cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Don't Come Easy
רקע
ב-13 במאי באותה השנה, אוסטרליה הופיעה בגמר האירוויזיון לשנת 2017. אוסטרליה הוגרלה להופיע במקום ה-14 בסדר ההופעות של הגמר, לפני יוון ואחרי קרואטיה. אוסטרליה זכתה במקום ה-9 עם 173 נקודות (171 נקודות מהשופטים ושתי נקודות מהקהל).
בנימין ענבר
בנימין (בני) ענבר (ברנשטיין) (1931 – 8 במרץ 2010) היה תת-אלוף בצה"ל, בעל עיטור העוז, כיהן בין היתר כקצין המשטרה הצבאית הראשי.
שירותו הצבאי
ענבר נולד באוקראינה בשנת 1931. שנה לאחר מכן עלה לישראל. גדל בירושלים ובגיל 13 עבר עם משפחתו לנתניה.
בשנת 1948 התגייס לפלמ"ח, והוא בן 16, כחלק מהכשרת מעוז. ענבר עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי כיתות, ולחם במלחמת העצמאות כחבלן בגדוד הראשון והשלישי. בתום המלחמה עבר ענבר לשירות קבע ועבר קורס קצינים. הוא נפצע באורח קשה בתאונת דרכים ועבר שיקום ממושך. שימש כמפקד מחלקה ביחידת סיור של פיקוד הדרום (יחידה 30), מפקד פלוגה בגדוד 50, עבר קורס לוחמה זעירה והדריך בבה"ד 1. לתקופה קצרה שימש ענבר כסמג"ד בחטיבת הצנחנים, אולם נפצע בצניחה ועבר ל חטיבת גולני. בשנת 1962, בעת שימש כמפקד פלוגת קורס מ"כים של חטיבת גולני, לחם במבצע סנונית, פעולת תגמול כנגד המוצבים הסורים בכפר נוקייב. על לחימתו הוענק לו צל"ש הרמטכ"ל שהומר ב-1973 בעיטור העוז.
ב-1963 מונה לקצין מבצעים בפיקוד הצפון ולאחר מכן שירת כמפקד בנח"ל. ב-1966 מונה למפקד גדוד 51 של חטיבת גולני. במלחמת ששת הימים הוטל על הגדוד המשימה לכבוש את תל עזזיאת, מוצב פלוגתי סורי מבוצר ברמת הגולן. לחימת הגדוד התייחדה בכך, שלא סטתה מהתכנון המקורי, והמוצב נכבש כמעט ללא נפגעים: הרוג אחד, שלא נפגע בלחימה עצמה, וארבעה פצועים.
בהמשך התקדם ענבר במסלול הפיקודי. ב-1968 מונה לקצין אג"ם של פיקוד הצפון, ב-1969 למדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה וב-1971 לנספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון באתיופיה. במלחמת יום הכיפורים חזר לישראל ושימש קצין קישור במטה אוגדה 146. בשנים 1975–1974 שימש כמפקד חטיבת ירושלים. בשנים 1977–1976 שימש כקצין המשטרה הצבאית הראשי בדרגת תת-אלוף.
לאחר שחרורו מצה"ל התמודד ב-1978 על ראשות המועצה המקומית קריית טבעון בה התגורר, וכיהן כחבר המועצה מטעם סיעת המערך. כיהן כמנהל חברת תל-בר, חברת בת של קופת חולים כללית, מנהל מרחב העמק וסמנכ"ל הקופה. בשנת 2010 נפטר לאחר מחלה קשה.
ענבר היה נשוי לנטע והביא עמה לעולם חמישה ילדים. בנם גיורא ענבר, תת-אלוף במילואים פיקד, כאביו לפניו, על גדוד 51.
ענבר היה רוכב אופניים נלהב ולזכרו נערך מדי שנה מרוץ אופניים 'סובב טבעון'.
Fisherman's Friend
Fisherman's Friend ("חברו של הדייג") הוא מותג של לכסניות מנטה המיוצרות בעיר פליטווד שבאנגליה.
אודות
הסוכריות פותחו לראשונה על ידי רוקח צעיר בשם ג'יימס לופטהאוס (James Lofthouse) בשנת 1865 כדי להקל על בעיות נשימה מהן סבלו דייגים אשר עבדו בתנאים הקשים של איסלנד. תחילה נמכר המוצר בצורת סירופ אשר הכיל מנתול ושמן אקליפטוס, ולאחר מכן עבר לופטהאוס לייצרו כלכסניות, אותן היה קל יותר לאחסן ולהעביר ממקום למקום.
יסעור קצר-זנב
יסעור קצר-זנב (שם מדעי: Ardenna tenuirostris), הוא מין של עוף ימי בינוני ממשפחת היסעוריים וקרוב משפחתו של יסעור הפיה. בעבר היה שייך לסוג יסעור (Puffinus).
מאפיינים
אורכו של היסעור 41–43 ס"מ ומשקלו עד 900 גרם. הוא בעל כסות נוצות אפורה כהה עם חזה ולחיים בהירים יותר ומקור אפור ודק. הנחיריים גדולים והיסעור מסוגל לשתות מי ים ואחר כך לפלוט את המלח. כשמו הוא בעל זנב קצר. הרגליים מכוסות בקרומי שחייה והוא מסוגל לצלול איתם מתחת למים.
Fisherman's Friend
אודות
כיום מגיע המוצר במגוון טעמים, בהם: אניס, הדרים, ענבי שועל, לימון, תפוח, מנתול, קינמון ודובדבן.
יסעור קצר-זנב
מאפיינים
היסעורים מעופפים בלהקות מאוסטרליה וחופי טסמניה הדרומיים ובקיץ הם מצפינים עד האיים האלאוטיים וסביב קמצ'טקה. לקראת הסתיו הם נודדים יותר דרומה מחופי קליפורניה ועד לחופים של צפון אוסטרליה. הם מקננים בקיץ באיי אוסטרליה ובטסמניה.
היסעורים צוללים למים כדי לתפוס דגים, סרטנונים וקריל. להקות של יסעורים מעופפות סביב לווייתנים גדולי סנפיר באזור הארקטי ונעזרים בהם כדי להבריח מזון אל פני המים.
מאיר דלויה
מאיר דלויה (נולד ב-7 בדצמבר 1956) הוא מרים משקולות ישראלי אשר ייצג את ישראל באולימפיאדת לוס אנג'לס 1984.
קריירה
באליפות העולם בשנת 1981 שנערכה בליל שבצרפת, דלויה סיים במקום השמיני לאחר שהרים 212.5 ק"ג בשקלול הדחיקה וההנפה. בשנה שלאחר מכן, הוא סיים במקום ה-11 באליפות העולם שנערכה בליובליאנה שבסלובניה לאחר שהרים 217.5 ק"ג.
דלויה ייצג את ישראל באולימפיאדת לוס אנג'לס 1984 והתחרה בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג. הוא סיים במקום התשיעי מתוך 20 מתחרים לאחר שהרים 215.0 ק"ג בשקלול הדחיקה וההנפה. בהנפה הוא הרים 95.0 ק"ג: בניסיון הראשון הניף בהצלחה 90.0 ק"ג, בשני הניף בהצלחה 95.0 ק"ג ובשלישי נכשל ב-97.5 ק"ג. בדחיקה נרשם לו הישג של 120.0 ק"ג אותו הצליח להרים בניסיון הראשון ואחר כך נכשל פעמיים בניסיונותיו לדחוק 125.0 ק"ג.
חוק חתימה אלקטרונית
חוק חתימה אלקטרונית, התשס"א-2001 מסדיר את השימוש בחתימה דיגיטלית.
החוק מבחין בין שלושה מונחים:
הוראות החוק
החוק קובע שכאשר נדרשה לפי חיקוק חתימתו של אדם על מסמך, ניתן לקיים דרישה זו לגבי מסמך שהוא מסר אלקטרוני, באמצעות אחת מאלה:
מסר אלקטרוני החתום בחתימה אלקטרונית מאובטחת, יהיה קביל בכל הליך משפטי ויהווה ראיה לכאורה לכך –
החוק מורה שבעל אמצעי חתימה –
במשרד המשפטים ימונה רשם גורמים מאשרים, שינהל מרשם, שבו ירשום גורמים מאשרים וגורמים מאשרים זרים לפי הוראות חוק זה.
היסטוריה חקיקתית
הצעת חוק חתימה אלקטרונית הוגשה לכנסת החמש עשרה על ידי הממשלה. דברי ההסבר להצעת החוק מסבירים את הצורך בו:
החוק אושר ב-26 במרץ 2001, ונכנס לתוקף ב-4 באוקטובר 2001.
לקראת כניסתו לתוקף של החוק הותקנו מכוחו:
בתיקון מס' 2 לחוק ניתנה לרשם הגורמים המאשרים סמכות להטיל עיצום כספי על גורם מאשר שהפר את הוראות הרשם.
מימוש החוק
בישראל פועלים שני גורמים מאשרים: קומסיין בע"מ ופרסונל איי.די. בע"מ. גורם מאשר נוסף, חברת סקיורנט בע"מ, הפסיקה להיות גורם מאשר החל ב־1 באוגוסט 2007.
בחתימה אלקטרונית נעשה שימוש נרחב. דוגמאות:
ראף לאו
רפרטי (ראף) ג'ליקו פרוסט לאו (שם מלא באנגלית: Rafferty Jellicoe Frost Law נולד: 6 באוקטובר 1996) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה, דוגמן ומפיק אנגלי.
ביוגרפיה
לאו נולד בשנת 1996 לשחקן ג'וד לאו לדוגמנית לשעבר ולמעצבת האופנה סיידי פרוסט. הוריו, נפרדו בשנת 2003. הוא אח בכור לרודי, איריס, עדה וסופי.
דוגמנות
לאו ערך את הופעתו הראשונה על מסלול הדוגמנות ביוני 2014 בתצוגת בגדי הגברים של DKNY. לאחר מכן דיגמן עבור חברת האופנה אפרה לונדון. הוא דיגמן גם עבור חברת האופנה ברברי ונבחר לגבר המתלבש הטוב ביותר לשנת 2016 על ידי מגזין GQ. בשנת 2017 צעד על מסלול תצוגת האופנה של דולצ'ה וגבאנה והשתתף בקמפיין האופנה לגברים של החברה. הוא מיוצג על ידי סוכנות הדוגמנים "Select Model Management".
מוזיקה
לאו הוא הסולן והגיטריסט של להקת "Outer Stella Overdrive". הוא הכיר את חבר הלהקה קלווין בואנו כשזה היה בן זוגה של אחותו הדוגמנית והשחקנית איריס. הלהקה הוציאה כמה סינגלים. יציאת האלבום נדחתה עקב מגפת הקורונה. בלהקה חברים בואנו, רודי אלברן ויאמין אמין.
משחק
לאו שיחק לראשונה בשנת 2010 בסרט המעקלים לצד אביו. בסרט הוא גילם את הדמות שגילם אביו בצעירותו.
בשנת 2019 הפיק ושיחק בסרט הקצר "הכובע". בסרט השתתף גם אביו. הסרט היה מועמד בקטגוריית הסרט הקצר הבריטי הטוב ביותר לשנת 2020 ב-"Raindance Film Festival". באותה שנה שיחק בסרט הקצר "Contact".
בשנת 2021 שיחק בתפקיד ראשי לצד מייקל קיין, לנה הידי וריטה אורה בסרט הקולנוע טויסט.
בשנת 2022 הופיע בקליפ "Are You Entertained" של אמן היפי הופ ראס שמארח את אד שירן בקליפ מופיע גם השחקן טום פלטון.
ג'סטין בונומו
ג'סטין בונומו (באנגלית: Justin Bonomo; נולד ב-30 בספטמבר 1985) הוא שחקן פוקר אמריקאי אשר זכה בשלושה צמידי אליפות העולם בפוקר ובשני גביעי סבב טריטון, ונכון למאי 2023 ממוקם במקום הראשון בכל הזמנים בזכיות מטורנירים.
ביוגרפיה
בונומו החל את קריירת הפוקר שלו כשחקן אונליין תחת השם "ZeeJustin". ב-2005 הגיע לשולחן הגמר בסבב הפוקר האירופי וסיים במקום הרביעי בטורניר שהתקיים בדוביל שבצרפת. ב-2007 החל לשחק בטורנירים במסגרת אליפות העולם בפוקר ובאותה השנה הגיע לשולחן גמר בטורניר במסגרת הסבב, כאשר סיים במקום הרביעי בטורניר וזכה בכ-152 אלף דולר. ב-2009 זכה בטבעת בסבב אליפות העולם בפוקר כשניצח בטורניר טקסס הולדם, וזכה בכ-228 אלף דולר.
ב-2012 זכה לראשונה בפרס הגבוה ממיליון דולר בטורניר אחד, כאשר ניצח את טורניר ה-Super High Roller 8 Max במסגרת סבב הפוקר האירופי שהתקיים במלטה, בעל עלות כניסה של 100 אלף דולר אירו, וזכה בכ-2.1 מיליון דולר.
ב-2014 זכה בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלו, כאשר ניצח בטורניר טקסס הולדם בעלות כניסה של 1,500 דולר, וזכה בכ-450 אלף דולר. ב-2015 סיים במקום השיא שלו באירוע המרכזי אליפות העולם בפוקר כשסיים במקום ה-64.
ב-2018 זכה בצמיד השני שלו, כאשר ניצח את טורניר אליפות ה-Heads-Up ובכ-186 אלף דולר. את זכייתו הגדולה ביותר עשה כחודש לאחר מכן, כאשר ניצח את טורניר ההתרמה של ארגון ה-One Drop כחלק מאליפות העולם בפוקר, אשר היה בעל עלות כניסה של מיליון דולר, וזכה בפרס של 10 מיליון דולר ובצמיד השלישי שלו. באותה השנה זכה בסך פרסים של מעל ל-25 מיליון דולר.
נכון למאי 2023, בונומו זכה בסך של כ-61.2 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-15.3 מיליון דולר בסבב אליפות העולם, והוא במקום הרביעי בכל הזמנים בזכיות מטורנירים.
ז'אן-איפוליט פלנדרן
ז'אן-איפוליט פְלַנְדְרָן (בצרפתית: Jean-Hippolyte Flandrin; 23 במרץ 1809 – 21 במרץ 1864) היה צייר צרפתי בן המאה ה-19. ציורו המפורסם "צעיר עירום יושב על שפת הים" משנת 1855 מוצג במוזיאון הלובר.
ביוגרפיה
ז'אן-איפוליט פלנדרן היה השני מבין שלושה בנים. אחיו הגדול, אוגוסטו, התקדם בעולם האקדמיה, בילה את חייו כפרופסור בליון, ונפטר בגיל צעיר. אחיו הצעיר, פול, היה צייר של דיוקנאות ושל ציורי דת. מגיל צעיר הראה פלנדרן עניין בציור; למרות דרישת הוריו שיהפוך לאיש עסקים, העדיף לצייר. שני האחים התגוררו ביחד, ולמדו אמנות תחת חסותו של הצייר לואי אֶרסון (Louis Hersent). בשנת 1829 עברו שני האחים לפריז. פלנדרן התחבר לצייר ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר, שהיווה עבורו ועבור אחיו יותר מאשר מורה לציור, והיה חבר לחיים. בתחילת דרכו נאלץ פלנדרן לשרוד כאמן עני, אולם בשנת 1832 זכה בפרס רומא, פרס שנתי שניתן על ידי האקדמיה לאמנות בפריז לתלמידים מצטיינים בתחומי האמנות. המלגה היוקרתית שנלוותה לפרס איפשרה לו לחיות בכבוד ולהתמקד בציור.
הוא צייר מספר רב של דיוקנאות וציורים דקורטיביים, הנמצאים כיום במוזיאונים רבים ברחבי צרפת. אחד הדיוקנאות המפורסמים שצייר היה דיוקנו של נפוליאון השלישי משנת 1863.
בריאותו הרופפת הוחמרה כנראה עקב חשיפה ממושכת לטחב בכנסיות בהן צייר. בשנת 1863 ביקר שוב באיטליה, שם מת מאבעבועות ברומא ב-21 במרץ 1864.
פלנדרן לא נישא מעולם.
למרות פרסומו הרב בימי חייו, הוא פחות מוכר כיום לציבור הרחב. הוא מוכר כיום בעיקר בזכות ציורו ההומוארוטי המפורסם, משנת 1855, שהיה סנסציוני לזמנו, "צעיר עירום יושב על שפת הים", המוצג במוזיאון הלובר.
הסוכנות הצרפתית למאבק בשחיתות
הסוכנות הצרפתית למאבק השחיתות (בצרפתית: Agence française anticorruption, בראשי תיבות AFA), לשעבר השירות המרכזי למניעת שחיתות (בצרפתית: Service central de prévention de la corruption, בראשי תיבות SCPC) היא סוכנות ממשלתית בצרפת שמטרתה למנוע, לחקור ולהעמיד לדין מעורבים בשחיתות ובעבירות דומות (כגון שוחד, קבלת מתנות בסתר ועוד) שגורמים נזק חמור לרפובליקה הצרפתית.
הסוכנות הוקמה על פי חוק ב-9 בדצמבר 2016, בתור הגוף העיקרי למאבק בשחיתות ולמודרניזציה של החיים הכלכליים ונועדה לעזור לרשויות המוסמכות במניעה, זיהוי מקרי שחיתות, סחר בסמים, גזל, לקיחת ריבית לא חוקית וגזל כספי ציבור.
הסוכנות מהווה גוף עצמאי במשרד הכלכלה הצרפתי והיא מדווחת ישירות לנשיא צרפת.
1780 בארצות הברית
1780 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 4 שנים מיום היווסדה.
קוקימבו (מחוז)
מחוז קוקימבו (בספרדית: Región de Coquimbo, נהגה: [koˈkimbo]) הוא אחד מ-16 מחוזות צ'ילה. הוא משתרע על פני שטח של 40,579 קמ"ר והוא גובל במחוז אטקמה בצפון, במחוז ולפראיסו בדרום, בפרובינציית סן חואן הארגנטינאית במזרח, ובאוקיינוס השקט במערב. בירת צ'ילה סנטיאגו ממוקמת כ-400 ק"מ דרומית לעיר הבירה המחוזית לה סרנה. מבחינה מנהלית מחוז קוקימבו מחולק ל-3 פרובינציות, אלקי, לימארי וצ'ואפה שכוללות בתוכן 15 קומונות, שהבולטות שבהן הן לה סרנה הבירה, קוקימבו עיר הנמל של המחוז ואובאיה המרכז החקלאי של המחוז. במפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2017 התגוררו בקוקימבו 757,586 תושבים.
גאוגרפיה ואקולוגיה
מחוז קוקימבו מכונה המותניים של צ'ילה, שכן המרחק שבין רכס הרי האנדים לאוקיינוס באזור קוקימבו הוא קצר ביותר כשרוחבו המינימלי מהים ועד ארגנטינה הוא 90 ק"מ סמוך לעיר אייאפל. מה שהופך אותו לאחד האזורים ההרריים ביותר במדינה, כשהוא מאופיין ברצועות הרים שמשתפלות ממזרח למערב מרכס הרי האנדים עד לאוקיונוס וביניהם עמקים רוחביים, צ'ואפה, לימארי ואלקי שמהווים אגן הניקוז לנחלים רבים וחשובים.
באזור מינים ימיים בולטים כמו גם מינים רבים הקשורים באזורים ההרריים. באזורים ההרריים הדרומיים של מחוז קוקימבו נמצא דקל היין הצ'יליאני הנדיר אשר נמצא בסכנת הכחדה, בעקבות גידול האוכלוסין המסיבי ובירוא היערות שנעשה לטובת מגורים וחקלאות המאיימים על בית הגידול של הדקל. באזור של עמק אלקי הידוע בשמיים הבהירים שלו ניתן למצוא מספר מצפי כוכבים, כמו גם את סכר פוקלארו  סכר בנוי באורך 600 מטרים הסוכר את נהר אלקי ומייצר מאגר באורך של כשבעה ק"מ.
אקלים
האקלים של אזור קוקימבו הוא דמוי ערבה, שמאופיינת בצמחייה נמוכה וקוצנית. והמשקעים בו מרוכזים בעיקר במהלך חודשי החורף (יוני-אוגוסט).
אזור החוף מאופיין בעננות גבוהה והטמפרטורות לאורך השנה מתונות, כתוצאה מהשפעת האוקיינוס. רצועת ההרים שלאורך החוף מאופיינת בערפל חופי (המכונה קמנצ'קה) שמאפשר התפתחות צמחייה ייחודית. בעמקים הפנימיים של המחוז שורר אקלים חם, המאופיין ביובש אטמוספירי, שיוצר "שמיים נקיים" עם עם יותר מ-330 לילות צלולים. ואזור רכס הרי האנדים בולט ביובש האטמוספירי הקיצוני שלו, עם לילות הרווים בטל.
התקופה הפרה קולוניאלית (המאה ה-3 לספירה – 1536)
החל מהמאה השלישית לספירה אוכלס האזור על ידי תרבות המויה שהוחלפה בתרבות האנימאס  בסוף המאה השמינת, ובתרבות הדיאגיטה  בתחילת המאה ה-11 לספירה. רצף התרבויות הללו אחראיות להקמת נקודות התיישבות בעמקים שבין רכס האנדים לים, והם הסתמכו בעיקר על חקלאות ודייג. לקראת סוף המאה ה-15 שולב האזור באימפריית האינקה, שהכניעה את בני הדיאגיטה והשאירה אותם תחת שליטתה. ומושל האינקה באזור התיישב בעמק קוקימבו, כשמשם הוא ניהל את פעילות האזור. גבולות הטריטוריה הפוליטית הזו נמתחו בין עמק קופיאפו שבמחוז אטקמה של היום לעמק לימארי  שבפרובינציית לימארי. והחל מאותה תקופה קיבל האזור את שמו קוקימבו ככל הנראה מצירוף המילים בשפת הקצ'ואה 'qullqi' (כסף) ו-'tampu' (משק חלב).
התקופה הקולוניאלית (1536 – 1810)
בשנת 1536 עם הגעת הכוחות הספרדים לצ'ילה נחקר האזור על ידי משלחת בפיקודו של דייגו דה אלמגרו, ונאמר כי תושביו היו עוינים לנוכחותו. עם כניסתו לעמק קוקימבו כנקמה על מותם של שלושה מאנשיו הוציא להורג אלמגרו 30 מראשי העיירות הסמוכות כולל מושל האינקה המקומי.
בשנת 1540, פדרו דה ואלדיביה, במהלך משימתו לכיבוש צ'ילה, חצה את האזור לכיוון עמק מפוצ'ו, שם הקים את העיר סנטיאגו דה לה נואבה אקסטרמדורה שלימים תהפוך לבירת צ'ילה. המרחק והסכנות שבדרך שבין בין סנטיאגו ללימה, הובילו את ואלדיביה להורות על הקמת כפר שיהווה נקודת קישור על אם הדרך ובשנת 1543 או 1544 הוקמה כ-400 ק"מ צפונית לסנטיאגו הנקודה המיוחלת בשם וייה נואבה דה לה סרנה. בשנת 1549 נשרפה והושמדה העיר לה סרנה על ידי קבוצת ילידים, אך עוד באותה שנה היא נוסדה מחדש על ידי פרנסיסקו דה אגירה. לאחר התבססות העיר אורגן שטח זה על ידי הספרדים ככפר קוקימבו, ומרכזו הפולטי של האזור עבר מעמק קוקימבו לעיר לה סרנה - שנקראה בתקופה הקולוניאלית גם קוקימבו. גבולות האזור היו דומים לאלה של תקופת האינקה, אטקמה מצפון, אך הפעם סופח גם האזור שעד נהר צ'ואפה בדרום. בסוף המאה ה-16, עקב ירידה באוכלוסיית הילידים, הועברו מאות בני מפוצ'ה לעמק קוקימבו וללה סרנה. מטרת פעולה זו הייתה גילוי הקבוצות שהתנגדו לכיבוש במלחמת האראוקו וכן לספק את המחסור בידיים עובדות במכרות בלה סרנה. בשנת 1786, כתוצאה מהרפורמות הבורבוניות שהחלו להיות מיושמות בצ'ילה, הפך הכפר קוקימבו יחד עם כל אזור קוקימבו, לשטח התלוי בעיריית סנטיאגו.
עצמאות צ'ילה (1810 – הווה)
את מעמדו כחטיבה פוליטית-מינהלית של הרפובליקה קיבל מחוז קוקימבו על ידי הקונגרס הלאומי הראשון ב־23 בספטמבר 1811. כשהתווסף למחוזות שכבר היו קיימים בתקופה הקולוניאלית, סנטיאגו וקונספסיון, ויחד הם הפכו לשלושת המחוזות שהרכיבו את צ'ילה בתהליך העצמאות שלה. ב-30 באוגוסט 1826, כחלק מהחוקים הפדרליים החדשים נוצר מחוז קוקימבו כחלק ממחוז קוקימבו הישן, יחד עם 7 מחוזות נוספים (אקונקגואה, סנטיאגו, קולצ'גואה, מאולה, קונספסיון, ואלדיביה וצ'ילואה) סך הכל 8 מחוזות נכון ל-1826, חלוקה שנשמרה גם בחוקה שנחקקה ב-1828. בשנת 1843, נוצר מחוז אטקמה, מפיצול חלקו הצפוני של מחוז קוקימבו. עם צו הקמת עיריות משנת 1891 חולק המחוז לעיריות חדשות. כשבשנת 1927, באמצעות צו DFL 8582 מ-30 בדצמבר של אותה שנה, המחוז הוקם מחדש ובאמצעות צו DFL 8583 נוצרו בו קומונות המשנה.
דמוגרפיה
מוקדי כרייה וחקלאות היסטוריים סביב העמקים ומרבצי המינרלים במחוז מסבירים היטב את תפרוסת ההתיישבות במחוז קוקימבו, שנסמכה על מיקומי הכפרים של בני הדיאגיטה שהתגוררו במחוז טרם הגעת הספרדים. מבחינה אתנית אחוז גבוה (70–75 אחוז) מתושבי המחוז הם ממוצא מסטיסי, גבוה יותר מכל אזור אחר בצ'ילה. עמים ילידים אחרים במחוז כוללים את האיימרה, האטקמה, המפוצ'ה והקצ'ואה שהגיעו בעיקר מפרו ובוליביה.
חלוקה מנהלית
מחוז קוקימבו מחולק ל-3 פרובינציות אלקי, לימארי וצ'ואפה, שמחולקות ל-15 קומונות.
כלכלה
ענף הכרייה מפותח כיוון שבמחוז קוקימבו ניתן למצוא מרבצים של מגנזיום, זהב, כסף, נחושת, ברזל ועופרת. כמו גם מינרלים לא מתכתיים הכוללים משקעים של אפטיט, גבס, סידן, קוורץ, אוניקס ולפיס לזולי. מכרה הנחושת של לוס פלמברס, ליד סלמנקה, במחוז צ'ואפה, הוא אחד הגדולים בעולם, עם עתודה מוערכת של 2.1 מיליארד טון. בעשורים האחרונים הפכה התיירות לאחת הפעילויות הכלכליות החשובות ביותר במחוז, עם מרכזים שונים. ביניהם נמצאים מכוני ספא מסורתיים כמו גואנאקרוס, טונגוי והמעיינות החמים של סוקוס. עמק אלקי מפורסם מאוד בזכות היותו מרכז אסטרונומי המכיל מספר מצפי הכוכבים. ואזור החוף מושך גם כן לא מעט תיירים.
מקס שינדלר
ביוגרפיה
מקס שינדלר נולד בגרמניה. היה עורך דין בהכשרתו ושירת כקצין משטרה חוקר במשטרת ברלין. לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933 עלה לארץ ישראל והתגייס למשטרת המנדט, ומשנת 1936 שימש קצין משטרה בזכרון יעקב. בשנת 1940 הוצב למשטרת חיפה ובה השתלב במחלקה היהודית של המודיעין המשטרתי. תפקידו בה היה לעקוב אחר ארגוני המחתרת היהודיים, לזהות את חבריהם ולהביא למאסרם. שינדלר התרועע עם היינריך ריינהולד אף הוא יליד ברלין שעלה לארץ ישראל בשנת 1934 ובשנת 1937 הצטרף למשטרת היישובים העבריים. ברבות הימים הצטרף ריינהולד למחתרת האצ"ל וכינויו בה היה "ינאי" והוא הופעל באצ"ל, כסוכן שתול של הבולשת הבריטית. כשנחשף נמלט מן הארץ.
שינדלר נשא דרגת מפקח ומילא את תפקידו לשביעות רצון מפקדיו, ונמנה עם 22 קצינים ושוטרים של משטרת המנדט, חיל הספר העבר ירדני והלגיון הערבי ששלטונות המנדט העניקו להם עיטורים לקראת ראש השנה האזרחית 1946. העיטור לו זכה שינדלר היה עיטור המלך למשטרה ולשירותי הכיבוי על שירות ראוי לציון (The King`s Police & Fire Services Medal for distinguised services).
ההתנקשות
הלח"י לא הוציא את האיום אל הפועל ושלוש שנים לאחר מכן היה זה האצ"ל שהחליט להתנקש בחייו עקב פעילותו נגד ארגוני המחתרת. ב-16 במאי 1947 בשעה 8:20 בבוקר נסע שינדלר במכוניתו הנהוגה על ידי שוטר בריטי מביתו שבשכונת הר הכרמל לעבודתו, כמנהגו מדי יום באותה שעה. במסלול נסיעתה של המכונית הועמדה מכונית משא טעונה חומר נפץ. גלגל אחד הוסר ממנה והיא נשענה על מגבה, על מנת להראות שהיא חונה כביכול לצורך תיקון תקר. מטען הנפץ שהוטמן בה היה מחובר לכבל ובמגרש ריק סמוך נמצאו אנשי אצ"ל שהיו אמורים להפעיל את המטען כאשר מכוניתו של שינדלר תתקרב למשאית. ברגע האחרון הוציאו אנשי אצ"ל, שנראה היה להם כי כמות הנפץ רבה מדי, מחצית מהכמות כדי למנוע פגיעה בבתים הסמוכים. כאשר מכוניתו של שינדלר הגיעה למקום. הפעילו אנשי אצ"ל את המטען. מעוצמת הפיצוץ נהרג הנהג, ושינדלר ושני קציני משטרה נוספים שהיו איתו במכונית נפצעו. שתי נשים מדיירות הרחוב נפצעו מרסיסים ונגרם הרס לבתים שבסביבה. פציעתו של שינדלר הייתה קשה והוא הוחש לבית חולים בו הצילו הרופאים את חייו.
חזרה לגרמניה
שינדלר החליט לעזוב את הארץ. ב-22 במאי 1947 יצא מהארץ לגרמניה, ארץ הולדתו. המידע האחרון שהגיע עליו היה כי מצא עבודה במשרדי הממשל הצבאי באזור הכיבוש הבריטי של גרמניה. ב 1949 נתמנה מקס שינדלר לנציגה באזור הכיבוש הבריטי של התאחדות הפליטים היהודים The Association of Jewish Refugees. ב 1952 היגר מקס שינדלר לבריטניה. מקס שינדלר נפטר באפריל 1990.
פרשה נספחת
ב-16 בנובמבר 1950, כשנתיים וחצי לאחר ששינדלר עזב את הארץ, התעוררה סערה זוטא הנוגעת לשמו, שיש בה כדי ללמד על המשך היריבות בין אנשי האצ"ל לאנשי "ההגנה", שנמשכה גם בשנותיה הראשונות של המדינה. היה זה כאשר התפרסמה בעיתון "חרות", ביטאונה של תנועת החרות ידיעה תחת הכותרת: בגוף הידיעה נכתב בין היתר: משטרת ישראל הכחישה את הידיעה מכל וכל ופרסמה בעיתון זה ב-26 בנובמבר הכחשה החתומה על ידי קצין העיתונות במטה הארצי. העיתון בדק את מקור הידיעה וב-10 בדצמבר 1950 פרסם הסבר האומר כי את הידיעה קיבל כתב העיתון מבית משפט השלום בחיפה בו התנהל דיון על הפקעת דירתו של שינדלר על הר הכרמל, שעמדה ריקה. לדברי הכתב תוך כדי הדיון הגיעו הוראות ממשרד הביטחון להפסיק את הדיון "כיוון שהקצין שינדלר עומד לשוב לשרות הביטחון בארץ". העיתון אף העלה סברה כי לא למשטרת ישראל הוזמן שינדלר, כי אם "לשרות ביטחון מסוג אחר". העיתון התריע כי על משרד הביטחון לחזור בו מהחלטתו. גם על דעת קוראי העיתון לא נתקבלה ההכחשה. במכתב למערכת מיום 27 בדצמבר 1950 כותב אחד הקוראים באירוניה כי אם שינדלר מוחזר לארץ אזי הוא מבקש "הבו לנו גם את גיילס וקטלינג" (קציני הבולשת) וממשיך:
הידיעה עלתה גם על שולחן הכנסת ובינואר 1951 הגישה חברת הכנסת אסתר רזיאל-נאור שאילתה בעניין, עליה השיב שר המשטרה בכור-שלום שטרית במילים הבאות:
האם היה מקס שינדלר מפעילו של היינריך ריינהולד
חוקרים שחקרו לימים את פרשת בגידתו של היינריך ריינהולד הגיעו למסקנה כי שינדלר היה מפעילו מטעם הבולשת הבריטית. במאמר שהתפרסם ביוני 2004, מתואר כי מיד לאחר פיצוץ מלון המלך דוד ב-22 ביולי 1946, ברח ריינהולד למרכז ירושלים ושם נלכד על ידי הבריטים "ושוחרר רק לאחר התערבותו של מקס שינדלר, קצין משטרה יהודי שהיה מפעילו".
יהודה לפידות כתב כי "הידידות בין ינאי ושינדלר החלה כאשר שניהם שרתו בחיל הנוטרים בשנות השלושים ולאחר שחרורו של ינאי מן הצבא הבריטי, חודש הקשר בין השניים. מניתוח כל העובדות והאירועים ניתן להסיק כי ינאי היה שתול באצ"ל מהיום הראשון להצטרפותו, וניצל כל הזדמנות כדי לאסוף מידע חשוב על פעילות הארגון ועל זהות מפקדיו הבכירים. כאשר הוא מונה למפקד ההתקפה על תחנת הרכבת בירושלים, החליט שהגיע הזמן לפרוש ורק אז מסר את כל המידע שהיה ברשותו למפעילו הקצין שינדלר." לפידות הוסיף וסיפר כי כאשר ריינהולד נעצר על ידי המשטרה ונחקר למעשיו, תשובותיו לא סיפקו את החוקרים והם החליטו להשאירו במעצר. "בצר לו, ביקש לאפשר לו לטלפן לידידו קצין המשטרה היהודי מקס שינדלר, אשר יוכל להעיד על חפותו. שינדלר הבטיח לעזור וכעבור זמן קצר שוחרר ינאי."
יוסף עבו עברון כתב בספרו על התרועעותם של שינדלר וריינהולד: "השניים לא התקשו למצוא שפה משותפת, בחינת ״הלך הזרזיר אצל העורב...עד מהרה התפתחה ביניהם ברית סמויה ואפלה, שעיקרה לשרת את האינטרסים של השלטונות הבריטיים בארץ."
לעומת זאת בספרו של אלדד חרובי, היסטוריון ומנהל ארכיון בית הפלמ"ח, "הבולשת חוקרת" על הבולשת הבריטית, שראה אור בשנת 2011, המבוסס על מסמכי הבולשת עצמם, תוארו בפירוט מעשי בגידתו של ריינהולד. כפי שהשתקפו בדו"חות הבולשת, לא נזכר כלל שמו של מקס שינדלר. מהמתואר בספר עולה כי למרות שהשניים התיידדו עוד בתקופת שירותו של ריינהולד במשטרת היישובים העבריים בסוף שנות ה-30, החל ריינהולד לפעול כמודיע רק לאחר פיצוץ מלון המלך דוד.
עיסא סיסי
עיסא חסן ססאי (נולד ב-27 ביוני 1970) שירת כקצין צבאי בכיר ומפקד ב (RUF) ובכוחות ה-Armed Forces Revolutionary Council (AFRC) בהתקוממותם נגד ממשלת סיירה לאון. אמר שהוא כפוף רק לסם בוקארי, מפקד שדה הקרב, וג'וני פול קורומה, מנהיג ה-AFRC.
ססאי ידוע בתור המפקד שהורה על פירוק החזית המהפכנית המאוחדת מנשקו, ובכך סיים למעשה את מלחמת האזרחים בסיירה לאון.
ב-7 במרץ 2003,הוגש נגדו כתב אישום על ידי בית המשפט המיוחד לסיירה לאון בגין פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה אחרים, כולל טרור שבוצע כנגד אזרחים, עונשים קולקטיביים, הרג לא חוקי, פשעים נגד האנושות, אלימות מינית, אלימות גופנית, שימוש בילדים כחיילים, חטיפות ועבודות כפייה, ביזה ושריפה, והתקפות גנד אנשי כוח המשימה של האומות המאוחדת בסיירה לאון. הוא כפר באשמה בהופעתו הראשונית בבית המשפט. ב-25 בפברואר 2009 הורשע ססאי ב-16 מתוך 18 האישומים שעמד בפניהם בבית המשפט המיוחד לסיירה לאון בפריטאון, יחד עם המנהיגים לשעבר מוריס קאלון, שנידון ל-40 שנות מאסר, ואוגוסטין גבאו, שנידון ל-25 שנות מאסר. ססאי נידון למספר עונשים חופפים, שהארוך ביותר מביניהם הוא 52 שנות מאסר.
זבודה בת פדיה
זְבוּדָּה בַת-פְּדָיָה (כתיב: זבידה) היא דמות מקראית הנזכרת בספר מלכים, אימו של יהויקים, מלך יהודה בסוף המאה ה-7 לפנה"ס. פירוש שמה הוא מתנה.
זבודה הייתה אחת ממספר נשותיו של המלך יאשיהו, מלך יהודה במחצית השנייה של המאה ה-7 לפנה"ס, שכן ליאשיהו היו גם בנים מחמוטל בת ירמיהו. בסיפור גלות יהויכין (597 לפנה"ס) בספר מלכים, מוזכרים "נשי המלך" כך שניתן ללמוד כי למלך יהודה באותה תקופה היה הרמון נשים.
ייתכן כי בניו של יאשיהו משתי נשותיו: זבודה וחמוטל, מייצגים שתי תפישות מדיניות: הפרו-בבלית, אשר אותה מייצג יהואחז בנה של חמוטל בת ירמיה, שהודח על ידי פרעה נכה, ותפישה פרו-מצרית, אשר אותה מייצג יהויקים בן זבודה שהומלך על ידו, ולכן יש הסוברים כי זאת הסיבה לבחירתו של נבוכדנצר בצדקיהו.
מוצאה של זבודה הוא מהעיר רומה. ישנם המזהים עיר זאת בחורבת רומא באזור בקעת בית נטופה.. בהתאם לכך מועלית ההשערה שזבודה נישאה ליאשיהו, בנישואים פוליטיים, שנועדו לחזק את הקשרים הפוליטיים עם שבטי הצפון. מוצאה הגלילי של זבודה, שלא משבט יהודה, על פי פרשנות זאת, מובא כהסבר לכך שלאחר מותו של יאשיהו, "עם הארץ" בחרו להמליך את יהואחז, בנה של חמוטל בת ירמיהו במקומו, אף על פי שהיה צעיר מיהויקים, בנה של זבודה.
חיים אריה גינזברג העדיף לזהות את רומה עם דומה בדרום יהודה. ישנם המזהים את רומה עם אחד המקומות בשם "רמה" בעקבות תרגום השבעים.
Starz
Starz (מבוטא: סטארז) היא רשת טלוויזיה אמריקאית המשדרת בטלוויזיה בכבלים ובלוויין. הרשת קיימת משנת 1994. עיקר שידוריה הם סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה מקוריות.
מטה הרשת, ומטה חברת האם MoviePlex ממוקמים בעיירה מרידיאן, קולורדו. ביולי 2015 היו לחברת Starz מעל 30 מיליון מנויים, שהם 26.5% מכלל בתי האב המנויים לטלוויזיה הרב-ערוצית בארצות הברית. חלק מהם מקבלים לפחות את הערוץ המרכזי של הרשת, במסגרת המנוי שלהם לטלוויזיה הרב-ערוצית.
Starz הושק ב־1 בפברואר 1994, ובתחילה הופץ באמצעות מערכות כבלים. שני הסרטים הראשונים ששודרו ברשת, סרטי דרמה שהיו כבני שנתיים באותה תקופה, היו "משחק הדמעות" ו"ניחוח אישה". הרשת החלה עם שישה ערוצים מקוריים, ובהמשך נוספו שבעה נוספים. בין הסדרות המקוריות שהופקו ברשת: "זרה", "הסודות של דה וינצ'י", "ספרטקוס", ועוד.
New Amerykah Part One (4th World War)
New Amerykah Part One (4th World War) (בעברית: אמריקה החדשה חלק 1 (מלחמת העולם הרביעית)) הוא אלבומה הרביעי של הזמרת והיוצרת אריקה באדו, אשר יצא לאור ב-26 בפברואר 2008 על ידי "יוניברסל מוטאון". לאחר הפסקה מהקלטת מוזיקה בגלל מחסום כתיבה, באדו קיבלה השראה מכמה מפיקי היפ-הופ דרך האינטרנט והקליטה דמואים של שירים באמצעות תוכנת "GarageBand" במחשב הנייד שלה. רוב האלבום הוקלט אז באולפני "Electric Lady" בניו יורק.
האלבום הוא אלבום קונספט אזוטרי שהשם שלו הוא משחק מילים בין שמה של הזמרת לבין המילה אמריקה ומשקף את נטיותיה הפוליטיות של באדו. האלבום עוסק בפרשנויות חברתיות ונושאים הקשורים למצוקת הקהילה האפרו-אמריקאית, כולל עוני, אלימות עירונית, שאננות וזהות תרבותית. מבחינה מוזיקלית האלבום משלב מספר סגנונות ביניהם היפ הופ, מוזיקת נשמה, פאנק, ג'אז ומוזיקה אלקטרונית.
האלבום הגיע בשיאו למקום השני בארצות הברית ונכון לדצמבר 2009 מכירות האלבום עומדות על 359 אלף עותקים במדינה מה שמזכה אותו במעמד אלבום כסף. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: "Honey" ו-"Soldier" על מנת לקדמו ובנוסף על מנת לקדם את האלבום באדו יצאה לסיבוב ההופעות "The Vortex World Tour". האלבום זכה לביקורות חיוביות רבות והוכרז בעיני רבים כאחד מהאלבומים הטובים ביותר של 2008. ב-2019 הוא נבחר לאלבום ה-92 הטוב ביותר של המאה ה-21 בסקר של עיתונאי מוזיקה שפרסם "The Guardian".
רקע
לאחר יציאת אלבומה השלישי באדו נתקלה במחסם כתיבה והרגישה שאין לה שום דבר מהותי לבטא עם המוזיקה שלה וביחד עם הירידה בהצלחת אלבומה הקודם והעובדה כי הרבה ראו בה כ"מלכת הנאו-סול" ותלו בה ציפיות באדו לקחה הפסקה מהמוזיקה. בנוסף גם רצתה להתמקד בטיפול של ילידיה אם כי באותה תקופה עדיין הייתה בסיבוב הופעות.
ב-2004 היא ילדה את הבת השנייה שלה פומה רוז עם הראפר הדי או סי. מאוחר יותר באותה שנה היא קיבלה את המחשב הראשון שלה כמתנה לחג המולד מהמתופף והמפיק אחמיר "קווסטלב" תומפסון, והחלה לתקשר איתו ולקבל מוזיקה באמצעותו ממפיקים כמו קיו-טיפ וג'יי דילה. החל משנת 2005, עבדה באדו מביתה בדאלאס והשתמשה ביישום התוכנה "GarageBand" כתחנת עבודה דיגיטלית לשמע, אותה הכירה דרך בנה בן השבע. הוא לימד אותה כיצד להשתמש במחשב הנייד שלה כמיני אולפן הקלטות, והיא השתמשה בו לבניית רצועות גיבוי שונות לשירים. באמצעות "GarageBand" היא הקליטה דמואים אותם הקליטה באמצעות המיקרופון של המחשב.
באדו כתבה יותר מ-75 שירים במהלך השנה והתכוונה לפצל אותם בין מספר אלבומים שונים שייצרו סדרה. "אני יכולה להיות כאן, במרחב שלי, עם אוזניות דולקות, והילדים עושים מה שהם רוצים, ואני עדיין יכולה להכין ארוחת ערב ולעשות שייקים וגם לשיר, וזה כל כך קל ופשוט לעשות את זה. יש לך רעיון - בום! רעיון, בום!" אמרה באדו על הקלטות האלבום. באדו אמרה כי במהלך הקלטות האלבום מחסום הכתיבה שלה השתחרר ו"נכנס בה ניצוץ של יצירתיות": "התחלתי לקבל את זה שאולי זה בסדר להוציא מוזיקה פשוטה, וזה לא צריך להיות משהו דינמי או משנה עולם. אבל בדיוק כמו שקיבלתי זאת, כאן מגיע פרץ האור והאנרגיה והיצירתיות. וזה, אני מניחה, התהליך של החיים - הניתוק ושחרורו של משהו נותן לך עוד יותר מקום לצמוח או להיות יצירתי" אמרה באדו על תהליך כתיבת האלבום.
עם האלבום ביקשה באדו להגדיל את יכולות הפקת המוזיקה שלה, לחשוף את עבודתם של מפיקי ההיפ הופ המחתרתיים ולעלות על ציפיות המאזינים ממוזיקה עכשווית. היא הסבירה לבילבורד כי "בלקיחת פרויקט כזה אני לוקח את האחריות לדבר למען הגזע שלי וכוכב הלכת שלי." בראיון ל"ניו יורק פוסט" "היא הסבירה שהאלבום עוסק "במלחמה נגד העצמי ... נגד ההוויה הפנימית שלך", ובנוסף הגיבה על ההפסקה ארוכה ואמרה: "תמיד לקחתי את הזמן בין אלבומים. אני אומן ביצוע - ההקלטה משנית לי. הביצועים שלי הם שמניעים אותי. זה כמו התרפיה שלי. אני אוהבת לכתוב הרבה עוד לפני שאני בכלל חושב על ההקלטה". באדו גם אמרה שכעת היה לה מסר רלוונטי להביע למאזינים והיא כבר לא נאבקה עם מחסום יצירתי.
הקלטה
באלבום באדו שיתפה פעולה עם מפיקים כמו קווסטלאב, מאדליב, וונדר התשיעי, קארים ריג'ינס וג'יימס פויזר. בנוסף שיתפה פעולה גם עם מהנדס האודיו מייק צ'וואריאה ועם להקת Sa-Ra אשר סייעו בהפקת וכתיבת רוב השירים באלבום. מאוחר יותר היא הסבירה את הבחירה עם אילו מפיקים לעבוד, ואמרה "לכל האנשים האלה יש מוניטין של להיות בעלי חזון ולהכיר אותם היטב, הרגשתי 'אוקיי, עכשיו הגיע הזמן להקים פרויקט שלא רק לוקח אותנו למקום אחר אלא למימד אחר, אך מדגיש את המראות הללו.' וזה מה שהיה לי בראש בפרויקט הזה".
שבאדו עברה לעבוד על האלבום מתוך אולפן היא החלה לעשות זאת בדאלאס, שם היא נעזרה בצ'וואריאה בהקלטת שירה וקטעים בסיסיים לשני שירים. ההרמוניות הקוליות שלה הוקלטו במכשיר "Studer A820" חצי אינץ', בתוכנת פלייבק ובאמצעות קלטת מגנטית. פויזר, שהיה מעורב מאוד בתור מוזיקאי ומפיק בכל עבודותיה הקודמות של באדו, הוקטן בתפקידו באלבום באופן ידידותי כדי להתאים את גישתה המינימליסטית, מונעת ביטים בהפקה. "היא רצתה צליל היפ הופ מחתרתי, מלוכלך ואורגני יותר", אמר מאוחר יותר פויזר למגזין "Shook", "אז היא עבדה עם מפיקים שהביאו את הצליל הזה לשולחן."
מפגשי הקלטה ותכנות נוספים התקיימו באולפן "האבק הקוסמי" של להקת Sa-Ra. אחד מחבריי הלהקה סיפר על אופן עבודתה של באדו באולפן כאשר אמר: "לפעמים יש לה תבנית קבועה של מה שהיא רוצה אבל לפעמים המקצבים היו פשוט קופצים לה לראש." עו'מאס קית' אחד מחבריי Sa-Ra שימש גם כנגן באלבום וניגן בכלים כמו פנדר רודס, Roland Juno-106 ו-Roland SH-101. שאפיק חוסיין, אחד הכותבים המרכזיים באלבום סיפר שבאדו נתנה לו לכתוב רק מילים לאלבום בלי לבסס אותם על מלודיה או לחן. חוסיין אמר כי מכיוון שבדו לא אפשרה לאף אחד לעשות זאת בעבר לטענת חוסיין, "היא נאלצה לעבור כמה דברים אישיים כדי להגיע למצב שהיא נתנה למישהו לכתוב עבורה באופן שעשינו. זה היה ספונטני אבל באותו זמן היה לזה מבנה. ייתכן שלא היה לזה ביטוי נכון אבל כתיבה היא כל כך אישית. זה היה דבר גדול." אמר חוסיין.
ההקלטות באולפן
לאחר שעבדה על השירים שלה במחשב שלה בבית באדו עברה לעבוד גם באולפן הקלטות, אולפני "Electric Lady" בניו יורק. "כל מה שהמפיקים שלחו לי בדוא"ל הכנסתי ל-'GarageBand'", הסבירה למגזין רמיקס. "ואז ניסינו לשחזר את זה ב-"Electric Lady". שרתי במחשב הנייד שלי, ועשיתי בו כל דבר. גם איחדתי את השירים ביחד עם אפקטים קוליים כמו ההשתקפות הקולית של "'GarageBand'". באדו עבדה עם מהנדסי האודיו כריס בל, טום סוארס וצ'וואריאה. צ'וואריאה בילה שעות רבות עם באדו בהאזנה לאלבומיה הקודמים, וכן אלבומים ישנים כמו "The Dark Side of the Moon" של פינק פלויד ו-"Innervisions" של סטיבי וונדר. על השירים באלבום הם עבדו דרך דוא"ל והשתמשו בתוכנת "Pro Tools" שימשה לשילוב כלי נגינה באלבום כמו חליל, גיטרה וכלי הקשה. מוזיקאים נוספים שתרמו לתהליך זה היו המוזיקאית ג׳יוטי, החצוצרן רוי הרגרוב, המוזיקאי רוי איירס, הגיטריסט עומאר רודריגס-לופז והמוזיקאי הטורקי ביליאל.
לאחר מכן באדו צ'וואריאה הוסיף אפקטים מיוחדים על ידי שימוש ותפעול של מגוון תוספים וצלילי גיטרה ובעקבות זאת הם עיבדו מחדש את תדירות האפקטים ופרמטרי האפנון. צ'וואריאה אמר כי הם הצליחו להרחיב את האפקטים מבלי לפגוע בשירים של המפיקים האחרים ומבלי למנוע מהעבודה שלהם להתבלט. באדו טענה כי שיטת העבודה שלה היא "בשכבות" כאשר השכבה הראשונה היא "הרצועה" השכבה השנייה היא "השירים" והשכבה השלישית "הם הנגנים שמכניסים ניואנסים מסוימים. ושהם מנגנים הם מנגנים כמו שהם מסמפלים או שאנחנו לוקחים קטע ממה שהם ניגנו ומסמפלים את זה בתוך השיר וחוזרים על זה בלופ.
בנוסף לשימוש בדרבוקה השתמשה באדו גם בקולן כדי לעורר תחושה מסוימת דרך הצלילים של הקולן, דבר שהיא עשתה באלבומיה הקודמים: "לכל קולן יש אנרגיית רטט מסוימת שתורמת לתחושה או לצבע או לריח. הם קשורים גם לצ'אקרות שונות בגוף. חלקן עלולות לגרום לך להרגיש טוב או סקסי או מודע למה שאתה אומר." האלבום במקור היה אמור להיות אלבום קונספט כפול עם 18 שירים סך הכל אך בסופו של דבר מספר השירים באלבום צומצם ל-11 והיה רק דיסק אחד לאלבום.
הפקה ווקאלית
ב-"Electric Lady", השתמשה באדו בגישה רבת פנים להקלטת השירה שלה וערכה את השירה של עצמה לאחר ההפקה. קולה של באדו היה נחשב למרשים ויכל להגיע לטונים גבוהים, לעשות שימוש בתדרים מגוונים, במרווחים רחבים ובהרמוניות קוליות. צ'וואריאה היה מהנדס השירה של באדו: "לקולה יש כל כך הרבה תדרים, מתת-הרמוניות של הטון שלה ועד לדלילות דקה בקולה, והיא רוצה להשמיע את כל זה" אמר צוואריאה על קולה של באדו. לצורך ההקלטות השתמשה באדו במיקרופון Shure SM57, מיקרופון דינמי אשר מתאים לקול שלה באופן מיוחד ומבצע חיתוך ווקאלי בזמן שהוא ממוקם בין שני רמקולים בחדר הבקרה של הסטודיו עם מערכת סאונד שעושה מיקסינג. היא הסבירה ששיטת העבודה הזו נוחה יותר, וציינה את היכולת לשמוע את עצמה שרה ומחזיקה את המיקרופון כשהיא מסתובבת בחדר. באדו העדיפה לשיר בטייק אחד ולא לחבר כמה טייקים ביחד: "כשאני עושה שירה, אני שרה עם ווליום מסוים בקולי. אני שר את ההרמוניות הכפולות והמשולשות בכמויות שונות. אתה לא צריך להסתגל זה; אני כבר עשיתי את זה. אנחנו עושים מיקסינג תוך כדי, ואם מישהו יידע בדבר אחד ארור, אני אדע את זה".
השירים באלבום
השיר הפותח של האלבום "Amerykahn Promise" הוא שיר אשר מסומפל מהשיר "The American Promise" של להקת RAMP ובכך למעשה גם הכותבים המקוריים של השיר קיבלו קרדיט על הכתיבה. רוי איירס אשר גם היה המפיק המקורי של השיר נתן לבאדו את קלטת המאסטר המקורית של השיר על מנת תוכל להשתמש בה. השיר מציג סאטירה פוליטית מפורשת עם נושאים של זכיינות ומכשול החלום האמריקאי כאדר באדו מציגה את ארצות הברית כארץ של הבטחות שלא מתממשות. השיר נפתח בקול מעומעם שאומר את המשפט "more action, more excitement, more everything" (יותר אקשן, יותר התרגשות, יותר מהכל). השיר מכיל מוזיקת פאנק ואמפ מאולתרת, כאשר קולותיהם של חברי להקת RAMP משתלבים בשיר. בשיר נשמע אדם אשר מכריז על מופע קרקס בליווי של אפקטים של עשן ומראות ובאדו אשר פוגשת את אותו אדם ומנהלת איתו דיאלוג שנוי במחלוקת. מבחינה מטאפורית מופע הקרקס הוא למעשה החלום האמריקאי ובכך למעשה באדו מתעמת עם אדם אשר מציג את החלום האמריקאי כמשהו קסום ונכסף. בנוסף נשמע קול נשי האומר בשיר "Has anyone seen my 42 laws?" (מישהו ראה את 42 החוקים שלי?), אזכור לחוקים של האלה מצרית הקדומה מאט.
השיר הבא באלבום הוא השיר "The Healer" אשר הופק על ידי מדליב והוא שיר אשר מהלל ומשבח את תרבות ההיפ-הופ ומכריז על בואה. השיר נפתח בקטע נגינה של המוזיקאי מלקולם מקלארן וההרכב The World's Famous Supreme Team. את השיר שרה באדו שקולה לוחש והיא מתייחסת לשמות שונים של אלוהים כמו אללה, יהוה וראסטפארי. בשיר באדו משבחת ומהללת את ההיפ-הופ ואומרת שהוא גדול ממוסדות דת וממשל. באדו הסבירה את ההשוואות של היפ-הופ לדת ולממשל כאשר אמרה: "לי, ההיפ הופ מורגש בכל הדתות - יש לו כוח מרפא. לאחרונה הייתי בפלסטין, בירושלים, באפריקה ובמקומות אחרים, וכולם מאזינים להיפ-הופ. יש משהו בצליל הבועט הזה שכל מיני אנשים מוצאים בו משמעות". לאחר מכן מתנגן השיר "Me", שיר ביוגרפי ובו באדו דנה במחשבותיה וברגשותיה כולל המאבק לפרוץ ולצמוח. היא לועגת לתפיסתם של אחרים כלפיה, אותה הסבירה כ"כל מה שאתה יכול לראות על אריקה באדו - הענח'ים, הכוחות, חמשת האחוזים, התעלומות, הכל נכון. השקרים; הכל נכון. היו שני תינוקות עם אבות שונים. בני שלושים ושש ומכורים למגוון הוצאות." בנוסף באדו משבחת את החוסן הנפשי של אימה בשיר ומדברת על חייה. השיר מכיל מוזיקת ג'אז ושימוש בחצוצרות.
השיר הבא באלבום הוא "Soldier" אשר נעשה בהשראת המוזיקה של הראפר ג'יי דילה "וסצנת ההיפ הופ שלו בדטרויט", על פי דבריה של באדו. "להרבה מפיקים מדטרויט יש צליל מסוים, ואני חושב שזה פשוט נובע מהיותם בעיר". מילותיו הסוציו-פוליטיות מציגות את ההזדהות והסולידריות של באדו לאלו העומדים בפני דיכוי, תוך התייחסות לשחיתות משטרתית, פשיעה של אנשים שחורים על והוריקן קתרינה. השיר הבא באלבום הוא "The Cell", שיר בסגנון הארד בופ עם שילוב של שירת מקהלה. שם השם הוא מטאפורה לתורשה וכליאה, והוא עוסק בפשע, סמים וייאוש בריקבון עירוני. השיר מתמקד באישה בשם ברנדה אשר נופלת כקורבן לסביבתה.
"Twinkle", הוא השיר "הכי כבד באלבום" לפי צ'וואריאה והוא מכיל בתוכו צלילים באווירה עתידנית, ביטים מורכבים ואלמנטים קוליים נוספים כמו רעש לבן, קולות גבוהים, כלים משויפים ובס. מילות השיר מקוננות על מצוקת הקהילה השחורה ועל ההשפעות המחזוריות של כישלונותיהם השונים של מוסדות חברתיים אמריקאיים, כגון מערכות הבריאות, החינוך ובתי הכלא. בשיר באדו משתלחת באותם מוסדות כאשר היא שרה: "Children of the matrix be hittin’ them car switches / Seen some virgin Virgos hanging out with Venus bitches". לקראת סוף השיר ישנו נאום בשפה אפריקאית עתיקה ולאחריו נאום נוסף של השחקן פיטר פינץ' מהסרט רשת שידור כאשר בנאום מדובר על שאננות ועל ועל מצב העולם.
"Master Teacher" הוא שיר אשר נכתב על פסנתר ביחד עם באדו עצמה וג׳יוטי והיה מועד במקור ללהקת Sa-Ra. השיר משלב מוזיקת נשמה רכה והיפ-הופ והוא מסמפל את השיר "Freddie's Dead" של הזמר קרטיס מייפילד. מבחינה לירית השיר מדבר על כך שאנשים אפרו-אמריקאים יכולים לעשות דברים גדולים יותר אך רואים בהם רק צבע עור. בשיר באדו אומרת את המשפט "I stay woke", מושג אשר משמש כאות מחאה בנושאים כמו זכויות להט"ב, זכויות אפרו-אמריקאים, פוליטיקה וכו'. בנוסף השיר גם משלב מוזיקת ג'אז לקראת סוף השיר כאשר המוזיקה מתנמכת ושומעם צלילים שקטים של ג'אז. "That Hump" הוא שיר העוסק בתלות בסמים. שיר הסיום של האלבום, "Telephone" הוא שיר מחווה לראפר ג'יי דילה אשר נפטר שנתיים קודם לכן והוא עוסק בצער ותקווה. הוא משמש כסטייה מהכיוון המוזיקלי העגום של השירים הקודמים, הכולל מנגינות רכות ותחושה אקוסטית בדומה לצלילים בהופעות חיות של באדו. השיר נפתח בצליל סירנות מבשר רעות, כשהוא מתייחס לאלבומו "Donuts". מילות השיר מבוססות על סיפור שסיפרה לבאדו אמו של דילה ביום מותו. פויזר הסביר בראיון: "אמא של דילה סיפרה לאריקה על יום אחד כאשר הוא סיפר לה על החלום הזה שהיה לו שבו אול דירטי באסטרד אמר לו לעלות על אוטובוס צבעוני אחר ולתת לו הוראות להגיע הביתה". בנוסף פויזר אמר כי גם מוזיקלית השיר הושפע ממתו של דילה:
"היינו באולפן מיד אחרי ההלוויה של דילה ... ההתמקדות שלנו בעבודה באותו יום הייתה יותר רגשית מאשר קולית. זה פשוט הרגיש את דילה. זה היה משהו שלא חשבנו עליו, זה פשוט התרחש באופן טבעי. ישבנו שם ופשוט התחלנו לעבוד על זה והשיר פשוט קרה מיד".
רצועת הבונוס "Honey" הוא שיר אהבה קליל אשר מסמפל את השיר "I'm in Love" של הזמרת ננסי וילסון. השיר נפתח בקטע דיבור שאומר: "אנו מקווים שנהניתם מהמסע ועכשיו אנו מחזירים לכם את השליטה בכם", וספירה לאחור מתחילה וכשהיא נגמרת השיר מתחיל. על פי באדו, השיר עוסק ב"מאהב, דמות פיקטיבית בשם סלים, שאני רודפת אחריו".
שיווק, קידום והצלחה מסחרית
בנוסף באותו היום של יציאת האלבום התקיימה מסיבת שחרור מטעם VH1 Soul בבית הבלוז שבדאלאס ובה באדו ביצעה שירים מהאלבום. האלבום לא יצא בבת אחת, יום לאחר יציאתו בארצות הברית הוא יצא בכמה מדינות באירופה וב-3 במרץ יצא גם בבריטניה. ביפן הוא יצא ב-12 במרץ. ביפן ובריטניה יצאו מהדורות מיוחדות כאשר בשתי המהדורות ישנה רצועת בונוס בשם "Real Thang". בנוסף גם יצאה גרסה בלעדית ל-iTunes אשר כללה שיר בשם "Tumbling Dice Remix". ב-11 במרץ האלבום שוחרר על גביי תקליט ועל גביי דיסק און קי. באדו אמרה כי המהלך של הוצאת האלבום על גביי תקליט הייתה לעשות זאת עכשיו לפניי שהתקליטים "ייכחדו".
עם שחרורו האלבום הופיע במקום השני במצעד האמריקאי עם מכירות של 125 אלף עותקים ובכך באדו השיגה את שבוע הפתיחה הגדול ביותר שלה מאז אלבום הבכורה שלה. בנוסף הוא גם נכנס למקום השני במצעד אלבומי ה-R&B וההיפ-הופ האמריקאי. בשבוע השני ליציאתו מכירותיו צנחו ל-41 אלף עותקים ובשבוע השני הם הוסיפו לרדת ל-35 אלף עותקים. בסך הכל האלבום שהה 15 שבועות במצעד האמריקאי ו-22 שבועות במצעד אלבומי ההיפ הופ והאר אנד בי. עד דצמבר 2009 הוא מכר 359 אלף עותקים בארצות הברית מה שהעניק לו מעמד כסף. מחוץ לארצות הברית האלבום זכה להצלחה פחותה. בבריטניה הוא הגיע בשיאו למקום ה-55 ושהה שם שבוע אחד בלבד, בצרפת הגיע בשיאו למקום ה-49 ושהה 11 שבועות במצעד. בשווייץ הוא הגיע למקום ה-10 אך שהה שישה שבועות בלבד במצעד. בהולנד הוא הגיע למקום ה-25 בלבד ושהה שבעה שבועות בטופ 100. בפולין הוא הגיע למקום התשיעי אך שהה שמונה שבועות בלבד במצעד. בשוודיה הוא הגיע למיקום הכי גבוה מכל מדינות אירופה - מקום חמישי אך שהה במצעד במשך שבוע שסעה שבועות.
שם האלבום ועטיפה
במקור שם האלבום היה אמור להיות "KahBa", בהתייחס לאסלאם ולקמטיזם וגם בהתייחס לשמה. אך לבסוף הוחלט לקרוא לאלבום בשמו המקורי. שם האלבום הוא בעצם למעשה שילוב של שמה של באדו לבין המילה "America" (שמה נכתב באנגלית כ-Erykah), "הצהרה שאומרת בפשטות 'זו תחילתו של העולם החדש' - הן עבור העבדים והן עבור אדוני העבדים. במילים אחרות, כולם צריכים להתעורר ולראות. העולם החדש הזה. נע הרבה יותר מהר. אנחנו אפילו לא מבינים כמה מהר אנחנו נעים" אמרה באדו שהסבירה את משמעות שם האלבום. בנוסף שם האלבום כולל גם את המשפט "מלחמת העולם הרביעית" בסוגריים. באדו אמרה כי משפט זה משקף את הנטיות הפוליטיות האובייקטיביות של תוכן האלבום ואת מה שקורה "מחוץ למוח שלה". בהמשך היא הסבירה בהרחבה את משמעות שם האלבום בריאיון למגזין רמיקס כאשר אמרה:
"בשנת 1997 התחילה אריקה באדו בת 25 להיות אמנית, כשהיא בהריון, אם לעתיד. נהגנו להביא קלטות הביתה על מנת להאזין לעצמינו מהאולפן. לאף אחד לא היה טלפון סלולרי, רק לכמה אנשים היו את המוצרים הגדולים האלה. האינטרנט לא היה צורת התקשורת שלנו; עדיין הייתה לנו את הספרייה. יצרנו דברים מחול וגרוטאות. כל כך מהר זה הפך לחברה הטכנולוגית הזו. אני יכולה לשלוח את האלבום למיליוני מעריצים מאנטארקטיקה למקסיקו סיטי בלחיצת כפתור אחת. הדרך בה הילדים שלנו חושבים והדברים שהם רואים? זה חדש וזה קרה כל כך מהר. ואני באמצע של זה. אני על הרציף עם מיקרופון - כך אני רואה בעיני רוחי את אמריקה החדשה".
עטיפת האלבום וכל הוויזואליה שלו בכללי עוצבו על ידי באדו עצמה והמעצב אמק. העטיפה מציגה תמונה מופשטת של באדו: טבעות על פרקיה אצבעותיה היוצרים את שם האלבום ואפרו מעוטר בסמלים שונים. באדו ואמק ביקשו לשקף את נקודת מבטם של בנושאים שונים, כמו מוזיקה, דת, ממשלה וכלכלה, ולשלב סמלים לתיאור התרבות האמריקאית והחברה המודרנית. התמונות המוצגות באפרו כוללות תמונות של פרחים, פחיות ריסוס, שלטי דולרים, תחנות כוח, תווים מוזיקליים, שירותים, אגרופים מורמים, מחטים, מחשבים ניידים, פטיפונים, אזיקים, שרשראות שבורות, ברקודים, סמים ואקדחים. התמונות שבתוך האלבום כוללות דימויים מבשרים רעות, פסיכדלים, עתידניים ואפוקליפטיים. למשל באחד מהתמונות רואים את הדוד סם כשעיניו אדומות והוא מכוון אקדח או יצורים רובוטיים שמקעקעים זה את זה או שלד שמודבק עליו שטר של דולר והוא מרצה בפני קהל של אנשים ללא ראש כאשר מאחוריו נמצאים תמונה של פירמידה ותמונה של סמל ארצות הברית.
ליריקה ופרשנות
הוא אלבום קונספט אזוטרי עם נושאים סוציו-פוליטיים ובעיקר עוסק באנשים ממעמד נחות. הוא כולל נושאים ופרשנויות חברתיות יותר מאשר אלבומיה הקודמים של באדו. האלבום עוסק בדאגות חברתיות ובמאבקים בקהילה האפרו-אמריקאית, תוך בחינת נושאים כמו גזענות מוסדית, דת, עוני, אלימות עירונית, ניצול לרעה של כוח, שאננות, התמכרות לסמים וניהיליזם. באדו אמרה כי עיקר האלבום עוסק במשפחות עניות, אנשים ממעמד הפועלים ובמיעוטים.
לדברי המבקר הניו יורקי, Nitsuh Abebe, הנושא העיקרי של האלבום הוא המאבק של אפרו-אמריקאים לקבוע את זהותם התרבותית לאור עידן "זכויות אזרח וזכויות לאחר האזרח". לדעתו של בן רטליף מהניו יורק טיימס אמנים אחרים עסקו בנושאים אלו בעבר אך אולי המסר של באדו הוא להראות שמאז שאמנים אלו התעסקו בנושאים אלו משהו השתנה. קוונטין ב. הוף מ-"PopMatters" האמין שכמו האלבום Beauty & Crime של סוזן וגה משנת 2007, New Amerykah Part One גם שילב "תפיסת עולם לאחר ה-11 בספטמבר, בתוספת כמה זריקות של רוח קהילה, צמיחה פרטנית, תחנונים לאקטיביזם חברתי ולהארה רוחנית, ו...את מציאות המוות", בנוסף טען כי לדעתו ההתנגשות בסגנונות המוזיקליים מחזקת זאת והוסיף: "נראה כי כמה שירים מדברים על כך שאמריקה חייבת לכבד את הבטחת החלום האמריקני לאפרו-אמריקאים, ואילו שירים אחרים נראה דוחים את ההבטחה, או לפחות את הרעיון שניתן יהיה לממש את ההבטחה ללא מאמץ ניכר".
אופן כתיבת השירים של באדו באלבום זה היא נקודתית, סובייקטיבית ומציגה נרטיב מסוים. מילותיה הן לסירוגין פוליטיות באופן גלוי ואישיות אשר מתייחסות בין היתר לאומת חמשת האחוזים ולאסלאם. באדו מבטאת נקודת מבט אימהית ורגשות של אכזבה ואמפתיה כלפי הנושאים בשירים. המוזיקאי והעיתונאי צ'ארלס אהרון אמר כי לאלבום יש תחושה של "היסטוריה וחמלה" מצד באדו כלפי ההיסטוריה של הקהילה האפרו אמריקאית וחמלה כלפי מה שעברו ועדיין נאלצים לעבור. ניטוש אביבי ממגזין ניו יורק כתב: "הכתיבה שלה על אנשים אחרים נותנת לשירים הרבה יותר צורה, ועוזרת לייצג את מאבקם של הקהילה האפרו אמריקאית שבלי השירים באלבום הזה המחאה שלהם הייתה נשמעת כמו סתם רשימת מכולת של תלונות".
סגנון מוזיקלי
האלבום משלב בתוכו מגוון סגנונות ביניהם פאנק, מוזיקת נשמה והיפ-הופ וכן גם ג'אז ומוזיקה אלקטרונית.
ביקורות
האלבום זכה לביקורות חיוביות רבות. באתר Metacritic האלבום קיבל ציון של 83 בהתבסס על 27 ביקורות. אריק הנדרסון, ממגזין סלנט, אמר כי מדובר בהאזנה עוצמתית העומדת כיצירתה השאפתנית ביותר מבאדו מבחינה מוזיקלית. ארנסט הרדי מלוס אנג'לס טיימס כינה את השירים באלבום "כאוסף של פזמונים אורבניים יפים שחוזרים על עצמם לאורך כל האלבום". סשה פררה-ג'ונס מ"ניו יורקר" "תיארה את האלבום כ"התחדשות מבריקה של פופ ווקאלי" ו"יצירה של פוליטיקה חסרת מנוח המתעלמת מהעולם הסובב אותה ובוחרת בתחושה עכורה המשקפת את דחפיה". בשיקגו טריביון נכתב: "האלבום הוא אלבום כה אישי ועמוק אף על פי שלעיתים רחוקות ההקשה אליו לא תהיה פשוטה". אלכס קפרסון מה"גרדיאן" אמר כי ההאזנה לאלבום הייתה מעניינת ודרשה תחקור. סטיב ייטס מ-"The Observer" כינה את האלבום כ"זינוק ענק קדימה".
טאינה מילר
טאינה מילר (בפורטוגזית: Tainá Müller; נולדה ב-1 ביוני 1982, פורטו אלגרה) היא שחקנית קולנוע ודוגמנית ברזילאית.
ביוגרפיה
טאינה מילר נולדה בפורטו אלגרה. בגיל 19 היא התחילה לעבוד במשרדי MTV ובמקביל היא דיגמנה במילנו וערים נוספות.
בשנת 2005 היא עברה לסאו פאולו והתחילה ללמוד תיאטרון. בשנת 2007 היא השתתפה בסרט Cão Sem Dono וזכתה בפרס "השחקנית הטובה ביותר" ופסטיבל לקולנוע בברזיל. זמן קצר לאחר מכך היא החלה להצטלם בסדרות טלוויזיה.
בשנת 2011 טאניה מילר שילחה בסרט As Mães de Chico Xavier ועל עבודה זו זכתה בפרס הקולנוע הברזילאי.
בשנת 2012 היא התחילה לשחק בטלנובלה Cheias de Charme ועד היום השתתפה ב-143 פרקים. בשנת 2014 היא הצטרפה לצוות של אופרת סבון Em Família.
בשנת 2020 היא שיחקה בסדרת דרמה "בוקר טוב, ורוניקה" בתפקיד ראשי. על תפקיד זה היא קיבלה מספר פרסים.
בשנת 2011 מילר הוציאה אלבום.
חיים אישיים
טאינה מילר התחתנה בשנת 2000 אך התגרשה בשנת 2007. בשנת 2012 היא התחתנה בפעם השנייה ובשנת 2016 נולד לה ילד.
כוכב 1914
כוכב 1914 (באנגלית: Star 1914) המכונה גם כוכב מונס הוא העיטור שהוענק על ידי האימפריה הבריטית על שירות במלחמת העולם ה-1.
העיטור אושר לשימוש בחודש אפריל שנת 1917 טרם סיום המלחמה, לקצינים וחוגרים של הכוחות הבריטיים שלחמו בתקופה שבין ה-5 באוגוסט והלילה שבין ה-22 בנובמבר וה-23 בנובמבר, בחזית הבלגית והצרפתית. התקופה שהוגדרה לעיטור זה החלה בהכרזת המלחמה של האימפריה הבריטית נגד מעצמות המרכז והתאריך שסגר את הזכאות לעיטור היה עם סיום קרב איפר הראשון.
רוב הזכאים לעיטור הם חיילים בכוחות שקדמו במעורבתם במלחמה לכניסתו של הצבא הבריטי ובעיקר חיל המשלוח הבריטי, שנכנסו למערכה מיד עם פרוץ המלחמה סביב גבולות צרפת והשתתפו בנסיגה ממונס (ועל כן הכינוי כוכב מונס). בסה"כ הוענק העיטור 365,622 פעמים. הזכאים לעיטור זה קיבלו גם את מדליית המלחמה הבריטית ומדליית הניצחון.
עיטור מקביל ומאוד דומה בשם כוכב 1914-1915 הוענק במקביל אך לא ניתן היה לקבל את שני העיטורים יחד. העיטור המקביל הוענק למי ששירת במלחמת העולם הראשונה בתקופה מוגדרת לתקופה שחפפה בחלקה לתקופתו של כוכב 1914, ומלבד החיילים שקיבלו את העיטור הראשון. אלפרד אנדרסון, שנפטר בשנת 2005, היה האדם החי הידוע האחרון שהחזיק בעיטור כוכב 1914.
לסלי מורטייר שו
ראשית חייו
לסלי שו נולד במוריסטאון, ורמונט, כבנם של בורדמן שו ושל לואיז ספאולדינג שו. ב-1874 הוא למד בקולג' קורנל. ב-1877 הוא נשא לאישה את אליס קרנשו, ויחד נולדו להם שלושה ילדים.