cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אורן הלמן
ביוגרפיה
ביולי 2019, במסגרת שינוי ארגוני מקיף שבוצע כחלק מהרפורמה בחברת החשמל קיבל הלמן לניהולו את כלל מערך השירות וחוויית הלקוח (מוקדים טלפוניים, מערכי החשבונות והגבייה, קבלת הקהל, פניות הציבור ומנהלי תיקי לקוחות), תחום התקשורת, השיווק, והטרנספורמציה הדיגיטלית של מערך השירות. כמו כן, מנהל הלמן את מערך קשרי המשקיעים (IR) וקשרים עם גופי הון, המרקום, הפרסום, תחום הרגולציה וקשרי הקהילה, במסגרת חטיבת שירות, שיווק ורגולצייה המונה כ-1,000 עובדים. בתקופת פעילותו ניהל הלמן את היערכות מערך השירות לתחרות במשק החשמל, התכנסותו ליעדי הרפורמה בחברת החשמל, העמקת השירותים הדיגיטליים ושיפור ממשקי השירות. בין השאר ולראשונה בחברת החשמל, הוצא חלק משירות 103 למיקור חוץ,, נפרסו ברחבי הארץ עמדות קבלת קהל היברידיות, ופותחה חשבונית חשמל דיגיטלית. הלמן שילב את פעילותו החברתית גם במכלול פעילותו בחברת החשמל. נפתחו והועמקו אפיקי תעסוקה למגזר החרדי תוך פתרונות טכנולוגיים לשילובם בעיסוקים השונים ובעבודה מהבית, בוצעו מבצעי תשלומי חובות תוך שמיטת ריביות, ונפתחה קרן סיוע לתשלום חובות חשמל לנזקקים. במאי 2023 הודיע כי הוא פורש מתפקידו ויסיים את עבודתו בחברת החשמל במהלך השנה.
פעילות לסיוע לאנשים עם מוגבלות
הלמן מקדם אג'נדה של שילוב אנשים עם מוגבלות בחברה בכלל ובעבודה בפרט. זאת, כאב לילדה שלמדה בעבר בחינוך המיוחד וכסמנכ"ל בחברת החשמל שמעסיק 5 עובדים עם מוגבלויות קשות. הלמן דחף לחקיקה שתחייב חובת העסקה של 5% עובדים עם מוגבלות מתוך סך כל עובדי המדינה, חברות ממשלתיות, רשויות מקומיות וגופים ממשלתיים, דבר שהוגש כהצעת חוק לכנסת ובמקביל עוגן בהסכם קיבוצי בין ההסתדרות למעסיקים, שהוצא לו צו הרחבה. הצעת החוק אושרה בכנסת ב-3 באוגוסט 2016.
בינואר 2015 ייסד הלמן דף פייסבוק בשם "סיכוי שווה" שעוסק בשילוב אנשים עם מוגבלות בעבודה, בו מתפרסמות משרות רבות וכן אנשים עם מוגבלות שמבקשים לעבוד. הפרויקט פועל בהתנדבות מלאה, ללא תקציב או משכורות. לדברי הלמן, הקמת הדף מקורה ברצון להוביל סדר יום לאומי הכולל שילוב אנשים עם מוגבלות בעבודה. הדף מפרסם הצעות עבודה המיועדות לאנשים עם מוגבלות בלבד, לצד סיפורים אישיים של מחפשי עבודה עם מוגבלות. לפי נתונים רשמיים, בישראל יש כ-880,000 אנשים עם מוגבלות בגילאי עבודה, נוסף על כ-330,000 ילדים עם צרכים מיוחדים. מחקר שפרסמה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בדצמבר 2016 קבע כי ל-15% מבני 20 ומעלה בישראל, כ-791 אלף איש, יש מוגבלות תפקודית חמורה. את הדף מפעילים כ-25 מתנדבים, מתוכם 17 אנשים עם מוגבלות והשאר הורים לילדים עם צרכים מיוחדים. נכון לאמצע 2016, כ-110 אנשים עם מוגבלות התחילו לעבוד בעזרת הדף. במרץ 2016, קיבל הלמן עיטור כבוד מטעם יו"ר הנהלת אומ"ץ על פעילות זו. בספטמבר 2016, זכה הדף בתואר קמפיין יחסי הציבור לשנת 2016, במסגרת תחרות "האריה השואג" של איגוד יחסי הציבור הישראלי. במסגרת הפעילות של הלמן כנגד אפליית אוכלוסיות מוחלשות, סיכוי שווה נאבקת למען ביטול חוק לרון, אשר לטענת הלמן פוגע חמורות במוטיבציה של נכים לצאת לעבודה ולהפסדי ענק במשק עקב אי הצטרפות הנכים למעגל העבודה ועל כן העמותה בראשותו פועלת על מנת לבטל את ההתניה בין השכר לזכאות לקצבת נכות. בדצמבר 2017, בעקבות יוזמה משותפת של השירות הבולאי ושל "סיכוי שווה", הונפק בול ייחודי בשם "בול השילוב". הלמן מסר כי מטרת הנפקת הבול, עליו מופיעות דמויות של אנשים עם מוגבלויות שונות ומוטבע עליו הפסוק "וחי אחיך עמך", היא להעלות מודעות לשילוב אנשים עם מוגבלויות.
כחלק ממאבקו למען אוכלוסיות חלשות, הלמן כותב מאמרי דעה בכלי התקשורת ובמדיה החברתית המוחים על חוקים ונהלים המחלישים אוכלוסיות אלו וקורא לסיוע, כגון: שילוב אנשים עם מוגבלויות בעבודה וקמפיין בעד תרגום לשפת הסימנים בתשדירי ממשלה.
אריה באומינגר
אריה באומינגר (18 ביולי 1913 קרקוב, פולין - 2 בנובמבר 2002 ירושלים) יליד קרקוב. ניצול שואה. לימד בגימנסיה העברית בירושלים. עסק בתיעוד השואה כמנהל האדמיניסטרטיבי של יד ושם וכסופר והתרכז במיוחד בתיעוד יהדות קרקוב וסיפורם של חסידי אומות העולם.
ביוגרפיה
אריה באומינגר נולד ב-1913 בקרקוב שבפולין בשם ליאון להוריו תהילה ושמעון באומינגר. היה הבכור בין שני אחים ושתי אחיות. ביתם היה ברחוב דיטלה 1, פינת סטניסלבה. באומינגר למד בגימנסיה העברית בקרקוב והמשיך את לימודיו באוניברסיטת ורשה שם השלים תואר דוקטור (בהנחייתו של מאיר בלבן). במקביל למד בבית המדרש לרבנים.
ב-1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח מזרחה, נתפס ליד ביאליסטוק אך הצליח להימלט והגיע לקובנה שבליטא.עם השתלטות הנאצים על העיר נלקח לעבודת כפייה אך הצליח לברוח והסתתר במרתף ביתו של איכר מקומי. לאחר תקופת מה במחבוא הגיע לפרטיזנים ביער.
עם סיום המלחמה למד שרק אחותו סטפניה שרדה את השואה, שהוריו נלקחו מגטו קרקוב לבלז'ץ שם נרצחו, שאחותו מלכה נספתה גם היא ושאחיו צבי, איש השומר הצעיר, שהיה ממנהיגי מרד גטו קרקוב נהרג בפברואר 1943 בהתקלות מול הגרמנים. באומינגר עצמו הגיע לוורשה שם שימש כמזכיר הוועד המרכזי ליהודי פולין. לאחר תקופה בתפקיד יצא לדרכו ארצה אך התעכב באיטליה שם שימש כמנהל המשרד הארצישראלי של הסוכנות היהודית וסייע בהעלאת פליטים ארצה.
ב-1947 עלה ארצה תוך שהוא משתמש בדרכון מזויף של חייל בריטי. בהגיעו לימד בגימנסיה העברית בירושלים. בתקופת מלחמת העצמאות שירת בחי"ש ולאחר המלחמה החל לעבוד במחלקה להנחלת הלשון במשרד החינוך.
ב-1955 התמנה באומינגר למנהל האדמיניסטרטיבי של מוסד יד ושם שם עסק בריכוז שמות נספים בשואה תוך שימוש בדפי עד. תפקיד זה מילא עד 1957.
ב-1957 חזר למשרד החינוך לתפקיד מפקח כשבמקביל היה חבר בוועדה לציון חסידי אומות העולם. במסגרת הוועדה היה מעורב בשני אירועים משמעותיים:
עד פטירתו פעל באומינגר לתעד את השואה דרך כתביו וספריו כשבמיוחד התרכז בסיפורם של היהודים בקרקוב. כמו כן פעל להוצאתו לאור של המחקר על יהודי קרקוב שכתב מורו, מאיר בלבן.
באומינגר נישא ב-1950 לאריקה רבקה באומינגר (לבית פרלברגר), ונולדו להם בן ובת. התגורר בשיכון העיתונאים (ירושלים).
מרוץ לילה פתוח
מרוץ לילה פתוח (או מרוץ הלילה הפתוח) היה אירוע ספורט שנתי שנערך בפארק הירקון בתל אביב בשנים 2016-2010. המרוץ אורגן על ידי קבוצת אנשים שנוסדה על ידי אילן זיסר, נח עפרון וגל שניר. הוא כלל מקצה יחיד למרחק עשרה ק"מ שנערך כולו בתחומי פארק הירקון והוזנק בשעה שמונה בערב. הרישום למרוץ היה בחינם אך המשתתפים התבקשו לעזור במימון האירוע.
היסטוריה
המרוץ נוסד לאחר הודעה שפרסם אילן זיסר בפורום ריצה וטריאתלון ביולי 2010. שם הביע אילן את כעסו על מרוץ הלילה של נייקי בשל המחיר שלו ודרישת מארגניו מכל המשתתפים לרוץ עם חולצת המרוץ. הוא הודיע שב-9 באוקטובר הוא ירוץ בפארק הירקון והציע לאנשים להצטרף אליו.
התגובות להודעה היו פושרות ורובן לא הביעו תמיכה ביוזמה. אילן ניסה לעניין מספר אנשים ביוזמה ולאחר זמן מה פנה אליו חבר מועצת עיריית תל אביב נח עפרון והציע לו לארגן יחד מרוץ. לאחר היסוס ראשוני הם החליטו לנסות. אילן, מתכנת במקצועו הקים אתר אינטרנט שבו נרשמו הפרטים הרלוונטיים והוצע בו להירשם לאירוע. נוצר גם עמוד אירוע בפייסבוק. הרישום לא עלה דבר ומטרתו היחידה הייתה הערכת מספר המשתתפים. אל שני המתחילים הצטרפו גל שניר ולהב זוהר. הקבוצה השיגה מימון קטן (כ-4,000 ש"ח) שאיפשר את ארגון האירוע. במרוץ הראשון לא נמדדו זמנים אבל חולקו מים, מוטות זוהרים ואפילו חולצות מרוץ לכל הרצים.
לאחר התחבטויות, הוחלט לערוך את המרוץ ביום חמישי ה-7 באוקטובר ולא במועד המקורי. היות שלא הייתה מדידת זמנים כלל, לא ידוע כמה אנשים השתתפו אך ההערכות של הנוכחים דיברו על כ-150 איש.
בשל הצלחת המהדורה הראשונה החליטו המארגנים על מהדורה שנייה. בתחילה היו מחשבות על העתקת מקום המרוץ למיקום אחר בגוש דן. בין היתר נבחנו אפשרויות בפארק מנחם בגין ובפארק אריאל שרון אך בשניהם לא נמצא מסלול שיהיה ארוך מספיק וגם מואר. לבסוף הוחלט להשאיר את המסלול במתכונתו הראשונית. במהדורה השנייה נעשה לראשונה ניסיון למדידת זמנים. למשתתפים הוצע לרוץ עם מספר חזה (שאותו היו צריכים להדפיס בעצמם) והמדידה נעשתה על ידי סקירה ידנית של תמונות מקו הסיום (שכללו גם שעון שהוצג של גבי מסך קרוב לקו הסיום). כך נמדדו קרוב למאה תוצאות. הערכות המשתתפים היו שכ-200 איש נוספים רצו ללא מדידת זמנים. במהדורה הזו נוספו גם מספר מאפיינים שנותרו בשנים לאחר מכן: המרוץ הוזנק על ידי רצה בכירה: יערה זנגי (אלופת ישראל במרתון לשנת 2011) והיו מספר מכתיבי קצב (פייסרים). החל במהדורה הזו, חולצות המרוץ חולקו רק למתנדבים ולא לכלל הרצים.
המהדורה השלישית הציגה שני חידושים עיקריים. הראשון נגע לאופן מימון המרוץ. בעוד שהרישום נשאר חופשי וללא תשלום, התבקשו המשתתפים לתרום למען כיסוי עלויות האירוע. המארגנים ביקשו מכל משתתף לתרום עשרה שקלים או יותר ביום המרוץ. שינוי מהותי נוסף היה מדידת זמנים באמצעות שבבים. המזניקה הייתה לונה צ'מטאי. בעת המרוץ היא הייתה הרצה המהירה בארץ למרחקים הבינוניים. מספר מכתיבי הקצב עלה משמעותית והיה לפחות פייסר אחד לכל זמן מ-40 דקות ועד לשעה ורבע.
המגמות מן המהדורה השלישית המשיכו ברביעית. המזניקה הייתה ריקי סאלם, אלופת ישראל לשנת 2013 במרתון. מספר הרצים עם שבב התקרב לשש מאות ומספר הרצים הכולל הוערך בלפחות 700. מספר המתנדבים היה כ-50. במהדורה הזו שונה מסלול המרוץ בעיקר על מנת להעביר את מקום הזינוק לאזור רחב יותר כדי לתמוך במספר המשתתפים הגדול.
המהדורה החמישית נערכה ב-30 באוקטובר 2014. בפעם הראשונה נאלץ האירוע להתמודד עם מזג אוויר סגרירי. גשמים כבדים שירדו מספר שעות לפני האירוע יצרו שלוליות גדולות וכנראה גרמו למספר ניכר של אנשים שלא להגיע. את המרוץ הזניקה קבוצת אתלטי הסימטה. בזמן הריצה פסק הגשם ורוב האנשים דיווחו על הנאה גדולה מהאירוע.
ב-8 באוקטובר 2015 נערכה המהדורה השישית. בפעם הראשונה חווה המרוץ ירידה במספר הרצים. הסיבה לכך לא ברורה. המזניקה הייתה אזאוונט טקה שבעת המרוץ הייתה אלופת ישראל המכהנת בחצי מרתון, 5,000 מטר, 10,000 מטר ומרוצי שדה.
בשנת 2016 משהתברר למארגנים שישנם בעיות בביטוח האירוע, בוטל האירוע והוא לא התקיים מאז.
מהדורות ושיאים
שיאי המרוץ נקבעו שניהם במהדורה השישית (2015): לונה צ'מטאי שהזניקה את המרוץ בשנת 2012 קבעה 35:38 ובין הגברים רץ משה (מושיקו) ישרים ב-35:18.
מטרות המרוץ
מרוץ הלילה הפתוח החל את דרכו כאלטרנטיבה חינמית למרוץ הלילה של נייקי. חלק מהנימוקים נמסרו על ידי המארגנים באתר המרוץ לפני המרוץ הראשון:
עם זאת, לאורך השנים, לבש המרוץ כיוון עצמאי. מארגניו רוצים לראות בו אירוע עצמאי ולא כזה שקיים רק כאנטיתזה לאירוע אחר. כיום מצהירים המארגנים שמטרתם היא ארגון אירוע מהנה, לא ממוסחר, בעלות זולה ובעל אופי חברתי. הם מקווים להמשיך ולנהל את המרוץ לפי מטרות אלו בשנים הבאות.
ואנג חו-נינג
וַאנְג חוּ-נִינְג (במנדרינית: 王沪宁; נולד ב-6 באוקטובר 1955) הוא פוליטיקאי, כלכלן ומדינאי חבר במפלגה הקומוניסטית של סין, אשר משרת כראש חקר מדיניות הפנים מאז שנת 2002 וכמזכיר הראשי של המפלגה הקומוניסטית הסינית מאז 2017. ואנג הוא המוח שמאחורי ההתפתחות הכלכלית האדירה של סין בתקופת שי ג'ינפינג כנשיא הרפובליקה העממית של סין והוא אבי תוכנית חגורה אחת, דרך אחת.
ביוגרפיה
ואנג חו-נינג נולד בשנת 1955 למשפחת צוערים מהפכנית בשאנגחאי, שם בילה את רוב שנותיו המעצבות. הוא גדל כילד שקט ומופנם, ופיתח נטייה לקריאה עוד בצעירותו. במהלך מהפכת התרבות בסין בין 1966 ל-1971, כאשר ספרים רבים נשרפו והושחתו, הוא הצליח לגשת לספרות אסורה בתמיכת מוריו בבית הספר יונגקיאנג, והוא נחשף שם אף לקלסיקות ספרותיות זרות.
לימודיו
בשנת 1978 ואנג היה בין הראשונים שהשתתפו בבחינת הכניסה לאוניברסיטה לכלכלנות שנפתחה עוד בתחילת ממשלו של דנג שיאופינג. הוא סיים בהצטיינות לכדי מצב שהתקבל ישירות ללימודי תואר שני בפוליטיקה בינלאומית באוניברסיטת פודאן היוקרתית, מבלי שנדרש קודם כל תואר ראשון.
בהנחייתו של פרופסור חן קירן, חוקר מוביל על הקפיטל של קרל מרקס, השלים ואנג את עבודת התואר השני שלו בהתחקות אחר התפתחות הרעיונית של ריבונות, שכותרתה "על תיאוריות ריבונות שפיתחה הבורגנות המערבית."
לאחר שקיבל את התואר השלישי, ואנג המשיך להיות אקדמאי באוניברסיטת פודאן ונמצא במהירות במסלול לתואר רביעי של פרופסור עקב ביצועיו יוצאי הדופן. הוא לא היה רק ​​מורה טוב, פופולרי בקרב סטודנטים, אלא גם חוקר פורה, ופרסם רבות הן בכתבי העת האקדמיים והן בעיתונות הכללית בנושאים של מדע המדינה ופילוסופיה פוליטית.
בנוסף לתעודות השבחים האקדמיות שלו, ואנג גם הדריך ואימן את צוות הדיונים בפודאן לזכייה בסדרה של אליפויות דיון בינלאומיות ששודרו בטלוויזיה בהן צפו מיליונים בסוף שנות השמונים ובראשית שנות התשעים, ובכך הוסיף למוניטין האימתני שלו כבר כאחד מבין המוחות העיקריים של סין בנושאים פוליטיים בתקופת הרפורמות של דנג.
כניסה לפוליטיקה
תהילתו ההולכת וגוברת וכן תמיכתו בחיזוק סמכות השלטון המרכזי (שכונה "סמכות חדשה", תווית שואנג עצמו דחה) משכו את תשומת ליבם של מנהיגי הממשלה המרכזיים בשאנגחאי, בהם זנג צ'ינג-הונג וו-בנג-גוו, אשר הציגו אותו בפני הנשיא ג'יאנג דזה-מין. בהתחלה נרתע מלעזוב את האקדמיה, אך בסופו של דבר ואנג שוכנע להצטרף לממשלתו של ג'יאנג בשנת 1995 בגיל 40, וכיהן בתחילה כראש ישיבת הפוליטיקה בלשכת המחקר המרכזי למדיניות הפנים.
ג'יאנג כבר שמע רבות על ואנג וקרא את עבודותיו לפני פגישתם הראשונה. דווח שכאשר הם נפגשו לראשונה, התבדח ג'יאנג באומרו לואנג - ג'יאנג המשיך לצטט קטעים מספרי ואנג, להפתעתו הנעימה של האחרון.
העיתונות הסינית העבירה גם סיפורים על מידת התרשמותו של ג'יאנג מהידע והלמידה של ואנג. למשל, כשנשיא ארצות הברית ביל קלינטון ביקר בבייג'ינג בשנת 1998, ג'יאנג דיבר בארוחת הערב במונחים זוהרים על יכולתו האקדמית של ואנג. על מנת שלא יאבד ממקומו, מצא קלינטון מקום ראוי להצטרף לנושא את הישגיו ההישגיים של המדען הפוליטי האמריקאי הנודע סמואל הנטינגטון, שצוטט בעבר בעבודותיו של ואנג עצמו - עובדה שלא נודעה לקלינטון.
בפוליטיקה
יכולתו האקדמית של ואנג אכן נוצלה היטב לאחר שנכנס לפוליטיקה. תוך זמן קצר הוא הפך למנהל המשרד לחקר המדיניות הפנימית והפך לחבר בוועד המרכזי של המפלגה בשנת 2002. לאחר שג'יאנג העביר את מושכות השלטון לידי חו ג'ינטאו, ואנג המשיך לשרת את ההנהגה החדשה, והתקרב צעד קרוב יותר למקדש הכוח הפנימי כשהיה חבר במזכירות הפנימית של המפלגה.
כאשר שי ג'ינפינג לקח את הכוח כנשיא הרפובליקה העממית של סין וכמנהיג העליון של סין בשנת 2012, ואנג נשמר, ולא טוהר או פוטר כפי שהיה קורה לעיתים קרובות כאשר משטרים אוטוקרטיים מחליפים ידיים. למעשה, ואנג הועלה בדרגותיו עוד יותר, ונכנס במהרה לפוליטביורו, הליבה של הנהגת המפלגה המורכבת מ-25 מחברי האליטה השלטת. עם קונגרס המפלגה ה-19 שנחתם זמן קצר לאחר מכן, ואנג עלה סוף סוף לשיא הכוח בסין, כאחד מששת המנהיגים הבכירים בלבד מלבד הנשיא שי עצמו.
העובדה שכל שלושת המנהיגים האחרונים נזקקו לעצתו של ואנג מצביעה על שאלות עמוקות העומדות בפני סין העכשווית, שהן לא רק טכניות או ביורוקרטיות, אלא גם תאורטיות ואידאולוגיות. חשיבותו לכלכלת הפנים והחוץ של סין העממית היא אשר קבעה את עלייתו לדרגות ואת הפיכתו למועמד בעל הסיכוי הרב ביותר להפוך לראש ממשלת הרפובליקה העממית של סין.
קלאופטרה בחלל (סדרת טלוויזיה)
קלאופטרה בחלל (באנגלית: Cleopatra in Space) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית, המבוססת על רומנים גרפיים באותו השם מאת מייק מאיהק. הסדרה הופקה על ידי חברת דרימוורקס הנפשה.
מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי ענת ניב, והופק על ידי ענבר שטגר עזרא. הדיבוב נעשה באולפני דאבי דאב.
פרקים
סדר שידור הפרקים בישראל שונה מסדר שידור הפרקים בארצות הברית; כל שלוש העונות הופצו בתור עונה אחת.
משפחת מידלטון
עושרם של בני מידלטון אשר נבע מחברה לאספקת ציוד לאירועים, פורסם בכלי התקשורת עקב השתתפותם בחתונת בתם המלכותית.
היסטורית בית מידלטון
בני משפחתה של קתרין, נסיכת ויילס הם: אביה מייקל מידלטון, אמה קרול מידלטון (נולדה בשם קרול גולדסמית'ס), אחיה ג'יימס מידלטון, ואחותה פיפה מידלטון.
בני משפחה היסטוריים ידועים
אבותיהם של בני משפחת מידלטון כוללים את סר תומאס לייטון (חי בשנים 1530–1610), שהיה מושל גרנזי בשנים 1570–1609, ואשתו אליזבת קנוליס (1549–1605) שהייתה בת דודה של אליזבת הראשונה מלכת אנגליה.
אחד מצאצאי המשפחה בתקופה מאוחרת יותר הוא הכומר "תומאס דייוויס" (Thomas Davis 1766 - 1844) שהיה מחבר המזמורים של הכנסייה האנגליקנית; נכדתו, אוליביה כריסטיאנה לופטון, הייתה אחת הסבתות של מייקל מידלטון, אביה של קתרין.
שיוך גנאלוגי
בת משפחה נוספת מצד סבתו של מייקל מידלטון היא אוליביה לופטון, בתם של פרנסס והרייט לופטון צאצאי אדוארד השלישי, מלך אנגליה. קרול מידלטון, אמה של קתרין, נסיכת ויילס, היא בת למשפחת גולדסמית, משפחה ממעמד הפועלים, אשר בניה עבדו במשך כמה דורות ככורים במכרות של סנדרלנד במחוז דורהאם.
פרארי SF90 סטרדלה
פרארי SF90 סטרדלה (באנגלית: Ferrari SF90 Stradale) היא מכונית ספורט היברידית פלאג-אין במרכב קופה בעלת שתי מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי פרארי משנת 2019. היא הוצגה במאי 2019, והגיעה לישראל במאי 2021. היא המכונית הכביש החזקה ביותר של פרארי.
ישנה אפשרות לגרסת גג נפתח הנקראת SF90 סטרדלה ספיידר, הכוללת את אותה מערכת הנעה וביצועים.
עיצוב
העיצוב החיצוני מציג שפת עיצוב חדשה של פרארי, אלמנטים רבים נלקחו מהפרארי F8 טריבוטו. עיצוב הפנים מציג עיצוב GT, המשלב יוקרה וספורט, שנלקח למכונית החדשה של פרארי, פרארי GTB 296, פנים המכונית כולל טכנולוגיות מתקדמות, לוח מחוונים דיגיטלי בקוטר 16.0 אינץ', הגה חדש עם כפתורים מכניים ומשטחי מגע.
מפרט טכני
ה-SF90 סטרדלה כוללת מערכת הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 4.0 ליטרים טווין טורבו המספק כ-780 כוחות סוס ומומנט מרבי של 81.5 קג"מ עם שלושה מנועים חשמליים המספקים יחד כ-220 כוחות סוס, ארבעת המנועים יחד מספקים 1,000 כוחות סוס ב-8,000 סיבובים לדקה. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 7.9 קילוואט שעה המספקת טווח נסיעה חשמלי של 20 קילומטרים באמצעות שני המנועים החשמליים הקדמיים (יש שלושה מנועים חשמליים, שתיים בקדמת המכונית אחד מאחור). תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שמונה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 2.5 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 340 קילומטרים לשעה.
במדיה
ה-SF90 סטרדלה הופיעה בסרט של הבמאי הצרפתי קלוד ללוש.
ה-SF90 סטרדלה מוצגת כמכונית שניתן לשחק בה באספלט 8 ובאספלט 9 וב-Grand Theft Auto V.
נאיף בן עבד אל-עזיז אאל סעוד
הנסיך נאיף בן עבד אל-עזיז אָאל סעוד (בערבית: نايف بن عبد العزيز آل سعود; 1934 – 16 ביוני 2012) היה יורש העצר לכס המלכות של ערב הסעודית, סגן ראש הממשלה ושר הפנים של הממלכה. נאיף הוא בן לעבד אל-עזיז אבן סעוד, שמונה ליורש עצר לאחר מות אחיו סולטאן באוקטובר 2011.
תולדות חייו
נאיף נולד בטאיף שבערב הסעודית. הוא התחנך על ידי עולמא ב"בית הספר לנסיכים". בנוסף, רכש השכלה כללית בתחומי מדע המדינה, דיפלומטיה, ונושאי ביטחון. בשנת 1953, בעודו בן 20, מונה למושל ריאד. בין השנים 1954–1970 הוא שירת כסגן שר הפנים. בשנת 1970 מינה אותו מלך ערב הסעודית פייסל לשר המדינה לענייני פנים.
במרץ 1975, לאחר ההתנקשות בחיי המלך פייסל, הפך שר הפנים פהד ליורש העצר. אחיו נאיף מונה לשר הפנים במקומו. בדצמבר 1994 הוא הורה על גל מעצרים של מאות חשודים במעשי טרור, זאת בתמיכת הנסיך תורכי, ראש שירותי המודיעין הסעודי באותה עת. באפריל 2001 נסע נאיף במפתיע כשליח סעודי מיוחד לאיראן, ולא שר החוץ הנסיך פייסל. בנובמבר 2001 הוא הורה להנפיק לכל הנשים בערב הסעודית תעודות זהות. עד אותה עת נשים לא נשאו תעודה משלהן, אלא היו רשומות בתעודות הזהות של בעליהן או אביהן.
בשנת 2003, בתוקף היותו ממונה על העובדים הזרים בסעודיה, הוא ציווה כי עד לשנת 2013 אין להתיר כי נתח העובדים הזרים באוכלוסיית סעודיה יעבור את סף 20 האחוזים. בין השנים 2003–2006 הוא הוביל את מאבקה של סעודיה בארגון אל-קאעידה, לאחר שהארגון יזם התקפות בתחומי המדינה על מעונות עובדים זרים, מתקני נפט ומפעלי תעשייה. מאבק זה הביא לחשיפה מוגברת של תפקידו בציבור ולשיפור מעמדו הפוליטי. במרץ 2011, בעת המחאות בערב הסעודית, הוא סירב לפגוש קרובי משפחה שדרשו לדעת מה גורל יקיריהם הכלואים.
במהלך שנותיו כשר הפנים נאיף דאג כי פקידי משרד הפנים יוצבו בכל שגרירויות סעודיה ברחבי תבל. בזכות אחיו פהד, התחזק מעמדו של משרד הפנים בראשותו של נאיף והפך לאחד ממשרדי הממשלה החשובים ביותר. לאורך השנים שימש כמגשר בחילוקי דעות שהתגלעו בין פהד לסולטאן. ככל שהלך והידרדר מצבו הבריאותי של פהד, כך גם ירד כוחו של נאיף. בשנותיו האחרונות במשרד הפנים העביר את רוב האחריות לתפקוד השגרתי של המשרד לידי סגנו הנסיך אחמד, ולידי אחיינו הנסיך מוחמד.
במרץ 2009 התמנה נאיף לסגן ראש הממשלה השני. מינויו הביא להתנגדות בחצר המלוכה, והנסיך טלאל דרש מהמלך להבהיר כי המינוי אין פירושו שהנסיך נאיף יתמנה כיורש העצר. מינויו של נאיף כסגן ראש הממשלה הגדיל את השפעתו בממלכה והוא החל ליטול חלק פעיל יותר במדיניות החוץ של המדינה. מאז מינויו ישב בראש ישיבות ממשלה רבות, כאשר מצבם הבריאותי של הנסיך סולטאן והמלך עבדאללה לא איפשר את נוכחותם.
ב-27 באוקטובר 2011, חמישה ימים לאחר מות יורש העצר סולטאן, מונה נאיף בידי אחיו למחצה, המלך עבדאללה, ליורש העצר.
השקפותיו
הנסיך נאיף היה אחד הכוחות השמרניים ביותר במשפחת המלוכה. לדעתו של נאיף, כל נסיגה מן הדוקטרינה הוהאבית-סלפית עלולה לפגוע בלגיטימיות היסודית של האומה הסעודית עצמה, ועל כן הוא התנגד לכל שינוי שכזה, לא על בסיס אמונה דתית אדוקה, אלא ככלי להמשיך באחיזה איתנה במוסרות השלטון.
בנובמבר 2002 אמר נאיף: "אין זה אפשרי שנערים בני 19 הם שביצעו את הפעולה ב-11 בספטמבר, או שבן לאדן או אל-קאעידה עשו זאת לבדם... אני חושב [שהציונים] הם שמאחורי האירועים."
סיסמתו של נאיף הייתה "לא לשינויים, כן לפיתוח". הוא האמין כי לא דרוש כל שינוי בערב הסעודית: "שינוי משמעותו שינוי דבר אשר כבר קיים. כל מה שקיים בממלכה כבר מבוסס היטב; אולם יש מקום לפיתוח - פיתוח שאינו מתנגש עם העקרונות של האומה." ברוח דומה הוא הצהיר במרץ 2009 כי הוא אינו רואה כל צורך בבחירות או בשיתוף נשים בשלטון. במרץ 2012 הוא צוטט בעיתון אל-חיאת כמי שאמר כי נשים יכולות לייצג את ערב הסעודית באולימפיאדת לונדון כל עוד לא יתנהגו בדרך הנוגדת את חוקי האסלאם. הסכמתו הותנתה בכך שנשים המתחרות בענפי ספורט יעמדו בכללי הצניעות הדתיים. הייתה זו עמדה פרוגרסיבית ומפתיעה מפיו של הנסיך נאיף, אולם ימים ספורים לאחר שנאמרה הודיע ראש הוועד האולימפי הסעודי, נוואף בן פייסל בן פהד, כי נשים סעודיות לא תשתתפנה באולימפיאדה כספורטאיות.
חוקת 3 במאי 1791
חוקת 3 במאי 1791 (בפולנית: Konstytucja 3 maja; בליטאית: Gegužės trečiosios konstitucija) אומצה בידי הסיים הגדול (פרלמנט) של האיחוד הפולני-ליטאי. החוקה נכתבה במשך 32 חודשים ואומצה באופן רשמי כחוק הממשלתי (Ustawa rządowa). המסמך נועד לתקן את הליקויים הפוליטיים שהיו קיימים באיחוד. המערכת הפוליטית של דמוקרטיית האצילים העניקה זכויות רבות מדי למעמד האצולה (szlachta) ועם הזמן הביאה לשחיתות. לאימוץ החוקה קדמה תקופה של תסיסה בקרב העם, שדרש רפורמות פוליטיות. הרפורמות הביאו לבחירות ממלכויות ולבחירתו של סטניסלאב פוניאטובסקי כמלך האחרון של האיחוד.
החוקה ביקשה להחליף את האנרכיה ששררה בממלכה במונרכיה חוקתית. היא הציגה אלמנטים של שוויון פוליטי בין בני המעמד הנמוך לבני האצולה, והעניקה לאיכרים הגנה ממשלתית, בכך מיתנה את שעבודם. החוקה אסרה על הליכים פרלמנטריים כגון הליברום וטו, שאפשר לכל אחד מבני האצולה להביא לפירוק המושב הנוכחי של הסיים. שכנות האיחוד הגיבו בעוינות כלפי החוקה. פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, ביטל את הברית בין שתי המדינות. האיחוד הותקף בידי יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, ומלך האיחוד נאלץ לבסוף להיכנע.
החוקה הייתה החוקה הדמוקרטית הראשונה באירופה, והיא נשארה בתוקף למשך תקופה של פחות מ-19 חודשים; היא בוטלה על ידי הגרודנו סיים, מושב הסיים האחרון של האיחוד, ב-23 בנובמבר 1793. עד 1795, החלוקה הראשונה והשנייה של פולין הביאו לסיומה של מדינה פולנית ריבונית. במשך 123 השנים הבאות, חוקת 3 במאי 1791, נתפסה כעדות להצלחתן של הרפורמות הפנים-מדינתיות וכסמל המבטיח את השבת הריבונות של פולין.
לזכר החוקה נבנו מספר מבני הנצחה ואנדרטאות ברחבי פולין, הראשונה שבהן היא אנדרטת החוקה בלובלין.
Leisure
Leisure (בעברית: פנאי) הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הבריטית בלר שיצא באוגוסט 1991 על ידי חברת התקליטים Food.
תוכן
הגרסה המקורית של "Sing", תחת הכותרת "(Sing (To Me", הוקלטה כדמו בסוף 1989 בשם הקודם של הלהקה, Seymour (סימור), וניתן לשמוע אותה בסינגל השיווקי ה"אולטרה - נדיר" שיצא מעל עשור לאחר מכן בפברואר 2000 ובהתחלה של סט 4 דיסקים עם חומר נדיר בקופסת הדיסקים "Blur 21".
השיר Sing הופיע גם כחלק מפסקול הסרט טריינספוטינג.
התמונה שעל עטיפת האלבום צולמה במאי 1954 על ידי צ'ארלס יואיט, לתמונת אופנה של "Picture Post" על כובעי רחצה, "זוהר בשחייה".
הוצאה לאור
האלבום יצא ב-26 באוגוסט 1991 בבריטניה על ידי חברת התקליטים Food. הוא יצא לאור בארצות הברית חודש לאחר מכן עם רשימת שירים אחרת: גרסה זו מציגה מקדימה את שלושת הסינגלים של בלר בבריטניה, והשיר "Sing" הוחלף על ידי "I Know", שהיה לפני כן צד A של האלבום 'עם "She's So High". הגרסה הקנדית כוללת את אותה רצועת השמעה כמו הגרסה הבריטית.
"Leisure" הגיע למקום השביעי במצעד האלבומים הבריטי. האלבום הוכתר כאלבום זהב בבריטניה.
במסגרת יום השנה ה-21 לאלבום, Leisure שוחזר מחדש והוצא מחדש יחד עם אלבומי האולפן האחרים של הלהקה ב-30 ביולי 2012. האלבום הוצא מחדש פעם שנייה, על תקליט ויניל צבעוני, ב-26 באוגוסט 2016.
ביקורות
האלבום זכה לביקורות מעורבות. פול דייוויס ממגזין Q דירג את האלבום 4/5 כוכבים ואף אמר שהאלבום הוא "אוצר ביתי מלא של סינגלים להיטים שרק מחכים לקרות."
לעומת זאת, נשמעו גם קולות פחות אוהדים. העיתונאי אלכסיס פטרידיס הצהיר כי "על פי מה שהאלבום הזה מעיד, נראה שהם לא יודעים מה הם עושים וכתוצאה מכך עושים טעויות מחרידות בכל מקום".
בשנת 2007 נערך ריאיון עם דיימון אלברן, סולן הלהקה, ובמהלכו הביע סלידה מ-Leisure כשהוא מתאר אותו כ"איום" והיותו אחד משני "התקליטים הרעים" שעשה בקריירה שלו (השני הוא האלבום The Great Escape).
אלברן הרחיב עוד יותר על הקלטת האלבום בשנת 2014, והסביר כי "זו לא הייתה חוויה שמחה במיוחד" והסביר שהלהקה הייתה להוטה מדי כדי לרצות את חברת התקליטים על ידי שימוש באותם צלילים שהיו פופולריים באותה תקופה.
דרום מדבדקובו
נפת דרום מדבדקובו (ברוסית: район Южное Медведково) היא נפה במחוז הצפון-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה 3.87 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 85,867 תושבים (2020).
הנפה קיבלה את שמה מכפר עתיק ליד מוסקבה, שבשנת 1960 הפך לחלק מהעיר.
קישנאנה
קישנאנה (בהונגרית: Kisnána) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בקישנאנה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,247 ובשנת 2020 רק 1,009 תושבים.
האזור מיושב לסירוגין מאז המאה ה-11 ועד ימינו, היישוב עצמו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1325.
יהודי קישנאנה
יהודים חיו בקישנאנה במאה ה-18 ובמאה ה-19. ובשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
מרטינה (קיסרית)
מרטינה (ביוונית: Μαρτίνα; 598–641) הייתה קיסרית האימפריה הביזנטית בין השנים 613–641. נישאה לדודה הרקליוס כאשתו השנייה וקיבלה את התואר אוגוסטה. מונתה על ידו כעוצרת הממלכה יחד עם בנה בשנת 641. הייתה בתם של מרטינוס ה-7 ומריה ה-12 אחותו של הרקליוס.
נישואיה להרקליוס
נישואיה להרקליוס לא התקבלו בברכה בקהל הרחב, שכן למרות גילה הצעיר הייתה לה השפעה רבה על בעלה. שנת נישואיהם לא תואמת בין תאופאנס לניקפורוס. הראשון טוען כי נישאו בשנת 614 ואילו ניקפורוס מתארך את הנישואין בשנת 623. על פי מטבעות מהתקופה ההנחה המחקרית היום היא כי ככל הנראה התחתנו לפני שנת 616 משום שנמצאו מטבעות עם דיוקנה חרוט עליהם מהשנה השישית למלכותו של הרקליוס. ניתן לראות את האמון מצד אחד שהרקליוס נתן באשתו בכך שחרט אותה על מטבעות אלו ומצד שני ניתן גם לראות את השאיפות הפוליטיות שהיו למרטינה. הפטריארך סרגיוס הראשון טען שנישואיהם של מרטינה והרקליוס הם בגדר גילוי עריות ומשום כל אינם חוקיים. אך לבסוף חזר בו וביצע את טקס הנישואים שלהם. הציבור התנגד בצורה נחרצת הן לנישואין והן להכתרת מרטינה לאוגוסטה. הזוג ספג עלבונות רבים מהציבור, גם מהציבור שתמך בהרקליוס ושלטונו. אף משפחתו של הרקליוס לא תמכה בנישואים בכלל זה אחיו, דודה של מרטינה תיאודור, שלא תמך בנישואין שלהם בכלל ובפרט ביציאתה של מרטינה למסעותיו של הרקליוס. ככל הנראה היו להם עשרה ילדים, שניים מילדיהם היו נכים וארבעה נוספים נהרגו בין השנים 624–628 כשהזוג שהה בפרס.
הציבור לא תמך במרטינה כלל ראשית משום שנישואיה היו בגדר גילוי עריות וגם כי ניסתה לקדם את ילדיה על חשבונו של ילדו הגדול יותר של הרקליוס, הרקליוס קונסטנטינוס (קונסטנטינוס השלישי), שמלך לצידו משנת 613. הסלידה ממרטינה אף התעצמה משום שהציבור אהב מאוד את אשתו הראשונה של הרקליוס. למרות כל זאת מרטינה והרקליוס היו זוג יציב ומאוחד. מרטינה התלוותה אליו למסעותיו הרבים וכן בהפסדיו בקרבות שונים. ההפסדים של הזוג בתקופה זו רדפו את מרטינה לאורך השלטון שלה שכן הסיבה שניתנה להפסדים אלו היא נישואיה הבלתי חוקיים או מוסריים להרקליוס, עניין שתרם גם לחוסר הקבלה שלה על ידי הציבור.
"אם וקיסרית"
בשנות השלושים של המאה השביעית מתעצם קונפליקט בין קונסטנטינוס השלישי למרטינה. הרקליוס הבין שככל הנראה הקופליקט הזה ימשיך גם אחרי מותו. כשמותו התקרב, פרסם צוואה בה כתב כי הרקליונס (בנו של מרטינה) והרקליוס קונסטנטינוס יוכרזו כשליטים שווים. שם גם נכתב כי עליהם לכבד את מרטינה כאם וקיסרית. צוואה זו בעצם היוותה ניצחון עבור מרטינה שרצתה שהילדים שלה ימשיכו לשלוט בממלכה. הירקלונס בנה קיבל זכויות שלטוניות וכן השתמע מהצוואה כי מרטינה עתידה לקבל השפעה ישירה על השלטון. כל זאת פורסן בצוואה למרות שקונסטינוס היה כבר בן 28 ובשל לקבל את השלטון, לא נראה שום צורך לכך שיש להכתיר עוצרת. החלטה זו לא נבעה רק מלחץ של מרטינה אלא גם משום שקונסטנטינוס השלישי היה חולה מאוד. בעיני הרקליוס ביסוס מעמדם של שניים מילדיו ייצב את המצב השלטוני באימפריה בעיקר אם קונסטנטינוס ימות ממחלתו בטרם עת. בנוסף, החלטה זו הרגיעה את מרטינה ונתנה מענה לרצונות השלטוניים שלה, שכן תתמנה כעוצרת האימפריה במידה ובנה יישאר שליט יחיד בעודו קטין.
ירושת השלטון בביזנטיון לא הייתה אוטומטית, למרות שבאופן יחסית גורף בנו של האימפרטור הקודם המשיך את אביו לאחר מותו, אותו בן היה צריך לקבל אישור לשלוט מהסנאט, הצבא והציבור. הרקליוס עשה את מה קרוב האימפרטורים עשו כשהגיעו לערס דווי, הבחירה בשני בניו כאימפרטורים מקבילים יכולה גם להיות לא משום שרצה לרצות את מרטינה אלא כי חשב על גילם הצעיר של נכדו הבכור אשר לא יגיע לבגרות לפני שאביו ימות ולא יהיה בשל מספיק על מנת לשלוט באימפריה. יתרה מזו, בתקופה זו האימפריה הייתה מחולקת ומשוסעת בגלל הפרעות דתיות וסכסוכים כנסייתיים על מנוטליזם היו אנדמיים. בנוסף, הייתה מחלוקת בתוך הבירה על בסיס הפלגים של שני הקיסרים ושנאה עממית של מרטינה. בנושא שטחי האימפריה גם היו בעיות, במותו של הרקליוס האימפריה איבדה את סוריה ואת ארץ ישראל, בעוד צבאות ערב התקדמו מהר מאוד למצרים איבדו השטחים והמסעות הצבאיים הרבים גם הכניסו את השלטון לבעיות כלכליות קשות. מתוך כל אלו השלטון לא היה מורשת שבהכרח רצו לרשת. דווקא נתינת האמון במרטינה לרשת ולשלוט בכאוס הזה הוא לא מובן מאליו ואף מפתיע.
הרקליוס נפטר ב-11 בפברואר בשנת 641 לאחר שכתב את צוואתו. מרטינה כינסה באופן מיידי את הסנאט, את הפטריארך פירוס ושאר נכבדי האימפריה לאספת עם בהיפודרום על מנת לחשוף בפניהם את צוואתו של הרקליוס. באספה זו דרשה את השלטון לעצמה וציפתה שתוכל להשתלט על במהרה על ניהול האימפריה למרות שנה החורג שלט בפועל משנת 613. הייתה לכך התנגדות חזקה.
הקהל נתן כבוד מיוחד להרקליוס קונסטנטינוס, ולא להרקליונס, בטענה שהוא הקיסר הוותיק יותר וכן היה שליט עם הרקליוס במשך רוב חייו. מרטינה לא שמחה מאהדתם של הציבור את בנה החורג עבור מרטינה, סירובו של הציבור לתת לה להשתתף בניהול האימפריה היווה עבורה מאין בגידה.
מרטינה וקונסטנטינוס השלישי
יחסיהם לאחר מות הרקליוס עלו על שרטון. קונסטנטינוס השלישי מלך רק 103 ימים. הוא נפטר משחפת. הייתה אמונה רווחת בציבור שמרטינה הרעילה אותו, השמועה הופצה אחר כך על ידי בנו של קונסטנטינוס, וכן כתוב בכרוניקות רבות כי הפאטריאך פיירוס עזר לה לבצע את המעשה. היסטוריונים היום כמו לינדה גרלנד טוענים כי הנחה זו כנראה לא נכונה. לאחר מות קונסטנטינוס, מרטינה החלה מיד להגלות את התומכים הבולטים שלו בעזרתו של הפטריארך פיררוס הראשון מקונסטנטינופול שהיה אחד מיועציה העיקריים, היא החייתה מחדש את מדיניות המונותליזם.
נפילתה והדחתה של מרטינה
אופי שלטונה והשמועות שנפוצו באימפריה על הרעלת קונסטנטינוס השלישי גרמו לעם ולסנאט להתנגד למרטינה ולבנה. ולנטינוס איגד את הצבא נגד מרטינה וילדיה בכך ששיחד אותם עם כספים מתוך אוצרו של פילגריוס, התקדם לעבר כלקדון על מנת לכבוש אותה. בא בעת המורדים שלחו איגרות לכל הערים מחוץ לקונסטנטינופוליס על מנת לשכנע גם אותם להצטרף למרד. ולנטינוס חשב שמרטינה לא תוכל למול כוחו הצבאי. הרקלונס המבוהל, בנה של מרטינה, מינה את קונסטנס השני, בנו של קונסטנטין השלישי המנוח, כאימפרטור שותף.
בנובמבר 641, הפילו את מרטינה ובניה מהשלטון כאשר הצבא כבש את קונסטנטינופול וכלא את מרטינה ובניה הרקלונאס, דוד ומרינוס. לשונה של מרטינה נחתכה, לבניה חתכו את אפם, ובניה הצעירים סורסו. בסופו של דבר הם נשלחו לגלות ברודוס.
ולנטינוס הכתיר את קונסטנס השני בנו של קונסנטינוס השלישי, זאת ככל הנראה על מנת לצבור כוח בתוך האימפריה שכן קונסטנס השני היה בעל מעט מאוד כוח אמיתי עד שנת 650. בהמלכתו קונסטנס הודה לסנאט על שעזרו להפיל את דודו. הנאום שנאם ותועד על ידי תאופאנס מאשים את מרטינה במותו של קונסטנטינוס השלישי וכן מתרץ את הפלת דודו בכך שנולד מנישואים טמאים.
מחלוקת
לינדה גרלנד ביצעה מחקר מקיף על קיסריות ביזנטיות, וסיקרה בהרחבה את מרטינה. היא סיכמה שהקיסרית מרטינה הייתה 'שעיר לעזאזל' בנושאים שירשה מהשלטון של בעלה. עם זאת, ללא ספק, שאיפותיה עבור משפחתה בלבד גרמו לטינה עזה בקרב הציבור. עם זאת, היא עשתה את מה שהיה מצופה מקיסריות בזנטיות רבות; היא נלחמה עבור משפחתה, ילדיה וירושתם. סיפורה גם הותיר רושם עבור אלמנות ואימהות אחרות שאולי עדיף לפעול פוליטית מאחורי הקלעים, ולא באופן גלוי כל כך, כפי שעשתה מרטינה ומה שעל פי רבים גרם להדחתה. מרטינה זכורה כדמות תככנית ושאפתנית שהרעילה את יורש העצר האמיתי על מנת לצבור הון פוליטי. היא גם זכורה כמי שבגללה האימפריה הפסידה טריטוריות רבות כמו ארץ-ישראל, סוריה ומצרים. הפסדים אלו נתלו בכך שהאל עזב את האימפריה בגלל אמונותיה המונופיזיטיות ונישואיה הבלתי-חוקיים (על פי חוקי הדת והאימפריה) להרקליוס.
יחסי הולנד–סין
יחסי הולנד–סין הם יחסי החוץ בין הרפובליקה העממית של סין לממלכת הולנד. היחסים בין המדינות החלו רשמית בנובמבר 1954. במאי 1972 שודרגה המשלחת הדיפלומטית לרמת השגרירות.
היסטוריה
היחסים בין סין להולנדים החלו לפני הקמתה של הרפובליקה העממית של סין במאה ה-17 וה-18 כאשר סוחרים הולנדים של חברת הודו המזרחית ההולנדית (VOC) הקימו עמדת מסחר בגואנגג'ואו וגם בחוף המערבי של טאיוואן. בסכסוכים בין סין להולנד שושלת מינג הביסה את חברת הודו המזרחית ההולנדית במלחמה על איי פנגו בין השנים 1622–1624. כוחות שושלת מינג בהנהגת ג'נג ג'ילונג הביסו שוב את ההולנדים בקרב מפרץ ליאולו בשנת 1633, ונאמני מינג בפיקודו של ג'נג צ'נגגונג (קוקסינגה) הביסו את ההולנדים וגירשו אותם מטאיוואן במצור על פורט זילנדיה בשנת 1662.
היחסים בין הרפובליקה העממית של סין להולנד החלו בשנת 1954. בשל הסיוע הממשלתי של הולנד שכלל מכירת שתי צוללות לטאיוואן, היחסים הדו-צדדיים הוחלפו במאי 1981 לרמת ממונה על היחסים. ב-1 בפברואר 1984, סין והולנד חידשו את היחסים הדיפלומטיים המלאים כאשר הולנד הסכימה שלא לנהל סחר של כלי נשק הגנתיים עם טאיוואן.
יצוא הולנד לסין כולל פטרוכימיה, מכונות, ציוד תחבורה, מזון, טכנולוגיה גבוהה ודלקים מאובנים. הייצוא של סין להולנד כולל מוצרי אלקטרוניקה, מחשבים וצעצועים, צעצועים ובגדים.
במרץ 2014 ערך נשיא סין שי ג'ינפינג את הביקור הממלכתי הראשון של סין בהולנד בהיסטוריה.
היחסים בין שתי המדינות
הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות גדל עם השנים. הולנד היא השותפה השלישית בגודלה של סין ב. היקף המסחר קפץ בשנה שעברה גדל ב-44.3 אחוזים. מדובר ב-4.6 מיליארד אירו בשנת 2009. סין ייצאה 36.7 מיליארד דולר להולנד בשנת 2009.
ארגונים הולנדים השקיעו 7.48 מיליארד דולר ל-824 פרויקטים בסין.
ביולי 2019 חתמו שגרירי האו"ם מ-22 מדינות, כולל הולנד, על מכתב משותף למועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם, הכולל גינוי על התנהלותה של סין כלפי האויגורים, כמו גם התייחסות לא נכונה לקבוצות מיעוט אחרות, בקריאה לממשלת סין לסגור את מחנות החינוך מחדש של שינג'יאנג.
לארס אמיל יוהנסן
לארס אמיל יוהנסן (בגרינלנדית: Lars Emil Johansen; נולד ב-24 בספטמבר 1946) היה ראש הממשלה השני של גרינלנד, בשנים 1991–1997. יוהנסן היה יו"ר המפלגה הפוליטית סיומוט בין השנים 1987 - 1997. לפני הקמתו של הלאנדסטינג, ייצג את גרינלנד בפרלמנט של דנמרק משנת 1973, תפקיד בו חזר לכהן מ-2001 ועד לשנת 2011.
And I Love You So
"And I Love You So" (בעברית: "ואני אוהב אותך כל כך") הוא שיר שכתב הזמר דון מקליין ויצא באלבום הבכורה שלו "Tapestry" בשנת 1970. אמנים רבים הקליטו מאז את השיר, וב-1973 היה השיר ללהיט בביצועו של פרי קומו שהקליט אותו לאלבום באותו שם בחברת התקליטים RCA ויקטור.
הגרסה של קומו הגיעה למקום ה-29 במצעד בילבורד הוט 100, האחרון משורה של להיטים שהקליט שהגיעו ל-40 הגדולים במצעד (Top 40). עוד הגיע השיר לראש מצעד easy listening chart בשנת 1973. בדרום אפריקה הגיע השיר למקום השני במצעד, ובבריטניה למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי, ושהה במצעד במשך 35 שבועות (יותר מכל שיר אחר של קומו בממלכה המאוחדת).
לארס אמיל יוהנסן
יוהנסן נולד באישׂורסואיט, יישוב קטן ליד אומאנק שבמחוז קאסויצופ (כיום במחוז אוואנאטה), בנו של הסוחר כריסטיאן יוהנסן והמיילדת אליזבת יוהנסן; אמו הייתה חברת מועצת המדינה הנשית הראשונה בשנים 1959–1975. בשנת 1970, סיים את לימודיו כמורה, ושנה לאחר מכן הוא נבחר למועצת המדינה של גרינלנד, הרשות המקומית החזקה ביותר בגרינלנד לפני הקמתה של הלאנדסטינג (הפרלמנט של גרינלנד).
הוא מונה למפקד במסדר הדני דאנברוג (Dannebrog), ובמסדר הנורווגי המלכותי להצטיינות. כמו כן הוא קיבל שתי מדליות הצטיינות לאומיות מממשלת גרינלנד: זהובה וכסופה.
And I Love You So
הקלטות אחרות
ב-11 במרץ 1975 הקליט אלביס פרסלי את השיר באולפן C של RCA בהוליווד שבקליפורניה. השיר יצא באלבום "Today", ואלביס שר אותו כמעט בכל הופעה עד מותו. הארי קוניק ג'וניור כלל את השיר באלבומו "Your Songs" משנת 2009. סרג'ו פרנקי הקליט גרסת כיסוי של השיר ב-1976 באלבום "20 Magnificent Songs". מבצעים נוספים שהקליטו את השיר כוללים את ריק אסטלי, שירלי באסי, גלן קמפבל, בובי גולדסבורו, טום ט. הול, אמילו האריס, אנגלברט המפרדינק, הווארד קיל, ג'וני מאטיס, ננה מושקורי, מאט מונרו, אוליביה ניוטון-ג'ון, ג'ים נבורס, הלן רדי ובובי וינטון.
השיר נכלל בפסקול הרשמי של סרט פיליפיני באותו שם בכיכובם של בן אלונזו, סם מילבי ודרק רמזי.
ב-1973 הקליטה הזמרת הפיליפינית נורה אונור בחברת התקליטים אלפא רקורדס. עוד הקליטו גרסאות כיסוי רג'ין ולסקז, גארי ולנסיאנו ואנג'לין קווינטו.
ב-1999 הקליט את השיר הזמר גלן קמפבל לאלבומו "My Hits and Love Songs".
ב-2015 שימש השיר כשיר הנושא בסדרת דרמה פיליפינית הנושאת את אותו שם.
ב-2008 הקליט הזמר הקנדי רוץ' וויסין (Roch Voisine) גרסת כיסוי משלו לאלבום "Americana".
הסיים הגדול
הסיים הגדול, קרוי גם סיים ארבע השנים (בפולנית: Sejm Wielki או Sejm Czteroletni; בליטאית: Didysis seimas או Ketverių metų seimas) היה סיים (פרלמנט) של האיחוד הפולני-ליטאי שפעל בוורשה בין השנים 1788–1792. מטרתו הייתה להשיב את ריבונות האיחוד ולבצע רפורמות פוליטיות וכלכליות.
הסיים אפילו לא דן בטיוטת הברית עם רוסיה. הוא לקח את הכוח מהצבא ומהמועצה התמידית (9 בדצמבר 1788) ואז ביטל את המועצה עצמה (19 בינואר 1789). על ידי הארכת כהונתו לתקופה בלתי מוגבלת, הוא אילץ את רוסיה לסגת מכוחותיה משטח הרפובליקה של פולין. פרוסיה, שמטרתה החשובה הייתה לבודד את פולין מרוסיה ולקבל בדרך זו עוד אדמות פולניות, נכנסה לברית עם פולין (29 במרץ 1790). חשבו על מלחמה משותפת נגד אוסטריה ועל התקוממות בגליציה. ב-20 באוקטובר 1788 אימצו נציגים בסיים בהתלהבות את צבא 100,000 החזקים, אך מאמץ המס, למרות גידול משמעותי בהכנסות, התגלה כקטן מדי, גם לנוכח הצניחה המאוחרת ל -65,000. מִכסָה. רפורמות פוליטיות בוצעו לאט לאט בגלל התנגדות החלק השמרני של הצירים, ללא כללי נוהל וללא ניהול גמיש.
Papi Juancho
Papi Juancho הוא אלבום האולפן החמישי של הזמר הקולומביאני מאלומה. האלבום יצא לאור ב-21 באוגוסט 2020, ללא הודעה מוקדמת, דרך חברת התקליטים Sony Music Latin. קדמה לאלבום הוצאתם של הסינגלים "ADMV" ו-"Hawái", שהיה לשיר הראשון בפסגת המצעד בילבורד גלובל ללא ארצות הברית. ביום שחרור האלבום, מאלומה עלה בשידור חי באינסטגרם על מנת לקדם את האלבום, ולענות על שאלות הקהל.
שטח פנים נגיש
באלגוריתם Shrake & Rupley מציירים רשת של נקודות במרחק שווה ממרכז האטום, ומספר הנקודות שנגישות לממס מגדירות את שטח הפנים. הנקודות המצוירות ממוקמות ברדיוס ואן דר ואלס בתוספת רדיוס מוערך של מולקולת ממס, באופן הזהה לסיבוב כדור סביב האטום. עבור כל נקודה בודקים האם היא נפגשת עם שטח הפנים של אטומים שכנים, ומגדירים בהתאם האם היא נגישה או לא. לחישוב שטח הפנים מוכפל מספר הנקודות הנגישות בשטח הפנים שאותו הן מייצגות. בחירת רדיוס מולקולת הממס לצורך החישוב משפיע על שטח הפנים, כאשר בחירה ברדיוס קטן יותר עשויה להביא לפחות התנגשויות עם מולקולות שכנות ולשטח פנים גדול יותר. ערך נפוץ לחישוב כזה הוא 1.4Å כאומדן לרדיוס מולקולת מים. החישוב מושפע גם מבחירת רדיוס ואן דר ואלס של כל אטום. במקרים רבים נעשה החישוב על מודל ללא אטומי מימן ואז מוסף לרדיוס ואן דר ואלס של האטומים הכבדים גם רדיוס אטום המימן (group radii). החישוב נקבע גם ממספר הנקודות המגדירות את שטח הפנים, כאשר שימוש במספר נקודות רב יותר לדגימה יביא לפתרון מדויק יותר, אך יקר יותר לחישוב.
צ'וקו מודו
צ'וקומה מודו (באנגלית: Chukuma Modu; נולד ב-19 ביוני 1990) הוא שחקן אנגלי, הידוע בעיקר בתפקידיו בסדרות הטלוויזיה "משחקי הכס", "הרופא הטוב" ו"100".
ביוגרפיה
מודו נולד לאב ניגרי - גרמני ולאם אנגלו-אירית בצ'יזיק, מערב לונדון. בתחילה הוא התעניין בעיקר בספורט, במיוחד באיגרוף, והתאמן עד גיל שתים עשרה. בשנת 2012 למד מודו בבית הספר לדרמה בריצ'מונד ומאז החל את קריירת המשחק שלו.
מודו ערך את הופעת הבכורה שלו בתפקיד קטן בסרט הקולנוע "ללכת בדרכך" לפני שהחל להופיע בתפקיד חוזר בסדרה "משחקי הכס" בתפקיד אגו. הוא הצטרף לצוות השחקנים הראשי של סדרת הטלוויזיה "הרופא הטוב" בתפקיד ד"ר ג'ארד קאלו, בה שיחק בעונתה הראשונה.
היה לו גם תפקיד בסרט של אולפני מארוול בשנת 2019, "קפטן מארוול".
סטארבקס ישראל
סטארבקס ישראל הייתה חברה בת של רשת בתי הקפה סטארבקס והייתה בעיקר בבעלות של חברת הדלק דלק. לחברה היו שישה סניפים ברחבי תל אביב, אך נסגרה שנתיים לאחר שהוקמה.
היסטוריה
סטארבקס שיתפה פעולה עם קבוצת דלק בישראל כדי להקים את החברה הבת הישראלית של סטארבקס, במסגרת מיזם משותף תחת השם "Shalom Coffee Company". המיזם המשותף, שהוקם ב-2001 היה בבעלות של 19.5% על ידי סטארבקס ו-80.5% על ידי דלק, כאשר סטארבקס מחזיקה באופציה להגדיל את חלקה ל-50%. דלק שילמה 250,000 דולר עבור זכויות הזיכיון, ובנוסף הייתה חייבת 6% מהמכירות לסטארבקס. התכנון היה להקים בתחילת שנת הלימודים של 2001 לפתוח סניף של החברה בכיכר רבין. סטארבקס קיוותה שיהיו 20 מיקומים פתוחים בישראל במהלך השנה הראשונה.
פירוק
שנה לאחר הקמת החברה, מכירות החברה נחלו ירידה משמעותית, וחברת דלק ניסתה, ללא הצלחה, להכניס משקיעים נוספים שיירכשו את חלקה במיזם (80.5%). לאחר חודשים של מכירות בהיקף נמוך, והפסדים כספיים בסך 7 מיליון שקל ב-2002, הוחלט לפרק את השותפות. לפני שהחברה נסגרה, היא הפעילה כ-6 סניפים בתל אביב, 120 עובדים, ואף שקלה לפתוח סניף בירושלים אך לא פתחה עקב חשש מפיגועי טרור. לאחר סגירת החברה, צצו ביקורות מצד לקוחות אשר טענו כי הסגירה נעשתה עקב סיבות פוליטיות (החרפת הסכסוך הישראלי-פלסטיני), אם כי חברת סטארבקס העולמית הסבירה כי החברה נסגרה עקב הפסד כספי.
צבא שחרור בלוצ'יסטן
צבא שחרור בלוצ'יסטן (בבלוצ'י: بلۏچستان آجوییء لشکر), BLA (ראשי תיבות באנגלית של: Balochistan Liberation Army) או צבא שחרור בלוץ', הוא ארגון לוחמני באפגניסטן. BLA רשום כארגון טרור בפקיסטן, הממלכה המאוחדת וארצות הברית. מאז 2004 BLA מנהל מאבק מזוין מלא להגדרה עצמית של הבלוץ', ועצמאות מפקיסטן, ופעל לטיהור אתני של מיעוטים בבלוצ'יסטן, מקום פעילותו העיקרי, שם גם מבצע פיגועים נגד הכוחות המזוינים של פקיסטן  , אזרחים ונציגים של מדינות זרות באזור.
בשנת 2000, עלה BLA לתודעה הבינלאומית לאחר שלקח אחריות על סדרת פיגועים "מוצלחת" נגד רשויות הפקיסטניות באזור.
No Man's Sky
No Man's Sky הוא משחק הרפתקה ממוחשב ומשחק הישרדות ממוחשב שפותח ויצא לאור על ידי פיתוח עצמאי של חברת Hello Games. המשחק יצא לאור ב-9 באוגוסט 2016 לפלייסטיישן 4, ב-12 באוגוסט 2016 ל-Microsoft Windows וב-24 ביולי 2018 ל-Xbox One.
המשחק בנוי על ארבעה אלמנטים - חקירה, הישרדות, לחימה ומסחר - שבו השחקנים חופשיים לבצע מכלול של פרוצדורות שנוצרו בתוך היקום אשר נמצאים בו 18 קוואנטיליון פלנטות שיש להם חי וצומח משלהם. על ידי חקירה, השחקנים משיגים מידע על כוכבי הלכת שהם יכולים להוסיף לאטלס, מאגר מידע בין גלקטי שמאפשר לאנשים המשחקים במשחק לשתף בו מה שגילו. שחקנים מקבלים תגמול בכסף בכל פעם שמידע חדש מועלה לאטלס. שחקנים יכולים גם להשיג חומרים שבהם יכולים לשדרג הציוד שלהם ולרכוש מגוון חלליות, שמאפשרות להם לנסוע עמוק לתוך מרכז היקום, לשרוד על כוכבים בסביבות עוינות, באינטראקציה ידידותית או נימוסים עוינים למשתמשים הממוחשבים במרחבי החלל, או לסחור עם ספינות חלל אחרות.
חלק מהפעילויות של השחקן ימשכו את תשומת לבם של הנציבים (Sentinels), שמהווים כיחידת השיטור במשחק וכאשר השחקן יהרוג יותר מדי בעלי חיים או יחצוב יותר מדי משאבים, זה ימשוך את תשומת לבם של הנציבים ובכך הם ינסו להרוג את השחקן. השחקנים נמצאים ביקום משותף, שבו השחקנים מסוגלים להחליף בין כוכבי הלכת עם שחקנים אחרים, על אף שניתן גם לשחק במשחק כולו ללא חיבור לרשת.
משחקיות
No Man's Sky הוא משחק הישרדות בעולם פתוח מגוף שלישי (אפשר גם להחליף לגוף ראשון). השחקנים הם בעלי התפקיד של חוקר ביקום לא ידוע, הם מצוידים בחליפת חלל שתאפשר להם לשרוד בכוכבי הלכת שמצויד גם עם חליפת סילון שתאפשר לשחקן לעוף. ישנו גם כלי שהוא "רב כלים" שבעצם יכול לסרוק, לחצוב ולהשיג משאבים כמו גם שאפשר לתקוף יצורים ולהגן מפניהם בזמן שנמצאים בכוכב הלכת, לשחקן בנוסף יש חללית שמאפשרת להם לנחות ולהמריא מכוכב לכת ולנסוע בין כוכבי הלכת ואף להילחם בחלליות אחרות. בזכות הציוד הזה השחקן יש את כל ארבעת הפעיליות העיקריות במשחק: חקירה, לחימה, מסחר והישרדות.
השחקן יכול לאסוף מידע בכוכבי הלכת על החי והצומח שבהם וכו' ובכך להעלות אותם לאטלס, מאגר מידע בין גלקטי, שמופיע על עטיפת המשחק והשחקן מתוגמל ביחידות (הכסף שבמשחק, Units). יחידות משמשות עבור קניית ציוד הישרדות חדש, כלים וחלליות עם יותר יכולות והגנות, שמאפשרות לשחקנים לחקור יותר על היקום ולשרוד בסביבות הרבה יותר מסוכנות. שיפורים כאלו ישפיעו בצורה סינגרית. יכולת הסריקה של הרב כלים יכול גם כן להשתפר כאשר בהתחלה כקרן לטווח קצר אך ישתפר לקרן לטווח יותר ארוך.
היכולת של השחקן לחקור כוכבי לכת היא מוגבלת על ידי קפיצת החלל שבמנוע של החללית הנוכחית שלהם ובצורך בדלק שיאפשר את קפיצת החלל. השחקן גם יכול לראות מפה גלקטית כדי לעבור בין מערכות שמש, שיתעדכנו על ידי שחקנים אחרים שהעלו את הממצאים שלהם לאטלס. ישנם אף כמה דברים שיש בחלל, שכוללים ספינות וציים של קבוצות במשחק, שחלקם יהיו תוקפניות כלפי השחקן וילחמו מולו. פעולות השחקן משפיעות על איך שהקבוצות יתייחסו אליו במפגשים עתידיים ביניהם, לדוגמה כאשר שחקן עוזר לקבוצה לנצח בקרב בחלל מול האויב שלהם, הם יעזרו להגן על השחקן מקבוצה אחרת לאחר מכן. השחקן יכול לתקשר עם דמויות ללא שחקן (NPC), מהקבוצות הללו כאשר יוצג דיאלוג ביניהם, אך זה יגרום לשחקן ללמוד את שפתיהם, שזה יתורגם רק מילה אחר מילה, כך שהשחקן צריך לנחש מה לעשות כשהוא נפגש מולם לראשונה. כאשר השחקן ידבר לעיתים יותר קרובות עם הקבוצה ואף ימצא מונוליות שמפוזרות בכוכבי לכת, ומתפקדות כאבן רוזטה ובכך הוא יבין יותר את שפתם ויקבל יותר עזרה בסחר ובקרב. ישנם בסיסי חלל שהשחקן יוכל להגיע אליהם ושם יוכל לסחור בחפציו ובמשאביו בדרך של שוק חופשי. כל בסיס כזה קיים במערכת פלנטרית, כך שלשחקן יש תמיד אפשרות לקנות דלק לקפיצות חלל למערכות אחרות.
לקיחת משאבים מכוכבי לכת או פגיעה בצורות החיים שם עלולות לשחקן לקבל "רמת ביקוש" שזה בדומה למערכת הביקוש ב-Grand Theft Auto, שתמשוך את תשומת לבם של רובוטים בעלי שכפול עצמי שנקראים "הנציבים" שמפטרלים בכוכבי הלכת. רמת ביקוש נמוכה, יופיעו רחפנים קטנים שבקלות אפשר להתמודד איתם, אך ישנם מהלכים ענקיים שיכולים לחסל את השחקן ברמות ביקוש יותר גבוהות. בדומה לנציבים, פעולות אלימות כלפי הקבוצות במשחק תגרור יחס תוקפני כלפי השחקן באופן זמני, כאשר בהתחלה נלחם מול ספינה אחת או שתיים אך בסוף מול צי שלם. השחקן יכול למות בכמה דרכים, הוא יכול למות מרעל כתוצאה מהאטמוספירה שבכוכב הלכת, מחשיפה לטמפרטורות קיצוניות, על ידי צורות החיים ואו הנציבים שבכוכבי הלכת, או במהלך קרב בחלל. כאשר השחקן מת, הוא יכול להזדמן ליד החללית שלו בכוכב הלכת שהוא מת, ואם השחקן מת בחלל אז הוא יזדמן בבסיס החלל הקרוב, אך בשני המקרים, השחקן יאבד כל מידע שהוא עוד לא העלה לאטלס ומשאבים אחרים שהשיג, אבל יישאר עם כל הציוד שיש לו.
עדכונים
בנובמבר 2016 יצא העדכון הראשון של המשחק שנקרא "עדכון הבסיס", שבו שחקנים יכולים ליצור בסיס בכוכב הלכת שהם רוצים ולחיות בו. ברגע שהם סיימו לבנות אותו, הם יכולים לחזור אליו בכל רגע ניתן במשחק, גם אם הם במערכת שמש אחרת משל כוכב הבית שלהם. בבסיס ניתן לייצר מחלקות שנועדות למחקר, שעבורם ניתן לגייס חייזרים ובעזרתם ניתן לייצר משאבים נוספים עבור הבסיס, כמו גם לגדל צמחים שיפיקו משאבים חשובים עבור השחקן. השחקן יכול לפרק את הבסיס ולהעביר אותו לכוכב אחר בכל רגע ניתן. בנוסף, השחקן גם יכול לבנות מכונות חציבה עצמאיות, והשחקן גם יכול לרכוש משחתות שמשמשות גם כבסיס (גם במשחתה ניתן לבנות בסיס כמו בכוכב הבית אך הוא יותר קטן) וניתן להעביר לשם משאבים מהחללית.
במרץ 2017 יצא העדכון השני שנקרא "עדכון הגשש" שמוסיף כמה אפשרויות חדשות : ניתן לשתף את הבסיס עם שחקנים אחרים, כעת ניתן לבנות רכבי שטח שתוכלו לסייר איתם בכוכבי הלכת. התווסף גם מצב משחק רביעי, Permadeath, מצב שיותר קשה ממצב ההישרדות, שבו אם השחקן מת כל התקדמות שביצע אי פעם בשמירה זו תימחק, זאת אומרת יתחיל את הכל מההתחלה. בנוסף גם העדכון מאפשר תמיכה עבור פלייסטיישן 4 פרו והגרפיקה השתפרה.
באוגוסט 2017, כשנה לאחר צאת המשחק, יצא העדכון השלישי שנקרא "אטלס עולה" שתרם באופן משמעותי לסיפור המשחק והאריך את הסיפור במשך כ-30 שעות, כמו גם משימות שנוצרו באופן מנוהל. השחקנים כעת יכולים לעבור דרך הפורטלים כדי לעבור בקלות דרך הגלקסיה שבמשחק. Hello Games הוסיפו מצב רב-משתתפים מוגבל שנקרא "חקירה מחוברת" שמאפשרת עד ל-16 שחקנים לחקור ביחד כוכבי לכת והם גם יכולים להשתמש במיקרופון שלהם כדי לדבר או לרשום טקסטים כדי לתקשר אחד עם השני מטווח קרוב, כאשר הם רואים אחד את השני ככדורים מרחפים. Hello Games אמרו שזה "צעד חשוב ראשון עבור עולם Co-op מסונכרן".
במרץ 2018, הלו גיימס הודיעו על העדכון הרביעי שנקרא "Next" שיצא ב-24 ביולי 2018 כאשר באותו יום גם המשחק יצא ל-Xbox One ויכלול את כל העדכונים הקודמים שהיו עד כה בקונסולה. העדכון יאפשר לשחקנים לחוות מולטיפלייר בצורה מלאה שכולל חקירה, בניית בסיסים לחימה ונסיעה בחלל. וב-14 באוגוסט 2019 יצא עדכון חמישי והמאוחר ביותר כרגע ששמו "Beyond"(מעבר) העדכון כלל מגוון צבעים גדול יותר לובי חדש בחלל שבו אפשר לבלות עם שחקנים אחרים האכלת חיות על כוכבי לכת שונים ואפשרות לרכוב על החיות ועוד
לפני היציאה
דייב לי מחדשות BBC הרגיש שהמשחק "גנב את ההצגה" בכנס E3 2014. המשחק זכה בתארים "המשחק הכי מקורי" ו"המשחק הכי עצמאי" בידי כמה ביקורות, ואף גם קיבל את התואר "ציון לשבח על חדשנות".
הרבה פרשנים השוו את המשחק ל-Spore משנת 2008, כאשר Spore השתמש ביצירה מנוהלת שתאפשר בנייה של יצורים ועולמות חדשים. שון מוריי, אחד המנכ"לים של Hello Games שמפתחת את המשחק אמר שהוא מודע לכך שחלק מהביקורות מתייחסות על ראייתם כלפי No Man's Sky ואיך כל הדברים ש-Spore היה אמור להראות כעת מופיע ב-No Man's Sky כדי לתת את כמות הניסיון הגדולה הזאת לשחקנים.