cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרייג קלי (שחקן)
תפקידים בטלוויזיה
קלי מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד וינס טיילר בסדרה "קוויר בעיר" עליו זכה לשבחי הביקורת. בין ל-1995 ל-1996 הופיע קלי בתפקיד דניאל פרימן בסדרה "חדר מיון". הוא השתתף בווידאו קליפ "Rabbit in Your Headlights" בדמות נהג במרצדס-בנץ. ב-1998 שיחק בתפקיד אייבל קורבולד בסדרה "Children of the New Forest" של ה-BBC. עוד כיכב לצדה של אמנדה הולדן בסדרה "The Grimleys" של ITV בתפקיד מר טרבלקוק. ב-2006 גילם קלי את אביה של אליסון מונדי (לזלי שארפ) בצעירותו בפרק בעונה השנייה של הסדרה "החיים שאחרי".
ב-2003 שיחק קלי בסרט בשידור אינטרנט "The Scream of the Shalka" מסדרת "דוקטור הו". לאחר מכן כיכב בתפקיד אורח בפרק בעונה השלישית של הסדרה "להעיר את המתים", בו גילם קרוס-דרסר שמשתחרר מבית הסוהר אחרי ערעור על הרשעתו ברצח אביו.
ב-25 באוגוסט 2009 פורסם שקלי ישתתף בעונה השביעית של התוכנית "Strictly Come Dancing" יחד עם פלביה קאקס. קלי היה השמיני שהודח מהתחרות ב-7 בנובמבר 2009 בתוכנית שצולמה באולם הנשפים במגדל בלקפול.
קלי כיכב לצדו של אחיו בדרמה "Collision" של ערוץ ITV1, ששודרה במשך חמישה לילות רצופים בנובמבר 2009.
תפקידים בקולנוע
קלי גילם את כריסטיאן או'ניל בסרט "האמריקנים הצעירים" לצדו של הארווי קייטל (1993). ב-1997 שיחק קלי בסרטו של ג'יימס קמרון "טיטניק" בתפקיד האלחוטן הרולד סידני ברייד. הוא הופיע בסרט "ספייס וורלד" בתפקיד קטן בו הוא מדבר עם ג'רי (ג'ינג'ר ספייס). ב-1999 שיחק בתפקיד פאלק, מפעיל רדאר בספינה, בסרט "מפקדת כנף".
קריינות
קלי מרבה להשתמש בכישוריו כקריין, וקולו נשמע פעמים רבות בפרסומות ובקריינות ב-BBC ובערוץ 4. החל מאפריל 2008 היה קלי קריין של 4OD, וידאו על פי דרישה של ערוץ 4. הוא היה קריין בתוכניות טלוויזיה שונות בהן "Shipwrecked: Battle of the Islands" (מ-2006 עד 2009), "Shipwrecked: The Island 2011", ובעונה השישית של התוכנית "The Real Hustle" בערוץ BBC Three (אחיו היה קריין בתוכנית זו במשך שתי עונות).
חיים אישיים
קלי ואשתו קמילה התחתנו בפורמנטרה שבאיים הבלאריים באמצע 2009. בני הזוג חיים בקנזל גרין שבלונדון.
Sally Walker
Sally Walker (בעברית: סאלי ווקר) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האוסטרלית איגי אזליה, מתוך אלבומה השני, In My Defense. השיר יצא לאור ב-15 במרץ 2019, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השביעי במצעד השירים הדיגיטליים שביוון.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי איגי אזליה ואנתוני וייט והופק על ידי ג'יי. וייט דיד איט. השיר הוא שיר בגנון ההיפ הופ. על השיר נטען כי הוא דומה לשיר "Money" של הראפרית האמריקאית קארדי בי, ולשיר "Humble" של קנדריק לאמאר.
ב-11 בדצמבר 2018, פרסמה אזליה הצצה של השיר באינסטגרם שלה.
וידאו קליפ
נכון לאוקטובר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-66 מיליון צפיות.
הקפאת ביציות
הקפאת ביציות (בלועזית: Oocyte cryopreservation) היא תהליך לשימור ביציות האישה, המאפשר לנשים לדחות את הליך ההיריון למועד מאוחר יותר, בין אם מסיבות רפואיות כגון פגיעה בפוריות עתידית עקב טיפול בסרטן ובין אם מסיבות חברתיות.
הקפאת ביציות עקב טיפול סרטני מתרחשת כיוון שכימותרפיה והקרנות עלולות להיות רעילות לביציות. הקפאת ביציות מתבצעת גם בקרב נשים שאינן מעוניינות או מסוגלות לבצע הקפאת עוברים או בקרב נשים שמעוניינות לשמר את יכולתן העתידית להביא ילדים לעולם, אם משום שאין להם עדיין בן זוג, או מסיבות אישיות או רפואיות אחרות. בנוסף, לעיתים לנשים עם היסטוריה משפחתית של הופעה מוקדמת של גיל המעבר יש עניין בשימור הפוריות ועל כן מבצעות הקפאת ביציות. תהליך הוצאת הביציות לצורך הקפאתן ביציות זהה להליך המבוצע במסגרת הפריה חוץ גופית. זה כולל זריקות הורמונליות במשך שבוע עד מספר שבועות המעוררות את השחלות להבשיל מספר ביציות. כאשר הביציות בשלות, מתבצע טיפול תרופתי נוסף להשרייה של התבגרות סופית של הביציות. לאחר מכן, מוציאים את הביציות מהגוף דרך הנרתיק, בדרך כלל תחת הרדמה ולאחר מכן הביציות מוקפאות מיד.
הביצית היא התא הגדול ביותר בגוף האדם ועל כן מכילה כמות גבוהה של מים. כאשר הביצית קופאת, גבישי הקרח שנוצרים בה עלולים להרוס את שלמות התא. על מנת למנוע זאת, טרם ההקפאה נעשה ייבוש של הביצית באמצעות חומרים קריוטקטנים, חומרים המחליפים את רוב המים בתא ומעכבים את היווצרותם של גבישי קרח בתא. הביציות מוקפאות או בשיטת הקפאה איטית ומבוקרת או בתהליך הקפאה מהירה, שיטה חדשה יותר המכונה ויטריפיקציה. ויטריפיקציה מהירה הרבה יותר, אך דורשת ריכוזים גבוהים יותר של חומרים קריוטקטנים. בעזרת שיטה זו, הקפאת ביציות בשיטת ויטרפיקציה בוצעה לראשונה בהצלחה בטיפול בהפריה חוץ גופית בשנת 1999. היתרון של ויטריפיקציה היא בכך שהיא מפחיתה את היווצרות הקרח בתוך הביציות ומחוצה להן בזמן הקפאת, אחסון וחימום הביציות. עקב כך, ויטריפיקציה קשורה בשיעורי הישרדות גבוהים יותר ובהתפתחות טובה יותר של הביציות בהשוואה לקירור איטי. עקב כך, שיטת הבחירה בהקפאת ביציות היא ויטריפקציה, אם כי עדיין חסרים ניסויים מבוקרים אקראיים בנושא. כשרוצים להפרות את הביצית כחלק מהליך הפריה חוץ גופית, הביצית מופשרת ומבצעים עליה טכניקת הפריה המכונה הזרקת זרע ציטופלזמטית (הידועה בקיצור הלועזי שלה, ICSI).
מחקרים מוקדמים שבחנו את שיעורי ההצלחה של השיטה הראו כי שיעורי ההצלחה של הפריה בעזרת ביציות קפואות היו נמוכים יותר בהשוואה לביציות "טריות". עם זאת, עם התפתחות השיטה והטכנולוגיה, מחקרים עדכניים יותר הראו שיעורי הצלחה זהים להפריה של ביציות "טריות", אם כי מחקרים אלה בוצעו בעיקר על נשים צעירות.
אלי רייטר
ביוגרפיה
אלי (אליעזר) רייטר בן יהודית ואריה רייטר גדל בבאר שבע. בוגר ישיבת בני עקיבא אהל שלמה. לאחר שנת לימודים בישיבת כרם ביבנה התגייס לצה"ל ושובץ בחיל השריון בחטיבה 500. עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קציני שריון ושימש כמפקד מחלקת טנקים. שימש במספר תפקידי פיקוד בחיל, ובהם מפקד פלוגה בחטיבה 500, ולחם במלחמת של"ג. בהמשך שימש כמפקד גדוד 433 "גור" בחטיבה 500, כמפקד חטיבה 640 וכמפקד חטיבה 401. לאחר מכן שימש כראש חטיבת תורה, הדרכה ואימונים במפקדת זרוע היבשה, וכמפקד קורס קציני שריון. בשנת 2004 מונה למפקד עוצבת געש בדרגת תא"ל. בתפקידו האחרון בצה"ל שימש כראש חטיבת תורה והדרכה באגף המבצעים. בשנת 2011 השתחרר מצה"ל.
כיום הוא סמנכ"ל תעש מערכות ומנהל חטיבת האש בחברה.
להקת חיל הים
להקת חיל הים היא להקה צבאית ישראלית. הלהקה נמנית עם הלהקות הצבאיות הראשונות שהוקמו בישראל ומהבולטות שבהן. שיא פעילות הלהקה היה בשנים 1961–1975. הלהקה הוציאה משורותיה כמה מטובי האמנים בישראל וביניהם: שלמה ארצי, ריקי גל, רבקה זהר.
הלהקה מופעלת כיום במתכונת צוות הווי ובידור במפגשים פנימיים בחיל הים, ובהופעות מיוחדות לגיוס תרומות לצה"ל בחו"ל.
שנות השישים
הופעת בכורה "מפגש ה־13" – בשנת 1961 לקראת חגיגות יום החיל ה־13, שנחוג ב־13 ביולי 1961, הורכבה להקת חיל הים מחדש והפיקה את תוכניתה "מפגש ה־13". התוכנית נקראה על שם מנהג הפלי"ם למפגשי חברים ב־13 בחודש שהחל ב־13 ביולי 1946. הבמאי היה שרגא פרידמן, את המילים לתוכנית כתבו הסופר בנימין גל והפזמונאי דן אלמגור. המלחין מאיר נוי הלחין ועיבד את כל השירים. הידועים שבהם היו: "החיל הלבן", "השלוש עשרה" ו"מיטה קרה".
להקת חיל הים לא הרבתה להופיע לעומת להקות אחרות, אלא הופיעה רק באירועים מיוחדים של החיל, ושיריה לא הוקלטו באופן מסודר אף כי שאר הלהקות הצבאיות החלו כבר לייצר תקליטים רבים. התוכניות במשך השנים היו:
תקופת הזוהר
תוכנית מס' 8 "וביום השלישי" – בשנת 1968, באה הלהקה לידי ביטוי מוצלח, בשל רצף האירועים ורמת המשתתפים. הניצחון מלחמת ששת הימים, והאופוריה שהייתה במדינה, נדרשו הלהקות הצבאיות להיות בשיאן. חברי הרכב חדשים דני ליטאי כבמאי הלהקה, יאיר רוזנבלום כמדריך המוזיקלי, שלמה ארצי, דבל'ה גליקמן, רבקה זהר, וריקי גל. הפכו את הלהקה מצוות הווי לאחת הלהקות הגדולות בצה"ל.
התוכנית נקראה "וביום השלישי", על שם אחד השירים בה, שבאופן נדיר ליטאי הלחין למילים של רוזנבלום. המערכונים באותה תוכנית נכתבו על ידי אפרים קישון, ישראל ויסלר וליטאי עצמו. התוכנית זכתה להצלחה גדולה, הלהקה זכתה בפרס כינור דוד לשנת תשכ"ח.
תוך כדי העבודה בתוכנית, נפצע רוזנבלום בתאונת דרכים. הוא נלקח לבית החולים, ולאחר החלמתו נלקח להבראה בקיבוץ שפיים, שם מצא טקסט שכתבה חברת המשק הצעירה, רחל שפירא, לזכרו של בן הקיבוץ שנפל במלחמת ששת הימים. הטקסט הולחן על ידי רוזנבלום, והפך לשיר המפורסם מה אברך, שצורף לתוכנית עם סולו של רבקה זהר.
שירים נוספים ידועים מאותה תוכנית היו "אין כבר דרך חזרה" (יורם טהרלב/יאיר רוזנבלום), "השמש בפיראוס" (יורם טהרלב/יאיר רוזנבלום), "חופשה ביפן" (יורם טהרלב/יאיר רוזנבלום), "המלח שלי" (יורם טהרלב/משה וילנסקי), "רק בישראל" (אהוד מנור/נורית הירש), "שבת בצהריים" (מנור/הירש) וכמו כן שני שירים שהלחין במיוחד ללהקה חתן פרס ישראל סשה ארגוב, "הכל כחול" ( למילים של אבי קורן) ו"סופה" ( למילים של יעקב רוטבליט).
תוכנית מס' 9 "רפסודה בכחול" – בשנת 1969, הופיעה הלהקה בתוכניתה התשיעית, "רפסודה בכחול". את מקומו של רוזנבלום החליף בני נגרי, שכבר עבד עם צוות הווי הנח"ל באותה שנה. במהלך עבודתו של נגרי עם ליטאי, הבחין הצמד בכישרון חדש: שלמה ארצי, שהחל את שירותו בחיל התותחנים, ועבר, אחרי מבחנים, ללהקת חיל הים. ארצי קיבל שיר סולו: "כשאהיה גדול" (רימונה די־נור/יאיר רוזנבלום), אשר סימן את תחילתו כסולן. שירים נוספים שהצליחו בעקבות אותה תוכנית היו: "אנשי הדממה" (יורם טהרלב/יאיר רוזנבלום), "מי יישא את נשמתי" (יורם טהרלב/בני נגרי), "יידישע פיראטן" (יורם טהרלב/דרורה חבקין), "ספינת שרבורג" (יורם טהרלב/בני נגרי) ו"המלח גבריאל" (יעקב רוטבליט/יאיר רוזנבלום). באותה תקופה, אף שהתגורר בלונדון, המשיך רוזנבלום לשלוח שירים ללהקה. לאחד השירים ששלח רוזנבלום לליטאי ונגרי צורפה התניה שעל פיה רוזנבלום עצמו יהיה אחראי לעיבוד השיר. נגרי דחה את הדרישה, וכתוצאה מכך העביר רוזנבלום את השיר ללהקת הנח"ל. כך זכתה להקת הנח"ל בשיר, שהפך לאחד הלהיטים הגדולים של התקופה: "שיר לשלום".
בשנת תש"ל–1970 זכתה הלהקה בתואר "להקת השנה" במצעד הפזמונים השנתי של קול ישראל, והוציאה תקליט מסחרי בן שישה שירים שבו חידושים לביצועים מקוריים של הלהקה, אבל לתקליט לא הייתה שום מסגרת אירועית מבחינת התוכניות שהלהקה הפיקה.
תוכנית מס' 10 "שירת הים" – שיתוף הפעולה של ליטאי ונגרי המשיך גם בתוכנית חדשה "שירת הים" מ־1971, בה נכללו שירים מצליחים כ"חסקה" (יורם טהרלב/משה וילנסקי), "בוא לים" (דן אלמגור/יאיר רוזנבלום) ו"שרק יהיה הים שקט" (דן אלמגור/בני נגרי). הסולן הראשי בתוכנית היה עודד בן חור והסולנית החדשה הייתה חיה ארד, ששרה את השיר הבולט ביותר בתוכנית "על אם הדרך", שיר ערש שכתב נתן אלתרמן והלחינה נעמי שמר. השירים "על אם הדרך" ו"חסקה" הצליחו במצעדי הפזמונים, והלהקה זכתה בתואר "הלהקה הצבאית של השנה" במצעד השנתי של קול ישראל בשנת תשל"ב.
פרס כינור דוד – בשנת תשל"ב זכתה הלהקה שוב בפרס כינור דוד.
התוכניות הבאות
תוכנית מס' 11 "הללו ים" – בתום התוכנית "שירת הים", עזב בני נגרי את ההפקה. את מקומו של נגרי החליף מתי כספי, בוגר להקת פיקוד דרום. יחד עם ליטאי, הפיק כספי את התוכנית "הללו ים" ב־1973. בתוכנית זו בלט השיר "כוסית לפלי"ם" המספר על תקופת העפלה, "...אפשר לומר הרבה דברים ולספר פי כמה איך מפלוגה של הפלי"ם אשר ירדה הימה הוקם פה חיל הים..." (זרובבלה ששונקין/יאיר מילר). חלק מהטקסטים בתוכנית התבססו על שירי ים קלאסיים שתורגמו על ידי דן אלמגור מלחנים אנגליים, כמו למשל, "לחוף בארברי", "מה נעשה למלח שיכור". בתוכנית זו השתתפה יעל לוי. שירי התוכנית הצליחו פחות מקודמותיה, וליטאי וכספי עזבו את הלהקה. לתוכנית יצא תקליט שמאגד את כל השירים שהופיעו בה, וזה היה לאריך-נגן האחרון של הלהקה.
תוכנית מס' 13 – "הרימו עוגן" – ב-30 במרץ שנת 1975 נערכה הופעת בכורה חגיגית בבית החייל החדש בחיפה. התוכנית "הרימו עוגן", בבימויו של נדב לויתן עם עיבודים של אלדד שרים. התוכנית המשיכה להזדהות בסגנון המוזיקה והמילים משירים עממים שתורגמו לעברית וגם שירים ישראליים חדשים ומקוריים.
הרמטכ"ל רפאל איתן במסגרת תוכנית צמצום וחיסכון הכריז בשנת 1978 על סגירת הלהקות הצבאיות, ועל כן, להקת חיל הים הפסיקה פעילותה החל מאותה שנה. כמו שאר הלהקות הצבאיות, שבה הלהקה לפעול בהדרגתיות החל משנות ה-80 המאוחרות.
יוצאי להקת חיל הים
יוצאי להקת חיל הים – בתחילת שנות ה-80, בעקבות ערב חד־פעמי של הלהקה עם שירים מכל הזמנים, הקימו כמה מבני הלהקה את ההרכב "יוצאי להקת חיל הים", שהמשיך להופיע באירועים שונים של החיל עד היום. בימים אלו כאשר אף אחד מחברי הלהקה אינו בגיל השירות למילואים מופיעים ותיקי להקת חיל הים בערבי זמר ואירועים שונים בהרכב המקורי.
המאה ה-21
הרכב הלהקה וחבריה מגוון והשתנה פעמים רבות לאורך השנים. כמעט מיום הקמתה הורכבה הלהקה מזמרים בלבד, אך הדבר שונה בעשור השני של המאה ה-21, ונכון להיום, הלהקה מונה זמרים ונגנים. בנוסף, ללהקה משובץ טכנאי קול.
להקת חיל הים פועלת ומופיעה בכנסים פנימיים ויחידות החיל בכל השנה, עם שירים ועיבודים עדכניים שבוצעו על ידי המעבד המוזיקלי נועם זלטין. פעילות הלהקה כפופה למספן כוח אדם, תחת פיקוד קצינת חינוך בדרגת סגן.
פעילות הלהקה כוללת בין היתר יציאה במשלחות מיוחדות לחוץ לארץ, בעבור גיוס תרומות לצה"ל וייצוג ישראל במדינות זרות.
הופעות בחו"ל
הלהקה יצאה במשלחות לפריז בשנת 2011, ,מקסיקו סיטי בשנת 2012 ולארצות הברית בשנים 2013–2014.
פיטר אוזגוד
פיטר לזלי אוזגוד (אנגלית: Peter Leslie Osgood; 20 בפברואר 1947 - 1 במרץ 2006) היה כדורגלן אנגלי בשנות ה-60 וה-70.
קריירת מועדונים
אוזגוד נולד בווינדזור. כנער חתם בצ'לסי וערך את הופעת הבכורה בגיל 17 גביע הליגה כשהבקיע את שני השערים בניצחון 2:0 על וורקינגטון טאון ב-16 בדצמבר 1964. כשחקן בקבוצת המילואים, כבש 30 שערים ב-20 משחקים ולא עבר זמן רב עד שהפך לשחקן הרכב קבוע.
לאחר מחנה אימונים באוסטרליה בו כבש 12 שערים בשמונה משחקים, פתח בהרכב בניצחון 4:1 על רומא ב-22 בספטמבר 1965 בגביע ערי הירידים. הוא כבש עוד שבעה שערים בליגה, אחד מהם היה אחרי ריצה של 60 יארד מול שחקני ברנלי.
הוא שבר את רגלו לאחר התקלות עם אמלין יוז מבלקפול בגביע הליגה ב-6 באוקטובר 1966, מה שעצר את התקדמותו, בעקבות כך גם החמיץ את גמר גביע ה-FA הראשון של צ'לסי ב-20 במאי 1967. בלעדיו, הפסידו "הכחולים" 2:1 לטוטנהאם הוטספר באצטדיון ומבלי.
הייתה זאת אכזבה גדולה לשחקן, למרות זאת התגבר על פציעתו וחזר לשחק. ראיית המשחק שלו ותכונותיו הפיזיות זוהו על ידי המאמן החדש דייב סקסטון שהציב אותו בדרך כלל כקשר.
בסך הכל, שיחק אוזגוד 380 משחקים בצ'לסי וכבש 150 שערים. הוא אחד מתשעה שחקנים בלבד שכבש בכל סיבוב של גביע ה-FA (ונכון להיום, האחרון שעשה זאת), כשעזר לצ'לסי לזכות בגביע ב-1970 לאחר משחק חוזר מול לידס יונייטד. הוא כבש את שער השוויון באולד טראפורד כשקבוצתו ניצחה לבסוף 2-1.
ב-1971 אוזגוד היה חלק מהקבוצה שזכתה בגביע המחזיקות לאחר ניצחון 2-1 על ריאל מדריד בפיראוס, במשחק בו כבש את השער השני והמנצח של צ'לסי. ב-1972, כבש בגמר גביע הליגה, אך צ'לסי הפסידו 2-1 לסטוק סיטי.
לאחר אי-הסכמה עם המגנ'ר דייב סקסטון בהקשר לצורת חייו, אוזגוד, יחד עם כמה שחקנים אחרים, הועברו לרשימת ההעברות ונמכר לסאות'האמפטון במרץ 1974 בסכום שיא של 275,000 לירות שטרלינג. עם סאות'האמפטון, זכה בגביע האנגלי ב-1976 עם ניצחון 1-0 על מנצ'סטר יונייטד. הוא עזב את הקבוצה בנובמבר 1977, תקופה קצרה לאחר שעזר למועדון לעלות ליגה. הוא כבש 36 שערים ב-157 משחקים אצל "הקדושים". לקראת סוף הקריירה שלו, שיחק גם תקופה קצרה בנוריץ' סיטי.
אוזגוד חזר לצ'לסי בדצמבר 1978 אחרי ששיחק מספר משחקים בפילדלפיה פיורי בארצות הברית. הוא חזר לסטאמפורד ברידג' בזמן שהקבוצה הייתה במאבקים נגד הירידה. הוא כבש בבכורה המחודשת שלו בקבוצה, בהפסד 7-2 למידלסברו. הוא נשאר במועדון עד סוף העונה לפני שפרש בדצמבר 1979.
נבחרת אנגליה
אוזגוד עשה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה בפברואר 1970 בניצחון 3-1 על נבחרת בלגיה. הוא היה בסגל במונדיאל 1970, בו שיחק בשני משחקים מול נבחרת צ'כוסלובקיה ונבחרת רומניה כמחליף. הוא שיחק בסך הכול ארבעה משחקים בנבחרות, ללא כיבושים.
כתב ליניארי ב'
כתב ליניארי ב', שפה קווית ב' (או קווי ב', באנגלית: Linear B) הוא הכתב של השפה היוונית העתיקה מיקנית. הייתה זו שפה מדוברת בין המאות ה-16 וה-11 לפנה"ס לפני השימוש באלפבית היווני, והשימוש בה דעך עם נפילת התרבות המיקנית. התקופה שבין השימוש בכתב ליניארי ב' לבין השימוש באלפבית היווני, תקופה שבה אין עדות לשפה כתובה, ידועה כתקופת המעבר היוונית.
כתב זה קשור לכתב ליניארי א', כתב שלא פוענח במלואו ששימש את התרבות המינואית. גם כתב זה הוא בחלקו כתב הברות, ובחלקו סמלים לוגוגרפים. המבנה הגרפי של הכתב היפני המודרני בעל אופי דומה.
הכתב
לכתב הליניארי ב' יש בערך 200 סימנים, המחולקים לסימני-הברות עם ערכים פונטיים, ולאידאוגרמות ולוגוגרמות עם ערכים סמנטיים.
סימני הברות
שמות הסימנים הם שמות פונטיים, מכיוון שרוב הסימנים מייצגים סדרת הברות שלמה, כמו בשפה המיקנית. מערך הכתיבה הוא נצר של כתב ליניארי א', שנכתב כנראה עבור השפה המינואית ולא התאים לשפה היוונית. כך היה גם בכתב השני: המיקנים שהשתמשו בכתב הברות נאלצו לכתוב בכתב זה, עד שמספר מאות אחר כך הומצא האלפבית היווני הראשון.
לוגוגרמות
בגלל טבעם של הטקסטים שנשמרו, לא תמיד ניתן להבין מה משמעותו של כל סימן. הסימנים מייצגים רעיונות וחפצים כמו איש, אישה, פרה, שמן, יין, זהב, ושאר מושגים שהיו חשובים באותה תקופה.
קבצים
הטבלאות מחולקות לקבצים לפי מקום הימצאם.
תוכן
הערים והארמונות הגדולים השתמשו בקווי ב' לעדות לתשלום על סחורות (מעין קבלה). צמר, כבשים ותבואה היו מצרכים נפוצים, וניתנו בדרך-כלל לקבוצות של אנשי דת או לשומרי חופים.
הטבלאות נשמרו בסלים על מדפים בתוך הארמונות. חלק מהם נשרפו (כמו בקנוסוס), והשריפה יצרה טבלאות חימר.
פענוח
המוסכמות של מספור הסימנים, שעדיין מקובלות היום, הוצעו לראשונה על ידי הפרופסור האמריקאי אמט בנט, שפענח את השיטה המטרית של הטבלאות. הוא גם היה מבין הראשונים שהעלה את הרעיון שקווי א' וקווי ב' מייצגים שפות שונות.
מייקל ונטריס וג'ון צ'דוויק פענחו סמלים רבים בין השנים 1951 ו-1953. בתחילה בחר ונטריס שיטת מספור משל-עצמו, והסכים עם השערתו של אוונס שקווי ב' אינו כתוב בשפה יוונית. בהמשך בחר ונטריס לחזור לשיטתו של בנט, והגיע בסוף למסקנה שהכתב הליניארי ב' הוא אכן צורה עתיקה של אלפבית יווני.
לפני עבודתם של ונטריס וצ'אדוויק, למדה אליס קובר את קווי ב' והצליחה לקשר בין סמלים שהיו להם קשר דקדוקי חזק. קובר שמה לב שלמספר מילים בכתב זה היו סיומות ושורשים דומים. עובדה זו הובילה אותה להאמין שקווי ב' ייצג שפה בעלת הטיות, עם שמות עצם ששינו את סיומותיהם בהתאם ליחסה. עם זאת, חלק מהסמלים באמצע המילים הגיבו ללא שורש או סיומת. כיוון שגם שפות אחרות משתמשות בשיטה כזו, קובר שיערה שהסמלים הבלתי-קבועים היו הברות מקשרות, כאשר התחלת ההברה שייכת לשורש והסוף שלה שייך לסיומת. הגיונה של ההשערה הוא שלשפה זו יש יותר מידי סמלים מכדי שתהיה שפה אלפביתית, אבל פחות מידי סמלים כדי שתהיה לוגוגרפית; לכן נראה שכל סימן ייצג הברה.
ונטריס התבסס על עבודה של קובר, והצליח לפענח את צורת ההיגוי של ההברות לפי שמות ערים שהופיעו בטקסטים. הפענוח של קווי ב' הוכיח שהוא היה צורה כתובה של היוונית, לתדהמתו של ונטריס עצמו, אבל גם בניגוד מוחלט למבט המדעי הכללי על התקופות שבהן מדובר כשמתייחסים לקווי ב' והשפה היוונית. צ'אדוויק, שהיה למומחה ביוונית עתיקה, עזר לונטריס לפענח את הטקסט ולבנות מחדש את אוצר-המילים והדקדוק של יוונית עתיקה מהאי כרתים.
תגליתו של ונטריס הייתה חשובה ביותר, משום שהיא הוכיחה שתרבות מינואית-מיקנית דוברת יוונית התקיימה על האי כרתים. הרוב הגדול של טבלאות קווי ב' היו רשימות ומסמכים בירוקרטים, עם טבלאות גדולות של מספרים וסכומים. עובדה זו סייעה להיסטוריונים לנתח את המבנה של הציוויליזציה המינואית העתיקה.
ורנר זומברט
ורנר זומבארט (בגרמנית Werner Sombart; 19 בינואר 1863 – 18 במאי 1941) היה כלכלן, היסטוריון וסוציולוג גרמני, ואחת הדמויות הבולטות והחשובות בתחום מדעי החברה בראשית המאה ה-20. דמותו שנויה כיום במחלוקת בגלל עבודתו בתקופת השלטון הנאצי.
תחילת הקריירה, סוציאליזם
זומבארט נולד בארמסלבן שבסקסוניה-אנהלט. אביו, אנטון לודוויג זומבארט, היה פוליטיקאי ליברלי אמיד, תעשיין ובעל נכסים. ורנר למד משפטים וכלכלה באוניברסיטאות פיזה, ברלין ורומא. ב-1888 קיבל תואר דוקטור בברלין, בהנחייתם של גוסטב פון שמולר ואדולף וגנר, הכלכלנים הגרמניים המפורסמים ביותר באותם ימים.
בתחילת דרכו נחשב זומבארט כאיש שמאל רדיקלי בשל עמדותיו הכלכליות ופעילותו החברתית, ולפיכך זכה רק במשרת הוראה זוטרה באוניברסיטת ברסלאו הקטנה והמרוחקת, וגם זאת אחרי תקופה של עבודה מעשית כפרקליט בראש לשכת המסחר של ברמן. אף על פי שאוניברסיטאות מכובדות כמו היידלברג ופרייבורג הציעו לו משרות, הממשלה המקומית הטילה על כך וטו. באותם ימים הוא היה מחשובי ממשיכיו של קרל מרקס בתחום הכלכלה, עד כדי כך שפרידריך אנגלס אף אמר עליו כי הוא הפרופסור הגרמני היחיד אשר מבין את הקפיטל כראוי. זומבארט אמר על עצמו כי הוא "מרקסיסט מושבע".
זומבארט היה הסוציולוג הראשון שהקדיש ספר שלם לנושא התנועה החברתית - Sozialismus und soziale Bewegung ("סוציאליזם ותנועה חברתית", 1896). אופן הבנתו את התנועות החברתיות מושפע מלורנץ פון שטיין ומקרל מרקס. בעיניו עלייתה של תנועת הפועלים הייתה תוצאה של הסתירות שהן בטבעו של הקפיטליזם. הסיטואציה שבה שרוי הפרולטריון יצרה "אהבה להמון", וזו, יחד עם הנטייה ל"דרך החיים הקומוניסטית" בייצור החברתי, היו המאפיינים העיקריים של התנועה החברתית.
ב-1902 הופיע חיבורו הגדול והמפורסם Der moderne Kapitalismus ("הקפיטליזם המודרני"), בשישה כרכים. זוהי היסטוריה שיטתית של הכלכלה וההתפתחות הכלכלית לאורך השנים, והיא מייצגת באופן מובהק את. אף על פי שכיום זוכה הספר לביקורת רבה מצד כלכלנים נאו-קלאסיים, הוא עדיין נחשב לחיבור בסיסי בתחום, שהשפיע רבות, בין השאר, על אסכולת האנאל ופרנאן ברודל.
ב-1906 קיבל על עצמו זומבארט משרה כפרופסור חבר בבית הספר הברלינאי למסחר, מוסד שמבחינה אקדמית היה פחות בערכו מאוניברסיטת ברסלאו, אבל מצד שני היה קרוב יותר למרכז הפעילות הפוליטית. כאן הוא פרסם, בין השאר, ספרים נלווים ל"הקפיטליזם המודרני", בין השאר כאלה שעסקו במוצרי מותרות, באופנה ובמלחמה כפרדיגמות כלכליות. מבין אלה, בעיקר השניים הראשונים נחשבים עד היום כחיבורי מפתח בנושא. ב-1906 יצא לאור גם הספר Warum gibt es in den Vereinigten Staaten keinen Sozialismus? ("מדוע אין סוציאליזם בארצות הברית?"), שנחשב חיבור קלאסי על האקספציונליזם האמריקאי, אף כי הוא התיישן במידה רבה עם השנים.
ספרו של זומבארט משנת 1911, Die Juden und das Wirtschaftsleben ("היהודים והחיים הכלכליים"), הוא תוספת למחקרו ההיסטורי של מקס ובר על הקשר בין הפרוטסטנטיות (ובמיוחד הקלוויניזם) לבין הקפיטליזם. זומבארט תיעד בספר את המעורבות היהודית בהתפתחותו ההיסטורית של הקפיטליזם. הוא טען כי סוחרים ובעלי-מלאכה יהודים, שנמנע מהם להצטרף לגילדות, פיתחו התנגדות ייחודית לערכי היסוד של המסחר בימי הביניים. הללו היו ערכים פרימיטיביים ומונעי התקדמות: החתירה לשכר ולמחירים "הוגנים" (ולכן קבועים), למערכת צודקת שבה נתחי שוק מוסכמים מראש ובלתי-משתנים, הרווחים צנועים אך ודאיים, ומגבלות מוטלות על הייצור. מכיוון שהודרו מתוך המערכת הזאת, כך טען זומבארט, היהודים הביאו לפירוקה והחליפו אותה בקפיטליזם המודרני, שבו אין הגבלה על התחרות והחוק היחיד הוא לרַצות את הלקוח. ההיסטוריון הבריטי פול ג'ונסון, שכינה את הספר "מדהים", מציין כי זומבארט הותיר מחוץ לו כמה אמיתות לא נוחות, והתעלם מן האלמנטים המיסטיים החזקים ביהדות. הוא סירב להכיר, כפי שעשה ובר, בכך שכל אימת שהמערכות הדתיות הללו, כולל היהדות, היו בשיא כוחן האוטוריטרי המסחר לא שגשג. אנשי-עסקים יהודים, בדומה לעמיתיהם הקלוויניסטים, נטו להצליח ביותר דווקא כשנטשו את סביבתם הדתית המסורתית. כשיצא הספר לאור הוא נחשב כחיבור פילושמי, המציג את היהודים באור חיובי ואוהד. כיום, לעומת זאת, יש הרואים בו חיבור אנטישמי, המחזק סטריאוטיפים של יהודים כחמדנים וחתרנים.
בראשית ימיה של הציונות נודעה לכתביו של זומבארט השפעה רבה על הוגי דעות ציוניים. ארתור רופין ציטט בהרחבה מתוך "היהודים והחיים הכלכליים" בספרו "היהודים בזמן הזה", ומצא בהם חיזוקים להשקפותיו על אופיו הייחודי של העם היהודי, השקפות שבעצמן הושפעו מתאוריות גזעיות ואאוגניות שהיו פופולריות באותם ימים. דוד בן-גוריון תרגם לעברית את "סוציאליזם ותנועה חברתית", שיצא לאור בדפוס אחדות, ונחשב לאחד הספרים הסוציאליסטיים הראשונים שתורגמו לעברית. גם ספרים אחרים של זומבארט תורגמו לעברית וליידיש בראשית המאה העשרים. זאב ז'בוטינסקי וגֵרְשׁׂם שלום התייחסו כמה פעמים לדבריו של זומבארט על היהודים - שלום הסתייג מהשקפתו של זומבארט לפיה את "הבעיה היהודית" יש לפתור באמצעות סגרגציה ולא אמנציפציה. על כל פנים, השקפה זו עצמה גרמה לזומבארט לראות את התנועה הציונית בעין יפה, והוא התבטא מספר פעמים בשבחה.
אמצע הקריירה, סוציולוגיה
בסופו של דבר, ב-1917 התמנה זומבארט כפרופסור באוניברסיטת פרידריך וילהלם (כיום אוניברסיטת הומבולדט של ברלין), שהייתה אז אחת האוניברסיטאות המובילות בעולם, במקום מורו לשעבר אדולף וגנר. הוא נשאר במשרה זו עד 1931, אבל המשיך ללמד גם אחרי פרישתו, עד 1940. באותה תקופה הוא היה גם מחשובי הסוציולוגים, חשוב אף יותר מחברו מקס ובר (שהיום ידוע הרבה יותר מזומבארט, שכמעט ונשכח). זומבארט התעקש לסווג את הסוציולוגיה כחלק ממדעי הרוח, משום שהיא עוסקת בבני-אדם ולכן נחוצה לה גישה אמפתית ומשתתפת של Verstehen (מילולית: "הבנה") ולא גישה אובייקטיבית ומתנתקת של Begreifen (מילולית "טביעת עין", "תפיסה"); עמדה זו נעשתה מאוד לא-אהודה עוד בימיו של זומבארט, משום שעמדה בניגוד גמור ל"התמדעות" של מדעי החברה בהשראתם של אוגוסט קונט, אמיל דורקהיים ומקס ובר (במקרה של ובר מדובר באי-הבנה: דעותיו בתחום זה היו, לאמיתו של דבר, קרובות לאלו של זומבארט), מגמה שנותרה שלטת בתחום גם בימינו. על כל פנים, משום שרב המשותף בין גישתו של זומבארט לבין ההרמנויטיקה של הנס גאורג גדמר, שגם היא שיטה מבוססת-Verstehen להתבוננות בעולם, מתעורר כיום עניין מחודש בהגותו של זומבארט בחוגים סוציולוגיים ופילוסופיים מסוימים המתייחסים בביקורתיות לגישה המדענית. מאמריו החשובים של זומבארט בתחום הסוציולוגיה מקובצים באסופה שיצאה לאור ב-1956, אחרי מותו, ושמה Noo-Soziologie ("נואו-סוציולוגיה").
קריירה מאוחרת, נציונל-סוציאליזם
ב-1934 הוא פרסם את הספר Deutscher Sozialismus ("סוציאליזם גרמני"), שבו הוא טען כי "רוח חדשה" מתחילה "למשול במין האנושי". עידן הקפיטליזם והסוציאליזם הפרולטרי בא אל קיצו, כך כתב, ו"סוציאליזם גרמני" תפס את מקומם - סוציאליזם אשר "מעמיד את רווחת הכלל מעל רווחתו של האינדיבידואל". הסוציאליזם הגרמני חייב לחולל "סידור טוטאלי של החיים" באמצעות "כלכלה מתוכננת בהתאם לתקנות המדינה". המערכת המשפטית החדשה לא תעניק לאינדיבידואל כל זכויות אלא חובות בלבד, ו"אל לה למדינה להעריך אי פעם בני אדם יחידים ככאלה, כי אם רק את הקבוצה המייצגת את בני האדם הללו". לסוציאליזם הגרמני נלווית "רוח העם" (Volksgeist), שאיננה גזעית במובן הביולוגי כי אם מטאפיזית: "תיתכן רוח גרמנית בגופו של כושי כפי שתיתכן רוח כושית בגופו של גרמני." האנטיתזה לרוח הגרמנית היא הרוח היהודית, שאינה קשורה לביולוגיה היהודית אלא לרוח הקפיטליסטית. העם האנגלי ניחן ברוח יהודית, אפוא, והמשימה העומדת בפני העם הגרמני היא לחסל את הרוח היהודית.
מורשתו
קשה להעריך אל נכון את מורשתו והשפעתו של זומבארט בימינו, כיוון שפרשת יחסיו עם המשטר הנאצי מאפילה על שאר עבודתו ומקשה על הערכה מחודשת שלה. ספרו "קפיטליזם מודרני" נחשב, כאמור, לאחת מאבני היסוד בתחום הכלכלה, גם אם חלק מהתזות שלו הועמדו בספק. הוא שם דגש על הנהלת חשבונות דו-צידית כתנאי מקדים לקפיטליזם וכמרכיב חשוב בו, והיה מחלוצי המחקר האינטרדיסציפלינרי של העירוניות. הוא גם טבע את המונח "הרס יצירתי", מרכיב חשוב בתאוריית החדשנות של ג'וזף שומפטר (לאמיתו של דבר שומפטר הסתמך רבות על עבודתו של זומבארט, לא תמיד בלוויית ייחוס הולם). בסוציולוגיה נחשב זומבארט עדיין כ"דמות זוטרה" והתאוריה שלו כקוריוז; אבל עבודתו עדיין נחקרת במסגרת הסוציולוגיה הפילוסופית ומדעי התרבות.
לוסיאני ביוקנן
לוסיאני ביוקנן (באנגלית: Luciane Buchanan; נולדה ב-18 ביולי 1993) היא שחקנית ויוצרת קולנוע ניו זילנדית.
ביוגרפיה
ביוקנן נולדה וגדלה באוקלנד. היא ממוצא טונגני וסקוטי. היא למדה משחק במרכז לאמנויות הבמה של אוקלנד (TAPAC), חלקם אצל מירנדה הארקורט. היא סיימה תואר ראשון בדרמה ופסיכולוגיה מאוניברסיטת אוקלנד בשנת 2017.
קריירה
הופעתה הראשונה הייתה בסרט הטלוויזיה "בילי". בשנת 2013 שיחקה בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה הניו זילנדית "The Blue Lily".
בין השנים 2016–2017 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "Filthy Rich".
בין השנים 2018–2019 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "The New Legends of Monkey".
בנובמבר 2021 לוהקה ביוקנן לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה סוכן הלילה. בסדרה שעלתה בנטפליקס ב-2023 היא מככבת יחד עם גבריאל באסו.
וולת'אם פורסט
רובע ווֹלְתַ'אם פוֹרֶסְט (רובע יער וולת'אם) של העיר לונדון (באנגלית: The London Borough of Waltham Forest) הוא אחד מרובעי העיר לונדון. הרובע נמצא במזרח העיר ומהווה חלק מלונדון החיצונית.
כחמישית משטח הרובע מהווים שטחים פתוחים, פארקים ויערות. הרובע ממוקם בין יער אפינג במזרח לבין הנהר לי במערב.
היסטוריה
באזור וולת'אם פורסט התגלו שרידים רבים מתקופת האבן וכן שרידי יישובים שהיו באזור מהתקופה הרומית.
רובע מרטון הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם של הרובע המוניציפלי של צ'ינגפורד, הרובע המוניציפלי של לייטון והרובע העירוני של וולת'אמסטו שהיו חלק ממחוז אסקס.
בשנת 1991 נפתח ברובע שוק ספיטלפילדס החדש - השוק הסיטונאי הגדול ביותר בממלכה המאוחדת לממכר פירות וירקות.
אוכלוסין
מבין 376 מחוזות אנגליה וויילס, למחוז וולת'אם פורסט אחוז האוכלוסייה הלא- לבנה ה-11 בגודלו. הקבוצה האתנית הגדולה ביותר ברובע היא קבוצות השחורים (בין ממוצא אפריקאי ובין ממוצא קריבי) - על פי מפקד שנערך בשנת 2001, ברובע מתגוררים כ-30,000 שחורים וכן כ-17,000 תושבים ממוצא פקיסטני.
ברובע מתגוררת האוכלוסייה המוסלמית החמישית בגודלה מבין כל מחוזות אנגליה, והשלישית מבין רובעי לונדון (אחרי רובע ניוהאם ורובע טאוור האמלטס הגובלים ברובע וולת'אם פורסט).
תרבות
רובע וולת'אם פורסט מהווה מעין "חממה" למוזיקאים בני ימינו. הלהקות איסט 17 ובלייזין סקווד החלו את דרכן ברובע.
הצגה (מתמטיקה)
במתמטיקה, הצגה היא הפעולה של תיאור אובייקט מופשט, כמו חבורה או חוג, באמצעות הענקת משמעות קונקרטית לאיברים שלו.
ההצגות השכיחות ביותר הן אלו הממַמשות את האיברים כפעולות על קבוצה (הצגה כחבורת תמורות), מרחב וקטורי (הצגה ליניארית) או, באופן כללי יותר, חבורה אבלית (הצגה של חוג באמצעות פעולה על חבורה אבלית הופכת את החבורה למודול). הצגות מאפשרות לחקור חבורות שונות, או אובייקטים מופשטים אחרים, בכלים אחידים, ולהשוות בין הופעות של אותה חבורה בהקשרים שונים. לעיתים קרובות, מן התיאור המופשט של האובייקט (כגון, תיאור על-פי יוצרים ויחסים) לא ניתן לשלול את האפשרות שמדובר באובייקט טריוויאלי, והדרך להפיח בתיאור כזה ממשות היא להוכיח את קיומה של הצגה, שבה אפשר להשוות בין איברים ולהווכח מיד שהם שונים זה מזה.
עט תלת-ממד
נכון לשנת 2016 קיימים יותר מ-70 דגמים של עטי תלת-ממד של חברות שונות ביניהן: Scribller ,3Doodler, TLAT.
מבנה העט
מבנהו וצורתו של העט התלת־ממדי אינם מזכירים עט רגיל. עט רגיל מורכב מגוף, מיכל דיו וראש בעוד שעט תלת-ממד מורכב כך:
בחלקו העליון מצויים שני פתחים: האחד משמש לכניסת חשמל דרך מתאם מסוג USB או מתאם חשמלי רגיל. השני משמש לכניסת הדיו, העשוי מפלסטיק מיוחד.
בהמשך, הוא מורכב מגוף עליו מצויים כפתורים ששולטים על מהירות הוצאת הדיו מהעט וכיוון הוצאת הדיו, שמיועד להוצאת הדיו מהראש או מפתח כניסת הדיו, במקרה שהוא "נתקע" שם.
כמובן שהעט מורכב גם מלוח בקרה ששולט על כל פעולותיו, אך ישנו גם צינור פלסטיק דקיק, שייעודו הוא להעביר את הדיו לראש הדיו. בנוסף קיים ראש הדיו, שמטרתו לחמם את הדיו שמגיע אליו מהצינור, ולהוציא אותו. הטמפרטורה הממוצעת בה מותך הABS היא 235 מעלות צלזיוס, בעוד שהPLA מותך כבר ב-210 מעלות. ישנו גם המאוורר שנועד כדי לקרר את הרכיבים שמתחממים. כדי שלא ישרפו כדאי לעשות הפסקה כל כ-15 כדי לתת למאוורר ולראש הדיו "לנוח" מעבודתם.
במתקדמים מהעטים התלת-ממדיים, ניתן למצוא מסך LCD המציג את הפעילויות שהעט מבצע: האם הדיו נתקע, הטמפרטורה או סוג הדיו שהמשתמש מזין לו.
עט תלת-ממד יכול להכין חפצים אמיתיים, תלת-ממדיים שהנפוצים ביותר מביניהם הם מוצרי צריכה לטלפון הסלולרי, כמו רמקול או כיסוי המעוצבים לפי בחירת המשתמשים ועלות הייצור שלהם נמוכה.
הדיו עשוי להיות מסוגים שונים: "ABS", שגם המדפסות התלת־ממדיות משתמשות בו, או סוג נוסף של דיו בעל אותן תכונות הנקרא "PLA" (Polylactic acid). גם במדפסת תלת-ממדית וגם בעט הדיו מגיע בצורת חוטי פלסטיק צבעוניים.
תסמונת וולף–פרקינסון–וייט
תסמונת וולף–פרקינסון–וייט (באנגלית: Wolff–Parkinson–White syndrome, בראשי תיבות: WPWS) היא הפרעת פרה-אקסיטציה (הפעלה מוקדמת) לבבית הנובעת מפגם במערכת ההפעלה וההולכה החשמלית של הלב, במסגרתו קיים סיב הולכה נוסף המוליך את הדחף החשמלי בין עליות הלב לחדריו וגורם בכך להפעלה מוקדמת של חדרי הלב.
כ-40% מהאנשים הלוקים בתסמונת אינם מפתחים סימפטומים אף פעם, אך חולים מסוימים עשויים לסבול מסימפטומים בדרגות חומרה משתנות. התסמינים שעלולים להתרחש הם דופק מהיר באופן חריג, הפרעות קצב, קוצר נשימה, סחרחורת, התעלפות ולעיתים רחוקות דום לב. הפרעת הקצב השכיחה ביותר המתרחשת אצל חולים אלו מכונה AVRT - סוג של טכיקרדיה על-חדרית התקפית.
הגורם לתסמונת בדרך כלל אינו ידוע. מספר קטן של המקרים נגרם עקב מוטציה של הגן PRKAG2, מוטציה גנטית שהאדם יורש מהוריו, במקרה של דומיננטיות אללית. אצל הלוקים בתסמונת וולף–פרקינסון–וייט, המסלול הנוסף קיים כבר בזמן הלידה ויכול להתבטא אז, אך לרוב, הדבר אינו מתגלה בגיל צעיר. הסימפטומים מופיעים לרוב לראשונה בגילאי 15-25. לעיתים מקושרת התסמונת למומים מולדים אחרים כגון אנומליה על שם אבשטיין.
התסמונת מאובחנת באלקטרוקרדיוגרם על ידי מרווח PR קצר וקיומו של גל דלתא. הטיפול בה עשוי לכלול ביצוע אבלציה - פרוצדורה במהלכה נצרב סיב ההולכה החלופי כך שהוא אינו מסוגל להוליך יותר את הזרם החשמלי.
הראשון שתיאר את התופעה היה הקרדיולוג פרנק נורמן וילסון בשנת 1915 ואילו השני שתיאר אותה היה אלפרד מ' וולד בשנת 1921. מאוחר יותר נקראה התסמונת על שמם של הקרדיולוגים לואי וולף, ג'ון פרקינסון ופול דאדלי וייט שתיארו את ההפרעה בשנת 1930.
פתופיזיולוגיה
במערכת הולכה חשמלית תקינה, דחף חשמלי ראשוני (דה-פולריזציה) מופק על ידי הקוצב הראשי של הלב, עובר בעליות הלב וגורם להפעלתן, ומשם מגיע אל קשר הפרוזדור והחדר (AV node). קשר הפרוזדור והחדר משהה את התקדמות הדחף החשמלי לפרק זמן של 120–200 מילישניות בטרם ממשיך הדחף אל חדרי הלב. להשהיה זו חשיבות רבה על מנת לאפשר לעליות לסיים להתכווץ ולהעביר את הדם שבהן אל החדרים, בטרם יופעלו החדרים עצמם ויתכווצו. במצב תקין מהווה קשר הפרוזדור והחדר את המעבר החשמלי היחיד בין העליות והחדרים, כך שרק דרכו יכול לעבור דחף חשמלי.
תסמונת וולף–פרקינסון–וייט היא מצב שבו קיים סיב חשמלי נוסף ("Accessory Pathways") המאפשר מעבר של דחף חשמלי בין העליות והחדרים ובכך יוצר מעקף ופוגע בבלעדיותו של קשר הפרוזדור והחדר. סיב ההולכה הנוסף מכונה "סיב הולכה על שם קנט" ("Bundle of Kent") והוא עשוי לאפשר מעבר של דחף חשמלי מהעליות אל החדרים בלבד (במסלול האנטרוגרדי), מהחדרים אל העליות בלבד (במסלול הרטרוגרדי), או לשני הכיוונים. המצב הנפוץ ביותר הוא הולכה דו כיוונית, הולכה רטרוגרדית בלבד נפוצה בכ-15 אחוזים מהמקרים ואילו הולכה אנטרוגרדית בלבד כמעט ואינה קיימת.
אם הסיב העוקף מאפשר הולכה אנטרוגרדית מהעליות אל החדרים, דחף חשמלי שיגיע מכיוון הקוצב הראשי צפוי לעבור אל החדרים בשני מסלולים נפרדים. המסלול הראשון הוא המסלול התקין - קשר והפרוזדור והחדר שהוא סיב איטי הדואג להשהות את הדחף בטרם מעברו אל החדרים, ואילו השני הוא הסיב העוקף, שהוא סיב מהיר יותר למעבר ואינו מעכב את הדחף החשמלי. הבדל נוסף בין שני סוגי הסיבים, הוא שהסיב העוקף דורש תקופת התאוששות (תקופה רפרקטורית) ארוכה יותר בטרם יהיה זמין לקליטת גירוי חשמלי חדש, ואילו קשר הפרוזדור והחדר לעומת זאת, אמנם מוליך את הדחף החשמלי באופן איטי יותר, אך הוא דורש פרק זמן קצר יותר להתאוששות, כך שהוא צפוי להיות זמין מהר יותר לקבלת גירוי חשמלי נוסף.
סיב עוקף המאפשר הולכה אנטרוגרדית צפוי לגרום להפעלה מוקדמת מהתקין של החדרים, זאת בשל היעדר השהיה של הדחף החשמלי בקשר הפרוזדור והחדר. בתרשים א.ק.ג. יתבטא קיומו של סיב מסוג זה במרווח P-R קטן מ-3 משבצות קטנות, המעיד על היעדר עיכוב של הדחף החשמלי, ובגל דלתא שיקדים את קומפלקס ה-QRS ומבטא את מעברו של הדחף החשמלי במסלול שאינו קשר הפרוזדור והחדר.
אם הסיב העוקף מאפשר הולכה רטרוגרדית בלבד (מהחדרים אל העליות), הדחף החשמלי שיוצא מהקוצב הראשי יעבור אל החדרים אך ורק דרך קשר הפרוזדור והחדר, כמו שהוא עובר במצב התקין, כך שהחדרים לא יופעלו מוקדם מהתקין. במצב זה לא ייראו שינויים בא.ק.ג. ועל כן מכונה הסיב העוקף במצב זה "סיב נסתר" או "מסלול נסתר" ("Concealed pathway").
AVRT
הפרעת הקצב הנפוצה ביותר שעשויה להתרחש כתוצאה מנוכחותו של סיב ההולכה הפתולוגי היא AVRT - Atrioventricular reentrant tachycardia. במסגרת הפרעה זו נוצר מעגל ריאנטרי (כניסה מחדש) המערב את שני מסלולי ההולכה - קשר הפרוזדור והחדר וסיב ההולכה הפתולוגי, וגורם בכך לטכיקרדיה. הטיפול בהפרעת קצב זו תלוי בהסתמנות הקלינית של החולה. במידה והחולה מציג סימני אי-יציבות כמו תת לחץ דם, ירידה ברמת ההכרה או בצקת ריאות, יטופל לרוב באמצעות שוק חשמלי שתפקידו לשתק את כל המוקדים החשמליים בלב ולהכניסם לתקופה רפרקטורית, כך שהקוצב הראשי יוכל לחזור לפעילות. במידה והחולה אינו מציג סימני אי-יציבות, יטופל לרוב באמצעות תרופות המעכבות את ההולכה בקשר הפרוזדור והחדר כמו אדנוזין, חוסמי תעלות סידן ועוד.
פרפור או רפרוף עליות
תפקידו של קשר הפרוזדור והחדר הוא להגן על חדרי הלב מקצבים עלייתיים מהירים, על מנת למנוע פגיעה בתפוקת הלב. סינון זה מתאפשר בשל היותו של קשר הפרוזדור והחדר מסלול ההולכה היחיד בין העליות לחדרים ובשל תכונותיו הייחודיות של הקשר הגורמות להאטת ההולכה דרכו ובכך לסינון חלק מהדחפים החשמליים. כאשר חולה הסובל מתסמונת וולף–פרקינסון–וייט חווה התקף של הפרעת קצב מסוג פרפור או רפרוף עליות, עלולים הדחפים החשמליים המהירים שמגיעים מהעליות, לעבור אל החדרים דרך סיב ההולכה הפתולוגי ובכך לעקוף את קשר הפרוזדור והחדר. כתוצאה מכך עלול פרפור או רפרוף עליות לגרום להפרעות קצב חדריות מסכנות חיים כמו טכיקרדיה חדרית או פרפור חדרים (הגורם לדום לב).
הטיפול בפרפור עליות בחולה עם תסמונת וולף–פרקינסון–וייט יכלול לרוב מתן שוק חשמלי. במקרים מסוימים בהם החולה יציב, תרופות כמו אמיודארון או פרוקאינאמיד עשויות להיות בשימוש. תרופות המעכבות את ההולכה בקשר הפרוזדור והחדר כדוגמת אדנוזין, חוסמי תעלות סידן, חוסמי בטא ודיגוקסין אסורות לשימוש בחולים אלו, כיוון שהן מגבירות את הדומיננטיות של סיב ההולכה הפתולוגי על פני קשר הפרוזדור והחדר ובכך פוגעות עוד יותר ביכולת הסינון של הקשר ועלולות להחמיר את מצבו של החולה.
פונקציה מרוכבת
פונקציה מרוכבת היא פונקציה המקבלת מספר מרוכב ומחזירה מספר מרוכב. לדוגמה, הפולינום z^2+5 מגדיר פונקציה מרוכבת, אבל אפשר לראות בו גם פונקציה ממשית. במובן הרחב יותר, המונח "פונקציה מרוכבת" עשוי להתייחס לכל פונקציה המחזירה ערכים מרוכבים, ללא חשיבות לתחום של פונקציה.
בשפה מתמטית, פונקציה מרוכבת היא פונקציה משדה המספרים המרוכבים \mathbb{C}, או תחום חלקי לו, אל קבוצת המספרים המרוכבים. בכתיב פונקציות ניתן לכתוב:, כאשר.
תיאור כפונקציה ממשית
מכיוון שלכל מספר מרוכב יש חלק ממשי וחלק מדומה, אפשר לתאר פונקציה גם בצורה כאשר, כאשר x,y ממשיים, ו-u,v פונקציות ממשיות של שני משתנים.
דוגמאות לפונקציות מרוכבות
יש מספר פונקציות מרוכבות בסיסיות: (ראו נוסחת אוילר להרחבה בעניין). קל לראות שעבור כל מתקיימות הנוסחאות: ולכן הגדירו את הפונקציות הטריגונומטריות על המרוכבים לכל :
עבור פונקציית הלוגריתם יש בעיה של רב-ערכיות, מכיוון שהפונקציה e^z איננה חד-חד ערכית (כלומר לא ניתן להגדיר ישירות את הלוגריתם כפונקציה ההפוכה של האקספוננט) ולכן מגדירים ענפי חיתוך כדי להפוך את הפונקציה לחד-ערכית בחזרה. ענפי החיתוך הם למעשה צמצומים של e^z לרצועות בהם החלק המדומה של המספרים חסום בתחום שקטן מ 2\pi. על תחום כזה e^z חד-חד-ערכית ועל ולכן הפיכה.
ניתן להגדיר בעזרת האקספוננט והלוגריתם גם חזקה מרוכבת: כאשר z,w מספרים מרוכבים כלליים. הגדרת החזקה תלויה בבחירת ענף שבו מחשבים את הלוגריתם. לדוגמה בענף הסטנדרטי (שבו ) מתקבל: ולעומת זאת בענף שבו ההעלאה בחזקה תתן את התוצאה: כלומר יכולות להתקבל אינסוף (בעצם אלף אפס) תוצאות שונות. כאשר המעריך הוא שלם מתקבלת תוצאה יחידה. באופן יותר כללי- אם המעריך הוא מהצורה (כלומר הוא מספר רציונלי) והשבר מצומצם- מתקבלות n תוצאות שונות מההעלאה בחזקה לפי בחירת הענף שעליו מבצעים את הלוגריתם. באותה צורה כמו שהפכנו את פונקציית האקספוננט לפונקציה מרוכבת (על ידי הצבת משתנה מרוכב בטור טיילור שלו) ניתן להרחיב כל פונקציה ממשית בעלת טור טיילור לפונקציה מרוכבת.
הגדרות
כמו בפונקציות ממשיות, גם עבור הפונקציות המרוכבות אפשר להגדיר מושגים של גבול, רציפות וגזירות באופן אנלוגי לחלוטין.
פונקציה היא מרומורפית אם היא הולומורפית בכל המישור פרט לקבוצת קטבים מבודדים (או בשקילות, היא הולומורפית לתוך הספירה של רימן).
תכונות ומבנה
התנאי לגזירות של פונקציה מרוכבת מנוסח במשוואות קושי-רימן - הפונקציה (כאשר u,v פונקציות ממשיות גזירות ברציפות) גזירה אם ורק אם.
משפט טיילור בגרסתו המרוכבת קובע כי אם פונקציה גזירה בתחום פתוח פעם אחת אזי יש טור טיילור יחיד שמתכנס אליה בסביבה מסוימת בתוך התחום, ובפרט היא גזירה שם אינסוף פעמים. היות שהחלקים הממשי והמדומה של פונקציה אנליטית הם פונקציות הרמוניות (לפי משוואות קושי-רימן), ניתן להסיק כי פונקציה הרמונית גזירה אינסוף פעמים.
משפט האינטגרל של קושי קובע שכל אינטגרל מסילתי של פונקציה אנליטית על מסלול סגור שהומולוגי לאפס שווה ל 0. בפרט, כל אינטגרל על מסילה רציפה וסגורה בתחום פשוט קשר שווה לאפס, ולכן ממשפט קושי ניתן להסיק מתי מרחב איננו פשוט קשר. נוסחת האינטגרל של קושי מהווה כלי לחישוב אינטגרל קווי של פונקציה מרוכבת. באמצעות הכללה שלה אפשר לחשב את כל הנגזרות של פונקציה אנליטית, ובכך למצוא טור טיילור שלה.
מחקר של נקודות סינגולריות של פונקציות מרוכבות מקנה כלים חזקים לחישוב הפונקציה עצמה, אינטגרלים קוויים ונגזרות שלה. אחד מהם הוא משפט השאריות, המאפשר לחשב אינטגרל מסילתי של פונקציה דרך נקודות הסינגולריות שלה. משפט חשוב נוסף הוא עקרון הארגומנט, המהווה גם הוא כלי לחישוב האינטגרל של פונקציה מרומורפית.
קישורים חיצוניים
Теорія функції комплексної змінної
אחינועם ניני
אחינועם ניני (נולדה ב-23 ביוני 1969), מוכרת גם בשם הבמה הבינלאומי נועה (Noa), היא זמרת, מלחינה ופעילת שמאל ישראלית. התפרסמה בעולם ובמיוחד באירופה כאמנית פופ ומוזיקת עולם.
ביוגרפיה
אחינועם ניני נולדה בתל אביב להורים מבת ים, דור חמישי בארץ ליהודים ממוצא תימני. כשהייתה בת שנתיים, עברה משפחתה לניו יורק שבארצות הברית, בעקבות מלגת לימודים שקיבל אביה, דוקטור להנדסה כימית. היא גדלה בשכונת ריברדייל שברובע הברונקס, שם למדה בבתי ספר אורותודוקסים-מודרניים, "ס.ע.ר" ו"ישיבת רָמָז" במנהטן. במקביל למדה לימודי זמרה ומחול.
בגיל 15 החלה את לימודיה בתיכון לאמנויות הבמה של ניו יורק, והצטרפה לשבט ריוורדייל של צופי צבר, שם התחזקה בה הזיקה לעברית ולישראל. בגיל 17 חזרה לישראל לבדה, כשבכוונתה לשהות בארץ במשך כשנה. בתקופה זו למדה בבית הספר התיכון על שם מיי בויאר בירושלים והתגוררה בפנימייה. לפני עלייתה חזרה ארצה, בביקור בישראל, הכירה את ד"ר אשר ברק, לימים בעלה.
לבסוף החליטה להישאר בארץ בגפה, עד שכעבור שנים מספר החליטו הוריה לעלות בחזרה לישראל בעקבותיה. לאחר סיום לימודיה התיכוניים עשתה את שירותה בצה"ל בלהקת פיקוד צפון, שם הייתה סולנית בשיר "תמיד בן 18" (שלא הופיע על גבי אלבום).
ב-1988 הקליטה עבור פסקול הסרט "Notre dame de Paris" של ג'רלד פוליצ'ינו את השיר "Babel", באנגלית, צרפתית ועברית. השיר הגיע לראש מצעד הפזמונים בצרפת ב-1989 והוא אחד משיריה הראשונים.
ב-1990 התקבלה לבית הספר הגבוה למוזיקה "רימון", שבו פגשה את אחד ממייסדיו, גיל דור, גיטריסט ומעבד. מאז החלו השניים לעבוד כצמד מוזיקלי.
החל מ-1994, שבה נוצר קשר בין נועה וגיל דור לבין הגיטריסט פט מתיני, התפתחה הקריירה הבינלאומית של ניני עם תקליטה הבינלאומי הראשון, "Noa". ניני שיתפה פעולה והופיעה מאז עם זמרים בינלאומיים רבים אחרים.
בין שיריה המוכרים של ניני: "עקרה (אורי)" (רחל / ניני, דור), "הוא (בואי כלה)" (גולדברג / ניני, דור), "ננוע" (ניני, דור), "בעיניה (מישאלה)" (ניני, דור), "Beautiful That Way" (ניני, דור / פאונה, שיר הנושא של הסרט "החיים יפים"), "Wildflower" (ניני, דור), "We" (ניני, דור).
בשנת 2023 נבחרה להופיע בחגיגות האליפות של נאפולי.
חיים אישיים
נשואה לרופא הילדים אשר ברק, ולהם שלושה ילדים. מ-2011 היא צמחונית.
אחותה אודיה ניני היא זמרת-יוצרת ומעבדת מוזיקלית.
עמדותיה הפוליטיות
ניני הביעה פעמים רבות דעות פוליטיות המזוהות עם השמאל. במאי 2010 השתתפה בהפגנת שמאל בירושלים ובנאומה אמרה כי היא דוגלת ב"בירה אחת לשני עמים". בספטמבר 2012, לקראת מושב האו"ם שבו הכריזו הפלסטינים על מדינה, יצאה כנגד ממשלת נתניהו ואמרה כי היא אינה מייצגת אותה וכי היא מובילה לקטסטרופה. באחת מהופעותיה אמרה לקהל: "הילדים שלי לא ייסעו לחברון אלא לאום אל פאחם".
ניני יצאה נגד אמני המוזיקה המזרחית המתפשרים לדבריה על חומר נמוך מתוך אינטרסים מסחריים.
בשנת 2014 סירבה ניני לקבל את פרס אקו"ם, בתגובה להחלטה להעניק את הפרס בקטגוריית מפעל חיים לאריאל זילבר. אקו"ם המירו את הפרס שיועד לזילבר בפרס על "תרומה למוזיקה".
בינואר 2017 פרסמה ניני פוסט באנגלית בפייסבוק שבו כתבה כי נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ הוא "היטלר בן ימינו" וכינתה את ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו "גזען, נרקיסיסט, פרנואיד וולגרי כמו טראמפ".
ניני לקחה חלק פעיל והופיעה בהתנדבות במסגרת המחאה נגד בנימין נתניהו והמחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע.
ניני היא חברת הוועד המנהל של הקרן החדשה לישראל.
לקריאה נוספת
יורם יובל, ישראל - שיחת נפש, כנרת זמורה ביתן, 2012, עמ' 222 - 228
מנואל דה פאיה
מנואל דה פאיה אי מתיאו (בספרדית: Manuel de Falla y Matheu; 23 בנובמבר 1876 – 14 בנובמבר 1946) היה מלחין ספרדי, מחשובי המלחינים בספרד במאה העשרים.
ביוגרפיה
דה פאיה נולד בקדיס. בשנים 1897–1899 החל ללמוד מוזיקה בקונסרבטוריון של מדריד (שנקרא באותו זמן "בית הספר הלאומי למוזיקה ולדקלום") פסנתר אצל חוזה טראגו, אחד מתלמידיו של שופן. בשנים 1902–1904 למד קומפוזיציה אצל פליפה פדרל. פדרל כיוון אותו להתעניין במוזיקה ספרדית מקורית, בפרט פלמנקו אנדלוסי (בייחוד קאנטה חונדו), שאת השפעתו הברורה אפשר למצוא ביצירותיו. בין הקטעים המוקדמים שכתב יש כמה סרסואלות, אבל יצירתו החשובה הראשונה הייתה אופרה במערכה אחת, "לה וידה ברווה" ( La vida breve, "החיים הקצרים", שנכתבה בשנת 1905, אם כי עובדה ושונתה לפני הצגת הבכורה שלה בשנת 1913).
את השנים בין 1907 ל-1914 עשה בפריז, שם פגש מספר מלחינים שהשפיעו על סגנונו, בין היתר האימפרסיוניסטים מוריס ראוול, קלוד דביסי ופול דיקא. הוא לא הרבה לכתוב, מכל מקום, עד לשובו למדריד בראשית מלחמת העולם הראשונה.
במדריד חיבר אחדות מיצירות המוכרות ביותר, ביניהן:
משנת 1921 עד 1939 חי מנואל דה פאיה בגרנדה, שם כתב את אופרת הבובות El retablo de maese Pedro, "הצגת הבובות של מר פדרו"(1923), בה שילב נושאים מאת גספר סנס, מחשובי מלחיני הברוק בספרד וקונצ'רטו לצ'מבלו והרכב קאמרי (1926). ביצירות אלה השפעת הפולקלור הספרדי ניכרת קצת פחות, ובולט יותר נאו-קלאסיציזם בנוסח סטרווינסקי.
בגרנדה החל גם לעבוד על קנטטה תזמורתית רבת-ממדים בשם L'Atlàntida, "אטלנטיס", המבוססת על טקסט קאטלוני של חאסינט ורדאגר (Jacint Verdaguer), שבה ראה את החשובה ביצירותיו. הטקסט מציג תיאור מיתולוגי של היווצרות האוקיינוס האטלנטי בעקבות שקיעתה של אטלנטיס, היפרדות ספרד מאמריקה הלטינית עקב כך, וגילוי אמריקה על ידי הספרדים, שהביא לאיחוד מחודש של מה שלא היה אמור להיפרד מלכתחילה. דה פאיה המשיך לעבוד על הקנטטה אחרי שהיגר לארגנטינה בשנת 1939. תזמור היצירה לא הסתיים במועד מותו והושלם לאחר מכן על ידי ארנסטו הלפטר.
דה פאיה ניסה אך לא הצליח למנוע את רצח חברו הקרוב, המשורר פדריקו גארסיה לורקה בשנת 1936.
לאחר ניצחון פרנקו במלחמת האזרחים הספרדית, עזב דה פאיה את ספרד ועבר לארגנטינה. הוא מת באלטה גרסיה, במחוז הארגטינאי קורדובה. בשנת 1947 הוחזרו שרידיו לספרד ונקברו בקתדרלה בקדיס.
ניל"י (פירושונים)
ניל"י (ראשי התיבות: נצח ישראל לא ישקר, שמואל א' ט"ו כ"ט)
אולן בטור סיטי
אולן בטור סיטי (במונגולית: Улаанбаатар Сити клуб) הוא מועדון כדורגל מהעיר אולן בטור שבמונגוליה, המתמודד בליגת העל המונגולית. המועדון העפיל לראשונה לליגה בעונת 2016 וזכה באליפות בעונת 2019.
סמל המועדון עד 19 באפריל 2017 היה עיט.
היסטוריה
המועדון הוקם ב-19 במרץ 2016 ביוזמת קבוצת MT, שהייתה נותנת החסות העיקרית. המועדון רכש את רישיון ההשתתפות בפרמייר ליג ממועדון "חנגאריד" שפורק. קבוצת MT שילמה 15 מיליון טוגרוג עבור הרישיון.
אולן בטור סיטי זכתה לראשונה באליפות הפרמייר ליג בשנת 2019, מה שהעניק לה את הזכות להשתתף לראשונה במפעלי האסייתיים והיא התמודדה בגביע AFC בעונת 2020, בה השתתפה בשלב המוקדמות השני לפני שהטורניר הושבת בעקבות מגפת הקורונה. הקבוצה שברה את רציף האליפות של ארצ'ים, שזכתה בארבע אליפויות רצופות קודם לכן.
בינואר 2020, למאמן הקבוצה מונה ווז'יסלאב בראלושיץ'.
אצטדיון
לאורך עונת 2019, הקבוצה שיתפה את מרכז הכדורגל של התאחדות הכדורגל המונגולית כמגרש ביתי. בהמשך חברת G-Mobile המונגולית מימנה בניית אצטדיון חדש עבור הקבוצה בסוף קיץ 2017, כאשר השלמתה המקורית הצפויה הייתה ברבעון השלישי של שנת 2018. . בסופו של דבר האצטדיון נחנך באפריל 2019.
ברבור מחצצר
ברבור מחצצר (שם מדעי: Cygnus buccinator) הוא מין של ברבור, שמצוי באמריקה הצפונית. זהו מין העוף הכבד ביותר שמצוי באופן טבעי ביבשת זו. הברבור המחצצר קרוב מאוד לברבור השר, ושניהם לעיתים אף נחשבים לעיתים כמין אחד.
זהו מין הברבור הגדול ביותר. אורכו כ-138 עד 165 ס"מ, אף שלעיתים זכרים מגיעים לאורכים שעולים על 180 ס"מ. משקלו של הברבור כ-7 עד 13.6 ק"ג, ומוטת כנפיו היא כ-185 עד 250 ס"מ. כל גופו לבן, מלבד מקורו השחור ורגליו האפורות-ורדרדות. הגוזלים נולדים עם פלומת נוצות אפורה, שמשתנה ללבנה בגיל שנה. בדומה לברבור השר, הברבור המחצצר שוחה בדרך כלל עם צוואר זקור.
הברבור המחצצר מצוי בקנדה, אלסקה ובצפון ארצות הברית, בעוד האוכלוסייה הגדולה ביותר של זוגות מקננים נמצאת באלסקה. בעונת הרבייה הברבור מצוי בבריכות רדודות, אגמים שקטים וביצות של מים מתוקים; והוא חורף באגמים, מעיינות, מאגרים ונהרות שזרמם איטי.
הברבור המחצצר מעדיף מקומות קינון שבהם יש שטח גדול מספיק של מים כדי שיוכל להמריא ממנו לאוויר, מים רדודים ובלתי-מזוהמים, ומעט ככל האפשר הפרעות שמקורן בבני אדם. הברבור נודד בחורף לדרום קנדה ולחלק המזרחי של צפון-מערב ארצות הברית, בלהקות גדולות שצורתן V.
תאו מאלדון
תאו לואי מאלדון (בצרפתית: Théo Louis Maledon; נולד ב-12 ביוני 2001) הוא כדורסלן צרפתי, שמשחק בקבוצת יוסטון רוקטס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז.
אסוול ליון-וילרבאן
מאלדון נולד וגדל בעיר רואן שבצפון צרפת. בגיל 16 החל לשחק עבור קבוצת אסוול ליון-וילרבאן מליגת העל הצרפתית, אולם לאורך עונת הבכורה שלו שותף ב-11 משחקים בלבד עם קבוצת הבוגרים. בעונה הבאה, 2018/2019, תפס מקום קבוע ברוטציית הקבוצה, ותרם 7.3 נקודות ו-2.2 אסיסטים בממוצע למשחק בליגה הצרפתית וביורוקאפ. באותה עונה זכה עם אסוול הן באליפות צרפת והן בגביע הצרפתי, ואף זכה בתואר ה-MVP של משחק גמר הגביע, בו קלע 13 נקודות. בעונת 2019/2020 העמיד ממוצעים כוללים של 7.0 נקודות ו-2.5 אסיסטים למשחק בליגה הצרפתית וביורוליג.
אוקלהומה סיטי ת'אנדר
בדראפט ה-NBA 2020 נבחר מאלדון בבחירה ה-34 על ידי פילדלפיה 76', ומיד הועבר בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר. בעונת הרוקי שלו ב-NBA קלע מאלדון 10.1 נקודות ומסר 3.5 אסיסטים בממוצע למשחק.
יוסטון רוקטס
ב-30 בספטמבר 2022 הועבר מאלדון בטרייד ליוסטון רוקטס.
וסילי וולקוב
וסילי וולקוב (ברוסית: Василий Алексеевич Волков; 21 במרץ 1840 - 22 באפריל 1907) היה צייר אקדמי רוסי-אוקראיני; ידוע בעיקר בזכות דיוקנאות וסצנות היסטוריות.