cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ויליאם גלדסטון סטיל
פעילות להכרה באתר כפארק לאומי
מאז הביקור הראשון פעל סטיל ללא לאות להכרזת האתר כפארק לאומי. עוד באותה שנה הוא שלח כאלף מכתבי שרשרת על חשבונו לכל העיתונים הגדולים בארצות הברית ובהם ביקש מהעורכים לתמוך ברעיון. הוא כתב לכל עורך עיתון ומנהל דואר באורגון וביקש להפיץ עצומה שתקרא לנשיא ארצות הברית גרובר קליבלנד להקים פארק כזה. העצומה הוגשה לנשיא בדצמבר 1885.
סטיל היה חבר במועדון האלפיני של פורטלנד (Portland Alpine Club) מועדון המטפסים הראשון במערב ארצות הברית, ולאחר שהמועדון נסגר הוא הקים את מועדון המטפסים הקרוי "המזאמאס" (Mazamas, צפיר הקורדילרים בשפת הנאוואטל).
סטיל נהג להדריך אנשים בעלי השפעה באזור והוביל מסעות רגליים בטבע. כמו כן הוא נהג להרצות סביב המדורה על הפלורה, הפאונה והגאוגרפיה של הקרייטר לייק, בדומה למה שעושים כיום המדריכים של שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. סטיל, יותר מכל אדם אחר עיצב את התדמית הציבורית של קרייטר לייק. לדוגמה הוא גרם לפרסום נרחב של קרייטר לייק בכך שאירח את כינוס מועדון המזאמס וסיור טיפוס ההרים ב-1896. מאות אנשים, כולל פוליטיקאים, מדענים ומטפסי הרים, שהו באזור במשך שלושה שבועות. בסיום הכינוס נורו זיקוקים מהאי ויזארד שבאגם והקבוצה העניקה בטקס חגיגי להר הגעש שעמד במקום שבו שוכן האגם כיום את השם מזאמה.
ההכרזה על הפארק ולאחר מכן
במשך 17 שנים ניהל סטיל מסע תעמולה בקונגרס ארצות הברית להכריז על קרייטר לייק כפארק לאומי. מאמציו של סטיל נשאו פרי וב-22 במאי 1902, 17 שנים לאחר שהחל במסע השכנוע חתם הנשיא תאודור רוזוולט על החוק שהכריז על קרייטר לייק כפארק הלאומי השישי של ארצות הברית.
למרות מאמציו הוא לא זכה להיות המנהל (Superitendent) של הפארק. תפקיד זה ניתן לוויליאם אראנט (William Franklin Arant). סטיל רתח מזעם, ופעל מאחורי הקלעים לפיטוריו של אראנט. בינתיים הוא קיבל זיכיון להפעיל את המלון שפעל באתר ואת הסירות שהסיעו תיירים באגם. ב-1913 הוא הצליח סוף סוף להביא לפיטוריו של אראנט במהלך שקיבל את הכינוי "קטטת קרייטר לייק" ("Crater Lake Rumble"), שבו שוטרים הוציאו את אראנט בכוח ממשרדו. סטיל מונה למנהל במקומו ופעל על פי החזון שיש לפתח את האגם על מנת להביא תיירים, כולל הקמת אכסניה וכביש טבעת סביב האגם, מעלית שתוריד את התיירים משולי הלוע אל שפת האגם וגשר שיחבר את האי ויזארד לשפת האגם. רעיונות שחלקם יושמו (אכסניה וכביש טבעת), וחלקם מתנגש עם הדעה המקובל על שימור הנוף הטבעי. סטיל פוטר מהתפקיד אחרי שלוש שנים.
סטיל ביקר באגם בפעם האחרונה ב-1932 בגיל 78 ומת בעיר מדפורד ב-1934.
גילי דישון
ביוגרפיה
דישון התאמנה בקבוצת הפועל ירושלים.
1987
בשנת 1987 קבע דישון בריצת 60 מטר שיא ישראלי חדש לנערות בנות 15 בתוצאה של 7.84 שניות. שיא זה החזיק מעמד 28 שנים ונשבר על ידי ניצן לוי ממכבי ראשון לציון (7.83 שניות). ובריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 12.22 שניות, תוצאת השנה בישראל.
אלופת ישראל
באליפות ישראל שנערכה באותה שנה היא זכתה במדליית זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.35 שניות.
בתחרות שנערכה בסוונסי, ויילס ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר, ביחד עם איריס גלעד, דליה נבות ואורית קולודני, בשיא ישראלי חדש של 46.91 שניות, שיפור לשיא בן השנתיים (47.43 שניות).
1988
בתחרות שנערכה בתל אביב במרץ 1988 קבעה דישון בריצת 60 מטר שיא אישי חדש של 7.78 שניות, התוצאה השנייה בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת, אחרי השיא הישראלי של שרונה פיקסלר (7.70 שניות).
1989
בתחרות שנערכה ביוני 1989 קבעה דישון בריצת 100 מטר שיא ישראלי חדש לקדטיות של 11.99 שניות, התוצאה השנייה בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת, אחרי השיא הישראלי של אסתר רוט-שחמורוב (11.45 שניות). שיא זה החזיק מעמד 26 שנים ונשבר על ידי דיאנה ויסמן (11.98 שניות). ובריצת 200 מטר שיא אישי חדש של 24.40 שניות, התוצאה השלישית בטיבה של אתלטית ישראלית, באותה העת. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה במחוז אנטרים, צפון אירלנד היא זכתה במדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר, ביחד עם תמי בלוך, פועה נייגר ועידית מורלי, בשיא ישראלי חדש של 46.66 שניות.
הרקליטוס
הֵרַקְלֵיטוֹס מאפסוס (ביוונית עתיקה: Ἡράκλειτος ὁ Ἐφέσιος) היה פילוסוף יווני קדם-סוקרטי, יליד אפסוס שבאסיה הקטנה, שפעל בסביבות סוף המאה ה-6 לפנה"ס ותחילת המאה ה-5 לפנה"ס. סגנונו המעורפל זיכה אותו בכינויים כמו "האפל" ו"איש החידות". ככל הנראה, היה בשיא פעילותו בסביבות 500 לפנה"ס.
גילי דישון
1990
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1990 זכתה דישון במדליית זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.39 שניות.
הרקליטוס
הפילוסופיה של הרקליטוס מדגישה את השינוי כאלמנט מרכזי של המציאות, ואת האחדות הקיימת בין הניגודים. הוא נוטה לבקר את הפילוסופים שקדמו לו, בהם פיתגורס וקסנופנס, וכן את הומרוס והסיודוס. לא ברור אם הוא עצמו עסק בכתיבה פילוסופית או שאמרותיו לוקטו לקובץ לאחר מותו, אך מקובל להניח כי היה קיים חיבור פרי עטו. סגנונו של הרקליטוס, הכולל פרגמנטים קצרים העומדים כל אחד בפני עצמו, משקף במידה רבה את אופן הכרת המציאות שלו, שמבכרת תפיסה אינטואיטיבית על פני היקשים לוגיים. בדומה לכך, הפרדוקסליות של חלק ממשפטיו, כמו גם חוסר העקביות בינם לבין עצמם, עולות בקנה אחד עם הדינמיות המרכזית לתורתו.
חייו
אין ידיעות מדויקות בנוגע לחייו של הרקליטוס. הביוגרף היווני דיוגנס לארטיוס מקדיש לו כרך ביצירתו "חייהם ודעותיהם של פילוסופים מפורסמים", אך מידת הדיוק של מקור זה מוטלת בספק. לפי דיוגנס, שם אביו של הרקליטוס היה בלוסון (Blosôn) או הראקון (Herakôn). הוא פרח בתקופת האולימפיאדה ה-69, כלומר בין 504 ל-500 לפנה"ס. אפלטון סבור כי הוא פעל אחרי פרמנידס, אך סביר יותר להניח כי הוא חי וכתב לפניו: בעוד שאצל הרקליטוס לא מופיע שמו של פרמנידס, בניגוד לפילוסופים אחרים אותם ביקר, באחד מכתביו של פרמנידס ניתן להבחין בהשפעתו הפילוסופית של הרקליטוס. דיוגנס מצטט את טימון מפליוס, שכינה את הרקליטוס "איש החידות". כינויו הנוסף, "האפל", מופיע אצל סטראבון.
ככל הנראה, הרקליטוס היה צאצא של משפחה מלכותית בעיר: דיוגנס מייחס לאנטיסתנס את הסיפור לפיו הרקליטוס ויתר על תאריו וזכויותיו - שהיו טקסיים בעיקרם - לטובת אחיו. עוד מסופר כי הרקליטוס יצא נגד אנשי אפסוס עירו, לאחר שאלה גירשו מהעיר את ידידו הרמודורוס, וטען כי מוטב ש"יביאו קץ לחייהם, כל הגברים הבוגרים שביניהם, וישאירו את העיר לילדים חסרי זקן". אנשי העיר ביקשו ממנו כי יחוקק עבורם חוקים, אך הוא לעג להם ועבר להתגורר במקדש של ארטמיס. לקראת סוף ימיו הוא התרחק מחברת בני האדם, ושוטט בהרים כשהוא ניזון מעשבים וצמחים שונים.
דיוגנס כותב כי הרקליטוס לא היה תלמידו של איש, ולמסקנותיו הפילוסופיות הוא הגיע דרך התבוננות עצמית, אך מוסיף כי יש הטוענים שהוא היה תלמידו של קסנופנס. לפי דיוגנס, הרקליטוס כתב ספר אחד בשם "על הטבע", שהיה מחולק לשלושה חלקים: חלק אחד הוקדש לעולם הטבע, חלק שני לפוליטיקה, וחלק שלישי לתאולוגיה. את הספר הפקיד הרקליטוס במקדש של ארטמיס.
סגנון
מהפרגמנטים ששרדו עד תקופתנו ניכר כי הרקליטוס הרבה להשתמש באמצעים פואטיים, כגון לשון נופל על לשון. הוא לא כתב בפרוזה אלא התמקד באפוריזמים, משפטים ואמרות כנף העומדים כל אחד בזכות עצמו, תוך שימוש בסמלים ובחשיבה ציורית. סגנון הכתיבה שלו מעורפל, ולפיכך נתון לפרשנות. דיוגנס טוען כי הרקליטוס כתב בסגנון זה כדי להרחיק את ההדיוטות ולהבטיח שרק אנשים נבונים יוכלו להבינו, ומוסיף כי לפי תאופרסטוס, הרקליטוס לא השלים חלק גדול מכתיבתו בשל המלנכוליה שתקפה אותו.
סגנון כתיבתו של הרקליטוס נדון רבות בספרות המחקר. יש הטוענים שרעיונותיו היו מתקדמים ביחס לשפה ולמושגים שעמדו לרשותו, וכי באמצו סגנון כתיבה פואטי הוא ביקש להתגבר על כך. בנוסף, קיימת טענה לפיה כתיבתו של הרקליטוס, שמאלצת את הקורא להתאמץ כדי להבין, מאפשרת לו להגיע למשמעויות עמוקות יותר (ובכך היא מהווה מקבילה אפיסטמולוגית למורכבות האונטולוגית של הקוסמוס).
תורה פילוסופית
בדומה לרוב הפילוסופים, את תורתו של הרקליטוס יש להבין על רקע הפילוסופיה של קודמיו. חברי האסכולה המילטית - תאלס, אנכסימנדרוס ואנאקסימנס - חיפשו את האחדות שמסתתרת מאחורי ריבוי התופעות בעולם, את היסוד האחד שממנו מורכבים כל הדברים (מים אצל תאלס, אוויר אצל אנאקסימנס). תפיסה פילוסופית זו מבטלת, למעשה, את ריבוי הדברים בעולם, ורואה אותו כתופעה בלבד. הרקליטוס יוצא כנגד עמדה זו, וטוען כי לא ניתן לבטל את הריבוי, ואי אפשר להעמיד את העולם על יסוד אחד בלבד. לדבריו, "אם כל הדברים היו לעשן, היה מבחין בהם האף" (פר' 7).
למרות זאת, הרקליטוס עצמו מודה כי "מן החוכמה להקשיב - לא לי, כי אם ללוגוס - ולהודות כי כל הדברים הם אחד" (פר' 50). אלא שהאחדות אליה מכוון הרקליטוס אינה אחדות של חומר, אלא אחדות של הרוח, התבונה האחראית לסדר בעולם. "החוכמה היא דבר אחד", טוען הרקליטוס, "ומשמעותה היא לדעת את הלוגוס לפיו כל הדברים מוכוונים דרך כל הדברים" (פר' 41).
לוגוס
למלה "לוגוס" ביוון של אותה תקופה הייתה משמעות רחבה. היא שימשה לציין כל דבר כתוב, כמו מאמר או סיפור, וגם דברים שנאמרו בעל פה, כמו נאום. מכאן נגזרה לה גם משמעות של הסכם, פקודה או דין וחשבון. היא גם שימשה לציין ערך חיובי, שם טוב, מחשבה, דעה ונימוק. מבחינה טכנית היא ציינה יחס מתמטי ופרופורציה. אך הרקליטוס יוצק למלה משמעות חדשה - עקרון, חוק כללי, שכל או תבונה. הרקליטוס עצמו משתמש במלה כדי לציין גם את העיקרון התבוני המסדיר את המציאות, גם את המחשבה האנושית ואופן ביטויה במילים, וגם את המשפטים שלו עצמו.
לפי הרקליטוס, הלוגוס קובע את הסדר בעולם. הוא היה קיים מאז ומתמיד, וימשיך להתקיים לנצח. הוא טוען כי כדי להכיר את הטבע האמיתי של הדברים יש להבין את הלוגוס, אך רוב בני האדם אינם עומדים במשימה זו: "הלוגוס הוא נכון לנצח, אך בני אדם אינם מסוגלים להבין אותו גם לאחר שהם שומעים אותו בפעם הראשונה... כי אף שכל הדברים מתרחשים בהתאם ללוגוס, נדמה שלבני האדם אין ניסיון בהם" (פר' 1). בהתייחסותו לאנשים שאינם מכירים את הלוגוס פונה הרקליטוס פעמים רבות למטפורה של אדם ישן: לטעמו, רוב בני האדם מעבירים את חייהם כאילו הם ישנים, בלי לדעת ולהבין מה קורה סביבם. "אנחנו לא צריכים להתנהג ולדבר כאילו אנחנו ישנים" (פר' 73) קובע הרקליטוס, ומוסיף: "לערים יש עולם אחד משותף, אך הישנים פונים כל אחד לעולם משל עצמו" (פר' 89).
הרקליטוס, כאמור, רואה את ריבוי הדברים כנתון וקובע כי פילוסופים צריכים להיות "חוקרי דברים רבים" (פר' 35). עם זאת, הוא מזהיר כי ידע בלבד, כלומר איסוף פרטני של עובדות, אינו מספיק: "ידענות אינה מורה בינה" (פר' 40). המידע שמספקים לנו החושים הוא מידע גולמי בלבד, ויש צורך בתבונה - כלומר בלוגוס - כדי לפרש אותו: "עדים רעים לבני אדם הם עיניים ואוזניים, אם יש להם נשמה שלא מבינה את שפתם" (פר' 107). לדבריו, מי שנפשו אינה מבינה את משמעות הנקלט בחושים, הרי בשבילו עדותם אינה מהימנה, אך הטעות אינה בחושים עצמם. אין לבטל את הנתונים החושיים (הריבוי), אלא לחקור, לארגן, לחשוף ולפרש אותם בהתאם ללוגוס.
אחדות הניגודים
התנועה והשינוי הם הביטוי הדינמי לניגודיות, אך אין להסתפק בהכרה בתנועה, אלא יש לחשוף את האחדות העולה מתוך ריבוי התופעות המנוגדות..
הסדר העולה מן המתיחות נקרא בפי הרקליטוס - הרמוניה (hurmonia).הרקליטוס למעשה משתמש במונח של פיתגורס, אך מעניק לו משמעות הפוכה. ההרמוניה אינה חיצונית (-יציבות), אלא פנימית (-ניגודים תמידיים). ההרמוניה אינה באה בשלב שני אחרי הניגודים (כאצל פיתגורס), אלא בשלב הראשון בגלל הניגודים ההתאמה אינה סותרת את המתח והניגוד אלא נוצרת מתוכם. הריבוי, החלקיות וחוסר ההתאמה יוצרים את האחדות. "האחד יתלכד תוך מחלוקת עם עצמו"
בניגוד לתפיסה ההומרית והמילטית הרואה את האידיאל במצב הסטטי של חוסר מתיחות, טוען הרקליטוס שהצדק אינו במצב הסטטי, ובהשלמת הניגודים זה עם זה (מטאפיזקה של אחדות הניגודים), אלא במריבה עצמה - בניגודיות המתמדת. הרקליטוס יצא נגד אנכסימנדרוס שדיבר על הצדק, ונגד פיתגורס שטבע לראשונה את המונח הרמוניה.
אש
כדי להמחיש את השינוי המתמיד סביבנו טוען הרקליטוס כי הראשית של העולם היא אש, כשם שתאלס זיהה את הראשית עם מים, ואנאקסימנס עם אוויר. האש, כמשהו שנראה יציב אך כל הזמן משתנה, מבטאת את התנועה, המתח וההרמוניה הכללית שבעולם. לכן היא מבטאת את האספקט החומרי של הלוגוס. הרקליטוס מתייחס לאש גם במונחים מוסריים: "האש בהתקדמותה תשפוט ותרשיע את כל הדברים" (פר' 66).
מאטיס טל
מאטיס טל (בצרפתית: Mathys Tel; נולד ב־27 באפריל 2005) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בבאיירן מינכן.
הרקליטוס
אש
על פי תורתו של הרקליטוס קיימת זהות של האש עם נפש האדם ועם אלוהים. יש כאלה המזהים את האש שבתורת הרקליטוס עם האנרגיה שבטבע, ולכן, הנפש בהיותה חלק של האנרגיה הנצחית שבכל הדברים, לעולם אינה מתה. האנרגיה היא תנועה מתמדת של יצירה והרס. כל דבר נמצא בתהליך של התהוות ושל התפוררות. החיים והמוות הם תהליכים של ההשתנות האינסופית של הצורות, חלק של גופנו מת בכל שנייה בעוד שהחיים נמשכים. לדעת הרקליטוס היקום לא נוצר על ידי אלוהים, הוא התקיים מאז ומעולם וימשיך להתקיים לעד - "אלוהים הוא יום ולילה, חורף וקיץ, מלחמה ושלום, רעב ושובע, אבל הוא מופיע בצורות שונות, בדיוק כמו האש" (פר' 67). הניגודים עצמם הנמצאים במעין מצב מתמיד של מלחמה, שסמלה הוא האש - הסמל לשינוי עצמו.
התבוננות עצמית
לפי הרקליטוס, ידיעת האמת היא פנימית ואינטואיטיבית, ואין לה צורך באחרים ובמסורת. הרקליטוס תפס את עצמו כמתווך בין הלוגוס לבין האדם, והגדיר את החולקים עליו כחולקים על הלוגוס. הוא שלל את מעמד המשוררים ואת התפיסה שהם ניזונו מהשראת המוזות. לטענתו, הידע הרב שהיה ברשותם (polumatheia) לא הקנה להם הבנה (nous). הוא טען שחקר (חיפש חקר וחשף) את עצמו, ומכאן עדיפותו. הפרגמנט ששרד בנושא זה הוא "חקרתי את עצמי" והוא רומז לאימרה המפורסמת של האורקל מדלפי, "דע את עצמך".
מאטיס טל
קריירה
טל הוא שחקן אקדמיית הנוער של פריז, והצטרף לסטאד רן ב-2020.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-15 באוגוסט 2021 בתיקו 1-1 נגד ברסט. הופעת הבכורה שלו, בגיל 16 שנים ו-110 ימים, הפך אותו לשחקן הצעיר ביותר שהופיע במשחק רשמי עבור המועדון, שיא אשר הוחזק בעבר על ידי אדוארדו קמבינגה.
ב-25 ביולי 2022 חתם לחמש שנים בבאיירן מינכן, עליו היא שילמה 28 מיליון אירו. ב-5 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את סרג' גנאברי בניצחון 1–6 על איינטרכט פרנקפורט במסגרת המחזור הראשון בבונדסליגה לעונת 2022/2023. ב-10 בספטמבר כבש שער בכורה בקבוצה, בתיקו 2-2 עם שטוטגרט.
תארים
באיירן מינכן
שלומי שטרן
ב-2009 הקים עם אשתו ארגון לאהבת ישראל בשם "הרכבת שנוסעת", ובמשך 4 שנים הם פעלו בתחנת רכבת סבידור, תחנת הרכבת המרכזית בתל אביב, ומאז הוא מכונה "האדמו"ר מהרכבת". ב-2016 הוציא לאור את הספר "סיפורים מהדוכן ברכבת בתל אביב".
משפחתו
אביו נפתלי ז"ל, יליד פרנקפורט שבגרמניה, היה ניצול שואה יחיד ממשפחתו שעלה בגיל 7 עם אימו לישראל בסיוע הברון רוטשילד - שפרש את חסותו על קבוצת ילדים יתומים ניצולי שואה. משפחתה של אורה, אימו של שלומי, היא ממייסדי העיר תל אביב: סבה, אליהו הכהן - שהיה מזכיר הנגרים הראשון של העיר תל אביב וגר ליד הרב אברהם יצחק הכהן קוק בשכונת נווה צדק - נורה על ידי ערבי ועקבותיו לא נודעו. בן דודה של אימו הוא עולה הגרדום אליהו בית צורי. דודו של שלומי הוא המשורר והפסיכולוג זוכה פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים ישראל בר-כוכב.
ב-2003 נישא בשנית לענבר-רות (לבית כהן) ולהם שבעה ילדים (מתוכם חמישה משותפים). גר באפרת.
ילדותו
נולד בתל אביב וגדל ברמת גן. למד בבית הספר היסודי "פרדס" ברמת גן. בנערותו היה פעיל שנים רבות בתנועת הנוער "הצופים" ואף שימש כראש שבט בסניף שכונת קריית קריניצי ברמת גן. את לימודי התיכון למד במגמת אומנות בתיכון עירוני מקצועי י"ד - ויצו צרפת בתל אביב. בשירותו בצה"ל שירת בבריאות הנפש בבסיס קליטה ומיון תל השומר, שם עסק בעיקר בטיפול ועידוד נוער שוליים, והיה שותף להקמת המיזם הצבאי "נערי רפול".
למד משחק וציור. למד שירה אצל המשורר רוני סומק. במשך שנים פורסמו שיריו בעיתונים וירחוני שירה שונים. השתייך לקבוצת "עכשיו" אותה הנהיג פרופ' גבריאל מוקד.
לאחר מכן נכנס לעולם הפרסום, תחילה עבד בחברת "אינדקס פרסומים", לאחר מכן עבר לפרסום "דחף" שם יזם ירידי תעסוקה בשיתוף משרד העבודה, ומשם עבר לידיעות אחרונות שם מילא תפקידים שונים בקבוצת המקומונים – "ידיעות תקשורת".
לאחר מכן הקים חברת פרסום בשם "קומפוזיציה" שהתמחתה בעיקר בשוק ההון והנדל"ן ועבדה עם חברות גדולות כגון: שיכון עובדים, סולל בונה, אליעזר פישמן, ועוד. עד היום קמפיינים שונים בתחומי המגורים מבוססים על רעיונותיו, לרבות השימוש באפקט לילה בהדמיה ממוחשבת והקמת דירה לדוגמה כמקור משיכה למתבונן בהם.
בעקבות המיתון הגדול שפקד את השווקים בשנת 2000 חברתו התרסקה. ושטרן נאלץ לעבוד בעבודות מזדמנות
חזרה בתשובה
בעת התרסקותו הכלכלית החל במסע רוחני עמוק שלקח אותו אל תוך דתות וזרמים רוחניים מעבר ליהדות וכמעט התנצר. הוא למד רפואה אלטרנטיבית, הילינג, טיפול באבני קריסטל, הוסמך למאסטר ברייקי, ושימש כמדריך שיטות המדיטציה של אושו במרכז רוחני בתל אביב. הקים עם עוד מספר חברים את פסטיבל בומבלה - שם התוודע לקבלת שבת נוסח קרליבך שהתקיימה במתחם "הכפר היהודי" בפסטיבל. דמותו של שלמה קרליבך משכה אותו במיוחד והוא הפך אותו למנהיגו הרוחני.
בעקבות מפגש אקראי עם אחד מספריו של המורה הרוחני המפורסם אושו התוודע לבעל שם טוב והוא החל בבדיקת דרך החסידות - בין השאר חסידות חב"ד וחסידות ברסלב. הוא החל לעבוד בחנות לממכר ספרי מיסטיקה ברמת-גן, וכך התוודע ל"מכון אסנט" שמפעילים חסידי חב"ד בצפת. הוא נסע לשם ונמשך לחסידות חב"ד.
דמותו של הרב שלמה קרליבך משכה אותו במיוחד והוא הפך למנהיג הרוחני שלו. בעקבות תחושת השליחות שנולדה בליבו והרצון להידמות לקרליבך, הקים בשנת 2009 עם אשתו ארגון לאהבת ישראל בשם "הרכבת שנוסעת", ובמשך 4 שנים הם פעלו בתחנת רכבת סבידור, תחנת הרכבת המרכזית בתל אביב. בתשעה באב 2013 החליטה הנהלת רכבת ישראל לסלק את דוכני המכירות מהתחנה, והם סולקו יחד עם עוד כ-40 בעלי עסקים קטנים. שטרן הוביל מאבק מול החלטת הנהלת הרכבת והשיג את תמיכתו של חבר הכנסת משה גפני שהעביר את הנושא לשר התחבורה ישראל כץ.
ב-2013 יצא לאור ספרו "בגן הלב שכנה נקודה" (המבוסס על תורה רפ"ב בליקוטי מוהר"ן), ועם הספר הוא מסתובב ברחבי הארץ בשילוב הרצאתו "המזוודה" המספרת את סיפור חייו.
בשנת 2014 לימד מתורותיהם של רבי נחמן מברסלב והרב שלמה קרליבך בבית מדרש שיקומי במרכז "מעלות - בריאות הנפש בקהילה" בבני ברק. ב-2020 עיצב תליון בצורת ארץ ישראל בשם "התכללות", וב-2022 עיצב בית מזוזה דומה.
תיאטרון
ב-2014, לאחר סגירת הדוכן ברכבת, הגה שטרן את השליחות הבאה שלו, "סבי נחצ'ה" - דמות רוחנית מחנכת המבוססת על תורותיו של רבי נחמן מברסלב אשר בדמותה הוא מופיע בפני ילדים ברחבי הארץ. הרעיון העומד מאחורי הדמות הוא להטמיע את ערכי מעשים טובים ואהבת הזולת תוך עבודה מעשית על ערכים אלה במשך ההפעלה המוגשת דרך סיפור הצגה ומשחק בהשתתפות הילדים. המופע מאושר על ידי סל תרבות ארצי.. ניטו טק.
ב-2017 העלה את ההרצגה (שילוב של הרצאה והצגה) "הגרביים של נפתלי שהפכו לכדורי סמיילי" המבוססת על סיפורו האישי, ואת המופע "רישיון לאהבת חסד".
קולנוע וטלוויזיה
ב-2016 גילם את הקבצן המושיע בעונה הרביעית של הסדרה "עלילות ארץ גושן" בערוץ מאיר לילדים, שכתבו אסי צובל ואלון רותם וביים יואב אליצור,. ב 2019 גילם את הרב יצחק גינזבורג בסרט "ימים נוראים" שכתב רון לשם וביים ירון זילברמן,. ב-2021 גילם את יוס'ל שוורץ בקליפ "ThankYouHashem: From The Verge" של ליפא שמלצר. באותה שנה שיחק לצידה של עדן הראל בקליפ "ככה באתי אני" חברתי שכתבה הלחינה והפיקה חגית סאסי בשיתוף עם עלם - עמותה לנוער במצבי סיכון. ב-2023 השתתף בתכנית המציאות "לצאת מהקופסה" בכאן 11.
שטרן מיוצג בסוכנות השחקנים "take2".
יצירתו
בגיל 16 הוציא את קובץ השירה הראשון שלו, "התלבטות".
בשנת 1989 הוציא את קובץ השירה השני שלו, "איש אקורדיון" בעריכת המשורר רוני סומק. הספר יצא בהוצאת "קבוצת אמנות וחברה" וזכה בפרס קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
בשנת 2013 הוציא את הספר "בגן הלב שכנה נקודה" – מעשייה רוחנית לכל המשפחה שנכתבה בהשראת תורה רפ"ב בליקוטי מוהר"ן. הספר יצא בהוצאת סלומון שטרן (ע"ש סבו של שלומי שנרצח בשואה), וזכה להסכמה וברכה מיוחדת של הרב שלום ארוש, ראש ישיבת "חוט של חסד" בירושלים. רן שריד כתב על הספר:
בשנת 2016 הוציא את הספר "סיפורים מהדוכן ברכבת בתל אביב וקצת שירה" ובו סיפורים שהתרחשו במהלך עבודת הפצת היהדות ואהבת האדם בדוכן בתחנת הרכבת תל אביב מרכז. בסוף הספר ישנם מספר שירים שכתב. הספר יצא בהוצאת סלומון שטרן. דוד שמחון, מבקר הספרים של העלון "עולם קטן", כתב על הספר:
בשנת 2022 הוא שוקד על כתיבת ספר קומיקס היסטורי שיעסוק במדינת ישראל טרם הקמתה, מתוך מטרה להנגיש לנוער מחדש את האהבה לארץ שלטענתו נחלשה מאד.
נופר סיני
נופר פורת סיני (נולדה ב-1975) היא יזמת ומנכ"לית ישראלית, לשעבר עיתונאית ומבקרת טלוויזיה.
ביוגרפיה
נופר סיני היא בוגרת תואר ראשון בסוציולוגיה (סיימה בשנת 2000) ותואר שני בתקשורת ולימודי מדיה (משנת 2003). שני תאריה מאוניברסיטת חיפה.
החלה את הקריירה המקצועית שלה מקומוני רשת שוקן. בשנים 2004–2007 הייתה כתבת הצרכנות ב-TheMarker. בשנת 2007 זכתה סיני בתואר כתבת מצטיינת. באותה שנה גם הנחתה פינה אישית בתוכנית התחקירים המשמר האזרחי בערוץ 2. בין השנים 2007–2011 עבדה כעיתונאית בידיעות אחרונות ושימשה, ככתבת צרכנות במוסף "ממון" וכמבקרת הטלוויזיה של העיתון. בין השנים 2011–2013 שימשה ככתבת כלכלית ב-TheMarker ובין היתר, הכינה כתבות מצולמות ל-TheMarker TV.
בשנת 2014 הייתה ממייסדי חברת המדיה Vikki, ומשמשת כמנכ"לית שלה. החברה הופכת מאמרים אקדמיים מובילים לסרטונים בני כשתי דקות. החברה יצרה שיתופי פעולה עם Themarker ועם תאגיד השידור הישראלי, כאן, במסגרתו משודרים סרטוני מדע.
סיני נשואה.
קסיסטון
קסיסטון (ביוונית: ξυστόν) הוא רומח שלפי הערכות מודרניות היה באורך ממוצע של 3.5 - 4.25 מטר והיה בשימוש של חיל פרשים המוקדוני. המוקדונים חימשו שני סוגי יחידות בנשק זה: ההטיירוי, שתיפקדו כפרשים כבדים והפרודומוי, ששימשו כפרשים קלים.
הרומח צויד בדרך כלל בשני חודים, עיקרי ומשני. השימוש בשני חודים נדרש משתי סיבות: החוד המשני שימש לאיזון הנשק ושימש את הלוחם אם הרומח נשבר בקרב.
קופיס (חרב)
קופיס (ביוונית: κοπίς) היא חרב קצרה מפלדה שהייתה נפוצה ביוון העתיקה. אורכה הממוצע היה כ-65 ס"מ. החרב הייתה מעוקלת מעט ומרכז המסה שלה הוסט לעבר הקצה ליצירת "בטן" קטנה. צורה זו הגדילה בצורה משמעותית את יכולת השיסוף של החרב. חרב זו אומצה באמצע המאה ה-6 לפנה"ס.
החרב הייתה בשימוש נפוץ בעיקר בקרב הפרשים שנהנו מיתרון גובה על פני לוחם רגלי ויכלו לנצל בדרך זו את היתרונות שהעניק הלהב המעוקל. הרגלים העדיפו בדרך כלל חרב ישרה שנקראת קסיפוס.
אטימולוגיה
מקור השם "קופיס" (מילולית: כלי לקיצוץ) לא ידוע בוודאות. ייתכן שמקורה בחרב המצרית ח'ופש או מהמילה "κόπτω" (קופטו - לחתוך). מהיוונית התגלגלה המילה לעברית לתיאור סכין גדולה עם להב כבד לחיתוך בשר - קוֹפִיץ.
רוזיקה שווימר
רוזיקה "רוז'קה" בג' שווימר (Rosika Schwimmer; 11 בספטמבר 1877 – 3 באוגוסט 1948) הייתה פציפיסטית, פמיניסטית וסופרג'יסטית יהודייה-הונגרייה. הייתה מראשונות החברות בתנועה הפדרליסטית העולמית (World Federalist Movement).
תחילת דרכה
רוזיקה שווימר נולדה למשפחה יהודית בת המעמד הבינוני בבודפשט, הונגריה. היא למדה מוזיקה ושפות, אך כשהמשפחה נקלעה לקשיים כלכליים ב־1896, היא החלה לעבוד כמנהלת חשבונות.
מתוך ניסיונה כאישה עובדת התגבשה תודעתה הפמיניסטית וב־1897 שווימר ייסדה את הארגון הפמיניסטי ההונגרי ולקחה חלק בהקמת מועצת הנשים הלאומית ההונגרית ובהמשך (1903) הקימה את איגוד הנשים המקצועי הראשון בהונגריה והייתה חברת הנהלה בהתארגנות לשלום ההונגרית. מתוך פעילותה בארגונים למען זכויות האישה, היא פעלה למען שוויון כלכלי, פוליטי וחברתי לנשים. כמו כן היא לקחה חלק במאבקים פוליטיים לרפורמה בנישואים, למען אמצעי מניעה ונגד העסקת ילדים. ב־1913 היא מונתה למזכירת העיתונות של ברית הנשים הבינלאומית למען זכות הצבעה (IWSA). שווימר הרצתה ביחד עם קארי צ'פמן קאט ברחבי אירופה על זכות הבחירה של נשים וסופרג'יזם.
פעילותה על רקע מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היא עברה ללונדון ועבדה כעיתונאית עבור מספר עיתונים אירופאים והמשיכה להיות מזכירת העיתונות של ברית הנשים הבינלאומית למען זכות ההצבעה. שווימר לא יכלה לחזור להונגריה בזמן המלחמה והחלה לפעול למען סיום המלחמה והאלימות. היא הפכה לפעילה פציפיסטית. ב־1914 היא נסעה לארצות הברית לדרוש מהנשיא, וודרו וילסון, לפעול לכינוס ועידה נייטרלית לסיום המלחמה. באותה נסיעה היא ייסדה ביחד עם ג'יין אדמס את מפלגת הנשים לשלום.
בליגת נשים בינלאומית לשלום ולחרות שהתרחש ב־1915 בהאג, אומצה הצעתה של שווימר לכינוס ועידה של המדינות הנייטרלית להמשך גישור בין הממשלות היריבות. בהמשך תמך בהצעה התעשיין האמריקאי הנרי פורד, אשר שלח ספינת שלום לסטוקהולם. כאשר מאמץ זה לא עלה יפה, היא החליטה ליזום את הוועדה הבינלאומית לגישור מיידי (יוני 1916). לאחר שהוכרזה שביתת נשק, שווימר מונתה לסגנית הנשיאה של ליגת הנשים הבינלאומית לחירות ושלום.
לאחר המלחמה, כשהונגריה הופרדה מאוסטרו-הונגריה וזכתה בעצמאות (1918), ראש הממשלה, מיהאי קארואי, מינה את שווימר לשגרירה בשווצריה. כאשר הקומוניסטים תפסו את הממשל ב־1919 היא התנגדה להם ונרדפה על ידם. ב־1920, כאשר מיקלוש הורטי תפס את השלטון, היא ברחה לווינה ומשם, שנה מאוחר יותר, לארצות הברית.
הגירתה לארצות הברית
שווימר השתקעה בשיקגו ושם נשארה עד סוף ימיה ומעולם חזרה להונגריה. אחרי מלחמת העולם הראשונה, פמיניסטיות ופציפיסטיות תויגו כחתרניות; ובפרט, הנשים המעורבות בהקמת ליגת נשים בינלאומית לשלום וחירות. הן הואשמו בחוסר נאמנות בגלל פעילותן הבינלאומית. מכיוון ששווימר היה בין המייסדות, היא הוגדרה כגורם מסוכן בדוח לוסק. דוח לוסק חקר אנשים וארגונים במדינת ניו יורק בחשד להסתה. שוימר הוגדרה בדוח בולשביקית ופמיניסטית מסוכנת. צ'פמן קאט שותפתה, התרחקה משווימר במטרה לא לפגוע בקמפיין שהובילו לזכות בחירה לנשים. הדבר גרם לאחרונה כאב ותחושת נטישה. גם הקהילה היהודית שקיבלה את פניה לפני המלחמה, ראתה בשווימר, אחראית, במידת מה, להשתלחויות האנטישמית של פורד באמצעות העיתון שלו The Dearborn Independent. אם כי פורד, שהכיר אותה מספינת השלום, מעולם לא טען זאת.
שווימר הואשמה, על ידי העיתונאי הרפובליקני, פרד ריצ'רד מרווין, בריגול לטובת גרמניה ובכך שלכאורה שימשה כסוכנת בולשביסטית. היא תבעה תביעת דיבה וזכתה ב-17,000$ פיצויים.
שווימר הפסידה בתביעת האזרחות שהגישה לבית המשפט העליון בארצות הברית ב־1929. ב־1946, הפסיקה התהפכה ובית המשפט הכיר בדרישה של סרבני מצפון לשרת המדינה בדרכים אחרות.
בהמשך היא ניסתה ליזום הקמת ממשלה עולמית. ב־1935 היא ייסדה את המרכז העולמי לארכיונים של נשים יחד מרי ריטר בירד. שווימר קבלה את פרס השלום העולמי ב־1937. באותה שנה היא ייסדה את הקמפיין למען ממשלה עולמית יחד לולה מווריק לויד, שהיה לארגון הפדרלי הראשון במאה ה-20. הארגון הצליח הוביל לייסוד בית הדין הפלילי הבינלאומי. שעל היווסדו שווימר, לרוב, לא זוכה להכרה. ב־1948 היא הייתה מועמדת לפרס נובל לשלום, אך הפרס לא חולק כלל באותה השנה.
פטרה הולטגרן
פטרה הולטגרן (בשוודית: Petra Hultgren; נולדה ב-21 באפריל 1972) היא שחקנית שוודית.
ראשית חייה
הולטגרן נולדה בורמדה שבמחוז סטוקהולם, ולה שני אחים ואחות.
היא נבחרה למיס שוודיה 1995. בתחרות מיס תבל 1995 ייצגה את שוודיה וזכתה בפרס של מיס פוטוגניק.
משחק
מ-1997 ועד 1999 שיחקה ב-"Vita lögner", אופרת הסבון של ערוץ TV3 העוסקת בחייהם של צוות בית חולים.
ב-2005 סיימה את לימודי המשחק שלה בסטוקהולם, בשנה זו הופיעה בסרט "Wallander – Afrikanen" העעוק בתעלומת רצח.
ב-2006 שיחקה תפקיד קטן בסרט "Att göra en pudel", קומדייה על ספרית כלבים.
ב-2008 שיחקה תפקיד קבוע ב-"Andra Avenyn", אופרת סבון של SVT אודות מספר משפחות החיות בגוטנבורג.
בשנה זו שיחקה גם בסרט המתח "Guldkalven".
ב-2011 שיחקה בסדרה המשטרה הגרמנית "Tatort".
היא שיחקה בתיאטרון בסטוקהולם ובאופסלה.
חיים אישיים
היא נשואה ואם לשני בנים, מתגוררת בהמבורג.
עידו לב
עידו לב (נולד ב-18 באוקטובר 1982) הוא שחקן ודוגמן.
ביוגרפיה
לב הוא בנם של לאה גלובוס ורני לב, ודודתו היא הזמרת עדנה לב.
אביו החורג הוא יורם גלובוס, ואחותו הגדולה היא השחקנית לירון לב, ובנוסף יש לו אח תאום בשם רועי.
ב-2000 הוא גילם את יריב באופרת הסבון "רמת אביב גימל".
ב-2001 הוא גילם את מומו בגרסה המחודשת של סרטי אסקימו לימון – "אסקימו לימון: החגיגה נמשכת".
באירופה הוביל לב את הקמפיינים של חברות מובילות כמו "אנרג'י ג'ינס" ו- "ג'ורג'יו ארמני".
לב למד משחק ב Lee Strasberg Theater & Film Institute וקולנוע ב UCLA בארצות הברית והוא מתגורר שם.
Dem Gerechten muß das Licht, רי"ב 195
Dem Gerechten muß das Licht (גרמנית: "אור זרוע לצדיק") היא קנטטה דתית מאת יוהאן סבסטיאן באך. אומנם נושא הקנטטה ותוכנה דתיים, לא הולחנה במסגרת מחזורי הקנטטות עבור הכנסיות שעבד בשרותן, אלא חוברה עבור חתונה ב-1727 בליפציג.
היסטוריה
כתב היד אבד אך ישנה גרסה חלקית של הקנטטה מ-1742 כמו כן נמצא עיבוד נוסף בשלמותו מאותן השנים. כמנהגו בביצועים חוזרים, באך שב ומעבד יצירתו אם מסיבות טכניות, כמו מצאי הנגנים ואיכויות התזמורת ואם כדי להתאים היצירה לעת הביצוע. הליברית ברובה חוברה על ידי משורר אלמוני, ואילו הפרק השישי הוא הבית הראשון מהמנון מאת פאול גרהארדט, והפרק הראשון, הוא למעשה הקטע ממזמור צ"ז.
מבנה
הקנטטה כתובה לסופרן, בס, מקהלה, שלש חצוצרות, טימפני, שתי קרנות, שני חלילים, שני אבובים, שני אבובי ד'אמורה, שני כינורות, ויולה, ויולונה ובאסו קונטינואו. הקנטטה מחולקת לשני חלקים בהתאם לסדר הטקסי, החלק הראשון מבוצע לפני הקידוש והשני אחריו. בגרסת המקור שאבדה היו שלשה פרקים בחלק השני לסך של שמונה פרקים בקנטטה כולה. פרקים אלה נזנחו בעיבודים ובביצועים המאוחרים ששרדו ובחלק השני נותר רק הפרק השישי והחדש. החלק ה-I החלק ה-II
היבטים ביצירה
הפרק הפותח הוא פנטזיה על כוראל, התזמור החגיגי תורם לעושרו של הפרק בו המלחין עושה שימוש בכל כוח התזמורת והמקהלה. לאחר הקדמה כלית, פותחת המקהלה, ואליה נוספים הסולנים השונים בניגוד והשלמה לקולות המקבילים בתזמורות, עד לשירת כולם יחדיו, אז בערך באמצע הפרק ישנו שינוי אופי (כיאה לצורת הפנטזיה החופשית) המשקל מתחלף ממרובע למשקל משולש בשמיניות (אפשר שמלמד על מפעם מהיר יותר), הטנור שר בליווי מינימלי פסוק, אז מצטרף אליו האלט באותו הפסוק קוורטה למעלה, אליהם מצטרפת הסופרן בקוורטה מעל האלט, ולבסוף מצטרף הבס באונדצימה למטה (חזרה לתו הקודם-קוורטה למטה- רק ברגיסטר נמוך באוקטבה). המרקם הפוגאלי החופשי ממשיך עם כניסת החצוצרה הראשונה באותו מוטיב, אחר כך המקהלה וכך הלאה ביצירת ניגודים בין הקולות השונים והליווי הקבוע.
הרצ'יטטיב הראשון כתוב "יבש" (secco) פותח בנקודת עוגב אליה מצטרף קול הבס מעל, הקונטינואו ממשיך במוטיב משולש הכתוב בטריולות (שלוש שש עשריות, שלש פעמים) המושך מטה (צלילים יורדים), בדרך כלל תפקיד הוויולונה. האריה הראשונה כתובה בריטורנלו לאבובי ד'אמורה ולכלי הקשת, והמלחין עושה שימוש בקצב מנוקד ומשקל סינקופי (סקוטש סנאפ או קצב לומברדי). בתיבות 67, 83 ו-90, הסולם מתחלף למינורי והליווי מצטמצם לכלי הקשת ולקונטינואו, בכל תיבה הזמר מקשט ההרמוניה בתפקידו אך בכל חזרה נוצר רושם אחר, אינטימי או דרמטי, בתיבה 103 לאחר סגירת הקטע, ישנה חזרה על הפתיחה השובבה והעשירה ובסיום קודה.
הריצ'טטיב לסופרן, "חם", הטרברסי פותחים ומלווים בסולמות עולים זריזים, כשאבובי הד'אמורה בתפקיד ההרמוני יחד עם כלי הקשת. הפרק מאייר איחוד הנישואים המבורך. בפרק החמישי, באך שב לעשות שימוש בכל כוח התזמורת והמקהלה, בפרק עשיר במבנה ריטורנלו ודה קאפו, אומנם פשוטים יותר מהמבנה של פרק הפתיחה. בניגוד לריצ'טטיב המקדים אותו, דווקא כלי הקשת, אבובי הד'אמורה והטרברסי, מנגנים סולמות עולים, כשבכל חזרה הקול והסולם למעשה מוכפלים בהרמוניה (אפשר כדי לסמל התגודדות האנשים) ויוצרים תחושת פתיחות, הדר ועליזות. כלי הנשיפה ממתכת מנגנים הרמוניה ומדגישים הפעמה הראשונה במשקל המשולש בו כתוב הפרק. ניתן להבחין בין שני חלקים בפרק, כשהחלק השני הופך פחות חופשי והומופוני.
הפרק השישי והמסיים, שלא היה קיים בגרסת המקור, החליף את שלשת הפרקים המקוריים שמאוחר יותר באך זנח. הפרק הוא הירמון של המנון לכוראל, גם במהלך כוראל זה יש חזרה למוטיב הסולם העולה, המייצר אותה תחושת גדלות רוח, פתיחות ונחת. בלחן המסורתי ניתן לזהות הקרבה הרבה ללחן המסורתי של המנון אחר שבאך הירמן עבור הפרק השישי בקנטטה הנושאת שמו של אותו המנון: Wie schön leuchtet der Morgenstern, רי"ב 1, את לחן זה שב ומהרמן באך באופן שונה בפרק השישי בקנטטה רי"ב 172. שלש הקנטטות דומות גם בתזמורן ונכתבו בשנים סמוכות.
ביצוע
בין ההקלטות השונות ליצירה ניתן לציין את אלו של פיטר יאן לסינק וקולגיום באך הולנד, של טון קופמן וסולני הבארוק אמסטרדם, של מסאקי סוזוקי וקולגיום באך יפן וזו של ליאונהארדט ופיליפ הרווחה.
אינדריים
אינדריים (שם מדעי: Indriidae) הם משפחה של למורים גדולים החיים באי מדגסקר שליד חופי יבשת אפריקה והם הלמורים הגדולים ביותר.
מאפיינים
הם מגוונים ובעלי פרווה ארוכה ובעלי הבדלי גדלים מהלמורים הצמריים שאורכם 30 ס"מ ועוד זנב ועד לאינדרי הגדול ביותר ויש לו זנב קטן ביותר. ראשיהם שחורים וקירחים וידיהם גדולות. הסיפאקות הם המרשימות בקבוצה והן קולניות מאוד, אך חלקם נמצא בסכנת הכחדה חמורה, עקב כריתת היערות בהם הם חיים.
האינדריים הם צמחונים ואוכלים בעיקר עלים על העצים אבל לעיתים גם יורדים לקרקע והם מסוגלים לקפץ קפיצות גדולות הן בין העצים והן על הקרקע.
רוסטוב ארנה
רוסטוב ארנה על שם ויקטור פונדלניק (רוסית: Ростов Арена" имени Виктора" Понедельника) או רוסטוב ארנה הוא אצטדיון כדורגל בעיר רוסטוב על הדון בירת מחוז רוסטוב, רוסיה. האצטדיון אירח חלק ממשחקי מונדיאל 2018 שהתקיימו במדינה. משמש כאצטדיונה הביתי של קבוצת הכדורגל רוסטוב. באצטדיון מתוכננת תכולה של 43,472 צופים.
מהלך הבנייה
בחודש אוגוסט 2013, החלו העבודות על יסודות האצטדיון. בחודש אוקטובר, רוכזה הקרקע עבור האצטדיון. בדצמבר 2017 החלה הבנייה בפועל באתר הבנייה עם הבאת ציוד כבד, חומרי בנייה וציוד.
בחודש מרץ 2015 פרויקט האצטדיון שונה, מה שהביא לירידה בעלות הבנייה. בחודש יוני 2015 הושלמה יציקת היסודות לתוך האדמה והוחל בהקמת יציעי האצטדיון. בחודש יולי 2015, החלה העבודה על מבני הבטון.
בדצמבר 2017 הכריזה התאחדות הכדורגל הרוסית על סיום בניית האצטדיון. מאז עונת 2017/2018 בליגת העל הרוסית בכדורגל רוסטוב מארחת את משחקי הבית ברוסטוב ארנה.
במרץ 2020 פרצה שרפה במתחם האצטדיון שהביאה למותו של כבאי אחד במהלך ניסיונות כיבוי האש של המשרד למצבי חירום.
קאראקלפאקסטן
קאראקלפאקסטן (באוזבקית: Qoraqalpogʻiston/Қорақалпоғистон; בקאראקלפאקית: Qaraqalpaqstan; ברוסית: Каракалпакстан) היא רפובליקה אוטונומית באוזבקיסטן. הרפובליקה מחולקת ל-16 נפות ועיר אחת שהיא הבירה, נוקוס.
משמעות שמה בשפה הקאראקלפאקית הוא ארץ חובשי הכובעים השחורים. היא בעלת מעמד אוטונומי מיוחד, המאפשר לה להתנתק מאוזבקיסטן באמצעות משאל עם.
היסטוריה
מסביבות שנת 500 לפנה"ס לערך עד שנת 500 לספירה, השטח שכיום מכונה קאראקלפאקסטן היה אזור חקלאי משגשג שנתמך על ידי השקיה נרחבת. הטריטוריה הייתה חשובה מבחינה אסטרטגית, ולכן רבים נאבקו על השליטה בה, כפי שמעידים יותר מ-50 מבצרי ח'ווארזם שנבנו באזור. העם הקאראקלפאקי, שהיו בעיקר רועים נוודים ודייגים, תועדו לראשונה על ידי זרים במאה ה-16. קאראקלפאקסטן נמסרה לאימפריה הרוסית מידי ח'אנות חיווה בהסכם שלום בשנת 1873.
תחת השלטון הסובייטי, היה זה אזור אוטונומי בתוך הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית עד שנת 1936, אז צורף לאוזבקיסטן כרפובליקה אוטונומית בשם הרפובליקה הסובייטית האוטונומית הסוציאליסטית הקאראקלפאקית. קאראקלפאקסטן הייתה ככל הנראה בשיא שגשוגה בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, כשהורחבה ההשקיה מנהר האמו דריה, אולם כיום, ניקוזה של ימת אראל הפך את האזור לאחד מהעניים ביותר באוזבקיסטן. באזור ישנה בצורת רבת שנים, בין היתר בשל דפוסי מזג האוויר, אך בעיקר היות שנהרות אמו דריה וסיר דריה מנוצלים בחלקה המזרחי של המדינה, כך שספיקת הנהרות בקאראקלפאקסטן נפגעת. גידולים חקלאיים שנכשלו שללו מאלפי אנשים את מקור ההכנסה העיקרי שלהם ומחסור במי שתייה יצר גל של מחלות זיהומיות.
גאוגרפיה
הרפובליקה משתרעת על פני 166,594 ומהווה את החלק הצפון-מערבי של אוזבקיסטן. היא גובלת ממזרח במחוזות בוכרה, נבוי וחורזם, בטורקמניסטן מדרום ובקזחסטן מצפון וממערב. האזור ההיסטורי ח'ווארזם ומחציתה הדרומית של ימת אראל נמצאים בשטחה של הרפובליקה. רוב שטחה של הרפובליקה מדברי והיא מוקפת במדבר קיזילקום ממזרח ומדבר קאראקום מדרום. רמה סלעית משתרעת מערבה עד לים הכספי.
פוליטיקה
באופן רשמי לרפובליקה של קאראקלפאקסטן יש ריבונות בשטחה, והיא חולקת זכות וטו עם ממשלת אוזבקיסטן לגבי החלטות הנוגעות לה. על פי חוקת אוזבקיסטן, היחסים בין קאראקלפאקסטן לאוזבקיסטן "מוסדרים על ידי אמנות והסכמים" וכל סכסוך "מיושב בדרך של פיוס". זכותה להתנתק מאוזבקיסטן ולהכריז על עצמאות מוגבלת על ידי סמכות הווטו של בית המחוקקים של אוזבקיסטן על כל החלטה שכזו. סעיף 74, פרק 17, בחוקת אוזבקיסטן, קובע כי: "לרפובליקה של קאראקלפאקסטן תהיה הזכות להתנתק מהרפובליקה של אוזבקיסטן על בסיס משאל עם כלל ארצי שנערך על ידי תושבי קאראקלפאקסטן."
ביולי 2022 פרצו הפגנות מחאה גדולות באזור בגלל הצעה לתיקון חוקתי שיבטל את האוטונומיה של קאראקלפאקסטן. כתוצאה מהמחאה, הודיעה הממשלה שהיא מוותרת על שינוי זה.
דמוגרפיה
על פי אומדן רשמי מה־1 בינואר 2022 מתגוררים ברפובליקה מעל 1.9 מיליון בני אדם, מהם כ־51% מתגוררים באזורים כפריים. בשנת 2007 הוערך כי כ־400,000 מתושבי הרפובליקה הם קאראקלפאקים, כ־400,000 מהם אוזבקים וכ־300,000 קזחים.
בשנת 2017, שיעור הילודה היה 2.19%: כ־39,400 ילדים נולדו בשנה זו. שיעור התמותה היה 0.47%: כ־8,400 בני אדם מתו באותה התקופה. קצב הצמיחה הטבעי היה 31,000 איש בשנה, או 1.72%.
פרט לבירה נוקוס, ישנן מספר ערים נוספות ברפובליקה, בהן חוז'לי, טחיאטוש, צ'ימבוי, קונגירוט ומוינאק.
כלכלה
כלכלת האזור הייתה בעבר תלויה במידה רבה בדיג בימת אראל. כיום, לאחר שהימה יובשה, הוא מבוסס על גידולים של כותנה, אורז וחיטה. בקאראקלפאקסטן ישנם אף גידולי פירות רבים, כגון שזיפים, אגסים, ענבים ומשמשים, וכן סוגי מלונים רבים. תחנת כוח הידרואלקטרית גדולה מהתקופה הסובייטית, על נהר האמו דריה, חשובה לכלכלה אף היא.
הדלתה של האמו דריה הייתה בעבר מאוכלסת בצפיפות, ויכלה לספק מים לחקלאות נרחבת מבוססת השקיה במשך אלפי שנים. האזור היה בסיס האימפריה הח'ווארזמית, נהנה משגשוג ניכר, וצבר כוח רב. עם זאת, שינוי האקלים ההדרגתי לאורך מאות השנים האחרונות, שהואץ על ידי אידוי מעשה ידי אדם של ימת אראל בסוף המאה ה-20, גרם לשטח להפוך לשממה מדברית. נהרות, אגמים וביצות התייבשו, וממשיכים להתייבש בתהליך מתמשך; בנוסף, האדמה מורעלת על ידי מלח הנישא ברוח ועל ידי שאריות דשן וחומרי הדברה מהמצע היבש של ימת אראל. ייבוש הימה אף גרם להחרפת שינויי האקלים באזור: הקיץ התקצר, מידות החום בו עלו, והוא הפך להיות חסר גשם לחלוטין; לעומת זאת החורף התארך, מידות החום בו ירדו, והשלג התמעט.
עפרית
עִפְרִית (בערבית: عفريت) הוא שד בפולקלור הערבי.
העפרית מוזכרים בקוראן בסורת א-נַמְל.
מאפיינים
העפרית הם יצורים מכונפים עצומים, עשויים מאש, בדמות זכר או נקבה, שחיים במעבה האדמה. הם ידועים במיוחד בשל כוחם הרב וערמומיותם.
העפרית בדרך כלל נישאים זה לזה, אף על פי שהם עשויים גם להתחתן עם בני אנוש. כדי להשפיע עליהם או לפגוע בהם, בני האנוש צריכים להשתמש בכשפים. העפרית עשויים להיות טובי-לב, אך לרוב הם מתוארים כיצורים מרושעים וחסרי רחמים.
אזכורים בתרבות הפופולרית
לעפרית יש הופעות ואזכורים רבים בספרות, בתוכניות טלוויזיה ובמשחקי וידאו. בין האזכורים התרבותיים הידועים - מוזכר לעיתים קרובות בסיפורי אלף לילה ולילה, בספרו של ניל גיימן אלים אמריקאים, בסדרת הספרים דברי ימי נרניה של ק.ס. לואיס, בטרילוגיית הספרים "ורד הנביא" של מרגרט וייס וטרייסי ריי היקמן, בסדרת הטלוויזיה דם אמיתי, בסדרת הטלוויזיה המכשפים מוויברלי פלייס, בסדרת משחקי הווידאו פיינל פנטזי, במשחק הווידאו "Sonic Rivals 2" (סוניק הקיפוד), במשחק הווידאו מייפל סטורי, במשחק God of War Chains of Olympus ובסדרת משחקי האסטרטגיה Heroes of Might and Magic.
אח"י סופה (סער 3)
בשנת 2003 הושקה ספינה מדגם סער 4.5 נירית, שנקראה גם היא אח"י סופה שמהווה המשך לזאת מדגם סער 3.
בשירות חיל הים
הספינה אח"י סופה נבנתה במספנות קונסטרוקסיון מקאניק דה נורמאנדי בשרבור שבצרפת, והובאה לישראל בשנת 1969 במסגרת מבצע נועה, בו הוברחו מצרפת חמש ספינות טילים של חיל הים לאחר שצרפת הטילה אמברגו על יצוא נשק ממנה לישראל. מפקד הספינה במבצע היה אריה רונה והוא הביא אותה ארצה.
המבצע הראשון בו השתתפה אח"י סופה היה מבצע אביב נעורים והיא נשאה עליה את סגל הפיקוד שכלל בין השאר את אהוד ברק ואמנון ליפקין-שחק, והנחיתה אותו בחופי ביירות. במבצע זה חוסלו כמה מבכירי אש"ף.
במלחמת יום כיפור השתתפה הספינה בפעולות התקפיות רבות. בהטבעת ספינות מצריות בפורט סעיד בה הוטבעו שלוש ספינות מצריות ופעילות נגד חיל הים הסורי בערי החוף הסורים. ב-10 באוקטובר 1973 פעלה בנמל טרטוס ויום לאחר מכן השתתפה בשורה של פעולות התקפה בחופי סוריה, במלחמת של"ג (1982) ביצעה ירי שני טילי "הילטון" (גבריאל מוסב ים יבשה) לעבר יעדי מחבלים בבירות, וכן ירי ארטילרי לעבר יעדי מחבלים, הספינה נקלעה לירי מהחוף על ידי תותח 100 מ"מ מבוקר מכ"ם, והצליחה לחמוק ממנו בהצלחה. היא סיימה את שירותה הקרבי בהנחתת כוחות של גולני וצנחנים בחופי לבנון במלחמת לבנון הראשונה.
בתאריך 11 באפריל 1994 הובאה הספינה מול חופי אילת, שם הוטבעה לעומק של כ-25 מטר על מנת שתשמש אתר צלילה.
ברדפורד סיטי
איגוד הכדורגל של ברדפורד סיטי (באנגלית: Bradford City Association Football Club, או בקיצור ברדפורד סיטי) הוא מועדון כדורגל אנגלי מהעיר ברדפורד שבמערב יורקשייר, המשחק בליגת הפוטבול ליג השנייה, שהיא הדרג הרביעי במבנה הליגות של אנגליה. בעברה הקבוצה שיחקה בליגה הראשונה, ואף זכתה בגביע ה-FA.
השנים הראשונות (1903 - 1939)
הקבוצה נוסדה בשנת 1903 לאחר שקבוצת הרוגבי של העיר - "מנינגהאם FC" הומרה להיות קבוצת כדורגל. במשחקה הראשון, הפסידה ברדפורד סיטי 0-2 לגרימסבי טאון. הקבוצה החלה לשחק בליגה השנייה באצטדיון ואלי פארייד בו היא משחקת עד היום. בשנת 1908 הקבוצה זכתה לראשונה באליפות הליגה השנייה וקודמה לליגה הראשונה. עונת 1911/1912 הייתה הטובה ביותר בתולדות המועדון כשאת הליגה הקבוצה סיימה במקום החמישי - מיקום השיא שלה ובנוסף זכתה בגביע האנגלי בפעם היחידה בתולדותיה, כשגברה בגמר על ניוקאסל יונייטד בתוצאה 1-0. עשר עונות מאוחר יותר, בסוף עונת 1921/1922 הקבוצה ירדה חזרה אל הליגה השנייה ולא שבה לליגה הבכירה במשך 77 שנים. לאחר חמש עונות בהן הקבוצה סיימה בחלק התחתון של הטבלה, היא ירדה לליגה השלישית מחוז צפון, בסיום עונת 1926/1927. עונה אחת מאוחר יותר היא חזרה לליגה השנייה. לאחר עשר שנים נוספות בליגה השנייה, במהלכן סיימה הקבוצה לרוב בתחתית, בעונת 1936/1937 ברדפורד שבה לליגה השלישית. בעונת 1938/1939 הקבוצה זכתה בגביע הליגה, ונותרה מחזיקת הגביע במשך שבע שנים נוספות במהלך מלחמת העולם השנייה, משום שבשנים אלו לא נערכו משחקים.
העלייה והירידה (1945 - 1984)
לאחר המלחמה הקבוצה נחלשה וסיימה במשך עשר העונות הבאות בחלק התחתון של הטבלה. בעונת 1958/1959 מחוז הצפון ומחוז הדרום של הליגה השלישית אוחדו לכדי ליגה אחת, וברדפורד, אשר סיימה בעונה שעברה בחלק העליון של הטבלה, החלה לשחק בליגה השלישית המאוחדת. בעונת 1961/1962 הקבוצה זכתה בקידום לליגת המשנה, למרות שהובסה באחד המשחקים בתוצאה 1-9 לקולצ'סטר יונייטד. בעונת 1963/1964, הקבוצה רשמה שיא ניצחונות, 25 במספר, אך למרות זאת לא זכתה בקידום לליגה הראשונה. בעונה הבאה, מאמן הקבוצה, גרנוויל היר מת מהתקף לב באחד האימונים, וכתוצאה מכך הקבוצה חוותה שלוש שנים קשות, שבסיומן, ירדה שוב לליגה השלישית. בעונת 1971/1972 הקבוצה ירדה לליגה הרביעית לראשונה בתולדותיה. בסוף עונת 1976/1977 הקבוצה שבה לליגה השלישית, אולם לאחר עונה אחת בלבד, ירדה לליגה הרביעית. לאחר ארבע עונות בליגה הרביעית הקבוצה שבה לליגה השלישית בתום עונת 1981/1982. בעונה הבאה, הקבוצה נכנסה לקשיים כלכליים וכינסה נכסים. הקבוצה הייתה על סף פירוק אך ניצלה בידי יו"ר המועדון לשעבר סטאפורד הגינבות'האם וחבר מועצת המנהלים לשעבר, ג'ק טורדוף. כדי להשתתף בעונה הבאה בליגה השלישית, נאלצה הקבוצה למכור מספר שחקני מפתח ובינם את כוכבה הגדול ושחקן נבחרת צפון אירלנד - בובי קמפבל. למרות מכירת השחקנים, הקבוצה השתפרה ואף נלחמה על הקידום לליגה השנייה - אותו השיגה עונה מאוחר יותר.
ההשתפרות וההעפלה לפרמייר ליג (1985 - 1999)
בעונת 1984/1985, במשחק האחרון של העונה, בו הקבוצה העפילה לליגה השנייה, אחד מאוהדי הקבוצה זרק סיגריה לכוס פוליסטירן שנפלה מתחת ליציע אל תוך ערימת פסולת, שנשרפה ושרפה את היציע. באירוע זה, שקיבל את השם אסון ברדפורד סיטי, נספו 56 אנשים ויותר מ-200 נפצעו. הקבוצה זכתה באליפות הליגה וקודמה לליגה השנייה. ברדפורד לא שיחקה באצטדיונה במשך 19 חודשים, אך למרות זאת כמעט והעפילה לליגה הראשונה, כשהפסידה את הקידום במחזור האחרון. כעבור שנתיים, הקבוצה ירדה חזרה לליגה השלישית. בעונת 1994/1995 הקבוצה הגיעה לפלייאוף ההעפלה לליגה השנייה וניצחה בגמר את נוטס קאונטי בתוצאה 1-0. בעקבות הניצחון הקבוצה קודמה לליגה השנייה. לאחר עונה אחת בתחתית הליגה, שחקן העבר במועדון, פול ג'ואל מונה למאמן והוביל את הקבוצה לפרמייר ליג לראשונה בתולדות המועדון לאחר שסיימה את העונה במקום השני. בעונתה הראשונה בפרמייר ליג, ברדפורד סיימה מקום אחד מעל הקו האדום, לאחר שניצחה במחזור האחרון את ליברפול.
הקשיים הכלכליים וההידרדרות (2000-היום)
בעונה הבאה ג'ואל עזב את המועדון, ועוזרו כריס הצ'ינס מונה למאמן. הקבוצה תחת הצ'ינס הידרדרה עד למקום האחד לפני האחרון - דבר אשר גרם לפיטורו של הצ'ינס. המאמן הבא, ג'ים ג'פריס, לא הצליח להציל את הקבוצה מירידה לצ'מפיונשיפ. לאחר הירידה הקבוצה נכנסה לקשיים כלכליים ולחובות של קרוב ל-13 מיליון פאונד. לאחר שנתיים נשרה הקבוצה ליגה פעם נוספת - לפוטבול ליג הראשונה. בסוף עונת 2006/2007 נשרה הקבוצה לליגה הרביעית לאחר 26 שנים של היעדרות. בחודש ינואר 2013 רשמה הקבוצה הישג חסר תקדים כשהעפילה לגמר גביע הפוטבול ליג והייתה השנייה שעושה זאת, בעודה משחקת בליגה הרביעית. בדרך לגמר גברה ברדפורד על מספר קבוצות מהפרמייר ליג: ניצחון 4-2 על ויגאן את'לטיק בפנדלים בשמינית הגמר, ניצחון 3-2 על ארסנל בפנדלים וניצחון 4-3 במצטבר בשני המשחקים נגד אסטון וילה. בגמר הקבוצה פגשה את סוונסי סיטי, אף היא מהפרמייר ליג, והפסידה 5-0. בסוף עונת 2012/2013 העפילה הקבוצה לגמר הפלייאוף על העלייה לפוטבול ליג הראשונה, בו גברה 3-0 על נורת'האמפטון טאון. מאז ועד עונת 2018-19 שיחקה הקבוצה בפוטבול ליג הראשונה, בסיומה ירדה לליגה הרביעית. בינואר 2015 עוררה הקבוצה הד תקשורתי לאחר שהביסה 4-2 את צ'לסי בגביע ה-FA. בשמינית הגמר הקבוצה פגשה את סנדרלנד, גם היא מהפרמייר ליג, וניצחה אותה בתוצאה 2-0. ברבע הגמר פגשה ברדפורד את רדינג, אז בליגה הראשונה. המשחק הראשון נגמר בתוצאה 0-0, ובעקבות זאת נערך משחק חוזר, בו הפסידה ברדפורד 3-0 וסיימה את דרכה בטורניר.
בסיום עונת 2018-19 נשרה ברדפורד לליגת הפוטבול ליג השנייה, לאחר שש שנים בהן שיחקה בליגה השלישית.
Angular
בפיתוח תוכנה, אנגולר (באנגלית: Angular, מכונה גם "") היא תוכנה חופשית וקוד פתוח המשמשת כתשתית תוכנה ליישומי רשת, ומבוססת על שפת TypeScript. היא מתוחזקת על ידי גוגל ועל ידי קהילה רחבה של מפתחים. אנגולר נכתבה מאפס על ידי אותו צוות מפתחים בגוגל שפיתח את AngularJS, תשתית תוכנה ליישומי רשת שהתבססה על שפת JavaScript.
רקע
התשתית מיועדת לפיתוח יישומי דף-יחיד, ופישוט הפיתוח והבדיקות של יישומים אלו, באמצעות תשתית תוכנה לארכיטקטורות צד לקוח כמו MVC או MVVM, יחד עם רכיבים בהם משתמשים בדרך כלל ביישומי אינטרנט עשירים.
שמות
השכתוב של "AngularJS" נקרא "Angular 2", אך זה גרם לבלבול בקרב מתכנתים. לשם בהירות, הצוות הודיע ששמות נפרדים ישמשו לכל אחד מהפריימוורקים, כאשר "AngularJS" מתייחס לגרסאות 1.X ואילו "Angular" בלי "JS" מתייחס לגרסאות 2 ומעלה.
גרסה 2
אנגולר 2.0 הוכרז בוועידת ng-Europe באוקטובר 2014. השינויים הדרסטיים בגרסה זו עוררו מחלוקת בקרב קהילת המפתחים.
ב-30 באפריל 2015, צוות הפיתוח של אנגולר הכריז שאנגולר 2 עברה מגרסת אלפא לגרסת תצוגה מקדימה למפתחים. בדצמבר 2015 עברה הגרסה לבטא, וגרסה מועמדת להפצה פורמה במאי 2016. הגרסה הסופית שוחררה ב-14 בספטמבר 2016.
גרסה 4
ב-13 בדצמבר 2016 הוכרזה גרסה 4, על מספר 3 דילגו כדי למנוע בלבול סביב חוסר הסנכרון בין הגרסה של חבילת הניתוב שכבר הופצה כ-v3.3.0. הגרסה הסופית יצאה ב-23 במרץ 2017. אנגולר 4 היא בעלת תאימות לאחור לאנגולר 2.
גרסה 4.3 היא גרסה משנית, מה שאומר שהיא לא מכילה שינויים שוברים ושהיא נועדה להחליף את הגרסאות שקדמו לה.
תכונות חדשות בגרסה 4.3:
גרסה 5
אנגולר 5 יצא ב-1 בנובמבר 2017. שיפורים עיקריים באנגולר 5 כוללים תמיכה באפליקציות רשת פרוגרסיביות, אופטימייזר לבניית תוכנה ושיפורים הקשורים למטריאל דיזיין (שפת העיצוב המשתמשת את אנגולר).
גרסה 6
אנגולר 6 יצא ב-4 במאי 2018. הגרסה מתמקדת פחות בשלד התוכנה עצמו ויותר בארגז הכלים הנלווה וביכולת לזוז מהר יותר בעתיד, ובכלל זה בכלים: ng update, ng add, Angular Elements, Angular Material + CDK, Angular Material Starter Components, CLI Workspaces, Library Support, Tree Shakable Providers, Animations Performance Improvements, ו-RxJS v6.
גרסה 7
אנגולר 7 יצא ב-18 באוקטובר 2018 והכיל עדכונים הקשורים לביצועי האפליקציות, Angular Material + CDK, Virtual Scrolling, נגישות משופרת באלמנט לבחירה מרשימה, תמיכה בהקרנת תוכן (Content Projection), עדכוני תלויות עבור Typescript 3.1, RxJS 6.3, Node 10 (אך עדיין תומך ב-Node 8).
גרסה 8
אנגולר 8 יצא ב-28 במאי 2019 והכיל: טעינה דיפרנציאלית עבור כל הקוד של האפליקציה, ייבוא דינמי עבור נתיבים, וורקרים, תמיכה ב-TypeScript 3.4, וגרסת תצוגה מקדימה של מנוע הרינדור Angular Ivy, שמגיע כבוי בברירת מחדל. התצוגה המקדימה של Angular Ivy כללה:
גרסה 9
אנגולר 9 יצא ב-6 בפברואר 2020. גרסה 9 מעבירה את כל האפליקציות לשימוש במנוע Ivy להידור והרצה בברירת מחדל. אנגולר עודכן לעבוד עם גרסאות 3.6 ו-3.7 של TypeScript. בנוסף למאות תיקוני באגים, מהדר Ivy מציע יתרונות רבים:
גרסה 10
אנגולר 10 יצא ב-24 ביוני 2020.
גרסה 11
אנגולר 11 יצא ב-11 בנובמבר 2020.
גרסה 12
אנגולר 12 יצא ב-12 במאי 2021.
הופסקה התמיכה בדפדפן Internet Explorer 11.
גרסה 13
גרסה 13 יצאה ב-4 בנובמבר 2021.
גרסה 14
גרסה 14 יצאה ב-2 ביוני 2022. בין התכונות החדשות: טפסים עם הגדרות טיפוסים, קומפוננטות עצמאיות.
דוגמה לתוכנית Angular
בקובץ ה-app.component.ts ובקובץ ה-app.component.html ובקובץ ה-app.component.css
הבדלים בין Angular ו-AngularJS
גוגל תכננה את אנגולר כשכתוב מאפס של AngularJS.
אספלט 8
אספלט 8 (באנגלית Asphalt 8: Airborne) הוא משחק מרוץ מכוניות שפותח בשנת 2013 על ידי חברת Gameloft כחלק מסדרת משחקי המירוץ "אספלט". המשחק הופץ ב-22 באוגוסט 2013 למכשירי אנדרואיד ואייפון, ב-13 בנובמבר לווינדוס 8 ולווינדוס פון, ב-15 בינואר 2014 למכשירי בלאקברי 10 וב-5 באפריל 2015 למכשירי טייזן.
משחקיות
המשחק בנוי משלבים בהם רמת הקושי והמורכבות עולה. בסיומו של כל מרוץ השחקן מקבל מטבעות וירטואליים בהתאם להצלחתו במקצה וכן כוכבים. מעבר לסט חדש של שלבים מתאפשר רק לאחר צבירה מינימלית של כוכבים מהשלבים שקדמו לו. ברוב מסלולי המירוץ, השחקן מתחרה כנגד 5 עד 7 מכוניות שונות, בהם נוהגים שחקנים אמיתיים במשחק רשת או המחשב במצב רגיל. בחלק מהשלבים, המירוץ מתבצע בין שני דגמי מכוניות בעלות יכולות דומות ובהם השחקן מתחרה רק נגד המחשב, כלומר רק נגד יריב אחד בלבד.
מסלולי המירוץ במשחק הם קצרים ולרוב מרוץ מסתיים בשתיים עד שלוש דקות, אולם קיימים יוצאים מן הכלל. מסלולי הנהיגה מכילים לרוב הסתעפויות שונות, והשחקן יכול לבחור אם להיכנס אליהם או להמשיך ישר ולחמוק מהן. כמו כן, על הכבישים ודרכי העפר מופיעות רמפות שאם השחקן עובר מעליהם אז מכוניתו נזרקת לאוויר וכך הוא צובר "זמן אוויר". חלק מן הרמפות מעוקלות ומעבר עליהן מובילה ל"גלגול חבית". ככל שנצבר זמן אוויר גדול יותר כך מיכל הדלק שברכב הולך ומתמלא. מכלי דלק שקופים למחצה בצבע זהב או כחול עז פזורים לאורך כל מסלול. השחקן יכול להאט את המכונית ולסטות ימינה או שמאלה וכך לנהוג במצב של "דריפט". כניסה לדריפט לפני עליה לרמפת קפיצה גורמת לרכב להסתחרר באוויר, וישנם שלבים בהם השחקן נדרש לבצע מספר הולך וגדל של קפיצות אלה כדי לזכות במירב הנקודות.
האצת המכונית היא אוטומטית (אבל עם אופציות אחרות בהגדרות המשחק) אבל לא השליטה בהיגוי ובבלימה, וכן ניתן לנסוע לאחור. השחקן יכול להתנגש ברכב אחר מאחור או מהצד וכך למחוץ אותו, פעולה זו נקראת "נוקדאון" (Knockdown), ושוב, מעבר של חלק מהשלבים מותנה בהשגת כמה שיותר התנגשויות כאלו ביריבים. בנוסף לניגוח המתחרים ברכב ולביצוע הפעלולים האוויריים, השחקן יכול להאיץ את רכבו בעזרת גז ("ניטרו") ולהשיג מהירות גדולה במספר אחוזים לפרק זמן קצר. הזרקת הגז בקצב מהיר מספיק מובילה לתאוצה גדולה יותר ("Prefect Nitro") ובה נפלט מהאגזוז שובל כחול וכן מושגת מהירות גדולה יותר. ברוב השלבים במשחק, הנהג לא יכול לנצח את המתחרים מבלי להשתמש בגז המאיץ.