cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נוגע בישראל עם עמרי גלפרין
פרקים
פרק 2 – חי פארק וקיבוץ מרחביה: הפרק החל בביקור בגן חיות שבקריית מוצקין, משם המשיך המסע לקיבוץ מרחביה. בחלק זה של הפרק נסקרה ההיסטוריה של הקיבוץ, שייסודו היה בשיטת הקואופרציה.
פרק 3 – העיר קצרין: הפרק החל בביקור בעיר קצרין ובכללו המוזיאון התנ"כי הפתוח ובמוזיאון העתיקות שבו ממצאים מהעיר גמלא. משם המשיך המסע אל בית הבד של הגולן, מתחם מודרני העוסק בתחומים מגוונים של תעשיית הזית למאכל ולקוסמטיקה.
פרק 4 – דגניה א': הפרק מתמקד בקיבוץ דגניה א', שנחשב לקיבוץ הראשון שהוקם. במהלך הפרק נחשפים לחצר הקיבוץ ולמוזיאון, וכן לסיפורי גבורה ומפלה.
פרק 5 – ספארי חושים: הפרק מתמקד בספארי חושים הממוקם בקיבוץ הסוללים.
פרק 6 – חוות התבלינים בעמק יזרעאל: פרק המתמקד בביקור בחוות דרך התבלינים שבעמק יזרעאל וכולל הסברים על תכונותיהם של צמחים, טעימות וטיפים רבים לצופים.
פרק 7 – טיול גלילי: מסלול טיול בגליל. תחילת הפרק במערת פער. משם המשיך המסע ליישוב הערבי ג'יש (ידוע בשמו הנוסף גוש חלב) ולבית הכנסת העתיק הממוקם בו. סיום הפרק בקיבוץ סאסא.
פרק 9 – בית ג'אן: ביקור ביישוב הדרוזי הגלילי. במהלך הפרק התבצע טיול ג'יפים בהרים, וכן סקירת מנהגי הקבורה והמוות של הדרוזים.
פרק 10 – כפר חסידים ומוזיאון הכט: תחילת הפרק בכפר חסידים בו גרות אוכלוסיות מגוונות של חילונים ודתיים גם יחדיו. בהמשך הפרק המשכנו לאוניברסיטת חיפה בה ממוקם מוזיאון הכט. ראובן הכט היה יהודי בעל אוסף יודאיקה ועתיקות ייחודי.
פרק 11 – טנטורה, הסבון של סבתא ג'מילה ובית שטורמן: פרק שהחל בביקור בחוף דור (טנטורה). משם המשיך המסע ליישוב פקיעין ולמפעלה של סבתא ג'מילה. סוף הפרק בקיבוץ עין חרוד בו תצוגת פוחלצים מאזור עמק יזרעאל.
פרק 12- קסטרא: פרק שכל כולו אמנות הנגישה לכל. בקניון קסטרא קומה שלמה המיועדת רק לאומנים ובה גלריות, תערוכות ומוזיאון עם למעלה מ – 1000 בובות.
פרק 13- ירושלים: הפרק החל בשכונת עין כרם ומשם המשיך לשכונת נחלאות ולשוק מחנה יהודה.
פרק 14- הערבה התיכונה:  תחילתו של הפרק במושב צופר שבערבה ובחאן דרך הבשמים. בהמשך הפרק התקיים ביקור במושב עין יהב, שם נסקר גידול צמח האלוורה בישראל.
פרק 15- באוויר: טיול מסע ייחודי באוויר על גבי גלשן ממונע (טרייק) וטרקטורון מעופף. מסע עם כ – 20 כלי תעופה שהחל ממנחת הדרים שבשרון, המשיך לכיוון מצפה רמון והנגב. הפרק מסקר את הפעילויות והחוויה על הקרקע וגם באוויר.
The Second Barbra Streisand Album
The Second Barbra Streisand Album (בעברית: האלבום השני של ברברה סטרייסנד) הוא אלבומה השני של הזמרת ברברה סטרייסנד, אשר הוקלט באוגוסט 1963 כשישה חודשים אחריי צאת אלבומה הראשון והוא הקולט במשך ארבעה ימים במהלך יוני אותה שנה.
כשנשאלה הזמרת על שם האלבום אמרה: "הוא נקרא ככה כי זה פשוט מה שזה, למה לי לקרוא לזה באיזה שם מפואר שאף אחד לא יזכור ממילא".
האלבום יצא על גביי תקליטים בצבע כחול ובכך זו הייתה הפעם הראשונה בה קולומביה רקורדס הוציאו תקליטים בצבע.
בשנים 1987 ו-1993 האלבום יצא מחדש על גבי פורמטים שונים של דיסקים.
שירים שלא הופצו
השיר "It Had to Be You" היה מיועד במקור עבור אלבום זה אך לבסוף שוחרר כחלק מאלבומה השלישי.
שיקגו JUSTICE
שיקגו JUSTICE (בתרגום חופשי: שיקגו חוק וצדק) היא סדרת דרמה משפטית אשר הופקה עבור רשת NBC האמריקנית בין מרץ ל-מאי 2017. במקור, הסדרה יועדה להיות ספין אוף של "שוטרי שיקגו". הסדרה נוצרה על ידי דיק וולף, ובוטלה לאחר עונתה הראשונה (והיחידה). הסדרה היא חלק מזיכיון "שיקגו", אשר מכסה תחומים שונים הקשורים בעיר שיקגו.
הפרק הראשון של הסדרה הוא פרק קראוסובר עם סדרות שיקגו האחרות. בישראל הסדרה שודרה בערוץ כאן 11.
ביקורות
בדומה לסדרות "שיקגו" האחרות, "פרקליטי שיקגו" זכתה אף היא לביקורות חיוביות, בין היתר באתר Rotten Tomatoes ואילו באתר Metacritic זכתה לדירוג פושר במיוחד של 57 מתוך 100. על אף הדירוג הנאה, הוחלט ב-NBC להוריד את הסדרה בסוף עונתה הראשונה והיחידה ולא להשיבה לשידור.
הרצח בסניף בנק הפועלים בבאר שבע
הרצח בסניף בנק הפועלים בבאר שבע התרחש ב-20 במאי 2013, באחד מסניפי בנק הפועלים שבבאר שבע. באירוע זה נרצחו ארבעה בני-אדם ונפצעו שלושה נוספים, לאחר שאיתמר אלון, תושב העיר, נכנס לסניף הבנק, פתח בירי לעבר הנוכחים במקום ואף לקח עובדת בסניף כבת ערובה. מאוחר יותר, עם הגיעם של שוטרי משטרת ישראל לאזור הסניף, התאבד אלון.
הרצח
ב-20 במאי 2013, סמוך לשעה 13:00 נכנס איתמר אלון לסניף בנק הפועלים ברחוב יוהנה ז'בוטינסקי בשכונת נווה זאב שבבאר שבע. הוא היה מצויד באקדחו הפרטי מסוג גלוק והחל בירי מכוון שממנו נרצחו ארבעה בני אדם (מנהל הסניף, סגנו, ושני לקוחות), ושלושה נוספים נפצעו. אלון לקח לאחר מכן את אחת מעובדות הבנק כבת ערובה, והסתגר עימה בתא השירותים. תוך כשלוש דקות מתחילת הירי הגיעו שוטרים לסניף הבנק, והחלו בניסיון לאתר את היורה ובחילוץ הנפגעים. אחד הפצועים פונה כשהוא אזוק, עקב חשד שווא שהוא אחד היורים. שוטר ירה כדור בודד אל תוך תא השירותים שבו הסתתר אלון עם בת הערובה. עד השעה 14:02 ניסו השוטרים לשוחח עם אלון, וניסיונות אלה הסתיימו כאשר אלון ירה בעצמו, ובת הערובה יצאה מתא השירותים וסיפרה לשוטרים על מצבו, ואלון נלקח לבית החולים סורוקה, ושם מת מפצעיו.
הנצחה
בכניסה לסניף בנק הפועלים בבאר שבע שבו אירע הרצח, הוקמה גינת זיכרון, ובצומת הסמוך לסניף קרוי מעגל התנועה בשם "כיכר הארבעה" על שם ארבעת הנרצחים באירוע.
הוקי שדה באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
טורנירי ההוקי שדה באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו בפארק הספורט של רוקה בין ה-7 ל-14 באוקטובר 2018. התחרויות הורכבו מטורניר נערים וטורניר נערות, שכל אחד מהם הורכב מ-12 נבחרות.
בקוניבאנק
בקוניבאנק (בהונגרית: Bakonybánk) הוא כפר בן כ-450 תושבים במחוז קומארום-אסטרגום, בנפת קישבר, שבהונגריה.
היסטוריה
האזכור הראשון הכתוב של היישוב הוא משנת 1340. שמו בא מימי הביניים, מהשם והתואר של אדם מכובד "באן" (משהו דומה ל"דון" בספרדית ובאיטלקית). הכפר נהרס במהלך הכיבוש הטורקי במאות 16–17. באמצע המאה ה -18 החל להתאכלס להיות מחדש. מאותו זמן ואילך היו באזור אחוזות למשפחות אסטרהאזי, הונקאר, שטרובל, פוטיונדי.
בזמן מלחמת העצמאות של ראקוצי, היישוב היה בבעלות הבריגדיר אימרה בזרדי.
תחנת הרכבת המקומית, סניף הדואר ומשרדי הטלגרף שנבנו בתחילת המאה (1901-1902) העניקו תנופה משמעותית להתפתחות הכפר. עד 1950 היה הכפר שייך למחוז וספרם.
יהודי בקוניבאנק
יהודים חיו בבקוניבאנק במאה ה-19 ובמאה ה-20. בשנת 1944 מספר יהודים מהכפר נרצחו בשואה. בכפר היה בית קברות יהודי שעדיין קיים שם.
דויד קלמרט
דויד קלמרט (באנגלית: David Klammert; נולד ב-9 באפריל 1994) הוא ג'ודוקא צ'כי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג.
קריירה
קלמרט החל לעסוק בענף הג'ודו, כשהיה בן 7. בשנת 2007, הוא החל להתאמן באולומואוץ תחת הדרכתו של יירי סטפן. בשנת 2014, הוא עבר לפראג, שם הוא החל להתאמן במועדון אוניברסיטת הספורט (USK). בינואר 2018, קלמרט זכה במדליית הארד בגראנד פרי, שהתקיים בתוניס. כעבור שלוש שנים בחודש אפריל, הוא זכה במדליית הארד בגראנד סלאם אנטליה. באולימפיאדת טוקיו (2020), קלמרט הודח כבר בסיבוב השני לאחר שהפסיד ללי קוכמן כתוצאה מאיפון.
אורי אלוני
ביוגרפיה
אלוני נולד בתל אביב לאליעזר-ליפא ורחל אינלגר, שעלו לארץ ישראל מפולין ב-1933. את דרכו העיתונאית החל ככתב נוער כשהיה בן 16 והוא החזיק בתעודת כתב נוער מס' 1 של מעריב לנוער. לאחר שהשתחרר מצה"ל, התקבל ככתב בשבועון "העולם הזה" שם סיקר במשך חמש שנים את תחום המשטרה ובתי המשפט, לאחר מכן עבר לסקר את התחומים הללו עבור סוכנות החדשות עתי"ם ("עיתונות ישראלית מאוגדת"), שפעלה כסוכנות חדשות לאומית.
להיטון
את חותמו הברור על עולם העיתונות בישראל, השאיר עם הקמת שבועון הפופ "להיטון", בסוף שנות ה-60. עד אותה תקופה כמעט לא זכו זמרים ישראלים לסיקור בעיתונות הכתובה, משום ההנחה שרווחה אז כי מדובר ב"שטויות", שאין להקדיש להן מקום.
את הקהל ההולך וגדל בישראל של מתעניינים במוזיקה ישראלית ובמוזיקת פופ עולמית - זיהה אלוני באמצע שנות השישים, כאשר כתב מדור פופ בשבועון "לאשה" תחת הכותרת "עושי הלהיטים" (משחק מילים על סרטו הפופולרי של קירק דאגלס באותה עת - שהיה הסרט הזר הראשון שצולם בישראל - "עושה הלהטים"). המדור זכה לפופולריות רבה, וגם כאשר אלוני נסע לתקופה של כשנה לאנגליה, הוא המשיך לשלוח משם כל שבוע חומרים למדור.
בתקופה ששהה בלונדון צורף אלוני לצוות "השעה העברית של הבי בי סי." - תוכנית בת שעה שבה שודרו, בגלים קצרים, ידיעות שונות על הממלכה הבריטית בעברית. חברי הצוות בשידור אז היו גם יעקב אחימאיר, מיכאל אלמז, נסים קיוויתי, רות כהן ושמעון טסלר.
כששב לישראל החל לחפש, יחד עם עמיתו העיתונאי דוד פז - מימון לשבועון בנושאי מוזיקת פופ. לבסוף נמצא האיש: אברהם אלון, בן למשפחה בעלת אולם אירועים ברמלה, העיר שהתפתחה אז כמרכז מוזיקת פופ, דיסקוטקים ולהקות זמר (שנקראו אז להקות קצב) ששרו גרסות כיסוי של להקות מפורסמות מחוץ לישראל. מטעמי זהירות הוחלט ש"להיטון" יתחיל לצאת לאור כדו-שבועון. במסגרת החיפוש אחר שם מתאים למגזין, פנה אלוני לכמה מהדמויות הבולטות בתחום אז, אהוד מנור ורבקה מיכאלי. באופן מפתיע, מבלי לדעת אחד מהשנייה - הציעו שניהם את השם "להיטון", על בסיס המילה העברית החדשה להיט של רבקה מיכאלי, לשיר מצליח שכונה עד אז בסלנג הגרמני "שלאגר".
הגיליון הראשון של להיטון הופיע כדו-שבועון באוגוסט 1969, אולם תוך חודשים ספורים, עקב הצלחתו המסחררת, הפך לשבועון. מאוחר יותר רכש להיטון את השבועון לענייני קולנוע "עולם הקולנוע", ושמו שונה ל"להיטון עולם הקולנוע".
להיטון גם יזם אירועים חסרי תקדים עד אז, בין השאר: הענקת תקליט זהב לכל להיט עברי שהגיע לראש מצעדי הפזמונים. הבאת כוכבי טלוויזיה פופולריים זרים ארצה (כוכבי הוואי חמש-אפס, ארנולד שוורצנגר, פיטר שטראוס ריימונד באר (מסדרת "איירונסייד"), רוג'ר מור שכיכב בסדרה "המלאך" ושיחק גם בסרטי ג'יימס בונד" ועוד).
להיטון היה אחראי ישירות להצלחתו הפנומנלית בישראל של מייק בראנט, שהיה עד אז זמר ברים לא ידוע, עם הצלחה מסוימת במועדונים באיראן ואחר כך בצרפת (תחת חסותה של הזמרת סילבי ורטאן). להיטון תיעד את כל מהלכיו ומסעותיו, כאשר שאר העיתונים התעלמו ממנו לחלוטין. להופעה שלו בישראל לא נמכרו בתחילה כרטיסים. אורית ירקוני שעבדה בלהיטון, נסעה לפריז וקיבלה מאמה יפה ירקוני - שהייתה בקשרי חברות אמיצים עם בראנט וסיפקה קלטת עם הופעה שלו באולימפיה בצרפת. הקלטת שודרה בטלוויזיה הישראלית, ובתוך ימים אחדים נמכרו כל הכרטיסים להופעה.
העיתון תמך וקדם קריירות של זמרים רבים: בעז שרעבי, צביקה פיק, אבי טולדנו, יגאל בשן, גבי שושן, עוזי פוקס, אילנית, עפרה חזה, אריק סיני, אדם ועוד.
טלוויזיה ואירוויזיון
אורי אלוני התפרסם ונודע בציבור באותה תקופה גם בזכות הופעתו בצוות של שעשועוני טלוויזיה בישראל, ובהם "זה הסוד שלי", "תשע בריבוע", "שחק אותה" ועוד שהוקרנו בערוץ הטלוויזיה הישראלית בשנות ה-70 בהנחייתם של אורי זוהר ולאחר מכן טוביה צפיר ודודו טופז.
בשנת 1973 יזם אלוני בעזרת להיטון את שליחת הנציגה הראשונה של ישראל באירוויזיון- אילנית - לתחרות אירוויזיון 1973. לאחר שנודע לאלוני שלרשות השידור אין תקציב לפרויקט - הוא פנה לאריה ליבונטין, אז בעלים של סוכנות הנסיעות "דפנה", והציע לו דיל: הוא יממן את כרטיסי הטיסה והשהות של אילנית והמלחינה נורית הירש באירוויזיון (בלוקסמבורג) ובתמורה אילנית תצטלם ותופיע על השער של להיטון, כשהיא מחזיקה בתיק חברת הנסיעות "דפנה". לבונטין קיבל את ההצעה ובכך נפתחה הדרך של ישראל לאירוויזיון.
משפחה
אלוני היה נשוי פעמיים: לג'ין (קושניר), שממנה יש לו שלושה ילדים – גיל, טל ויעל; ולאורה שיינרמן-אלוני, שממנה יש לו בן אחד, בן. היה בזוגיות כ-20 שנה עם רחל שיש.
אלוני נפטר ב-16 במאי 2020.
לאשה בכאורי
לָאשָּׁה בֵּכָּאוּרִי (בגאורגית: ლაშა ბექაური; באנגלית: Lasha Bekauri; נולד ב-26 ביולי 2000) הוא ג'ודוקא גאורגי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג. בכאורי הוא זוכה מדליית הזהב מאולימפיאדת טוקיו (2020). בנוסף, הוא בעל מדליות זהב באליפות אירופה בג'ודו לשנת 2021 ובתחרות המאסטרס לשנים 2019 ו-2023.
ביוגרפיה
בדצמבר 2019, בכאורי זכה במדליית הזהב במסגרת תחרות המאסטרס, שהתקיימה בצ'ינגדאו, סין.
בינואר 2021, הוא הוסיף לעצמו מדליה מסוג אחר באותה התחרות, שהתקיימה הפעם בדוחה, קטר, והייתה הפעם ארד. חודש לאחר מכן, הוא זכה במדליית הזהב בגראנד סלאם תל אביב. בחודש אפריל של אותה השנה, הוא זכה שוב במדליית הזהב, הפעם במסגרת אליפות אירופה, שהתקיימה בליסבון, פורטוגל.
באולימפיאדת טוקיו (2020), בכאורי החל את דרכו בסיבוב השני כאשר הוא גבר בשלב זה על פיוטר קוצ'רה הפולני. לאחר מכן, הוא רשם ניצחונות על לי קוכמן הישראלי בשלב שמינית הגמר ודבלאט בובונוב האוזבקי בשלב רבע הגמר. בשלב חצי הגמר, הוא גבר על מיכאיל איגולניקוב, שייצג את הוועד האולימפי הרוסי, כשבשלב הגמר הוא ניצח את אדוארד טריפל הגרמני וכתוצאה מכך זכה במדליית הזהב.
היאבקות באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
טורנירי ההיאבקות באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו ביריד האולימפי בין ה-12 ל-14 באוקטובר 2018. התחרויות הורכבו מחמישה טורנירים לנערים בסגנון היאבקות יוונית-רומית שבכל טורניר התמודדו 6 מתאבקים, חמישה טורנירים לנערים בסגנון היאבקות חופשית שבכל טורניר יתמודדו 6 מתאבקים וחמישה טורנירים לנערות בסגנון היאבקות חופשית שבכל טורניר התמודדו 10 מתאבקות.
מבוזי
מבוזי (בצרפתית: Ilot Mbouzi; בקומורית: Chissioua Mbouzi) הוא אחד האיים במצר מוזמביק המרכיבים את מיוט. זהו האי הרביעי בגודלו במיוט, והוא ממוקם בין האיים פטי-טר וגראן-טר.
מבוזי הוא אי בזלתי שמתפרס על פני שטח של 840 דונם והנקודה הגבוהה בו מתנשאת לרום של 153 מטר מעל פני הים. היום האי לא מיושב אולם בעבר האי שימש לרעיית עיזים, ומכאן מקור שמו שכן m'bouzi בשיקומורית הוא עז. כמו כן, האי שימש כמושבת מצורעים.
פאונה
האי שימש במשך שנים כמקום השבה של תת-מין של למור חום הייחודי לאי, למור חום מיוט (שם מדעי: Eulemur fulvus mayottensis) לטבע. כאשר למור היה נמצא פצוע, הוא היה עובר לידי ארגון שדאג לטיפול בו. הוא היה מועבר לאי מבוזי והארגון היה דואג להאכיל אותו. הלמורים שהיו נפוצים בכל איי מיוט נמצאים בסכנת הכחדה. בפטיט-טר הלמור נכחד מהטבע ובגראד-טר האוכלוסייה טקנה מאוד בעקבות תהליך אורבניזציה שעובר על האי, הקטנה באזורי המחיה וטריפתם על ידי כלבים שהביאו בני האדם. האי מבוזי שהיה לא מיושב היה הפתרון להצלת הלמורים וכך תוך 13 שנים גדלה אוכלוסיית הלמורים באי מ-20 ל-650. הלמורים מתרכזים ב-30 דונם מסביב למושבת המצורעים שמאוישת על ידי ארגון הצלת הלמורים. הצמחייה באי אינה מספקת מספיק מזון ל-650 למורים ובאי ברוב ימות השנה אין מקור מים מתוקים, כך שהלמורים תלויים בהאכלה מבני האדם ולא יכולים להסתפק במזון מהטבע.
בעקבות יישוב האדם באי, הגיעו לאי גם עכברושים. משום שעכברושים הם אוכלי-כל, הם אוהבים מאוד איים טרופיים שבו אין להם טורפים טבעיים ויש להם מזון רב מהצומח. כמו כן, הם הופכים להיות טורפי-על של אוכלוסיות הציפורים, זוחלים וחרקים שבאי. בגלל הריבוי המהיר שלהם, הם מהווים סכנה לצמחיית האי וכן הם מעבירים מחלות ללמורים, דבר שמהווה סכנה חמורה למין זה של למורים.
פלורה
הצומח באי מתאפיין כיער טרופי יבש. מלבד עצים אלו, בעקבות התיישבות האדם באי, קיימים שם גם עצי מנגו ממין Mangifera indica, לנטנה ססגונית וטוליפ גבון (Spathodea campanulata). מלבד עצים אלו, היער המקורי מכסה תחתיו מינים אנדמיים רבים כמו הסחלבים Cynorkis flexuosa, Nervilia kotschyi,Angraecum leonis, Vanilla humblotii.
בין הצמחים השונים נמצא הצמח Lagrezia comorensis ממשפחת הירבוזיים שהוא מין אנדמי לקומורו, המין לא אותר משנת 1854 בכל קומורו, אך בשנת 2008 הוא נמצא באי מבוזי.
באי מיני מנגרובים קטנים הגדלים ליד האוקיינוס.
שמורת טבע
בעקבות מגוון המינים ונדירותם, ממשלת צרפת הכריזה על האי כולו כשמורת טבע בשנת 2007. זו הייתה שמורת הטבע הראשונה במיוט והוחלט שארגון הטבע של מיוט (L'association des Naturalistes de Mayotte) ינהל את השמורה.
לאחר ההכרזה התעוררה בעיה, מכיוון שהאי אינו מספק את מזונם של כל קופי הלמור, נדרש להמשיך להאכיל את הלמורים, דבר שנוגד את הכרזת שמורת הטבע בו אסור להאכיל את בעלי החיים הנמצאים בו. נכון להיום, כבר לא משיבים את הלמורים לאי, אולם עדיין מאכילים את 600 הלמורים הנמצאים באי.
ארמון ברניצקי (ביאליסטוק)
ארמון ברניצקי (בפולנית: Pałac Branickich) הוא מבנה היסטורי בעיר ביאליסטוק שבצפון-מזרח פולין. הוא נבנה באתר של בניין מוקדם יותר במחצית הראשונה של המאה ה-18 על ידי יאן קלמנס ברניצקי, איש חבר העמים הפולני-ליטאי עשיר, למגורים המתאימים לאדם ששאיפתו הייתה להיות מלך פולין. מתחם הארמון עם הגנים שסביבו, ביתנים, פסלים, מבני חוץ ומבנים נוספים שנבנו כולם כמעט באותו זמן לפי מודלים צרפתיים היו הסיבה לכך שהארמון נודע במאה ה-18 בשם ורסאי של פודלסיה (Versailles de la Podlachie). במהלך מלחמת העולם השנייה ניזוק הארמון בצורה משמעותית ולאחריה נבנה מחדש ושוחזר, ונמסר לשימושה של האוניברסיטה הרפואית בביאליסטוק.
היסטוריה
סטפן מיקולאי ברניצקי, אביו של נסיך הכתר הגדול יאן קלמנס ברניצקי, הזמין את האדריכל טילמן ואן גאמרן להפוך את טירת ויסיולובסקי ששכנה במקום לבית מגורים בסגנון בארוק. מהנדס זה מאוטרכט היה מפורסם בעבר, בין היתר, בניית ארמון קרשינסקי בוורשה ובית מגוריו של הפרימט מיכאל ראדז'יובסקי בניבורוב. הבנייה, שנערכה בשנים 1691–1697, שינה לחלוטין את פני המבנה. בין היתר שימש אחד המגדלים כגרם מדרגות. החדרים היו ממוקמים במגדל השני. במהלך השחזור הבא הוגבו הספחים הצדדיים, הוקמה עמוד עמודים יוני וכן פסלים רבים. מהעבר הקודם של הטירה בתקופת המלחמה, נראים רק קווי המתאר של המעוז ליד הבריכה. ישנה גם אגדה על מעבר תת קרקעי בין הטירה למגדל כנסיית הקהילה הסמוכה, שבמאה ה-17 הותאמה גם היא להגנה.
המאה ה-18
הרחבה נוספת של הארמון נעשתה לבקשת יאן קלמנס ברניצקי ואשתו איזבלה פוניאטובסקה. משנת 1728, עבודות הבנייה נוהלו על ידי יאן זיגמונט דיבל. בהנחייתו נוספה קומה אחת, טימפנון בצד החזית וכיפות על המגדלים מימי טילמן ואן גאמרן. דיבל הוא גם מחבר החזית מצד החצר. אחר כך, במקום הגומחות והמבנים המוקדמים יותר, בנה דייבל אגפים צדדיים לפי הדגם הצרפתי כדי להקיף את החצר - cour d'honneur, שאליהם הגישה שער שנבנה ב-1758 על ידי יאן הנריק קלם, שגם מילא תפקיד חשוב במהלך שִׁחזוּר. גם פייר ריקו דה טירגה עבד כאן. לאחר מותו של דיבל, בשנים 1750–1771, הוביל יעקב פונטנה את שחזור הארמון והוא גם עיצב את הגוף הסופי של הארמון, הפרוזדור, פנים הרוקוקו, ובשנת 1754 גרם המדרגות עם פסליו של יאן כריסוסטום רדלר "מסובב". ב-1757 הוקמו שני פסלים מונומנטליים נוספים של רדלר בין הכניסה לחצרות הכבוד - "הרקולס נלחם בדרקון" ו"הרקולס נלחם בהידרה". עיטור הפנים היה גם פרי עבודתם של האומני הפרסקו סמואל קונטס ואנטוני פוגט, ציירים כמו שמעון צ'כוביץ', לואי מרטו, אוגוסטין מיריס, ז'אן פילמנט ואמני פרסקו כמו גאורג וילהלם נוינהרץ (ב-1738) ואנטוני הרליצ'קה. יוצר חזית הגן של הארמון, המונומנטלי בקלאסיקה הבארוקית שלו, עדיין לא ידוע.
בעת המודרנית
שיקום הארמון החל ב-1945 עם פינוי ההריסות. באותה תקופה שוקמו הפסלים שניצלו מהריסות המלחמה, ושרידי הקירות חוזקו. בשנים הבאות זכה הארמון לגג מאולתר, והקירות ההרוסים נבנו מחדש באופן שיטתי. האדריכל הראשי היה סטניסלב בוקובסקי, שהיה מעורב בשיקומה ובנייתה של העיר ההרוסה אחרי המלחמה. השחזור נועד להחזיר את הפאר לשעבר של המאה ה-18. במהלך שחזור הארמון, שוחזר הגן בחלקו על פי עיצובו של פרופ' גרארד צ'ולק (בפולנית: Gerard Ciołek) מ-1948. הגן העליון עם שמונה פרטרות שוחזר, מעקה חדש הוצב על קיר התומך, הביתנים הטוסקניים והאיטלקיים והקומה התחתונה של ביתן הנשר נבנו מחדש.
בשנת 2023 החלו חפירות ארכיאולוגיות בכיכר מול חזית הארמון בשיתוף פעולה בין אוניברסיטת ביאליסטוק והאוניברסיטה הרפואית של ביאליסטוק.
סביבת הארמון
בסמיכות לארמון עוברת שדרה ישרה על גשר שלוש קשתות על פני הנהר, התחום בסוללת אבנים עמוקה, אל החצר הקדמית המרוצפת הגדולה והסגורה. לחלק המרכזי של הארמון יש שתי קומות על קומת מרתף גבוהה עם קשתות, עם גוש מרכזי בעל גדוד המציג את הסמל ואת ביתני הקצה של ברניצקי בעלי כיפות מרובעות בשתי קומות. קו הגג הוא מעקה איטלקי המסווה על קומה נמוכה בעליית הגג, וקבוצת הפיסול ההרואית של אטלס מכתירה את הכל.
מסביב לארמון ישנם שטחי גנים. בחזית הגן יש מרפסת מוגבהת על עמודים, המהווה פודיום לצפייה בפרטר בטעם הצרפתי עם סלע מרכזית וספינקסים צרפתיים, וגן נוף אנגלי מאוחר יותר, בטעם הנטורליסטי אשר מקיף את הפארק האנגלי. הציר המרכזי ממשיך לביתן האורחים. מבנים נוספים כוללים את ארסנל (1755), אורנג'רי והביתנים האיטלקיים והטוסקנים.
Level (חברת תעופה)
level הייתה מותג חברת תעופה זולה ספרדית שהוקמה על ידי קבוצת (International Airlines Group (IAG בכוונה ליצור חברה שתפעיל טיסות לטווח ארוך, בעלות נמוכה. החברה החלה להפעיל טיסות ב-1 ביוני 2017 עם שני מטוסים מדגם איירבוס A330-200, החברה טסה ליעדים באירופה, דרום וצפון אמריקה.
לחברה אין כעת מטוסים בבעלותה (אף שהם ממותגיה בסכימת הצביעה שלה) וכל טיסותיה מופעלות על ידי מטוסי חברות תעופה אחרות - איבריה מברצלונה, OpenSkies מפריז ו- Anisec Luftfahrt מווינה. עם קבלת רישיון ההפעלה המבצעית שלה, צפויה החברה לפעול בצורה עצמאית. החברה פשטה את הרגל בסוף שנת 2021 עקב מגפת הקורונה. כל מטוסי האיירבוס מופעלים על ידי איבריה
מכושפת 2
מכושפת 2 (באנגלית: Disenchanted; בתרגום מילולי לעברית: מפוכחת) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאית מסוגת פנטזיה מוזיקלית, שהופק על ידי אולפני וולט דיסני ונכתב ומבוים על ידי הבמאי אדם שאנקמן. הסרט מהווה המשך לסרט "מכושפת" משנת 2007, ומככבים בו איימי אדמס, פטריק דמפסי, אידינה מנזל וג'יימס מרסדן, ששבים לגלם את דמויותיהם מהסרט הראשון, ומאיה רודולף, איווט ניקול בראון, ג'יימה מייס וגבריאלה בלדצ'ינו.
הסרט עלה לשירות הזרמת המדיה "דיסני+" ב-18 בנובמבר 2022.
עלילה
בחלוף עשור מאירועי הסרט הקודם, ג'יזל נישאה לרוברט ולשניים תינוקת משותפת בשם סופיה. עם זאת, החיים במנהטן, בשילוב קשיי ההורות מול התבגרותה של מורגן, בתו של רוברט מנישואיו הקודמים, מתחילים להתיש את השניים; בשל כך, מחליטה ג'יזל להעביר את המשפחה לעיירה פרוורית בשם "מונרוויל". חרף זאת, המשפחה מגלה כי המעבר מזמן להם קשיים נוספים: ביתם החדש עודנו נמצא בשיפוצים; רוברט נאלץ לצאת בשעת בוקר מוקדמת לעבודתו; ומורגן מרגישה מנודה בבית ספרה החדש. בביקורם מאנדלסיה בביתם החדש של משפחת פיליפ, מעניקים המלך אדוארד והמלכה ננסי לסופיה עבור יום הולדתה שרביט קסום שביכולתו להגשים את משאלותיו של כל הזורם בעורקיו דם אנדלסי. בבית ספרה של מורגן, פוגשת ג'יזל את מלווינה מונרו, ראש מועצת העיירה, ומגלה שהיא מארחת את ה"מונרו-פסט" – נשף בנושא אגדות – וכי בנה של מלווינה, טייסון, הוא הנסיך הנבחר של הנשף. במטרה לעזור לה להשתלב, ג'יזל מובילה קמפיין להצבעה במורגן כנסיכת הנשף, אך מביכה אותה מבלי משים, וכתוצאה מכך, פולטת מורגן בכעס כי היא רק "אמה החורגת".
פגועה ממילותיה של מורגן ובעידודה של ידידה הסנאי, פיפ, מחליטה ג'יזל להשתמש בשרביט על מנת לייחל לכך שחייה של משפחתה יהיו לאגדה המושלמת. למחרת, מגלה ג'יזל שהעיירה כולה הפכה לממלכה פנטסטית בשם "מונרולסיה", עליה שולטת ביד רמה מלווינה, שהפכה כעת למלכה מרושעת שלה כוחות קסם; אף שמחתה לגלות כי כעת מורגן מאושרת מחייהם החדשים וכי רוברט מאמין שהוא הרפתקן אמיץ, ג'יזל גם מגלה כי היא נוהגת בהתנשאות לא אופיינית ואף נהנית לרדות במורגן. כשהיא מבינה שהיא הופכת אט אט לאם חורגת מרושעת, ג'יזל נועצת במגילת ההוראות של שרביט הקסמים, שחושפת בפניה כי השימוש במשאלתה שואב את הקסם של אנדלסיה על מנת להפוך את העולם האמיתי לעולם-אגדות, וכי המשאלה תתקבע לאחר שהשעון יצלצל בחצות.
מלווינה מגלה על שרביט הקסמים ושולחת את שתי משרתותיה, רוזלין ורובי, לגנוב אותו; עם זאת, המגילה מזהירה אותה כי בשרביט יוכל להשתמש רק מי שבעורקיו זורם דם אנדלסי. ג'יזל מבינה שללא השרביט, היא תאבד את עצמה לאישיותה המרושעת, ומבקשת ממורגן להציל אותם לפני ששולחת אותה לאנדלסיה באמצעות הבאר שבחצר הבית. באנדלסיה, מגלה מורגן כי הקסם של הממלכה מועבר למונרולסיה וברגע שהמשאלה תתקבע, אנדלסיה תיעלם לנצח. ננסי ואדוארד מציעים למורגן להשתמש בקסם הזיכרונות במטרה להזכיר לג'יזל את אישיותה האמיתית, על מנת שתוכל להפוך את המשאלה. מורגן משיגה את ציור עץ הזיכרונות המשותפים של המשפחה, ואז שבה לעולם האמיתי עם ננסי.
ג'יזל, כעת תחת השפעת אישיותה המרושעת, מאתגרת את מלווינה על השליטה בכס המלוכה של מונרולסיה; ושולחת את פיפ, שהפך לחתול טאבי, לגנוב בחזרה את השרביט, ובמקביל, את רוברט לחיפוש חסר תועלת אחר מורגן. בנשף, מנהלות ג'יזל ומלווינה דו-קרב, שמסתיים בניצחונה של ג'יזל. מורגן וננסי נפגשות עם רוברט וטייסון וממהרים להיכנס לבית העירייה על מנת לעצור את הדו-קרב. מורגן זורקת את ציורה אל ג'יזל שקורעת אותו, אך הקסם שבעץ מעורר את הזיכרונות לחיים, ומשיב לג'יזל את אישיותה האמיתית. מכיוון שהיא לא מעוניינת שהכישוף יופר, מלווינה לוקחת את מורגן כבת ערובה ודורשת את השרביט בתמורה. ג'יזל נכנעת, ומלווינה שוברת את השרביט לשניים. בעוד רוברט וטייסון חשים אל ראש מגדל השעון במטרה לעכב את הצלצול האחרון, ג'יזל אומרת למורגן שבהיותה בתה, היא בת אנדלסיה אמיתית, ולכן ביכולתה להשתמש בשרביט. מורגן מייחלת לכך שתשוב לביתה האמיתי עם אמה, בדיוק כשמלווינה מנסה להרוס את מגדל השעון.
כשהיא מתעוררת שוב בביתה ומגלה שהכל שב לקדמותו, מבינה מורגן שרק היא וג'יזל מודעות לאירועים, בעוד שכולם מאמינים שמדובר בחלום. ג'יזל מתנצלת בפני מלווינה על כך ששיבשה את תוכניותיה, ומלווינה מאפשרת לג'יזל להצטרף למועצה העיירה. זמן מה לאחר מכן, ננסי ואדוארד שבים לבקר אצל משפחת פיליפ, שמגלה כי חייהם מתנהלים על חיי מנוחות – ג'יזל מצאה סיפוק ואושר מחייה החדשים, רוברט העביר את משרדו ממנהטן למונרוויל, ומורגן התחילה לצאת עם טייסון.
צוות השחקנים והדמויות
בנוסף, אן הארדה וג'יימס מונרו איגלהארט מגלמים את עמיתיו לעבודה של רוברט; מייקל מקורי רוז לוהק לתפקיד שטרם פורסם; והתאומות מילה ולארה ג'קסון מגלמות את בתם הפעוטה של רוברט וג'יזל, סופיה.
פיתוח
בפברואר 2010, נמסר על ידי "וראייטי" כי אולפני וולט דיסני מתכננת להפיק סרט המשך עבור הסרט "מכושפת" בהפקת בארי ג'וזפסון ובארי זוננפלד, שהפיקו גם את "מכושפת". על פי הדיווח, התסריטאית ג'סי נלסון נשכרה לכתוב את התסריט עבור הסרט, שהיה עתיד להיות מבוים על ידי אן פלטשר, ושבאולפני וולט דיסני קיוו שחברי צוות השחקנים ישובו לגלם את דמויותיהם מהסרט הקודם, ושהסרט ייצא לאקרנים כבר בשנת 2011.
ב-12 בינואר 2011, נשאל המלחין אלן מנקן על הפקת סרט ההמשך במהלך ריאיון, בו הוא אישר שהוא שמע על תכנונים להפקת סרט המשך, אך אינו יודע אם ההפקה אכן תצא לפועל. ב-28 במרץ 2011, ג'יימס מרסדן, שגילם את דמותו של הנסיך אדוארד בסרט הקודם, נשאל לגבי סרט ההמשך, והוא ענה שהוא אכן מקווה שיופק סרט המשך, אך שיהיה עליו קודם לראות את התסריט בשביל להאמין בכך.
ג'ון פטיסון
ביוגרפיה
ג'ון פטיסון נולד ליד הכפר אוונסוויל שבאוהיו. ב-1864, במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, הוא התגייס לצבא האיחוד. לאחר המלחמה הוא למד באוניברסיטת ווסליין אוהיו, וב-1869 סיים את לימודיו. ב-1872 סיים פטיסון את לימודיו בבית הספר למשפטים של סינסינטי, ובאותה שנה התקבל ללשכת עורכי הדין. בשנים 1874–1876 כיהן פטיסון בבית הנבחרים של אוהיו, ולאחר מכן עבד כמנהל בחברת ביטוח. ב-1890, לאחר שכיהן במשך שנה בסנאט של אוהיו, נבחר פטיסון לבית הנבחרים של ארצות הברית. בבית הנבחרים הוא כיהן בשנים 1891–1893. בבחירות לכהונה שנייה ב-1892 הוא נוצח.
מכושפת 2
פיתוח
ביולי 2014, נודע שאולפני וולט דיסני שכרו את התסריטאים ג'יי דייוויד סטם ודייוויד נ. וייס לכתוב את התסריט וכן את הבמאית אן פלטשר עבור מלאכת הבימוי. באוקטובר 2016, "הוליווד ריפורטר" הודיע כי הבמאי אדם שאנקמן נכנס להליכי משא ומתן על מלאכת בימוי הסרט, שקיבל את השם "Disenchanted", וכי איימי אדמס עתידה לשוב לגלם את דמותה של ג'יזל וכי צילומי הסרט עתידים להתחיל בקיץ 2017. עם זאת, בינואר 2018, הצהיר שאנקמן כי העבודה על התסריט תסתיים בתוך כמה שבועות והצעד הבא יהיה כתיבת השירים. בנוסף, הצהיר שאנקמן כי הסרט יכלול יותר שירים מאשר הסרט המקורי, וכי סצנות הלייב אקשן יחלקו זמן מסך שווה עם הסצנות המונפשות.
ב-21 במאי 2017, הצהיר מנקן כי אולפני וולט דיסני טרם אישרו את הפקת הסרט, מכיוון שהתסריטאים עדיין שוקדים על כתיבת התסריט המתאים. ב-28 בפברואר 2020, שוורץ חשף כי התקיימו בלונדון פגישות אודות הפקת הסרט, ושחלק מהתסריט ייכתב על ידי שאנקמן.
ג'ון פטיסון
ביוגרפיה
ב-1905 נבחר פטיסון כמושל אוהיו. הוא נכח בטקס ההשבעה שלו בינואר 1906, אך שב לביתו באותו יום לאחר שנפל למשכב. לאחר מכן הוא לא שב ללשכתו, וניהל את ממשלו ממיטת חוליו. ג'ון פטיסון נפטר ב-18 ביוני 1906, כחמישה חודשים לאחר השבעתו, בביתו שליד העיר מילפורד שבאוהיו, כתוצאה ממחלת כליות. הוא נטמן בבית הקברות גרינלון שבמילפורד.
מכושפת 2
ליהוק
ב-9 בדצמבר 2020, במהלך כנס יום המשקיעים של דיסני, אושר שאיימי אדמס תשוב לגלם את דמותה של ג'יזל. מאוחר יותר באותו החודש, נודע שפטריק דמפסי ישוב לגלם את דמותו של רוברט פיליפ.ב-23 במרץ 2021, מנקן אישר שג'יימס מרסדן ואידינה מנזל שבו לגלם את דמויותיהם מהסרט הקודם. באפריל 2021, דווח על ליהוקן של מאיה רודולף, איווט ניקול בראון וג'יימה מייס. על פי הדיווחים, נמסר כי רודולף תגלם את האנטגוניסטית הראשית, בעוד שבראון ומייס יגלמו את האנטגוניסטיות המשניות.
ג'ון פטיסון
ביוגרפיה
פטיסון היה נשוי פעמיים. אשתו הראשונה הייתה אלתיאה ויליאמס, שנפטרה לאחר שילדה לו שלושה ילדים בנוסף לבת אחת שנפטרה בילדותה. אשתו השנייה הייתה אנה ויליאמס, אחותה של אשתו הראשונה.
מכושפת 2
ליהוק
ב-17 במאי 2021, איימי אדמס ואדם שאנקמן הודיעו באמצעות חשבון הטוויטר הרשמי של דיסני על ליהוקם של קולטון סטיוארט ואוסקר נונז לצוות השחקנים, יחד עם גבריאלה בלדצ'ינו בדמותה של מורגן פיליפ. בלדצ'ינו מחליף את רייצ'ל קובי, שגילמה את מורגן בסרט הקודם.
קדם הפקה
במרץ 2020, נודע שהפקת הסרט החלה את תהליך קדם ההפקה שלה; ושאדם שאנקמן עדיין אמון על מלאכת הבימוי. בשל התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית, כל התהליך התבצע באמצעות עבודה מרחוק. ב-9 בדצמבר 2020, במהלך כנס יום המשקיעים של דיסני, אושר שאיימי אדמס תשוב לגלם את דמותה של ג'יזל. בדצמבר 2020, נחשף שאולפני וולט דיסני שכרו את בריג'ט האלס, ריצ'רד לגראוונזה, סקוט נוישטאטר ומייקל ה. ובר לכתוב את התסריט עבור הסרט. בינואר 2021, הודיע דמפסי שהוא קיבל את התסריט ושההפקה מתכננת להתחיל את הצילומים במהלך אביב 2021.
ג'ון פטיסון
ביוגרפיה
פטיסון היה חבר הבונים החופשיים.
ב-2004 נבנה במילפורד בית ספר יסודי הקרוי על שמו. פארק פטיסון, השוכן ממערב לכפר הולדתו, אוונסוויל, קרוי גם הוא על שמו.
מכושפת 2
צילומים
צילומי הסרט החלו ב-17 במאי 2021, והסתיימו ב-5 באוגוסט 2021. בתחילה, צילומי הסרט התעתדו להתחיל ב-3 במאי 2021 בלוס אנג'לס, קליפורניה.
ב-23 באפריל 2021, דווח כי הצילומים יתקיימו באירלנד במהלך הקיץ ויסתיימו באוגוסט. חלק מצילומי הסרט התקיימו באניסקרי, אירלנד, וצילומים נוספים התקיימו גם בוויקלו ודבלין. ב-6 במאי 2021, אישרה אדמס דרך פוסט באינסטגרם על הגעתה לאירלנד כדי להתחיל את צילומי הסרט. צילומי הסרט באירלנד הסתיימו ב-22 ביולי 2021.
מוזיקה
בראיון למגזין "ורייאטי" בסוף אפריל 2021, פטריק דמפסי חשף שהוא ישיר לראשונה במהלך עלילת הסרט. במאי 2021, אמר שוורץ כי הסרט יכלול שבעה שירים וחזרות, כולל שני שירים עבור דמותה של ננסי, אותה מגלמת אידינה מנזל, לאחר שבמקור היה לה שיר שהוצא מהעריכה הסופית של הסרט הראשון.
הפצה
במקור הסרט התעתד לעלות לשירות הזרמת המדיה של אולפני וולט דיסני, "דיסני+", ב-24 בנובמבר 2022, אולם, ב-18 באוקטובר 2022, נמסר כי הסרט יופץ ב-18 בנובמבר 2022, שישה ימים לפני הפצתו המקורית; עם זאת, בחלק מהמדינות בהן השירות זמין, הסרט יופץ בתאריכו המקורי. בנוסף, הסרט עתיד להיות הראשון שיכלול טרם תחילתו סמליל מיוחד שעוצב עבור חגיגות המאה לאולפני וולט דיסני.
ביקורת
הסרט קיבל ביקורות שליליות וזכה לציון 39% מאתר "Rotten Tomatoes" אשר ציין "למרות שאיימי אדמס הייתה מקסימה כמו תמיד, מכוכשפת 2 איבד את הקסם שהפך את קודמו לאגדה מודרנית קלאסית."
גאסדלור
גאסדלור (בפארואזית: Gásadalur) הוא כפר בצידו המערבי של ואוגר, אחד מ-18 איי פארו, הנהנה מתצפית פנורמית על האי מייקינס.
גאסלדור ממוקמת ממש על שפת מייקינס ומוקפת בהריה הגבוהים של ואוגר, הר Árnafjall המתנשא לגובה של 722 מטר מצפון, והר Eysturtindur, המתנשא לגובה 715 מטר ממזרח.
רק בשנת 2004 בנו התושבים מנהרה דרך ההרים, כך שהכפר הקטנטן מחובר לנתיבי האי.
מקור השם גאסלדור
גאסלדור נקראה על שמה של המגלה שלה, אישה עשירה בשם גאסה, שחיה במאה ה-12 בכפר קירקג'ובור.
חצי מהאי סטריימוי (האי הגדול ביותר באיי פארו) היה בבעלותה של גאסה, אך כאשר התגלה שהיא אכלה בשר בארוחת הערב, דבר שהיה מנוגד למסורת, היא איבדה את כל ממונה לכנסייה. אחרי שזה קרה, היא עברה להתגורר בוואוגר.
תעלת גאסלדור
במשך שנים רבות, כדי להגיע לכפרים אחרים באי, נאלצו התושבים לעבור מסלול קשה במיוחד דרך הרים בגובה של מעל 400 מטר, מה שמסביר מדוע אוכלוסיית המקום הצטמצמה מאוד.
בשנת 2004 יצרו התושבים באמצעות ביקוע דרך ההרים, מנהרת גישה בצד המערבי של וואוגר, כך שהמנהרה מחברת בין הכפרים בור  במזרח לגאסלדור במערב. המנהרה באורך של 1.4 קילומטר ועם נתיב תנועה אחד בלבד לרכבים. בעזרת המהלך הזה, מקווים התושבים שאוכלוסייתה הקטנה של גאסלדור תגדל.
ים סקוטיה
ים סקוטיה (באנגלית: Scotia Sea; בספרדית: Mar del Scotia) הוא ים הנמצא רובו באוקיינוס האטלנטי הדרומי, וחלקו באוקיינוס הדרומי.
מזג האוויר בים סוער וקר, בדרך-כלל. הוא שוכן בין ים ארגנטינה, איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים, איי אורקני הדרומיים, וחצי האי האנטארקטי. האיים הנזכרים שוכנים כולם בפסגות רכס דרייק, והים גובל במערבו במעבר דרייק.
ים סקוטיה משתרע על שטח של כ-900,000 קמ"ר. כמחצית משטח הים מתנשא על מדף יבשתי. האיים בים הם סלעיים ומכוסים בחלקם קרח בימות השנה החורפיים.
היסטוריה
השם ניתן לים בשנת 1932 על שם ספינת המשלחת הסקוטית הלאומית לאנטארקטיקה תחת הנהגתו של ויליאם ספירס ברוס, אשר נקראה "סקוטיה". החצייה המפורסמת ביותר של הים נעשתה בשנת 1916 על ידי סר ארנסט שקלטון וחמישה אחרים שהיו בסירת ההצלה ג'יימס קיירד כשעזבו את אי הפיל בדרכם אל איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים.
בארגנטינה, ים סקוטיה נחשב לחלק מים ארגנטינה (בספרדית: Mar Argentino), ועל רבים מהשטחים טוענת ארגנטינה לבעלות, כגון איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי פוקלנד, הנמצאים בתוך אזור זה.
ב-20 באוגוסט 2006 התרחשה רעידת אדמה בעוצמה של 7.0 בסולם ריכטר באזור הים, ב-13:41 (זמן מקומי).
בזמן שבני התמותה ישנים
בזמן שבני התמותה ישנים (באנגלית: While Mortals Sleep) הוא ספר המאגד בתוכו 16 סיפורים מאת קורט וונגוט.
הספר יצא לאור באנגלית בשנת 2011 ותורגם לעברית על ידי מרינה גרוסלרנר, זמורה ביתן, 2012. את ההקדמה לספר כתב דייב אגרס - סופר, מוציא לאור ונדבן. לאורך הספר מופיעים איוריו של קורט וונגוט.
גווידו קלברזי
גווידו קלברזי (באיטלקית: Guido Calabresi; נולד ב-18 באוקטובר 1932) הוא שופט בכיר בבית המשפט לערעורים בארצות הברית ופרופסור למשפטים באוניברסיטת ייל. ידוע כאחד מאבות הניתוח הכלכלי של המשפט, יחד עם רונלד קוז וריצ'רד פוזנר.
ראשית חיים והשכלה
קלברזי נולד באיטליה למשפחה איטלקית-יהודית. הוריו היו מתנגדים פעילים לפשיזם באיטליה. בספטמבר 1939 ברחה המשפחה ממילאנו והיגרה לארצות הברית. המשפחה קיבלה אזרחות אמריקאית בשנת 1948. אחיו הבכור של גווידו, פול קלברזי (1930–2003), היה חוקר רפואי ופרמקולוגי בולט בתחום הסרטן והאונקולוגיה.
קלברזי למד במכללת ייל וב-1953 סיים בהצטיינות תואר ראשון במדעים תוך התמחות בכלכלה. לאחר מכן התקבל למלגת רודס, וב-1955 סיים בהצטיינות תואר ראשון באמנויות באוניברסיטת אוקספורד. ב-1958 סיים בהצטיינות תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת ייל. לאחר סיום לימודיו אלה שימש כמתמחה בבית המשפט העליון של ארצות הברית אצל השופט הוגו בלאק.
קריירה משפטית
לקלברזי הוצעה פרופסורה מלאה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת שיקגו, אך הוא בחר להצטרף לפקולטה למשפטים של אוניברסיטת ייל. בכך הפך לפרופסור מן המניין הצעיר ביותר אי פעם בפקולטה. בין השנים 1985–1994 שימש כדיקן הפקולטה וכיום הוא פרופסור אמריטוס בפקולטה.
יחד עם רונלד קוז, קלברזי הוא מייסד התחום "ניתוח כלכלי של המשפט". תרומתו החלוצית לתחום כוללת יישום של הנמקה כלכלית על דיני נזיקין, ופרשנות משפטית של חוק קואס. בהנהגתו של קלברזי, בית הספר למשפטים של ייל הפך למרכז מוביל ללימודי משפטים המשולבים בכלכלה ובמדעי החברה.
ב-9 בפברואר 1994 מינה ביל קלינטון את קלברזי לשופט פדרלי במקום תומאס ג'וזף מסקיל.
קלברזי חיבר ארבעה ספרים ויותר מ-100 מאמרים בתחום המשפט ובתחומים משיקים. בשנת 1972 הוא פרסם את המאמר "כללי קניין, כללי אחריות וכללי אי-עבירות: היבט אחד על הקתדרלה".
פרסים ותארים
לקלברזי הוענקו יותר מארבעים תוארי כבוד מאוניברסיטאות ברחבי העולם, והוא חבר באקדמיה המלכותית השוודית למדעים.
בשנת 1985 העניקה אוניברסיטת נוטרדאם לקלברזי את מדליית לאטר, הפרס הוותיק והיוקרתי ביותר לאמריקאים קתולים.
בשנת 2006 ייסדה אוניברסיטת ייל את הקתדרה למשפטים ע"ש גווידו קלברזי.
גודפריד בומאנס
גודפריד בומאנס (נולד ב-2 במרץ 1913 – 22 בדצמבר 1971) היה סופר, אישיות טלוויזיונית פופולרי הולנדי, קתולי וחסיד אומות העולם מהולנד.
ביוגרפיה
בומאנס נולד בהג וגדל בהרלם. אביו היה פקיד במשרד עורכי דין. בנעוריו הפגין בומאנס עניין בספרות. הוא היה עורך עיתון בית ספרו ופרסם סיפורים קצרים, בין היתר במגזינים ספרותיים ובעיתוני סטודנטים. בין השנים 1933–1938 למד משפטים באוניברסיטת אמסטרדם.
בתקופת מלחמת העולם השנייה
בשנת 1940 כתב בומאנס את הספר אריק, או ספר החרקים הקטן (Erik of het klein insectenboek), שזכה לתפוצה נרחבת בתקופת הכיבוש הנאצי ויצא בעשר מהדורות בשנים 1940–1941.
עד 1942 למד בומאנס פסיכולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטת נימכן. בשנת 1943 פרש מלימודיו ושב להרלם, שם הציל את חייו של יהודי בשם הנס ליכטנשטיין, ועל כך הוכר כחסיד אומות העולם.
לאחר מותו
אנתולוגיה של שלושת כרכי כתביו של בומאנס על דיקנס פורסמה בשנת 1972. בשנת 1986 הוכר בומאנס על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 פורסמו כל יצירותיו בשבעה כרכים. בשנת 2004 עובד ספרו "אריק, או ספר החרקים הקטן" לסרט. בשנת 2009 החליט האיגוד האסטרונומי הבינלאומי לקרוא לאסטרואיד 23404 על שם בומאנס. את האסטרואיד גילה האסטרונום האמריקאי ממוצא הולנדי טום גרלס.
הגישה האקולוגית בעבודה סוציאלית
הגישה האקולוגית בעבודה סוציאלית היא גישה המדגישה פעולות גומלין מתמידות בין האדם לבין סביבתו עם זווית ראייה של גישת הכוחות. זו גישה כללית המנחה את ההתערבות והמחקר ומשיקה בין האדם לבין סביבותיו. לפי התאוריה, האדם מושפע מסביבתו ובה בעת משפיע עליה ומעצב אותה במטרה להשיג התאמה ואיזון בחייו.
הגישה האקולוגית
בשימוש הרגיל אקולוגיה היא "מחקר מדעי רב תחומי" (אינטר-דיסיפלינרי) של תנאי חיים של אורגניזמים, שיש להם יחסי גומלין זה עם זה ועם הסביבה האורגנית והאנאורגנית. במונח "אקולוגיה" השתמש לראשונה ארנסט היקל (Ernst Haeckel) ב-1868, בהתייחסות לתלות ההדדית בין האורגנזמים בעולם הטבע.
התאוריה המערכתית אקולוגית לפי ברונפנברנר מסתכלת על התפתחות הילד בהקשר של מערכות יחסים הנוצרות מהסביבה של הילדים. הוא מחלק את הסביבה לארבע מערכות יחסים, שהאדם קשור אליהן - מהסביבה המיידית (מיקרו-מערכת) ועד המערכת הרחבה יותר (מאקרו-מערכת), שאליה שייכים גופי ידע ונושאים הקשורים לכלכלה ולתרבות. ברונפנברנר תיאר את הסביבה האקולוגית של האדם כמעגלים (זה בתוך זה), שהפרט עומד במרכזם. טענתו העיקרית היא, שזיהוי והבנה של יחסי הגומלין בין מעגלי הסביבה של הילד חיוניים כדי להבין את התפתחות הילד, בארבע מערכות-סביבות:
התאוריה של ברונפנברנר מגדירה "שכבות" מורכבות של הסביבה, כאשר כל אחת משפיעה על התפתחות הילד. שמה של תאוריה זו שונה לאחרונה ל"תורת המערכות הביולוגיות", כדי להדגיש שהביולוגיה של הילד היא הסביבה העיקרית המזינה את ההתפתחות שלו. האינטראקציה בין הגורמים הקשורים בביולוגיה ובהתפתחות של הילד, בסביבת המשפחה או הקהילה המיידית שלו ובנוף החברתי, מזינה ומובילה את התפתחותו. שינויים או קונפליקטים בכל אחת מהשכבות עשויים לגרום לתנודות קלות לאורך כל השכבות האחרות. כלומר, כדי ללמוד על התפתחותו של הילד צריך להסתכל לא רק על הסביבה המיידית שלו, אלא גם על האינטראקציה שלו עם הסביבה הרחבה.
הקשר בין גישת האקולוגיה לעבודה סוציאלית
התאוריות האקולוגיות מסייעות לקידום בריאות ורווחה בקהילה, ומסייעות לשינויים התנהגותיים וסביבתיים, וכן עוזרות לרווחת הפרט. בנוסף יש הבדל בהרגלי בריאות של היחיד וסגנון חייו. נעשית המשגה של חשיבה אסטרטגית התנהגותית המקודמת בעזרת הקהילה הנרחבת (למשל עידוד אנשים להתעמל באופן קבוע, שיפור הדיאטה שלהם והימנעות מעישון משפיעים על רווחת האדם באופן משמעותי וכוללני). תוכניות אינטגרטיביות פסיכולוגיות, ארגוניות ותרבותיות, בנוסף לתכנון קהילתי ותקנות חדשות, מסייעות לפרט ומשפיעות על כל המערכות, מרמת המיקרו ועד רמת המקרו (למשל שימוש בשירותי בריאות או בביטוח לאומי בצורה מושכלת ויעילה יותר בשל תוכניות לקידום בריאות). הגישה האקולוגית מתאימה לשינויים שהאדם עובר, ומחזקת אותו באופן פיזי, נפשי וחברתי.
כמו כן, מסייעת גישה זו לקליניקה בזיהוי סיבות לחוזקות ולקשיים של האדם ולקשר ביניהם לכל המערכות הסובבות אותו, מסייעת באומדן מובנה התורם להבנה מעמיקה וקשר בין האדם וסביבתו. גישה זו מאחדת בתוכה תאוריות רבות נוספות, והיא בסיס קליני להתערבות טיפולית אישית.
תחומי מיקוד של העבודה הסוציאלית בעשור האחרון
מקצוע העבודה הסוציאלית שם לעצמו למטרה לזהות יכולות ומוקדי כוח במערכת הפונה, ובאמצעותם לקדם את מערכת היחסים בין יחידים, משפחה וחברה על מנת לשפר את איכות חייהם. עובדים סוציאליים חברתיים נשענו על התאוריות הבאות: גישת המערכות (תאוריית המערכות מסבירה רק את השפעת המערכת החברתית החיצונית ולא מצביעה על ערכים פנימיים ותרבותיים המשפיעים על האנשים), תאוריות של ארגונים, תאוריות חברתיות של מבני כוח ועוד. לארקין ביטא אמביוולנטיות לגבי המשך המוסד של העבודה הסוציאלית, והציע לעדן את הגדרות המקצוע, לפשט הבסיס הגנרי ולהגדיר באופן ספציפי שדות פרקטיקה, וזו סיבה נוספת להגדרות עמוקות יותר גם לפי המודל האקולוגי.
תרומת הגישה האקולוגית והאקולוגית עמוקה למקצוע
אף על פי שהמודל האקולוגי בעבודה סוציאלית היה חשוב למקצוע מאז 1970, ההתקדמות בתאוריה האקולוגית מבוססת על התפתחויות אקולוגיה עמוקה ואקולוגיה חברתית, שהצביעו על הבנה שונה באופן משמעותי של התאוריה האקולוגית, שעליה יש לבסס את הפרקטיקה המתפתחת.
עבודה סוציאלית אקולוגית "חדשה" מושרשת באופן תאורטי בכתבים, הקשורים באקולוגיה חברתית ובאקולוגיה עמוקה. מוריי בוקצ'ין (Murray Bookchin) טבע את המושג "אקולוגיה חברתית" בשנות 1970 המאוחרות, בהתייחסו במיוחד ליחסי הגומלין (interrelationship) בין בני אדם לבין סביבתם הטבעית. על פי בוקצ'ין, התאמת המבנה האקולוגי כולל את התחום החברתי של בני האדם, ומביא איתו את הפוטנציאל להבין לא רק את מקום האדם בטבע אלא גם את היחסים שלו עם אחרים.
תפיסות מוקדמות של אקולוגיה בעבודה סוציאלית התמקדו במערכות של מודלים סיסטמטיים, מובנים, שיטתיים, והן שונות באופן משמעותי מעקרונות השימוש בגישה האקולוגית החדשה וההשפעות ההדדיות של המערכות השונות, המאורגנים בתוכם לאו דווקא לפי מדרג אלא לפי השפעתם על בני האדם, והמשוחררים מעקרונות אקולוגיים. יונגר ערך הקבלה בין שמונה דו"חות של Naess, שלהם הרבה מן המשותף בתפיסתו של בוקצ'ין של אקולוגיה חברתית. הוא מציע שמונה עקרונות ישימים עבור הפרקטיקה של העבודה הסוציאלית (פרקטיקה של אקולוגיה חדשה):
בעזרת הגישה האקולוגית תרמה למקצוע העבודה הסוציאלית בהבנה רחבה של מה שהאנושות מגדירה ומעצבת כמציאות האישית והקולקטיבית ביחס לטבע. הגישה משלבת וקושרת ידע רלוונטי מהפסיכולוגיה הטרנס-פרסונלית (Transpersonal Psychology), כלומר תוספת רוחנית לגישה הפסיכואנליטית, קוגניטיבית-התנהגותית והומניסטית, וכן לפילוסופיה האקולוגית העמוקה, כלומר מתייחסת לא רק למדע אלא גם לרוחניות ולפילוסופיה. האקולוגיה העמוקה מחשיבה גם מינים לא אנושיים, אנאורגניים, כיסודות הפשוטים של החיים (כמו יהלום או פחם), יותר מהממסד הסביבתי המקובל. המאמץ הוא לגבש דרכים חדשות ולהגדיר פתרון לאתגרים רבים העומדים בפני המין האנושי בתחילת המילניום. פרד ה. בסטהורן מצביע על מספר נקודות חיבור בין הגישה הטרנס-פרסונלית לעבודה סוציאלית, ואיך הדבר עשוי להצביע על שינויים חשובים בהתמקדות בתאוריה ובפרקטיקה של מקצוע העבודה סוציאלית. התאוריה הטרנספרסונלית והאקולוגיה העמוקה הן בעצם הגדרתן, פרדיגמות אלטרנטיביות. הן מייצגות פרספקטיבה שונה (בשל היותן בעלות השפעה פחותה ונוכחות קטנה במסורת האקדמית המערבית), בשל הדרך בה אנשים מגדירים ומעצבים את עצמם בתוך סביבותיהם האישיות והקולקטיביות. הן מתייחסות לתרבויות ומסורות עתיקות אף מימי קדם, הכוללות הגות וחוכמה, אך כוללות גם תרבויות עכשוויות.
התאוריה הטרנספסונלית והתאוריה האקולוגית העמוקה יוצרות פוטנציאל ומנוצלות במידה רבה עבור תפיסת הפרט את עצמו, את האחרים ואת היקום, הן בפנימיותו והן בסביבותיו. הן גם מציגות מספר קשיים מיוחדים לאנשי מקצוע, הספוגים היטב בחברה המערבית ובהנחות ערכיות מקצועיות של האינדיבידואליות, כגון שליטה עצמית, רציונליות וכוחות האגו. הן דורשות, שהפרט ישנה באופן זמני כמה הנחות הקיימות בתוכו בנושא היקום, ובמקום זאת יאמץ מידה מסוימת של עמימות, תוך כדי פתיחת עצמו לדרכים של ידיעה ושל עשייה, המשקפות פרספקטיבות יותר הוליסטיות, ומעבר לאגו של כל פרט (trans-ego).
שינוי העבודה הסוציאלית במטרה לסגל את המודל האקולוגי, קשור להגדרת המקצוע ולהתפתחותו. גישה אקולוגית מובנת כתפיסה הוליסטית וכן מורגש הצורך להתפתח כל הזמן.
אנתוני גידנס טוען כי המומחים בארגון חוזרים על השיטות המסורתיות אך בדרך שונה, מודרנית. שלב מוקדם בבניית הקשר בין הצרכנים הוא האמון, כדי שיהיו יחסים תומכים וחבריים, ושיישמרו על פני רצף. תפקיד המומחים השתנה ליועצים במקום משגיחים, כפי שהיו בעבר. בק טוען כי למומחים תפקיד כפול: הם משמשים כשוערים לגוף הידע, ובנוסף שוברים את המונופול והשליטה הבלעדית על הידע. בדרך זו, האחריות לבחירות בחיים עוברת ליחידים. יש מומחים שנתמכים בערכי מוסד מסוים אליו הם שייכים, שלפיו בחרו הצרכנים את שירותיו של אותו עובד סוציאלי. הצרכן עצמו רשאי לבקר את המערכת עצמה, אף על פי שהיא מערכת מקצועית ומומחית.
לטענתו של אהרון ברוואר, המודל האקולוגי יכול לשמש גם בפרקטיקה של עבודה סוציאלית. המודל האקולוגי מתאר איך אנשים מתקשרים עם סביבתם. עם זאת, המודל נשאר יותר מדי מופשט מכדי להוות הדרכה מועילה בפועל. תאוריה ומחקר בתחום של קוגניציה חברתית, כלומר, איך אנשים מבינים סביבותיהם ואחר כך מגיבים למה שהם רואים, משמש הסבר של מרכיב בסיסי של המודל האקולוגי: אנשים יוצרים לעצמם "פינות" (מקומות לעצמם) בתוך הסביבה.
המודל האקולוגי של עבודה סוציאלית הופך בשנים האחרונות למודל המוביל להבנת התנהגות ולעבודה עם אנשים. בניגוד למודלים אחרים של התנהגות המשמשים בפרקטיקה של עבודה סוציאלית, הנשענים במידה רבה על רעיונות של מדעי החברה ומדעי ההתנהגות - המודל האקולוגי צמח ישירות מתוך מחויבות כפולה של המקצוע לסביבה ולאדם. כיום מודל זה של פרקטיקה והתנהגות אנושית נמצא ברמה גבוהה יותר של הפשטה ותאוריה. עובדים סוציאליים המביטים במודל האקולוגי כדי לדווח הלכה למעשה על הפרקטיקה, מוצאים פערים, אשר גורמים להם לסמוך על הטכניקות המסורתיות של הערכה, התערבות, הגדרת המטרה ומדידה.
לטענתו של ברוואר, מחקר בתחום הקוגניציה החברתית ישמש כדי להסביר את התהליכים המשתמעים על ידי המודל האקולוגי. הדגש מושם על פירוט התהליכים שבאמצעותם אנשים יצרו "נישות" עבור עצמם בתוך הסביבה שלהם.
הרקע ההיסטורי והגורמים שהובילו להתפתחות הגישה האקולוגית
תחום העבודה הסוציאלית בתחילת דרכו מיקד את ההתערבויות שלו באדם, בעוד ההתערבויות הכוללות התייחסות לסביבתו של האדם נתפסו כחשובות, אך לא היו מספיק מקצועיות. עלה צורך לפתח ידע ומיומנויות ולבסס את המקצוע באופן מעשי. מלחמת וייטנאם, המלחמה בעוני וזכויות האדם היו עקרונות חברתיים אשר תבעו תשומת לב חברתית וקהילתית נרחבת יותר. משנות ה-60 המאוחרות גישות שונות של טיפול קבוצתי ועבודה נרחבת עם קבוצות התרחבו ועם הזמן נעשתה אינטגרציה של דרך הטיפול הזו. בנוסף השתנתה הגישה מתיאום בלבד (Coordination) בין הגורמים השונים למודלים שהאמינו בהתערבויות (Intervenetion) כפי שיש ברפואה מבוססת ראיות כנהוג במקצועות טיפוליים אחרים. השינוי של המטרות החברתיות היטה דגש למטרות אחרות בתהליך, ותאוריות חברתיות ותרבותיות הציעו מושגים של כח, שינוי חברתי וקונפליקטים. היו שהציעו כי המקצוע של עבודה סוציאלית חייב להישען על מספר תאוריות מדעיות הנשענות על מספר דיסיפלינות.
במאמר של הת'ר לארקין משנת 2006 היו שהציעו כי עבודה סוציאלית אינטגרטיבית תדגול בגמישות ושלא תהיה צמודה לפרופסיה מסוימת. כמו כן, הוצעו תאוריות פרקטיות שונות שמחברות בין העבודה החברתית ושכל אחת מספקת חלק שונה של חשיבה ואף אחת מאותן תורות אינה עצמאית בפני עצמה. הרצון היה ליצור הלימה בין הפרקטיקה בעבודה סוציאלית לבין התכנון של ההתערבות, במטרה לצמצם אי צדק חברתי ובמטרה להגדיל את טווח השירותים החברתיים שסופקו. יש שטענו כי פרספקטיבה פנימית בין האנשים וסביבתם מספקת תקווה להתפתחות פעולות עקרוניות והתערבויות סביבתיות.
התאוריה של יורי ברונפנברנר אומרת שבניגוד ליחיד, זו גישה דטרמיניסטית, והוא הציע את תאוריית המערכות האקולוגיות (1979), גישה המתייחסת לסביבתו של האדם, שהקשר בעבודה המשפחתית יהיה קשור באופן ישיר לתהליכים המתרחשים בחברה לבין תהליכים המתרחשים בתוך האדם וההקשר הכללי מסביב, למשל מאפייני הזמן והתקופה. הגישה על פיה נשען טענה כי כל מאפיין נוסף יופעל על המשפחה וישפיע על העבודה עימה, כולל פוטנציאלים בינאישיים האמורים להשפיע על תפקודה. העבודה במשפחה, הסביבה המורחבת יותר של הפרט תשפיע בהתאמה על היחיד וסביבתו. בניגוד לתאוריות אחרות, תאוריה זו לוקחת על עצמה מנדטים נרחבים של עבודתו של האדם, וכן פקטורים של היחיד, המעצבים את ניסיונו הכולל בחיים. תאוריית המערכות האקולוגיות לא מגבילה ולא שופטת אם האדם מאוזן באחד משני הצדדים או אינו נמצא בהומואוסטזיס/שיווי משקל המתבטא באופן ביופסיכוסוציאלי.
ג'ונסון מתאר, כי בין השנים 1976 ל-1990 שרר בעולם מצב כלכלי קשה, שהתבטא באינפלציה ובאבטלה גבוהה. כל זה לווה בדאגה לביטחון הלאומי. המצב הקשה הביא לדאגה גם לחסרי הדיור, למשתמשים בסמים ולחולים במחלת האיידס, שהמודעות לה באותן השנים גברה. חוסר צדק חברתי והפערים בחברה עוררו נושאים חברתיים וכלכליים שונים, ועל סדר היום עמד הרצון לצדק חברתי ורווחה לאנשים.
ב-1976 הודגשו מספר מושגי יסוד שנועדו לסייע בתהליכים החברתיים:
ב-1986 הציעו ויטיקאר, שיינק וגילקריסט שעובדים סוציאליים יעברו לפרדיגמה חדשה, צורת מחשבה אחרת. נוסף על כך הם אמרו שצורת המחשבה החדשה הזו, התאוריה האקולוגית, מבוססת על שיפור התמיכה הסוציאלית בצורות שונות של הסביבה ושיפור בעיות אישיות דרך לימוד "כישורי חיים".
צורת מחשבה זו מתאימה לגישה הכוללנית. במסגרת זו הגישה הכוללנית מציעה למקד את ההתערבות על שינוי סביבתי. פרדיגמה המוצעת על ידי חלק מהעובדים הסוציאליים שמתאימה לאוכלוסיות רבות, היא למשל הגישה הפמיניסטית.
במילים אחרות, גישה זאת קוראת לראייה הוליסטית, פיזור רחב של הכוח, השמת דגש לביצוע המטרות, לתת שם חדש לפעולות, ולזהות שבעיות אישיות הם לעיתים תוצר של אי צדק פוליטי, ושצריך למקד את ההתערבות על מערכות רחבות יותר. עובדות סוציאליות פמיניסטיות מדגישות את הצורך ללמד את המטופלים להעצים את עצמם, ואיך לעבוד בשיתוף עם המערכות המשפיעות עליהם.
דאגה גדולה של עובדים סוציאליים היא עבודה עם אנשים שחוו אי צדק חברתי ונחשבים לאוכלוסייה בסיכון. הגישה הפמיניסטית נראית רלוונטית להתייחסות לאוכלוסיות אלו, בכך שהגישה מתייחסת לכך שרוב הבעיות שהאוכלוסייה צריכה להתמודד איתם, הם כתוצאה מהאינטראקציות שלהם עם הסביבה והמערכות הסובבות אותם.