cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מיכל בן-שחר
מחקרים (מבחר)
מחקריה של ד"ר בן-שחר עוסקים במנגנונים המוחיים המעורבים בעיבוד שפה, ובשיטות הדמיה מוחית המאפשרים לזהות הבדלים בעיבוד שפה באוכלוסיות שונות. למשל, מחקריה מראים הבדלים בקישוריות מוחית אצל אנשים בוגרים בעלי גמגום התפתחותי, ומצביעים על הבדלים מוחיים בקישוריות במערכת השפה בילדים שנולדו פגים. בן-שחר הייתה מראשוני החוקרים בישראל שאימצו שיטות של הדמיה מוחית תפקודית (functional MRI) כדי לחקור כיצד המוח מעבד מאפיינים מורכבים של שפה כגון תחביר.
בסדרת מחקרים ביחד עם עמיתים, הראתה כיצד תהליך לימוד קריאה מתבסס על שינויים בקשרים במוח עם התפתחות בילדות, מחקרים אלו זכו לתהודה ופרסים
Death Race for Love
Death Race for Love (בעברית: מרוץ המוות לאהבה) הוא אלבום האולפן השני של הראפר האמריקאי ג'וס וורלד. האלבום יצא לאור ב-8 במרץ 2019, על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ ו-Grade A. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים. עטיפת האלבום הושפעה ממשחק הווידאו Twisted Metal. מספר אמנים מתארחים באלבום, ביניהם: ברנט פאיאז, קלאבר ויאנג ת׳אג.
האלבום Death Race for Love כולל את הסינגל "Robbery", שיצא ב-13 בפברואר 2019 במטרה לקידום האלבום; בנוסף, האלבום מכיל גם את הסינגל "Hear Me Calling", שגם הוא יצא לפני יציאת האלבום. האלבום נכנס למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 ומכר כ-165,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. בהמשך, קיבל האלבום את התואר אלבום זהב מה-RIAA.
קידום
ב-20 בפברואר 2019, הודיע ג׳וס כי יצא לסיבוב הופעות באמריקה הצפונית יחד עם הראפר סקי מאסק. ב-4 במרץ, חשף ג׳וס וורלד את רשימת השירים מהאלבום. ב-8 באפריל הופיע ג׳וס וורלד יחד עם השיר "Hear Me Calling" בתוכנית The Tonight Show Starring Jimmy Fallon.
סינגלים
הסינגל "Robbery" יצא ב-13 בפברואר 2019 במטרה לקידום האלבום. השיר הופק על ידי ניק מירה, ובשיאו, הגיע למקום ה-27 במצעד הבילבורד הוט 100. הסינגל השני שיצא במטרה לקידום האלבום היה "Hear Me Calling", השיר יצא ב-1 במרץ והופק על ידי פורפס. בשיאו, הגיע למקום ה-38 במצעד הבילבורד הוט 100.
עטיפת האלבום
עטיפת האלבום נוצרה בהשראת עטיפת סדרת משחקי הווידאו Twisted Metal.
נוסחת ההסתברות השלמה
נוסחת ההסתברות השלמה היא אחת הנוסחאות האלמנטריות בתורת ההסתברות. היא מאפשרת לחשב הסתברות של מאורעות מסובכים, על ידי פירוק מרחב ההסתברות למרכיבים זרים, וחישוב ההסתברות בכל אחד מהם בפני עצמו.
הנוסחה
במקרה הכללי ביותר מפרקים את המרחב לאיחוד זר של מאורעות (אולי אפילו אינסופי, אך בן מנייה), ואז מתקיים. כאשר \ P(B|A)היא ההסתברות המותנית.
בגרסתה הפשוטה ביותר, הנוסחה מפרקת את מרחב ההסתברות \ \Omega כאיחוד של קבוצה A עם המשלימה שלה:. במקרה זה הנוסחה קובעת שלכל מאורע B מתקיים:.
הוכחת הנוסחה מיידית מהגדרת ההסתברות המותנית והאקסיומות של קולמוגורב למרחבי הסתברות: מכיוון ש-B היא איחוד זר של המרכיבים.
דוקטור לשם כבוד
דוקטור לשם כבוד (בלטינית: .Dr. h. c) הוא תואר כבוד שמעניק מוסד אקדמי, לרוב אוניברסיטה, כדי לכבד אישים שהוא חפץ ביקרם. התואר מוענק לאות הוקרה על הישגים בתחום המדע, על תרומה מיוחדת לחברה או על תרומה כספית נכבדה לאוניברסיטה.
השם העברי לתואר הוא תרגום honoris causa מלטינית. אישים שזכו לכמה תוארי דוקטור לשם כבוד נושאים בתואר .Dr. h. c. mult.
לראשונה הוענק תואר לשם כבוד בשנת 1478 (או 1479) בידי אוניברסיטת אוקספורד לליונל וודוויל, גיסו של אדוארד הרביעי, מלך אנגליה. בשלהי המאה ה-16 הענקת תואר לשם כבוד הפכה למקובלת באנגליה. אוניברסיטת הרווארד העניקה לראשונה תואר כבוד בשנת 1692, ומאז ועד 2019 העניקה תוארי כבוד ליותר מ-2,300 אנשים.
קיימת גם ביקורת כלפי הנוהג של מתן תואר דוקטור לשם כבוד.
בישראל
אחד האירועים הזכורים בישראל בו הוענק תואר דוקטור לשם כבוד היה הענקת התואר לרמטכ"ל יצחק רבין מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, עם תום מלחמת ששת הימים. בטקס זה נשא רבין את נאום הר הצופים.
יוסף כרמל (קצין)
יוסף ("יוסי") כרמל (קרמר) (1 באוגוסט 1924 - 24 בפברואר 2004) היה השליש הצבאי לנשיא המדינה יצחק בן-צבי ובראשית כהונתו של זלמן שזר.
תולדות חייו
נולד בשם יוסף קרמר למשה קרמר ולזהבה בת אליהו ברך (ממשפחתו של חיים נחמן ביאליק) באודסה למשפחה בת חמישה ילדים. ב-1925 עלה עם הוריו לישראל והתגוררו בירושלים. שירת בהגנה, ולחם במצור על ירושלים במלחמת העצמאות. עם הקמת צה"ל הצטרף לחיל המודיעין.
ב-15 בדצמבר 1952, התמנה כרמל לשלישו הצבאי של הנשיא יצחק בן-צבי, במקום נתנאל לורך, שכיהן כשבועיים כממלא מקום זמני. בין היתר מילא כרמל תפקיד מכריע בעיצוב דפוסי הנשיאות, ומיסד מסורת של טקסים וביקורים, שהשתמרה עד היום.
ב-1957 יצא יוסף בשליחות קרן היסוד לביקור ותיעוד קהילות יהודיות במזרח אסיה, כאחד הנציגים הראשונים של המדינה היהודית. הוא ביקר בקהילות תאילנד, סינגפור, יפן, קוצ'ין, כלכותה ועוד. רשמיו ממסע זה תועדו בספרו "מסע אל אחים נידחים".
לאחר פטירתו של בן-צבי, ב-23 באפריל 1963, המשיך כרמל לכהן כשלישו של מחליפו, זלמן שזר, עד שפרש ב-17 בספטמבר 1963. לאחר מות יצחק בן-צבי המשיך כרמל ללוות את רחל ינאית במסעות לחו"ל.
עם שחרורו מצה"ל בתום תפקידו, גויס כרמל על ידי ג'ורג' וייז, נשיאה הראשון של אוניברסיטת תל אביב, למסע גיוס כספים עבור האוניברסיטה בחו"ל, כעוזר לנשיא האוניברסיטה לעניין יחסי ציבור.
ב-1968 נתמנה לסגן יושב ראש חבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב. ב-1987 פרש כרמל מתפקידו כראש האגף לקשרי חוץ באוניברסיטה, ופעל כמגייס תרומות בהתנדבות עבור המועצה לארץ ישראל יפה, ארגון נכי צה"ל וחטיבת השריון "ברק".
בשנת 1950 נישא לשולמית בת ישעיהו ומאשה זלצר מלונדון. לשניים נולד הבן שי. רעייתו נפטרה ב-1985, בגיל 59.
עידן עופר
עופר היה אחד האנשים העשירים ביותר בישראל עד שירד להתגורר בלונדון. הונו מוערך על ידי מגזין "פורבס" (נכון לינואר 2022) בכ-7.9 מיליארד דולר.
הוא אחד מהבעלים של קבוצת הכדורגל אתלטיקו מדריד ומחזיק ב-33% ממניות ממועדון הלה ליגה בספרד, והוא גם מהבעלים של קבוצת הכדורגל פמליקאו ומחזיק ב-85% ממניות ממועדון הפרימיירה ליגה בפורטוגל.
ביוגרפיה
עופר נולד לאביבה ולסמי עופר וגדל בחיפה. בעת שירותו בצה"ל שימש כסגן-מפקד דבור בחיל הים.
הוא בעל תואר שני במנהל עסקים מבית הספר לעסקים של לונדון, שבו הוא תומך כלכלית. סיים תואר ראשון בכלכלה וספנות באוניברסיטת חיפה. בנוסף, הוא חבר בוועדה המייעצת של בית הספר לממשל של אוניברסיטת הרווארד ("הרווארד קנדי סקול" ).
קריירה
לאחר שרכש ניסיון בעיסוק בתחום הספנות, בין היתר בהונג קונג ובסינגפור, היה ליו"ר הדירקטוריון של החברה לישראל, חברת החזקות אותה רכשו האחים עופר ממשפחת אייזנברג. לתפקיד זה התמנה בשנת 1999. עם כניסתו של עופר לחברה לישראל, הגביר את פעילותה של החברה במזרח וקיים מגמה של התרחבות גלובלית. כך למשל השתלבה החברה בתחום תחנות הכוח בדרום אמריקה ובתעשיית הרכב בסין. ב-1 ביולי 2010 פרש מתפקידו כיו"ר החברה לישראל, אך נשאר דירקטור בחברה, ואותו החליף בתפקיד אמיר אלשטיין, יו"ר טאואר סמיקונדקטור. כמו כן, שימש בעבר עידן עופר יו"ר צים, חברת ספנות הנשלטת על ידי החברה לישראל, תפקיד ממנו פרש בדצמבר 2009 ובו החליף אותו ניר גלעד.
נכון לאפריל 2022, עופר מדורג במקום ה-282 ברשימת עשירי תבל של אתר בלומברג עם שווי מוערך של 8.1 מיליארד דולר.
עופר שולט במשט השקעות בע"מ, המחזיקה ב-80% מההון של "מילניום השקעות אלעד". עידן עופר שימש בעבר גם כיו"ר החברה "בטר פלייס", שהקימה תשתיות תפעול ותמיכה עבור כלי רכב חשמליים, אותה הקים יחד עם יזם ההיי-טק, שי אגסי. כמו כן, כיהן כיו"ר של בנק המזרחי המאוחד (שהפך בשנת 2005 לבנק מזרחי טפחות).
חיים אישיים
עופר מחלק את זמנו בין לונדון שבאנגליה, ליישוב האמיד ארסוף שבישראל. נשוי בפעם הרביעית לבתיה עופר, ואב לחמישה.
אחיו הגדול הוא איש העסקים אייל עופר. דודו הוא יולי עופר.
ביקורת
עופר נתון לביקורת בישראל בגלל התחמקות ממיסים על ידי מעברו ללונדון, בשל זיהום חמור בשמורת טבע ייחודית בערבה, ללא ניקוי הסביבה המזוהמת לאחר מכן, בגלל זיהום ממפעליה הכימיים ועל אורח חייו המפואר. בשנת 2014 הוא שילם לחברת הריגול הישראלית בלאק קיוב עבור איסוף מידע שלילי נגד בוררים רגולטורים פוליטיקאים, כולל נגד שר האוצר יאיר לפיד במטרה להשפיע על מדיניות המס.
פוצ'ו (תנין)
פוצ'ו (Pocho) היה תנין אמריקאי מפורסם מקוסטה ריקה, שזכה לפרסום עקב מערכת היחסים הרגשית והחברית המיוחדת שפיתח עם ז'ילברטו "צ'יטו" שדן (Gilberto "Chito" Shedden), דייג מקומי ומורה דרך. פוצ'ו נולד כנראה בין 1950 ל-1960 בנהר רוונטסון שבקוסטה ריקה ואומץ על ידי צ'יטו אחרי ששכב גוסס על גדות הנהר. צ'יטו הציל את התנין, סעד אותו וטיפל בו עד שהחלים. אחרי שהחלים פוצ'ו, ניסה צ'יטו להחזירו לטבע אך התנין העדיף לחזור אליו ולהישאר עימו. צמד החברים זכה לפרסום עולמי כאשר החלו להופיע ביחד ולהדגים את החברות הקרובה בין האדם לתנין. על פוצ'ו וצ'יטו נעשה סרט תיעודי בשם "Touching The Dragon". פוצ'ו מת בנסיבות טבעיות ב-12 באוקטובר 2011.
גילוי פוצ'ו
ז'ילברטו "צ'יטו" שדן, מורה דרך, מדריך תיירים, דייג וחוקר טבע מסיקירס שבפרובינציית לימון שבקוסטה ריקה גילה תנין אמריקאי זכר גוסס ב-1989. התנין שקל ונמצא גוסס על גדות נהר רוונטסון. צ'יטו בדק את התנין הפצוע וגילה שהוא נורה בראשו בעינו השמאלית, ככל הנראה לאחר שתקף וטרף את הבקר של חוואי ומגדל בקר מקומי. צ'יטו לקח את התנין הפצוע בסירתו לביתו ובמשך שישה חודשים טיפל בתנין וסעד אותו. מדי שבוע הוא האכיל אותו ב-30 ק"ג של עוף ודגים ובלילות ישן איתו בביתו. צ'יטו גם חיקה תנועות לעיסה כדי לעודד את התנין לאכול, ונתן לו חיבוקים ונשיקות, וליטף אותו. "אוכל לא היה מספיק. התנין היה צריך את אהבתי כדי לקבל מחדש את הרצון לחיות", אמר צ'יטו. הוא הסתיר את התנין בבריכה חבויה בעומק היער עד שקיבל מרשויות קוסטה ריקה היתר לגדל את התנין הפצוע באופן חוקי.
יצירת הקשר בין אדם לתנין
צ'יטו קרא לתנין בשם "פוצ'ו" וטיפל בו עד שהחלים. אחרי שחזר לאיתנו שחרר צ'יטו את פוצ'ו בנהר סמוך כדי שישוב לחיים רגילים בטבע. למחרת בבוקר, מצא שהתנין עקב אחריו בחזרה לביתו ונרדם על המרפסת שלו. מסתבר שפוצ'ו בחר לחיות את חייו עם האיש שהציל אותו ולהפוך לחלק ממשפחתו, לצד אשתו ובנותיו. אשתו הראשונה של צ'יטו התגרשה מנו לאחר שהוא בילה יותר מידי זמן עם פוצ'ו. פוצ'ו חי במקווה המים שליד ביתו של צ'יטו והשניים יצרו קשר עמוק. "כשהתנין עקב אחרי הביתה, ובא אלי בכל פעם שקראתי בשמו, ידעתי שאפשר לאלף אותו", אמר צ'יטו. לגבי הגירושין מאשתו הראשונה אמר צ'יטו: "אני יכול להשיג אישה אחרת, אבל פוצ'ו הוא אחד למיליון".
במשך למעלה מ-20 שנה שחה צ'יטו עם פוצ'ו התנין בנהר הסמוך לביתו, בעיקר בלילות. במהלך השחייה הוא היה מדבר לפוצ'ו, משחק איתו, ומרעיף עליו חיבוקים, ליטופים ונשיקות. פוצ'ו תמיד בא לצ'יטו כאשר זה קרא בשמו.
חשיפה לציבור ופרסום
אחת מההתנהגויות האופייניות של פוצ'ו הייתה לרוץ אל צ'יטו עם פה פתוח כאשר זה נכנס למים, ולסגור את פיו כשצ'יטו התקרב אליו, ולתת לו לנשקו על החרטום במקום.
מוות
פוצ'ו מת ב-12 באוקטובר 2011 במקווה המים שליד ביתו של צ'יטו, בנסיבות טבעיות. אחרי מותו נערכה לו לווייה כמו שעושים לאדם שנפטר. בלווייה נכחו צ'יטו, משפחתו, חבריו וכן מעריצים של הקשר הייחודי בין אדם לתנין. צ'יטו שר לפוצ'ו והחזיק את "ידו". פוצ'ו פוחלץ לאחר מותו והפוחלץ מוצג מאחורי זכוכית במוזיאון העירוני של סיקירס.
כיום צ'יטו מאלף תנין חדש, בשם "פוצ'ו II". צ'יטו נתקל בו תכופות כאשר דג בנהר והביא לתנין אוכל, שמצידו הרשה לצ'יטו ללטף אותו. אף על פי שהוא התקדם ביצירת מערכת יחסים עם פוצ'ו II, הסיכויים למערכת יחסים מוצלחת וארוכת-טווח מוטלים בספק, שכן הנסיבות לא זהות לאלה שהביאו למערכת היחסים הייחודית והמיוחדת שלו עם פוצ'ו המקורי.
בנימין צינקר
בנימין (בני) צינקר (צין) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שירת כטייס קרב בחיל האוויר הישראלי, פיקד על בסיס רמון ובסיס תל נוף.
חייו
צינקר למד בבית הספר הריאלי ובפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה. התגייס לקורס טיס אותו סיים במגמת קרב ב-1967. במלחמת ששת הימים שירת בטייסת הפוגות של בית הספר לטיסה, את טבילת האש שלו עשה בגיחת הפצצת המכ"ם המצרי באל עריש, בהמשך המלחמה השתתף בגיחות מבצעיות נוספות. לאחר המלחמה הוצב בטייסת מיסטרים והשתתף במלחמת ההתשה. בהמשך עבר להדריך בבית הספר לטיסה והיה חבר בצוות האווירובטי של חיל האוויר. ב-1970 עבר לטייסת 69 ("הפטישים") בה עבר הסבה למטוסי פנטום והשתתף בגיחות עומק במצרים. ב-1973 עבר לטייסת סקייהוק. במלחמת יום הכיפורים נפגע מטוסו והוא נאלץ לנחות נחיתת אונס ברפידים, בהמשך המלחמה השתתף בגיחות רבות ואף נפצע בגיחת סיוע לכוחות קרקע ברמת הגולן.
לאחר המלחמה שירת צינקר בתפקידי מטה. ב-1976 היה חבר במשלחת הראשונה שיצאה לקלוט את מטוסי ה-F-15 איגל לחיל האוויר, יחד עם איתן בן-אליהו, משה מלניק, יואל פלדשו ושאול סיימון. הוא שירת כסמ"ט א' של הטייסת החדשה שהוקמה, טייסת 133 ("אבירי הזנב הכפול"). ב-1977 מונה למפקד טייסת 140, טייסת סקייהוק ובמאי 1979 מונה למפקד טייסת 133. הוא פיקד על הטייסת עד מאי 1981, תקופה בה הפילה הטייסת 13 מטוסי מיג. ב-13 בפברואר 1981 רשם את הפלת הבכורה העולמית של מטוס מיג-25. צינקר הוזנק לעבר המיג הסורי שניסה ליירט מטוס צילום ישראלי מדגם פנטום והפילו באמצעות ירי טילי לביד בשמי סוריה. במבצע אופרה היה מספר שתיים במבנה מטוסי הטייסת שחיפה על מטוסי ה-F-16 שהפציצו את הכור העיראקי
אפילפסיה של הבטן
אפילפסיה של הבטן (ידועה גם כאפילפסיה אוטונומית) היא מחלה נדירה של הקיבה והמעיים. ההפרעות נגרמות על ידי פעילות התקפים אפילפטית. למרות שלא הוכח קשר סיבתי בין פעילות אפילפטית ותסמינים בקיבה ובמעיים, לא ניתן להסביר את התסמינים על ידי מכניזמים פתופיזיולוגיים אחרים וניתן לראות שתרופות נוגדות פרכוסים משפרות את מצב החולה.
בנימין צינקר
חייו
במבצע שלום הגליל שירת בתפקיד מטה ובהצבת חירום בטייסת 133, במהלך המלחמה הפיל מטוס מיג 23 סורי. ב-1983 מונה לעוזר הנספח האווירי בוושינגטון וב-1984 מונה למפקד בית הספר לטיסה בבסיס חצרים. ב-1986 מונה למפקד בסיס רמון ומיולי 1990 עד אוקטובר 1992 שירת כמפקד בסיס תל נוף בדרגת תת-אלוף. בתפקידו האחרון בשירות הקבע כיהן כנספח האווירי בארצות הברית.
אפילפסיה של הבטן
אפילפסיה של הבטן יכולה להיות סיבה נדירה לכאבי בטן חוזרים ונשנים. היא תוארה כסוג של אפילפסיה של האונה הרקתית. תגובה חיובית לתרופות אנטי אפילפטיות יכולה לעזור באבחון.
בנימין צינקר
חייו
לאחר שירותו הצבאי מונה ב-1997 למנכ"ל קרדן שירותים וב-1999 למנכ"ל קרדן תקשורת.
אפילפסיה של הבטן
למרות שחסרות הערכות מהימנות על שכיחותה הרי אפילפסיה של הבטן נחשבת מחלה מאוד נדירה. רוב הספרות הרפואית שהתפרסמה היא בצורה של דוחות על מקרים אינדיבידואליים. מאמר סקירה שהתפרסם ב-2005 מצא סך הכל 36 מקרים המתוארים בספרות הרפואית.
היסטוריה
טרוסו (Trousseau) נחשב לראשון שתיאר את המחלה ב-1868 אצל ילד שהיו לו סימפטומים של התקפי עוויתות מסוג GI שהסתיימו בהתקפים אפילפטיים מסוג גרנד מל.
התיאור הראשון של אפילפסיה של הבטן שנתמך בממצאי EEG היה ב-1944 במאמר מאת מ.ט. מור (M.T. Moore) ובעקבותיו דוחות מקרה שהתפרסמו על ידי אותה קבוצה.
תחנת הרכבת לוד
תחנת הרכבת לוד היא תחנת נוסעים ומשא של רכבת ישראל המשרתת את העיר לוד ואת המושבים הסמוכים. בצמוד אל התחנה נמצאים משרדי הנהלת רכבת ישראל.
התחנה מהווה צומת רכבות חשוב, אליו מגיעות מסילות מנהריה, מאשקלון, מבאר שבע, מראש העין ומירושלים.
התחנה הישנה (העות'מאנית)
בניין "תחנת א-ליד" (השם המקורי של המבנה) ממוקם על מסילת הרכבת יפו–ירושלים, אשר נחנכה בחודש ספטמבר 1892 וקישרה בין יפו לירושלים.
תחנת הרכבת שכנה ממערב לשטח הבנוי של הכפר א-ליד בלב השטחים החקלאיים בהם גדלו גני-ירק, בוסתני פרי וכרמי זית. עם הפעלת הרכבת, השתפרה הנגישות של תושבי לוד והכפרים שבקרבתה ובשוליה אל המרכזים העירוניים יפו-ירושלים וכן אל היישובים ששכנו לאורך המסילה.
את הפירמאן (רשות) לבנות את מסילת הברזל מסר הסולטאן העות'מאני ליוסף נבון שהיה יליד ירושלים והתחנך בצרפת. הסולטאן העדיף אותו על פני יזמים מגרמניה, בריטניה וצרפת שממשלותיהם שאפו לקנות אחיזה בארץ-ישראל בשל מיקומה בין יבשת אירופה לארצות צפון אפריקה ואסיה הרחוקה.
במסגרת המאמץ המלחמתי במלחמת העולם הראשונה נסללה המסילה המזרחית, מסילת אורך בין טולכרם לקוסיימה שהתחברה דרך מסילת השומרון ורכבת העמק אל מסילת הרכבת החיג'אזית שנסללה בעבר הירדן וחיברה את טורקיה עם ערב הסעודית. בזמן המלחמה פרקו הטורקים את קטע המסילה יפו-לוד כדי להרחיק את מסילת הברזל האסטרטגית מטווח הארטילריה של הימיה הבריטית ששלטה בים התיכון. בתחנת הרכבת נחל שורק היא תחנת הצומת, התפצל מן הקו שירד לבאר שבע וחצי האי סיני הקו מזרחה לכיוון ירושלים.
אחרי מלחמת העולם הראשונה עם שיקום הקו יפו–לוד–ירושלים שימשה לוד כצומת למסילת האורך מחיפה עד לקנטרה ולמסילת הרוחב לירושלים.
עם הקמת לוד העברית שימש בניין של התחנה העות'מאנית כתחנת מגן דוד אדום של אגד הערים לוד-רמלה. כיום משמש הבניין את מרכז הצעירים העירוני של עיריית לוד וכן הוא משתלב במדרחוב שמקשר את "כיכר-הקומנדו" עם "כיכר העצמאות". עצי אקליפטוס ענקיים הם שריד לשדרה שהייתה נטועה לאורך המסילה.
התחנה הישנה (הבריטית)
לאחר שהסתיימה המלחמה חידשו הבריטים את קטע המסילה יפו-ירושלים וכך תופעלה מחדש תחנת א-ליד. בד בבד עם התקדמותם ממצרים לארץ-ישראל הניחו הבריטים מסילת ברזל חדשה שלאורכה ובשוליה נבנו מחנות צבא. בלידא (LYDDA) ממערב לשטח המבונה בנו הבריטים תחנת רכבת גדולה וחדשה שענתה על צורכי הצבא והיישוב האזרחי. הבריטים ביטלו את קטע המסילה לידא-רמלה בשל היותו ארוך ומפותל ובמקומו הונחה מסילה חדשה קצרה יותר שקישרה את תחנת LYDDA עם התחנה שהייתה ברמלה. כתוצאה מכך בוטלה תחנת א-ליד ומבנה התחנה הוסב לבית ספר עירוני.
התחנה הבריטית נפתחה לראשונה בשנת 1917 כחלק מהפיכת לוד למוקד תחבורה הארצי, על ידי בניית נמל תעופה, תחנת רכבת, וכבישים עורקיים העוברים בלוד.
במרץ 1920, הרב המקובל נפתלי חנהל'ס, צאצא של רבי נחמן מברסלב נהרג בתאונה בתחנה.
בשנות ה-40 של המאה ה-20, עם חיבור מסילת הברזל בין ארץ ישראל ללבנון (דרך ראש הנקרה) לביירות ודמשק, הייתה התחנה לצומת לרכבות מאירופה למצרים. תחנת לוד הייתה העמוסה והפעילה ביותר בארץ ישראל בימים ההם. עברו בה נוסעים מקנטרה, מירושלים, מיפו ומחיפה ונוסעים החליפו רכבות לכוונים השונים. בלוד עברו הגדודים העבריים, גדודי צבא בריטיים, הבריגדה העברית, שבויים גרמניים ואיטלקיים. נשיאים וראשי הממשלות ואישים אחרים מהאזור והעולם עברו או שהו כמה שעות בתחנה בדרכם ליעד הבא, ביניהם: בנימין זאב הרצל, וילהלם השני, קיסר גרמניה, היילה סלאסי, קיסר אתיופיה, הלורד בלפור, גנרל אלנבי, וינסטון צ'רצ'יל, דוד בן-גוריון והברון רוטשילד.
מקס לנגה
מקס לנגה (בגרמנית: Max Lange; 7 באוגוסט 1832 – 8 בדצמבר 1899) היה שחמטאי גרמני ופעיל בהתאחדות השחמט הגרמנית. היה בעל דוקטורט במשפטים וכן בפילוסופיה.
תחנת הרכבת לוד
התחנה הישנה (הבריטית)
ב-26 בנובמבר 2020 יצאה מהתחנה הישנה הרכבת האחרונה, טרם פתיחתה לשימוש של הרכבת החדשה.
מקס לנגה
בין השנים 1858–1864 היה עורך הביטאון הגרמני Deutsche Schachzeitung. ייסד את "איגוד השחמט המערב גרמני" (Westdeutscher Schachbund) וארגן את הקונגרס השחמט התשיעי בגרמניה. הוא היה אחד ממייסדיו ונשיאו השני של "איגוד השחמט הגרמני".
תחנת הרכבת לוד
מבנה התחנה הישנה (הבריטית)
בתחנה קיימים שני אי רציפים (ארבעה רציפים רגילים), ושני מעברים תת-קרקעיים. אחד בין הרציפים, והשני בין רציף 1–2 לכניסה של התחנה. כמו כן מגשר בין הרציפים גשר הולכי רגל המצויד במעליות.
מקס לנגה
לנגה זכה 4 פעמים באליפות מערב גרמניה (שלוש פעמים בדיסלדורף (1862, 1863, 1864), ופעם באאכן בשנת 1868 (בקונגרס השביעי). כמו כן, זכה בתחרות המבורג 1868.
תחנת הרכבת לוד
התחנה החדשה
במרץ 2016 החלה בנייתה של תחנת הרכבת החדשה בסמוך למקום בו שכנה הישנה. לצד מבנה התחנה החדשה הוקם "בית הנהלת הרכבת", בו שוכן מטה רכבת ישראל, ולמעלה מ-500 עובדי החברה מגיעים אליו מדי יום.
מקס לנגה
הוא פרסם ספרי שחמט Lehrbuch des Schachspiel בשנת 1856 ואת Handbuch der Schachaufgaben בשנת 1862.
תחנת הרכבת לוד
התחנה החדשה
התחנה החדשה נפתחה לשירות נוסעים ב-29 בנובמבר 2020. תחנת לוד החדשה היא תחנת הרכבת השנייה בגודלה בארץ (הראשונה היא תחנת הרכבת ירושלים – יצחק נבון) בשטח של כ-4,000 מ"ר, מחצית ממנו עבור מסחר. היא כוללת 6 רציפים (3 רציפי אי) באורך של 350 מטרים כל אחד, כל אחד מהם מכיל 2 דרגנועים ומעליות. עם פתיחת התחנה פעלו 4 מתוך 6 הרציפים (השניים האחרונים בבנייה נכון לינואר 2023).
מבנה התחנה החדשה
בתחנה קיימים שלושה רציפי אי, ומעבר עילי מעל המסילות והרציפים. הגישה לכל רציף היא באמצעות דרגנוע לכיוון דרום, מעלית ומדרגות לכיוון צפון. מיקום התחנה נמצא בסמוך לשכונת הרכבת בעיר. ב-2021 החלו להתבצע בתחנה עבודות להתקנת מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית. החשמול במתחם בוצע תחילה למוסך הקטרים החשמליים שבמתחם (DP6), לאחר מכן למוסך הרכבות החשמליות (DP3) ובהמשך הורחב גם לרציפי הנוסעים.
מקס לנגה
אחת ההסתעפויות של הגנת שני הפרשים קרויה על שמו - "התקפת מקס לנגה": 1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רג4 פו6 4. ד4 ה:ד4 5. 0-0 רג5 6. ה5
תחנת הרכבת לוד
מבנה התחנה החדשה
ב-10 בספטמבר 2022 התבצעה נסיעה ראשונה של רכבת חשמלית מהתחנה לכיוון רחובות. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס.
שירות הרכבות בתחנה
משך זמן הנסיעה (רכבות ישירות):
לגעת ברוח
לגעת ברוח היא תוכנית ראיונות בהנחייתו של יואב גינאי בה התארחו אושיות מכלל תחומי התרבות והבידור.
התוכנית נוצרה בערוץ 33 בשנים 2002-2006 ושודרה במקביל בערוץ הראשון.
האומן המתארח קבע היכן תצולם התוכנית על סמך הקשר האישי שלו למקום וסיפר במהלך הראיון על מקורות ההשראה שלו, תהליכי היצירה וקטעים מסיפור חייו. במהלך התוכנית, השתתף אורח שאותו בחר המרואיין.
התוכנית "לגעת ברוח" נרכשה במלואה על ידי אוניברסיטת הרווארד.
בין המרואיינים היו אהוד מנור, חיים חפר, מנחם גולן, רבקה מיכאלי, צדי צרפתי, נתן יונתן, יפה ירקוני, איקא ישראלי, עמוס קינן, דן אלמגור, עלי מוהר, חנה מרון, עוזי חיטמן, נורית הירש, רות סירקיס, יזהר אשדות, אביהו מדינה, נחום היימן, רבקה זהר, ירדנה ארזי, עדנה לב, יורם טהרלב, אורי אבנרי, חיים גורי, ורדי כהנא, שמעון ישראלי, קרן אן, אילנית, דוד רובינגר, נעמי רגן, נתן זך, ישראל ויסלר, אמנון שמוש, ג'ו עמר, חיים באר, זאב רווח, ליעד שהם, אסתרית בלצן, אבי טולדנו, חני נחמיאס, דני ליטני, ישראל יצחקי, עדי נס, אושיק לוי, אסא כשר, שייקה לוי, גלילה רון־פדר-עמית, מיכה בר-עם, אהובה עוזרי, ניסים אמון ורונה קינן.
הפיצוצים בהולו (2020)
הפיצוצים בהולו התרחשו ב-24 באוגוסט 2020, כאשר טרוריסטים ג'יהאדיסטים מארגון אבו סיאף ביצעו שני פיגועי טרור תוך שעה בעיר הולו, שבמחוז סולו , בפיליפינים. בשני הפגועים נהרגו 14 ונפצעו 75 בני אדם. הפיגוע הראשון התרחש בשעה שאנשי צבא הפיליפינים סייעו בביצוע פעילות הומניטרית הקשורה במגפת הקורונה, של וירוס COVID-19. הפיגוע השני, היה פיגוע התאבדות, שבוצע כשעה לאחר מכן, ליד קתדרלת גברתנו הר הכרמל הקתולית הנמצאת בהולו.
רקע כללי
משנת 1991, מאז שהוקם ארגון אבו סיאף הוא עוסק בטרור בפיליפינים. הפיגועים מיועדים לתמוך במאמץ של הארגון להפוך את מחוז סולו למחוז עצמאי, כחלק מהסכסוך בדרום הפיליפינים, סכסוך מורו. במחוז סולו האוכלוסייה מורכבת בעיקר ממוסלמים, בעוד שמרבית אזרחי הפיליפינים הם נוצרים.
בשנת 2004 בצעו אנשי ארגון אבו סיאף את הפיגוע במעבורת סופרפרי 14 שהיה פיגוע הטרור החמור ביותר בתולדות הפיליפינים. באותו אירוע הארגון פוצץ ספינת מעבורת, שהפליגו עליה 116 בני אדם.
בשנת 2016 חברי הארגון נשבעו אמונים למדינה האיסלאמית. הם ידועים בשימוש במטעני נפץ מאולתרים ובחטיפת זרים לקבלת כופר, במיוחד במחוז סולו.
ב־29 ביוני 2020, בתקרית ירי דו צדדית של כוחות הממשלה, נהרגו ארבעה אנשי מודיעין של הצבא, שחקרו את ההיתכנות ששתי מחבלות מתאבדות נמצאות במחוז סולו, בידי שוטרי משטרת הולו. בעקבות תקרית הירי שהתרחשה בעיצומה של חקירת המודיעין הצבאי. הצבא הודיע שהאירוע שיבש את פעולות המודיעין למניעת הפיגועים הבאים והעלה הערכה אפשרית לפיה, השוטרים קשורים למחבלים המתאבדים מארגון אבו סיאף.
באוגוסט 2020, כמה ימים לפני הפיגועים וההתפוצצויות, עצרה ממשלת הפיליפינים מספר חמושים השייכים לארגון אבו סיאף. כוחות הביטחון בסולו נכנסו לכוננות גבוהה עקב חשש לפעולת תגמול.
הפיגועים
ב־24 באוגוסט 2020, בשעה 11:54 בבוקר, מטען מאולתר שהותקן על אופנוע נפץ, הופעל והתפוצץ בסמוך לשתי משאיות צבא חונות, בסמוך ל"כיכר המזון" (פוד פלאזה Food Plaza), במרכז העיר התחתית של הולו. בפיצוץ נהרגו שישה חיילים, שישה אזרחים ושוטר, וכן נפצעו 69 אחרים. בעקבות הפיגוע הראשון הצבא והמשטרה הודיעו שהם חסמו את הגישה לאזור ומנעו כניסה אליו. שעה לאחר פיצוץ האופנוע, בשעה 12:57 בצהריים, מחבלת מתאבדת התקרבה לאזור החסום וניסתה להיכנס לתוכו. לאחר שנעצרה על ידי חייל, היא פוצצה את הפצצה שנשאה על גופה, הרגה את עצמה ואת החייל שעצר אותה. באירוע נפגעו בנוסף גם שישה שוטרים. מקום הפיצוץ השני אירע במרחק 100 מטרים מהפיצוץ הראשון, מול סניף של בנק הפיתוח של הפיליפינים. בסך הכול בשני הפיצוצים נהרגו שבעה חיילים, שוטר אחד ושישה אזרחים. בנוסף נפצעו, 21 חיילים, שישה שוטרים ו- 48 אזרחים. אתר הפיגוע עצמו היה קרוב למקום הפיגוע שהתקיים ב-27 בינואר 2019 בתוך קתדרלת גברתנו הר כרמל, שבעיר.
יום אחרי פיגועי אוגוסט 2020 בהולו, המדינה האיסלאמית - מחוז מזרח אסיה (המכונה גם ארגון אבו סיאף) קיבלה אחריות לפיגועים. הממשלה הפיליפינית סבורה כי יוצר מטעני הנפץ הוא, אבו סיאף מונדי סוודאדאן. הוא גם חימש את התוקפים והמחבלת המתאבדת. עיריית הולו ננעלה זמנית בעקבות הפיצוצים.
ב־29 באוגוסט 2020, בעיר פטיקול, הותקפו חיילים שעסקו בחיפושים אחר מבצעי הפיגועים, חמושים מארגון אבו סיאף. בקרב היריות נהרג חייל פיליפיני ונפצעו שבעה אחרים. בנוסף נהרגו גם שני חמושים מארגון אבו סיאף.
תגובות
מיד לאחר הפיגועים גינה דובר הנשיא הארי רוק את פיגועי הטרור באומרו כי "הרשויות מנהלות כעת חקירה, הכוללת זיהוי אנשים או קבוצות העומדות מאחורי הפיגועים המתועבים הללו." מזכיר הקבינט קרלו נוגרלס גינה את ההתקפות במונחים בוטים ביותר. הוא אמר, ש"לטרור אין מקום בעולם מתורבת". מזכיר הקבינט, גם הצהיר, כי יביא למשפט צדק את עומדים מאחורי "המתקפה הלא אנושית". לדברי ד"ר רומל סי. בנלאוי, מומחה פיליפני למלחמה בטרור ויו"ר המכון הפיליפיני לחקר השלום, אמר שהאלימות, הטרור והפיגועים בהולו ב-2020 היו אינדיקציות משמעותיות לכך שטרור ההתאבדות הפך לפנים החדשות של הטרור בפיליפינים. עוד לפני הפיגועים בהולו ב-2020, ד"ר בנלאוי כבר הסביר, ש"עליית טרור ההתאבדות בפיליפינים נובעת מההשפעה המדבקת של האידאולוגיה של הקצנה אלימה. המופצת על ידי לוחמי טרור זרים (כנראה מאינדונזיה) של דאעש המנצלים חולשה כלכלית של הרשויות המקומיות בפיליפינים, איבה היסטורית ותחושת עוולות כדי להפיץ קיצוניות אלימה, במיוחד באזורי מינדנאו המושפעים מסכסוך מורו. הקצנה אלימה היא האידאולוגיה המצדיקה פעולות טרור בפיליפינים."
אצטדיון המושבה
אצטדיון המושבה (נקרא גם "אצטדיון שלמה ביטוח" מסיבות מסחריות) הוא אצטדיון כדורגל בפתח תקווה, בסמוך לדרך אם המושבות. באצטדיון 11,500 מקומות ישיבה, והוא נחנך ב-2011. האצטדיון החליף את אצטדיון האורווה, כמגרש הביתי הקבוע של שתי הקבוצות העירוניות הבכירות – הפועל פתח תקווה ומכבי פתח תקווה. עלות בניית האצטדיון מוערכת בכ-200 מיליון שקל, כאשר רובו מומן על ידי העירייה, ו-50 מיליון שקל מומנו על ידי המועצה להסדר ההימורים בספורט. האצטדיון הוא חלק מקומפלקס ספורט אשר כולל מגרש סינתטי משני, שלושה מגרשי קטרגל לאימונים, מתחם בילוי וסחר ותוכנית להקמת אולם רב תכליתי, ובין היתר משמש האצטדיון להופעות. בצמוד לאצטדיון נמצאת תחנת רכבת קריית אריה וכן הוקם בקרבתו הדיפו לקו האדום של הרכבת הקלה ועוברים בקרבתו כביש 5 וכביש 4, המקנים לאצטדיון נגישות גבוהה. מלבד הקבוצות העירוניות האצטדיון שימש כאצטדיון ביתי זמני לקבוצות נוספות מליגת העל שנדרשו לאצטדיון ראוי לליגה, גמרי גביע המדינה בכדורגל נשים וכדומה. לעיתים מארח האצטדיון משחקי ידידות של נבחרת ישראל הבוגרת, וכן למשחקים רשמיים של הנבחרת הצעירה עד גיל 21.
היסטוריה
אבן הפינה של האצטדיון הונחה באוקטובר 2007. האצטדיון נבנה בתכולה של 11,500 מקומות וישיבה, כאשר התכנון השאיר אופציה להרחיב אותו בשני יציעים נוספים מאחורי שני השערים, אשר ירחיבו את האצטדיון בכ-8,000 מקומות ישיבה נוספים. האצטדיון נחנך ב-6 בדצמבר 2011 במעמד ראש העיר ויושב ראש ההתאחדות לכדורגל. משחק הבכורה באצטדיון התקיים ב-10 בדצמבר 2011 בין מכבי פתח תקווה להפועל עכו והסתיים בתוצאה 0:4 לטובת הקבוצה האורחת. משחק הבכורה של הפועל פתח תקווה באצטדיון נערך ב-24 בדצמבר 2011 מול מכבי חיפה, והסתיים בניצחון 1:3 לטובת המארחת.
כחודש לאחר פתיחתו נחנך באצטדיון חדר להנצחת "ליגה טרזין". חדר ההנצחה ממוקם בתוך אחד מתאי הצפייה באצטדיון ובו פירוט על פעילות ליגת הכדורגל שפעלה בגטו טרזיינשטט, כמו גם הנצחה של הספורט היהודי בתקופת השואה. את החדר הקים בית טרזין עבור מאיר שמיר אשר היה בעבר הבעלים של קבוצת הפועל פתח תקווה וסבו ודודו עברו את השואה בגטו זה. מניע נוסף אשר הביאה להקמת חדר ההנצחה הוא יצירת כלי חינוכי כנגד האלימות והגזענות בכדורגל. כל שנה מגיעות קבוצות נוער וחיילים העוסקות במקום בזיכרון השואה ובעירוב של דימויי השואה בכדורגל של היום, בישראל ובשאר העולם.
במאי 2021 נפתח באצטדיון מרכז חדשנות עולמי לטכנולוגיות ספורט שבין מטרותיו ניסויים בפיתוחים שונים שישנו את חווית הצפייה והצריכה של הספורט על ענפיו השונים, בשותפות עם קבוצות ונבחרות מהליגות הטובות בעולם.
כלה
{{פירושונים|
אצטדיון המושבה
היסטוריה
ב-29 בפברואר 2012 אירח האצטדיון את משחק הידידות של נבחרת ישראל הבוגרת מול נבחרת אוקראינה, שהסתיים בניצחונה של אוקראינה בתוצאה 3–2.
כלה
ראו גם
}}
אצטדיון המושבה
היסטוריה
בעקבות ההרחבה באצטדיון בלומפילד בשנים 2016–2019 שימש האצטדיון כמגרשן הזמני של הפועל תל אביב ובני יהודה.
במאי 2021 יצאה העירייה בקמפיין עירוני לבחירת 22 שחקני עבר משני המועדונים העירוניים (11 להפועל ו-11 למכבי פתח תקווה), והשמות אשר נבחרו שובצו להנצחה ב"שדרת הכוכבים", אשר נחנכה באוגוסט 2021, לאורך החזית המערבית של האצטדיון.
בחורף שנת 2021 ובחודש אוקטובר 2022 אירח האצטדיון את משחקי הרוגבי של הליגה האירופאית כאצטדיון הבית של קבוצת הרוגבי הישראלית Tel Aviv Heat.
סוגיית שמו של האצטדיון
כנהוג בעשורים האחרונים, מבני ציבור שעלותם גבוהה נקראים על שם חברות מסחריות או תורמים פרטיים תמורת מימון מלא או חלקי. דוגמאות בישראל הן היכל מנורה מבטחים ואצטדיון סמי עופר. כיוון שבמימון בניית האצטדיון לא לקח חלק אף גוף מסחרי או פרטי והמימון היה ציבורי, בזמן תחילת בנייתו של האצטדיון שמו טרם נקבע והוא נשא את הכותרת "אצטדיון עירוני" ללא כל כינוי נוסף.
אוהדי קבוצת הפועל פתח תקווה פתחו בקמפיין הקורא לעיריית פתח תקווה לקרוא לאצטדיון "ראש הזהב" – על שם כדורגלן העבר נחום סטלמך. בתגובה, אוהדי מכבי פתח תקווה פתחו בקמפיין משלהם לקריאת האצטדיון על שם שמואל בן דרור בספטמבר 2010 הודיעה עיריית פתח תקווה שמאחר שלא נמצא נותן חסות לאצטדיון בשלב זה, הוחלט לקרוא לאצטדיון בשם אצטדיון המושבה. השם החדש מתקשר לכינויה של העיר, "אם המושבות", וקשור במיתוג מחדש שעוברת העיר. עם זאת, המשיכו אוהדי שתי הקבוצות במאבקם לשינוי שמו של האצטדיון.
ב־24 בנובמבר 2019 שונה שמו של האצטדיון ל"אצטדיון שלמה ביטוח", אחרי שהחברה זכתה במכרז של החברה לפיתוח העיר.
מתחם פנאי, בילוי וספורט
מתחם האצטדיון מהווה מרכז פנאי, תרבות ואירועים ומושך אליו תושבים מקומיים ותושבי חוץ. המתחם כולל כ-8,000 מ"ר שטחי מסחר המושכרים לעסקים מסחריים מגוונים, חדרי ישיבות להשכרה, חללי VIP במתחם, אולם להשכרה, מסעדה, חנות למכירת אופניים וציוד רכיבה, חדרי כושר, מועדון ביליארד ועוד. מדי שנה פוקדים אותו כ-300,000 אנשים. במקום קיימת נגישות עבור בעלי מוגבלויות, חניות נכים, מקומות ישיבה מיוחדים וכן שירותי נכים.
Kingdee
קינגדי (במנדרינית: Jīndié Ruǎnjiàn - 金蝶軟件 באנגלית: Kingdee) היא חברת תוכנה סינית, המפתחת תוכנה ומספקת שירותים בתחום הענן. קינגדי מעסיקה כ-7,755 עובדים ומספקת שירותים לכ-7 מיליון לקוחות ברחבי העולם. משרדיה הראשיים נמצאים בעיר שנג'ן, סין.
היסטוריה
קינדי הוקמה בתאריך 8 באוגוסט 1993 בעיר שנג'ן, סין.
בתאריך 15 בפברואר 2001, החלה להיסחר בבורסה לניירות ערך בהונג קונג תחת השם 0268.
בשנת 2007, מכרה החברה כ-7.7 אחוזים ממניותיה לחברת IBM ולחברת ליהמן ברדרס.
בחודש אפריל 2011, נחתם הסכם שת"פ במו"פ תעשייתי בין ישראל לשנגחאי, כאשר קינגדי מופיעה כנותנת שירות.
בחודש אוגוסט 2019, זכתה החברה בפרס החברה השותף הטוב ביותר של חברת Amazon Web Services.
טריטון (סוג)
טריטון (שם מדעי: Triturus) הוא סוג של דו-חיים ממשפחת הסלמנדריים מתת-משפחת הטריטונים.
הטריטונים נראים כמו סלמנדרות בעלות קוצים דקים ואורכם 10–20 ס"מ. הם חיים במקווי מים או במקומות חיות לחים באירופה ואסיה. המין טריטון הפסים מצוי בישראל. את הביצים הם מטילים במים ומהם בוקעים ראשנים. לטריטונים זרועות גדולות וזנב חזק המשמש כהגה. חלק מבני הסוג ארסיים ועל גבם שורות קוצים המשמשות להגנה.
הם ניזונים מחסרי חוליות קטנים.
קבוצת ארמיות דרום
קבוצת ארמיות דרום (בגרמנית: Heeresgruppe Süd) הייתה קבוצת ארמיות גרמנית במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
גרמניה השתמשה בשתי קבוצות ארמיות כדי לפלוש לפולין ב־1939. קבוצת ארמיות צפון וקבוצת ארמיות דרום. במערכה זו קבוצת ארמיות דרום הונהגה בידי גרד פון רונדשטט וראש מטהו אריך פון מנשטיין.
במבצע ברברוסה קבוצת ארמיות דרום הייתה אחת משלוש קבוצות ארמיות שפלשו לברית המועצות ב־22 ביוני 1941. מטרתה העיקרית הייתה לכבוש את אוקראינה ואת בירתה קייב. אוקראינה הייתה מרכז חשוב של תעשייה וכרייה סובייטיים והיו בה גם אדמות חקלאיות טובות שהתאימו לתוכניותיו של אדולף היטלר למרחב מחיה. כדי לבצע משימות אלה סופחו אל קבוצת הארמיות דרום ארמיית הפאנצר הראשונה, הארמייה השישית, הארמייה ה־17, הארמייה ה-11, והארמיות הרומניות השלישית והרביעית. ב־1942 פוצלה קבוצת ארמיות דרום לקבוצת ארמיות A וקבוצת ארמיות B.
בפברואר 1943 אוחדה קבוצת ארמיות B עם קבוצת ארמיות דון לקבוצת ארמיות דרום החדשה. ב-4 באפריל 1944 שונה שמה לקבוצת ארמיות צפון אוקראינה, ובספטמבר הוקמה מחדש על ידי שינוי שמה של קבוצת ארמיות דרום אוקראינה.
בסוף המלחמה נלחמה קבוצת ארמיות דרום באוסטריה ובסביבותיה היא הייתה אחד מהכוחות המשמעותיים האחרונים שנכנעו לבעלות הברית.
לונגיסקואמה
לונגיסקואמה (שם מדעי: Longisquama; מילולית: "קשקשים ארוכים") הוא סוג של זוחל דיאפסידי קטן מקבוצת הפרוטורוזאוריה, אשר חי במרכז אסיה בתור הטריאס, לפני 235 מיליון שנה. מאובניו נתגלו בקירגיזסטן ב-1970 ונקראו בידי החוקר הרוסי אלכסנדר גרגרוביץ' שרוב (Aleksandr Grigorevich Sharov). המאובנים הכילו שלד במצב שימור גרוע ומספר מקטעים לא שלמים של מערכת הכסות החיצונית. זוחל זה היה קרובו הרחוק של הדרפנוזאורוס בעל הזנב המסתלסל.
הלונגיסקואמה היה זוחל קדום הקרוב מעט לקשקשאים ולמחודקי הראש ואולי היה קרוב מעט לראשוני הארכוזאורים. עם זאת מבנה השלד לא מרמז על קשר קרוב לארכוזאורים מתקדמים כמו דינוזאורים. הוא הגיע לאורך 15 ס"מ והיה בעל מבנה ייחודי של שבעה זיזים ייחודיים שבלטו מגבו ודמו למקל הוקי, לכל אורך הגב בשתי רצועות. ייתכן שהיו מוקפים במעטה רך יותר דמוי מפרש לצד הזיזים הארוכים. המבנה הזכיר את הצלעות של לטאת הדרקון או של הקואהנאוזאורוס, ששימשו לדאייה מצמרות העצים. עם זאת, המיקום שלהם מעל הגב לא אידיאלי לדאייה. ללונגיסקואמה הייתה גולגולת קטנה בעלת חלל עיניים גדול ואצבעות ארוכות ברגליו.
כמה חוקרים מעריכים שהיה זה מאבותיהם של הפטרוזאורים שלמדו לעוף. אחרים סברו שהיה דומה במראהו למיקרורפטור ולאבות העופות המודרניים.
פוואז אל-קרני
פוואז בלקאסם אל-קרני (בערבית: فواز بلقاسم القرني בתעתיק: פואז בלקאסם אלקרני; נולד ב-2 באפריל 1992 בג'דה שבערב הסעודית) הוא כדורגלן סעודי המשחק בעמדת השוער בקבוצת א-שבאב מליגת העל הסעודית ובנבחרת ערב הסעודית.
קריירת מועדונים
אל-קרני גדל במחלקת הנוער של אל-איתיחאד. הוא ערך 113 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הסעודית.
ב-24 ביולי 2021 חתם אל-קרני על חוזה לשלוש עונות בא-שבאב מליגת העל הסעודית.
ג'ינו פארין
פדריקו גוליילמו יהודה פולאק, (מכונה ג'ינו פארין באיטלקית: Gino Parin; היה ידוע גם בשם פרידריך פולק או פולק; 25 באוגוסט 1876, טריאסטה – 9 ביוני 1944, ברגן-בלזן) היה צייר יהודי-איטלקי; הוא ידוע בעיקר בזכות דיוקנאות הנשים שלו.
פוואז אל-קרני
קריירה בינלאומית
ב-9 בספטמבר 2013 ערך אל-קרני את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערב הסעודית, בהפסד 1–3 לנבחרת טרינידד וטובגו במשחק ידידות.
ג'ינו פארין
קורות חיים
פארין החל את לימודיו בעיר הולדתו, טריאסטה אצל יוג'ניו סקומפריני (באותה תקופה עם מרצ'לו דודוביץ'), ואז החל ללמוד באקדמיה בל ארטי די ונציה. את לימודיו סיים באקדמיה לאמנויות יפות במינכן אצל קרל ראופ, שם הוא הציג את התערוכה הראשונה שלו. בהתחלה, הוא היה בעיקר קריקטוריסט שצייר קריקטורות המתארות הבורגנות הגרמנית הזעירה. בעת ביקורו בפריז, הכיר את אלה אוילר (1875–1962), אמנית ומוזיקאית מסנט לואיס, מיזורי. מאוחר יותר הם נישאו. בנם, אדגר, היגר לארצות הברית ויחד עם רעייתו אינגרי הפך לסופר ומאייר ידוע של ספרי ילדים.
כשחזר לטריאסטה, החל לצייר דיוקנאות. בשנת 1913, הוא זכה במדליית זהב ב-"XI Internationalen Kunstausstellung".
בין המלחמות הציג תערוכה בווינה ובטריאסטה והציג שתי תערוכות בביאנלה של ונציה. הוא השתתף גם בתערוכות מעבר לים וזכה במדליית זהב נוספת ב"אינטרנציונאלה קוואדרנאלה" בטורינו בשנת 1923.
הוא שמר על קשרים הדוקים עם גרמניה, אם כי חוקי הגזע אסרו עליו להציג שם לאחר 1938. כשהיה צעיר הוא רכש אזרחות שווייצרית והיה תושב חוקי בקמפו בלניו. אף על פי כן הוא נעצר באיטליה וגורש למחנה הריכוז ברגן-בלזן. בדרך הוא חלה ומת זמן קצר לאחר שהגיע למחנה.
פנטונה
פָּנֶטוֹנֵה (איטלקית Panettone; לומבארט Panaton או Panatton או Panetùn) היא עוגה שמקורה במילאנו, הנחשבת למאכל מסורתי של חג המולד בכל רחבי איטליה, והיא פופולרית במדינות רבות נוספות.
לפנטונה צורת גליל גבוה, המסתיים במעין כיפה, וגובהה של העוגה מגיע לכ-20 ס"מ. העוגה מורכבת מבצק העשוי ממים, קמח חיטה, סוכר, מלח, חמאה וחלמון ביצים, שאליו מוסיפים (בחלקים שווים) קליפות תפוז ואתרוג מגורדות, פירות מסוכרים וצימוקים יבשים. במהלך תהליך ההכנה המסורתי של העוגה לשים את הבצק ומניחים לו לתפוח משך מספר ימים עם מחמצת שאור. פיסות הפנטונה נחתכות באופן מאונך, והן מוגשות עם יין מתוק או ליקר מתוק, ולעיתים עם קרם מסקרפונה או עם זביונה.
במילאנו נוהגת מסורת לשמור פרוסה מהעוגה ולאכול אותה בסעודה משפחתית ביום חגו של הקדוש הנוצרי בלזיוס הקדוש, החל ב-3 בפברואר, כסגולה נגד כאב גרון והצטננות, בהתאם לאימרה המקומית (בלזיוס הקדוש יברך את הגרון והאף). ביום החג מוכרות החנויות את עודפי העוגות מחג המולד במחירים נמוכים, והעוגות מכונות "Panettone di San Biagio" ("פנטונה של בלזיוס הקדוש").
אגדה והיסטוריה
מספר אגדות בגרסאות שונות נקשרו בהמצאתה של העוגה. לפי אחת מהן, הורה לודוביקו ספורצה על הכנת סעודת חג מולד שבה ישתתפו אצילים ונכבדים. הטבח שכח את העוגה בתנור והיא כמעט והתפחמה, ונער המטבח, טוני, הציע לאפות עוגה מהמצרכים שנותרו ברשותם - מעט קמח, חמאה, ביצים, קליפת אתרוג ומעט צימוקים. עם הגשת העוגה לשולחן התחבא הטבח מאחורי וילון כדי לתהות על תגובות האורחים. העוגה החדשה זכתה להצלחה, וכשנשאל הטבח לשמה, השיב: "L'è 'l pan del Toni", או באיטלקית "Pane di Toni", קרי "הלחם (עוגה) של טוני". לפי אגדה אחרת העוגה נוצרה על ידי אוגטו, מגדל הבזים של לודוביקו ספורצה, אשר התאהב באדלג'יסה, בתו של טבח עני בשם טוני. משפחתו של אוגטו התנגדה לקשר, והשניים היו יכולים להפגש רק בלילות, כאשר אדלג'יסה עסקה באפיית הלחם במאפייה של אביה. אוגטו החל לעבוד במאפייה ויצר את העוגה החדשה אשר זכתה להצלחה רבה.
הפנטונה הופיע לראשונה במאה ה-15, והוא נקשר במסורת חג המולד בשל כך שביום זה, יכלו פשוטי העם לאכול את אותו לחם שאכלו האצילים - "Pan de ton" ("לחם יוקרה"). בסוף המאה ה-18 עודדו השלטונות את פתיחתן של מאפיות במילאנו, ובמאה ה-19, בעת הכיבוש האוסטרי של צפון איטליה, החל שליט העיר במסורת שנתית של משלוח פנטונה כמתנה אישית לקאנצלר האימפריה האוסטרית, קלמנס ונצל פון מטרניך. העוגה נאפתה על ידי אופים מקומיים במילאנו עד תחילת המאה ה-20, ואז החלה לצבור פופולריות בכל רחבי איטליה, תהליך שהואץ עם תחילת ייצורה התעשייתי לאחר מלחמת העולם השנייה. הייצור התעשייתי הוביל להורדת מחיר המוצר וכיום מיוצרת העוגה בכל רחבי המדינה. מהגרים איטלקיים הביאו עימם את העוגה למדינות אחרות, בעיקר בדרום אמריקה, שם היא נקשרה לעיתים לחגיגות חג ההתגלות החל ב-6 בינואר. ב-22 ביולי 2005 זכתה העוגה להגנה רשמית המפרטת את מרכיביה, הכמויות המינימליות של חומרי הגלם ומרכיבים נוספים שניתן להוסיפם לפי שיקול דעתו של היצרן, כגון חלב, דבש, לתת, חמאת קקאו וחומרי טעם.
הון אנושי
תורת ההון האנושי היא תורה כלכלית העוסקת בשוק העבודה, המניחה כי כוח עבודתו של אדם הוא רכוש שעשוי לשנות את ערכו לאורך זמן ובאופן שונה מעובד לעובד, בהתאם לשינויים המתרחשים באיכותו של העובד. ההון האנושי הוא פיתוח של הכלכלה הנאו-קלאסית מסוף שנות ה-50 ושנות ה-60 של המאה ה-20, שקודם על ידי מספר כלכלנים בארצות הברית, כגון גארי בקר, ג'ייקוב מינסר ותיאודור שולץ.
הגדרה
הון אנושי מוגדר כסך מיומנויותיו של העובד, בין אם טבעיות (גיל, מין וכו') ובין אם נרכשות (השכלה, כושר גופני וכו'). על-פי תורה זו, שוק העבודה מורכב ממשרות (ולא משעות עבודה) שערכן נקבע, בין היתר, לפי ההון האנושי של בעל המשרה. בשיטה זו ניתן למדוד בני אדם שונים ולסווגם על-פי מידת התועלת שהם עשויים להביא לארגון מסוים לאורך זמן. למעשה, בעזרת התייחסות להון אנושי ניתן לבטא באופן פונקציונלי את התכונות הכלליות של האדם, ולהופכו חלק בלתי נפרד מהגורמים הטכניים (מבנה, טכנולוגיה, מידע, הון וכו') שברשות הארגון.
מכיוון ששינויים רבים בחיי העובד (רכישת השכלה וניסיון, שינויים משפחתיים, שינויי גיל וכו') מבטאים שינוי בהון האנושי הגלום בו, ניתן לעצב שינויים אלו על מנת להגדיל את רווחי העובד או המעביד. לדוגמה: העסקת עובדים לטווח זמן ארוך על מנת להפיק מהם תועלת הולכת וגדלה עם הזמן, עקב צבירת ניסיון.
תחום עיקרי של השימוש בהון אנושי הוא היכולת להשקיע בהון זה. הביטוי העיקרי של השקעה זו (אף על פי שקיימים ביטויים אחרים, כגון יצירת הזדהות) הוא הכשרה מקצועית של כוח עבודה. במציאות הקיימת, הכשרה זו זוכה כמעט תמיד לביטוי פורמלי (כלומר מדיד) שלה, המתייחס למשך ההכשרה וכמות המידע המועברת בה. כאן ניתן להבחין בין השקעה כללית, שערכה שווה בכל שוק העבודה (כדוגמת תואר אקדמי) לבין השקעה ייחודית, שערכה רלוונטי בעיקר לארגון המבצע אותה (כדוגמת סדנת ניהול פנים-ארגונית). הפרדה זו אינה מוחלטת, ובמרבית ההכשרות קיימים מאפיינים של שני סוגי ההשקעה.
לרוב קיימת נטייה של המעסיקים להשקיע באופן ייחודי ולהעדיף עובדים בעלי הכשרה ייחודית ככל הניתן לארגונם (שכן הכשרה ייחודית היא המשתלמת לו ביותר). מצב זה יוצר נטייה לנאמנות הדדית בין העובד למעבידו המתחזקת עם הזמן (שכן הכשרת העובד משתלמת יותר בארגון בו רכש אותה, והעסקתו עדיפה מבחינת המעביד על פני עובדים חסרי השקעה ייחודית). לעיתים קיימת נטייה של העובדים להעדיף הכשרה כללית, על מנת לפתוח בפניהם אפשרויות תעסוקה נוספות (לדוגמה- כאשר מימון ההכשרה הוא באחריות העובד בלבד, היא תהיה הכשרה אקדמאית כללית, המוכרת במידה זהה בכל השוק).
קיומה של מערכת הון אנושי בשוק העבודה יוצרת מצב חברתי מורכב, בו נטייה לקיבוע ההתפלגות החברתית הקיימת, על בסיס המצב הכלכלי של העובדים השונים. נטייה זו נוצרת בשל היכולת להשקיע בפיתוח ההון האנושי על מנת לצבור החזר מההשקעה, כך שבעל הון אנושי וכספי רב מסוגל להגדיל את הונו באופן משופר. בניגוד למצב התחרותי הפשוט, בו המעמד הכלכלי נגזר ישירות מבחירותיו של האדם, במצב בו להון האנושי משמעות כלכלית יכול המעמד הכלכלי להנציח את עצמו.<BR> לדוגמה: עובד בעל משכורת גבוהה יכול להשקיע יותר בהשכלתו, דבר שמביא לעלייה גדולה יותר במשכורתו, לעומת עובד בעל שכר נמוך מלכתחילה.
הביקורת על תורת ההון האנושי
תורת ההון האנושי בעייתית מסיבות רבות. סיבה עיקרית היא, שמבחינתו של העובד, אין הפרדה מוחלטת בין השקעה בהון האנושי לבין צריכתו. פעולות צרכניות כגון אכילה, טיפול רפואי וכדומה, מוגדרות הן כהשקעה בהונו האנושי והן כמימוש פירותיו של הון זה.
בעייתיות נוספת היא יכולת המדידה המוגבלת של ההון האנושי. כיוון שההון האנושי מורכב מגורמים רבים ומורכבים, הפועלים לאורך זמן והשפעתם שונה מעובד לעובד, קשה להעריך באופן מדויק את שוויו.
בעייתיות זו הביאה לביסוס התאוריה כי הקשר בין ההון האנושי לשכר אינו נקבע באופן ישר (כלומר- על פי ערכו של ההון האנושי), אלא באופן עקיף, על ידי כך שההון האנושי (ובייחוד ההשכלה) מהווה איתות שוקי על הפוטנציאל של העובד.
עוד בעייתית ההגבלה של יכולת ההמרה של ההון האנושי להון אחר, ויכולת המסחר של הון זה.
אור סידן
היסטוריה
אפקט אור דרומנד התגלה על ידי הכימאי גולדסוורת'י גרני בשנות ה-20 של המאה ה-19. ב-1825 המהנדס הסקוטי, תומאס דרומנד (1797–1840) ראה הדגמה לאפקט אותו יצר גרני, הדגמה שהודרכה על ידי מייקל פאראדיי. אחרי שראה את ההדגמה הבין כי האור יהיה שימושי למדידות. ב-1826 בנה דרומנד מתקן שמייצר את האפקט, מכונה שקהילת הכימיה משתמשת בה עד היום ליצירת אור דרומנד ומכאן נגזר השם לאור, "אור דרומנד".
השימוש הראשון באור דרומנד כתאורת במה נעשה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון ב-1837. מאז נעשה בו שימוש לתאורת בתי תיאטרון ואולמות קונצרטים עד בערך שנות ה-70 של המאה ה-19. באולמות השתמשו באור בדרך כלל כזרקור. אור דרומנד הוחלף על ידי אור אלקטרוני בשלהי המאה ה-19.
תחזית עונתית
התחזיות העונתיות נבדלות אלה מאלה ומתחלקות לסוגים שונים. התחזית העונתית הסטטיסטית מתבססת על אופייה של עונת המשקעים במהלך כמה עשרות שנים. כדי לחזות את אופי העונה הקרובה בוחנים את אופי העונות שקדמו לה.
בישראל
התחזית העונתית של השירות המטאורולוגי הישראלי מוצגת כל שנה בתחילת חודש נובמבר ומתייחסת אך ורק לשלושת חודשי החורף המרכזיים (דצמבר, ינואר ופברואר). תחזית זו מתבססת על מצבים סינופטיים רבים, אך הפרמטר העיקרי עליו מתבססת תחזית זו הוא מיקומו של אפיק הרום הים-תיכוני הממוצע במהלך חודש אוקטובר.
ההנחה היא שכאשר אפיק הרום הממוצע ממוקם באוקטובר במזרח הים התיכון (אוקטובר גשום מהרגיל בישראל) הוא לא ימוקם שם במהלך החורף, ולכן החורף בישראל יהיה יבש מהרגיל, אך אם אפיק הרום הממוצע לאוקטובר ממוקם במערב הים התיכון, הוא ינוע בהדרגה מזרחה ובמהלך החורף ימוקם מעל מזרח הים התיכון ויגרום לחורף גשום בישראל.
Sister
Sister (בעברית: אחות) הוא שיר באנגלית שנכתב והולחן על ידי לורל בארקר, מארין קאלטרבכר, טום אוהלר, תומאס סטאנגרד ובוצע על ידי S!sters. השיר ייצג את גרמניה באירוויזיון 2019 בתל אביב שבישראל, לאחר שזכה במקום הראשון בתחרות הגמר הלאומי הגרמנית, "Unser Lied für Israel".
אנדרס טאראנד
אנדרס טאראנד (באסטונית: Andres Tarand; נולד ב-11 בינואר 1940) הוא פוליטיקאי שכיהן כראש ממשלת אסטוניה.
ביוגרפיה
בשנים 1992–2004 היה טאראנד חבר הפרלמנט של אסטוניה. במהלך תקופה זו הוא נבחר לשמש ראש הממשלה (1994–1995) וכיהן בתפקיד השר לאיכות הסביבה (1992 - 1995).
בשנים 2004–2009 היה טאראנד חבר הפרלמנט האירופי מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
טאראנד עוסק רבות בתחום איכות הסביבה ופועל בתחום זה באסטוניה ובאזור הבלטי. במסגרת פעילותו זו הוא שותף לעשייתם של ההתאחדות האסטונית לגאוגרפיה, המכון האסטוני לפיתוח בר-קיימא, מכון סטוקהולם לנושאי סביבה, החברה האסטונית להגנת הטבע ואחרים.
סאלינון
סאלינון (מיוונית: σαλινον - צלוחית למלח) היא צורה גאומטרית הבנויה מארבעה חצאי עיגולים בשלושה גדלים. את חצי העיגול הגדול (קוטר AB) נוגסים (חותכים) שני חצאי עיגולים קטנים יותר (קוטר AD וקוטר EB, זהים באורכם). למרכז חצי העיגול הגדול נוסף בכיוון ההפוך חצי-עיגול קטן (רדיוס DO).
הסאלינון הופיעה לראשונה בספר הלמות של ארכימדס כטענה 14:
ארכימדס הוכיח ששטח הסאלינון שווה לשטח העיגול שקוטרו FC.
הוכחה
שטח הסלינון הוא:
קביעת הרדיוסים של העיגולים ושטחיהם:
1. יהי R רדיוס העיגול הגדול AO, שטח מחציתו יהיה:
2. יהי r רדיוס העיגול התחתון DO, שטח מחציתו יהיה:
3. אזי, רדיוס העיגול הנוגס (החותך) את העיגול הגדול ( מחצית AD ) יהיה :
סך כל שטח הסאלינון:
ומצד שני:
הקוטר CF של המעגל בציור הוא סכום הרדיוסים AO + DO : R + r ולפיכך הרדיוס הוא:
שטח העיגול עם רדיוס גם הוא:
ארבלוס
אם הנקודות D ו-E יתלכדו עם הנקודה O נקבל צורה הקרויה ארבלוס, שגם בה עסק ארכימדס.
אל-מהרה
מחוז אל-מהרה (בערבית: محافظة المهرة) הוא מחוז במזרחה של תימן. בירת המחוז היא העיר אל-ע'יט'ה. המחוז הוא הקטן ביותר בתימן מבחינת אוכלוסייה והמחוז ה-2 בגודלו מבחינת שטח, 82,045 קמ"ר. המחוז גובל במערב עם חצרמוות, במזרח עם המדינה עומאן ובדרום עם הים הערבי. בנוסף לשפה הערבית, במחוז מדוברת גם השפה המהרי.
אבי ביטון
אָבִי בִּיטוֹן (נולד ב-24 במרץ 1981) הוא שף ישראלי.
ביוגרפיה
ביטון נולד בפרדס כץ, אח צעיר לארבע אחיות, למשפחה ממוצא טורקי-מרוקאי. הוא שהה במטבח כבר מגיל צעיר, וב-1995, בגיל 14, עבד בסניף קפולסקי ברמת גן.את שירותו הצבאי עשה בחיל השריון (התגייס ב-1999). כשהתבגר עבד במסעדות "רפאל" של רפי כהן, "קורדליה" של ניר צוק ו"יועזר בר יין" של שאול אברון. ביטון גם היה שותף להקמתה של מסעדה בעיר בוקרשט שברומניה ועבד כשף פרטי.
ביטון מתחבר לבישול "עילי ביתי" ואת סגנונו שואב מהמטבח הצרפתי-ים תיכוני, תוך התבססות על חומרי הגלם עם נגיעות מינימליות. הוא הושפע מהשפים הישראלים: שלום קדוש, חיים כהן ועזרא קדם.
בשנת 2005, בגיל 24, פתח ביטון את מסעדת "אדורה", יחד עם שותפיו דורון נחמן והילה אבנת, כשמנות הדגל באדורה הן "בקלאווה כבד אווז" ו"פלאפל חצילים". בספטמבר 2009 פתח את הבר "צינה" ברחוב דיזנגוף, בתל אביב. בשנת 2010 פתח ביחד עם נחמן את המסעדה הכשרה "מרקדו" בקומה העליונה של קניון עזריאלי.
ביטון הגיש את תוכניות הטלוויזיה "מקסימום 24" ו"מטבח עולמי" בערוץ האוכל והשתתף בתוכניות "השף הבריא" בערוץ 10. הגיש את תוכניות הבישול "סופר שף" בערוץ האוכל ובערוץ 10 ו"בית הספר לשפים מתחילים" מבית הטלוויזיה החינוכית. החל מ-2015 מגיש את תוכנית הבישול "במטבח עם אמא" בערוץ האוכל, שכבר משודרת 3 עונות.
המגזין "על השולחן" בחר ב"אדורה" כאחת מעשר המסעדות הטובות בישראל לשנת 2009. מדריך מפה בחר ב"אדורה" כמסעדה השביעית בטיבה בישראל לשנת 2010. ביוני 2011 אתר האינטרנט TripAdvisor, בחר במסעדת אדורה כמסעדה השנייה המומלצת ביותר בתל אביב, ברשימת הדירוג של 250 מסעדות בעיר.
בחודש אפריל 2016, ולאחר שעזב את מסעדת אדורה, הצטרף שף אבי ביטון לקייטרינג "מזל טלה".
ב-2018 פתח בתל אביב את מסעדת "קפה פופולר".
ב-2021 הפך להיות השף של מסעדת "יאסו" בתל אביב במקומו של אביב משה.
קישורים חיצוניים
ביקורות
עתר (אתר מקראי)
עֶתֶר הייתה עיר בשפלת יהודה בתקופת המקרא, הוזכרה בספר יהושע כשייכת לנחלת שבט יהודה:
חלק מהחוקרים הציעו לזהות בינה, לבין היישוב עתר בנחלת שבט שמעון, שנחלתו נצבה בתוך נחלת שבט יהודה; וראו בה את היישוב עתר אשר הוזכר בספר יהושע:
יש הסוברים, כי נפלה טעות סופר, והיא עתק או עתך, מיישובים שאליהם שלח דוד המלך שלל שנלקח מאויביו, המוזכר בספר שמואל:
במאה ה-20 הוצע לזהות את עטר שבשפלת יהודה, בחִרבת אל עטר מצפון מזרח לבית גוברין.
יש הסוברים, כי עטר שבנחלת שמעון היא חִרבת עטיר, כעשרים וחמש ק"מ מצפון מזרח לבאר שבע. הועלתה גם הסברה, כי היא באתר בין חלוצה לבין גרר, המוזכר במפת מידבא, ושמו כיום אל חתירה, כעשרה ק"מ מדרום מערב לבאר שבע.
אדה אהי
אדה אהי (באסטונית: Eda Ahi; נולדה בשנת 1990) היא משוררת, מתרגמת ודיפלומטית אסטונית. היא נולדה בבירת ארצה, טאלין, שבצפון אסטוניה, ומתגוררת בה גם כיום.
השכלה וקריירה
אהי למדה שפה וספרות איטלקית באוניברסיטאות של טאלין ופירנצה, וקיבלה תואר בוגר בשנת 2012. לאחר מכן המשיכה בלימודי האיחוד האירופי ובחקר רוסיה, וקיבלה תואר מוסמך מאוניברסיטת טרטו בשנת 2015. כיום היא עובדת בשירות הדיפלומטי של משרד החוץ האסטוני, ובמקביל לכך מוסיפה לעסוק בתרגום ספרות יפה מאיטלקית ומרוסית לאסטונית עבור מספר הוצאות ספרים בארצה.
יצירתה
אהי פרסמה לפי שעה חמישה ספרי שירה:
שבעה משיריה התפרסמו בתרגום לעברית בספר "כובעים וכפפות, אסופה לשירה אסטונית" שערך ותרגם רמי סערי. אנתולוגיה זאת ראתה אור בהוצאת כרמל בשנת 2021.
צ'אמוי
צ'אמוי (בספרדית: Chamoy) הוא רוטב מקסיקני חריף העשוי מתבלינים שונים ופירות ונפוץ במדינות דרום-אמריקה.
הרוטב מורכב ממלח, סוכר, צ'ילי יבש, מיץ ליים, מנגו, משמש או שזיף, טעמו ייחודי ועשוי להשתנות בהתאם לסוג הפרי בו משתמשים.
נהוג לצרוך את הצ'אמוי כמטבל לירקות ופירות או לצד סוכריות מקסיקניות העשויות ממנגו, תמרהינדי ואבטיח.