cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מלחמת החורף
לוחמה ימית
במהלך המלחמה הטביעו צוללות סובייטיות חמש ספינות סוחר (אחת פינית, אחת אסטונית, שתי גרמניות ושוודית); ארבע אוניות משא פיניות טובעו בידי מטוסי קרב, וספינת ליווי פינית אבדה (האבדה היחידה של הצי הפיני). הסובייטים איבדו רק את הצוללת S-2, שנכנסה לשדה מוקשים גרמני. לאחר שהקרח מנע גם פעילות של צוללות בים הבלטי, אכפו הסובייטים את הסגר הימי באמצעות מטוסי קרב, שהטילו מוקשים מהאוויר.
תמיכה חיצונית
דעת הקהל העולמית הייתה לצידה של פינלנד. פרט לכיבוש פולין, מלחמת העולם טרם פרצה במלוא עוזה, וכך ריכזה דווקא מלחמת החורף את מרב תשומת הלב העולמית. התוקפנות הסובייטית נתפסה כבלתי צודקת. ארגונים זרים שונים שלחו סיוע חומרי בדמות מוצרים רפואיים. מהגרים פיניים בארצות הברית ובקנדה שבו כדי להתגייס לצבא הפיני. מתנדבים רבים נסעו לפינלנד כדי להילחם למענה, בהם 1,010 דנים, ו־695 נורווגים. כתבים זרים בהלסינקי כתבו, ואף הגזימו, על אודות הצלחות מזהירות של הצבא הפיני בקרב.
שוודיה, שכנתה של פינלנד ממערב, אשר הכריזה על עצמה כעל מדינה בלתי תוקפנית במלחמה זו, תרמה למאמץ המלחמתי הפיני בציוד צבאי, תחמושת, הון נזיל, אשראי, סיוע הומניטרי וכן 8,700 מתנדבים שוודים שהביעו נכונות למות למען פינלנד. קורפוס המתנדבים השוודי, אשר הציב כוח בן 8,402 חיילים בשטח פינלנד, הוזעק כתגבורת, ולקראת אמצע פברואר 1940 סייע משמעותית לחמישה גדודים פיניים שלחמו במרקייארבי (Märkäjärvi). כוח התנדבותי משמעותי נוסף היה חיל האוויר השוודי המתנדב, אשר כלל 12 מטוסי קרב, 5 מפציצים ו־8 מטוסים אחרים - כשליש מחיל האוויר השוודי המלכותי. טייסים מתנדבים ומכונאים התגייסו לסייע. הטייס המפורסם קרל גוסטב פון רוזן, שהיה מקורב להרמן גרינג, התנדב באופן עצמאי. היה אף כוח פועלים מתנדב שמנה כ־900 פועלים.
כוח המתנדבים השוודי נותר במחלוקת בין השוודים לפינים. הפינים הניחו כי היחסים ההדוקים שקיימו עם שוודיה לפני פרוץ המלחמה הצדיקו מתן סיוע גדול יותר ומשלוח כוחות עזר רבים יותר לפינלנד. לטענת הפינים, סיוע כזה יכול היה לשנות את תוצאות המלחמה ואף להרתיע את הסובייטים מבעוד מועד, אך סביר להניח שהכוח השוודי, גם לו היה מקיף את כל הצבא, היה קטן מכדי להרתיע את סטלין.
חודשים ספורים לאחר תחילת המלחמה שקלו המנהיגים הסובייטים לנטוש את המבצע, שהלך והסתבך מבחינתם. הסכם שלום ראשוני הוצע לממשלת פינלנד כבר בסוף ינואר (בתיווך שוודי). עד אז לחמה פינלנד על עצם קיומה. משלמדו צרפת ובריטניה על איתותי השלום של הסובייטים ועל כוונתם להפסיק את מעשי האיבה, פחתה נכונותן לסייע לפינלנד. משלב זה לחמה האחרונה "רק" כדי לשמור על שטח רב ככל האפשר באזורים הגובלים בלנינגרד. הגם ששאלת העצמאות הפינית שוב לא ניצבה על הפרק, בעיני הציבור נותרה מלחמתה של פינלנד בבחינת מאבק על חייה.
בפברואר 1940 הציעו בעלות הברית סיוע צבאי ממשי. כמאה אלף חיילים אמורים היו לנחות בנמל נרוויק שבצפון נורווגיה, ולתמוך בפינלנד דרך שטח שוודיה. אולם רק חלק קטן מהכוח יועד להילחם לצד פינלנד. שוודיה ונורווגיה חששו כי מטרתו האמיתית של הכוח הייתה לתפוס ולהחזיק את נמל נרוויק וכן את מכרות הברזל שבצפון שוודיה, זאת על מנת לפגוע בייצוא המחצבים לגרמניה. כיוון שחששו כי ארצותיהם תהפוכנה בשל כך לשדה קרב בין בעלות הברית לרייך השלישי, סירבו נורווגיה ושוודיה לאשר את מעבר הכוח בשטחן. אחרי המלחמה התברר כי מפקד חיל המשלוח ששלחו בעלות הברית קיבל הנחיה מפורשת להימנע מכל מגע קרבי עם הסובייטים.
צרפת ובריטניה הבטיחו להקצות לפינלנד כוח עזר בן 20,000 חיילים עד סוף פברואר, בתנאי שבדרכו לחזית יותר לו לתפוס את אזוריה ההרריים של צפון שוודיה: הברזל שנחצב שם והועבר לגרמניה היה בבחינת עורק אספקה משמעותי למאמץ המלחמתי של הרייך השלישי. בעלות הברית סירבו להצעה להנחית כוחות עזר דרך נמל פטסאמו שבצפון מזרח פינלנד.
ממשלת שוודיה בראשותו של פר אלבין הנסון (Per Albin Hansson) סירבה לאשר מעבר כוחות צבא מזוינים בשטחה. אף על פי ששוודיה לא הכריזה על נייטרליות במלחמת החורף, היא הייתה נייטרלית בסכסוכים שבין צרפת ובריטניה לבין ברית המועצות מזה ולבין גרמניה מזה. הסכמה למעבר צבא צרפתי־בריטי בשטחה הייתה בבחינת סטייה משמעותית מהדין הבינלאומי בדבר נייטרליות.
ממשלת שוודיה דחתה את בקשותיה החוזרות והנשנות של פינלנד להצבת כוחות שוודיים סדירים בשטחה, ולקראת סוף המלחמה אף הבהירה כי לא תוכל להוסיף ולספק לפינים ציוד ותחמושת לאורך זמן. מבחינה דיפלומטית, פינלנד הוצבה בין הפטיש לסדן: בעוד שבעלות הברית קיוו למלחמה ארוכה וממושכת, שתתיש את ברית המועצות, ביקשו מדינות סקנדינביה לשים קץ למעשי האיבה באופן מיידי, מחשש שככל שתימשך המלחמה כך יגדל הסיכוי כי היא תגלוש לשטחן (יש הטוענים כי מדינות סקנדינביה חששו מגל הפליטים שהיו נאלצות לקלוט במקרה של תבוסה פינית). באשר לגרמניה, היא האיצה בפינלנד להגיע לפשרה.
בסוף פברואר הביע ראש המטה הכללי של צבא פינלנד, קארל גוסטף אמיל מנרהיים, פסימיות באשר למצב הצבאי. עמדתו הביאה את הממשלה לפתוח במגעים לקראת הסכם שלום עם ברית המועצות ב־29 בפברואר. באותו יום פתחו הסובייטים במתקפה על העיר ויבורג (Vyborg).
כשצרפת ובריטניה הבינו שפינלנד מתכוונת לחתום על הסכם שלום, הן הגישו הצעה לסיוע בן 50,000 חיילים. הגעתם הותנתה בכך שפינלנד תבקש את הסיוע לפני 12 במרץ. אולם שבפועל רק 6,000 מהחיילים הללו יועדו להילחם למען פינלנד, ורוב הכוח יועד לאבטח את מכרות הברזל שבצפון שוודיה.
שביתת נשק
מאגרי התחמושת והציוד של צבא פינלנד, שהיו מדולדלים בלאו הכי, הלכו והתרוקנו. בנוסף, ב־1 בפברואר הצליח הצבא האדום להבקיע את קו מנרהיים, שהיה עד אז בלתי עביר ושבניסיונות לפורצו ספגו חייליו אבדות רבות. ב־6 בפברואר התבצעה ההתקפה הסובייטית העיקרית והאחרונה, שהתנהלה בדומה לקודמותיה: כוח סובייטי בן שלוש דיוויזיות, 150 טנקים ו־200 מטוסים תקף לאורך חזית בת כשמונה ק"מ, ספג אלפי אבדות אולם הצליח, הודות לתגבורת משמעותית מהעורף, להבקיע את קו ההגנה הפיני בין אגם לדוגה לבין המפרץ הפיני. הכוחות הפינים הלכו והצטמקו לכדי חצי מחוזקם המקורי, וב־14 בפברואר נסוגו לעמדות הגנתיות חדשות. הסובייטים, מצדם, לא רדפו אחריהם.
בסוף החורף התברר כי הסובייטים מאסו במלחמה. הם סבלו מאבדות רבות, והמלחמה עוררה מבוכה וזעם רב בקרב ראשי המשטר הסובייטי. עם בוא האביב, החשש שמא כוחות הצבא האדום יתקעו בבוץ היערות הביא את ברית המועצות להציג ב־12 בפברואר טיוטה רשמית של הסכם השלום בפני ממשלת פינלנד. כשהיססו הפינים לנוכח התנאים הנוקשים שנדרשו לקיים, האיץ בהם מלך שוודיה, גוסטב החמישי, לקבל את התנאים, באשרו מחדש את סירובה של הממשלה השוודית לאפשר לכוחות שוודים סדירים להילחם למען פינלנד.
נוסף על כך, להפתעתה של ההנהגה הסובייטית, הסתבר שרוב הסוציאליסטים הפינים לא תמכו בפלישה הסובייטית לפינלנד, אלא דווקא לחמו לצד בני עמם נגד האויב המשותף. קומוניסטים פינים אחדים היגרו לברית המועצות בשנות השלושים על מנת "לבנות את הסוציאליזם", ואולם מסעם הסתיים במפח נפש עת נפלו קורבן לטיהורים הגדולים של סטלין. אלה הביאו להתפכחות בקרב סוציאליסטים פיניים רבים ולשנאה גלויה כלפי המשטר הסובייטי. תחושה זו של "איחוי הקרעים" מכונה עד היום בפינלנד "רוח מלחמת החורף". עם זאת, קומוניסטים רבים לא היו יכולים להתגייס לצבא הפיני בלאו הכי, מפאת הרקע הפוליטי שממנו באו.
ב־29 בפברואר הסכימה ממשלת פינלנד לפתוח במשא ומתן רשמי עם ברית המועצות. הסכם הפסקת אש נחתם ב־6 במרץ 1940, אף על פי שתקריות אש ספורדיות הוסיפו להתרחש בשטח. לפחות 125,000 חיילים סובייטים נהרגו במהלך המלחמה. בתקופות מסוימות עמד קצב האבדות היומי של הצבא האדום על כ־10,000 חיילים הרוגים, לעומת 250 חיילים פינים שנהרגו מדי יום. הפינים איבדו קרוב ל־27,000 איש, ו־55,000 נפצעו: נזק משמעותי למדינה בת 4 מיליון תושבים בלבד. בנוסף, הפינים שילמו מחיר יקר תמורת השלום הזמני עם ברית המועצות.
הסכם השלום במוסקבה
עם חתימתה על הסכם מוסקבה ב־13 במרץ 1940, נאלצה פינלנד לוותר על האזור הפיני של קרליה (כעשירית מכלל שטחה של פינלנד; שם היה ליבה התעשייתי של המדינה כמו גם העיר השנייה בגודלה, ויפורי), אף על פי שחלקים גדולים ממנה עדיין הוחזקו על ידי הצבא הפיני. כ־422,000 פינים תושבי האזור, שהיוו בסך הכול 12% מהאוכלוסייה, איבדו את בתיהם ונאלצו לנדוד מערבה. פינוי האזרחים והחיילים מהאזור היה מהיר ביותר, כדי שלא ייעשו נתיני ברית המועצות.
בנוסף, פינלנד נאלצה לוותר על חלקים מאזור סאלה (Salla), על חצי האי קלסטאינסארנטו (Kalastajansaarento), וכן על ארבעה איים במפרץ הפיני. חצי האי האנקו (Hanko) הוחכר לברית המועצות כבסיס צבאי לתקופה בת 30 שנים.
הפינים הזדעזעו לנוכח תנאי השלום הנוקשים, ונראה כאילו מחיר השלום היה יקר ממחיר המלחמה. האהדה שגילה כלפיהם העולם, ושוודיה במיוחד - ערכה היה מועט. התנאים הללו הביאו את הפינים לבקש את תמיכתו של הרייך השלישי בעתיד, ולהתייחס לנקמה בברית המועצות כעשיית צדק. מעשי האיבה שבו וחודשו בין פינלנד לברית המועצות כעבור שנה בלבד, במלחמת ההמשך.
יוסף צוברי
הרב יוסף צוברי (בכתיב המקורי: צבירי; חג השבועות ה'תרע"ו, צנעא – ב' באב ה'תש"ס; יוני 1916 – 3 באוגוסט 2000) היה פוסק תימני, רבה של העדה התימנית בתל אביב בין 1952 לפטירתו וזוכה פרס הרב טולידאנו לספרות תורנית לשנת ה'תשנ"א.
ביוגרפיה
נולד בצנעא בירת תימן ליעקב צוברי. את ראשית לימודיו התורניים עשה אצל תלמידי חכמים מהעיר צנעא, בישיבת בית אלאוסטא שהקים ר' שלום בן אהרן הכהן, בראשות הרב סעיד עוזרי, שהיה רבו המובהק.
בין תלמידיו הרב שלום נגר, הרב יוסף עראקי הכהן אשר משמש כיום כרב בית הכנסת "אגודת אחים" והרב יוסף עראקי הכהן (שמותיהם זהים) אשר מוציא לאור את ספריו.
נכדו הרב אביב צוברי מכהן כאחד מראשי ישיבת עטרת ירושלים.
פועלו התורני וחיבוריו
הרב צוברי עמל רבות על ספרי הלכה ודקדוק ורבים מכתבי ידו טרם ראו אור.
ג'ון סטיוארט (קומיקס)
ג'ון סטוארט (באנגלית: John Stewart) הוא דמות בדיונית של גיבור-על הידוע כגרין לנטרן של תור הארד, שמופיע בחוברות הקומיקס שבפרסומה של חברת DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Green Lantern Vol.2 #87 מדצמבר 1971, והיא נוצרה בידי הכותב דניס אוניל והמאייר ניל אדמס. סטוארט גויס לחיל הפקחים הירוקים ככוח תגבור נוסף לגרין לנטרן מתור הכסף האל ג'ורדן, לאחר שגאי גרדנר לא היה זמין עקב פציעה.
סטוארט הוא השני מבין חברי החיל של סקטור הארץ שמופיע ללא מסיכה, והוא גיבור-העל השחור הראשון בתולדות חברת DC קומיקס (הפנתר השחור, גיבור-על של חברת מארוול קומיקס, נוצר בשנת 1966). הוא כיכב במיני סדרה "גרין לנטרן: מוזאיקה" משנים 1992–1993 והופיע בתפקיד הגרין לנטרן הראשי בחוברות Green Lantern Vol.2 #182-200, כשהאל ג'ורדן ויתר על מקומו בשנים 1984–1986, באירועים שקדמו לאירועי המשבר בעולמות האינסופיים.
דמותו של ג'ון סטוארט מדורגת במקום ה-55 ברשימת גיבורי-העל הגדולים, לפי אתר IGN. פופולריותו גדלה במיוחד לאחר שידורה של ליגת הצדק: סדרת האנימציה והמשכה "ליגת הצדק ללא גבולות" בין השנים 2001–2006. קיימים אזכורים שונים לדמות בסדרות טלוויזיה ואנימציה נוספות, האחרונה שבהן "החץ". בפרק הקרוסאובר "עולמות אחרים", הפלאש של ארץ-90 מציין שג'ון דיגל משמש כגרין לנטרן בעולמו. זאת ועוד, בפרק "ספרטן" בעונה השביעית מצוין כי שם אביו המאמץ הוא גנרל רוי סטוארט. לבסוף, בפרק סיום הסדרה נופל אובייקט מסתורי על כדור הארץ, וכשדיגל מוצא אותו מתגלה בפנים טבעת כוח זוהרת בירוק.
השנים הראשונות
ג'ון סטוארט היה ארכיטקט ונחת לשעבר שנבחר בידי שומרי היקום ככוח גיבוי לגרין לנטרן האל ג'ורדן לאחר שגאי גרדנר נפצע אנושות בתאונה. ג'ורדן התנגד למינוי זה משום גישתו הלוחמנית של סטוארט לדמויות סמכותיות, אך שומרי היקום עמדו בהחלטתם.
משימתו הראשונה של סטוארט החלה רע, כאשר הוא התבקש להגן על פוליטיקאי גזעני, והוא ניצל הזדמנות של מניעת אסון כדי להביכו בפומבי. עד מהרה, סטוארט הוכיח את ערכו כאשר רוצח שכיר ירה לעבר הפוליטיקאי. בזמן שסטוארט נראה בתחילה מנוע מלהציל את הפוליטיקאי - מה שגרם לג'ורדן לפעול - הוא היה זה שמנע ירי של שוטר באותו אירוע. לדבריו של סטוארט, כל אותו מאורע היה מבוים ונועד להשיג לפוליטיקאי תמיכה פוליטית. בסיומה של הרפתקה זו, ג'ורדן הסיק כי סטוארט הוא בחירה מצוינת לתפקיד ככלות הכל.
למשך זמן מה, סטוארט החליף את מקומו של ג'ורדן כגרין לנטרן כשזה לא היה זמין, כולל במשימות של ליגת הצדק.
לאחר שג'ורדן ויתר על תפקידו בשנות ה-80, שומרי היקום בחרו בסטוארט לתפקיד באופן מלא. סטוארט מילא את התפקיד למשך מספר שנים, בהן נישא לקאטמה טוי, חייזרית מכוכב הלכת קוֹרוּגר שהוצב עליה לאמן אותו בשימוש בטבעת הכוח. קאט וסטוארט שירתו בחיל יחד עם ג'ורדן, קילווג, אריסיה, סאלאאק וחייזרים אחרים.
לאחר שטבעתו של סטוארט רוקנה מכוח בידי סינסטרו, וקאטמה טוי נרצחה בידי כוכב ספיר שנטרפה עליה דעתה, חייו של סטוארט החלו להתרסק. בתחילה, הוא הואשם על לא עוול בכפו ברציחתה של קרול פריס, האלטר-אגו של כוכב ספיר, וכן בגנבה בידי דרום נאמבּיה (מדינה בדיונית בסגנון דרום אפריקה שבתקופת האפרטהייד). הוא נכלא ועונה בדרום נאמביה למשך שבועות רבים, והצליח לשחרר את עצמו בזכות טבעתו הישנה, שהתמלאה מחדש הודות לג'ורדן. ללא כל כוונה, סטוארט עזר לשחרר גם רוצח סדרתי וגם טרוריסט, ורק כאשר ג'ורדן התעמת מולו הבין כי ה"מהפכנים" אותם שחרר לחופשי מתכוונים לרצוח חפים מפשע.
אודיסיאה קוסמית
לאחר מכן, סטוארט עזב לחלל, שם השתתף במיני סדרה "אודיסיאה קוסמית" וכשל במניעת השמדתו של כוכב הלכת זנשי בידי אווטאר של משוואת האנטי-חיים. האירוע עורר את חמתו של הצייד ממאדים, שהיה איתו לכל אורך הדרך. סדרת טרגדיות זו השאירה את סטוארט כשהוא אדם שבור על גבול ההתאבדות, ועזר ליצור את דמותה של הנבלה פאטאליטי. מאז, ז'ון ז'ונס למד לסלוח לו, אם כי מתוך נימוס.
גרין לנטרן: מוזאיקה
סטוארט סלח לעצמו על שגיאותיו בעבר והפך לדמות בוגרת, חזקה ומורכבת יותר כאשר קיבל על אחריותו את עולם המוזאיקה - אסופת קהילות מכוכבי לכת רבים שהובאו לאואה בידי שומר מטורף שפלש למוחו של סטוארט. אף על פי שבתחילה היה מריר והתנגד למשימה זו, סטוארט התגבר על כך ובעזרת האינטלקט שלו ודרך חשיבתו הלא קונבנציונלית עיצב את אותו עולם לחברה חדשה והפך בסופו של דבר לשומר האנושי הראשון ביקום, הידוע בשם "מאסטר בילדר" (Master Builder, הבנאי העילאי). כפרס על רמה נשגבת כזו של בינה, סטוארט זכה להתאחד עם אשתו המנוחה, קאטמה טוי. אולם, טרגדיה הכתה שוב, וג'ורדן - אחוז דיבוק בידי פאראלקס - השמיד את שומרי היקום ואת סוללת הכוח הראשית, בכך גזל מסטוארט את כוחותיו ואת אשתו שאך זה חזרה מן המתים.
דארקסטארס ומעבר
בעקבות דמדומי הברקת והתמוטטותו של החיל, סטוארט גויס בידי המפקחים לפקד על דארקסטארס - כוח בין-גלקטי נוסף של שומרי שלום. בהשתמשו במשאבים השונים שתחת פיקודו, סטוארט עזר לפנות את ערי המוזאיקה מאואה לפני השמדתה ושירת את דארקסטארס בהצטיינות עד אשר נותר משותק בידי הנבל גרייבן בכוכב ראאן. בסופו של דבר, רגליו של סטוארט שבו לתפקודם המלא כמתנת פרידה מג'ורדן כשזה הקריב את חייו כדי להשמיד את אוכל-השמשות ולהצית מחדש את אור השמש בסוף אירועי הלילה האחרון משנת 1996. כתוצאה מכך שג'ורדן ריפא אותו, סטוארט החל להפגין סימני התפרצות של אנרגיה מכפות ידיו בשלושה מקרים שונים. אף על פי שבתחילה סירב לקבל לרשותו טבעת כוח נוספת, הוא לבסוף הסכים לקבל את זו שהופקדה בידי קייל ריינר על ידי ג'ורדן העתידי לאחר שזה נסע קדימה בזמן.
גרין לנטרן: לידה מחדש
עם חזרתם של ג'ורדן ושומרי היקום, חיל הפקחים הירוקים אורגן מחדש. בכל סקטור בחלל מוצבים כעת שני פקחים ירוקים, וג'ורדן וסטוארט חולקים בהגנה על סקטור 2814, כדור הארץ. עם התפרקות ליגת הצדק לאחר מאורעות משבר זהות משנת 2004, כולל השמדת מגדל השמירה שעל הירח, סטוארט החל לשחק תפקיד גדול יותר ביחסים בין גיבורי העל, ועבד במשותף עם חברי הליגה.
בתחילת אירועי "שנה לאחר מכן", ג'ורדן אומר לחץ הירוק שסטוארט נמצא במשימה סודית מחוץ ובתוך הכוכב. כאשר ג'ורדן מגלה שסטוארט נלכד בידי אמון סור ולוראג, הוא יוצא להצילו. הדבר מוביל לעימות עם אמון סור, שמתגלה כבנו של אבין סור, הגרין לנטרן שהוצב בסקטור הארץ לפני ג'ורדן. במהלך הקרב, אמון סור מקבל טבעת כוח מחיל סינסטרו ונעלם.
בחוברת Justice League of America Vol.2 #7, סטוארט ווונדר וומן מעצבים את מפקדתם החדשה של ליגת הצדק, "ההיכל". מאוחר יותר, סטוארט שב לתפקידו כגרין לנטרן בקבוצה לבקשתו של ג'ורדן.
מלחמת חיל סינסטרו
בחוברת הספיישל שהחלה את אירועי מלחמת חיל סינסטרו, חיל הפקחים הירוקים מותקף ביד בדוביאן, צלף סרטני מרובה רגליים מחיל סינסטרו שמסוגל לצלוף במטרה מתוך אוכל-שמשות אדום ממרחק של שלושה סקטורים. לאחר שבדוביאן יורה בכמה מחברי החיל, סטוארט יוצר רובה צלפים מטבעת הכוח, מאתר אותו וצולף בו. משום שחוקי החיל באותם ימים אוסרים על הריגתן של ישויות תבונתיות, בדוביאן שורד את הירי, ונראה מאוחר יותר באירוע הקרוסאובר הלילה האפל ביותר. סטוארט וגאי גרדנר נלכדים בידי ליסה דראק ונלקחים לכוכב קווארד, אך ניצלים בידי ג'ורדן. כאשר הם חוזרים לעולמם, הם מגלים שחיל סינסטרו וציידי האדם השתלטו על כדור הארץ.
מתוך מאמץ לשחרר את קייל ריינר מאחיזתו של פאראלקס, סטוארט פוקד על גרדנר להשיב את הציור התלוי בביתה של אימו, בו נראה ילד המתהלך בשדות. ג'ורדן משתמש בציור זה ובכוחותיהם המשולבים כדי לעזור לריינר להתגבר על הפחד ולשחרר את עצמו מאחיזתו של פאראלקס. לאחר שישות הפחד נכלאת בסוללות הכוח של ארבעת הפקחים הירוקים, גרדנר מציע שהם ישתמשו בספינת המלחמה המאסיבית "עולם המלחמה" כרימון יד ענק, מה שפוצע את אנטי-מוניטור.
סטוארט עד להדבקתו של גרדנר בידי הווירוס התבונתי דספוטליס, ומבקש מסוראניק נאטו לעזור לו. היא משתמשת בווירוס התבונתי של החיל, ליזל פון, לצורך ריפויו. או אז, שומרי היקום פונים אל סטוארט בהצעה להפוך לאחד מחברי אלפא לנטרן, מחלקה חדשה שנועדה לשמש כחקירות פנימיות של החיל. אולם, סטוארט מעוניין לדעת יותר על הנבואות הסודיות שבספר של אואה, והוא מסרב להצעה, לאכזבתם של שומרי היקום.
מתגלה כי סטוארט שירת בחיל הנחתים האמריקני כצלף לפני שהפך לארכיטקט. בתקופה זו, סטוארט הכיר את ג'ורדן הצעיר בעת שהיה בחיל האוויר האמריקני ולפני ששניהם הפכו לפקחים ירוקים. במהלך סיפור "זעמם של הפקחים האדומים", סטוארט הוא אחד השומרים שמלווים את סינסטרו לקורוגר לעמוד בפני גזר דין. אולם, הם נתקלים במארב של חיל סינסטרו ושל חיל הפקחים האדומים בראשותו של אטרוסיטוס. הפקחים הירוקים נותרים למות בחלל בשעה שאטרוסיטוס לוכד את סינסטרו, אך הם ניצלים בידי סיינט ווקר מחיל הפקחים הכחולים. למרות זאת, סטוארט נדבק בזעם של הפקחים האדומים. סיינט ווקר יוצר מבנה אנרגטי כחול של קאטמה טוי, שמרפאה ומרגיעה אותו. באותו סיפור, הנבלה פאטאליטי - השורדת היחידה של כוכב זנשי - הופכת לחברת כוכבות הספיר, ופוקדת על טבעת הכוח שלה למצוא את סטוארט. כשהיא מוצאת אותו היא אומרת לו שהיא סולחת לו ומייעצת לו לסלוח לעצמו על מעשיו.
לפני אירועי "הלילה האפל ביותר", ג'ון סטוארט הופיע בסדרת טריניטי (השילוש הקדוש של יקום DC) של סופרמן, באטמן ווונדר וומן.
הלילה האפל ביותר
כשסטוארט מבקר את המקום בו עמד כוכב הלכת זנשי, אלפי טבעות כוח שחורות עפות מסביב למסלולו הקודם ויוצרות אותו מחדש יש מאין. או אז, הכוכב עצמו מדבר אל סטוארט ואומר לו שהוא יכול לעזור לו להציל אותם. סטוארט יורד לקרקעית הכוכב, שם הוא פוגש בקאטמה טוי ושאר תושבי הכוכב, שהפכו לפקחים שחורים. כשהוא נלחם בכולם, קאטמה מנסה להחלישו בתואנה כי הוא אחראי להשמדת הכוכב. אולם, בהיזכרו בדבריה של פאטאליטי, סטוארט אומר שהוא אינו אחראי ונלחם בהם עד חורמה. בהימלטו, סטוארט שם לב שהכוכב עושה את דרכו לכיוון כדור הארץ, כמו גם כל פקח שחור שקיים ביקום, והוא מזהיר את ג'ורדן מפני האיום המתקרב. הוא ניצל בהמשך על ידי כוחותיהם המשולבים של חילות הפקחים כולם, שהגיעו לכדור הארץ להילחם בפקחים השחורים.
בתחילת אירועי "היום הבהיר ביותר", סטוארט נראה על אואה כשהוא מפקח על בנייתו מחדש בעקבות התקפתם של הפקחים השחורים. הוא מוזמן להיכל השומרים ומצוות לבודיקה במשימה לכוכב הרובוטי גרנדה, עולם ביתו של הפקח הירוק סטל. התקשורת לכוכב הופסקה בחטף, וסטל ואוכלוסיית הכוכב נעדרים. סטוארט מסכים ועוזב עם בודיקה.
כוחות ויכולות
טבעת הכוח של סטוארט מעניקה לו כוחות כמו לשאר חברי חיל הפקחים הירוקים, בין היתר גם יכולת תעופה וחסינות. הטבעת היא נשק המשתמש בכוח הרצון, והיא מוגבלת רק על ידי מגבלות דמיונו של העונד אותה. כמו לשאר חברי החיל, אישיותו של סטוארט מעצבת את יצירותיה של הטבעת, ומעניקה להם צורה ארכיטקטונית ומוצקה. בחוברת Green Lantern Vol.4 #26 מצוין, כי כוח רצונו של סטוארט עובר את גבולות טבעת הכוח שלו (בזמן שהוא ניסה ליצור כוכב לכת שלם מאפס), הישג שלא תואר עד לאותה נקודה.
כנחת לשעבר, סטוארט מיומן בשיטות לוחמה והוא צלף מיומן.
טרזד
טָרָזֶד או γ בנשר הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים נשר עם בהירות נראית מדרגה 2.72. מקור שמו בפרסית: شاهین ترازو - "שאהין טאראזו", שפירושו מוט המאזניים והוא התייחס במקור לשלושת הכוכבים אלטאיר, טרזד ואלשאין (β בנשר, ששמו גם כן נגזר מאותו ביטוי) שיוצרים צורה של קו ישר שבפרס העתיקה נחשב לחלק מקבוצה שייצגה מאזניים.
תכונות
טרזד נמצא במרחק של קרוב ל-400 שנות אור, מסתו אינה ידועה במדויק ועל פי מודלים שונים המתייחסים לעוצמת הארתו ולספקטרום שלו, היא מוערכת ב-6-5 מסות שמש. קוטרו הזוויתי של טרזד ניתן למדידה ישירה והוא כ-7.25 אלפיות של שניית קשת, כך שבאמצעות המרחק ניתן לחשב את רדיוסו שעומד על כ-95 רדיוסי שמש - כמעט מחצית רדיוס המסלול של כדור הארץ סביב השמש. טמפרטורת פניו של טרזד היא כ-4,100 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 1,000 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל הטמפרטורה הנמוכה ביחס לטמפרטורת השמש, חלק ניכר מקרינתו היא בתחום התת-אדום, וביחד איתה עוצמת הארתו הכוללת היא פי 2,500 מעוצמת ההארה של השמש. למרות שגילו מוערך בקצת למעלה מ-100 מיליון שנים, טרזד נמצא בשלב התפתחות מתקדם לאחר שאזל המימן שבליבתו והוא בשלב של היתוך הליום לפחמן תוך כדי התקררות והתנפחות. בסופו של דבר הוא צפוי להפוך לננס לבן.
התאונה האווירית בקנברה
התאונה האווירית בקנברה התרחשה ב-13 באוגוסט 1940. מטוס צבאי אוסטרלי התרסק בסמוך לקנברה בירת אוסטרליה ועשרת יושביו נהרגו. ביניהם היו שלושה משרי ממשלת אוסטרליה וראש המטה הכללי של צבאה.
האסון תרם להקדמת סיום כהונת ממשלתו השנייה של רוברט מנזיס ולהקדמת הבחירות הכלליות באוסטרליה.
התאונה
המטוס שהתרסק, מפציץ מדגם לוקהיד הדסון II, היה כלי טיס שנכנס לשימוש בטייסת 2 של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי כחודשיים לפני התאונה. הוא המריא ממלבורן על מנת להוביל את שלושת השרים והרמטכ"ל לישיבת קבינט בקנברה.
עדי ראייה בשדה התעופה של קנברה ראו את המטוס מקיף את שדה התעופה ולאחר מכן נוסק ופונה דרומה. המטוס נעלם מאחורי גבעה מיוערת. נשמעה התפוצצות ונראתה להבה שלאחריה היתמר ענן של עשן שחור.
ההתרסקות ארעה בשעה 10:15 לפני הצהריים, בתנאי מזג אוויר טובים. אתר התאונה נמצא ממזרח לקנברה, כ-2.5 קילומטר ממזרח לשדה התעופה.
כבאיות ואמבולנסים מקנברה ומניו סאות' ויילס מיהרו לאתר התאונה. כיבוי האש שאחזה בשרידי המטוס ארך כחצי שעה ולאחריו התברר כי כל יושבי המטוס נספו.
שני שרים נוספים של ממשלת אוסטרליה התכוונו לטוס לקנברה על סיפון המטוס, אך מסיבות אישיות בחרו לבסוף לנסוע לקנברה ברכבת. היו אלו ארתור פאדן, לימים ראש ממשלת אוסטרליה, וג'ורג' מקלי (George McLeay).
חקירת התאונה
האפשרות שהתאונה ארעה עקב פעולת אויב או חבלה נשללה בתחילת החקירה.
קיימת טענה כי השר פיירבורן, שהיה טייס בגיס התעופה המלכותי במלחמת העולם הראשונה, שכנע את טייסי המטוס לאפשר לו להטיס אותו לקנברה. לא ניתן היה לבסס טענה זו.
ועדת החקירה שמונתה לחקור את האסון קבעה לבסוף כי קרוב לוודאי שהמטוס נכנס להזדקרות בגובה שהיה נמוך מכדי לתקן בו את מצבו של המטוס, צלל אל הקרקע והתרסק.
בעקבות התאונה
התאונה ואבדנם של שלושה שרים מקבינט המלחמה של אוסטרליה והרמטכ"ל בעיצומה של מלחמת העולם השנייה חוללו זעזוע ציבורי באוסטרליה. רבבות אזרחים ניצבו לצידי נתיב מסע ההלוויה הממלכתי של הנספים במלבורן ב-15 באוגוסט.
התאונה השפיעה קשות על ראש הממשלה מנזיס, מהבחינה האישית כמו גם מהבחינה הפוליטית. השרים סטריט וגאלט היו מתומכיו הגדולים ביותר, וגאלט גם היה יועץ קרוב שלו. אובדנם של השרים החליש את הקבינט שלו. הבחירות הכלליות שנועדו להיערך באוסטרליה בסוף 1940 הוקדמו לחודש ספטמבר על מנת להימנע מהצורך לערוך לפניהן בחירות-משנה (by-elections) לשלושת המושבים שהתפנו בפרלמנט. מועמדי מפלגתם של פיירבורן וסטריט - מפלגת אוסטרליה המאוחדת (United Australia Party) - זכו בבחירות במושבי שניהם, אך מושבו של גאלט נכבש על ידי מועמד עצמאי, ארתור קולס (Arthur Coles). מנזיס הרכיב לאחר הבחירות את ממשלתו השלישית, אך הוחלף כראש ממשלה באוגוסט 1941 על ידי ארתור פאדן. זמן קצר לאחר מכן, באוקטובר 1941, נפלה ממשלתו של פאדן בהצבעת אי אמון שבה היטתה את הכף נגדה הצבעתם של קולס וחבר פרלמנט עצמאי נוסף. בעקבות זאת קמה ממשלתו הראשונה של ג'ון קרטין ממפלגת העבודה של אוסטרליה.
הנצחה
שדה התעופה הצבאי של קנברה נקרא ב-1953 בסיס פיירבורן על שמו של ג'יימס פיירבורן.
בשנת 1960, במלאת 20 שנה לתאונה, נחנכה באתר ההתרסקות אנדרטה לזכר הנספים בדמות סלע גרניט שעליו לוחית זיכרון. היא ניצבת בקרחת יער של עצי אקליפטוס, אלו ששרדו לאחר התרסקות המטוס והשרפה שחוללה.
בשנת 2003 נחנכה ליד האנדרטה הראשונה אנדרטה נוספת שצורתה ככנף מטוס, אשר הוקמה על ידי ממשלת טריטוריית הבירה האוסטרלית.
פומה (סוג)
פומה (שם מדעי: Puma) הוא סוג בעל שני מינים ממשפחת החתוליים, טורפים קטנים עד בינוניים החיים ביבשת אמריקה: פומת ההרים והיגוארונדי (יש מחלוקת על שיוכו לסוג). בעבר היו עוד שני מינים בסוג זה: פומה פרדואידס ופומה פומואידס.
הפומה היא בעל חיים יחידאי, כלומר חי בבדידות, והנקבה מגדלת את הגורים לבד. למרות זאת, כבר נצפו בעבר נקבות פומה שחולקות טרף עם נקבות אחרות באופן קבוע.
הפומה נקראת גם אריה שלג, או קוגר. הפומה אוכלת אוכלי עשב בגדלים שונים. מכיוון שמיתרי הקול שלה לא מסוגלים להפיק צלילי שאגה, בגלל גודלה הקטן יחסית, היא לא שואגת, אלא מגרגרת, בדומה לחתוליים אחרים, למשל השונר וחתול הביצות. הסוג הקרוב ביותר לפומות הוא הברדלס (היחיד בסוגו), וכן הסוג הקדום הנקרא ברדלס אמריקני. עוד חתולים קרובים הם - החתולים הקטנים: חתול בר, שונר, קרקל, חתול נמרי ונמרון. הפומה היא החתול החמישי בגודלו לאחר הטיגריס, האריה, היגואר והנמר. בעולם החדש היא שנייה בגודלה לאחר היגואר והיא החתול הנפוץ ביותר ביבשת אמריקה.
נווטת
נווטת (שם מדעי: Cataglyphis) היא סוג של נמלה הנפוץ בכמה אזורים ברחבי העולם. הסוג כולל כ-65 מינים, ששמונה מתוכם ידועים בישראל.
המין הידוע ביותר של הסוג הוא המין Cataglyphis bicolor הידוע באנגלית בשם "נמלת מדבר סהרה" (sahara desert ant). נמלת מדבר סהרה נפוצה אך ורק במדבר סהרה, והיא ידועה בעמידותה הגבוהה בחום. היא מסוגלת לעמוד בטמפרטורה של 50 מעלות צלזיוס – שיא בקרב הנמלים.
לא רק מין זה – כמעט כל מיני הנווטת עמידים באופן יוצא דופן לחום, וזהו המאפיין המשותף העיקרי שלהם. מאפיינים משותפים נוספים הם הגודל (בין 4 ל-14 מילימטרים עבור כל המינים), והיכולת לנווט אל הקן על פי השמש, שהקנתה לסוג את שמו. בנוסף, רוב המינים בסוג הם אוכלי נבלות הניזונים מפגרים. חלקם ניזונים גם מצוף של פרחים.
התנהגות והניווט על פי השמש
מרבית הנווטות חיות במדברים או אזורים חמים, ועל כן פיתחו עמידות רבה כלפי חום. בנוסף, לנווטות שיטות רבות להפחית את החום הפוגע בגופן. למשל: נמלים ממינים מסוימים זוקפות את בטנן כשהן הולכות על האדמה החמה, וכך מפחיתות את שטח הפנים שסופג חום מהאדמה. הנווטות ניזונות בעיקר מפגרים, ובפרט מפגרים של חרקים אחרים. חלק מהמינים בישראל ניזונים מפגרים של נמלת הקציר.
הנווטת מפורסמת במיוחד בזכות יכולתה לנווט באמצעות השמש ולמצוא את הקן שלה. צוות מחקר גרמני שווייצרי הראה כי נמלים נווטות מסוגלות לזכור כיצד לחזור למחילה שלהן גם כאשר אין סימנים סביבתיים היכולים לשמש לזיהוי המיקום. הנמלים עושות זאת באמצעות סכימה וקטורית של הצעדים שלהן (גודל וכיוון). המחקר שהתפרסם בכתב העת Science השווה נמלים שהותקנו להן תוספות המגדילות את הרגליים, נמלים שקוצרו להן הרגליים, ונמלים רגילות. במחקרם החוקרים הראו כי הנמלים בעלות הרגליים המוגדלות העריכו יתר על המידה את המרחק שעליהן ללכת, והנמלים עם הרגליים המקוצרות העריכו הערכת חסר את המרחק.
עולמו של רנו פסקאל
עולמו של רנו פסקאל היא תוכנית קומית ששודרה בערוץ ביפ בשנים 2005–2006. התוכנית בנויה לפי הפורמט של המופע של עלי ג'י - מספר דמויות מנהלות ראיונות עם שאלות הומוריסטיות, בחלקן מביכות ופרובוקטיביות. יובל שגב גילם את מרבית הדמויות בתוכנית.
נווטת
התנהגות והניווט על פי השמש
יכולת הניווט מקילה על הנווטת, כי היא מאפשרת לנמלים להסתובב וללקט מזון ביחידות, ולא בשביל מסומן בפרומונים.
עולמו של רנו פסקאל
התוכנית התחילה באתר נענע כקטעים שהופיעו מדי פעם באתר "נענע וידאו".
נווטת
הערות שוליים
‏
עולמו של רנו פסקאל
בסוף העונה הראשונה פיטר רנו פסקאל את הכתבת נתניה פולג מהתוכנית ולאחר מכן היה ניסיון התנקשות בחייו. בתחילת העונה השנייה התגלה שהמתנקשת היא פולג.
לקראת תחילת העונה השלישית יצא קליפ לשיר "אהבה מחשמלת" שכתבו שגב ורועי ארד, אשר הולחן על ידי שרונה פיק ובוצע על ידה.
הסדרה הייתה מעומדת לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
חוק טיטיוס-בודה
חוק טיטיוס-בודה (באנגלית: Titius-Bode Law) הוא כינויה של היפותזה העוסקת במרחקי כוכבי הלכת מהשמש. ההיפותזה הופרכה עם גילויו של כוכב הלכת נפטון ב-1846. ההתאמה החלקית, עבור מספר כוכבי לכת, בין המרחקים שמחושבים בעזרת החוק ובין המרחקים המדודים נחשבת כיום למקרית, ומקובל להניח שהחוק אינו מתאר תופעה פיזיקלית או אסטרונומית אמיתית.
ניסוח
לפי חוק טיטיוס-בודה המרחק של כוכב לכת מהשמש ביחידות אסטרונומיות נתון על ידי:
כאשר i הוא מספר סידורי המקבל את הערכים:
גילוי החוק
עד לגילויו של אורנוס על ידי ויליאם הרשל ב-1781 לא יוחסה חשיבות רבה לחוק טיטיוס-בודה. ההתאמה הגדולה בין התחזית לגבי מיקומו של אורנוס ובין מיקומו בפועל הפנתה את תשומת לבם של האסטרונומים לחוק, ומאז מיקומו של כל גרם שמים שהתגלה במערכת השמש הושווה לתחזית של חוק טיטיוס-בודה. כך למשל, מיקומו של כוכב הלכת הננסי קרס שנמצא בחגורת האסטרואידים התאים לחוק. גילויו של קרס בשנת 1801 סיפק חיזוק משמעותי נוסף למעמדו של חוק טיטיוס-בודה, במיוחד לאור העובדה שקיומו של כוכב לכת במיקום זה נחזה על ידי בודה כבר ב-1768.
הפרכת חוק טיטיוס-בודה
עם גילוי נפטון התברר שהחוק שגוי, משום שמיקומו כלל לא התאים לחוק. כיום יודעים שחוק טיטיוס-בודה היה חוק מקרי לחלוטין עבור כוכבי הלכת שהיו מוכרים באותה עת. משערים שחוקיות פשוטה כגון זו המתוארת בחוק טיטיוס-בודה צפויה להתקיים במערכות בהן קיימת תהודה מסלולית כלשהי, אולם גם להשערה זו אין אישוש חד-משמעי.
טבלת השוואה
להלן טבלה שמשווה בין המרחקים לפי חוק טיטיוס-בודה לבין המרחקים המדודים:
רכס ליחי
רכס ליחי (בגאורגית: ლიხის ქედი, ליחיס כֶּדי) או רכס סוראמי (სურამის ქედი, סוּראמיס כֶּדי) הוא רכס הרים במרכז גאורגיה המחלק את המדינה לשני חלקיה העיקריים: מזרח גאורגיה ומערב גאורגיה.
רכס הליחי הוא חלק מהרי הקווקז. מצד אחד הוא מחבר בין הרי הקווקז הגדול מצפונו להרי הקווקז הקטן שמדרומו, ומצד שני מפריד בין מזרח גאורגיה למערב גאורגיה. במאה ה-20, ברכס נחצבה מנהרה, שמחברת על ידי מסילת ברזל וכביש בין שני חלקי גאורגיה. הרכס עובר בנפות: חאשורי, חרגאולי, זנאורי וג'ווה.
הנקודה הגבוה ביותר ברכס מצויה בגובה 1,926 מטר מעל פני הים. הנקודה הנמוכה ביותר היא מערב הרים שנקרא מעבר סוראמי, ונמצא בגובה 949 מטר מעל פני הים.
בין ההרים ברכס נמנה הר סבואוטי (saboueti).
מייקל מסר
מייקל מסר (באנגלית: Michael Masser; 24 במרץ 1941 - 9 ביולי 2015) היה עורך דין וברוקר יהודי-אמריקאי, שהפך למלחין ומפיק מצליח בתחום הפופ בשנות ה-70 ושנות ה-80 של המאה ה-20.
ביוגרפיה
מסר, שנולד בשיקגו למשפחה יהודית, היה בוגר בית הספר למשפטים באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, אשר החליט לוותר על קריירה משפטית לטובת קריירה מוזיקלית. להיטו החשוב הראשון, Touch Me in the Morning, נכתב יחד עם רון מילר עבור דיאנה רוס בשנת 1973. רבים משיריו של מסר בוצעו על ידי ויטני יוסטון. בכלל זה להיטים כמו Greatest Love of All (1985, בוצע קודם לכן על ידי ג'ורג' בנסון), Saving All My Love for You  (1985), Didn't We Almost Have It All  (1987) ועוד.
להיטים ידועים אחרים שכתב מסר הם: Tonight, I Celebrate My Love (1983, דואט שבוצע על ידי פיבו בריסון ורוברטה פלאק), Nothing's Gonna Change My Love for You  (1984, בוצע תחילה על ידי ג'ורג' בנסון, ולאחר מכן בגרסה ידועה יותר על ידי גלן מדירוס), If Ever You're In My Arms Again  (1984, בוצע על ידי פיבו בריסון).
בין הלהיטים שהפיק - Someone That I Used to Love בביצוע ברברה סטרייסנד ו-Home Again בביצוע ג'ודי קולינס וטי ג'י שפרד.
מסר היה מועמד לאוסקר על שיר הנושא בסרט מהוגני בשנת 1976 בביצועה של דיאנה רוס, הידוע גם כ-Do You Know Where You're Going To, ונכנס להיכל התהילה של מחברי פזמונים בשנת 2007.
מסר התגורר עם רעיתו בלוס אנג'לס שבקליפורניה.
Katri Helena
Katri Helena (בעברית: קטרי הלנה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הפינית אוולינה. השיר יצא לאור ב-14 בנובמבר 2017, תחת חסותן של יוניברסל מיוזיק גרופ, ואם-אייזי מיוזיק רקורדס. השיר נכלל באלבומה השני, SOS.
השיר זכה להצלחה רבה בעיקר בפינלנד שם הגיע במצעד הרשמי בשיאו למקום ה-3.
רקע והוצאה
באמצע שנת 2017, הכריזה אוולינה כי יצאו שלושה שירים שלא יכללו באלבומה 24K. השיר הראשון היה, "Tornado", השני "Kylmii Väreitä", והשלישי היה זה. בסמוך להוצאתו כסינגל נוסף השיר אל הספוטיפיי.
משמעות השיר
השיר יצא כשיר מחווה עבור הזמרת הפינית קטרי הלנה. קטרי הלנה היא אחת מהזמרות המצליחות ביותר בכל הזמנים בפינלנד, כאשר היקף המכירות של אלבומיה, עומדים על למעלה ממיליון עותקים.
בנוסף לכך, היא הקליטה יותר מ-400 שירים, והאלבום הנמכר ביותר שלה הוא: "Anna Mulle Tähtitaivas", אשר מכר יותר מ-100,000 עותקים בפינלנד, מדינה בה חיים רק 5 מיליון תושבים. בשיר חוזרת ואומרת אוולינה כמה פעמים כי קטרי הלנה היא "אגדה".
דיסקוגרפיה של דין לואיס
הזמר-יוצר האוסטרלי דין לואיס הוציא במהלך הקריירה שלו מיני-אלבום אחד, 2 אלבומי אולפן ו-15 סינגלים. ב-30 בספטמבר 2016 הוא הוציא סינגל הבכורה שלו, Waves, אשר זכה להצלחה מסחרית כאשר איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי העניק לסינגל את תואר הפלטינה המתומן על מכירות של למעלה מחצי מיליון עותקים במדינה ותואר זהב מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי על מכירות של למעלה מחצי מילון עותקים במדינה. יחד עם הסינגלים "Need You Now", "Lose My Mind" ו-"Chemicals" הוא הוציא את ארבעת הסינגלים כחלק מהמיני-אלבום היחיד שלו, Same Kind of Different.
גילה אדרעי
גילה אדרעי (נולדה ב-20 בנובמבר 1965) היא יושבת ראש ועד עובדי רכבת ישראל. כהונתה הראשונה החלה באמצע שנת 2010 ונמשכה עד להדחתה על ידי ההסתדרות בשנת 2012. בספטמבר 2017 נבחרה לתפקיד שנית. התפרסמה בעקבות המאבק המתוקשר שניהלה נגד מהלכי ההפרטה ברכבת ישראל.
תחילת דרכה
גילה אדרעי היא אם חד-הורית לשלוש בנות. נולדה בחיפה. סבה עלה לארץ מסלוניקי על-פי הזמנת ראש העיר דאז, אבא חושי, על-מנת לסייע בהקמת הנמל בעיר, ולימים היה אחד מראשי ועד עובדי הנמל הראשונים. אביה עבד אף הוא בנמל, וכן בני משפחה נוספים. אמה עבדה בבית החולים רמב"ם בעיר ככוח עזר.
בצה"ל שירתה אדרעי כמורה חיילת ובחלק מהתקופה כמורה חיילת של "נערי רפול". לאחר שחרורה מצה"ל, עבדה בעבודות שונות: תחילה עבדה כגננת מחליפה, ולאחר שסבלה מבעיה רפואית במיתרי הקול החלה לעבוד בנמל חיפה, שם עבדה תקופה קצרה ונאלצה להתפטר בעקבות נישואיה לבעלה עובד נמל אף הוא, ממנו התגרשה בינתיים.
בגיל 25 החלה לעבוד ברכבת ישראל. במהלך שנות עבודתה, למדה טכנאות תעשייה וניהול במכללת אפקה. בגיל 30 עברה תאונת דרכים קשה. לאחר תקופת החלמה ארוכה שבה לעבוד ברכבת ישראל - תחילה במחלקת השכר ואחר כך במחלקת דלקים ושמנים, והפכה לפעילה בולטת בוועד העובדים. לאחר עזיבתו של יו"ר הוועד שאול עוקיש עקב חשדות לקבלת טובות הנאה ושוחד, נבחרה, באוגוסט 2010, ברוב קולות, לתפקיד יו"ר ועד עובדי הרכבת.
המאבק בהפרטה
במהלך שנת 2010 אישרו משרדי האוצר והתחבורה רכישה גדולה של קרונות חדשים מחברת בומברדייה. האישור לרכישה הותנה בהעברת תחזוקת הקרונות החדשים לידי החברה שסיפקה אותם. משמעות ההחלטה הייתה כי לא יהיה גיוס נוסף של כוח אדם לשורות עובדי הרכבת. באפריל 2011 הודיע שר התחבורה ישראל כ"ץ על רפורמה ברכבת ישראל, העברת תחזוקת הקרונות לגורמים חיצוניים, מיקור חוץ. מיד עם פרסום ההודעה הכריזו ההסתדרות וועד העובדים בראשות אדרעי, על סכסוך עבודה. מאבקה של אדרעי התמקד בהתנגדות להפרטה שמשמעותה פגיעה בוועדים ובעבודה המאורגנת בישראל.
רוטב ברביקיו
רוטב ברביקיו (באנגלית: Barbecue sauce או BBQ sauce) הוא רוטב המשמש להכנת בשר וירקות במצלה (גריל). הרוטב משתנה בהתאם לצורת ההכנה ויחס החומרים מרוטב נוזלי דליל, לרוטב סמיך. יש המשתמשים ברוטב זה על מנת לתבל טוגנים (צ'יפס) ולהכנת פיצה בטעם ברביקיו.
גילה אדרעי
המאבק בהפרטה
בעקבות האירועים ברכבת ישראל יזם ח"כ אופיר אקוניס דיון דחוף בוועדת הכלכלה של הכנסת בטענה לפגיעה באזרחי ישראל, שהתקיים ב-15 בפברואר. אדרעי, נציגת ועד העובדים, וירון זפט, נציג ההנהלה והיועץ המשפטי של הרכבת, זומנו לדיון בוועדה. הוועדה סיימה את התכנסותה בקריאה של ח"כ כרמל שאמה הכהן להימנע מפגיעה בציבור.
רוטב ברביקיו
הרוטב משלב טעמים חריפים, מלוחים ומתוקים, ולרוב יש לו טעם מעושן. הרוטב מורכב מרסק עגבניות, חומץ, סוכר או דבש ותבלינים.
מקורו של הרוטב אינו ידוע, וככל הנראה התפתח במושבות הבריטיות בצפון אמריקה ומשם התפשט לאירופה. יש הסוברים שמקור הרוטב ברוטב חרדל שפיתחו מתיישבים מגרמניה שהגיעו אל מושבת קרוליינה הדרומית.
גילה אדרעי
המאבק בהפרטה
בפגישה של יו"ר ההסתדרות עופר עיני עם אדרעי ונציגי ועד עובדי הרכבת נקבע כי עיני ינהל באופן אישי את המאבק. בעקבות ההחלטה, ב-16 בפברואר התקיימה פגישה בין עיני וכ"ץ שהסתיימה לאחר זמן קצר באי הסכמה. בעקבות כישלון הפגישה הודיע כ"ץ במסיבת עיתונאים, כי הנחה את הנהלת הרכבת לחתום באופן חד צדדי תוך שבועיים על הסכם למיקור חוץ.
בעקבות חילוקי הדעות המתמשכים והנחייתו של שר התחבורה, הודיעה הנהלת הרכבת כי חתמה על הסכם חד צדדי להפרטת תחזוקת הקרונות החדשים. בתגובה להודעה פנה ועד העובדים בראשות אדרעי לבית הדין לעבודה, בדרישה להתיר שביתה ברכבת ישראל. בית הדין אישר את השביתה וקבע כי הנהלת הרכבת התחייבה בדיון שהתקיים כחודשיים קודם, שלא לחתום על הסכם עם חברת בומברדייה ללא משא ומתן עם העובדים. כמו כן, סירבה הנהלת הרכבת לחשוף את ההסכם ותוכנו בפני הוועד.
רוטב ברביקיו
הייצור המסחרי הראשון של רוטב ברביקיו היה על ידי חברת היינץ בשנת 1948.
סוגי רוטבי הברביקיו שונים מאזור לאזור. בדרום ארצות הברית מקובלים רטבים המבוססים על חרדל וחומץ. באסיה מקובל רוטב המבוסס על קטשופ או על רוטב הויסין. באוסטרליה מייצרים רוטב ברביקיו משילוב של רוטב עגבניות ורוטב ווסטרשייר.
גילה אדרעי
המאבק בהפרטה
במהלך הדיון בבית הדין התקיימה פגישה בין השר ישראל כץ ויו"ר ההסתדרות עופר עיני. בה הם החליטו על פתיחה במשא ומתן וזאת מבלי לזמן או לערב את אדרעי, יו"ר הוועד, אשר עמדה על רצונה להשבית את הרכבת עד לביטול מוחלט של ההסכם למיקור חוץ.
הדחתה מהתפקיד
המאבק המתוקשר של ועד עובדי הרכבת בראשות אדרעי זכה לכתבות רבות בתקשורת הכתובה והמצולמת, בדרך כלל נלוותה לכתבות אלו ביקורת שכוונה כלפי אדרעי. לחצים הופעלו על ההסתדרות על מנת שתפטר את אדרעי מתפקידה כיו"ר הוועד. תקופה זו התאפיינה בהשמצות הדדיות, תביעות בבית הדין המוגשות על ידי שני הצדדים, מעקב באמצעות חברות חקירה פרטיות ועוד.
בימי השיבושים ברכבת, בפברואר 2012, הוגשה בקשה לבית הדין לעבודה מטעם הנהלת הרכבת לראות בהתנהגותה של אדרעי ביזוי בית הדין והיא נקנסה בסכום של עשרת אלפים ש"ח, שמועות על השעייתה הצפויה התפרסמו שוב ושוב, ועוד באותו החודש היא זומנה לשימוע לפני השעיה בעקבות האשמה בתקיפת חברי הנהלה. באוגוסט זומנה אדרעי לשימוע לפני פיטורין עקב התעקשותה לקיים אסיפות עובדים שלטענת ההנהלה פגעו בפעילות הסדירה של החברה. בנוסף התנהל מאבק סביב כוונת הנהלת הרכבת להתקין ברכב החברה ששירת את אדרעי מכשיר איתוראן. אדרעי סרבה לאפשר את ההתקנה או להחזיר את הרכב. השימועים הובילו לעיכוב של שנתיים בדרגה, ובנוסף נרשמו אזהרות בתיקה האישי.
ב-22 באוגוסט 2012 הופץ מכתב שנשלח לכלל עובדי רכבת ישראל ובו פירוט ההוצאות של ועד העובדים בתקופת כהונתה של אדרעי. המכתב חשף כי אדרעי שילמה את הקנס בסך עשרת אלפים ש"ח מכספי הוועד וכן שכרה בשם הוועד חברות חקירה פרטיות, יועצי תקשורת, יועצי שכר ולוביסטיים. המכתב נחתם על ידי אבי אדרי יו”ר איגוד עובדי התחבורה בהסתדרות. בעקבות פרסום המכתב פנתה אדרעי לאדרי במכתב משלה בו היא דרשה ממנו התנצלות או שיואשם בהוצאת דיבה, לטענתה, אדרי היה זה שייעץ לה לממן את הקנס מכספי הוועד. ההסתדרות הורתה על הדחתה של אדרעי מהתפקיד וקיום בחירות חדשות לוועד.
בעקבות ההדחה פנה הוועד המודח בראשות אדרעי לארגון כוח לעובדים, מתוך כוונה להפכו לארגון היציג של עובדי הרכבת. סביב נושא הייצוג נפתח מאבק משפטי בין ההסתדרות וארגון כוח לעובדים. בית הדין דחה את המעבר לארגון כוח לעובדים ונסמך על החוק המונע מעבר בעת קיום משא ומתן על חתימת הסכם קיבוצי, התביעה עברה לבג"ץ שגיבה את ההחלטה ודחה את בקשת הוועד להכיר בכוח לעובדים כארגון היציג של עובדי הרכבת.
התקופה לאחר שהודחה מהתפקיד
ביולי 2013 הושעתה אדרעי מעבודתה ברכבת למשך ארבעה חודשים עקב איומים על עובד.
באוקטובר 2013 דחה בית הדין האזורי לעבודה בחיפה תביעת פיצויים בסך 2 מיליון שקל שהגישו אדרעי ואחרים נגד הנהלת רכבת ישראל.
בפברואר 2014 זימנה רכבת ישראל את אדרעי לשימוע נוסף, בחשד שהחתימה כרטיס עובד כשיצאה לדיון בבית המשפט.
בפברואר 2017 הגישה אדרעי עם 7 עובדים נוספים מהרכבת תביעה לבית הדין לחייב את ההסתדרות לקיים בחירות לוועד. בכתב התביעה נאמר כי ההסתדרות מונעת מזה כשנה קיום של בחירות ברכבת בשל תמיכת יו”ר הוועד הנוכחי בניסנקורן. בית המשפט קיבל את עמדת התובעים, וחייב את ההסתדרות לקבוע מועד לבחירות ברכבת והבחירות נקבעו לספטמבר 2017.
בספטמבר 2017 נבחרה אדרעי שוב ליו"ר ועד עובדי רכבת ישראל.
כהונה שנייה בתפקיד
הכהונה השנייה ארכה חמש שנים וחצי ובסיומה לא התמודדה בבחירות לראשות הועד וסיימה את תפקידה במרץ 2023.
בניגוד רב לכהונתה הראשונה, הכהונה השנייה התאפיינה בשקט יחסי ולא נרשמו בפעולות משמעותיות שעוררו הדים רבים מחוץ למעגלי רכבת ישראל.
אדרעי עברה לתפקיד ניהולי ברכבת, בתור סגנית מנהל אגף דלק ואנרגיה.
בסיום תפקידה כתבה כי היא שמחה להיות "כחומה בצורה בהגנה ושמירה על עובדי ועובדות הרכבת, נאמנה לאג'נדה שלי ]...[ אנחות הרווחה הנשמעות עכשיו במקומות מסוימים, הן כמנגינות ערבות לאוזניי". בנוסף תקפה את ההצעה להגביל את זכות השביתה בשירותים חיוניים, כחלק מצעדי החקיקה ברפורמה המשפטית. "אם תעבור הצעת חוק הזאת," אמרה, "יהיה זה היום שבו יתחיל הסוף של העבודה המאורגנת בישראל, ומשם הדרך לרמיסת הזכויות של כולנו היא קצרה מאוד."
חיים אישיים
הייתה נשואה לאלי אדרעי, עובד נמל חיפה, ולהם שלוש בנות. בהמשך התגרשו. אדרעי מתגוררת בחיפה.
סמנתה בונד
סמנתה בונד היא בתם של השחקן פיליפ בונד ופט סנדיס. גם אחותה אביגיל ואחיה מתיו הם שחקנים. היא למדה בבית הספר "גודולפין ולטימר", ולמדה משחק בבית הספר למשחק אולד ויק שבבריסטול. בונד נשואה לשחקן אלכסנדר הנסון ולזוג שני ילדים מולי וטום.
בונד חברה ברויאל שייקספיר קומפני והופיעה על הבמה לצידם של שחקנים כגון קלייר בלום, מגי סמית' ודייוויד סושה. היא שחקה בדרמה זוכת הפרסים "Amy's View" לצידה של ג'ודי דנץ'. בטלוויזיה השתתפה בונד בסדרות רבות בין השאר גילמה את דמותה של מריה ברטראם בסדרת הטלוויזיה "מנספילד פארק" לפי ספרה של ג'יין אוסטן. ב-1985 השתתפה ב"מודעת רצח" דרמה של ה-BBC לפי ספר של אגאתה כריסטי. ב-1996 הופיעה בעיבוד נוסף של רומן מאת ג'יין אוסטן "אמה" בכיכובה של קייט בקינסייל. ב-2004 כיכבה לצידו של פיטר דייוויסון בסדרת הטלוויזיה "אי של שפיות".
ב-2006 חזרה לתיאטרון והשתתפה במחזה של מייקל פריין "Donkey's Years". ב-2007 גילמה את גברת וורמווד במספר פרקים של הסדרה "הרפתקאות שרה-ג'יין", ספין אוף של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו". היא הופיעה בהופעות אורח בסדרות נוספות כגון "רציחות במידסומר", "מלון בבילון" ועוד.
סמנתה בונד גילמה את דמותה של מיס מאניפני בארבעה סרטי ג'יימס בונד, קודמותיה לתפקיד היו קרולין בליס ולואיס מקסוול. בראיון ב-BBC הצהירה שהיא תמשיך לגלם תפקיד זה עד פרישתו של פירס ברוסנן מתפקיד ג'יימס בונד. סרטי ג'יימס בונד בהם השתתפה היו גולדן איי (1995), מחר לנצח (1997), העולם אינו מספיק (1999) ולמות ביום אחר (2002). היא לא השתתפה בסרט קזינו רויאל ובסרט ההמשך קוונטום של נחמה כי דמותה לא כלולה בסרטים אלה.
בונד השתתפה בסדרת הדרמה של ITV "אחוזת דאונטון" בתפקיד ליידי רוזמונד פיינסוויק אחותו של לורד גרנתהם.
STS-51-L
STS-51-L, הייתה משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הצ'לנג'ר שוגרה ב-28 בינואר 1986 כשעל סיפונה שבעה חברי צוות. בפיצוץ שאירע שניות לאחר השיגור עקב כשל במערכת טילי ההנעה נהרגו כל אנשי צוותה.
ההתפוצצות בעת השיגור
המעבורת התפוצצה 73 שניות לאחר שיגורה, וכל אנשי צוותה נהרגו באסון. ועדת חקירה שהוקמה בעקבות התאונה קבעה כי הפיצוץ נגרם עקב אטם בטיל ההאצה, שנפגם כתוצאה מהטמפרטורה הנמוכה, ששררה ביום השיגור. כתוצאה מכך, גזים לוהטים נפלטו ממנו וחיממו את מכל הדלק הנוזלי הגדול שבגחון המעבורת, עד שהמכל התפוצץ. בנוסף מצאה הוועדה שלל כשלים ארגוניים בנאס"א ובתוכנית מעבורת החלל שאפשרו את התרחשות האסון, והמליצה על שינויים רבים בתוכנית. בעקבות התאונה קורקעו כל מעבורת החלל של נאס"א למשך כשנתיים וחצי עד לטיסת STS-26 של מעבורת החלל דיסקברי ב-29 בספטמבר 1988, וקצב הטיסות צומצם במידה ניכרת ולא שב מעולם להיות כשהיה קודם לכן. למרות שלל השינויים שנעשו בתוכנית מעבורות החלל בעקבות ממצאי ועדת החקירה והדגש הרב שהושם על בטיחות, ב-1 בפברואר 2003 התרחש אסון נוסף בסיום משימת STS-107, כשמעבורת החלל קולומביה התפרקה במהלך חזרתה לאטמוספירת כדור הארץ. אסון זה הוביל אף הוא לקרקוע מעבורות החלל למשך כשנתיים וחצי, ולשינויים רבים בתוכנית.
המשימה
מטרות שתוכננו למשימה:
סמל המשימה
סמל המשימה עוצב על ידי אנשי הצוות. הוא מייצג את השתתפותם בתוכנית המעבורות של נאס"א, על סיפונה של הצ'לנג'ר, הסמל מסמל את ההמראה ממרכז החלל קנדי בפלורידה. הסמל מראה את השביט הלי. מקאליף היא המורה הראשונה בחלל וליד שמה יש תפוח.
טריי ברק
אלפונסו קלארק "טריי" ברק השלישי (באנגלית: Alfonso Clark "Trey" Burke III; נולד ב-12 בנובמבר 1992) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז בקבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר מליגת ה-NBA.
קריירת תיכונים ומכללות
ברק נולד וגדל בעיר קולומבוס שבאוהיו. בילדותו התחבר עם שחקן ה-NBA לעתיד ג'ארד סאלינג'ר, ושיחק עמו בקבוצת הכדורסל של "תיכון נורת'לנד" אותה אימן אביו של סאלינג'ר. בשנת 2009 זכה עם קבוצתו באליפות התיכונים של מדינת אוהיו, ובשנתו האחרונה בתיכון קלע 23.6 נקודות בממוצע למשחק וזכה בתואר זכה התיכונים המצטיין של אוהיו ("Ohio Mr. Basketball").
בשנת 2011 החל ללמוד ולשחק באוניברסיטת מישיגן, בה שיתף פעולה עם שחקני ה-NBA לעתיד טים הארדוויי, גלן רובינסון, קאריס לוורט, ניק סטאוסקאס ומיץ' מקגרי. בעונתו השנייה קלע 18.6 נקודות ומסר 6.7 אסיסטים בממוצע למשחק, והוביל את מישיגן עד שלב גמר אליפות המכללות, בו הפסידה לאוניברסיטת לואיוול בתוצאה 76–82, על אף תצוגה מצוינת של ברק שקלע 24 נקודות. בסיום עונתו השנייה והאחרונה במכללות זכה בפרס נייסמית' ובפרס ג'ון אר. וודן, המוענקים לשחקן המצטיין בליגת המכללות כולה.
יוטה ג'אז
ברק נבחר בבחירה התשיעית של דראפט ה-NBA לשנת 2013 על ידי מינסוטה טימברוולבס, ומיד הועבר בטרייד ליוטה ג'אז בתמורה לגורג'י ג'נג ושבאז מוחמד. בסוף-שבוע האולסטאר 2014 זכה ברק באתגר הכישורים, במשותף עם דמיאן לילארד. לאורך עונת הרוקי שלו קלע 12.8 נקודות למשחק כרכז הפותח של הג'אז, וזכה 3 פעמים בתואר רוקי החודש באזור המערבי. במשחק האחרון של אותה עונה קלע שיא עונתי של 32 נקודות בניצחון קבוצתו מול הטימברוולבס. בסיום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה וסיים במקום השלישי בהצבעות לתואר רוקי העונה, אחרי מייקל קרטר-ויליאמס וויקטור אולדיפו.
במהלך עונתו השנייה איבד את מקומו בחמישייה הפותחת לרוקי דנטה אקסום, ובעונה העוקבת שימש כמחליפו של הרוקי ראול נטו.
וושינגטון ויזארדס
לקראת עונת, לאחר 3 עונות ביוטה, נשלח בטרייד לוושינגטון ויזארדס בתמורה לבחירת דראפט עתידית. בעונה זו השתתף לראשונה בפלייאוף ה-NBA, אך מיעט לקבל דקות משחק ושותף בשלושה בלבד מתוך 13 משחקי הפלייאוף של קבוצתו.
ניו יורק ניקס
באוקטובר 2017 חתם ברק בניו יורק ניקס, אשר שחררה אותו כעבור שלושה ימים. כשבוע לאחר מכן חתם בקבוצת הבת של ניו יורק מליגת הפיתוח, וסטצ'סטר ניקס, במדיה שיחק במשך כשלושה חודשים. כבר במשחקו השני בקבוצה קבע שיא מועדון כשקלע 43 נקודות מול דלאוור 87', וב-26 המשחקים בהם שותף בליגת הפיתוח קלע ממוצע של 26.6 נקודות למשחק.
בשל היכולת הגבוהה שהציג בווסטצ'סטר, החתימה אותו ניו יורק ניקס ב-14 בינואר 2018 על חוזה עד סוף עונת. במשחק מול שארלוט הורנטס ב-26 במרץ 2018 קלע שיא קריירה ב-NBA של 42 נקודות.
פילדלפיה 76'
לקראת עונת חתם ברק על חוזה בפילדלפיה 76'. בפברואר 2020, לאחר 25 משחקים בלבד, שוחרר מהקבוצה.
החזרה לדאלאס
ביולי 2020 חתם על חוזה בדאלאס מאבריקס.
אוקלהומה סיטי ת'אנדר
ביוני 2022 הועבר בטרייד ליוסטון רוקטס. בספטמבר 2022 הועבר בטרייד בפעם השנייה לאוקלהומה סיטי ת'אנדר.
אדריאנוס השני
האפיפיור אדריאנוס השני (בלטינית: Adrianus II; 792 – 14 בדצמבר 872) היה האפיפיור מ-14 בדצמבר 867 עד מותו בשנת 872. הוא היה בן למשפחת אצולה רומאית והפך לאפיפיור בגיל מתקדם, למרות התנגדותו.
ביוגרפיה
אדריאנוס נולד בשנת 792, וב-14 בדצמבר 867 נבחר לאפיפיור במקום ניקולאוס הראשון. הוא המשיך, אם כי עם פחות אנרגיה, את המדיניות של קודמו ניקולאוס הראשון. לותר השני, מלך לותרינגיה, שמת בשנת 869, השאיר את אדריאנוס כדי לתווך בין המלכים הפרנקים במטרה להבטיח לקיסר הפרנקי לואי השני את ירושתו של לותר השני, אחיו של לואי. אדריאנוס ביקש לשמור על יחסים טובים עם לואי, שכן המערכות האחרונות בדרום איטליה היו בעלי פוטנציאל לשחרר את האפיפיורות מהאיום הנשקף על ידי המוסלמים.
פוטיוס, הפטריארך האקומני של קונסטנטינופול, זמן קצר אחרי המועצה שבה הכריז על התצהיר נגד ניקולאוס הראשון, גורש מהפטריארכיה על ידי קיסר חדש, בסיליוס המקדוני, שאהב את יריבו איגנציוס. המועצה האקומנית (שנחשבת למועצה הקתולית השמינית על ידי הכנסייה הקתולית) התכנסה כמועצה הרביעית של קונסטנטינופול כדי להחליט בעניין זה. במועצה זו אדריאנוס יוצג על ידי נציגים אשר ניהלו את גינויו של פטיוס ככופר, אבל לא הצליחו להגיע להבנה עם איגנטיוס בנושא שיפוט על הכנסייה הבולגרית.
בדומה לקודמו ניקולאוס הראשון, נאלץ אדריאנוס להכיר בעניינים חילוניים בהתערבותו של הקיסר לואי השני, שהציב אותו תחת פיקוחו של ארסניוס, הבישוף של אורטה, יועצו הסודי, ואחיינו של ארסניוס אנסטסיוס, הספרן.
אדריאנוס התחתן בנעוריו עם אישה בשם סטפניה, אשר ילדה לו בת, ושניהם עדיין חיו בעת בחירתו, ולאחר מכן גרו איתו ארמון הלטראנו. בשנת 868, הם הובלו ונרצחו על ידי בנו של ארסניוס, אלות'ריוס, אשר התחתן בכפייה עם הבת.
אדריאנוס מת ב-14 בדצמבר 872 אחרי חמש שנים בדיוק לכהונתו כאפיפיור, ויוחנן השמיני נבחר לאפיפיור במקומו.
עין כרם
עין כרם (בערבית: عين كارم; ההגייה הרשמית של השם העברי היא עֵין כֶּרֶם, אך ההגייה הנפוצה היא עֵין כָּרֶם, בעקבות הערבית) היא שכונה בפאתיה הדרום-מערביים של ירושלים. המקום היה מיושב כבר מן התקופה הכנענית; בין המאה ה-14 ועד למלחמת העצמאות שכן במקום כפר ערבי שננטש במהלך המלחמה. בבתים הריקים יושבו עולים חדשים, ובמסגרת הרחבתה של ירושלים הוכרז הכפר כשכונה של העיר. גם כיום יש לשכונה עדיין אופי כפרי, בשל ניתוקה היחסי מהעיר והיותה מוקפת הרים, עמקים ויערות. עין כרם נחשבת גם למקום מקודש לנצרות ואתר צליינות לעולי רגל, מהיותה נודעת כמקום הולדתו של יוחנן המטביל; יש במקום מספר כנסיות ומנזרים, אותם פוקדים תיירים רבים.
בעת העתיקה
על פי מסורות נוצריות מן המאה ה-4 והמאה ה-5, עין כרם היא "עיר יהודה", מקום הולדתו של יוחנן המטביל, בנם של אלישבע וזכריה ממשפחת כהנים אשר שרתו בבית המקדש בראשית המאה הראשונה. בתקופה הביזנטית הוקמו במקום כנסיות הקשורות בשמו של יוחנן המטביל ובני משפחתו, ועד היום נחשבת עין כרם, כאמור, למקום מקודש לנצרות ואתר צליינות.
בימי הביניים
בתקופת הצלבנים נקרא הכפר "סנט זִ'יהַן דֶה-בּוּאָה". במהלך המאה ה-14 התקיים יישוב סביב המעיין במקום, שהיה במרחק ניכר מגבולות ירושלים של אותם ימים.
בסוף המאה ה-15 כתב הנזיר הפרנציסקני סוריאנו: "עין כרם הייתה בעבר עיר, אך כעת היא רק כפר המונה 25 בתים. בכפר שוכנת כנסייתו הנהדרת של יוחנן המטביל, שנשתמרה כולה אך הפכה לאורווה, מלבד הקאפלה שבה נולד, הנמצאת בידינו ואנו שומרים אותה כשהיא סגורה. כמטחווי קשת מן הכפר מצוי ביתה של אליזבט הקדושה... הבית הפך לכנסייה, וכאשר הייתי הממונה במקום הוא היה עדיין שלם, אך באותה שנה קרס ולא נבנה מחדש... הסביבה של עין כרם היא נעימה, עשירה בפירות, גפנים ועצי זית. היא מהנה מאד ורבים בה המעיינות, כשבמימי החשוב שבהם מריה כיבסה את לבושו של יוחנן הקדוש. המעיין נמצא כמטחווי אבן מביתו של זכריה [אביו של יוחנן המטביל]". על פי מסמכים עות'מאניים, ב-1596 מנתה האוכלוסייה במקום 160 תושבים.