cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לשבור את הקרח (זיכיון)
היה היה איש שלג
הסרט מתרחש במהלך אירועי הסרט הראשון בזיכיון, והוא עוקב אחר אולף מיד לאחר שנוצר על ידי אלזה ולפני שפגש את אנה, קריסטוף וסוון. הסרט היה מועמד לפרס אמי לבידור בפריים‑טיים לסדרת הנפשה קצרה יוצאת מן הכלל בטקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-73, כאשר הוא הפסיד לפרק "קרח" מתוך הסדרה "אהבה, מוות ורובוטים".
לשבור את הקרח באושר ובעושר
לשבור את הקרח באושר ובעושר הוא מתקן אפל הממוקם בביתן נורווגיה שבתצוגת העולם בפארק השעשועים אפקוט באתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו שבפלורידה. המתקן נחנך בשנת 2016, והחליף את מתקן 'מאלסטרום', שנסגר בשנת 2014. סיפור המסגרת של המתקן הוא שיט בסירה לעבר הסיפור של "לשבור את הקרח".
לשבור את הקרח: חי בהיפריון
לשבור את הקרח: חי בהיפריון הוא מחזמר במשך שעה שמוצג בתיאטרון היפריון. הצגת הבכורה הייתה ב-27 במאי 2016.
חודש
חֹדֶשׁ הוא יחידת זמן שאורכה מבוסס על זמן ההקפה של הירח סביב כדור הארץ. בלוחות שנה אשר אינם מבוססים על מחזור הירח, חודש הוא חלוקת משנה שרירותית של השנה, אם כי לרוב הוא נמשך מספר ימים הדומה לשל חודש ירחי. בחלק גדול מן התרבויות, מאחר שחודש נמשך כ-30 יום ואילו שנה נמשכת בערך 365.25 יום (קרוב ל-360 שהוא המכפלה של 30 ב-12), ישנם שנים עשר חודשים בשנה אחת.
רקע אסטרונומי
תנועת הירח במסלולו מסובכת מאוד וסיומה אינו קבוע. נוסף על כך, בתרבויות רבות, במיוחד הלוח העברי והלוח המוסלמי, מתחיל החודש מהרגע בו מופיע הירח באופק. התאריך והזמן תלויים במספר גורמים, לרבות הנקודה הגאוגרפית של הצופה, מצבי האטמוספירה וכושר הראייה של הצופה. לכן לאורך ההיסטוריה היו לוחות אלו בלתי ניתנים לחישוב מראש. כיום היהודים מחשבים את ראשית החודש לפי כללים פשוטים קבועים מראש, אך הקראים עדיין משתמשים בשיטה הישנה ובחישובים אסטרונומיים מורכבים לקביעת החודש.
חודש כוכבים (חודש סידרלי) מוגדר כזמן ההקפה של הירח ביחס לכיפת השמיים. חודש מסוג זה נמשך 27.321662 ימים, או בקירוב 27+1/3 ימים בממוצע. שיטה זו לחישוב החודש התקיימה בקרב תרבויות במזרח התיכון, הודו וסין. בתרבויות אלה חולקה כיפת השמיים ל-27 או 28 גזרות, עבור כל יום של החודש, כשבכל גזרה נמצא כוכב או כוכבים בולטים אשר זוהו עמה. מסלול הירח ביחס לכוכב בכל גזרה נרשם, וכך חושב היום בחודש.
חודש טרופי הוא פרק הזמן הממוצע בין שני מעברים של הירח בנקודת השוויון של האביב. פרק זמן זה קצר במעט מחודש כוכבים, ועומד על 27.32158 ימים.
חודש אנומליסטי הוא פרק הזמן הממוצע בין שני מעברים של הירח בפריגיאה, קרי, כאשר הירח הכי קרוב במסלולו לכדור הארץ. חישוב זה לאורכו של החודש מתחשב בזה שצורת מסלול הירח אינה קבועה, אלא שהציר הראשי של מסלולו האליפטי של הירח סובב בקצב איטי (פרצסיה אפסידית) ומשלים הקפה מלאה אחת ל-3,233 ימים (8.85 שנים). מכיוון שקו האפסידים סובב באותה מגמה כמו סיבוב הירח סביב כדור הארץ, הוא זז מעט קדימה עם כל הקפה של הירח ביחס לכיפת השמיים, כך שלוקח לירח מעט יותר זמן להדביק אותו. חודש זה נמשך בממוצע 27.55455 ימים.
חודש דרקוני הוא פרק הזמן בין שני מעברים של הירח באותו הצומת – אחת משתי הנקודות שבה מסלול הירח חוצה את מישור מסלולו של כדור הארץ. אורכו של החודש הדרקוני הוא 27.21222 ימים בממוצע.
שמות החודשים בלוח העברי
עד שיבת ציון החודשים היו ממוספרים, כאשר ניסן הוא החודש הראשון ותשרי השביעי. מנהג זה התקיים בתקופת בית שני בלוח השנה במגילות קומראן והשתמר עד ימינו בלוח השנה השומרוני.
שמות החודשים בלוח הגרגוריאני
לפרטים נוספים על השמות - הלוח היוליאני.
בלוח הרומי:
שמות החודשים בלוח השנה ההינדי
{{טורים
שמות החודשים בלוח המוסלמי
2.صفر - צפר.
3.ربيع الاول - רביע אל-אוול.
4.ربيع الثاني - רביע אל-ת'אני.
5.جمادي الاول - ג'ומאדי אל-אוול.
6.جمادي الثاني - ג'ומאדי אל-ת'אני.
7.رجب - רג'ב.
8.شعبان - שעבאן.
12.ذو الحجة - זו אל-חיג'ה.
משפט הייצוג של סטון
במתמטיקה, משפט הייצוג של סטון קובע כי כל אלגברה בוליאנית איזומורפית לאלגברה של קבוצות. למשפט חשיבות רבה בתורה של אלגבראות בוליאניות, משום שהוא נותן אפיון אלגברי מלא לכל האלגבראות הבוליאניות, וכן מאפשר לעשות שימוש בטכניקות של תורת הקבוצות בפתרון בעיות באלגבראות בוליאניות. המשפט הוכח בשנת 1936 על ידי מרשל סטון ונקרא על שמו.
אורגיה
אורגיה ("שכברב" בעברית; מיוונית: Őργια) היא פעילות מינית קבוצתית. לרוב המונח משמש לתיאור יחסי מין שמשתתפים בהם יותר משני משתתפים, אך יש המגדירים יחסי מין בהם שלושה משתתפים כשלישייה ואורגיה אך ורק כיחסי מין בהם יש ארבעה משתתפים ומעלה.
ישנן קבוצות ומפגשים מיניים אליהם מגיעים גברים ונשים במיוחד למטרת אורגיה או לחילופי זוגות.
אטימולוגיה
בשפה היוונית 'אורגיה' משמעותה טקס. גלגול המילה החל באורגיות (טקסים) שנעשו לכבוד האל דיוניסוס. בפולחנו של אל זה קוימו יחסי מין קבוצתיים, ובמשך הזמן תוכן הטקס קיבל את שם הטקס עצמו. המונח משמש כיום ללא כל התייחסות לטקס פולחני-דתי כלשהו.
האורגיה בדת
במספר תרבויות קדומות היו האורגיות חלק מהפולחן הדתי.
עם זאת, יחסן של מרבית החברות הדתיות לתופעה שלילי והן מגנות זאת בתוקף. בהלכה היהודית לא מוזכרת האורגיה בין איסורי הביאה, והקובע הוא אם מדובר ביחסים אסורים מחמת עצמם או לא. עם זאת נאמר בתלמוד כי אין לאדם לשכב עם שתי נשותיו בו זמנית, אך איסור זה אינו מאיסורי עריות אלא מהלכות צניעות כיוון שאסור לאדם לשמש עם אשתו בפני כל חי.
בתנ"ך מוזכר נושא האורגיה כביטוי שלילי להפקרות מינית: "המתקדשים והמטהרים אל הגנות אחר אחת בתווך". "ואיש ואביו ילכו אל הנערה למען חלל את שם קדשי". מסתבר שהתנ"ך בא להוקיע את תרבות הזימה, שחלקה נעשה כחלק מטקסים של עבודה זרה אשר כללו אורגיות.
יעקב חפץ
יעקב (יענקלה) חפץ (30 באוקטובר 1923 – 13 ביוני 2007) היה קצין בדרגת תת-אלוף בצה"ל, ממייסדי אגף המודיעין, שירת כמפקד פיקוד ההדרכה והיועץ הכספי לרמטכ"ל.
שירותו בהגנה ובצה"ל
חפץ נולד בשכונת שערי חסד שבירושלים, בן למשפחה ירושלמית מזה שישה דורות. התגייס לארגון "ההגנה" ב-1942 ושובץ בפלוגה ו'. לאור הצטיינותו בספורט מונה למדריך האימון גופני של הפלמ"ח. בוגר מחזור ט"ז של קורס מפקדי מחלקות בהגנה, ב-1945 השתתף בפריצת מחנה עתלית. במלחמת העצמאות שימש קצין מנהלה ושליש של הגדוד השישי בחטיבת הראל, נטל חלק בקרבות באזור ירושלים ובנגב. לאחר המלחמה עבר קורס מפקדי גדודים והיה ממייסדי מערך המודיעין בצה"ל, כיהן כראש ענף ביטחון שדה. שירת כסגן הנספח הצבאי לענייני מודיעין בבריטניה ובסקנדינביה, לאחר שובו מילא תפקיד בכיר באגף המודיעין.
בנובמבר 1960 מונה למפקד פיקוד ההדרכה, באוגוסט 1964 מונה ליועץ הכספי לרמטכ"ל יצחק רבין, וראש אגף התקציבים במשרד הביטחון. שירת בתפקיד זה במשך חמש שנים והיה חבר המטה הכללי בתקופת מלחמת ששת הימים. ב-1969 היה בקבוצת הקצינים הראשונה להם הוענקה דרגת תת-אלוף לראשונה. ב-1969 השתחרר משירות הקבע.
אחר שחרורו מצה"ל
לאחר שחרורו מונה לסמנכ"ל חברת דלק ואחר כך למנכ"ל משותף ביחד עם אברהם אגמון. היה חבר במכון הנפט ובחבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב, שימש יו"ר הוועד הפועל ויו"ר ועדת הכספים של מגן דוד אדום. לאחר מינויו של רבין לשר הביטחון ב-1984, מונה חפץ לחבר בדירקטוריון התעשייה האווירית ועמד בראש ועדת הכספים שלה.
יאנוש הראשון זאפויה
יאנוש הראשון זאפויה או סאפויאי (בהונגרית: Első János או Zápolya János או Szapolyai János 2 בפברואר 1487 – 22 ביולי 1540) היה אציל הונגרי, גדול בעלי האחוזות בהונגריה בתקופתו, שכיהן בשנים 1510–1526 כוויבוד טרנסילבניה והחל משנת 1526 בהתאם להחלטת אספת האצילים ההונגרים בראקוש נבחר למלך הונגריה, ביריבות עם הטוען השני לכתר הונגריה, הארכידוכס פרדיננד לבית הבסבורג.
ראשית חייו
יאנוש זאפויה נולד בספשוואר, כיום ספיש בסלובקיה, ב-2 בפברואר 1487 לאשטוואן זאפויה, וויבוד טרנסילבניה והדוויגה מטשן מבית פיאסט, בתם של פשמיסל השני, דוכס טשן וגלוגאו שבשלזיה, ואנה, נסיכת מזוביה.
המחלוקות על כתר הונגריה
ב-6 באפריל 1490 מת במפתיע מתיאש הראשון, מלך הונגריה, ובמאי התכנסו אצילי הונגריה לבחור את המלך הבא. ארבעה מועמדים טענו לכס המלוכה; יאנוש קורבינוס בנו של מתיאש נתמך בעיקר על ידי אצילים מאזור הגבול הדרומי, מקסימיליאן, "מלך הרומאים" טען לזכותו מכוח הסכם השלום של וינר-נוישטאדט משנת 1463, שבו נקבע שאם ימות מתיאש ללא יורשים יירשו אותו פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה או יורשיו, ולדיסלב, מלך בוהמיה טען לזכותו מכוח היותו בן אחותו של לסלו החמישי, מלך הונגריה שמלך לפני מתיאש, ואילו הוריו העדיפו שאחיו הצעיר יאן אולברכט יירש את הכתר.
רוב האצילים ההונגרים העדיפו את ולדיסלב כמלך, משום שכבר שלט על ממלכת בוהמיה, ובנוסף התחייב ולדיסלב להתחתן עם ביאטריצ'ה מנאפולי, בתו של פרדיננדו הראשון, מלך נאפולי, ואלמנתו של מתיאש הראשון, מלך הונגריה. ב-4 ביולי הביסו אישטוואן החמישי באטורי ופאל קיניז'י את יאנוש קורבינוס, וב-15 ביולי בחר הדיאט ההונגרי בוולדיסלב למלך. ב-9 באוגוסט הגיע ולדיסלב לבודה, שם פגש את אחיו יאן אולברכט שהגיע לפשט מעברה השני של הדנובה, אך השניים לא הגיעו לידי פשרה.
אחיו יאן אולברכט לא ויתר על טענתו לכתר, ובמהלך ספטמבר כבש את אגר והטיל מצור על קאשה. ב-4 באוקטובר התחתן אולסלו עם ביאטריצ'ה מנאפולי, ואם כי הנישואים נשמרו בסוד, מימנה ביאטריצ'ה את מסעותיו בהונגריה. בנובמבר פלש מקסימיליאן, מלך הרומאים אף הוא להונגריה, וכבש את הערים סומבטהיי, וספרם וסקשפהרוואר. בתחילת דצמבר שחררו כוחותיו של אולסלו את קאשה, ובסוף השנייה עזב מקסימיליאן, מלך הרומאים את הונגריה, לאחר שלא הצליח לממן את מסעותיו. ב-20 בפברואר 1491 ויתר יאן אולברכט על תביעתו לכתר הונגריה, בתמורה לדוכסות גלוגוב ומחצית שלזיה. בסתיו אותה שנה פלש יאן אולברכט שוב להונגריה, אך נהדף על ידי אישטוואן זאפויה. בינתיים כוחותיו של אולסלו הדפו את כוחותיו של מקסימיליאן, מלך הרומאים, ובשלום פרשבורג שנחתם ב-7 בנובמבר ויתר אולסלו על כל השטחים שכבש מתיאש הראשון, מלך הונגריה באוסטריה, ובנוסף הכיר בזכותו של בית הבסבורג לרשת את נחלותיו בהונגריה ובבוהמיה אם ימות בלא בן. ב-24 בדצמבר הכה אישטוואן זאפויה את יאן אולברכט באפרייש, והכריח אותו לוותר על תביעתו לכתר הונגריה.
בשנת 1514 הביס יאנוש את מלחמת האיכרים בראשות ג'רג' דוז'ה, ובהוראתו הוצא להורג ג'רג' דוז'ה בעינויים קשים ומחרידים. בשנת 1516 מת אולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה, ובנו לאיוש השני, מלך הונגריה עלה לשלטון במקומו בהונגריה, קרואטיה ובוהמיה. מכיוון שהיה קטין נטלו מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה תחת חסותו, ולאחר מותו בשנת 1519 החליפו גאורג, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך.
המלחמה עם העות'מאנים
מיד לאחר עלייתו לשלטון של סולימאן ב-1520, הוא החל במערכה אשר מטרתה הייתה כיבוש סופי של הונגריה. ב-1521 ניצב הצבא העות'מאני מול חומות בלגרד, אך הפעם מול 700 חיילים בלבד. תוך חודשיים הטורקים פרצו את החומות והונגריה הייתה חשופה לפלישה. לאחר המצור הונגריה קיבלה מנוחה כאשר הסולטן הפנה את תשומת ליבו לכיבוש האי רודוס, אך בשלב זה שום דבר לא יכול היה להציל את ההונגרים מעצמם. המגנאטים סירבו לשתף פעולה עם המלך והאיכרים שעדיין ניקו את פצעיהם מכישלונה של מלחמת האיכרים בראשות ג'רג' דוז'ה סירבו לשתף פעולה עם המגנאטים: נפילתה של הונגריה נהפכה לשאלה של זמן. ב-1526 חזר סולימאן עם צבא אשר מנה כ-70,000 חיילים. אך הפעם המטרה הייתה ברורה: כיבוש מוחלט של הונגריה. לאחר כיבוש בלגרד קוו ההגנה הטבעי שהיווה הסאווה הפסיק להתקיים, מה שהוביל לקריסה מהירה של קו הגבול. הטירות פטרווורדין, אילוק ואושייק נפלו במהירות מסחררת והצבא הטורקי הספיק לחצות את הדראווה. בזמן שהצבא העותמאני כבש את דרום הממלכה, הצבא ההונגרי ריכז את צבאו בעיירה טולנה, כ-144 קילומטר דרומה מבודה. בסופו של דבר, הצבא ההונגרי הגיע לחזית בסוף אוגוסט כאשר הקרב האחרון התרחש בסמוך לעיירה מוהאץ'. צבא האבירים הונגרי לא השתווה בגודלו ובאיכותו לצבא הטורקי העצום אשר השתמש בנשק חם איכותי. למרות ניסיונו הנואש של לאיוש, קרב מוהאץ' הסתיים בקטסטרופה, כאשר בין 20,000-24,000 מתוך 25,000 החיליים ההונגרים מתו בקרב או הוצאו להורג. אך האסון הגדול אירע אחריו. כאשר הובן שההונגרים הובסו, המלך לאיוש נס מהקרב, אך סוסו השליח אותו לנקיק, שריונו הכבד מנע ממנו לקום והוא טבע למוות. הוא מת בגיל 20.
מותו של לאיוש היה לאסון הגדול ביותר שידעה הממלכה, בית יגלו ההונגרי נכחד וללא התנגדות משמעותית, הצבא העותמאני כבש את הבירה בודה, מה שסימל את סופה של ממלכת הונגריה.
מאחר שללאיוש לא היו ילדים, נבחר גיסו פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה למלך בוהמיה, אולם בהונגריה פרצה מחלוקת בין בית הבסבורג לבין בית זאפויה, שבראשו עמד יאנוש זאפויה נסיך טרנסילבניה. כל אחד מהיריבים זכה לתמיכה של אחדים מהאצילים ההונגרים, ובנוסף נהנה פרדיננד מתמיכתו של אחיו הקיסר.
בשנת 1529, הצליחו כוחותיו של פרדיננד להדוף את התקפתו של סולימאן המפואר על בירתו שבווינה, אף כי פרדיננד עצמו נמלט לפני כן לבוהמיה. בסופו של דבר, חתם פרדיננד ב-1533 על הסכם שלום עם האימפריה העות'מאנית, במהלכו חולקה הונגריה בין בית הבסבורג במערב ובית זאפויה במזרח.
במרוצת השנים, בעקבות פעולותיו של פרדיננד, עברו בוהמיה וגם הונגריה המערבית והצפונית תחת השם "ממלכת הונגריה" לרשות בית הבסבורג. בשנת 1538 בהסכם נאדוורד סוכם שיאנוש יישאר כמלך הונגריה, בעוד שפרדיננד ימונה כירושו. אך אירועים עתידיים יסכלו הסכם זה ורק בשנת 1699 הונגריה תאוחד תחת בית הבסבורג.
מלך הונגריה
ב-10 בנובמבר 1526 הוכתר יאנוש זאפויה כמלך הונגריה בסקשפהרוואר, אולם כעבור חודש בתחילת 1527 גם יריבו פרדיננד הוכתר באותו מקום בראש הממלכה. היו אלה השנים של מסעו הצבאי של הסולטן סולימאן המפואר בהונגריה ובאוסטריה, כשיאנוש זאפויה נלחם נגד האוסטרים ותומכיהם ההונגרים. ניסה לשווא להשיג תמיכה מצרפת ומפולין ובסופו של דבר שלח לאיסטנבול את נאמנו ירונימוס לאסקי וכרת בשנת 1528 הסכם עם העות'מאנים. בשנת 1529 הוא נשבע שבועת אמונים לסולימאן המפואר שבעצמו החזיר אותו לשלטון בסתיו 1529. בשנת 1527 הצליח זאפויה לדכא את מרד האיכרים מבאנאט ודרום טרנסילבניה בראשות איוואן ננאדה שניסו לתמרן בין שני הטוענים היריבים לכתר. אחרי תבוסתו על ידי תומכי פרדיננד בקרב טוקאי נמלט יאנוש זאפויה לפולין. הסכם השלום בנאג'וואראד (הסכם אוראדיה) משנת 1538 בתיווך האח ג'רג' מרטינוצי שם קץ למלחמות בין שני המלכים היריבים והעניק את כתר הונגריה לבית הבסבורג אחרי מותו של יאנוש, ואכן החל ממותו ב-22 ביולי 1540 היו מלכי הונגריה עד שנת 1918 בני שושלת הבסבורג. בשנת 1541 הפכה מרכז הונגריה לפשאליק עות'מאני.
לקריאה נוספת
("ההונגרים. היסטוריה בת אלף שנים" - בתרגום לרומנית מאת מריה ויון נסטסיה - מהדורה שלישית Ungurii, Editura Humanitas București 2011)
Pumped Up Kicks
Pumped Up Kicks הוא שיר של להקת האינדי פופ האמריקנית Foster the People. השיר יצא במקור לשווקים בספטמבר 2010 בתור סינגל הבכורה של הלהקה ונכלל בהמשך באלבום הבכורה של הלהקה "Torches". השיר נכתב והוקלט על ידי סולן הלהקה מארק פוסטר.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקני ונשאר במקום זה במשך שמונה שבועות ברציפות, מה שהפך אותו לשיר הרוק האלטרנטיבי הראשון שהגיע לחמשת השירים בפסגת המצעד מאז שלהקת קינגס אוף ליאון הצליחו להביא את שירם "Use Somebody" לפסגת המצעד במהלך בשנת 2009.
השיר מאופיין בשילוב של מוזיקה קצבית ועליזה עם טקסט קודר הכתוב מנקודת מבטו של נער מטורף אשר מתכנן לבצע מעשי רצח.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי ג'וזף גייגר וצולם במיקומים שונים ברחבי לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו כאשר לאורך הקליפ נכללו קטעי וידאו בהם הלהקה מופיעה בברים שונים. הקליפ מכיל גם קטעי וידאו שונים בהם חברי הלהקה צולמו בעת פעילויות אחרות, כגון משחק פריסבי, שתיית בירה, וגלישת גלים. הווידאו קליפ הגיע למקום ה-21 במצעד הווידאו קליפים הקנדי MuchMusic Countdown.
כאב חזה
כְּאֵב חָזֶה הוא תסמין המבטא אי-נוחות בבית החזה כתוצאה מתהליך פתולוגי אשר נובע מגירוי או מנזק בדופן בית החזה, בחלל בית החזה או באיברים סמוכים. זוהי אחת הסיבות הנפוצות ביותר לפנייה לטיפול רפואי ראשוני, אולם רק במיעוט המקרים הוא מתברר כביטוי של מצב רפואי מסכן חיים.
סיבות
האבחנה המבדלת לכאבים בחזה היא רחבה, והמקור לכאב עלול לבוא ממערכות שונות: מערכת הלב וכלי הדם, מערכת הנשימה, מערכת העיכול, מערכת התנועה, מערכת העצבים וכן מסיבות נפשיות.
מחלת לב איסכמית
מחלת לב איסכמית, אשר הביטוי שלה הוא תעוקת לב, נובעת מהפרת האיזון בין אספקת הדם ללב לבין דרישת החמצן שלו. כאשר תעוקת הלב יציבה, הכאב מופיע במאמץ גופני וחולף במנוחה. לעומת זאת, בתעוקת לב לא יציבה ובאוטם שריר הלב הכאב מופיע גם במנוחה. משך הכאב משתנה בקרב התסמונות הכליליות, כאשר בתעוקת לב יציבה הכאב נמשך מספר דקות, ואילו באוטם שריר הלב הוא יכול להימשך מעל חצי שעה. בזמן זה עוצמת הכאב הולכת וגוברת. אופי הכאב האיסכמי הטיפוסי הוא לוחץ, ורבים מהאנשים החווים איסכמיה לבבית מתארים אותו כלחץ בחזה או כסלע המונח על החזה. עם זאת, הכאב יכול ללבוש אופי כשל צרבת. מקום הכאב הוא לרוב מאחורי עצם החזה, והוא קורן לעיתים קרובות לזרועות, ללסת ולרום הבטן.
משערים כי הכאב האיסכמי נובע מגירוי של קולטנים מקומיים אשר מפרישים אדנוזין, ברדיקינין וחומרים נוספים. חומרים אלה מגרים את קצות העצבים של מערכת העצבים הסימפתטית ושל מערכת העצבים הפאראסימפתטית. ההתכנסות בחוט השדרה של סיבים תחושתיים סימפתטיים מהלב עם סיבים תחושתיים סומטיים מהחזה והידיים נחשבת למנגנון שעומד מאחורי הכאב הקורן.
מחלות ריאתיות
כאב בחזה המופיע במחלה ריאתית, כגון בעת דלקת ריאות או בשל ממאירות ריאתית, מופיע ברוב המקרים על רקע מעורבות של האדר. כאב כזה, המכונה כאב פלאוריטי, הוא כאב חד המחמיר בשאיפה ובשיעול. לרוב הוא גם ממוקם בצד אחד של בית החזה. בתסחיף ריאתי יש שלושה מנגנונים שדרכם מופק הכאב בחזה: מעורבות של האדר בשל האוטם (איסכמיה) שיוצר התסחיף, ואז הכאב נושא אופי פלאוריטי, או מתיחה של דופן עורק הריאה והגדלת העומס על החדר הימני בלב כתוצאה מהתסחיף. סיבה ריאתית נדירה לכאב בחזה היא חזה אוויר.
מחלות לב נוספות
מלבד מחלת לב איסכמית, גם היצרות מסתם אבי העורקים וקרדיומיופתיה היפרטרופית עלולים לגרום לכאבים בחזה על רקע הפרת האיזון בין אספקת הדם לדרישת החמצן הלב. דלקת שריר הלב היא מקור נוסף לכאב הנובע משריר הלב. כאן הכאב יכול לנבוע מן הדלקת עצמה או מהירידה בתפקוד החדר שגורמת להגדלת הכוחות הפועלים עליו. במחלות פריקרדיאליות הכאב בחזה נובע מגירוי של רקמת האדר הסמוכה, בעוד הפריקרד עצמו אינו רגיש לכאב. משום כך, הכאב נושא אופי פלאוריטי. כאב זה קורן לכתפיים ולצוואר משום שישנה חפיפה בין סיבי עצבים המעצבבים את הסרעפת, אשר סמוכה לפריקרד, לבין סיבים סומטיים המעצבבים אזורים בצוואר ובחלקו העליון של בית החזה.
מחלות אבי העורקים
בתירת אבי העורקים, שבה נוצר קרע בגלימה הפנימית של דופן אבי העורקים, גורמת לכאב עז, פתאומי המתואר כחד או כקורע. מעורבות של אבי העורקים העולה תהיה קשורה בדרך כלל לכאב בחזה, בעוד שאבי העורקים היורד נקשר עם כאב בגב. לעומת זאת, מפרצת באבי העורקים כשלעצמה לרוב אינה מביא לכדי כאב, אולם לחץ שלה על איברים סמוכים עלול להתבטא בכאב בחזה. כאב זה יהיה קבוע ועמוק.
מחלות של מערכת העיכול
מחלות של מערכת העיכול הן הסיבה השכיחה ביותר לכאב חזה שאינו כתוצאה מחבלה. רפלוקס קיבתי ושטי גורם לתחושת צרבת, בעוד עווית ושטית מפושטת גורמת לכאב עז הלוחץ מאחורי עצם החזה ומזכיר את הכאב המופיע בתעוקת לב. כמו בתעוקת לב, הכאב מוקל עם מתן ניטרוגליצרין או חוסמי תעלות סידן מסוג דיהידרופירידינים. כאב בחזה מופיע גם במחלות ושטיות נוספות כקרע מלורי-וייס ותסמונת בורהאווה הנגרמות מהקאות מרובות. מחלת כיב פפטי, וכן מחלות של הכבד ודרכי המרה, לרוב מתבטאות בכאב ברום הבטן, אולם לעיתים הכאב מרום הבטן קורן לחזה.
סיבות שריריות-גרמיות ועצביות
כאב בחזה מסיבות שריריות-גרמיות הוא על פי רוב כאב ממוקד ונקודתי. הוא מוחמר במישוש האזור הכאוב, ולעיתים מופיע עם סימני דלקת מקומיים. מחלה של דיסק בין-חולייתי באזור הצוואר גם כן יכולה להפיק כאב באזור הצוואר, הכתפיים והחזה. שלבקת חוגרת מתבטאת בכאב שורף לאורך דרמטום אחד, ולאורך דרמטום זה מופיעה פריחה שלפוחיתית. גם התכווצות שרירים של השרירים הבין-צלעיים יכולה לגרום לכאב בחזה לאורכו של דרמטום.
סיבות נפשיות
כ-10% מהאנשים המתייצגים עם כאב בחזה בחדר מיון לוקים בהתקף חרדה או מצב נפשי דומה. הכאב מלווה בתחושת חרדה או קוצר נשימה, אולם אין לו משך, מיקום או אופי טיפוסי.
גישה אבחנתית
מאחר שמבין הסיבות הנפוצות לפנייה בשל כאב בחזה ישנן סיבות מסכנות חיים, מתחיל הבירור הרפואי של התלונה מהערכה של היציבות ההמודינמית ושל הסבירות שאכן מדובר בסיבה מסכנת חיים. במיוחד הדבר נוגע לפניות לחדר מיון, שם אופי התלונה חריף יותר. לתולדות החולה ולבדיקה הגופנית ערך רב בבירור הסיבה לכאב בחזה, והן המתוות את בחירת בדיקות עזר נוספות.
תולדות החולה
הריאיון הרפואי בבירור תלונה של כאב בחזה שם דגש על הופעת הכאב ודפוס התנהגותו מרגע ההופעה, על מיקומו, על אופיו, על גורמים מחמירים ומקלים, על תלונות נלוות ועל העבר הרפואי. כאב מתגבר המגיע לשיא לאחר מספר דקות, מוחמר במאמץ ומוקל במנוחה מאפיין יותר כאב ממקור איסכמי לבבי. לעומת זאת, כאב שמתחילתו עצמתו חזקה מרמז יותר על בתירת אבי העורקים, תסחיף ריאתי או חזה אוויר עצמוני. כאב החולף תוך מספר שניות או כאב הנמשך לאורך שעות וימים, במיוחד בהיעדר ממצאים תומכים נוספים, הוא ברוב המוחלט של המקרים אינו איסכמי.
כאב מאחורי עצם החזה הקורן לזרועות, לכתפיים או לצוואר וללסת הוא תיאור טיפוסי של כאב ממקור איסכמי לבבי. אולם, גם כאב ממקור ושטי יכול להתבטא ככאב מאחורי עצם החזה. לעומת זאת, כאב הממוקד לנקודה אחת שניתן להצביע עליה עם האצבע אינו מתאים במיוחד לתעוקת לב. כאב עז הקורן לגב, בין השכמות, מחשיד לבתירה של אבי העורקים. הכאב המאפיין פריקרדיטיס נוטה לקרון לעבר שריר הטרפז.
אופי הכאב בחזה יכול לכוון במידה רבה לסיבת הכאב, אולם הוא איננו מספיק לאבחנה לבדו. לחץ בחזה הוא התיאור הטיפוסי של כאב ממקור איסכמי לבבי. עם זאת, איסכמיה לבבית יכולה ללבוש צורות נוספות, שאינן בהכרח כוללות כאב בחזה. כאב פלאוריטי, המוחמר בשאיפה או השיעול, מכוון לאבחנה של מחלות כפריקרדיטיס, תסחיף ריאתי או מחלות של רקמת הריאה, שכן במחלות אלו יש מעורבות של האדר. כאב חד כסכין או קורע מתואר פעמים רבות על ידי אנשים החווים בתירה של אבי העורקים. צרבת יכולה לכוון למקור כאב ממערכת העיכול, כגון רפלוקס או כיב פפטי. עם זאת, גם איסכמיה לבבית עלולה להתבטא בצורה זו.
כאמור, מאמץ ברוב המקרים מחמיר כאב ממקור איסכמי לבבי. כשהמקור לכאב הוא שרירי-גרמי, הנעה של הזרועות או מגע בנקודה הכואבת עלולה להחמיר את הכאב. בפריקרדיטיס הכאב לרוב מוחמר בשכיבה פרקדן ומוקל בישיבה וברכינה לפנים. כאב ממקור רפלוקס מוחמר לרוב לאחר צריכת מזונות חומציים או אלכוהול ובעת שכיבה. כאב המוחמר באכילה מכוון למקור של מערכת העיכול, למשל כיב פפטי או דלקת של כיס המרה, אולם לעיתים גם כאב ממקור איסכמי לבבי מוחמר לאחר האוכל בשל הגברת זרימת הדם למערכת העיכול.
לכאב בחזה עלול להתלוות קוצר נשימה, דבר המרמז על מעורבות של הלב והריאות אך אינו מכוון לאבחנה מסוימת. אם קוצר הנשימה הוא פתאומי ומשמעותי, ייתכן שהסיבה לכך היא תסחיף ריאתי או חזה אוויר. בעת איסכמיה לבבית הכאב יכול להיות מלווה גם בהזעה ובחילה. כאב המלווה בעילפון מעלה חשד לאי-יציבות המודינמית שנובעת מתסחיף ריאתי נרחב, בתירת אבי העורקים או הפרעת קצב כתוצאה מאיסכמיה לבבית.
בירור העבר הרפואי יכול להצביע על גורמי סיכון למחלות מסוימות. כמו כן, השוואה לכאבים בחזה בעבר אשר הוכחו כמגיעים ממקור מסוים, יכולה לסייע בגיבוש האבחנה הנוכחית.
בדיקה גופנית
בדיקת הריאות יכולה להצביע על מחלות ריאתיות או על בצקת ריאות שמקורה באיסכמיה לבבית. בבדיקת הלב ייתכן גודש ורידי צווארי במקרים של טמפונדה לבבית ותפקוד לקוי של חדר ימין, וכן ייתכנו קולות נוספים בלב או אוושות כתוצאה מפגיעה בשריר הלב או במסתמי הלב. שפשוף פריקרדיאלי יכול להעיד על מחלה של הפריקרד. כאב ממקור שרירי-גרמי יכול להיות מלווה באודם מקומי, נפיחות רגישות למגע. בנוסף, בדיקת הבטן מאפשרת לזהות מחלות שמקורן במערכת העיכול. נפיחות חד-צדדית בגפיים מעלה חשד לפקקת ורידים שגרמה לתסחיף ריאתי.
בדיקות עזר
אלקטרוקרדיוגרפיה היא בדיקת מפתח בבירור תלונה של כאבים בחזה, מאחר שבאפשרותה לזהות מצבים לבביים כמו איסכמיה חריפה ופריקרדיטיס, וכן סיבוכים משניים לאיסכמיה או לסיבות אחרות, כגון הפרעות קצב. גם צילום חזה הוא בדיקה שגרתית בהליך האבחנתי של כאבים בחזה. הצילום מאפשר בעיקר לזהות בעיות ממקור ריאתי, אך לעיתים גם בתירה של אבי העורקים נראית בצילום חזה. בדיקות המעבדה בהליך האבחנתי של כאבים בחזה מכוונות למציאת סמנים ביולוגיים לאוטם שריר הלב. בראש הבדיקות נמצאת בדיקה של טרופונין בדם, אשר רמות גבוהות שלו בדם מעידות בסבירות גבוהה על נזק לבבי. בדיקות דימות נוספות מתבצעות כתלות בחשד הקליני: אקוקרדיוגרפיה, טומוגרפיה ממוחשבת ודימות תהודה מגנטית.
מטופלים שתחת הבדיקות לעיל לא התקבלה עבורם אבחנה חד-משמעית, ושהסיכון שמדובר בתסמונת כלילית חדה הוא נמוך, עשויים לעבור מבחן מאמץ על מנת לעורר מחלה איסכמית חבויה או לשלול את האבחנה שמדובר באיסכמיה לבבית.
טבעת (סימן דיאקריטי)
Å å Ů ů
טבעת עילית
בשפות הסקנדינביות דנית, שוודית ונורווגית ובשפה הוואלונית האות Å (å)‎, הנחשבת לאות בפני עצמה, נראית כמו האות הלטינית A עם טבעת מעליה.
אות אחרת עם טבעת דיאקריטית מעליה היא האות U, הנמצאת בשימוש בשפה הצ'כית, ונכתבת Ů (ů)‎. הטבעת הדיאקריטית נקראת בצ'כית קרוז'ק. התנועה "ů" מראה כיצד ההגייה של מילים שונות התפתחה במהלך הזמן. לדוגמה, המילה "kůň" (שמשמעותה "סוס", מבוטאת: [ku:ɲ]) נכתבה בעבר "kóň", והתפתחה במהלך הזמן ל-"kuoň". בסופו של דבר, התנועה [o] נעלמה לגמרי, ולכן מסמנים את הטבעת הדיאקריטית מעל ה-u שנשארה. האות ů מבוטאת כתנועת [uː] ארוכה.
Overcome
Overcome (בעברית: להתגבר) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הבריטית אלכסנדרה ברק. האלבום יצא לאור ב-16 באוקטובר 2009 על ידי חברות התקליטים אפיק רקורדס וסייקו מיוזיק.
רקע והפקה
כמה שנים לאחר צאתו, עלה האלבום לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
רוברט אנגלונד
רוברט בארטון אנגלונד (באנגלית: Robert Barton Englund; נולד ב-6 ביוני 1947) הוא שחקן קולנוע ובמאי אמריקאי. ידוע בעיקר מתפקידו כרוצח הסדרתי פרדי קרוגר, מסדרת סרטי האימה "סיוט ברחוב אלם".
ביוגרפיה
אנגלונד נולד בגלנדייל, קליפורניה, לג'ניס ולסי. קנט אנגלונד. הוא התחיל ללמוד משחק בגיל 12. אנגלונד נישא 3 פעמים, אך אין לו ילדים. כיום, הוא חי עם אשתו בלגונה ביץ' שבקליפורניה.
קריירה
מאז הופעתו בסרטו הראשון " Buster and Billie" שיצא בשנת 1974, הופיע אנגלונד בלמעלה מ 100 הופעות בסרטים וטלוויזיה. ב-1984 הופיע לראשונה בתור רוצח הילדים ובני הנוער הסדרתי - פרדי קרוגר. מאז הוא הופיע בכל סרט המשך שיצא בסדרה, למעט בסרט האתחול. בין היתר הופיע כשחקן אורח בסדרות טלוויזיה, כגון גולשים בזמן ובבילון 5. ב-1998 הופיע בסרט האימה אגדה עירונית בתור פרופסור וקסלר. בשנת 2007 הופיע בסרט גרזן, לצד טוני טוד ולצד קני הודר. ב-2008 הופיע בסרט האימה - קומדיה חשפניות זומביות לצד השחקנית הפורנוגרפיה - ג'נה ג'יימסון.
חנוך מילויצקי
חנוך מילויצקי (29 ביולי 1911 - 21 בפברואר 1970) היה רופא וחוקר, מומחה לכירורגיית לב-חזה ולכירורגיית כלי דם, חלוץ ניתוחי הלב בישראל, והיושב-ראש הראשון של איגוד הכירורגים בישראל. נרצח בפיגוע טרור במטוס סוויסאייר בשמי שווייץ.
ביוגרפיה
מילויצקי נולד לשבתאי ולברטה בברלין בירת הקיסרות הגרמנית, ולמד לימודי רפואה בשנות ה-30 באוניברסיטת ברלין. למרות המגבלות הקשות שהוטלו על לימודי יהודים בגרמניה הנאצית, הצליח לסיים את לימודיו וב-1936 קיבל תואר דוקטור לרפואה והתקבל לעבודה בבית חולים בברלין. עם התגברות רדיפת היהודים בסוף שנות ה-30 עלה לארץ ישראל, התיישב בירושלים והצטרף לסגל רופאי בית החולים הדסה בהר הצופים. הוא התמחה בכירורגיה, היה מתלמידיו הבולטים של הפרופ' פליקס מנדל, ובמהרה מונה לעוזר ראש המחלקה הכירורגית בבית החולים. במלחמת העצמאות שירת כראש השירותים הכירורגיים, ובמשך שבועות ארוכים טיפל בפצועים ובחולים בתנאים קשים ברובע היהודי הנצור.
בתום המלחמה מונה כרופא ראשי במחלקה לכירורגיה בהדסה. בצד עבודה קלינית, הקדיש זמן רב גם למחקר ולהוראה. עם פתיחת בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית והדסה ב-1949 מונה לאחראי על הוראת הכירורגיה. במהלך שנות ה-50 יצא לסדרת השתלמויות מקצועיות בתחום ניתוחי הלב בארצות הברית ובאירופה, ולאחריהן ייסד את המחלקה לכירורגיית לב, חזה וכלי דם ועמד בראשה. הוא ביצע את ניתוח הלב הסגור הראשון בישראל, בתקופה בה טרם נערכו ניתוחי לב פתוח.
עם תחילת התבססותם של ניתוחי הלב הפתוח בארצות הברית בתחילת שנות ה-60 החליט להקים בהדסה מערך כירורגי לניתוחים אלה. הוא שלח את תלמידו ד״ר ג'ו בורמן להשתלמות בתחום בלוס אנג'לס, ועם שובו של בורמן לישראל ב-1964 סייע בידו לערוך את ניתוח הלב הפתוח הראשון בישראל ולבסס את מערך ניתוחי הלב הפתוח. במחלקתו נותחו מטופלים מכל רחבי הארץ, ואף מארצות שכנות.
ב-1969 יצא לשנת שבתון בארצות הברית, במטרה להשתלם בכירורגיית כלי הדם של הלב, תחום חדשני שאותו רצה לשלב בעבודת מחלקתו. דרכו חזרה לישראל בתום השבתון עברה דרך ציריך, שם עלה על טיסה 330 של סוויסאייר ביום 21 בפברואר 1970. המטוס התרסק אל אדמת שווייץ דקות ספורות לאחר ההמראה בשל מטען חבלה שהוחדר אליו בידי מחבלים של החזית העממית לשחרור פלסטין, וכל 47 הנוסעים ואנשי הצוות נספו. חנוך מילויצקי הובא למנוחות יחד עם יתר ההרוגים הישראלים בקבר אחים בהר המנוחות בירושלים.
פרס על-שם חנוך מילויצקי מוענק מדי שנה לרופא המתמחה המצטיין בתחום כירורגיית לב וחזה.
היה נשוי לעליזה ונולדו להם שני בנים:גדעון ואריאל מילביצקי. נכדו הוא ח"כ חנוך מילביצקי.
טנשטה
טָנָשטֶה (אירית Tánaiste, רבים Tánaistí - "טָנָשטי") ובדרך כלל על דרך הידוע - An Tánaiste ("סגן ראש הממשלה"), הוא הכינוי המסורתי לסגן ראש ממשלת אירלנד. ראש ממשלת אירלנד, הטישך, ממנה את הטנשטה מבין חברי הממשלה. מקורו של הביטוי במילה האירית העתיקה שמשמעה "יורש".
הסטודיה
"הסטודיה" או "הסטודיה לציור" היה בית ספר לציור שהוקם על ידי אביגדור סטימצקי ויחזקאל שטרייכמן ופעל בין השנים 1945–1948 בתל אביב.
שטרייכמן, שפרש בשנת 1945 מהוראה בסטודיו שפתח אהרון אבני, הקים יחד עם אביגדור סטימצקי סטודיו לציור שכן במרתף בית אביו של סטמצקי. בית הספר פעל במתכונת של שיעורי ערב. בעוד שטרייכמן התמקד בהוראת ציור בצבע, סטמצקי לימד גם רישום. מרבית השיעורים כללו ציור טבע דומם, אולם לעיתים יצאו התלמידים לצייר בנוף.
בשנת 1947 הצטרף לצוות המורים בבית הספר גם מרסל ינקו. בנוסף, ביקרו בבית הספר גם אמנים רבים שיהפכו לימים חברי "אופקים חדשים", כדוגמת יוסף זריצקי או פנחס אברמוביץ וכן מבקרים כחיים גמזו ואויגן קולב.
בין תלמידי הסטודיו אמנים כמשה פרופס, דני קרוון, דן קדר, לאה ניקל, אליהו גת, אפרים ליפשיץ, מיכאל ארגוב, דוד לנבר, קליר יניב ואחרים. סביב הסטודיו גם צמחה גם "קבוצת העשרה". הסטודיו נסגר ב-1948, כשמרבית תלמידיו גויסו לשירות צבאי.
אוקו קאמו
ביוגרפיה
אוקו קאמו נולד בהלסינקי למשפחה של מוזיקאים. אביו ניגן בקונטרבס בתזמורת הפילהרמונית של הלסינקי. כבר כילד הוא החל לנגן בכינור ובגיל שש התקבל לאקדמיית סיבליוס.
בשנת 1964 הקים רביעיית מיתרים משלו, שלה קרא "סוהונן", וניגן בה כינור ראשון במשך שנים אחדות. בגיל עשרים התמנה לכנר ראשי באופרה הלאומית של פינלנד. במשרה זו נשאר עד 1968, כאשר ניתנה לו לבסוף ההזדמנות לנצח על תזמורת האופרה.
בשנת 1969 התמנה למנצח אורח ראשי של האופרה המלכותית השוודית ובאותה שנה גם זכה בתחרות הניצוח הראשונה על שם הרברט פון קאראיין בברלין. הישג זה סלל לפניו את הדרך לקריירה בינלאומית.
אוקו קאמו ניצח על התזמורות הראשונות במעלה בעולם והיה מנהל מוזיקלי של תזמורת רדיו פינלנד תזמורת הרדיו הפילהרמונית של הולנד, הפילהרמונית של הלסינקי, הפילהרמונית של אוסלו ושל הסינפונייטה של סטוקהולם. כן היה מנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם ושל הפילהרמונית של קופנהגן. הוא היה המנהל המוזיקלי של האופרה הלאומית הפינית ושל תזמורת הלסינגבורג, וכן מנצח אורח קבוע של התזמורת הקאמרית של לוזאן.
נכון ל-2007 אוקו קאמו הוא מנצח אורח ראשי של תזמורת סינגפור. בשנות עבודתו הופיע עם סולנים רבים, ביניהם הכנר הישראלי חגי שחם, הפסנתרן סטיבן אוסבורן, הצ'לן יאן פולגר והטרומבוניסט כריסטיאן לינדברג.
אוקו קאמו הקליט יותר מ-100 תקליטורים לחברות שונות, בין השאר את ארבע הסימפוניות של פרנץ ברוואלד ואת הקונצ'רטו שלו לפסנתר; את מכלול המוזיקה לתזמורת כלי קשת של אאוליס סאלינן; קונצ'רטי לחליל משל פנדרצקי, טאקמיצו וסאלינן ואלבום של יצירות שוודיות נבחרות לתזמורת.
שני התקליטורים שהקליטה חברת נאקסוס מיצירות ברוואלד בניצוח קאמו קיבלו את פרס "קולן הזהב" (Diapason d'Or).
Presence
Presence הוא האלבום השביעי של להקת הרוק הבריטית לד זפלין, שיצא בשנת 1976 והופק על ידי חברת ההפקות של הלהקה - Swan Song Records.
היסטוריה
העבודה על האלבום החלה לאחר שרוברט פלנט, סולן הלהקה, התאושש מפציעות חמורות בעקבות תאונת דרכים במהלך חופשתו עם אשתו, מורין, ביוון. כתוצאה מכך, סיור הופעות עולמי שתכננה הלהקה ל - 1975–1976 בוטל. במהלך החלמתו, פלנט כתב ביחד עם ג'ימי פייג' כמות חומרים מספיקה להתחלת עבודת ההכנה באולפני Hollywood's SIR. האלבום הוקלט תוך שלושה שבועות באולפני Musicland במינכן, גרמניה בעוד פלנט נעזר בכיסא גלגלים. תקופת ההקלטות החפוזה נבעה מהזמנת האולפן באופן מידי עבור להקת הרולינג סטונז. עוד לפני הגעת הרולינג סטונז לאולפן ההקלטות הם יצאו עם אלבום שלם, בהקלטות ובעריכה, תוך שבעה עשר ימים. ג'ימי פייג' עצמו נותר ער יומיים באולפן כדי להשלים את הלחנת הגיטרה.
פייג' ופלנט תכננו מראש שהאלבום יהיה חזרה למקורות הרוק הכבד שלהם, המקורות שאפיינו את אלבום הבכורה שלהם, בשלבים חדשים של מורכבות מוזיקלית. זהו האלבום היחידי של הלהקה שלא קיימים בו לא שירים אקוסטיים ולא שימוש בקלידים.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעדי האלבומים של הבילבורד.
עטיפת האלבום והפנים שלו בוצעו בידי חברת העיצוב היפנוזיס. על עטיפת האלבום מוצגות תמונות של אנשים המתייחסים לחפץ שחור בצורת אובליסק. באריזה הפנימית של התקליט המקורי החפץ מוגדר בפשטות בתור "האובייקט". המטרה של האובייקט היא להציג את "כוח הנוכחות" של לד זפלין. בהערות שבמארז ה-Remasters של לד זפלין, ג'ימי פייג' הסביר: "מעולם לא היה לנו שם מתאים לאלבום. מעצב האריזה של האלבום אמר 'כשאני חושב על לד זפלין אני תמיד חושב על כוח ועצמה. מדובר בנוכחות מוחלטת.' וזהו זה. הוא רצה לקרוא לאלבום 'האובליסק' ובשבילי, חשובה יותר הייתה המשמעות שמאחורי האובליסק. העטיפה החיצונית היא ליקוק קל מהטעם האמיתי של תוכן האלבום".
ביקורות ודירוגים
האלבום אמנם לא זכה להצלחה של אלבומיהם האחרים של הלהקה, והוא גם הכי פחות מפורסם מביניהם, אך הוא זכה לשבחי המבקרים. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד השנתי בארצות הברית. מכיוון שהלהקה הייתה מפורסמת מאוד כבר אז, בבריטניה האלבום השיג את אחת ההזמנות הגבוהות ביותר אי פעם של עותקים, והוגדר כאלבום זהב כבר ביום השחרור. בסקירה עכשווית של מגזין "הרולינג סטון", אמר סטיבן דייוויס כי האלבום "הגדיר מחדש את הרוק כבד והציג מוזיקת רוק יוצאת דופן, שהדגישה את ריפי הגיטרה 'הנקיים והמטהרים'".
קישורים חיצוניים
קטגרויה:אלבומים באנגלית
מזכיר הממשלה (רוסיה)
מזכירות הממשלה (ברוסית: Аппарат Правительства Российской Федерации) הוא גוף ממלכתי שנוסד על מנת לייעל את פעילות ממשלת רוסיה, ומעקב אחרי יישום ההחלטות של הממשלה.
מאז ינואר 2020, מזכיר הממשלה הוא דמיטרי גריגורנקו. מזכיר הממשלה הוא חבר ממשלה בדרגת שר פדרלי ומכהן במקביל גם כסגן ראש ממשלת רוסיה.
מבנה
מזכירות ממשלת הפדרציה הרוסית מורכבת ממחלקות, ועדות ויחידות סמך רבות. להלן מבנה חלקי: בפברואר 2010 הוקמו המחלקות הבאות:
מזכיר ממשלת רוסיה
למזכיר הממשלה מעמד של שר פדרלי ממשלתי. בתחילה, בראש המינהל לענייני האדמיניסטרציה הנשיאותית מונה אלכסנדר טרטיאקוב, שהיה אחראי גם לניהול סדר יומה של הממשלה; אחריו מונה אלכסיי גולובקוב, שכיהן עד ינואר 1993 כמזכיר הממשלה הראשון.
מזכיר הממשלה מכהן באופן קבוע כאחד מסגני ראש הממשלה.
צ'פיילוב
צ'פיילוב (בפולנית: Ciepielów) הוא כפר במחוז ליפסקו שבפרובינציית מזוביה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב
היישוב נוסד בידי משפחת האצולה הפולנית קזנובסקי, על דרך המסחר הישנה שבין ורשה וסנדומייז', ובשנת 1597 הוענקו לו זכויות עיר. בהמשך הוענקו ליישוב זכויות לקיים ירידים ושווקים.
יהודי צ'פיילוב
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לכפר פליטים יהודים רבים, ומספר יהודיו הגיע לכ-600 איש. ב-6 בדצמבר 1941 רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו.
ב-24 באוקטובר 1942 גורשו כל יושבי הגטו שבכפר לגטו טרלוב, ומשם שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה.
בדצמבר 1942 ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מסתתרים בכפר ובסביבתו, ושרפו כ-20 פולנים בחיים על שסייעו ליהודים.
נבחרת קוריאה הדרומית בכדורסל
היסטוריה
קוריאה הדרומית היא מנבחרות הכדורסל החזקות והיציבות ביותר באסיה. היא הנבחרת היחידה שהשתתפה בכל אליפויות אסיה בכדורסל. קוריאה הדרומית זכתה פעמיים באליפות אסיה בשנים 1969 ו-1997. 11 פעמים נוספות היא סיימה במקום השני ו-12 פעמים סיימה במקום השלישי.
נבחרת קוריאה היא הנבחרת האסייתית שזכתה בכמות הגדולה ביותר של מדליות (25) באליפויות אסיה, כאשר במקום השני נמצאת נבחרת סין עם 18 מדליות.
נבחרת קוריאה הדרומית השתתפה 6 פעמים במשחקים האולימפיים והישג השיא שלה הוא המקום השמיני בשנת 1948.
נבחרת קוריאה הדרומית השתתפה 8 פעמים באליפות העולם בכדורסל והישג השיא שלה הוא המקום ה-11 בשנת 1970.
גאורגי לבוב
הנסיך גאורגי ייבגנייביץ' לבוב (ברוסית: Георгий Евгеньевич Львов; 2 בנובמבר 1861 (הלוח היוליאני) - 7 במרץ 1925 (הלוח הגרגוריאני), מדינאי רוסי וראש הממשלה הרוסי הראשון שלאחר הצאר, במהלך ממשלת המעבר הרוסית שלאחר מהפכת פברואר. הוא כיהן בתפקיד זה מ־23 במרץ עד 21 ביולי 1917 (לוח יוליאני).
חיים לפני המהפכה
הנסיך לבוב נולד בדרזדן, בממלכת סקסוניה בתוך הקונפדרציה הגרמנית, משפחתו הייתה נצר למשפחת נסיכים ויקינגית ובמקור גם לשושלת רוריק. המשפחה חיה בטולה, האימפריה הרוסית, ולמרות מעמדה היא לא הייתה עשירה (על פי ערכי בני האצולה). אחיו הגדול של לבוב, אלכסיי הפך בשנת 1896 למנהל בית הספר לאומנויות במוסקבה. אח אחר, ולדימיר, ניהל את הארכיון המרכזי של משרד החוץ במוסקבה מאז שנת 1901.
גאורגי ייבגנייביץ' לבוב הוסמך מאולם הספורט של פוליבנובסקאיה במוסקבה (1881) ומכללת המשפט האוניברסיטאית במוסקבה (1885). תוך זמן קצר לבוב מצא חן בעיני מנהיג מועצת בעלי האדמות של פרובינציית טולה והתקבל מהר מאוד אל מערך המועצה כחבר בקונגרס המועצות. חבר עבודה טוב של הרוזן לב טולסטוי הכיר את כל משפחתו של לבוב והעריך מאוד את עבודתו של הצעיר. בשנת 1901 לבוב התחתן באחוזת בוגורודיצקי עם בתו הצעירה ביותר של בעל האחוזה, הרוזן א. פ. בוברינסקי, יוליה (1867–1903). הרוזן בוברינסקי הוא למעשה נכדה הלא לגיטימי של קיסרית רוסיה יקתרינה השנייה. יוליה אשת הנסיך הייתה במצב בריאותי לקוי ונפטרה שנתיים לאחר מכן, לא היו להם ילדים. לבוב הפך חבר מעגל האופוזיציה "שיחה" והתנועה הליברלית "איחוד השחרור".
מאז 1911, היה לבוב חבר בוועדה במוסקבה של המפלגה הפרוגרסיבית (בעבר, מאז 1905, הוא היה חבר במפלגת הצוערים). בשנת 1913, לאחר התפטרותו של ראש עיריית מוסקבה לבוב נבחר על ידי מועצת העיר מוסקבה כמועמד לתפקיד ראש עיריית מוסקבה, אך לא אושר על ידי שר הפנים אלא על ידי נ. א. מקרקוב. אירוע זה סימן את תחילתו של סכסוך ממושך בין ראש העיר מוסקבה לממשלה. אחרי לבוב, המועצה במוסקבה ב-1913 בחרה בשני מועמדים נוספים לראשות העיר (ש. א. צ'פליגין ול. ל. קטואר), שאף הם לא אושרו אז על ידי הממשלה.
פעילות במהפכה וראשות הממשלה
במוסקבה בשנת 1914, בקונגרס שהוכן על ידי המועצה במוסקבה ובהשתתפות נציגי המועצות מכל רחבי רוסיה, נוצר איחוד המועצות הכל-רוסי לסיוע לצבא לחולים ופצועים במלחמה - בראשותו של לבוב. תוך זמן קצר ארגון זה החל לסייע לצבא, בתקציב שנתי של 600 מיליון רובל. הוא הפך לארגון העיקרי שעסק בציוד בתי חולים ורכבות אמבולנס, אספקת בגדים ונעליים לצבא (זה היה אחראי על 75 רכבות ו-3,000 מרפאות, בהן היו למעלה מ-2.5 מיליון חיילים וקצינים חולים ופצועים מטופלים). שנה לאחר מכן, האיחוד הזה התמזג עם איחוד הערים הכל-רוסיות לארגון יחיד - המועצה. בשנים 1915 - 1917 עמד לבוב בראש הוועדה המשותפת של איחוד המועצות ואיחוד הערים, ונלחם בשחיתות ובפוליטיזציה של הדומה שהייתה למעשה בובה פוליטית מושחתת תחת הקיסר ניקולאי השני. בקונגרס של מנהיגי המועצה בספטמבר 1915, הוא הצהיר: "שילוב כה חזק של פעילות ממשלתית עם הציבור שהיה כה מבוקש ברחבי הארץ לא התרחש." מאז שנת 1916 שמו של לבוב החל להופיע ברשימות רבות של חברי "המשרד האחראי" או "משרד האמון", שהיה אמור להחליף את "ממשלת הבירוקרטים" הקיימת. ב-2 במרץ 1917, לאחר מהפכת פברואר מינתה הוועדה הזמנית של הדומה של המדינה את לבוב לשר כיו"ר ושר הפנים של הממשלה הזמנית הראשונה, בנוסף הוא עמד בראש ממשלת הקואליציה הראשונה ובכך היה ראש הממשלה הראשון של המהפכה. ראוי לציין כי יחד עם חטיפת כס המלוכה חתם הקיסר ניקולאי השני על צו שמינה את לבוב ליו"ר מועצת השרים (2 במרץ 1917), אולם הגזירה התעלמה מן הקיסר וקבעה זאת לפיה. כישלון מתקפת יוני ומרד יולי שאורגנו על ידי הבולשביקים הביאו למשבר ממשלתי. ב-7 ביולי (20) 1917, התפטר לבוב מתפקידי ראשות הממשלה ושר הפנים. בראש ממשלת הביניים עמד שר הצבא והצי הים אלכסנדר קרנסקי שהפך ראש ממשלה חדש.
חיים לאחר המהפכה
לאחר מהפכת אוקטובר לבוב התיישב בטיומן. במארס 1918 הוא נעצר בהוראת מפקד מפלגת הענישה הראשונה בים הצפוני מ. א. זפקוס ונלקח ליקטרינבורג. לאחר 3 חודשים שוחררו לבוב ושני אסירים נוספים (לופוכין והנסיך גוליצין) בתנאי שלא יעזבו את העיר, ולבוב עזב מיד את יקטרינבורג, עשה את דרכו לאומסק, שנכבשה על ידי חיל המורדים הצ'כוסלובקי. ממשלת סיביר הזמנית שהוקמה באומסק, בראשות פ. וולודודסקי, הורתה ללבוב לצאת לארצות הברית (מכיוון שהאמינו שזו תוכל לספק את הסיוע המהיר והיעיל ביותר לכוחות האנטי בולשביקים) להיפגש עם נשיא ארצות הברית וודרו וילסון ומדינאים אחרים כדי ליידע אותם על יעדי הכוחות האנטי-סובייטים ולקבל עזרה מבעלות ברית רוסיה לשעבר במלחמת העולם הראשונה. באוקטובר 1918 הגיע לארצות הברית. אך לבוב איחר - בנובמבר של אותה השנה, מלחמת העולם הראשונה הסתיימה, החלו ההכנות לוועידת שלום בפריס, לשם עבר מרכז הפוליטיקה העולמית.
במכתב מאוחר, בהתחשב באירועי 19 בנובמבר 1918, לנשיא וילסון, לבוב ביקש "לבטל ככל האפשר את הספקות הטבעיות המכשילים את התערבות בעלות הברית." ללא התערבות של האיגוד, הוא כתב לווילסון, רוסיה האנטי בולשביקית, המשמרת על התרבות המערבית, תכחד. השיקולים שקבע לבוב במכתב לנשיא היו פיתוח של פסקי הדין הכלולים במכתבו מ-8 באוקטובר לתעשיין האמריקני צ'ארלס קריין שנחשב קרוב לווילסון. לאחר שלא השיג תוצאות מעשיות בארצות הברית, חזר לבוב לצרפת, שם בשנים 1918–1920 עמד בראש הועידה המדינית הרוסית בפריז. הוא עמד בראש מערכת חילופי העבודה כדי לסייע למהגרים רוסים, והועבר לרשות זמנים כספית שמגור באגף הלאומי של ארצות הברית. בהמשך עזב את הפוליטיקה, התגורר בפריז וחי בעוני. הוא התפרנס מעבודות יד, וכתב ספר זיכרונות. גאורגי ייבגנייביץ' לבוב נפטר ב-7 במרץ 1925.
שערי הגיהנום
שערי הגיהנום (בצרפתית: La Porte de l'Enfer) היא יצירה פיסולית מונומנטלית של הפסל הצרפתי אוגוסט רודן. יציקת הגבס המקורית של הפסל מוצגת במוזיאון ד'אורסה שבפריז. עותקים של הפסל מוצגים במספר מקומות: במוזיאון רודן שבפריז; במוזיאון רודן שבפילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית; וכן בהמוזיאון הלאומי לאמנות מערבית בטוקיו, יפן.
גובה היצירה כ-7 מטרים, ובה 180 דמויות.
תולדות היצירה
המוזיאון מעולם לא נבנה, ורודן עבד על יצירתו ב"הוטל בירון" - כיום - "מוזיאון רודן" בפריז, עד מותו.
השראה ליצירת "שערי הגיהנום" הייתה יצירתו של הפסל לורנצו גיברטי - "שערי גן העדן" מן המאה ה-15, המייצגים בשערי ברונזה דמויות מן התנ"ך.
חלקי היצירה
חלק מהפרטים להלן פוסלו על ידי רודן כפסלים עצמאיים בגודל מלא, ובהמשך שולבו בגרסה מוקטנת בתוך היצירה:
רוברט אינגרסול
חייו האישיים
רוברט אינגרסול נולד בדרזדן, ניו יורק. אביו, ג'ון אינגרסול, היה מטיף פרוטסטנטי שתמך בביטול העבדות בארצות הברית. דעותיו הקיצוניות גרמו לו ולמשפחתו לעבור ערים לעיתים קרובות. בבגרותו הפך רוברט למורה, ועיקר התמחותו היו לטינית והיסטוריה. רוברט נישא בשנת 1862 לאווה אמיליה פרקר (1841–1923). נולדו להם שתי בנות. הבת הבכורה, אווה אינגרסול-בראון, הייתה פמיניסטית וסופרגיסטית ידועה.
עריכת דין
רוברט ואחיו אבון התקבלו ללשכת עורכי הדין באילינוי בשנת 1854. אחד התיקים הזכורים ביותר הוא "משפט הכוכבים", שערורייה פוליטית במרכזה מערכת הדואר של ארצות הברית, בה נחשף כי עובדי דואר קיבלו שוחד כדי להעניק זכויונות למסדירת דואר בדרום ובמערב המדינה.
כניסה לפוליטיקה
לאחר המלחמה, רוברט כיהן כתובע הכללי באילינוי. אף על פי שמעולם לא נבחר למפלגה הרפובליקנית, הוא היה חבר מרכזי במפלגה. דעותיו בנוגע לעבדות, זכות הבחירה של נשים וסוגיות אחרות הקבילו לקונצנזוס הכללי בחברה, אך דעותיו האתאיסטיות והאגנוסטיות מנעו ממנו להתקדם מבחינה פוליטית.
נאומים וחשיבה חופשית
בהרצאה שכותרתה "הכופרים הגדולים", הוא תקף את רעיון קיומו של הגיהנום: "כל הנבזות, כל הנקמה, כל האנוכיות, כל האכזריות, כל השנאה, כל תחושת קלון שלב האדם מסוגל לחוש, צמחה ונשאה פרי במילה אחת - גיהנום."
אן קום-א
אן קום-א (בקוריאנית: 안금애; באנגלית: An Kum-ae; נולדה ב-3 ביוני 1980 בפיונגיאנג, צפון-קוריאה) היא ג'ודוקא צפון קוריאנית, אלופה אולימפית מלונדון 2012 ומדליסטית כסף מאולימפיאדת בייג'ינג (2008).
חיים אישיים
מתגוררת בפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית.
קריירה
אן מתחרה בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג, אותה הקטגוריה בה התחרתה במהלך כל הקריירה שלה.
באולימפיאדת לונדון (2012) נהייתה אלופה אולימפית לאחר זכייתה במדליית הזהב בג'ודו בקטגוריית המשקל שלה לאחר ניצחון על המתמודדת הקובנית. לפני כן, זכתה במדליית הכסף באולימפיאדת בייג'ינג בשנת 2008. בשנת 2005 זכתה במדליית ארד באליפות העולם בג'ודו בקהיר כאשר ניצחה את המתמודדת הרוסית בקרב על מדליית הארד. בשנת 2007 זכתה שוב במדליית ארד באליפות העולם. בשנת 2006 זכתה במדליית זהב במשחקי אסיה, ובשנת 2010 זכתה בהם במדליית ארד. מדליית הזהב הראשונה בה זכתה הייתה באוניברסיאדת 2001.
בסך הכל, במהלך הקריירה שלה, זכתה ב־3 מדליות זהב, מדליית כסף אחת, ו-3 מדליות ארד.
דגל הפיליפינים
היסטוריה
הדגל הומשג לראשונה על ידי אמיליו אגינלדו. הדגל הראשון נתפר בהונג קונג על ידי מרסלה דה אגונסילו, ביתה לורנצה, וג'וזפינה הרבוסה דה נטיבידד, אחייניתו של חוזה ריזל (על פי מקורות אחרים, שם האחיינית היה דלפינה הרבוסה דה נטיבידד).
לפי הצהרת העצמאות של הפיליפינים ב-12 ביוני 1898, המשולש הלבן הוא הסמל של הקטיפונן, שעל ידי ברית דמים עוררו השראה בעם הפיליפיני לקום למהפכה. שלושת הכוכבים מייצגים את שלוש קבוצות האיים של המדינה: לוזון, ויסאייאס ומינדנאו, למרות שבהצהרת העצמאות במקור סימל אחד הכוכבים את האי פאנאי, במקום ויסאייאס. שתי האפשרויות מייצגות את אותו מסר: האיחוד של עמים ותרבויות לכדי אומה אחת. שמונה הקרניים של השמש מסמלות את שמונה הפרובינציות הראשונות: מנילה, קביטה, בולקן, פמפנגה, נואבה אסיג'ה, בטאן, לגונה ובטנגס, שהתמרדו נגד השלטון הספרדי.
למרות שרבים רואים היום במנילה עיר, הוספת מנילה לקבוצה לעיל הייתה נכונה בשנת 1898, שכן אז מנילה ופרבריה נוהלו כפרובינציה נפרדת. פרובינציה זו ידועה בשם "אזור בירת המדינה".
משמשעות הצבעים היא כדלהלן: המשולש הלבן מייצג שוויון ואחווה; הכחול מסמל שלום, אמת וצדק; והאדום מסמל פטריוטיות וגבורה. עם זאת, בהצהרת העצמאות נכתב כי ההשראה לצבעי הדגל היא מדגל ארצות הברית, כביטוי להכרת התודה של הפיליפינים לסיוע האמריקאי נגד הספרדים.
הגוון המדויק של הצבע הכחול המשמש בדגל היה במרכז ויכוח במשך כמעט תשעים שנה. משנת 1920 ועד שנת 1985 הגוון היה "כחול צי", עד שהנשיא פרדיננד מרקוס הורה לשנותו ל"כחול שמים", בעצת חוגים היסטוריים, כדי שיהיה כמו הגוון המשמש את דגל קובה, שנתפשה כבעלת ברית נגד ספרד. בשל מחסור בחומרי גלם ובסטנדרט אחיד בזמן המלחמה הפיליפינית-אמריקאית, תומכי שני הגוונים יכולים להציג עדויות מתועדות שתומכות וסותרות את שתי הגישות. ראו דגלי המהפכה הפיליפינית.
במסמכים מהפכניים רשמיים כתוב בבירור שהגוון המקורי של כחול שהיה בשימוש היה "אזול אוסקורה", שפירושו בערך "כחול ערפילי", אולם הקביעה באיזה צבע מדובר בדיוק תישאר חומר לוויכוחים עוד שנים רבות. היסטוריונים נוטים להסכים ש"אזול אסקורה" הוא גוון כהה יותר מ"כחול שמיים", אך בהיר יותר מ"כחול צי".
כדי לשים קץ לוויכוח, קובע חוק הרפובליקה מס. 8491 כעת כי הגוון בו יש להשתמש הוא "כחול מלכותי".
הדגל הפיליפיני מיוחד בכך שהוא גם יכול לסמל מצב מלחמה. כשהדגל מונף הפוך, כך שהצבע האדום נמצא למעלה (או בצד שמאל, אם הדגל מוצג באופן אנכי), המשמעות היא שמדינת הפיליפינים נמצאת במצב מלחמה. הדגל הוצג הפוך לראשונה ב-4 בפברואר 1899, בתחילת מלחמת ארצות הברית-הפיליפינים.
מיגל אנחל רודריגס
מיגל אנחל רודריגס אצ'ווריה (בספרדית: Miguel Ángel Rodríguez Echeverría; נולד ב-9 בינואר 1940) הוא כלכלן, עורך דין, איש עסקים ופוליטיקאי אשר היה נשיאה של קוסטה ריקה בשנים 1998 עד 2002.
קורות חיים
מיגל אנחל רודריגס נולד בסן חוזה. הוא למד באוניברסיטת קוסטה ריקה וקיבל תארים בכלכלה (1962) ובמשפטים (1963). לאחר מכן עבר ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם קיבל תואר שני ודוקטורט בכלכלה. לאחר שסיים את לימודיו חזר רודריגס לקוסטה ריקה והחל לשמש כשר התכנון וכחבר במועצת המנהלים של הבנק המרכזי של קוסטה ריקה. רודריגס התמודד בבחירות לנשיאות בשנת 1990, אך הפסיד לחבר מפלגתו רפאל אנחל קלדרון. הוא ניסה לרוץ בשנית בבחירות לנשיאות של שנת 1994, אך גם ניסיון זה לא צלח. הוא רץ שוב בפעם השלישית ב-1998 והפעם זכה בבחירות והפך לנשיא.
תקופת נשיאותו נחשבה חסרת השפעה. הניסיונות לביצוע רפורמות בשוק החופשי, כולל תוכנית לסיום מונופול המדינה על התקשורת התפרקו תחת התנגדות מצד האיגודים המקצועיים של עובדי הממשל. אך הוא זכה להצלחה בביצוע רפורמות של מערכת הפרישה. בשנת 2004 הוא כיהן תקופה של חודש בלבד כמזכיר בבחירות המקדימות הכללי של ארגון מדינות אמריקה (OAS) ונאלץ לפרוש בשל האשמות שהועלו על כך שקיבל שוחד בעת כהונתו כנשיא. משפטו החל באפריל 2010 ביחד עם עוד שבעה בכירים בתקופת ממשלו. רודריגס הורשע באפריל 2011 במעשי שחיתות ונידון לחמש שנות מאסר.
האיגרת השלישית אל הקורינתים
האיגרת השלישית אל הקורינתים היא איגרת המשויכת לשליח פאולוס (שאול התרסי). בראשיתה של האיגרת נכתב כי פאולוס היא כותב האיגרת, אולם ככל הנראה מדובר באיגרת פסאודואפיגרפית.
אין מדובר באיגרת השלישית אל הקורינתים (מוזכרת באיגרת השנייה אל הקורינתים 2 ד' ו-ז' 8 -9) אשר נכתבה על ידי פאולוס ולא שרדה עד ימינו.
מחבר האיגרת
החל מהמאה הרביעית נחשבה האיגרת בקרב הכנסיות המערביות (הכנסייה הקתולית) כאיגרת אפוקריפית (איגרת שלא הפכה לחלק מהברית החדשה) מאחר שזהות מחברה לא הובררה. לעומת זאת, בכנסיות המזרחיות היוותה האיגרת חלק מכתבי הקודש - בכנסייה הסורית-אותודוכסית התייחס אפראהט אל האיגרת כקדושה (בשנת 340 לערך) ואפרים מסוריה התייחס אלה כחלק מספרי הברית החדשה (373 לערך).
האיגרת הופיע כחלק מהתנ"ך הארמני בשנת 1666 וכספר חיצוני בתנ"ך זה משנת 1805.
תוכן האיגרת
האיגרת מנסה לתקן אי הבנות שנבעו מהאיגרת הראשונה והאיגרת השנייה לאחר תפוצתן של אלה, וכן בעקבות איגרת הקורינתים אל פאולוס (אף היא איגרת חיצונית שלא הפכה לחלק מהברית החדשה).
האיגרת יצאה לתקוף טענות גנוסטיות שנפצו בהסתמך על ציטוט מהאיגרת הראשונה המציינת כי גוף האדם ודמו אינם יכולים לרשת את ממלכת האל, ובעקבות הפסוק נטען שממלכת השמים אינה גשמית אלא רוחנית. איגרת זו מנסה לסתור את הטענות הגנוסטיות. באמצעות תקיפה זו ניתן לתארך את האיגרת לשנת 160–170 לערך.
התאחדות התימנים בישראל
מצע המפלגה
לפי האמור במצע המפלגה, מטרתה היא לפעול "להחזקת המצב הכלכלי, הפוליטי והתרבותי של התימנים המתיישבים בארץ ישראל ולהשפיע על כל החוגים העבריים והתימנים בארץ ישראל ובחוץ לארץ כדי להגדיל את היישוב החקלאי של התימנים, להמציא בשביל עולים עבריים מתימן אפשרות של עבודה קבועה בבתי חרושת ומלאכה, להרים את מצבם החברתי ואת השפעתם בתוך היישוב העברי בארץ, להבריא ולהיטיב את תנאי החיים של היהודים בארץ".
הקשיים
מאז ייסודה, נאלצה התאחדות התימנים להתמודד עם קשיים אשר הפריעו לה לממש את מטרותיה.
היחסים עם ההסתדרות
היחסים עם הסתדרות העובדים הכללית היו בלתי תקינים. ההסתדרות לא ראתה בעין יפה הקמתו של גוף שרואה עצמו כמוסמך לטפל בענייניו של ציבור שלם. היא האמינה כי זהו תפקיד המצוי תחת חסותה המקצועית. לפיכך, היא השתמשה באמצעים רבים כדי לצמצם את פעילותה של ההתאחדות, כאשר אחת מדרכיה לביצוע המהלך הייתה הקמת סיעה אופוזיציונית תימנית, שפעלה בתוך ההסתדרות. לאחר כעשר שנים של משא ומתן בין ההסתדרות להתאחדות, נחתם בינואר 1944 הסכם בין הגופים שהבטיח שיפור במצבו ובמעמדו של הפועל התימני. לאחר תקופה קצרה נוכחו מספר חברים בהתאחדות, ובראשם אברהם כהן ויוסף כהן, שהשיפור שהובטח בהסכם לא מתממש. לפיכך, הם פרשו מההתאחדות והקימו תנועה חדשה בשם התאחדות התימנים העצמאית.
גיוס כספים
אנשי ההתאחדות הבינו במהרה שעליהם לגייס כסף רב לשם השגת מטרותיה. תחילה הם ניסו לגייס כספים בקרב יהודי תימן, אך מצבם הכלכלי הבעייתי של יהודי תימן הכשיל צעד זה.