cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי צרפת–תימן
סיוע הומניטרי
סדר העדיפויות בפעילות צרפת בתימן הוא: הקלה חברתית-כלכלית מקומית, תמיכה באנשים פגיעים ובזכויות אדם, וטיפוח אמצעי תקשורת עצמאיים.
נציגויות דיפלומטיות
תימן מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז, וצרפת מחזיקה בתימן שגרירות בצנעא, אולם היא סגורה כעת בשל מלחמת האזרחים בתימן.
לקטין
לקטינים הם חלבונים קושרי סוכר, בעלי ספציפיות גבוהה אל הסובסטרט שלהם. הודות לתכונה זו, ללקטינים תפקיד מכריע בזיהוי הביולוגי של תאים בעזרת חלבונים. לדוגמה: ישנם חיידקים מסוימים אשר משתמשים בלקטינים על מנת להיצמד לתאים של הפונדקאי שלהם בזמן הדבקתו.
השם "לקטין" (באנגלית lectin) נגזר מהמילה הלטינית legere, שמשמעותה הוא 'לבחור'.
היסטוריה
גלקטינים הם סוג של לקטינים. בשנת 1975 ביוכימאי ישראלי בשם ויויאן טייכברג גילה את הגלקטין הראשון.
תפקוד בבעלי חיים
בעוד שבצמחים קיימת ההשערה שלקטינים נקשרים לגליקופרוטאינים על גבי התא, בבעלי חיים קיים קישור חוץ תאי לגליקופרוטאינים וכן קישור תוך תאי. דוגמה לקישור: קיימים לקטינים אשר נמצאים על גבי תאי כבד של יונקים, שמזהים באופן ספציפי שאריות גלקטוז. משערים כי רצפטורים (קולטנים) חוץ תאיים אלה אחראים על הסרת גליקופרוטאינים מסוימים ממחזור הדם.
לקטינים משמשים לתפקודים ביולוגיים שונים כמו בקרה של אדהזיה של תאים בזמן סנתוז גליקופרוטאינים וכן בקרה על רמות החלבונים בדם. לקטינים גם ידועים בתפקודם החשוב במערכת החיסון. הם מזהים פחמימות שנמצאות רק בפתוגנים (גורמי מחלות), או שאינם אמורים להימצא בתאי הפונדקאי. דוגמה לכך היא לקטין קושר מנוז.
תפקוד בצמחים
תפקוד הלקטינים בצמחים עדיין אינו ידוע בוודאות. בהתחלה סברו, שהלקטינים הכרחיים לשם קישור חיידקי הרוזוביה לשורשי הצמחים. חיידקים אלה חיוניים לצמחים. סברה זו נדחתה לאחר קיום מספר מחקרים בנושא.
ריכוזי הלקטינים הגדולים, המצויים בזרעים, יורדים עם התפתחות הנבט, מה שיכול אולי להעיד על תפקוד אפשרי של הלקטינים בתהליכי הנביטה וההתפתחות של הנבט. ייתכן אף כי תפקודם נעוץ ביכולת ההישרדות של הזרע עצמו.
שימוש ברפואה ובמחקר רפואי
הלקטינים משמשים ברפואה לזיהוי סוג הדם. חלק מהגליקוליפידים והגליקופרוטאינים, הנמצאים על גבי תאי דם אדומים, יכולים להיות מזוהים על ידי לקטינים. דוגמאות לכך הם לקטינים מסוג מסוים של שעועית המשמשים לזיהוי תאים, השייכים לסוג דם A1 ולקטינים מאולקס (שיח קוצני), המשמשים לזיהוי אנטיגן מסוג דם H.
שימוש בחקר זיהוי פחמימות על ידי חלבונים
לקטינים מצמחי קטנית משמשים כמודלים להבנת הבסיס המולקולרי של איך חלבונים מזהים פחמימות. השימוש בלקטינים אלה נוח, מכיוון שהם קלים להשגה ויש להם מגוון רחב של ספציפיות לסוכר. מבנם הקריסטלי הביא לגילויים חשובים בתחום האינטראקציות בין פחמימות וחלבונים.
שימוש בלוחמה ביולוגית
דוגמה אחת לאפשרויות שימוש בלקטינים בלוחמה ביולוגית היא השימוש בריצין, אשר מבודד מזרעי הצמח קיקיון מצוי. השפעתו של הריצין ניכרת במניעת כניסת חלבונים לתוך התאים וכן בגרימת עיכוב בסינתזת חלבונים, דבר אשר יביא למות התא.
קתדרלת המלאך מיכאל
קתדרלת המלאך מיכאל (ברוסית: Архангельский собор - "ארכאנגלסקי סובור" - קתדרלת המלאך הראשי) הוא שמה של קתדרלה הממוקמת בכיכר הקתדרלות שבמרכז הקרמלין במוסקבה בירת רוסיה.
היסטוריה
הכנסייה הראשונה במקום נבנתה ככל הנראה בשנים 1247–1248. בשנת 1333 במשך הקיץ איוואן הראשון, נסיך מוסקבה בנה קתדרלה חדשה מאבן. בהתאם למסורת זה היה לאות ציון סיום הרעב בנסיכות. ב-20 בספטמבר 1333 הקתדרלה נפתחה לקהל. הקתדרלה הנוכחית הוקמה בין השנים 1505–1508 על פי תכנונו ותחת פיקוחו של האדריכל האיטלקי אָלוֹיזִיוֹ נוּאוֹבוֹ (Aloisio Nuovo) באתר בו הייתה ממוקמת קתדרלה קדומה יותר שנבנתה בשנת 1333.
הקתדרלה בנויה בסגנון הרנסאנס האיטלקי, והיא מעוטרת בתמשיחים (פרסקאות) בסגנון רוסי אורתודוקסי שמקורם מהמאה ה-16 והמאה ה-17 מעדה ידי יאקוב מקזן, סטפן מריאזאן ויוסף ולדימירוב.
הקתדרלה נבנתה ב-5 ראשים וכוללת בתוכה חדר נפרד בחלק המערבי. היא נבנתה מלבנים ומעוטרת באבן לבנה. בכנסייה איקונוסטאזיס עשוי עץ ומצופה זהב שגובהו 13 מטרים, והוא מועטר באיקונות מהמאות ה-17 - ה-19.
נברשות הכנסייה הוצבו במהלך המאה ה-17.
הכנסייה שימשה לטקסים שנערכו לציון הניצחונות הרוסיים, החל מ-1340 ועד המאה ה-17 נהגו נסיכי מוסקבה והצארים של רוסיה להיקבר בכנסייה. בין 54 הקברים בכנסייה ניתן למנות את קברי הנסיכים איוואן הראשון, דמיטרי דונסקוי, איוואן השלישי ואיוואן הרביעי, וכן הקיסר פיוטר השני (היחיד מבין הצארים שמלכו לאחר פטר הגדול, שכן השאר נקברו בקתדרלת פטרופבלובסקיה שבסנקט פטרבורג).
קצרין
קַצְרִין היא מועצה מקומית במחוז הצפון בישראל, הממוקמת במרכזה של רמת הגולן, בגובה של 300 מטר (היישוב) עד 370 מטר (אזור תעשייה) מעל פני הים. שטח השיפוט של קצרין הוא 12,214 דונם. מדרומה של קצרין נמצאת שמורת יער יהודיה.
חוקרים משערים כי מקור השם "קצרין" הוא ביישוב קיסרין שהתקיים בתקופת התלמוד ברמת הגולן. שם היישוב נשתמר בכפר ערבי שהיה מצפון לקצרין, בתחומי פארק קצרין העתיקה.
היסטוריה
ההחלטה להקים עיר בגולן התקבלה על ידי ממשלתה של גולדה מאיר בשנת 1973. קצרין הוקמה בשנת 1977 על ידי גרעין שהתארגן בשנת 1975 בעידודו וביוזמתו של ועד יישובי הגולן. קצרין נחנכה ב-24 בינואר 1978, והוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1979.
בין שנת 1980 לשנת 2013, ראש המועצה היה סמי בר לב.
ב-2016 אושרה במקום תוכנית להקמת כ-1,640 דירות חדשות.
במאי 2018 פורסם כי השכונות הוותיקות יעברו שיפוץ וחידוש, בין היתר יסללו שבילים מחדש, יותקנו תשתיות חדישות ויוקמו גינות קטנות, עלות הפרויקט צפויה להסתכם בכ-20 מיליון שקלים.
בישיבת ממשלה של ממשלת ישראל השלושים ושש בדצמבר 2021 הוחלט על תוכנית להרחבת קצרין – "התוכנית לעידוד צמיחה דמוגרפית ביישובי מועצה אזורית גולן וקצרין לשנים 2022–2025". בישיבה שווקו כ-2,500 יחידות דיור חדשות ברחבי קצרין. בתוכנית פורט רבות על קצרין, שם נקבע כי משרד הבינוי והשיכון יקצה 10 מיליון שקלים לצורך הקמת מוסדות ציבור ברבעים 12 ו-14. כמו כן, בתוכנית הוחלט על פינוי השוק העירוני ועל הקמת כיתות לימוד ומוסדות חינוך בקצרין.
אוכלוסייה
בקצרין אוכלוסייה מגוונת של יוצאי קיבוצים ועיירות פיתוח, וותיקים ועולים, חילוניים, דתיים וקהילות חב"ד. יותר משליש מאוכלוסיית קצרין הם יוצאי ברית המועצות לשעבר וצאצאיהם.
חינוך ותעסוקה
מכללת אוהלו, מכללה אקדמית להכשרת מורים (בפרט לחינוך גופני), עברה לקצרין מכנרת ב-1998. למכללת אוהלו בקצרין ישנה שלוחה לבית הספר למקצועות היין. בשנת 2001 הצטרף לקהילה הדתית גרעין מורים בשם אפיקי גולן והקים את בית הספר הממלכתי דתי בדרכי נעם, בנוסף קיים בית הספר הממלכתי גמלא. בתי הספר התיכוניים בקצרין הם בית הספר הממלכתי בית הספר התיכון "נופי גולן" ואולפנה דתית לבנות הגולן - אולפנת קצרין - הגולן. בקצרין אף הוקמה מכינה קדם צבאית מכינת "תמיר" עבור צעירים דתיים לאומיים מרחבי הארץ, העומדים לקראת גיוס לצה״ל במכינה ישנה גם תוכנית כולל לבוגרי צבא. ב-2021 הועברה הישיבה הגבוהה קשת לקצרין, שבה לומדים תלמידים לפני ואחרי השירות הצבאי
בקרבת קצרין נמצא אזור התעשייה קצרין ובו מפעלים רבים ובהם יקב רמת הגולן, מפעל מי עדן וכן מחלבות רמת הגולן. בקצרין ישנו בית בד "בית הבד של הגולן".
מוזיאון עתיקות הגולן
המוזיאון הוקם במטרה לרכז במבנהו את העתיקות שהתגלו ברחבי הגולן במהלך חפירות הארכאולוגיות באזור וללוות את הממצאים בהסברים ובמופעים אור קוליים. במוזיאון ממצאים שונים שהתגלו בגמלא וחיזיון אורקולי המתאר את שלבי המרד, המצור והקרבות עד הסוף המר. בתצוגת המוזיאון ציורים והסברים מהתקופה הפרהיסטורית, מצבור של עצמות בעלי חיים שונים מקוניטרה, שחזור בית טיפוסי מהתקופה הכלכוליתית ודגם של גלגל רפאים. בגן המוזיאון דולמן שהועבר מהשטח ונבנה מחדש במדויק.
בית הכנסת העתיק בקצרין
בית כנסת מהתקופה הביזנטית נמצא מזרחית ליישוב והוא שוחזר חלקית. לידו שוחזר חלק מהכפר היהודי שהיה במקום. בית הכנסת השתמר היטב ונערכים בו לעיתים טקסים דתיים.
בית הכנסת הוא שריד לתקופה שבה היו בגולן בתי כנסת רבים והוא מדגים את עושר ההתיישבות היהודית באותה תקופה. לבניין היו שתי קומות. בחלקו הדרומי, לכיוון ירושלים, הייתה הבימה. לידה נמצא חדרון קטן, שאולי שימש כגניזה. לאורך הקירות היו שתי שורות של ספסלי אבן. בקיר המערבי יש חריטה של מנורה בת חמישה קנים.
גן מיקולוב
בקצרין הוקם גן מיוחד בשם גן מיקולוב. מטרת הגן היא לתת מקום של כבוד לברית שנכרתה בין מיקולוב לקצרין בשל הסגנון הזהה שביניהן מבחינת אוכלוסייה, תעסוקה ועוד.
תכנון היישוב
המועצה המקומית קצרין היא יוצאת דופן בכך שתוכננה מראש. הושקעה מחשבה בתכנון מערכות התשתית של היישוב עוד בטרם שהחלה בנייתו של היישוב. תוכנית האב של היישוב כוללת בניית שמונה רבעים, כאשר בכל רובע ישנה הפרדה בין כבישים לרכב לבין מסלולים להולכי רגל. כל רובע מוקף בכביש היקפי, שלצדדיו גינון. במרכז כל רובע עוברת טיילת מרכזית מרוצפת המיועדת להולכי רגל בלבד.
כל מערכות התשתית מוסתרות מתחת לפני הקרקע (לרבות קווי הטלפון והחשמל).
במקור, תוכנן היישוב להיראות כפרפר - כאשר המרכזים המסחריים והכביש הראשי עוברים במרכז. כיום ניתן לראות רק את ה"כנף" השמאלית של "הפרפר". הכנף הימנית לא נבנתה לבסוף בגלל הפיכת השטח המיועד לה לשטח אש.
ראשי מועצה
קצרין הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1979 וראשי הרשויות מאז הם:
מערכת חלונות
לכל יישום פעיל מוקצה שטח ממסך התצוגה, שלרוב ניתן לשנות את גודלו ובדרך כלל הוא מלבני, כדי להציג את ממשק המשתמש הגרפי שלו למשתמש; חלונות אלו עשויים לחפוף, בניגוד לממשק ריצוף שבו הם אינם רשאים לחפוף. בדרך כלל קיימת מסגרת סביב החלון. התכנות הן של מסגרת החלון והן של ווידג'טים זמינים בתוך החלון, שהם אלמנטים גרפיים לאינטראקציה ישירה של המשתמש, כגון מחוונים, לחצנים וכו', מוקל ומפושט באמצעות שימוש בערכות כלים של ווידג'טים.
פרטים טכניים
המרכיב העיקרי של כל מערכת חלונות נקרא בדרך כלל שרת התצוגה, אם כי כינויים חלופיים כגון שרת חלונות או קומפוזיטור נמצאים גם הם בשימוש. כל יישום שרץ ומציג את הממשק הגרפי שלו בחלון, הוא לקוח של שרת התצוגה. שרת התצוגה והלקוחות שלו מתקשרים זה עם זה באמצעות פרוטוקול תקשורת, הנקרא בדרך כלל פרוטוקול שרת התצוגה, שרת התצוגה הוא המתווך בין היישומים למשתמש. הוא מקבל את כל הקלט מליבת מערכת ההפעלה, שבתורה מקבלת קלט מכל התקני הקלט המחוברים, כגון מקלדת, מכשירי הצבעה או מסך מגע, ומשדר אותו ליישום הנכון. שרת התצוגה אחראי גם על הפלט של היישומים לצג המחשב. השמע בדרך כלל לא מנוהל על ידי שרת התצוגה, אבל עוצמת הקול מטופלת בדרך כלל באמצעות יישומונים של ממשק המשתמש ושרת התצוגה הוא זה שמחליט אילו יישומים נמצאים בראש סדר העדיפויות בהגדרות השמע. מערכת חלונות מאפשרת למשתמש במחשב לעבוד עם מספר תוכנות בו זמנית.
שרת תצוגה
שרת תצוגה או שרת חלון הוא תוכנית שהמשימה העיקרית שלה היא לתאם את הקלט והפלט של היישומים אל שאר מערכת ההפעלה והחומרה. שרת התצוגה מתקשר עם היישומים באמצעות פרוטוקול שרת התצוגה, פרוטוקול תקשורת.
שרת התצוגה הוא מרכיב מפתח בכל ממשק משתמש גרפי, ובמיוחד במערכת החלונות.
X11
דוגמה בולטת לשרת תצוגה היא שרת X.Org, שרץ על גבי הליבה (בדרך כלל ליבה דמוית Unix, כגון לינוקס או BSD). הוא מקבל נתוני קלט משתמש (למשל מ evdev בלינוקס) ומעביר אותם לאחת האפליקציות הלקוחות שלו. שרת התצוגה מקבל גם נתונים מלקוחותיו; הוא מעבד את הנתונים, הוא מבצע את הרכבת השכבות ובלינוקס הוא מעביר את הנתונים לאחד משלושה רכיבי ליבה – DRM, gem או Driver KMS. הרכיב כותב את הנתונים לתוך ה-framebuffer ותוכן ה-framebuffer מועבר למסך המחובר ומוצג למשתמש.
אחד המימושים של קונספט שרת התצוגה הואX Window System, במיוחד הגרסה שבה נעשה שימוש בפועל – X.Org Server וספריות צד לקוח Xlib ו-XCB. שרת X.Org הוא שרת תצוגה, אבל במימוש הנוכחי שלו הוא מסתמך על תוכנית שנייה, מנהל החלונות המרכיב, כגון Mutter או KWin, לביצוע ההרכבה.
Wayland
שרתי תצוגה המיישמים את פרוטוקול שרת התצוגה של Wayland נקראים מרכיבי (או קומפוזיטורי) Wayland. כמו כל שרת תצוגה, רכיב Wayland אחראי לטיפול בקלט ופלט עבור הלקוחות שלו, ובניגוד ל-X11 - אחראי גם על ההרכבה. דוגמאות הן Weston, Mutter, KWin או Enlightenment.
מרכיבי Wayland מתקשרים עם לקוחות Wayland באמצעות פרוטוקול שרת התצוגה של Wayland. פרוטוקול זה מגדיר שלקוחות יכולים לכתוב נתונים ישירות לתוך ה-framebuffer באמצעות ה-API לעיבוד EGL. שרת התצוגה עדיין יכול להחליט איזה חלון נמצא למעלה ולכן גלוי למשתמש וגם עדיין אחראי להעברת נתונים לגבי התקני קלט מ-evdev ללקוחותיו.
Wayland משמש במידה מסוימת בהפצות שולחן העבודה של לינוקס, כגון פדורה ואובונטו. היא מתאימה גם למחשוב נייד ואומצה, למשל, על ידי הפרויקטים הממוקדים בסמארטפונים וטאבלטים Tizen, Sailfish OS ו-AsteroidOS.
ישנו מאמץ מתמשך להוסיף תמיכה ב-Wayland במערכת ההפעלה Chrome OS.
Mir
שרת התצוגה של Mir מגיע עם פרוטוקול שרת תצוגה משלו, השונה מאלה המשמשים את X11 ו-Wayland. עם זאת, Mir תומך בנוסף בפרוטוקול X11. הוא פותח על ידי קנוניקל ונועד להיות שרת התצוגה המועדף עבור אובונטו. החל משנת 2017, הוא הוחלף בשרת התצוגה של Wayland עבור מהדורות שולחן העבודה של אובונטו.
ישנם מימושים חופשיים של שרת התצוגה של Mir, הספריות libmir-server ו-libmir-client זמינות תחת הרישיון החופשי GPLv3.
SurfaceFlinger
גוגל פיתחה שרת תצוגה בשם SurfaceFlinger עבור אנדרואיד (מערכת הפעלה מבוססת ליבת לינוקס בעיקר למכשירים ניידים):
הכל באנדרואיד מוצג אל "משטח"; "משטחים" מיוצרים על ידי אפליקציות וממוקמים בתור המנוהל על ידי SurfaceFlinger.
מנהל חלונות שולחן העבודה
עבור Microsoft Windows, מ-Windows Vista ואילך, Desktop Window Manager מאפשר שימוש בהאצת חומרה לעיבוד ממשק המשתמש הגרפי. הוא נוצר במקור כדי לאפשר חלקים מחוויית המשתמש החדשה של "Windows Aero", שאפשרה אפקטים כמו שקיפות, החלפת חלונות תלת־ממדית ועוד. הוא כלול גם ב-Windows Server 2008, אך דורש התקנת התכונה "חוויית שולחן עבודה" ומנהלי התקנים גרפיים תואמים. מ-חלונות 8 ואילך לא ניתן להשבית את DWM והוא מבצע עיבוד גרפי באמצעות תוכנה אם לא מותקן כרטיס גרפי מתאים.
פתן אלמוגי
פתן אלמוגי או פתן אלמוגים (שם מדעי: Micrurus) הוא סוג של נחש ממשפחת הפתניים החיים ברחבי העולם החדש. הם ארסיים ואגרסיביים פחות מרוב בני המשפחה הקטלניים כמו הממבה והקוברה, אך הרבה יותר מרוב המינים של נחשי אמריקה (שם אין הרבה מיני פתניים). נחשים אלה גם צבועים בצבעי אזהרה בולטים ומפוספסים עם ראש שחור, המשך צהוב ורצועה אדומה ארוכה שנגמרת ברצועה שחורה וחוזר חלילה עד לזנב.
ישנם מיני נחשים בעלי מראה דומה הנפוצים גם בעולם הישן, אך שייכים לסוגים אחרים (Calliophis ,Hemibungarus ו-Sinomicrurus). הם יודעים גם לשחות ומגיעים עד לאורך של 150 סנטימטרים ואף יותר. מינים רבים מביניהם הם מימיים כמעט לגמרי, ונפוצים בשוניות האלמוגים ליד החופים - מה שנתן להם את שמם.
נחשים אלה ארסיים וטורפים מיני עכברים, עופות, לטאות וגם נחשים אחרים ותוקפים אותם במהירות ממארב. הארס ממית במהירות את הקורבן, והנחש יכול לאכול במהירות. השימוש בארס להגנה משני לגמרי.
הם לא אגרסיביים, ועקב צבעיהם אפשר להיזהר מהם (למעט המינים הקבורים בחול ונושכים במפתיע). הארס עלול לגרום לקהות חושים, בחילות והקאות, לפעמים גם התעלפויות, אבל בדרך כלל לא נגמר במוות. פחות מאחוז ההכשות באמריקה נגרמות על ידי סוג זה וכוללים 15–25 מקרי מוות מדי שנה, בעיקר באזורים מרוחקים מטיפול רפואי כמו במדבריות או יערות וגם בתוך האוקיינוס.
פלמינגו האנדים
פלמינגו האנדים (שם מדעי: Phoenicopterus andinus) הוא מין של פלמינגו שחי באמריקה. הוא מין הפלמינגו הנדיר ביותר ואחד הגדולים ביותר בעולם - אורכו מטר אחד עד מטר וארבעים. חי בהרי האנדים, ומכאן שמו. צבע גופו ורוד חיוור, וחלקו העליון בהיר יותר. צווארו בצבע ורוד כהה יותר. החלק העליון של המקור הוא בצבע צהוב, וחלקו התחתון הוא בצבע שחור. רגליו צהובות.
פתן אלמוגי
ישנם גם נחשים לא ארסיים ממשפחת הזעמניים (בעיקר מהסוגים Cemophora, Chionactis, וזעמן אלמוגי) המזכירים בתבנית הרצועות את תבנית הפתן האלמוגי. סימן ההיכר שלהם הוא ששתי רצועות שחורות מקיפות רצועה צהובה ולא אדומה כמו אצל הפתנים. למעשה מינים חקיינים אלה יכולים לטרוף את הפתן הארסי.
פלמינגו האנדים
הפלמינגו ניזון מאצות מיקרוסקופיות כגון צורניות, ואצה אחת שממנה הוא ניזון מעניקה לו את צבע הורוד. מקורו של פלמינגו האנדים מוטה הצידה, שמבנהו מסייע לפלמינגו לסנן את האצות המיקרוסקופיות שמהן הוא ניזון ממי המלח שבאגמים בהם נמצאות האצות. פלמינגו האנדים נודד, ויכול לעבור עד כ-1000 ק"מ ביום אחד. בקיץ, הפלמינגואים נמצאים בבריכות מלח, ובחורף הם נודדים לביצות נמוכות יותר. הסיבה לנדידה היא כנראה הצחיחות הקיצונית של אגמי המלח בחורף. המקום שאליו הפלמינגואים נודדים עדיין אינו ידוע, אך משוער שהוא בין אדמות הרבייה בצ'ילה לבין הביצות שבמרכז ובמערב ארגנטינה.
פתן אלמוגי
מינים
מיני סוג זה רבים ומונים יותר מ-60 מינים. ישנם גם מינים דומים השייכים לסוגים אחרים כמו Leptomicrurus ו-Micruroides (פתן אלמוגי אריזוני).
פלמינגו האנדים
הם מקננים בחודשי הקיץ, ובונים קינים בצורת חרוט מבוץ על שפת אגמי המלח, שעשירים בדרך כלל בסודיום, גבס ומימן גופרתי. ככל שאר מיני הפלמינגואים, הנקבה מטילה ביצה לבנה אחת.
ישנם כ-60,000 פרטים של פלמינגו האנדים כיום.
מהדי מהדווי-כיא
מהדווי-כיא החל את הקריירה בפרספוליס ומשם עבר בהשאלה לבוכום מגרמניה. בשנת 2000 הצטרף לשורות קבוצת המבורג. בשנת 2007, עבר לאיינטרכט פרנקפורט. בשנים 2010 - 2013 שיחק ב 3 קבוצות כדורגל אירניות.
המאונד
המאונד (באנגלית: The Mound) הוא מדרון מלאכותי במרכז אדינבורו, סקוטלנד, אשר מחבר את השכונות "העיר החדשה" ו"העיר העתיקה". הוא נוצר על ידי השלכת כ־1,501,000 עגלות אדמה שנחפרו מיסודות העיר החדשה אל נור לוך, שרוקן בשנת 1765, ויוצר את גני רחוב פרינסס של ימינו. בנייתו של תל האדמה, כפי שכונה במקור, החלה בשנת 1781 והוארכה לאורך השנים עד שבשנת 1830 הוא הוקם ועוצב כך שנראה שלם פחות או יותר. כאשר הורחבה רכבת אדינבורו וגלאזגו לתחנת וויברלי בשנת 1846, נחפרו מנהרות מתחת לתל כדי לאפשר גישה למערב. חלק משטחי הבניינים והמוסדות הבולטים ביותר באדינבורו נמצאים על המאונד, כולל הגלריה הלאומית של סקוטלנד, האקדמיה הסקוטית המלכותית, הצריחים של ניו קולג', אולם העצרת הכללית של כנסיית סקוטלנד, מטה הכיפה המהודר של בנק סקוטלנד שבבעלות מסחרית, והמוזיאון שלו, המוזיאון על המאונד.
המאונד הוא דרך תוססת, אם כי תלולה למדי, המשמשת לתנועה לרחוב פרינסס ולמייל המלכותי בעיר העתיקה. הקצה התחתון, או 'הרגל' של התל, נמצא כמה מטרים הליכה מתחנת הרכבת חשמלית של רחוב הנסיכים (שהיא חלק ממסלול הרכבת הקלה של אדינבורו). בשל גובהו המוגבה, התל משקיף על נופים נרחבים ברחוב פרינסס ובעיר החדשה של אדינבורו ולכיוון גבעת קלטון. מתחת לפני השטח של כביש התל הותקנה "שמיכה חשמלית" כדי להרחיק את הקרח והשלג בשנת 1959. היא הייתה מהראשונות מסוגה. השמיכה כבר אינה פעילה כיום.
החפצה מינית
המונח החפצה מתאר הסתכלות על אדם כאל חפץ או אובייקט ללא בחינה של תכונות אופי או אישיות. המונח החפצה מינית או אובייקטיפיקציה מינית מתאר שפיטה של אדם כאובייקט בעל אלמנטים מיניים ללא קשר לתכונות שלו. לרוב השימוש בהחפצה נעשה על קבוצות רחבות בחברה ולאו דווקא על פרט מסוים, ומכאן שהיא מונח חברתי. חוויות של החפצה מינית כוללות מצבים בהם גופם של אנשים או חלקים מגופם מופרדים מזהותם. מצבים אלו מובילים להתייחסות אל האדם כאל כלי אשר נשפט על פי הפונקציה אותה הוא יכול למלא עבור אחרים.
הרעיון של החפצה מינית בכלל ושל נשים בפרט מהווה חלק חשוב מתוך התאוריות הפמיניסטיות וכן מתוך תאוריות פסיכולוגיות שונות. נשים רבות בוחנות את ההחפצה המינית כחלק אינטגרלי מאי השוויון בין המינים. יחד עם זאת, קיימות ביקורות רבות אשר מעלות כי נשים מודרניות מעצימות את עצמן על ידי החפצה מינית של עצמן.
החפצה מינית של נשים
כאשר מדובר בהחפצה מינית של נשים על ידי גברים, ניתן לראות נשים כאובייקטים מיניים בהם חושקים גברים, ולא כישות שלמה כאישה. פמיניסטיות רבות טוענות כי המדיה ועולם הפרסום הוא אשר אחראי על רוב ההחפצה המינית של הנשים. על פי טענות אלו, המדיה מציגה את הנשים לפי איך שהגבר רוצה לראות אותן: יפות וחלשות. הפרסום של נשים באופן מיני בא לידי ביטוי בתכנים פורנוגרפיים, בפרסומות, בתוכניות טלוויזיה, באומנות ועוד. דוגמה להחפצת נשים בטלוויזיה היא בתחרות מלכות יופי, שם באופן מובהק מוצג אידיאל היופי הנשי אליו האישה מבינה שהיא צריכה לשאוף. תכנים אשר עושים החפצה לנשים יוצרים לחץ על נשים לעמוד בסטנדרטים של מראה, ומובילים אותם לניתוחים פלסטיים, בעיקר ניתוח הגדלת חזה. לעיתים קרובות, השימוש בנשים בפרסומות נעשה בצורה מחפיצה, כאשר הקשר בין המוצר לבין האישה המייצגת אותו הוא מקרי ביותר.
השיח סביב החפצת נשים קיים כבר שנים רבות. לדוגמה, ניתן לראות כבר במאה ה-18 בצרפת דיונים סביב השאלה האם החזה של האישה הוא מתנת האל, לשם הנקה או לחלופין פיתוי חושני. במחזה "האם האמיתית" (The True Mother), ניתן לראות כי הדמות הראשית במחזה נוזפת בבעלה על כך שהוא מתייחס אליה כאל חפץ לצורך סיפוק הצרכים המיניים שלו.
בשנים האחרונות החלו לחקור את השאלה האם המוח שלנו תופס את האישה כאובייקט מיני. כאשר אנחנו ממקדים את הראייה על מראה מסוים, המוח שלנו יכול לתפוס את אשר רואה כתמונה שלמה או לחלופין כאובייקט - כלומר, כקובץ של הפריטים מהם הוא מורכב. פיליפ ברנר מאוניברסיטת בריסל בבלגיה, ערך מחקר בשנת 2012 ובחן כיצד המוח האנושי תופס גברים ונשים. על מנת לבדוק זאת, הוא הציג לנבדקים תמונות של נשים וגברים בתנוחות מיניות, כשהם לבושים בביגוד מינימלי בלבד. הנבדקים ראו את התמונות על מסך המחשב בזו אחר זו. חלק מהתמונות הוצגו במצב רגיל וחלקן הוצגו כשהן הפוכות. לאחר צפייה בכל תמונה, הופיע מסך שחור ריק ולאחריו הופיעו מול הנבדק שתי תמונות. הנבדק היה צריך לבחור איזו משתי התמונות היא זו שהוא ראה קודם לכן. במחקר, שפורסם ב-psychological Science, נמצא שהנבדקים זיהו גברים בקלות רבה יותר כאשר התמונות שלהם הוצגו בצורה ישרה, ולא זיהו באותה קלות את אותם הגברים כשהתמונות שלהם הוצגו הפוכות. לעומת זאת, לא הייתה לנבדקים כל בעיה לזהות נשים גם כאשר הן הוצגו הפוך. זו למעשה הוכחה לכך שאנשים תופסים נשים בתור אובייקט ולא בתור אדם. תוצאות המחקר היו זהות בין הגברים לנשים, וניתן להסיק ממחקר זה כי גם נשים רואות נשים אחרות כאוסף של חלקי גוף מיניים ולא כיישות שלמה. מחקר נוסף אשר נערך בנושא זה, מצא כי נשים נוטות לתפוס את גופן כאובייקט אשר נועד למשוך תשומת לב, בעוד גברים אשר תופסים את גופם לצורך מטרת פעולה בעולם. כאשר אישה רואה את גופה כאובייקט, זה משפיע על צורת החשיבה של האישה בנוגע לגופה. אישה אשר רואה את גופה כאובייקט תשאל את עצמה שאלות כמו "איך אני נראית" בתדירות גבוהה יותר משאלות כמו "איך אני מרגישה".
פורנוגרפיה והחפצה מינית
אחד האופנים בהם אנחנו עדים להחפצה המינית של נשים היא באמצעות שימוש בפורנוגרפיה. קתרין מקינון (Catharine Alice MacKinnon), אשר נמנית בין הפעילות הגדולות ביותר כנגד פורנוגרפיה, מגדירה פורנוגרפיה כ"הכפפה גרפית ומפורשת מינית של נשים באמצעות תמונות ו/או מילים". על פי מקינון, הפורנוגרפיה אינה עוסקת בסקס, אלא בנשים. כלומר, הפורנוגרפיה והאופן בו היא מציגה נשים כאובייקטים מיניים יוצרת משוואה בה נשים הן שוות ערך לסקס. כמו כן, הנשים אשר משתתפות בפורנוגרפיה מצולמות כמוכפפות לרצון הגבר, הסרט הפורנוגרפי נעשה על פי התשוקה המינית של הגבר ובכך נשמרת ההיררכיה הלא שוויונית בין גברים לנשים.
החפצה מינית של גברים
עם השנים, הגוף הגברי הפך להיות יותר מוחפץ מאשר בעבר. כריסטינה הוף סומרס (Christina Hoff Sommers) ונעמי וולף (Naomi R. Wolf), הוגות פמיניסטיות, טוענות כי השחרור המיני של הנשים הוביל למעין היפוך תפקידים בין המינים וגרם לנשים להתחיל להסתכל על גברים כעל אובייקטים מיניים. למרות שקיימת החפצה מינית של גברים, החברה אשר בוחנת בעין ביקורתית החפצה מינית של נשים, לא עושה זאת עם ההחפצה המינית של גברים. ייתכן שעובדה זו נובעת מכך שגברים נתפסים כדמויות השולטות בחברה, ולכן הפוקוס הוא עדיין על החפצה מינית של נשים.
דוגמה להחפצה המינית של גברים ניתן לראות באחוז הפרסומות אשר משתמשות בגוף הגברי על מנת לקדם מוצרים. 37% מהפרסומות אשר מככבים בהם גברים משתמשות בגוף שלהם על מנת לקדם את המוצר אותו הן מוכרות. כמו כן, ניכר כי לרוב, השחקנים הראשיים בסדרות הטלוויזיה ובסרטים הם שריריים ובעלי גוף גברי "אידיאלי", בעוד גברים בעלי גוף לא אידיאלי לרוב מגלמים את הדמות הקומית בסדרה. בדומה לתופעות הלוואי אצל נשים, גם אצל גברים ההחפצה יוצרת בושה בגופם, בעיות אכילה ודחף לשלמות הגוף. הרבה לחץ אשר מופעל על גברים הוא שהם ישתמשו בסטרואידים על מנת לעמוד בסטנדרטים אשר מציגה המדיה.
החפצה עצמית
תאוריית ההחפצה (Objectification Theory) מציעה כי חוויות חוזרות ונשנות של החפצה מינית מצד החברה מובילות נשים ונערות להתייחס לעצמן בצורה מחפיצה. כלומר, כאשר הסביבה שמה דגש על המראה הפיזי של היחיד ובפרט של האישה, נשים רבות מתחילות להתייחס כלפי עצמן כאובייקטים אשר נועדו לצפייה ומוערכים רק על פי המראה החיצוני שלהם. הפרט בחברה יודע ומבין כי החברה בוחנת אותו על פי המראה שלו, ולכן הוא מתחיל להתעניין במראה הפיזי שלו. במצבים בהם יש מצלמה, קהל, או צופה מהצד, ההחפצה העצמית עולה. צורה זו, של הפנמת נקודת מבט של צופה מהצד מכונה "החפצה עצמית". הביטוי ההתנהגותי של ההחפצה העצמית ושל אימוץ פרספקטיבה של צופה מהצד מתגלם באקט חוזר של ניטור המראה החיצוני של הגוף. על פי תאוריית ההחפצה ניטור זה מוביל לבושה ולחרדה פנימית וכן מפחית מודעות למצבים פנימיים.
השלכות פסיכולוגיות של החפצה מינית
לפי תאוריות שונות, להחפצה המינית קיימות השפעות רבות. ההחפצה המינית יוצרת אובססיביות מתמדת של אנשים רבים בקשר למראה החיצוני שלהן. מבחינה חברתית, לדעת הוגים שונים, ההחפצה העצמית יוצרת לגיטימיות לאונס ולתקיפות מיניות אצל נשים. כריסטופר דוב (Christopher Doob) מציג בכתביו כי אחד הקשיים איתם מתמודדות נשים במקום העבודה שלהן הוא הטרדות מיניות, דבר אשר עולה לאור ההחפצה המינית הרבה שקיימת בתרבות המערבית.
כמו כן, להחפצה המינית מספר השלכות פתולוגיות. לפי תאוריית ההחפצה אחת הבעיות אשר נובעות מהחפצה עצמית היא בעיות בתפקוד המיני. במחקרם של רייצ'ל קלוגרו ויואל תומפסון (Calogero and Thompson) משנת 2009, נבחן הקשר בין מידת ההפנמה של מסרים לגבי מראה אידיאלי כפי שהוא מוצג בתקשורת, לבין בושה ממראה הגוף וסיפוק מיני. תוצאות המחקר הצביעו על כך שכאשר קיימת הפנמה של מסרים מכלי תקשורת נוצרת החפצה עצמית וזו מובילה לבושה ממראה הגוף. ההחפצה העצמית והחרדה ממראה הגוף אליה היא מובילה, יוצרת אצל נשים רבות בעיות של סיפוק מיני נמוך. הסבר אפשרי לבעיות בתפקוד המיני עקב החפצה עצמית הוא כי החפצה מסוג זה מאופיינת במחשבות ביקורתיות, בושה, אשמה וחרדה. החרדה אשר נובעת מתוך ההחפצה העצמית מובילה לדלדול משאבים, באופן כזה שנשארת פחות אנרגיה ותשומת לב פנויה לתסמינים הנובעים מהגוף, מה שמוביל למודעות גופנית מינית נמוכה הגורמת לסיפוק מיני נמוך תאוריות החפצה עוזרת להבין כיצד תמונה במדיה משפיעה על המנטליות, מעלה חרדה גופנית ובעיות נפשיות כמו דיכאון, אנורקסיה, בולמיה וחוסר תפקוד מיני, לצד בושה בגוף.
השלכה נוספת שיש להחפצה העצמית בעיקר על נשים היא דיכאון. כאמור לעיל, החפצה עצמית מובילה למצב בו האישה נשפטת על פי חלקי גופה ולא על פי האופי שלה פעמים רבות. היבט זה יוצר מצב בו האישה מרגישה חסרת אונים בתפיסה של הסביבה אותה ובסביבה שלה את עצמה. גורם נוסף לדיכאון אשר נובע מתוך ההחפצה המינית, היא כמות ההטרדות המיניות אותן חוות נשים רבות באופן יום-יומי ההשלכות של ההחפצה העצמית לא משפיעות על כל בני האדם באופן זהה, והאופן בו האישה מאמצת את הפרספקטיבה של הצופה מהצד היא זו אשר תשפיע על ההחפצה העצמית
אראל
{{פירושונים|* אראל (עיר) – עיר לחוף ימת אראל
ראו גם
}}
העבודה הטובה ביותר בעולם (סרט)
העבודה הטובה ביותר בעולם (בצרפתית: Le Plus Beau Métier du monde) הוא סרט דרמה צרפתי משנת 1996 שביים ג'רארד לאוזיר (Gérard Lauzier). הסרט, בכיכובו של ז'ראר דפארדיה, השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה ה-20.
דורבן
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ריק האזבנד
ריצ'רד דאגלס "ריק" האזבנד (באנגלית: Richard Douglas Husband; 12 ביולי 1957 – 1 בפברואר 2003) היה קולונל בחיל האוויר האמריקאי, טייס חלל ומפקד מעבורת החלל קולומביה בטיסתה האחרונה, STS-107; נספה עם כל שאר חברי הצוות באסון הקולומביה.
ביוגרפיה
לאחר סיום לימודי התואר הראשון החל האזבנד את הקריירה הצבאית שלו בדרגת סגן משנה בבסיס חיל האוויר ואנס שבאוקלהומה. הוא סיים את אימוניו שם באוקטובר 1981, ועבר לאימונים על מטוסי פנטום בבסיס חיל האוויר הומסטד בפלורידה. לאחר השלמת האימונים הללו, הצטרף האזבנד כטייס פנטום לבסיס חיל האוויר מודי בג'ורג'יה. מספטמבר 1982 ועד נובמבר 1985 שירת כמדריך בבית הספר לטיסה בהומסטד ולאחר מכן עבר לתפקיד דומה בבסיס חיל האוויר ג'ורג' בקליפורניה. בדצמבר 1987 עבר האזבנד לבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה, שם עבר אימונים כטייס ניסוי, תפקיד בו שימש לאחר מכן עד 1992. לאחר מכן עבר למרכז הערכת המטוסים של חיל האוויר וצבר למעלה מ-3,800 שעות על 40 סוגים שונים של מטוסים. הוא הגיע עד לדרגת קולונל.
האזבנד נבחר כמועמד לטייס חלל בדצמבר 1994. הוא החל באימוניו במרץ 1995. עם השלמת האימונים הבסיסיים עבר למשרד האסטרונאוטים שם עסק במחקרים אודות חלליות עתידיות והפעולות הנדרשות לחזרה לירח ולטיסה מאוישת למאדים. בתפקידו האחרון במשרד שימש כאחראי על הבטיחות. הוא טס כטייס (סגן מפקד) בטיסה STS-96 ב-1999 בה צבר 235 שעות בחלל. האזבנד מונה מאוחר יותר למפקד משימה STS-107 במעבורת החלל קולומביה ששוגרה בתחילת 2003, ונספה עם שאר חברי הצוות בעת חדירת המעבורת לאטמוספירה, אסון שנודע כאסון הקולומביה.
האזבנד היה נשוי לאוולין, ולזוג בן ובת; לורה ומתיו.
ראיין רולינס
ראיין אנתוני רולינס (באנגלית: Ryan Anthony Rollins; נולד ב-3 ביולי 2002) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע בוושינגטון ויזארדס.
קריירה
רולינס בחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת טולדו,  ובעונתו הראשונה בקבוצה העמיד ממוצעים של 13.7 נקודות, 5.2 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים למשחק. ב-24 בנובמבר 2021 קלע שיא קריירה של 35 נקודות בניצחון 79–70 על קרוליינה קואסטל. בעונתו השנייה העמיד ממוצעים של 18.9 נקודות, שישה ריבאונדים ו-3.6 אסיסטים למשחק, ובתום העונה הכריז על מועמדותו לדראפט 2022 ב-NBA.
ב-6 ביולי 2023 הועבר בטרייד לוושינגטון ויזארדס יחד עם ג'ורדן פול, פטריק בולדווין ג'וניור ובחירות דראפט עתידיות בתמורה לכריס פול.
סוסו פללשווילי
סוֹסוֹ פָּלֶלַשְׁוִוילִי (בגאורגית: სოსო ფალელაშვილი; נולד ב-6 בספטמבר 1986) הוא ג'ודוקא ישראלי.
ביוגרפיה
פללשווילי הוא נוצרי שנולד בגורי שבגאורגיה. התחיל להתאמן בג'ודו בגיל שבע בעקבות סבו. בשנת 2008 היגר לישראל יחד עם אשתו היהודיה, אנאנו מאחאראשווילי.
בישראל התאמן תחת אורן סמדג'ה. הוא זכה במדליית הארד בתחרות הגראנד פרי של דיסלדורף, אחרי שהפסיד בחצי הגמר לספרדי קיושי אומטסו בפברואר 2011. הוא זכה גם במדליית הארד בגביע העולם שנערכה בטביליסי שבגאורגיה בינואר 2011, שם הפסיד לגאורגי אמבק אלבאני. באליפות אירופה בשנת 2012, פללשווילי זכה במדליית ארד כאשר הפסיד בשלב רבע הגמר ודרך קרבות בית הניחומים הגיע לקרב על מדליית הארד בו גבר על ג'יובאני די קריסטו האיטלקי.
כ"ג יורדי הסירה (אוניית מעפילים)
כ"ג יורדי הסירה הייתה אוניית מעפילים. נקראת על שם 23 מתנדבים יהודים ארץ-ישראליים שיצאו, בליוויו של קצין בריטי, ב–18 במאי 1941 לפעולת חבלה בלבנון בשלטון ממשלת וישי, ועקבותיהם נעלמו.
הפליגה ב-2 באוגוסט 1946 מבוקה דה מגרה באיטליה כשעל סיפונה 790 מעפילים. התוכנית הייתה להעביר אליה בקרבת הארץ מעפילים נוספים מהאוניה ”כתריאל יפה". התוכנית נכשלה בשל תקלות טכניות. הספינה נתפסה באזור קפריסין, הובלה לנמל חיפה והמעפילים גורשו למחנות המעצר בקפריסין לאחר מאבק אלים . חלק מהמעפילים החולים הועברו לבית החולים במחנה עתלית.
קוד מקור
קוד מקור, או בקיצור קוד, הוא אוסף הוראות הניתנות למהדר לשם תרגום לשפת מחשב אחרת, בדרך כלל לשפת מכונה. בשפות תכנות שאינן עוברות הידור, קוד מקור מתייחס לאוסף ההוראות הניתנות למפרש לשם ביצוען.
לרוב, קוד מקור נכתב על ידי מתכנת, או קבוצת מתכנתים, בשפת תכנות מסוימת, כחלק מתהליך הפיתוח של התוכנה.
כתיבתו של קוד מקור נעשית באמצעות עורך טקסט כללי, או באמצעות עורך קוד מקור בסביבת פיתוח משולבת, המסייע בכתיבה באמצעות הבחנה בין המילים השונות המרכיבות את הקוד: פקודות, משתנים וכדומה.
קוד פתוח
קוד מקור נחשב לקניין רוחני וכסוד מסחרי, ולכן ברוב המקרים לא נהוג לחשוף את קוד המקור מחוץ לקבוצת העבודה המפתחת את המוצר המשתמש בקוד המקור. לעומת זאת, בקהילת הקוד הפתוח, מפתחים דווקא חושפים את קוד המקור ומאפשרים לכל אחד לפתח תוכנות או סקריפטים המבוססות על הקוד ולהפיץ גם אותן (במקרים רבים, תוך שמירה על החופשיות של הקוד). מכאן השם "קוד פתוח".
בדרך כלל קוד מקור החשוף ברשת מכיל קובץ הוראות להידור, התקנה והפעלה של התוכנה.
בית הטבילה האריאני
בית הטבילה האריאני (איטלקית Battistero degli Ariani) ברוונה הוקם על ידי המלך האוסטרוגוטי תאודוריק הגדול בין סוף המאה ה-5 לתחילת המאה ה-6.
היסטוריה
המבנה נבנה בצורת מתומן האופיינית לבתי טבילה, וריצפתו שוכנת כיום בעומק של 2.3 מטר מתחת לפני הקרקע. סביבו ארבע נישות בצורת אפסיס ומעליו כיפה. בשנת 565, לאחר הוקעתה של המינות האריאנית, הפך בית הטבילה למבנה כנסייתי קתולי על שמה של מריה הקדושה (Santa Maria). נזירים יווניים בנו לצידו מנזר בתקופת נציבות רוונה והקדישו את המבנה למריה הקדושה מקוסמדין.
בסביבות שנת 1700 עבר המבנה לבעלות פרטית וב-1914 הוא נרכש על ידי ממשלת איטליה. הפצצות אוויריות בזמן מלחמת העולם השנייה הרסו חלק מהמבנים שנבנו במהלך השנים בצמוד למבנה וגילו את קירותיו החיצוניים. בשנת 1996 הוכרז המבנה יחד עם שבעה מבנים נוספים ברוונה כאתר מורשת עולמית.
הפסיפסים
הפסיפס בתקרת המבנה דומה מאוד לפסיפס בבית הטבילה הנאוני שנבנה כחמישים שנים קודם לכן. הוא מתאר את יוחנן המטביל לבוש בבגד מנומר מטביל את ישו הטובל עד מותניו בנהר הירדן כשהוא ערום. בניגוד לפסיפס בבית הטבילה הנאוני מתואר ישו בבית טבילה זה כאיש צעיר ללא זקן. משמאל להם נראה אל המים הפגני המסמל את הנהר, ומעליהם יונה המייצגת את רוח הקודש ומתיזה מים על ישו ממקורה.
סביב לתמונה המרכזית נראים 12 השליחים כשהם לובשים טוגה ופונים אל המתבונן, בניגוד לתיאורם כצועדים בתהלוכה בבית הטבילה הנאוני. בין השליחים נראות קנטלברות, מעין ענפי צמח, ככל הנראה ער אציל, בהם נעשה שימוש באומנות הנוצרית המוקדמת. בצידו האחד של פסיפס השליחים נראה כס מלכות עליו ניצב צלב משובץ אבנים יקרות הנח על כרית סגולה.
עכסן דרום-אמריקאי
עכסן דרום-אמריקאי או עכסן נאוטרופי (שם מדעי: Crotalus durissus) הוא מין מהסוג עכסן החי ברחבי אמריקה הדרומית. זהו המין הדרומי ביותר של עכסנים.
מאפיינים
העכסן הדרום-אמריקאי הוא נחש ארסי מאוד. אורכו הממוצע 1.5 מטר אך הוא יכול להגיע גם ל-1.9 מטר. הוא בעל שני פסים אופקיים מאחורי הראש. צבעו בהיר יחסית לשאר העכסנים, בייחוד בקשקשים שבתוך הפסים. כמו לרוב העכסנים גם לנחש זה יש "פעמון" בקצה הזנב.
הוא מצוי לאורך רוב אמריקה הדרומית מקולומביה וונצואלה עד לצפון ארגנטינה למעט באזור הרי האנדים הקרירים. הוא מצוי בעיקר ביערות טרופיים או סוואנות כמו הסראדו. הוא יכול גם לחיות באזורים יבשים וגם ביערות עננים. הוא יוצא ממחילתו בעיקר בלילה ומחפש יונקים קטנים וזוחלים למאכל.
הנחש יכול להכיש אנשים וההכשה עלולה להיות מסוכנת. לעומת העכסנים של צפון אמריקה, הארס של עכסן זה קטלני, עלול להרוג וגורם לכאבים, פרכוסים, לחץ דם גבוה, בחילות והקאות, עיוורון זמני ואף לעיוורון קבוע.
אנריקה איגלסיאס
אנריקה מיגל איגלסיאס פרייסלר (בספרדית: Enrique Miguel Iglesias Preysler; נולד ב-8 במאי 1975) הוא זמר-יוצר ספרדי זוכה פרס גראמי. מכירות אלבומיו עומדות על יותר מ-60 מיליון עותקים, מה שהופך אותו לזמר עם מכירת השירים בספרדית השנייה הכי גבוהה אחרי שאקירה.
ביוגרפיה
איגלסיאס נולד במדריד שבספרד, וגדל כקתולי. אביו הוא חוליו איגלסיאס, זמר ספרדי הטוען לשורשים יהודיים. אמו איזבל פרייסלר, עיתונאית פיליפינית ממוצא ספרדי. הוריו התגרשו ב-1978 כשהיה בן 3. ב-1983, כאשר היה בן 8, עבר עם אחיו למיאמי שבארצות הברית, כדי להתגורר עם אביו, מסיבות ביטחוניות (לאחר שסבו נחטף בספרד). אביו היה לעיתים רחוקות בבית, בשל מסעי ההופעות שלו, והמטפלת גידלה אותו. איגלסיאס נהג לנסוע לספרד כל קיץ כדי לבקר את אמו.
כשהיה בתיכון, הופיע במחזמר "הלו, דולי". למד עסקים באוניברסיטת מיאמי.
מראהו נודע בין השאר בשל שומה בולטת בפניו, אותה הסיר בניתוח ב-2003 בשל חשש להיותה סרטנית.
מאז 2001 נמצא איגלסיאס בזוגיות עם הטניסאית הרוסיה אנה קורניקובה. בדצמבר 2017 נולדו להם תאומים בן ובת ניקולאס ולוסי. ב-30 בינואר 2020, נולדה לזוג בתם מרי.
קריירה
במהלך לימודיו האקדמיים, נבחן לאודישן על ידי מנהלו האישי לעתיד, אשר הוקסם ממנו. איגלסיאס קרא לעצמו "אנריקה מרטינז", היות שרצה להתחיל את דרכו כמו כל אדם אחר ולא לזכות בפרסום רק בשל היותו בנו של חוליו איגלסיאס. השניים הפיצו שני דמואים שלו במספר חברות תקליטים. מספר חודשים לאחר מכן, חתם איגלסיאס ב-"Fonovisa", ולאחר מכן נסע לטורונטו שבקנדה, כדי להקליט את אלבום הבכורה שלו.
ב-1995 יצא אלבום הבכורה של אנריקה, שנקרא על שמו. האלבום הכיל שירים בספרדית בלבד, ומכר חצי מיליון עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. האלבום אף הופק במהדורה פורטוגזית ובמהדורה איטלקית.
חברת התקליטים של איגלסיאס עזרה לו להפוך לאחד האמנים הפופולריים באמריקה הלטינית ובשוק הלטיני בארצות הברית, כאשר מכר יותר אלבומים בשפה הספרדית מכל אמן אחר באותו פרק זמן.
ב-1996 יצא אלבומו "Cosas Del Amor". איגלסיאס עשה סיבוב הופעות קצר אשר ליווה את הוצאת האלבום. סיבוב ההופעות, אשר היה הראשון של איגלסיאס, מומן על ידי מקדונלד'ס. בנוסף, בתקופה זו איגלסיאס גבר על ריקי מרטין כאשר ניצח בטקס פרסי המוזיקה האמריקאי (American Music Award) בקטגוריית הזמר הלטיני האהוב ביותר.
ב-1997 הוציא את אלבומו "Vivir" והמשיך את עלייתו. האלבום מיקם אותו בשורה אחת עם שאר כוכבי המוזיקה באנגלית בשנה זו. האלבום נמכר בעוד כ-16 מדינות.
ב-1999, הוא הוציא את האלבום הראשון שלו באנגלית, אשר נקרא "Enrique". בשנת 2000 השתתף בשיר "Could I Have This Kiss Forever" של ויטני יוסטון.
ב-30 באוקטובר 2001 יצא אלבומו השני של איגלסיאס באנגלית "Escape". הסינגל הראשון מתוך האלבום היה "Hero", אשר הפך ללהיט והגיע למקום הראשון במצעדי בריטניה ומדינות נוספות. שיר הנושא באלבום "Escape" זכה להצלחה גם הוא בעולם הפופ.
ב-2003 יצא אלבומו השביעי, אשר נקרא "7". האלבום כולל את הלהיטים "Not In Love" ו- "Addicted". באותה שנה, הופיע איגלסיאס בסרט "היו זמנים במקסיקו" לצידם של אנטוניו בנדרס, סלמה הייק וג'וני דפ. בדצמבר 2006 הגיע איגלסיאס להופעה בישראל במסיבת חנוכה שארגן המיליארדר ארקדי גאידמק. בנוסף הוא הופיע בהופעות חד פעמיות באיטליה ובאורוגוואי.
ב-12 ביוני 2007 יצא אלבומו של איגלסיאס, "Insomniac". הסינגל הראשון מתוך האלבום היה "Do You Know? (The Ping Pong Song)", אשר הגיע למקום השני במצעדים. אחריו יצא השיר "Tired of being sorry". הסינגל השלישי מתוך האלבום הוא "Somebody's Me". בקליפ לשיר משתתפת הדוגמנית שרי גבעתי.
כמו כן, ב-2007 השתתף בתפקידי אורח בסיטקומים האמריקאים המצליחים "שני גברים וחצי" ו"איך פגשתי את אמא".
ב-5 ביולי 2010 יצא אלבומו "אופוריה", הראשון שכלל שירים הן בספרדית והן באנגלית. באלבום זה שיתף פעולה עם מספר אמנים, כגון אייקון, אשר וניקול שרזינגר. סינגל הבכורה של האלבום, "Cuando Me Enamoro", הוא שיתוף פעולה בין אנריקה וחואן לואיס גווארה. הסינגל השני הוא "I Like It" שבו השתתף גם פיטבול.
ב-1 ביוני 2011 הופיע איגלסיאס שוב בישראל, כחלק מסיבוב ההופעות שלו לקידום אלבומו "אופוריה".
ב-26 ביולי 2013 יצא סינגל ראשון, "Turn The Night Up", מתוך אלבום של איגלסיאס שייצא במהלך שנת 2014. ב-26 באוגוסט 2013 יצא סינגל שני, "Loco", שבו שר איגלסיאס בספרדית; איגלסיאס שיתף פעולה בסינגל זה עם רומאו סאנטוס. בספטמבר 2013 יצא הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Heart Attack".
ב-11 באפריל 2014 הוציא איגלסיאס את השיר Bailando בשיתוף דסמבר בואנו וחנטה דה זונה.
ב-27 במאי 2018 חזר להופיע בישראל, בהופעה שנערכה לעיני כ-40,000 צופים בפארק הירקון.
אינוזיטול טריפוספט
אינוזיטול טריפוספט (IP3) הוא אחד משני תוצרי פירוק של PIP2. PIP2 הוא פוספוליפיד הנמצא בממברנה המתקבל מתגובה המזורזת על ידי פוספוליפאז c. לשני תוצרי הפירוק של PIP2 יש חשיבות בשרשרת מעבר האותות של תאים. בעוד אינוזיטול טריפוספט הוא מסיס ועובר דיפוזיה לציטופלזמה ומפעיל תהליכים שם, התוצר השני, DAG, הוא חומצת שומן ומפעיל תהליכים בממברנה.
IP3 משמש כשליח שניוני בתהליכים מעבר אותות שמשופעלים על ידי חלבון G או על ידי קולטנים טירוזין קינאזות (Receptor tyrosine kinase) וגורם לשחרור יוני סידן ממאגריו ברשתית התוך-פלזמית אל תוך התא על ידי קישורו לתעלות סידן הגורם לפתיחתן. הקישור הוא קואופרטיבי.
עליית רמת הסידן בתא משמשת לתהליכים שונים כמו כיווץ שרירים, פירוק גליקוגן ושחרור חומרים מווסיקולות.
הילה (דת)
בדת, הילה (בלועזית: Halo או Aura) היא מעין טבעת אור הנוצרת סביב אדם או עצם. מכיוון שנהוג לייחס לאור את הטוב, ההילות קיבלו משמעות בדת, ושימשו לעיטור מלאכים, צדיקים וקדושים.
התיאור הראשון של הילה מופיע בספר "שמות" לגבי משה רבנו. כלומר: פניו של משה קרנו מאור והוא היה מוקף בהילה סביבו.
ההילות ביהדות מופיעות ביתר הרחבה ופירוט בקבלה ובמיסטיקה היהודית (ספר הזוהר, תורת הנסתר).
האיקונוגרפיה הנוצרית הרבתה בציור הילות סביב ראשם של ישו, מריה, יוחנן המטביל וקדושים נוצריים אחרים. ההילה תוארה כעיגול מלא בצבע זהוב שנמצא מאחורי ראשה של הדמות. מציורים אלה נובע התיאור הפופולרי של הילת מלאכים כחישוק נוצץ מעל ראשו של המלאך. באיקונוגרפיה הנוצרית ישנן 3 טיפוסים של הילות:
בפסלים ותמונות של קדושים בודהיסטים לפעמים מתוארת מעין הילה סביב ראשם.
בהשאלה, המונח "הילה" משמש לציין תדמית נעלה שנוצרה למשהו או מישהו מסוים, בצדק או שלא בצדק.
קישורים חיצוניים
Halo (religious iconography)
אלכסנדרפלאץ
אלכסנדרפלאץ או כיכר אלכסנדר (בגרמנית: Alexanderplatz; ) היא כיכר גדולה במזרח ברלין בסמוך לנהר השפרה ולברלינר דום.
היסטוריה
עד המאה ה-18 היה אזור אלכסנדרפלאץ שוק הבקר של העיר ברלין. בשנת 1805 שונה שם האזור ל"אלכסנדרפלאץ" לכבוד ביקורו של צאר רוסיה אלכסנדר הראשון בברלין ב-25 באוקטובר בשנה זו.
בשלהי המאה ה-19 הוקמה במקום תחנת רכבת אשר הפכה את הכיכר למרכז תחבורה ראשי, ובהמשך לאתר מסחרי עם פיתוחו של השוק שהיה במקום. בשנות ה-20 של המאה ה-20 אזור אלכסנדרפלאץ (כמו גם אזור פוטסדאמר פלאץ) היה מרכז חיי הלילה של ברלין, ובהתייחס לכך חיבר אלפרד דבלין את הרומן "ברלין, אלכסנדרפלאץ" בשנת 1929, שאף הוסרט פעמיים (בשנת 1931 ובשנת 1980).
בשנות ה-60 של המאה ה-20 שופץ אזור אלכסנדרפלאץ, שנפגע קשה בהפצצות שלהי מלחמת העולם השנייה על ידי ממשלת גרמניה המזרחית אשר פיתחה את הכיכר כמרכז מזרח ברלין, ובכיכר נבנה הפרנזהטורם (מגדל הטלוויזיה - המבנה השני בגובהו באירופה) ומגדל 37 קומות עבור מלון מרשת אינטרהוטל.
בשנת 1993 הוצעה תוכנית לשיפוץ הכיכר אולם תוכנית זו לא הוצאה אל הפועל. כיום הכיכר מושכת תיירים רבים, ובהתאם יש בה מרכזי קניות, דוכני מזכרות, ורוכלי רחוב רבים.
בסמוך לכיכר ממוקם בית העירייה האדום - בית העירייה של ברלין. בסמוך לאלכסנדרפלאץ הולך ומוקם שחזור של הברלינר שטאטשלוס ("הארמון העירוני של ברלין"), במקום ארמון הרפובליקה (הפרלמנט של מזרח גרמניה), שנהרס בשנים 2006–2008.
בכיכר תחנות אס באן ואו באן מרכזיות. במפלס הכיכר עוברים קווי חשמלית. בכיכר עומד גם הפסל המכני מימי גרמניה המזרחית "השעון העולמי", שמציג את השעה בערים שונות בעולם.
אשלגן פתלטי
אשלגן פתלטי (באנגלית: Potassium Hydrogen Phthalate, מופיע בקיצור בתור KHP), הוא תרכובת מלח חומצית. הוא מופיע בצורות שונות, לרבות אבקה לבנה, קריסטלים חסרי צבע, תמיסה חסרת צבע, ומוצק יוני שהוא מלח אשלגני של חומצה פתלית.
המימן הוא חומצי במעט, ולכן משמש פעמים רבות לטיטרציה של חומצה-בסיס. הוא מוצק ויציב באוויר, ולכן קל לשקול אותו בדיוק רב. הוא אינו היגרוסקופי.
תרימה
תרימה - תוצרי רפואה ישראליים מעברות בע"מ (באנגלית TRIMA) היא חברה ישראלית לפיתוח, ייצור ושיווק תרופות ומוצרי בריאות. מפעלי החברה ממוקמים בקיבוץ מעברות.
היסטוריה
בשנת 1935, הקים ד"ר חיים ויצמן את חברת "תרופות פל-מד פלסטינה". בשנת 1962, נרכשה החברה בידי קיבוץ מעברות ושמה שונה ל"תרימה - תוצרי רפואה ישראליים מעברות בע"מ". בשנת 1968, הועבר מפעל החברה לאזור התעשייה בקיבוץ ובשנת 1975, הועברו הנהלת החברה ומפעל האריזה לתוך הקיבוץ.
בשנת 1998, רכשה חברת האחזקות "Motivan", את מחצית מניות החברה, לאחר שנים רבות בהן שימשה "תרימה" כחברת אם לפיתוח וייצור תרופות לחברת אוניפארם עד להעברת מפעל החברה לייצור עצמאי. בשנת 2002, הקימה החברה, חברת בת בשם "נותריויט" לשיווק תוספי מזון ומוצרי טבע. בשנת 2018, רכש הקיבוץ בחזרה את מלוא האחזקה במניות החברה.
מלכיור דה ווגואה
השם מלכיור דה ווגואה מתייחס למספר אישים:
מחיר הנפט
מחיר הנפט נקבע כתוצאה מההשפעה ההדדית של נתונים בסיסיים כגון ההיצע והביקוש לנפט. גורמים נוספים אשר משפיעים יותר בטווח הקצר - אירועים שונים כגון סכסוכים פוליטיים, מלחמות או אסונות טבע וספקולציות. כלכלנים רבים טוענים שלמחירי הנפט הגבוהים יש השפעה שלילית עצומה על הצמיחה הגלובלית.
מרבית הנפט לא נסחר בבורסות, אך על פי רוב הסכמים ארוכי טווח צמודים למחירים בבורסה. כל באר נפט מפיקה נפט באיכות שונה ומחיר הנפט המופק יחסי למחיר חוזה בבורסה. יש שלושה חוזים מאוד סחירים שמרבית השוק מתייחס אליהם כ"מחיר הנפט" - סל אופ"ק (המזרח התיכון), נפט ברנט ונפט טקסני מתוק. במקביל יש שלושה מדדי יחס.
מדד היחס הוא מחיר המורכב ממספר מוצרים הנסחרים בבורסות. העיקרי הוא מחיר החוזים על הנפט למסירה מיידית. לצדו משוקללים מחירי מוצרים מורכבים יותר. חלק ממחירי החוזים כוללים הובלה וחלקם לא. ההובלה מהווה כ 2-3% ממחיר הנפט הגולמי.
לפני משברי הנפט
ההיסטוריה של מחירי הדלק מראה כי תור-הזהב של המחירים הזולים של הנפט היה ממלחמת העולם הראשונה עד משבר הנפט הראשון בשנת 1973.
בשנת 1960 הוקם ארגון אופ"ק, אשר מורכב מהמדינות אלג'יריה, אינדונזיה, איראן, עיראק, כווית, לוב, ניגריה, קטר, ערב הסעודית, איחוד האמירויות הערביות, ונצואלה, אנגולה ואקוודור. מטרת הארגון לקבוע עם חברות הנפט את קצב הפקת הנפט ועל ידי כך לשלוט במחירו של הנפט ולוודא כי המדינות החברות בארגון יקבלו יותר כסף תמורת הנפט שהן מייצאות. הארגון נחשב בעיני רבים כקרטל.
משברי הנפט הפוליטיים של שנות השבעים ושנות השמונים
בסתיו 1973, במהלך מלחמת יום הכיפורים, החל משבר הנפט הראשון כאשר ב-17 באוקטובר 1973 ארגון אופ"ק העלה את מחיר הנפט בערך בשלושה דולרים לחבית (159 ליטרים) למעל חמישה דולרים לחבית - פער של 70 אחוז בערך. במהלך השנה הבאה מחירי הנפט בעולם עלו למעל 12 דולרים. אופ"ק שמר על כוחו הרב עד אמצע שנות ה-80 של המאה העשרים כאשר הוא מעלה ומוריד את מחירי הנפט כרצון החברות בו. עליית מחירי הנפט של שנות השבעים ותחילת שנות השמונים מוכרת כמשבר האנרגיה העולמי.
בשנים 1979–1980 בזמן שמשבר הנפט השני התרחש לאחר ירידה במחירי הנפט, שוב מחירי הדלק עלו באופן ניכר. עליית המחירים של משבר הנפט השני נגרמו בעיקר בעקבות המתיחות במזרח התיכון (המהפכה האיראנית ומלחמת איראן–עיראק). מחירי הנפט באותה תקופה עמדו על קרוב ל-38 דולרים לחבית.
החל באמצע שנות ה-80 החל אופ"ק להיחלש, בשל גילוי הנפט בים הצפוני שהקטין את תלותו של העולם בנפט המופק על ידי חברות אופ"ק.
שנות התשעים עד שנת 2003 - צניחת מחירי הנפט
בין השנים 1990–1991 חלה עלייה במחירי הנפט בעקבות מלחמת המפרץ אולם לאחר מלחמת המפרץ חלה היחלשות נוספת בקרב ארגון אופ"ק, אשר הוביל למחירי נפט נמוכים יחסית במהלך שנות התשעים בעיקר משום שמדינות המפרץ הפרסי הפכו תלויות בארצות הברית. לאחר עלייה הדרגתית במחירי הנפט בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, התרחשו מספר אירועים כגון משבר בועת הדוט-קום, מתקפת הטרור של ה-11 בספטמבר 2001 וההסלמה באזור המזרח התיכון שבאה בעקבותיה - אירועים אלו בעיקר הובילו לירידה בביקוש לנפט ובעקבות כך גם מחירי הנפט צנחו.
לאחר בחירתו לנשיאות פעל הוגו צ'אווס, נשיא ונצואלה, לחיזוק הקשרים בין המדינות החברות בארגון אופ"ק לאכיפה מחדש של מכסות הייצור. כחלק מקמפיין זה נסע צ'אווס בשנת 2000 לבקר בכל המדינות החברות באופ"ק, תוך כך היה לנשיא היחידי הנבחר דמוקרטית שביקר אצל סדאם חוסיין מאז מלחמת המפרץ (הראשונה). התחזקות הקשרים בארגון והאכיפה המחודש של מכסות ייצור הנפט היו בין הגורמים המשמעותיים לעליית המחירים הקבועה שנמשכה עד 2008.
עליית מחירי הנפט מאז שנת 2003
מאז אמצע שנות השמונים ועד ספטמבר 2003 מחיר חבית נפט גולמי היה בממוצע בסביבות 25 דולרים. בספטמבר 2003 החלו המחירים לעבור את רף 40 דולרים לחבית ואף 50 דולרים לחבית ובעקבות שרשרת אירועים במהלך 2004 מחירי הנפט הרקיעו ל-60 דולרים לחבית עד אוגוסט 2005, ובמהלך תקופה קצרה באמצע 2006 עברו את ה-75 דולרים וירדו חזרה ל-60 דולרים בתחילת 2007, ואז החלו לעלות באופן מהיר יחסית עד אשר הרקיעו ל-92 דולרים לחבית באוקטובר 2007 ו-99.29 דולרים לחבית בדצמבר 2007. במהלך פגישה שנערכה בקרב מועצת שרי הנפט של המדינות החברות בארגון אופ"ק בתחילת דצמבר 2007, הגיעו חברי הארגון להסכמה על המחירים הגבוהים שבהם נסחר הנפט אותה עת. במהלך 2008 מחיר חבית הנפט הגיע למספר שיאים חדשים - ב-29 בפברואר 2008 המחירים הגיעו לשיא של 103.05 דולרים לחבית, וב-12 במרץ 2008 המחירים הגיעו ל-110.20 דולרים לחבית. השיא האחרון במחירים עמד על 147.52 דולרים לחבית ב-11 ביולי 2008.
הפרשנים ייחסו את עליית מחירי הנפט, אשר הסתיימה בחודש יולי 2008, לשילוב של מספר גורמים. מצד הביקוש, עלה הצורך בנפט בעקבות ההתפתחות הכלכלית בסין ובהודו שבין סימניה עלייה משמעותית במספר כלי הרכב הממונעים במדינות ענק אלה. מצד ההיצע, דוחות של מחלקת האנרגיה של ארצות הברית הצביעו על ירידה במשאבי הנפט בעולם, וחיזקו את החששות בדבר הדלדלות במשאבי הנפט. לכך התווספו גם מתיחויות פוליטיות וביטחוניות במזרח התיכון ובאזורים אחרים, ובעיקר חוסר היציבות הביטחונית בעיראק שמנע ממנה לשקם את תעשיית הנפט שלה והמתח הביטחוני שעוררה תוכנית הגרעין האיראנית. סיבות נוספות שהוצעו לעליית המחירים הן סיבות פיננסיות: היחלשות הדולר האמריקני, שבו נקוב מחיר הנפט, וספקולציות שנובעות בין היתר מהחולשה באפיקי השקעה אחרים.
ירידת מחירי הנפט מאז יולי 2008
אולם, מחירי הנפט ירדו ביותר מ-20 דולר לחבית בשבועיים שלאחר השיא ונקבעו במחיר של 125 דולר ב-24 ביולי 2008. אחד הגורמים העיקריים לירידה זו הייתה ירידה בביקוש לנפט בארצות הברית, אשר התבטאה בירידה משמעותית בשימוש בכלי רכב. מחיר הנפט המשיך לרדת במשך שלושת החודשים הבאים לרמה של $112 ב-11 באוגוסט 2008, וב-15 בספטמבר 2008 ירד מחיר החבית מתחת ל-$100 לראשונה בשבעה חודשים. הירידה החדה במחיר חבית הנפט נמשכה, ב-24 באוקטובר הגיע מחיר הנפט מסוג ברנט אל מתחת ל-63 דולר החבית, וזאת אף על פי שקרטל יצואניות הנפט אופ"ק החליט (ב-24 באוקטובר 2008) בכינוס חירום בווינה לקצץ 1.5 מיליון חביות ליום מתפוקתו, החל מ-1 בנובמבר. ב-25 בנובמבר הירידה החריפה ומחיר חבית נפט הגיע לשפל של 50.77 דולר לחבית, והתייצב בסוף החודש ברמה של 54 דולר לחבית, אך ב-20 בדצמבר צנח ל-33.87 דולר לחבית, המחיר הנמוך ביותר מאז יולי 2004.
הירידה החדה במחיר הוסברה בחשש מכניסת הכלכלה העולמית למיתון חריף שעלול להמשך לפי פרשנים כלכליים לפחות עד 2010. סיבות נוספות הן קיצוץ בהיקפי צריכת הנפט של ארצות הברית, צרכנית הנפט הגדולה בעולם, שצנחו בחודש נובמבר 2008 ב-7.4% לעומת התקופה המקבילה בשנה הקודמת, עליית מלאי הנפט של ארצות הברית, שבתחילת ינואר 2009 עמד על 318.7 מיליון חביות, ואי יכולת שליטה של ארגון אופ"ק, המייצר כ-40% מכלל הנפט העולמי, בירידת מחירי הנפט. החל מספטמבר 2008 החל הארגון לקצץ בהדרגה את התפוקה היומית ב-4.2 מיליון חביות ביום, אם כי לא נראה שלמהלך זה הייתה השפעה כלשהי על מחיר השוק, במהלך החצי שנה שלאחר מכן.
צניחה מחיר הנפט בשנים 2014-2016
לאורך השנים, עקב עליית מחירי הנפט, מדינות המערב ובעיקר ארצות הברית שהיו תלויות בנפט מארצות ערב ומרוסיה, החלו להפיק יותר ויותר נפט בטכנולוגיות משוכללות יותר ויותר שהשתלמו רק כאשר מחיר הנפט היה גבוה דיו להצדיק את ההשקעה בהפקת הנפט. הגברת תפוקה זו העלתה במידה ניכרת את היצע הנפט בעולם.
באוקטובר 2014 התכנסו מדינות אופ"ק לדיון כשעל הפרק המטרה להפחית את מכסות הייצור של החברות בארגון ובכך להקטין את היצע הנפט בעולם ולשמור על מחירו הגבוה, אולם חלק ממדינות הארגון, ובראשן סעודיה, העדיפו להשאיר את רמות ההפקה שנקבעו לחברות הארגון כמות שהן כדי שמחיר הנפט אכן ירד ובכך תיפגע הכדאיות הכלכלית של ההפקה על ידי חברות הנפט בארצות הברית, המשתמשות בטכנולוגיות יקרות להפקת נפט. סיבה נוספת למדיניות זו מצד סעודיה הייתה לפגוע ברוסיה ואיראן עימן יש לה סכסוכים, ושעיקר היצוא שלהן הוא נפט.
שני גורמים נוספים שהתרחשו באותה עת בעולם, תחזיות פסימיות לגבי הצמיחה העולמית והסנקציות שמדינות המערב הטילו על רוסיה, יחד עם החלטת אופ"ק שלא להפחית את מכסות הייצור של החברות בארגון, גרמו לצניחה במחיר הנפט מ-$93 לחבית ב-14 באוקטובר 2014 עד לרמה של $54 באמצע דצמבר 2014, לחבית נפט מסוג WTI (West Texas Intermediate). בתחילת ינואר 2015 מחיר חבית נפט WTI נע סביב $50 לחבית. בשנת 2015 המשיכו מחירי הנפט לרדת וב-20 בינואר 2016 הגיע מחיר חבית נפט למחיר הנמוך ביותר מאז דצמבר 2003 - $26.5 לחבית מסוג WTI.