cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הכחשת איידס
דרום אפריקה
למחלוקת העולמית שנוצרה על ידי הנשיא תאבו מבקי קדמו מספר מחלוקות מקומיות הקשורות ליחס הממשלה למגפה. בשנת 1996 הממשלה הואשמה בבזבוז כספי ציבור על מופע מוזיקלי שאמור היה להפיץ את המסר של מניעה. בשנת 1997 היא קיבלה ביקורת על תמיכתה בטיפול רשמי, Virodene, שזוהה מאוחר יותר כחומר תעשייתי ללא תועלת. כך, החל מ-1998 הוקע השימוש בתרופות אנטי רטרו-ויראלי, כאשר הממשלה מצטדקת על ידי ציטוט תופעות הלוואי של התרופות. בשנת 1999, הנשיא תאבו מבקי, שהיה תחת לחץ לספק זידובודין (ZDV) או AZT למניעה של העברת HIV בין האם לילדה (PMTCT) וטיפול באיידס, הודיע כי התרופה רעילה ומסוכנת לבריאות ושהממשלה לא מאשרת לספק אותה. לאחר מכן הוא הביע ספק האם בכלל HIV הוא הגורם לאיידס, וזה הרחיב את הדיון מן התועלת של ZDV אל התועלת של כל הטיפול תרופתי (ARV) בלחימה במגפת האיידס, מאחר שתקיפת ה-HIV היא היעד של כל התרופות. הנשיא מבקי הגביל את השימוש בתרופה nevirapine אותה תרמה באופן חופשי הקרן העולמית. מחקרים המעריכים בצורה שמרנית ותוך צמצום הנחות את הנזק לחיי אנוש בעקבות החלטות אלו, אומדים את השפעת הגבלת השימוש ב-ARVs בדרום אפריקה בין השנים 2000–2005 בכ-3.8 מיליון שנות אדם, לפחות, שנקטעו.
דיוויד מינצברג
רכישת הפועל תל אביב
בינואר 2023, לאחר שבדיקת הנאותות הושלמה, קבוצת מינצברג הודיעה על רכישת הקבוצה. בסוף פברואר הועברו הכספים הראשונים לקניית הקבוצה, לאחר שהסתיימה בדיקת הבקרה התקציבית המקדימה של ההתאחדות לכדורגל, וב-1 במרץ ועדת העברת הזכויות אישרה את עסקת המכירה.
הכחשת איידס
דרום אפריקה
המדיניות של דרום אפריקה לאיידס עוצבה על ידי גישה עיקשת מצד הנשיא מבקי ושרת הבריאות שלו, ד"ר מנטו צ'באללה מסימאנג, כלפי טיפול תרופתי. הם הביעו זלזול במדע האורתודוקסי על איידס על ידי הצגה שלו כאחד מבין כמה נקודות מבט ועמדות מדעיות, תוך ערעור אמינותם של אלו המובילים את המדע של הטיפול התרופתי על ידי האשמתם באינטרס רווחי כלכלי. מבקי סירב במשך שנים להתיר משלוחי תרופות נגד איידס לארצו, אשר בה כ-12% מן האוכלוסייה נגועה ב-HIV.
דיוויד מינצברג
רכישת הפועל תל אביב
ב-1 ביוני 2023 נכנס לתוקף הסכם המכירה, ודייוויד מינצברג הפך לבעל זכויות הניהול בהפועל תל אביב. מיד לאחר סיום המכירה, הקבוצה בניהולו החתימה את השחקן חוסה רודריגס, המאמן מייקל ואלקאניס, והשחקן עומרי אלטמן ששיחק בעברו במועדון.
הכחשת איידס
דרום אפריקה
שרת הבריאות של מבקי, מנטו צ'באללה מיסמנג, אף הציעה לטפל במגפת האיידס בעזרת ירקות, כמו סלק ושום. בתחילת שנת 2000 תאבו מבקי שלח מכתב למנהיגי עולם והביע את הספק שלו ש-HIV הוא הגורם הבלעדי לאיידס. הוא הזמין מדענים שהיו בדעתו לשבת עם מומחים התומכים בתאוריה הרווחת על איידס בפאנל על מנת לייעץ לו על תגובות הולמות למגפה בדרום אפריקה. מבקי קישר עוני כגורם חסר חיסוני למחלה, והצהיר על הסכנות של התרופות, יחד עם השתהות הממשלה לספק תרופות שמטרתן למנוע העברה של נגיף ה-HIV מאמהות בהריון לתינוקות שלהן.
רק לאחר מחאות חריפות הוקלו ההגבלות על ייבוא התרופות, ובשנת 2002 הכיר הפרלמנט הדרום אפריקני באופן רשמי בנגיף ה-HIV כגורם לתסמונת האיידס. ביולי של אותה שנה פסק הדין לבית המשפט החוקתי הורה על הממשלה להעניק זמינות לתרופה nevirapine לכל אישה בהריון שנדבקה ב-HIV. עד אז, אלפי אמהות בדרום-אפריקה העבירו את המחלה לילדיהן משום שלא קיבלו תרופות.
אחד מכשלי בריאות המדיניות בהם מואשם הממשל בדרום אפריקה הוא שבמקום בחינה עמוקה של הטענות וחיפוש אחר הוכחות, הוא קיבל אותם במלואם וסיפק מחסה ותמיכה עבורם.
הנזק הכבד והכואב כתוצאה מגישת ההכחשה שנצפה בדרום אפריקה מחזק את התנגדות הקהילה המדעית לנתינת מקום בשיח המדעי והציבורי לטענות המכחישים. מכחישי HIV מאשימים את המדענים בדיכוי המחאה לגבי הגורם לאיידס, ובהשתקת השמעת תאוריות אלטרנטיביות, כביכול ממניעים פוליטיים. התגובה של הקהילה המדעית היא שהסכנה הנשקפת בנתינת לגיטימציה למכחישים היא כבדה מידיי. הכחשה יכולה להפחית ציות להנחיות למניעת הפצת הנגיף על ידי מין בטוח והפחתת השימוש בתרופות דבר שייגבה את חייהם של נשאים רבים. זה מניע את הקהילה המדעית לסרב לפרסום הצהרות המכחישים בפורום ציבורי. בין אם הדרה זו היא מוצדקת או לא, היא מלבה את טענות מכחישי דיכוי.
מכחישים אשר שינו את דעתם
מציאת טיפול מאריך חיים בשנות ה-90 הפריכה את הטיעון של קהילת מכחישי האיידס אשר טענו כי הפרדיגמה על הקשר בין HIV לאיידס לא מוכחת כיוון שלא נמצא טיפול מתאים. הפיתוח של טיפול זה, אשר מבוסס על פעילות אנטי ויראלית, היה חשוב בשכנוע של חלק ממכחישי האיידס לקבל את הקשר בין HIV לאיידס. חלק מן המדענים הבולטים שפעם הטילו ספק בקשר HIV/איידס שינו את עמדתם וקיבלו קשר זה כתגובה למחקרים החדשים. ניתן לראות למשל את ג'וזף סונבנד שעד לשנות ה-90 התייחס לנושא האיידס כלא פתור, אך הכיר בקשר זה לאחר התפתחות טיפולים אנטי ויראלים חדשים בהם טיפל במאות ממטופליו בהצלחה ובאמצעותם טען כנגד טענותיהם של קהילת מכחישי האיידס
פרסום בכתב עת (על ידי מכחיש עבר) : Jornal of Medical Ethics - "קבוצה של מכחישים לשעבר, שכבר אינם בחיים, וטענו שאין קשר בין HIV לאיידס, ייתכן שבתקופתם היה צדק לטענותיהם כיוון שלא היו מספיק הוכחות חותכות אך כיום זה כבר מוכח שיש קשר בין השניים." לסיכום, ניתן לראות שבעבר עקב חוסר מידע מכחישים רבים נקטו בעמדותיהם אך עקב התפתחות מדעית, מידע חדש וייצור תרופות, שונו דעותיהם של חלק מן המכחישים.
טיפול
האיידס נחשבת למחלה חשוכת מרפא. הטיפולים מעכבים את התפשטותה ומאריכים את חיי הנשא אך אינם מחסלים לחלוטין את הנגיף. הדרך המקובלת כיום למיגור המחלה היא למנוע אותה מלכתחילה בעזרת אמצעי מניעה ומין מוגן.
כאשר החלה התפשטות האיידס טיפלו בנשאי HIV באמצעות זידובודין. התרופה מונעת את שכפול הנגיף באמצעות עיכוב האנזים רוורס טרנסקריפטאז. בתחילת שנות ה-90 יצאו לשוק שתי תרופות נוספות: דידאנוזין ו-ddC. כיום הטיפול למחלת האיידס הוא שילוב של מספר תרופות ("קוקטייל") שפוגעות בנגיף. למרות קצב ההתפתחות המהיר של הנגיף, קשה לו לפתח עמידות לשלוש תרופות בו זמנית. כדי להקשות על הווירוס עוד יותר, כל שלושה חודשים מחליפים את שילוב התרופות, כך שגם אם הווירוס פיתח עמידות לחלק מהתרופות הקיימות, החדשות יפגעו בו בצורה שונה.
אין עניות במקום עשירות
אין עניות במקום עשירות הוא כלל הלכתי הקובע שבעניינים שונים הקשורים לבית המקדש אין בודקים איזו אפשרות היא החסכונית ביותר, אלא מתנהגים בצורה המכובדת ביותר האפשרית, גם אם היא עולה יותר כסף, כיוון שההתנהלות הכלכלית של המקדש צריכה להיות כאילו המקדש הוא עשיר, ולא כאילו הוא עני המנסה לחסוך בהוצאותיו.
הכחשת איידס
מכחישי איידס מפורסמים בישראל ובעולם
בין המתנגדים ניתן לראות כמה בולטים במיוחד, כשהמתנגד המפורסם ביותר הוא פטר דוסברג.
אין עניות במקום עשירות
לעומת כלל זה, קיים כלל הפוך, התורה חסה על ממונם של ישראל, המנחה לחסוך בהוצאות כספיות בקביעת הדרישה ההלכתית. פרשנים שונים ניסו לנסח כללים המאזנים בין שני עקרונות סותרים אלה.
הכחשת איידס
מכחישי איידס מפורסמים בישראל ובעולם
פטר דוסברג נולד ב-1936 במינסטר, גרמניה. פרופסור לביולוגיה של התא וביולוגיה מולקולרית, וחבר האקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית. דוסברג הוא מכחיש האיידס הבולט ביותר ופעל רבות על מנת להפריך את הקשר בין נגיף ה-HIV למחלת האיידס. לטענותיו אין שום הוכחה מדעית או אפידמיולוגית על הקשר בין HIV למחלת האיידס. הוא האמין כי נגיף ה-HIV אינו הגורם לאיידס אלא שימוש בסמים, מחלות (המופיליה) או השימוש בתרופה למניעה/טיפול האיידס עצמוAZT. דוסברג פרסם מאמרים בכתבי עת מדעיים חשובים כגון: Cancer Research, Lancet, Proceedings of the National Academy of Sciences, Science, Nature, Journal of AIDS, AIDS Forschung, Biomedicine and Pharmacotherapeuties, New England Journal of Medicine ו־Research in Immunology. ב-1987 ערער דוסברג על הקשר בין נגיף ה־HIV למחלת האיידס, הוא פרסם במגזין "Cancer Research" מאמר המתנגד לקשר זה. פרסומו חפף עם ההתחלה של מסע ההסברה של שירותי הבריאות ופיתוח התרופה AZT כטיפול לנגיף ה־HIV. דוסברג כתב 3 ספרים על הנושא: - אוסף של רב מאמריו, AIDS: Virus or Drug Induced?, Inventing the AIDS Virus.
אין עניות במקום עשירות
מקור הכלל
לכלל זה אין מקור ברור. רש"י מבסס אותו על הסברא, ומנמק דין זה בכך ש"לאו אורח ארעא", היינו שאין זה מכובד להתנהג בדרך עניות במקדש, שראוי להתנהגות מכובדת.
הכחשת איידס
מכחישי איידס מפורסמים בישראל ובעולם
הסופר בויד אד גרייבס - יזם את קבוצת המחקר המדעית לחקר האיידס. יחד עם דוקטור צ'ארלס תומאס, חבר לשעבר במחלקת הביולוגיה של מכון סקריפס, הוא חקר במשך 10 שנים את מקורות האיידס, וטוען למרמה והונאה אפלים וכבדים. כעדות, דוקטור גרייבס מציע את "החוליה החסרה", תרשים המידע ואוסף של מעל ל-20 אלף מסמכים מדעיים שלטענתו מוכיחים שהנגיף פותח, נבנה והופץ. לטענת גרייבס, חולה איידס בעצמו, הנגיף תוכנן בארצות הברית במטרה להשמיד חלק ניכר מאוכלוסיית העולם.
אין עניות במקום עשירות
היחס בין "אין עניות" לבין "התורה חסה על ממונם של ישראל"
בקרב האחרונים, התעורר דיון בשאלת היחס בין הכלל "אין עניות במקום עשירות", על פיו אין לחסוך בהוצאות בפעילות המקדש, כדי להראות עשירות, לבין הכלל "התורה חסה על ממונם של ישראל", על פיו ראוי לחסוך בהוצאות כספיות בקיום מצוות שונות, כדי לא להכביד את העול הכלכלי על הציבור. אף שעקרונית "התורה חסה" הוא כלל כללי יותר, שנאמר בכל התורה ולא רק במקדש, בכמה מקומות נאמר הכלל "התורה חסה" אפילו לגבי עבודת המקדש, ולכן נוצרה סתירה לכאורה בינו לבין הכלל של "אין עניות במקום עשירות".
הכחשת איידס
מכחישי איידס מפורסמים בישראל ובעולם
מנחם בן- מבקר ספרות, משורר ופובליציסט ישראלי. ב-16 ביוני 2000 התפרסמה במוסף "הארץ" כתבת שער ארוכה שלו, שעוררה תגובות ומחאות רבות, ועסקה בהכחשת כל מושג האיידס. בכתבה זו ציטט בן את טענתיו של פרופ' פיטר דוסברג וד"ר פאפאדופולוס מקבוצת פרת באוסטרליה כנגד נגיף ה־HIV בנוסף לתיאור נרחב של הקנוניה וההונאה שמתקיימים כנגד הציבור.
אין עניות במקום עשירות
היחס בין "אין עניות" לבין "התורה חסה על ממונם של ישראל"
הרב יחזקאל לנדא ניסה לנסח כלל, לפיו במקום בו יש צורך בכלי שרת, אומרים אין עניות במקום עשירות, (כך למשל בכיבוס בגדי הכהונה, ובתיקון כלי השרת) ואילו במקום שבו אין צורך ב"כלי שרת", גובר הכלל של "התורה חסה". בתוך דבריו הוא מוסיף, שבשימוש בכלי כסף אין בעיה של "אין עניות", ולכן היה מותר לעשות כלי שרת מכסף, כמו המחתה בה חותים את הגחלים מהמזבח לצורך הקטורת. בהמשך דבריו הוא מציע חילוק נוסף, כדי להסביר מדוע לגבי שמן למנחות משתמשים בכלל "התורה חסה", ולא בכלל של "אין עניות", ומסביר שבמנחת יחיד לא שייך הכלל "אין עניות", ולא ניתן היה לחלק בין מנחות יחיד למנחות ציבור. הרב ישראל ליפשיץ כתב שבמקום בו יש הפסד מועט נוהגים על פי הכלל "אין עניות", אולם במקום בו יש הפסד מרובה, נוהגים על פי "התורה חסה". במקום אחר כתב שהדבר נתון לשיקול הדעת של החכמים,. גישה דומה הציג גם המהר"ם חביב, שכתב.
הכחשת איידס
מכחישי איידס מפורסמים בישראל ובעולם
ד"ר לנקה - ביולוג גרמני שהתמחה בתחום הווירוסים וביולוגיה מולקולרית. משנת 1994 טוען ד"ר לנקה שהגילוי כביכול של נגיף ה-HIV לא עומד בקריטריונים המדעיים הנדרשים כדי להוכיח את קיומו של וירוס ושבעצם לא קיים וירוס כזה. לאחר שד"ר לנקה החל לפרסם את ממצאיו לגבי ה-HIV הוא פוטר מעבודתו האקדמית. טענותיו של ד"ר לנקה וחוקרים נוספים פורסמו במגזין Natural News פרסום זה כולל מכתב מאנשי רפואה ומחקר למגזין SCIENCE, בו הם מבקשים מהמגזין להתכחש לארבעת מאמריו המקוריים של רוברט גאלו (מגלה האיידס), אשר גרמו לציבור להאמין שמחלת האיידס נגרמת על ידי וירוס ה-HIV. כותבי המכתב צירפו מסמכים המוכיחים לטענתם שעבודתו של גאלו הייתה לא מספקת מבחינה מדעית, ושחלק מתוצאותיה זויפו. בין המסמכים היה גם מכתב של רוברט גאלו לחוקר אחר, בו הוא מודה שלא ניתן לבודד את וירוס ה-HIV מדגימה אנושית בלבד. ד"ר לנקה טוען שהסימפטומים המיוחסים לאיידס הם ביטוי למצב בו תאי הגוף לא מייצרים מספיק אנרגיה כתוצאה ממחסור בחמצן. מספר גורמים יכולים לגרום למחסור בחמצן בתאים כגון חומרים המכילים הרבה ניטריטים, מתכות כבדות, רעלים שונים אחרים, מחסור במרכיבי תזונה שונים, מחלות שונות ועוד.
ניתן לראות מתנגדים בולטים נוספים וביניהם המדענים דויד רזניק, הרווי ביליי והביוכימאי חתן פרס נובל לכימיה קארי מוליס, המתמטיקאי סרז' לנג, הנרי באוור, העיתונאית סליה פרבר, ג'ון שנטון, שדרן הרדיו גרי נול וכריסטין מג'ורה, פעילה בולטת. קהילת המכחישים כוללת גם את קבוצת פרת' (קבוצת מכחישי איידס שכוללת אנשי מדע, קמה ב-1981 במערב אוסטרליה). ניתן לראות חלק מפרסומם של המכחישים בכתבי עת חשובים, למשל: ב-1998 פרסם ג'ון שנטון את ספרו Positive False החושף את המיתוס סביב הקשר בין HIV לאיידס. בספרו טוען שנטון שהאיידס היא קונספירציה שנוצרה על ידי חברות התרופות על מנת לייצר כסף ממכירתן. ב-2006 סליה פרבר, עיתונאית וחלק מהקהילה, פרסמה מאמר ב - Harper's Magazine תחת הכותרת "יצא משליטה: איידס והשחיתות של המדע הרפואי" שבו הציגה מספר טיעונים של מכחישי האיידס, אשר זכו לביקורת מצד מדענים. ב-2007 חברים מקבוצת פרת' האוסטרלית העידו בשימוע מתוקשר בשביל אנדרה צ'ד פרנזי, ש-HIV אינו יכול להיות מועבר דרך יחסים הטרוסקסואלים.
מוק
{{פירושונים|* מוק - קורס אינטרנטי מקוון הפתוח לקהל הרחב אישים:
ראו גם
}}
עופות פולשים
עופות פולשים הם עופות אשר הופצו בעקבות פעילות האדם לאזור שמחוץ לתחום תפוצתם הטבעית, והצליחו לייסד במקום זה אוכלוסייה המתרבה ללא התערבות נוספת בידי האדם, ואף מצליחה להתפשט.
השפעות של עופות פולשים
על פי נתונים שעולים ממחקרים מדעיים, מדינות העולם מפסידות מילארדי דולרים בעקבות הנזקים הנגרמים על ידי העופות הפולשים בענף החקלאות, התיירות, הסביבה והמגוון הביולוגי, והנזק העולמי מוערך ב-1.4 טריליון דולר לשנה.
הפגיעה נגרמת כתוצאה מתחרות חזקה, שתלטנות על מזון ואתרי קינון ולעיתים גם טריפת בעלי חיים אחרים או מיני צמחים. חלק מהמינים יכולים גם להפיץ פתוגנים ומחלות לאזורים חדשים.
במספר אזורים, למשל באיים נידחים מבודדים בהם קיימת אוכלוסיית מינים אנדמיים, עופות פולשים יכולים לגרום לנזקים עד כדי הכחדת המינים המקוריים.
בישראל
בישראל התבססו כמה מיני עופות שאינם חלק מהמערכת הטבעית של האזור, אלא הובאו בידי האדם, וכיום מתבססים ומתרבים בטבע. ידועות שתי קבוצות גדולות של עופות שפלשו לישראל: בני סדרת התוכאים (Psittaciformes) ובני משפחת הזרזיריים (Sturnidae), אך לא רק.
מיינה
אחד המינים שפלשו בישראל ממספר ציפורים בודדות בצפארי הוא המיינה מצויה, ונכון לשנת 2019 יש כ-200,000 ציפורים ממין זה בישראל, ובשנת 2020 היא מדורגת כציפור הרביעית הנפוצה בסביבה מיושבת בישראל. המיינה הרחיבה את תפוצתה באופן נרחב במקומות שונים בעולם, כך ש"איגוד שימור הטבע העולמי של האו"ם" הגדיר אותו בתור "אחד ממאה הפולשים הגרועים ביותר בעולם". המיינה ידועה בתור מין תוקפני הן לאדם והן לציפורים ובעלי חיים אחרים, מעביר מחלות, וחכם, מה שעוזר בהתפשטותו.
רשימה של עופות פולשים בישראל:
לוטוס אקלט
לוטוס אקלט (באנגלית: Lotus Eclat) היא מכונית ספורט, בתצורת 2 דלתות - קופה, 2 מושבים + 2, מתוצרת יצרנית מכוניות המרוץ והספורט "לוטוס מכוניות", (באנגלית : Lotus Cars) הבריטית אשר יוצרו בין השנים 1975–1982.
יוצרו 1,522 יחידות (1,299 יחידות עם מנועי 2.0 ליטר, ו-223 יחידות עם מנועי 2.2 ליטר).
בשנת 1982 חברת "לוטוס מכוניות" התחילה לשווק את דגם ה-לוטוס אקסל "Lotus Excel" (בין השנים 1982-1992). מנוע חדש לא פותח לדגם ה- "Lotus Excel", ובדגם ה-"Lotus Excel" הורכב מנוע  ה-"לוטוס אקלט".
אופני פיקסי
שימושים
באופן מסורתי, נעשה שימוש במנגנון אופני הפיקסי באופני מסלול בתחרויות בוולודרום. רוכבי כביש מקצועיים ומועדוני אופניים השתמשו במנגנון לאימונים לשיפור טכניקת הדיווש. החל מתחילת שנות ה-2000 החלו אופני הפיקסי לצבור פופולריות רבה לשימוש עירוני. את תחילת הטרנד מייחסים לשליחי אופניים בערים מרכזיות בארצות הברית.
הודות ליכולת השליטה הגבוהה, משמשים אופני הפיקסי ברכיבה אומנותית (בדרך כלל בתוך אולם סגור) ובמשחקי מגרש כגון כדור-אופן ופולו-אופן.
יתרונות וחסרונות
רוכבי אופניים רוכבים על אופני פיקסי עירוניים מסיבות רבות, ביניהן משקלם הקל, פשטותם, עיצובם המיוחד ותחזוקתם המינימלית. בקרב חלק מהרוכבים פיקסד גיר נחשב אופנתי יותר משאר צורות העברת הכוח באופניים. בין הנימוקים לכך, האסתטיקה הנקייה בגלל מעוט החלקים והעובדה שהרוכב מתאמץ יותר בעצירת האופניים.
הרכיבה באופני פיקסי בירידה קשה יותר, מכיוון שהדוושות מסתובבות בהתאם למהירות הנסיעה ופעולת הבלימה קשה יותר. רכיבה על אופני פיקסי נחשבת באופן כללי כמשפרת את יעילות טכניקת הדיווש.
פעולת ההטייה בפניות באופני פיקסי מסוכנת יותר, שכן הדוושות ממשיכות להסתובב במהלך התנועה ולכן נוצרת סכנת התהפכות גבוהה יותר מאשר באופניים שאינם פיקסי, בהם ניתן להרים את הדוושה הקרובה לפנייה בזמן הפנייה.
בזמן סיבוב הדוושות אין אפשרות נתק בין גלגל השיניים הקדמי לגלגל האחורי, לכן כל חפץ שיתפס בין אחד מגלגלי השיניים לשרשרת יהיה נתון לגזירה בגלל התנע של סיבוב הגלגל האחורי. שרוך נעל מדלדל עלול לכן ללכוד את נעל הרוכב שבתורה תילחץ בין גלגל שיניים לשרשרת ותגרום לנעילת השרשרת והגלגל האחורי בזמן רכיבה. בזמן סבוב הדוושות כאשר הגלגל האחורי באוויר (לצורך תחזוקה למשל) חפצים עלולים להתפס בשיני הגלגלים המסתובבים ולגרום נזק או לחפץ עצמו או לאופנים או לשניהם. ידועים מקרים בהם קצות אצבעות נקצצו כשנתפסו בשיני גלגל שיניים מסתובב של אופני פיקסד גיר.
רכיבה ללא שימוש בבלם
חלק מרוכבי הפיקסי אינם רואים צורך בהרכבת בלם. במקרים מסוימים רואים רוכבי פיקסי ייחודיות ברכיבה בפיקסי ללא בלמים, מתוך הנחה שרכיבה ללא בלמים מחייבת ריכוז אינטנסיבי ברכיבה. באופני פיקסי ישנה אפשרות לעצור גם ללא שימוש בבלם וזאת על ידי האטה הדרגתית של הגלגל האחורי בלבד בעזרת תנועת הדוושות עד לעצירה, או נעילת הדוושות. בשני המקרים מרחק הבלימה גדול יותר ממרחק הבלימה בשימוש בבלם בשל העובדה שעבודת העצירה איננה מתקיימת בכל מיקומי הדוושות.
עיצוב
אופני פיקסי עירוניים מאופיינים בעיצוב נקי ופשוט. הרעיון העיצובי המרכזי הוא פשטות ושימוש בחלקי האופניים ההכרחיים בלבד. רוכבי פיקסי רבים מעצבים ובונים את אופניהם בעצמם, תוך שימוש בשלדות ובחלקי אופני כביש ישנים אשר נוקו ונצבעו מחדש.
בקבוק
בקבוק הוא מכל חלול, או לחלופין כלי קיבול בעל פייה צרה. בקבוקים עשויים כיום בדרך כלל מחומר שקוף, זכוכית או פלסטיק. בימי קדם היו עושים את הבקבוקים משלל חומרים, כגון חרס, וצורתם הייתה כעין כד או צלוחית. מעור יצרו נאד, בקבוק העמיד במסעות.
אטימולוגיה
מקור המילה בקבוק הוא בספר ירמיהו והיא אונומטופיה: חיקוי הצליל 'בק-בוק' הנשמע כשנוזל נשפך מפיו הצר של הבקבוק.
סוגי בקבוקים על פי תכליתם או אופן השימוש בהם
בקבוקים משמשים בדרך כלל לאחסון נוזלים, כגון תרופות, חלב, מים, אלכוהול, בושם, שמן, חומץ ועוד.
בקבוקי זכוכית מיוצרים בדרך כלל מזכוכית שקופה. הצבע ירוק בקבוק הוא גוון ירוק כהה, בו צבועים בקבוקי בירה מסוימים. בקבוקי בירה אחרים וכן בקבוקי חומץ עשויים זכוכית חומה. תפקידה של זכוכית צבעונית הוא לסנן את קרני השמש בדרכן אל תכולת הבקבוק, כדי להגן עליה משינויים כימיים.
תחתיתו של בקבוק זכוכית עשויה בדרך כלל זכוכית עבה ומעוותת. משקפיים בעלי עדשות עבות במיוחד מכונים לעיתים "תחתיות של בקבוק ערק".
בקבוק האכלה לתינוקות עשוי פלסטיק, בעל פטמת סיליקון ומכסה. על דפנותיו שנתות למדידת נפח הנוזל על מנת לאפשר מעקב אחר תזונת התינוק או הפעוט. בקבוק זה מנוקה באמצעות מברשת מעוגלת.
שימוש חוזר ומיחזור
בשנות החמישים השישים והשבעים היה קיים שימוש חוזר בבקבוקי חלב ומשקה בישראל. הלקוחות היו משאירים בקבוקים ריקים על מפתנם, יחד עם כסף מזומן. החלבן היה עובר בשעות הבוקר המוקדמות, ומחליף את הבקבוקים הריקים בבקבוקים מלאים חלב. בבתים אמידים שנבנו בשנות השלושים של המאה העשרים בהדר הכרמל שבחיפה נבנו חלונות חלב: חלונות מיוחדים בצד הדלת, שיועדו להנחת בקבוקי חלב. בקבוקי משקה אחרים, כמו בירה לדוגמה, היו מוחזרים לחנות. הבקבוקים היו נרחצים, והיה נעשה בהם שימוש חוזר. בשיטה זו קיימת סכנה של זיהום, אם הבקבוק לא נרחץ כהלכה, ולכן השימוש החוזר בבקבוקים הופסק.
בשנות האלפיים, מיוצרים גם בקבוקים לשימוש חד-פעמי מפלסטיק מסוג PET, הידוע גם בשם PolyEthylene Terephthalate, בעיקר עבור משקאות קלים ולאחרונה גם לבקבוקי בירה ויין.
בשלהי המאה העשרים הוחל במיחזור של בקבוקי זכוכית ופלסטיק. בשיטה זו לא נעשה שימוש חוזר בבקבוק, אלא הוא משמש כחומר גלם בתעשיית הזכוכית והפלסטיק. לקידום מיחזור זה נחקק בישראל חוק הפיקדון על מכלי משקה, שנכנס לתוקף ב-1 באוקטובר 2002.
סגירת בקבוקים
לעיתים מוחלף הפקק בפייה:
מטאטא מכשפה (מחלת צמחים)
מַטְאֲטֵא המְכַשֵּׁפָה הוא תסמין בו נצרים צומחים באופן מעוות, ולרוב מתאגדים לכדי סבך הדומה לקצה המטאטא או קן הציפור, ומכאן שמו.
לתסמין זה גורמים רבים, ביניהם ניגועי פטריות, חרקים, דבקון, נגיפים ותולעים נימיות. כמו כן, גם עודף ההורמון הצמחי ציטוקינין, דבר המפריע לפעולתו התקינה של הורמון צמחי אחר, אוקסין, המווסת את גדילתם של חלקים שונים בצמח.
אורגניזמים שונים מנצלים את מטאטאי המכשפה בצורות שונות, ביניהם הלילית האפורה המקננת בהם לעיתים.
אורזיצ'ן
אורזיצ'ן (ברומנית: Urziceni) היא עיר במחוז יאלומיצה, רומניה, הממוקמת כ-25 ק"מ מצפון מזרח לבירה בוקרשט. בעיר יש אוכלוסייה של 17,090 תושבים.
מריאמפולה
מריאמפולה (בליטאית: Marijampolė; בפולנית: Mariampol; בתקופה הסובייטית נקראה העיר: Kapsukas קפסוקאס) היא עיר תעשייתית בדרום ליטא, בירת מחוז מריאמפולה. העיר משתרעת על פני כ-205 קמ"ר ובשנת 2007 נמנו בה 47,244 תושבים. בתוך העיר זורם נהר השישופה.
היסטוריה
המקום מוזכר לראשונה בכתובים כפאשישופה, על שם נהר השישופה הזורם לידה. במאה ה-17 הכפר שהיה בבעלות הכנסייה הקתולית גדל להיות עיר שוק ושמו הוסב לסטארופול. בשנת 1765 הייתה במקום שרפה גדולה שהכתה קשות בעיירה. לאחר השרפה בנתה אשת המושל של העיר הסמוכה פריניי, כנסייה חדשה ומנזר וסביבם התגבשה עיירה חדשה אשר נקראה מריאמפולה על שם בתוספת הסיומת פול המציינת עיר.
בשנת 1792 הוענקו לעיר זכויות מגדבורג על ידי סטניסלאב פוניאטובסקי, המלך האחרון של פולין העצמאית. בעת חלוקת פולין סופחה מריאמפולה לפרוסיה, והייתה לעיירת מחוז. בשנת 1800 גרו בה 1,178 נפש. בעקבות תבוסת פרוסיה לצבאו של נפוליאון בונפרטה וחתימת חוזה טילזיט, הייתה לחלק מדוכסות ורשה. בעקבות מלחמת רוסיה-צרפת עברה לשליטת רוסיה בשנת 1815 והייתה לחלק ממחוז אוגוסטובה. במאה ה-19 גדלה מריאמפולה בעיקר הודות להגירה יהודית וגרמנית אליה. אחד הגורמים להגירה הייתה סלילת הכביש בין סנקט פטרבורג וורשה דרך מריאמפולה, בשנת 1829. בשנת 1827 היו במריאמפולה 1,759 תושבים, כאשר 66% היו יהודים. בשנת 1840 נמנו בעיר 2,992 תושבים, 76% מהם יהודים.
בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבשה מריאמפולה על ידי צבא גרמניה אשר נשאר בעיר עד סיום המלחמה וכינון מדינת ליטא העצמאית.
בשנת 1923 הושלמה מסילת ברזל שחברה את מריאמפולה למסילת הברזל הראשית בין קובנה ווירבליס. בתקופה זאת הוקם במקום בית חרושת לייצור סוכר מסלק והיישוב התרחב מאוד. ביוני 1941 נכנס הצבא הגרמני למריאמפולה ונשאר בו עד סוף יולי 1944. בצאתו הוא הרס את מרכז העיר ואת בית החרושת לסוכר. באפריל 1955 שונה שם העיר לקפסוקאס, לזכר המהפכן הקומוניסטי וינצאס מיקוויצ'יוס-קפסוקאס. עם עצמאותה המחודשת של ליטא ב-1990 הושב השם הישן לקדמותו.
יהודים
בשנת 1861 היוו היהודים רוב מוחלט בעיירה - מתוך 3,718 תושבים היו 3,015 יהודים.
בשנת 1893 נוסד בעיר חברת מבקרי חולים.
ב-1919 הוקמה בעיר הגימנסיה העברית הראשונה בליטא.
ב-30 באוגוסט 1941 הובילו הנאצים את 8,000 יהודי מריאמפול אל תעלות שנחפרו על גדות הששופה ושם המיתו אותם ביריות. בשנות ה-50 של המאה ה-20 לא היו במריאמפול יהודים.
רבנים
עד שנת 1780 לא היה במריאמפולה רב, והרב של קלוואריה שבליטא נחשב גם לרבה של מריאמפולה. בשנת 1780 התמנה הרב חיים פרלמוטר-שרשובר לרב של מריאמפולה והוא כיהן עד שנת 1820. אחריו כהנו חתנו, הרב יהודה ליב חרל"פ, הרב שלמה זלמן דורגון שנפטר בשנת 1879, הרב יהונתן אליאשברג שכיהן בשנים 1879–1887, הרב עזריאל אריה רקובסקי שנפטר בשנת 1894, הרב אליהו קלצקין שכיהן משנת 1892 עד 1910 והרב יעקב מאיר קרבצ'ינסקי שנפטר בשנת 1913.
רבה האחרון של מריאמפולה היה הרב שמשון פוגלמן שנרצח על ידי הנאצים.
עונת 1991/1992 בפוטבול ליג
עונת 1991/1992 הייתה העונה ה-93 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-17 באוגוסט 1991 והסתיימה ב-2 במאי 1992. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי. זו הייתה העונה האחרונה שהליגה הבכירה של הפוטבול ליג הייתה הליגה הבכירה בכדורגל אנגלי. בעונת 1992/1993 הוקמה הפרמייר ליג. כתוצאה מכך, הליגה הבכירה בפוטבול ליג הפכה ליגת שנייה בחשיבותה בכדורגל האנגלי.
עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר.
לידס יונייטד זכתה באליפות בפעם השלישית בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו לוטון טאון, נוטס קאונטי ווסטהאם יונייטד. במקומן לליגה הבכירה עלו איפסוויץ' טאון, מידלסבורו ובלקברן רוברס.
כדורגלנים מצטיינים
איאן רייט מקריסטל פאלאס/ארסנל כבש 29 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
גארי ליניקר מטוטנהאם הוטספור זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. זאת בפעם השנייה בקריירה.
גארי פליסטר ממנצ'סטר יונייטד זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל.
מייקל מוריארטי
מייקל מוריארטי (באנגלית: Michael Moriarty; נולד ב-5 באפריל 1941) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ונגן ג'אז אמריקאי. מוריארטי, מכוכבי הסדרה "חוק וסדר", הוא זוכה שלושה פרסי אמי, פרס גלובוס הזהב ופרס טוני.
ביוגרפיה
לאחר שסיים בהצטיינות את לימודי התיאטרון שלו בדארטמות' קולג' התקבל מוריארטי ללימודי משחק בלונדון באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון במסגרת תוכנית פולברייט.
קולנוע
מוריארטי התגלה לראשונה כשחקן קולנוע בדרמת הספורט "פעימות לב" בתפקיד הפיצ'ר הנרי ויגן לצידו של רוברט דה נירו ובדרמה הקומית של האל האשבי "הפרט האחרון" בתפקיד קצין המארינס.
בשנת 1985 שיחק מוריארטי במערבון של קלינט איסטווד "הנוקם" בתפקיד האל בארט מנהיג קבוצת כורי הפחם.
ב-1994 השתתף מוריארטי בדרמה הצבאית של אדוארד זאוויק "אומץ תחת אש" בתפקיד הגנרל הרסברג.
טלוויזיה
בשנת 1973 הופיע מוריארטי בגרסה הטלוויזיונית של אנתוני הארווי למחזה "ביבר הזכוכית" בתפקיד ג'ים אוקונור וזכה בפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בני סדרה/סרט.
מוריארטי זכה בשנת 1978 בפרסי גלובוס זהב והאמי לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה על הופעתו בתפקיד עורך הדין הגרמני הנאצי אריק דורף במיני סדרת הדרמה המצליחה "שואה: סיפורה של משפחת וייס".
בשנת 1990 לוהק לסדרת הדרמה "חוק וסדר" בתפקיד בן סטון, עוזרו הבכיר של התובע המרכזי. מוריארטי שיחק בתפקיד במשך ארבע עונות במהלכן הוא הועמד לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי לשחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה.
תיאטרון
מוריארטי זכה בשנת 1974 בפרס טוני לשחקן הטוב ביותר על הופעתו במחזה "Find Your Way Home".
חיים אישיים
מוריארטי מנגן בחייו האישיים מוזיקת ג'אז ואוחז בשתי אזרחויות אמריקאית וקנדית. מוריארטי היה נשוי ארבע פעמים והוא אב לילד אחד מאשתו השלישית פרנסואה מרטינט.
אכסניה
אַכְסַנְיָה נקראת גם אַכְסַנְיַת נֹעַר, או במונחים הלועזיים הוֹסְטל (מאנגלית: Hostel) וגסטהאוס (מאנגלית: Guest house). היא מקום לינה בעלות נמוכה לטווח קצר שבו האורחים יכולים לשכור מיטה, בדרך כלל בדרגשים בחדר משותף לכמה אנשים. החדרים יכולים להיות מעורבים או עם הפרדה בין המינים וכוללים חדרי רחצה פרטיים או משותפים. חדרים פרטיים עשויים להיות זמינים גם כן, אך הנכס חייב להציע חדרים משותפים כדי להיחשב כאכסניה. אכסניות הן צורות לינה פופולריות עבור תרמילאים והם דוגמה לצריכה שיתופית.
היתרונות של אכסניות כוללים עלויות לינה נמוכות והזדמנויות לפגוש מטיילים מכל רחבי העולם, למצוא שותפים לטיולים, תוך כדי שהם משתפים חוויות ונותנים עצות למסלולי טיול. אכסניות מסוימות מספקות מענה לצרכים שונים של מטיילים, למשל, סיורים מקומיים, ומסיבות. אכסניות חדשות יותר מתמקדות בעיצוב פנים אופנתי יותר, שחלקן משתוות למלונות בוטיק.
אכסניות רבות נמצאות בבעלות עצמאית של אנשי המקום (בניגוד לבתי מלון ששייכים לעיתים קרובות לרשתות) עלויות התפעול שלהן זולות מבתי מלון ולכן הן גם זולות ממנו. אכסניות עשויות להציע לאורחים הנחה במחיר הלינה בתמורה לעבודות זוטרות בהוסטל כמו כפקידי קבלה או בשירותי ניקיון.
ישנן כ-10,000 אכסניות באירופה וכ-300 אכסניות בארצות הברית. האורח הטיפוסי באכסניה הוא בגילאים צעירים יחסית שבין 16 ל-34 שנים. הגילאים הצעירים של לני האכסניות הם הסיבה לשם אכסניית נוער.
בנוסף למטבחים משותפים, בחלק מהאכסניות יש מסעדה או בר. מכונות כביסה ומייבשי כביסה מסופקים לעיתים קרובות תמורת תשלום נוסף. רוב ההוסטלים מציעים לוקרים לאחסון בטוח של חפצי ערך. חלקם מציעים אולמות יוגה, בתי קולנוע, ומועדונים על גג ההוסטל. ישנן אכסניות אשר אינן מספקות מצעים. והשינה נעשית באמצעות שקי שינה שמביאים עמם המטיילים. חלק מהאכסניות נועלות את שעריהן בשעות הלילה למען הגנה על האורחים בו ממעשי פשיעה.
מחקר שנערך ב-2013 באוסטרליה הראה שתרמילאות הם הענף שהכי גדל בתעשיית התיירות ושענף ההוסטלים גדל בקצב מהיר יותר מאשר תעשיית המלונאות. המחקר הראה שנסיעות של צעירים מובילים להוצאות גבוהות יותר של הטיול, בשל זמני טיול ארוכים יותר באורך של כמה חודשים מאשר חופשות מסורתיות שנמשכות בין מספר ימים לשבועיים.
היסטוריה
אכסניה, מהמילה היוונית קסניה (ξενία) מילולית בהוראת "קבלת-פנים".
ריצ'רד שירמן הקים את אכסניית הנוער הראשונה בשנת 1912 באלטנה שבגרמניה. האכסניה שכנה בתוך טירה ששופצה זמן קצר קודם לכן. החדרים הישנים משמשים כיום לתצוגה, והאכסניה עצמה שוכנת בחדרים חדשים (עדיין בחצרי הטירה).
יתרונות וחסרונות להוסטלים
מלבד היתרון המובנה של ההוסטל כזול יותר מבתי מלון: לשהות בהוסטל יש כמה יתרונות וחסרונות:
בישראל
מרבית אכסניות הנוער בארץ הוקמו מתוך חזון ציוני, על מנת להנחיל לנוער בארץ, ובעיקר לנוער היהודי מחו"ל הכרות עם ארץ ישראל ההיסטורית: המקראית, התלמודית, וההתיישבותית, ועם הטבע הייחודי לישראל.
המחירים הגבוהים של בתי המלון בישראל לצמיחה של ההוסטלים בעשור השני של המאה ה-21 כפתרון למחסור בבתי מלון עממים ברמות של 3 כוכבים. בישראל כ-5% מהתיירים לנו באכסניות בשנת 2019, כאשר השיעור קופץ ל-10% כאשר מדובר באנשים אשר באו למטרות טיול ונופש.
אכסניות נוער
החל בשנת 1990, או מעט קודם לכן, חל מפנה בתיירות, ורבות מאכסניות הנוער שופצו וקיבלו תדמית חדשה. כך גם הכללים שבהפעלתם עברו שינוי.
לפי אתר אגודת אכסניות נוער בישראל, הפעילות החינוכית נמשכת באכסניות גם כיום.
בשנות ה-2000 מטרות האגודה הותאמו למטרות ארגונים הממומנים גם מחו"ל וכוללים דגש על חינוך לפלורליזם וסובלנות.
הערות שוליים
Alberg juvenil Albergue juvenil
הנריק לוואי
הנריק לוואי, הברון קישטלקי (בהונגרית: Lévay Henrik; יאנושהלמה, 16 באפריל 1826 – בודפשט, 16 בדצמבר 1901) היה מומחה לביטוח יהודי-הונגרי, מייסד מוסד הביטוח בממלכת הונגריה, כלכלן.
קורות חיים
הנריק לוואי נולד במשפחה יהודית ואחרי סיום לימודיו בעיר הולדתו, עבר לבודפשט לבית הספר למסחר ביבנקו דיולה (דיולה אמנואל ביבנקו (1797 - 1841) היה מורה, מומחה לחשבונאות, ממארגני ההכשרה המקצועית המסחרית בהונגריה). תחילה לוואי קיבל עבודה בסגד, ב"בית המסחר היוקרתי של סגד". הוא השתתף מהפכת 1848 בהונגריה שמכונה על ידי ההונגרים כמלחמת העצמאות של 1848–1949 וקודם לדרגת סגן. בהמשך עבד במשרד הראשי בפשט של חברת הביטוח האיטלקית ריוניונה אדריאטיקה (Riunione Adriatica). בשנת 1857 השתתף בהקמת "חברת הביטוח הכללית ההונגרית הראשונה" (בקיצור EMABIT) שהייתה אכן חברת הביטוח ההונגרית הראשונה. בשנת 1883 הפך למנכ"ל שלה. בשנת 1861 הקים גם את "המכון ההונגרי הראשון לביטוח משנה" (Első Magyar Viszontbiztosító) ואת "מכון ביטוח המשנה ההונגרי פנוניה" (Pannonia Magyar Viszontbiztosító Intézet), ובשנת 1882 את "מכון ביטוח החיים והקצבה של ווינה". בשנת 1868 הוא קיבל תואר אצולה הונגרית. בשנת 1886 הפך לחבר בבית העליון של האספה הלאומית ההונגרית, בשנת 1897 קיבל תואר ברון על ידי המלך ההונגרי, פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. הוא נחשב למומחה הביטוח החשוב ביותר בהונגריה.
אוטו ליליינטל
בשנת 1891 פיתח את הדרוויצר גלייטר. בשנת 1893 פיתח את הליליינטל נורמל-זגל-אפראט. בשנת 1895 פיתח את הליליינטל בי-פלאן.
כרבים בתקופתו, ליליינטל חקר את מעוף הציפורים ואת תנועותיהן, אשר גרמו להן לקבל דחף וכוח עילוי שסייע להן לעוף.
אחת מתגליותיו הייתה שהוא הראה את היתרון של כנף קמורה על פני כנף שטוחה.
את טיסותיו ביצע ליליינטל בברלין ממרומי גבעה מלאכותית, שאותה בנה מכספו (קיימת אנדרטה לזכרו על ראש גבעה בברלין אליה מוליכות מדרגות ובתחתית הגבעה בריכה).
לאחר יותר מ-2,500 טיסות הוא נהרג בגיל 48, בתאונת טיסה (הראשונה עם מתקן כבד מהאוויר), כשאיבד שליטה על דאונו עקב משב רוח לא צפוי.
מורשתו
נמל התעופה ברלין טגל נקרא על שמו.
קרחון ליליינטל בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה נקרא על שמו.
מיכאל מיילר
מיכאל מיילר (בהולנדית: Michael M. Meijler; נולד ב-12 בדצמבר 1970) הוא כימאי ישראלי, פרופסור מן המניין באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ראש המחלקה לכימיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. מחקרו עוסק בתקשורת כימית בין חיידקים.
נוסף לכך, הוא אתלט ישראלי בעבר, 3 פעמים אלוף ישראל (1999, 2001 ו-2002) בריצת 3000 מטר מכשולים. מדורג במקום השישי בכל הזמנים בריצה זו.
קריירה ספורטיבית
מיילר השתתף במכביה ה-14 בשנת 1993 ובמכביה ה-15 בשנת 1997 כחבר במשלחת ההולנדית.
בתחרות שנערכה באצטדיון הדר יוסף ב-13 ביוני 1999 סיים מיילר במקום רביעי בריצת 3000 מטר מכשולים בשיא אישי חדש של 8:58.63 דקות ודורג במקום הרביעי בכל הזמנים. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל הוא זכה במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:07.79 דקות. באליפות אירופה לאומות דרג ב' סיים מיילר במקום שמיני בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:31.65 דקות. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל הוא זכה בפעם השנייה במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:25.20 דקות ושנה לאחר מכן הוא הגן על תוארו וזכה בפעם השלישית בתוצאה של 9:13.89 דקות.
באליפות ישראל במרוצי שדה (10.5 ק"מ) שנערכה בשנת 2002 הוא סיים במקום רביעי.
תחרויות אתלטיקה לוותיקים
באליפות ישראל ה-56 בריצת שדה (10.5 ק"מ) שנערכה ב-17 בפברואר 2017 זכה מיילר במדליית זהב לגילאי 45–49 בתוצאה של 39:21 דקות.
קריירה אקדמית
מיילר סיים תואר ראשון בכימיה ותואר שני בכימיה אורגנית באוניברסיטת אמסטרדם. את הדוקטורט בכימיה אורגנית השלים במכון ויצמן למדע. בשנת 2006 הוא הצטרף לסגל המחלקה לכימיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. את הפוסט דוקטורט שלו ביצע בסן דייגו, ארצות הברית.
מחקרו של מיילר עוסק בתקשורת כימית בין חיידקים.
חיים אישים
מיילר נשוי לפרופ' ליטל אלפונטה, להם שתי בנות. המשפחה מתגוררת בעומר.
בשנת 2019 השתתף מיילר בתוכנית המציאות נינג'ה ישראל.
פרנסיסקו גרסיה
פרנסיסקו אלברטו גרסיה גוטיירס (בספרדית: Francisco Alberto García Gutiérrez; נולד ב-31 בדצמבר 1981) הוא כדורסלן עבר דומיניקני, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 2005–2017. ממוצעיו הכוללים לאורך 10 עונותיו בליגת ה-NBA הם 7.9 נקודות, 2.6 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות
גרסיה נולד בעיר סן פרנסיסקו דה מקוריס שברפובליקה הדומיניקנית, ובבגרותו למד בתיכון Winchendon אשר במסצ'וסטס, ארצות הברית. בין השנים 2002–2005 למד באוניברסיטת לואיוויל, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן ריק פיטינו. בעונתו השלישית והאחרונה בלואיוויל, 2004/2005, הוביל את הקבוצה להעפלתה הראשונה מזה 19 שנים לפיינל פור טורניר אליפות המכללות, עם ממוצעים עונתיים של 15.7 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-3.9 אסיסטים למשחק. במשחק חצי הגמר מול אוניברסיטת אילינוי קלע גרסיה 4 נקודות בלבד (2 מ-10 מהשדה), וקבוצתו הפסידה בתוצאה 57–72.
קריירת משחק
בדראפט ה-NBA 2005 נבחר גרסיה בבחירה ה-23, על ידי סקרמנטו קינגס. בעונת הרוקי שלו קלע 5.6 נקודות בממוצע למשחק, והעפיל עם סקרמנטו לפלייאוף ה-NBA בפעם השמינית שלה ברציפות. הקינגס הודחו מהפלייאוף כבר בסיבוב הראשון, לאחר שהפסידו מול סן אנטוניו ספרס בתוצאה 2–4. ב-21 בנובמבר 2007 קלע גרסיה שיא קריירה של 31 נקודות במשחק מול פיניקס סאנס. בעונת פתח ב-36 ממשחקי קבוצתו, וקבע שיאי קריירה של 12.7 נקודות, 3.4 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק.
בפברואר 2013, לאחר כ-7 עונות וחצי בסקרמנטו, הועבר יחד עם תומאס רובינסון וטיילר האניקט ליוסטון רוקטס, בתמורה לפטריק פטרסון, טוני דאגלס וקול אולדריץ'. בשתי עונותיו ביוסטון קלע 5.9 נקודות בממוצע למשחק, ובשתיהן הודח עמה בסיבוב הפלייאוף הראשון. בדצמבר 2014, לאחר 14 משחקים בעונת, שוחרר מהקבוצה.
בינואר 2016 חתם גרסיה על חוזה בקבוצת "ואקוורוס דה באיאמון" מליגת העל הפוארטו ריקנית, עד לסיום עונת 2015/2016. בשנת 2017 שיחק לתקופה קצרה בקבוצת "אינדיוס דה סן פרנסיסקו" בטרם פרש ממשחק, בגיל 35.
נבחרת לאומית
בין השנים 2003–2015 שיחק גרסיה עבור נבחרת פוארטו ריקו בכדורסל. בשנת 2003 זכה עם נבחרתו במדליית הכסף במשחקים הפאן-אמריקאיים, ובשנים הבאות זכה עמה גם במדליית ארד (2008) וזהב (2012) בטורניר הסנטרובאסקט, ובמדליית ארד בטורניר אליפות האמריקות בכדורסל (2011). כמו כן השתתף בגביע העולם בכדורסל 2014, בו סיימה פוארטו ריקו במקום ה-19. לאורך הטורניר הצטיין גרסיה עם ממוצע של 17.6 נקודות בממוצע למשחק, כולל תצוגה של 29 נקודות במשחק מול נבחרת ניו זילנד.
גדעון רפאל
גדעון רפאל (רוּפֶר) (5 במרץ 1913 – 10 בפברואר 1999) היה מראשוני משרד החוץ במדינת ישראל ומבכיריו לאורך שלושים שנות שירות ציבורי.
ביוגרפיה
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בצבא הבריטי. לאחר שחרורו החל רפאל לעבוד במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, שאותה ייצג כמשקיף בהצבעת האומות המאוחדות בכ"ט בנובמבר (1947). עם הכרזת העצמאות והקמת משרד החוץ, פעל כעוזרו של משה שרת, שר החוץ של הממשלה הזמנית ולימים של ממשלת ישראל. בשנת 1948 צורף למשלחת ישראל לעצרת האומות המאוחדות בראשות אבא אבן. רפאל השתתף, בין השאר, בדיונים במועצת הביטחון על ההחלטה לשביתת נשק בין ישראל למדינות ערב, אשר התקבלה ב-16 בנובמבר 1948. רפאל שירת במשלחת ישראל לאו"ם עד לשנת 1953, אז שב ארצה והתמנה כיועץ לענייני המזרח התיכון והאו"ם במשרד החוץ.
בין השנים 1957–1960 שימש כשגריר ישראל בבלגיה ובלוקסמבורג וכן כמשקיף קבוע של ישראל בשוק האירופי ובמוסדות האו"ם בז'נבה. בשנת 1967 נשלח לשרת כשגריר ישראל באו"ם. כעבור כשנה שב לישראל, ושימש מנכ"ל משרד החוץ בין השנים 1967–1972. בעת מלחמת יום כיפור התנדב לצה"ל ושירת כחייל מן השורה ברמת הגולן. עוד בשנת 1973, לאחר תום מלחמת יום כיפור, נשלח לשרת כשגריר ישראל בבריטניה, והחזיק בתפקיד זה עד לשנת 1977. הלורד ג'ורג' ויידנפלד, מראשי הקהילה היהודית באנגליה, העריך כי רפאל היה אחד השגרירים המוצלחים ביותר של ישראל במדינה זו. בשנת 1978 פרש משירות החוץ.
רפאל נפטר בירושלים בשנת 1999.
צבי גילת
ביוגרפיה
גילת נולד וחי בפתח תקווה עד שירותו הצבאי. את שירותו עשה בסיירת שקד, במסגרתה השתתף במלחמת יום הכיפורים. לאחר שירותו למד חינוך ופילוסופיה באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע.
את דרכו העיתונאית החל בעיתון חדשות בשנת 1984, בו כתב את המדור השבועי "פני השטח", שסקר את היחסים בין ישראלים לפלסטינים בתקופת האינתיפאדה הראשונה. לאחר מכן היה הכתב המדיני של העיתון וסיקר בין השאר את הסכמי השלום בין ישראל לפלסטינים, את המהפכה ברומניה ואת נפילת חומת ברלין. כתב גם בעיתונים ידיעות אחרונות (כתבות בנושאי פוליטיקה וחברה ואת המדורים "נהג מונית" ו"היה שם"), במעריב (כתב וערך את המדור "ישראלים"), במחנה (מסלולי טיולים) ובמקומון "העיר" (מדור ביקורת מסעדות עממיות בשם "עודף ממאה").
בשנת 1988 כתב יחד עם חנוך מרמרי את התסריט לסדרה "כללי המשחק" ששודרה ב.
חיים אישיים
גילת מתגורר במבשרת ציון ועוסק בעיקר בהנחיית קבוצות-לומדות בבית המדרש הפלורליסטי "קולות", בבית המדרש "אלול" ובמסגרות אחרות.
לגילת ולאשתו ניצה שלושה ילדים ושלושה נכדים.
וילי הירש
וילי הירש (בגרמנית: Willy Hirsch, 21 בינואר 1901 - 10 באוגוסט 1971) היה רופא ומיקרוביולוג יהודי, מחלוצי הבקטריולוגיה בארץ ישראל.
ראשית דרכו
הירש נולד בשנת 1901 בקניגסברג בירת מחוז פרוסיה המזרחית של הקיסרות הגרמנית. הוא התקבל ללימודי הרפואה בעיר הולדתו, ובשנת 1924, עם תום לימודיו, החל לעסוק במקצוע הרפואה. עד שנת 1933 עבד הירש בתור רופא כללי בקניגסברג ותקופה קצרה כרופא במחלקה פנימית בדנציג. כן ניהל את בית הספר והמעבדות הממשלתיות להיגיינה ודיסאינפקציה ובמקביל שימש כעוזר הראשון במכון האוניברסיטאי להיגיינה בקניגסברג.
בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, פוטר מעבודתו בשל היותו יהודי. לאחר פיטוריו החליט להשתלם בתחום הרפואה הטרופית בהמבורג, זאת כהכנה לעלייה לארץ ישראל. בשנת 1934, עם תום השתלמותו, החליט לעזוב את גרמניה ולעבור לברצלונה שבספרד, שם עבד בתור בקטריולוג, עם הפסקה להשתלמות בלונדון שבאנגליה, עד לשנת 1937, עת החליט לעלות לארץ ישראל.
עלייתו לארץ ישראל ופיתוח ענף הבקטריולוגיה בארץ
במקביל לעבודתו הדיאגנוסטית במעבדה, הקדיש הירש חלק ניכר מזמנו לביצוע מחקרים על זיהומים ומחוללי מחלות בכלל וכאלה של מערכת העיכול בפרט. מחקרים אלה ערך יחד עם אשתו, ד"ר (לימים פרופ') רעיה שפירא-הירש, אשר עבדה אף היא במעבדתו, וכן עם עוזרים נוספים. חלק ניכר מפרסומיו קיבל הירש בעקבות בידוד 16 חדשים של חיידקים ממין Salmonella enterica להם, מתוך אהבתו הרבה לארץ ישראל, נתן שמות עבריים בהתאם לאתרים בהם התגלו בארץ (Salmonella ahuza, Salmonella carmel, Salmonella degania, Salmonella emek, Salmonella ezra, Salmonella galil, Salmonella hadar, Salmonella haifa, Salmonella hofit, Salmonella negev, Salmonella ramat-gan, Salmonella shikmona, Salmonella uno ועוד). הירש ערך גם מחקרים אפידמיולוגיים על חיידקי ה-Salmonella ומצא מקורות זואונוטיים חדשים להדבקות בני האדם, וכך כבר בשנות ה-50 הזהיר על סכנת ההדבקות מצבים, ומאכילת ביצי ברווזים בנוסף לכך היה הראשון שזיהה חיידקי Salmonella בעלי שוטונים אולם משוללי יכולת תנועה. מכך הסיק כי קיימים שני אתרים שונים בכרומוזום החיידקי; האחד אחראי להיווצרות השוטונים ואילו השני לתנועתיות שלהם.
וילי הירש התאפיין בדייקנות בלתי מתפשרת, רישום קפדני ואבחון חוזר של דגימות. קו אופייני לדייקנותו בא לידי ביטוי בשמירת כל הנסיובים החיוביים שנשלחו לאבחון במעבדתו, וכאשר בשנת 1946 הצליחו חוקרים לבודד, לראשונה, בארץ ישראל חיידקים מסוג Leptospira, החל לבחון את אותם הנסיובים החיוביים שנשמרו במעבדתו. על סמך בדיקת אותם הנסיובים הוכיח הירש, בשנת 1948, כי כבר בשנת 1942 התרחש מקרה לפטוספירוזיס ראשון בישראל שלא אובחן כראוי בזמן.
וילי הירש התפרסם גם בתור מי שתיאר את מגפת הכיב הטרופי בקרב עולים מתימן ותושבי חיפה (1944), ובתור מי שבודד לראשונה מחולים בישראל חיידקים מסוג Mycoplasma (1952), חיידק ממין Mima polymorpha (1965) וחיידקים מסרוטיפים: Leptospira interrogans serotype mini (1959) ו-Leptospira interrogans serotype Icterohaemorrhagiae (1970).
הירש הדריך והנחה סטודנטים ורופאים בעבודות הגמר, המחקר וההתמחות. היה חבר במועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית בישראל ובוועד של האגודה הישראלית למיקרוביולוגיה. בשנת 1957, בעקבות תרומתו הרבה במישור המדעי, הוענק לו תואר פרופסור חבר קליני מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.
המעבדה המרכזית ע"ש פרופ' וילי הירש
אמנם המעבדה המרכזית של קופת חולים כללית במחוז חיפה והצפון הוקמה כבר בשנת 1933, אך זו סבלה, כאמור, לאורך שנים מהיעדר מקום קבוע והולם. עם הקמתה, שכנה המעבדה במרפאה הראשית של קופת חולים כללית בעיר ברחוב החלוץ, בסמוך לבית הפועלים, ובשנת 1946 עברה לסניף קופת החולים ברחוב ברזילי, בסמוך לרחוב הגיבורים. בשנת 1941, לאחר שנסגר בית החולים "עזרה", רכשה קופת חולים כללית מהממונה על הרכוש הנטוש את בניין בית החולים. המבנה, שתוכנן במקור על ידי האדריכל האגר, עבר שיפוץ והותאם, על פי תכנונו ויעוצו של הירש, לצורכי המעבדה. ב-17 בפברואר 1952 נחנכה המעבדה המרכזית במשכנה החדש. המעבדה כללה 2 קומות ו-10 מחלקות בהן פעלו שלוש מעבדות; מעבדה מיקרוביולוגית, מעבדה כימית-סרולוגית ומעבדה המטולוגית. בנוסף כללה המעבדה בית חיות בו גודלו ארנבות, כבשים וחזירי ים לצורכי ביצוע בדיקות מיקרוביולוגיות והפקת נוגדנים לביצוע בדיקות סרולוגיות.
המעבדה המרכזית פעלה בבניין בית החולים "עזרה" עד לשנת 1995, עת עברה למשכנה החדש בתל חנן.
חיים פרטיים
וילי הירש היה נשוי לרעיה שפירא. בני הזוג התגוררו בדירה ברחוב הלל 59 ומאוחר יותר עברו למספר 67 בחיפה, לא הרחק מהמעבדה המרכזית אותה הקים וניהל בשדרות הציונות 54. וילי הירש נפטר ב-10 באוגוסט 1971, בגיל 70. רעיה שפירא-הירש נפטרה ב-7 בפברואר 1986. הם נטמנו זה לצד זה בבית העלמין חוף הכרמל. לבני הזוג לא היו ילדים.
הנצחה
לאחר פטירתו המעבדה המרכזית אותה הקים בשדרות הציונות 54 נקראה על שמו.
מדי שנה מחלקת האגודה הישראלית למיקרוביולוגיה פרס על שמו לעידוד חוקרים צעירים בתחום המיקרוביולוגיה.
פרסומיו
במהלך חייו פרסם הירש 73 מאמרים ודוחות בתחום המיקרוביולוגיה והאימונולוגיה בכתבי עת מדעיים שונים, דוגמת: עיתון הרפואה, Nature, The Lancet, Journal of Bacteriology, Acta medica Orientalia ועוד.
כריש קופר
כריש קופר או כריש ברונזה (שם מדעי: Carcharhinus brachyurus) הוא מין של כריש ממשפחת הכרישיים. כריש זה מצוי במספר אזורים עם אוכלוסיות נפרדות בצפון-מזרח האוקיינוס האטלנטי, חופי דרום אפריקה בצפון-מערב ובמזרח האוקיינוס השקט וסביב לחופי אוסטרליה וניו זילנד. לעיתים הם נכנסים לגדות נהרות, למקווי מים מליחים, לנמלים ולמפרצונים סביב החופים. הנקבות חיות בנפרד מהזכרים.
מאפיינים
אורכו של הכריש 3.3 מטר והוא בעל צבע ברונזה וגוף חלק עם סנפירים קטנים ועם שיניים ארוכות וחדות המשמשות לקריעת טרפו לגזרים.
מזונו של הכריש כולל סילוניות, דגי גרם ודגי סחוס אחרים. הם מתקהלים בלהקות כאשר יש מספיק אוכל וניזונים ביחד, כך הם עושים במצוד הסרדינים בדרום אפריקה או במצוד אחר סרדין דרום אמריקני המצוי בלהקות. כריש זה אינו טורף אנשים אך נמצא במקום גבוה ביחס לכרישים שתקפו אנשים ללא התגרות.
חיים סילבס
חיים סילבס (נולד ב-21 בנובמבר 1975) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי, המשמש כיום מאמן כדורגל.
קריירה
סילבס החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי חיפה. הוא התפרסם לראשונה ב-1996, כשכבש את שער הניצחון במשחק הידידות בין מכבי חיפה לאייאקס אמסטרדם (אלופת אירופה דאז), בבעיטה מ-20 מטר אל החיבורים בדקה ה-90.
לאחר עונותיו הראשונות במכבי חיפה, בהן לא שותף לרוב בהרכב הפותח אלא בעיקר עלה מהספסל, עבר סילבס למכבי פתח תקווה, ושם אף קיבל זימון לנבחרת ישראל. לאחר עונה זו חזר סילבס לחיפה. והיה שחקן הרכב בקבוצה ואף היה שותף למשחק מול פריז סן-ז'רמן בצרפת, אולם פציעה מנעה ממנו לסיים את העונה כראוי והוא איבד את מקומו בהרכב הקבוצה. בעונה לאחר מכן עבר סילבס לבית"ר ירושלים, שם סבל מפציעה קשה בברך, שהשביתה אותו למרבית העונה.
בקיץ 2000 עבר סילבס לבני יהודה תל אביב, עמה ירד ליגה בסיום עונת 2000/2001, אך העונות הבאות היו מוצלחות יותר: שתי עליות רצופות מהליגה הלאומית, עם הפועל כפר סבא ועם מכבי אחי נצרת, קנו לסילבס שם של "קבלן עליות", תואר שכמעט וקיבל משנה תוקף בסיום עונת 2003/2004, אך עירוני קריית שמונה בה שיחק החמיצה את העלייה במחזור האחרון. לאחר מכן חזר לנצרת, ולאחריה שיחק תקופות קצרות בהפועל עכו, הפועל באר שבע, שוב בעכו ובהפועל בני טמרה מהליגה הארצית, עד אשר חזר לנצרת. לאחר כשנתיים, עבר לקבוצת אחווה עראבה מהליגה הלאומית בה הוא שיחק עונה אחת, עד שעבר להפועל עפולה מליגה א'. סילבס לא הרבה לשחקן במהלך העונה עקב פציעה, ולבסוף הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
לאחר שפרש נשאר סילבס בהפועל עפולה ומונה למאמן הקבוצה, אך פוטר זמן קצר לאחר מכן, ושימש כעוזר המאמן של תומר קשטן בהפועל רעננה. במקביל אימן סילבס את קבוצת הנוער של הפועל רעננה, ולאחר פיטוריו של קשטן המשיך כעוזרו של מנחם קורצקי וסייע לקבוצה להעפיל לליגת העל. בסוף עונה זאת, לאחר שעזב מנחם קורצקי, מונה סילבס למאמן הראשי. ב-4 בינואר 2015 פוטר מהמועדון, אך ארבעה ימים לאחר מכן הוחזר לתפקידו.
ב-19 בינואר 2022 מונה למאמנה של בני סכנין. ב-24 בנובמבר פוטר מתפקידו.
ב-11 בינואר 2023 מונה למאמנה של הפועל תל אביב. בתום העונה החליט המועדון שלא להאריך את חוזהו לעונה נוספת.
חייו האישיים
סילבס נשוי ולו ארבעה ילדים, הוא לומד ב לתואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמחות בספורט.
המידות הקטנות
המידות הקטנות (באיטלקית: Le piccole virtù), הוא קובץ מסות שחיברה הסופרת האיטלקית, נטליה גינצבורג, שיצא לאור בהוצאת אינאודי בטורינו ב-1962. שם הספר הוא כשמה של המסה החותמת את הקובץ ועוסקת בהשקפתה של גינצבורג על חינוך ילדים. הספר יצא לאור בתרגום לעברית ב-2019, בהוצאת תשע נשמות בתרגומו של יונתן פיין.
כתיבת הספר
11 המסות המרכיבות את הספר נכתבו בין סתיו 1944 ובין קיץ 1962 ועוסקות בזיכרונות ובהשקפות המחברת על תחומי חיים שונים. כמעט כולן נתפרסמו מוקדם יותר בכתבי עת שונים באיטליה. חלק גדול מהחיבורים עוסק ביחסים בין אנשים ובמיוחד ביחסים בתוך המעגל האישי הקרוב של משפחה וחברים.
פרקי הספר
חלק ראשון חלק שני
אחרית דבר
בסוף המהדורה העברית מופיעים רשימותיהם של מספר מחברים הסוקרים את קובץ המסות:
תסמונת דנדי-וולקר
תסמונת דנדי-וולקר (באנגלית: Dandy–Walker syndrome) היא קבוצה נדירה של מומים מולדים בהתפתחות המוח. יש שלושה סוגי ביטויים לתסמונת, הפוגעים באיברים שונים במידות משתנות. הפגיעה הבסיסית היא פגיעה בצרבלום, האחראי על קואורדינצית השריר. החדר הרביעי, הנמצא בסמוך לצרבלום, נפגע בדרך כלל וגורם לשינוי בזרימת נוזל המוח והשדרה במוח, להגברת הלחץ התוך-גולגולתי ועלול לגרום לפגיעות נוספות בתפקוד המוחי. מידת הלקות משתנה מאדם לאדם, אך הנזק הוא בדרך כלל קבוע לכל החיים. טיפולים בתסמונת כוללים פיזיותרפיה, חינוך מיוחד, או השתלת נקז מוח בהליך ניתוחי. התסמונת נקראת על שם וולטר דנדי וארתור ארל וולקר.
הסבר
מאפיין בולט של סינדרום זה הוא הגדלה של החדר הרביעי, חוסר מוחלט בוורמיס הצרברלי, חלק אחורי של הקורטקס הצרבלרי שאחראי על קואורדינציה אקסיאלית מסקולוסקלטאלית, וציסטה שמתרחשת בסמוך לחלק האחורי של הגולגולת. מאפיינים נוספים הם עלייה בכמות הנוזלים המקיפים את המוח, ועלייה בלחץ עקב הנוזלים. התסמונת עשויה להופיע בפתאומיות ולהתפתח מבלי שמבחינים בה.
תסמונות שמתרחשות בדרך כלל בגיל ינקות, גורמות התפתחות מוטורית איטית, והגדלה מאסיבית של הגולגולת, ואצל ילדים בוגרים כוללות עליה בלחץ התוך-גולגולתי שגורם להקאות, עווית, וסימנים צרברליים הכוללים קואורדינציה מוטורית שרירית לוקה, ותנועות לא מבוקרות של העיניים. סימפטומים נוספים כוללים היקף ראש גדול, בליטה בחלק האחורי של הגולגולת, בעיות עצביות בעיניים, צוואר ופנים, ותבניות נשימה אבנורמליות.
תסמונת דנדי-וולקר, מקושרת בדרך כלל עם הפרעות נוספות במערכת העצבים המרכזית, הכוללות חוסר בקורפוס קאלוסום, הפרעות לב, פנים, גפיים, ואצבעות. התסמונת היא בדרך כלל גנטית ספוראדית, וקוראת 1-30000 לידות. פרוגנוזה ודיאגנוזה הורית לסיכוי להולדת ילד עם תסמונת דנדי וולקר קשה, אך יש אפשרות זיהוי תסמונת זו בבדיקת אולטרסאונד בעובר.
גביע הפדרציה 2008
גביע הפדרציה 2008 הייתה התחרות ה-46 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
תחרויות אזוריות החלו בינואר 2008 ומשחק הגמר הסתיים ב-14 בספטמבר 2008.
נבחרת רוסיה ניצחה במשחק הגמר את נבחרת ספרד וזכתה בגביע בפעם הרביעית בתולדות הנבחרת. זה היה הניצחון הרביעית בתקופה של חמש שנים.
מתכונת התחרות
מתכונת התחרות הייתה זהה למתכונת של העונה הקודמת. כל המפגשים כללו 5 משחקים.
בית עולמי א' כלל 8 קבוצות ועוד 8 קבוצות היו בבית עולמי ב'.
יתר הקבוצות התחרו בבתים אזוריים (בית אמריקה, בית אסיה/אוקיאניה ובית אירופה/אפריקה).
לקראת סיום העונה 4 קבוצות מהבית העולמי א' נפגשו עם 4 קבוצות מבית עולמי ב' על הזכות להתמודד בבית עולמי א' בעונת 2009.
העברות לקראת שנת 2009
בעקבות המשחקים בין 4 נבחרות שהפסידו בשלב הראשון של הבית העולמי א' לבין הקבוצות שניצחו בבית עולמי ב':
ישראל בתחרות
בנבחרת השתתפו ציפי אובזילר ושחר פאר. הנבחרת החלה את השתתפותה בבית עולמי א'. הנבחרת שיחקה במרכז הטניס רמת השרון נגד והיא הפסידה 4:1. בפלייאוף היא נפגשה עם הפסידה 2:3 וירדה לבית עולמי ב'.
בוקפאלוס
בוקפאלוס (ביוונית: Βουκέφαλος, מהמילים βοός ו-κεφαλή היינו "ראש השור"; 355 לפנה"ס לערך–326 לפנה"ס) היה סוסו של אלכסנדר הגדול ולכן אחד הסוסים הידועים בהיסטוריה. דמותו של הסוס הפכה לכמעט מיתולוגית והופיעה רבות באמנות.
אגדת אילופו של בוקפאלוס
על פי האגדה, שמופיעה במקורות עתיקים - למשל אצל פלוטרכוס, לא ניתן היה לרכוב על בוקפאלוס משום שהיה נוהג לנשוך את כל מי שניסה לרכוב עליו. בשנת 344 לפנה"ס הוצע הסוס למכירה לאביו של אלכסנדר, המלך פיליפוס השני, אולם הלה סירב לרוכשו בשמעו על מזגו הרע של הסוס ומחירו המופקע - 13 טאלנטים (או 16 טאלנטים, לדברי פליניוס הזקן - סכום הגבוה פי שלושה ממחיר הסוס המשובח ביותר). בסוף הסוס נרכש על ידי ידידו הטוב של פיליפוס - דמארטוס מקורינתוס לאחר שאלכסנדר הודיע שיאלף את הסוס. אלכסנדר, בן ה־10 הצליח לאלף את הסוס על ידי כך שדיבר אליו בנועם והפנה אותו כלפי השמש, ובכך מנע ממנו לראות את צילו שהפחיד אותו.