cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הגאורגית
היא נוסדה כרפובליקה סובייטית סוציאליסטית ב-25 בפברואר 1921, והחל מ-12 במרץ 1922 ועד ל-5 בדצמבר 1936 הייתה חלק מהרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז יחד עם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של ארמניה והרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית. בשנת 1936 התפרקה הרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז. תחת שלטונו של סטלין, רבים מהגאורגים הוצאו להורג. תחת שלטונו של ניקיטה חרושצ'וב, הממשלה הייתה מבוזרת, וגבר כוחה של המפלגה הקומוניסטית הגאורגית. במקביל החלו לפרוח השוק השחור והשחיתות. אדוארד שוורדנדזה עמל רבות להילחם בשחיתות במשך שנים, מאמצע שנות ה-60 ועד לשנת 1985, כאשר מונה לשר החוץ הסובייטי.
ב-28 באוקטובר 1990 נערכו בחירות דמוקרטיות לפרלמנט, וב-15 בנובמבר שונה שם האומה לרפובליקה של גאורגיה. היא הכריזה על עצמאותה ב-9 באפריל 1991, בראשות המנהיג הבדלן זוויאד גמסחורדיה. מדינה זו לא הוכרה על ידי הממשלה הסובייטית עד ספטמבר 1991.
צ'ארלס גריפס
צ'ארלס טומלינסון גריפס (באנגלית: Charles Tomlinson Griffes; 17 בספטמבר 1884 - 8 באפריל 1920) היה מלחין אמריקאי, שחיבר מוזיקה לפסנתר, הרכבים קאמריים ולקול.
קריירה מוזיקלית
אחרי לימודי פסנתר ועוגב בגיל צעיר בעיר הולדתו אלמירה, ניו יורק, נסע גריפס לברלין לארבע שנים של לימודי הלחנה אצל אנגלברט הומפרדינק. עם שובו לארצות הברית בשנת 1907 התחיל ללמד בבית הספר "האקלי" לבנים בטריטאון, מדינת ניו יורק, משרה שבה החזיק עד למותו כעבור 13 שנים.
גריפס הוא המייצג האמריקאי המפורסם ביותר של אימפרסיוניזם מוזיקלי. הצליל האקזוטי, המסתורי של האימפרסיוניסטים הצרפתים ויצירתו הושפעה מהם רבות בתקופת שהותו באירופה. הוא חקר גם את יצירתם של מלחינים רוסים בני זמנו (כמו סקריאבין, למשל), והשפעתם ניכרת גם היא ביצירתו, למשל, בשימוש בסולמות סינתטיים.
צירותיו המפורסמות ביותר הן "הטווס הלבן", לפסנתר (1915, תוזמר ב-1919); הסונאטה לפסנתר (1917–1918, תוקנה ושונתה ב-1919); פואמה סימפונית בשם "קמרון התענוגות של קובלה חאן", על פי קטע של קולרידג' (1912, תוקן ושונה 1916), וה"פואמה לחליל ותזמורת" (1918). עוד כתב מספר רב של יצירות תוכניתיות לפסנתר, להרכבים קאמריים ולקול. הכמות והאיכות של יצירתו מרשימה בהתחשב בחייו הקצרים ובעבודתו בהוראה במשרה מלאה. הרבה מן המוזיקה שלו עדיין מבוצע כיום. יצירתו "שו-ג'ו" (1917), מחזה פנטומימה מבוסס על נושאים יפניים, היא אחת היצירות הראשונות מאת מלחין אמריקאי, שההשראה לכתיבתה באה מן המוזיקה של יפן.
קונפדרציית המערכות העצמאיות
קונפדרציית המערכות העצמאיות (באנגלית: Confederacy of Independent Systems, או בקיצור CIS) היא קבוצת מערכות גלקטיות בדיוניות מסדרת סרטי "מלחמת הכוכבים". הקונפדרציה משמשת כקבוצת הנבלים הראשית בסרטים השני והשלישי.
המערכות החברות בקונפדרציה מאמינות כי הרפובליקה איבדה את ייחודה, וכי כעת היא פועלת בשחיתות ואי-צדק. מטרתה העיקרית, אותה הקונפדרציה משיגה, הייתה התנתקות מהרפובליקה והקמת ארגון משלהם. מספר המערכות החברות נמדד ב"אלפים", ומאוחר יותר בסרט השני נאמר כי "10,000 מוכנות להצטרף". כמה מהמערכות הפעילות ביותר בארגון הן: פדרציית הסחר (Trade Federation), האיחוד הטכני (Techno Union), גילדת המסחר (Commerce Guild), הברית המאוגדת ( Corporate Alliance), הג'נוסיסיאנים ושבט הבנק האינטרגלקטי (InterGalactic Banking Clan).
הקונפדרציה מוכרת בקרב אויביה כ"הבדלנים"(Separatists).
השנים המוקדמות
הניסיון השלילי של פדרציית הסחר עם הרפובליקה הגלקטית החל ב-32 BBY, כאשר הפדרציה הטילה מצור על הכוכב נאבו, בדרישה לתשלום מיסים עבור שימוש בנתיבי סחר. בן בריתה של הפדרציה היה דארת' סידיוס, סית' לורד שהבטיח להם כי יקדם את עניין הפלישה, ויעזור בקרבות.
המלכה, מגיניה ופמילייתה טסו אל עבר בירת הרפובליקה, הכוכב קורוסנט, בו אמידאלה הציגה את עניין הפלישה, וקיוותה כי תקבל עזרה וסיוע מהסנאט. אולם וואלורום הציע כי תשלח משלחת שתבדוק את עניין הפלישה, ורק לאחר מכן תקבע החלטה. אמידאלה, אשר ידעה כי בני עמה סובלים, דחתה את הצעתו, והציעה הצעה משלה - הצעת אי אמון בוואלורום, ובחירות נשיא עליון חדש. כך אכן קרה, והסנטור של נאבו, סנטור פלפטין, נבחר.
לבסוף, גונריי נתפס, צבא הדרואידים של הפדרציה נחל כישלון אל מול תושבי נאבו, וספינת הפיקוד פוצצה על ידי אנאקין סקייווקר, ילד צעיר מכוכב טטואין, שהצטרף לכוחות הכוכב. גונריי הובא אל הכוכב קורוסנט, שם הועמד לדין עבור פשעיו. הוא הרגיש נבגד על ידי הרפובליקה, ובמיוחד על ידי סידיוס, אשר נטש אותו כשהחלה התבוסה. פגוע ומושפל, גונריי פרש מהרפובליקה, וביחד איתו, פדרציית הסחר כולה.
גונריי פנה אל הרוזן דוקו, אביר ג'דיי שפרש מהמסדר, וביקש עזרה בביצוע נקמתו ברפובליקה, ובאמידאלה עצמה. דוקו סיפר לו אודות הקמת הקונפדרציה, והציע לו להצטרף. גונריי הסכים, אך הציב תנאי אחד: מותה של אמידאלה. דוקו, אשר היה מעוניין בהצטרפות פדרציית הסחר לקונפדרציה, שכר את שירותיו של צייד הראשים ג'נגו פט, בהריגת אמידאלה, שכעת נהפכה לסנטורית הכוכב, לאחר שהקדנציה שלה בתור מלכה נגמרה.
ב-22 BBY, מועצת הבדלנים נפגשה בכוכב ג'נוסיס, שם הקים "האיחוד הטכני" מפעלי בניית דרואידי-הקרב של הקונפדרציה. אובי-וואן קנובי, בעבר פדוואן וכעת מאסטר, עקב אחרי פט לכוכב, והיה עד לשיחה שהתנהלה בין מנהיגי המערכות השונות. הוא נתפס, ואחריו חניכו, אנאקין סקייווקר, ולמרבה שמחתו של גונריי, גם אמידאלה. השלושה נשלחו להוצאה להורג על ידי שחרור חיות טרף פראיות. ההוצאה להורגה נכשלה, ואל האצטדיון פרצו עשרות אבירי ג'דיי. חברי הבדלנים המפוחדים שחררו את צבא הדרואידים שלהם, שהוכיח את עצמו כקטלני אל מול אבירי הג'דיי.
לבסוף, דרואידי-הקרב גברו על אבירי הג'דיי, והיה נראה כי זהו ניצחונה הראשון של הקונפדרציה. דוקו הציע למייס ווינדו, מנהיג אבירי הג'דיי שפרצו לאצטדיון להיכנע, ועל כן, הוא יחוס על חייהם. כשווינדו סירב להצעתו, דרואידי-הקרב התכוונו להנחית את מכתם האחרונה, אך מהלך זה הופרע על ידי הגעתו של יודה, וביחד איתו, צבא הרפובליקה, המורכב ממשובטים שנוצרו בכוכב קאמינו. קרב אדיר התחולל בכוכב שבסופו גברו כוחות הרפובליקה על כוחות הבדלנים, והכריחו אותם לסגת. דוקו, כמו שאר חברי מועצת הבדלנים, ברח מהכוכב.
מאותו קרב, החלה לה המלחמה בת 3 השנים, שנקראה מלחמת המשובטים.
מלחמת המשובטים
זמן קצר לאחר הקרב בכוכב ג'נוסיס, גנרל גריווס הפך למנהיג צבא דרואידי-הקרב. לאחר שורת ניצחונות של הבדלנים על צבאות הרפובליקה, הרוזן דוקו גילה למנהיגי הבדלנים כי דארת' סידיוס הוא מנהיגם, וכי התוכנית האולטימטיבית שלהם תהיה לעכב את הרפובליקה מספיק זמן עד להשלמת בניית נשקם האדיר, כוכב המוות, הנבנה על ידי הג'נוסיסאנים. במהלך המלחמה, מנהיגי הבדלנים (למעט מדוקו) לא ידעו על זהותו האמיתית של סידיוס.
סופה של הקונפדרציה
מפקדת הבדלנים בכוכב מוסטאפר הייתה בלתי חדירה לפולשים. מועצת הבדלנים נותרה בכוכב ויצרה קשר עם דארת' סידיוס, שאמר להם כי למרות הפסדם במלחמה, הוא יגמול להם על שירותם הנאמן.
עיוורים מההבטחה על תגמולם, אף נציג ממועצת הבדלנים לא תחקר את מטרתו האמיתית של סידיוס. סידיוס תכנן את סופה של הקונפדרציה על ידי שליחת חוליית חיילי משובטים אשר יסתערו על הבסיס, אך לבסוף שינה את דעתו, וחשב כי שליחת נציג יחיד לא תעורר את חשדם. דארת' ויידר הוכנס ללא שאלה אל הבסיס, אך מועצת הבדלנים הבינה מאוחר מדי כי הם נבגדים על ידי מנהיגם ותלמידו. הדלתות ננעלו, וחברי המועצה נשחטו ללא היסוס על ידי אדון הסית' החדש. באותו הזמן, פלפטין נשא בפני הסנאט נאום האומר כי הבדלנים הושמדו, והמלחמה נגמרה. הוא ניצל את ההזדמנות, והודיע כי הרפובליקה הפכה לאימפריה, והוא עצמו הקיסר.
ג'יימס פוקס (זמר)
ג'יימס פוקס (באנגלית: James Fox; נולד ב-6 באפריל 1976) הוא זמר ולשי.
ביוגרפיה
פוקס נולד בקארדיף, בגיל שש החל ללמוד לנגן על פסנתר ולאחר מכן למד בעצמו לנגן על מספר כלים. בגיל חמש עשרה החל לעסוק במוזיקה באופן מקצועי, שימש כזמר במועדונים, פאבים וספינות תענוגות. ב-2000 הקים ביחד עם חברו את הלהקה "Force 5" ולאחר מכן עזב חברו את הלהקה על מנת להצטרף ללהקה אחרת.
ב-2003 הוא התמודד בתוכנית "Fame Academy" וזכה במקום החמישי. באירוויזיון 2004 הוא ייצג את בריטניה עם השיר "Hold Onto Our Love", שהגיע למקום ה-16. הוא גם הוזמן לשיר בבית הנבחרים הבריטי את השיר אשר עמו הופיעה באירוויזיון.
ב-2004 גם שיחק את יהודה איש קריות במחזמר ישו כוכב עליון.
ב-2008 יצא האלבום שלו "Rocking Chairs And Lemonade"
חסיב סבאג
חסיב סבאג (בערבית: حسيب الصباغ; 1920, צפת - 12 בינואר 2010) היה איש עסקים פלסטיני.
ביוגרפיה
נולד למשפחה יוונית-קתולית בצפת וסיים את לימודיו בקולג' הערבי בירושלים בשנת 1938. בשנת 1941 סיים לימודי הנדסה אזרחית באוניברסיטה האמריקנית בביירות.
בשנת 1943 הקים יחד עם ארבעה שותפים בחיפה את חברת הבניה Consolidated Contractors Company (CCC). באפריל 1948 ברח מחיפה בעיצומה של מלחמת העצמאות ועבר ללבנון, שם ייסד מחדש את החברה בשנת 1950. החברה הפכה עם השנים לאחת מחברות הבניה והלוגיסטיקה והתשתיות הגדולות בעולם הערבי, אשר מעסיקה עשרות אלפי עובדים.
סבאג היה חבר במשך שנים רבות במועצה הלאומית הפלסטינית.
במשך שנים היה פעיל למען מטרות נדבנות. בשנת 1993 הקים את המרכז להבנה מוסלמית-נוצרית (Center for Muslim-Christian Understanding) באוניברסיטת ג'ורג'טאון בארצות הברית. אחיו, עיסא, היה עיתונאי ב-BBC, ובנו הוא קארל סבאג, עיתונאי וסופר בריטי.
אנדריי רבס
אנדריי רֶבֶס (André Révész; ברומנית: Andrei Révész; 1912 – 24 בדצמבר 1999) היה פסל וצייר ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בטרגו מורש שבטרנסילבניה (אז חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום ברומניה) למשפחה אמידה. אביו היה סוחר והחזיק במלון ובחנות לספרים ומכשירי כתיבה במרכז העיר. כבר בגיל צעיר למד ציור ופיסול. בשנת 1930 נסע לבודפשט, שם התקבל לאקדמיה לאמנות. כיוון שהחליט שהלימודים באקדמיה שמרניים מדי, עזב לפריז, שם המשיך בלימוד פיסול באקדמיה הלאומית. פסליו הוצגו בגלריות בפריז ובבודפשט. הוא נשאר בפריז עד לכיבושה בידי הנאצים ב-1940 ואז שב לטרגו מורש, נישא ונולד לו בן. בעקבות סיפוח טרנסילבניה להונגריה נשלח ב-1943 לעבודות כפייה בסרביה ולאחר מכן לחזית הרוסית באוקראינה, משם הצליח לברוח בחזרה לבודפשט כשהוא מתחזה לקתולי. הוריו, אחיו, רעייתו ובנו נספו בשואה.
האנדרטאות החשובות שלו בישראל הן:
ב-2014, במסגרת מפעל הנצחת אמנים ואנשי במה של עיריית תל אביב, נקבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתו של רבס בסמטת נתיב המזלות 3 ביפו העתיקה.
סלאוקוס השביעי
סלאוקוס השביעי (ביוונית: Σέλευκος) פילומטור (Φιλομήτωρ) או קיביוסאקטס (Κυβιοσάκτης), היה בן השושלת הסלאוקית ושליט הממלכה הסלאוקית שבסיסה בסוריה.
מלך סוריה
סלאוקוס השביעי לא היה ידוע עד לאחרונה. ממטבעות שהונפקו על ידו ועל ידי אמו, הנסיכה התלמית קלאופטרה סלנה הראשונה, יש להניח שהוא היה בנה מהמלך אנטיוכוס העשירי אוסבס, ואחיו של המלך לעתיד אנטיוכוס השלושה עשר אסיאטקוס. נראה שהוא "שלט" במהלך כיבוש סוריה על ידי המלך הארמני טיגראנס הגדול (83–69 לפסה"נ). אולם במציאות, רק ערים בודדות היו נאמנות לסלאוקים בתקופה זו.
זמן מה לאחר שטיגרנס כבש את סוריה (83 לפסה"נ), נסעה אמו לרומא כדי שבניה יוכרו כמלכי מצרים, אך ללא הועיל. הם שהו שם לפחות בין השנים 75–73 לפסה"נ, והוכרו כ"מלכי סוריה".
עוצר-שותף למלוכה של מצרים
המלך הילד הוא כנראה אותו סלאוקוס שלימים הלך להתחתן עם הנסיכה התלמית ברניקי הרביעי (אחות של קלאופטרה השביעית מלכת מצרים) בתאריך לא ידוע כדי להיות עוצר-שותף למלוכה על מצרים, אך לכאורה נרצח על ידי הכלה הלא-מרוצה זמן קצר לאחר נישואיהם, עקב חוסר נימוסיו. הוא נשא את שם הגנאי "קיביוסאקטס", המונח לעבודה הכרוכה בריח רע של חיתוך דגי טונה.
אורבנוס החמישי
אורבנוס החמישי (בלטינית: Urbanus V; סביב 1310 - 19 בדצמבר 1370), היה אפיפיור מ-28 בספטמבר 1362 עד מותו.
ביוגרפיה
גיום גרימור נולד למשפחת אצולה בטירת גריזאק שבחבל לאנגדוק בדרום צרפת. כשהיה בן שתים עשרה בלבד עזב את הטירה המשפחתית כדי ללמוד במונפלייה ובטולוז. עם סיום לימודיו קיבל תואר דוקטור לחוק הכנסייתי. לימד במונפלייה ובאביניון, נכנס למסדר הבנדיקטיני ושימש אב מנזר סנט ז'רמין בעיר אוסר שבצפון חבל בורגונדיה. ב-1361 שימש אב מנזר סנט ויקטור במרסיי. נשלח לנאפולי על ידי האפיפיור, אך ב-1362 נפטר האפיפיור אינוקנטיוס השישי, וגיום גרימור נבחר לאפיפיור, ובחר בשם אורבנוס החמישי.
אורבנוס החמישי המשיך ברפורמה של קודמו. לחם בשחיתות, במותרות ובבזבוז בחצרו באביניון. התנגד בכל תוקף למינוי קרובי משפחה למשרות בכנסייה. גייס לעזרתו אנשים משכילים, ייסד קולג' חדש במונפלייה ותמך במלומדים. הציב לעצמו כמטרה את החזרת מקום מושב האפיפיור מאביניון לרומא. אנשי חצרו הצרפתים התנגדו לכך, וביקשו ממנו שלא להיעתר לבקשותיהם של המשורר פטרארקה ושל הקדושה קאתרינה מסיינה לעשות כן. הוא חשש כי האנגלים, שכבשו את דרום צרפת, יכבשו גם את אביניון ויענישו אותו על היותו נתון למרותו של שארל החמישי מלך צרפת.
ב-30 באפריל 1367 הפליג האפיפיור ממרסיי, וב-16 באוקטובר נכנס לרומא לקול תשואות ההמון. המשורר פטרארקה הביע את תודתו לאפיפיור שהעז לחיות ברומא. אך העיר הייתה מוזנחת וארמון האפיפיור נחרב בשריפה. אורבנוס החמישי ציווה לבנותו מחדש, ובינתיים עבר להתגורר מחוץ לעיר. ב-1368 הכתיר ברומא את קרל הרביעי לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. אך ב-5 בספטמבר 1370 נכנע לדרישתם של הקרדינלים הצרפתיים, ואמר שעליו לחזור לאביניון כדי להשכין שלום בין צרפת ואנגליה במלחמת מאה השנים.
ב-24 בספטמבר 1370 הגיע אורבנוס החמישי לאביניון, ונפטר שם בדצמבר של אותה שנה. הוא נקבר בכנסיית נוטרדאם באביניון, אך ב-1372, על פי צוואתו, הועבר מקום קבורתו למנזר סנט ויקטור במרסיי. במקומו נבחר לאפיפיור גרגוריוס האחד עשר.
גלס
{{פירושונים|
ראו גם
}}
קארל סבאג
קארל סבאג (באנגלית: Karl Sabbagh) הוא סופר, מפיק טלוויזיה ועיתונאי בריטי ממוצא פלסטיני.
נולד בווסטרשייר שבאנגליה לאם אנגליה ולאב פלסטיני. אביו, עיסא סבאג (אחיו של איש העסקים הפלסטיני חסיב סבאג), היה נוצרי פלסטיני מצפת, אשר שימש ככתב בשירות הערבי של ה-BBC, ואימו, פמלה גריידון, הייתה אנגלית ממוצא אמריקאי ואירי.
הוא הפיק תוכניות בעבור הרשתות BBC ו-PBS, אשר עסקו בתחומים רבים ומגוונים כמו פיזיקה, רפואה, פסיכולוגיה, פילוסופיה, אנתרופולוגיה וטכנולוגיה. הוא מגיש תוכנית רדיו בנושאי מדע ב-BBC בשם Science Now.
סבאג כתב מאמרים בעבור עיתונים ומגזינים שונים, בהם: The Sunday Times, New Scientist, The Listener ו-Punch.
כריסטופר בראונינג
כריסטופר רוברט בראונינג (באנגלית: Christopher Robert Browning; נולד ב-22 במאי 1944) הוא היסטוריון אמריקני, מחשובי ההיסטוריונים של השואה.
מפעלו האקדמי
ספרו הנודע ביותר של בראונינג הוא "אנשים רגילים", שיצא לאור בשנת 1992. הספר הוא מחקר על גדוד המילואים 101 של משטרת הסדר (אורפ"ו), שטבח או גירש למחנות ההשמדה אלפי יהודים בפולין החל משנת 1942. המסקנה המובעת בספר, שהושפעה במידה רבה מניסוייו של הפסיכולוג סטנלי מילגרם, הייתה שחיילי גדוד 101 לא היו נאצים אידאולוגים, כי אם אנשים רגילים בני המעמד הבינוני ומרקע של מעמד הפועלים מהמבורג. הם גויסו לגדוד מילואים של האורפ"ו כי נמצאו בלתי-כשירים להישלח לחזית, בשל גילם שלרוב סבב סביב שנות הארבעים.
גברים אלו צוו לכנס יהודים ברכבות, ואף לירות באלפי אנשים מטווח אפס. הם היו מעורבים בטבח של 38,000 יהודים לפחות ובגירוש 45,000 יהודים נוספים. מפקד היחידה נתן לאנשיו את האפשרות לבחור שלא להשתתף, אם הדבר יציק להם יתר על המידה; הרוב בחר להשתתף. בראונינג טען כי חיילי גדוד 101 הרגו מתוך צייתנות בסיסית לסמכות ומתוך השפעת הלחץ החברתי של עמיתיהם, ולא מתוך תאוות דם או שנאה מובהקת. מסקנת הספר היא שרוב האנשים שישוייכו לקבוצה כלשהי, ושתעמוד בפניהם הברירה בין להרוג ולהשתייך לקבוצה או לא להרוג ולא להשתייך, יבחרו באפשרות הראשונה. בנוסף לכך מדגים הספר כי אנשים רגילים יבצעו קרוב לוודאי פקודות, אפילו אלו שהם עשויים להטיל בהן ספק, זאת אם הם תופשים את הפקודות כנובעות ממרות.
הספר "אנשים רגילים" קצר שבחים רבים בעולם המחקר, אולם ספג ביקורת קשה ביותר מצדו של חוקר אחר, דניאל יונה גולדהגן, שטען כי בראונינג התעלם ממרכזיותה של האנטישמיות הגרמנית בגרימת השואה. בביקורת ספר עוינת ביותר בניו רפובליק, כינה גולדהגן את "אנשים רגילים" כחסר ערך מחקרי והאשים את בראונינג בזיוף ראיותיו. ספרו רב המכר של גולדהגן משנת 1996, "תליינים מרצון בשירות היטלר", נכתב במידה רבה על מנת להפריך את התיזה של בראונינג.
בשנת 2000, בזמן שדייוויד אירווינג תבע את דבורה ליפשטדט על הוצאת דיבה, היה בראונינג אחד מעדי ההגנה המובילים. הוא הפריך כליל את טענותיו של אירווינג שמספרי ההרוגים בלתי-אפשריים מבחינת הראיות הסטטיסטיות, או שדיווחים על חיילים ושוטרים שמדיהם נספגו בדם לאחר ירי ממושך מטווח אפס הם בדויים בהכרח.
פרשנות השואה של בראונינג
בראונינג מחלק את פקידי הממשל של הגנרלגוברנמן בפולין לשתי סיעות: האחת, תומכי הפרודוקטיביות, העדיפה להשתמש ביהודי הגטאות כמקור לעבודת עובדי-כפייה, על מנת לתמוך במאמצי המלחמה. הסיעה האחרת ביכרה לתת להם לגווע ברעב ולמות ממחלות. על רקע זה התחוללו מאבקים בין מנגנון האס אס של הימלר למושל הכללי הנס פרנק. האס אס העדיפו את תוכנית לובלין, שכיוונה להקים "שמורה יהודית" באזור לובלין, שאליה נועדו להיות מגורשים כל יהודי הרייך רבתי והפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה. פרנק התנגד לכך והתלונן שהאס אס מטילים את כל עומס היהודים לפתחו ויוצרים קשיים מנהליים גדולים בגנרלגוברנמן.
ספרים שכתב
<DIV dir=ltr> University of Wisconsin Press, 2003 </DIV>
ברוך הורוביץ
הרב ברוך הורוביץ (תר"ל, 1870 - תרצ"ו, 1936) היה הרב של פרבר אלקסוט שבקובנה וראש ישיבה בישיבת סלבודקה בליטא. היה ממנהיגי הציבור היהודי-חרדי בליטא ועמד בראשות "אגודת הרבנים" המקומית. חתנו של הרב שרגא פייבל פרנק.
תולדותיו
הרב ברוך הורוביץ היה חניך בית ה"תלמוד תורה" בקלם, אליו נשלח על ידי רבו נתן צבי פינקל, ה"סבא" מסלבודקה. בצעירותו נבחר על ידי רבי צבי לויטן לשמש כר"מ בישיבת "אור החיים" בסלבודקה. נמנה עם קבוצת האברכים שנשלחו על ידי ה"סבא" מסלבודקה לישיבת ראדין, כדי להשפיע עליה מרוח תנועת המוסר הסלבודקאית. תקופה מסוימת מינהו החפץ חיים לשמש כר"מ בישיבת ראדין.
בשנת תר"ס (1900) התמנה לרבו של אלקסוט, פרבר של קובנה, הממוקם מעברו השני של הנהר ניימן החוצה את העיר. במלחמת העולם הראשונה עזבה ישיבת סלבודקה את קובנה לקרמנצ'וק. לאחר שכוחות הצבא הגרמני כבשו את קובנה, מיד בתחילת המלחמה, התאפשרה פעילות תורנית במבנה הישיבה בקובנה. הרב הורביץ פתח במקום ישיבה לכמאתיים בחורים, והיא פעלה במשך שבע שנים. בשנת תרפ"א (1921) שבה ישיבת-האם למשכנה המקורי והתמזגה עם הישיבה שפעלה בראשות הרב הורוביץ. הרב הורוביץ עצמו המשיך לכהן כר"מ בישיבה עד לפטירתו בשנת תרצ"ו.
מלבד פעילותו הרבנית והתורנית היה הרב הורוביץ מראשי ההנהגה של יהדות ליטא. נמנה עם מייסדי "אגודת הרבנים" בליטא ושימש כיושב-ראש שלה, במסגרתה ייצג את הציבור החרדי בפני השלטונות.
משנתו של דון חואן
משנתו של דון חואן (כותרת משנה דרך היאקי אל הדעת) הוא ספרו הראשון של הסופר והאנתרופולוג קרלוס קסטנדה, מתוך סדרה של 12 ספרים הנסובים סביב מפגשיו של קסטנדה, בהיותו סטודנט לאנתרופולוגיה, עם מכשף אינדיאני-מקסיקני בשם דון חואן. קסטנדה נהפך לחניכו של דון חואן ומתוודע אל דרך חיים ומחשבה שונה מהגישה המערבית המקובלת.
הספר מתאר את תחילת מסעו של קסטנדה אל "אינסוף הים האפל של המודעות". מטרת הלימוד היא להפוך את הלומד ללוחם ואיש דעת. אחת הדרכים שבהן משתמש דון חואן להעביר את הדעת לחניכו היא באמצעות "צמחי עוצמה" - צמחים הלוצינוגניים המשפיעים על ראייתו הקוגניטיבית של האדם וכן על הבנתו ותפיסתו את העולם. כך, למשל, תפיסה מרחבית יכולה להשתנות בהשפעתם, כמו גם כל תפיסה אנוש ההגיונית בכללותה.
בספר מתוארים 3 סוגי צמחים כאלו: לאורך התנסויותיו של קסטנדה בצמחים משני תודעה הוא נחשף אל עולם חבוי אשר גרם לו להבין את המציאות בדרכים אחרות נוסף על הדרך בה היה רגיל עד אז.
הספר יצא לאור בארצות הברית בשנת 1968, ובעברית בשנת 1977.
7 Rings
(בעברית: 7 טבעות) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית אריאנה גרנדה, מתוך אלבומה החמישי, Thank U, Next. השיר יצא לאור ב-18 בינואר 2019, כסינגל השני מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס.
בשבוע יציאתו נכנס השיר למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, במצעד הסינגלים הבריטי, ובמצעד המוזיקה האוסטרלי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אריאנה גרנדה, צ'ארלס אנדרסון, קימברלי קריסיוק, מייקל פוסטר, ניומזה ויטיה, אוסקר המרשטיין, ריצ'רד רוג'רס, טיילה פארקס, ויקטוריה מונה וטומי בראון והופק על ידי בראון, אנדרסון ופוסטר. השיר מכיל חלקים מהשיר "My Favorite Things".
כבר כשיצא, הצליח השיר להיכנס למצעדי אייטונס רבים, והפך לשיר שהושמע בסטרימינג הכי הרבה בשבוע בכורתו.
וידאו קליפ
נכון ליוני 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-1.2 מיליארד צפיות.
בשנת 2019, ביצעה "ארץ נהדרת" פרודיה לשיר בזמן הבחירות לכנסת ה-21. לשיר גם הוקלטה גרסה עברית של הזמרת עדן בן זקן.
אמילי סאנדיי
אדל אמילי סאנדיי (Emeli Sandé; נולדה ב-10 במרץ 1987) היא זמרת-יוצרת סקוטית, זוכת פרס המוזיקה הבריטית.
ביוגרפיה
סאנדיי נולדה בעיר סנדרלנד שבצפון-מזרח אנגליה לאם אנגליה ואב מזמביה וגדלה באברדינשייר שבסקוטלנד. כבר כנערה החלה בכתיבת שירים. את הפריצה שלה עשתה ב-2009 כשהייתה שותפה לכתיבת השיר: "Diamond Rings", של הראפר צ'יפ וליוותה אותו בקולה בסינגל שזכה להצלחה וטיפס עד המקום השישי במצעד הפזמונים הבריטי. היא כתבה לזמרים נוספים כגון טייני טמפה, אלישה דיקסון, שריל קול, משתתפת התוכנית, The X Factor, ליאונה לואיס ותוכנית הכישרונות הבריטית, Britain Got Talent, סוזן בויל.
הסינגל הראשון שלה כזמרת סולו; "Heaven", יצא באוגוסט 2011 והגיע למקום השני במצעד הפזמונים הבריטי, הסינגל השלישי שהוציאה; "Read All About It", נכנס היישר למקום הראשון במצעד. בפברואר 2012, יצא האלבום הראשון שלה; "Our Version of Events", שזכה להצלחה רבה, כשנמכרו ממנו מעל 113,000 עותקים כבר בשבוע הראשון והיה בכך לאלבום הנמכר ביותר בבריטניה. סינגלים נוספים שזכו להצלחה מהאלבום הם: "Next to Me", שהגיע למקום השני במצעד הפזמונים ו-"(Read All About It (Part III", שהגיע למקום השלישי. בעקבות הצלחתה הייתה מועמדת לפרס תגלית השנה וזכתה בפרס המבקרים בטקס פרסי המוזיקה הבריטית. בשנת 2013, הוציאה את הסינגל המשותף שלה: "Lifted", עם האמן והיוצר הבריטי: Naughty Boy.
סאנדיי הופיעה בטקס הפתיחה של אולימפיאדת לונדון (2012) כשביצעה את המזמור: "Abide with Me", וגם בטקס הנעילה של המשחקים עם השיר: "Read All About It".
ב-2017 מונתה לחברה במסדר האימפריה הבריטית.
דפוס צילינדר
דפוס צילינדר (באנגלית: Rotogravure) היא שיטה הפועלת על עקרון ההדפסה הישירה והיא בבסיסה תוצר של טכניקת דפוס השקע. בשיטה זו הלוח הוא למעשה, גליל עשוי מתכת רכה יחסית, כאשר על גביו נגרעת הדמות. בעבר הרחוק השתמשו במסמרי פלדה לחריטת הדמות על הגליל (צילינדר). בתקופה מאוחרת יותר השתמשו באמבט חומצות ליצירת הדמות בדומה להדפס אבן וכיום משתמשים בצריבת לייזר, כאשר גודל הנקבים ועומקם (אשר נקבעים על ידי עוצמת הלייזר) קובעים את הרזולוציה. שיטה זו עובדת על עקרונות הפרוצס. בשיטה זו משתמשים להדפסה של מיליוני עותקים, והיא האיכותית ביותר.
שלבים בהתפתחות השיטה
בטכניקה זו משתמשים בגליל (צילינדר) מתכת רכה שעליו יוצרים דמות עומק החריץ ורוחבו היו קובעים את עוביו וכהותו של הקו המודפס, בדומה לדפוס שקע. את הגליל מורחים בצבע דפוס ואותו מדפיסים.
שימושים
טכניקה זו היא טכניקת הדפוס היקרה ביותר והאיכותית מבין טכניקות הדפוס התעשייתיות, משתלמת במקרים בהם ההדפסה היא במאות אלפי עותקים אם לא במיליוני עותקים משום יוקר הפקת צילינדר (גליל ההדפסה) ההדפסה. כיום רוב השימוש בארץ נעשה על ידי חברות בתפוצה ארצית, אשר מדפיסות את הבסיס הקבוע, כלומר התוכן האחיד במכתביהן.
בית החולים מודסלי
בית החולים מודסלי (באנגלית: The Maudsley Hospital) הוא בית חולים פסיכיאטרי, הממוקם ברובע סאת'ק בדרום לונדון, בדנמרק היל שבקמברוול (Camberwell). מודסלי הוא המוסד הגדול בבריטניה להשתלמות בבריאות הנפש. מודסלי מהווה חלק מתאגיד הקרן South London and Maudsley NHS והוא מסונף למכון לפסיכיאטריה, לפסיכולוגיה ולמדעי המוח של קינגס קולג' לונדון. הוא משמש כחלק מהמרכז האקדמי למדעי הבריאות King's Health Partners, של המכון הלאומי לחקר הבריאות, והמרכז הביו-רפואי למחקר בבריאות הנפש.
בית החולים מודסלי מספק שירותים פסיכיאטריים בעיקר לתושבי הרבעים סאת'ק ולמבת' בלונדון אך גם לשאר תושבי הממלכה המאוחדת.
הבנייה
בשנת 1907 העניק הפסיכיאטר הנרי מודסלי (1918-1835) דמות מובילה בתחומו באנגליה הוויקטוריאנית מענק בשווי 30,000 לירות שטרלינג למועצת העיר לונדון לשם הקמת בית חולים פסיכיאטרי שנועד אך ורק למקרים חדשים וחריפים של הפרעות נפשיות, וכן לטיפולים מרפאתיים ולהתמחות ומחקר. בשם מודסלי שנשאר אלמוני בשלב הראשון, ניהל את המשא ומתן עם העירייה שותפו הנוירולוג פרדריק ווקר מוט. הרעיון נולד אחרי ביקור של מוט בקליניקה הפסיכיאטרית של אמיל קרפלין במינכן, שהצטיינה באותה תקופה בתנאים מתאימים להתמחות. צפי ההוצאות עלה ל-70,000 לירות שטרלינג, כשהעירייה הסכימה לתרום מחצית מסכום זה וכמו כן לכסות את עלויות האשפוז שעמדו להיות כפולות (לכל מיטה) בהשוואה לבתי המחסה הגדולים. בית החולים זכה גם לשרותי מעבדה פתולוגית שהועברו לשם מבית החולים קלייברי שנוהל על ידי מוט. המיקום - ממול לבית החולים קינגס קולג' בדנמרק היל בקמברוול- נבחר באפריל 1911 ובניית בית החולים הסתיימה בשנת 1915. הפרלמנט הבריטי הוציא היתר, לפיו הורשה המוסד החדש לקבל מטופלים בהסכמה בלי לתייג אותם כ"בלתי שפויים". כמו כן הורשה בית החולים לגבות תשלומים מחולים מבוססים כדי לממן את הטיפול בחולים הנצרכים
בית חולים נוירולוגי צבאי 1919-1915
עם זאת, בגלל המלחמה בניין בית החולים הופקע החל משנת 1916 על ידי משרד המלחמה הבריטי ושימש כבית חולים נוירולוגי צבאי Neurological Clearing Hospital, חלק מבית החולים הכללי 4 של לונדון. בימי המלחמה במעבדת בית החולים עבד הנוירולוג הרומני גאורגה מרינסקו. התקבלו אז בבית החולים חיילים נפגעי הלם קרב ("הלם פגז" כשפי שכונה אז) ו"נאורוזות מלחמה כמו שיתוקים פונקציונליים, נויראסתניה, היסטריה, פסיכוזות קצרות. מקרים חמורים פוסט טראומתיים היו מועברים לבית החולים הצבאי ספריגפילד בוואנדסוורת', לעומת מקרי אי שפיות היו מועברים לבית החולים נטלי או לבית החולים הצבאי נפסברי. ב-1916 המלך ג'ורג' החמישי והמלכה ביקרו אצל החיילים המאושפזים. בסך הכל עד 1917 התקבלו לאשפוז 185 חיילים ו-18 קצינים נפגעי הלם קרב, "נויראסתניה" והפרעות פסיכיאטריות חריפות. אחרי המלחמה בשנים 1919–1920 שימש הבניין את משרד הרווחה הבריטי ("משרד הגמלאות") למשך 18 חדשים. הוא סיפק אז עדיין טיפולים לווטרנים של הצבא שסבלו מ "נויראסתניה". אחר כך חזר בית החולים לרשות עיריית לונדון ונפתח חגיגית בינואר 1923 בשם "בית החולים מודסלי". ב-1915 המחיר למיטה היה 485 לירות. עלות הטיפולים כוסתה לרוב על ידי מועצת העיר לונדון. תושבים מחוץ ללונדון היו חייבים לשלם 5 לירות שטרלינג לשבוע. בית החולים נפתח בעיקר למקרים של נוירוזות, פסיכוזות קלות והתמכרויות
בית החולים מודסלי- החל מ-1923
בבניין בן 3 קומות שוכנו המנהלה, בית מרקחת, ספרייה, חדרי אנשי הצוות והמעבדה המרכזית, בהמשך גם המרפאה עם כניסה נפרדת. בשני בניינים אחרים בני 3 קומות ו מחוברים בגשרים, נמצאו מחלקות האשפוז - שש מחלקות:שתיים לאבחון והשגחה בקומת קרקע ו בקומות -- ארבע מחלקות פתוחות ובהן 144 מיטות - 72 חנשים ו-72 לגברים. בכל מחלקה היו 24 מיטות, סלון וחבר אוכל. בסלון הושבו שולחנות וכיסאות ופסנתר עם כנף. לכל סלון היה גם בלקון משלו. בהמשך חדרי הצוות הוסבו לחדרים עבור 13 מטופלים פרטיים. חלק מהאחיות ועובדי המשק הורשו לגור מחוץ לבית החולים, מה שהיווה תקדים. מנהלו הראשון היה הפסיכיאטר אדוארד מפוד'ר, בעוד שפרדריק גולה ירש ממוט את ניהול המעבדה הפתולוגית. שניהם הסתייגו מסיווג המחלות של קרפלין ואימצו גישה יותר פרגמטית ואקלקטית לגבי האטיולוגיה והטיפול. במחלקת הילדים מיסודו של ויליאם דוסון עבדה בשנים 1923–1927 הפסיכיאטרית מרי ברקאס בשנים שבין מלחמות העולם נערכו בבית החולים מודסלי מחקרים רחבים שבו נוסו הורמונים שהופקו מרקמות של בעלי חיים, גם במנות קטנות לצורך מילוי מחסורים משוערים וגם במנות ענק כ"טיפולי הלם" - כמו "הטיפול בהלם אינסולין". כמו כן נוסו חומרים פסיכואקטיביים ושיטות טיפול רבות במסגרת מה שכונה "ניסויים שלא בכפייה". באחד מהם היה מעורב כמתמחה ואחר כך כרופא זוטר ויליאם סארגאנט השנוי במחלוקת בדבקותו בטיפולים בהלם אינסולין ובטיפולים פיזיולוגיים אחרים.
אופנת המחקרים האאוגנטיים
מפוד'ר וסגנו אוברי לואיס תמכו בזמנם ברוח התקופה "עקירות אאוגניות" של חולי נפש או בעלי פיגור שכלי ובשנת 1932 המליצו עליהן בפני ועדת ברוק. לואיס היה חבר בחברה האאוגנית ובשנת 1934 טען בפרק ספר שכתב, שהיה "מלא הערצה לעבודה הנעשית בגרמניה" בתחום. אמנם אחרי ריבוי החוקים הנאציים בגרמניה הסתייגו האאוגניסטים הבריטים מהשילוב של טיפול וענישה. בית החולים מודסלי שמר על קשריו עם גרמניה הנאצית וקיבל בהשתלמות בו זמנית מומחים פרו-נאצים ומהגרים יהודים, זאת בעזרת קרן הקהילייה הבריטית ואחרי שנת 1935 בעזרת קרן רוקפלר. בשנות ה-1930 ביקר אליוט סלייטר במינגן לעיתים חוזרות ותרם תרומות לחגיגות לכבודג האאוגניסט הנאצי ארנסט רודין. בשנת 1936 התמנה אוברי לואיס כמנהל בית החולים. באותה תקופה פיתח המוסד גישה ששילבה ניסויים מעשיים עם ספקנות אינטלקטואלית.
אחרי פריצת מלחמת העולם השנייה תחת איום ההפגזות האוויריות הגרמניות, נסגר בית החולים וצוותו התחלק בין שני מקומות:בית החולים חירום שנפתח זמנית בבית הספר מיל היל בצפון לונדון ובית החולים לחירום בלמונט בסוטון, מחוז סארי.
אחרי מלחמת העולם השנייה
הצוות חזר למודסלי בשנת 1945 וב-1946 בית החולים נפתח מחדש. בינואר 1947 נפתחה גם המחלקה לאשפוז ילדים. ב-1948התחבר בית החולים מודסלי עם בית החולים המלכותי בד'לם כשותפים בשרות הלאומי לבריאות NHS. בספטמבר 1977 נפתח בדנמרק היל 111 ההוסטל הבריטי הראשון לחולי נפש בעלי מהלך חלה כרוני והנזקקים למידה של תמיכה מתמדת.
ב-1982 עם הארגון מחדש של שרותי בריאות הנפש, בית החולים המלכותי בת'לם ובית החולים מודסלי הפכו ל"רשות המיוחדת לבריאות : הרשות לבריאות של בתי החולים בת'לם ומודסלי" - the Bethlem Royal Hospital and Maudsley Hospital Health Authority בשנת 1994 יחד עם בית החולים המלכותי בת'לם הפך בית החולים מודסלי לחלק מהתאגיד Bethlehem and Maudsley NHS Trust. תקציב התאגיד היה 80 מיליון לירות שטרלינג. ב-1998 מנה בית החולים מודסלי 198 מיטות, מתוך 497 של התאגיד. בשנת 2008 ירד מספר המיטול ל-165. ב-שנת 2000 שני הבתי החולים התארגנו מחדש בתאגיד שנקרא SLaM - South London and Maudsley NHS ושקיבל מעמד של NHS Foundation Trust
פולמוס הליתיום
בשנות ה-1960 תקפה קבוצה מבית החולים מודסלי את השימוש בליתיום בהפרעות אפקטיביות. בראשה עמד אוברי לואיס עצמו, שקרא לטיפול בליתיום "נונסנס מסוכן" ועמיתיו טענו שהטיפול אינו יעיל. מאוחר יותר תוארו טענותיהם כ"חסרות יסוד מוצק" וכמדירות תכשיר טיפולי מועיל.
שירותים
התאגיד מנהל אחד המרכזים הבודדים בבריטניה העוסקים במחקר ביו-רפואי בתחום בריאות הנפשץ המרכז שקם ביוני 2009 מנוהל בשותפות עם המכון לפסיכיאטריה של קינגס קולג' לונדון, והוא ממוקם בעיקר בקמפוס של בית החולים מודסלי מימונו בא מהמכון הלאומי למחקרי בריאות NIHR בית החולים והתאגיד שהוא חלק ממנו מספק שרות פסיכיאטרי גם באבו דאבי.
פרסומים
בית החולים מפורסם גם הודות ליוזמה לפרסם לספר הדרכה לטיפולים בפסיכיאטריה Maudsley Prescribing Guidelines המופיע כל כמה זמן בהוצאת Wiley Blackwell יחד עם בית החולים בת'לם מודסלי מוציא גם ספר לימוד לעקרונות ולשיטות של הסיעוד הקליני הפסיכיאטרי. Bethlem Royal and Maudsley Hospital Manual of Clinical Psychiatric Nursing Principles and Procedures
איסט סייד (סדרת טלוויזיה)
איסט סייד היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת דרמה, שעלתה לשידור ב-19 בפברואר 2023 בערוץ כאן 11. העונה הראשונה הסתיימה ב-21 במרץ 2023, והסדרה חודשה לעונה שנייה.
הסדרה נוצרה על ידי יעל רובינשטיין-ניצן ויוסי מדמוני ובבימוי יבגני רומן.
לראשונה בישראל, גפן קמינר, השחקנית שמגלמת נערה עם צרכים מיוחדים, היא עצמה מצויה על הספקטרום האוטיסטי.
עלילה
העונה הראשונה מזכירה חלק מהאירועים הקשורים בפטריאך אירינאוס הראשון
ציר (יישוב תלמודי)
ציר היה יישוב יהודי בשומרון בתקופת המשנה והתלמוד, אשר נזכר בכתובת רחוב כאחת העיירות המותרות בתחום סבסטיה לעניין חובת קיום המצוות התלויות בארץ, בשל מגורי הכותים באזור.
העיירה ציר נזכרת בשורה 27 בכתובת, לצד עיירות נוספות באזור צפון שומרון, ובהן דותן, מזחרו, איקבין, יצת, כפר יהודית, כפר כסדיה, פנטאקומוותה, שילתה, שפירין, עננין ובלעם עלייתה.
הצעת הזיהוי המקובלת ליישוב הקדום היא בכפר הערבי ציר שבמזרח בקעת סאנור שמדרום לג'נין.
ג'אנלוקה גאודינו
ג'אנלוקה גאודינו (באיטלקית: Gianluca Gaudino, נולד ב-11 בנובמבר 1996 בהנאו שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ס.ו. זנדהאוזן.
קריירת מועדונים
גאודינו הוא תוצר של אקדמיית הצעירים של באיירן מינכן. גאודינו עלה לקבוצה הבוגרת של באיירן מינכן לאחר שהרשים באימונים את פפ גווארדיולה בתחילת עונת 2014/2015. הוא ערך בכורה במשחק הסופר קאפ הגרמני באוגוסט 2014, ושיחק 90 דקות מלאות בהפסדה של באיירן מינכן 2-0 לבורוסיה דורטמונד. באותו חודש ערך בכורה במשחק הניצחון 2-1 על וולפסבורג במחזור הפתיחה של הבונדסליגה, והפך לשחקן הרביעי הצעיר ביותר ששיחק בבאיירן מינכן במשחק בונדסליגה. בליגת האלופות ערך גאודינו בכורה במשחק הניצחון 3-0 על צסק"א מוסקבה. בעונת 2015/2016 עבר גאודינו לשחק בעיקר בקבוצת המילואים.
ב-9 בינואר 2016 הושאל גאודינו מבאיירן מינכן לסנט גאלן מליגת העל השווייצרית למשך עונה וחצי.
בתום ההשאלה לסנט גאלן, חזר גאודינו ביוני 2017 לבאיירן מינכן, ונמכר מיד לקייבו ורונה מהסרייה א'.
בתחילת שנת 2019 עבר גאודינו ליאנג בויז ברן. בעונת הבכורה שלו כבש שער אחד ב-11 הופעות וסייע לקבוצתו לזכות באליפות שווייץ.
חיים אישיים
ג'אנלוקה גאודינו הוא בנו של כדורגלן העבר מאוריציו גאודינו, ששיחק בשטוטגרט, איינטרכט פרנקפורט ומנצ'סטר סיטי. בזכות שורשיו האיטלקיים, יכול ג'אנלוקה גאודינו עדיין לבחור אם ישחק בעתיד בנבחרת גרמניה או בנבחרת איטליה.
דף לפרד
דף לפרד (באנגלית: Def Leppard) היא להקת הארד רוק בריטית שהוקמה ב-1977 בשפילד שבאנגליה. הלהקה השתייכה בתחילת דרכה לגל החדש של הרוק הכבד הבריטי אולם הגיעה לשיא הצלחתה בשנות ה-80 כאשר הוציאה מספר אלבומים קלילים יותר בסגנון הגלאם מטאל.
משנת 1992, הרכב הלהקה הוא: ג'ו אליוט (סולן הלהקה), פיל קולן (גיטריסט), ויויאן קמפבל (גיטריסט), ריק סאוואג' (בסיסט) וריק אלן (מתופף).
אלבומי הלהקה
ההצלחה המסחרית של הלהקה הייתה בין השנים 1980 עד 1990 המוקדמות. האלבום הראשון On Through the Night הוא בין האלבומים הכבדים ביותר שדף לפרד הוציאה ונחשב לקלאסיקה של המטאל, מוכר כאלבום פלטינה, למרות זאת, חברי הלהקה הצהירו פעמים רבות כי אינם אוהבים את האלבום הזה ומחשיבים את High 'n' Dry כאלבום הראשון שלהם חוץ מביצוע של שני שירים מתוך האלבום הראשון שלהם בהופעות חיות, כמו Wasted ו-Rock Brigade הם לגמרי מתעלמים משאר השירים.
אלבום הסטודיו השני של הלהקה נקרא Pyromania בשנת 1983, עם הסינגל המוביל מהאלבום: Photograph, שהפך את דף לפארד לשם בית בתחום המוזיקה. בשנת 2004, האלבום דורג במספר 384 מתוך 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של המגזין הרולינג סטונס הגדולים של כל הזמנים. החל מהאלבום השני הלהקה התחילה להוציא אלבומים קלילים יותר, עם צליל מאוד מזוהה, וכבשה כליל את שוק הרוק של שנות ה-80 אשר הצלחתם סחררה רבים בתחום המוזיקה, וסחפה מיליוני מעריצים בכל העולם שהכתירו את האלבומים כטובים ביותר שנעשו אי-פעם בתחום המוזיקה. האלבום המזוהה ביותר עם ההצלחה הוא: Hysteria, אלבום רביעי זה יצא בשנת 1987 והגיע לפסגת מצעדי האלבומים של ארצות הברית ובריטניה, המכירות לאלבום זה גרפו 12 פעמים אלבום פלטינה בארצות הברית והאלבום מכר למעלה מ-20 מיליון עותקים בכל העולם. האלבום המפורסם שחרר 7 להיטי סינגל הנכללים במקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקאי מתוך 100 שירים: "Love Bites", לצד השיר המזוהה עם הלהקה, "Pour Some Sugar On Me", "Hysteria", "Armageddon It", "Animal", "Rocket".
הלהקה הוציאה עשרה אלבומים עד 2002, כשהאלבום העשירי נקרא בהתאם, "X".
ב-2006 הוציאה הלהקה אלבום גרסאות כיסוי ללהיטי רוק משנות ה-70.
ביוני 2011, הוציאה הלהקה את אלבום ההופעות הראשון שלה, Mirrorball הכולל שלושה שירים חדשים.
משבר מתופף הלהקה
הלהקה הצליחה להתגבר, כנגד כל הסיכויים, על קשיים רבים בתחילת הקריירה שכל להקה אחרת הייתה עלולה להתפרק בעקבותם. שכן, ריק אלן, המתופף, איבד את ידו בתאונת דרכים בשנות ה-80. אלן הצליח להתגבר על המגבלה ולאחר עידוד מחברי הלהקה שהיו חבריו הקרובים ביותר ובתמיכת המשפחה, חזר ריק לתופף, באמצעות מערכת תופים מיוחדת שיוצרה עבורו, בה נעשה שימוש גדול יותר ברגליים. הגיטריסט, סטיב קלארק, מת ב-1991 כתוצאה משילוב של כדורים נגד דיכאון ואלכוהול.
מכירות והצלחה
להקה זו הייתה אחת מהלהקות המצליחות והמפורסמות ביותר בשנות ה-80, הלהקה היא אחת מהיחידות שהצליחו להישאר ביחד עוד משנות ה-80 ומצליחה עד היום להמשיך ליצור להיטי רוק ולסחוף אלפי מעריצים בכל העולם. האלבומים שלהם הפכו לאגדה ולבין המצליחים ביותר בתחום הרוק, השירים שהפכו ללהיטי בלדות רוק ומטאל ובין השאר המנוני רוק זכורים, זכו להשמעות רבות ברדיו וטיפסו למקומות הראשונים במצעדים בעולם. בתור אחת מלהקות האמנים הנמכרות ביותר בעולם המוזיקה, דף לפארד מכרה יותר מ-100 מיליון אלבומים מסביב לעולם, עם שני אלבומי פלטינה עבור Hysteria ו-Pyromania. הלהקה היא אחת מתוך 5 להקות הרוק עם שני אלבומי סטודיו מקוריים שמכרו למעלה מ10 מיליון עותקים בארצות הברית. דף לפארד ממשיכה להופיע באצטדיונים, באולמות עצומים ופסטיבלי רוק עולמיים וסיבוב ההופעות לשנת 2011 יחל ביוני השנה.
21 ביוני
21 ביוני הוא היום הארוך בשנה. זהו יום נקודת ההיפוך – היממה בעלת שעות האור הרבות ביותר והלילה הקצר ביותר בשנה, בחצי הכדור הצפוני. זהו היום ה-172 בשנה (173 בשנה מעוברת), בשבוע ה-25 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נותרו עוד 193 ימים.
מחויבות ארגונית
מחויבות ארגונית (Organizational Commitment - OC) היא מונח מתחום ההתנהגות הארגונית והפסיכולוגיה התעשייתית - ארגונית, המבטא מצב פסיכולוגי המאפיין את יחסי העובד עם הארגון ועמדתו של העובד כלפי הארגון. מחויבות ארגונית מבטאת את הזיקה הרגשית וההזדהות של הפרט עם הארגון וכן את שיקולו הקוגניטיבי לגבי מחיר המשך שהייתו או עזיבתו את הארגון.
בדרך כלל ניתן לאפיין מחויבות ארגונית על ידי פקטורים מסוימים כגון אמונה חזקה בארגון וקבלת ערכי ויעדי הארגון, נכונות להשקיע מאמצים רבים לתועלת הארגון ורצון לתחזק ולשמור על השותפות בארגון.
ישנה נטייה להכניס את המושגים מחויבות ארגונית ושביעות רצון מעבודה תחת אותה קטגוריה ולאחדם למושג אחד כוללני המבטא את יחסו של העובד כלפי הארגון והעבודה. בפועל אלו שני מושגים שונים כאשר מחויבות מבטאת יחס גלובלי ורציף כלפי הארגון ואילו שביעות רצון בעבודה מבטאת את היחס של העובד כלפי עבודתו או כלפי אספקט מסוים בעבודתו. ההבחנה בין המושגים חשובה מכיוון שמחויבות הוא מושג רחב ויציב יותר המבטא יחס כללי לארגון, יעדיו ומטרותיו לעומת שביעות רצון בעבודה הנתון לשינויים דינאמיים יותר ומבטא את היחס לסביבת עבודה ספציפית
ארגון - ישות חברתית מכוונת מטרה, העוסקת בתכנון ו/או בהפקה ו/או בהפצה ו/או בתחזוקה של מוצרים ו/או בהענקת שירותים כדי לספק צרכים.
מחויבות – חוזה בו מתחייבים לבצע פעולה או פעילות מסוימת בזמן כלשהו בעתיד ותחת תנאים מסוימים. האדם יכול להיות מחויב לאובייקטים שונים: לארגון, לממונה עליו, לקריירה, לפרויקט וכו'.
מודל שלושת הממדים של מחויבות ארגונית
למרות קיומן של הגדרות רבות ומגוונות למחויבות ארגונית, הן נוטות לשקף לפחות שלושה נושאים כללים: התקשרות רגשית לארגון, עלויות נתפסות המקושרות עם עזיבת הארגון והרגשת חובה להישאר בארגון. לפיכך התפתח מודל מקובל לפיו מחויבות ארגונית מורכבת משלושת הממדים הבאים:
מחויבות רגשית (Affective Commitment)
מחויבות מסוג זה מוגדרת כחוזק היחסי של הזדהות הפרט עם ארגון מסוים ומעורבותו בו (הזדהות ארגונית). כלומר, מחויבות רגשית מגדירה את האופן בו אנשים יתייחסו למקום עבודתם כפועל יוצא ממידת ההתאמה שבין ערכיהם ומטרותיהם לערכים ולמטרות הארגון. לכן, ככל שההתאמה תהיה טובה יותר, העובד ירגיש כי הוא רוצה להישאר ולעבוד בארגון.
עובדים המחויבים בצורה רגשית יישארו בארגון בגלל הרגשות שלהם לארגון והדאגה שלהם לתפקוד הארגון, שיקולים שאינם מונעים מתועלת כלשהי שיקבל הפרט.
היווצרות מחויבות רגשית
מחויבות מתמשכת (Continuance Commitment)
לפי גישת המחויבות המתמשכת, מחויבות היא המשכיות של פעולה (לדוגמה, הישארות בארגון) הנובעת מהכרה בעלויות הנקשרות עם הפסקת אותה הפעולה. מחויבות מתוארת באופן כללי כנטייה לנהל בצורה עקבית פעילויות כתוצאה מצבירת "תועלות" (side bets) שעלולות להיאבד עקב הפסקת הפעילויות. בדרך כלל משתמשים במונח (side bets) כדי להתייחס לדבר בעל ערך לפרט אשר הוא השקיע בו שיאבד או יחשב כחסר ערך, באיזושהי עלות נתפסת של הפרט, אם הוא עוזב את הארגון (לדוגמה- זמן, מאמץ, כסף). דוגמאות ל-side bets יכולות להיות קרן פנסיה, מעמד בארגון, הטבות שהארגון מעניק כמו הנחות במשכנתא ועוד. האיום באובדן הוא זה שקושר את העובד לארגון. תאוריית המחויבות הנובעת מ-"side bets" נכללה לרוב תחת הקטגוריה של מחויבות התנהגותית. בדומה לגישה ההתנהגותית, הגדרה זו למחויבות ארגונית מדגישה את הנטייה להמשיך בדרך פעולה מסוימת. בנוסף, מחויבות מתמשכת יכולה לנבוע גם ממיעוט אפשרויות העסקה חליפיות וזאת מכיוון שמיעוט אפשרויות חליפיות מגדיל את העלות הנתפסת של הפסקת החברות בארגון. מחויבות מתמשכת היא תגובה נייטרלית מבחינה רגשית, אנשים המחויבים לארגון על בסיס חישובי-תועלתי נשארים בארגון מאחר שהם זקוקים לכך.
היווצרות מחויבות מתמשכת
מחויבות מתמשכת מתפתחת כתוצאה מפעולה או אירוע המגדיל את עלות עזיבת הארגון כגון הגדלת ותק, צבירת תגמולים ופנסיה, התמחות ספציפית וכו'. מחויבות מסוג זה דורשת הכרה מצד הפרט בעלויות הנקשרות עם הפסקת הפעילות. בלי הכרה בכך, לא יכולה להתקיים מחויבות מתמשכת. בגלל הצורך במודעות לעלויות, אנשים שונים יחוו רמות שונות של מחויבות.
מחויבות ערכית (Normative Commitment)
גישה פחות נפוצה, היא לראות מחויבות כחובה שחש הפרט להישאר בארגון. ישנם המתארים עובד בעל מחויבות נורמטיבית כאדם בעל "מחויבות הנמשכת תקופת חיים" הרואה בהישארות בארגון פעולה נכונה מוסרית, מבלי קשר להעצמת הסטאטוס שלו בארגון או הסיפוק שהארגון מעניק לו לאורך השנים. המחויבות הנורמטיבית מתייחסת לזיקה שיש לעובד עם הארגון המבוססת על ערכי העבודה, תחושת הנאמנות וההתחייבות המוסרית, המוגדרים על ידי סביבתו התרבותית והאתית של העובד.
מחויבות ערכית מתפתחת על בסיס נורמות אותן העובד סופג בזמן חינוכו וממשפחתו, ממוסכמות חברתיות-תרבותיות ומחוויות אותן הוא חווה בעבודה. כל אלה מפתחים אצל העובד את ההבנה של מה מצופה ממנו בעבודה ומה מוערך. העובד מפתח נאמנות לארגון ותחושת מחויבות להשגת יעדי הארגון. כמו כן, מחויבות ערכית מתפתחת אצל העובד על בסיס חוזה פסיכולוגי בין העובד לארגון לגבי החובות שלהם אחד כלפי השני. בנוסף, מחויבות ערכית מתפתחת על בסיס השקעה מיוחדת שהארגון השקיע בעובד כגון הכשרה מיוחדת, מימון לימודים וכדומה.
לסיכום, למרות החפיפה הקיימת בין הממדים השונים של המחויבות, ברור כי טבעם שונה. מחויבות אפקטיבית מתייחסת להתקשרות הרגשית של עובד לחברה, למעורבותו בה והזדהותו איתה. עובד בעל מחויבות ארגונית חזקה ממשיך בעבודתו בארגון בגלל שהוא רוצה לעשות זאת. מחויבות מתמשכת מתייחסת למודעות של העובד לעלויות המקושרות עם עזיבת הארגון. עובדים שהקשר העיקרי שלהם לארגון מבוסס על מחויבות מתמשכת נשארים בחברה בגלל שהם צריכים לעשות זאת. לבסוף, מחויבות נורמטיבית משקפת את הרגשת החובה של הפרט להמשיך את עבודתו בארגון. עובד עם רמה גבוהה של מחויבות נורמטיבית יישאר עם הארגון כי הוא מרגיש מחויב.
נראה כי הגיוני לצפות כי עובד יכול לחוות את כל שלוש הצורות של מחויבות במגוון רמות חוזק. לדוגמה, למרות שרמה גבוהה של מחויבות מתמשכת יכול להיות שדי בה כדי לקשור את הפרט לארגון, אין זה אומר כי רמה נמוכה של מחויבות מתמשכת של הפרט בהכרח תגרום לעזיבה. למרות רמה נמוכה של צורך להישאר, עובד יכול להישאר בגלל תחושת חובה או רצון.
למרות שהסבירות לעזוב ארגון קטנה ככל שעוצמת כל אחד משלושת המרכיבים הללו גדל, טוענים כי ההשפעות של כל אחד מהמרכיבים על ההתנהגויות בעבודה יכולות להיות שונות לגמרי.
מצבים בתפקיד
הימצאות של עובדים באחד משלושת המצבים הבאים תגרום לירידה ברמת המחויבות הארגונית שלהם.
תופעות הקשורות למחויבות ארגונית
מחויבות ארגונית באה לידי ביטוי בתופעות שונות המאפיינות ארגונים. על ידי בדיקת רמת המחויבות של העובדים יהיה ניתן להעריך את היקף התופעות הללו בארגונים.
התנהגויות נסיגה
מחויבות ארגונית משמשת בעיקר כאינדיקציה של התנהגויות נסיגה שונות:
ביצועים בעבודה
מחויבות קשורה באופן חיובי למאמץ בעבודה ולביצוע. עובדים בעלי מחויבות גבוהה עוסקים יותר בהתנהגות אזרחית ומבצעים את עבודתם מעבר להגדרות הפורמליות של התפקיד..
הליגה הארצית בכדוריד
הליגה הארצית בכדוריד היא הליגה השלישית והנמוכה ביותר בכדוריד הישראלי. הליגה כוללת שני מחוזות (צפון/דרום), כשבכל מחוז 8 קבוצות.
הקבוצה שמסיימת ראשונה בכל מחוז בסיום העונה, עולה לליגה הלאומית. ואותן מחליפות שתי הקבוצות שסיימו במקום האחרון בליגה הלאומית. הצפונית מבין השתיים נשלחת לשחק בעונה שלאחר מכן בליגה הארצית צפון, והדרומית, בארצית דרום.
{{טורים
מחוז דרום
}}
מכרה הכסף ההיסטורי בטרנובסקיה גורי
מכרה הכסף ההיסטורי (בפולנית: Zabytkowa Kopalnia Srebra) הוא מוזיאון כרייה בטרנובסקיה גורי שבפרובינציית שלזיה בפולין. המכרה והמנהרה האופקית הטרוטה השחורה (Sztolnia Czarnego Pstrąga) הסמוכה הם שרידים של תעשיית כריית הכסף.
המוזיאון הוא נקודת עוגן (Anchor point) במסלול האירופי למורשת תעשייתית (European Route of Industrial Heritage). והוא חבר בוועדה הבינלאומית לשימור המורשת התעשייתית (The International Committee for the Conservation of the Industrial).
היסטוריה
אזור טרנובסקיה גורי ידוע בכריית עפרות עופרת היסטורית. עפרות עופרת מכילות תערובת גדולה למדי של כסף. זו הסיבה שהחל משנת 1526 כשמצאו מרבצי עופרת חדשים (בעיקר גלנה), החל היישוב לצמוח במהירות. בשנת 1526, העניק יאן השני, דוכס אופולה (Jan II Dobry (książę opolski)), לקהילה מעמד של עיר כרייה עצמאית. מקור שמה של העיירה טרנובסקיה גורי הוא מהתקופה של ראשית כרייה. החלק הראשון "טרנובסקיה" בא משמו של הכפר "טרנוביצה" (Tarnowice) בו נתגלו מרבצי עופרת מועשרת בכסף. טרנוביצה (למעשה "טרנוביצה הישנה" - Stare Tarnowice) היא כיום רובע בטרנובסקיה גורי. פירושו של החלק השני של השם "גורי" הוא "הרים". המקור לשם הגיע מערימות הסיגים סביב פירים רבים שנחפרו לכריית הכסף. תעשיית הכרייה נאלצה להתמודד עם בעיית הצפות המים במכרות. כדי למנוע זאת הובא בשנת 1788 מנוע הקיטור הראשון מאנגליה ביוזמת הרוזן פרידריך וילהלם פון רדן (Friedrich Wilhelm von Reden). הדרך הנוספת לניקוז המכרות הייתה חפירה של מנהרה אופקית (adit) שניקזה את המים באמצעות הפרשי הגובה. בטרנובסקיה גורי היו 8 מנהרות אופקיות. אחת מהם באורך 600 מטר, המנהרה האופקית של הטרוטה השחורה, זמינה לתיירים. כריית עפרות העופרת בטרנובסקיה גורי נפסקה בשנת 1912 בגלל מחסור במשאבים. עם זאת, נותרה כמות גדולה מאוד של עקבות לכרייה מהעבר, הן מתחת לאדמה והן על פני השטח.
המוזיאון
תעשיית הכרייה נפסקה בשנת 1912 והותירה אחריה מתחת לאדמה 150 קילומטרים של גלריות ומנהרות אופקיות. המנהרה האופקית הטרוטה השחורה, חלק מהמנהרה האופקית העמוקה על שם פרידריק (Sztolnię "Fryderyk"), הקרויה על שם הרוזן שמימן אותה, הייתה הראשונה שנוצלה לתיירות. היא נפתחה בשנת 1957 כסיור בסירה באורך 600 מטר. מכרה הכסף ההיסטורי נפתח בשנת 1976. הביקור במכרות הכסף ההיסטוריים מתחיל במוזיאון אינטראקטיבי בו תיירים לומדים על השיטות של מיצוי כסף, עופרת ואבץ מהעפרה, כמו גם על ניקוז מכרות תת-קרקעיים. ואז תיירים יורדים מתחת לאדמה. אורך הדרך בעומק מקסימלי של 40 מטרים מתחת לקרקע הוא 1,749 מטרים; 270 מטר מתוכם שטים בסירות.
מחוץ לבניינים של מכרה הכסף ההיסטורי יש מוזיאון פתוח של מנוע הקיטור. האטרקציה החדשה ביותר של המוזיאון היא מסילת רכבת צרה וקטנה עבור ילדים.
קתרין ג'וסטן
תחילת דרכה
ג'וסטן נולדה בשם קתרין ראוש בשיקגו, אילינוי. הקריירה הראשונה שלה הייתה בתור אחות פסיכיאטרית בבית החולים מיכאל ריס בשיקגו. בתקופה זו היא נישאה לפסיכיאטר ג'ורג' ג'וסטן, ולהם נולדו שני בנים. אחרי גירושיה בשנת 1980, היא החלה לשחק בתיאטרון קהילתי ב-1982, בגיל 42.
קריירה
ב-1992, היא הועסקה בתור מופיעת רחוב בדיסני וורלד שבאורלנדו, פלורידה. ב-1995, היא עברה לגור בהוליווד, שם התחילה לשחק בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה כגון "רוזאן", "שפץ ביתך", Picket Fences, "מרפי בראון", "ER", "סיינפלד", "פרייז'ר", "תהרוג אותי וזהו", "באפי ציידת הערפדים", "דארמה וגרג", "לאס וגאס" ו"המופע של דרו קארי". בהופעתה ב"פרייז'ר" ב-1997, היא שיחקה את ורה, אמה ומזכירתה האישית של הסוכנת המקצועית של פרייז'ר, ביבי גלייזר, אותה גילמה הרייט סנסום האריס; השתיים התאחדו שוב שנים לאחר מכן כשהן שיחקו שכנות ב"עקרות בית נואשות".
בשנת 1999, ג'וסטן לוהקה בתפקיד גב' לנדינגהאם, המזכירה האישית של נשיא ארצות הברית ג'וסיה בארטלט (בגילומו של מרטין שין) בסדרה "את האגף המערבי". ג'וסטן שיחקה את התפקיד במשך שתי עונות, אז פגשה דמותה את מותה בתאונת דרכים בשנת 2001. היא חזרה לתוכנית פעמיים נוספות בקטעי פלאשבק.
אחרי 2001, היא הופיעה במספר רב של סדרות, ביניהן "סקראבס" (היא הופיעה בשלושה פרקים, ביניהם "החברה שלי", אשר זכה בפרס הומניטאס), "קוראים לי ארל", "ספין סיטי", "תיקים באפלה", "המשפט של איימי", "מונק", "מכושפות", "ויל וגרייס", "מלקולם באמצע", "האנטומיה של גריי", "החיים היפים של זאק וקודי",Reba, So Little Time, "בנות גילמור", "המפענחת" ותפקיד חוזר בתור אחת הגלגולים של אלוהים/ה כפי שהופיעה לדמות הראשית (שגולמה בידי אמבר טמבלין) בסדרת הטלוויזיה "ג'ואן מארקדיה". בשנת 2005, ג'וסטן הופיעה בסרט" "לדפוק חתונה", בכיכובם של וינס ווהן ואוון וילסון.
ג'וסטן שיחקה בתפקיד חוזר בסדרה "עקרות בית נואשות" בתפקיד קארן מקלאסקי. עבור תפקיד זה זכתה ג'וסטן בשני פרסי אמי לשחקנית אורחת בסדרת קומדיה 2005 ו-2008, והייתה מועמדת שוב ב-2010. בשנה זו היא כבר הייתה חברת הקאסט הקבוע, אך עדיין נרשמה בטקס האמי כמופיעה אורחת. כשהייתה מועמדת בפעם הרביעית, ב-2012, היה זה לפרס שחקנית המשנה המצטיינת בסדרת קומדיה. היא הופיעה בתור מגישה בטקסי פרס אמי ב-2005 וב-2008. היא הייתה מועמדת לפרס גילדת שחקני המסך יחד עם שאר השחקנים, עבור הופעת אנסמבל מצטיינת בסדרה קומית בשנים 2006-2008.
בשנת 2009, ג'וסטן ולילי טומלין קיבלו "אור ירוק" לככב בספינאוף ל"עקרות בית נואשות", אך הסדרה לא פותחה לבסוף. ב"עקרות בית", שיחקו טומלין וג'וסטין אחיות, בעוד שבסדרה "הבית הלבן", טומלין החליפה את ג'וסטן בתפקיד מזכירתו של הנשיא בארטלט.
בריאות
ב-2007, במהלך הופעה בתוכנית היומית The View, חשפה ג'וסטן שהיא ברמיסיה מסרטן ריאות, לאחר שנות עישון רבות (הרגל אותו פסקה כבר בשנת 2001). היא פעלה כדוברת הלאומית של קמפיין מחקר סרטן ריאות. בספטמבר 2009, ג'וסטן אובחנה שוב עם סרטן ריאות, ועברה ניתוח ומספר סבבים של כימותרפיה, והגיעה פעם נוספת למצב של רמיסיה.
ג'וסטן השתתפה בהופעת אורח ב "היפים והאמיצים" ב-7 בפברואר 2011, במסגרת הפרק ה-6000 של התוכנית, בו השתתפו מספר שורדי סרטן ריאות אשר חלקו את חוויותיהם עם שתיים מדמויות הסדרה, בגילומם של סוזן פלאנרי וג'ק וגנר, שהתמודדו בתוכנית עם סרטן ריאות.
מותה
ג'וסטן מתה מסרטן הריאות ב-2 ביוני 2012, לאחר 11 שנים של מאבק במחלה. היא השאירה אחריה שני בנים, שני נכדים, ואח. באופן מקרי, מותה התרחש עשרים יום לאחר מות דמותה ב"עקרות בית נואשות ממחלת הסרטן על פי שידורי התוכנית בארצות הברית. בממלכה המאוחדת היה הפרש של יום בין האירועים, ובמדינות אחרות מותה הקדים את מות דמותה.
לו מרינוף
לו מרינוף (באנגלית: Lou Marinoff) הוא סופר, פילוסוף, ויועץ פילוסופי קנדי, הנשיא המייסד של האגודה האמריקאית ליועצים פילוסופיים, ופרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת ניו יורק.
ביוגרפיה
מרינוף נולד במונטריאול.
מרינוף יזם עם ד"ר רן להב את הכנס הבינלאומי הראשון לייעוץ פילוסופי, ב-1995, באוניברסיטה של בריטיש קולומביה שבקנדה. הוא עוסק בייעוץ פילוסופי לאנשים, לחברות ותאגידים ככלי להתמודדות עם מצוקות נפשיות וארגוניות. בנוסף, הוא עמית בכיר בוועידה הכלכלית העולמית הנערכת מדי שנה בדאבוס, שווייץ. ד"ר מרינוף מפרסם כל העת מאמרים מקצועיים בנושאי קבלת החלטות, אתיקה, פילוסופיה ועוד. כמו כן, פרסם שני ספרים שהיו לרבי מכר כלל עולמיים, "אפלטון במקום פרוזק" ב-1999 שהביא את הייעוץ הפילוסופי לידיעת הציבור הרחב, ו"תרפיה לשפויים" ב- 2001.