cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לוגאס
היסטוריה
בימי הביניים שכנה במקום, שהיה עיירה, קהילה יהודית שהגיעה למקום ככל הנראה במאה ה-12, שכן מקור הדן ביהודי ספרד של ימי הרמב"ם מזכיר את השם "לוגסי" באיות מעט שונה. ייתכן כי הקהילה גדלה לאחר הגבלת ישיבת היהודים בבירה אוביידו לג'ודריה של 500 נפש ב-1274 או כמה שנים לאחר מכן בימי אברהם אל ברצ'ילון, איש עסקים יהודי ששימש כגובה המיסים של ממלכת קסטיליה, ששכר אדמות באסטוריאס מהמלך סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה עבור יהודים. הקהילה גורשה מהמקום במסגרת גירוש ספרד וצאצאיהם כיום הם בעלי שם המשפחה.
נשמרו בלוגאס ובמחוז וילהויסיוסה (אליו היא שייכת) שמות משפחה שלדעת חוקרים ובהם הכומר יליד לוגאס, אגוסטין הווייה-באלינה אשר משמש כארכיונאי של קתדרלת אוביידו, הם שמות משפחה יהודיים ששובשו ומעידים על היות שורשיהם באנוסים. אותו הכומר טוען כי בוילהויסיוסה נשתמרו תפישות שגויות ואנטישמיות בנוגע ליהודים.
דז'רז'וניוב
דז'רז'וניוב (בפולנית: Dzierżoniów, בגרמנית: Reichenbach im Eulengebirge, רייכנבאך בהרי הינשופים) היא עיירה בפרובינציית שלזיה תחתית שבדרום-מערב פולין. היא קרויה על שם הכומר, חוקר הדבורים והדבוראי הפולני יאן דז'רז'ון (Jan Dzierżon).
היסטוריה
בעבר, העיירה הייתה ידועה כרייכנבאך (Reichenbach), שילוב של המילה הגרמנית רייך (עשיר, חזק) ובאך (זרם), השם מתייחס לזרם החזק של נהר פילאבה (Pilawa).
בשנת 1790 נציגים מאוסטריה, פרוסיה, הרפובליקה ההולנדית ופולין נפגשו ברייכנבאך לדון בעניין המלחמה העות'מאנית באירופה. בשנת 1855, התחברה רייכנבאך לרשת רכבות. בשנת 1871 הפכה העיירה לחלק מהאימפריה הגרמנית.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה מחנה ריכוז גדול בשלזיה תחתית, גרוס-רוזן, עם סניפים חשובים בעיירה ובשתי עיירות סמוכות נוספות. היו שם בערך 20,000 ניצולים יהודים של המחנה, רבים מהם פולנים. אליהם הצטרפו מאוחר יותר על ידי יהודים פולנים הוחזרו מברית המועצות, ואחרים ששרדו במחבוא בפולין או חזרו ממחנות ריכוז בגרמניה. אחד מבתי הכנסת בעיירה (שנפתח בשנת 1875) שרד את המלחמה ושוחזר.
לאחר המלחמה, בשנת 1945, העיירה הועברה מגרמניה לפולין. רוב תושביה הגרמנים נמלטו לפני סוף המלחמה ורוב אלה שכן נשארו גורשו לאחר מכן. הגרמנים הוחלפו במתיישבים פולנים, בעיקר מהחלק המזרחי של פולין שסופח לברית המועצות.
בתקופה שלאחר המלחמה, העיירה הייתה ידועה בשמות שונים: ריכבאך (Rychbach - שמה הפולני המסורתי), רייכנבאך (Reichenbach) ודרובנישב (Drobniszew). בשנת 1936 כונתה העיירה גם דז'רז'וניוב (Dzierżoniów) או דז'רז'ון (Dzierżon) על שם אותו כומר, חוקר דבורים ודבוראי יאן דז'רז'ון.
בטו (חלוץ)
נורברטו (בפורטוגזית: Norberto Bercique Gomes Betuncal, מוכר בכינוי בטו; נולד ב-31 בינואר 1998) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת החלוץ באודינזה.
קריירה
בטו גדל במחלקת הנוער של אוניאו טירס החובבנית, ושיחק גם בקבוצת הבוגרים שלה. בשנת 2018 הצטרף לאולימפיקו מונטיחו מהליגה הפורטוגלית השלישית, כבש 21 שערים וסיים את העונה במקום השני בטבלת מלך השערים.
ב-3 ביוני 2019 חתם על חוזה לארבע עונות בפורטימוננסה מליגת העל הפורטוגלית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ב-9 באוגוסט 2019, כשנכנס כמחליף בדקה ה-87 בתיקו 1–1 עם בלננסש סאד. ב-8 בנובמבר 2020 כבש את שערו הראשון בליגה, בהפסד 1–3 לפורטו בחוץ. עד לתום העונה כבש עוד עשרה שערים, והיה מלך השערים של הקבוצה.
ביום האחרון של חלון ההעברות של קיץ 2021, הושאל לאודינזה מהסרייה א' לעונה אחת, עם אופציה למכירה. הוא כבש את שער הבכורה שלו בליגה ב-3 באוקטובר 2021, בתיקו 3–3 עם סמפדוריה. ב-3 באפריל 2022 כבש שלושער בניצחון קבוצתו 5–1 על קליארי.
אוטו הראשון, דוכס שוואביה ובוואריה
אוטו הראשון, דוכס שוואביה בוואריה (בגרמנית: Otto I. von Schwaben und Bayern; 954–1 בנובמבר 982), היה דוכס שוואביה בין השנים 973–982 ובוואריה בין השנים 976–982.
ביוגרפיה
אוטו נולד בשנת 954, לליאודולף, דוכס שוואביה, בנו של אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ולאידה משוואביה, בתו של הרמן הראשון, דוכס שוואביה.
בשנת 957 מת אביו ליאודולף, דוכס שוואביה, גדל אוטו בחצר סבו אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה יחד עם דודו אוטו.
בשנת 973 מת בורכארד השלישי, דוכס שוואביה, ואוטו מונה על ידי סבו לדוכס שוואביה. בשנת 976 מרד היינריך השני, דוכס בוואריה בדודו אוטו השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובעקבות כך מסר לו דודו גם את דוכסות בוואריה.
בשנת 980 ליווה אוטו את דודו לאיטליה, ולחם עמו בביזנטים ובערבים בסיציליה. ב-14 ביולי 982 ספגו הכוחות הקיסריים תבוסה בקרב סטילו, וב-1 בנובמבר אותה שנה מת אוטו כתוצאה ממלריה. לאחר מותו מסר דודו את דוכסות שוואביה לקונרד הראשון, דוכס שוואביה, ואת דוכסות בוואריה להיינריך השלישי, דוכס בוואריה.
אחוות הגולגולת והעצמות
אחוות הגולגולת והעצמות (באנגלית: Skull and Bones) היא אחוות סטודנטים במבנה של אגודת סתרים, המתקיימת מאז 1832 באוניברסיטת ייל. בין החברים בה בשנות לימודיהם ניתן למצוא נשיאים, שופטים עליונים, קציני צבא וראשי תעשייה המהווים את עמוד השדרה הפוליטי, החברתי והכלכלי של ארצות הברית.
רקע
האחווה הוקמה על ידי ויליאם הנטינגטון ראסל, שלמד בגרמניה בשנת 1831, הוא הושפע מהוגים גרמנים ובפרט ממאמרו של יוהאן גוטליב פיכטה "נאום אל העם הגרמני", בו טען שהצעירים צריכים לקחת את מושכות ההנהגה הכושלת (שהביאה ב-1806 את המפולת הצבאית מול צבאות נפוליאון בונפרטה). כמו כן הושפע ממנהגם של הסטודנטים הבוגרים באוניברסיטאות להתכנס באגודות סתרים, בעלות טקסים, סמלים ומטרות משותפות ותחושת אחווה בין החברים.
עם חזרתו של ראסל לייל הקים את אחוות הגולגולת והעצמות יחד עם אלפונזו טאפט, אביו של הנשיא ויליאם הווארד טאפט, שהיה גם הוא, בשעתו, חבר באחווה. הסיבה המיידית על רקעה התגבשה האחווה הייתה מחלוקת באשר לפרס אחוות ההצטיינות פי בטא קפא של אותה שנה, שתרמה לפרישת חברי סניף האחווה בייל שהקימו את "אחוות הגולגולת והעצמות".
שיטת קבלה
בכל אביב (בדרך כלל בחודש אפריל) מתקיים בקמפוס "Tap Day", בו נבחרים לאחווה 15 תלמידי שנה שלישית, שהצטיינו כמנהיגים חברתיים, בעלי הישגים ומקובלים על חבריהם. משנת 1991 נבחרות גם נשים לאחווה, שהייתה עד אז לגברים בלבד. הנבחרים נקראים "Bonesmen" ("אנשי-עצמות") והם ממשיכים להיקרא כך גם לאחר שבגרו.
"הקבר"
ב-1856 הוקם היכל לאחווה לצורך כינוס החברים ועריכת טקסים סמליים, הנשמרים בסוד. החזית נבנתה בסגנון נאו קלאסי דמוי-מקדש מצרי-הלניסטי. המבנה הורחב ב-1903 וב-1911 נוספו לו בגבו מגדלים בסגנון נאו גותי.
322
בסמל האחווה, מתחת לגולגולת ולעצמות כתוב המספר 322. הסיבה אינה ידועה בוודאות. גרסה אחת טוענת שהכוונה היא לשנת הייסוד 32' (1832) ולאחווה גרמנית כלשהי. גרסה אחרת מקשרת את המספר לשנת מותו של דמוסתנס (לפני הספירה). ייתכן גם שמדובר בהפניה לספר בראשית פרק ג' (ג=3 בגימטריה) פסוק כ"ב (כ"ב=22 בגימטריה): "וַיֹּאמֶר יְהוָה אֱלֹהִים, הֵן הָאָדָם הָיָה כְּאַחַד מִמֶּנּוּ, לָדַעַת, טוֹב וָרָע; וְעַתָּה פֶּן-יִשְׁלַח יָדוֹ, וְלָקַח גַּם מֵעֵץ הַחַיִּים, וְאָכַל, וָחַי לְעֹלָם". הגולגולת בסמל האחווה מסמלת את החיים עצמם ואת סופיותם, סופיות שהייתה יכולה להיות נמנעת לו אדם וחווה היו בוחרים לאכול מעץ החיים במקום מעץ הדעת. המסתורין של החיים, ובפרט חיי הנצח, בא לידי ביטוי בעצמות שבסמל האחווה, המונחות בצורת איקס, כאשר איקס הוא סמל מקובל לשמירת סוד.
כינויים
באופן מסורתי מקבלים החברים "כינויים מחתרתיים". למשל "בועז" הוא כינוי הניתן לקפטן פוטבול, "שטן גבוה" (Long Devil) הוא החבר הגבוה ביותר, כינויים נוספים הם "בעל", "אודין", ת'ור, מגוג, המלט, "הדוד רמוס" (כינוי גנאי לשחור במופע מינסטרל) וכדומה.
השפעה וחשיבות
מהתבוננות ברשימת החברים בלבד ניתן ללמוד על העוצמה הגלומה בהשתייכות מגיל צעיר לקבוצה מעין זו. הקשרים הבלתי-אמצעיים הנוצרים באחווה בין מדינאים, אנשי תעשייה וצבא לדורותיהם מהווים רקמה מאחדת ויוצרים אליטה מובהקת.
בין הבוגרים הבולטים של האחווה נמנים נשיאי ארצות הברית ויליאם הווארד טאפט, הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש (גם אביו, פרסקוט בוש, היה חבר באחווה) וג'ורג' ווקר בוש, מזכיר המדינה ג'ון קרי, המשורר ארצ'יבלד מקליש, אנשי התעשייה הנרי ג'ון היינץ; פרסי אייברי רוקפלר, מנכ"ל סטנדרד אויל וחברת הנשק רמינגטון; ראסל דוונפורט (Russell Davenport), סגן נשיא בית לחם סטיל ויוצר דירוג החברות של כתב העת Fortune; אלפרד גוון ואנדרבילט הראשון (Alfred Gwynne Vanderbilt I); "אבי ה-CIA" רוברט א. לווט ועוד.
בוגרי האחווה ממשיכים להיות חברים בארגון הבוגרים הנקרא "נאמנות ראסל" ("Russell Trust Association"). אגודת בוגרי האחווה מחזיקה באי פרטי בנהר סנט לורנס באפסטייט ניו יורק בשם "אי האיילות" (Deer Island).
בתרבות
בשנת 2000 הופק הסרט "גולגולות" המגולל את סיפורה של אחווה הדומה מאוד במאפייניה ל"גולגולת ועצמות".
בשנת 2006 גילם מאט דיימון את דמותו של אדוארד וילסון, חבר אחווה וסוכן CIA בסרט שומר המדינה.
מונטגומרי ברנז, בעל תחנת הכוח הגרעינית בסדרה משפחת סימפסון, הוא בוגר-כביכול של האחווה.
בסדרה "ריברדיל" ג'גהאד מצטרף לאגודה לאחר התקבלותו לייל.
צ'נאב
צ'נאב (בסנסקריט: चंद्रभाग; בפנג'אבי: ਚਨਾਬ; בהינדית: चनाब; באורדו: چناب) הוא נהר בצפון מערב הודו ובמזרח פקיסטן. מוצאו בהתמזגות שני נהרות: צ'נדרה (Chandra) ובהאגה (Bhaga) בהרי ההימאלאיה ההודיים, באזור ספיטי שבהימאצ'ל פרדש.
הנהר זורם מערבה בקניונים עמוקים במחוז ג'אמו וקשמיר, ולאחר מכן פונה לדרום-מערב ויורד לאזור גבעות סיוואליק ולמישורי פנג'אב שבפקיסטן. הוא מצטרף לנהרות ביאס (Beas), סטלוג' (Satluj), ראווי (Ravi) וג'לאם (Jhelam) היוצרים את "חמשת הנהרות" אשר נשפכים בדלתה רחבה לנהר האינדוס. מי הצ'נאב שייכים לפקיסטן בהתאם להסכם מי האינדוס מ-1960.
גורג'י ג'נג
גורג'י סי ג'נג (באנגלית: Gorgui Sy Dieng; נולד ב-18 בינואר 1990) הוא כדורסלן סנגלי המשחק בקבוצת סן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA, בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד.
נעורים ומכללות
ג'נג נולד בקבמר שבצפון-מערב סנגל. בשנת 2009 השתתף במחנה "כדורסל ללא גבולות" בדרום אפריקה, כאחד מ-60 שחקני הכדורסל האפריקאים המבטיחים ביותר, ונבחר לשחקן המצטיין של הטורניר. בשנת הלימודים האחרונה שלו בתיכון, 2009/2010, עבר להאנטינגטון שבווירג'יניה המערבית כדי ללמוד באקדמיית הכדורסל היוקרתית "האנטינגטון פרפ". לאורך אותה עונה רשם ממוצעים של 15.4 נקודות, 12.6 ריבאונדים ו-7.2 חסימות למשחק עבור קבוצת הכדורסל של האקדמיה.
בין השנים 2010–2013 למד באוניברסיטת לואיוויל שבקנטקי, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן ריק פיטינו. בעונתו השנייה באוניברסיטה תפס מקום קבוע בחמישיית הקבוצה, ועזר לה להעפיל לפיינל פור אליפות המכללות עם ממוצעים של 9.1 נקודות, 9.1 ריבאונדים ו-3.2 חסימות למשחק. בחצי הגמר התמודדה לואיוויל מול אוניברסיטת קנטקי, שניצחה בתוצאה 69-61 ובהמשך זכתה באליפות המכללות. בעונת ה שלו המשיך ג'נג להציג יכולת טובה, והוביל את לואיוויל לזכייה באליפות המכללות. במשחק הגמר של הטורניר, מול אוניברסיטת מישיגן, רשם 8 נקודות, 8 ריבאונדים, 6 אסיסטים ו-3 חסימות, בניצחון קבוצתו בתוצאה 82–76. בסיום העונה זכה ג'נג בתואר שחקן ההגנה של מחוז ה-"Big East", וכן נבחר לחמישיית העונה של המחוז.
מינסוטה טימברוולבס
ג'נג נבחר בבחירה ה-21 של דראפט 2013 על ידי קבוצת יוטה ג'אז, ונשלח בערב הדראפט למינסוטה טימברוולבס, יחד עם שבאז מוחמד (הבחירה ה-14), בתמורה לטריי בורק (שנבחר תשיעי). לקראת סיום עונת הרוקי שלו, ב-20 במרץ 2014, שבר ג'נג את שיאיו האישיים בנקודות (22) וריבאונדים (21) בהפסד קבוצתו ליוסטון רוקטס. בכך הפך לרוקי הראשון בתולדות הטימברוולבס שקולע לפחות 20 נקודות ואוסף לפחות 20 ריבאונדים באותו משחק. לאורך העונה רשם 4.8 נקודות ו-5.0 ריבאונדים בממוצע למשחק, כמחליפו של הסנטר ניקולה פקוביץ', ונבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
בעונתו השנייה ב-NBA פתח בחמישייה ב-49 משחקים, עקב מעברו של קווין לאב לקליבלנד ופציעות חוזרות של פקוביץ', ושיפר את ממוצעיו ל-9.7 נקודות ו-8.3 ריבאונדים למשחק. במשחק הכוכבים העולים 2015 יצג את "קבוצת העולם", וקלע 14 נקודות כשחקן ספסל. בעונת הוסט לראשונה לעמדת הפאוור פורוורד, עם הצטרפותו של הסנטר קארל-אנתוני טאונס, ופתח לצידו ב-39 משחקים.
ב-31 באוקטובר 2016 חתם ג'נג על הארכת חוזה במינסוטה ל-4 עונות נוספות עבור כ-63 מיליון דולר.
ממפיס גריזליס
בפברואר 2020 הועבר לממפיס גריזליס, כחלק מטרייד משולש עם מיאמי היט. במרץ 2021, לאחר 39 משחקים בממפיס, שוחרר ג'נג מהקבוצה.
סן אנטוניו ואטלנטה
ב-29 במרץ 2021 חתם ג'נג על חוזה בסן אנטוניו ספרס.
באוגוסט 2021 חתם על חוזה באטלנטה הוקס.
נבחרת לאומית
בשנת 2014 השתתף ג'נג באליפות העולם בכדורסל 2014 כנציג נבחרת סנגל, שסיימה את האליפות במאזן שלילי 4-2. לאורך הטורניר רשם ג'נג ממוצעים של 16.0 נקודות ו-10.7 ריבאונדים למשחק.
טומס לייטרסדורף
טומס (טומי) לייטרסדורף (31 ביולי 1937 – 11 באוקטובר 2022) היה אדריכל ומתכנן ערים ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בישראל לאדריכל אנדריי לייטרסדורף ולאופנאית אדולפינה (פיני) לייטרסדורף.
בשנות ה-60 ולאחר שנשא לאשה את בת משפחת מאייר (מבעלי מגדל שלום), החל לייטרסדורף לעבוד מחוץ לישראל בפרויקטים של תכנון עירוני בערים שונות בהזמנת משפחת מאייר, בין השאר בפלורידה ובחוף השנהב, שם תכנן את הכפלת שטחה של עיר הבירה אביג'אן. בשנות ה-70 חזר לישראל, פתח משרד בתל אביב ומאז ועד לפטירתו ב-2022 עבד על מגוון רחב של פרויקטים. בשנות ה-80 תכנן משרדו תוכניות מתאר ומבנים רבים בהתנחלויות.
משפחתו
היה נשוי לרינה מאיר, בתו של משה מאיר, מקים מגדל שלום. בנם הוא האדריכל ואיש העסקים יונתן לייטרסדורף. בתם היא המסעדנית ואשת העסקים אנדריאה "דושי" לייטרסדורף (נשואה לשחקן אנחל בונני), בעלת מתחם "דלאל" בנווה צדק. טומי נישא בשנית לגיל, בנם הוא איש העסקים גיא לייטרסדורף ( נשוי לצלם ההולנדי רובן ואן שחלם). אחיו הם פרופ' ערן לייטרסדורף, דקאן הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית, ואיש העסקים גיורא לייטרסדורף.
ג'יימס סנט
ג'יימס סנט (באנגלית: James Sant; 1820 – 1916) היה צייר בריטי שהתמחה בפורטרטים ונודע בעיקר כצייר של נשים וילדים היה צייר חצר המלכות אחרי 1871.
ביוגרפיה
הוא חי עד גיל 96 והציג בתערוכה בגלריה גרוסוונור וכן ייצר כמעט שלוש מאות בדים לתערוכות באקדמיה. הראשון שבהם, דיוקן של אביו ויליאם סנט, שהוצג בשנת 1840; האחרון הוצג בשנת 1915.
בשנת 1851 התחתן עם אליזבת תומסון, בתו של ד"ר תומסון, רופא מנתח וחבר באגודה הגננות והחקלאות בהודו. תמונתו של הנביא שמואל משנת 1853 הייתה ההצלחה הראשונה שלו, וכן תחריטים של הציור "כיפה אדומה" נמכרו בכמויות גדולות.
בשנת 1861 הוצגו בגלריה בפול מאל דיוקנאות שצייר והתערוכה שיפרה את המוניטין שלו והוא נבחר לאקדמיה המלכותית, ומאוחר יותר עמד כראשה. בשנת 1871 הוא מונה לצייר הראשי של המלכה ויקטוריה, לאחר שהתפרסם בזכות דיוקנאות ילדי המלוכה שצייר, ובמיוחד דיוקנו של הנסיך לאופולד והנסיכה ביאטריס בשנת 1870. הוא היה האמן האחרון שהחזיק בתואר הזה. סנט ידוע בעיקר בזכות דיוקנאות של נשים וילדים. הוא כונה "קיסר הילדים". עם זאת, רבות מתמונותיו היו של נופים ובמיוחד גנים. הוא גם צייר נופי ים, נופים עם בעלי חיים ונושאים אחרים]. תמונותיו המאוחרות יותר היו חופשיות בסגנונן. חלקן הושווה לעבודת האימפרסיוניסטים הצרפתים.
נופיו יכולים לכלול דמויות עם תווי פנים ריקים או מעוותים או רק צלליות פשוטות כמו "הנזירה שבקירות המנזר" (1910). הוא המשיך לצייר עד זקנה.
הוא נפטר בלונדון, ב-12 ביולי 1916.
את עבודותיו ניתן למצוא בגלריה טייט ובגלריית הפורטרטים הלאומית בלונדון.
אחותו שרה שרווד קלארק הייתה גם אמנית. אך כל הידועה על יצירתה הוא אוסף של 48 תמונות של סקוטלנד משנת 1854. אלה הוצגו לראשונה בתערוכה של "צבעי מים על נייר " בשנת 2010 בלונדון.
אחיו ג'ורג' סנט היה חבר החברה המלכותית של אמנים בריטים (1821–1877), היה צייר נוף ושני האחים שיתפו פעולה מדי פעם בציורים. גם ג'יימס וגם ג'ורג' סנט היו בין מכריו האמנים הבולטים של צ'ארלס דודג'סון (לואיס קרול); ג'יימס סנט, בתו שרה פאני והבן ג'מי היו נושא לעבודות הצילום של דודג'סון.
סטיבן דייוויס
סטיבן דייוויס (באנגלית: Steven Davis, נולד ב-1 בינואר 1985) הוא כדורגלן צפון אירי המשחק בגלאזגו ריינג'רס ובנבחרת צפון אירלנד בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים
דייוויס התחיל את הקריירה שלו במועדוני נוער מקומיים בצפון אירלנד עד לגיל 17 בו עבר לאסטון וילה. בשנת זכה עם קבוצת הנוער בגביע ה-FA לנוער. ב-18 בספטמבר 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 0-0 נגד נוריץ' סיטי. ב-16 באפריל 2005 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת נגד סאות'המפטון. בעונת נבחר ל"שחקן הצעיר של השנה" ול"שחקן השנה" במועדון. ב-5 ביולי 2007 חתם בפולהאם ביחד עם חברו ארון יוז תמורת 4 מיליון פאונד. ב-12 באוגוסט 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בפולהאם במשחק הליגה נגד ארסנל.
ב-31 בינואר 2008 דייוויס הושאל לגלאזגו ריינג'רס עד לסיום העונה. ב-13 בפברואר דייוויס ערך את הופעת הבכורה שלו בריינג'רס במשחק נגד פנאתינאיקוס במסגרת גביע אופ"א. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בריינג'רס נגד ורדר ברמן. באותה עונה הגיע עם ריינג'רס לגמר גביע אופ"א וזכה עימה בגביע הסקוטי. ב-21 באוגוסט 2008 חתם בריינג'רס ל-4 שנים תמורת 3 מיליון פאונד. ב-9 במאי 2009 הבקיע את השער היחיד באולד פירם שקידם את קבוצתו לאליפות. בינואר נבחר לכדורגלן החודש בליגה הסקוטית ובסוף העונה נבחר לכדורגלן העונה על ידי שחקני הליגה. ב-19 ביולי 2011 דייוויס חתם על חוזה לחמש שנים נוספות בריינג'רס. בתחילת עונת שימש כקפטן זמני עקב פציעתו של דוד וויר. בסיום העונה נקלעה ריינג'רס לקשיים כלכליים ולא יכלה לעמוד בחוזהו של דייוויס שהפך לשחקן חופשי.
הקדם-מעבד של שפת C
הקדם מעבד של שפת C (באנגלית: C preprocessor) הוא תוכנה טקסטואלית שרצה לפני הקומפילציה על הקוד ומשנה אותו לצורכי הקומפילציה, תוצר התוכנה לא נשמר והקוד בקבצים נשאר כשהיה לפני כן.
פקודות לקדם מעבד מתחילות בתחילת שורה עם התו '#'.
פקודת define
הפקודה define מגדירה סימבולים, המילה הראשונה לאחריה היא הסימבול וכל מה שמופיע לאחריו בשורה הוא הפירוש שלו, כאשר פירוש ריק הוא חוקי. בכל מקום בו הסימבול מופיע לאחר המקום בו הוא הוגדר, הוא יוחלף בפירוש שלו.
הגדרת סימבול כפונקציה
ניתן להגדיר סימבול שמקבל קלט כמו פונקציה (כאשר הסוגריים צמודים לסימבול ללא רווח), ובפירוש של הסימבול להשתמש בקלט.
אפשרות זו היא שימושית, אך עלולה לגרום שגיאות מאחר שאין בדיקת טיפוסים, מה שעלול לגרום לדוגמה להפעלה כפולה של פונקציות אם הקלט הוא פונקציה.
פקודת include
פקודת include ולאחריה שם קובץ, מוקף בגרשיים או בסוגריים משולשים, מכניסה את תוכן הקובץ לשורה של פקודת ה-include.
שימוש ב-גרשיים מורה לקדם מעבד לחפש את הקובץ בפרויקט הנוכחי שאנו עובדים עליו, לדוגמה: לעומת זאת, במידה ונשתמש בסוגריים משולשים (<>) אזי נתכוון לקובץ שאינו נמצא בפרויקט שלנו, לדוגמה: קבצים אלו מכונים בדרך כלל header file וסיומתם h. מקובל שקבצים אלו יכילו רק הצהרות ומאקרו ולא פונקציות, על מנת למנוע מצב של פונקציות זהות בכמה מקומות בקוד. שלא כמו בפקודת define, אין מניעה שבקבצים אלו יהיו פקודות של קדם המעבד.
כריסטיאן השלישי, רוזן אולדנבורג
כריסטיאן השלישי, רוזן אולדנבורג (לפני 1269 – 1285) היה רוזן שליט של אולדנבורג. הוריו היו יוהאן הראשון, רוזן אולדנבורג וריצ'זה (או ריקסה) מהויה-שטומפנהאוזן.
ביוגרפיה
כריסטיאן השלישי הוזכר לראשונה במסמך בשנת 1269 כ-Dei gratia comes in Aldenborch. משנת 1272, אחיו אוטו השני מופיע כשליט שותף.
במהלך השנים הראשונות של שלטונו, מרדו המיניסטריאלים, בראשות האביר רוברט פון וסטרהולט. המורדים הצליחו לפלוש לעיר אולדנבורג. כריסטיאן, שעדיין הגן על טירת אולדנבורג, הצית את העיר, כך שהתוקפים נותרו ללא מזון או מחסה, ונאלצו לסגת. כריסטיאן רדף אחריהם, והביס אותם באופן נחרץ בקרב על ביצת טונגלר. רוברט פון וסטרהולט ואצילים סוררים אחרים נלקחו בשבי. הכרוניקה של ראסטד מתארת את ניצחונו בפירוט רב.
במקורות בני זמננו, כריסטיאן מתואר כאוהב שלום ("...האיכרים חיו בשלום ובשלווה מוחלטת") וידידותי כלפי הכנסייה. הוא היה אדוק וגם ידע ליהנות מהחיים ("... אהב יין טוב").
הוא נישא ליוטה מבנטהיים ונולדו לו שלושה בנים. בנו הבכור, יוהאן השני ירש אותו ב-1285 כרוזן של אולדנבורג; אוטו הפך לארכיבישוף של ברמן ב-1344.
Halo (שיר של LUM!X)
Halo (בעברית: הילה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הדי ג'יי האוסטרי LUM!X, בהשתתפות הזמרת פיה מריה. הוא יצא לאור ב-11 במרץ 2022, בהוצאת חברת התקליטים ספינינג רקורדס. נבחר לייצג את אוסטריה באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו, איטליה. ב-3 במרץ הוא הודלף בפלטפורמת Beatport.
לפני האירוויזיון
ב-9 בנובמבר 2021 הודיע אברהד פורצ'ר, אחראי הוועדה לבחירת הנציג, כי הם ניפו את עשרים המוזיקאים ששלחו מועמדות לייצוג המדינה בתחרות לארבעה. עשרים וארבעה האמנים ששלחו מועמדות היו אנגר, בני קניג, קנדללייט פיקוס, כריסטל, דלהדאפ, דר טראוריגה גרטנר, דייגו פדריקו, פרד אובוזו, פרוידה, גארי לאקס, LUM!X, מטיוס נבל, מקס דה סאקס, מיבלו, פופמכה, פוקסרוקר סיסטרס, ריאן, ריידל, סלינה מריה, סרניטי, סלאדק, תאודורה ספיריץ' ו-Visions of Atlantis. מאוחר יותר הוא פרסם כי הרשימה צומצמה לשלושה אמנים, וההחלטה צפויה להתקבל בסוף ינואר 2022. אולם הוא דחה פעם נוספת את מועד חשיפת ההחלטה לשבוע הראשון של פברואר. ב-8 בפברואר 2022 הוכרז LUM!X כנציג האוסטרי לאירוויזיון 2022, עם השיר "Halo", בהשתתפות פיה מריה.
באירוויזיון
על פי חוקי האירוויזיון, כל האומות למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר ; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לשישה סלים שונים בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם דפוס הצבעה דומה הוכנסו לאותו סל. ב-25 בינואר 2022 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. אוסטריה שובצה למחצית השנייה של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-10 במאי 2022.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. אוסטריה הופיעה כמדינה ה-13, לאחר דנמרק ולפני איסלנד. ב-10 במאי 2022 ביצעו מריה ו-LUM!X את "Halo" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. הם נכשלו בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי.
הסודות של סאלפר ספרינגס
עלילה
גריפין קמפבל ומשפחתו עוברים להתגורר במלון נטוש בתקווה להחזיר לו את תהילת העבר כיעד חופשה פופולרי. גריפין וחברתו הראפר מגלים שהמלון שבו משפחתו עברה לגור רדוף על-ידי רוחה של נערה שנעלמה לפני עשרות שנים. יחד, הם מגלים שער סודי שמאפשר להם לחזור בזמן ולהגיע למקום שבו יחשפו את המפתח לפתרון התעלומה אשר ייתכן ומסתתרת במשפחתו של גריפין עצמו.
הפקת הסדרה
ההפקה הייתה אמורה להתחיל בניו אורלינס ב-2020. הצילומים החלו בלואיזיאנה לקראת סוף 2019 והופסקו ב-23 בפברואר 2020, עקב מגפת COVID-19 בלואיזיאנה. צילומי העונה הסתיימו בין ה-5 באוקטובר ל-6 בנובמבר 2020. ב-23 באפריל 2021, הסדרה חודשה לעונה שנייה, שעלתה לראשונה ב-14 בינואר 2022. ב-7 בפברואר 2022, הסדרה חודשה לעונה שלישית, שעלתה לראשונה ב-24 במרץ 2023.
שידור הסדרה בחו"ל ובישראל
בארצות הברית, הסדרה עלתה בבכורה עם שלושה פרקים משולבים לספיישל בן שעה, ששודרה בערוץ דיסני ב-15 בינואר 2021. פרקים המשיכו לעלות מדי שבוע ברשת, בכל יום שישי עד 12 במרץ 2021. והעונה השנייה עלתה בבכורה עם שני פרקים משולבים לספיישל בערך בן שעה, ששודרה בערוץ דיסני ב-14 בינואר 2022. פרקים המשיכו לעלות ברשת, בכל יום שישי עד 25 בפברואר 2022. והעונה השלישית גם כן עלתה עם שני פרקים משולבים לספיישל בערך בן שעה, ששודרה בערוץ דיסני ב-24 במרץ 2023. פרקים המשיכו לעלות מדי שבוע ברשת, עד יום שישי 5 במאי 2023.
בישראל, הסדרה עלתה בבכורה עם שני פרקים, ששודרו בערוץ דיסני (ישראל) ב-4 במרץ 2021. פרקים המשיכו לעלות מדי שבוע בערוץ, בכל יום חמישי עד 20 במאי 2021. והעונה השנייה עלתה בבכורה עם פרק אחד, ששודר בערוץ דיסני (ישראל) ב-2 במרץ 2022. פרקים המשיכו לעלות מדי שבוע בערוץ, בכל יום רביעי עד 20 באפריל 2022. והעונה השלישית תשודר ב-13 ביולי 2023, פרקים יעלו כל יום חמישי עד 31 באוגוסט 2023.
בראשונה לסדרה של ערוץ דיסני, התוכנית קיבלה לוח זמנים להפצה "בפרופיל גבוה" בדיסני+. חמשת הפרקים הראשונים זמינים בשירות הסטרימינג ב-26 בפברואר 2021. פרקים המשיכו להתווסף בכל יום שישי עד 9 באפריל 2021.
ג'ון כריסטופר קטלר
ג'ון כריסטופר קטלר (באנגלית: John Christopher Cutler; 5 בפברואר 1846 – 30 ביולי 1928) היה פוליטיקאי אמריקאי, מושל מדינת יוטה השני בין השנים 1905–1909. הוא מושל יוטה הראשון שנולד מחוץ לגבולות ארצות הברית.
ביוגרפיה
קטלר נולד בשפילד שבצפון אנגליה בראשית פברואר 1846. משפחתו של קטלר היגרה לטריטוריית יוטה ב-1864 לאחר שנעשתה חברה בכנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרית הימים. קטלר נישא לשרה אליזבת טיילור, עמה חבק שבעה ילדים. לאחר מכן התמקצע כאיש עסקים, וכיהן כנשיא עסקי הסחורות היבשות של משפחתו וישב במספר מועצות מנהלים של בנקים אחדים, חברות ביטוח ותאגידים אחרים. קטלר היה פעיל בפוליטיקה של ארצות הברית כאיש המפלגה הרפובליקנית ושימש כפקיד מחוז סולט לייק מ-1884 עד 1890.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-20 היה קטלר מזוהה עם הסיעה במפלגה הרפובליקנית שנקראה "החבורה הפדרלית" (Federal Bunch), נושאי משרות פדרליות שהתנגדו למושל יוטה המכהן היבר מאנינג ולס. בשנת 1904 ולס לא הצליח לגרף תמיכה מספקת במועמדותו המתוכננת אל הסנאט של ארצות הברית, לכן בחר להתמודד לתקופת כהונה שנייה כמושל. החבורה הפדרלית תמכה בקטלר; הוא זכה במועמדות המפלגה הרפובליקנית ונבחר למושל המדינה בנובמבר 1904. קטלר מילא את תפקיד המושל בשנים 1905–1909. כהונתו עוצבה בחסות חוקים שייסדו בתי משפט לנוער בערים הגדולות של יוטה ומיסוד מרשמי לידה ומוות מרכזיים המנוהלים בידי מועצת הבריאות של המדינה.
קטלר הכריז על מועמדותו לקדנציה שנייה בבחירות 1908, אך פרש לפני הוועידה הרפובליקנית כאשר איבד את תמיכתה של החבורה הפדרלית בהנהגת הסנאטור ריד סמוט.
בתום כהונתו כמושל שב קטלר לעסקיו במגזר הפרטי. ב-1911 נבחר לנשיא "הבנק הלאומי דזרט". בגיל 82 ובמצב בריאותי לקוי, השתמש קטלר באקדח כדי להתאבד ב-30 ביולי 1928. הוא נטמן בבית העלמין של סולט לייק סיטי.
ערן לייטרסדורף
ערן לייטרסדורף (נולד בשנת 1950) הוא רופא ישראלי, בעבר מנהל מחלקה פנימית (ב') בבית החולים הדסה עין כרם, ודיקן הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית והדסה.
ביוגרפיה
נולד בתל אביב לרגינה ולאדריכל אנדריי לייטרסדורף. בוגר הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית. בשנות ה-70 התמחה במחלקה פנימית ב' במרכז הרפואי הדסה. הוא השתלם בחקר טרשת העורקים במעבדה של פרופ' יחזקאל שטיין, ולאחר מכן בגנטיקה מולקולרית במעבדה של חתני פרס נובל מייקל ס. בראון וג'וזף גולדשטיין בדאלאס. הוא הקים את המעבדה המולקולרית לחקר טרשת העורקים בהדסה, וכמו כן יסד וניהל את החברה לחקר, מניעה וטיפול בטרשת העורקים.
במשך שנים עמד בראש מחלקה פנימית ב' במרכז הרפואי הדסה בירושלים. ביוני 2009 נבחר לתפקיד דיקן הפקולטה לרפואה.
היה נשוי לעופרה, ולהם שלושה ילדים. בנם יואב לייטרסדורף הוא יזם ואיש עסקים. לאחר מכן נישא לד"ר איריס לייטרסדורף, מנהלת מחלקת בקרה על קופות החולים ומנהל רפואה במשרד הבריאות, ולהם שני ילדים.
אחיו הם האדריכל טומס לייטרסדורף ואיש העסקים גיורא לייטרסדורף.
מוחמד רואישה
מוחמד הווארי (בערבית: محمد هواري; 1 בינואר 1950 –17 בינואר 2012), המוכר יותר בשם הבמה מוחמד רואישה (בערבית: محمد رويشة), הוא מוזיקאי, מלחין וזמר אמזירי מרוקאי שהתמחה בנגינה בלותאר, כלי מיתר מסורתי האופייני למוזיקה האמזירית.
ביוגרפיה
מוחמד רואישה נולד בשם מוחמד הווארי בשנת 1950 בעיר מרירת שבאטלס התיכון. בן למשפחה דלת אמצעים, הוא למד בבית ספר בח'ניפרה עד גיל 11 בלבד. בגיל 14 הוא החל לנגן בלותאר, כלי מיתר עשוי עץ ועור מהמסורת האמזירית (בצילום). הוא למד ממוזיקאים שניגנו מוזיקה מסורתית באזור. כבר באותה השנה שהחל ללמוד לנגן, שנת 1964, ביצוע שלו לשיר אמזירי מסורתי שודר ברשת הטלוויזיה המרוקאית RTV, ובעקבותיו רואישה הקליט אלבום ראשון, בשיתוף פעולה עם RTV.
מוחמד רואישה זכה בהדרגה בהכרה כזמר מרכזי במסורת האמזירית, עם שירים כגון Ya lehbiba, bini w'binek darou lehdoden בשפה תמזירית ובדאריג'ה (ערבית מרוקאית).
רואישה הלחין וכתב שירים רבים, בהם שר על אהבה, טבע, חיים, מוות, ועל נושאים של פוליטיקה וצדק. גם בשיריו המקוריים, שמר על קשר אדוק לאופי המוזיקה המסורתית. בשנת 2004, רואישה הופיע עם להקתו בחורבות הרומיות של העיר וולובליס במסגרת פסטיבל פאס למוסיקה מקודשת מן העולם.
בקיץ של שנת 2010, רואישה הוזמן להופיע בטקס ההשקה של פסטיבל Gorges de Tinghir שהתקיים ב-30 ביולי בעיירה תנר'יר שבאטלס הגבוה. התפקיד שניתן לו במסגרת ההשקה היה קרוב מאוד ללבו, מכיוון שאמו הגיעה מעיירה זו. ואכן, עוד לפני שהתחיל לנגן בלותאר, הוא כיבד את זכר אמו ואמר: "mimiss n'moulay Lahcen, mimiss n'lala Aicha iliss n'moulay Hanafi oult tdoght. בתרגום מילולי: "בנו של מולאי לחסן, בנו של לאלא (גב') איישה, בתו של מולאי חנפי שנולד בטודג'ה". במשפט זה, רואישה הציג את עצמו כמי שחוזר למקורותיו ומנגן באזור שממנו הגיעה אמו, כלומר עמק הטודרה. לאחר קריירה עשירה שארכה כמעט 50 שנה, מוחמד רואישה נפטר ביום שלישי, 17 בינואר 2012 בעקבות הידרדרות דרמטית במצבו הבריאותי שחלה בבוקר של אותו היום. הוא נפטר עוד לפני הגעתו לבית החולים.
בנו של מוחמד רואישה, אחמד-אללא רואישה, המשיך את דרכו, והפך לזמר ונגן לותאר המתמחה גם הוא במוזיקה אמזירית מסורתית.
נירטורה
נירטורה (בהונגרית: Nyírtura) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג, בנפת נירג'האזה.
מיקום
הכפר ממוקם ליד הכביש הראשי 4 והכביש הראשי 403, 4 ק"מ משֵנִיֶה, 8 ק"מ מקמצ'ה, 10 ק"מ מהעיר נירג'האזה ו-8 ק"מ מסֵקֶיְי.
היסטוריה
בתחילת המאה ה-13 הכפר היה רשום במרשם אורדיאה כיישוב מאוכלס. הממצאים הארכאולוגיים החשובים שנמצאו בפאתי היישוב נשמרים במוזיאון אנדרש יושה (András Jósa) שבנירג'האזה. איננו יודעים דבר על ההיסטוריה של הכנסייה מימי הביניים, למרות העובדה שאנו רואים את שנת 1488 בשער הגותי המאוחר של הכנסייה. הכפר קיבל את השם נירטורה רק בשנת 1898. מוקדם יותר, על פי מקורות זמינים, שמו מופיע כטורא, טורה, ומכונה לעיתים ואראליה.
יש מעט מקורות אותנטיים שבהם מוזכרת טורה באופן ספציפי. בשנת 1222 נכתב מסמך בו רשום לראשונה רשמית השם טורה. זוהי רשימת בדיקת האש של אורדיאה, בו אנו יכולים לקרוא לראשונה על אדם מכפר טורה, על בנשה דומונקוש בקשר לתביעה. זה מאפיין גם את הנתונים שנמצאו במועד מאוחר יותר שהם נותרו כתיק רשמי של כל כמה הליכי בית המשפט. כך גם, מכתב הענקה משנת 1318, מיום ה-19 בפברואר, לפיו קארוי הראשון, מלך הונגריה, העניק לאדייד קאלאי, ולבניו שימון ואישטוואן, חלקת אדמה בשם סלש במחוז סאבולץ' עבור נאמנותם, "חלקת סלש שגובלת באחוזה הנקראת טורא". בשנת 1342 הורה השופט העליון פאל על חלוקת רכוש חדשה. גם טורה נמצאת שוב בתעודה.
בשנות 1900, על פי המונוגרפיה של מחוז סאבולץ טורה הוא כפר קטן עם 150 בתים ו 973 תושבים. סניף הדואר נמצא בניר-בוגדני, והטלגרף בקמצ'ה. היו שתי אחוזות אצילים ליד הכפר קאלאי וסיץ'. בשנת 1929 סיפק בלה מרטון גם נתונים על אזורי הגבול של הכפר בשמות המקומות של נירים (Nyírség). המצב של אוכלוסיית הכפר נעשה קשה יותר ויותר. רוב האנשים עסקו בחקלאות והתגוררו כאריסים חסרי כל.
קהילה יהודית
יהודים חיו בנירטורה בזמנים שונים, במקום קיים בית קברות יהודי עתיק. רבים מיהודי הכפר נרצחו בשואה.
Stories of Our Lives
Stories of Our Lives (בעברית: סיפורי חיינו) הוא סרט דרמה להט"בי-קנייתי בשחור-לבן שיצא ב-2014. הסרט נוצר על ידי חברי "The Nest Collective" . הסרט הוא אנתולוגיה של 5 סרטים קצרים הממחיזים סיפורים אמיתיים מחיי הקהילה הלהט"בית בקניה.
עלילה
5 הסרטים הקצרים המרכיבים את הסרט הם כדלקמן:
תשאלי אותי יפה (Ask Me Nicely)
קייט, תלמידת תיכון צעירה ומרדנית נתקלת בפיית', תלמידה אחרת בבית הספר התיכון במסדרונות בית הספר. הן פותחות במערכת יחסים רומנטית סודית, עד שמנהל בית הספר נוקט בפעולה להפרדת השתיים על ידי השעיית קייט מבית הספר. כשהיא רחוקה מבית הספר, קייט מקיימת באימפולסיביות יחסי מין עם נער מהשכונה שלה. כשחזרה לבית הספר, קייט מספרת לפיית' על המפגש המזדמן עם הנער. זה מכעיס את פיית ומוביל לסיום היחסים ביניהן.
רוץ (Run)
לאחר שניהל עסקה עם משכפל דיסקים, פטריק נתקל בגיי בר מקומי תוך כדי שהלך בדרכים עם חברו הטוב, קמה. קמה מביע רגשות שליליים לגבי הגיי בר בזמן שהם חולפים על פניו. בהמשך, חוזר פטריק למועדון כדי לבלות בו, בתקווה שאיש לא יגלה זאת. קמה רואה את פטריק עוזב את הבר, ומתחיל עם פטריק עימות אלים בעניין. פטריק בורח מהקטטה.
אתמן (Athman)
עובדי החווה החקלאית, ריי ואתמן הם חברים קרובים למשך שנים. כשריי נפגע ממערכת היחסים הפלרטטנית של אתמן עם פיונה, ריי מנהל שיחה מביכה עם אתמן על מערכת היחסים ביניהם. אתמן חוזר ומדגיש שהוא לא מעוניין בקשר מיני עם ריי. הם מתיישבים, ואז ריי שואל את אתמן אם הוא יכול לנשק אותו. אתמן נדהם מהשאלה ועוזב מאי-נוחות. למחרת, השניים מתפייסים, אולם ריי מחליט לעזוב את החווה החקלאית.
דואט (Duet)
ג'ף, חוקר שביקר בבריטניה לוועידה מבקש מהמלווה שלו, רומן, שיבוא לשעה לחדרו במלון. רומן מגיע לחדר, ומרגיש את חרדתו של ג'ף והוא מנסה להרגיע אותו. ג'ף שואל אם הם יכולים לדבר קצת לפני שהוא עוסק בפעילות מינית כלשהי. השניים יושבים ומנהלים שיחה על יחסים בין גזעיים. לאחר מכן, רומן מציע לתת לג'ף עיסוי, מה שגורם לג'ף להיות פחות חרד. השניים ממשיכים במעשיהם ואז מתמזמזים.
כל לילה אני חולמת (Each Night I Dream)
ליז מדמיינת לעצמה ולבת זוגתה, אצ'י, תוכניות בריחה דרמטיות כאשר המחוקקים המקומיים מאיימים לאכוף חוקים נגד הומוסקסואליות.
הפקה
הסרט החלק כפרויקט תיעוד של קבוצת האמנים The Nest Collective. קבוצת האמנים טיילה ברחבי קניה והקליטה ראיונות אודיו עם אנשים המזוהים כלהט"בים. הקלטות אלו היוו את הבסיס לתחילתו של הסרט. תקציב של הסרט היה 15,000 דולר, והוא הגיע מ-Uhai/EASHRI, הקרן לזכויות מיניות של מזרח אפריקה שמקורה בניירובי שבקניה. הסרט צולם על ידי קבוצת האמנים במהלך 8 חודשים באמצעות מצלמת וידאו DSLR בודדת של החברה היפנית המתמחה בצילום ובמוצרי אופטיקה, קנון.
יציאת הסרט להקרנים
מאחר שהמצב החוקי של ההומוסקסואליות בקניה מאפשר לעצור את חברי קבוצת האמנים, מספר חברי קבוצת אמנים נותרו אנונימיים בקרדיטי הסרט. כשעלה הסרט לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-5 בספטמבר 2014, שלושה מחברי קבוצת האמנים, ג'ים צ'וצ'ו, ג'ורג' גצ'ארה ונג'וקי נגומי, בחרו לחשוף את שמם בריאיון לעיתון Xtra הקנדי.
מחלוקת
ב-2014, הסרט נאסר לצפייה בקניה על ידי המועצה לסיווג הקולנוע בקניה בטענה שהסרט מראה. המפיק הבכיר ג'ורג' גצ'ארה נעצר לאחר מכן באשמה של הפרת חוק הסרטים והמחזות של המדינה על ידי צילום כביכול בסרט ללא רישיון של המחלקה לשירותי הקולנוע בקניה. במרץ 2015, ההאשמות נגד ג'ורג' גצ'ארה השמטו, אם כי הסרט עצמו עדיין נאסר לצפייה בקניה.
ביקורת
הסרט זכה בפרס חבר השופטים של פרס טדי בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי ה-65 בברלין והגיע למקום השני בפרס פנורמת הקהל.
פסקול הסרט
חלק מהשירים של פסקול הסרט המקורי הולחנו והופקו על ידי במאי הסרט, ג'ים צ'וצ'ו. מה-24 בספטמבר 2014, פסקול הסרט המקורי ניתן להורדה בחינם בבנדקמפ.
נגד רצון האבות
נגד רצון האבות (ברוסית: Против воли отцов) הוא סרט ראינוע סובייטי מסוג דרמה בבימויו של יבגני איבנוב-ברקוב אשר הופק בשנת 1926 ויצא לאקרנים ב-1927. הסרט מבוסס על הרומן של שלום עליכם "המבול" (ביידיש: דער מבול) אשר נכתב ב-1907. העלילה עוקבת אחרי שתי משפחות יהודיות עוינות שגורלן מתהפך בעקבות מהפכת 1905 והפוגרום ביהודים. בסרט השתתפו שחקני "הבימה" טרם סיבוב ההופעות של התיאטרון באירופה ובארצות הברית אשר בתומו עלו לארץ ישראל.
עלילה
בעיירה יהודית חיות בשכנות שתי משפחות יהודיות; משפחתו של בעל רשת החנויות העשיר דוד סולומונוביץ' קאופמן, לו בת בשם אספיר (אסתר), ומשפחתו של הרוקח מתווי מיכיילוביץ' רוזנפלד, לו בן בשם בוריס. שני אבות המשפחה הם אויבים מושבעים מאז שקאופמן התעשר ורוזנפלד התנצר.
בוריס שהוא ציוני נואש השואף לשכנע את חבריו שהיהודים יוכלו להיות חופשיים אך ורק בפלסטינה, מאוהב באספיר (אסתר), על אפו ועל חמתו של אביו.
אביה של אספיר, השואפת להתקבל לגימנזיה, מארגן לה מורה, את אנטון, בנו של מנהל הגימנזיה אורלוב. אספיר צולחת את מבחני הכניסה לגימנזיה ובזכות עידודו של אנטון מחליטה לעזוב לבירה. כאשר מספרת זאת לאביה הוא מצדו נותן את הסכמתו בתקווה שתשיג לעצמה שם חתן הולם.
בבירה אספיר ממשיכה להתראות עם אנטון ואף נרקמים בין השניים יחסים רומנטיים, כאשר מסתבר שהשני פעיל מזה זמן רב במחתרת נגד השלטון הצארי. אספיר נכנסת למעגל חבריו והופכת לפעילה גם כן.
באחת מפעולות המחתרת, פעיל בשם קמרוב נתפס על ידי המשטרה. המשטרה מאיימת עליו בתלייה ומציעה לו חנינה בתנאי שיפליל את חבריו למחתרת. בכדי להסדיר את המצב אספיר נשלחת לראשונה לפעולה בתור אישה בהריון בחודש מתקדם אשר באה לבקר את קמרוב, ומתחת לשמלתה מוחבאות חבילות. לדאבונה, אחד מהפתקים נופל ומתגלה, וכך היא נחשפת כפעילת מחתרת. השוטר והקצין ששהו בחדר התנפלו עליה במטרה לעצרה, אולם היא הוציאה אקדח ובאיומים על חייהם הצליחה להימלט.
בחזרתה לביתה היא חוגגת עם משפחתה את סדר הפסח. במהלך הסדור היא מביעה את עמדותיה הסוציאליסטיות והמהפכניות המתנגדות לקפיטליזם ובפרט מאשימה את אביה, איש העסקים, בניצול. למחרת היא יוצאת מאת מהבית ואילו אביה, המודאג מהשינוי החל בגישתה מאז שהחלה את לימודיה בבירה, החליט לעקוב אחריה. הוא מבחין שהיא הגיעה לפאתי ביתו של אורלוב האב. ביציאתה היא מקבלת מכתב, ממנו היא מגלה שעל אנטון, אהובה, נגזר גזר דין מוות ומתייפחת בבכי. באותו הלילה נכנסים שוטרים לביתו של קאופמן, פורצים לחדרה של אספיר ועוצרים אותה. ההורים חסרי האונים, חוששים שאיבדו את בתם לתמיד.
בהמשך מתחילות הפגנות בעקבות פרסום מנשר החוקה שמטרתו לשפר את זכויות האזרחים. ההמון מנצל את פרסום המנשר על מנת לדרוש לשחרר את כלל האסירים הפוליטיים וכך אספיר משתחררת.
פרשי המשטרה השואפים לפזר את ההפגנה מתחילים לירות במפגינים, למרות שאלו כבר החלו לסגת. בין הנפגעים מהירי - בוריס אשר נפצע. אספיר מטפלת בו בביתה וקוראת לרופא. במקביל פורץ פוגרום איום בו בריונים ואספסוף פורצים לחנויות ולבתים של יהודים, בוזזים אותם, מכים יהודים ואף מנסים להטביעם בנהר. קאופמן ורוזנפלד תחילה חוששים מהפוגרום אך מקווים שהכסף, ושינוי הדת, בהתאמה יצילו אותם מן הפוגרום. אמנם, בניגוד לציפייתם, חבורה של בריונים צעירים מתחילים לרדוף אחרי רוזנפלד, לאחר שגנבו את שעונו והכו אותו, חרף העובדה שהצהיר על היותו רוסי-נוצרי. בעודו רדוף על ידיהם, הוא מוצא מקלט בביתו של קאופמן, שמספר לו שגם הוא נפגע מהפוגרום ושחנויותיו נבזזו.
בוריס הפצוע אומר לאספיר: "הימים האלו לימדו אותנו המון. אני קולט שצריך להילחם כאן ואז נשיג חופש עבור כולם. אני טעיתי, עמכם היא דרכי."
מדברי הסיום של בוריס ניתן להבין כי המהפכה היא הפתרון האולטימטיבי.
איסור על הצגת הסרט
הסרט הורכב במקור מ-5 חלקים, היום כל הסרט פרט לחלק השלישי שמור בארכיון הסרטים הלאומי של רוסיה.
גרסת המקור של הסרט
"מבול" (Мабул)
הגרסה הראשונה של הסרט נקראה "מבול" (Мабул) או בשמה הנוסף "שיטפון הדמים" (ברוסית: Кровавый поток) המבוססת על הרומן של שלום עליכם "המבול" (ביידיש: דער מבול) המתאר את השתתפותם של היהודים במהפכת 1905. היא בוימה על ידי אותו הבמאי ולקחו בו חלק כמעט כל אותם השחקנים ששיחקו ב"נגד רצון האבות". העלילה ושמות הגיבורים זהים כמעט לחלוטין לאלו שברומן "המבול", אולם בגרסה המאוחרת הם שונו בעקבות הצנזורה הסובייטית על מנת ליצור גישה אופטימית וסוף טוב, המשרת את התעמולה הסובייטית.
עלילת הסרט המקורי מתרחשת בעיירה יהודית קטנה בתחום המושב. בחורה בשם מאשה, בת לעגלון יהודי עני, הכירה סטודנט רוסי מהפכן. בהשפעתו מאשה החליטה לעבור ללמוד בבירה סנקט פטרבורג. שם מאשה נכנסה לחוג הסוציאל-דמוקרטי והחלה לקחת חלק בפעולות המחתרת המהפכנית. באחד מהמפגשים מאשה ירתה בשוטר בניסיון להגנה עצמית, אך בטעות הרגה אותו. לפי גזר הדין של בית המשפט הצארי, היא וחבריה נידונו למוות. הבשורה הנוראה התפשטה והגיעה גם לעיירה הקטנה. אביה, לכששמע את הבשורה, איבד את דעתו מרוב צער. המשטר לא עצר בהוצאתם של היהודים המהפכנים להורג, אלא המשיך בפוגרום ביהודים בהובלת המשטרה וכנופיות של המאות השחורות על מנת להסית את האוכלוסייה מאירועי המהפכה.
הסרט לא נשמר ומעולם לא הוקרן.
הדמויות והשחקנים:
ההבדלים העיקריים בין הרומן "המבול" לבין הסרט "נגד רצון האבות"
ברומן של שלום עליכם "המבול" מופיעות דמויות משניות נוספות אשר לא הופיעו בסרט "נגד רצון האבות". להלן חלק מן הדמויות:
העלילה והמסר:
ניכר כי "נגד רצון האבות" הוא סרט תעמולה סובייטי, שכן העלילה והדמויות בו מיוצגות בהתאם למסרים ולערכים אותם המפלגה הקומוניסטית רצתה להעביר בקרב אזרחי המדינה. מטרת הקולנוע באותה התקופה היה לא רק לבדר אלא לחנך את העם. האווירה החברתית-תרבותית בשנות ה-20 דגלה באינטרנציונליזם ובשוויון לאומי בקרב המדינה הסובייטית, בה השוויון המעמדי גבר על ההבדלים האתניים והדתיים. מסיבה זו הייצוג של היהודי בקולנוע הסובייטי עבר שינויים משמעותיים. מיהודי-עני בעיירה יהודית בתחום המושב, המדוכא על ידי השלטון הצארי, הוא הופך לשותף פעיל ושוויוני לייסוד החברה הסובייטית, אשר מוכן לוותר על סממניו האתניים בכדי להתערות בלאום הרוסי-הסובייטי. בסרט "נגד רצון האבות" הדבר בא לידי ביטוי במסר המרכזי לפיו מהפכה כנגד משטר הצאר תוביל לשינוי ולהטבת מצב היהודים בכל מרחב רוסיה. הסרט מציג את שלטון הצאר כשלטון אנטישמי, אשר בחסותו התקיים פוגרום. הפתרון מפי הגיבורה הראשית, אספיר ושכנה בוריס, הוא להוסיף ולהילחם מבפנים למען הצדק וחירות העם בכדי להפיל את השלטון הצארי.
We Could Go Back
We Could Go Back הוא סינגל של הדי ג'יי והמפיק הבריטי, ג'ונאס בלו, בשיתוף פעולה עם הזמר-יוצר הבריטי-ניגרי, מוילוגו, שיצא, על ידי חברת התקליטים Jonas Blue Music, ב-13 באוקטובר 2017. השיר נמצא במהדורה הדיגיטלית של האלבום הראשון של ג'ונאס בלו, Blue.
אליפות מדריד הפתוחה (טניס)
יון ציריאק, טניסאי עבר רומני, וכיום איש עסקים מיליארדר, הוא הבעלים של הטורניר מאז 2009. ציריאק הצהיר ב-2015 כי הוא מרוויח מעל 35 מיליון יורו בשנה מהטורניר, וכי הטורניר שלו מביא הכנסות של למעלה מ-200 מיליון יורו לעיר מדריד.
היסטוריה
מאז שהושק בשנת 2002 כטורניר לגברים, היה הטורניר היה אחד מ-9 טורנירי המאסטרס 1000 בסבב ה-ATP. בתחילה, בין השנים 2002 ו-2008 נערך הטורניר באולם מדריד ארנה (Madrid Arena), והיה הראשון מבין שני טורנירי המאסטרס ששוחקו על משטח קשה באולם לקראת סוף עונת הטניס של ה-ATP. בשנת 2009, הורחב הטורניר וכלל גם טורניר פרמייר לנשים; כמו כן הוא הועבר לתקופה מוקדמת יותר בשנת הטניס, והפך לחלק מעונת החימר על חשבון אליפות המבורג הפתוחה, שנושלה ממעמדה כטורניר מאסטרס. בנוסף, הוא עבר למיקום חדש בפארק מנת'נרס (Park Manzanares), בו הוקם קומפלקס טניס חדש, הקאחה מחיקה (Caja Magica).
We Could Go Back
נכון לנובמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-53 מיליון פעמים בספוטיפיי.
אליפות מדריד הפתוחה (טניס)
המעבר לחימר כחול ובחזרה לחימר אדום
לקראת הטורניר של 2012, בחר ציריאק, הבעלים של הטורניר, להשתמש בצבע חדש של חימר - כחול, למשטחים של כל המגרשים. טענתו הייתה כי הצבע הכחול עדיף מבחינה ויזואלית, במיוחד עבור צופי הטלוויזיה (טורנירים אחרים המשוחקים על משטחים קשים ביצעו מעבר דומה לכחול). מארגני האליפות הבטיחו כי מלבד צבע, פני המשטח שמרו על אותם המאפיינים כמו חימר אדום מסורתי.
We Could Go Back
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר, יצא לראשונה בערוץ היוטיוב של ג'ונאס בלו, ב-26 באוקטובר 2017. נכון לנובמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-17 מיליון פעמים.
אליפות מדריד הפתוחה (טניס)
המעבר לחימר כחול ובחזרה לחימר אדום
בנובמבר 2011 סיפר ציריאק כי משטח החימר הכחול אושר רשמית עבור הטורניר של 2012, הן על ידי ה-ATP והן על ידי ה-WTA.
עם זאת, לאחר שהסתיים הטורניר, איומים על חרמות עתידיות של מספר שחקנים, במיוחד רפאל נדאל ונובאק ג'וקוביץ' (שהפסידו בשלבים המוקדמים של הטורניר על המשטח הכחול), גרמו למנהלי הטורניר לחזור לחימר האדום המסורתי בעונת 2013.
וולטר גאסקין
וולטר אי גאסקין (באנגלית: Walter E. Gaskin; 8 במאי 1951) הוא לוטננט גנרל בדימוס בחיל הנחתים של ארצות הברית אשר שימש כמפקד דיוויזיית הנחתים השנייה וכסגן יושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו.
ביוגרפיה
גאסקין נולד ב-8 במאי 1951 בסוואנה, ג'ורג'יה. ב-1974 הוא התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית. הוא שימש כמפקד גדוד הנחתים השני, וביוני 2006 מונה למפקד דיוויזיית הנחתים השנייה ושימש בתפקיד עד יולי 2008. במקביל הוא שימש כמפקד כוח המשלוח ה-22 של הנחתים. בתפקיד זה הוא שימש כמפקד כוח רב לאומי בעיראק. ב-22 במרץ 2010 הוא מונה לסגן יושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו. ב-18 בנובמבר 2011 פרש יו"ר הוועדה ג׳יאמפאולו די פאולה מהתפקיד כדי לשמש כשר ההגנה בממשלתו של מריו מונטי. גאסקין מונה לממלא מקום עד 2 בינואר 2012 אז מונה קנוד ברטלס לתפקיד. ב-2013 פרש גאסקין מהצבא.
קיריאקוס מאנקונה
קיריאקוס מאנקונה (באיטלקית: Ciriaco de' Pizzicolli 31 ביולי 1391–1454 לערך) היה הומניסט רנסאנס איטלקי ואנטיקווריאט שנחשב אחד ממבשרי הארכאולוגיה. הוא מוזכר בכתבי אנשים בני זמנו אולם רוב המידע עליו מגיע מיומניו (ראו בפרק לקריאה נוספת).
נולד באנקונה למשפחת סוחרים ויורדי ים בתקופת השיא של הסחר הימי מנמל העיר, כאשר רוב אצילי העיר היו סוחרים או יזמים ימיים וחלק ניכר מתושבי העיר התפרנסו מהפעילות הימית. אביו, פיליפו, נפטר כשהיה בן 6 ומשפחתו ירדה מנכסיה אחרי ששלוש ספינות שלה עלו על שרטון ושתי ספינות אחרות נתפסו על ידי פיראטים. אימו, מסיאלה (Masiella) עבדה קשה על מנת להקנות לקיריאקוס ולאחיו חינוך הולם.
את מסעו הראשון ערך בגילאים 9–13 (1404-1400) כאשר סבו מצד אמו לקח אותו במסע סחר, בהפלגה לכיוון ונציה ומשם בשילוב של מסע ימי ויבשתי לפדובה, סאמניום, קמפניה, פוליה וקלבריה. מסעות אלו עוררו בו את הרצון בנדודים, כפי שכתב בעצמו ביומניו.
כבר כילד התבונן בשער טראיאנוס והסתקרן מהכתובות והציורים שעל הקשת. כאשר הקשת שופצה בשנת 1410 הוצבו פיגומים סביב הקשת והתאפשר לקיריאקוס לבדוק מקרוב את הפיתוחים של הקשת ואת הפרופורציות המושלמות שעליה.
כשבגר, עלה ב-1412 על ספינה של קרובי משפחה כלבלר (scrivanello) האחראי על רישומי הספינה (בעיקר רישומים מסחריים) והאחראי על הכספים והתשלומים. במסגרת מסעותיו המוקדמים הגיע לאיים היוניים, כרתים, אלכסנדריה (בה הייתה מושבה של בני אנקונה) וחופי אסיה הקטנה כולל קונסטנטינופול. במסעותיו התחיל להתעניין בכתובות עתיקות ובעתיקות בכלל וקנה כתבי יד עתיקים ועתיקות בכלל.
כאשר חזר לאנקונה ב-1414, למד לטינית, קרא את כתבי סנקה ואת "הקומדיה האלוהית". בתקופה בה שהה באנקונה ניסה גלאצו מלטסטה לכבוש את מארקה ותקף את הנמל. קיריאקוס היה בין מגני העיר. ב-1417 יצא לסדרה נוספת של מסעות. הפעם מטרתו העיקרית לא הייתה מסחר אלא חקר עתיקות. במהלך תקופה זו, בעת שהותו ברומא, למד לטינית ואייר מונומנטים רבים ועתיקות של רומא העתיקה.
בהיותו כבן 30 מונה כמנהל הכספים בפרויקט שיקום נמל אנקונה של הקרדינל המקומי. קיריאקוס יצר קשרים עם הבישוף גבריאל קונדולמר, לימים האפיפיור אאוגניוס הרביעי. בין השנים 1427–1431 יצא לסדרת מסעות מסחריים ימיים נוספת כמיופה כוח של אחד מקרובי משפחתו, בעיקר אל חופי הים האיגאי וחופי מזרח הים התיכון: קונסטנטינופול (בה למד את השפה היוונית), האי כיוס, האי רודוס, סוריה מקדוניה ותראקיה, הפליג גם אל חופי הים השחור ורכש ב-1430 שפחה סלוניקאית שנשבתה על ידי אנשי מוראט השני במהלך המצור על סלוניקי (1430-1422).
דייל ספנדר
דייל ספנדר (באנגלית: Dale Spender; נולדה 22 בספטמבר 1943) היא מורה, סופרת, יועצת ואקדמאית פמיניסטית אוסטרלית.
מיקשה ברודי
ביוגרפיה
מיקשה ברודי נולד במשפחה יהודית. אביו, שמעון ברודי, היה חוקר תלמוד מפורסם, ואמו הייתה רצי לנדסברג. רבים מבני משפחתו עסקו במדעי היהדות השונים ובגיל צעיר גם הוא עצמו עסק בתלמוד. הוא התכונן לקריירה רפואית, אך בגיל שמונה עשרה, כאשר שיריו הראשונים הופיעו בדפוס, הפך לעיתונאי בעקבות הצלחתו זו. את דרכו החל במערכת של "יומן בודפשט" (Budapesti Napló). בביקורות התיאטרון שלו הבחינו כבר בשלב מוקדם משום שהן היו זהירות והעידו על הידע הבימתי הגדול שלו. עד מהרה הפך לכתב התיאטרון והספרות של העיתון משנת 1910. הוא היה משורר פופולרי, מחברם של כמה כרכי שירה ושל סיפורים קצרים. הוא הפך לעמית של העיתון "דפי ערב" (Esti lapok) ובהמשך הפך לכתב העיתון בשווייץ במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1911 התקבל לתא הבונים החופשיים "דמוקרטיה" ועד מהרה הגיע לתואר מאסטר. עם לבריות האופרטה שלו הוא הפך ללבריתן זוכה לשבחים ופופולרי. הוא כתב את הלברית לאופרטה "יריד הבנות" של ויקטור יעקובי (בכורה: 14 בנובמבר 1911 תיאטרון קיראי). מכאן ואילך הוא הפך לאחד מהלבריתנים הקבועים של האופרטות של ויקטור יעקובי. עם האופרטה של יעקובי "סיביל" לא מוגזם אם נאמר שזכו לתהילה עולמית. הטקסט שלו נכתב יחד עם פרנץ מרטוש במשותף. (בכורה: 27 בפברואר 1914, תיאטרון קיראי). לאחר שיעקובי עזב לאמריקה, ברודי עסק בעיקר בתרגומי לבריות של מחזות ואופרטות ובתרגום השירים שבהם. בין היתר, טריסטאן ברנאר: הרקדנית הלא מוכרת (1911), אלכסנדר ביסון: האישה האלמונית (1916), סומרסט מוהם : מריה דל כרמן (1920) תורגמו על ידו להונגרית. בין האופרטות של רוברט שטולץ, ריקוד המזל (1921) וגריזט הקטנה (1921) קשורים לשמו. הוא כתב את הלברית לאופרטה "העלמה ז'וז'י" (1915) עבור אמריך קלמן. הבכורה של האופרטה האחרונה שלו הייתה ב-23 בדצמבר 1922 בתיאטרון הקומדיה של בודפשט, האופרטה "הנסיכה אוליביה" למוזיקה של אקוש בוטקאי והלברית יחד עם המחבר המשותף אימרה פלדש. העדינות, האדיבות, כושר ההמצאה של מילות האופרטה שלו והטכניקה האצילית של חרוזי השירים הפכו אותו לאחד האישים הבולטים של התקופה בעולם משחק הבמה המוזיקלי ההונגרי. אשתו הייתה מריה נאג' (1886-1964), איתה התחתן ב-14 באוגוסט 1908 בארז'בטווארוש, בבודפשט.
קיריאקוס מאנקונה
קיריאקוס חשב שהדרך לבלום את התפשטותם של העות'מאנים היא על ידי איחוד בין הביזנטים והלטינים. לכן, ב-1431, אחרי שקיבל את הידיעה שידידו מונה כאפיפיור אאוגניוס הרביעי, הפסיק קיריאקוס את מסעו ושב לרומא במטרה לשכנע את האפיפיור החדש בצורך להגן על קונסטנטינופול ולעזור לאימפריה הביזנטית נגד האיום העות'מאני. ב-1433 ליווה את זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה במסעו לרומא והדריך אותו בסיורו בעתיקות העיר כאשר זיגמונד הגיע לרומא על מנת לקבל את ההכרה כקיסר האימפריה הרומית הקדושה. במילאנו פגש את הדוכס המקומי, פיליפו מריה ויסקונטי ודיבר איתו על הגנת קונסטנטינופול.
דייל ספנדר
קריירה
הספר Man Made Language(1980) הוא מבוסס על המחקר שעשתה ספנדר לדוקטורט שלה. הטענה המרכזית בספר היא שבחברה פטריארכלית, גברים שולטים בשפה באופן שפועל לטובתם. "שפה עוזרת להציב את הגבולות של המציאות שלנו. היא האמצעי דרכו אנו מסדרים, מקטלגים, ומפעילים את העולם". כשגברים תופשים את עצמם כמגדר הדומיננטי, נשים שאינן מתאמות עצמן לתפקידן הנחות מסומנות כאבנורמליות, מופקרות, נוירוטיות, או פריג'ידיות. ספנדר מותחת קישור ישיר בין האופן שבו כינויי גנאי פועלים לשמר גזענות לבין השימוש בכינויים כאלה לשמר מעמדות מגדריים. Man Made Language מתאר כיצד דטרמיניזם לשוני מתחבר לדטרמיניזם כלכלי כדי לדכות נשים בחברה, ומספק יריעה נרחבת של ניתוחים ומחקר בנושא. הספר חוקר את הליקויים המיוחסים לנשים, את פעולות ההשתקה והבריונות שמופעלות על נשים, ואת פוליטיקת השיום.
קיריאקוס מאנקונה
ב-1435 יצא למצרים, ביקר בפרמידות, התרשם מכתב ההירוגליפים והעתיק מספר כתובות, לאחר מכן חזר לאנקונה, וכעבור זמן קצר מאוד, ב-1436, ביקר בדלפי ואתונה כולל האקרופוליס והפרתנון. וכן באפולוניה שבאלבניה וחזר לאנקונה. כעבור שנה יצא לחצי האי פלופונסוס, חיפש את הריסות ספרטה, באתר הארכאולוגי מיסטרס פגש את תאודור השני, השליט הביזנטי של דספוטט מוראה. חזר לאנקונה והיה מעורב בהסכם עם הרפובליקה של רגוזה.
דייל ספנדר
קריירה
ב-1991 פרסמה ספנדר את הספר The Diary of Elizabeth Pepys, שהיה פארודיה פמיניסטית שמבקרת את חייהן של נשים בלונדון של המאה ה-17.
בעבודותיה, ספנדר חקרה לא רק את השפעת השפה על מעמדן של נשים, אלא בדקה את ההקשרים ההיסטוריים שהשפיעו על נשים, החל מהסביבות המקצועיות והאקדמיות שהדירו נשים, ועד ההבדלים בסוגי הידע בהם החזיקו נשים וגברים. היא כתבה ש"אפשר לומר ללא הסתייגות שבתקופה שלאחר המצאת הדפוס, הידע המסורתי של נשים נמחק כמעט כליל".
קיריאקוס מאנקונה
היה מיוזמי הקונציל של פירנצה. אולם האיחוד היה קצר ימים וקונסטנטינופול נפלה בידי העות'מאנים ב-1453.
דייל ספנדר
קריירה
ספנדר היא מייסדת-שותפה למסד הנתונים WIKED (Women's International Knowledge Encyclopedia and Data), והעורכת המייסדת של סדרת Athene, ומקימת בית ההוצאה לאור פנדורה. בנוסף, היא העורכת המנהלת של ספריית הנשים האוסטרלית של הוצאת פינגווין, ועורכת המשנה של סדרת Great Women.