cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מטרהורן
היסטוריית העפלות
למרות השכלולים בציוד הטיפוס עם השנים, חזרו רוב משלחות הטיפוס במקרה הטוב כלעומת שבאו, ובמקרה הרע נקברו תחת השלג. מפנה בניסיונות הטיפוס אירע ב-14 ביולי 1865, כאשר לאחר מספר ניסיונות כושלים, הצליחה משלחת בראשותו של מטפס ההרים הבריטי אדוארד וימפר להעפיל אל פסגת ההר דרך נתיב קל יחסית לטיפוס, שלא היה ידוע קודם. למרות ההעפלה המוצלחת, בדרך חזרה למטה החליק ראש המשלחת על אבן קרח חלקלקה, ומאחר שכל חמשת המטפסים האחרים במשלחתו היו קשורים אחד אל השני בחבל בטיחות, הדרדרו כל שאר החברים אחריו, דרך 1,400 מטרים של קרח ושלג, וכתוצאה מכך מתו רוב חברי המשלחת, מלבד אדוארד ווימפר ועוזרו, וגופותיהם נמצאו לאחר מכן מתחת לגוש קרח ענק.
בשנת 1871, הייתה לאקי ווקר לאישה הראשונה שהצליחה להעפיל אל ההר, בתמיכת לשכת המחקר האיטלקית.
מטרהורן כיום
כיום, ניתן לטפס על כל רכסי המטרהורן בכל עונות השנה, ומדריכי טיפוס עורכים הדרכות - טיפוס למטפסים מקצוענים וכן לחובבים בעיקר במשך הקיץ, על ידי אמצעים חדשניים וציוד מתקדם העוזרים בטיפוס. רק מטפסים מקצוענים יכולים לטפס עד פסגת ההר, אך ישנם מסלולים קלים יותר המתאימים גם לחובבים, שבהם ניתן להגיע רק עד לנקודה מסוימת.
בכניסה לנקודת תחילת הטיפוס, ממוינים המטפסים לפי מידת מקצועיותם. למרות הכל, בעקבות טיפוס של לא מקצוענים בלי ציוד מתאים ובלי ידע מוקדם עד לגבהים רמים וכן בעקבות מפולות שלגים, נהרגים כל שנה מספר מטפסים.
הדרך הרגילה לטיפוס היא נסיעה ברכבל עד לנקודת יציאה המתפקדת גם כאכסניה המגישה ארוחות חמות ונותנת אפשרות לינה בגובה 3,260 מטרים, ומשם להמשיך בטיפוס רגלי בהר, בעזרת מדריך או לבד.
רוב כלכלת הכפר השוכן לצד ההר, צרמט, מתבססת על המטרהורן, על ידי סיורים מודרכים בשטחו וכן מדריכי טיפוס להר ולאזור שמסביבו.
דגם מזערי של ההר קיים בדיסנילנד שבאנהיים, קליפורניה, ונקרא מזחלות מטרהורן. המתקן מוצב שם החל משנת 1959, והוא בנוי כדגם של ההר בקנה מידה של 1 ל-100 (גובהו 47 מטרים), אך הוא איננו מדויק.
ציור של ההר מופיע על גבי אריזת השוקולד "טובלרון".
יוסף גז
תולדות חייו
נולד בתוניס בשנת 1861 או 1868 (תחילת שנת ה'תרכ"ט) לאמו רחל סעדה ואביו רבי חיים דוד גז, רב ודיין בתוניס ומחבר הספר "חיים לישראל" על הש"ס ובנו של רבי יוסף גג' (הראשון) (בעל "פי המדבר" ו"זר זהב"). למד מפי אביו. נשא את רחל דיין באלג'יר.
החל משנת ה'תרס"ג לערך כיהן כדיין בעיר מהדיה. בשנת 1906 התמנה לאב"ד בסוסה, שם ייסד את בית הכנסת כתר התורה, כיום בית הכנסת היחיד בעיר. בשנת ה'תרפ"ח (יולי 1928) נפטר רבה של תוניס והרב הראשי של תוניסיה, נסים ירחי (לאחר שכיהן בתפקיד חודשים ספורים, מאז פטירתו של הרב משה שתרוג), ורבי יוסף מילא את מקומו. פעל לחיזוק ישיבת "חברת התלמוד" (שייסד בתוניס הרב שלמה דאנה) ולשם כך הזמין מג'רבה לתוניס את הרב מצליח מאזוז, שלימים יסד בתוניס את ישיבת כסא רחמים. התכתב עם גדולי תוניסיה בדורו, כרבי ישראל זיתון רבי כלפון משה הכהן ועוד.
הרב גג' כיהן בתפקידו עד לפטירתו בכ"ו באלול ה'תרצ"ד (ספטמבר 1934), ואת מקומו מילא הרב דוד כטורזא.
קבוצת זיקה
שמאל|ממוזער|200px|קבוצת הזיקה Collateral Damage מ[[קולורדו שניסתה לגייס התנגדות למלחמת עיראק. בשנת 2002 חברי הקבוצה התבצרו בלשכתו של הסנטור ויין אלארד וסירבו לעזוב; הם הורשעו בהסגת גבול.]]
יוסף גז
תולדות חייו
בשנת 1929 עוטר בדרגת "אביר" במסדר לגיון הכבוד הצרפתי, על ידי נשיא צרפת, גסטון דומרג. צילום אירוע הענקת הדרגה מצורף לערך זה.
כתביו
כמו כן, הערות ממנו מופיעות במספר מקומות בספרו של אביו "חיים לישראל" ופסקי הלכה ממנו מופיעים בכתב היד של פנקס בית הדין של העיר סוסה בתוניסיה מהשנים תרס"ז-תרפ"ז.
קבוצת זיקה
קבוצת זיקה (מאנגלית: Affinity group) או קבוצת אחווה היא קבוצה קטנה של פעילים פוליטיים (בדרך כלל בין 5 ל-20 פעילים), לרוב בעלי עמדות רדיקליות אשר פועלים יחדיו בפעולה ישירה ובהפגנות. זו קבוצה לא היררכית, המורכבת בדרך כלל על ידי חברים הנותנים אמון אחד בשני ואנשים בעלי דעות דומות. חלק מהפעולות כרוכות לעיתים בוונדליזם אידאולוגי ובהפרות חוק (כגון חסימת כבישים, חבלה בכלי עבודה, פריצה למעבדות ניסויים בבעלי חיים, חיתוך סמלי של גדר ההפרדה וכדומה). ההתארגנות נחוצה כיוון שפעולות רבות דורשות מספר אנשים הפועלים באזורים או בתחומים שונים. התארגנות בקבוצת זיקה משמשת גם לשימור מידע בתוך הקבוצה ולמניעת הדלפה לסוכנים ממשלתיים, המגלים עניין בפעילות הכרוכה בחתרנות מדינית והפרת הסדר הציבורי.
לעיתים הפגנה גדולה (כגון המחאה נגד ה-G8) מורכבת מקבוצות זיקה, וכך בתוך ההפגנה הגדולה חברי קבוצת הזיקה דואגים אחד לשני, ויודעים האם מישהו נפגע או נעצר. בנוסף, בקבוצות זיקה רבות בהפגנות גדולות, המטרה של המפגינים היא משותפת. כך למשל אוכל במקום פצצות (המחלקים מזון למפגינים), אקטיבסטילס (המתעדים את ההפגנה), וחובשי רחוב (המעניקים טיפול ראשוני לנפגעים), יהיו למעשה קבוצת זיקה בתוך ההפגנה. באופן דומה גם צבא הליצנים, מעודדות רדיקליות וקצב ההתנגדות הן קבוצות זיקה.
ישנו תיעוד של שימוש בקבוצות זיקה עוד במאה ה-19 בספרד, על ידי אנרכיסטים ספרדיים. קבוצות זיקה נעשו פופולריות שוב בשנות ה-70 בתנועה נגד נשק גרעיני בארצות הברית. בימינו, השימוש בשיטה זו נפוץ במאבקים רבים נגד הגלובליזציה, נגד מלחמות, למען זכויות בעלי חיים ועוד.
אוסף של קבוצות זיקה הפועלות יחדיו נקרא לעיתים אשכול.
סאבוויי (רשת מסעדות)
סאבוויי (באנגלית: Subway) היא רשת מזון מהיר אמריקאית, בעלת סניפים בפריסה עולמית. מסעדות הרשת מוכרות בעיקר כריכי סאב וסלטים. לפי אתר החברה, לרשת 36,821 מסעדות ב-102 מדינות (נכון ליוני 2021). החל משנת 2010 היא מדורגת כרשת המזון המהיר הגדולה בעולם, לאחר שעקפה את רשת מקדונלד'ס במספר הסניפים שהיא מפעילה. משרדיה המרכזיים של החברה מצויים במילפורד שבקונטיקט, וכמו כן חמישה משרדים אזוריים מרכזיים פרוסים ברחבי העולם.
היסטוריה
בשנת 1965 לווה פרד דלוקה, שהיה בן 17 בלבד, 1,000 דולר מחברו פיטר באק כדי להקים את מסעדה לכריכי סאב בשם "Pete's Super Submarines" בברידג'פורט, קונטיקט, ובשנה שלאחר מכן הם הקימו את חברת Doctor's Associates Inc, כדי להרחיב את הפעילות שלהם לרשת מסעדות בזיכיון. שם החברה נבחר מאחר שמטרתו של דלוקה הייתה להרוויח מספיק מהעסק כדי לשלם שכר לימוד ללימודי רפואה, בנוסף היה לבאק דוקטורט בפיזיקה. בשנת 1968 שונה שם הרשת "Subway". מסעדה ראשונה נפתחה בחוף המערבי בפרזנו, קליפורניה, בשנת 1978. בשנת 1981 היו לרשת כבר 166 סניפים. המסעדה הראשונה מחוץ לצפון אמריקה נפתחה בבחריין בדצמבר 1984. המסעדה הראשונה בבריטניה נפתחה בברייטון בשנת 1996. בשנת 2002, עקפה את מקדונלד'ס והפכה לרשת המסעדות הגדולה בארצות הברית. בשנת 2008 היו לרשת 22,000 סניפים בארצות הברית ו-8,000 בשאר העולם.
בספטמבר 2020, קבע בית המשפט העליון של אירלנד כי הלחמניות הנמצאות בשימוש ברשת אינן יכולות להיחשב כ"לחם" על פי חוקי המע"מ של המדינה, מאחר שתכולת הסוכר בהם עולה על 10%.
פעילות בישראל
במרץ 2002 ביקש הבנק לפיתוח התעשייה למנות לרשת בישראל כונס נכסים, לאחר שלא עמדה בתשלום חובותיה. באפריל 2002 ביטלה הרשת העולמית את הזיכיון של יאיר תמיר בישראל. באוקטובר 2002 נמסר הזיכיון לזכיין חדש, אך בינואר 2003 נסגרה הרשת בישראל לאחר שניתן לה צו פירוק בהסכמה.
בשנת 2009 חזרה הרשת לפעול בישראל ופתחה סניף בהרצליה פיתוח ומספר סניפים בתל אביב, אך הפסיקה לפעול לאחר כשנתיים.
חנוכייה
חֲנֻכִּיָּה היא תשמיש מצווה יהודי שבו נוהגים להדליק את הנרות בחג החנוכה. החנוכייה בנויה כמנורה בעלת שמונה קנים, וקנה נוסף לצורך הנחת השמש, בדומה אך שונה למנורת בית המקדש, בה היו רק שבעה קנים.
שמות
המילה "חנוקיאה" רווחה בקרב היהודים הספרדים בישראל ובארצות הבלקן, והמילה "חֲנֻכִּיָּה" נכנסה לעברית בסוף המאה ה-19 בירושלים על ידי חמדה בן-יהודה, אשתו של אליעזר בן-יהודה.
במקורות וברוב ספרי ההלכה, היא נקראת "מנורת חֲנֻכָּה" ובקיצור "מנורה", וכך עדיין מקובל לקרוא לה מחוץ לישראל.
הדלקת נרות חנוכה
מנהג הדלקת נרות בחנוכייה הונהג כסמל לציון חנוכת בית המקדש שכלל גם את חידוש הדלקת הנרות במנורה (בה נעשה נס פך השמן) בידי החשמונאים במאה ה-2 לפנה"ס, לאחר שהצליחו לכבוש מחדש את בית המקדש השני מידי הכובשים היוונים.
מצווה להדליק נרות בחנוכייה ולפרסם את נס פך השמן ברבים (פרסומי ניסא) לזכר ניצחון המכבים על היוונים. ולכן נוהגים להניח את החנוכייה בחלון הבית או בפתח הדלת, כדי שייראו מבחוץ. בבתים מסוימים מותקנים ביתני ברזל או מתכת קטנים שניתן להניח בהם את החנוכייה כך שתיראה לעוברים ברחוב ועדיין תישמר מפני פגעים שונים. אם הדבר לא מתאפשר, ניתן להניח את החנוכייה בתוך הבית, סמוך לדלת הכניסה, בצד שמאל של הנכנס. זמן ההדלקה הוא מצאת הכוכבים עד שתכלה רגל מהשוק, כלומר: ההדלקה צריכה להיות בזמן שעדיין מסתובבים אנשים בחוץ.
מבנה
החנוכייה בימי קדם הייתה שורת מנורות שמן עשויות מחרס או מתכת שהוצבו זו בסמוך לזו, או מנורה אחת עגולה בעלת שמונה פתחי פתילות. בימי הביניים התפתחו חנוכיית המתכת האשכנזית וחנוכיית החרס הספרדית. בספרד הוסיפו לחנוכייה קיר אחורי ששימש לתלייתה, בגרמניה עשו שימוש לראשונה בנברשת עומדת בעלת שמונה קנים בתוספת כן מוגבה עבור השמש, צורה זו כנראה בהשפעת מנורת בית המקדש, בתימן השתמשו בקערת אבן (עשויה מאבן מיוחדת) בעלת חריצים סביב עיגולה.
כיום לרוב החנוכייה מורכבת משמונה קנים המותאמים לקבלת שמונה נרות, וכן קנה נוסף המיועד ל'שַמָּש' - על מנת שאם ישתמשו לאור החנוכייה, יהיה זה לאורו של השמש, ולא לאור שאר הנרות שאסור להשתמש לאורם. כמו כן הוא משמש להדלקת יתר הנרות.
הסיבה שבחנוכייה ישנם שמונה נרות הוא מפני שחג החנוכה הוא שמונה ימים זכר לנס פך השמן, ותיקנו להדליק ביום הראשון נר אחד, ובכל יום ויום להוסיף עוד נר.
בחנוכייה כשרה כל שמונת הנרות עומדים בקו ישר, בגובה אחיד, ואילו על השמש להיות נבדל מיתר הנרות באופן כלשהו, לדוגמה בגובה שונה או במרחק מסוים משאר הנרות.
בישראל ובגולה נהוג בגני הילדים ליצור עם הילדים חנוכיות פשוטות לנרות שעווה דקים שבהן משתמשים הילדים במהלך החג.
דגל ניו מקסיקו
דגל ניו מקסיקו כולל בתוכו סמל שמש אדומה מסמלי האינדיאנים של זיה על פני רקע צהוב. הצבעים הם צבעי איזבלה הראשונה מלכת ספרד אשר בשמה כבשו הקונקיסטאדורים את האזור.
היסטוריה
במשך 14 השנים הראשונות של המדינה לא היה למדינה דגל. בעת תערוכת פנמה קליפורניה של 1915 באולם הראשי הוצגו כל דגלי המדינות. בהיעדר דגל לניו מקסיקו הוצג דגל לא רשמי הכולל רקע כחול ודגל ארצות הברית בפינה השמאלית העליונה, וכן כיתוב "ניו מקסיקו" ו-"47" (בשל היותה של המדינה - המדינה ה-47), באותיות כסופות, וסמל המדינה בפינה השמאלית התחתונה.
בשנת 1920 לחצו בנות המהפכה האמריקנית לבחירת דגל למדינה, ובתחרות שנערכה נבחרה הצעתו של ד"ר הארי מרה מסנטה פה. ד"ר מרה היה ארכאולוג שחקר את האינדיאנים מפואבלו זיה ואת סמליהם שמצא על גבי כלי חרס. הסמל מורכב מארבעה קווים הפונים לארבעה כיוונים. המספר ארבע היה קדוש לזיה, וכולל מעגל המחבר את ארבעת האלמנטים וארבע רוחות השמים.
בשנים האחרונות ביקשו האינדיאנים של הזיה להסיר את סמלם המקודש מהסמל, אולם בקשותיהם לא נענו.
השתלטות עוינת
השתלטות עוינת היא תהליך בו נרכשת השליטה בחברה ציבורית, שלא בהסכמת הנהלת החברה או בעל השליטה. השתלטות עוינת מתבצעת באמצעות רכישת מניות החברה, בשיעור המאפשר החלפת ההנהלה הנוכחית של החברה וניהול ענייניה.
אמצעים לרכישת השליטה בחברה
המונח "שליטה" מוגדר בסעיף 1 לחוק ניירות ערך, התשכ"ח-1968:
גביע הפתיחה (KHL)
גביע הפתיחה (ברוסית: Кубок Открытия, בעבר "גביע לוקומוטיב"; ברוסית: Кубок Локомотива) הוא גביע המוענק למנצחת משחק פתיחת העונה של ליגת ההוקי הקונטיננטלית. המשחק נערך מדי שנה בין מחזיקת גביע גגארין וסגניתה מהעונה הקודמת כשהמשחק נערך במגרשה הבייתי של האלופה. במקרה שבו אלופת גביע גגארין זכתה גם בגביע היבשת היא מתמודדת נגד סגניתה בגביע גגארין במסגרת משחק גביע הפתיחה.
השתלטות עוינת
אמצעים לרכישת השליטה בחברה
המעוניין לרכוש שליטה בחברה יכול לנקוט במספר פעולות כדי להשיג את מטרתו: עסקאות לרכישת נכסי החברה וכן מיזוג החברה, טעונות הסכמה של החברה. לכן, כאשר ההנהלה או בעל השליטה בחברה מתנגדים להעברת השליטה, הדרך היחידה לרכוש שליטה היא באמצעות רכישת מניות החברה.
גביע הפתיחה (KHL)
בעונת הבכורה של הליגה (2008/09), הגביע נערך בין האלופה וסגניתה מהעונה הקודמת של אליפות רוסיה בהוקי קרח. הגביע נחשב לסופרקאפ הרוסי בהוקי קרח והוא מסמן את פתיחת העונה בליגת ההוקי הקונטיננטלית.
השתלטות עוינת
ביצוע ההשתלטות עוינת
אדם המבקש לרכוש שליטה בחברה יצטרך להחזיק בשיעור גבוה של מניותיה. לכאורה יהיה עליו לרכוש מעל 50% ממניות החברה, אבל כאשר מניות החברה מבוזרות מאוד ונמצאות בידי הציבור הרחב, די להחזיק בשיעור נמוך יותר כדי לשלוט בחברה.
גביע הפתיחה (KHL)
ב-10 בספטמבר 2011, ראשי ה-KHL בשיתוף פעולה עם הסתדרות שחקנים, החליטו לשנות את שם הגביע ולקרוא לו בשם "לוקומוטיב", לזכר הרוגי הטרגדיה ב-7 בספטמבר כשמרבית אנשי קבוצת לוקומוטיב ירוסלבל מתו בהתרסקות מטוס.
השתלטות עוינת
ביצוע ההשתלטות עוינת
עד שנות ה-60 המשתלט היה צריך לפנות באופן פרטני לבעלי המניות של החברה ולהציע להם למכור לו את מניותיהם. שיטה זו הייתה מסורבלת מאוד. בנוסף, הרכישה ההדרגתית של מניות החברה יצרה נראות של ביקוש, וגרמה לעלייה במחירי המניות. לכן, ככל שתהליך הרכישה יתקדם, כך יעלה מחיר המניות, דבר שייקר את עלות ביצוע ההשתלטות העוינת. בנוסף, התמשכות תהליך הרכישה מאפשרת למנהלי החברה לנקוט בצעדים כדי לסכל את ניסיון ההשתלטות העוינת.
הדרך היעילה והאפקטיבית ביותר לרכוש שליטה בחברה ציבורית היא באמצעות הצעת רכש (Tender offer). הצעת רכש היא מכשיר משפטי באמצעותו פונה המציע לבעלי המניות של החברה בהצעה לרכוש את מניותיהם. הצעת הרכש מאפשרת למשקיע לבצע פנייה מרוכזת לכל בעלי המניות של החברה. שני היתרונות העיקריים של הצעת הרכש הם קיצור ופישוט התהליך והוזלת עלות הרכישה.
כיוון שרכישת השליטה בחברה מהווה לרוב עסקת ענק, לרוב החברות המשתלטות אין את ההון הנזיל הדרוש למימון העסקה. לכן, רוב ההשתלטויות העוינת מבוצעות באמצעות מינוף (Leverage buyout) - החברה מממנת חלק מועט מעלות הצעת הרכש באמצעות הון עצמי, כאשר רוב העלות ממומנת באמצעות הלוואות. על מנת לקבל הלוואות בהיקף של מאות מיליוני דולרים, המשתלט ממשכן את החברה הנרכשת ומחזיר את ההלוואה באמצעות רווחיה (באופן זה, ההלוואה אינה מכבידה על המשתלט עצמו).
התגוננות מפני השתלטות עוינת
השתלטות עוינת עשויה להיות יעילה ומועילה עבור החברה ובעלי המניות שלה, אך היא עלולה גם להזיק להם. הצעת הרכש עשויה להכיל אלמנט כופה שייאלץ את בעלי המניות להסכים להצעה, גם בשעה בה היא אינה כדאית (למשל, בעלי המניות ימהרו למכור את מניותיהם אם הם חוששים שלאחר ההשתלטות, בעל השליטה החדש יפגע בערך החברה או בערך המניות שלהם). לכן, יש למנהלים תמריץ מוצדק למנוע חלק מההשתלטויות העוינות, אך הם ייטו לסכל השתלטויות עוינת גם מתוך דאגה לאינטרס העצמי שלהם.
כיוון שהצעת הרכש מופנית לבעלי המניות של החברה ולא למנהליה או לחברה עצמה (שהם עומדים בראשה), לכאורה ההנהלה אינה יכולה להתנגד ולא לסכל את ההשתלטות העוינת. למרות זאת, פיתחו מנהלי החברות מגוון אמצעי הגנה משפטיים כדי להתגונן מפני השתלטויות עוינת.
ישנם מגוון אמצעי התגוננות וטקטיקות אשר משמשים לסכל השתלטות עוינת: מנגנון התגוננות נוסף מכונה דירקטוריון מדורג (staggered board), לפיו בכל שנה ממונים חלק מחברי דירקטוריון החברה. מנגנון זה יושם על מנת לעכב את האפשרות להחליף את דירקטוריון החברה, אשר לו ניתנת הזכות לבטל את אמצעי ההתגוננות השונים. אם חברה מאמצת כלל של דירקטוריון מדורג, ידרשו מספר שנים לצבירת רוב בדירקטוריון ורק לאחר מכן יוכל המשתלט להסיר את אמצעי ההתגוננות ולבצע את ההשתלטות העוינת (למשל, אם כלל של דירקטוריון מדורג קובע כי בכל שנה ממונים שליש מחברי הדירקטוריון, ידרשו שנתיים לצבירת רוב). עיכוב הליך ההשתלטות העוינת מייקר את עלות המהלך ומחקרים מצאו שלרוב די בעיכוב כשלעצמו כדי לסכל השתלטות עוינת (כיוון שמדובר בעסקאות ענק).
חוקיות השימוש באמצעי התגוננות מפני השתלטות עוינת
בתי המשפט בארצות הברית התמודדו עם שאלת החוקיות של נקיטת פעולות שמטרתן סיכול השתלטות עוינת. כפי שהוצג לעיל, מחד הנהלת החברות ובעלי השליטה, ייטו לסכל השתלטויות עוינות כדי להגן על עצמן. מאידך, לעיתים הצעת הרכש העוינת עלולה לפגוע בבעלי המניות ולכן יש לסכל אותה. בשל שני שיקולי אלו, בתי המשפט בארצות הברית (ובראשם בתי המשפט במדינת דלאוור) עיצבו מבחן אשר מצוי בין "כלל שיקול הדעת העסקי" (Business Judgment Rule), המקנה להנהלה טווח פעולה רחב, לבין "מבחן ההגינות המוחלטת" (Entire Fairness), שקובע סטנדרט מחמיר אשר משמש לבחינת מצבים המאופיינים בניגוד אינטרסים מובנה.
הכלל הנהוג לניתוח מצבים של השתלטויות עוינות מכונה Intermediate Standard. כלל זה עוצב בפרשת Unocal, על ידי בית-המשפט של מדינת דלאוור שבארצות הברית. בשונה מכלל שיקול הדעת העסקי, לפיו נהוג לבחון את פעולות הנהלת החברה, מבחן זה מאפשר לבחון בצורה מעמיקה ומהותית את תוכן ההחלטה ואת הסבירות שלה ביחס לנסיבות. מבחן ה-Intermediate Standard מורכב משני מבחני משנה: בפרשת Moran, פסק בית המשפט העליון של מדינת דלאוור כי אימוץ מנגנון של "גלולת רעל" חוקי כשלעצמו. עם זאת, השימוש ב"גלולת רעל" ייבחן לפי מבחן ה- Intermediate Standard.
עם זאת, בית המשפט קבע כי כאשר החברה עומדת למכירה, אסור למנהלים לנקוט באמצעי התגוננות (כדי לסייע לרוכש זה או אחר), אלא עליהם להשיא את השווי שיקבלו בעלי המניות בעסקה. בית המשפט. בפסק הדין בעניין Revlon, בית-המשפט העליון של דלאוור הבחין בין מצבים בהם יש להגן על החברה ובעלי המניות שלה, לבין מצבים בהם אין לחברה עתיד במבנה הקיים ולכן תפקיד על ההנהלה אינו לחסום הצעות רכש אלא לעודד אותן.
יתרונות וחסרונות של השתלטויות עוינות
ישנם מספר יתרונות וחסרונות אופייניים להשתלטויות עוינות.
יתרונות:
חסרונות:
שוק השליטה
ההשתלטויות מתבצעות במסגרת שוק השליטה בחברות. זהו שוק המתקיים במקביל לשוק התחרותי הרגיל במסגרתו מתחרות החברות. בשוק השליטה מתחרים המנהלים ובעלי השליטה בינם לבין עצמם על שווי החברה אותה הם מנהלים או שבה הם שולטים. כאשר חברה מנוהלת באופן לא יעיל, שוויה יפחת ויהיה זול לרכוש די מניות כדי לשלוט בה. לכן, נהוג להניח שניהול גרוע יגרע משווי המניות ויעודד השתלטות עוינת. לפי גישה זו קיומו של שוק השליטה משפר את רמת הניהול של החברות והוא אף מרסן את ההנהלה ואת בעלי השליטה מלנצל את מעמדם ועל כן יוצר זהות אינטרסים בין המנהלים לבעלי המניות.
ניתן לזהות שלוש קבוצות עיקריות של "משתלטים עוינים", אשר מניעים את שוק השליטה באמצעות הצעות רכש:
השתלטות עוינת ומיזוג חברות
מאנה (Manne) מסביר שמיזוג בין שתי חברות גורם למעשה לרכישת השליטה בחברת המטרה (החברה שנעלמת עם השלמת המיזוג), אך בשונה מהשתלטות עוינת, מיזוג נעשה בהסכמת ההנהלת חברת המטרה ולרוב בעסקת מיזוג משולמת תמורה גבוהה יותר מאשר בהצעת רכש עוינת. לגישתו, מיזוגים עדיפים בדרך כלל על סוגי השתלטות אחרים משום שאינם מצריכים מסחר יקר במניות, והם מבטיחים שיתוף פעולה ושימור דרג הניהול של החברה הנרכשת. עם זאת, כאשר משא ומתן לקראת מיזוג אינו מבשיל, הצדדים עשויים לבחור לבצע השתלטויות עוינות.
הירש (Hirsch) מונה גם מספר הבדלים בין מיזוג והשתלטות: מיזוג נעשה בדרך כלל בין חברות מאותו סקטור, ואילו השתלטות יכולה להיעשות על ידי חברות מסקטורים שונים לגמרי. בנוסף, כיוון שהמיזוג נעשה בהסכמה הוא לא כרוך לרוב בשינויים קיצוניים בניהול החברה. מנגד, בהשתלטות עוינת המשתלט תופס שליטה מלאה על החברה הנרכשת במטרה להחליף את ההנהלה.
תאוריות מימון ופיננסיים
מחקרים פיננסיים מתארים מספר מאפיינים המגדילים את הסיכויים שחברה תהפוך מטרה להשתלטות עוינת:
תאוריות ארגוניות
מחקרים שנערכו לפי תאוריות ארגוניות העלו שמאפיינים אלו יקטינו את הסיכויים שחברה תהפוך מטרה להשתלטות עוינת:
אלעד ירד אל הירדן
אלעד ירד אל הירדן הוא שיר שכתב והלחין אברהם זיגמן וביצעה במקור להקת פיקוד דרום.
רקע
בספטמבר 1970 פרץ עימות צבאי בין צבא ירדן לארגונים פלסטינים שכונה ספטמבר השחור, בעקבות אי הסכמתם להיות כפופים לכללי המשטר, פעולות טרור שביצעו במדינה, איומם על יציבות המשטר וניסיונם להתנקש בחיי המלך חוסיין. בעקבות מצבם הקשה של הארגונים הפלסטינים בעימות, חצו כוחות סורים את הגבול ופלשו למדינה. המלך חוסיין פנה בבהילות לידידותיו ארצות הברית ובריטניה על מנת שאלה יחישו לו סיוע. ארצות הברית שלא הייתה יכולה לשנע כוחות במהירות לאזור, פנתה לישראל על מנת שזו תסייע לירדנים. בעקבות כך גייסה ישראל כוחות צבא רבים, ביניהם כוחות מילואים ששהו בגבול ישראל-ירדן.
המוזיקאי אברהם זיגמן צוות לשייקה אופיר במטרה לשמח חיילים שגויסו. זיגמן שאל את אופיר לשלומו של בנו אלעד אותו הכיר מלהקת הצנחנים. שייקה אופיר השיב: "אלעד ירד אל הירדן" כשכוונתו שבנו גויס בשל המתיחות. משפט זה מצא חן בעייני זיגמן והוא החליט לשלב את המשפט בשיר. כשזיגמן כתב את השיר הוא נתקל בקושי בהלחנת השורה המקורית שכתב "למלוח אותו הריח ממש כמו בראשונה". לבקשת נעמי שמר שאמרה לו 'ריח המלוח הוא שלי' כשכוונתה היא לשירה חורשת האקליפטוס, שינה זיגמן את המילה המלוח למילה הרדוף וכך הסתדרו המילים עם ההלחנה. בשיר יש הרמזים שמקורם בתנ"ך: אבני קלע מקורו בסיפור דוד וגוליית המקראי, ואבני גזית הן אבנים מהן בנה שלמה המלך את בית המקדש.
את השיר ביצעה בשנת 1972 להקת פיקוד הדרום במסגרת תוכניתה "מדרום תפתח הטובה", והסולנית הייתה אביבה אבידן. דודו זכאי ביצע גם הוא את השיר.
בשנת 2012 הלך אלעד אופיר לעולמו.
סביל אבו נבוט
סביל אבו נבוט (בערבית: سبيل أبو نبوت) הוא סביל עות'מאני השוכן בדרך בן צבי בשכונת אבו כביר בדרום תל אביב, בסמוך לבניין מספר 49. סביל אבו נבוט ניצב על אם הדרך המובילה מיפו לרמלה וללוד, והלאה לירושלים.
הסביל ניצב במערבו של גן אבו נבוט בו מספר פסלים מעשה ידיו של הפסל יגאל תומרקין. הוא קרוי על שם מושל יפו בתחילת המאה ה-19, מחמוד אגא א-שאמי (שכונה "אבו נבוט"), אשר הקימו בשנת 1230 להג'רה (1815), כפי שמעידה עליו הכתובת הקבועה בו. מאידך, שלט מטעם עיריית תל אביב מתארך את הקמתו של המבנה לשנת 1820.
המבנה צורתו כשל מלבן. הוא נושא שלוש כיפות אדומות, ובארבע פינותיו ארבעה מגדלים קטנים הנושאים גם הם כיפות אדומות. בצידו הפונה מערבה קבועה קשת עשויה משיש ומלבנים אדמדמות. במרכזה של הקשת קבועים ברזי המים ומעליהם כתובת הקדשה בערבית המאזכרת את הסולטאן מהמוט השני ומאחלת בריאות לשותים:
בצד הפונה מזרחה קבועים פתח חסום בדלת סורג המוביל אל חללו הקטן של המבנה ומספר חלונות.
בשנת 2000 נחנך בסמוך לסביל "גן אבו נבוט", ובו פסלים של האמן יגאל תומרקין.
בשנת 2022 שופץ הסביל, ובתהליך השיפוץ שינו מעט את כיפות המבנה, מתוך כוונה להחזיר את המבנה למראהו המקורי. הכיפות נצבעו בגוון ירוק בהיר.
חומרא דרבי זירא
בהלכה היהודית, חומרא דרבי זירא היא מנהג מחמיר שנוצר בתקופת האמוראים על ידי בנות ישראל (ועל כן נקרא לעיתים חומרת בנות ישראל), ומשמעו: חיוב על כל אשה לספור שבעה נקיים בתום כל ראיית דם כלשהי. חומרה זו מהווה המשך לתקנת רבי בשדות, לפיה כל אשה הרואה דם למשך שלושה ימים ומעלה צריכה לספור שבעה נקיים כזבה גדולה. הרלוונטיות המרכזית של חומרה זו היא בחיוב כל נידה לספור שבעה ימים נקיים בתום הווסת, במקום שבעה ימים מתחילת הווסת כדין כל נידה.
כבר מתקופת התלמוד הפך מנהג זה לדין מחייב בהלכות טהרת המשפחה, וכך הוא היחס אליו כיום. עדות על חומרת בנות ישראל מובאת בגמרא בשם רבי זירא, ולכן קרויה גם על שמו.
רקע הלכתי
מן התורה, אישה נחשבת לנידה במשך שבעה ימים מיום תחילת דימום המחזור החודשי, ואסורה בקיום יחסי אישות עם בעלה. בסוף היום השביעי, אחר צאת הכוכבים, יכולה לטבול ולהיטהר, ומותרת ביחסי אישות.
כאשר האשה רואה דם מעבר לשבעת הימים שמתחילת הווסת, היא נחשבת לזבה הרואה דם "בלא עת נידתה". על פי מסורת חז"ל, זמן זה נמשך 11 יום אחר שבעת ימי הנידה, מיום השמיני עד יום השמונה עשרה לתחילת ראית דם וסתה. בניגוד לדימום הנידה שנחשב נורמלי, זיבה נחשבה לחולי.
את דין הזבה חילקו חכמים לשניים - זבה קטנה היא אשה שראתה דם במשך יום או יומיים, באותם 11 יום, ודינה לספור יום כנגד יום, דהיינו לספור יום נקי אחד מדם כנגד היום או היומיים שראתה, שבסופו היא טובלת ונטהרת לבעלה לערב. זבה גדולה היא אשה שהדימום שלה נמשך שלשה ימים ומעלה באותם 11 יום, ודינה לספור שבעה ימים נקיים מדם, ולטבול בתום היום השביעי לספירה, ואז היא נטהרת לבעלה.
תקנת רבי וחומרת בנות ישראל
בסוף תקופת התנאים תיקן רבי לעמי הארצות שלא היו בקיאים בספירת ימי הנידה והזיבה, לספור שישה ימים נקיים על ראיית יום או יומיים של דימום, ושבעה נקיים על ראיית שלושה ימי דימום ומעלה:.
בימי האמוראים הוסיפו בנות ישראל על תקנת רבי, והנהיגו שעל כל ראיית דם, אפילו יום אחד ודם מועט ביותר, האישה צריכה לשמור שבעה נקיים כזבה גדולה:. מכיוון שרבי זירא העיד על חומרה זו, בדרך כלל היא נקראת על שמו 'חומרת רבי זירא', או 'חומרא דרבי זירא'.
טעם החומרא
בתלמוד לא התבאר טעם לחומרא זו, ומספר ראשונים כתבו שעל אף שתקנת רבי מנעה כל טעות אפשרית בספירה, בנות ישראל החמירו על עצמן לספור שבעה נקיים אפילו על טיפת דם אחת, משום "הרחקה יתירתא".
טעמים נוספים שהובאו בראשונים לחומרה:
היחס לחומרא בפסיקה
במסכת נידה מובא שמקור החומרה הוא במנהגן של בנות ישראל, שבעקבותיו קבעו חכמים שכל הנשים שנטמאו מכוח החומרה דינן כספק זבות, כלומר המנהג קיבל אשרור ותוקף של חכמים.
במקרה של ספק או מחלוקת - יש שכתבו שתוקף החומרה כדין דאורייתא, ויש שכתבו שבספק כתמים תוקפה כדין דרבנן ואף קל ממנו, ויש לצדד להקל.
תקנת רבי, במיוחד כשמצרפים אליה גישות מחמירות נוספות, מאחרת אצל מקצת הנשים את מועד הטבילה עד לאחר הביוץ, תופעה המכונה עקרות הלכתית. הפוסקים האחרונים דנים בתופעה זו והציעו לה פתרונות שונים, רפואיים והלכתיים.
דיאטה (אספה)
בתחום הפוליטיקה, דיאט או דיאטה (מלטינית : dieta, באנגלית diet, בצרפתית diète) הוא אספה פרלמנטרית. במובן זה, הכוונה בדרך כלל לאסיפות הרייכסטאג של האימפריה הרומית הקדושה, בהן: הדיאט של אאוגסבורג, הדיאט של נירנברג, הדיאט של רגנסבורג והדיאט של ורמיזא.
הריקסדג של המעמדות היה דיאט של ארבעת המעמדות (אצולה, כמורה, תושבי עיר ואיכרים) בשוודיה שנערך מהמאה ה-15 עד 1866. הדיאט של פינלנד המשיך את הריקסדג ודן במעמדות של הדוכסות הגדולה של פינלנד מ-1809 עד 1917.
יפן, אשר בעת כינון חוקת מייג'י שאבה רעיונות ממשטרי המונרכיות באירופה, ובעיקר מזו של הקיסרות הגרמנית, הגדירה את בית המחוקקים היפני (קוקאי) כדיאט.
מקור השם
השם דיאטה מקורו במילה ביוונית העתיקה " δῐ́αιτα -= דיאיטה" שמשמעותה - דרך חיים", "מרחב חיים" וכן "החלטה" או "פסיקה", נגזרת של הפועל διαιτάομαι (דיאיטאומאי" - להזין את עצמו, לדור) או מהמילה - διαιτησία (בוררות - בלטינית עתיקה diaeteta= בורר . מאחד המקורות היווניים האלה נגזרה המילה הלטינית diaeta ומאוחר יותר dieta, (במקור בימי קדם - "אורח חיים" או "דירה, ביתן, מגורים", "תא על ספינה" במובן של "אספה" ו"מנת אוכל יומית". קיימת השערה הנחשבת שגויה כי המילה באה מהמילה הלטינית dies שפירושה יום, מכיוון שהאסיפות הפרלמנטריות נערכו על בסיס יומי. ההסבר האחרון תואם את המונחים הגרמניים Tagung או Tag (יום - בגרמנית) המשמשים בשמות ובונדסטאג.
קרואטיה
(Bosansko-hercegovački sabor)
פינלנד
הדיאטה של פינלנד - תחת השלטון הרוסי הצארי - היה יורש של דיאט המעמדות השוודי - בדוכסות הגדולה של פינלנד - בשנים 1809–1906
השימוש העכשווי
המונח הצרפתי diète - דיאטה - הוא עדיין בשימוש לגבי כמה פרלמנטים ובתי תחתונים של פרלמנטים עכשוויים:
המונח "דיאטה" הוא פחות בשימוש - בעיקר בצרפתית, לגבי:
יחסי אזרבייג'ן–לאוס
יחסי אזרבייג'ן–לאוס הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של לאוס.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-22 במאי 1995. ב-23 בדצמבר 2013, ענר לאשין אוגלו, שגריר אזרבייג'ן בווייטנאם, מונה לשגריר אזרבייג'ן בלאוס.
בשנת 2017, ממשלת אזרבייג'ן וממשלת לאוס חתמו על הסכם בדבר ביטול דרישות הדרכונים הדיפלומטיים. כמו כן, במהלך הדיון, שרי הממשלות הדגישו את החשיבות והשפעת שיתוף הפעולה בתחומי הכלכלה, החינוך, הספורט והתרבות בין המדינות. כמו כן, השרים הביעו רצון בחילופי ביקורים מדרג גבוה על מנת לקדם את היחסים הדו-צדדיים בין המדינות.
סונדאר פיצ'אי
סונדאר פיצ'אי (באנגלית: Pichai Sundararajan, ובקיצור Sundar Pichai; נולד ב-10 ביוני 1972) הוא מנהל טכנולוגי אמריקאי ממוצא הודי. מכהן מאוגוסט 2015 כמנכ"ל חברת גוגל, ומדצמבר 2019 גם כמנכ"ל חברת האם של גוגל, "אלפאבית".
ביוגרפיה
פיצ'אי נולד בטאמיל נאדו שבהודו ב-1972. סיים תואר ראשון ב-IIT KGP (ראשי תיבות של "Indian Institute of Technology Kharagpur") ועל הישגיו האקדמיים קיבל את אות "מדליית כסף" מהאוניברסיטה. לפיצ'אי תואר שני במדעי החומרים והנדסה מאוניברסיטת סטנפורד, ותואר שני נוסף במינהל עסקים מוורטון (השייכת לאוניברסיטת פנסילבניה), הוא קיבל אות הצטיינות "Siebel Scholar" ו-"Palmer Scholar".
הוא עבד במחלקת הנדסה ומוצר בחברת Applied Materials ולאחר מכן בחברת הייעוץ האסטרטגי מקינזי.
פיצ'אי הצטרף לגוגל בשנת 2004 בתפקיד "חדשן טכנולוגי", שם הוביל את פרויקט Google Client. לאחר ההצלחה המסחררת של ה-Google Toolbar התקדם פיצ'אי מהר בסולם ניהול הפרויקטים בגוגל והיה אחראי על מרבית הפרויקטים המרכזיים בגוגל כגון Google Drive, גוגל מפות ו-Gmail. בנובמבר 2009 הוא התפרסם כאשר ביצע הדגמה פומבית של "Chrome OS". במאי 2010 הודיע על סטנדרט חדש של Video Codec VP8 של גוגל והציג פורמט וידאו חדש בשם WebM.
במרץ 2013 מונה אחראי גם על פרויקט אנדרואיד, שנוהל עד אז על ידי אנדי רובין.
פיצ'אי היה סגן מנהל בכיר (Senior Vice President) בגוגל. בין השאר, הוא אחראי על הפרויקטים אנדרואיד, כרום ו-Google Apps. יש לו חלק עיקרי בפיתוח Google Drive, גוגל מפות, Gmail ו-Chrome OS.
His Way
"His Way" ("הדרך שלו") הוא הפרק ה-144 של סדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", והפרק ה-20 של העונה השישית. הוא שודר במקור ב-20 באפריל 1998, וקיבל ציון מדד נילסן של 4.3 נקודות, המקביל לכ-4.2 מיליון צופים.
סונדאר פיצ'אי
ביוגרפיה
בשנת 2010 הציעה לו טוויטר עבודה כבכיר, אך גוגל סיכמה איתו שידחה את ההצעה ובתמורה יקבל מענק של 50 מיליון דולר.
His Way
הסדרה מתרחשת במאה ה-24, ועוקבת אחר הרפתקאותיהם של צוות תחנת החלל "חלל עמוק 9" הנמצאת בקרבת כוכב הלכת באג'ור. פרק זה מציג בצורה רחבה את טכנולוגיית ההולוסוויטה, שהיא מעין הולודק. ההולוסוויטה משתמשת בהולגרמות ובשדות כוח על מנת ליצור סביבות ודמויות מדומות המשמשות למחקר ומדע כמו גם להנאה ושעשוע. הפרק מציג לראשונה את הדמות של ויק פונטיין (ג'יימס דארן): זמר טרקלין הולוגרפי המופיע בבר-מסעדה הנקראת על שמו, כחלק מתוכנית הולוסוייטה שייבא דוקטור ג'וליאן באשיר לתחנה. הפרק עוקב אחר התפתחות הקשר בין אודו לבין מייג'ור קירה נריס, סגנית מפקד התחנה. קירה היא מושא אהבתו של אודו במשך הרבה זמן, אך הוא אינו מנסה לקדם את היחסים איתה מצדו.
את הפרק ביים אלן קרוקר, שאמר שזה ה"פנינה" של הפרקים שביים בסדרה.
סונדאר פיצ'אי
ביוגרפיה
ב-10 באוגוסט 2015, בעקבות שינוי ארגוני והקמת חברת אלפאבית, התמנה פיצ'אי למנכ"ל גוגל.
ב-4 בדצמבר 2019 מונה למנכ"ל אלפאבית חברת האם של גוגל במקומו של לארי פייג', שהחליט לעזוב את החברה. וכיום הוא משמש גם כמנכ"ל גוגל וגם כמנכ"ל אלפאבית.
His Way
עלילה
ויק מבחין שאודו מאוהב בבירור בקירה אך מפחד לרדוף אחריה, בעוד שקירה מחבבת את אודו אך מחשיבה אותו רק כחבר. ויק טוען שהמכשול הגדול ביותר של אודו הוא האישיות הפרטית והסגורה שלו, והוא מציע לו להנות קצת על מנת להשתחרר. ויק מזמין את אודו לנגן בפסנתר במהלך אחת מהופעותיו, ולאחר מכן הוא מסדר לשניהם דייט זוגי עם זוג נשים הולוגרפיות. אודו מתחיל להירגע ולהשתחרר יותר בחייו האישיים, דבר הניכר כאשר הוא מתחיל לשיר חלק מהשירים של ויק כאשר הוא בפגישת עבודה עם קפטן סיסקו. מאוחר יותר, ויק מארגן לאודו מפגש עם "לולה", זמרת הולוגרפית הדומה במראהּ לקירה, אך אודו לא מרוצה מכך שהיא אינה דומה באישיותה לקירה, ומציין שהוא מצליח לשוחח איתה רק כי כך היא תוכנתה.
ויק, הנחוש לקדם את העניינים, מזמין את קירה לארוחת ערב בתוכנית שלו, כביכול בשמו של אודו - ובו בזמן מזמין את אודו להיפגש עם גרסה משופרת של לולה, שאישיותהּ דומה מאוד לזו של קירה. אודו וקירה נפגשים לפגישה רומנטית ורוקדים יחד, אבל כאשר אודו מגלה כי הדמות איתה נפגש היא קירה האמיתית, ולא לולה, הוא עוזב את המקום עצוב, כועס ומובך.
סונדאר פיצ'אי
ביוגרפיה
סונדאר נשוי ולו בן ובת.
His Way
עלילה
למחרת קירה מתעמתת עם אודו, ומתעקשת שהם צריכים לדון על מה שקרה בארוחת הערב, "בכל מקום מלבד הולוסוויטה". אודו תוהה אם שאקר לא יתנגד לכך, שכן הוא מאמין כי קירה עדיין בקשר רומנטי איתו, אבל קירה אומרת לו שהנסיעה שלה הייתה מקצועית בלבד, ושהיא לא בקשר רומנטי עם אף אחד. אודו שואל בציניות אם לאחר ארוחת הערב היא תרצה לרקוד איתו ואם לאחר מכן הם יתנשקו, וקירה עונה כי זה ייתכן. אודו אומר: "ובכן, אז מי צריך ארוחת ערב? למה שלא אגמור עם זה ואנשק אותך עכשיו?" וקירה עונה: "באמת, למה שלא?". אודו תופס אותה והם מתנשקים לעיניי כל האנשים בטיילת התחנה. מאוחר יותר, אודו עוצר ליד ההולוסוויטה כדי להודות לוויק על עזרתו.
הפקה וליהוק
המפיק בפועל אירה סטיבן בהר התכוון מאז העונה הרביעית של הסדרה להציג דמות של זמר שיתן עצות רומנטיות לדמויות הראשיות. התפקיד הוצע לפרנק סינטרה ג'וניור ולסטיב לורנס לסצנות שתוכננו בעונות הרביעית והחמישית, אך הם סירבו. בעונה השישית, בהר החליט שצריך ליצור פרק שלם שיעסוק בנושא, דבר שהביא להפקה של פרק זה.
מוזיקה
מספר שירי ג'אז קלאסיים מבוצעים בתוכנית של ויק בפרק זה, כולל "You're Nobody Till Somebody Loves You", "Come Fly With Me", "Fever" ו-"I've Got You Under My Skin". את השיר "Fever" שרה נאנה ויזיטור בתור הדמות ההולוגרפית "לולה". ויזיטור בחרה את השיר וביצעה אותו בחיקוי לסגנון של דוריס דיוק. בנוסף, אודו וקפטן סיסקו שרים בית מהשיר "They Can't Take That Away from Me".
קבלה
זאק הנדלן, שסקר את הפרק ב-2014 עבור מגזין The A.V. Club, שיבח את ההופעות של צוות השחקנים, במיוחד את נאנה ויזיטור בתור קירה, וחשב שהפרק "מקסים ומתוק" אם כי שטחי, וסבר כי סיפור הרומנטיקה "מאולץ" בכך שהוא מתמקד רק ברגשות של אודו ולא ברגשות של קירה. עבור אתר Tor.com, המבקר קית' דקאנדידו נתן לפרק דירוג של 6 מתוך 10. הוא כתב שהוא נהנה מהפרק אף על פי שלא אהב אינטלקטואלית הן את דמותו של ויק פונטיין והן את הרומן של אודו וקירה.
בשנת 2016, עיתון ההוליווד ריפורטר דירג את פרק זה במקום ה-93 הטוב ביותר בכל "מסע בין כוכבים". בשנת 2019, מגזין CBR דירג את פרק זה במקום ה-20 הטוב ביותר בנושא הולודקים בכל פרקי הזיכיון של "מסע בין כוכבים" עד לאותה תקופה.
בשנת 2018, מגזין SyFy המליץ על פרק זה עבור מדריך הצפייה המקוצר שלו המתמקד בקירה, ובשנת 2019, אתר Tor.com ציין פרק זה כפרק "חיוני" להכרת דמותו של אודו, ותיאר אותו כפרק הטוב ביותר הכולל את מערכת היחסים של אודו וקירה.
ניקולאי גריגורייב
ניקולאי גריגורייב (ברוסית: Григорьев, Николай Дмитриевич; 14 באוגוסט 1895, מוסקבה – 10 באוקטובר 1938, מוסקבה) היה שחמטאי רוסי ומחבר אטיודים בשחמט. אומדן מד הכושר שלו ממקם אותו במקום ה-14 בעולם בשנים 1921-1922.
קריירה שחמטאית
גריגורייב היה אלוף מוסקבה 4 פעמים, בשנים 1921, 1922, 1923-24 ו-1929. גריגורייב היה שחקן פעיל בין השנים 1910-1929. הוא הפסיד בדו-קרב לאלכסנדר אלכין בשנת 1921 4.5-2.5: שני הפסדים וחמש תוצאות תיקו. כמו כן הפסיד למיכאל בוטביניק בשנת 1927.
גריגורייב השתתף בחמש האליפויות הראשונות של ברית המועצות, בשנת 1920 צבר 8.5/15 וחלק מקום 5-7, בשנת 1923 צבר 5/12 והגיע למקום ה-9, בשנת 1924 צבר 6.5/17 והגיע למקום ה-14, בשנת 1925 צבר 8/19 והגיע למקום ה-15, בשנת 1927 צבר 10.5/20 והגיע למקום ה-8. בשנת 1929 לא העפיל לגמר מחצי הגמר שבו השתתף.
באליפות הבינלאומית של הפועלים שהתקיימה בשנת 1929 בלנינגרד זכה במקום הראשון.
קריירה כמחבר סיומים
גריגורייב חיבר למעלה מ-300 אטיודים. הוא ידוע במיוחד על התפוקה הגדולה של סיומי רגלים שבהם מלבד המלכים יש רק רגלים על הלוח. בשנת 1935 העיתון הצרפתי La Stratégie ארגן תחרות ליצירת סיומי רגלים וגריגורייב זכה בעשרה מ-12 הפרסים בתחרות.  ראה עמוד 10
אטיודים
פתרון: '''1. ד4 מז5 2. מו7 מו5 3. ד5 מה5 4. ה4''' כעת השחור יכול לבחור את מי משלושת הרגלים ברצונו להכתיר, אך הוא מפסיד בכל מקרה. 4'''...א5 5. מה7 א4 6. ד6 א3 7. ד7 א2 8. ד8=מה א1=מה 9. מהח8+''' וזוכה.
אם השחור יבחר להכתיר את רגלי ב' אז המלכה ב-ב1 תילכד אחרי 9. מהד6+ מ:ה4 10. מהז6+ אם השחור יבחר להכתיר את רגלי ח' אז המלכה ב-ח1 תילכד אחרי 9. מהד6+ מ:ה4 10. מהג6+
הלבן מתחיל וזוכה. אטיוד משנת 1928.
פתרון: '''1. מג3!''' (הניסיון לקדם במהירות את הרגלי יוביל לתיקו: 1. ז4 ב5 2. ז5 ב4 3. ז6 ב3+ 4. מג3 ב2 5. ז7 ב1=מה 6. ז8=מה+ מא1 ותיקו). 1... מא3 (אם 1...ב5 2. מב4 מב2 3. ז4) '''2. מג4 מא4 3. ז4 ב5+ 4. מד3 מא3 (4...ב4 5. מג2 מא3 6. מב1) 5. ז5 ב4 6. ז6 ב3 7. ז7 ב2 8. מג2 מא2 9. ז8=מה+ מא1 10. מהא8 מט''' (אם 9...מא3 10. מהב3 מט)
פתרון: '''1. ו4''' (מאיים להכתיר מלכה בעוד ארבעה מסעים עם שח, שלאחריו המלכה תוכל לעצור את הרגלי השחור אם הוא יתקדם ל-ד2. ההגנה הטובה ביותר לשחור היא לנסות לרדוף אחרי הרגלי הלבן עם המלך). 1'''...מב4 2. ח4 ד5 (המלך השחור לא יכול להשיג את רגלי ח', ולכן השחור חייב לבצע התקפה נגדית על ידי קידום רגלי ד'. כעת אם הלבן ישחק 3. ח5 השחור יוכל להכתיר מלכה ב-ד1 ולאיים שח ולכן 3. ו5 מג5 4. ח5 ד4 והתבנית חוזרת על עצמה 5. ו6 מד6 6. ח6 ד3 7. ו7 מה7 8. ח7 ד2''' וכעת הלבן מסיים בצורה אלגנטית: 9. ו8=מה+ מ:ו8 10. ח8=מה+ מה7 11. מהד4 וזוכה. Irving Chernev. Practical Chess Endings, p. 80. New York: Dover, 1961. ISBN 0-486-22208-X.
הלבן מתחיל וזוכה. אטיוד משנת 1931
פתרון: '''1. ח4 (ניסיון ללכוד את הרגלים עם המלך לא יצלח: 1. מו7 ז5 2. מז7 מב3 3. מ:ח7 מג4 4. מז6 ז4 5. מו5 מד5 6. מ:ז4 מה6 7. מז5 מו7 8. מח6 מז8 9. מז6 מח8 ותיקו) 1... ח5 (1...ח6 2. ח5 מב3 3. מו7 אם 1...מב3 2. מו7 מג4 3. מ:ז7 ח5 4. מז6 מד5 5. מ:ח5 מה6 6. מז6 מה7 7. מז7) 2. מו8 (אסור 2. מו7 ז5 3. ח:ז5 ח4 4. ז6 ח3) 2... ז6 (2...ז5 3. ח:ז5) 3. מה7 (אסור מו7 ז5 4. ח:ז5 ח4 או מז7 ז5 4. ח:ז5 ח4) 3...ז5 (3...מב3 4. מו6) 4. ח:ז5 ח4 5. ז6 ח3 6. ז7 ח2 7. ז8=מה+ מא3 8. מהז2''' וזוכה.
Irving Chernev. Practical Chess Endings, p. 38. New York: Dover, 1961. ISBN 0-486-22208-X.
הלבן מתחיל וזוכה. אטיוד משנת 1932
פתרון: '''1. מו5!''' התנועה קדימה עם הרגלי תביא לתיקו בלבד: 1. א4 מה4 2. א5 מד5 והרגלי נלכד. 1...מה3 (אם 1...ג5 2. מה5 מה3 3. מד5 מד3 4. מ:ג5) '''2. מה5 ג6 (2...מד3 3. מד5 ג6+ 4. מג5 מג3 5. א4) 3. א4 ( 3.מד6 מד4 4. מ:ג6 מג4) 3...מד3 4. א5 (מד6 מג4) 4...ג5 5. א6 ג4 6. א7 ג3 7. א8=מה ג2 8. מהד5!''' (משחק לא זהיר של הלבן עשוי להביא לתיקו, למשל: 8. מהה4+ מד2 9. מהד4+ מה2 10. מהג3 מד1 11. מהד3+ מג1 12. מד4 מב2 13. מהה2 מא1 ותיקו משום הפט הצפוי). 8...מה2 (אם 8...מה3 9. מהז2 מד3 (9...ג1=מה 10. מהז5+) 10. מהז5 מה2 11. מהג1 מד3 12. מו4 וזוכה. אם 8...מג3 9. מהד4+ מב3 10. מהא1 מג4 11. מה4) '''9. מהא2 מד1 19. מד4 ג1=מה 11. מד3''' וזוכה.
הרגלים הלבנים מוצאים דרך מקורית לחסום את המלך השחור הלבן מתחיל וזוכה. אטיוד משנת 1935
פתרון:''' 1. מה6!''' (הניסיון ללכוד את הרגלי על ידי המהלך מו5 יביא לתיקו. 1...מו3 2. מז6 מז3 3. ח5 מח4 4. מ:ז7 מ:ח5 ותיקו). '''1...מו4 2. מו7 מז3 3. ח5 מח4 4. מז6 מ:ח3 5. מ:ז7'''
פתרון: '''1. מג6 מה7 2. מד5 מד7 3. מד4! מה7 4. מה3 מד7 5. מו4 מה6 6. מה4 מד7 7. מו5 מה7 8. ז4 מה8 9. מו6 (הלבן יכול לשגות על ידי 9. ה6 מה7 10. ה:ו7 מ:ו7 11. מז5 מז7 והשחור תפס את הנגדה ומצליח לכפות תיקו). 9...מו8 10. ז5 (שוב, 10. ה6 היא שגיאה 10...ו:ה6 11. מ:ה6 מז7 ותיקו) 10...מה8 11. מז7 (11. ה6 מו8 12. ה7+ מה8 ותיקו) 11... מה7 12. מז8 מה8 (12... מה6 13. מו8 מ:ה5 14. מ:ו7) 13. ה6 ו:ה6 14. ז6 ה5 15. ז7 ה4 16. מח7 ה3 17. ז8=מה+'''
קוואזי-חלקיק
בפיזיקה, קוואזי-חלקיק או כמו-חלקיק הוא תיאור תופעה מיקרוסקופית בה מערכת מורכבת כדוגמת מוצק מתנהגת כאילו הכילה חלקיקים הנעים בריק. לדוגמה, אלקטרון הנע במוליך למחצה ותנועתו מושפעת על ידי האינטראקציה שלו עם סביבתו המכילה אלקטרונים ופרוטונים. בקירוב, ניתן לתאר את תנועתו כתנועת אלקטרון עם מסה שונה הנע בריק. אלקטרון זה, לו מסה שונה נקרא "קוואזי-אלקטרון".
אורן מיילי
אורן מיילי (מכונה אורן הקטן; נולד בשנת 1978) הוא קוסם ואמן טלפתיה ישראלי, שהתפרסם בישראל בשנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.
ביוגרפיה
מיילי נולד וגדל בשכונת פרדס כץ בבני ברק. הוא החל את דרכו בפינה שהוקצתה לו אצל הבדרן מאיר רמז. את הופעותיו הראשונות החל בגיל שבע, ומכאן כינויו "אורן הקטן". בשנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 הופיע במופעים ובתוכניות טלוויזיה יחד עם אביו, רוני מיילי.
בדצמבר 1991 הופיע בתוכנית הטלוויזיה "בין הכיסאות", בערוץ הראשון, וזכה לחשיפה תקשורתית גדולה.
באמצע שנות התשעים עזב את עולם הבידור והחל לסייע לאביו בעסק לייצור שלטי פרסום. כיום הוא מופיע לפני ועדי עובדים בהנחיית אביו.
ב-2006 זומן למשטרה, בגלל בלבול שהיה בינו לבין אורן זריף שגם כונה בתקשורת באותה עת "אורן הקטן", בחשד שהונה אנשים שבאו לטיפול אצלו.
מיילי נשוי ואב לשלושה ילדים.
גנום האדם
גנום האדם הוא הגנום (סך כל המידע התורשתי) של מין האדם (Homo Sapiens). הגנום מופיע אצל כל פרט, ובכל גרעין תא בגוף, ארוז בצורה של 23 זוגות כרומוזומים: 22 זוגות אוטוזומליים וזוג כרומוזומי מין. כל זוג כרומוזומים כולל כרומוזום אחד שמקורו באחד ההורים, וכרומוזום שמקורו בהורה השני.
תכולת הגנום
בגנום האדם ניתן להבחין ב-23 כרומוזומים מסוגים שונים: 22 הכרומוזומים האוטוזומליים, כרומוזום X וכרומוזום Y הייחודי לגברים. אורכם הכולל הוא כ-3 מיליארד בסיסים (נוקלאוטידים) (למעשה ה-DNA מסודר בדו-גדיל ולכן באופן מעשי ישנם כ-3 מיליארד זוגות בסיסים).
בכל תא בעל גרעין בגוף האדם קיים עותק כפול של הגנום (להוציא את זוג כרומוזומי המין השונים זה מזה אצל הגבר, שכן אז קיים עותק יחיד מכל סוג). בין הכרומוזומים נכללים 22 כרומוזומים אוטוזומליים הומולוגיים (שני הכרומוזומים בכל זוג זהים מבחינת הגנים המצויים בהם ובמספר הבסיסים), שאינם תלויים במין האדם, ושני כרומוזומי מין המסומנים ככרומוזום X וכרומוזום Y. אצל גברים כל תא מכיל עותק אחד מכרומוזום X (שהורש מהאם) ועותק אחד מכרומוזום Y (שהורש מהאב). אצל נשים קיימים בכל תא שני עותקים של כרומוזום X.
מספר הגנים בגנום אינו ידוע בוודאות, ומוערך בין 10,000 ל-25,000. ההערכה של מספר הגנים פחתה בצורה משמעותית (מ-100,000) לאחר סיום פרויקט גנום האדם - פרויקט ריצוף 99% מכלל ה-DNA בגנום האדם, אשר התנהל במשך כעשור, והסתיים ב-14 באפריל 2003.
בשנת 2021 פורסם גנום מלא של האדם, ב 100% ללא כל חוסרים. ההכרזה הרשמית על כך הייתה ב-31 במרץ 2022. שם הגנום המלא נקרא T2T-CHM13 הוא מחליף את הגנום הנוכחי GRCh38.
המנון ליטא
השיר הלאומי (בליטאית: Tautiška giesmė) הוא ההמנון הלאומי של ליטא. השיר, אשר ידוע גם בשם "ליטא, המולדת שלנו" על פי מילותיו הראשונות, נכתב על ידי ד"ר וינצס קודירקה בשנת 1898 והפך להמנון הלאומי של ליטא בשנת 1919. בשנת 1992, עם קבלת העצמאות המחודשת לאחר התפרקות ברית המועצות, אומץ ההמנון בשנית בחוקת ליטא.
היסטוריה
השיר "ליטא, המולדת שלנו" נכתב בתקופה שבה ליטא הייתה תחת שלטון האימפריה הרוסית. מחבר השיר, וינצס קודריקה, היה באותה העת סטודנט לרפואה באוניברסיטת ורשה ובעל טור בעיתון "וארפאס". במסגרת כתיבתו לעיתון, רשם קודריקה את חזונו באשר לאופיה של ליטא, דבר שהפך מאוחר יותר לשיר "ליטא, המולדת שלנו". בשנת 1898, בעודו חולה בשחפת הלחין קודריקה את השיר, אשר פורסם יחד עם הלחן ב"וארפאס" בספטמבר של אותה שנה. לאחר מותו של קודריקה בשנת 1899, נוגן השיר לראשונה בקונצרט בסנקט פטרבורג, ושש שנים לאחר מכן, נוגן ההמנון לראשונה על אדמת ליטא במהלך האספה הגדולה של וילנה.
בשנת 1919, שנה לאחר הכרזת העצמאות של ליטא, התקבל השיר כהמנון הלאומי של המדינה, וזאת עד לסיפוחה של ליטא לברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1950 הוחלף ההמנון בהמנון הרפובליקה הסובייטית של ליטא.
אלמיר נביאולין
אלמיר רמילביץ' נביאולין (ברוסית: Эльмир Рамилевич Набиуллин, בטטארית: Әлмир Рамил улы Набиуллин; נולד ב-8 במרץ 1995, קאזאן, רוסיה) הוא כדורגלן רוסי ממוצא טטארי, המשחק כבלם במועדון רובין קאזאן מהליגה הרוסית הראשונה.
קריירת מועדונים
אלמיר החל את הקריירה שלו בבית הספר לכדורגל DUSShOR-14. המאמן הראשון שלו היה רנאט איברגימוב. מאוחר יותר צורף לסגל רובין קאזאן.
מאז עונת 2012/13 שיחק בקבוצת המילואים שלה. את הופעת הבכורה שלו ברובין קאזאן ערך ב-9 במרץ 2014 במשחק במסגרת ליגת העל הרוסית נגד אנז'י מחצ'קלה. ב-12 אפריל 2015 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, במשחק נגד זניט.
ביולי 2019 שוחרר מזניט ועבר לסוצ'י. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ערך במשחק המחזור הראשון נגד ספרטק מוסקבה, ב-13 ביולי 2019.
ביולי 2021 חתם במועדון חימקי. שנה לאחר מכן, באוגוסט 2022, חתם לשנתיים במועדון ניז'ני נובגורוד.
בפברואר 2023, חזר לרובין קאזאן.
מרדכי קורקוס
הרב מרדכי קורקוס (ה'תר"ן, 1890 - ז' בתמוז ה'תשי"ד, 1954) היה אב בית הדין וראש ישיבה במרקש.
תולדות חייו
נולד בשנת ה'תר"ן במרקש לרבי אברהם קורקוס וסעדה לבית סמאנה. מוצא משפחתו ממגורשי ספרד, ועל אבות המשפחה נמנה רבי יוסף קורקוס (אם כי אין ידיעות ספציפיות על כך שרבי מרדכי הוא מצאצאיו). אביו נפטר כשהיה בן 11 והוא גדל אצל סבו רבי שמואל קורקוס.
למד במרקש אצל רבי יצחק בן חרבון, וכן בישיבתו של רבי אלעזר הלוי, בעל "עבודת הלוי" ותקופה מסוימת גם אצל רבי אברהם בן סוסאן. השתלם גם בדקדוק.
שימש כראש הישיבה על שם רבי אברהם אזולאי במרקש, והעמיד תלמידים רבים. לצד זאת, שימש דיין ומורה צדק בבית דינו של הרב משה זריהן, יחד עם הרב שאול אבן דנאן, ואח"כ יחד עם הרב אפרים שלום אנקאווא. ולאחר שהרב זריהן יצא לגמלאות בשנת ה'תש"ט התמנה לכהן תחתיו כאב בית הדין של מרקש. לאחר חצי שנה פרש מתפקידו. את מקומו מילא הרב מכלוף אבוחצירא, והרב קורקוס המשיך לכהן כסגן הראב"ד.
נפטר בז' בתמוז ה'תשי"ד, ונקבר בבית הקברות היהודי במרקש בחלקת הרבנים והדיינים מימין לקברו של הדרשן רבי שלמה קדוש וגיסו רבי לעזיז לוק.
ספרו
בחלק הראשון חידושים על מסכת כתובות ומסכת בבא קמא, הלכות פסח, מועדים ואיסור והיתר וכמה תשובות הלכתיות.
החלק השני כולל פירוש על פירוש רבי אברהם אבן עזרא על התורה, דרשות ודברי מוסר.
ארנה שטיין-בלומנטל
ארנה שטיין נולדה בנובמבר 1903 באֶמדן שבגרמניה. למדה אמנות. כיהנה כעוזרתו של ד"ר קרל שוורץ, מנהל המוזיאון היהודי בברלין, ולאחר עלייתו לארץ ישראל ב-1933, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, התמנתה למנהלת המוזיאון תחתיו. בתקופת כהונתה הושם דגש על המוזיאון "כאמצעי להמחשת ההיסטוריה היהודית". בתקופה זו הגביר המוזיאון את תמיכתו באמנים היהודים, שלא יכלו להציג את יצירותיהם בגלריות ובמוזיאונים הגרמניים. שטיין כיהנה כמנהלת המוזיאון עד 1935, אז עלתה אף היא ארצה. בשנת 1936 הצטרפה לכפר ידידיה, שיועד ליוצאי גרמניה, ושם חייתה במשך שארית חייה. בארץ שימשה כמבקרת אמנות בעיתונות.
הייתה אם לשניים: ראובן ולילית. נפטרה באביב 1983, בגיל 79.
ככה לא מתנהגים
"ככה לא מתנהגים" היא סדרה מוקומנטרית בכיכובו של גורי אלפי, ששודרה בשנת 2005 בערוץ 2, במסגרת זכיינית השידור רשת. הסדרה עלתה לאוויר ביום השידורים הראשון לאחר המעבר לשידור של שתי זכייניות, קשת ורשת, בערוץ 2 וזכתה לרייטינג גבוה.
הסדרה עוקבת אחר חיפושו של אלפי אחר תשובות לשאלות הנוגעות להתנהגות בני האדם. נושאיהם של ששת פרקי הסדרה היו: פחד, תחרותיות, ניקיון, שקר, עצבנות ומציצנות. אלפי, אשר מנחה את התוכנית, מעניק פן הומוריסטי בחקירת העניינים. הנושאים השונים נבחנים על ידי מומחים, סופרים וחוקרים, ומשודרים בתוכנית בעזרת שחקנים ובדרנים רבים, ביניהם רותם אבוהב, מריאנו אידלמן, עינב גלילי, נתי קלוגר, שי אביבי וליאור שליין. בשנת 2005 היא נכנסה יחד עם "השמינייה" לרצועת השידור של הערוץ הישראלי בארצות הברית ובאירופה.
רכס אקסתלם
רכס אקסתלם או רכס אקסת'לם או מצוק אקסתלם או מצוק אקסת'לם (באנגלית: Axthelm Ridge) הוא רכס מצוקים צר, הממוקם 2.4 קילומטרים, דרום-מזרחית לפסגת פרקינסון.
אורכו של רכס אקסתלם 6 קילומטרים.
היסטוריה
רכס אקסתלם מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1963.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של ארצות הברית (Advisory Committee on Antarctic Names בראשי תיבות: US-ACAN).
הרכס נקרא על שם צ'ארלס אי. אקסת'לם (Charles E. Axthelm)- המפקד של שוברת קרח "גליישר" של צי ארצות הברית (USS Glacier) כוח הסיוע הימי של ארצות הברית לאנטארקטיקה (the U.S. Naval Support Force) במהלך מבצע דיפ פריז (מבצע קיפאון עמוק) (Operation Deep Freeze) שנערך במהלך הקיץ האנטארקטי שבין השנים 1969–1970.
מאבקי השבת בירושלים
מאבקי השבת בירושלים הם פעולות מחאה היזומות על ידי פלגים שונים של היהדות החרדית בירושלים כנגד תופעות שונות של חילול שבת, כגון תנועת כלי רכב, פעילויות תרבות, בידור ונופש, פתיחת מרכזי קניות ועוד. הרגישות המיוחדת לחילולי שבת בירושלים נובעת ממעמדה כעיר הקדושה ביותר ביהדות, וכן בשל ריכוז גבוה של אוכלוסייה דתית וחרדית בעיר.
רקע
הרקע לפריצת מאבקי שבת רבים בירושלים הוא טענות בקרב הציבור החרדי בדבר הפרת הסטטוס קוו ביחסי דתיים חילונים בישראל. מאבקי השבת בירושלים מלווים את ההיסטוריה של יחסי האוכלוסייה הדתית והחילונית בירושלים, כבר משנות ה-20 וה-30, עוד בטרם קום המדינה. הפגנות השבת הראשונות התקיימו נגד תופעת משחקי הכדורגל שנערכו בשבתות בירושלים, סמוך לשכונות מאה שערים ובית ישראל ואשר משכו אליהם אלפי צופים. הפגנות אלה פוזרו בידי משטרת המנדט.
הפגנת השבת הראשונה לאחר קום המדינה נערכה ב-26 ביוני 1948 וזאת במחאה על תנועת כלי רכב צבאיים אשר הסיעו חיילים וציוד צבאי בשבתות, דרך מאה שערים, לעבר קו החזית. הפגנה זו פוזרה בכוח על ידי המשטרה הצבאית. אף לאחר ההפוגה בקרבות מלחמת העצמאות נמשכו פעולות המחאה של נטורי קרתא בשכונת מאה שערים. מחאות אלה התמקדו בפעילותו של שער מנדלבאום הסמוך, אף בשבתות, דבר שהיה כרוך בתנועת כלי רכב בעיבורה של השכונה החרדית. בחג אחרון של פסח תש"ט (20 באפריל 1949) עצרו חרדים רכב ובו קצין צה"ל אשר הסיע משקיף או"ם, משקיף האו"ם הוצא מתוך כלי הרכב והוכה נמרצות.
בשנת 1958 פרצו מאבקים על רקע פתיחתה של בריכת ירושלים בשבתות, וכן בשל כך שרחצו בה במעורב גברים ונשים.
מאבקים על פתיחת בתי קולנוע
מאבקים על פתיחת בתי קולנוע בירושלים בשבתות היו מן הבולטים במאבקי השבת. מאבקים כאלה עלו בין שנות השלושים לשנות השבעים לגבי פתיחת קולנוע אדיסון. סגירת קולנוע זה בשבת הייתה אחד מסמלי המאבק של נטורי קרתא במדינת ישראל.
בעקבות ההצלחה הגדולה של קולנוע אדיסון, החליטה הנהלתו להקדים את מכירת הכרטיסים לשבת עצמה, אף על פי שהקרנות הסרטים עצמם התחילו רק במוצאי שבת. בעקבות כך קמה סערה גדולה בציבור החרדי, ובעיקר בהנהגת עמרם בלוי החלו חרדים לנסות ולמנוע את מכירת הכרטיסים בשבת. פעמיים הוצת האולם (בתשכ"ה - 1965 ובתשל"ה - 1975) ונגרם לו נזק כבד.
בשנת 1986 הנהיג ארנן יקותיאלי מאבק כללי למען פתיחת בתי הקולנוע בירושלים בערב שבת. המאבק הצליח לפתוח את בתי הקולנוע אוריון, אורנע ובית אגרון. יקותיאלי ארגן הפגנות גדולות למען פתיחת בתי הקולנוע ודיבר אל לבם של בעלי בתי הקולנוע שינצלו את המומנט הפרסומי של ההפגנות כדי לפתוח את בתי הקולנוע בשבת. בתי הקולנוע אוריון, אורנע ובית אגרון אכן נפתחו בשבתות, אך כדי לא להפר את צו העירייה, הפתיחה הוגדרה כפעילות של מועדון חברים. הראשון ביניהם להיפתח בשבת היה בית אגרון.
כדי לשמור על מתכונת "מועדון חברים" ניתנה במקום הרצאה של עשר דקות מתחום הקולנוע לפני הקרנתו של כל סרט בשבת. בית אגרון התמיד בנוהל זה במשך כמה חודשים עד שלבסוף נזנחה ההרצאה. השני מבין בתי הקולנוע שנפתח בשבתות היה אורנע. גם באורנע היו הרצאות לפני הסרט ובפעם הראשונה שהוא נפתח קוני הכרטיסים מלאו גם טופס חברות. אולם, נהלים אלה נזנחו באורנע כעבור שבועות בודדים. באוריון ניתנה רק בשבוע ההקרנות הראשון.
לאחר שהחילונים הפסיקו להפגין בערבי שבת בעד פתיחת בתי הקולנוע והחלו לראות סרטים בשבתות בלא להפגין, החרדים החלו להפגין בערבי שבת מול קולנוע אוריון כשזה פעל בשבתות. בשבועות הראשונים להפגנות הגיעו אליהן חרדים רבים. אולם כעבור חודשיים הגיעה להפגנות אלה קבוצה קבועה של כעשרים מפגינים. קבוצה זו המשיכה להפגין כמעט בכל שבוע במשך כשנה נוספת.