cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קו 7 של הרכבת התחתית של ניו יורק
היסטוריה
מ-13 במאי 1985, עד 21 באוגוסט 1989, החלו שיפוצים משמעותיים בקו, כולל התקנת מסלול חדש, תיקון מבני התחנות ושיפור תשתית הקו. הפרויקט עלה 70 מיליון דולר. רציפים זמניים נבנו בתחנות מקומיות לאורך הקו, כאשר עבודות המסלול בוצעו על המסלול המקומי בתחנות הרכבת כדי לספק גישה לרכבות. המרכיב העיקרי היה החלפת מסילות בשדרה של קווינס בולוואר. השיפוץ היה נחוץ משום שמסילות הרכבת התחתית היו במצב גרוע מאוד עד כדי סכנת התדרדרות. במהלך הפרויקט נסגרו קטעים שלמים במסילות ועיכובים גדולים החלו להיות בזמני הנסיעות. רשות התחבורה של ניו יורק (NYCTA) שקלה להפעיל את שירות האוטובוסים המהיר כדי להחליף את השירות המהיר, אך החליטה שלא לעשות זאת מכיוון שהיא תתחייב במאות אוטובוסים, אשר לניו יורק לא היו. לאחר גמר העבודות בסוף יוני 1989 קיימה החברה דיון פומבי בנוגע להחזרת השירות המהיר, השירות חזר לבסוף בסוף החודש.
באמצע שנות ה-90, גילו ה-MTA כי המבנה של גשר קווינס היה בלתי יציב, וכל נסיעה נוספת על גביו עלולה להסתיים באסון. שירות הקו נפסק מיידית והעבודות החלו בשנת 1993, גם כאשר הוחזר השירות בסיום העבודות, הוא עוד לא הוחזר במלואו כיוון שנותרו עוד קטעים במקומות אחרים שגם בהם בוצעו עבודות. השירות המלא הוחזר רק בשנת 2009. פרויקט נוסף לשיפוץ המסילות והתחנות נפתח בשנת 2012 אך עוכב פעמים רבות; תחנת רחוב 34-הדסון יארדס שתוכננה להפתח בשנת 2013 נפתחה רק בשנת 2015, וסיום הפרויקט בוצע רק בדצמבר 2018.
מסלול הקו
בשונה משאר הקווים באגף A, שחוצים את ניו יורק מצפון לדרום, קו 7 חוצה את העיר ממזרח למערב. תחנת המוצא של הקו נמצאת בקצה המערבי של מנהטן ברחוב 34, הקו חוצה בקו ישר את מנהטן ומהווה בעצם קישור לכל הקווים שנוסעים לאורך האי, הקו נכנס לקווינס דרך מנהרה מתחת לנהר איסט ופונה צפונה אל תחנת הרכבת האנטרספוינט שמשמשת את תושבי הרובע. מייד לאחר תחנת הרכבת פונה מסלול הקו שוב מזרחה ונוסע במסלול נפרד ללא קווים נוספים עד לתחנת הרכבת התחתית רחוב מאיין שם תחנתו הסופית.
יחזקאל ברטלר
הרב רפאל אביגדור יחזקאל ברטלר (כונה: רֶבּ חַצְקְל; ט"ו בסיוון ה'תרצ"ד, מאי 1934 – י"ח באדר א' תשע"ט, 23 בפברואר 2019) היה למדן ליטאי בני ברקי, תלמיד מובהק של החזון איש ומראשי חוג חזון איש.
ביוגרפיה
נולד בלמברג שבאוקראינה, לעזריאל ברטלר, חסיד ויז'ניץ, ומינדל בת הרב יצחק פרנקל מצאצאי הנודע ביהודה. במהלך מלחמת העולם השנייה התחבא בבונקר יחד עם אמו ואחיו היחיד יוסף. לבסוף חולץ עם אמו ואחיו מגטו בוכניה בידי העסקן אליעזר לנדא שהציל מגטו זה אלפי יהודים, אל החבלים המזרחיים של פולין שנתפסו על ידי הצבא האדום ב-19 בספטמבר 1939 בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב. אביו לא שב מן המלחמה ואמו קיבלה היתר עגונה מהרבנות הראשית, אולם לא נישאה בשל חוות דעתו של החזון איש שסבר שבמקרה שלה אסור לה להתחתן.
בקיץ של שנת תש"ד עלה עם אמו, סבו ובן דודו לארץ ישראל ונכנס לבתי אבות של פוניבז'. הרב מפוניבז' שעמד על כישרונותיו הביאו בחודש אלול תשי"א אל הרב אברהם ישעיהו קרליץ החזון איש, שהכניסו לביתו, פרס עליו את חסותו, ועל אף גילו הצעיר למד עמו בחברותא רבות. היה האדם היחיד ששהה לצד החזון איש בעת פטירתו.
לאחר פטירת החזון איש למד תקופה קצרה בישיבת מיר אולם רוב חייו, החל מנישואיו בשנת תשי"ז, למד באופן אישי בביתו. כן למד עם חברותות שונות, בהן הרב משה יהושע לנדא, הרב חיים גריינמן, הרב נתן צבי שולמן, והעיקרי שבהם גיסו הרב אברהם רייסנר. תקופות קצרות למד בכולל חזון איש ובבית הכנסת הליגמן בבני ברק.
רבים נהגו להתייעץ עמו בנושאים הלכתיים מורכבים, דוגמת ריבית, מקוואות, עירובין, מצוות התלויות בארץ, טומאת כהנים, קביעת מקום המזוזה במבנים מורכבים, דיני ממונות, קידוש החודש, וכן בנושאים למדניים ישיבתיים. לעיתים נדירות עסק בסיוע לנציגים חרדיים בכנסת, דוגמת ניסוח ההסכם הקואליציוני בממשלת בגין הראשונה, וייעוץ בתחומי ניתוחי מתים ושירות נשים בצה"ל.
הרב ברטלר לא כתב את דברי תורתו, חלק מהם כתב אחיינו ותלמידו הרב מתתיהו רייסנר וכללם בסדרת ספריו "מבא שערים" וספרים נוספים. בשער כל ספר כיתוב המייחס את רוב הדברים בספר לדודו של המחבר, הרב ברטלר.
היה ידוע בחומרות הלכתיות רבות בהן נהג. לא החזיק בחשבון בנק עקב חששו מאיסורי ריבית, בשל חששו זה אף הקנה את כל כספו לאשתו.
בשנים האחרונות לחייו, החל מחודש תשרי תשע"ו, חלה במחלה קשה. באותה תקופה נוסף לו השם "רפאל".
משפחתו
הרב ברטלר היה נשוי לדבורה, בתו של יעקב שכטר שהיה סוחר עורות תל אביבי. גיסיו הם הרב אברהם רייסנר, הרב משה שטרנבוך והרב אריה שכטר.
שלושה מחתניו הם הרב אליהו פוזן המשמש כדיין בבית דין צדק בני ברק, הרב צבי אשר פרידמן המשמש כמורה הוראה בבתי ההוראה של הרב נסים קרליץ ומרבני חוג חזון איש והרב אברהם קלמנוביץ (נכד הרב אברהם קלמנוביץ ראש ישיבת מיר בארצות הברית). שלושת חתניו אלו מכהנים גם כר"מים בישיבת זיכרון מיכאל בזכרון יעקב. כלתו לשעבר, היא הסופרת חסיה ברטלר.
אולפני מארוול: מתאחדים
אולפני מארוול: מתאחדים (באנגלית: Marvel Studios: Assembled) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית שנוצרה עבור שירות הסטרימינג דיסני+. כל פרק בסדרה מתמקד בהפקה של סדרת טלוויזיה או סרט מהיקום הקולנועי של מארוול בשלב הרביעי עם היוצרים, השחקנים, הבמאים, התסריטאים ואנשי ההפקה. הסדרה בוחנת את תהליך היצירה של כל סדרה או סרט.
הסדרה הוכרזה בפברואר 2021, ובכורתה הייתה ב-12 במרץ באותה שנה, עם פרקים שלאחר מכן יצאו זמן קצר לאחר סיום סדרת דיסני+ או יציאת סרט. הסדרה קיבלה שבחים על כך שהציגה כיצד כל פרויקט נעשה, במיוחד עם ההיבטים הטכניים של הזיכיון.
שורש 9
שורש 9, וגם רֶן בּוּ או זֶ'ן בּוּ (בסינית: 人部, פיניין: Rén bù) הוא השורש התשיעי של הכתב הסיני. פירושו "אדם" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משני קווים.
במילון קאנגשי יש 794 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת רדיקל זה.
פיגוע הדריסה בסטוקהולם (2017)
ב-7 באפריל 2017 התרחש בסטוקהולם, בירת שוודיה, פיגוע דריסה באמצעות משאית שנסעה במהירות אל תוך ההמון במרכז העיר. בפיגוע נרצחו חמישה בני אדם ו-15 נפצעו. לאחר הפיגוע נמלט המחבל, ונתפס בהמשך.
המחבל, שהזדהה עם המדינה האסלאמית, הוא בן 39, ממוצא אוזבקי, אב לארבעה ילדים.
ריכרד בראואר
ריכרד דָגוֹבֶּרט בראואר (בגרמנית: Richard Dagobert Brauer; 10 בפברואר 1901 – 17 באפריל 1977) היה מתמטיקאי יהודי-גרמני-אמריקאי, שנחשב לאחד המתמטיקאים המובילים במאה ה-20. ערך מחקר משמעותי בתחומי האלגברה ותורת המספרים, והיה ממייסדי תורת ההצגות המודולרית. העמיד תלמידי מחקר רבים, בעיקר בתקופת שהותו בקנדה ובארצות הברית.
ביוגרפיה
את לימודי הדוקטורט ביצע באוניברסיטת ברלין, תחת הנחיות של ישי שור. בשנת 1926 פרסם את עבודת הדוקטור שלו, אשר עסקה בהצגות של חבורות אורתוגונליות ממשיות רציפות. לאחר מכן, החל ללמד בקניגסברג, תחת הנחייתו של קונרד קנופ undefined. בעקבות עליית הנאצים לשלטון, הוצע לבראואר על ידי וועדת החרום למלומדים עקורים לעבור ללמד בקנטקי. בראואר הסכים להצעה, ובשנת 1933 החל ללמד בלקסינגטון.
בשנת 1934, עבד יחד עם נתן ג'ייקובסון תחת הנחייתו של הרמן וייל. באותה התקופה, הוזמן על ידי אמי נתר להגיע לקבל משרה בטורונטו. בשנים שלאחר מכן, לימד בראואר גם באוניברסיטת מישיגן ובאוניברסיטת הרווארד.
בראואר היה נשוי לאילזה קרגר, אף היא מתמטיקאית שלמדה עמו בברלין בשנות ה-20. לשניים נולדו שני בנים, ג'ורג' ופרד, שניהם מתמטיקאים.
תרומתו למתמטיקה
בראואר עסק לאורך כל חייו בעיקר באלגברה. היה ממייסדיה של תורת ההצגות המודולרית, ותרם רבות למחקר של תורת החבורות הסופיות. עסק גם באלגבראות פשוטות מרכזיות מעל שדות ובמספרים היפר-מרוכבים.
בראשית דרכו, חקר בראואר אלגבראות חילוק מעל שדות מושלמים. עבודה זו היוותה את המבוא להגדרת חבורת בראואר אותה הציג, הקרויה על שמו. בהמשך, תרם רבות לתורת ההצגות, והוכיח את משפט האינדוקציה של בראואר, הקובע כי חוג הקרקרטים המרוכבים של חבורה סופית נוצר על ידי תת-קבוצה מסוימת של קרקרטים. בעזרת תוצאה זו, נבנו הכלים לבניית קרקטרים אי-פריקים מעל המרוכבים, ללא נגיעה ישירה בהצגות. הגדיר גם את אלגברת בראואר, המשמשת כלי מחקר בתורת ההצגות של חבורות אורתוגונליות. ב-1937 המציא את מונויד בראואר.
מחקרו בתורת ההצגות המודולרית תרם רבות להבנת המבנה של חבורות סופיות. ברוואר ניסח והוכיח את שלושת המשפטים של בראואר, המספקים מידע אודות בלוקים של חבורות ושל תתי-חבורות מסוימות שלהן. משפטים חשובים נוספים שהיה שותף להם בנושא זה הם משפט בראואר-סוזוקי ומשפט אלפרין-בראואר-גורנשטיין, העוסקים בחבורות 2-סילו מסוימות של חבורות פשטות.
בשנת 1955 היה ממוכיחיו של משפט בראואר-פוולר, הקובע כי לכל חבורה מסדר זוגי n יש תת-חבורה אמיתית מסדר לכל הפחות n^{1/3}. עבודה זו, בה התגלו כלים למיון חבורות סופיות בעזרת אינוולוציות, עזרה בשלבי הוכחת משפט המיון לחבורות פשוטות סופיות.
ערן ראמי
ערן ראמי הוא חצוצרן ומנצח ישראלי.
ביוגרפיה
ערן ראמי נולד בישראל והתחיל את לימודי המוזיקה בנגינת פסנתר בגיל 6 ובנגינת חצוצרה בגיל 12.
לאחר לימודיו בתיכון תלמה ילין, עשה את שירותו הצבאי בתזמורת חיל האוויר.
אחרי השירות הצבאי יצא ללימודים בבית הספר הגבוה לאמנויות בברלין אצל פרופ' קונרדין גרוט (נגן בפילהרמונית של ברלין), שם השלים תואר ראשון. במהלך שהותו שם היה גם סטודנט באקדמיה ע"ש הרברט פון קאראיין, במסגרתה ניגן עם הפילהרמונית של ברלין במשך שנתיים.
בשנים 1995–2002 שימש כחצוצרן ראשי בתזמורת הסימפונית ירושלים. החל מעונת 2005–2006 הוא חבר בתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
בנוסף מופיע גם כמנצח, בין השאר עם התזמורת הקאמרית הישראלית, וכסולן בקונצרטים קאמריים בישראל ומחוצה לה.
כמו כן הוא מלמד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
מודי (אי, אנטארקטיקה)
האי מודי (באנגלית: Moody Island) הוא אי מכוסה קרח, הממוקם בתוך מדף הקרח סולזברגר מול חופי ארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
אורכו של האי 11 קילומטרים, ורוחבו כ-2 קילומטרים.
האי ממוקם 24 קילומטרים דרומית-מערבית מהאי סטיבנטון.
גילוי ומיפוי האי
האי מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1965.
מקור השם
שמו של האי ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
האי נקרא שמו של אי. אל. מודי (E.L. Moody), נהג מזחלת כלבים, במשלחת החקר של בירד בשנים 1933–1935.
אבי אתגר
אָבִי אֶתְגָּר (נולד בשנת 1948 בברלין) הוא שדרן רדיו ומנחה טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה
אתגר נולד בברלין בשנת 1948 בשם אברהם קלוברג, בן יחיד להורים ניצולי השואה. כשהיה תינוק עלו הוריו ארצה והתגוררו בקריית מוצקין, שם גדל. לאחר שחרורו מהצבא החל ללמוד משפטים באוניברסיטה העברית ועבר קורס קריינים של רשות השידור.
ב-1971, בהיותו בביקור באמסטרדם, פגעה בו נהגת של רכבת חשמלית שאיבדה את השליטה. הוא נפצע אנושות ושתי רגליו נקטעו. בשובו ארצה החל לעבוד ברדיו, וכדי שיוכל להגיע לאולפן נבנה עבורו ועבור השדרנית לאה ליאור גשר מיוחד.
בזכות קולו העמוק וסגנון ההגשה הייחודי שלו זכה להצלחה. הוא הגיש תוכניות רדיו, ביניהן "מה כבר תשע", וכן את "יום יום ים", "שוקו חם", ו"טיסת לילה".
בטלוויזיה היה בין מגישי תוכניות האירוח "שעה טובה" ו"סיבה למסיבה" בערוץ הראשון במהלך שנות השמונים. ב-1989 החל להגיש בערוץ הראשון את תוכנית ההומור והאירוח "מוצ"ש", בכיכובם של ספי ריבלין, יעל עמית ואלי יצפאן. יצפאן הובא לתוכנית על ידי אתגר לאחר שגילם דמויות קומיות בתוכניות הרדיו שלו, ושם דרך כוכבו.
כיום משדר אתגר תוכנית בוקר יומית אחת לשבוע בכאן גימל, וכן את התוכנית "המבחר של אבי אתגר" שמשודרת בשבת בצהריים. בתוכניותיו הוא יוזם מדי פעם מבצעים למען מטרות ציבוריות, כגון איסוף תרומות לאגודה למלחמה בסרטן ולמען עמותת אור ירוק.
הוא נחשב מומחה בתחום היין, פרסם מאמרים ומעביר הרצאות בתחום זה.
אתגר נשוי ואב לארבע בנות.
בחוויסצקאלי
בָּחווִיסצקַאלִי (בגאורגית: ბახვისწყალი) הוא נהר בחבל גוריה שבמערב גאורגיה, אחד היובלים של הנהר סופסה. בחוויסצקאלי נובע במדרון הצפון-מערבי של רכס מסחתי שבקווקז הקטן; אחרי הירידה מהרכס, בחוויסצקאלי זורם במישור קולכתי, שבו נשפך לנהר סופסה ליד הכפר נגומרי שבנפת אוזורגתי.
גאוגרפיה
אורכו של בחוויסצקאלי 42 ק"מ והוא מנקז שטח של 156 קמ"ר. ספיקתו הממוצעת של בחוויסצקאלי היא 6.18 מ"ק לשנייה.
בגובה 2,585 מטרים, ברכס מסחתי, בחוויסצקאלי זורם בעיירת הנופש בחמרו. בגבעות שלמרגלות רכס מסחתי, ליד הכפר מתיספירי שבנפת אוזורגתי, על שפת הנהר נמצאים שרידי המבצר הימי ביניימי אסקנה; בשנת 2012, ליד הכפר אוקנווה הסמוך, החלה בנייתה של תחנת כוח הידרואלקטרית על בחוויסצקאלי.
אלון עדר
ביוגרפיה
עדר נולד ב-1983. אמו היא השחקנית מיקי קם ואביו הוא יהודה עדר, גיטריסט שהשתתף בהרכבים "תמוז" ו"דודה" וממייסדי בית ספר למוזיקה "רימון".
בשנות בית הספר היסודי וחטיבת הביניים למד בבית הספר לאומנויות בתל אביב, תחילה במגמת המוזיקה ולאחר מכן במגמת אומנות פלסטית.
בכיתות י'–י"א למד בבית הספר הפתוח הדמוקרטי ביפו.
בכיתה י"ב עבר לתיכון אלון ברמת השרון, למגמת מוזיקה.
שירת בלהקת חיל החינוך והנוער בצה"ל. מאוחר יותר למד זמן מה במסלול העיוני בבית הספר למוזיקה רימון.
בשנת 2005 חלה בסרטן האשכים ממנו החלים. ולאחר החלמתו בין השנים 2006–2010 עסק בהלחנת מוזיקה לסרטים ולהצגות תיאטרון.
קריירה מוזיקלית
אלבום הבכורה שלו, "אלון עדר", יצא בפברואר 2011 בהוצאה עצמית והכיל 15 שירים שהלחין, עיבד והפיק. שמונה מתוך שירי האלבום הם שירי משוררים. בדצמבר של אותה שנה יצא אלבומו השני, "אלון עדר ולהקה", שכלל 13 שירים שאת רובם הוא כתב ושאת כולם הלחין.
בשני האלבומים ניכר סגנון ההלחנה והעיבוד של עדר, המושפע מהרוק המתקדם של שנות השבעים בישראל. בשנת 2012 יצא המיני אלבום "Casio מטונף", שכלל שישה שירים שכתב והלחין על אורגני "Casio". בניגוד לאלבומיו הקודמים, הטקסטים באלבום זה הם בעלי אופי חברתי־מחאתי.
בספטמבר 2014 יצא האלבום "סיכום החיים עד עכשיו", שגם עליו חתום ההרכב "אלון עדר ולהקה". חברי הלהקה אף השתתפו בכתיבה וביצוע של חלק מהשירים. בהשוואה לאלבומים הקודמים של עדר ולהקה ניכר שימוש רב יותר בכלים אלקטרוניים. בנובמבר 2014 השתתף בקליפ איך אפשר שלא של להקת ג'יין בורדו.
בשנת 2015 הוציא אלבום נוסף בשם "Casio זעם", אלבום וידאו שבדומה לקודמו התבסס על נגינה באורגני קסיו בלבד וכלל שירי מחאה. באותה שנה הוציאה הזמרת נומקה את המיני אלבום "Its ok I'm Alone". את האלבום הפיק בשיתוף הזמר אלן מון. השירים זכו להשמעות רבות ברדיו.
בינואר 2017 יצא אלבומו השישי של עדר, "השמרנים שוב באופנה", השלישי במספר שנוצר במסגרת שיתוף הפעולה עם הלהקה. לאלבום קדמו הסינגלים "הרבה להגיד", "אל תעזבי אותי" ו"שיר לאמא", שזכה להצלחה בתחנות הרדיו. באותה שנה השתתף עדר בשירה ובנגינה באלבום שירי הילדים "ריח של חלומות", שאותו יצרו דנה דובדבן ונירוס. באותה שנה השתתף בפסטיבל אינדינגב ה-11. באותה שנה הוא הופיע גם בפסטיבל יערות מנשה..
באוקטובר 2019 יצא אלבומו התשיעי של עדר, "סקיצות 1", אלבום סולו שמרכז סקיצות אישיות של עדר מ־2004 ועד 2019. בסוף 2020 יצא לאור בחברת "הליקון" האלבום "שרים תפילילה", שהוא גרסה מולחנת ומושרת לספר הילדים המצליח "תפילילה". עדר הלחין וביצע באלבום את השיר "כל הילדים בעולם", וכן שר עם אסתר רדא את השיר "מנגינה מתחילה" שהלחין יוני רכטר, והשתתף בביצוע שיר הנושא "זמן תפילילה" שהלחין גיא מרוז.
בפברואר 2021 יצא לאור ספרו ובו מנגינות שיריו, "אלון עדר ולהקה - סיכום השירים עד עכשיו (ספר אקורדים)", בהוצאת תקליטי יהלום.
ביוני 2021 יצא לאור "בקול גדול", הסינגל הראשון מתוך האלבום החדש של אלון ולהקה. באוקטובר 2021 יצא הסינגל השני, "דרך הזהב", בהשתתפות מקהלה וכל חברי הלהקה. בדצמבר 2021 יצא סינגל נוסף בהשתתפות חוה אלברשטיין בשם "אין לך זכות חנינה בעולם", שכתבה לאה גולדברג. בפברואר 2022 יצא אלבומו העשירי של עדר, "כן כן כן כן!", שהוא האלבום החמישי ביחד עם הלהקה, "אלון עדר ולהקה". באלבום חברי הלהקה אף השתתפו בכתיבה וביצוע של חלק רב מהשירים בהשוואה לאלבומים הקודמים של עדר ולהקה. הסינגל "בתנועה במבט", אותו כתב והלחין עדר, קיבל ביקורות חיוביות וזכה להשמעות רדיו רבות לאחר שנכנס לפלייליסט של גלגלצ. ביולי 2022 הוציא עדר עם תומר ישעיהו אלבום משותף בשם "סוכר טלוויזיה".
ב-2022 הלחין את פסקול הסרט "החבר השמן שלי" ביחד עם צחי סדן.
חיים אישיים
עדר היה בזוגיות עם שני גבאי, במאית שביימה והפיקה חלק גדול מהווידאו קליפים שלו כגון "שיר לאמא", ו"קריית שמונה". השניים נפרדו ב-2021. להם שלושה ילדים.
ג'וי אדמסון
פרדריקה ויקטוריה "ג'וי" אדמסון (באנגלית: Joy Adamson;20 בינואר 1910 - 3 בינואר 1980) הייתה חוקרת טבע, אמנית וסופרת. ספרה, לחופש נולדה, מתאר את חוויותיה בגידול גורת אריות אותה כינתה אלזה. הספר תורגם לשפות רבות, וכן עובד לסרט קולנוע באותו שם שזכה בפרס אוסקר.
ביוגרפיה
אדמסון נולדה לוויקטור וטראוט גסנר מאופבה, שלזיה, אוסטריה-הונגריה (כיום אופבה, צ'כיה), שנייה מבין שלוש בנות. הוריה התגרשו כשהייתה בת עשר, והיא עברה לגור עם סבתה, שהשפיעה עליה רבות.
אדמסון נישאה שלוש פעמים בפרק זמן של עשר שנים. נישואיה הראשונים היו לוויקטור פון קלרוויל, ששלח אותה לאפריקה כדי שתמצא להם מקום בטוח לגור בו במלחמת העולם השנייה. מאוחר יותר, פגשה והתחתנה עם הבוטניקאי פטר באלי, שנתן לה את הכינוי "ג'וי". את בעלה האחרון, ג'ורג' אדמסון, פקח שמורות, פגשה בספארי בשנות הארבעים. הם התגוררו יחד בקניה. בתקופה המאוחרת של נישואיהם חיו בנפרד, על אף שלא התגרשו או נפרדו רשמית, בין השאר משום שתחומי העניין שלהם היו שונים: בעוד שג'ורג' התמקד בעבודתו עם אריות, רצתה ג'וי להתמקד בעבודה עם צ'יטות. עם זאת, נשארו השניים ביחסים טובים.
ב-3 בינואר 1980, התגלתה גופתה של אדמסון בשמורה הלאומית שבא בקניה על ידי עוזרו של אדמסון, פיטר מורסון. תחילה הוא הניח שהיא נהרגה על ידי אריה, וכך גם דווח בכלי התקשורת, אך חקירת משטרה מצאה שהפצעים על גופה של אדמסון היו עמוקים מדי ולא אופייניים לפציעה על ידי בעלי חיים, ולכן הגיעו למסקנה שהיא נרצחה. פול אקאי, פועל לשעבר שהועסק על ידי אדמסון נמצא אשם ברצח ונידון למאסר עולם. הוא חמק מעונש מוות משום שהשופט פסק כי ייתכן שהיה קטין בעת שבוצע הפשע.
אלזה וגוריה
אדמסון התפרסמה בעיקר הודות למאמצי השימור של אלזה הלביאה. ב-1956 שהו אדמסון ובעלה במחוז הצפון-מזרחי בקניה, במסגרת עבודתו של בעלה כפקח בשמורה. במהלך עבודתו ירה והרג לביאה משום שסיכנה אותו ואת עמיתו. לאחר הירי גילה אדמסון שהלביאה גוננה על הגורים שלה שנמצאו בקרבת מקום. הוא לקח את הגורים הביתה, והזוג גידל אותם במשך תקופה קצרה שבסופה הועברו שני הגורים הגדולים ביותר לגן החיות ברוטרדם, משום שהתקשו לגדל את השלושה יחד. הקטנה ביותר, שקיבלה את השם אלזה, גודלה על ידי בני הזוג.
בינואר 1961 מתה אלזה ממחלה הנובעת מקרציה. שלושת הגורים הצעירים שלה הפכו למטרד ונהגו לטרוף בהמות של חקלאים מקומיים. בני הזוג אדמסון, שחששו שהחקלאים המקומיים יהרגו את הגורים, הצליחו ללכוד אותם והעבירו אותם לטנזניה, שם הובטח להם בית בפארק הלאומי סרנגטי.
כתיבה ופרסום
את הספר על אלזה שלחה אדמסון לכמה מוציאים לאור, עד שבסופו של דבר נקנה הספר על ידי הרוויל פרס, מבית ההוצאה לאור הארפר-קולינס. המהדורה הראשונה הודפסה ב-1960. הספר הפך לרב-מכר, ובמשך 13 שבועות דורג בראש רשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס, וכמעט שנה הופיע ברציפות ברשימה בדירוגים שונים. הצלחתו של הספר נבעה הן מהסיפור הייחודי וכן הודות לתצלומים הרבים שתיעדו את חייה של הלביאה לאורך כל הדרך. צילומים רבים עיטרו גם את הספרים הבאים שבאו בעקבותיו. לחופש נולדה קיבל ביקורות חיוביות. אדמסון עבדה בשיתוף פעולה כדי לקדם את הספר, מה שתרם לפרסומה הבינלאומי. בעקבות הפופולריות של הספר יצא ספרה הבא, חיים בחופש, שעסק באלזה וגוריה ולנצח חופשייה, שסיפר את סיפור שחרורם של שלושת הגורים של אלזה: גופה, ג'וזפה ואלזה הקטנה.
לצד עיסוקה בכתיבה עסקה אדמסון רבות במגוון פרויקטי שימור, ואת עשר שנותיה האחרונות בילתה במסעות ברחבי העולם, בהרצאות על הסכנות העומדות בפני חיות הבר באפריקה וכן בגיוס כספים עבור חיות בר. ספר של ציוריה, "אפריקה של ג'וי אדמסון" יצא לאור בשנת 1972. בנוסף לאלזה, היא שיקמה צ'יטה ונמר אפריקאי. פיפה הצ'יטה גודלה כחיית מחמד, וניתנה לאדמסון בגיל שבעה חודשים בתקווה שתחזור לטבע בהמשך. לפני מותה של פיפה היא המליטה ארבעה גורים. אדמסון כתבה את הספרים The Spotted Sphinx והאתגר של פיפה אודות פיפה וגוריה. בהמשך, הגשימה אדמסון שאיפה בת שנים רבות, והשיגה בשנת 1976 גורת נמרים אפריקאית שכונתה פני. פני הייתה בת שמונה שבועות כשסייר של ג'ורג' אדמסון מצא אותה. פני המליטה שני גורים, ואדמסון כתבה אודותיה את ספרה האחרון מלכת שבא.
בנוסף, במשך שנים רבות הייתה אדמסון פנליסטית בתוכנית רדיו פופולרית של ה-BBC בשם "עשרים שאלות". בנוסף לספריה של ג'וי אודות חתולים גדולים, ספר של עבודות האמנות שלה יצא כאוטוביוגרפיה בשם הרוח המחפשת. האוטוביוגרפיה השנייה של ג'ורג' אדמסון, השמחה והגאווה שלי (משחק מילים על המילה "joy", כינויה של אדמסון), יצאה בשנת 1986.
מאור כהן (1975)
מאור כהן (נולד ב-13 בספטמבר 1975), הוא ד"ר לגאוגרפיה וסביבה, תסריטאי זוכה פרס אמי הבינלאומי, מרצה, סופר, מחזאי ומוזיקאי ישראלי, עורך ובעלים של אתר האינטרנט המדעי אקונומרקס.
ביוגרפיה
את שירותו הצבאי עשה כהן בחיל השריון בגדוד 430 בחטיבה 500, כחייל מבצעי, כמפקד טנק ויותר מאוחר כקצין. הוא סיים כמפקד צוות בבית הספר לקצינים בה"ד 1, ולבסוף כסמג"ד / קצין ניהול. לאחר השחרור אובחן כחולה בסוכרת נעורים. הוא ביקש להתנדב לצבא אך נדחה.
כמרצה
משנת 2001 מאור כהן מלמד ומרצה במספר מסגרות שונות. הוא החל את דרכו כמרצה במכינה הקדם אקדמית הייחודית "רום פרט" המתמחה בלקויות למידה, ומשם עבר ללמד במכינה הקדם אקדמית ובמכינה הייעודית במכללת לוינסקי לחינוך, במכינה הקדם אקדמית וינגייט, באוניברסיטת בר-אילן, באוניברסיטה הפתוחה, ומטעם משרד החינוך במסגרות שונות להכשרת מורים. כהן מעביר קורסים והרצאות במכללה להישגים כמו גם בפניי קהלים שונים (הגיל השלישי וימי תרבות). בין היתר עוסקות הרצאותיו במדע פופולרי, גאופוליטיקה, טרור ולימודי אקלים וסביבה.
הרצה במסגרות הבאות:
מוזיקה
כהן עוסק במוזיקה מתקופת שירותו הצבאי, הוא הקים והיה שותף להרכבים מוזיקליים רבים והוציא לאור מספר אלבומים:
בין היתר הלחין כהן את המוזיקה לשלושת המחזות המוזיקליים שכתב, וסרט הקולנוע "ליל ירח בהיר", תסריטאי ובמאי: מתן שירם. בתעשיית המוזיקה בארץ עבד כהן והופיע עם טל שגב, אריק סיני, ג'וזי כץ, בן ארצי, מיקה קרני ואדם.
תיאטרון
מאור כהן כתב מספר מחזות למסגרות שונות. שלושה מחזות מוסקליים ומחזה קצר.
טלוויזיה
מאור כהן הוא אחד משלושת היוצרים של סדרת המתח "טהרן", יחד עם דנה עדן ומשה זונדר. הסדרה הופקה בתאגיד השידור "כאן" 11 והופצה ברחבי העולם לאחר שנמכרה ל-Apple TV. לתפקידים הראשיים לוהקו ניב סולטן, שון טוב ונוויד נגהבאן, לירז צ'רכי ומנשה נוי. הפקה: דנה עדן ושולה שפיגל, בימוי דניאל סירקין. תסריטאים משה זונדר ועומרי שנהר. הסדרה זכתה בפרס אמי הבינלאומי לשנת 2021.
פעילות נוספת
מאור כהן פרסם מספר מאמרי דעה בעיתון "מעריב" ובאתר ynet. בין היתר התייחס במאמריו לסוגיית הבדואים בכפרים הלא מוכרים בנגב, לנושא המוכנות לרעידות אדמה, למשק המים בישראל ולתחום הדמוגרפיה (לינקים).
בסוף שנת 2018 הקים מאור כהן את אתר האינטרנט אקונומרקס יחד עם שותפו, הביולוג ד"ר מתי כהן. האתר מפרסם תכנים מדעיים שונים בעברית ובאנגלית ומגובה במערך פרסום ברשתות החבריות השונות. בין היתר עוסק האתר בביולוגיה, גאוגרפיה, גאופוליטיקה, אקולוגיה וסביבה, היסטוריה וחברה. מטרתו- לייצר מודעות לתחומים אקולוגיים ולהנגיש ידע מדעי לציבור. מאור כהן הוא עורך האתר ואחד מהבעלים. עד עתה התפרסמו באתר עשרות רבות של מאמרים, פודקאסטים, ותמונות, יש בו מרקטפלייס אקולוגי וסרגל המתעדכן בשלל נתונים דמוגרפיים, אקלימיים וגאולוגיים.
מאור כהן הוא טייס חובב ומחזיק ברישיון טייס על מטוסים קלים (אולטראלייט) משנת 2007. כהן שותף בבעלות על מטוס ואף עסק בהדרכת תיאוריה לטייס במסגרת עמותת יעלים המכשירה נערים ונערות ממוצא אתיופי להיות טייסים.
כהן הוא חובב גינון ואגרונומיה. יש בידיו אוסף של מאות צמחים עמידי יובש (קקטוסים וסוקולנטים).
The Intercept
The Intercept הוא אתר חדשות מקוון שהושק בפברואר 2014 בידי First Look Media, תאגיד חדשות שהקים מייסד eBay פייר אומידיאר.עורכיו הם בטסי ריד, גלן גרינוולד וג'רמי סקייהיל.
האתר שימש בתחילה כמצע לדיווח על מסמכים שפרסם אדוארד סנודן, אך מטרתו היא "ליצור עיתונים לוחמת ואופוזיציונית במגוון רווח של נושאים."
בינואר 2017 החל האתר להעלות גם פודקאסט פוליטי שבועי בשם Intercepted.
האתר זכה במספר פרסי עיתונות, בין השאר על סדרת מאמרים שחשפה כיצד תאגיד דופונט פגע בציבור ובעובדיו באמצעות כימיקלים רעילים.
ולודז'ימייש סמולארק
ולודז'ימייש וויצ'ך סמולארק (בפולנית: Włodzimierz Wojciech Smolarek, נולד ב-16 ביולי 1957 ונפטר ב-7 במרץ 2012 באלכסנדר לודז' שבפולין) היה כדורגלן פולני ששיחק בעמדת החלוץ. לזכותו של סמולארק 60 הופעות במדי נבחרת פולין איתה השתתף במונדיאל 1982 ומונדיאל 1986. סמולארק נבחר בשנים 1984 ו-1986 ככדורגלן השנה בפולין.
ולודז'ימייש סמולארק הוא אביו של אבי סמולארק, אף הוא כדורגלן מצליח.
קריירת מועדונים
סמולארק החל בשנת 1976 את קריירת הבוגרים שלו בוידז'ב לודז' מליגת העל הפולנית, ולמעט אפיזודה קצרה בלגיה ורשה, שיחק בוידז'ב לודז' במשך כמעט עשור. בתקופה זו, בה שיתף פעולה בוידז'ב לודז' עם זביגנייב בונייק, זכה סמואלרק בשתי אליפויות, בשנים 1981 ו-1982, ובגביע אחד בשנת 1985. בשנת 1983 סייע לוידז'ב לודז' להגיע לחצי גמר גביע אירופה לאלופות, כאשר כבש שער ברבע הגמר מול ליברפול שהתברר בדיעבד כשער מכריע בסיכום שני המשחקים. לודז' הודחה בחצי הגמר על ידי יובנטוס. בשנת 1986 עזב סמולארק את וידז'ב לודז', לאחר שהבקיע 61 שערי ליגה ב-181 הופעות, וחתם באיינטרכט פרנקפורט, מעבר שבשנת 1986 נחשב לחריג מאחר שסמולארק קיבל אישור לעבור את מסך הברזל. בעונתו השנייה בפרנקפורט, זכה סמולארק בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 0–1 על בוכום בגמר, בו שיחק 90 דקות. סמולארק שיחק בסך הכל שתי עונות בפרנקפורט, בהן הבקיע 13 שערים ב-63 הופעות, ובשנת 1988 עבר לפיינורד ההולנדית, שם שיחק שתי עונות, ובשנת 1990 עבר לאוטרכט, שם שיחק שש עונות והבקיע 33 שערים ב-166 הופעות. בשנת 1996 פרש סמולארק ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית
סמולארק החל לשחק בנבחרת פולין בשנת 1980, במשחק ידידות מול נבחרת ארגנטינה, בו הפסידה פולין בתוצאה 2-1. הטורניר הגדול הראשון בו השתתף היה מונדיאל 1982, בו היה חלק משמעותי מהישג השיא של הכדורגל הפולני, המקום השלישי במונדיאל, לאחר הפסד 0–2 לנבחרת איטליה בחצי הגמר, וניצחון 2–3 על נבחרת צרפת במשחק על המקום השלישי. סמולארק כבש שער אחד במונדיאל זה, בניצחון 1–5 בשלב הבתים על נבחרת פרו. סמולארק השתתף עם נבחרת פולין גם במונדיאל 1986, בו כבש שער ניצחון בשלב הבתים מול נבחרת פורטוגל. סמולארק ופולין הודחו במונדיאל זה בשמינית הגמר מול נבחרת ברזיל, לאחר הפסד 0–4. סמולארק המשיך לשחק בנבחרת פולין עד לשנת 1992, וסיים את הקריירה הבינלאומית עם 60 הופעות ו-13 שערים.
לאחר הפרישה
בשנת 2000 חזר סמולארק לפיינורד כמאמן נוער, תפקיד אותו ביצע במשך כמעט עשור. בשנת 2009 מונה סמולארק על ידי התאחדות הכדורגל הפולנית כאחראי על נבחרות הנוער.
מותו
ב-7 במרץ 2012 נפטר סמולארק בעיר מגוריו אלכסנדר לודז' בגיל 54.
תארים
עם וידז'ב לודז':
עם איינטרכט פרנקפורט:
תארים אישיים:
יחסי מין בפומבי
יחסי מין בפומבי הוא קיום פעילות מינית על ידי אדם אחד או יותר במרחב הציבורי (לדוגמה בחופים, יערות, מרכזי קניות בתי קולנוע, אוטובוסים ובתי קברות). פעילות מינית שניתן לצפייה ממרחב הציבורי, אבל מתרחשת במרחב הפרטי (לדוגמה בחצרות בתים וחדרים עם חלונות פתוחים), תחשב גם כיחסי מין בפומבי.
במדינות מסוימות, ישנם חוקים שאוסרים על קיום יחסי מין בפומבי, כלומר שקיום יחסי מין חייב להיות אך ורק במרחב הפרטי. עם זאת, יחסי מין שבוצעו בתא שירותים סגור לא תיחשב עבירה על החוק.
בניית תוכנה
במדעי המחשב, המושג בניית תוכנה (באנגלית: software build, או בקיצור build) מתייחס לתהליך של הפיכת קובצי קוד מקור לתוצרי תוכנה עצמאיים (standalone) הניתנים להרצה על מחשב. כמו כן, המושג יכול להתייחס גם לתוצר עצמו של תהליך זה. אחד השלבים העיקריים של בניית תוכנה הוא תהליך ההידור (קומפילציה), בו קובצי קוד מקור הופכים לקוד הניתן להרצה (executable code).
בעוד שעבור תוכניות פשוטות תהליך הבנייה מורכב רק מהידור של קבצים בודדים, קוד המקור של תוכנות מורכבות יכול להיות פרוס על פני קבצים רבים אותם ניתן לשלב בדרכים שונות לקבלת הרבה גרסאות שונות.
ישנם כלי אוטומציה של בניית תוכנה (build tool) - תוכנה אשר שולטת באופן אוטומטי על תוכנות אחרות ומתאמת את הפעילות שלהן, הנמצאים בשימוש נפוץ לבניית תוכנות. דוגמאות לתוכנות כאלה הן "Make", "Maven", "Gradle", "Ant" ו"ג'נקינס". הכלי לבניית תוכנה צריך להדר ולקשור את הקבצים השונים, בסדר הנכון. אם קוד המקור בקובץ מסוים לא השתנה, ייתכן שאין צורך להדר אותו מחדש (עם זאת, ייתכן שבכל זאת יהיה צורך להדר אותו מחדש אם הוא תלוי בקבצים אחרים שנעשה שינוי בקוד המקור שלהם). כלים חכמים לבניית תוכנה מנסים להימנע מלהדר מחדש קוד שאינו דורש זאת, על מנת לחסוך בזמן הנדרש לביצוע הבנייה. כלי בנייה מודרניים יכולים להיות משולבים בתוך תוכנות לניהול גרסאות כדוגמת גיט, בפרט בשירותים רחבים יותר כמו גיטהאב. תהליך מורכב יותר עשוי לכלול גם תוכנות נוספות המפיקות קוד או נתונים עבור תהליך הבנייה.
ברווז צהוב-מקור
ברווז צהוב-מקור (שם מדעי: Anas undulata) הוא מין של עוף מים ממשפחת הברווזיים, המצוי ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה, לרוב בדרום ובמזרח אפריקה.
ברווז זה הוא קרובם של השרשיר ושל הברכייה, איתם מספר אוכלוסיות מתערבבות ומכליאות לעיתים, והוא מגיע לאורך 51 עד 58 סנטימטרים בממוצע, כששני הזוויגים דומים במראה. הברווז אפור עם כתמים חומים מנומרים עליהם. הראש שחור והמקור צהוב ורחב בעל קצה כהה. הרגליים אפורות עם קרומי שחייה וקצוות הכנפיים לבנות אך בעלות קצוות ירוקים או כחולים-ירוקים מבחוץ.
הברווז מצוי בסביבות מים מתוקים באזור חיותו ולעיתים ינדוד בלהקות גדולות למקווי מים מקומיים. דבר זה קורה בעיקר בעונת היובש בחלקים שונים של אפריקה, בהם האגמים מתייבשים קבוע. הוא מצוי לאורך מקווי מים פתוחים סמוך לצמחי מים והוא ניזון בשכשוך בדומה לברכיה מצמחייה מיימית, אצות ובעלי חיים קטנים. לרוב הוא אוכל בשעות הערב או בין הערביים.
הברווז מצוי לעיתים גם בפרברים, פארקים ואגמים עם סכרים. הוא מקנן על המים בקן עשוי מצמחייה מיימית והנקבה מטילה בקן 6 עד 12 ביצים.
ליליאן אטלן
ליליאן אטלן (בצרפתית: Liliane Atlan; 14 בינואר 1932, מונפלייה, צרפת – 14 בפברואר 2011, כפר סבא) הייתה מחזאית, משוררת וסופרת יהודייה-צרפתייה, שהתמודדה ביצירתה עם נושא השואה.
קורות חיים
ליליאן כהן נולדה בשנת 1932 בעיר מונפלייה שבצרפת במשפחה יהודית ממוצא סלוניקאי. במהלך מלחמת העולם השנייה הסתתרה במרתף עם אחותה רחל באוברן ובדרום צרפת, ובילתה את זמנה במשחקי תיאטרון. לאחר השחרור גילתה שכל משפחתה של אמה הושמדה. הוריה, שלאחר המלחמה תרו ללא לאות אחר ניצולים, וקלטו ניצולים זרים שונים, אימצו את ברנרד קוהל (Kuhl), צעיר בן 19, יוצא מחנה אושוויץ, שבו נספו הוריו. קוהל מצא אוזן קשבת אצל הילדה בת ה-13, וגולל באוזניה את כל קורותיו. הנערה הצעירה, שהתקשתה להבין מדוע היא שרדה בעוד כל כך רבים אחרים נספו, פיתחה אנורקסיה קשה, אך בסופו של דבר שרדה, בהבינה שלא נולדה עבור עצמה אלא לשם העברת האמת הנוראית של המחנות והחייאתה בעזרת כישרון הכתיבה יוצא הדופן שלה. סיפור חייה זה שימש תשתית לספר Les Passants ("העוברים והשבים"), אשר ראה אור בשנת 1989.
אוטוסן H6
"אוטוסן H6 (בפולנית: Autosan H6) הוא מיניבוס מתוצרת יצרנית האוטובוסים Autosan (שם רשמי: Autosan S.A) אשר יוצר בין השנים 1992–2000 בפולין.
ליליאן אטלן
קורות חיים
אטלן החלה את דרכה הספרותית בפרסום קובץ שירים בשנת 1958 בשם Les mains coupeuses de mémoire. בעשר השנים הבאות חיברה מספר מחזות לתיאטרון. בשנת 1967 הועלה לבמה המחזה "מר סליק או מחלת היבשה" (Monsieur Fugue ou le mal de terre) – תחילה בעיר סנט אטיין שבצרפת, ובשנה שלאחר מכן בפריז על ידי התיאטרון הלאומי של פריז (ה-TNP), בבימוי רולאן מוֹנוֹ (Monod). בשנת 1970 עלתה אטלן לישראל עם בעלה ושני ילדיה. בשנת 1972 תורגם "מר סליק" על ידי חיים גורי, והועלה בתיאטרון "הבימה" בהפקה של גיורא גודיק ובבימויו של דוד ברגמן. המחזה תורגם לשפות רבות והועלה במדינות רבות עשרות פעמים. הוא הועלה פעם נוספת בישראל בשנת 1993 בבית צבי בבימויו של ברגמן, וביוני 2010 הועלה שוב בבימויה של אביבית שקד באוניברסיטת תל אביב והוצג ב"צוותא". "מר סליק" נחשב לאחד המחזות החשובים שנכתבו על השואה.
בשנת 1973 שבה ליליאן עם משפחתה לצרפת, כור מחצבתה הספרותי. שנות השמונים הוקדשו להשלמת שתי עבודות מונומנטליות, המושתתות על חומרים ועדויות מקוריים שאספה על מחנה טרזיינשטט – "אופרה לטרזין" (Un Opera pour Terezin) ועל יהדות סלוניקי במחנות – "הימים האדומים" (Les mers rouges). בשנת 1989 הועלתה "אופרה לטרזין" בהפקה של תחנת הרדיו France Culture בתוכנית שמשכה 5 שעות. במקביל חיברה אטלן שירים, חלומות, "מילון בסיסי וזמני למחלות חדשות", סיפורת ועוד.
ליליאן אטלן נפטרה ב-14 בפברואר 2011 בכפר סבא.
לדיסלב ז'נישק
לדיסלב ז'נישק (בצ'כית: Ladislav Ženíšek; 7 במרץ 1904 – 14 במאי 1985) היה כדורגלן ומאמן צ'כוסלובקי, ששיחק בעמדת הבלם עבור נבחרת צ'כוסלובקיה.
ביוגרפיה
ז'נישק נולד ב-7 במרץ 1904 בוינוהרדי שבאוסטרו-הונגריה של אותם הימים. ב-1924 החל את הקריירה בויקטוריה ז'יז'קוב מפראג בעונת הפתיחה של הליגה הצ'כוסלובקית ב-1925. שנתיים אחר כך עבר לקבוצה האמריקנית ספרטה שיקגו שנוסדה בידי יוצאי צ'כיה. ב-1929 ז'נישק שיחק וזכה עם סלביה פראג ב-5 תוארי אליפות. אחרי סיום עונת 1937/38 פרש מקריירת משחק בוויקטוריה ז'יז'קוב.
במדי נבחרת צ'כוסלובקיה ז'נישק ערך את הופעת בכורתו ב-17 בינואר 1926 בניצחון 1–3 על איטליה בטורינו. בזמן ששהה בארצות הברית הוא לא נקרא לשחק. עם טורניר טוב שלו במונדיאל 1934 הגיעה עימה עד לגמר בו הפסידו לאיטליה 2–1 בהארכה. הופעתו האחרונה הייתה ב-14 באפריל 1935 נגד אוסטריה, במשחק שנגמר בתיקו מאופס. בסך הכל ז'נישק ערך 22 הופעות במדים הלאומיים, כשארבעה מתוכם בתור קפטן הנבחרת.
אגודת הפועלים הערבית הפלסטינית
אגודת הפועלים הערבית הפלסטינית (תעתיק: ג'מְעיַת אל-עֻמאל אל-ערבּיה אל-פלסטיניה) הוקמה בשנת 1925 ופעלה עד 1947.
רקע כללי
עד ראשית תקופת המנדט הבריטי הייתה החברה הפלסטינית חברה חקלאית בעיקרה. בתקופת המנדט השתנה מצב זה בהדרגה כאשר הפעילות הכלכלית התרחבה לתחומים נוספים. בעקבות תיעוש והשקעות בתשתיות צמחה שכבת הפועלים הערבים בארץ. איגוד משותף לפועלי הרכבת היהודים והערבים, הוקם ב-1919. כעבור שנה הצטרפו אליו עובדי הדואר והטלגרף. איגוד זה הצטרף להסתדרות הכללית של העובדים העבריים בארץ ישראל ובעקבות זאת פרשו ממנו הפועלים הערבים והחליטו להקים איגוד עצמאי.
ארגון הפורשים נקרא בראשיתו "ועדת האחווה של הפועלים הערבים" (אל-לַגְ'נַה אל-אַחַ'וִיַה לִלְ-עֻמַאל אל-עַרַבּ). הפועלים הערבים השתכרו מפחות מפועלים יהודים והודרו במידה רבה מן המשק היהודי. על רקע נחיתות זו הגה עבד אל-חמיד חַיְמוּר, פועל בחברת הרכבת יליד סוריה, את הקמת הוועדה על מנת להגן על זכויות הפועלים הערבים. בתחילה הצטרפו לחַיְמוּר שישה עובדים בלבד כי עובדים אחרים חששו מפיטורין. במסגרת הוועדה דנו בבעיות היומיומיות בעבודה ובאי השוויון בינם ובין הפועלים היהודים.
תחילת הפעילות
ב-1923 פנו חברי הוועדה לרשויות המנדט בבקשה לקבל אישור להקמת אגודת פועלים וב-1925 התקבל האישור לפעילותה של אגודת הפועלים הערבית הפלסטינית (אפע"פ). ב-1925 נוסדה האגודה בחיפה על ידי נציגי המחנה החוסייני והוועד הפועל הערבי. האגודה הצהירה כי לא תעסוק בדת ופוליטיקה ומטרותיה הן לשפר את מעמדם ומצבם של הפועלים ותנאי העסקתם: הגדרת מסלול קידום, הגבלת שעות העבודה, קביעת שכר מינימום, תשלום עבור ימי חופשה, תשלום בעבור שעות נוספות ופיצוי במקרה של פציעה. בנוסף, ביקשו סיוע להוצאות מגורים, הוצאות לחינוך ילדיהם וביטוח בריאות. אפע"פ הצהירה כי תפעל לקבוע זכויות אלה בחוק המנדטורי.
ב-1935 נעשה ניסיון שלישי לחדש את האגודה. ביפו החל לפעול פח'רי נשאשיבי, שניסה להרחיב את השפעתו גם על חיפה, ובכך גבר המאבק המפלגתי בין האגודות בשתי הערים, שפעלו כל אחת באופן עצמאי. בשנות השלושים פעלו סניפיה המרכזיים של האגודה בירושלים, עכו, יפו וחיפה. עד 1940 היו לאפע"פ סניפים נוספים בכפרי מישור החוף והגליל. עיקר הפעילות הייתה במטרה להפנות את תשומת הלב לבעיות הפועלים ולצרף חברים נוספים לאגודה.
התרחבות הפעילות בשנות הארבעים
בשנות הארבעים התרחבה מאוד שכבת הפועלים בארץ כתוצאה מהתפתחות בתיעוש ובעקבות הצרכים של הצבא הבריטי שחנה בארץ באותה תקופה, וכתוצאה ישירה מכך התרחבה גם אפע"פ. מספרם הכולל של החברים באיגוד אשר לא עלה על 2,000 ב-1939, הגיע ל-4,500 עד 1943 ובסופה של אותה שנה זינק ליותר מ-9,000 חברים. רוב המצטרפים החדשים היו צעירים בגילאי 25-30. סניפים קטנים נוספים היו ממוקמים בכפרים ליד עכו, סרפנד (צריפין), צפת, וקלקיליה. ב-1945 הגיע מספר חברי אפע"פ ל-15,000.
ב-1946 אפע"פ דרשה בתוקף לשנות את תקנות התאגיד המוניציפלי בנוגע לזכויות ההצבעה ומחתה במיוחד על כך שתקנות אלו התנו זכות ההצבעה לרשויות המוניציפיאליות בתשלום של אגרת רישום שנתית בסך 1 פאונד. אפע"פ ביקשה להוריד את האגרה לסכום סמלי של 100 מיל.
באוגוסט 1946 כינסה בחיפה אפע"פ את קונגרס הפועלים השני. לתפקיד יושב ראש הקונגרס מונה עַבּד אל-חַמיד חַיְמוּר וסאמי טַהַ מונה למזכ"ל האגודה. בכינוס נכחו נציגים מטעם 42 זרועות ואיגודים. בקונגרס הוחלט כי סוציאליזם הוא מטרת הפועלים הערבים הפלסטינים וכי האיגוד הוא האמצעי הנכון להגעה למטרה זו. חג' אמין אל-חוסייני מינה את סאמי טַהַ לנציג הפועלים במשלחת הפלסטינית שיצאה לוועידת לונדון ב-1947.
ב-1947 כינסה אפע"פ בחיפה קונגרס שלישי שנכחו בו 120 נציגים אשר ייצגו 120 אלף פועלים ערבים מכל הארץ. הלך הרוחות בקונגרס הושפע מהצעת החלוקה שעתידה הייתה לעמוד להצבעה באו"ם. החלטות קונגרס זה נגעו לסוגיה הפוליטית של חלוקת הארץ. בקונגרס הוחלט לסרב לחלוקת הארץ. כמו כן הוחלט כי עם סיום המנדט תוקם בארץ מדינה ערבית-פלסטינית דמוקרטית. יהודים שחיו בארץ לפני 1918 וצאצאיהם יוגדרו כאזרחים שווי זכויות במדינה הפלסטינית לכשתוקם.
פיצולים באגודה
במרוצת הזמן, בעיקר בשנות ה-30, הצטרפו אליה חברים בעלי אידאולוגיה קומוניסטית וסוציאליסטית, אולם אלה לא הצליחו להתברג בהנהגה. אי לכך אירעו שני גלי פרישה מהאגודה: האחד ב-1934 והשני בשנת 1945. הפילוג השני אירע עקב מחלוקת על זהותם של נציגי האגודה לכנס איגודי פועלים בינלאומי בלונדון. חברי האגודה הקומוניסטים התנגדו לכך שנציגי האגודה בקונגרס יהיו מזכיר אפע"פ, סאמי טַהַ, ועורך הדין חנא עַסְפוּר. משום כך פרשו הקומוניסטים מאפע"פ והקימו את "קונגרס הפועלים הערבים" (מֻאְתַמַר אל-עֻמאל אל-עַרַבּ).
רצח סאמי טהא ודעיכת הארגון
סאמי טהא (1911 – 11 בספטמבר 1947), המזכיר הכללי אפע"פ, נולד בכפר עראבה, ליד ג'נין, למד בבית הספר היסודי בכפרו במשך חמש שנים. הוא היגר לחיפה בראשית שנות השלושים ובעיר מצא עבודה כפקיד באפע"פ. במקביל לעבודתו קרא על חקיקה בנושאי עבודה וזכויות פועלים וכן למד אנגלית על בוריה. הוא נבחר לכהן כמזכיר הכללי של אפע"פ בקונגרס הארצי שהתקיים ב-1946. תואר על ידי מכריו כאדם צנוע ומסור מאוד לענייני הפועלים הפלסטינים. מנגד טענו מבקריו כי הוא שיתף פעולה עם מוסדות ציוניים, בעיקר עם ההסתדרות, על חשבון האינטרסים של פועלים פלסטינים. עוד נטען כי ריכז בידיו את מלוא הסמכויות לניהול אפע"פ ופעל כרודן בארגון שהתיימר להיות דמוקרטי.
ב-11 בספטמבר 1947 נרצח סאמי טהא, מזכ"ל אפע"פ. איש לא הורשע ברצח, אך הסברה הרווחת היא כי טהא נרצח בהוראתו של ראש הוועד הערבי העליון, חאג' אמין אל-חוסייני. טהא היווה איום על אל-חוסייני, שכן הוא פעל להקמתה של מפלגת פועלים פוליטית ויצר לשם כך קשרים עם מפלגת הלייבור הבריטית. הוא גם יצר קשרים עם הסתדרות העובדים היהודית והביע תמיכה במוסא אל-עַלַמִי, שדרכו הפוליטית הייתה מנוגדת לזו של הוועד הערבי העליון. השערה אחרת היא שהרצח בוצע על ידי איגוד פועלים יריב. רצח טהא סימן את סוף עידן האיגודים המקצועיים ופעילותם הלכה ודעכה מאז.
Hold On (שיר של ג'סטין ביבר)
Hold On (בעברית: תחזיקי מעמד) הוא שיר של הזמר הקנדי ג'סטין ביבר מתוך אלבום האולפן השישי שלו, Justice. השיר יצא לאור כסינגל רשמי מתוך האלבום ב-5 במרץ 2021. הוא נכתב על ידי ביבר, אלי טמפוסי וג'ון בליון והופק על ידי אנדרו ואט ולואי בל.
הוא דורג בעשירייה הראשונה ב-12 מדינות ברחבי העולם והגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד גלובל 200.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של ביבר בשידור חי ב-5 במרץ בחצות אותו היום.
בקליפ, שבויים על ידי קולין טילי, נראה ביבר יחד עם השחקנית הטיוואנית-אמריקנית כריסטין קו, כשהם מגלמים מעין סרט דרמה כשבן זוג (ביבר) מגלה אצל בת זוגו (קולין טילי) מחלה סופנית, ושודד בנק על מנת לממן את הטיפולים. הקליפ מתחיל במרדף של השוטרים אחרי ביבר. הקליפ מסתיים כשביבר מחבק את כריסטין קו בחדר בית חולים.
נכון ליוני 2022 מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-83,561,000 צפיות ביוטיוב.
מיקומי שיא
{{שני טורים
מצעדי סוף שנה
}}
ריק מייאל
ריצ'רד מייקל "ריק" מֶייאֶל (באנגלית: Richard Michael "Rik" Mayall; 7 במרץ 1958 – 9 ביוני 2014) היה קומיקאי, שחקן וכותב בריטי.
ביוגרפיה
ב-1997 זכה בפרס אמי על דיבובו של מר קרפד בעיבוד מונפש ל'הרוח בערבי הנחל'. ב-1998 עבר תאונת טרקטורון קשה שהותירה אותו בתרדמת לכמעט שבוע. ב-2000 שיחק את הורדוס אנטיפס בגרסה מוסרטת של 'ישו כוכב עליון'. ב-2002 ביצע חיקוי של אדולף היטלר בתשדיר מחאה נגד הצטרפות אפשרית לגוש היורו, אירוע שעורר סערה. ב-2003 הכריז אדמונדסון שאינו מעוניין להמשיך לעבוד על 'תחתית', ופירק למעשה את השותפות ביניהם. מייאל הוסיף להופיע בתפקידי משנה בסדרות ובסרטים, בפרסומות וכמדבב; בין היתר, גילם את פיבס ב'הארי פוטר ואבן החכמים', אך חלקו הוצא בעריכה. ב-2005 נבחר בסקר ערוץ 4 לאחד מחמישים הקומיקאים הגדולים של כל הזמנים. ב-2010 הקליט את ההמנון הרשמי של הנבחרת לגביע העולם בכדורגל, 'אנגליה האצילה', מחווה לנאום "שוב אל הפרצה" מ'הנרי החמישי'. ב-2011, במחווה לימיהם ביחד, הכה את אדמונדסון בראשו במחבת בעת מופע צדקה כשהלה ביצע קטע בלט.
ב-2014 מת מייאל מאירוע לבבי לאחר ריצת בוקר.
רשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי
רשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי (באנגלית: Port Authority of New York and New Jersey, או בראשי תיבות: PANYNJ) היא רשות ציבורית המנהלת את נמלי הים והתעופה של מדינות ניו יורק וניו ג'רזי שבארצות הברית ושל דרכי הגישה אליהם ומהם. היקף התעבורה המנוהלת על ידי הרשות היא השלישית בגודלה בחוף המזרחי של ארצות הברית.
מהפרויקטים הגדולים שניהלה הרשות היו הקמת וניהול מרכז הסחר העולמי, ויורשו מרכז הסחר העולמי החדש, במנהטן.
גשרים ומנהרות
הרשות מנהלת מספר רב של גשרים ומנהרות, ביניהם ניתן למנות את מנהרת לינקולן, מנהרת הולנד וגשר ג'ורג' וושינגטון המחברים את מנהטן לניו ג'רזי, ועוד רבים.
תחבורה
הרשות מנהלת את הרכבת הפנימית בתוך נמל התעופה קנדי, המקשרת את הנמל עם רשת הסאבוויי המרכזית. כמו כן הרשות היא המנהלת ובעליה של תחנת האוטובוסים המרכזית שברחוב 42 שבמנהטן, כמו גם תחנות מרכזיות נוספות באזור.
בנוסף לזאת מחזיקה הרשות את מערכת הרכבת התחתית PATH - Port Authority Trans-Hudson, המקשרת בין ניוארק, הובוקן ומקומות נוספים בניו ג'רזי לדרום מנהטן. תחנת הקצה של המערכת היא תחנת מרכז הסחר העולמי, הצמודה למרכז הסחר העולמי החדש.
הר קואטס
הר קואטס (באנגלית: Mount Coates) הוא שפת הר באנטארקטיקה, הגובה שלו הוא 2,060 מטרים (6,760 רגליים), והוא ממוקם לכיוון מזרח אנטארקטיקה הקרוב לקרחון בורנס בגבעות קוקרי בקיץ בארץ ויקטוריה. שמו ניתן על ידי צוות המסע המערבי של המשימה הבריטית באנטארקטיקה 1910-1913, בראשות תומאס גריפית' טיילור. המיקום הגאוגרפי של ההר הוא 77°48' דרום ו-162°5' מזרח (77.800°דרום 162.083°מזרח). ההר זכה לשם כבוד על שם חברו הטוב של תומאס גריפית' טיילור לאורך כל חייו - הרולד קואטס מאולדהאם, לנקשר. קואטס תרם גם למשימת סקוט באקספדיציה של סייעות סיביריות.
הלראו
הלראו (גרמנית: Hellerau) אחד מרובעי העיר דרזדן, גרמניה ועיר גנים הראשונה שנבנתה בגרמניה. אוכלוסיית הרובע (נכון ל-2006) עומדת על 6,275 תושבים, ושטחו 10.69 קמ"ר.
היסטוריה
בהתבסס על רעיונותיו של אבנעזר הווארד, איש העסקים קרל-שמידט הלראו ייסד את העיירה בשנת 1909 לא הרחק מדרזדן. מספר רב של אדריכלים השתתפו בתכנון ובניית העיירה, ביניהם: ריכרד רימרשמיד, היינריך טסנוב, הרמן מוטסיוס, ויליאם קרייס וברונו פאול.
העיירה משכה אליה אינטלקטואלים ואנשי רוח מכל רחבי אירופה, ביניהם אמיל ז'אק-דאלקרוז ממציא הריתמיקה, הצייר סשה שניידר ועוד. בשנת 1921 המחנך א.ס. ניל הקים בעיירה את בית הספר הפתוח הראשון בעולם - סאמרהיל.
עם עליית השלטון הנאצי בגרמניה, הקהילה האינטלקטואלית והפלורליסטית שהתקיימה בעיירה התפזרה. בשנת 1950, עם גדילתה של העיר דרזדן, הפכה העיירה לאחד מרובעי העיר.
Sacrifice (שיר של ביבי רקסה)
Sacrifice (בעברית: לְהַקְרִיב או קורבן) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית ביבי רקסה. השיר יצא לאור ב-5 במרץ 2021, על ידי חברת התקליטים וורנר רקורדס, כסינגל שני מתוך האלבום השני שלה Better Mistakes. השיר יצא כמה שבועות לאחר צאת הרמיקס של "Baby, I'm Jealous", בו התארחה זמרת הרגאטון נאטי נטשה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ביבי רקסה, פאבלו באומן, לוסט-בוי ובארנס והופק על ידי בארנס גם כן. על השיר דיברה רקסה לראשונה בטוויטר באמצעות סדרת ציוצים שפרסמה אודות הכותבים והמפיקים שלו. כמו כן, פרסמה ציוץ בו כתבה "אני אתן להומוסקסואלים את כל מה שהם רוצים בשיר האחד הזה".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה ממאה מיליון השמעות.
ביקורת
"Sacrifice" קיבל ביקורות חיוביות כאשר יצא. ברולינג סטון פרסמו אודותיו ביקורת מקיפה, תוך שנכתב שם כי "העיצוב החדש והמפתה של הקליפ החדש שלה (שלדברי רקסה הוא שיר הדאנס היחיד באלבומה הקרוב), מתייחס לתשומת הלב הדרושה כדי לטפח מערכת יחסים ובעל אזכורים לסרטים משנות התשעים כמו "בלייד" וזיכיון מטריקס".
וידאו קליפ
הטריילר הרשמי של הווידאו קליפ של "Sacrifice" פורסם בערוץ היוטיוב של ביבי רקסה ב-2 במרץ 2021. ב-5 במרץ, שודר בערוצה סרטון באורך 14 דקות, במהלכו דיברו על הקליפ ועל השיר עצמו. בהמשך, הועלה הקליפ בשידור חי, ובו ניתן לראות את רקסה מכוסה בדם, מענה גבר בחדר סגור ואוכלת בשר של אדם לכאורה.
M52
M52 (מ-Messier 52, או NGC 7654) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים קסיופאה הנמצא במרחק של כ-5,000 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-200 כוכבים.
היסטוריה
לצביר דרגת בהירות נראית 7.3 כך שניתן לראותו באמצעות משקפת ואף להבחין בשני ענקים צהובים עם בהירות מדרגות 7.8 ו-8.2 שהם הבהירים ביותר מבין כוכבי הצביר. טלסקופ חובבים יאפשר להבחין בעשרות כוכבים עם דרגות בהירות עד 13, בהם מספר כוכבי הסדרה הראשית מסוגים ספקטרלים A ו-B. מיקומו של הצביר הוא בהמשך הקו המחבר את הכוכבים α בקסיופאה ו-β בקסיופאה, כ-6 מעלות מעבר ל-β בקסיופאה.
מאפייני הצביר
מרחקו של M52 ממערכת השמש מוערך בכ-5,000 שנות אור, אך מרחק זה אינו ודאי מכיוון שבאזור זה של שביל החלב יש חומר בין-כוכבי רב הגורם לפיזור מוגבר של האור הנפלט מכוכבי הצביר ומקשה על הערכת בהירותם המוחלטת. גודלו הזוויתי הנראה הוא כ-13 דקות קשת, מעט פחות מחצי קוטרו של הירח המלא, כך שקוטרו הוא כ-19 שנות אור, בהנחה שהערכת המרחק נכונה. הצביר כולל כ-200 כוכבים, רובם מסוגים ספקטרלים B ו-A וכן יש בו מעט מאוד ענקים כך שגילו מוערך בכ-35 מיליון שנים.
PowerVR
PowerVR היא חטיבה של חברת Imagination Technologies המתמחה בתכנון מעבדים גרפיים למכשירים ניידים, ועד סוף שנות ה-90 גם בייצור של כרטיסי מסך למחשבים אישיים.
המעבדים המתוכננים בחברה מתאפיינים בצריכת אנרגיה נמוכה בהשוואה למעבדים המשמשים במערכות שולחניות ובמחשב נייד. מעבדי PowerVR משמשים בדרך כלל במערכות משובצות, כגון בטלפונים סלולריים.
PowerVR מתמחה בתכנון המעבדים הגרפיים והם בדרך כלל מיוצרים על ידי חברות אחרות, לרוב כחלק ממערכות על שבב (SoC). מעבדים גרפיים של PowerVR שימשו, בין השאר, ברבים מדגמי ה-Atom של אינטל ובמכשירי האייפון לדורותיהם.
ברווז אפריקאי שחור
ברווז אפריקאי שחור (שם מדעי: Anas sparsa) הוא מין של עוף מים ממשפחת הברווזיים, החי ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה. הוא שייך לסוג ברווז וקרוב מאוד לברכיה.
ברווז זה מגיע לאורך ממוצע של 48 עד 57 סנטימטרים, כשהזכרים יותר גדולים מהנקבות, והוא בעל נוצות כהות עם כתמים לבנים לאורך הגב והכנפיים, החלק הפנימי של הכנפיים שחור עם קצוות כחולים, הראש שחור עם מקור כהה ושטוח והרגליים כתומות.
תפוצת הברווז היא לאורך אפריקה שמדרום לסהרה באגמים, ביצות או בריכות של מים מתוקים ולעיתים קבוצת ברווזים תנדוד יחדיו אחרי מים. הוא מצוי מאתיופיה ודרום סודאן בצפון עד דרום אפריקה בדרום. מספר אוכלוסיות חיות גם במערב אפריקה בדרום-מזרח ניגריה, קמרון וגבון. מספר אוכלוסיות חיות בגדות יערות גשם בין צמחי מים ובהם הם גם מקננים. הקן עשוי מצמחייה מיימית או מעשבים, ובתוכו הנקבה מטילה 4 עד 8 ביצים ודוגרת עליהם במשך 30 יום.
הברווז חי לרוב בזוגות או בקבוצות קטנות נחבאות והוא פעיל בעיקר בשעות הלילה, אז הוא מחפש צמחי מים, אצות ויצורי מים קטנים כמו חרקים, סרטנאים או דגיגים שהוא לוכד עם מקורו בשכשוך נמרץ.
הוא עצמו עלול ליפול טרף לתנינים, עופות דורסים או חתוליים. לאפרוחים הבוקעים טורפים רבים עוד יותר ומספר תטולות לא בוקעות עקב ריבוי טורפים ושודדי קינים.
אדם קנת
אדם קנת (נולד ב-12 במרץ 1995) הוא שחקן ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה
קנת הוא בנו של הזמר, מלחין ומדבב גיורא קנת.
קריירת דיבוב
קנת התחיל לדבב בשנת 2005, בעודו בן 10 בלבד, הוא דיבב בתוכנית הילדים "ד"ש מבסטר" (סדרת בת של "ארתור" בה דיבב אביו, גיורא קנת), בכל פרק מישהו אחר (בדרך כלל ילדים).
בשנת 2007 דיבב את הארי בסדרת הילדים "הארי ודלי הדינוזאורים", ומכיוון שקולו התחלף בעונה השנייה דיבב את הדמות ברק ברויטמן. עוד באותה שנה דיבב קנת את האח בסדרה "מתי מגיעים?" בערוץ הופ!.
בשנת 2008 דיבב את קייטו בסדרת הילדים "אליוט", באותה שנה הוא גם עשה קולות בסדרת הילדים "הניצוצות של מאור".
קריירת משחק
בשנת 2008 גילם את רותם בסרט הקולנוע הישראלי "אילי ובן".
בשנת 2010 החל לשחק את אסף זך בסדרת הדרמה "חטופים".
ג'וזף יובו
ג'וזף פיליפ יובו (באנגלית: Joseph Phillip Yobo; נולד ב-6 בספטמבר 1980), הוא כדורגלן עבר ניגרי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים
יובו עזב את ניגריה בשנת 1998 והצטרף לקבוצת סטנדרד ליאז' הבלגית, בשורותיה שיחק סך הכל 46 משחקי ליגה. בשנת 2001 עבר למרסיי. זמן קצר לאחר הופעת הבכורה שלו בקבוצה, עבר יובו בהשאלה לטנריפה.
ביולי 2002 הצטרף יובו לקבוצת אברטון מהפרמייר ליג, בה הפך לבורג מרכזי במועדון. ב-25 באוקטובר 2007, במשחק נגד לאריסה במסגרת גביע אופ"א קיבל יובו לראשונה את סרט הקפטן של קבוצתו, בעקבות היעדרותו של הקפטן הקבוע פיל נוויל.
באוגוסט 2010 הושאל יובו לשנתיים לקבוצת פנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית. בתום תקופת ההשאלה, נרכש יובו על ידי הטורקים. בשנת 2014 הושאל לנוריץ' סיטי עד לתום העונה ומאוחר יותר פרש ממשחק פעיל.
נבחרת ניגריה
יובו שיחק סך הכל 101 משחקים במדים הלאומיים, בהם כבש שבעה שערים. הוא גם שותף בכל שלושת משחקיה של ניגריה במונדיאל 2002, ואף בישל את השער היחיד לזכות ארצו בטורניר. לאחר מכן נכלל בסגל למונדיאל 2010 ו-2014. בקיץ 2014 פרש מהנבחרת כשיאן ההופעות שלה בכל הזמנים.
חיים אשיים
אחיו הגדול, אלברט יובו, הוא כדורגלן עבר, אשר שיחק במדי נבחרת ניגריה משחק בודד. ביולי 2008 נחטף אחיו הצעיר של יובו, נורום, בפורט הרקורט בעבור דרישת כופר, אולם שוחרר כעבור 12 ימים.
מרק אנטואן אוליבייה
מרק אנטואן אוליבייה (נולד ב-18 ביוני 1996) הוא שחיין צרפתי, בעל מדליית ארד אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ ואלוף העולם (בודפשט 2017) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-5 ק"מ.
ביוגרפיה
אוליבייה גדל במשפחה של שחיינים (אביו ואחיו) בעיירה דנן, במחוז נור בחבל או-דה-פראנס. הוא החל להתאמן בשחייה בגיל 7 ובגיל 15 החל להתאמן בשחייה במים פתוחים. כיום הוא שוחה בנרבון.
2015
באליפות העולם שנערכה בקאזאן שברוסיה ב-2015 סיים אוליביה במקום שישי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:50:06.4 שעות, 12.4 שניות ממדליית זהב ו-5.7 שניות ממדליית ארד ובמקום 11 במשחה הקבוצתי ל-5 ק"מ בתוצאה של 56:50.9 דקות. נוסף לכך, הוא השתתף במשחה ל-25 ק"מ, אך לא סיים אותו.