cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המשחק הגדול
המשחק הגדול במאה ה-19
לאחר המלחמה היו המלחמה האנגלו-סיקית הראשונה של 1845-1846, המלחמה האנגלו-סיקית השנייה של 1848, המלחמה האנגלו-אפגנית השנייה בשנת 1878 וסיפוח ח'אנות קוקנד על ידי רוסיה.
בשנת 1843 סיפחה בריטניה את סינד. מלחמת האנגלו-סיקים הראשונה נערכה בין הסיקים לבין פלוגת הודו המזרחית בשנים 1845–1846, וכתוצאה מכך הכניעה החלקית של הממלכה הסיקית. מלחמת האנגלו-סיקים השנייה נערכה בשנים 1848–1849, וכתוצאה מכך הכניעה את שאר הממלכה הסיקית, וסיפחה את מחוז פונג'אב.
מלחמת קרים הסתיימה בשנת 1856 עם תבוסתה של רוסיה על ידי ברית של בריטניה, צרפת, והאימפריה העות'מאנית. הצאר אלכסנדר השני המתין כמה שנים כדי לא לעורר את הבריטים, ואז התרחבה רוסיה למרכז אסיה בשנת מערכות. במערכה הראשונה, רוסיה כבשה את צ'ימקנט בשנת 1864, טשקנט בשנת 1865, ח'וכאנד ובוכרה בשנת 1866 וסמרקנד בשנת 1868. השפעתה של רוסיה נמשכה כעת לאזורים מרוחקים של טורקסטן האפגנית. המערכה השנייה התחילה מהים הכספי והייתה לכיוון חרט, סמוך לגבול עם פרס.
המלחמה האנגלו-אפגנית השנייה (1878–1880) פרצה על בעקבות סירובו של שיר עלי ח'אן להסכים לקבל את המשלחת הבריטית לקאבול. המלחמה הסתיימה בכניעת האפגנים והפיכת אפגניסטן לפרוטקטורט בריטי. סכסוך זה הביא לשלטון באפגניסטן את עבד א-רחמאן ח'אן שידוע גם בכינוי "אמיר (נסיך, מפקד) הברזל". במהלך ימי שלטונו (1880–1901) הבריטים והרוסים ייסדו וקיבעו לראשונה את הגבולות המודרניים של אפגניסטן. הבריטים שמרו על שליטה אפקטיבית על מדיניות החוץ של אפגניסטן במהלך התקופה.
במקביל למערכה הראשית באפגניסטן פעלה בריטניה לחזק את גבולה הצפוני גם בפקיסטן (ראו המערכה לשחרור צ'יטראל, המערכה בהונזה-נאגאר, המלחמה המוהמנדית הראשונה, המצור על מלקנד וצ'קדרה והמערכה בהאזארה).
במהלך המשחק הגדול היו מספר הסכמים לקביעת הגבולות, האחרון בהם היו ההסכם האנגלוֹ-רוּסִי של שנת 1907. בעקבות ההסכם, בריטניה ורוסיה הפכו לבעלות ברית צבאיות (עם צרפת). הם כרתו שלושה הסכמים אנגלו-רוסיים שעסקו בתחומי עניין בין הודו הבריטית למרכז אסיה הרוסית באזורי הגבול של פרס, אפגניסטן וטיבט.
אחרית דבר
לאחר מותו של עבד א-רחמאן ח'אן בשנת 1901, בנו חביבאללה ח'אן עלה וירש את כס השלטון. אפגניסטן נשארה נייטרלית במהלך מלחמת העולם הראשונה, תחת שלטונו של חביבאללה ח'אן. זאת על אף שגרמניה ניסתה לעודד רגשות אנטי-בריטיים בקרב האפגנים, בפרט בקרבת הגבול בין אפגניסטן להודו. המדיניות הנייטרלית של אמיר אפגניסטן במהלך המלחמה הייתה שנויה במחלוקת פנימית אפגנית. חביבאללה ח'אן שלט באפגניסטן עד לשנת 1919 שבה התנקשו בחייו. האחראים להתנקשות היו כנראה חברי משפחה שהתנגדו להשפעה הבריטית החזקה על הפוליטיקה האפגנית. במקומו עלה לשלטון אמאנאללה ח'אן, בנו השלישי.
במהלך תקופת שלטונו של אמאנאללה ח'אן (1919–1929) פרצה המלחמה האנגלו-אפגנית השלישית שכללה גם התקפה על הודו וגרמה נזקים לבריטניה שעדיין לא הספיקה להתאושש ממלחמת העולם הראשונה. בהתאם, בריטניה חתמה ב-19 באוגוסט 1919 על ההסכם האנגלו-אפגני שכלל הבטחה להפסיק את ההתערבות הבריטית במדיניות החוץ האפגנית ולאפשר את עצמאות אפגניסטן. מועד חתימת ההסכם נהפך ליום העצמאות הרשמי של אפגניסטן המודרנית. החל משנת 1928 המדינה נפלה לתקופות של אי שקט סכסוך פנימי והתערבות מבחוץ.
האימפריה הרוסית המשיכה לשלוט על חלק ממרכז אסיה. לאחר הקמת ברית המועצות, אזורים אלה היו חלק מרפובליקות ברית המועצות. הרפובליקות הכריזו על עצמאות לאחר התפרקות ברית המועצות בסוף המאה ה-20.
לשכת בית אבטינס
לשכת בית אבטינס היא לשכה שהייתה בעזרה בבית המקדש השני. לשכה זו שימשה את משפחת בית אבטינס, משפחה שתפקידה היה להכין את הקטורת שהוקטרה על המזבח הפנימי וביום הכיפורים.
תפקידיה
בלשכת בית אבטינס היו מאחסנים את אחד עשר סממני הקטורת ואת הסממנים הנלווים, ושם היו בני משפחת בית אבטינס כותשים את סממני הקטורת, ומערבבים אותם זה בזה, כדי ליצור את הקטורת. הכנת הקטורת לכל השנה הייתה נעשית בפעם אחת, ולאחר מכן הייתה הקטורת נשמרת בלשכה, ובכל יום היו לוקחים את הכמות הדרושה להקטרה של אותו יום.
בערב יום הכיפורים, היו זקני הכהונה מעלים את הכהן הגדול ללשכת בית אבטינס, ומשביעים אותו שלא ישנה בעבודת הקטורת, ולא יניח את הקטורת על הגחלים בהיכל, כדעת הצדוקים, אלא בקודש הקודשים, כדעת חכמי ישראל, הפרושים.
לפי דברי רב פפא בגמרא, שתי לשכות היו לו לכהן הגדול בשבעת ימי הפרישה שלפני יום הכיפורים, ימים בהם שהה במקדש. האחת – לשכת פרהדרין, שם היה ישן, והשנייה – לשכת בית אבטינס, שם היה מתאמן בביצוע נכון של חפינת הקטורת. מדברים אלו עולה שהכהן הגדול הקדיש חלק ניכר מזמנו בימים אלה לאימונים בלשכת בית אבטינס.
לשכת בית אבטינס היא אחד מהמקומות בהם שמרו הכהנים בבית המקדש.
מקומה
לשכת בית אבטינס נזכרת במסכת מדות (א,א) ומסכת תמיד (א, א) כמקום בו שמרו הכהנים בבית המקדש. ונאמר כך:.
בגמרא נאמר, שאחת משתי הלשכות של הכהן הגדול הייתה בצפון העזרה, והאחרת בדרום, אך לא ידוע איזו משתי הלשכות הייתה בצפון, ואיזו בדרום. הראשונים נחלקו בהכרעת הספק: יש הסוברים שהספק נותר בעינו, יש הסוברים שההכרעה היא שלשכת בית אבטינס הייתה בדרום, וכן עולה מהירושלמי, ויש הסוברים שההכרעה היא שלשכת בית אבטינס הייתה בצפון.
רשימת אמילי
רשימת אמילי (באנגלית: EMILY's List) היא ועדת פעולה פוליטית אמריקאית (PAC), שמטרתה לסייע לבחור מועמדות של המפלגה הדמוקרטית התומכות בזכויות נשים להפלה מלאכותית. הוועדה הוקמה על ידי אלן מלקולם בשנת 1985.
בשנים 1985 עד 2008 גייסה והוציאה הרשימה 240 מיליון דולר למועמדויות פוליטיות. בשנת 2010 היא הוציאה 27.4 מיליון דולר בשנת 2010, 34 מיליון דולר בשנת 2012 ו-44.9 מיליון דולר בשנת 2014. הארגון התכוון לגייס 60 מיליון דולר למחזור הבחירות של שנת 2016, חלק גדול מהתקציב היה מיועד להילרי קלינטון, בה תמכה רשימת אמילי תמכה כמועמדת לנשיאות.
היסטוריה ושליחות
רשימת אמילי נוסדה בשנת 1985, באירוע הראשוני 25 נשים נפגשו במרתף ביתה של אלן מלקולם. החברות המייסדות כללו את ברברה בוקסר, אן ריצ'רדס, אן וקסלר ודונה שלאלה. בשנת 1986, התמיכה הכספית המוקדמת של רשימת אמילי סייעה לבחירת ברברה מיקולסקי ממרילנד, הדמוקרטית הראשונה שנבחרה לסנאט בארצות הברית בזכות עצמה (לא מונתה או מילאה כאלמנה את מקומו של בעלה הסנטור שנפטר).
משימת הקבוצה היא לפתח רשת תורמים לגיוס כספים למען מועמדות דמוקרטיות התומכות בזכויות הפלה. כדי להצטרף באופן רשמי כחברה ברשימת אמילי, על המצטרפת לשלם 100 $, ולהסכים לתרום מינימום 100 $ לשתי מועמדות (לשני בתי הקונגרס, או למשרות גברנאטוריות. החברות מעבירות את התרומות ישירות לרשימת אמילי שמאגדת את הצ'קים יחד ומעבירה אותם למועמדות.
אלן מלקולם, מייסדת הארגון, כתבה בספרה "When Women Win: EMILY's List and the Rise of Women in American Politics" (כאשר נשים מנצחות: רשימת אמילי ועליית הנשים בפוליטיקה האמריקאית) כי "יצירת דרכים למדיניות פרוגרסיבית וקידומן יכולות להיות בעלות ערך עצום. אך הן לעולם לא ייושמו אלא אם תבחרנה מספיק פוליטיקאיות התומכות בהן." הארגון התמקד באופן ספציפי בנשים שתומכות בהפלה מכיוון שחברותיו הרגישו ש"נשים לא יכולות להיות שוות עד שתהייה להן שליטה על גופן."
הארגון בחר להתמקד בגיוס כסף מוקדם לנשים מכיוון שנשים לא קיבלו כסף מהמפלגה הדמוקרטית ולכן לא נבחרו, גם אם היו מתאימות ביותר, הארגון סבר שכסף מוקדם יכול לעזור לשכנע אנשים שהקמפיינים של המועמדות אמינים, וכך הן תוכלנה לגייס יותר כספים בהמשך.
עבור מחזור הבחירות ב-2006 גייסה רשימת אמילי כ-46 מיליון דולר למועמדות. רשימת אמילי תמכה ב-31 מועמדות בשנת 2006, שמונה מהם ניצחו.
בשנת 2008 תמכה רשימת אמילי ב-22 מועמדות לבית הנבחרים, שתי מועמדות לסנאט ושלוש מתמודדות למשרות גברנאטוריות הארגון סייע בבחירת שתי סנאטוריות חדשות, קיי האגן מצפון קרוליינה וז'אן שאהין מניו המפשייר, ותמך בבחירות הגברנאטוריות של Bev Perdue מצפון קרוליינה, בבחירתה מחדש של המושלת כריסטין גרגואר מוושינגטון, ובבחירות המוצלחות של שתים עשרה נשים חדשות לבית הנבחרים של ארצות הברית.
הקריטריונים של רשימת אמילי לבחירת מועמדות כוללים המלצות הצוות, כדאיות, ניתוח הדמוגרפיה וההיסטוריה של המחוז, בחינת היריבים, או היריבים פוטנציאליים, השכלתה של המועמדת, ניסיון פוליטי, הצלחה מוכחת בגיוס כספים, נתוני סקרים המראים שהמועמדת היא אישיות מוכרת, ותמיכה מהשטח.
צוות
סטפני שריוק נכנס לתפקיד נשיאת רשימת אמילי בשנת 2010. איימי דייסי הייתה המנכ"לית של רשימת אמילי משנת 2010 עד 2013.
תוכניות
תוכנית ההזדמנות הפוליטית (POP) הוקמה בשנת 2001 במטרה לעודד נשים דמוקרטיות התומכות בהפלות להתמודד על תפקידים בממשל המדינות עצמן וגם במשרדים מקומיים.
נשים מצביעות!
בשנת 1995 החלה רשימת אמילי תוכנית בשם "נשים מצביעות!" על מנת לקדם שיעור הצבעה גבוה יותר בקרב נשים. לנשים מצביעות! יש עצמאות להוציא כסף ולהיות בקשר ישיר עם המצביעות/ים.
גברתי הנשיאה
בשנת 2013 הכריזה רשימת אמילי על קמפיין "גברתי הנשיאה, ואמרה כי "יש מנדט להנהגת נשים במדינה זאת. אך טרם פרצנו את תקרת הזכוכית האחרונה ולהכניס אישה כמועמדת דמוקרטית לנשיאות." "גברתי הנשיאה" באה במקום הנוכחות הקודמת במדיה החברתית שהכינה את הקרקע למועמדות של הילרי קלינטון לנשיאות.
ביקורת
הדמוקרטית מרסי קפטר מתחה ביקורת על כך שההתמקדות של רשימת אמילי צרה מדי בכך שהיא ממקדמת את נושא זכויות ההפלה על חשבון נושאים חשובים אחרים, כמו שכר המינימום, המשפיעים גם הם על נשים.
בעבר זכתה רשימת אמילי לביקורת מסוימת על כמות הכסף שהיא מקבלת ולאן שהכסף הולך, וגם בנושא היותה ועדת פעולה פוליטית (PAC). במאמרו של ניק הופמן EMILY's List v. FEC הוא מתייחס לרשימת אמילי כאל כעמותה בקשיים עם ועדת הבחירות הפדרלית (FEC). הופמן מאשים את הארגון בכך שהתווכח עם ועדת הבחירות הפדרלית על כמות הכסף שניתן לתת לקמפיינים.
רשימת אמילי ספגה ביקורת גם על מידת ההשפעה שהייתה לה בבחירות קודמות. רבקה ג'. חנאגאן ועמיתיה (במאמר "האם התמיכה של רשימת אמילי מנבאת הצלחה בחירות או אולי אמילי בוחרת את הזוכות?") חקרו את השפעת רשימת אמילי בקמפיין. המחקר תוכנן כך שיראה בדיוק אם תמיכה גרמה למועמדת להיבחר, לא להיבחר, או שלא שינתה דבר. המחקר הראה כי התמיכה עזרה לאלה שרוב הסיכויים שלא היו מקבלות תמיכה, פגע במועמדות שהבוחרים לא ידעו אם הן עומדות לקבל תמיכהשל רשימת אמילי, ולא שינה דבר לאלו שמראש היו צפויות לקבל תמיכה.
מועמדות שקיבלו תמיכה
רשימת אמילי מספקת הדרכות, מגייסת נשים לתפקידי ניהול, ותומכת ומממנת מועמדות פוליטיות. רשימת אמילי מופיעה כ"מקור חשוב לתמיכה במועמדות" במאמר משנת 2010 בסקירה הבינלאומית של הרווארד.
המועמדויות שנתמכו על ידי רשימת אמילי כוללות:
בחירות לנשיאות
במהלך הפריימריז הדמוקרטים לנשיאות בשנת 2008, רשימת אמילי תמכה בהילרי קלינטון ולא בברק אובמה וגייסה עבור קלינטון 855,518 דולר, דבר שהפך את הארגון לאחד מחמשת התורמים הגדולים ביותר לקמפיין שלה ב-2008. כשארגון (בעד הזכות להפלה) NARAL NARAL Pro-Choice America תמך בברק אובמה ולא בהילרי קלינטון, רשימת אמילי הייתה ביקורתית מאוד. נשיאת הרשימה אלן מלקולם, אמרה, "אני חושבת שזה לא מכבד את פועלה של סנטורית. קלינטון.. לא לאפשר לה לסיים את שלושת השבועות האחרונים של התהליך הראשוני. זה בוודאי מרתיע את המנהיגים/ות הנבחרים, אלו התומכים בזכויות רבייה ומצפים שהקהילה שמאמינה בזכויות אלו לעמוד לצידם."
לאחר סיום הפריימריז של המרוץ הדמוקרטי לנשיאות, העבירה רשימת אמילי את תמיכתה לברק אובמה והייתה בולטת בהתנגדותה למועמדות מקיין/ פיילין.
ב־12 באפריל 2015, תמכה רשימת אמילי בהילרי קלינטון לנשיאות. התמיכה הגיעה שעות ספורות לאחר הודעתה של קלינטון כי הקימה ועדת שתבדוק את ההיתכנות שלה להתמודד לנשיאות.
רשימת אמילי תמכה בהילרי קלינטון בבחירות הכלליות נגד דונלד טראמפ.
2012
בשנת 2012 80% מהמועמדות שנתמכו על ידי רשימת אמילי בבחירות הכלליות ניצחו.
2014
במחזור הבחירות של 2014 תמכה רשימת אמילי ב24 מועמדות לבית הנבחרים, שש מועמדות לסנאט ושש מועמדות למשרות גברנאטוריות מבין 40 המועמדות שנתמכו 42.5% ניצחו.
2018
בבחירות 2018 תמכה רשימת אמילי ב-8 נשים למשרות גברנאטוריות 12 לסנאט ו-64 מועמדות לבית הנבחרים.
קבוצות דומות
קבוצות דומות התגבשו באותם קווים כמו רשימת אמילי, עם כמה שינויים קלים. רשימת המשאלות "The Wish List": תומכת בנשים רפובליקניות לטובת זכויות הפלה. בשנת 1994 הקימה ג'ואן קירנר ארגון דומה באוסטרליה בשם EMILY's List Australia.
בצד השני של המחלוקת בנושא ההפלות, רשימת סוזן ב. אנתוני, PAC A Pro Life, נתפסת כמקבילה לרשימת אמילי.
רשימת מגי היא ועדת פעולה פוליטית בארצות הברית שנוסדה בפלורידה בשנת 2010 במטרה "להעלות את המודעות והכספים להגדלת מספר הנשים השמרניות שנבחרו לתפקיד ציבורי הפדרלי."
שבר יסודי
שבר יסודי (ידוע גם כשבר יחידה, או שבר אוניטרי מהמונח האנגלי unit fraction) הוא מספר רציונלי הנכתב בצורת שבר, שבו המונה שווה ל-1 והמכנה הוא מספר טבעי. שבר יסודי הוא לפיכך ההופכי של מספר טבעי, וצורתו . דוגמאות לשבר יסודי הן, , , , וכיוצא באלה.
כל מספר רציונלי ניתן לייצוג כסכום סופי של שברים יסודיים שונים, באינסוף דרכים שונות.
ארבע פעולות החשבון
תוצאת ההכפלה של שברים יסודיים היא שבר יסודי:. לעומת זאת, פרי חיבור, חיסור או חילוק של שברים יסודיים, לא יהיה תמיד שבר יסודי.
סכומים סופיים של שברים יסודיים
ניתן ליצג כל מספר רציונלי חיובי כסכום של שברי יחידה, במספר דרכים שונות. לדוגמה,
.
בדומה ליוונים הקדמונים שלא קיבלו את קיומם של מספרים אי-רציונליים, המצרים הקדמונים לא הכירו בקיומם העצמאי של שברים כלליים. במקום זה, הציגו את כל השברים שלהם כסכום של שברים יסודיים. לכן, מספרים רציונליים המוצגים כסכום של שברים יסודיים שונים נקראים שברים מצריים. אפילו בתקופתנו ישנה התעניינות בניתוח שיטותיהם וסיבותיהם של הקדמונים להעדפת ובחירת יצוג אחד על-פני אחר, ולחישובים שעשו עם ייצוגים כאלה. גם לתורת המספרים המודרנית יש עניין רב בשברים מצריים; כך למשל השערת ארדש-גראהם והשערת ארדש-שטראוס עוסקות בסכומים של שברים יסודיים, כך גם ההגדרה של מספרים אור-הרמוניים.
בתורת החבורות הגאומטרית, חבורות משולש ממוינות לאוקלידיות, כדוריות והיפרבוליות בהתאמה לשאלה האם סכום מותאם של שברים יסודיים שווה, גדול או קטן מ-1.
טורים של שברים יסודיים
שברים יסודיים הם איבריהם של טורים אינסופיים מוכרים רבים. בכללם:
מטריצות של שברים יסודיים
מטריצת הילברט היא המטריצה שאיבריה נתונים על ידי הנוסחה
.
למטריצה התכונה המעניינת שכל האיברים במטריצה ההופכית שלה הם מספרים שלמים. באופן דומה, המתמטיקאי ריצ'רדסון הגדיר מטריצה שאיבריה נתונים על ידי הנוסחה
,
כאשר F_i מסמל את האיבר ה-i-י בסדרת פיבונאצ'י. באופן אנלוגי הומוריסטי, הוא מכנה את המטריצה הזו "מטריצת פילברט", והיא בעלת אותה התכונה המעניינת של מטריצת הילברט.
שברים יסודיים בהסתברות וסטטיסטיקה
בהתפלגות האחידה הבדידה, כל ההסתברויות הן שברים יסודיים שווים.
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2004
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2004 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי מרכז הטניס הלאומי בפארק פלאשינג מדוז. כל המשחקים נערכו על משטח קשה. התחרויות התחילו ב-30 באוגוסט והסתיימו ב-12 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-124 מאז ייסודה.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
תחרות הנשים
מנצחת תחרות 2003 ז'וסטין הנין הודחה בסיבוב הרביעי. סבטלנה קוזנצובה נפגשה במשחק הגמר עם ילנה דמנטייבה  וניצחה בשתי מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות צרפת הפתוחה.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מנצחי תחרות 2003 יונס ביורקמן וטוד וודברידג'  הודחו בסיבוב השלישי. מארק נוולס ודניאל נסטור  נפגשו במשחק הגמר עם לאנדר פאיס  ודוד ריקל  וניצחו בשתי מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן דירוג הזוגות החזקות:
מנצחות תחרויות 2002–2003 וירחיניה רואנו פסקואל ופאולה סוארס  נפגשו במשחק הגמר עם סבטלנה קוזנצובה וילנה ליחובצבה  וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ואליפות צרפת הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
מזוג מנצחי תחרות 2003 רק בוב בריאן השתתף בתחרות. ורה זבונריובה ובוב בריאן  נפגשו במשחק הגמר עם הזוג הלא מדורג אליסיה מוליק וטוד וודברידג'  וניצחו אותם בשתי מערכות.
ישראל בתחרות
אנדי רם ויוני ארליך השתתפו בתחרות זוגות גברים ודורגו במקום ה-14. הם הודחו בסיבוב הראשון.
אנה סמשנובה השתתפה בתחרות הנשים והייתה מדורגת במקום ה-24. היא הודחה בסיבוב הראשון.
ציפי אובזילר השתתפה בתחרות הנשים. היא ניצחה בסיבוב הראשון, אך בסיבוב השני הודחה על ידי ז'סטין הנין מבלגיה לאחר 3 מערכות.
יוני ארליך השתתף בתחרות זוגות מעורבים לצד ליזל הובר מארצות הברית. הם הודחו בסיבוב הראשון.
אנה סמשנובה ואנדי רם השתתפו גם בתחרות זוגות מעורבים. הם הודחו בסיבוב הראשון.
ירוסלבל (מחוז)
מחוז יָרוסלבל (ברוסית: Ярославская область, ירוסלבסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי המרכזי במרחק של כ-300 ק"מ ממוסקבה.
בשטח המחוז עובר נהר וולגה.
דמוגרפיה
הרוסים מהווים כ-96% מאוכלוסיית המחוז.
היסטוריה
הרוסים מהווים את האוכלוסייה המקורית של האזור. בימי הביניים היו אזור מספר נסיכויות עצמאיות. בשנת 1473 האזור סופח לנסיכות מוסקבה.
כלכלה
המחוז הוא אחד האזורים התעשייתיים של רוסיה. מפותחים מאוד ענפי תעשייה כמו בניית מכונות, כימיה, עיבוד עץ, נייר ועוד.
מרי פלטולה
ביוגרפיה
פלטולה, בת לשבט היופיק (Yup'ik), נולדה באנקורג' שבאלסקה בשלהי אוגוסט 1973. אביה, וורד סאטלר, עבר לאלסקה כדי לעבוד כטייס ומורה, בעוד אמה, אליזבת "ליזאן" פייצ'יגק ויליאמס, הייתה תושבת העיר קווית'לוק (Kwethluk). בילדותה נסעה פלטולה ברחבי אלסקה במסגרת עבודתו של אביה במטה הבחירות של חבר הקונגרס דון יאנג. כשהייתה סטודנטית התמחתה במחלקת הדיג והציד של אלסקה כמומחית לדגי סלמון ומליח. בשנים 1991–1994 למדה באוניברסיטת צפון קולורדו, ולאחר מכן למדה עד 1995 באוניברסיטת אלסקה בפיירבנקס. בנוסף, פלטולה הרחיבה את השכלתה הגבוהה באוניברסיטת אלסקה סאות'איסט עד 1997, ועד ל-1998 למדה באוניברסיטת אלסקה באנקורג'.
בשנת 1995 זכתה פלטולה בתחרות מיס הקונגרס האינדיאנים-אמריקאים הלאומי. בתחרות, היא ביצעה שני ריקודי עם של שבט היופיק ולבשה בגדים מסורתיים, כולל מעיל מעור סנאי, כיסוי ראש מפרוות זאב, ומגפי מוקלוק. ב-1996 הייתה פלטולה למתמחה בבית המחוקקים של אלסקה. מאוחר יותר באותה השנה התמודדה על ייצוג מושב באזור בת'אל, אך הפסידה בבחירות המקדימות לנציג המחוז המכהן, אייוון אייוון, בפער של 56 קולות בלבד. ביום הבחירות הכלליות עבדה כמנהלת מטה הבחירות של יריבו העצמאי וילי קסאיולי. לאחר בחירות אלה נטלה פסק זמן קצר מהפוליטיקה ועברה לתחום העיתונאות ככתבת.
בשנת 1998 נבחרה פלטולה אל בית הנבחרים של אלסקה, לאחר התמודדות חוזרת בפריימריז הדמוקרטים מול אייוון אייוון. בבחירות הכלליות נבחרה ללא התנגדות מהותית, והחלה את כהונתה ב-19 בינואר 1999. גם במהלך התמודדויותיה בעתיד ניצבה פלטולה בפני התנגדות מזערית או ללא התנגדות בכלל, להוציא את מערכת הבחירות ב-2002 בהן שוב התמודדה מול אייוון אייוון. בבית הנבחרים המדינתי כיהנה פלטולה במספר ועדות שונות, אך לרוב התמקדה בפעילותה ב"שדולת השיח" – קבוצה בלתי-מפלגתית של חברים משני בתי בית המחוקקים המייצגים קהילות כפריות ושטחים פתוחים באלסקה.
בבחירות אמצע הכהונה ב-2010 סייעה פלטולה לליסה מרקאוסקי, נציגתה של אלסקה בסנאט של ארצות הברית, להיבחר מחדש למושבה באמצעות כתיבה ידנית של שמה על פתקי ההצבעה. פלטולה עבדה כמנהלת פיתוח קהילתי וקיימות עבור תאגיד הכרייה דונלין קריק מ-2008 עד 2014; במהלך עבודתה שם נבחרה ב-2011 למועצת העיר בת'אל, שכיהנה עד 2013. בשנים 2015–2017 הייתה שדלנית רשומה באלסקה. מאז ועד להתמודדה לקונגרס האמריקאי מילאה שורה של תפקידים באלסקה הנוגעים לשייכותה האינדיאנית, כגון שופטת בבית הדין השבטי של מועצת הילידים של אורוטסרארמיוט (Orutsararmiut).
כשהלך לעולמו דון יאנג כעבור 49 שנות כהונה, התמודדה פלטולה בבחירות המיוחדות למושב בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אלסקה, ונמנתה בין שלושת המועמדים הסופיים בבחירות מבין 50 יריבים ראשוניים. בבחירות התמודדה מטעם המפלגה הדמוקרטית, וניצבה בפני שני רפובליקנים: שרה פיילין, לשעבר מושלת אלסקה ומועמדת המפלגה הרפובליקנית לתפקיד סגנית נשיא ארצות הברית בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2008, וניק בגיץ' השלישי – נכדו של חבר הקונגרס הנעדר ניק בגיץ'. בסיבוב המכריע, שנערך ב-31 באוגוסט 2022, גרפה פלטולה 51.48% מקולות הבוחרים ונבחרה אל הקונגרס. היא האדם הראשון בקונגרס המשתייך לעמים הילידיים באלסקה, האישה הראשונה בבית הנבחרים מטעם אלסקה והראשונה להיוולד במדינה, והדמוקרטית הראשונה מטעם אלסקה מאז 1972. בבחירות אמצע הקדנציה, בנובמבר 2022, התמודדה שוב מול פיילין על המושב ונבחרה שוב, הפעם לכהונת מלאה של שנתיים.
מזון חלל
מזון חלל הוא מוצר מזון, שנוצר ומעובד לצריכה של אסטרונאוטים בחלל החיצון, כך שיתאים לדרישות האריזה והאחסון של טיסות לחלל ויספק את צורכי התזונה של האסטרונאוטים.
בשנים האחרונות, נעשה שימוש במזון חלל על ידי מדינות שונות העוסקות בתוכניות חלל, כדרך להציג ולחלוק את הזהות התרבותית שלהן, מתוך מטרה להקל על תקשורת בין-תרבותית. אף על פי שהאסטרונאוטים צורכים מגוון רחב של מאכלים ומשקאות בחלל, הרעיון הראשוני של "ועדת האדם בחלל" של מועצת מדעי החלל ב-1963 היה לספק לאסטרונאוטים נוסחה דיאטטית שתספק את כל הויטמינים והרכיבים התזונתיים הדרושים.
היסטוריה ופיתוח מזון החלל
חוקרים ומבקרים לאורך ההיסטוריה נאלצו לפתח שיטות לשימור מזון ולנשיאת מזון לנסיעותיהם. בעיה זו הייתה קשה במיוחד בתקופה שבה אנשים הפליגו לזמן ארוך על ספינות מפרש. חוקרים גדולים כמו קולומבוס, מגלן וג'יימס קוק נשאו מזונות יבשים ומזונות שנשמרו במלח ובתמלחות. לאחרונה, קירור ושימורים סיפקו פתרונות לבעיה של שימור מזון. עם זאת, נסיעה בחלל דורשת שיטות חדשות לשמירה על מזון אכיל. מזון שנלקח לחלל חייב להיות קל, קומפקטי, טעים ומזין. הוא חייב גם להישמר לתקופות ארוכות ללא קירור.
הטיסה הראשונה לחלל נמשכה רק כמה דקות ולכן לא היה צורך לשאת מזון על החללית. בתחילת שנות השישים, ג'ון גלן והאסטרונאוטים של פרויקט מרקורי שהו בחלל למשך זמן רב יותר והיו צריכים לאכול. מזונות החלל הראשונים לא היו מעוררי תיאבון, בלשון המעטה. רובם היו נוזלים למחצה שנדחסו מצינורות ונאכלו דרך קש. היו גם קוביות בגודל של נגיסה של מזונות דחוסים ומיובשים שחוזרו על ידי הרוק אשר בפי האסטרונאוטים.
כאשר יצאה לפועל תוכנית ג'מיני בשנת 1965, שופר המזון משמעותית ולאסטרונאוטים ניתנה אפשרות בחירה מתוך מגוון רחב יותר של מזונות, כולל קוקטיילים, שרימפס, נגיסות הודו ומרק עוף. המזון היה מיובש בהקפאה, תהליך המשמר את המזון למשך הטיסה מבלי להתפשר על הטעם. כדי לרענן את המזון, האסטרונאוטים פשוט הזריקו מים לתוך החבילה עם אקדח מים. לארוחת צהריים בתוכנית ווסטוק (1961) יורי גגארין אכל משלוש שפופרות במשקל 160 גרם כל אחת. שתיים מהן הכילו מנות של בשר, ואחת שהכילה רוטב שוקולד.
באוגוסט 1961, הקוסמונאוט הסובייטי גרמן טיטוב הפך לאדם הראשון שחווה מחלת חלל על ווסטוק 2. הוא היה האדם הראשון אשר הקיא בחלל. לדברי ליין, האירוע הזה "בישר את הצורך בתזונת חלל."
אחת המטלות הרבות של ג'ון גלן, כאמריקאי הראשון שהקיף את כדור הארץ בשנת 1962, הייתה להתנסות באכילה בתנאים נטולי משקל. היו מומחים שחששו שחוסר המשקל יפגע בבליעה. גלן לא חווה קשיים כאלה, ונקבע כי מיקרוסקרבציה אינה משפיעה על תהליך הבליעה הטבעי, המאופשר על ידי הפריסטלים של הוושט.
אסטרונאוטים במשימות מרקורי מאוחרות יותר (1959–1963) לא אהבו את המזון שסופק. הם אכלו קוביות בגודל ביס, אבקות מיובשות והקפאה. האסטרונאוטים מצאו את זה לא מעורר תיאבון, חוו קשיים בהתייבשות של מזון מיובש בהקפאה, ולא אהבו לסחוט צינורות או לאסוף פירורים. לפני השליחות, האסטרונאוטים זכו גם לארוחות בוקר דלות סיבים לפני השיגור, כדי להקטין את הסיכויים שהם יעשו את צורכיהם בעת הטיסה.
פרויקט ג'מיני (1965–1966)
הצוות של ג'מיני השלישי הגניב סנדוויץ' למעבורת המשימה. מפקד המשלחת גאס גריסום אהב כריכי בקר מבושלים, כך שהטייס ג'ון יאנג הביא אחד מהם, לאחר שעודד אותו האסטרונאוט וולטר שיירה. עם זאת, יאנג היה אמור לאכול רק מזון מאושר. קערות לחם צפות עודדו את גרייסום להעלות את הכריך למעבורת. האסטרונאוטים ננזפו על ידי נאס"א בגלל המעשה. נקרא שימוע בקונגרס, ואילץ את הסגן של נאס"א, ג'ורג' מילן לפרוש ולא לחזור. לאחר המקרה נאס"א טיפלה והקפידה במה שהביאו אסטרונאוטים למשימות עתידיות.
הארוחה הראשונה בחלל
ג'ון גלן האדם האמריקאי הראשון שהיה בתנאי חוסר-משקל מסביב לכדור הארץ והאמריקאי הראשון שאכל בחלל ב-1962, טען שמשימת האכילה בחלל הייתה מאוד קלה, אך הוא טען שהתפריט אינו מגוון.
באותו זמן לא היה ידוע אם בליעה וקליטה של חומרים מזינים היו אפשריים במצב של אפס כבידה. טבליות גלוקוז עם מים, הוכיח כי אנשים יכולים לאכול, לבלוע, ולעכל מזון בסביבה חסרת משקל. אוכל החלל של מרקורי בתחילת שנות השישים התבסס על מנות הישרדות של הצבא, והורכב מאוכל "טהור" שנארז לתוך צינורות אלומיניום ונמצץ דרך קש. בעוד ג'ון גלן והאסטרונאוטים האחרים של מרקורי לא חוו שום בעיות בלעיסה, שתייה, בליעה או עיכול, האוכל לא נחשב לטעים מאוד.
מזון שלרוב נבחר לאכילה בחלל
מזון האסטרונאוטים השתנה רבות במהלך השנים מאז החלו טיסות החלל.
בחלל מערכת הבליעה והעיכול עובדות בצורה נורמלית, ולכן המזון הנבחר לשימוש בחלל הוא לרוב מזון רגיל ולא מעובד לצורות נוזליות או מוצקות שונות כפי שהיה בעבר. טייסי החלל לרוב ניזונים ממזון רגיל במהלך השהות בחלל, שהוכן בצורת מנות קטנות לצורך אכילה נוחה. לצורך התזונה בחלל נלקחים בעיקר מוצרי מזון שונים, חלקם מזון מעובד, שלרוב אינו עובר התאמה מיוחדת כלשהי.
מוצרי המזון האלו צריכים לעמוד בשלושה תנאים:
לרוב למשל תהיה העדפה לטורטיות במקום לחם, שנוטה יותר להתפורר.
תנאי חוסר הכבידה והצטברות הנוזלים בחללי הפנים בחלל משפיעים על חוש הטעם, ולכן כמות התבלינים הגבוהה שמשתמשים בה במנות המוכנות מראש.
בתחנת החלל הבינלאומית יש תנור חשמלי שמגיע ל-180 מעלות ומחמם אוכל, ויש גם מקרר שמכיל ציוד רפואי ולעיתים מאוכסנת בו גם גלידה.
רמת מארקריי
רמת מארקריי (באנגלית: Murcray Heights) היא רמה הררית המהווה מקבץ של פסגות, בקצה הדרומי של רכס סיקל, ברכס החברה המלכותית, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
שיא גובהן של הרמות 3,091 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
הרמה קרויה על שם האחים מארקריי: דייוויד ג'י. מארקריי (David G. Murcray); פרנק ה. מארקריי (David G. Murcray); ו-פרנק ג'י. מארקריי (David G. Murcray), מאוניברסיטת דנוור שבארצות הברית, שהתמחו בחקר אנטארקטיקה באמצעות בספקטרוסקופיית אינפרא -אדום.
דם
דם הוא נוזל המכיל פלזמה (55%) (החלק הנוזלי השקוף) ותאים (45%) גופיפים שונים, תאי דם, הורמונים ועוד. במקומות רבים יש התייחסות לדם כאל רקמה, כגון: "רקמת הדם" היות שהדם, כמו כל רקמה, בנוי מתאים בעלי תפקוד זהה. ההבדל העיקרי בין רקמת הדם לרקמות אחרות היא העובדה שתאים אלו אינם מחוברים זה לזה אלא רק סמוכים לתאים אחרים מאותו סוג במהלך שיוטם בכלי הדם. הדם הוא אחד החומרים החשובים ביותר בגוף.
התחום ברפואה העוסק במערכת תאי הדם, באיברים ורקמות המייצרים אותם וכן במנגנון קרישת הדם נקרא המטולוגיה.
תפקידי הדם
הדם הוא אמצעי הולכה. הוא מעביר חמצן מהריאות או הזימים ואת תוצרי מערכת העיכול אל התאים ומסלק מהתאים עודפי הפחמן הדו-חמצני וכל סוג פסולת אחרת. כמו כן הדם מוביל חומרי מזון לכל תאי הגוף. חמצן אינו מסיס היטב במים ולכן דרושים תאי הדם האדומים שמכילים המוגלובין הנקשרים למולקולות החמצן, ומעבירים אותן לתאי הגוף. הפחמן הדו-חמצני מועבר מהתאים (בהם ריכוז הפחמן הדו-חמצני גבוה) אל הדם (בו ריכוז הפחמן הדו-חמצני נמוך) באמצעות דיפוזיה. כאשר הדם המועשר בפחמן דו-חמצני מגיע לריאות, ריכוז הפחמן הדו-חמצני בו גבוה משל ריכוז הפחמן הדו-חמצני בנדיות האוויר שבריאות ולכן הוא עובר בדיפוזיה אל הריאות. חומרי הפסולת התאית מועברים גם הם באמצעות דיפוזיה אל הדם. הדם מוביל חומרים נוספים כגון הורמונים ותאי דם לבנים.
דם האדם
דם הוא נוזל הזורם בכלי דם (כגון עורקים, ורידים ונימים). זרימתו, המכונה "מחזור הדם", מווסתת על ידי הלב. חלק ניכר מצרכי הגוף מתקבל באמצעות הדם אשר מספק לתאי הגוף חמצן וחומרי מזון ומסלק מהם פחמן דו-חמצני וחומרי פסולת נוספים לכיוון הריאות, הכליות ועוד, אשר מפרישים אותם אל מחוץ לגוף.
צבע דם האדם הוא אדום, והגוון משתנה מעט בין העורקים לוורידים, בשל הריכוז המשתנה של החמצן. בעורקים המובילים דם מהלב אל הגוף במחזור הדם הגדול, ובוורידים המובילים דם מהריאות אל הלב במחזור הדם הקטן, הדם עשיר יותר בחמצן ולכן צבעו יהיה אדום בהיר. בוורידים המובילים דם מהגוף אל הלב במחזור הדם הגדול, ובעורקים המובילים דם מהלב אל הריאות במחזור הדם הקטן, הדם דל יותר בחמצן ולכן צבעו יהיה אדום כהה . משתמשים בהבדלי צבע אלו כדי לגלות את כמות החמצן בדם באמצעות אוקסימטר: מתקן אופטי אשר מאיר דרך האצבע, ובודק את מידת הבליעה של האור.
הרכב
הדם מורכב מ-55% פלזמה (החלק הנוזלי) ו-45% החלק התאי. בבדיקת הדם ניתן לעמוד על ריכוזו של כל אחד מן המרכיבים. חומציותו נעה בין 7.34 ל-7.45 pH ומוּוסתת על ידי בופרים. צפיפות מסה: 1.050 Kg/m³.
החלק התאי
החלק התאי - ההמטוקריט - ריכוז תאי הדם 40%–45%.
מחלות
המופיליה היא מחלה בה יש חוסר בפקטורי קרישה מסוימים דבר אשר מונע היווצרות של קרישי דם וכך אדם חולה המופיליה יכול למות אפילו מהשריטה הקטנה ביותר שכן אין גורם פנימי שיעצור את הדימום. משפחה מפורסמת אשר סבלה מהמחלה היא משפחה של ניקולאי השני (צאר הרוסי האחרון), שבה יורש העצר, אלכסיי, היה חולה במחלה הזאת.
תרופות מטיפוס אספירין מקטינות את מידת הקרישה של הדם. תרופה זו משמשת כאמצעי מנע, נגד יצירת קרישי דם, אצל אנשים החולים בטרשת עורקים - אנשים אלה בעלי כלי דם צרים, וקריש דם קטן יחסית עלול להרוג אותם. קרישי דם עלולים להיווצר במהלך טיסה, להיסחף למוח או ללב ולגרום למוות. כדי למנוע אירועים כאלה מומלץ להפעיל את הרגליים במהלך טיסה.
ברבורים
ברבורים (שם מדעי: Cygnini) הוא שבט של עופות מים ממשפחת הברווזיים (ותת-משפחת האווזים) המורכב משני סוגים בעלי קרבה גנטית לאווז ולברווז, אשר פלומתם לבנה לרוב והם בעלי צוואר ארוך היוצר צורת חצי-קשת. הברבורים הם הגדולים מבני סדרת האווזאים ובכלל מבין הגדולים שבעופות המעופפים.
מאפיינים
הברבורים הם עופות מים החיים לרוב במים מתוקים באקלימים מגוונים, מנהרות שוצפים ועד לבריכות עומדות וביצות ולעיתים גם במישורים לחים או אף בטונדרה. לעיתים נראים ברבורים גם סמוך לחוף הים, אך הם לא ניזונים בהם.
הברבורים עוטים פלומה לבנה לאורך מרבית גופם, בייחוד אצל המינים של חצי הכדור הצפוני. לעומתם המינים הדרומיים: ברבור שחור וברבור שחור-צוואר בעלי גוונים שחורים יותר וכפות ורודות. הצוואר של הברבור ארוך ויוצר צורת חצי-קשת בעוד הראש קטן והמקור דומה לאבוב ובעל בליטה שחורה בקדמתו. צבע המקור משתנה בין המינים מאדום, כתום, שחור, צהוב או ורוד. הברבורים מסוגלים לעוף (למעט בעת השרת נוצות) אך צריכים "מסלול המראה" על המים כדי להמריא בבטחה והם מעופפים בצורת דאייה כמו עופות דורסים. הברבורים משמיעים קולות נמוכים, לרוב בעונת הרבייה למטרות חיזור.
מרבית הברבורים ניזונים ממזון צמחי או משיריים שנפלו למים אותו הם מסננים בשחייה על פני המים, אולם ברבורים צעירים מגוונים בתולעים וחסרי חוליות אחרים.
התנהגות
הברבורים דומים לאווזים גם בהתנהגותם המשפחתית. בני הזוג קשורים זה לזה לכל ימי חייהם, והצעירים נשארים עם הוריהם עד לעונת הדגירה הבאה. הברבורים חיים בלהקות גדולות מבלי לאבד את ייחודם המשפחתי. שני בני הזוג בונים את הקן ומגדלים את האפרוחים. כמות הביצים בהטלה נעה בין 3 ל-8 ביצים, עליהן דוגרת הנקבה במשך כ-5 שבועות, כשהזכר שומר עליה.
בדומה לאווזים אחרים הברבורים הם טריטוריאליים ויתקפו מסיגי גבול, ברבורים אחרים ושאר עופות וכן יתקפו טורפים להגנה על צאצאיהם. ברבור בוגר מסוגל לגרום לנזק רב בעזרת מקורו וכנפיו, כשלעיתים ברבורים הורגים כלבים ואף מטביעים אנשים מסיגי גבול. חלק מהברבורים התרגלו לחיים לצד האדם.
הברבור בתרבות
השם "ברבור" נזכר בתנ"ך: "וברברים אבסים" כסוג מזון יוקרתי, אולם רבים מן המפרשים (למשל רש"י) המזהים אותו עם התרנגול. רבי סעדיה גאון תרגם את הברבור ל"אווז", וכך גם חוקרים בימינו כמו יהודה פליקס סבורים כמותו, שכן האווז שהיה ידוע באותו הזמן כבעל חיים שמפטמים ובגלל צבע נוצותיו הלבנות שככל הנראה מרומזים בשמו (ברי-לבן חלק). עם זאת, רוב המסורות הפרשניות מזהות את הברבורים כשם כללי לעוף מפוטם (למשל, תרגום השבעים, רבי דוד קמחי ור' יצחק אברבנאל) ;כמו כן מוזכר הברבור גם בזמירות שבת בנעימה "להתענג בתענוגים, ברבורים ושלָו ודגים" (מתוך הפיוט "מה ידידות"), כמעדן חגיגי ומיוחד.
בתרבויות אחרות הוא מוזכר כסמל לטוהר וליופי. האלה ההודית גאיטרי מתוארת כשהיא מלווה בברבור; ואילו בתרבות המערב האירופית מוזכר הברבור באגדה "הברווזון המכוער" כסמל ליצור יפהפה שהוא כליל השלמות.
בשפה היומיומית נזכר הביטוי "שירת הברבור" שמקורו באגדה על שיר מיוחד ששר הברבור לפני מותו – מטפורה למפעלו האחרון של אדם.
מיון הברבורים
ישנם שני סוגי ברבורים: הסוג ברבור (Cygnus) והמין היחיד בסוגו: ברבור קוסקורובה (Coscoroba coscoroba), שהוא בעל מאפיינים של אווזים ושל ברווזי טדורנה.
כיום מוכרים שבעה מינים חיים של ברבורים:
ליסה לסלי
לסלי, הנחשבת לאחת מהכדורסלניות הטובות בהיסטוריה, הייתה לשחקנית הראשונה שהטביעה במשחק בליגת ה-WNBA. היא זכתה בשתי אליפויות, בהן זכתה גם בתואר השחקנית המצטיינת של סדרת הגמר, הייתה שלוש פעמים ל-MVP של העונה הסדירה ב-WNBA ופעמיים בתואר שחקנית ההגנה של העונה. לסלי קלעה 6,263 נקודות בליגת ה-WNBA, נתון שהציב אותה כקלעית הגדולה בכל הזמנים בעת פרישתה. ב-2015 נבחרה להיכל התהילה של הכדורסל.
בנבחרת ארצות הברית בכדורסל נשים זכתה לסלי בארבע מדליות זהב אולימפיות, והייתה שותפה לשתי זכיות באליפות העולם בכדורסל נשים ובמדליית ארד אחת.
ראשית חייה
לסלי גדלה בקליפורניה, ובינקותה עזב אביה את המשפחה. לאחר עזיבתו רכשה אימהּ משאית, על מנת לפרנס בעצמה את שלוש בנותיה. בעבודתה, נעדרה אימה תכופות מהבית, ולעיתים נאלצה להיעדר למספר שבועות כדי לכלכל את המשפחה.
לסלי, שהתנשאה לגובה של 1.80 מ' כבר כשהייתה בכיתה ז', החלה לשחק כדורסל בקבוצת בית הספר ובילדותה העריצה את ג'יימס וורת'י, כוכבה של לוס אנג'לס לייקרס. כבר מגיל צעיר התאמנה לסלי, שהייתה שמאלית מטבעה, על זריקה לסל גם בידה הימנית, ופיתחה אמבידקסטריות. בשנת 1986 החלה ללמוד בבית הספר התיכון "מורנינגסייד", בו שיחקה בקבוצת הכדורסל, הכדורעף והתחרתה גם באתלטיקה קלה, ואף הייתה לאלופת המדינה בקפיצה לגובה ובקפיצה משולשת לבנות גילה.
כשהייתה בכיתה י' סייעה לסלי לקבוצת התיכון להעפיל עד לחצי-גמר אליפות המדינה. עם הישמע ה זרקה לסלי לסל בניסיון אחרון לנצח במשחק, אולם לא הצליחה לקלוע וקבוצתה הפסידה. כשהייתה לסלי בכיתה יא', כבר צמחה לגובה של 1.96 מטר והובילה את קבוצתה לאליפות המדינה ובסיום השנה אף זומנה לסגל נבחרת ארצות הברית לנערות.
בשנתה האחרונה בתיכון כבר נחשבה לסלי לשחקנית הטובה ביותר במדינה לבנות גילה. היא רשמה לאורך העונה של 27 נקודות ו-15  והובילה את מורנינגסייד לזכייה נוספת באליפות. בקבוצת הכדורסל של התיכון היה נהוג כי כוכבת הקבוצה בשנת הלימודים האחרונה מנסה לשבור את שיא הקליעה של בית הספר. במשחקה האחרון בתיכון הורה מאמן הקבוצה לחברותיה למסור ללסלי את הכדור בכל הזדמנות על מנת שתנסה לשבור את השיא שעמד על 69 נקודות. לסלי קלעה 101 נקודות במחצית המשחק הראשונה בלבד, אך על אף ששברה את שיא בית הספר, לא הצליחה לשבור את שיא המדינה של שריל מילר שעמד על 105 נקודות, משום שהקבוצה היריבה בחרה שלא להופיע במגרש לאחר הפסקת המחצית.
קריירת מכללות
עם סיום לימודיה התיכוניים, בחרה לסלי להישאר קרוב לביתה ונרשמה לאוניברסיטת דרום קליפורניה. כבר במשחק הבכורה שלה קלעה לסלי 30 נקודות וקטפה 20 ריבאונדים
קריירה מקצוענית
כשסיימה לסלי את לימודיה במכללות, טרם קמה בארצות הברית ליגה מקצוענית לנשים. היא החליטה להצטרף לקבוצת סיצ'ילגזו מהליגה האיטלקית, בה שיתפה פעולה עם שתי אמריקאיות נוספות - סינתיה קופר ותמי ג'קסון. היא שיחקה בקבוצה עונה אחת, בה רשמה ממוצעים של 22.6 נקודות ו-11.7 ריבאונדים למשחק.
קריירת ה-WNBA
בשנת 1996, הוקמה ליגת ה-WNBA ובפברואר 1997 נערך דראפט ההקמה, בו כל אחת מהקבוצות בחרה כדורסלניות למילוי הסגל הראשוני שלהן. לסלי נבחרה בבחירה השביעית על ידי לוס אנג'לס ספארקס. כבר בעונת הבכורה של הליגה, הראתה לסלי דומיננטיות ושהייתה למלכת הריבאונדים הראשונה של הליגה כשקטפה 9.5 כדורים חוזרים למשחק. היא רשמה גם 2.1 חסימות, שנייה בליגה רק לאלנה ברנובה ו-15.9 נקודות, שהציבו אותה במקום השלישי בין קלעיות הליגה הטריה. היא סייעה לקבוצתה לסיים את העונה במאזן של 14 ניצחונות ו-14 הפסדים, ובסיום העונה נבחרה לחמישיית העונה על אף שקבוצתה לא העפילה למשחקי הפלייאוף.
בעונה השנייה של הליגה, עונת, המשיכה לסלי את הדומיננטיות שלה מתחת לסלים. היה הייתה למלכת הריבאונדים של הליגה בפעם השנייה ברציפות, חסמה 2.1 זריקות למשחק, שנייה בליגה רק למרגו דידק, ופעם נוספת הייתה שלישית בין קלעיות הליגה כשרשמה 19.6 נקודות בממוצע. חרף יכולתה האישית הגבוהה, לא הצליחו הספארקס להעפיל למשחקי הפלייאוף בפעם השנייה ברציפות. בעונת הצליחה לוס אנג'לס להעפיל לראשונה למשחקי הפלייאוף. לסלי, שהייתה לקלעית המובילה של הקבוצה ולקוטפת הריבאונדים המצטיינת שלה, הובילה את הספארקס למאזן של 20 ניצחונות מול 12 הפסדים. הקבוצה העפילה לגמר המערב, בו פגשה את יוסטון קומטס, אלופת השנתיים הקודמות והודחה מולה בשני משחקים.
לקראת עונת מונה מייקל קופר למאמנה של הקבוצה. לסלי שרשמה שיא קריירה של 82.4% קליעה מקו העונשין, המשיכה בדומיננטיות הרבה שלה וסייעה לקבוצתה לסיים את העונה במאזן הטוב ביותר בליגה עם 28 ניצחונות מול ארבעה הפסדים בלבד. במשחקי הפלייאוף העפילה הקבוצה שוב לגמר המערב, בו פגשה שנית את יוסטון קומטס, והודחה מולה בשני משחקים פעם נוספת.
בנבחרת ארצות הברית
לסלי זומנה לראשונה לסגל נבחרת ארצות הברית לקראת אליפות העולם בכדורסל שנערכה באוסטרליה בשנת 1994. לסלי תרמה לאורך הטורניר 10.5 נקודות ו-4.8 ריבאונדים למשחק. נבחרת ארצות הברית העפילה עד לשלב חצי הגמר, בו הפסידה לנבחרת ברזיל. לסלי רשמה בחצי הגמר רק 5 נקודות, וקלעה סל אחד במשחק בחמישה ניסיונות. במשחק על מדליית הארד קלעה לסלי שיא טורניר אישי של 19 נקודות, הוסיפה 7 ריבאונדים וסייעה לנבחרתה לגבור על נבחרת אוסטרליה המארחת 95-100, ולזכות במדליית הארד.
לסלי המשיכה את הדומיננטיות הרבה שלה בזירה הבינלאומית גם באליפות העולם בכדורסל לנשים 1998. היא הייתה לקלעית המצטיינת של נבחרתה והרביעית בטורניר כולו עם 17.1 נקודות למשחק, והובילה את נבחרתה לתשעה ניצחונות ללא הפסד, ולמדליית זהב. גם בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת סידני (2000) הייתה לקלעית המצטיינת של נבחרתה והרביעית בטורניר כולו עם 15.8 נקודות למשחק, והובילה את ארצות הברית למדליית זהב נוספת בטורניר נטול הפסדים.
קדם גרעינון
סימונים
יהי (N;v) משחק בצורה קואליציונית כאשר קבוצת השחקנים.
מבנה קואליציוני הוא חלוקה \mathcal{B} של קבוצת השחקנים N.
וקטור נקרא יעיל עבור המבנה הקואליציוני \mathcal{B}, אם לכל  מתקיים x(S) = v(S) כאשר. וקטור יעיל נקרא גם וקטור קדם תשלומים, וקבוצת וקטורי הקדם תשלומים ביחס למבנה הקואליציוני \mathcal{B} תסומן על ידי. עבור המבנה הקואליציוני \{N\}, שבעיקר איתו נתעסק, נסמן בקיצור X^0(N;v).
הגרעינון
לכל וקטור, נקרא העודף (excess) של הקואליציה S ב-x (ביחס לפונקציה הקואליציונית v). העודף e(S,x) (נשמיט את v כאשר ברור על איזו פונקציה קואליציונית מדובר) מהווה מדד לחוסר שביעות הרצון של חברי הקואליציה S מוקטור התשלומים x. ככל שהעודף גדול יותר כך גדלה מידת חוסר שביעות הרצון.
לכל וקטור, נחשב את העודפים של כל הקואליציות, ונסדר אותם כווקטור בסדר יורד:
כאשר הן כל הקואליציות ב-N, ויש לשים לב שהסדר שלהן נקבע רק עדי כדי שוויון בין העודפים.
הגרעינון של המשחק (N;v) ביחס לקבוצה K הוא אוסף הווקטורים x \in K הממזערים את העודפים ביחס הלקסיקוגרפי:
הגרעינון הוא הגרעינון ביחס לקבוצת וקטורי התשלומים, והקדם גרעינון  הוא הגרעינון ביחס לקבוצת וקטורי הקדם תשלומים.
תכונות
נפרט מספר תכונות שמקיים הקדם גרעינון (כולן נכונות גם עבור הגרעינון, מלבד הקיום).
קיום ויחידות
משפט: תהי קבוצה סגורה (ולא ריקה). אם קיים מספר ממשי c כך ש-x(N) = c לכל x \in K אזי הגרעינון ביחס ל-K אינו ריק.
קל לראות שקבוצת וקטורי הקדם תשלומים X^0(N;v) מקיימת את התנאי לעיל, ולכן נסיק מיד כי הקדם גרעינון אינו ריק (קיום).
משפט: אם קבוצה קמורה (ולא ריקה), אזי הגרעינון ביחס ל-K מכיל לכל היותר נקודה אחת.
לפיכך הקדם גרעינון הוא אכן מושג פתרון נקודתי, ולכן נתייחס ל- בתור וקטור (במקום כיחידון).
(תכונת הקיום אינה נכונה עבור מושג הגרעינון, שכן קבוצת וקטורי התשלומים עלולה להיות ריקה)
סימטריה
משפט: הקדם גרעינון מקיים את עקרון הסימטריה. כלומר אם i,j \in N שחקנים סימטריים, אזי.
ובאופן יותר כללי -
משפט: הקדם גרעינון מקיים את עקרון האנונימיות.
שחקן האפס
משפט: הקדם גרעינון מקיים את עקרון שחקן האפס. כלומר אם i \in N שחקן אפס, אזי.
ובאופן יותר כללי -
משפט: אם i \in N שחקן גולם, אזי.
קווריאנטיות תחת שקילות אסטרטגית
משפט: הקדם גרעינון מקיים את עקרון הקווריאנטיות תחת שקילות אסטרטגית. כלומר לכל a > 0 ולכל מתקיים.
ניתן להראות (על ידי דוגמה, למשל "משחק הכפפות") שמושג הפתרון של הקדם גרעינון שונה מערך שפלי. לפי משפטי האפיון של ערך שפלי אנו יכולים להסיק שהקדם גרעינון לא מקיים את עקרון החיבוריות או את עקרון השוליות.
הגרעינון לעומת הקדם גרעינון
הקדם גרעינון "מחפש" את וקטורי התשלום שממזער את התלונות בתוך מאגר כל וקטורי התשלום היעילים. הגרעינון של המשחק, עושה זאת במאגר כל וקטורי התשלום היעילים והסבירים פרטית. לפיכך, מבחינה לקסיקורפית, הקדם גרעינון ממזער יותר את התלונות. כלומר:.
תנאים מספיקים לשוויון
אם וקטור הקדם גרעינון סביר פרטית, אז הוא מוכל בקבוצת וקטורי התשלומים X(N;v), ולכן בגרעינון.
משפט: אם הליבה לא ריקה אזי הגרעינון והקדם גרעינון מוכלים בליבה.
במקרה כזה הקדם הגרעינון סביר קבוצתית, ובפרט סביר פרטית.
דוגמה להבדל
נתבונן במשחק המוגדר בטבלה. מאחר שיש וקטור יחיד שהוא גם יעיל וגם סביר פרטית, הוא הגרעינון של המשחק. בעמודה האחרונה רואים דוגמה לוקטור יעיל y שממזער את התלונות יותר מאשר הגרעינון. אך הקדם הגרעינון ממזער את התלונות לפחות כמו y. לכן בסה"כ . כלומר, בדוגמה זו הגרעינון של המשחק והקדם גרעינון שונים.
רחוב קפלן
רחוב קפלן הוא רחוב וציר תנועה ראשי במרכז תל אביב הקרוי על שם אליעזר קפלן. הרחוב מהווה את אחד מצירי הכניסה הראשיים למרכז העיר מנתיבי איילון, מגבעתיים ומדרום רמת גן. ראשית הרחוב במחלף קפלן ומפגש הרחובות דרך בגין (דרך פתח תקווה) וגבעת התחמושת (קטע הרחוב הקצר שבין דרך בגין ונתיבי איילון). סופו של הרחוב במפגש הרחובות אבן גבירול ודיזנגוף.
הרחוב נבנה על תשתית "דרך הים" - הרחוב הרוחבי הראשי של מושבת הטמפלרים שרונה, שנבנתה בצורת צלב. הרחוב האורכי שניצב לו היה רחוב כריסטוף הופמן (Christoph-Hoffmann-Straße) הוא רחוב דוד אלעזר כיום. רחוב קפלן היה מחובר בצדו המערבי לשביל שחיבר בין יפו והכפר סומייל ובצדו המזרחי לדרך "נבלוס-דמסקוס" (דרך בגין). בשנת 1939 גורשו הטמפלרים מארץ ישראל ועם קום המדינה הפכו מבני הטמפלרים למבנים ששירתו את מדינת ישראל, לאחר שימוש דומה בהם על ידי המנדט הבריטי.
בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 הוקמו בחלקו המערבי של הרחוב ובסביבתו (גם ברחוב דובנוב הניצב לו שהיה מחוץ לתחומי המושבה הישנה), בנייני ציבור מוסדיים רבים, בהם בניין הסוכנות היהודית ובית ההסתדרות הציונית העולמית (אשר נמצא בפינת רחוב לאונרדו דה וינצ'י), בית העיתונאים על שם סוקולוב, בית הסופר, בית יכין ועוד. רוב הבניינים האלו נבנו בסגנון הברוטליזם שאפיין את הבנייה בארץ באותן שנים, והם חלק ממרכז עסקים הנמשך גם בשדרות שאול המלך. מצפון לרחוב קפלן נמצא מחנה רבין, ובו משרד הביטחון, מוצב הפיקוד העליון של צה"ל, מטה חיל האוויר ומטה חיל הים. הרחוב הוא מיקום פופולרי להפגנות נגד משרד הביטחון.
עם גידול עומסי התנועה בתל אביב היה צורך בהרחבת הרחוב על מנת לאפשר קיבולת גדולה יותר של כלי רכב. תוכניות העירייה להרחבת הכביש התנגשו עם התנגדות המועצה לשימור אתרים על רקע הכוונה להרוס חלק מהמבנים בסגנון האדריכלות הטמפלרית. לאור הכרזת המבנים לשימור הוחלט בתחילת שנות ה-2000 על פרויקט הרחבת הכביש אשר במסגרתו הוזזו בשנת 2005 חמישה מבנים לשימור. פרויקט הזזת המבנים היה הראשון מסוגו שנעשה בישראל ואותו ביצע האדריכל אמנון בר אור. חמישה מבנים הוזזו מרחק של כ-30 מ'. עלות פרויקט הזזת המבנים הייתה כ-26 מיליון שקלים.
הרחבת הרחוב הסתיימה בשנת 2008 ואולם החל משנת 2011 עברו בתי המושבה שיפוץ ושימור עד לפתיחתם ב-2014 כמתחם שרונה.
ביולי 2008, במסגרת חגיגות שנת המאה לתל אביב, תלתה העירייה לאורך הרחוב את דגלי אומות העולם כדי להפוך את הרחוב לשער הכניסה לעיר ולמתגו כ"שדרת האומות".
בינואר 2020 נסלל ברחוב נת"צ משני הכיוונים.
בשנת 2023 הושלמה בנייתם של מגדלי דה וינצ'י, זוג מגדלי מגורים בני 44 קומות כל אחד, בפינת הרחובות קפלן ודה וינצ'י.
הפגנות ברחוב
כרחוב מרכזי השוכן לצד הקריה וקריית הממשלה, משמש הרחוב לעיתים קרובות זירה להפגנות ופעולות מחאה, זאת במיוחד לאחר הרחבתו שאיפשרה בין השאר את המקום לפעילות זו. מעת לעת נערכים מול הקריה הפגנות קטנות אולם במהלך המחאה החברתית בשנים 2011 ו-2012 נערכו ברחוב שתי הפגנות ענק בשטח הרחוב: ב-5 באוגוסט 2011 נערכה עצרת ברחוב שבה השתתפו כ-300,000 איש, וב-14 ביולי 2012 נערכה ברחוב עצרת במלאת שנה למחאה בה השתתפו כ-10,000 איש אשר הסתיימה עם הצתתו העצמית של משה סילמן. במסגרת המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע, משמש הרחוב את מוקד ההפגנות הגדול ביותר מדי שבוע עם הפגנות המוניות של מאות אלפי מפגינים.
דונם
דונם (בטורקית: dönüm), היא יחידת מידה עות'מאנית לשטח. היא אינה שייכת למערכת היחידות הבינלאומית, בה יחידת השטח היא מטר רבוע.
גדלים
גודלו של דונם אחד במדינות שונות:
דונם ביחס ליחידות מידה אחרות
דונם מטרי אחד שווה ל:
פמגוסטה
פמגוסטה (ביוונית: Αμμόχωστος (אמוכוסטוס); בטורקית: Gazimağusa או Mağusa (מאוסה)) היא עיר נמל לחוף המזרחי של האי קפריסין. העיר ממוקמת בצפון קפריסין ומהווה רשמית בירת מחוז פמגוסטה (המצוי בשטח דרום קפריסין) ובפועל העיר היא בירת מחוז גזימאוסה (בצפון קפריסין).
פמגוסטה מוקפת חומה וחלקיה של העיר המודרנית נמצאים היום בתוך "הרפובליקה הטורקית של קפריסין הצפונית".
היסטוריה
העיר נוסדה בשנת 274 לפנה"ס לאחר שנפגעה קשות מרעידת האדמה שהייתה בסלמיס. מייסד העיר בעת ההיא היה תלמי השני פילדלפוס שקרא לעיר "ארסינו" על שם אחותו־אשתו והעיר תוארה ככפר דייגים על ידי סְטְרָאבּוֹ בגיאוגריקה שלו במאה הראשונה לפני הספירה. המקום נותר ככפר דייגים קטן במשך זמן רב ולאחר מכן, כתוצאה מהפינוי ההדרגתי של סלמיס עקב הפלישה הערבית בהנהגתו של מועאוויה הראשון, העיירה התפתחה לנמל קטן שנחשב לעמוק ביותר באי. בתקופת ימי הביניים הייתה פמגוסטה לעיר הנמל החשובה ביותר במזרח התיכון, שימשה שער לסחר בנמלי לֶבַנְט, מדינות השוכנות במזרחו של הים התיכון ומשם סוחרי המשי העבירו את סחורתם למערב אירופה.
ימי הביניים, 1192–1571
נקודת המפנה של פמגוסטה הייתה בשנת 1192 עם תחילת בית לוסיניאן בתקופה זו התפתחה פמגוסטה לעיירה מן המניין ובשל הקרבה למזרח הים התיכון, נמלה הטבעי והחומות שהגנו על העיר הפנימית גרמו לגידול האוכלוסייה. התפתחות זו האיצה במאה ה-13 וככל שהעיירה הפכה למרכז מסחר הן למזרח והן למערב, זרם של פליטים נוצרים שברחו מנפילת עכו (1291) בארץ ישראל הפך אותה מכפר זעיר לאחת הערים העשירות ביותר בעולם הנוצרי.
בשנת 1372 נכבש הנמל על ידי הרפובליקה של ג'נובה ובשנת 1489 על ידי הרפובליקה של ונציה. שתי המדינות השתמשו בעיר כאחת מתחנות הסחר שלהן לחופי הים התיכון. פעילות מסחרית זו הפכה את פמגוסטה למקום בו סוחרים ובעלי אוניות ניהלו חיי יוקרה. האמונה, כי ניתן למדוד את הונם של האנשים על ידי הכנסיות שבנו, היוותה השראה לסוחרים אלה לבנות כנסיות בסגנונות שונים. כנסיות אלה, שעדיין קיימות, היו הסיבה שפמגוסטה נודעה בשם "מחוז הכנסיות" ואף כונתה "העיר בעלת 365 הכנסיות", כאשר האגדה מספרת שבשיאה, העיר התפארה בכנסייה אחת לכל יום בשנה. התפתחותה של העיירה התמקדה בחייהם החברתיים של האנשים העשירים ובמרכזה ארמון לוסיניאן, הקתדרלה, הכיכר והנמל.
בתקופה זו התרכזה בפמגוסטה, כמו במושבות מסחר איטלקיות נוספות, קהילה יהודית שעיקרה במהגרים מרחבי אירופה ומארץ ישראל. הקהילה בפמגוסטה הייתה בשנים אלה לקהילה היהודית המרכזית בקפריסין. במאה ה-14 התגורר בפמגוסטה רבי אליעזר פירנא, חכם אשכנזי שהיגר כנראה בעקבות גזירות ק"ט. במאה ה-16 ישבו בעיר רבי אליעזר אשכנזי ורבי אליהו מפיסארו.
בשנים 1570–1571 הייתה פמגוסטה המעוז האחרון בקפריסין הוונציאנית שהחזיקה מעמד נגד הטורקים תחת מוסטפא פאשה שהתנגד למצור של 13 חודשים והפצצה איומה, עד שלבסוף נכנע חיל המצב. הכוחות העות'מאניים איבדו 50,000 איש, כולל את בנו של מוסטפא פאשה. תנאי הכניעה קבעו כי צריך לאפשר לכוחות הוונציאנים לחזור הביתה. למרות זאת, המפקד הוונציאני, מרקו אנטוניו בראגדין, הואשם בפגיעה באסירים עות'מאנים ונהרג מוות אלים.
השלטון העות'מאני
עם כניסת השלטון העות'מאני איבדו הלטינים את מעמדם המיוחס בפמגוסטה וגורשו מהעיר. בהתחלה הורשו יוונים קפריסאים להחזיק ולקנות רכוש בעיר, אך הם גורשו מהעיר בשנים 74–1573 ונאלצו להתיישב מחוצה לה, באזור שהתפתח אחר-כך למה שמכונה "ורושה". משפחות טורקיות מאנטליה יושבו מחדש בעיר אך לא הצליחו למלא את הבניינים שאירחו בעבר אוכלוסייה של 10,000 איש והדבר גרם לירידה דרסטית באוכלוסיית פמגוסטה. סוחרים מפמגוסטה, שרובם מורכבים מלטינים שגורשו, התיישבו מחדש בלרנקה וככל שפרנונה פרחה, איבדה פמגוסטה את חשיבותה כמרכז סחר. עם הזמן התפתחה ורושה לעיירה חקלאית משגשגת בזכות מיקומה הרחק מהביצות, בעוד העיר פמגוסטה נותרה רעועה.
בעיר המוקפת חומה הוחזרו כמה מבנים כדי לשרת את האינטרסים של האוכלוסייה המוסלמית: קתדרלת סנט ניקולאס הוסבה למסגד (שכונה כיום מסגד ללה מוסטפא פאשה), בזאר, חמאם ציבורי, מזרקות ובית הספר התאולוגי הוקם כדי לספק את צורכי התושבים. רחובות עם מאפיינים אורבניים בסגנון עות'מאני הובאו לעיר והתפתחה רוח קהילתית בה נבנו מספר קטן של בתים דו קומתיים שאוכלסו על ידי המעמד הגבוה יחד עם הבתים חדי הקומה הנפוצים.
השליטה הבריטית
עם ההשתלטות הבריטית, קיבלה פמגוסטה מחדש את חשיבותה כעיר נמל ומרכז כלכלי ופיתוחה היה ממוקד במיוחד בתוכניות הבריטיות. ברגע שהבריטים השתלטו על האי, נחקק חוק לפיתוח פמגוסטה שמטרתו שחזור ופיתוח רחובות העיר והבניינים הרעועים כמו גם היגיינה טובה יותר. הנמל פותח והורחב בין 1903 ל־1906. הרכבת הממשלתית של קפריסין, עם סיומה בפמגוסטה, החלה את בנייתה בשנת 1904 ואילו לרנקה המשיכה לשמש כנמל הראשי של האי במשך זמן מה, לאחר השימוש של פמגוסטה כבסיס צבאי במלחמת העולם הראשונה הסחר עבר משמעותית לפמגוסטה.
בתקופה הבריטית חל גם שינוי דמוגרפי משמעותי בעיר; בשנת 1881 היוו הנוצרים 60% מאוכלוסיית העיר ואילו המוסלמים היו 40%. בשנת 1960 צנחה אוכלוסיית קפריסין הטורקית ל -17.5% מכלל האוכלוסייה ואילו האוכלוסייה היוונית-קפריסאית עלתה ל -70%. העיר הייתה גם לאחד ממחנות המעצר הבריטי עבור קרוב ל 50,000 ניצולי שואה יהודים שניסו לעלות לארץ ישראל.
מעצמאות לכיבוש הטורקי
מאז 1960 לא היה מפקד אוכלוסין רשמי, אולם על פי הערכות אוכלוסיית העיירה בשנת 1974 הייתה כ־39,000 כאשר כ־12,000-15,000 איש לא נספרו מהכפרים והפרברים הסמוכים לפמגוסטה. בזמן תקופת השיא בקיץ – מספר האנשים ששהו בעיר הגיע לכ־90,000-100,000 עם זרם התיירים שהגיעו ממספר מדינות אירופה, בעיקר מבריטניה, צרפת, גרמניה והמדינות הסקנדינביות. מרבית אוכלוסיית העיר היו קפריסאים יוונים עם כ־26,500, כ־8,500 קפריסאים טורקים ו- 4,000 תושבים מקבוצות אתניות אחרות.