cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מבצע יריחו
ההתקפה
בשעה 12:06 החומה המזרחית עדיין נראתה בלתי פרוצה, ושני מטוסים של טייסת 464 תקפו אותה מגובה של 15 מטרים בשמונה פצצות של כ-225 ק"ג כל אחת. עם זאת, לא זוהה נזק לכלא שנגרם על ידי גל הפצצה זה. במקביל, שני מטוסים של טייסת 464 הפציצו את הבניין המרכזי מגובה 30 מטר, אף הם בשמונה פצצות 225 ק"ג. בפגיעה ישירה בעמדת המשמר הראשית נהרגו או נפצעו השומרים שהוצבו בה וכן מספר אסירים, בעוד אסירים רבים אחרים הצליחו להימלט.
פיקארד, שחג בגובה של כ-150 מטר, נוכח כי בריחת האסירים מצליחה והורה למטוסי טייסת 21 לשוב לבסיסם. בעודו סב לשוב בעצמו לבסיס, הותקף על ידי מטוס פוקה וולף 190 Fw מטייסת JG 26 שפגע בזנב מטוס המוסקיטו והביא להתרסקותו ולמותם של פיקארד והנווט שלו.
תוצאות ההתקפה
מתוך 21 מטוסים שתקפו, שניים אבדו ובהם מטוסו של מפקד הפשיטה, פיקארד. מפציצי המוסקיטו הצליחו להבקיע את חומות הכלא ומבנים בו, ובנוסף הרסו את עמדת המשמר הראשית. מתוך 717 אסירים, 102 נהרגו, 74 נפצעו, ו-258 ברחו. 79 מתוך הבורחים היו אנשי רזיסטנס ואסירים פוליטיים. בסך הכל, 258 אסירים נמלטו, אך מתוכם נתפסו כשני שלישים. התקפת ההסחה על תחנת הרכבת עיכבה את החיילים הגרמנים בשעתיים.
הנצחה
לוח זיכרון בכלא מוקדש לחללי ההתקפה והמבצע מונצח גם באתר זיכרון בשדה התעופה בהנסדון, בסיסם של מטוסי המוסקיטו. בשנת 2004, ביום השנה ה-60 למבצע, ביצע מטוס ספיטפייר שחזור של הגיחה. מטוס המוסקיטו האחרון שהיה ראוי לטיסה מהמבצע התרסק בשנת 1996.
בשנת 1946 הופק בצרפת סרט אודות המבצע בשם יריחו (או מבצע יריחו), בבימויו של אנרי קאלף.
תאוריית מניפולציה
בניתוח של המבצע שערך מגזין תעופה צרפתי ב-2005, הועלו תהיות לגבי מטרותיו האמיתיות של מבצע יריחו. בהתבסס על מספר עובדות:
התאוריה שהועלתה טוענת כי על סמך כל הנתונים שהוצגו, בצירוף עם העובדה שאמיין רחוקה מחופי נורמנדי אך סמוכה לפה-דה-קאלה, ניתן להסיק שהמבצע היה חלק ממבצע פורטיטיוד להטעיית שירותי המודיעין הגרמניים לקראת נחיתת בעלות הברית בנורמנדי. לטענת עורכי הניתוח, ההתקפה על בית הסוהר באמיין נועדה למשוך תשומת לב לאזור פור-דה-קאלה ולגרום למודיעין הגרמני להניח כי מבין האסירים המקומיים קיימים בכירי רזיסטנס הקשורים לנחיתה באזור.
פלמינגו זוטר
פלמינגו זוטר (וכן פלמינגו קטן; שם מדעי: Phoeniconaias minor) הוא מין של פלמינגו החי ביבשת אפריקה ומזדמן נדיר לבריכות המלח שבישראל. זהו מין יחיד בסוג Phoeniconaias כאשר שויך בעבר לסוג פלמינגו.
מאפיינים
הפלמינגו הזוטר הוא הפלמינגו הנפוץ ביותר, ואוכלוסייתו עומדת על כשני מיליון פרטים. אוכלוסיית הפלמינגו הזוטר ממוקמת באגמים ובבריכות מלח שבשבר הסורי-אפריקני. בישראל הוא מזדמן נדיר ביותר, ונצפה לאחרונה באילת ב-2018. ככל מיני הפלמינגו, הפלמינגו הזוטר ניזון מפלנקטון, שרימפס ואצות כחולות-ירוקות המעניקות לו את צבעו הוורוד.
הפלמינגו הזוטר הוא מין הפלמינגו הקטן ביותר, אף על פי שבהשוואה להרבה עופות אחרים הוא גדול למדי - אורכו 80 עד 90 ס"מ, בעוד שאורכו של הפלמינגו המצוי 1.1 עד 1.5 מ' ומוטת כנפיו היא מ-90 ל-105 ס"מ, בעוד שמשקלו 1.2 עד 2.7 ק"ג.
זהו מין הפלמינגו הקטן ביותר בעולם והנפוץ ביותר, אורכו הממוצע רק כ-90 ס"מ ומספר הפרטים החיים מונה כ-2 מיליון. כמו כל שאר המינים במשפחתו, הפלמינגו הזוטר מטיל גם הוא ביצה לבנה אחת, ובונה קן בצורת מכתש מבוץ.
אנה מריה מטוטה
אנה מריה מטוטה אאוסחו (בספרדית: Ana María Matute Ausejo; (26 ביולי 1925 – 25 ביוני 2014) הייתה סופרת ספרדייה וחברת האקדמיה המלכותית הספרדית, שזכתה לשבחים בינלאומיים. בשנת 1959 הוענק לה פרס נדאל בגין ספרה "זיכרון ראשון". היא האישה השלישית שקיבלה את פרס מיגל דה סרוואנטס על היצירה הספרותית שלה, ונחשבת לאחת הסופרות הבולטות של "עידן אחר המלחמה" המתייחס לתקופה שלאחר מלחמת האזרחים בספרד.
ביוגרפיה
מטוטה נולדה ב־26 ביולי 1925. בגיל ארבע היא חלתה בדלקת כליות כרונית, והייתה על סף מוות. היא עברה לסביה וסבתה במנסיליה דה לה סיירה, עיירה קטנה בהרים, לתקופת התאוששות. מטוטה סיפרה שהושפעה עמוקות מאנשי הכפר שפגשה בעיירה. השפעה זו ניכרת ביצירות באוסף שלה מ-1961, "סיפורים מארטמילה" (Historias de la Artámila), שעוסקים באנשים שפגשה מטוטה במהלך התאוששותה. רמזים וזיכרונות מאותה עיירה משמשים לעיתים קרובות כתפאורה ליצירות נוספות שלה.
בגיל עשר פרצה מלחמת האזרחים בספרד בשנת 1936. קונפליקט עקוב מדם זה השפיע ביותר על כתיבתה של מטוטה. היא התייחסה לא רק ל"קרבות בין שני הפלגים, אלא גם לתוקפנות הפנימית בכל צד".
בעקבות ניצחון הסיעה הלאומנית ב-1939, הקים פרנסיסקו פרנקו דיקטטורה צבאית שנמשכה שלושים ושש שנים עד מותו בשנת 1975. מכיוון שמטוטה התבגרה כסופרת בתקופת עידן אחר המלחמה תחת הדיקטטורה, חלק מהנושאים החוזרים ונשנים בעבודותיה הם אלימות, ניכור, סבל ובעיקר אובדן התמימות. עבודתה צונזרה בכבדות תחת משטרו של פרנקו והיא הופיעה ברשימה השחורה עקב עבודתה כעיתונאית, ולפחות פעם אחת היא נקנסה בגלל כתביה.
היא פרסמה את הסיפור הראשון שלה, "הילד מהדלת הסמוכה", עוד בגיל 17. מטוטה הייתה ידועה בזכות היחס האוהד שלה לחייהם של ילדים ומתבגרים, לתחושות הבגידה והבידוד שלהם ולטקסי המעבר שלהם. לעיתים קרובות שילבה ביצירותיה אלמנטים כמו מיתוסים, אגדות, על טבעי ופנטזיה. היא הייתה גלויה וישירה בנושאים כמו יתרונות הסבל הרגשי, השינוי המתמיד של בן אנוש וכיצד התמימות לעולם אינה נעלמת לגמרי.
מטוטה הייתה פרופסור באוניברסיטה. היא למדה בבית הספר הבינלאומי בהילברסום, הולנד, ונסעה למדינות שונות כמרצה או פרופסור אורחת. עבודתה האקדמית בארצות הברית נפרסה על פני ארבעה עשורים, החל משנת 1966 כשדיברה באדג'קליף קולג' בסינסינטי.
היא הרצתה במרכז לאמנויות טאטם של הוד קולג' במרילנד ב-28 באפריל 1969. בשנת 1978 הייתה פרופסור אורח באוניברסיטת וירג'יניה. היא הוזמנה לדבר באוניברסיטת בריגהאם יאנג ביוטה ב־12 במרץ 1990, שם העבירה הרצאה בנושא אמנות התרגום בספרדית. היא גם הייתה מרצה אורחת באוניברסיטאות אוקלהומה, אינדיאנה ווירג'יניה.
היא הייתה חברת כבוד באגודה ההיספנית של אמריקה וחברה באיגוד האמריקני למורים לספרדית ופורטוגזית.
זכתה בפרס נדאל בשנת 1958 עבור הרומן הראשון מתוך הטרילוגיה, הסוחרים - Los Mercaderes. הפרסים הספרותיים האחרים שלה כללו את פרס פלנטה ואת פרס קפה jיחון.
פטירה
ב־25 ביוני 2014 נפטרה מטוטה מהתקף לב בגיל 88, והובאה למנוחות בבית העלמין מונטג'ואיק, בברצלונה.
ביבליוגרפיה
הביבליוגרפיה של מטוטה כוללת:
רומנים
נבחרת קובה בבייסבול
נבחרת קובה בבייסבול (בספרדית: Selección de béisbol de Cuba) היא נבחרת הבייסבול לגברים המייצגת את קובה בתחרויות בינלאומיות.
הר קסיוס
הר קסיוס (נקרא גם ראס קורון) הוא דיונה לחוף ימת ברדוויל בסיני. למרות גובהו הנמוך (רק כ-60 מטר) ההר בולט בנוף השטוח.
על ההר נמצאו שרידי יישוב רומי.
בסיס דפנה
בסיס דפנה היה בסיס קדמי של חיל הים, שפעל בתקופת מלחמת ההתשה, מלחמת יום הכיפורים והשנים שלאחריה בהר קסיוס, תחת אחריות בסיס אשדוד. כתוצאה מכיבוש חצי האי סיני ורצועת עזה, במלחמת ששת הימים התארך מאוד חוף הים התיכון של מדינת ישראל. פיקוד חיל הים הגיע למסקנה שקיים צורך בבקרה רצופה על הגבול המערבי של סיני, קו הפסקת האש ומבואות פורט סעיד וזאת מכיוון שלא ניתן היה להסתפק במידע שהתקבל לסירוגין מסיורי כלי שיט. הבסיס הוקם ביוני 1970 מייד לאחר האירוע של טיבוע ספינת הדיג אורית ופורק במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים בשנת 1979.
וולטר רודולף הס
וולטר רודולף הס (בגרמנית: Walter Rudolf Hess; 17 במרץ 1881 – 12 באוגוסט 1973) היה רופא שווייצרי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1949 "על גילוי הארגון התפקודי של מוח הביניים כמתאם הפעילות של האיברים הפנימיים".
ביוגרפיה
הס נולד ב-17 במרץ 1881 בקנטון תורגאו שווייץ. הוא למד רפואה בשלושה מוסדות: אוניברסיטת ציריך, אוניברסיטת קיל ואוניברסיטת הומבולדט של ברלין. הוא סיים את לימודי הרפואה בברלין בשנת 1906 והחל לעבוד כמנתח וכחוקר. בשנת 1907 הס החל ללמוד ולעבוד כרופא עיניים, מקצוע אשר נטש בשנת 1912 לטובת עבודה במחקר. במהלך שנות מלחמת העולם הראשונה עבד הס כחוקר באוניברסיטת בון. בשנת 1917 הפך לפרופסור במכון הטכנולוגי של ציריך, אותו ניהל עד שנת 1951. את מחקריו בנושא מבנה המוח ביצע בתחילה על חתולים, ותמך מאוד בניסויים בבעלי חיים.
בשנת 1949 זכה בפרס נובל, וחלק אותו עם אנטוניו אגש מוניש.
מחקר
המחקר של הס התבסס על טכניקות גירוי מוחי שהתפתחו בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20.
פלמינגו מצוי
פלמינגו מצוי או שקיטן מצוי (שם מדעי: Phoenicopterus roseus) הוא מין של פלמינגו החי ביבשות אפריקה, אסיה ואירופה. זהו המין הגדול ביותר מכל מיני הפלמינגו.
תיאור
אורכו של הפרט הבוגר 1.1-1.5 מטר בערך, משקלו לרוב הוא כ-2-4 ק"ג, ומוטת כנפיו כ-1.6 מטר; גובהו הממוצע של הפלמינגו המצוי הוא כ- 1.10-1.50 ס"מ והזכרים הגדולים ביותר תועדו אף בגובה של 1.87 ס"מ. בשל העובדה שפלמינגו זה גבוה יותר מהפלמינגו הזוטר אשר אוכל יחד אתו, הפלמינגו המצוי אוכל לרוב את הסרטנים שבמים העמוקים יותר, והפלמינגו הזוטר, הנמוך יותר, את הסרטנים שבמים הרדודים. צווארו וראשו לבנים וורדרדים, מקורו מעוקל וורוד עם קצה שחור מוגבל. רוב כנפיו ורודות אך נוצות התעופה הראשוניות והמשניות אדומות. רגליו אדמדמות. מקור צבעו הוא באצות שמהן הוא ניזון, ובלעדיהן נוצותיו ילבינו.
אקולוגיה
הפלמינגו המצוי שוכן לרוב בשטחי בוץ ולגונות חוף רדודות עם מי מלח. הוא מוצץ מים דרך מקורו המשמש כמסננת ומסנן שרימפס קטנים, זרעים, אצות כחולות-ירקות, אורגניזמים מיקרוסקופיים ורכיכות. הפלמינגו הגדול ניזון עם ראשו כלפי מטה, ולסתו העליונה ניתנת לתנועה.
ככל בנות סוגה, נקבת הפלמינגו המצוי מטילה ביצה לבנה גירית אחת על תלולית בוץ.
תוחלת חיים
תוחלת חייו האופיינית בטבע היא 30 - 40 שנה, ובשבי, על פי גן החיות של בזל, למעלה מ-60 ואפילו עד 80 שנה.
פארק מיל אנדס
פארק מיל אנדס (באנגלית: Mill Ends Park) הוא פארק זעיר בעיר פורטלנד במדינת אורגון שבארצות הברית. לפארק צורה עגולה, בקוטר 61 ס"מ, ושטחו 0.292 מ"ר. לפי ספר השיאים של גינס, זהו הפארק הקטן בעולם.
היסטוריה
בשנת 1948 הוכשר המקום לשם הצבת פנס רחוב. משבוששה העירייה להציב את הפנס, החליט דיק פייגן, בעל טור בעיתון אורגון ג'ורנל, שהמקום נשקף מחלון משרדו, לשתול במקום פרחים. הוא קרא למקום על שם הטור שכתב בעיתון - מיל אנדס.
כדי להוסיף עניין למקום, המציא פייגן אגדה אודות גילוי המקום, לפיה הבחין בלפרקון חופר במקום בור. הוא תפס אותו וזכה למשאלה. משאלתו הייתה פארק משל עצמו, אך מאחר שלא הגדיר את גודל הפארק, הלפרקון העניק לו את החור. במהלך השנים התייחס פייגן לפארק בטוריו, ותיאר אותה כמושבת הלפרקונים היחידה ממערב לאירלנד. הוא טען כי הוא האדם היחיד שמסוגל לראות את ראש הלפרקונים, פטריק או'טול.
גם לאחר מותו של פייגן ב-1969 נמשך טיפוח הפארק. ב-1972 הוא הוכר כפארק הקטן בעולם לפי ספר השיאים של גינס, וב-1976 הוכר רשמית כפארק עירוני. תושבי העיר הוסיפו לו מדי פעם אביזרים יוצאי דופן, כגון בריכת שחייה לפרפרים, גלגל ענק מיניאטורי, ועוד. אגדת הלפרקונים הפכה את הפארק למקום המרכזי בעיר פורטלנד בו נערכות חגיגות יום פטריק הקדוש. בשנת 2011 הקימו אנשי תנועת המחאה "כיבוש וול סטריט" אוהלים זעירים במקום, בדומה למאהלי המחאה האמיתיים שהקימו בפארקים שונים ברחבי ארצות הברית.
תרזה פרקרובה
תרזה פרקרובה (דוברסקה) (בפולנית: Teresa Prekerowa, z d. Dobrska; 30 בדצמבר 1921 – 19 במאי 1998) הייתה היסטוריונית פולנייה. כתבה מאמר על ארגון ז'גוטה. הוכרה כחסידת אומות עולם על הצלת יהודים בתקופת השואה.
ביוגרפיה
תרזה נולדה בכפר הפולני זאפוסטה שממזרח לשיינו, למשפחה מקומית בעלת קרקעות וגדלה בסביבה כפרית. בזמן מלחמת העולם השנייה, שהתה עם משפחתה בוורשה הכבושה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
ב-1940 פגשה תרזה את אלינה וולמן. שתיהן הפכו לחברות קרובות מאוד. לאחר שמשפחת וולמן עברה לגטו ורשה, תרזה הבריחה מזון לגטו עבורם. בשלב מוקדם יחסית, היא שכנעה את אלינה לברוח לצד הארי של העיר וארגנה לה עבודה ומקום מגורים. בתחילת האקציה הגדולה תרזה סייעה להבריח את משפחתה של אלינה מהגטו.
בספטמבר 1941, תרזה מצאה ילדה יהודייה עזובה בוכה על מפתן ביתה. היא אספה אותה וטיפלה בה בבית הוריה. היא דאגה ללבושה ולימדה אותה להתנהג כמו פולנייה והביאה אותה למנזר. במהלך המלחמה תרזה נישאה ועברה לגור מחוץ לורשה, שם הסתירה יהודי בשם יאן זילינסקי מינואר עד אוגוסט 1943.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה החלה תרזה לעבוד בהוצאת ספרים מדעית (Wydawnictwo Naukowe PWN). בשנות ה-70 עברה לעבוד בהוצאת הספרים הלאומית של פולין (State Publishing Institute PI) והתמחתה בספרות קומוניסטית, היסטוריה ופילוסופיה. ב-1973 השלימה את לימודיה באוניברסיטת ורשה, וכתבה את התזה שלה על ארגון ז'גוטה, בהנחיית ולדיסלב ברטושבסקי, שסיפק חומר עזר לכתיבה.
היא חקרה אודות הצלת יהודים על ידי פולנים במהלך השואה, ופרסמה את תוצאות מחקריה בין השאר בספר שהוצא לאור על ידי יד ושם (לקריאה נוספת).
הכרה והנצחה
תרזה הוכרה כחסידת אומות העולם ב-4 במרץ 1985 על ידי יד ושם. היא ביקרה בישראל ב-2 באוקטובר 1985 והשתתפה בטקס נטיעת עץ והענקת מדליה. שמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם. ב-1995 זכתה בפרס מטעם ארגון הסופרים הבינלאומי על כתביה.
Never Say Never (אלבום של קים ויילד)
Never Say Never (בעברית: לעולם אל תגיד לעולם) הוא אלבום האולפן העשירי של הזמרת-יוצרת הבריטית קים ויילד. האלבום יצא לאור ב-8 בספטמבר 2006, על ידי חברת התקליטים EMI מיוזיק. כמו כן, מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים.
האלבום הגיע למקום ה-11 במצעד האלבומים של שווייץ.
רקע והוצאה
האלבום הופק על ידי ריקי ויילד ויורן פרנקרוג-פטרסן, וחלק משיריו נכתבו על ידי קים ויילד עצמה, כדוגמת השירים "", "" ו-"Forgive Me". ריקי ויילד אשר הפיק את האלבום, לא הפיק עבור קים ויילד את האלבום הבא שלה Come Out and Play, אך את השלושה שיצאו לאחר מכן הפיק גם כן.
כמה שנים לאחר צאתו המקורית של האלבום, עלתה גרסתו הרגילה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
רוברט י. מור
'''רוברט י. מור (באנגלית: Robert Y. Moore'''; נולד ב-5 בדצמבר 1931) הוא נוירולוג אמריקאי שנודע במחקריו בתחום המקצבים הביולוגיים, הפרעות התנועה, בעיקר מחלת פרקינסון, ונוירולוגיה התנהגותית. הוא וויקטור אייכלר גילו את תפקיד הגרעין העל-תצלובתי (Suprachiasmatic nucleus - SCN) כשעון צירקדיאני, ותיארו את ארגונו. למור מיחסים גם את גילוי התפקיד של הצרור הרשתיתי-היפותלמי (RHT) כמסלול מסנכרן עם האור. מור כיהן כפרופסור לנוירולוגיה וכן לפסיכיאטריה ולמדעי העצב באוניברסיטת פיטסבורג. הוא מנהל שותף במרכז המצוינות של הקרן הלאומית לפרקינסון באוניבריסטת פיטסבורג.
ילדות וצעירות
רוברט י. מור נולד בהארווי, אילינוי בשנת 1931. בגיל 5 עבר עם משפחתו לאטלנטה, בה נאלץ לחזור על גן הילדים בגלל כשל במבחנים. בהמשך המשפחה עברה לדטרויט, מישיגן. בכיתות ב ו-ג התחיל להימשך לקריאת ספרים אחרי שאביו הביא לו את ספרי מארק טוויין "טום סוייר" ו"האקלברי פין". אחרי שב-1938 נולד אחיו הצעיר, עברה במשפחה בשנת 1939 לסנט לואי. מיזורי. ב-1942 שבו לגור במדינת אילינוי, בשיקגו. בכיתה ח' הוא נכשל שוב בכל המקצועות. עם זאת, אחרי שהשיג תוצאות טובות במבחן IQ, בעידוד מנהל בית הספר קודם לבית הספר התיכון. אחרי עוד שנתיים של הישגים נמוכים ציוניו השתפרו בצורה משמעותית. בתום לימודי התיכון נרשם למכללת קניון, בית ספר לבנים בגמבייר, אוהיו. משם עבר במהרה לאוניברסיטת לורנס באפלטון (ויסקונסין), בה סיים את התואר הראשון BA בשנת 1953. בהשפעת מנטור שלו, פרופ' ג'ון באקלו, הוקסם מור על ידי המוח וסוגיית מיקום התפקודים השונים בתוך המוח, מה שהטביע את חותמו על כל הקריירה שלו המשקועית. את התואר השני והדוקטורט סיים מור באוניברסיטת שיקגו בשנים 1957,1963, בהתאמה. עבודת הדוקטורט שלו התבססה על מחקר קודם שקבע כי פגיעה דו צדדית בהיפוקמפוס אצל בני אדם גרמה לאובדן זיכרון לטווח קצר. במחקרו ניסה לספק מודל על בעלי חיים לכך אך לא היו לו ממצאים חיוביים. עם זאת עבורו עבודת הדוקטורט הייתה שלב שמילא תפקיד משמעותי באהבתו את מלאכת המחקרים המדעיים. בשנה הרביעית ללימודיו האקדמיים עבד מור כמדריך לנוירואנטומיה ונהנה ללמד. בעל לימודי הפוסטדוקטורט עשה סטאז' ממוקד בנוירולוגיה באוניברסיטת מישיגן, בה התוודע לדאגלס ביוקאנה, אחד ממייסדי נוירולוגיית הילדים. ב-1963 בעת התמחותו בנוירולוגיה באוניברסיטת שיקגו עבד תחת ניהולו של ריצ'רד ב. ריכטר.
פעילותו המדעית והאקדמית
בשנים 1974-1959 עבד מור כמדריך בקדרה לאנטומיה ונוירולוגיה של אוניברסיטת שיקגו. ב-1979-1974 כיהן כפרופסור למדעי עצב באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. אחר כך בשנים 1990-1979 כיהן מור כפרופסור לנוירולוגיה באוניברסיטת סטוני ברוק (האוניברסיטה של מדינת ניו יורק) ובשנים 2000-1996 - פרופסור ראש קתדרה לנוירולוגיה באוניברסיטת פיטסבורג והחל משנת 1998 - פרופסור לנוירולוגיה ומדעי עצב באוניברסיטת פיטסבורג.
ארגון הגרעין העל-תצלובתי
בסביבות שנת 1988 פיתח מור מודל ארגוני לגרעין העל-תצלובתי אצל כל היונקים. מודל זה תיאר שני אגפים נבדלים מבחינה אנטומית ותפקודית הקרויים "ליבה" ו"קונכייה". הוא התבסס על חקר אנטומי השוואתי של ה-SCN אצל עכברים, קביות ואופוסום ומחקרים אימונוהיסטוכימיים שזיהו את העצבים והנוירופפטידים השונים בליבה ובקונכייה. הליבה היא חלק היושב על תצלובת הראייה והיא מורכבת מנוירונים מייצרי-VIP המקבלים קלט מההצרור הרשתיתי-היפותלמי, והקונכייה מורכבת מנוירונים מייצרי וזופרסין המקבלים קלט מההיפותלמוס, גזע המוח והמוח הקדמי הבזאלי. שני חלקים אלה פועלים כקוצבים (pacemaker) יחידניים וארגונם הנוירוכימי משקף את התקשורת הבינתאית המפעילה מנגנוני זיווג פוטנציאליים.
הצרור הרשתיתי-היפותלמי RHT: מסלול לסינכרון אור אצל יונקים
עוד לפני שחקר את הגרעין SCN במישרין, חקר מור את הצרור הרשתיתי-היפותלמי (RHT) אצל יונקים. בשנת 1972 באמצעות ניסוי אוטורדיוגרפי, יחד עם ניקולס ג'. לן, שהיה סטודנט באותה תקופה, מצא מור עדות להשלכה רשתיתית ישירה אל החלק הגחוני של ה-SCN שמקורה בתת-קבוצה של תאי גנגליון רשתיתיים - הלא הוא ה-RHT. ממצא זה אושר על ידי תצפית כי כריתת העין מובילה לניוון בקצות האקסונים ב-SCN. אחרי שגילה כי הצרור הרשתיתי-היפותלמי הוא חלק קבוע במערכת הראייה של היונקים, הוא ועמיתיו פנו מסיבות של קשיים טכניים לניסויי כריתה של ה-SCN.
השימוש בדימות מוחי כדי להבחין בתסמיני מחלת פרקינסון
בהמשך התמקד מור במחלת פרקינסון ונודע כמומחה בתחום. בשנת 2003 הוא ניתוח סריקות PET של מוחות של 16 אנשים בריאים ושל 41 חולי פרקינסון. ההדמיה התרכזה בראש ובראשונה בשני אזורים של המוח: הלוקוס צרולאוס (locus coeruleus), שהוא גרעין בגשר (פונס) האחראי לתגובות למצבי דחק ולהתקפי פאניקה, וגרעיני ראפה (Raphe) - אשכול קטן של גרעינים בגזע המוח האחראיים לשחרור סרוטונין. באופן כללי, שני אזורים אלה של המוח ממלאים תפקיד בבקרה על הערות ועל הקשב. בעזרת הדמיות המוח האלה הבחין מור בעדויות לניוון של תאי עצב בשני אזורים אלה. זו הייתה הפעם הראשונה שהניוון העצבי האופייני למחלת פרקינסון נצפה אצל חולים חיים.
חייו הפרטיים
החל משנת 1997 מור נשוי לג'יין דיאנג. יש לו 4 ילדים ממערכות נישואים קודמות.
הדיוויזיה הרביעית (סוריה)
הדיוויזיה המשוריינת הרביעית (בערבית: الفرقة الرابعة) היא דיוויזיית משמר משוריינת של הצבא הסורי הממוקמת בדמשק ותפקידה להגן על מוסדות ואנשי השלטון של סוריה. אחיו הצעיר של הנשיא בשאר, מאהר אל-אסד מפקד על החטיבה המשוריינת ה-42 בדיוויזיה ולמעשה מפקד דה-פקטו על הדיוויזיה כולה, זאת לצד תפקיד פיקודי דומה בדיוויזיית משמר הרפובליקה.
הדיוויזיה נחשבת לאחת היחידות היוקרתיות, המקצועיות והמאומנות ביותר בצבא הסורי. היא מורכבת מרוב של כ-80% חיילים וקצינים ממוצא עלווי, מיעוט אתני בסוריה שאליו משתייכת משפחת השלטון והנשיא אסד. בסיס האם של הדיוויזיה נמצא בשטח צבאי צפונית לפרברי דמשק, מספר קילומטרים דרום-מערבית לבסיס של משמר הרפובליקה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה בשנת 1984 עם פירוק פלוגות ההגנה, כוח אשר שימש למשימות שיטור פנימיות והורכב מחיילים מקצועיים ונאמנים. כוחות פלוגות ההגנה פוזרו בין הדיוויזיה הרביעית, משמר הרפובליקה והדיוויזיה המוטסת ה-14, מהלך הפירוק נבע מיציאתו לגלות של מפקד הכוחות, אחיו של הנשיא, רפעת אל-אסד. מי שירש את ניהול הכוחות של הדיוויזיה הרביעית ומשמר הרפובליקה היה מאהר אל-אסד שמפקד דה פקטו על שתי היחידות. הדיוויזיה הוקמה ראשית בשם 'הדיוויזיה המשוריינת ה-569' ורק לאחר מכן קיבלה את המספר 4.
מלחמת האזרחים בסוריה
משום הנאמנות הרבה והמקצועיות של יחידות הדיוויזיה, מתחילת חוסר השקט בסוריה הם נשלחו לדכא ולהילחם במורדים ובמתפרעים. יחידות הדיוויזיה השתתפו בין היתר בלחימה בדרעא, חומס, בניאס ובדמשק עצמה. מעבר להפעלת היחידות באופן אקטיבי, קצינים רבים ממוצא עלווי נשלחו להצטרף ליחידות אחרות של הצבא כדי לנסות ולשמר את נאמנותם ולמנוע עריקות המוניות. משום השתתפותה של הדיוויזיה בקרבות אלו כנגד מורדים ובמקרים רבים גם כנגד אזרחים לא חמושים, נעשו פשעים רבים של זכויות אדם וכנגד מספר קצינים בדיוויזיה קיימות הגבלות תנועה וסנקציות מידי האיחוד האירופי.
פארק דינה
פארק דינה הוא גלריה של פסלי חוץ, השוכנת בשטחים הפתוחים של ארסוף הישנה (ארסוף קדם), בסמוך לכביש החוף. הגלריה הוקמה בשנת 2007 לזכרה של דינה מנהיים. בפארק מפוזרים כ-50 פסלים אקולוגיים.
מידע על אודות הפארק
דני מנהיים וטניה פרמינגר, תושבי המקום, הקימו את פארק דינה בשנת 2007 ומאז הם מפתחים אותו ושומרים על ניקיון השטחים. טניה פרמינגר היא האוצרת של המקום. ברחבי השטח עבודות של אמנים מישראל ומחוץ לארץ. היצירות מתאפיינות בפיסול טבעי, עבודות מהטבע אל הטבע. האמנים משתדלים להשתמש בחומרים מהאזור כגון עצים, ענפים, אדמה, פסולת בנין שהייתה במקום, צינורות השקיה ועוד.
הייחודיות בפארק דינה נראית בעבודות, שהן זמניות ומתכלות. האמנים אינם משתמשים בחומרים לשימור כגון בטון או לכה ושומרים על הזמניות של היצירה. העבודות המתכלות מפנות מקום לעבודות חדשות, ובכך שומרות על מחזוריות, כמו בטבע. בעבודות יש משמעות ערכית מעבר לנראות האסתטית שלהן. לדוגמה המטאטא שעומד כלפי מעלה, מנקה את האוויר מהזיהום ופועל גם לטיהור האווירה בין בני האדם. לאחרונה התווספו גם עבודות מחומרים אחרים, והקהל שמגיע נהנה מגיוון.
מזג האוויר משנה את פני הגלריה בכל עונה: בחורף חלק מהפסלים נטמעים בצמחייה, לעומת הקיץ, שבו הפסלים בולטים בסביבה חשופה יותר. הצמחייה היא חלק מרכזי בגלריה. פארק דינה הוא ביטוי של חקלאות תיירותית, שבה מטפחים את השטח ו״מגדלים״ עבודות אמנות.
קישורים חיצוניים
"רוחות סתיו בפארק דינה"- ערוץ היוטיוב של הגלריה הירוקה
רות אלבז
רות אלבז (נולדה ב-12 ביוני 1988) היא קופירייטירית, תסריטאית, אשת תקשורת ואושיית רשת ישראלית.
ביוגרפיה
אלבז נולדה וגדלה עם אחותה התאומה נעמי בבת ים בבית דתי, ובגיל 20 יצאה בשאלה. ביצעה שירות לאומי בבית החולים אסף הרופא.
בוגרת תואר ראשון בתקשורת ומדע המדינה מאוניברסיטת בר-אילן, וכן לימודי קופירייטינג בבית ספר תרצה גרנות ACC אותם סיימה בהצטיינות.
החלה את דרכה המקצועית כקופירייטרית במשרד פרסום, ובשנת 2016 החלה לכתוב ולהשתתף כשחקנית בתוכנית הסאטירה היומית "לילה טוב עם אסף הראל", במשך עונה אחת.
בשנת 2017 כתבה והגישה פינה קבועה בתוכנית "מועדון תרבות" וכן השתתפה כפאנליסטית קבועה בתוכנית הבידור "עד כאן!", בתאגיד השידור כאן 11. הייתה חברה קבועה בצוות הכותבים של תוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת" בעונתה ה-14, וכן בפיתוח התכנים של העונה ה-15. בנוסף כתבה בקביעות לאתר Time Out תל אביב.
בשנת 2019 ניהלה את תוכני הדיגיטל ואת ערוצי המדיה הדיגיטלית של מפלגת העבודה ויושב הראש שלה, אבי גבאי, במהלך קמפיין הבחירות לכנסת ה-21.
בשנת 2020 השתתפה בעונה העשירית של תוכנית המציאות "האח הגדול" והודחה שלישית. לאחר שהודחה הצטרפה כפאנליסטית לתוכנית האקטואליה "חי בלילה".
מפברואר 2021 יוצרת ומגישה, יחד עם ענבר וייס, את הפודקאסט "עגלה ריקה", מבית אתר "הארץ", שעוסק בעולם הדתיים לשעבר והיוצאים בשאלה, ובתווך שבין העולם הדתי לעולם החילוני.
ביולי 2021 החלה להגיש אחת לשבועיים את התוכנית "ציפורי לילה מצייצות" בגלי צה"ל, יחד עם יעל שבח.
בנוסף, מופיעה אלבז לסירוגין כחברת פאנל בתוכנית "חדשות הבוקר" בערוץ קשת 12.
עובדת כמגישה, קופירייטרית ויוצרת תוכן במחלקת הדיגיטל של כאן – תאגיד השידור הישראלי. מתגוררת בתל אביב-יפו.
פעילות ברשתות החברתיות
אלבז פעילה מאוד ברשתות החברתיות, בעיקר בטוויטר, ומרבה לכתוב בנושאים של פוליטיקה, חברה ותקשורת. ציוציה מצוטטים בקביעות בכתבות בתקשורת העוסקות ברשתות החברתיות.
בשנת 2017 הובילה את קמפיין גיוס הכספים של יוזמת "לילה טוב" למאבק בהטרדות מיניות בחיי הלילה של תל אביב, שהפכה לעמותה לאחר הגיוס.
Celia
Huawei התייחסה בתחילה לעוזרת החדשה בסוף 2019 בכך שהודיעה שתהיה גרסה אנגלית של העוזר שכבר דובר סינית שתשוחרר לשווקים באירופה. בשל מלחמת הסחר המתמשכת בין סין לארצות הברית, הסמארטפונים החדשים של החברה נותרו ללא עוזר וירטואלי מה שהוביל לאחר מכן לפיתוח ושחרור של Celia.
תכונות
ל-Celia תכונות רבות הדומות לאלו של מתחרותיה המרכזיות Google Assistant ו-Siri. ניתן להפעיל אותה על ידי אמירת 'היי סיליה' או על ידי לחיצה ממושכת על כפתור ההפעלה. מנוע החיפוש המוגדר כברירת מחדל עבור Celia הוא Bing, אך ניתן לשנות זאת בהגדרות. Celia יכולה לבצע שיחות, לבדוק את סדר היום, לשלוח הודעה, להראות את מזג האוויר, להגדיר אזעקות ולשלוט במכשירי חשמל ביתיים. יש לה גם את היכולת לשלב את עצמה עם אפליקציות המניות של תוכנת EMUI ולעבוד עם הגדרות המכשיר, כמו הדלקת הפנס והשמעת תוכן מולטימדיה. עם הבינה המלאכותית המותקנת בסיליה, היא יכולה לזהות מזון, חפצים יומיומיים ולתרגם טקסט באמצעות מצלמת הטלפון.
פריסה וזמינות Celia
Celia זמינה רק בגרמנית, אנגלית, צרפתית וספרדית, והיא שוחררה בגרמניה, בריטניה, צרפת, ספרד, צ'ילה, מקסיקו וקולומביה. Huawei טוענים שיבואו עוד אזורים ושפות נוספות בהמשך.
מרדכי הלפרין
הרב ד"ר מרדכי הלפרין (נולד ב-1946) הוא רופא, מנהל מכון שלזינגר ועורך כתב העת "אסיא". מומחה בתחום האתיקה הרפואית ושימש כממונה על האתיקה במשרד הבריאות.
קורות חייו
מרדכי הלפרין נולד בירושלים. למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר ולאחר מכן בישיבות טעלז (קליבלנד ארצות הברית), פוניבז' ומיר והוסמך לרבנות. ב-1974 סיים את לימודי התואר הראשון בפיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית, ולאחריהם שימש כר"מ בישיבת הגולן בתקופתה הראשונה במשך שנתיים על פי בקשת רבו, הרב אריה בינה, ובהמשך כיהן כראש הישיבה במשך שלוש שנים. אחר כך שימש כר"מ במדרשית נעם בפרדס חנה, בישיבת שבות ישראל באפרת ועוד. במקביל השלים את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית ב-1987. עד לשנת 2000 עבד במרכזים רפואיים שונים בישראל. במסגרת שירותו הצבאי הגיע לדרגת סגן-אלוף ברבנות הצבאית. בשנת 1973 הקים את "ישיבת גושן", יחד עם הרב יהושע בן מאיר. בשנת 2005 סיים תואר ראשון במשפטים בקריה האקדמית אונו.
הרב הלפרין מרבה לעסוק בתחומי רפואה והלכה ואתיקה רפואית. בנושאים אלו העביר מאות הרצאות וסדנאות ופרסם מאמרים רבים בישראל ומחוצה לה. נמנה עם מקימי החברה הישראלית לאתיקה רפואית ומכהן כחבר בוועדות אתיקה של גופים שונים. בשנים 2000–2001 כיהן כיועץ שר הבריאות לענייני אתיקה רפואית, ובשנים 2001–2014 היה הממונה על האתיקה במשרד הבריאות. מכהן כיו"ר הוועדה הציבורית לנושא תרומת ביצית, כמנהל המרכז להנחיות מקדימות עבור חולים סופניים, וכיו"ר המועצה הציבורית לענייני האזרחים הוותיקים במשרד העבודה. בתשע"ג הוחלט להעניק לו את פרס הרב קוק לספרות תורנית על ספרו "רפואה, מציאות והלכה".
בנוסף משמש הרב הלפרין כמנהלו של מכון שלזינגר לחקר הרפואה על פי התורה, וכעורכם של שני כתבי העת של המכון העוסקים ברפואה והלכה ובאתיקה יהודית: "אסיא" בעברית ו-"JME" (Jewish Medical Ethics) באנגלית. הוא חבר ההנהגה הרבנית של "חותם".
הרב הלפרין היה מקורבם של הרב שלמה זלמן אוירבך והרב ישראל זאב גוסטמן במשך עשרות שנים, ושימש אותם בפסיקות הלכתיות ובהכרעות בענייני הלכה ומדע, בעיקר רפואה. בשנת ה'תש"פ הוציא קובץ תורני מיוחד לרגל נישואי בנו, ובו בין השאר שלושים פסקים ומעשים תורניים מרבו הרב גוסטמן, שהתפרסמו בו לראשונה.
מתגורר בשכונת גבעת מרדכי בירושלים, נשוי למיכל ואב לשישה.
גארי דאוברמן
גארי דאוברמן (באנגלית: Gary Dauberman) הוא במאי, תסריטאי ומפיק סרטים אמריקאי. ידוע בעיקר בשל כך שהיה לתסריטאי בארבעת הסרטים שוברי הקופות "אנאבל", "אנאבל: הבריאה", "זה", וה-"הנזירה".
בנוסף להיותו תסריטאי הסרט "הנזירה", היה גם למפיקו בפועל.
רקע וקריירה
בעשור הראשון של המאה ה-21, החל דאוברמן את קריירת התסריטאות שלו כאשר הסריט מספר סרטים ביניהם "In The Spider's Web", "Blood Monkey", ו-"Swamp Devil". מאוחר יותר, בשנת 2014 זכה פרץ לתודה כאשר היה לתסריטאי הסרט "אנאבל" שזכה להצלחה רבה כאשר גרף סכום של 257 מיליון דולר בסך הכל. בשנת 2017, הסריט את "Wolves at the Door", שלא זכה להצלחה רבה ולאחר מכן את שני סרטי האימה שוברי הקופות "אנאבל: הבריאה" ו-"זה". הראשון זכה להצלחה רבה עם הכנסות של 306 מיליון דולר, והשני הפך לסרט האימה הרווחי ביותר בכל הזמנים.
בשנת 2018, היה למפיק בפועל ולתסריטאי הסרט "הנזירה", שזכה להצלחה רבה גם כן כאשר גרף סכום של 330 מיליון דולר בפחות מחודש. בנוסף לכך, כתב גם את התסריטים עבור שני סרטי ההמשך לסרטי האימה שוברי הקופות "אנאבל 3" ו-"זה: חלק 2", שעתידים שניהם לצאת ביחד עם "קללת לה יורונה" בשנת 2019.
סיירה (סדרת צוללות)
סדרת צוללות התקיפה הגרעיניות הסובייטיות/רוסיות מדגם סיירה הן צוללות תקיפה גרעיניות, שנבנו עבור הצי הסובייטי ועדיין נמצאות בשירות הצי הרוסי. ניתנו להן כינויי נאט"ו סיירה-I וסיירה-II (בברית המועצות נקראו פרויקט 945-ברקודה ופרויקט 945A-קונדור בהתאמה).
יחודיות הדגם הוא במשקלו הנמוך ובחוזק גוף הצוללת העשוי מטיטניום ברובו, המאפשר צלילה לעומק רב, הפחתת קרינת רעשים, והתנגדות טובה יותר לפגיעות טורפדו. הצוללת מונעת באמצעות כור לחץ מים מדגם OK-650.
פרויקט 945 - ברקודה
הצוללת הראשונה נבנתה החל משנת 1979 במספנת גורקי והושקה באוגוסט 1983 לפני שהועברה לעיר סברודווינסק להתקנת מערכות. הצוללת הושבתה בשנת 1997. הבאה שנבנתה כונתה בשם קוסטרומה K-276 שנבנתה החל מיוני 1986 והושקה בספטמבר 1987. צוללת זו הועלתה למבדוק יבש לאחר שהתנגשה בצוללת האמריקאית באטון-רוג' בתאריך 11 פברואר 1992 בים ברנץ ליד האי קילדין. הצוללת עברה תיקונים עד לתאריך 3 יוני 1992 וניתן לה שם חדש: קראב ב-6 אפריל 1993. בשנת 1996 קיבלה בחזרה את שמה המקורי והיא עדיין בשירות בצי הצפוני של רוסיה. צוללות מדגם זה צוידו גם בפוד מילוט לצוות בשחרור מהיר. הפוד מכוסה בזיווד בצורת V בצידה השמאלי של הצוללת.
פרויקט 945A - קונדור
צוללת זו בעלת גשר ארוך בכ-5 מ' מדגם 945. התרנים הוסטו בצד ימין כדי לאפשר מיקום שני תאי מילוט בגשר הפיקוד. בצידה הימני מוקם חיישן סביבתי 10-נקודות בזוויות ישרות לצד הקדמי של הגשר.
בסנפיר האחורי ישנו פוד גדול יותר מאשר בדגם 945. בפוד נמצא מערך סונר פסיבי נגרר SKAT3 בתדר נמוך מאוד.
בחודש אוקטובר 2012 צוללת מדגם סיירה II הוצבה בצפון האוקיינוס האטלנטי למשימות סיור לאורך החוף המזרחי של ארצות הברית.
מתוך שתי הצוללות הפעילות מדגם זה, הצוללת פסקוב עברה שיפוץ כללי בין השנים 2011–2015, זאת על פי אתר רוסי. מכאן שהצוללת בצפון האוקיינוס האטלנטי בשנת 2012 היא הניז'ני-נובגרוד.
שתי הצוללות השתתפו בתרגיל נרחב שבוצע בשנת 2019.
קרייזי טקסי
קרייזי טקסי (במקור: Crazy Taxi) הוא משחק מירוצים, המתקיים בסביבת עולם פתוח, שפותח על ידי קנג'י קאנו וצוותו בחברה Hitmaker ופורסם על ידי סגה. זהו המשחק הראשון בסדרת משחקי קרייזי טקסי. המשחק שוחרר לראשונה בארקדות בשנת 1999 ולאחר מכן הועבר ל-דרימקאסט בשנת 2000. המטרה במשחק היא לאסוף אנשים אשר רוצים להזמין מונית, ולהסיע אותם ליעדם במהירות הכי גבוהה שאפשר. הביקורות למשחק "קרייזי טקסי" היו בעיקר חיוביות. הוא הועבר לפלטפורמות אחרות פעמים רבות, כולל פלייסטיישן 2 ו- GameCube על ידי Acclaim בשנת 2001, ואז הועבר ל-Microsoft Windows בשנת 2002. המשחק שוחרר גם עבור רשת פלייסטיישן, ארקייד Xbox Live, iOS, אנדרואיד, והוא מוצג אוסף Dreamcast של סגה המשחק הפך לאחד מכוכבי Sega All Stars המעטים ב- Dreamcast, וזכה גם ללהיטים הגדולים ביותר ולמעמד ב-Player's Choice ב-פלייסטיישן 2 וב-GameCube בהתאמה. סגה עקבה אחר ההצלחה של "קרייזי טקסי" עם מספר המשכים, הראשון היה "קרייזי טקסי 2" עבור ה-Dreamcast, שכלל כמה שינויים במשחק.
מהלך המשחק
המטרה העיקרית של המשחק היא לאסוף לקוחות ולקחתם ליעדם במהירות האפשרית. בדרך אפשר להרוויח כסף על ידי ביצוע פעלולים כמו התנגשויות עם כלי רכב אחרים. השחקן מופנה ליעד באמצעות חץ ירוק גדול בחלקו העליון של המסך. החץ לא מסתגל בהתאם למכשולים, אלא מצביע על הכיוון הכללי של היעד. ברגע שהשחקן מגיע ליד היעד, עליו לעצור בתוך אזור מוגדר. עם הגעת היעד, מחיר הנסיעה של הלקוח מתווסף לסך הכסף שהרוויח השחקן. לאחר מכן, הפרס מוענק תלוי כמה זמן לקח לשחקן להשלים את המסע. אם טיימר הלקוח נגמר לפני שהשחקן מגיע ליעד, הלקוח יקפוץ מהמונית מבלי לשלם לנהג.
שחקנים יכולים לבחור הגדרות של שלוש, חמש או עשר דקות, או את כללי הארקייד המשמשים בגרסת המטבע המקורית של המשחק. בשלוש ההגדרות המוגבלות בזמן, המשחק ממשיך למשך פרק הזמן המוגדר, שלאחריו המונית נעצרת אוטומטית ולא ניתן להשיג נקודות נוספות. על פי כללי הארקייד, השחקן מתחיל עם מגבלת זמן ראשונית של דקה אחת, שניתן להאריך באמצעות בונוסי זמן שנצברו לאחר משלוחים מהירים. גרסות קונסולה של המשחק כוללות גם מצב "קרייזי בוקס", סט של "מיני גיימס" (משחקים קטנים) המגדירים אתגרים כגון להרים ולהורד מספר לקוחות בתוך הגבלת זמן מסוימת, ובמיני-גיים "באולינג", המונית היא כמו כדור, והיא צריכה לפוצץ בלונים ענקים בשדה.
גרסת הארקייד של המשחק כוללת שלב אחד, ונוסף שלב "מקורי" נוסף לגרסאות הקונסולה. שני השלבים מבוססים באזורים קיציים בחוף קליפורניה, עם גבעות תלולות כמו שיש לסן פרנסיסקו. לשחקן יש אפשרות לבחור בין ארבעה נהגים ואת המוניות שלהם, שלכל אחד מהם תכונות שונות.
פיתוח ושיווק
משחק הארקייד פותח על ידי חברת Hitmaker כווריאציה מכותרות הארקייד הנוכחיות. הקבינט של "קרייזי טקסי" פעל על החומרה של סגה נעמי. במקור הוא שוחרר בארקדות כמכונת ישיבה. מאוחר יותר שוחרר גרסת עמידה של המשחק. במהלך השנים הבאות, המשחק הועבר ל-Dreamcast, GameCube, PlayStation 2 ו- Microsoft Windows. לוח הדירוגים של דרום קוריאה חשף ב-1 ביוני 2010 כי המשחק דורג ליציאה לאור ב- Xbox Live Arcade. ב-10 ביוני 2010, הודיעה סגה שקרייזי טקסי יהיה אחד מכמה כותרים של קטלוג המשחקים "Dreamcast" שישוחרר עבור ה-PlayStation Network ו-Xbox Live Arcade, וכי הוא יהיה זמין בסתיו 2010. במקור יציאות אלה היו אמורות לכפות יחסי גובה-רוחב של 3:4, כאשר צגי מסך רחב יציגו פסים כחולים משני צידי המסך. באוקטובר 2010 הוכרז כי "קרייזי טקסי" יציג תמיכה מלאה במסך רחב. המשחק הוא אחד מהמשחקים בגרסת Dreamcast, כולל גם את הארקייד המקורי וגם את השלב הבלעדי של Dreamcast. המשחק שוחרר לרשת פלייסטיישן ב-16 בנובמבר 2010, ואילו גרסת Xbox Live Arcade שוחררה בשבוע שלאחר מכן. הודיעו שהמשחק ייצא גם על קונסולת זאבו, אם כי לא נקבע תאריך יציאה.
באוקטובר 2012 הודיעה סגה כי Crazy Taxi תובא לחנות האפליקציות במכשירי iOS. המשחק כולל את מפת הארקייד והמפה שהוצגה לקונסולה. שכולל גם את כל האתגרים של קרייזי בוקס. כמו בגרסאות הקונסולה, אם כל האתגרים הושלמו, המשחק ייתן לך לשחק במשחק הראשי. ניתן לשלוט על המונית באמצעות מסך מגע או באמצעות הטיית המכשיר תוך שימוש במד התאוצה שלה. המבקרים התרשמו מהוצאת הגרסה החדשה של המשחק זו מכיוון שהמפות נותרו ללא שינוי והפקדים היו אינטואיטיביים.
סגה זכתה במועמדות לפטנט האמריקני 6,200,138 - "שיטת תצוגת משחק, שיטת ציון כיוון נע, מכשירי משחק ומכשירי כונן מיוחדים" - בשנת 2001. המכניקה ב"פטנט 138" מתארת ארון ארקייד בדומה למשחק הארקייד הקודם של סגה "הארלי דוידסון ול.א. רוכבים" (1997), אך מתארים גם מערכת ניווט עם חץ והיבטים של הימנעות מהולכי רגל שהיו בשימוש ב"קרייזי טקסי".
המפיק של קרייזי טקסי קנג'י קאנו ציין כי הארכת הזמן במשחק הייתה פריצה ל"100 ין למשך 3 דקות" הנוכחי שנמשכה באותה עת למשחקי ארקייד, ותגמול שחקנים בזמני משחק ארוכים יותר על ידי ביצועים טובים במשחק. בנוסף לאספקת משחק שניתן היה לשחק בפגישות קצרות, קנו רצה במשחק שיחקור את "חיי היומיום והשגרה" של נהג מונית. בפיתוח גרסת Dreamcast למשחק הארקייד המקורי, המפתחים כללו מפה גדולה יותר בנוסף לזו של הארקייד, כדי ליצור תחושה של "ללכת לאיבוד" ולאפשר לשחקני הקונסולה הביתית ליהנות "ללמוד את העיר". מיני-משחקים (משחקים קטנים) שפותחו עבור גרסה זו כמו "לאפשר לשחקן לשחק יותר אם הוא מיומן" על ידי מתן אתגרים שהיו גם כיפים וגם חינוכיים. למעלה ממאה רעיונות שונים למיני-משחקים פותחו על ידי הצוות, אך לאחר מכן נרתמו לאתגרי המשחק המיני- "קרייזי בוקס" למשחק.
"קרייזי טקסי" בולטת גם בפסקול שלה בהשתתפות הלהקות Bad Religion ו- The Offspring, שסיפקו את כל רצועות המשחק ל-ארקייד, דרימקאסט, פלייסטיישן 2 ול-GameCube. המחשב הציג פסקול חדש לחלוטין, שהשמיט את הלהקות המקוריות לטובת מוזיקה מפיוויט, Too Rude ו- Total Chaos. גרסאות ה-פלייסטיישן 3 ו- Xbox 360 של "קרייזי טקסי" גם אינן כוללות את הלהקות המקוריות ומספקות פסקול מקורי חדש ליציאות. ניתן להשתמש בפסי קול מותאמים אישית גם בפלייסטיישן 3 וב-Xbox 360 באמצעות קושחת המערכת שלהם. גרסאות ה-iOS והאנדרואיד מציגות את הפסקול המקורי.
בנוסף ליעדים כלליים כמו תחנת המשטרה בעיר, מסוף הרכבת והתצפית, הנוסעים עשויים לבקש להסיע אותם לפיצה האט, טאואר רקורדס, חנות בגדי הספורט FILA, חנות לוי או KFC. מוניות מטורפות" הציגו גם טנדרים בכבישים עם הלוגו WOW! בצד. כל אחת מהרשתות הללו מעוצבות כמיקום במשחק. זו נחשבת לאחת הדוגמאות הבולטות ביותר של למיקום מוצרים בהיסטוריה של משחקי וידאו. מפעלים אלה הוחלפו בעסקים כלליים בגרסאות מאוחרות יותר בגלל קשיי רישוי.
Command & Conquer: Generals
Command & Conquer: Generals הוא משחק מחשב מסוג אסטרטגיה בזמן אמת (RTS), והוא השביעי בסדרת Command & Conquer. הוא הופץ עבור Microsoft Windows ב־10 בפברואר 2003, ובהמשך גם למערכת ההפעלה Mac OS. בעוד גרסת ה־Windows של Generals פותחה על ידי EA פסיפיק ופורסמה על ידי EA Games, גרסת Mac OS פותחה על ידי Aspyr ופורסמה על ידי MacSoft. במשחק, השחקן יכול לבחור מתוך שלושה צבאות שונים: ארצות הברית, סין וצבא השחרור העולמי (GLA).
Generals משתמש במנוע SAGE (Strategy Action Game Engine, "מנוע משחק אסטרטגיה־פעולה"), גרסה מורחבת של מנוע התלת־ממד של Command & Conquer: Renegade. חבילת הרחבה, Command & Conquer: Generals – Zero Hour, יצאה למחשב האישי בשנת 2003, ול־Mac OS בשנת 2005. שני המשחקים זכו לביקורות טובות. משחק המשך, Command & Conquer: Generals 2, היה בפיתוח, עד שהוחלט לשנות את ייעודו למשחק חינמי, ושמו שונה ל-Command & Conquer Frostbite 2. משחק זה בוטל ב־29 באוקטובר 2013 על ידי EA, בעקבות ביקורות שליליות בבדיקות גרסת אלפא.
משחקיות
Generals, כמו גם משחקי אסטרטגיה בזמן אמת אחרים, דורש מהשחקן לבנות בסיס, לאסוף משאבים, ליצור יחידות לחימה שונות, ולתקוף את היריב. ניתן לבנות סוגי יחידות שונים, כגון חיילים, כלי רכב ויחידות אוויר. בנוסף לכך, לכל אחד משלושת הצבאות במשחק מאפיינים ייחודיים, אם כי כולם מאמנים יחידות רגלים בצריפים, מייצרים כלי רכב משוריינים במפעל, ובעלי בנייני טכנולוגיות הדרושים לייצור יחידות מתקדמות יותר. כל הצבאות בעלות אמצעים לרכישת משאבים נוספים ונשק־על ייחודי.
ממשק המשחק דומה לזה של משחקי אסטרטגיה בזמן אמת כמו Age of Empires או StarCraft. השחקן בוחר מבנים כדי לייצר יחידות או לרכוש שדרוגים, והוא יכול לבחור יחידות בודדות על מנת לתקוף עמם או להפעיל יכולות כלשהן. מבנים יכולים להבנות בכל מקום על המפה. ליחידות השונות יתרונות וחסרונות נגד יחידות אחרות, עובדה שמעודדת את השחקן לייצר מגוון של כלי רכב וחיילים על מנת לנצח.
ככל שהמשחק מתקדם והשחקן מביס את יחידות אויב בשדה הקרב, השחקן מרוויח נקודות ניסיון, המשמשות לרכישת "יכולות גנרלים". יכולות ייחודיות אלה נעות בין שיפור יחידות קיימות, יחידות חדשות, תקיפות אוויר חזקות, או זימון יחידות בכל מקום על פני שדה הקרב.
עלילה
עלילת המשחק מתרחשת בעתיד הקרוב. השחקן יכול לבחור לשחק אחד מ־3 צבאות, ארצות הברית, סין, וצבא השחרור העולמי (GLA). ארצות הברית וסין הן שתי המעצמות החזקות בעולם, והן מהוות מטרה לצבא השחרור העולמי (GLA), ארגון טרור חסר טריטוריה, אשר נלחם ככוח סדיר בקנאות. ארצות הברית וסין מוצגים כבעלי ברית במשחק, אשר מדי פעם משתפות פעולה נגד ה־GLA, שמטרותיו הוא חיסול כוחותיהם הצבאיים.
השחקן מגלם גם גנרל מה־GLA שנלחם במרכז אסיה שעליו לאסוף כספים ונשק ביולוגי. בו בזמן, עליו להתמודד עם שני צבאות אמריקאים וסיניים. המלחמה מגיעה לשיאה בהשתלטות על הקוסמודרום בייקונור וירי של רקטת סויוז הנושאת טיל מרובה ראשי נפץ ביולוגי.
ביקורות
לאחר השקתו, Command & Conquer: Generals קיבל בעיקר ביקורות חיוביות. האתר Metacritic נתן לו ציון של 8.4, בהתבסס על 34 חוות דעת. המשחק זכה גם בפרס משחק האסטרטגיה הטוב ביותר ב־E3, בשנת 2002.
החרם בגרמניה
בתחילה, המשחק יצא לאור בגרמניה תחת הכותרת הבינלאומית שלה "Command & Conquer: Generals". עם זאת, בשל המלחמה שקרבה בעיראק, המחלקה הפדרלית לתקשורת מזיקה לאנשים צעירים, החליטה לאסור על פרסום ציבורי נוסף ומכירה כלשהי על אנשים מתחת לגיל 18 שנים. ההסבר היה כי המשחק היה נותן את היכולת לשחק את המלחמה בעיראק, ובנוסף, המשחק מאפשר הרג של אזרחים. לכן, יצאה גרסה מיוחדת בגרמניה, ומכירה לקטינים ושיווק הגרסה המקורית של המשחק היו אסורים.
סיגל סימסולו
סיגל סימסולו (נולדה ב-12 באפריל 1984) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. היא אלופה ושיאנית המכביה, בעלת 6 מדליות מהן 2 זהב.
ביוגרפיה
סימסולו התאמנה בקבוצת בני הרצליה בהדרכת סימון דוידסון. היא למדה במכללת אוהיו.
2002
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 2002 זכתה סימסולו בשתי מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:23.53 דקות, אחרי עדי כהן ממכבי אשדוד (2:21.36 דקות) ודנית קמה ממכבי קריית אונו (2:22.84 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:29.19 דקות, אחרי ורד בורוכובסקי ממכבי אשדוד (2:18.95 דקות) וענבל לבבי מהפועל עמק חפר (2:23.17 דקות).
אלופת ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 2004 זכתה סימסולו ב-4 מדליות 2 זהב ו-2 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:25.10 דקות, לפני נסטיה קורוטקוב מהפועל ירושלים (2:26.70 דקות) ודנית קמה (2:28.45 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב הייתה שותפה לשיא ישראלי חדש לאגודות ביחד עם מונה מירון, רותם פלד וקרן זיבנר 4:24:66 דקות, שיפור לשיא של אגודת מכבי קריית אונו בן ה-4 שנים 4:28:36 דקות. מדליות ארד, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 31.13 שניות, אחרי אור מלצר מהפועל הוד השרון בית ברל (30.65 שניות) ועדי כהן (30.91 שניות) ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:05.49 דקות, אחרי אור מלצר (1:04.67 דקות) ועדי כהן (1:05.34 דקות).
2006
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2006 זכתה סימסולו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.12 דקות, לפני מיקה שלזינגר (1:06.44 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:21.63 דקות, אחרי דנית קמה (2:16.34 דקות) ומיקה שלזינגר (2:20.61 דקות).
גייל מרטין
גייל רוברטה מרטין (שם נעורים: צוקמן) היא פרופסור לאנטומיה הידועה בזכות עבודתה החלוצית ופורצת הדרך בבידוד תאי גזע פלוריפוטנטיים מעובר. מרטין טבעה את המונח "תאי גזע עובריים".
בנוסף, מרטין מוכרת בזכות עבודתה הנרחבת על תפקודם של גורמי גידול בפיברובלסט, והווסתים השליליים שלהם בהתפתחות האיברים של חולייתנים. כמו כן, מרטין תרמה רבות בתחום הביולוגיה ההתפתחותית ולטכנולוגיית סימון גנים.
חיים אישיים
מרטין נולדה בשנת 1944, גדלה והתחנכה בברונקס בניו יורק סיטי. אביה היה רוקח ואמה הייתה מורה. היא סיימה את תיכון ג'יימס מונרו שבברונקס. בזמן שעבדה על התזה שלה בסוף שנות ה-70 באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, פגשה את בעלה סטיבן מרטין- מדען שהגיע לברקלי בשביל לעשות עבודת פוסט דוקטורט. לזוג יש בן אחד.
השכלה וקריירה אקדמית
מרטין סיימה תואר ראשון (B.A) בזואולוגיה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון בשנת 1964.
את הדוקטורט שלה עשתה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי (UCB).בשנת 1971 התחילה את עבודת הפוסט דוקטורט שלה במעבדתו של מרטין אוונס בקולג' האוניברסיטאי של לונדון. בשנת 1976 הצטרפה לאוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו (UCSF), שם המשיכה בעבודת הפוסט דוקטורט במעבדתו של צ'ארלס אפשטיין. כיום (2017) היא משמשת כפרופסור אמריטוס בפקולטה לאנטומיה באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו.
מחקר
בשנת 1973, עבדה מרטין במעבדתו של מרטין אוונס בלונדון. באותו זמן, אוונס עבד עם הגידול הנדיר טראטוקארסינומה (teratocarcinoma), המהווה נקודת עניין כי הוא מכיל תאי גזע פלוריפוטנטיים, שמהם מתפתחים תאי הגידול.
ב-1974 הצליחה מרטין לגדל את תאי הגזע מהגידול בצלחת פטרי, תוך כדי שהם נשארים במצבם הרגיל ולא מתמיינים. מרטין גם הצליחה לגרום להם לעבור התמיינות אין ויטרו-כלומר, השתילה אותם בגוף חי, ושם הם התמיינו. עבודה זו הייתה בעלת חשיבות גדולה בעיקר עקב הקושי בעבודה עם תאי גזע, שבדרך כלל מתים או עוברים התמיינות לפני שניתן לחקור אותם.
בשנת 1976 כאשר עבדה מרטין במעבדתו של צ'ארלס אפשטיין במחלקה לרפואת ילדים באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, מצאה כי בתאי הגידול (המוזכר לעיל) בגוף האישה, ישנם שני כרומוזומי X פעילים שניתן לחקור איתם את המנגנון של השתקת כרומוזום X (שלא מתרחש בתאי גזע בדרך כלל).
לאחר מכן פתחה מרטין מעבדה משלה באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, בה המשיכה את מחקרה.
ההישג המשמעותי שלה היה ב-1981, כאשר בודדה תא גזע פלוריפוטנטי מבלסטוציט (שלב מוקדם בהתפתחות העובר) של עובר של עכבר. מרטין הצליחה לשחזר את מה שעשתה 7 שנים לפני כן וגרמה לתאי הגזע לעבור התמיינות בתוך גוף חי. מרטין הייתה הראשונה שעשתה זאת ועל כן קיבלה את הזכות לתת לאותם תאי גזע את שמם- תאי גזע עובריים.
עבודה זו היוותה בסיס לעבודתו הממשיכה של ג'יימס תומסון שהצליח לשחזר את מחקרה של מרטין בבני אדם.
מרטין הייתה בין הראשונים להבין שגורמי גידול, שפעם זוהו רק כחלבונים שמסוגלים לתמוך בגדילת התא בשבט (clone), הם בעצם בעלי תפקיד חשוב באמבריוגנזה, תהליך ההתפתחות של העובר מהביצית המופרית.
מרטין התמקדה בקבוצה מסוימת של גורמי גידול בפיברובלסט (FGF) ובדקה אילו תהליכים בתא ותהליכים מולקולאריים מופרעים או מופסקים לחלוטין בהיעדר תאי הקבוצה הזו.
בעבודה זו, גילתה שהיעדר FGF עשוי לגרום לפגמים שלדיים, וכן שהם מווסתים את ריצוף הגנים בהתפתחות מוקדמת של הגפיים.
כך באמצעות מחקרה, היא הראתה את תפקידם הקריטי של הFGF כסמנים בהתפתחות של איברים רבים (ביניהם מוח, גפיים ושיניים) בעיקר ביצורים חולייתנים.
כיום, מעבדתה (באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו) חוקרת את מנגנוני הוויסות במשוב שלילי של הסיגנלים שמעבירים גורמי הגידול.
אדוארד קלווין קנדל
אֶדוּאַרְד קֶלְווין קֶנְדְל (באנגלית: Edward Calvin Kendall; 8 במרץ 1886 – 4 במאי 1972) היה מדען אמריקאי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1950, יחד עם פיליפ שוולטר הנץ' וטדאוס רייכשטיין, "על גילוי ההורמונים של בלוטת יותרת הכליה, המבנה שלהם, והשפעתם הביולוגית". בנוסף על כך, קנדל הוא המדען שזיהה לראשונה את הקורטיזון.
ביוגרפיה
קנדל נולד ב-8 במרץ 1886 בקונטיקט. הוא סיים את התואר הראשון במדעים בשנת 1908 באוניברסיטת קולומביה. בשנת 1910 סיים קנדל את הדוקטורט בכימיה. בשנת 1914 הצטרף לצוות של קרן מאיו, רוצ'סטר, מינסוטה, ועסק בחקר בלוטת התריס.
המחקר החשוב ביותר של קנדל, היה בידוד קליפת האדרנל מהורמון הקורטיזון. יחד עם פיליפ שוולטר הנץ' הוא יישם את ההורמון בהצלחה בטיפול בדלקת מפרקים שגרונית (1948).
בשנת 1949 קיבל את פרס לסקר. בנוסף על כך, הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד ממוסדות רבים ובהם: האוניברסיטה הלאומית של אירלנד, אוניברסיטת סינסינטי, אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב, ויליאמס קולג', אוניברסיטת ייל ואוניברסיטת קולומביה.
קנדל פרש מעבודתו כראש חטיבת הביוכימיה של קרן מאיו בשנת 1951. קנדל שימש גם כראש המעבדה לביוכימיה שם משנת 1945 עד 1951. לאחר מכן היה פרופסור אורח לכימיה באוניברסיטת פרינסטון.
נפטר ב־4 במאי 1972 בפרינסטון שבניו ג'רזי.
רובנר
{{פירושונים|
ראו גם
}}
רועי נוימן
רועי נוימן (נולד ב-22 במאי 1984) הוא פעיל חברתי, פעיל פוליטי ויועץ תקשורת ישראלי.
ביוגרפיה
נוימן נולד בנס ציונה בשנת 1984. למד בקריית החינוך בן-גוריון. שירת בצה"ל בתל נוף כמכונאי פנטום ו-F-15. לאחר השירות הצבאי למד יחסי ציבור בבית הספר לפרסום "הבצפר".
נוימן היה אחד ממנהיגי המחאה החברתית בשנת 2011. המחאה החלה כשהמאהל הראשון הוקם ב-14 ביולי 2011 בקצה שדרות רוטשילד בתל אביב, סמוך לכיכר הבימה, בעקבות "אירוע" שיצרה דפני ליף עם חברים ונוספים כשבוע קודם לכן בפייסבוק, בו הזמינו אנשים להצטרף למאהל מחאה, שלימים הפך למרכז המחאה. נוימן שימש כדובר המחאה. על פעילותו זכה באותה שנה ב"פרס דרור לשינוי חברתי".
לאחר המחאה החל לעסוק ביחסי ציבור וייעוץ תקשורתי. בשנת 2012 עבד במשרד יחסי הציבור "לגאיה". שנה לאחר מכן שימש כדוברה של חברת הכנסת מיכל רוזין. לאחר מכן שימש כדובר ואיש יחסי הציבור של תנועת "קול אחד". בשנת 2014 ועד סוף 2015 עבד כדוברה של ציפי לבני ומפלגת "התנועה" במסגרת מפלגת המחנה הציוני. בשנת 2019 שימש כדובר ואיש יחסי הציבור של מפלגת המחנה הדמוקרטי.
החל משנת 2019 הוא מלווה תקשורתית את "תנועת הדגלים השחורים". בראיון לערוץ 12 הוא הודה שהוא מקבל שכר כדובר של "הדגלים השחורים".
נוימן פעיל במסגרת המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע ונמנה עם מארגני ההפגנות. הוא נעצר ונחקר במשטרה, בשל פוסט בטוויטר שהעלה כנגד פרש משטרה שהצליף במפגינה.
פרסם טורי דעה ומאמרים באמצעי התקשורת, בהם "הארץ", "MAKO", ו"וואלה!".
חיים אישיים
מתגורר בתל אביב.
קישורים חיצוניים
ממאמריו:
Clova
Clova היא עוזרת וירטואלית למערכות הפעלה אנדרואיד ו-iOS שפותחה על ידי Naver Corporation ו-Line Corporation (חברת בת של נאבר).
Clova היא קיצור של cloud virtual assistant ("עוזר וירטואלי בענן"), היא הוצגה רשמית ב-1 במרץ 2017. היא הושקה לראשונה בחנות האפליקציות של אפל ובחנות Google Play כאפליקציית עוזר אישי חכמה.
באוגוסט 2017, הוכרז כי פלטפורמת הבינה המלאכותית תשתמש בסדרת הרמקולים החכמים שלהם. רמקול ה-Wave, ששוחרר בקוריאה (מכונה לפעמים Naver Wave) וביפן נקרא Line Wave, הוא הרמקול החכם הראשון שמשתמש ב-Clova. הרמקול Friends (או Clova Wave ביפן), רמקול עם דמות LINE Friends, היה הרמקול החכם השני שהופעל על ידי הפלטפורמה.
באוקטובר 2020, Naver הוציאה את 'Clova Lamp', מנורת AI שקוראת ספרים. השימוש בה נעשה על ידי פתיחת ספר מתחת למצלמה שעל המנורה ולחיצה על כפתור קריאת הספר או אמירת 'קלובה, קרא לי ספר'. מוצר זה יכול לקרוא ספרים באנגלית ובקוריאנית.
Clova Interface Connect הוא שירות הפלטפורמה של Clova ליצרני חומרה וחברות IOT. זוהי דרך פשוטה לחבר את Clova לרמקולים, מיקרופונים וכל מכשיר מקוון. Clova Interface Connect מספק ממשקי API, SDK ותיעוד פיתוח כדי לחבר את Clova למכשירים נוספים ולספק שירותים מבוססי קול. ניתן ליישם זאת על מגוון רחב של מוצרים, כולל מכשירים ניידים יומיומיים, מכוניות, מערכת אבטחה, רמקולים חכמים ומכשירי IoT ביתיים כמו שואבי אבק רובוטיים.
Bleeding Edge
Bleeding Edge הוא משחק לחימה מרובה משתתפים שפותח על ידי חברת Ninja Theory והוצא לאור על ידי Xbox Game Studios ל-Xbox One ולמחשב אישי ב-24 במרץ 2020.
משחקיות
המשחק הוא בסגנון זירת קרב מרובת משתתפים, כשהשחקן יכול לבחור דמות אחת מתוך 12 דמויות מובנות המוצעות לו ולשחק איתה בתוך קבוצה כנגד הקבוצה היריבה. הדמויות מחולקות לשלוש קבוצות יכולת לפי יכולתן. תמיכה, שמבוססת יותר על הגנה, נזק, או "טנק", שמתמקד בעיקר כוח.
פיליפ שוולטר הנץ'
פיליפ שוולטר הנץ' (באנגלית: Philip Showalter Hench ; 28 בפברואר 1896 – 30 במרץ 1965) היה רופא אמריקאי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1950, יחד עם אדוארד קלווין קנדל וטדאוס רייכשטיין, "על גילוי ההורמונים של בלוטת יותרת הכליה, המבנה שלהם, והשפעתם הביולוגית". בנוסף על כך, היה הנץ' ממגלי הורמון הקורטיזון, ופיתח שיטה לטיפול באמצעות הורמון זה בדלקת מפרקים שיגרונית.
ביוגרפיה
הנץ' נולד ב-28 בפברואר 1896 בפיטסבורג שבפנסילבניה. הוא קיבל את הכשרתו כרופא באוניברסיטת פיטסבורג ובצבא ארצות הברית. בזמן מלחמת העולם הראשונה שירת בחיל הרפואה האמריקאי. בשנת 1920 הוענק לו תואר דוקטור ברפואה ובשנת 1923 החל לעבוד במאיו קליניק.
הוא חזר לשרת בחיל הרפואה האמריקאי גם בזמן מלחמת העולם השנייה, מה שעיכב את עשייתו המחקרית.
מלבד העיסוק בחקר ההורמונים, הנץ' השקיע זמן רב בחקר הקדחת הצהובה.
הנץ' נפטר מדלקת ריאות ב־30 במרץ 1965 בג'מייקה במהלך חופשה.
Born to Die
Born To Die (בעברית: נולדה למות) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי. האלבום יצא ב-27 בינואר 2012 במסגרת חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס.
לאחר חתימת חוזה עם חברת התקליטים "Stranger" ביוני 2011, הוציאה דל ריי את הסינגל הראשון מהאלבום, "Video Games". השיר זכה לפופולריות רבה בעולם. בהמשך, זכו גם שירים נוספים מהאלבום כגון "Blue Jeans" ו-"Summertime Sadness" להצלחה.