cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טרונדור
קרחונים
הטרונדור נודע בקרחונים הרבים המכסים חלקים שונים שלו. 8 קרחונים תועדו: אלרסה (Alerce), וונטיסקרו נגרו (Ventisquero Negro - הקרחון השחור), קאסה פנגה (Casa Pangue), קסטנו אוברה (Castaño Overa), ריו בלנקו (Río Blanco -נהר לבן), פריאס (Frías), פאולה (Peulla) ומנסו (Manso). במהלך העשורים האחרונים הקרחונים של הטרונדור, כמו מרבית הקרחונים של האנדים הדרומיים, נמצאים בנסיגה.
הקרחון השחור הנמצא בבסיס הטרונדור בפארק הלאומי נאוול ואפי הוא קרחון ייחודי. הצבע החום כהה המיוחד שלו מגיע מלכלוך בוצי וממשקעים הנמצאים באזור הצטברות של הקרחון, אשר מוזנים על ידי קרחון ריו מנסו כמה מאות מטרים גבוה יותר בהר. גושי קרח חומים מתנתקים מהקרחון ולאחר מכן צפים באגם קטן עד אשר הם נמסים.
תיירות וטיפוס הרים
הרמן קלאוסן טיפס לראשונה על הטרונדור לבדו ב-29 בינואר 1934, לאחר מספר ניסיונות. הבקתה על ההר, רפיוחו אוטו מאיילינג (Otto Meiling), היא היעד הפופולרי לטרקים יומיים. הבקתה קרויה על שמו של מטפס הרים אשר טיפס עשרות פעמים על ההר ובילה שנים בהדרכת אנשים מסביב להר. הבקתה ממוקמת בערך 1,200 מעל פמפה לינדה, בבסיס ההר.
מרבית הקיצים פסגת אנון או הפסגה הבינלאומית ניתנת לטיפוס. אולם, קיץ חם במיוחד הגביר את מפולות הסלעים לרמה מסוכנת במהלך ינואר ופברואר 2008.
לימסול
לימסול או למסוס (ביוונית: Λεμεσός, בטורקית: Leymosun) היא העיר השנייה בגודלה בקפריסין (לאחר ניקוסיה), העיר הגדולה ביותר מבחינה גאוגרפית, והמטרופולין הגדולה והחשובה באי.
היא ממוקמת בחלקו הדרומי של האי, לחופי מפרץ אקרוטירי. אוכלוסייתה הרב-תרבותית של לימסול, בירת המחוז הקרוי על שמה, עומדת על כ-101,000 תושבים (2011).
היסטוריה
במסע הצלב השלישי, כאשר ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה הפליג לארץ הקודש, הפליגו לצדו בספינות נפרדות גם אחותו ג'ואן וארוסתו ברנגריה. בעקבות סופה, ספינותיהן הגיעו ללימסול. יצחק קומננוס, שליט קפריסין שערק מהאיפריה הביזנטית הזמין אותן לחוף במטרה להחזיק בהן כדי לדרוש כופר נפש, אך הן סירבו להצעתו, ובעקבות כך הוא סירב לשלוח להן מי שתייה או לאפשר להן לעגון. כשריצ'רד הגיע ללימסול, הוא ביקש מיצחק שיתרום למסע הצלב לשחרור ארץ הקודש, ולמרות היענותו הראשונית הוא סירב לעזור בהמשך. ריצ'רד רדף ואסר אותו, מעשה שהעביר את השליטה בקפריסין לאנגלים. ריצ'רד חגג את חתונתו עם ברנגריה שהוכתרה כמלכת אנגליה וקפריסין, החריב את אמתוס והעביר את תושביה ללימסול.
לאחר הכיבוש האנגלי, קפריסין נמכרה לטמפלרים, ובעקבות מרד על המיסים הגבוהים שהשיתו חזרה ונמכרה לגי דה ליזינאן, שהקים את ממלכת קפריסין. תחת הממלכה שגשגה לימסול בזכות הסוחרים הרבים שהתיישבו בה ונמלהּ שהפך למרכז תעבורתי. לאחר מכירת קפריסין לרפובליקה של וונציה, לימסול המשיכה לשגשג, והוונטים ביצרו את מצודת העיר.
כשקפריסין נכבשה על ידי העות'מאנים, הם כבשו את לימסול ביולי 1570 ללא כל התנגדות. במהלך השלטון העות'מאני התרכזו היוונים בעיקר במזרח העיר, הטורקים בעיקר במערבה, ובמרכז העיר סביב המצודה חיה אוכלוסייה מעורבת. הכנסייה טיפחה את החינוך ופתחה כמה בתי-ספר חדשים בעיר.
ב-1870 כבשו הבריטים את קפריסין. הם פיתחו את לימסול, ותיקנו וניקו את הדרכים בה.
תעשייה ומסחר
לימסול היא מרכז התעשייה של קפריסין. יש בה נמל ימי גדול שמהווה מרכז סחר חשוב עבור האי. העיר היא גם מוקד תיירות חשוב של קפריסין ומושכת אליה מאות אלפי תיירים בשנה, בעיקר מאירופה. האטרקציות המרכזיות בעיר הן חוף הים המרשים שלה, האתרים הארכאולוגיים הסמוכים לה (אמתוס וקוריון) וכן פסטיבלים ואירועים שמצליחים למשוך תיירים בקלות רבה יחסית במשך כל עונות השנה.
תעשיית היין פורחת בעיר לימסול, בה בחרו יקבים רבים לקבוע את מקום מושבם. למרות שאזורי החקלאות של קפריסין נמצאים במרכזו של האי, סמוך להרי הטרואודוס, מרבית היקבים במדינה נמצאים בלימסול.
עם ההתפתחויות האחרונות בעיר ניתן למנות טיילת שנבנתה בעשור האחרון, פארק רחב ידיים ואת כיכר הטירה העתיקה של העיר, שבמרכזה בנויה טירה עתיקה - אך משופצת - מימי הביניים.
תרבות
לימסול מפורסמת בקפריסין בזכות הפסטיבלים שלה, כמו קרנבל הפסטיבל והיין שנמשך עשרה ימים, עם תחפושות עליזות ומשעשעות. אירוע זה ישן מאוד וכולל טקסים פגאניים. עם חלוף הזמן הוא נוצר עם אופי שונה ומבדר בלבד, עם קהל עוקבים גדול ופופולרי. הפסטיבל מתחיל במצעד הכניסה של קרנבל המלך, ולאחריו תחרות תחפושות לילדים. במהלך מצעד הקרנבל ברחובות הראשיים מתאספים המונים מכל רחבי האי כדי לצפות במצופים עם הסרנדה ובקבוצות מסיכות אחרות. נשפים ומסיבות מפוארות רבים מתקיימים במלונות רבים מדי ערב.
במהלך הרבעון הראשון של חודש ספטמבר, מתקיים פסטיבל היין הגדול של קפריסין בגן העירוני של לימסול, מדי ערב בין השעות 8:00-23:00. במהלכו למבקרים יש אפשרות לטעום כמה מיינות קפריסין הטובים ביותר, המוצעים ללא תשלום. בחלק מהערבים, קבוצות שונות מקפריסין ומחוצה לה מבצעות ריקודי עם ויש גם מקהלות.
פסטיבלים נוספים הם פסטיבל אמנות הרחוב של לימסול (סוף אפריל/תחילת מאי), פסטיבל הפרחים של Yermasogeia (מאי), פסטיבל המבול (יוני), לילות שייקספיר ופסטיבל הדרמה היוונית העתיקה.
יתר על כן, העיר לימסול הציגה את פסטיבל הבירה הראשון ביולי 2003. זהו פסטיבל ריקודים בן שלושה ימים ליד הים במרכז העיר. המבקרים יכולים לשתות מגוון של בירות קפריסאיות ובירות מיובאות. הכניסה לפסטיבל אינה כרוכה בתשלום ובירות נמכרות במחירים נמוכים, בתוספת שילוב של מוזיקה בינלאומית.
אקלים
בלימסול יש אקלים טרופי-ים תיכוני (סיווג אקלים שיטת קפן: Csa) עם קיץ חם ויבש וחורף מתון, אביב וסתיו קצרים ובדרך כלל חמימים ושטופי שמש. מחודש דצמבר ועד מרץ מזג האוויר לא שקט ויכול להיות גשום וסוער. אור שמש בממוצע בסביבות 6 שעות ביום. הגשם נוטה להיות כבד בתקופה זו של השנה וסופות רעמים מתרחשות לעיתים קרובות למרות שבדרך כלל אינן נמשכות זמן רב.
באביב מזג האוויר מתון עד חם ונעים. שטוף שמש כמעט בכל יום והטמפרטורות נעות סביב 19-20 מעלות צלזיוס ביום ו-9 מעלות צלזיוס בלילה. ממטרי גשם וסופות רעמים נפוצים במיוחד בסוף מרץ ואפריל. לעיתים במהלך האביב מגיע אבק ממדבר סהרה אשר פוגע באיכות האוויר בעיר. הקיץ בלימסול היא העונה הארוכה ביותר בשנה, ונמשכת כשישה חודשים המתחילים במאי ומסתיים באוקטובר. ביוני עלול להיווצר לפעמים ערפל ים, שבדרך כלל נעלם מוקדם בבוקר.
דמוגרפיה
הגירה פנימית מאז שנות ה-60 וזרם של עקורים לאחר 1974 הגדילו משמעותית את אוכלוסיית לימסול ופרבריה. לימסול רבתי כוללת כיום את עיריית לימסול והפרבר אגיה פילה ואת הרשויות פולמידיה, מסה גייטוניה, אגיוס אתנאסיוס, גרמסוג'יה ויפסונאס.
בלימסול הייתה באופן מסורתי אוכלוסייה מעורבת של קפריסאים יוונים, טורקים וקפריסאים ארמנים. רוב הקפריסאים הטורקים עברו צפונה בשנת 1974. בהתאם לכך, קפריסאים יוונים רבים מצפון קפריסין, שהפכו לפליטים בעקבות הפלישה הטורקית, התיישבו בלימסול. הארמנים נשארו בלימסול והמשיכו להתגורר בסביבת הכנסייה האפוסטולית הארמנית Sourp Kevork ומחזיקים בית ספר יסודי משלהם. יש גם כפר ארמני במחוז לימסול בשם ארמנוכורי (ביוונית: Αρμενοχορι).
העלייה בשיעור הילודה של האוכלוסייה במהלך המאות ה-19 וה-20 המאוחרות (1878-1960) הייתה 70%. מספר התושבים היה 6,131 ב-1881, בעוד שב-1960 עלה המספר ל-43,593. מספר האוכלוסייה היוונית נאמד ב-37,478, בעוד האוכלוסייה הטורקית ב-6,115.
בלימסול נמצאת קהילה גדולה של יוונים פונטיים, שהתיישבו בקפריסין לאחר התמוטטות ברית המועצות.
תחבורה
לנמל לימסול מגיעות אוניות משא ונופש, ומעבורות מרחבי הים התיכון.
Start Something
"Start Something" הוא אלבומם השני של להקת לוסטפרופטס, והוא הביא לפריצה הגדולה שלהם. האלבום הגיע למקום ה-4 במצעד הבריטי.
לוסטפרופטס הוציאו מאלבום זה חמישה סינגלים (ראו למטה), כאשר ההישג הגבוה ביותר היה של השיר "Last Train Home", שהגיע למקום ה-8 במצעד הבריטי.
כותב בקשות
כותב בקשות הוא אדם שיודע קרוא וכתוב ועוסק לפרנסתו בכתיבת בקשות, מכתבים רשמיים והצהרות עבור לקוחות חסרי ידע בקריאה וכתיבה, או כאלה שרמת הכתיבה שלהם ירודה ולא מאפשרת להם להתנסח כראוי.
תיאור העיסוק
דוכנים של כותבי הבקשות נפרשו במקומות מרכזיים ולצד משרדי ממשלה, ממשל מקומי ובתי משפט. הפונים לשירותי כותב הבקשות נעזרו לרוב ביכולת הניסוח שלו וביכולתו לכתוב את הדרוש במכונת כתיבה. בעוד שבדרך כלל עסק כותב הבקשות בכתיבה רשמית, בפניות למוסדות, בהצהרות ובעתירות, היו מקרים בהם עסק בכתיבת מכתבי אהבה ובייעוץ כללי, מתוקף היותו משכיל זמין בסביבה נבערת.
דרישה לכותבי בקשות נוצרת גם כאשר חלק גדול מהאוכלוסייה אינו שולט בשפתה הרשמית של המדינה. כך למשל במדינת ישראל בשנותיה הראשונות, נדרשו כותבי בקשות כיוון שחלק ניכר מאזרחי המדינה (עולים חדשים וערבים) לא שלטו בעברית. בשנות ה-70, עם הגידול בשיעור השולטים בעברית, והמעבר ההדרגתי לטיפול בכתיבת פניות רשמיות לעורכי דין, נעלמו כותבי הבקשות מהנוף בישראל.
בנוסף לכותבי בקשות שעל כך הייתה פרנסתם, עסקו במלאכה זו אנשים משכילים, כגון מורה או רב, לאו דווקא לשם פרנסה.
בתרבות
הסיפור הקצר של שלום עליכם, "הרומן הראשון שלי", שנכתב בשנת 1903, עוסק בנישואים בין בני זוג שהתכתבו ביניהם באמצעות מוריהם שכתבו למענם.
בתוכנית ד' (1966) של הגשש החיוור נכלל מערכון מאת שייקה אופיר בשם "כותב הבקשות", ובו אב שבתו ברחה מהבית לאחר שהכה אותה פונה לכותב בקשות על מנת שיכתוב לה מכתב ובו בקשה שתחזור הביתה.
נקודת איוואן אסן
נקודת איוואן אסן (באנגלית: Ivan Asen Point; בבולגרית: Нос Иван Асен) היא לשון יבשה בחוף הדרום-מזרחי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה סלעית וצרה.
אורכה של לשון היבשה 680 מטרים, והיא בולטת לתוך מצר אוסמר.
נקודת איוואן אסן מהווה את הקצה הדרום-מערבי של הכניסה למפרצון איוואן אסן, ואת הנקודה הצפון-מזרחית של הכניסה למפרצון יארביצה.
נקודת איוואן אסן מהווה את ההפרדה בין שפכו של קרחון דראגומאן שמצפון לה, לבין שפכו של קרחון ארמירה, שמדרום לה.
הנקודה ממוקמת 20.5 קילומטרים דרומית-מערבית מכף סמית'; 12.5 קילומטרים צפונית-מזרחית מכף ג'יימס; 3.8 קילומטרים דרומית-דרום-מזרחית מפסגת הר פוסטר, ו-3.45 קילומטרים דרומית-מזרחית מפסגת סלאבייקוב.
גילוי ומיפוי הנקודה
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009, ובשנת 2010.
מקור השם
הנקודה נקראת על שם הצאר איוואן אסן השני קיסר האימפריה הבולגרית השנייה.
יהודה טולידאנו
רבי יהודה טולידאנו (כונה: הדוס טולידאנו; 1780 – 1840 לערך) היה פוסק הלכה, פרשן מקראי, ומחבר ספרים רבים שחי ופעל במקנס שבמרוקו. הודות לפועלו הספרותי, נותרו תיעודים לכתבי יד עתיקים בנושאי הלכות ומנהגים שאבדו.
ביוגרפיה
נולד במקנס בשנת 1780 (ה'תק"מ) לרב מאיר טולידאנו שנמנה עם רבני העיר. בצעירותו למד אצל סבו, הרב משה טולידאנו, ואצל הרב יצחק בן אסקירא. כשבגר נישא לבת דודתו, חנה.
הרב טולידאנו היה סופר פורה, ומגיל צעיר החל לחבר ספרים בתחומים שונים. הודות לאוסף הגדול של כתבי היד והספרים הנדירים שהחזיק בביתו, הצליח לשמר חלק גדול מהם בעזרת העלאתם על הכתב בספריו, ולהצילם מאבדון. חלק ניכר מכתבי היד שהיו ברשותו היוו למעשה נתח נכבד מתורתם של חכמי מרוקו מהמאה השש העשרה ועד לתקופתו.
לפי כתביו, סבל רוב חייו ממחלות ומצרות שונות, אחת מהן בשנת ה'תקע"ה, שבה נפטרו בנו ואשתו.
מועד פטירתו לא ידוע במדויק, וההשערה היא שחי עד לשנת 1840 (ה'ת"ר) לערך.
חיבוריו
מלבד החיבורים שהוציא לאור, נותרו כתבים רבים שלו בכתב יד, וחלקם אבדו במהלך השנים. בין הכתבים: ליקוטי דינים וחידושים בנושאים שונים, בהם חידושים על אגדות התלמוד, ודינים למועדים.
קידוד וידאו
קִידּוּד וידאו הוא פתרון טכנולוגי שנועד להקטין את נפחם של קובצי וידאו, תוך פגיעה מינימלית באיכותם, על מנת שידרשו פחות נפח אחסון או שיהיה ניתן לשדר אותם באמצעות רוחב פס נמוך יותר. קיימים אלגוריתמים שונים לקידוד וידאו, רובם מאבדי נתונים (כדוגמת MPEG, Theora ו-DivX) וחלקם משמרי נתונים (כדוגמת HuffYUV). הקידוד מתבצע באמצעות התקן חומרה או תוכנה המכונים מקודד (Encoder). על מנת לצפות בקובץ וידאו מקודד יש להשתמש ברכיב מפענח (Decoder).
קידוד אופייני לווידאו בדחיסה מאבדת נתונים עובד באופן הבא. התמונה הראשונה בסרט היא פריים בסיס, והיא יכולה להיות דחוסה בפורמט כמו JPG. לאחר מכן שומרים רק את השינויים שבין פריים לפריים. אחרי מספר מסוים של פריימרים יוצרים תמונת בסיס חדשה וחוזר חלילה.
חיות המחמד הנשיאותיות של רוסיה
נשיאי רוסיה נוטים להחזיק ברשותם חיות מחמד. הנשיא המכהן ולדימיר פוטין ידוע כמי שמחזיק ברשותו לפחות ארבעה כלבים במעונו הנשיאותי.
גם דמיטרי מדבדב, שכיהן כנשיא בשנים 2008–2012, נטה להחזיק חיות מחמד (בייחוד ידוע החתול הנשיאותי של מדבדב דורופיי), אך הנשיא הראשון בוריס ילצין (נשיא רוסיה בשנים 1991–1999) לא נהג להחזיק בחיות מחמד כלשהן.
אצטדיון ריברסייד
אצטדיון ריברסייד (באנגלית: Riverside Stadium) הוא אצטדיון כדורגל בעיר מידלסברו שבאנגליה, אשר משמש כאצטדיון הביתי של מועדון הכדורגל מידלסברו. האצטדיון נחנך בשנת 1995 ומכיל 33,746 מקומות ישיבה.
אצטדיון ריברסייד הוא הראשון שתוכנן ונבנה בעקבות מסקנות דו"ח טיילור.
היסטוריה
האצטדיון נבנה כדי להחליף את אצטדיון "איירסם פארק" לאחר פרסום דו"ח טיילור, אשר קבע שיש להפוך את כל האצטדיונים בליגות העליונות באנגליה לכל-מושביים. לאחר קבלת הדו"ח בינואר 1990, הוצגה בפני הנהלת המועדון אפשרות של שיפוץ והגבהת היציעים הקיימים באצטדיון הישן, אך המשמעות של שיפוץ מסוג זה הייתה תכולה קטנה מידי של כ-20,000 מושבים בלבד, ולכן נבחרה האפשרות של בניית אצטדיון חדש.
האצטדיון החדש אשר עלות בנייתו הייתה כ-16 מיליון ליש"ט, החל להבנות על גדת נהר הטיז בסתיו 1994, בנייה אשר נמשכה 9 חודשים. בפתיחתו ושנותיו הראשונות הכיל האצטדיון כ-30,000 מושבים. שם האצטדיון נבחר על ידי אוהדי הקבוצה באמצעות הצבעה שנערכה במשחק האחרון באצטדיון הישן.
המשחק הראשון באצטדיון נערך ב-26 באוגוסט 1995 ובו מידלסברו ניצחה את צ'לסי בתוצאה 2-0. בסוף העונה העפילה מידלסברו בחזרה לפרמייר ליג לאחר היעדרות של שתי עונות.
בשנת 1998 נערך שיפוץ שבו נוספו עוד 5,000 מושבים, על ידי השלמת הבנייה בפינה הצפונית ובפינה הדרום-מערבית של האצטדיון. בשנים שלאחר מכן נערכו עוד מספר שיפוצים קטנים שתכליתם העיקרית הייתה התאמת האצטדיון לדרישות הליגה ושיפור תשתיות.
קבוצת ובר
קבוצת ובר היא מושג בתורת המשחקים השיתופיים שהוצע על ידי רוברט ובר
יהי \!\,(N,v) משחק בצורה קואליציונית, קבוצת ובר (Weber) היא הקמור של קבוצת וקטורי התשלומים הרשומה להלן (ראו פסקת 'הגדרה').
בהגדרה אין הכרח שהמשחק יהיה משחק קמור, אך אם בנוסף המשחק קמור, ניתן להראות שוקטורי תשלום אילו נמצאים בליבה, ומכיוון שהליבה היא קבוצה קמורה בעצמה, נובע כי במשחק קמור הליבה מכילה את קבוצת ובר.
הגדרה
לכל פרמוטציה \!\,\pi של N השחקנים נגדיר את וקטור התשלומים הבא :
הקמור של קבוצת הנקודות \!\,w^\pi נקראת קבוצת ובר (Weber).
(הערה: הקמור של קבוצת וקטורים הוא הקבוצה הקמורה הקטנה ביותר המכילה אותם)
הערה
עבור כל סידור של השחקנים ניתן לחשוב על קביעת וקטור התשלומים כך שהשחקנים נכנסים אחד אחרי השני לחדר, וכל שחקן מקבל את התרומה השולית שלו לקבוצת השחקנים שהגיעו לפניו, כלומר אם S היא קבוצת השחקנים שכבר נמצאים בחדר לפני ששחקן i נכנס, שחקן i מקבל.
נסמן בצורה מסודרת את קבוצת השחקנים המופיעים לפני שחקן i, כאשר השחקנים מסודרים על ידי הפרמוטציה \pi:
אם נניח שלכל סדר יש הסתברות זהה אזי תוחלת התשלום לשחקן i היא:
ערך זה הוא ערך שפלי, ושוב במשחק קמור ערך זה נמצא בקבוצת ובר.
מרי רוג'רס ויליאמס
מרי רוג'רס ויליאמס (באנגלית: Mary Rogers Williams; 30 בספטמבר 1857 - 17 בספטמבר 1907) הייתה אמנית טונליסטית ואימפרסיוניסטית אמריקאית, הידועה בדיוקנאות ונופים בפסטל ושמן.
ביוגרפיה
מרי רוג'רס ויליאמס נולדה וגדלה בהרטפורד, קונטיקט, החמישית מבין ששת ילדיהם של אדוארד ויליאמס (1822–1871), אופה מצליח, ומרי אן ויליאמס (1824–1861). המורה המוקדם של מרי רוג'רס ויליאמס היה ג'יימס ולס שמפני, והיא למדה בליגת הסטודנטים לאמנות אצל ויליאם מריט צ'ייס ובחברה לאמנות דקורטיבית בהרטפורד. השיעורים שלה כללו רישום, ציור, פיסול, תולדות האמנות, "לימוד עיצוב בעבודה מעשית" ו"אנטומיה אמנותית ", היא כתבה קטלוג של אוסף הפסלים מגבס של המכללה. מדי פעם ביקרה בניו יורק וביקרה בסטודיו של חברה אלברט פינקהאם ריידר. כמעט בכל קיץ היא נסעה לאירופה, ביקרה בכפרים ושרטטה את הנוף ואת המקומיים. לעיתים היא טיילה בין עיירות, בין השאר משום שלא יכלה להרשות לעצמה כרכרה, ויצאה לדרך "לתפוס סקיצה" או "למצוא סקיצה", כפי שכתבה לאחיותיה. אף על פי שהייתה אפיסקופלית, היא השתתפה בשירותי הכנסיות הקתוליות באירופה וכתבה תיאורים מפוארים של התלבושות והמוזיקה לאחיותיה. היו לה אופניים מתוצרת הרטפורד לטיולים באזור הכפרי. היא התגוררה בפריז בשנים 1898–1899 ולמדה אז באקול דה ביו-ארטס אצל ג'יימס אבוט מקניל ויסלר.
היא הייתה חברה במועדון האמנות של ניו יורק, הציגה שם מספר פעמים וכן במקומות הכוללים את האגודה האמריקאית לצבעי מים (1892), האגודה לאמנות באינדיאנפוליס (1895), האקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה ועוד.
תערוכות הנצחה לאחר מותה התקיימו ב-1908 וב-1909 במועדון צבעי המים של פילדלפיה (באקדמיה של פנסילבניה), ועוד. הפרסומים ששיבחו אותה כוללים את הניו יורק טיימס, הרטפורד קוראנט ומגזינים שונים.
בשנת 1894, במאמר ב- Quarterly Illustrator, תיארה הסופרת אליזבת ויליאמס שמפני את מרי ויליאמס כ"אמנית בעלת אינסטינקט ותחושה פואטית נדירה".
מוות
ויליאמס נפטרה כמה ימים לאחר שאובחנה כחולה בגידול בבטן בפירנצה ונקברה בבית העלמין באלורי שם.
המשפחה והחברים ערכו את מלאי הציורים שלה יחד, ורובם נשארו באוסף פרטי בניו אינגלנד.
In Through the Out Door
In Through the Out Door הוא האלבום השמיני של להקת הרוק הבריטית לד זפלין, שיצא לאור בשנת 1979.
היסטוריה
האלבום נקרא בשם זה בעקבות בעיה שעמה חברי הלהקה נאלצו להתמודד באותה תקופה. עם הצלחתו ועלייתו של זרם הפאנק, ניסיונות הלהקה לחזור לתודעת המאזינים היו כמו "לצאת מדלת ה-Out (המיושן) ולהיכנס דרך דלת ה-In (העכשווי)". קיימים שני פירושים נוספים לשם האלבום: האחד סובר כי רוברט פלנט, הסולן, השתעשע מהרעיון לשייך לעצמו דימוי של הומוסקסואל, כששם האלבום יכול להיות פירוש אירוני ל"מין אנאלי". הפירוש השני מיוחס לאזורים של צפון מערב ברמינגהאם שבאנגליה, שם- Out Door היה הפירוש לחנות משקאות צמודות לפאבים. באופן זה, צעירים מתחת לגיל המותר היו יכולים להתגנב פנימה כדי לשתות, נמנעים מהשמירה שבכניסה. פלנט ובונהם ידעו זאת, כשבאופן זה הם נהגו להיכנס לפאבים בצעירותם. לפיכך, לאלבום יש שלושה או יותר פירושים.
התקליט המקורי הציג אטרקציה יוצאת דופן: האלבום היה עטוף מבחוץ מנייר חום פשוט, ועל העטיפה הפנימית הוצגה תמונה בשחור לבן, כשבמגע עם מברשת רטובה, הוצגה התמונה בצבעים בהירים באופן קבוע. היו שש עטיפות שונות שהציגו זוג תמונות שונות מכל צד של האריזה, והעטיפה החיצונית של הנייר נועדה למנוע מהקונים לדעת איזו עטיפה הם יקבלו (על אף שבצד העטיפה היה רמז לתמונה שבפנים). כל התמונות מציגות את אותה הסצנה בבאר, כשהיא מצולמת מנקודת מבט אחרת: אדם מבוגר שורף מכתב במעטפה חתומה.
למרות שזכה לביקורות אדישות, האלבום זינק אל ראש מצעד ה- Billboard 200 בשבוע השני לשחרורו ונשאר שם כשבעה שבועות.בשבועות שבין ה-23 באוקטובר ל-3 בנובמבר 1979, זכתה לד זפלין להישג חסר תקדים כאשר כל קטלוג הלהקה נכנס למצעד.
אלבום זה היה האחרון של חברי לד זפלין בהרכבם המלא. מתופף הלהקה, ג'ון בונהם, נפטר שנה לאחר מכן, בשנת 1980.
רשימת השירים
צד 1
Congo
Congo (קונגו) היה הסינגל הראשון מהאלבום Calling All Stations של להקת ג'נסיס, אשר יצא בספטמבר 1997. הסינגל סימן את תחילתו של הזמר ריי וילסון כסולן החדש של ג'נסיס. הסינגל היה להיט בכל אירופה.
עם יציאתו נכנס למקום החמישי בהונגריה.
מידע
השיר, למרות שמו ולמרות פתיחתו, סיפור השיר לא מספר בכלל על סיפור על אפריקה או דבר אחר הקשור לנושא. נושא השיר הוא על שני אנשים אשר שונאים אחד את השני ומתרחקים ככל שאפשר אחד מהשני. מבחינה מוזיקלית, השיר נפתח במוזיקת תוף קריבי ומוזיקה בהשפעה אפריקנית. בזמן המוזיקה נשמע קולו של שבט אשר שר "Congo the Congo", לפני שהשיר הופך לאפל יותר עם מלודית גיטרה. גרסת האלבום כוללת בסוף השיר, מנגינת סינתיסייזר שנחלשת וכך השיר מסתיים. לעומת זאת, גרסת הסינגל נחלשת לפני הסוף המקורי.
בי-סייד
ה"בי סייד" של הסינגל יצא לאור כשני שירים והם "Papa He Said" ו-"Banjo Man" ."Banjo Man" כמעט עמד להיכנס ל-Calling All Stations אך זה נדחה והשיר הוצא מרשימת השירים ברגע האחרון. גרסת ה-CD המשופר כלל בבי-סייד את הגרסה הערוכה לקטע "Second Home by the Sea".
רשימת שירים
גרסת CD משופר
הוצאה לאור/הופעות
Congo היה הסינגל הראשון מהאלבום Calling All Stations, ונוגן בהופעות לקידום האלבום, בדרך כלל באמצע הסט. גרסת הסינגל הופיעה באלבום האוסף של הלהקה, Turn It On Again: The Hits. ריי וילסון ביצע את השיר בהופעה בסולו לכבוד ה-Genesis Klassik tour אשר היה סיבוב הופעות כמחווה לג'נסיס.
מצעדים
השיר לא דורג במצעד הבילבורד בארצות הברית. בארצות הברית, הסינגל דורג במקום ה-#25 באוגוסט, 1997 במצעד בשם Mainstream Rock הסינגל נוגן ברדיו האמריקאי בשבוע ל-15 בספטמבר 1997 (שנת ההוצאה של הסינגל).
יחסי לוב–צ'כיה
יחסי לוב–צ'כיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת לוב לבין הרפובליקה הצ'כית.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינות כוננו רשמית בשנת 1993. בשנת 1997 ממשלת צ'כיה הטילה סנקציות דיפלומטיות על לוב בעקבות פיצוץ המטוס הבריטי בשנת 1988. תשע שנים מאוחר יותר, בשנת 2006, הסנקציות הצ'כיות על לוב הוסרו על ידי נשיא צ'כיה, ואצלב קלאוס.
בדומה לאיטליה, צ'כה הביעה את תמיכתה בשליט לוב, מועמר קדאפי, במרד האזרחי בלוב ב-2011.
בשנת 2013, קבוצת שופטים מלוב עברו הכשרה בת חמישה ימים בעיירה הצ'כית, קרומריז', כחלק פרויקט בינלאומי של האומות המאוחדות.
פאבלס
פאבלס (מאנגלית: Fabless) הוא תכנון ושיווק של התקני חומרה ומעגלים משולבים תוך שימוש במיקור חוץ של תהליך הייצור (fabrication) לקבלן ייצור (foundry). רבות מקבלניות הייצור פועלות בסין ובטיוואן בין היתר בשל עלות העבודה הזולה שם. חברות פאבלס ממקדות את עסקיהן במחקר ופיתוח של רכיבי החומרה, ומותירות את תהליך הייצור לקבלני ייצור.
חברת הפאבלס הראשונה, LSI Computer Systems, Inc. (LSI/CSI) הוקמה ב-1969.
בדומה לתעשיות עתירות טכנולוגיה אחרות, תהליך ייצור מעגלים משולבים מציב חסמי כניסה לשוק ובפרט לחברות הזנק קטנות. לעומתן לרשותן של חברות גדולות המתכננות, מייצרות ומשווקות בעצמן עומדים משאבי ייצור גדולים. מסיבה זו חברות קטנות הסתמכו על ייצור בעזרת חברות חיצוניות המסוגלות לייצור המוני. בעקבות זאת התפתח מודל עסקי של פאבלס, שבו חברות מפתחות מעגלים משולבים מבלי שהן נדרשות להחזיק בעצמן מפעל ייצור. במקביל התפתחו חברות המתמקדות בייצור המוני של מעגלים משולבים, כשדוגמה בולטת לכך היא TSMC שייסד ד״ר מוריס צ'אנג.
ב-1994 נוסד ארגון Fabless Semiconductor Association המעודד מודל עסקי של פאבלס. ב-2007 הפך הארגון ל-Global Semiconductor Alliance.
חברות בולטות שפועלות ללא ייצור עצמאי הן קוואלקום, ברודקום, Nvidia, MediaTek ואפל. חברות בולטות שעוסקות בייצור המוני של מעגלים משולבים הן TSMC ו-GlobalFoundries.
אופיסטודומוס
להלן רשימה של כמה מקומות ידועים שבהם יש אופיסטודומוס:
כרטיס חיוג
כרטיס חיוג הוא כרטיס קטן, הדומה בגודלו לכרטיס אשראי, המשמש לתשלום שירותי טלפון ציבוריים. שיטת התשלום וצורת השימוש בכרטיס תלויה במערכת הטלקומוניקציה הכוללת. אף על פי כן, כרטיס החיוג נרכש כאשר יתרת שיחות בו מוגדרת מראש והיא פוחתת בכל שיחה שמבוצעת בעת השימוש בכרטיס. מרבית כרטיסי הטלפון מיועדים לשימוש חד פעמי; כאשר יתרת השיחות אפס, יש לקנות כרטיס חדש ולא להגדיר מחדש את יתרת השיחות.
התפתחות טכנולוגית
כרטיס החיוג הראשון יוצר עם פס מגנטי בשנת 1976 באיטליה. כרטיסי החיוג שהופיעו אחריו היו התקנים אופטיים, אשר יוצרו בין השאר על ידי חברת Landis & Gyr. הטכנולוגיה הבאה לכרטיסי החיוג הייתה שבב (צ'יפ). כיום יש גם כרטיסים חכמים וגם כרטיסים משולמים מראש.
הפריסה הגדולה ביותר של הכרטיסים החכמים נעשתה על ידי פריסת הטלפונים הציבוריים הצרפתים בשנת 1986: השימוש בכסף קטן הוחלף בכרטיס חכם בו יתרת יחידות שיחה מנוכת במהלך קיום שיחת טלפון.
ארצות רבות אחרות נהגו כמוהם, ביניהם אירלנד בשנת 1990 ובריטניה בשנים 1994-5, בתהליך אשר ביטל בהדרגה את כרטיסי Landis & Gyr הירוקים לטובת הכרטיסים החכמים.
טלפונים ציבוריים רבים פועלים באמצעות כרטיס חיוג; את הכרטיס יש להכניס לחריץ המיועד לכך, וההתקן קורא את הכרטיס ומעדכן את יתרת השיחות לפי הצורך. לכרטיסי חיוג אחרים אין פס מגנטי או שבב חכם המאפשר קריאתו, אלא קוד מספרי מודפס, שהמשתמש צריך להקיש קודם ביצוע שיחה. החיוג באמצעות כרטיסי חיוג אלו אפשרי גם בטלפונים רגילים.
חברות הטלקומוניקציה מצאו בכרטיסי החיוג שווקים חדשים: כרטיסי החיוג פונים לקהל משתמשים חדש, שמסיבות שונות מעדיף להשתמש בכרטיסי חיוג משולמים מראש. מדובר בצעירים, אנשים שאינם יכולים להרשות לעצמם להחזיק בטלפון נייד או בטלפון קווי, תיירים ואפילו אסירים שעושים שימוש רב בכרטיסי חיוג מהכלא. אחד החסרונות הגדולים של כרטיסים אלה הוא הצורך במערך הפצה שגם חשוף לגנבות של כרטיסים. לכן, בדרך כלל, מחירה של דקת שיחה בכרטיס חיוג משולם מראש יהיה יקר יותר מאותה הדקה בדיוק עבור מנוי קבוע של רשת הטלפונים.
בנוסף, השקיעו חברות התקשורת בהדפסת פרסום על גב הכרטיס והצגת דיוקני כוכבים, עבודות אומנות וצילומים כדי לשפר את מראהו. מנהג זה, יחד עם אפיונו החד פעמי של הכרטיסים (דבר אשר עודד את הצרכנים לקנות מספר כרטיסים), הוביל לתחביב של איסוף כרטיסי החיוג.
מחירי יחידת שיחה בכרטיס החיוג מגוונים ומשתנים ממדינה למדינה, בהתאם להחלטת החברה המייצרת והמפעילה. בארצות הברית ניתן לרכוש כרטיסי חיוג בחנויות מסחריות כגון וולמארט המוכרת בין השאר כרטיסי חיוג נטענים בחמשה סנטים לדקת שיחה. בישראל ניתן לקנות כרטיסי חיוג בין השאר ברשת חנויות "בזקסטור" של חברת התקשורת בזק ובסניפי הדואר של דואר ישראל ובאתר האינטרנט שלה. מחיר דקת שיחה בכרטיס החיוג נע בין חצי שקל ל-65 אגורות, נכון לפברואר 2006.
בישראל
בישראל היו בשימוש מספר כרטיסי חיוג.
טלכרט
כרטיס החיוג שפותח לשימוש בטלפונים ציבוריים בישראל קרוי "טלכרט" (קיצור של המילים "טלפון" ו-"כרטיס").
ב-1988 בזק החלה בניסויי שדה של הטלפונים עם הכרטיס. הוא נכנס לשירות ב-1990 עם הסלוגן "אין כיס בלי כרטיס" והחליף את אסימוני הטלפונים הציבוריים.
יתרת השיחות נרשמה בכרטיס באמצעות צריבה הולוגרפית. נמכרו כרטיסים עם 20, 50 ו-120 יחידות (בתחילה גם 10, ו-240 עם כרטיס דו-צדדי).
בשנת 2007 הופסקו המכירות של הכרטיס עקב סיום פעולתו של מפעל Landis & Gyr בשווייץ שיצר את הכרטיסים הללו. המכשירים הקיימים בישראל עדיין תומכים בכרטיס, אך לא ניתן לרוכשו. במקומו נמכרים כרטיסי הבזקכרט והטלכרט החדש המבוססים על הקשת קוד סודי לאחר חיוג למספר גישה.
בזקכרט
בזקכרט הוא כרטיס חיוג המשווק על ידי חברת בזק ומאפשר חיוג מכל טלפון שאינו סלולרי, ובפרט מטלפונים מחוץ לישראל.
את כרטיס הבזקכרט ניתן לטעון בסכום מסוים מראש, או לשלם את מחיר השיחות ידי חשבון שהוגדר מראש. בפועל, ניתן לחייג תוך הקשת מספר הכרטיס וקוד אישי, כלומר, ללא צורך בכרטיס הפלסטיק.
השירות, שהיווה תחליף נוח לכרטיס הטלכרט, זכה לפופולריות גבוהה בעבר, ולמעלה ממיליון כרטיסים נמכרו. השימוש בטלפון הסלולרי מדגם "מנגו" (אשר החיוג ממנו, לבד ממספר בודד, חייב שימוש בבזקכרט) אף הוסיף לו משתמשים. הופעת מכשירים סלולריים חדשים הובילה לצניחה חדה בשימוש בשירות, וכך, רק 75 אלף ממנויי השירות השתמשו בו בין מרץ ליוני 2004. עקב כך, החליטה חברת בזק לבטל את השירות, החלטה שאושרה על ידי שר התקשורת אהוד אולמרט.
ביטול הכרטיס הוביל לביקורת, בטענה שהחברה פוגעת בשכבות החלשות בכך שהיא כופה עליהן מעבר לאמצעי תקשורת יקרים יותר. כך, למשל, פנה חבר הכנסת משה גפני בשאילתה לדליה איציק, בהיותה שרת התקשורת:. גם עלי מוהר הקדיש את אחד מטוריו לפרידה מכרטיס זה.
בזק הפכה את החלטתה בהתאם לדרישתה של איציק, שראתה בשירות כבעל חשיבות חברתית, ושעל כן אין לבטלו מתוך מניעים כלכליים בלבד.
חברות נוספות מציעות כרטיסים אחרים, כגון: כשר כארד של נטוויז'ן, שהוא כרטיס אשר קיבל את אישור ועדת הרבנים לענייני תקשורת; הום קארד של ברק 013, אשר משמש לחיוג בינלאומי, ועוד.
בבתי סוהר בישראל
החל משנת 2013, המערכת של בזק הוחלפה על ידי השב"ס במערכת חדשה שנקראת שחף, מבית חברת בינת, המבוססת על טלפוניית VoIP, ומאפשרת תכונות ביטחוניות חדשניות.
עם החלפת המערכת הוחלפו גם כרטיסי החיוג, וכעת נמכרים כרטיסים במחיר 50 שקלים. עלות דקת שיחה לאסיר היא 13.98 אגורות ובכל כרטיס ישנן כ-360 דקות שיחה. המערכת החדשה מאפשרת לאסירים גם לרכוש דקות שיחה (בשווי 50 שקלים) באופן ישיר ווירטואלי דרך הטלפון הציבוריים מבלי לרכוש כרטיסי חיוג מהקנטינה.
ג'וזפה, דוכס פארמה
ג'וזפה, דוכס פארמה (באיטלקית: Giuseppe di Borbone-Parma; 30 ביוני 1875 – 7 בינואר 1950), היה הטוען לכתר דוכסות פארמה בין השנים 1939–1950.
ביוגרפיה
ג'וזפה נולד ב-30 ביוני 1875 בביאריץ, לרוברטו הראשון, דוכס פארמה ולרעייתו הראשונה מריה פיה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות, בתם של פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות ומריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה. בשנת 1882 מתה אמו במהלך לידת הילד השנים עשר, ובשנת 1884 התחתן אביו בשנית עם מריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל, ממנה היו לאביו עוד 12 ילדים. המשפחה הגדולה נהגה לגור רוב השנה בטירה בעיר שוורצאו באוסטריה תחתית, ובקיץ לחזור ללוקה שבאיטליה. לצורך כך נשכרה רכבת מיוחדת. אנריקו ואחיו למדו לדבר איטלקית, צרפתית, גרמנית, ספרדית, פורטוגזית ואנגלית. אחותו זיטה העידה מאוחר יותר שפעם שאלה את אביה כיצד עליהם להגדיר את עצמם, והוא השיב: "אנחנו נסיכים צרפתים ששלטו באיטליה". בפועל, מבין 24 ילדים של רוברטו, רק שלושה, נולדו באיטליה.
בשנת 1907 נפטר אביו ואחיו אנריקו, דוכס פארמה ירש את תאריו, אולם מכיוון שהוא היה נכה שימש אחיו אליא כעוצר במקומו. בשנת 1910 הגיעו אליא ואחיו להסכמה כיצד עליהם לחלק את נכסיו. שנה לאחר מכן, אחותו זיטה, נישאה לארכידוכס קרל, ובעקבות רצח פרנץ פרדיננד ב-1914 הפכו קרל וזיטה ליורשי העצר.
בעקבות חוזה סן-ז'רמן שנחתם בספטמבר 1919 קיבלה ממשלת צרפת את הזכות להפקיע את נכסיהם של מי שלחמו בצבאות אויב בזמן המלחמה. כתוצאה מכך הוחרמו נכסיו של אחיו אליא, אשר מלכתחילה קיבל את חלק הארי בירושה של אביהם. אחיו סיסטו וסוואריו פנו אל בית המשפט הצרפתי בדרישה לקבל את הנכסים לעצמם. ב-1925 דחה בית המשפט הצרפתי את דרישותיהם, אך בית המשפט לערעורים הפך את פסק הדין ב-1928. עם זאת, בפועל, ממשלת צרפת מעולם לא החזירה דבר ושילמה פיצויים לאליא של 11 מיליון פרנק.
.հայ
.հայ (בארמנית: Հայ) היא סיומת האינטרנט בארמניה, המיועדת לשמות דומיין בשפה הארמנית.
מידע
תאגיד האינטרנט לשמות ומספרים שהוקצו (ICANN) קיבל החלטה ב־20 בנובמבר 2014 לרשום את שם התחום .հայ. שמות דומיין בשפה הארמנית נועדו לקדם את השימוש במקלדת הארמנית ברחבי העולם, להניע תמיכה בגופנים ארמניים במכשירים ניידים מודרניים, ובדרך כלל לקדם את השימוש בשפה הארמנית באופן מקוון.
דו"ח שפורסם על ידי רשות המספרים המקוונים (IANA) העובדת עם ממשלת ארצות הברית ו-ICANN קבעה כי "כמפעיל הנוכחי של. AM ccTLD, האפליקציה סיפקה פרטים מספקים על התשתית הטכנית והתפעולית והמומחיות שישמשו להפעלת התחום .հայ."
רחל גרא
רחל גרא-שטיינברג (1936 - 13 בפברואר 2023) הייתה אמנית רב תחומית, התפרסמה כתכשיטנית, ציירת, קרמיקאית, פסלת ואשת עסקים.
ביוגרפיה
גרא גדלה בתל אביב, בשכונת נווה צדק , להוריה יהודית ואברהם שטיינברג, ילידי פולין. בשנת 1939, בהיותה בת שלוש, נסעה עם אמה לפולין לביקור משפחתי. בשהותן שם, פרצה מלחמת העולם השנייה וכתוצאה מכך נמנעה מהן האפשרות לחזור ארצה.
גרא ואמה ברחו מזרחה לצד הסובייטי, לעיר לבוב ושם עצרו אותן אנשי הגסטאפו. באזור זה, אשר נתפס על ידי הצבא האדום ב-19 בספטמבר 1939 בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב, נעצרו שתיהן על ידי חיילים רוסים, אשר הגלו אותן ,עם נתינים פולניים אחרים, למחנה עבודה בסיביר בהרי האורל.
כעבור כשנתיים הממשלה הרוסית שחררה אותן, והן נסעו דרומה לעיר טשקנט.
עם חתימת הסכם בין ממשלת פולין בגולה (לונדון) ובין ממשלת ברית המועצות ביולי 1941, הורשו עשרות אלפי הפליטים הפולנים, כולל ילדים, שבשטחי ברית המועצות להתגייס לצבא הפולני תחת פיקודו של הגנרל אנדרס.
קידוד
{{פירושונים|
רחל גרא
ביוגרפיה
מסע היתומים ברכבת הוביל אותם לטהראן. הילדים הובאו למחנה צבאי אנגלי נטוש בו שהו כארבעה חדשים, עם חיילי צבא אנדרס.
קידוד
ראו גם
}}
רחל גרא
ביוגרפיה
המסע מטהרן לישראל נמשך כמה חדשים, דרך עומאן, עדן, שיט על גבי אניה לאורך ים סוף עד פורט סעיד במצרים.
מפורט סעיד, נמשך המסע ברכבת, שהביאה את גרא עם ילדי טהראן לעתלית שם פגשה את אביה.
סיפורה זה של גרא מתועד בסרט: ילדי האודיסיאה. סרט זה הופק בגרמניה, בשנת 2008, על ידי סטפן פוגל ובו מתראיינים חמישה מילדי טהרן, ביניהם רחל גרא.
גרא למדה בבצלאל בשנים 1959-1958, ובשנים 1960–1962 למדה ציור בארנים, אצל האמן מרסל ינקו. כאמנית, הציגה בתערוכות רבות.
בשנים 1960–1976 התגוררה בקריית-עמל (כיום קריית טבעון) ובהמשך קבעה את מגוריה ביפו.
חיים אישיים
רחל הייתה נשואה לאמן אלי גרא, יליד שכונת בורוכוב בתל אביב, שהיה גם שחקן תיאטרון, ממנו התגרשה כעבור 5 שנות נישואין. בדברי ההספד מפי ליאורה גולדנברג-שטרן סיפרה שבראיון שנתנה רחל לרותי קדוש בשנת 2013 אמרה: על פי צוואתה, בחרה שלא לקיים הלוויה ותרמה את גופתה למדע.
חדר בריחה (סרט)
חדר בריחה (באנגלית: Escape Room) הוא סרט אימה אמריקאי אשר בוים על ידי ויל וורניק, לפי תסריט שכתבו ויל וורניק ונואה דורסי. את הדמויות הראשיות מגלמים אוון ויליאמס, אנאבל סטיבנסון ואליזבת' האוור. במקור, יצא הסרט בשנת 2017.
בישראל, עלה הסרט לאקרנים ב-15 בפברואר 2018.
תקציר העלילה
בתחילת הסרט, ניתן לראות את טיילר (אוון ויליאמס), כשהוא חוגג את יום ההולדת ה-30 שלו ביחד עם בת הזוג שלו, נטשה (אנאבל סטיבנסון) ולאחר מכן, היא מודיעה לו כי היא רכשה עבורו ועבור החברים שלהם כרטיסים לחדר הבריחה היוקרתי ביותר בלוס אנג'לס.
החבורה מתלהבת ועושה את דרכה אל חדר הבריחה. תחילה, מסבירים להם כי יש להם שעה לברוח מתוך חדר הבריחה ולאחר מכן, מתחילה החבורה את המשחק. לאורכו של הסרט, מגלים כולם כי חדר הבריחה מציאותי וכי הסיכויים שיצאו משם חיים אפסיים.
בסוף הסרט, נשארת כריסטן לבדה, לאחר שכל החבורה שלה כולל בן זוגה נרצחו בתוך חדר הבריחה. היא מצליחה לחמוק מחדר הבריחה, תוך שהיא רצה עירומה ברחובות העיר על מנת להזעיק עזרה בעקבות כל מה שעברה.
לבלר
לַבְלָר היה איש מקצוע שידע קרוא וכתוב ועסק לפרנסתו בכתיבת מכתבים רשמיים, כרוניקות, טקסטים ארוכים, כמו גם מסמכים משפטיים כגון חוזים, צוואות וחוקים. לבלרים הועסקו בתפקידי כתיבה בחצרות מלכים ואצילים, אצל בעלי מקצועות חופשיים, בבתי משפט ובכל מוסד שנזקק לרישום כמות גדולה של טקסט או מכתבים רשמיים. כמו כן הועסקו לבלרים על ידי סופרים ומחזאים, שהכתיבו להם את עבודותיהם.
לבלרים ידועים עוד מן העת העתיקה. במצרים העתיקה, למשל, היה תפקידו של הלבלר תפקיד רם דרג בהיררכיה המדינית ובחצר הפרעה. המשרה הייתה שמורה לאישים ממשפחת המלך והעוסק בה נגע בניהול הממלכה, תיעוד אירועים, כתיבת מכתבים, יצירת קשרים מדיניים, קשרי מסחר חוץ ופנים, וטיפול בענייני דת בקברים ובמקדשים. ידועה אף באמנות מצרים העתיקה סוגה של פסלי לבלרים ובהם פסל הלבלר היושב (2620–2500 לפנה"ס, נמצא במוזיאון הלובר).
הניסיון בכתיבת מסמכים משפטיים הקנה ללבלרים אפשרות לנסח בעצמם חוזים ולשמש כעורכי דין בלתי-מוסמכים עבור פשוטי העם שידם אינה משגת.
בספרות המודרנית מופיע הלבלר כדמות של צעיר דלפון הנאלץ להעתיק מכתבים רשמיים משמימים במשרד עורכי דין למחייתו בסיפר הקצר של הרמן מלוויל "בארטלבי".
הונאה
הונאה היא סוג של השפעה חברתית, בה אדם מנסה לשנות את תפיסתו או התנהגותו של אדם אחר, באמצעות טקטיקות הכוללות ערמומיות (הצגה משכנעת של מידע מסולף), רמייה או ניצול.
ניתן להגדיר בקצרה הונאה כמעשה רמאות והולכת שולל של אדם או גוף אחר.
הונאה במשפט הפלילי
המשפט הפלילי כולל מספר סעיפי חוק, העוסקים בסוגים שונים של מעשי הונאה. הסיבה לריבוי סעיפי החוק בנושא היא ההבנה של המחוקק בדבר הקושי שבהכנסת כל קשת המעשים והמצגים המוגדרים כהונאה לסעיף חוק אחד. אמצעי נוסף באמצעותו החוק מתמודד עם בעיית הגדרת העבירה הוא חיקוק סעיף הסל "קבלת דבר במרמה". סעיף זה נמנע מלהגדיר את אופן קבלת הדבר האסור ומתמקד אך ורק בשאלה האם התקבל דבר מה במרמה או לא.
להלן רשימת הסעיפים העוסקים בהונאה בדין הפלילי:
415. קבלת דבר במרמה-
המקבל דבר במרמה, דינו – מאסר שלוש שנים, ואם נעברה העבירה בנסיבות מחמירות, דינו – מאסר חמש שנים.
439. הונאת נושים-
(א) הנותן במתנה או מוסר או מעביר או משעבד נכס מנכסיו או גורם לאחת מאלה, בכוונה להונות נושה מנושיו, דינו - מאסר שלוש שנים.
(ב) המוכר או מסלק חלק מנכסיו אחרי התאריך שבו ניתן נגדו פסק-דין או צו לתשלום כסף שלא קיימם, או תוך חודשיים לפי התאריך האמור, והכל בכוונה להונות נושיו, דינו - מאסר שלוש שנים.
הקושר קשר עם זולתו להשפיע במרמה או בהונאה על מחיר השוק של דבר הנמכר בפומבי או להונות את הציבור או כל אדם, או לסחוט נכס מאדם, דינו - מאסר שלוש שנים.
441. התחזות כאדם אחר-
המתייצג בכזב כאדם אחר, חי או מת, בכוונה להונות, דינו - מאסר שלוש שנים;
התייצג כאדם הזכאי על פי צוואה או על פי דין לנכס פלוני והוא עושה זאת כדי להשיג את הנכס או את החזקתו, דינו - מאסר חמש שנים.
442. הודיה כוזבת בהתחייבות-
המודה בשמו של אדם אחר בחבות או בכל מסמך בבית-משפט או בפני אדם המוסמך כדין לקבל הודיה כאמור ואין בידו להוכיח הרשאה או הצדק כדין, דינו - מאסר שלוש שנים.
תעודה שניתנה מאת רשות מוסמכת לאדם אחר ומעידה על אותו אדם שיש לו כשירות מוכרת בחוק לעניין פלוני, או שהוא נושא משרה פלונית, או שהוא זכאי לעסוק במקצוע, במלאכה או בעסק מסוימים או שהוא זכאי לזכות, לזכות יתר, לדרגה או למעמד פלוני - כל המנפק את התעודה ומתייצג בכזב כאדם ששמו נקוב בה, דינו כאילו זייף אותה.
444. העברת תעודה לשם התחזות-
מי שניתנה לו מאת רשות מוסמכת תעודה המעידה עליו ככל האמור בסעיף 443, והוא מוכר או נותן או משאיל את התעודה לאחר בכוונה שהלה יוכל להתייצג כמי ששמו נקוב בתעודה, דינו - מאסר שלוש שנים.
445. התחזות כבעל תעודת אופי לא שלו-
המנפק תעודת אופי של אדם אחר כדי להשיג עבודה, דינו - מאסר שנה אחת.
מי שניתנה לו תעודת אופי, והוא מוכר או נותן או משאיל אותה לאחר בכוונה שהלה יוכל לנפק את התעודה כדי להשיג עבודה, דינו - מאסר שלוש שנים.
מכתבים אל משורר צעיר
מכתבים למשורר צעיר (בגרמנית: Briefe an einen jungen Dichter) הוא אסופה של עשרה מכתבים שכתב המשורר הגרמני ריינר מריה רילקה למשורר בן 19 שביקש ממנו ביקורת על שיריו, ועצות בנוגע לחיים.
הונאה
הונאה במשפט הפלילי
המניע להונאה יכול להיות תועלת חומרית למי שמבצע אותה - "קבלת דבר (חפץ או שירות) במרמה", או הנאה מעצם גרימת הנזק. רבים ממעשי ההונאה אינם חוקיים. ההגדרה החוקית הספציפית להונאה נוטה להשתנות בהתאם לתחום השיפוט. הונאות לצורך השגת כספים מאנשים נחשבות לסוג ההונאות הנפוצות ביותר.
מכתבים אל משורר צעיר
הצעיר, פראנץ קאפוס, תלמיד בן תשע עשרה באקדמיה הצבאית של וינה, שבה למד גם רילקה, שלח למשורר בן ה-27 מכתב בפברואר 1902, שהתחיל שרשרת של מכתבים בין השניים, שדעכה בשנת 1908. באסופה מפורסמים עשרה מכתבים של רילקה אל קאפוס העוסקים בתפיסת החיים שלו ובצורה שבה יש לכתוב שירה ולעסוק באמנות. אף על פי שהמכתב הראשון של קאפוס נכתב מתוך חיפוש אחר ביקורת ספרותית, רילקה סירב לתת לו ביקורת שכזו, וביקש ממנו להתעלם בכלל מביקורות ולסמוך על השיפוט הפנימי שלו. במקום זה הם עסקו במכתביהם הרבה בחייו הפרטיים של קאפוס ובמגוון היבטים פילוסופיים של נושאים כמו הדת, המיניות ובחירת מקצוע. שלוש שנים לאחר מותו של רילקה, בשנת 1929, פרסם קאפוס את האסופה.
הונאה
הונאה במשפט הנזיקי
פקודת הנזיקין ייחדה אף היא סעיף המטפל במעשי הונאה. סעיף זה מאפשר לתבוע פיצויים למי שהסתמך על מצג שווא זדוני – הצהרה כוזבת על עובדה בכל צורת התבטאות שהיא (בכתב, בהתנהגות או בעל-פה), שנעשתה מתוך ידיעה על אי אמיתותה או חוסר אכפתיות נוכח חשד בכך, ומתוך כוונה שמקבל המצג יפעל על פיו.
מכתבים אל משורר צעיר
הספר פורסם בעברית בשנת 2004, בתרגומה של עדה ברודסקי, בהוצאת כרמל.
הונאה
הונאה במשפט הנזיקי
להלן נוסח הסעיף:
56. תרמית היא הֶצֵג כוזב של עובדה בידיעה שהיא כוזבת או באין אמונה באמיתותה או מתוך קלות-ראש, כשלא אכפת למציג אם אמת היא או כזב, ובכוונה שהמוטעה על ידי ההיצג יפעל על פיו; אולם אין להגיש תובענה על היצג אלא אם היה מכוון להטעות את התובע, אף הטעה אותו, והתובע פעל על פיו וסבל על ידי כך נזק-ממון.
שיטות הונאה מפורסמות
ישנן הרבה שיטות הונאה, חלק מהן זכו לפרסום רב בשל תפוצתן הרחבה:
"העוקץ הניגרי"
תרגיל עוקץ קלאסי אשר נעשה באמצעות הבטחה להענקת סכום כסף גדול בעתיד בתמורה לכך שהקורבן ייתן כרגע סכום כסף קטן.
הונאת פירמידה "פונזי"
קבלת כספים (בדרך כלל ממשקיעים) תוך הבטחה להחזרת הכספים בעתיד בצירוף ריביות נדיבות. כאשר אדם מעוניין לעזוב את מבצע ההונאה ולקבל כספו בחזרה הוא למעשה יקבל את כספו בצירוף "ריבית" שנלקחת מכספי ה"משקיעים" האחרים. סופה של ההונאה יגיע לרוב כאשר "משקיעים" רבים ימשכו את כספיהם ובסיסה הפיננסי של הפרמידה יקרוס.
גנבת זהות
שימוש בנתונים של אדם אחר לשם קבלת דבר מה במרמה. למשל, זיוף כרטיס אשראי ושימוש בו לביצוע קניות.
הונאה באינטרנט
רבות מההונאות המפורטות לעיל מבוצעות באמצעותו. השיטה המרכזית לביצוע הונאות באינטרנט היא דיוג (Phishing). במסגרת שיטה זאת מזייפים דף אינטרנט כך שיראה זהה לגמרי לדף אינטרנט קיים וכך "משכנעים" את הקורבן להזין לתוך הדף המזויף. הפרטים שהוזנו יישמרו כמובן אצל פרטי הזייפנים ויוכלו לשמש אותם לשם חדירה לחשבונות הקורבן (למשל מייל או חשבון בנק), לשם קניות על חשבון הקורבן (במקרה של מסירת פרטי אשראי) ועוד.
הונאה צבאית
מעשי הונאה אינם בהכרח פלילים, ארגוניים צבאיים ומודיעניים נוהגים להונות את יריביהם כדי להשיג יתרון יחסי עליהם בשדה הקרב. אם כן, הונאה צבאית מוגדרת באופן הבא: "פעולה יזומה להחדרת מידע או רושם מגמתי כדי להשפיע על תפיסת המציאות של האויב, להוליכו שולל ולגרום לו למעשים או למחדלים על סמך הערכה מוטעית".
קישורים חיצוניים
Betrug
שמשון אהרן פולונסקי
הרב שמשון אהרן פולונסקי (ידוע בכינוי הרב מטפליק; תרל"ו, 1876 - כ"ח בסיוון תש"ח, יולי 1948) היה פוסק בולט בירושלים ורבה של שכונת בית ישראל.
ביוגרפיה
נולד במחוז צ'רקאס שבפלך קייב, בתחום המושב של האימפריה הרוסית, לאסתר רייזל ויצחק אברהם מקלינבלט. על מצבתו נכתב שהיה מגזע רבי פנחס מקוריץ, רבי לוי יצחק מברדיצ'וב ורבי נחום מצ'רנוביל. אביו היה ממקורבי האדמו"ר מטולנה. למד אצל הרב שמואל אברהם בלכמן, המכונה רבי אלטר קונסטנטינר. נישא למרים בת רבי מרדכי קונסטנטינר.
בהיותו בן עשרים התקבל לרבה של העיירה מדווין בפלך קייב, שבה כיהן כחמש שנים. בשנת תרס"א מונה לרבה של העיירה טפליק שעל יד אומן בפודוליה. שימש בתפקיד זה במשך 21 שנים.
בהשפעת הרב זוננפלד סירב לקבל משרת דיינות מטעם הרבנות הראשית. שימש כרב שכונת בית ישראל בירושלים וכראש "ישיבת רבינו חיים יוסף", שהקים בשנת תש"ב. בישיבה למדו עשרות אברכים ובחורים במגמה שיוכשרו כ"מורי הוראה". השיב לשאלות בהלכה בבית ההוראה שעל יד הישיבה. לעיתים שימש כבורר בין סוחרים ובנקאים. בסוף ימיו היה דיין בבית הדין של אגודת ישראל.
היה מיודד במיוחד עם הראי"ה קוק, שסידר לו משרה בתור משגיח כשרות מטעם הרבנות הראשית על טחנות הקמח בחיפה. במסגרת זו היה הרב מטפליק עושה תקופות בחיפה, בעיקר בחודשי החורף.
נפטר בכ"ח בסיוון תש"ח, ובשל מלחמת העצמאות שהתחוללה אז נקבר בבית הקברות סנהדריה .על שמו נקרא רחוב שמשון פולנסקי סמוך לשכונת שמואל הנביא בירושלים.
נכדו, רבי סיני הלברשטאם מז'מיגראד ארצות הברית, עורך מדי שנה טיש ביום פטירתו. חתנו של רבי סיני, הרב אלישע יונגרייז, פתח בירושלים את "כולל טעפליק" לזכרו.
אישיותו ודרכו ההלכתית
הרב פולנסקי חתם על איסור השתתפות בבחירות שבהן יש לנשים זכות לבחור ולהיבחר, וכן התנגד להיתר מכירה. הוא זכה להערכה מרבנים מחוגים שונים, כולל רבני המזרחי. לפי מקור מאוחר, רבה של ירושלים, הרב צבי פסח פרנק לא היה פוסק בשאלות חמורות בלי לקבל את חוות דעתו, והרב אברהם יצחק הכהן קוק אמר עליו שהוא "הלמדן מספר אחד בירושלים". הרב מטפליק היה ממעריציו של הרב קוק ואמר על דברי תורתו שהם "תורת כנסת ישראל".
נתן הסכמות לספרים רבים. הרב יעקב משה חרל"פ כתב קונטרס גדול בשם "קונטרס ונצדק קודש" שבו השיב על קושיות שהקשה בספר "דברי אהרן". חידושים משמו מופיעים בספרים רבים.
דרכו בהוראה הייתה לחפש את צד ההיתר וה'קולא'. ש"י עגנון כתב סיפור בשם "האתרוג" (בתוך "האש והעצים"), שבו הוא מתאר טיפוס של איש הלכה מובהק המגשים את הצדק והיושר בחייו נגד גזל עניים ואנקת יתומים. גיבורו של הסיפור הוא הרב שמשון אהרן פולונסקי, וכפי שכותב עגנון.
תלמידיו
נודע כמומחה בהלכות נידה. רבים מרבני ירושלים ומפוסקי הדור הבא שימשו גם אצלו בהוראה, בהם: הרב דוד יונגרייז, הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב חנוך דב פאדווא, הרב שמואל הלוי וואזנר, הרב ישראל יעקב פישר, הרב עובדיה יוסף, הרב יוסף שלום אלישיב והרב בנימין מנדלזון. מסורותיו ופסיקותיו בהלכות כתמים ומראות השפיעו רבות בתחום זה.
ספריו
בשנותיו האחרונות כונסו דברי תורתו בספר 'דברי אהרן' שחובר על ידי תלמידיו ובפרט הרב אברהם אהרון פרג (ירושלים, תש"ח) ויצא לאור בשנית בשנת ה'תשמ"ד בשם 'חידושי הרב מטפליק', על ידי אברהם ביק (שאולי) והרב חיים אורי ליפשיץ, עם הוספות רבות.
תלמיד נוסף שלו, הרב יוסף שאול אלישר, הכניס בספרו "ויוסף שאול" עשרים ושניים סימנים של "חידושי הגאון מטפליק". הספר יצא לאור בירושלים בשנת תש"ב.
עמוס מנסדורף
עמוס מנסדורף (נולד ב-20 באוקטובר 1965) הוא טניסאי עבר ישראלי ששיחק בשנות ה-80 וה-90. נחשב לטניסאי הישראלי הטוב ביותר בכל הזמנים.
בשיאו דורג במקום ה-18 בעולם בדירוג ה-ATP, הישג שיא לטניסאי ישראלי בסבב הגברים העולמי. משחקו התאפיין בחבטת גב יד מצוינת ובחבטת הגשה מדויקת, שחיפו על קומתו הנמוכה יחסית (1.73 מ') ועוצמת חבטותיו המוגבלת.
קריירה מקצוענית
את שנת 1988 פתח ברגל ימין כשניצח באוקלנד בינואר. באוקטובר אותה שנה גם שניצח בגמר טורניר ברסי בפריז את הטניסאי האמריקאי ברד גילברט. הניצחון בברסי הביא למנסדורף נוסף על היוקרה ונקודות הדרוג גם את סכום הפרס הגבוה ביותר בקריירה שלו - 262,000 דולר.
ב-1989 נעצר עמוס פעמיים בשמינית הגמר של טורניר גראנד סלאם על ידי מי שדורגו במקום הראשון בעולם: באליפות אוסטרליה הפתוחה היה זה איוון לנדל שהדיחו ובווימבלדון היה זה סטפן אדברג. בשני המקרים נכנע מנסדורף בשלוש מערכות.
שנה לאחר מכן, ב-1990, מנסדורף הודח שוב על ידי אדברג בווימבלדון, לאחר שמשחקם בסיבוב השלישי הוכרע לבסוף במערכה חמישית אותה ניצח השוודי 9-7. אדברג המשיך אחר כך וזכה בטורניר. הישג נוסף של עמוס באותה שנה היה זכייה בטורניר ברוזמאלן שבהולנד אשר גם הוא, כמו וימבלדון, שוחק על גבי משטח דשא.
ב-1991 וב-1992 לא זכה עמוס בתארים אך הצליח בעקביות להגיע לשלבים מתקדמים של טורנירים חשובים ולנצח שחקנים בכירים. הישג השיא שלו בגראנד סלאם הגיע באליפות אוסטרליה הפתוחה ב-1992 שם הפסיד ברבע הגמר לג'ים קורייר האמריקאי שזכה בטורניר. בפילדלפיה באותה שנה הגיע לגמר עם ניצחונות על ג'ף טראנגו, מיכאל שטיך ופרנצ'יסקו קלאבט אך נעצר שם לאחר מאבק בן ארבע מערכות ושני שוברי שוויון מול פיט סמפראס. את השנה סיים במקום ה-25 בדירוג העולמי.
בתוארו האחרון זכה בוושינגטון בקיץ 1993 על מגרשים קשים על אף שהיה מדורג במקום השמיני בטורניר. בדרך לזכייה גבר על פטר קורדה הצ'כי וכן על טוד מרטין בגמר. באותה שנה הפסיד בגמר רמת השרון לאיטלקי סטפנו פסקוסולידו.
ב-1994, שנת פרישתו מטניס, הצליח מנסדורף להגיע לרבע גמר טורניר סינסינטי לאחר ניצחונות על קורדה ובוריס בקר אך פרש מהתחרות בגלל פציעה במצב של 1-1 במערכות מול אדברג. פציעות חוזרות ונשנות עמדו מאחורי פרישתו מהמשחק בסוף 1994 לאחר שהפסיד בגמר טורניר רמת השרון האחרון שלו לוויין פריירה הדרום אפריקאי. בטקס מרגש שנערך לכבודו לאחר המשחק ב-16 באוקטובר, ארבעה ימים לפני יום הולדתו ה-29, בגשם, הודה מנסדורף בבכי לאלפי האוהדים באצטדיון. את משחקו האחרון בסבב שיחק כשלושה שבועות לאחר מכן באנטוורפן.
הופעתו האחרונה ב"טורניר הבית" שלו ברמת השרון, אליפות תל אביב הפתוחה בטניס, הייתה השלוש עשרה במספר ופרט לזכייה ב-1987 רשם ארבע הופעות בגמר (1985, 1990, 1993 ו-1994).
בסך הכול ניצח מנסדורף בסבב המקצועני 304 משחקים (57%) והפסיד 231, זכה בשישה תארים ליחידים וצבר 2,412,691 דולרים בפרסים.
מנסדורף סבל במשך תקופה ארוכה מתסמונת העייפות הכרונית (הידועה בכינוי השגוי שלה, "מחלת היאפים").
גביע דייוויס
ב-1986 ניצחה ישראל את שווייץ כשמנסדורף מנצח בשני משחקי היחידים בהם השתתף, אחד מהם כנגד יעקב לאסק. ב-1987 ניצחו מנסדורף וגליקשטיין בחוץ את נבחרת צ'כוסלובקיה כשמנסדורף מנצח ביחידים את מילוסלב מצ'יר ואת קארל נובאצ'ק. ישראל העפילה לרבע גמר הגביע בו הפסידה להודו. ב-1989 הפסידה ישראל לצרפת כשבתוך כך זוכה מנסדורף לניצחון על יאניק נואה. לאחר מספר שנים בבית העליון של המפעל ירדה ישראל ב-1991 לבית האירופי האפריקאי לאחר הפסד לבלגיה אך בספטמבר 1993 שבה לבית העליון לאחר שניצחה את שווייץ 3-2. מנסדורף ניצח ביחידים את לאסק ורוסה.
ההתמודדות של ישראל מול בלגיה באצטדיון קנדה ברמת השרון שנה לאחר מכן הייתה האחרונה של מנסדורף כשחקן.
המשחקים האולימפיים
מנסדורף השתתף פעמיים בטורניר הטניס של המשחקים האולימפיים. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) הפסיד בסיבוב הראשון ובאולימפיאדת סיאול (1988) הגיע לשמינית הגמר לאחר שהיה מדורג 12 בטורניר. הוא היה אמור להשתתף גם באולימפיאדת ברצלונה (1992) אבל פרש בגלל פציעה.
לאחר הפרישה
ב-1995 שיחק מנסדורף משחק ראווה נגד גוראן איבניסביץ' במלחה במסגרת חגיגות 3,000 שנה לירושלים. איבניסביץ' ניצח בשתי מערכות.
בין השנים 2000 ו-2004 היה מנסדורף קפטן נבחרת ישראל לגביע דייוויס.
ביוני 2017 נישא מנסדורף בשלישית, לטליה שרון. כיום מנסדורף הוא איש עסקים ויהלומן.
גיטריסט
גיטריסט הוא מוזיקאי המנגן בגיטרה. הגיטריסט יכול להיות חלק מלהקה, הרכב או להופיע לבד. את פריצתם לקדמת הבמה חייבים הגיטריסטים למוזיקת הג'אז והרוק, אך עוד קודם לכן הם היו חלק חשוב מהרכבים שונים כגון: הרכבי קאנטרי, ניגון בריקודי פלמנקו והרכבים קלאסיים.
את הגיטריסטים ניתן לחלק לאלו המנגנים על גיטרה חשמלית, גיטרה קלאסית או גיטרה אקוסטית.
עם עליית מוזיקת הרוק החלו גיטריסטים לקבל מעמד של כוכבי על, מאחר שבמוזיקת רוק חשיבותה של הגיטרה היא רבה, שנייה או מתחרה עם השירה. עם פריצתו של ג'ימי הנדריקס לתודעה בסוף שנות השישים ותחילת שנות השבעים, החל תור הזהב של נגני הרוק ושל הסולואים הארוכים.
כיום, יצרניות הגיטרה מייצרות גיטרות הנושאות שמות של גיטריסטים ידועים, ומיוצרות על פי המפרט הטכני של הגיטרה המזוהה עם הגיטריסט, בהם: ריצ'י בלקמור, אריק קלפטון.
בצילוס
בָּצִילוּס הוא מונח השייך לעולם המיקרוביולוגיה.
פיג'ו 405
פיג'ו 405 היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת פיג'ו הצרפתית. המכונית יוצרה לראשונה ב-1987 ועדין ממשיכים לייצר את המכונית ברישיון, מחוץ לצרפת. ב-1988 נבחרה המכונית, כ"מכונית השנה באירופה".
תכנון ועיצוב
ה-405 מבוססת מכנית על שלדת ה-סיטרואן BX שהוצגה ב-1982, אך עם מערכת מתלים רגילה (במקום המתלים ההידרופניאומטיים בסיטרואן), מרכב של 4 דלתות (5 בסיטרואן) ועיצוב שונה למדי.
עיצוב המכונית מזכיר את האלפא רומיאו 164, שהושקה באותה השנה, ועוצבה אף היא על ידי פינינפארינה.
ייצור ושיווק
2-2.5 מיליון מכוניות מדגם זה יוצרו ונמכרו ברחבי העולם. הרכב למעשה תוכנן כרכב המחליף את ה-305 ואת ה-505. הרכב תוכנן בצרפת ויוצר ב:
קישורים חיצוניים
.
סדרת הספרים לנדאו-ליפשיץ
סדרת הספרים לנדאו-ליפשיץ היא סדרת ספרים מפורסמת, בת עשרה כרכים, העוסקת בפיזיקה תאורטית. הסדרה נכתבה על ידי לב לנדאו ותלמידו יבגני ליפשיץ בין השנים 1940 ותחילת 1960.
ליפשיץ לקח את הרצאותיו של לנדאו וערך אותן בצורה ברורה לכדי סדרת ספרים.
סדרת הספרים מציגה באופן מלא ומקיף את כל הידוע בפיזיקה התאורטית לאותה תקופה. עד היום משתמשים בסדרה זו ללימודי פיזיקה באוניברסיטאות ברחבי העולם ולמטרות עיון ומחקר.
הטבח בנהריים
הטבח בנהריים היה פיגוע שביצע חייל ירדני ב-13 במרץ 1997, באי השלום בנהריים, על גבול ירדן-ישראל, במהלכו נרצחו שבע נערות ישראליות ונפצעו ארבע נערות ומורה אחת.