cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המערכה בגרמניה (1813)
קרב ליצן
בסביבות השעה 09:00 ב-2 במאי, ויטגנשטיין החל בהתקפה שלו על המשמר הצרפתי הקדמי בליצן, בעוד ששאר צבאו כוון נגד ימינו ועורפו של נפוליאון. בדיוק כשהאחרונים זזו ראשי הכוח הראשי הצרפתי הופיעו לפתע, ובשעה 11:00 שמע נפוליאון, שעמד אז ליד אנדרטת גוסטבוס אדולפוס בשדה ליצן, את שאגת התותחים הכבדים בעורפו הימני. הוא הבין את המצב ברגע, דהר למקום, ומיד ריכז את כוחותיו לפעולה מכרעת - מהלך שבו הוא היה עדיף. כשהוא משאיר את הכוחות המובילים להדוף כמיטב יכולתם את ההתקפה הזועמת של הפרוסים והרוסים, ולא היה אכפת לו אם הם איבדו שטח, הוא ארגן במהירות לשליטתו שלו עתודה קרב. לבסוף כששני הצדדים הותשו מהמאמצים שלהם, הוא שלח קדימה כמעט מאה תותחים שנקרעו לתוך קו האויב עם ירי והצעידו את העתודות שלו דרך הפער. אילו היה ברשותו כוח פרשים הולם, הניצחון היה מכריע. כפי שהיה, הקואליציה נסוגה בסדר תקין והצרפתים היו מותשים מדי למרדף.
לדעתו של ההיסטוריון הצבאי פרדריק מוד שכתב באנציקלופדיה בריטניקה מהדורה 11 (1911), אולי שום קרב לא מדגים טוב יותר את העוצמה הטבועה באסטרטגיה של נפוליאון, ובאף אחת מהן לא הוצגה אחיזתו בשדה הקרב בצורה מבריקה יותר, שכן, כפי שהוא הכיר במלואו, "הפרוסים האלה סוף סוף למדו משהו - הם כבר לא צעצועי העץ של פרידריך הגדול", ומצד שני, הנחיתות היחסית של אנשיו שלו בהשוואה לוותיקי אוסטרליץ דרשה מאמץ אינדיבידואלי הרבה יותר מאשר בכל יום קודם. הוא היה בכל מקום, עודד והכריח את אנשיו - זו אגדה בצבא הצרפתי שהשכנוע אפילו של המגף הקיסרי שימש על כמה מגויסיו הסרבנים, וכתוצאה מכך המערכת שלו הייתה מוצדקת לחלוטין, שכן היא ניצחה אפילו נגד הפתעה טקטית נהדרת.
קרב באוצן
בהקדם האפשרי המשיך הצבא במרדף, נה נשלח אל מעבר לאלבה כדי להדוף את עמדת בעלות הברית של הקואליציה בדרזדן. איום זה אילץ את האחרונים לפנות את העיירה ולחצות את האלבה, לאחר שפוצצו את גשר האבן מעבר לנהר. נפוליאון נכנס לעיירה בכוח בעקבותיהם, אך הגשר השבור גרם לעיכוב של ארבעה ימים, מאחר שלא היו גשרי פונטונים עם הצבא. בסופו של דבר, ב-18 במאי, חודשה הצעדה, אבל בעלות הברית של הקואליציה המשיכו בנסיגתן בצורה נינוחה, ואגב כך קיבלו תגבורת. הגיעו לקו השפה, הם תפסו והתבצרו בעמדה אדירה מאוד על באוצן. כאן, ב-20 במאי, הם הותקפו, ולאחר קרב של יומיים נעקרו על ידי נפוליאון; אך חולשת הפרשים הצרפתית התנתה הן את צורת ההתקפה, שהייתה פחות יעילה מהרגיל, והן את תוצאות הניצחון, שהיו דלות ביותר.
בעלות הברית של הקואליציה ניתקו מגע בעוד מועד ופרשו בסדר כל כך טוב עד שנפוליאון לא הצליח לכבוש אף כוח כהוכחה לניצחונו. בריחת האויב הרגיזה אותו מאוד, היעדר התותחים והשבויים הזכירו לו יותר מדי את חוויותיו הרוסיות, והוא הכפיל את דרישותיו ממפקדי הקורפוסים שלו להגברת המרץ במרדף. זה הוביל את האחרונים להמשיך ללא התחשבות בכל אמצעי הזהירות הטקטיים, ובליכר ניצל את חוסר האכפתיות שלהם כאשר בקרב היינאו (26 במאי), עם כעשרים אסקדרונים של פרשים לנדווהר, הוא הפתיע, רכב על פני וכמעט השמיד את הדיוויזיה של הגנרל ניקולא ז'וזף מייסון. האובדן החומרי שנגרם לצרפתים לא היה גדול במיוחד, אך השפעתו בהעלאת המורל של הפרשים הפרוסים והגברת אמונם במפקדם הישן הייתה עצומה.
הכיבושים של המבורג
בינתיים, ב-19 במאי 1813, קורפוס שוודי שכלל 15,000 לוחמים כבש את המבורג ללא פקודות של ברנדוט, בעקבות הכרזה דנית שהם יחזיקו את העיר עבור נפוליאון, מה שקושר באופן בלתי הפיך את דנמרק לצרפת, פעולה שתבטיח שיתוף פעולה שוודי מלא בצפון גרמניה. הכיבוש השוודי של המבורג הגיע כבשורה מבורכת לבעלות הברית, ככל שהחזקת מרכז כספים עשיר הייתה מכה נגד נפוליאון. עם זאת, החששות הראשוניים של ברנדוט בהרחקת חייליו כל כך מקווי בעלות הברית קיבלו תוקף כאשר המרשל דאבו התקרב להמבורג עם כוח צרפתי גדול של 35,000 לוחמים, בכוונה להשתלט מחדש על העיר. השוודים נסוגו בשקט ב-26 במאי ודאבו כבש את העיר עד לאחר התפטרותו של נפוליאון ב-1814. זו תהיה הפעולה הגדולה האחרונה של האביב לפני שביתת הנשק של פלשביץ.
שביתת נשק בקיץ
ובכל זאת, הקואליציה המשיכה בנסיגה והצרפתים לא הצליחו להכריח אותם להיכנס לקרב. לנוכח יחסה המפוקפק של אוסטריה, נבהל נפוליאון מההתארכות ההדרגתית של קווי האספקה שלו ופתח במשא ומתן. האויב, שהיה לו רק מה להרוויח ולא היה לו מה להפסיד בכך, הסכים לבסוף לשביתת נשק של שישה שבועות תחת תנאי ההפוגה של פלסוויץ. לדעתה של מוד, זו הייתה אולי הטעות החמורה ביותר בקריירה הצבאית של נפוליאון.
במהלך שביתת הנשק, שלושה ריבוני בעלות הברית, אלכסנדר מרוסיה, פרידריך וילהלם מפרוסיה וברנדוט משוודיה (יורש העצר של הממלכה עקב מחלת אביו המאמץ) נפגשו בטירת טרכנברג בשלזיה כדי לתאם את מאמץ המלחמה. צוותי בעלות הברית החלו ליצור תוכנית למערכה שבה ניצל ברנדוט את עשרים שנות הניסיון שלו כגנרל צרפתי, כמו גם את היכרותו עם נפוליאון. התוצאה הייתה תוכנית טרכנברג, שחיבר אותה בעיקר ברנדוט, עם תרומות של הרמטכ"ל האוסטרי, פלדמרשל-לויטננט יוזף רדצקי, שביקשה לשחוק את הצרפתים באמצעות אסטרטגיה פביאנית, להימנע מקרב ישיר עם נפוליאון, לעסוק ולהביס את המרשלים שלו במידת האפשר והקיפו לאט את הצרפתים בשלושה צבאות עצמאיים עד שניתן היה להעמיד את הקיסר הצרפתי בפינה ולהביא אותו לקרב נגד מספרים עדיפים בהרבה.
בעקבות הוועידה, הקימו בעלות הברית את שלושת הארמיות שלהן: ארמיית שלזיה, עם 95,000 פרוסים ורוסים, בפיקודו של פילדמרשל גבהרד לברכט פון בליכר, ארמיית הצפון, 135,000 שוודים, רוסים, פרוסים וחיילים גרמנים ממקלנבורג, אזור ההנזה וצפון גרמניה, בפיקודו העצמאי של נסיך הכתר של שוודיה ברנדוט, והכוח העיקרי של בעלות הברית בשטח, שבאמצעותו פיקחו ריבוני בעלות הברית אלכסנדר, פרנץ ופרידריך וילהלם על המערכה, שמנה 225,000 אוסטרים ורוסים בפיקודו של הנסיך קרל פון שוורצנברג.
מערכת הסתיו
ברגע שהושגה שביתת נשק (עד 15 באוגוסט), מיהר נפוליאון להסיג את חייליו מהעמדה המסוכנת שתפסו בהתייחס למעברים המובילים מעל ההרים מבוהמיה, שכן לא היה לו ספק כעת שאוסטריה עלולה גם להיחשב כאויב. לבסוף הוא החליט לקבץ את הכוחות שלו סביב גוליץ ובאוצן, ומשם יוכלו לפגוש את האויב המתקדם מברסלאו או ליפול על אגפו מעל ההרים אם ינסו לפלס את דרכם לתוך סקסוניה ליד עמק האלבה. אולם תמרון אחרון זה היה תלוי בהחזקת דרזדן, ולשם כך הוא שלח את הקורפוס הראשון במעלה האלבה לפירנה ולקניגשטיין כדי לכסות את ביצורי דרזדן עצמה. הוראותיו בנקודה זו ראויות לעיון מקרוב, שכן הוא חזה את המשיכה הבלתי נמנעת שמחנה מבוצר שלם יפעיל אפילו על עצמו, ולכן הגביל את מהנדסיו לבניית ראש גשר חזק על הגדה הימנית ובסיס מתמשך, אשר נפרץ רק על ידי פערים להתקפת נגד, סביב העיירה עצמה.
תגבורות הגיעו ללא הפסקה ובתחילת אוגוסט חישב נפוליאון שיהיו לו 300,000 איש פנויים בסביבות באוצן ו-100,000 איש לאורך האלבה מהמבורג דרך מגדבורג לטורגאו. עם האחרון הוא היה נחוש להכות את המכה הראשונה, בהתקדמות קונצנטרית לברלין (שאליה חישב שיגיע ביום הרביעי או החמישי), והמשך התנועה משם לחילוץ כוחות המצב הצרפתיים בקיסטרין, שטטין ודנציג. ההשפעה המוסרית, הוא הבטיח לעצמו, תהיה נפלאה, ולא היה מקום ולא אוכל ל-100,000 אלה במקומות אחרים.
לקראת סיום שביתת הנשק למד נפוליאון את המצב הכללי של בעלות הברית של הקואליציה. נסיך הכתר של שוודיה, קרל יוהאן, לשעבר המרשל ז'אן בפטיסט ז'ול ברנדוט, עם השוודים שלו, קורפוס רוסי, צבא צפון גרמני שכלל 10,000 לוחמים, שני קורפוסים פרוסיים, וכוחות פרוסים שונים, 135,000 בסך הכל, חנו סביב ברלין ושטטין; ובהכירו היטב את המרשל לשעבר שלו, ראה נפוליאון את אודינו כמתאים עבורו. בליכר עם כ-95,000 רוסים ופרוסים היה באזור ברסלאו, ושוורצנברג, עם כמעט 180,000 אוסטרים ורוסים, חנה בבוהמיה. בעמדתו בבאוצן חש נפוליאון כשווה לכל הצירופים של אויביו.
קרב דרזדן
ההתקדמות לכיוון ברלין החלה בדייקנות עם פקיעת שביתת הנשק. אולם נפוליאון, בפיקודו של הצבא הצרפתי הראשי, חיכה לראות בבירור יותר את תוכניות יריביו. בסופו של דבר, הוא הפך להיות חסר סבלנות, וקידם חלק מצבאו לעבר בליכר, שנסוג לאחור כדי למשוך אותו למלכודת. ואז הגיעה הידיעה לנפוליאון ששוורצנברג לוחץ במורד עמק האלבה, ובצאתו ממקדונלד לתצפית על בליכר, הוא מיהר לחזור לבאוצן על מנת למנוע את חייליו לחצות את ההרים הבוהמיים לכיוון כללי של קניגשטיין, מכה שוודאי הייתה משיגה תוצאות מכריעות. אבל החדשות מדרזדן היו כל כך מדאיגות שברגע האחרון שינה את דעתו ושלח את ונדאם לבדו מעל ההרים, הוא מיהר עם כל צבאו לנקודה המאוימת. הצעדה הזו נותרה אחת היוצאות דופן בהיסטוריה, שכן עיקר כוחותיו נעו, בעיקר בהמוניות ולרוחב המדינה, 90 מייל (140 ק"מ) ב-72 שעות, ונכנסו לדרזדן בבוקר 27 באוגוסט, רק כמה שעות לפני כן. התקפה של בעלות הברית של הקואליציה החלה.
דרזדן הייתה הניצחון הגדול האחרון של האימפריה הצרפתית הראשונה. עד הצהריים ב-27 באוגוסט, האוסטרים והרוסים הוכו לחלוטין והיו בנסיגה מלאה, הצרפתים לחצו מאחוריהם בחוזקה, אך בינתיים נפוליאון עצמו שוב נכנע לאחת מהתקפותיו הבלתי ניתנות להסבר של שיתוק אינטלקטואלי לכאורה. הוא נראה לא מודע לחשיבותו החיונית של הרגע, השתופף רועד מקור על מדורה בארמון, ולבסוף רכב חזרה לדרזדן, ללא פקודות ספציפיות להמשך המרדף.
תבוסות צרפתיות
עם זאת, בעלות הברית של הקואליציה המשיכו לסגת, ולמרבה הצער של הצרפתים, ונדאם, עם הקורפוס היחיד שלו וללא תמיכה, יצא מההרים על אגפיהם, הטיל את עצמו מעבר לקו הנסיגה שלהם ליד קולם, והיה המום לחלוטין מעצם המשקל המספרי בקרב קולם (29 באוגוסט). למרות המזל הזה, נפוליאון יכול היה לתבוע לעצמו הצלחה מזהירה, אבל כמעט באותו רגע הגיעו אליו ידיעות שאודינו הובס קשה בקרב גרוסבירן (23 באוגוסט) ליד ברלין על ידי ברנדוט, כמו מקדונלד בקרב קצבאך (26 באוגוסט) על ידי בליכר.
תנועותיו של נפוליאון
במהלך היומיים הבאים נפוליאון בחן את מצבו והכתיב שורה של הערות שהיוו חידה לכל הוגה אסטרטגי מאז. באלה נדמה שהוא נסחף לפתע מכל עיקרון שאת אמיתותו הוכיח בעצמו בצורה כה מבריקה, בהם הוא מחשיב תוכניות המבוססות על השערה, לא על ידיעה, ועל חשיבותן של נקודות גאוגרפיות ללא התייחסות לצבא השדה של האויב.
הפחדים הללו התעוררו אותו ביתר שאת בשל חדשות שהצביעו על כך שההשלכות של תבוסתו של מקדונלד היו חמורות בהרבה למוראל של פקודה זו ממה שהוא דמיין. הוא רכב מיד על מנת להשליט סדר, והתנהגותו ואלימותו היו כה פסולים עד שלקולנקור היה הקושי הגדול ביותר להסתיר את השערורייה.
אולם בליכר, כששמע על הגעתו של נפוליאון, נסוג מיד ונפוליאון הלך בעקבותיו, ובכך חשף את המעברים מעל הרי בוהמיה, עובדה ששוורצנברג מיהר לנצל אותה. לאחר שנודע על גישתו, נפוליאון נסוג שוב לבאוצן.
מערכת לייפציג
בינתיים בליכר, שוורצנברג וברנדוט פעלו סביב אגפיו של נפוליאון. נה, שהצטרף לאודינו לאחר גרוסבירן, הובס בקרב דנביץ (6 בספטמבר) על ידי ארמיית הצפון של ברנדוט, כאשר החיילים הפרוסים נשאו בנטל רוב הלחימה עד לסיום הקרב, כאשר כוחות שוודים ורוסים הגיעו והכריעו את הכוח הצרפתי. בעקבות כך שוב תוכניותיו של נפוליאון שונו לחלוטין. הוא יצר קשר במהירות עם סנט סיר, שאותו כבר הזהיר שיישאר בדרזדן בפקודתו, והחליט לסגת חזרה לכיוון ארפורט, ולהיכנס למגורי חורף בין המקום ההוא למגדבורג, תוך שהוא מציין שדרזדן לא הועילה לו כבסיס ושאם יהיה קרב, יהיה הרבה יותר טוב שסן סיר ואנשיו יהיו איתו מאשר בדרזדן.
אלברט גודמונדסון
אלברט גודמונדסון (באיסלנדית: Albert Guðmundsson; נולד ב-15 ביוני 1997) הוא כדורגלן איסלנדי המשחק בגנואה ובנבחרת איסלנד בעמדת הקיצוני.
המערכה בגרמניה (1813)
מערכת לייפציג
ב-7 באוקטובר ערך נפוליאון תוכנית סופית, שבה מזהים שוב את המפקד הזקן, ואת זו הוא המשיך מיד להוציא לפועל, שכן כעת הוא היה מודע למדי לסכנה המאיימת על קו הנסיגה שלו הן מבליכר והן משוורצנברג והן מארמיית הצפון; אך רק כמה שעות לאחר מכן בוטל חלק הצו הנוגע לסן סיר ולובאו והשניים נותרו לבסוף מאחור בדרזדן. בין 10 ל-13 באוקטובר חנה נפוליאון בדובן, שוב טרף לחוסר ההחלטה יוצא הדופן ביותר, אך באותו יום חשב שהוא ראה את ההזדמנות שלו. דווח על בליכר ליד ויטנברג, ושוורצנברג נע באיטיות לכיוון דרום לייפציג. ארמיית הצפון בפיקודו של ברנדוט, שלא היה ידוע לנפוליאון, נפרס משמאלו של בליכר מסביב להאלה.
אלברט גודמונדסון
קריירת מועדונים
גודמונדסון התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של KR. בגיל 16 עבר להולנד והצטרף להירנפיין וכעבור שנתיים הצטרף לפ.ס.וו. איינדהובן.
המערכה בגרמניה (1813)
מערכת לייפציג
נפוליאון החליט להשליך את עיקר כוחו על בליכר, ולאחר שיכריע אותו, לפנות דרומה על שוורצנברג ולנתק את הקשר שלו עם בוהמיה. הריכוז שלו נגרם בוודאות ובמהירות הרגילה שלו, אבל בזמן שהצרפתים נעו בליכר ויטנברג, בליכר צעד לימינו, אדיש לתקשורת שלו, כיוון שכל פרוסיה ניצבה מאחוריו.
אלברט גודמונדסון
קריירת מועדונים
ב-25 בספטמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בצעירי פ.ס.וו. בתיקו 1-1 נגד אמן. ב-11 במרץ 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 1-1 נגד טלסטר.
המערכה בגרמניה (1813)
קרב האומות
ב-15 באוקטובר ריכז נפוליאון את כוחותיו ממזרח ללייפציג, עם גזרה חלשה בלבד ממערב, ובערב היו בעלות הברית של הקואליציה מוכנות לתקוף אותו. לשוורצנברג היו 180,000 גברים זמינים בבת אחת ו-60,000 ביום שלאחר מכן; לבליכר היו כ-60,000, אבל ברנדוט לא יכול היה להגיע לפני 18 באוקטובר.
שמואל סוקניק
שמואל סוקניק (2 במאי 1908 – 17 באוקטובר 1994) היה רופא ישראלי, מומחה ברפואה פנימית ובאנדוקרינולוגיה. המייסד והמנהל הראשון של בית חולים קפלן. מחבר הספר הראשון בעברית בנושא הסוכרת.
המערכה בגרמניה (1813)
קרב האומות
נפוליאון התכונן להטיל את עיקר כוחו על שוורצנברג וגיבש את חייליו מדרום-מזרח לעיר, בעוד שוורצנברג צעד נגדו במרוכז במורד עמק האלסטר והפלייסה, המוני חייליו על הגדה הימנית של האחרונה וטור חזק תחת פיקודו של גיולאי בצד שמאל פעלו להצטרף לבליכר בצפון. הלחימה שלאחר מכן הייתה עקשנית ביותר, אך האוסטרים לא הצליחו לעשות שום רושם על העמדות הצרפתיות, ואכן גיולאי חש עצמו נאלץ לסגת לעמדתו הקודמת. מצד שני, בליכר כבש את הכפר מקרן והגיע למרחק של קילומטר משערי העיירה. ב-17 באוקטובר הייתה רק התכתשות חסרת החלטיות, שוורצנברג חיכה לתגבורת שלו שתעלה בכביש דרזדן, בליכר ציפה לברנדוט שייכנס משמאלו, ובאמצעות מחדל יוצא דופן התקרב גיולאי למרכז האוסטרי, ובכך נפתח לצרפתים קו הנסיגה שלהם לעבר ארפורט, ונראה ששום מידע על תנועה זו לא הועבר לבליכר. נפוליאון כשהתוודע לתנועה, שלח את הקורפוס הרביעי ללינדנאו כדי לשמור על הדרך פתוחה.
שמואל סוקניק
קורות חיים
סוקניק נולד ב-1908 בסימיאטיצ'ה שבפולין למשפחה מסורתית בת שישה ילדים. בגיל 4 למד בחדר ובגיל 12 נשלח ללמוד בישיבה בביאליסטוק. הוא עזב את הישיבה והחל ללמוד בגימנסיה העברית, וסיים את לימודיו בשנת 1927.
המערכה בגרמניה (1813)
קרב האומות
ב-18 באוקטובר חודשה הלחימה ובערך בצהריים הגיע ברנדוט וסגר את הפער מצפון-מזרח לעיירה בין בליכר לאוסטרים. בשעה 14:00 הסקסונים, שנשארו נאמנים לנפוליאון יותר משאר בעלי בריתו הגרמנים, עברו לצבא הצפון של ברנדוט שבוע לאחר שנסיך הכתר פרסם כרוז הקורא לסקסונים להצטרף שוב למפקדם לשעבר (ברנדוט פיקד על הסקסונים במהלך קרב וגראם). כעת היה צריך נפוליאון לוותר על כל תקווה להציל את הקרב, אבל הצרפתים חיפו על נסיגתם בעקשנות, ולפנות היום למחרת בבוקר כבר יצאה מחצית מהצבא לאורך הדרך לארפורט, שלמרבה המזל של הצרפתים נותרה בידיהם.
שמואל סוקניק
קורות חיים
סוקניק החל ללמוד רפואה באוניברסיטת לייז' שבבלגיה, אך בשל תנאי מזג האוויר עזב את בלגיה לאחר חצי שנה ועבר ללמוד רפואה באוניברסיטת ז'נבה שבשווייץ, ושם סיים בשנת 1933. את לימודיו מימן במתן שיעורים באנטומיה, היסטולוגיה ופיזיולוגיה.
המערכה בגרמניה (1813)
נסיגה של הצרפתים וקרב הנאו
לקח לבליכר זמן לחלץ את חייליו מהבלבול שאליו הטיל אותם הקרב, וחיל המצב של לייפציג והחיילים שנותרו על הגדה הימנית של האלסטר עדיין התנגדו בעקשנות - מכאן שלא ניתן היה ליזום מרדף ישיר והצרפתים, שכללו עדיין למעלה מ-100,000 חיילים, צועדים במהירות, עד מהרה צברו מרחק מספיק כדי לעבור רפורמה. בליכר עקב אחריהם בכבישים מקבילים ונחותים באגף הצפוני שלהם, אבל שוורצנברג ידע שגם הבווארים שנטשו את נפוליאון וצעדו בפיקודו של הגנרל קרל פיליפ פון ורדה כדי ליירט את נסיגתו, הלכו בעקבותיו בצורה נינוחה ביותר. בליכר לא הצליח לעקוף את הצרפתים, אך האחרונים, ליד הנאו, מצאו את דרכם חסומה על ידי ורדה עם 40,000 איש ומעל ל-100 תותחים בעמדה חזקה.
שמואל סוקניק
קורות חיים
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל, ולאחר שלא מצא עבודה כרופא, עבד כסוכן תרופות. בשנת 1937 התקבל לעבודה בקופת חולים של ההסתדרות.
בשנת 1938 עבד כחצי שנה כרופא בקיבוץ אלונים. לאחר מכן עבד כרופא בקיבוץ חניתה במשך כחצי שנה וארגן שם מרפאה. לאחר מכן, נשלח להשתלמות במשך שנה בבית חולים בילינסון. לאחר ההשתלמות נשלח לעבוד במשך כשנתיים כרופא במחנה העובדים בסדום, בו הועסקו יהודים וערבים. בסדום פגש את אשתו לעתיד, רחל סינגלובסקי, שתפקדה לצידו כאחות חובשת.
בשנת 1941 עבד בחולון כרופא מחוזי. בשנת 1952 נסע סוקניק לארצות הברית להשתלמות באנדוקרינולוגיה ובניהול בתי חולים. עם חזרתו היה המייסד והמנהל הרפואי הראשון של בית חולים קפלן ברחובות ומנהל מחלקה פנימית בבית חולים זה. הוא נאלץ לעזוב את תפקידיו אלה לאחר כשנה עקב מחלה. בשנת 1953 החל לנהל את המרפאה הפנימית במרפאת זמנהוף בתל אביב. הוא הקים וניהל את המחלקה לסוכרת של מחוז תל אביב במרפאה, עד לפרישתו בשנת 1976.
בשנות ה-50 שימש כרופא מחוזי של תל אביב והיה פעיל בהקמת שיכון לעובדי קופת חולים כללית ברחוב יהושע בן נון בתל אביב.
סוקניק ורעייתו רחל עברו להתגורר בגני עומר שבעומר.
שני ילדים היו לרופאים. בנו פרופ' שאול סוקניק היה מומחה לרפואה פנימית וראומטולוגיה, מנהל מחלקה פנימית ד' במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה. בתו פרופ' סימה הלוי היא מומחית לרפואת עור ומין, מייסדת ומנהלת מחלקת עור ומין.
פרסים
בשנת 1953 זכה סוקניק בפרס כתב העת המדעי של רופאי קופת חולים, "דפים רפואיים".
המערכה בגרמניה (1813)
נסיגה של הצרפתים וקרב הנאו
למצב החרום הטרי הזה, נפוליאון וצבאו הגיבו בצורה מבריקה ביותר. כמו בקרסנוי ב-1812, הם הלכו ישר לעבר האויב ואחרי אחת מסדרות תנועות הארטילריה המבריקות בהיסטוריה, בהנחיית הגנרל דרווט, הם צעדו ממש מעל האויב, והשמידו למעשה את כל הכוח. מעתה ואילך, צעדתם הייתה ללא הפרעה והצרפתים הגיעו למיינץ ב-5 בנובמבר.
לאחר מכן
כאשר אחרוני הכוחות הצרפתיים חצו את הריין בחזרה לצרפת, התייעצויות חלוקות הופיעו במפקדת הקואליציה. כולם התעייפו מהמלחמה, ורבים הרגישו שלא יהיה זה חכם לדחוף את נפוליאון ואת האומה הצרפתית לקיצוניות. מכאן נוצרה עצירה ממושכת, שניצלה על ידי החיילים בחידוש ציודם וכדומה, אך בסופו של דבר ניצחה המפלגה הגרמנית הצעירה, בראשות בליכר ואנשי הלוחמים העיקריים של הצבא, ובתחילת 1814 פלשה הקואליציה לצרפת.
במקביל, פילדמרשל ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון פלש לצרפת מעל הרי הפירנאים. לאחר שעזב את המרשלים ז'אן-דה-דייה סו ולואי-גבריאל סושה כדי להגן על דרום-מערב צרפת, נפוליאון נלחם והפסיד במערכה בצפון-מזרח צרפת, שהסתיימה בכיבוש פריז, וויתור נפוליאון, גלותו לאלבה והחזרת בית בורבון לשלטון תחת המלך לואי ה-18.
המערכה סיימה את התקופה הצרפתית (Franzosenzeit) בגרמניה וטיפחה תחושה חדשה של אחדות ולאומיות גרמנית. זה גם סימן את יציאתה של שוודיה כשחקנית בענייני גרמניה לאחר 175 שנים, שכן שוודיה ויתרה על פומרניה השוודית לפרוסיה על הכרה בהסכם קיל (כולל איחוד שוודיה ונורווגיה) ו-500,000 פאונד. הקונפדרציה הגרמנית, שהוקמה בקונגרס וינה ב-1815, הייתה מבשר למדינת הלאום הגרמנית המודרנית, אשר, עם זאת, התממשה רק יותר מחצי מאה לאחר מכן בהנהגת פרוסיה, עם הדרה של אוסטריה, כולל הגרמנים בחבל הסודטים של בוהמיה. הדימוי הפופולרי של המערכה בגרמניה עוצב על ידי הזיכרון התרבותי של הוותיקים שלה, במיוחד הסטודנטים הרבים שהתנדבו להילחם בפרייקור של ליצו וביחידות אחרות שעלו מאוחר יותר לתפקידים גבוהים במישור הצבאי והפוליטי. פריחה חדשה לזכר המלחמה התרחשה ב-1913, במלאת מאה שנה לפרוץ שלה.
אלברט גודמונדסון
קריירת מועדונים
ב-20 באוגוסט 2017 גודמונדסון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בניצחון 1–4 נגד נאק ברדה.
בקיץ גודמונדסון חתם בא.ז. אלקמאר.
ב-31 בינואר 2022 חתם בגנואה.
קריירה בינלאומית
ב-10 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איסלנד בניצחון 1–2 נגד במסגרת גביע סין. ב-14 בינואר 2018 הבקיע שלושער במשחק ידידות נגד שנגמר בניצחון 1–4 לאיסלנד.
דינמיקה סלולר
רשת דינמיקה הוקמה באוגוסט 1994 כחברת בת של סאני תקשורת על ידי אילן בן דב, והייתה חלק מקבוצת סאני אלקטרוניקה עד מכירתה בינואר 2010 לחברת סלקום בסכום של 108 מיליון שקל.
מחוז בראניצ'בו
בראניצ'בו (בסרבית: Браничевски округ) הוא אחד ממחוזות סרביה הממוקם במרכז המדינה. בירת המחוז היא פוז'ארוואץ. במחוז ישנה עיר אחת, מספר עיירות, וכ-189 כפרים.
היסטוריה
ישנו תיעוד לשבט סלאבי שחי באזור במאה ה-9. בתחילת ימי הביניים היה אזור בראניצ'בו לחלק מהאימפריה הבולגרית הראשונה אשר נכבש לאחר מכן על ידי האימפריה הביזנטית. במאות השנים שלאחר מכן היה האזור נתון לסכסוכים בין ממלכת הונגריה, האימפריה הבולגרית השנייה וממלכת סרביה.
דינמיקה סלולר
היסטוריה
דינמיקה החלה את דרכה בתור מודל "חנות בתוך חנות" בבתי הכלבו של רשת המשביר לצרכן. מספר שנים מאוחר יותר התפתחה הרשת והתחילה להתפרס ולהתפזר ברחבי הארץ בחנויות פרטיות ועצמאיות משל עצמן, מבלי להיות תלויה ברשתות מכירה גדולות כמו המשביר לצרכן וחברות אחרות. בתחילת דרכה התמקדה רשת דינמיקה בשלושה תחומים עיקריים:
בשנת 2001 החלה דינמיקה למכור גם מכשירי סלולר התומכים ברשת GSM. בשנת 2002 הרחיבה דינמיקה את דרכי השיווק שלה ופתחה אתר חנות וירטואלית באינטרנט המאפשר הזמנה ורכישת טלפונים סלולריים; אתר החברה הופעל על ידי תפוז אנשים. ביולי 2005 דינמיקה חתמה על הסכם עם HOT למכירת מנויי כבלים, טלפון ואינטרנט מהיר.
באוגוסט 2005 הגדילה סאני אלקטרוניקה את מספר סניפי דינמיקה סלולר ב-15, ורכשה את רשת החנויות "שיא תקשורת" ומיזגה אותן אל דינמיקה. בתחילת שנת 2006 החלה דינמיקה למכור נגני MP3 מתוצרת סמסונג. פעילות זו לא צלחה עקב הימצאותם של הטלפונים סלולרים והאייפודים בשוק והתחרות הקשה בהם.
בנובמבר 2006 מיתגה את עצמה מחדש. כחלק מהמיתוג שינתה את שמה מ"רשת דינמיקה" ל"דינמיקה סלולר" והחליפה את הלוגו שלה לצבע הסגול המזוהה עם סלקום.
באוגוסט 2009 רכשה סקיילקס את חברת פרטנר, ובעקבות זאת אילצה רשות ההגבלים העסקיים את אילן בן דב למכור את דינמיקה סלולר.
בדצמבר 2009 השיקה דינמיקה אתר סלולר חדש ועצמאי.
בינואר 2010 מכר אילן בן דב את דינמיקה לחברת סלקום.
בנובמבר 2011 מונה אלי אדדי למנכ"ל הרשת.
בשנת 2016 רשת דינמיקה מנתה כ-50 מרכזי שירות ומכירה בפריסה ארצית, ביניהם 20 מעבדות שירות תיקונים.
עונת 2003/2004 בבונדסליגה
עונת 2003/2004 הייתה העונה ה-41 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-1 באוגוסט 2003 והסתיימה ב-22 במאי 2004.
פ.צ. קלן, איינטרכט פרנקפורט ופרייבורג עלו מהליגה השנייה.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-16-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה.
ורדר ברמן זכתה בתואר האליפות בפעם הרביעית בתולדות המועדון. היא זכתה גם בגביע.
פ.צ. קלן, מינכן 1860 ואיינטרכט פרנקפורט ירדו לבונדסליגה השנייה.
כדורגלנים מצטיינים
אאילטון, ששיחק בורדר ברמן, אשר כבש 28 שערים, זכה בתואר מלך השערים של הליגה.
ולצ'יי
ולצ'יי (בהונגרית: Völcsej) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בולצ'יי מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 443 תושבים, ובשנת 2019 רק 398 תושבים.
יהודי ולצ'יי
בולצ'יי חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
ויו-מאסטר
ויו-מאסטר (אנגלית: View-Master) הוא מתקן אשר נועד לצפייה בתמונות תלת-ממדיות מתוך דיסק נייר. אף על פי שכיום הוא נחשב ומשווק כצעצוע לילדים, הוא לא יועד להיות כזה במקור.
היסטוריה
הארולד גרייבס, בעליה של "Sawyer's, Inc." (חברה אשר התמחתה בייצור גלויות), מיסחר את הרעיון, אשר תפס במהרה נתח משוק הגלויות.
הוויו-מאסטר הוצג לראשונה בתערוכה העולמית של ניו יורק (1939). הוא יועד במקור כאלטרנטיבה לגלויות נוף, ובתחילה נמכר בחנויות צילום ובחנויות למתנות. צילומים של הגרנד קניון היו בין הנושאים הנמכרים והנצפים ביותר.
ב-1951 קנו "Sawyer's" את "Tru-Vue", המתחרה העיקרי של ויו-מאסטר. בנוסף לחיסול התחרות העיקרית של החברה, ההשתלטות הניבה לחברה גם זכויות לשימוש בדמויות מסרטי דיסני.
ב-1966 נרכשו "Sawyer's" על ידי חברת GAF, ובכך נהפכה לחברת-בת. תחת בעלותה של GAF הותאמו התמונות בשקופיות לילדים, בנושאים כמו צעצועים ודמויות מצוירות.
ב-1981 מכרה GAF את ויו-מאסטר לקבוצה שבראשה עמד ארנולד טלר, אשר השיקה מחדש את הויו-מאסטר בשם View-Master International Group (או בקיצור VMI). ב-1989 נרכש הוויו-מאסטר על ידי חברת "Tyco Toys"
ב-1997 התמזגו "Tyco Toys" עם חברת מאטל. מאז המיזוג, הוויו-מאסטר משווק כמוצר של חברת פישר פרייס.
יוהאן הראשון, דוכס בוואריה
יוהאן הראשון, דוכס בוואריה (בגרמנית: Johann I. von Bayern; 29 בנובמבר 1329 - 21 בדצמבר 1340), היה דוכס בוואריה-התחתונה בין השנים 1339–1340.
ביוגרפיה
יוהאן נולד ב-29 בנובמבר 1329, להיינריך הארבעה עשר, דוכס בוואריה ולמרגרט מבוהמיה, דוכסית בוואריה, בתם של יוהאן, מלך בוהמיה ואליזבת מבוהמיה. בצעירותו התחתן יוהאן עם אנה מבוואריה, בתם של לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ובאטריצ'ה משוויידניץ.
בשנת 1339 מת אביו היינריך הארבעה עשר, דוכס בוואריה, ויוהאן עלה לשלטון במקומו. ב-21 בדצמבר 1340 מת יוהאן במפתיע, ומכיוון שלא היו לו יורשים ירש את נחלותיו לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובכך איחד שוב את דוכסות בוואריה.
סרגיי גורלוקוביץ'
סרגיי ואדימוביץ' גורלוקוביץ' (ברוסית: Серге́й Вади́мович Горлуко́вич, ; נולד ב-18 בנובמבר 1961) הוא כדורגלן עבר סובייטי ורוסי, ששיחק בעמדת המגן בקבוצות דינמו מינסק, לוקומוטיב מוסקבה, ספרטק מוסקבה ובנבחרת ברית המועצות. זכה עם הנבחרת האולימפית של ברית המועצות במדליית זהב באולימפיאדת סיאול לאחר פירוק ברית המועצות שיחק בנבחרת רוסיה. מאז פרישתו ממשחק פעיל אימן קבוצות מהליגות הנמוכות ברוסיה.
ביוגרפיה
גורלוקוביץ' התחנך בפנימייה לכדורגל במוהילב. בשנת 1980 צורף לסגל של קבוצת טורפדו מוהילב. בהמשך שיחק ב הומל. ב-1985 חתם בקבוצת דינמו מינסק מהליגה הסובייטית הבחירה. לאחר עונה אחת במינסק עבר למוסקבה והצטרף ללוקומוטיב מוסקבה. בשנת 1988 זומן לנבחרת האולימפית של ברית המועצות. יחד עם הנבחרת השתתף באולימפיאדת סיאול, בה נטל חלק בכל משחקי הנבחרת בטורניר. בעקבות הופעה מוצלחת באולימפיאדה זומן לנבחרת הראשית של ברית המועצות, איתה נטל חלק במונדיאל 1990.
באותה שנה עזב גורלוקוביץ' את ברית המועצות ושיחק במשך 5 שנים בגרמניה - בקבוצות בורוסיה דורטמונדואורדינגן 05.
סימה הלוי
סימה הלוי סוקניק, היא רופאה ישראלית, פרופ' ברפואת עור ומין מייסדת ומנהלת מחלקת עור ומין במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה.
ביוגרפיה
הלוי נולדה בתל אביב, בתו של הרופא שמואל סוקניק. סיימה בהצטיינות את לימודי הרפואה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1981 סיימה התמחות ברפואת עור ומין בבית חולים בילינסון בו עבדה כרופאה בכירה ומרצה בכירה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1986 הקימה את מחלקת עור ומין במרכז הרפואי סורוקה ואת המעבדה לחקר העור בסורוקה ועברה לגור בנגב.
בשנת 1996 הוזמנה להיות פרופסור־אורח במחלקה לדרמטולוגיה באוניברסיטת ייל.
היא חברה בוועדות מקצועיות של המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית בישראל (ועדת הבחינות של רפואת עור ומין, ועדת בדיקה של המועצה המדעית להכרה בהתמחות), חברה במערכות עיתונים מדעיים רפואיים בישראל ומחוצה לה, סוקרת מאמרים מדעיים והצעות מחקר, יושבת ראש כנסים מדעיים, וחברה בוועדות מארגנות ומדעיות של כנסים מדעיים בישראל ומחוצה לה.
אחיה, פרופ' שאול סוקניק, היה מומחה בראומטולוגיה, מנהל מחלקה פנימית ד' בבית החולים סורוקה, שימש כיושב ראש חטיבת הפנימיות בבית החולים ויושב ראש האיגוד הישראלי הארצי לראומטולוגיה. הייתה נשואה לפרופ' יונתן הלוי מנהל המרכז הרפואי שערי צדק ולהם שני ילדים משותפים.
מחקרים
נושא המחקר העיקרי בו מתמקדת הלוי הוא תגובת העור לתרופות, הכולל גילוי רגישות לתרופות. תבחינים מעבדתיים המתבססים על שחרור ציטוקינים, באמצעות מחקר קליני ומחקר אפידמיולוגי.
נושאי מחקר נוספים בהם מתמקדת הלוי הם טיפול אקלימי של פסוריאזיס בים המלח, ריפוי פצע ודלקת עור ממגע.
פרסים
בשנת 2015 זכתה הלוי בפרס על מפעל חיים מטעם ICSA2015 באירוע שנערך בוונקובר, קנדה.
מאלבורק
מאלבורק (בפולנית:, בגרמנית: , מַרִיאֶנְבּוּרְג) היא עיירה בצפון פולין הממוקמת באזור ההיסטורי של פומרליה. העיירה היא בירת מחוז מאלבורק בפרובינציית פומרניה. נכון ל-2018 היו בה 38,723 תושבים.
היסטוריה
העיירה נוסדה על ידי אבירי המסדר הטבטוני בשנת 1274 כאשר בתחילה המסדר הקים טירה גדולה על נהר נוגט. הטירה שימשה כמפקדה של מסדר האבירים. בניין גותי זה נחשב כיום לטירת הלבנים הגדולה בעולם, למבנה הגותי המבוצר הגדול באירופה, והוא הוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1997.
מריאנבורג וטירתה נהרסו קשות בתום מלחמת העולם השנייה, כאשר קרבות עזים התרחשו בתחום העיירה. רוב האוכלוסייה האזרחית הצליחה להימלט מערבה, אך כ-1,840 תושבים מתו במהלך המלחמה. בסוף 2008 התגלו קברי אחים בתחום העיירה עם כמויות גדולות של שרידי גופות. ישנן אינדיקציות רבות לכך שמדובר בקורבנות של מעשי טבח.
בוועידת פוטסדאם ב-1945 הוחלט שהעיירה תעבור לשליטה פולנית. בעקבות כך שם העיירה שונה למאלבורק.
הקהילה היהודית
יהודים הגיעו לראשונה לעיר בסביבות 1815. בית הקברות היהודי נפתח ב-1819 ובית הכנסת הראשון ב-1830. הקהילה צמחה בהדרגה עד שהגיעה לשיא גודלה ב-1871, אז נמנו בה כ-340 יהודים שהיו יותר מ-3% מהאוכלוסייה הכללית, אך לאחר מכך החלה ירידה הדרגתית. ב-1898, לאחר השקעה נדיבה של הקהילה, נחנך בית כנסת חדש. לאורך הזמן קמו מוסדות קהילתיים רבים וסניפים של ארגונים יהודיים ארציים בגרמניה ובפרוסיה המזרחית בפרט.
בעת עליית הנאצים לשלטון ב-1933 הקהילה הצטמצמה לכ-130 יהודים, והמגמה רק התגברה בשנים שלאחר מכן כך שבערב מלחמת העולם השנייה התגוררו בה 34 יהודים בלבד. בית הכנסת המקומי הוחרב באירועי ליל הבדולח ב-1938, וידוע על 31 מיהודי המקום שנרצחו בשואה. במהלך המלחמה הנאצים השמידו את בית הקברות והפכו אותו לשדה גידולים, ולאחר המלחמה האוכלוסייה המקומית השתמשה בהריסות המצבות לצורכי בנייה.
נווה איתן
נְוֵה אֵיתָן הוא קיבוץ מתחדש השייך למועצה אזורית עמק המעיינות (בקעת בית שאן). היישוב הוקם בשנת 1938 במתכונת ישובי חומה ומגדל. שם היישוב, הסמוך לשמורת גאון הירדן, לקוח מספר ירמיהו: "הִנֵּה כְּאַרְיֵה יַעֲלֶה מִגְּאוֹן הַיַּרְדֵּן אֶל־נְוֵה אֵיתָן...". הקיבוץ עוסק בתחומי החקלאות: רפת, דקלים, מדגה וגידולי שדה שונים; והייצור: מפעל פס-גון למוצרי פלסטיק ופיברגלס. בתחומי הקיבוץ נמצא בית ספר תיכון האזורי גאון הירדן, מרכז הצעירים של המועצה האזורית והמרכז להנהגת הבריאות. אופי הקהילה חילוני.
היסטוריה
בשנת 1930 הגיעו בני קבוצת "עקיבא" יוצאי פולין להכשרה בפתח תקווה לקראת ייסוד התיישבות. ב-1936 הגיעו ראשוני הקבוצה ל"מעוז המשותפת" בה היו חברי הגרעינים שהקימו את הקיבוצים כפר רופין, מעוז חיים ונווה איתן. ב-1938 (25 בנובמבר, ב' בכסליו תרצ"ט) נעשתה העלייה לקרקע במסגרת "חומה ומגדל". ב-1939 הגיעו אחרוני הקבוצה מפתח תקווה לנווה איתן. ב-1945 הצטרפו ניצולי השואה של תנועת "עקיבא" לקיבוץ. ב-1952 הגיעו חברי "הגרעין המאוחד" לקיבוץ, והקיבוץ קושר את עתידו עם תנועת "הנוער העובד והלומד". בתקופת מלחמת ההתשה ספג הקיבוץ מטחי קטיושות, והילדים ישנו במקלטים. ב-1977 עבר הקיבוץ ללינה משפחתית. בשנים 2000-2002 עבר הקיבוץ תהליך הפרטה מלאה. ב-2016 החל תהליך קליטת משפחות חדשות לקיבוץ. ב-2019 הונחה התשתית לבנית שכונה חדשה (הרחבה) בצידו המזרחי של הקיבוץ.
חינוך וקהילה
בקיבוץ מערכת חינוך לגיל הרך, תינוקייה, גן צעיר וגן בוגר. בנוסף לכך ישנה גם מערכת חינוך בלתי פורמלית לשעות הצהרים לילדים ולנוער. בית הספר התיכון האזורי ״גאון הירדן״ נמצא בשטח הקיבוץ. אופי הקהילה חילוני, חברי ותושבי הקיבוץ נהנים מחיי תרבות מגוונים, חוגגים את החגים במסורת הקיבוצית, טיולים משותפים ואירועים מיוחדים. חברי הקיבוץ שותפים למערכת תמיכה וערבות הדדית. הקיבוץ מעניק לתושביו שירותים רבים ביניהם: בריכת שחייה, מרכולית, מכבסה, שירותי ביטחון, שירותי בריאות  הכוללים מרפאה, קוסמטיקה, ספרות, תקשורת, חשמליה, שירותי בניין, נוי ודואר.
בוגרים וחברים נודעים
שמעון (קצ'ה) כהנר, מיריק שניר, אסף פורת, נורית שלו, נחום שמיר.
תיאודברט הראשון
תיאודברט הראשון (Theudebert I; סביבות 500 עד 547 או 548) היה המלך המרובינגי של אוסטרזיה בשנים 534–548.
חייו
תיאודברט הראשון עלה על כס המלוכה עם פטירת אביו, תיאודריך הראשון, בשנת 533. כבר בחיי אביו הוכיח תיאודברט עצמו כלוחם. ב-516 לערך הוא הביס את הצבא הגוטי בפיקודו של היגלק (Hugleikr). המוניטין שלו השתפר על ידי שורה של מבצעים צבאיים בדרום גאליה נגד הויזיגותים.
ב-531 או 532 תאודוריך, ובנו תיאודברט ה-1 יחד עם כלותר ה-1, תקפו את תורניגיה שנשלטה על ידי דודם, הרמנפריד (Hermanfrid) מלך תורינגיה האחרון, (בנה של בזינה מנישואיה לבזינוס מתורינגיה, ומכאן אחיו למחצה של כלוביס). הם ניצחו בקרב, הרמנפריד הצליח להימלט אבל הפרנקים תפשו את אחייניתו רדגונדיס (Radegund) (בתו של ברתאר, אחיו של הרמנפריד) ואת אחייניו. הרמנפריד הגיע לעירו של תיאודוריך אחרי שהובטח לו שיהיה בטוח שם, אולם הוא נדחף מעל חומת העיר ומת. רדגונד אולצה להנשא לכלותר ה-1 ואשתו של הרמנפריד, אמלהברגה נמלטה יחד עם ילדיה אל האוסטרוגוטים ומאוחר יותר הגיעה לקונסטנטינופול.
לאחר מות אביו, תיאודברט נאלץ להילחם עם דודיו כילדברט הראשון וכלותר הראשון על ירושת הממלכה, מיומנותו הצבאית שכנעה את כילדברט לנטוש את המחלוקת ולאמץ את תיאודברט כיורשו. הם נאבקו יחדיו נגד כלותר עד שצבאם נפגע על ידי סופה.
אחרי שהיחסים בין מלכי הפרנקים נרגעו, מצא את עצמו תיאודברט מעורב במלחמה הגותית. מלחמה זו החלה כאשר יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, ניסה להכניע את האוסטרוגותים באיטליה.
היסטוריונים בני התקופה העריכו אותו, כך למשל כתב גרגוריוס מטור על תיאודברט:
גם וננטיוס פורטונטוס מציין לשבח את אדיקותו.
כמלכים מרובינגים אחרים היו גם לתיאודברט נשים רבות. כיורש הממלכה, על מנת ליצור ברית פוליטית, אורס על ידי אביו לויזיגארד, בתם של ווקאו, מלך הלומברדים ושל אשתו השנייה אוסטריגוזה. תיאודברט נטש אותה לטובת דויטריה (Deuteria), גאלו-רומית שפגש בעת מסעו בדרום גאליה, תומכיו, כנראה בגלל הממד הפוליטי הכרוך בכך, לא היו שבעי רצון מיחסו לויזיגארד ושכנעו אותו לקחתה בשנית לאישה. ויזיגארד מתה במהרה והוא נישא פעם נוספת.
תיאודברט מת ב-547 או 548 אחרי כ-14 שנות שלטון. אחריו עלה על כס השלטון בנו מאשתו דויטריה, תיאודבלד בן ה-13 שנישא לאחותה של ויזיגארד - ולדראד.
מכס מרקוזה
קורות חיים
מכס מרקוזה נולד בברלין, גרמניה, למשפחה יהודית לא ציונית. אמו, יוהנה, באה ממשפחה בעלת טחנת קמח ואביו, קרל, היה סוחר. למד רפואה בווירצבורג ובפרייבורג. התמחה בברלין ברפואת עור ומין. ב-1904 פרסם את מאמרו "המותר לרופא המשפחה לייעץ על יחסי מין מחוץ לנישואין".
ב-1933 אחרי פגישה עם משה סורוקה, מראשי קופת חולים כללית, עלו לארץ ישראל. הזוג התגרש והוא נשא את גרטה ונולד להם בנם מיכאל, אך גם ממנה התגרש.
בארץ ישראל פתח מרפאה פרטית בתל אביב, וכתב ספרים, "מדריך לחיי המין" ו"הנישואין", שזכו להצלחה.
אין שמחה אלא בבשר ויין
אין שמחה אלא בבשר ויין הוא דין הלכתי המוזכר בתלמוד, שעניינו הוא שבימים שמצווים לשמוח בהם כגון בשלוש הרגלים, חובה להגיע לשמחה זו על ידי סיפוק צורכי הגוף והנפש של האדם.
דין זה משקף את התפיסה של היהדות, שהנאות הגוף אינן פסולות, אם הן מועלות על נס, ואפשר להשתמש בהן כדי להגיע לשמחה.
מקור ההלכה
מקורו של הדין בתלמוד הבבלי:
הביטוי המקורי הוא בדברי רבי יהודה בן בתירא ולפיו בזמן בית המקדש השמחה הייתה בבשר הקורבנות, ובהיעדרו היא בשתיית יין. אולם הרמב"ם במשנה תורה כותב ששמחת יום טוב כוללת גם אכילת בשר וגם שתיית יין, בין בזמן בית המקדש ובין בהיעדרו:
הביטוי המלא כורך את הבשר והיין ביחד. כך, למשל, בספר חכמת אדם לר' אברהם דנציג - קונטרס מצבת משה:
מקור נוסף המדבר על שמחה בבשר (ללא תזכורת ליין) מופיע בבמדבר רבה (וילנא). בהפטרה של פרשת נשא מסופר על מלאך שמגיע אל מנוח ואשתו (הוריו של שמשון), ומבשר להם על לידת בנם. מנוח הסובר שמדובר באדם רגיל, אומר "נַעְצְרָה נָּא אוֹתָךְ וְנַעֲשֶׂה לְפָנֶיךָ גְּדִי עִזִּים.". למה דווקא גדי עיזים? תשובת המדרש: "ונעשה לפניך גדי עזים" שמחתנו - ונשמח עמך בגדי עזים, לפי שאין שמחה אלא בבשר".
הבשר והיין כסמלים לשמחה
בהלכה היהודית, אכילת בשר שלמים מהווה גורם לשמחה; ממילא בשר עוף, שאינו קרב לקורבן שלמים, אינו נחשב לגורם שמחה (תוספות, ; רמב"ם חגיגה ב, י). בשל היקשרות הבשר והיין עם השמחה, חכמים אסרו לאוכלם בסעודה המפסקת שלפני תשעה באב. ברוב העדות איסור זה התרחב למנהג שלא לאוכלם מתחילת השבוע או מראש חודש אב. גם בימים בהם מותר ואף רצוי לאכול בשר יש הגבלות על אכילתו כגון איסור אכילת בשר בחלב והקפדה על כשרותו.
גם היין נחשב לסמל שמחה בולט ביהדות. נהוג לשתות יין לשם ציונם של ימים קדושים ליהדות ולשם חגיגתם של אירועים משמחים. היין הוא המשקה היחיד אשר זכה לברכה פרטית משלו, שיש לומר לפני השתייה: אם מביאים יין יותר משובח מהקודם אף מברכים: על דרך הלצה נהוג לומר על פי רש"י מפרשת נח - "יי"ש (=יין שרף. כינוי למשקאות חריפים בארצות אירופה) מרבותינו - דורשים אותו לשבח, ויי"ש דורשים אותו לגנאי", כלומר: קבלת משקה מהאדמו"ר או הרב - זהו מנהג משובח; אולם סתם שתייה ללא מטרה תורנית היא מגונה. גם לשתיית היין יש הגבלות כשרות.
ככל הנאות הגוף, המסורת היהודית מזהירה מפני התמכרות לאכילת בשר ולשתיית יין. אחד המקורות הברורים לכך קיים בדיון אודות בן סורר ומורה במסכת סנהדרין (ע' ע"א) שחייב לאכול בשר ולשתות יין כדי להעשות כזה. לפי ההלכה בן זה מתחייב במוות רק כאשר אכל בשר (זולל) ושתה יין (וסובא) כשהפרשנים השונים (כרש"י והתוספות) זיהו את התמכרותו לבשר וליין כגורמי תסיסה בעייתיים, שיהפכו אותו לגורם מסוכן בחברה. לעומת זאת, יש הסוברים כי יש להמשיך את החיים ובכללם אכילת היין והבשר גם בימי אבל, כמו בסיפור הבא:
משמעות תפיסתית ופרשנויות
פתגם זה, שנטבע בהלכה היהודית בקשר לדרכי השמחה בחגים, ככל הנראה מצביע למעשה על כך שהיהדות היא דת ארצית ופרקטית המתייחסת בעין יפה לשמחה המגיעה מהנאות הגוף, ורואה בהן מנוף עיקרי ומרכזי להגיע אל השמחה. זאת, בניגוד לתפיסות הרוחניות, הסגפניות והפוריטניות, שסוברות כי הדרך לשמחה היא בהתעלות רוחנית מעל לצורכי הגוף ובפיתוח התבונה והמודעות העצמית ובקשת קרבת האלוהות, וכל שמחה אחרת, ובמיוחד גופנית, היא רעה חולה או לפחות מהווה סיכון רוחני. היהדות, שאיננה מחבבת במיוחד את הנזירות, סוברת כי הדרך לשמחה שאמורה להיות בחגים, אך לא רק בהם, היא גם באמצעים חיצוניים וממשיים כמו בשר, יין ובגדים יפים.
מפשטות לשון הגמרא נראה כי השמחה היא בבשר קרבנות שלמים, וכיום שאין קרבנות, אין דין שמחה בבשר, אלא רק ביין. אולם, הרמב"ם לא למד כך את הגמרא ופוסק שגם כיום מצוות השמחה היא דווקא בבשר ויין ויש לאכול ולשתות:
גם הרמב"ן, המשנה ברורה ופוסקים נוספים הלכו בדרכו של הרמב"ם, וסברו שיש לאכול בשר ולשתות יין, אך הזהירו על הגזמה ועל סביאה וזלילה.
העמדות שלא מחייבות אכילת בשר כמעשה שמחה
אומנם יש הרואים בביטוי זה אב טיפוס שמתווה היהדות כדי להגיע לתחושה של שמחה, להשתמש באמצעים חיצוניים כשרים כסולם לטפס אל השמחה שנחשבת למעלה טובה במיוחד. לשיטתם אין חיוב להשתמש בבשר וביין כאמצעי בלעדי להגיע אל השמחה, אלא המטרה היא תחושת השמחה כשלעצמה, וכל אדם צריך לבחור את האמצעים שיביאו אותו לידי כך; ומי שאכילת בשר או שתיית יין מצערת אותו ואינה גורמת לו להגיע אל השמחה צריך לחפש דרכים אחרות שיביאו אותו לידי כך. כפי שכתב הרמב"ם, שהשמחה היא "כראוי לכל אחד ואחד", שמשמחים נשים בקניית בגדים ותכשיטים וילדים באמצעות מגדנות וממתקים, לכל אדם יש דרכים משלו לשמוח.
בשו"ע השמיט המחבר את דין אכילת בשר ביום טוב ופסק שהחובה היא שתיית יין בלבד . הביאור הלכה (ד"ה כיצד משמחן) מסביר שבניגוד לכתוב ברמב"ם, השמיט המחבר את דין חובת אכילת בשר כי הוא פוסק כמו הגמ' בפסחים שהבאנו לעיל, דהיינו בזמן הזה אין חובה לאכול בשר "ועכשיו שאין בהמ"ק קיים אין יוצאין ידי חובת שמחה אלא ביין שנאמר ויין ישמח לבב אנוש אבל בשר אין חובה לאכול עכשיו כיוון שאין לנו בשר שלמים". אף על פי כן המשנה ברורה פסק שחובה לאכול בשר.
ניתוח צורני
הביטוי "אין X אלא ב-Y", היא צורה רווחת בלשון חז"ל, שמטרתה להדגיש ולחזק את הדרך המוצעת כדרך עיקרית ומרכזית, תוך שלילת אלטרנטיבות אפשריות. בין הביטויים הרבים שקיימים בתלמוד ניתן להביא לשם הדגמה את הביטוי, "אין תפלה של אדם נשמעת אלא בבית הכנסת." ואת הביטוי "אין עומדין להתפלל אלא מתוך כובד ראש".
הצורה השלמה של דרך הביטוי הזו היא "אין X ב-Y אלא ב-Z" כמו למשל הביטוי "אין ארי נוהם מתוך קופה של תבן אלא מתוך קופה של בשר."
סורת ק
סורת ק (בערבית: سورة ق) היא הסורה ה-50 בקוראן. היא מונה 45 פסוקים, ושמה נגזר מהפסוק הראשון בה, אשר נפתח עם האות הערבית "קאף" (ق).
תוכן הסורה
הסורה עוסקת ומתמקדת בעיקר בנושאים שלהלן :
בחדית'
ישנו חדית' מצחיח מוסלם שבו מספרת אום השאם, בתו של הצחאבי חארת'ה בן א-נעמאן, שהיא שיננה וזכרה בעל פה את הסורה הזאת אך ורק באמצעות הקשבה לנביא האסלאם מוחמד שהיה נוהג להקריא אותה בתפילות יום השישי.
מגדל חברת הביטוח מטרופוליטן לייף
מגדל חברת הביטוח מטרופוליטן לייף או מגדל מט לייף (באנגלית: Metropolitan Life Insurance Company Tower או Met Life Tower), ששמו הוחלף והוא מוכר כיום בשם New York Edition Hotel, הוא גורד שחקים הממוקם בצומת שדרת מדיסון ורחוב 23 מול כיכר מדיסון, מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. המגדל מתנשא לגובה של 213.36 מטרים והוא בעל 50 קומות. בזכות כך, החזיק בתואר "הבניין הגבוה ביותר בעולם" בין השנים 1909–1913, עד השלמת בנייתו של בניין וולוורת'. הוא תוכנן על ידי משרד האדריכלים "נפוליאון לברון ובניו" (Napoleon LeBrun & Sons), עוצב בהשראת הקמפנילה של סן מרקו בוונציה שבאיטליה, ונבנה בידי חברת הבנייה האדן (Hedden Construction Company). המטה הראשי העולמי של חברת הביטוח שכן שם מיום חנוכת המבנה עד שנת 2005.
כיום, משמש המגדל לבית מלון וכתובתו שדרת מדיסון 5. בניין המשרדים מתחתיו משמש את חברת קרדיט סוויס וכתובתו שדרת מדיסון 1.
אדריכלות
מגדל השעון הוא תוספת מאוחרת לבניין המשרדים המקורי, בן 11 הקומות, שמתחתיו. הבניין המקורי, שתוכנן על ידי "נפוליאון לברון ובניו", הושלם בשנת 1893 ושימש מאז כמשרדיה של חברת הביטוח. תוכניות המגדל הושלמו לראשונה בשנת 1905. בין השנים 1953–1957, עבר הבניין המקורי שיפוץ רחב היקף לפי תכנונו של אוורט וויד (D. Everett Waid). בין השנים 1960–1964, שופץ המגדל עצמו לפי תכנונם של לויד מורגן (Lloyd Morgan) ויוג'ין מרוני (Eugene V. Meroni).
נגרי סמבילן
נגרי סמבילן (במלאית: Negeri Sembilan) היא מדינה במלזיה. נגרי סמבילן נמצאת בחלקה המערבי של מלזיה, בחצי האי המלאי, והיא גובלת בסלנגור בצפון-מערב, פהנג בצפון-מזרח, ג'והור במזרח, מלאקה בדרום ומצר מלאקה במערב. בירתה היא סרמבן.
מגדל חברת הביטוח מטרופוליטן לייף
אדריכלות
על המגדל ישנם 4 שעונים, אחד בכל צד, והם ממוקמים בין הקומה ה-25 לקומה ה-27. קוטרו של כל שעון הוא 8 מטרים וגובה הספרות הוא 1.2 מטרים. משקל מחוג הדקות כחצי טון. במקור, חיפוי החוץ של המגדל היה משיש ולאחר השיפוץ המקיף הוחלף באבן גיר במטרה לפשט את מראהו מסגנון אדריכלות הרנסאנס לסגנון אדריכלות מודרנית. עקב כך, הוסרו כל העיטורים החיצוניים המאפיינים את אדריכלות הרנסאנס בבניין.
נגרי סמבילן
בניגוד למדינות מונרכיות אחרות במלזיה בראש נגרי סמבילן לא עומד סולטאן אלא יאמטואן בסאר (במלאית: Yamtuan Besar). מקום מושבו של היאמטואן בסר הוא בסרי מננטי.
מגדל חברת הביטוח מטרופוליטן לייף
מצב נוכחי
במרץ 2005, רכשה חברת SL Green Realty את המבנה במטרה להסב אותו לבניין דירות. במאי 2007, רכשה חברת אפריקה ישראל את הבניין ב-200 מיליון דולר אמריקאי. בשנת 2011, נבחנה רכישתו של הבניין על ידי טומי הילפיגר בסכום של 170 מיליון דולר אמריקאי, במטרה להסב אותו לבית מלון בשילוב דירות יוקרה. אולם, הילפיגר חזר בו וביטל את הרכישה והפרויקט כולו. באוקטובר 2011, מכרה חברת אפריקה ישראל את הבניין לחברת מריוט בסכום של 165 מיליון דולר אמריקאי. חברת מריוט הכריזה בינואר 2012 כי הבניין יוסב לבית מלון וייקרא<BR>New York Edition Hotel. המונח "Edition" מציין את רשת מלונות הבוטיק של החברה.
נגרי סמבילן
שמה המורחב של המדינה הוא נגרי סמבילן דרול חוסוס (במלאית: Negeri Sembilan Darul Khusus, בג'אווי: نڬري سمبيلن دار الخصوص).
היסטוריה
מיננגקבאואים מהאי סומטרה התיישבו באזור נגרי סמבילן של היום במאה ה-14. בהמשך האזור הפך למדינת חסות מיננגקבאואית של סולטנות מלאקה ולאחר שזו נפלה ב-1511 היא הייתה מדינת חסות של סולטנות ג'והור.
מגדל חברת הביטוח מטרופוליטן לייף
מצב נוכחי
בינואר 2013, נמכר בית המלון, יחד עם עוד שני בתי מלונות בוטיק של החברה בלונדון ומיאמי, לקרן ההשקעות של אבו דאבי בסכום כולל של 815 מיליון דולר אמריקאי.
נגרי סמבילן
היסטוריה
בסוף המאה ה-19 בריטניה החלה להשתלט בהדרגה על נגרי סמבילן. ב-1896 נגרי סמבילן התאחדה עם פרק, סלנגור ופהנג לתוך המדינות המלאיות המפודרלות (Federated Malay States), מדינת חסות פדרטיבית של בריטניה. ב-1946 המדינות המלאיות המפודרלות התאחדו עם יתר המושבות ומדינות החסות הבריטיות בחצי האי המלאי לאיחוד המלאי, שהפך להיות ב-1948 לפדרציית מלאיה. פדרציית מלאיה קיבלה עצמאות ב-1957 וב-1963 היא הייתה בין המדינות שהתאחדו והרכיבו את מלזיה.
כלכלה
כלכלת נגרי סמבילן מתבססת בעיקר על חקלאות, גידול מקנה, תיירות ותעשייה.
טרנסאטלנטיק (להקה)
טרנסאטלנטיק (באנגלית: Transatlantic) היא להקת רוק מתקדם רב-לאומית שנוסדה על ידי ניל מורס ורוינה סטולט בשנת 1999. הרכב הלהקה הוא רוינה סטולט (גיטרה), מייק פורטנוי (תופים), ניל מורס (סינתיסייזר) ופיט טרוואבס (בס). הלהקה התפרקה בשנת 2002, התאחדה ב-2009 ופעילה עד היום. על אף שאינו חבר באופן רשמי בלהקה, דניאל גילדנלאו הצטרף לסיבובי ההופעות של הלהקה.
הקמת הלהקה
במקור תכננו חבי הלהקה לצרף את הגיטריסט ג'ים מת'אוס מלהקת Fates Warning, אך לבסוף החליטו ניל מורס ומייק פורטנוי לצרף את הגיטריסט והזמר המוביל של להקת Flower Kings, רוינה סטולט. הם השלימו את ההרכב שלהם על ידי צירוף הבסיסט הוותיק של להקת מריליון ו-Edison’s Child, פיט טרוואבס.
במקום השם של הלהקה היה אמור להיות "Second Nature", אך הוא הוחלף ל"טרנסאטלנטיק" בעקבות הצעה של האמן פר נורדין.
SMPT:e ו-Bridge Across Forever
האלבום הראשון שלהם, SMPT:e משנת 2000, קיבל ביקורות טובות מאוד; רוברט טיילור ב-Allmusic תיאר את האלבום כ"חלק ממוזיקת הרוק המתקדם הטובה שנכתבה אי פעם".
סיבוב הופעות באמריקה הוביל לאלבום הופעה כפול, Transatlantic Live in America, ולאלבום וידאו בעל אותו השם. הלהקה הציגה את המורשת המוזיקלית שלה באלבום זה, ושכלל ביצועים ל-"Strawberry Fields Forever" של הביטלס וגם שני שירים של ג'נסיס, "Watcher Of The Skies" ו-"Firth of Fifth".
בשנת 2001 יצא לאור אלבומה השני של הלהקה, Bridge Across Forever, שמכיל רק ארבע רצועות, שכל אחת מהן נעה בין 15 ל-30 דקות. המהדורה המוגבלת של האלבום מכילה גרסת כיסוי של הלהקה לשירה המפורסם של להקת פינק פלויד, "Shine On You Crazy Diamond".
ב-2001 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות באירופה. דניאל גילדנלאו הצטרף לסיבוב ההופעות כחבר חמישי של הלהקה, וניגן על קלידים, גיטרות, כלי הקשה וקולות רקע.
הפסקה זמנית (2002–2009)
ניל מורס עזב את להקתו המקורית Spock’s Beard באוקטובר 2002, כשהוא אומר ש"אלוהים רצה שאעשה משהו אחר". הוא עזב את זרם הרוק המתקדם המרכזי ואת טרנסאטלנטיק, והחל קריירה חדשה כמוזיקאי נוצרי. פורטנוי הגיב "זה סימן את סיומה של טרנסאטלנטיק, שאני חושב שלא הייתה ממשיכה בלעדיו". אלבום וידאו של הלהקה בסיבוב ההופעות האחרון שלה פורסם ב-2003. בווידאו הופיעה גרסה חיה של "Suite Charlotte Pike" משולב עם "Abbey Road" של הביטלס.
איחוד ואלבום חדש (2009–2013)
באפריל 2009 התאחדה הלהקה והתחילה לעבוד על אלבום אולפן שלישי. האלבום יצא באוקטובר 2009, והיה מורכב משיר אחד באורך 77 דקות, בשם The Whirlwind. האלבום הגיע למקום ה-21 במצעד "Heatseekers" של הבילבורד בארצות הברית.
הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בצפון אמריקה ובאירופה בין אפריל למאי של שנת 2010 כדי לסייע למכירת האלבום. דניאל גילדנלאו הצטרף לסיבוב ההופעות.
Kaleidoscope (2014-הווה)
במאי 2013 הודיע מייק פורטנוי שהלהקה סיימה לכתוב אלבום חדש. האלבום כלל 5 שירים (שניים ארוכים ו-3 שירים באורך רגיל) ועוד 8 קאברים לדיסק הבונוס. האלבום יצא לאור בינואר 2014. סיבוב הופעות עולמי בארצות הברית ובאירופה ליווה את האלבום, כולל הופעה מיוחדת ב-"Progressive Nation at Sea", קרוז בהובלת מייק פורטנוי. הלהקה ניגנה שתי הופעות, כשהראשונה כוללת את כל האלבום במלואו, והשנייה כוללת הופעות אורח של אמני רוק מתקדם מפורסמים כמו ג'ון אנדרסון מלהקת יס. בספטמבר 2014 זכה האלבום בתואר "אלבום השנה" בטקס חלוקת הפרסים של הרוק המתקדם.
יוליאנוס הכופר
פלאוויוס קלאודיוס יוליאנוס (בלטינית: Flavius Claudius Iulianus), המכונה יוליאנוס הכופר (בלטינית: Iulianus Apostata; 331 או 332 – 26 ביוני 363) היה קיסר רומא בין השנים 361 ל-363. יוליאנוס, הקיסר הרומאי הפגאני האחרון, ביסס את מורשתו כדמות ייחודית בהיסטוריה של הקיסרות הרומית, רפורמטור שניסה לשנות את מהלך ההיסטוריה של רומא הנוצרית ושל מערכות השלטון הרומאיות. איש אשכולות, פילוסוף וסופר. מקום מיוחד שמור לו בהיסטוריה היהודית כמי שפעל לבנות את בית המקדש מהריסותיו. הרפורמות שיזם והספיק לממש נעשו מתוך אמונה עמוקה, כי התלאות ומלחמות האזרחים, שאפיינו את האימפריה מאז המאה השלישית, נבעו מאבדן דרך וזניחת המסורת הרומאית העתיקה.
הוא היה בן לשושלת של קונסטנטינוס הגדול הקיסר הרומאי שהפך את הנצרות לדת מדינה של האימפריה הרומית ובילדותו ניצל מטיהור שערכו יורשי קונסטנטינוס. תהליכים היסטוריים רוממו אותו מסטאטוס של נסיך מנודה לקיסר תחת שלטונו של קונסטנטיוס השני ולאחר מכן לשליט בלעדי של האימפריה, האחרון לשושלת בית קונסטנטינוס. במהלך שנת 363 הוביל יוליאנוס מסע מלחמה כנגד האימפריה הסאסאנית ולאחר סדרת הצלחות ראשוניות נהרג בקרב מכריע. הצבא הרומי נאלץ לסגת תחת הסכם כניעה משפיל והרפורמות בוטלו. בדברי הימים של הנצרות הוא זכה לכינוי "הכופר", ומותו הפתאומי בחרב אויביו תואר על ידי הכנסייה הנוצרית כעונש אלוהי על כפירתו.
ההיסטוריון ג'ון גראוויל פוקוק כותב בספרו "ברברים וכנסייה" כי בפרספקטיבה היסטורית ובמבט מפוכח, תקופת שלטונו הקצרה של יוליאנוס הכופר הייתה למעשה חריגה מהנרטיב ההיסטורי של האימפריה הרומית והכנסייה הנוצרית, ומגדיר אותה כאירוע נדיר של הופעת היסטוריה נוגדת-עובדות בעולם הממשי, היסטוריה של מה שעשוי היה לקרות אך לא קרה: יוליאנוס עשוי היה לשנות את מבנה השלטון האימפריאלי, הוא עשוי היה לפרק את הכנסייה הנוצרית ולבסס את האימפריה על דת פגאנית-פילוסופית והוא עשוי היה לסלק את האימפריה הפרסית מאחיזתה במסופוטמיה אך בתום שלטונו חזר מהלך ההיסטוריה למשבצת הראשונה, וכל שיכול היה לקרות לא קרה.
רקע
הרפורמה המשמעותית ביותר הייתה המערכת השלטונית המשותפת, הטטררכיה - חלוקת השלטון לארבעה מנהיגים, שנים מהם בעלי התואר "אוגוסטוס" ושניים נושאי התואר "קיסר". חלוקה זו הביאה לחלוקה מעשית ומנהלתית של האימפריה לשתי יחידות נפרדות: חלק מערבי וחלק מזרחי. רפורמה זו נערכה בשלבים, תחילה בשנת 285 ולאחר מכן בשנת 293. ההיסטוריון סטפן ווליאמס קובע בספרו "דיוקלטיאנוס וההתאוששות רומא" כי למרות המורכבות האדמיניסטרטיבית והשלטונית הטטררכיה לא הייתה מערכת שלטונית וקונסטיטוציונית יציבה אלא "רציונליזציה מוצלחת של יריבויות צבאיות". דיוקלטיאנוס הבין שלאורך זמן חייב הקיסר להתבסס על דבר מה נוסף על כוחו הצבאי, אחרת לעולם לא ייהנה מיציבות והכרה. את הבסיס המבוקש מצא בדת המדינה כשהכתיר את עצמו ל"שליט ואלוה" (Dominus et Deus), מלך וכוהן גדול בעת ובעונה אחת אשר, כיאה לאל, אינו נראה בציבור. מבקרים שנועדו עמו נדרשו שלא להביט בו ולעיתים נישקו את שולי גלימתו. אמצעים אלה ואחרים שימשו ליצירת הילה של מסתורין ועוצמה סביב הקיסר שהכריז על עצמו כאל.
עם פרישתו המלאה של דיוקלטיאנוס לחיים בארמונו הוא איבד אחיזה במושכות השלטון והשפעה על המהלכים של שאר השליטים באימפריה. בהיעדר יד מכוונת וחשש מדמות סמכותית מוסכמת החבילה הלכה והתפרקה למרות הניסיונות של גלריוס להחזיק את המבנה השלטוני של הטטררכיה. בשיא תהליך ההתפוררות נשלטה רומא על ידי 6 קיסרים ואוגוסטי, שבמקביל הקדיש כל אחד מהם את מיטב מרצו ומאמציו לקידום שלטונו ולמלחמה בשליטים האחרים. עתה התחילה תחרות בין הטוענים לשלטון לגיטימי שנמשכה כעשרים שנה.