cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תסמונת העין היבשה
תסמונת העין היבשה היא תסמונת בה העיניים יבשות. תסמינים נלווים אחרים כוללים גירוי, אדמומיות, הפרשות והתעייפות העיניים בקלות. ראייה מטושטשת עשויה להופיע גם כן בחלק מהמקרים. התסמינים יכולים לנוע בין קלים מאוד לחמורים מאוד. הצטלקות של הקרנית עשויה להופיע במקרים מסוימים ללא טיפול. עין יבשה מופיעה כאשר העין לא מפיקה מספיק דמעות או כאשר הדמעות מתנדפות מהר מדי. זה יכול משימוש בעדשות מגע, בעיות בתפקוד בלוטת meibomian, אלרגיות, הריון, תסמונת Sjögren, חסר ויטמין A, ניתוח לאסיק, ותרופות מסוימות, כגון אנטיהיסטמינים, תרופות ליתר לחץ דם, טיפול הורמונלי, וכן תרופות נוגדות דיכאון. דלקת הלחמית הכרונית עלולה להיגרם מחשיפה לעישון טבק. האבחנה מבוססת לרוב על הסימפטומים, אם כי ניתן להשתמש במספר בדיקות אחרות. הטיפול תלוי בסיבה הגורמת ליובש העין. דמעות מלאכותיות הם הטיפול כאשר העין לא מפיקה מספיק דמעות בעצמה. משקפיים היושבות קרוב לפנים עשויות להפחית את אידוי הדמעות. עצירה או שינוי של תרופות מסוימות עשויה לעזור. ניתן להשתמש במקרים מסוימים בתרופות ciclosporin או טיפות עיניים סטרואידים. אפשרות נוספת היא תקעים לקרימליים המונעים ניקוז דמעות משטח העין. תסמונת העין היבשה עלולה לגרום לשימוש בעדשות מגע ללא אפשרי. תסמונת העין היבשה היא מחלת עיניים שכיחה. זה משפיע על 5–34% מהאנשים במידה מסוימת. בקרב אנשים מבוגרים זה משפיע על עד 70%. בסין זה משפיע על כ-17% מהאנשים.
סימנים ותסמינים
תסמינים אופייניים לתסמונת העין היבשה הם יובש, שרפה וגירוי בעיניים תחושה של חול בעיניים שהולכת ומתגברת ככל שהיום נמשך. ניתן לתאר את התסמינים כעיניים מגרדות, צורבות או עייפות. תסמינים נוספים הם כאב, אדמומיות, תחושת משיכה ולחץ מאחורי העין. יכולה להיות תחושה שמשהו, כמו כתם של לכלוך, נמצא בעין. הפגיעה כתוצאה במשטח העין מגבירה את אי הנוחות והרגישות לאור בהיר. שתי העיניים בדרך כלל מושפעות.
מכיוון שממצמצים מצפים את העין בדמעות, הסימפטומים מוחמרים כתוצאה מפעילויות בהן קצב מצמוץ מופחת כתוצאה משימוש ממושך בעיניים. פעילויות אלה כוללות קריאה ממושכת, שימוש במחשב, נהיגה או צפייה בטלוויזיה. התסמינים גוברים באזורים סוערים, מאובקים או מעושנים (כולל עשן סיגריות), בסביבות יבשות בגובה רב כולל מטוסים, בימים עם לחות נמוכה, ובאזורים בהם מזגן (במיוחד במכונית), מאוורר, תנור חימום, או אפילו מייבש שיער. התסמינים מפחיתים במהלך מזג אוויר קריר, גשום או מעורפל ובמקומות לחים, כמו במקלחת.
גורמים
תסמונת העין מתרחשת כאשר העיניים אינן מפרישות די דמעות או שהדמעות 'בורחות' מהר מדי מהעין ואין מספקות את צורכי הלחלוחית של העין. ישנן סיבות רבות למצב ועל חלקן נפרט. כול פגיעה בתהליך ייצור והפרשת הדמעות או בתהליך ייצור והפרשת החומרים השומניים ששומרים על הדמעות בעין, עלולה לגרום לתופעת העין היבשה.
הגיל השלישי
תופעת עין יבשה נפוצה יותר בקרב מבוגרים, הן בשל הפחתה בהפרשת הדמעות והן בשל בעיה בפעילות העפעפיים.
סיבות סביבתיות
שהיה בשמש יוקדת, רוח, מזג אוויר יבש, רוח חמה ושהיה בגבהים עלולים לגרום ליובש בעין.
אף אימוץ העין הנובע מקריאה, כתיבה או הקלדה עלולים לגרום ליובש בעין, כי אנו נוטים למצמץ פחות בעת פעילויות אלו.
תרופות
תרופות מסוימות עלולות לגרום ליובש בעין, לרבות אנטי-היסטמינים (נוגדי אלרגיה), נוגדי דיכאון, תרופות מקבוצת חוסמי בטא (מיועדות בעיקר לטיפול ביתר לחץ דם ובבעיות של תפקוד הלב) ותרופות משתנות (גורמות להפרשה מרובה של שתן).
ניתוח לייזר בעיניים
לעיתים בשבועות הראשונים שלאחר ניתוח לייזר תתהווה בעיית עין יבשה. במרבית המקרים התופעה תחלוף לכל היותר לאחר מספר חודשים אולם היא עלולה להימשך.
עדשות מגע
לעיתים עדשות מגע מגרות את העין וגורמות לעין יבשה. במקרה כזה מומלץ להחליף את סוג העדשה או לצמצם את שעות השימוש בהן. בכול מקרה של גירוי יש להסיר מידית את העדשות.
אבחון
רופא העיניים יכול לאבחן בקלות יחסית יובש בעין על בסיס תלונות המטופל, מספר בדיקות והתיק הרפואי.
סביר להניח שהרופא יתהה לגבי נטילת תרופות מסוימות, לגבי פעילויות לרבות עבודה מרובה מול מחשב או במזג אוויר חם ויבש וכן לגבי סימפטומים אחרים העלולים לגרום ליובש בעין.
במקרים רבים תיערכנה גם שתי בדיקות:
לאחר חמש דקות מוסרים פסי הנייר ומידת הרטיבות שלהם נבחנת. כאשר מידת הרטיבות פחותה מרמה מסוימת הרי שככל הנראה מדובר בתופעת עין יבשה.
שמירה על היגיינת העין
היגיינה נאותה עשויה להפחית סימפטומים של עין יבשה או למנוע אותם, בפרט במצב של דלקת העפעפיים (בלפריטיס). רטייה לחה חמימה - מדובר בהנחת רטייה לחה חמימה (קומפרס) על העין, כדי לגרום לשומנים המופרשים על ידי הבלוטות שמסביב לעין להיות יותר נגישים לעין.
אם מצאתם לנכון להשתמש בשקיקים מיוחדים שניתן לחמם במיקרוגל ראוי לוודא את ניקיונם לפני ואחרי השימוש.
עיסוי עדין של העפעף
פעולה זו תמרח טוב יותר את השומנים המופרשים על ידי הבלוטות על גלגל העין.
העיסוי עלול לגרום תחילה לגירוי קל אולם זו תחושה תקינה שתחלוף עם הזמן.
ניקוי של העפעפיים
חשוב להקפיד על ניקוי שגרתי של העפעפיים כדי להסיר עודפי שומן, לכלוך ואבק המצטברים עליהם (ניתן להשתמש במסיר איפור עדין או בפדים לחים). ניתן להכין בבית תמיסת ניקוי:
תזונה
נצברו הוכחות מדעיות לכך שתזונה עשירה בחומצות שומן מסוג אומגה 3 (מהחי ובנוסף מהצומח, אלו חומצות שומן שונות) עשויה להיטיב או למנוע עין יבשה. מדובר בצריכה של לפחות שתי מנות דג בשבוע. חומצות השומן הללו נמצאות בשפע בדגים דוגמת מרקל, סלמון, סרדינים, הרינג, טונה טרייה או שימורי טונה בשמן זית. חומצות שומן אומגה 3 מהצומח נמצאות בגרעינים ובאגוזים, שמנים המופקים מהם, סויה ומוצריה וירקות ירוקי עלים. ניתן להסתייע גם בתוספי תזונה.
טיפול
הטיפולים השונים בתופעת העין היבשה יכולים להפחית את הסימפטומים. חלק מהלוקים בתסמונת יחוו תופעות חוזרות ונשנות של עין יבשה במהלך חייהם. סוג הטיפול תלוי בסיבה להופעת עין יבשה, היינו האם מדובר בכמות מועטה מידי של דמעות מופרשות, או אם מדובר בדמעות ה'בורחות' מהעין מהר מידי, בסיבה רפואית כלשהי או בסיבה סביבתית.
הטיפול הראשון צריך להתייחס לגורמים שניתן לשנות, למשל שינוי תרופה הגורמת לתופעה, או שינוי סביבתי לרבות על ידי שיפור ההיגיינה של העין, שיפור תזונתי ואף הימנעות משהייה באזורי אקלים שמאיצים או גורמים לעין יבשה.
טיפולי לחלוחית (חומרי סיכה)
מקרים קלים עד בינוניים בחומרתם מטופלים באמצעות שימוש בחומרי סיכה - טיפות עיניים, ג'לים או משחות. חלקם מכונה דמעות מלאכותיות מאחר שהן מחליפות את הדמעות החסרות, אולם אלו לא מכילים נוגדנים, ויטמינים או חומרי הזנה אחרים המצויים בדמעות ואשר חיוניים לבריאות העין. חלק מחומרי הסיכה נמכרים ללא מרשם וחלקם מהווים תרופות מרשם. בכול מקרה מומלץ להיוועץ הרופא עניים טרם תחילת שימוש בחומר סיכה כלשהו.
טיפולים נוגדי דלקת
תופעת עין יבשה מתמשכת עלולה לגרום לדלקת בעין או מסביבה ולפיכך יש לשקול טיפול מונע דלקת.
טיפות עיניים מסוג סרום אוטולוגי (סרום המופק מהמטופל)
כאשר שאר הטיפולים התרופתיים לא הועילו ייתכן שיומלץ על שימוש בטיפות עיניים מיוחדות המופקות מהסרום (רכיבי הדם ללא תאי הדם שבהם) של המטופל עצמו. במרבית המקרים יילקחו 5–6 מבחנות של דם, יועמדו בטמפרטורת חדר בין 15 ל-120 דקות, יוכנסו לצנטריפוגה על מנת להפריד את מרכיבי הדם השונים, ובהמשך יילקח החלק העליון של הנוזל (הסרום) וידולל ל-20% בעזרת Balanced Saline Solution. כך שלמטופל יהיו כ12 בקבוקונים של סרום אוטולוגי. בקבוק כזה מחזיק כשבוע במקרר (4 מעלות צלזיוס) וכשלושה חודשים בפריזר (מינוס 20 מעלות). לכן שומרים את כל הבקבוקים (פרט לאחד) בפריזר ומחליפים בקבוק כל שבוע.
ניתוח
כאשר היובש בעין חמור, והטיפולים לא הועילו אזי במקרים מסוימים ניתוח עשוי לסייע. מדובר בשני סוגי ניתוחים.
ניתוח לחסימת או הצרת דרכי הניקוז של הדמעות - מטרת הניתוח למנוע את בריחתן המהירה של הדמעות מהעין. ההליך אינו מכאיב ובמהלכו חוסמים את פתחי הניקוז של הדמעות שמצויים בצד הפנימי (קרוב לאף) של זוויות העין. הפקק הזעיר המוחדר לפתחי הניקוז עשוי סיליקון או קולגן.
בטרם מבצעים חסימה או הצרה קבועה, מבצעים חסימה או הצרה זמנית על ידי החדרת 'פקק' זמני שיימס בתוך 7 ימים. לאחר ההחדרה המטופל אמור לחוש הקלה כמעט מידית בתופעת היובש אולם לאחר שבוע הסימפטומים יחזרו. המטופל יתבקש לשוב לביקורת לאחר 10–14 יום לשם בחינת יעילות הטיפול. אם נמצא יעיל תבוצע חסימה או הצרה קבועה.
השתלה של בלוטת רוק - מדובר בהליך שאינו שגור ומתבצע רק כאשר שאר החלופות לא הועילו, המצב חמור ומדובר בבעיה הנובעת מפגם בבלוטות המפרישות דמעות. במהלך הניתוח נוטלים כמה בלוטות רוק מאזור השפה התחתונה של הפה ומשתילים אותן מתחת לעור שמעל העין. הרוק שייוצר על ידי בלוטות הקור המושתלות פועל כתחליף דמעות.
הלמוט רילינג
הלמוט רילינג (בגרמנית: Helmuth Rilling; נולד ב-29 במאי 1933), מנצח, מוזיקולוג ומורה. מייסד המקהלה "גכינגר קנטוריי" (גרמנית: Gächinger Kantorei), "קולגיום באך שטוטגרט" (Bach-Collegium Stuttgart), "אנסמבל צעירי שטוטגרט באך" (Junges Stuttgarter Bach Ensemble), "פסטיבל באך אורגון" (Oregon Bach Festival) ביוג'ין, אורגון, "פסטיבל אנסמבל שטוטגרט" (Festival Ensemble Stuttgart) "אקדמיית באך הבינלאומית שטוטגרט" (Internationale Bachakademie Stuttgart) ואקדמיות נוספות ברחבי העולם. לימד ניצוח על מקהלות באוניברסיטת פרנקפורט בשנים 1965-1989 וניהל את מקהלת "פרנקפורטר קנטוריי" (Frankfurter Kantorei) בשנים 1969-1982.
השכלה וניצוח
רילינג, יליד שטוטגרט, קיבל את השכלתו הראשונית במוזיקה בסמינר הפרוטסטנטי בוירטמברג. בין השנים 1952-1955 למד לנגן בעוגב, הלחנה וניצוח מקהלות בקולג' למוזיקה בשטוטגרט. השלים את לימודיו בהוראת פרנאנדו ג'רמאני ברומא, וב"אקדמיה מוזיקלה קיג'אנה" (Accademia Musicale Chigiana) בסיינה. ב-1954 בעודו סטודנט, ייסד את מקהלת "גכינגר קנטוריי". החל ב-1957 היה לעוגבן ומנהל המקהלה בכנסיית הזיכרון בשטוטגרט (Stuttgart Gedächtniskirche). בשנים 1963-1966 לימד נגינה בעוגב ושירה בבית הספר הכנסייתי בשפנדאו כשהוא מנצח על מקהלת הכנסייה.
ב-1965 ייסד את קולגיום באך שטוטגרט, שיחד עם מקהלת ה"גכינגר קנטוריי" ערך סיורי הופעות נרחבים. ב-1967 למד בהוראת ליאונרד ברנשטיין בניו יורק ובאותה השנה נתמנה פרופסור לניצוח מקהלה באוניברסיטת פרנקפורט (Frankfurt Musikhochschule), משרה בה החזיק עד 1985 (המשיך ללמד עד 1989). ב-1969 מונה למנהל מקהלת "פרנקפורטר קנטוריי".
רילינג מוכר בביצועיו למוזיקת בארוק בביצוע בכלים עכשוויים. הקליט פעמיים את כל היצירות הקוליות של באך, ושלש פעמים את משיח של הנדל לאחר מחקר נרחב של היצירה. כמו כן ביצע והקליט יצירות מאת ברהמס ומלחינים קלאסיים-רומנטיים אחרים. ב-1988 ניצח על ביצוע הבכורה של המיסה לרוסיני. כמו כן רילינג הזמין מהמבצע והמוזיקולוג רוברט לוין השלמה חדשה לרקוויאם מאת מוצרט בטרם הקליט אותו, לימים גרסה זו נבחרה על ידי גרדינר לביצוע.
רילינג ייסד מספר פסטיבלי מוזיקה, הראשון שבהם יחד עם רויס זלצמן ביוג'ין (אורגון) ב-1970, ושימש עבורו מנהל אמנותי עד 2013. כמו כן במסגרת "אקדמיית באך הבינלאומית בשטוטגרט" שייסד ב-1981 נערכים קונצרטים וכיתות אומן. ב-2001 ייסד את "פסטיבל אנסמבל" כחלק מ"פסטיבל המוזיקה האירופאית בשטוטגרט".
רילינג ניצח על תזמורות רבות, בהן הפילהרמונית הישראלית, בישראל.
אונה מרקל
אונה מרקל (באנגלית: Una Merkel; 10 בדצמבר 1903 – 2 בינואר 1986) הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית זוכת פרס טוני ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1961 על הופעתה בסרט "קיץ ועשן".
ביוגרפיה
מרקל נולדה לבסי ואלברט מרקל בקובינגטון, קנטקי. אביה היה סוכן מכירות ועל כן עברה בילדותה עם הוריה ממקום למקום ברחבי דרום ארצות הברית. בגיל 15 גרה עם משפחתה בפילדלפיה למשך שנה והמשיכה לניו יורק. שאבה את אהבתה למשחק ואת הרצון להפוך לשחקנית מכוכבת הקולנוע ליליאן גיש.
קריירת משחק
מרקל החלה את דרכה במספר סרטים אלמים ולאחר מכן פנתה לתיאטרון. בתחילת שנות ה-30 חזרה מרקל לשחק בהוליווד ושיחקה לראשונה בסרטים מדברים כגון: "אברהם לינקולן" בתפקיד אן רותלדג' אהובתו הראשונה של הנשיא אברהם לינקולן (וולטר יוסטון), בגרסה הקולנועית הראשונה לספר "הנץ ממלטה", במיוזיקל המצליח "רחוב 42", בקומדיה "אישה אדומת שיער", במותחן "הלוחשים לעטרף" ובסרטו של ויקטור פלמינג "פגז". בהמשך העשור שיחקה מרקל בקומדיות המוזיקליות המצליחות "האלמנה העליזה" של ארנסט לוביטש" בתור המלכה דולורס, "מלודית ברודוויי של 1936" בתפקיד קיטי קורבט מזכירתו של המפיק רוברט גורדון (רוברט טיילור), "נולד לרקוד" בתפקיד ג'ני סקאס ובדרמות "אוולין פרנטיס", "ריפרף", "בזמן שאול" ו"סראטוגה".
בשנות ה-40 השתתפה מרקל בקומדיות "הדרך לזנזיבר" לצידו של בינג קרוסבי ובוב הופ, "בנק הבלש" ו"זהו הצבא". ב-1952 שיחקה מרקל בעיבוד הקולנועי השני לאופרה "האלמנה העליזה" בתפקיד קיטי ריילי והשתתפה במיוזיקל "עם שיר בלב שלי" בתפקיד האחות מרי. ב-1956 זכתה מרקל בפרס טוני על הופעתה בתפקיד אדנה ארל פונדר במחזה "הלב המהורהר". ב-1959 הופיעה בקומדיה "משחק ההזדווגות" לצידו של פול דאגלס בהופעתו האחרונה.
ב-1961 השתתפה מרקל בקומדיה "אבא מתארס" ובדרמה הרומנטית "קיץ ועשן" בתפקיד גברת ויינמילר עליו הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. שיחקה את תפקידיה האחרונים בסרטים קסם קיצי ו"ספיינאוט" בכיכובו של אלביס פרסלי.
חיים אישיים
מרקל הייתה נשואה במשך כ-15 שנה לרונלד בורלה. קיבלה כוכב על שמה בשדרת הכוכבים של הוליווד בשנת 1960.
מרקל מתה מנסיבות שאינן גלויות ב-2 בינואר ,1986 בגיל 82 בלוס אנג'לס. נטמנה לצד הוריה בפורט מיטשל, קנטקי.
לוקאס גורנה-דואת'
לוקאס גורנה-דואת' (באנגלית: Lucas Gourna-Douath; נולד ב-5 באוגוסט 2003) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר ברד בול זלצבורג.
קריירה
ב-6 במאי 2020, בגיל 16, חתם גורנה-דואת' על החוזה המקצועי הראשון שלו בסנט-אטיין. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2–0 על שטרסבורג ב-12 בספטמבר 2020. ב-3 באפריל 2022 כבש שער בכורה בקבוצה בהפסד 2–4 לאולימפיק מרסיי.
ב-13 ביולי 2022 חתם לחמש שנים ברד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית.
נוק אייר
נוק אייר (בתאית: นกแอร์; באנגלית: Nok Air) היא חברת תעופה זולה תאילנדית. בסיס הפעולה המרכזי שלה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי דון מואנג, ומטה ההנהלה שלה שוכן ברג'נאקרן טאוור שבמחוז סתורן, שבבירה בנגקוק.
החברה היא הספונסרית הרשמית של מועדוני הכדורגל TTM לופ בורי, צ'יאנג מאי, והאד-יאי.
תולדות החברה
החברה נוסדה בפברואר 2004, והיא החלה את פעילותה ב-23 ביולי אותה השנה. החברה ביצעה את הטיסה הבינלאומית הראשונה שלה ב-31 במאי 2007, לבנגלור בירת קרנאטקה, הודו. באותה השנה קיבלה את אישור הרשויות להפעיל טיסות ליעדים נוספים במדינה: היידראבאד, ניו דלהי, וצ'נאי.
בחודש נובמבר 2007 השעתה נוק אייר את טיסותיה לבנגלור, לאחר שהמתחרה ג'טסטאר אסיה איירווייז החלה להפעיל טיסות בקו.
לאחר שנכשלה בהפעלת טיסות בקווים בינלאומיים, החליטו בנוק אייר להתמקד בשוק המקומי, כך הפכה החברה לבעלת מספר הקווים הפנימיים הגדול בתאילנד. אסטרטגיה זו הוכיחה את עצמה כנכונה, בשנת 2010 הרוויחה החברה 618 מיליון באט, והיא הזמינה שבעה מטוסי בואינג 737-800 וארבעה מטוסי ATR 72.
בעלי המניות בחברה הם: תאי איירווייז אינטרנשיונל (49%), Nok Air Management Company Limited (25%), CPB (6%) בנק סיאם המסחרי (5%) King Power International Company Limited (5%), והיתר (10%) ביידי משקיעים פרטיים.
ספארקשורטס
פרל, סמאש וגראב וקיטבול, שלושת הסרטים הקצרים הראשונים של פרויקט ספארקשורטס, אושרו ב-SIGGRAPH ב-14 באוגוסט 2018. פרל פורסם רשמית ב-4 בפברואר 2019 ביוטיוב, בעוד סמאש וגראב, וקיטבול פורסמו ב-11 וב-18 בפברואר, בהתאמה. הסרטים הקצרים פורסמו לאחר מכן ב-12 בנובמבר 2019 בדיסני+, יחד עם "לצוף", שלא עלה ליוטיוב. הסרטים הקצרים זכו לשבחים בעקבות הנושאים הבוגרים יותר בהשוואה להפקות הקודמות של פיקסאר.
פיתוח
פיקסאר הכריזה לראשונה על פרויקט ספארקשורטס ב-18 בינואר 2018. התוכנית מורכבת ממתן לעובדים בפיקסאר חצי שנה ותקציב מוגבל לפיתוח סרטי אינדי קצרים, כולם על סמך חוויות אישיות. התוכנית פותחה במטרה למצוא יוצרי קולנוע חדשים בפיקסאר. בובי רוביו, סופר / במאי הסרט לצוף, תיאר את התוכנית כ-"שונה מסוגי הסרטים" שפותחו בפיקסאר, ואילו לינדסי קולינס אמר כי פרויקט הסרטים הקצרים מכונה ספארקשורטס (ניצוצות) כיוון שפיקסאר "[רוצה] לגלות ניצוץ יצירתי" בעובדיו. ג'ים מוריס אמר: "פרויקט ספארקשורטס נועדה לגלות מספרי סיפורים חדשים, לחקור טכניקות של סיפורים חדשים ולהתנסות בזרימות הפקה חדשות", והוסיף שהוא "[מספק] הזדמנות לפתח את הפוטנציאל של אמנים בודדים וגישות הקולנוע ההמצאתיות שלהם בנושא. בקנה מידה קטן יותר מהמחיר הרגיל של [פיקסאר]".
ב-10 בינואר 2020, לאחר יציאת הסרטון "לופ", דייוויד לאלי ציין שפיקסאר עובדת על סרטונים קצרים נוספים.
אושייצק
אושייצק (בפולנית: Osieck) היא עיירה במחוז אוטובוצק שבפרובינציית מזוביה בפולין, בה שכנה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב
אושייצק נזכרת לראשונה בתעודות מן המאה ה-18 ככפר בבעלות אצילים פולנים. על פי אופייה הייתה יישוב חקלאי, אך מאחר שהתקיימו בה שווקים וירידים, היא שימשה גם מרכז מסחרי לסביבתה, וב-1826 קיבלה מעמד עירוני.
בשנת 1827 היו בה 159 בתים, וב-1860 185 בתים, רק ארבעה מהם בתי לבנים.
באמצע ספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, אך הם לא ישבו בה דרך קבע, והשאירו את ניהולה בידי הרשות המקומית הפולנית.
יהודי אושייצק
תחילת היישוב היהודי בעיירה היא בראשית המאה ה-19. בשנים 1862 עד 1873 אסרו שלטונות רוסיה על ישיבת יהודים בעיירה בשל קרבתה לגבול, ומסיבה זו התפתחה הקהילה רק לקראת סוף המאה ה-19. רוב יהודי העיירה התפרנסו ממסחר בתוצרת חקלאית וממלאכה, ובימי מלחמת העולם הראשונה עסקו גם בייצור ביתי של מצרכים בסיסיים.
בראשית המאה ה-20 נבנה בעיירה בית מדרש מעץ, ובשנים 1908 עד 1919 כיהן במקום הרב עזריאל חיים זמלינג. בשנת 1913 אירעו מספר פרעות ביהודי העיירה, ובהן נהרג יהודי אחד. בתום מלחמת העולם הראשונה עברו דרך העיירה חיילים מהצבא הכחול, שפרעו גם הם ביהודים. בשנות העשרים והשלושים התקיימה בעיירה פעילות ציונית, ובשנת 1923 נוסד בה סניף של אגודת ישראל. כרב הקהילה האחרון שימש הרב י"מ זוסמן.
יהודי העיירה סבלו מגל האנטישמיות הפולני בשנות השלושים, במהלכו נערכה הסתה נגד יהודי העיירה, ויודו מדי פעם אבנים לעבר בית המדרש בעיירה ולעבר בתי היהודים בה.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 324 יהודים. במהלך הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה עזבו היהודים את העיירה לריכוזים יהודיים גדולים יותר בסביבתה, ומשם נשלחו רובם למחנה ההשמדה טרבלינקה בסתיו 1942.
מיקאל דוריש
קריירת מועדונים
דוריש התחיל את הקריירה שלו בדוקלה באנסקה ביסטריצה בה הוא משחק מגיל 14. אחרי שלוש שנים במחלקת הנוער, ב-9 בנובמבר 2005 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2-0 נגד רוז'ומברוק במשך 5 עונות הוא הבקיע 18 שערים ב-114 משחקים.
באוגוסט חתם בוויקטוריה פלזן מליגת העל הצ'כית. ב-28 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בפלזן בניצחון 0-3 נגד דינמו צ'סקה בודייוביצה. בעונתו הראשונה במועדון זכה עם הקבוצה באליפות.
בקיץ הושאל למלאדה בולסלאב עד לסיום העונה. בעונת חזר לפלזן והבקיע 16 שערים ב-25 משחקים והיה מלך השערים של פלזן בעונה ושני בליגה אחרי דוד לפאטה שכבש 20 שערים.
ב-26 בינואר 2017 חתם באורנבורג מליגת העל הרוסית. ב-17 בינואר 2018 הושאל לאנורתוסיס פמגוסטה עד לסוף העונה. ב-6 ביולי 2018 הושלמה עסקת העברתו של דוריש לפמגוסטה תמורת 600 אלף אירו.
קריירה בינלאומית
דוריש ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובקיה ב-15 באוגוסט 2012 בניצחון 1-3 נגד. ב-13 בנובמבר 2015 הבקיע צמד בניצחון 2-3 נגד. דוריש השתתף עם הנבחרת ביורו 2016 בו שיחק בשלושת המשחקים, אך לא כבש אף שער.
יחסי אורוגוואי–ספרד
יחסי אורוגוואי–ספרד מתייחס ליחסים הנוכחיים והיסטוריים בין ממלכת ספרד ואורוגוואי. שני העמים הם חברי האגודה של האקדמיות לשפה הספרדית וארגון הברית האיברית-אמריקאי.
הקולוניזציה הספרדית
ב-1516, האירופי הראשון שהגיע לשטחי אורוגוואי היה החוקר הספרדי חואן דיאס דה סוליס. ב-1526, סבסטיאן קבוט כינה את האזור "האזור המזרחי של אורוגוואי", עם זאת, הוא לא ביסס את כל היישובים בארץ, כפי שהוא האמין שזה יהיה מושך להתיישבות. בשנות ה-20 של המאה ה-17, המיסיונרים הישועים והפרנציסקנים הקימו את היישוב הראשון, ובמהלך המאה התיישבו באזור מגדלי בקר. ב-1776, הפך האזור באופן רשמי לחלק של האימפריה הספרדית, אשר נשלט ממלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, אשר בירתה הייתה בואנוס איירס.
העצמאות
בשנת 1810, תנועת העצמאות פרצה בבואנוס איירס, וזה השפיע על המהלך לעצמאות באזור אורוגוואי. בשנת 1811, הגנרל חוסה חרוואסיו ארטיגס מרד ברשויות הספרדיות והביס אותן בקרב על לאס פיידראס. בהמשך נאבקה אורוגוואי בניסיונות כיבוש מצד ברזיל, שסיפחה לעצמה את אורוגוואי בשנת 1821. בתגובה לסיפוח התחוללה במדינה מהפכה, ואורוגוואי הכריזה על עצמאות ב-25 באוגוסט 1825. הכרזת העצמאות הובילה למלחמת ארגנטינה–ברזיל, שבסיומה (1828) נוצרה הרפובליקה העצמאית של אורוגוואי, שבירתה מונטווידאו.
לאחר העצמאות
ב 19 ביולי 1870, ספרד ואורוגוואי כוננו יחסים דיפלומטיים וחתמו על הסכם של שלום וידידות. לאחר כינון יחסים דיפלומטיים, אלפי אזרחים ספרדים היגרו לאורוגוואי. בשנת 1908, מעל 30% מאוכלוסיית אורוגוואי נולדו בספרד.
במהלך מלחמת האזרחים בספרד (1936–1939) כ-70 מאזרחי אורוגוואי נלחמו בשורות הבריגדה הבינלאומית נגד הצד הלאומני. בשנת 1936, נשיא אורוגוואי, גבריאל טרה הכיר בממשלת פרנסיסקו פרנקו. בין השנים 1946–1958, מעל 37,000 אזרחים ספרדים היגרו לאורוגוואי. רוב המהגרים הספרדים הגיעו לאורוגוואי בשל העוני בספרד, אולם חלקם היו גם פליטים פוליטיים שברחו מהדיקטטורה של פרנקו.
היחסים בין שתי המדינות
במהלך השנים, שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים כמו הסכם על בוררות (1922); הסכם סחר (1957); ביטול הצורך בוויזות (1961); הסכם על חילופי תרבות (1964); הסכם תיירות (1969); הסכם על שימוש באנרגיה אטומית למטרות שלום (1979); הסכם השקעה בצורכי ההגנה (1992); הסכם הסגרה (1996); הסכם למניעת כפל מס (2011) והסכם שיתוף פעולה בהגנה (2015).
תחבורה
קיימות טיסות ישירות בין מדריד למונטווידאו עם אייר אירופה ואיבריה איירליינס.
יחסי סחר
ב-2015, הסחר בין ספרד ואורוגוואי הסתכם ב-408 מיליון אירו. לספרד יש השקעות בשווי 470 מיליון דולר באורוגוואי. חברות ספרדיות רב לאומיות כגון Banco בילבאו Vizcaya Argentaria, בנקו סנטנדר, Mapfre וזארה, בין השאר, פועלות באורוגוואי.
נציגויות דיפלומטיות
אורוגוואי מחזיקה בספרד שגרירות במדריד ו-8 קונסוליות בברצלונה, בילבאו, לאס פאלמאס דה גראן קנריה, מלאגה, סנטה קרוס דה טנריפה, סנטיאגו דה קומפוסטלה, סביליה וולנסיה. מאידך, ספרד מחזיקה באורוגוואי שגרירות במונטווידאו בלבד.
עומר רשף
עומר רשף (נולד ב-8 ביולי 1997) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת אמן בינלאומי. סגן אלוף ישראל בשחמט לשנת 2016.
נכון לדצמבר 2022, רשף מדורג במקום ה-20 בישראל לפי מד כושר.
ביוגרפיה
עומר רשף למד בתיכון אהל שם. בדצמבר 2013 ייצג את ישראל באליפות העולם בשחמט לבנים עד גיל 16 שנערכה באל-עין, באבו דאבי, כחלק ממשלחת ישראלית מצומצמת של שחקני נוער מצטיינים (שכללה, בנוסף אליו, בין היתר גם את אלון מינדלין ומיכל להב), שעשתה היסטוריה: בפעם ראשונה ישראל יוצגה בתחרות שחמט במדינה ערבית.
סגן אלוף ישראל
באליפות ישראל, שנערכה בטבריה בשנת 2016 זכה בסגנות, אחרי תמיר נבאתי ממועדון נס ציונה ולפני אביטל בורוחובסקי ממועדון כפר סבא. הוא צבר 6 נקודות מ-9 אפשריות והפגין ביצוע תחרותי של מד כושר 2591. הישגו נחשב להפתעה משום שבתחילת התחרות היה מדורג במקום ה-14, בהתאם למד כושרו (2435).
רשף הוא בכיר שחקני מועדון השחמט של קריית אונו ונכון לשנת 2018 משחק בשורותיו בליגה הלאומית, בלוח הראשון. אביו, ניר, הוא מנהל המועדון.
לומד לתואר ראשון באוניברסיטת טקסס באוסטין. רווק.
פיטר הרמן
פיטר הרמן (באנגלית: Peter Hermann; נולד ב-15 באוגוסט 1967) הוא שחקן טלוויזיה, מפיק ותסריטאי אמריקאי. התפרסם בסדרות "יאנגר", "שוטרים בדם" ו"חוק וסדר: מדור מיוחד".
קריירה
הרמן החל את הקריירה שלו ב־1997 כד"ר מייקל בורק בתוכנית Guiding Light ובמספר תוכניות נוספות.
החל משנת 2002 קיבל תפקיד משנה בסדרת הדרמה "חוק וסדר: מדור מיוחד" בדמותו של עורך הדין טרבור לוגן, תפקיד אותו מילא לאורך כל עונות הסדרה בתפקיד חוזר.
בשנת 2011 השתתפף בסרט הטלוויזיה "גדולים מכדי להיכשל" של קרטיס הנסון בתפקיד כריסטופר קוקס, ראש הרשות לניירות ערך.
החל משנת 2011 מופיע בסדרה "שוטרים בדם" בתפקיד ג'ק בויל, הגרוש של ארין רייגן (ברידג'ט מוינאהן), תפקיד אותו משחק לאורך כל 13 העונות של הסדרה.
במקביל בשנים 2015–2021 הופיע בתפקיד ראשי בסדרה "יאנגר" בתפקיד צא'רלס ברוקס, מו"ל ראשי והמעסיק של לייזה (סאטון פוסטר), אשר מנהל איתה מערכת יחסים רומנטית לאורך כל הסדרה.
ב־2018 פרסם ספר ילדים שיצא לאור בהוצאת הרפר קולינס בשם "If the S in Moose Comes Loose".
ב-2022 שיחק בעונה ה-13 של "שוטרים בדם", וגילם את אב המשפחה בסרט האימה "לילה טוב אמא" בכיכובה של נעמי ווטס מבית אולפני אמזון.
חיים אישיים
הרמן נשוי החל משנת 2004 לשחקנית מרישקה הרגיטאי, אותה הכיר על הסט של הסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד", לשניים שלושה ילדים: ב-2006 נולד בנם אוגוסט, ב-2011 אימצו השניים שני ילדים אמיה ואנדרו.
הרמן מעורב יחד עם הרגיטאי בניהול ארגון שהוקם על ידי השניים The Joyful Heart, שמטרתו לסייע לקורבנות נפגעי תקיפה מינית.
איתן ליפשיץ
איתן ליפשיץ (6 באוקטובר 1944 – 21 בדצמבר 2019) היה עיתונאי ישראלי. הגיש תוכניות רדיו בגלי צה"ל.
ביוגרפיה
איתן ליפשיץ נולד בשנת 1944 בתל אביב. בנעוריו היה פעיל במסגרת "הנוער העובד והלומד". את שירותו הצבאי עשה בגדוד 50 של הנח"ל בחטיבת הצנחנים.במלחמת יום הכיפורים היה בצוות של אריאל שרון וצלח איתו את תעלת סואץ.
בראשית דרכו בעיתונות היה כתב העיתון הירושלמי "שער", ובהמשך הצטרף לצוות יומן החדשות "היום הזה" בקול ישראל. בשנות ה-70 ובשנות ה-80 של המאה ה-20 היה כתב "הארץ" לכלכלה בירושלים. ברשות השידור הגיש את התוכנית "שיחה בשניים".
ליפשיץ היה נשוי לתמי גיבלי (בתו של ראש אמ"ן הראשון ומגיבורי הפרשה שכונתה "עסק הביש", בנימין גיבלי) והוא אבי בנותיה. בשנים האחרונות היה במערכת יחסים עם ליהי חנוך (גרושתו של שלום חנוך).
רבקה משולח
רבקה משולח (נולדה ב-1934) היא מתרגמת ויועצת אמנותית ישראלית.
ערפילית סולארית
ערפילית סולארית היא ענן בין-כוכבי של גזים ואבק המוביל להיווצרות מערכת השמש.
רבקה משולח
ביוגרפיה
משולח נולדה בתל אביב והייתה חברת קיבוץ משגב עם. בוגרת החוג לספרות עברית והמחזור הראשון של החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, והשתלמויות באוניברסיטת ניו יורק בארצות הברית ובאוניברסיטת סנט לורנס, במונטריאול קנדה. בנוסף, משולח למדה משחק אצל פאני לוביץ' ועסקה בבימוי במסגרת חוגים דרמטיים בקיבוצים שפיים ויקום, בבתי ספר תיכוניים, ובמכינה של סמינר הקיבוצים.
ערפילית סולארית
מבנה ותכונות
הערפילית הסולארית הייתה מורכבת בעיקר ממימן ומהליום שמקורם במפץ הגדול ומעט יסודות כבדים יותר (כ-2%) שמקורם בתהליכי נוקליאוסינתזה בכוכב סמוך אשר סיים את חייו.
רבקה משולח
ביוגרפיה
החלה את דרכה כשחקנית בסטודיו למשחק של אמנון מסקין ובבמת השחקנים. אך החליטה ולנטוש את המשחק להתמקד בתרגום מחזות. החל משנת 1966 תרגמה מחזות עבר "במת השחקנים", את "אהבה מיוחדת במינה", שלושה מערכונים מאת טנסי ויליאמס, את המחזה "מלקולם הקטן ומלחמתו בסריסים", מאת המחזאי הבריטי דיילי האליוול  ואת  "אלפי", מאת ויל נורטון.
מאז תרגמה עשרות מחזות לעברית עבור תיאטראות הרפרטואר בישראל בהם:
ערפילית סולארית
היסטוריית הערפילית הסולארית
"השערת הערפילית" ("Nebular Hypothesis"), שהוצעה בשנת 1755 על ידי עמנואל קאנט ונוסחה בנפרד על ידי פייר-סימון לפלס, היא המודל המקובל בשנות האלפיים להסברת התהליכים שהובילו להיוצרות מערכת השמש. משערים שההצעה מבוססת על רעיון ראשוני של עמנואל סוודנבורג משנת 1734. השערת הערפילית גורסת כי מערכת השמש נוצרה כתוצאה מקריסה כבידתית של ענן בין כוכבי המורכב מגזים ואבק המכונה ערפילית סולארית.
רבקה משולח
ביוגרפיה
כמו כן, תרגמה את: "מלקולם הקטן ומלחמתו בסריסים", "אלפי", "הצילו", "מחול המוות", "גן הדובדבנים", "מטמורפוזה", "קייטנים", "עיר חופשית", "אויב העם", "בצל הבגידה", "תיבת הצללים", "החגיגה", "אפר", "עמודי החברה", "הסערה" (אוסטרובסקי), "מסיבת יום הולדת", "כך משתעשעת אמי המשוגעת", "פנשן", "רוחות", "הים", "חיי חזיר", "יגור בוליצ'וב", "סיבוב מסוכן", "נשים בצמרת", "שקרים", "מיכאל קולהאס", "הלפרין וג'ונסון", "המנצח", "ביקור הגברת הזקנה", "עולמה של איימי", "בנך יחידך", "מאסטר קלאס", "הגולד האחרון", "איך למדתי לנהוג", "לגמור יפה", "אילוף הסוררת" ומחזות נוספים.
ערפילית סולארית
היסטוריית הערפילית הסולארית
קוטרה של ערפילית זו היא אלפי יחידות אסטרונומיות ומסתה הייתה גדולה אך במעט ממסת השמש שנוצרה ממנה.
מערכת השמש והערפילית הסולארית
מענן זה של גזים ואבק נוצרו גם כוכבי הלכת. מקורם של כוכבי הלכת בגופים קטנים יותר, הקרויים "פלנטסימליים", שגודלם מספר קילומטרים. גופים אלו תפחו כתוצאה מהתאחדות וספיחת אבק במשך מיליוני שנים. מערכת השמש הפנימית הייתה חמה, ולכן תרכובות מימן (למשל מתאן) לא יכלו להתעבות בה. כוכבי הלכת שנוצרו שם היו קטנים יחסית (הם מכילים כ-0.6% מהחומר של הדיסקה הפלנטרית), והם היו מורכבים בעיקר מחומרים בעלי נקודות התכה גבהות כמו סיליקטים ומתכות. גופים סלעיים אלה הפכו בסופו של דבר לכוכבי הלכת הארציים.
רבקה משולח
ביוגרפיה
משנת 1977 משמשת יועצת אמנותית ועורכת תוכניות עבור הצגות בתיאטרון הקאמרי.
ערפילית סולארית
מערכת השמש והערפילית הסולארית
רחוק יותר מהשמש נוצרה חגורת האסטרואידים שנמצאת על הגבול הכבידתי בין השמש לכוכב הלכת הענק צדק. החומר בחגורה זו לא הצליח להתמזג לכדי כוכב לכת בגלל ההשפעה הכבידתית החזקה של צדק. עוד יותר רחוק מהשמש, מעבר לקו הכפור, התפתחו ענקי גזים, אשר היו מסיביים מספיק כדי לשמור על "האטמוספירה הראשונית" של מימן והליום. מנגד, כוכבי הלכת הארציים שהיו קרובים יותר לשמש איבדו עם הזמן את המימן וההליום שלהם ויצרו "אטמוספירות משניות", כתוצאה מתהליכים וולקניים, פגיעת אסטרואידים, או במקרה של כדור הארץ גם בעקבות הופעת בעלי חיים וצמחים.
רבקה משולח
חיים אישיים
משולח הייתה נשואה לשחקן מיכאל כפיר.
ערפילית סולארית
הערפילית הסולארית במהלך השנים
כ-100 מיליון שנה לאחר שהחל התהליך, העלייה בלחץ המימן במרכז הערפילית שקרסה והעלייה בצפיפות שלו גרמו לטמפרטורת הליבה לעלות, והכוכב החל לבצע היתוך גרעיני. מאז, ההיתוך הגרעיני שמתרחש בליבת השמש הוא מקור האנרגיה הראשי של מערכת השמש כולה. בשלב זה נוצר הדף מתמשך שהיה אחראי לסילוק שאריות הגזים מהערפילית, ולהרס "האטמוספירה הראשונית" של כוכבי הלכת הארציים. סילוק שאריות החומר שלא היו קשורות חזק לגופים הגדולים יחסית במערכת השמש, גרם להפסקת גדילתם של גופים אלו, ולהתייצבות המבנה של מערכת השמש בצורת מערכת כוכבי הלכת הדומה מאוד למערכת הנוכחית.
מוסא בן נציר
מוסא בן נציר (בערבית: موسى بن نصير; 640–716) היה מושל ומצביא ערבי בתקופת שלטון ח'ליף בית אומיה וליד הראשון.
מוסא בן נציר שלט על המחוזות המוסלמיים בצפון אפריקה (Ifriqiya), וניהל את הכיבוש המוסלמי של הממלכה הוויזיגותית בחצי האי האיברי.
הועלו השערות שונות באשר למוצאו: יש הטוענים שאביו היה שייך לשבט Lakhmid שבט נוודי בחלקו, שחי מזרחית לנהר פרת והיו בעלי ברית של האימפריה הסאסאנית, ואילו אחרים טענו שהוא השתייך לשבט בנו בכר.
תמר וולף-מונזון
תמר (תמי) וולף-מונזון (באנגלית: Tamar Wolf-Monzon; נולדה ב-17 ביולי 1963) היא חוקרת ספרות ישראלית, ופרופסור מן המניין במחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן, שבה כיהנה גם כראש המחלקה. מייסדת ומנהלת ארכיון המשורר יעקב אורלנד. מפברואר 2021 - חברת דירקטוריון הספרייה הלאומית בירושלים.
ביוגרפיה
תמר וולף-מונזון נולדה בחיפה לחנה ויצחק וולף, למדה בתיכון עירוני ו' בחיפה. התגייסה במסגרת העתודה האקדמאית, שירתה בצה"ל כקצינה במכללה לביטחון לאומי וניהלה את הספרייה והארכיון של המכללה. בהמשך למדה במסלול ישיר לדוקטורט בספרות עם ישראל, באוניברסיטת בר-אילן וקיבלה את התואר בשנת 1996. מ-2018 עורכת כתב עת 'ביקורת ופרשנות', כתב עת רב תחומי לחקר הספרות באוניברסיטת בר-אילן. בשנים 2012–2014 כיהנה כראש המחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן.
מחקריה
מחקריה בתחום הספרות העברית החדשה מתמקדים בשירה שנכתבה במחצית הראשונה של המאה העשרים. עבודתה המדעית עוקבת אחר תהליכים היסטוריים, סוציו-ספרותיים, תרבותיים ולשוניים, והשפעותיהם על גיבוש הביוגרפיה הרוחנית של יוצרים ועל עיצוב מאפייניה הפואטיים של עבודתם הספרותית.
חקר הפואטיקה של אורי צבי גרינברג
העיסוק המחקרי של וולף-מונזון בפואטיקה של אורי צבי גרינברג החל בעבודת הדוקטורט שלה, אותה עשתה בהנחיית פרופ' יהודה פרידלנדר ונושאה היה: "גיבוש הפואטיקה הארץ ישראלית של אורי צבי גרינברג". בהמשך כתבה מחקרים רבים אודות שירתו הארץ ישראלית וכתיבתו הפובליציסטית, מחקריה בדקו זיקות הקשר בין שירתו של גרינברג לבין כתיבתו הפובליציסטית, בתחום אמצעי הארגון הלשוניים של הטקסט, אך גם כתופעה תרבותית-אסתטית רחבה יותר, שהתקבלותה נבדקה על רקע האתוס הייחודי לעלייה השלישית או על רקע העשור הראשון של המנדט הבריטי. פרופ' וולף-מונזון עורכת ביחד עם פרופ' אבידב ליפסקר את סדרת המחקרים והתעודות על אורי צבי גרינברג, הרואה אור בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן. כמו כן ערכה מחקרים משותפים אודות לשון שירתו של אורי צבי גרינברג, ביחד עם פרופ' זהר לבנת. השתיים שוקדות על הכנתו של מאגר ממוחשב לכלל יצירתו השירית והפובליציסטית של אצ"ג, בסיועו של פרויקט השו"ת באוניברסיטת בר-אילן.
חקר יצירתו של יעקב אורלנד
פרופ' וולף-מונזון חקרה את שירי הזמר של אורלנד ובמיוחד את שיתוף הפעולה בין אורלנד למרדכי זעירא למן שירותם ב'להקה הצבאית העברית' בצבא הבריטי. מחקרה חושף שפה שירית חדשה, שיש הסוברים שבעת מלחמת העולם השנייה הייתה לה השפעה מכרעת על גיבושו של אתוס לאומי אופנסיבי. עיסוקה המחקרי בהיבטים הבין-תחומיים של הזמר העברי מתבטא בגיליון מיוחד של 'ביקורת ופרשנות' – הזמר העברי – פואטיקה, מוזיקה, היסטוריה, תרבות – שראה אור בעריכתה.
שירה ופוליטיקה בין ישוב למדינה
המעקב אחר התפתחות השירה העברית החדשה בזיקה לתהליכים היסטוריים ותרבותיים, הוליך את פרופ' וולף-מונזון לעיסוק בשירה פוליטית ובהקשריה החברתיים, דוגמת מחקרה אודות 'הדוחה כמפתח פואטי' בשירתו הפוליטית של רמי דיצני וסדרת ההרצאות שהועברה באוניברסיטה המשודרת בגלי צה"ל, שראתה אור כספר: שירה ופוליטיקה בין יישוב למדינה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור ומודן, 2019.
אחד הפרקים בוחן את ההבדל בין השירים שנכתבו על טרומפלדור בידי תומכיו, לעומת השירים שכתבו על ידי יריביו הפוליטיים.
חיים אישיים
תמר וולף-מונזון מתגוררת בשוהם, נשואה ליוסי מונזון, ולהם ארבעה ילדים. בתה שיר, מפקדת בחטיבת החילוץ, נהרגה ב-4 בספטמבר 2018 מפליטת כדור, בגיל 21.
סלאח א-דין א-סבאע'
סלאח א-דין א-סבאע' (בערבית - صلاح الدين الصباغ; 1889–1945) היה קצין עיראקי שהיה ממנהיגי מרד רשיד עאלי אל-כילאני בתקופת מלחמת העולם השנייה.
חייו
א-סבאע' נולד במוסול למשפחה ממוצא לבנוני, וכנער למד במכללה הצבאית באיסטנבול. הוא קיבל דרגת קצונה בצבא האימפריה העות'מאנית ב-1915. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שירת א-סבאע' בארץ ישראל ובמקדוניה. לאחר מכן הצטרף אל האמיר פייסל ושב עמו לעיראק ב-1921 על מנת לקחת חלק בהקמת צבא עיראק. הוא עלה בסולם הדרגות, ובסוף שנות ה-30 הגיע לדרגת ליטננט-קולונל.
על פי ההסכם האנגלו-עיראקי מ-1930 הייתה עיראק מדינה עצמאית, אך נמצאה תחת פיקוח הדוק של בריטניה ששלטה במדיניות החוץ שלה, והייתה בעלת הזכות להציב בסיסי צבא על אדמתה. חברת הנפט העיראקית, תאגיד בינלאומי שאחוזים נכבדים ממנו בשליטה בריטית, הייתה בעלת הזיכיון העיקרי להפקת נפט מאדמת עיראק. בנסיבות אלו, נוצר בעיראק ימין קיצוני, לאומני ופרו נאצי, שא-סבאע' היה אחד מראשיו.
לאחר מותו של המלך פייסל הראשון, בשנת 1933, עלה לשלטון בנו ראזי. ראזי לא הצליח לקבל את נאמנות הצבא כשם שקיבל אביו. ב-1936 ערך קצין צבא בשם בכר סדקי הפיכה צבאית, ובה כפה על ראזי את פיטורי ראש ממשלתו יאסין אל-האשמי והעלאת אחר במקומו, חכמת סוליימן. סדקי הוא ששלט בפועל בעיראק לאחר ההפיכה. אך הקצינים הלאומנים והשאפתנים לא היו מרוצים מהפכת סדקי. ההפיכה התבצעה באמצעות שיתוף פעולה בין פוליטיקאים מהשמאל ומהימין, ובין קצינים פאן-ערבים. שיתוף הפעולה הפוליטי כשל, ואילו סדקי נקט במדיניות שהייתה רחוקה מהקו הפאן-ערבי של הקצינים. מוצאו הכורדי ומוצאו התורכמני של ראש ממשלתו החשידו אותו בעיני קבוצת הקצינים. באוגוסט 1937 נרצח סדקי, והמשטר הקודם הושב לתקנו.
לאחר הפיכת סדקי, היה הצבא בעל המילה האחרונה במינויי הממשלות בעיראק. קבוצה של ארבעה קצינים, בדרגת עקיד המקבילה לדרגת קולונל בצבאות המערב, שכונתה "המרובע המוזהב" (א-סבאע' עצמו, וביחד עמו עקיד כמאל שביב, עקיד פהמי סעיד ועקיד מחמוד סלמאן) התגבשה, והייתה מעורבת בכל חילופי המשטר הרבים בעיראק בסוף שנות ה-30. יש הסופרים בתקופה זו כחמש הפיכות צבאיות, בהן העלה הצבא מועמד משלו לראשות הממשלה, לרוב אישיות פוליטית פרו נאצית כטה אל-האשמי או רשיד עאלי אל-כילאני.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הייתה עיראק מחויבת על פי ההסכם האנגלו-עיראקי לסייע לבריטניה במלחמתה, להכריז מלחמה על אויביה, ולהעמיד לרשותה מתקנים אסטרטגיים, נמלים, פסי רכבת, שדות תעופה. על אף גישתו הפרו-בריטית של השליט ההאשמי, העוצר עבד אל-אילה (שמונה לעוצר לאחר מותו של ראזי בתאונה והמלכת בנו הפעוט פייסל השני) שנתמכה על ידי אישים מרכזיים בממשל כנורי סעיד, משכו הקצינים לכיוון מדינות הציר. על אף שעיראק ניתקה את היחסים עם גרמניה, כמתחייב מההסכם, היא לא הכריזה עליה מלחמה, וכאשר הצטרפה איטליה הפשיסטית למלחמה לא ניתקה עמה את היחסים.
ב-1 באפריל 1941 פעלו אנשי "ריבוע הזהב". הם הביאו ליציאתו לגלות של העוצר עבד אל-אילה, והחליפו את ראש הממשלה בראש ממשלה מטעמם, אל-כילאני. עד מהרה החל הממשל החדש להעלות דרישות לגירוש החיילים הבריטים מבסיסיהם בעיראק. שיתוף הפעולה עם הנאצים הפך לגלוי ומוצהר כמעט. הסכסוך החמיר למלחמה, המלחמה האנגלו-עיראקית במסגרתה התעמת הצבא העיראקי עם כוחות הצבא הבריטי, ונחל תבוסה. א-סבאע', שפיקד על הכוחות העיראקיים, לא זכה לנאמנות כל הצבא העיראקי, וחלקים מצבא זה נותרו מסוגרים בבסיסיהם וסירבו להילחם כנגד הבריטים. על אף ההבטחות שקיבלו אנשי אל-כילאני, לא העבירו הגרמנים את הסיוע לו ציפו המורדים אלא במסגרת מצומצמת ביותר. בסוף מאי הובס משטרו של אל-כילאני, ומרבית המעורבים במרד נאלצו להימלט מהמדינה.
א-סבאע' נמלט לטורקיה, שם כתב אוטוביוגרפיה בשם "אבירי הערביות בעיראק" (בערבית - "فرسان العروبة في العراق"; האוטוביוגרפיה פורסמה בעיראק לאחר מותו, בשנת 1956). א-סבאע' היה אחרון קציני המרובע המוזהב שנותר בחיים, לאחר שיתר חבריו נתפסו בסמוך לאחר המלחמה והוצאו להורג. הוא עצמו, בשנת 1942, נדון למוות שלא בפניו על ידי בית דין בעיראק. טורקיה הייתה נייטרלית במשך רוב שנות המלחמה, אך לקראת סיום המלחמה החליטה להכריז מלחמה על גרמניה. מפנה זה במדיניותה הביא להסגרתו של א-סבאע' לידי העיראקים, ולהוצאתו להורג בתליה, בשנת 1945.
דוד ניי (זמר אופרה 1905-1842)
דוד ניי (זמר אופרה 1842–1905) (בהונגרית: Ney Dávid, ידוע גם בשם דוד נוי (Neu), וארפלוטה, 12 בפברואר 1842 – בודפשט, 31 באוגוסט 1905) היה הונגרי-יהודי, זמר בית האופרה של בודפשט (בס בריטון). גם נכדו שנולד 18 לאחר מותו נקרא בשם דוד לזכרו וגם הוא היה זמר אופרה שנספה בשואה בשנת 1945, דוד ניי (זמר אופרה 1905–1945).
ביוגרפיה
הוא היה חייט ובגיל 19 התגייס והפך לחייל. הוא החל ללמוד שירה בשכנוע חבריו החיילים בעת שירותו באיטליה. לאחר שחרורו שר בקרלתיאטר בווינה. לאחר מכן התיישב בעיר דיור במערב הונגריה קרוב לגבול אוסטריה. שם שר בעיקר יצירות עממיות והיה חבר במקהלת בית הכנסת המקומי. בשנת 1874 חתם חוזה עם התיאטרון הלאומי של בודפשט כזמר מקהלה וגם לתפקידי פרוזה, שירה, ריקוד(!) וכדומה. הופעתו הראשונה הייתה באותלו של ויליאם שייקספיר כאחד היועצים במחזה. הבכורה שלו כזמר הייתה באופרה של ג'אקומו מאיירבר ההוגנוטים כנזיר הראשון. לאחר מכן הועסק כבר רק כזמר ותוך זמן קצר ביותר זכה להצלחה גדולה והפך לאמן המוביל של בית האופרה של בודפשט, שנפתח בשנת 1884, הוא נשאר חבר הסגל עד מותו. בשנות ה -80 של המאה ה -19 ערך מספר הופעות אורח מחוץ להונגריה באזורים דוברי גרמנית. הופעתו הראשונה בחו"ל הייתה בשנת 1881 באופרה של וינה.
הוא היה מפורסם בבריטון בעל העוצמה והרגיש שלו, במשחק הבמה המשכנע שלו ובהתנהגותו המופתית כאומן. הוא התנהג בטבעיות כמעט בכל תפקיד שהתאים לקולו. שיחק ב־103 תפקידים שונים ב־78 אופרות שונות. לאחר מותו נאלצו לחלק את תפקידיו בין שלושה זמרים. הקלטות גרמופון אחדות שלו שרדו עם קטעי אופרה ושירים ליטורגיים יהודיים.
לינה שביב
ד"ר לינה שְבִּיבּ (בערבית: لينا شبيب; נולדה ב-1962) היא פוליטיקאית ירדנית שכיהנה כשרת התחבורה של ממלכת ירדן בממשלתו של עבדאללה אנסור.
ביוגרפיה
לינה שביב נולדה בירדן. היא למדה לימודי דוקטורט בהנדסה ובתכנון תחבורתי באוניברסיטת לונד שבשוודיה. היא שימשה כיועצת במספר חברות בינלאומיות לתחבורה ותכנון תחבורתי. בהמשך נכנסה לשירות הציבורי ועבדה במשרד לדיור, ובתפקידים בעיריית עמאן. היא שימשה כמרצה באוניברסיטת אל-אהליה בעמאן בירת ירדן, בנושאי הנדסה תחבורתית ותכנון תחבורה עירונית..
ב-21 באוגוסט 2013, לאחר חילופי תפקידים בקבינט, מונתה שביב בידי ראש הממשלה עבדאללה אנסור לתפקיד שרת התחבורה של ירדן. היא אחת משתי שרות בממשלת ירדן הנוכחית.
בהיותה שרת התחבורה התנגדה לשדה תעופה חדש באילת.
פיגוע הדריסה בברלין
פיגוע הדריסה בברלין היה פיגוע דריסה שבוצע ב-19 בדצמבר 2016 בשוק חג המולד בברלין, בירת גרמניה על ידי אניס עמרי, מבקש מקלט מוסלמי ממוצא תוניסאי. 12 בני אדם נרצחו בפיגוע ו-49 נפצעו. בין ההרוגים הייתה ישראלית. המחבל, שנהג במשאית הדורסת, נמלט מהזירה לאחר הפיגוע, וכעבור ימים אחדים נורה למוות במילאנו שבאיטליה. ארגון הטרור "המדינה האסלאמית" נטל אחריות לפיגוע.
הפיגוע
ב-19 בדצמבר 2016, בשעה 20:14, דהרה משאית סמי טריילר גנובה עמוסה בפלדה לתוך הקהל בשוק חג המולד בכיכר ברייטשייד, סמוך לכנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם שבמערב ברלין, בירת גרמניה. המשאית נסעה במהירות של כ-65 קמ"ש, ונעצרה כחמישים מטרים לאחר הכניסה לשוק. 12 בני אדם נהרגו בפיגוע ו-48 נפצעו, בהם כמה במצב קשה. הנהג הפוגע נמלט מהזירה. במשאית נמצאה גופתו של לוקאש אורבן, הנהג הפולני שנרצח ביריות וממנו נשדדה המשאית.
חקירת הפיגוע
בעל חברת המשאיות סיפר כי בן דודו יצא עם המשאית מאיטליה לברלין בצהרי אותו היום, ותכנן להעביר את הלילה בעיר. משעות הצהריים אבד הקשר עם נהג המשאית. בעל המשאית הוסיף כי לא בן דודו הוא שביצע את הפיגוע, וכי המשאית "נחטפה". גורם במשטרה סיפר כי המשאית הייתה בברלין בארבע השעות שלפני הפיגוע.
כעבור שלושה ימים נפתח השוק לציבור.
אחר המחבל הנמלט התנהל מצוד. ב-23 בדצמבר הוא נעצר לבדיקה מקרית בפרוורי מילאנו שבאיטליה, אליה הגיע בנסיעה ברכבת דרך צרפת. הוא צעק "אללה אכבר" ולאחר מכן פתח בירי על שני השוטרים שבדקו אותו, השוטרים השיבו בירי והמחבל נורה למוות.
נבאס
נבאס (בספרדית: Navas) הוא שם משפחה ספרדי.
בני לוריאן
בני לוריאן היא סדרת ספרי מדע בדיוני לנוער, אשר נכתבה על ידי ג'יימס פריי וג'ובי האגהס תחת שם העט המשותף פיטקוס לור.
"אני מספר ארבע" (יצא לאור ב-2010) הוא הספר הראשון בסדרה זו המונה כשבעה ספרים. ספרי ההמשך שלו הם: "כוחה של מספר שש" (יצא לאור ב-2012), "עלייתו של מספר תשע" ( יצא לאור ב-2013), "המפלה של מספר חמש" (יצא לאור ב-2014), "נקמתה של מספר שבע" (יצא לאור ב-2015), "גורלה של מספר 10" (יצא לאור ב-2017) ו"נלחמים כאחד" (יצא לאור ב-2018). הספרים מפורסמים על ידי חברת ההוצאה לאור HarperCollins, (כנרת בהוצאה ישראלית).
"אני מספר ארבע"
הספר עוקב אחר סיפורם של ג'ון סמית, נער-חייזר בן 15 מכוכב הלכת לוריאֶן, והספאן השומר שלו, הנרי, בעודם בורחים מהמוגדוריאנים, גזע אחר של חייזרים שצד את ג'ון ושמונה בני נוער לורים נוספים הגרים על כדור הארץ. תשעת בני הנוער האלה הם חברי הגארד, קבוצת לורים בעלי כוחות מיוחדים הנקראים "מורשות". ספאנים, גם הם לורים, לא מקבלים מורשות, ולרוב הופכים למגנים וחונכים של חברי גארד צעירים. הנערים מוגנים על ידי כשף, שבזכותו הם יכולים להיהרג רק בסדר מספרם, אולם הכשף פועל רק עד שלפחות שניים מהם יתאחדו.
בהמשך סאם מגלה את סודו של ג'ון, אך שומר עליו ותומך בו. לקראת סוף הספר המוגדוריאנים מוצאים את ג'ון ומתרחש קרב בבית הספר התיכון של עדן. מספר שש מוצאת את ג'ון לפני שהקרב מתחיל, ויחד עם ג'ון, שרה, סאם, הנרי, ברני קוסאר (שמתברר שהוא כימרה לורית: חיה לורית שיכולה להפוך לחיות שונות) ומארק נלחמים במוגדוריאנים. המוגדוריאנים מפסידים בקרב, אולם הנרי מת וברני קוסאר נפצע קשה. במהלך הקרב בית הספר בו למד ג'ון מושמד על ידי אחד הטורפים, חיות ענק שהמוגדוריאנים משתמשים בהם ללחימה. ג'ון, סאם, שש וברני קוסאר כפושעים נמלטים יוצאים לחפש את שאר חברי הגארד כדי שיוכלו להתאחד ולהביס את המוגדוריאנים לפני שאלה יכבשו ויהרסו את כדור הארץ.
"כוחה של מספר שש"
סיפור זה מסופר על ידי כמה חברי גארד: מספר ארבע (ג'ון סמית), שנמצא במנוסה עם סאם, שש וברני קוסאר (הדלי, כימרה מלוריאן), ומספר שבע (מרינה), שמסתתרת בסנטה תרזה, מנזר בספרד. בעוד ג'ון, מספר שש וסאם מנסים להישאר צעד אחד לפני המוגדוריאנים בעודם מחפשים את שאר הלורים ששרדו, מספר שבע מחפשת אחר חדשות על ג'ון אחרי הקרב האמיץ שלו בבית הספר שהופיע בסוף הספר אני מספר ארבע.
בתחילת הסיפור מסופר על חייה של מרינה, וגם על ג'ון, שש, סאם וברני קוסאר כאשר הם נאבקים להתחמק מהמשטרה שמחפשת אחריהם. מרינה מתחילה לחשוד שהמוגדוריאנים גילו אותה, אך מאמינה שהכשף הוא שמונע מהם לתקוף אותה. היא רואה את אותו המוגדוריאני עוקב אחריה שוב ושוב בנסיבות שונות. באותו הזמן, ילדה חדשה בת 7 בשם אלה מגיעה לבית היתומות ומרינה מיד מתיידדת איתה.
במקום אחר, ג'ון, שש, ברני קוסאר וסאם בורחים מהמשטרה ומתחבאים שוב. ג'ון סוף סוף מחליט לפתוח את השידה שלו, והוא והאחרים בודקים את תוכנה. כמעט כל מה שנמצא בשידה לא מוכר לא לג'ון ולא לשש. כשהם פותחים את השידה היא מיידעת את המוגדוריאנים על מקום הימצאם, ולכן מאוחר יותר באותו הלילה הם תוקפים את הבית. שש, וג'ון, שיצאו לטייל, אך ברגע האחרון הם שמעו פיצוץ מכיוון הבית. הם בורחים עם סאם וב"ק. מאוחר יותר ג'ון קורא את המכתב של הנרי ומגלה כי ייתכן שהמוגדוריאנים חטפו את אביו של סאם. סאם נזכר שאביו סיפר לו על בסיס לורי סודי בחצרו האחורית, הם יוצאים למצוא אותו. בינתיים, מרינה מנסה לשכנע את אדלינה, הספאן שלה, לפתוח איתה את השידה שלה ולקחת אחריות על תפקידה, אך ללא הצלחה. אלה מוצאת את השידה המוחבאת, וכשמרינה ואלה הולכות לקחת אותה, שלוש בנות מהמנזר מתעמתות עם מרינה. מרינה נלחמת איתן, אבל בסוף אלה שוברת את ידה. מרינה מגלה את מורשת הריפוי שלה כשהיא מרפאת את ידה של אלה. מאוחר יותר, מרינה מסממת את אדלינה כדי לפתוח את השידה שלה.
בעדן, שש, ג'ון, סאם וב"ק מצליחים להגיע לביתו של סאם, שם הם פותחים את הבאר ומגלים את בסיס המידע של אביו. המוגדוריאנים מופיעים, ושש וב"ק נאלצים להילחם בהם, בזמן שג'ון וסאם בטעות מוצאים את שרה. שרה מסגירה את ג'ון ל-FBI והם עוצרים אותו ושמים אותו ואת סאם בכלא ליד וושינגטון הבירה. בנוסף, מרינה מפעילה משדר בתיבה שלה, בלא ידיעתה, וכיוון שהמוגדוריאנים פרצו את השידה של שש, כעת הם יודעים היכן היא נמצאת. שש, ג'ון, סאם וב"ק מתבוננים בדגם מערכת השמש של לוריאן של ג'ון, כאשר הם רואים את מכשיר האיתור של מרינה ושומעים את קולה, עד שהקשר ניתק. בכלא, ג'ון מתוחקר, אך עד מהרה המוגדוריאנים מגיעים. שש מגיעה ועוזרת להם לברוח, על אף שהיא כועסת מאוד על שהשאירו אותה להילחם לבדה בעדן. המוגדוריאנים גנבו את השידה של ג'ון. ג'ון, שש, ב"ק וסאם, מצליחים כולם לברוח מהכלא מבלי להיות מותקפים על ידי המוגדוריאנים ומגבשים תוכנית. שש טסה לספרד לעזור למרינה, שעכשיו היא מבינה שהיא חברת גארד, בעוד שסאם, ב"ק וג'ון נוסעים לבסיס המוגדוריאני בהר מרוקן ליד וירג'יניה המערבית.
בינתיים, המוגדוריאנים משיגים את מרינה ואדלינה בעודן מנסות לברוח. אדלינה נרצחת כאשר היא מנסה לעזור למרינה. המוגדוריאני שמרינה ראתה לפני כן מציל את חייה, ומסביר שהוא לא מוגדוריאני כפי שמרינה חשבה, אלא השומר (לא בדיוק ספאן, אבל תחליף) של חברת הגארד העשירית, אלה. הוא מסביר שאלה הייתה על ספינת החלל השנייה, לאחר שזקן השבט האחרון, לורידס, הקריב את עצמו. השומר, ששמו קרייטון, ואלה, שהיא בעצם בת 12 ויכולה לשנות גילאים על ידי שימוש ביכולת האטרנוס של לורידס. הקטור, חבר של מרינה, ומרינה מנסים לברוח לאגם, שם נמצאת כימרה לורית שמחכה לעזור להם. שש מגיעה ועוזרת לקרייטון, אלה, מרינה והקטור להילחם. הקטור נהרג על ידי חיה מוגדוריאנית. הם מנצחים בקרב. שש מתכננת למצוא את יתר חברי הגארד ושאר הכימרות, יחד עם מרינה, קרייטון ואלה. קרייטון אומר: "זה השקט שלפני הסערה. אנחנו מנצחים בהרבה יותר מדי קרבות מכדי שהם ירפו עכשיו. אתן נעשות חזקות מדי בשבילם. השליט שלהם יגיע לכאן בקרוב. סֶטְרָקוּס רָא".
במקום אחר, סאם וג'ון השתמשו באבן שמעבירה אליהם את המורשות של שש באופן זמני, על מנת לחמוק לתוך ההר ולקחת את השידה של ג'ון, ועוד אחת שהייתה שם. השפעת האבן נגמרת, ובמהרה המוגדוריאנים נלחמים בהם. הם מכבים את שדה הכוח בכלא ומשחררים את תשע, שעוזר להם להילחם בדרכם החוצה, על ידי שימוש בשידה השנייה, שמתברר שהיא השידה שלו, ככלי עזר. סאם נתפס, והם בורחים בלעדיו, מגלים שהוא נתפס מאוחר מדי. ג'ון פצוע מכדי לחזור בשבילו. סטרקוס רא מגיע, ותשע עומד לתקוף אותו, אבל רא מתחבא בתוך הבסיס, אליו תשע וב"ק לא יכולים להיכנס. ג'ון מנסה, ונפגע משדה הכוח העוטף את ההר. תשע, ג'ון וב"ק נוסעים צפונה, ללא ידיעה לאן, מאחר שהכתובת לפגישה עם שש הייתה בכיסו של סאם. מאוחר יותר תשע חושף, שהם נוסעים לביתו בשיקגו, אף על פי שהספאן שלו מת.
"עלייתו של מספר תשע"
הספר יצא לאור בארצות הברית ב-21 באוגוסט 2012, ובעברית במאי 2013.
הספר מתמקד במספר שש שמנסה ליצור קשר עם ג'ון, באותו זמן שהיא, מרינה אלה וקרייטון- המגן של אלה, טסים להודו בעקבות שמועות ששם חי מספר שמונה ובידיעה שרק בעזרתו יצליחו לנצח במלחמה ולהרוג את מנהיג המוגדוריאנים- סטרקוס רא. הם נפגשים איתו לאחר כמה ניסיונות ש"גנרל שרמה" שמאמין, וכמוהו גם אנשיו, ששמונה הוא התגלמות של האל וישנו. מרינה מרגישה שהיא מתאהבת בשמונה ומוצאת לו את השידה שליד המפל, דבר שחשב שנלקח לו על ידי המוגדוריאנים.
אלה מגלה אצלה מורשת חדשה, "טלפתיה". באמצעות מורשתה החדשה הם מגלים ששש נמצאת בבסיס צבאי של המוגדוריאנים - ניו מקסיקו. שש פוגשת את שרה בבסיס של המוגדוריאנים, אך מתברר שזהו רק תכסיס, ואין זה שרה. זה היה סטרקוס רא שיכול לשנות צורה לאנשים אחרים. שש נלחמת איתו קצת אך נלקחות ממנה המורשות, והיא מושלכת לתא כלא שבו נמצאת שרה הארט האמיתית. כפי שמתברר, שרה בכלל לא בגדה בג'ון. לאחר מעט זמן שש נלקחת לדו-קרב נוסף עם סטרקוס-רא שמנצח אותה והופך אותה לכלואה בתוך מעטפת מאבן. לא לפני שהיא רואה שהוא נראה בדיוק כמוה פתאום.
העלילה עוברת אל ג'ון שמחלים מפגיעתו בשדה הכוח החשמלי שהקיף את סטרקוס רא. הוא מתאושש ומבין שסאם נלקח ממנו ואין אפשרות להחזיר אותו. בזמן שג'ון נמצא עם תשע בבקתה, הם נלקחים על ידי אנשי הממשל, ששמם אינו ידוע חוץ משניים: "הסוכנת ווקר" ו"הסוכן פרדי".תשע וג'ון משתחררים בקלות ומתחילים לזרוע הרס ומהומה במשאית שבה נלקחו ובכל המכוניות המשטרתיות הסובבות אותם. הסוכנת ווקר נפגעת בראשה וג'ון שהלך לרגע לבדוק מה מצבו של תשע, ולהביא את אבן הריפוי מגלה שהסוכנת ווקר הספיקה להיעלם, ואיתה הסוכן פרדי.
"המפלה של מספר חמש"
הספר יצא לאור בעברית במרץ 2014.
הספר מתעסק בחיי הלורים הנותרים, בסאם ובאביו ובהמשכו גם במספר חמש ואלה. סאם נמצא בכלא מוגדוריאני ומתאר את מצבו הקשה. מעט מאוחר יותר מגיע אביו להצילו יחד עם אדאמוס/אדאם (ראו גם: בני לוריאן - דמויות). אדאם (שהוא מוגדוריאני) נותר לבדו ונלחם בבני עמו, המוגדוריאנים. מאוחר יותר נוצר עמו קשר.
באתר חדשות נכתב כי נוצר מעגל תבואה בשדה מסוים. בני האנוש חושבים כי זהו מעשה קונדס של נערים, אך הסמל הוא בצורת הספרה 5. מאוחר יותר נוצר קשר עם מספר חמש והוא בא עם חברי הגארד לוילה של מספר תשע בשיקגו עם האחרים. אלה מגלה בעזרת המכתב שקרייטון (הספאן ממלא המקום שלה) השאיר לה אחרי מותו כי היא לא נבחרה על ידי זקני השבט אלא שסבא - רבא שלה הוא אחד מזקני השבט ואביה טען כך כל חייו. מאוחר יותר, בתחילת המלחמה, אביה, שתרם בעבר חפצים רבים למוזיאונים שלח אותה ואת קרייטון, שעבד אצלו, גם לכדור הארץ. דבר זה מסביר את העובדה שאין לה שידה מיוחדת או קמע לורלייט, כמו לגארדים האחרים.
לאלה יש סיוטים על מנהיג המוגדוריאנים, סטרקוס רא. ג'ון טוען כי היא פיתחה מורשת חדשה בזמן שנלחמו (עלייתו של מספר תשע) בסטרקוס רא ופגעה בו בעזרת חתיכת מתכת בעוד האחרים לא הצליחו להזיק לו באמת. באחת הפעמים מרינה מצליחה לחבור אל אלה בסיוטים שלה ולראות את שיקגו נהרסת. בעוד אחד מהסיוטים שלה מרינה, לא מצליחה להעיר אותה וכשג'ון נוגע בה הוא הופך גם הוא למשותק ולא יכול להתעורר.