cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וייד בארט
Ohio Valley Wrestling (2006–2008)
לאחר שתיפקד כמאבטח ב-13 בנובמבר 2006 בפרק של התוכנית Raw במנצ'סטר, בארט השתתף במבחן קבלה של ה-WWE בסוף החודש. הוא נבחן פעם נוספת בשנת 2007 והוחתם לחוזה פיתוח בארגון בחודש אוקטובר. הוא נשלח למתחם הפיתוח של הארגון באותה התקופה, Ohio Valley Wrestling (OVW) והחל להופיע תחת שם הבמה סטו סאנדרס. לאחר שניצח את אייס סטיל בקרב חושך (שאינו שודר בטלוויזיה), הוא חבר לשורות פול בורצ'יל, כשביחד הם נאבקו מול האחים מייג'ור (בריאן מייג'ור וברט מייג'ור) במספר קרבות. ב-2 בינואר 2008, סאנדרס ובורצ'יל ניצחו את קולט קבנה וצ'ארלס אוואנס בגמר הטורניר על אליפות הזוגות הדרומית של OVW. השניים החזיקו באליפות הזוגות במשך כחודשיים עד שהפסידו ללוס לוקוס (רמון וראול) בקרב זוגות מרובע אשר כלל בנוסף את The Insurgency (עלי ועומאר אקבר) ו-The Mobile Homers (טד מקניילר ואדם ריבולבר).
Florida Championship Wrestling (2008–2010)
לאחר שארגון ה-WWE הודיע על סיום מערכת היחסים והשותפות עם OVW כמתחם הפיתוח שלו, סאנדרס הועבר למתחם פיתוח אחר בשם Florida Championship Wrestling (FCW). ב-6 במאי 2008, סאנדרס ודרו מקינטייר, שנודעו ביחד בשם "האימפריה", ניצחו את הסיוטים הפוארטו ריקנים (אדי קולון ואריק פרז) על מנת לזכות באליפות הזוגות של FCW. הם הפסידו את התואר בחזרה לאלופי הזוגות הקודמים במהלך הקלטות פרקי תוכנית הבכורה של FCW ב-17 ביולי. לאחר הפסדם, כל אחד הלך לדרכו וב-9 באוקטובר בהקלטות פרקי התוכנית FCW, הוא שינה את שם הבמה שלו ללורנס נייט. ב-19 בפברואר 2009, נייט הוכרז כפרשן החדש של FCW לצד דאסטי רודס זאת לאחר שהוא קרע את שריר הגב הרחיב, פציעה אשר דרשה ממנו לעבור ניתוח ואילצה אותו להיעדר מפעילות. באוגוסט 2009, בנט שינה את שם הבמה שלו שוב, הפעם לווייד בארט. לאחר שיקום מוצלח מפציעה, הוא חזר לפעילות בזירה בחודש דצמבר.
קריירת משחק
בשנת 2013, בארט השתתף בתפקיד מזערי במותחן הפשע Dead Man Down. באפריל 2015, דווח שהוא ישחק בתפקיד של "מתנקש אירופאי מסוכן" בסרט Eliminators, שהופק על ידי הסטודיו של ה-WWE ושוחרר לאקרנים באוקטובר 2016.
חיים אישיים
בנובמבר 2014, בנט קיבל גרין קארד, אשר הכיר בו כתושב קבע של ארצות הברית במשך עשר השנים הבאות. בנט הוא מעריץ מושבע של קבוצת הכדורגל של עיר מולדתו, פרסטון נורת' אנד.
הלל פולד
הלל פולד הוא יועץ עסקי, בלוגר ועיתונאי טכנולוגיה אמריקאי-ישראלי. עבודתו של פולד מתמקדת בתעשיית ההייטק הישראלית, ייעוץ לחברות סטארטאפ וסיוע בעולמות של שיווק ומיתוג אישי.
קריירה
פולד החל לכתוב בלוג כאשר עבד בתור כתב טכני בקומברס, חברת טכנולוגיה ישראלית שעסקה בפיתוח ושיווק של תוכנות תקשורת. הבלוג שלו Tech N' Marketing צבר עוקבים ותאוצה, במיוחד לאחר פוסט שלו שבו הוא קרא תיגר על התפיסה המקובלת, וטען שה-Windows Phone של חברת מיקרוסופט יהיה הצלחה. על אף שהתחזית של פולד לא התממשה, הבלוג שלו הפך למוקד ידע עבור משקיעים ויזמים וכלל התייחסות למיזמים מבטיחים בשלבים מוקדמים. במסגרת הבלוג שלו ערך פולד ראיונות עם דמויות בכירות מתחום ההייטק בעולם כגון מארק אנדריסן, גארי ויינרצ׳וק, גיא קוואסאקי, אליסה מילאנו וסטיב ווזניאק.
בנוסף, פולד מייעץ למספר חברות טכנולוגיה בין־לאומיות.הוא מכהן בתור Google Developer Expert, מוביל דעה של Huawei ובוועדה המייעצת של סטארטאפים של Oracle. פולד עבד בתור הדובר של אל על בקמפיין ה-Startup Nation שלהם. והוא הפרזנטור של מספר חברות טכנולוגיה ישראליות כגון Powtoon, Hometalk, Intelligo, ZUtA Labs ו-UMoove. ב-2018 הוא היה הדובר המרכזי בטקס היום של מכללת טורו בעיר ניו יורק.
ב-2014 פולד היה מהמייסדים וכיהן בתור CMO של חברת Zula אשר פיתחה תוכנה שנועדה לעזור לצוותים לשתף פעולה דרך דרכי תקשורת משותפים. החברה גייסה מעל שלושה מיליון דולר מקרנות הון סיכון, ביניהן קרן M12 של מיקרוסופט, קרן OurCrowd, ו-Kima Ventures. ב-2016 Zula שינתה כיוון ושינתה את שמה ל-ZCast והפכה את משימתה להוריד את רף הכניסה ליצירת פודקאסטים. ב-2019 ZCast נסגרה.
חיים אישיים
פולד נשוי ואב לילדים. מתגורר בבית שמש. הוא אחיו של ארי פולד שנרצח בפיגוע דקירה בצומת גוש עציון בשנת 2018.
רולא ח'ורי
רולא מכראם ח'ורי (נולדה בשנת 1982) היא אוצרת, מבקרת והיסטוריונית של האמנות, ערביה-ישראלית.
קורות חיים
רולא מכראם ח'ורי נולדה בחיפה. אביה הוא השחקן והבמאי מכרם ח'ורי ואמה דעה היא מורה לאמנות. אחיה ג'מיל ח'ורי ואחותה קלרה ח'ורי הם גם כן שחקנים בדומה לאביהם.
אחת מתערוכותיה הבולטות הייתה "נקודת מיצוי" (2012) – תערוכה קבוצתית הכוללת עבודות צילום, וידאו ומיצב. התערוכה בחנה את המושג "מצב מיצוי" או "מצב נישול", כלומר מצב שבו מתבטל האחר לאחר שנכבש, רוקן מתרבותו והורחק מההיסטוריה שלו. בתערוכה מבקשת להציג תפיסה חדשה של אמנות "ההופכת את הבלתי מוחשי למוחשי, את הלא ממשי לממשי ואת הבלתי נראה לעין לנראה", על מנת לכלול אותו כחלק מהמציאות המודעת.
תערוכה נוספת (שאצרה יחד עם יעלה חזות) – "חכמת ההמונים" (2014) – הוצגה בבית הגפן. בתערוכה זו ניתן לראות את השקפת עולמה של ח'ורי אותה היא מביאה באופן זה או אחר בתערוכותיה הרבות, אשר לרוב יהיו בנושאים פוליטיים וחברתיים. התערוכה חוזרת לכיכר העיר, שמקורה בערי המדינה של יוון העתיקה, ככזו שממלאת את תפקידו של המרחב הציבורי כמקום בו ניתן להתכנס, לשמוע, להשמיע ולנהל שיח ציבורי. היא יוצאת בתביעה לשינוי ערכי החיים הפוליטיים, החברתיים והתרבותיים שנשחקו, למען כינון חברה שוויונית ודמוקרטית יותר, ומבקשת להוות זרז לחשיבה רדיקלית ביחס לפלטפורמות חדשות, גם אם מדומיינות, למימוש התביעה מתוך הפוטנציאל הטמון במרחב הציבורי המקומי. תפיסת "חוכמת ההמונים" גורסת שחוכמתו של ההמון גדולה, בתנאים מסוימים, מחוכמתו של המומחה היחיד והתנאים ההכרחיים לקיומה הם הטרוגניות, פלורליזם ומגוון דעות. בתערוכה מוצעת אפשרות אחת מבין אפשרויות פוטנציאליות נוספות, לפתיחת המרחב הציבורי באופן שיאפשר לסוגים שונים של ידע מקומי להתבסס. ידע הנבנה מהגיוון וההטרוגניות של חוכמת הציבור - היוצרים והתושבים - שבכוחם יחד או לחוד לתרגם אותו בצורה פרקטית להנעת שינוי במרחב המקומי'.
בנוסף לאוצרות עוסקת ח'ורי בפרויקטים חינוכיים, קהילתיים ואמנותיים. ב-2007 ניהלה את פרויקט "Walkscreen", בברלין – פרויקט המפנה את תשומת הלב לחסמים הפיזיים והמטאפוריים בארבע ארצות עם היסטוריה של חומות והפרדה: גרמניה, קפריסין, אירלנד וישראל/פלסטין. ב-2011 יצרה תערוכה אינטראקטיבית בשם "מבוך השלום" המיועדת לתלמידי בתי ספר יסודיים. הפרויקט עסק בקונפליקטים, איך הם נוצרים, ועל דרכים שבהן ניתן לפתור אותם. התערוכה הוצגה במוזיאון המדע בירושלים ועברה למוזיאון עין-דור. בשנים 2013–2014, הייתה מנהלת אמנותית במרכז תרבות ח'ליל א-סכאכיני ברמאללה, והפיקה סדנאות ותערוכות מדי חודשיים. מ-2017 ומנהלת פרויקט "From the Seed to the Dish", פרויקט מזון לעידוד מוצרים פלסטיניים מקומיים, ומנכ"לית של אגודת התרבות הערבית בחיפה.
ג'וזפין באטלר
ג'וזפין אליזבת באטלר (באנגלית: Josephine Elizabeth Butler; 13 באפריל 1828 – 30 בדצמבר 1906) הייתה פעילה חברתית ופמיניסטית בריטית בתקופה הוויקטוריאנית. היא פעלה למען זכות בחירה לנשים, זכותן של נשים לחינוך וכנגד סחר בנשים ותופעת זנות של ילדות, ובעד זכויותיהן של עובדות מין.
באטלר גדלה במשפחה אמידה ופרוגרסיבית, ושאבה את חוש הצדק החברתי שלה מאמונתה הדתית. היא נישאה לג'ורג' באטלר, מנהיג דת אנגליקני ואיש חינוך, ולהם היו ארבעה ילדים. בתם, אווה, נהרגה לאחר שנפלה מגרם מדרגות. מוות זה הווה נקודת תפנית עבור באטלר, אשר הפנתה את רגשותיה לסיוע לזולת. היא פעלה למען דרי בית עבודה מקומי, וניהלה קמפיינים למען זכויות נשים. ב-1869 היא החלה לפעול לביטול החוק הבריטי למניעת מחלות מידבקות, אשר במסגרתו הצבא וחיל הים היו מאלצים עובדות מין לעבור בדיקות פולשניות, להן קראה "אונס פלדה" או "אונס כירורגי". החוק בוטל בשנת 1886. היא גם יסדה את הפדרציה הבינלאומית לאבולישן, ארגון כלל-אירופאי שנועד להיאבק בתוכניות דומות ברחבי היבשת.
במהלך פעילות זו, גילתה באטלר שבין עובדות המין גם ילדות, ושקיים סחר בנשים ובילדות בין אנגליה למדינות היבשת למטרות זנות. היא השיקה קמפיין במטרה להביא לפיטוריו של מפקד המשטרה הבלגית, דה מיור, ולהבאתם למשפט של סגנו ועוד 12 בעלי בתי בושת, שכולם היו מעורבים בסחר זה. באטלר נלחמה בתופעת זנות הילדות בעזרתו של עורך כתב העת פאל מאל גאזט, ויליאם תומאס סטיל, אשר רכש ילדה בת 13 מאמה, וכתב על כך בעיתונו. הסיפור עורר הדים, והוביל לחקיקת התיקון לחוק העונשין של 1885, אשר העלה את גיל ההסכמה מ-13 ל-16, והוסיף אמצעים אחרים למלחמה בהזניית ילדות ונערות. הקמפיין האחרון שלה נערך בשנות ה-1890, גם הוא בנושא חוק המחלות המדבקות, אשר המשיך להיות מיושם בהודו הקולוניאלית.
לאחר מותה בשנת 1906 תוארה באטלר על ידי האינטלקטואלית מיליסנט פוסט כ"האישה היוצאת דופן ביותר של המאה ה-19". במהלך הקריירה שלה, כתבה באטלר למעלה מ-90 ספרים וחוברות הקשורות בעיקר לעשייתה הציבורית.
תחילת חייה (1828–1850)
באטלר נולדה ב-13 באפריל 1828 במחוז נורת'מברלנד שבצפון אנגליה, בתם הרביעית של האנה (לבית אנט) וג'ון גריי, בן דודו של ראש ממשלת בריטניה צ'ארלס גריי, רוזן גריי השני.
ג'ון גריי היה בעל השפעה ופעיל פוליטית, וקידם את רעיונותיו של בן דודו, ביניהם ביטול העבדות, זכויות למאמיני הדת הקתולית אשר נרדפו אז בבריטניה, ביטול העבדות, ורפורמות כלכליות לטובת האיכרים ועניי העם. החינוך הביתי של ג'וזפין כלל רעיונות אלו, בנוסף לאידאולוגיה ערכית-חברתית המבוססת אמונה דתית. בגיל 17 עברה ג'וזפין משבר דתי, כנראה לאחר שגילתה את גופתו של איש שהתאבד, ואיבדה את אמונתה בכנסייה האנגליקנית. היא נשארה נוצרייה אדוקה כל חייה, אך ללא מחויבות לכל זרם דתי.
בגיל 19 ביקרה ג'וזפין באירלנד, שם התגורר אחיה הגדול. היה זה בתקופת רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד, והייתה זו הפעם הראשונה שג'וזפין באה במגע עם סבל המוני מסוג זה, והחוויה השפיעה על תפישותיה בהמשך.
נישואים וחיי משפחה (1850–1864)
בינואר 1852 התחתנה עם ג'ורג' באטלר, מנהל בית ספר ואיש דת אנגליקני. בני הזוג התגוררו באוקספורד, שם נולדו שני בניהם הבכורים. שניהם דבקו באמונתם הנוצרית, ואף האמינו שבאחריותם לקדם רפורמות חברתיות. ג'וזפין סבלה באוקספורד, וכתבה על הקהילה שם כמיזוגינית ולוקה בחיי משפחה הולמים. היא הרגישה מנועה מלהביע את התנגדותה לגישות הסקסיסטיות שרווחו בקרב החברה בה חייתה, ופנתה במקום זאת לפיתוח חייה הרוחניים. במסגרת הפעילות שלה בכנסייה, היא סייעה ל"נשים מופקרות" - כאלה שנדחו על ידי החברה בשל התנהגות מינית שמחוץ למוסר החברתי, או כאלה שנכנסו להריון מחוץ למסגרת הנישואים; בין הנשים היו כאלה שנגזר עליהן מאסר, אחרות הופנו לבתי עבודה, או היו מחוסרות דיור ואמצעים. היא הזמינה מספר נשים כאלה לחיות בביתה, וכך גילתה שחלקן דורדרו למצבן אחרי שהופקרו בידי אותם גברים מהאקדמיה, בינם מצאה עצמה סובלת ומושתקת. בשנת 1856 בריאותה של באטלר החלה להידרדר בעקבות הלחות באוקספורד. בעצת רופא, שסבר שחייה בסכנה, משפחת באטלר עברה להתגורר באזור בריסטול, ושם נולדו להם עוד בן ובת. השניים המשיכו לקדם מטרות רפורמיות, ביניהם תמיכה בלאומן האיטלקי ג'וזפה גריבלדי, וכן בצד האיחוד (הצפון) במלחמת האזרחים האמריקנית, דבר שהוביל לחרם חברתי נגדם. על תקופה זו כתבה באטלר ש"התנאים היו קשים, אך המשמעת הייתה שימושית".
באוגוסט 1864 אווה, בתה הצעירה של באטלר אשר הייתה בת 5, נפלה כ-12 מטר מגרם מדרגות בבית המשפחה, ומתה מפצעיה לאחר כשלוש שעות. מותה של אווה גרם לבאטלר למצוקה מתמשכת ולנדודי שינה במשך שנים לאחר מכן. כחודשיים לאחר מכן חלה גם אחד מבניה של באטלר. לאחר הבראתו, החליטה באטלר לנסוע עם בנה לנאפולי שבאיטליה על מנת ששניהם יוכלו לנוח ולהתאושש. אך בהפלגה לשם, מזג האוויר הסוער גרם לבאטלר למשבר פיזי קשה, והיא כמעט מתה.
חיים בליברפול ותחילת עבודת הרפורמה (1866–1869)
בתחילת 1866, מונה ג'ורג' באטלר כמנהל בית ספר בליברפול, והמשפחה העתיקה לשם את מגוריה. כדי להפחית את השפעת האבל שלה, באטלר החליטה להתחיל להשקיע כוחותיה בסיוע לזולת, ולדבריה, לא היה קשה למצוא בליברפול נזקקים. היא התחילה לבקר בבית העבודה הסמוך - מוסד שהחזיק כ-5000 גברים ונשים עניים, אשר הושמו לעבודות פיזיות, כגון חפירת תעלות. היא ישבה במרתף עם הנשים, שחלקן ריצו שם עונשים פליליים, והתפללה עמן וניסתה לעודדן. כפי שעשו בביתם הקודם, הזוג באטלר הציע מגורים לחלק מן הנשים, רבות מביניהן זונות בשלבים מאוחרים של מחלות מין כמו סיפיליס. באטלר הבינה שיש יותר נשים נזקקות מאשר תוכל לסייע להן באופן זה, אז היא הקימה הוסטל למענן, בעזרת כספים שגייסה למטרה זו. ההוסטל התמלא במהרה, וב-1867 פתחה הוסטל נוסף, גדול יותר, שגם הציע הזדמנויות תעסוקה, כמו תפירה ועבודה בבתי מלאכה. "הבית התעשייתי", כפי שכינתה אותו, מומן על ידי ועד קהילתי של אזרחים אמידים וסוחרים מקומיים.
בתקופה זו החלה באטלר להיות פעילה למען זכויות נשים, ובעיקר למען זכות ההצבעה וגישה לחינוך. היא ידעה שהסיוע שניתן דרך ההוסטלים הוא זמני, ולא פותר את בעיית המקור. היא האמינה שחינוך טוב יותר יסייע בתורו לנשים למצוא תעסוקה טובה יותר. יחד עם הסופרג'יסטית אן קלו, היא הקימה את המועצה לקידום חינוך נשים של צפון אנגליה, במטרה לשפר את מעמדן של אומנות ומורות לכדי מקצוע "מכובד". היא שימשה כנשיאת הארגון עד 1873. המועצה ארגנה סדרת הרצאות שיעביר המדען ג'יימס סטיוארט. הן קיוו שיירשמו לאירועים כ-30 תלמידות, אך הגיעו יותר מ-300. ב-1868 כתבה באטלר את החוברת הראשונה שלה, "על חינוך ותעסוקה של נשים", ובה טענה בעד הרחבת ההזדמנויות להשכלה ותעסוקה עבור נשים.
במאי 1868 עתרה לסנאט של אוניברסיטת קיימברידג' לאפשר לנשים להיבחן, והעתירה, שקודמה על ידי אן קלו, התקבלה בשנת הלימודים הבאה.
בתקופה זו, על פי החוק האנגלי, זכויותיה של אישה נשואה הוחזקו בידי בעלה. לאישה עצמה לא היה קיום עצמאי על פי חוק, וכל רכושה עבר לידי בעלה עם נישואיהם. גירושים היו תהליך קשה ומסורבל, אשר הותר במקרים ספציפיים שנכללו בחוק. באטלר וחברתה הסופרג'יסטית אליזבת וולסטנהולם הקימו וניהלו את הוועדה לרכוש נשים כדי להפעיל לחץ על הפרלמנט לשנות את החוק, מאמץ שהסתיים בהצלחה עם העברת חוק רכוש האישה הנשואה בשנת 1882.
הקמפיין הראשון לביטול חוקי המחלות המדבקות (1869–1874)
ב-1869 התוודעה באטלר לקיום חוקי המחלות המדבקות, שנחקקו בשנים 1864, 1866, ו-1869, במטרה לפקח על עובדות מין ולמנוע התפשטות מחלות מין, בעיקר בצבא הבריטי ובצי המלכותי. החוקים התירו למשטרה לעכב נשים—תחילה באזורים הסמוכים למחנות צבא ונמלים, ואחר כך בכל רחבי הממלכה המאוחדת—אשר נחשדו בהיותן עובדות מין. לא היה צורך בכל ראיה מלבד מילתו של השוטר. הנשים נאלצו לעבור בדיקות רפואיות פולשניות, ואם נמצאו כסובלות ממחלה כלשהי, הן אושפזו במוסד עד שהסימפטומים נעלמו. אם הנשים סירבו לבדיקות או לאשפוז במוסד סגור הן נאסרו, לרוב במסגרת עבודות פרך.
יחידות של שוטרים סמויים היו פושטים על שכונות של מעמד הפועלים, ומציקים לכל מי שחשדו בה כזונה, גם נשים תושבות השכונה שכל פשען היה שהן עניות. נשים אשר סומנו על ידי הסמויים נחשבו למופקרות מינית, והיו סובלות סנקציות חברתיות. במקרים רבים, נשים שלא עבדו בזנות אך נלקחו לבדיקות, מצאו לאחר מכן שלא נותרה להן כל ברירה אחרת מאשר לעבוד בזנות כדי להתקיים, מכיוון שהאופציות ה"מכובדות" נסגרו בפניהן.
בספטמבר של 1869 נפגשה באטלר עם וולסנהולם כדי לדון במה ניתן לעשות לביטול החוקים. באוקטובר קמה האגודה הלאומית לביטול חוקי המחלות המדבקות, אך אסרה על חברות של נשים. בתגובה, וולסטנהולם ובאטלר הקימו את אגודת הנשים הלאומית לביטול חוקי המחלות המדבקות (LNA), ופרסמו מניפסט אשר הצהיר כי החוקים מפלים על בסיס מין וכן על בסיס מעמד. על פי ההצהרה:
ב-31 בדצמבר, פרסמה LNA הצהרה נגד החוקים בעיתון The Daily News, עליה היו חתומות גם התאורטיקנית החברתית הרייט מרטינו, והאחות המפורסמת פלורנס נייטינגייל. במרץ 1870 קם השבועון The Shield במטרה לקדם את המאבק, ופרסם מחדש את ההצהרה.
בשנה זו נערכו בחירות מיוחדות לפרלמט במחוז קולצ'סטר לאחר מותו של נבחר המחוז, ו-LNA הריצו בבחירות מועמד נגד המועמד של המפלגה הליברלית, הנרי נייט סטורק, אשר תמך בחוקי הזנות. באטלר קיימה מפגשים במסגרת הקמפיין, וגם באירועים אלו חוותה איומים ואלימות מצד סרסורים. המצביעים הליברליים התחלקו בין מועמד LNA וסטורק, והתוצאה הייתה שנבחר מועמד המפלגה הקונסרבטיבית. הייתה זו נקודת מפנה במאבק, מבחינתה של באטלר, מכיוון שהניצחון הקונסרבטיבי גרם למזכיר המדינה, הנרי ברוס להצהיר על הקמת ועדה מלכותית שתחקור את הנושא. חבר פרלמנט אחד אמר לבאטלר,
עבודת הוועדה התחילה בתחילת 1871, ואספה ראיות במשך שישה חודשים. באטלר מסרה עדות ב-18 במרץ. על אף תמיכה מצד חלק מחברי הוועדה, ההחלטה שמסרה הוועדה בתום ההליכים הייתה לטובת החוקים, בהצהרה ש"אין מה להשוות בין זונות לבין הגברים המתרועעים עמן. עבור הצד האחד מדובר בפשיעה לשם רווח, בעוד עבור הצד השני מדובר בסיפוק ארעי של דחף טבעי". הדו"ח קיבל את הטענה שבריאותם של הגברים באזורים בהם בוצעו הפשיטות השתפרה. עם זאת, חברי הוועדה השתכנעו מטיעון "אונס הפלדה", והציעו שהבדיקות תהיינה בהתנדבות. לנוכח עדויות שבין הזונות ישנן ילדות צעירות, גם בגיל 12, הוועדה גם המליצה שגיל ההסכמה תעלה מ-12 ל-14.
ברוס לא פעל בעניין למשך שישה חודשים. בפברואר 1872, הוא הציע חוק שכלל חלק מהמלצות הוועדה, כמו העלאת גיל ההסכמה לגיל 16, והעניקה למשטרה סמכויות אכיפה נגד בתי בושת וזנות של נערות מתחת לגיל ההסכמה. בו זמנית, החוק שהציע הרחיב את השטח הגאוגרפי בו תופעל תוכנית הבדיקות לכל רחבי הממלכה. בשל כך,LNA דחתה על הסף את הצעת החוק בכללותה, ובאטלר פרסמה חוברת בת 56 עמודים, The New Era (העידן החדש), בו תקפה את החוק המוצע. היא ציינה, בין היתר, שהצעת החוק של ברוס מבוססת על חוק דומה מגרמניה, שפועל להסדרת נושא הזנות ובריאות הציבור בברלין, וששם כמעט 30,000 נשים עברו אז בדיקות פולשניות, ומקרים של סיפיליס נמצאו בעלייה חדה מאז תחילת התוכנית. בעקבות ההתנגדות הנוקבת שלה, נגרם פיצול בקרב תומכי ביטול החוקים, והיא אבדה תומכים רבים. הצעת החוק של ברוס נפלה לנוכח התנגדות קונסרבטיבית בבית הנבחרים. חודשיים לאחר מכן, שוב הייתה לתנועה הזדמנות לפעול במסגרת בחירות, כאשר נערכו בחירות מיוחדות בפונטרפרקט. הפעם, LNA לא הריצו מועמד, אך השתתפו באספות ואירועים אחרים. שוב, באטלר וחברותיה ספגו איומים ואלימות. פעם אחת מתנגדיה פיזרו פלפל חריף ברחבי האולם, דבר שהקשה על הדיבור. לאחר שהרצפה נוקתה, הם הדליקו חבילות קש באש במחסן שמתחת לאולם, אשר התמלא עשן. שוטרים שנכחו במקום ישבו בצד חבוקי ידיים. התושבים המקומיים נרעשו מהתייחסות קשה זו לנשים, וזיהו את המשתתפים בדבר, 16 גברים, כולם חברים בוועדת הבחירות של המועמד הליברלי, יו צ'ילדרס. המקרה הכה גלים—בבחירות ההשתתפות של הבוחרים ירדה חדות, ואף על פי שצ'ילדרס נבחר, התמיכה בו פחתה. הוא עצמו נחרד מהאירועים, ופעל למען לכידת מבצעי המעשה. הוא שינה את עמדתו ביחס לחוקים, ובנאום ב-1875 הצהיר על כישלון התוכנית למחלות מידבקות "לעמוד בעקרון טיפול שווה לשני המינים, שצריך להיות הבסיס לחקיקה שלנו". הוא היה אחד המחוקקים שהצביעו בעד ביטול החוקים לבסוף, ב-1886. בדצמבר 1872 פגשה באטלר את ראש הממשלה ויליאם גלאדסטון, אשר הביע תמיכה במטרות LNA, אך מצא עצמו מנוע מתמיכה פומבית בקמפיין של הארגון מסיבות פוליטיות.
רועי ירושלמי
רועי ירושלמי (נולד ב-1983) הוא גסטרונום עיתונאי אוכל ומבקר היין של העיתון "גלובס". הוא משמש ראש צוות השופטים במזרח התיכון וצפון אפריקה של המדריך "פיפטי בסט" - 50 המסעדות הטובות בעולם.
ג'וזפין באטלר
הסחר האירופאי בנשים (1874–1880)
בשנת 1874, עם הקמתה של ממשלה שמרנית בראשותו של בנג'מין דיזראלי, הקמפיין נתקע. LNA המשיכה להפעיל לחץ על נבחרים ליברלים להתנגד לחוק, אך נוכח התנגדות עיקשת של הממשלה, ההתקדמות הייתה איטית. LNA החליטה להתמקד בפעילות של ארגוני האחות שלה ברחבי אירופה, ובאטלר יצאה בדצמבר לסיור בקרב חוגים פמיניסטיים בצרפת, איטליה ושווייץ. ארגוני הנשים תמכו בה בנלהבות, אך היא חוותה התנגדות והפרעות מצד הרשויות במהלך מסעה. היא חזרה לאנגליה בסוף פברואר 1875. בעקבות חוויותיה, במרץ 1875 הקימה באטלר את הפדרציה הבריטית, הקונטיננטלית והכללית לביטול רגולציה ממשלתית של הזנות (מאוחר יותר השם שונה לפדרציה הבינלאומית לאבולישן). מטרת הארגון הייתה להילחם בפיקוח ממשלתי על הזנות, ו"מיגור שעבוד נשים, והעלאת המוסר הציבורי של גברים".
רועי ירושלמי
ביוגרפיה
ירושלמי הוא בן יחיד להוריו. הוא נצר למשפחת ששון מצד אמו (ילידת טורקיה) ולמשפחת אלתר, ממייסדי זכרון יעקב, מצד אביו. נולד בשם "רוי ירושלמי" בניי-סיר-סן שליד פריז, במסגרת שליחות אליו יצאו הוריו. שמו עוברת לרועי כשחזרו לישראל ב-1985. הוא גדל והתחנך ברמת השרון וכן בהרצליה, שם למד בתיכון הראשונים. הוא דובר שבע שפות.
ג'וזפין באטלר
הסחר האירופאי בנשים (1874–1880)
בשנת 1879 באטלר למדה על תעשיית הסחר בנשים מאנגליה לאירופה, כולל סחר בילדות ונערות. היא התחילה לפעול נגד קיום המסחר בנשים, ולמען פתיחת חקירות נגד גופים ואינדיבידואלים המעורבים בו. בקמפיין אחד, היא התמקדה בסחר המתרחש בעיר בריסל, שם דווח ש"בתי הבושת מלאים בקטינות מאנגליה" אשר "נגנבו, נחטפו, נבגדו, ונלקחו מכפרים באנגליה בכל אמצעי שנדרש ונמכרו לפסולת האנושית" בבריסל. באטלר נסעה לבריסל, שם נפגשה עם ראש העיר וחברי מועצת העיר, ושטחה האשמות נגד מפקד המשטרה ובכירים אחרים שהם מעורבים בסחר זה. בעקבות הקמפיין, הוסר המפקד מתפקידו, והוא וסגנו עמדו למשפט יחד עם 12 בעלי בתי בושת. כולם הורשעו ונגזר עליהם עונשי מאסר.
רועי ירושלמי
ביוגרפיה
החל לכתוב בשנת 2004 במדור האוכל של שבועון "טיים אאוט תל אביב" במקביל ללימודי תואר ראשון בהיסטוריה ופסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2006 ערך את מדורי האוכל והאופנה של אתר nrg ולאחר מכן, היה עורך האתר "על השולחן". במסגרת עבודתו כתב את הספר "100 המסעדות הטובות בישראל".
ג'וזפין באטלר
הקמפיין השני לביטול חוקי המחלות המדבקות (1880–1885)
בשנת 1880 הוקמה ממשלה ליברלית בראשות ויליאם גלאדסטון, ובה תומכים רבים לביטול החוקים. בתקופה זו, ג'ורג' באטלר שקל פרישה לגמלאות, אך הוא וג'וזפין חששו ממצבם הכלכלי, היות שמרבית כספם נתרם למטרות החברתיות למענן פעלו, ובמיוחד לפעילות של LNA. גלאדסטון, מתוקף תפקידו, היה רשאי למלא תפקידים במערכת כנסיית אנגליה, וכך הציע לג'ורג' משרת כמורה בקתדרלת וינצ'סטר. כשהם עברו לשם, באטלר פתחה הוסטל נוסף לנשים בקרבת ביתם.
רועי ירושלמי
ביוגרפיה
בשנת 2008 עבר לקבוצת ידיעות אחרונות, שם כתב וערך את מדורי האוכל, האופנה והתיירות של ynet. בשנים אלו הגיש את חדשות האוכל בתוכנית הבוקר של ערוץ 10. החל משנת 2015 אמון על מדור האוכל של מוסף g לסוף השבוע של גלובס. בשנת 2016 הקים את אתר המלצות האוכל "רקס" שמתמקד בהמלצות אוכל של שפים - וזאת במקביל לכתיבת מדריכי הערים של הוצאת סוויס.
ג'וזפין באטלר
הקמפיין השני לביטול חוקי המחלות המדבקות (1880–1885)
עם השינוי בנוף הפוליטי, ההתנגדות לחוקי המחלות המדבקות, ובפברואר 1883 הוחלט לאמץ את המלצותיה של באטלר למיגור בדיקות כפויות על נשים. בפברואר 1883 הוחלט בבית הנבחרים לבטל את הבדיקות, ושלוש שנים מאוחר יותר, בשנת 1886, החוקים בוטלו באופן רשמי. אמנם באטלר הצליחה להביא להישגים בממלכה עצמה, אך המצב נשאר כשהיה בראג' הבריטי. באטלר יצאה למאבק על מנת לשנות את המצב גם בהודו, מאבק שהצליח ביוני 1888.
זנות ילדות (1885–1887)
בשנת 1885 פגשה באטלר את הפעילה פלורנס סופר, אחייניתו של ויליאם בות', מייסד צבא הישע. מהמפגש ביניהן התפתחה מעורבותה של באטלר בקמפיין נגד זנות של ילדות בבריטניה, והסחר הנלווה בילדות. באטלר גייסה את תמיכתו של ויליאם תומאס סטד, עורך כתב העת The Pall Mall Gazette. הוא חשב שהדרך הטובה ביותר להוכיח שקיים סחר בילדות בלונדון הוא לרכוש ילדה בעצמו, וכך מצא עצמו רוכש ילדה בת 13 מידי אמה עבור סכום של 5 ליש"ט, אותה לקח עמו לצרפת. הילדה, אלייזה ארמסטרונג, נשארה זמן קצר בצרפת לפני שחזרה לאנגליה, שם בעזרת סטד היא נכנסה למוסד חינוכי שם הוכשרה לעבודה כמשרתת. לאחר כמה שנים היא כתבה לסטד כדי להודות לו על מעשיו. ב-1885 התחיל סטד לפרסם סדרת כתבות בהן חשף את היקף תעשיית המסחר בילדות בלונדון.
רועי ירושלמי
ביוגרפיה
בשנת 2021 נבחר כאחד מ-5 השופטים הראשיים בדרוג 50 המסעדות הטובות במזרח התיכון וצפון אפריקה של מדריך 50 המסעדות הטובות בעולם.
ג'וזפין באטלר
זנות ילדות (1885–1887)
לאחר הפרסום הראשון, באטלר נאמה באספה ציבורית בלונדון בקריאה להגה מוגברת לנערות וילדות, והעלאת גיל ההסכמה. באוגוסט אישר בית הנבחרים תיקון לחוק הפלילי שכלל סעיף שהעלה את גיל ההסכמה מגיל 13 ל-16, והפך לעבירה פלילית הכנסת נערות לזנות באמצעות סימום, איומים, או הונאה, וכן חטיפת נערות מתחת לגיל 18 למטרת קיום יחסי מין. תוספת מאוחרת לחוק מצד חבר הפרלמנט הנרי לבושר הפך לעבירה פלילית יחסי מין בין גברים—הפעם הראשונה שמעשים חוץ מ"מעשי סדום" הופללו על פי חוק. חוק זה נשאר על כנו בבריטניה עד שנת 1967. בעקבות החשיפה בעיתונות, המשטרה פתחה בחקירה נגד סטד על רכישתה של אלייזה ארמסטרונג, אשר עירבה גם את באטלר. בסופו של דבר לא הובאו נגדה האשמות, אך סטד ריצה שלושה חודשים בכלא.
התיקון לחוק הפלילי הוביל להקמת מגוון ארגוני "טוהר" שביקשו לאלץ סגירת בתי בושת באמצעות תביעות פליליות. פעילותם כללה גם התנגדות לפרסומים לא-מוסריים, שבעיניהם כלל מידע על אמצעי מניעה וחינוך מיני, וכן מופעי בידור למיניהם. באטלר התנגדה בתוקף לארגונים אלה ולמטרותיהם, בשם "אמונתם האווילית שניתן לחייב בני אדם להיות מוסריים בכפייה, ושבדרך זו ניתן לקדם טוהר חברתי". סופרג'יסטיות אחרות התעלמו מאזהרותיה, ופעילות משותפת בין סופרג'יזם וארגוני טוהר הייתה שכיחה.
הודו, אימפריה, ושנים אחרונות (1897–1906)
באטלר פעלה למען ביטול החוק, והשוותה את הנערות ש"סופקו" לחיילים הבריטים לשפחות. הקמפיין שלה הביא את פקודתו של צ'פמן לידיעת הציבור, ועלתה התנגדות גדולה ברחבי בריטניה. ביוני 1888 בית הנבחרים הצביע פה אחד לבטל את החוק. בניסיון לעקוף את הפקודה לבטל את החוק בהודו, נציג הממלכה בהודו ניסה להעביר חוק מקביל שידרוש מעובדות מין שיש חשד שנדבקו במחלות לעבור בדיקה או להיות מגורשות מההתיישבויות.
לקראת סוף שנות ה-1880, בריאותו של ג'ורג' התדרדרה, ובאטלר העבירה את רוב זמנה בטיפול בו. הוא נפטר ב-14 במרץ 1890, ולאחר מותו לקחה הפסקה מפעילותה הפוליטית. כשהיא חזרה לפעול, היא רצתה לנסוע להודו, אך הרגישה שבגיל 62 המסע קשה לה מדי. שתי פעילות אמריקאיות נסעו במקומה, ואספו ובמהלך מספר חודשים אספו חומרים לדו"ח שהראה שהבדיקות הפולשניות, אשפוז כפוי, וזנות של ילדות גם בנות 11 ממשיך כהרגלו בקולוניה הבריטית. היא עוררה שוב את הקמפיין למען שינויים, והרבתה לכתוב ולנאום לצורך כך.
פעילים שתמכו במטרותיה של באטלר בדרך כלל פעלו גם למען מטרות אחרות לשינוי בהתנהלות האימפריה הבריטית, אך באטלר הסתייגה מרובם. מכיוון שבריטניה הפכה את העבדות לבלתי חוקית, מבחינתה אנגליה הייתה הטובה מבין ארצות העולם, לפחות באופן יחסי. במלחמת הבורים היא כתבה חוברת בשם "עמים ילידים והמלחמה" (1900) בה תמכה במדיניות האימפריאליסטית של בריטניה, אך גם התנגדה בחריפות לגזענות הטבועה בכל יחסיהם של בני ארצה עם עמים זרים.
משנת 1901 החלה באטלר לסגת מהחיים הציבוריים, והחלה להתפטר מתפקידיה בארגונים השונים ולבלות זמן רב יותר עם משפחתה. בשנת 1903 חזרה לנורת'מברלנד על מנת לגור ליד בנה הבכור. היא נפטרה ב-30 בדצמבר 1906 בביתה, ונקברה בכפר סמוך.
מורשת
בשנת 1907 הוסף שמה של באטלר ללוח הזיכרון לפעילי רפורמה אשר בבית הקברות קנסל גרין בלונדון. האנדרטה הוקמה לכבוד "אלו שעמדו נגד המקובל ונגד האינטרס האישי למען מצפונם וטובת הציבור". נחגג על שמה יום בלוח הכנסייה האנגליקנית ב-30 במאי, והיא מיוצגת בחלון זכוכית צבעונית בקתדרלה האנגליקנית בליברפול, וכן בכנסיית סיינט אולאב בסיטי של לונדון. בניין הפקולטה למשפטים באוניברסיטת ג'ון מורס בליברפול נקרא על שמה (הבניין נהרס בשנת 2013).
ב-1915 התמזגו הארגונים LNA והפדרציה הבינלאומית למיגור, והפכו לאגודה למען היגיינה מוסרית וחברתית, שמאוחר יותר שינתה את שמה לאגודת ג'וזפין באטלר. נכון ל-2017 האגודה עדיין פועלת להגנתן של עובדות מין, ומספקת "הגנה לנשים וילדות אשר נעצרות פלילית, עוברות התעללות אלימה, או מנוצלות על ידי אחרים אשר מרוויחים מהזנייתן".
ב-2005 אוניברסיטת דורהאם קראה לאחד הקולג'ים שלה על שם ג'וזפין באטלר. ספריית הנשים בלונדון סקול אוף אקונומיקס מחזיקה באוספים גדולים אודותיה ואודות עבודתה. האוסף כולל מסמכים של LNA, ויותר מ-2,500 מכתבים מהתכתבויותיה. הספרייה של אגודת ג'וזפין באטלר כוללת ספרים וחוברות שכתבה ושנכתבו עליה. בשנת 2001 הוצב על הבית בו התגוררה בווימבלדון לוח זיכרון על ידי רשות המורשת האנגלית. ביתה אשר בצ'לטנהאם נהרס בשנות ה-1970, אך האגודה האזרחית של צ'לטנהאם הציבה לוח לזכרה בבניין שעומד במקומו.
באטלר הייתה פמיניסטית מסורה וכן נוצרייה אדוקה. ממרה אהובה עליה הייתה "אלהים ואישה אחת מהווים רוב". על פי ההיסטוריונית ברברה וולקוביץ, באטלר החילה דרכי פעולה חדשות בקמפיינים שלה אשר השפיעו על פעילות פמיניסטית מאוחרת יותר, ובעיקר המעבר לעבר דיבייט ודיונים בתוך בתים של בנות ובני המעמד הבינוני עד גבוה, והעברת המאבק למרחבים של נשים שאינן בדרך כלל חלק מהשיח הציבורי - בשכונות עוני, באסיפות ציבוריות, וכן הלאה. על פי ולקוביץ, באטלר "לא רק עיצבה מחדש את הסובייקטיביות המגדרית, מעמדית ומינית של בריטניה הוויקטוריאנית, אלא גם השפיעה על ההיסטוריה הפוליטית הלאומית ובניית המדינה". וולקוביץ היא אחת מתוך מספר רב של היסטוריונים אשר מחשיבים את הקמפיין רב השנים לביטול חוקי המחלות המדבקות כאבן דרך בהיסטוריה הפמיניסטית.
קתדרלת סופיה הקדושה
קתדרלת סופיה (באוקראינית: Собор Святої Софії או Софійський собор; ברוסית: Собор Святой Софии או Софийский собор) בקייב, בירת אוקראינה, היא קתדרלה המהווה דוגמה יוצאת דופן לאדריכלות מתקופת רוס של קייב. המבנה שוכן במרכזה של קייב, כחצי קילומטר צפונית-מערבית למאידאן נזאלז'נוסטי. בתוך הקתדרלה פרסקאות ופסיפסים רבים, והיא מהווה נקודת ציון חשובה בנוף העירוני. בשנת 1990 הכריז ארגון אונסק"ו על הקתדרלה כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה
הקתדרלה נבנתה במאה ה-11 בפקודת הנסיך ירוסלב הנבון ושמה ניתן לה בהשפעתה של איה סופיה, הקתדרלה של קונסטנטינופול. הכוונה הייתה להחליף את הכנסייה הראשונה של קייב שאת שרידיה ניתן לראות כעת במוזיאון ההיסטורי של העיר. ככל הנראה החלה בניית הקתדרלה בשנת 1037, והיא נבנתה מעץ על ידי בנאים מקונסטנטינופול בהשתתפותם של אמנים מקומיים.
בשנת 1240, במהלך כיבוש קייב על ידי המונגולים, נבזזה הקתדרלה ולא שוקמה משך כ-400 שנים, למרות שהמשיכה ותיפקדה ככנסייה. בשנת 1596 הועברה הקתדרלה לרשות הכנסייה האוקראינית האוניאטית, אך באמצע המאה ה-17 היא הושבה לכנסייה האורתודוקסית. הקתדרלה נבנתה שוב ב-1633 אך נשרפה ב-1697. עבודות השיקום החלו בשנת 1699 ונמשכו עד לשנת 1740, ובמהלכן נבנה המבנה מאבן ומראהו החיצוני הותאם לסגנון הבארוק אוקראיני.
במהלך המאה ה-18 נבנו לצידה של הקתדרלה מגדל פעמונים (1699-1706), בניין המיטרופוליט, חדר-אוכל (1722-1730), השער המערבי, המגדל בכניסה הדרומית ובניין המכללה. כל המתחם הוקף בחומת אבן טיפוסית לסגנון הבארוק האוקראיני. החל ב-1882 המשיכו עבודות הבנייה באתר שכללו תוספת בצידו המערבי של הנארתקס וחידוש ציורי הקיר והפסיפסים.
בשנת 1934 הוכרז מכלול המבנים הכולל את הקתדרלה כשמורה האדריכלית-ההיסטורית "מוזיאון סופיה", וניצל מההרס הרב שפקד את העיר במלחמת העולם השנייה, בין סוף 1941 לסוף 1943. עם פירוק ברית המועצות ב-1991 הוסכם כי ראוי להשיב את הקתדרלה לרשותה של הכנסייה, אך הדבר טרם יצא לפועל בשל אי-הסכמה בין הכנסייה האורתודוקסית הרוסית לבין הכנסייה האוקראינית האוטוקופלית, שביקשה להתנתק ממוסקבה, על השליטה במתחם. עם איחודה של הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית ב-2018 וניתוקה ממוסקבה, הפכה הקתדרלה לאחד משני מושבי הפטריארך של קייב ואוקראינה, לצד קתדרלת ולדימיר הקדוש.
תיאור המבנה
המבנה מחולק לחמש ספינות המסתיימות בחמישה אפסיסים בצידן המזרחי. בין הספינות מבדילים 12 עמודים. מעליו 13 כיפות המייצגות את ישו ואת 12 השליחים. משלושת צדדיו הוא מוקף בגלריות כפולות ובקצה הדרום-מערבי והצפון-מערבי ניצבים שני מגדלים לא סימטריים. אורך הקתדרלה ללא הגלריות הוא 29.5 מטר ורוחבה 29.3 מטר. עם הגלריות מגיע אורך המבנה ל-54.6 מטר ו-41.7 מטר. גובה הקתדרלה עומד על 28.6 מטר. בפנים הקתדרלה פרסקות ומוזאיקות בשטח של 3,000 מ"ר ו-260 מ"ר מהתאמה. חלק מהפסיפסים לא נשמרו וצוירו מחדש במאה ה-19 על ידי הצייר ולרי וורובל. מבין הפרסקות של תלמידי ישו שרדו רק אלה של פאולוס הקדוש ומרקוס המבשר. בקתדרלה ובקרבתה נטמנו כמאה איש, ובהם הנסיך ירוסלב הנבון שנטמן בסרקופג עשוי שיש, וכן ולדימיר מונומך.
צבא דמבלדור
היסטוריה בדיונית
צבא דמבלדור הוקם על ידי הארי פוטר, רון ויזלי והרמיוני גריינג'ר, כיוון שהמורה להתגוננות מפני כוחות האופל דולורס אמברידג' סירבה ללמד אותם קסמי הגנה מעשיים שיסייעו במאבק מול הלורד וולדמורט. חברי הקבוצה מתאמנים בחדר הנחיצות הסודי שבקומה השביעית בהוגוורטס. הם מתקשרים ביניהם באמצעות מטבעות קסומים שכושפו על ידי הרמיוני גריינג'ר.
צלופח זאב
תיאור
הדג, למרות שמו, אינו צלופח אמיתי, ושייך לקבוצת דגים זאביים מסדרת הדקראים. את שמו הוא קיבל בגלל גופו המתפתל, סנפיריו וזימיו הקטנים ומגורו בין סלעים בקרקעית הים. לדג מראה מאיים בעל לסתות מגודלות ושיניים חזקות. סנפיר הגב יוצר רעמה לאורך גופו ושאר הסנפירים קטנים מאוד ושטוחים, עם זנב ארוך מתפתל. זהו המין הגדול ביותר במשפחתו, והוא מגיע לאורך של 2.4 מטרים ולמשקל 18.4 ק"ג. הדגים הבוגרים אפורים, בעוד הצעירים כתומים בוהקים. דג זה יכול לחיות מעל 25 שנה.
צבא דמבלדור
היסטוריה בדיונית
חברי צ"ד חתמו את שמם על קלף מיוחד שכושף על ידי הרמיוני גריינג'ר כך שמי שיבגוד בהם ייענש על כך באמצעות סדרת פצעונים על מצחו בצורת המילה "מלשין". מריאטה אדג'קום, חברתה של צ'ו צ'אנג, נכנעה ללחצים שהיו כרוכים בחברות בצבא דמבלדור והסגירה את הקבוצה לדולורס אמברידג'. כתוצאה מכך נאלץ אלבוס דמבלדור להימלט מהוגוורטס, אך לא לפני שהצליח להציל את הארי פוטר מסילוק.
צלופח זאב
תיאור
הדג חי בעומקים של עד 220 מטרים בין סלעים, מערות תת-ימיות ושוניות ממוזגות בצפון אוקיינוס השקט מים יפן עד האיים האלאוטיים שלחופי אלסקה.
צבא דמבלדור
היסטוריה בדיונית
ניתן למצוא הלימה בין חברי מסדר עוף החול וצבא דמבלדור- באידאולוגיה ובמהות. ובנוסף בני משפחה רבים של חברי צבא דמבלדור היו חברי מסדר עוף החול.
הבחירות לראשות העבודה (2011)
הבחירות לראשות מפלגת העבודה נערכו בספטמבר 2011 בין מתפקדי המפלגה. בעקבות פרישתו של אהוד ברק מהנהגת של מפלגת העבודה הישראלית, הוכרזו בחירות לראשות המפלגה. סיבוב ההצבעה הראשון נערך ב-12 בספטמבר ובו התמודדו ארבעה מועמדים. מאחר שאיש מבין המתמודדים לא זכה בלפחות 40% מהקולות כפי שמחייבת חוקת המפלגה, נערך סיבוב הצבעה שני בו התמודדו שני המתמודדים שזכו במירב הקולות בסיבוב בראשון, עמיר פרץ ושלי יחימוביץ'. סיבוב ההצבעה השני נערך ב-21 בספטמבר, ובו ניצחה שלי יחימוביץ' עם 54.5% מהקולות.
רקע
ב-17 בינואר 2011 התפלגו יו"ר המפלגה אהוד ברק וחברי הכנסת מתן וילנאי, שלום שמחון, עינת וילף ואורית נוקד מסיעת העבודה בכנסת והקימו סיעה חדשה בשם "העצמאות". הרקע לפרישתם היה כוונתם של שניים מחברי סיעת העבודה לפרוש ממנה, כפי שהביעו אותה שבוע קודם לכן, בשל התמרמרותם לנוכח מצב המפלגה. באותו היום התפטרו מהממשלה שלושה חברי כנסת מטעם המפלגה: יצחק הרצוג, אבישי ברוורמן ובנימין בן אליעזר. ימים ספורים לאחר מכן נבחר השר לשעבר מיכה חריש ליושב ראש המפלגה הזמני וכעבור חודשיים אושר מינויו באופן רשמי על ידי ועידת המפלגה.
לקראת הבחירות לראשות המפלגה שנקבעו להיערך בספטמבר 2011, הודיעו על מועמדותם חברי הכנסת יצחק הרצוג, עמיר פרץ, שלי יחימוביץ', עמרם מצנע ואיש העסקים אראל מרגלית. חבר הכנסת אבישי ברוורמן הודיע אף הוא על התמודדותו אולם הסיר את מועמדותו זמן קצר לאחר מכן. ראש עיריית מעלות-תרשיחא שלמה בוחבוט הודיע שיתמודד לתפקיד אולם פרש מהמירוץ והביע את תמיכתו בעמיר פרץ, ימים ספורים לפני סגירת מפקד החברים.
ביוני 2011 הסתיים מפקד החברים שערכה המפלגה. מספר חברי המפלגה עלה מכ-20,000 חברים לכ-82,000 חברים (עליה של 62,000 חברים). בעקבות טענות שהועלו נגד כשרות חלק מההתפקדויות, נעשתה בדיקה של הטפסים ואף היה חשש שהליך הבדיקה יביא לדחיית יום הבחירות. לבסוף, התפרסם ספר הבוחרים הסופי באיחור של כשלושה שבועות, זאת לאחר שכ-6,000 מתפקדים נפסלו ו-14,000 מתפקדים נוספים נשארו על תנאי עד הסדרת תשלומם למפלגה. מרגלית הודיע כי הוא שוקל עתירה לבג"ץ לדחיית מועד הבחירות עקב הדחייה בפרסום ספר הבוחרים, אולם לבסוף החליט לפרוש מן המירוץ כשבוע לפני הבחירות, והעביר את תמיכתו להרצוג.
הבחירות
הבחירות לראשות מפלגת העבודה מתקיימות בהצבעה בשני סבבים, כאשר שני המועמדים המובילים מהסיבוב הראשון עולים לסיבוב שני. אם מועמד זוכה במעל 40% מהקולות בסיבוב הראשון, הוא זוכה אוטומטית ולא מתקיים סיבוב שני.
ב-12 בספטמבר 2011 נערכו בחירות מקדימות לראשות המפלגה. מספר בעלי זכות הבחירה היה 66,310 איש, ו-65% מהם הצביעו בבחירות שנערכו ב-171 קלפיות אשר היו פזורות ברחבי הארץ. תוצאות הבחירות היו: שלי יחימוביץ' – 32%; עמיר פרץ – 31%; יצחק הרצוג – 25%; עמרם מצנע – 12%. לאור העובדה שאיש מהמתמודדים לא השיג 40 אחוזים מהקולות, בהתאם לתקנון, נערך סיבוב שני בין שני המדורגים במקומות הראשונים. בסיבוב השני של הבחירות המקדימות שנערך ב-21 בספטמבר ובו שיעורי ההצבעה עמדו על כ-61%, ניצחה יחימוביץ' כשגרפה 53.8 אחוזים מקולות המצביעים לעומת פרץ שסיים עם 45.5 אחוזים (0.7 אחוזים נוספים מהמצביעים נמנעו). בכך נבחרה יחימוביץ' לתפקיד יושבת-ראש המפלגה.
מועמדים
4 מועמדים התמודדו על ראשות מפלגת העבודה בבחירות אלו:
תוצאות
יחימוביץ' נבחרה לראשות המפלגה, והפכה למנהיגה השנייה של המפלגה מאז גולדה מאיר, שנבחרה לראשות מפא"י ב-1969 והפכה אוטומטית למנהיגת מפלגת העבודה עם מיזוג מפא"י עם רפ"י ואחדות העבודה.
יגאל שפי
יגאל שפי (נולד 1946) הוא היסטוריון ישראלי, מתמחה בהיסטוריה צבאית-ביטחונית של המזרח התיכון, ארץ ישראל ומדינת ישראל במאות ה-19 וה-20 ובתולדות המודיעין המודרני. פרופסור חבר (בגמלאות) ב ובאוניברסיטת תל אביב.
נעורים ושירות צבאי
יגאל שפי נולד ב-1946 בירושלים בשם יגאל שפיצבורד. למד בבית הספר היסודי "סוקולוב" ובמגמת מזרחנות בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה. היה חניך ב ואחר כך בתנועת הצופים בשבט מודיעין.
ב-1964, עם סיום לימודיו, התגייס לצה"ל, למד באולפן לערבית ושירת בסדיר ובקבע בתפקידים ייעודיים ופיקודיים בחיל המודיעין במערכי האיסוף, השדה והמחקר. במלחמת ששת הימים לחם בחזית הסורית, במלחמת ההתשה שירת בסיני, במלחמת יום הכיפורים, ב-1973, פיקד על כוח האזנה נייד בסיני ובמערב אפריקה ובמלחמת לבנון הראשונה שירת כסגן רמ"ח איסוף באמ"ן. שפי בוגר השתלמות מח"טים והמכללה לביטחון לאומי. פרש מצה"ל ב-1988 בדרגת סגן אלוף.
קריירה אקדמית
ב-1971 הוסמך לתואר ראשון בהיסטוריה כללית והיסטוריה של המזרח התיכון מהאוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1987 הוסמך לתואר שני בהיסטוריה צבאית ודיפלומטית בבית הספר להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב. ב-1993 הוענק לו דוקטור לפילוסופיה מטעם הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב.
שפי לימד בתוכניות המוסמך ללימודי הביטחון ולימודי הדיפלומטיה בפקולטה למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, ובתוכנית המוסמך ללימודי הגליל, בחוג ללימודים רב תחומיים ב. ב-2012 מונה לדרגת פרופסור חבר במכללה האקדמית תל-חי. התמחה, לימד קורסים והנחה תלמידי מחקר בחקר מלחמת העולם הראשונה (במיוחד במזרח התיכון), תולדות המודיעין המודרני והתפתחות הנשק הכימי. שפי מקובל, בקהילה ההיסטוריונית, כמוביל בחקר מלחמת העולם הראשונה במזרח התיכון בכלל ובארץ ישראל בפרט.
פרש מהוראה באקדמיה ב-2017 וממשיך לחקור ולפרסם בתחומי התמחותו.
משפחה
שפי נשוי למאירה (לבית וייסמן), מעצבת תפאורה ותלבושות בתיאטרון ולימדה בבית הספר לאומנויות הבמה במכללת סמינר הקיבוצים, ולהם בת – אפרת, מנהלת פרויקטים בתחום המיחשוב ובן – נדב, מנהל היחידה להתאוששות במחלקת ההרדמה בבית חולים בילינסון. מתגורר בתל אביב.
עבודות מדעיות
שפי פרסם עשרות מאמרים בכתבי עת שפיטים וקבצים ערוכים בישראל, בריטניה, ארצות הברית, צרפת, גרמניה, נורווגיה וטורקיה.
פרנק הייז
ביוגרפיה
ב-4 ביוני 1923 השתתף הייז במרוץ סוסים בפארק בלמונט שבמדינת ניו יורק. הייז מעולם לא ניצח באף מרוץ, ובמקצועו היה מאמן סוסים וסייף. הסוסה, שנקראה "Sweet Kiss" הייתה בת 7, וסיכוייהם לנצח במרוץ, שאורכו שני קילומטרים, היו 20–1.
באמצע המרוץ מת הייז מהתקף לב, כנראה בשל ההתרגשות או בשל מאמציו של הייז לרדת במשקל כדי להגיע למשקל המותר לתחרות.
עם זאת, "Sweet Kiss" הייתה הראשונה לחצות את קו הסיום, ומותו של הייז התגלה רק כשבעלת הסוסה באה לברך אותו על ניצחונו. כיוון שהייז עדיין נשאר על גבה, הוא ניצח בתחרות והפך לרוכב הראשון שניצח במרוץ לאחר מותו.
הסוסה, "Sweet Kiss", קיבלה את הכינוי "Sweet Kiss of Death", ולא השתתפה יותר בתחרויות.
Happiness Is a Warm Gun
למרות קוצרו של השיר הוא מחולק ל-5 חלקים בעלי סגנון שונה. בהזדמנות אחת לנון אף טען כי חמשת חלקי השיר מהווים תמצות של ההיסטוריה של הרוק. שילוב זה שימש השראה ללהקת רדיוהד בשירם Paranoid Android. המילים בשיר "I need a fix cause I'm going down" מהוות הבסיס לטענה כי השיר עוסק בהתמכרות להרואין (ואכן ישנן טענות כי לנון עצמו היה מכור להרואין בתקופה זו כמו שנרמז בשירו Cold Turkey).
אחד המאפיינים המוזיקליים יוצאי הדופן בשיר הוא התדירות בה המשקל מתחלף בו. השיר מתחיל במשקל 4/4, עובר ל-3/4 בסולו גיטרה, אחר כך גולש ל-6/8, 3/4 ושוב 4/4 בחלקים הבאים. בחלק הקצר בו לנון מדבר השיר אף מתחלף למשקל 6/4.
השיר בוצע על ידי אמנים נוספים רבים, ביניהם טורי איימוס, פיש, U2 והברידרז.
אליפות הזוגות של AEW
אליפות הזוגות של AEW (באנגלית: AEW World Tag Team Championship) היא תואר אליפות השייך לארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). האליפות הוכרזה ב-18 ביוני 2019. האלופים הראשונים היו SoCal Uncensored (פרנקי קאזריאן וסקורפיו סקיי). האלופים הנוכחיים הם The Acclaimed (אנתוני בואנס ומקס קאסטר).
היסטוריה
ב-18 ביוני 2019, כחצי שנה לאחר הקמת ארגון ההיאבקות AEW, דווח על קיומו של טורניר אשר יכתיר את אלופי הזוגות הראשונים של הארגון. כבר באותו היום, קרב זוגות משולש נקבע לאירוע Fyter Fest ב-29 ביוני בין בסט פרנדס (צ'אק טיילור וטרנט), SoCal Uncensored (פרנקי קאזריאן וסקורפיו סקיי) ופרייבט פארטי (אייזיאה קאסידי ומארק קוון), כשהצמד המנצח בקרב יעפיל לאירוע All Out על הזדמנות לקבל כרטיס חופשי מהסיבוב הראשון של הטורניר על אליפות הזוגות של AEW. לאחר מכן, הנשיא והמנכ"ל של AEW, טוני חאן, הודיע שהטורניר יתרחש בתוכנית השבועית החדשה אשר תשודר ברשת TNT, שהוכרה מאוחר יותר בשם Dynamite. במהלך המופע המקדים לאירוע Fyter Fest, בסט פרנדס ניצחו את SCU ואת פרייבט פארטי על מנת להבטיח את מקומם באירוע All Out.
ב-11 ביולי, סגן הנשיא הבכיר והמתאבק, מאט ג'קסון, הודיע שקרב זוגות משולש שני ייערך באירוע Fight for the Fallen ב-13 ביולי, כשהצמד המנצח בקרב יתמודד מול בסט פרנדס באירוע All Out על ההזדמנות לפסוח על הסיבוב הראשון של הטורניר. באירוע Fight for the Fallen, הדארק אורדר (איוול אונו וסטו גרייסון) ניצחו את אנחליקו וג'ק אוואנס ואת ילד הג'ונגל ולוצ'סאורוס וכתוצאה מכך הבטיחו את מקומם באירוע All Out. באירוע זה, שנערך ב-31 באוגוסט, הדארק אורדר ניצחו את בסט פרנדס ובעקבות זאת קיבלו כרטיס חופשי מהסיבוב הראשון של הטורניר.
הטורניר להכתרת אלופי הזוגות הראשונים
הדארק אורדר (איוול אונו וסטו גרייסון) ניצחו את בסט פרנדס (צ'אק טיילור וטרנט) באירוע All Out בקרב אשר קבע מי מהזוגות יקבל כרטיס חופשי מהסיבוב הראשון של הטורניר על אליפות הזוגות של AEW. הקרב הראשון במסגרת הטורניר הוכרז ב-9 באוגוסט 2019, כשהיאנג באקס (מאט ג'קסון וניק ג'קסון) יתמודדו מול פרייבט פארטי (אייזיאה קאסידי ומארק קוון) ב-9 באוקטובר במסגרת הפרק השני של התוכנית השבועית החדשה Dynamite בבוסטון, מסצ'וסטס. מאוחר יותר, נודע שחצי הגמר יתרחש ב-23 באוקטובר בפיטסבורג, פנסילבניה, כששלב הגמר יתרחש שבוע לאחר מכן בצ'ארלסטון, וירג'יניה המערבית. ב-30 באוקטובר, SoCal Uncensored (פרנקי קאזריאן וסקורפיו סקיי) ניצחו את הלוצ'ה בראדרס (פנטגון ג'וניור וריי פיניקס) במסגרת גמר הטורניר וכתוצאה מכך הפכו לאלופי הזוגות הראשונים בתולדות הארגון.
הר קריק
הר קריק (באנגלית: Mount Creak) הוא הר תלול ברכס קירקווד, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,240 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-3,521 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר מממוקם בסמוך מצפון להר שולדר; בקצה הדרומי של רכס קירקווד.
גילוי ומיפוי ההר
ההר התגלה על ידי המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.
מקור השם
משלחת דיסקברי נתנה להר את שמו.
ההר נקרא על שם קפטן אי. וו. קריק (E.W. Creak), האחראי על המצפנים (Director of Compasses) באדמירליות הבריטית.
לקריאה נוספת
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 236
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°, P 196
קריפטואנליזה דיפרנציאלית
התקפה דיפרנציאלית פועלת בדרך כלל לפי מודל התקפת גלוי-נבחר שהוא מודל התקפה שבו מניחים שהמתקיף רשאי או מסוגל להשיג מספר מוגבל של זוגות קלט/פלט של בלוקים גלויים לפי בחירתו והבלוקים המוצפנים המתאימים להם, שהוצפנו עם מפתח סודי שאינו ידוע לו ובעזרתם הוא מנסה לגלות את המפתח. ישנם מצבים שבהם אפשר לבצע קריפטואנליזה זו גם לפי מודל התקפת גלוי-ידוע. בפונקציות גיבוב, הקריפטואנליזה הדיפרנציאלית משמשת כדי לאתר התנגשויות.
אטימולוגיה
המילה "קריפטואנליזה" היא הלחם של המילים קריפטוגרפיה ואנליזה, שפירושה "נִתּוּחַ". המילה דיפרנציאל משמעותה "הֶפְרֵשׁ" או "הֶבְדֵּל".
היסטוריה
הראשונים לפרסם את הקריפטואנליזה הדיפרנציאלית היו עדי שמיר ואלי ביהם בסוף שנות ה-80 והיא נחשבת להתקפה הקריפטוגרפית הוותיקה ביותר הידועה. שמיר וביהם פרסמו מספר התקפות קריפטוגרפיות שהשתמשו בשיטה זו ובהן חולשה בפרוטוקול DES ששימש באותה תקופה כתקן ההצפנה של ממשלת ארצות הברית. בשנת 1994, פרסם דון קופרסמית', ממפתחי DES, מאמר בו טען שקריפטואנליזה דיפרנציאלית הייתה ידועה למפתחי DES ב-IBM כבר משנת 1974. לאחר שמדעני IBM גילו את הקריפטואנליזה דיפרנציאלית שנקראה בפיהם בשם הקוד "התקפת דיגדוג" (Tickle Attack), הם עידכנו את אנשי ה-NSA ובעצה אחת החליטו שני הגופים לשמור את דבר קיום השיטה בסוד כדי לשמור על היתרון הטכנולוגי של ארצות-הברית בתחום הקריפטואנליזה.
כיוון שקריפטואנליזה דיפרנציאלית הייתה ידועה למדעני IBM בעת פיתוח תקן DES הם הקפידו שהתקן יהיה עמיד באופן יחסי בפני מתקפה זו. יתרה מזו, ידוע שללא ערכי תיבות ההחלפה שנבחרו על ידיים, צופן DES היה חלש מאוד. מאידך, צפנים אחרים בני התקופה שלא היו מודעים לשיטה היו רגישים למתקפה זו.
השיטה
בתחילה המתקיף מחפש זוגות קלט/פלט המניבים דיפרנציאל הגבוה ביותר האפשרי. כדי להצליח בכך עליו תחילה לאסוף מידע על הצופן. המושג הראשון שצריך לחשב הוא מאפיין דיפרנציאלי של הצופן. אם נתון צופן בלוקים כלשהו כמו DES הבנוי בסגנון רשת החלפה-תמורה ונניח שהקלט לצופן שהוא בלוק טקסט גלוי מסומן ב-X והקלט לסבב האחרון של הצופן מסומן ב-Y. המטרה היא למצוא טקסט כלשהו או קבוצת טקסטים כאלה שהדיפרנציאל שלהם הוא בהסתברות גבוהה. המאפיין הדיפרנציאלי של הצופן הוא למעשה כפולה של כל ההסתברויות של סדרת הפרשי קלט/פלט הפונקציה הפנימית במעברים של כל סבבי הצופן כך שדיפרנציאל הפלט של סבב אחד מתאים לדיפרנציאל הקלט של הסבב הבא וכן הלאה. מאפיין דיפרנציאלי בעל הסתברות גבוהה מעניק למתקיף את הרמז הדרוש כדי לחשוף חלק מסיביות המפתח מהסבב האחרון. זאת על ידי השוואה בין קלטים אפשריים לסבב האחרון ובדיקת הדיפרנציאל שלהם עבור סיביות מפתח שונות שהוא מנסה לנחש. כאשר מופיע דיפרנציאל גבוה הדבר מעיד כי ניחוש הסיביות הצליח בהסתברות גבוהה.
כדי לבנות מאפיין דיפרנציאלי של צופן שהוא גבוה ככל האפשר, צריך לבחון תחילה את המאפיינים של כל תיבות ההחלפה של הצופן בנפרד ואז לאסוף מספיק נתונים כדי לבנות את הדיפרנציאל של הצופן בכללותו. המתקיף בוחן את דיפרנציאל קלט/פלט של כל תיבת החלפה ומתמקד בעיקר בדיפרנציאלים בעלי הסתברות גבוהה (המופיעים בשכיחות גבוהה יותר מהאחרים באופן משמעותי) ואז משלב יחד את הדיפרנציאלים של תיבות ההחלפה מסבב לסבב כך שדיפרנציאל סיביות פלט שאינן אפס מסבב אחד מתאים לדיפרנציאל סיביות קלט שאינן אפס בסבב הבא. כתוצאה מכך נוצר מצב שסיביות תת-המפתחות המעורבות בהצפנה של זוגות אילו נעלמות מביטויי הדיפרנציאלים. הסיבה לכך נעוצה בפעולת XOR. היות שהמפתח קבוע בכל הזוגות, סיביות המפתחות שמופיעות פעמיים ייעלמו כי XOR של כל ערך בעצמו שווה אפס, למשל אם נתונים x \oplus k וכן y \oplus k אז אם נבצע XOR בין שניהם יתקבל x\oplus y ולא יישאר זכר מ-k כי
תיבות ההחלפה
בכל צופן בלוקים במבנה רשת החלפה תמורה כמו DES או AES קיימות תיבות החלפה הקרויות S-box. תיבות ההחלפה הן בעצם אוסף של פונקציות אי-ליניאריות קבועות (אי ליניאריות פירושה שלא ניתן לייצג את פלט הפונקציה כסדרה של פעולות כמו חיבור או כפל על הקלט). ההבדל בין תיבות ההחלפה של DES לעומת AES הוא שבאחרון התיבות הפיכות. בקריפטואנליזה דיפרנציאלית מתמקדים בחלק האי-ליניארי של הצופן, במקרה זה בתיבות ההחלפה. לדוגמה נתונה תיבת ההחלפה הבאה הלקוחה מצופן DES:
טבלה זו מייצגת פונקציה המקבלת קלט באורך 4 סיביות: ומחזירה פלט באורך 4 סיביות:  מתוך 2^n=16 ערכים אפשריים, לפי הטבלה. לדוגמה אם הקלט הוא 1100 או בבסיס הקסדצימלי \text{0xC} הפלט צריך להיות 0101 או \text{0x5}. אפשר לרשום זאת כסדרה של פונקציות: או  וכן הלאה. אם רושמים את כל הדיפרנציאלים של זוגות אפשריים של קלט/פלט לתיבת ההחלפה הזו ההסתברות של \Delta Y בהינתן \Delta X עבור זוג מסוים X',X וכן Y',Y מתקבלת על ידי ספירת כל המופעים שלהם חלקי 2^n. היות שהסדר אינו חשוב ויש רק 4 סיביות, במילים אחרות 16 אפשרויות לכן אפשר לרשום את כל 16 הערכים האפשריים של X' ולהגביל את X'' שיהיה. ואז לחשב את ערכי \Delta Y עבור כל זוג קלט אפשרי. את כל זה אפשר לסכם בטבלה, את הערכים הבינאריים של הקלט X, הפלט Y וכן ערכי \Delta X ו-\Delta Y עבור ערכי X',X''. לדוגמה, הטבלה הבאה מכילה חלק מהנתונים הללו עבור תיבת ההחלפה המתוארת. אפשר לראות שאם אז  מופיע בשמונה מתוך 16 המקרים האפשריים, דהיינו בהסתברות של 8/16. כמו כן אם אז  בהסתברות של 4/16. כמו כן רואים שבמקרה ש- אז  לא מופיע אף פעם (הסתברות אפס). אילו תיבת ההחלפה הייתה אידיאלית אז כל הערכים בטבלה היו אמורים להופיע בהסתברות של 1/2^n=1/16 אולם מסתבר שמצב כזה בלתי אפשרי מבחינה מתמטית, כלומר לא קיימת תיבת החלפה באורך 4 סיביות שהדיפרנציאלים שלה הם 1/16 עבור כל המופעים.
היות שהצופן מכיל בדרך כלל מספר תיבות החלפה שונות וכן מספר סבבים כאשר בכל סבב מופעלות תיבות החלפה אחרות, יש צורך לסכם את הדיפרנציאלים של כל תיבות ההחלפה הפעילות באותה דרך ואז לשלב את הדיפרנצאלים של הזוגות בכולן כדי לקבל את "המאפיין הדיפרנציאלי" של הצופן. כשאומרים תיבת החלפה פעילה מתכוונים לתיבת החלפה שדיפרנציאל הפלט שלה אינו בהסתברות אפס. למרות שמפתח ההצפנה שונה מתיבה לתיבה ומסבב לסבב אפשר להוכיח באופן ישיר שכאשר הדיפרנציאל הוא מעל XOR אין למפתח כל השפעה על דיפרנציאלים של הזוגות, בגלל התכונה המהותית של פעולה זו שהיא הופכית של עצמה ולכן אם ערך מסוים מופיע פעמיים הוא מתבטל. כדי להדגים את חישוב המאפיין הדיפרנציאלי של הצופן נניח למען הפשטות שקיימות 4 תיבות החלפה וישנם ארבעה סבבים בסך הכול וקלט הצופן הוא בלוק באורך 16 סיביות (כל תיבה מקבלת 4 סיביות ממנו). למען הנוחות כל תיבה מסומנת במספר מ-1 עד 4 וכל סבב מסומן בהתאם מ-1 עד 4 לכן התיבה S_{31} פירושה תיבת ההחלפה הראשונה בסבב השלישי של הצופן. נבחן לצורך ההמחשה (כמתואר בתרשים משמאל) את מסלול הדיפרנציאלים של הסיביות במיקומים 5, 7 ו-8 של הקלט במעבר בתיבות המסומנות ב- (התיבה השנייה בסבב הראשון, השלישית בסבב השני והתיבות השנייה והשלישית בסבב השלישי) וכן במעבר דרך התמורות הבאות אחריהן. יש לשים לב שהמאפיין הדיפרנציאלי המתקבל כאן הוא של שלושה סבבים בלבד ולא של מלוא ארבעת הסבבים של הצופן. כיוון שאילו תיבות ההחלפה הפעילות היחידות עבור פוזיציות אילו של הקלט, הדיפרנציאל בכל התיבות האחרות יהיה 0. נניח שהדיפרנציאלים של תיבות ההחלפה התקבלו לפי הפירוט הבא: