cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קראסנוברוד
קראסנוברוד (בפולנית: Krasnobród; ביידיש: קראסנאבראד) היא עיירה במחוז זמושץ שבפרובינציית לובלין בפולין, על גדות נהר וייפז' (Wieprz), בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
באמצע המאה ה-16 תועדה העיירה ככפר בבעלות משפחת האצולה הפולנית ליפסקי. במחצית השנייה של אותה מאה הוענקו ליישוב זכויות עיר, ובמשך מספר שנים הוא נותר עיירה פרטית בבעלות אצולה.
באמצע המאה ה-17 נפגע היישוב קשות מפשיטות הקוזקים והטטרים, ורק לאחר שהשתקם, בשנת 1763, חודשו ליישוב זכויות העיר שלו. ב-24 במרץ 1863 נערך בסביבת העיירה "קרב קראסנוברוד" בין המורדים הפולנים במרד ינואר ובין הכוחות הרוסיים. לאחר מכן, נטלו הרוסים מהיישוב את מעמדו העירוני.
יהודי קראסנוברוד
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-16. בין השנים 1822 ו-1862 נאסר על יהודים להתיישב בעיירה, בשל קרבתה לגבול האוסטרי. בשנת 1897 נמנו בעיירה 1,378 יהודים. בשנת 1920 ערכו חיילים אוקראינים פרעות ביהודי העיירה, תוך רצח מספר יהודים.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,100, רוב תושביה. בתקופה זו התקיימו בעיירה חצרות חסידיות, לצד תנועות נוער ציוניות, וכן פעל בה בית ספר עברי מרשת יבנה. בשנים אלה היגרו חלק מיהודי העיירה לדרום אמריקה, וחלקם עלו ארצה. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים, שהתבטאו בחרם על עסקיהם ובהפצת עלילת דם נגדם בשנת 1937.
בשואה
בראשית קיץ 1942 פשטו על הגטו שבעיירה אנשי גסטאפו, ולאחר מעשי שוד ורצח, הסיעו את רוב יושביו למחנה ההשמדה בלז'ץ. ביולי 1942 חוסל סופית גטו קראסנוברוד, עם רצח המשפחות היהודיות שנותרו בו, ושרפת כל בתי הגטו. ב-26 באוקטובר 1942 רצחו הגרמנים את היהודים האחרונים שעוד הושארו בעיירה. לאחר מכן, ערכו הגרמנים בעיירה ובכפר חוטקוב הסמוך אליה מצוד אחר היהודים המסתתרים שהצליחו להימלט מהאקציות, ועד פברואר 1943 רצחו את כולם.
פאו טורס
פאו פרנסיסקו טורס (בספרדית: Pau Francisco Torres; נולד ב-16 בינואר 1997) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם באסטון וילה ובנבחרת ספרד.
קריירת מועדונים
טורס, התחיל את לשחק כדורגל כאשר הצטרף לקבוצת הילדים של ויאריאל, כאשר היה בן חמש. ב-21 באוגוסט 2016, טורס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של המועדון, בהפסד 1–2 לקורנלה. ב-8 באוקטובר 2016, טורס הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד בדלונה.
ב-26 בנובמבר 2017, טורס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–2 לסביליה. כמה ימים לאחר מכן, טורס ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה האירופית בהפסד 0–1 למכבי תל אביב.
ב-6 באוגוסט 2018, טורס הושאל למאלגה לשנה אחת. באוקטובר, חתם על חוזה חדש בויאריאל עד לשנת 2024.
ב-12 ביולי 2023, עזב טורס את ויאריאל, וחתם ל4 שנים באסטון וילה תמורת 32.5 מיליון יורו.
קריירה בינלאומית
ב-4 באוקטובר 2019, טורס זומן לראשונה לסגל נבחרת ספרד, אך לא שותף במשחקי הנבחרת. ב-15 בנובמבר באותה השנה, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–7 נגד, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
טורס נכלל בסגל הרחב של הנבחרת לקראת יורו 2020.
נכלל בסגל נבחרת ספרד לטורניר מונדיאל 2022.
גביע הפדרציה 2012
גביע הפדרציה 2012 הייתה התחרות ה-50 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
תחרויות אזוריות החלו בינואר 2012 ומשחק הגמר הסתיים ב-4 בנובמבר 2012.
אבני שקדים
אבני שקדים, טונסילוליתים או טונסילוליטים (Tonsillolith) הן אבנים קטנות ומסוידות שעלולות להיווצר בשקערוריות שעל החגורה הלימפטית על שם ולדייר. משקלן נע בין 300 מיליגרם ל-42 גרם, והן מורכבות בעיקר מסידן, אך מכילות גם מינרלים אחרים כגון זרחן, מגנזיום, אמוניה ופחמה. אבני השקדים משרות תחושה של גושים תקועים בתעלת השקדים. הן עלולות להוות מטרד, במיוחד לאור העובדה שקשה להוציאן. עם זאת, לרוב, אבני השקדים אינן מזיקות.
גביע הפדרציה 2012
נבחרת צ'כיה ניצחה במשחק הגמר את נבחרת סרביה וזכתה בגביע בפעם השביעית בתולדות הנבחרת.
אבני שקדים
הסיבה המדויקת ליצירתן של אבני השקדים אינה ידועה.
סימנים ותסמינים
לא בהכרח יופיעו סימנים. עם זאת, אבני השקדים עלולות לגרום לבאשת, ואף כאב דוקר בזמן בליעה. הן נפוצות יותר בקרב מבוגרים מאשר בילדים. סימנים נוספים שעשויים להיות הם תחושה של טעם מתכתי בפה, חסימת הגרון, התקפי שיעול וחנק. אבני שקדים גדולות יותר יכולת להביא לתופעה חוזרת של ריח רע מהפה שמצביעה פעמים רבות על זיהום שקדים. נוסף על כך, עלול להיווצר קושי בבליעה, טעם רע בפנים הגרון וכאב אוזניים.
גביע הפדרציה 2012
מתכונת התחרות
מתכונת התחרות הייתה זהה למתכונת של העונה הקודמת.
אבני שקדים
סימנים ותסמינים
במחקר שנערך ב-2007 נמצא קשר בין אבני שקדים לריח רע מהפה אצל מטופלים שסבלו מתופעה חוזרת של סוג מסוים של אבני שקדים. בקרב הסובלים מריח רע, ל-75% היו אבני שקדים, ורק ל-6% מבעלי רמת ריח פה תקינה היו אבני שקדים.
בזמן פליטתן, אבני השקדים פולטות ריח רע, עז וחריף. למרות זאת, הן אינן הגורם המרכזי לבאשת, ככל הנראה בגלל גודלן הקטן יחסית.
גביע הפדרציה 2012
מתכונת התחרות
כל המפגשים כללו 5 משחקים.
יתר הקבוצות התחרו בבתים אזוריים (בית אמריקה, בית אסיה/אוקיאניה ובית אירופה/אפריקה).
לקראת סיום העונה 4 קבוצות מהבית העולמי א' נפגשו עם 4 קבוצות מבית עולמי ב' על הזכות להתמודד בבית עולמי א' בעונת 2013.
העברות לקראת שנת 2013
בעקבות המשחקים בין 4 נבחרות שהפסידו בשלב הראשון של הבית העולמי א' לבין הקבוצות שניצחו בבית עולמי ב':
ישראל בתחרות
בנבחרת השתתפו יוליה גלושקו ושחר פאר. הנבחרת החלה את השתתפותה בבית ב' של אזור אירופה/אפריקה א'. כל המשחקים של אזור אירופה/אפריקה א' נערכו באילת. הנבחרת סיימה את הבית במקום השלישי ולא המשיכה לשלבים הבאים.
ג'אמבטיסטה ויקו
ג'אמבטיסטה ויקו (איטלקית: Giambattista Vico) (23 ביוני 1668 - 23 בינואר 1744) היה פילוסוף, היסטוריון ומשפטן תושב נאפולי.
ביוגרפיה
ויקו היה בנו של מוכר ספרים ושל בתו של יצרן עגלות, הוא למד בעיקר בבית בשל מחלות וחוסר שביעות רצון עם הסכולסטיקה הישועית. ב-1686 קיבל משרת הוראה בוואטולה, דרומית לסלרנו, בה התמיד תשע שנים. ב-1699 נישא לחברת ילדות, טרסה דסטיטו, וקיבל את הקתדרה לרטוריקה באוניברסיטת נאפולי. במשך כל הקריירה שלו ניסה ויקו להשיג את הקתדרה היוקרתית יותר למשפטים ללא הצלחה. עם זאת, ב-1734 מונה להיסטוריוגרף המלכותי של קרלו השביעי, מלך נאפולי, וניתנה לו משכורת גדולה בהרבה מאשר כשהיה פרופסור. ויקו נותר בקתדרה לרטוריקה עד לפרישתו ב-1741 מסיבות בריאותיות.
יצירותיו ורעיונותיו העיקריים
כשהוא מסתמך על אטימולוגיה מורכבת, ויקו טוען ב"מדע החדש" שהתרבות מתפתחת במעגל חוזר של שלוש תקופות: האלים, הגיבורים, והאנשים. לכל תקופה יש מאפיינים פוליטיים וחברתיים הייחודיים לה, שניתן לאפיין אותם על פי פיגורות לשוניות שונות. התקופה האלהית מסתמכת על המטפורה כדי להשוות, וכך להבין, תופעות אנושיות וטבעיות. בתקופה ההרואית, מטונימיה וסינקדוכה תומכים בהתפתחות של מוסדות פיאודלים או מונרכיים. התקופה הסופית מאופיינת בדמוקרטיה פופולרית והתבוננות על העולם בעזרת האירוניה; בתקופה זו, עליית הרציונליות מובילה ל"ברבריזם של התבוננות", והתרבות שוקעת שוב לתקופה הפואטית. מעגל זה של שלוש תקופות, האופייני לכל לאום, מהווה עבור ויקו היסטוריה אידיאלית נצחית (storia ideale eterna). בתחום אחר, קבע ויקו, בניגוד לדעותיהם של רבים וטובים, בהם דקארט ובנת'ם, שאין להשליך מהעולם הפיזיקלי לחיי החברה, וכי החוקים הפיזיקליים אינם תקפים בהכרח לכל תחום, כלומר חוק פיזיקלי אינו יכול להיות מיושם אחד לאחד לתחומים כגון מדעי הרוח, כלכלה ומדעי החברה האחרים.
בזמנו, יצירתו המרכזית של ויקו לא התפרסמה רבות, אך מאז היא היוותה השראה להוגים ואמנים חשובים רבים, ביניהם בנדטו קרוצ'ה, ג'יימס ג'ויס, ברטרנד ראסל, ישעיה ברלין, יוסף פאור, סמואל בקט, נורת'רופ פריי, הרולד בלום, אדוארד סעיד, תומאס ברי ורוברט אנטון וילסון.
אבני שקדים
פתופיזיולוגיה
אף על פי שסיבת היווצרותן של אבני השקדים אינה ידועה, נראה כי הן נוצרות כתוצאה מהצטברות של חומר בתוך תעלות השקדים יחד עם חיידקים ופטריות, לעיתים בשילוב עם דלקת שקדים מוגלתית. חיידק שנמצא במצב של השהיית הפעילות המטבולית מהווה מקור זיהום קבוע. אזור זה, אינו חדיר לנוזלים ולפיכך חסין לאנטיביוטיקה.
טיפול
לרוב אין צורך בטיפול, משום שכאמור במרבית המקרים אין תסמינים.
פרויקט תגלית
תגלית (באנגלית: Birthright Israel – "זכות אבות", "זכות מלידה") הוא ארגון חינוכי ללא כוונת רווח ומיזם ציוני שהוקם כדי לחזק את הקשרים עם יהודי התפוצות של הדור היהודי הצעיר בתפוצות וכדי לחזק את הקשר שבין צעירי יהדות התפוצות לישראל. המיזם הוקם בשנת 1999 כשותָפות ראשונה במינה של פילנתרופים יהודיים עם ממשלת ישראל ועם הקהילות היהודיות ברחבי העולם. תגלית, כשמה, מעודדת את משתתפיה, שלרובם זה ביקורם הראשון בישראל, לגלות משמעות חדשה בזהותם היהודית האישית ובקשר שלהם אל ההיסטוריה ואל התרבות היהודית.
רקע
נכון לשנת 2018, מאז תחילת הטיולים בחורף 2000, למעלה מ-600,000 צעירים משישים ושש ארצות שונות השתתפו בהם. כ-80% הגיעו מארצות הברית. בין המשתתפים גם כ-100,000 צעירים ישראלים – סטודנטים או חיילים.
בשנת 2011, הִציבו לעצמם השותפים יעד חדש: הגדלת מספר המשתתפים השנתי מ-30,000 ל-51,000 עד שנת 2013. ד"ר מרים ושלדון ג’י אדלסון הבטיחו עוד חמישה מיליון דולר למבצע, שהיה בהם כדי לאפשר את השתתפותו של כל מבוגר צעיר יהודי שני. ראש הממשלה בנימין נתניהו הודיע על הגדלת תקציב הממשלה לתגלית, והבטיח העברת 100 מיליון דולר במהלך שְלוש השנים הבאות. ממשלת ישראל מצפה להגדלת מימון מקבילה מהארגונים השותפים של תגלית – הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה והסוכנות היהודית לישראל – ומתורמים פרטיים.
מאפייני המיזם
מיזם "תגלית" מאפשר לכל צעיר וצעירה יהודים, בני 18 עד 32, לבוא לישראל לסיור חינוכי בן עשרה ימים ולהכיר את הארץ היכרות ראשונית. התוכנית פועלת בשיתוף עם חברות תיירות פרטיות כמו: החוויה הישראלית, קבוצת טללים, סחלב, צוקי יעלים ועוד. במהלך הביקור המשתתפים, רובם המכריע סטודנטים, מסיירים באתרים מרכזיים בתולדות העם והמדינה ונפגשים עם ישראלים בני גילם ודוברי שפתם – סטודנטים ובעיקר קצינים וחיילים נבחרים המשרתים בצה"ל.
תוכנית הביקור כוללת סיורים וטיולים ברחבי ישראל, באתרים הקשורים בתולדות היהדות (למשל העיר העתיקה והכותל המערבי בירושלים), ביד ושם, באתרים הקשורים בתולדות הציונות (למשל היכל העצמאות בתל אביב), באתרים הקשורים בתולדות המדינה ובתרבותה (כמו משכן הכנסת, כיכר רבין, ביקור בקיבוצים, מאהלים בדואים וכדומה) ובאתרים נוספים. בנובמבר 2017 החליטה מחלקת החינוך של תגלית להקפיא את המפגשים בין משתתפי הפרויקט לערבים.
עיקר המסיירים מגיעים לישראל בשני מחזורים: במחזור החורף מסוף נובמבר עד סוף פברואר ובמחזור הקיץ מתחילת מאי עד סוף אוגוסט.
הסיורים מאורגנים בידי קבוצות וארגונים שונים הנקראים 'מארגנים', בכפוף לכללים ולמגבלות שמַציבה הנהלת המיזם בהקשרים חינוכיים, לוגיסטיים וביטחוניים. כל הסיורים חייבים לכלול חבילת-בסיס מוגדרת של פעילויות, אך עשויים להיות שונים זה מזה בנושאים, בקבוצת הגיל, בזיקתם לדת ובפעילויות הייחודיות שהם מציעים. רוב מארגני הסיורים הם חברות ישראליות או מצפון אמריקה ורוסיה, אך בהשתתפות מוצעים למעלה מ-50 מדינות.
בשנת 2010 ביקרו בישראל במסגרת המיזם למעלה מ-290,000 סטודנטים מלמעלה מ-50 מדינות. אליהם הצטרפו למעלה מ-45,000 חיילים וסטודנטים ישראליים. בשנת 2011 הגיעו לישראל במסגרת "תגלית" 32,500 צעירים. קבוצות המשתתפים ב"תגלית" מגיעים ממדינות שקיימות בהן קהילות יהודים גדולות, כמו ארצות הברית, מדינות מערב אירופה, ברזיל, ארגנטינה, ואורוגוואי, וכן ממדינות שיש בהן קהילות קטנות יותר כאזרבייג'ן, איטליה, הודו ופינלנד.
בשנת 2010 הכניס המיזם לענף התיירות בישראל למעלה ממיליארד ש"ח. הטיסות לישראל (רובן במטוסי "אל על"), בתי המלון, האוטובוסים, המדריכים, המלווים, המאבטחים, החובשים, המסחר, הביקורים באתרים ועוד, הופכים את "תגלית" לגורם משפיע בתעשיית התיירות בישראל. חשיבות המיזם גברה בעקבות הצמצום שחל בתיירות החינוכית לישראל במהלך האינתיפאדה השנייה – לרבות התיירות היהודית.
נוסף על בקרת האיכות, המוודאת כי המארגנים שמפעילים את הסיורים עומדים בכל הקריטריונים והסטנדרטים החינוכיים והלוגיסטיים שקבעה הנהלת הפרויקט, נערכת גם הערכה על ידי מרכז כהן באוניברסיטת ברנדייס הבודקת את השגת המטרות בקרב משתתפים מצפון אמריקה, מאז תחילת הפרויקט. מחקר הערכה נערך גם בארצות אחרות באירופה, בדרום אמריקה ובחבר המדינות.
הטיול
טיולי תגלית כוללים ומממנים את דמי הטיסה מהערים הראשיות שבמדינות השונות וחזרה, לינה בבתי מלון, כניסות למוזיאונים ואתרי תיירים, כולל אירועים כללים או בהתאם לתקופת החגים, רוב הארוחות, אבטחה, כל ההסעות בתוך ישראל, והוצאות אחרות הקשורות לסיור בן ה-10 ימים בארץ. בדרך כלל הטיולים מורכבים מעשרה ימי נסיעות ברחבי הארץ לאתרים דתיים ותרבותיים כמו יד ושם, הכותל המערבי, מצדה וים המלח. לעיתים קרובות גם נערך אירוע ענק לכל מארגני הטיולים ולמשתתפים המבקרים באותה העת בישראל. באירוע נאומים מפי מכובדים ונציגי המדינה – והופעות מוזיקליות.
רכיב מרכזי בטיולים הוא "מפגש" בן 5–10 ימים עם צעירים ישראלים, בדרך כלל חיילים המשרתים בצה"ל, שמצטרפים לתוכנית. מטרת המפגש היא שהמשתתפים והחיילים יכירו זה את זה ויבינו טוב יותר את תפיסות-העולם והזהות היהודית זה של זה. נערכים דיונים מונחים בהם המשתתפים בוחנים סוגיות כגון מסורת יהודית בעולם המודרני, החיים היהודיים בישראל לעומת החיים היהודיים בחוץ לארץ, והשפעת שירות החובה בצבא על תפיסותיהם של ישראלים צעירים לגבי השירות ומחויבותם לארץ. מעל 50,000 ישראלים השתתפו במפגש כזה מאז שנת 2000.
ההרשמה לטיולים מתקיימת פעמיים בשנה, בחורף ובקיץ, ובשני המועדים מספר המועמדים גדול בכמה אלפים ממספר המקומות הפנויים. הטיולים נערכים ברוב חודשי השנה.
מימון
עד סוף שנת 2011, גויסו מעל 680 מיליון דולר, ולתוכנית היה תקציב הפעלה של 660 מיליון דולר. מעל מחצית המימון לתוכנית מגיע מנדבנים, ביניהם צ'ארלס ברונפמן, אדגר ברונפמן, דניאל אוך, מרלין פוסט, לין שוסטרמן, ומייקל שטיינהרדט. בערך רבע נוסף מגיע מממשלת ישראל, וכחמישית מארגונים וקהילות יהודיים, כגון הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה באמצעות איחוד הקהילות היהודיות (UJC), קרן היסוד, והסוכנות היהודית לישראל. ממשלת גרמניה גם משתתפת במימון התוכנית (דרך הוועידה לתביעות יהודיות חומריות נגד גרמניה).
בשנת 2007, מרים ושלדון אדלסון הבטיחו 25 מיליון דולר לפרויקט כדי להוציא מועמדים מרשימות ההמתנה ולהגדיל את הקיבולת השנתית מ-25,000 ל-37,000 משתתפים בשנים 2007 ו-2008. באפריל 2013 נפגש שר האוצר יאיר לפיד עם שלדון אדלסון, בפגישה זו הובטח המשך הסיוע הממשלתי בסך 40 מיליון דולר בתקציב 2014 לתוכנית (השוואה לתמיכה של שלדון אדלסון).
לדברי המארגנים, מאז ראשיתו ועד 2012 הניב הפרויקט הכנסות בסך 2 מיליארד דולר עבור שירותים כמו בתי מלון, אוכל, אבטחה, הדרכה, דמי כניסה, אוטובוסים, וטיסות.
מתחילת הפרויקט ועד שנת 2019, הושקעו בתקציב הפרויקט קרוב למיליארד דולר.
מטרות המיזם
מטרות פרויקט תגלית הן פרישת רשת של תמיכה עולמית בישראל, הקמת תשתית של "שגרירי הסברה" בעולם וחיזוק זיקתם של רבבות צעירים יהודיים ברחבי העולם לישראל וליהדות. עבור צעירים לא מעטים, הסיור הוא, לעיתים, הזדמנות יחידה במינה לבקר בישראל, ורבים מן המשתתפים בו לא היו מבקרים בה לולא מיזם זה. כתוצאה מן המיזם, צעירים רבים מגיעים לביקור נוסף, לתוכניות לימודים ולהתנדבות לתקופות ארוכות יותר, ואף לעלייה לארץ. הישראלים המשתתפים בפרויקט מדווחים מצידם על חיזוק זיקתם היהודית, על חיזוק הקשר שלהם ליהודי התפוצות ועל עלייה מובהקת בגאוותם במדינה ובהישגיה.
השפעה
צעירים שהשתתפו בטיולי תגלית-"ישראל זכות מלידה" מדווחים שהסיור חיזק את זהותם היהודית במגוון דרכים. מחקר עצמאי שערך מרכז מוריס ומרילין כהן ללימודי יהדות מודרנית, באוניברסיטת ברנדייס, מצא שההסתברות שמי שהשתתף בתוכנית ירגיש מחובר מאוד לישראל הייתה גבוהה ב-46% בהשוואה למועמדים שלא השתתפו. בדומה, ההסתברות שבוגרי תגלית יתחתנו עם יהודים הייתה גבוהה ב-51%. השפעתה של תגלית על בחירת בן/בת-זוג הייתה קשורה לגיל (השפעתה הייתה מרבית אצל מי שהשתתף בטיול בגיל צעיר יותר), אך לא לרקע חינוכי ביהדות (השפעתה הייתה אחידה לאורך כל קשת החוויה החינוכית ביהדות).
השפעתה של תגלית הורגשה גם אצל בן/בת-הזוג של משתתפי התוכנית. ההסתברות שבן/בת-זוג שלא גדל בבית יהודי יתגייר הייתה גבוהה פי ארבעה אצל מי שהשתתף בהשוואה למי שלא השתתף. גם ההסתברות שבוגרי תגלית יראו נישואים עם יהודי כחשובים מאוד או במידה מסוימת הייתה גבוהה ב-28% בהשוואה למי שלא השתתף.
פרויקט תגלית היווה מקור השראה למפעלים דומים בפזורות אחרות עם מטרות דומות, כגון תגלית ארמניה לפזורה הארמנית, ותגלית יוון לפזורה היוונית.
הוקרה
בשנת 2018 הפרויקט זכה בפרס ירושלים לאחדות ישראל קטגוריה מיוחדת של מפעל חיים לרגל שנת ה-70 למדינת ישראל.
מחאה נגד הפרויקט
בקיץ 2018 השתתפו ב"תגלית" חברי ארגון IfNotNow ונטשו את הקבוצה באמצע התוכנית. הם הצטרפו לסיורים של ארגוני "שוברים שתיקה" ו"שלום עכשיו", שנועדו להכיר את הכיבוש הישראלי. הם שיתפו את האירוע ברשתות החברתיות, ועוררו שיח בטענה שמארגני הטיול מונעים מהם "לראות את הפנים האחרות של המציאות הישראלית".
טיבוע בני אדם
טיבוע בני אדם הוא התהליך בו סימן, לרוב סמל או תבנית קישוטית, נצרב על העור של בן אדם מתוך כוונה שהצלקת תתקבע על העור ולא תמחה. הפעולה מבוצעת לרוב על ידי ברזל לוהט במיוחד או ברזל המצונן לטמפרטורה נמוכה במיוחד. הטכניקה מבוצעת בדומה לטכניקת הטיבוע המבוצעת על בעלי חיים. הפעולה יכולה להתבצע הן כשלב בטקס מעבר והן כהכרזת בעלות על עבד או כענישה. סגנון נוסף אשר התקבע בשנים האחרונות הוא טיבוע וצריבת העור כאלמנט קישוטי בדומה לקעקועים. לעיתים הפעולה מעידה על שייכותו לכנופיה מסוימת.
סימונם של חסרי הזכויות
המקור ההיסטורי לטיבוע בני אדם הוא ככל הנראה היחס העתיק אשר ניתן בעבר לעבדים כרכוש אשר מחזיק האדון בנוסף למקנה שלו.
צריבה כפעולת עונש
במשפט פלילי, צריבת מתכת מלובנת הייתה צורת ענישה שהראתה שהפושע הופחת במעמדו למעמד של חיה מתוייגת ובאופן כללי על הפחתה במעמדו של הנצרב. סימני צריבה שימשו גם כענישה לפושעים מורשעים, ענישה אשר שילבה עונש פיזי של כאב וכן השפלה ציבורית אם הצריבה נעשית במקום חשוף ונראה לעין. הצריבה היא גם רישום פלילי שלא ניתן למוחקו. שודדים כמו גם עבדים נמלטים סומנו על ידי הרומאים באות F בשעה שפושעים אשר נידונו לעבודות פרך במכרות ומורשעים אשר נידונו להילחם כלודרים סומנו על מצחם כסימן זיהוי. תחת שלטונו של קונסטנטין הראשון אסור היה להשחית את הפנים עד שיהיו מעוותים כל כך ולכן הצריבה בוצעה על גב כף היד, הזרוע או על אחורי הקרסול.
בראשית ימי הנצרות, מתועדים מקרים אשר בהם הנוצרים הראשונים קיבלו צריבה של צלב בין עיניהם ועל לחיים. העינויים מתועדים לתקופתו של טראיאנוס ונערכו בשטחי האימפריה הפרתית. עינוי זה היה אחד מני רבים וניתן לנוצרים בשל סירובם להקריב קורבנות ביחד עם עובדי האלילים.
במאה השש עשרה אנבפטיסטים גרמנים נצרבו על מצחם בשל סרובם לדחות את אמונתם ולהצטרף לכנסייה הקתולית. בתקופת התיישבות הפוריטנים בצפון אמריקה במאה השבע עשרה, נשים וגברים נשפטו על בגידה בהטבעת האות A על גופם כקיצור למילה האנגלית Adultery. בשעה שהאות הוטבע בגברים על חזם, על הנשים הוטבע האות על האגן. בתקופות מאוחרות יותר, הצריבה גם סימנה את מהות הפשע של הנושא אותה. כך לדוגמה, בכלא של הצבא הקנדי, D סימן עריקה ו-BC סימן אופי רע. רוב הנצרבים נשלחו גם למושבות עונשין. לתקופה מסוימת שימשה הצריבה גם בצבא האיחוד במלחמת האזרחים האמריקאית. המנתח והמילונאי ויליאם מיינור, (מכותבי מילון אוקספורד) נדרש לצרוב עריקים בתקופת קרב Wilderness לערך.
בניגוד לעונשים פיזיים כגון הצלפה בשוט או בקנה, עונשים אשר נועדו לחנך את הפושע בלבד מבלי להשאיר לו מום גופני, נזנחה הצריבה כצורת ענישה בשלב מוקדם יחסית.
פונדונג
פונדונג (בצרפתית: Fundong; בקום : Fɨ̀ndoŋ) היא קומונה ועיירה שנמצאת באזור הצפון-מערבי של קמרון. היא משמשת גם כבית המסורתי של הקבוצה האתנית קום.
גאוגרפיה
העיירה ממוקמת בצפון-מערב קמרון, כ-68 ק"מ מהגבול של קמרון עם ניגריה. היא נמצאת כ-290 ק"מ מעיר הבירה יאונדה וכ-40 ק"מ מבירת האזור במנדה.
תנועה ותחבורה
פונדונג ממוקמת כ-20 ק"מ מהכביש הלאומי N11. יש בפונדונג תחנת דלק.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 17 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא פברואר (20 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (13 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,645 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (279 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (5 מ"מ גשם).
ג'ימי רימר
ג'ון ג'יימס "ג'ימי" רימר (אנגלית: John James "Jimmy" Rimmer; נולד ב-10 בפברואר 1948 בסאות'פורט שבלנקשייר) הוא שוער כדורגל אנגלי לשעבר.
קריירה
רימר הצטרף למנצ'סטר יונייטד ב-1963, בעודו תלמיד בבית הספר, וחתם על חוזה המקצוען שנתיים לאחר מכן. הוא שיחק באולד טראפורד במשך 11 שנים, בעיקר כמחליפו של אלכס סטפניי. בסך הכל הוא השתתף ב-46 משחקים בתקופה זו. באוקטובר 1973 הוא הושאל לסוונסי סיטי. כששיחק שם הפגין יכולת טובה, שבזכותה הוחתם על ידי ארסנל בפברואר 1974 על מנת להחליף את בוב וילסון.
רימר ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול ליברפול בעונת 1973/1974, שהיה היחיד שלו בעונה זו. רימר הפך לשוער הבכיר של ארסנל לאחר שווילסון הודיע על פרישתו, ושמר על מעמדו במשך שלוש העונות הבאות. בתקופה זו הוא זכה לשחק בפעם הראשונה והאחרונה בנבחרת אנגליה, לאחר שהשתתף בניצחון 3 - 2 על נבחרת איטליה והוחלף במחצית.
רימר איבד את מקומו בהרכב והועבר לאסטון וילה, לאחר שפט ג'נינגס הצטרף לארסנל על פי בקשתו של המאמן החדש טרי ניל. בסך הכל הוא השתתף ב-146 משחקים במדי ארסנל. הוא היה השוער הבכיר של אסטון וילה במשך שש עונות, וזכה באליפות ובמגן הצדקה ב-1981. בעונה שלאחר מכן העפיל המועדון לגמר גביע אירופה לאלופות, אך רימר נפצע כבר בדקה התשיעית והוחלף על ידי נייג'ל ספינק הצעיר. המשחק הסתיים בניצחון 1 - 0 על באיירן מינכן, ורימר היה לכדורגלן האנגלי הראשון שזוכה בגביע אירופה עם שני מועדונים שונים, למרות העובדה שהוא השתתף בתשע דקות בשני המשחקים. באותה עונה זכה עם אסטון וילה גם בסופר קאפ האירופי.
רימר עזב את וילה ב-1983 וחזר לסוונסי סיטי. בין יולי 1987 למאי 1988 הוא שיחק במועדון האמרון ספורטס ממלטה, ולאחר מכן פרש מכדורגל. לאחר פרישתו ניהל מגרש גולף בסוונסי, ולאחר מכן התמנה לתפקיד מאמן השוערים של סוונסי, ואף כיהן במשך תקופה קצרה בתפקיד המאמן בעקבות פיטוריו של קווין קאליס ולפני הגעתו של יאן מולבי. לאחר מכן הוא היגר לסין, ועבד כמאמן שוערים בנבחרת סין ובמועדון דאליאן שייד. כיום (2009) הוא עובד בקנדה.
לג'ימי רימר יש שלושה ילדים, כאשר הצעיר מביניהם (דייוויד) משחק כמגן במועדון גארדן וילג' מהליגה השנייה בוויילס.
ואצלב קלאוס
ואצלב קלאוס (בצ'כית: Václav Klaus; נולד ב-19 ביוני 1941) הוא פוליטיקאי צ'כי, שכיהן כנשיא צ'כיה בשנים 2003–2013. היה הנשיא השני של צ'כיה העצמאית וראש ממשלתה הראשון (1993–1997). כתומך בכלכלת שוק חופשי, הוא נחשב לאחד הפוליטיקאים הצ'כים החשובים ביותר מאז נפילת המשטר הקומוניסטי.
ביוגרפיה
קלאוס נולד בפרבר של פראג וסיים את לימודיו בפקולטה לכלכלה של פראג ב-1963. בתקופת האביב של פראג פרסם מספר מאמרים במגזין הרפורמי הלא-קומוניסטי Tvář. את מסגרת לימודיו המשיך במכון לכלכלה של האקדמיה הצ'כוסלובקית למדעים, אותה עזב ב-1970 לטובת משרה בבנק הלאומי של צ'כוסלובקיה.
ביולי 1992 נבחר לראש הממשלה השני של הרפובליקה הצ'כית במסגרת הרפובליקה הפדרלית של צ'כיה וסלובקיה שהחליפה באפריל 1992 את ה"רפובליקה הצ'כו-סלובקית". בסתיו 1992, עקב הלחץ מהצד הסלובקי להקים ישות מדינית עצמאית, הגיע להסכם עם ראש ממשלת הרפובליקה הסלובקית דאז, ולדימיר מצ'יאר, על מהלך של הפרדה בשלום בין שני המרכיבים של הפדרציה. בעקבות ההפרדה, שנכנסה לתוקף ב-1 בינואר 1993, הפך וצלב קלאוס לראש הממשלה הראשון של צ'כיה העצמאית החל משנת 1993 ועד שנת 1997.
מאז 1990 הוא קיבל קרוב ל-50 תוארי דוקטור של כבוד, וב-1995, בעת שכיהן כראש ממשלה, זכה גם לתואר פרופסור לכלכלה, והמשיך ללמד קורסים שונים בכלכלה במקביל לכהונתו כנשיא. הוא פרסם למעלה מ-20 ספרים בנושאי כלכלה, פוליטיקה, חברה, ותיעוד של פעילותו כנשיא.
ואצלב קלאוס נשוי לליביה רוזמונד קלאוסובה, כלכלנית סלובקית, ולהם שני בנים - ואצלב (מנהל תיכון) ויאן (כלכלן). קלאוס שיחק בצעירותו כדורסל, והוא נוהג לשחק טניס.
ב-4 במרץ 2013 הודח קלאוס על ידי הבית העליון בפרלמנט של צ'כיה והוא צפוי לעמוד לדין בגין "בגידה" בחוקת המדינה. קלאוס נאשם שהעניק חנינות שנויות במחלוקת לכ-6,000 אסירים ועצר הליכים משפטיים בתיקים אחרים.
קלאוס סיים את כהונתו כנשיא ב-7 במרץ 2013, בתום עשר שנים בתפקיד.
קורן שדמי
קורן שדמי (נולד בשנת 1981) הוא מאייר וקומיקסאי ישראלי-אמריקאי עטור פרסים. שדמי נולד וגדל ברעננה. ספריו של שדמי ראו אור בצרפת, איטליה, ספרד, פולין, גרמניה, קוריאה, ישראל וארצות הברית.
ביוגרפיה
בשנת 1996, בגיל 15, החל לעבוד עם מורו אורי פינק כאסיסטנט במגזין "זבנג!". בשנת 1998 כשהוא בן 17, עבד על הקומיקס "הוגו" עבור עיתון ערוץ הילדים. שני ספרים של הוגו יצאו לאור בהוצאת מודן. באותה שנה גם פרסם שדמי את הרומן הגרפי המקורי הראשון שלו בישראל, "פרופיל 107", עליו עבד יחד עם אורי פינק.
בשנת 2002 לאחר שחרורו מהצבא בו שירת כמעצב גרפי, זכה שדמי למלגה ללימודים בניו יורק בבית הספר לאמנות חזותית, שם הוא מלמד כיום איור.
ספרו הראשון באנגלית, "In The Flesh", - אוסף קומיקס העוסק במערכות יחסים - ראה אור בהוצאת רנדום האוס בשנת 2009. סיפורו הקצר "אנטואנט" נבחר לאנתולוגיית "הקומיקס האמריקנית הטובה ביותר 2009" בעריכת צ'ארלס ברנס.
הוא היוצר של הקומיקס-רשת המסתורין "The Abaddon", המבוסס באופן רופף על המחזה האקזיסטנציאליסטי של ז'אן-פול סארטר "בדלתיים סגורות". The Abaddon פורסם בכריכה קשה על ידי הוצאת "Z2 קומיקס" בשנת 2015 לשבחי המבקרים.
בשנת 2014 הוציא שדמי לוח שנה "To Die For" בו אייר נשים מפורסמות מההיסטוריה כגון פרידה קאלו או מארי אנטואנט כמעין דוגמניות פין אפ. הפרויקט יצא במימון המונים.
בשנת 2015 שדמי אייר את הספר "Mike's Place: A True Story of Love, Blues, and Terror in Tel Aviv" המספר על אודות הפיגוע במייק'ס פלייס בתל אביב. הספר יצא בהוצאת First Second Comics.
בשנת 2016 פורסם הקומיקס החצי-אוטוביוגרפי של שדמי "Love Addict: Confessions of a Serial Dater" בהוצאת Top Shelf. הספר עוסק בסכנות שבהיכרויות מקוונות.
ב-2017, יצא לאור "Rise of the Dungeon Master" שיתוף פעולה בין דייוויד קושנר לשדמי. הרומן הגרפי מבוסס על מאמר WIRED שנכתב על ידי קושנר, המתאר את גארי גייגקס, יוצר משחק התפקידים מבוכים ודרקונים.
ב-2019 יצאו לאור "Twilight Man", ביוגרפיית קומיקס לתסריטאי וקריין הטלוויזיה רוד סרלינג, יוצר אזור הדמדומים בהוצאת Humanoids ו-"Highwayman", סיפור "היהודי הנודד" בעתיד פוסט-אפוקליפטי. "Highwayman" היה מועמד לשני פרסי איגנץ.
ב-3 בנובמבר 2020 יצא לאור "Bionic", רומן גרפי המתרחש בעתיד הקרוב והמספר על התבגרות בעידן הדיגיטלי. יצא בהוצאת Top Shelf.
איוריו של שדמי פורסמו בין היתר בניו יורק טיימס, וול סטריט ג'ורנל, פלייבוי, ביזנסוויק, וילג' ווייס, וושינגטון פוסט, Wired והניו יורקר.
שדמי מתגורר ועובד כיום בברוקלין, ניו יורק.
עונת 1999/2000 בלה ליגה
עונת 1999/2000 הייתה העונה ה-69 של לה ליגה, שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-21 באוגוסט 1999 והסתיימה ב-20 במאי 2000.
על ניצחון במשחק ליגה הוענקו שלוש נקודות.
מליגת המשנה עלו מאלגה, נומנסיה, ראיו ואיקאנו וסביליה.
סביליה, אתלטיקו מדריד (לראשונה מאז עונת 1933/1934) וריאל בטיס ירדו לליגת המשנה בסוף העונה.
כדורגלנים מצטיינים
פרס זאמורה, המוענק לשוער הטוב ביותר: מרטין הררה ( ארגנטינה), דפורטיבו אלאבס, שספג 37 שערים ב-38 משחקים.
פרס דון בלון, למצטייני העונה בליגה, הוענק על ידי העיתון "דון בלון":
פריטר
פריטר (בעברית: טִגְנִית; באנגלית: Fritter) הוא כל סוג של מאכל המצופה בבלילה ומטוגן בטיגון עמוק. מקור המילה במילה הלטינית frictura (טיגון), דרך צרפתית עתיקה ואנגלית תיכונה. פעמים רבות מוגשים מזונות אלה בליווי מטבלים כגון רוטב טרטר.
בדוכני פיש אנד צ'יפס בריטיים, מלווים לעיתים את מאכל הפיש אנד צ'יפס מאכלי פריטר, כמו "טבעות אננס", המכונות "פריטר אננס", או "טבעות תפוח", המכונות "פריטר תפוח", וחלק מסוגי מחית האפונה (Mushy peas), המכונות "פריטר אפונה". בצרפת, מאכלי פריטר קרויים les Beignets, ואלו מנות נפוצות בלואיזיאנה ובפסטיבלי מרדי גרא.
במטבח האמריקאי נפוצות עוגות קטנות שמורכבות ממרכיב בסיסי מסוים, אשר מעורבבות עם בלילה ומטוגנות. "פריטר תפוח" ו"פריטר תירס" הן מנות פריטר ידועות. בהכנת מנות פריטר משתמשים בדרך כלל בקמח רגיל, קמח תירס או שילוב של שניהם. המאכלים עוגת צדפות שנפוצה בניו אינגלנד, עוגת סרטנים שנפוצה במרילנד וסקרפל פילדלפי הם מאכלי פריטר ביסודם.
לפי ההגדרה, שניצל נמנה אף הוא עם המאכלים המוגדרים כפריטר.
הומי באבא
באבא נולד בעיר מומבאי שבהודו למשפחה פארסית - זורואסטרית. הוא השלים לימודים לתואר ראשון באוניברסיטת בומביי, בקולג' אלפינסטון. הוא המשיך את לימודי התואר השני והדוקטורט באוניברסיטת אוקספורד בבריטניה. את המשך הקריירה האקדמית שלו הוא עשה באוניברסיטאות סאסקס (1978-1994), שיקגו (1994 ו-1996-2000) ומ-2001 הוא פרופסור באוניברסיטת הרווארד.
בשנת 2015 זכה בפרס הומבולדט מטעם קרן אלכסנדר פון הומבולדט הגרמנית.
תורתו של הומי באבא
באבא הפך לאחד מההוגים החדשניים והבולטים שבחקר הפוסטקולוניאליזם. יש בהגותו ממד פסיכואנליטי מודגש, ועיקר תרומתו היא בטענה להיברידיזציה (יציר כלאיים) בתיאור היחסים שבין הכובש והנכבש בקולוניות. באבא ביקש להצביע על כך שבנקודת המפגש בין שתי התרבויות התרחשו חילופי תרבות דו-צדדיים ומורכבים. הלבנים לא רק "חינכו מחדש" את המקומיים, או ניצלו אותם, תוך שימוש במשאביהם הטבעיים וכוח העבודה הזול שלהם, אלא גם השפיעו והושפעו מהם על אף חוסר השוויון ביניהם.
לפי גישתו של באבא, אין זה מדויק לדבר על דיכוי תרבותי של עולם המערב כנגד המזרח בתקופה הקולוניאלית, אלא יש "מפגש" תרבותי, בו כולם משפיעים על כולם והתוצאות הן פרי של הכלאה בין הצדדים. בניגוד לספרות הפוסטקולוניאליסטית שנשענה על הדיכוטומיה מזרח מול מערב, כפי שהובלה בידי אדוארד סעיד, טענתו של באבא שונה. לפי באבא, השלטון הקולוניאליסטי ספג ערכים ומאפייני תרבות מהחברה הנשלטת. בנוסף הנחיל השלטון הקולוניאליסטי למקומיים חשיפה לתרבות אחרת והגדרה מחודשת של זהותם העצמית. ההודים, לדוגמה, למדו מהאנגלים פרק בהלכות שלטון ובבניית אומה, ידע שאיפשר להם, בסופו של דבר, להתקומם נגד האנגלים ולדרוש עצמאות.
התפיסה ההיברידית מתנגדת לראייה דיכוטומית של כובש מדכא מול נכבש מדוכא. בכך, נתפס באבא כמי שיוצא נגד אדוארד סעיד, שעיקר הביקורת על ספרו אוריינטליזם היא בראייתו את היחסים בין הכובש והנכבש כבינאריים. אך למרות שסעיד ובאבא מתוארים כנמצאים על שני קטבים מנוגדים בספרות הפוסט-קולוניאלית, יהודה שנהב ואחרים סברו כי מדובר בניגוד מדומה. באבא המסתמך על אפיסטמולוגיה היברידית, בוחן את האינטראקציה והיחסים המורכבים שבין הכובש לנכבש, כך שבמובן זה עמדתו של באבא אינה מנוגדת לזו של סעיד, אלא משלימה אותה. שנהב מציע כי עבודתו של ברונו לאטור מציגה אופציה תאורטית המשלבת את הבינאריות וההיברידיות שבעבודותיהם של סעיד ובאבא. כיוון שלאטור מראה כיצד ההיברידיזציה והבינאריות מתקיימות זו לצד זו ומייצרות זו את זו, כך שניתן לראות באוריינטליזם שיח היברידי שעבר טיהור, שיח בעל שוליים רחבים.
ביקורת
על סגנון כתיבתו של הומי באבא נמתחה ביקורת כי הוא קשה לקריאה ומשתמש בז'רגון קשה לפענוח ומאפשר רק לחבורה מצומצמת, אם בכלל, להבינו. כתב העת "פילוסופיה וספרות" (Philosophy and Literature) בחר בו במקום השני ב"תחרות הכתיבה הגרועה" לשנת 1998 (במקום הראשון זכתה ג'ודית באטלר).
יש מלומדים הטוענים כי מאחורי הז'רגון והבאזוורדס לא מסתתר דבר. כך, חוקרת השירה פרופסור מרג'ורי פרלוף מאוניברסיטת סטנפורד אמרה שהיא מאוד התאכזבה כששמעה על מינויו באוניברסיטת הרווארד וכי אין לבאבא מה לומר. פרופסור מרק קריספין מילר מאוניברסיטת ניו יורק אמר כי אין משמעות לכתיבתו, מעבר למטבעות הלשון החדשות והבאזוורדס בעלי הצליל הלטיני וכי הוא (מילר) אינו מבין בדרך כלל על מה באבא מדבר.
בתשובה לשאלה בראיון אודות תגובתו למבקריו אמר באבא כי מרגיז אותו כשמדברים על כתיבה נגישה ללא הבנה במה הדבר כרוך. הוא הביא לדוגמה את המדור המדעי בניו יורק טיימס וציין כי המאמרים שם לא תמיד מובנים לו במלואם, אך אין פירושו כי הוא אינו מתעניין בהם כלל. בדומה הוא גרס כי למאמרים במדעי הרוח יש שפה פילוסופית משלהם והם לא אמורים להיות כתובים בשפה המובנת ל"אדם מהרחוב".
ראף טרייד
היסטוריה
החנות הראשונה של ראף טרייד נפתחה ברחוב פורטובלו בלונדון ב-1976 על ידי המייסד ג'ף טרוויס. ב-1978 החנות הולידה גם חברת תקליטים ידועה שהפכה בהמשך לביתן של להקות כמו הסמית'ס והליברטינז. החנות והלייבל הופרדו ב-1982, אך הקשרים ביניהן נשארו חזקים עד היום.
חנויות התקליטים
עם הפרדת החנות מחברת התקליטים ב-1982 הועברה הסניף ממיקומו ברחוב פורטובלו לדרך קנסינגטון פארק בלונדון. ב-1988 נפתחה חנות נוספת בקובנט גארדן. בעבר נפתחו סניפים של החנות גם בסן פרנסיסקו, טוקיו ופריז, אשר נסגרו עם עליית מכירות המוזיקה ברשת. ראף טרייד החליפה את הסניפים הללו בחנות מוזיקה אינטרנטית.
חנויות ראף טרייד מתמחות בז'אנר הפוסט פאנק, אך מחזיקות בסחורה ממגוון ז'אנרים אלטרנטיביים ומחתרתיים. בשנים האחרונות החנויות היו אחראיות על הוצאתם של מספר אלבומי אוסף המתמקדים בז'אנרים שונים, כמו אינדי פופ, אלקטרוניקה, קאנטרי, רוק אנד רול ופוסט פאנק.
בכל חודש ינואר מאז 2003 מוציאה החנות אוסף של מיטב המוזיקה מהשנה החולפת, לפי בחירת צוות העובדים, הנקרא Counter Culture. ב-2007 יצא אוסף נוסף בשם Counter Culture 76 המשקף את השנה בה החנות נוסדה.
ב-2007 נפתח סניף נוסף של ראף טרייד בבריק ליין, מזרח לונדון. הסניף ממוקם במבשלת יין לשעבר של סטלה ארטואה ומארח הופעות מוזיקה בחינם המוגבלות ל-200 צופים בכל פעם. בסניף נמכרים בין היתר אלבומים של להקות ללא חוזה הפצה וכרבע מהסחורה מוצעת בתקליטי ויניל.
חברת התקליטים
החנות המקורית שפתח ג'ף טרוויס בפברואר 1976 במערב לונדון אופיינה באווירה קהילתית והתמחתה בתקליטי גראז' רוק ורגאיי. לאחר שלהקת פאנק צרפתית בשם מטאל אורבן הגיעה לחנות וביקשה עזרה בפרסום המוזיקה שלה, החלו טרוויס והעובדים האחרים בחנות להפיק לראשונה אלבום עבורה.
הלייבל ראף טרייד הוציא סינגל עבור זמר הרגאיי הג'מייקני אוגוסטוס פאבלו, את סינגל הבכורה של קברט וולטייר משפילד ואת הסינגל השני של סטיף ליטל פינגרס, Alternative Ulster. במהלך 1978 הלייבל הוציא סינגלים עבור המונוכרום סט, סאבווי סקט, סוול מאפס, אלקטריק אילס, ועוד. ב-1979 הגיע האלבום הראשון שיצא בראף טרייד, Inglammable Material של סטיף ליטל פינגרס, למקום ה-14 במצעד הבריטי והפך לאלבום העצמאי הראשון שמכר מעל 100 אלף עותקים בבריטניה.
ב-1982 הופרדו החנות והלייבל זה מזו. חטיבת ההפצה נקלעה לקשיים עם הזמן אשר הובילו את הלייבל להכריז על פשיטת רגל עד 1991. החברה כולה הגיעה לבסוף למצב של כינוס נכסים.
בשנת 2000 ראף טרייד רקורדס הושקה מחדש כגוף בבעלות עצמאית, שיתוף פעולה בין ג'ף טרוויס, ג'נט לי (חברת להקת פאבליק אימג' לשעבר) וחברת התקליטים Sanctuary, אשר נקנתה על ידי חברת התקליטים הגדולה BMG ולאחר מכן, ב-2007, נמכרה מחדש לקבוצה עצמאית.
נעמי ווטס
נעמי אלן ווטס (באנגלית: Naomi Ellen Watts; נולדה ב-28 בספטמבר 1968) היא שחקנית ומפיקת קולנוע בריטית, אשר הייתה מועמדת לשני פרסי אוסקר לשחקנית הטובה ביותר; עבור תפקידה בתור כריסטינה פק בסרט "21 גרם" (2003) ועבור תפקידה בתור מריה בנט (אנ') בסרט "הבלתי אפשרי (2012).
ביוגרפיה
ווטס נולדה בכפר שורהם במחוז קנט, אנגליה למשפחה נוצרית ממוצא אנגלי, ולשי ואוסטרלי. אביה, פיטר ווטס (1946–1976), היה מהנדס סאונד שעבד בין היתר עם הפינק פלויד, ואימה, מייב אדוארדס, ילידת אנגליה שגדלה באוסטרליה, הייתה סוחרת עתיקות ומעצבת תלבושות. יש לה אח שגדול ממנה בשנה בשם בן. הוריה נפרדו כשהייתה בת 4, ואביה נפטר כשהייתה בת 7. לאחר מות אביה, עברה ווטס עם אימה ואחיה לאנגלסי, וויילס, שם התגוררו עם הסבים שלהם. לאחר צפייתה בסרט "תהילה" ב-1980 החליטה ווטס כי היא רוצה להיות שחקנית.
ווטס למדה במספר בתי ספר תיכונים ובאחד מהם למדה לצידה של ניקול קידמן. במהלך שנותיה בתיכון החלה ללמוד משחק. ב-1986 לקחה הפסקה מתחום המשחק ונסעה ליפן לעבוד כדוגמנית. לאחר ארבעה חודשים חזרה לאוסטרליה ועבדה בחנות כלבו מקומית. לאחר מכן עבדה כעוזרת לעורך אופנה. הזמנה מקרית להשתתפות בהצגת דרמה גרמה לווטס לעזוב את עבודתה ולהשקיע בקידום קריירת משחק.
קריירה
קריירת המשחק של ווטס החלה ב-1986 כאשר הופיעה בפרסומות ובתפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה אוסטרליות כמו: "קרוב רחוק". ב-1991 השתתפה בסרט העצמאי "פלירט" לצידם של ניקול קידמן וטנדי ניוטון. ב-1994, עברה ווטס לארצות הברית וקיבלה תפקיד משני בסרט "פצצה על הטנק". לאחר מכן, היה קשה לה למצוא תפקידים משמעותיים בהוליווד, והיא הופיעה בסדרות קצרות או בסרטים שלא זכו להצלחה. היא נבחנה לסרטים "פגוש את ההורים", "איש על הירח" ו"אבא מתארס" אך לא התקבלה. לבסוף נבחרה לתפקיד משני בסרט "יופי מסוכן".
ב-2002 כיכבה בסרט המצליח "הצלצול".
ארכאולמור
ארכאולמור (שם מדעי: Archaeolemur; מילולית: "למור עתיק") הוא סוג נכחד של למורים מהמשפחה למורי קוף שחיו במדגסקר במהלך ההולוקן ונכחדו לפני בערך 1,047 עד 1,280 שנה לספירה, עם הגעת ראשוני המלגשים לאי. סוג זה היה נפוץ במדגסקר ומאובניו התגלו באתרים שונים לאורך האי. הטקסון תואר בשנת 1895 ונכללו בו שני מינים: Archaeolemur edwardsi ו-Archaeolemur majori.
נעמי ווטס
קריירה
ב-2004, היא הפיקה וכיכבה בסרט "אנחנו לא גרים כאן יותר". ב-2005, היא כיכבה ב"הצלצול 2" וב"קינג קונג" של פיטר ג'קסון. ב-2006, היא הופיעה בסרט "הצעיף הצבעוני" וב-2007 היא הופיעה בסרט "משחקי שעשוע", גרסה אמריקאית (רי-מייק) שביים מיכאל הנקה לסרטו דובר הגרמנית באותו שם.
ארכאולמור
מאפיינים
הארכאולמור היה דומה באורח חייו לקוף יותר ממרבית הלמורים החיים, והיה גדול מעט יותר, במשקל מוערך של 15 עד 35 קילוגרם. הוא חי לרוב על הקרקע אך היה יכול לנוע היטב בין הענפים באורח הדומה למקוקים או לבבונים. הוא היה בעל לסתות גדולות וחזקות שהתאימו לפיצוח קליפות וזרעים, אך הוא ניזון גם מפירות ונראה שהיה אוכל כל בדומה לרוב הפרימטים. הגפיים שלו היו קצרות יחסית עם זנב ארוך והאצבעות היו ארוכות ועזרו לנוע על הקרקע.
בדומה ללמורים דומים כמו המגלדאפיס או למורי עצלן הוא נכחד עם הגעת ראשוני האנשים למדגסקר סביב שנת 1,047 עד 1,280 שנה לספירה. התושבים הקדומים צדו את הלמורים וכרתו את היערות בהם חי עד להכחדתו.
נעמי ווטס
קריירה
בינואר 2010 לוהקה לסרט האימה "Dream House".
בשנת 2015 שיחקה בסרטו של גאס ואן סנט, "ים של עצים", לצד מתיו מקונוהיי. וגילמה את אוולין בסרטים "מורדים" ו"נאמנים", הסרט השני והשלישי בסדרת "מפוצלים". בשנת 2017 הופיעה בסרטו של הבמאי קולין טרוורו "הספר של הנרי" לצד ג'יידן ליברהר.
ב-2022 גילמה את הדמות אמא בסרט האימה "לילה טוב אמא" מבית אולפני אמזון.
פעילות ציבורית
ב-2006, נבחרה ווטס לשגרירה של רצון טוב מטעם האומות המאוחדות כדי להעלות את המודעות לאיידס.
חיים אישיים
בין השנים 2002–2004 הייתה ווטס בזוגיות עם השחקן האוסטרלי הית' לדג'ר.
ב-2005, החלה ווטס לצאת עם השחקן האמריקאי-יהודי לייב שרייבר. בנם הראשון, אלכסנדר 'סשה' פיט, נולד ב-2007, ובנם השני, סמואל קאי, נולד ב-2008. הם התארסו בינואר 2009, ובהמשך השנה הגיעה ווטס עם בן זוגה ושני ילדיה לביקור קצר בישראל. ב-26 בספטמבר 2016, הודיעו ווטס ושרייבר על פרידתם, לאחר 11 שנות זוגיות.
החל מ-2017, היא בזוגיות עם השחקן האמריקאי בילי קרודופ (עמיתה לסדרה "צוענייה"). השניים נישאו ב-9 ביוני, 2023 בבית המשפט במנהטן.
נימפיתיים
נִימְפִיתִיִּים (שם מדעי: Nymphalidae) היא משפחה של פרפרים ואחת המשפחות הגדולות ביותר בסדרה פרפראים, המונה מעל 600 סוגים וכ-5,700 מינים.
מאפיינים
מיני הפרפרים במשפחה הם פרפרים בינוניים וגדולים.
משפחה זו פוצלה בעבר לשלוש משפחות: נימפיתיים, דנאיתיים וסטיריות שאוחדו למשפחה אחת, הנימפיתיים. כיום דנאיתיים וסטיריות נחשבות לפי החוקרים כתתי משפחות בתוך משפחה זו.
חלק מהמינים ידועים בהסוואה שלהם.
מינים ידועים מהמשפחה כוללים את נימפית הסרפד, נימפית היערה, מורפו כחול, דנאית הדורה, דנאית מלכותית, סטירית פקוחה, נימפית משוננת, נימפית החורשף, כתמית הדרדר, גרטה אוטו, כתמית צפונית ופרפר הטווס.
בישראל ידועים 35 מינים מהמשפחה ש-15 מתוכם שייכים לתת משפחת הסטירית, כתמית פנינים ומין אחד (דנאית הדורה) שייך לתת משפחת הדנאיתיים.
אורן לבן מערבי
תיאור
אורן לבן מערבי הוא עץ גדול חד ביתי הגדל לעיתים קרובות לגובה בין 30 ל-50 מטרים, ולעיתים נדירות עד 70 מטרים, ובקוטר של 100 סנטימטרים בגובה חזה (במקרים קיצוניים 2.5 מטרים). נוף העץ הוא בתחילה גלילי צר, ובהמשך רחב ושטוח. העץ מאריך ימים (מעל ל-400 שנים).
מערכת השורשים מורכבת משורש שיפודי ושורשים אופקיים היכולים להתפשט למרחק של עד 8 מטרים מהעץ. מרבית (כ-75%) השורשים האופקיים מצויים בשכבת העליונה (60 סנטימטרים) של הקרקע.
אלי אבוטבול
קורות חיים
אלי אבוטבול נולד בזכרון יעקב בשנת 1967.
לאחר סיום לימודי התיכון בבית הספר אורט השומרון התגייס לצה"ל בשנת 1985 ושירת כפקיד בחטיבת הנח"ל. בשנת 1989 לאחר שחרורו מהצבא החל לעסוק בתחום קידום נוער בזכרון יעקב ובהמשך מילא את תפקיד רכז הנוער ביישוב.
אורן לבן מערבי
תיאור
אורן לבן מערבי הוא חבר בקבוצת "האורן הלבן" (תת-מין Strobus של המין אורן). ככל החברים בקבוצה זו העלים (המחטים) הם באגדים של חמש כשהנדן נשיר. תכונה זו מבדילה את האורן הלבן המערבי וקרוביו מאורן מפותל, שלו יש שתי מחטים לאגד, כמו גם אורן הזפת ואורן ג'פרי, שלשניהם יש שלוש מחטים באגד. לכל שלושת המינים הללו יש נדן קבוע בבסיס כל אגד. העלים משוננים, אורכם בין 4 ל-10 סנטימטרים ורוחבם בין מילימטר ל-0.7 מילימטרים, ישרים ומעט מפותלים, גמישים, גונם כחול-ירוק, הצד העליון נטול קווי פיוניות, הצד התחתון עם קווי פיוניות בולטים, שולי העלים משוננים בעדינות, הקצה רחב עד חד.
אלי אבוטבול
קורות חיים
בשנת 1993 נבחר ליו"ר מועצת פועלי זכרון יעקב וחוף הכרמל – הצעיר בגילו בארץ. בתפקיד זה שירת 10 שנים. לפני שנבחר לראשות המועצה שימש רכז נוער בסיכון במועצה, ויושב ראש מועצת פועלי זכרון יעקב וחוף הכרמל, יועץ משפטי בהסתדרות וחבר המועצה המקומית מאז 1998 ועד להתפטרותו מראשות המועצה.
אורן לבן מערבי
תיאור
העץ מגיע לבגרות מינית בגיל 7 שנים, אם כי מחסור במים עשוי לעכב זאת. האצטרובל הזכרי סגלגל, אורכו 10 עד 15 מילימטרים וגונו צהוב. האצטרובלים הנקביים ארוכים וצרים. אורכם בין 12 ל-32 סנטימטרים, ורוחבם כשהם סגורים בין 3 ל-4 סנטימטרים, ו-5 עד 8 סנטימטרים כשהם פתוחים. גונם חום שמנת עד צהבהב, והם מכוסים בשרף על גבעולים באורך עד 2 סנטימטרים. הקשקשים דקים וגמישים. בעונה טובה גדלים כ-40 אצטרובלים נקביים על עץ אחד. הזרעים קטנים סגלגלים באורך בין 4 ל-7 מילימטרים וגונם חום-אדום. בקילוגרם אחד יש 59,000 זרעים. לכל זרע צמודה כנף ארוכה ודקה באורך 15 עד 22 מילימטרים. הזרעים מפזרים בעזרת הרוח עד למרחק של 800 מטרים מהעץ. הזרע יכול לנבוט עד 4 שנים מפיזורו.
אלי אבוטבול
קורות חיים
בתחילת הקריירה הפוליטית שלו, הוא היה איש מפלגת העבודה והיה סגנו של קודמו לראשות המועצה, ישי שיבובסקי. בהמשך, אבוטבול היה ראש סניף מפלגת העבודה המקומי ואילו שיבובסקי היה ראש המועצה מטעם מפלגת "יש", המקומית. השניים הפכו ליריבים פוליטיים.
אורן לבן מערבי
תיאור
העץ הוא קרוב משפחה לאורן לבן מזרחי (Pinus strobus), ושונה ממנו בכך שיש לו אצטרובלים גדולים יותר, העלים חיים מעט יותר (בין שנתיים לשלוש שנים בהשוואה ל-1.5 שנים עד שנתיים) קווי הפיוניות שלו בולטים יותר, והנוף שלו צר וצפוף במידת מה יותר.
אלי אבוטבול
ראש מועצת זכרון יעקב
בשנת 2003, בגיל 36, נבחר לראשות המועצה המקומית זכרון יעקב – ראש המועצה ה-5, מטעם רשימה עצמאית – "זיכרון שבלב", זאת לאחר 30 שנות כהונת ראש המועצה הקודם ישי שיבובסקי. כאשר שיבובסקי פרש, אבוטבול ניצח בבחירות והגיע לראשות המועצה מטעם מפלגת העבודה. אלא שבסופו של דבר, כמו שיבובסקי, גם אבוטבול נאלץ להקים מפלגה מקומית, מפלגת "זיכרון שבלב", ולהמשיך להתמודד מטעמה על ראשות המועצה, במערכות הבחירות.
אורן לבן מערבי
תיאור
בהיעדר אצטרובלים קשה להבדיל בין אורן לבן מערבי לבין אורן לבן-קליפה. עם זאת, המחטים של אורן לבן-קליפה הם חלקים בעוד שהמחטים של אורן לבן מערבי הם משוננים קלות (תחושה שהמחט מחוספסת בזמן מעבר אצבע על המחט). אף שהמחטים של אורן לבן-קליפה קצרים יותר בממוצע (באורך 4–7 סנטימטרים), אורכן חופף לאורך של המחטים הארוכות יותר באורך 5–10 סנטימטרים של אורן לבן מערבי.
אלי אבוטבול
ראש מועצת זכרון יעקב
אחת היוזמות שלו כראש מועצה הייתה מכירה ושיקום של בית ההבראה של "מבטחים" בזכרון יעקב.
בשנת 2008 נבחר אבוטבול שנית לראשות המועצה כמתמודד יחיד.
אורן לבן מערבי
תחום תפוצה
אורן לבן מערבי הוא באופן עקרוני מין הררי, אבל הוא גדל במגוון רב של גבהים. בקולומביה הבריטית מגובה פני הים עד 450 מטרים, בוושינגטון מגובה פני הים עד 1,850 מטרים, באורגון מ-1,830 עד 2,140 מטרים, בקליפורניה מ-1,830 עד 3,350 מטרים, במונטנה מ-500 עד 1,800 מטרים, ובאיידהו מ-500 עד 1,800 מטרים.
אלי אבוטבול
ראש מועצת זכרון יעקב
בשנת 2010 הוביל מאבק אזורי כנגד הקמת חוות גז בכניסה לזכרון יעקב.
אורן לבן מערבי
תחום תפוצה
בוושינגטון ובאורגון האורן הלבן המערבי גדל בחברות עשירות בעצים ושיחים אחרים, אבל ברכס סיירה נבדה הצמחייה הנלווית דלה. בין העצים הגדלים בחברת אורן מערבי: אשוח חינני (Abies amabilis), אשוח לבן, אורן לבן-קליפה, אורן בלפור (Pinus balfouriana), אורן גמיש (Pinus flexilis), אורן הסוכר, אורן ג'פרי, צפצפה רעדנית ושדר הנייר (Betula papyrifera). תת-היער כולל בין השאר: טקסוס פסיפי (Taxus brevifolia), אוכמנית, יערה (Lonicera) ו-Amelanchier alnifolia (באנגלית Serviceberry).
אלי אבוטבול
ראש מועצת זכרון יעקב
בשנת 2013 נבחר לקדנציה שלישית ברוב של 70 אחוזים.
אורן לבן מערבי
שימושים
לעץ של אורן לבן מערבי יש ערך רב. קוויו ישרים, הוא אינו מכיל שרף, קל משקל ויציב. משתמשים בו למסגרות של חלונות ודלתות, לחיפוי קירות, להכנת דלתות, קרשים, גפרורים וקיסמי שיניים. הקרשים אינם מתפצלים כשתוקעים בהם מסמר, ונצבעים היטב. העץ טוב גם לגילוף.
אלי אבוטבול
ראש מועצת זכרון יעקב
בשנת 2015 מבקר המדינה הוציא שלושה צווי הגנה לשלושה חושפי שחיתויות שחשפו מעשי שחיתות במועצה המקומית זכרון יעקב. על פי דוח מבקר המדינה, ראש המועצה אלי אבוטבול תפר מכרזים ציבוריים לחברי ילדותו. בנוסף, נוכח העובדה שהמועצה המקומית זכרון יעקב הפרה באופן שיטתי את צווי ההגנה הזמניים שכבר ניתנו למתלוננים, החליט מבקר המדינה ונציב תלונות הציבור להעביר את החלטתו בעניין ליועץ המשפטי לממשלה.
אורן לבן מערבי
שימושים
חורשות אורן לבן מערבי הן בית גידול למגוון יונקים, עופות וחרקים. רוב בעלי החיים אינם מסוגלים לאכול את המחטים של האורן הלבן המערבי, אם כי אייל פרדי שחור-זנב יאכל אותן כאשר אין מקור מזון אחר. שכווי יערות מעדיף את המחטים על פני המחטים של צוגה מערבית. הזרעים הם מקור מזון חשוב לסנאים אדומים ואוגרים יערוניים.
הילידים נהגו ללעוס את השרף, קלעו סלים מהקליפה והכינו תחבושות רוויות בשרף ואספו באביב את הקמביום כמזון.
אלי אבוטבול
ראש מועצת זכרון יעקב
במרץ 2016 נחקר אבוטבול במשטרה בעקבות תלונה על איומים. באפריל 2016 המשטרה הודיעה שגיבשה תשתית ראייתית להעמדתו לדין בגין איומים ועבירות נוספות. מממצאי החקירה עלה כי ראש המועצה איים על איש עסקים שייפעל לעצור את קידום ענייניו של איש זה, בשל התנגדותו לפרויקט שהמועצה קידמה. בשל המלצת המשטרה, החליט אלי אבוטבול להתפטר מראשות המועצה, אף שלא הוגש נגדו כתב אישום. ביולי 2019 הודיעה הפרקליטות על סגירת התיק.
אורן לבן מערבי
שימושים
ליערות אורן לבן מערבי יש ערך אסתטי ונוהגים לשתול אותו כצמח נוי.
אלי אבוטבול
ראש מועצת זכרון יעקב
ב-2018 הודיע כי יתמודד שוב לתפקיד ראש המועצה, משום שהפרקליטות טרם קיבלה החלטה בעניינו.
אורן לבן מערבי
איומים
הסכנה הגדולה ביותר לאורן לבן מערבי היא משלפוחית החלודה של האורן הלבן. מין של פטריית חלודה ממשפחת Cronartiaceae. הפטרייה היא טפיל המנצל שני פונדקאים שונים (אורן לבן ודומדמניתיים), ותהליך ההנבגה שלו מחולק לחמישה שלבים. הפטרייה נמצאת באופן טבעי באירופה ובאסיה, שם האורנים הלבנים נהנים מהעמידות הגבוהה ביותר כנגד מחלות. הפטרייה הובאה לצפון אמריקה בטעות ב-1909, והיא נחשבת למין פולש הגורם לנזקים נרחבים לעצי האורן האמריקניים. נבגי הפטרייה יכולים לעוף ברוח למרחק של 15 קילומטרים והם נובטים על המחטים ומנצלים את פתחי הפיוניות כדי לחדור לתוך העץ. אם הם מגיעים לגזע העץ ימות. שירות היערות של ארצות הברית מעריך שהפטרייה קטלה כ-90% מעצי אורן לבן מערבי מערבית לרכס קסקייד. נעשים ניסיונות לגדל עצים עמידים לפטרייה. כאשר בעצים קיימים נוהגים לגזום את הענפים התחתונים כדי למנוע הידבקות.
אלי אבוטבול
ראש מועצת זכרון יעקב
בבחירות לראשות מועצת זכרון יעקב שנערכו באוקטובר 2018 זכה אבוטבול בכ-43.5% מהקולות אך הפסיד לראש המועצה המכהן זיו דשא (שקיבל כ-50% מהקולות).
אורן לבן מערבי
איומים
פטריות נוספות הפוגעות באורן לבן מערבי כוללות שלושה מיני פטריות שגורמות לנשירת מחטים (needle cast fungi): Lophodermella arcuata, Lophodermium nitens ו-Bifusella linearis, פטריות התוקפות את החלק הנמוך ביותר בגזע (butt-rot fungi): Phellinus pini, Phaeolus schweinitzii ו-Heterobasidion annosum ופטריות התוקפות את מערכת השורשים: הסוג Armillaria הגורם לפגיעה בצמיחה ולהרס שורשים ו-Heterobasidion annosum, שהמחלה שהיא גורמת קרויה Annosus root disease ועלולה לגרום למות העץ.
אלי אבוטבול
חיים אישיים
אבוטבול גרוש ואב לארבעה.
אורן לבן מערבי
איומים
חרקים התוקפים את העץ הם מיני חיפושיות מתת-המשפחה Scolytinae (באנגלית Bark Beetles) הכוללים את חיפושית האורן ההררית (Dendroctonus ponderosae), Ips emarginatus ו-Ips montanus.
איומים נוספים על האורן הלבן המערבי כוללים דבקון אמריקני ננסי (המין Arceuthobium) מין של הצמח הטפיל דבקון התוקף את האורן הלבן המערבי. מזהמים שמקורם בפעילות אנושית כדוגמת גופרית דו-חמצנית ואדי פלואוריד גורמים לעלווה להצהיב ולנשור מוקדם.
הרפורמה בתחבורה הציבורית בגוש דן
הרפורמה בתחבורה הציבורית בגוש דן הידועה גם כארגון מחדש בקווי התחבורה הציבורית בגוש דן הוא כינוי לשינוי משמעותי אשר נעשה בקווי האוטובוס בתל אביב-יפו, רמת גן, גבעתיים, בני ברק, חולון ובת ים בשנת 2011 במטרה להפוך את מערכת התחבורה הציבורית למערכת מודרנית העונה לצרכים המשתנים של האוכלוסייה בגוש דן ועל מנת לעצור את הירידה המתמשכת במספר הנוסעים בתחבורה הציבורית.
ריו קוארטו
ריו קוארטו (בספרדית: Río Cuarto) היא עיר בפרובינציית קורדובה בארגנטינה. ריו קוארטו שוכנת על גדות נהר ריו קוארטו, במרחק של 216 קילומטרים מקורדובה, בירת הפרובינציה.
הרפורמה בתחבורה הציבורית בגוש דן
הרפורמה נהגתה על ידי משרד התחבורה ותוכננה על ידי חברת חברת נתיבי איילון בעשור הראשון של המאה ה-21. עם זאת, ביצועה המעשי התעכב והחל רק באוגוסט 2010, כאשר השינוי המהותי ביותר התבצע ב-1 ביולי 2011 עם ביצוע הפעימה השנייה במסגרת הארגון מחדש של הקווים. במסגרת השינוי, בוטלו עשרות קווים, קווים אחרים שינו את מסלולם ונוספו קווים חדשים אחרים.
ריו קוארטו
היסטוריה
ההתיישבות באזור נהר ריו קוארטו החלה במחצית השנייה של המאה ה-18 ובמקביל המסחר באזור התפתח. התושבים הילידים באזור התחילו לתקוף ולבזוז את ההתיישבויות החדשות וממשל מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה החליט להקים באזור קו ביצורים שיעצור את הילידים. ב-11 בנובמבר 1786 בהוראת מושל האזור רפאל דה סוברמונטה (שבהמשך היה גם המשנה למלך של מלכות המשנה) נוסדה כחלק מקו הביצורים העיירה "ויז'ה דה לה קונספסיון דל ריו קוארטו", שם שבהמשך קוצר לשם הנוכחי.
הרפורמה בתחבורה הציבורית בגוש דן
הרפורמה ספגה ביקורת שהתמקדה בעיקר בהרעת נגישות לחלק מהשכונות, ובתגובה נערכו בה שינויים נוספים ב-5 באוגוסט 2011 וב-16 במרץ 2012. לאור הביקורת בוטלו השלבים הבאים אשר היו אמורים להתבצע במסגרתה, ולאורך העשור השני של המאה ה-21 נעשו מספר שינויים נוספים בקווים, כגון הוספת קווים חדשים אשר פיצו על ניתוקים שונים.
ריו קוארטו
היסטוריה
בעיירה התקיימו מספר קרבות במהלך מלחמות האזרחים בארגנטינה במאה ה-19.
הרפורמה בתחבורה הציבורית בגוש דן
היסטוריית מערכת קווי האוטובוסים בגוש דן
התחבורה הציבורית באזור תל אביב והסביבה החלה להתפתח בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20, עם הקמתם של הקואופרטיבים "המעביר" ו"גלי אביב" שהתאחדו בהדרגה עד שהפכו בשנת 1945 לקואופרטיב דן שפעל בתל אביב-יפו, רמת גן, גבעתיים, פתח תקווה ובקעת אונו. בנוסף הופעלו קווי קואופרטיב אגד עירוניים בין תל אביב לבת ים, וחולון. מצב זה של הפעלה על ידי שתי החברות נמשך עד קיץ 2003, אז הועברו קווים של בקעת אונו וקווים עירוניים בפתח תקווה (ב-2006) לחברת "קווים", אליהם הצטרפו "מטרופולין" ו"אפיקים" במהלך העשור השני של המאה ה-21.
ריו קוארטו
היסטוריה
ב-1880 התחיל גל הגירה לעיר, בעיקר של מהגרים מספרד ואיטליה. ב-1883, הודות לגידול באוכלוסייה מההגירה, ריו קוארטו קיבלה מעמד של עיר.
כלכלה
כלכלת העיר מסתמכת בעיקר על תעשייה ועיבוד של מוצרים חקלאיים מהאזור.
חינוך
בעיר שוכנת האוניברסיטה הלאומית של ריו קוארטו שנוסדה ב-1971.