cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פחד ממחטים
טיפול פסיכולוגי
טיפולים התנהגותיים כמו טיפול דיאלקטי התנהגותי עשויים לעזור להתמודד עם החרדה. ישנו ויכוח לגבי היעילות של טיפולים התנהגותיים לטיפול בפוביות ספציפיות, אם כי קיימים נתונים התומכים ביעילות של גישות כמו טיפול בחשיפה. כל טיפול העושה שימוש בשיטות הרפיה עשוי לעזור לטיפול בפחד ממחטים באמצעות הורדת לחץ הדם.
גם הסחת דעת יכולה להפחית את הכאב, למשל ביצוע משימה, צפייה בסרטון, האזנה למוזיקה או שימוש במשחקי וידאו.
מרוץ 24 השעות של נורבורגרינג
מרוץ 24 השעות של נורבורגרינג (בגרמנית: ADAC Zurich 24h-Rennen) הוא מרוץ סיבולת למכוניות טורינג ולמכוניות GT המתקיים בנורבורגרינג החל משנת 1970.
במרוץ משתתפים למעלה מ-200 מכוניות ו-700 נהגים, וכיום המכוניות המתחרות במשך 24 שעות ישלימו מרחק של כ-4,000 ק"מ בקירוב לאחר שיקיפו את המסלול באורך 25 הק"מ כ-155 פעמים בממוצע. המרוץ נחשב לאחד מאירועי הספורט המוטורי הגדולים בעולם. בשנת 2016 חזו במרוץ למעלה מ-200,000 צופים ביציעים.
היסטוריה
המרוץ נוסד בשנת 1970 בהשראת מרוץ 24 השעות של לה מאן ובמקור נועד לתת מענה לנהגים חובבנים הנוהגים במכוניות ייצור סדרתיות כחלופה למרוץ 1000 הק"מ של נורבורגרינג, המיועד לקבוצות מרוץ מקצועניות ולנהגים מקצוענים אשר חלקם נוהגים במכוניות אב טיפוס ייעודיות בקטגוריות בכירות. המרוץ מתקיים עם כיוון השעון במסלול באורך 25.378 ק"מ המהווה שילוב של מסלול הנורדשלייפה יחד עם מסלול הגרנד פרי של המתחם בו נערך בין היתר מרוץ הפורמולה 1.
כיום עדיין ישנם נהגים חובבנים המתחרים במרוץ עם מכוניתם הפרטית אולם בעשורים האחרונים החלה הנורמה של התארגנות קבוצות מרוץ תחת חסות מסחרית של חברות גדולות אשר התכנסו כדי לנצח את המרוץ עבור שותפיהן, ובנוסף החלו להשתתף במרוץ קבוצות מרוץ מקצועניות של מותגי רכב מובילים ונהגים מקצוענים. ייחודו של המרוץ הוא שבניגוד לתקנות המחמירות והנוקשות של אליפות העולם במרוצי סיבולת של הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA), תקנות ארגון ה-ADAC למרוץ 24 השעות של נורבורגרינג גמישות ולעיתים עממיות ומאפשרות כמעט לכל רכב בייצור סדרתי להשתתף במרוץ בתנאי שהוא תואם את תקנות הבטיחות.
כל מכונית המעוניינת להשתתף במרוץ משלמת דמי כניסה של כ-7,500 אירו, מתוכם 3,000 אירו משמשים כמקדמה עבור בנזין. נהגים המחזיקים ברישיון נהיגה בין-לאומי רשאים להשתתף במרוץ בתנאי שיעברו קורס חובה המתקיים בשבוע שלפני המרוץ. בכל מכונית חייבים לנהוג בין שניים לארבעה נהגים וכל נהג רשאי לנהוג במהלך המרוץ בשתי מכוניות שונות. כל רכב החל משנת הייצור 1996 רשאי להשתתף במרוץ כאשר באפשרות כלי רכב שיוצרו בין השנים 1990–1995 להגיש בקשה מיוחדת שאישורה תיבחן בנפרד. כלי הרכב המתחרים במרוץ מחולקים לקטגוריות נפרדות ומסווגים על פי נתונים דומים.
האירוע מתקיים מדי שנה בדרך כלל בחודש מאי או יוני ונמשך על פני יממה שלמה בין שבת לראשון. המרוץ זוכה לפופולריות רבה בגרמניה במהלכו מגיעים מאות אלפי צופים, רבים מהם מגיעים למתחם הכולל בתוכו כרי דשא גדולים ושטחים פתוחים נרחבים עם ציוד מחנאות כולל מחוללים חשמליים ניידים, מקימים אוהלים, עוסקים בפעילויות פנאי רבות כגון ברביקיו וכדומה, כאשר ההרגשה הכללית במקום במשך כל סוף השבוע היא של יריד לשם הנאה, דבר המדגיש את ייחודיות המרוץ.
ג'ובאני בראגולין
ג'ובאני בראגולין (נולד בשם ברונו אמדיו באיטלקית: Bruno Amadio; 9 בנובמבר 1911 – 22 בספטמבר 1981), ידוע גם בשמות פרנצ'וט סביליה ואנג'לו בראגולין, היה צייר איטלקי.
קריירה אומנותית
בראגולין הוא יוצר הציור המכונה הילד הבוכה שהיה ציור אחד מתוך קבוצה של מאות ציורים שצייר בראגולין בסגנון זה. בציורים מגוון ילדים דומעים המסתכלים ישר קדימה. הציורים ברובם אינם חתומים ותאריך היצירה שלהם אינו ידוע. התמונות היו מן הראשונות ששוכפלו בצבע בקנה מידה רחב כבר בשנות ה-60, וככל הנראה צוירו שנים לפני כן. ציורי הילדים הבוכים היו פופולריים באירופה ובדרום אמריקה, ונמכרו על פי ההערכה במיליוני עותקים, ללא תמלוגים כלשהם לצייר. הילדים בציוריו כונו לפעמים "נערים צועניים" אם כי אין שום דבר המקשר אותם באופן ספציפי לקבוצה האתנית של צוענים.
בראגולין היה צייר בעל הכשרה אקדמית, עבד בוונציה שלאחר המלחמה כצייר ורסטורטור, והפיק את תמונות „הילד הבוכה” עבור תיירים. לפחות 65 ציורים כאלה נעשו בשם בראגולין, ורפרודוקציות שלהם נמכרו ברחבי העולם. לא תמיד שילמו לו תמלוגים עבור הרפרודוקציות.
בשנות השבעים התגלה שהוא חי ובעל אמצעים ועדיין מצייר בפדובה.
היו טענות שהוא ברח לספרד לאחר המלחמה, ושם צייר ילדים מבית יתומים מקומי שנשרף לאחר מכן, אך ככל הנראה מדובר היה באגדה אורבנית לא מאושרת.
מיוריאל האמפרי
מיוריאל פיי באק האמפרי בראון (באנגלית: Muriel Fay Buck Humphrey Brown; 20 בפברואר 1912 — 20 בספטמבר 1998) הייתה פוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כגברת השנייה של ארצות הברית וכחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מינסוטה. היא הייתה נשואה לסגן הנשיא ה-38 של ארצות הברית, יוברט האמפרי. אחרי מותו של בעלה, היא מונתה למלא את מקומו בסנאט, ובכך נהפכה לראשונה מבין הגברות השניות של ארצות הברית להחזיק במשרה ציבורית. היא נישאה מאוחר יותר לחבר ילדותה מקס בראון ואימצה את השם "מיוריאל האמפרי בראון".
ביוגרפיה
האמפרי נולדה מיוריאל בעיר הרטון שבדקוטה הדרומית, בתם של אנדרו א'באק ורעייתו ג'סי מיי פירס. היא למדה במכללת הרטון ופגשה את יוברט האמפרי לראשונה ב-1934, כשעבדה כמנהלת חשבונות. הם נישאו ב-3 בספטמבר 1936, ועל הרגע בו התאהבו אמרה: "הייתה זו אהבה מואלס ראשון". היו להם ארבעה ילדים: יוברט השלישי, ננסי, רוברט ודאגלס.
היא שימשה כיועצת לא רשמית לבעלה עם כניסתו לחיים הפוליטיים. תפקידו הפוליטי הראשון היה ראש עיריית מיניאפוליס, ואחר נבחר שלוש פעמים לסנאט של ארצות הברית מטעם מינסוטה. במהלך מסע הבחירות השני שלו לסנאט החלה רעייתו להופיע לצדו לראשונה. לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1964 בחר בו הנשיא לינדון ג'ונסון כעמיתו למירוץ, ולאחר מכן נבחר האמפרי לסגן נשיא ארצות הברית. אחרי שנכשל בבחירות לנשיאות 1968, שב לסנאט ב-1971.
אחרי שבעלה הלך לעולמו בעודו מכהן בסנאט, מונתה האמפרי למלא את מקומו מטעם המפלגה הדמוקרטית בידי מושל מינסוטה, רודי פרפיץ'. ב-25 בינואר 1978 היא הושבעה לתפקידה וכיהנה בו עד 7 בנובמבר 1978, בקונגרס ה-95. היא הייתה בת הזוג הראשונה של סגן נשיא לשעבר ששירתה בקונגרס, כמו גם האישה הראשונה שכיהנה בסנאט מטעם מדינת מינסוטה. לאחר התייעצות עם הנשיא ג'ימי קרטר, בחרה שלא להתמודד בבחירות המיוחדות לסנאט מטעם מינסוטה בשנת 1978. עשרים ושמונה שנים לאחר מכן נבחרה איימי קלובשר לסנאט מטעם מינסוטה ובכך הייתה לאישה הראשונה שנבחרה על ידי הציבור לסנאט מטעם מדינה זו.
ביישנותה של מיוריאל הערימה קשיים על מילוי תפקידה הפוליטי הבכיר. בהיותה בתפקיד, ואחרי כן, נאבקה האמפרי למען זכותן של נשים לבצע הפלה מלאכותית ופעלה לחיקוק חוקים למען נכים. ב-1981 נישאה בשנית לחבר ילדותה מקס בראון, שהלך לעולמו ב-2004. ב-1998 הלכה האמפרי לעולמה ונטמנה בבית העלמין לייקווד שבמיניאפוליס לצד בעלה הראשון יוברט.
חאזם סלאח אבו אסמאעיל
חאזם סלאח אבו אִסמאעיל (בערבית: حازم صلاح أبو إسماعيل; תעתיק מדויק: חאזם צלאח אבו אסמאעיל) הוא עורך דין ומדינאי סלפי, אסלאמיסטי, מצרי. אבו אסמאעיל היה מועמד בבחירות לנשיאות מצרים בשנת 2012.
מועמדותו לנשיאות
מצעו של אבו אסמאעיל במסע הבחירות שלו לנשיאות בשנת 2012 כלל סיום הסכם השלום עם ישראל וקריאה לראות בשלטון המוסלמי באיראן דגם מוצלח של ממשלה שהיא עצמאית מהשפעת ארצות הברית. אבו אסמאעיל מתנגד למקומות עבודה משותפים לגברים ולנשים, וקורא להשבת הנשים למקומן הטבעי, כעקרות בית. הוא אף קורא לניתוק קשרי המסחר של מצרים עם מדינות המערב וטוען כי צעד זה יביא למצרים שגשוג כלכלי.
בסקר דעת קהל שנערך במצרים בתחילת חודש אפריל 2012 זכה אבו אסמאעיל לתמיכה הרבה ביותר מבין המועמדים לנשיאות. אולם, ב-4 באפריל 2012 פורסם כי בהתאם לרישומי מדינת קליפורניה, אימו של אבו אסמאעיל הייתה לאזרחית אמריקאית בטרם מותה ואף הייתה רשומה בפנקס הבוחרים בלוס אנג'לס. על פי החוק במצרים, היותה של אמו בעלת אזרחות זרה פוסלת את אבו אסמאעיל מלשמש מועמד לנשיאות. לטענת אבו אסמאעיל, ידע שאמו קיבלה גרין קארד בארצות הברית, אבל לא אזרחות, ואילו דוברו טען כי ייתכן ומדובר בזיוף ובמזימה אמריקאית לפסול אותו מלרוץ לנשיאות.
לואיז, נסיכת בלגיה
לואיז מארי אמליה, נסיכת בלגיה הייתה בתם של לאופולד השני, מלך הבלגים ואשתו מריה הנרייטה, ארכידוכסית אוסטריה.
ילדות
הנסיכה לואיז נולדה ב-18 בפברואר 1858, בתו הבכורה של לאופולד השני, מלך הבלגים ואשתו מריה הנרייטה, ארכידוכסית אוסטריה. ב-1865 הוכתר אביה כמלך הבלגים. אביה ואמה לא הסתדרו היטב, ואמה העבירה את מרבית זמנה בעיר ספא ליד הארדנים. לאופולד הזניח את לואיז ואחותה סטפני והתעניין בעיקר בבנו לאופולד, בעוד מריה הנרייטה התמקדה בבנותיה והעניקה להן חינוך מעולה.
ב-1869 מת אחיה לאופולד בגיל תשע. המוות הכניס את אביה להלם שממנו לא התאושש עוד. הוא התפייס עם אמה לזמן מה בניסיון ללדת בן זכר נוסף שיירש אותו, אולם התוצאה הייתה לידתה של בת נוספת, הנסיכה קלמנטין ב-1872. לאופולד איבד לחלוטין עניין במשפחתו, והשקיע את מרבית תשומת לבו בקונגו (אשר הייתה מושבה פרטית שלו) ובמספר פילגשים. ב-1895 אמה פרשה סופית מחצר המלוכה והתגוררה בעיר ספא למשך שארית חייה.
נישואים ראשונים וילדים
לואיז התחתנה עם בן דודה השני פיליפ, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה בבריסל, ב-4 בפברואר/ 4 במאי 1875. הכלה הייתה בת 17 בלבד והחתן היה בן 31. לזוג נולדו שני ילדים:
אביה הסתייג מהנישואים, והתייחס לכך כאל ברית לא רצויה עם פרוסיה, אך אמה אישרה זאת משום שפיליפ חי בהונגריה.
היחסים בין לואיז לפיליפ לא היו מאושרים. מאוחר יותר כתבה לואיז כי ברחה מבית השינה בהקדם האפשרי בבוקר שלאחר חתונתה, במצוקה קשה. אומרים שפיליפ שלט, ולואיז הגיבה בכך שחיה אורח חיים מפואר בחצר וינה, שם משכה תשומת לב רבה.
בשנת 1880 הציעה את הנישואים בין אחותה סטפני לבין רודולף, נסיך הכתר האוסטרי.
שערורייה וגירושין
בשנת 1895 לואיז ניהלה מערכת יחסים עם הרוזן גזה מטאיצ'יץ' (Mattacic, 1868-1923), בנו החורג של אוסקר קגלביץ', רוזן בוזין. מטאיצ'יץ' היה סגן בגדוד קרואטי של הצבא האוסטרי. הם נפגשו בפראטר בווינה.
בינואר 1897, היא עוררה שערורייה בווינה בכך שהשאירה לצמיתות את בעלה, הנסיך פיליפ, למטאכיץ' ולקחה את בתה איתה. הם נסעו תחילה לפריז, אחר כך לקאן, וחיו ביעדים אחרים בדרום צרפת ובשאר אירופה. בנה התנתק ממנה, כי הוא הרגיש שמעשיה הרסו את סיכוייו לירושה. עד מהרה עזבה בתה את אמה בעצת ארוסה, הדוכס של שלזוויג-הולשטיין.
בשנת 1898, הנסיך פיליפ ומטאכיץ' לחמו דו-קרב בווינה, תחילה עם רובים, אחר כך עם חרבות, שבו הנסיך נפצע.
מטאיצ'יץ' נעצר בזאגרב ונכלא לארבע שנים בגין זיוף.
לואיז והנסיך פיליפ התגרשו לבסוף בגותה ב-15 בינואר 1906, כמעט שמונה שנים לאחר שהחלה בהליכי גירושין.
חיים מאוחרים יותר
מנוכרת ומנושלת מאביה לאופולד השני, התגרשה מבעלה ונפרדה מילדיה, ההוצאות הבזבזניות של לואיז הכניסו אותה עמוק יותר ויותר לחובות. למרות היותה בתו של המלך העשיר ביותר של העידן, היא נאלצה לתבוע פשיטת רגל לאחר שנודע כי מאטצ'יץ' זייף את חתימתה של אחותה של לואיז, הנסיכה סטפני, על שטרי חוב לתכשיטים בשווי של כ-2,500,000 דולר. כתוצאה מפרק זה, במאי 1898 היא הוחזקה בבית משוגעים במשך שש שנים בהוראת המלוכה האוסטרית, שהייתה נבוכה ושערורייתית על ידיה ועל ידי בעלה. מטאיצ'יץ' נידון לארבע שנות מאסר בגין זיוף. לאחר שגזר דינו נגמר, הוא עזר ללואיז להימלט מבית המשוגעים בשנת 1904; השירות החשאי של הקיסר פרנץ יוזף,הם החלו את חייהם כנמלטים. מצב זה הסתיים כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה והתפוררות האימפריה האוסטרית.
אבל כאשר לאופולד השני מת בשנת 1909, הנסיכה ושתי אחיותיה גילו כי אביהם השאיר את ממונו לפילגש הראשית שלו, הרוזנית הצרפתייה קרוליין לקרואה וחלק מהקרן המלכותית. האחיות החלו בתביעה נגד המדינה הבלגית, שהעלתה טענות משלה על עושרו העצום של המלך. תוצאת התביעה הייתה חשובה במיוחד ללואיז, ולא לאחיותיה, כי היא הייתה חסרת פרוטה. אף על פי שהפסידה במאבק המשפטי, המדינה הבלגית העניקה לה סכום כסף, אותו תקבל רק שנים רבות לאחר מכן בשל פרוץ המלחמה.
לאחר המלחמה חזרו לואיז ומאטצ'יץ' לפריז, שם כתבה את זיכרונותיה. ספר הזיכרונות של לואיז, "ענייניי שלי", פורסם בשנת 1921.
בריאותו של מאטצ'יץ' התדרדרה במהלך 1923 עד מותו באותו סתיו. לאחר מותו עברה לואיז בפעם האחרונה לוויסבאדן שבגרמניה. לאחר מותו של מאטצ'יץ ' היא קיבלה בית על ידי אליזבת מבוואריה, מלכת הבלגים, אשתו של בן דודה, אלברט הראשון, מלך הבלגים. נפטרה בוויסבאדן ב-1 במרץ 1924.
לאחר מותה, החצר המלכותית בבריסל נכנסה לאבל למשך חודש שלם.
לינקולן פירס
לינקולן פירס (באנגלית: Lincoln Peirce; נולד ב-23 באוקטובר 1963) הוא צייר קומיקס אמריקאי.
נולד באיווה שבארצות הברית, ובתור ילד אהב לצייר. כשהיה בקולג' במיין צייר רצועת קומיקס שבועית בשם "Third Floor" עבור עיתון הקולג'. לאחר מכן למד ציור ופיסול בבית הספר סקוהיגן לציור ולפיסול. לימד אמנות ואימן את נבחרת הבייסבול של בית הספר התיכון קסבייר בניו יורק במשך שלוש שנים לפני שעבר ב-1992 במיין.
ב-7 בינואר 1991 החל לכתוב ולצייר את רצועת הקומיקס "נייט הגדול", שמופיעה מדי יום בכ-300 עיתונים ברחבי ארצות הברית. כמו כן צייר אנימציות עבור ניקלודאון ועבור Cartoon Network.
בעקבות רצועת הקומיקס "נייט הגדול", החל לכתוב ב-2009 את סדרת הספרים המצליחה העוסקת ב"נייט הגדול". עד כה יצאו שמונה ספרים. הסדרה היא רב-מכר של "הניו יורק טיימס".
לאחר השלמת סדרת הרומנים של "נייט הגדול" בשנת 2016, הוא החל לעבוד על סדרה חדשה בת שלושה ספרים "מקס ואבירי הביניים" בהוצאת Crown Books. הספר הראשון בה פורסם ב-8 בינואר 2019.
כיום חי עם אשתו ושני ילדיהם במיין.
אורביט טכנולוג'יס
אורביט טכנולוג'יס בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת בפיתוח וייצור של מערכות קשר רדיו.
היסטוריה
החברה התאגדה במרץ 1950 בישראל כאגודה שיתופית בשם "אלחוט, קואופרטיב לחשמל ורדיו נתניה בע"מ". בינואר 1988 הונפקו ניירות הערך של החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. באפריל 2010 שונה שם החברה לשמה הנוכחי. בעלת השליטה בחברה היא קרן פימי. יו"ר דירקטוריון החברה החל מדצמבר 2017 הוא יצחק גת ומנכ"ל החברה החל מפברואר 2020 הוא דני אשחר.
כל פעילות החברה מרוכזת בחברה הבת אורביט מערכות תקשורת בע"מ ובחברות בנות של חברה בת זו. התיאור בהמשך מתייחס לפעילות של מכלול חברות אלה. בסוף 2019 הועסקו בחברות אלה 184 עובדים.
מוצרי החברה, המיועדים לשוק הביטחוני ולשוק האזרחי, כוללים:
המוצרים תואמים לתקן הצבאי האמריקאי (MIL-STD) ולתקנים נוספים. רוב מוצרי החברה (כ-65% בשנת 2019) מיועדים לייצוא. חלק מייצוא זה נדרש לעמוד בהוראות חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני.
לואיס והאריס (אי)
לואיס והאריס (אנגלית: Lewis and Harris, גאלית סקוטית: Leòdhas agus na Hearadh) הוא אי סקוטי באיים ההברידיים החיצוניים, הגדול ביותר בארכיפלג האיים ההיברידיים והאי השלישי בגודלו באיים הבריטיים. חלקו הצפוני של האי נקרא לואיס (אנ') וחלקו הדרומי האריס (אנ') ובעבר נחשבו כאיים נפרדים עקב חלוקה שבטית.
היסטוריה
עדויות ראשונות להתיישבות אנושית מתוארכות לשנת 6000 לפנה"ס אך עדויות מובהקות להתיישבות קבע משויכות לאלף הראשון לפנה"ס כאשר הנודע שבהם הוא מעגל האבנים בקאלאניס (אנ') שנמצא בלואיס בחלקו הצפוני של האי. במאות הראשונות לספירה החלה התיישבות קלטית באי והוצגה לאי השפה הגאלית הסקוטית. במאה השישית לערך התנצרה האוכלוסייה כחלק מהתנועה הקולומבנית ובמקביל נכבש האי על ידי הפיקטים והחלה התיישבות פיקטית בעיקר בחלקו הדרומי.
במאה התשיעית החלה התיישבות נורדית באי ובשנת 1098 הוכפף האי לשלטון נורדי באופן רשמי, כאשר בשנת 1156 הפך לחלק ממלכת מאן והאיים. בתקופה זאת נוצרה תרבות קלטית - נורדית (אנ') מעורבת שלהשפעותיה יש הדים אף בימינו כמו ברבים משמות היישובים ברחבי האי. שחמט לואיס אשר נמצא באי משויך לתקופה זו.
בשנת 1266 הוחזר האי לשליטה סקוטית והאי ניתן ללורד האיים (תואר בו מחזיק היום ויליאם, נסיך ויילס).
גאוגרפיה
האי משתרע על שטח של 2178 קילומטר רבוע, ובכך מהווה את האי השלישי בגודלו באיים הבריטיים לאחר בריטניה ואירלנד, הוא מהווה קרוב לאחוז ביחס לשטחה של בריטניה.
דמוגרפיה
באי מתגוררים ע"פ מפקד האוכלוסין הסקוטי לשנת 2013 ,21,031 תושבים, כאשר למעלה ממחציתם מתגוררים בבירת האי סטורנווי (אנ').
השפה הגאלית סקוטית נפוצה מאוד באי כאשר ע"פ הערכות למעלה מ-60% מהאוכלוסייה דוברים אותה, דבר ההופך את האי בפרט ואת ההיברידים החצוניים בכלל לאזור עם האחוז הגבוהה ביותר של דוברי השפה.
השבט המרכזי באי הוא קלאן מק'לאוד (אנ'). חלוקה למספר תתי שבטים כמו קלאן מק'לאוד מלואיס הובילו לחלוקת האי ללואיס ולהאריס כישויות נפרדות כאשר לואיס היה שייך למחוז רוס ואילו האריס למחוז אינוורנס. אולם בשנת 1975 אוחד האי תחת מועצת האיים המערביים (גאלית סקוטית: Comhairle nan Eilean Siar) הכוללת את כלל האיים ההיברידיים החיצוניים ולה ייצוג בפרלמנטים הסקוטי והבריטי.
גמר גביע המדינה בכדורגל 2019
גמר גביע המדינה בכדורגל 2019 התקיים באצטדיון סמי עופר בחיפה ב-15 במאי 2019, ובו נקבע כי מחזיקת גביע המדינה בכדורגל 2018/2019 היא בני יהודה תל אביב, שניצחה במשחק את מכבי נתניה 5-4 בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר שוויון 1-1 בתום הארכה. הייתה זו המהדורה השמונים של גביע המדינה, וה-66 מאז קום המדינה.
בני יהודה זכתה בגביע הרביעי בתולדותיה, והראשון מאז 2017, אז גם כן נזקקה לדו-קרב פנדלים כדי לנצח במשחק הגמר את מכבי תל אביב. הייתה זו הופעתה השמינית במעמד גמר הגביע. מנגד, מכבי נתניה העפילה לגמר החמישי בתולדותיה, והראשון מאז ההפסד 0–1 בהארכה לעירוני קריית שמונה בגמר גביע המדינה 2014. מאזנה ערב משחק הגמר - שלושה הפסדים וניצחון בודד.
שתי הקבוצות כבר נפגשו בעבר במעמד הגמר, כאשר בגמר גביע המדינה 1978 גברה מכבי נתניה 1–2 על בני יהודה, וזכתה בגביע הראשון בתולדותיה.
במשחק הגמר העלה גיא מלמד את נתניה ליתרון כבר בדקה הרביעית, אך שמונה דקות לסיום איזן דור ג'אן עבור בני יהודה. לאחר שוויון 1-1 בתום הארכה, ניגשו הקבוצות לדו-קרב פנדלים. בבעיטה החמישית, במצב של שוויון 4-4, החמיץ גבי קניקובסקי את הבעיטה החמישית של נתניה, בעוד יובל אשכנזי כבש מנגד את הפנדל המכריע לזכות קבוצתו.
בני יהודה
בני יהודה הצטרפה למפעל בסיבוב ח', עם יתר קבוצות ליגת העל. בסיבוב הראשון היא הוגרלה למשחק חוץ באצטדיון טדי מול בית"ר נורדיה ירושלים מליגה א'. בדקה ה-16 עלתה המארחת ליתרון מפתיע מבעיטת עונשין של אבי יוסף, לאחר עבירה של השוער יהונתן שאבי על דייוויד גומז. בדקה ה-67 איזן דור ג'אן את התוצאה, ושלוש דקות לאחר מכן השלים צמד שהעלה את בני יהודה ליתרון ראשון במשחק. שלוש דקות לסיום קבע דולב חזיזה את תוצאת הסיום, 3-1 לבני יהודה.
בשמינית הגמר אירחה בני יהודה את הפועל נצרת עילית מהליגה הלאומית באצטדיון המושבה. פעם נוספת התקשתה בני יהודה להתמודד מול קבוצה מליגה נמוכה יותר עד לשלבי הסיום של ההתמודדות. דור ג'אן, בשערו השלישי במפעל, העלה את בני יהודה ליתרון ראשון בדקה ה-71. עשר דקות לאחר מכן קבע יובל אשכנזי את תוצאת הסיום, 2-0 לבני יהודה.
בני יהודה שוב זכתה להגריל קבוצה מליגה נמוכה יותר, כאשר הוגרלה ברבע הגמר מול הפועל עפולה. במשחק הראשון באצטדיון העירוני עפולה העלה שי קונסטנטין את בני יהודה ליתרון בדקה ה-59. ארבע דקות לסיום הכפיל דור ז'אן, בשערו הרביעי המפעל, וקבע את תוצאת הסיום, 2-0 לבני יהודה. בגומלין במושבה עלתה עפולה ליתרון ראשון בדקה ה-31 משער של יוריצה גרגץ, והייתה רחוקה שער ממחיקת יתרונה של בני יהודה מהמשחק הקודם, אך יאקוב סילבסטר איזן בדקה ה-55 וקבע 1-1 בסיום, ועם 1–3 בסיכום המפגשים עלתה בני יהודה לחצי הגמר.
בחצי הגמר פגשה בני יהודה את אלופת המדינה בסיום אותה העונה, מכבי תל אביב, באצטדיון טדי בירושלים. שער בודד של יובל אשכנזי בדקה ה-77 קבע את תוצאת המשחק, 1-0 לבני יהודה, בדרך לגמר הגביע השמיני בתולדותיה.
מכבי נתניה
מכבי נתניה פתחה את הופעותיה בגביע בסיבוב ח', כשאירחה את מ.ס. דבורייה מליגה ב' באצטדיון נתניה. אביב אברהם העלה את נתניה ליתרון לאחר תשע דקות בלבד וקבע את תוצאת המחצית, אך שלוש דקות בתוך המחצית השנייה איזנה דבורייה מרגליו של ויאם עמאשה. ארבע דקות בלבד לאחר מכן חזרה נתניה להוביל משער של פאטוס בצ'יראי, גיא מלמד הוסיף צמד (65 ו-77) ואביב אברהם, שפתח את מסכת השערים, השלים צמד בתוספת הזמן וקבע את תוצאת הסיום, 5-1 לנתניה.
בשמינית הגמר שוב הוגרלה מכבי נתניה כקבוצה הביתית, כאשר אירחה את הפועל באר שבע. על אף שהאורחת נחשבה לעדיפה, ושחקנה של נתניה ניקו אולסק הורחק בכרטיס צהוב שני בדקה ה-71, המשחק וההארכה הסתיימו ללא שערים. בדו-קרב הפנדלים עצר דני עמוס את הניסיונות של מרואן כבהא ושל מאור מליקסון, כאשר מנגד בעט דודי תירם לעמוד השער. את הבעיטה החמישית כבש גיא מלמד עבור נתניה ושלח אותה לרבע הגמר עם 2–4 בדו-קרב.
ברבע הגמר שוב פגשה נתניה יריבה מהליגה הבכירה, כאשר הוגרלה למפגש כפול מול מכבי פתח תקווה. במשחק הראשון בנתניה הכריע בצ'יראי במבצע אישי את ההתמודדות בדקה ה-47, 1-0 לנתניה בסיום. בגומלין במושבה, המשיך בצ'יראי להוביל את התקפת נתניה וכבש שתי דקות לסיום את שער היתרון של נתניה. תומאש סיבוק איזן דקה אחת בתוך תוספת הזמן, אך פתח תקווה כשלה לכבוש בשנית, והמשחק הסתיים בשוויון 1-1. בסיכום, 2-1 לנתניה, שמעפילה לחצי הגמר.
בחצי הגמר פגשה נתניה את הפועל חדרה, יריבתה לפלייאוף העליון בליגת העל באותה העונה. המשחק התקיים באצטדיון בנתניה, אצטדיונן הביתי של שתי הקבוצות, בעקבות בקשתן להזיזו מאצטדיון טדי. השער היחיד במפגש נכבש כבר בדקה ה-25, כאשר גבי קניקובסקי בעט היטב ממרחק וקבע את תוצאת המשחק. שתי דקות החמיץ בצ'יראי מהנקודה הלבנה, ובסיום 0–1 לנתניה בדרך לגמר החמישי בתולדותיה.
מחצית ראשונה
בני יהודה של המאמן יוסי אבוקסיס עלתה למשחק במערך של שלושה בלמים - דן מורי, קרלוס קוויאר ואיציק עזוז, כאשר בהתקפה מאוויס צ'יבוטה ויאקוב סילבסטר שמטרתם הייתה לכבוש בהתקפות מעבר מהירות. מנגד, סלובודאן דראפיץ' חסר את הקפטן ויקי כחלון, שהורחק מול מכבי תל אביב במחזור הליגה שנערך מספר ימים קודם לכן, ועלה במערך של 4-4-2. פאטוס בצ'יראי וגיא מלמד הובילו את ההתקפה, כאשר מאחוריהם גבי קניקובסקי.
המשחק נפתח בשער מרהיב של גיא מלמד כבר בדקה הרביעית. שחקנה של נתניה קיבל כדור במרכז השדה, התקדם ובעט בעוצמה מכשלושים מטרים לקורה ולפינה הגבוהה של אמיליוס זובאס, וקבע 0–1 לשחקניו של דראפיץ'. דקה לאחר מכן, החמיץ סילבסטר מתוך הרחבה את ההזדמנות של בני יהודה לשוויון מהיר. צ'יבוטה אף הוא ניסה לאזן בדקה ה-19, אך הבעיטה שלו מחוץ לרחבה נהדפה על ידי דני עמוס לקרן.
בדקה ה-29 נאלצה בני יהודה לבצע חילוף ראשון כפוי, לאחר שאיסמאילה סורו נפגע מתיקול של עלי מוחמד והוחלף בתאמבי סגס. חמש דקות אחר כך התקרבה בני יהודה לשוויון כאשר שי קונסטנטין בעט כדור חופשי מכ-17 מטרים, החליק תוך כדי הבעיטה והכדור השטוח והחזק נעצר רק בעמוד ויצא. בדקת הסיום של המחצית חטף צ'יבוטה לאחר מסירה חלשה בהגנת נתניה שלא הגיעה ליעדה, חדר לרחבה ובעט שטוח, עמוס קלט.
מחצית שנייה והארכה
בני יהודה עלתה למחצית השנייה בגישה התקפית וחיפשה שוויון. בדקה ה-54 שלח צ'יבוטה כדור מאגף שמאל אל הפינה הימנית של תיבת החמש. הכדור עבר את כל שחקני ההגנה של נתניה והגיע לקונסטנטין, שמקרוב בעט גבוה מעל לשער.
לאחר דקות ארוכות ללא מצבים ממשיים לכיבוש, הצליחה בני יהודה להשוות את התוצאה. דור ג'אן, שעלה לשחק רק בדקה ה-75, הצליח להשיג את השוויון בדקה ה-82. קונסטנטין פרץ מימין והעביר כדור רוחב, וג'אן מקרוב כבש בנגיעה, 1-1. התוצאה נשמרה עד לסיום, והקבוצות הלכו להכרעה בהארכה.
לאחר שלא הפגינו יכולת התקפית ראויה לאורך המשחק, חזרה נתניה לחפש את שער היתרון. שבע דקות בתוך ההארכה ניסה יאחמיר היקה את מזלו בבעיטה מרחוק, אך זובאס הדף לקרן. בהמשך ניסה גם קניקובסקי מתוך הרחבה, אך נבלם אצל שחקן הגנה כתום. מנגד, פעולה יפה של עמית זנטי, שפרץ משמאל ועבר שני שחקנים, הסתיימה בבעיטה שנהדפה אצל עמוס. דור ג'אן הגיע לכדור החוזר אך מעד ולא הצליח לבעוט לשער, ונתניה נמנעה מספיגה. בתוך תוספת הזמן של ההארכה, ביצע דולב אזולאי עבירה גסה כששלח רגל גבוהה ופגע בזנטי. השופט איתן שמואלביץ' שלף לעברו כרטיס אדום ישיר.
המשחק הלך להכרעה בדו-קרב פנדלים. שתי הקבוצות כבשו את כל ארבע הבעיטות הראשונות שלהן, והגיעו לבעיטה החמישית והמכרעת בשוויון 4-4. זובאס הדף את הבעיטה של קניקובסקי, בעוד עמוס הצליח רק להדוף את הבעיטה של אשכנזי, שקבע 4–5 לבני יהודה בדו-קרב, וזכייה רביעית למועדון בגביע המדינה.
יארלסברג
יארלסברג (בנורווגית: Jarlsberg) היא גבינה חצי קשה מחלב פרות שמקורה בנורווגיה.
גבינת יארלסברג היא גבינה שצבעה צהוב ועטופה בקליפת שעווה צהובה גם כן. טעמה עדין, נקי ועשיר, מעט מתוק ואגוזי. הגבינה משמשת לאכילה ולבישול. היא מיושנת שנה אחת לפחות ומאופיינת בחורים בינוניים עד גדולים שמקורם בפעילות הבקטריה Propionibacterium freudenreichii. מיוצרת בדרך כלל בגלגל של כ-10 קילוגרם שקוטרו 33 סנטימטר וגובהו כ-10 סנטימטר.
באמצע המאה ה-19 החל חוואי בשם אנדרס לארסן באקה לייצר גבינה בכפר וול שבמחוז יארלסברג ולארוויקס (היום וסטפולד), כ-80 קילומטרים מדרום לאוסלו. הגבינה שייצר הייתה דומה מאוד לאמנטל, אותה הביאו לאזור יצרנים שווייצרים בין 1830–1840. גבינה זו תועדה לראשונה בדוח השנתי של מחוז יארלסברג ולארוויק בשנת 1855. לאחר כמה שנים הגבינה נעלמה מן השוק.
גבינת יארלסברג מודרנית פותחה בשנת 1956 על ידי אולה מרטין יסטגארד מהמכון לחלב באוניברסיטה החקלאית של נורווגיה (היום האוניברסיטה למדעי החיים). המתכון פותח על בסיס נוסחה של יצרני גבינה שווייצריים שהגיעו לנורווגיה באותה תקופה.
I Miss You (שיר של קלין בנדיט)
I Miss You הוא סינגל של להקת המוזיקה האלקטרונית הבריטית, קלין בנדיט, בשיתוף פעולה עם הזמרת-יוצרת האמריקאית, ג'וליה מייקלס. הסינגל נכתב על ידי מייקלס, ג'ק פטרסון וגרייס צ'אטו, והופק על ידי ג'ק פטרסון, מארק ראלף וגרייס צ'אטו. השיר יצא, על ידי אטלנטיק רקורדס, ב-26 באוקטובר 2017, כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן השני של הלהקה, .
נכון לספטמבר 2021, הסינגל הושמע למעלה מ-552 מיליון פעמים בספוטיפיי.
ביקורת
אליסון סטובלבין, מהמגזין בילבורד, אמרה כי השיר "ארוז עם אלמנטים סימפוניים בהירים שנרדפים בכל פרויקט של קלין בנדיט". מייק ואס, מ-Idolator, אמר כי השיר הוא "באנגר נשגב שחובט אגרוף רגשי", ושיבח את קלין בנדיט על כך שהוא מספק "הפקה ללא רבב, מורכבת ורב-שכבתית", כמו כן "הכנסת מספר צלילים אסייתים לשיר מבלי שזה יישמע מאולץ או גימיקי".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ, שיצא ב-28 באוקטובר 2017, צולם בתחנת הרכבת אונגר, בחוף הדרומי של בריטניה ובמדבר בלוס אנג'לס. נכון לספטמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-130 מיליון פעמים.
Right on Time (שיר של ברנדי קרלייל)
Right on Time (בעברית: בדיוק בזמן) הוא שיר של הזמרת והיוצרת האמריקאית ברנדי קרלייל, שיצא ב-21 ביולי 2021 כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השביעי שלה In These Silent Days. השיר קיבל שלוש מועמדויות לפרס גראמי עבור הקלטת השנה, שיר השנה וביצוע סולו הפופ הטוב ביותר.
רקע
השיר נכתב כשקרלייל הייתה בבידוד באזור הכפרי בוושינגטון במהלך הימים הראשונים של מגפת הקורונה. לדברי קרלייל, מילות השיר מתייחסות לאירועים שהתרחשו במהלך המגפה: "נולדו תינוקות, נערכו גירושים, אנשים מתו, ויש משהו אנושי באמת במכשולים שהצבנו לעצמנו".
הופעות חיות
קרלייל ביצעה את "Right on Time" ב"טונייט שואו עם ג'ימי פאלון" ב-21 ביולי 2021, במקביל ליציאת הקליפ. היא גם ביצעה את השיר ב"המופע של הווארד סטרן" ב-5 באוקטובר 2021; "סאטרדיי נייט לייב" ב-23 באוקטובר 2021, ובטקס פרסי הגראמי ה-64 ב-3 באפריל 2022.
וידאו קליפ
קרלייל פרסמה את הקליפ לשיר ב-21 ביולי 2021. את הקליפ לשיר ביימה השחקנית האמריקאית קורטני קוקס. מראה הקליפ, שהושווה לאסתטיקה של דייוויד בואי, עוצב על ידי הסטייליסטית מריאם מלקפור. מכיוון שחלק מהסרטון צולם מתחת למים, קרלייל נאלצה לקחת שיעורי שחייה כדי להתגבר על הפחד ממים שלה, איתו התמודדה כל חייה.
גרסאות חלופיות
קרלייל הוציאה שתי גרסאות חלופיות של השיר. ב-27 באוגוסט 2021, היא הוציאה גרסה אקוסטית, "Right on Time (In Harmony)". ב-24 בספטמבר 2021, היא הוציאה גרסה חיה של הסינגל שהוקלט באמפיתיאטרון רד רוקס עם התזמורת הסימפונית של קולורדו.
מרי קוסטה
מרי קוסטה (באנגלית: Mary Costa; נולדה ב-5 באפריל 1930) היא זמרת אופרה ושחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה
קוסטה נולדה בנוקסוויל, שם גרה חלק ניכר מילדותה. היא גדלה כבפטיסטית ומגיל שש שרה סולו בבית ספר של יום ראשון בו למדה. בתיכון היא שרה במקהלה. כשהייתה בשנות העשרה המוקדמות שלה, עברה עם משפחתה להתגורר בלוס אנג'לס, שם סיימה את לימודי התיכון. לאחר בית הספר היא למדה בקונסרבטוריון למוזיקה בלוס אנג'לס. בשנים 1948–1951 הופיעה עם הקומיקאי אדגר ברגן בתוכנית הרדיו שלו. היא גם שרה עם דין מרטין וג'רי לואיס.
בשנת 1952, לאחר שפגשה אנשים במסיבה עם בעלה לעתיד, הבמאי פרנק טשלין, היא נבחנה לתפקיד הנסיכה אורורה בסרט "היפהפייה הנרדמת" של חברת וולט דיסני. מספר שעות לאחר מבחן הבד נודע לה שהיא התקבלה לתפקיד. הסרט יצא שבע שנים לאחר מכן, בשנת 1959. על השתתפותה בסרט זכתה בתואר אגדות דיסני בשנת 1999.
בשנת 1953 שיחקה בסרט הקומדייה "Marry Me Again".
בשנת 1958 נקראה קוסטה להחליף את אליזבת שוורצקופף בקונצרט גאלה. בעקבות הביקורות הטובות שקיבלה, היא הוזמנה להופיע בתפקיד הראשי בהפקה האופראית "The Bartered Bride", שהופקה על ידי המפיק הגרמני קרל אברט.
בשנת 1972 גילמה את אשתו של יוהאן שטראוס בסרט ביוגרפי על חייו.
A Brand New Day
A Brand New Day הוא סינגל של להקת הבנים הדרום קוריאנית BTS בשיתוף הזמרת השוודית זארה לארסון. השיר יצא לאור ב-14 ביוני 2019, על ידי חברות התקליטים ביג היט ו-TakeOne, כסינגל שני מתוך האלבום BTS World: Original Soundtrack.
הערות שוליים
undefined
לאסלו גיארמטי
לאסלו גיארמטי, (במקור גרוס, בהונגרית: Gyarmati László; בלשגיארמט, 18 באפריל 1921 – מדריד, 1 בספטמבר 1980) היה רוקח יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, דוקטורנט למדעי הכימיה (1970), חבר באקדמיה ההונגרית למדעים.
קורות חיים
לאסלו גרוס נולד במשפחה יהודית כבנם של מור (מוריץ) גרוס (1890–1944), קמעונאי וסוכן, ושל ארז'בט זינגר (1892–1944). שני הוריו גורשו למחנות ריכוז והשמדה (כנראה לאושוויץ) ונרצחו בשואה. לאסלו סיים את לימודיו התיכוניים בעיר הולדתו. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא נלקח למחנות שירות העבודה בחזית המזרחית (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ולאחר מכן בדצמבר 1944 גורש למחנה ריכוז באוסטריה (קרוב לוודאי למאוטהאוזן). הוא שרד ובתום המלחמה הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת פטר פאזמאן בבודפשט (שמה כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל תעודת רוקחות ב-1949. לאחר מכן עבד במכון למחקר פרמצבטי, שם היה אחראי למחקר הקשור למורפין, של ייצור המורפין ושל בידוד האלקלואיד המשני שלו. שם הקים, במסגרת המכון, קבוצת טכנולוגיה פרמצבטית. בשנת 1955 הפך לקצין מקצועי של צבא העם ההונגרי בדרגת סגן אלוף ועבד במכון המחקר של הצבא. הוא גם לימד בבית הספר לקציני רפואה. בשנת 1957, הוא קיבל תואר בהנדסה כימית במחלקה. לכימיה רפואית של אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה (בשנת 1960 קיבל את התואר הדוקטורט ברוקחות באוניברסיטת זמלווייס. בין 1962 לבין 1965, הוא היה חבר של ועדת ההסמכה המדעית של האקדמיה ההונגרית למדעים. ב-1967 סיים את לימודיו בהנדסת בכימיה גרעינית. בשנת 1970 הוענק לו התואר דוקטור במדעי הכימיה עם עבודת הגמר שלו "נתונים לניתוח טוקסיקולוגי ותרופתי של אלקלואידים ותרכובות דמויות אלקלואידים". בשנת 1971 מונה לפרופסור במכון לרוקחות, הפקולטה לרוקחות, באוניברסיטת זמלווייס למדעי הרפואה (SOTE).
מאוחר יותר הפך לסגן דקאן הפקולטה לרוקחות. הכנסת לימודי הביופארמה לאוניברסיטה, וכן ההוראה והמחקר של צמחי מרפא קשורים לשמו. בנוסף לפעילותו המדעית, הוא היה אחד מעורכי כתבי העת Acta Pharmacatica Hungarica וכתב העת "רוקחות".
משפחתו
אשתו משנת 1946 הייתה יוליה קובאץ'.
ילדיהם: ז'וז'אנה גיארמטי ואישטוואן גיארמטי.
ג'ון סלדן
ג'ון סלדן (16 בדצמבר 1584 – 30 בנובמבר 1654) היה משפטן, הוגה פוליטי, ופוליטיקאי אנגלי.
סלדן היה מגדולי ההבראיסטים בדורו, ומלבד חיבוריו על ההיסטוריה החוקתית של אנגליה חיבר גם ספרים על ההלכה היהודית.
סלדן נחשב לאחד מחשובי ההוגים השמרניים והגותו השפיעה רבות על אדמונד ברק. גם הליברליזם הקלאסי הושפע מהגותו וחיבוריו של סלדן.
סלדן הקדיש את כל חייו ללימוד המשפט העברי הקדום. הוא היה חדור שאיפה: להראות כי דיני העברים, כפי שהם מופיעים בחומש ומתפרשים בתלמוד ואצל הרמב"ם, הם הליבה ההיסטורית של המשפט הטבעי המשותף לכל בני האדם.
סלדן היה נערץ על גדולי ההוגים המשפטיים של תקופתו.
עכבר עשב בליק
עכבר עשב בליק (שם מדעי: Arvicanthis blicki) הוא מין מכרסם דמוי-עכבר ממשפחת העכבריים האנדמי לאתיופיה. עכבר זה קרוב למין עכבר עשב אפריקאי והוא תואר למדע ב-1914 בידי החוקר צ׳יילדס פריק.
ג'ון סלדן
גרוטיוס ראה בו את "תהילתה של אנגליה". לייבניץ ולוק רחשו לו הערכה רבה. בלב מכלול החיבורים הענק שהותיר סלדן ניצב ספרו הגדול משפט הטבע והאומות על פי העברים, שיש בו שבעה שערים, בהתאם לשבע מצוות בני נח, שסלדן ראה בהן ביטוי ראשוני של המשפט הטבעי וגם יסוד למשפט האומות. על הניסיון הגדול הזה לרדוקציה של החוק הטבעי האוניברסלי למרכיביו הראשוניים, הכתובים עברית, נחל סלדן תהילה בחייו – וסרקזם נאור במותו.
עכבר עשב בליק
אורכו של העכבר 149 עד 173 מ"מ, אורך הזנב כ-87 עד 111 מ"מ ומשקלו 104 עד 152 גרם. הוא בעל פרווה אפורה-כסופה והבטן בהירה יותר. לעכבר זנב ארוך ואוזניים מעוגלות. הנקבות מתרבות לאורך כל השנה ממליטות בעיקר במשך העונה הגשומה, כשלעיתים נקבות ממליטות פעמיים בשנה. בממוצע נולדים 3 גורים בהמלטה ואלה מתפתחים מתחת לאדמה.
מין זה הוא שוכן של רמות הרריות באתיופיה, המכוסות בערבות עשב טרופיות או סובטרופיות בגובה של 2,000 עד 4,000 מטרים מפני הים. הוא חי בקהילות מרובות ולעיתים מבלה לצד מכרסמים אחרים כמו חולד גדול-ראש. הוא ניזון בעיקר מצמחייה עשבונית ומזרעים שהוא מוצא בערבות. בתורו הוא נטרף בידי זאב אתיופי ועופות דורסים בעיקר.
שני חזן
שני חזן (נולדה ב-15 בספטמבר 1992) היא דוגמנית וזמרת ישראלית, מתגוררת בניו יורק. מלכת היופי של ישראל לשנת 2012. היחידה שייצגה את ישראל ב-2 תחרויות יופי בינלאומיות שונות: מיס עולם (מיס וורלד) 2012, ומיס אינטרנשיונל 2018.
ביוגרפיה
שני חזן נולדה וגדלה בקריית אתא למשפחה ממוצא מרוקאי. סיפרה בראיונות איתה כי עברה התמודדה עם הפרעת אכילה. שירתה בצה"ל כמפעילת מערכות בחיל הים, וב-2012, בגיל 19, בעודה חיילת, זכתה בתחרות מלכת היופי של ישראל. בהמשך השנה ייצגה את ישראל בתחרות מיס עולם (מיס וורלד), והעפילה לשלב 30 המתמודדות הסופיות. ב-2014 ייצגה את ישראל בתחרות מיס אינטרנשיונל, והייתה הישראלית הראשונה והיחידה שייצגה את ישראל ב-2 תחרויות יופי בינלאומיות שונות.
הייתה פרזנטורית של חברת בגדי הים וההלבשה תחתונה הישראלית "אפרודיטה", ושל חברת ההנעלה האמריקאית "ריבוק" (הישראלית הראשונה שנבחרה לתפקיד זה).
בשנת 2015 התמודדה כזמרת בעונה השנייה של תוכנית המציאות המוזיקלית "אקס פקטור ישראל".
ב-2016 הנחתה את העונה השנייה של תוכנית הטיולים "מצב טיסה" באתר "פנאי פלוס" שב-ynet.
ב-2018 ירדה לניו יורק שבארצות הברית, על מנת לפתח את הקריירה שלה כדוגמנית וכשחקנית.
אלכסנדר גינזבורג
אלכסנדר גינזבורג (ברוסית: Александр Ильич Гинзбург; 21 בנובמבר 1936, מוסקבה -19 ביולי 2002, פריז) היה דיסידנט סובייטי. הוא היה בין מתנגדי המשטר הסובייטי וישב בכלא הסובייטי מספר פעמים עד שבשנת 1979 במסגרת עסקת חליפין הוחלף במרגלים סובייטים שנעצרו בארצות הברית.
שנותיו הראשונות
אלכסנדר גינזבורג נולד במוסקבה למשפחת אדריכל סרגיי צ'יז'וב שנעצר במהלך הטיהורים הגדולים ונפטר במהלך החקירה. סבו נהרג במוסקבה בשנת 1918 וסבתו נעצרה על ידי הצ'קה בשנות ה-20. אלכסנדר נולד חודשיים לאחר מות אביו והוא נרשם לשם משפחת נעורים של אימו "גינזבורג" ולא "צ'יז'וב". אמו של גינזבורג עבדה כאדריכלית ואחר כך ככלכלנית. היא נפטרה בשנת 1981 בפריז.
גינזבורג למד בבית הספר והתעניין בתיאטרון. לאחר סיום הלימודים הוא נסע לנובוסיבירסק והתקבל לתיאטרון המקומי כשחקן. בשנת 1956 הוא חזר למוסקבה והחל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה בפקולטה לעיתונות, במקביל הוא החל לעבוד בעיתון.
המעצר הראשון
בשנים 1959–1960 גינזבורג החל להפיץ בין חבריו ירחון ספרותי בו פורסמו שירים של משוררים שונים כמו בולט אוקודז'בה, בלה אחמדולינה, יוסף ברודסקי ועוד. בכל כרך היו שירים של 10 משוררים, 5 שירים לכל מחבר. במהלך שנתיים הוא הפיץ 3 כרכים של הירחון. כאשר הכרך הרביעי כבר היה מוכן, סוכני הק.ג.ב ערכו חיפוש בביתו ועצרו אותו. גינזבורג הואשם בפעילות נגד השלטון. לאחר ניסיונות כושלים למצוא סיבה מספקת למשפט, החוקרים גילו שמספר שנים קודם לכן גינזבורג כתב מבחן לבגרות במקום חברו. גינזבורג הואשם בזיוף מסמכים ונשפט לשנתיים מאסר. לאחר שחרורו גינזבורג חזר למוסקבה ועבד בעבודות מזדמנות.
המעצר השני
בשנת 1966 גינזבורג כתר "ספר לבן" על פרשת אנדריי סיניאבסקי ויולי דניאל. גינזבורג בעצמו הביא אחד מהעותקים למשרדי הק.ג.ב והציע לגנוז את הספר תמורת שחרור הסופרים. מאחר שלא קיבל תשובה הוא שלח את הספר לחברי הסובייט העליון של ברית המועצות, מוסדות שלטון שונים ובסופו של דבר הספר הגיע למערב ופורסם. בינואר 1967 הוא נעצר יחד עם עוד 3 פעילים ונשפט ל-5 שנות מאסר. לאחר סיום תקופת המאסר גינזבורג עם אשתו התיישבו בעיירה שממוקמת כ-100 ק"מ ממוסקבה בהתאם למגבלות שהורו השלטונות.
המעצר השלישי
החל משנת 1974 גינזבורג היה מנהל הכספים של קרן עזרה למתנגדי השלטון הנזקקים. הקרן מומנה מתמלוגים שאלכסנדר סולז'ניצין קיבל עבור פרסום ספריו במערב. בשנת 1976 גינזבורג היה בין מקימי קבוצת הלסינקי שמטרתה היה לבדוק קיום התחייבויות לשמירה על זכויות האדם ששלטונות ברית המועצות קיבלו על עצמם. השלטונות פעלו נגד הקבוצה ופעיליה. בתחילת 1977 סוכנות הטלגרף הרוסית פרסמה הודעה מיוחדת בה אלכסנדר גינזבורג, יורי אורלוב וליודמילה אלכסייבה הוגדרו כ"סוכני האויב". ב-3 בפברואר 1977 גינזבורג נעצר וב-13 ביולי 1978 נשפט ל-8 שנות מאסר.
ב-27 באפריל 1979 גינזבורג ביחד עם אדוארד קוזנצוב, מארק דימשיץ ו-2 פעילים נוספים הוחלפו ב-2 מרגלים סובייטים שנעצרו בארצות הברית.
פעילות לאחר גירוש מברית המועצות
לאחר גירושו גינזבורג התיישב בפריז. בשנים 1979–1990 הוא היה עורך ראשי של ירחון ספרותי בשם "קונטיננט" שיצא לאור בפריז. כמו כן הוא ואשתו כתבו מאמרים לעיתון "רוסקאיה מיסל" שיצא לאור בפריז.
גינזבורג נפטר בפריז בשנת 2002 לאחר מחלה קשה ונטמן בפר לשז.
קלאודיוס איליאנוס
קלאודיוס איליאנוס (בלטינית: Claudius Aelianus; 175 לערך – 235 לערך) היה סופר ומורה לרטוריקה רומאי, יליד פריינסטה. עיקר פעילותו הספרותית בתקופת שלטון הקיסר ספטימוס סוורוס. אף שהיה רומאי על פי מוצאו, הוא ידע את השפה היוונית על בוריה וכונה בשל כך "מֶלִיגְלוֹסוֹס" (ביוונית: שדְבָרוֹ כנוֹפֶת צוּפִים). איליאנוס נטה חיבה יתרה לסופרים יוונים וכתב בעצמו יוונית בסגנון מעט ארכאי.
שתי יצירותיו הגדולות מכילות ציטוטים רבים מכתבי סופרים קדומים שאבדו וכן ענייני פולקלור מפתיעים המעניקים מבט חטוף ובלתי צפוי על ראיית העולם היווני-רומי, ובזה ערכן הרב.
"על טבע בעלי החיים"
ספרו "על טבע בעלי החיים" (ביוונית Περὶ Ζῴων Ἰδιότητος ובלטינית De Natura Animalium) הוא אוסף מיוחד, ב-17 ספרים, של סיפורים קצרים בידיעת הטבע; מהם שנבחרו כדי להורות לקח מוסרי כלשהו ואחרים פשוט משום שהם מדהימים:
לעיתים רחוקות מבוססות האנקדוטות על תצפית ישירה. כמעט כולן שאובות ממקורות כתובים, על פי רוב מפליניוס הזקן, אך גם מכתבי סופרים שאבדו ואינם ידועים משום מקום אחר זולתו ובכך חשיבות חיבורו של איליאנוס. הוא מקדיש מקום רב לבעלי חיים ימיים יותר משניתן לצפות, ואפשר שהדבר מבטא כי חקר בעצמו את הנושא והתעניין בו, משום שלעיתים תכופות הוא מצטט "דייגים". פעמים הוא מצטייר בעיני הקורא המודרני כמאמין לכל דבר, ולעיתים הוא מציין מפורשות כי הוא רק מביא דברים שאמרו אחרים ואפילו כי הוא עצמו אינו מאמין בהם. ספרו הוא אחד המקורות לידיעת הטבע ולספרי החיות הימי-ביניימיים, ובמובנים מסוימים גם אלגוריה על עולם המוסר, מעין ספר אמבלמות.
כתב היד הגיע לידינו כשהוא קרוע ומרוט וגדוש תוספות מאוחרות. קונרד גסנר, המדען וחוקר הטבע השווייצרי איש הרנסאנס תרגם את ספרו של איליאנוס ללטינית כדי שיוכלו לקרוא אותו באירופה. תרגום לאנגלית שהכין סקולפילד (A.F. Scholfield) ראה אור ב-Loeb Classical Library ב-1959, עמוד מקור מול עמוד תרגום בשלושה כרכים. ב-2011 התפרסם תרגום חדש לאנגלית בהוצאת Trinity University Press.
Varia Historia
ספרו הידוע השני, Ποικίλη Ἱστορία ובשמו בלטינית Varia Historia ("ענייני מדע שונים"), נשתמר בחלקו הגדול רק בצורתו המקוצרת (אפיטומה). זוהי אסופה ב-14 ספרים של אנקדוטות ותיאורים ביוגרפיים קצרים, רשימות, פתגמים תמציתיים ותיאורים של פלאי טבע ומנהגי-מקום מוזרים. החיבור מזמן הפתעות רבות להיסטוריונים של התרבות ולמיתוגרפים, והוא כולל אנקדוטות על פילוסופים, משוררים, היסטוריונים ומחזאים יווניים וסיפורים מן המיתולוגיה שלקח בצדם. הדגש הוא על מעשיות שונות עם לקח מוסרי אודות גיבורים ושליטים, אתלטים וחכמים; ידיעות על מזון ומשקה, סגנונות לבוש שונים, מסורות מקומיות, אמונות דתיות ומנהגי קבורה וכן הערות על ציירים יווניים. איליאנוס מתאר בספרו עניינים כמו דיג עם פתיונות מלאכותיים העשויים צמר אדום ונוצות, ציפוי בלכה, פולחן סרפנטים ועוד.
החיבור נדפס לראשונה ב-1545. המהדורה המדעית המודרנית, של מרווין דילטס (Mervin R. Dilts), התפרסמה ב-1974. שני התרגומים הראשונים לאנגלית נעשו על ידי פלמינג (1576) וסטנלי (1665). תרגום חדש לאנגלית ראה אור ב-1997 בסדרת Loeb Classical Library, עמוד מקור מול עמוד תרגום.
חיבורים נוספים
לקסיקון סודא מראשית ימי הביניים מכיל מספר רב של משתי יצירות אחרות של איליאנוס, "על ההשגחה העליונה" ו"התגלויות אלוהיות". עשרים "מכתבים מאיכר", על פי מתכונת ספרו של אלקיפרון, מיוחסים גם הם לאיליאנוס. המכתבים הם חיבורים בדויים אל נמען דמיוני, המשמשים ככלי ספרותי לתיאור חיי האיכרים. מקום ההתרחשות הוא אטיקה, אף שאיליאנוס מתפאר באחד מחיבוריו כי מעולם לא יצא את גבולות איטליה ומעולם לא עלה על אונייה (דבר המהווה סתירה לדבריו שלו ב"על טבע בעלי החיים" 11.40, כי ראה במו עיניו את השור סראפיס). מהדורה מדעית של הפרגמנטים בעריכת ד' דומינגו-פוראסטה ראתה אור ב-1998. "המכתבים" בתרגום לאנגלית ראו אור ב-1949 בסדרת Loeb Classical Library.
איליאנוס על היהודים וארץ ישראל
בחיבוריו של איליאנוס ישנן שתי התייחסויות ליהודים ושתיים לארץ ישראל. בספר החמישי בחיבור "על טבע בעלי החיים", איליאנוס מציין את הצבאים הסוריים הנולדים על הר הכרמל, כמו גם על הרי אמאנוס והר הלבנון.
בספר השישי באותו חיבור, מספר איליאנוס על אגדה שמקורה בארץ יהודה: "בארץ של אלה הידועים כיהודים או אדומים, הילידים בזמנו של הורדוס המלך נהגו לספר על נחש בגודל עצום שהיה מאוהב בנערה יפה: הוא נהג לבקרה ומאוחר יותר אף שכב עמה כמאהב נלהב. אולם הנערה הייתה אחוזת פחד ממאהבה, למרות שהוא החליק אליה באופן הרך והעדין ביותר שביכולתו. אז היא ברחה והתרחקה ממנו למשך חודש, בהניחה שהנחש, כתוצאה מהיעדרה של יקירתו, ישכח אותה. אולם הבדידות הגדילה את אומללותו, ובכל יום ובכל לילה הוא נהג לפקוד את המקום, אך מאחר שהוא לא מצא את מושא תשוקתו, גם הוא חש במלוא הכאב של אוהב נכזב. אולם כאשר חזרה הנערה, הוא הגיע ובעודו מקיף אותה בגופו, עם זנבו הצליף קלות ברגליה, ככל הנראה מתוך כעס על שגילה שייעודו להיות מתועב". אזכור זה של הורדוס הוא אחת הדוגמאות לתהילה אותה השיג מלך יהודה בחברה היוונית-רומית. לא ידוע מה מקור הסיפור על אהבתו של הנחש לנערה. סיפורים דומים על אהבת חיות לבני אדם הופיעו אצל דוריס מסאמוס (מצוטט אצל אתנאיוס) סיפור על אהבת דולפין לילד מופיע אצל אפיון (מצוטט אצל אולוס גליוס), ומופיע גם אצל פליניוס הזקן.
בחיבור "Varia Historia", איליאנוס מונה 4 סיבילות ומציין שיש המונים 6 נוספות, ובהן גם הסיבילה היהודית. הסיבילה היהודית נזכרת גם אצל פאוסניאס, אולם אצלו הסיבילה היא "עברית" וכותב שיש המכנים אותה גם "בבלית" או "מצרית".
אדאץ'
אדאץ' (בהונגרית: Adács) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם באדאץ' מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 2,901 ובשנת 2021 רק 2,679 תושבים.
האזור היה מיושב לסירוגין על פי עדויות ארכאולוגיות כבר מתקופת הברונזה המאוחרת והוזכר לראשונה בכתבים משנת 1323.
יהודי אדאץ'
יהודים חיו באדאץ' במאה ה-18 ובמאה ה-19. ובשנת 1944 נרצחו רוב יהודי הכפר בשואת יהודי הונגריה.
ספר חנוך ג'
חנוך ג' הוא אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך אשר נכתב בשפה העברית. בספר נרמז שהוא נכתב במאה השנייה לספירה, אולם ניתן למצוא לו מקורות רק במאה החמישית.
תיאור הספר
בחנוך ג' יש מילים רבות ביוונית ולטינית. לעומת חנוך א', ספר זה ככל הנראה נכתב במקור בעברית. בספר מספר עובדות המצביעות על ההשערה שכותבי הספר קראו את "חנוך א'".
אינטי ריימי
אינטי ריימי (בקצ'ואה:  ; בתרגום חופשי: פסטיבל השמש) הוא פסטיבל המתקיים מדי שנה ב-24 ביוני במבצר סקסייוומאן שבעיר קוסקו. פסטיבל זה הוא החשוב מבין פסטיבלי האנדים והוא השני בגודלו באמריקה הדרומית (הראשון הוא הקרנבל הברזילאי בריו דה ז'ניירו). הפסטיבל, ששורשיו בתקופת האינקה, מביא מאות אלפי מבקרים לעיר. הוא נחוג לכבוד היום הקצר ביותר בשנה המסמן את היום הראשון של ראש השנה בלוח השנה של האינקה. היום הקצר ביותר חל אמנם ב-21 ביוני, אך לפי מסורת האינקה, השמש נשארת באותו מקום עד ה-24, ובסופו של דבר היא עולה.
החגיגות מבוססות על טקסים דתיים מימי אימפריית האינקה בהם חולקים כבוד לאל השמש "אינטי" אשר מאמינים כי העניק חיים לראשוני שבט האינקה. בתקופת האימפריה הפסטיבל נמשך תשעה ימים ונהרו אליו אנשים מרחבי האימפריה שהשתרעה על פני פרו, אקוודור, בוליביה וחלקים מצ'ילה ומארגנטינה של ימינו.
הטקס החל שלושה ימים לפני תחילת החגיגות, והמשתתפים בו עברו תקופת טיהור בה אכלו רק סוג מסוים של תירס לבן. משתתפי הטקס היו מנהיגי האינקה, האצולה ואנשי הצבא. ביום המרכזי היה על המנהיגים לעלות על במה לפני עולי הרגל ולשתות צ'יצ'ה, משקה המבוסס על תירס, לכבודו של אינטי. גברים ונשים צבעו את פניהם בצהוב ולבשו ראשי איילים שקרניהם שימשו כלי נגינה. למות שחורות נחתכו בעזרת סכין טקסית, ואיבריהן שמשו כלי לחיזוי העתיד. בסוף החגיגה מנהיג האינקה שב לארמונו בעוד הנשים השליכו עליו פרחים אדומים ונוצות בשלל צבעים.
הפעם האחרונה בה נחגג הפסטיבל תחת אימפריית האינקה הייתה בשנת 1535 שלאחריה דוכא בעקבות הכיבוש הספרדי והכנסייה הקתולית בטענה כי הוא טקס פגאני ואינו עולה בקנה אחד עם הדת הקתולית.
הגרסה המודרנית של הפסטיבל, המתארת אירועים בהיסטוריה ובמיתולוגיה של האינקה, נחגגה לראשונה בשנת 1928. האירוע כולל ריקודים ותחרויות שונות, וכן הקרבה סמלית של למה. האירוע מתחיל בהכרזתו של הקיסר במקדש השמש ומשם יוצאת תהלוכה לכיוון הכיכר בה נערך הטקס שבסיומו התהלוכה ממשיכה אל אתר העתיקות סקסאיוומאן. משתתפי התהלוכה לבושים בגלימות אדומות ונושאים דגלים בצבעי הקשת המסמלים את האימפריה, ולאחר מכן מתחילות החגיגות.
בשנת 1944 נערך שחזור היסטורי של הטקס הדתי על בסיס כתביו של אינקה גרסילאסו דה לה וגה ומאז הוא נחגג במתכונתו הנוכחית. הטקס נחשב גם כסמל להתנגדות הילידים למאות שנים של קולוניזציה ודיכוי תחת שלטון האימפריה הספרדית.
Lovely (שיר של בילי אייליש)
Lovely הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש בשיתוף חאליד, מתוך המיני-אלבום הראשון שלה, Don't Smile at Me. השיר יצא לאור ב-19 באפריל 2018, על ידי חברות התקליטים דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ, כסינגל מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-64 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
במקור הסינגל הופק לפסקול של סדרת הנוער "13 סיבות". השיר הגיע לחמישה הראשונים באוסטרליה וניו זילנד והיה פלטינה מוסמכת במספר מדינות, כולל ארצות הברית וקנדה. את השיר כתבה אייליש ביחד עם אחיה וחאליד.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
מלבר (סידני)
מלבר (באנגלית: Malabar) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית רנדוויק (City of Randwick).
גאוגרפיה
מלבר מצוי כ-12 ק"מ דרום מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, לחוף ים טסמן. ממזרח הוא גובל בים, מצפון במארוברה, מדרום בליטל ביי, וממערב במטרוויל וצ'יפלי. חלק גדול מהפרוור מוקצה לטובת מסלול הגולף של רנדוויק, מטווח הרובים אנזאק ובית הסוהר לונג ביי. את הפרוור חותך מפרץ לונג ביי, מפרצון ארוך מצפון מערב לדרום מזרח. מרבית בתי הפרוור מצויים בצידו המערבי-דרומי של המפרצון.
היסטוריה
מלבר קיבל את שמו מאוניית הנוסעים מלבר, שהתרסקה וטבעה במפרצון לונג ביי בשטחו בשנת 1931. הספינה נקראה על שם אזור מלבר בדרום מערב הודו. השם החדש נקבע ב-1933, וקודם לו היה האזור קרוי לונג ביי, על שם המפרץ. בתחילת ההתיישבות האירופאית בפרוור, היה האזור מיועד לכנסיות ובתי ספר, עם תקציבים בהתאם. לאחר מספר שנים, חזרה האדמה לידי הכתר ובמקום נבנה כפר דייגים. בתחילת המאה ה-20, נבנו בפרוור שני בתי סוהר - לנשים ולגברים - שהפכו במרוצת השנים לבית הסוהר לונג ביי.
תרבות
מטווח הרובים אנזאק הוא המטווח הגדול ביותר מסוגו בחצי הכדור הדרומי. האזור שימש למטווח החל מ-1850, ובשנת 1970 נקרא על שם הלוחמים במלחמות העולם ובמלחמת קוריאה (אנזא"ק). במלבר מגרש גולף גדול ממדים, וסביבו בית ספר לרכיבת סוסים.
לונג ביי מהווה מוקד משיכה מזה מאה שנה למטיילים, שייטים וחובבי פיקניק.
אייזק אוסטין
אייזק אדוארד אוסטין (באנגלית: Isaac Edward Austin; נולד ב-18 באוגוסט 1969) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1991–2004. בעונת זכה בפרס השחקן המשתפר של העונה ב-NBA כשחקן מיאמי היט. ממוצעיו הכוללים לאורך 9 עונותיו ב-NBA הם 7.6 נקודות, 4.7 ריבאונדים ו-1.2 אסיסטים למשחק.
קריירת תיכונים ומכללות
אוסטין נולד בעיר גרידלי שבקליפורניה. בין השנים למד במכללת רידלי אשר על יד פרזנו, ובשנת 1989 עבר לאוניברסיטת המדינה של אריזונה ("אריזונה סטייט"). בעונתו האחרונה בליגת המכללות, 1990/1991, רשם ממוצעים של 16.3 נקודות ו-8.7 ריבאונדים למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית העונה של מחוז ה-"Pac-12".
קריירה מקצועית
בדראפט ה-NBA 1991 נלקח אוסטין בבחירה ה-48, על ידי יוטה ג'אז. בשתי עונותיו ביוטה מיעט לשחק, ונופה מהקבוצה בנובמבר 1993. את עונת 1993/1994 החל בקבוצת "אוקלהומה סיטי קאלברי" מליגת ה-CBA, ובהמשך חתם בפילדלפיה 76' עד לסיום העונה. בין השנים 1994–1996 שיחק עבור "קרו ליון" הצרפתית ו"טובורג פילזנר" הטורקית.
לקראת עונת שב ל-NBA כשחתם על חוזה במיאמי היט. לאורך אותה עונה שימש כמחליפו מהספסל של אלונזו מורנינג, וסייע למיאמי להעפיל לגמר האזור המזרחי עם ממוצעים של 9.7 נקודות ו-5.8 ריבאונדים למשחק. בסיום העונה זכה בפרס השחקן המשתפר של העונה, ובכך הפכה לזוכה היחיד בפרס אשר לא שיחק כלל ב-NBA בעונה הקודמת לזכייה. בפברואר 1998 הועבר בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס בתמורה לברנט בארי, וב-26 משחקיו עם הקליפרס הציג יכולת טובה עם 15.2 נקודות, 8.7 ריבאונדים ו-3.4 אסיסטים בממוצע למשחק.
בינואר 1999 חתם באורלנדו מג'יק על חוזה ל-4 עונות בסך כ-21 מיליון דולר, אך בעונתו היחידה במדיה לא עמד בציפיות, ובאוגוסט 1999 נשלח בטרייד לוושינגטון ויזארדס עבור בן וולאס, ג'ף מקיניס ושני שחקנים נוספים. לאחר עונה אחת בוושינגטון נשלח בטרייד נוסף לוונקובר גריזליס, עמה עבר בשנת 2001 לממפיס.
בין השנים 2002–2004 שיחק אוסטין עבור טרבזונספור הטורקית, שינג'יאנג פליינג טייגרס הסינית ו"ג'רזי סקוויירס" מליגת ה-ABA החדשה.
בג"ץ זילבר נגד שר האוצר
השופטים עוזי פוגלמן, עופר גרוסקופף ואלכס שטיין שישבו בדין קיבלו את טענות העותרים ופסלו את החלטת משרד האוצר. חלק מהעניין בבג"ץ נבע מכך שהשופט שטיין, שכתב את פסק הדין, נחשב כדוגל באסכולת הריסון השיפוטי, המתנגדת להתערבות בהחלטות הרשויות ולשימוש במבחן הסבירות. השופט שטיין כתב בהחלטתו: "לאור מכלול הנסיבות, סבורני אפוא כי נכון נעשה אם נחליט כי הוראת המעבר בענייננו צריכה לקבוע שמבחני התמיכה הישנים ימשיכו לחול, במקביל למבחני התמיכה החדשים, עד לסוף שנת הלימודים הנוכחית, התשפ"ב. תקופת מעבר קצרה מכך תהא בהכרח בלתי מידתית ובלתי סבירה באופן קיצוני."