cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גרמניה
קולנוע
בשנים האחרונות, סרטים כמו "להתראות לנין!", "הנפילה", "חיים של אחרים" ועוד רבים, זכו להצלחה בינלאומית. פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין שמתקיים מדי שנה מ־1951, הוא אחד מפסטיבלי הקולנוע החשובים ביותר בעולם.
חברה
גרמניה היא ארץ מודרנית, קוסמופוליטית ויצירתית, שעוצבה מסגנונות מחייה רב־גוניים והבדלים אזוריים. רוב האנשים – צעירים ומבוגרים כאחד נהנים מאורח חיים גבוה, וכן בעלי חירות מספקת כדי לתכנן את חייהם כפי שהם עצמם רואים לנכון. המדינה מבססת רמה גבוהה של שוויון מגדרי, מקדמת זכויות לבעלי מוגבלויות והיא סובלנית מבחינה חברתית ומשפטית כלפי להט"בים, שרשאים לאמץ את ילדו הביולוגי של בן/בת זוגם, ונישואים חד-מיניים מותרים בחוק מאז שאושרו בבונדסטאג ב-20 ביוני 2017; זאת לאחר שאיחודים אזרחיים היו מותרים ברפובליקה הגרמנית מ-2001 ועד החלפתם בנישואים חד-מיניים. פוליטיקאים בכירים כגון גידו וסטרוולה וקלאוס ווברייט.
בעשור האחרון של המאה ה-20 שינתה גרמניה את יחסה כלפי מהגרים. עד אמצע שנות ה-90 הדעה הרווחת הייתה כי גרמניה אינה מדינה של הגירה, אף על פי שכ-20 אחוזים מאוכלוסייתה היו ממוצאים שאינם גרמניים (ראו גם: מישלינג). היום, הממשלה ומרבית החברה הגרמנית הגיעו להכרה שמהגרים מרקעים של מגוון תרבויות אתניות אחרות הם חלק מהתרבות הגרמנית, ושהגירה מבוקרת צריכה להיות ביוזמתם בהתבסס על תקנים הגבלתיים.
משאירחה גרמניה את גביע העולם בכדורגל ב-2006, ההערכה הפנימית והחיצונית כלפי תמונתה הלאומית השתנתה. בשאלון הסקרים הגלובלי הנערך מדי שנה בשם "Nation Brands Index" גרמניה מדורגת בשיטתיות במקומות גבוהים יותר באופן משמעותי מאז הטורניר. אנשים בכ-20 מדינות שונות מעריכים שהמוניטין של גרמניה עלה מבחינת התרבות, הפוליטיקה, הייצוא, אנשיה וכוח משיכתם כלפי תיירים, מהגרים והשקעות.
אקונקגווה
אקונקגווה (בספרדית: Aconcagua) הוא ההר הגבוה ביותר באמריקה והגבוה בכדור הארץ מחוץ ליבשת אסיה. גובהו 6,964 מטרים. ההר נמצא בהרי האנדים בפרובינציית מנדוסה שבארגנטינה, כ-15 ק"מ מזרחית לגבול עם צ'ילה. מקור השם אינו ברור, יש הסוברים שהוא בא משפת הקצ'ואה ופירושו "נציב הסלע". בהר מספר קרחונים. הגדולים שביניהם הם הקרחון הפולני הפונה לכיוון צפון-מזרח והקרחון האנגלי הפונה לכיוון מזרח. ההר הוא מבין שבע הפסגות המהווה "תחנה" ב-מסע שבע הפסָגות.
הגובה החדש
בעקבות רעידת האדמה בצ'ילה (2010) העוצמתית, הועלתה הסברה שהאקונקגווה גבה. ואכן, בבדיקה שנעשתה על ידי מדענים בתחילת שנת 2012, נמצא שגובהו החדש של ההר הוא 6964.4 מטרים, שינוי של כ-2.5 מטרים מגובהו הקודם.
חגיגה (אלבום)
חגיגה הוא אלבומה ה-12 של הזמרת שרית חדד שיצא לאור ב-28 ביולי 2004. מהאלבום יצאו 8 סינגלים לרדיו, ביניהם השירים "חגיגה", "הסוד" ו"בחום של תל אביב". ההפקה המוזיקלית של האלבום התחלקה ברובה בין 3 מוזיקאים: שי ראובני - שעיבד עד אז את רוב אלבומיה של חדד, יעקב למאי, והנרי, שגם כתב והלחין חלק נכבד מהשירים. "חגיגה" זכה להצלחה מסחרית, ולביקורות מצוינות ותוך חודשיים אושר על ידי אקו"ם שהאלבום מכר מעל 140,000 עותקים חוקיים. כיום (2016), נתוני האלבום קובעים כי האלבום מכר 160,000 עותקים חוקיים.
אמנים נוספים אשר תרמו את חלקם לאלבום הם שלמה ארצי, עברי לידר, צביקה פיק, שמעון בוסקילה, אהוד מנור, סאבלימינל ועוד.
מחוז יוטה
מחוז יוטה (באנגלית: Utah County) הוא מחוז שנמצא במדינת יוטה בארצות הברית.
במפקד האוכלוסין שנערך בארצות הברית בשנת 2000 מנתה האוכלוסייה 368,536 נפש ועד לשנת 2007 הוערכה האוכלוסייה ב-483,702 נפש. היא נקראת על שם האינדיאנים הילידים (באנגלית: Ute Indians). העיר הגדולה ביותר ועיר המחוז היא העיר פרובו. מרכז האוכלוסייה ממוקמת בעיר לאי.
מחוז יוטה הוא חלק מהמטרופולין של יוטה.
כטוב בעיניכם
כטוב בעיניכם (באנגלית: As You Like It) היא קומדיה שנכתבה על ידי ויליאם שייקספיר בשנת 1599 או בתחילת 1600. היצירה מבוססת על הרומנסה הפסטורלית "רוזלינד" (Rosalynde) של תומאס לודג', שיצאה לאור ב-1590 בלונדון.
אחת הציטטות המפורסמות של שייקספיר, "כל העולם במה", מקורה במחזה זה.
עלילה
המחזה מתרחש בדוכסות בצרפת, ברובו ביער ארדן.
פרידריך השתלט על הדוכסות ושלח לגלות את אחיו הגדול הדוכס הבכור. בתו של הדוכס הבכור, רוזלינד, הורשתה להישאר בבית המלוכה כיוון שהיא חברתה הטובה ובת דודתה של בתו היחידה של פרידריך, סיליה. אורלנדו ואוליבר הם אחים, בניו של הדוכס רולאנד די-בוא. הדוכס מוריש לבנו הבכור אוליבר את כספו ואוליבר מבטיח לחנך את אחיו הצעיר אורלנדו כראוי. אוליבר מתעלם מהבטחתו, ואורלנדו לא זוכה לחינוך ראוי. עקב כך, אורלנדו רוצה להראות את נוכחותו ומחליט להיאבק בשרל, המתאבק של הדוכס פרידריך. אורלנדו מתאהב ברוזלינד ממבט ראשון, שצופה בקרב יחד עם סיליה. אורלנדו חייב לברוח מביתו כיוון שאחיו הגדול אוליבר רודף אחריו, והוא עוזב יחד עם המשרת הזקן של אחיו, אדם. פרידריך כועס ומחליט לגרש את רוזלינד מביתו בעוון בגידה. סיליה שלא מוכנה להיפרד מרוזלינד, מחליטה לברוח יחד איתה, והן עוזבות את חצר המלכות מלוות על ידי ליצן החצר טוצ'סטון, כשרוזלינד מחופשת לאיש צעיר.
רוזלינד, מחופשת לגנימדס, וסיליה, מחופשת לאליאנה, מגיעות ליער ארדן, בו גר הדוכס הגולה עם כמה מתומכיו, כולל "ז'אק המלנכולי", המוצג לראשונה במחזה כשהוא מתאבל על שחיטת אייל. "גנימדס" ו"אליאנה" לא פוגשות מיד את הדוכס ואת חבריו, כיוון שהן פוגשות את קורין, רועה ביער ארדן, ומציעות לקנות ממנו את בקתת אדונו.
בינתיים אורלנדו ומשרתו אדם מוצאים את הדוכס הגולה ואת אנשיו ונשארים לגור אתם, תוך כדי פרסום שירי אהבה לרוזלינד על העצים. רוזלינד שגם היא מאוהבת באורלנדו מגלה שהוא מאוהב בה, כשהוא מכריז על כך בשיריו על העצים. היא פוגשת אותו כגנימדס ומעמידה פנים כעוזרת לו להתגבר על אהבתו אליה. גנימדס "אומר" שהוא ישחק את תפקידה של רוזלינד והם יציגו את מערכת היחסים שלהם, מה שיעזור לו להתגבר על אהבתו.
בינתיים פיבי, רועת הצאן שסילביאוס מאוהב בה, התאהבה בגנימדס (בעצם רוזלינד), אף על פי שגנימדס מראה ש"הוא" אינו מעוניין בפיבי. היא דוחה בבוטות את חיזוריו של סילביאוס, בעוד שגנימדס דוחה את חיזוריה. טוצ'סטון מבטא בצורה בוטה את אהבתו לרועת הצאן המטופשת אודריי, ומתכנן להתחתן אתה לפני שתוכניותיו ייהרסו על ידי ג'קווס הפולשני.
אורלנדו רואה את אחיו אוליבר ביער נתקף על ידי לביאה ומציל אותו, ובכך גורם לאוליבר להתחרט על הדרך שהתייחס לאורלנדו. אורלנדו מבקש מאוליבר להביא לגנימדס מטפחת מגואלת מדם כדי להסביר לו את אשר אירע לו. כשאוליבר פוגש בגנימדס ואליאנה הוא מראה לגנימדס את המטפחת והיא מתעלפת. אוליבר חושף את זהותו ומתאהב באליאנה, הם מחליטים להתחתן.
לבסוף, סילביאוס, פיבי, גנימדס ואורלנדו רבים מי יזכה במי. סילביאוס חושק בפיבי שחושקת בגנימדס המצהיר שאין הוא חושק באישה ואילו אורלנדו חושק ברוזלינד. גנימדס אומר שהוא יפתור את הבעיה ומספר לאורלנדו שהוא מכשף ומשביע את אורלנדו שיתחתן עם רוזלינד, אותה יביא למחרת, ואת פיבי שאם היא לא תרצה להתחתן עם גנימדס, תהיה חייבת להתחתן עם סילביאוס. ביום למחרת, רוזלינד חושפת את עצמה, וכאשר פיבי מבינה שאהבתה הייתה שקר, היא מתחתנת עם סילביאוס.
אורלנדו ורוזלינד, אוליבר וסיליה, סילביוס ופיבי, וטוצ'סטון ואודריי מתחתנים בסצנה האחרונה, אחרי שהם מגלים שפרידריך מתחרט על דרך התנהגותו, ומחליט לתת את הדוכסות לאחיו בזמן שהוא עצמו בוחר בחיי דת.
ציטוטים מפורסמים ותובנות
אחת הציטטות המפורסמות של ויליאם שייקספיר, "כל העולם במה", מקורה במחזה זה. מדובר במונולוג של ז'אק המלנכולי, מערכה שנייה, סצנה שביעית:
קישורים חיצוניים
.
גוננים
גוננים (או "קטמונים") היא שכונה בדרום-מערב ירושלים, המורכבת משמונה תת-שכונות. אוכלוסייתה (בצירוף קטמון ח'-ט' שעל פי עיריית ירושלים נמנית כשכונה נפרדת) מונה כ-23,800 איש.
גאוגרפיה וחלוקה פנימית
השכונות גונן א'- ו'  נקראות כך על פי סדר הקמתן. שכונת גונן ז' נבנתה לקראת סוף שנות ה-70, אך היא קרויה בשם שכונת פת ואינה נחשבת לאחת משכונות הקטמונים (ייתכן שתושבי השכונה העדיפו את השם "שכונת פת" על פני "גונן ז'" עקב הקונוטציה השלילית של האות ז'). בסוף שנות ה-50 הוקמה שכונת גונן ח'  (רח' השומר ורח' הנוטרים), ובתחילת שנות ה-60 הוקמה גונן ט' שנבנתה בצפיפות גבוהה יותר מאשר השכונות האחרות. קטע מגונן ח' ו-ט' מכונה לעיתים "שכונת סן מרטין" וכן נקראת לעיתים "גבעת גונן" בשל העובדה שהיא בנויה בצורה מעגלית סביב גבעה שבראשה ניצב בית הספר "גבעת גונן". בקטע בנוי זה יש שימוש בחלק מהבניינים בלבנים אדומות ולא באבן ירושלמית, לחיפוי הבניינים, דבר המעניק לשכונה מראה ייחודי בנוף הירושלמי.
בשולי שכונת קטמון ט' נבנתה שורת קוטג'ים לא אופיינית, המשקפת ניסיון שנכשל ברובו, להכניס לשכונות הקטמונים גם אוכלוסייה מבוססת יותר. בגונן ט' קמה בשנות ה-70 תנועת מחאה בשם תנועת האוהלים. בגונן ח'-ט', בשונה משאר שכונות הקטמונים, נשארו עד היום מספר רב של דירות בבעלות החברות המשכנות והן משמשות ברובם אוכלוסייה חלשה יחסית מבחינה כלכלית, כולל עולים רבים מחבר המדינות ומאתיופיה. במסגרת פרויקט שיקום שכונות הושקע בשיפור המבנים בקטמון ח'-ט', ודירות קטנות חוברו או הורחבו ליצור שטחי מגורים גדולים יותר ולצמצום מספר המשפחות המתגוררות בכל בנין.
שכונות גונן ג' וגונן ד' ממוקמות במרכז גוננים, וכוללות בתוכם את רחובות יהודה הנשיא, אלכסנדריון, קנאי הגליל, טוביה, ועוד. בשנת 2012 הוקם פרויקט "גני ציון" שמשך אוכלוסייה מבוססת לשכונה. תת-השכונה הקרויה רשמית "גונן ה'" ידועה בשם "סן סימון". השכונה בנויה על גבעת מנזר סן סימון, רחובותיה קרויים על שם תנאים (כגון יהודה בן טבאי, בן בבא ובני בתירה). גבולותיה: רחוב יוחנן בן זכאי, חוות הנוער הציוני, שכונת גבעת אורנים, קטמון הישנה. רוב בתי השכונה נבנו בראשית שנות השבעים ומאופיינים בחיפוי אבן נסורה, ובכך הם מהווים יחידה ארכיטקטונית מובחנת משאר חלקי הקטמונים. בנקודה הגבוהה ביותר בשכונה (אחרי פסגת מנזר סן סימון הסמוך שגבוהה מעט יותר ממנה), נבנו שלושה בתי מגורים רבי-קומות, אחד מהם שימש עד 2012, בחלק מקומותיו כמטה משרד הבריאות.
היסטוריה
במהלך השנים 2008-2000 נאבקו תושבי גוננים יחד עם ארגוני סביבה וארגונים חברתיים למען שימור עמק הצבאים הנמצא בסמיכות לשכונה. על פי תוכנית שהכינו התושבים הוקם בעמק פארק טבע עירוני.
מאבקם של חלק מתושבי השכונה כנגד הכוונה לסלול את כביש 34 אשר תוכנן לעבור בתוואי הרכבת הישן, בין צומת אורנים לצומת פת, הסתיים בהצלחה, כאשר בעקבותיו הוקם פארק בתוואי המדובר "פארק המסילה" לרווחת התושבים. על מנת לקדם את המודעות למאבק יישמו התושבים יוזמות פרטיות כגון חניכת מסלול טיולים במקום בשם "מסלול הקיפוד" והפעלת גינה קהילתית באזור.
שמות הרחובות בשכונה
הרחובות בקטמונים קרויים בעיקר על שם מנהיגים וחכמים יהודיים מתקופת בית שני, דוגמת הרחוב הראשי החוצה את השכונה, רחוב רבן יוחנן בן זכאי, והמשכו, רחוב יהודה הנשיא, וכן רחובות נוספים דוגמת רשב"ג, ר' טרפון, ברוריה, יוסי בן יועזר ומעגלי יבנה. רחובות אחרים בשכונה קרויים גם על שם דמויות יהודיות ולא יהודיות חשובות מהתקופה, כגון אלכסנדריון, ברניקי וניקנור.
בגונן ח' וט' קרויים הרחובות בעיקר על שם מנהיגים וארגונים ציוניים, כגון דב הוז, יצחק שדה ו"השומר". הרחוב הראשי של קטמון ט' קרוי על שם המצביא הארגנטינאי חוסה דה סן מרטין, ללא קשר ליתר השמות בשכונה.
מוסדות ציבור
בקמפוס המרכזי של השכונה שמשתרע בין הרחובות יהודה הנשיא, אליעזר הגדול ואלכסנדריון, מצויים מוסדות ציבור רבים בין היתר: בית ספר רעות ובית הספר קשת, שבהם לומדים תלמידים דתיים לאומיים וחילוניים בכיתות מעורבות, בית הספר התיכון ע"ש דנמרק, תיכון "דרור" והתיכון הצומח "שחרית" (שפועלים במשותף תחת האגודה לקידום החינוך ירושלים), בית הספר היסודי המשלב "פלא", ועוד. כמו כן מצויים בו סניף של טיפת חלב, ספרייה ציבורית על שם יוסף מאירהוף, המרכז למוזיקה ולמחול גוננים, והמרכז לאמנות חזותית ע"ש ג'ינוגלי המפעיל סדנאות בתחומי האמנות הפלסטית, ו"בית הופמן", המהווה מוקד חברתי לאזרחים ותיקים תושבי גוננים. בסמיכות אליהם נמצאים בית האבות "עידן הזהב" ואנדרטה לחללי צה"ל מבני השכונות.
בין מוסדות הלימוד הנוספים בשכונה ניתן למנות את בית הספר הממלכתי לבנות ענבר, בית הספר התיכון קדמה (גונן ט') אורט פלך בנים ע"ש ספניאן (הממוקמים בקטמונים ח'-ט'), ממ"ד גוננים, האולפנא לאמנויות, בית הספר אילנות לחינוך מיוחד ועוד. בשכונה פועל המרכזים לחדשנות חינוכית "פואנטה" ו-JLM SPARK. המרכזים מפעילים תוכניות שונות לאוכלוסייה הכללית הנוגעות לחדשנות, בדגש על שיתופי פעולה עם בתי הספר באזור.
בקטמון א' פועל ״מועדון אגרוף ירושלים״ שנוסד על ידי האחים גרשון ואלי לוקסמבורג.
בשכונה תנועות הנוער השומר הצעיר, עזרא, בני עקיבא, כנפיים של קרמבו, הצופים ונוע"ם.
בקטמון ט' פועל מרכז הטניס ירושלים. בשכונה זו פועל משנת 1968 מרכז חינוכי-תרבותי על שם הלנה כגן. מרכז כגן מפעיל פעילויות תרבות, וכגן מתן שיעורים פרטיים מסובסדים לעשרות מילדי השכונה. משנת 2021 פועל בגוננים ח'-ט' כפר סטודנטים של תנועת הבוגרים של בני עקיבא. בשנת 2022 הוקמה מדרשה לבנות דתיות בשם "אדרבה" - אף היא בגוננים ח'-ט'. בחלק זה של גוננים ממוקמת גם מכינת עלמה למנהיגות נשית של הסוכנות היהודית.
הערות שוליים
Katamon
קורטו מלטזה
קורטו מלטזה (באנגלית: Corto Maltese) הוא דמות בדיונית, מלח-הרפתקן, פרי עטו של סופר הקומיקס האיטלקי הוגו פראט. סדרות קורטו מלטזה תורגמו לשפות רבות. הספרים לא תורגמו לעברית.
קורטו מלטזה (קורטו ממלטה) הוא קפטן לקוני, שהרפתקאותיו מתרחשות בתחילת המאה ה-20 (עד שנות ה-20 שלה). מתואר כ"קשוח אך בעל לב זהב", אוהד ומגן החלשים.
הוא נולד בוולטה בירת מלטה ב-10 ביולי 1887, בנו של מלח בריטי מקורנוול ושל מכשפה צועניה מגיברלטר. כנער, חרט את קו החיים שלו על אגרופו, כקביעה כי גורלו בידיו. למרות שהוא מציג עמדה נייטרלית, הוא מצדד אינסטינקטיבית בחלכאים ובמדוכאים.
ההרפתקה הראשונה כרונולוגית של קורטו, "La giovinezza" - "השנים המוקדמות", מתרחשת בזמן מלחמת רוסיה–יפן. בכמה סיפורים קצרים (שכונסו בספרים "Les Éthiopiques" - "האתיופיים", "Les Celtiques" - "הקלטיים" ) את מלחמת העולם הראשונה הוא חווה במספר אתרים, משתתף במלחמת האזרחים ברוסיה לאחר מהפכת אוקטובר וצץ בשלבים המוקדמים של איטליה הפשיסטית. בסדרה אחרת, "Gli Scorpioni del Deserto" - "עקרבי המדבר" הוא מתואר כנעדר במהלך מלחמת האזרחים בספרד.
הספר האהוב על קורטו הוא "אוטופיה" של תומאס מור, אך הוא מעולם לא סיים לקרוא אותו. הוא קורא גם ספרים של ג'ק לונדון, הרמן מלוויל, ג'וזף קונרד, רוברט לואיס סטיבנסון, לאופולדו לוגונס.
ב-1976 הספר "בלדת הים המלוח" זכה בפרס ל"ספר הקומיקס הריאליסטי הזר הטוב ביותר" בפסטיבל הקומיקס הבינלאומי ב-Angoulême (צרפת).
כתב ראי
על אמבולנסים מופיעה לפעמים AMBULANCE בכתב ראי, כדי שנהגים יוכלו לקרוא אותה ממראת הצד של הרכב שלהם.
כתיבה בכתב ראי מופיעה לפעמים אצל ילדים צעירים הלומדים לכתוב. כתיבת ראי יכולה להופיע גם בסוגים מסוימים של דיסגרפיה.
הבר בפולי ברז'ר
הבר בפולי ברז'ר (Un bar aux Folies Bergère) הוא ציור של הצייר הצרפתי הנודע אדואר מאנה, משנת 1882. זהו ציור שמן על בד בגודל 97X130 ס"מ.
פולי ברז'ר הוא שמו של מועדון פריזאי שטיפח את מופעי ה"וראייטי", ולעיתים קרובות השתתפו פרוצות בנשפים שנערכו בו.
כשמבקר האומנות הצרפתי פול אלקסיס כתב על יצירתו הגדולה האחרונה של מאנה, "הבר בפולי ברז'ר", הוא תיאר את המוזגת כ"עומדת מאחורי הבר, נערה יפהפייה, חיה באמת, מודרנית באמת". מאנה, שהיה איש הכרך המובהק עד סוף חייו, יצר מחדש את העולם האופנתי שהכיר ואהב עם כל זוהרו ועל כל חסרונותיו.
את "הבר בפולי ברז'ר" צייר מאנה שנה לפני מותו, כשכבר היה חולה אנוש וידע שימיו האחרונים מתקרבים. אפשר לחוש בעצבות אחרית הימים המסתתרת תחת הבעתה המשועממת של המוזגת, סוּזון שמה. אף כי היא מוקפת באור החשמל העליז (סממן חדש ומודרני), היא מרוחקת ודעתה מוסחת. באורח אופייני ליצירות של מאנה, העליצות של חיי הלילה הסואנים של פריז מאוזנת בתחושת ניכור פרטית. יש הקושרים את צנצנת הפרחים על הבר למצבו הבריאותי של מאנה והוא מייצג את סוף חייו מפני שהוא לא מבהיק ויש בו הרבה פחות ירידה לפרטים.
מאנה "הואשם" בסטייה מחוקי הפרספקטיבה של האקדמיה, היות שניתן לראות את השתקפותו של הלקוח המשוחח עם המוזגת אבל לא את גופו, כפי שהיה צפוי לראות בהתחשב במקומו בהשתקפות. מי שמגנה את מאנה בשל כך אינו מבין את כוונתו האמיתית: אנחנו, הצופים, מצוירים בעמדתו של הלקוח ולכן אנחנו תופסים את מקומו ובכך לוקחים חלק מסוים ביצירה.
כל הציור, פרט לדמות המוצקה של סוזון, המוזגת, ומהבר עמוס המשקאות, הוא השתקפויות בלבד. מריחות של צבע כחול-אפור מונוכרומטי כמעט, שהונחו על משטח הבד, מעוררות את תחושת האווירה רוויית העשן ומתארות את פני המראה השטוחים. בתוך מהומת הקהל הצפוף ניתן לגלות דיוקן זעיר ומדליוני של ידידיו של מאנה (מרי לורן וז'ין דמארסי).
מפתיע לגלות כי בפינה העליונה, מעל זוהרן הלבן של נורות החשמל, חבויה נוכחותן המוזרה במעט של זוג רגליים במגפיים ירוקים וקטנים. למעשה זוהי השתקפות של לוליינית הטרפז, שמציגה את סגנון החיים של הבר "פולי ברז'ר".
קן ברנס
קנת לורן "קן" ברנס (באנגלית: Kenneth Lauren "Ken" Burns; נולד ב-29 ביולי 1953) הוא במאי סרטים תיעודיים אמריקאי. היה מועמד פעמיים לאוסקר וזכה בשבעה פרסי אמי. זוכה הרצאת ג'פרסון ל-2016.
קורות חיים
נולד בברוקלין, ניו יורק בשנת 1953. אביו, רוברט היה פרופסור לאנתרופולוגיה. לברנס יש קשר משפחתי אל המשורר הסקוטי רוברט ברנס. משפחתו האקדמאית עברה מקומות מגורים רבים במהלך צעירותו של ברנס. בשנת 1971 סיים את התיכון ולמד לתואר ראשון באוניברסיטת אמהרסט במסצ'וסטס, שם למד צילום אצל ג'רום ליבלינג (Jerome Liebling) ואיליין מייס (Elaine Mayes).
סדרת טלוויזיה שלו "מלחמת האזרחים" (9 פרקים, 1990) זכתה בפרסים רבים. בשנת 2001 הוא ביים סרט תיעודי על מארק טוויין תוך שילוב מוזיקה אותנטית בביצוע של "2nd South Carolina String Band".
סרטו "המלחמה" משנת 2007, מתאר את מלחמת העולם השנייה מנקודת מבטם של גברים ונשים מרחבי ארצות הברית ואורכו כ-15 שעות.
הוא תומך ותיק במפלגה הדמוקרטית בארצות הברית, ואף נוהג לתרום לה כספים.
חותם זמן
חותם זמן (באנגלית: Timestamp) הוא רצף של ספרות ואותיות, שמרכיבות את התאריך או השעה בהם התרחש אירוע מסוים. לרוב מידע זה מוצג באופן עקבי כדי לאפשר השוואה קלה בין תאריכים ולאפשר מעקב כרונולוגי אחרי אירועים.
שימושים
בין השימושים בחותמות זמן:
תקנים
תקן ISO 8601 קבע תקנים לייצוג תאריכים. תקנים אלו משמשים לעיתים קרובות להרכבת חותמות זמן.
דוגמאות לתאריכים שתואמים את התקן: תאריך: 2023-September- תאריך ושעה (UTC) נפרדים: 2023-September- Z תאריך ושעה (UTC) משולבים: 2023-September-TZ
זמן יוניקס
זמן יוניקס (נקרא גם זמן POSIX) הוא דרך לייצוג תאריך וזמן בצורה פשוטה ואבסולוטית. זמן יוניקס הוא מספר שלם, שמייצג את מספר השניות שחלפו מאז חצות, 1 בינואר 1970, UTC, מבלי להתחשב בדקות מעוברות. שיטת ייצוג זו מאפשרת חישוב הפרשי זמנים על ידי אריתמטיקה פשוטה.
ייצוג של זמן יוניקס באמצעות משתנה מסוג מספר באורך 32 סיביות עם סימן (Signed 32bit Integer) הוא המקור לבעיה שנקראת באג 2038, בעיה המזכירה באופייה את בעיית באג 2000.
יחסי כורדיסטן העיראקית–סלובקיה
יחסי כורדיסטן העיראקית–סלובקיה הם היחסים הבילטרליים שבין כורדיסטן העיראקית וסלובקיה. לכורדיסטן העיראקית אין נציגות בסלובקיה, וסלובקיה אינה מחזיקה בנציגות בכורדיסטן העיראקית.
יו"ר מועצת ההשקעות של כורדיסטן, חריש מוהרם, ביקר בברטיסלאבה ב-2012 כדי להגביר את הקשרים הכלכליים בין המדינות. מוהרם נפגש עם משרד החוץ והאירופה הסלובקי, שר הכלכלה, מנכ"ל הסוכנות הסלובקית לפיתוח השקעות ומסחר, והמזכ"ל של לשכת המסחר והתעשייה הסלובקית.
באפריל 2014, נפגש שגריר סלובקיה בעיראק, מירוסלב נאד, עם שר החוץ הכורדי פלאח מוסטפא בכיר בארביל, ודן בחיזוק הקשרים הבילטרליים בין המדינות. במאי 2014, ביקר בכיר בברטיסלאבה לרגל הגלובסק 2014, שם נפגש עם שר החוץ הסלובקי מירוסלב ליצ'אק. ליצ'אק הצהיר כי: "אנו רואים את היחסים עם עיראק, כולל כורדיסטן, כחשובים ביותר - ולמסחר ולמסחר יש חשיבות מרכזית בהקשר זה". באותה שנה שלחה סלובקיה סיוע צבאי בכמות לא ידועה לכוחות הפשמרגה הכורדים מתוך תמיכה במאבקם נגד דאעש. בנוסף שלחה סלובקיה סיוע הומניטרי נשלח לאזור.
גם בגלובסק של 2015 ו-2017 נכח פלאח מוסטפא בכיר, ונפגש שוב עם מירוסלב ליצ'אק כדי לדון בחיזוק הקשרים הפוליטיים והכלכליים.
Justified
Justified (בעברית: מוצדק) הוא אלבום הבכורה של זמר הפופ האמריקאי ג'סטין טימברלייק. הקלטת האלבום החלה במאי 2002, זמן קצר לאחר התפרקות להקת אן סינק בה היה טימברלייק חבר, וב-5 בנובמבר 2002 יצא האלבום לחנויות. טימברלייק כתב את כל השירים באלבום, ובכתיבת רובם השתתפו גם צמד המפיקים הנפטונז שגם הפיקו את השירים אותם כתבו. בכתיבה ובהפקה השתתפו גם טימבלנד, בריאן מקנייט, קלאוס נורין, האנדרדוגס, סקוט סטורץ', דיימון תומאס והארווי מייסון ג'וניור.
האלבום זכה בפרס גראמי בקטגוריה "אלבום הפופ הטוב ביותר", בפרסי המוזיקה הבריטית בקטגוריה "האלבום הבינלאומי הטוב ביותר" ובפרס המוזיקה האמריקאית בקטגוריה "אלבום הפופ/רוק הטוב ביותר". האלבום הועמד לפרס גראמי לאלבום השנה. האלבום נמכר ברחבי העולם בלמעלה מעשרה מיליון עותקים, והגיע למעמד פלטינה ×4 בארצות הברית (למעלה מ-4 מיליון עותקים), ולפלטינה ×5 בממלכה המאוחדת (למעלה מ-1.5 מיליון עותקים) בה שהה בראש מצעד האלבומים במשך שישה שבועות לא רצופים.
יעקב ששפורטש
רבי יעקב שׂשׂפורטשׂ (ה'ש"ע, 1610 – ה'תנ"ח, 1698) היה רב ותלמיד חכם, מגדולי ומראשוני הלוחמים בשבתאות, ובשבתי צבי בפרט.
ביוגרפיה
נולד לאביו רבי אהרן באוראן, אלג'יריה. דור י"א לרמב"ן. בגיל שמונה עשרה נבחר לכהן כדיין בקהילת תלמסאן באלג'יריה, ובגיל 24 נבחר לכהן כרבה של עיר זו, ושל קהילות נוספות בצפון אפריקה. נרדף על ידי הממשל הספרדי והוכנס לכלא. עקב זאת עזב את אלג'יריה למרוקו, והתיישב שם בסאלי. מפחד הכנופיות והשלטון המושחת ברח להולנד הליברלית, והתיישב באמסטרדם בערך בשנת תי"א (1651). בשנת תי"ב (1652) הדפיס את ספרו "תולדות יעקב", מפתח הפסוקים לתלמוד הירושלמי. בתחילת שנת תט"ז (1656) היה בין חברי המשלחת של ר' מנשה בן ישראל לאוליבר קרומוול בלונדון כדי לבקש ממנו רשות ליישב יהודים באנגליה. מפעם לפעם חזר לצפון אפריקה, ושלוש שנים אחר כך נשלח בשליחות דיפלומטית מטעם מלך מרוקו למלך ספרד. בשנת תכ"ד (1664) התמנה לרב בלונדון, אך שנתיים אחר כך עזב להמבורג עקב מחלת הדבר שהשתוללה בשנת 1666. בשנים ה'תל"ח-הת"ם שהה בליוורנו, ובדצמבר 1680 הסתכסך עם הקהילה ורבניה.
מלחמתו בשבתאות
סביב שנת תכ"ו, החלה תנועת המשיחיות של שבתי צבי לקנות אחיזה אצל נפשות מתרבות והולכות, והוא עמל בכל כוחו לשכנע את ההמונים לא לנהות אחרי "מצג השווא", כהגדרתו, של שבתי צבי. בספרו הגדול "ציצת נובל צבי" (ד' חלקים), אותו השלים בהמבורג בשנת תל"ג (1673), הוא פורס את כל המאורעות הקשורים בשבתי צבי, אך הספר לא נדפס בחייו, ואף לאחר מכן, עד לשנות ה-50 של המאה ה-20, לא נדפס בשלמותו. קיצור מהספר, תחת השם "קיצור ציצת נובל צבי" (נערך על ידי היעב"ץ) יצא בשנת תצ"ז (1737) ביחד עם ספר השו"ת שלו, "אוהל יעקב".
Justified
לאחר יציאת האלבום יצא טימברלייק לסיבוב הופעות בשם "Justified/Stripped Tour" בסיבוב ההופעות השתתפה הזמרת כריסטינה אגילרה שהוציאה את אלבומה Stripped באוקטובר 2002, "Justified/Stripped Tour" החל ביוני 2003 והסתיים לאחר שלושה חודשים בספטמבר 2003 ובמהלכו הופיעו השניים למעלה מ-40 פעמים בארצות הברית ובקנדה. בנובמבר 2003, לאחר שהסתיים "Justified/Stripped Tour" יצא טימברלייק לסיבוב הופעות משלו בשם "Justified and Lovin' It Live" שנמשך עד ליוני 2004.
יעקב ששפורטש
מלחמתו בשבתאות
יש הטוענים שהאגרות נגד שבתי צבי שהדפיס בספרו היו חריפות בהרבה מהאגרות ששלח בפועל, ושבדיעבד ניסה ששפורטש להעלים את העובדה שבמשך תקופה מסוימת היה יחסו לשבתאות אמביוולנטי. אין גם להוציא מכלל אפשרות, שבאגרות, אותן שלח בפועל, חשש להביע את דעותיו התקיפות כנגד השבתאות, שהייתה אז נחלת רוב הקהילה, ואנשים שהתנגדו לה סבלו רבות.
Justified
בשנת 2019, מגזין הגרדיאן דירג את האלבום במקום ה-87 ברשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של המאה ה-21".
יעקב ששפורטש
מלחמתו בשבתאות
יחסו החריף והמתנצח בא לידי ביטוי גם במשא ומתן הלכתי, ובמכתב לרבי שאול מורטירה הוא כתב: "אף שתראה אותי דופק על שעריך בידיים עסקניות ובכתיבה תמה, לא בעבור כבודי כי אם בעבור כבוד תורת אלוקינו לגלות האמת, כאשר דרכי עם כל גדולי ורבני הגלילות אשר עמי ימתיקו סודם בכתב ובעל פה, וכתביהם מארץ מרחקים לשאול דעתי" (אוהל יעקב דף י"א עמוד ב). דבריו היו בעיניו כאמת מוחלטת שאין לערער אחריה.
Justified
Like I Love You
בשיר הראשון מהאלבום שיצא כסינגל, "Like I Love You", משתתף גם צמד ההיפ-הופ קליפס והוא נכתב על ידי טימברלייק והנפטונז והופק על ידי הנפטונז. הסינגל יצא ב-20 באוגוסט 2002 והגיע למעמד פלטינה באוסטרליה ולמעמד כסף בממלכה המאוחדת. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים בקנדה ולשני במצעד הסינגלים הבריטי. במצעד הבילבורד הוט 100 הגיע השיר למקום ה-11.
Cry Me a River
הסינגל הבא מהאלבום שיצא היה "Cry Me a River" והוא יצא ב-11 בנובמבר 2002, שישה ימים לאחר צאת האלבום. יחד עם טימברלייק מבצע את השיר גם הזמר טימבלנד שהשתתף בכתיבה ובהפקה לצד טימברלייק וסקוט סטורץ'. השיר זכה בפרס גראמי בקטגוריה "ביצוע הפופ הטוב ביותר לזמרים" וזכה בשני פרסים מתוך ארבע מועמדויות בטקס ה-VMA של ה-MTV. במצעדי הפזמונים זכה השיר להצלחה והגיע לעשרת הגבוהים בלמעלה מעשר מדינות ברחבי העולם בתוכן מצעד הבילבורד הוט 100 בו הגיע למקום השלישי ומצעד הסינגלים הבריטי שם הגיע למקום השני. הסינגל הגיע למעמד זהב באוסטרליה.
Rock Your Body
ב-29 במרץ 2003, ארבעה חודשים לאחר צאת האלבום שיר נוסף מתוכו יצא כסינגל - "Rock Your Body", בביצועו משתתפת לצד טימברלייק גם הזמרת ונסה מרקז. כמו "Like I Love You", גם "Rock Your Body" נכתב על ידי טימברלייק והנפטונז והופק על ידי הנפטונז. השיר הגיע למקום הראשון באוסטרליה ובמצעד שירי הפופ של הבילבורד. במצעד הבילבורד הוט 100 הגיע השיר למקום החמישי. הסינגל הגיע למעמד פלטינה באוסטרליה ולמעמד זהב בארצות הברית.
"Señorita"
הסינגל הרביעי והאחרון מבין שירי "Justified" שיצאו כסינגלים הוא "Señorita", שיר נוסף שהיו מעורבים בכתיבתו ובהפקתו חברי הנפטונז. הסינגל יצא ב-2 בספטמבר 2003 והגיע למעמד זהב באוסטרליה. במצעדי הפזמונים הצליח השיר פחות מקודמיו והגיע למקום ה-29 בבילבורד הוט 100. הווידאו קליפ של השיר היה מועמד ל-VMA בקטגוריה "הווידאו הטוב ביותר לזמרים" אך לא זכה.
200 Po Vstrechnoy
' (ברוסית: ', ובעברית: 200 במסלול הנגדי) הוא אלבום הבכורה ברוסית של צמד זמרות הפופ הרוסיות ט.א.ט.ו.. האלבום יצא לאור ב-21 במאי 2001, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ רוסיה.
סיבוב הופעות
כדי לקדם את האלבום, ט.א.ט.ו. יצאו ב-26 בנובמבר 2000, לסיבוב ההופעות הראשון שלהם, "", באירופה, אשר הסתיים ב-16 באפריל 2003.
צ'יטה (עיר)
היסטוריה
לפני ייסוד צ'יטה שכנו באזור שבטים בוריאטים בראשות חאנים מקומיים. קוזאקים ראשונים הגיעו למקום במאה ה-17. הקוזאק פיטר בקטוב בנה מספר בניינים בשנת 1653. עד המאה ה-19 צ'יטה הייתה לא יותר מכפר קטן ומקום אליו הגלה שלטון הצאר אישים לא רצויים. בעקבות מרד הדקבריסטים בסנקט פטרבורג בדצמבר 1824, הגיעו האסירים הראשונים לצ'יטה בשנת 1826, האסירים הללו היו שונים מקודמיהם מכיוון שרובם היו מהעלית האינטלקטואלית של סנקט פטרבורג. האסירים הללו השפיעו על פיתוחה של צ'יטה כי הם שרטטו את מפת הפיתוח העירונית, ולכן הסגנון האדריכלותי של העיר דומה לסגנונה של סנקט פטרבורג. כתוצאה מכך, קיבלה צ'יטה מעמד של עיר בשנת 1851, ונעשתה לעיר המרכזית במחוז, ועירם של חיילים קוזאקים זבאיקליים. בכנסייה המקומית שנבנתה בשנת 1777 נמצא מוזיאון לזכר הדקבריסטים.
התפתחותה של צ'יטה באה הודות להנחת רשת מסילות ברזל של הרכבת הטרנס-סיבירית בסוף המאה ה-19. עד היום הרכבת הטרנס-סיבירית היא חלק חשוב בחיים של המחוז צ'יטה כולו.
מדצמבר 1905 עד ינואר 1906, ובעקבות גל מהפכות שעבר על רוסיה באותו הזמן, צ'יטה הפכה לבירתה של "רפובליקת צ'יטה". חיילים ששלח הצאר דיכאו במהרה את המהפכה והשיבו את השלטון על כנו. לאחר מהפכת אוקטובר, מ-1917 עד נובמבר 1918 הפכה צ'יטה לרפובליקה סובייטית. במשך מלחמת האזרחים ברוסיה, מדצמבר 1918 עד אוקטובר 1920, צ'יטה נמצאה בידיו של ההטמאן גריגורי סמיונוב. לבסוף הוא הובס ונסוג לסין, ומשנת 1920 עד נובמבר 1922 הייתה צ'יטה בירת "רפובליקת המזרח הרחוק". משנת 1937 משמשת כעיר המרכזית של מחוז צ'יטה (צ'יטה אובלאסט). כמו כן העיר משמשת בתור עיר מטה של פיקוד סיביר, ולכן מאז שנות ה-30 ועד נפילת ברית המועצות העיר הייתה "עיר סגורה" וכניסתם של זרים וכן רוסים רבים נאסרה לתוכה.
תחבורה
בעיר פועל נמל תעופה בינלאומי.
יהדות צ'יטה
היהודים הראשונים של העיר הגיעו יחד עם אסירים ובהם דקבריסטים, חלקם היו גם אסירים. אחרים היו חיילים בצבא רוסי, סוחרים וכו' ורבים מהם נשארו לגור במחוז צ'יטה. לאחר שנת 1851,הגיעו יהודים רבים לצ'יטה. היהודים היו פעילים בחייה של העיר, ורבים מהם שימשו בתפקידים חשובים בתעשייה ובחיי המסחר של העיר.
בית כנסת מעץ נבנה בעיר בשנת 1880, והוחלף למבנה מאבן רק ב-1907. משנת 1903 הופיעו חוגים ציוניים, פועלי ציון וחברי הבונד. בשנת 1919 אטמן סמיונוב הקים את הגדוד היהודי שהשתתף במסעות ומבצעים רבים כנגד הפרטיזנים הסובייטיים. עד שנת 1922 עזבו רוב המשפחות היהודיות את העיר והיגרו לחרבין שבסין. בית הכנסת נסגר בשנת 1929. רק בשנת 2004 ראש העיר אישר לקהילה היהודית הקטנה לשלוט בבית הכנסת. כיום רק 200 יהודים מתגוררים בצ'יטה. בערך 1,000 יהודים עלו לישראל משנת 1989, מאז סוף שנות ה-90 של המאה ה-20 עת חב"ד החלה לפעול בגלוי במדינות חבר העמים, מדי חג מגיעים לעיר בחורים צעירים בשליחות המרכז לענייני חינוך של חב"ד ובשיתוף איגוד הקהילות היהודיות ברוסיה ועוזרים לקהילה בארגון החגים.
חינוך והשכלה גבוהה
צ'יטה נחשבת למרכז אקדמי של עבר הבאיקל. סטודנטים רבים מהמחוז צ'יטה ובוריאטיה מנסים להתקבל לאוניברסיטאות, מכללות ואקדמיות מקומיות. בעיר קיימים 52 בתי ספר תיכון ו-8 מוסדות להשכלה גבוהה ובהם האקדמיה הממלכתית לרפואה ו-4 סניפי אוניברסיטאות אחרות.
ספורט
מספר אלופים אולימפיים נולדו וגדלו בצ'יטה ובמחוז ובהם ולרי ברומל. ישנם מועדוני ספורט מגוונים בצ'יטה: מועדון הכדורגל צ'יטה מתמודד בליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה, קבוצת הוקי קרח בשם סק"א זבאיקלץ משתתפת בטורניר הליגה המקצוענית ובנוסף קיימות קבוצות רבות מכל סוגי ספורט.
ערים תאומות
לצ'יטה 5 ערים תאומות:
עץ אפרים
עץ אפרים היא התנחלות בשומרון מזרחית ובסמיכות לאלקנה ושערי תקווה. היישוב נמצא בתחומי גדר ההפרדה ונכון לשנת 2021 מתגוררים בו כ-2,500 תושבים. עד שנת 2022 עץ אפרים השתייך למועצה אזורית שומרון. במאי 2022 הוכרז כי היישוב יאוחד עם שערי תקווה למועצה מקומית אחת בשם שער השומרון.
היסטוריה
ועדת השרים להתיישבות אישרה את הקמת היישוב ב-3 במאי 1982 ותוכנית המתאר שלה הופקדה במועצת התכנון העליונה במנהל האזרחי, ב-9 במאי 1982.
ההתנחלות הוקמה ביוזמה עסקית פרטית, על ידי יערי רוזן ורחל רהט, באמצעות חברה בבעלותם בשם "יו"ש השקעות במקרקעין ופיתוח בע"מ". החל מסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, יצא רוזן לסיורים ברחבי יהודה ושומרון בחיפוש אחר קרקעות זמינות לרכישה, וניפגש בחשאי עם סוחרי קרקעות ערבים̈. בשנת 1980 רכש ביחד עם שותפתו רחל רהט את הקרקעות שבתחום הכפר עזון עתמה שמאוחר יותר הוקמו עליהן היישובים שערי תקווה אחר כך גם עץ אפרים. עם רכישת הקרקעות הם החלו בקידום תוכנית בנין עיר וחלוקת השטח למגרשים לבניה פרטית. כמו כן החלו לשווק את הקרקעות באמצעות אסיפות ופגישות ברחבי המדינה, כדי לשכנע אנשים לרכוש מגרשים̈ לבניית בתים פרטיים במחיר של 2,000 דולר לדונם ועלות בנייה שהיא שליש מהעלות בתחומי הקו הירוק. רוכשי המגרשים נדרשו לבנות את הבתים בעצמם במתכונת של "בנה ביתך" בנוסף שילמו 5,000 עד - 6,000 דולר על פיתוח התשתיות: כבישים, ביוב, מים, וחשמל לחברה נוספת בבעלות רוזן ורהט - "החברה לפיתוח שכונות מגורים ביו"ש בע"מ". ואלף דולר כ"הלוואה" למשרד החינוך והתרבות להקמת גני ילדים ובתי־ספר, כסף שהיה אמור להיות מוחזר לוועד המקומי ביישוב כאשר יתקבל תקציב ממשלתי.
בזמן האינתיפדה הראשונה (בשנים 1988–1989) כביש הגישה היחיד ליישוב, שעבר אז דרך הכפר הסמוך מסחה, היה נחסם לעיתים קרובות, על ידי תושבי הכפר באבנים וצמיגים בוערים.
ביולי 2003 הושלם קטע גדר ההפרדה החוצץ בין היישוב לבין הכפר מסחה. זהו אחד מקטעי הגדר הראשונים שהוקמו והוא הותיר את עץ אפרים מוקפת בגדר בשלושה צדדים. תושבי הכפר עתרו לבג"ץ בטענה כי תוואי הגדר מותיר בית של משפחה אחת מהכפר בצד הישראלי של הגדר, והדבר הביא לניתוק המשפחה מהכפר ולהגבלת תנועתה. עוד טענו כי תוואי הגדר, מפריד בין הכפר לבין כ-5,500 דונם מאדמותיו שמהווים כ-85% מכלל אדמות הכפר, בהם מטעי זיתים המפרנסים משפחות רבות. בנוסף טענו כי שער "עץ אפרים" בגדר שאומר להיות פתוח בתקופת המסיק, על מנת לאפשר גישה של חקלאי מסחה אל אדמותיהם, אך המעבר דרך שער זה מתאפשר ברגל בלבד, בעוד שמעברם של כלי רכב, ובהם גם כלי רכב חקלאיים, נמנע. בג"ץ דחה את העתירה.
שם היישוב
שם היישוב בעת הקמתו היה "אלקנה ג'", אחר כך בחרה ועדת השמות הממשלתית בשם "עץ אפרים". שמו של היישוב מתבסס על העובדה שבמקום ישב בעבר שבט אפרים ולקוח מהפטרת פרשת השבוע שבו הוקם היישוב:
אופי היישוב
עץ אפרים הוא יישוב קהילתי ואין בו ועדת קבלה. אוכלוסיית היישוב מעורבת - דתיים וחילונים, המקיימים יחד חיי קהילה.
שכונות ביישוב
היישוב מתחלק לשלוש שכונות עיקריות:
רחובות ביישוב
שמות הרחובות נקראים על שם סוגי עצים, לדוגמה: רחוב החרוב, הדקל, השיטה, האלה, הרימון, הזית ועוד. כמו כן בסמל היישוב מוצג עץ בנוסף לצבי ארץ ישראלי, חיה המסמלת את הנוף השומרוני.
שער השומרון
במאי 2022 אלוף פיקוד מרכז יהודה פוקס חתם על הצו לאיחוד היישובים ובכך הושלם המהלך לאיחוד היישובים שנרקם כשבע שנים וקיבל את תמיכתם ואישורם של שרת הפנים איילת שקד ושר הביטחון בני גנץ. על פי נתוני הלמ"ס, ערב ההכרזה על האיחוד היו ביישוב שערי תקווה כ-6000 תושבים, וביישוב עץ אפרים כ-2500 תושבים.
שירותים ביישוב
ביישוב ניתן למצוא, מועדון פיס, בית נוער, סניף בני עקיבא, ספריה ומשחקיה.
כמו כן ביישוב שירותים נוספים לציבור:
קבר סית מנע
קבר סית מנע הוא קבר קטן של שייח'ית סית (גברת) מנע הנמצא בצד המערבי של דרך יאיר פרג במודיעין, בצידה המזרחי של דרך הפטרולים ששימשה בתור הכביש הישן של מכבים-רעות שעברה בצמוד אל קו הגבול הישן של מלחמת ששת הימים. האתר הוכרז כאתר לשימור על ידי המועצה לשימור אתרים.
היסטוריה
סית מנע היא אחת מחמש השייח'יות הקבורות באזור. שאר הארבע: סית זהרה, סית חניה, סית פרחה וסית חוריה. האגדה מספרת שהן היו אחיותיו של שייח' מעין, שעל שמו נקרא כפר ביר-מעין, שעל שטחו נמצא רעות. כאשר השייח' מת היו אחיותיו בדרך ללוויה וכל אחת מתה באמצע הדרך. זהו אחד המקומות הבודדים בארץ שידוע שהוא מקום קבורה לאישה-שייח'ית.
מעריכים ששייח' מעין היה מנהיג ששלט על כפרי הסביבה. לפי גרסה אחרת שייח' מעין היה אחד מה"צחאבה", המצביאים של מוחמד שיצאו בפקודתו לכיבוש ארצות.
הרפתקאות תום בומבדיל
הרפתקאות תום בומבדיל; ועוד חרוזים מן הספר האדום (באנגלית: The Adventures of Tom Bombadil) הוא ספר שירה שכתב ג'ון רונלד רעואל טולקין. הספר ראה אור לראשונה בשנת 1962.
תוכן הספר
הספר מכיל 16 שירים, כאשר שניים מהם עוסקים בהרפתקאותיו של תום בומבדיל, דמות מוכרת מספר אחר של טולקין - שר הטבעות, וחלקם חרוזים ופזמונים שונים מהארץ התיכונה אשר התחבבו על הוביטים ונאספו לקראת סוף העידן השלישי. מקור השירים ב"ספר האדום" - ספרו של בילבו בגינס, ויורשו פרודו בגינס, כאשר פרודו עצמו נתקל בבומבדיל במהלך הרפתקאותיו. הספר עצמו מיועד לילדים, אך נחשב לחלק מהלגנדריום של טולקין, שכן הוא מכיל עקבות למורשת גונדור ונומנור.
בפרק המבוא מביא המחבר את מקורותיהם (הבדיוניים) המשוערים של השירים שבספר, הרקע לכתיבתם והשפעות אפשריות עליהן (מריבנדל, או מממלכת גונדור לדוגמה).
קרחון אוויאייטור
קרחון אוויאֵייטוֹר (באנגלית: Aviator Glacier) הוא קרחון עמק גדול באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון עולה על 96 קילומטרים; ורוחבו עולה על 8 קילומטרים.
הקרחון זורם לכיון דרום, לאורך צידו המערבי של רכס מאונטניר.
הקרחון נשפך אל מפרץ ליידי ניונס בין כף זיבאלד וכף הייס, שם הוא יוצר את לשון קרחון אוויאייטור.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון צולם מן האוויר בידי קפטן ו. מ. הוקס מצי ארצות הברית, בטיסה ההיסטורית הראשונה מניו זילנד אל מצר מקמרדו ב-17 בדצמבר 1955.
ניסיון לסייר בקרחון במסוק ולהנחית עליו משלחת של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד נכשל, כשה"USS Glacier" ניזוק בלחץ קרח בדצמבר.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר הגיעה אל הקרחון בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1958–1959, כמחווה לעבודתם המסוכנת של טייסים ושאר אנשי צוות תעופה במבצעי הסיור, המחקר והמדע באנטארקטיקה. "אווירייטור" משמעו באנגלית "טייס", כמחווה נוספת לעבודת הטייסים ניתן גם לקרחון פיילוט שמו - באנגלית פיילוט משמעו "טייס".
לשון קרחון אוויאייטור
לשון קרחון אוויאייטור באנטארקטיקה היא שלוחה לכיוון הים מקרחון אוויאייטור אל תוך ים רוס, בין מפרץ ווד ומפרץ ליידי ניונס לאורך החוף של ארץ ויקטוריה.
לשון הקרח הצפה הזאת משתרעת אל תוך המים לאורך כ-25 קילומטרים. שמה ניתן לה בהמלצת הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN) ביחס לקרחון אוויאייטור.
יצחק ליב גולדברג
יצחק לֵיְבּ גולדברג מכונה יל"ג (י"ב בשבט ה'תר"ך, 7 בפברואר 1860 – ט"ו באלול ה'תרצ"ה, 14 בדצמבר 1935) היה נדבן יהודי ופעיל ציוני ליטאי שעשה רבות למען התנועה הציונית ולמען בניין ארץ ישראל. מכונה לעיתים "הנדיב הלא ידוע". חיים נחמן ביאליק כתב עליו את השיר הפותח בשורה "יְהִי חֶלְקִי עִמָּכֶם, עַנְוֵי עוֹלָם, אִלְּמֵי נָפֶש".
ממייסדי חברת "הכשרת היישוב", כרמל מזרחי ו"הבונה". הקים את "פרדס גולדברג" בגבול תל אביב ואת "חוות גולדברג" בהר טוב. היה התורם הראשון ליישום רעיון גאולת הקרקעות של הקרן קיימת לישראל. תרם את הקרקע לבניית האוניברסיטה העברית בהר הצופים ואת המגרש לתיאטרון הבימה. היה המו"ל של "העולם" ו"הארץ", וממוציאי "העם", "הדור" וה"היום". ממקימי חברת אחיאסף.
תולדות חייו ופועלו
יצחק לייב גולדברג נולד בעיירה שאקי שבפלך סובאלק, בצפון-מערב האימפריה הרוסית (ליטא), בן אלכסנדר סֶנדֶר הלוי וליבה סג"ל (בת ברוך סג"ל). למד בחדר ובהמשך בישיבה של ר' יצחק אלחנן ספקטור שנתיים ימים גמרא תלמוד בבלי. הוא עסק בווילנה במסחר ובפעילות ציונית, והיה ציר וילנה למן הקונגרס הציוני הראשון (1897). היה חבר באגודת חובבי ציון ומורשה הוועד האודיסאי. שימש כחבר מרכז ציוני רוסיה, ונאסר בגין פעילות זו.
בשנת 1888 נשא לאשה את רחל-רשל בת מִיכְל-זלמן פינס (בן דודו של הסופר הציוני יחיאל מיכל פינס). סייע לו בעסקיו ובפעילותו הציונית אחיו הצעיר בוריס (דוב) גולדברג שנפצע במאורעות 1921, לא השתקם מהן ונפטר כעבור זמן קצר.
בשנת 1910 רכש גולדברג כמחצית משטח המושבה הר-טוב, שהייתה במצוקה. הוא הקים שם את חוות גולדברג שהייתה משק הבקר המודרני הראשון בארץ ומימן נטיעת אלפי עצי יער סביב המושבה.
בשלהי מלחמת העולם הראשונה השקיע גולדברג כספים ברכישת אדמות מהטמפלרים שעל הר הכרמל (מרכז הכרמל של ימינו). במקום בית סגן הקונסול הפרוסי, פריץ קלר, ברחוב קלר בחיפה, בנה גולדברג בית קיץ, וקרא לו "בית רחל" (ע"ש רעייתו, רחל גולדברג). הבית נהרס עם השנים, ונותר רק בית המשרתים המקורי של קלר. הרחוב הניצב נקרא על שם גולדברג: "שדרות יצחק".
גולדברג שילם את הסכום העיקרי (7,500 לא"י) לרכישת אחוזתו של סר ג'ון גריי היל, הקרקע שעליה נבנתה האוניברסיטה העברית בהר הצופים בירושלים, והעביר את האדמות לרשות קק"ל. כמו כן הקים את קרן יצחק לייב ורחל גולדברג לתמיכה בתרבות העברית. הקרן מסייעת לרכישת ספרים לספריות בתי ספר, מעניקה פרסים ספרותיים ומלגות לתלמידי הטכניון ולתלמידי מכללת לוינסקי לחינוך וגמנסיה הרצליה.
חותמו של גולדברג הוטבע גם בתחום העיתונות הציונית בארץ ובעולם. הוא ערך והוציא לאור את ביטאון ההסתדרות הציונית "העולם", והיה ממוציאי העיתון העברי "העם". כן היה ממייסדי השבועון "הדור" והיומון "היום", וממקימי חברת אחיאסף, שהוציאה את הירחון "השילוח". ב-1919, לאחר עלותו ארצה, ייסד את עיתון "הארץ" בגלגולו הראשון.
בשנת 1920 היה ממקימי חברת "הבונה", מטרתה העיקרית של חברת הבנייה הייתה להעסיק יהודים בכל עבודות הבנייה, ובכלל לבנות את ארץ ישראל העברית. חברת הבנייה היא מהראשונות שהתחילו לבנות בטכנולוגיית הבטון המזוין. לאחר מאורעות תרפ"ט, זכתה החברה במכרז לבניית המרכז המסחרי הישן בצפת, בית אשתם בצפת והחלה בבנייתו באוגוסט 1930.
רשל ויצחק לייב גולדברג תרמו את המגרש והלבנים להקמת תיאטרון הבימה, והיו ממיטביו.
יצחק גולדברג נפטר בשווייץ בקיץ ה'תרצ"ה (1935), ונטמן בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב בכ"ח באלול תרצ"ה, בסמוך לקבר בנו בנימין. השאיר אחריו עיזבון של 75,000 לא"י לתנועה הציונית, לצורך גאולת קרקעות ועבודה תרבותית, בין השאר, לרכישת ספרים ולמלגות לימודים.
הנצחתו
בשנה שלאחר מותו הוצא לזכרו בול קק"ל. על שמו נקראו רחובות בתל אביב ובחיפה. הכביש המוליך אל קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים בירושלים, והגובל בו מדרום, קרוי על שמו.
קישורים חיצוניים
על משפחתו:
הר קל
כתבים אוגריתים מציינים שההר היה קדוש לאל הכנעני בעל וארמונו המוכסף ניצב בראשו משקיף על הים. במיתולוגיה הכנענית בעל הוא אל הגשמים, הסערות, הברקים והרעמים, אל החיים, שמרווה את פני האדמה. מקום מושבו בראש הר קל מתאים לתפקידיו השונים.
ההר התקדש ליוונים, שקראו לו בשם קסיוס (Κασιος, Kasios), ועליו סגדו ל"זאוס של הר קסיוס" (Zeus Kasios), אל הברק והרעם, הגשם והרוח (בדומה לבעל הכנעני). כמותם סגדו לו גם הרומאים. ההר מופיע בשם Cassius בכתבים בשפות אירופה וכך גם במפות.
זיהוי כהר ההר המקראי
החוקר הקדום רבי אשתורי הפרחי (יצחק הכהן) גרס כי הור ההר הצפוני, ההר המקראי המסמן את גבולה הצפוני של ארץ ישראל, הוא הר קל השוכן צפונית ללטקיה. זאת משום שהעיר "עמה" אשר לשבט אשר נמצאת ממזרח להר ונקראה בזמנו "עים"; והערים "חלבה" "רחב" ו"חמם" אשר כולן היו שייכות לשבט אשר נמצאו באזור הר זה.
אצטדיון ימק"א
היסטוריה
הנדבן האמריקאי ג'יימס נאבגין ג'רווי הניח את אבן הפינה של האצטדיון ב-23 באוגוסט 1926. בניית האצטדיון הסתיימה רק ב-1933, אך השימוש בו החל קודם לכן. בנובמבר 1935 התקיימה באצטדיון האליפות הראשונה באתלטיקה. בשנות ה-30 של המאה ה-20 שיחקו במגרש קבוצות חיילים וקבוצות מקומיות מלאומים שונים. המגרש נחשב אז למודרני, משוכלל ונוח. אולם, כעבור חצי מאה הוא כבר היה מיושן. במשך השנים אירח המגרש משחקים מרכזיים רבים, ובהם הדרבי של ירושלים. בשנת 1991 עזבו שתי הקבוצות הירושלמיות את האצטדיון ועברו אל אצטדיון הכדורגל החדש בעיר, אצטדיון טדי. במשחק הדרבי האחרון במגרש ימק"א ניצחה הפועל והורידה את בית"ר לליגת המשנה.
האצטדיון הוזכר בשני מערכונים של שלישיית הגשש החיוור, ב"אופסייד סטורי" וב"שירים שערים וטכנאים". האצטדיון מופיע גם בקומיקס רב המכר, אהלן וסהלן.
בעשור הראשון של המאה ה-21 נהרס מתחם האצטדיון יחד עם מתחם מגרשי הטניס, ובשטחו נבנה מתחם מגורים יוקרתי בשם "כתר דוד" הכולל כ-200 דירות לצד גינה ציבורית ומרכז ספורט תת-קרקעי שמופעל על ידי ימק"א. במרכז יש גם בריכת שחייה חליפית לבריכה המקורה של המתחם. קטע קטן מחומת האצטדיון נותר כהנצחה למגרש הכדורגל.
ייחודיות
באצטדיון שררה אווירה ייחודית של מטען תרבותי ונוסטלגי רב מחד, ושל עזובה ואמצעים פרימיטיביים מאידך. מגרש הכדורגל שבאצטדיון היה קצר במטר וחצי מהתקן הבינלאומי, הטריבונות היו בלויות ומכיוון שנמכרו כרטיסים רבים יותר מהמקומות על הטריבונות, כמעט תמיד היו צופי כדורגל שישבו על העצים שבצד המגרש. באזור הטריבונות היה גם ריח חזק של שתן משום שרבים מן הצופים לא טרחו להגיע אל חדרי השירותים. סביב האצטדיון הייתה חומת אבן גבוהה שבראשה גדר תיל, ובמלט נדבך העליון שלה ננעצו שברי זכוכית. עליבותו של האצטדיון הייתה אנטיתזה למבנה ימק"א המפואר שבחצרו שכן:
בריאן מייקל בנדיס
בריאן מייקל בנדיס (באנגלית: Brian Michael Bendis; נולד ב-18 באוגוסט 1967) הוא כותב ומאייר קומיקס אמריקני-יהודי. זוכה חמישה פרסי אייזנר. מוכר בזכות יצירותיו עבור חברות מארוול קומיקס ואימג' קומיקס.
חייו
בנדיס החל את דרכו ככותב ומאייר קומיקס אפל ואורבני כ-"Powers" ,"Jinx" ו-"Goldfish" לפני שפרץ את דרכו בקומיקס של גיבורי-על. היה אחד מחלוציו של חותם אולטימייט מארוול בשנת 2000, עת פרסם את סדרת אולטימייט ספיידרמן. בהמשך, הוא הריץ מחדש את זיכיון האוונג'רס עם קבוצת האוונג'רס החדשים בשנת 2004, וכן כתב מספר אירועים משמעותיים ביקום מארוול כמו מלחמה סודית, בית אם, פלישה סודית, מצור ועידן אולטרון.
בעבודתו במארוול, בנדיס כתב שני קרוסאוברים גדולים של החברה הממשיכים זה את זה: "האוונג'רס מתפרקים", שהוביל לפירוק האוונג'רס ולאתחול הסדרה מחדש ב"אוונג'רס החדשים" עם צוות חדש לגמרי (ושני ותיקים) ו"בית אם" הגדול יותר אשר בו מסופר על יקום שיצרה מכשפת השני אחרי מאורעות "האוונג'רס מתפרקים", כשלאחריו המוטאנטים הופשטו מכוחותיהם.
בסוף 2017, עזב בנדיס את מארוול ועבר לחוזה בלעדי אצל המתחרה DC קומיקס.
קריסטוף (לשבור את הקרח)
קריסטוף ביורגמן (באנגלית: Kristoff Bjorgman) הוא דמות בדיונית בזיכיון המדיה "לשבור את הקרח" שבבעלות חברת וולט דיסני. הוא הופיע בסרטי ההנפשה באורך מלא "לשבור את הקרח" (2013) ו"לשבור את הקרח 2" (2019), ובסרטי ההנפשה הקצרים "קדחת הקרח" (2015), "לשבור את הקרח - ההרפתקה של אולף" (2017) ו"היה היה איש שלג" (2020). הוא מדובב במקור בעיקר על ידי ג'ונתן גרוף, ובעברית על ידי גילן שחף.
קריסטוף הוא מוכר קרח סאמי שחי יחד עם בן לווייתו, אייל הצפון סוון. הגם שהוא מעדיף להתבודד, הוא עוזר לנסיכה אנה מארנדל בחיפושה אחר אחותה הגדולה אלזה בהר הצפוני.
מקורות
בתחילת הפיתוח של הסרט היה קריסטוף במקור קאי, הדמות מהסיפור "מלכת השלג" של הנס כריסטיאן אנדרסן, אבל בהמשך עוצב כשילוב בין קאי ונערת השודדים.
דיבוב
קריסטוף מדובב על ידי ג'ונתן גרוף כמבוגר ועל ידי טיירי בראון כילד.
מראה חיצוני
קריסטוף גבוה, מחוספס, נאה ובתחילת שנות העשרים לחייו. גופו שונה באופן מובהק משל רוב דמויות דיסני הגבריות. יש לו כתפיים רחבות, ידיים ורגליים גדולות ומבנה גוף שרירי. מידותיו גדולות באופן ניכר מאלו של אנה ואלזה, כתוצאה מציאותית של חייו הקשים כקוצר קרח המתגורר בהרים.
לשבור את הקרח
קריסטוף הוא הדמות הראשית הראשונה המופיעה בסרט, והוא מוצג בשיר הראשון "לב קפוא", כילד יתום בן שמונה עם אייל הצפון שלו, סוון, שהופך לחברו הטוב ביותר. הוא מנסה לחקות את קוטפי הקרח המבוגרים, בהצלחה מעורבת. מאוחר יותר באותו לילה, סוון מושך אותו דרך היער כאשר שני הסוסים השייכים למשפחת המלוכה של ארנדל חולפים על פניו במהירות תוך כדי הובלת אנה לטרולים. קריסטוף מסתקרן כשאחד מהם משאיר אחריו שובל של קרח (כאשר הסוס הזה נושא את אלזה המבולבלת). ממרחק, קריסטוף מתבונן בפבי, מנהיגת הטרולים, מרפאה את ראשה של אנה. במקביל, אחת הטרולות בולדה מאמצת את קריסטוף כילד משלה.
13 שנים מאוחר יותר, קריסטוף הוא קוצר קרח ותיק במקצועו שחי בהרים ליד ארנדל. הוא נראה לזמן קצר בארנדל מוכר קרח בעוד המצלמה עוקבת דרך ארנדל לפני ההכתרה של אלזה.
כמה ימים אחרי שהחורף הנצחי של אלזה מתחיל, אנה מופיעה בחנות של אוקן בחיפוש אחר בגדי חורף. קריסטוף מגיע במקביל אליה, מכוסה בשלג, מבקש לרכוש גזר עבור סוון וטיפוס בחבל. מחילופי הדברים של קריסטוף עם אוקן, אנה שומעת שסופת השלגים בארנדל מגיעה מההר הצפוני ומניחה ששם מסתתרת אלזה. עם זאת, קריסטוף נזרק מהחנות בגלל שקרא לאוקן נוכל. אנה רואה שלקריסטוף יש מזחלת, קונה את כל הפריטים שלו ומאיצה בו לקחת אותה להר הצפוני. קריסטוף נרתע מלעזור לה בהתחלה אבל בסופו של דבר נכנע.
בעוד אנה וקריסטוף נוסעים להר הצפוני, קריסטוף לא מאמין לומד על אירוסיה הסוערת עם הנס. השיחה מתקצרת כאשר המזחלת שלהם מותקפת על ידי זאבים רעבים. למרות שאנה, קריסטוף וסוון בורחים בקפיצה מעל תהום, המזחלת נופלת לתחתית הגיא ומתפוצצת (לצערו ולמרבה החרדה של קריסטוף, שכן הוא בדיוק שילם את זה). הוא שואל אם להמשיך לעזור לאנה או לא, מסכים ברגע שאנה מבטיחה להחליף את המזחלת שלו. למחרת, הם פוגשים את אולף, איש שלג אנתרופומורפי שנוצר ללא ידיעתו על ידי אלזה, שמוביל אותם את שארית הדרך לטירת הקרח של אלזה. קריסטוף מחכה בחוץ בעוד אנה מנסה לשכנע את אלזה לחזור לארנדל על מנת לשים קץ לחורף שיצרה בשוגג אלזה אך נכשלת, ובטעות חוטפת בלב. קריסטוף מצליח להאיץ את אנה אל פאבי, אבל פאבי אומר שרק "מעשה של אהבה אמיתית" יכול להציל אותה. חושבים שזו "נשיקת אהבה אמיתית" מהנס, הם חוזרים לארנדל. בשער הטירה, הוא מוסר בעצב את אנה להנס.
בדרך חזרה אל ההרים, סוון מנסה לדחוף אותו בחזרה לארנדל, אבל הוא מסרב, חושב שזה אנוכי להגשים את אהבתו במקום לתת לאנה להינצל על ידי הנס. עם זאת, סופת שלג ענקית מופיעה מעל ארנדל, מה שמנחה אותו לחזור. שם הוא מוצא בסופו של דבר את אנה, אבל אז הוא צריך לראות את אנה קופאת מוצקה כשהיא בוחרת להקריב את עצמה, ומצילה את אלזה מלהיהרג על ידי הנס. רגעים ספורים לאחר מכן אנה מתחדשת, שכן הקרבה עצמית נחשבת כ"מעשה של אהבה אמיתית" שהוא מתמוגג ממנה.
בסופו של דבר, הוא מקבל מאנה מזחלת חדשה, והשניים חולקים נשיקה.
קדחת הקרח
בסרט הקצר קדחת הקרח, קריסטוף עוזר לאלזה לתכנן מסיבת יום הולדת הפתעה לאנה. בזמן שהיא לוקחת את אנה לציד אוצרות ליום הולדת ברחבי הממלכה, אלזה יורדת עם הצטננות ויוצרת בלי ידיעה אנשי שלג קטנים המכונים "שלגים" עם כל עיטוש, מה שיוצר צרות עבור קריסטוף, סוון ואולף. כריסטוף ואולף לוקחים מאוחר יותר את השלג לארמון הקרח של אלזה כדי לחיות עם מרשמלו.
ההרפתקה של אולף
קריסטוף הופיע בסרט חגיגי באורך 21 דקות יחד עם אנה, אלזה, אולף וסוואן, שהופיע בבתי הקולנוע לזמן מוגבל עם קוקו של דיסני פיקסאר ב-22 בנובמבר 2017. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה ב- ABC ב-14 בדצמבר 2017. כמו שאר ארנדל (מלבד משפחת המלוכה), מתגלה שלקריסטוף מסורת חג משלו, שזו חגיגה שנתית לכבוד פלמינגרד, טרול פטרייה עליז שנהרג באופן טראגי על ידי בני אדם.
לשבור את הקרח 2
בסרט משנת 2019, קריסטוף מתכנן להציע נישואין לאנה אבל תמיד מפחד לשאול אותה, אבל כאשר קריסטוף כמעט מציע נישואים, אנה מוסחת מדי למצוא ולעזור לאלזה. במהלך נסיעה על המזחלת, קריסטוף מנסה להציע נישואין לאנה שוב כאשר אלזה ואולף ישנים אך התוכנית שלו פוגעת כאשר הוא מנסה להסביר את מערכת היחסים ביניהם. עם זאת, ברגע שאנה מתאחדת עם אלזה ואולף מוחזר, קריסטוף סוף סוף אוזר אומץ לבקש מאנה להינשא לו בצורה פשוטה יותר מאשר ניסיונות קודמים והיא נעתרת בשמחה.
פארקי השעשועים של דיסני
בין ה-5 ביולי ל-1 בספטמבר 2014, במסגרת מופע הקיץ של "לשבור את הקרח" באולפני הוליווד של דיסני, אנה ואלזה הופיעו במזחלת רתומה לסוס שעשתה את דרכן במורד שדרות הוליווד, לצד קריסטוף ומחליקים, גולשים וחותכי קרח ב מדור קבלת הפנים המלכותית של אנה ואלזה. האחיות יופיעו גם בסרט For the First Time in Forever: A Frozen Sing Along Celebration, שם מצטרפים אליהן היסטוריונים מלכותיים כדי לספר מחדש את ההיסטוריה של ארנדל; ו- "Frozen" Fireworks Spectacular לצד קריסטוף ואולף, תצוגת זיקוקים למוזיקה של Frozen. רשמית החל מ-7 בינואר 2014, קריסטוף החל להופיע לצד אנה ואלזה ב-Disney California Adventure ב"For the First Time in Forever – A Frozen Sing-Along Celebration" בהוליווד, כחלק מאירוע "Frozen Fun" של הפארק.
ביקורת
מבקר ממגזין קולידר מאט גולדברג העיר כי קריסטוף היה "קצת פחות מעניין מעניין האהבה שלו (אנה)", אבל החמודות של מערכת היחסים של אנה וקריסטוף מפצה על הפגם.
אברהם שמואל בנימין סופר
הרב אברהם שמואל בנימין סופר (שרייבר) (א' באדר א' שנת תקע"ה, 11 בפברואר 1815 – י"ט בטבת תרל"ב, 18 בינואר 1872) היה בנו של החת"ם סופר ויורשו כרבה של פרשבורג וראש הישיבה בה. היה מחבר תורני פורה וממנהיגי היהדות האורתודוקסית בימי הקרע ביהדות הונגריה. נודע בכינויו "הכתב סופר" על שם חיבוריו.
קורות חייו
נולד לרבי משה סופר - החת"ם סופר, רבה של פרשבורג, ולשרל, בתו של רבי עקיבא איגר שהיה רבה של פוזן. אחרי פטירת אביו בכ"ה בתשרי ת"ר, נתמנה למלא את מקום אביו כרב וראש ישיבת פרשבורג, למרות גילו הצעיר.
נישא לחוה לאה ( - כ"ד בטבת ה'תרנ"ב), בתו של הרב יצחק ווייס מגארליץ.
כמו אביו גם הוא נחשב בדורו לגדול הדור, ומנהיג היהדות האורתודוקסית. בתקופתו פרחה ישיבת פרשבורג ושגשגה, והכפילה את מספר תלמידיה. הכתב סופר נודע בין היתר בהיותו נמנה עם הרבנים הראשונים באירופה שהתירו ב-1856 (תרט"ז) את המצות שנאפו במכונה - חידוש גדול ומעורר מחלוקת באותם ימים, בהם נהגו לאפות מצות יד.
בשנות ה-60, ערב הקרע עם הנאולוגים, התבלט כמתון וכפתוח מבין רבני הזרם המרכזי ביהדות הונגריה; הוא היה קרוב לעמדת הנאו-אורתודוקסיה שייצג הרב עזריאל הילדסהיימר מאייזנשטט, וראה בחיוב את האפשרות להכליל לימודי חול בישיבת פרשבורג. הוא שכר דרשן בשפה הגרמנית לבית-הכנסת שלו, דבר שעורר את מורת-רוחם של הקנאים בראשות הרב הלל ליכטנשטיין.
בשנת תרל"ב חלה ובי"ט טבת באותה שנה נפטר. תיאור של הלווייתו (שהתקיימה בכ"א בטבת) הועלה על הכתב בידי הרב עזריאל הילדסהיימר. על מקומו ברבנות העיר נתמנה בנו הרב שמחה בונם סופר בעל ה"שבט סופר".
מורשתו כיום
לאחר השואה הקים נכדו הרב עקיבא סופר את הישיבה בארץ ישראל יחד עם בנו הרב אברהם שמואל בנימין ועמד בראשה עד לפטירתו בשנת תש"כ. בנו הרב אברהם שמואל בנימין מילא מקומו ועמד בראשה עד לפטירתו בשנת תשכ"ב, את מקומו מילא בנו הרב שמחה בונם סופר עד לפטירתו בשנת תשע"ז. כיום משמש בנו הרב אברהם שמואל בנימין סופר כר"מ ואב"ד פרשבורג וראש הישיבה.