cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אמנת פריז (1951)
רקע לאמנה
הרעיון של איחוד אירופה הוא אינו רעיון חדש, במהלך ההיסטוריה נעשו ניסיונות לאחד את אירופה החל מהאימפריה הרומית ועד היטלר על ידי שימוש בכוח הזרוע, לאחר מלחמת העולם השנייה הועלו יוזמות שונות להגברת שיתוף הפעולה האזורי באירופה, המוכרת מכולן היא ככל הנראה " תוכנית מרשל" שגובשה על ידי מזכיר המדינה האמריקאי ג'ורג' מרשל ושהצהיר כי הסיוע האמריקני בשיקום מדינות אירופה יהיה מותנה בשיתוף פעולה כלכלי בין המדינות. כמעט שנה קודם לכן בנאום שנשא בציריך הצהיר ראש ממשלת בריטניה לשעבר וינסטון צ'רצ'יל כי הפתרון למצבה של אירופה טמון בהקמת גוף פוליטי חדש שיהווה את "ארצות הברית של אירופה", צ'רצ'יל לא התייחס לתפקידה של בריטניה בגוף שכזה וטען שהבסיס לשמירת השלום הוא בשיתוף פעולה בין גרמניה לצרפת.
בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה עדיין שררה מתיחות בין צרפת לגרמניה, במיוחד סביב השליטה בחבל הסאר והרוהר שבגרמניה אשר נחשבו כעשירים במחצבים והיוו את הבסיס לתעשיות הכבדות של המדינות. צרפת אשר רצתה שגרמניה תישאר חסרת צבא דרשה שליטה או לכל הפחות פיקוח על חבלי הארץ כדי שתוכל לעקוב אחרי הנעשה ואחרי הצטברות מחצבים, מדיניות זו מצד צרפת דומה מאוד למדיניות ההשפלה שבה נהגה צרפת לאחר מלחמת העולם הראשונה בעקבות החתימה על חוזה ורסאי. בעקבות לחצים אמריקאים אשר רצו לחמש את צרפת ודחפו לקדם את שיקומה של אירופה אחרי המלחמה, הובהר בצרפת שסטטוס הקוו ביחסים שבין צרפת וגרמניה לא יוכל להישמר עוד הרבה זמן, צרפת תצטרך לחדול ממדיניות ההשפלה אשר דבקה בה ולשנות את יחסיה לגרמניה המערבית. כמו כן, כלכלת צרפת הייתה זקוקה לפחם הגרמני כשבמקביל יצרני הפלדה פחדו מהתעצמות של תעשיית הפלדה הגרמנית אשר תהווה להם תחרות משמעותית, שומאן הבין אז כי הוא צריך להראות לעם הצרפתי ולחברי ממשלתו כי צעד לקראת גרמניה אינו מהווה חולשה מצד צרפת אלא מראה על כוח.
במרץ 1950 קנצלר גרמניה אנדאואר התראיין לרשת תקשורת אמריקאית והציע איחוד גרמני צרפתי, לאחר שלא נענה הציע איחוד מכסים ואחרי שלא קיבל תשובה גם בנושא זה, הציע שיתוף פעולה בנושאי הפחם, הפלדה והכימיקלים אך נענה בשלילה עוינת מצד צרפת. לאחר שלא נענו להצעותיו של אנדאואר היה ברור כי כל הצעה לשיתוף פעולה בין צרפת וגרמניה ללא קשר לטיבה צריכה להגיע מצד צרפת כדי שזו תתקבל, בחודש מאי 1950 הגיש ז'אן מונה את הצעתו לראש ממשלת צרפת בידו ושר החוץ הצרפתי רובר שומן ובה קריאה לאיחוד תעשיות הפחם והפלדה של שתי המדונות והקמה של רשות משותפת שתנהל את התחומים שעליהם ויתרו המדינות על ריבונותן. מונה טען כי יש לפעול בצורה אקטיבית לשיפור יחסים אלו והציע תוכנית אשר מצד אחד תאפשר לגרמניה לשפר את מעמדה העולמי ומצד שני תהפוך את האפשרות של מלחמה בין המדינות לחסרת היגיון עד בלתי אפשרית.
ההצעה של ז'אן מונה הגיע בתזמון מוצלח עקב מספר סיבות, ראשית כל, שינויים גאופוליטיים הקשורים במלחמה של ארצות הברית בקוריאה הבהירו את הצורך במעורבותה של גרמניה בהגנה על אירופה מפלישה סובייטית. כמו כן, באותה תקופה, במרבית מדינות מערב אירופה שלטו מנהיגים אשר השתייכו למפלגות מזרם נוצרי דמוקרטי אשר גדלו על הרעיון של אירופה כ"קהילה גדולה", בנוסף, מפלגות אלו חרתו על דגלן ערכים נוצרים כמו לכידות חברתית, פיוס וטובת הכלל. כל שש המדינות המייסדות סבלו בשנים שקדמו להקמת קהילת הפחם והפלדה מפגיעה בריבונות שלהן ואחרי שתי מלחמות עולם היה נראה שוויתור על חלקים מסוימים בריבונות כדי למנוע את המלחמה הבאה לצד רווח כלכלי פוטנציאלי, זה מחיר נמוך לשלם.
בנוסף לכל הנאמר קודם לכן, ארצה להתמקד באדם המשמעותי ביותר בהובלת תהליך ההקמה של קהילת הפחם והפלדה, רובר שומאן. שומאן נולד בלוקסמבורג לאם מקומית ואב בעל אזרחות גרמנית עקב השליטה הגרמנית בחבל הארץ לאחר מלחמת צרפת – פרוסיה. במשך מרבית ילדותו נהג שומאן לעבור בין לוקסמבורג וגרמניה, הוא שלט בשתי השפות המדוברות בצורה שותפת וידע גם לדבר צרפתית כמו כל תושבי לוקסמבורג באותה התקופה, למרות זאת ניכר כי צרפתית אינה הייתה השפה המדוברת בבית והמבטא הגרמני ולוקסמבורגי של שומאן הייתה מושא ללעג מצד יריבים פוליטיים במשך כל הקריירה הפוליטית שלו. שומאן קיבל חינוך נוצרי קתולי אדוק בהתאם לאמונתה של משפחתו, ערכים אלו ליוו אותו והיו הגורם המניע במשך מרבית חייו, ניתן לומר שאמונתו הדתית היא גם זו שהובילה אותו לעיסוק הפוליטי בשלב מאוחר יותר בחייו.
במהלך לימודיו האקדמיים עבר שומאן בין אוניברסיטאות שונות, יש שיגידו שבמטרה ללמוד את הקורסים הטובים ביותר מן המרצים הטובים ביותר ואף ישנה סברה כי כבר במהלך לימודיו פגש את מי שעתיד להיות קנצלר גרמניה קונרד אונדאואר אף שטענה זו אינה אוששה מעולם. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת בון עבר בין עיסוק בתחום המשפטים לתחום הפוליטי, דאג להתנדב רבות בקהילה הנוצרית שממנה הגיע ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה קיבל שומאן תפקיד מנהלי בצבא הגרמני עקב אי כשירות ללוחמה. חייו של שומאן הובילו אותו לאמונה שהפיוס בין גרמניה וצרפת הוא נושא חשוב בצורה בלתי רגילה והיותו מדינאי צרפתי בכיר לצד עברו כגרמני מיצבו אותו בעמדה ייחודית להוביל את הפרויקט הזה בראשית דרכו. ב-20 במאי 1950 החל המ"מ על הקמת קהילת הפחם והפלדה, בנאום הפתיחה של המ"מ קרא שומאן לנציגים של המדינות המשתתפות לשאת ולתת כשבראשם יושבת טובת הכלל ולא האינטרסים הפרטיקולרים של מדינותיהם. בקשה זו נענתה במידה מסוימת אך ניתן לראות כי ישנם מרכיבים באמנה אשר מטיבים עם אינטרסים של מדינות מסוימות אשר התעקשו עליהן.
תוכן האמנה
קהילת הפחם והפלדה הייתה שונה מכל היוזמות שקדמו לה שכן היא כללה הקמה של בינלאומי – בין - ממשלתי שלטובתו המדינות החברות ויתרו על תחומים מסוימים בריבונות שלהן, החלטותיו של אותו הגוף הן מחייבות כלפי המדינות החברות (חנוכה, 2014). סעיף חמש באמנה מציין שתפקיד המוסדות הוא "איסוף מידע, ארגון התייעצות וניסוח יעדים לשם תמיכה והכוונה של השחקנים המעורבים בשוק הפחם והפלדה. סיוע פיננסי ליזמות, להשקעות ולשינויים במגזר הפחם והפלדה. יצירת שוק פחם ופלדה חופשי ותחרותי והבטחת המשך קיומו, פיקוח על הכללים המנוסחים בהסכם ואכיפתם. בין סמכויות הארגון היו גם פעולות הנוגעות לעידוד תחרות, קביעת מדיניות תמחור, הכוון השקעות ועוד".
למרות שינויים שנעשו במהלך המשא ומתן על תוכן האמנה, מרבית מרכיבה נגזרו מתוך תוכניתו של שומאן. כבר בהקדמה לאמנה, מביעות המדינות את רצונן לכונן קהילה רחבה על ידי הרחבת שיתוף הפעולה בניהן בהמשך למגזרים נוספים. בהמשך, מפרטת האמנה את לוחות הזמנים לביטול המכסים, תיאום של מדיניות סחר החוץ בנושאי הפחם והפלדה של המדינות החברות כלפי מדינות שאינן חלק מהקהילה, האמנה גם קובעת את ביטול הסובסידיות הממשלתיות לענפי הפחם והפלדה במטרה לקדם צמיחה כלכלית ותעסוקה.
בסעיפי האמנה ניתן גם לראות ביטויים לאינטרסים מדיניים של חלק מן המדינות החברות, דוגמה לכך היא בסעיף הייעול אשר הוטל על יצרני פחם אשר הוגדרו כ"יעילים" במטרה לממן תהליכי ייעול של יצרנים לא יעילים. המשמעות הפרקטית של סעיף זה היא שגרמניה מימנה את מרבית תהליך הייעול התעשייתי של בלגיה בתחום הפחם. דוגמה נוספת היא הסעיף אשר מתיר לאיטליה שהייתה במצב כלכלי גרוע מאוד להמשיך לייבא פחם ממדינות אשר אינן חברות בקהילה למשך חמש שנים נוספות. מעבר לסמכויות הקהילה, האמנה מפרטת בנוסף את תחומי העיסוק של כל אחד מן המוסדות שהוקמו כדי ליישם את מטרות הקהילה.
כמו כן, האמנה מבהירה כי על הקהילה לפעול למען יצור וחלוקה ברמת הפרודקטיביות הגבוהה ביותר תוך שמירה על העסקה של עובדים והימנעות מהפרעה לכלכלות של המדינות החברות. האמנה עוסקת בנושאים נוספים כמו הגופים איתם ראשית הרשות העליונה להתייעץ, איזה מידע מותר לרשות לחשוף ואיזה לא, מקורות מימון של הקהילה ונהלים להקצאת משאבים, סיוע כלכלי, הלוואות והשקעות, פיתוחים טכנולוגיים הקשורים בתחומי המנדט של הקהילה, נושאי יצור, תמחור, איסור על תיאום מחירים, פגיעה בתחרות, שכר פועלים, תובלה ואיסור על שינוי בתעריפי הובלה בין המדינות החברות, מדיניות מסחרית ועוד.
הגדרת הסמכויות ותחומי עיסוק
האמנה מפרטת את המוסדות העל לאומיים אשר יוקמו ויהיו בעלי הריבונות בתחומי הייצור, סחר וייצוא של פחם ופלדה בשש המדינות החברות, בניהם הרשות העליונה אשר מורכבת מתשעה חברים שאחד מהם היה הנשיא שלה (ז'אן מונה היה הנשיא הראשון שלה) ותפקידם יהיה לממש את ההחלטות אשר התקבלו במסגרת האמנה, כדי להיות חבר ברשות העליונה חייב אדם להיות אזרח של אחת מן המדינות החברות בקהילה והיא לא יכולה להכיל יותר משני חברים מאותה המדינה. חברי הרשות נדרשים לפעול לטובת הצלחת הקהילה ואינם מורשים לקבל הוראות מממשלות האם שלהם או מארגונים כאלה ואחרים. לפי סעיף 14, בהתאם לאמנה הרשות העליונה תקבל החלטות, המלצות או עמדות בנושאים שונים אשר נוגעים בתחום הסמכות שלה. הרשות העליונה תפרסם באופן שנתי כחודש לפני מפגש האספה דוח מפורט על פעולות הקהילה לעיון חברי האספה. בנוסף, לרשות העליונה תתלווה ועדה מייעצת שתורכב מצרכנים, יצרנים, פועלים ומפיצים של פחם ופלדה.
מוסד נוסף אשר הוקם בהתאם להחלטת האמנה הוא האספה, החברים באספה נבחרים על ידי המדינות אך מתבקשים לפעול בצורה עצמאית ולא לייצג את האינטרסים שלהם. האספה תיפגש אחת לשנה ביום שלישי השני של חודש מאי ויכולה להתכנס בצורה חריגה בנוסף על ידידי דרישה ברוב מסוים של הרשות העליונה על המועצה. במפגשים של האספה יש לנשיא הרשות העליונה ולנציגים האחרים ברשות זכות דיבור במידה ואלה יבקשו אותה ולאספה מנגד, יש אפשרות להצביע אי אמון ברשות העליונה שתאלץ להתחלף כולה.
מועצת השרים היא גוף נוסף אשר קם במסגרת האמנה, המועצה הייתה דרישה של ההולנדים במטרה למתן את כוחו של הגוף העל לאומי והיא מנתה כשישה חברים, שר מכל ממשלה של מדינה חברה. לפי האמנה המועצה תפעל למען שיתוף הפעולה בין הרשות העליונה לבין הממשלות של המדינות החברות שהן האחראיות לפעילות הכלכלית הכללית של המדינות.
למטרה זו על פי האמנה, המועצה והרשות העליונה יפעלו ביחד וישתפו בניהן מידע. למועצה יש את הזכות לבקש מהמועצה לבחון כל החלטה שהיא מוצאת הכרחית או מצופה במטרה לקדם את האינטרסים המשותפים. מפגש של המועצה יתכנס לבקשת נשיא הרשות הגבוהה או אחת מן המדינות החברות ופרוטוקולים של המפגשים שלה יועברו לרשות הגבוהה. האמנה מפרטת את הרוב הנדרש למעבר של החלטה במועצה. המועצה היא גם זו שקובעת את השכר והתנאים הנלווים של חברי הרשות העליונה ועובדי מערכת המשפט של הקהילה.
האמנה גם קובעת את הקמתו של בית המשפט לצדק, בית משפט זה יהיה מורכב משבעה שופטים אשר ימונו לכהונות של כשש שנים ויהיו זכאים להארכת המינוי שלהם בסוף הכהונה. לבית המשפט ניתנה הסמכות לעסוק בעתירות אשר הוגשו מטעם המדינות החברות או מועצת השרים כנגד החלטות או המלצות של הרשות העליונה על בסיס אי חוקיות, אי קיום הליך פרוצדורלי נאות או על הפרה של האמנה ואו הפרה של אחד מסעיפה. בנוסף יכול בית המשפט לדון במקרים שבהם הרשות העליונה חרגה מסמכותה, השתמשה בכוחה לרעה או מפרשת את החוק בצורה לא נכונה באופן קיצוני. את העתירה יש לבצע לפי האמנה כחודש מפרסום ההחלטה או ההמלצה של הרשות העליונה. כמו כן מציינת האמנה שעתירה היא אינה בסיס לדחיית יישום של החלטה או המלצה אשר בוצעה על ידי הרשות העליונה אלא אם בית המשפט הורה על כך במפורש. כמו כן, בסעיף 42 באמנה מצוין כי כאשר תוקף ההחלטה של הרשות העליונה או המועצה מתנגשים עם מערכת המשפט של אחת המדינות, סמכות השפיטה היא של בית המשפט של הקהילה. האמנה גם מציינת בפירוש בסעיף 43 כי הסמכות לנושאים הקשורים בתחומי הפעילות של הקהילה יהיה לבית הדין גם אם החוק במדינה החברה מקנה אותה למערכת המשפט שלו.
התפתחות היסטורית והשפעות ארוכות טווח
ההתפתחות החשובה מכולן היא שהבסיס שהנוח בעת הקמת קהילת הפחם והפלדה וההצלחה שנחל הפרויקט העל לאומי הזה הוא הקרקע הפורייה שממנה צמח האיחוד האירופי כפי שאנו מכירים אותו היום. כבר בטווח הקצר לאחר הקמת המוסדות הקהילה הצליחה להשיג חלק ניכר ממטרותיה כשהיקף הסחר בקרב המדינות החברות בקהילה עלה בצורה דרמטית ותעשיות הפחם והפלדה התייעלו בסיוע מוסדות הקהילה. עד סוף שנות החמישים אפילו הצטברו באירופה עודפי פחם רבים.
ניתן לומר שמי שאחד מהאנשים המשפיעים ביותר על פרויקט האינטגרציה האירופית הוא ז'אן מונה, מי שהיה שותפו של שומאן ובהמשך היה לנשיא הרשות העליונה המשיך במסעו להעמקת האינטגרציה האירופית ולאחר שעזב את תפקידו ברשות העליונה של קהילת הפחם והפלדה הקים ארגון שתדלנות שמטרתו להעמיק את האינטגרציה בין המדינות במטרה להתקדם למודל "ארצות הברית של אירופה", לארגון אותו הקים מונה נזקפת הרבה מההצלחה בהקמה של הקהילה לאנרגיה אטומית. במקביל לעבודה של מונה על הקמת הקהילה לאנרגיה אטומית, שר החוץ ההולנדי גיבש וקידם את התוכנית להקמת הקהילה הכלכלית האירופית. כל הפרויקטים הבאים שיבואו עם השנים במטרה לקדם את האינטגרציה האירופית התבססו על מבנה המוסדות של קהילת הפחם והפלדה.
כמו כן, ניתן לראות כי המחשבה הראשונית של מייסדי קהילת הפחם והפלדה התממשה לפחות עד רגע זה. הקמת הקהילה הביאה להצלחה גם במישור הכלכלי לכל המדינות החברות אך חשוב מכך, היא היוותה את אבן הפינה לאינטגרציה אירופית עמוקה יותר מאיגום משאבי הפחם והפלדה של המדינות החברות, המדינות החברות אשר הבינו את היתרון של קיום גוף על לאומי אשר יוותרו לטובתו על ריבונותן בתחומים מסוימים יכולה להיות משתלמת ולכן הסכימו לוותר על ריבונות בתחומים נוספים (דוגמה בולטת היא כמובן יצירת מטבע משותף אך גם נושאים כמו תקינה אירופית משותפת היא משמעותית). יותר מהכל, הוכח שהאינטגרציה מונעת מלחמות בין המדינות החברות.
בולוסן
בּוּלוּסַן (באנגלית: Bulusan Volcano) הוא שמו של הר געש באי לוזון שבפיליפינים. הוא ממוקם בסורסוגון שבאזור ביקול, כ-70 ק"מ דרומית-מזרחית להר הגעש מאיון וכ-250 ק"מ דרום-מזרחית למנילה.
הוא אחד מהרי הגעש הפעילים בפיליפינים.
גביע דייוויס 1985
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (2 בתי אירופה, בית אמריקה ובית המזרח). מנצחי הבתים האזוריים קיבלו זכות לעלות לבית העליון במקום 4 נבחרות החלשות של הבית העליון.
המשחק על התואר התקיים בין נבחרת שוודיה לבין נבחרת גרמניה המערבית במינכן. הוא הסתיים עם התוצאה 2:3 לטובת שוודיה שניצחה בתחרות בפעם השנייה ברציפות.
העברות לקראת שנת 1986
בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון איטליה, ברית המועצות, ספרד ויוגוסלביה נותרו בבית העליון. ארגנטינה, צ'ילה, צרפת ויפן ירדו לבתים אזוריים.
בעקבות משחקי הבתים האזוריים מקסיקו, ניו זילנד, דנמרק והממלכה המאוחדת עלו לבית העליון.
ישראל בגביע דייוויס
בשנת 1985 נבחרת ישראל שובצה בתת-הבית אירופה א' ונפגשה עם נבחרת הולנד.
לאחר הניצחון על הולנד הנבחרת שיחקה נגד אוסטריה.
לאחר הניצחון על אוסטריה הנבחרת שיחקה נגד הממלכה המאוחדת במשחק על ראשות הבית. המנצח היה עולה לבית העליון.
ריצ'רד סטיינמץ
ריצ'רד סטיינמץ (באנגלית: Richard Steinmetz, נולד ב-16 בפברואר 1959), הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה
סטיינמץ נולד בשיקגו, ב-1988 החל להופיע באופרת הסבון של ABC "אהבות".
ב-2001 שיחק בסרט "האחד" ובסרט הנעורים "את מטורפת... אתה חתיך" העוסק בתלמיד תיכון לטיני המתאהב בנערה ממשפחה עשירה.
ב-2003 שיחק בסרט ימ"מ יחידת פריצה, מ-2004 ועד 2006 שיחק את תפקיד מרטין פיצג'רלד בסדרה תשוקות, הוא גם שיחק בפרקים של סדרות טלוויזיה רבות ובהן חוק וסדר וגיבורים. ב-2005 שיחק בסרט "פנימה והחוצה" לצד קייט וולש.
הוא הנחה מספר פעמים את תחרות מיס עולם וב-1996 הנחה את תחרות דוגמנית העל העולמית.
איגבי ריגני
איגבי ריגני (באנגלית: Igby Rigney; נולד ב-6 ביוני 2003) הוא שחקן אמריקאי. התפרסם בשל תפקידו בתור וורן פלין במיני-סדרה "טקס חצות" (2021) ומתפקידו בתור קווין בסדרה "מועדון חצות" (2022) ; שתיהן שודרו בנטפליקס.
ביוגרפיה
איגבי ריגני נולד בכפר אוסינינג (אנ'), במחוז וסטצ'סטר, ניו יורק. אביו, כריס ריגני, הוא צייר ואמן ידוע ואמו עקרת בית.
קריירה
ריגני הופיע בכמה הפקות תיאטרון בהן "ברנשים וחתיכות", "העיירה שלנו" מחזה מאת תורנטון ויילדר וריצ'רד השלישי.
תפקידו הראשון של איגבי היה בתפקיד אורח בסדרת המשטרה "שוטרים בדם" בשנת 2018.
בשנת 2020 שיחק לצד ויין וילקוקס בסרט הקצר "Last Summer with Uncle Ira". הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע פליקס. באותה שנה שיחק לצד ריד מילר ומארק וולברג בסרט הקולנוע "ג'ו בל", שם הוא גילם את צ'אנס. הסרט מבוסס על סיפורו האמיתי של ג'ו בל, אדם שיצא לטיול ברחבי ארצות הברית כדי להעלות את המודעות לבריונות עקב התאבדות בנו ג'יידן, שהיה קורבן לבריונות הומופובית.
בשנת 2021 שיחק בסרט הקולנוע "מהיר ועצבני 9". באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי במיני-סדרה של נטפליקס "טקס חצות" מבית היוצר של מייק פלנגן.
בפברואר 2021, פרסם הבמאי מייק פלנגאן באמצעות סדרת ציוצים בטוויטר כי ריגני לוהק לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה שלו "מועדון חצות", מסוגת מותחן-אימה, שנוצרה על ידי פלנגאן עבור נטפליקס, ומהווה עיבוד לרומן האימה למתבגרים של הסופר כריסטופר פייק, "מועדון חצות" (1994), אם כי עלילתה עתידה לשלב גם קווי עלילה מרומנים אחרים של פייק.
ב-10 בדצמבר 2021 פורסם כי ריגבי לוהק לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה העתידית "מפלת בית אשר".
אוריאל מוזס
באליפות העולם לנוער נכה שנערכה במיאמי בשנת 1989, זכה ב-4 מדליות זהב בשחייה ובמדליית ארד בטניס.
באליפות העולם לשחייה לנכים שנערכה במלטה בשנת 1994, התחרה בשני משחים וסיים במקום ה-5 במשחה 50 מטר בסגנון חופשי ובמקום ה-7 במשחה 100 מטר בסגנון חופשי.
ב סיים במקום ה-16 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 33.42 שניות, במקום ה-11 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:10.98 דקות, במקום ה-17 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:53.90 דקות, במקום ה-12 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 30.94 שניות, במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:52.94 דקות (עם חנוך בודין, רון בולוטין ושלום אייגר) ובמקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:17.69 דקות (עם חנוך בודין, רון בולוטין, ערן שמש ושלום אייגר).
ב סיים במקום ה-7 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:08.49 דקות והתחרה במשחה ל-50 מטר חופשי וסיים בשלב המוקדמות.
באליפות העולם לנפגעי שיתוק מוחין בשנת 2001, זכה בשתי מדליות כסף במשחים ל-50 ו-100 מטר חופשי.
תקן חשבונאות בין-לאומי 1 – הצגת דוחות כספיים
תקן חשבונאות בינלאומי 1 – הצגת דוחות כספיים הוא תקן חשבונאות בינלאומי שאומץ על ידי הוועדה הבינלאומית לתקינה. הוא מניח קווים כללים להצגת דוחות כספים ומציג דרישות מינימום בהקשר של קווים אלו; הוא ישים לכל הדוחות הכספיים הסטנדרטים המבוססים על תקני דיווח כספי בינלאומיים.
תקן חשבונאות בינלאומי 1 פורסם לראשונה על ידי הוועדה הבינלאומית לתקינה בשנת 1997, והחליף שלושה תקנים לדרישות גילוי והצגה, והיה התקן החשבונאי המקיף הראשון שעסק בהצגת תקנים פיננסיים. הוא אומץ על ידי ה-IASB בשנת 2001, ונכון לשנת 2012 שונה התקן לאחרונה ביוני 2011; תיקונים אלה ייכנסו לתוקף החל מ-1 ביולי 2012.
מטרה ומאפיינים
תקן זה מגדיר את מטרת הדוחות הכספיים כמתן מידע שימושי על המצב הפיננסי, הביצועים הפיננסיים ותזרימי המזומנים של ישות, ומסווג את המידע המסופק לנכסים, התחייבויות, הכנסות והוצאות, תרומות על ידי וחלוקה לבעלים, ותזרימי מזומנים. הוא מפרט את מערך הדוחות, למשל דוח המצב הכספי ודוח רווח והפסד, שמרכיבים יחד את הדוחות הכספיים.
תקן זה מרחיב גם את המאפיינים הבאים של הדוחות הכספיים:
מבנה ותוכן
תקן חשבונאות בינלאומי 1 מפרט את הפריטים שיש לכלול, לכל הפחות. התקן מפרט דרישות לגבי סיווג המידע, כגון דרישה לרישום נפרד של התחייבויות שוטפות, ופירוט מתי לסווג התחייבות כשוטפת לעומת לא שוטפת. כמו כן, הוא קובע דרישות בנוגע לביאורים לדוחות הכספיים, לרבות גילויים על מדיניות חשבונאית ומידע על הנחות שנעשה בהן שימוש.
תיקונים אחרונים
התקן נערך מחדש בשנת 2007 כדי לשקף שינוי בטרמינולוגיה שהשפיע גם על תקנים חשבונאיים אחרים. השינויים כוללים את הדברים הבאים: ארגון ה-IASB תיקן שוב את ההצהרה בשנת 2011, והוסיף את הדרישה לפיה פריטים ברווח הכולל אחר יקובצו על סמך יכולתם לסווג מחדש לרווח והפסד, לצד שינויים אחרים. שינויים אלה, כאשר הוצעו בעבר, הובילו לכך שמכון רואי החשבון באנגליה ובוויילס יעץ כי לגישה של ביצוע "שינויים קטנים בתקן אחד" יכולה להיות השפעות שליליות.
רובין יאלטה
מועדון הכדורגל רובין יאלטה (ברוסית: Футбольный клуб «Рубин» Ялта) הוא מועדון כדורגל מהעיר יאלטה שבחצי האי קרים שהוקם לראשונה בשנת 2009 והתמודד בליגות החובבניות באוקראינה, בייחוד באליפויות העיר. לאחר סיפוח קרים לרוסיה הקבוצה הייתה ממייסדות ליגת העל בכדורגל של קרים, טורניר עצמאי בחסות אופ"א. החל מעונת 2023/2024 מתמודד בליגה המקצוענית ברוסיה, ליגה 2.
היסטוריה
המועדון נוסד בחסות איש עסקים מקומי בשם פאבל קאנדול. המועדון התמודד כמועדון חובבני בליגות העירוניות בעיר יאלטה.
בעונת 2021/2022 ובעונת 2022 העפילה פעמיים לגמר גביע קרים בכדורגל וסיימה כסגנית אלופת חצי האי קרים.
בעונת 2023, הותר לקבוצה להשתתף בטורנירי הכדורגל שבחסות התאחדות הכדורגל הרוסית וקיבלה לראשונה מעמד של קבוצה מקצוענית. הקבוצה החלה להתמודד באותה עונה בליגה 2, הטורניר השלישי בחשיבותו ברוסיה.
אלכסיה, נסיכת הולנד
אלכסיה יוליאנה מרסלה לאוריטאן (בהולנדית: Alexia Juliana Marcela Laurentien; נולדה ב-26 ביוני 2005) היא נסיכת הולנד. בתם השנייה של וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ומקסימה, מלכת הולנד, והשנייה בסדר הירושה לכתר ממלכת ארצות השפלה.
חיים
הנסיכה אלכסיה נולדה ב-26 ביוני 2005 בשעה 14:41 (שעון מקומי), בבית החולים ברונובו שבהאג, הולנד. אביה רשם את לידתה ב-28 ביוני בבניין העירייה הישן בהאג. הנסיכה אלכסיה היא בת של וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ומקסימה, מלכת הולנד. מצד אביה היא נצר לשושלת אורנג'-נסאו ונכדה לביאטריקס, מלכת הולנד. מוצאה של אמה הוא מארגנטינה. ב-19 בנובמבר הוטבלה לנצרות בכנסייה בעיר ואסנאר, תוך שימוש במי נהר הירדן מארץ ישראל. בין סנדקיה נמנים יוהאן-פריסו, נסיך אוראניה-נסאו ומתילדה, מלכת בלגיה.
אלכסיה היא בתם השנייה של המלך והמלכה. אחותה הגדולה קתרינה אמליה היא יורשת הכתר הנוכחית. אחותה הקטנה הנסיכה אריאנה נולדה ב-2007. אלכסיה מתגוררת בטירה מלכותית הממוקמת בעיירה במערב הולנד ביחד עם הוריה ואחיותיה. הנסיכה דוברת הולנדית, אנגלית וספרדית ומתעניינת בנגינה בפסנתר, רכיבה, הוקי קרח, טניס ובלט. בפברואר 2016 שברה הנסיכה את עצם הירך הימנית שלה במהלך חופשת סקי באוסטריה. היא נאלצה להשתמש בקביים במשך זמן מה.
שם
על פי עדותו של המלך, השם "אלכסיה" הוא על שמו, ונבחר בגלל התעקשותה של אשתו. המלך הדגיש שבתו אינה קרויה על שם אלכסיה גרינדה, בתו הבלתי-חוקית של ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד. היא קרויה גם "יוליאנה" - על שם סבתא רבה שלה יוליאנה, מלכת הולנד, "מרסלה" - על שם אחת מדודותיה של אמה המשמשת גם כסנדקית שלה, ו"לאוריטיאן" על שם לאוריטיאן, נסיכת אוראניה-נסאו, אשת דודה קונסטנטין, נסיך אוראניה-נסאו.
גאל
גאל (בשפת הלקוטה, "Phizí", כלומר "כיס מרה") היה מנהיג צבאי בשבט ההאנקפאפה (תת שבט של שבט הלקוטה) במערכה נגד ארצות הברית. ידוע בשל פיקודו בקרב ליטל ביגהורן.
שנים מוקדמות
גאל נולד באזור דקוטה הדרומית של היום בשנת 1840. מסופר עליו שקיבל את כינויו (כיס מרה) לאחר שאכל איבר זה של חיה ששכנו צד. הוא גדל להיות אדם גדל ממדים עם משקל של כ-160 ק"ג. הוא זוהה כלוחם מעולה בשנות העשרה המאוחרות שלו. בשנות העשרים שלו הוא כבר היה מפקד קרבי. במהלך קרבותיו עם צבא ארצות הברית הוא שירת מספר פעמים עם המנהיג האינדיאני פר רובץ, כולל בקרב ליטל ביגהורן ב-1876.
קרב ליטל ביגהורן
מאז שנות השמונים המוקדמות ארכאולוגים רבים חקרו את שדה הקרב בליטל ביגהורן אחרי שריפת עשב גדולה. מחקרים אלו בנוסף לעדויות רבות של אינדיאנים שהשתתפו בקרב הובילו את החוקרים למסקנה שחלקו של גאל בהחלטות הטקטיות, שהביאו לניצחון המשמעותי של האינדיאנים, גדול משייחסו לו תחילה.
בהתקפה הראשונית של הכוח של מרכוס רינו על חלקו הדרומי של מחנה האינדיאנים נהרגו שתי נשותיו של גאל ומספר ילדים. גאל תיאר זאת במשפט "באותו יום ליבי דאב". בחלקו הראשון של הקרב הדפו האינדיאנים את התקפתו של מרכוס רינו בחלק הדרומי. גאל היה אחד הבודדים שהניח שהטקטיקה של המפקד האמריקאי ג'ורג' קסטר כוללת תקיפה משני כיוונים ולכן הבין שזיהוי הזרוע השנייה של המתקפה חיונית ליכולת האינדיאנים להגן על עצמם.
גאל חצה את הנהר בכיוון צפון מזרח וזיהה את סיירו של קסטר, מיץ' בוייר, חוזר אל קסטר מנקודת תצפית על המחנה האינדיאני. לאחר שזיהה את מיקום הכוח העיקרי קסטר, גאל ניתח בהצלחה את כוונתו של קסטר לצלוח עם הכוח את הנהר ולתקוף את המחנה האינדיאני מצידו הצפוני. גאל דהר חזרה למחנה שם הוא ארגן יחד עם סוס משוגע לוחמים משבט הסו והשאיין והובילם לצד הצפוני של המחנה להדוף את התקפתו הצפויה של קסטר.
שנים מאוחרות
בסוף שנת 1876 חלק גדול משבט ההאנקפאפא חצו את הגבול לקנדה שם הם נאבקו לשרוד בשנים הבאות. בשל חילוקי דעות עם פר רובץ, גאל חצה עם שבטו חזרה לארצות הברית ב-1880 ונכנע לממשל. במאי 1881 הם הועלו על אוניות קיטור ונשלחו לשמורת האינדיאנים 'Standing Rock' (סלע זקוף). במפקד האוכלוסין המלא הראשון שנעשה בשמורה נרשם כי שבטו של גאל מונה 52 משפחות עם סה"כ של 230 בני אדם. הוא הפך לחוואי ועודד את אנשיו להתרגל לחיים בשמורה ובנוסף הוא הפך למטיף נוצרי. הוא שירת כשופט בבית הדין לענייני האינדיאנים של השמורה. הוא התחבר גם כן עם פקיד הממשל האחראי על האינדיאנים ג'יימס מק'ללין.
גאל נפטר ב-5 בדצמבר 1894 ונקבר בבית הקברות האנגליקני של דקוטה הדרומית סיינט אליזבת'.
אגם אלם
האגם מתנקז דרך נהר האלם. מאז 1965, האזור מסביב לאגם מוכרז כשמורת טבע. קונרד לורנץ ערך תצפיות חשובות על המין אווז אפור באגם.
מישור הצפה
מישור הַצָּפָה (נקרא גם: פֶשֶׁט הצפה), הוא אזור מישורי, המשתרע סביב שני עבריו של נחל או נהר. המישור מתחיל בקו האפיק ומסתיים בשוליו של עמק הנהר. בעת גאות המים, כאשר הנחל או הנהר עולים על גדותיהם, מישור ההצפה מוצף, ומתכסה בחומרי סחף, המושקעים בקרקע על ידי הנהר. אם נביט בחתך רוחב דמיוני של מבנה נחל, או אז, החלק העמוק של ערוץ הנחל, בו זורמים המים, מכונה פֶשֶׁט, והמישור המוגבה משני צדי הפשט, המתכסה במים בעת שיטפון, מכונה פשט ההצפה.
במהלך ההיסטוריה, הוקמו ערים רבות בעולם על מישורי הצפה שבסמוך לנהרות. פשטי הצפה של נהרות ונחלים שמשו קרקע נוחה ופורייה לחקלאות. במשך אלפי שנים התבססה כלכלת מצרים העתיקה ומצרים על יבולים שגדלו במישור ההצפה של נהר הנילוס.
בעת השיטפון הגדול של 1993 אחד הטיעונים המרכזיים של מבקרי חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית היה שהם סכרו בסוללות את גדות הנהרות מיסיסיפי ומיזורי ולא אפשרו לעודף המים לגלוש למישורי הצפה, וגרמו לכך שהמים הגואים בנתיב הנהר המוצר גרמו לפריצת הסוללות ולהצפות במקומות מעובדים או מיושבים.
נתן קרפ
נתן קרפ (ב בתשרי תרצ"ה - יא בחשון תשס"ט; 11 בספטמבר 1934 - 9 בנובמבר 2008) היה מעצב גרפי ואמן קליגרפיה ישראלי. בין עבודותיו הם עיטורי משטרת ישראל, חלק ממטבעות השקל הישן, צד הנושא במטבע 10 אגורות וכרזות שונות של יום העצמאות.
ביוגרפיה
נתן קרפ היה נשוי ליהודית, ששימשה כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה ולהם שני ילדים. הוא נפטר בשנת 2008 ונקבר בראש הנקרה.
שדות ירוקים (סרט, 1937)
שדות ירוקים (ביידיש: גרינע פעלדער; באנגלית: Green Fields) הוא סרט קומדיה-דרמה ביידיש שצולם והופק בארצות הברית ובוים על ידי אדגר ג' אולמר ויעקב בן עמי. הסרט מבוסס על מחזה באותו שם מאת פרץ הירשביין משנת 1916. בין שחקני הסרט משתתף הילד הרשל ברנרדי שלאחר מכן, בהיותו מבוגר, היה לכוכב ברודוויי.
תקציר העלילה
עלילת "שדות ירוקים" עוקבת אחרי חייו של תלמיד ישיבה בשם לוי-יצחק אשר עוזב את הישיבה שבה לומד כדי למצוא "יהודים אמיתיים". הוא נודד בדרכים עד שנתקל באזור כפרי מבודד במשפחה של עובדי אדמה יהודים. בראש המשפחה עומד האב דוד-נח לצד רחל אשתו ושלושת ילדיהם: הרש-בר, אברהם-יעקב וצינה. במרחק מה מתגוררת עוד משפחה יהודית שבראשה עומד האב אלקנה ולצידו אשתו גיטל והבת סטרה (אסתר). דוד-נח הוא יהודי פשוט שרואה ברכה בהגעתו של לוי-יצחק, אדם מלומד ואיש תורה, ומבקש ממנו להישאר במשק וללמד את בניו. הבן הגדול הרש-בר, צעיר חרוץ בשנות ה-20 לחייו, אינו מעוניין בלימודים, אך דווקא הבת צינה מאזינה לשיעורים בסתר ואף לומדת לכתוב את שמה. היא מגלה בלוי-יצחק גבר מסוג שלא ראתה מעולם, מוקסמת מהידע שלו ומתאהבת בו. גם לוי-יצחק מתאהב בצינה.
במקביל מתפתח קשר רומנטי בין בתו של אלקנה השכן, סטרה, לבין בנו הגדול של דוד-נח, הרש-בר. אלקנה מעדיף את לוי-יצחק המלומד על פניהרש-בר הפשוט בתור חתן לבתו, מה שגורם לריב בין המשפחות. לאור הצהרת אהבה בין צינה ללוי-יצחק האבות משלימים ביניהם ומסכימים לתת לשני הזוגות להינשא. החיבור בין לוי-יצחק לצינה מבשר את הברית המיוחלת בין תורה לעבודת כפיים.
תגובות וביקורות
אף על פי שמספרי המכירה המדויקים לא ידועים, "שדות ירוקים" הוא בין סרטי היידיש המוצלחים ביותר בתקופתו ומהמוכרים ביותר מהסרטים ביידיש שצולמו באמריקה. בהשראתו עשתה החברה "Collective Film Producers" סרטים נוספים: הנפח המזמר (1938), "פישקה החיגר" (1939) ו"השדכן האמריקאי" (1940). "שדות ירוקים" הוא אחד מאבני הדרך של הקולנוע ביידיש מלפני מלחמת העולם השנייה לצד ה"הדיבוק" ו"טוביה החולב".
המחזה עליו מבוסס הסרט
הסרט מבוסס על מחזה של פרץ הירשביין באותו השם שיצא בשנת 1916. המחזה הוצג בתיאטרון "הבימה" תחת השם "ילדי השדה" כ-153 פעמים מאז 30 ביוני 1935, יום הצגת הבכורה. את ההצגה ביים לאופולד לינדברג, ואת לוי-יצחק גילם השחקן צבי בן-חיים, אשר בעצמו למד ב"חדר" ולאחר מכן ב"ישיבה" בברשד שבאוקראינה, ולימים עבר לבית ספר חקלאי באודסה, מה שמספק לו סיפר חיים דומה במעט לזה של לוי-יצחק. המחזה הוא אידיליה יהודית כפרית ושיר הלל לאורח חייו של היהודי הפשוט. הירשביין שבעצמו נולד והתחנך בקרב חקלאים, העריץ את אורח חיים זה והקדיש לו מספר מחזות.
Infinity (שיר של ג'יימס יאנג)
Infinity הוא סינגל של הזמר-יוצר האמריקאי, ג'יימס יאנג, שיצא, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, ב-23 ביוני 2017. הסינגל נמצא באלבום האולפן הראשון שלו, Feel Something.
נכון לאפריל 2022, השיר הושמע למעלה מ-528 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-132 מיליון פעמים ביוטיוב.
ברוך שפיר
ברוך שפיר (נקרא גם בירך או ברכיה שאפיר, ברוך בנדיקט או בענעדיקט) (1858–1915) היה משורר עממי ביידיש, קריין ומטיף לציונות.
שפיר נולד בפשמישל שבפולין למרדכי. היה טרובדור, משורר וקריין נודד, של שירת יידיש, ונדד בין ערי פולין כל חייו. נשפט ונאסר לחמש שנים, על "קלקול מידות", הטרדה מינית והדחה לפריצות, של בנות העשירים היהודים שהיו תלמידותיו לצרפתית. מת בחוסר כל בקרקוב בשנת 1915.
שירו הידוע של אביגדור המאירי, מעל פסגת הר הצופים, הוא עיבוד לעברית של שיר מאת בירך שאפיר חצות.
ג'וזף גנדה
ג'וזף גנדה (נולד ב-10 במרץ 1997) הוא כדורגלן ישראלי ממוצא קונגולזי המשחק בעמדת הקשר.
חיים אישיים
גנדה נולד בישראל, לזוג מהגרים מקונגו. הוריו התגרשו בגיל צעיר, אביו עזב את ישראל, והוא גדל לבד עם אמו ואת כל ילדותו העביר בשכונות הקשות של דרום תל אביב.
מכבי נתניה
גנדה גדל במחלקת הנוער של מכבי נתניה מליגת העל. ב-16 במאי 2015 ערך גנדה את הופעתו היחידה בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 0-0 נגד הפועל חיפה במסגרת עונת 2014/2015.
עירוני קריית שמונה
בתום עונת חתם גנדה בעירוני קריית שמונה, גם היא מליגת העל. הוא ערך מספר הופעות עבור המועדון בגביע המדינה ובגביע הטוטו, וב-20 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בניצחון 0–1 על מועדון ספורט אשדוד במסגרת עונת 2016/2017. בסך הכל ערך גנדה שלוש הופעות ליגה במדי המועדון.
הפועל תל אביב
בחודש ינואר 2017 חתם גנדה בהפועל תל אביב מליגת העל. ב-25 בפברואר 2017 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד הפועל רעננה במסגרת הליגה. ב-24 באפריל הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 0–2 על הפועל כפר סבא, גם הוא במסגרת הליגה. בתום עונת 2016/2017, בה ערך גנדה שמונה הופעות ליגה במדי המועדון והבקיע שער אחד, ירדה הפועל תל אביב לליגה הלאומית. בעונת 2017/2018, בה שיחקה הפועל תל אביב בליגה הלאומית, ערך גנדה 11 הופעות ליגה והבקיע ארבעה שערים, ובסיומה חזרה הפועל תל אביב לליגת העל. בעונת 2018/2019 ערך גנדה 23 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.
אאוגסבורג
לקראת עונת עבר גנדה לאאוגסבורג מהבונדסליגה. הוא לא זכה לדקות משחק בקבוצה הראשונה של המועדון, וערך 12 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים, באאוגסבורג II, קבוצת המילואים של המועדון.
ס.ו. זנדהאוזן
ב-4 ביולי 2022 חתם בס.ו. זנדהאוזן.
קריירת נבחרות
בשנת 2015 שיחק גנדה שני משחקים במדי נבחרת הנוער של ישראל.
שלמה שמאי
שלמה שמאי (שיץ) (נולד 4 בנובמבר 1953) הוא פרופסור מחקר להנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון.
ביוגרפיה
שמאי נולד בברית המועצות. בשנת 1960 עלה לישראל. הוא בוגר תוכנית העתודה האקדמאית ושירת בחיל הקשר בין השנים 1975-1985. שמאי קיבל תואר ראשון בשנת 1975, תואר שני בשנת 1981 ודוקטורט בשנת 1986, כולם בהנדסת חשמל מהפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. בשנת 1986 הצטרף לפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. מונה במרץ 2012 לפרופסור מחקר. נבחר כחבר באקדמיה הישראלית למדעים ביוני 2012. בשנת 2013 נבחר שמאי לחבר האקדמיה האמריקנית להנדסה.
פרופ' שמאי פרסם מעל 300 מאמרים מדעיים, כתב ארבעה ספרים וערך שניים בתחומי מחקר שונים בתורת האינפורמציה, לרבות חסמים על תקשורת, מערכות פריסת ספקטרום (spread spectrum), קידוד ערוץ, קודי טורבו, ועוד.
זאב אברבוך
וולף (זאב) אָבֶרבּוּך ("דניאל") (1886/1890 – 1941) היה ממייסדי מפ"ס ופק"פ וממנהיגיה.
ביוגרפיה
ב-1919 הגיע לארץ ישראל והיה שותף בהקמת מפ"ס (1919) ובשינוי שמה לפק"פ בשנת 1922. בשנת 1924 צורפה פק"פ לקומינטרן (הארגון העולמי של המפלגות הקומוניסטיות).
פק"פ הייתה מורכבת באותה תקופה רובה ככולה מיהודים, דבר שהתנגש עם מטרתה לקדם מהפכה סוציאליסטית בארץ שבה רוב תושביה באותה התקופה היו ערבים. <Br>היהודים שהיו בהנהגת המפלגה היו מהגרים שלא ידעו ערבית ולא הכירו את התרבות של הערבים-הפלסטינים בארץ, בשל כך, דרש הקומינטרן מן המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה לעבור תהליך של "ערביזציה", כינוי לתהליך שמטרתו הייתה לשנות את הרכב חברי הפק"פ כדי שישקפו טוב יותר את הרכב האוכלוסייה בארץ.
דרישת הקומינטרן לשינוי שייצג בצורה נרחבת יותר את חלק הארי באוכלוסייה לא הייתה דרישה שהופנתה רק כלפי המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה אלא הייתה זו דרישה גלובלית שהופנתה גם כלפי התנועה הקומוניסטית במצרים שמקורה היה נעוץ במיעוט היווני במדינה, כלפי הקומוניסטים האלג'יראים שגרעינם היה צרפתי וכלפי תנועות קומוניסטיות נוספות ברחבי העולם.
בשנת 1935, בהתאם למדיניות ה"ערביזציה" שנדרשה מהמפלגה, מינה הקומינטרן את רדואן אל-חילו ("מוסא"),ערבי-פלסטיני תושב הארץ, לתפקיד מזכ"ל המפלגה במקומם של מייסדיו היהודים ובהם אברבוך.
ע"פ ספרו של אבנר בן-זקן ,"קומוניזם כאימפריאליזם תרבותי", וולף אימץ את השם "אבו סיאם" והעיד על עצמו כי הוא חולם להיות "לנין של חצי האי ערב".
בערך באותה תקופה שינה אברבוך את שמו ל"דניאל ריבקינד", נקרא לברית המועצות ולא הורשה לחזור לארץ ישראל. ממוסקבה הוא נשלח לפעילות מחתרתית ברומניה, ושם נאסר ועבר עינויים קשים. לאחר שחרורו מהכלא שב לברית המועצות, ונשלח לתפקיד זוטר – ראש המחלקה הפוליטית במשק חקלאי. לדברי איסר הראל,
גם שני בניו של "דניאל" מצאו את מותם מידי השלטונות הסובייטים. בנו הבכור נאסר באשמת השתייכות לקבוצה שזממה כביכול להרוג את סטלין. לאחר שסירב להעיד כי אביו היה מרגל, הוא הוגלה לאחד המחנות הקשים ושם מצא את מותו. גם בנו השני, שעבד במערכת ה"עמעס", נעצר וחוסל. רק אלמנתו של "דניאל", מריה, נותרה בחיים.
אחיו הבכור, צבי (הירש) אברבוך, שנודע בכינויו הספרותי-מפלגתי אלכסנדר חאשין (1886–1939), היה פעיל פוליטי ופובליציסט. בראשית דרכו היה ממייסדי פועלי ציון וראשיה ואיש העלייה השנייה, ולאחר שובו לרוסיה ב-1930 היה לקומוניסט אדוק ואיש היבסקציה. אף הוא נאסר במסגרת הטיהורים הגדולים ומצא את מותו בבית סוהר בברית המועצות.
יצחק מדרוהוביץ'
רבי יִצְחָק מִדְּרוֹהוֹבִיץ' (ביידיש: דרהאביטש - דראָביטש) (נפטר ז' בניסן ה'תק"י) היה מגיד מישרים מראשוני גדולי תלמידי הבעל שם טוב, מעין 'תלמיד חבר' (חבר שהוא גם תלמיד), אביו של רבי יחיאל מיכל המגיד מזלאטשוב ורבי יוסף דרוביצר, אבד"ק מעזבוז.
ביוגרפיה
נולד לרבי יוסף ספראווידליוור מפיסטין שכונה "רבי יוסף איש אמת" (בן רבי משה מזבוריש) וליענטה שכונתה "יענטה הנביאה". בצעירותו שימש כמגיד מישרים באוסטרהא; אז עדיין היה מתנגד לחסידות, אך במשך כהונתו בדרוהוביץ' הפך למעריצו ותלמידו של הבעש"ט בעקבות מעשה.
בדרוהוביץ' שימש כאב"ד רבי יצחק מהמבורג ורבי יצחק מדרוהוביץ' שימש כדיין וכמגיד מישרים. אף על פי שכל אחד מהם נמנה עם קהילה שונה (רבי יצחק מהמבורג מהמתנגדים ורבי יצחק מדרוהוביץ' מהחסידים) שרר ביניהם השלום.
בסוף ימיו כיהן כמגיד בהורוכוב, שם נפטר בז' בניסן ה'תק"י ושם נטמן.
התקרבותו לחסידות
על בואו אל הבעש"ט מספרים כי היה נוהג לומר כל לילה בקריאת שמע שעל המיטה הפסוק "בידך אפקיד רוחי" ומיד נרדם, ואם קרה שלא נרדם היה יודע כי חטא במשהו וצריך לחזור בתשובה על כך. ופ"א בתקופת התגוררותו בדרוהוביץ' קרה שפשפש במעשיו ולא מצא שם דבר חטא עד שנזכר ששמע דברי ליצנות על הבעש"ט ולא מיחה. מיד קם ונסע למז'יבוז' לפייסו. למחרת התפלל בבית הכנסת של הבעש"ט ובעת קריאת התורה קרא אותו הבעש"ט (למרות שלא הכירו) בתואר "מורה מורינו רבי יצחק ב"ר יוסף" ואמר לו הבעש"ט: "מורי ורבי התלוצץ על הבעש"ט ונסע דרך כזה, הבעש"ט מוחל לו בלב שלם". ובעקבות מקרה זה החליט להישאר אצל הבעש"ט.
כך גם מקובל כי בעת בואו בראשונה אל הבעש"ט ציווה לכבדו באמרו כי נתנו לו מן השמים נשמה נמוכה ביותר והוא הגביה אותה למעלת רבי שמעון בר יוחאי.
בנו רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב היה אומר כי בכל יום מכבדים אותו או את אביו לדרוש בהיכל מסוים בגן עדן, יום אחד את אביו בגלל היותו אביו של רבי יחיאל מיכל, ויום אחד מכבדים אותו בגלל היותו בנו של רבי יצחק.
פרס שאנון
'''פרס קלוד א. שאנון (באנגלית: Claude E. Shannon Award) או בקיצור פרס שאנון''', הוא פרס בין-לאומי המוענק על ידי IEEE Information Theory Society "על תרומה עקבית ומשמעותית בתחום תורת האינפורמציה".
הפרס נקרא על שם אבי תורת האינפורמציה קלוד שאנון, ונחשב הפרס החשוב ביותר בתחום. שאנון עצמו היה חתן הפרס הראשון, בשנת 1972.
זוכי הפרס
בין הזוכים: רוברט פאנו, אירווינג ריד, אנדרו ויטרבי, אלווין ברלקמפ ורוברט גריי. בין הזוכים גם מספר מדענים ישראלים, בהם: יעקב זיו ושלמה שמאי.
היינריך בינטינג
קורות חיים
בינטינג נולד בהנובר שבגרמניה בשנת 1545 ולמד תאולוגיה באוניברסיטת ויטנברג. סיים את לימודיו בשנת 1569 והחל לעבוד ככומר בלמגו. בשנת 1575 עבר לגרונאו שעל הליין וב-1591 עבר לגוסלר. בשנת 1600 פוטר מתפקידו בשל מחלוקות תאולוגיות, ושב להתגורר בהנובר.
בספרו, שפורסם במגדבורג בשנת 1581 מופיעות מפות של ארץ הקודש ובהם מפת ירושלים בצורת תלתן הידועה, וכן מפה של אירופה בדמות אישה הלובשת גלימה ועונדת כתר, ומפה של אסיה בדמות פגסוס הסוס המכונף.
כוח בנגלי
אלו לטאות אפורות ועצלניות בעלות חוטם מוארך ורגליים קצרות בעלות טפרים חדים. הם מטפסים טובים על עצים ומחפשים שם את מזונם. כמו כן הם שחיינים טובים.
הם נפוצים ביערות גשם, ביצות וגדות נהר באזור תפוצתם ומחפשים יצורים קטנים, בעיקר חסרי חוליות, דגים ודו-חיים אך גם עופות, זוחלים לרבות נחשים ויונקים קטנים.
אליעזר זוסיא פורטוגל
רבי אליעזר זוסיא פורטוגל (פרטיגול; א' בחשוון תרנ"ח, 18 בדצמבר 1897, סקולן – כ"ט באב ה'תשמ"ב, 18 באוגוסט 1982, ארצות הברית) היה מייסד חסידות סקולען ואדמו"רה הראשון. ייסד את הרשת "חסד לאברהם" המסייעת לניצולי השואה. בבגרותו עסק בשחרור יהודים ממאסר בכלא השלטון הקומוניסטי.
ילדותו
פורטוגל נולד בעיירה סקולן שבמולדובה לרב ישראל אברהם פורטוגל (שהיה תלמיד הרב ישעיה שור, בסוף ימיו היה רב קהילת העיר סקולן שבבסרביה) ולאמו, לאה ריזל בת הרב חיים שור אב"ד סלפקוביץ, בחבל פודוליה. הרב זוסיא היה חסיד בוהוש וסדיגורה.
הרב זוסיא נחשב כעילוי בבגרותו בשל התמדתו הנדירה שהייתה לו בהשקעת הזמן בלימוד התורני, וכשנפטר אביו בי"ח באייר ה'תרע"ה, והוא היה בן שבע עשרה, הוכתר כממלא מקום אביו במשרת רבנות העיר סקולן.
משרת הרבנות
הרב פורטוגל היה בקיא בש"ס ובשולחן ערוך. כשהתמנה לכהן כרב העיר חשב כיצד יוכל לעזור לבני קהילתו, ולכן הוא החל לעסוק רבות בהלכות השבת ולבסוף כתב קונטרסים בנושא. הרב פורטוגל הקים את תלמוד התורה הראשון בעיר סקולן לילדים ודאג למכירת אוכל כשר עבור יהודי העיר. החל ללחום עם התפשטות ההשכלה גם בחברה היהודית נגד דעות שנשמעו לו 'כופרות' נגד הדת היהודית. ברבות השנים החל לקבץ סביבו חסידים רבים שהעריצו אותו בשל פעולותיו הרבות לחיזוק היהדות בסביבה, הוא הוכתר כאדמו"ר וקרא לחסידותו "סקולען".
הצלחתו בהפצת היהדות בסקולן הוציאה לו מוניטין ברחבי בסרביה ורומניה עד שנתבקש על ידי "עדת יראים" בצ'רנוביץ כי יעבור לפעול בה. לאחר עשרים שנה במשרת הרבנות בסקולן יעץ לו האדמו"ר מסדיגורה, הרב מרדכי שלום יוסף, לעבור לעיר צ'רנוביץ שבצפון בוקובינה, אז ברומניה, בה הוכתר הרב פורטוגל כאחד מרבני העיר וכנשיא אגודת-ישראל.
תקופת השואה ואחריה
בעת מלחמת העולם השנייה החל מצבו הבריאותי להתדרדר באופן משמעותי. לאחר סיום המלחמה החל לפעול למען הצלת יהודים ובעיקר למען הענקת עזרה לילדים יתומים שניצלו. ביתו נהפך לבית יתומים בו התגוררו מאות ילדים יתומים, שבחלק ממסמכי הרישום שלהם אף נרשם כי הם ילדיו הביולוגיים. לאחר החרפת מצב יהודי העיר צ'רנוביץ בשל רדיפות המשטר הסובייטי הקומוניסטי, הבריח הרב פורטוגל את הילדים היתומים לעיר בוקרשט שברומניה.
באותה תקופה הלחין ניגון מפורסם לפסוקים מספר תהילים (פרק ע"ט): "יוודע בגויים לעניינו נקמת דם עבדיך השפוך. תבוא לפניך אנקת אסיר כגודל זרועך הותר בני תמותה. והשב לשכנינו שבעתיים אל חיקם חרפתם אשר חרפוך ה'". על פרסום הניגון מסופר כי לצורך תעמולה בינלאומית, שנועדה להציג מצג שוא כביכול מצב יהודי רומניה חיובי, ערכו הקומוניסטים אירוע "מלוה מלכה" בנוכחות אישים מחוץ למסך הברזל, בו אילצו רבנים לנאום על מצבם החיובי של יהדות המדינה. הרבי מסקולען סירב לנאום ואמר שבמקום זאת ישיר ניגון, באמצעותו רמז ליודעי השפה העברית על מצבם העגום של יהודי הגוש הסובייטי.
לאחר היציאה מאירופה
בא' בניסן ה'תש"ך הצליח הרב פורטוגל לצאת מרומניה והוא היגר לשכונת קראון הייטס בעיר ברוקלין שבניו יורק, שם ייסד בית כנסת והמשיך לפעול להצלת יהודים ניצולי שואה. כשנה לאחר מכן, בשנת ה'תשכ"א, נסע בפעם הראשונה בחייו לביקור בארץ ישראל ומאז ביקורו הראשון הרבה לבקר בה. הוא סייר רבות במוסדות חב"ד בישראל כדי לספר לרבי מלובביץ' שגר גם הוא בקראון הייטס על הפצת היהדות בקרב חסידיו. הרב פורטוגל ייסד בישראל את מוסדות "חסד לאברהם" ע"ש אביו, הרב אברהם, להצלת ילדים יהודיים יתומים מהשואה (בעיקר מרומניה).
בשנת 1976 חלה במחלת לב וממנה נחלש מאוד. בנו, הרב ישראל אברהם פורטוגל, החל למלא את מקומו בחסידות. בערב ראש חודש אלול, כ"ט באב ה'תשמ"ב, כשהוא בן שמונים וארבע נפטר הרב אליעזר זוסיא פורטוגל. הוא ניטמן בבית העלמין היהודי במונסי ובנו הוכתר להיות האדמו"ר מסקולען.
יבול שיא
יבול שיא הוא כתב עת העוסק בתחום החקלאות בישראל. הוא מופץ לחקלאים, אנשי מפתח בתעשיית החקלאות ומקבלי החלטות במשרד החקלאות. כתב העת הופץ לראשונה בשנת 2007 ומופץ עד היום, בתדירות של אחת לחודש, בעלות הפצה בלבד, בכ-15 אלף עותקים.
כתב העת עוסק בין היתר בקידום החקלאות הישראלית, ניסויים ומחקרי חקלאות, המלצות הגנת הצומח, חקלאות בת קיימא ועוד.
מאפיינים
כתב העת סוקר את החקלאות הישראלית בתחום ענפי הצומח. מדי חודש מתפרסמים מאמרים מקצועיים שיש בהם כדי לסייע לחקלאי בשלבי הגידול. לכתב העת מספר מדורים קבועים כגון מדור בתחום המים, מדור סוגיות משפטיות ומדור פעילות נשים בחקלאות.
ההוצאה לאור
מו"ל כתב העת היא חברת כנס מדיה, המוציאה לאור את כתבי העת האחרים העוסקים במרחב הכפרי: הזמן הירוק, קו למושב, "הרפת והחלב" המופץ בקרב העוסקים ברפתות ו"אופק ירוק" העוסק בקידום אנרגיות מתחדשות וקיימות במרחב הכפרי.
עורך כתב העת הוא שמעון וילנאי, וסגן העורך הוא יצחק בר־זכאי. בין הכותבים בירחון בעבר ובהווה: ד"ר שירלי גזית, עו"ד שמואל גלנץ, עמוס דה וינטר, רו"ח אלון ראובני, דודו קוכמן, חוקרי מו"פ וחוקרי משרד החקלאות.
תערוכת החקלאות אגרו ישראל- יבול שיא
תערוכת החקלאות של אגרו ישראל - יבול שיא, שנוסדה בשנת 2012, מתקיימת פעם בשנה במשך יומיים. בתערוכת החקלאות, מיוצגות מגוון של חברות אשר עוסקות בתשומות חקלאיות, כגון: חברות השקיה והדברה, דישון, אנרגיה מתחדשת, גינון, מיכון חקלאי, כלי רכב חקלאיים ועוד מספר נושאים שונים. במסגרת התערוכה מתקיימים גם כנסי חקלאות.
בית הספר למשפטים באוניברסיטת שיקגו
בית הספר למשפטים באוניברסיטת שיקגו (באנגלית: University of Chicago Law School) הוא בית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו, אוניברסיטת מחקר פרטית בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית. בית הספר מדורג בין בתי הספר הטובים ביותר למשפטים בעולם, ויש בו בוגרים בולטים רבים במערכת המשפט, באקדמיה, בממשל, בפוליטיקה ובעסקים. בית הספר מעסיק יותר מ-180 אנשי סגל במשרה מלאה וחלקית ומלמדת יותר מ-600 סטודנטים בתוכניות שונות. בבית הספר בשיקגו יש את האחוז השלישי בגובהו של בוגרים טריים העוסקים כעוזר משפטי במערכת המשפט הפדרלית (לאחר בתי הספר בייל וסטנפורד.
בית הספר למשפטים הוקם בשנות ה-90 של המאה ה-19 על ידי נשיא אוניברסיטת שיקגו, ויליאם רייני הארפר. הארפר והדיקן הראשון של בית הספר למשפטים, ג'וזף הנרי ביל, עיצבו את תוכנית הלימודים של בית הספר בהשראת הגישה הבינתחומית של ארנסט פרוינד לחינוך משפטי. בניית בית הספר מומנה על ידי ג'ון ד' רוקפלר ואבן הפינה הונחה על ידי נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט. בית הספר למשפטים נפתח לשיעורים בשנת 1902. מאז הקמתו, הפרופסורים של בית הספר למשפטים לימדו סטודנטים באמצעות השיטה הסוקרטית, שנותרה שיטת ההוראה השולטת בבית הספר למשפטים בהרצאות ובסמינרים.
בשנות ה-30 הגישה הכלכלית למשפט החלה לחלחל ללימודים בבית הספר, והוא התרחב במהירות בשנות ה-50.
היסטוריה
כאשר נוסדה אוניברסיטת שיקגו ב-1892, נשיאה ויליאם רייני הארפר הביע רצון להקים בית ספר למשפטים באוניברסיטה על מנת לבסס את הדמוקרטיה האמריקאית. ב-1901 הוכרז על הקמת בית הספר למשפטים בשנה שלאחר מכן.
הלימודים עצמם החלו ב-1 באוקטובר 1902. ג'ון ד' רוקפלר שילם את עלות הבנייה (250,000 דולר), והנשיא תיאודור רוזוולט הניח את אבן הפינה שלה. בעת פתיחתו כלל בית הספר למשפטים 78 תלמידים (76 גברים ושתי נשים). הוא הציע קורסים בדיני חוזים, נזיקין, משפט פלילי, דיני קניין ותביעה, עם קורסי בחירה במשפט מנהלי, דיני תאגידים, סמכות שיפוט פדרלית, משפט רומי, משפט בינלאומי ואתיקה משפטית. בית הספר למשפטים הציע תוכניות לדוקטורט במשפטים (JD). בית הספר בשיקגו היה מחמישה בתי ספר למשפטים בארצות הברית שדרשו תואר אקדמי קודם כתנאי מוקדם לקבלה. בספרייתו, שהוקמה תוך זמן קצר, היו כ-18,000 כרכים של דוחות משפטיים. ההרשמה בשנה השנייה גדלה במהירות ל-126 סטודנטים. בית הספר למשפטים שגשג בשנותיו הראשונות וטיפח קשרים עם חוקרים בתחומים אחרים הכוללים כלכלה, מדעי המדינה, פסיכולוגיה והיסטוריה. במקביל, בית הספר פיתח קשרים גם עם לשכת עורכי הדין בשיקגו. הסטנדרטים האקדמיים של בית הספר למשפטים הוכרו כשווים לפחות לאלו של הרווארד. בשנת 1904, בית הספר למשפטים עבר לסטיוארט הול בקמפוס האוניברסיטה הראשי. באותה שנה הפכה סופוניסבה ברקינרידג' לאישה הראשונה שסיימה את בית הספר למשפטים, ובכך אוניברסיטת שיקגו הקדימה את בתי הספר המקבילים בייל, קולומביה והרווארד. בתקופה זו הוקמה לראשונה אגודת בוגרים.
בזמן מלחמת העולם הראשונה חלה ירידה במספר התלמידים, אך מספר זה גדל שוב לאחר המלחמה. ב-1926 הגיעה מספר הסטודנטים ל-500.
במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 החלו להילמד גם קורסים בכלכלה במסגרת בית הספר. בשנות ה-50 וה-60, בית הספר למשפטים חווה תקופה של צמיחה משמעותית בהובלתו של הדיקן אדוארד לוי.
דירוג
בית הספר למשפטים חבר בפורום T14 – הכולל את 14 בתי הספר למשפטים הטובים ביותר בארצות הברית. בנוסף על כך, בית הספר מדורג במספר דירוגים בולטים:
Turn Off the Light
Turn Off the Light זכה לביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה, ששיבחו את ההפקה, הליריקה, הנושאים והביצועים הקוליים של פטרס. ב-23 באוקטובר 2020, פטרס הודיעה שהיא תוציא כרך שלישי ואחרון של Turn Off the Light באוקטובר 2021. היא שיתפה שהסיבה לתאריך היציאה נבע מרצונה לבצע את השירים בשידור חי עבור מעריציה בעת היציאה, משהו שהיא לא הייתה יכולה לעשות אם הוא היה יוצא ב-2020 בעקבות מגפת הקורונה. "אני לא יכולה לעשות את זה אם אני לא יכולה לבצע את זה בשידור חי בשבילכם, מיד. אני חייבת. זה צריך להיות רענן, ויש הרבה דברים שאני רוצה לעשות כדי שזה יהיה טוב באמת". פטרס הוציאה את הסינגל "Party Till I Die" מיד לאחר ההכרזה על הכרך השלישי.
רקע
לאחר יציאתו של Turn Off the Light, Vol. 1, פטרס הכריזה בהתחלה על Turn Off the Light, Vol. 2. בספטמבר 2018, פרסמה באינסטגרם תמונות וקטעי וידאו הקשורים אליו; היא פרסמה תמונה של עצמה, כשהיא מאופרת כמלאכית מתה של ויקטוריה'ס סיקרט, וסיפרה על בואו של המיני-אלבום. בתחילת ספטמבר 2019, אמרה שהמיני-אלבום הבא יופץ ב-1 באוקטובר. במקום זאת, ב-29 בספטמבר, פטרס הודיעה שהיא מעניקה למעריצים את "כל הסיפור הארור", ופרסמה קישור להזמנה מראש ואת רשימת הרצועות הרשמית.
עטיפתו של Turn Off the Light דומה לזו של Turn Off the Light, Vol. 1, אך גוון לק הציפורניים של היד המוצגת בה, שונה מן המקור.
ביקורת
Turn Off the Light זכה לביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה, ששיבחו את ההפקה, הליריקה, הנושאים והביצועים הקוליים של פטרס. סטיבן דאו מבילבורד ציין שהוא "שומר על ההפקה המושקעת של הכרך הראשון", וציין שהרצועות "There Will Be Blood", "Wrong Turn" ו-"Death by Sex" נשמעות "כמו סקיצות של דאפט פאנק". טריי אלסטון מ-MTV News ציין לשבח את "There Will Be Blood", וכינה אותו "נתח מחשמל של פטרס השרה על המוות שלך", לצד "Bloody Valentine", אותו תיאר כ"שיר פאנק מדהים שיכול אפילו להביא את פרנקנשטיין לרחבת הריקודים", יחד עם "Omen", שיר "עליז ומרושע" ש"נשמע כמו ההתרגשות שמקבלים ערפדים כשהם בוהים בצוואר חשוף באמצע המועדון".
מייקל לאב מייקל, שכותב למגזין Paper, שיבח את "Wrong Turn" וכתב ש"המוזיקה בשיר היא הרפתקנית בצורה שראויה לשבח: היא מאופיינת בהפקה סינת'ית, אפלה וקופצנית והביצועיים הקוליים המצמררים של פטרס שומרים על המומנטום, כמו גם קורבנות שבורחים מרוצח רעול פנים". במאמר אחר, מייקל אמר שהצלילים החדשים היו "מפחידים" יותר כיוון שהם שילבו "צלילים מוכרים כמו רעמים, עוגב דרמטי, מקהלות ילדים רדופות, צרחות וצלילים בלתי-צפויים יותר, כמו סכינים המתחככים זה בזה". מייק ניד מבלוג המוזיקה Idolator העניק למיקסטייפ ציון של 4.5 מתוך 5 כוכבים בסך הכול, וכתב שהוא "תפור במיוחד עבור מעריצים של באנגרי פופ מופקים והדוקים וכל מה שמעורר פחד".
השיר "Party Till I Die" נכלל ברשימת "שירי הלהט"בק הטובים ביותר של 2020" שפורסמה על ידי בילבורד.
חזון אלוהי (סרט)
חזון אלוהי (ברוסית: Глаз Божий) הוא סרטו התיעודי של לאוניד פרפיונוב במלאת 100 שנה למוזיאון פושקין.
הסרט הופק על ידי אולפן "Namedni" בהשתתפות הקרן של המוזיאון הממלכתי לאמנויות יפות על שם פושקין ובמימון האוליגרך דמיטרי ריבולובלב. שידור הבכורה התקיים ב-31 במאי 2012 בערוץ הראשון.
עלילה
זהו סרט דוקומנטרי בן שני חלקים המוקדש לתולדות מוזיאון פושקין. סצנות היסטוריות נפרדות שוחזרו על ידי שחקנים מפורסמים.
הפקה
הסרט הוכרז בתוכנית "אורגנט בערב" ב-30 במאי 2012. את פבלו פיקאסו בסרט גילמו שני אנשים: בפרק הראשון - המוזיקאי פיטר נאליץ', בשני - עיתונאי הטלוויזיה ולדימיר פוזנר.
היאדות
ההיאדות (מיוונית Υὰδες, בעברית מזוהה לעיתים עם הקבוצה המקראית עָשׁ, נקרא גם Melotte 25, Collinder 50 או Caldwell 41) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים שור המכיל כ-300 כוכבים ונמצא במרחק של כ-151 שנות אור ממערכת השמש. זהו הצביר הפתוח הקרוב ביותר למערכת השמש והבהיר ביותר שניתן לראות מכדור הארץ, ובשל בהירותו היה מוכר כבר בימי קדם. הצביר מהווה את פניו של השור, כאשר הכוכב הבהיר אלדברן מסמל את עינו של השור. אף על פי שאלדברן נראה כחלק מהצביר, הוא למעשה לא שייך אליו, כיוון שמרחקו ממערכת השמש הוא פחות ממחצית המרחק להיאדות, כ-65 שנות אור בלבד.
היסטוריה
הצביר מופיע כבר באיליאדה של הומרוס (מתורגם כ"עש"): אם אכן הקבוצה המקראית "עש" מתייחסת להיאדות, אזי היא מוזכרת כבר בתנ"ך בספר איוב:
אזכורים אלו הם הקדומים ביותר שידועים והם מתוארכים סביב 750 לפני הספירה, אם כי לא ידוע מתי נכתב ספר איוב וייתכן שהוא אף קדום יותר.
תצפית
עם בהירות נראית מדרגה 0.5 הצביר קל לצפייה ולזיהוי גם כאשר תנאי התצפית אינם טובים וניתן אף לראותו במקומות מיושבים. מיקומו של הצביר בקרבת אלדברן הבהיר במיוחד מקל על זיהויו ועל איתורו. במקום חשוך ניתן לראות ללא ציוד עזר 5-6 כוכבים ובתנאים מיטביים 15-17 כוכבים. הצביר מרשים במיוחד כאשר הוא נצפה באמצעות משקפת, אז ניתן לראות עשרות כוכבים, כאשר תנאי התצפית טובים מספיק. גודלו הזוויתי - כחמש מעלות לא מאפשר לראות את כולו באמצעות טלסקופ.
הצביר נמצא כ-4 מעלות מדרום למישור המלקה כך שאירועים בהם הירח עובר על פני ההיאדות ומסתיר אותן, אינם נדירים, אך אירועי הסתרה אלו קורים בתקופות מסוימות כל חודש ובתקופות אחרות אינם קורים כלל. כמו כן גם כוכב חמה, נוגה ומאדים חולפים לעיתים בתוך הצביר או בסמוך לו.