cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סריס חמה
סריס על ידי מחלה
הראשונים נחלקו בנוגע לאדם שנפצע בידי שמים (כלומר לא בסירוס ישיר על ידי אדם) לאחר לידתו, (לדוגמה, על ידי מחלה) האם סריס כזה נחשב לסריס חמה למרות שכשנולד לא היה סריס, משום שסירוסו התרחש באופן טבעי, או שנחשב לסריס אדם, מפני שהדבר קרה לאחר לידתו.
ולנסיה (כדורסל)
מועדון הכדורסל ולנסיה (בספרדית: Valencia Basket Club) היא קבוצת כדורסל ספרדי מהעיר ולנסיה, המתמודדת בליגת העל הספרדית וביורוליג.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1986 מאיחוד של שני מועדונים מהליגה השנייה, "חימנסטיקה" ו"בי.סי ולנסיה". המועדון המאוחד נקרא פאמסה ולנסיה. בסיום עונת 1987/88, העפילה הקבוצה לליגה הבכירה, ובנוסף לכך הפכה לאחת הקבוצות הבכירות בספרד.
בעונת 1997/98 זכתה הקבוצה בגביע הספרדי לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת חובנטוד בדאלונה 75-89.
בעונות 1998/99, 2001/02 הגיעה הקבוצה עד לגמר גביע ספורטה, אך הפסידה לקבוצות בנטון טרוויזו ומונטפסקי סיינה האיטלקיות בהתאמה.
בעונת הגיע המועדון לגמר אליפות ספרד, שבה הפסיד לברצלונה. באותה עונה זכתה הקבוצה בתואר האירופאי הראשון שלה - גביע יול"ב. בגמר, הביסה את המועדון הסלובני נובו מסטו בסיכום שני מפגשים.
בעונת 2016/1017 זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה לאחר ניצחון 3–1 על ריאל מדריד בסדרת הגמר.
בעונת 2018/2019 זכתה הקבוצה ביורוקאפ בפעם הרביעית והעפילה ליורוליג.
אולם הבית של המועדון הוא פואנטה דה סן לואיס אשר מכיל 8,500 מקומות ישיבה.
דיסאקוס
הדיסאקוס היה טורף זריז בעל מראה של תן או קויוט אשר מבנה רגליו מרמז שהיה מהיר בהרבה ממרבית היונקים בסביבתו והוא נע על בהונותיו, אשר כוסו בפרסות קטנות. ניתוח של מערכת שיניו הטוחנות של המין D. praenuntius מצפון אמריקה מעיד שבעליו לא היה טורף היפרקרניבור, אלא טורף שהתבסס על טרף, אך ניזון גם מפירות או מחלקי צמחים דומים, בדומה לכמה כלביים אף שהוא לא חולק את אותם אבות. הוא ניזון בעיקר מחיות קטנות וחי לצד מינים אחרים של אוכלי כל מסביבו. הוא חי לצד סוג קרוב - האנקלגון שהיה גדול ממנו בהרבה. כמה חוקרים סוברים שמדובר באותו הסוג או בסוגים קרובים, אף על פי שגדולי האנקלגונים הגיעו לגודל של דוב.
סוג זה הוא המזוניכיד היחיד שהתקיים באירופה ונראה שהוא היגר אליה מאמריקה הצפונית. ייתכן שהזמן הרב בו התקיים באירופה, הרבה לאחר היכחדותו באמריקה נבעה כנראה מדחיקה בידי טורפים גדולים כמו הפציהאינה, אך אין לזה מקור במאובנים.
המערכה במרכז הודו (1858)
המערכה במרכז הודו (באנגלית: Central India Campaign) הייתה המערכה העיקרית האחרונה במהלך המרד ההודי הגדול, אשר התנהלה בין ינואר ליוני 1858 במרכז תת-היבשת ההודית. המערכה במרכז הודו, בפיקודו של יו רוס, אופיינה בסדרה של קרבות ומצורים מהירים כנגד כיסי התמרדות וכוחות מורדים בפיקודם של טאטיה טופא והרני לאקשמיבאי.
לאחר המערכה במרכז הודו, נותרו מספר כיסים קטן ברחבי צפון ומרכז הודו. לאחר מספר חודשים הסתיים המרד באופן רשמי והבריטים החזירו את השלטון היציב על כנו.
מהלך המערכה
בינואר 1858, בזמן שקולין קמבל ארגן את הכוחות להתקפה מאורגנת על לקנאו ואווד, מי שקיבל את האחריות על הלחימה במרכז הודו היה הגנרל יו רוס, מפקד מוערך ומלא תעוזה אך ללא הרבה ניסיון בהודו. עד לינואר, עיקר תשומת הלב הבריטית הייתה לצפון הודו, בעיקר בלקנאו ודלהי. במרכז הודו, פרץ המרד במספר מוקדים נקודתיים, אך משום ההתעסקות בצפון ועונת מונסון קשה במיוחד, נדחה מאמץ הלחימה הגדול שהיה צריך להתקיים כדי לשחרר גם את המרכז.
המערכה שניהל קמבל בצפון הייתה בשלב זה יחסית איטית ושקולה, לאומתו רוס עם כוח של בין 5,000 עד 6,000 חיילים (כמחציתם הודים) ניהל מערכה מהירה ודינאמית. רוס התקדם בינואר מכיוון בומבי והביס כוח מורדים בפיקוד הראג'ה של באנפור (Banpur) לפני שכבש את העיר הסמוכה ראהטגר (Rahatgrh). ב-3 בפברואר שחרר את העיר סאוגור (Saugur) אשר הייתה תחת מצור במשך כשבעה חודשים, אלפים מתושבי המקום הריעו לו על שחרורם מידי המורדים. בשלב הבא הגיע רוס ב-21 במרץ לעיר ג'האנסי שהייתה אף היא בשליטת המורדים.
ג'האנסי וקלפי
כאמור ב-21 במרץ הגיע כוחו של רוס לעיר במטרה לשחררה ומיד החל בעבודת ניהול המצור והפגזת החומות בעזרת תותחיו. ב-30 במרץ הצליחו התותחים לבקוע פתח בחומת העיר ורוס תכנן את ההסתערות, כאשר גילה שכוח מורדים בגודל כ-20,000 חיילים בפיקודו של טאטיה טופא נמצא בדרכו להציל את העיר, כתגובה שלח כוח להילחם בו. ב-1 באפריל התנהל קרב לגדות נהר הבטוואה (Betwa) בין כ-1,200 מחייליו של רוס אל מול כוחו של טופא, למרות הסיכויים הקלושים של הצלחה נוכח עדיפות זאת, הימורו של רוס הצליח, כוחו של טופא נשבר וברח והמצור המשיך להתנהל. למחרת הקרב, כאשר רוחם של המורדים בעיר נפגע במקצת, פרצו הבריטים את החומות ונלחמו ברחובות על השליטה בעיר. ב-4 באפריל, כשהיה ברור שהעיר תיפול לבסוף לבריטים, ברחה הראני והצטרפה לכוחותיו של טופא, יומיים לאחר מכן לא נותרה התנגדות מצד המורדים והעיר עברה באופן מלא לשליטה בריטית.
מאחר שהכוח הבריטי שמע על מעשי הזוועה שבוצעו כנגד הבריטים בעיר, הם התייחסו לאוכלוסיית העיר באותו האופן, כשהם מוציאים להורג כל מי שאחז בנשק ומבלי לקבל את כניעתו של אף אחד מהמורדים. לאחר כיבוש העיר, החיילים היו זקוקים למנוחה ואספקה, לכן הכוח נותר כשלושה שבועות בעיר לפני שרוס יצא להילחם בכוח המורדים של טופא והראני לאקשמי אשר ישבו במחנה המורדים שבעיר קלפי (Kalpi).
ב-7 במאי הובס כוח בפיקודם של טופא והרני ליד קונץ' (Kunch) בדרך לקלפי, אולם החום הרב האט את התקדמות הכוח האנגלו-הודי. כוח המורדים בשלב זה היה על סף שבירה, טאטיה טופא כבר התכוון לוותר. הרני לאקשמי ובן דודו של ננה סאהיב; ראו סאהיב (Rao Sahib), ניסו להעלות את מורל המורדים ובנוסף, הגיעה תגבורת של פרשים בפיקוד הנואב של בנדה (Nawab of Benda) שחיזק את רוחם של המורדים.
גם כוחו של רוס התחזק עם תגבורת של כ-2,000 חיילים ומספר תותחים שנשלחו על ידי קמבל לעזרת המאמץ במרכז הודו. ב-22 במאי, נהדף ניסיון נואש של המורדים לשבור את הכוח הבריטי לפני הגעתו לעיר. במהלך אותו הלילה עזבו המורדים את העיר אשר עברה למחרת לידיים בריטיות. נפילת העיר מציינת את סיום התנגדותם הרשמית של המורדים, שכן משלב זה הפך המרד לכדי כיסי מרד לא מאורגנים (מלבד בגוואליור). כאשר הרגישו הבריטים שהמרד נשבר כמעט לחלוטין, עזב רוס את הפיקוד על כוחו ב-1 ביוני, באותו היום הצליחו שאריות הכוח של טופא, הרני וראו סאהיב לכבוש את העיר גוואליור, מה שהגביר מחדש את סכנת התלקחות המרד.
גוואליור
כוח המורדים במרכז הודו, בפיקודם של טאנטיה טופי, רני לאקשמי וראו סאהיב, איבד את אחיזתו בג'האנסי וקלפי והיה במנוסה מפני הכוח הבריטי בפיקודו של הגנרל יו רוס. כהימור אחרון, הגיע כוח המורדים לעיר גוואליור מצפון לג'האנסי, 122 ק"מ דרומית לאגרה. העיר גוואליור הייתה עיר מבוצרת ונחשבה למעוז חשוב במרכז הודו ולאחד המבצרים החזקים ביותר בהודו. שליט העיר (המהרג'ה של גוואליור) שהיה נאמן לבריטים, ניסה להילחם במורדים באזור מוראר (Morar) עם מי מכוחותיו שנותרו נאמנים לו, אך נכשל וברח מהעיר. עם עזיבת המהרג'ה, כוחות העיר הצטרפו לכוח המורדים והעיר נפלה לידיו יחד עם מצבור נשק נרחב.
כאמור ב-1 ביוני תכנן רוס לעזוב את הפיקוד על 'כוח מרכז הודו' שגם הוא עתיד היה להתפרק. לאור ההתפתחות החדשה מצד המורדים, חזר רוס לפיקוד הכוח לאחר ששמע על כיבוש העיר ב-4 לחודש, יומיים לאחר מכן יצא עם כוחו בתנועה מהירה במטרה לשחרר את העיר לפני תחילת עונת הגשמים. ב-17 ביוני, נתקל רוס בכוח המורדים באזור קוטה-קי-סראי (Kota-Ki-Serai) והביס אותו בקרב פרשים. בקרב זה נפצעה הרני לאקשמי באופן אנוש ונפטרה לאחר יומיים מפצעיה. יומיים לאחר מכן, לאחר כ-5 שעות לחימה כנגד כ-10,000 מורדים מחוץ לעיר, כבש לבסוף רוס את גוואליור מידי המורדים. טופא וראו סאהיב ברחו בינתיים מהעיר עם כוח קטן ונידונו למספר חודשים של בריחה מהבריטים.
הטיהורים (אתיופיה)
הטיהורים הוא כינויים של סדרת רציחות ומאסרים פוליטיים שבוצעו על ידי הדרג לחיסולם של אנשי הקיסר היילה סלאסי ותומכיו, ולאחר מכן מאבק אלים בתוך החונטה בין חבריה שבעקבתיהם מנגיסטו היילה מריאם עלה לשלטון.
האריתראי אמן אנדום יושב ראש הדרג מאז ספטמבר 1974 היה תומך מונרכיה ורצה להחזיר את השלטון הקיסרי בתור מונרכיה חוקתית, אנדום היה קצין מפורסם באתיופיה בעקבות תקרית גבול עם סומליה שפיקד עליה ב-1964. אנדום, בתור יושב ראש הדרג כיהן גם כראש המדינה, יושב ראש מועצת השרים ושר ההגנה. מאז שהתמנה לתפקיד יושב-הראש, הוא היה במחלוקת גדולה מאוד עם חברים רבים בדרג בשלושה עניינים עיקריים: גודלו של הדרג, תפקידו, ההתקוממות באריתריאה וגורלם של האסירים הפוליטיים תומכי הקיסרות. אנדום טען שהדרג מונה יותר מידי חברים, 120 במספר, ולכן ישנו קושי עצום בניהול המדינה, כלפי אריתריאה עמדת אנדום הייתה שהדרג צריך לפייס את המתקוממים, אנדום התנגד לעונש מוות לאנשי הקיסר שרוב חברי הדרג תמכו בו.
בגלל הניהול האיטי הדרג מצא את עצמו תחת מתקפה של קבוצות אזרחיות, בייחוד סטודנטים, שדרשו מהדרג הקמה של "רפובליקה עממית" שבו ארגונים לאומים ייוצגו באופן שווה. ב-7 באוקטובר הדרג אסר מספר מחבריו שתמכו בדרישת הסטודנטים. באמצע נובמבר, אנדום, שהיה בדעת מיעוט בדרג בעניין העלת שכר החיילים נעצר ב-23 בנובמבר ונרצח לאחר שהתנגד למעצר. ליל זה היה ידוע בשם "שבת העקובה מדם" שבמקביל לרצח אנדום נרצחו כ-59 אסירים פוליטיים תומכי הקיסר, ביניהם: ראשי ממשלת אתיופיה לשעבר אקלילו הבט-וולד ואנדלקטצ'אוו מקונן, אנשי צבא כגון עלם זאווד טסמה ואביי אבבה, חותנו של היילה סלאסי ושר ההגנה לשעבר, בנוסף נרצחו שני חברי דרג תומכי אנדום.
בעקבות הירצחו של אנדום, התמנה מנגיסטו ליושב ראש הזמני ולאחר מכן נבחר השוואני טפרי באנטי כיושב ראש הדרג וראש המדינה ב-28 בנובמבר, אך הכוח הפוליטי העיקרי הוחזק אצל יושב-הראש לשעבר מנגיסטו היילה מריאם שכעת שביהן כסגן היושב ראש הראשון, כיהן בתור סגן היושב ראש השני אטנפו אבטה. מנגיסטו החל לבסס את כוחו בתוך הדרג, הוראות לכוחות האתיופים ניתנו על ידי מנגיסטו, בנוסף לפרסום של מנשר סוציאליסטי. ב-26 באוגוסט הקיסר היילה סלאסי נרצח ונקבר בחשאי. דמות עיקרית נוספת מהעבר הקיסרי של אתיופיה חוסלה בפברואר 1976, כאשר ראש הכנסייה האורתודוקסית האתיופית, האבונה טאווופלוס נרצח. באפריל 1976 הדרג קבע את מטרותיו בתוכנית הנקראת המהפכה הדמוקרטית הלאומית. יעדי התוכנית הוגדרו על ידי מנגיסטו וכללו התקדמות בכיוון הסוציאליזם תחת הנהגה של פועלים, איכרים, בורגנים ומתנגדי האימפריאליזם. על מנת להשלים את מטרות אלו הדרג הקים משרד ממשלתי מיוחד הנקרא המשרד הזמני לארגון יחס ההמונים ועל מנת שמשרד זה יהיה משרד אזרחי לכל דבר הוא ניתן למפלגת המאסיון ובראשו עמד יושב ראש מפלגה זו, היילה פידה, היועץ הפוליטי הראשי לדרג. היילה פידה, בניגוד לארגוני שמאל אחרים שהתנגדו לדרג וטענו שגוף זה רחוק מלהקים רפובליקה עממית כגון היחאפה עבד יחד עם הדרג בציפייה שהשלטון הצבאי לבסוף יהפוך לאזרחי סוציאליסטי.
בסוף 1976 הדרג סבל ממאבקי עליונות בין מנגיסטו, טפרי ואטנפו על השליטה בדרג. אי-היציבות בדרג נפתרה בינואר ופברואר 1977 כאשר חילופי אש בארמון מנליק הגדול באדיס אבבה התקיימו בין תומכיו של טפרי לבין אלו של מנגיסטו, אנשי מנגיסטו חיסלו את תומכי טפרי ואת טפרי עצמו, עם מותו של טפרי ותומכיו רוב ההתנגדות הפנימית למנגיסטו בתוך הדרג סולקה ומנגיסטו עשה בדרג כבשלו וארגן אותה מחדש. פעולה זו של רצח טפרי השאירה את מנגיסטו כיושב ראש בפועל כראש צבא אתיופיה והמשטרה. בנובמבר 1977 חוסל יריבו האחרון של מנגיסטו בתוך הדרג אטנפו אבטה, לאחר חיסול מתנגדיו הפנימיים התפנה מנגיסטו לחיסול מתנגדיו החיצוניים כגון היחאפה. פעולות אלו של חיסול מתנגדיו החיצוניים נקרא הטרור האדום.
האנטר האנטר
האנטר X האנטר (אנגלית: Hunter X Hunter, יפנית: ハンター×ハンター, Hantā Hantā) היא סדרת מאנגה שנוצרה על ידי האמן היפני יושיהירו טוגאשי ופורסמה לראשונה במגזין השבועי שונן ג'אמפ השבועי (Weekly Shōnen Jump) במרץ 1998. העלילה מתרחשת בעולם בדיוני בו קיים ארגון מסתורי בשם ארגון ההאנטרים (Hunter Association). ארגון זה מורכב מאנשים יוצאי דופן שמבצעים משימות מסוכנות כמו לכידת פושעים, גילוי זנים חדשים של בעלי חיים וחיפוש אחר אוצרות אבודים. הסיפור עוקב אחר מסעו של נער צעיר בשם גון פריקס, שמחליט לצאת בעקבות אביו שחי כהאנטר בעל שם עולמי.
העולם של האנטר האנטר
העולם בו מתרחשת העלילה הוא עולם פנטסטי-מודרני, הדומה לתקופה בת ימינו אך מכיל מפלצות ויצורים מיתולוגיים לצד טכנולוגיה מודרנית. בעולם זה פועלים "האנטרים" - קבוצה עילית של הרפתקנים, מדענים, חוקרים ולוחמים שעברו מבחן מפרך, והם בעלי הרשאות מיוחדות ופריבילגיות על מנת לחקור את העולם ולקדם את האנושות. כל האנטר שעבר את מבחן ההאנטרים מטעם אגודת ההאנטרים העולמית, מחזיק ברישיון המקנה לו גישה לאזורים מגובלים בכדור הארץ, השכלה גבוהה בחינם ומותרות רבות. האנטרים רבים עוסקים בלחימה ובמחקר של יצורים קסומים ומפלצות, סוגים שונים של מדעים, עבודה כשכירי חרב, חיפוש אוצרות ולמידה על היסטוריה ותרבויות עתיקות. ארגון ההאנטרים העולמי, שמסמיך את ההאנטרים ועורך את מבחן ההאנטרים השנתי, אף עוזר לממשלות העולם בשמירה על הסדר ובהגנה על האנושות במקרים של איום כלל-עולמי.
תקציר העלילה
העלילה עוקבת אחרי גון פריקס - ילד בן 12 מאי הלוויתן ובנו של האנטר אגדי שנעלם. מטרתו של גון היא למצוא את אביו, ולשם כך הוא עוזב את ביתו ונרשם למבחן ההאנטרים השנתי, במטרה לעבור את המבחן ולהפוך להאנטר. במהלך המבחן ולאחריו, הוא פוגש בחברים ואויבים רבים.
נמלות הכימרה
נמלות הכימרה (Chimera Ant) הן גזע ייחודי לעולם של האנטר האנטר המורכב מחרקים טורפים בהם נתקלו גון וקילואה לראשונה עם יציאתם מן המשחק והגעתם לאימפריית קאקין (Kakin Empire) בה פגשו את קייט, חניכו לשעבר של אביו של גון והאנטר בעצמו. הגזע כולל מגוון רחב של יצורים הנבדלים זה מזה בגודלם, כוחם וצורתם, שכן מלכת הגזע האחראית על הטלת הביצים (עם דגש על משימת לידת המלך החדש) מעניקה לכל אחד את תכונותיו החיצוניות ואת יכולותיו בהתאם ליצורים החיים אותם אכלה טרם ההטלה. עם התקדמות העלילה, אל המלכה מובאים זוג ילדים אנושיים אשר טעמם הייחודי מעודד את המלכה לבקש מחייליה האילמים לצאת ולצוד עוד מן היצורים המשונים אותם גילו זה עתה ובאמצעות אכילתם להביא לשדרוג הגזע ולהפיכתו למפותח, קטלני ושימושי יותר עבור המלך אותו עתידה היא ללדת.
עם כניסת התכונות האנושיות לתמונה, חלק גדול מן הכימרות שנולדו לא רק הפכו לאנושיות יותר בחיצוניותן, אלא גם בפנימיותן: הן מסוגלות לדבר, לתקשר, להסיק מסקנות ולגבש דעות ואף להזדקק לשמות, אך התפתחות זו בנוסף אל הידיעה על בואו העתידי של המלך לא יוצרים בשורה טובה עבור האנושות. בנוסף, הכימרות הן היצור החי היחידי (עד כה) שמסוגל ללמוד לשלוט בנן מלבד בני אדם.
נן (Nen)
הטכניקה העיקרית בסדרה. היא מאפשרת ליצור חי להשתמש ולנצל את אנרגיית החיים שלו (הילה או aura). ישנם ארבעה עקרונות שאדם צריך ללמוד כדי לשלוט בנן. עקרונות אלו הם תרגילי מדיטציה ומחשבה לחיזוק כוח הרצון והתודעה של האדם.
טן (Ten) - מיקוד התודעה, שיקוף העצמיות וקביעת המטרה. לאחר שבלוטות ההילה של האדם נפתחות הוא חייב לשמור את ההילה שלא תדלוף החוצה דרכן (דליפת יתר עלולה להיות קטלנית), הדרך הטובה ביותר לעשות זאת, היא להשאיר שכבה דקה של הילה שעוטפת את הגוף. שכבה זו מהווה שכבת מגן בסיסית מפני התקפות נן, שומרת על מרץ וחיוניות ומעכבת זקנה. מדיטציה תכופה משפרת את איכות הטן ובונה הילת מגן חזקה יותר.
זאטסו (Zetsu) – אמירה, תרגום התודעה והמטרה למלל. בניגוד לטן, זאטסו עוצר את ההילה מלדלוף החוצה וכולא אותה בתוך הגוף. כיוון שהאדם לא מוגן על ידי ההילה הוא נעשה רגיש יותר להילות של האחרים שסביבו ומנגד האחרים לא חשים בנוכחותו. זאטסו משמש למעקב ומקל על עייפות, אך במקרה של תקיפה עם נן האדם יסבול פגיעה קשה כי הגוף נשאר חסר הגנה.
רן (Ren) - הגברה, כוח הרצון. כאשר אדם מסוגל לשלוט בהילה שלו על ידי טן, הוא גם מסוגל לשלוט בכמות ההילה שהוא פולט מגופו בכל רגע נתון. אם טן משמש להגנה, אז רן משמש לתקיפה או הכנה לתקיפה. רן תומך ומעצים את היכולת ההתקפית של האדם ומספק לו מאגר של הילה לשימוש בטכניקות מתקדמות.
האטסו (Hatsu) - עשייה, הוצאה מהכוח לפועל. לאחר שמיושמים שלושת העקרונות הבסיסיים, האטסו הוא העיקרון שמביא לידי ביטוי את יכולותיו של האדם. תכונות ההאטסו יהיו מושפעות בהתאם לסיווגו הטבעי באחת משש הקטגוריות אך לא יהיו מוגבלות רק אליה.
אנימה
בשנת 1998 יצא ספיישל של הפרק הראשון לסדרת המנגה האנטר האנטר, הוא שודר כחלק מהתוכנית "Jump Super Anime Tour" באותה שנה.
סרטים
יצא ב-12 ביוני 2013 תקציר: קוראפיקה יוצא לנקום בלהקת הפנטום שטבחו בשבטו כדי למכור את עיני הארגון שלהם. אולם אויב לא מוכר גנב את עיני הארגמן שלו. בעזרתם של גון, לאוריו וקילואה חייו של קוראפיקה ניצלים. כעת נותרה בידם משימה, להשיב את עיניו של קוראפיקה ולגלות מיהו הגנב המסתורי. להקת הפנטום חוסמת את דרכם והתפתחויות מסעירות חושפות את עברו האפל של הגנב המסתורי.
יצא ב-27 בדצמבר 2013 תקציר: לפני עשרות שנים, ההאנטר החזק ביותר של כל הזמנים, אייזק נאטרו (יושב ראש אגודת ההאנטרים), נאבק מול ג'ייד וחיסל אותו. ג'ייד ונאטרו היו למדו יחד את אמנות הלחימה וכל אחד פיתח טכניקות אחרות לשליטה בכוחותיו. נאטרו השתמש בטכניקת הנן ואילו ג'ייד השתמש בטכניקות און. שנים לאחר חיסולו של ג'ייד הוא מופיע שוב בזירת השמים בטורניר אולימפיאדת הקרב, במטרה אחת: לשלוט על העולם. זוהי משימתו האחרונה של נאטרו, להגן על העולם מאיום המונע מתאוות שנאה ונקם.
בסיס טיסה
בסיס טיסה הוא בסיס צבאי הכולל בתוכו שדה תעופה לשימוש כלי טיס צבאיים, דיור לצוות הבסיס, מוסכי מטוסים ומחסנים.
הדיור בבסיסים מיועד בדרך כלל לטייסים ובני משפחותיהם, על מנת לאפשר להם גישה מהירה לכלי הטיס במקרה חירום. בבסיסים בהם מתגוררות משפחות טייסים ימצאו בנוסף גם חנויות וגני ילדים כדי לספק את צורכי המשפחות.
קין
קַיִן (לפי התארוך המסורתי של סדר עולם רבה: 3900 לפנה"ס – 3200 לפנה"ס) היה, לפי ספר בראשית (פרשת בראשית, ), בנם הבכור של אדם וחוה ומבצע הרצח הראשון בספר התנ"ך. עיסוקו היה בעבודת אדמה.
אולימפיאדת לייק פלאסיד (1932)
אולימפיאדת החורף ה-3 נערכה מ-4 בפברואר עד 15 בפברואר 1932 בעיר לייק פלאסיד שבמדינת ניו יורק, בארצות הברית.
קין
מקור השם
משמעות שמו של קין מופיעה בספר בראשית פרק ד' פסוק א':
אולימפיאדת לייק פלאסיד (1932)
באולימפיאדה זו השתתפו ספורטאים מ-17 מדינות.
קין
מקור השם
כלומר, עשיתי אדם בעזרת ה' (קניתי פירושו עשיתי). משמעות אחרת (אך קרובה) למילה "קנה" היא "ברא". לפי פסוק זה חווה קראה לבנה קין, כיוון ש"קנתה", כלומר בראה איש – נפש חיה, כמו שה' ברא, בין השאר, את בני האדם. לפי ההקשר בפסוק זה משמעות המילה "קונה" היא "בורא".
במחקר
בנוסח הערוך שבשפה הארמית יש שימוש בטכניקה ספרותית הנקראת לשון נופל על לשון: מאן דפרע קנאיה מחריב קיניה. "כי מי שפורע קנאתו וחמתו מחריב את ביתו". (סנה קב ב - א"א, ר"פ).
בעברית משמעות השם קין (שורש ק־נ־ן): קינה, ניגוד או מלשון קן, בית, תא.
לפי המחקר, נמצא שהאל קֻיָנַן בסבא שבדרום חצי האי ערב היה אולי אל הנפחים והצורפות.
חטאו של קין
קין הציע להקריב מנחה לה' ולאחר מכן, אף הבל, אחיו הצעיר שעיסוקו היה רעיית צאן, הציע את מנחתו לה'. הבל הביא כמנחה – הבכורות (הראשונים) שבצאנו, החֵלֶב (שומן), שהוא חלק מובחר בבשר. מנחתו של קין הייתה מפרי האדמה ומיבולו שגידל. בשונה מהבל, מנחתו של קין אינה מלווה בתיאורים המעידים על איכות המנחה. סוברים כי בעוד הבל השקיע באיכות מנחתו, קין לא השקיע בה ולא הביא מהטוב שבגידוליו. כפי שתואר קודם אין אנו יודעים על כישוריו של קין כחקלאי ולכן ייתכן שלא הביא הגידולים המובחרים. יש מוסיפים כי המילים "מקץ ימים" בפסוק ג' מתארות שמדובר ביבול סוף השנה, שבדרך כלל אינו מן המובחר. בנוסף ייתכן שקין לא הביא מפרי גידוליו, היות שלא מצוינת המילה "שלו", לעומת הבל שמצוין "צאנו" כצורת שייכות. ה' קיבל את מנחתו של הבל (בכור צאנו), אך את מנחתו של קין לא קיבל בגלל איכות מנחתו (פרי אדמה).
קין נמלא כעס וקנאה, כיוון שמנחתו נדחתה, וה' העדיף את מנחתו של הבל על פניה. קין שהוא זה שיזם את המנחה וגם האח הבכור, שהיה בעל מעמד גבוה מבין הבנים, הרגיש שהתבזה. על כן קין נמלא קנאה כלפי הבל.
ה' כנראה מבין שהכעס והקנאה מציפים את קין בשל כך, ולכן ניסה להרגיעו ולשכנע אותו לא לתת ליצר הרע להשתלט עליו, והסביר לו שאם ינהג בדרך הנכונה, הוא ינחל הצלחה והוא ישא אליו פנים:
פירוש הפיסוק הוא שאם תשפר מעשיך ומחשבותיך תוכל להתמודד עם היצרים שלך, ואם לא תשפר ותתנהג בצורה לא טובה החטא יחכה לך תמיד ויפתה אותך, ומסיים בהמלצה – ואתה תמשול בו – ביצר שלך, אם אכן תטיב מעשיך. ה' גם נותן תקווה לקין שאם הוא ישתפר בעתיד הוא יקבל את מנחתו.
אך קין לא מחליט להתגבר על יצריו ועדיין שרוי בכעס. ואכן בהמשך הסיפור קין והבל הלכו לשדה וקין הרג את הבל. לא מצוין במפורש זמן המריבה וכן שעת היום בו התבצעה או רקע מריבה זאת, אך בגלל הסמיכות בין תיאור דחיית המנחה לסיפור הרצח ניתן להסיק שככל הנראה הרצח נבע מסיבה זאת. נוסף על כך, אין תיאור מה התרחש ביניהם ברגעים לפני הרצח ועל תוכנה של השיחה ביניהם. לפי פסוק ח':
כלומר אין כל משמעות לדברי קין להבל כיוון שקין לא היה באמת מעוניין לדבר עם אחיו והיה שטוף ביצרים. פרט הרצח היחיד המתואר הוא מיקומו – קין משך את הבל לשדה כנראה בסמיכות למקום מגוריהם אך רחוק מבית ההורים.
התוודותו של קין
לאחר הרצח ה' שואל את קין בבראשית פרק ד' פסוק ט': קין בתחילה בוחר שלא לשתף עמו פעולה ועונה לו בחוצפה ובזלזול רב:  זאת שאלה רטורית, היות שאלוהים רואה ויודע הכול ותפקידה לתת לנשאל הזדמנות להתוודות בעצמו על חטאו. בשאלתו לקין ה' כבר יודע את גורל הבל. תשובתו החצופה של קין שיש הרואים בה אפילו טענה כלפי ה' שה' בעצמו היה צריך לשמור על הבל (ואין זה עיסוקו של קין כלל) בוודאי לא הוסיפה לו נקודות זכות.
גם בסיפור החטא של אדם וחוה ה' שואל אותם שאלה רטורית לאחר החטא:. בניגוד לקין, בסיפור חטא אדם וחוה בגן עדן הם בחרו לשתף פעולה עם ה'. לאחר שה' מטיח בקין בפסוק לא נותר לקין ברירה והוא למעשה מודה ברצח בהמשך.
עונשו של קין
בשל רצח אחיו הבל ה' מקלל את קין בכך שהאדמה לא תצמיח לו עוד יבול, כיוון שכאשר רצח את הבל הדם נאלץ לחלחל אל תוך האדמה, שהיא סיפקה לו את יבולו וממנה התקיים, ולכן לא תצמיח לו עוד דבר. למעשה זאת הפעם השנייה בה האדמה מקוללת. הפעם הראשונה הייתה בסיפור החטא של אדם וחוה, והאדמה קוללה בעונשו של אדם כמתואר:
עונש משלים לאי יכולתו של קין לעבד את האדמה הוא לעבור ממגורי קבע (תכונתו של החקלאי המעבד את האדמה ואשר נמצא במקום אחד),לנדידה: מכיוון שאין לו יכולת לשבת במקום אחד ולעבד אדמה הוא יאלץ לנדוד.
פרשנים אחרים רואים את הסיפור כמייצג את העימות בין התרבות החקלאית - המתיישבת, המיוצגת על ידי קין עובד האדמה לבין תרבות הרועים הנוודים, המיוצגת בדמותו של הבל. בתקופת המקרא נמצא העימות בין שתי צורות החיים האלה בשיאו. בסופו של דבר אנו יודעים כי התרבות החקלאית דחקה את רגלי תרבות הנוודים (אך זה לקח שנים רבות) ולראיה שברוב אוכלוסיית העולם חיה כיום חיים של יישובי קבע. סיפור קין והבל בא לרמז כי הדבר נעשה בצורה כוחנית ותוך גילויי אלימות כלפי חברת הנוודים.
אות קין
קין אמר לה': "גדול עווני מנשוא" (בראשית פרק ד', פסוק י"ג) כלומר – עווני כה גדול שיהיה קשה לסלוח לו. כלומר, התנצלות על מעשיו תוך הבנה מה הוא עשה. לאחר שהודה במעשיו והתנצל הוא גם הבין שהוא מאוד פגיע, ללא מקום הגנה או מחסה קבוע כיוון שהוא נענש בנדודים. לכן ה' נתן לקין את אות קין, שיהיה סימן לכך שאסור לפגוע בו, וכל מי שיפגע בקין עונשו יהיה חמור פי שבעה.
אולם, יש המפרשים את הביטוי "גדול עווני מנשוא" כתלונה של קין על העונש כלומר: "עונשי כל כך גדול, שאני לא יכול לסבול אותו". או כתמיהה כלפי הקב"ה, גדול עווני מנשוא?!, האם עווני כה גדול עד שאתה, הבורא, אינך יכול לשאתו?
ה' לא הרג את קין לפי עקרון "מידה כנגד מידה", מכיוון שזה היה הרצח הראשון, קין לא ידע מהו רצח, גרימתו והשלכותיו, ולכן הוקל בעונשו (נחשב רוצח בשגגה ולא בכוונה). יש האומרים שבקבלת מנחותיהם של קין והבל ה' לא קיבל את המנחה של קין רק כדי לבחון את תגובתו והתנהגותו, ולכן יהיה זה לא צודק להורגו בשל כך.
סיבה נוספת לאי הריגת קין ונתינת אות עליו ועונש הנדודים, היא כי על ידי כך שקין ינדוד ממקום למקום יופץ המסר של איסור הרצח והעונש הצפוי בעקבות כך.
סיבה אחרת לאי הריגת קין היא, שהדור השני לאנושות הכיל בסך הכל 3 אנשים: קין, הבל ושת. הבל כבר נרצח, ואם ה' היה הורג גם את קין כעונש יחידי שהיה נשאר לצורך המשכת המין האנושי היה שת. ייתכן וה' לא רצה שהמשך המין האנושי יסתמך רק על שת.
לאחר העונש
קין התיישב לבסוף בארץ נוד, המזרחית לעדן, שם בנה עיר וקרא לה על-שם בנו חנוך. פעולה זאת מנוגדת לעונש ה', מכיוון שאלוהים ציווה עליו לנוע ולנוד בעוד שהוא מתיישב במקום קבע ואף בונה עיר. לפי פירושו של רש"י, ארץ נוד היא ארץ מקלט לגולים ונוודים. הארץ נקראת ככה מכיוון שכל הגולים נדים (נודדים) לשם. פרופסור זלי גורביץ' בספרו "על המקום" מציע שלא מדובר בכלל בשם של מקום, אלא שהשם ניתן למצב שבו נתון קין, שהנדודים הם מקום מושבו. פירוש אחר הוא שעונשו של קין הוא גלות ממקום מגוריו למקום שאינו שייך לו. בנוסף, ייתכן שקין הצליח להימלט מעונשו, וייתכן שהעונש היה ניתוק מהאדמה. ניתן לראות צידוק לכך בפסוק "כי תעבד את האדמה לא תוסף תת-כוחה לך", ואת המקצועות העירוניים שעסקו בהם צאצאיו – חרש ברזל ומוזיקאי.
משפחתו ושושלתו
רבי יצחק אברבנאל מביא בשם "ספרי האומות" ששמה של תאומת קין היא קלמנה ושם תאומת הבל היא בלבירה. בספר היובלים נכתב כי קין התחתן עם אחותו 'און':.
שם נוסף המופיע בספרים חיצוניים הוא 'הויה'.
לחנוך נולד עירד, ולעירד מחויאל, ומחויאל ילד את מתושאל, ומתושאל ילד את למך. למך לקח לו שתי נשים: שם האחת עדה, ושם השנית צלה. עדה ילדה את יבל ואת יובל, וצלה ילדה את תובל-קין ונעמה. סיפור תולדותיה של שושלת קין מסתיים לאחר כשמונה דורות, בעוד ששושלת שת מובילה לנח שהוא אבי כל הדורות הבאים. עם זאת יש המפרשים שאשת נח הייתה נעמה, מצאצאיו של קין, וישנה אגדה לפיה אשמדאי מלך השדים הוא מצאצאי קין.
מותו
על מותו של קין מסופר באגדה כי הרגו צאצאו למך בן מתושאל כאשר יצא לציד עם בנו תובל קין שחי שבעה דורות אחרי רצח הבל. למך היה כבד ראיה וחשב כי קין הוא חיה הראויה לציד, ניתר עליו והרגו. לאחר שעמד על טעותו ספק את כפיו בצער, אך כיוון שהיה כבד ראיה לא ראה שבנו נמצא לפניו, מחץ אותו והרגו. ניתן למצוא צידוק לכך בשירו של למך:
במדרש תנחומא מרחיבים על המקרה. לאחר שלמך הרג את קין, הוא טפח בחרטה ונגע בראש תינוקו (בנו, תובל-קין), ובשגגה הרגו.
לעומת זאת במדרש רבה מסופר כי. לפי מדרש זה הוא חי 1656 שנים.
בתרבות
בפולקלור של עמי קדם קיימות מבחר של אגדות מיתיות אודות אחים הנלחמים זה בזה על הבכורה להלן, המפורסמות שבהן:
אוזיריס - סת, רומולוס - רמוס, אטאוקלס - פולינייקס.
חוקרי דת מצאו שבסיפור בראשית פרק ד הבל וקין מייצגים מהויות קוטביות זאת לזאת, ניגודים אלה ניכרים בתרבותם ובמוסריותם, ולדעתם סיפור קין הוא ביטוי קדום להתיישבות הקבע של האדם באדמה.
בכתב הקודש הנוצרי האיגרת אל העברים האל מבכר את מנחתו של הבל בגלל צדיקותו.
ובאיגרת יהודה פסוק י"א משווה המחבר את תושביה החוטאים של סדום ועמורה לרשעותו של קין. "אוֹי לָהֶם כִּי־בְדֶרֶךְ קַיִן הָלָכוּ וַיִּדַּחוּ בְּמַדּוּחֵי בִלְעָם עֵקֶב שָׂכָר וּבִמְרִי קֹרַח אָבָדוּ."
ישנם פולקלורים הקושרים את האי סוקוטרה להולדתם של קין והבל וגם למקום בו רצח קין את הבל. פולקלור זה נקשר לעץ דם הדרקון (דרקונית קינבר) ממנו יוצא נוזל המזכיר דם.
קין בנצרות
הברית החדשה שופטת בחומרה את קין הנחשב, ומחשיבה את הבל צדיק ומאמין: . אף על פי כן, מלבד השיפוטיות המגדירה מי רשע ומי צדיק, אין בתיאור האחים בכתוב מידע החורג בהרבה מפשט הסיפור בתורה. לעומת זאת, בפרשנות הנוצרית הבאה במאות השנים הבאות, לאחר ההתנתקות מן היהדות ועל רקע העימות בין ישראל לכנסייה, נעשית דמותו של קין לסמל של היהודים הדוחים את ישו לאחר שרצחו אותו. הבל נתפס בהתאמה כישו, הקדוש המעונה, שנרצח לאחר שהאל בחר בו.
אוגוסטינוס, אב הכנסייה שחי במאות ה-4–5 לספירה כתב את הספר "נגד פאוסטוס המניכאי". בספרו, הוא מעלה את הנקודות הבאות:
שפת הבי"ת
שפת הבי"ת היא שפה מוצפנת בה משלבים אחרי כל תנועה את העיצור /b/ ואחריו את אותה התנועה. לדוגמה, במקום לומר "אני רוצֶה ספר", אומרים: אַבַּנִיבִּי רוֹבּוֹצֶבֶּה סֵבֵּפֶבֶּר, דוגמה נוספת היא: אני שר אומרים אבניבי שבר. ניתן להשתמש בכל אות, לאו דווקא באות ב' (שפת הגימל עם האות ג|ג', וכו') ולאו דווקא באות אחת (דוגמת שפת הר|ריש-גימל), אך השימוש באות ב' הוא הנפוץ ביותר. השפה משמשת ילדים כשפת סתרים, וזאת בדיבור בלבד - לא נהוג להשתמש בה בכתב. שימוש נוסף הוא כמשחק מיומנות דיבור - מי שמתבלבל מפסיד במשחק.
השיר "אבניבי" בביצוע יזהר כהן, ששורת הפזמון שלו נכתבה בשפת הבית: "אבניבי אובוהבב אובותבך", זכה באירוויזיון 1978. עשור קודם לכן נעשה שימוש בשפה בשירה של להקת הנח"ל "רכלניות", שאת מילותיו כתב דוד עתיד.
2017 במוזיקה
בערך זה מצוינים אירועים שהתרחשו במהלך שנת 2017 ונוגעים לעולם המוזיקה.
טקס פרסי ה-MTV (אירופה)
המצעד הבינלאומי השנתי של גלגלצ
אופרה
פרמיירות מרכזיות
ג'אז
אלבומים מרכזיים שיצאו
מוזיקה קלאסית
יצירות\ אלבומים שיצאו
ניסטגמוס
ניסטגמוס (Nystagmus; נִיד עיניים) היא תופעה של תנועות רצוניות או לא-רצוניות מהירות של העיניים (ריצוד), שעשויות להיות מצד לצד, למעלה ולמטה, או בתנועה סיבובית. ריצוד זה יכול לקרות בעקבות התמקדות בעצם רחוק או קרוב לצופה (תלוי בליקוי).
הריצוד יכול להיות מולד וקשור ללקות ראייה, או קשור להפרעות באזור השולט שבמוח. אחד הגורמים לתופעה הוא שימוש בתרופות מסוימות. זהו אחד התסמינים של שבץ וטרשת נפוצה. ישנו קשר גם להפרעות בשיווי משקל. ייתכן ריצוד עיניים גם אצל אנשים בריאים, כאשר הם משתדלים לעקוב אחר עצמים הנעים במהירות, או כתוצאה מעייפות. ישנו מצב טבעי של ריצוד עדין בלתי נראה, אשר מטרתו לטעון את הפוטורצפטורים במקולה (מרכז הראיה).
אלנטאון
אלנטאון (באנגלית: Allentown) היא עיר הבירה של מחוז ליהיי במדינת פנסילבניה שבארצות הברית. בעיר השוכנת על גדות נהר ליהיי מתגוררים כ-127,542 תושבים (נכון ל-2022), מה שהופך אותה לעיר השלישית בגודל אוכלוסייתה בפנסילבניה, אחרי פילדלפיה ופיטסבורג. המטרופולין של אלנטאון מכונה עמק ליהיי ומתגוררים בו למעלה מ-800,000 תושבים. עמק ליהיי מהווה חלק מהמטרופולין של ניו יורק. בעיר ישנם ארבעה בתי חולים מתקדמים ושתי אוניברסיטאות ידועות ברמה ארצית אמריקאית. המובילה היא אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, הידועה בשמה " אוניברסיטת פן סטייט".
היסטוריה
העיר נוסדה ב-1762 על ידי ויליאם אלן, שהיה סוחר וראש עיריית פילדלפיה בעברו, תחת השם נורת'האמפטון טאון. אלן קיווה שנורת'האמפטון טאון תחליף את איסטון כבירת מחוז נורת'האמפטון ושתהפוך למרכז מסחרי אזורי. עם זאת, בסופו של דבר נורת'האמפטון טאון לא הפכה לבירת המחוז.
ב-11 בספטמבר 1777, במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, כוחות ארצות הברית הפסידו בקרב ברנדיוויין לכוחות בריטניה והותירו את פילדלפיה, בירת ארצות הברית באותו זמן, חסרת הגנה. עקב כך הוחלט להבריח את פעמון הדרור מפילדלפיה והוא שהה בנורת'האמפטון טאון באופן זמני.
ב-6 במרץ 1812 נוצר מחוז ליהיי בחלקו המערבי של מחוז נורת'האמפטון ונורת'האמפטון טאון נבחרה להיות בירת המחוז החדש. ב-16 באפריל 1838 שם העיירה שונה לאלנטאון כהוקרה לוויליאם אלן. ב-12 במרץ 1867 אלנטאון קיבלה מעמד של עיר.
במהלך המאה ה-19 אלנטאון עברה תהליך תיעוש גדול שהפך אותה מעיירה קטנה לעיר תעשייתית מרכזית באזור. התעשיות העיקריות בעיר היו קשורות לברזל, וכן היא הייתה מרכז לייצור בירה. עם זאת, העיר נפגעה בגלל מיתון בשנות ה-70 של המאה ה-19.
העיר השתקמה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 הודות לתעשיות הטקסטיל והמשי שנוסדו בעיר בתקופה זו. תעשיית המשי בעיר התחילה לשקוע, כמו ביתר העולם, בשנות ה-30 של המאה ה-20. בעקבות תעשיית המשי התעשייה באלנטאון הצטמצמה ומפעלים רבים בעיר נסגרו או עברו למקומות אחרים. שירו של בילי ג'ואל, "Allentown", עוסק בגורלם של אנשי הצווארון הכחול בעיר, כחלק מחגורת החלודה.
תחבורה
נמל התעופה הראשי של אלנטאון הוא נמל התעופה הבינלאומי עמק ליהיי, שנמצא במרחק של 5 קילומטרים צפון-מזרחית לעיר. בנוסף בעיר נמצא נמל התעופה העירוני אלנטאון קווין סיטי, המשמש בעיקר לתעופה כללית. תושבי האזור משתמשים גם בנמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי ובנמל התעופה הבינלאומי פילדלפיה שנמצאים במרחק קצר יחסית מאלנטאון.
אישים בולטים
מאז היווסדה בשנת 1762, אלנטאון הייתה לעיר הלידה או מגוריהם של מספר אישים בולטים, ביניהם:
היכל הקרח בולשוי
היכל הקרח בולשוי (ברוסית: Большой Ледовый дворец, תרגום חופשי: "היכל הקרח הגדול") הוא אולם ספורט בן 12 אלף מקומות, השוכן בעיר סוצ'י שברוסיה.
האולם נבנה בשנת 2012 כחלק מההכנות לאולימפיאדת החורף 2014 שנערכה בעיר, בה הוא אירח משחקים מטורניר ההוקי קרח ומשמש כהיכל הבית של קבוצת ההוקי קרח המקומית.
בנייתו עלתה כ-300 מיליון דולר והוא משמש הן כאולם ספורט והן כאולם להופעות מוזיקה וכנסים.
קום איל פו
comme il faut ("קום איל פו", מצרפתית, התנהגות הולמת; מילולית: "כמו שצריך") היא חברת אופנה ישראלית, שהוקמה בשנת 1987 על ידי סיביל גולדפיינר וקרול גודין כמתפרה ביתית.
בית האופנה מייצר אופנת ״SLOW FASHION״ ייצור פריטים מוקפדים ואיכותיים המיוצרים בתנאים הוגנים, מחומרים איכותיים ותוך התחשבות בסביבה, כחלק ממהלך בינלאומי המתנגד לייצור המוני המתבסס על כוח עבודה זול ומנוצל וייצור הפוגע בסביבה.
השם Comme il faut הוא ביטוי צרפתי שאומר "כמו שצריך, כפי שהוא אמור להיות" אשר נלקח ממחזהו של צ'כוב "השחף". כחלק מתפיסת העולם הפמיניסטית של המותג קיבל הביטוי הצרפתי את הפירוש העדכני "כמו שצריך זה כמו שאת רוצה."
בנוסף למוצרים בייצור העצמי של המותג בארץ ובפורטוגל, מייבאת החברה מותגים נוספים של מעצבי על מחו"ל.
מאפייני החברה
לאחר מספר שנים בעולם האופנה הישראלי, במהלכן באו המייסדות במגע עם מאות נשים על בסיס יומיומי, הן החלו לשים לב לדפוס, על פיו נשים מכל הגילאים, מידות וסוגי גוף חוות לעיתים בעיות רציניות עם גופן ונמנעות מלהביט בעצמן בראי. תוצאה ישירה של כל אלו הביאו לכך בשנת 2000 החליטו המייסדות להשתמש בכוח המותג במטרה להעלות את המודעות ולהפיץ אג'נדה פמיניסטית, מאז ועד היום בית האופנה מחויב לתפיסת עולם פמיניסטית.
בנוסף, חברת comme il faut מאמינה כי פוליטיקה אינה רק זהות מפלגתית, כי אם מושג רחב ועמוק יותר. המותג גורס כי פוליטיקה היא מעורבות, נקיטת עמדה והעברת מסר. נקיטת קו שיווקי פמיניסטי בעסק מסחרי הוא בהכרח עיסוק פוליטי, וחשיבה זו באה לידי ביטוי ב- comme il faut בפעולות שונות.
פעילות חברתית
לצד המעורבות החברתית המתבטאת באופן ניהולם וארגונם של בתי־העסק של החברה, עוסקת comme il faut גם בפעילות חברתית, כמו בשיתוף פעולה עם ארגון אחותי, תרומה מתמשכת לעמותת "נשים שורדות זנות", סדנאות אתר "נשים קונות מנשים", השתתפות בפרויקט "מעבירות" המסייע בהעברת פריטי לבוש או תמורתם למטרות שונות לקידום נשים. בשנת 2013 החל לעידוד המודעות לסרטן השד, סיוע במאבק למניעת אלימות נגד נשים, הפעלת פרויקט הקמת קואופרטיב עובדות הניקיון הראשון בישראל, הנועד לעזור לעובדות ניקיון לנתק את התלות בחברות קבלן.
קוד אתי
כחלק מהקוד האתי שלה, מחויבת החברה לערכים של איכות הסביבה:
בשנת 2008 זכתה החברה לתעודה מטעם "עידוד היוזמה הטובה", המעידה על קיזוז פחמן מפעילות שוטפת.
חברת comme il faut מופיעה גם ברשימת האו"ם ו-UNIFEM כמפגינה Best Practice בקידום מעמד האישה, וזכתה לציון לשבח מ-Global Compact על דיווחיה על עמידה בעקרונות של עסקים בעלי אחריות חברתית.
קטלוגים בולטים
קטלוג נשים חוצות גבולות - קטלוג קיץ 2004, נגע בסכסוך הישראלי-פלסטיני וקישר בין המושג גבול, בהקשר של גדר ההפרדה בשכונת א-טור, לגבולות שנשים צריכות להתמודד עמם. הופק בשיתוף המחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל. הקטלוג עורר תגובות רבות, של תמיכה וגינוי כאחד, בארץ ובעולם.
קטלוג 15 צלמות מצלמות - במלאת 15 שנים לחברה הוזמנו 15 צלמות מתחומים שונים לצלם את קולקציית קיץ 2002. הצלמות זכו לחופש אמנותי מלא, והתוצאה הייתה אסופת צילומים העוסקים בחופש הביטוי והיצירה. אחת התמונות בפרויקט - "די לכיבוש" של מיכל היימן - הביאה את נעמי בלומנטל - אז חברת כנסת מטעם מפלגת "הליכוד" ולקוחה וותיקה של החברה - להכריז כי תחרים את מוצרי החברה.
טורקיש איירליינס
טורקיש איירליינס, ולעיתים רק טורקיש (בטורקית: Türk Hava Yolları, THY; באנגלית: Turkish Airlines), היא חברת התעופה הלאומית של טורקיה. בסיסה העיקרי בנמל התעופה באיסטנבול.
תולדות החברה
החברה נוסדה בשנת 1933 בשם "מינהל תפעול קווי תעופה לאומיים" (בטורקית: Devlet Hava Yolları İşletmesi İdaresi) אשר הפעילה טיסות פנים בלבד על ידי צי של 5 מטוסים, עד לשנת 1947, מועד בו הופעל קו שירות לאתונה. במסגרת תהליך רה-ארגון מקיף הפך המינהל לחברה ביום 1 במרץ 1956, ושמה שונה לזה הנוכחי. שינוי נוסף במעמד החברה חל בשנת 1990 עם הצעת 5% ממניותיה לציבור. בחודש דצמבר 2004 מכרה ממשלת טורקיה 23% נוספים ממניות החברה, ושוב בחודש מאי 2006, עת נמכרו 28.75% נוספים ממניותיה. מינהל ההפרטה של הרפובליקה הטורקית מחזיק ב-53.57% ממניות החברה, והיתר נמצאות בידי הציבור. ב-9 בדצמבר 2006 אישר הוועד המנהל של ברית חברות התעופה סטאר אלייאנס את בקשת החברה להצטרף לשורות הברית, וזו אכן יצאה אל הפועל ב-1 באפריל 2008. בשנת 2011 ובשנת 2012 זכתה טורקיש איירליינס בתואר חברת התעופה הטובה באירופה.
החברה כיום
החברה מפעילה שירותי טיסה סדירים ל-315 יעדים מתוכם 50 יעדים בטורקיה, ו-265 יעדים ב-126 מדינות ברחבי העולם, והיא חברת התעופה שטסה למספר המדינות הגדול ביותר. בנוסף לבסיסה העיקרי בנמל התעופה איסטנבול, משמשים גם נמל התעופה הבינלאומי אנקרה אסנבואה ונמל התעופה הבינלאומי איסטנבול סביהה גקצ'ן מזרחית לאיסטנבול, כבסיסי משנה של החברה.
החל מ-31 באוקטובר 2018 החלה החברה להפעיל טיסות מנמל התעופה החדש של איסטנבול, החל מ-1 בינואר 2019 העבירה החברה את כל טיסותיה מאטאטורק לנמל החדש.
החברה מעסיקה 28,597 עובדים, ו 27,517 עובדים נוספים בחברות הבת, וברשותה 341 מטוסים. מועדון הנוסע המתמיד של החברה קרוי Miles and Smiles. בשנת 2018 הטיסה החברה כ-75 מיליון נוסעים. סך הכנסותיה הסתכמו ב-9 מיליארד דולר בשנת 2012.
החברה מחזיקה במחצית ממניות חברת השכר סאן אקספרס שבסיסה בנמל התעופה הבינלאומי של אנטליה, ובכל מניותיה של חברת אנאדולוג'ט שהחלה לפעול ב-23 באפריל 2008 כחברת תעופה במחיר נמוך בשוק טיסות הפנים.
החברה כיום (2016) נחשבת כחברת התעופה האירופאית הטובה ביותר.
פעילות החברה בישראל
עד חודש נובמבר 2018, החברה הפעילה כ-9 טיסות יומיות בין נמל התעופה בן-גוריון לנמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק, וטיסה יומית לנמל התעופה הבינלאומי איסטנבול סביהה גקצ'ן. באפריל 2019 הועברו כל טיסות טורקיש איירליינס ובכללם הטיסות לישראל מנמל התעופה אטאטורק לנמל התעופה החדש של איסטנבול.
החל מ-31 במרץ 2019 מפעילה החברה 10 טיסות יומיות בין נמל התעופה בן-גוריון לנמל התעופה איסטנבול. והיא חברת התעופה הסדירה הזרה הגדולה ביותר בישראל. אשר מסיעה יותר ממיליון נוסעים בשנה. הטיסות מבוצעות הן במטוסים צרי הגוף והן במטוסים רחבי הגוף של החברה.
החל משנת 2023 מפעילה החברה מפעילה 5 טיסות שבועיות בין אנטליה לתל אביב.
קישורים חיצוניים
מדיה וקבצים בנושא טורקיש איירליינס באתר Airliners.net
אברהם ניניו
אברהם ניניו (25 בדצמבר 1918 – 17 במאי 1985) היה במאי ושחקן בתיאטרון הישראלי ובחוץ לארץ.
ביוגרפיה
אלברט ניניו נולד למשפחה ספרדית מסורתית, לאביו בכור שמואל, סוחר עורות בעיסוקו, ולדונה לבית בונדי באלכסנדריה שבמצרים. הוריו עלו עמו לארץ ישראל בשנת 1927 והשתקעו בשכונת נווה שלום, תל אביב. את לימודיו התיכוניים סיים בבית הספר אליאנס.
ניניו שחונן בקול ערב, השתתף כחבר מקהלת בית הכנסת "אוהל מועד" ולאחר מכן כסולן במקהלתו של החזן שלמה רביץ. ניניו היה החבר הספרדי היחידי במקהלה, לשם כך למד את נוסח תפילות אשכנז. בהיותו בן 14 התפלל כחזן בבית הכנסת הגדול ובאולם "אוהל שם". במסיבות "עונג שבת" פגש במשורר חיים נחמן ביאליק שהדריך אותו כיצד לבטא ולהגות את יצירותיו.
פועלו כשחקן
'''[...] ואני מקבל הודעה להתכונן לבחינה בבית הספר "כרמל", ביום ה' ב - 11 בלילה. [...] באתי למקום לבוש בחליפת שבת. חושך. אין נפש חיה. דלת נפתחת, קרן אור, וסילואטה של בחור צעיר יוצאת. "חכה כאן עד שנקרא לך". בחורה יוצאת. בחור נכנס. דפיקות הלב. סוף-סוף - "ניניו". נכנסתי. מוקף בכעשרים בחורים ובחורות ישב איש נלבב, עייף חריף, עם שערות מפוזרות ועיניים פיקחיות ועירניות: המורה צבי פרידלנד. קראתי סיפור של פרץ ושיר של ביאליק, ושרתי חזנות נוסח ספרד ונוסח אשכנז ושיר בלאדינו. "אתה מוכן להקריב הכל כדי להגיע לתיאטרון?" "כן", עניתי בביטחון. "מעכשיו אתה איתי, אבל תזכור: עליך לעבוד, לעבוד, לעבוד!"'''
במלחמת העצמאות גויס לצה"ל והופיע בפני חיילים, יחד עם השחקנית עדה טל, במסגרת הצמד "עדה וניניו". להיטי הצמד "הבה ונתפייסה" (מתוך ההצגה "עלי כינור") ו"סטן וברן", זכו להצלחה גדולה והוקלטו ע"ג תקליט (במהירות 78 סל"ד). בנוסף הקליט הצמד ביצוע לשירו של נתן אלתרמן "נסים ותמר" ולאחד מלהיטי להקת הצ'יזבטרון, "הג'יפ" (חיים חפר).
פועלו כבמאי
לאחר המלחמה השתלם בפריז בקורס במאים. בשנת 1951, ביים את הצגתו הראשונה, "אגדת הנהר" ובכך פתח פֶּתַח לבימוי הפנימי של הדור השני בתיאטרון "הבימה".
על עבודת הבימוי הראשונה של ניניו וחשיבותה, ניתן ללמוד מרשימה שפורסמה בעיתון "דבר הפועלת":
"שחקן צעיר של "הבימה", אברהם ניניו, ניסה כוחו זו הפעם הראשונה במלאכת הבימוי. מספרים, כי הכין את ההצגה 'במחתרת' - ללא ידיעת הנהלת 'הבימה', וכאשר היה ערוך ומוכן לכל פרטיו, הציגה לפניה וקיבל הסכמתה להעלותה. עצם בחירת המחזה וכן ההסתכנות בבימוי 'הפרטיזאני', מוכיחים בלי ספק, יוזמת נעורים רעננה וצמאון ליצירה עצמאית. אך דווקא משהועלה המחזה על הבמה, וקהל הצופים עקב אחריו בתשומת לב - מתברר עוד יותר מה דרושה לנו במה נסיונית בארצנו, כפי שהיא קיימת בכל ארץ תרבותית ורבה ברכתה לגילוי כישרונות ולניסוי מחזות. 'הבימה', הכרח לה בבמאי קבוע בעל שאר רוח, כדי שתוכל לשזור מחדש מסורת אחידה ובהירה של התיאטרון הישראלי הלאומי הדרושה לעם יושב במולדתו, ויוצר מחדש את תרבותו הלאומית. ואילו הבמה הנסיונית, היא אשר תשמש זירה לגילוי בעלי היכולת ותיתן להם הזדמנות "לגאלית" להראות כוחם במשחק ובימוי.
בהמשך, ביים ב"הבימה" את המחזות: "אמא טבע", "שש כנפיים לאחד", "העושה נפלאות", "12 המושבעים" מאת רג'ינלד רוז (אשר זכתה בפרס מילוא), "ג'יג'י", "אירמה לה דוס", "הפיזיקאים", "בלוז למיסטר צ'ארלי", "קשה להיות יהודי", "דבר אלי בורדים", "חינניות הסתיו" ועוד. על בימוי המחזה "ממלא המקום" זכה בפרס כינור דוד בשנת 1964. מרבית ההצגות בבימויו, בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 זכו להצלחה הן אומנותית והן קופתית, אשר לא פעם הצילו את "הבימה" מפשיטת רגל.
בתיאטראות אחרים ביים בין היתר את ההצגות: "שלושת המלאכים" (תיאטרון האהל), "החייל האמיץ שוויק" (התיאטרון הוורוד), "רצח האחות ג'ורג'" (תיאטרון דורות), "אבא מצליח אבל עצבני" (התיאטרון העממי), "בני הדוקטור" (תיאטרון לילך), "אוסקר" (תיאטרון הזמן), "במזל דגים" (מחזה אותו ביים וכתב יחד עם אשתו חנה בן ארי, בתיאטרון גיורא גודיק), "אינה גורפינקל חוזרת", "אצל מיקולינסקי" ("צוותא"). כמו כן ביים את רביעיית מועדון התיאטרון בתוכניתה "הגמל המעופף" שהועלתה ביריד המזרח (יוני, 1962).
בראשית שנות השבעים הואשם ניניו, יחד עם חבריו להנהלת "הבימה" במעילה שבעטיה ריצה תקופת מאסר קצרה.. בנו רוני ניניו כתב וביים סרט על פרשה זו בשם "היו לילות, בשנת 2010.
עבודות בימוי ביוהנסבורג - דרום אפריקה
ניניו ביים גם הצגות ביידיש, בין היתר גם עם שמעון דז'יגאן ובתיאטרון הפולקסבינה בניו יורק. בנוסף ביים באופרה הישראלית, לפני סגירתה בסוף עונת 1982, את "סיפורי הופמן" ו"הרוזנת מאריצה".
אחת מהופעותיו האחרונות, הייתה במסגרת סדרת הטלוויזיה "מישל עזרא ספרא ובניו", בתפקיד חכם עטיה.
מותו והנצחתו
אברהם ניניו נפטר בתל אביב ונטמן בבית עלמין הדרום, לצד רעייתו חנה בן ארי, שנפטרה ב-1978 ממחלת הסרטן. הותיר אחריו בן, רוני – במאי תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ובת, דורלי.
במאי 2011 הציבה עיריית תל אביב שלט זיכרון על הבניין בו התגורר עם אשתו חנה בן-ארי ניניו ברחוב קפלן.
בשנת 2017, נבחר ארכיונו וארכיונה של רעייתו להיכלל במסגרת פרויקט שימור ותיעוד אמני במה של הספרייה הלאומית. החומר הפיזי שמור בארכיון והמוזיאון לתיאטרון ע"ש ישראל גור, באוניברסיטה העברית, בירושלים.
מקלארן F1
מקלארן F1 (אנגלית: McLaren F1) היא מכונית-על של חברת מקלארן אוטומוטיב, ולמעשה מכונית הכביש הראשונה של החברה.
עיצוב
למכונית שלושה מושבים קדמיים בשונה מכל מכוניות הספורט המוכרות עד כה, והיא בנויה בתצורת קופה, ונמכרה בכ-640,000 ליש"ט, שווים של רכבים אלו בשנים האחרונות נסק ועומד על 8 מיליון -20 מיליון דולר תלוי במצבה ובהיסטוריה שלה. המכונית עוצבה על ידי גורדון מארי שמעצב את רוב המכוניות של הקבוצה עבור הפורמולה 1.
מנוע 6 הליטרים (12 צילינדרים) של ה-F1 עוצב ונבנה על ידי ב.מ.וו ומספק מקסימום ב-7400 סל"ד. הייצור של ה-F1 המקורי החל ב-1992, ולאחר מכן ב-1995 הוצג דגם ה-LM וב-1997 דגם ה-GT.
ב-1998 דגם זה שבר את שיא העולם למכונית הסדרתית המהירה ביותר עם הגעה למהירות מרבית של, אך כיום המכונית SSC Tuatra RS של חברת SSC האמריקאית מחזיק בשיא המהירות (532 קמ"ש).למעשה ה-F1 ממשיכה להחזיק בשיא המהירות למכוניות סדרתיות בעלות מנוע עם יניקה טבעית.
בסה"כ יוצרו 107 דגמים שונים של F1: סה"כ 72 מכוניות כביש תקניות, 7 אבות טיפוס ו-28 מכוניות למטרות מרוץ.
שונר איסוודורנסיס
שונר איסוודורנסיס (שם מדעי: Lynx issiodorensis) הוא מין נכחד של טורף מהסוג שונר, אשר חי מסוף הפליוקן עד הפליסטוקן באירופה וייתכן שהיגר מאפריקה ונכחד עם סיום תקופת הקרח האחרונה והפשרת הקרחונים המסיבית של סוף הפליסטוקן. ישנם חוקרים המניחים שהוא אף חצה את גשר ברינג לעבר אמריקה הצפונית, שם כלולים 2 מיני שונר. חתול זה הוגדר ב-1828 והוא נקרא על שם העיר שבה התגלה - איסוואר (Issoire) שבמרכז צרפת.
שונר זה היה כנראה האב הקדמון של ארבעת מיני השונרים החיים כיום. עם זאת הוא היה בעל רגליים קצרות יותר, ראש גדול יותר וצוואר ארוך יותר. השיניים שלו ובעיקר הניבים שהופרדו מעט מהחותכות, היו חזקים מעט יותר. הוא דמה יותר למיני חתולים קטנים אחרים משונרים, למשל מיני החתול או הקרקל מעט, אך הוא היה בעל זנב קצר כמו השונרים. לא ברור האם היו לו ציצות אוזניים בולטות, מאחר שהם לא השתמרו במאובנים. משקלו הגיע ל-15 עד 25 קילוגרם בממוצע.
בשנת 1945 ממצאים מאסיה של שונר נקראו בשם Lynx shansius, אך בהמשך התברר שמדובר באותו המין, כך שמין זה התבטל ונכלל במין זה.
ענת קלאוזנר
ענת קלאוזנר (נולדה ב-9 בספטמבר 1980) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה
קלאוזנר, ילידת תל אביב, למדה משחק בבית הספר למשחק של שרון אלכסנדר. את שירותה הצבאי העבירה בתיאטרון חיל האוויר ובתיאטרון צה"ל. בסיום שירותה הצבאי למדה משחק מול מצלמה אצל רות דייכס.
השתתפה בסרטי סטודנטים, ובסרט ימים קפואים. על תפקידה ב"ימים קפואים" זכתה בפרס תא מבקרי הקולנוע בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה 2005, והייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר במסגרת פרס אופיר. ביוני 2006 השתתפה בסרט "הבוגד הקטן" על פי ספרו של עמוס עוז "פנתר במרתף". הסרט צולם בישראל, ומתרחש בשנת 1947 ועוסק בקשר מיוחד בין ילד ארצישראלי לחייל בריטי, כשחושדים בילד שהוא מסר לחייל ידיעות. אלפרד מולינה משחק את החייל הבריטי וקלאוזנר מגלמת דמות פאם פאטאל.
בהמשך דרכה שיחקה בסדרת הטלוויזיה "לאהוב את אנה" בתפקיד הרופאה המטפלת בעפר שכטר. בשנת 2009 הופיעה ב"החברים של נאור" בפרק הרביעי. באותה שנה שיחקה בהצגה "אדיפוס בקולונוס", מאת סופוקלס, בעיבודו ובימויו של ניקו ניתאי, שמוצגת בתיאטרון קרוב.
חסידות הוסיאטין
החצר פעלה מאמצע המאה ה-19 בגליציה, עברה לווינה שבאוסטריה בראשית מלחמת העולם הראשונה, והחל משנת 1937 פעלה בתל אביב בראשות האדמו"ר השני, רבי ישראל. בעקבות פטירת האדמו"ר הרביעי רבי יצחק ללא צאצאים ב-1968 ט' באלול תשכ"ח פסקה החסידות להתקיים.
בית הכנסת אשר הקים רבי ישראל מהוסיאטין המשיך לפעול, עד שנסגר ב-2013 בשל מכירת השטח.
שארית החסידים מציינים את ימי הזיכרון של אדמור"י החסידות באירועים קהילתיים, בין השנים 1968–1983 ישב בראש כינוסים אלו נכדו של ר' יעקב, ר' מרדכי שרגא בוימניגר, ולאחר פטירתו ישבו בראש השולחן ראשי החסידים והרב ישראל פרידמן בן שלום. חלק מהחסידים הסתפחו לחסידויות קרובות מבית רוז'ין.
האדמו"ר הראשון
רבי מרדכי שרגא פייבוש פרידמן מהוסיאטין, בנו הצעיר של הרוז'ינר. היה בן 16 בפטירת אביו, ובשנת תרכ"ה (1865) בגיל 30, עבר להוסיאטין ושם הקים חצר חסידית.
לפני שהגיע האדמו"ר מרדכי שרגא להוסיאטין הייתה בה קהילה קטנה וישנה של מעט יהודים, אך עם הגעתו החלה תנופת פריחה בקהילה היהודית, נבנו מבנים רבים כגון בתי כנסת, מקוואות, בתי ספר ואף משכן לרב בטירה ששופצה.
האדמו"ר השני
באביב תרנ"ד (1894) נפטר האדמו"ר הראשון, בנו הבכור רבי ישראל פרידמן מונה לממלא מקומו.
בנו השני רבי שלום יוסף פרידמן נפטר בחייו; בנו רבי מנחם נחום פרידמן היה הרבי מהוסיאטין-לעמבערג והיה חתנו של דודו רבי ישראל. משנת תרצ"ז. נרצח בשואה בשנת תש"ג.
ערב מלחמת העולם הראשונה בשנת תרע"ב 1912, נמלט רבי ישראל לווינה יחד עם כמה מחסידיו, אך המשיך לבקר את החסידים שנותרו בגליציה. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה נקבע מרכז החסידות בווינה. מרבית החסידים נותרו בגליציה, והאדמו"ר היה מבקר באזור מדי שנה.
בשנת תרצ"ז (1937) עלה האדמו"ר לארץ יחד עם קבוצה גדולה מחסידיו. בתחנת הרכבת בלעמברג נפרד מחסידיו שנותרו מאחור באמירה: "מי שיכול למכור - שימכור, ומי שלא יכול למכור - שישאיר הכול ויברח מכאן, כשרק תרמיל על שכמו", בקרקוב אמר "צריך לברוח, אפילו בנעלי בית". מרבית החסידים שנותרו באירופה נספו בשואה.
הרבי עלה לארץ בן 80 וקבע את מושבו ברחוב ביאליק 19 בתל אביב, והקים בית כנסת סמוך לביתו. בקיץ היה משתכן בדירה שרכשו לו חסידיו בשכונת קריית משה בירושלים (כיום רחוב המאירי 17). בהמשך נמכר הבית, נהרס, ובמקום נבנה בית דירות.
בשנת תש"ט (1949) ובגיל 92, נפטר, בצוואתו מינה את חתנו לממלא מקומו.
האדמו"ר השלישי
חתנו של רבי ישראל, הרב יעקב פרידמן, בנו של רבי יצחק מבוהוש, היה האדמו"ר השלישי לבית הוסיאטין, בעקבות הצהרת בלפור הוא נטה לקו ציוני. הוא כיהן בין השנים תש"ט - תשי"ז (1949–1956) ודברי תורתו כונסו בספר "אהלי יעקב".
האדמו"ר הרביעי
בצוואתו של ר' יעקב, לא צוין ממשיך כממלא מקומו. כעבור מספר שנים, בראשית שנות ה-60 נתמנה על ידי החסידים רבי יצחק מהוסיאטין (בנו של ר' יעקב), בעל ה"שיח יצחק".
ר' יצחק לא נישא, ועם פטירתו בט' באלול תשכ"ח 1968 הסתיימה שושלת החסידות.
עקרונות החסידות
חסידות הוסיאטין האמינה בעקרונות הראשיים של החסידות : האדמו"ר ישראל פרידמן העלה את אהבת הארץ לראש מעייניו ומיחסים לו מספר אמרות בנושא כמו למשל: כשהוצעה לו חלקת קבורה בווינה, אמר כי אין לו צורך בכך כי הוא מתכוון לעלות לארץ. בנוסף הוא דחק בחסידיו להצטרף אליו ליישוב בארץ ואמר לחסידיו לפני שעזב כי בנוסף אמר הרב
נקודת קתרינה
נקודת קתרינה או קתרינה פוינט, (באנגלית: Catharina Point), המכונה גם נקודת וארולי או וארולי פוינט (באנגלית: Varoli Point), היא לשון יבשה סלעית המהווה את הקצה הצפוני של רוברט איילנד ב איי שטלנד הדרומיים, באנטארקטיקה.
נקודת קתרינה היא הצד הצפון-מזרחי של הכניסה למפרצון נבסטינו.
לשון היבשה פורצת 1.5 קילומטרים צפונה לתוך מעבר דרייק.
נקודת קתרינה ממוקמת 7.24 קילומטרים צפונית-מזרחית מפורט ויליאם ;
נקודת קתרינה ממוקמת 5.27 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית מנקודת ניואל.
מיפוי אזור לשון היבשה
האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור נקודת קתרינה, היו צידי כלבי ים, שהגיעו לאזור בתחילת המאה ה-19.
אזור לשון היבשה מופה לראשונה על ידי סוקרים צ'ילאנים בשנת 1951, מיפוי נוסף, נעשה על ידי סוקרים צ'יליאנים בשנת 1971, סוקרים בריטים מיפו את האזור בשנת 1962, ולאחר מכן בשנת 1968; סוקרים בולגרים מיפו את האזור בשנת 2009.
מקור השם
לשון היבשה נקראת על שם ספינת ציד כלבי הים האמריקנית "קתרינה", אשר הפליגה באיי שטלנד הדרומיים, בפיקודו של קפטן ג'וזף הנפילד בקיץ האנטארקטי שבשנים 1820 – 1821.
אמנת ז'נבה הראשונה
אמנת ז'נבה הראשונה 1864 קובעת הגנות לחיילים פצועים וחולים, וכללים לאיסוף פצועים וחולים ולטיפול בהם בשדה הקרב: חייל פצוע איננו מטרה לגיטימית, משום שאינו מסוגל עוד להילחם, ולכן אין לתקוף אותו או לפגוע בו. חייל פצוע זכאי לטיפול ולהשגחה רפואית. הצוות הרפואי אף הוא צריך להיות מוגן, על מכשיריו ועל כלי הרכב והמבנים, המשמשים אותו לצורך טיפול בפצועים. לכוחות הלוחמים אסור להפריע לצוות רפואי בעבודתו או לעכב אותו, ואין לכפות עליו עשייה הנוגדת את תפקידו. הצוות והציוד צריכים להיות מסומנים בצלב או בסהר, אדום על רקע לבן. הצוותים הרפואיים חייבים לנהוג ללא משוא פנים ובאופן נייטרלי. כל מי שמפר את הכללים (למשל פצוע או רופא המשתתף בלחימה), אינו זכאי עוד להגנת האמנה, בין אם מדובר בפצוע, באיש צוות רפואי או במכשור רפואי (אמבולנסים, בתי חולים). הגנות וכללים דומים חלים גם על צוותי דת.
חוקי המשחק (סדרת טלוויזיה)
חוקי המשחק (באנגלית: Rules of Engagement) היא קומדיית מצבים אמריקאית מצליחה, שנוצרה על ידי טום הרץ ומופקת על ידי אדם סנדלר. הסדרה שודרה ברשת CBS, ובישראל בערוץ Xtra HOT ולאחר מכן בערוץ HOT Family ו-yes stars Base.
העונה הראשונה של הסדרה שודרה בשנת 2007, ובעקבות הצלחתה הופקה עונה נוספת בסוף אותה שנה. בסוף שנת 2008 החלו צילומי העונה השלישית, ששודרה החל מ-2 במרץ 2009.