציא את סינגל הבכורה שלו - "ומשתוקק" בדואט יחד עם ילד הפלא ארי רייך ובליווי מקהלת ידידים בה היה חבר. את מילות השיר כתב האדמו"ר יהודה לייב אלתר מגור והוא הולחן על ידי הרב מנחם מנדל פומרנץ. אלי קליין ואיצי ברי הפיקו ועיבדו את השיר.
באוקטובר 2019 הוציא את אלבום הבכורה שלו - פיני, בהשתתפות ילד הפלא ארי רייך ומקהלת הילדים החסידית אמריקאית - "יידיש נחת". האלבום כולל 11 רצועות. באלבום ישנם לחנים של איינהורן עצמו לצד לחנים של אלי קליין, איצי ברי וליפא שמלצר. האלבום זכה בתואר "אלבום השנה" במצעד המוזיקה השנתי של האתר "בחדרי חרדים" שנערך באוקטובר 2020.
באוקטובר 2021 הוציא בליווי להקת "שלעפן נחת" את הסינגל-קליפ "טוב הבעש"ט", שצולם במז'יבוז' שבאוקראינה בקברו של הבעל שם טוב. קליפ השיר ספג ביקורת בקרב הציבור החרדי בשל הזלזול כביכול בכבודו של הבעל שם טוב, על ידי צילום בקברו.
בינואר 2023 הוציא את אלבומו השני - במסתרים בהפקתו וניהולו של משה רוט. האלבום כולל 11 רצועות שעובדו על ידי הצמד אלי קליין ואיצי ברי. יחד עם האלבום החדש הושק גם האתר הרשמי של איינהורן. מתוך האלבום הצליח במיוחד השיר "אנא השם" שהגיע למקום הראשון במצעד היהודי ובמצעד השבועי של קול פליי.
איינהורן מרבה לשיר בבתי חולים ולילדים עם צרכים מיוחדים.
גביע דייוויס 1991
גביע דייוויס 1991 הייתה התחרות ה-80 במניין מאז ייסוד התחרות.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ותת-הבית התחתון תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
המשחק על התואר התקיים בין נבחרת ארצות הברית לבין נבחרת צרפת בליון. הוא הסתיים עם התוצאה 1:3 לטובת צרפת שניצחה בתחרות בפעם ה-7 בסך הכול.
העברות לקראת שנת 1992
בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
ישראל בגביע דייוויס
בתחרות שנת 1991, נבחרת ישראל המשיכה להיות מוצבת בבית העליון. במשחקה הראשון היא נפגשה עם נבחרת צרפת שבסופו של דבר ניצחה בתחרות כולה.
לאחר הפסד לצרפת נבחרת ישראל נפגשה עם בלגיה. בעקבות הפסד נוסף, נבחרת ישראל ירדה מבית העליון ובתחרות של שנת 1992 היא הוצבה בבית אירופה.
דומיניק קוטרסקי
דומיניק קוטרסקי (בקרואטית: Dominik Kotarski; נולד ב-10 בפברואר 2000 בזאבוק שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת השוער בקבוצת פאוק סלוניקי מליגת העל היוונית.
קריירת מועדונים
קוטרסקי גדל במחלקות הנוער של טונדץ' בדקובצ'ינה ודינמו זאגרב. בשנת 2018 החל קוטרסקי לשחק בקבוצת המילואים של אייאקס.
ב-16 ביוני 2021 הושאל קוטרסקי למשך עונה אחת לגוריצה מליגת העל הקרואטית. הוא ערך 24 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-27 ביוני 2022 חתם קוטרסקי על חוזה לארבע שנים בפאוק סלוניקי מליגת העל היוונית. בעונתו הראשונה במועדון ערך 34 הופעות ליגה.
קריירה בינלאומית
קוטרסקי נכלל בסגל נבחרת קרואטיה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023, וערך שתי הופעות בטורניר.
עונת 2006/2007 בליגה הלאומית
עונת 2006/2007 בליגה הלאומית הייתה העונה השמינית של הליגה הלאומית כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל. הליגה החלה ב-25 באוגוסט 2006 והסתיימה ב-26 במאי 2007.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
הליגה כללה 12 קבוצות. העונה הסתיימה בניצחון של עירוני קריית שמונה שעלתה לעונת 2007/2008 לליגת העל לצד בני סכנין.
הפועל אשקלון, שהשתתפה בגמר גביע המדינה 2006/2007, והפועל ירושלים ירדו לליגה השלישית.
אוהד קדוסי מבני סכנין זכה בתואר מלך השערים של הליגה עם 22 כיבושים.
בובקארי סומארה
בובקארי סומארה (בצרפתית: Boubakary Soumaré; נולד ב-27 בפברואר 1999 בנואזי-לה-סק שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת לסטר סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
קריירת מועדונים
סומארה גדל במחלקות הנוער של פריז ופריז סן-ז'רמן. בשנת 2017 שיחק בקבוצת המילואים של פריז סן-ז'רמן.
ב-2 ביולי 2021 חתם סומארה על חוזה לחמש שנים בלסטר סיטי מהפרמייר ליג.
קריירה בינלאומית
סומארה נכלל בסגל נבחרת צרפת עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2021.
העין הציבורית
העין הציבורית (בבריטניה: Follow Me, בארצות הברית: The Public Eye) הוא סרט רומנטי בריטי משנת 1972 בבימויו של קרול ריד, עם חיים טופול ומיה פארו בתפקידים הראשיים.
תסריט נכתב על ידי פיטר שאפר והוא מבוסס על המחזה שלו "העין הציבורית" משנת 1963. יחד עם ה"עין הציבורית" הוא חיבר גם את "האוזן הפרטית" ושני המחזות הקצרים האלה מועלים ביחד עם הפסקה ביניהם. בארץ הם הועלו ב-1963 בבימויו של פיטר פריי וכן בבית צבי.
זה סרטו האחרון של קרול ריד. את המוזיקה לסרט חיבר ג'ון בארי.
לואיס גוסטבו
לואיס גוסטבו דיאס (בפורטוגזית: Luiz Gustavo Dias; נולד ב-23 ביולי 1987 בפינדמוניינגבה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר ההגנתי.
קריירת מועדונים
גוסטבו התחיל את הקריירה שלו בקורינתיאנס אל אלאגואנו (בשונה מקורינתיאנס), וכבר בקיץ 2007 הושאל לקבוצת הבונדסליגה הופנהיים, כאשר כמעט שנה לאחר מכן, הופנהיים מימשה את אופציית הרכישה של הקשר והחתימה אותו בשורותיה. גוסטבו רשם 72 הופעות במדי הקבוצה במהלך שלוש שנותיו. עליית המדרגה בקריירה של גוסטבו הגיעה כאשר חתם אצל הקבוצה הבווארית, באיירן מינכן ב-2011.
העין הציבורית
חיים טופול קיבל את התפקיד הראשי בסרט לאחר שהתפרסם בסרט כנר על הגג (1971). על תפקידו בסרט זכה טופול בפרס צדף הזהב, לשחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן.
לואיס גוסטבו
קריירת מועדונים
גוסטבו ערך את הופעתו הראשונה במדי הבווארים באמצע חודש ינואר, כאשר הוא נכנס כמחליף בתיקו אחת של באיירן נגד וולפסבורג. שערו הראשון בקבוצה הגיע חודש לאחר מכן בהפסד 1–3 לבורוסיה דורטמונד.
ב-16 באוגוסט 2013 נמכר לוולפסבורג תמורת 15 מיליון אירו, וחתם על חוזה לחמש שנים.
העין הציבורית
תקציר העלילה
צ'ארלס סידלי (מייקל ג'ייסטון) הוא רואה חשבון מבוסס בלונדון. הוא איש רציני עצור מנומס ומעונב ונתון להשפעה של אמו (מרגרט רולינגס). הוא פוגש במסעדה בחורה אמריקאית בשם בלינדה (מיה פארו). היא דוגלת בחיים משוחררים וחופשיים, מסתובבת בכל העולם וחיה את הרגע. למרות ההבדלים ביניהם ברקע ובהתנהגות, הוא מתאהב בה ואחרי תקופה קצרה הם נישאים.
הנישואים מתחילים ברגל שמאל, בלינדה לא סובלת את החברים שלו עם הנימוס הבריטי וגורמת לו מדי פעם בושות.
לואיס גוסטבו
קריירת מועדונים
ב-4 ביולי 2017 חתם גוסטבו במרסיי לארבע שנים עבור שבעה מיליון אירו.
העין הציבורית
תקציר העלילה
צ'ארלס שוכר את שירותיו של חוקר פרטי בשם ג'וליאן כריסטופורו (חיים טופול). הוא עוקב אחריה ונעזר בוספה שלו. היא נכנסת לראות סרט אימה והוא יושב אחריה. לבסוף היא מבחינה בו והם משחקים ב"משחק חתול ועכבר".
לואיס גוסטבו
נבחרת ברזיל
גוסטבו הוא חלק קבוע ממערכו של מאמן נבחרת ברזיל, פליפה סקולארי, כאשר הוא עורך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית באוגוסט 2011 במשחק ידידות נגד נבחרת גרמניה.
העין הציבורית
תקציר העלילה
כריסטופורו מפרט בפני צ'ארלס כי לא מצא מאהב לבלינדה. עם הזמן כריסטופורו ובלינדה מתקרבים והוא מספר לה כי הוא חוקר פרטי שנשכר על ידי צ'ארלס לעקוב אחריה והעין שלו היא "עין ציבורית" שעוקבת אחריה.
לואיס גוסטבו
חיים אישיים
גוסטבו הוא קתולי אדוק. הוא התחתן בסוף דצמבר 2010.
העין הציבורית
תקציר העלילה
בלינדה רותחת מכעס, מתעמתת עם צ'ארלס ועוזבת את הבית. צ'ארלס כועס על כריסטופורו ומאשים אותו כי כל זה קרה בגללו. גם אמו של צ'ארלס מתערבת כדי שיסיים את הנישואים.
צ'ארלס מפטר את כריסטופורו אך זה אומר לו כי הוא מוכן למצוא את בלינדה ומשכנע אותו לשנות את היחס אליה, להקדיש לה יותר זמן ולהקשיב לה, אחרת יישאר שוב פעם לבד.
צ'ארלס משתכנע, כריסטופורו מוצא את בלינדה ומייקל פוגש אותה ברחוב ברחוב ומתחיל לעקוב אחריה כמו כריסטופורו כששניהם מחליפים חיוכים.
פרסים
פסטיבל הקולנוע הבינלאומי בסן סבסטיאן, 1972:
אליהו סחרוב
אליהו סחרוב (1914 - 30 באוקטובר 2018) היה תעשיין ישראלי ואיש מערכת הביטחון. לפני קום המדינה היה ממניחי התשתית של התעשייה הצבאית ואיש רכש של "ההגנה", ולאחריה פעל בשליחויות חשאיות מטעם משרד הביטחון בתחום הרכש הצבאי.
ביוגרפיה
נולד בירושלים, דור שלישי בארץ, בן יצחק-מרדכי סחרוב, שהיה סוחר עצים גדול, ורבקה לבית בן טובים. סבו, הרב יחזקאל סחרוב, שהיה תלמיד חכם ועסק בסחר יערות, עלה בשנת תרס"ב (1902) מרוסיה הלבנה (האימפריה הרוסית) לארץ ישראל עם אשתו ובנו יצחק-מרדכי, והמשפחה התיישבה בירושלים. סבו מצד אימו היה יצחק אייזיק בן-טובים, איש העלייה הראשונה.
בתחילת שנות ה-30, בעודו תלמיד בבית הספר התיכון, הצטרף לשורות "ההגנה" והתגייס ליחידת הקשרים שלה. בשנת 1932 מונה כמפקד צעיר של קורס קשר ואיתות. כעבור זמן שימש עוזרו האישי של שאול אביגור, ולאחר מכן היה גם עוזרו הקרוב של אליהו גולומב. השתתף בפעילות המבצעית של המוסד לעלייה ב', לצד אליהו גולומב, דב הוז, ישראל גלילי, שאול אביגור, דוד הכהן, דוד נמרי ואחרים.
בשנת 1938 הטילה עליו מפקדת "ההגנה" לפעול עם המהנדס חיים סלבין בארגונו ובפיתוחו של התעש. בד בבד עם פעילות זו עסק סחרוב ברכש נשק וחומרי גלם ייחודיים, שמילאו תפקיד מרכזי ביכולת העמידה של כוחות המגן כנגד התקפות הערבים בשנות המרד הערבי בשנים 1936–1939 ובעת התלקחות הקרבות אחרי החלטת החלוקה של האו"ם.
סחרוב עסק בפעילויות מגוונות של פיקוד, הדרכה וארגון. לקח חלק פעיל במאבק נגד "הספר הלבן", ובשנת 1940 נעצר על כך ונכלא בכלא עכו ומזרע. כעבור שישה חודשים שוחרר במסגרת שיתוף הפעולה בין "ההגנה" ומפקדת המודיעין הבריטי כדי לסייע להקמתן והכשרתן של יחידות לביצוע פעולות חבלה בתשתיות ובמערכי הצבא הגרמני.
בשנת 1942 הוביל סחרוב, בשיתוף עם יהודה ארזי, את "רכבת הנשק", אשר התבססה על חמישה סרג'נטים שערקו מהצבא הבריטי על משאיותיהם. הנשק הוצא ממחסני הצבא הבריטי במצרים ובמדבר המערבי והועבר למחסני "ההגנה". בעקבות זאת העמידוהו הבריטים למשפט צבאי וגזרו עליו שבע שנות מאסר בכלא בירושלים. כעבור ארבע שנים קיבל חנינה ושוחרר מהכלא.
מיד עם שחרורו חזר לעסוק בפעילות הרכש. הוא הקים מערכת ארגונית שעסקה בשחרורם של משלוחי נשק וציוד, שהגיעו מארצות הברית ומצ'כוסלובקיה סמוך למלחמת העצמאות אל נמל חיפה, שהיה בשליטת הבריטים, ובהם עשרות משלוחים של מכונות לייצור נשק, חומרי נפץ, חומרים אסטרטגיים ורכיבים שתעש עדיין לא היה מסוגל לייצר.
ב-15 במאי 1948 שלחו אותו דוד בן-גוריון וראש המפקדה הארצית של "ההגנה", ישראל גלילי, לצ'כוסלובקיה כדי לארגן את מבצע ההטסה ארצה של מטוסי קרב מסוג אוויה S-199, שנודע כמבצע בלק. לאחר מאמצים עלה בידו להביא להטסת טייסת ראשונה של המטוסים תוך שבוע ימים והוא אף יזם את הקמתה של רכבת אווירית, שפעלה כמערך לוגיסטי להחשת האספקה של נשק וצרכים אחרים ליחידות הלוחמות.
עם השלמת הטסתה של טייסת מטוסי הקרב הראשונה, הגשים סחרוב את תוכניתו ויצא לארצות הברית כדי לרכוש מפציצים כבדים. הוא הצליח להבריח מארצות הברית שלושה מפציצים כבדים מסוג B17 ("מבצר מעופף") ועל פי הצעתו הפציצו מטוסים אלה, בדרכם מצ'כוסלובקיה לארץ, מטרות אסטרטגיות במצרים ובהן ארמון המלך פארוק. מפציצים אלה היו הזרוע האסטרטגית של חיל האוויר במלחמת העצמאות.
הבולשת האמריקאית גילתה את מבצע "המבצרים המעופפים" וסחרוב נאלץ לעזוב את ארצות הברית. משם יצא למקסיקו וארגן משלוח תותחים, פגזים, תחמושת, נשק קל ודלק למטוסים. לשם הובלת המטען רכש בקנדה, בשיתוף עם טדי קולק, ראש משלחת "ההגנה" בארצות הברית, אונייה בשם "קפלוס", שהגיעה לארץ בהפוגה השנייה, לקראת ההכנות להמשך המלחמה.
סחרוב שב לישראל כדי להחליף את מנכ"ל תעש, חיים סלבין, שיצא לחוץ לארץ. במסגרת תפקידו, ובין יתר פעולותיו כמנהל תעש, טיפל בהקמת מפעל חדש לייצור פגזי תותחים בטירה, כחלק ממרכז המחסנים והסדנאות של אגף האפסנאות של צה"ל.
בשנת 1950 פרש מצה"ל בדרגת סגן-אלוף. הוא הקים, יחד עם אחיו ישראל סחרוב ובשותפות עם קיבוץ משמרות, את מפעל תעשיות עץ לבוד (תע"ל), אותו ניהל עד לפרישתו. במהלך פעילותו זכה פעמיים בפרס קפלן על הישגיו בהעלאת פריון העבודה ועל הקמה מהירה של מפעל תעשייתי.
במקביל לעסקיו הפרטיים, בשנות ה-50 וה-60 עסק בפעולות חשאיות בשליחות משרד הביטחון ושיתף פעולה עם הלשכה לקשרי מדע (הלק"מ) בשורה של מבצעים, שחלקם עודם חסויים. פעולה אחת שהתפרסמה הייתה השגת אורניום לתוכנית הגרעין הישראלית.
במסגרת פעולות ההתנדבות שלו בלק"מ יזם סחרוב בראשית שנות השישים את ההקמה של מפעל לייצור מסכות אב"כ בישראל. הוא השיג הסכמה של מפעל לייצור מסכות בגרמניה לסייע בהקמת מפעל דומה בישראל ולהעמיד לרשות המפעל את הידע והתכנון הנדרשים. המפעל, "שלאון", הוקם בקריית גת וצייד את האוכלוסייה האזרחית ואת צה"ל במסכות מגן במלחמת המפרץ הראשונה.
במלחמת ההתשה סבל צה"ל בחזית תעלת סואץ מנחיתות בכוחות ארטילריה. בשיתוף עם הלק"מ עלה בידי סחרוב לרכוש מרשות העודפים האמריקאית באירופה מאתיים תותחי הוביצר 155 מ"מ ולצמצם בכך את הפער בארטילריה בעימות עם צבא מצרים.
סחרוב הקדיש מזמנו לתיעוד תולדות היישוב. הוא פרסם את הספר האוטוביוגרפי "מעש בצל", שיצא לאור בשנת 2000 במהדורה עברית ובשנת 2004 בשפה האנגלית.
בשנת 2007, ביום העצמאות ה-59 של מדינת ישראל, בגיל 93, התכבד סחרוב בהדלקת משואה.
משפחתו
אחיו היו יחזקאל סהר, שהיה המפכ"ל הראשון של משטרת ישראל, התעשיין ישראל סחרוב ואיש העסקים אהרון סחרוב, שהיה בעלי חברת הביטוח "סהר". בן דודו (אף הוא מנכדיו של הרב יחזקאל סחרוב) היה ישראל מרגלית, שהיה מגדולי סוחרי הנפט בישראל. דודיו (אחיו של אימו) הם זלמן בן-טובים וברוך בן-טובים.
יחסי דרום אפריקה–ערב הסעודית
יחסי דרום אפריקה–ערב הסעודית הם היחסים הבילטרליים שבין דרום אפריקה וערב הסעודית.
היסטוריה
בין 1964 ל-1970, דרום אפריקה ייבאה כשני שלישים מצריכת הנפט שלה מערב הסעודית, עיראק וקטר. ערב הסעודית התנגדה לתמיכת דרום אפריקה בישראל והצטרפה לאמברגו נפט על דרום אפריקה ב-1973. למרות האמברגו, דרום אפריקה עדיין ייבאה נפט מהמפרץ הפרסי דרך חברות נפט מערביות.
ב-1975, ערב הסעודית קיבצה כמה ארגונים מוסלמים בדרום אפריקה כדי להקים את המועצה האיסלאמית של דרום אפריקה (ICSA). ה-ICSA הצטרפה עד מהרה לארגון מוסלמי בינלאומי בן 38 מדינות.
בשנות ה-70, למרות האמברגו והיחסים הקרים בדרך כלל, מכרו יצרני נשק בדרום אפריקה מספר רב של מערכות טילי קרקע-אוויר מסוג Crotale למדינות ערביות רבות, בהם ערב הסעודית. כלי נשק רבים שיוצרו בדרום אפריקה מצאו את דרכם לערב הסעודית יחד עם סחורות אחרות כגון עץ וביגוד. דרום אפריקה הייתה לרוב סוחרת במטילי זהב תמורת נפט סעודי במקום להחליף כסף כדי להימנע מהאמברגו.
ב-29 במאי 1994 כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות. הנשיא נלסון מנדלה הפך לנשיא דרום אפריקה הראשון שביקר בסעודיה בנובמבר 1994. דרום אפריקה פתחה שתי נציגויותבערב הסעודית במאי 1995 - שגרירות בריאד וקונסוליה בג'דה. ד"ר סמואל מוצואניאה הפך לשגריר דרום אפריקה הראשון בערב הסעודית בנובמבר 1996 ונשאר שגריר עד שנת 2000. ממלכת ערב הסעודית פתחה שגרירות בפרטוריה בשנת 1997.
ב-2012 התכנס המושב הרביעי של הוועדה הכלכלית המשותפת של דרום אפריקה-ערב הסעודית כדי להגדיל את סך הסחר בין שתי המדינות ל-60 מיליארד ראנד. השר הדרום אפריקני רוב דייוויס והשר הסעודי תאופיג אל-רביה הסכימו להגביר את ההשקעות ושיתוף הפעולה בין שתי המדינות בפיתוח תשתיות תוך התמקדות חזקה במעבר מכלכלה מבוססת סחורות לכלכלה מבוססת ייצור.
יחסי סחר
בשנת 2019, ערב הסעודית ייצאה סחורה בשווי 3.69 מיליארד דולר לדרום אפריקה בעוד שדרום אפריקה ייצאה סחורה בשווי 829 מיליון דולר לערב הסעודית, כאשר רוב הייצוא הוא מינרלים.
סרט בשחור לבן
סרט בשחור לבן הוא אלבום האולפן ה-18 של הזמרת הישראלית אילנית. את האלבום הוציאה בשנת 1983 לאור חברת התקליטים סי בי אס ישראל בקטלוג 450477-1. האלבום הניב מספר להיטים, שדורגו בעשרת השירים הפותחים במצעדי הפזמונים של רשת ג' ושל גלי צה"ל. בין אלו נמנים "חלק בעולם", "רק בינתיים", "סרט בשחור לבן", "קחי נשימה" ו"חבר".
היסטוריה של ויילס
ההיסטוריה של ויילס מתחילה עם בוא האדם לאזור לפני אלפי שנים. האדם הניאנדרטלי חי באזור שכיום הוא ויילס, לפחות לפני 250,000 שנים, בעוד שהומו סאפינס הגיע לאזור לפני כ-33,000 שנה. עם זאת, התיישבות רציפה של בני אדם מודרניים מתוארכת מהתקופה לאחר תום עידן הקרח האחרון סביב 11,000 לפני זמננו, ובוויילס יש שרידים רבים מהתקופה המזוליתית, מהתקופה הנאוליתית ומתקופת הארד. במהלך תקופת הברזל בבריטניה נשלט האזור, כמו כל האזור דרומית ללשון הים של פורת' על ידי קלטים בריטונים שדיברו בבריטונית נפוצה (Common Britonic).
הרומאים, שהחלו ב בשנת 43, פתחו במערכה צבאית במה שהוא כיום צפון-מזרח ויילס בשנת 48 כנגד שבט הדקנגלי (Deceangli), והשיגו שליטה מלאה על האזור כשהביסו את האורדוביקים בשנת 79. ב עזבו הרומאים את בריטניה, ופתחו את הדלת לפלישה האנגלו-סקסונית. מכאן ואילך החלו השפה והתרבות הבריטונית להתפצל, ונוצרו כמה קבוצות מובחנות. הוולשים היו הקבוצה הגדולה ביותר, ומתייחסים אליהם בנפרד מקבוצות אחרות דוברות בריטונית ששרדו לאחר המאה ה-11.
ויילס הפרהיסטורית
השריד האנושי העתיק ביותר הידוע שנתגלה בוויילס הוא לסת של אדם ניאנדרטלי, שנתגלתה באתר הפלאוליתי בונטנוויד' ( Bontnewydd Palaeolithic site) בעמק הנהר אלוויי (River Elwy), שבעליה חי לפני כ-230,000 שנים בתקופה הפלאוליתית התחתונה. הגבירה האדומה מפווילנד (Red Lady of Paviland), שלד אדם צבוע באוכרה, נתגלה ב-1823 במערות אבן הגיר של חצי האי גאוור בסוונסי בדרום ויילס. למרות השם השלד הוא של גבר צעיר שחי לפני 33,000 שנים בתקופה הפלאוליתית העליונה. השלד נחשב כקבורה הטקסית העתיקה ביותר הידועה במערב אירופה. ליד השלד נתגלו תכשיטים משנהב, קונכיות של צדפות וגולגולת של ממותה.
לאחר עידן הקרח האחרון, סביב 10,000 לפני זמננו, הייתה הטופוגרפיה של אזור ויילס זהה לצורתה הנוכחית, והאזור היה מיושב על ידי ציידים-לקטים מזוליתיים. קהילות החקלאים הראשונים המתוארכות סביב 6,000 לפני זמננו, מסמנות את תחילת התקופה הנאוליתית. בתקופה זו נבנו תאי קבורה בייחוד דולמנים. הדוגמאות הבולטות ביותר של קברים מגליתיים כוללים את ברין קל'י ד'י (Bryn Celli Ddu) וברקלודיאד אי גאוור (Barclodiad y Gawres) על אנגלסי פנטרה איפן (Pentre Ifan) בפמברוקשייר ותאי הקבורה של טינקינסווד (Tinkinswood) וסנט לייתנס (St Lythans) בעמק גלמורגן.
כלי מתכת הופיעו לראשונה בוויילס סביב 4,500 לפני זמננו, תחילה מנחושת ואחר-כך ארד. משערים שהאקלים בתקופת הברונזה (4,500 -3,400 לפני זמננו) היה חמים יותר מאשר בימינו, שכן יש שרידים רבים מתקופה זו באזורים שהם כיום רמות שוממות. משלהי תקופת הברונזה (מ-1400 עד 750 לפנה"ס) נתגלו כלי ארד מתקדמים יותר. מרבית הנחושת לייצור הארד הגיעה כנראה ממכרה הנחושת בכף גריט אורם (Great Orme), שבו כריה פרהיסטורית בקנה מידה גדול מתוארכת בעיקר לאמצע תקופת הברונזה. תיארוך פחמן 14 הראה שמצודות הגבעות (hillforts) המוקדמות ביותר באזור שיהפוך לוויילס, נבנו בתקופה זו. ההיסטוריון ג'ון דייוויס (John Davies) משער שההרעה באקלים לאחר 1,250 לפנה"ס (טמפרטורות נמוכות יותר וגשמים עזים) חייבה הגנה על הקרקע הפורייה.
כלי הברזל המוקדם ביותר שהתגלה בוויילס הוא חרב מל'ין וואור (Llyn Fawr) במקורותיו של הנהר רונדה (River Rhondda), שמתארכים אותה ל-600 לפנה"ס. בוויילס ישנם קרוב ל-600 מבצרי גבעה שנבנו ברובם בתקופת הברזל, מעל ל-20% מהמבצרים בבריטניה, דוגמאות כוללות את פן דינס (Pen Dinas) בסמוך לאבריסטווית' (Aberystwyth) וטרר קיירי (Tre'r Ceiri) בצפון חצי האי ל'ין. ממצא חשוב מתקופה זו נתגלה ב-1943 באנגלסי, כאשר יושרה הקרקע להקמת בסיס לחיל האוויר המלכותי ונמצא מטמון שכלל כלי נשק, מגינים, מרכבות יחד עם הרתמה ושרשרות לעבדים וכלים. רבים מהם נשברו בכוונה ונראה כי היו מנחות.
ההיסטוריוגרפיה של הפרהיסטוריה של ויילס עברה שינויים. פעם שיערו שהייתה בנויה מגלים של הגירות ברצף, אך כיום הנטייה היא להדגיש המשכיות של האוכלוסייה. האנציקלופדיה של ויילס משערת שמרבית האוכלוסייה הנוכחית הם צאצאים של האוכלוסייה שחייתה באזור לפני כ-4,000 שנה. מחקרים אחרונים בהיסטוריה הגנטית של תושבי האיים הבריטים טוענים להמשכיות גנטית מהתקופות הפלאוליתית העליונה, המזוליתית או הנאוליתית. לדברי ההיסטוריון ג'ון דייוויס, השפות הבריתוניות המדוברות ברחבי בריטניה הם תוצאה של "קלטיות מצטברת" מקומית ולא מהגירה.
ויילס בתקופה הרומית (48–410 לספירה)
תיעוד ההיסטוריה בוויילס התחיל בתקופת האימפריה הרומית. בשנת 43 כבשה האימפריה הרומית את בריטניה וביחד איתה את ויילס. בוויילס של הרומאים נמצאו שבטים קלטים רבים כגון: שבט הסילורים, שבט האורדוביקים, ושבט הדמטאים.
חשיבותה של ויילס לרומאים נבעה מכמות רבה של מינרלים שנמצאו שם ומתכות כגון זהב, נחושת, עופרת, כמו גם כמויות צנועות של כמה מתכות אחרות כגון אבץ וכסף. הרומאים גם הקימו שורת מבצרים לאורך ויילס (כגון סגונטיום בצפון) ובנו מבצר לגיונרי גדול בעיר קרליאון שכלל גם אמפיתיאטרון מרהיב, הנחשב כיום לשמור ביותר בכל בריטניה. השלטון הרומי בצפון ויילס התאפיין בעיקר בנוכחות צבאית במספר מיקומים אסטרטגיים, עם זאת בדרום הייתה נוכחות אזרחית ותרבותית נרחבת הרבה יותר עם פיתוח של יישובים חשובים, מסחר פורה וסממני תרבות רומאיים.
אף על פי שהמרקם החברתי-תרבותי של הוולשים הושפע מהרומאים הרבה פחות מזה של שכניהם האנגלים, אחת המורשות שנזקפות לזכות הכיבוש הרומאי היא הבאת הנצרות לוויילס.
ימי הביניים המוקדמים (410–1066)
לאחר נסיגת הרומאים מבריטניה סביב שנת 410, הגיעו לאי הבריטי סקסונים, אנגלים ובהמשך ויקינגים שהביאו את תרבותם לחלקים נרחבים מבריטניה. בזכות הטופוגרפיה ההררית, נותרו הקלטים בווילס חזקים ויציבים, והם מהווים את הבסיס לוויילס של היום. יחד עם זאת עדיין נאלצו הקלטים של ויילס להילחם במשך מאות שנים עם ממלכות כמרסיה, נורת'מבריה ווסקס על השליטה באזור.
במאה ה-9 כרתו הוולשים ברית עם הויקינגים שפלשו לאי הבריטי, כנגד האנגלו-סקסים במזרח. בשנת 878 הוולשים, יחד עם הוויקינגים הדנים, הביסו צבא שלם של חיילי מרסיה, ניצחון שהעניק לוויילס שנים רבות של שקט. בשנת 1063 שוב הביסו הוולשים את הסקסונים ממרסיה, הפעם בעזרת ויקינגים מנורווגיה. הוויקינגים למעשה עזרו למנוע את כיבוש האזורים הקלטים על ידי האנגלו-סקסים.
לאחר סיום הכיבוש הנורמני של אנגליה בשנת 1066, חלקים מוויילס נכבשו אף הם בעיקר בדרום ובמזרח. הנורמנים הקימו אזורי שליטה לאורך הגבול הוולשי שבראשם אדונויות ספר (Marcher Lordships), אלו ישבו ברצף של טירות וביצורים אל מול הממלכות הוולשיות העצמאיות.
הכיבוש האנגלי ונסיכות ויילס (1282–1542)
בשנת 1282 לאחר רציחתו ממארב של ל'ואלין אפ גריפיד' הנסיך הריבוני האחרון של ויילס, השתלט המלך האנגלי אדוארד הראשון על ויילס הקים בה מצודות ודיכא את העם הוולשי. עם זאת הסיפוח החוקי הסופי של ויילס שיצר את הממלכה המאוחדת נשלם רק בשנת 1536 על ידי המלך הנרי השמיני.
העת המודרנית (המאה ה-16–המאה ה-18)
ויילס כיום היא חלק מהממלכה המאוחדת, ועל אף השנים שחלפו עדיין נשמרה בה השפה הוולשית ואף השלטון בה מתנהל בשתי שפות: וולשית ואנגלית.
אאוטסייט
ריצ'רד אנדרו (באנגלית: Richard Andrew; נולד ב-17 בפברואר 1983), הידוע בשם הבמה אאוטסייט (Outasight) הוא זמר, כותב שירים וראפר אמריקאי. יש לו השפעה גם בתחומי מוזיקה נוספים לפופ כמו היפ פופ, רוק ומוזיקת נשמה.
ביוגרפיה
ריצ'רד אנדרו נולד וגדל ביונקרס, ניו יורק. הוא התחיל לנגן גיטרה בגיל תשע.
אאוטסייט החל להופיע בבמות קטנות ברחבי ניו יורק. בשנת 2007 הוא הוציא מיני אלבום ראשון Employee of the Year. בשנת 2009 הוא נחתם על ידי "וורנר רקורדס". בדצמבר 2009 הוא הוציא מיקסטייפ Further. בשנת 2010 הוא הוציא מיני אלבום Further בעזרת "אסיילום רקורדס". האלבום קיבל ביקורת חיובית ממספר מבקרים לרבות ריי ויליאם ג'ונסון
בשנת 2012 הזמר הוציא את אלבום הראשון Nights Like These. "Tonight Is the Night", שנכלל באלבום, הגיע למעמד של תקליט פלטינה בארצות הברית ובאוסטרליה. במצעד הפזמונים Mainstream Top 40 הוא הגיע למקום ה-14.
בשנת 2015 אאוטסייט הקים חברת תקליטים בשם RPM MSC. האלבום Big Trouble יצא במהלך שנת 2015. אלבום נוסף Future Vintage Soul יצא בשנת 2018. האלבום החמישי Jamz יצאה בשנת 2021.
מבנה ליגות הכדורגל ברוסיה
מבנה ליגות הכדורגל ברוסיה מורכב מסדרה היררכית של ליגות כדורגל, המחוברות זו לזו על ידי שיטה שבה מדי שנה הקבוצות הראשונות עולות לליגה גבוהה יותר והקבוצות האחרונות יורדות לליגה נמוכה. בשני הדרגים העליונים יש ליגה אחת בכל דרג. בדרגים הנמוכים יותר יש מספר ליגות אזוריות בכל דרג, כאשר מספר הליגות הולך וגדל ככל שהדרג נמוך יותר.
הדרגה העליונה של הכדורגל הרוסי היא ליגת העל הרוסית, שבה משחקות 16 קבוצות. מתחתיה נמצאות הליגה הראשונה (הדרגה השנייה) והליגה השנייה (הדרגה השלישית). הליגה הראשונה מורכבת מ-18 קבוצות והליגה השנייה מחולקת גאוגרפית לבתים אזוריים עם מספר משתנה של קבוצות. נכון לעונת 2022/2023, בכל אזור ישנן עד 18 קבוצות והמספר הכולל של המועדונים בליגה הוא 72. לאחר כל עונה, הקבוצות העליונות בליגה הלאומית מחליפות את שתי הקבוצות התחתונות בליגת העל והאלופות של כל אזור בליגה השנייה מחליפות את כל ארבע הקבוצות התחתונות בליגה הראשונה.
הליגה השנייה היא הדרגה הנמוכה ביותר של הכדורגל המקצועני ברוסיה. הדרגה שבאה אחריה היא ליגת הכדורגל לחובבים (LFL), המחולקת לעשרה אזורים: צפון-מערבי, טבעת הזהב, מוסקבה, אזור מוסקבה), צ'רנוזמייה, דרום, עבר הוולגה), אורל, סיביר והמזרח הרחוק. לאחר כל עונה, הקבוצות שמסיימות בתחתית של כל אזור בליגה השנייה יורדות לליגה החובבנית והמנצחות של כל ליגת חובבים עולות לליגה השנייה וצריכות לעמוד בדרישות של הליגה השנייה. שבעה מאזורי ליגת הכדורגל לחובבים מורכבות משלב אחד. השאר (מוסקבה, מחוז מוסקבה וסיביר) מורכבות משתי חטיבות עם שיטת עלייה וירידה. בעקבות כך, קבוצה חדשה שנוצרה יכולה להיכנס למערכת הליגות הרוסית בדרגה הרביעית ולהעפיל עד לליגת העל בתוך שלוש שנים.
ישנן גם אלופות של הסובייקטים הפדרליים. תחרויות אלה אינן חלק ממערכת הליגות; מועדונים יכולים להיכנס לליגת הכדורגל לחובבים מבלי להתחרות בהם.
במאי 2020 בישיבת התאחדות הכדורגל הרוסית הועלתה הצעה לשינוי שם ליגת העל, ליגת המשנה והליגה השנייה, כמהלך שנועד למשוך קהל לליגות הכדורגל, בין ההצעות הנידונות הן לשנות את שם ליגת העל להליגה הבכירה, הליגה הלאומית או ליגת רוסיה, כאשר ליגת המשנה תשנה שמה לליגה הראשונה או ליגת הפיתוח והליגה המקצוענית תשנה שמה לליגה השנייה או ליגת האזורים. בפועל ליגת העל נותרה כמות שהיא, בעוד הליגה הלאומית הפכה לליגה הראשונה והליגה המקצוענית הפכה לליגת הכדורגל השנייה.
דוד קוליץ
דוד קוליץ (18 בספטמבר 1943 – 10 בינואר 2022) היה איש עסקים ישראלי, יושב-ראש ומנהל קבוצת "אלול טכנולוגיות". כיהן במספר תפקידים ציבוריים, ובהם יושב-ראש מועצת המנהלים של בית התפוצות ויושב-ראש חבר הנאמנים של המרכז הרפואי תל אביב.
ביוגרפיה
נולד בירושלים לחיים עמנואל קוליץ, סופר ויקיר ירושלים, שהיה אחיו של הרב יצחק קוליץ, רבה של ירושלים. אמו זלדה הייתה נכדתו של הרב יוסף חיים זוננפלד. קוליץ קיבל בביתו חינוך דתי ולמד בבתי ספר דתיים. לאחר שירותו הצבאי שימש עיתונאי בידיעות אחרונות, הצופה והיום. במקביל למד באוניברסיטה העברית מדע המדינה, משפטים וסטטיסטיקה. ב 1976 סיים קורס קצינים בסיסי מילואים בבה"ד 1 כשהוא בן 33.
בסוף שנות ה-60 הכיר את עזר ויצמן, ומאז היה לידידו הקרוב ולימים שותפו לעסקים. כשוויצמן כיהן כשר התחבורה בממשלת האחדות הראשונה, בשנים 1969–1970, שימש קוליץ עוזרו ומנהל לשכתו, והמשיך בתפקיד גם כששמעון פרס החליף את ויצמן כשר התחבורה בספטמבר 1970, עם פרישת גח"ל מהממשלה. בתקופה שקדמה למלחמת יום הכיפורים, שימש עוזרו של שר הביטחון משה דיין, וכן שימש דובר המשלחת הצבאית הישראלית לשיחות השלום עם מצרים.
בשנת 1974 יסד את קבוצת "אלול טכנולוגיות" יחד עם קבוצת שותפים ובהם עזר ויצמן, מיקי אלבין ומנחם (מנטה) עצמון. במשך שנים שימש קוליץ המנכ"ל והיו"ר של החברה.