cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ססיליה מיירליס
ססיליה בנוידאס דה קרבאליו מאירלס (בפורטוגזית: Cecília Benevides de Carvalho Meireles; ריו דה ז'ניירו, 7 בספטמבר 1901 – ריו דה ז'ניירו, 9 בספטמבר 1964) הייתה משוררת, סופרת, מורה, עיתונאית וציירת ברזילאית. היא נחשבת על ידי רבים כסופרת הגדולה הראשונה של הספרות הברזילאית והקול הנשי המרכזי בשירה הברזילאית.
ביוגרפיה
מאירלס נולדה בריו דה ז'ניירו ב-7 בנובמבר 1901. אביה נפטר בטרם נולדה ואמה מתה כאשר היא הייתה רק בת 3 (1904). מיירלס גדלה אצל סבתה, ז'סינטה גרסיה בנוידאס. היא למדה בבית ספר אסטאסיו דה סה בריו דה ז'ניירו עד כיתה ה' ואף הוענקה לה מדליה על הישגים יוצאי דופן על ידי המשורר הידוע אולבו בילק, מחשובי משוררי ברזיל. ב-1917 היא סיימה את לימודי התיכון ב"מכון לחינוך" של ריו דה ז'ניירו.
במהלך הקריירה הספרותית שלה פרסמה מאירלס למעלה מ-50 עבודות מסוגים שונים. ביניהם מאמרים, אסופות שירה, רומנים וספרי ילדים. היא גם כתבה רשימות עבור מרבית המגזינים והעיתונים היוצאים לאור בריו דה ז'ניירו.
יצירותיה הושפעו בעיקר מהזרם המודרניסטי, אך ניתן להבחין גם בהשפעות של זרמים נוספים כגון סימבוליזם, ריאליזם ורומנטיציזם. ב-1938, זכתה ססיליה מאירלס בפרס אולבו בילאק לשירה מטעם האקדמיה הברזילאית לשפה ולספרות, עבור ספרה "מסע" [Viagem]. ב-1934 כאשר שימשה כמורה ייסדה מיירלס את ספריית הילדים הראשונה בריו דה ז'ניירו.
עבודתה בחינוך
כמחנכת, בתחילת הקריירה שלה לימדה מיירליס בבתי ספר יסודיים. בין 1935 ו-1938 מאירלס לימדה באוניברסיטת ברזיל, היום האוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו. היא גם העבירה הרצאות באוניברסיטת טקסס ב-1940, על ספרות ותרבות ברזילאית.
עיתונות
מאירליס עסקה גם בכתיבה עיתונאית בנושאי כלכלה בין השנים 1930 ו-1931 כאשר כתבה עבור המגזין "אקונומיק אבזארוור" (Observador Econômico). במהלך שנות ה-30 ו-40, כתבה מיירליס מאמרים רבים על חינוך בעיתונות. היה לה טור קבוע ב"חדשות היום" (Diário de Notícias) של ריו דה ז'ניירו עם חדשות, מאמרים וראיונות, בשם קמאנטריו (Comentátio). מיירליס כתבה טור שבועי בשם "מורים ותלמידים" (Professores e Estudantes) עבור עיתון "הבוקר" (A Manhã), אחד מהעיתונים הנפוצים ביותר בריו דה ז'ניירו באותה תקופה.
שירה
מאירלס החלה לכתוב שירה כשהייתה כבת 9. היא פרסמה את ספר השירה הראשון שלה "אספקטרוס" (Espectros) ב-1919, כאשר הייתה רק בת 18. הספר מכיל שבע סונטות שהושפעו מאוד מהתנועה הסימבולית. לאחר 14 שנות הפסקה מפרסום שירים, פרסמה מאירלס את אחת מבודותיה הגדולות, "מסע" (Viagem) ב-1939. שסימנה את בגרותה הפואטית. יופייה של שירתה הביא לה הכרה רבה הן מצד הקוראים והן מצד הממסד הספרותי. היצירה זכתה בפרס השירה ע"ש אולבו בילאק מטעם האקדמיה הברזילאית לשפה ולספרות, והיא הייתה האישה הראשונה שזכתה בפרס זה. מאירלס הייתה קתולית, וגם כתבה שירים רבים שעסקו בדמויות הקדושים בנצרות, כמו "הרומנטיקה של סנטה ססיליה" (O Romance de Santa Cecília).
ספרות ילדים
מאירלס כתבה שירים, ספרי ילדים וספרי לימוד המשמשים בבתי ספר רבים ברחבי בריו דה ז'ניירו. לתפקידה כמחנכת וכסופרת, העוסקת בנושאי ילדות, נודע מקום חשוב בהתפתחות ספרות הילדים הברזילאית ובדיונים על חינוך ילדים. ב־1934 הקימה ססיליה מאירלס את ספריית הילדים הראשונה בארץ, והביאה לשירת הילדים את המוזיקליות האופיינית של יצירותיה.
מסעותיה בעולם
מיירליס נהגה לבקר ולהרצות במקומות רבים בעולם, לרבות ארצות הברית, מקסיקו, הודו, צ׳ילה, פורטוגל, איטליה וישראל. היא כתבה יומני מסע וספרי שירה רבים במהלך מסעותיה. אהבתה הגדולה למסעות באה ליד ביטוי גם בזכרונותיה: "לטייל משמעותו התבוננות בדרך ולחוות אותה בכל חיותה, ואם אפשר למלוא עומקה, בנוסף לטייל היא צורה נוספת של מדיטציה". (תרגום הזכרונות "שחר באוויר" Madrugada no Ar).
פייטרו אורסאולו הראשון
פייטרו אורסאולו הראשון (באיטלקית: Pietro I Orseolo, בלטינית: Peter Urseolus - פטרוס אורסאולוס; 928–978) היה הדוכס ה-23 של ונציה. פייטרו כיהן כדוג'ה בין השנים 976–978. לאחר מותו הוכרז כקדוש נוצרי על ידי הכנסייה הקתולית.
קורות חיים
פייטרו נולד ליד אודין שבאיטליה לאחת ממשפחות האצולה של ונציה. בהיותו בן 20 מונה לתפקיד מפקד הצי של לה סרניסימה, והצטיין בתפקידו ובמאבקו בשודדי הים מאזור דלמטיה אשר פגעו בסחר הוונציאני.
בשנת 976 מרדו תושבי ונציה כנגד הדוג'ה פייטרו קאנדיאנו הרביעי והציתו את ארמונו בעודו בתוכו, וזאת בשל חששם מהפכת רפובליקת ונציה למונרכיה. על פי דבריו של פטרוד דאמיאני, פייטרו אורסאולו עצמו עמד בראש המורדים בדוג'ה.
פייטרו אורסאולו השתמש בכספו שלו לשקם את ארמון הדוג'ה ואת בזיליקת מרקוס הקדוש שנהרסו בשריפה.
שנתיים לאחר מינויו, ב-1 בספטמבר 978, עזב פייטרו אורסאולו במפתיע את העיר (מבלי אפילו לעדכן את אשתו וילדיו) על מנת להצטרף למנזר הבנדיקטיני בסן-מישל-דה קושה בפראדה שבדרום צרפת.
בהיותו במנזר חיי פייטרו אורסאולו חיי צניעות, והתנתק מכל מגע עם החברה הוונציאנית. לאחר מספר שנים במנזר, עזב גם אותו והחל לגור כנזיר בודד ביערות בקרבת המנזר, שם נפטר כשבע שנים לאחר מכן. הוא נקבר במנזר בפראדה.
הקדשתו
למעלה מארבעים שנה לאחר מותו הכריז הגמון מקומי על היות פייטרו אורסאולו מבורך. בשנת 1731 הוא הוכרז כקדוש רשמית על ידי הכנסייה הקתולית, והאפיפיור גרגוריוס ה-12 קבע את יום חגו ב-14 בינואר. בועידת ותיקן השנייה הועבר יום חגו ל-10 בינואר - יום פטירתו.
מדידת תחום שבת
בהלכה, תחום שבת הוא שטח פיזי תחום, המציין את השטח שבו מותר לאותו אדם להלך ברגליו בשבת, ביום טוב וביום הכיפורים, בלי לעבור על איסור מדרבנן של יציאה מחוץ לתחום שבת. שטח זה מתחשב באופן כללי באמצעות מדידת 2000 אמות (כ-1 ק"מ) לכל כיוון סביב לנקודה (או היישוב) בה שהה האדם בעת כניסת שבת, שעת בין השמשות של יום שישי, אולם ישנם פרטים הלכתיים רבים לגבי מדידת תחום שבת במקרים שונים.
נקודת התחלת מדידת מרחק 2000 האמות
השובת בשטח פתוח מחוץ ליישוב, מודד אלפיים אמה חוץ לארבע אמותיו, שנחשבים לרשותו. אם האדם שובת בבית מבודד שאינו חלק מיישוב, תחום שבת נמדד מחוץ לחצר הבית, אם הוא שובת בתחום יישוב, כל שטח היישוב נחשב כתחום ד' אמות, ומדידת התחום נעשית 70 אמה לאחר הבית, (או חצר מיושבת וכדומה) הקיצוני ביותר לכל כיוון בעיר. למעשה תחום השבת אינו נמדד כמעגל אלא כמרובע, דבר שגורם להגדלת שטחו, ראו בהמשך.
אין צורך באמירה או בכוונה מיוחדת על מנת שיהיה לאדם תחום שבת רגיל, אולם אדם יכול להצהיר שמקום שביתתו נמצא במקום אחר מהמקום בו הוא נמצא בשעת כניסת השבת, ותחום השבת יקבע לפי המקום שבו מצהיר שהוא שובת (ובתנאי שהמקום לגביו הוא מצהיר על שביתתו, נמצא בתוך תחום השבת של המקום בו הוא נמצא בפועל בשעת כניסת שבת). לדוגמה: אדם שנמצא בשעת כניסת השבת בסמוך למקום יישוב, יכול להצהיר שמקום שביתתו הוא בתוך היישוב.
אם אדם שבת בשטח פתוח שנמצא בתוך תחום השבת של מקום יישוב סמוך, אך לא ידע שהוא סמוך ליישוב, ורק באמצע השבת גילה שהוא נמצא בסמוך ליישוב - רשאי האדם להיכנס לעיר, ותחום השבת שלו מתחשב כאילו שבת במקום היישוב. סיבת דין זה היא שתחום שבת שנקבע בטעות - אינו תחום שבת. אולם אם ידע שהוא נמצא בסמוך למקום יישוב, ומתוך ידיעה קבע את שביתתו במקומו, תחום השבת שלו מתחשב 2000 אמות לכל רוח ממקום שביתתו, ואם 2000 האמות כלו באמצע היישוב, אסור לו להמשיך מעבר להם, אף שמקום היישוב הוא אחד.
מדידת גבול העיר
על מנת למדוד את תחום השבת לאדם שנמצא במקום יישוב, יש למדוד קודם את גבול שטח העיר, גבול שממנו מתחילים למדוד את מרחק 2000 האמות. מדידת גבול שטח העיר אינה נעשית בצורה מדויקת מהבתים הקיצוניים של העיר; אם העיר עגולה (או לא סימטרית), "מרבעים" את העיר, דהיינו מחשבים את שטח העיר כאילו היא ריבוע או מלבן בעל ארבע זוויות בהתבסס על הבתים הקיצונים שממוקמים על פיאות המרובע, ומודדים את תחום השבת מחוץ למרובע זה.
כל בית שנמצא במרחק של עד 70 אמות (כ-35 מטרים) מהעיר - נחשב חלק מהעיר, ומודדים את תחום העיר לפיו. בית שני שימצא במרחק של עד 70 אמות מהבית הראשון נחשב גם הוא כחלק מהעיר. על פי עיקרון זה ניתן להתייחס לשתי עיירות שביניהם רצף דליל של בתים, כאשר יש מרחק של פחות מ-70 אמות בין כל בית לבית הקרוב אליו ביותר, ואין מרחק של יותר מ70 אמות מהבתים הקיצוניים לעיר, כעיירה אחת עם תחום שבת אחד. דבר זה הוא בתנאי שהבתים בתווך משמשים גם לדיור, ולא רק למחסנים או שימושים אחרים.
שני יישובים שיש ביניהם שטח ריק של פחות מ-141 אמות (כ-70 מטרים) - נחשבים כיישוב אחד לעניין תחום שבת.
מדידת תחום 2000 האמות
מדידת 2000 האמות של תחום השבת לא מתחילה מבתי העיר עצמה, אלא מהמרובע שנחשב לתחום העיר. ממרובע זה מודדים בכמה נקודות (בדרך כלל בפינות המרובע) את מרחק 2000 האמות, כאשר המדידה נעשית בקו ישר שהוא המשכו של תחום העיר (כאשר מודדים מפינה). תחום השבת הסופי נמדד כמרובע, כלומר על ידי חיבור הנקודות שלפי המדידה נמצאות במרחק של 2000 אמות מהעיר בכל פאה לקו ישר (בדרך כלל הנקודות הנמצאות מול פינות תחום העיר), ולאחר מכן חיבור הישרים למרובע. התוצאה מדרך מדידה זו היא ש2000 אמות הוא המרחק המינימלי מהעיר לקצה תחום השבת, ולא המרחק הקבוע, הממוצע או המקסימלי. לדוגמה: יוצא שאלכסון המרובע של תחום השבת הוא כ-2800 אמות, ולא רק 2000 אמות. ייתכן גם ובעקבות המדידה ייווצר מרובע בעל צלעות שאינם מקבילות זו לזו, בשל קשיי מדידה באחת הפאות. ישנה דעת מיעוט שהאלכסון, מרחק 2800 אמות הוא המרחק המינימלי של תחום שבת, ולא 2000 אמות שהוא הישר.
דרך המדידה
בהלכה ישנם כללים מדויקים כיצד למדוד את מרחק 2000 האמות מגבול העיר, מתוך מטרה שהמדידה תהיה מדויקת ככל האפשר. המדידה נעשית באופן כללי כמדידה אווירית, תוך ניסיון להתעלמות ממרחק שנוסף עקב שינויי גובה. הכללים המובאים בהלכה מתאימים למדידה מדויקת באמצעים שהיו זמינים בעולם העתיק. המדידה נעשית בחבל פשתן של 50 אמות (כ-25 מטרים). יש צורך בחבל באורך 50 אמות בדיוק, לא קצר יותר ולא ארוך יותר. אף על פי שמדידה באמצעות שלשלאות ברזל יכולה להיות מדויקת יותר, אין מודדים באמצעותם אלא דווקא בחבל. החבל צריך להיות מוחזק על ידי שני אנשים, האוחזים אותו כנגד הלב. המודד צריך להיות מומחה למדידה.
כל מדידה של 50 אמות נעשית באופן רציף, ומתחילה מקצה המדידה שלפניה. במקרה ויש מכשול בקצה קטע 50 האמות, כגון נהר, ניתן לחזור מרחק ידוע לאחור (למשל 25 אמות, חצי החבל), ולהתחיל ממנו את קטע 50 האמות, ולאחר מכן להשלים במקום אחר את מרחק החזרה.
המדידה צריכה להעשות כנגד העיר או תחומה, אף אם השטח קשה למדידה עקב צורת השטח שלו, ואין להעביר את המדידה לשטח שאינו כנגד העיר ותחומה, אף אם הוא שטח נוח יותר למדידה. אולם ניתן להעביר את המדידה לשטח שאינו כנגד העיר אך הוא בתוך תחומה. לדוגמה: ניתן להעביר את המדידה בחלק המזרחי 2000 אמות מצפון או מדרום לעיר, כיוון ששטח זה נמצא בתוך תחום העיר, מאחר שתחום השבת נמדד כמרובע ולא כעיגול.
מדידת מדרון הר
אם בעת המדידה נתקלים במדרון הררי בשיפוע תלול ביותר (כגון מצוק) - אין צורך למודדו כלל, היות שאין הוא ראוי להילוך בני אדם.
אם השיפוע הוא בשיעור של תל המתלקט וקצר יותר מ-50 אמות (כ-25 מטרים), אין צורך למודדו אלא מסתפקים באומדן כללי של שטחו. אם השיפוע משתרע על יותר מ-50 אמות, מודדים את המדרון באמצעות חבל קצר של ד' אמות, כאשר המודדים עומדים בשני קצותיו, ומודדים את השטח באופן שהחבל יהיה מאונך לקרקע, כך שימדד רק מרחק אווירי ללא התחשבות בתוספת המרחק שנוצר על ידי שינויי גובה. דרך מדידה זו נקראת: 'מקדרים בהרים'.
אם השיפוע מתון יותר, (מתון יותר משיעור תל המתלקט) וניתן להבליע את השיפוע באמצעות מדידה ממקום גבוה, כגון מעל עצים - מודדים בדרך זו. אם לא ניתן להבליע את המדרון בדרך זו, מודדים אותו בחבל של ד' אמות בשיטת 'מקדרים בהרים'.
מדידת מדרון נחל
במדרון נחל מודדים את המרחק באמצעות חבל של 50 אמות, אם ניתן להעביר אותו מגדה לגדה. אם לא ניתן למדוד באמצעות חבל של 50 אמות מודדים באמצעות חבל של ד' אמות בשיטת 'מקדרים בהרים', בין אם המדרון מתון או תלול, ואין מודדים באומדן (בניגוד למדרון הר).
עיר בתוך תחום שבת
אם ישנה עיר נוספת מובלעת בתוך תחום השבת של עיר אחרת, כל העיר נחשבת כד' אמות, ומדידת התחום מעבר לעיר נעשית תוך התעלמות מהמרחק שאותו עובר תחום השבת בתוך העיר. אם העיר נמצאת על גבול תחום השבת ומעבר לו, העיר אינה נחשבת כלפי בני עיר אחרת כתחום ד' אמות, והם רשאים ללכת רק עד קצת תחומם אף אם הוא כלה באמצע העיר. ישנה מחלוקת האם מי שהניח עירוב תחומין במרחק מעירו שלן בה (כגון שהניח עירוב תחומין), כך שתחום השבת כלה בתוך העיר עצמה, אם במקרה כזה עירו נחשבת לו לד' אמות ומהלך את כולה, או שמניח העירוב רשאי ללכת רק עד קצה התחום אפילו אם הוא עובר באמצע העיר.
סתירה בין מדידות
במקרה ויש סתירה סבירה בין מדידות של שני מומחין - הולכים אחר המקל, כיוון שמדובר הלכה שתוקפה הוא דרבנן.
נאמנות
גם אנשים הפסולים לעדות לפי ההלכה נאמנים לומר שתחום השבת של יישוב מסוים מגיע עד נקודה מסוימת, לדוגמה עבד, ושפחה, אך לא עדות של קטן. סיבת נאמנות זאת היא שחכמים הקילו בנושא של תחום שבת.
מחיצה שהוקמה בשבת
אדם ששבת בשטח פתוח בכניסת שבת, ובאמצע השבת הוקף האזור במחיצה על ידי גויים, אף על פי שהמחיצה מועילה כדי להחשיב את השטח התחום כרשות היחיד שבו מותר לטלטל חפצים ללא הגבלה, היא אינה מועילה על מנת שתחום השבת ימדד מלאחריה, היות שנעשתה באמצע השבת, היות שהזמן הקובע לתחום שבת הוא זמן כניסת שבת.
The HU
The HU (ה-HU מבוטא הוּ) היא להקת פולק מטאל מונגולית שהוקמה ב־2016, ועושה שימוש באלמנטים מוזיקליים מונגוליים מסורתיים דוגמת כלי נגינה כמו מורין חור וטובשואור ושימוש בשירת גרון. הלהקה מכנה את סגנונה המוזיקלי "הוּנוּ רוק", ושמה ניתן לה בהשראת ההוּנוּ, שבטים שמקורם באימפריה מונגולית-טורקית עתיקה, שבמונגולית ידועה בשם "הוּנוּ". בחלק משיריה משלבת הלהקה קריאות מלחמה ושירה מונגוליות עתיקות.
היסטוריה
בשנת 2018 הוציאה הלהקה ליוטיוב שני סרטונים. ב-28 בספטמבר יצא השיר "Yuve Yuve Yu" וב-16 בנובמבר השיר "Wolf Totem". נכון לדצמבר 2022 השיגו שני הסרטונים יחד למעלה מ-186 מיליון צפיות ביוטיוב, וכל אחד מהם זכה ללמעלה מ-40 מיליון השמעות בספוטיפיי. ב-11 באפריל 2019 הגיע "Wolf Totem" למקום הראשון במצעד מכירות שירי ההארד רוק בדיגיטליים של הבילבורד, מה שהפך את The HU למוזיקאים המונגולים הראשונים שמגיעים לפסגת אחד ממצעדי הבילבורד. השיר "Yuve Yuve Yu" הגיע למקום ה-7 באותו מצעד. "Wolf Totem" הגיע גם למקום ה-22 במצעד שירי הרוק החמים של הבילבורד.
ב-17 במאי 2019 פגשו חברי הלהקה את נשיא מונגוליה, בטולגה קלטמה, שבירך אותם על הישגם בקידום המדינה. ב-6 ביוני אותה השנה הוציאה הלהקה סרטון מילים לסינגל השלישי שלהם, "Shoog Shoog". ביוני ויולי אותה שנה השתתפה הלהקה ב-23 הופעות ב-12 מדינות. ב-23 באוגוסט הוציאה הלהקה וידאו קליפ לסינגל הרביעי שלהם, "The Great Chinggis Khaan".
The Gereg (2019–2021)
ב-27 בנובמבר 2019 קיבלה הלהקה את האות הגבוה ביותר שמעניקה מונגוליה, אות "מסדר ג'ינגיס חאן", עבור תרומתם לקידום התרבות המונגולית בעולם. ב-28 ביוני 2020 העלתה הלהקה ליוטיוב מופע לגיוס תרומות לטובת המלחמה במגפת הקורונה. בראיון שנערך לפני המופע הודיעה הלהקה שאלבומה השני ייצא לאור ב-2021. ביולי הופיעה גרסה בשפה הסימית לשירם "The Legend of Mother Swan" במשחק המחשב "The Sims 4" כחלק מערכת ההרחבה "Nifty Knitting". ב-3 בדצמבר 2020 הוציאה הלהקה גרסת כיסוי לשיר "Sad but True" של להקת הרוק מטאליקה.
בספטמבר ואוקטובר 2021 יצאה הלהקה למסע ההופעות "The Hun Tour" בצפון אמריקה. היה זה מסע ההופעות הראשון של הלהקה מאז התפרצות מגפת הקורונה, והוא כלל שירים מאלבומם הראשון, The Gereg, ומהאלבום העתידי, Rumble of Thunder.
Rumble of Thunder (2022–הווה)
ב-12 במאי 2022 הוציאה הלהקה את הסינגל "This Is Mongol".
ב-8 ביולי אותה שנה הוציאה הלהקה את הסינגל "Black Thunder" והכריזה על אלבומה השני, Rumble of Thunder שיצא לאור ב-2 בספטמבר.
קהילה אוטיסטית
קהילות אוטיסטיות הן קהילות של אנשים המזדהים עם הקשת האוטיסטית. ישנם חברים בקהילות אלו אשר טונים שהאוטיזם אינו ליקוי, אלא חיווט נוירולוגי ייחודי ובמקום לחפש מרפא לתסמונת, הם עוזרים לאנשים מהקהילה להתמודד עם קשייהם ולנצל את תפישותיהם הייחודיות לשם תרומה לחברה.
הקהילות האוטיסטיות פועלות הן ברשת האינטרנט והן בעולם הממשי. באינטרנט, הקהילות האוטיסטיות כוללות אתרים, פורומים, חדרי צ'אט וקבוצות דיון בדואר אלקטרוני. אלפי אוטיסטים נעזרים בהן לתמיכה הדדית ולהתקשרות עם חבריהם. רבים מהאוטיסטים האילמים קוראים וכותבים. המגבלות החברתיות של האוטיזם מקשות על ההתערות בציבור הרחב, לכן הקהילות האינטרנטיות הן משמעותיות עבורם.
סוגים שונים של קהילות
ניתן לחלק את הקהילות הקשורות לאוטיזם לשני סוגים - "קהילות אוטיסטיות" ו- "קהילות אוטיזם". אין לבלבל בין שני הסוגים, מכיוון שיש ביניהם הבדלים מהותיים ואף עימותים. מאמר זה עוסק בקהילות אוטיסטיות. פרק זה עוסק בהבדלים שבין שני סוגי הקהילות.
קהילות אוטיסטיות
אנשים המזהים עצמם כחברים בקהילה האוטיסטית הם על פי רוב מבוגרים או בני נוער אוטיסטים. הם נוטים להתנגד לרעיון של ריפוי או מניעת אוטיזם וטוענים שיש לחנך ילדים אוטיסטים כך שיהפכו למבוגרים אוטיסטים בריאים.
רונן גיל, אחד מהחברים הבכירים והותיקים בקהילת אנשי הספקטרום האוטיסטי בישראל, מאמין שהאוטיזם הוא חלק בלתי נפרד מאישיותם של אנשים אוטיסטים ומתנגד להגדרה "אדם עם אוטיזם" ומעדיפות את ההגדרה "אדם אוטיסט". אחד או יותר ממנהיגי אס"י, נוטה/ים להתייחס לתסמונת אספרגר ולאוטיזם קלאסי כאל חלקים מהקשת האוטיסטית ולא כאל שני מצבים נפרדים.
התזה של איריס שנייד (2018)
איריס שנייד, דוקטורנטית (נכון ל-2020), אוטיסטית, מהחברים הפעילים והבולטים בארגון קהילת אנשי הספקטרום האוטיסטי בישראל (או בקיצור: אס"י), אמא וחברה בקהילות האוטיסטיות, הוציאה בשנת 2018 עבודת תזה בנושא הקהילה האוטיסטית, אותו כתבה במסגרת תואר שני בסוציולוגיה. בתזה ראיינה עשרות אוטיסטים המשתייכים אף הם לקהילות אוטיסטיות בארץ (על פי ההגדרה הנ"ל) - כלומר, אספה כמה עשרות אנקדוטות של הנ"ל כחלק ממחקר איכותני (סוג המחקר הנפוץ בחקר הסוציולוגיה בישראל), כאשר המרואיינים ידעו שהם מרואיינים לצורך המחקר, ואיריס טרם המחקר לא הכירה את רוב האוטיסטים שראיינה במחקר . איריס טענה כי היא רצתה לעשות את התזה הזאת, בין היתר, כדי לחפש אוטיסטים שמזדהים עם מחשבותיה . איריס גם השתמשה לצורך המחקר באוטיסטים מסוימים לצורך ביקורת עמיתים של התזה . איריס גם הוסיפה (בעיקר בחלק ההקדמה) הרבה תיאורים של היחסים בין אס"י, ארגון עבור אוטיסטים המנוהל על אוטיסטים מבוגרים, לבין עמותות אחרות עבור אוטיסטים המנוהלות על ידי נוירוטיפיקלים כמו: אלו"ט, אפי, ועוד. תזה זו היא אחת ממקורות המידע הבולטים כיום (נכון ל-2020) שמספקת לאוטיסטים המבוגרים בישראל הזדמנות לסינגור עצמי, כפי שאיריס עצמה כתבה במבוא לתזה. איריס טוענת כי אוטיסטים יזמו ותכננו את המחקר (כחלק משיטות המחקר), ניתחו את הנתונים, כתבו, העירו וכו'. איריס היא הראשונה בארץ שעשתה עבודת מחקר שכזו (נכון ל-2020). איריס גם טענה כי האוטיסטים בישראל כמעט ואינם נשמעים בשיח הציבורי ומודרים ממנו, ועיקר המוטיבציה שלה לתזה היה להילחם בזה. האוטיסטים שרואיינה בתזה התלוננו רבות על היחס העוין של החברה הישראלית כלפיהם כפי שהם חוו בחייהם (תלונה המהווה אחת ההצדקות להשקפת מגוון נוירולוגי), ובנוסף, האוטיסטים שראיינה בתזה גם התלוננו רבות על כך שחלק מהטיפולים המוצעים להם (בין אם הם לקחו את הטיפולים מרצונם, או שהם נכפו עליהם על ידי הוריהם או האפוטרופוס שלהם), ובדגש על המוסריות של הטיפול ניתוח התנהגות יישומי (ABA). בתזה גם התייחסה איריס לעובדה כי באמצע המאה ה-20, היה מקובל לשלוח אנשים המאובחנים עם אוטיזם לאשפוזים פסיכיאטרים לכל החיים, וגם התייחסה לאיריס למגוון ההתערבויות הטיפוליות המוצעות לאוטיזם שהתפתחו בכמה עשרות שנים האחרונות. איריס גם הרצתה אודות התזה שלה ואמרה בהרצאה כי מטרת התזה זהה למטרות של ההרצאות (כלומר אנקדוטות) שמעבירים אוטיסטים אחרים אודות עצמם. התזה של איריס התבססה, בין היתר, על דוחות של משרדי המדינה, רישומי משרד החינוך, רישומי משרד הבריאות, ועוד. בניגוד למקובל באקדמיה, שזה להסתמך על מאמרים אקדמאיים כמקור המידע האולטימטיבי, איריס בחרה להסתמך (בחלק בתזה המתייחס להיסטוריה של האוטיזם) על מספר גדול של מקורות שאינם אקדמיים כגון דוחות ממשלתיים, מידע מהאתר של אלו"ט, מידע מדיונים שהיו בכנסת, הפגנות שהיו בנושא, וכי אין מקורות אקדמיים בנושאים אלו . כפי שעושים הרבה סוציולוגים בעבודות התזה שלהם, איריס בחרה למקד את המסקנות הנגזרות מהתזה בפרק הממצאים, כאשר פרק הדיון היה קצר ממנו משמעותית, גם כי עבודת תזה סטדנרטית אמורה להיות רק 60 עמודים והעבודה של איריס יצאה באורכה כ 100+ עמודים , ולכן איריס התמקדה במסקנות שעניינו את המרואיינים בתזה שלה ולא את המסקנות בקשר ליחסים בין אס"י לארגונים כמו אלו"ט ואפי. איריס בכוונה בחרה בתזה שלא להתייחס כמעט לשיטות הטיפול החדשות לאוטיסטים שפותחו ויצאו בכמה עשרות שנים האחרונות , וקיבלה תגובות מחמיאות מאלו"ט על התזה.
קהילות אוטיזם
קבוצות המזהות עצמן כחלק מקהילת האוטיזם כוללות בדרך כלל הורים לא אוטיסטים של ילדים אוטיסטים ואנשי מקצוע לא אוטיסטים העובדים עם ילדים אוטיסטים. קהילות אלה נוטות להתעלם ממבוגרים אוטיסטים ונוטות לחפש מרפא ומניעה לאוטיזם. הם שואפים לחנך ילדים אוטיסטים כך שיהפכו למבוגרים לא אוטיסטים.
הם נוטים להתייחס לאוטיזם כאל מחלה ולהעדיף את המונח "אדם עם אוטיזם" על פני המונח "אדם אוטיסט". בנוסף, הם נוטים לעשות הבחנה חדה בין תסמונת אספרגר לאוטיזם הקלאסי.
קהילות אוטיסטיות בעולם
בעולם פועלות קהילות אוטיסטיות קטנות רבות, וכחמישים קהילות אוטיסטיות גדולות. לדוגמה:
הערות שוליים
Sociological and cultural aspects of autism
מקליט וידאו דיגיטלי
המכשירים הראשונים בתחום, ה-TiVo וה-ReplayTV הוצגו לראשונה בשנת 1999 בתערוכת מוצרים אלקטרוניים בלאס וגאס.
שימושים ויכולות
מטרת מכשירי ה־DVR היא לשחרר את הצופה מצפייה בתוכניות בזמן אמת. השימוש ב-DVR מאפשר לצופה לבחור את התוכניות שיוקלטו על־פי תוכנן ובלי תלות בערוץ המשדר אותן או במועד שידורן. בנוסף מקנה המכשיר לצופה את היכולות הקיימות בצפייה בוידאו או ב-DVD, כלומר הפסקת הצפייה בתוכנית והמשך הצפייה מאותה נקודה במועד אחר (גם אם מדובר בשידור חי) והרצת התוכנית קדימה או אחורה בקצב מואץ. לחלק מהמכשירים יש גם תכונה מתקדמת של Commercial skipping, אשר מאפשרת דילוג אוטומטי מעל מקבצי פרסומות בתכנים מוקלטים.
סוגי DVR
קיימים שלושה סוגי DVR עיקריים:
מערכות עצמאיות (Stand Alone DVR)
מערכת מוקשחת שצורתה מזכירה וידאו ביתי וכוללת:
DVR על גבי מחשב
מחשב ביתי או משרדי בעל מפרט בסיסי של כרטיס מסך On Board - בלוח האם. זיכרון 256MB עד 512MB ודיסק קשיח גדול ככל האפשר. למחשב זה מוסיפים את כרטיסי ה-DVR ששמאפשרים לו לפעול כמו Stand Alone DVR. הקישור לאינטרנט ביחידות אלה נעשה באמצעות כרטיס רשת ומנוהל על ידי מערכת ההפעלה של המחשב. הכרטיסים הקיימים נתמכים על ידי תוכנה המגיעה יחד איתם.
למעשה, אם תוכן הווידאו להקלטה נמצא ומוזרם ממילא ברשת האינטרנט (כמו ערוצי טלוויזיה רבים בשידור חי, למשל), אין צורך בהתקנת כרטיס DVR פיזי, ודי רק בהתקנת תוכנת DVR על המחשב, על-מנת להקנות לו תכונות של מקליט דיגיטלי.
Video Streamer
מזרימי וידאו הם כלים מסוג Stand Alone DVR אשר מתחברים לאינטרנט ובעזרת דחיסה מיוחדת מול תוכנות הקצה יכולים להעביר וידאו למספר רב של צופים ברוחב פס אינטרנטי נמוך ללא צורך בשרת ווידאו.
DVR בישראל
שתי חברות הטלוויזיה הרב ערוצית בישראל, יס והוט, מציעות שירותי DVR לצופיהם.
yes השיקה בסוף 2004 את yes Max, המציג יכולות קול מתקדמות, כגון מקודד דולבי דיגיטל בסראונד וכן מסך רחב. ניהול ההקלטות נעשה דרך ה-EPG (לוח שידורים אלקטרוני) הקיים בכל ממיר דיגיטלי. המכשיר מצויד בדיסק קשיח בנפח של 80 ג'יגה בייט (או 160 בדגמים החדשים), המספיקים ל-40 שעות הקלטה באיכות דיגיטלית הזהה לאיכות השידור המקורית.
HOT השיקה באמצע 2005 את HOT Magic, המאפשר הקלטה של שתי תוכניות בו זמנית, וכן זמן הקלטה ארוך יותר של 90 שעות בזכות דיסק קשיח בגודל 120GB.
שני המכשירים, של הוט ושל יס, מבוססים על פלטפורמה (XTV) זהה, ומיוצרים על ידי חברת NDS מירושלים.
בשנת 2004 יצאה חברת מיקרוסופט עם גרסה של מערכת ההפעלה XP המכילה תוכנה למימוש מרכז בידור ביתי במחשב, המאפשר הקלטה ווידאו לתוך מחשב המצויד בכרטיס טלוויזיה: Windows XP Media Center Edition 2004. גרסה נוספת יצאה ב-2005 (Windows XP Media Center Edition 2005), וגם לחלונות ויסטה יש גרסה (ויסטה פרמיום) המכילה תוכנה דומה (Vista media center), טובה יותר.
לחלופין, ניתן להשתמש בתוכנות הרצות על מחשב HTPC כמו SageTV ,GB-PVR או MCE. מקור לוח המשדרים האלקטרוני במקרה זה נקרא XMLTV שזה פורמט XML לתיאור המשדרים. הקובץ נבנה מאתרי WEB או WAP או ממידע הנמצא על השידור הדיגיטלי עצמו.
בשנת 2007 הושקה ויסטה מדיה סנטר עם תמיכה בעברית ובלוח שידור אלקטרוני מסודר.
יחיאל היילפרין (מחנך)
יְחִיאֵל הַיילְפֶּרִין (20 באוגוסט 1880 – 19 באוקטובר 1942) היה מחנך עברי, מחלוצי גן הילדים העברי, משורר וסופר ילדים.
קורות חיים
היילפרין נולד בשנת 1880 בעיירה פרילוקי שברוסיה (אוקראינה) לאביו שמעון-משה, למשפחת רבנים חסידי חב"ד. למד בחדר ובישיבה, ובגיל צעיר עזב את הבית והחל לעסוק בהוראה. ברוח ההשכלה למד גם לימודי חול. הרצה בוורשה על ספרות עברית ב"אגודת התחייה", שם הכיר את פנינה הוכברג (1886–1980), והשניים הקימו משפחה (על אף שלא נישאו בצורה רשמית).
בשנת 1909 פתח בוורשה גן-ילדים עברי בניהולה של אשתו, הראשון מחוץ לארץ-ישראל שהתנהל בעברית. להכשרת גננות פתח בשנת 1910 סמינר לגננות, אך כיוון שנאסר על גבר לעסוק בכך, נפתח המוסד על שם אשתו. גם בסמינר כל מקצועות הלימוד נלמדו בעברית. עם המורים בסמינר נמנו יעקב פיכמן, הלל צייטלין, המשורר יעקב לרנר והמדקדק שמואל שבח קנטורוביץ. יו"ר הוועד המנהל היה יצחק גרינבוים. בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, עברה המשפחה לאודסה, והסמינר לגננות המשיך לפעול שם. עם המורים בסמינר נמנו חיים נחמן ביאליק, יוסף קלויזנר, שאול טשרניחובסקי ויעקב פיכמן.
בשנת 1919 עלו אשתו וילדיו לארץ ישראל באונייה רוסלאן, והיילפרין הצטרף אליהם בשנת 1920. הוא המשיך להוציא לאור בארץ-ישראל את כתב העת הגינה יחד עם יצחק אלטרמן (1881–1939), וחוברות מצוירות של ספרי ילדים (בין השאר פרסם את סיפורו של ש"י עגנון "מעשה העז"). בין השנים 1920–1926 שימש כמפקח ראשי מטעם ההנהלה הציונית על גני הילדים העבריים בארץ ישראל. בין השנים 1926–1927 שימש מורה לתורת גן הילדים העברי בבית המדרש למורות וגננות ע"ש לוינסקי, ובין השנים 1926–1933 היה לסירוגין מנהל "גן הילדים לדוגמה" בתל אביב וראש המחלקה לנוער של הקרן הקיימת לישראל.
בשנת 1933 פתח סמינר לגננות בתל אביב, שעם מוריו נמנו יצחק אפשטיין, אברהם אברונין, שאול טשרניחובסקי, אליעזר שטינמן ועמנואל עמירן. הסמינר פעל עד לשנת 1941.
הַיילפרין חיבר שירי-ילדים, בהם "היורה" ("גשם, גשם, משמים") ו"שיר ערש" ("נומי, נומי, ילדתי"), שהולחנו שניהם על ידי יואל אנגל.
לזוג יחיאל ופנינה הַיילפרין נולדו ארבעה ילדים: אוריאל (לימים המשורר יונתן רטוש; 1981-1909), מרים (לימים הסופרת מירי דור; 1945-1911), גמליאל (לימים הבלשן צבי רין; 1998-1914) ועוזיאל (לימים הבלשן עוזי אורנן; (2022-1923).
הַיילפרין מת בסתיו תש"ג (1942), בן 62 במותו. נקבר בבית הקברות טרומפלדור.
קרב איפר הראשון
קרב איפר התנהל סביב 'מבלט איפר' אותו החזיקו צבאות מדינות ההסכמה סביב העיירה איפר, מוקד זה היה בעל חשיבות רבה שכן הוא היה המעוז האחרון לפני ערי הנמל החשובות בצפון צרפת בהם דנקרק. הקרב נחשב לנקודת מפנה חשובה במלחמה בחזית המערבית, הוא הביא לסיום את המירוץ אל הים שאפיין את חודשי המלחמה הראשונים, ובמידה רבה הביא לסיום את הקרבות הדינאמיים. סיום הקרבות סביב איפר בנובמבר 1914 הביא את שני הצדדים להתחפר בעמדות הגנה וחפירות לאורך קו העימות הן כהכנה לחורף והן משום הקושי של שני הצדדים לבצע פריצה משמעותית.
למרות ניצחון מדינות ההסכמה בבלימת הצבא הגרמני, הקרב מסמן גם במידה רבה את סופו של הצבא הבריטי 'הישן' והמיומן. האבדות הרבות שספגו כלל הצדדים ובהם כ-56,000 חיילים בריטים, הביאו לכך שחיל המשלוח הבריטי ירד למחצית מכוחו מאז תחילת המלחמה, מה שהביא לתהליך גיוס חובה בבריטניה כדי למלא את השורות.
רקע
ב-4 באוגוסט 1914 החלה הפלישה של הצבא הגרמני לתוך צרפת ובלגיה, אותה ניסו לבלום צבאות בלגיה וצרפת בסיוע חיל המשלוח הבריטי שנשלח על ידי הצבא הבריטי. כחודש לאחר מכן, ניצבו הכוחות הגרמנים מצפון לעיר פריז וכוחות מדינות ההסכמה הצליחו במהלך הקרב על המארן לבלום את ההתקדמות הגרמנית ולמנוע את נפילת העיר.
עם ניצחון מדינות ההסכמה בקרב על המארן ב-12 בספטמבר 1914, החל שלב בלחימה בו כל אחד מהצדדים ניסה לפרוץ את קווי האויב בעזרת איגוף מכיוון צפון. שלב זה, המוכר בתור 'המירוץ אל הים' משום התגלגלות הלחימה בסדרת קרבות לכיוון צפון וחופי בלגיה וצרפת לאורך תעלת למאנש, נמשך מספר שבועות עד לאוקטובר, כאשר הכוחות הגרמנים כבשו את איפר ואיימו על ערי הנמל הצפוניות. בתגובה לכך, כוחות מדינות ההסכמה ניהלו התקפת נגד אשר שחררה את איפר ויצרה מבלט ('מבלט איפר') עליו הגנו כוחות חיל המשלוח הבריטי, כאשר מצפון ודרום להם הוצבו כוחות צרפת ובלגיה.
משום החשיבות הרבה של איפר בתור המעוז האחרון המגן על ערי הנמל הצפוניות, הגרמנים פתחו במתקפה רחבה בגזרה בניסיון אחרון לבצע תמרון שיביא לניצחון מהיר. מדינות ההסכמה קיוו אף הם להביס את הכוחות הגרמנים באיפר וכך לאגף את הקו הגרמני מצפון, לשחרר את בלגיה ולסיים את המלחמה עד לסוף שנת 1914. מרכיב חשוב שתרם לאופטימיות של מדינות ההסכמה הייתה העיר אנטוורפן, אשר נותרה בידי כוחות בלגים בסיוע כוחות הצי המלכותי הבריטי, אך זו נפלה ב-10 באוקטובר אחרי מצור בן 11 ימים. בגזרה שמדרום לאיפר ניסו הבריטים באמצע אוקטובר להתקדם מזרחה לאזור שמצפון לליל, דבר שהוביל בשבועות הבאים לקרב מסין.
מדינות ההסכמה
בחודשי המלחמה הראשונים היה חיל המשלוח הבריטי יחידה בסדר גודל של ארמייה, אשר הורכבה ממספר קורפוסים ודיוויזיות מרחבי יחידות הצבא הבריטי. במהלך הקרב הורכבו הכוחות הבריטים משישה קורפוסים, בנוסף ליחידות גיס התעופה המלכותי (בפיקודו של דייוויד הנדרסון) ודיוויזיית הצי המלכותי (בפיקודו של פאריס). הקורפוסים כללו את:
הארמייה הצרפתית השמינית: הכוחות הצרפתיים בארמייה השמינית כללו אף הם שישה קורפוסים, אך לרוב עם מספר רב יותר של דיוויזיות בכל קורפוס, סך הכל 17 דיוויזיות:
האימפריה הגרמנית
הארמייה הרביעית הארמייה בפיקודו של הדוכס אלברכט מווירטמברג מחמישה קורפוסים של דיוויזיות מילואים, עם סך הכל 13 דיוויזיות:
הארמייה השישית הארמייה בפיקודו של הנסיך רופרכט מבוואריה הורכבה מחמישה קורפוסים, עם סך הכל 10 דיוויזיות:
התנגשויות ראשונות
בין 6–14 באוקטובר נכנסו לאיפר כוחות פרשים גרמנים, אשר פעלו במרץ לחפות על התקדמות הארמייה הרביעית מעיני בעלות הברית, אולם עד מהרה נאלצו לנטוש את העיר. ב-18 באוקטובר קיבלה הדיוויזיה הבריטית ה-7 פקודה להתקדם לעבר מהן, אולם למחרת בבוקר התברר לה שכוח גרמני גדול מאוד מתקדם לעברה, ולכן היא פנתה אחורה ותפסה עמדות על גבעה המשקיפה על איפר ממזרח.
קרב לנגמארק (21–24 באוקטובר)
הקרב על לנגמארק התקיים בין 21–24 באוקטובר, לאחר ההתקדמות של הארמיות הגרמניות ה-4 וה-6 שהתחילה ב-19 באוקטובר, כאשר האגף השמאלי של ה-BEF החל להתקדם לעבר מנין ורולרס. ב-20 באוקטובר, לנגמארק, צפונית מזרחית מאיפר, הוחזקה על ידי יחידות טריטוריאליות צרפתיות והקורפוס הרביעי הבריטי מדרום. הקורפוס הראשון (לוטננט גנרל דאגלס הייג) היה אמור להגיע עם פקודה לתקוף ב-21 באוקטובר. ב-21 באוקטובר היה מעונן, והניסיונות לסייר את עמדות הגרמנים בשעות אחר-הצהריים לא ראו תנועות של חיילים גרמנים; הגעתם של ארבעה קורפוסי מילואים גרמניים חדשים התגלה על ידי חקירת שבויים, יירוט אלחוטי והעצמה הגוברת של ההתקפות הגרמניות; 5 וחצי גייסות רגלים היו ידועים כעת מצפון לליס, יחד עם 4 קורפוסי פרשים, נגד 7 ו-1/3 דיוויזיות בריטיות ו-5 דיוויזיות פרשים של בעלות הברית. ההתקפה הבריטית זכתה להתקדמות מוקדמת, אך הארמייה הרביעית פתחה בסדרה של התקפות, מאורגנות היטב וזוכות לתמיכה רבה. הארמיות הגרמניות השישית והרביעית הותקפו מארמנטייר למסין ולנגמארק. הקורפוס ה-4 הבריטי הותקף סביב לנגמארק, שם הדיוויזיה ה-7 הצליחה לדחוף את ההתקפות הגרמניות, והקורפוס ה-1 היה מסוגל להתקדם למשך זמן קצר.
התקפת הנגד בגזרת גלוולט (25–29 באוקטובר)
צפונה יותר, פרשים צרפתיים נדחפו חזרה לאיזר על ידי קורפוס המילואים ה-23, ועם רדת הלילה נעקרו מהצומת עם הבריטים בסטינסטראט עד דיקסמוד, הגבול עם הצבא הבלגי. הבריטים סגרו את הפער במספר מצומצם של תגבורות, וב-23 באוקטובר השתלט הקורפוס הצרפתי ה-9 על היציאה הצפונית של איפר, ושחרר את הקורפוס ה-1 עם הדיוויזיה ה-17. קברט קורטקיר הוחזר על ידי הדיוויזיה ה-1 והדיוויזיה ה-2 חשה הקלה. למחרת, הקורפוס ה-1 נהדף והדיוויזיה ה-7 הפסידה את יער פוליגון באופן זמני. האגף השמאלי של הדיוויזיה ה-7 השתלטה על עמדות הדיוויזיה ה-2, שהצטרפה למתקפת הנגד של הקורפוס הצרפתי ה-9 על האגף הצפוני לעבר רולר ות'ורוט, שכן הלחימה צפונה לעבר איזר פגעה בהתקפות גרמניות סביב איפר. התקפות גרמניות נערכו באגף הימני של הדיוויזיה ה-7 בגלוולט. הבריטים שלחו את שרידי הקורפוס ה-1 כדי לחזק את הקורפוס ה-4. ההתקפות הגרמניות בין 25 ל-26 באוקטובר נעשו דרומה יותר, נגד הדיוויזיה השביעית על כביש מנן, וב-26 באוקטובר חלק מהקו התפורר עד שמילואים נאספו כדי לבלום את הפער ולהימנע מאיגוף.
ההתקפה הגרמנית בגזרת גלוולט (29 באוקטובר–14 בנובמבר)
ב-28 באוקטובר, עם היחלשות התקפות הארמייה הרביעית, פלקנהיין הגיב לכישלונות היקרים של הארמיות הרביעית והשישית על ידי הוראה לארמיות לנהל מתקפות נוספות בזמן שכוח חדש, קבוצת הארמייה פבק (גנרל מקס פון פבק), התארגן באמצעות הקורפוס ה-15, הקורפוס הבווארי ה-2, הדיוויזיה ה-26 ודיוויזיית המילואים הבווארית ה-2, תחת מטה הקורפוס ה-13 באזור Deûlémont ו-Werviq, הגבול בין הארמיות ה-6 וה-4, לתקוף כלפי איפר ו-Poperinghe. מגבלות תחמושת קפדניות הוטלו על יחידות הארמייה השישית יותר דרומה, כדי לספק תחמושת ארטילרית ל-250 תותחים כבדים שהוקצו לתמוך בהתקפה בצפון-מערב, בין גלוולט למסין. הקורפוס ה-15 היה אמור לתקוף באגף הימני, דרומית לדרך מנן – איפר לתעלת קומין – איפר והמאמץ העיקרי היה להגיע משם לגארד דיו על ידי הקורפוס הבווארי ה-2, עם הדיוויזיה ה-26.
ב-29 באוקטובר החלו התקפות של קורפוס המילואים ה-27 נגד הקורפוס ה-1 מצפון לדרך מנן, עם שחר, בערפל סמיך. עם רדת הלילה נכבש צומת גלוולט ונתפסו 600 שבויים בריטים. התקפות צרפתיות הלאה צפונה, על ידי הדיוויזיה ה-17, הדיוויזיה ה-18 והדיוויזיה ה-31 כבשו מחדש את ביקסשואוטה ואת קורטקר קברט. ההתקדמות של קבוצת הארמייה פבק לכיוון דרום-מערב כנגד הקורפוס ה-1 וקורפוס הפרשים המפוצל יותר דרומה, הגיעה למרחק של כ-3 ק"מ מאיפר לאורך דרך מנן והכניסה את העיר לטווח של הארטילריה הגרמנית. ב-30 באוקטובר התקפות גרמניות על ידי דיוויזיית המילואים ה -54 והדיוויזיה ה-30, בכנף שמאל של BEF בגלוולט, נהדפו אבל הבריטים נדחקו ל-Zandvoorde, Hollebeke וטירת Hollebeke, כמו גם התקפות גרמנית על רכס מסין עד ויטשאט וסנט איב נהדפו. הבריטים נאחזו מול זנדווורדה עם תגבורת צרפתית ו"כוח באלפין" פיקוד מאולתר של הכוחות. ל-BEF היו נפגעים רבים והוא השתמש בכל עתודותיו אך הקורפוס הצרפתי ה-9 שלח את שלושת הגדודים האחרונים שלו והחזיר את המצב לקדמותו בגזרת הקורפוס ה-1. ב-31 באוקטובר פרצו התקפות גרמניות ליד גלוולט אולם נהדפו על ידי מתקפת נגד של גדוד 2, רגימנט וורקסטשייר.
הקורפוס ה-16 הצרפתי הגיע לאזור מסנט אלואי לוויטשאט ב-1 בנובמבר, כדי לחזק את קורפוס הפרשים והקורפוס ה-9 תקף עוד צפונה ליד בקלייר, מה שהקל על הלחץ הגרמני בשני צדי הקורפוס הבריטי הראשון. עד 3 בנובמבר איבדה קבוצת הארמייה פבק 17,250 חיילים בחמישה ימים, ואילו ב-84 גדודי החי"ר של חיל המשלוח הבריטי שהגיעו לצרפת עם כ-1,000 קצינים וחיילים כל אחד, ב-75 נותרו פחות מ-300 חיילים, וב-18 גדודים מתוכם נותרו פחות מ-100 חיילים, אף על פי שהם קיבלו מחליפים עד 28 באוקטובר. פוש תכנן התקפה לכיוון מסין ולנגמרק ל-6 בנובמבר, כדי להרחיב את המבלט סביב איפר. ההתקפה נהדפה על ידי התקפות גרמניות על האגפים בין התאריכים 5–9 בנובמבר. ב-9 בנובמבר תקפו הגרמנים את הצרפתים והבלגים בין לנגמרק לדיקסמוד, ואילצו אותם לסגת בחזרה למסר, שם נאחזו הבלגים במעברים. לאחר רגיעה קלה, התחדשו ההתקפות הגרמניות בעוצמה רבה בין התאריכים 10–11 בנובמבר, בעיקר בחזית הארמייה הרביעית מלנגמרק לדיקסמוד. ב-10 בנובמבר, 12 ו-1⁄2 דיוויזיות גרמניות של הארמיות הרביעית והשישית, קבוצת הארמייה פבק וקורפוס המילואים ה-27 תקפו מנון בוששן ושולי יער פוליגון, לגוואלוט ומעבר לכביש מנן ליער שרובסברי בדרום.
ב-11 בנובמבר תקפו הגרמנים ממסין להנדג', יער וולדהוק, נון בוששן ויער פוליגון. ירי מסיבי של קבוצות קטנות הדף את ההתקפות הגרמניות בין יער פוליגון לוולדהוק. הדיוויזיות הגרמניות ה-3 וה-26 פרצו מסנט אלוי והתקדמו אל Zwarteleen, כ-2,700 מ' ממזרח לאיפר, שם נבלמו על ידי חטיבת הפרשים ה-7 הבריטית. שרידי הקורפוס ה-2 מלה באסה, תפסו חזית של 3,500 מ', עם 7,800 חיילים ו-2,000 מילואים נגד 25 גדודים גרמנים עם 17,500 איש. הבריטים נהדפו בחזרה על ידי הדיוויזיה ה-4 הגרמנית והתקפות הנגד הבריטיות נהדפו. למחרת נחתה הפגזה חסרת תקדים על עמדות בריטיות בדרום המבלט בין יער פוליגון למסין. חיילים גרמנים פרצו לאורך דרך מנן אך לא ניתן היה לתמוך בהם והפריצה נבלמה עד 13 בנובמבר. שני הצדדים היו מותשים מהמאמצים הללו; הנפגעים הגרמניים בסביבות איפר הגיעו לכ-80,000 איש והאבדות של חיל המשלוח הבריטי, בין אוגוסט - 30 בנובמבר, היו 89,964 חיילים, 54,105 מהם נפגעו באיפר. הצבא הבלגי הצטמצם במחצית והצרפתים איבדו בספטמבר 385,000 איש, 265,000 איש נוספים נהרגו עד סוף השנה.
מאמצים גרמניים אחרונים (11 בנובמבר–22 בנובמבר)
מזג האוויר נעשה קר הרבה יותר, עם גשם בין 12 ל-14 בנובמבר ומעט שלג ב-15 בנובמבר. כפור לילה הגיע בעקבותיו וב-20 בנובמבר האדמה הייתה מכוסה בשלג. הופיעו מקרים של עקיצות כפור והעומס הפיזי גבר, בקרב חיילים שכבשו תעלות מלאות למחצה במים קפואים, נרדמו בעמידה וצלפו והפציצו מתעלות מנוגדות במרחק של 100 מטר משם. ב-12 בנובמבר, התקפה גרמנית הפתיעה את הקורפוס התשיעי הצרפתי והדיוויזיה ה-8 הבריטית הגיעה לחזית ב-13 בנובמבר והתקפות נוספות בוצעו בחזית הקורפוס השני מ-14 בנובמבר. בין התאריכים 15–22 בנובמבר, הקורפוס הראשון הוקל על ידי הקורפוסים התשיעי וה-16 הצרפתים והקו הבריטי אורגן מחדש. ב-16 בנובמבר, פוש סיכם עם פרנץ' להשתלט על הקו מזונבקה לתעלת איפר-קומין. הקו הבריטי החדש עבר 21 מייל (34 ק"מ) מ-Wytschaete לתעלת La Bassée בז'יבנשה. הבלגים החזיקו 15 מייל (24 ק"מ) והצרפתים הגנו על כ-430 מייל (690 ק"מ) מהחזית המערבית החדשה. ב-17 בנובמבר הורה אלברכט לארמייה הרביעית להפסיק את התקפותיה; קורפוס המילואים השלישי והקורפוס ה-13 קיבלו פקודה לעבור אל החזית המזרחית, ללא שהתגלו על ידי בעלות הברית ב-20 בנובמבר.
רבי אפס
רבי אפס היה אמורא ארץ ישראלי מהדור הראשון של האמוראים (בסביבות שנת 225).
רבי אפס היה מבית דינו של רבי יהודה הנשיא. במדרש מובא כי רבי מינה אותו לכתוב מכתב לאנטונינוס, והרב היימן מסיק מכך שהוא היה סופרו של רבי יהודה הנשיא. גר בדרום הארץ והוא מכונה בתלמוד הירושלמי "רבותינו שבדרום". רבי יהודה הנשיא ציווה לפני מיתתו שימנו את רבי חנינא בר חמא כממלא מקומו בראשות הישיבה, אך הוא סירב ליטול את המשרה כל עוד היה רבי אפס בחיים מכיוון שרבי אפס היה גדול ממנו שתי שנים ומחצה, לכן הוכתר רבי אפס כראש הישיבה לאחר רבי. בתפקיד זה שימש לפחות עשרים שנה, עד פטירתו, ורק אחריו מונה רבי חנינא בר חמא. רבי אושעיא מזכירו פעמים רבות. מתלמידיו היה לוי בר סיסי.
פאביה (נפה)
נפת פאביה (באיטלקית:  Provincia di Pavia ) היא נפה במחוז לומברדיה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 1,772 קמ"ר, ובשנת 2013 התגוררו בה 362,141 נפש. בירתה של הנפה בעיר פאביה.
גאוגרפיה
נפת פאביה גובלת בנפת מילאנו בצפון. במזרח היא גובלת בנפת לודי ובסן קולומבנו אל למברו ובנפת פיאצ'נצה. בדרום-מערב ובמערב ובצפון-מערב נפת פאביה גובלת במחוז פיימונטה ( נפת אלסנדריה ובנפת וורצ'לי ובנפת נוברה)
The Division Bell
The Division Bell (בעברית: פעמון החלוקה) הוא האלבום ה-14 של להקת הרוק המתקדם פינק פלויד אשר יצא לאור בתאריך 28 במרץ 1994 בבריטניה, ובתאריך 4 באפריל 1994 בארצות הברית. בהיותו האלבום השני של הלהקה אשר הוקלט ללא רוג'ר ווטרס, The Division Bell נכתב ברובו על ידי הזמר והגיטריסט דייוויד גילמור והקלידן ריצ'רד רייט. הוא כולל קטע שירה בהובלתו של רייט בפעם הראשונה מאז האלבום ״The Dark Side of the Moon״ משנת 1973. ארוסתו של גילמור, הסופרת פולי סמסון, השתתפה בכתיבתם של חלק גדול מן השירים באלבום, אשר מתמודדים עם הנושא של תקשורת בין-אישית.
הקלטת האלבום התרחשה במספר מקומות, לרבות אולפני Britannia Row ובית הסירה של גילמור, אסטוריה. הפקת האלבום כללה בין היתר את השותף רב השנים של הלהקה בוב אזרין, ההנדסאי אנדי ג'קסון, הסקסופוניסט דיק פרי והבסיסט גאי פראט.
The Division Bell זכה לביקורות בינוניות, אך עדיין זכה להצלחה גדולה בממלכה המאוחדת וארצות הברית; האלבום הגיע לתואר פלטינה כפולה בארצות הברית בשנה הראשונה ליציאתו, ופלטינה משולשת בשנת 1999. לאור הצלחה זו, נערך מסע הופעות בארצות הברית ובאירופה. חומר בלתי משומש מהקלטות האלבום הוכנס לאלבומם הבא של פינק פלויד: The Endless River (2014).
הרעיון
השיר "A Great Day For Freedom" אשר הופק מספר שנים לאחר נפילת הגוש המזרחי מעמיד את האופוריה הכללית של נפילת חומת ברלין לצד המלחמות והטיהור האתני אשר התרחשו בעיקר ביוגוסלביה. דגימות קולו של הפיזיקאי סטיבן הוקינג אשר הוקלטו במקור עבור פרסומת של חברת בריטיש טלקום שומשו בשיר "Keep Talking"; גילמור כה התרגש מהסנטימנט של הוקינג בפרסומת ופנה לחברה בבקשת רשות להשתמש בהקלטות של הוקינג באלבום. מייסון ציין כי "זה הרגיש לא תקין-פוליטית לקחת רעיונות מפרסומת, אך נראה היה כי זו פיסה רלוונטית." בסוף האלבום ניתן לשמוע את בנו החורג של גילמור, צ'רלי, מניח שפופרת טלפון במקומה על מנת לנתק שיחה עם סטיב או'רורק, מנהל הלהקה אשר הביע את רצונו להופיע באחד מאלבומיה.
Cluster One
Cluster One היא יצירה אינסטרומנטלית הפותחת את האלבום. זוהי היצירה הראשונה של הלהקה שהקרדיט עליה ניתן לריצ'רד רייט ודייוויד גילמור ביחד, מאז השיר Mudmen מהאלבום Obscured by Clouds. היצירה מעולם לא בוצעה בהופעות החיות של הלהקה. בפתיחת השיר ניתן לשמוע רעש לבן אשר גרם לרבים באותה עת בלבול, שכן סברו שהתקליט פגום.
What Do You Want From Me
What Do You Want From Me הוא שיר אשר נכתב על ידי דייוויד גילמור, ריצ'רד רייט וחברתו של גילמור פולי סמסון (בעתיד אשתו השנייה). השיר מנוגן לאט והוא סוג של בלדת רוק. גילמור כותב בשיר "should i sing until i can't sing anymore" ו-"should i play these strings until my fingers are raw". השיר גם מכליל את נס ההליכה על המים כמטאפורה סרקסטית.
Poles Apart
השיר עוסק בשני החברים הקודמים בלהקה, סיד בארט ורוג'ר ווטרס. זהו השיר השני המתמקד בשני החברים לאחר Signs of Life מהאלבום A Momentary Lapse of Reason. זוהי יצירה אינסטרומנטלית שבה המתופף ניק מייסון מדקלם פואמה לא ידועה שהשורה הראשונה בה מדברת על בארט והשנייה על ווטרס אך Poles Apart, כולל מילים. בשורה הראשונה בשיר מוזכר מקים הלהקה שהוחלף על ידי דייוויד גילמור, סיד בארט. בשורה השנייה מתייחסים לרוג'ר ווטרס שעזב את הלהקה, השורה מתחילה בשם השיר של פינק פלויד בזמן שווטרס כתב את Hey You מתוך האלבום The Wall. השיר הולחן באקורדים D,A,D,G,A,D. באמצע השיר מופיע קטע פסיכדלי של מנגינת תזמורת.
Marooned
Marooned היא יצירה שנכתבה על ידי דייוויד גילמור וריצ'רד רייט. היצירה מתארת נטישה על אי. היצירה תחילה הייתה אלתור באולפני ההקלטות. צלילי הגיטרה הגבוהים בשיר באים ממכשיר הוואמי שגילמור השתמש בכמה מהשירים. היצירה זכתה בפרס גראמי ב-1995 בתואר "יצירת הרוק האינסטרומנטלית הטובה ביותר". באלבום האוסף של הלהקה Echoes: The Best of Pink Floyd, השיר קוצר וזמנו נמשך כ-2 דקות.
A Great Day For Freedom
השיר נכתב על ידי דייוויד גילמור ופולי סמסון והוקדש לרוג'ר ווטרס, שעזב את הלהקה. השיר מתחיל בלחן די מלנכולי אך הופך ללחן של רוק שנשמע קצת יותר שמח. בהתחלה הלהקה רצתה לתת לשיר את השם In Shades of Grey.
Wearing the Inside Out
זהו השיר הראשון שריצ'רד רייט מבצע בו שירה מובילה מאז 1973 בשיר Time באלבום The Dark Side of the Moon. רייט הלחין את השיר ואנתוני מור כתב אותו. השיר עוסק בהתמכרותו של רייט לקוקאין, בדידותו ודיכאונו בעת שהתגרש מאשתו וגורש על ידי רוג'ר ווטרס. השיר בוצע על ידי רייט עצמו בתפקיד השירה יחד עם גילמור בהופעה חיה.
Take It Back
השיר נכתב על ידי דייוויד גילמור, אשתו השנייה פולי סמסון, ניק לאירד-קלוס ובוב אזרין. גילמור השתמש בגיטרה אקוסטית Gibson J-200 דרך קופסת האפקטים Zoom.
Coming Back to Life
זהו השיר היחיד שנכתב על ידי דייוויד גילמור ללא עזרת אחר. בראיון גילמור אמר שכתב את השיר לאשתו פולי סמסון. השיר מנוגן בדו מז'ור, השיר נפתח בסינתיסייזר עם סולו גיטרה. השורות הראשונות מבוצעות על ידי גילמור באיטיות. כשהשיר מתקרב לסוף יש סולו גיטרה "רוקי" שמבוצע עד סוף השיר.
Keep Talking
נכתב על ידי דייוויד גילמור, אשתו של גילמור פולי סמסון וריצ'רד רייט. השירה בוצעה על ידי גילמור ומכליל את הקול האלקטרוני של פרופסור סטיבן הוקינג, מערוץ מדע בטלוויזיה. השיר מכליל אפקטים של גיטרה על ידי טוק בוקס. השיר יצא לאור כסינגל לראשונה בארצות הברית ב-12 במרץ 1994. וזכה במקום הראשון במגזין בילבורד לאחר כמה ימים, השיר יצא לאור באלבום ב-30 במרץ. השיר נכלל גם באלבום האוסף של הלהקה, Echoes: The Best of Pink Floyd. השיר בוצע בהופעה ותועד באלבום ההופעה, Pulse.
Lost For Words
השיר נכתב על ידי דייוויד גילמור ופולי סמסון. ניתן לשים לב שבחלק מהסולו של הגיטרה האקוסטית שבסוף השיר, יש חלק מהשיר Wish You Were Here. זהו השיר האחרון של הלהקה שמאופיין בסגנון פולק רוק.
High Hopes
השיר יצא לאור כסינגל השלישי מהאלבום. המילים מדברות על דברים שנצברו ואבדו בחיים, מזווית הסתכלות אוטוביוגרפית. השיר מדבר על תקופת הילדות של סולן הלהקה דייוויד גילמור, עזיבת עיר הולדתו והימים הראשונים שלו עם הלהקה. ידידו של גילמור הסופר דאגלס אדמס בחר בשם האלבום, שהופיע באחת השורות בשיר.
בשיר נשמע פעמון כנסייה שהמתופף ניק מייסון מצלצל בו. בתחילת השיר ניתן לשמוע את הפעמונים מהשיר Fat Old Sun מהאלבום Atom Heart Mother, וזמזום הזבוב מהשיר Grantchester Meadows מהאלבום Ummagumma. בשיר נשמעות גם פעימות לב, בדומה לפתיחה והסגירה של האלבום The Dark Side of the Moon. בסוף השיר ניתן לשמוע את מנהל הלהקה סטיב או'רורק מדבר בטלפון עם אחד מילדיו של גילמור, צ'ארלי.
מעצב העטיפות של הלהקה, סטורם ת'ורג'רסון ביים את הקליפ לשיר. בקליפ מוצגים באופן סוריאליסטיים המקומות שחברי הלהקה גדלו בהם באנגליה. תמונות מהקליפ מופיעות בחוברת האלבום.
השיר נכלל גם באוסף Echoes: The Best of Pink Floyd עם סולו גיטרה קצר יותר. גרסה בהופעה חיה מופיעה באלבום Pulse. מספר אמנים ביצעו גרסאות כיסוי לשיר, בהם נייטוויש וגרגוריאן.
המסדרון הפולני
המסדרון הפולני היה השם שניתן לחבל ארץ שהועבר מפרוסיה לפולין על פי הסכם ורסאי ב-1919, במטרה להבטיח למדינה הפולנית הצעירה גישה חופשית ובטוחה אל הים הבלטי.
יצירת המסדרון
מתן מוצא אל הים הובטח לפולין בנאום ארבע עשרה הנקודות שנשא הנשיא האמריקני וודרו וילסון בפני הקונגרס האמריקאי בינואר 1918. הנקודה השלוש עשרה קבעה כי "מדינה פולנית עצמאית תוקם, ותכלול את השטחים שמיושבים בוודאות בתושבים פולנים. למדינה תובטח גישה חופשית ובטוחה אל הים, ועצמאותה הפוליטית והכלכלית, כמו גם שלמותה הטריטוריאלית, תובטח באמנה בינלאומית".
עיר הנמל החשובה דנציג, אשר רובה הייתה מיושבת בגרמנים, הוכרזה כ"עיר החופשית דנציג", וזכתה להגנת חבר הלאומים. משמעות מעמד "העיר החופשית" היה כי דנציג הייתה קשורה אל פולין באיחוד של מכס ומטבע, ופולין ייצגה אותה כלפי חוץ. על מנת להפחית את תלותם במסחר דרך נמל דנציג, בנו הפולנים נמל בעיירה הסמוכה גדיניה ועד לפרוץ מלחמת העולם השנייה עבר 80% מן המסחר הבינלאומי של פולין דרך נמל גדיניה.
המדינאי הגרמני גוסטב שטרזמן, שהיה ידוע במדיניות הפיוס וההשלמה עם בעלות הברית המערביות, אך גם מדינאי מתון, הכריז מספר פעמים כי יש לערוך רביזיה בגבולותיה המזרחיים של גרמניה, וסירב להסדיר את ההכרה בגבולותיה המזרחיים של גרמניה במסגרת הסכם לוקרנו ב-1925 באותו אופן בו הוסדרה ההכרה בגבולותיה המערביים. באשר לגבולות המערביים נקבע כי אין עליהם עוררין, וניתנה להם ערובה משותפת של גרמניה, בריטניה, צרפת ואיטליה, אך באשר לגבול עם פולין נקבע מנגנון בו יופנו סכסוכי גבול לבוררות, ובמשתמע נפתחה מחדש שאלת הגבולות.
נימוקים בעד המסדרון
שלושה טעמים ניתנו להצדקת העברת המסדרון לרשות פולין:
נימוקים נגד המסדרון
בתקופה מאוחרת יותר נפגעה אמינות הנימוקים נגד הקמתו של המסדרון הפולני בגלל השימוש שעשה בהם היטלר, אך חשוב לזכור כי מלכתחילה המתנגדים להקמתו היו לא רק נאצים ואף לא רק גרמנים. למשל, הסופר הבריטי הידוע ה.ג. וולס הביע בספרו "דמות הדברים שיבואו" (The Shape of Things to Come), שפורסם ב-1933, התנגדות חריפה להקמתו ומנה שורה ארוכה של נימוקים:
המסדרון לאחר עליית הנאצים
בשנת 1933 עלתה המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה. בתחילה נקט היטלר במדיניות של הידוק היחסים עם פולין, אשר הגיעה לשיאה בהסכם אי ההתקפה ההדדי משנת 1934. אך לאחר סיפוח אוסטריה בשנת 1938 וחלוקת צ'כוסלובקיה בשנת 1939 בעקבות הסכם מינכן, ברור היה כי יעדו הטריטוריאלי הבא של היטלר הוא המסדרון הפולני.
בתחילת שנת 1939 הגבירה הממשלה הגרמנית את דרישותיה לסיפוחה של דנציג, כמו גם ליצירת דרך אקס-טריטוריאלית שתעבור דרך המסדרון, ותחבר את פרוסיה המזרחית עם שאר גרמניה. הממשלה הפולנית דחתה דרישות אלו, ובחודש מרץ ניתנה לעמדתה ערבות מאת בריטניה וצרפת אשר הבטיחו להכריז מלחמה על כל מדינה שתתקוף את פולין.
ב-1 בספטמבר 1939 תקפו הגרמנים את פולין, ולאחר תבוסתה של פולין סופחו העיר דנציג והמסדרון לגרמניה, כמו גם חלקים נרחבים במערב פולין. המתקפה על פולין הביאה להכרזת מלחמה על גרמניה מצד בריטניה וצרפת, והייתה הסיבה המיידית לפרוץ מלחמת העולם השנייה.
גורל המסדרון לאחר מלחמת העולם השנייה
בוועידת פוטסדאם ב-1945, שבאה בעקבות תבוסת גרמניה במלחמת העולם השנייה שורטטו מחדש גבולותיה של פולין, בהתאם לדרישתה של ברית המועצות אשר שלטה בכל שטחה של פולין. האדמות הגרמניות עד לקו הנהרות אודר ונייסה הכוללות את המסדרון ואת דנציג, סופחו לפולין. הסדר זה בא "לפצות" את פולין על כך שמזרח פולין, מזרחית לקו קרזון סופח לברית המועצות. מזרח גרמניה הכירה בקו זה בשנת 1953 ואילו הרפובליקה הפדרלית הגרמנית הכירה בו בשנת 1970.
בהתאם להסכמת המעצמות בפוטסדם, תושביו של המסדרון שמוצאם האתני היה גרמני (כמו גם הגרמנים שהתגוררו בשאר פולין, בצ'כוסלובקיה, בהונגריה ובעיר קלינינגרד (בעבר חלק מפרוסיה המזרחית, תחת השם "קניגסברג")), גורשו לגרמניה בשנים שלאחר המלחמה, והאזור יושב מחדש בפולנים.
במסגרת גירוש גרמנים בתום מלחמת העולם השנייה הועתקו לפחות 12 מיליון גרמנים ממקום מושבם הקבוע, והדבר נחשב כטרנספר הגדול ביותר של אוכלוסייה אתנית אחת בהיסטוריה המודרנית. רבים מן העקורים נמלטו במהלך חדירת הצבא האדום מערבה, אך אלו שנותרו בשטח אף לאחר מכן, גורשו בתהליך יזום. על תהליך זה פיקח ולדיסלב גומולקה אשר לאחר המלחמה היה לשר האחראי על מערב פולין בממשלת פולין. כיום יש הטוענים כי המדובר היה ב"טיהור אתני" ובפשע מלחמה. הצטרפות פולין אל האיחוד האירופי הביאה לחששות מפני ניסיונות להשבת צאצאי המגורשים, ולו אף בדרך של רכישת מקרקעין. כתוצאה מכך קיימות הגבלות בפולין על מכירת מקרקעין לאנשים שאינם אזרחים פולנים.
משה שפירא
שפירא הוא שם משפחה נפוץ מאוד בעולם היהודי, וכמוהו גם השם "משה".
אייר ברלין
תולדות החברה
החברה החלה לטוס בשנת 1979 בקו ברלין-פלמה דה מיורקה עם מטוס מדגם בואינג 707. במשך השנים, היה זה אחד הקווים העמוסים בחברה ובעקבות זאת, הקימה החברה בסיס בפלמה דה מיורקה.
לאחר האיחוד בשנת 1990 שינתה החברה את רישומה לרישום גרמני והחלה לטוס ליעדי נופש מעוד ערים גדולות בגרמניה. לקראת סוף שנות ה-90 החלה החברה לטוס ליעדים רבים ברחבי אירופה שהם לא יעדי נופש.
בשנת 2006 רכשה החברה את חברת התעופה גרמניה ובתחילת שנת 2007 קנתה החברה את חברת הצ'ארטרים הגרמנית LTU.
חדלות הפירעון
עקב קשיים כלכליים מתמשכים והפסקת תזרים מזומנים על ידי איתיחאד איירווייז, החלה אייר ברלין בהליכי חדלות פירעון ב-15 באוגוסט 2017 במטרה להגן על נכסי החברה מפני נושיה ולמצוא משקיעים שיקנו את החברה ויחזירו את חובותיה. עקב דיני חדלות הפירעון הכנסות החברה נשמרות בחשבון נאמנות, וכדי לאפשר לחברה תזרים מזומנים שוטף הלוותה לה ממשלת גרמניה 150 מיליון אירו כהלוואת גישור.
תאריך היעד להגשת ההצעות לרכישת החברה בטרם תוכרז כפושטת רגל נקבע ל-15 בספטמבר 2017. גופים רבים הביעו עניין ברכישה מלאה או חלקית של פעילות החברה ומטוסיה. כדי לצמצם הפסדים ולהקל על מציאת רוכשים בוטלו קווים לטווח ארוך בהם מתח הרווחים מצומצם.
ב-9 באוקטובר הודיעה החברה על הפסקת כל טיסותיה לאחר התאריך 28 באוקטובר. היא הודיעה לכל אנשי צוותה שעליהם למצוא מקומות עבודה חלופיים. בשלהי 2017 רכשה לופטהנזה את אייר ברלין תמורת 210 מיליון יורו.