cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גלרוס (עיר)
גלרוס (, בצרפתית: Glaris, באיטלקית: Glarona, ברומאנש: Glaruna) היא עיר הבירה של קנטון גלרוס שבשווייץ. העיר שוכנת על גדות הנהר לינת, בין מרגלותיו של הר גלרניש (Glärnisch), שהוא שיאו של רכס האלפים של שווייץ (Schwyzer Alpen, חלק מרכס האלפים השווייצרים), ממערב, לבין הר שליט (Schilt) שעל רכס האלפים של גלרוס, ממזרח. בעיר נותרו בניינים מעטים ששרדו את השריפה שאירעה בה בשנת 1861. ענפי התעשייה העיקריים בעיר הם תעשיות העץ, הטקסטיל, הפלסטיק והדפוס.
היסטוריה
גלרוס מוזכרת לראשונה במקור מראשית המאה ה-9 לספירה בשם הלטיני Clarona. האזכור הראשון שלה בשפה הגרמנית הוא משנת 1178 בשם Glarus.
שלה (עיר)
שַלַה (בסלובקית: Šaľa; בהונגרית: Vágsellye, וַאגְשֵיֵיה; בגרמנית: Schelle, שֶלֶה) היא עיר בדרום מערב סלובקיה.
גלרוס (עיר)
היסטוריה
ב-10 בפברואר 878 העניק קרל השמן, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לאשתו רישרדיס, את המנזרים של סקינגן, של סנט פליקס ושל רגולה בציריך, כאחוזה מלכותית. אדמות אלו כללו זכויות פוליטיות נרחבות ושטחים נרחבים. נחלה זו השתרעה על אדמות בעמקי הנהרות של הריין והפריק, את דרום הוצנוולד (חלק מדרום היער השחור), קרקעות בתחומי ציריך, לאורך אגם ואלן ואת עמק גלרוס. עד ל-1395 נותרה גלרוס תחת שליטת המנזר, כאשר התנתקה ממנו העיר והייתה לעצמאית.
ב-1419 הפכה העיר להיות בירתו של עמק לינת. אולריך צווינגלי, מנהיג הרפורמציה הפרוטסטנטית בשווייץ, שירת בגלרוס בתפקידו הראשון ככומר קתולי, החל משנת 1506 לערך ובמשך כעשר שנים. בגלרוס, שתושביה פעלו כשכירי חרב במקומות שונים באירופה, החל צווינגלי להיות מעורב בפוליטיקה. הקונפדרציה השווייצרית הייתה מעורבת במערכות שונות מול שכניה: הצרפתים, בית הבסבורג ומדינת האפיפיור. צווינגלי הפגין נאמנות לכס הקדוש. בתמורה, העניק לו האפיפיור יוליוס השלישי קצבה שנתית. הוא שימש ככומר בכמה מהמערכות הצבאיות באיטליה, כולל הקרב שהתנהל ב-1513 בנוברה במסגרת מלחמת ליגת קמברה. יחד עם זאת, התבוסה שנחלו השווייצרים בקרב מריניאנו, גרמה לשינוי בהלך הרוח בגלרוס והעברת הנאמנות מהאפיפיור אל הצרפתים. צווינגלי, שהיה כאמור תומך אדוק של האפיפיור, מצא עצמו במצב קשה והוא החליט לעבור לאיינזידלן שבקנטון שווייץ. בעוד שבגלרוס הוא לא נחשב לרפורמטור, באיינזידלן הוא החל לפתח רעיונות שיובילו אותו לנתק עם הכנסייה הקתולית.
שלה (עיר)
היסטוריה
היישוב נזכר לראשונה ב-1002 במסמך של המנזר פאנונהאלמה (Pannonhalma). בשנת 1536 קודם היישוב למעמד של עיר שוק. הוא נשלט על ידי העות'מאנים בין 1663 ו-1686 כחלק מהאיילט העות'מאני אויוואר (Uyvar). בשנת 1850 נבנה קו מסילת רכבת בין וינה לבודפשט דרך שלה, ופיתוחה של העיר הואץ. אחרי 1918 השתייכה העיר לצ'כוסלובקיה. בעקבות בוררות וינה הראשונה בנובמבר 1938 חזרה שלה לשלטון הונגריה. ב-1945 חזרה שלה לצ'כוסלובקיה. משנת 1993 היא בשטח סלובקיה העצמאית.
גלרוס (עיר)
היסטוריה
ב-1528 כבשה הרפורמציה הפרוטסטנטית דריסת רגל בגלרוס בהנחייתו של צווינגלי שישב בציריך. למרות שהוא הטיף בגלרוס במשך עשר שנים, נותרה העיר באדיקותה הקתולית. אף על פי כן, בעקבות מלחמת קפל השנייה ב-1531, ניתנה הן לתושבים הקתולים והן לפרוטסטנטים זכות הפולחן החופשית בעיר. מצב זה גרם לשימוש סימולטני בכנסייה של העיר על ידי שתי הקבוצות הדתיות, סידור שגרם לבעיות אין ספור. במאה ה-18 חלקו שני הזרמים הדתיים את הכנסייה, אך הם השתמשו בעוגבים נפרדים. ב-1697 היו שתי כנסיות רובע עצמאיות מבחינה כספית ותאולוגית שהיו מתכנסות בכנסייה העירונית.
שלה (עיר)
הקהילה היהודית
היהודים הראשונים הגיעו לשלה באמצע המאה ה-19 מווצ'ה, שהייתה אז עיירה עצמאית, והם היו כפופים לרבנות של וצ'ה. הקהילה התפתחה באופן משמעותי בעשורים שלאחר מכן, ובעקבות הקרע ביהדות הונגריה הצטרפה לפלג האורתודוקסי.
גלרוס (עיר)
היסטוריה
לאחר הפלישה הצרפתית של 1798 הפכה גלרוס לבירת קנטון לינת, במסגרת הרפובליקה ההלווטית. מרכז הכובד המנהלי של הקנטון עבר לגלרוס. יחד עם זאת, לממשל החדש היו קשיים באכיפת תקנות חדשות. באוגוסט 1802 עזבו אנשי הממשל של הקנטון החדש את גלרוס לרפרסוויל עקב הקשיים שהם התמודדו איתם בגלרוס. ב-1803, במסגרת "חוק הגישור", בוטל קיומו של קנטון לינת וגלרוס הייתה לבירתו של קנטון קטן יותר שנשא את שמה של העיר.
שלה (עיר)
הקהילה היהודית
ב-1941 היו בשלה כ-440 יהודים, כעשירית מאוכלוסיית העיר. בתקופה זו גירשה הונגריה משלה צפונה, אל מעבר לגבול סלובקיה, משפחות יהודיות שלא הוכיחו אזרחות הונגרית. גברים יהודים בשלה גויסו לעבודת כפייה במסגרת צבא הונגריה והוצבו באוקראינה. ב-1942 החל גירוש יהודי סלובקיה. עשרות פליטים הגיעו לשלה ושם סייעה להם הקהילה היהודית. בשלה הוקם גטו במאי 1944. נכלאו בו כ-850 יהודים, משלה ומסביבתה. ביוני גורשו יושבי הגטו לאושוויץ בשני שילוחים.
כמה עשרות ניצולים חזרו לשלה לאחר המלחמה והקימו קהילה קטנה מחדש, שבשנות ה-60 של המאה ה-20 הצטמצמה לכדי 26 נפשות.
גלרוס (עיר)
היסטוריה
ב-1859 התחברה גלרוס לרשת הרכבות דרך ווסן. ב-1879 נפתחה שלוחת המסילה שהגיעה משוונדן ומלינתל.
ב-10 וב-11 במאי 1861 נחרבה גלרוס משריפה שלובתה על ידי רוח פן דרומית שנשבה במורד ההרים הגבוהים דרך המשפך הטבעי שנוצר על ידי עמק הלינת. עלות אובדן הרכוש הכללי נאמדה בכחצי מיליון ליש"ט. כשני שלישים משטחה של גלרוס (593 מבנים) נהרסו בשריפה הכבדה. לאחר הדליקה, נבנתה גלרוס מחדש במבנה של רחובות שתי וערב על פי תוכניותיהם של ברנרד סימון ויוהאן קספר וולף.
שלה (עיר)
דמוגרפיה
על פי מפקד 2011, בעיר היו 23,554 תושבים. 69% מהתושבים היו סלובקים, 12% הונגרים ו-19% אחרים. על פי מפקד 2001, היו בעיר 24,564 תושבים. 79.72% מהתושבים היו סלובקים, 17.88% הונגרים, 0.48% צ'כים ו-0.40% צוענים. ההרכב הדתי היה 66.63% קתולים, 23.62% אנשים ללא זיקה דתית ו-4% לותרנים.
גלרוס (עיר)
היסטוריה
ב-1864, נחקק בגלרוס, חוק העבודה הראשון באירופה שהגן על העובדים על ידי הגבלת יום העבודה ללא יותר מ-12 שעות.
שלה (עיר)
כלכלה
כלכלת העיר מבוססת בעיקר על התעשייה הכימית, על מפעל דוסלו (Duslo) במזרח העיר. מגזרים כלכליים אחרים כוללים תעשיית טקסטיל ובנייה.
גלרוס (עיר)
גאוגרפיה ודמוגרפיה
שטחה של גלרוס הוא 103.6 קמ"ר. מתוכם 23% משמשים לחקלאות, 31.4% הם שטחים מיוערים, 2.7% הם שטחים בנויים ו42.9% הם שטחים בלתי מעובדים.
נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית גלרוס 12,446 תושבים.
פנחס צ'רניאק
פנחס צ'רניאק (14 בספטמבר 1909 - 12 בינואר 1993) היה פרופסור לרפואה גרעינית. מייסד הרפואה הגרעינית בישראל וממייסדי הרפואה הגרעינית בעולם. היה הנשיא הראשון של הפדרציה העולמית לרפואה גרעינית. בתקופת השואה נמנה עם שמונה ניצולים שברחו מהגטו באנטופול והצטרפו לפרטיזנים. אחרי המלחמה ניהל מבצעים לביעור מחלות מידבקות בפולין. בשנת 1954 ייסד את המכון לרפואה גרעינית בתל השומר אותו ניהל עד צאתו לפנסיה בשנת 1975. בשנת 2023 עוטר (יחד עם גניה אשתו) באות המציל היהודי על המסירות, התעוזה והגבורה שגילה בהצלת יהודים במהלך השואה.
ילדות ונעורים
פנחס צ'רניאק נולד ב-1909 בהורודץ (אז בתחומי האימפריה הרוסית וכיום בבלארוס) לשפרה ואריה צ'רניאק. אחיו ואחיותיו היו ירמי, אברהם, יהודית (נפטרה ממחלת השחפת), פישקה (נרצחה בשואה), יודל (נפטר ממחלת הטטנוס) ורודיה (נרצחה בשואה). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נשרפה הורודץ ומשפחתו נמלטה לעיר יילץ שברוסיה שם מצא אביו אריה עבודה במשרד המחוזי למרשם תברואה. ביילץ התבלט בידיעותיו במתמטיקה ולמד בכיתה גבוהה מגילו. לאחר 4 שנים ביילץ עברו לאורשה שבבלארוס, שם נולדה אחותו רודיה. לאחר סיום המלחמה הפולנית-סובייטית ב-1921 התאפשר למשפחה לחזור למערב בלארוס (שהייתה אז בשליטה פולנית). באותה שנה הצטרפה המשפחה לקרוביה בקהילה היהודית באנטופול. צ'רניאק החל ללמוד בגימנסיה בקוברין הסמוכה לאנטופול. באנטופול נפטרה יהודית ממחלת השחפת. אחיו הבכורים אברהם וירמי היגרו לקולוניה של הברון הירש בארגנטינה. המשיך את לימודיו בגימנסיה בברסט-ליטובסק שם היה לתלמיד מצטיין. כשסיים את לימודיו חזר לשנתיים בגימנסיה הממלכתית בקוברין. שאף ללמוד הנדסה, אך למרות ציוניו הטובים ומכתבי המלצה, לא היה באפשרותו להתקבל לפוליטכניקום בוורשה עקב נומרוס קלאוזוס שהונהג בפולין, במסגרתו הוגבל מספר הסטודנטים היהודיים שהורשו ללמוד באוניברסיטאות. לפיכך החליט ללמוד רפואה בצרפת.
לימודי רפואה
בשנת 1929, בהיותו בן עשרים, התקבל לאוניברסיטת מונפליה בדרום צרפת. מונה לאסיסטנט ראשון בקליניקה האוניברסיטאית ועבד במחלקות הפנימית, דרמטולוגית, אורולוגית ואורתופדית לילדים, שם המציא מכשירים להקלת התנועה של ילדים, אשר כונו "המכשירים של צ'רניאק". התיזה שלו נכתבה בעקבות בקשה של אביו, שביקש שיכתוב על נושא יהודי כדי להוכיח שהתורה היא תורת חיים. נושאה היה "הגיינה ופרופילקטיקה (טיפול מונע) על ידי ברית מילה" שנכתבה בהיותו עובד במחלקת העור והמין. במחקרו ניסה להוכיח שניתוח ברית המילה מונע מחלות מין. עבודת התיזה נתקבלה ונשלחה לשמונים אוניברסיטאות בצרפת, אלג'יר ומרוקו.
ב-1936 קיבל תעודת הסמכה כרופא מטעם אוניברסיטת מונפליה ושב לפולין. כיוון שהדיפלומה הצרפתית לא הייתה תקפה בפולין נאלץ לחזור על הסטאז'. לכן נרשם לאוניברסיטת טרגו שבווילנה, שם למד במשך שנה וחצי. התמחה שנה וחצי בבית חולים עירוני בבריסק, ועבד במחלקת אפידמיולוגיה ילדים, שם התמחה בניקורים בבסיס עמוד השדרה. במקביל לעבודה בבריסק עבד בבית ההבראה דמצ'ובו שהיה מסונף לארגון טא"ז והוקם בסיוע הג'וינט היהודי, שם כיהן כמנהל רפואי ומנהל אדמיניסטרטיבי. בסיום תקופת ההתמחות קנה בוורשה מכשירים, מיטות וציוד רפואי, ושכר באנטופול בית בן 4 קומות אותו ייעד לקליניקה פרטית. במאי 1939 קיבל רישיון עבודה כרופא פולני.
מלחמת העולם השנייה והבריחה מהגטו
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה לרופא מחוזי ומנהל בית חולים שהוקם על ידי הרוסים באנטופול ובו 30 מיטות. ב-1941 פרצה המלחמה בין ברית המועצות לגרמניה. למרות הפצרותיו של מנהל המחוז, החליט צ'רניאק להישאר באנטופול עם אשתו ההרה, אחיותיו ואמו החולה. עם כניסת הגרמנים לאנטופול כמעט נורה למוות בידם אך ניצל בזכות סרט הרופא שעל זרועו. לאחר הקמת הגטו, צ'רניאק ומשפחתו שוכנו בגטו אנטופול, בו גרו בעלי המקצוע.
בספטמבר, לאחר האקציה השנייה בגטו אנטופול, החביא צ'רניאק את בתו עירית אצל ורה אוחריץ, אישה פולנייה שהכיר. ב-15 באוקטובר 1942 הקיפו הגרמנים את הגטו, מלווים באנשי המשטרה היהודית. זאת הייתה האקציה האחרונה ובגטו נותרו 300 איש. גיסו של צ'רניאק העיר אותו באמצע הלילה, והוא ניסה להימלט מהגטו עם אשתו ואימו. הוא נעצר, ובזמן שחיכה עם יהודים אחרים בשער הגטו להעמסה על משאיות בדרך למקום ההריגה, הצליח להתחמק ולברוח. הגיע לביתו של איכר בשם איוון ביידוק, שאת אשתו הציל בעבר, שם פגש את גניה שהצליחה להימלט מהגטו אף היא. שניהם הסתתרו במחילה מתחת לבית של מכרים פולנים במשך חצי שנה - כל חודשי החורף. לאחר התמודדות עם סכנות ההסגרה לגרמנים ומזימות של המשפחה הפולנית לרצוח אותם, ברחו צ'רניאק וגניה מאנטופול על עגלה, מוסתרים מתחת לערימת שקים. אחרי מסע של 4 קילומטר ביערות, הגיעו למחנה הפרטיזנים של פיליפ קירוב שם הפך צ'רניאק לרופא של גדוד הפרטיזנים. מתוך קהילה של אלפי יהודי אנטופול שרדו 8 איש. שלושה מהם היו צ'רניאק, אשתו ובתו.
פעילותו בפרטיזנים
צ'רניאק הצטרף כרופא לגדוד הפרטיזנים על שם פיליפ קירוב. הגדוד היה מתואם עם מוסקבה, תוספק באמצעות מטוסים רוסיים, וקיבל מידע על תנועות הגרמנים מאיכרי הסביבה. הוא הקים ביער מרפאה מאולתרת, ערך בדיקות דם ושתן, וטיפל במחלות הלוחמים. הוא וגניה רקחו תרופה בעזרת שומן חזיר ואבקת גופרית וריפאו את הגרדת שהפריעה לפרטיזנים לישון בלילות. את הציוד והתרופות השיגו הפרטיזנים מבתי האיכרים ולקחו שלל מהגרמנים. מלבד טיפול במחלות טיפל בפציעות קרב ושברים, ולמד לירות ברובה. הוא ארגן קורס חובשים ל-18 בחורות מקרב הכפריים אותן לימד כללי עזרה ראשונה בסיסיים: כיצד לעצור דימום, לטפל בשבר בעזרת מקלות ולחבוש באופן סטרילי. הפרטיזנים נשאו עימם לקרב תחליף לעירוי דם אותו הכינה גניה בעזרת תמיסת מים ושבעה אחוז מלח. שלושה גדודי פרטיזנים חברו ביחד לתקוף את אנטופול, ותפסו מכשיר רדיו בו שמע צ'רניאק ידיעות על המתרחש בעולם. את החדשות ששמע רשם, והדפיס דפי מידע שהופצו בין חמישה כפרים באזור. בזמן המלחמה השתוללו המגפות, שהנפוצה שבהן הייתה מגפת טיפוס הבהרות. הוא הצליח לבלום את המחלה על ידי ביעור הכינים שהעבירו אותה. על כל חייל שחזר מקרב היה לחטא את בגדיו בחדר חיטוי מאולתר: חפירה אליה נפלטו אדי מים רותחים. במשך הזמן תכנן, יזם והקים בית חולים שדה ובו 13 מיטות. ב-22 ביוני 1944 שוחררה אנטופול. לאחר 18 חודשי לחימה עם הפרטיזנים חזר צ'רניאק לביתו אחרי שטיפל באלפי חולים. ב-22 באוגוסט 1944 עוטר בעיטור הכוכב האדום מטעם הצבא האדום על תרומתו למאבק בנאצים.
פועלו כרופא באירופה שלאחר המלחמה
צ'רניאק עזב את אנטופול וחי עם משפחתו תחילה בלנדסברג ובלודז' עד שהגיע לוורוצלב, שם פתח בקריירה האקדמאית שלו. פרופ' מייז'צקי קיבל אותו כאסיסטנט בקליניקה האוניברסיטאית למחלות דרמונורולוגיות, וד"ר קנפה קיבל אותו לעבודה בבית החולים העירוני. צ'רניאק התפרסם בפיתוח שיטות לטיפול בעגבת ובזיבה, שתי מחלות שהתפשטו בממדי מגפה בפולין של אחרי המלחמה. בזיבה טיפל בזריקות סטרפטומיצין והפחית את משך הטיפול בצורה משמעותית. בעגבת טיפל בשילוב של פניצילין, ארסן וביסמוט (PAB). מאמרו "ריפוי מהיר של עגבת באמצעות PAB" פורסם בביטאון רפואה בוורשה ושיטתו זכתה להכרה בפולין ובארצות הברית ואומצה על ידי משרד הבריאות הפולני. הישגו המשמעותי באותה תקופה היה בתחום רפואת ההמונים. בעזרת שיטה חדשה של בדיקת דם יבשה למחלת העגבת, הכפיל פי ארבעה את קצב הבדיקות ובדק 30,000 איש בוורצלב. בעקבות הצלחה זו הועמדה לרשותו מעבדה ניידת שכללה רופא אחות ולבורנט שנסעה מעיר לעיר ולקחה דגימות דם מונעות. היה זה מבצע נרחב שהשתכלל והתבצע בחמישה מחוזות בפולין. בתום המבצע הוענק לצ'רניאק אות הערכה מטעם משרד הבריאות הפולני על תרומתו לביעור העגבת בפולין. ב-1950 החליט לפרוש מתפקידיו ולעלות לישראל. בזמן שהמתין שארגזי המשפחה יגיעו לחיפה התנדב להיות רופא של ארגון הג'וינט בפריז, שם טיפל במהגרים יהודיים שהתקבצו בעיר. את ששת חודשי שהותו בפריז ניצל ללימודים במכון פסטר, בבית הספר אקול ד'סרולוג'י. מטרתו הייתה להתמחות בתחום הסרולוגיה - מחלות בדם. הוא עבד במרפאה האוניברסיטאית בהנהלת פרופ' גוז'רו, וזכה בדיפלומה מטעם מוסד זה.
פעילותו בהדסה
כשעלה לאישראל החל לעבוד כאסיסטנט במחלקת הרנטגן והטיפול ברדיום בבית חולים הדסה בירושלים אצל פרופ' אברהם הוכמן והתמחה ברפואה אונקולוגית. ב-1952, בעקבות בדיקות חלוציות שהנהיג ביוד רדיואקטיבי, התפרסם מאמרו "השימוש ביוד רדיואקטיבי לאיתור פגמים בבלוטת המגן" בביטאון "הרפואה". בעקבות המאמר הוזמן להרצות מטעם משרד הבריאות במפגשים אזוריים על מהותו של האיזוטופ ועל השימוש בו. מאוחר יותר קיבל תעודת הוקרה מטעם הוועדה לאנרגיה אטומית על היותו חלוץ הרפואה הגרעינית בארץ. עבד כחצי שנה במשרה חלקית במשרד הביטחון במעבדה במכון ויצמן למדע על מנת לחקור דרכים להגן על אנשים מפני קרינה רדיואקטיבית. ב-1954 פנה פרופ' חיים שיבא אל צ'רניאק והציע לו להקים מכון לאיזוטופים בתל השומר.
פועלו ברפואה גרעינית
ב-1 במרץ 1954 החל צ'רניאק בתפקידו כמנהל המכון לאיזוטופים ורדיום בביתן 24 בתל השומר והתמקד בשימוש באיזוטופים ברפואה - למחקר, לבדיקות, ולטיפול בחולים. בין השנים 1953 ו-1975 פרסם 212 עבודות מדעיות ו-18 ספרים בתחום הרפואה הגרעינית, ונשא הרצאות רבות ברחבי הארץ והעולם. ב-1969 נתמנה לפרופסור לרפואה גרעינית בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב והיה ראש החוג לרפואה גרעינית. באמצעות גיוס תרומות מיהודים בעלי אמצעים מצרפת ובשיתוף הקונסול המדעי בשגרירות צרפת הקים את "מכון ברוך למחקר רדיו-קליני" בתל השומר, במסגרתו נערכו בין השאר כנסים מדעיים בהשתתפות חוקרים מישראל ומחו"ל. היה יועץ לענייני רפואה גרעינית במרכז למחקר גרעיני שורק. נמנה עם מייסדי הארגון הבינלאומי ונשיאה הראשון של הפדרציה העולמית לרפואה גרעינית. היה שותף ליסודה של אוניברסיטת תל אביב ובה החוג לרפואה גרעינית וזכה על כך לאות הוקרה ב-1973. זכה גם בפרס האקדמיה הצרפתית למדעים ובאות הוקרה מטעם אוניברסיטת טאיוון על הקמת מכון לרפואה גרעינית בטייפה ב-1966. ב-1974 קיבל צ'רניאק תואר רפואי שני בהתמחות ברפואה גרעינית. בשנה זו אף נקבע שמו הנוכחי של ה מכון לרפואה גרעינית בתל השומר אותו ניהל עד יציאתו לפנסיה ב-1975. 5 שנים אחרי צאתו לפנסיה ניהל את המכון לרפואה גרעינית בבית החולים אסף הרופא, ופעל במסגרת מכונו הפרטי לרפואה גרעינית שהקים ב-1974 ובו עבד עד 1989. בתו של צ'רניאק, פרופסור צילה צבס, ניהלה את המכון לרפואה גרעינית בתל השומר בין השנים 1992 ל-2012.
פועלו במסגרת מכון ברוך למחקר רדיוקליני
מכון ברוך למחקר רדיוקליני החל בפעולתו בשנת 1962. לא היו לו אמצעים להקמת מבנה מיוחד ו לכן פעל במסגרת המכון לרדיום ואיזוטופים בביתן 24 בתל-השומר. המכון פעל בעזרת מענקים ותרומות. הם הסתכמו במאות אלפי דולרים שהוצאו לרכישת ציוד, תשלום לחוקרים, בניית מעבדות ועוד. במסגרתו בוצעו עשרות עבודות מחקר, ניתנו מאות הרצאות והודפסו מאות פרסומים מדעיים. ב-1965 פנה פרופ' חיים שיבא לדיקאן בית הספר לרפואה בתל אביב לשם צירוף המכון לאוניברסיטה, סינוף אשר אושר רשמית ב-27 בינואר 1966 ובהמשך סונף לפקולטה ללימודי המשך ברפואה. באוקטובר 1972 ייסד פרס שנתי לרפואה גרעינית במסגרת קרן פרסים ע"ש גניה צ'רניאק לרפואה גרעינית ורדיופרמקולוגיה בישראל. עבודות מחקר מצטיינות של רופאים ודוקטורנטים פורסמו בסדרה של 6 ספרים תחת הכותרת Awards in Nuclear Medicine & Pharmacology. הפרסומים זכו להכרה אקדמית. ב-1972 החל המכון לארגן כנסים שנתיים בהם השתתפו מדענים מהארץ ומחו"ל, ולהפעיל ספריה לרפואה גרעינית ורדיוביולוגית.
משפחתו וחייו האישיים
בגיל שלושים, לאחר שחזר לאנטופול בסיום למודיו, הכיר צ'רניאק את גניה (גיטל) פלדשטיין, רוקחת שעבדה בבית המרקחת של העיירה. הם התחתנו ובמאי 1942 נולדה בתם הראשונה עירית (אירני) אשר נקראה על שם אביו אריה שנפטר ב-1936 עקב סרטן הכבד. על מנת להציל את חייה של עירית, מסר אותה צ'רניאק בספטמבר 1942 לוורה אוחריץ, פולניה נוצרייה מאנטופול, שגידלה אותה בזהות בדויה במשך כל תקופת המלחמה תוך כדי סכנת נפשות (על כך קיבלה ורה אוחריץ ב-2007 הכרה כחסידת אומות עולם). לאחר בריחתם מהגטו, לחמו עם הפרטיזנים ביערות וחזרו לאנטופול ב-1944. שפרה-צילה נולדה ב-1945. ב-13 בספטמבר 1948 נולד בנו אברהם (רמי) בוורצלב. ב-4 באפריל 1950 עלה על האונייה הישראלית "נגבה" בדרך לארץ ישראל. תחילה שוכן עם משפחתו במעברת בת גלים, ובהמשך עברו למעברת מחנה ישראל ולבת-ים. כאשר החל לעבוד בבית החולים הדסה, גרו ברחוב יהודה המכבי 1 בירושלים. יהודית נולדה ביום העצמאות של שנת 1951. באותה שנה החל לעבוד בבית החולים תל-השומר והמשפחה עברה לרחוב שולמית 3 בתל אביב, בין השאר כדי להיות קרובים למשה סתוי, דודה של גניה. ב-4 ביוני 1972 נפטרה גניה כתוצאה מסיבוך של מחלת לב בה הייתה חולה כל חייה. כעבור שנה וחצי נישא למניה קרסוביצקיה.
לאחר שנפטר בינואר 1993 פרסם פרופסור יעקב רותם (עורך ביטאון הרפואה) מאמר הספד בביטאונו בו כתב, בין השאר:
ג'קספטיקאיי
שון ויליאם מקלאקלין (באנגלית: Seán William McLoughlin; נולד ב-7 בפברואר 1990) המוכר בכינויו ג'קספטיקאיי (באנגלית: JackSepticEye), או רק ג'ק, הוא גיימר ופרשן משחקי וידאו אירי ביוטיוב, ידוע בעיקר על ידי סדרת סרטוני ה"בואו נשחק" (כאשר הוא מרבה לצעוק) ובגלל הולוגים שלו.
מקלאקלין התחיל את קריירת היוטיוב שלו בשנת 2012. הוא מציג את ערוצו עם השותף הבדיוני שלו, סאם- עין "מזוהמת" ירוקה עם זנב. נכון ל-8 במרץ 2023, לערוץ יש יותר מ-29 מיליון משתמשים רשומים, סך הכל 5,057 סרטונים שפורסמו, יותר מ-15.9 מיליארד צפיות כוללות, כאשר הסרטון הנצפה ביותר קיבל 102.64 מיליון צפיות והוא מדורג במקום ה-1 ברשימת הערוצים עם הכי הרבה רשומים באירלנד. שון היה מנחה משנה באירוע ה-South by Southwest במרץ 2016.
חייו האישיים
מקלאקלין היה בעבר במערכת יחסים עם Wiishu, יוטיוברית ואמנית. כיום הוא יוצא עם אוולין סמולדרס (Evelien Smolders), יוטיוברית ושדרנית טוויץ' הולנדית. הם מתגוררים ביחד בעיר בשם ברייטון, ליד לונדון שבאנגליה.
קריירת היוטיוב
מקלאקלין הצטרף לראשונה ליוטיוב ב-24 בפברואר 2007, בשם Jacksepticeye. הוא החל ליצור סרטוני "בואו נשחק" של Far Cry 3 ו-Dark Souls. הסרטונים הישנים ביותר שלו נחשבים ל"רגועים" באופן משמעותי מהסרטונים החדשים שלו, וזאת הסיבה שהוא מחשיב את עצמו ל"פרשן משחקי הווידאו האנרגטי ביותר ביוטיוב". הפריצה שלו קרתה ב-2013 כשפיודיפאי הזכיר אותו בסרטון. הודות לכך, מספר המנויים ל-Jacksepticeye זינק מ-2500 ל-15000 בתוך 4 ימים. הוא קיבל את הכינוי "ג'ק" בעיקר מאמו, ולאחר מכן מחבר, שהיה קורא לו כך כשהיה צעיר. אותו חבר החל לקרוא לו "ג'ק עין מזוהמת", לאחר שנחתך בעין בטעות ממשקפיים של חבר בתאונה שקרתה כאשר הם שיחקו כדורגל. לדבריו, הפצע דימם במשך די הרבה זמן והזדהם אחרי כמה שבועות, ומכאן השם "ג'ק עין מזוהמת". למקלאקלין יש סדרות משחקים שונות, כשבדרך כלל כל פרק מרווח בכ-3–5 ימים אחד מהשני. לאחרונה החל לארח בסרטוניו חברים מיוטיוב כמו מארקיפלייר ופיודיפאי. בשנת 2015 הקליט קולות דיבוב לדמותו שלו בשביל משחק המחשב והפלאפון- "PewDiePie: The Legend of the BroFist" של כוכב היוטיוב פיודיפאי יחד עם יוטיוברים אחרים כמו מארקיפלייר וסינמונטוסטקן. למקלאקלין יש שתי סדרות תמידיות. אחת מתוך שתי הסדרות היא "קורא את תגובותיכם" שבו הוא קורא את תגובות המשתמשים מרשתות חברתיות שונות ועונה להם. הסדרה השנייה היא ולוגים, שבהם הוא בדרך כלל מדבר על חייו האישיים, או על אקטואליה הקשורה לערוץ. רוב הסרטונים כוללים שפה בוטה. הערוץ החל לגדול לראשונה בספטמבר 2013, ועד היום גדל בצורה מהירה למדי.
בקשאמשון
בקשאמשון (בהונגרית: Békéssámson) הוא כפר בנפת אורושהאזה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד ל הייתה בו קהילה יהודית קטנה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בבקשאמשון נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 2,577 תושבים, ובשנת 2021 רק 2,233 תושבים.
האזור מיושב לפחות מהמאה ה-11, ומתקופה זו יש בכפר שאריות של כנסייה.
יהודי בקשאמשון
יהודים ישבו בבקשאמשון במאה ה-19 וב-1944 נרצחו בשואת יהודי הונגריה.
סולומון יוסף חלפון
סולומון יוסף חלפון (ברומנית: Solomon Iosif Halfon, 1846–1913) היה בנקאי ונדבן יהודי רומני, בן העדה הספרדית.
חלפון היה בנו של הבנקאי אברהם חלפון ונכדו של הבנקאי סולומון חלפון. הוא ייסד את הבנק המסחרי הרומני (Banca Comercială Română) וב-1880 זכה באזרחות רומנית. קרול הראשון, מלך רומניה, העניק לו את צלב הקצינים בתואר "קומנדר" ורעייתו התמנתה בפמליה של המלכה.
אמן החרבות
אמן החרבות (באנגלית: Swordsman) הוא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס הוקאיי ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Avengers #19 מאוגוסט 1965, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר דון הק.
אמן החרבות הוא האלטר-אגו של ז'אק דוקיין, סייף אמן ומדריכו של הוקאיי, וחולק איתו את דרכו - הוא הופיע לראשונה כנבל, אך חזר למוטב. בניגוד להוקאיי, ז'אק הופיע יותר כנבל מאשר כגיבור, וזאת למרות חברתו בקבוצת האוונג'רס. ז'אק הוא לא היחיד שעטה את זהות אמן החרבות - את זהות זו נשאו פיליפ ז'רבה, לוחם מיקום חלופי, ואנדריאס פון סטרוקר - בנו של הברון סטרוקר וחבר קבוצת ת'נדרבולטס.
דמותו של ז'אק דוקיין גולמה בידי טוני דלטון בעיבוד הטלוויזיוני "הוקאיי", אשר יצאה לשירות הסטרימינג דיסני+.
מקור
ז'אק דוקיין נולד וגדל באומה המזרח-אסייתית הבדיונית "סין-קונג", באותה העת בכיבוש צרפתי. בניגוד לתושבים צרפתיים ואירופאים אחרים לדוקיין לא הייתה דעה קדומה על תושבי סין-קונג, ולאחר שגמל למשרת יליד, הוזמן להצטרף לתנועת מרי נגד השלטון הצרפתי. בתלבושת ותחת השם "אמן החרבות", דוקיין תמך במרד ושיחרר את סין-קונג, אך לאחר שגילה כי מנהיג המרד וונג-צ'ו הרג את אביו, עזב את סין-קונג כדי לחפש הרפתקאות. הוא הצטרף לקרנבל "קארסון הפלא הנודד", ובגלל מיומנותיו נעשה אטרקציה. דוקיין לקח תחת חסותו את קלינט בארטון הצעיר ולימד אותו סיוף, ואילו חבר הקרנבל טריק-שוט לימד אותו חץ וקשת.
קלינט הצעיר תפס את דוקיין מועל בכספי הקרנבל כדי לשלם חובות הימורים, וניסה למסור אותו לרשויות לפני שהוכה בידי דוקיין. לפני שדוקיין הנחית את מכת המוות טריק-שוט התערב, וגרם לדוקיין לברוח. עם חליפתו ומיומנותו, דוקיין החליט להיות נבל-על. דוקיין ניסה להתקבל לאוונג'רס בגלל יתרונות כרטיס הזיהוי, אך נתקל בסירוב, שנבע בעיקר בגלל התנגדותו של קלינט - כעת גיבור-העל הוקאיי - והיות שהיה מבוקש בינלאומי. הוא איים להרוג את קפטן אמריקה, אך הובס. הוא בסופו של דבר התקבל, אם כי היה סוכן סמוי של המנדרין. בנוסף לכך שגרם לקבלתו לאוונג'רס, המנדרין הוסיף לחרבו כוחות מיוחדים. אחרי שהות קצרה באוונג'רס הוא בגד בהם והשתיל פצצות בלוחות הבקרה, אך לבסוף בגד במנדרין והציל את האוונג'רס. הוא עזב, כעת כאחד מאויביו של המנדרין.
האוונג'רס
במשימתו האחרונה באוונג'רס, דוקיין עזר לקבוצה נגד קאנג הכובש, בחיפושיו אחר המדונה השמיימית. קאנג חטף את כל חברי האוונג'רס ואת אגתה הארקנס, ואת דוקיין השאיר מאחור בטענה שהוא חסר תועלת. דוקיין הנחוש איתר את השבויים בבסיס דמוי הפירמידה של קאנג בגיזה, שם נתקל בראמה-תות. דוקיין וקלינט שחררו את האוונג'רס, וכאשר גילה כי מנטיס היא המדונה השמיימית, קאנג ירה לעברה פיצוץ אנרגטי, שיורט בידי דוקיין בהקרבת חייו. פרט מגזע הקוטאטי החוצני השתלט על גופו של דוקיין, התחתן עם מנטיס והם ילדו בן, המשיח השמימי קוי. לאחר שנלחם באוונג'רס, דוקיין בשליטת הקוטאטי התפורר לאבק.
במהלך אירועי "מלחמת הכאוס", דוקיין הוא מגיבורי-העל שהוקמו לתחייה בידי פלוטו להגנה על השאול מפני אמאטסו מיקאבושי. הוא חזר לכדור הארץ, שם הצטרף לצוות אוונג'רס שהוקמו לתחייה בהנהגת מאר-וול, שמטרתם להגן על חברי קבוצות האוונג'רס הנוכחיים המורדמים מידי גרים ריפר ונקרה. בסופו של דבר, היחידים מהצוות שנשארו בחיים הם יילוג'אקט ודוקיין, ששבו למנוחתם בתום מלחמת הכאוס.
בתו של דוקיין, אדלין, המשיכה את דרכו כאמנית החרבות והצטרפה לקבוצת "כוח אירופה".
Submarine (מיני-אלבום)
Submarine הוא מיני-אלבום אינדי פופ ופולק של זמר האינדי רוק הבריטי אלכס טרנר. המיני-אלבום כולל רצועה המורכבת מ-6 שירים, ואורכו 19 דקות ו-3 שניות. זהו מיני-אלבום הבכורה של הזמר, סולן הלהקה "Arctic Monkeys", והוא הוקלט על ידי חברת התקליטים Domino בהפקתו של ג'יימס פורד. המיני-אלבום הוקלט במהלך 2010, ויצא לאור ב-14 במרץ 2011 כפסקול הסרט "Submarine".
תיאור כללי
הדרמה הקומית "Submarine", סרט הביכורים של השחקן ריצ'רד איואד כבמאי וכתסריטאי, מציגה בעלילה את אוליבר טייט, נער בגיל ההתבגרות הנקרע בין דאגה לזוגיות השברירית האישית שלו לבין דאגה לנישואים המתפרקים של הוריו. הזמר אלכס טרנר, סולן להקת האינדי רוק, ארקטיק מאנקיז, נשכר לכתוב שירים מקוריים עבור הפסקול. בשונה מסגנון הרוק של להקתו, טרנר כתב בלדות אקוסטיות שקטות בליווי גיטרה אקוסטית. המיני-אלבום הוקלט באולפני "One Inch" ו-"Air" שבעיר לונדון במהלך 2010, ויצא לאור ב-14 במרץ 2011.
כחלק מהאלבום "Suck It And See", שיצא לאור ב-6 ביוני 2011, חידשה הלהקה את השיר החותם את המיני-אלבום, "Piledriver Waltz", בגרסה אלקטרונית קצבית. עשור אחר כך, ב-2021, מאמר במגזין "NME" צייר את הקשר בין המיני-אלבום לאלבום "Tranquility Base Hotel & Casino" של הלהקה והצביע על המיני-אלבום כתפנית מוזיקלית בקריירה של טרנר אשר ממשיכה להשפיע עליו. בן שלו מעיתון "הארץ" ציין זאת עוד קודם, כבר ב-2018.
המתנה בין בשר לחלב
בהלכות כשרות, המתנה בין בשר לחלב היא תקנת חכמים המחייבת המתנה בין אכילת מאכלי בשר למאכלי חלב (במקרה הפוך שטיפת הפה והידיים, ואכילת דבר מה ביניהם, תספיק). יסודו של דין זה הוא דרבנן, ובמהלך הדורות נוספו לו חלקים נוספים, חלקם מתוקף מנהג.
סוגיות הגמרא
בגמרא מובאות שתי סוגיות העוסקות באכילת מאכלי חלב לאחר אכילת מאכלי בשר, ולהפך.
הסוגיה הראשונה עוסקת בפעולות הנדרשות על מנת לאכול מאכלי חלב לאחר מאכלי בשר (ולהפך), ובה מובא כי אדם יכול לאכול בזה אחר זה (אך לא בבת אחת) בשר עוף ומאכלי חלב ללא צורך בניקוי ידיים ופה מהמאכל הקודם. לעומת זאת, הרוצה לאכול בשר בהמה ומאכלי חלב בזה אחר זה, עליו לנקות את פיו ואת ידיו ('קינוח והדחה') משיירי המאכל הקודם. סיבת ההחמרה בבשר בהמה נעוצה בכך שבשר בהמה אסור מהתורה להיאכל מבושל עם חלב, בניגוד לבשר עוף האסור רק מדרבנן (ולדעת ר"ת, סיבת ההחמרה בבשר בהמה היא, מפני שהוא שומני יותר וסיבי יותר, וממילא קשה יותר להסירו מהידיים והשיניים. משום כך לדעתו החומרה שייכת גם בבשר של חיה שאיסורו מדרבנן). דין זה מובא כדעת בית שמאי ובית הלל. ניקוי הפה יכול להיעשות על ידי אכילת כל מאכל, למעט מאכלים רכים ודביקים כדוגמת קמח, תמרים, וירקות.
הסוגיה השנייה דנה בהמתנה בין אכילת מאכלי בשר למאכלי חלב, ובה מובאת דעת רב חסדא כי יש להמתין פרק זמן מסוים בין אכילת בשר בהמה לגבינה, בעוד אין צורך בהמתנה במקרה ההפוך של אכילת גבינה ואחריה בשר בהמה. בהמשך הגמרא מובאים דברי מר עוקבא האומר כי הוא ממתין בין אכילת בשר לאכילת מאכלי חלב מרחק של סעודה, בעוד אביו המתין כיממה בין אכילת בשר למאכלי חלב. בסוגיא מובא גם כי חתיכות בשר שנתקעו בין השיניים נחשבות לבשר.
יישוב שתי הסוגיות
בין שתי הסוגיות ישנה סתירה לכאורה, שכן בעוד לפי הסוגיה הראשונה יש צורך בניקוי הפה והידיים על מנת לאכול מאכלי חלב לאחר מאכלי בשר בהמה, ומנגד אין צורך בהמתנה, לפי הסוגיה השנייה יש צורך בהמתנה, ומנגד אין צורך בניקוי הפה והידים.
התוספות (שעוסק בשאלה אחרת, אך תשובותיו עונות גם על סתירה זו) מביא שני הסברים לסתירה:
הרמב"ם מקבל את החילוק העקרוני המובא בתירוץ הראשון בתוספות, לפיו בין אכילת בשר למאכלי חלב יש צורך בהמתנה, בעוד במקרה ההפוך יש צורך בניקוי הפה והידיים.
סיבת הצורך בהמתנה
ישנה מחלוקת ראשונים לגבי סיבת הצורך בהמתנה בין אכילת בשר למאכלי חלב. לפי רש"י הסיבה היא השומן הנמצא בבשר, הנדבק בפה ומחזיק את טעם הבשר בו. לפי הרמב"ם, הסיבה היא חתיכות בשר הנשארות בין השיניים ואינן מוסרות באמצעות ניקוי הפה.
דעות הפוסקים בהמתנה בין בשר לחלב
מרבית הפוסקים קבעו את דעתו של מר עוקבא להלכה, לפיה יש צורך בהמתנה בין אכילת בשר בהמה למאכלי חלב "מסעודה לסעודה" (ראו בהמשך לגבי המשמעות המעשית של ביטוי זה), כאשר ישנה מחלוקת האם ניקוי הפה והידיים יכול לשמש כתחליף להמתנה, הנובעת מהמחלוקת בין שני ההסברים לגבי הסתירה בין סוגיות הגמרא. דעת הרמב"ם, הטור והשו"ע היא כי יש צורך דווקא בהמתנה, בעוד דעת הרמ"א היא כי די בניקוי הפה והידיים משיירי המאכל יחד עם ברכת המזון (המציין את סיום הסעודה), על מנת להתיר מיידית אכילת מאכלי חלב לאחר אכילת בשר (אך הרמ"א מציין גם כי המנהג בתקופתו הוא להמתין שעה בין בשר לחלב).
שיעור זמן ההמתנה
ישנה מחלוקת לגבי שיעור זמן ההמתנה הנדרש בין אכילת בשר בהמה למאכלי חלב, המאוזכרת בסוגיית הגמרא כ־'מסעודה לסעודה'. דעת הרמב"ם, הרשב"א, הרא"ש והטור היא כי מדובר בשיעור זמן אחיד של 6 שעות (הפרש הזמן הקבוע בין סעודה לסעודה באופן רגיל), בעוד דעת התוספות, המרדכי (בשם ראבי"ה), הגהות מימוניות והגהות אשר"י היא כי כוונת הביטוי היא לאסור אכילת מאכלי חלב בהמשך לסעודה בה נאכלו מאכלי בשר, אכילה שתהיה מותרת רק בסעודה חדשה, ולא לקבוע זמן המתנה קצוב. על כן, זמן ההמתנה יסתיים כאשר האדם ישב לאכול סעודה חדשה, אפילו כעבור זמן קצר מסיום הסעודה הראשונה. מסיבות זהות לרמב"ם, עיכול הבשר שבין השיניים והזמן שבין סעודה לסעודה, פוסק רבנו ירוחם שיש להמתין 3 שעות. המאירי בספרו מגן אבות מציין את המנהג להמתין 5 או 6 שעות, כאשר 5 שעות הוא הזמן שקבע שהבשר שבין השיניים התעכל ואינו נחשב בשר.
מחלוקת זו מצאה את ביטויה במחלוקת ההלכתית בין השו"ע הסובר כי יש להמתין 6 שעות, והרמ"א, המביא בדבריו 3 דעות "ויש אומרים דאין צריכין להמתין שש שעות רק מיד אם סלק ובירך ברכת המזון מותר על ידי קנוח והדחה והמנהג הפשוט במדינות אלו להמתין אחר אכילת הבשר שעה אחת ואוכלין אחר כך גבינה מיהו צריכים לברך גם כן ברכת המזון אחר הבשר דאז הוי כסעודה אחרת דמותר לאכול לדברי המקילין אבל בלא ברכת המזון לא מהני המתנת שעה ... ויש מדקדקים להמתין שש שעות אחר אכילת בשר לגבינה וכן נכון לעשות". מחד, מעיד הרמ"א שהמנהג הרווח להמתין רק שעה (נחלקו הש"ך והט"ז אם צריך קנוח והדחה) אולם כותב שנכון להחמיר לשש שעות.
ישנן דעות שונות בשאלה האם 6 השעות הן שעות קבועות או זמניות, ויש סוברים ששש השעות לא צריכים להיות שלמות, אלא מתירים בתחילת שעה הששית.
ישנה מחלוקת האם ניתן לחשב זמן 6 השעות מסוף אכילת הבשר בתוך הסעודה, או דווקא מסוף הסעודה שבה נאכל הבשר. למחלוקת זו אין משמעות לגבי הדעות המצריכות המתנה של שעה, בהן הזמן נמדד בכל מקרה מסוף אכילת בשר.
מנהגים
המנהג שהיה נפוץ במדינות אשכנז בימי הביניים, היה להמתין שעה אחת. רבי ישראל איסרלן (בעל תרומת הדשן) סבור שאין לזה מקור הלכתי, וזוהי פשרה בין הדעות שאנשים עושים מדעתם. אולם בספר הזוהר מופיע עונשו של מי שאוכל בשר וחלב בשעה אחת או בסעודה אחת וכנראה זה מקור המנהג. כתב על זה המהרש"ל: "כל מי שיש בו ריח תורה ראוי לו להחמיר להמתין שש שעות".
המנהג הנפוץ ביותר כיום הוא להמתין שש שעות. במוסדות רבים (ביניהם ישיבות) פער הזמן בין סוף ארוחת הצהריים לתחילת ארוחת הערב קטן משש שעות, והנוהג בהם הוא המתנה של חמש שעות ומשהו (או חמש שעות וחצי), בין השאר בהתבסס על הכלל ההלכתי "מקצתו ככולו".
מנהגים נוספים הממשיכים להתקיים באופן מצומצם הם המתנה של ארבע שעות, שלוש שעות (יוצאי יהדות גרמניה, רומניה, אוסטריה וצ'כוסלובקיה), שעתיים ושעה אחת (יוצאי יהדות הולנד).
המתנה לאחר אכילת בשר עוף
דעת הרמב"ם היא שיש צורך בהמתנה בין בשר עוף למאכלי חלב כמו בין בשר בהמה לחלב, וכן דעות הטור, השו"ע והרמ"א, כאשר זמן ההמתנה לאחר אכילת בשר עוף הוא בהתאם לדעותיהם במחלוקת לגבי זמן ההמתנה לאחר אכילת בשר בהמה (המתנה 6 שעות או המתנה של זמן קצר / שעה). עם זאת, גם במקומות בהם נקבע כי אין צורך בהמתנה לאחר אכילת בשר עוף (בהתאם לדעה המתירה), מוזכר כי מנהג העם הוא להחמיר ולהשוות אכילת בשר עוף לבשר בהמה. בקרב יהדות תוניסיה נהוג לחלק בין בשר עוף לבשר בהמה, כאשר לבשר עוף ממתינים 3 שעות ולבשר בהמה ממתינים 6 שעות. מקור המנהג הוא הכלל "אין עושים תקנה לתקנה", מאחר שאיסור אכילת בשר עוף וחלב הוא תקנה, והרחקה של 6 שעות היא תקנה, הרי שאיננו יכולים להחיל את התקנה על התקנה.
המתנה לאחר אכילת תבשיל בשר ללא הבשר
ישנה שאלה הנידונה בפוסקים לגבי אדם שאכל מאכל שנתבשל עם חתיכות בשר, אך לא אכל את חתיכות הבשר, אם נחשב כאוכל בשר או לא לעניין המתנה שלאחר האכילה עד לאכילת מאכל חלבי.
דעת השולחן ערוך היא שאין צורך בהמתנה במקרה זה (ורק דן שם אם צריך נטילת ידיים או לא), בעוד דעת הרמ"א היא כי יש להמתין במקרה זה כמו אחרי אכילת בשר, וכן דעת הרב עובדיה יוסף בילקוט יוסף (סימן פט' סעיף לג').
המתנה בין מאכלי חלב לבשר
על פי שני ההסברים ביישוב סוגיות הגמרא, המקרה של אכילת מאכלי חלב ולאחריהם מאכלי בשר הוא קל יותר מהמקרה ההפוך של אכילת מאכלי בשר ולאחריהם מאכלי חלב. על פי ההסבר הראשון (שבעקבותיו הלכו הרמב"ם, הטור והשו"ע), די בניקוי הפה והידיים ('קינוח והדחה', ניקוי הידיים נדרש כאשר אכל בידיו וללא סכו"ם) משאריות מאכל החלב, על מנת להתיר לאכול בשר לאחריו. על פי ההסבר השני, כלל אין צורך בניקוי.
הרמב"ם, ההולך לפי הסבר הראשון ביישוב הסוגיות ודורש ניקוי פה וידיים בין מאכלי חלב לבשר, פסק גם כי דין זה תקף לגבי בשר בהמה, אך אין צורך בניקוי קודם לאכילת בשר עוף, וכך גם דעת השו"ע. מנגד, הרא"ש כתב כי המנהג הוא להשוות בין אכילת בשר בהמה לבשר עוף, ועל כן יש צורך בניקוי והדחה גם בין מאכלי חלב לבשר עוף.
פינוי שאריות אוכל והחלפת מפה
בנוסף יש צורך לפנות את כל המאכלים שאכלו ביחד עם הגבינה, וכן להחליף את המפה וכלי האוכל.
אכילת בשר לאחר גבינה קשה
ברמ"א מובאת דעה המחמירה באכילת מאכלי בשר לאחר גבינה קשה, ומחילה עליה את גדרי ההמתנה של אכילת מאכלי חלב לאחר בשר (הדעה החולקת מסתפקת בניקוי הידיים והפה). הרמ"א ממליץ להחמיר כדעה הראשונה.
תבשיל חלבי
מותר לאכול בשר לאחר אכילת תבשיל חלבי (מאכל שהתבשל יחד עם חלב, אך אינו מכיל אותו כעת), גם לפי הדעה המחמירה במקרה ההפוך של תבשיל בשרי.
צ'נאדאפאצה
צ'נאדאפאצה (בהונגרית: Csanádapáca) הוא כפר בנפת אורושהאזה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד ל הייתה בו קהילה יהודית קטנה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בצ'נאדאפאצה נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 2,982 תושבים, ובשנת 2021 רק 2,328 תושבים.
אזור זה היה מיושב כבר בתקופה הפרהיסטורית. במהלך חפירות במקום התגלו ממצאים מתקופת הברונזה.
ג'וקבוקס
ג'וּקְבּוֹקְס (מאנגלית: Jukebox) הוא מכשיר אוטומטי למחצה המאפשר להשמיע שירים נבחרים מתוך מלאי תקליטים, תקליטורים או מספריית קובצי מוזיקה דיגיטליים, לרוב על ידי הפעלה באמצעות מטבעות.
היסטוריה
הנגנים המוזיקליים הראשונים בשוק אשר אפשרו לנגן מוזיקה באמצעות מטבעות היו - תיבות נגינה ופסנתרים שהופעלו באמצעות מטבעות. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-19 החליפו את המכשירים הללו מכונות אשר ניגנו הקלטות של שירים ומנגינות במקום מכשירי נגינה פיזיים שניגנו רק מנגינות. בשנת 1890 לואיס גלאס וויליאם ס. ארנולד המציאו את הפטיפון הראשון שעבד על מטבעות. בשנת 1918 הובארט ס. ניבלאק המציא פטנט על מנגנון שמסוגל להחליף תקליטים באופן אוטומטי. המצאה זו הובילה לפיתוחו של הג'וקבוקס הראשון שאפשר לבחור תקליטים. מכשיר זה הוצג לראשונה לציבור בשנת 1927. בהדרגה החלו להיכנס לשווקים מכונות ג'וקבוקס שהיו בעלי רמות גבוהות יותר של אוטומציה. מכונות הג'וקבוקס הכילו בהמשך גם אפשרות לעקוב אחר הפופולריות של השירים - מה שאפשר לבעלי המכונות להשאיר במכשירים את התקליטים הפופולריים יותר ולהחליף את התקליטים הפחות פופולריים.
מכונות הג'וקבוקס היו בשיא הפופולריות בין שנות הארבעים עד אמצע שנות השישים, ובמיוחד בשנות החמישים בתקופה בה מוזיקת הרוק אנד רול הייתה בשיאה.
במהלך שנות ה-80 החליפו התקליטורים את התקליטים בתור המדיה הנפוצה ביותר במכונות הג'וקבוקס המודרניים.
בשנת 1999 הושק הג'וקבוקס הדיגיטלי הראשון. דגם זה הכיל ספרייה גדולה במיוחד של קובצי מוזיקה דיגיטליים אשר אוחסנה על גבי המכשיר ואשר התעדכנה באופן אוטומטי באמצעות לוויין.
הדעיכה בפופולריות של הג'וקבוקס
בעבר מכונות הג'וקבוקס זכו לפופולריות רבה בעיקר משום שהן הכילו לרוב את השירים החדשים ביותר בשווקים, משום שהם הציעו מבחר שירים והשמיעו אותם ללא פרסומות וכמו כן, משום שהן הציעו אמצעי לשליטה בתכנים מוזיקליים אשר לא היו זמינים באותו העת באמצעים טכנולוגיים אחרים. הפופולריות של מכונות הג'וקבוקס דעכה במהלך העשורים האחרונים, בעיקר בעקבות העלייה בפופולריות של נגני השמע הדיגיטליים האישיים, ובשל הנגישות של המוזיקה כיום באמצעות האינטרנט. בשל המגמות הללו לציבור הכללי כיום יש עניין מופחת בהרבה בלשלם כסף תמורת השמעת שירים בודדים במקומות ציבוריים.
חיפוש לעומק איטרטיבי מעמיק
חיפוש לעומק איטרטיבי מעמיק (באנגלית: Iterative deepening depth-first search) הוא אלגוריתם חיפוש בגרף שנועד לאפשר חיפוש לרוחב בדומה לאלגוריתם חיפוש לרוחב, אך ללא דרישות הזיכרון הגבוהות שלו, על ידי שימוש חוזר במתודולוגיית אלגוריתם חיפוש לעומק לעומק גדל והולך בכל איטרציה.
גיל נויוביץ'
גיל נויוביץ' (נולד ב-1 בספטמבר 2001) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הרכז בקבוצת הפועל רמת-גן גבעתיים מהליגה הלאומית, בה הוא מכהן כקפטן הקבוצה.
חיפוש לעומק איטרטיבי מעמיק
חיפוש לעומק
חיפוש לעומק הוא אלגוריתם המתחיל את החיפוש משורש בגרף ומתקדם לאורך הגרף עד אשר הוא נתקע, לאחר מכן הוא חוזר על עקבותיו עד שהוא יכול לבחור להתקדם לצומת אליו טרם הגיע. אחד מיתרונותיו הוא בכך שסיבוכיות הזיכרון בו הוא משתמש ליניארית ביחס לעומק המסלול אותו הוא בודק באותו שלב, כי הוא רק נדרש לזכור איך הגיע לכל צומת ואילו בנים של כל צומת סרק כבר. חסרונותיו הם שאף אם קיים פתרון במרחק קטן יותר מהקדקוד, אם האלגוריתם לא פנה לכיוונו בהתחלה יכול לעבור הרבה זמן אם העץ מאוד עמוק עד שהוא יימצא, ואף לא לעצור אם העומק אינסופי. כמו כן המסלול הראשון אותו מוצא האלגוריתם לעבר פתרון לא מובטח שהוא המסלול הקצר ביותר אל פתרון.
גיל נויוביץ'
ביוגרפיה
נויוביץ' נולד וגדל בעיר הוד השרון, ולמד בבית הספר תיכון הדרים בעיר.
חיפוש לעומק איטרטיבי מעמיק
חיפוש לרוחב
האלגוריתם סורק בצורה שיטתית את העץ רמה אחרי רמה עד למציאת פתרון, וזאת על ידי הכנסת כל הבנים של כל צומת שנסרק לתור, ועל ידי כך צמתים מרמה כלשהי יסרקו לאחר שהצמתים מהדרגה שלפניה נסרקו. יתרונותיו של אלגוריתם זה הם שהאלגוריתם ימצא את המסלול הקצר ביותר אל הפתרון, בסיבוכיות זמן אופטימלית. אחד מחסרונותיו הם שסיבוכיות המקום של התור היא כמספר הצמתים שבעומק הנוכחי, שהיא אקספוננציאלית ביחס לעומק (בהנחה שיש בממוצע יותר מבן אחד לכל צומת).
גיל נויוביץ'
קריירה
החל לשחק מגיל צעיר במועדון הכדורסל מכבי הוד השרון.
חיפוש לעומק איטרטיבי מעמיק
אלגוריתם חיפוש לעומק איטרטיבי מעמיק
האלגוריתם עובד באיטרציות בכל איטרציה i מריצים את אלגוריתם חיפוש לעומק שיסרוק את כל העץ עד לעומק i, אם הפתרון נמצא הוא יחזיר אותו, אם לא נשארה עוד רמה לפתח הוא יחזיר שאין פתרון, אחרת הוא עובר לאיטרציה i+1.
גיל נויוביץ'
קריירה
בשנת 2017, בהיותו תלמיד כיתה י"א, הוביל במפתיע את נבחרת תיכון הדרים לעלייה ראשונה בתולדותיה לליגת העל לתיכונים, לאחר זכייה בטורניר מוקדמות האליפות הארצית לתיכונים בגליל, ונבחר לחמישיית הטורניר. נבחרת הדרים המשיכה עד לשלב רבע גמר ליגת העל, בו הודחה על ידי נבחרת בית הספר הריאלי.
חיפוש לעומק איטרטיבי מעמיק
אלגוריתם חיפוש לעומק איטרטיבי מעמיק
האלגוריתם מבטיח שאם הפתרון בעומק המינימלי נמצא בעומק k הוא יימצא באיטרציה k מאחר שעד לאיטרציה זו האלגוריתם לא סורק בעומקים k ומעלה ובעומק k הצומת עם הפתרון תיסרק ותוחזר. סיבוכיות הזיכרון באיטרציה i ליניארית ב-i כי מריצים חיפוש לעומק עד עומק i. סיבוכיות הזמן פולינומית בכמות הצמתים עד עומק k.
גיל נויוביץ'
קריירה
בין השנים 2018-2020, שיחק בקבוצת מכבי סנו הוד השרון בליגה הלאומית.
חיפוש לעומק איטרטיבי מעמיק
אלגוריתם A* איטרטיבי מעמיק
בדומה לאלגוריתם חיפוש לרוחב, קיים אלגוריתם A* מקביל בעל תור עדיפויות כדי לפתור בעיות חיפוש בגרף ממושקל, שגם בו קיימת בעיה של זיכרון. כדי לפתור בעיה זו משתמשים באלגוריתם חיפוש לעומק איטרטיבי מעמיק כשהעומק המוגדר בכל איטרציה הוא העומק הכי נמוך של בן שפותח שהיה עמוק יותר מהעומק 'המותר' באיטרציה הקודמת.
גיל נויוביץ'
קריירה
לקראת עונת 2020/2021, חתם לעונה בקבוצת הפועל רמת גן גבעתיים. באותה עונה התברג ברוטציה הקבוצתית, זכה למחמאות על משחק ההגנה הקשוח שלו, ואף נבחר לשחקן המחזור ה-24 בליגה הלאומית. את העונה סיים בממוצעים של 4.5 נקודות, 3.5 ריבאונדים ו-1.2 חטיפות למשחק.
חיפוש לעומק איטרטיבי מעמיק
אלגוריתם A* איטרטיבי מעמיק
קטגוריה : אלגוריתמי חיפוש
גיל נויוביץ'
קריירה
לקראת עונת 2021/2022, האריך את חוזהו לעונה נוספת בשורות הפועל רמת גן גבעתיים, ומונה לקפטן הקבוצה.
לקראת עונת 2022/2023, האריך את חוזהו לעונה נוספת בשורות הפועל רמת גן-גבעתיים והמשיך בעונה שנייה ברציפות כקפטן הקבוצה ועונה שלישית במועדון.
סנאפדרגון
"סנאפדרגון" (באנגלית: Snapdragon, מילולית: לוע הארי) היא משפחה של מערכות על שבב (Soc - System on a Chip) של חברת "קוואלקום" המבוססות על ארכיטקטורת ARM. חלק מהמעבדים הכלולים בשבב ה-Snapdragon מבוססים על ליבה שתוכננה על ידי ARM, ואילו אחרים פותחו באופן עצמאי על ידי "קוואלקום", תוך התבססות על ארכיטקטורת ARM.
לשבבי "סנאפדרגון" הראשונים הייתה ליבה מתכנון ARM וליבה מתכנון עצמאי של "קוואלקום" המכונה Scorpion (עקרב), ונמצאת בשימוש בדגמים רבים בשלוש הסדרות הראשונות במשפחה. בסדרה הרביעית הוחלפה ליבה זו בליבה המכונה Krait. השבבים כוללים מאיץ גרפי שתוכנן גם הוא על ידי "קוואלקום" ומכונה "אדרנו" (Adreno). ארבע סדרות המוצרים של "סנאפדרגון":
שימוש
שבבי "סנאפדרגון" (דגם MSM8255T מסדרה S2) היו בשימוש, בין השאר, במכשירי סמסונג גלקסי S פלוס.
שבבי ה-600 נמצאים בשימוש במכשירי הדגל שהוצעו באמצע 2013, ביניהם HTC One ו-סמסונג גלקסי S4 (בחלק מגרסאותיו).
שבבי סדרת ה-800 הוצעו במכשירים שיצאו בקיץ 2013, ביניהם Sony Xperia Z Ultra, LG G2, נקסוס 5 וסמסונג גלקסי S4 (בגרסת קוריאה הדרומית).
וכן בשנים הבאות, בשנת 2016 שווקו עם שבב 820: סמסונג גלקסי S7 (בחלק מהגרסאות), LG G5, mi5 של שיאומי ועוד.
לוטפיה א-נאדי
קורות חייה
ילידת קהיר, בת למשפחה מן המעמד הבינוני. למדה בקולג' האמריקאי לנערות והתקבלה, ללא ידיעת אביה, לקורס הטיס הראשון שפתחה חברת התעופה המצרית מִצר אייר. בתמיכתו של מנכ"ל החברה, וכדי לכסות את דמי הלימוד, הועסקה בבית-הספר לטיסה כמזכירה וכטלפונאית. ב-27 בספטמבר 1933, והיא בת 26, אחרי הכשרה שנמשכה 67 ימים, קיבלה את רישיון הטיס, ובכך הייתה לטייסת הראשונה בעולם הערבי.
לוטפיה א-נאדי השתתפה במרוץ הטיס הבינלאומי בקו קהיר–אלכסנדריה, שנערך ב-19 בדצמבר 1933, בהטסת מטוס דו-כנפי חד-מנועי (דה הבילנד ג'יפּסי מוֹת'). אף שהגיעה אל היעד ראשונה מבין עשרות המתחרים, לא הוענק לה הפרס הראשון משום שהחמיצה את המעבר מעל פני אחת מנקודות השיפוט של נתיב הטיסה. עם זאת שלח לה המלך פואד את ברכותיו והעניק לה פרס ניחומים בסך 200 לירות מצריות (סכום לא מבוטל באותם זמנים). חלוצת הפמיניסטיות המצריות, הודא שעראווי, שבירכה אותה על הישגה במילים "הסבת כבוד למולדתך, זקפתְּ את ראשינו, והכתרתְּ את תקומתנו בעטרת גאון", אף יזמה רכישת מטוס פרטי ללוטפיה א-נאדי. עשר נשים מצריות הלכו בעקבותיה ולמדו טיס באותו עשור, ובהן לִנדא מסעוד, מדריכת הטיס המצרית הראשונה, אולם מאז מלחמת העולם השנייה לא הוכשרו עוד נשים מצריות לטיס.
על פי ידיעות שפורסמו בארץ ישראל ביום 15 בינואר 1936 – בדואר היום ובדבר – הייתה לוטפיה א-נאדי אמורה להגיע לתל אביב במטס מיוחד מטעם קלוב התעופה המצרי. במטס זה היו אמורים להשתתף גם שני ארצישראלים שלמדו באותם חודשים בבית-הספר לטיסה אלמאזה בקהיר – שולמית גורנגוט ואבישלום דרורי. הביקור נדחה בשל תנאי מזג אוויר ובסופו של דבר לא התקיים.
לוטפיה א-נאדי מעולם לא נישאה ולא הקימה משפחה. בשנת 2002 נפטרה בקהיר בגיל 95.
הנצחה
בשנת 1996 נעשה במצרים סרט תיעודי על אודותיה בשם "המְרָאָה מן החולות" (الإقلاع من الرمل). יום הולדתה ה-107 נחגג בעולם בשרבוט גוגל, ושבועון אלאהראם במהדורתו האנגלית הקדיש לה מאמר מקיף. דברים לא מעטים לזכרה ראו אור בכתובים שבערבית.
קו בוטובסקאיה
קו בוטובסקאיה (ברוסית: Бутовская линия) (קו מס' 12) הוא קו ברכבת התחתית של מוסקבה.
הקו מסמל ניסוי בבניית תחבורה מהירה באזורים בהם כריית מנהרה זה יקרה מדי ולא פרקטית. בעבר נוסתה בניית קווי מטרו עיליים. כמו כן, עם בניית קו פיליובסקאיה החורפים הרוסים הקשים והעובדה שתחנות כאלה מבזבזות הרבה מקום יקר ושימושי, הוכיחו שקווים כאלה הם לא פרקטיים. למרות זאת, שכונות חדשות בקצוות העיר במיוחד כאלה שנמצאות מחוץ לכביש הטבעת של מוסקבה עדיין היה בהן צורך לתחבורה מהירה. מכיוון שהפרקטיות של בניית מנהרה לא ידועה, ההנהלה תכננה רכבת עילית מאז סוף שנות ה-80, כאשר לשכת העיצוב של הרכבת התחתית תכננה מספר פרויקטים של קווי מטרו שיגיעו אל מחוץ לכביש הטבעתי, כאשר מחוז יוז'נויה בוטובו היה הראשון.
אולימפיאדת המדע הבין-לאומית לנוער
תחומי האולימפיאדה ומטרותיה
זוהי אחת מהאולימפיאדות הבינלאומיות למדע והתחרות הבינלאומית היחידה המכסה את תחומי הפיזיקה, הכימיה והביולוגיה בו זמנית. האולימפיאדה נועדה לקדם עניין במדע בקרב תלמידי בתי הספר, וחשיפתם לפתרון בעיות, חשיבה ביקורתית וניסויים. במהלך השנים, האולימפיאדה שואפת להשפיע לטובה על חינוך מדעי ומתמטיקה ברמת בית הספר.
קו בוטובסקאיה
המונח מטרו קל הושמש לפרויקטים החדשים האלה, מכיוון שהם יהיו מבנים עיליים מתמשכים. בשביל הפרויקטים הללו היה צורך בתכנון קרונות רכבת חדשים, שיהיו עמידים לאקלים החורפי ולפניות חדות. כדי לחסוך עלויות, הקרונות הללו יכולים לשמש גם בקווים רגילים אם יהיה צורך.
אולימפיאדת המדע הבין-לאומית לנוער
תחומי האולימפיאדה ומטרותיה
מטרה חשובה של האולימפיאדות לצעירים היא להתנסות בתרבויות שונות ולחולל אינטראקציות בין תלמידים מרחבי העולם. לפיכך, יש לאולימפיאדות פוטנציאל לקדם שלום והבנה עולמיים. נכון לשנת 2019, יש 95 מדינות חברות.
קו בוטובסקאיה
קו בוטובסקאיה בעצם מרחיב את קו סרפוכבסקו-טימיריזבסקאיה אל מעבר התחנה הסופית של הקו הזה. הקו באורך של 5.6 קילומטרים נפתח ב-27 בדצמבר 2003.
אולימפיאדת המדע הבין-לאומית לנוער
היסטוריה
אירוע האולימפיאדה הראשון נערך בג'קרטה, אינדונזיה בשנת 2004 והשתתפו בו 31 קבוצות. נכון לשנת 2018, משתתפות כ-50 מדינות חברות בכל שנה באולימפיאדה המתקיימת במדינה מארחת. המדינות המשתתפות שולחות משלחות של שלושה עד שישה תלמידים לתחרות ובנוסף אחד עד שלושה מדריכים ומשקיפים.
קו בוטובסקאיה
1.6 קילומטרים מהקו היו תת-קרקעיים, מה שאיפשר מעבר נוח לתחנת בולוואר דמיטריה דונסקובו בקו סרפוכובסקו-טימיריזבסקאיה. כל המשך הקו לאורל הוא עילי, והמסילות עליו נסע היו כפולות, כאמצעי בטיחות לנפילה של הקרונות כמו כן, עוד אמצעי בטיחות שהותקן היה מחסומי קול, שגם עזרו להפחתת הרעש מהרכבות. כיום יש 4 תחנות עיליות והן זהות אחת לשנייה. לכל אחת מהן, חוץ מתחנת אוליצה סטארוקצ'לובסקאיה יש מעלית להנגשת התחנה לנכים. ההעברות של הקו הן: בתחנת סטאורצ'קלובסקאיה עם קו סרכפוכבסקו-טימיריזבסקאיה ובתחנת ביטסבקי פארק עם קו קאלוז'סקה-ריז'סקאיה.
אולימפיאדת המדע הבין-לאומית לנוער
השתתפות ישראל בתחרות
בשנת 2022 השתתפה ישראל לראשונה באולימפיאדה וכל ששת חברי הנבחרת זכו במדליות: 4 במדליית כסף ו-2 במדליית ארד.
קו בוטובסקאיה
סוגי רכבות
הקו מתחלק בדפו שלו בדפו ורשאבסקאיה (מס' 8) עם קו סרפוכבסקו-טימיריזבסקאיה. את הקו משרתים קרונות מסוג רוסיץ שעברו שיפוץ מיוחד כדי להתאים אותם עם התנאים של הקו שכללו בין היתר את הימצאות הקו ברובו בחוץ, חשוף לכול מזגי האוויר השונים. 12 מערכי רכבת המורכבים משלושה קרונות כול אחד משרתים את הקו.
אולימפיאדת המדע הבין-לאומית לנוער
תהליך התחרות
התחרות מחולקת לשלושה מבחנים שכל אחד מהם נמשך בין שלוש לארבע שעות. החלק התאורטי מורכב משני מבחנים: שאלון רב-בחירה המורכב מ-30 שאלות, ומבחן תאורטי. החלק המעשי מורכב משלוש בחינות מעבדה, אחת לכל תחום. המבחנים נועדו לתת מענה להבנת התלמידים את המושגים, וביכולתם ליישם מושגים על המצבים המתוארים במבחנים.
קו בוטובסקאיה
התפתחויות אחרונות ותוכניות לעתיד
אף על פי שהרעיון של מטרו קל היה חדשני, הוא קיבל הרבה ביקורת מקבוצות אוכלוסייה, מה שיכול להשפיע על עתידו.
הבעיות העיקריות שהיו, חוץ מכלכלית, הרי העיצוב במקור היה אמור להיות חסכני בכסף, למרות זאת, הקו הפך ליותר יקר מקווי רכבת תחתית רגילים. אי נוחות של נוסעים התעוררה עקב מרווחי הזמן הגדולים בין רכבות, והקיבולת הנמוכה של נוסעים בקו זה. במיוחד מפני שהמעבר בין התחנות אוליצה סטארוקצ'לובסקאיה ובולוואר דמיטריה דונסקובו, איפה שתחנת המטרו הקל מורכבת משני רציפים נפרדים בשני הצדדים של הקו. כתוצאה, נוסעיה שצריכים להחליף קו, חייבים לחכות זמן ממושך על הרציף ולהתמודד עם עומס גדול ברכבות. נזקים נוספים הם למשל הריסת קו הנוף עם הגשרים שעליהם הקו עובר.
יתרה מזאת, שיפורים יקרים ומביכים היו חייבים להתבצע רק כמה חודשים לאחר הפתיחה. ראשית, היה צורך לבצע שיפורים ברכבות החדשות הפגומות, מכיוון שהן דורשות שיפוצים מיידיים ולא צפויים; בנוסף, למרות מחסומי הקול, היה צורך לבצע עבודות נוספות להפחתת רעש על המסילות עצמן על ידי תיקון המפרקים שלהן.
למרות הביקורת, הנהלת הרכבת ממשיכה לתכנן הרחבות לקו, ההרחבה הראשונה היא בעצם שיפור, שיפור של המעבר בין תחנות אוליצה סטארוצ'קלובסקאיה ואוליצה דמיטריה דונסקובו, אחרי השיפור הזה, מתוכננת הרחבה לכיוון צפון מערב (הרחבה תת-קרקעית) לכיוון התחנה הסופית של קו קלוז'סקו ריז'סקאיה, תחנת נובויסנייבסקאיה, ההרחבה תכלול שתי תחנות חדשות: לסופארקובאיה וביטסבקי פארק, התחנות נפתחו ב-27 בפברואר 2014. מאז כול עבודות ההרחבה של הקו הושהו וכרגע לא נמצאות בתהליכי תכנון ובנייה.
עוד הרחבה שהוצעה היא להרחיב את הקו לכיוון דרום-מזרח, מכיוון ששכונת בוטובו ממשיכה לגדול. התחנות שהוצעו: אוליצה סטארופוטאפובסקאיה, אוליצה אוסטאפייבסקאיה ונובוקוריאנובו כמו כן גם לבנות דפו חדש. ההרחבה הזאת כנראה תהיה מכריעה, מכיוון שהיא תאפשר לקו להיות יותר עצמאי.
הבעיות עם קו בוטובסקאיה השפיעו על התוכניות לבנות עוד קווי מטרו קל כאלה וקו מטרו קל סולנצבסקאיה בוטל. בנייתו תוכננה להתחיל בשנת 2004, והפתיחה שלו הייתה מתוכננת להיות ב-2006, אבל אחרי הסקת מסקנות, הנהלת הרכבת התחתית החליטה כי מעשה יותר פרקטי יהיה להפוך את אותו פרויקט לפרויקט יותר קונבנציונלי, קו קלינינסקו-סולנצבסקאיה. אחרי ביטול קו סולנצבסקאיה, היו הרבה שדאגו שעתידו של קו בוטובסקאיה יהיה חמור הרבה יותר, מכיוון שנערכו דיונים על סגירת הקו והחלפתו בהרחבה תת-קרקעית של קו סרפוכבסקו-טימיריזבסקאיה.
דוד צ'רקסקי
דוד (דודו) צ'רקסקי (30 בספטמבר 1925 – 20 באפריל 1948) היה מפקד מחלקה בגדוד השלישי של הפלמ"ח שנהרג בהתקפה על מצודת כ"ח במלחמת העצמאות. בעקבות שירו של חיים חפר "דודו", הפכה דמותו לסמל של דור הפלמ"ח.
קורות חייו
הוא השתתף בפריצה למחנה המעצר בעתלית, בפיצוץ תחנות הרדאר בגבעת אולגה ועל הכרמל, בליל הגשרים ובשחרור מעפילים שנעצרו בסוריה. עם פרוץ מלחמת העצמאות שירת בגדוד השלישי של הפלמ"ח, לימים בחטיבת יפתח, ולחם בקרבות הגליל העליון. הוא השתתף בפשיטה על הכפר הערבי סעסע ופיקד על הדיפת ההתקפה הגדולה על להבות הבשן, על הדיפת התקפות על יישובי החולה ועל פיצוץ כפרים ערביים בגליל העליון.
ב-20 באפריל 1948 השתתף בהתקפה השנייה על משטרת נבי יושע. כמפקד מחלקת הפריצה, פרץ עם המטען שנועד להבקיע את קיר המצודה, אך נפצע מרימון שהושלך על ידי מגניה. בהיעדר דרך להגביה את המטען מעל היסודות המבוטנים של המבנה, הוא קרא לאנשיו להפעיל אותו על כתפיו, אולם הם סירבו. הוא נהרג ליד החומה ונקבר בקבר אחים בבית הקברות בנבי יושע. אחרי מותו הוענקה לו דרגת סגן.
השיר "דודו"
עוד בחייו של צ'רקסקי, כתב ידידו, חיים חפר, שיר למחזה "הוא הלך בשדות" המבוסס על דמותו, בשם "דודו". השיר, בלחנו של אלכסנדר אוריה בוסקוביץ', לא נכנס לבסוף להצגה ובוצע לראשונה על ידי הלהקה הצבאית הארצית במלחמת העצמאות. יוסף מילוא, במאי ההצגה ומי שהזמין את השיר ממחבריו, חשב שהוא כבד מדי ולכן לא שילב אותו, אולם זמן קצר לאחר הבכורה, אולי לאור הצלחתו בציבור, חזר השיר להצגה והוא חלק ממנה בכל ההעלאות שהיו מאז. השיר הפך עם הזמן לאחד מסמלי יום הזיכרון ותרם לקיבוע דמותו של הפלמ"חניק בזיכרון הלאומי הישראלי.
הַגִּישׁוּ פִינְגָּ'אן וְהַגִּידוּ: הֲיֵשׁ עוֹד פַּלְמַחְ'נִיק כְּמוֹ דּוּדוּ?" (הבית השני בשיר)