cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארוחה עירומה
אינטרזון
הדוקטור חושף בפני ביל את הצלחתו של הסם החדש שפיתח,, על פני אבקת הנדלים המיושנת, ומציע לשלוח אותו לאנקסיה, עיר בדיונית נוספת אליה הוא מתכנן להתרחב עם עסקיו. ביל מבקש שימסור לידיו את ג'ואן כתנאי להסכמתו ומסביר,.
תסריט
התסריט לסרט הוא אוטוביוגרפי ומבוסס בחלקו על חייו של הסופר ויליאם ס. בורוז, אשר נודע בציבור בשל התמכרותו ארוכת השנים לסמים. דמותו של ויליאם "ביל" לי, אפוא, מהווה את התגלמותו הקולנועית. בורוז אכן הרג את אשתו בשוגג באותו האופן בו המקרה מוצג בסרט, כלומר תחת השפעת סמים קשה ובמהלך משחק וילהלם טל שהסתיים באופן טרגי ובלתי צפוי, כאשר כיוון את אקדחו לכוס זכוכית שהניחה אשתו על ראשה במטרה לצלוף בה, אך במקום זאת ירה בה למוות. אלמנטים נוספים מחייו של הסופר הופיעו בסרט: בורוז אכן עבד כמדביר חרקים במשך תקופה מסוימת, ואף נסע לטנג'יר, מרוקו, הקבלה שתוארה בתור העיר הדמיונית השוכנת בסמוך לחופי אפריקה, אינטרזון. דמויותיהם של האנק ומרטין, חבריו של ויליאם לי, מייצגים את הסופרים ג'ק קרואק ואלן גינסברג, אשר היו מכריו של בורוז.
עם זאת, הסיפור אינו נגזר באופן מוחלט מחווייותיו של בורוז, אלא גם מהווה עיבוד מסוים לכמה מספריו: העיקרי מביניהם הוא זה שעל שמו נקרא,, אולם ניתן לזהות השפעות נוספות גם מהספרים ו.
במאי הסרט, דייוויד קרוננברג, אמר כי החלטתו להוסיף לסרט קטעים אמיתיים מתוך חייו של בורוז הייתה הכרחית, ובמילותיו המדויקות נאלץ, מאחר שעיבוד מלא לספריו ובייחוד ל היה עשוי להיות כרוך בהוצאות כספיות רבות מדי, ובנוסף היה.
צילומים
צילומי הסרט תוכננו להתקיים במרוקו מפני שהחלק השני והארוך ביותר בסרט מתרחש למעשה בעיר אפריקאית-דמיונית בשם אינטרזון, והוא למעשה עיבוד לחווייותיו האמיתיות של ויליאם ס. בורוז בטנג'יר. אולם בשל המתח שנוצר במדינות הערביות והמוסלמיות באזור בעקבות מלחמת המפרץ אשר פרצה ב-2 באוגוסט 1990 ונמשכה עד ל-28 בפברואר 1991, הוחלט לערוך את כל הצילומים באולפני קולנוע בטורונטו, קנדה.
הפצה
הסרט שוחרר לראשונה ב-27 בדצמבר 1991, במסגרת הפצת סרטים מוגבלת של חמישה בתי קולנוע, וגרס כ-64,491 דולרים בשבוע הראשון ליציאתו. לאורך החודשים הבאים גרס כ-2,641,357 דולרים ברחבי אמריקה הצפונית.
פרשנות
חוקר הספרות טימותי ש. מרפי טען כי הסרט הוא עיבוד מבולגן המשקף את נבכי נפשו של קרוננברג יותר מאשר את הספר עצמו. לדבריו, האלגוריות החתרניות והפוליטיות שהציג בורוז בכתביו עבור הומוסקסואליות ושימוש בסמים מופיעות בסרט רק למטרות אסתטיות בלבד. כמו כן טען כי ההיבטים הפוליטיים והחברתיים שבאו לידי ביטוי דרך הטכניקות הספרותיות של בורוז הפכו בסרט להזיות של אדם הסובל מהתמכרות לסמים או בקיצור נרקומן, וכי כאשר בחר קרוננברג להשתמש בחייו של בורוז עצמו בתור סיפור מסגרת למעשה הפך את יצירתו הסאטירית והביקורתית של הסופר לכדי מעין רומן חניכה.
ביקורת
אתר האינטרנט רוטן טומאטוס העניק לסרט ציון חיובי של 70% מתוך סיכום של 37 ביקורות, עם ניקוד ממוצע של 7. הקונצנזוס הכללי שהביע צוות המבקרים של האתר כתב על הסרט כי הוא,. אתר מטקריטיק העניק לסרט ציון ממוצע של 67 מתוך 100 נקודות על בסיס 16 ביקורות, כאשר ציון המשתמשים עומד על 6.5 מתוך 10.
עיתונים
רוג'ר איברט מהשיקגו סאן-טיימס העניק לסרט ציון של שניים וחצי כוכבים מתוך חמישה וכתב כי,.
מהניו יורק טיימס כתבה כי, וכמו כן שיבחה את הופעתו של פיטר ולר,.
דסון האו מהוושינגטון פוסט הצביע על כך שלמרות שהסרט מכיל סצנות יוצאות מגדר הרגיל מבחינת מוזרותן, עדיין ישנו בתוכו. כמו כן תיאר את חוויית הצפייה כסוריאליסטית בצורה קפדנית. לסיכום, כתב כי הסרט הוא לספרו של בורוז וכי ישנו  במרכזו.
מגזינים
מטיים כתב ביקורת מעורבת אודות הסרט, ותיאר אותו בתור,.
מניוזוויק כתב ביקורת אמביוולנטית במקצת אודות הסרט, וטען כי הוא עשוי לשעמם או להגעיל את הצופים מאחר שלא כל הסצנות המופיעות בו מרתקות את העין באופן שווה. לדבריו, הסרט הוא. כמו כן טען כי על קהל הצופים.
אליזבת פרנציסקה, ארכידוכסית אוסטריה (1892–1930)
אליזבת פרנציסקה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Elisabeth Franziska von Österreich; 27 בינואר 1892 - 29 בינואר 1930), הייתה נכדתו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה.
ביוגרפיה
אליזבת פרנציסקה נולדה בווינה ב-27 בינואר 1892 לפרנץ סלבטור, ארכידוכס אוסטריה ולמריה ולריה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ואליזבת, נסיכת בוואריה.
ב-19 בספטמבר 1912 התחתנה אליזבת פרנציסקה עם גאורג, רוזן ואלדבורג, צייל והוהנמס, ממנו נולדו לה 4 ילדים. מכיוון שלבעלה לא היה רכוש ונכסים, השכירה אליזבת פרנציסקה את עצמה כמורה לאחייניה, ובנוסף היא עסקה כתחביב בציור. ב-29 בינואר 1930 מתה אליזבת פרנציסקה בזירגנשטיין כתוצאה מדלקת ריאות, ושנתיים מאוחר יותר התחתן בעלה עם אחותה גרטרוד.
משפחתה
ב-19 בספטמבר 1912 התחתנה אליזבת פרנציסקה עם גאורג, רוזן ואלדבורג, צייל והוהנמס, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
מסכת חלה
מסכת חַלָּה היא המסכת התשיעית בסדר זרעים. במסכת זו ארבעה פרקים אשר עוסקים בפרטי ההלכות של הפרשת חלה ונתינתה לכהנים. כמרבית המסכתות בסדר זה, היא מופיעה במשנה בלבד, ולא נכתב לה תלמוד בבלי אלא תלמוד ירושלמי ותוספתא בלבד.
מיקומה של המסכת בסדר זרעים
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, סודרה מסכת חלה אחרי מסכת מעשר שני, מפני "שאחר שמוציאין מן הזרע כל אלו המתנות, שהם תרומה ומעשר ראשון ושני, אז יטחנוהו, ועושין אותו קמח, ולשין אותו, ואז יתחייב בחלה".
פרקי המסכת
בסה"כ במסכת 38 משניות.
מפרשים וחיבורים על מסכת חלה והלכותיה
שלא כמסכתות אחרות בסדר זרעים, על מסכת חלה נכתבו כמה וכמה חיבורים. הדבר נובע מכך שמצוות הפרשת חלה נוהגת גם בחוץ לארץ וגם בזמן הגלות. מלבד מפרשי המשנה והירושלמי ופסקי הרמב"ם, על מסכת חלה כתב הרמב"ן הלכות (כעין פסקי הרי"ף לשאר המסכתות) ואחריו גם הרשב"א והרא"ש. למקום מיוחד זוכה פירושו של המהרי"ט אלגזי להלכות חלה של הרמב"ן.
מלבד זאת, גם הפוסקים כגון הטור והשולחן ערוך ומפרשיהם כתבו על הלכות חלה בחלק יורה דעה.
אפורבה מהטה
אפורבה מהטה (באנגלית: Apoorva Mehta) הוא המייסד והמנכ"ל ההודי - קנדי של חברת משלוחי המצרכים Instacart. בשנת 2020 מהטה הפך למיליארדר בגיל 33. נכון לשנת 2021, שווי החברה שלו הוא 39 מיליארד דולר.
ביוגרפיה
מהטה נולד בשנת 1986 בהודו. הוא עבר עם משפחתו ללוב זמן קצר לאחר שנולד, ולאחר מכן לקנדה כשהיה בן 14. הוא סיים לימודי הנדסת חשמל באוניברסיטת ווטרלו.
מהטה עבד כמהנדס עיצוב בחברות בלקברי וקוואלקום לפני שהצטרף לאמזון בשנת 2008. בהיותו באמזון עבד כמהנדס שרשרת אספקה. מהטה עזב את אמזון ועבר לסן פרנסיסקו בשנת 2010. בין 2010 ל-2012 הוא השיק 20 סטארטאפים, שכולם נכשלו.
הוא הקים את Instacart בשנת 2012. עד שנת 2020 מהטה הפך למיליארדר בגיל 33 עם אחזקה של 10% בחברה שלו. בשנת 2021 הוערך ערכה של Instacart בסכום של 39 מיליארד דולר.
ברוניסלב לינקה
ברוֹנִיסלַב ווֹיצֶ'ך לִינקֶה (בשם מלא בפולנית: Bronisław Wojciech Linke; 23 באפריל 1906 – 6 באוקטובר 1962) היה צייר ומעצב גרפי פולני יליד אסטוניה שצייר קריקטורות ויצירות סוריאליסטיות וריאליסטי-פנטסטיות. יצירותיו תוארו כריאליזם-מטאפורי. רבות מהן היו בעלי משמעות פוליטית וחברתית ויצרו תהודה ברחבי פולין. התפרסם בין היתר באלבומו-ספרו "אבנים זועקות" בו צייר קומפוזיציות שהוקדשו למלחמת העולם השנייה בסגנון ציור מקורי. לינקה הרבה לתעד את הצדדים האפלים של האנושות, שהביאו לידי ביטוי את המאורעות שחווה בתקופתו, ויצירותיו היו מהידועים שברישומי המלחמה.
ביוגרפיה
נולד ב-1906 בטרטו, אסטוניה להורים פולניים, אביו היה נוטריון משפיע בקהילתו. ב-1919 חזרה משפחתו לפולין, שם התגוררו בעיר קאליש.
את לימודי האמנות החל בבית הספר לאמנות תעשייתית בשנים 1922–1923. את השנתיים הבאות העביר בבית הספר לאמנות בקרקוב, ואחריו חמש שנים באקדמיה לאומנות בוורשה.
בתחילת הקריירה היה מעצב גרפי בכתבי עת פולניים ובמסגרות אלו פרסם קריקטורות ואיורים סאטיריים. בשנים אלו פרסם סדרת רישומים תחת הכותרת "מלחמה", לאחר מספר שנים היו שאמרו כי בציוריו אלו הוא חזה את הזוועות של מלחמת העולם השנייה לפני התרחשותן.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח לינקה ללבוב מחשש להתנקמות המשטר הנאצי בשל הקריקטורות שלעגו לאדולף היטלר שפרסם בעיתונות. בהמשך עבר מזרחה לאורסק שבשטחי המחוז הפדרלי באורל, והוא שב לפולין רק ב-1946. בפולין פרסם לינקה גלריות שונות ובהם סדרת רישומי המלחמה "אבנים זועקות" ובה חזון אימתני של הריסות העיר שאחר המלחמה. הציורים בסדרה ניחנו בריאליזם-מטאפורי, והם מאופיינים בשילוב והאנשה של מבנים עם אלמנטים אנושיים, בסגנון פורץ-דרך הייחודי לברוניסלב לינקה. בפתח האלבום הקדמה מאת הסופרת מריה דוברובסקה. אחד מהציורים הידועים בספר זה הוא "מול הרחמים" המתאר את הכאב היהודי במלחמה, ובו בולטים הסממנים היהודיים טלית ותפילין.
לינקה התאלמן ב-1939 ונישא בשנית. ב-1962. מת בורשה, שם נקבר בבית הקברות הצבאי פובונזקי.
גם לאחר פטירתו הופצו במוזיאוני האומנות בפולין ומחוצה לה גלריות אמנות מיצירותיו. מציוריו הידועים ביותר שצייר בתקופתו האחרונה, הוא "האוטובוס", וכן הציור "תפילת הנרצחים". לאחר מותו יצא סרט פולני המתאר את נקודת מבטו של לינקה על תקופת המלחמה.
רכיבי תזונה חיוניים
רכיבי תזונה חיוניים הם רכיבי תזונה, אשר היצור החי אינו מסוגל לייצרם בעצמו, אך הם חיוניים לו על מנת שיוכל לחיות ולהתקיים באופן תקין, ולכן הוא חייב לצרוך אותם במזונו.
רכיבי התזונה החיוניים כוללים מים, ויטמינים, מינרלים (כמו ברזל, סידן וכו'), חומצות אמינו חיוניות, וליפידים מסוימים.
לאורגניזמים שונים ישנם רכיבי תזונה חיוניים שונים; כך למשל האדם זקוק לחומצות אמינו מסוימות אותן הוא לא יכול לייצר לבד, בעוד רוב הצמחים מסוגלים לייצר לבד את כל חומצות האמינו הדרושות להם, כל עוד יש להם את המינרלים הנדרשים לכך (חנקן, זרחן, גופרית).
זעם (סרט)
הפקה
ב-25 בספטמבר 1951 נמסר הטנק למוזיאון הטנקים בבובינגטון. רק כעבור כמעט 40 שנה, ביוני 1990 הוחלט לנסות ולשחזר באופן מלא את הטיגר. מנוע מייבאך HL230 P45 שנלקח מטיגר II הותקן בטנק. כעבור 13 שנים, בדצמבר 2003, הושלם סופית שחזורו של טיגר 131 - הטיגר היחיד בעולם שמסוגל לנוע. זהו הסרט הראשון מאז "They Were Not Divided", מ-1950, אשר מוצג בו טיגר מקורי.
הסרט הכניס 35 מיליון דולר בשבוע הראשון להקרנתו בבתי הקולנוע.
חורחה גורביץ'
חורחה גורביץ' (נולד ב-3 בנובמבר 1957) הוא במאי, תסריטאי, צלם, מפיק ומורה לקולנוע ישראלי.
ביוגרפיה
חורחה גורביץ' נולד וגדל בארגנטינה לבנימין ואלסה גורביץ'. סביו וסבתותיו מצד אביו ואמו הגיעו לארגנטינה מפולין ומרוסיה בשנות העשרים של המאה העשרים. הוריו נולדו בארגנטינה. האב בנימין למד בבית ספר לאמנויות, אך נאלץ להפסיק את לימודיו בעקבות מותו של אביו, סבו של חורחה, כדי לפרנס את משפחתו. גורביץ' גדל בבית עם מסורת יהודית, חגג בר מצווה וכך טופחה זהותו היהודית. בהיותו בן עשר, בשנת 1968, ערך עם הוריו ואחיו טיול בן שלושה חודשים באירופה, ארצות הברית וישראל. בפריז צפה עם הוריו בהצגת האופרה "פאוסט" מאת גונו, שהשאירה עליו רושם עז. בישראל חש את התרוממות הרוח ואווירת האופוריה שרווחה אחרי מלחמת ששת הימים, והוא צילם את רשמי ביקורו במצלמת סופר-8. הטיול בישראל הותיר בו חותם עמוק מבחינה משפחתית ויהודית.
בסרטו התיעודי "בשנה הבאה ב..ארגנטינה" (2005) מספר גורביץ' על ילדותו. הוא מעיד שלא קרא אף ספר אחד עד גיל עשרים, ובמקום זאת שיחק כדורגל ברחוב למעלה מארבע שעות ביום. ייתכן שנוהג זה הציל את חייו, כי בשל כך לא היה מעורב כמו חבריו במחתרת שקמה נגד המשטר הצבאי בארגנטינה, מחתרת שרבים מחבריה "הועלמו" בידי סוכני המשטר. בשלב מאוחר יותר גילה את עולם הקולנוע. שאיפתו ללמוד קולנוע באופן מסודר לא התממשה, מכיוון שבשנות השבעים, כל החוגים לקולנוע באוניברסיטאות היו סגורים בהוראת המשטר. במקום זאת הוא למד באופן פרטי אצל סימון פלדמן, במאי וסופר, ושמר איתו על קשר עד היום (2013).
מאז צילם גורביץ' צילם עשרות סרטים, עלילתיים ותיעודיים, וביניהם: "מלאכים ברוח" (בבימויו של גור הלר, 1992), "קיץ אצל אריקה" (בבימויה של דליה הגר, 1992), "סיפורי תל אביב" (בבימויה של נירית ירון, 1992), "שלג באוגוסט" (בבימויו של חגי לוי, 1993), "נקמתו של איציק פינקלשטיין" (הסרט זכה בפרס אופיר, בבימויו של אנריקה רוטנברג, 1992), "אושר ללא גבול" (בבימויו של יגאל בורשטיין, 1996), "זירת הרצח" (תיעודי, בבימויו של עמוס גיתאי, 1996) ו"ז'נטילה" (בבימויו של אגור שיף, 1997).
ב-1998 הקים ביחד עם יוסף שילוח חברת הפקה בשם "לה סטרדה" (בהשראת הסרט "לה סטרדה" של הבמאי פדריקו פליני, אחד הסרטים האהובים על גורביץ'), וביחד יצרו את הסרט התיעודי "רגעי חסד". שניהם ביימו והפיקו, שילוח כתב את התסריט וגורביץ' היה הצלם. הם עבדו ביחד על פרויקט לסרט נוסף בשם "גולד והמסתנן", המבוסס על מקרה אמיתי שהתרחש בקיץ 1951. שילוח כתב את הגרסה הראשונה של התסריט, אך קרן הקולנוע לא אישרה אותו. בימיו האחרונים של שילוח הם המשיכו לעבוד על הסרט עם התסריטאי חגי ליפשיץ ועורך התסריט גור הלר, והספיקו לסיים גרסה חדשה לפני מותו של שילוח. על ערש הדווי של שילוח הבטיח לו גורביץ' לממש את חלומו ולהפיק את הסרט.
גורביץ' כתב את תסריטו הראשון "סעיד" ביחד עם סלים דאו, אולם הסרט טרם הופק מפאת עלותה הגבוהה של ההפקה של הפרויקט, המתאר (סאגה ענקית שמתרחשת במדבר לפני כמאתיים שנה). בנוסף לסרט "המקלחת", הוא ביים עוד שני סרטים לפי תסריטים של דני הורוביץ ("כפות רגליה" ו"השרשרת של פסיה"). הוא עבד עם המוזיקאי עודד זהבי שהלחין את הפסקול לחמישה מסרטיו, ועם המוזיקאי רפי קדישזון, שהלחין את הפסקול לשני סרטים אחרים. גורביץ' מספר שלמד את יסודות העבודה עם שחקנים, בעת עבודתו המשותפת עם משה איבגי וסלים דאו, שאת כל אחד מהם צילם בשלושה סרטים.
ב-2011 יצא לבתי הקולנוע "בדרך אל החתולים", סרט הקולנוע הראשון באורך מלא בבימויו של גורביץ', בכיכובם של ריטה זהר ומוני מושונוב. בפרמיירה העולמית של הסרט בפסטיבל ירושלים, ביולי 2009, פגש גורביץ' את בת-זוגו הנוכחית, ג'ני קלינקובשטיין. ב-2013 החלו לעבד את סיפור אהבתם לסרט עלילתי באורך מלא, בשם הזמני "לידות".
ב-2012 שודר בערוץ הראשון סרטו התיעודי של גורביץ' "פשוט יהודי". זהו אחד מבין שבעה פרקי הסדרה התיעודית "קהילות מדליקות", שכל אחד מהם עוסק בקהילה יהודית אחרת בעולם. הסדרה היא בהפקת משה אלפי וגיא ברוזה. הפרק "פשוט יהודי" שגורביץ' ביים, עוסק בכוחה החדש של היהדות האורתודוקסית בארגנטינה.
ב-2019 יצא סרטו ברזיל אהובתי שמספר על מסעם של שלושה דורות של ישראלים ממוצא ברזילאי למשחקי גביע העולם בכדורגל ב-2014.
גורביץ' לימד בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב בשנים 1990-1999, בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בין 2002-1991, בקמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות בין 2012-1987, בבית ספר מעלה 1999-1992, 2012-2007, בבית הספר לקולנוע שבמדרשה לאומנות בבית ברל, 2001-1998, 2009-2008; במכללת ספיר 2006-2004, 2013-2008, במכללה למנהל 2013-2012, בסמינר הקיבוצים 2013-2012, ובמכללת תל חי 2013-2012.
גורביץ' גרוש ואב לשלושה בנים: גבריאל, אייל ועמית.
פרסים
גורביץ' הוא זוכה פרס שר החינוך והתרבות לבמאים ולתסריטאים לשנת 1998.
הסרט בדרך אל החתולים:
הסרט השרשרת של פסיה:
הסרט המקלחת:
הסרט נפרדנו כך:
פרסים על צילום קולנוע:
גורביץ' קיבל מעל עשרה פרסים על צילום סרטים קצרים ודרמות (1983-1992).
מבחר סרטים תיעודיים
בין סרטיו הקצרים: סרט לילה, הכלוב, המקלט, סולו לטובה, המופע של בני זינגר, נו טה מטס, שרה, בן, מכתבים לפליציה, ארנסטו, שואה טובה, קירות עץ דקים, אולי זה הגיל, פשע אחד חינם, חורים בידיים, ועוד.
כיפוף הכללים
באינטרנט
לאורך השנים, מעצבים שונים של קהילות מקוונות הזהירו במפורש כי "בכל פעם שאתם יוצרים מערכת לניהול קהילה, מישהו ינסה לבצע מניפולציות במערכת לטובתו ... לכופף את הכללים". בשל כך, בפעמים רבות מעצבי קהילות מקוונות נאלצים עוד מלכתחילה "לחשוב כמו נבל" על מנת לשקול "איזה התנהגויות תעודדו שלא בכוונה על ידי כך שתיצרו כללים חברתיים חדשים מסוימים בקהילה המקוונת שלכם".
גידול ילדים
תאוריית יחסי אובייקט מדגישה כי כאשר ילד מגלה כי הוא מסוגל לתמרן את אחד מהוריו כדי להשיג את מבוקשו, בעוד שההורה השני מנסה להציב לו גבולות, ישנה סבירות רבה כי ינצל את המצב כדי לכופף את הכללים.
סטגוזאוריה
סטגוזאוריה (שם מדעי: Stegosauria) היא אינפרא-סדרה של דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף אוכלי צמחים שהיו קרובים לאנקילוזאורים.
הסטגוזאורים התאפיינו בלוחות גרמיים או בליטות גרמיות חדות על גבם. לעיתים כלל זנבם חודי עצם נוספים, ששימשו כנראה להגנה מפני טורפים. הם התקיימו במשך היורה ותחילת הקרטיקון. המפורסם מכולם היה הסטגוזאורוס, שפירוש שמו הוא "לטאה מכוסה" או "לטאה בעלת גג", שנתן את השם לאיפרא-סדרה כולה.
גבעות מאייר
גבעות מאייר (באנגלית: Mayer Hills) הם גבעות נמוכות, המכוסות ברובן קרח בארץ פאלמר, בחצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
שיא גובהן של הגבעות - 900 מטרים מעל פני הים.
הגבעות ממוקמות מדרום להדום הקרח פרוסטר, בין קרחון פרוספקט והר לאו.
גילוי ומיפוי הגבעות
הגבעות נסקרו לראשונה באופן גס מהקרקע על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האוסטרלי) 1936–1937.
הגבעות נסקרו בשנית על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1958.
מקור השם
שמן של הגבעות ניתן להן על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הגבעות נקראו על שמו של יוהאן טוביאס מאייר, מתמטיקאי ו אסטרונום גרמני שהתפרסם בתקופתו בזכות מחקריו על תנועת הירח וטבלאות נתוני המיקומים הירחיים המדויקות שחישב על בסיס מחקרים אלה. בטרם הייתה למכשיר הכרונומטר תפוצה רחבה, הטבלאות הירחיות של מאייר הן שהפכו את תהליך הניווט האסטרונומי בים למעשי (בעזרת שיטת המרחק הירחי), ולפיכך הייתה להן השפעה מרחיקה לכת על יכולת ההתמצאות של ימאים באוקיינוס.
טבלאותיו פורסמו על ידי האדמירליות הבריטית בשנת 1775.
זלמן רובין
זלמן ברוך הכהן רובין (תרכ"א, 1861 - 9 בנובמבר 1921 (ח' בחשוון ה'תרפ"ב)) היה עסקן ביישוב הישן בירושלים. יושב ראש "הוועד הכללי כנסת ישראל" וסגן יו"ר ועד העיר ליהודי ירושלים.
ביוגרפיה
נולד בקובנה שבליטא. לאחר נישואיו עסק במסחר ובעסקנות ציבורית בעירו. בשנת 1903 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. השקיע את הונו בבניית בתים בשכונת מאה שערים בירושלים. היה עסקן ציבורי בולט בירושלים. היה יושב ראש "הוועד הכללי כנסת ישראל", הממונה על כולל וילנה וחבר ועד הנהלת בית החולים ביקור חולים.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה הוגלה על ידי הטורקים לחיפה. לאחר המלחמה חזר לירושלים. בשנת 1918 נבחר לחבר "ועד העיר האשכנזי" בירושלים ושימש סגן יו"ר "ועד העיר ליהודי ירושלים". היה מקורב לרב קוק ושימש בא כוחו.
נפטר בתאריך 9 בנובמבר 1921 (ח' בחשוון ה'תרפ"ב), מספר ימים לאחר שנדקר על ידי פורעים ערבים במאורעות ב' בנובמבר מאורעות בלפור תרפ"ב (א' חשוון תרפ"ב 2.11.1921) והובא לקבורה בהר הזיתים. הוספד על ידי הרב קוק, שאמר עליו: "בכל מעשיו היו לנגד עיניו האידיאלים הדתיים והלאומיים של היישוב היהודי".
שני בניו התגוררו מחוץ לישראל.
השבחה (נכסים)
השבחה היא תהליך של יצירת רווח מנכסים. הפקת הרווח נעשית באחת משתי דרכים, ולעיתים בשילוב של שתיהן: הדרך הראשונה היא רכישת נכס במחיר מסוים, השבחתו ומכירתו לאחר מכן ברווח. הדרך השנייה היא השבחת נכס קיים שמייצר הכנסה על מנת להגדיל את ההכנסה המתקבלת ממנו.
נכסים שמתאימים להשבחה הם נכסים שעלותם הראשונית גבוהה, כך שעל ידי השקעת משאבים נמוכה יחסית, או אף על ידי יצירת שינויים ללא כל השקעת משאבים, ניתן לעלות את ערכם באחוזים מסוימים, שלאור מחירם המקורי הגבוה מתרגמים לסכומים גבוהים מאוד.
נכסים מקובלים להשבחה הם:
השבחה היא פעולה יזומה על ידי המשביח. יש להבדיל בינה לבין עליית ערך של נכסים כתוצאת לוואי של פעולת גורמים חיצוניים, המחויבת לעיתים בהיטל השבחה.
השבחת נדל"ן
השבחת נדל"ן (באנגלית: Flipping) מתבצעת על ידי רכישת נכס, שיפוצו, שדרוגו או הרחבתו. כאשר נכס נמצא במצב תחזוקתי ירוד הדרך המהירה להשבחתו תהיה שיפוץ. כאשר מדובר בנכס שמתוחזק היטב, ניתן להשביחו על ידי שדרוגו – התקנת מערכות שלא קיימות בו, החלפת חלקים ממנו בחלקים יוקרתיים או אף עיצוב מחדש של הנכס. הרחבת נכס או שינוי תפקודו (למשל מחסן שהופך לחדר כושר) מתאימה להשבחת נכסים שלהם זכויות בניה או שימוש אחרות שטרם מומשו.
השבחה של נכס מאפשרת רווח בעיקר ממכירתו במחיר גבוה מהמחיר בו הוא נרכש, העלאת דמי השכירות שניתן לקבל בעדו, או שילוב של השניים. ההבדל בין השבחת נכסים לבין עליית ערך נכס כתוצאה מכוחות שוק או גורמים חיצוניים (למשל, בניית פארק ליד בניין קיים) היא שהמשביח "מאלץ" את עליית הערך, ובדרך כלל בפרק זמן קצר מאוד. דרך פעולה נפוצה, לכן, היא השבחה של נכס קיים כהכנה למחירתו.
השבחת עסקים
השבחת עסקים (באנגלית: Beterment) היא תחום רחב מאוד, שבבסיסו שיפור העסק על מנת להגדיל את הריווחיות שלו. הן השיפור והן התוצאה יכולים להתבצע ולבוא לידי ביטוי בדרכים רבות. שיפור יכול להיות מושג על ידי הקטנת ההוצאות, התייעלות, הגדלת התפוקה, מיקוד, הגדלת נתח שוק, פניה לשווקים חדשים ועוד. התוצאה יכולה לבוא להתבטא בהגדלת הרווחיות אך גם בהארכת תוחלת החיים של העסק (למשל כשפטנט עליו מסתמך העסק עומד לפוג), העלאת ערך הנכסים שברשותו וכן הלאה. השבחת העסקים היא חלק ממנהל עסקים.
גם בהשבחת עסקים מקובלת גישה של רכישת עסק, השבחתו, ומכירתו לאחר מכן ברווח. לדוגמה, קנייה של עסק על סף פשיטת רגל, שיפורו והפיכתו לעסק רווחי, מאפשרת מכירתו במחיר העולה בהרבה על מחיר רכישתו.
השבחת תחבורה
השבחה של פלטפורמות תחבורה כגון אוניות, מטוסים ורכבות, מתבצעת על ידי חברות שמתמחות בכך. ההשבחה מתבצעת על ידי התקנה של מערכות שמשפרות את הביצועים, או החלפת ציוד ישן בחדש. התוצאה של השבחה מאפשרת שימוש יעיל יותר או אף את עצם המשך השימוש בפלטפורמה. על פי רוב, ההשבחה מוזמנת על ידי החברות המפעילות את הציוד באופן שוטף (חברות ספנות, תעופה, או רכבות) הממשיכות להפעיל את הציוד לאחר השבחתו, אך יש שחברות העוסקות בהשבחה רוכשות ציוד על מנת להשביחו ולמכרו לאחר מכן לכל המעוניין.
השבחת מכוניות
השבחת מכוניות כתחביב נעשית לעיתים לשם האומנות שבדבר, ולעיתים על מנת לאפשר לרכב שימושים נוספים או מיוחדים - למשל הפיכת אוטובוס למקום מגורים נייד.
השבחת מערכות נשק
השבחת מערכות נשק היא חלק מתעשיית הנשק. מערכות נשק יקרות מאוד ומהוות נטל תקציבי נכבד על מדינות. פיתוח מערכות וטכנולוגיות חדשות הופך מערכות נשק למיושנות במהירות רבה, ואחת הדרכים להתמודד עם הבעיה היא על ידי השבחת הציוד ללא החלפתו.
מערכות נשק עוברות השבחה על ידי החלפת מנועים, החלפת חימוש (למשל החלפת תותחי טנקים לתותחים מקליבר גדול יותר), שיפור מיגון, שיפור מערכות קשר ואלקטרוניקה, ועוד.
תחום השבחת נשק הוא נתח חשוב בתעשייה הביטחונית בישראל. בין המערכות שהושבחו בישראל מטוסי קרב, טנקים, כלי ארטילריה וצמ"ה.
השבחת יהלומים
השבחת יהלומים היא פעולה שבה משופר מראה היהלום, על מנת לשפר את סיכוייו להימכר. את ההשבחה עושה במעבדה גמולוגית מומחה בתחום הגמולוגיה, בעזרת ציוד מיוחד. קיימת חובת גילוי נאות לצרכן, בעת המכירה, לגבי כל טיפול השבחה שנעשה ליהלום. טיפולי ההשבחה התפתחו במהלך השנים, וכיום כוללים טיפולים לשיפור ניקיון היהלום וטיפולים לשיפור צבע היהלום.
ל'אוניטה
ל'אוניטה (באיטלקית: l'Unità; מילולית: "האחדות") הוא עיתון יומי איטלקי ואתר חדשות שנוסד ב-1924 כביטאון המפלגה הקומוניסטית האיטלקית. מאז 1991 עיתון עצמאי. נסגר בשנת 2014 ונפתח מחדש בסוף יוני 2015.
היסטוריה
העיתון נוסד במילאנו על ידי אנטוניו גראמשי, מייסדה של המפלגה הקומוניסטית האיטלקית והאידאולוג הראשי שלה ב-12 בפברואר 1924 כעיתון לפועלים ולחקלאים. עם עליית מוסוליני לשלטון והקמת איטליה הפשיסטית ב-1926 נסגר העיתון ותפוצתו נאסרה. עם זאת נפוץ העיתון באפון מחתרתי ובלתי סדיר בריכוזי פועלים במילאנו, טורינו ורומא ובקרב גולים איטלקים בצרפת. הדפסת העיתון חודשה באופן סדיר עם שחרור איטליה ב-1944.
חוק פיקוח על בתי ספר
חוק פיקוח על בתי ספר, התשכ"ט-1969 הוא חוק ישראלי המתווה את הדרך שבה יוקמו ויפעלו בתי הספר. לפי החוק, על המנהלים של בתי ספר להחזיק רישיון המאפשר את פתיחת בית הספר, בנוסף, על בית הספר לעמוד במספר תקנים ולקיים חוקים מסודרים. החוק חל על כל בית ספר בו לומדים יותר מעשרה תלמידים, חוק זה חל גם על מוסדות חינוכיים אחרים, כגון: גני ילדים, בתי ספר יסודיים ועל יסודיים, מוסדות אקדמיים אחרים. חוק זה בעבר לא חל על בתי ספר בו העובדים הם עובדי מדינה, אך בשל פגמים תברואתיים וביטחוניים הוחלט בשנת 2000 לכלול גם בתי ספר אלה במסגרת החוק.
החוק חוקק בעקבות עלייה בכמות בתי ספר פרטיים שנוסדו, שיצרו בררנות באופן קבלת התלמידים. אפליה זו הפריעה לרשויות המקומיות ובעקבות לחץ על משרד החינוך, חוקק חוק הפיקוח על בתי הספר.
רישיון לפתיחת בית ספר
החוק קובע שאדם לא יפתח בית ספר אלא אם יש לו רישיון המתאים לכך: הרישיון יכול להיות קבוע, או מותנה לתקופה.
ל'אוניטה
היסטוריה
בין 1945 ל-1957 יצאו שלוש מהדורות נפרדות של העיתון בטורינו, מילאנו וג'נובה. ב-1957 אוחדו המהדורות לעיתון יחיד לכל צפון איטליה. במהלך שנות השישים היה העיתון לעיתון ארצי. תפוצתו הגיעה לשיא באמצע שנות השבעים, בד בבד עם שיאה של המפלגה הקומוניסטית. בשנות השמונים חלה ירידה בתפוצת העיתון, שנאלץ להתמודד עם הפופולריות הגואה של מתחרהו, לה רפובליקה.
חוק פיקוח על בתי ספר
תנאים לקבלת הרישיון
הבקשה לרישיון מוגשת למנהל הכללי, והיא צריכה לכלול באופן מפורט: תוכנית לימודים, הכשרתם וכשרם של המורים המחנכים, שרטוטים של מבני בית הספר, תנאי הבטיחות של בית הספר, ריהוט וציוד ומימון בית הספר מהצד הכלכלי. לאחר הגשת בקשה, המנהל הכללי ידון בבקשה ויודיע על תשובתו תוך ארבעה חודשים מיום ההגשה.
על המנהל הכללי לקבל חוות דעת של רשות החינוך המקומית והרשות המקומית לתכנון ובנייה (לפי חוק התכנון והבנייה), ולרשות הבריאות, הרישיון לא מתקבל אם הרשויות הנ"ל לא אישרו אותו. המנהל הכללי יכול לקבוע תנאים נוספים לפני מתן הרישיון ואחריו. אין אפשרות לקבלת רישיון אם המבקש או אחד העובדים הורשע בעבירה שפוגעת במדינה או בעבירה מינית.
משרד החינוך רשאי להציב תנאים בלעדיים בהתאם לאזור ולביקוש המסוים באזור זה. למשל אם ביישוב מסוים יש אחוז כלשהו של תלמידים מחוץ ליישוב המתקבל לבית ספר, ואחוז זה פוגע ביישוב ובאוכלוסייתו, משרד החינוך רשאי לחייב את בית ספר לקלוט את כלל התלמידים מהיישוב, ורק לאחר מכן לקבל תלמידים מחוץ ליישוב. במשרד החינוך ישנה עדיפות לתנאי הנוגעים בשוויון מכל סוג שהוא, ובשמירה נגד אפליות.
פירוט תהליך פתיחת בית הספר
ההליך לפתיחת בית הספר כולל 3 חלקים עיקריים, קבלת רישיון (כמפורט למעלה), הכרת משרד החינוך ומימון בית הספר. לאחר קבלת הרישיון, הוא חייב לקבל את הכרת משרד החינוך, על מנת לקבל מימון מהמדינה.
מימון זה הכרחי לקיום בית ספר, שכן בתי ספר בעלי רישיון שאינם מוכרים מקבלים כרבע פחות (75%) מהמימון שמקבלים בתי ספר בעלי רישיון המוכרים, בתי ספר ממלכתיים.
מספר זה אף יכול לרדת אם הרכב בית הספר אינו משקף את כלל הממוצע היישובי, ואף שר החינוך רשאי לבטל לגמרי את המימון אם החליט שהוא פוגע בחינוך בבתי ספר ממלכתיים.
הוראות נוספות
תוכניות בתי הספר, ספרים ועזרי לימוד שונים נתונים לפיקוחו של שר החינוך והתרבות. וכן בסמכותו של המנהל הכללי לאשר מפעם לפעם את שכר הלימוד ואופן גבייתו בבית הספר.
כאשר הוגש כתב אישום נגד בעל הרישיון, בית המשפט רשאי לצוות על סגירת בית הספר עד לסיום המשפט. לעומת זאת, חל איסור על המנהל הכללי לפטר או להשעות עובד שירות לפני שניתנה לעובד הנוגע בדבר הזדמנות להשמיע את טענותיו. העובד רשאי לערער על ההחלטה לפטרו תוך 21 יום מהרגע שהוחלט לפטרו, ולהגיש את הערעור לפני שר החינוך והתרבות. לעומת זאת, עובד שירות שהואשם בעבירה שפוגעת בביטחון המדינה יישאר בהשעיה עד לסיום ההליכים הפליליים.
תיקון מספר 1
מעבר לכניסה תחת תוקף החוק: עבור בתי ספר שהיו קיימים לפני חקיקת החוק, נכנס חוק זה לתוקף בהדרגה, ועל זה אחראי שר החינוך והתרבות.
תיקון מספר 2
החוק לא חל על מוסדות אקדמיים (אוניברסיטאות, מכללות, אקדמיות צבאיות) שהוכרו לפי החוק להשכלה גבוהה, ישיבה או סמינר להכשרה דתית ששר הדתות אישר אותם לעניין זה. וכן החוק לא חל על בתי ספר ששר החינוך והתרבות פטרו אותו בצו מחוק זה, אך הצו יינתן לאחר התייעצות של שר החינוך והתרבות עם ועדת החינוך והתרבות של הכנסת.
תיקון מספר 8
אם המנהל הכללי רוצה לבטל אישור לפי אחד מן הסעיפים המפרטים בחוק הוא יעשה זאת רק לאחר שיתייעץ עם ארגון המורים המייצג את העובד. בעל רישיון המעסיק עובד שאישורו נשלל או שאין לו רישיון חייב לפטר את העובד.
ל'אוניטה
היסטוריה
ב-1991, עם פיזור המפלגה הקומוניסטית, השתנה שמו המשני של העיתון מ"ביטאון המפלגה הקומוניסטית" ל"מייסודו של אנטוניו גראמשי".
העיתון נודע בביקורת התוקפנית שלו על סילביו ברלוסקוני, שהגיב, מצידו בהתקפה על העיתון תוך שהוא מכנה אותו מוטה פוליטית. במסיבת עיתונאים שערך ברלוסקוני ב-23 בדצמבר 2005 הציג את עמודו הראשון של העיתון מ-1953 המבכה את מותו של סטלין.
העיתון נסגר ב-1 באוגוסט 2014, לאחר הפסדים כספיים רבים. העיתון החל לצאת מחדש ב-30 ביוני 2015. כשבמניותיו מחזיקים המפלגה הדמוקרטית האיטלקית וגורמים פרטיים. נכון לאפריל 2017 הוא סובל מהפסדים מתמשכים והמשך קיומו עומד בסימן שאלה.
מסכת ערלה
מסכת עָרְלָה היא המסכת העשירית בסדר זרעים. במסכת שלושה פרקים העוסקים בפרטי ההלכות של ערלה. אגב הלכות ערלה יש במסכת דיון בהלכות תערובות וביטול איסורים.
כמרבית המסכתות בסדר זה היא מופיעה במשנה בלבד ולא נכתב לה תלמוד בבלי אלא תלמוד ירושלמי ותוספתא בלבד. במשנה יש למסכת שלושה פרקים אך בתוספתא רק פרק אחד.
מיקומה של המסכת בסדר זרעים
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, כשהסתיים הדיון בזרע ומתנותיו (כלומר במתנות הנהוגות הן בזרעים והן באילנות), הגיע תור הדיון במצוות הנהוגות באילנות בלבד - ערלה וביכורים. ולפיכך סודרו מסכתות ערלה וביכורים בסוף הסדר. הטעם להופכת מסכת ערלה לפני מסכת ביכורים הוא לפי סדר הופעתם במקרא: הערלה בספר ויקרא, והביכורים בפרשת כי תבוא.
פרקי המסכת
בסה"כ במסכת 35 משניות.
בריקמן
ראו גם
}}
צינתוק
צִנְתּוּק או צִלְתּוּק (הלחם של "צלצול–ניתוק") הוא מושג עממי המתאר התקשרות טלפונית קצרה שלא על מנת להתחיל שיחה אלא לשם העברת נתון מספרי או כדי לפתות את מקבל הצינתוק להשיב שיחה למספר הטלפון ממנו הגיע הצינתוק.
לרוב מבוצע הצינתוק על ידי מערכת ממוחשבת, ומשמש לשליחה אוטומטית של נתון מספרי (בדרך כלל מספר טלפון) באמצעות זיהוי השיחה או לשם תזכורת. השימוש בצינתוק כדי לשלוח מספר או התראה נפוץ במגזר החרדי, שבו רבים המשתמשים בטלפון כשר, שאינו מאפשר תקשורת נוספת מלבד שיחה.
טכניקה
מבחינה טכנית, בכל שיחת טלפון יכול הצד היוזם לקבוע איזה מספר יראה מקבל השיחה על צג מכשירו כזיהוי המתקשר. אלא שחברות התקשורת משדרות בדרך כלל את מספר הטלפון האמיתי של יוזם השיחה. במקרים מסוימים מאפשרות החברות ללקוח לשדר כל זיהוי שירצה. בכך מתאפשר ליצור מערכת אוטומטית היוזמת שיחות טלפון רבות ממספרים שונים.
שימושים
במערכות וואטסאפ-פון משתמשים בצינתוק על מנת להודיע לחברי קבוצה על הודעה חדשה שקיימת בקו המידע שהוקצה לקבוצה. קווי נייעס משתמשים בצינתוקים על מנת לפרסם את המספרים החדשים של הקו. מערכות שונות משתמשות בצינתוק לשליחת קוד לאימות מספר הטלפון של הלקוח כדי לוודא שלא התקשר מזיהוי מזויף, כמו כן ישנן מערכות המאפשרות חיפוש מספרי טלפון וקבלתם לצג המכשיר באמצעות צינתוק. בשנת 2018 פורסם על מנויים שקיבלו צינתוק ממספר בקידומת בינלאומית על מנת שישיבו שיחה למספר ויחויבו בסכומים גבוהים.
ספאם
השימוש בצינתוקים לפרסומת וכדומה גרם לא פעם להטרדת משתמשים רבים ב-1 בדצמבר 2008 נכנס לתוקפו לפיו "לא ישגר מפרסם דבר פרסומת באמצעות פקסימיליה, מערכת חיוג אוטומטי, הודעה אלקטרונית או הודעת מסר קצר, בלא קבלת הסכמה מפורשת מראש של הנמען." מקבל צינתוק בניגוד לחוק יוכל לפנות לבית משפט, ובסמכות בית המשפט לקבוע פיצויים של עד 1,000 ש"ח לכל צינתוק, ללא הוכחת נזק, וכן להטיל קנס נוסף על השולח.
בשנת 2011 אישר בית המשפט המחוזי בתל אביב תובענה ייצוגית נגד חברות שהתקשרו לטלפון הסלולרי וניתקו, במטרה שהנמען יחזור אליהן וישמע פרסומת. בדיון אמרה השופטת: "צינתוק זה פרסום בכפייה".
בשנת 2018 אישרה הכנסת תיקון לחוק התקשורת (בזק ושידורים) האוסר לבצע שיחות צינתוק. דברי ההסבר להצעת החוק נימקו את הצורך בתיקון זה:
בינדורה
היסטוריה
העיירה נוסדה בשנת 1901 בשם Kimberley Reefs. בשנת 1913 שונה שמה לבינדורה.
גאוגרפיה
העיירה ממוקמת בצפון־מזרח המדינה, כ־65 קילומטרים מצפון־מזרח להארארה, בירת המדינה. היא מרוחקת כ־120 קילומטרים מן הגבול עם מוזמביק. גובהה הממוצע של העיר הוא 1,070 מטרים מעל פני הים.
דמוגרפיה
אוכלוסיית העיירה נמצאת בגידול תמידי, ובשנת 2022 היא חצתה את רף ה־50,000 תושבים.
כלכלה
באזור העיירה נמצאים מכרות זהב, נחושת, ניקל וקובלט. מבחינת ענף החקלאות, הגידולים העיקריים הם כותנה ותירס.
שמעון חורש
שמעון חורש (31 באוגוסט 1926 – 7 בינואר 2004) היה איש מודיעין וביון ישראלי, מאנשי המחלקה הערבית בפלמ"ח, מסתערב ומרגל שפעל בזהות בדויה בלבנון ובסוריה. לאחר הקמת המדינה שירת באמ"ן, במוסד ובשירות הביטחון הכללי. היה בין מניחי התשתית לפעילות הביון הישראלי בארצות ערב, ובהמשך מורם ומחנכם של דורות מלוחמי קהילת המודיעין הישראלית.
Our Favorite Things - Christmas in Vienna
Our Favorite Things - Christmas in Vienna (בעברית: הדברים האהובים עלינו - חג המולד בווינה) הוא אלבום הופעה ווידאו משותף של טוני בנט, שאקלוט צ'רץ', ונסה ויליאמס ופלאסידו דומינגו. את האלבום הוציאה לאור ב-16 באוקטובר 2001 חברת התקליטים סוני קלאסיקל רקורדס.
שמעון חורש
ביוגרפיה
חורש נולד בשם שמעון דוד יעקב הרוש בשכונת מנשייה שבגבול תל אביב-יפו. הוריו, אברהם ורחל הרוש, היו ילידי יפו העתיקה ממוצא מגרבי, והשפה המדוברת בביתם הייתה ערבית פלסטינית בניב יפואי. בעת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט, כששמעון היה בן 12, עברה המשפחה להתגורר בשכונת נווה צדק. שמעון החל את לימודיו בתלמוד תורה, המשיך בבית ספר הצרפתי-קתולי קולג' דה פרר ביפו, לאחר מכן עבר לבית הספר לבנים של אליאנס בנווה צדק, וסיים את לימודיו התיכוניים ב.
Our Favorite Things - Christmas in Vienna
רקע
אלבום ההופעה בוים על ידי דייוויד מאלט והופץ בהוצאת סוני קלאסיקל רקורדס בפורמטים שונים. הוא הקולט ב-21 בפברואר 2000 בווינה. באלבום זה מבצעים ארבעת המשתתפים כמה מלהיטי מוזיקת חג המולד דוגמת "O Holy Night", "White Christmas" ו-"Have Yourself a Merry Little Christmas". לצד אלבום ההופעה הופק גם וידאו שאורכו עומד על 70 דקות.
שמעון חורש
ביוגרפיה
ב-1945 התגייס לפלמ"ח, ובשל שליטתו בערבית צורף למחלקה הערבית 'השחר' שעסקה בפעולות הסתערבות בין ערביי ארץ ישראל. הוא וחבריו למחלקה עברו הכשרה אינטנסיבית שכללה, בצד אימוני לוחמה ונשק, גם לימודי אסלאם, קוראן ואורחות חיי הערבים, תחת הנחייתו הצמודה של "אבי המסתערבים" שמעון סומך ("סמעאן").
לקראת פרוץ מלחמת העצמאות שלח יגאל אלון את שמעון חורש, יחד עם חברו למחלקה יעקובה כהן, לקוניטרה שבסוריה להביא משם ידיעות על הצבא הסורי המתכונן לפלישה. השניים הגיעו לקוניטרה בכיסוי של לוחמים ערבים-פלסטיניים היוצאים להצטייד לקראת המלחמה ביהודים, הצליחו ליצור קשר עם חיילים מצבא סוריה המתארגנים לפלישה ולשאוב מהם ידיעות על הערכותם וכוונותיהם. הם אף הגדילו לעשות והגיעו עד דמשק לאיסוף ידיעות נוספות, וחזרו בשלום לבסיסם.
עם הקמת מדינת ישראל בשנת 1948, הוחדר חורש ללבנון כנהגו של איש כמורה בכיר שהורשה לחצות את הגבולות, והגיע לביירות שם חבר עם יצחק שושן (אבו סחיק), חבקוק כהן וגמליאל כהן שכבר שהו בביירות והפעילו בה תא ריגול בכסות של פליטים פלסטינים. הוא צייד אותם במכשיר קשר שהביא עימו, ובכך איפשר יצירת קשר אלחוט סדיר עם מטה המודיעין לשידור הידיעות שאספו ולקבלת הוראות. עם חבריו בביירות השתתף במבצע דוד, בו הוטמנו מוקשים באונייה גרמנית שעגנה בביירות והיה חשש שתשמש למטרות התקפיות נגד ישראל.
כאשר נשלח לביירות מכשיר קשר נוסף בדרך הים, יצא איתו חורש לדמשק, וגם שם הקים תא ריגול ותחנת שידור. בדמשק עסק בתצפיות על בסיסי הצבא הסורי ועל נמל התעופה של דמשק, כשהוא מתחזה לפליט פלסטיני המחפש את משפחתו האובדת. התקופה הייתה סוערת בסוריה, ושלוש הפיכות צבאיות התרחשו במדינה במהלך שהותו בה. פעילותו של חורש בדמשק הניחה את התשתית להמשך פעולת המודיעין הישראלי בסוריה.
בשנת 1950 הוחזר לארץ, עבר קורס קצינים והוצב כקת"ם ביחידה 154 שעסקה בהפעלת סוכנים ומודיעים מעבר לגבול . ב-1951 נשא לאשה את יהודית (אודיקה) כ"ץ, ונולדו להם שלוש בנות.
ב-1956 יצא עם משפחתו לטורקיה בשליחות המוסד. כשחזר ב-1960 נשלח לרכז את בסיס יחידה 154 (היחידה להפעלת סוכנים) בירושלים, למד באוניברסיטה וסיים תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון וערבית. הוא ניהל גם את הקורס הראשון של מדריכים למודיעין. ב-1969 השתחרר מצה”ל וקיבל תפקיד אזרחי של קמ"ט מיסים בממשל הצבאי של אזור יהודה ושומרון.
באותה תקופה הצטרף לשב”כ, ולאורך 35 שנה עסק בהדרכה באולפן ערבית של השירות שם שימש במשך השנים כמורה, מחנך ומנהל. הוא ראה שליחות עליונה בהנחלת השפה הערבית ותרבותה לאנשי כוחות הביטחון, ורבים מאנשי השב”כ, בכיריו ומפקדיו עברו תחת ידיו. הוא המשיך בפעילות זו גם לאחר צאתו לגמלאות, עד יומו האחרון. הוא נהרג בתאונת דרכים קטלנית בדרכו מהאולפן לביתו ברחובות בינואר 2004.
זניט-2008. שיר הניצחון
'''זניט-2008. שיר הניצחון (ברוסית: «Зенит»-2008. Победная песня»''') הוא סרט תיעודי רוסי בהפקת פורטל Sports.ru, המגולל את סיפורו של מועדון הכדורגל זניט סנקט פטרבורג, אך מתמקד בעונת 2008 והזכייה בגביע אופ"א וב.
עלילה
בשנת 2008, זניט סנקט פטרבורג הפכה למועדון בכיר באירופה. הכחולים-לבנים-תכולים לא רק זכו בגביע אופ"א וב, אלא גם גברו על באיירן מינכן ומנצ'סטר יונייטד בדרך לזכייה בגביעים. ההמנון של זניט דאז הכיל את השורות "זניט שלנו תיקח את גביע אופ"א ותשיר את שיר הניצחון". שחקני העבר אנדריי ארשבין, אנטולי טימושצ'וק, פאבל פוגרבניאק, אוהד זניט מיכאיל שץ ואחרים יספרו הכל על גיבוש הקבוצה ההיא, על המאמן דיק אדבוקט ועל הדרך הקשה ביותר לניצחונות שנרשמו לנצח בהיסטוריה של הספורט הרוסי.
Formation
Formation (בעברית: היווצרות) הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה מאלבומה השישי Lemonade. השיר יצא כסינגל הראשון מן האלבום יחד עם וידאו קליפ ב-6 בפברואר 2016, עוד לפני צאת האלבום. השיר יצא לראשונה לשירות הזרמות המוזיקה טיידל. השיר נכתב על ידי ביונסה, חליף בראון, אשטון הוגן, מייקל ויליאמס, והופק על ידי ביונסה, אפלוס ומייק "וייל מייד איט". מבקרי המוזיקה ראו בשיר כשיר הפוליטי ביותר שביונסה שרה אי פעם. הביקורות על השיר היו מעורבות, בין היתר בגלל העמדה האנטי-משטרתית שמוצגת בשיר. עם זאת השיר קיבל גם ביקורות חיוביות. השיר הגיע למעמד זהב בארצות הברית עם מכירות של יותר מחצי מיליון עותקים דיגיטליים. ב-23 באפריל 2019 עם יציאת האלבום לשירותי המוזיקה אפל מיוזיק וספוטיפיי יצא קליפ חדש לשיר בבלעדיות לשירות המוזיקה טיידל.
השיר בוצע לראשונה בהופעת המחצית של משחק הסופרבול ה-50. לאחר מכן גם נוסף לסיבוב ההופעות של ביונסה הקרוי על שמו "The Formation World Tour" כשיר הפתיחה של ההופעות.
וידאו קליפ
קליפ השיר גרם למהומות רבות בארצות הברית, כל זה עקב המסר של השיר והקליפ על היחסים הבלתי שוויוניים בין הגזע השחור לבין הגזע הלבן בארצות הברית. קליפ השיר היה מועמד ל-6 פרסים בטקס הווידאו - קליפים של MTV לשנת 2016 שנערך ב-28 באוגוסט 2016 בניו יורק סיטי. הקליפ זכה בכל שש המועמדויות ביניהם זכה ב״וידאו השנה״.
הקאבר השערורייתי
ב-18 בפברואר 2016 פרסם ג'וני הת'רינגטון מלהקת הרוק Art of Dying קאבר של השיר וזכה לתגובות נזעמות ביותר על כך שגבר לבן מבצע קאבר של אישה שחורה המדבר על זכויות שחורים בארצות הברית.
חדקן ירוק
חדקן ירוק (שם מדעי: Acipenser medirostris) הוא מין של דג סחוס גרמי ממשפחת החדקניים, המצוי בצפון האוקיינוס השקט מסין ורוסיה במזרח עד לקנדה ואלסקה במערב. הוא אחד משני מיני חדקניים המצויים לחופי קליפורניה לצד חדקן לבן.
תיאור
חדקן זה בעל חוטם מכופף וגמיש ולסתות בעלות שפתיים גדולות וחסרות שיניים. הוא בעל שורות לוחיות קשיחות לאורך גופו עשוי הסחוס עד הזנב, סנפיר גבי מעל הזנב וזנב ממוזלג ארוך. החדקן יכול להגיע לאורך של ומשקל של 159 ק"ג, אך לרוב הוא קטן יותר. הפרט המבוגר ביותר תועד בגיל 42 אך נראה שהוא יכול לחיות גם על גיל 60 או 70 שנה.
החדקן נפוץ לחופי הימים הממוזגים של צפון האוקיינוס השקט, במים מליחים ואף נודד לנהר רוג ונהר סקרמנטו דבמפרץ קליפורניה כדי להשריץ. החדקן מגשש עם זיפיו סמוך לקרקעית ומחפש טרף של דגים, חסילונים (בעיקר חסילוני Mysida) ותולעים טבעתיות.
החדקן מצוי בסיכון עקב דיג להכנת קוויאר ועקב הקמת סכרים וייבוש נחלים בהם הוא התרבה. כיום המצב של החדקן התאזן עקב פעולות שימור אך הוא עדיין פגיע.
אליצור חולון (כדורסל נשים)
אליצור חולון היא קבוצת כדורסל נשים ישראלית מהעיר חולון, המתמודדת בליגת העל.
היסטוריה
בעונת 1996/1997 איבדה אליצור חולון את האליפות לטובת אליצור רמלה. שנה מאוחר יותר זכתה הקבוצה באליפות נוספת. הקבוצה זכתה בכל אותה תקופה מעונת 1990/1991 ועד 1997/1998 ב-8 גביעי מדינה רצופים, כאשר בשישה מתוכם היא משלימה דאבל בישראל.
לאחר מכן הידרדרה הקבוצה וחדלה להיות קבוצת צמרת. בשנת 2003 אמורה הייתה לרדת לליגה השנייה, אך בסופו של דבר נשארה בליגה הראשונה מכיוון שמספר קבוצות ויתרו על עלייתן. בשנה הבאה (2004) ירדה הקבוצה שוב לליגה השנייה, וחזרה לליגה הראשונה בחלוף שנה אחת. אך לא הצליחה לשחזר את ההישג משנות ה-90.
בשנת 2008 פורק האיחוד הוותיק לאחר 18 שנה כאשר אליצור חולון המשיכה עם הקבוצה המאוחדת, וקבוצת אליצור תל אביב הקימה את עצמה מחדש מהליגות הנמוכות וחזרה לשחק בתל אביב. כיום אליצור תל אביב משחקת בליגה הלאומית. בשנת 2017, חולון הגיעה לגמר גביע המדינה אך הפסידה לרמת חן. בשנת 2018, שינתה הקבוצה את צבעה לצהוב סגול, מהלך זה נעשה על מנת להעלות את ההתעניינות של אוהדי קבוצת הגברים של הפועל חולון בקבוצה ואכן עזר לה לאחד סביבה את אוהדי הקבוצות מחולון והעלה את כמות האוהדים שבאים לצפות במשחקים. באותה השנה, חולון הגיעה לגמר גביע המדינה בפעם השנייה ברציפות אך כמו בפעם הקודמת, היא הפסידה למכבי אשדוד בתוצאה 55:78.
השחקנית הבולטת ביותר בכל הזמנים ששיחקה בקבוצה היא ענת דרייגור שנחשבת לאחת השחקניות הטובות ביותר בכל הזמנים בכדורסל נשים בישראל.
שחקניות בולטות נוספות ששיחקו באליצור חולון הן: אורלי גרוסמן, לימור מזרחי ואלומה גורן.
וולר יו פטון
וולר יו פטון (באנגלית: Waller Hugh Paton; 27 ביולי 1828 – 8 במרץ 1895) היה אמן נוף סקוטי במחצית השנייה של המאה ה-19.
ביוגרפיה
פטון נולד בדונפרמליין, בנם של ג'וזף ניל פטון (1797–1874), מעצב בדים, וקתרין מקדיארמיד. אחיו ואחותו, ג'וזף נואל פטון ואמיליה רוברטסון היל (אשתו של דייוויד אוקטביוס היל), היו גם הם אמנים.
קריירה
בשנות העשרה שלו עבד פטון עם אביו כמעצב בדים. מגיל עשרים למד אצל האמן ג'ון יוסטון (1802–1884). הוא נבחר לעמית של האקדמיה המלכותית הסקוטית (ARSA) בשנת 1857 והפך לחבר מלא (RSA) בשנת 1865. בשנת 1878 הפך לחבר באגודה המלכותית לצבעי מים (RSW).
בשנת 1858 הוא ואחיו איירו את ספרו של ויליאם אדמונדסטון איטון "Lays of the Cavaliers", שיצא לאור בשנת 1863.
פטון היה אחד הבודדים בדורו שעבד בציור חוץ - ב"אוויר החופשי", כשהאופנה הייתה להשלים נופים בנוחות של סטודיו. הוא נהנה לתאר את חופי הארץ של פרתשיר, אברדנשייר, ובעיקר את האי ערן. עבודתו מאופיינת בשקיעות סגולות עשירות.
חיים אישיים
ב־1861 וב־1868 הוא סייר באירופה יחד עם חברו דונלד מקנזי ואלאס ואחיו ג'וזף.
בשנת 1862 התחתן עם מרגרט קינלוך ממרקולטר ליד אברדין. נולדו להם ארבעה בנים ושלוש בנות.
בשנת 1875 עבר לג'ורג' סקוור 14, אדינבורו. הבית עמד בצד הצפוני של הכיכר, ופנה לאורך קו הבתים בצד המערבי. הוא נהרס במאה ה-20.
בנו, וולר הוברט פאטון (1863–1940), היה פסל.
מותו
פאטון נפטר בביתו, באדינבורו, ב־8 במרץ 1895. הוא קבור בבית העלמין גראנג' שבדרום אדינבורו.
מסכת ביכורים
מַסֶּכֶת בִּכּוּרִים היא המסכת האחת-עשרה והאחרונה בסדר זרעים. במסכת זו שלושה פרקים, אשר עוסקים בפרטי ההלכות של הבאת הביכורים משבעת המינים שנשתבחה בהם ארץ ישראל.
מיקומה של המסכת בסדר זרעים
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, כשהסתיים הדיון בזרע ומתנותיו (כלומר במתנות הנהוגות הן בזרעים והן באילנות), הגיע תור הדיון במצוות הנהוגות באילנות בלבד - ערלה וביכורים. ולפיכך סודרו מסכתות ערלה וביכורים בסוף הסדר. הטעם להופעת מסכת ערלה לפני מסכת ביכורים הוא לפי סדר הופעתם במקרא: הערלה בספר ויקרא, והביכורים בפרשת כי תבוא.
לפי גישה מחקרית, סדר המסכתות בכל סדר מסדרי המשנה נקבע לא על פי תוכנם כי אם לפי אורכם. לכן, מסכת ביכורים הקצרה מצויה בסוף הסדר.
פרקי המסכת
בסך הכול יש במסכת 39 משניות.
פכיצפלוזאורים
פכיצפלוזאורים (שם מדעי: Pachycephalosauria) היא אינפרא-סדרה של דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף בתוכה משפחה יחידה: פכיצפלוזאוריים (Pachycephalosauridae). כמה חוקרים רואים בשלושה סוגים במשפחה חברים במשפחה נפרדת - הומלוצפליים (Homalocephalidae).
פכיצפלוזאורים היו מאופיינים בראשים מעוגלים ובמצחיהם המעובים. הם החלו להופיע באמצע הקרטיקון והתקיימו עד סופו. מאובנים מעטים מהם נמצאו. אפשר שמעולם לא שגשגו כקבוצה או שמא חיו במקומות שבהם לא היו התנאים הדרושים להתאבנות שרידיהם.
כאמור, המאפיין הבולט ביותר שלהם הוא גולגולתיהם המעובות, שאף נתן להם את שמם: "לטאות ראש עבה" ("פכי" = עבה, "צפלו" = ראש, "זאור" = לטאה). הפכיצפלוזאורים הפרימיטיביים היו בעלי גולגולת מועבה אך שטוחה אך הפכיצפלוזאורים המתקדמים יותר היו בעלי גולגולת מעובות שהתסיימו בכיפת עצם עבה במיוחד וסביבה קישוטים שונים, בליטות וקרניים קטנות. קיימת מחלוקת בין פלאונטולוגים למה שימשו גולגולות מוזרות אלה: אין ספק שהם שימשו לצורכי ראווה וחיזור אחרי נקבות, אך לא ברור האם שימשו כ"אייל ניגוח" שבו פכיצפלוזאורים הסתערו אחד על השני והטיחו ראשם זה בזה (כשם שכבשי בר או עזי בר עושות).
LG
תאגיד LG (באנגלית: LG Corporation; בקוריאנית: 법인) הוא קונצרן דרום-קוריאני רב-לאומי, הרביעי בגודלו בקוריאה הדרומית. החברה מייצרת מכשירי חשמל ביתיים, מוצרי אלקטרוניקה, סמארטפונים, טאבלטים וכימיקלים דרך מספר חברות-בנות הפועלות בכשמונים מדינות ברחבי העולם.
חברת הבת LG אלקטרוניקה מייצרת טלפונים החכמים, שעונים חכמים, מחשבי לוח ומגוון רחב של מוצרי צריכה בהם ממוצרים לבנים לבית כמו מקררים, מכונות כביסה, מזגנים, טלוויזיות וכונני DVD למחשבים.
חברות בנות נוספות הן זנית אלקטרוניקה, LG Display, LG Uplus, LG Innotek, LG Chem, ו-LG Energy Solution.
היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1958 בשם "GoldStar" (על ידי החברה "Lak Hui Chemical Industrial Corp"). בשנת 1974 שם החברה "Lak Hui" השתנה ל-".Lucky Co". בשנת 1995 קוצר השם Lucky-GoldStar ל "LG" בלבד. המיתוג "Life's Good" הגיע מאוחר יותר.
מוצרים אחרים כמו חומרי ניקוי לשוק הקוריאני יוצרו תחת המותג Lucky, שהפך בקוריאה שם גנרי למשחת שיניים.
ג'ון לסלי ברק
ג'ון לסלי ברק (באנגלית: John Leslie Breck; 1859–1899) היה אמן אמריקני, שטוענים שהכניס לארצות הברית את האימפרסיוניזם בתערוכה בבוסטון בשנת 1890.
LG
פעילות LG בישראל
הנציגויות הרשמיות של LG בישראל המייצגות, מייבאות, מפיצות, משווקות, ונותנות שירות למוצרי LG בישראל הן:
ג'ון לסלי ברק
ביוגרפיה
ברק נולד בים מחוץ להונג קונג בשנת 1860, הוא היה בנו של קצין ימי בארצות הברית. כשחזר לארצות הברית, הוא גדל בניוטון, מסצ'וסטס, וסיים את בית הספר בסנט מארק.
בשנת 1877 לאחר סיום לימודיו השתלם האמן הצעיר בציור באקדמיה המלכותית במינכן. ברק שב לבוסטון בשנת 1882 ובילה את המשך קריירת הציור שלו בניו אינגלנד.
בשנת 1886 חזר ג'ון לסלי ברק לאירופה ללמוד בפריז באקדמיה ז'וליאן. בעודו לומד שם, הוא יצר קשרים רבים שישפיעו על סגנונו האמנותי. הוא למד אצל גוסטב בולנגר וז'ול-ג'וזף לפבר, ופגש גם קומץ אמנים אמריקאים אחרים שלמדו בצרפת. בשנת 1887 ברק, יחד עם עמיתיו האמנים האמריקניים וילארד מטקלף ותאודור רובינסון, נסעו לז'יברני, ביתו של האימפרסיוניסטי קלוד מונה, שם התיידד עם קלוד מונה. ברק הביא את האימפרסיוניזם לארצות הברית בשנת 1890.
למרות הצלחה מסוימת והשתתפות בסלון בפריז בשנת 1888 ו- 1889, ברק עזב את העיר לאחר שנפרד מביתו החורגת של מונה, הציירת בלנש הושדה-מונה.
מוות
עם שובו לבוסטון בשנת 1890 הוא הציג במועדון סנט בוטולף. בהתבוננות על אוסף הציורים שלו, ניתן לציין את הפרספקטיבה והצבעים התוססים של נופיו ממסצ'וסטס, ז'יברני, וונציה. אלה מעידים לא רק את הכישרון הגדול שלו כאמן נוף אלא גם את השתלבותו בתנועה האמנותית הגדולה של האימפרסיוניזם.
ג'ון לסלי ברק נפטר מהרעלת גז בשנת 1899.
חדקן סחלין
חדקן סחלין (שם מדעי: Acipenser mikadoi) הוא מין של דג סחוס גרמי, המצוי בצפון האוקיינוס השקט שבין חופי יפן, קוריאה, סין ורוסיה עד לים ברינג ומצוי גם במים מליחים ומים מתוקים בהם הוא מתרבה וניזון, בייחוד בנהר טומן.
מבחינה טקסונומית חדקן סחלין הוא קרובו של החדקן הירוק הנפוץ גם במערב האוקיינוס השקט. מספר חוקרים הציעו לראות בו תת-מין אך רוב החוקרים רואים בו מין נפרד. הוא תואר לראשונה ב-1892 בידי החוקר הגרמני פרנז מרטין הילגנדורף.
החדקן יכול להגיע לאורך והוא בעל גוון ירוק-זית עד ירוק כהה עם לוחיות צד צהובות-לבנות. החדקן בעל חוטם רחב ושפה מפוצלת לשתיים והוא חסר שיניים. לצד חוטמו החדקי מספר זיפים ארוכים המשמשים לזיהוי טרף כמו דגים וסרטנים.
החדקן מצוי בסכנת הכחדה חמורה בטבע עקב דיג יתר להכנת קוויאר, פגיעה מסירות, תפיסה כשלל לוואי, זיהום מים והקמת סכרים.
השרשרת של פסיה
השרשרת של פסיה היא דרמת טלוויזיה ישראלית מאת דני הורוביץ, בהפקתו ובבימויו של חורחה גורביץ' (2006).
עלילה
פסיה גולדפרב (בתיה לנצט) מעולם לא טסה. לקראת יום הולדתה השמונים היא מחליטה להצטרף למשלחת לפולין מטעם בית ספרה של נכדתה יעלי (גאיה טראוב). בזמן הטיול שבה פסיה, לאחר שישים וחמש שנה, לביתה הנטוש בעיירה פולנית. היא מנסה למצוא שרשרת שהחביאה, כשברחה עם משפחתה מפני הנאצים. מאז מלחמת העולם השנייה נושאת עמה פסיה גולדפרב סוד כמוס אותו לא סיפרה לאיש במשך שישים וחמש שנה. כשהן מגיעות לאושוויץ היא מספרת לנכדתה את הסוד.
הסרט עוסק בשאלה האם ניתן "לשרוד" סוד כמוס כל החיים.
אודות ההפקה
הסרט צולם בפולין, אושוויץ ובירקנאו והוא דובר עברית ופולנית. הוא בן 35 דקות וצולם במצלמת 16 מ"מ. מלחין המוזיקה הוא רפי קדישזון. הופק בתמיכה הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה וHOT.
בתיה לנצט, שהייתה כוכבת גדולה בתיאטרון הישראלי בשנות השישים ובשנות השבעים חזרה בתשובה ונהפכה לדתית אדוקה, "חזרה למקצוע" חד פעמית וגילמה את דמותה של פסיה.
בדמותה של נכדתה בסרט שיחקה גאיה טראוב שלאחר הסרט הזה שיחקה בסדרה "מרחק נגיעה".
סטנלי טאונסנד
סטנלי טאונסנד (באנגלית: Stanley Townsend; נולד ב-20 באוגוסט 1961) הוא שחקן אירי.
ביוגרפיה
טאונסנד נולד וגדל בדבלין שבאירלנד. הוא למד בטריניטי קולג' מתמטיקה והנדסה אזרחית. שם הצטרף לתיאטרון חובבים. מאוחר יותר היה שותף להקמה של להקת תיאטרון קואופרטיבית יחד עם הסופר והבמאי דקלאן יוז, ובמאית התיאטרון לין פארקר, והשתתף במספר רב של הפקות תיאטרון בהן "The Country Wife", כ "Nightshade" ו-"סטיות מיניות בשיקגו". בהמשך שיחק בהפקות אחדות של תיאטרון גייט ותיאטרון אבי בדבלין. בלונדון עבד טאונסנד עם במאים כגון סם מנדס במחזה "המחרשה והכוכבים", ריצ'רד אייר במחזמר "ברנשים וחתיכות" ורופוס נוריס במחזה "Under the Blue Sky". בתיאטרון רויאל קורט הופיע טאונסנד במחזות "The Alice Trilogy" בבימויו של איאן ריקסון וב-"Shining City" בבימויו של קונור מקפרסון עליו היה מועמד לפרס התיאטרון של האיבנינג סטנדרד לשחקן הטוב ביותר לשנת 2004.
בטלוויזיה החל טאונסנד להופיע בתוכניות של רשת RTÉ בדבלין. אחרי שעבר ללונדון השתתף בסדרות טלוויזיה בריטיות כגון "ספוקס", "The Commander", "הנוכלים", "להעיר את המתים" ו-"Omagh Bombing".
בקולנוע שיחק טאונסנד בסרטו של מייק ניואל "אל המערב הקסום", בסרטו של ג'ים שרידן "בשם האב" בכיכובו של דניאל דיי-לואיס, בסרט "The Van" של סטיבן פרירס, "המזוודות של טולס לופר" של פיטר גרינוויי, "ליברטין" עם ג'וני דפ, "תמימות מופלאה" של פול מוריסון עם דלרוי לינדו, סרטו של ג'ון בורמן "The Tiger's Tale", ובסרט "Flawless" של מייקל רדפורד. טאונסנד דיבב את קולו של אזר ג'ווד במשחק הווידאו "The Witcher".