cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חלב
אי-סבילות ללקטוז ואלרגיה לחלב
אי סבילות ללקטוז ואלרגיה לחלבון חלב הן שתי תופעות שונות. אי סבילות ללקטוז היא חוסר יכולת לעכל את סוכר החלב לקטוז אחרי גיל הגמילה, בגלל ירידה באנזים לקטאז שמתחילה אחרי גיל הגמילה, כשהתינוק כבר לא זקוק לחלב אם. זהו למעשה המצב הטבעי לאדם וליונקים האחרים. באזורים מסוימים בעולם התפתחה אצל בני האדם מוטציה ב-10,000 השנים האחרונות, שגורמת לייצור לקטאז גם אחרי גיל הגמילה ולאורך כל החיים. הסימפטומים של אי סבילות ללקטוז עשויים להיות כאב בטן, גזים, שלשול, בחילה, או הקאות. על פי מסקנות נייר העמדה של המכון הלאומי לבריאות בארצות הברית (NIH), שפורסם בפברואר 2010, מרבית האנשים בעלי ספיגה לקויה של לקטוז אינם סובלים מסימפטומים ברמה קלינית.
לפי הערכות של קופות החולים ובתי חולים ישראלים, שיעור חוסר סבילות מלא או חלקי ללקטוז באוכלוסייה בישראל עומד על 60–70 אחוזים, אם כי יש הבדלים בין העדות השונות בקרב יהודים ישראלים וגם בקרב ערבים ישראלים.במחקר חדש יותר שבוצע באוניברסיטת אריאל והסתמך על שיטות מחקר גנטיות מתקדמות נמצא כי שיעור חוסר הסבילות המלא או חלקי ללקטוז עומד על 80%.
אלרגיה לחלבון חלב - בהשוואה לאי-סבילות ללקטוז הנפוצה יחסית, מחקרים מהשנים האחרונות מצאו שאלרגיה לחלבון חלב קיימת בשכיחות נמוכה מאוד - בסך הכל אצל 0.3% מהתינוקות.
השפעות הורמונליות אפשריות
כמה עבודות מצאו שחלב מעלה את רמות האינסולין בבני אדם וכן את רמות הסומטומדינים (סוג של הורמוני גדילה) IGF-1 ו-IGF-2. במאמר סקירה, החוקרים ציינו כמה השפעות מטיבות של IGF-1 לאדם היונק (כגורם גדילה\מוטוגני, ההורמון נתפס כמסייע להתמיינות התאים הסומטיים של היונק), אך הם ציינו גם מספר השפעות מזיקות אפשריות, על האדם הבוגר. באחת העבודות הציע החוקר מלניק כי על אף שמדובר בהורמון פפטידי, הורמון ה IGF-1 הנמצא בחלב עובר כנראה בהצלחה מסוימת את אנזימי מערכת העיכול, ונכנס למחזור הדם בצורתו הפעילה.
מחקרי תצפית מצאו מתאם בין רמות גבוהות של IGF-1 בדם ושיעור מספר סוגי סרטן אולם במחקרים גנטיים לא נמצא קשר בין מוטציות שמשפיעות על רמות ה-IGF-1 וסרטן, ולכן ייתכן שהקשר שנמצא במחקרי התצפית הוא לא סיבתי. כמו כן, גם אם קיים קשר סיבתי, העלייה ברמות ה-IGF-1 כתוצאה מצריכת חלב היא קטנה, כך שייתכן שאין לעליה זו השפעה משמעותית על הסיכוי לסרטן.
חוקרים יפנים מצאו כי שתיית חלב שיוצר ביפן גרמה לעלייה בכמות האסטרוגנים בסרום הדם של שבעה ילדים, ומכך לדיכוי של ייצור הגונדוטרופינים בגופם ומכאן גם לדיכוי ייצור הטסטוסטרון שלהם. מחקרם היה ללא קבוצת ביקורת, והתוצאות היו ללא מובהקות סטטיסטית. לפי חלק מהמחקרים, רמות ההורמונים שבחלב נמוכות משמעותית מגבולות הצריכה הקבילה שנקבעו על ידי ארגון הבריאות העולמית. לפי אחת העבודות, ליטר חלב מלא מכיל בערך 30 ננוגרם אסטרדיול, כאשר גבול הצריכה הקבילה הוא 3000 ננוגרם ליום לאדם במשקל 60 ק"ג, ובערך 10 מיקרוגרם פרוגסטרון כאשר גבול הצריכה הקבילה הוא 1800 מיקרוגרם ליום.
התנגדות מוסרית לצריכת חלב
יש המתנגדים לצריכת מוצרי חלב בהתבסס על העובדה שהפקת חלב מתועש כרוך בסבל ולרוב גם במוות לבעלי החיים. האספקטים להם מתנגדים אנשים אלה הם למשל הפרקטיקה של בידוד עגלים בה נלקחים העגלים מאימותיהם הפרות מיד לאחר לידתם ונסגרים בכלובים במטרה למנוע מהם לינוק את החלב שישווק למרכולים. כמו כן, הם מתנגדים לחליבה מכנית ומאסיבית של הפרות ולשלילת החופש הטבעי מהן.
איכות החלב בישראל
בשנת 2007 הושלמה בישראל רפורמה, במהלכה הוקמו מכוני חליבה מתקדמים בהשקעה של כ-2 מיליארד שקל. עוד לפני הרפורמה נחשב משק החלב הישראלי לאחד המובילים בעולם מבחינת איכות הייצור ובריאות העדר והפרה, לצד מקביליו בהולנד, שווייץ ודנמרק. זאת מאחר שהפרות עוברות תהליך בקרת איכות קפדני ומחמיר.
במסגרת מעקב בריאותי לפרות בודקים רופאי השירות הווטרינרי לפחות פעם בשבוע כל עדר בקר לחלב. הבדיקות כוללות את חלב הפרות, את דמן, ואת צואתן. כתוצאה משיפור הטיפול בפרות ושכלול הבדיקות פחת אחוז החולי בסוף העשור הראשון של המאה ה-21. כך, למשל, שיעור תמותת העגלים מההמלטה ועד לגמילה נמוך כיום מ-5%, לעומת כ-10% בסוף שנות ה-90. גם מספר התאים הסומטים (תאי דם לבנים שנמצאים באופן טבעי. ריבוי שלהם מהווה אינדיקציה לחולי העטין) ירד משמעותית: מ-500,000 בממוצע לפחות מ-200,000 למיליליטר חלב.
לשם בקרת התוצר, כל משלוח חלב מ-1,000 הרפתות ו-150 הדירים בישראל עובר 5 בדיקות עוד לפני כניסתו למחלבה. בבדיקות נשללת נוכחות חומרים מעכבים (אנטיביוטיקות וסולפות), חמיצות וכן דם ומים. בנוסף, נבחנים מאפיינים כמו טעם, ריח ומראה. אם מתגלה ליקוי כלשהו, אזי בהתאם לתקנון איכות החלב, החלב נאסר לשימוש לאלתר. במקביל, מתבצעות בדיקות מעבדה מסוימות לחלב. במהלך כל שנה רופאי ופקחי הלשכות הווטרינריות מגיעים באקראי לכלל משקי החלב בישראל, ולוקחים כ-1,800 דגימות מקריות למעבדה לגילוי שאריות מן החי. שם נעשות להן 7–10 בדיקות מקיפות לחומרים לא רצויים. חלב המתגלה כנגוע נאסר לשימוש ולשיווק ונשפך.
במקרא
ארץ ישראל מתוארת במקרא 21 פעמים כ"ארץ זבת חלב ודבש" - תיאור שבא ללמד על עושרה ופוריותה במכילתא דרשב"י, פרק י"ג, פסוק ה' רבי אלעזר אומר: "חלב", זה חלב הפירות, רבי עקיבה אומר: "חלב", זה חלב ודאי. במשמעות הפוכה מופיעים החלב והדבש בנבואת חורבן של ישעיהו: "והיה מרב עשות חלב יאכל חמאה, כי חמאה ודבש יאכל כל הנותר בקרב הארץ". בספר יואל מופיע החלב בנבואת נחמה "והיה ביום ההוא יטפו ההרים עסיס, והגבעות תלכנה חלב, וכל־אפיקי יהודה ילכו מים".
פעמים אחדות מתואר החלב כמאכל משובח:
בהלכה ובמנהג
מהציווי המופיע בתורה שלוש פעמים: "לא תבשל גדי בחלב אמו" למדו חז"ל כי שילובו של בשר בחלב אסור בבישול, באכילה ובהנאה. מכאן גם למדו פרשני תנ"ך שונים, כי היה קיים מנהג כנעני ואף פולחן אלילי, שבו היו מבשלים גדי בחלב.
חז"ל אסרו חלב נוכרי מפני החשש שהגוי יערב בו חלב בהמה שאיננה כשרה.
בחג השבועות נהוג לאכול מוצרי חלב, ויש הנוהגים כך גם בחנוכה.
חז"ל אומרים שזה שחלב בהמה וחיה טהורים מותר בשתייה, הוא חידוש שהרי הוא נוצר מדם, וכן נלקח מחי ללא שחיטה. במשנה יש דעות חלוקות בין התנאים האם החלב נחשב כתוצר של דם. ברפואה לא ידוע כיום על קשר ישיר בין הדם לחלב, אך ברור שחומרי הזנה הנמצאים בדם עוברים אל בלוטות החלב, כך שאכן החלב תלוי בקיומה של כמות דם מספקת.
חלב האדם נחשב ביהדות כפרווה. ואין איסור לאוכלו עם בשר שלא אסרה תורה אלא חלב בהמה. אך אסור מדרבנן לאכולו עם בשר משום מראית העין. אין איסור באכילתו-שתייתו לבדו (גם לשיטת הרמב"ם שבשר האדם אסור באכילה מהתורה) אך חכמים אסרו לגדול לינוק באופן ישיר מאימו אם הפסיק כבר לינוק.
בשבת אין איסור לינוק מאשה, למרות שהוצאת החלב בכלי או ביד נחשבת למלאכה. שונה הדין ביניקה מבהמה (טהורה). חלב נקבת האדם והבהמה הוא אחד משבעה משקין.
בהלכה ישנה התייחסות גם לחלב זכר וכנראה שהייתה מציאות של בלוטות חלב בזכרים. במדרש ישנו מעשה בחסיד שמתה אשתו ונעשה לו נס שיכל להניק בעצמו את בנו. דבר דומה כתוב במדרש על מרדכי היהודי.
הגבנה כמדד לבדיקת כשרות החלב
בתלמוד מובא תהליך גיבון החלב כסימן להבחנה בין בהמות וחיות טהורות לטמאות, שכן רק חלב של יונקים טהורים מגבן ואילו חלב של טמאים אינו מגבן. בדיקה זו התקבלה על ידי הרמב"ם להלכה ועליה מבוססות הלכות שונות בשולחן ערוך ובשאר הפוסקים.
במחקר משותף של זהר עמר, עוזי מרין ודוד אילוז מאוניברסיטת בר-אילן, נבדק חלב של יונקים שונים, טהורים וטמאים. תוצאות הבדיקה הראו על יצירת גבן בחלב של פרה, עז, כבשה, ג'מוס, יחמור אירופאי, אייל אדום, יעל וג'ירף, המוגדרים כבעלי חיים טהורים. לעומת זאת, לא נוצר גבן מהיונקים הבאים המוגדרים כבעלי חיים טמאים: סוסה, נאקה, אלפקה, ארנבון, קוף, כלבה, חזירה, וחלב אם (אדם). תוצאות המחקר איששו את הקביעה שתהליך הגיבון הוא מדד אמין להבחנה בין יונקים טהורים לטמאים.
עם זאת, קיימות עדויות לניסיונות מוצלחים ליצירת גבינה מחלב חזירים, סוסים וחמורים, וגמלים.
אטימולוגיה
"חלב" בלטינית (Lac, תעתיק עברי: לַק) וכיום הוא מופיע במושגים רבים הקשורים לחלב:
איזה יום טוב
איזה יום טוב הוא סינגל שהוקלט על ידי המוזיקאי הישראלי עידן רייכל בשיתוף הזמרת הישראלית נסרין קדרי. השיר יצא לאור ב-12 בפברואר 2020, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים הליקון.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי עידן רייכל ותמר יהלומי, הולחן על ידי רייכל והופק על ידי רייכל וגלעד שמואלי, שותפו להפקות המוזיקליות של הפרויקט של עידן רייכל. הסינגל יצא כ-5 שנים לאחר הוצאת הסינגל הקודם של הפרויקט של עידן רייכל, "Petit Roi", שיצא לאור ב-2014.
בסמוך לצאתו כסינגל, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
הסינגל עצמו סוקר על ידי יוסי חרסונסקי, שציין את השיר בחיוב והעניק לו ארבעה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי אלעד ויסמן הועלה לערוץ היוטיוב של עידן רייכל ב-12 בפברואר 2020, בסמוך לצאת הסינגל.
IFAB
IFAB (באנגלית: International Football Association Board, בתרגום חופשי: ועדת הכדורגל הבין־לאומית) היא הגוף האחראי על חוקת משחק הכדורגל.
הוועדה נוסדה בשנת 1886 לאחר אספה במנצ'סטר של נציגי התאחדויות הכדורגל של אנגליה, סקוטלנד, ויילס ואירלנד. האספה כונסה במטרה להנהיג חוקי כדורגל אחידים למשחקים בכל העולם וכן הביאה להתחלתה של תחרות הכדורגל הבין־לאומית הראשונה, אליפות הבית הבריטית.
בשנת 1913 הצטרפה פיפ"א לוועדה וקיבלה שני קולות הצבעה, בנוסף לשמונה קולות ההצבעה שהיו לנציגי הממלכה המאוחדת. ב-1958 הסכימה הוועדה על שיטת ההצבעה הנוכחית שלה, לפיה ארבעה נציגי פיפ"א יחברו לנציג מכל אחת מארבע ההתאחדויות הבריטיות. כל אחד משמונת הנציגים זכאי לקול אחד בלבד. דיוני והחלטות הוועדה חייבים לעבור ברוב של שישה קולות לפחות. בתוך כך, דרושה הסכמתם של נציגי פיפ"א לכל החלטה בוועדה, ומנגד פיפ"א עצמה לא יכולה לשנות את חוקת המשחק ללא אישור של שני נציגים לפחות מההתאחדויות הבריטיות.
הוועדה מתכנסת פעמיים מדי שנה, אחת כדי להחליט על שינויים אפשריים בחוקי המשחק, והשנייה כדי לדון בענייניה הפנימיים. האספה הראשונה נקראת האספה הכללית השנתית (באנגלית AGM, the Annual General Meeting) והשנייה האספה הכלכלית השנתית (באנגלית AFM, the Annual Financial Meeting). ארבעה שבועות לפני התכנסות ה-AGM, ההתאחדויות החברות חייבות לשלוח את הצעותיהן הכתובות למזכיר ההתאחדות המארחת ופיפ"א מדפיסה את רשימת ההצעות, אשר עוברת לעיונן של ההתאחדויות האחרות. ה-AGM מתכנסת בחודש פברואר או מרץ, בעוד ה-AFM מתכנסת בין ספטמבר ואוקטובר.
ח'וזסתאן
שטחה 64,055 קמ"ר, כ-3.9 אחוזים משטח איראן, והיא נמצאת בדרום-מערב המדינה. ב-2005 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה כ- 4,345,607 תושבים.
בח'וזסתאן, קרוב לעיר שושתר, נמצאות חורבות העיר העתיקה "סוסה", בפרסית "שוש", היא שושן הבירה הנזכרת במגלת אסתר.
עד שנת 1925 הייתה הפרובינציה אמירות ערבית עצמאית בפועל, תחת שלטון השיח' ח'זעל בן ג'אבר מ"מוחמרה" היא העיר האיראנית ח'וראמשהר אף-על-פי שבאופן פורמלי הייתה חלק מאיראן. העלייה לשלטון בפרס של רזא שאה פהלווי שמה קץ למצב זה.
על רקע דרישות הערבים המקומיים לקבלת אוטונומיה למחוז אירעו המתקפה על שגרירות איראן בלונדון ומלחמת איראן–עיראק.
בשנים האחרונות משתנה הרכבו הדמוגרפי של המחוז עקב גירוש הערבים והבאת מתיישבים ממוצא פרסי במקומם. על אף היותו הפרובינציה העשירה ביותר בנפט באיראן, תושביה לא נהנו מכך.
זאק וקוואק
זאק וקוואק (באנגלית: Zack & Quack) היא סדרת אנימציה ישראלית-בריטית-קוריאנית לילדים מסוגת הרפתקאות וקומדיה שבבעלות חברת "Zodiak Media". הסדרה נוצרה על ידי גילי דולב ואיווט קפלן ונכתבה על ידי רוברט וארגאס.
הסדרה שודרה לראשונה בישראל בדיבוב לעברית ב-7 בפברואר 2014 בערוץ ניק ג'וניור. בארצות הברית הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב לאנגלית ב-5 באפריל 2014 בערוץ ניק ג'וניור. לסדרה יש 3 עונות ו-43 פרקים באורך 22 דקות בעוד שכל פרק מחולק לשני פרקים באורך 11 דקות. שפות המקור של הסדרה הן עברית, אנגלית וקוריאנית.
לאחר סיום שידור הסדרה בערוץ ניק ג'וניור בישראל, שודרה הסדרה בחינוכית כתוכנית רכש.
תקציר העלילה
הסדרה מתרחשת בספר פופ-אפ, שם בכל פרק זאק בן ה-7 וחברו הטוב ביותר, קוואק, עוברים הרפתקאות שונות.
מדבבים
במאית הדיבוב בעברית הייתה אפרת קרצמן. מפיקת הדיבוב בשנת 2014 הייתה אסנת סדן, ובשנת 2017 הייתה עדי וולוצקי.
אלברכט בקר
אלברכט בקר (בשוודית: Albrecht Becker; 14 בנובמבר 1906 – 22 באפריל 2002) היה קולנוען גרמני שהואשם על ידי הנאצים בהומוסקסואליות.
ביוגרפיה
בקר נולד בעיירה בסקסוניה-אנהלט ולמד בתחילת דרכו להיות מורה, בגיל שמונה עשרה החל לנהל מערכת יחסים עם מנהל הארכיון של וירצבורג המבוגר ממנו במעל עשרים שנה.
הוא החל לעסוק בצילום ותמונותיו הופיע על גבי מספר עיתונים וכתבי עת בגרמניה.
בשנות ה-30 הוא נעצר על ידי הגסטפו בחשד להפרת סעיף 175 ונשלח לשלוש שנות מאסר, במלחמת העולם השנייה הוא שירת בורמאכט ובחזית הרוסית.
במהלך שנות ה-50 שימש כמעצב אמנותי של מספר רב של סרטים בתעשיית הקולנוע הגרמני.
כשחקן הוא גילם פרופסור בסרט "Escape to Life: The Erika and Klaus Mann Story" שעסק בחיי ילדיו של תומאס מאן.
רוני בר הדס
רוני בר הדס (נולדה ב-6 בדצמבר 1995) היא זמרת-יוצרת, מוזיקאית ומלחינה ישראלית.
ביוגרפיה
בר הדס נולדה בתל אביב בשנת 1995. למדה בתלמה ילין במגמת מוזיקה כזמרת קלאסית, ובצבא שירתה בלהקה צבאית כזמרת וגיטריסטית. אחיה הוא המוזיקאי גיל בר הדס.
קריירה
לאחר השירות הצבאי ניגנה בר הדס בלהקת פוטו מריאנה ובלהקות שליוו את דניאל רובין ויעל איזנברג. היא שיתפה פעולה עם מוזיקאים רבים ביניהם אחיה גיל בר הדס, אביגייל רוז, תומר ישעיהו, יעל שושנה כהן ואחרים. במקביל החלה לעבוד על אלבום הבכורה "Calm the Beast" בשפה האנגלית שהפיקה ביחד עם צח דרורי. באלבום השתתפו בין היתר מתי גלעד, יואב ארבל, מאיה בלזיצמן ואחרים. האלבום יצא בשנת 2020 ובר הדס כתבה והלחינה את כל שיריו. שירי האלבום הושמעו בתחנות רדיו רבות בהן גלגלצ, כאן 88 ואקו 99FM, והוא זכה לביקורות חיוביות בישראל ומחוצה לה. שיר הנושא זכה לצפיות והשמעות רבות במדיה ונכנס לפלייליסט של גלגלצ ולבחירת העורכים של כאן 88.
בר הדס הופיעה עם להקתה ברחבי הארץ, בין היתר בפסטיבלי אינדינגב, יערות מנשה וניגנה בהופעה "תמונת אישה" שהוקדשה לשיריה של תרצה אתר. בפסטיבל הפסנתר ניגנה לצד אלונה טוראל. לבר הדס הוקדשה תוכנית במסגרת ג'אם 88.
בנובמבר 2021 השתתפה יחד עם אחיה, גיל במופע המחווה לבני אמדורסקי ״טוב לי לשיר לעולם״ כחלק מפסטיבל תיאטרון ירושלים. שם ביצעו שירים יחד עם שלום חנוך, אסף אמדורסקי קרן אן, רונה קינן ורבקה מיכאלי ובליווי התזמורת הסימפונית ירושלים.
בראשית שנת 2022 ביצעה עם אחיה גיל את השיר "בלילה" מאת יורם טהרלב. הביצוע הופיע ביעלה ויבוא - פרויקט המחווה לשירי יורם טהרלב שהפיק אייל מזיג.
בפברואר 2022 יצא סינגל ראשון, "Is It Love", ונכנס לבחירות העורכים של כאן 88.
הזרקת SQL
הזרקת SQL (באנגלית: SQL Injection) היא שיטה לניצול פרצת אבטחה בתוכנית מחשב בעזרת פניה אל מסד הנתונים. השם נובע מכך שהמשתמש מכניס קוד SQL לשדה קלט אליו אמורים היו להיכנס נתונים תמימים. באופן זה יכול משתמש זדוני לחרוג לחלוטין מן התבנית המקורית של השאילתה, ולגרום לה לבצע פעולה שונה מזו שיועדה לה במקור. הזרקת SQL היא מקרה פרטי של קבוצה רחבה של פרצות אבטחה הנקראות הזרקות קוד, שמתרחשות כאשר תוכנה כלשהי יוצרת קוד בזמן ריצה על־פי הקלט ובלי לבדוק את תוכן הקלט תחילה.
כל תוכנית שבונה שאילתות SQL תוך שילוב של נתונים מן המשתמש, עלולה להיות פגיעה להזרקה, עלולה לחשוף נתונים שהמתכנת חשב שלא יוכלו להחשף ועלולה לגרום נזק לנתונים עצמם ומכיוון שכך, היא עלולה להיות פגיעה ללוחמת סייבר.
דוגמה לפרצה
בדוגמה הבאה, הנתונה ב־ASP, ביקש המתכנת לקלוט מהמשתמש את סיסמת הגישה שלו לאתר אינטרנט מאובטח, לבדוק את תקינותה כנגד מסד הנתונים ולאשר את הגישה אם הסיסמה אכן קיימת. הקוד (הפגיע לפריצה) הבונה את שאילתת ה-SQL נראה כך:
פתרון
על מנת להיות בטוחים שקוד לא יהיה חשוף להזרקה, אפשר לנקוט באחת משתי הגישות הבאות (ורצוי בשתיהן):
בדיקת תקינות הקלט
על המתכנת לבדוק את כל הנתונים המגיעים מן המשתמש:
שימוש במבנה קשיח יותר של שאילתה
שפות התכנות השונות מציעות פתרון עדיף לבעיה, על ידי כך שהמתכנת יכול להכין שאילתה מובנית ולשים "שומרי מקום" (placeholder) במקומות שאליהן יוכנס אחר כך הנתון הנקלט מהמשתמש. לדוגמה במקום קטע הקוד הבא, הכתוב בשפת JAVA:
ניתן לכתוב כך:
באופן זה תשתית התוכנה עצמה מוודאת שמבנה השאילתה אינו משתנה על ידי הנתון. אם ינסה אותו משתמש זדוני את אותה שיטה המודגמת למעלה, תיווצר חריגה בעת הרצת השאילתה, שכן כבילת (binding) הנתון לשומר המקום תיכשל.
G3: Live in Tokyo
G3: Live in Tokyo הוא אלבום הופעה חיה נוסף של הרכב G3, שבו ג'ו סטריאני וסטיב ואי מצרפים אליהם את ג'ון פטרוצ'י. האלבום יצא במהדורה כפולה וכן במארז DVD. בסיבוב הופעות זה מציג פטרוצ'י את אלבומו "Suspended Animation".
ג'ון פטרוצ'י
כל השירים נכתבו בידי ג'ון פטרוצ'י
סטיב ואי
כל השירים נכתבו בידי סטיב ואי
ג'ו סטריאני
כל השירים נכתבו בידי ג'ו סטריאני
אמירות בוכרה
אמירות בּוּכָרָה (באוזבקית: Buxoro Amirligi) הייתה אמירות במרכז אסיה שהתקיימה בשנים 1920-1500. החל משנת 1868 הייתה מדינת חסות של האימפריה הרוסית. שטחי האמירות מחולקים כיום בין אוזבקיסטן לבין טורקמניסטן וטג'יקיסטן.
מבחינה גאוגרפית, שטח המדינה כונס סביב אגן הניקוז של נהר אמו דריה, והוא נחלק לשניים – החלק המערבי והחלק המזרחי: החלק המערבי הוא ערבה נטולת גבעות, בעוד החלק המזרחי הררי מאוד. שטחי מדבר מהווים את חלק הארי של הארץ. החקלאות התבססה על השקיה בנווה מדבר.
היסטוריה
האזור היה מיושב במשך שנים רבות, החל מהעת העתיקה. במהלך המאה ה-13 היה זה מרכזה של המדינה בראשות טימור לנג. בתקופת יורשיו, הלכה המדינה והתפרקה בהדרגה. בתחילת המאה ה-16 הגיעו לאזור כובשים חדשים – שבטי אוזבקים ממערב סיביר בראשות החאן שייבני. שייבני ניצל היטב את המאבקים הפנימיים בין האצילים המקומיים, והקים מדינה חדשה. מתקופה זו ועד ל-1737 מהווה ההיסטוריה של המדינה רצף בלתי פוסק של מאבקים צבאיים עם ח'ווארזם והאימפריה הספווית. מייסד השושלת השתלט על שטחים נרחבים, אך בשנת 1510 נהרג בקרב נגד כוחות האימפריה הספווית.
המדינה הגיעה לשיא התפתחותה בתקופת אבדולה-ח'אן (1534–1598). בשנת 1557, תוך מאבק פנימי בין חברי משפחת השייבנידים, הצליח אבדולה-ח'אן לכבוש את העיר בוכרה. בשנת 1561 הוא הכריז על אביו כעל ח'אן עליון. במשך תקופה ארוכה הוא ניהל מלחמות שבמהלכן כבש את טשקנט ואזור פרגנה. בתקופה זו העיר טשקנט התפתחה במהירות, ועד מהרה נהפכה לאחד ממוקדי הכוח הראשים באזור, בנוסף לבוכרה וסמרקנד. בשנת 1583 הוא קיבל את התואר "ח'אן" באופן רשמי. בשנת 1593 הוא השתלט גם על שטחי ח'אנות חיווה.
בסוף תקופת שלטונו של אבדולה-ח'אן הוא ניהל מלחמה נגד בנו, שנתמך בקזחים, וספג מספר הפסדים בקרבות. הוא איבד את רוב השטח שהיה בשליטתו, ובעיצומו של המאבק נפטר והשליטה על המדינה עברה לבנו. כאשר זה כבש את בוכרה וטשקנט, מספר רב של בני משפחתו, אצילים ומפקדי צבאו של אביו הוצאו להורג. כתוצאה מכך, כאשר הוא נהרג בשנת 1598, היה קושי במציאת היורש.
לאחר תקופת מה הוחלט להעביר את השלטון לנציגי משפחה אצילה שמוצאה מאסטרחן, וכך שנת 1598 הייתה תחילתה של כהונת שושלת חדשה – שושלת האסטרחנידים. בשנת 1603 נהרג מייסד השושלת החדשה, ובנו באקי מוחמד חאן הגיע לשלטון. הוא נחשב לשליט חזק ואמיץ. לאחר שהנהיג מספר רפורמות שלטוניות, הוא נהרג בשנת 1605. בשנת 1611 הגיע לשלטון ח'אן חדש, שתקופת כהונתו הייתה ארוכה במיוחד – 30 שנה. בתקופתו איבדה הח'אנות את השליטה על טשקנט, וכל הניסיונות להחזיר את העיר לשליטתהּ לא צלחו. בתחילת המאה ה-18 המדינה למעשה התפרקה למספר ישויות נפרדות עם מרכזים בבוכרה, סמרקנד, טשקנט ועוד. באזור פרגנה הוקמה מדינה חדשה – ח'אנות קוקנד.
השושלת המנגית (1753–1920)
בשנת 1740 נכבש השטח כולו על ידי הפרסים. בשנות ה-40 של המאה ה-18 החלה תקופת שלטון של השושלת החדשה – המנגיטים. לאחר תקופת אי-יציבות שלטונית, החלה כהונה של הח'אן החדש מוחמד אמין. לאחר שהגיע לשלטון בשנת 1753 בתמיכת תושבי בוכרה, הוא נתן להם כתב זכויות מיוחד. כמו כן, הוא ויתר על התואר "ח'אן" וקיבל על עצמו את התואר "אמיר". כבר בתחילת שלטונו הוא ראה חשיבות בחיזוק השלטון המרכזי. הוא ניהל מספר מאבקים צבאיים מוצלחים נגד שליטי אפגניסטן והרחיב את האמירות.
מוחמד אמין נפטר בשנת 1758, והשלטון הועבר לדודו דניאל. לאור מרידות פנימיות הוא נאלץ לתת את השלטון הפורמלי לנציגי השושלת הקודמת והסכים להיחלשות מסוימת של שלטונו. בסופו של דבר הוא נאלץ להעביר את השלטון לבנו שה מורד, שהיה מקובל על תושבי הבירה. תחילת כהונתו של זה התאפיינה בהוצאות להורג של המורדים הבולטים. בהמשך הוא ביצע רפורמה כלכלית ומשפטית. הוא ניהל מערכת נגד שליט אפגניסטן, אך ללא הצלחה יתרה.
בשנת 1800 הועבר השלטון במדינה לבו, חיידר. שלטונו של חיידר החל במרד של הטורקמנים ובמלחמה עם ח'אנות קוקנד; אולם הוא הצליח להתמודד עם הבעיות ואף חיזק את שלטונו והרחיב את הפקידות והצבא. יחד עם זאת, כל תקופת שלטונו עד לשנת 1826 הייתה רצף מאבקים בלתי פוסקים עם האצולה המקומית.
בנו נסרולה היה בשלטון משנת 1826 ועד ל-1860. כדי להגיע לשלטון הוא הרג את אחיו הבכור ושלושה אחים נוספים. גם בתקופתו נוהלו מלחמות בלתי פוסקות – הן בתוך המדינה נגד האצולה והן נגד ח'אנות קוקנד הסמוכה. בתחילת השלטון הוא הנהיג רפורמה בצבא והקים יחידות תותחנים. בשנת 1826 הוא כבש מחדש מספר אזורים סמוכים לאפגניסטן, אך הפסיד אותם בהמשך, בשנת 1851. מאבקים פנימיים בלתי-פוסקים הביאו להיחלשות השלטון המרכזי. כתוצאה מכך הוא התקשה לעמוד מול האימפריה הרוסית, שהייתה מעוניינת להרחיב את השפעתה באזור.
בשנת 1860 הועבר השלטון לבנו מוזאפאר. תוך חמש שנים החל מאבק עם האימפריה הרוסית, שבסיומו הפכה המדינה למדינת חסות של הרוסים.
בשנת 1885 הועבר השלטון במדינה לבנו אבדולה חד, ובשנת 1910 לנכדו אלים חאן, שהיה השליט האחרון של המדינה. בשנת 1920 השתלטו הכוחות הסובייטים על בוכרה, והאמיר נמלט. הוא התגורר בקאבול במשך תקופה ארוכה. כל ניסיונותיו לחזור לשלטון לא עלו יפה. הוא נפטר בשנת 1944, ונקבר בקאבול.
יחסים עם רוסיה
המשלחת הרוסית הרשמית הראשונה הגיעה לבוכרה עוד בשנת 1675, בתקופת הצאר אלכסיי הראשון. גם בתקופת פיוטר הגדול נשלחה משלחת לשטחי הח'אנות. בתחילת המאה ה-19 שלחו הרוסים משלחת מדינית, שכללה גם נציגי הצבא וחוקרים.
השתלטות האימפריה הרוסית
לאחר פטירת האמיר נסראללה, עלה לשלטון בנו מוזאפרג אד דין. כמו אביו הוא ניהל מאבקים נגר ח'אנות קוקנד, כאשר הוא תמך בקבוצה שהתנגדה להשתלטות רוסית על האזור. הוא דרש מהרוסים לשחרר את כל השטחים שנכבשו, ואף עצר את הסוחרים הרוסים שהיו בבוכרה. נציגי רוסיה שהגיעו לבוכרה לסיים את הפרשה לא הצליחו להגיע לסיום מוצלח של המשא ומתן. ב-20 במאי 1866 הביס הצבא הרוסי את צבא האמיר; האמיר עצמו הצליח לברוח משדה הקרב. למרות המצב הקשה, לאור הלחצים הפנימיים, היה על האמיר להמשיך בלחימה. בנוסף לכך, אנשי הדת הכריזו על מלחמת קודש נגד הרוסים. באפריל 1868 יצא צבא האמיר לכיוון ריכוז הכוחות של הרוסים. הרוסים מצִדם אספו כוח צבאי משמעותי בהיקף של כ-3.5 אלף חיילים בפיקוד קונסטנטין פון קאופמן, והתכוננו לקרב. במפתיע, יחידה צבאית של האפגנים עברה לצד הרוסי. ב-1 במאי 1868 נפגשו הכוחות באזור נהר זרבשן. צבא האמיר הובס, והחל בנסיגה כללית. תוך כדי רדיפת צבא האמיר נכנסו הרוסים לסמרקנד. בקיץ 1868 התקדמו הרוסים לכיוון בוכרה, וכבשו מספר מבצרים באזור. קונסטנטין פון קאופמן שלח מסר לאמיר ובו הצעה לסיום הלחימה; האמיר לא ענה כלל, ואף הגביר את ההתקפות על הרוסים.
מדינת חסות
לאחר הקמת ממשל מקומי בטורקסטן הרוסי, היו באחריות המושל היחסים עם ח'אנות חיווה, אמירות בוכרה וח'אנות קוקנד. לאחר סיפוח ח'אנות קוקנד והפיכת ח'אנות חיווה למדינת חסות, החל המושל להתקשר עם אמיר בוכרה רק באמצעות נציגו הדיפלומטי. המושל קונסטנטין פון קאופמן ציין לא פעם בפני משרד החוץ הרוסי כי יש הכרך במינוי נציג דיפלומטי קבוע בבוכרה. עם זאת, הרוסים ידעו שבאופן רשמי אין הסכם המגדיר את בוכרה כמדינת חסות – להלכה הייתה זו מדינה עצמאית, ורק כוח הנשק והשפעת רוסיה באזור הפכו אותה למדינת חסות למעשה. לאור הוויכוחים בין השלטון הרוסי המקומי (המושל) לבין משרד החוץ בסנקט פטרבורג, התעכב מינוי נציג דיפלומטי קבוע למשך מספר שנים; הנציג מונה רק בשנת 1886: הנציגות הייתה בדרגה נמוכה משגרירות (שהייתה מוקמת במדינה עצמאית). בראש הנציגות עמד פקיד משרד החוץ בדרגה גבוהה מקונסול, והוא היה כפוף הן למושל בטשקנט והן למשרד החוץ.
הנציג היה אחראי על העברת דרישותיהם של הרוסים לאמיר וניהל איתו משא ומתן בכל הנושאים. הוא גם היה אחראי על הנושאים המשפטיים שהיו קשורים לאזרחים רוסים בשטחי האמירות. באמצעותו הרוסים קידמו הקמת מסילת ברזל שעברה בשטחי המדינה. הנציג היה אחראי על חלוקת משאבי המים של נהר זרבשן בין חקלאי האמירות לבין חקלאי הסביבה שהיו בשטחים שבשליטה רוסית.
ב-10 בינואר 1910 התחוללו מהומות אלימות בין אוזבקים-סונים לבין פרסים-שיעים. המאבק, שהחל על רקע דתי, ניהפך עד מהרה למאבק בין האצילים על השליטה. כתוצאה מאירועים אלו, היועץ הראשי של אמיר, אלי סרביה, שהיה בתפקיד 25 שנים והיה ממוצא פרסי, הועבר מתפקידו ובמקומו מונה אציל אוזבקי-סוני.
עם תחילת מלחמת העולם הראשונה שודרגה פעילות הנציגות. לאחר מהפכת פברואר 1917 רצתה חלק מאוכלוסיית בוכרה להאיץ את הרפורמות, ובאמצעות הנציג העבירו תוכנית מפורטת לסנקט פטרבורג. במרץ 1917 העביר אלכסנדר קרנסקי מסר שהוא תומך בתוכנית, והתוכנית התקבלה גם על ידי האמיר. ב-9 באפריל 1917 אורגנה הפגנה גדולה לתמיכה ברפורמות, אך היא פוזרה באלימות וכשלושת אלפים מפגינים נאסרו. הנציג הרוסי הרגיש שלתומכי הרפורמות אין מספיק כוח בחצר השלטון, והפסיק את תמיכתו. כתוצאה מכך, הרפורמות לא קודמו.
יחסים עם רוסיה הסובייטית
לאחר מהפכת אוקטובר 1917 הכירה הממשלה בראשות ולדימיר לנין באמירות כמדינה עצמאית וביטלה את ההסכמים הקודמים.
חלקים בחברה הבוכרית היו מעוניינים בהגבלת שלטון האמיר. במרץ 1918 קיבל האמיר אולטימטום בדרישה להגבלות השלטון; כאשר הוא לא הסכים לדרישות, החל מאבק אלים בתמיכת הכוחות הרוסים. האמיר הצליח לייצב את השליטה תוך הריגת חלק גדול מתומכי הרפורמה והגליה של כמה אלפי בני אדם לתחומי רוסיה.
הרוסים החלו בהכנת פלישה צבאית, וב-2 בספטמבר 1920 נכבש שטח האמירות. ב-14 בספטמבר הוקמה הרפובליקה הסובייטית העממית של בוכרה. ב-4 במרץ 1921 נחתם חוזה ידידות עם רוסיה הסובייטית. למרות זאת, במשך מספר שנים, עד לשנת 1923, נמשכו פעולות צבאיות של תומכי האמיר נגד השלטון הסובייטי.
בסוף 1921 הגיע לשטחי האמירות אנוור פאשה, מדינאי ואישיות צבאית טורקית. הוא הצליח לארגן מחדש את כוחות ההתנגדות, ואף חלק משמעותי של הממשל עבר לתמוך בו. לקראת אביב 1922 רוב שטחי האמירות היו בשליטתו, והוא התחיל במצור על בוכרה. ואולם בהמשך הצליח הצבא האדום, לאחר התארגנות מתאימה, להדוף את מתקפותיו, והוא נהרג.
בשנת 1924 בוטלה הרפובליקה הסובייטית העממית של בוכרה, והשטח חולק בין הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטורקמנית והרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית.
הרכב אוכלוסייה
הרכב אוכלוסיית המדינה היה רב-לאומי; שתי הקבוצות הגדולות בה היו עמים ממוצא טורקי ועמים ממוצא פרסי. בין העמים הטורקים הרוב היו אוזבקים, שהיוו את האומה השלטת במדינה. חלק לא מבוטל של האוכלוסייה היו טורקמנים. בנוסף לכך, התגוררו באזור לא מעט יהודים – יהודי בוכרה.
הדת השלטת במדינה הייתה אסלאם סוני.
מרבית אוכלוסיית המדינה התגוררה בחלק המערבי. כ-65% מאוכלוסיית המדינה התגוררו ביישובים, כ-35% חיו באורח חיים חצי-נוודי וכ-20% היו נוודים.
שלטון
לאמיר בוכרה הייתה כוח שלטוני בלתי מוגבל, והוא ביסס את שליטתו על חוקי האסלאם. מבחינה מנהלית, המדינה הייתה מחולקת למספר אזורים. ראש כל אזור היה שולח לחצר האמיר תשלומים שנתיים. על פי רוב, בראש אזורים חשובים עמדו חברי משפחת האמיר או אנשים מקורבים במיוחד.
האליטה השלטת הייתה מחולקת לבעלי תארים דתיים ופקידים. בסך הכול היו 15 דרגות פקידותיות בממשל. בהתאם לעדויות, אפילו בתקופת האמיר האחרון מרבית פקידי הממשל לא ידעו קרוא וכתוב.
קישורים חיצוניים
Бухарське ханство
Google Classroom
האפליקציה משלבת את שירותי Google Drive ו-Google Docs. ניתן להזמין תלמידים לשיעורים על ידי קוד פרטי השייך למורה בלבד. האפליקציה מאפשרת למורים להפיץ תמונות, סרטונים ועבודות לשיעורי בית. לתלמידים יש אפשרות להגיב בלבד. על כל עבודה הנשלחת על ידי המורה, התלמיד מקבל ציון החוזר אליו באימייל. המורים יכולים לעקוב אחרי ההתקדמות של התלמיד ולשלוח לו הערות על עבודותיו.
היסטוריה
פיתוח האפליקציה Google Classroom הוכרז לראשונה ב-6 במאי 2014, אך הושק רק ב-12 באוגוסט 2014. ב-29 ביוני 2015, הודיעה חברת גוגל על ממשק חדש, המאפשר למנהלי בית הספר והמורים לצור כיתה משלהם ללא צורך בחשבון G Suite for Education. ב-24 באוגוסט באותה שנה, חברת גוגל שילבה את שירותי יומן Google, על מנת לסייע למורה לקבל עדכונים ותאריכי הגשה של העבודות שנתנו לתלמידים. בחודש מרץ 2017, חברת גוגל הפיצה את האפליקציה לכל המשתמשים בעלי חשבון Gmail, ללא צורך בהרשמה לתוכנית. חודש לאחר מכן, אף אפשרה לכל המשתמשים לפתוח כיתה אישית משלהם.
מאפיינים
מערכת Google Classroom מונעת הצגת פרסומות בפני התלמידים ואינה משתמשת במידע התלמיד לצורכי פרסום. האפליקציה לנייד זמינה עבור משתמשי iOS ואנדרואיד. האפליקציה מאפשרת למשתמשים לצלם ולצרף קובצי מדיה למשימות שלהם מיישומים אחרים בגישה לא מקוונת. האפליקציה משלבת את שירותי Google Drive, Google Slides, Google Docs, Google Sheets ועוד. למורים ישנה גישה לתת ציון "הערכה" למשימות המוגשות על ידי התלמיד. התלמיד מקבל את ציוניו באימייל עם ההערה של המורה. למורה ישנה אפשרות לתת לתלמידים להגיב למשימותיו, צורה זו מאפשרת לתלמיד לתקשר עם המורה ועם שאר תלמידי הכיתה.
בשימוש מערכות חינוך
במערכות חינוך רבות משתמשים בגוגל קלאסרום, הכניסה בישראל למשל היא באמצעות מערכת ההזדהות של משרד החינוך. כך, למשל מועברים נושאים באופן דיגיטלי בהם המורה בכיתה הפיזית יכול להשתלב.
קוון טונג
קְווּן טוֹנְג (בסינית: 觀塘區) הוא תחום מנהלי בקאולון שבהונג קונג. שטחו הכולל 11.26 קילומטר רבוע. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2021 אוכלוסייתו מנתה 673,166 תושבים.
זהו האזור הצפוף ביותר בהונג קונג, עם 59,800 איש לקמ"ר אחד. נכלל בו גם אזור תעשייה רחב, שנבנה בשנות ה-50 של המאה ה-20. כ-50% מהאוכלוסייה מתגוררת בדיור ציבורי שנבנה על ידי הממשלה.
כולל בתוכו את השכונות:
שם שו פו
שַׁם שׁוּ פּו (בסינית: 水埗區) הוא תחום מנהלי בקאולון שבהונג קונג. שטחו הכולל הוא כ-10 קילומטר רבוע. בשנת 2011 מנתה אוכלוסייתו כ-380,855 איש.
שכונות
התחום כולל בתוכו את השכונות הבאות:
דוד הנגיד
רבי דוד הנגיד (כ"ד בטבת ד'תתקע"ג, 1212 − א' באלול ה'ס', 1300) היה בנו של רבי אברהם בן הרמב"ם, שימש כנגיד לקהילות היהודים במצרים, סוריה וארץ ישראל.
קורות חייו
נולד בקהיר בשנת 1212. מונה לנגיד בסביבות שנת 1245. בשנות נגידותו הראשונות כיהן כנגיד תחת חסותו והדרכתו של סבו רבי חננאל בן שמואל. בשנת 1250 נוצר ערעור על כהונתו ורבי דוד ברח יחד עם סבו לירושלים או לאלכסנדריה. בשנת 1252 הוא חזר לשלטון עד שבשנת 1285 הודח פעם נוספת מנגידותו והיגר לעיר עכו. בזמן שהותו בעכו, ניהל מאבק נגד תנועת ההתנגדות לרמב"ם שהובילו רבי שלמה פטיט וחכמים נוספים. בשנת 1291 חזר למצרים ולכהונתו כנגיד.
נפטר בשנת 1300. על פי המסורת, הוא הובל לקבורה בטבריה ונטמן בסמוך לקבר הרמב"ם סבו. בשנת תרצ"ב (1922) נמצאה מצבת קבורתו, עליה נכתב: . המצבה הועברה למוזיאון הקהילה היהודית בקהיר הנמצא בבית הכנסת שער השמים. הרב משה הלל הוכיח שמצבה זו היא זיוף מאוחר שנעשה על ידי האחים רבי יעקב משה ורבי ברוך טולידאנו.
בנו היה רבי אברהם הנגיד, אביו של רבי יהושע הנגיד.
חיבוריו
על פי המסורת, לרבי דוד הנגיד מיוחסים שלשה חיבורים.
24K
24K הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הפינית אוולינה. האלבום יצא לאור ב-28 באוקטובר 2016, בהוצאת חברות התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ ואם-איזי מיוזיק. מתוך האלבום יצאו שישה סינגלים: "Vuoristorataa" / "Rakkaudesta lajiin", "Honey", "Sireenit", "Sushi", "Ei filtterii" ו-"Fuulaa".
האלבום הגיע למקום השני במצעד האלבומים הפיני, ובכך היה למצליח ביותר של אוולינה במצעד זה.
רקע
תחילה, הוציאה אוולינה את "Rakkaudesta lajiin" ו-"Vuoristorataa", שיצאו ביחד כסינגל כפול ראשון מתוך האלבום. לאחר מכן, הוציאה את הסינגל השני, "Honey", שזכה להצלחה רבה ובין היתר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הפיני. בהמשך, יצא הסינגל השלישי "Sireenit", שהצליח לשחזר את הצלחתו של הקודם. לבסוף, הוציאה את "Sushi" ו-"Ei filtterii" בין השנים 2015–2016. האלבום עצמו יצא לאור ב-28 באוקטובר 2016, וחודש לאחר צאתו יצא גם הסינגל השישי והאחרון מתוכו, "Fuulaa".
כל הסינגלים זכו להצלחה רבה בפינלנד בעיקר, וכמה מהם הצליחו לכבוש צמרות מצעדים רבות, ולכל אחד מהם פרט ל-"Sushi", "Sireenit", ו-"Ei filtterii", יצא וידאו קליפ.
מיקומי שיא
האלבום הצליח להיכנס למצעד האלבומים הפיני, שם הגיע בשיאו למקום השני.
יחסי אוזבקיסטן–טורקיה
יחסי אוזבקיסטן–טורקיה הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת אוזבקיסטן ובין הרפובליקה הטורקית.
סקירה כללית
טורקיה הייתה המדינה הראשונה שהכירה בעצמאותה של אוזבקיסטן ב-16 בדצמבר 1991. הקשרים הדיפלומטיים כוננו בין שתי המדינות ב-4 במרץ 1992. עד שנת 2017 נחתמו יותר מ 90 הסכמים דו-צדדיים ופרוטוקולים בין שתי המדינות על מנת ליצור את הבסיס המשפטי של היחסים. ביקורים רמי דרג רבים נערכו בין שתי המדינות.
ערכה של הסחורה שהועברה בין טורקיה לבין אוזבקיסטן הייתה 1.24 מיליארד דולר בשנת 2016. נכון ל-2017 יש 500 חברות אוזבקיות הפעילות בטורקיה מהן 100 מחזיקות משרדים במדינה. החברות עוסקות בתחומי הטקסטיל, המזון, ניהול בתי מלון, חומרי בניין, פלסטיק, תרופות ושירותים אחרים.
באר אורה (בסיס)
בסיס באר אורה הוא בסיס גדנ"ע נטוש ששוכן בערבה, כ-10 ק"מ מדרום למכרות תמנע, וכ-17 ק"מ צפונית לאילת.
לפני קום המדינה
ביר חִנדיס (תרגום מערבית - באר צלמוות, חשכה), אתר ובו באר ישנה ששימשה את בני השבט הבדואי עַרַבּ אֶל-אַחֵיוָאת, הוזכר לראשונה בתיאור המסע בארץ ישראל שערך רובינסון האמריקאי בשנת 1838. במפות הבריטיות של ארץ ישראל, שם המקום הובא בתעתיק "Bir Hindis".
מקור מי השתייה של אילת
לאחר כיבוש הנגב במבצע עובדה והשתלטות צה"ל על אום רשרש, הוחל בתכנונה של העיר אילת. מספר קשיים עמדו בפני מתכנניה ובהם המחסור במקורות מים ראויים לשתייה. מקור המים שעמד לרשות השוהים באילת היה מי ים מותפלים שסיפק הצבא בעלות של 240 דולר (דאז) למטר מעוקב.
מקורות המים בערבה אשר היה ידוע על קיומם באותו זמן היו בעלי דרגת מליחות גבוהה. מסיבה זו גויס חיל ההנדסה להשתתפות במבצע קידוחים בערבה לחיפוש אחרי מים, מבצע שבמהלכו התגלתה הבאר, הרוסה בחלקה.
שמחה בלאס, מנהל אגף המים במשרד החקלאות הורה להקציב למבצע הקידוחים, מעבר לתקציב שנקבע לכך (8,000 ל"י), גם את התקציב לקידוחים אחרים (6,000 ל"י) וכן להמשיך בקידוחים גם לאחר ניצול מלוא התקציב. רק לאחר שהחריגה מהתקציב הגיעה לכדי 40,000 ל"י, נמצאו מים בביר הינדיס, בסמוך לבור ממנו שאבו בעבר הבדואים מים.
מי הקידוח הכילו כמה מינרלים בכמויות החורגות בהרבה מהמקובל למי שתייה, בעיקר מגנזיום (175 מ"ג/ ל במקום 50 מ"ג/ל כערך מרבי רצוי) וסולפטים (1360 מ"ג/ל במקום 250 מ"ג/ל). ריכוזי מינרלים אלה גרמו לטעמם הגרוע של המים. תכולת מגנזיום גופרתי ("מלח אנגלי") במים גרמה לשלשולים לשותים אותו. מחוסר ברירה היה קידוח זה מקור המים הראשון לאילת.
בסוף שנת 1949 נערכה שאיבת ניסיון בבאר בנוכחות ראש הממשלה דוד בן-גוריון, שר האוצר אליעזר קפלן וראשי משרד החקלאות ואגף המים.
במקום הוקם מחנה של חיל ההנדסה ולאחר פינויו, הוקמה בו היאחזות של חברי גרעין שח"ל.
ייסוד חוות הגדנ"ע ופעילותה
כאשר עקיבא עצמון, מפקד פיקוד הגדנ"ע השני, ביקש את עצתו של קצין ההנדסה של פיקוד דרום לבחירת מקום מומלץ להקמת יישוב בערבה, הקצין השיב כי אפשר לפתור את בעיית השמירה על באר המים בהקמת יישוב. תוכניתו של עצמון הייתה להקים "מדינת נוער" בנגב. הרמטכ"ל יגאל ידין וראש הממשלה דוד בן-גוריון, שהיה ידוע כתומך נלהב של הגדנ"ע, הוכנסו בסוד העניין בסופו של דבר, אך ועדת השרים שמונתה על ידי בן-גוריון לא השלימה את עבודתה וכמו כן חלומו של עצמון נבלם על ידי ביורוקרטיה ממשלתית. ב-16 בדצמבר 1950 הגיעו אל "באר הנדסה" אנשי הסגל הראשונים של החווה לעתיד, שהייתה בשלבים מתקדמים של הקמה, והשלימו את הקמתה בסיוע חיל ההנדסה ועם ציוד שהושאר על ידי צוותי הקידוח ומעודפי הצבא הבריטי. כשבוע לאחר מכן, ב-22 בדצמבר, הוטס לחווה מחזור ראשון של גדנ"עים. במסדר הפתיחה של המחזור הראשון, הוחלף שמה של החווה באופן רשמי לשם שהוצע על ידי ועדת השמות הממשלתית – באר אורה, כניגוד ל"באר החשכה".
על הנטיעות והנוי בחווה הופקד רב-סרן נח וולפובסקי, "סבא נח", שהתגורר שם שנים רבות. הקמת החווה האיצה את פיתוח אזור הערבה. בין היישובים שהוקמו תודות למאמץ זה היה יטבתה. מלבד מי השתייה, החווה סיפקה ירקות טריים לאילת.
ב-18 במרץ 1968 אוטובוס תלמידים עלה על מוקש באזור הבסיס, המדריך והרופא המלווה נהרגו ו-26 תלמידים נפצעו. עקבות המחבלים שהניחו את המוקש הובילו מזרחה אל הגבול הירדני הסמוך. ב-21 במרץ פתח צה"ל בפעולת כראמה, בעיירה שהפכה לבסיס של הפת"ח.
הרס הבסיס
בספטמבר 2011, מינהל מקרקעי ישראל הרס את הבסיס הנטוש. היו שתי גרסאות מנוגדות זו לזו בנוגע לאחריות להרס הבסיס; האחת, של מינהל מקרקעי ישראל כי "הכל נעשה בתיאום" עם המועצה האזורית חבל אילות שבתחומה נמצא הבסיס, ולעומתה, הגרסה השנייה, זו של המועצה האזורית כי "נעשתה טעות" וכי הסיכום שלה עם מינהל מקרקעי ישראל היה פינוי מבני האזבסט וגגות אזבסט של בלוקדות שהיו במקום, ואילו בפועל הרסו את כל המבנים. באתר הבסיס נותרו על מקומם בריכת השחיה, הבאר והבונקר.
פרנק קורצ'י
פרנק קורצ'י (באנגלית: Frank Coraci; נולד ב-3 בפברואר 1966) הוא תסריטאי ובמאי קולנוע אמריקאי, המוכר בעיקר בזכות עבודתו עם אדם סנדלר.
ביוגרפיה
קורצ'י נולד בעיירה שירלי שבמדינת ניו יורק, ארצות הברית.
בשנת 1984 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון ויליאם פלויד (אנ') בלונג איילנד, שם היה חלק מנבחרת ההיאבקות של בית הספר. בשנת 1988 סיים לימודי תואר ראשון בחוג לאמנויות של אוניברסיטת ניו יורק שבמנהטן.
קריירה
בשנת 1995 יצא לאקרנים סרטו הראשון 'Murdered Innocence' שאותו כתב, ביים, ובו גם שיחק. הוא שיתף פעולה עם השחקן אדם סנדלר בחמישה סרטים מצליחים (זמר החתונות, נער המים, קליק, תקועים בחופשה ו-'The Ridiculous 6').
קורצ'י ביים את ג'קי צ'אן ואת סטיב קוגן בסרט מסביב לעולם בשמונים יום משנת 2004 אך סרט זה כשל בארצות הברית לאחר שגרף רק 24 מיליון דולר לעומת תקציב של 110 מיליון דולר. בשנת 2011 יצא לאקרנים הסרט שומר גן החיות בבימויו של קורצ'י ובכיכובו של קווין ג'יימס וזכה להצלחה קופתית לעומת ביקורות מעורבות. בשנת 2014 ביים את הסרט תקועים בחופשה, הסרט השלישי שבו דרו ברימור ואדם סנדלר מככבים יחדיו.
ק. מ. ויליאמס
קלווין מארק ויליאמס (באנגלית: Kelvin Mark. Williams, 19 באוקטובר 1956 קלארקסוויל, טקסס) הוא מוזיקאי בלוז וגוספל אמריקאי. ויליאמס הוא גם כומר והוא מכונה "The Texas Blues Preacher" - "מטיף הבלוז מטקסס".
קורות חיים
הוא נולד ב־1956 בקלארקסוויל (Clarksville) כבנם של אדי ר.ט. ויליאמס (שידע לנגן בהרמוניקה) ושל סדי מיי סיזר. גדל על יד אייברי, מחוז "הנהר האדום", צפון מזרח טקסס, והחל ללמוד לנגן בגיטרה בגיל שבע, מבלוזיסט, שייתכן והיה אלמור ג'יימס, בדקאב (DeKalb), טקסס. אחרי שסיים לימודי תיכון בעיירת הולדתו בשנת 1975 שרת בשנים 1981-1975 בכוח הצוללות של הצי האמריקאי. בשנת 1980 התחזק באמונה הנוצרית הבפטסיטית. מה שלדבריו נתן לו השראה לבצע בלוז וספיריטואלז תוך נגינה בגיטרה ובהרמוניקה. בתום השרות הצבאי עבר לגור בקליבלנד, אוהיו. שם הקים משפחה והתחיל קריירה מוזיקלית, לרבות במסגרת מקהלות גוספל ורביעיות בפטיסטיות מקומיות.
בשנת 2013 ק. מ. ויליאמס הופיע בתל אביב.
רוב האלבומים הוא הוציא תחת מותג פרטי, אך בשנת 2016 הוא הוציא אלבום בחברת תקליטים Cleopatra Records.
הכנסת החמש עשרה
הכנסת החמש עשרה, שהרכבה נקבע בבחירות לכנסת החמש עשרה ולראשות הממשלה, הושבעה ב-7 ביוני 1999 (כ"ג בסיוון ה'תשנ"ט) וכיהנה עד להשבעת הכנסת השש עשרה ב-17 בפברואר 2003.
בכנסת זו כהנו שתי ממשלות: ממשלת ישראל העשרים ושמונה וממשלת ישראל העשרים ותשע, ובמהלך כהונתה התקיימו הבחירות המיוחדות לראשות הממשלה.
זקן חברי הכנסת ביום השבעתה היה חבר הכנסת שמעון פרס מסיעת ישראל אחת, שכיהן כיושב ראש הכנסת הזמני. ב-6 ביולי 1999 נבחר אברהם בורג ליו"ר הכנסת וכיהן בתפקיד זה עד לפיזורה.
ב-6 ביולי 1999 (כ"ב בתמוז ה'תשנ"ט), הציג אהוד ברק את ממשלתו בפני הכנסת החמש עשרה, וזכה לאמונם של 75 חברי כנסת מסיעות ישראל אחת, ש"ס, מרצ וישראל בעליה, מפלגת המרכז, מפד"ל ויהדות התורה.
ב-6 בפברואר 2001 נבחר אריאל שרון לראשות הממשלה, וב-7 במרץ הציג את ממשלתו בפני הכנסת.
הרכבת הממשלה ה-28
הבחירות לכנסת ה-15 בשנת 1999 כללו גם בחירות אישיות לראשות הממשלה, בנוסף לבחירות לכנסת. בבחירות האישיות ניצח ברק ברוב גדול ונבחר להקים את הממשלה העשרים ושמונה. עם זאת, בעקבות שיטת 2 הפתקים, ניזוקו שתי המפלגות הגדולות, ישראל אחת והליכוד, אשר זכו יחד ל-45 מושבים בלבד, בהשוואה לכ־65-95 מושבים בכנסות הקודמות לה. מצב זה יצר תלות מוגזמת של מפלגת השלטון במפלגות הקטנות, ואילץ את ברק להקים קואליציית שמאל-דתיים בעייתית, עובדה שגרמה לקשיים רבים בהתנהלות הממשלה והביאה בהמשך לנפילתה. לאחר הבחירות המיוחדות לראשות הממשלה בשנת 2001 בוטלה שיטת הבחירה הישירה עקב חוסר הצלחתה.
אירועים מרכזיים
ביום כינון הממשלה התפטר יושב ראש הליכוד ומועמדה לראשות הממשלה, בנימין נתניהו, מהכנסת.
הנושא החברתי-כלכלי
בבחירות לכנסת הבטיח ברק לפעול לחיזוק מערכת הבריאות, ושב לא אחת על ההבטחה כי ידאג לרווחת הזקנה ששכבה במסדרון בבית החולים בנהריה. מיד לאחר בחירת ברק לראש הממשלה שבתו הרופאים במשך 125 ימים. בתום השביתה הועלה שכר הרופאים המתמחים ב-25 אחוזים, קוצרו תורנויות לפחות מ-24 שעות והובטח כי הרופאים לא ישבתו במשך עשר השנים הבאות.
טרם הבחירות לכנסת המשק היה במיתון, וברק הצהיר כי ייצור מאות אלפי מקומות עבודה חדשים. לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שיעור האבטלה בשנת 2000 ירד, אך בצורה קלה – בתקופת כהונתו הירידה הייתה בסך הכל בכעשירית האחוז.
לאחר הבחירות מינה ברק את ועדת בן בסט, במטרה שתציע רפורמה במערכת המס. מטרת הרפורמה הייתה הורדת המיסים שמשלם האזרח לפחות מ-55 אחוזים. הוועדה הגישה מספר המלצות לרפורמה במערכת המס שאומצו, אולם הרפורמה הוקפאה בעקבות התנגדות הסתדרות העובדים וסקטורים נוספים.
תחילת התפוררות הקואליציה
יהדות התורה פרשה מן הממשלה בספטמבר 1999 בעקבות סכסוך סביב העברת משחן (חלק מטורבינה של חברת החשמל) בשבת. מרצ פרשה כשנה לאחר מכן, ביוני 2000, לאחר סכסוך בין שר החינוך יוסי שריד לבין סגנו מטעם ש"ס משולם נהרי ותמיכת רה"מ ברק בעמדת ש"ס. על אף פרישתה מן הממשלה המשיכה מרצ לתמוך בה.
נסיגת צה"ל מלבנון
ראש הממשלה ברק הבטיח במערכת הבחירות שבתוך שנה מיום היבחרו יצא צה"ל מרצועת הביטחון. למרות שישראל הייתה מעוניינת שהיציאה מלבנון תהיה תוך כדי הסכם עם סוריה ולבנון, השיחות עם סוריה נכשלו, והיה ברור כי נסגרו גם הדרכים לשלום עם לבנון. ברק החליט לקחת את הסיכון ולהמשיך בתוכניתו להוצאת צה"ל גם ללא הסדר, וזאת למרות דאגת הדרג הצבאי מהמצב שייווצר לאחר מכן. התאריך המיועד לנסיגה היה 6 ביולי 2000, אך לבסוף נסוג צה"ל ב-24 במאי 2000, שישה שבועות לפני המתוכנן, עקב התפוררות צד"ל, שרבים מאנשיו הבינו כי ישראל נסוגה, והעדיפו לברוח לישראל מאשר להסתכן בלבנון. הנושא עורר מחלוקות בין הסיעות השונות בכנסת. הוגשו עשרות הצעות אי אמון שדנו בנושא, וכן הצעות לסדר היום והצעות חוק הנוגעות לנסיגה מלבנון ולצד"ל.
בחירת משה קצב לנשיא
ב-31 ביולי 2000, כ"ח בתמוז ה'תש"ס, נבחר, בהצבעה חשאית במליאת הכנסת, חבר הכנסת משה קצב כנשיאה השמיני של מדינת ישראל.המתמודדים על התפקיד היו קצב והשר שמעון פרס. בסיבוב הראשון קיבל קצב 60 קולות, ואילו פרס קיבל 57 קולות. משלא זכה אחד המתמודדים לקולות רוב חברי הכנסת נערך סיבוב הצבעה שני, כדרוש בחוק. בתום ספירת הקולות נופף חבר ועדת הקלפי, חבר הכנסת ראובן ריבלין בידיו, וסימן לחבריו כי הושגה הכרעה לטובת קצב. קצב זכה ברוב של 63 קולות מול 57 ונבחר לתפקיד נשיא המדינה. הוא הצהיר אמונים למחרת בטקס חגיגי.
ועידת קמפ דייוויד והמשך ההתפוררות הקואלציונית
הוועידה כונסה ביולי 2000 על ידי נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון. בראש המשלחת הישראלית עמד ראש הממשלה אהוד ברק, בראש המשלחת הפלסטינית עמד יאסר ערפאת, יו"ר הרשות הפלסטינית, ונשיא ארצות הברית קלינטון ייצג את ארצות הברית. עם יציאת ברק לוועידה פרשו מן הממשלה ישראל בעלייה, גשר (שהייתה חלק מרשימת ישראל אחת) וש"ס, מותירים את הממשלה עם פחות מ-61 חברי כנסת בקואליציה. ראש הממשלה ברק הציע לוותר על למעלה מ-90% מהגדה המערבית, למסור את שכונות מזרח ירושלים לריבונות פלסטינית, להקים משטר מיוחד בעיר העתיקה, והציע פתרון בינלאומי בשאלת זכות השיבה, שבמסגרתו יורשו חלק מהפליטים להיכנס לישראל, וזאת מבלי שקיבל את אישור הממשלה והכנסת. הוא סבר כי יוכל להעלות הצעות בוועידה ולהביאן לאישור הכנסת רק לאחר שתושג הסכמה לגביהן. הפלסטינים דחו את כל הצעות ישראל, ובסוף הוועידה האשים ברק את ערפאת בטרפוד המגעים המדיניים, בסירוב לכל הצעה ובכך שלא הציע הצעות נגדיות להצעות ברק וקלינטון. גרסת ברק גובתה על ידי קלינטון והנסיך הסעודי בנדר, שגריר סעודיה בארצות הברית.
האינתיפאדה השנייה
ראש האופוזיציה, אריאל שרון, השתומם לנוכח העובדה שלא קמה מחאה בישראל בעקבות הוויתורים הרבים להם הסכים ברק בוועידת קמפ-דייוויד. כצעד מחאתי הודיע שרון ב-24 בספטמבר בקול ישראל על כוונתו לעלות להר הבית. ב-28 בספטמבר 2000 ערך שרון ביקור מתוקשר בהר הבית והכריז ש"לכל יהודי זכות לבקר בהר-הבית". ביקור זה היה, מבחינת הפלסטינים, העילה לפריצתה של האינתיפדה השנייה, אם כי הן ישראל והן הרשות הפלסטינית התכוננו ממושכות לעימות מזוין, ורבים סוברים שהאינתיפאדה הייתה פורצת גם ללא אירוע זה לאחר פסגת קמפ-דייוויד. העילה הפלסטינית הרשמית למהומות הייתה עליית אריאל שרון להר הבית. היו שטענו שהמהומות תוכננו מראש כאמצעי לסחוט ויתורים בישראל. המהומות והטרור יצאו מכלל שליטה בעקבות פרשת מוחמד א-דורה והלינץ' ברמאללה.
במהלך חודשים אלה עברו בכנסת, בקריאה ראשונה, מספר הצעות לפיזורה. במצב זה, מפלגת המרכז הייתה השותפה הקואליציונית היחידה שלא הכריזה על פרישה מהקואליציה, אם כי יו"ר המפלגה, סגן ראש הממשלה ושר התחבורה יצחק מרדכי, הסתבך בפרשת הטרדות מיניות ונאלץ להתפטר ב-30 במאי 2000. מאז, החלה מפלגת המרכז להתפורר עד כדי התפטרות רבים מנציגיה בכנסת ופרישת חברים אחרים מהסיעה. בשלב מסוים הפסיקו חברי כנסת רבים מהקואליציה, בכללם חברים מסיעת ישראל אחת, להצביע בהתאם להחלטות הנהלת הקואליציה ובפועל הפרו את המשמעת הקואליציונית.
חודש לאחר מכן התרחשו מהומות אוקטובר 2000, מהומות אלימות שעוררו ערביי ישראל בגליל ובמשולש במקביל לפריצת האינתיפאדה בשטחים, וזאת לאור היחס המפלה, לטענתם, מצד ישראל וכישלון המגעים המדיניים עם הפלסטינים. במהומות נהרגו 12 ערבים ישראלים ופלסטיני תושב שטחים אחד וכן גם יהודי ישראלי אחד. בעקבות המהומות איבד ברק את התמיכה בו בקרב הציבור הערבי. בעקבות המהומות הנ"ל, הוקמה ועדת אור שחקרה את הנושא.
ההכנות לבחירות
ב-28 בנובמבר 2000 הודיע רה"מ ברק בנאום בכנסת על מוכנותו לבחירות כלליות לכנסת השש עשרה ולראשות הממשלה, באומרו: "אתם רוצים בחירות? אני מוכן לבחירות!", אולם מאוחר יותר, ב-9 בדצמבר, הכריז על כוונתו להתפטר מתפקידו (ההתפטרות הוגשה למחרת לנשיא), דבר שהביא לבחירות מיוחדות לראשות הממשלה בלבד תוך 60 יום, ללא פיזור הכנסת., בהתאם לסעיף מיוחד בחוק יסוד: הממשלה שהיה אז בתוקף.
אף על פי שזה לא היה הנימוק הרשמי של ברק, מטרת ההתפטרות הייתה כנראה לחסום את דרכו של בנימין נתניהו, שהיה המועמד המוביל לתפקיד ראש הליכוד ולא יכול היה להתמודד בבחירות מיוחדות לראשות הממשלה בלבד (החוק חייב את המועמד להיות חבר כנסת ואילו נתניהו, שהתפטר מהכנסת, כאמור, מיד לאחר הפסדו בבחירות 1999, לא יכול היה להיות מועמד).
בנימין נתניהו הכריז על מועמדותו ב-10 בדצמבר, אולם התנה זאת בבחירות גם לכנסת ולא רק לראשות הממשלה. לחץ כבד הופעל על סיעת ש"ס, שעם 17 מנדטיה הייתה לשון המאזניים לפיזור הכנסת, שתצביע בעד פיזור הכנסת אך היא התנגדה. ב-18 בדצמבר חוקקה הכנסת חוק מיוחד שכונה "חוק נתניהו", שביטל את המגבלה על מועמדות אזרח שאיננו חבר כנסת, כך שנתניהו יוכל להתמודד. באותו יום דחתה הכנסת את הצעות החוק לפיזורה, שהחזירה ועדת חוקה, חוק ומשפט לקריאה שנייה ושלישית. בעקבות ההחלטה על אי פיזור הכנסת הודיע נתניהו כי הוא מסיר את מועמדותו, מה שהביא לביטול הבחירות המקדימות שתוכננו בליכוד ב-19 בדצמבר (בחירות שהיוו הבטחה של שרון כאשר נבחר לראשות הליכוד).
בבחירות שנערכו ב-6 בפברואר 2001 ניצח אריאל שרון, והממשלה סיימה כהונתה עם השבעת ממשלת ישראל העשרים ותשע.
כהונת ממשלת ישראל העשרים ותשע
לאחר שניצח בבחירות, הוטלה על שרון מלאכת הרכבת הממשלה. מכיוון שהליכוד קיבל רק 19 מושבים בכנסת בבחירות לכנסת החמש עשרה, הוקמה ממשלת אחדות לאומית רחבה, שכללה את: ישראל אחת (ששינתה את שמה להעבודה-מימד לאחר פרישת גשר), ש"ס, ישראל בעליה, איחוד לאומי-ישראל ביתנו (שהייתה סיעה שנוצרה ממיזוג האיחוד הלאומי וישראל ביתנו, ללא פורשי חרות - התנועה הלאומית), יהדות התורה ושלושה מפורשי מפלגת המרכז: רוני מילוא (שהקים את סיעת לב, והצטרף לליכוד במהלך הקדנציה), דן מרידור (שהצטרף לליכוד עם סיום הקדנציה) ודליה רבין (שהקימה את סיעת דרך חדשה, והתמזגה עם העבודה-מימד). בשל העובדה כי הממשלה הייתה רחבה, ומנתה 29 חברים, היה צורך להכניס שולחן קטן נוסף במרכז שולחן הממשלה הישן באולם מליאת הכנסת, כדי שיהיו מקומות ישיבה לכל השרים.
הרכבת ממשלה רבת ניגודים שכזו התאפשרה בעיקר כמעין ממשלת חירום עקב המשבר הביטחוני והכלכלי הקשה בו הייתה נתונה ישראל, בעקבות פריצתה של האינתיפאדה השנייה. יו"ר האופוזיציה לממשלה היה יוסי שריד יו"ר מרצ.
במהלך כהונת הממשלה נרצח לראשונה חבר כנסת ושר בממשלת ישראל על רקע לאומני – רחבעם זאבי, שנרצח בפתח חדרו במלון הייאט, כיום ריג'נסי ירושלים, בשכונת הגבעה הצרפתית, על ידי אנשי החזית העממית לשחרור פלסטין.
ציוני דרך ומדיניות
ב-2002, לנוכח המצב הביטחוני הקשה באינתיפאדה השנייה, פרשו אנשי האיחוד הלאומי והצטרפו מפלגות גשר ומפד"ל לקואליציה.
מבצע חומת מגן, ועוד יותר, מבצע דרך נחושה, אשר סיימו את מדיניות האיפוק של ישראל היוו חלק מהסיבות שהביאו להתפוררות ממשלת האחדות, לאחר שההצדקה לקיומה, המצב הביטחוני הקשה בתחילת 2002, נחלשה בעקבות השיפור היחסי במצב הביטחוני. יחד עם זאת, מצב המשק הידרדר משמעותית אחרי מבצע חומת מגן, ולפיכך הועלתה ב־25 באפריל 2002 תוכנית חירום כלכלית שכונתה חומת מגן כלכלית.
רעות פרסטר
רעות פרסטר (נולדה ב-19 במרץ 1968) היא אמנית, אוצרת ישראלית, מנהלת מוזיאון פתח תקווה לאמנות ומנהלת את תחום האמנות בעיר.
הכנסת החמש עשרה
ציוני דרך ומדיניות
בנובמבר 2002 התפטרו שרי מפלגת העבודה בשל התנגדות מפלגתם לתוכנית הכלכלית ולהצעת התקציב. שרון מינה מחליפים לשרים אלה, הבולטים שבהם – בנימין נתניהו במקום שמעון פרס במשרד החוץ ושאול מופז (חרף הביקורת הרבה על המינוי, 4 חודשים לאחר פרישת מופז מצה"ל) במקום בנימין בן אליעזר. למרות שמינה מחליפים, בחר שרון ללכת לבחירות.
רעות פרסטר
ביוגרפיה
פרסטר נולדה בתל אביב-יפו. בבעלות משפחתה הייתה חנות לאביזרי אופנה בתל אביב, ושם הקימה פרסטר את הסטודיו הראשון שלה. היא למדה אמנות וחינוך לאמנות במדרשה לאמנות, בית-ברל, ותואר שני באוריינות חזותית בסמינר הקיבוצים תל אביב.
הכנסת החמש עשרה
סיכום הכהונה
בכנסת החמש עשרה הוגש מספר שיא של הצעות חוק פרטיות: 4,236, כאשר 239 מהן התקבלו. לעומת זאת, רק 162 הצעות חוק ממשלתיות ו-39 הצעות חוק של ועדות הכנסת התקבלו. עובדות אלו מעידות יותר מכל על אי-היציבות הפוליטית. החקיקה הפרטית הייתה כרוכה בהוצאות כספיות גדולות שלא היה להן כיסוי תקציבי. כתוצאה מכך, התקבל בתקופת כהונת הכנסת תיקון לחוק יסוד: משק המדינה, לפיו הצעת חוק פרטית שיישומה כרוך בהוצאה שנתית של 5 מיליון ש"ח ומעלה ושאיננה נתמכת על ידי הממשלה, חייבת לקבל את תמיכתם של 50 חברי הכנסת לכל הפחות.
רעות פרסטר
ביוגרפיה
ניהלה את מחלקות החינוך במוזיאון פתח תקווה לאמנות ובמוזיאון ראשונים לתולדות פתח תקווה החל משנת 2001. בתפקיד זה פיתחה את מערך התוכניות במוזיאונים וניהלה צוות מדריכים, אמנים ושחקנים. בנוסף הפיקה פרויקטים קהילתיים בתחום האמנות. ב-25 במאי 2020 מונתה לתפקיד מנהלת מוזיאון פתח תקווה לאמנות ומנהלת תחום האמנות בעיר.
הייתה נשואה לשחקן והקומיקאי משה פרסטר. ביתה אורי פרסטר היא משוררת.
הכנסת החמש עשרה
חברי הכנסת
חברי הכנסת שכיהנו בכנסת זו:
רעות פרסטר
עבודותיה
יצירותיה המוקדמות עשו שימוש במגוון של חומרים, בהם גם אביזרי אופנה. בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלה לשלב חפצים אלה עם תצלומים ויצרהר גם וידאו ארט.
ב-2008, תשעה חודשים לאחר מותו של בן זוגה העיתונאי והסופר אהוד אשרי, הציגה פרסטר תערוכת יחיד בגלריה נלי אמן תחת הכותרת "ידועה בציבור". התערוכה כללה עבודות וידאו וסאונד בהן היא מתייחסת לפרידה מבן זוגה, למעמדה הזוגי ולעיסוק האמנותי.