cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דושאן שבנטו
קריירת מועדונים
שבנטו החל את קריירת המשחק המקצוענית שלו בשנת 2003, במועדון עיר הולדתו מ.פ.ק. רוז'ומברוק. לאחר שנתיים, חתם במועדון הצ'כי סלביה פראג. שבנטו שיחק בסלביה במשך 4 שנים, במהלכן זכה בשתי אליפויות (2008 ו-2009). במהלך תקופתו בצ'כיה, זומן בשנת 2007, למבחנים בדרבי קאונטי האנגלית, ולאחר מכן עורר עניין בעוד כמה מועדונים אנגליים. אך כאמור, לבסוף נשאר לשחק בסלביה פראג. ב-16 ביוני 2009, שבנטו הצטרף למועדון האוסטרי רד בול זלצבורג תמורת סכום של 2 מיליון אירו. לאחר 5 שנים מוצלחות באוסטריה, בהן זכה ב-2 אליפויות וגביע, שבנטו חתם בקבוצת פ.צ. קלן מגרמניה.
בקיץ 2016 חזר שבנטו לסלביה פראג.
הוויוודה של סרביה ובאנאט טמשוואר
הוויוודה של סרביה ובאנאט טמשוואר (בגרמנית: Woiwodschaft Serbien und Temeser Banat, בסרבית: Војводство Србија и Тамишки Банат, ברומנית: Voivodina sârbească și Banatul timișan, בהונגרית: Szerb Vajdaság és Temesi Bánság), המכונה בפשטות מחוז סרביה (Serbische Woiwodschaft), הייתה ארץ כתר של האימפריה האוסטרית שהתקיימה בין 1849 ל-1860.
זו הייתה ארץ כתר נפרדת שנקראה על שם שני מחוזות לשעבר: וויבודינה הסרבית ובאנאט טמשוואר. האזור הקודם שלה מחולק כיום בין סרביה, רומניה והונגריה. הוויוודה נתנה את שמה לוויבודינה הסרבית הנוכחית.
היסטוריה
הוויוודה הוקמה על פי החלטה של הקיסר האוסטרי בנובמבר 1849, לאחר המהפכות של 1848/1849. היא הוקמה בהתאם לפריבילגיה שניתנה לסרבים על ידי הקיסר ההבסבורגי ב-1691, תוך הכרה בזכותם של סרבים לאוטונומיה טריטוריאלית בתוך המלוכה ההבסבורגית.
האזור כלל את האזורים של בנאט, באצ'קה והעיריות אילוק ורומה בצפון סרם. מושל אוסטרי שישב בטמשוואר שלט באזור, והתואר של הווייבוד היה שייך לקיסר עצמו. התואר המלא של הקיסר היה "הווייבוד הגדול של מחוז סרביה" (בגרמנית: Großwoiwode der Woiwodschaft Serbien). גם לאחר ביטול הוויוודה, הקיסר שמר על התואר הזה עד סוף האימפריה האוסטרו-הונגרית ב-1918. בשנת 1860 בוטלה הוויוודה של סרביה ובאנאט טמשוואר ורוב שטחה (בנאט ובאצ'קה) שולבה בממלכת הונגריה ההבסבורגית, אם כי שלטון הונגרי ישיר החל רק ב-1867, לאחר הפשרה האוסטרו-הונגרית. בניגוד לבנאט ובאצ'קה, בשנת 1860 שולבה סרם בממלכת סלאבוניה, עוד ארץ כתר הבסבורגית נפרדת. ממלכת סלאבוניה התמזגה לאחר מכן עם ממלכת קרואטיה, ויצרה את הממלכה החדשה של קרואטיה-סלבוניה, אשר סיכמה על הסכם עם ממלכת הונגריה בשנת 1868, והפכה לאזור אוטונומי של ממלכת הונגריה בתוך אוסטריה-הונגריה.
שפות
שתי השפות הרשמיות של המחוז היו גרמנית ו"אילירית" (סרבית).
חיה צ'רנובין
חיה צ'רנובין (Czernowin; נולדה ב-7 בדצמבר 1957 בקריית חיים) היא מלחינה ישראלית ופרופסור מן המניין לקומפוזיציה באוניברסיטת הרווארד.
ביוגרפיה
צ'רנובין נולדה ב-1957 בקריית חיים לאם מרכזנית ולאב הנדסאי, שניהם ניצולי שואה. אביה ניגן באקורדיון ולימד אותה ואת אחותה שירים ברוסית.
על ילדותה היא מספרת:
צ'רנובין למדה באקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב אצל אבל ארליך ויצחק סדאי. לאחר סיום לימודיה עזבה את ישראל בגיל 25 והתמחתה ביפן, אירופה וארצות הברית. השלימה דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.
צ'רנובין נשואה ואם לילד.
קריירה
צ'רנובין החלה את הקריירה שלה בגיל מאוחר יחסית, 38. יצירותיה מנוגנות כיום בכל העולם והיא זכתה בפרסים רבים, ביניהם, פרס ארנסט פון סימנס לקומפוזיציה (2003) ומלגת גוגנהיים (2011). היא הייתה מלחינת הבית של דרזדן ודרמשטט. צ'רנובין מקליטה בחברת התקליטים האמריקאית "מוד" ומוציאה לאור את יצירותיה בבית ההוצאה Schott.
בשנים 1997–2006 כיהנה כפרופסור לקומפוזיציה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, בשנים 2006–2009 כיהנה כפרופסור למוזיקה באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה. שם הייתה לאשה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה. היא גם האשה הראשונה שמונתה למשרת מרצה לקומפוזיציה באוניברסיטת הרווארד, שם היא מלמדת עד היום.
על המוזיקה שלה היא אומרת:
צ'רנובין מוכרת במידה מועטה בישראל, זאת בניגוד לפרסומה בעולם.
קוסטאס פילאס
קוסטאס פילאס (ביוונית: Κώστας Πηλέας; נולד ב-11 בדצמבר 1998 בפאפוס שבקפריסין) הוא כדורגלן קפריסאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אריס לימסול מליגת העל הקפריסאית.
קריירת מועדונים
פילאס גדל במחלקת הנוער של ארסנל. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו באנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית. ב-14 באוקטובר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד אפולון לימסול במסגרת המחזור השביעי בליגה לעונת. בסך הכל ערך 12 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-13 בספטמבר 2018 הושאל פילאס למשך עונה אחת לארמיס ארדיפו מליגת העל הקפריסאית. ב-20 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 5-0 לאפולון לימסול במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת. הוא ערך 16 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-1 ביולי 2021 חתם פילאס באתניקוס אחנס מליגת העל הקפריסאית. ב-20 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לאנורתוסיס פמגוסטה במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת. הוא ערך 25 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-1 ביולי 2022 חתם באריס לימסול מליגת העל הקפריסאית.
הפלישה הרומנית לבסרביה וסיפוחה לרומניה (1918)
הפלישה הרומנית לבסרביה, בוצעה על ידי צבא רומניה, בינואר 1918. נציגים של מועצת הארץ של בסרביה פנו לממשל ממלכת רומניה, ששכנה ביאשי לאחר כיבוש בוקרשט על ידי הצבא הגרמני וביקשו ממנה לשלוח יחידות צבאיות רומניות, כדי להשליט סדר בבסרביה ולהגן על מצבורי המזון והאספקה.
הרקע
בסוף 1917 מלחמת העולם הראשונה הייתה בעיצומה, כשבזירה המסוימת רומניה והאימפריה הרוסית הן בנות ברית הנלחמות נגד גרמניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית ובולגריה. צרפת, בריטניה, ארצות הברית, איטליה ויפן היו בנות ברית נוספות, אך ללא גיבוי בזירה המקומית.
הצבא הגרמני חדר לרומניה מכיוון בולגריה ומכיוון טרנסילבניה וכבש חלק גדול מרומניה, כולל בירתה בוקרשט, וממשלת רומניה ובית המלוכה עברו ליאשי. לעזרת הרומנים שלח הצבא הרוסי גייסות רבים, ששהו על אדמת רומניה. עם פרוץ המהפכות ברוסיה החלה התפרקות של הצבא הרוסי, חיילים רבים ערקו מיחידותיהם והחלו לשוב לרוסיה דרך בסרביה, תוך בזיזת המקומיים, כדי לפרנס את עצמם.
בשארית רומניה, בעיקר בחבל מולדובה, התכנסו, בנוסף לאוכלוסייה המקומית, גם פליטים מרומניה הכבושה, חיילים רוסים רבים ונוצר מחסור במזון ובאספקה כללית. בבסרביה, שלא נפגעה במלחמה, היו מלאיים של מזון ואספקה, שהוכנו לצורכי המלחמה וכעת החלו החיילים העריקים לבזוז אותם.
רומניה, הכבושה למחצה, שבת בריתה המקומית, האימפריה הרוסית, התפרקה ויצאה למעשה מהמלחמה ובנות בריתה האחרות היו רחוקות ולא יכלו להושיט לה סיוע, החליטה לנהל משא ומתן לשלום נפרד עם הגרמנים, משא ומתן שהכין את הסכם בוקרשט (1918).
מפת האינטרסים
ממלכת רומניה הצטרפה ללוחמה במלחמת העולם הראשונה לאחר משאים ומתנים ממושכים, שנועדו להבטיח את האינטרס המרכזי שלה, צירוף טריטוריות שכנות ובהן אוכלוסיות רומניות. הצירוף היה אפשרי רק במקרה של ניצחון, על חשבון המדינות המנוצחות והמטרה של הרומנים היו חבלים באימפריה האוסטרו-הונגרית, בעיקר טרנסילבניה, בוקובינה ובאנאט. חבל נוסף, שהיווה מטרה לשאיפות הרומניות, היה בסרביה, אך בהיותו חבל של בת ברית, השאיפות לא היו ריאליות ובנות הברית הנוספות לא עודדו שאיפות אלה. לאחר שהגרמנים כבשו חלקים גדולים מרומניה, מפת המלחמה לא בישרה טובות לשאיפות הרומניות על חשבון אוסטרו-הונגריה, בת בריתה של גרמניה, אך לאחר המהפכות ברוסיה, התפרקות הצבא הרוסי ולבסוף השלום הרוסי-גרמני הנפרד, התעוררו מחדש השאיפות הרומניות לגבי חבל בסרביה, שאיפות שהתחילו לקבל עידוד מחלק מבנות בריתה הקודמות של רומניה ואף מגרמניה, שניהלה משא ומתן לשלום נפרד עם רומניה.
המתח הבין-מעמדי
בבסרביה עצמה התפרק השלטון הרוסי המרכזי ובמקומו צמחה מועצת הארץ, המורכבת בעיקר מתושבים יותר מבוססים ומשכילים, אנשי כמורה וקציני צבא ונגדה קמו ועדים בהשפעה מהפכנית בולשביקית, שעודדו את האיכרים לתפוס את הקרקעות ואת אחוזות בעלי הקרקע הגדולים. בין שתי קבוצות אלה גדל המתח, כשהוועד קיווה לקבל עזרה מממלכת רומניה האנטי-מהפכנית והוועדים קיוו לעזרה מהשלטון המרכזי המהפכני של ברית המועצות בהתהוותה.
המתחים האתניים
בגוברניה בסרביה התקיימו זה לצד זה מיעוטים רבים ושונים, כשהקבוצה הגדולה ביותר הם המולדבים, למעשה רומנים, שהיו מתוסכלים מדיכוי תרבותי התקופת האימפריה הרוסית. הרומני שאפו לקבלת השפה הרומנית כשפה רשמית, למעבר לאלפבית המשתמש באותיות לטיניות ולקבלת אוטונומיה לחבל. האינטרסים של המיעוטים האחרים היו שונים, האוקראינים שאפו להסתפחות לאוקראינה עצמאית וכל הסלאבים התנגדו לשינויים לכיוון הרומני.
מגעים מקדמיים
המצב בבסרביה היה מתוח מאוד ותחת איום מתמיד של יחידות צבא רוסיות, שחנו בבסרביה או עברו דרכה. חיילים אלה לא הכירו במועצת הארץ ובסמכותה להשליט את הסדר. כנופיות של חיילים, לרוב שיכורים, שפרקו את משמעת מפקדיהם, שדדו מחסנים ובתים, הרסו מפעלים, הציתו אחוזות של בויארים והחרימו את אדמותיהם של בעלי הקרקעות הגדולים. מעט היחידות הצבאיות, שעמדו לרשות מועצת הארץ, היו נגועות בעצמן בבולשביזם ולא היו יכולות לעמוד מול כנופיות החיילים. לקראת סוף 1917 כבר נהרסו 95% מהאחוזות הגדולות. ב-22 בדצמבר 1917 השלטונות הבסרביים פנו לממשלת רומניה וביקשו סיוע צבאי. שר המלחמה הרומני, ינקולסקו, השיב שישלחו לעזרת הבסרבים אלף שבויי מלחמה רומנים, ששירתו בצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית ונתפסו על ידי האויב (רומניה ורוסיה) והביעו נכונות לשרת את רומניה וכעת שהו בקייב.
לורה מנל
לורה מנל (באנגלית: Laura Mennell; נולדה ב-18 באפריל 1980) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה קנדית.
חייה
נולדה בסארי שבקולומביה הבריטית להורים ממוצא אירי, בריטי, סקוטי וצרפתי. היא צמחונית ודוברת אנגלית וצרפתית.
לירון ברנס
לירון ברנס (נולד ב-10 באפריל 1975) הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה ומדבב ישראלי.
קריירה
בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב 2001. זכה במלגת קרן שרת במהלך לימודיו. את שירותו הצבאי עשה בחיל התותחנים.
תיאטרון
ברנס שיחק במשך 11 שנה משנת 2002 ועד שנת 2013 במספר הצגות בתיאטרון החאן, בהן "מילה של אהבה", "בגידה", "חטא", "חיל פרשים אנו", "בעלי המתוק ואשתי היקרה", "משחק של אהבה ומזל", "הזמרת קירחת יותר", "הדלת ממול", "מאכינל", "בידרמן והמציתים", "נישואים", "עירם של האנשים הקטנים", "סדר עולמי חדש", "גן הדובדבנים", "אושר", "המצליחים", "הלילה השנים עשר", "אוכלים" ו"הקמצן", עליו היה מועמד לפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית השחקן המבטיח בשנת 2004. כן גילם מספר דמויות בהצגה "מלחמה על הבית". השתתף בהצגה "ג'שה פנילה דקי" במסגרת פסטיבל עכו ובמסגרת הפסטיבל הבינלאומי בליון, צרפת. שיחק בהצגה "נוימן", אגדת חיילים שזכתה בפרס הצגת השנה לשנת 2003 בתיאטרון הפרינג' ובמסגרת תרבות יום א'. בשנת 2010 שיחק בהצגה מר קולפרט בתיאטרון תמונע בתפקיד בסטיאן עליו זכה בפרס קיפוד הזהב. ב-2015 שיחק במחזה "האבא" בתיאטרון בית לסין לצד ששון גבאי. ב-2016 שיחק במחזות "השחקנית" ו"אהבת מוות" בתיאטרון בית לסין. ב-2017 שיחק במחזות "הים הכחול העמוק" ו-"ההצגה חייבת להיגמר" בתיאטרון בית לסין. ב-2018 שיחק במחזות "משרתם של שני אדונים" ו"אוסלו" בתיאטרון בית לסין.
בשנת 2019 שיחק במחזה "משפחה חמה" קומדיה ישראלית מאת ענת גוב. באותה שנה קיבל מתיאטרון בית ליסין תעודת הוקרה על המחויבות למצוינות והצלחת התיאטרון.
טלוויזיה
ברנס השתתף בסדרות "סרוגים" (שם גילם את דמותו של אבנר, קב"ט היישוב הדמיוני "מצפה אלישע"), "החיים זה לא הכל", "אולי הפעם", "אגדת דשא" ו"חשופים". בשנת 2009 שיחק בסדרה "שירות חדרים" את דורון הקב"ט. בשנת 2018 שיחק את דמותו של דורון, היועץ של אשת ראש הממשלה בסדרת הטלוויזיה "יש לה את זה".
קולנוע
בקולנוע שיחק ברנס בסרטים "סנולנד" (2020), "מילים נרדפות" (2019), "עץ לימון" (2008), "איים אבודים" (2008) ו"סיפור של קיץ" (2004).
דיבוב
ברנס מדבב את פטריק סטאר בסדרת הטלוויזיה "בובספוג מכנסמרובע" יחד עם עידו מוסרי וגלעד קלטר. בשנת 2003 דיבב את מושרמבו בסדרה "שינזו". ב-2008 דיבב את וול-E בסרט הקולנוע "וול-E". בנוסף דיבב דמויות משנה בסרטי האנימציה "עידן הקרח 2: נמסים מצחוק" (2006), "מעבר ליער" (2006), "משפחת סימפסון - הסרט" (2007), "מפלצות נגד חייזרים" (2009), "למעלה" (2009), "המשימה המיוחדת של דוג" (2009), דמויות שונות מהסדרה דרגון בול (כשהמוכר בהן הוא ראדיץ) ועוד. בשנת 2012 דיבב את טנזן בסדרה "האגדה של קורה" ובשנת 2017 דיבב את דמות האבא בסרט "בייבי בוס".
עיסוקים נוספים
בשנים 2013–2015 לקח הפסקה מתיאטרון וניהל בית קפה ומפעל לעוגות בשם "אקלר".
חיים אישיים
ברנס נשוי למיכל פייקין-ברנס ואב לשניים. מתגורר ברמת גן.
יפעת תומר ירושלמי
יפעת תומר-ירושלמי (נולדה בשנת 1974) היא קצינה בצה"ל בדרגת אלוף המכהנת כפרקליטה הצבאית הראשית, והיא האישה השנייה בתולדות צה"ל בדרגה זו. בתפקידה הקודם שימשה כיועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר (יוהל"ם).
ביוגרפיה
תומר-ירושלמי גדלה בנתניה. למדה משפטים באוניברסיטה העברית, במסגרת העתודה האקדמית, וסיימה את התואר הראשון בהצטיינות. ב-1996, לאחר סיום לימודיה, התגייסה לפרקליטות הצבאית. בשנת 1997 הוסמכה כעורכת-דין, לאחר התמחות בתביעה הצבאית הראשית. בשנת 1999, סיימה בהצטיינות תואר שני במשפטים באוניברסיטת תל אביב. במקביל שימשה כעוזרת הוראה בקורס "דיני עונשין". בשנת 2003, נשלחה מטעם צה"ל ללימודי תואר שני בבית הספר למשפט צבאי בשרלוטסוויל, וירג'יניה, ארצות הברית, אותם סיימה בהצטיינות יתרה.
תומר-ירושלמי בוגרת קורס פיקוד ומטה "אפק" במכללה לפיקוד ומטה של צה"ל.
קריירה מקצועית
בשירותה הצבאי שימשה במגוון תפקידים בפרקליטות הצבאית, ובהם – עוזרת בכירה לתובע הצבאי הראשי, עוזרת משפטית לפרקליט הצבאי הראשי, מנחם פינקלשטיין, סגנית פרקליט פיקוד המרכז, ראש ענף פיקוח משפטי וראש ענף חקיקה ותקשורת.
במסגרת תפקידה כעוזרת לתובע הצבאי הראשי, עסקה בגיבוש חוות דעת משפטיות ביחס ל"אסון המסוקים" וביחס ל"אסון השייטת".
בתקופתה, כעוזרת הפרקליט הצבאי הראשי, לקחה חלק בטיפול בסוגיות משפטיות עקרוניות, ובהן – ההשלכות המשפטיות של אירועי "גאות ושפל" (המוכרים כאינתיפאדה השנייה); הטיפול בסרבני מצפון; חסיון התחקיר המבצעי; רפורמה בסמכויות מפקדים ביחס להליכים פליליים המתקיימים בבתי הדין הצבאיים; העברת השיפוט המשמעתי בעבירות מין לקציני שיפוט מיוחדים בעלי הסמכה בתחום זה, ועוד.
בשנת 2007, מונתה לשופטת בית הדין הצבאי המחוזי, במחוזות שיפוט מטכ"ל, מרכז, עורף וחיל-האוויר.
בשנת 2010, קודמה לסגנית נשיא בבית הדין הצבאי המחוזי מטכ"ל ועורף. במהלך כהונתה כשופטת דנה בתיקים מורכבים ורגישים במגוון תחומים, ובהם – תיקי מין חמורים; סחר ושימוש בסמים מסוכנים; הוצאת נשק מרשות הצבא; גרימת מוות ברשלנות ועוד.
בשנת 2015, שבה לשרת בפרקליטות הצבאית, עם מינויה לתפקיד ראשת מחלקת הייעוץ והחקיקה וקידומה לדרגת אלוף-משנה. בתפקידה זה עמדה בראש מחלקה, המעניקה ייעוץ משפטי לכל אגפי צה"ל וזרועותיו בתחומי המשפט החוקתי, המנהלי והאזרחי. כמו-כן, ריכזה את הטיפול בהליכי החקיקה הנוגעים לצה"ל, וייצגה את עמדות הצבא בשלל נושאים, במשרדי ממשלה ובוועדות הכנסת.
בחודש יולי 2019, החליט הרמטכ"ל, רא"ל אביב כוכבי, על מינויה ליועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר, ובחודש ספטמבר 2019 החלה בתפקיד זה. כחלק מתפקידה כיועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר עוסקת תומר-ירושלמי בקידום שוויון הזדמנויות מגדרי, בהבטחת סביבת שירות בטוחה ומכבדת, ומניעת מקרים של הטרדות מיניות בצה"ל . במהלך כהונתה יזמה את הקמתו של מרכז "מצפים", שנפתח בחודש אוקטובר 2020, ועוסק בחיבור בין הורות לשירות, ומעניק ליווי ותמיכה למשרתי הקבע בשלבי ההיריון וראשית ההורות, וכן במהלך טיפולי פוריות.
חיים אישיים
תומר-ירושלמי נשואה ואם לשלושה ילדים. מתגוררת ברמת השרון.
גברים מעדיפים בלונדיניות
גברים מעדיפים בלונדיניות (באנגלית: Gentlemen Prefer Blondes) הוא סרט קולנוע משנת 1953, המבוסס על רומן באותו שם שיצא ב-1925 ומחזמר באותו שם מ-1949. הסרט יצא בהפצת אולפני פוקס המאה ה-20, בוים על ידי הווארד הוקס, ומככבות בו מרילין מונרו וג'יין ראסל. חלק מהשירים בסרט נכתבו במיוחד עבורו, וחלקם מובאים מתוך המחזמר.
עלילה
לורליי לי ודורות'י שואו הן חברות העובדות כנערות שעשועים הרוקדות במחזות ומופעים שונים. ללורליי יש תשוקה ליהלומים, והיא יודעת שכדי להשיגם עליה להינשא לגבר עשיר. דורות'י, לעומתה, מחפשת גבר נאה שתוכל לאהוב. לורליי מתארסת עם גאס אזמונד, צעיר תמים שמוכן לעשות הכול בשבילה, אך הוא נשלט על ידי אביו העשיר, שחושב שלורליי אינה מתאימה לו.
החברות יוצאות למסע עבודה באירופה, ואביו של גאס שוכר את הבלש הפרטי ארני לעקוב אחר לורליי; ארני מתאהב מיד בדורות'י. לורליי פוגשת במהלך המסע את סר פרנסיס "פיגי" ביקמן, בעל מכרה יהלומים, ואשתו אף מציגה בפניה את אוסף התכשיטים היוקרתי שלה. לורליי מפתה את פיגי לחדרה, וארני מצלם אותם מחובקים דרך החלון. דורות'י מגלה זאת, וביחד עם לורליי הן מזמינות את ארני לכוס משקה, שופכות בטעות משקה על מכנסיו ומבקשות ממנו להסירם כדי לייבשם, ובכיסיו הן מוצאות את הפילם המפליל ולוקחות אותו. לורליי דורשת מפיגי כפרס את כתר היהלומים של אשתו.
לורליי נעצרת על ידי המשטרה בפריז לאחר שאשתו של פיגי מגישה נגדה תלונה על גנבת כתר היהלומים שלה. לורליי לא מוצאת אותו, ודורות'י מחפה עליה בזמן חיפושיה, כאשר היא מתחפשת ללורליי בבית המשפט - לובשת פיאה בלונדינית, מחקה את קולה המיוחד ואת מחוות הגוף שלה, ומעלה מעין מופע שמרתק את עיני כלל הגברים באולם בית המשפט. לפני שארני עומד לחשוף את זהותה בפני כולם, מתוודה דורות'י בפניו שהיא אוהבת אותו, אך לא תסלח לו על הפללת חברתה. ארני חוזר בו מעדותו, אך חושף כי כתר היהלומים נמצא ברשות פיגי, שברח לשדה התעופה, והכתר מובא לבית המשפט ומושב לבעליו.
לאחר מכן מרשימה לורליי את אביו של גאס באמירות הגיוניות, כגון "אני לא רוצה להינשא לגאס בגלל כספו, אלא בגלל כספך; אינך מבין שגבר עשיר הוא כמו אישה יפה? אדם לא מתחתן עם אישה כי היא יפה, אבל זה בהחלט עוזר. אם הייתה לך בת, גם אתה היית רוצה את הטוב ביותר בשבילה, וגם אני רוצה זאת לעצמי." בעקבות השיחה, אביו של גאס מקבל אותה למשפחה. בסיום דורות'י ולורליי שרות ורוקדות כמו במופע שלהן, במהלך החתונה הכפולה שהן עורכות.
השפעה
הסרט זכה לפופולריות רבה ונחשב לסרט השישי הרווחי ביותר ב-1953. מונרו וראסל זכו לתשבחות על הופעתן, ודמויותיהן הפכו למרכזיות בתרבות הפופולרית. בעקבות הסרט הן הוזמנו להטביע את כפות ידיהן במדרכה שלפני התיאטרון הסיני הידוע בהוליווד.
שירתה של מונרו בטונים הגבוהים דובבה על ידי הזמרת מארני ניקסון.
הקריירה של מרילין מונרו הגיעה לשיא בעקבות הופעתה בסרט. השיר Diamonds Are a Girl's Best Friend והשמלה הוורודה שלבשה במהלך הופעתה בו, הפכו לאייקון ידוע. לאורך השנים נערכו לשמלה גרסאות וחיקויים מגוונים על ידי זמרות נודעות כגון קיילי מינוג, ג'רי האליוול, ניקול קידמן, אנה ניקול סמית' וכריסטינה אגילרה.
מחווה ידועה במיוחד לשיר הוא הווידאו קליפ לשירה של מדונה - Material Girl משנת 1985.
עוד מחוות לשיר הופיעו בסרט ציפורי הטרף כאשר הארלי קווין מבצעת חלק מהשיר כשהיא לבושה בבגדיה של מרלין, ובסדרה האקסית המטורפת בשיר the math of love triangles.
קלינגר
קלינגר הוא שם משפחה משפות גרמאניות הנפוץ בקרב אשכנזים ומשמעותו: "מצלצל בפעמון".
יחסי פרגוואי–קוריאה הדרומית
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-15 ביוני 1962. פרגוואי מחזיקה בקוריאה הדרומית שגרירות בסיאול ואילו קוריאה הדרומית מחזיקה בפרגוואי שגרירות באסונסיון. בפרגוואי חיים כ-6,000 אנשים ממוצא קוריאני.
פאל דמן
פאל דמן (במקור עד 1906 גולדשמיד, בהונגרית: Demény Pál; בודפשט, 29 באוגוסט 1901 – בודפשט, 14 בינואר 1991) היה פוליטיקאי קומוניסט הונגרי, מהנדס במקצועו. בשנת 1990 נבחר כחבר האספה הלאומית של הונגריה (חהר פרלמנט). אחיו המבוגר היה הצייר אוטו דמן.
עד 1924
פאל גולדשמיד נולד במשפחה יהודית כבנם של אדולף וארנקה גולדשמיד. הודות לאחיו (אוטו דמן ואימרה), הוא התקרב לחוגי שמאל אנטי-מיליטריסטיים ולסוציאליסטים מהפכניים. בשנת 1918 סיים את לימודיו בבית הספר הגבוה למסחר. באותה שנה היה חבר מייסד של מה שנקרא "קבוצת פועלים צעירים בלתי תלויים". ב-13 בפברואר 1919 הצטרף למפלגת הקומוניסטים של הונגריה (KMP) ולאחר מכן הפך לאחד ממנהיגי "הפדרציה ההונגרית של פועלים צעירים קומוניסטים" (KIMSZ) (הפדרציה הייתה ארגון נוער קומוניסטי שהוקם בין השנים 1919 לבין 1937 בהנהגת מפלגת הקומוניסטים של הונגריה לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית (1 באוגוסט 1919) ופעלה באופן בלתי חוקי.
דמן השתתף בעריכה של שני גופי עיתונות בלתי חוקיים של הפדרציה. במהלך הרפובליקה הסובייטית הוא היה מנהיג הפועלים הצעירים ברובע 7 בבודפשט והצטרף לצבא האדום ההונגרי, שם שירת כתותחן. הוא נעצר לאחר נפילת הרפובליקה ושוחרר כעבור חודשיים. בדצמבר 1919 התחיל לעבוד במפעל הכימיקלים והתרופות של גדעון ריכטר. בשנתיים שלאחר מכן (1920-1921) למד כימיה בהתכתבות כסטודנט ב-Technische Hochschule ששכן בבירת אוסטריה (סוג של אוניברסיטה שהתמקדה במדעי ההנדסה), אך באוגוסט 1921 הוא נעצר שוב בשל התארגנות מהפכנית. הוא סירב להגירה שהוצעה לו במסגרת ההסכם הסובייטי-הונגרי (חילופי השבויים ההונגרי-סובייטי) וסיים במחנה מעצר ובכלא למשך מספר שנים. בכלא הבשיל אצלו הרעיון ש"אי אפשר לבנות מפלגה בניכר", אז הוא קבע כמטרה ליצור תנועה מבית. באוגוסט 1923, במכתב שנשלח ל-Communist Young Workers International, הוא כתב את הדברים הבאים: "[...] תאמינו לי [...] אני רק חושב על איך להגדיר את האסטרטגיה שלנו." הודעה זו יכולה להיחשב למעשה כרעיון הבסיסי של עצמאות. גם העובדה שדמן הוטרד מהסכסוך בין סיעת בלה קון לבין סיעת ינה לנדלר תרמה לכל זה, ולאחר שלמד מסדרת התבוסות, קבע לעצמו להיזהר. הוא חשב שצריך לבחור בדרך אחרת מבחינת השיטות.
מ-1924 ועד מלחמת העולם השנייה
ב-16 בינואר 1923 הוא נשא את תרזיה לישקה בבודפשט. בסיעת דמן-רודאש, שנוסדה ב-1924, היו שישה חברים מייסדים. הסיעה התרחקה בהדרגה מהתנועה הבולשביקית הרשמית. הסיבה להקמת הסיעה הייתה גם ההתנגדות למדיניות המנהיגים הקומוניסטים המהגרים. התנועה הפכה למשמעותית בפרברי בודפשט, בצ'פל ובאזורים הכפריים נוצרו חוגי לימוד. בשנות ה-30 היו כבר 200–300 חברים, ובמהלך המלחמה 800. לדברי דמן, הרבה יותר אנשים הזדהו עם הסיעה. דמן הפך לחבר ועד של "איגוד הפועלים האנטי-אלכוהוליסטים" ומילא תפקיד בהקמת "ועדת הנוער הלאומית". תומכיו הופיעו ב"איגוד הפועלים האספרנטיסטי ההונגרי" וגם ב"המשמר המארגן" שאורגן על ידי הקולונל אאורל שטרומפלד מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP). ב-1925 הפך דמן לחבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית של הונגריה, אך ב-1932 גורש מהמפלגה בשל דעותיו הקומוניסטיות. בין שתי מלחמות העולם הוא ארגן את "איגוד התיירות של חוקרי הטבע" ואת "איגוד החינוך הגופני של הפועלים". בערך בתקופה זו עסק גם בכתיבת ספרים והוצאת ספרים. בשל פעילותו זו נידון ל-2 שנות מאסר, חלק מהן בילה כאסיר עמית עם מתיאש ראקושי (לימים ראש ממשלת הונגריה) ועם ארנה סיץ' בכלא צ'ילאג (Csillagbörtön) בסגד. זה היה כאשר ראקושי העיר עליו: " ...סביב דמן, משהו לא בסדר. [. . . ] חשוד, מקים סיעות, ועוד. . .".
בזמן מלחמת העולם השנייה
הוא שוחרר בנובמבר 1940. אנשי דמן הכינו כמה פעולות משותפות, שביתות וחבלה ביחד עם הסוציאל-דמוקרטים של צ'פל ועם קומוניסטים אחרים. במהלך מלחמת העולם השנייה, הסיעה של דמן (ודמן בתוכה) החביאה פליטים, יהודים (למשל את גאבור פטר) ואת אנשי שירות העבודה שברחו וסיפקה להם מסמכים מזויפים. הסיעה אספה נשק כדי להילחם נגד אנשי מפלגת צלב החץ והגרמנים. עד 1944, סיעת דמן הייתה אחד הפלגים החזקים בתנועה הקומוניסטית ההונגרית. באוקטובר - לאחר מספר פגישות - סיכם דמן על הסכם שיתוף פעולה עם המפלגה הקומוניסטית והשתתף בהתנגדות. התוצאות העיקריות שלהם היו מניעת השבתת מפעלים וחבלה בייצור, במיוחד בייצור התחמושת של הנשק. אחד מהישגיו הגדולים היה מניעת פינוי צ'פל ב-4 וב-5 בדצמבר 1944. ב-4 בדצמבר פרסמו אנשי צלב החץ כרזות על פינוי תוך 24 שעות, מה שעורר זעם עצום בקרב תושבי המקום. הכוחות המזוינים שהוקצו לכך הבטיחו למפגינים את תמיכתם. אנשי צלב החץ גורשו משם.
לאחר מלחמת העולם השנייה
ב-13 בפברואר 1945 הוא נעצר בהוראת ראקושי על ידי המשטרה החשאית שבשליטת הקומוניסטים של מוסקבה. היו לכך כמה סיבות, למשל העובדה שהוא לא הכיר בראקושי כמנהיג הקומוניסטים ההונגרים, והקומוניסטים ראו ב"הקמת סיעת דמן" ארגון נגד המפלגה הקומוניסטית. ה"פשע" הגדול ביותר שלו היה שסיעתו ריכזה את עיקר חברי המפלגה הקומוניסטית, במיוחד ב'צפל, ראקושפלוטה וקישפשט. אנשים רבים חשבו שהצעד הזה היה שגוי, כולל ג'רג' לוקאץ'. הוא הציע: "תנו לו במקום קתדרה באוניברסיטה".
1946 בגרמניה
1946 בגרמניה היא השנה בה ציינה גרמניה 75 שנות לאום.
קומק C-919
קומק C-919 (באנגלית: COMAC C-919) הוא מטוס נוסעים צר-גוף מסחרי שעתיד לשאת בין 168–190 נוסעים. המטוס מתוכנן על ידי חברת Comac הסינית והוא המטוס המסחרי הגדול ביותר שייוצר ברפובליקה העממית של סין מאז המטוס המסחרי שלא צלח שנגחאי Y-10. טיסת הבכורה של המטוס נערכה ב-5 במאי 2017, ותחילת ייצורו המסחרי צפויה בשנת 2022. בדצמבר 2022, צ'יינה איסטרן איירליינס ערכה טיסת ראווה קצרה של המטוס. ב-28 במאי 2023 נערכה הטיסה המסחרית הראשונה.
מטוס זה מהווה חלק מהמאמצים של הסינים לשבור את הדואופול של החברות בואינג ואיירבוס בשוק המטוסים האזרחיים הגדולים. מטוס זה מתוכנן להתחרות כנגד הבואינג 737 והאיירבוס 320.
רכישות ומסירות המטוס
בסלון האווירי זוהיי אשר התקיים בסין ב-2010 דיווחה חברת קומק כי שש חברות תעופה שונות הזמינו את מטוסה - סך הכל 66 מטוסים ועוד 45 אפשריים. בנובמבר 2016 הגיע מספר ההזמנות ל-570 מטוסים מ-23 חברות, מרביתן חברות סיניות.
ייצור
רוב הגוף מיוצר בסין אך המנועים ומערכות הטיסה מיוצרות בארצות הברית הכנפיים של המטוס חלקם מצרפת וחלקם מארצות הברית החלונות בריטים ועוד שלל מערכות מפותחות ומיוצרות על ידי חברות זרות.
1946 בגרמניה
בשנה זו הייתה גרמניה נתונה תחת כיבוש בעלות הברית ועצמאותה מושעית.
פאל דמן
לאחר מלחמת העולם השנייה
במהלך משפטי הראווה, הוא נעצר ב-3 בפברואר 1945, ולאחר מספר חודשים של מעצר צבאי סובייטי נשפט על ידי בית המשפט העממי של בודפשט באשמת פשעים נגד העם. ב-17 ביולי 1946 הוא נידון לארבע שנים וחצי של עבודת כפייה, ולאחר מכן ב-1950 הוא הועבר למחנה המעצר המרכזי בקישטרצ'ה. ב-19 באוקטובר 1953 בארכאה ראשונה ואחר כך ב-3 במאי 1954 גזר עליו בית המשפט העליון עשר שנים באשמת התארגנות. הוא שוחרר ב-15 באוקטובר 1956 בהמתקת עונשו.
לאחר שחרורו עבד כמתרגם משפטי עד פרישתו לגמלאות ב-1967. ב-1957 זוכה מאשמת 1953 (התארגנות), אך הוא טוהר לגמרי רק ב-1989 מהאשמה במשפט הראווה בשנת 1946. בשנת 1967 החל לעבוד על זיכרונותיו ("הייתי שבוי המפלגה") ועל שיקום וטיהור תנועתו ואישיותו.
פנחס גולן
פנחס גולן (1924–2016) היה אמן, צייר ופסל ישראלי, ניצול שואה, כאשר מרכז עבודתו היא בנושא זה.
ביוגרפיה
גולן נולד בכפר קטן ליד העיר דברצן בהונגריה, והיה בן 15 כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה. אמו ושני אחיו הקטנים, בני ה-5 ו-7, נרצחו בשואה, באושוויץ. גולן עצמו היה כלוא במחנה עבודת כפייה נאצי באוסטריה.
בשנת 1948 עלה גולן לארץ ישראל. שירת שירות קבע בצה"ל במשך 22 שנה ולקח חלק במלחמת העצמאות, מלחמת סיני, מלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים. גולן הוא בוגר המכללה לציור ולפיסול רמת גן, בעל תואר ראשון בפילוסופיה ולימודים קלאסיים באוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בפילוסופיה כללית באוניברסיטת בר-אילן.
עיקר עבודתו של גולן הייתה סדרת היצירות "השער החסום", אשר נוצרה מן החוויה האישית של אובדנו.
גולן היה נשוי לשפרה ואב לשניים.
השער החסום
עיקר עבודתו של גולן הייתה ב"שער החסום", אשר נוצרה מן החוויה האישית של אובדנו והיוותה חלק מרכזי בתערוכותיו ואף לנושא של חלקן. זו סדרת אובייקטים שנוצרה במשך כ-30 שנות עבודה.
תחילתה של עבודתו של גולן בנושא השואה הייתה כאשר החל, למרות היותו חלק בלתי-נפרד מהטרגדיה האנושית לפנות מימים שלווים אחרים בטרם נחסמו שערים ואין בא ואין יוצא. הכוונה לאותם ימים רחוקים בהם כילד כבר נחשף לרצון להתבטא ביצירה בדרך זו או אחרת, יהיה זה ציור, או חיבור חלקים שונים לקניית צורות חדשות. לאחר מלחמת העולם השנייה מגלה גולן מבעד למסכי העשן המיתמר שעולמו אבד לתמיד. מאז נולדה בו תופעה המוכרת בפסיכולוגיה כ" תופעת החלום החוזר על עצמו "-לילה אחד מתעורר אדם מחלום שחלם וקיצו לא ברור.
חלום כזה דבק לשנים רבות בגולן, חלום השערים החסומים. בחלומו הוא חוזר לבית משפחתו לאחר היעדרות מוטרפת ומטורפת של ימי השאול ההם ומגיע עד לשער ביתו, זה השער שמאחוריו נמצא עולמו השלם בטרם הושמד. אך בנסותו לפתוח את השער הוא מוצא אותו נעול וחסום בפניו, לעולם לא יעבור אותו, מעולם לא ימצא יותר את העולם שהיה ומתוכו נעקר. השער הבלתי-עביר הוא שנותר בעולמו ובחלומותיו של פנחס גולן.
כתוצאה מכך החלה עבודתו של גולן בסדרת ה"שער החסום".
בעולם האמנות הוא ראש וראשונה צייר ורשם כאשר עבודותיו המרוסנות מצבע ועד פחם ועיפרון מעידות על-כך. נושאיו רבים ומגוונים, קשת המאפשרת לעמוד על יכולתו הטכנית המפליגה, על ריסונו בצבע ועדינותו במעברים בין כהה לבהיר. בנוסף הקו זוכה אצלו בהתייחסות ראויה של אמן רב-ניסיון היודע שכל המוסיף גורע.
תכונות אלה מאפיינות גם את ציורו השני המובא בזה, " ללא כותרת ". זהו ציור המצביע כבר גם על רמת התייחסות הגותית מלוטשת וכמעט ישירה לנושאים המרכזיים האחרים ביצירתו. הסדק אינו סתם סדק וניתן להכביר מילים מדימויים שונים שלו מרובה קטלני ועד לנר זיכרון שלהבתו חורכת. ואילו מבחינה אחרת כמו ביקש האמן ליצור תחילתה של שרפה מכלה גם זיכרונות מעיקים, או כמי שמתכוון לזיק מעולם מואר הממשיך בשלו כאילו השטן לא רקד בתוכנו את ריקוד הזוועות שלו.
במרוצת השנים קיבץ לעצמו גולן את תמצית יצירתו בשישה כרכים גדולים מהודקים בין לוחות עץ, ושם נתן להם " אלבומי אמן ". רבות מעבודותיו מזוהות מעתה כמשויכות לאלבום מס´ X. מסע באלבומים מקרב אותנו לעולמו והופך אותנו לשותפים של ממש, שכן זו כוונתו לחשוף עצמו כמות שהוא. איש שטרם פתר מלוא בעיותיו שהחיים הערימו עליו. אך פתרון לחלק מהן מצוי מאחורי השערים הנעולים, או חסומים, שערים שירדו לארץ שאין ולא היה בה מעולם אלוהים אמיתי.
נראה כי נכון יהיה להיאחז במילותיו של יעקב ברזלי המתאר את האדם ש" מקבץ געגועים ". זהו בעצם המאיץ הגדול באחד ממרכזי יצירתו של גולן, שהוא נרדף על ידי זיכרונותיו ואולי בעיקר על ידי געגועיו לעולמו השליו והבטוח כפי שהיה בילדותו האבודה וגעגועיו למה שהחמיץ בעונה שהעולם החשיך ואור לא היה בו אפילו כדי נר דועך. יצירותיו מעוררות תערובת רגשות מחרדה סתומה, מאובדן הזכות הבסיסית של ילוד אישה לחופש, מאימת מה שהיה ואפילו מה שעוד יהיה. לך דע.
פרחים וקוצים מאדמת ארץ ישראל
סדרת עבודות של גולן שנושאה "פרחים וקוצים באדמת ארץ ישראל" ואשר היוותה נושא לחלק מתערוכותיו.
בדברי האומן על תערוכת "פרחים וקוצים מאדמת ארץ ישראל" אמר פנחס כי קבוצה זו של העבודות נוצרה מן המשקע של התקוות הגדולות ומן האכזבות. הוא אף מוסיף ומתאר כי יצירת קבוצת עבודות זו נוצרה מן השוקת ששתינו ממנה בשקיקה וזו מתגלית כבר כשבורה, מן הפשטות של ראשית המדינה – עד לפאר והברק המסנוור. אפשר לומר לעיתים גם מעוור, לפחות את המצפון. מן הדלתות שגם בלילות לא ננעלו בדירות של "תל אביב הקטנה" – עד לפריצות הרב בריח והפלדלת. מן התרבות של מיץ תפוזים והגזוז – עד לשכרות בבילויי סוף שבוע, בהן דמו של נרצח מתערבב בקיאו של שיכור, ומן הברק המסנוור שהוזכר לעיל, גם בוקע הריק והקור והכל מוטל בספק, אך מנגד חמימותה של "המלאות" התקועה בעבר, כאן אין ספקות כי אין צורך בהוכחות. הבעיה שהקיום האנושי התקין אפשרי רק בתווך שבין שני הקצוות של ספקטרום האפשרויות - אין חיים באש אך גם לא בקיפאון. "ומפני חטאנו – הרי כבר- גלינו מארצנו". אלא שהכל שאלה של המקום ממנו אתה צופה והמפה לפיה אתה מנסה לנווט: האם זו מפת הארץ מן הגלובוס הזה או, מין העולמות העליונים, אשר מובילה רק לשם, ובשאלה מה עניינו של כל זה לאמנות, אזכיר רק שתי התבטאויות: "הפילוסוף כמו גם האמן, איננו זה שרואה, כי אם זה שמראה" סבור בוריס גרויס הפילוסוף והאסתטיקן הגרמני, ואילו משה קופפרמן סבר כי הפעילות האמנותית היא פעילות מוסרית והוא לא ייחס ערך לאמנות לשם עצמה בלבד.
סדרת עבודותיו של פנחס גולן תחת הכותרת "פרחים וקוצים מאדמת ארץ ישראל" מהווה מעין פרק ביניים בתוך מכלול יצירת חייו. עברו האישי ובחירתו לחיות את חייו בארץ, הכתיבה את נושאי עבודתו המתמשכת. להערכתי יש לראות את מכלול יצירתו כמקשה אחת מתחילתה ועד סופה.
תוכחות
מוצגי עבודה זו הוצגו בתערוכה בתאריכים 23/08/08 - 27/09/08 במשכן לאמנות, ע"ש מאירוב, חולון. בתערוכה אפוקליפטית זו, מציג גולן את האני מאמין שלו בצורת פריסת ספר-אמן אליו מתווספות שלוש עבודות גדולות ממדים העשויות, גם הן, כדפי הספר, כקולאז'ים רב-שכבתיים.
מתערוכותיו
תערוכות יחיד נבחרות:
תערוכות קבוצתיות נבחרות:
עבודות באוספים:
המטבח ההולנדי
מזון מהיר נפוץ, הנמכר בעגלות או דוכני רחוב כולל "קרוקטים" (kroket) - מגוון מיני בשר טחון או קצוץ המעוצבים ככדור או כסיגר, מצופים בשכבת ביצה ופירורי לחם ומטוגנים בשמן עמוק; צ'יפס (friet) מטוגן טרי הנאכל עם שפע מיונז; דג הרינג מעושן ופנקייקים קטנים (Poffertjes).
מכירי כהונה
מכירי כהונה הוא כינוי תלמודי להסכם בלתי רשמי, שלפיו תושבי עיר מסוימת או משפחה מסוימת נוהגים לתת את יבולם של מתנות כהונה אך ורק לכהן מסוים.
במונח ההלכה, הסכם מכירי כהונה הוא שטר מכר שעליו חותם כהן שהוא מוכר את זכות כל בני שבטו הכהנים לקבלת מתנות הכהונה של זרוע, לחיים וקיבה בעד סכום כספי. לפי הרגיל, ההסכם נחתם בחודש ניסן ועומדת בתוקפה למשך השנה עד חודש ניסן הבא.
מקורות הביטוי במקרא
חז"ל, על הפסוק דרשו שדוד המלך היה נוהג להעביר מתנותיו (תרומות ומעשרות בכלל) אל עירא היאירי הכהן בלבד -דהיינו שעירא היאירי היה הכהן ה"מוכר" של דוד המלך.
מקור נוסף מופיע במילים שאמר יואש (מלך יהודה) אל הכהנים.
במשנה ותלמוד
במשנה, מופיע מקרה שאיש ישראל הלווה לכהן מעות על תנאי שהמתנות הניתנות ממנו (איש הישראלי) בדרך כלל אליו (לכהן) יימכר כהתשלום שהכהן חייב להאיש הישראלי.
היסטוריית הסכם מכירי כהונה בארץ ישראל
בימי כהונת הרב לוי בן חביב כרבה של ירושלים הפעיל הסכם עם הכהנים להמיר מתנת הזרוע, לחיים וקיבה בעד מתנת דמים.
הרב צבי פסח פרנק, כרבה של ירושלים, הפעיל מנהג זו בשינוי שלא להעביר כסף המותן לכל הכהנים (כמנהג הרב בן חביב) -אלא בוחרים כהן אחד מבין שבט הכהנים והוא חותם על ההסכם עבור אחיו הכהנים.
הרב פרנק הפעיל הנהגה זו כלכתחילה בנימוקו שנתינת המתנות יגרום הפסדים גדולים לבעלי האטליזים, הואיל ועל ידי קיום המצווה כפשוטה יתייקר מחיר הבשר הכשר בארץ וייתכן שעל ידי הפרזת המחירים יבואו העם לידי מכשולות.
המאזן השנתי של מועצת הדת
בשנת תשכ"ז, הדפיס הרב ברוך ישר ספר בשם תורת הכהן והלוי בימינו, בה העתיק נוסח שטר ההסכם עם הכרה להרב שמואל הכהן וינגרטן שמסר לו המאזן השנתי של המועצה דתית, ובו סעיף מיוחד אודות המתנות:
דמר
דמר (בפלמית: Demer) הוא נהר באורך של 85 קילומטר במזרח בלגיה, יובל השפך לנהר הדיילה הנהר זורם דרך המחוזות הבלגים לימבורג  ו-ולאמס בראבנט. מקור הנהר הוא ליד העיר טונגרן.
משמעות השם "דמר" בשפות קלטיות במילים "tam" (צבע כהה) ו"ara" (מים), המקנות את המשמעות "נהר הצבע הכהה".
הר פריור
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אדגר, מלך סקוטלנד
אדגר (באנגלית: Edgar, בגאלית סקוטית: אטגר מק מאל קולים - Étgar mac Maíl Choluim באיות עתיק, Eagar mac Mhaoil Chaluim באיות מודרני, כלומר "אדגר בנו של מלקולם"; 1074 לערך - 8 בינואר 1107) היה מלך סקוטלנד בין השנים 1097 ועד מותו.
קורות חיים
אדגר היה בנם של מלקולם השלישי, מלך סקוטלנד ושל מרגרט מווסקס (לימים הוקדשה וכונתה "מרגרט הקדושה").
בעקבות הירצחו של אחיו למחצה דאנקן השני בשלהי שנת 1094 טען אדגר לכס המלכות של סקוטלנד בראשית 1095. דאנקן השני נרצח על ידי מאל פטייר, תומך של טענת דודו דונלד השלישי לכתר. אדמונד, אחיו הבכור של אדגר תמך דווקא בטענת דונלד השלישי לכתר - ככל הנראה בתמורה להכרתו כיורשו (מאחר שלדונלד לא היו צאצאים שיירשו אותו).
בטענת אדגר לכתר תמך מלך אנגליה ויליאם השני, אולם בשל מרד רוברט דה מוובריי בוויליאם, רוזן נורת'מבריה, לא יכל ויליאם לשלוח כוחות שיסייעו לאדגר (ככל הנראה רוברט פתח במרד על מנת לסייע לדונלד השלישי).
ויליאם ניהל מסע צבאי בצפונה של ממלכת אנגליה בשנת 1095, מסע שסייע לאדגר להשתלט על לותי'אן. אחיו האחרים של אדגר תמכו בתביעתו לכתר (בהם היה אלכסנדר - לימים המלך אלכסנדר הראשון, ודייוויד - לימים המלך דייוויד הראשון). בשנת 1096 שהה ויליאם השני בנורמנדי, ורק בשנת 1097 שב לאנגליה וסייע לאדגר בכוחות צבאיים שאפשרו לו להביס את דונלד ואת אדמונד.
ישנם היסטוריונים הסבורים שבתמורה לסיוע הפך אדגר לווסאל של ויליאם השני, אולם אחרים סותרים טענה זו בעובדה שבעת שאדגר שהה בחצר הכתר האנגלי (כך, למשל, ב-29 במאי 1099 נכח אדגר בטקס החנוכה של אולם וסטמינסטר) שילם לו ויליאם השני את מחייתו (40 או 60 שילינגים ליום). לאחר מותו של ויליאם השני לא שב אדגר לבקר בארמון המלוכה האנגלי.
לאחר תבוסתם של דונלד ואדמונד, התבסס שלטונו של אדגר. לא ידועים פרטים רבים על תקופת מלכותו, למעט העובדה שנתן גמל או פיל במתנה למלך אירלנד.
בשנת 1098 חתם אדגר על הסכם עם מאגנוס השלישי, מלך נורווגיה, וקבע את הגבול בין סקוטלנד ונורווגיה (אדגר הכיר בטענת נורווגיה לשליטה באיים ההברידיים ובקינטייר). באותה שנה ייסד אדגר מנזר בקולדינגהאם.
אדגר נפטר באדינבורו ב-8 בינואר 1107 ונקבר במנזר דנפרמליין. אדגר לא נישא, ובטרם מותו לא היו לו צאצאים, ולכן הכיר באחיו, אלכסנדר, כיורשו.
בית הכנסת שער הרחמים
בית כנסת שער הרחמים (במראתהית: गेट ऑफ मर्सी सिनेगोग / जुनी मशिद; מוכר גם בשם "ג'וני מאסג'יד") הוא בית הכנסת העתיק ביותר במומבאי (בומביי לשעבר), בהודו. בית הכנסת נבנה ב־1796 בדרום מומביי על ידי בן קהילת בני ישראל סאמאג'י האסאג'י דיווקר, הידוע גם בשם שמואל יחזקאל. ב־1860 נבנה בית הכנסת מחדש והועבר למיקומו החדש במאנדבי, ברובע המוסלמי של מומבאי, באזור המכיל שכונות מגורים, מקדשים הינדים, מסגדים מוסלמיים ושווקים. במאה ה־18 וה־19, האזור אוכלס מחדש בידי קהילה יהודית קטנה אך משגשגת.. השם "מאסג'יד" שניתן לבית הכנסת בפי המקומיים, משמעו "מסגד", ויש הטוענים כי כוונת הכינוי היא למבנה ציבור מרכזי, אליו ניתן להתייחס כאשר מכווינים אדם באזור.
השם המקומי "ג'וני מסג'יד" לבית הכנסת חל גם על תחנת הרכבת הסמוכה, "מסג'יד בונדר". על אף הירידה במספר המתפללים, בית הכנסת עדיין מקיים את הטקסים בצורה פעילה, ומשרת קהילה יומית של כמאה חברים. בית הכנסת גם מקיים סיורי מורשת ודת בעיר.
היסטוריה
על פי הרישומים ההיסטוריים, שמואל דיווקר ואחיו יצחק שירתו בצבא הבריטי המזרח הודי כקצינים. במהלך המלחמה האנגלו-מייסורית הם נשבו בידי מלך ממיסור, טיפו סולטן. הם כמעט נידונו למוות, כאשר טיפו סולטן שאל לאיזו קאסטה הם משתייכים. האחים ציינו שהם בני ישראל, טיפו מעולם לא שמע על הקבוצה, ולפיכך עמד לחרוץ את גזר דינם, אולם אימו התערבה וטענה כי שמעה על קאסטה שכזו בקוראן. טיפו היה מוסלמי אדוק, ולכן חס על חייהם של שני האחים, ומאוחר יותר החזיר אותם לבריטים במסגרת חילופי שבויים. שני האחים שבו לבומביי הבריטית, ולאות תודה בנו שם את בית הכנסת "שער הרחמים".
ב-2 באפריל 1919 התכנסה בבית הכנסת אספה ציבורית של בני ישראל בנושא הציונות. מעל 350 מחברי הקהילה הגיעו לאספה, ורבים תמכו ברעיון של הקמת בית לאומי בפלשתינה, על אף שהדבר הצית ויכוח לוהט בנושא.
המבנה
מבנה בית הכנסת יכול להכיל 300 חברים, ובחדים מרכזיים מארח התכנסויות גדולות. ועם זאת, בשבתות אין יותר מ-50 מתפללים. ישנו גם מקווה סמוך למבנה, לטהרת המתפללים.
קפלר-1649c
קפלר-1649c (באנגלית: Kepler-1649c) הוא כוכב לכת חוץ-שמשי המקיף את כוכב הגמד האדום קפלר-1649, כ-300 שנות אור מכדור הארץ. בשנת 2020, ג'ף קופלין, מנהל משרד המדע K2 של פרויקט סט"י, תיאר אותו כ"כוכב הלכת הדומה ביותר לכדור הארץ" שנמצא עד כה על ידי טלסקופ החלל קפלר. הכוכב נחשב במקור לחיובי כוזב על ידי האלגוריתם הרובוטר של קפלר. קבוצת העבודה לקפלר חיובי כוזב פרסמה את תוצאות הבדיקה החוזרת ב־15 באפריל 2020.
אקלים
מעט מאוד ידוע על האקלים של קפלר-1649c. הוא מקבל אור מהכוכב המארח שלו בהיקף של 75% מהאור שכדור הארץ מקבל מהשמש; לפיכך, כתלות באטמוספירה, טמפרטורת פני השטח שלו עשויה להיות דומה מספיק לטמפרטורת כדור הארץ עד כדי הימצאותם של מים במצב נוזלי. הרכב האטמוספירה של קפלר -1649c לא ברור.
כוכב מארח
קפלר-1649 הוא ננס אדום מסוג M המוערך בערך ¼ מרדיוס השמש המוכרת לנו. כשבמסלולו שני כוכבי לכת מאושרים בלבד, והשני Kepler-1649b. Kepler-1649b דומה לנוגה ממערכת השמש שלנו בשתי דרכים. ראשית, לקפלר-1649 ולנוגה יש מסלולים בערך במחצית הרדיוס של כוכבי הלכת הבאים הידועים (קפלר-1649c וכדור הארץ, בהתאמה). שנית, שניהם בגודל דומה.
סביבת מחיה
בעוד שקפלר עובר מסלול בתוך האזור הישיב של הכוכב המארח שלו, בגלל היעדר מידע על האטמוספירה של קפלר, לא ברור אם יכולים להימצא מים נוזליים על פני השטח שלו. החל משנת 2020 טרם נצפתה התפרצות סולארית מהכוכב המארח; עם זאת, מדענים מאמינים שכוכבים כאלה מועדים לפעילות התפרצות סולארית תכופה, וכי ייתכן שהתלקחויות כאלה פרצו את האטמוספירה של קפלר והפריעו לסיכוי הימצאות החיים על פניו.
יורקשייר טרייר
יורקשייר טרייר (באנגלית: Yorkshire Terrier) הוא כלב בית השייך למשפחת הכלביים.
היסטוריה של הגזע
קיימות כמה גרסאות להיסטוריה של הגזע. מספר תאוריות הטוענות שהיורקשייר טרייר מתייחס לטרייר גדול כמו האירדיל טרייר, או לכלב בעל פרווה חלקה כמו המנצ'סטר ואולי לכלב קצר רגליים, גב ארוך ובעל קו עליון לא ישר, כמו הדנדי דיאמונט. תאוריות אלה מתבססות על העובדה המוכחת שגורי הגזעים הללו נולדים בצבע שחור עם כתמים חומים זהובים במקומות מסוימים, ורובם משנה את צבעם עם התבגרותם לצבעי השחור פלדה וזהוב, ובמקרים נדירים יותר הגור נשאר באותו הצבע, בדיוק כמו היורקשייר טרייר.
ניתן להניח כמעט בוודאות שגזע היורקשייר טרייר הוא תוצאה של הכלאות מכוונות בין כמה סוגי טריירים שחיו באזורים שונים באיים הבריטיים ונדדו למחוז יורקשייר עם בעליהם, שחיפשו עבודה במפעלי הטקסטיל ובמכרות הפחם, בתקופת ה"מהפכה התעשייתית".
בין הגזעים הידועים כאבות הגזע ניתן למנות את הגזעים הבאים: הווטר סייד טרייר (Water Side Terrier), הקליידסדייל טרייר (Clydesdale Terrier) והפייסלי טרייר (Paisly Terrier) – ידועים יותר בשם סקוטיש טרייר (Scotish Terrier), הבלק אנד טן טוי אינגליש טרייר (Black and Ten Toy English Terrier), והמלטז.
היורקשייר טרייר הידוע הראשון היה כלב ששמו האדרספילד בן, שנולד בשנת 1865. מגדלו היה אדם בשם איסטווד, מהעיר האדרספילד שבאנגליה. לכלב זה הייתה השפעה רבה על הזכרים הראשונים, גודלם ואיכותם המשובחת. האדרספילד בן מת בגיל 6 בלבד, קורבן לתאונת דרכים. ואולם, במשך חייו הקצרים זכה ביותר מ-70 פרסים בתצוגות כלבים שונות, ומילא, כאמור, תפקיד חשוב בעיצובו של הגזע, כפי שהוא נראה היום.
עד 1880 היה הגזע מוכר בשם Scotch Terrier. בשנת 1886 הוכר היורקשייר טרייר רשמית על ידי ה-British Kennel Club.
במשך דורות רבים נאסר הציד על האריסים והעניים ברחבי אנגליה – אי לכך, נחקק חוק, בערך במאה ה – 11, האוסר על האריסים להחזיק בכלבים גדולים, היכולים לשמש למטרות ציד, והתיר להם להחזיק רק בכלבים קטנים. החוק הנוקשה קבע במפורש שרק כלב שיהיה מספיק קטן להידחק דרך טבעת שקוטרה 7 אינצ'ים, יוכרז כחוקי ובעליו יורשה להחזיק בו.
האריסים השתמשו בכלביהם בעיקר לציד עכברים, חולדות ומזיקים שונים בשדותיהם ובבתיהם ועודד, אך גם לצייד ארנבות וחיות קטנות אחרות, ששימשו תוספת למזונם הדל.
משקלו של היורקשייר טרייר בתחילת דרכו היה מעל 7 ק"ג, אולם, עקב הנסיבות, פותח במשך השנים טרייר זעיר, שיענה מחד על דרישותיו הנוקשות של החוק, ומאידך ישרת את צורכיהם של האריסים והעניים.
היורקשייר טרייר שימש ככלב עבודה לכל דבר, והפך לכוח עזר חשוב במשקים החקלאיים של האריסים – צד מזיקים בשדות, ומאוחר יותר, גם במכרות הפחם ובמפעלי הטקסטיל שצצו עם המהפכה התעשייתית באנגליה.
בתחילת המאה ה-19 החלו בעלי הכלבים לערוך רישומים של כלביהם, ולערוך ביניהם הכלאות מכוונות. הגידול הפך מבוקר, לא למטרות תחביב, אלא לשם הכנסה נוספת. עם השבחת הגזע ומזעורו, החל מחירו של היורקשייר טרייר להאמיר.
המהפך במעמדו ובייעודו של היורקשייר טרייר החל בתקופה הוויקטוריאנית בערך. מגזע ששימש את המעמדות הנמוכים ביותר באנגליה, ככלב עבודה לכל דבר, הפך ה"יורקי" לחיית מחמד אופנתית ומפונקת של המעמדות הגבוהים ביותר, ומחירו הוסיף להאמיר בהתאם.
מרשה תומאסון
מרשה ליסה תומאסון סיקייס (באנגלית: Marsha Lisa Thomason Sykes; נולדה ב-19 בינואר 1976) היא שחקנית אנגלייה המוכרת בעיקר עקב תפקידה כסוכנת ה-FBI דיאנה בריגן בסדרת הטלוויזיה "צווארון לבן".
יורקשייר טרייר
מבנה כללי
הפרווה של היורקשייר טרייר דורשת השקעה וטיפול מסור ועקבי. אלה שאינם רוצים להציג את כלבם בתערוכות או להשקיע את זמנם בטיפוח של שיער היורקשייר טרייר יעדיפו להעניק לכלבם תספורת גורית במספרת כלבים המתמחה בכך. שיער הראש נאסף ונקשר ל"קוקו", על-מנת למנוע ממנו ליפול על ולתוך העיניים, מה שעלול לגרום לדלקות עיניים. ליורקשייר טרייר אין פרווה תחתונה ולכן אינו משיר שיער.
מרשה תומאסון
ביוגרפיה
נלסון נולדה במוסטון שבמנצ'סטר רבתי לאב אנגלי ואם ג'מייקנית. היא למדה באוניברסיטת מנצ'סטר מטרופוליטן, ומגיל 13 השתתפה בסדנאות תיאטרון באולדהאם.
קריירה
בשנת 1997 קיבלה את תפקידה הבולט הראשון, כשהשתתפה בשמונה פרקים של סדרת הטלוויזיה הבריטית "Pie in the Sky".
בשנים 1998–1999 שיחקה ב-20 פרקים של סדרת הטלוויזיה הבריטית "Where the Heart Is".
בשנת 2002 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט האימה "Long Time Dead".
בשנים 2003–2005 שיחקה בתפקיד מרכזי בשתי העונות הראשונות של סדרת הטלוויזיה "לאס וגאס", שכללו 47 פרקים.
בשנת 2003 שיחקה בתפקיד משני סרט קומדיית-האימה "האחוזה הרדופה".
בשנים 2007–2010 גילמה את נעמי דוריט בסדרת הטלוויזיה המצליחה "אבודים".
ב-2009 שיחקה בתפקיד מרכזי בסרט "סודות בים כחול 2: השונית".
בשנים 2009–2014 גילמה את סוכנת ה-FBI דיאנה בריגן בשש העונות של סדרת הטלוויזיה המצליחה "צווארון לבן".
בשנת 2012 תרמה את קולה למשחק הווידאו "Hitman: Absolution".
בשנים 2017–2020 שיחקה בעונות 8–11 של סדרת הטלוויזיה "NCIS: לוס אנג'לס".
חיים אישיים
ב-5 באפריל 2009 נישאה תומאסון במאליבו לטכנאי התאורה קרייג סיקייס. ביוני 2013 נולדה לזוג בת.
מסילת ראש העין–אריאל
מסילת ראש העין - אריאל היא מסילת רכבת עתידית של רכבת ישראל, הצפויה להסתעף מהמסילה המזרחית החדשה. לפי התכנון, המסילה תחבר את העיר אריאל למערכת המסילות של רכבת ישראל ותמשיך מזרחה עד אוניברסיטת אריאל.
תחנות בהן תעבור:
אם וכאשר תוקם מסילת הרכבת יהא בכך חזרה של תשתיות רכבת לאזור השומרון שלא הופעלו בה מאז הפסקת פעולת הרכבת המנדטורית בשומרון בשנות ה-30 של המאה ה-20. רכבת שנסעה באותם ימים מצפון בין חיפה עד לשכם דרך עפולה, ג'נין ועוד. בתוכנית הנוכחית תקשר רכבת בין השומרון לתל אביב דרך ראש העין.
תכנון הפרויקט
המשך ביצוע הפרויקט הוקפא מספר פעמים מסיבות שונות בהן תיעדוף תקציבי וכן בשל מורכבות אופי השטח והקשרו הגאו-פוליטי. עם זאת יש לציין שעוד בזמן הקמת מסילת הרכבת תל אביב ירושלים אשר כללה הפקעה של שטחים בבעלות ערבית לצורך תוואי המסילה, התחייבה המדינה בפני בג"ץ לקדם תכנון של קו רכבת בכל שטחי יהודה ושומרון. לפיכך כבר בתוכנית תמ"א 54 בוצע תכנון תקדימי לרישות כלל יהודה ושומרון במערכת רכבות.
היתכנות הפרויקט
במרץ 2018 פורסם כי שר התחבורה אישר הקמת רכבת קלה בין הערים פתח תקווה, ראש העין לבין האוניברסיטה באריאל.
תיאור התוואי
תחנת רכבת אריאל מתוכננת להבנות במערב העיר.
תוואי הרכבת נמצא בשלבי תכנון ושלוש חלופות נבחנות:
1. מתחנת אריאל עד לתחנת הרכבת ראש העין – צפון, לאורך של כ-29 קילומטרים. התוואי צפוי לעבור דרך האוניברסיטה, לאורך שדרות ירושלים באריאל, אזור התעשייה ברקן, אלקנה, אזור התעשייה הצפוני של ראש העין וכפר קאסם.
2. מתחנת אריאל עד לתחנת הקצה של "הקו האדום" של הרכבת הקלה בפתח תקווה, לאורך של כ-35.5 קילומטרים. התוואי צפוי לעבור דרך תחנת הרכבת ראש העין דרום, באזור התעסוקה העתידי במחלף מחלף קסם תוך חצייה מפלסית של כביש 6 ומשם מערבה במקביל לתוואי המסילה של הרכבת לתחנות תחנת הרכבת סגולה ותחנת הרכבת קריית אריה.
3. מתחנת אריאל לתחנה המרכזית בפתח תקווה, לאורך של כ-34 קילומטרים. התוואי צפוי לעבור דרך תחנת ראש העין לתוך העיר, למחנה סירקין או לאורך כביש 483 מצומת גנים ומשם לתוך העיר פתח תקווה.
ב-2018 פורסם כי אף נבחנת הארכת המסילה מאריאל בכ-10 ק"מ כך שתגיע עד לצומת תפוח.
פסגת פריור
{{פירושונים|
Sunny Came Home
"Sunny Came Home" הוא שיר פולק-רוק של המוזיקאית האמריקאית שון קולווין. זהו שיר הנושא של אלבום הקונספט של קולווין משנת 1996, A Few Small Repairs, והוא יצא כסינגל ב-CD ב-24 ביוני 1997.
רקע וקומפוזיציה
השיר מספר את סיפורה של אישה בשם סאני אשר מציתה את ביתה כדי לברוח מעברה. זהו אחד ממספר "שירי סיפור" באלבום A Few Small Repairs (כמה תיקונים קטנים), שיטה של כתיבת שירים אשר קולווין החלה להתנסות בה בעת כתיבת האלבום. הכותרת של השיר מגיעה ממילות הפתיחה של השיר.
המנגינה החמימה והרגועה של השיר, בליווי מנדולינה, באה בניגוד חד מאוד למילים המתארות הרס, ובמיוחד לגשר הנוקב: "Get the kids and bring a sweater; dry is good, and wind is better. Count the years; you always knew it / Strike a match; go on and do it". (בעברית, תרגום חופשי: "קחי את הילדים ותביאי סוודר; יבש זה טוב, ורוח עוד יותר. ספרי את השנים; תמיד ידעת את זה / הדליקי גפרור; יאללה, תעשי את זה"). שם האלבום, A Few Small Repairs, מופיע גם בשורה השלישית של הבית השני של השיר, "זה הזמן לכמה תיקונים קטנים," היא אמרה."
ביצועים במצעדים
"Sunny Came Home" הוא הלהיט הכי גדול של קולווין. הוא הגיע בשיאו למקום #7 בבילבורד הוט 100 בארצות הברית, וכפי הנראה היה מגיע למקום גבוה עוד יותר לו היה יוצא האלבום באופן מסחרי מוקדם יותר, בזמן של ההשמעה המרבית ברדיו: הוא היה #1 במצעד הוט 100 בשידור במשך ארבעה שבועות וגם #1 במצעד Adult contemporary music במשך ארבעה שבועות. במצעד הוט 100 לסינגלים, לעומת זאת, הוא הגיע בשיאו למקום #29. הלייבל של קולווין לא תכנן להוציא את השיר כסינגל למכירה עד אשר הפך ללהיט במצעדי המבוגרים ובתחנות האלטרנטיביות כאחד, וכך הסיק הלייבל שיש לו קהל צעיר שקונה סינגלים, והוצא אותו ב-CD.
פרסים
בטקס פרסי גראמי של שנת 1998, השיר זכה לתארים "שיר השנה" וכן "תקליט השנה". הענקת הפרס של קולווין הופרעה על ידי הראפר Ol' Dirty Bastard שהביע התנגדות לכך שפאף דאדי ניצח את להקתו, וו טאנג קלאן, בתואר אלבום הראפ הטוב של השנה.
219
אירועים
רב מתיישב בבבל, מתחילה תקופת האמוראים.
יוהאן השישי, רוזן נסאו-דילנבורג
יוהאן השישי, רוזן נסאו-דילנבורג (22 בנובמבר 1536 - 8 באוקטובר 1606), היה בנו השני של וילהלם הראשון, רוזן נסאו-דילנבורג ואחיו הצעיר של וילם הראשון, נסיך אורנז'. יוהאן הוא אב קדמון של בית אוראניה-נסאו אשר שלט בהולנד עד לשנת 1898.
ביוגרפיה
יוהאן נולד בדילנבורג ב-22 בנובמבר 1536, לוילהלם הראשון, רוזן נסאו-דילנבורג וליוליאנה משטולברג, בתם של בודו השמיני, רוזן שטולברג-ורניגרודה ואנה מאפשטיין-קניגשטיין, ובצעירותו למד בשטרסבורג. אחיו הבכור וילהלם היה היורש לנסיכות אורנז', ובעקבות כך ירש יוהאן את נחלות אביו לאחר מותו בשנת 1559, והפך לרוזן של נסאו-דילנבורג, קצנלבוגן, דיאץ, זיגן והדאמאר. בשנת 1561 מת יוהאן השלישי, רוזן נסאו-בילשטיין, ויוהאן ירש את נסאו-בילשטיין.
יוהאן תמך באחיו וילהלם לא רק מבחינה פוליטית אלא גם כלכלית, ואף העניק מקלט למשפחתו כאשר הם היו צריכים לברוח מהולנד עם פרוץ מלחמת שמונים השנים. בשם אחיו הוא היה מעורב במעצרה ובהסגרתה של אשתו השנייה של וילהלם, אנה מסקסוניה, ומאסרה של עורך דינה יאן רובנס, שהואשם בפרשת אהבים עם אנה, ומאוחר יותר היה יוהאן אחראי לחינוך בתה כריסטינה פון דיאץ. לאחר התייצבות המצב בהולנד, החזיר יוהאן את ההלוואות שניתנו למלחמה נגד ספרד. בשנת 1594 הוסכם על פרעון זה, אך רק לאחר 30 שנה ניתן היה להשלים אותו.
שלושה מבניו וארבעת אחיו נפלו בקרבות לשחרור הולנד. יוהאן היה היחיד מבין אחיו שמת מסיבות טבעיות, כשהיה בן 69.
יוהאן ביצע ארגון מינהלי מקיף לנחלותיו, ובשנת 1572 העביר את דת המדינה מלותרניזם לקלוויניזם. בין השנים 1577 עד 1580 כיהן יוהאן כמושל חלרה, ובשנת 1579 היה ממקימי את האיחוד של אוטרכט.