cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מיזוראם
טופוגרפיה, גאוגרפיה ואקלים
האקלים במיזוראם מתון: הקיץ נעים והחורף קריר. הטמפרטורות הן 11–21 מעלות צלזיוס בחורף ו 20–29 בקיץ. כל האזור נתון תחת השפעת המונסון וגשם יורד בשפע בחודשים מאי-ספטמבר. ממוצע הגשם הרב שנתי עומד על 2,540 מ"מ. החורף יבש בדרך כלל.
עולם החי והצומח במיזוראם מגוון וניחן בשפע עצים ושיחים טרופיים המשגשגים באזור זה, ובמיוחד החיזרן (במבוק) הנתון לתופעת המאוטאם (Mautaam) - בשפת מיזו "מות החיזרן" - פריחה ומוות של כל החיזרן בשנה אחת כל 49 שנה, שבשנה העוקבת יש מכת חולדות המשמידה את כל היבול ולכן כל 49 שנה יש רעב גדול שלאורך ההיסטוריה גרם לרוב לפריצת מלחמות על משאבים זמינים.
כלכלה
התמ"ג המקומי במיזוראם עמד בשנת 2012 על כ-1.1 מיליארד דולר. אחד מעמודי התווך של הכלכלה המקומית הוא הסחר עם דרום-מזרח אסיה, זאת בעקבות מיקומה של המדינה. מקורות נוספים לצמיחת המדינה הם חקלאות, מנהל ציבורי ובינוי. מגזר השירותים היווה נתח מרכזי מהכלכלה.
נכון לשנת 2013 ועל פי הבנק המרכזי של הודו, 20.4% מכלל אוכלוסיית המדינה נמצא מתחת לקו העוני, בדומה לממוצע הארצי. שיעור העוני באזורים הכפריים גבוה במיוחד ועומד על כ-35.4%. לעומת זאת, העוני באזורים העירוניים יחסית נמוך, ועומד על כ-6.4%.
רוב האוכלוסייה עוסקת בחקלאות. לאורך ההיסטוריה, החקלאות הייתה נפוצה באופן מסורתי באזור כמקור למזון לפרט, ולאו דווקא כמקור לצמיחה כלכלית אזורית. המוצרים המרכזיים המיוצרים במדינה כוללים אורז, פירות ותבלינים. למרות העיסוק הרב בחקלאות, ענף זה מפיק תפוקה נמוכה יחסית.
מיזוראם היא אחת היצרניות המובילות של במבוק בהודו. במדינה גדלים 27 מינים של במבוק, והיא מספקת 14% מהייצוא המסחרי של במבוקים מהודו. מוצרי היער תורמים כ-5% לתוצר הגולמי של המדינה.
תחבורה
התחבורה במיזוראם היא סוגיה מורכבת, בגלל מיקומה המרוחק בארץ. עצמאות הודו והפיצול מבנגלדש האריך בכ-1,400 ק"מ את הדרך לבנגל ולמטרופולין קולקטה. מערכת הכבישים כוללת 8,500 ק"מ, מתוכם 700 ק"מ כבישים מהירים. רוב תנועת הרכבות היא מסחרית. בשנים האחרונות ישנו ניסיון לפתח את נתיבי המים על מנת לחזק את התחבורה המקומית ואת הקשר המסחרי עם מיאנמר.
דמוגרפיה ותרבות
נכון למפקד האוכלוסין משנת 2011, אוכלוסיית מיזוראם מונה כ-1,091,014 נפש. המפקד מצביע על צמיחה של 22.8% מאז המפקד של שנת 2001. מיזוראם היא המדינה השנייה בקוטן אוכלוסייתה בהודו. מבחינה מגדרית, 50.62% מהאוכלוסייה הם גברים, לעומת 49.38% נשים. צפיפות האוכלוסייה היא 52 נפשות לקילומטר מרובע.
שיעור האוריינות במיזוראם עומד על כ-91.33% - השני בגובהו בהודו (אחרי קרלה) ומעל הממוצע הארצי העומד על כ-74%. כ-52% מאוכלוסיית המדינה מתגוררים באזורים עירוניים, הרבה מעל לממוצע בהודו.
מבחינה אתנית, רוב מכריע של האוכלוסייה מורכב משבטים רבים ומגוונים.
דת
החלוקה הדתית בשנת 2011 הייתה כך: מרבית מהאוכלוסייה היא נוצרית, בעיקר פרוטסטנטית. ישנם זרמים נוצרים נוספים כגון הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי וצבא הישע.
המיעוט הגדול ביותר הוא הבודהיזם, והזרם השכיח במדינה הוא הטהרוואדה.
בני מנשה
בעשורים האחרונים החלו בני המיזו, הנקראים גם לוש'אי (לו-סאיי), קרוביהם של שבטי קוקי-צ'ין, ממדינות מיזוראם ומניפור שבצפון מזרח הודו - לזהות את עצמם כצאצאי השבטים האבודים ולהתקרא בני מנשה. למעלה מאלף מהם עברו בפועל גיור אורתודוקסי ואלפים המירו את דתם ומחכים להתגייר. בתי כנסת ומרכזי לימוד הוקמו באייזול בירת מיזוראם, באימפל בירת מניפור, ובמספר עיירות נוספות. בשנת 2005 הוקפאו הליכי הגיור של בני מנשה עקב בעיות הלכתיות ומתחים שנגרמו ביחסים בין ממשלות ישראל והודו, בשנת 2006 חודשה פעילות הגיור אם כי בממדים צנועים ביותר.
באוקטובר 2006 עלו לארץ כשלוש מאות מבני המנשה ממיזוראם לישראל בליווי תקשורתי גדול, דרך מומבאי, והצטרפו לכאלף בני העדה הנמצאים בארץ. בשל מאבקי כוח בין הרשויות הדתיות, גוירו בני המנשה ברובם על פי מסורת יהדות ספרד, ונשלחו להתנחלויות בשטחי יהודה והשומרון.
מחוזות
במיזוראם ישנם כשמונה מחוזות ושלוש מועצות אזוריות האמורות לספק אוטונומיה לשבטים השונים.
חינוך
בית הספר היסודי הראשון הוקם בשנת 1898 על ידי מיסיונרים נוצריים. המדינה נהנתה מזה זמן רב משיעורי אוריינות גבוהים במיוחד ביחס לממוצע בהודו. ב־1961 היה שיעור האוריינות כ-51%. במפקד משנת 2011 הוא הגיע ל-92%, לעומת הממוצע הארצי שעמד על כ-74%. בימינו, מיזוראם היא השנייה בשיעור האוריינות לאחר קרלה.
בשנת 2012 היו 3,894 בתי ספר במדינה. מתוכם 42% נמצאים בבעלות ציבורית ומנוהלים על ידי השלטון, 28% פרטיים ללא מימון ממשלתי, 21% פרטיים עם מימון ממשלתי, והשאר הם בתי ספר יסודיים וחטיבות ביניים השייכים למחוזות האוטונומיים. היחס בין המורה לתלמיד הוא בערך 1:20 ללימודים יסודיים ו-1:15 בבתי ספר על-יסודיים.
במדינה פועלת אוניברסיטה ציבורית, אוניברסיטה פרטית ומכללה אחת להנדסה.
עזיז אליהו
ביוגרפיה
עזיז אליהו נולד בשנת 1919 כבן בכור לחביבה וסלמן בבגדאד שבעיראק. בנעוריו היה חבר בתנועת "החלוץ".
בשנת 1948 נאסר בעיראק למשך כשנה, באשמת סיוע והעברת מידע לציונים. לאחר שחרורו מהמאסר עלה לישראל בשנת 1950 יחד עם רעייתו שמחה-מדלן. הוא גויס למערך הקשר של חיל המודיעין, בו שירת בהצטיינות עד יום מותו. במסגרת שירותו, השתתף במבצעים ובפעולות תגמול צבאיות רבות בישראל ומחוצה לה, שחלקן עדיין נותרו חסויות ואסורות בפרסום. בין תפקידיו בחיל המודיעין, שירת כאלחוטן וכמנהל עבודה, מפקח על אלחוטנים. במסגרת פעילותו במלחמת סיני איתר מטוס מצרי שיורט במבצע תרנגול, ובו היו קצינים מצריים בכירים.
במסגרות שירותו בחיל המודיעין, אליהו קיבל את שידורו האחרון של אלי כהן לארץ ב-7 בינואר 1965, ובכך הבין כי כהן נתפס על ידי השלטון הסורי. בשנת 1967 נשלח לשליחות חשאית באתיופיה, למשך מספר חודשים, במהלכה הופסק שירותו בקבע והוא הפך לאזרח עובד צה"ל עד יום מותו.
בסוף חייו החל בכתיבת ספר, שלא הספיק לסיימו. אליהו נפטר לאחר מלחמת יום הכיפורים בשנת 1974 בגיל 54. לאור שירותו בחיל המודיעין עד לפטירתו, הוא נקבר בטקס צבאי מלא בהרצליה, שבה התגורר.
הוא הותיר אחריו רעיה, שמחה-מדלן, ושמונה ילדים.
הנצחה
זכרו הונצח באתר הנצחה לחללי קהילת המודיעין באתר גלילות, ובשכונת מגוריו בהרצליה הוקמה גינה לזכרו. בטקס החניכה הודה ראש עיריית הרצליה, משה פדלון, על "פעילותו הציונית ארוכת השנים למען המדינה וביטחונה", אשר "הייתה כרוכה במחיר אישי ומשפחתי לא קל", ועל הדרך שבה חי ופעל ש"מהווה עבורנו מקור השראה".
אפרת בן צור
אפרת בן צור (נולדה ב-11 באוקטובר 1968) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה וזמרת ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בקיבוץ עברון ווגדלה בנהריה, בצעירותה שרה במקהלת בית-ספרה, למדה לנגן על פסנתר לצד לימודי ריקוד מקצועיים.
בשנת 1988, השתחררה מצה"ל. בהמשך למדה משחק בבית הספר למשחק של יורם לוינשטיין ומחול באקדמיה למחול בירושלים.
בשנת 1994 סיימה לימודי משחק בבית הספר למשחק ניסן נתיב, והצטרפה לצוות השחקנים של התיאטרון הקאמרי, בו שיחקה ב"ביקור הגברת הזקנה", "קפריסין" וב"הקמצן". בשנת 1995 הצטרפה לשחקני תיאטרון גשר, שחקה בין השאר בהצגה "כפר" ועל משחקה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי כשחקנית המבטיחה של השנה. ב-1999 השתתפה בהצגה "נהר", ועל תפקידה זכתה בפרס חנה וגוטליב רוזנבלום לאומנויות הבמה. לאחר מכן שיחקה בתיאטרון גשר בהצגות "עיר - סיפורי אודיסה", "מדמואזל ג'ולי", "חלום ליל קיץ", "אופרה בגרוש", "שושה", "בשני קולות", "נישואי פיגארו", "שלוש אחיות", "יונה ונער", "הדיבוק" ו"אליס".
ב-2012 זכתה בן צור ב"פרס ליצירה בתחום הציונות" (בשנה הראשונה בה הוא מחולק) על תפקידה בהצגה "יונה ונער".
ב-2016 החלה לשחק בתפקיד אורה בהצגה "אשה בורחת מבשורה", בבימויו של חנן שניר, על פי ספרו של דויד גרוסמן, עליו זכתה בפרס שחקנית השנה בטקס פרס התיאטרון לשנת 2016.
ב-2017 החלה לשחק לצדו של איתי טיראן בתפקיד מריאן בהצגה "תמונות מחיי הנישואין" מאת אינגמר ברגמן, בבימויו של גלעד קמחי. בשנת 2018 איתי טיראן עזב את התיאטרון הקאמרי ומי שהחליפו בתפקיד יוהאן בהצגה היה דרור קרן, ששיחק לצד בן צור ב"אשה בורחת מבשורה".
ב-2019 משחקת בהצגות "האם" ו"אוריסטיאה" בתיאטרון גשר. בהצגה "האם" ביצעה גם את העריכה המוזיקלית.
ב-2021 החלה לשחק בהצגה "הכלה וצייד הפרפרים" בתיאטרון גשר בתפקיד הכלה מי.
בקולנוע ובטלוויזיה
ב-1999-1998 גילמה את תמר (תמי) לוי בחלק מפרקי סדרת הטלוויזיה "20 פלוס", סדרת ההמשך של "עניין של זמן".
בשנת 2000 גילמה את מלכה בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "הבורגנים" בערוץ השני לצד קרן מור ודב נבון. בשנת 2001 שיחקה בסרט הקולנוע "אודות המוניטין" לצד אסי דיין. באותה שנה גילמה מדריכת טיולים בסרטו של ארי פולמן "Made in Israel", ועל משחקה בסרט זה הייתה מועמדת לפרס אופיר.
בשנים 2009-2006 גילמה את גליה ברגר בסדרת הטלוויזיה "פרשת השבוע" לצד דני גבע, רונית אלקבץ ויובל סגל. ב-2009 גילמה את לאה קפקא בסדרת המתח של HOT3 "תמרות עשן" לצד שי אביבי, צחי גראד ויורם טולדנו. ב-2018 גילמה את אווה בסרטו של חיים טבקמן "אווה", לצדו של אבי קושניר, ואת רונה בסדרת הטלוויזיה "המנצח". ב-2021 משחקת את זהבה בסדרת הטלוויזיה "החנות שיש בה הכל", באותה השנה שיחקה בעונה השנייה של הסדרה מלכות, המשודרת ב-HOT.
קריירה מוזיקלית
ב-1997 שרה את השיר "שמתי לי פודרה" יחד עם בן-זוגה באותה תקופה, אביתר בנאי. לאחר הפרידה מבנאי הוא כתב עליה את השיר "תיאטרון רוסי", שהופיע אף הוא באלבום הבכורה שלו. השתתפה באלבומים מוזיקליים שונים, ביניהם באלבומו של אסף אמדורסקי "מנועים שקטים" בשנת 1999, ובאלבומו של ערן צור "תכלית בתחתית" בשנת 2000. במאי 2001 הוציאה את אלבומה הראשון, "צוללת" (בהפקת נענע דיסק), שאת רובו כתבה והלחינה לבדה, בין השירים הבולטים מהאלבום "צוללת", "איש רע" ו"אני אחכה". בנאי, אשר השתתף בעיבוד, בנגינה ובהפקה באלבום, הלחין והשתתף במספר שירים (כמו "גם הים נסוג" של יונה וולך), וגם האמנים ברי סחרוף, שלומי שבן ואסף אמדורסקי השתתפו בנגינה במספר שירים.
באותה שנה שרה את שיר הנושא של "Made in Israel" "קח אותי" שהפיק ברי סחרוף. בשנת 2003 השתתפה באלבומו של דן תורן "מבריח מכס", באלבומו של שלמה גרוניך "בדרך אל האור" וביצעה את "הילדה שרה לנחל" באלבום "שרות לאה גולדברג" לצד רונה קינן ואתי אנקרי. בשנת 2004 השתתפה באלבום "סימנים", לצד אלון אולארצ'יק ויוני רכטר, כששרה את "מחוץ לארון". בשנת 2006 יצא אלבומה השני של בן צור, "אפרת בן צור". מהאלבום יצאו שלושה סינגלים: "אבוא אליך" ב-2005 ו"כל יום" ו"שטה" ב-2006.
בשנת 2008 השתתפה בן צור בפרויקט המוזיקלי לכבוד שנת ה-60 למדינת ישראל "עבודה עברית". בפרויקט זה חידשה את שירו של צביקה פיק משנת 1972 "שני תפוחים".
במרץ 2013 הקליטה עם להקת רוקפור את השיר Two Miles. באותה שנה שרה בסרטה של וידי בילו "סוף עידן התמימות" את השיר "סתיו" של שמשון חלפי ומשה וילנסקי.
במאי 2019 הוציאה את אלבומה הרביעי, ״עיר מרוחקת״, במסגרתו הלחינה שירי משוררות כדליה רביקוביץ' ולאה גולדברג. את האלבום הפיק עומר הרשמן וליציאתו קדמו הסינגלים ״על דרך הטבע״, ״עיר מרוחקת״ ו״היה זה שקט״.
בתחילת 2020 הועלתה בתיאטרון הקאמרי הצגת הבכורה של המחזה של חנוך לוין, "מתאבל ללא קץ", שבן צור הפיקה יחד עם עומר הרשמן את המוזיקה שלה. היא גם כתבה ושרה את המוזיקה המקורית בהצגה.
חיים אישיים
בן צור רווקה ואם לבת, אנה, מקשריה עם השחקן אורי הוכמן. מתגוררת בתל אביב.
רוברט מוג
רוברט ארתור מוֹג (באנגלית: Robert Arthur Moog; 23 במאי 1934 – 21 באוגוסט 2005) היה מדען וממציא אמריקאי, אשר היה חלוץ בתחום המוזיקה האלקטרונית בזכות פיתוח סינתיסייזר אייקוני. פיתח את מותג כלי הנגינה האלקטרוניים מוג הנקרא על שמו.
ביוגרפיה
נולד בעיר ניו יורק בשנת 1934. בשנת 1952 סיים את לימודיו בתיכון למדעים. השלים תואר ראשון בפיזיקה במכללת קווינס, בשנת 1957, תואר ראשון נוסף בהנדסת חשמל באוניברסיטת קולומביה, ודוקטורט בפיזיקה יישומית להנדסה באוניברסיטת קורנל.
מוג התחתן בשנת 1958 עם שרלין מיי-להי, מורה לאנגלית. הזוג הביא לעולם שלוש בנות ובן אחד לפני גירושיהם. בשנת 1996 נישא בשנית לילנה גראמס, פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטה בה לימד, ועימה חי עד מותו.
בשנת 2004 יצא לאקרנים סרט תיעודי המתאר את חיו ופועלו של רוברט מוג.
לזכרו הוקמה "קרן רוברט מוג" שחרתה על דגלה מטרות שונות בתחום החינוך ומורשת המוזיקה האלקטרונית כגון הענקת מלגות, הקמת מוזיאון לזכר מוג, הענקת חסויות לאירועים שונים ותמיכה בתוכניות לחינוך במוזיקה אלקטרונית לילדים ונערים.
סינתיסייזר המוג
הסינתיסייזר של מוג היה אחד מכלי המוזיקה האלקטרוניים הראשונים שנעשה בהם שימוש רחב. בשנת 1970 תכנן גרסה של סינתיסייזר בשם מינימוג, שהיה סינתיסייזר מוקטן בעל 44 קלידים, שהיה פריצת דרך לעומת הסינתיסייזרים עד אז, שהיו גדולים ומסורבלים, מה שהקשה על הנגינה בהם ומנע מלהופיע עמם מול קהל. כיום ממשיכה חברת מוג לייצר מינימוגים מסדרת Voyager.
ב-1968 זכה הכלי לפרסום רב בעקבות אלבום של וונדי קרלוס, "סוויצ'ד און באך", שהיה עיבוד ליצירותיו של באך לסינתיסייזר מוג שזכה לפופולריות רבה (והיה לאלבום הפלטינה הראשון בתחום המוזיקה הקלאסית) וזיכה את קרלוס בשלושה פרסי גראמי. כמו כן התפרסם הפסקול שיצרה לסרטיו של סטנלי קובריק, "תפוז מכני" ו"הניצוץ".
למוג היו יחסים קרובים עם יוצרים רבים בתחום, כג'ון קייג', גרשון קינגסלי, קית' אמרסון ואחרים. שימוש בכליו היה נפוץ בקרב להקות מתחום הרוק המתקדם, כמו יס, קאמל, Dream Theater ועוד. גם להקות הגל החדש האלקטרוני והסינת'פופ השתמשו בכלים של מוג, כמו למשל אולטרווקס, גארי ניומן, קרפטוורק ואחרים.
בישראל
בישראל ניתן לציין את האלבום המצליח "פוגי בפיתה" של להקת כוורת משנת 1974, שבו עשה דני סנדרסון שימוש במוג, באלבומה הראשון והיחיד מ-1974 של קצת אחרת, הנושא את שמה, עשה שלמה גרוניך שימוש במוג וכן צביקה פיק בסולו של "נאסף תשרי".
R.A. Moog Co. ו-Moog Music
ב-1953, כשהוא בן 19, הקים מוג את חברת R.A. Moog Co. שיצרה כלי נגינה אלקטרוני בשם טרמין, שהומצא ב-1917. במהלך שנות ה-60 החלה החברה למכור סינתיסייזרים מודולריים לפי תכנוניו של מוג. בשנת 1972 שונה שם החברה ל-Moog Music. במהלך שנות ה-70 התחלפה הבעלות על החברה מספר פעמים ובסופו של דבר נרכשה על ידי יצרנית כלי המוזיקה Norlin. ב-1977 עזב מוג את החברה.
ב-1978 חזר מוג לייצר כלי מוזיקה אלקטרונית בחברה חדשה שהקים תחת השם Big Briar. חרף העובדה שהחברה הקודמת שהקים, Moog Music's, נסגרה בשנת 1993, לא יכל מוג לייצר מוצרים ולמכרם תחת מותג הנושא את שמו. רק ב-2002 עלה בכוחה של החברה החדשה לרכוש את זכויות השימוש בשם Moog Music's לאחר קרב משפטי.
קישורים חיצוניים
יצרניות וכלים
לארה פולבר
לארה פולבר (באנגלית: Lara Pulver; נולדה ב-1 בספטמבר 1980) היא שחקנית יהודייה-בריטית. ב-2008 הייתה מועמדת לפרס לורנס אוליבייה ולפרס בחירת הקהל של אתר Whatsonstage. היא גילמה את ארין ווטס בסדרת הריגול של ה-BBC "ספוקס" ואת איירין אדלר בעיבוד המודרני של ה-BBC לסיפורי שרלוק הולמס בסדרה "שרלוק".
ביוגרפיה
פולבר נולדה בסאות'אנד-און-סי שבמחוז אסקס. אביה ממשפחה יהודית, ואמה ממשפחה אנגלית והתגיירה. הוריה התגרשו כשהייתה בת 11. בין השנים 1994 ו-1998 היא הייתה חברה בתיאטרון לנוער " National Youth Music Theatre", כמו גם בחוג "The Liz Burville Dance Centre" שבבקסלי. ב-1997 החלה ללמוד בבית הספר "קולג' דורין בירד" וסיימה את לימודיה בשנת 2000. מאז היא מופיעה כשחקנית, זמרת ורקדנית במחזות מוזיקליים בתיאטראות וסט אנד.
ב-2008 הייתה פולבר מועמדת לפרס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה כלוסיל פרנק בהפקת הבכורה בווסט אנד של המחזמר "המצעד" שהועלה בתיאטרון דונמאר ורהאוס. היא שבה וגילמה את הדמות בהפקה בלוס אנג'לס ב"מארק טאפר פורום" לצדו של טי אר נייט.
ב-2008 הקליטה פולבר שיר לתקליטור "Act One – Songs from the Musicals of Alexander S. Bermange" (שירים מתוך מחזות זמר של אלכסנדר ס. ברמנג'). ב-2009 הצטרפה פולבר לצוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה "רובין הוד" בתפקיד איזבלה, אחותו של גאי גיזבורן.
ב-2010 הצטרפה פולבר לצוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה "דם אמיתי" של רשת HBO בתפקיד קלודין קריין, הפיה הטובה של סוקי סטאקהאוס. בעונה העשירית והאחרונה של סדרת הריגול של ה-BBC "ספוקס" גילמה פולבר את ארין וואטס, ראש מדור D.
פולבר גילמה את דמותה של איירין אדלר בפרק "שערורייה בבלגרביה", הפרק הראשון בעונה השנייה של הסדרה "שרלוק". ב-2012 השתתפה פלובר בסדרת הטלוויזיה "הסודות של דה וינצ'י" בתפקיד קלריס אורסיני, אשתו של לורנצו דה מדיצ'י (בגילומו של אליוט קוואן).
ב-2014 הופיעה פלובר בתפקיד לואיז בהפקה מחודשת של המחזמר "ג'יפסי" (מאת סטיבן סונדהיים) בפסטיבל התיאטרון של צ'יצ'סטר לצד השחקנית אימלדה סטונטון. לקראת סוף אפריל 2015 הועלתה ההפקה בווסט אנד. ההפקה זכתה לפרסים רבים, מתוכם פולבר זכתה בפרס האולייביה כשחקנית משנה הטובה ביותר במחזמר.
בינואר 2017 שיחקה בסרט הפנטזיה "מלחמת האופל: מלחמת דמים", הסרט הוא הסרט החמישי בסדרה. שם שיחקה לצד קייט בקינסייל, תיאו ג'יימס ובראדלי ג'יימס.
חיים אישיים
בשנת 2003 הכירה פולבר את השחקן האמריקאי ג'וש דאלאס כשחי בבריטניה ולמד ב-"Mountview Academy of Theatre Arts". הם התחתנו בחג המולד של 2007 באסם מהמאה ה-16 בדבון. בראיון רדיו ב-2 בדצמבר 2011 הודיע דאלאס שהם מתגרשים.
מנליק השני, קיסר אתיופיה
מֶנֵלִיק הַשֵּׁנִי, (נולד בשם סהלה מריים, בגעז: ዳግማዊ ምኒልክ, 17 באוגוסט 1844 – 12 בדצמבר 1913), נגוס נגסת (מלך המלכים), היה קיסר אתיופיה בשנים 1889–1913. מנליק השני היה בנו של מלך שאווה, היילה מלאכות, ועלה לכס הקיסרות לאחר מות יוהנס הרביעי. במהלך שלטונו הכפיל את שטחה של אתיופיה במסעי הכיבוש שלו בדרום, הביס את האיטלקים במלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה ובכך הבטיח את עצמאות ארצו מפני הקולוניאליזם האירופי. הוא ביצר את השלטון המרכזי על חשבון שליטי המחוזות, הקים וביסס את אדיס אבבה כבירת אתיופיה והתחיל לסלול את מסילת הברזל אדיס-אבבה ג'יבוטי. הוא נחשב לאחד הקיסרים הגדולים בהיסטוריה האתיופית.
שנות ילדות ומוצא
סהלה מריים היה בנו של הנגוס (מלך) של שאווה, היילה מלאכות. הוא נולד באנק'ובר, שאווה. בשנת 1855 נפטר אביו וסהלה מריים הוכרז כיורש הכתר, אבל נלקח מיידית בשבי על ידי הקיסר תוודרוס השני, שהיה לפני הכתרתו אציל מדרג נמוך - הקאסה של קווארה - שהדיח את הענף הגונדרי הוותיק של השושלת הסולומונית והכתיר עצמו בשם הקיסר. סהלה מריים היה כלוא במעוזו של תאודרוס במקדלה אך זכה ליחס טוב, ואף נשא לאישה את אליטש, בתו של הקיסר תוודרוס. לאחר מאסרו של סהלה מריים, נעשה דודו היילה מיכאל לשליט שאווה עם התואר מירד אזמאץ'.
מירד אזמאץ' היילה מיכאל מרד בתוודרוס ולכן הוחלף כשליט שאווה באטו בזבך, שלא השתייך למשפחת המלוכה. אטו בזבך מרד גם הוא בתוודרוס ודרש לעצמו את התואר נגוס שאווה. דבר זה גרם לבני משפחתו של סהלה מריים להבריח אותו מהכלא. סהלה מריים נטש את אשתו אליטש וחזר לשאווה. עם חזרתו של סהלה מריים לשאווה ניסה אטו בזבך לגייס צבא נגדו אולם ניסיון זה כשל וחייליו ערקו לצד הנסיך סהלה מריים. סהלה מריים נכנס לאנקובר ונטל את התואר נגוס עם שם המלכות מנליק השני. מנליק השני תבע לעצמו לא רק את כס אבותיו כמלך שאווה, אלא גם את כס הקיסרות (עם התמוטטות הענף הגונדרי הבכיר של השושלת הסלומונית) כצאצא ישיר לקיסר לבנה דנגל. הוא התקיף מספר פעמים את הקיסר תוודרוס השני אולם התקפות אלו לא צלחו ולכן היפנה את צבאו למערב למזרח ולדרום וכבש שטחים רבים לממלכתו.
עלייתו לכס הקיסרות
בשנת 1883 נגוס מנליק נשא לאישה את טאיתו בטול, אצילה ממוצא קיסרי ובת אחת המשפחות המובילות במחוזות סמאיין, ייג'ו ובגמדיר (אזור גונדר). דודה של טאיתו, דג'אזמאץ' וובה היילה מריים מסמאיין היה שליט תיגראי ורוב צפון אתיופיה. למנליק וטאיתו לא נולדו ילדים, אולם היו למנליק, מנישואים קודמים, שתי בנות - זאודיתו (לאחר מכן קיסרית אתיופיה) ושוארגה (שנישאה לראס מיכאל מוולוו), ובן, הנסיך ווסן סגד שנפטר בצעירותו.
לאחר תבוסתו של תוודרוס במלחמה נגד הבריטים והתאבדותו (כדי לא ליפול בשבי) בשנת 1868 מנליק המשיך להיאבק עם טוענים אחרים לכתר הקיסרות. לבסוף ירש יוהנס הרביעי את כס הקיסרות מאחר שהיה מצויד בנשק רב שהשאירו לו הבריטים, להם סייע יוהנס במלחמתם בתאודרוס. מנליק בחר לקבל את עליונותו של יוהנס וחיכה להזדמנות המתאימה. ב-1886 מנליק השיא את ביתו זאודיתו לבנו של הקיסר, ראס אראייה סלאסי. ראס אראייה סלאסי נפטר במאי 1888 בלי ילדים, והקיסר יוהנס הרביעי מת בקרב נגד המהדיסטים הסודנים בקרב מטמה ב-10 במאי 1889. לאחר מות יוהנס ניטשה מחלוקת על ירושת כס הקיסרות בין בנו של יוהנס, ראס מנגשה, ומנליק מלך שווה, האחרון השיג את תמיכת רוב האצילים והוכתר בשם מנליק השני. מנליק טען שמשפחת יוהנס הרביעי משתייכת לשושלת הסלומונית דרך קו נשי, בזמן שהוא צאצא של השושלת בקו גברי ישיר ולכן הוא רואה את עצמו כשווה אפילו לענף הגונדרי הוותיק של השושלת הסלומונית.
רפורמות במדינה
מלבד הישגיו של מנליק מבחינה צבאית (לשמור על אתיופיה כמדינה היחידה שנשארה עצמאית ביבשת על אף המרוץ לאפריקה), הקיסר פעל להסכמים צבאיים עם מעצמות כבריטניה למען נשק חם והסדרים דיפלומטים עם המעצמות שסבבו את אתיופיה. לבריטים במיוחד היה קשר מיוחד עם אתיופיה, בעוד האחרונה שלטה במקור הנילוס הלבן שסיפק כ-80% מכלל מי נהר הנילוס וקבע את גורלן של מצרים וסודאן, מושבות בריטיות.
מנליק היה רפורמר ובעת שלטונו הכריז על אדיס אבבה להיות לבירת אתיופיה. בשונה מקודמיו אשר נטלו לעצמם שטח ממשל ריכוזי וסביבו מדינות חסות, מנליק נהג בשיטת ממשל ריכוזית ושילש לערך את שטחה של האימפריה האתיופית. מאוחר יותר פעל בניסיון לתעש את אתיופיה עם תשתיות כגון כאמור מסילת הרכבת אדיס אבבה-ג'יבוטי וסחר אירופאי סדיר. על אף פועלו בנושא, מנליק לא צלח בקידום רחב של איכות החיים לאתיופי הממוצע ורוב האוכלוסייה נותרה חקלאית וחסרת השכלה סדירה. מנליק כן הצליח לשמר את האחדות המדינית בצורה יוצאת דופן על אף הריבוי הדתי באומתו (אתיופיה הייתה המדינה הראשונה בהיסטוריה לקבל לתוכה את שלושת הדתות האברהמיות - יהדות, נצרות ואסלאם).
לאחר שבץ מוחי קשה שעבר מנליק השני בשנת 1889, מונתה אשתו, הקיסרית טאיתו בטול, לראשות מועצת עוצרים אשר הוכרזה כסמכות השלטון הראשית בתחילת 1890. בשעות הבוקר המוקדמות של ה-2 בדצמבר 1913, מנליק בן ה-69 נפטר. הוא נקבר במהרה והוכרז על טקס לזכרו. על אף כי נקבע שבנה הבכור של בתו הבכורה של מנליק, ליג' ייאסו ירש את סבו, מועצת העוצרים המשיכה לשלוט במדינה עד לשנת 1916 כאשר במסגרת מלחמת העולם הראשונה, תמיכתו של ייאסו (אשר היה מוסלמי) באימפריה העות'מאנית הביאה לשבר מדיני שבסופו מועצת העוצרים הכתירה את זאודיתו לקסרית אתיופיה.
יחסיו עם היהודים
מנליק הוא הקיסר היחיד שהיהודים אהבו וכינו 'מלך טוב' ב איגרת חכמי ביתא ישראל (תרס"ט) מנליק נתן חופש דת וגם תקף את המסיונרים שהתרו בו להמשיך את מסורת קודמיו
קובי פרג'
ביוגרפיה
פרג' נולד בפתח תקווה לדליה ולעזרא פרג'. משפחתו עלתה מבגדאד בעיראק בשנת 1951 למעברת עמישב בפתח תקווה. אביו הקים יחד עם אחיו את חנות הצילום "פוטו פרג'", תחילה בפתח תקווה ובהמשך בתל אביב. החנות, בה עבדו כל בני המשפחה, הפכה תוך מספר שנים לסיפור הצלחה ארצי ולשם נרדף לצילום בישראל.
בנעוריו עבד פרג' בחנויות ומעבדות הצילום של אביו ואחיו, עזרא ובן פרג'. בשנת 1999 התגייס לתיאטרון צה"ל והחל בקריירת משחק.
אקסיומת מרטין
במובנים מסוימים, אקסיומת מרטין מאפשרת לבצע בניות באורך עד לעוצמת הרצף, שבאופן סטנדרטי ניתן לבצע אותם רק עד לאורך \aleph_1.
קובי פרג'
שחקן
במהלך שירותו בתיאטרון צה"ל הכיר את אילן רוזנפלד ועודד פז. מיד לאחר שחרורם יצרו, שיחקו וכתבו לצד במאי הסדרה רובי דואניאס את קומדיית הקאלט "הפיג'מות", ששודרה במשך 9 עונות בערוץ הילדים. פרג' ועמיתיו כיכבו בספין-אוף שיצרו לסדרה, "קפה קר-סול" ו-"הפיג'מות במופע של דובל'ה", וכן כיכבו בסדרת הטלוויזיה "האחים דה גמה" ששודרה בערוץ לוגי.
אקסיומת מרטין
הגדרה
יחס סדר חלקי P מקיים את תנאי אנטי-השרשרת בת המנייה (c.c.c) אם בכל אוסף לא בן מנייה של איברים של P יש זוג איברים r,s שיש להם המשכה משותפת, כלומר יש ב-P איבר t,. אם לזוג איברים יש המשכה משותפת נאמר שהם "מתיישבים".
קובי פרג'
שחקן
בין תפקידיו בקולנוע - סרטו של אבי נשר, "פעם הייתי", "מפריח היונים" של ניסים דיין, "הכל שבור ורוקד" של נוני גפן ו"קריוקי" של משה רוזנטל.
פרג' הוא גם שחקן תיאטרון. בין השנים 2014–2018 שיחק בתיאטרון הקאמרי, בין ההצגות: "חולה אהבה בשיכון ג'" ו"ציד המכשפות". משנת 2019 החל לשחק בתיאטרון בית ליסין. בהצגות: "לילה אחד, מרקוביץ" בבימויו של עירד רובינשטיין ו"סינית אני מדברת אליך" בבימויה של ציפי פינס. משחק גם בהצגה "טריאז'" בבימויו של אילן רונן.
במאי
בשנת 2016 החל פרג' את דרכו כבמאי קולנוע תיעודי עם סרט הביכורים שלו "פוטו פרג'". הסרט מגולל את סיפור משפחתו שעלתה מעיראק והקימה את חנות הצילום המיתולוגית, והפכה שם נרדף לצילום בישראל. הסרט היה מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 2016 וזכה בפרס הצילום בפורום היוצרים הדוקומנטריים. הסרט הוקרן בפסטיבל ירושלים ובפסטיבלים רבים בעולם, והופץ מסחרית בבתי הקולנוע בארץ.
אקסיומת מרטין
הגדרה
אקסיומת מרטין (MA) גורסת כי: באופן דומה, ניתן לנסח את האקסיומה MA(k)‎ כאשר k הוא מונה כלשהו בין \aleph_0 לעוצמת הרצף, כקיום אותו התנאי עבור קבוצות D מעוצמה k. כלומר, MA היא למעשה הדרישה שיתקיים MA(k)lrm; לכל k שקטן מהרצף.
קובי פרג'
במאי
בשנת 2017 הקים פרג' לצד מוריס בן מיור את "סטודיו בן-מיור & פרג'" לסרטים תיעודיים. יחד עם הבמאי והעורך שאולי מלמד החלו השלושה ביצירת סרטים תיעודיים עבור גופי שידור שונים.
אקסיומת מרטין
הגדרה
תמיד מתקיים. למעשה בכל כפייה שהיא, גם כזו שאינה מקיימת c.c.c., לכל אוסף בן מנייה של קבוצות צפופות D, ניתן למצוא קבוצה G שכל איברים מתיישבים והיא נחתכת עם כל קבוצה מתוך D: נמספר את הקבוצות הצפופות שב-D ובשלב ה-n נוסיף ל-G איבר שקטן יותר מכל האיברים הקודמים שהכנסנו לקבוצה ששייך לקבוצה הצפופה ה-n-ית. זה אפשרי לפי ההגדרה של קבוצה צפופה.
קובי פרג'
במאי
בשנת 2018 יצא סרטם הראשון לטלוויזיה "אלבום פרטי".
אקסיומת מרטין
מסקנות
לאקסיומת מרטין יש מספר גדול מאוד של מסקנות, וביניהן:
קובי פרג'
במאי
בשנת 2019 יצא סרטם "להאיר את יוסי" אודות יוסי בנאי. הסרט היה מועמד לפרס אופיר בקטגוריית הסרט התיעודי. להאיר את יוסי" זכה בפרס העריכה ובפרס המוזיקה המקורית בפורום היוצרים הדוקומטריים. באותה שנה אף היה היה לסרט הישראלי הנצפה ביותר בסינמטק תל אביב.
אקסיומת מרטין
מסקנות
נדגים את השימוש באקסיומת מרטין לגבי התוצאה האחרונה. נניח כי יש לנו אוסף A של סדרות של מספרים טבעיים. אנחנו רוצים להראות שיש סדרה f (שנחשוב עליה כפונקציה מהטבעיים אל הטבעיים), כך שלכל איבר g של A,. נשתמש במושג כפייה הבא (השקול להוספת ממשי כהן): כאשר כרגיל \omega הוא אוסף המספרים הטבעיים. יחס הסדר על P יהיה יחס ההכלה ההפוכה כלומר p חזק מ-q אם p מכיל את q (כלומר למעשה p מרחיב את הפונקציה q). אוסף הקבוצות הצפופות איתן נדרוש שהמסנן הגנרי ייחתך הוא: כל אחת מהקבוצות D_{a,n} היא צפופה כיוון שבהינתן תנאי p, כדי לקבל תנאי q חזק מ-p בתוך הקבוצה הזו, אפשר פשוט להרחיב את p עד מעבר ל-n (על ידי הוספת ערכים שרירותיים), אם יש צורך, ואז לבחור m>n שעדיין לא קבענו את ערכו ולקבוע את p(m)‎ להיות גדול יותר מ-a(m)‎.
קובי פרג'
במאי
בשנת 2021 יצא סרטו הרביעי, "המלכה שושנה" אודות חייה של הזמרת שושנה דמארי. הסרט נבחר לפתוח את פסטיבל דוקאביב באותה השנה וזכה לשבחים מהמבקרים.
אקסיומת מרטין
מסקנות
אקסיומת מרטין מבטיחה לנו קיום מסנן D-גנרי G. מסנן זה מגדיר סדרה, וכיוון שהמסנן נחתך עם כל קבוצה ב-D - היא תקיים את התכונה הרצויה ותנצח כל סדרה מ-A אינסוף פעמים.
קובי פרג'
במאי
בשנת 2023 הוציאו פרג' ובן מיור את "סרט בסנטר" אודות דיזנגוף סנטר בתל אביב.
אקסיומת מרטין
מסקנות
נעיר כי את אותה תוצאה לגבי A בת מנייה ניתן להשיג באופן ישיר על ידי ליכסון.
קובי פרג'
רדיו
פרג' הוא גם מגיש רדיו. מזה עשור מגיש יחד עם אחיו בן פרג' תוכנית לילית שבועית בגלי צה"ל. כמו כן מגישים השניים תוכניות חג וספיישלים על גיבורי תרבות. בעבר היו ממגישי הרצועה "ציפורי לילה" בתחנה.
אקסיומת מרטין
הוכחת ההתיישבות
הוכחת ההתיישבות של אקסיומת מרטין ביחס ל-ZFC, כאשר עוצמת הרצף יכולה להיות גבוהה כרצוננו, נעשית באמצעות טכניקה הנקראת חזרה על כפייה. הטכניקה הזו ממירה שרשרת ארוכה של כפיות עוקבות בכפייה יחידה במודל הבסיס.
כדי לכפות את התקיימות אקסיומת מרטין נרצה לעבור על כל יחסי הסדר שמקיימים c.c.c. ולכל אחד מהם לכפות מסנן גנרי. כיוון שבתהליך נוצרים יחסי סדר חדשים שמקיימים c.c.c., אנחנו צריכים להמשיך לכפות מסננים גנריים גם ליחסים החדשים שנוצרו וכן הלאה. שיטת החזרה על כפייה מאפשרת לאחד את שרשרת הכפיות האינסופית הזו לכפייה בודדת במודל הבסיס, ומבטיחה גם כי אנחנו "תופסים את הזנב", כלומר כל יחס סדר שנוצר במהלך התהליך כבר טופל בשלב מתקדם מספיק של התהליך.
קובי פרג'
חיים אישיים
פרג' מתגורר בתל אביב עם בת זוגו, נועה גלונסקה, ושני ילדיהם.
אקסיומת מרטין
הוכחת ההתיישבות
מרכיב קריטי להצלחת התהליך הוא ההגבלה של העוצמה של אוסף יחסי הסדר בהם צריך לטפל. ניתן להראות שכדי שאקסיומת מרטין תתקיים, למעשה מספיק לטפל רק ביחסי סדר שעוצמתם קטנה מעוצמת הרצף.
בחינה של מושג הכפייה שמתקבל מראה כי הוא גם מקיים c.c.c ולכן הוא לא ממוטט מונים.
קובי פרג'
שחקן
טלוויזיה
אקסיומת מרטין
הרחבות
לאקסיומת מרטין יש מספר הרחבות, כלומר אקסיומות כפייה אחרות שמחלישות את תנאי ה-c.c.c. ובכך משיגות סגירות של המודל תחת מחלקה רחבה יותר של כפיות. בדרך כלל, לא ניתן לבסס את העקביות של ההרחבות האלו רק מתוך ZFC, ולשם כך נדרשים מונים גדולים.
קובי פרג'
שחקן
תיאטרון
אקסיומת מרטין
הרחבות
שאלות לגבי חוזק ההתיישבות המדויק של אקסיומות הכפייה השונות הן שאלות מרכזיות בתחום המונים הגדולים בתורת הקבוצות.
הרחבה רבת עוצמה של אקסיומת מרטין היא PFA - אקסיומת הכפייה הנאותה, הגורסת את אותם תנאי הסגירות עבור מחלקה רחבה של כפיות (הכפיות הנאותות), כאשר אנחנו מגבילים את גודל קבוצת הצפופות D ל-\aleph_1. כדי להראות את העקביות של האקסיומה הזו נעשה שימוש במונה על-קומפקטי.
הרחבה חזקה עוד יותר היא MM - המקסימום של מרטין, שדורשת את תנאי הסגירות עבור כל הכפיות שמשמרות את קבוצות השבת של \omega_1. גם העקביות של האקסיומה הזו הוכחה ביחס לקיום מונה על-קומפקטי.
קובי פרג'
שחקן
מגיש רדיו וקריין
דיבוב
מופעי ילדים
לורי פטפטן
לורי פטפטן (שם מדעי: Lorius garrulus) הוא מין בסוג לורי הנפוץ בצפון איי מלוקו שבאינדונזיה. המין נחשב כ"פגיע", בעיקר בגלל ציד עבור מסחר לגידול בכלובים.
תיאור
גודלו של הלורי הוא כ-30 ס"מ. צבעו אדום בוהק ומקורו אדום. כנפיו ורגליו ירוקות-חומות. העין כתומה וסביבה עיגול חום. מקורו כתום ובקצהו כתם שחרחר. לפרטים צעירים המקור בצבע חום. אין הבדלים נראים בין הזכר לנקבה.
למין שלשה תת-מינים: L.g flavopalliatus, L.g. garrulus, L.g. morotaianus.
מלחמה ושלום (סרט, 1968)
מלחמה ושלום (ברוסית: Война и мир) הוא סרט קולנוע סובייטי שהפקתו הסתיימה בשנת 1967 בהתבסס על הרומן מלחמה ושלום מאת לב טולסטוי. הסרט בוים על ידי סרגיי בונדרצ'וק אשר שיחק בו בתפקיד פייר, וזכה בפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר ל-1968.
חלק 1: אנדריי בולקונסקי
שנת 1805 בסנקט פטרבורג. בנו הלא לגיטימי של אציל עשיר מוצג בפני החברה הגבוהה. ידידו, הנסיך אנדריי בולקונסקי מצטרף לצבא הקיסרות כעוזרו של הגנרל מיכאיל קוטוזוב במלחמת הקואליציה השלישית נגד נפוליאון. כשאביו של פייר מזהה אותו, פייר מושך את תשומת לבה של הלן קוראגין ונישא לה, רק כדי לגלות משמועות שהיא הייתה לא נאמנה ושכבה עם פיודור דולוקוב, חברו של אחיה של הלן, אנטול. בינתיים אנדריי משתתף במבצע כושל באוסטריה, היכן שהוא משתתף בקרב שינגראברן ובקרב אוסטרליץ. הוא נפצע קשה ונחשב למת. הוא חוזר לנחלת אביו בזמן כדי לראות את ליסה רעייתו מתה בעת לידת בנם.
חלק 2: נטשה רוסטובה
סוף שנת 1809. נטשה, בתו הצעירה של רוזן, משתתפת בנשף הראשון שלה. אנדריי נתאהב בה ונחוש להינשא לה, אך אביו דורש ממנו להמתין. אנדריי יוצא לטייל בארצות ניכר ונטשה מתגעגעת אליו. אך כשהיא פוגשת את אנאטול קוראגין היא מחליטה להעדיפו על פני אנדריי. ברגע האחרון היא מתחרטת וזונחת את תוכניותיה להשתייב עם אנטול. ברם, אנדריי שמה על תוכניותיה ומכריז כי הקשר ביניהם הסתיים. פייר מנסה להרגיעה ומכריז לפתע על אהבתו כלפיה.
חלק 3: שנת 1812
שנת 1812. צבאו של נפוליאון פולש לרוסיה. הגנרל קוטוזוב מבקש מאנדריי להצטרף אליו כקצין מטה. פייר יוצא לצפות בהתנגשות בין הצבאות, אך בקרב בורודינו הוא מתנדב לסייע לסוללת הארטילריה. יחידתו של אנדריי ממתינה ככוח מילואים, אך מותקפת ואנאטול, שנמצא שם, נפצע קשות. הצבא הצרפתי יוצא כשידו על העליונה ומתקדם אל מוסקבה.
חלק 4: פייר בזוחוב
כשמוסקבה ניטשת על ידי הכוחות הרוסיים, בני משפחת רוסטוב עוזבים את אחוזתם, כשהם לוקחים איתם חיילים פצועים ומבלי לדעת שביניהם נמצא גם אנדריי. פייר, לבוש כחקלאי, מנסה להתנקש בנפוליאון אך נבלם ונלקח בשבי. כשהצרפתים נאלצים לסגת, הוא צועד במשך חודשים עם הצבא הצרפתי עד שהוא משוחרר במארב רוסי. הצרפתים מובסים על ידי הגנרל קוטוזוב בקרב קראסנוי. אנדריי מזוהה על ידי מכריו והוא מובא לאחוזתו. הוא מוחל לנטשה בעודו על ערש דוויי. נטשה מתאחדת עם פייר כשמוסקבה משוקמת ונבנית מחדש.
הפקת הסרט
עבודות ההכנה עבור צילומי הסרט החלו באולפני מוספילם בשנת 1961 והצילומים החלו בשנת 1963. סצנת קרב בורודינו כללה כ-12,000 ניצבים, לדבריו של בונדרצ'וק, אף כי ספר השיאים של גינס נקב במשך מספר שנים במספר גדול פי עשרה וטען כי מדובר בסצנה בה מספר הניצבים הגדול ביותר. הסרט היה אחד הסרטים הראשונים בברית המועצות שצולמו במצלמת 70 מ"מ. הסרט צולם עם 6 ערוצי שמע סטראופונים.
הקרנת הסרט
הסרט הופץ לאקרנים בברית המועצות בארבעה חלקים בשל אורכו (484 דקות):
בעת הפצתו בארצות הברית קוצר הסרט בשעה והוקרן בשני חלקים, כאשר כל חלק הוקרן כשני פרקים וכך נשמר המבנה של ארבעה פרקים (שמות הפרקים היו: נטשה ואנדרי, קרב אוסטרליץ, נטשה ופייר, ושריפת מוסקבה). אורכו של החלק הראשון היה שלוש וחצי שעות, ואורך החלק השני היה שלוש שעות.
בישראל הגישה פורום פילם בקשה להפצת הסרט, ולאחר שזו לא קיבלה אישור, ייבוא והפצת הסרט הועברו לידי דוד אבידן - המאה השלושים, שקיבל היתר להפצת הסרט. הסרט היה הסרט הסובייטי הראשון שהותרה הפצתו לאחר מלחמת ששת הימים.
דאסטין ראנלס
דאסטין פטריק ראנלס (באנגלית: Dustin Patrick Runnels; נולד ב-11 באפריל 1969), הוא מתאבק אמריקאי, הידוע בעיקר בשל תקופתו בארגון ה-WWE, שבו התאבק תחת שם הבמה גולדאסט (בעברית: "אבק זהב"). כיום, הוא מופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). ראנלס הוא בנו של דאסטי רודס, שאף הוא היה מתאבק בעברו, ואחיו למחצה של קודי רודס.
תחילת הקריירה
ראנלס החל להתאמן בקרבות חובבנים מול אביו בעודו בתיכון. ב-1988 החל להתאבק תחת השם דסטין רודס במסגרת ארגון שולי מפלורידה. הצלחתו בארגון הביאה אותו לארגון ארצי וגדול יותר, שהמשיך להקנות לדמותו פופולריות רבה. לבסוף התקבל ראנלס לארגון ה-WWE (אז ה-WWF) בשנת 1990 יחד עם מתאבק נוסף בשם ריק האריס. דמויותיהם נקנו יחד עימם והם הציגו על פני הבמה מאבקים מבוימים, שזכו להתעניינות שולית מצד מעריצי הענף.
בפברואר 1991 עבר ראנלס להתאבק ב-WCW, שם זכה לפופולריות קטנה בלבד. דמותו השתלבה במעט קווי עלילה ובאירועים ספורים, אך אלו גדלו ותפחו והפכו את דמותו לרבת מעללים. בין האירועים שהתסריט זימן לו התעמת ראנלס עם אלכסנדרה יורק (שגולמה על ידי השחקנית טרי ראנלס, שהפכה להיות אשתו הראשונה), קנדל וינדהאם, סטיב אוסטין ומתאבקים אחרים. ראנלס פוטר מהארגון לאחר שפעל בניגוד להוראות העלילה בקרב עתיר רייטינג ששודר במסגרת אירוע "שלם וצפה".
נדודיו בין ארגוני ההיאבקות
ביולי 1995 חזר ראנלס ל-WWF בדמות "גולדאסט", כוכב סרטים שזהותו המינית לא ברורה. במסגרת גילום הדמות חבש ראנלס פאה בלונדינית, איפר את פניו ולבש בגד גוף בצבע זהב. הוא צירף אליו את אשתו טרי בתפקיד המנהלת שלו, מרלנה. דמותו האקצנטרית שולבה היטב בעלילות המפותלות של ה-WWF והופיעה באירועים המרכזיים של הארגון, כגון הרויאל ראמבל ורסלמניה.
דמותו של ראנלס הוצבה למול דמויות ראשיות ואהודות, כגון הקברן, מארק מרו, בריאן פילמן וג'ף ג'ארט. עלילותיו הסבוכות של ראנלס המשיכו במשך שלוש שנים. הן היו אמורות להגיע לשיאן בתגלית כי הוא האחראי לצילומים מביכים של המתאבקים מאחורי הקלעים, עלילה שהייתה אמורה להביא עימה סכסוכים מבוימים חדשים, אך בעת זו חוזהו הותר לבקשתו.
WWE
בינואר 2002 חזר ראנלס ל-WWF (שנקרא עתה WWE) שוב בדמותו הישנה "גולדאסט". ראנלס זכה לפופולריות רבה והעלילה זימנה לו מספר תארים ושיתוף פעולה עם דמותו של המתאבק בוקר טי. הצמד הפך לפופולרי ביותר עקב המשחק הקומי שהציגו בין מופעי הקרבות.
תסריטאי ה-WWE החליטו לרענן את דמותו של ראנלס ולהוסיף לה מאפיין חדש. לשם כך בוימה תקיפתו על ידי דמויותיהם של רנדי אורטון ובטיסטה. דמותו של ראנלס הייתה כביכול מזועזעת מהטראומה עד כדי כך שלקתה בתסמונת טורט והחלה לגמגם ולהטיח עלבונות באנשים שונים. תקופה זו של ראנלס ב-WWE הסתיימה עם פוג חוזהו בסוף שנת 2003.
ראנלס הבליח לזמן מה בדמותו הישנה מה-WCW בליגות שוליות ביפן, עד אשר לבסוף הצטרף לארגון ההיאבקות של אביו - TNA. הקריירה שלו נקטעה כאשר נעצר לאחר ריב קולני עם חברתו. מנהלי ה-TNA, שאביו כבר לא היה ביניהם, אילצו אותו לעזוב, וראנלס חזר לארגון ה-WWE בדמות "גולדאסט". גם הפעם שהותו הייתה קצרה לאחר שנעדר מאחד ממופעי ה-WWE עקב בעיה משפטית, אך לא הודיע מראש למנהליו.
ב-8 בספטמבר 2013, נודע שהוא חוזר לארגון בקרב נגד רנדי אורטון. הקרב נגד אורטון היה על עבודתו שלו ושל אחיו, אך הפסיד בקרב ופוטר. "החלום האמריקני" דאסטי רודס, בא בתוכנית שלאחר מכן להילחם על מקומם של בנם, כשסטפני מקמהן הציעה לו להחזיר או את קודי רודס או את גולדאסט, אך הוא לא הסכים לעשות בחירה והיא פקדה על ביג שואו להכות אותו. הם זכו לעוד הזדמנות מטריפל H; אם גולדאסט וקודי ינצחו את רומן ריינס ואת סת' רולינס באירוע באטלגראונד, הם יזכו להישאר בארגון. מנגד, אם הם יפסידו - יפוטרו לתמיד. באירוע זה, קודי וגולדאסט ניצחו וזכו בעבודתם חזרה. לאחר הקרב, הגיעו מתאבקים כדי לחבק ולברך אותם על הצלחתם. כעבור שבועיים, לקודי וגולדאסט היה קרב על אליפות הזוגות, ובו הם ניצחו בעזרתו של ביג שואו שהכה את כל חברי "המגן" וכתוצאה מכך, קודי הצמיד את רולינס והוא ואחיו זכו באליפות הזוגות.
2015
באירוע סדרת ההישרדות חזר גולדאסט ל-WWE ונלחם בקרב "סדרת ההישרדות" חמש נגד חמש ההדחות המסורתי עם הדאדלי בויז, טייטוס אוניל ונוויל בניצחונם על סטארדאסט, האסנשן, המיז ובו דאלאס.
2016
בשנת 2016 גולדאסט ניסה לחבור למתאבק R-טרות', שלא הסכים להיות בן הזוג שלו. בשלב מסוים בחודש אוגוסט, R-טרות' רצה להיות בן הזוג של גולדאסט וגולדאסט היה זה שלא הסכים הפעם. טרות' חבר למתאבק טיילר בריז שהיה נוהג לעשות סלפי עם מקל הסלפי שלו בעוד שטרות' השתמש במקל רגיל (ענף) בלבד. באותו הזמן גולדאסט הצטוות עם המתאבק פאנדנגו ובאחת התוכניות התקיים קרב זוגות בין פאנדנגו וגולדאסט לטיילר בריז ו-R-טרות'. בקרב זה, לא היו מנצחים, משום שבריז נטש את טרות'. באחת הפרקים של התוכנית Raw, התקיים קרב בין פאנדנגו ו-R-טרות' בזמן שגולדאסט הוא השופט המיוחד והמנצח בקרב יזכה להיות השותף של גולדאסט. גולדאסט הפריד בין טרות' ופאנדנגו, וטרות' ביצע על פאנדנגו את מהלך הסיום שלו. הקרב הסתיים ללא הכרעה, מכיוון שטיילר בריז תקף את טרות' ואת גולדאסט ובשלב מסוים פאנדנגו הצטרף אליו וכך נוצר צוות הבריזנגו שבו היו המתאבקים פאנדנגו וטיילר בריז וצוות הגולדן-טרות' (אבק הזהב) שבו היו המתאבקים גולדאסט וR-טרות'.
חבורה למחצה שאינה קומוטטיבית בשום מקום
במתמטיקה, חבורה למחצה שאינה קומוטטיבית בשום מקום היא חבורה למחצה S כך שלכל a ו-b ב-S, אם ab = ba אז a = b. חבורה למחצה S אינה קומוטטיבית בשום מקום אם ורק אם כל שני איברים של S הם הופכיים זה לזה.
אפיון של חבורות למחצה שאינן קומוטטיביות בשום מקום
חבורות למחצה שאינן קומוטטיביות בשום מקום ניתן לאפיון בכמה דרכים שונות. אם S היא חבורה למחצה, התנאים הבאים שקולים:
דגימה מוכתמת
דגימה מוכתמת הוא כשל לוגי מסוג שגיאות תצפית, השייך לקבוצת כשלי היקש בו מוקשת מסקנה מתצפית שהושגה באופן שישנה סבירות שיטה או ישחית את התוצאות. בכשל דגימה מוכתמת התצפית היא הבעיה, משום שהיא גורמת לשינוי ועיוות בתוצאות.
דוגמה טיפוסית לדגימה מוכתמת הוא שאלון שבו יש שאלה טעונה, או מתן רמזים חזותיים או אחרים המצביעים על התשובה המועדפת. יש להבחין, עם זאת, בכך שלעיתים הכתמת הדגימה היא חלק מהליך הניסוי. לדוגמה, כאשר בוחנים תגובה של משתתף בניסוי עם ובלי דרבון לפעולה מסוימת (השפעה חברתית), המדגם שאינו מוכתם הוא בקרה לחלק המדגם שהוכתם בכוונה תחילה.
דייוויד וסט
דייוויד מורר וסט (באנגלית: David Moorer West; נולד ב-29 באוגוסט 1980 בטינק, ניו ג'רזי) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2003–2018. גובהו 2.06 מטרים.
קריירה
בשתי עונותיו הראשונות בליגה, מיעט לשחק וממוצעיו היו בהתאם. רק בעונת, החל להציג יכולת מרשימה והקפיץ את ממוצעיו באופן דרסטי ל-17.1 נקודות, 7.4 ריבאונדים ו-1.2 אסיסטים בכ-34 דקות למשחק וסיים שני בהצבעה לשחקן המשתפר של העונה, אחרי בוריס דיאו. וסט המשיך להשתפר ובעונת, אף הוביל את קבוצתו לרבע גמר הפלייאוף עם ממוצעים של 20.3 נקודות, 8.9 ריבאונדים, 2.3 אסיסטים ו-1.3 חסימות למשחק ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר. בעונה שלאחר מכן ביסס את מעמדו כאחד הגבוהים הטובים בליגה ושוב נבחר לשחק באולסטאר כשהוא קולע 21 נקודות ומוריד 8.5 ריבאונדים בממוצע למשחק ושוב מוביל את ניו אורלינס לפלייאוף.
בתחילת עונת הוא עבר לאינדיאנה פייסרס תמורת 20 מיליון דולר לחוזה של שנתיים. בתחילת עונת חתם וסט בסן אנטוניו ספרס על חוזה לעונה אחת.
לקראת עונת חתם וסט בקבוצת גולדן סטייט ווריורס, והיה לו תפקיד מפתח בתור שחקן ספסל בעל ניסיון בזכיות הקבוצה באליפות ה-NBA בעונות 2016/2017 ו-. ב-30 באוגוסט 2018, יום אחד לאחר יום הולדתו ה-38, הודיע וסט על פרישתו ממשחק.
חיים אברבנאל
ד"ר חיים אַבְּרַבַנְאֵל (במקדונית: Хаим Абраванел, בסרבו-קרואטית: Haim Abravanel; 25 בדצמבר 1896, פירוט, ממלכת סרביה – 15 במרץ 1984, בת ים, ישראל) היה רופא יהודי, מנהל בית החולים הממשלתי בביטולה בשנים 1946–1963. אברבנאל ורעייתו ברטה היו המשפחה היהודית האחרונה שהתגוררה בעיר, לאחר חורבן הקהילה היהודית בשואה.
תחילת דרכו ומלחמת העולם השנייה
חיים אברבנאל נולד בפירוט למשפחה בת 11 נפשות. ב-1925 הוסמך לרפואה באוניברסיטת קרל בפראג ובהמשך התמחה בווינה ברפואה פנימית וקרדיולוגיה. בשנות ה-30 הועסק כרופא בסקופיה. שניים מאחיו, בן ציון ויוסף, היגרו לארצות הברית.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה גויס אברבנאל לצבא ממלכת יוגוסלביה והוצב בתפקיד רופא צבאי בגזרת קוסובו. באזור פרצה מגפת טיפוס הבטן ואברבנאל הוחש לטפל בחולים מקרב האוכלוסייה האזרחית. בין השאר טיפל בבני משפחת רזניקי, משפחה מוסלמית ממוצא אלבני, והציל ממוות את בן המשפחה מוסטפא. באפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. אברבנאל ויחידתו נפלו בשבי הגרמנים והוחזקו במחנה מעצר. אבי משפחת רזניקי, ארסלאן שמע על דבר נפילתו בשבי והגיע למחנה המעצר עם בנו מוסטפא בלבוש אלבני מסורתי כדי לשחרר את אברבנאל. לאחר שאיתרו אותו, הלבישו אותו בני משפחת רזניקי בלבוש אלבני מסורתי ומילטו אותו ממחנה המעצר. ב-2008 העניק ארגון יד ושם אות חסיד אומות העולם לבני משפחת רזניקי לאחר פנייה מנכדתו של אברבנאל. לֶקֶה רזניקי, נכדו של מוסטפא רזניקי הקים ועומד בראש "ארגון הידידות ישראל-קוסובו על שם חיים אברבנאל".
אברבנאל שב לסקופיה. ב-11 במרץ 1943 ביצעו הבולגרים אקציה בסקופיה, עצרו 3,290 מבני הקהילה ובכלל זה אברבנאל ומשפחתו והובילו אותם מחנה מונופול אשר שכן בשטח מפעל הטבק "מונופול" שבעיר. בשל היותו רופא, שוחרר אברבנאל ממעצרו ונשלח לאזור קומאנובו, שם שהה עד 1945.
לאחר המלחמה ואחריתו
ילדיו של אברבנאל ובני משפחותיהם התגוררו בסקופיה. ב-26 ביולי 1963 התחולל בסקופיה רעש אדמה עז. בנו של אברבנאל, ד"ר נסים ניצ'קו, בתו ד"ר רני (Reni) לוי אברבנאל וחתנו ד"ר סלבאטור לוי נהרגו ברעש. נכדתו רחל ניצלה משום שהתארחה בביתו של אברבנאל בביטולה. לאחר האסון שפקד אותם עזבו בני משפחת אברבנאל את ביטולה עם נכדתם ועלו לישראל. למרות גילו המתקדם, נאלץ אברבנאל לעבוד למחייתו כרופא מחליף בקופת חולים עד סוף שנות ה-70. ב-1981 הלכה לעולמה ברטה אברבנאל, וב-1984 הלך לעולמו חיים אברבנאל והוא בן 87 שנים.
בינואר 2018 נקרא בית החולים הממשלתי בביטולה על שמו של ד"ר חיים אברבנאל. בית החולים נבנה ב-1948 בשטח בו שכנה השכונה היהודית בעיר. בטקס ממלכתי שנערך בנוכחות ראשת עיריית ביטולה, סגן שר הבריאות המקדוני, שגריר ישראל במקדוניה דן אורין, ונכדתו של חיים אברבנאל, ד"ר רחל שלי לוי דרומר, צוינה התרומה של הקהילה היהודית לעיר לאורך השנים, חשיבות הנצחתה ושימור זיכרון גורלה הטרגי.
סולון
סולון (ביוונית Σόλων) (638 לפנה"ס - 558 לפנה"ס) היה מדינאי, משורר, מחוקק וארכונט אתונאי, הזכור בעיקר בזכות כינון החוקה האתונאית. נחשב אחד משבעת חכמי יוון.
קורות חייו
סולון נולד באתונה למשפחה מהמעמד הגבוה, עסק בחיבור שירים ליריים, אך עשה את מירב כספו בסחר - מקצוע שנחשב באותה תקופה לנחות, ולא ראוי לאיש המעמד הגבוה כמו סולון. את דרכו הפוליטית החל לאחר שאתונה נואשה מהמאבק במגארה על השליטה באי סלמיס. סולון עודד בשיריו את בני עירו לחדש את המאבק, ובעקבות כך מונה גם לעמוד בראש המסע לכיבוש מחודש של האי, שהסתיים בהצלחה. בשנת 594 לפנה"ס בעיצומו של משבר חברתי באתונה, הוצע לו לקבל על עצמו את תפקיד טיראן הפוליס. סולון סירב, אך ביקש ואכן נתמנה לארכון הפוליס.
הרפורמות של סולון
עם כניסתו לתפקיד פתח בשורה של רפורמות רבות. בתחום הפנים ביצע שינויים מרחיקי לכת, שכללו מעבר לשיטת שלטון חדשה של שלטון המבוסס על הון במקום ייחוס - טימוקרטיה. בשיטה זו האוכלוסייה חולקה לארבעה מעמדות, לפי שומת רכוש, שהוערכה במידות תבואה, שמן או יין. המעמדות, מהנמוך לגבוה: "תטים", פועלים שכירי יום, שתנובת אדמתם הייתה פחות מ-200 מדימנוי; "זאוגיטים" - חיילים הופליטים (אנשי הצמד, או הזוג) - שתנובת אדמתם הייתה עד 300 מדימנוי; "הִפֵיִס" - פרשים (לוחמים מעל סוס), שתנובת אדמתם הייתה עד 500 מדימנוי; ו-"פנטקוסיומדימנוי", אנשים שהשדות שלהם הפיקו יותר מ-500 מדימנוי של חיטה (כ-50 ליטר). בין המעמדות הונהג מס מדורג, ויכולת מדורגת בנשיאת עול השלטון, כאשר לבני המעמד הגבוה יכולת להיבחר לכל המשרות.
כמו כן, חוקק סולון חוקים חדשים רבים בנושאי פנים, לרבות מתן מעמד חוקי לבתי בושת. הוא ביצע מספר שינויים בחוקה האתונאית: ביטול החוקה של דרקון, שהייתה נוקשה ביותר, וקבעה עונש מוות כמעט על כל עבירה, וקביעת חוקים חמורים פחות, המשלבים יסודות יותר דמוקרטיים במשטר האוליגרכי של דורו.
בתחום החוץ ערך סולון שינויים בעיקר בתחום הכלכלי, ובכך אסר על ייצוא מוצרים בהם הייתה אתונה דלה כמו חיטה, אך עודד ייצוא מוצרים כמו יין ושמן זית בהם הייתה אתונה עשירה. בתחום הממשל הקים סולון את מועצת העם -הבולה (βουλή; boule), אשר מנתה 400 איש מרחבי העם, וכן שינה את שיטת בחירת הארכונים לבחירה המשלבת גם את רצון העם - על ידי הצבעה, וגם את "רצון האלים"- באמצעות הטלת פור. בהמשך לדרכו של דרקון, פרסם סולון את החוקים לעיני כל באגורה. החשיבות העיקרית של צעדים אלו היא קביעה של זכויות אדם בסיסיות ולא ניתנות לערעור בפוליס, לצד חיזוק מעמד הביניים והחלשת האצולה, שינויים שהיו פורצי דרך וצעד משמעותי בדרך לדמוקרטיה.
סיום הכהונה
עם סיום תקופת כהונתו בת השנה כארכון עזב את עירו, לאחר שהשביע את האתונאים שלא יישנו את חוקתו למשך 10 שנים, ויצא למסע בן עשר שנים ברחבי יוון ושכנותיה. סיפור ידוע שנקשר בשמו מתקופה זו (אם כי אמיתותו ההיסטורית מפוקפקת) מתאר את פגישתו עם קרויסוס מלך לוד, בה סירב להודות בפני קרויסוס, שהוא האדם המאושר ביותר שפגש מעודו, בטענה שאף אדם אינו יכול להקרא מאושר טרם מת, שכן גורלו עלול להשתנות לרעה בכל רגע ורגע.
לפי הסיפור, מאוחר יותר, כאשר נכבשה לוד על ידי הפרסים, קרויסוס נלקח בשבי על ידי כורש, ובעקבות כך הודה בצדקתו של סולון, וכששמע כורש את סיפורו הסכים בשל כך לחוס על חייו. סיפור המפגש בין סולון לקרויסוס שימש כהשראה לאחד מסיפוריו של הרצל, "סולון בלידיה". במהלך מסע זה הגיע גם לקפריסין ותכנן והקים שם עיר חדשה שנקראה על שמו - סולי.
בתום מסעותיו חזר סולון לאתונה, שנשלטה באותו זמן על ידי קרובו הטיראן פייסיסטראטוס, ובה נשאר עד מותו, שנים ספורות לאחר מכן. על-פי המסורת, גופתו נשרפה ואפרו פוזר על-פני סלמיס.
הערכה
סולון נחשב לאחר מותו כאחד ממנהיגי אתונה החשובים והמוערכים ביותר. את כל הרפורמה שלו ביצע ללא כל מעשה אלימות. סולון קידם את המדינה האתונאית והניח תשתיות שהביאו למימוש הדמוקרטיה האתונאית לאחר מכן. הרפורמה של סלון לא הצליחה לייצב את המדינה האתונאית, מעשיו של סולון הותירו רושם של כישלון מפואר, והאנרכיה המשיכה גם לאחר שלטונו.
על קיומו של סולון אין מחלוקת במחקר. סולון מופיע בהיסטוריות של הרודוטוס, הפרק השני בחיי אישים לפלוטרכוס נכתב אודותיו, ונזכר גם במדינת האתונאים לאריסטו. עם זאת, בהתחשב בריחוק הכרונולוגי ממועד ההתרחשויות ובכך שזרמים פוליטיים מנוגדים ביקשו לאמץ לעצמם את סולון כאב רוחני, נחשבים המקורות הללו כנגועים באנכרוניזם. מקור נוסף לקיומו של סולון הוא סולון עצמו, שהשאיר אחריו כתיבה בדמות תעמולת בחירות מחורזת. כתיבה זו נחשבת לאמינה יותר משום שחריזה הנה קלה לזכירה ומורכבת לזיוף.
משיריו שהשתמרו תורגמו לעברית בידי שלמה שפאן, והופיעו בקובץ "שירת האלגיה היוונית" בהוצאת מוסד ביאליק.
קישורים חיצוניים
‬
Come on Over Baby (All I Want Is You)
(Come on Over Baby (All I Want Is You (בעברית: בוא לכאן מותק (כל מה שאני רוצה הוא אתה)) הוא הסינגל הרביעי מאלבום הבכורה של כריסטינה אגילרה, Christina Aguilera. הסינגל, שיצא ב-2000, הוא הסינגל השלישי של אגילרה שהגיעה למקום הראשון במצעד 100 הלהיטים של בילבורד. השיר נכתב במשותף על ידי זמרת הפופ כריסטינה אגילרה, יוהאן אברג, פול ריין, רון פייר, "סלבריטי סטטוס" (בלאקמון, צ'אם ודוקינס), שלי פייקן וגאי רוש. זה הסינגל הראשון בו השתתפה אגילרה בכתיבת ובהפקת השיר. בקליפ של השיר הופיעה אגילרה בלבוש חושפני ועם פסים אדומים וכחולים בשיערה, בשונה מהופעותיה הקודמות שהיו שמרניות יותר.
אינפורמציה על השיר
בדומה לסינגל השני שהוציאה מהאלבום, "What a Girl Wants", השיר הוקלט, עבר עיבוד ומיקס מחדש ויצא כסינגל בגרסה שונה מזו שבאלבום. הגרסה המקורית, "Come On Over (All I Want Is You)" הופקה על ידי הצמד יוהאן אברג ופול ריין. הצמד עיבד את השיר מחדש כשנקבע שהשיר לא מתאים להוצאה כסינגל, אך אגילרה ורון פייר לא היו מרוצים מהתוצאה. ההפקה עברה לידי "סלבריטי סטטוס", והתוצר הוא גרסה יותר מורכבת שכוללת השפעות של היפ הופ, קטע דאנס וראפ מפי אגילרה. השם השתנה ל-"Come On Over Baby (All I Want Is You)".
השיר גם נכתב והוקלט מחדש בשפה הספרדית. גרסה זו, שנקראה "Ven Conmigo (Solamente Tú)", הופיעה באלבום הבא של אגילרה שהוקלט בספרדית, Mi Reflejo. גרסה זו העפילה לראש המצעד הלטיני של בילבורד.
הפלישה המונגולית לגאורגיה
הפלישה המונגולית לגאורגיה הייתה סדרה של פשיטות ופלישות של המונגולים לתוך ממלכת גאורגיה (אשר כללה באותה תקופה את גאורגיה, ארמניה של היום ומרבית אזור הקווקז) במהלך המאה ה-13. לאחר פשיטה סיור ראשונה לצורך איסוף מודיעין ב-1220, המשיכו המונגולים לפשוט על הממלכה וב-1236 ביצעו פלישה נרחבת, בה הכריחו את הגאורגים, בשנת 1243, להיכנע. הממלכה הגאורגית נאלצה לשלם מסים כבדים מדי שנה, וסיפקה חיילים לפלישות הרבות שביצעו המונגולים. ההתנגדות הגאורגית הייתה פסיבית בתחילה, והתפתחה לאחר מכן לסדרת מרידות, כשלעיתים קרובות שולבו בהם עימותים בין אזרחים ומאבקי כוח בין תומכי המונגולים למתנגדיהם. עימותים אלה הובילו להידרדרות ולהחלשות הממלכה הפאודלית החזקה. השלטון המונגולי החזיק מעמד עד לשנות העשרים המאוחרות של המאה ה-14, עד אשר שיקם המלך גאורגי החמישי המזהיר את הממלכה באמצעות יכולותיו הדיפלומטיות והצלחותיו הצבאיות, והחזיר חלק ניכר מכוחה הקודם ושגשוגה.
ההתקפות הראשונות
הופעתם הראשונה של המונגולים הייתה כאשר הממלכה הגאורגית הייתה עדיין בשיאה, ושלטה ברוב הקווקז. המונגולים הופיעו לראשונה ב-1220, כאשר כ-20,000 לוחמים, שהונהגו על ידי המצביאים המונגולים סובוטאי וג'בה, גנרלים של ג'ינג'יס חאן, רדפו אחרי השאה מוחמד השני מחוורזמי , משושלת חוואריזם (חווארזם), לים הכספי.
בהסכמת ג'ינג'יס חאן המשיכו שני הגנרלים להתקדם מערבה במשימת סיור. הם עברו בשטחי ארמניה שהיו בשליטת הממלכה הגאורגית, והביסו כ-60,000 גאורגים וארמנים שהונהגו על ידי לאשה גיאורגי, והאטבגים (שם טורקי שניתן לאצילים) והספאבוד (سپهبد) - הקצין, איוון מחרגרדזלי (ידוע גם כזאקריאן או זקראיד בהיסטוריה הארמנית), בקרב חונן, על גדות הנהר קוטמן. גיאורגי נפצע בקרב. הגנרלים המונגולים לא נטו לכבוש את הקווקז באותו הזמן, וחזרו חזרה לחמיידן שבאיראן, רק כדי לחזור בינואר 1221. הקרב בברדב שבאזרבייג'ן היה הססני, והכובשים נסוגו לים הכספי. המונגולים צעדו צפונה ובזזו בדרכם את צפון-מזרח ארמניה, ומחוז שירוואן. זה הוביל אותם לאלניה ודרום הערבה הרוסית, שם התמודדו מול הכוחות של רוסי-קיפצ'קי בקרב נהר הקלקה ב-1223.
התקפות מפתיעות אלה הותירו את הכוחות הגאורגים במבוכה. הכרוניקאים של אותה תקופה, לא היו מודעים לטבע התוקפים, ואינם מציינים אותם בשם. שנתיים לאחר מכן, בשנת 1223, בעוד המונגולים עושים עצמם כאילו דחו את תוכניותיהם לגבי גאורגיה, כתבה אחותו של לאשה גיאורגי והמלכה היורשת רוסודן (לאשה גיאורגי מת מפציעה בקרב באותה שנה ומותו מהווה למעשה את תום עידן תור הזהב של גאורגיה), במכתבה לאפיפיור הונוריוס השלישי, כי הגאורגים חשבו שאויביהם הבלתי צפויים הפכו לנוצרים, כיוון שנלחמו כנגד המוסלמים, אך נראה שחזרו להיות עובדי אלילים.