cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לואיז, נסיכת הממלכה המאוחדת
החתונה
הנסיכה לואיז התארסה לג'ון קמפבל ב-3 באוקטובר 1870, לאחר שהוא הוזמן רשמית לטירת בלמורל לקבל את אישור המלכה. טקס החתונה נערך בטירת וינדזור ב-21 במרץ 1871, ופעם הראשונה בהיסטוריה הבריטית נאלצו השוטרים להשתמש במחסומים כדי לרסן את הקהל הרב שהתקהל מחוץ לכנסייה. לואיז, שלבשה הינומת תחרה אותה עיצבה בעצמה, לוותה לתוך הכנסייה על ידי אמה המלכה ועל ידי שני אחיה הגדולים, אדוארד ואלפרד. לאחר טקס החתונה הזוג הטרי נסע לירח דבש של ארבעה ימים במחוז סארי.
הנסיעה לקנדה
בשנת 1878 מינה ראש ממשלת בריטניה, בנג'מין דיזראלי, את ג'ון קמפבל למושל הכללי של קנדה. ב-15 בנובמבר 1878 יצאו בני הזוג מליברפול והושבעו לתפקידם בהליפקס עשרה ימים לאחר מכן. הנסיכה לואיז הפכה לבת המלוכה הראשונה להתגורר בבית רידו, משכנה המלכותי הרשמי של המלכה באוטווה. היא מצאה את המקום ריק כמעט לגמרי ולכן ניצלה את כישוריה האמנותיים לעצב ולקשט את הבית ביצירותיה הרבות. העיתונות הקנדית לא קיבלה בברכה את המושל החדש ואת רעייתו וראתה בכך הכנסה לא מבורכת של מלכותיות לחברה הקנדית הפשוטה יחסית. למרות זאת חששותיהם של הקנדים התבדו במהרה כשהם גילו כי קמפבל והנסיכה לואיז היו ליברלים ונינוחים יותר אפילו מקודמיהם בתפקיד.
אמנון סטרשנוב
בצה"ל
ב-1986 מונה לפרקליט הצבאי הראשי, תפקיד אותו מילא עד 1991. באותה עת היה ידוע בשמו המעוברת אמנון נבו. זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד, בעקבות פרסומים בתקשורת, בחן את האישומים בפרשת עיזאת נאפסו והודיע לבית המשפט העליון שחוקרי השב"כ שיקרו במשפט הזוטא ושטענותיו של נאפסו על העינויים בחקירתו נכונות בעיקרן.
לואיז, נסיכת הממלכה המאוחדת
החיים בקנדה
החודשים הראשונים של הנסיכה לואיז בקנדה היו עצובים בשל החדשות שהגיעו על מותה של אחותה האהובה, אליס, ב-14 בדצמבר 1878, בדיוק יום השנה ה-16 למותו של אביהן, אלברט. אף על פי שהתגעגעה רבות למולדתה, לואיז התרגלה לחורף הקנדי הקשה ונהנתה במיוחד מהחלקה על הקרח ומנסיעה במזחלות. בניגוד לבריטניה, שם הנסיכה, כבת למשפחת המלוכה, הייתה חשובה יותר מבעלה בכל אירוע פומבי, בקנדה המושל קיבל קדימות על רעייתו. חלק מנשות הפוליטיקאים הקנדים, שהוזמנו לבית המושל לסעודות שערך פעמיים בשבוע, סלדו מלואיז וממעמדה. אולם הנסיכה עשתה רושם טוב על אורחיה ב-19 בפברואר 1879, במהלך הנשף הממלכתי הראשון שערכה בקנדה, כאשר הורתה על סילוק סרט המשי המסורתי שהפריד בין שולחנה לבין שאר המשתתפים. לואיז ובעלה ייסדו את האקדמיה הקנדית המלכותית לאמנויות ונהנו במיוחד מנסיעות לטורונטו ולקוויבק, אותה הפכו למעון הקיץ שלהם.
אמנון סטרשנוב
בצה"ל
במהלך כהונתו פרצה האינתיפאדה וסטרשנוב הורה לפתוח בחקירה בלא מעט מקרים בהם חיילים הואשמו בפגיעה שלא כדין בפלסטינים. במהלך שנת 1989 החליט שלא להעמיד לדין את אל"ם יהודה מאיר שעל פי הנטען הורה לשבור גפיים לעצורים פלסטיניים. החלטתו זו נהפכה על ידי בג"ץ שקבע שהוא לקה בחוסר סבירות קיצונית.
לואיז, נסיכת הממלכה המאוחדת
החיים בקנדה
ב-14 בפברואר 1880, במהלך חורף קשה במיוחד, עברו לואיז וג'ון תאונת דרכים במזחלתם, שהתהפכה וגררה אותם לאורך 400 מטר. לואיז איבדה את הכרתה כאשר ראשה פגע בחוזקה בגג המזחלת והזוג נלכד בתוכה. לאחר שהצליחו לחלץ את השניים ולהסיע אותם לבית רידו גילו הרופאים כי אוזנה של לואיז נקרעה כאשר העגיל שלה נתפס בצד המזחלת. למרות זאת העיתונות הקנדית פרסמה כי הנסיכה נפצעה רק בצורה קלה ביותר וכי היא סתם מנצלת את המצב כדי להתחמק ממחויבותיה.
אמנון סטרשנוב
בצה"ל
בעקבות משפט גבעתי ב' בו הואשמו חיילים בהכאת פלסטינים עצורים וטענו שהפקודות הגיעו מהפיקוד הבכיר, הורה על פתיחה בחקירה נגד אפי איתם ודרש מיצחק מרדכי להגיב להאשמות שעלו נגדו. סטרשנוב ספג ביקורת רבה על שהוא פוגע בחיילי צה"ל הנאבקים בטרור. בעקבות הרצחו של צ'רלי שלוש ובמענה לביקורת שחיילים אינם יורים במקרי סכנת חיים מפחד שיועמדו לדין טען שהוא סגר עשרות תיקים של חיילים שעמדו בסכנת חיים פחותה מזו של שלוש.
לואיז, נסיכת הממלכה המאוחדת
סכסוך משפחתי
לואיז ובעלה חזרו לבריטניה ב-27 באוקטובר 1883 והתיישבו בארמון קנזינגטון. בשנת 1896 נכנס ג'ון לפרלמנט מטעם המפלגה הליברלית. בניגוד לג'ון ולאביו, לואיז תמכה בשלטון הבית לאירלנד, ומאבק פוליטי זה גרם לקרע בין בני הזוג עד שהשניים לא יכלו עוד להתגורר באותו בית.
אמנון סטרשנוב
לאחר פרישתו מצה"ל
ביולי 1991 מונה סטרשנוב לשופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב ובשנת 2002 פרש ממנו. הוא שפט בתיק הדיסקונטאים בו הטיל על הנאשמים המרכזים עונשי מאסר ממושכים וקנס כספי. ב-1992 פסק במשפט של אב שהכה את בנו כי "ענישה גופנית מצד הורה כלפי ילדו, במטרה לחנכו, להנחיל לו הרגלי משמעת ולרסנו - כל עוד נעשית היא במידה הראויה, ביישוב הדעת ובתבונת אנוש - אינה פסולה מבחינה חינוכית ואינה אסורה מבחינה משפטית", פסיקה זו בוטלה בשנת 2000, על ידי שופטת בית המשפט העליון דורית ביניש.
לואיז, נסיכת הממלכה המאוחדת
סכסוך משפחתי
הנסיכה לואיז לא הסתדרה עם אחיותיה הלנה וביאטריס וככל הנראה קינאה בהן על נישואיהן המוצלחים ומרובי הילדים עם נסיכים שהיו פופולריים מאוד בקרב הציבור הבריטי. בסוף המאה ה-19 נפוצו שמועות על רומנים שלואיז מנהלת עם גברים שונים, שמועות שלובו על ידי הנסיכה ביאטריס בעצמה. למרות זאת אין שום הוכחות לרומנים אלו ולואיז לעולם לא הודתה בהם. בנוסף לשמועות הללו ג'ון, בעלה של לואיז, נחשב על ידי בני תקופתו להומוסקסואל או לפחות לביסקסואל.
אמנון סטרשנוב
לאחר פרישתו מצה"ל
בין השנים 1994–1996 לימד סטרשנוב באוניברסיטת תל אביב משפטים ובמערכת הבחירות בשנת 2007 שימש סטרשנוב יושב ראש ועדת הבחירות של מפלגת העבודה.
פרישתו מהשפיטה בשנת 2002 נעשתה במפתיע והייתה טעונה אישור של הוועדה לבחירת שופטים שכן הוא עוד לא היה בן 60. הדבר קרה בסמוך לפרשיית נחום מנבר בה הואשם סטרשנוב בידי עורך הדין אמנון זכרוני כי ניהל קשרים לא ראויים עם עורכת הדין פנינת ינאי. היועץ המשפטי לממשלה קבע כי טענותיו של זכרוני חסרות בסיס אולם נרמז כי ייתכן קשר בין הדברים.
לואיז, נסיכת הממלכה המאוחדת
נסיכה לא רגילה
במהלך שנותיה האחרונות של ויקטוריה לואיז מילאה מגוון חובות ציבוריות כמו פתיחת מבנים ציבוריים, הנחת אבן פינה וכדומה. בדומה לאחותה הגדולה ויקטוריה לואיז הייתה ליברלית ותמכה בזכות בחירה לנשים, בניגוד גמור לדעותיה של המלכה. לואיז אף ביקרה באופן סודי את אליזבת גארט, הרופאה הראשונה בבריטניה, לה התנגדה המלכה באופן נחרץ.
אמנון סטרשנוב
לאחר פרישתו מצה"ל
בין השנים 2004–2012 שימש כנשיא המוסד הישראלי לבוררות עסקית.
בנובמבר 2016 מונה סטרשנוב לנשיא בית הדין העליון של התאחדות הכדורגל בישראל.
לואיז, נסיכת הממלכה המאוחדת
נסיכה לא רגילה
ללואיז היה חשוב במיוחד להראות כאשה מן השורה ולא כחברת משפחת המלוכה, וכאשר טיילה בחו"ל היא השתמשה בשם "גברת קמפבל". הנסיכה הייתה ידועה גם בחביבותה כלפי משרתיה וכלפי אנשים מהמעמדות הנמוכים.
אמנון סטרשנוב
לאחר פרישתו מצה"ל
ב-22 בנובמבר 2020 מינה אותו שר הביטחון, בני גנץ לעמוד בראש ועדת בדיקה ממשלתית להליכי הרכש של ספינות המגן סער 6 והצוללות.
חיים אישיים
סטרשנוב גר ברעננה והוא אב לארבעה בנים. בשנת 2015 התאלמן מאשתו מרים.
לואיז, נסיכת הממלכה המאוחדת
התקופה האדוארדית
החל משנת 1911 בריאותו של הדוכס החלה להתרופף ולואיז טיפלה בו במסירות. באותה התקופה היחסים בין בני הזוג היו קרובים מאי פעם. באביב של שנת 1914 לואיז שהתה בארמון קנזינגטון בעוד שמצבו של ג'ון, ששהה באי וייט, החל להדרדר במהירות לאחר דלקת ריאות קשה. לואיז נקראה לאי ב-28 באפריל, וב-2 במאי נפטר הדוכס בגיל 69. מותו של בעלה גרם ללואיז לעבור התמוטטות עצבים, ולקח לה זמן רב להתגבר על כך.
אמנון סטרשנוב
קישורים חיצוניים
ספריו
לואיז, נסיכת הממלכה המאוחדת
אלמנותה ומותה
לואיז העבירה את שנותיה האחרונות בארמון קנזינגטון יחד עם אחותה ביאטריס. אף על פי שבריאותה החלה להתרופף היא המשיכה להשתתף באירועים ציבוריים והופעתה הפומבית האחרונה הייתה בשנת 1937. בשנת 1938, לאחר הוויתור על הכתר של אדוארד השמיני, בנו של אחיינה, היא כבר הייתה חלשה מכדי לצאת מביתה.
אמנון סטרשנוב
קישורים חיצוניים
מכּתביו
לואיז, נסיכת הממלכה המאוחדת
אלמנותה ומותה
הנסיכה לואיז נפטרה ב-3 בדצמבר 1939 בגיל 91, בעודה לובשת את בגדי ההינומה שלבשה בחתונתה 68 שנים קודם לכן. בניגוד למסורת המלכותית היא הורתה על שריפת גופתה, ובשל המלחמה שהחלה בדיוק לווייתה הייתה פשוטה ושקטה.
מורשתה
מחוז אלברטה שבקנדה נקרא על שמה של הנסיכה לואיז (אלברטה היה שמה השלישי). בנוסף לכך גם אגם לואיז, שנחשב לאחד המקומות היפים ביותר בהרי הרוקי הקנדים, נקרא על שמה.
נחמן הלר
ר' נחמן הלר (בכתיב יידי: העללער; בכתיב לועזי: Nachman Heller; ט"ו בחשוון 1862/1864, ביאליסטוק – 15 באוגוסט 1932, ניו יורק) היה רב וסופר יהודי-אמריקאי ממוצא פולני.
קורות חיים
נולד בשנת 1862 או 1864 בביאליסטוק שבפולין. אביו, ישראל, היה בעל רקע תורני עשיר. היה תלמידם של ר' שמואל מוהליבר ושל מלבי"ם, ונסמך לרבנות על ידם ועל ידי ר' אלכסנדר משה לפידות מראסיין. במקביל לחינוכו התורני התחנך חינוך כללי, תחילה בגימנסיה בקניגסברג ובהמשך באוניברסיטת וינה.
בסביבות שנת 1900 היגר הלר לארצות הברית, וכיהן כרב וכמורה בתלמוד תורה במספר קהילות בהּ ובקנדה, בהן ניו יורק, ויניפג, פילדלפיה (קהילת "אהבת ישראל", 1903–1904) וצ'ארלסטון שבווירג'יניה המערבית (קהילת "בני יעקב", 1904–1912). הלר נודע כציוני נלהב.
באמריקה הוסיף ללמוד באוניברסיטת ביילור שבטקסס ובאוניברסיטת שיקגו והוציא תחת ידו תרגום מוער לעברית – ובהמשך גם לאנגלית וליידיש – של הפרשיות הכתובות ארמית בספר עזרא וספר דניאל, וכן הוצאה מוערת ומתורגמת לאנגלית וליידיש של ספר תהלים, עם פירוש בחרוזים.
אחיו הצעיר היה חוקר המקרא והתלמוד הנודע, ר' חיים הלר (1879–1960).
רוזנות טריפולי
רוֹזְנוּת טְרִיפּוֹלִי היא המדינה הצלבנית הגדולה האחרונה שנוסדה במזרח התיכון בתקופת ימי הביניים. ראשיתה בשנת 1102 עם כיבושה של טריפולי על ידי צלבנים מאזור פרובנס. בהמשך הייתה מרכזם של פרנקים מפרובנס במזרח התיכון. בסופו של דבר הייתה למדינת חסות מונגולית משנת 1260 והתמוטטה דור אחד לאחר מכן בשלהי המאה ה-13 לכוחות ממלוכים.
היסטוריה
תחילתה של הרוזנות בשנת 1102 כאשר רמון הרביעי, רוזן טולוז (מוכר גם בשם רמון מסן ז'יל), אציל צרפתי ואחד ממנהיגי מסע הצלב הראשון, החל במערכה ממושכת מול צבאות האמיר של העיר טריפולי שלחוף הים התיכון. כוחותיו של רמון דחקו את המוסלמים אל עבר העיר המבוצרת, ולבסוף, כשהשלימו את כיבוש כל השטחים בקרבתה, הטילו עליה מצור.
בשנת 1105 נפטר רמון והשאיר את בנו בן השנתיים אלפונס-ז'ורדן כיורש, ואת בן דודו של הילד גווילם-ז'ורדן כעוצר בשמו. גווילם-ז'ורדן המשיך את המצור הממושך על טריפולי למשך ארבע שנים נוספות, כאשר בשנת 1109 הגיע למחנה הצלבנים בן ממזר של רמון בשם ברטראן, שדרש לקבל לידיו את השליטה במערכה מתוקף היותו יורש חוקי לאציל המת. כדי למנוע חיכוך מול אלמנתו של רמון ותומכי בנו העולל, הודיע ברטראן, אשר שימש עד לאותה תקופה כעוצר הרשמי בטולוז, כי בכוונתו לוותר על השלטון בטולוז לטובת אחיו ואמו החורגים, שמיהרו לאסוף את מיטלטליהם ולשוב לצרפת כדי למלא את המשרה הפנויה.
פתרון הבעיה מול היורש הרשמי לא עזר לפתור את היריבות שהתעוררה בין ברטראן לגווילם-ז'ורדן, ורק לאחר בוררות שערך בלדווין הראשון, מלך ירושלים, הגיעו השנים לכדי הסכמה, לפיה יקבל כל אחד מהם בעלות על השטחים שאותם כבש. הסכם זה עמד לטובתו של ברטראן כאשר הוא כבש את טריפולי מאוחר יותר באותה השנה. מספר חודשים לאחר מכן מת ויליאם-ג'ורדן, וברטראן הפך לשליט יחיד.
רוזנות טריפולי המשיכה להתקיים כרוזנות צמיתה של ממלכת ירושלים, בעוד בתוך הרוזנות ניתנה בשנת 1142 אוטונומיה לאבירי המסדר ההוספיטלרי לבנות לעצמם את מבצר קראק דה שבלייה. את השיא בקשר בין הרוזנות לממלכת ירושלים סימן הרוזן רמון השלישי, ששלט ברוזנות בין השנים 1152 ל-1187 והיה בעל קשר מיוחד לממלכה הפטרונית שמדרום לרוזנות ולשליטיה: אמו הודיירנה הייתה בתו של בלדווין השני, מלך ירושלים, והוא עצמו החזיק בתואר נסיך הגליל זמן ממושך מחייו.
רמון השלישי שימש פעמיים כעוצר וכשליט בפועל תחת מלך ירושלים: בתחילה תחת המלך הצעיר בלדווין הרביעי החל משנת 1174 ועד לשנת 1177, ובפעם השנייה תחת המלך בלדווין החמישי בין השנים 1186-1185. הוא הנהיג את האצולה המקומית בהתנגדותה ליחס הסובלני שגילה בלדווין הרביעי כלפי אבירי מסדר היכל שלמה, גי מליזיניאן ושליט נסיכות אנטיוכיה רנו משטיון.
רמון אף ניסה ללא הצלחה לעודד את מלכי ירושלים לחתום הסכם שלום עם המנהיג המוסלמי צלאח א-דין, אולם באופן אירוני, הייתה זו אשתו של רמון שנקלעה לעוצר שהטיל צלאח א-דין על טבריה ושלהצילה חשו צבאות הצלבנים בהגיעם לקרב הקשה מול צלאח א-דין בקרני חיטין.
רמון, ששרד את מאורעות הקרב האיום, מת זמן קצר לאחר מכן. רוזנות טריפולי הצליחה להתחמק משרשרת כיבושיו של צלאח א-דין שבאו בעקבות הניצחון בקרני חיטין, ואת מקומו של רמון כרוזן תפס בוהמון הרביעי, בנו השני של נסיך אנטיוכיה בוהמון השלישי. לאחר שקיבל את התואר רוזן טריפולי איחד בוהמון הרביעי למעשה את הנסיכות והרוזנות לכדי מדינה אחת שהתקיימה, למעט בין השנים 1219-1216, עד לכיבוש הממלוכי של האזור בשנת 1268, שהחריב את נסיכות אנטיוכיה. רוזנות טריפולי הצליחה לעמוד בפני הכובש הממלוכי ביברס עוד מספר שנים לפני שנפלה גם היא לידיו.
לאחר נפילת אנטיוכיה המשיך צאצאו של בוהמון, בוהמון השישי לכהן כרוזן באנטיוכיה. בנו הלא אהוד בוהמון השביעי עלה לשלטון לאחר מות אביו, ובמותו בשנת 1287 גרם לסכסוך ירושה שהתנהל בין אחות והיורשת החוקית שלו, לוצ'יה, לבין פרנסי העיר שהביאו לעזרת תגבורת מעיר המדינה ג'נובה שבאיטליה.
לבסוף הצליחו הצדדים להגיע לכדי הבנה, אך הסיכום לא נשא חן בעיני ראש העיר הגנואזי של טריפולי, ברתולמאו אמבריאקו, שביקש את עזרתו של הסולטאן הממלוכי קלאון בהכרעת הסכסוך לטובתו. קלאון מצידו ראה בכך הזדמנות להמשיך בגירושם של הנוצרים מא"י וסוריה, הגיע לעיר ב-17 במרץ 1289 וצר עליה עד שפרץ לתוכה ב-26 באפריל והחריבה עד היסוד, תוך כדי ביצוע טבח איום באוכלוסייה. ובכך בא הקץ על הרוזנות.
רוזני טריפולי 1102–1289
לאחר חורבן הרוזנות המשיך התואר "רוזן טריפולי" להיות תואר של כבוד בקרב משפחת השלטון, עד שהפך בשנת 1300 להיות אחד מתארי הכבוד של מלך קפריסין וירושלים.
המשחקים העולמיים לנשים 1934
המשחקים העולמיים לנשים 1934, הם אירוע הרביעי, שנערך בין ה-9|9 באוגוסט ל-11 באוגוסט 1930 באצטדיון וייט סיטי, לונדון, הממלכה המאוחדת. היו אלה המשחקים האחרונים במתכונת שבהם השתתפו רק נשים. האירוע החמישי המתוכנן לשנת 1938 בווינה בוטל לאחר שנשים הורשו להתחרות בכל ענפי האתלטיקה במשחקים האולימפיים ובאירועים בינלאומיים אחרים. כבר באליפות אירופה באתלטיקה השנייה, שנערכה ב-1938 בווינה, השתתפו נשים בפעם הראשונה וזו גם הייתה הפעם האחרונה שהם השתתפו בנפרד מגברים. המשחקים אורגנו על ידי אליס מיליאט והתאחדות ספורט הנשים הבינלאומי (FSFI) Fédération Sportive Féminine Internationale.
התחרויות נפתחו בטקס רשמי כמו במשחקים האולימפיים בנוכחותם של כ-15,000 אנשים. בתחרויות השתתפו 200 אתלטיות מ-19 מדינות ב-12 תחרויות שונות ונקבעו מספר שיאי עולם. נוסף לתחרויות האתלטיקה נערכו באירוע משחקי ראווה בכדורסל, בכדוריד ובכדורגל.
לכבוד האירוע הונפקה מדליה מיוחדת שניתנה לכל המשתתפות. המשחקים נסגרו בסעודה רשמית.
משלחת של אתלטיות מארץ ישראל השתתפה באירוע. 11 אתלטיות נכללו במשלחת, אך 4 מהן כלל לא השתתפו בתחרויות. המשלחת לא זכתה באף נקודה.
אתלטיות ארץ ישראל במשחקים העולמיים
בטקס הפתיחה צעדה המשלחת הישראלית, 11 נערות בנות 14–18, עם דגל ישראל ובראש המשלחת צעד לורד מלצ'ט.
1331
1331 היא שנה פלינדרומית, היחידה במאה ה-14. השנה הפלינדרומית הקודמת לה היא 1221, והבאה אחריה היא 1441.
אלו ואלו
הקובץ "אלו ואלו" שיצא לאור בשנת 1998 מכיל את היצירות הבאות:
הנדח: סיפור המתרחש על רקע המאבק בין המתנגדים  לבין החסידים בגליציה של תחילת המאה ה-19.
והיה העקוב למישור: קורות הזוג חשוך הבנים מנשה חיים וקריינדל טשארני. נובלה המסתיימת באופן טרגי, כאשר אושרה של האישה מותנה באובדנו של בעלה.
תכריך של סיפורים: אגדת הסופר, מעלות ומורדות, יתום ואלמנה, מן השמים, עם פטירת הצדיק, גר צדק, כיבוד אב, קול האם, שלוש אחיות, הנגר והתרנגול, כפורים.
באהל ביתי: הדרשה, ש"ס של בית זקני ז"ל, מקטרתו של זקני עליו השלום, הילדה המתה, מנעלים, שכר שתיקה, צפורי, סיפור נאה של סידור תפילתי, שני זוגות, המטפחת, ביער ובעיר, עפר ארץ ישראל, ולא נכשל, חוש הריח, על אבן אחת, עם לבי.
דורות עולמים: אחוזת קבר, תחילת שימושו של השרף, בעל הריחים והטוחן, האדומים החמים, קינוח סעודה, העצה, סייעתה דשמיא.
סיפורים של שבת: שבתי,הפרוטה, כנגד אותם שקובעים ישיבות של שחוק וקלות דעת.
פולין / סיפורי אגדות: קדומות, משומרים לבוקר, גשם, מחולת המוות או הנאהבים והנעימים, הלב והעינים, בית הכנסת הגדול, במצולות, חבית של רבי יוחנן, על השחיטה, מעשה העז, נפלאות שמש בית המדרש הישן, חרב דוביש, אור תורה, מעגלי צדק, מעשה עזריאל משה שומר הספרים, מעשה המשולח מארץ הקדושה ת"ו.
סיפורים נאים של ארץ ישראל: עגונות, מעשה רבי גדיאל התינוק, רבי כתריאל שליח ציבור, כהן אמת, מעשה רבי יוסף או תורה לשמה, ברית אהבה, לבב אנוש, המנין, אבני המקום, תחת העץ, ההדלקה, השנים הטובות, עינינו הרואות, מאויב לאוהב.
בלבב ימים- הסיפור החותם את הכרך משלב היסטוריה ופולקלור בתיאור עלייתם של אנשי בוצ'אץ' לארץ ישראל.
דניאל היב
דניאל היב (נולדה ב-10 באוגוסט 1992) היא שחקנית תיאטרון וטלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בחיפה. למדה בבית הספר לאמנויות "רעות" ובתיכון ליאו בק בחיפה, במגמת תיאטרון. התגייסה בשנת 2010 לחיל החינוך לשירות מלא בתיאטרון צה"ל.
בשנת 2014 החלה ללמוד בבית צבי. השלימה את לימודיה בשנת 2017.
היב נשואה ואם לילדה, מתגוררת בעתלית.
דוד לאו
הרב דוד ברוך לאו (נולד בכ"א בטבת ה'תשכ"ו, 13 בינואר 1966) הוא הרב הראשי לישראל ונשיא בית הדין הרבני הגדול. בעבר שימש רב העיר מודיעין והיישוב שוהם.
ביוגרפיה
למד בישיבת היישוב החדש, שלוש שנים בישיבת בית מתתיהו ושנה בישיבת פוניבז' בבני ברק. היה חניך בתנועת הנוער "עזרא" בתל אביב. את שירותו בצה"ל, אותו סיים בדרגת רב-סרן, עשה ברבנות חיל המודיעין.
קרירה רבנית
שימש רבו הראשון של היישוב שוהם. משהוקמה העיר מודיעין, נבחר לרבה האשכנזי של העיר והיה מופקד אז על מערך שיעורי התורה, הכשרות, העירובין ומחלקת נישואין.
בי"ז באב תשע"ג (24 ביולי 2013) נבחר לרב הראשי האשכנזי לישראל. בכך היה לאדם הצעיר ביותר שנבחר לתפקיד זה, בגיל 47. הוא זכה לתמיכת ראש הממשלה בנימין נתניהו ומפלגות יהדות התורה וש"ס.
פעילות ציבורית
הרב לאו, שאף להמשיך את הרבנות הראשית ברוח הרב קוק והרב הרצוג. בדומה לרב קוק הוא ערך מסע מושבות בקיבוצים חילוניים הוא הוסיף למבחני הסמיכה לרבנות "הלכות דרך ארץ ובן אדם לחבירו".
הרב לאו היה הרב הראשון בישראל שעסק במתן תשובות הלכתיות באמצעות האינטרנט, באתר האינטרנט "מורשת". החל מקיץ 2006 ועד לבחירתו לתפקיד הרב הראשי לישראל הופיע מדי יום שישי בתוכנית הטלוויזיה "שאלת רב" בערוץ הראשון, העוסקת בשאלות ותשובות הלכתיות. מאז שנת 1999 שידר את הפינה היומית "נקודה יהודית" ברדיו קול חי. החל משנת 2021 משודרת מדי יום שישי בערוץ 14 תוכנית שאלת הרב הראשי במסגרתה משיב הרב לאו לשאלות הציבור בעניינים הלכתיים. כנשיא בית הדין הגדול פעל לצמצום הסחבת בתיקי גירושין ומשפחה שנמשכו שנים רבות והביא לסיומם בין היתר הוא הורה להקים בית דין לעניינים אלו באילת הסדיר את מעמד בתי הדין בחו"ל בנוגע לגיטין וגיור והקים מענה טלפוני אנושי ייעודי.
התנגד למתווה הכותל ופעל לביטולו, חרף החשש מפני משבר עם יהדות ארצות הברית. כך גם התנגד נחרצות לתוכנית הגיור הממשלתית של מתן כהנא. ולרפורמת הכשרות שקידם ופעל לביטולם.
בעת מגפת הקורונה נדרש הרב על ידי משרד הבריאות לסוגיות הלכתיות חשובות מבחינת הציבור הדתי (ראו השפעת מגפת הקורונה על ישראל) הוא הוציא הנחיות ברורות בנושא לעיתים קרובות.
לאחר שמינה את גיסו, הרב מרדכי רלב"ג, לאב בית דין, שאף שהוא מצוי בניגוד עניינים מחמת הקרבה המשפחתית, הוגשה עתירה לבג"ץ, שבעקבותיה נקבע כפתרון ביניים שעד להקמת מנגנון לבחינת מינוייו, כל מינוי שיבקש הרב לאו לעשות יצריך אישור של היועץ המשפטי לבתי הדין הרבניים, שאין במינוי ניגוד עניינים. באוגוסט 2022 הצהיר בג"ץ על "בטלות המינוי", אך דחה את מועד כניסת הבטלות לתוקף לפרק זמן של כמה חודשים כדי שבפרק זמן זה יוכל לקום מנגנון שיקבל החלטה בעניין.. בעקבות הקמת המנגנון אושרה המשך כהונתו של הרב רלב"ג כאב"ד וראב"ד ירושלים.
כתביו
הרב לאו פרסם מאמרים בקבצים שונים כגון "תחומין" ו"מוריה". כמו כן, ערך את ספר השו"ת של אביו "יחל ישראל". ערך ופרסם ספר זיכרון לסבו הרב יצחק ידידיה פרנקל בהוצאת מכון ירושלים. בשנת תשס"ח (2008) פרסם את הספר "משכיל לדוד", העוסק בנושאי יוחסין, גיור, הלכות צבא ועוד ובתשע"ח פרסם כרך ב' של הספר.
חיים אישיים
נשוי לציפורה, בתם של הדסה והרב יצחק רלב"ג, חבר מועצת הרבנות הראשית לישראל ולשעבר יו"ר המועצה הדתית בירושלים.
הכנסת כלה (ספר)
הכנסת כלה הוא רומן מאת ש"י עגנון, המתאר את מסעו של ר' יודיל חסיד העוזב את ביתו במטרה לאסוף כסף כדי למצוא שידוך לבתו. הרומן המתרחש בשנים 1821-1820, מלווה את ר' יודיל בנדודיו בין העיירות והקהילות היהודיות, תוך שהוא מבליט את תמימותו, ביטחונו ואמונתו.
תולדות הספר
גרסה ראשונה של הסיפור פורסמה בניו יורק בשנים 1920-1919 בכתב העת "מקלט", שבעריכת י"ד ברקוביץ. במהלך שנות ה-20 של המאה העשרים פרסם עגנון סיפורים אחדים, שנכללו בסופו של דבר בגרסתו השלמה של "הכנסת כלה", שיצאה לאור בשנת 1931. חוקר הספרות דן לאור העיר על כך: "אמנם, קוראי עגנון הנאמנים הכירו קרוב לוודאי את הסיפור "הכנסת כלה" שפורסם בשלושה המשכים בכתב העת "מקלט" ב-1919. בוודאי גם הכירו את הסיפורים ואת פרקי הסיפורים האחרים שהופיעו במרוצת השנים בכתבי העת השונים ונכללו בכרכים אלה, אולם הדמיון בין הסיפורים שנדפסו במהדורה החדשה לבין מה שפורסם בשנים קודמות היה כדמיון שבין הפיגומים לבין הבניין עצמו."
"הכנסת כלה" הוא הרומן הראשון של עגנון, והוא הכרך הפותח את סדרת כל סיפורי ש"י עגנון, בגרסתה הראשונה, שיצאה לאור ב-1931, ובגרסתה השנייה, שיצאה לאור ב-1953.
בשנת תשנ"ה פרסם אברהם הולץ את ספרו מראות ומקורות: מהדורה מוערת ומאוירת של "הכנסת כלה" לש"י עגנון - מהדורה מוערת שבה הטקסט המקורי של "הכנסת כלה" מלווה בהערות נרחבות.
תקציר העלילה
'''ספר ראשון. מברודי לרוהטין:''' הגיבור הוא ר' יודיל נתן זון, איש תמים, אשר ידוע בפי כל כ"ר' יודיל חסיד". הוא עני מרוד, מטופל באישה ושלוש בנות שהגיעו לפרקן. הן מורטות נוצות לפרנסת המשפחה, והוא שקוע בלימוד, מתעלם ממצוקתן. אשתו הנואשת פונה אל הרב מאפטא, והוא מזמן את ר' יודיל ומורה לו לצאת למסע איסוף תרומות לשם קיום מצוות הכנסת כלה, כלומר, השאת בתו הבכורה. הוראת הרב היא כפקודה בעיני ר' יודיל והוא מציית. הרב מאפטא מצייד אותו במכתב, שאמור לפתוח דלתות בפניו, ונותן לו כמה הוראות לגבי בחירת החתן המיועד. הקהילה מממנת לו כרכרה ועגלון בשם נטע, והשנים יוצאים למסע בכיוון צפון. הם עוברים הרבה הרפתקאות ותלאות, אך דבר אינו מרפה את רוחו של ר' יודיל, המאמין התמים, ששם מבטחו בה'. כאשר הוא צובר 200 זהובים (הסכום המקובל הדרוש להכנסת כלה) הוא מחליט להפסיק לבקש תרומות, מתאכסן בעיר הקרובה ביותר, רוהטין, ומשלח את נטע העגלון לענייניו.
ברוהטין מוצע לר' יודיל שידוך מצוין לבתו: תלמיד חכם, שאביו הוא אחד מעשירי העיר, ר' וואווי. אך פה מתחילה תסבוכת, כיוון שר' יודיל מוסר לשדכן את שמו הרשמי: ר' יודיל נתן זון. מתוך שהתרגל כל כך לכינויו (ר' יודיל חסיד) הוא אינו זוכר, שבברודי ישנו איש עשיר בשם זה בדיוק. ר' וואוי חושב שהמשתדך לו הוא ר' יודיל נתן זון העשיר, ומסכים לשידוך. ר' יודיל, שאינו מודע לטעותו של וואווי, חותם על כתב תנאים שהוא הרבה מעבר ליכולתו הכספית, מפני שאחת מהוראותיו של הרב מאפטא הייתה להציע לאבי חתנו בדיוק את אותו סכום שהוא מציע בהסכם האירוסין.
'''ספר שני. מרוהטין לברודי:''' לאחר השלמת המשימה מתחיל ר' יודיל במסע דרומה, חזרה לברודי. הפעם הוא לבדו, ללא כרכרה ועגלון, והוא עושה דרכו ברגל וב"טרמפים" עם עגלות מזדמנות. הדרך חזרה נמשכת זמן רב מהצפוי, כיוון שר' יודיל מצטייר כמי שאינו נחפז לחזור. נתיבו נראה קפריזי ומזגזג. לעיתים הוא בוחר בנתיב הליכה שרירותי או עולה על עגלות שאינן נוסעות כלל לכיוון ברודי. כאשר הוא מגיע סוף סוף לביתו מסתבר שכל העיר כבר יודעת על השידוך המוצלח. הדבר המוזר הוא, שלא מגיעות שום איגרות ומתנות, כמקובל, ממשפחת החתן למשפחת הכלה. הסיבה לכך היא שהן מגיעות לביתו של נתן זון העשיר, שהוא בכלל חשוך ילדים, ואינו מבין מדוע הן מגיעות אליו. גם משפחת החתן ברוהטין אינה מבינה מדוע משפחת הכלה בברודי איננה כותבת לאחר קבלת המתנות. מתפתח תהליך של חיפוש תשובות משלושת הצדדים, אשר מוביל רק לבלבול גדול יותר. לבסוף מחליטה משפחת החתן פשוט לבוא לברודי ולערוך את החתונה. הדבר נודע לר' יודיל ומשפחתו, והם נתקפים חרדה לקראת המפגש המשפיל, בו יתברר שהם עניים מרודים. ואז מתרחש נס: בנותיו של ר' יודיל מוצאות אוצר במערה, והמשפחה נחלצת מעוניה בדיוק לפני הגעת המחותנים העשירים. הבת הבכורה נישאת ברוב פאר וגם אחיותיה זוכות לחתנים עשירים ובני תורה. הספר מסתיים ב"סוף דבר" קצר על קורות ר' יודיל לאחר השאת בנותיו: הוא ואשתו זכו לא רק בנכדים רבים וחיים טובים בברודי אלא שלעת זקנה עלו שניהם לארץ ישראל. בכך הגיע ר' יודיל לפסגת אושרו.
אינטרטקסטואליות
יצחק קומר, גיבור הרומן "תמול שלשום" של עגנון הוא צאצא של ר' יודיל חסיד: "שמעון קומר אביו של יצחק בן בנה של בת בתו של ר' יודיל".
עיבוד לתיאטרון
בשנת 1972 עלה בתיאטרון "הבימה" המחזה "הכנסת כלה", על פי הרומן של עגנון, בעיבודו ובבימויו של יוסי יזרעאלי, עם אברהם חלפי בתפקיד ר' יודיל חסיד ורפאל קלצ'קין כנטע העגלון.
סניריא
סניריא (בערבית: صنّيريّه) הוא כפר פלסטיני במערב השומרון, מדרום לקלקיליה ועל יד שערי תקווה, המשתייך לנפת קלקיליה של הרשות הפלסטינית. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2016 מנתה האוכלוסייה בכפר כ-3,461 תושבים.
היסטוריה
לפי עדויות ארכאולוגיות אזור הכפר היה מיושב כבר מהתקופה ההלניסטית בארץ ישראל. סמוך לכפר נמצאו ממצאים (בעיקר חרסים) במספר חורבות, "חירבת א-סמרא" "חירבת אל מוטיין", "חירבת חמד", "קאסר אל ג'ונדי" ו-"חירבת טנורה", בה שרידים רבים של מבנים וביצורים שמהם נשתמרו קירות שלמים בעלי אבני גזית, שרידי חדרים, בורות מים וגתות.
גרעין הכפר הנוכחי הוקם מסביב לקבר שייח ומסגד מהתקופה הממלוכית בארץ ישראל, שהוקם על שרידי מצודה צלבנית ובו מערה שבתוכה שלדים. לפי המסורת המקומית אלה שלדיהם של ארבעים לוחמים מוסלמים שנהרגו בקרבות עם הצלבנים.
התקופה העותמאנית
בשנת 1863, חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן ביקר בכפר וכתב שגרו בו כ-700 תושבים, מסגד הכפר שוכן בנקודה הגבוהה ביותר בכפר ויש בו בורות מים רבים. בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1882 מתואר הכפר כ-"כפר על ראש גבעה, מוקף במטעי זיתים. אספקת המים לכפר מגיעה מבורות מים. בתקופה זו פעלו בכפר כוורת דבש לגידול דבורים בכדי חרס.
בתקופת המנדט הבריטי
במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה אוכלוסיית הכפר 529 מוסלמים, ובמפקד 1931 היא גדלה ל-722 מוסלמים (כולל ח'ירבת עזון) אשר שכנו ב-165 בתים.
ב-1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 990 מוסלמים, ואילו שטח הקרקע הכולל של הכפר היה 12,685 דונם. מתוכם היו 2,895 דונם של מטעים ואדמות השקיה, 4,432 של גידולי דגנים, ואילו 45 דונם סווגו כשטח בנוי. בעקבות מלחמת העצמאות, ולאחר הסכמי שביתת הנשק של 1949, עבר הכפר משליטה בריטית לירדנית.
לאחר מלחמת העצמאות החלו החמולות אחמד ועומר לעבד שדות ממערב לכפר, שם הייתה קרקע מתאימה לחקלאות עוד משנות השלושים. אדמות הכפר השתרעו במערב עד כפר קאסם, בדרום עד הוואדי המפריד בינה לבין מסחה. בשנות החמישים, כדי למנוע נסיעה מתמשכת למרחקים ארוכים, הקימו החמולות אחמד ועומר את הכפרים עזון עתמה ובית אמין, בהתאמה. בשל הגירתן של שתי החמולות, הפכו ״יונס״ ו״שיח״ לחמולות הדומיננטיות בסניריא.
בתחילת השלטון הירדני בשנות החמישים, התקבלו מים לשימוש מקומי מאזור ואדי קנא הסמוך. לאחר קבלת תמיכה כספית מתושבים המתגוררים במדינות המפרץ הפרסי, כלכלת הכפר השתפרה משמעותית, וכללה את הגברת התפוקה החקלאית, שהביאה לייצוא תפוזים ומוצרים אחרים למדינות המפרץ. הגדלת ההכנסה בכפר אפשרה לתושבים לחפור את הבאר הציבורית הראשונה בסניריא.
לאחר 1967
בעקבות מלחמת ששת הימים, ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית.
ב-1983, הוקמה ההתנחלות שערי תקווה ועץ אפרים מדרום לכפר ב-1985, הוקמה ההתנחלות אורנית ממערב לכפר. כמה מאות דונמים של אדמה חקלאית ששימשה את הכפר הופקעו לצורך הקמת ההתנחלויות, כבישי גישה ודרכי ביטחון.
לאחר הסכם אוסלו, השטח הבנוי של הכפר סווג כשטח B.
בזמן האינתיפדה השנייה בשנת 2003, החלה ישראל בהקמתה של גדר הפרדה, שתחצוץ בין השטחים שבהם מתגוררים הפלסטינים ביהודה ושומרון ובין השטחים הישראלים. באזור סניריא, מאחר שההתנחלויות והיישובים הפלסטינים קרובים ואין רצף טריטוריאלי לשום צד. בותר על ידי הגדר, תוך איבוד חלק מהשטחים החקלאיים שלו. 60% מאדמות הכפר נמצאות מעבר לגדר ההפרדה. חלק מהאדמות הן קרקע שטוחה שעליה גדלים עצי פרי שונים וירקות, חממות לגידולים שונים. תושבי הכפר מגיעים אליהם דרך מחסום עזון עתמה.
חינוך
בסניריא 3 בתי ספר, בית ספר יסודי לבנים, בית ספר יסודי לבנות ותיכון מעורב בו בנים ובנות לומדים יחד.
טוטו (להקה)
טוטו (באנגלית: Toto) היא להקת רוק אמריקאית שנוסדה בשנת 1977 בידי כמה מהמוזיקאים הידועים בקליפורניה. הלהקה ידועה בעיקר בזכות האלבום המצליח "Toto IV" והלהיטים המפורסמים "Africa", "Hold The Line" ו-"Rossana".
תחילת הדרך
הלהקה החלה דרכה בתקופת הנעורים וסיום הלימודים בתיכון של חבריה. באותה תקופה, דייוויד פייץ' (קלידים) וג'ף פורקרו (תופים) שלמדו מוקדם יותר באותו בית הספר, ניגנו יחד בהקלטות רבות. השניים שקלו את הרעיון להקמת להקה. בעקבות זאת, הם הזמינו את הבסיסט דייוויד האנגייט (שלקח חלק בהקלטות של השניים) להצטרף ללהקה, ומאוחר יותר, גם את הגיטריסט סטיב לוקית'ר שלמד איתם בתיכון. כמו כן, גם הזמר בובי קימבל הצטרף ללהקה בתפקיד סולן. לאחר שהתגבשו והקימו את הלהקה, חברי הלהקה חתמו חוזה עם חברת התקליטים קולומביה ובשנת 1977 החלו לעבוד על אלבומה הראשון של הלהקה, שמאוחר יותר נקרא "Toto", על שם הלהקה. אחרי יציאת האלבום החדש והראשון, "Toto", השירים "Hold The Line", "I'll Supply the Love" ו-"Georgy Porgy" התפרסמו ובמהרה הפכו ללהיטים. הלהקה השיגה פרסום רב והייתה מועמדת לפרס גראמי "האומן החדש הטוב ביותר". זמן קצר לאחר מכן, בתחילת 1979, פתחה הלהקה במסע הופעות הראשון שלה, שהתקיים בארצות הברית, לכבוד האלבום הראשון.
"Hydra" ו-"Turn Back"
לאחר תקופת האלבום הראשון ומסע ההופעות, החלו חברי הלהקה לעבוד על אלבומם הבא שלאחר מכן נקרא "Hydra". האלבום יצא מאוחר יותר באותה השנה, 1980, ובזכותו התפרסם הסינגל "99", שהיה פחות אהוב על סטיב לוקית'ר, גיטריסט הלהקה.
אלבום זה הצליח פחות מאלבומה הראשון של הלהקה, אך זכה לפרסום ולמסע הופעות.
בתחילת 1981 יצא אלבומה השלישי של הלהקה, "Turn Back". אלבום זה נחשב לניסיוני וכבד יותר, מאחר שהשימוש בקלידים נחלש כדי להבליט את צלילי הגיטרה שהודגשו והפכו לכבדים יותר. לעומת האלבומים הקודמים, "Turn Back" לא נחל הצלחה גדולה ונמכרו 900,000 עותקים בלבד. הלהקה אף צמצמה את מסע ההופעות של האלבום.
"Toto IV" – השיא
באפריל 1982 יצא אלבומה הרביעי של הלהקה, "Toto IV". אלבום זה סימל את תחילתה של התקופה המצליחה ביותר של הלהקה, בזכות הצלחת האלבום. "Toto IV" נחשב לאחת ההצלחות הגדולות בשנות ה-80.
במסגרת האלבום יצאו שלושה סינגלים: "Rosanna", "I Won't Hold You Back" והלהיט המצליח ביותר בתולדות הלהקה, "Africa". סינגלים אלה הגיעו לפסגת הטופ 10 של מצעד הבילבורד הוט 100, והסינגל המצליח "Africa" אף היה בנוכחות מתמדת בפסגות המצעדים בפברואר 1983.
"Toto IV" זכתה בשישה פרסי גראמי, הכוללים את "תקליט השנה" שניתן לסינגל "Rosanna", "אלבום השנה" שניתן לאלבום "Toto IV" ו"מפיק השנה". מאוחר יותר באותה שנה, יצא סינגל נוסף: "Make Believe", במסגרת האלבום.
"Isolation" ושינויים בהרכב
מאוחר יותר, הידרדרו יחסיה של הלהקה עם הסולן בובי קימבל, מאחר שבעיותיו האישיות התנגשו בקשר עם הלהקה, ובעקבות זאת, פוטר. לאחר עזיבתו של קימבל, הגיע ללהקה הזמר פרגי פרדריקסן שהחל בהקלטות עם הלהקה. בשנת 1984 יצא אלבומה החמישי של הלהקה, "Isolation", אשר לא הצליח כקודמו, "Toto IV", אך זכה למעמד זהב ולמסע הופעות.
"Fahrenheit" ו-"The Seventh One", עם ג'וזף ויליאמס
בעת סיום סיבוב ההופעות של האלבום "Isolation", פוטר הסולן פרגי פרדריקסן מן הלהקה (פרדריקסן לא הצליח להתחבר לשאר חברי הלהקה), הוחלט לקיים אודישן לתפקיד הסולן ולבסוף נבחר ג'וזף ויליאמס לתפקיד.
יחד עם ויליאמס הוציאה הלהקה בתחילת 1986 את האלבום "Fahrenheit". באלבום זה ניכר כי צליל הלהקה התרכך מעט ונהפך ליותר פופי, השירים "I'll Be Over You" ו-"Without Your Love" היו מלהיטי האלבום.
בשנת 1988 הוציאה טוטו את אלבומה השביעי הנקרא בפשטות: "The Seventh One", האלבום הכיל הופעת אורח של ג'ון אנדרסון מלהקת יס כזמר מלווה בלהיט "Stop Loving You", סינגל נוסף שהצליח מן האלבום הוא השיר "Pamela" שהגיע למצעד ה"US Top 40", אלבום זה נחשב לאלבום השני הכי מצליח של הלהקה לאחר אלבומם הרביעי, "Toto IV". הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בפברואר של אותה שנה.
"Past To Present" וג'ין מייקל ביירון
אף על פי שסיבוב ההופעות "The Seventh One Tour" הצליח מאוד, החליטה הלהקה לשחרר את ויליאמס מתפקיד סולן הלהקה, כאשר רצונה המקורי היה להתאחד עם סולנה המקורי בובי קימבל כדי להקליט שירים חדשים שיתווספו לאלבום להיטים, אך חברת התקליטים לחצה על הלהקה לצרף את הזמר הדרום אפריקאי ג'ין מייקל ביירון לתפקיד הזמר המוביל. הלהקה הקליטה עמו ארבעה שירים אשר הופיעו באלבום האוסף "Past to Present 1977–1990" שיצא בשנת 1990.
בהמשך השנה יצאה הלהקה לסיבוב ההופעות "Planet Earth", ניכר היה כי בסיבוב הופעות לא הצליחה הלהקה להסתדר עם ביירון, הוא נדחק במהלך ההופעות לתפקיד זמר מלווה ובסוף סיבוב ההופעות פוטר לגמרי מן הלהקה.
"Kingdom of Desire" והמוות של ג'ף פורקרו
פעם נוספת נותרה טוטו ללא זמר מוביל, וסטיב לוקית'ר גיטריסט הלהקה לקח את המושכות והפך לסולן החדש. קולו מוביל את האלבום "Kingdom of Desire" אשר הוקלט בשנת 1991.
זמן קצר לפני יציאתם לסיבוב ההופעות, נפטר מתופף הלהקה והחבר המייסד ג'ף פורקרו מהתקף לב בגיל 38. אירוע זה כמעט גרם לחברי טוטו לפרק את הלהקה ולבטל את סיבוב ההופעות, אך משום שמשפחתו של ג'ף התעקשה, התקיים הסיבוב כמתוכנן. הלהקה פנתה למתופף האנגלי סיימון פיליפס אשר היה חבר טוב של פורקרו, בבקשה למלא את מקומו בלהקה.
פיליפס הצטרף ללהקה והם יצאו לסיבוב ההופעות, אשר הוקדש לזכר ג'ף. טוטו הוציאה אלבום הופעה חיה בשנת 1993 שנקרא "Absolutely Live". בשנים הבאות הפך סטיב לוקית'ר לסולן הלהקה עד לחזרתו של בובי קימבל בשנת 1998. בנוסף ללוקית'ר שכרה הלהקה לאורך השנים מספר זמרים מלווים שביצעו שירים מהתקופות המוקדמות של הלהקה.
בדצמבר 1992 התקיים מופע ההוקרה לג'ף פורקרו. אמנים רבים, וביניהם אדי ואן היילן וג'ורג' האריסון התארחו בקונצרט.
"Tambu"
סיבוב ההופעות "The Tambu Tour" היה מוצלח מאוד, אף על פי שלא נקבעו הופעות בצפון אמריקה. מכיוון שסיימון פיליפס סבל מבעיות בגב לקראת יציאת הלהקה לסיבוב ההופעות, נבחר גרג ביסונייט להחליפו זמנית במהלך ההופעות הראשונות. בתום סיבוב ההופעות פוטרו כל זמרי הליווי שעבדו עם הלהקה במהלך העשור.
"Toto XX", חזרתו של בובי קימבל ו-"Mindfields"
שנת 1997 ציינה את יום השנה ה-20 של הלהקה, וכדי לציין זאת, החלו דייוויד פייץ' וסטיב לוקית'ר בהפקת תקליט מיוחד שיכלול בתוכו דמואים והקלטות מיוחדות של רצועות שלא הופצו. התקליט יצא לבסוף תחת השם "Toto XX" ועמו הופץ הסינגל "Goin' Home" (שהוקלט כאשר הלהקה ניסתה לעבוד פעם נוספת עם קימבל, זמן קצר לפני שג'ין מייקל ביירון צורף כסולן). טוטו יצאה לסיבוב הופעות קצר כדי לתמוך באלבום יחד עם חברי הלהקה לשעבר, סטיב פורקרו, בובי קימבל וג'וזף ויליאמס.
לאחר סיבוב ההופעות חזר בובי קימבל ללהקה כזמר מוביל ובשנת 1997 הוציאה הלהקה את האלבום "Mindfields", הלהקה יצאה לסיבוב ההופעות "המאוחד" שלה באותה השנה, וחזרה להופיע בארצות הברית בפעם הראשונה מזה שש שנים. מאוחר יותר באותה השנה יצא אלבום ההופעה החיה "Livefields" שכלל בתוכו הופעה מסיבוב ההופעות.
סיבוב ההופעות הגיעו לסיומו הרשמי בשנת 2000, אך הלהקה המשיכה עם מספר הופעות במהלך 2001. מאחר שדייוויד פייץ' לקח הפסקה מסיבוב ההופעות בסיומו הרשמי, החליפו הקלידן ג'ף באבקו, ופייץ' הפסיק להופיע עם טוטו בשנת 2005.
גרג פילינגנס ופרישתו החלקית של דייוויד פייץ'
בתחילת שנת 2003, הקלידן דייוויד פייץ' החליט לקחת הפסקה מהופעות עם הלהקה כדי לבלות זמן רב יותר עם משפחתו החולה. הקלידן גרג פילינגנס מילא את מקומו עד לסיום סיבוב ההופעות.
הלהקה יצאה לסיבוב עולמי נוסף בין השנים 2004 ו-2005 ובו פייץ' הופיע פעמים מעטות בזמן שפילנגנס השתתף ברוב הגדול של ההופעות. לבסוף הצטרף פילנגנס ללהקה כחבר מן המניין ופייץ' פרש לגמרי מן ההופעות החיות. עם זאת, נותר פייץ' חבר בלהקה, והשתתף בהקלטות האלבומים ואף בהפקתם.
"Falling In Between" ו-"Falling In Between Live"
בתחילת שנת 2006, הוציאה טוטו את האלבום "Falling in Between", האלבום הראשון שלהם שכולל חומר מקורי מאז שנת 1999. האלבום הכיל עבודת קלידים רבה של הקלידנים דייוויד פייץ' וסטיב פורקרו, ובנוסף לכך דואט עם ג'וזף ויליאמס בשיר והסינגל העתידי "Bottom of Your Soul". בעקבות הוצאת האלבום, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עולמי בשנת 2006 אשר נמשך לתוך שנת 2007. בחלק השני של סיבוב הופעות זה, החליף לילנד סקלר את מייק פורקרו בתפקיד בסיסט הלהקה. אצל פורקרו התגלתה מחלה לא ידועה שמנעה ממנו להשתתף בסיבוב ההופעות. הסולנים לשעבר של הלהקה פרגי פרדריקסון וג'וזף ויליאמס השתתפו במהלך סיבוב ההופעות במספר הופעות כאמנים אורחים.
טוטו הוציאה את מארז ה-DVD הכפול "Falling In Between Live" בשנת 2008. המארז כלל הופעה חיה של הלהקה מסיבוב ההופעות בפריז.
ההתפרקות והאיחוד
לאחר תקופה ארוכה של שמועות וחששות מצד המעריצים, פרסם בשנת 2008 סטיב לוקית'ר הודעה באתרו הרשמי, בהודעתו כתב "כן, עזבתי את טוטו, למעשה אין יותר טוטו. אני פשוט לא מסוגל לעשות זאת יותר ובגיל חמישים אני רוצה לתת לזה צ'אנס אחד אחרון ולעשות זאת בעצמי".
בשנת 2010 התאחדה הלהקה שנית ויצאה לסיבוב הופעות קצר כדי לעזור לפרנס את מייק פורקרו אשר אובחן כחולה במחלת ה-ALS. הרכב הלהקה בנקודה זו כלל את סטיב לוקית'ר, דייוויד פייץ' (שחזר להופיע למען מטרה זו), סטיב פורקרו, סיימון פיליפס, ג'וזף ויליאמס והאומן האורח נתן איסט בתפקיד הבסיסט.
35 שנים לטוטו, מותו של פרדריקסן, עזיבתו של סיימון פיליפס והצטרפות קית' קרלוק
ב-2013, כאשר ציינו חברי הלהקה 35 שנים להיווסדה, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות מקיף בעולם אשר נמשך עד 2014. הופעתם בפולין צולמה ויצאה ב-2014 כמארז DVD. נוסף על כך אישרו חברי הלהקה כי הם מתחילים לעבוד על אלבום חדש שצפוי לצאת בעתיד הקרוב. הסולן לשעבר של הלהקה, פרגי פרדריקסן, נפטר באותה השנה לאחר מאבק ארוך ומתמשך במחלת הסרטן. לאחר חלקו הראשון של סיבוב ההופעות אשר הגיע לתומו בסוף שנת 2013, עזב סיימון פיליפס את הלהקה כדי להתמקד בקריירת הסולו שלו, הוא הוחלף במתופף קית' קרלוק.
חזרתו של דייוויד האנגייט וסיבוב הופעות צפון אמריקאי עם מייקל מקדונלד
בזמן שהפך קית' קרלוק לחבר הלהקה, הוא לא הצטרף לסיבוב ההופעות הצפון אמריקאי, ואת מקומו כמתופף הלהקה החליף שאנון פורסט. נגן הבאס, נתן איסט, שהשתתף בחלק ניכר מההופעות החיות של הלהקה משנת 2010, עזב את הלהקה לאחר חלקו היפני של סיבוב ההופעות כדי להתמקד בפרויקטים אחרים. נגן הבאס והחבר המייסד דייוויד האנגייט חזר ללהקה כדי למלא את מקומו של איסט. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות אמריקאי יחד עם הזמר מייקל מקדונלד.
"Toto XIV" ומותו של מייק פורקרו
טוטו הוציאה את אלבום הסולו הארבעה עשר במספרו שלהם, והראשון שלה מזה תשע שנים בשנת 2015, כדי לתמוך באלבום החדש, יצאה טוטו לסיבוב אצטדיונים אירופאי מאסיבי ובמהלכו הופיעה גם בפסטיבלים גדולים. לאחר מכן יצאה לסיבוב הופעות אמריקאי ולבסוף גם קיימה מספר הופעות באסיה.
ב-15 במרץ 2015, נפטר בשנתו בסיסט הלהקה לשעבר מייק פורקרו לאחר מאבק ארוך ומתמשך במחלת ה-ALS, הוא נפטר בביתו בלוס אנג'לס.
באפריל 2015, הכריזה טוטו שתצא לסיבוב הופעות צפון אמריקאי יחד עם להקת הרוק המתקדם יס, שנון פרוסט המשיך להופיע עם הלהקה.
תאי שוואן
תאי שוואן הם תאי גלייה (תאי התמך) של מערכת העצבים ההיקפית ונקראים על שם תאודור שוואן, הפיזיולוג הגרמני שגילה אותם. הם ממלאים את כל התפקידים שממלאים תאי הגליה של מערכת העצבים המרכזית (אסטרוציטים, מיקרו-גלייה ואוליגודנדרוציטים).
שמוליק בן-שלום
שמואל (שמוליק) אבא יעקב שמעון פרידמן בן-שלום (נולד באפריל 1956) מנהל את עמותות "מדרשת ביחד - ירוחם' ו'מגשימים ביחד בנתיבות".
תאי שוואן
תפקידם של תאי שוואן הוא ייצור מעטפת מיאלין של האקסונים. כל תא שוואן מייצר מקטע אחד. לתא אין צורה מוגדרת והוא מלופף סביב הסיב העצבי. אפשר לזהות מקטעי מיאלין שעשויים מתאי שוואן לפי גרעין התא הבולט בהם. המרווחים בין תאי השוואן מכונים מרווח ראנוויה (nodes of Ranvier). מעטה המיאלין שנוצר מקטין באופן ניכר את המוליכות והקיבול החשמליים של קרום הסיב העצבי. כתוצאה מכך מתארך קבוע הזמן האופייני לזליגת זרם חשמלי מהסיב, ומצטמצמת הנחתת הזרם החשמלי העובר בסיב. בפרט, בסיבים מצופי מיאלין מהירות הדחף העצבי גדלה ביחס ישר לקוטר הסיב, בעוד שבסיבים חשופים היא גדלה ביחס לשורש הריבועי של קוטר הסיב. הודות לכך, סיבי עצב העטופים במיאלין מסוגלים להעביר דחפים עצביים במהירות דומה לזו של סיבים חשופים עבים הרבה יותר.
בנוסף לכך, במקרה של פגיעה עצבית בתא עצב, תאי השוואן יבלעו פאגוציטוזה וינקו את תא העצב הפגוע, אך בניגוד לאסטרוציטים במערכת העצבים המרכזית, הם לא יצרו רקמת צלקת, אלא יעזרו לסיב העצבי להתחדש ויסתדרו בטור על מנת להכווין אותו שוב למקומו. כך מתאפשר שיקומו של סיב עצבי פגוע.
שמוליק בן-שלום
בשנת 1989 סייע בהקמת פלוגת החבלה ההנדסית (פלחה"ן) נח"ל, יחידה חטיבתית שהוקמה לראשונה לחטיבת הנח"ל על ידי גרעין נח"ל ייחודי ששימש כגרעין נח"ל לעיירות פיתוח.
ראשית חייו
אביו היה הרב ד"ר ישראל פרידמן בן-שלום, שכיהן כראש ישיבת ההסדר אהבת ישראל בנתיבות, נצר לשושלת אדמו"רי רוז'ין, צאצא של האדמו"ר ישראל פרידמן מרוז'ין, נינו של האדמור מבוהוש ונכדו של האדמו"ר מפשקאן. אמו הייתה ציפורה לבית הגר (נפטרה בה'תשע"ט, 2019), בתו של ה"אמרי חיים" מוויז'ניץ. הוריו הגיעו לארץ ישראל באמצע שנות הארבעים, ולמרות השקפתם הדתית הצטרפו לקבוצת המייסדים של קיבוץ רשפים, שהשתייך לתנועת השומר הצעיר.
שמואל בן שלום נולד בקיבוץ רשפים, ומאוחר יותר עבר עם משפחתו לקיבוץ סעד. שם משפחתו המקורי, פרידמן, עוברת על ידי אביו, בעת שירותו כשליח הסוכנות היהודית במרסיי, ל"בן שלום". מאוחר יותר, מתוך כבוד למסורת של בית רוז'ין, הוסיפו הרב ישראל וילדיו חזרה את השם "פרידמן" לשם "בן שלום". אחיו המבוגר הוא מנחם בן שלום, חוקר ומחבר הספר "חסידים וחסידות בתקופת בית שני ובתקופת המשנה" אשר מכהן כמרצה במכללת ספיר ובקמפוס האקדמי אחוה, ואחיו הצעיר הוא תא"ל הושע, ראש מכינה קדם-צבאית בית ישראל ומפקד חטיבת כרמלי במילואים לשעבר המכהן גם כקמל"ר בצה"ל.
פעילותו
עם גיוסו לצה"ל התנדב בן שלום לחטיבת הצנחנים והתקבל לסיירת צנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. לאחר שירותו עזר בהקמת קבוצות מעיירות הפיתוח שמאוחר יותר, היו אמורים לשוב לעיירתם ולתפוס בה תפקידי מפתח והנהגה. תפיסתו החברתית של בן שלום היא ייבוא בוגרים מאזורים מבוססים (בעיקר ממרכז ישראל) אל עיירות הפיתוח, לשם יצירת תנאים חברתיים נוחים להתפתחות צעירי העיירות. הגרעין הראשון, גרעין נח"ל שעלה לירוחם בשנת 1983, סימן את תחילת הדרך בתחום זה.
ישיבות ומדרשות
פרידמן הקים בשנת 1993 את ישיבת ההסדר בירוחם, ישיבה שנוסף לכך שהייתה מצע לגידול גרעין ההתיישבות בירוחם, מהווה פריצת דרך בתחום השילוב בין תורה ומעשה, ודרך לימוד עיונית יחד עם עיסוק חברתי. בשנת 2001 הקים את ישיבת "אהבת ישראל" (ישיבת ההסדר בנתיבות), בדומה לירוחם גם היא מהווה מצע לגידול הגרעין בעיר.
בן שלום הקים גם לנשים מסגרות חינוכיות מקבילות, הן את המדרשה לבנות שירות בירוחם ובנתיבות, אליה מגיעות בנות שירות לאומי המשרתות במקום (רובן משרתות במשך שנתיים), והן את מדרשת ערבות בנתיבות - מדרשה המיועדת לבוגרות שירות לאומי המעוניינות להעמיק בלימוד התורה ובפיתוח אישיותן. בשנת ה'תשס"ז הגרעין בירוחם הקים את הישיבה התיכונית "בלבב שלם" שבירוחם, שמדגישה אף היא את הפן החברתי.
השקפת עולמו
בן-שלום הוא בעל גישה חברתית הדוגלת בלקיחת אחריות אישית על עם ישראל מתוך מחויבות דתית. לשיטתו, המצוות המסודרת בסולם ערכים ברור ובראשן אמירתו של רבי עקיבא: "ואהבת לרעך כמוך- זה כלל גדול בתורה", כלומר הערבות ההדדית.
בן שלום אינו מרבה לפרסם את דעתו הפוליטית ברבים, אך בבחירות 2013 תמך בפומבי במפלגת "הבית היהודי" עקב מיקומו של אבי וורצמן במקום ריאלי ברשימתה. בתחום סירוב הפקודה של חיילים מקרב הציונות הדתית להשתתף בפינוי יישובים, הביע את דעתו הנחרצת נגד התופעה, שכן לשיטתו הדבר עלול להחריב את החברה הישראלית מבפנים. כמו כן, הביע בן-שלום את דעתו החיובית על ההתנתקות מגוש קטיף.
הוא סובר שהחינוך הציוני-דתי עולה על החינוך החילוני, וזאת על אף הליקויים הרבים שהוא מוצא בו, שבשלהם הקים את ישיבת ההסדר בנתיבות במטרה להוציא מחנכים ומורים שישפרו את רמת ואיכות הלימוד בישראל.
חינוך ופעילות
מלבד החינוך בישיבות ההסדר ובמדרשות, מקיים בן שלום מערכי פעילות למוסדות חינוכיים רבים הבאים להתארח במדרשה בירוחם. לדעתו, שורש הבעיה בעיירות הפיתוח הוא עזיבת הגורמים החיוביים בעיירות והשארת הדור הצעיר ללא דוגמה אישית שתהווה להם מוטיבציה לחינוך נאות. לדבריו: "לילדים אין מוטיבציה כי אין להם מודלים לחיקוי. הגיבורים שלהם הם שחקני כדורגל או זמרים. בשביל להידמות להם לא צריך ללמוד. פה רק אוכלוסיות חזקות יכולות ליצור מוטיבציה".
בן שלום אף מכהן כחבר "מועצת החוקה בנגב" של המכון הישראלי לדמוקרטיה. לאות הערכה על פועלו ותרומתו לחברה, נבחר שמואל בן שלום להיות אחד ממשיאי המשואות, בטקס הדלקת המשואות על הר הרצל, בליל יום העצמאות ה'תשס"ו (2006). בליל יום העצמאות ה'תשע"א 2011 הדליק משואה זו גם אחיו, הושע פרידמן, וזאת לאות הערכה על פועלו במסגרת שירותו כמח"ט במערך המילואים.
ב-27.11.17 זכה בן שלום בפרס בן-גוריון על פועלו החברתי בנגב.
ויניפג
היסטוריה
בשנת 1738 סייר דלה ורדרי, איש צבא קנדי ממוצא צרפתי הקים במקום עמדה שנזנחה מאוחר יותר בשם המבצר האדום. נקודות נוספות הוקמו לאורך הנהר האדום על ידי החברה הצפונית מערבית וחברת מפרץ הדסון.
מזג אוויר
מזג האוויר בקיץ נוח ונעים. טמפרטורת היום הממוצעת היא 26 מעלות בחודש יולי. החורף בוויניפג נחשב לאחד החורפים הקרים בקנדה - ממוצע טמפרטורות היום הוא 12.7 מתחת לאפס בחודש ינואר, אך בימים מסוימים הטמפרטורות יכולות להגיע לכ-40 מעלות מתחת לאפס, ועם אפקט הרוח אף לכ-55 מעלות מתחת לאפס.
תולדות הקהילה היהודית
היהודים הראשונים שהגרו לוויניפג הגיעו אליה בתקופת ההגירה ההמונית ממזרח-אירופה בסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20. רבים מהם שילבו את זהותם היהודית המסורתית עם רעיונות ההשכלה המודרניים. בשנת 1891 נוסד בעיר תלמוד תורה שנדד בין מבנים שכורים. בשנת 1911 למדו בתלמוד תורה כ-250 תלמידים. בשנת 1907 הגיע לעיר הרב ישראל כהנוביץ שבמהרה נחשב לרבה הראשי של מערב קנדה עד מותו בשנת 1945. ביחד עם הרב ישעיה הלוי הורביץ שהגיע לעיר בשנת 1921 הוא הקים סמכות כשרות מרכזית. בסגנונו הוא דמה לרבני המזרחי והיה מקורב לרבני שיקגו שהעדיפו גישה אחדותית על פני מאבקים דתיים. גישה זאת הביאה מדי פעם לטענות נגדו מצד יהודים חרדיים אשר הביאו את הרב חיים צבי חרסון בשנת 1931 ואת הרב מאיר שורצמן בשנת 1940 להיות לרבנים בעיר.
בשנת 1943 היו בעיר שבע קהילות אורתודוקסיות וקהילה קונסרבטיבית אחת. בשנות ה-30 של המאה ה-20 יצא בעיר עיתון ביידיש בשם "Israelite Press", שיצא פעמיים בשבוע. כבר בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 ניכרה ירידה גדולה בנוכחות בבתי כנסת והרב ישעיה הלוי הורביץ כתב: "יש לנו בתי כנסיות די והותר, ואיזה מהם עומדים להסגר לדאבונינו, מפני הליכת דור הישן ומניעת התפלה מדור החדש". בשנת 1927 תרמו יהודי ויניפג מיליון דולר לרכישת אדמות עמק חפר בידי יהושע חנקין.
הקהילה היהודית והישראלית כיום
בוויניפג כיום (2010) כ-16,000 יהודים, רובם חילוניים או לא מעורבים בקהילה. מאז שנות ה-70 עזבו את ויניפג יותר מ-10,000 יהודים ועברו לערים גדולות יותר. בשנים האחרונות היגרו לעיר מספר רב של ישראלים, דרך תוכנית ההגירה של מניטובה, בסיועה של הקהילה היהודית המבקשת להרחיב את שורותיה.
כ-90% מיהודי העיר מתגוררים בחלקה הדרומי וזאת לאחר שעד סוף המאה העשרים רובם התגוררו בחלקה הצפוני של העיר, שבו עדיין יש מבנים יהודיים רבים, אשר שימשו כבתי כנסת ומרכזי פעילות יהודיים. בסמוך לבית הכנסת ברחוב הרטפורד הממוקם בצפון העיר, ישנו עדיין מקווה טהרה פעיל לנשים. סיבת המעבר נעוצה ככל הנראה, בעובדה שהאזורים הדרומיים נחשבים יוקרתיים יותר ובעלי אוכלוסייה אמידה ואיכותית יותר.
הקהילה האורתודוקסית כיום בעיר היא קטנה מאוד. ישנו מרכז ללימודי יהדות המנוהל על ידי חב"ד. במרכז ישנם מקוואות טהרה לנשים ולגברים ואף גן-ילדים ובית הספר לבנים ובנות עד כיתה ח'.
בוויניפג בית ספר יהודי קהילתי (Gray Academy), שנוצר מאיחוד כל בתי הספר היהודיים בעיר. בבית הספר היו עם פתיחתו ב-1997 כ-1000 תלמידים. כיום (2011) לומדים בו כ-650 תלמידים. יש לו בית ספר תאום בישראל מקיף דנציגר בקריית שמונה. בין בתי הספר מתקיים קשר חם ורציף במסגרת שותפות ביחד ובשנים האחרונות נערכים חילופי משלחות נוער בין בתי הספר.
ראש העיר בשנים 2004–2014, היה סם כץ, יהודי יליד רחובות שבישראל.
ויניפג חתומה בהסכם "ערים תאומות" עם שלושה יישובים ישראלים: באר שבע, גן יבנה וקריית שמונה.
ב-1988 הקהילה היהודית של וינפג תרמה כ-4 מיליון דולר, להנחת מגילת היסוד להקמת המתנ"ס ביישוב הישראלי, גן יבנה. כאשר הוכרז בישראל מצב-חירום בשנת 2003, הגיעו שתי משלחות מוויניפג, להביע הזדהותן עם מדינת ישראל בכלל, ועם גן יבנה בפרט.
יחסי אוסטריה–לוקסמבורג
היחסים שבין רפובליקת אוסטריה לבין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג הם יחסים היסטוריים שראשיתם עת שלט בית הבסבורג הן בשטחי אוסטריה והן בשטחי לוקסמבורג, עד לאחר המהפכה הצרפתית.
כיום שתי המדינות חברות באיחוד האירופי, ומקיימות ביניהם קשרים כלכליים, חברתיים ותרבותיים בשלל תחומים.
ארצות השפלה ההבסבורגיות
בשנת 1482 מתה מארי, דוכסית בורגונדיה, ובנה פיליפ, ארכידוכס אוסטריה מבית הבסבורג ירש את ארצות השפלה הבורגונדיות. בשנת 1482 פרץ המרד הפלמי נגד מקסימיליאן מאוסטריה שנמשך עד לשנת 1491, ובשנת 1483 הסתיימה מלחמת האזרחים השנייה באוטרכט. בשנת 1506 מת פיליפ במפתיע, ובנו בן השש קרל, ארכידוכס אוסטריה ירש את ארצות השפלה. סבו מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שילב את ארצות השפלה הבורגונדיות בתוך המעגל הבורגונדיני, ולאחר מכן השטחים הללו זכו באוטונומיה מסוימת. בשנת 1515 רכש קרל את האדמות של אוברייסל ואת בישופות אוטרכט, וכן סיפח את פריזלנד מגאורג, דוכס סקסוניה, ובכך הוסיף לנחלותיו את חרונינגן וחלרה. בשנת 1548 ארגן קרל את שבעה-עשר המחוזות באמנת בורגונדיה, לפיו האחוזות הקיסריות מיוצגות בדיאט הקיסרי באאוגסבורג, ובשנת 1549 ניתנה בעקבותיה הסנקציה הפרגמטית של 1549, שהגדירה את שבעה-עשר המחוזות כישות נפרדת מן האימפריה ומן צרפת.
ארצות השפלה האוסטריות
בהסכם ראשטט שסיים את מלחמת הירושה הספרדית, נמסרו ארצות השפלה הספרדיות לאוסטריה. האוסטרים לא היו מרוצים מהנחלות הללו, עקב הגבולות הארוכים עם צרפת, אולם האזור ניתן לאוסטריה בעקבות התעקשות הולנד ובריטניה שחששו מהשפעה צרפתית באזור. מצודות הגבול הוחזקו על ידי חיילים הולנדים, כפי שנקבע בהסכם ראשטט.
קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה הקים את חברת אוסטנדה, שמטרתה הייתה להתחרות בסחר הבריטי וההולנדי, אולם הניסיון לא צלח.
האוסטרים שלא היו מרוצים מהחזקתם באזור, ניסו במשך כל התקופה להחליפו בבוואריה. בשנת 1757 נחתם הסכם ורסאי בין אוסטריה לצרפת, ובו סוכם שצרפת תסייע לאוסטריה לכבוש מחדש את שלזיה, תמורת העברת ארצות השפלה לפליפה, דוכס פארמה, אולם בשנת 1758 בוטל ההסכם ואוסטריה המשיכה לשלוט באזור.
בשנת 1784 ניסה יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לדרוש מהולנד לפתוח את נהר הסכלדה לשיט, אולם לבסוף הושג הסכם שהולנד תפצה את אוסטריה ב-2 מיליון גילדן הולנדי, אך הנהר יוסיף להיות סגור לשיט.
הקיסר יוזף השני, ברוח עידן האורות והאבסולוטיזם הנאור, יזם סדרה של רפורמות מקיפות בארצות השפלה בשנות השמונים של המאה ה-18, שנועדו ליצור משטר מודרני וריכוזי בתחומי המנהל, הפוליטיקה והמשפט. הרפורמה נועדה להחליף את המערכת המבוזרת הישנה במערכת משפטית מאוחדת שתשמש את הקיסרות כולה, והמחוזות העצמאיים של ארצות השפלה האוסטריות יוחלפו בתשעה מחוזות על פי הדגם האוסטרי, מחולקים ל-35 חבלים. יוזף גם חילן את מערכת החינוך וארגן מחדש (או ביטל) כמה מסדרי נזירים.