cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וולפרם ווטקה
קריירת מועדונים
את עונת 1982/83 החל ווטקה בגלדבאך, וחזר לשאלקה 04 בפגרת החורף של עונה זו. ווטקה ערך 16 הופעות בלבד בקדנציה השנייה שלו בשאלקה שארכה חצי עונה, אך הבקיע שבעה שערים, שלא עזרו לשאלקה, שנשרה בתום העונה אל הבונדסליגה השנייה. בתום העונה, חתם ווטקה בהמבורג, לאחר שהמנהל הספורטיבי של הקבוצה דאז, גינטר נצר, אמר עליו שהוא אחד הכישרונות הגדולים ביותר בכדורגל הגרמני באותה תקופה. ווטקה שיתף פעולה בקישור של המבורג עם פליקס מגאת, וולפגנג רולף, ג'ימי הארטוויג ודיטר שצשניידר. בעונתו הראשונה של ווטקה בהמבורג, 1983/84, הוא הבקיע שבעה שערים, וסייע לקבוצה לסיים במקום השני בבונדסליגה, כשהאליפות הייתה של שטוטגרט רק בגין הפרש שערים טוב יותר. גם בעונתו השנייה של ווטקה בהמבורג, 1984/85, הוא הבקיע שבעה שערים, והקבוצה סיימה במקום החמישי. את עונת 1985/86 החל ווטקה בהמבורג, אך עבר לאחר שישה משחקים לקייזרסלאוטרן, לאחר שהסתכסך עם מאמנו ארנסט האפל.
עד לתום עונת 1985/86, ערך ווטקה 18 הופעות במדי קייזרסלאוטרן, שסיימה במקום ה-11 בליגה. עונת 1986/87 הייתה טובה יותר הן עבור קייזרסלאוטרן שסיימה שביעית, והן עבור ווטקה, שנהנה מעונת שיא עם 14 הבקעות, כשהוא מהווה חלק מטריו התקפי שכלל גם את הראלד קוהר ופרנק הרטמן, שהבקיעו יחדיו 47 שערים. בשתי העונות הבאות קייזרסלאוטרן לא התברגה בצמרת, אך ווטקה הבקיע שבעה שערים בכל אחת מהעונות. בעונת 1989/90, שהייתה האחרונה של ווטקה בקייזרסלאוטרן, הוא מיעט מאוד לשחק וערך עשר הופעות בלבד. באותה עונה זכתה קייזרסלאוטרן בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 3-2 בגמר על ורדר ברמן. ווטקה לא שותף בגמר זה, ושוחרר בתום העונה מקייזרסלאוטרן בגין התנהגות לא מקצועית, לדברי הקבוצה.
בקיץ 1990 חתם ווטקה באספניול הספרדית, ששיחקה אז בליגת המשנה הספרדית. ווטקה העפיל עם אספניול לליגת העל הספרדית בעונת 1990/91. ווטקה נשאר באספניול עונה נוספת, בה נשארה הקבוצה בליגה, והבקיע סך הכל 12 שערים ב-37 הופעות בשתי עונותיו באספניול. בקיץ 1992 חתם בפ.צ. זארבריקן, העולה החדשה לבונדסליגה, ושיחק שם עונה אחת, בה ערך 23 הופעות, אך לא הצליח למנוע את נשירת הקבוצה בחזרה אל הבונדסליגה השנייה. בתום עונת 1992/93 פרש ווטקה ממשחק פעיל בגיל 31 בגין שבר בכתף.
קריירה בינלאומית
ווטקה שיחק בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה המערבית, וערך ארבע הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית הבוגרת. בשנת 1988 השתתף ווטקה בשני טורנירים בינלאומיים. הטורניר הראשון היה יורו 1988, בו נכלל ווטקה בסגל של נבחרת גרמניה המערבית. בניצחון 2-0 על נבחרת ספרד במחזור השלישי של שלב הבתים, נכנס ווטקה כמחליף בדקה ה-62 במקומו של פייר ליטבארסקי, וזו הייתה הופעתו היחידה של ווטקה בטורניר זה, בו הודחה גרמניה בחצי הגמר לאחר הפסד 2-1 לנבחרת הולנד. הטורניר השני היה אולימפיאדת סיאול, בה זכה ווטקה במדליית ארד ביחד עם נבחרת גרמניה המערבית האולימפית. ווטקה הבקיע בטורניר זה שער מול נבחרת סין האולימפית בניצחון 3-0 בשלב הבתים, ושער נוסף בניצחון 4-1 על נבחרת תוניסיה האולימפית, גם כן בשלב הבתים. ווטקה פתח בכל ששת משחקיה של גרמניה המערבית בטורניר זה, בו הפסידה גרמניה המערבית לנבחרת ברזיל האולימפית בבעיטות הכרעה בחצי הגמר, וניצחה את נבחרת איטליה האולימפית בקרב על מדליית הארד. סך הכל ערך ווטקה 11 הופעות והבקיע שישה שערים במדי הנבחרת האולימפית של גרמניה המערבית.
חיים אישיים
בשנת 2015 סבל ווטקה מכשל איברים רב מערכתי, שנגרם כתוצאה ממחלת שחמת הכבד. ב-1 במרץ 2015 נפטר ווטקה מהמחלה בעיר לונן שבגרמניה.
תארים
עם קייזרסלאוטרן:
עם נבחרת גרמניה המערבית האולימפית:
יחסי סוריה–ערב הסעודית
היחסים שבין הממלכה הערבית הסעודית לבין הרפובליקה הערבית הסורית הם יחסים היסטוריים אשר החלו בשנות הארבעים של המאה ה-20 עם עצמאותה של סוריה והכרת כל מדינה ברעותה.
שנות ה-40 עד שנות ה-60
נציגות סורית נפתחה בערב הסעודית בשנת 1941. אבן סעוד דגל בעצמאותן של סוריה ולבנון מן המנדט הצרפתי ונפגש בשנת 1945 עם שוכרי אל-קוותלי, מפגש ראשון של נשיא סוריה עם מנהיג מדינה כלשהי בעולם. שתי המדינות הן מהמייסדות של הליגה הערבית.
בדצמבר 1950 תמכה ערב הסעודית במהפכות הצבאיות שהנהיג אדיב שישכלי. אף על פי כן, סוריה וערב הסעודית נעשו ליריבות קשות בשנות ה-50 וה-60 כתוצאה של האיחוד עם מצרים וההפיכה לרפובליקה הערבית המאוחדת. הרפובליקה הפכה לסוציאליסטית בהנהגתו של גמאל עבד אל נאצר ונתמכה על ידי ברית המועצות בעוד שערב הסעודית הייתה בעלת ברית של ארצות הברית. לאחר הפירוק של הרפובליקה הערבית המאוחדת עלתה לשלטון בסוריה מפלגת הבעת' לה יש קשרים מאוד עוינים ומסויגים עם ערב הסעודית, שנות ה-60 של המאה ה-20 הסתיימו בניתוק יחסיה של ערב הסעודית עם סוריה.
שנות ה-70 וה-80
היחסים בין ערב הסעודית לבין סוריה בשנות ה-70 של המאה ה-20 ובשנות ה-80 של המאה ה-20 התחממו מאוד על רקע הפלת הנאו-בעת', עליית חאפז אל-אסד וח'אלד, מלך ערב הסעודית לשלטון ומלחמת האזרחים בלבנון.
שנות ה-90
היחסים בין ערב הסעודית לבין סוריה בשנות ה-90 של המאה ה-20 היו יחסים טובים אשר התבססו על מחויבותן של שתי המדינות לשחרור כווית מידי עיראק וסדאם חוסיין. שתי המדינות היו חברות בקואליציית 34 המדינות ולקחו חלק פעיל במלחמת המפרץ.
מלחמת האזרחים בסוריה
מלחמת האזרחים בסוריה שהחלה בשנת 2011 פגעה ביחסים בין המדינות. עקב העברות נשק לכאורה של ערב הסעודית לכוחות האופוזיציה הסורית ולמורדים, וחברות בכוח משימה מיוחד למבצע פתרון אינהרנטי. איראן לעומת זאת, תומכת בכוחות בשאר אל-אסד והקואליציה הסורית. עבדאללה, מלך ערב הסעודית היה המנהיג הראשון בעולם הערבי לגנות את משטר אסד באוגוסט 2011 וקרא לאזרחי סוריה לצאת ולהפגין. כתוצאה מכך, השגריר הסורי בערב הסעודית גורש ושגרירות ערב הסעודית בסוריה נסגרה בפברואר 2012, והיחסים נותקו.
ב-4 במאי 2021 פורסם שהיחסים בתהליכי שיקום, והשגרירות הסעודית בסוריה תיפתח מחדש.
שר החוץ של סוריה פייסל מקדד נחת ב-12 אפריל 2023 בעיר ג'דה הסעודית, והיה לדיפלומט הסורי הבכיר הראשון שהגיע לביקור בממלכה אחרי יותר מעשור.
הזווית הישראלית ביחסים
במלחמת ששת הימים סוריה לחמה לצד צבאות ערב וכנגד מדינת ישראל בעוד שערב הסעודית תמכה בצבאות ערב ושלחה כוח סיוע לצבאות ערב כנגד מדינת ישראל.
אביגיל בת ישי
אביגיל בת ישי או אביגיל בת נחש היא דמות מקראית המופיעה בספר שמואל ובספר דברי הימים.
אביגיל (או אֲבִיגַל) הייתה בתו החורגת של ישי, ואחות מאם של דוד המלך. נישאה ליתר הישמעאלי, ובנם היה עמשא, שר צבא אבשלום בעת המרד, ולאחר מכן שר צבא דוד.
ב מזהים את נחש אבי אביגיל עם ישי אבי דוד. לפי רבא כונה בעלה ישמעאלי משום שחגר חרבו כישמעאל. לפי רבי שמואל בר נחמן, היה יתר ישמעאלי שהתגייר בבית דינו של ישי, והאחרון בחר בו כחתן לבתו אביגיל לאור היכרותו עמו.
מוחמד עלאן
מוחמד נצר אלדין עלאן (בערבית: محمد نصر الدين علان, נולד ב-1984) הוא עורך דין וטרוריסט פלסטיני, פעיל הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני. לאחר שהושם במעצר מנהלי פתח בשביתת רעב ממושכת.
ביוגרפיה
עלאן, תושב הכפר עינאבוס שמדרום לשכם, ריצה בין השנים 2006 ל-2009 עונש מאסר לאחר שגייס מחבל לביצוע פיגוע התאבדות, כמו כן נעצר בחשד למעורבות בפעילות המזוהה עם הג'יהאד העולמי. ב-6 בנובמבר 2014 נעצר עלאן בצו מעצר מנהלי לשישה חודשים, שהוארך עד 4 בנובמבר 2015. ב-18 ביוני 2015 פתח עלאן בשביתת רעב בבית סוהר אשל, במחאה על מעצרו בלא משפט. לפי הודעת המדינה הצו המנהלי ניתן נוכח המידע המודיעיני שהצטבר בעניינו, ומשנמצא כי אין אפשרות להעמידו לדין נוכח חסיונו של המידע.
עלאן אושפז בבית החולים סורוקה בטיפול נמרץ. בתחילת חודש אוגוסט 2015, 50 ימים אחרי שהחל עלאן את שביתת הרעב, פרסם הצלב האדום הודעה לעיתונות לפיה עלאן נתון בסכנת חיים, וקרא לאפשר ביקורים של משפחתו של עלאן אצלו. באותו זמן עלאן היה אזוק 16 ימים למיטתו. ב-10 באוגוסט הועבר עלאן לבית החולים ברזילי באשקלון. דרישה להאכילו בכפייה נדחתה על ידי ההסתדרות הרפואית, שטענה שפעולה כזו היא בגדר עינויים. בעת אשפוזו באשקלון התקיימו בעיר עימותים אלימים בין מפגינים יהודים, בהם פעילי להב"ה, שבאו למחות על אשפוזו, ומפגינים, רובם ערבים, שתבעו לשחררו.
עלאן עתר לבית המשפט הצבאי ולבית המשפט הצבאי לערעורים נגד צו המעצר, ולאחר שבתי משפט אלה אישרו את הצו, הגיש עתירה לבג"ץ, שקבע כי אין מקום להתערב בהחלטותיהן של הערכאות הצבאיות ודחה את עתירתו.
עלאן הגיש עתירה לבג"ץ שיורה על שחרורו עקב מצבו הרפואי. המדינה ביקשה לדחות את העתירה, והדגישה כי אם בג"ץ יורה על שחרורו של עלאן לנוכח מצבו הרפואי, הדבר "עלול לתמרץ אסירים ועצורים לפתוח בשביתות רעב, כדי לחייב את הרשויות לשחרורם, וזאת בניגוד מוחלט לאינטרס הציבורי". המדינה הדגישה בתגובתה לעתירה כי "להערכת גורמי הביטחון, שחרורו של עלאן יש בו גם בעת הנוכחית כדי לסכן את ביטחון האזור והציבור". עם זאת, לפנים משורת הדין, המדינה הודיעה כי היא מוכנה "לשקול את שחרורו אם יסכים לצאת לחו"ל לתקופה בת 4 שנים ויתחייב שלא לחזור לאזור". עלאן דחה הצעה זו.
לאחר שעלאן איבד את הכרתו והיה חשש לחייו ננקטו בבית החולים פעולות לשיפור מצבו הבריאותי, ועלה חשש שנגרם נזק למוחו כתוצאה משביתת הרעב. בג"ץ קבע שהמעצר המנהלי מוצדק, אך הורה להקפיא את צו המעצר המנהלי, משום שהעותר אינו מהווה סיכון עקב מצבו הרפואי, ובעקבות זאת הסכים עלאן, ששב להכרה, לחזור לאכול.
ארגון הג'יהאד האסלאמי ברצועת עזה איים בנקמה אם עלאן ייפגע או ימות. בעקבות איום זה ומידע מודיעיני פרס צה"ל סוללות של "כיפת ברזל" באשדוד ובבאר שבע. לאחר שהחל להתאושש פרסם עלאן סרטון שבו הודה לאלה שתמכו בו, ובפרט לתומכים מקרב ערביי ישראל, להם אמר: "זה מוכיח שאנחנו עם אחד, ושום מרחק או גבול לא יפריד בינינו".
ב-16 בספטמבר, עם שחרורו מבית החולים, נעצר מחדש בצו מנהלי. הוא החל שוב בשביתת רעב אך הפסיק אותה כעבור יומיים בשל מגעים לשחרורו. ב-4 בנובמבר שוחרר מכלא עופר.
פדריקו בלזארטי
פדריקו בלזארטי (באיטלקית: Federico Balzaretti) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
ביוגרפיה
פדריקו התחיל לשחק כדורגל במועדון הנוער של טורינו כאשר היה בן 6. במהרה הוא בלט בתפקיד המגן השמאלי, והושאל למועדונים וארזה וסיינה בין השנים 1999–2002 כדי לצבור ניסיון. פדריקו זוהה יותר מכל עם אוהדי טורינו והפך לסמלם.
בעונת 2004/2005 השתתף בלזארטי בעליית הקבוצה לליגה האיטלקית הראשונה - הסרייה A.
ב-15 באוגוסט 2005 עבר בלזארטי ליריבתה המושבעת של טורינו, יובנטוס, בהעברה חופשית. אשתו הראשונה, ג'סיקה, הייתה בהריון כאשר החליט לעבור ליובנטוס. בכל פעם שבלזארטי חוזר למגרש של טורינו הוא זוכה לקבלת פנים קשה מהקהל המקומי, בשל המעבר, שנתפש בעיניהם כ"בגידה".
ב-2005–2006 היה חלק מהסגל של יובנטוס תחת המאמן פאביו קאפלו, וזכה באליפות איטליה. שנה לאחר מכן הקבוצה ירדה לליגה השנייה בעקבות פרשת הקאצ'יופולי ובאלזרטי הבקיע את שערו הראשון בבוגרים בניצחון 5-0 של יובנטוס על קורטונה.
באוגוסט 2012 חתם בלזארטי על חוזה לשלוש שנים ברומא תמורת 4.5 מיליון אירו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 2-2 נגד קטאניה, ובמהלך הדרבי של הבירה נגד לאציו ב-22 בספטמבר 2013 הבקיע את השער הראשון בניצחון 2-0. במהלך עונתו השנייה סבל מכאבים במפשעה, פציעה שאיימה לסיים לו את הקריירה. בעקבות הפציעה בלזארטי נאלץ לעבור מספר ניתוחים ולבסוף חזר במשחק הליגה האחרון של רומא לעונת 2014/2015 ב-31 במאי 2015.
ב-12 באוגוסט 2015 הכריז פדריקו בלזארטי על פרישה מכדורגל מקצועני. הוא הסביר שנכשל בהחלמה מהפציעה, שאיתה התמודד במשך שנתיים, וזו הסיבה לכך שהוא פורש מכדורגל בגיל 33. את ההחלטה חשף השחקן במסיבת עיתונאים. "אני פורש מכדוגל. לצערי הפציעה לא הותירה לי ברירה אלא לתלות את הנעליים. זו הייתה החלטה קשה בשבילי, אבל אני לא יכול להמשיך לשחק בצורה שאני רוצה ב-100 אחוז. בשנה שעברה במסיבת העיתונאים האחרונה כאן, אמרתי שאני רוצה לחזור למגרש בשביל עוד משחק אחד במדי רומא והצלחתי לשחק עוד 90 דקות עם רומא ואני רוצה להודות לכולם במועדון הזה שהגשימו לי את החלום האחרון הזה. אני שמח שביליתי את החודשים האחרונים של העונה בקבוצה הזו ומאושר שסיימנו במקום השני".
בלזארטי נשוי לבלרינה ידועה באיטליה בשם אלאונורה אבגנאטו, החתונה שלהם נערכה בקיץ 2011 בעיר פאלרמו. הילדה הראשונה שלהם, ג'וליה נולדה בינואר 2012 ובנוסף לבלזארטי יש עוד שתי בנות מנישואיו הקודמים.
סיפור אהבה בשלושה פרקים (סרט)
סיפור אהבה בשלושה פרקים (באנגלית: Torch Song Trilogy) הוא עיבוד קולנועי של מחזה באותו השם מאת הארווי פירסטיין לסרט דרמה קומית אמריקאי משנת 1988.
פיירשטיין, שרצה להציג בסרט את עבודתו של השחקן צ'ארלס פירס כדראג קווין, יצר במיוחד עבורו את דמות הדראג ברת'ה ונטיון (במקור: Bertha Venation, נשמע כמו: הולדת אומה). בתחילה, ברודריק סירב לבצע את התפקיד של אלן, מאחר שבאותה העת החלים מתאונת דרכים באירלנד. השחקן טייט דונובן לוהק לתפקיד, אך יומיים בלבד לאחר שהחלו החזרות שינה ברודריק את דעתו ויצר קשר עם פיירשטיין, שמיד פיטר את דונובן.
עלילה
ארנולד (הארווי פירסטיין), דראג קווין המתגורר בניו יורק, פוגש באד (בריאן קרווין), מורה דו-מיני, והם מתאהבים. אד, עם זאת, חש לא בנוח עם המיניות שלו ובסופו של דבר הוא עוזב את ארנולד לטובת בת-זוג בשם לורל (קארן יאנג).
במהלך חג המולד ארנולד פוגש את אהבת חייו, דוגמן בשם אלן (מתיו ברודריק). השניים עוברים לגור יחד, ואף מבלים סוף שבוע משותף מחוץ לעיר יחד עם אד ולורל, שבו מערכת היחסים שלהם עומדת במבחן, אך מחזיקה מעמד. בהמשך, הם מגישים בקשה לשמש כהורים אומנים לילד, ובהמשך אף לאמץ אותו. בסופו של דבר בקשתם נענית בחיוב, והם עוברים לגור בדירה גדולה יותר. עם זאת, כבר בלילה הראשון שלהם בדירתם החדשה, אלן נופל קורבן לאלימות הומופובית ומת.
מספר חודשים חולפים. לארנולד יש קריירה חדשה ומצליחה - מופע רביו משלו. הוא מגדל את דייוויד (אדי קסטרודאד), נער הומו מתבגר שבכוונתו לאמץ, ומארח בביתו את אד, שהוא עכשיו יותר בוגר ומיושב, לאחר שנפרד מלורל. כאשר אמו של ארנולד (אן בנקרופט) מגיעה מפלורידה לבקר, ביקורה מוביל לעימות עם בנה: היא מסתייגת מההומוסקסואליות שלו, מכוונתו לאמץ את דייוויד, ומהחלטתו לקבור את אלן באחוזת הקבר המשפחתית שלהם. ארנולד דורש ממנה שתקבל אותו כמו שהוא, ומתעקש שאם היא לא יכולה - אז אין לה מקום בחייו. למחרת, לפני שהיא חוזרת לפלורידה, הם מתעמתים שוב, אך לראשונה נראה שהם מבינים אחד את השני.
פסקול
בסרט נעשה שימוש במוזיקה מקורית מאת פיטר מץ ובלחני פופ עכשוויים, כגון "Maggie May" של רוד סטיוארט, אבל אלו לא נכללו באלבום הפסקול, על פי החלטת המפיקים לארי ל. האש ומץ.
מדיה ביתית
הסרט יצא בפורמט VHS בשנת 1989, ועל גבי DVD במאי 2004. גרסת ה-DVD מכילה ערוץ פרשנות אודיו מאת השחקן היוצר הארווי פירסטיין.
ביקורות
באופן כללי, הסרט התקבל בצורה חיובית על ידי המבקרים, עם ביקורות מוראייטי, Time Out, רוג'ר איברט וג'נט מסלין, המשבחות את הסרט. לסרט ציון 71% באתר Rotten Tomatoes, המבוסס על 17 ביקורות.
ג'נט מסלין מהניו יורק טיימס כתבה כי "כמו כלוב העליזים, סיפור אהבה ב-3 פרקים מציג עולם הומוסקסואלי, שכל אמא, למעט אולי זו של ארנולד בֶּקוֹף, הייתה אוהבת". רוג'ר איברט כתב כי "כפי שנכתב ובוצע על ידי הרווי פיירשטיין, הלהיט הבימתי נראה כסוג של ביקור נוסטלגי לבעיות שהיו להומואים בשנים שלפני האימה מהאיידס. בסרט יש פחות או יותר את אותו הפוקוס, אבל בגלל שזה סרט, זה הופך להיות אינטימי יותר ואינטנסיבי יותר".
פרסים ומועמדויות
בפסטיבל הסרטים של דוביל 1989, הבמאי פול בוגארט היה מועמד לפרס המבקרים וזכה בפרס חביב הקהל. הסרט גם היה מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר, ופיירשטיין היה מועמד לפרס השחקן הראשי הטוב ביותר, בטקס פרס אינדפנדנט ספיריט באותה השנה.
אימפלה מצויה
אימפלה מצויה (שם מדעי: Aepyceros melampus melampus), היא אנטילופה בינונית-גדולה המהווה תת-מין של האימפלה, אשר חיה במזרח ומרכז אפריקה. היא תוארה מדעית לראשונה בשנת 1812 על ידי הזואולוג הגרמני מרטין ליכטנשטיין והיא תת-המין הנפוץ והמוכר בסוג. היא קטנה במעט מאימפלה שחורת-פנים, ואין לה סימוני פנים ייחודיים על הפנים. האטימולוגיה של שמה המדעי היא כדלהלן: "Aipos" = גבוה, "keras" = קרן; מתייחס למבנה הגבוה של קרני הזכר דמויות הנבל. "Melas" = שחור, "pous" = רגל; מתייחס לציצות השיער השחורות והקטנות שמחפות את בלוטת הריח מעל הפרסה. האימפלה היא האנטילופה הנפוצה ביותר במזרח ומרכז אפריקה, והיא חולקת דמיון רב עם מספר אנטילופות אפריקניות כמו קובוס המשקפיים, קובוס שחור רגל, צבי סוף והירולה הנדירה.
מראה
לאימפלה המצויה פרווה דקה, קצרה וחלקה המתאימה עבור הסביבה האפריקנית החמה. צבע הפרווה הוא בגוונים בהירים האופייניים לאנטילופות סוואנה; על פני אזור הכתף, הגב, והחלק העליון של הירכיים והצלעות יש כתם אדמדם או ערמוני הנראה כאוכף. שאר חלקי הגוף של האימפלה בצבע חום בהיר, כתמתם, זהבהב או חולי, כשהגחון, פנים הרגליים, הזנב והמפשעה בצבע לבן. יש סימונים לבנים על החזה, מעל הפרסות, וסביב הסנטר והחלק העליון של הגרון. בצידי הירכיים יש פסים שחורים ארוכים, ויש פס שחור עבה לאורך החלק העליון של הזנב. צבע הראש חום חולי או זהוב בדומה לצבע הגוף, ואף על פי שאין סימוני פנים ססגוניים, יש לאימפלה משקפיים או גבות לבנות גדולות סביב/מעל העיניים. החרטום בצבע כהה ודהוי ולעיתים בהיר לחלוטין. לנקבות, יש רצועה שחורה על המצח. האוזניים מתחלקות בין חום בצד החיצוני ללבן בצד הפנימי, וקצוות האוזן שחורות.
האימפלה המצויה מתאפיינת בזוג קרניים דקות וארוכות, בעלות מבנה ספירלי הדומה בצורתו ללירה. הקרן צומחת באלכסון לצדדים ומעלה, לאחר מכן מתעגלת לצדדים, ולבסוף מתעקמת בחדות למעלה בצורת S עדינה. לאורך הקרן יש טבעות בולטות, והקצה חלק לחלוטין. אורך הקרניים הוא 45–92 ס"מ. הנקבות חסרות קרניים, וזהו ההבדל העיקרי בינם לבין הזכרים.
אקולוגיה
האימפלה המצויה היא יונק פעיל יום ופעיל דמדומים, כשאת שעות הלילה היא תבלה במנוחה. שיא הפעילות יהיה בשעות הקרירות של היום. בעת שהאימפלה נרדפת על ידי טורף, היא תפתח בזינוקים מרהיבים לגובה של 3 מטר ולמרחק של 11 מטר, תוך כדי סדרת דילוגים קטנים יותר בתופעה המוכרת כדלגנות. יש מספר הסברים לתופעה זו: מהתראה על טורף ועד סימון לטורף שהפרט כשיר ובריא עד שמיותר לרדוף אחריו. טורפיה העיקריים של האימפלה הם הברדלס, הנמר, אריה מסאי, צבוע נקוד, תנין היאור, פיתון סלעים אפריקני, זאב טלוא, ועוד. עופרים נטרפים גם על ידי עיט. אף על פי שעופריה של האימפלה מאוימים על ידי הבבון, שכיח לראות אימפלות בוגרות ובבונים פעילים יחדיו בסמוך למקורות מים, כשהאימפלות מסתייעות בבבונים העומדים על עצים וסורקים את הסביבה אחר צל של טורף, בעוד שהבבונים מסתייעים בחוש הריח של האימפלות.
אף על פי שהאימפלה המצויה ניזונה בעיקר מעשב, כאשר הוא מתייבש בעונה היבשה היא תאכל גם שיחים ותרמילים של שיטה. עקב כך, האימפלה אינה מוכרחת לבצע נדידות מסיביות מדי שנה כמו פרסתנים אחרים כדוגמת הגנו, והצבי לאימפלה המצויה מבנה חברתי מורכב ומערכת רבייה מעניינת. מובחנים 3 סוגי עדרים:
בדומה לפרסתנים אחרים, עונת הרבייה חלה במשך זמן מסוים של השנה (במקרה זה עונת הגשמים), במהלכו, הזכרים הבוגרים אשר חיים בדרך כלל בעדרי זכרים, הופכים לטריטוריאליים. בנוסף, מתרחשים גם שינויים פיזיים אצל הזכרים במהלך העונה: הצוואר שלהם מתעבה, הפרווה הופכת לכהה יותר עקב הפרשה של שומן, ולגוף יש ניחוח מושק באופן כללי. הזכרים נלחמים על שטח מסוים בתוך זירת חיזור, ומנסים למשוך את הנקבות לשטחם. במהלך העונה, ניתן לשמוע בתדירות גבוהה את השאגות והנחירות של הזכרים. לאחר עונת הרבייה, הדחף הטריטוריאלי ורוח הלחימה של הזכרים דועכים, והזכר חוזר לחיות בעדרי זכרים או בעדרי נקבות. תיתכן התעוררות מחודשת קצרה אצל חלק מהזכרים בעונת הרבייה המשנית בהמשך השנה.
תוחלת החיים של האימפלה בטבע 13–15 שנים.
מצב שימור
האימפלה המצויה מסווגת על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), שכן היא עדיין אחת האנטילופות הנפוצות באפריקה, אף שנעלמה מאזורים מסוימים כמו בבורונדי. העתיד שלה מובטח כל עוד היא ממשיכה להתרחש במספרים גדולים באזורים מוגנים ומנוהלים כראוי, וכן בחוות ציד ושטחים פרטיים. מגמת האוכלוסייה שלה יציבה בדרך כלל באזורים מוגנים, נמצאת בעלייה באזורים פרטיים, ולעיתים בירידה מחוץ לאזורים מוגנים. אומדן האוכלוסייה העולמי של האימפלה המצויה הוא למעלה ממיליון וחצי פרטים, מתוכם 50% על קרקע פרטית, ו-25% באזורים מוגנים. האיומים העיקריים עליה הם ציד לא חוקי בתחומי אזורים מוגנים ואובדן בית גידול ובצורות קשות. המספרים הגדולים ביותר שלה מצויים במסאי מארה, שמורת הציד סלוס, הפארק הלאומי סרנגטי ודלתת האוקבנגו.
שטיפת קיבה
שטיפת קיבה היא התהליך של ניקוי תוכן הקיבה. טכניקת שטיפת הקיבה נמצאת בשימוש כ-200 שנה כאמצעי להוצאת רעלים מהקיבה.
טכניקה זו משמשת בעיקר כאשר אדם בלע רעל כלשהו או לקח מנת יתר של תרופה. בין סמים אלו נכלל האלכוהול. לעיתים שוטפים קיבה גם לפני ניתוח על מנת לנקות את התוכן לפני שמתבצע שם חתך כלשהו ובכל מערכת העיכול. מלבד במקרה של רעלים, שטיפת קיבה משמשת לאמת את דימום מערכת העיכול ואת רמתה . שטיפת קיבה נעשית לעיתים על מנת לטפל בחולי היפותרמיה .
טכניקה
תוכן קיבה ניתן להסיר באמצעות שאיבה מיד או לאחר ריסוס מים דרך הצינור. שטיפת קיבה כרוכה בהכנסת צינור (זונדה) דרך הפה או האף (תוך "הסרת" גושים נוזלים) ומשם בתוך מורד צינור המזון (הוושט) לתוך הבטן. לפעמים תינתן תרופת אלחוש על מנת להפחית את הגירוי ואת מנגנון ההקאה המגורה על ידי הצינור.
הכנסת הצינור לבטן חייבת להתרחש בצורה מדויקת:
התהליך חייב להתבצע בצורה מדויקת על מנת לוודא שהצינור אינו נכנס לריאות. אצל מבוגרים מכניסים כמות קטנה של מים עם תמיסת מלח, אצל ילדים עקב מערכת חיסונית חלשה יותר וחשש מהיפותרמיה התהליך מבוצע רק על ידי מים. מחשש להקאות מכשיר יניקה נמצא תמיד בהישג יד על מנת למנוע שאיפת חלקיקים לתוך הריאות. התהליך מתבצע כמה פעמים עד שהמכשיר מראה שאין תוכן קיבה נוסף מלבד הנוזל-הנוזל צלול, בטפטוף של המכשיר 150-200 מיליליטר מים או עם תמיסת מלח. אם החולה איננו בהכרה, מורדם, או אינו יכול לנשום לבדו, אזי הוא צריך להיות מונשם לפני ביצוע תהליך השטיפה. האדם צריך להיות מורדם למשך הניתוח מסיכון של הלם או היפותרמיה.
התהליך הרפואי של הוצאת הצינור במטופל בהכרה
הוצאת הנקז תתבצע לאחר שהמטופל עבר שטיפת קיבה מלאה, כאמור, כאשר הנוזל בקיבה צלול. לפני הוצאת הנקז מוודאים שהמטופל בהכרה ושהוא מבין שהולכים להוציא את הנקז, תוך הוצאת הנקז המטופל צריך לנשום לאט. לאחר הוצאת הצינור בדרך כלל יינתן פחם פעיל כדי למנוע מהרעלים שנותרו בקיבה מלהיספג לתוך מחזור הדם.
שטיפת קיבה כתוצאה מהרעלה או מנת יתר
אחד התרחישים הגרועים ביותר אך גם מהנפוצים שביותר בהם מבצעים שטיפת קיבה היא כדי להציל את המטופל ממנת יתר או הרעלה. שאיבת הקיבה היא פעולה התערבותית שמטרתה לעצור את כל מה שנשאר בקיבה מלהיספג בגוף, באמצעות השטיפה יש סיכוי שיהיה אפשר להפחית את ההשפעה של הרעל או התרופה ובכך להציל את חיי האדם. בין אם מנת היתר של התרופה היא מקרית או מכוונת שאיבת הקיבה היא מהתהליכים הנפוצים ביותר לסיוע למטופל להתאושש מבליעת החומרים הלא רצויים. השאיבה מתבצעת על מנת למנוע מכל החומר להגיע למחזור הדם
שטיפת קיבה משמשת לעיתים רחוקות בהרעלות מודרניות וכמה רשויות הציעו שזה לא יהיה בשימוש באופן שגרתי, אם בכלל, במצבי הרעלה
שטיפת קיבה לפני ניתוח
מטופל יעבור שטיפת קיבה כאשר נרצה לנקות את מערכת העיכול לפני ניתוח בטן או בדיקת אנדוסקופיה. בדרך כלל לפני התהליך יתבקש המטופל להימנע מלאכול ולשתות כמה שעות לפני התהליך וזה במטרה לאפשר ראייה יותר ברורה של מערכת העיכול ובנוסף הדבר הופך את ההרדמה ליעילה יותר. בחלק מן המקרים שטיפת הקיבה היא הכרחית, בדרך כלל כאשר המטופל חסר ההכרה וההליך הוא הליך חירום וכאשר יש חשש לדימום בבטן. סיבה נוספת לנקות את הבטן היא לאחר ניתוח או טראומה. במצבים אלה, ניתן להשתמש בשאיבת בטן כדי לנקות את כל הדם או נוזלים שייתכן שנאספו בבטן.
היפותרמיה ומכת חום
כאשר אדם סובל ממכת חום או מהיפתרמיה משמע הדבר שטמפרטורת הגוף עלתה או ירדה (בהתאמה) וכרגע נמצאת במצב קריטי, ללא המשך טיפול יש סכנה להידרדרות, כשל איברים ולבסוף מוות. הפעולה ההתערבותית של שטיפת קיבה משמשת את הרופאים כדי לקרר ולחמם את הגוף לפי הצורך, כאשר הזונדה מחוברת לקיבה של המטופל יוכל הרופא להזליף מים חמים או קרים בהתאמה וכך לסייע לגוף לקרר או לחמם את עצמו ולחזור למצב של שיווי משקל.
בדיקה לתכולת הקיבה
כאשר רופאים ירצו לדעת מה תכולת הקיבה של המטופל הם יבצעו שטיפת קיבה ויאבחנו את החומר שייצא בתהליך, כגון :
מתי אסור לבצע שטיפת קיבה
אחת הסיבות העיקריות שלא נבצע שטיפת קיבה היא כאשר החומר הוא מאכל, כלומר יכול לאכל את הצינור ואת הציוד המשמש לשאיבה, במידה ואכן תבוצע שטיפה יש סכנה שהחומר ידלוף לריאות ויגרום לנזק נוסף למטופל.
סיבוכים
סיבוכים כבר דווחו בעבר, אך סיבוכים רציניים הם דבר נדיר. הסיבוך המסוכן ביותר הוא דלקת ריאות-שאיפתית שהיא הסבירה ביותר להתרחש במידה וחומרים אורגניים נשאפים לריאות או בחולים שסובלים מדרכי אוויר בלתי מוגנים. סיבוכים אחרים שיכולים להתרחש היפוקסיה, דימום מהאף, היפונתרמיה, הרעלת מים, קצב לב איטי או פגיעה פיזית בבטן.
הנחיה נגדית
הנחיה להימנע משטיפת קיבה חלה אצל אנשים חולים, בעלי סיכון לדימום או בעלי קושי נשימתי. הנחיית הימנעות קיימת גם כאשר ההרעלה נובעת ממזון, או רעלים להם יש תרופה יעילה. ההנחיה נובעת מחשש לניקוב של הקיבה והמעיים.
L'amour est bleu
"L'amour est bleu" (בעברית: "אהבה בכחול") הוא שיר צרפתי משנת 1967 מאת אנדרה פופ (לחן) ופייר קור (מילים). אחר כך כתב בריאן בלקבורן גרסה אנגלית לשיר בשם "Love Is Blue". ביצוע הבכורה של השיר היה בתחרות האירוויזיון של שנת 1967 בביצוע הזמרת ויקי לאנדרוס שייצגה את לוקסמבורג. השיר הוקלט בגרסאות רבות, שהבולטת ביניהן היא הגרסה התזמורתית של פול מורייה, שהגיעה למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100 בארצות הברית.
השיר מתאר את העונג והכאב של האהבה במונחים של צבעים (כחול ואפור), ובמושגים של מים ורוח. המילים בשיר האנגלי מתמקדות בצבעים בלבד (כחול, אפור, אדום, ירוק ושחור), המשמשים לתיאור מרכיבים של אהבה אבודה. הביצוע האנגלי של ויקי לאנדרוס יצא בשם "Colours of Love" (צבעים של אהבה).
תחרות האירוויזיון
השיר הושמע השני בסדר השירים שבוצעו באירוויזיון של שנת 1967. בסיום ההצבעה הוא קיבל 17 נקודות, והגיע למקום הרביעי אחרי השירים "Il doit faire beau là-bas" (צרפת), "If I could choose" (אירלנד), והשיר הזוכה "Puppet on a String" (בריטניה). ארבעים שנה אחר ההופעה המקורית נחשב השיר, יחד עם "Nel blu dipinto di blu" (וולרה) של דומניקו מודוניו, ו-"Eres tú" של מוסדאדס, בין השירים היחידים שלא זכו בתחרות והפכו ללהיטים בינלאומיים.
לאנדרוס הקליטה את השיר בצרפתית ובאנגלית, וזכתה להצלחה בינונית באירופה. אבל ביפן ובקנדה הפך השיר ללהיט גדול. עוד הקליטה את השיר בגרמנית ("Blau wie das Meer"), איטלקית ("L'amore è blu") והולנדית ("Liefde is zacht"). השיר היה לאחד האהובים בין חובבי האירוויזיון, והוא הושמע בפתיחת חצי הגמר של אירוויזיון 2006 שנערך באתונה.
בשנה לאחר מכן ייצגו את לוקסמבורג באירוויזיון 1968 כריס בארדו וסופי גארל בשיר "Nous vivrons d'amour". חמש שנים אחר כך זכתה ויקי לאנדרוס באירוויזיון עם השיר "Après toi" שוב כנציגה לוקסמבורג.
הגרסה של פול מוריה
בסוף 1967 הקליט פול מורייה גרסה אינסטרומנטלית של השיר עם תזמורת בניצוחו. השיר הגיע למקום הראשון במצעד האמריקאי ושהה בו חמישה שבועות בפברואר ובמרץ 1968. זה היה הסינגל היחיד של אמן צרפתי שהגיע לראש מצעד בילבורד הוט 100 עד ל-2017, כאשר הצמד דאפט פאנק הגיע למקום ראשון עם הלהיט "Starboy". הגרסה של פול מוריה זכתה למעמד של תקליט זהב. השיר שהה גם במצעד "Easy Listening" של הבילבורד במשך 11 שבועות. הוא דורג במקום השני במצעד השנתי של הבילבורד לשנת 1968. ההקלטה של מוריה הגיעה למקום ה-12 במצעד הסינגלים הבריטי. האלבום "Blooming Hits", שכולל את "Love is Blue", הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים ושהה בו חמישה שבועות.
הגרסה של מורייה הושמעה בפרק "A Room with No View" של סדרת הטלוויזיה "מילניום" של כריס קרטר. הפרק שודר ב-24 באפריל 1998 ברשת הטלוויזיה פוקס. בפרק זה משמשת הנעימה לגרום לשטיפת מוח לקבוצה של צעירים חטופים. הנעימה הושמעה גם בפרקים "There's No Disgrace Like Home" ו-"The Blue and the Gray" של הסדרה "משפחת סימפסון". כמו כן הושמעה המנגינה בכתוביות הסיום של הפרק "The Flood" של הסדרה "מד מן" שמתרחשת באפריל 1968.
מק וילקינס
מוריס "מק" וילקינס (בגרמנית: Maurice "Mac" Wilkins; נולד ב-15 בנובמבר 1950) הוא אתלט עבר אמריקאי. הוא אלוף אולימפי (מונטריאול 1976) ושיאן עולם בזריקת דיסקוס. היה לזורק הדיסקוס הראשון בעולם שזרק למרחק של יותר מ-70 מטר.
ביזון הקרפטים
ביזון הקרפטים (שם מדעי: Bison bonasus hungarorum; ידוע גם כביזון הונגרי) הוא תת-מין נכחד של ביזון אירופי אשר היה תת-אנדמי לאזור הרי הקרפטים במזרח אירופה והוכחד מן העולם באמצע המאה ה-19, קצת פחות ממאה שנה לפני הכחדת קרובו הביזון הקווקזי. הוא תואר מדעית לראשונה רק בשנת 1946 על ידי חוקר הטבע והגאוגרף ההונגרי מיקלוש קרצוי - זמן רב לאחר הכחדתו.
מק וילקינס
ביוגרפיה
וילקינס נולד ביוג'ין שבאורגון. בשנת 1973 זכה במדליית זהב באליפות המכללות של ארצות הברית (NCAA) בזריקת דיסקוס.
ביזון הקרפטים
האטימולוגיה של שמו המדעי היא כדלהלן: "Bison" = סוג של בקר; "bonasus" = דמוי תאו; "hungarorum" = הונגרי. הצירוף של שלושת המילים מתפרש כך: "סוג של בקר דמוי תאו אשר מצוי בהונגריה".
מק וילקינס
שיאן עולם
בתחרות שנערכה בוולנאט, קליפורניה ב-24 באפריל 1976 קבע וילקינס בזריקת דיסקוס שיא עולם חדש של 69.18 מטר, שיפור לשיא העולם בן השנה של בן ארצו ג'ון פאוול (69.08 מטר). שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בסן חוזה קליפורניה ב-1 במאי הוא שיפר שלוש פעמים את שיאו העולמי, 69.80 מטר, 70.24 מטר ו-70.86 מטר ובכך היה לזורק הדיסקוס הראשון בעולם שזרק למרחק של יותר מ-70 מטר. שיאו זה החזיק מעמד כשנתיים לאחר שנשבר על ידי וולפגנג שמידט ממזרח גרמניה (71.16 מטר).
ביזון הקרפטים
מידע כללי
ביזון הקרפטים כשמו, היה חי על מורדות הרי הקרפטים במולדביה וטרנסילבניה, באזור דרום אוקראינה והונגריה של ימינו. בית הגידול שלו הורכב מיערות ירוקי עד ממוזגים במזרח אירופה ועד המאה ה-16, חי לצד שור הבר. הוא נכחד קצת פחות ממאה שנה לפני קרובו הקווקזי, עקב העובדה שמקום חיותו היה קרוב מדי למרכז אירופה בה היו נפוצים במיוחד מסעות ציד של אצילים ופריצים.
מק וילקינס
אלוף אולימפי
אל אולימפיאדת מונטריאול (1976) הגיע וילקינס כשיאן עולם ובמשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אולימפי חדש של 67.50 מטר, לפני וולפגנג שמידט (66.22 מטר) וג'ון פאוול (65.70 מטר).
ביזון הקרפטים
מידע כללי
לא ידוע מאומה עליו, אך סביר להניח שהתאפיין בגוף מסיבי וכבד כקרוביו, עם דבשת קטנה על הכתף וראש רחב וגדול. האקולוגיה והרבייה שלו דמתה לקרוביו. הוא היה מן הסתם פעיל יום, וחי בעדרים קטנים שנעו בחיפוש אחר עשבים, עלים, שיחים וצמחייה אחרת. בחורף, הם נאלצו לשבור שכבת קרח מעל האגמים כדי להגיע למים.
מק וילקינס
אלוף אולימפי
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסן חוזה, פוארטו ריקו בשנת 1979 זכה וילקינס במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.30 מטר.
בגלל החרם האמריקאי על אולימפיאדת מוסקבה (1980) נמנע מווילקינס להגן על תוארו. שבועיים לפני פתיחת המשחקים האולימפיים, בתחרות שנערכה בהלסינקי, פינלנד ב-9 ביולי הוא קבע בזריקת דיסקוס שיא אישי חדש ואת תוצאת השנה בעולם של 70.98 מטר, 18 ס"מ משיא העולם והוכיח שיכול היה לזכות במדליית הזהב ולהגן על תוארו, מאחר שזוכה מדליית הזהב ויקטור רשופקין מברית המועצות קבע תוצאה של 66.64 מטר.
ביזון הקרפטים
מידע כללי
אויביהם באירופה היו רק הדובים, בעוד שהזאבים היוו איום לעגלים. בתקופות קדומות יותר, הוא נאלץ להתמודד מול אויב חזק בהרבה - האריה האירופאי.
מק וילקינס
אלוף אולימפי
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי בשנת 1983 סיים וילקינס רק במקום עשירי בתוצאה חלשה עבורו של 61.46 מטר. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 62.58 מטר.
ביזון הקרפטים
הכחדה
ביזון הקרפטים האחרון נורה בשנת 1852 באזור מארמרש על הגבול האוקראיני-הונגרי. לא נותרו שרידים ידועים מתת-המין בדמות פוחלצים, גולגולות או עצמות. לזכרו הונפק בול דואר הונגרי ומטבע אוקראיני.
מק וילקינס
אלוף אולימפי
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה וילקינס במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.30 מטר, אחרי רולף דנברג ממערב גרמניה (66.60 מטר) ולפני ג'ון פאוול (65.46 מטר).
ביזון הקרפטים
הכחדה
בשנים האחרונות, הובילו ארגוני שימור לכך שתת-המין השפלתי של הביזון האירופי הוכנס לבתי הגידול ההיסטוריים של ביזון הקרפטים בניסיון לשחזר את הפאונה ההיסטורית של האזור. הביזונים שהוכנסו לאזורים הללו, מאכלסים בתי גידול עד לגבהים של 800 מטר מעל פני הים.
הנס המלכותי של אור
הנס המלכותי של אוּר (באנגלית: Standard of Ur) המכונה גם "נס הקרב של אור" הוא מוצג ארכאולוגי שומרי שהתגלה בבית קברות מלכותי בעיר אוּר.
הנס הוא לוח עשוי מצדפות, אבן גיר, אספלט ולפיס לזולי.
הנס המלכותי מוצג כיום במוזיאון הבריטי והוא שחזור שנעשה על סמך החלקים שנמצאו כמו גם העתקת שעווה של קטעים מהעפר.
היסטוריה
הנס המלכותי נמצא באחד הקברים המלכותיים הגדולים של אור המיוחס למלך אור-פאבילסאג (Ur-Pabilsag). אור פאבילסאג נפטר בשנת 2550 לפני הספירה לערך. הנס המלכותי מתוארך לשנים 2400–2600 לפני הספירה.
סיר לנרד וולי מצא בחפירותיו בעיראק בשנים 1928-1927 את המוצג בפינת חדר כשהוא מונח בסמוך לכתפו של אדם שאולי החזיק אותו על מוט. זו הסיבה שלנרד וולי נתן למוצג את הכינוי נס.
מראה
בכל צד יש שלוש שורות. על פי נושאי הציור זכה צד אחד לכינוי "שלום" והצד השני לכינוי "מלחמה". כל הדמויות מוצגות בפרופיל (בדומה לציורים ממצרים של אתה תקופה).
בפאנל התחתון נראות ארבע מרכבות מלחמה הרתומות לחמורים (סוסים הוכנסו לאזור רק סמוך לאותה תקופה או מייד אחריה), בכל אחת מהן נוהג רכב ועומד לוחם המצויד בחנית או גרזן. הגלגלים מוצקים (ולא גלגלי חישורים שהומצאו בתקופה מאוחרת יותר), המרכבות מתוארות משמאל לימין ממצב עמידה למצב דהירה. מתחת לשלוש מהמרכבות מוטלים אויבים פצועים.
בפאנל האמצעי, במרכז מתואר הקרב עצמו בו מנצחים חיילי המלך, בצד שמאל חיילים חמושים החובשים קסדות שכדוגמתן נמצאו בקברים סמוכים, בצד ימין אויבים מובסים המובלים כשבויים וחלקם פצועים.
בפאנל העליון, במרכז מוצג המלך, גדול יותר מאשר שאר הדמויות וראשו פורץ מחוץ לגבול הפאנל על מנת להציג את גדולתו ועוצמתו. מאחוריו שומרי ראשו ואחריהם מרכבת המלך. בפני המלך חיילים מובילים שורה של שבויים, כולם מצוירים בעירום, כבולים, פצועים ומדממים, תיאור המציין תבוסה והשפלה.
ייחוס (זכויות יוצרים)
ייחוס (באנגלית: Attribution) בתחום זכויות היוצרים היא זכות משפטית שנתונה ליוצר של יצירה מקורית. הזכות מכונה "זכות מוסרית", בצד הזכות לשלמות היצירה, אך היא זכות משפטית לכל דבר. משמעות הזכות היא כי כאשר משתמשים ביצירה מוגנת, יש להזכיר את שם היוצר באופן ראוי.
סעיף 46 לחוק זכות יוצרים, התשס,ח-2007 קובע כי: "זכות מוסרית ביחס ליצירה היא זכות היוצר – (1) כי שמו ייקרא על יצירתו בהיקף ובמידה הראויים בנסיבות העניין;"
הזכות נתונה ליוצרים של יצירות מסוגים שונים, כמו יצירה אמנותית, יצירה ספרותית, יצירה דרמטית ויצירה מוסיקלית, אבל איננה נתונה למתכנתים, וזאת לפי סעיף 45 לחוק זכות יוצרים.
הזכות המוסרית היא זכות אישית, ולכן אינה ניתנת להעברה, ולכן אי אפשר למכור אותה (כך לפי סעיף 45(ב) לחוק). עם זאת, יוצר יכול לוותר עליה מרצונו, למשל במקרה של סופר צללים. הזכות קיימת כל עוד היוצר חי, ועוד 70 שנה לאחר מכן, כלומר כל עוד קיימת זכות יוצרים ביצירה. לאחר מות היוצר, הזכות אינה עוברת ליורשים, אבל בני המשפחה הגרעינית יכולים להגיש תביעה בגין הפרת הזכות (גם אם אינם היורשים).
יחסי איחוד האמירויות הערביות–גרמניה
יחסי איחוד האמירויות הערביות–גרמניה הם היחסים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה אשר כוננו בשנת 1972. איחוד האמירויות הערביות מחזיק שגרירות בברלין וקונסוליה במינכן בעוד לגרמניה יש שגרירות באבו דאבי וקונסוליה בדובאי. הייצוא הגרמני לאיחוד האמירויות הערביות עמד על 5.84 מיליארד אירו לשנת 2008. חברות גרמניות רבות אחראיות על פרויקטים של בנייה באיחוד האמירויות הערביות והאנרגיה החלופית של גרמניה מגיעה לרוב מקטר ומאיחוד האמירויות הערביות.
ישנן קהילות גרמניות גדולות באיחוד האמירויות הערביות וקהילה אמירית בגרמניה. שתי הקהילות פועלות לחיזוק היחסים הדיפלומטיים.
ז'וברוני
ז'וּבְּרוֹנִי (בפולנית: Żubroń) הוא בקר גדול המהווה הכלאה בין ביזון אירופי לבקר הבית, והוא למעשה הגרסה האירופאית לביפאלו האמריקני. השם "ז'וברוני" נבחר באופן רשמי מתוך מאות הצעות שנשלחו לשבועון הפולני פרזקרוי במהלך תחרות שאורגנה בשנת 1969 (הביזון האירופאי נקרא בפולנית ז'ובר).
תיאור
הז'וברוני הוא בעל חיים כבד, מוצק ושרירי, עם מבנה גוף ארוך וכתפיים שריריות וגבוהות בדומה לביזון. הוא חזק, עמיד בפני מחלות, וסובלני לתנאי מזג האוויר הקשים. הזכרים דומים באופן כללי לביזון, להוציא את מבנה הראש שמוארך יותר ודומה לבקר וחסר קרקפת ענקית מעוגלת. לזכרים יש רעמה שחורה קצרה על הגרון, וזקן קצר סמוך לסנטר, ולעיתים גם משטח צמרירי על המצח בדומה לביזון. הנקבות דומות יותר לפרות רגילות, אך הכתף שלהן גבוהה ושרירית כשל הביזון. הדו-צורתיות הזוויגית ניכרת היטב אצל הז'וברוני: משקל הזכר עד 1,200 ק"ג, ומשקל הנקבה עד 810 ק"ג.
הפרווה של הז'וברוני עבה ושעירה יותר משל הבקר. צבע הפרווה אצל שני הזוויגים הוא כהה מאוד: החל משחור כחלחל, עד שחור מבריק וחום שוקולד כהה. אזור הכתף והגב בהיר במעט משאר הגוף; לעיתים, הפרווה מפוספסת לסירוגין בפסים שחורים וחומים לא מוגדרים - באופן המזכיר במידה חלקית את פרוות הטיגריס. הנקבות נבדלות מהזכרים בכתם לבן סביב השפתיים והאף. הקרניים של הזכרים דומות לביזון אך ממוקמות על קטע מוגבה במצח בדומה לבקר, בעוד שהקרניים של הנקבות קטנות יותר, והן צומחות לכיוון מעלה ופנימה עם עיקול קטן בקצה לאחור. הזנב של הז'וברוני ארוך ושעיר בקצהו, והרגליים קצרות יחסית. העגלים הראשונים של הז'וברוני נולדים באמצעות ניתוח קיסרי, שכן ההמלטה אינה תקינה בפעמים הראשונות, אף על פי שהעגל בריא לחלוטין. הזכרים עקרים בדור הראשון, בעוד שהנקבות פוריות, וניתן להכליא אותן בהצלחה עם בקר הבית או ביזון אירופאי, כשהזכרים שיוולדו יהיו פוריים.
היסטוריה
הניסויים נמשכו עד לשנות 1980, כשהתוצאות של התוכנית לא היו משביעות רצון. בתקופה זאת, הניסויים הופסקו עקב מספר גורמים שונים שתרמו להחלטה זו: הקשיים החמורים של הכלכלה הסוציאליסטית הפולנית הובילו לכך שהגורמים האחראים לא רצו לבזבז משאבים על הניסויים המיותרים לדעתם, וכן עקב החששות שהז'וברונים יתרבו בטעות עם הביזון האירופאי שמצבו בבר היה בסכנת הכחדה ויזהמו את המאגר הגנטי של הביזון. בעת הפסקת הפרויקט, היו שני מרכזים בולטים ששימשו לניסויים על הז'וברונים: לאנקו שבו היו 391 ז'וברונים, ופופילנו שבו היו 121 ז'וברונים; פרטים בודדים שהו גם בחוות ניסויים באסקאניה נובה בדרום אוקראינה. לאחר שהופסק הפרויקט, הז'וברונים שנותרו צורפו לעדר שנשמר באזור מגודר בפארק הלאומי ביאלובייסקה. החל משנת 2007, יש דיווחים בעיתונות הפולנית על המשכת הפרויקט של הז'וברונים בקארלואו שבאזור פולניה הגדולה.
Wär Gott nicht mit uns diese Zeit, רי"ב 14
Wär Gott nicht mit uns diese Zeit (גרמנית: "לולי אלהים שהיה לנו בעת הזו"), רי"ב 14, היא קנטטה דתית מאת יוהאן סבסטיאן באך. הקנטטה נכתבה במסגרת משרתו בלייפציג עבור יום ראשון הרביעי שלאחר חג ההתגלות ובוצעה לראשונה ב-31 בינואר 1735. בין הקנטטות הכנסייתיות האחרונות שהלחין.
היסטוריה
הקנטטה הולחנה בלייפציג עבור יום ראשון הרביעי שלאחר חג ההתגלות. במרבית השנים יום ראשון שכזה לא מתקיים, אלא רק בשנים בהן הפסחא נחוג מאוחר, ולכן באך לא נדרש לכתוב קנטטה עבורו במחזור הקנטטות של 1725 (המחזור השלישי). קודם לכן הלחין קנטטה אחת עבור אותו יום ראשון (רי"ב 81). זמן קצר לאחר ביצוע הבכורה של אורטוריית חג המולד נראה שבאך גמר אומר להשלים את החסרים במחזור הקנטטות הכוראליות. כריסטוף וולף טוען כי במהלך 1735 בחר באך לבצע את מחזור הקנטטות השני, ולא נותרה לו ברירה אלא להשלים קנטטה עבור יום ראשון ה"חסר" בין קנטטות רי"ב 111 ורי"ב 92.
מחזור התפילה והלימוד עבור אותו יום ראשון כולל את ואת.
לברית הקנטטה לקוחה בעיקר מההמנון הלותרני בן שלשת הבתים שהקנה לקנטטה את שמה. ידוע כי ההמנון יצא לאור כחלק מ"ילקוט שירי קודש" (Eyn geystlich Gesangk Buchleyn) על ידי יוהאן ולטר ב-1524. בתי ההמנון, הראשון והשלישי מופיעים בשלמותם ובהתאמה פותחים וחותמים הקנטטה. את מילות האריות והרצ'יטטיב חיבר משורר אלמוני, והן פרפרזה על הבית השני מאותו המנון לותרני. ההמנון בתורו מארמז מספר פעמים ל.
מבנה
הקנטטה כתובה לסופרן, טנור, בס, מקהלה, קרן דה קאצ'ה (קרן ציד היא קרן טבעית ברגיסטר גבוה), שני אבובים, שני כינורות, ויולה, ובאסו קונטינואו.
פרקי היצירה
היבטים ביצירה
הכורו הפותח כתוב במשקל שלוש שמיניות ובולט במורכבות הלחנתו בצורת קונטרה-פוגה, בעלת טכניקת הלחנה המזכירה זו של מוטט, בעיקר נגינת "עוקבת" (Colla parte) (לא מדובר בחיקוי) של כלי הקשת אחרי תפקידי הזמרים. כל שורה בלברית מולחנת בצורת הפוגה, כשבכניסת הקול השלישי, הקול הפותח מנגן בהיפוך והפוגה הופכת קונטרה-פוגה. מנגינת ההמנון המסורתית לא מושרת על ידי הזמרים אלא באופן חריג כתובה באופן מוארך לקרן ולאבובים, והיא למעשה קו החמישי המצטרף לפוגה. משמעות העובדה שכל משפט מולחן כפוגה, היא שלמעשה תפקיד אחד פותח במשפט (בתחילה הטנור), יתר הקולות מצטרפים בשירת אותו המשפט, הקונטרה-פוגה מתרקמת ומסתיימת, אז מתחילה למעשה שוב הפוגה עם המשפט הבא, בשינויים הנדרשים לכל משפט. היצירה היחידה המדגימה מורכבת שכזו היא כורו הפתיחה של רי"ב 80, אך אינו בנוי כקונטרה-פוגה.
הבוחר החציוני
הבוחר החציוני הוא הבוחר העומד במרכז המפה הפוליטית מבחינת עמדותיו ונטיותיו הפוליטיות, והאופן שבו הוא נתפש על ידי הפוליטיקאים. עמדות המועמדים הרוצים להיבחר, מדיניות הממשלות הנבחרות ועמדות ציבור הבוחרים מבטאות את רצונו של הבוחר החציוני המייצג את מירב עמדות ציבור הבוחרים.
Wär Gott nicht mit uns diese Zeit, רי"ב 14
היבטים ביצירה
האריה הראשונה כתובה במשקל משולש, והיחידה במז'ור (סי במול, יתר הפרקים כתובים בסול מינור היחסי). כלי הקשת והקרן בלבד מלווים הסופרן לצד הקונטינואו. גרדינר מציין שתפקיד הקרן תומך בסופרן "ברגיסטר הגבוה ביותר" בהתייחס לכתב היד. באמצע הפרק ישנו סולו לסופרן, לכינור בליווי הקונטינואו לאחר תשע תיבות חוזרת הקרן והנושא הפותח.
הבוחר החציוני
מודל הבוחר החציוני
במובנים רבים, הניח ספרו של אנתוני דאונס, "התאוריה הכלכלית של דמוקרטיה", את היסודות לניתוחים המרחביים של המערכת הפוליטית. דאונס בנה את התאוריה שלו על הנחות מודל השיווק של הוטלינג, שפורסם כבר בשנת 1929. ואכן, נראה לעיתים, כי מועמדים פוליטיים ומפלגות מנסים לאמץ ולקדם עצמם באסטרטגיות וטקטיקות הדומות לאלה שבהן נעשה שימוש בשוק המוצרים.
אימפלה שחורת-פנים
אימפלה שחורת-פנים (שם מדעי: Aepyceros melampus petersi), היא אנטילופה בינונית-גדולה המהווה תת-מין של האימפלה, אשר חיה באפריקה הדרומית. היא תוארה מדעית לראשונה בשנת 1879 על ידי הזואולוג הפורטוגזי חוסה ויסנטה ברבוסה דו בוקאז' שהיה אוצר במוזיאון הטבע של ליסבון ולאחר מכן שר החוץ של פורטוגל; עבודתו של חוסה במוזיאון כללה בדיקה ותיוג של דגימות יונקים ועופות - אשר רבים מהם הגיעו מהמושבות של האימפריה הפורטוגזית באפריקה כמו אנגולה ומוזמביק. האימפלה שחורת הפנים נדירה יותר מקרובתה האימפלה המצויה, וטווח התפוצה שלה מצומצם יחסית לעומת קרובתה. בדרך כלל, מוכרים שני תת-מינים בלבד של האימפלה, על בסיס נתונים מולקולריים.
הבוחר החציוני
מודל הבוחר החציוני
בניתוחי מרחב פוליטיים מעורבים:
אימפלה שחורת-פנים
אנטומיה ומורפולוגיה
לזכרי האימפלה שחורת הפנים, יש זוג קרניים גדולות ארוכות ומרהיבות, והמבנה שלהם מעוקם וספירלי בדומה לאנטילופות רבות: הקרן צומחת לכיוון מעלה תוך כדי הטיה אלכסונית לצדדים, מתעגלת לאחור וממשיכה לצדדים, ואז חוזרת בחדות כלפי פנים תוך כדי עקומה חדה וישרה לכיוון מעלה. במבט מהצד הקרניים מזכירות בצורתן S עדינה, ובמבט מלפנים הן נראות כצבת של סרטן. הקרניים עבות בבסיס וחדות בקצוות, ולאורכן יש רכסים טבעתיים בולטים שמגיעים במספרם עד ל-20. צבע הקרניים הוא אפורה כהה או שחור כחלחל כשהקצוות כהות יותר. אורך הקרניים הוא עד 92 ס"מ.
Wär Gott nicht mit uns diese Zeit, רי"ב 14
היבטים ביצירה
הרצ'יטטיב כתוב במשקל מרובע, ומוטיב המים הגועשים בסערה מאויר על ידי הקונטינואו בסקוונצות עולות חטופות למילים "Wut" (גועש), "Flut" (שיטפון) ו-"überschwemmet" (מוצף), בעוד הטנור מדקלם תפקיד "יבש" (Secco) הקונטינואו מלווה בתפקיד שהוא על גבול האריוזו.
הבוחר החציוני
מודל הבוחר החציוני
הנחת היסוד לניתוחי מרחב פוליטיים היא שבוחרים מגיבים לעמדות שנוקטים מועמדים ומפלגות. הנחת היסוד הניצבת בבסיסה של טענה זו היא שהבוחר הוא רציונלי. במודל הפשוט של דאונס, ההנחה היא כי הנושאים הם המרכיב החשוב ביותר בשיקולי ההחלטה של הבוחר, עבור איזה מועמד או איזו מפלגה יצביע. לכן, מועמדים יסקרו מערכות העדפות אלו וימקמו עצמם במקומות בהם ירוכזו מקבצים גדולים של בוחרים כדי להבטיח להם ניצחון בבחירות. מיקומם של המועמדים נעשה בכך שהם מציגים עמדות דומות לאלה של הבוחרים. כלומר, על המועמד לזהות את התפלגות ההעדפות בין הבוחרים ולמקם את עצמו במקום בו מחציתם יהיו משמאלו ומחציתם מימינו. בתחרות בחירות בין שני מועמדים, המרכוז בעמדת החציון הוא חיוני להצלחה.
Wär Gott nicht mit uns diese Zeit, רי"ב 14
היבטים ביצירה
האריה השנייה ממשיכה מההכנה של הרצ'יטטיב, גם כן במשקל מרובע, וגם בה איור מילים דומה למילה "Wellen" (גלים), מעט לפני כן עליה באוקטבה, חזרה על התו הגבוה ואז סולם יורד. את תפקיד הבס מלווים שני האבובים בלבד, כשהם מחקים וחוזרים זה אחר זה, לצד הקונטינואו.
הבוחר החציוני
שיקולי העדפות של הבוחר הרציונלי
במודל של דאונס הבוחרים משמשים כנתון קבוע, שעל פי מערכות העדפותיהם, עיצבו המועמדים או המפלגות את אסטרטגית הבחירות שלהם. אך יש לבחון גם את ההפך: עמדות המפלגות והאסטרטגיות המרחביות שלהן תהיינה הנתון הקבוע, ואילו שיקולי הבוחרים יידונו כגורם דינמי של הבחירות. השאלה המנחה היא: אילו הם המרכיבים המנחים את שיקולי העדפות של הבוחר הרציונלי ביום הבחירות?
אימפלה שחורת-פנים
אנטומיה ומורפולוגיה
האימפלה שחורת הפנים היא אנטילופה חיננית וזריזה המפורסמת בזינוקים הגבוהים שלה, והיא גדולה באופן משמעותי מהאימפלה המצויה. יש לה מבנה גוף ארוך, צר ורזה, צוואר ארוך ודק, וראש צר ומוארך המזכיר במקצת את הבובאל; הצוואר של הזכרים נוטה להיות עבה וקצר יותר. הפנים של האימפלה עדינות וחלקות, הלוע מעוגל והאף מחורץ בדומה לצבי. מעל העיניים יש לה ריסים שחורים קצרים. האוזניים שלה גדולות וארוכות באופן בולט, והקצוות שלהן מעוגלות. הרגליים של האימפלה דקות וארוכות, ומאפשרות לה לבצע את הזינוקים המרהיבים שלה למרחקים ארוכים. הזנב שלה ארוך למדי ודומה בצורתו למניפה מקושטת. בגב הרגליים האחוריות, יש לאימפלה ציצה שחורה המכסה בלוטת ריח ייחודית; בעת זינוק, הבלוטה פולטת גל ריח המשמש כנראה לארגן את העדרים לריצה מסודרת בעקבות המובילים. הפרסות קצרות, צרות וחדות. הדו-צורתיות הזוויגית ניכרת בכך שהנקבות קטנות מהזכרים והן חסרות קרניים. גובה הכתפיים של האימפלה שחורת הפנים עד 95 ס"מ, אורך ראש וגופה 120–160 ס"מ, ואורך זנב 30–45 ס"מ; משקל הגוף הממוצע נע בין 40 ל-80 ק"ג.
Wär Gott nicht mit uns diese Zeit, רי"ב 14
היבטים ביצירה
הכוראל המסיים כתוב במשקל מרובע, המזכיר בהולכת קולות הבס והמילוי ההרמוני האמצעי את הכוראלים באורטורית חג המולד שבוצעה רק שבועות בודדים קודם לביצוע הקנטטה. באך עושה שימוש בלחן הכוראל "Wo Gott der Herr nicht bei uns hält" (עליו נכתבה הקנטטה הכוראלית רי"ב 178). וולף כותב על הכוראל שהוא בעל "אופי בשל" ומעיד על הבגרות והניסיון של באך בשלב מאוחר זה.
הבוחר החציוני
שיקולי העדפות של הבוחר הרציונלי
דאונס הסיק, כי לפני הבוחר עומדות למעשה שתי אפשרויות בסיסיות: לבחור או להימנע. במודל הבוחר יכול להצביע עבור מועמד אחד או עבור מועמד אחר. הבוחר עלול להימנע מבחירה בשל שתי סיבות עיקריות: אדישות או ניכור. אדישות פירושה שאין הוא מוצא הבדל בין העמדות המוצגות על ידי שני המועמדים, ומכיוון שמבחינתו, האחד טוב כמו האחר, יחליט שלא להחליט ביניהם. אם כי דאונס טוען שגם לבוחר כזה תהא מערכת העדפות מרכזית המיוצגת אצל המתחרים.
אימפלה שחורת-פנים
מראה חיצוני
הפרווה של האימפלה שחורת הפנים דקה וחלקה, והיא מורכבת משערות צפופות. צבע הפרווה דומה באופן כללי לאימפלה המצויה: פלג הגוף העליון הכולל את הגב, הכתפיים, החלק העליון של העכוז והצלעות בצבע חום אדמדם כהה שנראה מרחוק כמעין שמיכה כהה שנפרשה על גבה של האימפלה; לעומת זאת, פלג הגוף התחתון הכולל את המותניים, החלק התחתון של הצלעות והעכוז, החזה, הגרון, הצוואר והרגליים, בצבע חום כתמתם או חולי. הגחון, המפשעה ופנים הרגליים בצבע לבן בוהק, וישנם כתמים לבנים גם על החזה ומעל הפרסות. בצידי העכוז יש זוג פסים שחורים. הזנב בולט בססגוניותו: צבעו הוא חום בהיר, אך את רובו חוצה פס שחור עבה, שלעיתים ממשיך גם לעבר הגב. החלק התחתון של הזנב וציצת השיער בחלק העליון, בצבע לבנבן אפרפר.
Wär Gott nicht mit uns diese Zeit, רי"ב 14
ביצוע
בין ההקלטות השונות ליצירה ניתן לציין את אלו של גוסטב ליאונהארדט והקונסורט שלו יחד עם מקהלת קינגז קולג', של פיטר יאן לסינק וקולגיום באך הולנד, של טון קופמן וסולני הבארוק אמסטרדם, של מסאקי סוזוקי וקולגיום באך יפן, של הלמוט רילינג ומקהלת גֶכינגר קַנטוריי, ועוד.
הבוחר החציוני
שיקולי העדפות של הבוחר הרציונלי
לעומת האדיש, ממוקם הבוחר המנוכר באחד משני הקצוות הקיצוניים של ההתפלגות. עמדתו רחוקה כל-כך מן המרכז, שלגביו האחד רע כמו האחר. אם כי דאונס טוען כי בעולם ברור, בעולם שבו המידע הוא שלם, כל עוד קיים הבדל, ולו הקטן ביותר, בין מועמד א' למועמד ב', ייאלצו הבוחרים המנוכרים - הקיצוניים לבחור במועמד הקרוב להם ביותר. אף על פי שמדיניותו מאוסה עליהם בהשוואה למדיניות של ממשלתם האידיאלית הימנעות תהא אפוא אי רציונלית, מפני שתגדיל את סיכויי הניצחון של המפלגה הגרועה יותר.
אימפלה שחורת-פנים
מראה חיצוני
ראשה של האימפלה בצבע כתמתם זהבהב, עם נטייה לאדמדם באזור המצח והלחיים. סימוני הפנים של האימפלה שחורת הפנים, ייחודים ונעדרים אצל קרובתה, והם גם המקור לשמה: על פני החרטום יש כתם שחור צר וארוך שמתחבר בפס שחרחר דקיק לכתם שחור קטנטן נוסף במצח. מעל העיניים יש לה גבות לבנות גדולות בדומה לקרובתה, אך היא מתאפיינת נוסף לכך גם בפס שחור שחוצה את העין מעלה ומטה בדומה לצבי. השפתיים לבנות, ויש כתם לבן סביב הסנטר והחלק העליון של הגרון. האוזניים אף הן ססגוניות: בחלק האחורי הן חומות, ובחלק הפנימי לבנון, ויש להן כתם שחור גדול בקצה האוזן, וכתם קטן יותר בבסיס.
הבוחר החציוני
שיקולי העדפות של הבוחר הרציונלי
בנוסף מניח דאונס כי בעולם ברור הימנעותם של בוחרים קיצוניים מבחירה היא גם מעשה רציונלי, שכן במחשבתם על העתיד, הם יהיו מוכנים לתת למועמד הגרוע לנצח בהווה כדי למנוע ממפלגתם, הטובה יותר, לנוע אל המרכז, ולהביא לכך שבבחירות עתידיות מפלגתם תתקרב אליהם יותר. הימנעות נעשית כמעין איום שהבוחר נוקט כלפי המועמד הקרוב ביותר לעמדתו הקיצונית, במטרה להרחיקו מהמרכז.
דאונס טוען כי ההנחה שמיקומו של מועמד או מפלגה הוא ממוצע משוקלל של המיקומים המיוחסים לכל עמדותיו, מסבירה מדוע מועמדים נוטים לפרוס את עמדותיהם בקשת רחבה: המועמדים מעוניינים למשוך מגוון רחב של עמדות במקביל. במערכת דו-מפלגתית תהיה קשת רחבה יותר של עמדות, מאשר למערכת רב-מפלגתית. המלצתו של דאונס היא להשתמש ב"טכניקת הערפול הפוליטי", בעיקר ביחס לאותם נושאים השנויים במחלוקות, שכן נקיטת עמדה ברורה לגביהם אולי תעניק יתרון כלפי ציבור בוחרים מסוים אך תגרום לחסרון ביחס לציבור בוחרים אחר, שהמועמדים מעוניינים למשוך לצידם. הגברת הערפול היא הדרך הרציונלית של כל מפלגה במערכת דו-מפלגתית וזאת למרות שהערפול מקשה על קבלת החלטות רציונלית מצד הבוחרים.
אימפלה שחורת-פנים
תפוצה וסביבת מחיה
האימפלה שחורת הפנים, מוגבלת בתפוצתה לדרום-מערב אפריקה. האוכלוסייה המרכזית שלה משתרעת על צפון מערב נמיביה (בעיקר במחוז אומוסטי, אושנה וקוננה) ובאופן פחות יותר במחוזות קוננה ונמיבה בדרום מערב אנגולה, כאשר בנמיביה, האימפלה הוכנסה על ידי האדם לאזורים נוספים במרכז. באנגולה, יש אזורים מדבריים עם סבירות גבוהה לנוכחות האימפלות הללו, וטרם ידוע בבירור האם הן נפוצות שם. בית הגידול של האימפלה שחורת הפנים, צחיח יותר מבית הגידול של האימפלה מצויה, וממוקם באזור ה"בושוולד" העשיר בשיחים ובסוואנות דוקרניות, בקרבת מדבר נמיב ממערב ומדבר קלהארי ממזרח. האימפלה מעדיפה צמחייה צפופה בקרבת מקורות מים הגובלת בחורש פתוח. הטמפרטורות בתחומי המחייה שלה למעלה מ-30 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת נמוכה למדי ועומדת על כ-500 מ"מ לכל היותר.
הבוחר החציוני
שיקולי העדפות של הבוחר הרציונלי
פתרונו של דאונס לבעיית הערפול היא כי הבוחר ייבחר את המפלגה הפוליטית בעלת האידאולוגיה הפוליטית הקרובה לעמדתו. האידאולוגיה הפוליטית אותה מציגה מפלגה פוליטית חייבת להיות עקבית לפעולותיה במציאות ולהתפתח ללא התכחשות לפעולותיה בעבר. כל אפשרות אחרת תהפוך את בחירת הבוחר הרציונלי לבלתי אפשרית, ולכן ציבור הבוחרים שם דגש על מפלגות פוליטיות בעלות תכונות של יושר ואחריות. דהיינו, מפלגות פוליטיות אינן יכולות לבצע דילוגים אידאולוגים זו מעל פני זו בשל הקיפאון היחסי הנוצר בשל היושר והאחריות הנדרשים מהן וזאת לאור העובדה כי אידאולוגיות פוליטיות הן האמצעי לגיוס קולות.
אימפלה שחורת-פנים
אקולוגיה
עונת הרבייה של האימפלה היא ממרץ עד מאי, ותקופת ההריון נמשכת 194–200 ימים (כ-6.5 חודשים). לפני הלידה, הנקבה מבודדת את עצמה מהעדר, וההמלטה מתרחשת בדרך כלל בצהריים. לרוב נולד רק עופר אחד, אשר יצטרף לצד אימו לעדר לאחר יום או יומיים. האימפלות ממקמות את העופרים בקבוצות במרכז העדר שבהם העופרים משחקים זה עם זה. הגמילה מתרחשת בגיל 4.5 חודשים. הנקבה יכולה להמליט כבר בגיל שנה וחצי, אך הזכר יצליח להתרבות רק בסביבות גיל 4 שאז הוא חזק מספיק כדי להתמודד עם זכרים אחרים.