cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
היסטוריה של האינטרנט
UUCP
בשנת 1979, שני הסטודנטים, טום טרוסקוט וג'ים אליס מאוניברסיטת דיוק, הגו את הרעיון שניתן להשתמש בסקריפטים פשוטים להעברת חדשות והודעות על קו טורי. לאחר הפצה ציבורית של התוכנה התרחבה רשת שרתי UUCP אשר מעבירים הודעות על גבי Usenet. הרשת החדשה שלימים תכונה UUCPnet גם יצרה gateways וקישורים בינה לבין FidoNet ולבין שרתי BBS. רשתות UUCP נפוצו במהירות בשל מחירן הנמוך והיכולת להשתמש בקווים שכורים, בקישורי X.25 ואפילו בחיבורי ARPANET. בנוסף לרשתות אלו לא הוצמדו תקנות נוקשות בהשוואה לרשתות מאוחרות יותר כמו CSNET ו-Bitnet. עד 1981 גדל מספר שרתי UUCP ל-550. מספר זה כמעט הכפיל עצמו ל-940 בשנת 1984. Sublink Network, שפעלה מאז 1987 ביססה את הקישוריות שלה על UCCP על מנת להפיץ דואר אלקטרוני והודעות באיטליה.
המעבדה הלאומית לפיזיקה של אנגליה
בשנת 1965, הציע רוברט דייביס מהמעבדה הלאומית לפיזיקה של אנגליה רשת נתונים ארצית שתבוסס על מיתוג מנות. ההצעה לא התקבלה ברמה הארצית אבל עד 1970 הצליח דייביס לתכנן ולבנות רשת מבוססת מיתוג מנות על מנת לענות על צרכיה הרב תחומיים של המעבדה וכן במטרה להוכיח את יכולתה המבצעית של הטכנולוגיה. עד שנת 1976 חוברו 12 מחשבים וכן 75 מסופים. התקנים נוספים הוספו בהדרגה עד אשר הרשת הוחלפה בשנת 1986.
TCP/IP
לאור קיומן של שיטות כה מגוונות לרישות היה צורך באיחוד הגישות. על מנת לפתור את הבעיה גייס רוברט אי. קאהן מסוכנות DARPA את וינטון סרף מאוניברסיטת סטנפורד. לקראת 1973, הגיעו השניים למסקנה שניתן לגשר על הפערים בין פרוטוקולי רשת על ידי הסתרתם באמצעות פרוטוקול בין רשתי משותף. במקום שהרשת תהיה אחראית על האמינות, כפי שהיה ב-ARPANET, השרתים קיבלו אחריות זו. סרף מציין את תרומתם של הוברט צימרמן, גרארד ללאן ולואיס פוזין (מעצב רשת CYCLADES) בעבודה על התקן החדש.
המפרט של פרוטוקול "" שנוצר על ידי קבוצת העבודה של וינטון סרף, יוגן דלל, וקארל סאנשיין בדצמבר 1974 מכיל את השימוש הראשון במושג "אינטרנט" כקיצור ל"אינטרנטוורקינג" (בעברית: בין רשתיות). מפרטים מאוחרים יותר חזרו על השימוש במונח. בתחילה השתמשו בו כשם תואר ולא כשם עצם כמקובל.
לאחר שתפקיד הרשת הופחת למינימום הנדרש, התאפשר לאגד יחד כמעט את כל סוג הרשתות ללא תלות במאפיניהם הייחודיים. כך נפתרה הבעיה המקורית של קאהן. DARPA הסכימה לממן פיתוח של תוכנת אב-טיפוס ולאחר מספר שנים הוצגה הדגמה ראשונה. ההדגמה המחישה גישור בין רשת Packet Radio במפרץ סן פרנסיסקו לבין רשת ARPANET. ב-22 בנובמבר 1977, הורחבה ההדגמה לשלוש רשתות. הרשת השלישית הייתה רשת ה Atlantic packet satellite network. כתוצאה מהמפרטים הראשונים של ה-TCP בשנת 1974 נולד הTCP/IP באמצע 1978. עד 1981, פורסמו ואומצו הסטנדרטים הרלוונטיים בצורה של RFC שמספרם 791, 792,793.
DARPA עודדה ומימנה יישום של TCP/IP עבור מגוון מערכות הפעלה ואז תיאמה תהליך העברה של כל השרתים בכל רשתות המנות שברשותה לשימוש ב TCP/IP. ב-1 בינואר,1983, הפכו פרוטוקולי TCP/IP לפרוטוקולים היחידים שאושרו ברשת ARPANET כתחליף ל פרוטוקול NCP .
מעבר מ-ARPANET למספר רשתות פדרליות בכיסוי רחב: MILNET,NSI וכן NSFNet
לאחר ש ARPANET הוקמה ועבדה מספר שנים, החלה ARPA לחפש סוכנות אחרת שתיקח אחריות על הרשת. התפקיד המרכזי של ARPA היה מימון מחקר ופיתוח פורצי דרך ולא ניהול אתר תקשורת. לבסוף, ביולי 1975, עברה הרשת לרשותה של סוכנות התקשוב האמריקאית שהייתה חלק ממחלקת ההגנה של ארצות הברית. בשנת 1983, הוחלט להפריד את החלק הצבאי של רשת ARPANET לרשת אוטונומית שכונתה MILNET. ה-MILNET הפך מאוחר יותר לרשת צבאית לא מסווגת בשם NIPRNET. בנוסף הייתה רשת בסיווג סודי בשם SIPRNET ורשת בעלת סיווג סודי ביותר ומעלה בשם JWICS. ל-NIPRNET קיימים gateways מבוקרים לרשת האינטרנט הציבורית.
הרשתות שהתבססו על ARPANET מומנו על ידי הממשלה ולכן היו מוגבלות לשימושים לא מסחריים כגון מחקר. שימוש מסחרי היה אסור באופן גורף. הדבר גרם לכך שהרשתות חוברו בתחילה רק לאתרים צבאיים ומוסדות אקדמיים. במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 חוברו עוד מוסדות חינוכיים ואף חברות מסחריות כמו HP.
גם NASA NSF וכן אגף האנרגיה של ארצות הברית נהיו מעורבים במחקר האינטרנט והחלו לפתח יורש ל-ARPANET. באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 פיתחו האגפים הללו את הרשתות בעלות כיסוי נרחב הראשונות שהיו מבוססות TCP/IP. סוכנות החלל NASA פיתחה את רשת המדע של NASA, ה-NSF פיתח את CSNET ואגף האנרגיה קידם את רשת ה-ESNet.
דואר אלקטרוני ו-Usenet
דואר אלקטרוני היה קיים עוד לפני האינטרנט ושימש כאמצעי חשוב ביצירתו. הדואר האלקטרוני נוצר ב 1965 כאמצעי למשתמשים רבים במחשב מרכזי לתקשר ביניהם. ייתכן שבין המערכות הראשונות שהיה להן דואר אלקטרוני היו Q32 של חברת SDC וכן CTSS של MIT.
רשת ה-ARPANET תרמה רבות להתפתחות הדואר האלקטרוני. ישנו דוח אחד שמדבר על העברות דואר ניסיוניות בין מערכות קצת לאחר שARPANET הוקמה. בשנת 1971 יצר ריי טומלינסון את מה שיהיה לימים פורמט הכתובת התקני של הדואר האלקטרוני תוך שימוש בסימן הכרוכית @ על מנת להפריד בין שמות משתמשים ושמות שרתים.
מספר פרוטוקולים פותחו על מנת לאפשר שליחת דואר בין קבוצות של מחשבים משותפי זמן על מערכות שונות כגון UUCP ומערכת VNET של IBM. כך ניתן היה להעביר דואר בין מספר רשתות ביניהן ARPANET, BITNET וכן NSFNet. בנוסף ניתן היה להעביר דואר לשרתים שחוברו ישירות לאתרים אחרים באמצעות UUCP.
מנועי חיפוש
ככל שהרשת התרחבה, מנועי חיפוש וכן מדריכי אתרים נוצרו כדי לעקוב אחר עמודים ברשת ולאפשר לאנשים למצוא דברים. מנוע החיפוש מבוסס הטקסט הראשון היה WebCrawler בשנת 1994. לפניו, ניתן היה לחפש רק את הכותרים של עמודים ברשת. מנוע חיפוש מוקדם נוסף היה Lycos שנוצר ב-1993 כפרויקט אוניברסיטאי ואף היה הראשון שהשיג הצלחה מסחרית. בשנות ה-90 המאוחרות של המאה ה-20 נעשו מנועי חיפוש ומדריכי אתרים מקובלים בקרב המשתמשים במיוחד אלה של Yahoo ושל Altavista.
עד אוגוסט 2001, נעשו מנועי חיפוש מקובלים יותר ממדריכי אתרים בעיקר בשל עלייתה של חברת גוגל אשר פיתחה גישות חדשות לשליפת מידע לפי רלוונטיות.
רשתות חברתיות
רשת חברתית מקוונת היא פלטפורמה לקבוצה של אנשים שמתקיים ביניהם קשר. כבר ב-ARPANET, ראשוני המתחברים אליה ראו אותה כאמצעי לשיתוף פעולה בין חוקרים. כתוצאה מהופעתה של רשת האינטרנט, לרשתות חברתיות יש תפקיד חדש ומתחזק, בעלת תכונות מיוחדות. יישומי אינטרנט מנצלים את קיומן של רשתות חברתיות ומעצימים את השפעתן. לרשתות החברתיות תרומה בתהליכים החשובים לפרט, כמו מציאת עבודה, בן זוג, שותף עסקי או איתור מומחיות נדירה ונחוצה.
היסטוריוגרפיה
חששות רבים הועלו בנוגע להיסטוריוגרפיה העוסקת בהתפתחות האינטרנט. בפרט הועלה החשש שקשה למצוא תיעוד לגבי התפתחות האינטרנט בשל מגוון סיבות שביניהן העדר תיעוד מרוכז של רוב ההתפתחויות המוקדמות אשר הובילו לבסוף לאינטרנט.
חסידות צאנז-ז'מיגראד
חסידות צאנז זמיגראד היא חצר חסידית מגליציה שבפולין, ענף מחסידות צאנז.
תולדות החסידות
האדמו"ר הראשון היה רבי סיני הלברשטאם (נולד ב-1869), שהיה רב ואדמו"ר בעיר ז'מיגרד. רבי סיני היה בנו של האדמו"ר ברוך הלברשטאם מגורליץ (1826-1906), שהיה בנו של האדמו"ר מצאנז רבי חיים הלברשטאם. רבי סיני הלברשטאם נמלט לרוסיה ונפטר באומסק ב-25 ביולי 1941. היה חתנו של רבי נפתלי ממעליץ.
בני רבי סיני
בנו של רבי סיני, האדמו"ר השני, רבי אריה לייבוש הלברשטאם, שהה בשנות מלחמת העולם השנייה באומסק. כאזרח פולני התאפשרה יציאתו מרוסיה עם גל הפליטים של אחרי המלחמה וכך התאפשר לו לעלות לארץ ישראל. הוא הקים את בית מדרשו בפתח תקווה, לאחר מכן ביפו ולאחר מכן בבני ברק בו כיהן כאדמו"ר עד לפטירתו בי"ח בטבת ה'תשס"ז (7 בינואר 2007). היה חתנו של רבי יהודה צבי ברנדויין מסטרטין בזיווג ראשון ולאחר פטירת אשתו הראשונה בדמי ימיה נשא לאשה את בתו של רבי מנחם מנדל בורנשטיין, בן אחיו ובתו של האבני נזר מסוכטשוב.
בניו האחרים היו:
החסידות כיום
כיום מכהנים כל בניו של רבי אריה לייבוש כאדמו"רים:
בבורו פארק מכהן גם כן כאדמו"ר מז'מיגרד רבי סיני הלברשטאם, בנו של רבי ישראל (אדמו"ר מז'מיגראד ניו יורק). וכמו כן הוא מכהן כנשיא ישיבת "מתיבתא דברי חיים" בביתר עילית. ובראשות הישיבה מכהן בנו ר' ישראל הלברשטאם.
שואי
שוּאי (בפורטוגזית: Chuí) היא עיר במדינת ריו גראנדה דו סול בברזיל בגבול עם אורוגוואי. היא נחשבת לעיר הדרומית ביותר בברזיל, ושוכנת ממש צמוד לגבול - מעברו השני של הגבול שוכנת העיר צ'ואי האורוגוואית. הגבול בין שתי המדינות עובר בשדרה המרכזית Avenida Internacional.
שמה ניתן לה על שם נחל קטן המפריד בין ברזיל לאורוגוואי באזור, נחל שואי.
חלק ניכר מתושבי העיר הם מהגרים פלסטינים.
יעקב משה פרייברג
הרב יעקב משה פרייברג (כ"ח אב ה'תר"ס, 23 באוגוסט 1900 - ח' תשרי ה'תשנ"ד, 23 בספטמבר 1993) היה רב שכונת מנשיה בתל אביב-יפו, רב בית הכנסת, וחבר מועצת הרבנות בעיר.  מחבר ספרי פרדס הרי"ם.
ביוגרפיה
נולד לרב יהודה אריה פרייברג, רב בעיירות וולנוביץ וקרשניק שבפולין, ומחבר תורני פורה. עלה לארץ באפריל, 1940, עם אשתו וששת ילדיו. בתחילה הגיע לשכונה מאה שערים שבירושלים, חצר פרידמן. כיהן כרב בית כנסת 'קהילת יהודי קרשניק', וכרב שכונת מנשיה (לעיתים 'חסן בק') שבתל אביב-יפו. אביו נרצח בשואה יחד עם קהילתו.
בשנת 1951 כתב לרבנות הראשית אודות מגוון השיעורים והפעילויות שלו לחיזוק היהדות בשכונתו 'חסן בק' ותיאר את כוונתו "לעשות ולפעול בשטח הדת, לצערינו הגדול הירודה". בשנות רבנותו בישראל חיבר מאמרים תורניים רבים בכתבי עת. בכמה מקרים עורר בעיתונות על בעיות רוחניות, כדוגמת ספרים תורניים המצטטים מקורות מהנצרות או חילול קברי צדיקים. בשנת תשל"ד הוציא לאור את ספרו 'חידושי הרי"ם' - חידושים על פרשת השבוע.
לומייה
לומייה (בצרפתית: Lomié) היא עיירה בקמרון שנמצאת באזור המזרח.
גאוגרפיה
לומייה ממוקמת כ-160 ק"מ מבירת האזור ברטואה וכ-250 ק"מ מבירת המדינה יאונדה. בנוסף העיירה נמצאת כ-190 ק"מ מהגבול של קמרון עם הרפובליקה המרכז-אפריקאית, כ-111 ק"מ מהגבול של קמרון עם הרפובליקה של קונגו וכ-115 ק"מ מהגבול של קמרון עם גבון.
תנועה ותחבורה
לומייה ממוקמת ליד הכביש האזורי P6.
כלכלה
בעבר רוב העבודות בעיירה היו קשורות לתעשיית הייעור. כיום, בלומייה יש פרויקט גדול לכריית קובלט ואבץ. הפרויקט מתוכנן ומבוצע על ידי חברת הכרייה GEOVIC.
תיירות
יש מספר מבנים היסטוריים בלומייה, הקשורים לשלטון הגרמני והשלטון הצרפתי על קמרון. מבנים אלו כוללים את ביתו של המנהל האזרחי הראשי, בית כלא, בית משפט וסניף דואר.
פאולו ג'ורדנו
פאולו ג'ורדנו (באיטלקית: Paolo Giordano; טורינו, 19 בדצמבר 1982) הוא פיזיקאי וסופר איטלקי זוכה פרס סטרגה ופרס קמפיאלו על הרומן הראשון שכתב, "בדידותם של המספרים הראשוניים".
ביוגרפיה
ג'ורדנו נולד ב-19 בדצמבר 1982, בטורינו, איטליה. הוא למד פיזיקה באוניברסיטת טורינו וקיבל תואר שני בפיזיקה של כוחות היסוד. לאחר מכן זכה במלגה לדוקטורט בפיזיקה של חלקיקים אלמנטריים בבית הספר למוסמכים במדע וטכנולוגיה של אותה אוניברסיטה. כיום הוא חוקר את תכונותיו של הקווארק התחתון במסגרת פרויקט שממומן בשיתוף עם המכון הלאומי לפיזיקה גרעינית. בשנת 2010 ביקר ג'ורדנו בישראל במסגרת פסטיבל הסופרים הבינלאומי השני בירושלים. בשנת 2015 ביקר שוב בישראל במסגרת יריד הספרים הבינלאומי בירושלים ה-27.
יצירה
ג'ורדנו כתב את הרומן "בדידותם של המספרים הראשוניים"‏ (La solitudine dei numeri primi), שיצא לאור בשנת 2008, ממנו נמכרו עד היום כשני מיליון עותקים, ואשר זיכה אותו בפרס קמפיאלו בקטגוריית ספר ביכורים ובפרס סטרגה. הוא זכה בפרס בגיל 26, והוא הסופר הצעיר שזכה בפרס זה. דמויות בספר הן זוג מספרים ראשוניים תאומים, שמופרדים זה מזה על ידי מספר זוגי יחיד שלא מאפשר להם להפגש, למרות שהם כה קרובים. ב-2009 הופק סרט על פי הרומן. ב-2010 תורגם הרומן לעברית.
ג'ורדנו קיבל ב-9 ביולי 2008 את פרס הספרות והמדע "מרק-סרונו" (Merck-Serono) בקטגוריית סיפורת, מטעם האקדמיה לביוטכנולוגיה, וב-23 באוגוסט 2008 את הפרס הספרותי "פריניינו"‏(Frignano) בקטגוריית יצירת ביכורים. הוא גם היה בין המועמדים הסופיים בתחרות ה-14 של הפרס הספרותי של אלאסיו בתחרות הנקראת "מאה ספרים – סופר אחד לאירופה" ובתחרות ה-18 של פרס מועדון PEN האיטלקי.
לג'ורדנו טור בשבועון ג'ויה ‏(Gioia), בו הוא כותב סיפורים בהשראת ידיעות מהחדשות. הוא פרסם את הסיפור "סנפיר הזנב"‏ (La pinna caudale) בכתב העת "נושאים חדשים", בגיליון מיוחד שהוקדש ל"עדיין לא בני שלושים", על יוצרים שנולדו בשנות ה-80. ביוני 2008 הציג בפסטיבל השביעי לספרות של רומא (VII Festival delle Letterature di Roma) את הסיפור המכונה "מזון בקופסה"‏(Vitto in the box).
בשנת 2020, יחד עם הקולנוען לוקה גואדאנינו יצר את סדרת הטלוויזיה האמריקאית "אנחנו מי שאנחנו" לרשת HBO, לו גם כתב את התסריט. באיטליה שודרה הסדרה ברשת Sky Atlantic.
לא לבד (אלבום)
לא לבד הוא אלבום האולפן השני של הזמר-יוצר הישראלי חנן בן ארי. האלבום יצא לאור ב-29 באפריל 2018, על ידי חברת התקליטים NMC.
רקע והפקה
האלבום הופק במלואו על ידי אייל מזיג, בדומה לאלבומו הקודם של בן-ארי, "איזון". האלבום נתמך על ידי הסינגלים: "לא לבד", "תודה שאת", "על משכבי", "ויקיפדיה", "מה אתה רוצה ממני" ו"בשורות טובות".
האלבום עלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו.
מחלת פאג'ט של העצם
מחלת פאג'ט של העצם (באנגלית: Paget's disease of bone) היא מחלה שגורמת לעיוות בעצמות.
ניתן לחלק את מהלך המחלה לשני חלקים:
את המחלה ניתן לחלק לשתי צורות:
זוהי מחלה שכיחה יחסית, והיא אסימפטומטית ב-1-3% מהאוכלוסייה בארצות הברית (רק אם היא Monostotic משום שלא יכול להיות Polystotic לא סימפטומטי).
מורפולוגיה ואבחנה
מבחינה מיקרוסקופית, ניתן להבחין בשלושה שלבים במחלה:
פתוגנזה
המחלה על שם פאג'ט תוארה לראשונה ב-1822 כמצב דלקתי, בגלל האודם שנוצר מהתרחבות כלי הדם במח העצם. עובדה זו יחד עם העיוותים שנראו בעצם יצרו לה את השם השגוי Osteitis deformans (עיוות מדלקת עצם). הנחה מאוחרת יותר יחסה את המחלה להפרעה מטבולית, ויש בחלק מהספרות הרפואית נטייה להמשיך ולשייך את המחלה לקבוצת ההפרעות המטבוליות. הגישה הנוכחית מתארת את המחלה כנובעת מזיהום שנגרמת על ידי הווירוס האיטי, Paramixovirus, שעקב סינתזה של אינטרלויקין מסוים (IL-6) גורם להפעלה מוגברת של אוסטאוקלסטים.
Gmail
Gmail (קיצור של Google Mail, מבוטא "ג'ימייל") הוא שירות דואר מבוסס רשת מאובטח, חינמי, נתמך על ידי פרסומות ומסופק על ידי חברת גוגל.
מחלת פאג'ט של העצם
טיפול
הטיפול באמצעות ביספוספונטים
Gmail
משתמשים יכולים לגשת לשירותי Gmail גם באמצעות פרוטוקולי POP3 ו-IMAP4. השירות הושק ב-1 באפריל 2004. לאור העובדה שגוגל השיקה את השירות באחד באפריל היו שחשבו כי ההכרזה על ההשקה היא מתיחה, כיוון ש-Gmail העניק נפח אחסון של ג'יגה בייט אחד, בתקופה בה נפח האחסון המקובל היה של מגה-בתים בודדים בשירותים חינמיים וכמה עשרות מגה בתים לשירותים בתשלום. גוגל הוציאה את Gmail משלב הבטא ב-7 ביולי 2009, יחד עם שאר השירותים בחבילת Google Apps.
ב-9 בפברואר 2010 הודיעה גוגל כי היא משיקה את שירות גוגל באז, רשת חברתית מקוונת המשולבת בתוך Gmail. באוקטובר 2011 היא הודיעה שהיא מתכוננת לסגור את גוגל באז.
אחסון
שנה לאחר ההשקה, ב-1 באפריל 2005, הכריזה גוגל על הכפלת שטח האחסון והוצהר כי "גוגל תמשיך לתת לאנשים עוד שטח אחסון לנצח".
ב-12 באוקטובר 2007 קצב הגידול בשטח אחסון היה 5.37MB לשעה. לאחר כשבוע, הצטמצם קצב הגידול ל-1.12MB לשעה. ב-4 בינואר 2008 צנח קצב הגידול ל-3.35MB ליום (0.14MB לשעה) ומאז התייצב בערך על קצב זה. מאז הוגדל שטח האחסון החינמי ל-15GB במשותף למוצרי גוגל הנוספים (כגון Google Docs ו-Google Drive), אך גוגל מאפשרת גם לרכוש בתשלום שטח אחסון נוסף הנע בין 100GB ל-10TB.
Gmail Labs
תכונת "מעבדות Gmail" (באנגלית - Gmail Labs) התווספה ב-5 ביוני 2008. Gmail Labs מאפשרת למשתמשים לבדוק תכונות חדשות או ניסיוניות של Gmail.
משתמשים יכולים לאשר או לשלול תכונות נסיוניות, ולספק משוב על כל אחת מהן. הדבר מאפשר למהנדסי Gmail לקבל משוב לגבי התכונות החדשות וכך לשפר אותן או להעריך את הפופולריות שלהן ולהחליט האם הן ראויות להיכנס לשימוש.
ב-10 בדצמבר 2008 התווספה ל-Gmail התמיכה בהודעות SMS משולבות בצ'אט Gmail. ב-28 בינואר 2009 התווספה ל-Gmail התמיכה בשימוש בלתי מקוון בדוא"ל.
מסנן ספאם
מסנן הספאם של Gmail הוא "תוכנה מוּנעת קהילה". כאשר משתמש כלשהו מסמן דואר כספאם, הוא מספק לתוכנה מידע שעוזר לה לחסום הודעות דומות למשתמשים אחרים.
שליחת מסרונים
במרץ 2010 הושקה בג'ימייל האפשרות לשלוח מסרונים מתוך השירות עצמו. אפשרות זו הייתה פעילה גם בחשבונות בממשק עברי עד 2014.
הפרדה אוטומטית ללשוניות
החל מ-2014, ג'ימייל מאפשרת להפריד אוטומטית את המכתבים ומשייך אותם ל"דף ראשי", "דף חברתי" ו"קידום מכירות". רבים מהחוקרים פירשו את המהלך כדרך של "גוגל" לעודד מפרסמים לפרסם דרך "גוגל אדוורדס" שהוא שרות בתשלום, מכיוון שרוב המשתמשים מסתכלים רק על מכתבים שסווגו לדף הראשי.
אבטחה
כדי להגן על המשתמשים, Gmail לא מאפשר למשתמשים לשלוח או לקבל קובצי הרצה, לרבות קובצי התקנה לאפליקציות אנדרואיד (סיומת apk) או יישומוני ג'אווה (סיומת jar) או ארכיונים המכילים קבצים כאלה. השירות מזהה קובצי הרצה גם אם הסיומת שלהם שונתה, על ידי בחינת מספר-הקסם של הקובץ. השירות לא מזהה קבצים אלו במידה והארכיון נעול באמצעות סיסמה המצפינה גם את שמות הקבצים, כגון ארכיון מסוג 7zip.
ממשק
כאשר נכנסים לאתר ג'ימייל, מגיעים למסך שבו מתבקשים להזין שם משתמש וסיסמה. השפה בדף זה, משתנה בעקבות שפת הממשק של המשתמש האחרון שהיה מחובר. לאחר שנכנסים לחשבון, נכנסים למסך הכולל, בין היתר, קישורים למיזמי גוגל השונים, הגדרות החשבון, תיבת חיפוש, סרגל ניווט, וחלונית צ'אט, בנוסף לתיבה המרכזית, שכוללת את כל הדואר הנכנס של החשבון.
סרגל ניווט
סרגל הניווט בג'ימייל, כולל שלוש כרטיסיות ראשיות:
כאשר בוחרים באופציה דואר, מקבלים את תצוגת הדואר הראשית של ג'ימייל. מימין, ישנו סרגל התיקיות. מספר כרטיסיות מוצגות בתצוגה הרגילה, כבחירת המשתמש, והשאר, מופיעות תחת לחצן: "עוד..." המשתמש יכול לבחור אילו תיקיות יוצגו ואילו לא.
יש גם אופציה ל"דואר ממוין". השרת מחשב סטטיסטיקות לגבי התנהגות עם הודעות שונות, ולפיכך מגדיר את הודעות הדואר הנכנס כ"חשובות", או "לא חשובות". המשתמש יכול לשנות את חשיבות ההודעה על ידי לחצן מתאים.
תחילתו של השירות וההשקה הרשמית
פאול בוחייט, ממפתחי גוגל, הוא שהתחיל בהרצת הפרויקט של Gmail, שנים מספר לפני שנחשף לציבור. בתחילה הייתה התוכנה זמינה רק כשירות דואר אלקטרוני פנימי בגוגל, אשר שימש את עובדי החברה.
המיזם נקרא בתחילה Caribou, כתזכורת סאטירית למיזם המוזכר ברצועת הקומיקס "דילברט".
שירות Gmail הושק רשמית ב-1 באפריל 2004. קדמו לכך שמועות על המהלך הצפוי, אולם מאחר שלחברת גוגל יש היסטוריה ארוכה של תעלולי אחד באפריל, סברו רבים כי החברה חומדת לצון פעם נוספת (באותה תקופה לא היו תיבת דוא"ל חינמיות בנפח של 1GB, וממוצע הנפח לתיבת דוא"ל עמד על עשרות בודדות של מגה). לאחר שהוסבר כי המתיחה האמיתית של גוגל היא ידיעה חדשותית האומרת כי החברה תארגן חופשה לעובדיה שתכלול טיסה לירח, התראיין ג'ונתן רוזנברג, סגן נשיא גוגל, ואמר "אנחנו מאוד רציניים בקשר ל-Gmail".
דרך הפצת השירות
בתחילת הדרך, משתמשי Gmail קיבלו מדי פעם אספקה של "הזמנות" בעזרתם יכלו להפיץ את שירות Gmail לחבריהם. סיבוב ראשון של הזמנות נשלח באחד במאי, ועוד שלוש הזמנות נשלחו לכל משתמש ב-1 ביוני. מאמצע יוני קיבל כל משתמש ג'ימייל בין הזמנה ל-3 הזמנות ליום אותן היה יכול לשלוח לחבריו על מנת להרחיב את מעגל המשתמשים. ב-2 בפברואר 2005 ממשק ההזמנות שופר, כך שניתן היה לשלוח הזמנה על ידי הקשת כתובת אימייל. ב-3 בפברואר 2005 קיבלו חלק ממשתמשי Gmail מענק של 50 הזמנות, ויותר מאוחר 100 הזמנות, והוכרז ש־Gmail תהפוך תוך זמן קצר לחופשית.
במהלך החודשים הראשונים של גרסת הבטא, נוצר שוק להזמנות Gmail. לפי המגזין PC world מחירה של הזמנה ל־Gmail באתר ebay הגיע ל-150 דולר, כאשר מחירם של כמה חשבונות ספציפיים עמד על אלפי דולרים. לאחר סיבוב נוסף של הספקת הזמנות צנח המחיר ל־2-5 דולרים. חלק ממשתמשי Gmail השתמשו בשירות כדי להזמין ללא רווחים את כל מי שביקש מהם. ב-28 ביוני 2004 תיקנה גוגל את מדיניותה כדי למנוע מכירת חשבונות רשומים.
שם התחום
לפני שנקנה על ידי גוגל, שם התחום "gmail.com" היה בשימוש על ידי שירות אימייל חינמי שהוצע על ידי Garfield.com, אתר הבית של רצועת הקומיקס "גארפילד", לאחר המעבר של גוגל לדומיין הזה, השירות נותק. ב-22 ביוני 2005 השתנה ה-URI של Gmail מ-gmail.google.com ל- mail.google.com, ונוצרה הפניה אוטומטית אל ה- URI החדש. תחום הדומיין של gmail.com איננו זמין במדינות מסוימות, במדינות אלו משתמש יכול להשתמש בתחום googlemail.com. השירות של Gmail לא מפלה בין שני התחומים הללו בקבלת אימיילים, לכן משתמש עם הכתובת user@googlemail.com יקבל גם מיילים שישלחו לכתובת user@gmail.com, וכן להפך. לפיכך, משתמשים שחייבים להשתמש בתחום googlemail.com לא יכולים לבחור כתובת שכבר נבחרה על ידי משתמשים המשתמשים בתחום gmail.
בגרמניה נקרא השירות "Google mail", עקב היותו של gmail סימן רשום של חברה אחרת בגרמניה.
תעלול עמוד Gmail
באחד באפריל 2007 Gmail הציגו "עמוד Gmail", בו נכתב כי משתמש שילחץ על כפתור תמיכה בעמוד יקבל מ-Gmail תדפיס חינמי של הודעת תמיכה, אולם לא נשלחו הודעות כאלו.
תעלול הזמן המותאם של Gmail
באחד באפריל 2008 גוגל הציגו שירות מזויף בשם "Gmail Custom Time" (הזמן המותאם של Gmail) שכביכול מאפשר למשתמש לשלוח 10 הודעות בשנה בהם הוא קובע את חותמת "זמן השליחה" בעצמו, המתיחה הכריזה שעל ידי כיפוף מרחב הזמן בשרת של גוגל, האימיילים בעצם עוברים מבעד למימד הרביעי של הזמן לפני ההגעה ליעד.
תעלול הטייס האוטומטי של Gmail
ב-1 באפריל 2009 גוגל הציגו שירות חדש שנקרא "Gmail Autopilot by CADIE" (הטייס האוטומטי של Gmail, באמצעות CADIE). לפי גוגל, השירות מתיימר לקרוא אימיילים ולענות עליהם באופן אוטומטי בשביל המשתמש. נאמר שהתוכנית תפעל על ידי ניתוח הרגש שבהודעות בשילוב עם ניתוח אופי הכותב ואז התוכנית תיתן עצות למשתמש או שתגיב באופן אוטומטי להודעה.
פרטיות
על-מנת ליצור פרסום אטרקטיבי לכל אחד ואחד, סורקת גוגל את תיבת הדואר הנכנס והיוצא של כל חשבון. מרימי דגל הפרטיות דואגים מכך שהתוכנית מעורה בפרטיות שלהם ובאימיילים שלהם, ומכך שיש בכך בעיית הגנה, האפשרות שאימיילים פרטיים יקראו, אפילו על ידי מחשב ומעלה את הסיכון לחוסר פרטיות באימייל. זאת ועוד, האימיילים של משתמשים שחשבונם אינו ב-Gmail הבוחרים לשלוח אימייל ל-Gmail נקרא אף על-פי שהם לא חתמו על מדיניות הפרטיות של Gmail המאשרת קריאת מיילים פרטיים. בנוסף, גוגל רשאית על-פי ההסכם לשנות את מדיניות הפרטיות בכל עת באופן חד צדדי וגוגל יכולה מבחינה טכנית להצליב עוגיות לצד האינפורמציה העשירה שיש לה כדי ליצור "תיק" על בן אדם רצוי. רוב תוכנות האימייל משתמשות בתוכנות המספקות סריקת מיילים ברמה כלשהי, על-מנת לחסום ספאם.
חסידי הפרטיות מתייחסים גם למחסור בחשיפת המידע על הבעיות במדיניות. לגוגל יש היכולת לצרף את האינפורמציה המוכלת על האימיילים של אדם כלשהו עם האינפורמציה אודות חיפושי האינטרנט שלו. גוגל מעולם לא הבהירה כמה זמן אינפורמציה זו תישמר ואיך ישתמשו באינפורמציה זו. אחת הדאגות היא שהמידע מועבר לגופים ביטחוניים כמו הסוכנות לביטחון לאומי. ב-2004 שלושים ואחת ארגוני פרטיות וזכויות אזרח כתבו מכתב לגוגל הקורא להשהות את שירות Gmail עד שסוגיית הפרטיות תיפתר.
מדיניות הפרטיות של Gmail מכילה את הסעיף: "עותקים שיוריים של הודעות וחשבונות שנמחקו עשויים להישאר בשרתים הפעילים שלנו במשך 60 יום עד למחיקתם הסופית, ולהמשיך להתקיים במערכות הגיבוי הלא מקוונות שלנו". גוגל מצביעה על כך ש- Gmail פועל על-פי המקובל בתעשיית המרחב. משרדי גוגל הצהירו כי הם "עושים מאמצים סבירים למחיקת אינפורמציה מחוקה מהמערכת שלנו במהירות מעשית".
גוגל מגנה על עמדתה על ידי שיבוח השימוש בסריקת האימייל לרווחת המשתמשים. גוגל מצהירה ש- Gmail פועל כל הזמן כדי להימנע מהצגת מודעות ליד הודעות רגישות כמו כאלו המזכירות את המילים באנגלית - tragedy (טרגדיה), או death (מוות).
מתחרות
אחרי עליית Gmail לרשת, הרחיבו במהירות שרתי webmail קיימים רבים את שטח האחסון שלהם. כך לדוגמה הרחיב שירות Hotmail את שטח האחסון למשתמשים מסוימים מ-2-25MB ל-250MB (כאשר חשבונות "פלוס" הוגדלו ל-2GB) תוך 30 יום. שירות Yahoo הגיע מ-4MB ל-100MB (כאשר חשבונות פלוס הוגדלו ל-2GB). זמן קצר מאוחר יותר הורחב Yahoo! Mail ל-250MB ובאפריל 2005 הגיע ל-1GB. במרץ 2007 הודיע השירות Yahoo! Mail כי יספק אחסון אינסופי לכל המשתמשים. הרצון העז להדביק את Gmail בלט בעיקר אצל Hotmail של MSN, שהמשיך לשדרג את שטח האחסון של האימייל שלו מ-250MB ל-Windows live Hotmail החדש, שהכיל 5GB. בנובמבר 2006 Hotmail שידרג גם את החשבונות החינמיים שלו ל-1GB. באוגוסט 2005 שירות AOL התחיל לספק לכל משתמשי AOL messenger חשבון אימייל אישי של 2GB שטח אחסון.
המערכת של Gmail מתארת חשבונות כ"לא פעילים" אם החשבון לא פועל במשך שנתיים, אחרי שלושה חודשים נוספים המערכת עלולה למחוק את החשבון. לשירותי מייל אחרים לוקח משך זמן לסמן חשבונות כ"לא פעילים", Yahoo!, לדוגמה, משבית חשבונות לא פעילים לאחר ארבעה חודשים.
קונטרה-רפורמציה
הקונטרה-רפורמציה, או הרפורמציה הקתולית, היא תקופה בתולדות הנצרות הקתולית מכהונתו של האפיפיור פאולוס הרביעי ב-1555 ועד לסוף מלחמת שלושים השנים בשנת 1648. הרפורמציה הקתולית הייתה תנועה רחבה של שינוי והתחדשות של הנצרות הקתולית, בין השאר בתגובה על הרפורמציה הפרוטסטנטית.
רפורמות אלה כללו הקמת סמינרים להכשרה הולמת של כמרים על פי המסורות התאולוגיות של הכנסייה, רפורמה של החיים הדתיים על ידי חידוש והקפדת-יתר במסדרי הנזירים, ותנועות רוחניות חדשות שהתמקדו בחיים הדתיים וביחס אישי וקרוב עם ישו, למשל המיסטיקנים הספרדים ואסכולת הרוחניות הצרפתית.
"הרפורמה שכנגד" או "הרפורמה הקתולית"
שני מושגים אלה מאירים היבטים שונים של התנועה. המושג רפורמציה שכנגד, שבו משתמשים בעיקר מי שאינם קתולים, מדגיש את הדעה שרפורמות אלה היו תגובה לעליית הפרוטסטנטים ולאיום שהם הציבו בפני המוסדות הקתוליים. על פי דעה זו, מטרתן של הרפורמות הייתה בעיקר למנוע איבוד כוחות ומאמינים לטובת הפרוטסטנטיות. לעומת זאת המושג "רפורמציה קתולית" מזהה את התנועה כפעולה של הכנסייה, ולא ריאקציה לרפורמטורים הפרוטסטנטים. המשתמשים במושג זה טוענים כי היו שינויים שהחלו עוד לפני פעולותיו של מרטין לותר, וכן שהפעולות של רפורמטורים קתוליים היו רחבות הרבה יותר מאשר תגובה לפרוטסטנטיות בלבד.
ועידת טרנטו
האפיפיור פאולוס השלישי (1534-1549) יזם את ועידת טרנטו (1545-1563): אספה של קרדינלים שישיבה בשלושה מושבים מתמשכים. תפקידה היה להביא לרפורמה מוסדית ולהתייחס לנושאים בעייתיים כמו בישופים וכמרים מושחתים, אינדולגנציות ושחיתויות כספיות אחרות. הקונציל דחה את העמדות הפרוטסטנטיות, והצהיר מחדש על הנאמנות למבנה הבסיסי של הכנסייה הימי-ביניימית, למערכת הסקרמנטים שלה, למסדרים הדתיים שלה ולדוקטרינה שלה. הקונציל דחה פשרה כלשהי עם הפרוטסטנטים, תוך הצהרה על עקרונות התאולוגיה הקתולית: גאולה בעזרת אמונה ומעשים, ולא רק בעזרת אמונה (כפי שטענו הפרוטסטנטים); טרנסובסטנציאציה - האמונה שבמהלך הליטורגיה הקדושה לחם הקודש נהפך באופן ממשי לגופו של ישו, וכן האמיתות של ששת הסקרמנטים האחרים. כמו כן, מנהגים שנגדם יצאו הפרוטסטנטים, כמו האינדולגנציות, הפולחן לקדושים ולשרידי קדושים, העלייה לרגל והפולחן למריה אם ישו, אושרו מחדש כחיוניים לאמונה הנוצרית. עיקרי האמונה כפי שנוסחו בידי הקונציל נותרו בתוקף בכנסייה הקתולית עד לניסוח מחודש שלהם בשנת 1992.
עם זאת, הקונציל הכיר בצורך ברפורמה מעמיקה: בחינוך תאולוגי מעמיק יותר לכמרים, שחלקם הגדול לא ידע לטינית או קרוא וכתוב, ובחינוך מעמיק יותר לאוכלוסייה כולה בנושאי המשמעות של עיקרי הנצרות והתפילה. כמו כן, הובעה התנגדות לשחיתות שפשתה בכנסייה בזמן הרנסאנס כמו הסימוניה - מכירה של משרות בכנסייה, והוכרז על הידוק המשמעת ואכיפתה במסדרים ובמוסדות הדתיים. הוכרז כי לא יהיה עוד מינוי בישופים מסיבות פוליטיות, וניתנו לבישופים סמכויות רבות יותר. הייתה קיימת בעיה רצינית של בישופים שלא היו נוכחים בערים עליהן היו אחראים, ורק נטלו את כספי המיסים שהגיעו להם מערים אלו. הקונציל אסר על בישוף להיעדר מעיר עליה הוא אחראי.
רפורמה
האפיפיור פאולוס הרביעי (1555-1559) נחשב לראשון מבין אפיפיורי הרפורמציה שכנגד בשל מאמציו להשמיד את הפרוטסטנטיות וגם להתייחס לבעיות המוסדיות בכנסייה שתרמו לעלייתה. שתיים מהאסטרטגיות שלו היו האינקוויזיציה וצנזורה על ספרים. למנגנון זה, שהוקם על בסיס הדגם של האינקוויזיציה הלאומית בספרד, היה תפקיד מרכזי בקביעת גבולות ה"אורתודוקסיה", כלומר: אותן עמדות ודעות שנחשבו לגיטימיות, לעומת מה שהוגדר כ-"הטרודוקסי" וכעומד בסתירה לעקרונות הקתוליים, ושנגדו ניהלה האינקוויזיציה מלחמת חורמה מלווה באמצעי-דיכוי. פעולות אלה דמו במידה רבה לאסטרטגיות האוטוקרטיות של תנועות רפורמה מוקדמות יותר: שריפת כופרים ודגש על יישום מחמיר של החוק הקנוני. מגמות אלה שיקפו גם את האבסולוטיזם שאפיין את שליטי המאה ה-16.
האפיפיור פיוס החמישי (1566-1572), לעומת זאת, הדגיש צדדים אחרים של הרפורמה: האמונה והדבקות העממית. הוא החל את תקופת כהונתו בחלוקת צדקה לעניים ובמימון מוסדות עבורם, והיה ידוע בצדיקותו וקדושתו האישית. מצד שני, הוא גם קידם את הישועים ותמך באינקווזיציה.
האפיפיור סיקסטוס החמישי (1585-1590) התמקד בבניה מחדש של רומא כבירה אירופאית ועיר ברוקית גדולה, סמל חזותי של הכנסייה הקתולית. הקמתה של האינקוויזיציה כאמצעי פיקוח שיטתי על דעותיהם ועל מעשיהם של הקתולים היא אחד הביטויים של הרפורמה המבנית שעברה הכנסייה הקתולית באותה תקופה.
המסדרים
מסדרים דתיים חדשים היו חלק מהותי מהמגמה הזו. מסדרים כדוגמת הקפוצ'ינים, אחוות אורסולה הקדושה, אחוות האהבה האלוהית, התיאטינים, הברנביטים, ובייחוד הישועים חיזקו את הקהילות הכפריות ואת הדבקות העממית, נלחמו בשחיתות בתוך הכנסייה והציבו דוגמה להתחדשות קתולית.
התיאטינים היו מסדר של כמרים שלקחו על עצמם להילחם בהתפשטות הכפירה ולתרום להתחדשות של הכמורה. הקפוצ'ינים, ענף של המסדר הפרנציסקני שהיה ידוע בשל דאגתם לעניים ולחולים, צמחו במהירות. מסדר הקפוצ'ינים היה מבוסס על חיקוי של חיי ישו כפי שתוארו באוונגליונים. האורסלינות התמקדו בחינוך בנות.
הישועים, שנוסדו בידי הספרדי איגנטיוס מליולה (1491-1556) היה המסדר החדש האפקטיבי ביותר. הישועים ארגנו את מסדרם באופן צבאי, ושיקפו את ההתלהבות האוטוקרטית של התקופה. המסדר החדש היה מאופיין בבחירה זהירה של חבריו, הכשרה קפדנית ומשמעת קשוחה. חבריו נשבעו לעוני, משמעת ונזירות וכך הציבו דוגמה לכנסייה כולה. הם נעשו למטיפים ומחנכים של שליטי המדינות הקתוליות, והיה להם חלק משמעותי בהתרחבות הכנסייה באמריקות ובאסיה, תוך פעילות מיסיונרית שהייתה נרחבת יותר מזו של הפרוטסטנטים. הישועים היו נאמנים ישירות לאפיפיור וכך נתנו לו לגיטימיות, וזאת בניגוד מוחלט לפרוטסטנטיות ששללה את דמותו.
בית הפרחים
בית הפרחים (בסרבו-קרואטית: Kuća cveća) הוא מאוזוליאום בעיר בלגרד שבסרביה, המשמש כמקום קבורתו של נשיא יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו.
הקמה
המבנה, בשטח כולל של 902 מטרים מרובעים, הוקם בשנת 1975. הוא הוקם בקרבת בית המגורים של טיטו כדי לשמש לו כמקום עבודה ומנוחה נוסף.
במבנה יש שלושה אגפים: אגף מרכזי שבו גינת צמחים ומעליו גג זכוכית, ומשני צידיו שני אגפים מקבילים ובהם מסדרונות רחבים. בצד המבנה הנגדי לכניסה נמצאת מרפסת פתוחה, המשקיפה על העיר. טיטו נקבר באגף המרכזי של המבנה, על פי בקשתו.
במשך כעשור לאחר התפרקות יוגוסלביה היה המבנה סגור לקהל הרחב. לאחר מכן שב המבנה ונפתח למבקרים.
כיום נמצא המבנה בשטחו של המוזיאון להיסטוריה של יוגוסלביה. במבנה עצמו מצויה תצוגה של חפצים ומסמכים מימי שלטונו של טיטו.
מבקרים רבים מגיעים אל המבנה ב-25 במאי - יום הולדתו של טיטו, שהיה גם "יום הנוער" ביוגוסלביה הקומוניסטית. ב-2004 ביקרו בו 11 אלף איש, ומאז 1982 - 17 מיליון.
בשנת 2013 נפטרה ונקברה במבנה יובאנקה ברוז, אשתו השלישית ואלמנתו של טיטו.
סלעית ערבות
סַלְעִית עֲרָבוֹת (שם מדעי: Oenanthe isabellina) היא ציפור שיר בסוג סלעית, ששויך בעבר למשפחת הקיכליים, אך כיום מוגדר על ידי מרבית הטקסונומים במשפחת החטפיתיים. זהו מין נודד, בית הגידול שלו הוא ערבות ונוף כפרי פתוח. היא מתרבה בדרום רוסיה ובמרכז אסיה עד צפון פקיסטן וחורפת באפריקה ובצפון מערב הודו. היא מזדמנת נדירה מאוד במערב אירופה.
בישראל קיימות מספר אוכלוסיות: כחולפת היא מצויה בסתיו ובאביב בכל חלקי הארץ, בעיקר בחודשים אוגוסט וספטמבר, ומרץ - תחילת אפריל. בנוסף, היא דוגרת לא שכיחה בעיקר ברמות הנגב המערבי והמרכזי, וגם בבקעת הירדן וברמת הגולן, וחורפת במספרים קטנים, בעיקר בנגב, אך גם בערבה ובבקעת הירדן.
עד לסוף שנות השמונים היא הייתה שכיחה יותר וקיננה גם בצפון הנגב, רמת מדבר יהודה, בקעת הירדן ורמת הגולן. בשנים אלה הוערכה האוכלוסייה כמה מאות זוגות לפחות (Shirihai 1996). הערכה עדכנית יותר חסרה.
טקסונומיה ואטימולוגיה
שם הסוג Oenanthe נגזר מהמילים ביוונית העתיקה oenos (οίνος), "יין" והמילה anthos (ανθός), "פרח". זה מתייחס לחזרתה של הסלעית האירופית ליוון באביב בדיוק בזמן פריחת הגפנים.
שם המין הספציפי isabellinus בא מהמילה הלטינית ל"צהוב-אפור", והוא ככל הנראה בהתייחסות לאיזבלה הראשונה מלכת קסטיליה, שלפי הדיווחים הבטיחה לא להחליף תחתונים עד שספרד תשוחרר מהמורים.
מהשם המדעי נגזר גם שמה העממי באנגלית, Isabelline wheatear. המילה "wheatear" אינה נגזרת מ"חיטה" או כל מובן של "אוזן", אלא היא השחתה לשונית מהמאה ה-16 של "לבן" ו"עכוז", ומתייחסת לשת הלבן הבולט שנמצא ברוב המינים.
זהו מין מונוטיפי, כלומר לא תוארו תת-מינים נפרדים.
תיאור
זוהי סלעית גדולה יחסית, עם אורך גוף של 15–16.5 ס"מ, מוטת כנפיים של 29.3–31.5 ס"מ, ומשקל ממוצע של 30 גרם. המין אינו מקיים דו-צורתיות זוויגית, כלומר הזכר והנקבה דומים במראם. החלקים העליונים בצבע חום חולי בהיר. דגם הזנב בצורת T שחור הפוך על רקע לבן האופייני לסלעיות, כשהקצה השחור רחב. יש לה פס - גבה לבן וסוככות האוזן חומות חיוורות. מתחת למקור ובגרון הצבע נהיה חיוור יותר. החזה חולי או צהבהב והבטן בגוון שמנת בהיר. התת-שת לבנבן ווהתת-כנף והשחי לבנים עם בסיסים כהים. נוצות הכנפיים בצבע חום-שחור, עם קצוות ושוליים בגוון קרמי. המקור והרגליים שחורות והקשתיות חומות.
בצבעיה היא מזכירה נקבת סלעית אירופית, אך היא גדולה יותר, זקופה יותר ועם צבע צהוב יותר, ויש לה יותר שחור בקצה הזנב. השחי וסוככות הכנף לבנים, ואילו אצל האירופית הם מוכתמים באפור. הגבה לבנה אך קצרה יותר, וקדמת העין שחורה או חומה כהה. המקור ארוך יותר, וסוככות האוזניים חיוורות יותר. המינים דומים מאוד במראם ועלולים לבלבל.
חילוף הנוצות מתרחש פעמיים בשנה, יש חילוף שלם בסוף הקיץ וחילוף חלקי של נוצות הגוף באמצע החורף.
קולות
הקריאות הן ציוץ, ולפעמים מושמעת שריקה חזקה. השירה מתוארת לפעמים כדמוית-עפרוני ומורכבת משריקות חליליות הנקטעות על ידי קטעי קרקור צורמים וכוללת חיקויי קולות של ציפורים אחרות, ומושרת בתעופה ומהקרקע.
תפוצה ובית גידול
סלעית ערבות היא מין נודד עם טווח רבייה פליארקטי מזרחי, המשתרע מדרום רוסיה, אזור הים הכספי, מדבר קיזילקום ומונגוליה ועד אפגניסטן, איראן, עיראק, ערב הסעודית, סוריה, ירדן וישראל. היא חורפת באפריקה ובצפון מערב הודו. היא משדמנת בקיץ ליוון, קפריסין, אלג'יריה ותוניסיה.
בעונת הקינון נמצאת הסלעית בשטחים פתוחים, שטחי אדמה עקרים, אזורים צחיחים, ערבות, רמות גבוהות ובמורדות התחתונים של גבעות. בשטחי החורף שלה היא תופסת בתי גידול דומים באזורים צחיחים למחצה, ארץ פתוחה עם שיחים דלילים וגבולות של אזורים מעובדים, ומחבבת במיוחד אדמות חוליות.
התנהגות
סלעית ערבות היא ציפור פעילה וחסרת מנוח, הנעה על פני הקרקע בקפיצות ארוכות, מתעופפת באוויר ומתיישבת על נקודות תצפית כמו שיחים קטנים. היציבה שלה זקופה למדי והיא פעלתנית ומקפצת, מרימה ומורידה את זנבה. לפעמים היא מרפרפת באוויר כדי לתפוס טרף, אבל בעיקר מחפשת מזון לאורך הקרקע, מנקרת באדמה במקורה. תזונתה כוללת נמלים, חגבים, עשים, זבובים, קרדיות, עכבישים וזחלי חרקים, ולעיתים היא אוכלת גם זרעים.
הן ציפורים בודדות בטריטוריות החורף שלהן ובמהלך הנדידה הן עשויות להתחבר עם מיני סלעיות אחרות. הן מקימות טריטוריות בהגיען לאזורי הקינון. הזכר מחזר אחר הנקבה על-ידי הורדה ופריסת כנפיו תוך כדי שירה, זינוק למרחקים קצרים באוויר, או טיסה לגובה של למעלה מחמישה עשר מטרים, ריחוף וביצוע פעלולים אוויריים, תוך שירה רציפה, עד הנחיתה שוב ליד הנקבה.
קינון
הקן הוא כוס רדודה ומגושמת של דשא יבש, שורשים ושיער, המרופד בשיער, צמר ונוצות. הוא נמצא בדרך כלל מתחת לקרקע, בדרך כלל במחילות ריקות של מכרסמים או יונקים קטנים כגון פיקה, מרמיטה או חולד, ולעיתים רחוקות יותר במחילה של שרקרק, או שהזוג אף עשוי לחפור מחילה חדשה. לעיתים הוא יהיה גם בחור או נקיק טבעי. התטולה מכילה ארבע עד שבע ביצים כחולות חיוורות, בדרך כלל ללא דוגמה אך לפעמים עם פיזור של כתמים אדמדמים. גודלן הממוצע של הביצים הוא 22.16 על 16.6 מ"מ. שני ההורים מאכילים את האפרוחים בזחלים קטנים וחרקים אחרים. לאחר עזיבת הקן, ההורים ממשיכים להאכיל את הגוזלים במשך כשבועיים אך לאחר מכן ההורים מגרשים אותם אל מחוץ לשטח. עונת הקינון מתרחשת מאמצע אפריל עד אמצע יולי בישראל, אפריל-מאי בירדן, מרץ-יוני בארמניה ובלוצ'יסטן ולפעמים כבר מאמצע פברואר בטורקמניסטן אך בדרך כלל סוף מרץ עד יולי בדרום רוסיה ומסוף אפריל עד אמצע יולי במונגוליה. נראה כי יש שני מחזורי קינון בחלקים הדרומיים של התפוצה.
סטטוס
לסלעית ערבות יש תפוצה נרחבת, המוערכת בכ-11.7 מיליון קמ"ר, ואוכלוסייה גדולה עם הערכה כוללת של 26 מיליון עד 378 מיליון פרטים. נראה שהאוכלוסייה יציבה, ועל-כן ה-IUCN סיווג את המין הזה ברשימה האדומה ברמת סיכון "ללא חשש".
בארץ
סלעית הערבות מוגדרת כמין ש"עתידו בסכנה" (VU) בשל גודלה הקטן של אוכלוסייתה בארץ (פחות מ-1,000 פרטים בוגרים), וכן בשל קצב הירידה במספר הזוגות המקננים, המוערך ביותר מ-10% במשך שלושה דורות (12.3 שנה). במהדורת 2002 של הספר האדום הוגדרה סלעית הערבות כמין שאינו בסיכון (LC). השינוי במעמד המין משקף החמרה במצב האוכלוסייה ונסיגה שלה מחלקים גדולים של תחום תפוצתה הקודם, בעיקר בחבל הערבתי (דוגמת בקעת הירדן ודרום הגולן).
מכונית אוטונומית
מכונית אוטונומית או מכונית רובוטית (באנגלית: Autonomous car; לפי האקדמיה ללשון העברית השם הוא: מְכוֹנִית לְלֹא נַהָג) היא מכונית המנווטת ומתגברת על מכשולים ללא התערבות פעילה של נהג אנושי ובלא צורך בתכנון מיוחד של הכביש וסביבתו. נכון ל-2022 כלי רכב אוטונומיים נמצאים בשלבי תכנון, פיתוח וניסוי.
נכון לשנת 2022, כלי רכב הפועלים ברמה אוטונומית 3 ומעלה (ללא הגבלת אזור) הם עדיין בגדר חלק שולי מהשוק. במרץ 2021 חברת הונדה החלה לשווק את דגם הלג'נד עם מערכת ברמה אוטונומית 3 ביפן בלבד. בדצמבר 2021, מרצדס-בנץ הפכה ליצרנית השנייה שקיבלה אישור חוקי לרמה אוטונומית 3 העומדת בדרישות החוק.
ביולי 2021, הפעילה טויוטה שירות פוטנציאלי ברמה אוטונומית 4 סביב הכפר האולימפי בטוקיו בלבד. חברת נורו הורשתה להתחיל בפעילות משלוחים מסחריים אוטונומיים מלאים (רמה אוטונומית 5) בקליפורניה ב-2021.
בשנת 2020, הפכה ויימו לספק השירות הראשון שהציע נסיעות ללא נהג לקהל הרחב (רמה אוטונומית 4) אך בחלק מוגדר, מבוקר וממופה היטב בפיניקס, אריזונה. אף על פי שאין נהג במכונית של ויימו, יש משגיחים בחדר בקרה מרוחק לכל כלי הרכב.
בשנים 2020–2021, הושקו בסין 2 ניסויים נגישים לציבור של רובוטקסי. האחד במחוז פינגשאן של שנג'ן על ידי החברה הסינית AutoX והשני ב-Shougang Park בבייג'ינג על ידי תאגיד Baidu, באזור אולימפיאדת החורף 2022 בעיר.
טכנולוגיה ותחזיות
לטענת מפתחיהן, מכוניות אוטונומיות צפויות להיות בטיחותית יותר מנהיגה אנושית ולשחרר את בני האדם מעול הנהיגה ומבזבוז הזמן הכרוך בה. המכונית מצוידת בחיישנים שונים, כגון: כל אלו מעניקים למכונית יכולת לחוש את הסביבה. המכונית אמורה להפוך את המידע הגולמי ל"ישויות" הכוללות מידע קבוע כגון שלטים, צמתים ומבנים, ומידע משתנה כגון משתמשי הדרך השונים (רכבים אחרים, אופנועים, אופניים, קורקינטים, הולכי רגל, משאיות, רכבי ביטחון וכיוצא באלו), מכשולים מסוגים שונים, למשל עצמים זרים "באמצע הכביש", ועצמים זמניים שונים שמשפיעים על הנהיגה, למשל בעלי חיים, שלוליות, עבודות בדרך, מחסומים וכיוצא באלו. תהליך זה נקרא Perception (תפיסה) והוא בדרך כלל במתבצע בהסתמך על רשות נוירונים מאלכותיות. המכונית, נדרשת גם לנהל "תחזיות" (פרדיקציות), בנוגע להתנהגות הצפויה של כל אחת מהישויות האלה והאינטראקציות ההדדיות ביניהן. נדרש גם לתת מענה להסתרות של כלי רכב חונים וכיוצא באלו. כלל המידע אמור לאפשר למכונית האוטונומית לתכנן את המסלול בזמן אמת ולאפשר לה לנסוע בבטחה.
רוב העוסקים בתחום, נכון לינואר 2020, מעריכים שהיכולת של כלי רכב אוטונומיים לנסוע ברחובות הערים, ללא מגבלות, עדיין רחוקה. על פי הערכות אלו, כלי רכב כאלה ייכנסו תחילה "רק" בהפעלה של תאגידים מורשים, למשימות מסוימות ותחת מתאר הפעלה מוגבל, באזורים גאוגרפיים מסוימים, במזג אוויר מתאים וכדומה. הערכה זו נובעת מהקושי להוכיח שלמכוניות האוטונומיות אומנם יש יכולת לנסוע בצורה כזו שתביא לשיעור תאונות יותר נמוך בהשוואה למכוניות עם נהג אנושי. למעשה, חישוב מדוקדק של מה נדרש כדי להוכיח קריטריון בטיחותי טוב משל רכב מאויש, מראה שיידרשו עשרות שנים ומעלה, כדי להוכיח יכולת שכזו.
הקושי מועצם משתי סיבות נוספות. ראשית, ההסתמכות על אלגוריתמיקה של בינה מלאכותית גורמת לכך שיש קושי תאורטי מהותי להוכיח קריטריון בטיחות שניתן לאמת אותו על ידי הרגולטורים וזאת מכיוון שאלגוריתמי בינה מלאכותית אינם דטרמיניסטיים. שנית, בנהיגה יש אוסף גדול מאוד של "תרחישים תפעוליים" ולא ברור עדיין אם ואיך אפשר להראות שהרכב יוכל לעמוד במגוון התרחישים הצפוי לו, במשך תקופת היותו על הכביש.
.
ישנן תחזיות רבות ומאוד נבדלות זו מזו, לגבי קצב חדירת הטכנולוגיה לשוק. מכיוון שיש בעולם, נכון ל-2022, כמיליארד וחצי מכוניות, מדובר בשוק של יותר מעשרה טריליון דולר ובהתאם, גופי ענק מתעסקים בנושא. לפי אחת התחזיות, של Victoria Transport Policy Institute ממאי 2022 - ייקח כשלושים שנים להגיע ל-30% משוק הרכב העולמי.
רמות אוטונומיה
ארגון הרכב הבינלאומי, SAE International הגדיר שש רמות שונות של נהיגה אוטונומית של כלי הרכב, והגדרות אלו מקובלות בתעשייה:
נכון ליוני 2021, יש מספר קטן של מכוניות (ככל הנראה, כעשר) שהורשו לנסוע, ללא נהג ביטחון, בתוך עיר. גם מכוניות אלו מוגבלות רק לאזור מוגדר היטב, אזור שמופה ברזולוציה גבוהה מראש. המכוניות מוגבלות למזג אוויר טוב והן משרתות קבוצה קטנה ונבחרת מראש של "מועדון נוסעים". ככל הידוע, החברה היחידה שהורשתה לנסוע כך היא חברת ויימו של גוגל, ורישיון זה תקף למספר קטן של מכוניות באזור מוגדר היטב בסביבות פיניקס, אריזונה.
נכון למאי 2022, חברת ווימו מחזיקה בהיתר לנסיעה, ללא נהג ביטחון, בפיניקס, אריזונה. גם ווימו וגם חברת קרוז של ג'נרל מוטורס מחזיקות בהיתר נסיעה ללא נהג ביטחון בסן פרנסיסקו. חברת Baidu קיבלה היתר, בסוף אפריל 2022 לנסוע בעיר בייג'ינג, בסין.
פיתוח של "רכיבים אוטונומיים" במכוניות נהוגות בידי אדם - מערכות עזר מתקדמות, לנהיגה
יצרניות כלי רכב משלבות במכוניות מאוישות יותר ויותר תפקודים של טייס אוטומטי, בבחינת "מערכות עזר לנהג" למשל:
לאור פיתוח המכוניות האוטונומיות, ישנו מחקר שבחן והציע להוסיף צבע נוסף לרמזור, לבן, המיועד להודיע לנהגים אנושיים כי הרכבים האוטונומיים מקבלים שליטה מלאה בצומת אליה הם הולכים. להגיע הרעיון מסתמך על כך שככל שיהיו יותר כלי רכב אוטונומיים, ובצירוף העובדה שיהיה תקן תקשורת בניהם, כך הם יוכלו לתאם את הנסיעה הנכונה בניהם בהגיעם לצומת. המחקר הראה על ידי סימולציה, שככל שיש יותר כלי רכב אוטונומיים מתקרבים לצומת, כך יש פחות גודש תנועתי בסביבת הצומת.
לפי מקורות שונים, בשנת הייצור 2022 צפויים למעלה מ-250 דגמי כלי רכב שבהם משולבות מערכות עזר מתקדמות לנהיגה (ADAS).
מחקר ופיתוח
בשנת 2015, חברות וולוו וניסאן מוטורס הודיעו כי בשנת 2020 יימכרו הדגמים הראשונים של מכוניות אוטונומיות בפיתוחן. תחזית זו לא התממשה.
למרות ההצהרות והתקדמות הפיתוח, נכון לשנת 2018 סבורים מומחים שונים שמכוניות בעלות אוטונומיה מלאה (רמה 5) עדיין רחוקות מהיכולות הטכנולוגיות הנוכחיות, ומעריכים שלא יגיעו לשיווק לציבור בשנים הקרובות. בדיקה שביצע ה-יורו NCAP לכלי הרכב האוטונומיים של החברות המובילות לאוקטובר 2018, מצאה את הצהרות היצרניות כאופטימיות באופן לא אמין, וביקרה את היצרניות על כך שהן מטעות את הציבור בהצגת יכולות הרכב האמיתיות. על פי Euro NCAP, הקשיים שעליהם החברות עדיין רחוקות מלהתגבר עוסקים בבלימה אוטומטית במהירויות משתנות, והתמודדות עם "חיתוך" על ידי נהגים בכביש. מומחים שונים סבורים שמכוניות אוטונומיות מלאות הן עדיין חזון רחוק בגלל סיבות טכניות משלימות כמו היעדר תשתית מתאימה או התאמה של רגולציה, ומעריכים שהמהפכה האוטונומית תושלם רק כאשר תתבצע באופן רוחבי, לא רק בפן הטכנולוגי, אלא באפיקים נוספים במקביל. בנובמבר 2018 מנכ"ל ויימו התבטא בנושא וציין את מזג האוויר כאחד האתגרים הגדולים ביותר של המכוניות האוטונומיות, ואמר שהוא לא רואה באופק מכונית אוטונומית לחלוטין שתוכל לתפקד ללא התערבות נהג בכל מזג אוויר.
ויימו (גוגל)
משנת 2010 ואילך חברת גוגל ערכה ניסויים שונים בהסבת מכוניות רגילות לנסיעה אוטונומית (לימים – לפרויקט הוענק השם "ויימו"). המכוניות של גוגל ניווטו בהצלחה ללא נהג, בתנאי שטח מגוונים, בכבישים סואנים וברחובות צרים. ב-2014 הציגה גוגל מכונית מתוצרתה (לא מכונית שעברה התאמה), שנעה במהירות של עד 40 קמ"ש ופעלה כרכב חשמלי. החברה יצרה צי של כלי רכב דו-מושביים נטולי מערכת בקרה אנושית, מתוך מחשבה שהנוסעים לא יהיו קשובים לתנאי הדרך ולהתרחשויות השונות, ולא יגיבו בצורה מועילה בניסיונם ליטול את השליטה מהמכונית האוטונומית. הנוסע מזמין את המכונית לנסיעה באמצעות טלפון חכם, וגם קובע באמצעותו את יעד הנסיעה. חזית המכונית עשויה חומר דמוי ספוג, למקרה של היתקלות חזיתית.
משרד התחבורה של קליפורניה מחייב לשלב הגה ודוושות גם במכוניות אוטונומיות, ומבחינה זו הרכב הניסיוני של גוגל אינו עומד בדרישות החוק.
במהלך 2020–2022, בחור בשם JJRIcks החל לנסוע ברכבים של "ווימו" תוך שהוא מתעד את הנסיעות, כולל כל הבעיות בנסיעה, ומעלה את התעוד לאינטרנט. הבחור העלה לאינטרנט למעלה מחמישים סרטים לא ערוכים של נסיעות ללא נהג ביטחון, ברחבי פיניקס אריזונה ואלו מהווים מקור עשיר להבנת מצב הטכנולוגיה, נכון לשנת 2022.
"ווימו" מפעילה, בנוסף, צי אוטונומי של משאיות תובלה. המודל העסקי של פעילות זו, חוזה מצב בו את רוב הנסיעות בין הערים הגדולות בארצות הברית, תעשינה משאיות ענק אוטונומיות, ללא נהגים ונהגים אנושיים, יהיו ברכב - רק בקטע הקצר שבין חניוני הענק שמחוץ לערים ועד למרכז הלוגיסטי או, לנקודת החלוקה עצמה. NBC News פרסמו כתבה על הנושא באפריל 2022.
ב-7 ביוני 2022, החברה פרסמה כי השלימה הסכם שיתוף פעולה עם Uber Freight. חברת UBER Freight מספקת אפליקציה המאפשרת "לחבר" בין נהגים, משאיות, משלחים וקניינים ובהתאם, לכאורה, היא מאפשרת ללקוחותיה השונים להגדיל או לצמצם את צי המשאיות העומד לרשותם - בצורה דינמית ולפי צורכי השוק. מודל כזה של Driver-as a Service הוא מודל עסקי חדשני והחברות מקוות שיהיה בכוחו לחולל עסקים, בצורה דומה למה ש Uber הצליחה לעשות עם מודל ה"מונית לפי קריאה".
ב 25.5.2023 החברה הכריזה על הסכם שת"פ רב שנתי עם חברת "אובר". לפי הסכם זה, ניתן יהיה להזמין נסיעות ברכבים עצמאיים של חברת "ווימו", מתוך האפליקציה של "אובר" ברחבי העיר פניקס, באריזונה שבארצות הברית של אמריקה.
ב 04.08.2023 החברה הכריזה על הרחבת השירות לעיר אוסטין שבטקסס, ארצות הברית. זו העיר הרביעית אליה החברה נכנסת (אחרי פניקס, סן פרנסיסקו ולוס אנג'לס).
במהלך סוף יולי 2023, החברה פירסמה אנליזה מקיפה לגבי מיליון המיילים הראשונים שרכבי החברה נסעו - כאשר ברכב יש רק נוסעים. לפי החברה, בכל הנסועה המדוברת היו רק שתי תאונות ועוד 18 מקרים של "רכב נוגע ברכב או החפץ זר אחר" בתרחישים של חנייה, נסיעה לאחור של הרכב הפוגע וכדומה, רובם כאשר הרכב של "ווימו" נמצא בעמידה. בכל הנסועה המדוברת - לא היו נפגעים, לא היו תאונות בצמתים ולא הייתה אף תאונה שבה מעורבים "משתמשי דרך פגיעים" כמו אופניים, אופנועים, קורקינטים, הולכי רגל או אנשים מוגבלים.נתון זה מלמד שכבר בינואר 2023 - הרכב של "ווימו" צפוי להביא לצמצום הנפגעים בתאונות דרכים, בהשוואה לרכבים שבני אדם נוהגים בהם.
קרוז של חברת ג'נרל מוטורס
חברת ג'נרל מוטורס בשנת 2022, קיבלה היתר לנסיעות, בזמנים מסוימים, באזורים מסוימים, בסן פרנסיסקו. החברה מתכננת לפתח ולהפעיל, החל משנת 2023, סוג של מיניבוס ללא הגה ודוושות במסגרת פרויקט שנקרא Cruise Origin. תמונה של תחילת הניסויים עם שברולט-בולט (הדגם שנוסע כיום - נראה שונה)
בספטמבר 2022, החברה הגישה בקשה לפרישה של 5000 רכבי Origin בערי ארצות הברית ואולם עיריית סן פרנסיסקו על מוסדותיה השונים, הגישה המלצה שלא לאשר את הבקשה. הסיבה העיקרית להתנגדות העירייה - היעדר הגה ודוושות עלול לעכב מאוד תהליכי חילוץ כלי רכב ש"סותמים" את רחובות העיר כאשר הרכב עובר למצב מינימים סיכון - שבדרך כלל, מתבטא בעצירה באמצע הכביש.
בסוף נובמבר 2022, החברה קיבלה היתר לנסוע עם רכבי ה"רובוטקסי" שלה, בסן פרנסיסקו, ללא נהג ביטחון, כולל לצורכי הובלת נוסעים תמורת תשלום - 24 שעות ביממה ובכל ימות השבוע (לעומת ההיתר שהיה לה עד אז, שהתיר נסיעות רק החל מ 10 בלילה ועד לפני שש בבוקר).
במאי 2023, החברה הודיעה שהיא מגדילה את צי המכוניות שלה, בסן פרנסיסקו, ל 200 רכבי "רובוטקסי". במקביל, מתרבות התלונות על מצבים בהם הרכבים מפריעים לתנועה של רכבי חירום ובפרט, רכבי כיבוי אש.
ברביעי לאוגוסט 2023, החברה הכריזה על כוונתה להתחיל נסיעות עם רכב עצמאי בלוס אנג'לס, מדינת קליפורניה, ארצות הברית של אמריקה. באותו שבוע, החברה הכריזה גם על תחילת נסיעות צפויה באטלנטה.
בסה"כ, החברה עברה מנסיעות בעיר אחת (סן פרנסיסקו) לשמונה ערים במקביל (סן פרנסיסקו, לוס אנג'לס, נשוויל, מיאמי, דאלאס, היוסטון, פניקס ואטלנטה) - תוך פחות משנה. הישג זה בולט במיוחד על רקע קריסתן הכלכלית של חלק גדול מהחברות שעוסקות ברכבים אוטונומיים.
באידו
Baidu היא חברה סינית שבין השאר, מפתחת רכב אוטונומי. היא אחת מהחברות היחידות בעולם, נכון לאפריל 2022 - שקיבלו היתר לנסיעה על דרכים ציבוריות, ללא נהג ביטחון, בעיר בייג'ינג שבסין.
מובילאיי
מובילאיי היא חברה ישראלית שהחלה את דרכה כיצרנית "מערכות מתקדמות לעזרה בנהיגה" (ADAS). החברה נסדה בשנת 1999 על ידי פרופסור אמנון שעשוע מהאוניברסיטה העברית. החברה מפתחת רכב אוטונומי בגישה שונה מחברות אחרות. בין השאר, על רקע העובדה שקשה מאוד וכנראה, לא ניתן להוכיח את בטיחות הרכב על בסיס ניסיון מצטבר, בתקופת זמן מעשית - החברה פיתחה מגוון אמצעים וגישות שעשויים לאפשר לה להיות בין החברות היחידות בעולם שיוכלו להגיע לרמת בטיחות נאותה. גישות אלו כוללות, בין השאר, משגוח דטרמיניסטי שייעודו להשגיח ולמנוע ממודולי הבינה המלאכותית להכניס לרכב אותות שגויים, פיתוח נפרד של "מערכת נהיגה אוטומטית" מבוססת על מצלמות ו"מערכת נהיגה אוטומטית" מבוססת על מכ"מים ומכשירי "לידאר" - כאשר השילוב של שתיהן מתבצע רק בשלב קבלת ההחלטות - מה שעשוי להביא להסתברות לאירוע בטיחותי חמור לק"מ נסועה - שיעמוד בדרישת הבסיס של להיות בטוח לפחות כמו נהג אנושי. מסיבות אלה ואחרות, מומחים שונים מעריכים שבהחלט אפשר שלטווח הזמן הארוך - מובילאיי תהיה חברה מובילה גלובלית בעולם התוכן של כלי רכב אוטונומיים. בשנת 2017, החברה נמכרה לחברת אינטל. בתחילת אפריל 2022, חברת מובילאיי פרסמה סרט לא ערוך של 40 דקות נסיעה, בלילה, ברחובות ירושלים, בתצורת "רובוטקסי", כולל החליפה המלאה של חיישנים ותצורת היתירות בין מערכת הנהיגה האוטומטית לפי מצלמות לבין המערכת לפי הלידארים והמכ"ם. מכיוון שמערכות החברה מותקנות בלמעלה ממאה מיליון כלי רכב בעולם, החברה מצליחה להיות רווחית מצד אחד ולאסוף נתונים לגבי הנהיגה, מצד שני - כל זאת במקביל ליצירה ותחזוק של בסיס נתונים גלובלי, של מפות ברזולוציה גבוהה. נכון למאי 2022, החברה מיפתה את הרוב הגדול של ארצות הברית, את הרוב הגדול של אירופה וחלק גדול מסין. תשתית המיפוי הזו תאפשר למערכת הנהיגה האוטומטית של החברה "להבין" את סביבת הנהיגה בכל מקום חדש אליו החברה תחליט להיכנס. תשתית המיפוי, גם היא, מהווה מקור הכנסה לחברה - מכיוון שהיא מאפשרת מכירה של "ממצאים" כמו בורות בכבישים, עמודי חשמל שנפלו, שלטים שנהרסו וכדומה - לרשויות המקומיות. ב 27.10.2022, החברה יצאה להנפקה ציבורית מחודשת. ככל הידוע, על רקע המלחמה באוקראינה והשווקים העולמיים שנפגעו בהמשך לכך. בתחילת תהליך ההנפקה, "דובר" על שווי חברה של כחמישים מיליארד דולר. לבסוף, ההנפקה בוצעה לפי שווי חברה של כ 16 מיליארד דולר. ביום ההנפקה ערך המניה עלה בלמעלה מ 30%, נתון מאוד חיובי שנתפס כהצלחה משמעותית, בעיקר, על רקע ירידות שווי של כ 90%, של רוב החברות שמנסות לפתח רכב אוטונומי ברחבי העולם.