cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אצולה
אצולה באירופה
בעלי תואר אצולה קיבלו בדרך כלל משאבים כגון מזון, כסף או כוח עבודה, מהתושבים בשטחם או מאצילים בדרגה נמוכה יותר שבחברתם, ויכלו להשתמש בכוחם הדתי או הפוליטי להפעלת השפעתם עליהם. נוהג נוסף שפותח כדי להבחין בין האצולה הישנה (בצרפתית, Noblesse d'épée, "אצולת החרב") והאצולה החדשה (בצרפתית, Noblesse de robe, "אצולת הגלימה"), שמנתה בעיקר מקבלי תואר אצולה חדשים או בעלי משרות יוקרתיות, החלו האצילים מפגינים לראווה את סמלי עתיקות אצולתם, ובמיוחד את שושלת היוחסין שלהם. בצרפת, במיוחד, נתבע אדם להפגין כי משפחתו השתלשלה ישירות מדור של אבירים נושאי חרב (Quartiers de noblesse), לאורך חמישה דורות (Seize quartiers, שישה עשר הורים ממוצא אצילי) או שישה דורות (Trente-deux quartiers, שלושים ושניים הורים ממוצא אצילי).
אצולה באסיה
יפן של ימי הביניים פיתחה שיטה פיאודלית דומה לזו האירופאית, שבה ניתנה אדמה בתמורה לשירות צבאי. למעמד הדאימיו היה כוח פוליטי וחברתי רב, וכמו מקביליהם באירופה, ניהלו צבאות של סמוראים. במשך תקופות ארוכות, החזיקו אצילים אלו בכוח רב ללא שלטון כללי במדינה, והובילו למלחמת אזרחים. יש כמה הבדלים מהותיים בין האצולה היפנית לאצולה האירופאית, והראשון שבהם הוא ההבדל בין קוד האבירות האירופאי וקוד הבושידו ביפן. השיטה הזו בוטלה בשנת 1868, והוחלפה בשיטה שנקראה קאזוקו, שבוטלה גם היא בשנת 1947, אחרי מפלתה של יפן במלחמת העולם השנייה.
מדינות נוספות במזרח התפארו בתוארי אצולה שונים שקשה להשוותם למערכת האצולה האירופאית המוכרת לנו. בכמה מדינות מוסלמיות אין תואר אצולה רשמי, אך קרובים מאוד לכך הם נושאי התואר סייד, צאצאיו של הנביא מוחמד. רשמית, אין להם זכויות מיוחדות, אך הם נחשבים לבעלי חשיבות דתית גבוהה יותר משאר האוכלוסייה, ואנשים רבים באים אליהם לעצות בנושאי דת. באיראן, לעומת זאת, היו בעבר תוארי אצולה רבים, וכיום האצולה שם מזוהה על פי שם המשפחה.
מזג אוויר
הביטוי מזג אוויר הוא תיאור למצב האוויר המשתנה באטמוספירה בסמוך לפני הקרקע בין חום לקור, יובש ללחות, סערה או רגיעה, עננות או בהירות ועוד במקום ובזמן נתון. מזג האוויר כולל בתוכו בעיקר מצבים של שלושה מרכיבים, והם: חום, אוויר ומים. מזג האוויר מתייחס לשינויים בטמפרטורה ובמשקעים היומיומיים, לעומת זאת האקלים, מתייחס לשינויים ארוכי טווח, של מצב כדור הארץ בתקופות רחוקות יותר.
אצולה
אצולה באסיה
במזרח אסיה, בלטה השיטה הסינית, שלפיה מעמדה של משפחה ירד בכל דור. צאצאי קיסר סין היו שכבת האצולה הגבוהה ביותר, ובניהם דורגו על ידי מעמדה של הקיסרית או הפילגש. מעמדם ומשמעותם של האצילים השתנו רבות, לאור חילופי השושלות השולטות במדינה.
מזג אוויר
מזג האוויר משתנה בעיקר מהבדלי לחץ האוויר באטמוספירה, אשר יכולים להשתנות כתוצאה מזווית קו המשווה של כדור הארץ ביחס לשמש (זאת גם הסיבה לכך שעונות השנה שונות בצפון כדור הארץ ובדרום כדור הארץ).
חיזוי מזג האוויר, כלומר ידיעת מזג האוויר באזור מסוים בזמן קרוב, הוא מערכת כאוטית, כלומר, ששינוי קטן באוויר יכול בסופו של דבר לשנות את כל התחזית. כך שהחיזוי לא מדויק לטווח הארוך. (האפקט ששינויים קטנים עלולים להשפיע על מערכת גדולה ידועה גם בשם אפקט הפרפר). אקלים לעומת זאת, היא איננה מערכת כאוטית, ולכן שינויים קטנים לא יכולים לשנות את כל המערכת, ולכן חיזוי אקלים לטווח הארוך הוא דבר שניתן לחזות כפי שניתן לראות על התחזיות של ההתחממות עולמית. אנשים העוסקים בחיזוי מזג האוויר נקראים חזאים, אשר חוזים את מזג האוויר לטווח הקרוב על פי תמונות לווין שמגיעות אליהם מהחלל.
על מנת לחזות את מזג האוויר, משתמשים במפה סינופטית. זוהי מפה המציגה את מערכות הלחץ בזמן נתון. שקע הוא מערכת המעודדת עליית אוויר והיווצרות עננים ואילו רמה ברומטרית מעודדת שקיעת אוויר והיווצרות מזג אוויר בהיר.
אצולה
אצולה באסיה
החברה ההודית נחלקה לחמישה מעמדות (קאסטות) סגורים, הנבדלים זה מזה ברום מעמדם. המעמד הגבוה היה של הברהמינים שנהנו מזכויות ייחודיות.
רוזנות הסן
רוזנות הסן הייתה מדינה באימפריה הרומית הקדושה, שהתפצלה מרוזנות תורינגיה בשנת 1264, והתקיימה עד שנת 1567, שאז חולקה בין בניו של פיליפ הראשון, רוזן הסן.
היסטוריה
בימי הביניים המוקדמים, היה השטח של רוזנות הסן חלקו הצפוני של דוכסות פרנקוניה. לאחר נישול השושלת הקרולינגית מהשלטון, תפסו את השליטה בפרנקוניה הריינית לודוויג הראשון, רוזן תורינגיה ויורשיו.
לאחר מלחמת הירושה התורינגית שהחלה עם מותו של היינריך הרביעי, רוזן תורינגיה, ירשה אחייניתו סופיה, דוכסית בראבנט את שטחי הסן עבור בנה היינריך, ואילו את שטחי תורינגיה ירש היינריך השלישי, רוזן מייסן. בשנת 1264 נהיה היינריך הרוזן הראשון של הסן, ובשנת 1292 קיבל תואר נסיך מאדולף, מלך גרמניה.
לאחר מותו של היינריך הראשון, רוזן הסן בשנת 1308, חולקה הרוזנות בין בניו אוטו הראשון, רוזן הסן ויוהאן, רוזן הסן התחתית, אך לאחר מותו של יוהאן בשנת 1311 חזר אוטו ואיחד את הרוזנות. בשנת 1458 שוב חולקה הרוזנות בין בניו של לודוויג הראשון, רוזן הסן - לודוויג השני, רוזן הסן התחתית והיינריך השלישי, רוזן הסן העילית, אך בשנת 1500 שוב התאחדה הרוזנות תחת שלטון וילהלם השני, רוזן הסן.
בשנת 1526 עבר פיליפ הראשון, רוזן הסן לנצרות הפרוטסטנטית, והשתתף בברית ההגנה כנגד קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. לאחר מותו של פיליפ, חולקה נחלתו בין ארבעת בניו:
שטחי רוזנות הסן נשארו מפוצלים בין הרוזנויות השונות, ולא אוחדו עד שנת 1945, שאז שולבו בהסן הגדולה ולאחר מכן במדינת הסן.
אביחי מליחי
אביחי מליחי (נולד ב-7 במאי 1963), מוזיקאי וזמר ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בראש העין לאסתר וסעדיה מליחי. בגיל צעיר החל לנגן בגיטרה והחל את דרכו המוזיקלית בנערותו כשהופיע בהופעות של זמרים מוכרים, למשל עם זוהר ארגוב. הזמר ג'קי מקייטן היה זה שגילה את יכולתו המוזיקלית. מלבד גיטרה, מנגן מליחי גם על בוזוקי ועל קלידים, וכן יוצר ומלחין שירים בסגנון המוזיקה הים תיכונית. שיריו מושפעים מסגנונות שונים כגון רוק, מוזיקה ספרדית, מוזיקה יוונית ושירה תימנית.
הכרתו הציבורית הראשונה הגיעה כשכתב את השיר "לא לבד" לפיני חדד. בין היתר, כתב שירים לזמרים כגון אייל גולן (עיניך מספרות, ילדתי נא שובי, לחישה בלילה), רגב הוד (פעימות לבך), לירן טל (מותק אני בשוק), ישי לוי, יואב יצחק, חיים משה, לידור יוספי אורן חדד וששי יעיש
מליחי הוא גם זמר. אלבומו הראשון, "פלא טבעי", יצא לאור בשנת 2000 בהוצאת הד ארצי. האלבום כולל 12 שירים. כמו כן, הוציא את הסינגל "הצחוק שלך" ואת הדואט עם לידור יוספי "לאהוב ולחייך". כיום עובד על אלבום עתידי.
כשחקן
בשנת 2014 הופיע בעונה הראשונה בסדרה "מתים לרגע" בתפקיד גבי.
חורב (בית כנסת)
חֹרֵב הוא בית כנסת בירושלים, שנוסד בשנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי תלמידי הרש"ר הירש בשכונת רחביה. כיום מתפללים בבית הכנסת בעיקר תושבי השכונה ואורחים המשתייכים לזרם דתי-לאומי.
בית הכנסת הוקם בידי יהודים חרדים, תלמידיו של הרב שמשון רפאל הירש וחניכי שיטת תורה עם דרך ארץ, שעלו ארצה בעלייה החמישית והתיישבו בירושלים. קבוצה זו ייסדה מוסדות נוספים, בהם בית הספר חורב וישיבת קול תורה. בשנות התשעים נסגר בית הכנסת בשל הזדקנות הקהילה. בשנת 2003 חודש המניין על ידי קבוצה מתושבי השכונה וכיום משמש בית הכנסת מקום תפילה ופעילות תורנית למאות מתפללים מדי שבוע.
היסטוריה
את המבנה ברחוב אבן גבירול 20 תכנן האדריכל אליעזר ילין. מבנה אבן בן קומה אחת ללא גג רעפים, כשבחלקו האחורי חצר גדולה עם שער יציאה לגן הכוזרי. המבנה שימש את משפחת אוסטר עד שנת 1937 אז עברה המשפחה להתגורר ברחוב אחר בשכונה.
רכישת מבנה בית הכנסת
חברי הקהילה שהגיעו לירושלים לא מצאו את מקומם בבתי הכנסת הקיימים. בתחילה התפללו חברי הקהילה בבתיהם של חברי הקהילה, הבולט שבהם הוא ביתו של ד"ר פאלק שלזינגר מנכ"ל בית החולים שערי צדק שהתגורר עם משפחתו באותם ימים בשכונת זיכרון משה. לאחר שהוחלט על הקמת הקהילה ואיחוד מספר מנייני מתפללים נקבע מקום מושבה של הקהילה בשכונת רחביה. גם עמותה יוסדה על ידי החברים והיא זו שרכשה את מבנה בית הכנסת מדניאל אוסטר, ממייסדי שכונת רחביה וראש העיר היהודי הראשון של ירושלים. משפחת אוסטר שהחליטה לעבור לבית גדול יותר מכרה את ביתה לעמותת חורב, שרכשה אותה בשיתוף רשת גני הילדים החרדית אהל יעקב ותנועת הנוער החרדית לאומית עזרא. מבנה בית הכנסת שימש כגן ילדים בחלקו האחורי וכסניף עזרא המרכזי של ירושלים.
לאחר רכישת מבנה הקבע לקהילה נבחר השם "חורב" על שם ספרו הראשון של הרש"ר הירש.
בין מייסדי המניין ניתן למנות את מנהל בית החולים שערי צדק ד"ר פאלק שלזינגר, ההוגה יצחק ברויאר, עורכי דין, רופאים וסוחרים. יצחק וויל שימש כגבאי וחזן עד פטירתו בשנת 2011.
סניף עזרא ירושלים
תנועת עזרא הוקמה בגרמניה כתנועת נוער חרדית לאומית והחלה את דרכה בדומה לקהילת חורב בוועידה ראשונה שנערכה בפרנקפורט ובהשתייכות לתנועת אגודת ישראל. התנועה החלה את פעולתה בהתיישבות חקלאית אבל לאחר שנים ספורות החלו בהקמת סניפים. הסניף הראשון והיחיד בירושלים לאורך שנים רבות היה סניף "עזרא" בבית הכנסת חורב. בעת רכישת המבנה ראו בו חברי הקהילה "מרכז קהילתי" ונוכחותם של נערים ונערות מכל רחבי ירושלים לאורך ימות השבוע ובשבת במבנה בית הכנסת אכן הפך אותו לכזה. הסניף נחנך בנובמבר 1936 ובשיאו הגיע מספר החניכים ל-500.
חורב כיום
בית הכנסת הוא מבתי הכנסת היחידים כיום ברחביה המשמשים את הציבור הדתי-לאומי. בבית הכנסת קהילה שמרבית חבריה תושבי רחביה העוסקים במקצועות חופשיים. כיום נהנה בית הכנסת מפריחה ומשמש משכן לאירועים חברתיים ותורניים, שיעורי תורה וכולל יומי. בבית הכנסת מתפללים והתפללו דמויות ירושלמיות ידועות דוגמת הרב הפרופ' נחום רקובר, פרופ' יונה פרנקל, רחמים מלמד כהן ועוד. גם כיום כמו בעבר משמשת חצר בית הכנסת לשמחות ואירועים משפחתיים של חברי הקהילה.
ארתור קאופמן
ביוגרפיה
קאופמן נולד כבן שני למשפחת סוחרים יהודית אמידה ביאשי שברומניה. במהלך שנות ילדותו עקר עם אימו ואחיו לווינה, שם למד בבגרותו באוניברסיטה. למרות שלימודי המשפטים היוו את מרכז הכובד של שנותיו באוניברסיטה, קאופמן נכח דרך קבע בהרצאות בתחומי הפילוסופיה וההיסטוריה של הספרות. בשנת 1896 הוענק לו התואר דוקטור למשפטים. במשך זמן קצר התמחה באופן מעשי במשפטים, אך מצבה הכלכלי המבוסס של משפחתו איפשר לו לפרוש מעיסוק זה ולהתקיים מההון המשפחתי.
קאופמן תפס את עצמו בראש ובראשונה כפילוסוף. הוא עמל במשך שנים על ניסוחה והעלאתה על הכתב של משנתו הפילוסופית שהושפעה עמוקות מרעיונותיהם של קאנט וגתה, אך זו מעולם לא פורסמה. עבודתו היחידה שראתה אור הייתה מאמר שפרסם בשנת 1919 בנושא תורת היחסות. חיבור נוסף שכתב בצורת אגדה פילוסופית אבד, זאת בדומה לשאר עיזבונו שמקום הימצאו נותר עלום לא ידוע עד היום.
קאופמן ביקר באופן קבוע במועדון השחמט הוינאי והפך בהדרגה לשחקן בעל שם עולמי. בשנת 1892 הוא חלק מקום 5-6 (במשחק בו ניצח אדולף אלבין), בשנת 1893 חלק מקום 3-4 (במשחק בו ניצח ז'ק שוורץ) ופעמיים סיים במקום השני, בשנים 1896 ו-1897, אחרי גאורג מרקו. בשנת 1893 סיים דו-קרב עם גאורג מרקו בתיקו (בתוצאה +5 -5 =0). בשל מחלה נקטעה קריירת השחמט של קאופמן במשך שנים ארוכות. בשנת 1914/15 הגיע קאופמן למקום השני לאחר קרל שלכטר בתחרות שנערכה בווינה לזכרו של ליאופולד טרביטש, לאחר מכן זכה במקום השלישי במשחקים בשנת 1915 (בו ניצח קרל שלכטר) ובשנת 1916 (בו ניצחו שלכטר ומילן וידמר). בינואר 1917 הגיע מד הכושר של קאופמן לשיא היסטורי של 2637 והוא דורג במקום השמיני בעולם.
מסיבות שאינן ידועות חדל קאופמן לשחק בשנת 1917.
קאופמן נמנה עם מעגל חבריו הקרוב של הסופר והמחזאי האוסטרי-יהודי ארתור שניצלר, שתיאר ביומניו בפרוטרוט את מפגשיו עם קאופמן ואת הרושם העמוק שאישיותו הותירה בו. בצוואתו מינה שניצלר את קאופמן, לצידו של המשורר והסופר ריכרד בר-הופמן, ליועץ של בנו, היינריך, בשאלות הנוגעות לעיזבונו הרוחני. עזבונו של שניצלר, על הרשימות והמכתבים הרבים שנותרו בו, מהווה למעשה את המקור העיקרי לחייו והגותו של קאופמן.
בשל התדלדלות נכסי המשפחה במהלך מלחמת העולם הראשונה עבר קאופמן בשנת 1918 יחד עם אחותו הצעירה מלווינה להתגורר בעיר האוסטרית מריאצל. לאחר מכן התגוררו השניים במשך השנים 1920-1922 בעיר המרחצאות האוסטרית אלוטסה. החל מ-1923 התגורר במשך כעשור כאורח של התעשיין האוסטרי וילהלם פון גוטמן בטירת וירטינג בקרבת למבאך שבצפון אוסטריה. רק לאחר-מכן שב להתגורר בדירה בווינה.
במודעת האבל שהודיעה על מותו של קאופמן ב-25 ביולי 1938 נכתב כי סיבת מותו הייתה דום לב, אך גורמים אחרים מצביעים על כך ששם קץ לחייו. הוא הובא לקבורה בחלקו היהודי של בית הקברות במרכזי בווינה, וקברו נהרס בעקבות ההפצצות על העיר במהלך מלחמת העולם השנייה. קאופמן מינה את אחייניותיו אליס וסופי קאופמן, בנותיו של אחיו לודוויג, כיורשותיו. באותה תקופה חיו השתיים בפריז, בה המשיכו להתגורר גם לאחר מלחמת העולם השנייה. עד היום, כל הניסיונות לאתר את עיזבונו הרוחני של קאופמן וכן למצוא צילומים המתעדים אותו ואת חייו עלו בתוהו.
זניט סנקט פטרבורג (כדורסל)
זֵנִיט סנקט פטרבורג (ברוסית: Баскетбольный клуб «Зенит» Санкт-Петербург) היא קבוצת כדורסל רוסית, הממוקמת בסנקט פטרבורג, צפון רוסיה, המתחרה בליגת VTB.
זניט הוא מועדון הכדורסל הלא מוסקבאי השני שזכה באליפות הרוסית, אחרי שעשה זאת בעונת 2021/2022 בכך שגבר על צסק"א 3–4 בסדרת גמר הליגה המאוחדת של VTB ושבר 19 שנות דומיננטיות של צסק"א באליפות הרוסית. המועדון הקודם לעשות זאת היה אורל גרייט.
הקבוצה הוקמה על בסיסה של קבוצת טריומף ליוברצי מוסקבה (Триумф Люберцы Москва. בעונת 2014/15 הקבוצה הפכה לחטיבת הכדורסל של זניט סנקט פטרבורג והחלה להיקרא "זניט" כשהיא מתמקמת בסיבור ארנה שבסנקט פטרבורג ונטלה את מקומה של "ספרטק סנקט פטרבורג" בליגה, לאחר שזו פורקה בשל קשיים כלכליים.
נכון לעונת 2018/2019 תקציב הקבוצה עמד על כמיליארד רובלים (15.2 מיליון דולרים). עונה קודם לכן עמד על 854 מיליון ו-705 אלף רובלים.
היסטוריה
בעונת 2013/14 קבוצת הכדורסל זניט הוקמה על בסיס סגל שחקני טריומף ליוברצי שהועבר לסנקט פטרבורג. הקבוצה העפילה לרבע גמר ליגת VTB וסיימה רביעית בעונת הבכורה שלה כזניט. באותה עונה העפילה לגמר הגביע הרוסי אך הפסידה לקבוצת פארמה פרם וסיימה את העונה במקום השלישי בליגת VTB כשרק אוניקס קאזאן וצסק"א מוסקבה מעליה.
בעונת 2016/17 הקבוצה הודחה בשלב רבע גמר מול לוקומוטיב קובאן, לאחר שסיימה שנייה בבית ז', בו התמודדה יחד עם ניז'ני נובגורוד, הפועל ירושלים וריטאס וילנה. במסגרת ליגת VTB הקבוצה סיימה במקום השני בעונה הסדירה והעפילה לפלייאוף הליגה, ממנה הודחה בחצי הגמר וסיימה במקום השלישי בטורניר.
בעונת 2017/18 הקבוצה שוב הודחה בשלב רבע גמר היורוקאפ וסיימה את העונה במקום השלישי בליגה המאוחדת של VTB. בעונת 2018/2019 לא הצליחה להעפיל לרבע גמר היורוקאפ וקראסב פוטר, במקומו מונה למאמן חואן פלאסה הספרדי, שהוביל את הקבוצה להעפלה לשלב חצי גמר הליגה המאוחדת של VTB.
לקראת עונת 2019/2020 הוענק לקבוצה הכרטיס החופשי המאפשר לה להתמודד ביורוליג ובכך הפכה לקבוצה הרוסית השלישית ביורוליג אחרי צסק"א וחימקי מוסקבה. הקבוצה פתחה את עונת הבכורה ביורוליג עם 2 הפסדים רצופים ואף על פי שהשיגה את ניצחון הבכורה כשגברה במפתיע על אולימפיאקוס החזקה והצליחה לגבור על פנרבחצ'ה בחוץ, היא צברה מאזן עגום של 17 הפסדים שהותירו אותה במקום הלפני אחרון בעונה הסדירה של היורוליג, בעקבות זאת פלאסה פוטר והוחלף בצ'אבי פסקואל. אך החלפת המאמן לא הביאה לשינוי במאזן הקבוצה, שצברה 20 הפסדים ו-8 ניצחונות בלבד והיא ניצבה במקום ה-18. ב היא החזיקה במאזן טוב יותר וניצבה במקום השישי בעונה הסדירה, שעוד מעניק מקום בפלייאוף הליגה, אך העונה הופסקה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה. בעקבות מגפת הקורונה, נודע כי עונת היורוליג לא תחודש וכי בעונת 2020/2021 תשתתפנה אותן קבוצות ובכך זניט קיבלה אפשרות להתמודד בטורניר עונה שנייה ברציפות.
לקראת עונת 2020/2021 זניט שוב ביצעה רכש מאסיבי של שחקנים תוך שחרור שחקנים אחרים והחתימה בשורותיה כדורסלנים כמו קווין פאנגוס, ארטוראס גודאיטיס, אלכס פוית'רס ודניס זכרוב. זניט פתחה את העונה עם ניצחון על אנאדולו אפס ועל ברצלונה. עם זאת, לאחר שמרבית שחקניה נמצאו חיוביים לנגיף קורונה הקבוצה אולצה להיכנס לבידוד וכל משחקיה נדחו. היא הוכתרה להפתעת העונה כאשר התמקמה בטופ 8 ביורוליג. ב-1 בנובמבר 2020 הקבוצה חזרה בהרכב מלא למשחקי הליגה המאוחדת של VTB והגיעה לראשונה לרצף של 7 ניצחונות רצופים, בעונה שהייתה אחת הטובות בתולדותיה כשהצליחה לגבור על צסק"א מוסקבה שלוש פעמים בליגה לראשונה ולהתמקם בראשות טבלת הליגה ולזכות באליפות העונה הסדירה, לראשונה בהיסטוריה של המועדון. ברם, צסק"א נקמה בה בחצי גמר הפלייאוף והדיחה אותה.
ליגת העל הצ'כית בכדורגל
ליגת העל הצ'כית (בצ'כית: 1. česká fotbalová liga, נקראת גם "פורטונה ליגה" מטעמים מסחריים) היא ליגת הכדורגל הבכירה בצ'כיה. שמה המסחרי של הליגה הוא "גמברינוס", על שם הספונסר הראשי של הליגה וגם אחד מהמלכים האגדיים בפלנדריה.
זניט סנקט פטרבורג (כדורסל)
היסטוריה
אחרי שבעונת 2020/2021 ביורוליג זניט, באופן בלתי צפוי עבור רבים, הגיעה לפלייאוף והביאה את הסדרה עם ברצלונה למקסימום של חמישה משחקים אפשריים. במהלך ההכנות לקראת עונת 2021/2022, הקבוצה התחזקה אפילו יותר. ג'ורדן לויד, מינדאוגאס קוזמינסקאס, קונר פרנקמפ, ג'ורדן מיקי חתמו בקבוצה, אליהם הצטרפו סרגיי קראסב ודמיטרי קולגין. כאשר שחקני המפתח של ההרכב מהשנה שעברה מטאוש פוניטקה, בילי ברון, אלכס פויטרס, ארתוראס גודאיטיס, נשארו בקבוצה. זניט החתימה גם את שבאז נאפייר (שהחליף את קווין פנגוס, מה־NBA), אך בשל פציעה בקרסול החמיץ לפחות חודש. בפברואר 2022, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה הקבוצה הודחה מהמשך השתתפות ביורוליג. עם זאת, זניט השיגה זכייה בתואר אליפות ראשון בתולדותיה אחרי שגברה במפתיע בסדרת גמר הליגה המאוחדת של VTB על צסק"א, שזכתה עד אותה עת ב-19 אליפויות רצופות.
בשנת 2022 כדורסלנים ליטאים ששיחקו בקבוצה עזבו אותה ובמקומם חתמו בין היתר ג'ו תומאסון ותומא הרטל. לקראת עונת 2022/2023 הקבוצה השיגה תואר נוסף עם הזכייה ב, עם ניצחון על צסק"א בגמר.
לקראת עונת 2023/2024, חתמו בשורותיה הסנטר המונטנגרי בויאן דובלביץ' והקלע הסלובקי קייל קוריץ'. בעוד ויטלי פרידזון עזב.
ליגת העל הצ'כית בכדורגל
הקבוצות בליגה
להלן הקבוצות המתמודדות בליגת העל הצ'כית בעונת 2023/2024:
זניט סנקט פטרבורג (כדורסל)
היכל הבית
מאז 2014 הקבוצה התארחה תחילה בסיבור ארנה המכיל 7,120. לאחר מכן עברה להיכל הספורט יובילייני המשופץ עם 7,044 המושבים שלו
ליגת העל הצ'כית בכדורגל
לאחר התפרקות צ'כוסלובקיה
אחרי פירוק צ'כוסלובקיה ב-1993, הכריזה צ'כיה על עצמאותה בין היתר גם בתחום הספורט וההתאחדות הצ'כית החדשה החלה לקיים תחרות נפרדת במדינה, וליגת העל הצ'כוסלובקית למעשה פורקה ל-2 ליגות עצמאיות: ליגת העל הסלובקית וליגת העל הצ'כית.
זניט סנקט פטרבורג (כדורסל)
קבוצות בת
לזניט מספר קבוצות בת המתמודדות בליגות הנמוכות במערך ליגות הכדורסל:
ליגת העל הצ'כית בכדורגל
לאחר התפרקות צ'כוסלובקיה
בעונת הבכורה ניתנו 2 נקודות לניצחון, ועונה לאחר מכן הוכנסה שיטת 3 הנקודות לניצחון. הקבוצות דורגו לפני נקודות אך במקרה שוויון נקודות, מה שהיה מכריע הוא המפגשים בין הקבוצות. עד 2018, היו 16 קבוצות בליגה ששוחקה מאוגוסט עד מאי, וכל קבוצה שיחקה אחת נגד השנייה פעמיים (בבית ובחוץ), כשהליגה ארכה 30 מחזורים.
זניט סנקט פטרבורג (כדורסל)
ניהול, בעלות ומימון
בשנת 2014 תאגיד הגז גזפרום הפך לספונסר הראשי ולבעלי הקבוצה, אך התאגיד לא חתם עם הסכם מימון ובמקומו חתמה חברת NIPIGAZ. בשנת 2019 גזפרום אינווסטהולדינג הפכה לספונסר הרשמי הראשי ולצד התאגיד, זניט מקבלת מימון גם מחברות הגז סוגאז וסיבור. משנת 2014 את התלבושת של זניט מייצרת יצרנית ביגוד הספורט, נייקי. ביולי 2020 מונה לראשונה מנהל ספורטיבי לקבוצה, היווני מאנוס פפאדופולוס.
ליגת העל הצ'כית בכדורגל
לאחר התפרקות צ'כוסלובקיה
בעונת 2018/2019 הוכנס פורמט חדש, שבו לאחר הליגה הרגילה, מתחלקת הטבלה ל-3 פלייאופים: פלייאוף האליפות (6 הראשונות מתחרות על האליפות) שבו כל קבוצה משחקת אחת נגד השנייה עוד פעם אחת, פלייאוף אמצע (מקום 7–10, לתחרות על מיקומים והעפלה לתחרויות האירופיות) שבו יש שלבי נוק אאוט, ופלייאוף תחתון למלחמה על הישארות בליגה הבכירה (מקומות 11–16) שמשוחק באותו פורמט של הפלייאוף אליפות.
בעונת 2019/2020 הפלייאוף התחתון נזנח כיוון שלא היה זמן לקיימו ולא התקיים. ההתאחדות הכריזה כי לא יהיו יורדות אלא רק עולות והליגה גדלה ל-18 קבוצות לעונת 2020/2021. בסוף העונה תהיינה 3 יורדות.
קואנקה (ספרד)
קואנקה (בספרדית: Cuenca) היא עיר בקהילה האוטונומית קסטיליה-לה מנצ'ה שבספרד. היא משמשת כבירתו של מחוז קואנקה, ובשנת 2018 התגוררו בה כ-55 אלף תושבים. העיר העתיקה שלה שוכנת על מצוק מעל הנהרות וקאר וחוקאר, דבר שהקל על השולטים בה בהגנה עליה.
יש כמה סברות באשר למקור שמה של העיר. אפשרות אחת היא שמקורו במילה הלטינית Conca, שפירושה אגן ניקוז, והוא ניתן לה בהתייחס למיקומה של העיר במפגש נהרות. אפשרות אחרת מייחסת את השם למבצר קוּנקָה, שהקימו הערבים בעת ששלטו באזור.
היסטוריה
ב-1177 כבש את העיר אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה, והיא חזרה לשלטון הנוצרים. תעשיית הטקסטיל בעיר המשיכה לשגשג, ואולם החל מהמאה ה-16 דעכה העיר, ואיבדה מחשיבותה לטובת ערים אחרות בקסטיליה.
הבתים התלויים
שמה של העיר יצא לה בעיקר בשל הבתים התלויים (Casas Colgadas) על המצוק שמעל נהרווקאר. בתים אלה, שנבנו במאה ה-14, ומהם שרדו רק שניים, הקנו לעיר את ההכרה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1996. הבתים נבנו על מנת לארח מלכים, ואחד מהם אף נקרא "בית המלך" (Casa del Rey). הבית השני זכה לכינוי "בית הסירנה" (Casa de la Sirena), על שם זעקותיה של עלמה שהתגוררה בו, ושמאהבהּ הרג את בנם. כיום מאכלס את הבתים מוזיאון לאמנות מופשטת.
תחבורה
קווי רכבות סדירים מקשרים את קואנקה למדריד, ארנחואס וולנסיה, וקווי אוטובוס סדירים מקשרים אותה לערים אלה וכן לערים טולדו וברצלונה.
דן בירון
ביוגרפיה
בירון נולד וגדל בירושלים. את לימודיו עשה בבית הספר "מעלה", בגימנסיה העברית רחביה, בבית חינוך "תיכון", ולאחר מכן, באוניברסיטה העברית. את שירותו הצבאי עשה בנח"ל.
בשנים 1960–1967 שימש כעורך תוכניות ב"קול ישראל". עם הקמתה של הטלוויזיה הישראלית בשנת 1967, עבר אליה, ומאז הוא עובד בה ככותב, מפיק, ובמאי. בין התוכניות אותן הפיק וביים: "12 טון", "ההפסקה הגדולה", "שקט משדרים", "שמיניות באוויר", "סיבה למסיבה", "ניקוי ראש", "עוד להיט", "ארץ טרופית יפה", "שבט כהן", "עמק הנהר האדום", "גזוז", "פעם אחת", "פוליטיקה". כמו כן, הפיק וביים קונצרטים, מופעים, אירועי ספורט, מהדורות חדשות ועשרות אירועי בידור. במהלך השנים זכה בפרסים בינלאומיים וישראלים לבימוי. שימש כיו"ר אגודת העיתונאים בירושלים.
בשנת 1960, הצטרף ללהקת הסטודנטים ירושלים כאקורדיוניסט ומאז ועד היום הוא גם מנהלה המוזיקלי של הלהקה, במסגרת הלהקה ייצג דן בירון את ישראל במאות פסטיבלי פולקלור ברחבי העולם.
בשנת 2007, פתח ביסטרו מוזיקלי בשם "בירמן" במדרחוב בן-יהודה בירושלים.
בירון, המתגורר כיום בירושלים, הציג בשנת 2008 בבחירות לרשויות המקומיות, את מועמדותו לראשות העיר, כראש רשימת "עלה ירוק - ירושלים של כולם". הוא זכה לתמיכה בשיעור של כחצי אחוז מקולות המצביעים ורשימתו לא עברה את אחוז החסימה. לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הוצב בירון במקום השביעי ברשימת ניצולי השואה עם בוגרי עלה ירוק שהורכבה בחלקה מפורשי מפלגת עלה ירוק. בבחירות לכנסת התשע עשרה ב-2013 התמודד בירון במקום השלישי ברשימת הפיראטים. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה ובירון לא נכנס לכנסת. בבחירות לכנסת העשרים ב-2015 הוא הוצב במקום השני ברשימת הפיראטים לכנסת. בבחירות לכנסת העשרים ואחת (מרץ 2019) ובבחירות לכנסת העשרים ושתיים (ספטמבר 2019) הוצב שוב במקום ה-3 ובבחירות לכנסת העשרים ושלוש (2020) והבחירות לכנסת העשרים וארבע (2021) הוצב במקום השני ברשימה. בבחירות לכנסת העשרים וחמש (2022) הוצב במקום ה-14 והאחרון ברשימה.
בירון נשוי לאשת הטלוויזיה שרי רז.
משיבון
משיבון הוא מכשיר העונה ומקליט שיחות טלפון כאשר אף אדם לא עונה לטלפון לאחר מספר צלצולים.
בתחילת דרכו המשיבון הקליט על קלטות אך כיום יש משיבונים המקליטים על SSD.
היסטוריה
עשר שנים מאוחר יותר, בשנת 1936, חברה שווייצרית הוציאה מכשיר שהקליט אך היה צורך להגיע לחברה ולשאול מה היו ההודעות.
בשנת 1949 פיתחו מכשיר דומה למה שקיים היום שהיה ניתן גם להקליט את ההודעה המושמעת למתקשר.
המשיבון כונה "מזכירה אלקטרונית", שם שנזנח כיוון שאינו תקין פוליטית.
טכנולוגיית תא קולי מחליפה כיום את המשיבון.
קיה ספורטאז'
קיה ספורטאז' (באנגלית: Kia Sportage) היא מכונית במרכב קרוסאובר בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי קיה מוטורס משנת 1993. היא הוצגה בשנת 1993 והגיעה לישראל בשנת 1997. הספורטאז' חולק מכלולים רבים עם היונדאי טוסון החל מהדור השני.
בשנת 2016 נבחר "לרכב הנמכר ביותר" ו"הרכב למשפחה" על ידי מגזין אוטו. בשנת 2017 נבחר ל"אוטו השנה" על ידי מגזין אוטו. הספורטאז' הוא הרכב הנמכר ביותר בישראל אחרי היונדאי טוסון.
מהדור השני עד לדור הרביעי הספורטאז' חולק מכלולים רבים עם הטוסון, ומהדור החמישי הוא תאום מכני בלבד.
דור ראשון (2003-1993)
הדור הראשון יוצר בין השנים 2003-1993. הדור הראשון חלק מכלולים רבים כגון: מנוע, עיצוב, שלדה, תיבת הילוכים, עם מאזדה בונגו. הדור הראשון כלל גם אפשרות למרכב שלוש דלתות עם גג רך נפתח. משנת 1997 ציידה קיה את הספורטאז' בכרית אוויר לרגליים ובכך הספורטאז' הפך לרכב הראשון בעולם עם כרית אוויר לרגליים. במבחן ריסוק באוסטרליה קיבלה הספורטאז' כוכב בטיחות אחד מתוך חמישה עקב תקלות בחגורת הרכב.
הדור הראשון כלל מנוע בנזין I4 צילנדרים בנפח 2.0 ליטרים שסיפק כ-95, 118 ו-128 כוחות סוס. תיבת ההילוכים הייתה אוטומטית בעלת ארבעה הילוכים או תיבת הילוכים ידנית בעלת חמישה הילוכים.
דור שני (2010-2004)
הדור השני יוצר בין השנים 2010-2004. לאחר שנתיים של הפסקה בייצור הציגה קיה          באוגוסט 2004 את הדור השני לספורטאז'. הדור השני קיבל במבחני הריסוק חמישה כוכבים מתוך חמישה, לעומת כוכב אחד בדור הראשון. הדור השני הוצע עם מנוע בנזין V6 בוכנות בנפח 2.7 ליטרים המספק כ-175 כוחות סוס ב-6,000 סיבובים לדקה, לצד תיבת הילוכים אוטומטית בעלת ארבעה הילוכים.
במאי 2008 הציגה קיה בלונדון מתיחת פנים לספורטאז'. מתיחת הפנים כללה בעיקר עיצוב מעודכן לפגוש הקדמי.
דור שלישי (2015-2010)
הדור השלישי יוצר בין השנים 2010–2015. הדור השלישי הוצג בתערוכת הרכב של ז'נבה במרץ 2010. גם בדור השלישי קיבל הספורטאז' חמישה כוכבי בטיחות. הדור השלישי כלל הציע מנועי בנזין בנפח 1.6 ו-2.0 ליטרים המספק כ-133 ו-163 ו-166 כוחות סוס (166 כוחות סוס משנת 2014). הדור השלישי כלל גם מנוע טורבו דיזל בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-184 כוחות סוס. לכל המנועים יש תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שישה הילוכים.
בינואר 2011 הציגה קיה במונטריאול גרסה בשם ספורטאז' SX , לגרסה זו מנוע משודרג המספק כ-256 כוחות סוס, וכן אבזור עשיר יותר. רמת-גימור זו שווקה בשוק האמריקאי בלבד.
מתיחת פנים שנת 2013
ביולי 2013 הציגה קיה בדרום קוריאה את מתיחת הפנים לספורטאז', הכוללת פנסיים אחוריים חדשים ופנסי ערפל וסורג אוורור חדש לפגוש הקדמי, יחד עם מתיחת הפנים הציגה קיה מנוע חדש לספורטאז' המנוע החדש מספק 166 כוחות סוס.
דור רביעי (2021-2015)
בספטמבר 2015 הציגה קיה בתערוכת הרכב של פרנקפורט את הדור הרביעי לספורטאז'. לספורטאז' החדש נוסף לבסיס הגלגלים 30 מ"מ (2,670 מ"מ) ותוספת של 40 מ"מ לאורך (4,480 מ"מ). מידת הרוחב (1,855 מ"מ) ומידת הגובה (1,630 מ"מ) לא השתנו מהדגם המדור השלישי. גם הדור הרביעי קיבל חמישה כוכבי בטיחות. תא הנוסעים שודרג בעיקר בגלגל הגה חדש ובשדה ראייה שבדור השלישי היה מוגבל.
הדור הרביעי שווק עם מנועי בנזין בנפחי 1.6 ו-2.0 ליטרים המספקים כ-132, 133, 155, 163 ו-166 כוחות סוס. תיבת ההילוכים בכל יחידות ההנעה היא אוטומטית בעלת שישה הילוכים.
היצע מנועי הדיזל כולל מנוע דיזל בנפח 1.7 ליטרים המספק כ-115 כוחות סוס ומנוע טורבו דיזל בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-136 או 184 כוחות סוס.קיימת גם אפשרות לחבילת GT פרימיום הכוללת עיצוב ספורטיבי ומנוע טורבו בנזין בנפח 1.6 ליטרים המספק כ-177 כוחות סוס ב-5,500 סיבובים לדקה.
מתיחת פנים שנת 2018
במאי 2018 הציגה קיה את מתיחת הפנים לספורטאז'. מתיחת הפנים כללה הגה בעיצוב חדש, עיצוב מעודכן לפגוש הקדמי, ג'אנטים חדשים, ריפודים חדשים בשני גוונים ו מערכת מולטימדיה חדשה בקוטר 8 אינץ'. כמו כן הוחלף מנוע הדיזל בנפח 1.7 ליטרים במנוע דיזל בנפח 1.6 ליטרים המספק כ-115 ו-136 כוחות סוס. למנוע זה מחוברת מערכת מיקרו-היברידית המסייעת למנוע בצריכת הדלק. יחד עם מתיחת הפנים הציגה קיה את גרסה היברידית לדגם עם מערכת הנעה היברידית המשלבת בין מנוע טורבו דיזל בנפח 2.0 ליטרים     ומנוע חשמלי שבסה"כ מספקים יחד 185 כוחות סוס.
קיה KX5
קיה KX5 היא הגרסה הסינית של הספורטאז' הכוללת תא נוסעים שונה ועיצוב שונה מיתר הגרסאות לקדמת הרכב. ה-KX5 משווק בסין עם מנוע טורבו בנפח 1.6 ליטרים המספק כ-177 כוחות סוס ועם אופציה להנעה כפולה או מנוע בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-162 כוחות סוס עם הנעה קדמית בלבד. ה-KX5 הוצג בסין במרץ 2019.
דור חמישי (2021-הווה)
ב-8 ביוני 2021 חשפה קיה את הדור החמישי לספורטאז'. הדור החמישי מציג עיצוב שונה לגמרי מהדור הרביעי ובכלל משאר הדורות, קארים חביב מנהל העיצוב של קיה והמעצב של הספורטאז' אמר "להמציא מחדש את הספורטאז'" וזה מה שנעשה.
העיצוב החיצוני נמתח יותר והפגוש הקדמי עוצב שונה לחלוטין ומיישר קו עם שאר הדגמים החדשים של קיה. הפגוש האחורי מזכיר את הפגוש האחורי של הקיה EV6. מהצד, הספורטז' מעוצב עם כעין שקעים בבטן המזכירים את העיצוב החיצוני של הטוסון.
בפנים המכונית מציגה הספורטאז' אלמנטים רבים שנלקחו גם הם מה-EV6. פנים המכונית כוללת מסך מגע בקוטר 24.6 אינץ' המציג את המולטימדיה ואת לוח המחוונים הדיגיטלי, מתחת למסך המגע ממוקמת מערכת השליטה במולטימדיה הכוללת שני כפתורים מכניים ומסך מגע קטן. בקונסולה המרכזית נמצאים ממשקי שליטה רבים השולטים על כמה מערכות, ביניהם תיבת הילוכים אלקטרונית, כפתור התנעה, בורר מצבי נהיגה ועוד.
ביולי 2021 חשפה קיה את שאר הנתונים על הספורטאז' החדש, הספורטאז משווק בגרסה ארוכה יותר לשוק האמריקאי ובגרסה קצרה יותר לשאר השווקים.
היצע יחידות ההנעה כולל שישה מנועים שונים. מנועי הבנזין בנפחי 1.6 ליטר טורבו ו-2.0 ליטר המספקים 150 כ"ס או 180 כ"ס (מנוע 1.6 ליטר טורבו), 155 כ"ס (מנוע 2.0 ליטר). מנועי הדיזל בנפחי 1.6 ליטר טורבו ו-2.0 ליטר טורבו המספקים 186 כ"ס (מנוע 1.6 ליטר טורבו), 115 כ"ס או 136 כ"ס (מנוע 2.0 ליטר טורבו). למרבית המנועים יש מערכת מיקרו היברידית המסייעת בחיסכון בצריכת הדלק.
הספורטאז' החדש ישווק עם שתי יחידות הנעה היברידיות. הראשונה, מערכת הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין בנפח 1.6 ליטר טורבו עם מנוע חשמלי שניהם מספקים יחד 230 כ"ס. השנייה, מערכת הנעה היברידית פלאג-אין המשלבת בין מנוע בנזין בנפח 1.6 ליטר טורבו עם מנוע חשמלי שניהם מספקים יחד 265 כ"ס עם סוללת ליתיום יון המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של מעל 50 ק"מ.
לכל המנועים למעט מנוע הדיזל בנפח 2.0 ליטר טורבו יש תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים או תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים, למנוע הדיזל בנפח 2.0 ליטר טורבו יש תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים.
ב-1 בספטמבר 2021 חשפה קיה את הגרסה האירופאית של הספורטאז', הקצרה יותר מהאמריקאית. העיצוב הפנימי זהה לזו הארוכה אך העיצוב החיצוני דינמי יותר וספורטיבי יותר אודות למרכב קצר משמעותית. את הספורטאז' האירופאי משווקת קיה עם אותם מנועים אשר משווקים באמריקה. הגרסה האירופאית היא זו שמשווקת גם בישראל.
מכירות
להלן נתוני המכירות עד דצמבר 2020 בארצות הברית, סין, דרום קוריאה, אירופה וישראל.
קינגס קולג' לונדון
קינגס קולג' לונדון (באנגלית: King's College London, בקיצור: קינגס, King's; בראשי תיבות: KCL) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית הממוקמת בלונדון, הממלכה המאוחדת הנחשבת לאחת האוניברסיטאות הטובות בעולם. האוניברסיטה הוקמה בשנת 1829 על ידי ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת וארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון. האוניברסיטה היא האוניברסיטה הרביעית שנוסדה באנגליה. בשנת 1836 קינגס ייסדה את אוניברסיטת לונדון. האוניברסיטה גדלה לקראת סוף המאה ה-20 כתוצאה מאיחודים עם מוסדות אקדמיים נוספים. כיום, קינגס היא האוניברסיטה ה-12 בגודלה בבריטניה. פעילותה מרוכזת בחמישה קמפוסים, תשע פקולטות המחולקות למחלקות ולמכוני מחקר רבים.
בית הספר לרפואה בקינגס הוא הגדול ביותר באירופה וכולל את בית הספר לאחיות הראשון בעולם. אוניברסיטת קינגס קולג' לונדון חברה במספר ארגונים בינלאומיים:: חברה בגילדת אוניברסיטאות אירופאיות עתירות מחקר, בברית פלוס, באיגוד האוניברסיטאות האירופאיות (EUA), בקונסורציום הבינלאומי של אוניברסיטאות לחקר המגוון הביולוגי והסביבה (iCUBE), בליגה העולמית של בתי הספר למשפטים (LSGL), באיגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי (ACU) וברשת האוניברסיטאות מבירות אירופה (UNICA). האוניברסיטה חברה במספר ארגונים בבריטניה: באוניברסיטת לונדון, בקבוצת ראסל, בקונסורציום SES, באוניברסיטאות בריטניה (UUK) ובקבוצת האוניברסיטאות הלא רשמית, "משולש הזהב". קינגס היא ביתם של שישה מרכזים במועצת המחקר הרפואי, חברה מייסדת של המרכז האקדמי למדעי הבריאות (AMC), "שותפי הבריאות של קינגס", חברה במכון פרנסיס קריק, ב־MedCity ובמרכז תומאס יאנג (TYC). בנוסף האוניברסיטה חברה באקדמיות הבאות: באקדמיה המלכותית למוזיקה (RAM) ובאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA).
היסטוריה
קינגס קולג' לונדון נוסדה בשנת 1826 לאחר מחלוקות הנוגעות להקמתה של יוניברסיטי קולג' לונדון. המוסד נוסד בתמיכתם של יהודים ונוצרים לא אנגליקניים, וזאת על מנת ליצור ממסד חילוני יחסית. אחד התומכים המרכזיים בקינגס היה ארתור ולסלי, שהיה גם ראש ממשלת בריטניה באותה התקופה. בתחילה האוניברסיטה חולקה למחלקה ראשית ולמחלקה משנית אשר התפצלה מהאוניברסיטה בסופו של דבר. המחלקה הראשית חולקה לשלושה קורסים: קורס כללי שכלל תאולוגיה, לימודים קלאסיים, מתמטיקה, ספרות אנגלית והיסטוריה. בנוסף על הקורס הכללי פעלו גם קורס לרפואה וקורס לנושאים שונים שכללו משפטים וכלכלה פוליטית - נושאים שהיו תלויים בתלמידים מזדמנים.
בשנת 1840 קינגס פתחה בית חולים משלה. בשנת 1845 הקימה קינגס מחלקה צבאית להכשרת קצינים לצבא הבריטי, וב-1846 מחלקה תאולוגית להכשרת כמרים אנגליקנים. בשנת 1882 ניתק הקשר הישיר בין המלוכה לבין האוניברסיטה, ובשנת 1885 נשים החלו ללמוד בקינגס. בשנת 1903 נותקו הקשרים הדתיים לאוניברסיטה, מלבד המחלקה התאולוגית. במהלך מלחמת העולם הראשונה נפתח בית הספר לרפואה לנשים בפעם הראשונה. חלקים מהאוניברסיטה נפגעו במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה.
אחת התגליות המפורסמות ביותר שהתרחשו בקינגס הייתה גילוי מבנה ה-DNA בשנת 1953 על ידי מוריס וילקינס ורוזלינד פרנקלין.
ארגון אקדמי
נכון לשנת 2017, קינגס קולג' מורכב מתשע פקולטות אקדמיות, המחולקות לבתי ספר, מחלקות, מרכזים ומכוני מחקר:
דירוג אקדמי
קינגס קולג' לונדון נחשבת לאחת האוניברסיטאות הטובות בעולם, ומדורגת בעקביות בין המוסדות המובילים בבריטניה ובעולם. דירוגים לשנת 2021:
מוחמד אבו שמאלה
מוחמד אבו שמאלה (בערבית: محمد أبو شمالة; 1974 – 21 באוגוסט 2014) היה טרוריסט פלסטיני, ראש גדודי עז א-דין אל-קסאם (הזרוע הצבאית של חמאס) בדרום רצועת עזה והאחראי על מנהרות ההברחה ברפיח.
אבו שמאלה החל את פעילותו בחמאס בשנות ה-90 ומאז פיקד על ביצועי עשרות פיגועי טרור ברחבי ישראל. היה כלוא במשך תשעה חודשים בישראל, ובמשך שלוש שנים נוספות בבתי הכלא של הרשות הפלסטינית.
בקיץ 2004, במהלך מבצע קשת בענן, הקיף צה"ל את ביתו בחומרי נפץ ותקף את הבית, אך אבו שמאלה ניצל מניסיון החיסול.
יחסי ארצות הברית–הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
יחסי ארצות הברית–הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הם היחסים הדיפלומטיים בין ארצות הברית לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
היסטוריה
כשהרפובליקה הדמוקרטית נודעה כזאיר, הייתה לה ברית חזקה עם ארצות הברית. זאת בעיקר בגלל מנהיג זאיר מובוטו ססה סקו שנחשב לאנטי-קומוניסט מובהק, וממשלת ארצות הברית ראתה בזאיר מאגר של יציבות במניעת התפשטות המרקסיזם באפריקה. מובוטו עצמו היה ידידותי עם רוב נשיאי ארצות הברית במהלך כהונתו, וקיבל סיוע חוץ רב מארצות הברית ומהעולם המערבי. זאיר מצאה עצמה באותו צד של ארצות הברית ודרום אפריקה ונלחמת בהשפעה הקובנית והסובייטית במהלך מלחמת האזרחים באנגולה. לאחר נפילת מסך הברזל ב-1991, היחסים נחלשו באופן משמעותי, והסוציאליזם כבר לא היווה איום על האינטרסים המערביים באפריקה, ממשלת ארצות הברית החלישה את צידודה במשטרו של מובוטו, שגם הואשם בהפרות זכויות אדם. בסופו של דבר תהליך זה הוביל לקריסתה של זאיר ומלחמת קונגו הראשונה. זמן לא רב לאחר שינוי המשטר, זאיר נודעה בשם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
ארצות הברית מינתה את שגרירה הנוכחי בקונגו ב-2007. הרפובליקה הדמוקרטית מינתה את שגרירה הנוכחי בארצות הברית בשנת 2000. קונגו נמצאת ברשימת היועצים של מחלקת המדינה של ארצות הברית מאז 1977.
מאסיבית
היסטוריה
מאסיבית נוסדה ב-2013 בידי גרשון מילר, איגור יעקובוב ומשה אוזן. מילר יסד ב-1994 את חברת מכונות הדפוס "עידנית", שנרכשה כעבור ארבע שנים בידי סאיטקס קורפוריישן עבור 60 מיליון דולר. ב-1998 היה אחד משלושת מקימי חברת מדפסות התלת מימד 'אובג'ט' שב-2012 התמזגה עם מתחרתה סטרטסיס, הנסחרת בנאסד"ק והגיעה בשיאה לשווי של 5.7 מיליארד דולר.
בפברואר 2021 השלימה החברה את הנפקתה לציבור בבורסת תל אביב וגייסה 169 מיליון שקלים. בתום ההנפקה שווי החברה עמד על 659 מיליון שקל.
מוצרים
הדור השני של מדפסות החברה, מדפסת 10000 היא חלופה לComputer Numerical Control, מיועדת לייצור חלקים מחומרים מרוכבים. היא פועלת בטכנולוגיה של יציקה בתנועה וניתן בעזרתה להדפיס תבניות, דגמים במידות גדולות וכלי עזר לייצור. היא נועדה לחסוך בעלויות כוח אדם וחומרי גלם ולקצר את זמן הייצור. ראש ההדפסה מדפיס תבנית, לתוכה ניתן לצקת חומרים נוספים. בתום ההדפסה טובלים את התוצר במי ברז וכעבור זמן קצר המעטפת החיצונית נשברת ונפרדת מהגוף הפנימי, ללא יצירת זיהום סביבתי. הטכנולוגיה של החברה מוגנת בכ-50 פטנטים.
במאי 2022 השיקה החברה את מדפסת 10000 ודיווחה על 28 הזמנות לא מחייבות. ב-2021 המדפסת זכתה בפרס של האגודה האמריקאית ליצור חומרים מרוכבים. החברה מכרה לאורך שנות פעילותה מדפסות, בכ-40 מדינות ברחבי העולם.
בעלי עניין
מנכ"ל החברה הוא ארז צימרמן ויו"ר החברה הוא ירון יחזקאל. בין המשקיעים המוסדיים בחברה: מגדל חברה לביטוח ומור בית השקעות. בעלת עניין נוספת היא קרן הגידור אלפא. בין המשקיעים במאסיבית: צור דבוש, יו"ר ובעל השליטה בקליל תעשיות, סטרטסיס, תאגיד האלקטרוניקה יסקאווה היפני וגופים מוסדיים. עד נובמבר 2020 גייסה מאסיבית כ-30 מיליון דולר. בדירקטוריון החברה חבר בין השאר דדי פרלמוטר, שהיה בעבר סגן נשיא בחברת אינטל.
אורי רונן
אורי רונן (נולד ב-18 במאי 1988) הוא מוזיקאי ישראלי, זמר, מלחין, פזמונאי, מפיק, מגיש פודקאסט וסולן להקת אורי רונן והפולק סטונרס.
ביוגרפיה
רונן גדל ביישוב בת חן, שבמועצה האזורית עמק חפר, בן זקונים לצד אח ואחות. למד בתיכון קריית חינוך ע"ש בן-גוריון שבעמק חפר. הוא שירת בצה"ל בחיל מודיעין השדה בין השנים 2007–2010. כשהשתחרר מצה"ל יצא רונן למסע חובק עולם, שנמשך כארבע שנים שבמהלכן כתב והלחין את רוב שיריו, שיופיעו בהמשך באלבום הבכורה שלו "Walk & Found".
קריירה מוזיקלית
בשנת 2014 החל את לימודיו במכללת ספיר במסלול תרבות, יצירה והפקה. בעקבות התואר עבר רונן להתגורר בשדרות והחל בשיתוף פעולה עם מוזיקאים ויוצרים מהמכללה. כמו כן הוציא באותה שנה את הסינגל הראשון שלו “Colorful Sparks” שזכה להשמעות בתחנת 88FM.
בשנת 2016 הוציא רונן את הסינגל "I Have a Friend" שיצא לאור בקליפ עצמאי שהופק על ידיו וע"י סטודנטים מהמסלול לקולונוע וטלוויזיה במכללת ספיר. באותה שנה הקים את להקתו "אורי רונן והפולק סטונרס". בשנת 2017 יצא הסינגל הראשון של הלהקה "The Land of No(r)way" בסגנון קאנטרי פולק. בשנת 2018 נבחר רונן ביחד עם להקתו לחמם את להקות פול טראנק וג'יין בורדו. באותו קיץ הופיעה הלהקה בבמה המרכזית בפסטיבל הבלוז הראשון בשדרות שכמעט ובוטל בעקבות המצב הביטחוני . בסוף אותה השנה הודיע רונן שלהקתו תוציא לאור את אלבום הבכורה שלה בשנה שלאחר מכן. בשנת 2019 הופיעה הלהקה בבמה המרכזית בפסטיבל סולם יעקב וסיימה בהצלחה קמפיין מימון המונים באתר הדסטארט . לקראת אותו פסטיבל, פרסמה הלהקה קליפ אנימציה חדש שכתב רונן בשיתוף עם נאור זנא שגם ביים. הקליפ הציג את הסינגל ״Walking Down the Mountain”, הראשון מתוך האלבום. באוקטובר של אותה שנה הוציאו רונן ולהקתו את אלבום הבכורה שלהם "Walk & Found". רונן הפיק ועיבד את כל שירי האלבום ביחד עם חברי הלהקה שגיא גולן (תופים), יעל מאייר (שירה וכלי הקשה), שי נמני (גיטרות), ליאורה לנדזבאום (שירה וצ'לו) ורותם לוי (בס). האלבום הוקלט באולפני Tonewood שבמושב גיאה ויצא בהפצה דיגיטלית תחת הלייבל Digistage.
ייצוג אמנים
בעקבות אהבתו למוזיקה ולחיי הקהילה בעוטף עזה, פתח רונן ב-2018 עסק עצמאי שבו הוא מייצג מוזיקאים ולהקות דרומיות כגון שביט נוי ומאמא סוטרה, וגם נותן שירותי יח"צ, פגישות ייעוץ ובוקינג לאמני אינדי צעירים. מסוף שנת 2021 ובמהלך שנת 2022 הוא ניהל וייצג את הזמרת מיקה שדה.
הופעה מהגיהנום
בינואר 2021 השיק רונן בערוץ היוטיוב שלו ובפלטפורמות הסטרימינג את ההסכת "הופעה מהגיהנום". מוגש ביחד עם התסריטאי והמוזיקאי דניאל סלגניק, השניים מארחים מוזיקאים וקומיקאים שונים שמספרים על ההופעות הכי גרועות שלהם וסיפורים משעשעים שהם חוו במהלך הקריירה. החל משנת 2023 מגיש רונן את הפודקאסט לצד אביגיל קובארי, אור ליפל ועדי שיפר.
מוזיאון
מוזיאון (נכתב בעבר מוסיאון) הוא מקום שמרוכזים בו אוספים בתחום מסוים או בתחומים אחדים: יצירות אמנות, חפצי אומנות, עתיקות, מדע וכדומה. זהו מוסד המאפשר לציבור גישה למוצגים המייצגים מגוון תופעות טבע, תרבות, היסטוריה ומורשת, לצורכי חינוך, מחקר, לימוד, המסרה והנאה.
אורי רונן
דיסקוגרפיה
2019 - "Walk & Found"
מוזיאון
מקור המושג "מוזיאון" במילה Μουσεῖον ביוונית עתיקה, שמשמעותה "היכל המוזות". ככל הידוע, המוזיאון הראשון נוסד במאה ה-4 לפנה"ס באלכסנדריה שבמצרים ההלניסטית, כנראה על ידי תלמי הראשון. ייעודו היה מקום למפגש ולמידה של הוגי דעות, משוררים ומדענים, והוא כלל את הספרייה הגדולה של אלכסנדריה. המוזיאון הראשון שהכיל אוסף של חפצי אמנות היה כנראה בפרגמון שבאסיה הקטנה, באותה תקופה.
בעולם המודרני ישנם אלפי מוזיאונים, המתמחים בציור, בפיסול, ארכאולוגיה, היסטוריה ונושאים תרבותיים שונים. ישנם מוזיאונים המוקדשים ליצירתו של אמן יחיד ומציגים תערוכות קבע מעבודותיו.
מוזיאון לאומי הוא מוזיאון ראשי במדינה בתחומו, ופעמים רבות הוא מתוקצב על ידי המדינה.
במהלך המאה ה-21 המוזאונים החלו בתהליך של מחשוב האוספים והצגתם באתרי אינטרנט. בשנת 1997 גנג'ו גולן הקים מוזיאון וירטואלי של אמנות מודרנית שקיים רק באתר אינטרנט. במאי 2018 נוסד בישראל המוזיאון הווירטואלי העולמי (World Virtual Museum), אשר מורכב מתערוכות ומיצירות אומנות של אומנים מכל רחבי העולם. לציוריו יש כבר למעלה מ-2,000,000 צפיות בגוגל.
הסכם שימונוסקי
ההסכם של שימונוסקי התורה
סין המובסת נאלצה לשלם פיצויים ליפן ולוותר לטובתה על האי פורמוזה ועל חצי-האי ליאודונג, שנמצא מדרום למנצ'וריה. בנוסף, הסכימה סין לקבל את התנאי היפני להכיר בעצמאות קוריאה.
המשתתפים הבולטים מצד האימפריה היפנית היו איטו הירובומי (לימים ראש ממשלת יפן, כולל במהלך מלחמת רוסיה–יפן) ומוצו מונמיצו. מצד האימפריה הסינית השתתפו לי הונגז'אנג ולי ג'ינגפאנג.
תוצאות והשלכות
החולשה של סין בסוף המאה ה-19, אשר התגלמה בין השאר במלחמת סין-יפן ותוצאותיה, הביאה להשתלטות אימפריאליסטית של מעצמות המערב על שטחים מקרבה, ביתורה של סין והחכרת שטחים ונמלים אסטרטגיים של האימפריה הסינית לעשרות שנים. ההשתלטות האימפריאליסטית וכניסת הזרים לסין באו לידי רוויה ולבסוף לפיצוץ באירוע מרד הבוקסרים בשנת 1900.
אם כן, נקשרו מלחמת סין-יפן והסכם שימונוסקי לפרוץ מלחמת רוסיה–יפן בשנת 1904.
רמון פואנקרה
רֵמון פואנקרה (בצרפתית: Raymond Poincaré; 20 באוגוסט 1860 - 15 באוקטובר 1934) היה מדינאי צרפתי, נשיא וראש ממשלה שלוש פעמים, נשיא צרפת בפרוץ מלחמת העולם הראשונה שהוא עצמו היה קשור לתחילתה.
שר בממשלה
למשך שנה שירת פואנקרה במשרד החקלאות ולאחר מכן הוא קיבל הערכה גדולה על הצלחתו הכלכלית במשרד האוצר. תחילה היה שר החינוך, האומנות והדת ולאחר מכן היה שר האוצר. בתוך ממשלת הקבינט של אלכסנדר ריבוט הפך פואנקרה לשר התעשייה האזרחית. בעזרת תומכים, פואנקרה היה שותף ראשי לייצור הפלגה הצרפתית האיחוד הדמוקרטי הרפובליקני בשנת 1902 שהפכה במהרה למפלגת המרכז ימין החשובה ביותר ברפובליקה השלישית. לאחר מכן בשנת 1906 לאורך זמן קצר פואנקרה חזר להיות שר האוצר.
המונח "פואנקראיזם" לפי ז'ורז' קלמנסו משמעו היה צעירים פוליטיים מרכזיים שהיו מבוססים על רעיונות אבות הרפובליקה. לאחר שנת 1911 המונח שומש לתאר את הפוליטיקאים הרדיקלים האנטי גרמניים ברפובליקה. אחרי שנת 1920 משמעות המונח השתנתה בפעם השלישית הפעם משמעות המונח היה סוג מסוים של התנהלות כלכלית.
ראשות ממשלה ראשונה
זמן קצר לאחר שהפך פואנקרה לראש ממשלת צרפת בינואר 1912 הוא חיבר לממשלתו בצורה חכמה את כל אויביו הפוליטיים ובכך הבטיח את מעמדו כקובע הבלעדי של יחסי החוץ הצרפתיים בהתחלה בתור ראש ממשלה ובהמשך בתור נשיא, והוא כיוון את יחסי החוץ שלו למצב חם נגד גרמניה. פואנקרה דאג שגרמניה לא תוכל ליצור יחסי חוץ טובים עם רוסיה ובריטניה וחיזק את הצבא בכך שהוסיף לו השקעות מהבנק המדיני, הגדיל את הגיוס והורה להתחיל להכין תוכניות לגבי התקפה על גרמניה.
לאורך המשבר הבוסני והמשבר המרוקני השני פואנקרה לא הצליח לשתף פעולה עם האימפריה הרוסית, ולכן בשנת 1912 הוא חידש את חוזה החברות בין צרפת לרוסיה משנת 1894 מחוזה הגנה לחוזה התקפה לכל מקרה שעלול לקרות, אפילו ממשבר בבלקנים. באוגוסט אותה השנה כשנפגש פואנקרה עם הצאר הרוסי ניקולאי השני הוא חיזק את ההסכם בכך שחידש אותו לרמה צבאית.
לפני המלחמה
קיילו נמנע מפרסום המסמכים לאחר שהנשיא לחץ על גאסטון קלמט, עורך עיתון לה פיגארו, שלא לפרסם מסמכים המראים כי קיילו לא היה נאמן לאשתו הראשונה, והיה מעורב בעסקאות כספיות מפוקפקות המשמעות על מדיניות חוץ פרו-גרמנית. העניין אולי היה נשאר מסודר אלמלא מאדאם קיילו השנייה, מוטרדת מכך שקלמט אולי יפרסם מכתבי אהבה שנכתבו לה בזמן שבעלה עדיין היה נשוי לקודמתה, היא הלכה למשרדו של קלמט ב-16 במרץ 1914 וירתה בו למוות. השערורייה שהתקבלה כונתה "פרשת קיילו", והיא הייתה סיפור החדשות הצרפתי הגדול במחצית הראשונה של שנת 1914, וגרמה לפואנקרה להתבדח שמעתה והלאה הוא עלול לשלוח את מאדאם פונקארה לרצוח את אויביו הפוליטיים מכיוון ששיטה זו עבדה כל כך טוב עבור קיילו.
משבר יולי ומלחמת העולם הראשונה
ב-28 ביוני 1914, פואנקרה צפה במסלול המרוצים של לונגצ'אמפס כאשר קיבל חדשות על רצח הארכידוכס פרנץ פרדיננד בסרייבו. פואנקרה היה מוקסם מהדיווח, אך המשיך לצפות במירוץ. בשנת 1913 הוכרז כי פואנקרה יבקר בסנקט פטרסבורג ביולי 1914 כדי לפגוש את הצאר ניקולאי השני. בליווי ראש הממשלה רנה ויויאני, פואנקרה נסע לרוסיה בפעם השנייה (אך לראשונה כנשיא) כדי לחזק את הברית הצרפתית-רוסית. ב-15 ביולי, שר החוץ האוסטרו-הונגרי, הרוזן לאופולד פון ברכטולד, הודיע ​​למדינות זרות באמצעות ערוץ אחורי על כוונת אוסטריה-הונגריה להציג אולטימטום לסרביה. כשהגיע פואנקרה לסנקט פטרסבורג ב-20 ביולי, הרוסים דיווחו לו על האולטימטום האוסטרי והתמיכה הגרמנית באוסטריה.
אף על פי שראש הממשלה ויויאני היה אמור להיות אחראי על מדיניות החוץ הצרפתית, פואנקרה הבטיח לגיבוי הצבאי הצרפתי ללא תנאי למען רוסיה נגד אוסטריה-הונגריה וגרמניה. בדיוניו עם ניקולאי השני דיבר פואנקרה בגלוי על ניצחון במלחמה בסופו של דבר, ולא הימנעות ממלחמה. מאוחר יותר הוא ניסה להסתיר את תפקידו בהתפרצות הסכסוך הצבאי והכחיש שהבטיח לרוסיה דבר. פואנקרה הגיע לפריז ב-29 ביולי ובשעה 7 בבוקר ב-30 ביולי, באישורו המלא של פואנקרה, שיגר ויויאני מברק לניקולאי בו אישר כי: "באמצעי הזהירות ובצעדים ההגנתיים אליהם רוסיה מאמינה שהיא מחויבת לנקוט, היא לא צריכה להמשיך מייד בכל צעד שעשוי להציע לגרמניה עילה להתגייסות מוחלטת או חלקית של כוחותיה".
ביומנו האישי באותו יום, מתאר פואנקרה כי מטרת ההודעה לא הייתה למנוע פריצת מלחמה אלא לשלול תירוץ מגרמניה ובכך להשיג תמיכה בריטית בברית הפרנקו-רוסית. הוא אישר התגייסות רוסית. כוח מכסה צרפתי, וחמישה כוחות צבא חזקים, הוצבו בגבול גרמניה בשעה 16:55, לפי נוהל טרום ניווט רגיל. פואנקרה וויויאני דרשו להתקין את הכוח המכסה עשרה קילומטרים מהגבול, מהסיבה היחידה שצרפת תיראה חפה מפשע בעיני בריטניה.
מיד נשלח ללונדון פתק כדי לספר לבריטים על התמרון ולזכות באהדתם נגד גרמניה. ב-31 ביולי הציג השגריר הגרמני בפריז, הרוזן וילהלם פון שון, בפני ויויאני אזהרה מעין אולטימטום כי אם רוסיה לא תסיים את התגייסותה תוך שתים עשרה שעות, גרמניה תתגייס. פירושו של גיוס פירושו מלחמה. באותו יום, ראש המטה הכללי של הצבא הצרפתי, מרשל ז'וזף ז'ופר, הגיש בקשה להתגייסות כללית וטען בכזב כי גרמניה התגייסה בסתר במשך יומיים או שלושה. פואנקרה תמך בבקשתו של ז'ופר. הגיוס הכללי של צרפת נפסק בשעה 16:00 ב-1 באוגוסט.
ב-1 באוגוסט שיקר פואנקרה לפרנסיס ברטי, שגריר בריטניה בצרפת, וטען כי התגייסות רוסית נגזרה רק לאחר אוסטריה. לאחר שגרמניה הכריזה מלחמה בצרפת ב-3 באוגוסט, אמר פואנקרה: "מעולם לא התקבלה הכרזת מלחמה בסיפוק כזה". הוא הופיע בפני האספה הלאומית בשעה שלוש אחר הצהריים ב-4 באוגוסט והודיע ​​כי צרפת מצויה כעת במלחמה ומגבשת את דוקטרינת סקרת האיגוד בה הודיע ​​כי: "שום דבר לא ישבור את שדרת האיגוד בפני האויב." במהלך הפגישה פואנקרה וויויאני לא דיברו על התגייסות רוסיה וטענו במקום זאת כי רוסיה ניהלה משא ומתן עד תום.
המשך המלחמה
פואנקרה הוטל על הצד יותר ויותר, לאחר הצטרפותו לשלטון של ז'ורז' קלמנסו כראש ממשלה בשנת 1917. הוא האמין כי שביתת הנשק ב-1918 התרחשה מוקדם מדי וכי הצבא הצרפתי היה צריך לחדור הרבה יותר עמוק לגרמניה. בוועידת השלום בפריז ב-1919, במשא ומתן על חוזה ורסאי, הוא רצה שצרפת תיאבק על הריינלנד מגרמניה כדי להעמידה תחת שליטה צבאית של בעלות הברית. מרשל פרדיננד פוש הפציר בפואנקרה להפעיל את סמכויותיו כפי שנקבעו בחוקה, ולהשתלט על משא ומתן על האמנה, בגלל חששות שקלמנסו לא משיג את מטרות צרפת. הוא לא עשה זאת, וכאשר הקבינט הצרפתי אישר את התנאים שקלמנסו השיג, שקל פינקארה להתפטר, אם כי שוב נמנע.
בשנת 1920 הסתיימה כהונתו של פואנקרה כנשיא, ושנתיים לאחר מכן שב לתפקיד ראש הממשלה.
ראשות ממשלה שנייה
כהונתו קמה בזכות המדיניות החזקה נגד גרמניה. מתוסכל מפני חוסר נכונותה של גרמניה לשלם פיצויים, קיווה פואנקרה לסנקציות כלכליות אנגלו-צרפתיות נגדה ב-1922 תוך התנגדות לפעולה צבאית. באפריל 1922 נבהל פואנקרה מאוד מהסכם רפאלו, תחילתו של חיבור גרמני-סובייטי לסדר הבינלאומי שהוקם על ידי חוזה ורסאי. הפריע לו שראש ממשלת בריטניה דייוויד לויד ג'ורג' לא היה שותף לנקודת המבט הצרפתית, אלא קיבל כמעט בברכה את רפאלו כסיכוי להכניס את רוסיה הסובייטית למערכת הבינלאומית.
פואנקרה האמין עד מאי 1922 שאם רפאלו לא יכול היה לשכנע את הבריטים כי גרמניה עומדת לעבור את מערכת ורסאי בכל אמצעי הכרחי, אז שום דבר לא היה יכול, ובמקרה זה צרפת פשוט תצטרך לפעול לבדה. עוד הוסיף לחששותיו של פואנקרה קמפיין התעמולה העולמי שהחל באפריל 1922 והאשים את צרפת במלחמת העולם הראשונה כאמצעי להפריך את סעיף 231 לחוזה ורסאי, ובכך יפגע בטענת הצרפתים לפיצויים. בתעמולה הגרמנית-סובייטית בשנות העשרים של המאה העשרים, הוצג משבר יולי 1914 כ"פואנקרה-לה-גררה" (מלחמתו של פואנקרה), בו הפעיל פואנקרה את התוכניות שביצע לכאורה משא ומתן עם הקיסר ניקולאי השני בשנת 1912 לצורך פירוקה של גרמניה. העיתון הצרפתי הקומוניסטי "להומניט" ניהל סיפור שער על העמוד הראשון בו האשים את פואנקרה וניקולאי השני בכך שהם היו שני הגברים שהפילו את העולם למלחמה בשנת 1914. התעמולה של פוינקרה-לה-גררה התבררה כיעילה מאוד בשנות העשרים.
לאורך האביב והקיץ של שנת 1922, המשיכו הבריטים לדחות את הצעותיו של פואנקרה לברית עם בריטניה. ניסיון של פואנקרה להתפשר עם הבריטים על הפיצויים הגרמניים נכשל בשנת 1922. בדצמבר 1922 פואנקרה התמודד עם עוינות בריטית-אמריקאית-גרמנית, ראה פחם לייצור פלדה צרפתי, וכסף לשיקום אזורי התעשייה ההרוסים מתנקזים. פואנקרה החליט עקב הפסקת העברת תשלומי הפיצויים מגרמניה לצרפת (עקב ההייפר אינפלציה בגרמניה) לכבוש את חבל הרוהר ב-11 בינואר 1923, כדי לחלץ את השילומים בעצמו. זה, לטענת ההיסטוריון סאלי מארקס, "לא היה רווחי ולא גרם להייפר-אינפלציה הגרמני, שהחל בשנת 1922 והתנפח בגלל התגובות הגרמניות לכיבוש רוהר, וגם לא להתמוטטות הפרנק ב-1924, שנבעו מהפרקטיקות הכספיות הצרפתיות ומאידוי השילומים." הרווחים, לאחר עלויות כיבוש רוהר-ריינלנד, היו כמעט 900 מיליון סימני זהב, רווח צרפתי. במהלך משבר הרוהר, פואנקרה עשה ניסיון כושל ליצור קשרים דיפלומטיים עם ברית המועצות. פואנקרה הפסיד בבחירות לראשות הממשלה הצרפתית ב-1924 נאמר כי הפסיד "יותר מהתמוטטות הפרנק והמיסוי מאשר מבידוד דיפלומטי." היסטוריונים צרפתים טוענים כי פואנקרה לא היה לאומן נקמני. למרות חילוקי דעותיו עם בריטניה, הוא רצה לשמר את הברית האנגלו-צרפתית. כאשר הורה על הכיבוש הצרפתי של עמק הרוהר בשנת 1923, מטרותיו היו מתונות. הוא לא ניסה להחיות את הבדלנות של רניש. מטרתו העיקרית הייתה זכיית הציות הגרמנית לחוזה ורסאי. השיטות הבלתי גמישות של פואנקרה ואישיותו הסמכותית הביאו לכישלון הדיפלומטיה שלו.