cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תאונת המכרה בצ'ילה (2010)
סדר עליית הכורים
לפני תחילת מבצע החילוץ, חולקו הכורים הלכודים לשלוש קבוצות: "מיומנים" (בספרדית: hábiles), "חלשים" (débiles) ו"חזקים" (fuertes). חלוקה זו התבססה על התאוריה שהאנשים הראשונים לצאת צריכים להיות אלו המיומנים יותר ובעלי היכולת הפיזית הטובה יותר, שכן הם יהיו מסוגלים להתמודד ללא סיוע במקרה שתתרחש תקלה במנגנון הקפסולה או במקרה של התמוטטות הפיר. המחשבה הייתה גם שהם יהיו מסוגלים לתקשר בבהירות יותר ולדווח על בעיות שיצוצו לצוות החילוץ. הקבוצה השנייה כללה כורים שסבלו בבעיות רפואיות, מבוגרים ואלה שסבלו מבעיות נפשיות. הקבוצה השלישית והאחרונה כללה את כל אלה שהיו חזקים נפשית והיו מסוגלים לשאת את חרדת ההמתנה, או במילותיו של שר הבריאות מנייליץ': "לא אכפת להם להישאר 24 שעות נוספות בתוך המכרה".
סנדרה שדה
טלוויזיה
ב-2021 השתתפה בעונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "הזמר במסכה" בתור התות, והודחה רביעית מהתוכנית.
קולנוע
שדה הופיעה גם בכמה סרטי קולנוע. ב-1988 הופיעה בתפקיד משני (אליס אלכסנדרוביץ) בסרטו של אלי כהן על פי תסריט של גילה אלמגור, "הקיץ של אביה". ב־1993 שיחקה בסרט "שלג באוגוסט". ב-2001 הופיעה בסרט "שישה מיליון רסיסים", ב-2003 שיחקה בסרט "אריה" של רומן קצ'נוב, ב-2004 שיחקה בקלטת הילדים "סוד השוקולד", לצדו של חנן גולדבלט, וב-2006 גילמה את חנה לצד ישראל פוליאקוב בסרטו של דני סירקין "למראית עין". בשנת 2007 השתתפה בסרט "מתוק ומר" בתפקיד מגדת עתידות.
תאונת המכרה בצ'ילה (2010)
התגובות לחילוץ
נשיא צ'ילה, סבסטיאן פיניירה ורעייתו, ססיליה מורל, נכחו באתר המכרה בעת החילוץ. נוכחותו באתר של נשיא בוליביה, אוו מוראלס, הייתה אמורה להיות מתוזמנת אף היא לחילוצו של הכורה הבוליביאני, קרלוס מאמאני, אך הוא לא הצליח להגיע בזמן. מוראלס ביקר את מאמאני בבית החולים יחד עם פיניירה מאוחר יותר באותו יום. מספר מנהיגים זרים התקשרו לפיניירה כדי להביע סולידריות ולהעביר את ברכותיהם לצ'ילה כאשר יצא מבצע החילוץ לדרך. בין המברכים היו נשיאי ארגנטינה, ברזיל, קולומביה, פרו, דרום אפריקה, אורוגוואי, ונצואלה ופולין. כמו כן התקבלו ברכות מראשי הממשלות של הממלכה המאוחדת, ספרד ואירלנד. מנהיגים זרים נוספים כמו נשיא מקסיקו, פליפה קלדרון, ונשיא ארצות הברית, ברק אובמה, שיבחו את מאמצי החילוץ והעבירו את תקוותיהם ואת תפילותיהם לכורים ולבני משפחותיהם. האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר העביר מסר מצולם בספרדית בו התפלל להצלחת מבצע החילוץ.
סנדרה שדה
קולנוע
ב-2017 השתתפה בסרט "האופה מברלין".
תאונת המכרה בצ'ילה (2010)
התגובות לחילוץ
לאחר סיומו המוצלח של מבצע החילוץ, נשא פיניירה נאום באתר המכרה, בו הוא הילל את צ'ילה, באומרו שהוא היה "גאה להיות נשיאם של כל הצ'יליאנים". הוא התייחס לחגיגות המאתיים לעצמאותה של צ'ילה שהתקיימו חודש לפני כן ואמר שהכורים חולצו ב"אחדות, תקווה ואמונה". הוא הודיע שהאחראים להתמוטטות המכרה יתנו את הדין על כך ושתנאי עבודתם של הכורים ישונו.
הכורים לאחר החילוץ
ב-19 באוקטובר שוחרר אחרון הכורים מבית החולים. כל הכורים מלבד שניים שוחררו לבתיהם תוך 48 שעות מתום מבצע החילוץ. מריו ספולבדה נותר באשפוז להערכה פסיכולוגית נוספת בשל דאגות שהוא יתקשה להתרגל לחיים מחוץ למכרה, אך ב-16 באוקטובר הוא שוחרר לביתו. במקביל, נותר ויקטור סמורה להמשך טיפול בדלקת שסבל ממנה בשיניו והוא שוחרר לביתו ב-19 באוקטובר.
סנדרה שדה
חיים אישיים
אחיה הוא זמר הטנור גבי שדה, גיסתה היא מעצבת האופנה דורית שדה, ואחייניתה היא הזמרת מיקה שדה.
תאונת המכרה בצ'ילה (2010)
סוגיות רפואיות
הרופאים הביעו תמיהה על האופן בו שמרו הכורים על בריאותם במהלך התקופה בה שהו במכרה, אך מה שהדאיג יותר את שר הבריאות מנייליץ', הייתה החגיגה התקשורתית סביב הכורים לאחר חילוצם. הוא פנה בבקשה לכלי התקשורת להתייחס לכורים "בהתחשבות ובכבוד", בהוסיפו שהם זקוקים ל"מנוחה ולמרגוע" ולסיכוי להשלים עם אירועי 70 הימים האחרונים. "הם עדיין תחת השפעתה של רכבת הרים רגשית". הפסיכולוג של הצוות הרפואי, אלברטו איטורה, הזהיר שהכורים מותשים, "כשדבר כזה מתרחש, הרגישות שלך עולה למקסימום ובמקביל הסובלנות שלך יורדת כמעט לאפס", הוא הסביר. ללא קשר לנושאים אלו, אתגר הנשיא פיניירה את הכורים במשחק כדורגל ידידותי והזמין אותם לאירועים רשמיים, כולל ביקור בארמון הנשיאות ולטקס הפתיחה הרשמי של הכביש המהיר הטרנס יבשתי.
מרק סיגל, פרופסור חבר לרפואה במרכז הרפואי לנגון של אוניברסיטת ניו יורק, אמר שמחסור באור שמש עלול באופן פוטנציאלי לגרום לבעיות בשרירים, בעצמות ובאיברים נוספים. ג'יין אובין, מנהלת המכון לבריאות השרירים והשלד ולדלקת פרקים במכון הקנדי למחקר רפואי, אמרה שהכורים צריכים להיות תחת מעקב צמוד. "הם לא היו פעילים פיזית כפי שהם צריכים להיות, ולפיכך הם ללא ספק עלולים לחוות דלדול שרירים. אובין אמרה ש"ככל הנראה לאחר תקופה ממושכת זו, בסביבה מוגבלת וחשוכה כזאת, הם ככל הנראה חוו גם דלדול עצם". צוות הפסיכולוגים ששוחחו עם הכורים על בסיס יומי בעת שהותם במכרה המשיך לעקוב אחר התקדמותם לאחר החילוץ.
פקידי ממשל שקלו לבטל את התוכניות לתפילת הודיה לכורים ולבני משפחותיהם ב"מחנה התקווה", ב-17 באוקטובר, בשל חששות ששיבה מוקדמת לאתר עלולה להזיק לכורים. "זהו לא רעיון טוב כל כך לשוב למכרה כה מוקדם", אמר הפסיכולוג איטורה. דר' חורחה דיאס, ראש הצוות הרפואי שטיפל בכורים בבית החולים האזורי בקופיאפו, אמר: "יש לנו קבוצה של אנשים שהם עובדים נורמליים לחלוטין, הם לא נבחרו מתוך קבוצה של מועמדים להיות אסטרונאוטים, והם לא אנשים שעברו מבחנים קפדניים, לפיכך אין אנו יודעים מתי תופיע אצלם הפרעת דחק פוסט-טראומטית.
לעומת זאת, שגשוג פוסט-טראומטי (Posttraumatic growth), שינוי פסיכולוגי כתוצאה ממאבק עם נסיבות חיים מאתגרות, יכול היה להיות גם הוא תוצאה של האירוע. ניצחונם של הכורים בסביבה מאתגרת יכול היה גם הוא להגדיל את הביטחון העצמי שלהם ולחזק את הקשרים של כל אחד מהם עם חבריו ושל כולם עם בני משפחותיהם. "כאשר אנשים מקופחים... זה עלול לגרום לתחושות שליליות, זה עלול להוציא את האדם משיווי משקלו. בנוגע לבחורים האלה, הם היו ביחד", אמר צ'ארלס נלסון, פסיכולוג במרפאה לטיפול במצבי לחץ בבית החולים פרקווד בלונדון, אונטריו. פיטר סודפלד, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת קולומביה הבריטית, אמר שחזרתם של הכורים לעבודתם תהיה ככל הנראה קלה יותר. "מלחים שספינתם נטרפה, למשל... רבים מהם שבים לים", הוא ציין. "הם יחושו שהם מסוגלים להתמודד עם כל דבר שעלול לצוץ".
פעילויות הכורים לאחר החילוץ
ביום א', 19 באוקטובר 2010, השתתפו שישה מ-33 הכורים בטקס רב-דתי בהנחיית כומר אוונגלי וכומר קתולי באתר "מחנה התקווה", בו המתינו בני משפחותיהם לחילוצם מהמכרה. כמה מהמחלצים שסייעו להעלותם אל פני הקרקע נכחו גם הם בטקס. התקהלותם של צוותי התקשורת סביב לכורים גרמו למשטרה לפעול למען הגנתם. משפחתו של עומר רייגדס נמחצה על ידי צוותי התקשורת כאשר הם יצאו מן הטקס ונינתו בת השנתיים פרצה בבכי כאשר הם נדחפו על ידי ההמון. כאשר רייגדס הרים את הילדה המצלמות התמקדו בהם. הוא נותר רגוע, אך תשובתו היחידה לשאלותיהם של העיתונאים הייתה: "יש לי סיוטים בימים אלה, אך הסיוט הגרוע ביותר הוא מכם".
בהתבסס על החוויה שעברו, תכננו הכורים להתחיל בפעילות למען הבטיחות במכרות. יוני בריוס אמר: "אנו חושבים ליצור קרן שתפתור את בעיות הבטיחות בתעשיית המכרות. עם הניסיון שעברנו אנו צריכים להיות מסוגלים לפתור את הבעיות הללו. חואן אייאנס אמר לעיתון הצ'ילאני El Mercurio, "עלינו להחליט כיצד לנהל את הפרויקט שלנו כדי שאירוע מסוג זה לא יקרה שוב. הדבר צריך להעשות, אך דברים כאלו לא מתרחשים כה מהר".
ב-24 באוקטובר 2010 השתתפו הכורים בקבלת פנים שאירח הנשיא פיניירה בארמון הנשיאות בסנטיאגו דה צ'ילה והם עוטרו במדליות לציון יום העצמאות ה-200 של צ'ילה. מחוץ לארמון, הם הצטלמו עם קפסולת ה"פניקס 2" שהעלתה אותם על פני השטח ושמאוחר יותר הוצבה בכיכר המרכזית של סנטיאגו. לאחר מכן, באצטדיון הלאומי, שיחקו הכורים משחק כדורגל כנגד קבוצה שכללה את הנשיא פיניירה, שר המכרות גולבורן ואת שר הבריאות מיינליץ'. קבוצת הכורים, שכל שחקניה נשאו את המספר 33 על חולצותיהם, הפסידה 2–3 לקבוצת השרים.
בנובמבר 2010 ביקרו הכורים בלוס אנג'לס והופיעו ברשת CNN. ב-13 בדצמבר הוזמנו 26 מהכורים למחנה אימונים של קבוצת הכדורגל מנצ'סטר יונייטד באנגליה. בפברואר 2011, היו 31 מתוך 33 הכורים אורחיו של משרד התיירות הישראלי בביקור עלייה לרגל בישראל, בו הם ביקרו באתרים קדושים לנצרות וליהדות.
היבטים פוליטיים
מיד לאחר התמוטטותו של מכרה סן חוסה, פיטר הנשיא פיניירה בכירים ב"שירות הלאומי לגאולוגיה ולכרייה", והצהיר שהוא יבצע בדק בית מעמיק בשירות לאור לקחי התאונה. בימים שלאחר ההתמוטטות, נסגרו 18 מכרות ו-300 נוספים הועמדו בפני סכנת סגירה. מאז התאונה סגור מכרה סן חוסה ולא מתוכנן לפתוח אותו מחדש.
ב-25 באוקטובר 2010, עוד לפני תאריך היעד שהוקצה לכך, קיבל הנשיא פיניירה דוח מקדים שהוגש לו על ידי ועדה לבטיחות בעבודה שהוקמה כתגובה למקרה. הדוח כלל 30 הצעות, החל משיפורים בהיגיינה ועד לשיתוף פעולה טוב יותר בין רשויות האכיפה המקומיות. אף על פי שהוטל על הוועדה להגיש את הדוח הסופי שלה ב-22 בנובמבר, היא דיווחה שביקורות בטיחות בסנטיאגו ובאזורים בכל רחבי צ'ילה אפשרו לה לקבל תמונה ברורה על המצב מוקדם משהיא צפתה. בסך הכול קיימה הוועדה 20 ישיבות וקיבלה 119 הצעות. במשך כל ימי הפרשה, הדגיש הנשיא פיניירה שהעלות הכספית לא מהווה שיקול בנוגע להצלת הכורים. עלות מבצע ההצלה הוערכה ב-20 מיליון דולרים, לא כולל ההוצאות על בניית, תחזוקת ואבטחת "מחנה התקווה". ההוצאות חרגו מעבר לחוב העסקי הכללי של בעלי המכרה, "חברת הכרייה של סן אסטבן". חברת הכרייה הממשלתית, "קודלקו", תרמה כ-75% לעלויות החילוץ וחברות פרטיות תרמו שירותים בעלות של 5 מיליון דולרים.
סוכנות דירוג האשראי הצרפתית, COFACE, הכריזה שלחילוץ הדרמטי מהמכרה הייתה השפעה חיובית על המוניטין הכלכלי של צ'ילה. "המבצע נתן למשקיעים הבינלאומיים תדמית של מדינה שבה ניתן לעשות עסקים בבטחה", אמר המנהל של COFACE בריטניה, קסוויר דנקר. "המבצע נתן רושם טוב במונחים של טכנולוגיה, סולידריות ויעילות". COFACE מדרגת ארצות על פי הסתברות הצלחתן של חברות במגזר הפרטי. צ'ילה מחזיקה בדירוג האשראי הגבוה ביותר בדרום אמריקה: A2. בריטניה לעומתה מדורגת בדירוג A3, שהוא נמוך יותר.
היבטים משפטיים
בעקבות התאונה הוגשה תביעה משפטית כנגד חברת סן אסטבן על ידי קרובי הכורים ובמקביל הקפיא שופט 2 מיליון דולר מנכסי החברה. עורך דין שייצג כמה ממשפחות הכורים תיאר זאת כהפרכה לטענה של החברה ש"אין לה מספיק כסף כדי לשלם אפילו משכורות".
ב-21 באוקטובר, פרסמו מנהל התפעול הראשי של חברת סן אסטבן, קרלוס פיניה, ומנהל המכרה, פדרו סימונוביק, הצהרה שבה הם עמדו על כך שלאף גורם ניהולי בחברה "לא היה מושג קל שבקלים שהאסון עמד להתרחש". הכורה חורחה גאיארדו טען שלא ייתכן שבעלי המכרה לא היו מודעים למצב, מאחר שהוא תיעד את כל שהתרחש ביומן הבטיחות היומי שנחתם אישית על ידי פנילה. הכורה שחולץ, ויקטור סמורה הגיב על כך, "מה שמעציב אותי הוא שאנשים מתו משום שהחברה חשבה על כסף על חשבון הבטיחות".
היבטים חברתיים
ארנאן ריברה לטלייר, סופר צ'יליאני מפורסם וכורה לשעבר, כתב מאמר עבור העיתון הספרדי אל פאיס, בו הוא השיא עצה לכורים: "כולי תקווה ששטף הזרקורים ומבזקי המצלמות שמופנים אליכם, הם קלים. אמת הדבר שאתם שרדתם זמן כה רב בגיהנום, אך לאחר שהכול יאמר ויעשה, זהו גיהנום שאתם מכירים. מה שעומד לפניכם כעת, חברים, הוא גיהנום שלא התנסיתם בו כלל: הגיהנום של החשיפה, הגיהנום המתנכר של אולפני הטלוויזיה. יש לי רק דבר אחד לומר לכם, ידידי: שמרו בחוזקה על משפחותיכם. אל תתנו להם להתרחק, אל תתנו להם לצאת מטווח ראייתכם, אל תחמיצו אותם. היאחזו בהם כפי שנאחזתם בקפסולה שהעלתה אתכם מהמכרה. זו הדרך היחידה שלכם לשרוד את התנפלות התקשורת".
העיתון הבריטי דיילי טלגרף דיווח שהכורים שכרו רואה חשבון שיבטיח שההכנסות שלהם כידוענים יחולקו ביניהם באופן שווה והגון, כולל כספים שצפויים להגיע מתשלומים על ספרים וסרטים שיופקו עליהם. האנשים הסכימו "לדבר כאיש אחד" כאשר הם סיפרו על חוויותיהם. עוד לפני חילוצם, הם מינו את אחד מהם כביוגרף הרשמי שלהם ואחר כמשורר שלהם.
הראשונה מבין תוכניות התעודה הרבות על הכורים שודרה לראשונה בסדרת הטלוויזיה Nova ברשת PBS האמריקאית ב-26 באוקטובר 2010.
הנצחה
נשיא צ'ילה סבסטיאן פיניירה הציע להפוך את "מחנה התקווה" לאתר הנצחה או למוזיאון לכבודם של הכורים. הקפסולה "פניקס 2" ששמשה במבצע סן לורנסו הוצבה ב"כיכר החוקה" (Plaza de la Constitución), בחזית ארמון הנשיאות בסנטיאגו, בירת צ'ילה. אחת מקפסולות הגיבוי נמצאת בקופיאפו והשנייה נשלחה ב-2010 לסין להצגה בתערוכת אקספו 2010. התקיימו דיונים על מקום תצוגה קבוע עבור הקפסולה ועל אפשרות של הקמת מוזיאון. המקומות שהוצעו הם קופיאפו, העיר הקרובה למכרה סן חוסה והעיר טלקאוואנו, 2,100 ק"מ דרומה, שם היא נבנתה בסדנאות חיל הים הצ'יליאני. קפסולת "פניקס 1" הוצגה בוועידת האגודה של הכורים בטורונטו, קנדה במרץ 2011, שם התארחו לורנס גולבורן וצוותי החילוץ שזכו לכבוד רב. מאז 3 באוגוסט 2011, מוצגת ה"פניקס 2" במוזיאון האזורי של אטקמה בקופיאפו.
ספרים
בעודם לכודים במכרה, בחרו 33 הכורים פה אחד להתקשר עם סופר שיכתוב את סיפורם הרשמי באופן שאף אחד מהם לא יפיק רווחים מחוויותיהם של האחרים. הכורים בחרו בהקטור טובר, עיתונאי מהלוס אנג'לס טיימס, זוכה פרס פוליצר. לטובר ניתנה הגישה הבלעדית לכורים ובאוקטובר 2014 הוא פרסם דיווח רשמי תחת הכותרת "החשיכה האפלה למטה: הסיפורים שלא סופרו על 33 הגברים שנקברו במכרה הצ'יליאני והנס שבזכותו הם שוחררו" (Deep Down Dark: The Untold Stories of 33 Men Buried in a Chilean Mine, and the Miracle That Set Them Free). עוד קודם לכן יצאו לאור הספרים:
סרט
סרט בשם "33 כנגד כל הסיכויים" (באנגלית: The 33), המבוסס על אירועי התאונה בוים על ידי פטריסיה ריגן על פי התסריט של מיקו אלאן וחוסה ריברה. המפיק מייק מדווי, שהפיק גם את אפוקליפסה עכשיו, עבד בצמוד לכורים, למשפחותיהם ולאלה שהיו מעורבים במבצע החילוץ. בסרט מככב אנטוניו בנדרס בתפקיד מריו "סופר מריו" ספולבדה. ספולבדה עצמו הביע את התלהבותו מכך שבנדרס יגלם את דמותו. השחקן הברזילאי, רודריגו סנטורו, מגלם את דמותו של לורנס גולבורן. עלילת הסרט מתמקדת בעיקר בתאונה ובמאמצי החילוץ שאחריה. הסרט יצא לאקרנים, בתחילה בצ'ילה, ב-6 באוגוסט 2015 ובארצות הברית הוא יצא לאקרנים ב-13 בנובמבר 2015.
קריית החינוך אורט סינגאלובסקי
קריית החינוך אוֹרט סינגאלובסקי היא בית ספר שש-שנתי על-יסודי הפועל בדרך הטייסים על הגבול בין יד אליהו לכפר שלם בתל אביב. בית הספר כולל חטיבת ביניים ותיכון.
היסטוריה
בית הספר התיכון נוסד בבית ליד אולם נגה ביפו בשנת 1948, כבית הספר הראשון של רשת "אורט" בישראל. באוקטובר 1949 פעלו בבית-הספר שלוש מגמות: מסגרות וחרטות, חשמל, רדיו, בהנהלתו של צבי ריבלין. לאחר פטירתו של מייסד איגוד אורט העולמי (וממקימי רשת אורט ישראל), ד"ר אהרון סינגאלובסקי, נקרא המוסד על שמו. ב-28 במאי 1958 נחנך ביתו הנוכחי של בית הספר, שתוכנן על ידי האדריכל דב כרמי.
ב-1993 הוקמה במקום חטיבת הביניים ובשנת 2009 היא מנתה כ-25 כיתות.
נכון לשנת 2019, בבית הספר כ-10 מגמות לימוד פעילות, עם דגש על חינוך טכנולוגי: תקשוב, תקשורת וקולנוע, פסיכולוגיה, ביולוגיה, פיזיקה, חמד"ע, ערבית גאוגרפיה.
משנת הלימודים תש"ף מנהל קריית החינוך הוא מייקל מאירוביץ. סגן מנהל ומנהל פדגוגי שש שנתי הוא רן הורוביץ ומנהל חטיבת הבינים הוא סהר גולן. בשנה זאת לומדים בקרית החינוך אורט סינגאלובסקי כ-430 תלמידים בחטיבת הבינים ב-20 כיתות וכ-430 תלמידים בחט"ע ב-16 כיתות.
בתוך הקמפוס של בית הספר פועל "בית מושינסקי" - מקום מושבו של המינהל למחקר, פיתוח והכשרה של רשת אורט ישראל, העוסק בשיפור רמת ההוראה והלמידה ברשת.
אסתר פאוני
אסתר אלכסנדרה קרצו (ברומנית: Ester Alexandra Crețu; נולדה ב-21 ביולי 1993) הידועה בשם הבמה שלה אסתר פאוני, היא זמרת וכותבת שירים רומנייה-קנדית. היא נציגת רומניה באירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל עם שירה "On a Sunday" לאחר שזכתה במקום הראשון בתחרות הגמר הלאומי הרומנית "Selecția Națională 2019". היא גדלה מגיל צעיר במונטריאול והיא בעלת אזרחות קנדית.
ביוגרפיה
אסתר אלכסנדרה קרצו נולדה בשנת 1993 בעיר קמפולונג שברומניה. בגיל 7, היא עברה למונטריאול שבקוויבק, קנדה. כשנה לאחר המעבר החלה קרצו להראות התעניינות במוזיקת ג'אז. קרצו חזרה לרומניה על מנת ללמוד בבית הספר התיכון על שם דינו ליפאטי בפיטשט, שם למדה שירה קלאסית וגיטרה. בשנת 2013 עברה והשתקעה בבוקרשט שם למדה ג'אז באופן מקצועי. באותה התקופה, היא החלה לחבר מוזיקה עבור אמנים רומנים מקצועיים. בשנת 2014 הוציאה יחד עם מספר אמנים נוספים את סינגל הבכורה שלה.
לאחר שקרצו הופיעה עם שמה הפרטי בלבד - "אסתר" החל מתחילת הקריירה ועד 2018, היא החליטה לשנותו לאסתר פאוני. "פאוני" באנגלית הוא פרח האדמונית והתרגום האנגלי מרומנית ל"בוז'ור" - שם הנעורים של אימה. במאי 2018 הוציאה קרצו, כבר כאסתר פאוני, את ה-EP שלה "Dig It" שכלל לראשונה שירים בשפה האנגלית. ב-20 בדצמבר 2018 שחררה פאוני את השיר שלה "On A Sunday" שאיתו נרשמה לקדם הרומני לתחרות האירוויזיון, "Selecția Națională 2019". פאוני עלתה לגמר התחרות מחצי הגמר השני שהתקיים ב-10 בפברואר 2019 ובו זכתה במקום השלישי. בגמר, לא סומנה פאוני כמועמדת לזכייה והפתיעה כשגברה על השירים שאהדו רוב החובבים - "Dear Father" בביצוע לאורה ברטן שזכה במקום השני ו-"Army Of Love" בביצוע בלה סנטיאגו שזכה במקום השלישי. אסתר פאוני זכתה בגמר "Selecția Națională 2019" במקום הראשון וב-65 נקודות, הפרש של 5 נקודות מהמקום השני. לאחר הזכייה בגמר, חתמה פאוני על הסכם הקלטה עם חברת התקליטים הגדולה ברומניה - קאט מיוזיק, ויחד הם עשו עיבוד לשיר.
לוס אנג'לס גלאקסי
הגלאקסי הגיעו לגמר גביע ה-MLS תשע פעמים: הם הפסידו בשנים 1996, 1999, 2001 ו-2009, וניצחו ב-2002, 2005, 2011, 2012 ו-2014 בנוסף, הגלאקסי זכו גם בגביע ארצות הברית הפתוח (2001 ו-2005) וגם בגביע CONCACAF לאלופות (2000).
תארים
גביע ה-MLS  (5) גביע ארצות הברית הפתוח (2) מגן האוהדים (4) גביע CONCACAF לאלופות (1)
ממוצע אוהדים
עונה רגילה/פלייאוף
Grand Theft Auto: Vice City
Grand Theft Auto: Vice City (בתרגום חופשי: גנב מכוניות מקצועי: וייס סיטי) הוא משחק מחשב תלת־ממדי מסוגת הפעולה, ההרפתקאות ועולם-פתוח משנת 2002 מסדרת GTA שפותח והופץ על ידי חברת רוקסטאר.
המשחק מאפשר לשחקן לשחק את המאפיונר טומי ורסטי, הגיבור במשחק, להקים אימפריית פשע ולהגן על עסקיו מפני מתחרים ומאפיונרים יריבים (כדוגמת מעסיקו לשעבר של טומי, סאני פורלי, האויב הראשי במשחק).
חלק מהגורמים להצלחתו של המשחק על פני משחקים מתחרים הם עלילתו המורכבת המקושרת גם לעלילת משחקי Grand Theft Auto הקודמים, הרקע והאווירה של המשחק הלקוחים משנות השמונים (ראו גם את תחנות הרדיו של המשחק בהמשך הערך), וכלי רכב שונים, הכוללים מכוניות, אופנועים, סירות, כלי רכב משוריינים ולראשונה בסדרה גם מסוקים ומטוסים ימיים, בהם ניתן לטייל בעיר. המשחק לפי המראה שלו הוא מתבסס על סרט הפשע הפולחני משנת 1983 פני צלקת וסדרת הטלוויזיה הפופולרית מיאמי וייס. זהו המשחק הראשון בסדרה שדורג מגיל 14+ בידי איגוד PEGI.
דמותו של הנבל לאנס ואנס מהמשחק מדורגת במקום ה-96 ברשימת הנבלים הגדולים ביותר במשחקי וידאו, לפי IGN.
עלילה
משימתו הראשונה של טומי בהגיעו ל-VC היא לבצע עסקת סמים עם ויקטור וואנס (מהמשחק וייס סיטי סטוריס) באי, אבל עסקת סמים זו משתבשת בשל מארב של אנשיו של ריקרדו דיאז - שהורגים את ויקטור וכל מי שנמצא שם, פרט לטומי, לאנס וואנס אחיו של ויק וקן רוזנברג. טומי נאלץ לברוח מהמקום במהירות ומאבד את הסמים והכסף. מעסיקו, סאני, לא מרוצה מכך, ודורש ממנו להשיג את הכסף שאבד (שני מיליון דולר) בעסקה. לכן, טומי נאלץ לעבוד עבור הדמויות המשמעותיות בפשע המאורגן בעיר על מנת להשיג את הכסף לסאני.
בתחילה, טומי עובד עם קן ובאותו זמן הוא פוגש את הקולנל קורטז, את בתו ואת אייברי קרינגטון שמכירים לו אנשים מהעולם התחתון ונותנים לו מאוחר יותר עבודה. הסיפור מסתבך כאשר טומי פוגש את לאנס וואנס, שהוא שותף שלו בחלק מהמשימות. באחת המשימות שקורטז נותן לטומי, הוא ולאנס הולכים לשמור על עסקת סמים עם הקובנים אך הכנופיה מהאיטי משבשת את העסקה וטומי נשלח להרוג את מי שגנב את הכסף ולהחזירו לדיאז. כתוצאה מכך, טומי מתחיל לעבוד בשביל ריקרדו דיאז, ומקבל גישה לחלק המערבי של העיר. מאוחר יותר, לאנס מנסה להרוג את דיאז, שהרג את אחיו ויקטור, ונחטף. טומי נשלח להציל אותו, ולאחר מכן פורצים לאחוזה של דיאז והורגים אותו. יחד עם לאנס וקן רוזנברג הם משתלטים על צמרת עולם הפשע בעיר - שעד כה היה בה דיאז. טומי ממשיך לקנות בתי עסק בעיר, ומתחבר אל אנשים כמו: קנט פול, מיטץ' ביקר, אומברטו רובינה, פיל קסידי ואונטי פאולט, הוא עובד בשבילם ומבצע עבורם משימות שונות. לבסוף סאני שולח שליחים לחסל את העסקים של טומי, לאחר שהשליחים נכשלים הוא שולח את המאפיה לאחוזה, טומי נלחם במאפיה והורג את סאני ולאנס לאחר שגילה שבגד בו, בכך טומי נוקם בסוני, שמסתבר שגרם להפללתו של טומי ושליחתו לכלא.
וייס סיטי
המשחק מתרחש בעיר "וייס סיטי" (גרסה וירטואלית של מיאמי - השם הושפע כנראה מהסדרה "מיאמי וייס"). העיר מתוארת כעיר של סחר בסמים, ומסתובבים בה אנשים רגילים מן השורה (כביכול) לצד טיפוסים מפוקפקים שונים: מאפיונרים, חברי כנופיות שונים, סוחרי סמים, הומלסים, זונות, ואנשי עסקים מושחתים בעלי קשרים בעולם התחתון. העיר מונה מיליון ו-800 אלף תושבים (כך טוענת חוברת ההוראות של המשחק). כיוון שהעיר שוכנת באזור טרופי, מזג האוויר בה נוח למדי - בניגוד לליברטי סיטי.
מבחינה מבנית, העיר מחולקת ל-2 איים (בדומה למיאמי במציאות) המחוברים ביניהם באמצעות גשרים - האי המזרחי, המכונה "חוף וייס סיטי" בו השחקן מתחיל את המשחק, והאי המערבי - "העיר וייס סיטי" שנפתחת בפני השחקן לאחר משימת עסקת הסמים עם קורטז ודיאז. בעיר יש ארבעה בתי חולים וארבע תחנות משטרה (אליהם השחקן נשלח כאשר הוא מת או נעצר, בהתאמה) ושדה תעופה. כמו כן תחנת כיבוי אש אחת ובסיס צבאי אליו השחקן נשלח לפרוץ באחת המשימות.
בעיר יש משפחות פשע וכנופיות רבות: משפחת וואנס, הכנופיה של דיאז, כנופיית האופנוענים, כנופיית הקובנים, והכנופיה של האיטי. ברחבי העיר פזורות 35 משימות חיסול צדדיות (Rampages) בהם השחקן צריך לחסל מספר מסוים של חברי כנופיות או להרוס כלי תחבורה בפרק זמן מסוים (בין דקה ל-2 דקות בדרך כלל) באמצעות כלי נשק שונים ובדרכים שונות.
טומי ורסטי
טומי ורסטי הוא הדמות המרכזית במשחק.
לפני תחילת המשחק, עבד טומי כחבר במשפחת פורלי במאפיה של ליברטי סיטי. בשנת 1971, סאני פורלי שלח את טומי להרוג איש במחוז הארווד, אך כשהגיע לשם נתקל במארב של 11 אנשים. טומי נאלץ להרוג את כולם, וכתוצאה מכך נשלח לכלא ל-15 שנה על רצח. כמו כן, הוצמד לטומי הכינוי "הקצב של הארווד".
זמן קצר לאחר שיצא מהכלא בשנת 1986, היה טומי נחוש לעבוד בשנית עבור משפחת פורלי. הוא במהרה נשלח על ידי סאני פורלי לווייס סיטי במטרה להשתתף בעסקת סמים גדולה עם סוחרים חדשים. טומי נתקל במארב של תוקפים מוסווים ומאבד גם את הכסף וגם את הסמים. משום כך, החליט טומי למצוא ולהרוג את הכנופיה האחראית לכך, אחרי שהוא הורג את ריקארדו דיאז טומי נהייה בעל השפעה בוייס סיטי וכאשר הוא מגלה שסאני היה זה שהסגיר אותו למשטרה בליברטי סיטי טומי יוצא לקרב נגד סאני ולבסוף הורג את סוני ואת לאנס אשר בגד בטומי ובקן רוזנברג ועבר לצידו של סאני.
סאני פורלי
סאני פורלי הוא האויב המרכזי במשחק. סאני הוא ראש משפחת הפשע פורלי, משפחת הפשע השלישית הכי חזקה בליברטי סיטי. טומי ורסטי הוא אחד מהאנשים המועדפים עליו, אבל הוא פחד מהתחזקותו של טומי. סאני היה אחראי לטבח בהארווד, על ידי שליחת טומי למשימה שהייתה אמורה להיות פגיעה פשוטה. במקום, היו שם מתנקשים שחיכו לטומי. טומי הצליח לשרוד, אבל הוא נכנס לכלא למשך 15 שנים.
בתחילת המשחק, טומי רק שוחרר מבית הכלא. סאני האמין שהמוניטין של טומי כ"קצב של הארווד" יזיק לעסקים בליברטי סיטי. משום כך, סאני שלח אותו לוייס סיטי כדי להשתתף בעסקת סמים. כשהעסקה משתבשת על ידי מתנקשים מוסווים, טומי מאבד את הסמים ואת הכסף, וכאשר טומי גילה שסאני היה זה שהפליל אותו בליברטי סיטי הוא מחליט לנתק קשר עם סאני אך סאני הזועם פותח עם טומי במערכה ושולח את אנשיו לוייס סיטי על מנת לפגוע בעסקיו של טומי, בנוסף הוא גם מצליח להסית את לאנס נגד טומי, והשניים מנסים להרוג את טומי באחוזתו אך טומי מצליח להרוג קודם את לאנס ואחר כך את סאני כנקמה.
קן רוזנברג
קן הוא עורך דין, והוא מפעיל את הקשרים של המאפיות של ליברטי סיטי בוייס סיטי. הוא חשוד ברמאות בבית הספר למשפטים, והוא הגן על חברי מאפיה בבית המשפט, כולל בן דודו של סאני פורלי, ג'ורג'יו.
הוא היה אמור לשמור על המקום בעסקת הסמים, ונמלט ביחד עם טומי ורסטי כשהעסקה השתבשה. לאחר מכן קן מכיר לטומי את אנשי הקשר שלו על מנת שטומי יוכל להלוות מהם כסף בשביל סוני, אחרי מותו של דיאז, קן, טומי ולאנס נהיים האנשים הכי חזקים בוייס סיט. בסוף המשחק מתברר שלאנס בגד בקן ובטומי לטובת סאני וטומי הורג את לאנס ואחר כך את סאני ואז נהיים טומי וקן סוחרי הסמים החזקים ביותר בוייס סיטי, לאחר מכן במשך השנים קן התחיל להדרדר לסמים ונשלח לסאן אנדרס על מנת להיגמל מהסמים ואז האירועים שלו בסאן אנדרס מתחילים. חברת Rockstar פרסמה סרט קצר ביוטיוב שמסביר את כל השתלשלות האירועים שגרמו לאירועי המשחק Grand Theft Auto: San Andreas ורואים בו את קן רוזנברג מתקשר לטומי ורסטי על מנת שיעזור לו עקב מצבו הרעוע אך לא מקבל מענה.
לאנס וואנס
לאנס וואנס הוא האויב השני במשחק. לאנס עבר לוייס סיטי בשנת 1984, והפך לאחד מראשי משפחת הפשע וואנס ביחד עם אחיו ויקטור. עם זאת, במהלך מכירת סמים למשפחת פורלי, הכנופיה של דיאז אורבת לשני הצדדים, וויקטור נהרג. אחרי שראה שלטומי ורסטי, הניצול היחידי ממשפחת פורלי, יש את הדרך הטובה ביותר לנקום, לאנס התחיל להתרועע עד עליו. הוא קר רוח, אימפולסיבי וחסר ביטחון רגשי, בהתחלה הוא וטומי הורגים את דיאז כנקמה אחרי שלאנס גילה שדיאז שלח את המתנקשים שלו אשר הרגו את אחיו. לאחר מכן הוא נהייה שותף של טומי. סאני אשר מנסה לסגור חשבונות עם טומי יוצר קשר עם לאנס ומציע לו עסקה מפתה אשר גורמת ללאנס לבגוד בטומי ולעבור לצד של סאני, אחרי שהוא מסגיר לסאני את מיקומם של הכסף האמיתי. לאנס מנסה להרוג את טומי על ידי הוראה של סאני אך טומי הורג אותו בסוף.
משימות
העיר פתוחה לתנועה בפני השחקן והוא בוחר את סדר המשימות שברצונו לבצע. ככל שהשחקן מבצע יותר משימות ומתקדם בעלילה, כך נפתחים בפניו אזורים חדשים של העיר ומשימות חדשות. ישנן שני סוגי משימות עיקריות: משימות הקשורות במישרין לעלילה ויש לבצען כדי להתקדם במשחק, ומשימות צדדיות שביצוען מוסיף כסף ונשק לשחקן. המשימות מגוונות ובהן פעילויות פליליות רבות, כגון: שוד, סחיטת דמי חסות, סחר בסמים, רצח, גנבת מכוניות, איומים ועוד. כמו כן, במשחק ניתן להשתמש במגוון רחב של כלי נשק: אקדחים, תת-מקלעים, רובי סער, חומרי נפץ מסוגים שונים, רימונים, להביורים, בקבוקי תבערה ואפילו כלי נשק כבדים כמו משגר רקטות אישי ומיניגאן (מקלע רב קני). השחקן גם יכול לגנוב מסוקים ומטוסים, ואף כלי רכב צבאיים כגון טנקים ומסוקי קרב.
פסקול המשחק
בעת נהיגה, במהלך המשחק, השחקן יכול לבחור תחנת רדיו להאזנה, מתוך 9 תחנות רדיו שונות (7 תחנות מוזיקה ו-2 תחנות המתמקדות בראיונות). לכל תחנה יש די ג'יי ופרסומות הומוריסטיות בין שיר לשיר. כל תחנת מוזיקה מתמחה בז'אנר שונה. מארז של אלבומי הפסקול יצא לחנויות ב-20 באוקטובר 2002 על ידי חברת סוני, בהפקת חברת Rockstar Games, וזכה להצלחה רבה. אף על פי שישנם שינויים לא מעטים בין המשחק עצמו לבין אלבום הפסקול (הרשימות כאן נכתבו בהתאם למשחק ולא לאלבום). כך למשל, תחנות הראיונות (K-Chat, VCPR) הנשמעות במשחק עצמו אינן מופיעות כלל באלבום הפסקול.
משחקים קשורים
בשנת 2006 יצא משחק נוסף המתבסס על Vice City. המשחק, שנקרא Grand Theft Auto: Vice City Stories, מתרחש מספר שנים לפני עלילת המשחק הראשי ומתארת כיצד הגיעו הדמויות המשניות בו למעמדן. הדמות הראשית היא ויקטור וואנס, אחיו של לאנס וואנס, שנרצח ב-GTA Vice City על ידי ריקרדו דיאז.
המשחק, המיועד לקונסולת ה-PSP, מציג מספר אפשרויות חדשות, ביניהן היכולת לעצב ולשדרג בתים, כך שיתאימו למשימות השחקן בעוד הוא מתקדם בעולם התחתון של העיר. כמו כן מופיעים מספר כלי רכב חדשים בהם יכול השחקן לעשות שימוש. שינוי בולט נוסף הוא היכולת לשחות, בעוד שברוב משחקי העבר כל התקרבות למים הייתה גורמת למות דמות הגיבור.
ב-29 באוקטובר 2012, במלאת 10 שנים ליציאת המשחק, יצאה גרסה מיוחדת של המשחק למכשירים ניידים מבוססי iOS ואנדרואיד.
ביקורות ומחלוקות
עם זאת, גרסת המחשב של המשחק קיבלה ביקורות קשות על השליטה המסורבלת, שמתגלית בעיקר כאשר מטיסים מטוס או מסוק. לביקורת דומה זכה גם המשחק הבא אחריו. המשחק גם עורר מחלוקות קשות על האלימות הרבה שבו (בדומה לביקורות שהושמעו על שאר המשחקים בסדרה), וגם בגלל גזענות - עידוד פגיעה באנשים ממוצא האיטי וקובני במטרה להתקדם במשחק. בדומה לקודמו, במשחק הגיבור גם יכול לקיים יחסי מין עם זונות, דבר המעלה לו את "מדד הבריאות" ועוזר לו להתקדם.
ג'יהיו
ראשית חייה
ג'יהיו נולדה ב-1 בפברואר 1997 בעיר גורי שבמחוז גיונגגי, דרום קוריאה. שם הלידה שלה היה פארק ג'י-סו.
קריירה
JYP גילו את ג'יהיו לאחר שהשתתפה בתחרות בתוכנית של נאבר וניצחה במקום השני. לאחר מכן היא הצטרפה ל-JYP Entertainment כמתלמדת בגיל שמונה והתאמנה במשך עשר שנים לפני הופעת הבכורה שלה. במהלך שנות האימונים שלה, ג'יהיו הייתה ידועה בתור הפנים של הנערים של חברת הקוסמטיקה Innisfree יחד עם להקת הבנים Boyfriend. היא הוכשרה והתאמנה יחד עם אמני קיי-פופ רבים של החברה JYP כגון Sunmi, ג'ו קוון וNichkhun. ג'יהיו הייתה אמורה להופיע לראשונה בלהקת בנות יחד עם נייאון, ג'ונגיון וסאנה, אך הפרויקט בוטל. במקום זאת, כולן הצטרפו לתוכנית הריאליטי הדרום קוריאנית Sixteen, תחרות שנועדה לבחור את החברות של להקת הבנות Twice. לפני התחרות היא שינתה את שמה באופן חוקי לג'יהיו. כאחת מתשע משתתפות מנצחות, היא המשיכה והצטרפה ללהקת הבנות שזה עתה הוקמה - Twice. ג'יהיו אמנם לא הייתה החברה המבוגרת ביותר ביותר בקבוצה, אולם בהמשך הצביעו חברותיה ללהקה לג'יהיו כמנהיגתן בהצבעה אנונימית. באוקטובר 2015, Twice הופיעו לראשונה עם המיני-אלבום הראשון שלהן, "The Story Begins". הסינגל הראשי של האלבום "Like Ooh-Ahh" הוא שיר הבכורה הראשון התעשיית הקיי-פופ שהגיע למאה מיליון צפיות ביוטיוב.
חיים אישיים
באוגוסט 2019, אימתו ואישרו הסוכנויות המייצגות את ג'יהיו ואת קנג דניאל, חבר לשעבר של להקת הבנים Wanna One כי הם נמצאים במערכת יחסים. הם תוארו כ"זוג הכוח" החדש של תעשיית הקיי-פופ על ידי התקשורת.
מיקל ביירג
ביוגרפיה
ביירג נולד בבירת דנמרק קופנהגן.
ב-2016, התחרה ביירג באליפות העולם עד גיל 19, הוא זכה במדליית הכסף במקצה נגד השעון, 35 שניות אחרי ברנדון מקנולטי המנצח. במקצה הכביש, לא סיים את המרוץ.
ב-2017, זכה ביירג במדליית כסף באליפות אירופה עד גיל 23 בנגד השעון, לאחר שהגיע 2 שניות אחרי קספר אסגרן, זוכה במדליית הזהב. בספטמבר, השתתף ביירג באליפות העולם וזכה במדליית הזהב באליפות בנגד השעון עד גיל 23, מקדים את ברנדון מקנולטי האמריקאי ב-1:05 דקות ואת קורנטיין ארמנו הצרפתי ב-1:16 דקות.
האגנס ברמן אקסון (2018–2019)
ב-2018, עבר לקבוצת האגנס ברמן אקסון האמריקאית מדרג הפרו קונטיננטל. באותה שנה, סיים ביירג שני באליפות דנמרק בנגד השעון, 25 שניות אחרי מרטין טופט מאדסן המנצח. ב-24 בספטמבר, ניצח ביירג בפעם השנייה ברציפות את אליפות העולם בנגד השעון עד גיל 23 וזכה במדליית הזהב, מקדים את ברנט ואן מור הבלגי ב-33 שניות, ובן קבוצתו מת'יאס נורסגאד ב-38 שניות.
ב-2019, סיים חמישי באליפות דנמרק בנגד השעון, 1:27 דקות אחרי קספר אסגרן המנצח. הוא זכה שוב במדליית הכסף באליפות אירופה, 11 שניות אחרי בן ארצו, יוהאן פרייס פטרסן. ב-24 בספטמבר, הפך לשיאן הניצחונות באליפות העולם עד גיל 23 בנגד השעון לאחר שזכה במדליית הזהב השלישית שלו, מקדים את שני האמריקאים איאן גאריסון ב-27 שניות וברנדון מקנולטי ב-28 שניות.
יו. איי. אי. אמירטס (2020–היום)
ב-2020, הצטרף ליו. איי. אי. אמירטס מאיחוד האמירויות הערביות.
Interview 2016
המיני אלבום, המורכב משש רצועות אינסטרומנטליות, משמש כאלבום פסקול לסרטון ראיונות שפורסם בעבר עם המארח מתיו הופמן, שהציג את השירים במקום את שמע הראיון.
ביקורות
מבקרת פיצ'פורק מדיה, זואי קאמפ, הייתה חיובית בסקירתה וקבעה: "למרות שאם סי רייד עשוי להיתפס כאלפא ואומגה של דת' גריפס, Interview 2016 מדגיש כי [זאק] היל ו[אנדי] מורין די אדירים בעצמם". קאמפ גם חשבה שההוצאה היא "הרבה יותר מעניינת מ-'Fashion Week', אלבום באורך מלא וכפול מגודלו, וזה מצביע על כך שאסור לזלזל בכוחו של דת' גריפס כישות אינסטרומנטלית".
משתתפים
דת' גריפס
דייוויד לואיס (מושל אלבמה)
ראשית חייו
דייוויד לואיס נולד במחוז שארלוט שבווירג'יניה, כבנם של מרי סמית' בוסטר ופיטר ס. לואיס, שהיה בעל מטע. בשנות ה-20 של המאה ה-19 עברה המשפחה למחוז מדיסון שבצפון אלבמה, שם היה האב לנציב המחוז. דייוויד לואיס למד משפטים בקריאה עצמית בהאנטסוויל ולמד קורסים במשפטים באוניברסיטת וירג'יניה. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של אלבמה וב-1843 עבר למחוז לורנס שבצפון-מערב אלבמה, שם הוא עסק בעריכת דין. הוא מעולם לא נישא. ב-1860 היו בבעלותו קרקעות בשווי של 20,000 דולר בנוסף ל-40,000 דולר ברכוש נוסף, כולל 34 עבדים.
מלחמת האזרחים
בבחירות לנשיאות של 1860 תמך לואיס במועמד המפלגה הדמוקרטית סטיבן דאגלס וייצג את מחוז לורנס בוועידה החוקתית של אלבמה שהתקיימה ב-1861. הוא הצביע נגד פרישת אלבמה מהאיחוד, אך חתם על צו הפרישה לאחר שזה התקבל בוועידה, זאת על פי בקשות קהל בוחריו. באותה שנה הוא נבחר כנציג לקונגרס הזמני של הקונפדרציה, אך התפטר מתפקידו באפריל והצטרף לפלוגת מתנדבים שעד מהרה פורקה. הוא דחה מינוי ללוטננט קולונל בצבא הקונפדרציה תחת פיקודו של קולונל פיליפ רודי.
ב-1862 ארגנו לואיס ותומכי איחוד נוספים בצפון אלבמה את אגודת השלום החשאית, וב-1863 בחר ציבור הבוחרים באלמבה בית מחוקקים ומושל, תומאס ה. ווטס, שתמכו בשלום. באותה שנה מונה לואיס כשופט בבית המשפט של הסבב השיפוטי הרביעי של אלבמה, אך התפטר בינואר 1864. אף על פי שהיה פטור מגיוס חובה עקב היותו בעלים של טחנה ציבורית, הוא גויס לשירות צבאי בסתיו אותה שנה. הוא סירב להתגייס וחצה את קווי החזית לנאשוויל, שם הוא נשאר עד לתום מלחמת האזרחים האמריקאית.
לאחר המלחמה
ביולי 1865 שב לואיס לאלבמה כדי לעסוק בעריכת דין בהאנטסוויל. בערך באותו זמן הכריז הנשיא אנדרו ג'ונסון על תוכנית השיקום עבור מדינות הקונפדרציה לשעבר. כחבר לשעבר בקונגרס הזמני של הקונפדרציה, וכבעלים של רכוש שערכו ב-1860 היה 20,000 דולר, הוא איבד את זכות הבחירה שלו. הוא עתר לחנינה, קיבל את זכות הבחירה שלו, ועסק בעריכת דין. עם העברת חוקי השיקום במרץ 1867, עברה השליטה לתהליך השיקום לידי הקונגרס של ארצות הברית. ב-1868 שב לואיס לפוליטיקה כנציג לוועידה הארצית של המפלגה הדמוקרטית. לאחר שהרפובליקנים גרפו ניצחון ארצי בבחירות שהתקיימו בשנה זו, העריך לואיס מחדש את שיוכו הפוליטי, וב-1869 הצטרף לשורות המפלגה הרפובליקנית.
מושל אלבמה
התובע הכללי של ארצות הברית הנחה את לואיס לאפשר לשני בתי המחוקקים להתכנס באופן זמני, ולאחר מכן למזג את שתי הקבוצות לאחת בדצמבר. לאחר מותו של חבר הסנאט המדינתי בראשית 1873 החזיקו הרפובליקנים ברוב של שני מושבים בבית הנבחרים של אלבמה, והדמוקרטים ברוב של מושב אחד בסנאט. לאחר תהליך ארגון מחדש, הוכרה פעולתו של בית המחוקקים שישב בבניין בית המשפט כחוקית. חלוקת הכוחות הכמעט שווה בבית המחוקקים שיתקה את תהליך החקיקה. המשבר הפיננסי של 1873 גרם להרס הכלכלה של אלבמה, ובלואיס הוטחו האשמות על מצבה של המדינה, שב-1874 הגיעה לסף פשיטת רגל. על כל פנים, הנזק נעשה בין השנים 1868–1872, כאשר הממשלה הרפובליקנית ולאחר מכן הממשלה הדמוקרטית העמידו את האשראי של המדינה לטובת סלילת מסילות רכבת.
הסוגיה המרכזית במהלך תקופת כהונתו של לואיס כמושל הייתה סוגיית זכויות האזרח. כאשר לא קיימה ועדת המשפט של בית הנבחרים של אלבמה דיון בחוק המוצע, אילצו הנציגים השחורים לקיים את הדיון. הצעת החוק לא זכתה לאהדה, והוועדה העדיף הצעת חוק חלופית מתונה יותר. לאחר דיון סוער, ירדה הצעת החוק מעל סדר היום. הסנאט, שהיה בשליטה דמוקרטית, הגיש הצעת חוק דומה לזו של בית הנבחרים, ובסופו של דבר העביר הסנאט חוק חלופי, אך בית המחוקקים התפזר לפני שבית הנבחרים הצביע בעד החוק.
הוויכוח הצורב חשף בפומבי את הדילמה של הרפובליקנים בנוגע לזכויות האזרח: לקדם כל הצעה לחוק זכויות האזרח ולגרום לניכור בקרב הלבנים של צפון אלבמה, ומנגד, להתנגד לכל הצעת חוק זכויות האזרח ולגרום לניכור כלפי השחורים. הרפובליקנים נאלצו להסביר כיצד בית הנבחרים, שהיה בשליטתם, הובס בהצבעה על חוקי זכויות האזרח כאשר הסנאט, שהיה בשליטת הדמוקרטים, העביר חוק כזה. כך הצלחת הרפובליקנים באלבמה נעשתה תלויה באופן בו המפלגה הצליחה לתמרן את שני הקצוות הלבנים בקשת הפוליטית כנגד השחורים שבמרכזה. סוגיה זו הייתה בעלת פוטנציאל הרסני עבור הרפובליקנים באלבמה, אך לואיס נותר מחוץ להמולה החקיקתית.
שנותיו האחרונות
ב-1874 בחרו הרפובליקנים בלואיס כמועמד לתקופת כהונה שנייה כמושל, אך העימותים על זכויות האזרח ועל מערכת הפטרונות במפלגה נמשכו. כמו כן, הקונגרס החל לקיים דיון בנוגע לחוק זכויות אזרח פדרלי. הדמוקרטים באלבמה הציבו את הסוגיה במרכז מערכת הבחירות של אותה שנה וכך הסיתו את ציבור הבוחרים. המועמד הדמוקרטי, ג'ורג' יוסטון, ניצח בבחירות הכלליות למשרת המושל, והדמוקרטים זכו בניצחון סוחף בבית המחוקקים. לואיס לא הצליח להיבחר כשופט פדרלי מחוזי, ופרש מהחיים הפוליטיים לביתו בהאנטסוויל. כאשר שכתבו הדמוקרטים את חוקת אלבמה ב-1875, הוא תמך באשרור החוקה החדשה. בסתיו 1876, כמו תומכי איחוד רבים לשעבר, שהיו מאוכזבים מהמפלגה הרפובליקנית, הוא שב לשורות המפלגה הדמוקרטית ולעיסוקו בעריכת דין.
דייוויד לואיס נפטר בהאנטסוויל ב-3 ביולי 1884, בגיל 64. הוא נטמן בבית הקברות מייפל היל שבעיר.
יהוצדק הכהן
יְהוֹצָדָק הוא דמות מקראית שהיה כהן גדול. יהוצדק היה בנו של שריה הכהן ואביו של ישוע הכהן הגדול, אשר היה הראשון במעמד זה בימי בית המקדש השני.
יהוצדק היה בין גולי יהודה, אשר הוגלו על ידי נבוכדנצר. מהמקרא עולה שיהוצדק נולד בארץ ישראל והוגלה לבבל עוד טרם נולד בנו ישוע. ככל הנראה, יהוצדק היה ממונה על הכהנים בגלות. בנו ישוע מופיע ברשימת היחס בין המנהיגים השבים לציון. יהוצדק מופיע ברשימת היחס של הכוהנים בימי המלכים, אצל יוסף בן מתתיהו בספרו קדמוניות היהודים.
רד"ק בפירושו ל מזהה את שריה אביו של עזרא עם זריה אבי יהוצדק, ולפכיך סובר כי יהוצדק היה אחיו של עזרא:
שוורצמן
שוורצמן (Schwartzmann) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו איש שחור.
Rather Be You
Rather Be You הוא סינגל של הזמר-יוצר האנגלי טום גרגורי. נכון ליולי 2021, הסינגל הושמע למעלה מ-45 מיליון פעמים בספוטיפיי. השיר הגיע בשיאו למקום ה-6 במצד הפופ בגרמניה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של הסינגל, בבימויו של הבמאי צ'ארלי ואטס, הועלה לערוץ היוטיוב של הזמר ב-3 ביולי 2020. בווידאו קליפ, הזמר נראה מזיז ספה בכוחות עצמו בעזרת חבל ברחבי אנגליה, כשבסופו הוא שורף את הספה. נכון ליולי 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-3 מיליון פעמים ביוטיוב.
ברקום ארסנל
ברקום ארסנל (אנגלית: Berekum Arsenal) היא קבוצת כדורגל מהעיר ברקום שבגאנה. מדי השחקנים במשחקי הבית, סמל הקבוצה ושמה מבוססים על שמה, סמלה וצבעיה של קבוצת הכדורגל האנגלית ארסנל.
הופעות באפריקה
בשנת 2006 השתתפה הקבוצה בגביע הפדרציה של ה-AFC כאשר בשלב הראשון הקבוצה גברה על קבוצת דיאבלוס נוירס מהרפובליקה של קונגו והמשיכה לשלב השני, בו הפסידה לקבוצת פטרו אתלטיקו מאנגולה והודחה מהמפעל.
הקוראן
הקֻרְאַן (בערבית: القـُرْآن או القـُرْآن الكَريم, בתעתיק: "אלקֻראַאן אלכַּרים" - "הקוראן הנכבד"), נקרא גם "הקוראן הגדול" (בערבית : القُرْآن العَظيمْ), הוא ספר הקודש של דת האסלאם.
הקוראן מכיל 114 פרקים (סוּרָה) המסודרים לפי אורכם: הפרקים הארוכים מופיעים בתחילתו (מלבד הפרק הראשון, המכיל 7 פסוקים בלבד), ולאחריהם באים הפרקים הקצרים.
לפי האסלאם, הקוראן הוא ספר טהור שירד לידי מוחמד מהשמים, בשפה ערבית טהורה. מכאן שלא ניתן לחקותו ואין זה ראוי לקרוא או לתרגם אותו לשפה אחרת שאינה שפת המקור, בצורה בה בחר האל להעביר את המסר, משום שהערבית מכילה ביטויים מיוחדים, וניסיון תרגום יוביל לעמעום או שינוי המסר שרצה האל להעביר.
העורך הראשי של הקוראן היה זיד אבן ת'אבת, איש מדינה שהצטרף לקהילתו של מוחמד ושימש כמזכירו. הרמב"ם, באיגרת תימן, קורא לקוראן בכינוי "כתבי זיד". אבן אסחאק טוען כי אבן ת'אבת היה מהיהודים שהתנגדו למוחמד, וכי ייתכן שכתב את הקוראן או חלקים ממנו בכפייה.
רקע
טוענים כי לאחר שמורה יהודי לימד את מוחמד קצת על הדת וההיסטוריה היהודית נישא מוחמד לסוחרת. לאחר מותה ירש את רוב הונה והחל במסעות גיוס תומכים. תחילה כיוון את כיוון התפילה של הדת החדשה לירושלים, אך לאחר שהדבר לא יצר שום הבדל בין תומכיו לבין היהודים, שינה את כיוון התפילה למכה. בתקופת עות'מאן אוגדו כלל הכתבים אודות נאומיו של מוחמד ומסקנותיו ממה שלמד ממורו. לאור זאת, בסיוע כמה מלומדים ויודעי כתב ולשון אוגד הקוראן כ-20 שנה לאחר מות מוחמד, וכונה "מצחף עות'מאן". המסורת מספרת שעות'מאן מחק, שרף וגנז את כל יתר הכתבים שלא היו לרוחו. לכן ייתכן כי הקוראן והכתבים הכתובים בו אינם שלמים ואינם כפי שהתכוון מוחמד בדבריו. מוחמד גם התייחס לתורה שבעל פה וחשיבותה "נתנו למשה ואהרון את הפרקאן (הכוונה לפרקים או פרקי אבות התלמודי), ואור נגוהות ודברי תוכחה ליראים"; "ואכן נתנו לך שבעה מן 'אל מתני' (7 מצוות בני נח) ואת הקוראן הנעלה... כאשר הורדנו על המחלקים, אשר עשו את הקוראן חלקים חלקים (צדוקים שזלזלו במסורת התורה שבעל פה)." (ב,נ; כא, מט; טו, פז-צא).
אטימולוגיה
ככל הנראה קשורה המילה "קוראן" לשורש השמי ק.ר.א, הנקשר עם קריאה. דומיננטית היא הקרבה בין מילה זו למילה העברית "מקרא", אשר אף היא מכוונת לקאנון דתי עליון – היהודי, הוא התנ"ך. כתוצאה מכך, באחד התרגומים של הקוראן הוא אף נקרא "המקרא". יש טענה שלפיה השם "קוראן" איננו ערבי במקורו, אלא שאול מן הארמית הסורית.
מאפייני הקוראן
על פי המסורת המוסלמית, הקוראן הוא ההתגלות האחרונה של דברי אללה לבני האדם. הוא הורד אל מוחמד, נביא האסלאם, פסוקים-פסוקים (אַיַא֫ת) במהלך תקופה של 22 שנה, בידי המלאך ג'יבריל (جبريل – המזוהה בדרך-כלל עם המלאך גבריאל במסורת היהודית-נוצרית).
מעמדו של הקוראן באסלאם הוא דברי אלוהים בעצמם, ולא עלילה שנכתבה בידי אדם. כמו דברי הנביא בשם אלוהים, גם הקוראן הוא מחשבה, אמירה וציווי אלוהי ואין עליהם עוררין. במהותו הקוראן הוא אסופת האמירות של אלוהים אל האנושות באמצעות הנביא והערבים. בתחילת הציטוט מן הקוראן נהוג לומר: "אמר אללה הנעלה", או "אמר לשליח" (=לנביא מוחמד).
הקוראן נישא בצורת נאומים מפי מוחמד למאמיניו, והועלה על הכתב בנוסחו הסופי רק בשנת 650 לספירת הנוצרים (תאריך משוער), בימי הח'ליף השלישי עות'מאן בן עפאן (عـُثْمان بْن عَفَّان). מוחמד עצמו נפטר בשנת 632 לספירה. עד לימי עות'מאן הועבר הקוראן בעל-פה לפי כמה מסורות שזכרו כמה מתלמידיו של מוחמד. עות'מאן חשש כי מעבירי הקוראן לא יספיקו להעבירו לדור הבא לפני מותם, וכמו כן התעורר חשש כי ריבוי המסורות יעורר מחלוקות. לפיכך, בזמנו של הח'ליף עות'מאן קובץ נוסח אחיד ויצאה פקודה להשמיד את כל הנוסחים האחרים. במקורות המוסלמים, בעיקר בפרשנות, נשמרו קריאות שונות של מילים ופסוקים בקוראן, שהופיעו כביכול בנוסחים הלא-עות'מאניים. הנוסח העות'מאני של הקוראן הוא הנוסח המקובל.
הקוראן כתוב בעיקרו בפרוזה, אולם חלקים גדולים ממנו כתובים בסגנון המכונה בערבית "סג'ע" (سجع). ניתן לתאר את הסגנון הזה כ"פרוזה מחורזת", כלומר פסוקים הכתובים בלא משקל, אבל מתחרזים זה בזה. משערים שזה היה סגנון הנאום המקובל באותה תקופה. יש גם כמה סורות הכתובות כפיוטים. יש בקוראן תופעות דקדוקיות שאינן קיימות בערבית הספרותית המקובלת היום, ומקורן כנראה בניב הערבי של העיר מכה באותה תקופה.
מבנה
הקוראן מורכב מ-114 פרקים, כל פרק נקרא סורה. פרקים אלו מחולקים ל-30 חלקים, כל חלק כזה נקרא ג'וז (אנ'). כל ג'וז מחולק לשני חלקים, שכל אחד מהם נקרא חִזב (ער'). 114 פרקי הקוראן מכילים סך הכל 6,346 פסוקים, המורכבים מסך של 77,430 מילים.
הקוראן מחולק ל-114 פרקים, שכל אחד מהם קרוי "סורה" (سُورَة). לכל סורה ניתן שם, שבדרך-כלל אינו מעיד על תוכנה. סידור הסורות המקובל הוא טכני - מהסורה הארוכה ביותר עד הסורה הקצרה ביותר, אם כי יש חריגות משיטה זו. במסורת המוסלמית נהוג גם סידור חלופי, על פי המועד שבו הורדה כל סורה אל מוחמד, מועד שנקבע על-פי פרשנות חכמי האסלאם בדורות שונים. נהוג לחלק את הסורות בקוראן לשתי תקופות מבחינת זמן הופעתן: סורות של מכה (مكـّيـّة) וסורות של אל-מדינה (مدينـّة). הראשונות נכתבו בעת שמוחמד התגורר במכה, ואילו האחרונות לאחר שהיגר לאל-מדינה (אם כי חלק מהאחרונות נישאו כנאומים במכה לאחר כיבושה בידי מוחמד ומאמיניו, ראו בערך מוחמד). הסורות של מכה, שהן המוקדמות יותר מבחינה כרונולוגית, נמצאות בדרך-כלל בסוף הקוראן, כיוון שהן קצרות יותר ונושאות אופי פיוטי ("לשון סג'ע"). הסורות של מדינה, שהן ארוכות בדרך-כלל, נושאות אופי יותר משפטי, וכוללות חוקים, דינים, פולמוסים גלויים עם דתות אחרות, וגם אזכורים לסיפורי התנ"ך והברית החדשה (ראו להלן).
לפני כל הסורות, למעט הסורה התשיעית, מופיעה ה"בסמלה", ביטוי שפירושו "בשם אללה הרחמן והרחום" (بسم الله الرحمن الرحيم). ביטוי זה אינו נמנה כפסוק, למעט בסורה הראשונה, שבה הוא נחשב לפסוק הראשון. מוסלמי שמצטט מן הקוראן מקדים את הביטוי הזה לציטוט (אף כשאינו מצטט סורה שלֵמה), בדרך כלל בתוספת "אללה יציל מהשטן הארור" ("أعوذُ بالله منَ ٱلشيطان ٱلرّجيم") ומסיים את הציטוט במילים: "דברי אללה העצום הם אמת" (صدّق الله العظيم). יש מוסלמים הנוהגים להקדים גם לדברים של חול (נאומים חשובים וכו'...) את ה"בסמלה" או אפילו את כל הסורה הראשונה, "סורת אל-פאתחה".
כל פסוק בקוראן מכונה אַ֫יַה (آية), מילה שפירושה בערבית "נס" או "מופת". ישנן כמה חלוקות לפסוקים, לכן מספר הפסוקים בקוראן אינו מוחלט. בגרסה הפופולרית ביותר של הקוראן, גרסת כופה, ישנם 6236 פסוקים.
הסורה הראשונה, המכונה "סורת אל-פאתחה" (سورة الفاتحة, קרי: סורת הפתיחה), נמצאת בראש הקוראן מפאת חשיבותה, אף על פי שהיא קצרה יחסית ושייכת לסורות של מכה. סורה זו משמשת כבסיס לתפילה המוסלמית (צלאת). בסורה זו שבעה פסוקים, ועניינה דבקות באללה וביום הדין.
היות שהקוראן אינו מסודר על פי סדר ההתגלות, אלא לפי סדר טכני, נוהגים המפרשים (مفسرون, "מוּפַסירוּן") לומר כי הפסוק המאוחר מבטל (תעתיק: נאסח') את המוקדם, המבוטל (מנסוח'), וכך גם יש בידם כלי נוח לפתרון סתירות בין פסוקים (אַיַא֫ת) ופרקים (סֻוַר) בקוראן.
לטענתו של חנא זכריאס, הקוראן מורכב משני חלקים נפרדים: הראשון, חיבור המכיל לקט של סיפורי תורה בערבית שנכתב ותורגם על ידי המורה של מוחמד. לגביו אמר מוחמד: "הקוראן שלוח אליך מעם חכם ויודע", לפי המוסלמים ה"חכם ויודע" שהוריד ברוח הקודש את הקוראן היה המלאך גבריאל או אללה עצמו. השני יומן המכיל כתבים על מוחמד. מוחמד עצמו מעולם לא ראה את החלק השני על חייו, שחובר רק מאוחר יותר. מאחר שבתקופה המדוברת היו רק מעטים שידעו והכירו את "הקוראן", ישנן שתי השערות לגבי זהותו של מורו של מוחמד: או שהיה רב יהודי או שהיה כומר נוצרי; או שהיו למוחמד שני מורים כשאחד מהם בעיר מכה היה יהודי, והאחר בעיר מדינה היה נוצרי או יהודי מומר.
מקטעאת
בראש עשרים ותשע סורות מופיעים צירופי אותיות חסרי-פשר (למשל: الم, يس, طه, كهيعص, ص ועוד), הנקראים מֻקַטַּעָאת (مقطعات) או פַוָאתִח (فواتح). חלק מן הסורות נקראות על שם הצירוף הפותח אותן. כמה מצירופים אלה משמשים כשמות מוסלמים, למשל טה חוסיין (צירוף האותיות طه) ואחמד יאסין (ي|יא+س|סין).
המסורת המוסלמית רואה בהן "אותיות מסתוריות", ויש מוסלמים הטוענים כי הן מרמזות על מועד "יום הדין". חוקרי האסלאם משערים כי מדובר בסימני עריכה שנעשו בשעת העלאת הקוראן על הכתב, או שאלה ראשי התיבות של שמות המוסרים או העורכים, אולם אין הוכחה חד-משמעית להשערות אלה. לאור הטענה כי עורך הקוראן אבן ת'אבת היה יהודי, ישנם המפרשים כי אותיות אלה מהוות סימני רמז המיועדים לקוראים היהודים, כשחלקם מסמנים לא להתייחס לכתוב בפסוקים המדוברים, חלקם מסמנים כי חלקים אלו נכונים וכו'.
הורדת הקוראן
ההורדה הראשונה: הורדת הקוראן בבת אחת בלילת "אל-קדר" (ליל הגורל), מהלוח השמור ברקיע השביעי אל הרקיע התחתון. אללה אמר בפסוק אחד בסורת אל-קדר, ליל הגורל, פרק 97 "אנו הורדנוהו בליל הגורל".
ההורדה השנייה: הורדת הקוראן טיפין טיפין, פרקים פרקים, על מוחמד, מהרקיע התחתון במשך 23 שנים, בהתאם לצורכי האסלאם ולהתפתחויות.
החוכמה שבהורדת הקוראן פרקים פרקים, על פי התאולוגיה האסלאמית:
1. חיזוק לב הנביא: ההשראה נמשכת ובה פתרונות לבעיות הצצות, הודעות לנביא ולמוסלמים שאללה שומר על נביאם ועל דתם.
2. הקלה בהבנת הקוראן, שינונו בעל פה ויישומו.
3. לצעוד צעד צעד בהלכות האסלאם וחוקיו.
5. התשובה לשאלות השואלים.
6. בקוראן גם ההודעות על הצבועים והחנפנים שלא היו בתקופה הראשונה באסלאם במכה.
הפסוקים שהורדו במכה והפסוקים שהורדו באלמדינה
במכה: הפסוקים מהקוראן, שלפי התפיסה האסלאמית הורדו על מוחמד לפני ההגירה לאלמדינה, בין אם הפסוקים הורדו עליו במכה או בכל מקום אחר.
באלמדינה: הפסוקים מהקוראן, שלפי התפיסה האסלאמית הורדו על מוחמד מאללה באמצעות המלאך גבריאל לאחר הגירתו לאלמדינה, בין אם ההורדה הייתה באלמדינה או במקום אחר.
מאפייני פסוקי הקוראן שהורדו במכה:
מאפייני פסוקי הקוראן שהורדו באלמדינה:
התועלת שבהכרת ההבדלים בין מקומות הורדת הפסוקים על פי האסלאם
מעמדו התאולוגי של הקוראן
על-פי האמונה המוסלמית, הקוראן הוא דבר אלוהים. על כן התנהל באסלאם ויכוח תאולוגי בשאלה האם הקוראן "קדמון" (בא מן הנצח, או בערבית: أزلي "אזלי") או שהוא נברא. במילים אחרות, האם הקוראן נברא בידי אללה כמו כל ישות אחרת בעולם, או שמא הוא היה קיים מאז ומעולם כמו אללה עצמו. הרציונליסטים שבין חכמי האסלאם בימי הביניים, בעיקר אנשי זרם המעתזלה (المعتزلة) טענו כי מההנחה שהקוראן קדמון עולה כי הקוראן הוא מעין אל בפני עצמו, ולפיכך אללה אינו האל היחיד, דבר שהוא בגדר כפירה (شـِرْك "שִרְכ" - שיתוף, במובן של שיתוף אלים אחרים בפולחן, כפי שהיה מקובל בטרם האסלאם). לפיכך הם טענו שהקוראן הוא נברא. כנגדם טענו חכמי אסלאם אחרים, כי הקוראן הוא תואר של אללה וחלק ממנו, כלומר ביטוי של האל, ולפיכך הוא נצחי כמו האל עצמו, מבלי שתהיה בכך כפירה באחדותו של אללה. הדעה האחרונה היא זו המקובלת היום על רוב המוסלמים, ולפיכך רוב המוסלמים מאמינים כי הקוראן לא נכתב במועד כלשהו אלא היה קיים מאז ומעולם, והורד אל מוחמד בלשון בני אדם במועד שבחר אללה.
בקוראן עצמו כתוב כי מקורו הוא ב"לוח הגנוז" (اللوْح المحفوظ, אללוח אלמחפוט'), השמור אצל אללה, ואשר הורד בלשון בני-אדם אל נביאים שונים במהלך ההיסטוריה האנושית. בין הנביאים האלה נכללים רוב נביאי ישראל, דמויות מקראיות כגון אדם הראשון, נח, דוד המלך ושלמה המלך, ישו, וכן נביאים שלא נזכרים במקום אחר מלבד הקוראן (למשל: הנביא הוד). (עוד בנושא, ראו בערך "נביאי האסלאם").
בתאולוגיה המוסלמית מקובלת ההנחה כי התנ"ך והברית החדשה היו בראשיתם ביטוי של "הלוח הגנוז" בדומה לקוראן, אולם הם שובשו וסולפו בידי היהודים והנוצרים, שסטו מדרך הישר, ועל כן נוצר צורך בהתגלות נוספת שבה הורד הקוראן אל מוחמד. לפיכך, לפי המסורת המוסלמית, הקוראן הוא המקור האמין היחיד לדברי האל.
הקוראן לעומת כתבי הקודש היהודיים והנוצריים
כל הדמויות שמוזכרות, מוכרות באסלאם כנביאים שתיקשרו עם אלוהים ונשאו את דברו לאנושות, יחד עם מספר גדול (עשרות, ולפי מסורות מסוימות מאות ואלפים) של נביאים. אולם 26 נביאים נזכרו בקוראן ומוחמד הוא חותם הנביאים, ולא צפוי לבוא נביא אחריו. השיעה טוענת כי בין הדורות מאז אדם הראשון ישנו ניצוץ אלוהי ביכולת לפרש את אלוהים באופן מיוחד, ואפילו שאין נביא אחרי מוחמד, היכולת המשיכה לאימאמים ולאייתולות.
על-פי הקוראן, הן הקוראן עצמו והן כתבי הקודש היהודיים והנוצריים הועתקו ממקור שמימי שמכונה "הלוח הגנוז" (اللَّوْح المحفوظ). הצורך בקוראן נבע, לדעת המסורת המוסלמית, משתי סיבות: תיקון שיבושים וסטיות שיצרו היהודים והנוצרים בטקסט המקודש, וכן הבאת הבשורה לשבטים הערביים שהיו עד אז עובדי אלילים. היות שהיהודים, וכן גם הנוצרים, קיבלו את הדברים הכתובים ב"לוח הגנוז" והעלו אותם על הכתב, הם נקראים "אהל אל-כתאב" (עם הספר, בייחוד יהודים) ואינם נחשבים כופרים גם אם הם ממאנים להתאסלם, ובלבד שיקבלו עליהם את השלטון המוסלמי, ואז הם הופכים ל"בני חסות" ("ד'ימה") של המוסלמים. בתור שכאלה, הם פסולים לעדות וצריך להתייחס אליהם במידה כלשהי של השפלה, אך מלבד זאת היחס כלפיהם במסורת ובחיי המעשה היה לרוב מתון. בניגוד לתפיסה הרווחת, הגדרת "אהל אל-כתאב" מבוססת על עצם קבלת הבשורה האלוהית והעלאתה על הכתב, יותר משהיא תלויה במונותאיזם.