cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דוקטור אלמסדו
רקע
הסופות בנגב הביאו להבנה שההשכלה אינה תרופה לאנטישמיות. בעקבות הפרעות בחרו רבים לעזוב את תחום המושב ולהגר למערב אירופה ולאמריקה. אחרים בחרו לחבור לתנועה הסוציאליסטית. קמה תנועת חובבי ציון שפעלה למען הקמת בית לאומי לעם היהודי. אברהם גולדפדן שתמך ברעיון הלאומי, חיבר בראשית בשנות השמונים מספר מחזות היסטוריים העוסקים בגיבורים יהודיים. בתקופה זו חוברו המחזות יהודה המכבי ובר-כוכבא. מחזה היסטורי נוסף מאותה תקופה הוא המחזה שולמית המתרחש בתקופת הבית השני והוא עיבוד של הסיפור העממי מעשה בחולדה ובור. בתקופה זו (1882)חיבר גם את המחזה דוקטור אלמסדו.
הדמויות
ודמויות נוספות. העלילה מתרחשת בפלרמו בירת סיציליה במאה ה-14.
עלילה
גזירת גרוש תלויה כנגד יהודי פלרמו. יהודי העיר מתכנסים בבית הכנסת לתפילה אחרונה ושרים שיר לכבוד התורה הקדושה, ההולכת עם היהודים בכל הגלויות. מרים, בתו של דוקטור היהודי אלמסדו, ואלונזו, רופא נוצרי צעיר המתמחה אצל אביה מאוהבים. מרים הנמצאת בקונפליקט בין אהבתה לנוצרי לבין שמירה על דתה. היא בוחרת לדבוק ביהדות ולהישאר עם אביה הזקן.
אלווירה, בתם של דון פדרו מושל העיר פלרמו ואשתו אילזבתה, חולה מאוד. למרות האיסור לקיים כל קשר עם יהודים הם פונים לרופא היהודי הזקן דוקטור אלמסדו בבקשה שיציל את בתם החולה. מרים, בתו היחידה של דוקטור אלמסדו, מחכה ברחוב לאביה המאחר לבוא. היא מותקפת בידי הטיפוסים המפוקפקים דון דייגו אחיינו של ראש העיר וברטלו משרתו. להגנתה מגיע אהובה אלונזו שנדקר בקטטה ונראה כמת.
דוקטור אלמסדו ובתו מרים מושלכים לכלא באשמת רצח הרופא הנוצרי אלונזו. דוקטור אלמסדו משוחרר מהכלא לאחר שהתברר שבזמן הרצח שהה בבית ראש העיר וטיפל בבתו החולה. דון דייגו חושק במרים רוצה לחטופה מהכלא, ברטלו משרתו שטופל בעבר בידי דוקטור אלמסדו בחינם, דוקר את דון דייגו, משחרר את מרים ומחזירה הביתה. לבית מגיע גם אלונזו הלבוש הפעם בבגדי יהודים.
אלונזו רק נשרט בקטטה ולא מת. שמו האמיתי הוא מנשה בן יוסף, בנו של חברו הטוב של דוקטור אלמסדו מטולדו שבחר להסתתר כנוצרי. גזירת גירוש היהודים מפלמרו בוטלה. המחזה מסתיים במסיבה בבית ראש העיר בה שמחים כולם על סיומו הטוב של הסיפור.
ניתוח
המחזה מורכב משלושה סיפורים מקבילים המצטלבים בסופו. הנושא המרכזי הוא גירוש יהודי פלרמו ורדיפת היהודים. במקביל מרפא דוקטור אלמסדו את בת המושל ופותח פתח להצלה. ברקע קונפליקט הנובע מאהבת מרים היהודייה ואלונזו המתחזה לנוצרי.
המחזה בנוי על רקע היסטורי נכון של רדיפות היהודים באיטליה וספרד בימי הביניים. גם מחזה זה כמו המחזה שני קוני למל ומחזות נוספים של גולדפדן משמש במה להפצת ערכי ההשכלה. דמויות מופת במחזה הם הרופאים אלמסדו ואלונזו משרתים באמונה חולים מכל הדתות אך נאמנים לדת היהודית. ברוח ערכי ההשכלה המחזה דוגל בנישואין מתוך אהבה ולא בהסדר הנכפה על ידי ההורים.
במיוחד מורגש במחזה הייאוש מחוסר יכולתם של היהודים להשתלב בחברה הכללית למרות שנים רבות של השכלה ותרומה רבה לאנושות. ביושבו בכלא שר דוקטור אלמסדו שיר על גורלו העלוב והבזוי של עם ישראל בשיר הוא מציין כמה יכלו היהודים לתרום אילו רק היו מרשים להם להשתלב בחברה הכללית:
בשיר זה מביע גולדפאדן בפעם הראשונה כמיהה לעבר בו חיו היהודים על אדמתם ברוח רעיונות חובבי ציון. המחזה דוקטור אלמסדו כמו מחזות היסטוריים אחרים שחיבר גולדפדן בראשית שנות השמונים של המאה התשע עשרה, הם מחזות מורכבים, מעודנים ואיכותיים יותר ממחזותיו הראשונים.
חוק הגבלת העתירות
חוק העתירות הכנסייתי 1532, נקרא גם חוק הגבלת העתירות וחוק העתירות, היה חוק של הפרלמנט האנגלי. החוק הועבר ב-1533. הוא נחשב על ידי היסטוריונים רבים לחוק שהתחיל לבנות את הבסיס החוקי של הרפורמציה האנגלית.
החוק, שהטיוטה שלו נכתבה על ידי תומאס קרומוול מטעם המלך הנרי השמיני, אסר כל עתירה לאפיפיור ברומא בנוגע לעניינים דתיים או אחרים והפך את המלך לסמכות החוקית הסופית בכל עניינים כאלה באנגליה, ויילס ונחלות אנגליות אחרות. עניין זה הושג על ידי הטענה שאנגליה הייתה אימפריה והכתר האנגלי היה כתר אימפריאלי – ההיסטוריונים של הנרי טענו שהם יכולים לעקוב אחר הייחוס של הנרי עד ברוטוס והנפילה של טרויה.
החוק הפך את קבלת סמכות האפיפיור או קיום פסקי הדין של האפיפיור בענייני כנסייה, דת ואחרים לבלתי חוקיים. שנה לאחר חקיקתו, נחקק חוק העליונות (1534) שהפך את הנרי ל"ראש העליון היחיד על פני האדמה של הכנסייה האנגלית"
החוקים הללו אפשרו לתומאס קרנמר להעניק להנרי את הגט המיוחל מהמלכה קתרין מאראגון, כדי שהוא יוכל להתחתן עם אן בולין.
אביב וסרמן
אביב וסרמן (נולד ב-24 בפברואר 1974) הוא יזם חברתי סדרתי, מורה, עורך דין ומנהל מוניציפלי. וסרמן כיהן בעבר כסגן ראש עיריית לוד. הקים את "הקרן לפיתוח לוד" ושימש כמנכ"ל הקרן במשך ארבע שנים וחצי. היה בין מייסדי המכללה החברתית-כלכלית ועמד בראשה כיו"ר הוועד המנהל במשך שלוש שנים. בשנת 2019 הקים את "סורגות קהילה", תנועה חברתית התנדבותית לחיזוק הסולידריות החברתית בתוך ובין יישובים, נכון לפברואר 2022 יש בתנועה אלפי חברות בלמעלה מ-250 יישובים ברחבי הארץ. בשנת 2022, אחרי שלוש שנות הוראה בתיכונים בעמק חפר, כפר יונה וחריש, החל להקים עם שותפיו, חתן פרס נובל, פרופ' דן שכטמן, אשתו הפרופ' לחינוך ציפי שכטמן, "הצ'ייסר" איתי הרמן ושותפים נוספים את בית הספר במטאברס הראשון בעולם.
ביוגרפיה
אביב וסרמן הוא בנם של רון וסרמן, מנהל היצור במפעל דובק וסימה, מורה לאומנות ואמנית, ממייסדות המדרחוב בנחלת בנימין, תל אביב. בגיל שש עבר עם הוריו לחולון שם למד בבית הספר ע"ש יעקב ניב ובתיכון חדש.
התגייס לחיל הנדסה והגיע עד לדרגת סרן. שימש כמפקד פלוגה, ובין השאר פיקד על גזרת נצרים ברצועת עזה, וסרמן קיבל תעודת הצטיינות כקצין מצטיין מנשיא המדינה דאז עזר ויצמן. לאחר שסיים את שירותו בצה"ל, למד לתואר ראשון במדעי המדינה, וסיים בהצטיינות גם LL.B במשפטים באוניברסיטת תל אביב.
וסרמן נשוי לרות וסרמן-לנדה, מרצה ודיפלומטית, מומחית למזרח התיכון ומשמשת כפרשנית בנושא המזרח התיכון בכלי תקשורת רבים בישראל ומחוצה לה. רות שימשה במצרים כסגנית השגריר בפועל בשנים 2003 - 2006. מכהנת כחברת הכנסת מטעם כחול לבן בכנסת העשרים וארבע. אביב ורות הורים לשתי בנות ובן ומתגוררים במושב גן יאשיה.
מעורבות פוליטית
בשנת 2007, כשלמד לתואר שני ושלישי באוניברסיטת לונדון סקול אוף אקונומיקיס, נקרא על ידי אילן הררי, ראש הוועדה הקרואה, שעמדה באותה תקופה בלוד, להקים את הקרן לפיתוח לוד. הוא נענה, ובמשך ארבע שנים וחצי עמד בראש הקרן. במסגרת תפקידו, יזם את הקמת כפר הסטודנטים בלוד.
ב-2013 הכריז כי יתמודד לתפקיד ראש עיריית לוד בבחירות לרשויות המקומיות שיתקיימו ב-22 באוקטובר 2013. כשבוע לפני הבחירות הסיר את מועמדתו והודיע על תמיכה ביאיר רביבו. רשימתו של וסרמן זכתה במנדט אחד והוא מונה לתפקיד סגן ראש עיריית לוד ברוטציה. במהלך הקדנציה שלו עסק וסרמן בפניות ציבור רבות, בפיתוח אזורי התעסוקה של העיר, במיצוי זכויותיהם של ניצולי השואה, ילדים ומבוגרים עם מוגבלות ובפיתוח קשרי חוץ לעיר. עם סיום הקדנציה, החל לשמש כסמנכ"ל פיתוח עסקי בחברת הנדל"ן אשדר מקבוצת אשטרום, והיה פעיל זמן מה ביזמות נדל"ן חברתית בעיר לוד. במרץ 2017 התפטר וסרמן מתפקידו כחבר מועצה והוחלף על ידי שלמה אברמוביץ.
פעילות ציבורית ומשפטית
במסגרת פעילותו החברתית, חשף וסרמן דרך עמותת קו לעובד אתר בו הוחזקו כ-1,000 עובדים זרים בתנאים קשים. הוא הגיע למקום יחד עם אורלי וילנאי, שהייתה בזמנו כתבת ערוץ 1, והוביל לסגירתו. בעלי המקום הגישו נגדו תלונה על הסגת גבול, אך התיק נסגר תקופה קצרה לאחר מכן.
בשנת 2003 היה בין מייסדי ומקימי המכללה החברתית-כלכלית, ועמד בראשה כיו"ר הוועד המנהל במשך שלוש שנים עד לפרישתו לטובת לימודים בלונדון.
וסרמן עמד בראש המאבק נגד הפרטת בתי הסוהר, ובמסגרת המאבק הקים לובי בכנסת ובממשלה נגד המהלך. בשנת 2005 היה אחד מעורכי הדין שייצגו את העותרים בבג"ץ הפרטת בתי הסוהר. בעתירה טענו כי "הממשלה היא הרשות המבצעת של המדינה", והעברת סמכויות שלטוניות לידי גורמים פרטיים עומדת בסתירה לעיקרון זה, ועל כן יש להורות על בטלותה. בפסק הדין אסר בג"ץ, ב-19 בנובמבר 2009, את הקמתו של בית הסוהר הפרטי, וקבע כי לעובדי הזכיין נמסרו סמכויות הכרוכות בפגיעה קשה בזכויות האדם, ובהן הסמכות להחזיק אסיר בהפרדה, להשתמש בכוח לשם ביצוע חיפוש ולמנוע פגישה של אסיר עם עורך דינו. כאשר בית הסוהר מופעל בידי תאגיד פרטי, המונע בראש ובראשונה משיקולים כלכליים, שהם שיקולים זרים בכל הנוגע להגשמת מטרות הענישה, הדבר פוגע בלגיטימיות של הפעולות שהוא מבצע.
חוק העליונות הראשון
חוק העליונות הראשון שהועבר ב-1534 העניק למלך הנרי השמיני עליונות מלכותית, שמשמעותה: הכרזתו כראש העליון של הכנסייה האנגלית. החוק מהווה סמכות חוקית לגבי השליט של הממלכה המאוחדת עד היום הזה.
חוק זה שהועבר על ידי הפרלמנט האנגלי הכריז שהנרי השמיני הוא "הראש העליון היחיד על פני האדמה של הכנסייה האנגלית" ושהכתר האנגלי יהנה "מכל הכבוד, הרוממות, העליונות, הסמכות המשפטית, הזכויות, הסמכות, החסינות, הרווח והסחורות". בחוק העליונות, הנרי זנח את רומא לחלוטין והכריז על העצמאות של הכנסייה האנגלית. הוא מינה את עצמו ואת יורשיו כשליטים העליונים של הכנסייה האנגלית. הנרי הוכרז כ"מגן האמונה" ב-1521 על ידי האפיפיור ליאו העשירי בעקבות הקונטרס שכתב שהאשים את מרטין לותר בכפירה. בעקבות קבלת חוק העליונות הראשון ביטל האפיפיור את התואר, אך הפרלמנט החזיר את התואר הזה להנרי ב-1544.
לעיתים קרובות משתמשים בחוק זה כדי לציין את תחילת הרפורמציה באנגליה. היו מספר סיבות לחוק הזה, בעיקר הצורך של הנרי להשיג ביטול לנישואיו לקתרין מאראגון, היות שקתרין לא ילדה בן ויורש (ובגלל החששות לכאורה של הנרי על חוקיות נישואיו לאשת אחיו המנוח). האפיפיור קלמנס השביעי סירב להעניק את הביטול, משום שעל פי חוקי הנצרות הקתולית נישואים כדין הם בלתי ניתנים להפרדה עד המוות ולכן האפיפיור לא יכול לבטל נישואים בגלל מכשול דתי שהותר קודם לכן (אביו של הנרי, הנרי השביעי השיג היתר מהאפיפיור לצורך הנישואין).
חוק הבגידה (1534) הועבר לאחר מכן: הוא קבע כי התכחשות לחוק העליונות או מניעה מהמלך את "הכבוד שלו, התואר, או השם" ייחשבו כבגידה. הדמות הציבורית המפורסמת ביותר שהתנגדה לחוק הבגידה הייתה סר תומאס מור.
חוק זה בוטל ב-1554 על ידי בתו הבכורה של הנרי, המלכה מרי הראשונה (שהייתה קתולית) והוחזר מאוחר יותר על ידי אחותה למחצה – אליזבת הראשונה.
נקודות קרדינליות
באופטיקה גאוסיינית, הנקודות הקרדינליות מורכבות משלושה זוגות של נקודות הממוקמות על הציר האופטי של מערכת אופטית אידיאלית. עבור מערכות אידיאליות, תכונות הדמות (כלומר גודל הדמות, מיקומה וכיוונה) נקבעים על ידי המיקום של הנקודות הקרדינליות; למעשה צריך רק ארבע נקודות: נקודות המוקד ובנוסף או הנקודות העיקריות או נקודות הצומת. אולם המערכת האידיאלית היחידה שהושגה אי-פעם בפועל היא מראה מישורית. כתוצאה מכך השימוש המעשי עם נקודות קרדינליות הוא מוגבל מאוד. למרות זאת, הנקודות הקרדינליות שימושיות מאוד עבור קירובים של מערכות סימטריות וממוקדות. שלושת הזוגות של הנקודות הקרדינליות הם:
מידול מערכות אופטיות בתור טרנספורמציות מתמטיות
באופטיקה גאומטרית כל קרן שנכנסת למערכת תהיה נקודת יציאה יחידה ובודדת. במונחים מתמטיים, מערכת אופטית מעברת העתקה שמעבירה כל קרן מהעצם לקרן בדמות. קרן מהעצם וקרן מהדמות המתאימה לה נקראים צמודים; ניתן לומר שקרן הדמות היא צמודה לקרן המתאימה בעצם או להפך. ניתן להשתמש במונח זה עבור זוגות של נקודות ומישורים בעצם ובדמות.
מרחבים אופטיים
מרחבים אופטיים מאפשרים מידול של מערכות אופטיות כהעתקות מתמטיות. מרחב אופטי הוא מרחב קואורדינטות מתמטי כגון מערכת קרטזית שקשורה למקדם השבירה. הניתוח של מערכת אופטית הוא נעשה פשוט יותר על ידי שימוש במרחבים אופטיים שמאפשרים למתכננים למקם את הראשית של מערכת הצירים בכמה מקומות נוחים. בתכנון של מערכת אופטית בעלת שני ממדים אופטיים, מרחב העצם ומרחב הדמות תמיד בשימוש. בנוסף מרחבים אמצעיים נמצאים בשימוש לעיתים קרובות. ניתן להרחיב מרחבים אופטיים לאינסוף בכל הכיוונים. מרחב העצם לא נמצא רק בצד הכניסה של המערכת, וכן מרחב הדמות אינו נמצא רק במוצא של המערכת. כל המרחבים האופטיים חופפים לחלוטין. בדרך כלל, המקור ולפחות חלק מהקורדינטות על הצירים של כל מרחב שונות. זה אולי לא יהיה אפשרי להבחין בציור לאיזה מרחה שייכת כל נקודה, קרן או מישור אלא אם כן איזו מוסכמה מונהגת. מוסכמה נפוצה משתמשת באותיות גדולות כדי לסמן נקודות, ואותיות קטנות כדי לציין מרחקים.
הסבר מפורט
ממוזער|הנקודות הקרדינליות בעדשה עבה באוויר.F, F' הן נקודות המוקד, P, P' הנקודות העיקריות ו-V, V' הן קצות ההתחלה והסיום של המערכת האופטית הנקודות הקרדינליות ממוקמות על הציר האופטי של המערכת האופטית. כל נקודה מוגדרת על ידי השפעה של המערכת אופטית על קרניים העוברות בנקודה זו, על-פי הקירוב הפרקסיאלי. הקירוב הפרקסיאלי מניח שכל הקרניים נעות בזווית קטנה ביחס לציר האופטי, כך ו וכן  השפעות הצמצם מוזנחות. קרניים שאינן עוברות את הצמצם של המערכת אינן מחושבות בדיון להלן.
מישור המוקד
לנקודת המוקד הקדמית של מערכת אופטית, מעצם הגדרתה, יש את התכונה שכל קרן שעוברת דרכה תצא במקביל לציר המערכת האופטית. נקודת המוקד האחורית של המערכת מתאפיינת להפך: קרניים שנכנסות למערכת במקביל לציר האופטי ממוקדות כך שהם עוברים דרך נקודת המוקד האחורי.
ממוזער|עדשות שונות והמישורים העיקריים בהן מישורי המוקד הקדמי והאחורי מוגדרים כמישורים שניצבים לציר האופטי שעוברים דרך נקודות המוקד הקדמי והאחורי בהתאמה. עצם שמגיע מהאינסוף ביחס למערכת האופטית יוצר דמות במישור המוקד האחורי. עבור עצמים במרחק סופי, הדמות נוצרת בכל מיקום אחר, אולם קרניים שיוצאות במקביל מהמערכת יחצו את מישור המוקד האחורי. הדיאפרגמה או "צמצם" במישור המוקד האחורי מאפשרים לסנן לפי קרניים ע"פ הזווית, שכן: זה מאפשר מעבר רק לקרניים שחולפים בזווית (יחסית לציר האופטי) קטנה מספיק. (צמצם קטן באופן אינפיטיסימלי מאפשר רק לקרניים המקבילות לציר האופטי לעבור.) לא משנה מהיכן הקרן בעצם מגיעה, הקרן תעבור את המפתח, כל עוד הזווית שבה הוא פוגע מספיק קטנה.
ראוי לציין, כי חובה למקם את הצמצם במרכז הציר אופטי על מנת שהנאמר לעיל יתקיים. שימוש בצמצם קטן מספיק במישור המוקד יהפוך את העדשה לעדשה טלנטית. באותו אופן, ניתן לסנן את טווח הזויות המותרות במוצא של העדשה על ידי הצבת צמצם במישור המוקד הקדמי של העדשה (או קבוצת עדשות בתוך המכלול). דבר זה חשוב עבור מצלמת רפלקס בעלי חיישני CCD. הפיקסלים בחיישנים אלו רגישים יותר לקרניים שפוגעים בהם בזווית ישרה מאשר אלה שפוגעים בזווית. עדשה שלא תשלוט בזווית הפגיעה של הגלאי יגרמו להאפלה של פיקסלים בדמות.
קודקודי המשטחים
קודקודי המשטחים הם הנקודות שבו כל מישור חוצה את הציר האופטי. הם חשובים בעיקר משום שהם פרמטרים מדידים פיזית למיקום אלמנטים אופטיים, וכן מיקומם של הנקודות הקרדינליות האחרות חייב להיות ידוע ביחס לקודקודים כדי לתאר את מערכת פיזית.
נקודות צומת
נקודות הצומת הקדמי והאחורי מאופיינים בכך שקרן שמכוונת לאחת הנקודות תשבר על ידי המערכת כך שהיא תצא מהנקודה השנייה באותה הזווית ביחס לציר האופטי. נקודות הצומת קשורות לזוויות כמו שהמישורים העיקריים קשורים למרחקים הרוחביים. אם התווך בשני הצדדים של המערכת האופטית זהה (למשל, אוויר), אז נקודות הצומת הקדמי והאחורי חופפות את הנקודות העיקריות הקדמית והאחורית, בהתאמה.
ישנם 3 זוגות של נקודות קרדינליות:
Brennebene
בריתריים
בריתריים (שם מדעי: Barytheriidae; משמעות שמם: "בהמות כבדות") היא משפחה נכחדת מסדרת הפילאים, אחת מהפרימיטיביות ביותר שהתפתחה למיני הפילים המוכרים ולממותות. בבמשפחה שני סוגים אשר התקיימו מסוף תקופת האאוקן עד לתחילת האוליגוקן. המאובנים שלהם התגלו בצפון אפריקה (באזור מצרים ולוב) ובעומאן שבחצי האי ערב.
יצורים אלה היו דומים בגודלם להיפופוטם באורך ממוצע של 4 מטר גובה של 2 מטר ומשקל של 2 וחצי טון. מינים אלה היו מראשוני הפילאים שהיו בעלי דו-צורתיות זוויגית. במראם דמו מעט לשפנים או טפירים ענקיים והם היו בעלי חוטם קצר ועגלגל, דומה לזה של פיל ים אך לא לחדק של פילים מודרניים. בתוך פיהם בלטו 4 שיניים חותכות, שתיים בלסת העליונה ושתיים בתחתונה והם יועדו כנראה לתלישת עשבים או צמחי מים.
אליו קפראדוסי
אליו קפראדוסי (באיטלקית: Elio Capradossi; נולד ב-11 במרץ 1996) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הבלם בקליארי.
קריירת מועדונים
קפראדוסי הוא תוצר מחלקת הנוער של רומא, עימה זכה בעונת 16–2015 באליפות הפרימוורה (אליפות הנוער של איטליה) עם הקבוצה עד גיל 19 של רומא, כאשר הוא שימש כקפטן הקבוצה.
בקיץ של שנת 2016, הוא הושאל לבארי מהסרייה ב'. הופעת הבכורה שלו הגיעה ב-24 בספטמבר כשחקן פותח במשחק נגד בנוונטו באצטדיון סאן ניקולה. בינואר 2018, לאחר עונה וחצי של השאלה בבארי, הוא שב לשורותיה של רומא.
ב-6 במאי 2018, הוא רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של רומא במסגרת ניצחון החוץ 0–1 על קליארי, כאשר הוא עשה זאת כשחקן פותח. ב-20 ביולי, הוא הושאל פעם נוספת לקבוצה מהסרייה ב', הפעם לספציה, כשתקופת ההשאלה נמשכה עד ל-30 ביוני 2019. ב-1 באוגוסט, הוא חתם על חוזה לארבע שנים בשורות ספציה.
קריירה בינלאומית
עם נבחרת איטליה עד גיל 17 הוא נטל חלק באליפות אירופה עד גיל 17 לשנת 2013 ובגביע העולם עד גיל 17 לשנת 2013.
את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של הנבחרת האיטלקית עד גיל 21 הוא ערך ב-5 באוקטובר 2017 במסגרת משחק ידידות נגד נבחרת הונגריה עד גיל 21, שנגמר בניצחון 2–6 לזכות האיטלקים.
הודות לאימו, קפראדוסי היה רשאי לשחק באחת מהנבחרות הבוגרות של אוגנדה או של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
חיים אישיים
קפראדוסי נולד בקמפלה, אוגנדה ועבר לאיטליה, כשהיה בן שנתיים. לאחר מכן, הוא קיבל אזרחות איטלקית.
Nekopara
Nekopara (ביפנית: ネコぱら; תעתיק: נקופרה; בתרגום חופשי לעברית: גן עדן לחתולים; מסוגנן כ-NEKOPARA) היא סדרת משחקי וידאו מסוגת הויז'ואל נובל בעלת תכנים אירוטיים שמפותחת על ידי Neko Works ומופצת על ידי Sekai Project, וזיכיון מדיה. המשחק הראשון בסדרה, Nekopara Vol. 1, יצא לאור ב-30 בדצמבר 2014.
ב-22 בדצמבר 2017 יצאה OVA לכלל הגילאים בפלטפורמת סטים, אשר הפכה לאחד היישומים הנמכרים ביותר בפלטפורמה בחודש דצמבר 2017.
משחקיות
Nekopara היא סדרת משחקי ויז'ואל נובל, לכן רוב המשחקיות היא קריאת הדיאלוגים והמונולוגים בין הדמויות, ששופכים אור על עלילת המשחק. סדרת המשחקים לא מאפשרת לשחקן לבחור ואין לשחקן השפעה על הסיפור, לכן קו העלילה הוא ליניארי וקבוע. משחקי הסדרה מדובבים באופן מלא ביפנית (פרט לפרוטגוניסט) ומשתמשים במערכת הנקראת E-Mote, המאפשרת הנפשה של הדמויות במשחק, במקום להשתמש בספרייטים סטטיים. Nekopara Vol. 0 הוסיף אופציה חדשה שבה ניתן ללטף את הדמויות השונות המופיעות על המסך והדמויות מגיבות בהתאם לאזור הליטוף.
גרסה לא מצונזרת
בנוסף לגרסאות המצונזרות של המשחקים הקיימים, ישנן גם גרסאות לא-מצונזרות הנמכרות בנפרד, אשר כוללות קטעי יחסי מין מלאים (מה שמגדיר את המשחקים כהנטאי: מוצגים קטעי פורנוגרפיה קשים) של הדמויות והנפשה מלאה של האקטים. איברי המין מצונזרים על מנת להתאים לחוק היפני.
עלילה
עלילת הסדרה מתרחשת בעולם בו קיים מין בשם "ילדת חתול" (Catgirl, או נקו - Neko), המהווה הכלאה בין אדם ממין נקבה לבין חתול הבית. תחילה נתפס המין כדחוי בחברת בני האדם, אך עם הזמן אנשים רבים החלו לאמץ ילדות חתול ואף חלקם מקיימים יחסי אהבה אחד עם השנייה.
Vol. 1
קאשו מינאדוקי הוא שף צעיר, שעוזב את ביתו למען הקמת חנות - מאפייה משלו. בעוד הוא פורק את חפציו במאפייה החדשה, הוא מגלה כי שתיים ממשפחת הנקו שלו - שוקולה וונילה, התחבאו באחת מהקופסאות שארז. לאחר ששתיהן משכנעות את קאשו לתת להן להישאר ולחיות ביחד בביתו החדש, שלושתם מתחילים את העבודה על המאפייה של קאשו, La Soleil (לה סוליי, מצרפתית: השמש). במהלך העלילה, מבקרת את קאשו אחותו הצעירה, שיגורה ומארבעת חברות הנקו האחרות שנמצאות בבעלות המשפחה.
Vol. 0
מהווה פריקוול ל-Vol. 1 ונותן הצצה ליום בחייהן של שש חברות הנקו ושיגורה. קאשו לא מופיע במשחק זה, אך מוזכר פעמים רבות.
Vol. 2
שיגורה וארבע חברות הנקו האחרות - אזוקי, סינמון, מייפל וקוקונאט מתחילות לעבוד בלה סוליי. עלילת המשחק מתרכזת בעיקר באזוקי וקוקונאט, שמתקשות למצוא את מקומן במאפייה.
Vol. 3
הסיפור אודות מאפיית לה סוליי ממשיך. עלילת המשחק מתרכזת בעיקר בסינמון ומייפל ובמערכת היחסים החזקה ביניהן, כשמייפל מנסה להגשים חלום ילדות ישן.
Extra
עלילת המשחק מתרחשת כחצי שנה לפני אירועי Vol. 1, ומתרכזת בעלילותיה של משפחת מינואדוקי, כששוקולה וונילה היו עוד גורות והתקשו להתאקלם לביתן החדש.
Vol. 4
הסיפור מהווה המשך ישיר ל-Vol. 3 ומתרכז במערכת היחסים הסבוכה בין קאשו לבין אביו.
דמויות
קאשו מינאדוקי (水無月 嘉祥) מדובב על ידי שינוסוקה טאצ'יבנה (OVA) פרוטגוניסט הסדרה. קאשו מגיע ממשפחה בעלת שם בעולם הקולינריה, ומחליט לעזוב את הבית ולפתוח מאפייה משלו.
ונילה (バニラ) מדובבת על ידי יוקה ינוקוצ'י (מצוינת בקרדיטים במשחקים בתור אמו נאקמורה) ונילה היא נקו שקטה ורגועה בעלת שיער לבן. היא כמעט ולא מבטאת את רגשותיה באופן גלוי, מה שהופך אותה למעין דמות קרה, בוטה וצינית. היא אוהבת את אחותה התאומה שוקולה, ותעקוב אחריה לכל מקום שתלך. שוקולה וונילה הן הנקו הצעירות ביותר במשפחת מינאדוקי.
אזוקי (アズキ) מדובבת על ידי מיה נרוס אזוקי היא הנקו המבוגרת ביותר והנמוכה ביותר במשפחה. למרות היותה הבוגרת ביותר, יש לה אישיות שובבה, אך היא מסוגלת לנהל ולהוביל את אחיותיה הצעירות ללא כל מאמץ בעבודתן במאפייה של קאשו.
מייפל (メイプル) מדובבת על ידי יואי אוגורה מייפל היא האחות השנייה המבוגרת ביותר, אחרי אזוקי. יש לה אישיות בוגרת והיא עצמאית לחלוטין, אך למרות זאת נרמז פעמים רבות כי היא לא כנה עם עצמה. היא נהנת לשבת בבתי קפה ולנסות את האוכל והמשקאות המוגשים. חלומה הוא להפוך לזמרת מפורסמת, אך החלום נדחק עקב חוסר ביטחונה העצמי וכן החשש שהסיכוי היחיד שבו היא תצליח בגדול היא רק בגלל עצם היותה ילדת חתול.
סינמון (シナモン) מדובבת על ידי אויה אריסקה (משחקים), טאה אקג'ימה (OVA) סינמון היא האחות השלישית המבוגרת ביותר, אחרי מייפל. בעלת "ראש כחול" ובעקבות כך לעיתים היא זורקת הערות מיניות ובסופו של דבר חולמת בהקיץ. בעלת השדיים הגדולים ביותר מבין כל שאר הנקו במשפחה. מערכת היחסים בינה לבין מייפל מאוד חזקה והיא נראית מאוד תומכת במייפל בהחלטותיה לגבי חייה.
קוקונאט (ココナツ) מדובבת על ידי ריוקו טזוקה (משחקים), מגומי טאטשי (OVA) קוקונאט היא האחות השלישית הצעירה ביותר במשפחה, אחרי שוקלה וונילה. דמויות אחרות משבחות את אישיותה ה-"קולית" וה-"גזעית", אך היא מסתייגת מכך ורוצה שתהיה חמודה ולא "קולית". סובלת מהערכה עצמית נמוכה בגלל היותה מגושמת וחסרת כישורים. כמו כן היא מנסה לעשות מעבר ליכולתה, כדי להיראות כמו אחות גדולה וגם על מנת לא להעיק לקאשו ולאחותיה. היא חושפת כי היא מנסה להיות "לא עצמה". מכונה על ידי אזוקי "נאטס" (משוגעת). קוקונאט לוקה בהטרוכרומיה: עינה הימנית בצבע צהוב ועינה השמאלית בצבע כחול.
הוצאה
Nekopara Vol. 1 שוחרר ב-2 מהדורות: אחת בעלת תוכן למבוגרים הכוללת סצינות עירום ויחסי מין, ומהדורה מצונזרת המתאימה לכלל הגילאים ללא עירום. Vol. 1 יצא לאור ב-30 בדצמבר 2014. תוכן נוסף בשם Nekopara Vol. 0 המתאים לכלל הגילאים יצא לאור ב-17 באוגוסט 2015. Nekopara Vol. 2 יצא לאור ב-20 בפברואר 2016. Nekopara Vol. 3 תוכנן לצאת לאור במקור ב-28 באפריל 2017, אך נדחה ל-26 במאי של אותה השנה. זמן קצר לאחר יציאת Vol. 3, חברת Neko Works הכריזה כי Vol. 4 "ישוחרר בקרוב". משחקי הסדרה יצאו לאור לפלטפורמות Nintendo Switch ו-PlayStation 4 במהלך שנת 2018.
משחק ספין אוף בשם NekopaLive יצא לאור בפלטפורמת סטים ב-31 במאי 2016.
מיני ויז'ואל נובל אשר מבוסס על הילדות של שוקולה וונילה הוכרז כי יפותח ברגע שיגיעו למטרת ה-800,000 דולר עבור פרויקט Nekopara OVA, באתר Kickstarter. לאחר מכן הוכרז כי שם הויז'ואל נובל יהיה Nekopara Extra והוא יצא לאור ב-27 ביולי 2018.
מכירות
עד מאי 2016, נמכרו 500,000 עותקים של משחקי הסדרה. באפריל 2017, הוכרז כי מספר המכירות הכפיל את עצמו ועבר את רף המיליון עותקים. שנה לאחר מכן, באפריל 2018 המספר הכפיל עצמו שוב ל-2 מיליון עותקים שנמכרו.
ביקורת
מרקוס אסטרדה ממגזין Hardcore Gamer כתב למשחק Nekopara Vol. 1 ביקורת חיובית וציין כי, אך ציין כי
אנימה
שיר הפתיחה של ה-OVA הוא "Baby→Lady LOVE" מאת הזמרת ריי והשיר הסיום הוא "▲MEW▲△MEW△CAKE" מאת הזמרת קוטוקו.
OVA נוספת, המבוססת על הויז'ואל נובל Nekopara Extra, יצאה לאור ביחד עם המשחק ב-27 ביולי 2018. שיר הסיום של Nekopara Extra הוא "Symphony" מאת הלהקת הבנות היפנית Luce Twinkle Wink☆.
מאנגה
אדפציית מאנגה מאוירת על ידי Tam-U ומפורסמת במגזין Dengeki G's Comic החל ממאי 2018. במהלך כנס Anime Expo 2018, חברת Sekai Project הכריזה כי היא מתכוונת להוציא לאור באופן דיגיטלי את אדפציית המאנגה בתרגום אנגלי, כאשר הפרק הראשון ייצא לאור במהלך חודש אוגוסט של אותה השנה.
הבונדסליגה לנשים
הבונדסליגה (מגרמנית - Bundesliga - "הליגה הפדרלית") היא ליגת כדורגל הנשים הבכירה בגרמניה, הנחשבת לאחת הליגות הטובות בעולם. הליגה הוקמה על ידי התאחדות הכדורגל הגרמנית בשנת 1990, והיא מבוססת ברובה על המודל של הבונדסליגה לגברים. הליגה מורכבת מ-12 קבוצות, כאשר האלופה מעפילה אוטומטית לליגת האלופות, ואילו שתי האחרונות נושרות לליגה השנייה. כל עונה מתחילה לקראת סוף הקיץ ומסתיימת באביב, כאשר בזמן החורף ישנה פגרה.
מבנה והיסטוריה
הבונדסליגה הגרמנית לנשים הוקמה בשנת 1990 על ידי התאחדות הכדורגל הגרמנית. בתחילה, המשחקים נמשכו כ-80 דקות בלבד, ורק שנתיים לאחר מכן הוחלט לקיים אותם כסדרם (45 דקות בכל מחצית). באותם ימים הורכבה הבונדסליגה משתי ליגות מחוזיות (צפון ודרום), בנות 10 קבוצות על אחת. בסיום השלב הראשון, שתי הראשונות בכל מחוז נפגשו זו עם זו, ובסיום משחקים אלו נקבעה אלופת המדינה. מבנה זה התקיים עד עונת 1997/98, אז הוחלט על איחוד שתי הליגות לליגה אחת כוללת. כיום בליגה משתתפות 12 קבוצות המקיימות ביניהן שני מפגשים, אחד בכל סיבוב, האחד בבית והשני בחוץ, ובסך הכל משחקות 22 משחקים בעונה סדירה. בסוף העונה שתי הקבוצות שסיימו במקומות האחרונים (11–12) יורדות לליגת המשנה; שתי הקבוצות שסיימו ראשונות בליגת המשנה מעפילות לבונדסליגה, הליגה הראשונה.
קבוצות הבונדסליגה זוכות להצלחה רבה גם בזירה הבינלאומית. ארבע קבוצות גרמניות זכו בליגת האלופות, כשהשיאנית היא FFC פרנקפורט שקטפה את התואר ארבע פעמים. רבות משחקניות הליגה זכו להכרה בינלאומית, כשהבולטת מכולן היא בירגיט פרינץ - כדורגלנית השנה של פיפ"א במשך שלוש שנים וסגנית מלכת השערים של גביע העולם בכל הזמנים. פרינץ גם מחזיקה במספר מרשים של עשר אליפויות בונדסליגה (שתיים עם פ.ס.וו פרנקפורט ושמונה עם FFC פרנקפורט). שיאנית השערים של הליגה בכל הזמנים היא קרסטין גרפרקס ששיחקה בהייקה ריין ובFFC פרנקפורט, וכבשה לזכותן 206 שערים.
מלכות השערים של הליגה בכל הזמנים
הרשימה מתייחסת רק לתקופה שמאז 1997, השנה בה אוחדה הליגה.
בן סנוף
בנימין סנוף (נולד ב-26 בינואר 1986, ט"ז בשבט ה'תשמ"ה) הוא זמר ישראלי.
קורות חייו
סנוף נולד בצפת לנתן והילה. את הקריירה המוזיקלית שלו החל בגיל 7 בלהקת "פרחי צפת". בגיל 14 הוציא סנוף את אלבומו הראשון, "בוקר של זריחה". באלבום בלט השיר "גן הכוכבים", שנכתב על ידי יואב גינאי והולחן על ידי צביקה פיק.
ב-2010 הוציא סנוף את אלבומו השני, "הנה הוא בא", בהפקת יוגב סמינה. האלבום מכר כ-20,000 עותקים. לאחר מכן הוא הוציא את אלבומו השלישי, "המסע".
בספטמבר 2016 הוציא סינגל בשם "חולשות אנושיות" עם גילי ארגוב. סנוף מלווה בשירתו זוגות לחופה. הוא שיתף פעולה עם מושיק עפיה, קובי פרץ, קינדרלך ואחרים.
שיריו של סנוף מאופיינים כשירי מוזיקה יהודית מקורית עם אוריינטציה למקורות ולשירה הישראלית. בחלק גדול מהשירים יש גם נגיעות ים תיכוניות.
בין מעבדי שיריו בולט תמיר צור. כמו כן כותבים ומלחינים עבורו איתי זילברשטיין ויוסי גיספן.
חיים אישיים
סנוף מתגורר בצפת, נשוי לרעות ואב לחמישה ילדים.
Clean
Clean (בעברית: נְקִיָּה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבומה החמישי, 1989. השיר יצא לאור ב-27 באוקטובר 2014, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום.
אף על פי שלא יצא כסינגל, הצליח השיר להגיע למקום ה-45 במצעד השירים הדיגיטליים הקנדיים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי טיילור סוויפט, ביחד עם אימוג'ן היפ. השיר תואר כבלדת פופ שמדברת על התגברות על מערכת יחסים ועל הקושי שבזה וסוויפט אמרה עליו שלדעתה להתגבר על מערכת יחסים דומה לגמילה מהתמכרות "זה לא הרגל אחד שאתה צריך להתגבר עליו, זה כל שלב בחיי היום-יום".
הצלחה מסחרית
כמה שנים לצאתו, הועלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-50 מיליון השמעות.
ברואה סטארה זאגורה
ברואה סטארה זאגורה (בבולגרית: PFC Beroe Stara Zagora) הוא מועדון כדורגל בולגרי מהעיר סטארה זאגורה, המשחקת בליגת העל הבולגרית.
היסטוריה
המועדון נוסד ב 1916 כמועדון ספורט. רק בשנת 1959 נוסדה מחלקת הכדורגל של המועדון. המועדון שיחק בליגת העל הבולגרית במשך 10 שנים מעונת 1960/1961 ועד עונת 1969/1970. בשנת 1968 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע הבולגרי והפסיד לקבוצת ספרטק סופיה. בסוף עונת 1969/1970 הגיע למקום האחרון בליגה וירד לליגה השנייה. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה וחזר לליגה הראשונה.
המועדון שיחק בליגה הראשונה במשך 3 שנים מעונת 1971/1972 ועד עונת 1973/1974. בעונת 1971/1972 הגיע למקום השלישי בליגה והעפיל בפעם הראשונה לגביע אופ"א בעונת 1972/1973. בסיבוב הראשון שיחק נגד קבוצת אוסטריה וינה. במשחק הבית הביס המועדון את הקבוצה האוסטרית 0–7 ובמשחק החוץ ניצח 1–3. בסיבוב השני ניצח את קבוצת בודפשט הונבד מהונגריה. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת OFK בלגרד והודח מהטורניר. בשנת 1973 הגיע בפעם השנייה לגמר הגביע הבולגרי והפסיד לקבוצת צסק"א סופיה. בעונת 1973/1974 שיחק בפעם הראשונה בגביע אירופה למחזיקות גביע. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת פולה אש מלוקסמבורג. בשמינית הגמר ניצח את קבוצת אתלטיק בילבאו מספרד. ברבע הגמר הפסיד לקבוצת פ.צ. מגדבורג מגרמניה והודח מהטורניר.
המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה וחזר לליגה הראשונה. המועדון שיחק בליגה הראשונה במשך 7 שנים מעונת 1975/1976 ועד עונת 1981/1982. בשנים 1979, 1980 הגיע לגמר הגביע הבולגרי והפסיד לקבוצת לבסקי סופיה. בעונת 1979/1980 שיחק בפעם השנייה בגביע אירופה למחזיקות גביע. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת ארקה גדיניה מפולין. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת יובנטוס מאיטליה והודח מהטורניר. בעונת 1980/1981 שיחק בפעם השנייה בגביע אופ"א. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת פנרבחצ'ה מטורקיה. בסיבוב השני הפסיד לקבוצת רדניצ'קי ניש מסרביה והודח מהטורניר.
המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה הראשונה עד עונת 2009/2010. המועדון משחק בליגת העל הבולגרית ברציפות מעונת 2009/2010. בעונת 2009/2010 זכה בפעם הראשונה בגביע הבולגרי והגיע לגמר הסופרקאפ הבולגרי והפסיד לקבוצת ליטקס לובץ'. בעונת 2010/2011 שיחק בפעם הראשונה בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות השלישי הפסיד לקבוצת ראפיד וינה מאוסטריה והודח מהטורניר. בעונת 2012/2013 זכה בפעם השנייה בגביע הבולגרי וזכה בפעם היחידה בסופרקאפ הבולגרי לאחר שניצח את קבוצת לודוגורץ ראזגרד. בעונת 2013/2014 שיחק בפעם השנייה בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות השני הפסיד לקבוצת הפועל תל אביב והודח מהטורניר.
בעונת 2015/2016 הקבוצה שיחקה במוקדמות הליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצחה את קבוצת אטלנטס מליטא. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת ברונדבי והודחה מהטורניר.
פרנק קיטינג
פרנסיס אנתוני קיטינג השני (באנגלית: Francis Anthony Keating II; ) הוא עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אוקלהומה ה-25 בשנים 1995–2003.
נכון ל-2021, קיטינג הוא אחד מארבעת מושלי אוקלהומה היחידים שכיהנו בשתי תקופות כהונה רצופות, והרפובליקני הראשון מביניהם. כמושל, הנהיג קיטינג את המדינה בעת הפיגוע באוקלהומה סיטי. תקופת כהונתו גם עמדה בסימנם של יישום רפורמה במערכת הרווחה וקיצוצים במיסים.
ראשית חייו
עם סיום לימודי המשפטים, החל קיטינג את הקריירה שלו בכוחות אכיפת החוק. הוא מונה כסוכן מיוחד ב-FBI, עבר אל החוף המערבי, והיה אחראי על חקירת פעולות טרור באזור ועסק במשימות נוספות. לאחר שנים בחוף המערבי, שב קיטינג לטולסה, והיה לעוזר התובע המחוזי שם.
ב-1973 נבחר קיטינג לבית הנבחרים של אוקלהומה. הוא כיהן תקופת כהונה אחת, עד 1975, עת נבחר לסנאט של אוקלהומה. בסנאט הוא כיהן עד 1981, ובעת כהונתו בו הוא היה מנהיג המיעוט.
קריירה בממשל הפדרלי
הקריירה של קיטינג ב-FBI והתבלטותו במפלגה רפובליקנית באוקלהומה הניעו את הנשיא הנבחר רונלד רייגן למנות אותו כתובע הפדרלי של המחוז הצפוני של אוקלהומה. בתפקיד זה שימש קיטינג בשנים 1981–1983, ובחלק מזמן זה כיושב הראש של כל התובעים הפדרליים. הוא פרש ממשרה זו כדי להתמודד על מושב מחוז הבחירה הראשון של אוקלהומה בבית הנבחרים של ארצות הברית וניהל מערכת בחירות תחרותית שלא הספיקה כדי להביס את חבר בית הנבחרים המכהן מטעם המפלגה הדמוקרטית, יושב ראש ועדת התקציב של בית הנבחרים ג'יימס ג'ונס, שניצח בבחירות לאחר שזכה ב-52 אחוזים מן הקולות, אף על פי שהנשיא הרפובליקני רייגן הוביל את הבחירות במחוז.
זמן קצר לאחר השבעתו של רייגן לתקופת נשיאותו השנייה, הוא מינה את קיטינג כעוזר מזכיר האוצר ובהמשך קידם אותו לתפקיד עוזר התובע הכללי, התפקיד השלישי בחשיבותו במחלקת המשפטים של ארצות הברית. מינויים אלו הפכו את קיטינג לאיש אוקלהומה הבכיר ביותר בממשל רייגן. בתפקידים אלו כעוזר מזכיר האוצר וכעוזר התובע הכללי, פיקח קיטינג על סוכנויות אכיפת החוק הן במחלקת המשפטים והן במחלקת האוצר. אלו כללו את, הרשות לאכיפת נושאי האלכוהול, הטבק, הנשק וחומרי הנפץ, השירות החשאי, מכרזי ההכשרה הפדרליים לאכיפת החוק, לשכת בתי הכלא הפדרלית, שירות המרשלים של ארצות הברית, , כל 94 התובעים הפדרליים ויחסיה של ארצות הברית עם האינטרפול.
בשלב מאוחר יותר בתקופת נשיאותו של רייגן, המשיך קיטינג לשמש בתפקידו במחלקת המשפטים כעוזר התובע הכללי. ב-1990 קידם הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש את קיטינג כיועץ המשפטי הראשי וכסגן מזכיר השיכון והפיתוח העירוני בפועל, התפקיד השני בחשיבותו במחלקת השיכון והפיתוח העירוני תחת המזכיר ג'ק קמפ. הוא המשיך לשמש כסגן המזכיר עד 1993. כפי שהיה בתקופת נשיאותו של רייגן, היה קיטינג איש אוקלהומה הבכיר ביותר בממשל הפדרלי גם תחת הנשיא בוש.
ב-14 בנובמבר 1991 מינה בוש את קיטינג לכהן בבית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים, אך עם השליטה הדמוקרטית בוועדת המשפט של הסנאט, מועמדותו של קיטינג התמסמסה ולא נערכו שימועים בנוגע אליה עד לתום נשיאותו של בוש. הנשיא הבא, ביל קלינטון, בחר שלא להגיש את מועמדותו של קיטינג לתפקיד, ותחת זאת מינה את התובע הכללי לשעבר של אוקלהומה, רוברט הרלאן הנרי, שבסופו של דבר אושרה מועמדותו.
הבחירות לכהונה הראשונה
ב-1994, לאחר שנתיים כאזרח פרטי, זכה קיטינג במועמדות המפלגה הרפובליקנית למשרת מושל אוקלהומה. בבחירות הכלליות הוא התמודד מול מועמד המפלגה הדמוקרטית ג'ק מילדרן, ונגד המועמד העצמאי וס ווטקינס, ובהם הוא זכה בכמעט 47 אחוזים מהקולות. התמודדותו של ווטקינס, חבר בית הנבחרים לשעבר מטעם הדמוקרטים, סייעה ללא ספק לקיטינג להיבחר. ווטקינס זכה בקולות שככל הנראה היו ניתנים למילדרן, אם הבחירות היו אך ורק בין מילדרן לבין קיטינג. 233,300 הבוחרים שהצביעו לווטקינס, עלו במספרם על 171,000 הקולות שהיוו את ההפרש שבזכותו ניצח קיטינג. ב-9 בינואר 1995 הושבע קיטינג כמושל אוקלהומה ה-25. הוא היה הרפובליקני השלישי שאי פעם כיהן במשרת המושל.
הפיגוע באוקלהומה סיטי
המושל קיטינג גייס את צוותי החילוץ וההצלה כדי לנהל את המשבר. יותר מ-12,000 איש לקחו חלק בפעולות החילוץ וההצלה בימים שלאחר הפיצוץ. התגובה ההומניטרית הלאומית והעולמית הייתה מידית ומדהימה. קיטינג הכריז על מצב חירום, בכך התאפשר לסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום להפעיל 11 מצוותי החילוץ וההצלה האורבניים שלה לסיוע בפעולות באתר האסון.
תשומת הלב הלאומית הגיעה לשיאה ב-23 באפריל כאשר הנשיא ביל קלינטון, יחד עם המושל קיטינג והכומר בילי גרהאם נאמו באוקלהומה סיטי. בשבועות שלאחר הפיצוץ פסקו פעולות ההצלה והבניין פוצץ במלואו. בזכות פעולותיו שלו ושל רעייתו קאתי קיטינג, משך קיטינג הן את תשומת הלב הלאומית והן את תשומת הלב העולמית על רקע מאמציו לסייע לקורבנות הפיגוע ובני משפחותיהם. קיטינג דאג גם להקמת קרן סיוע לקורבנות בסכום של 6 מיליון דולר, שתספק מלגות ללימודים בקולג' לילדים שאיבדו את הוריהם באסון.
תקופת כהונתו הראשונה
קיטינג התווה את סדר היום של ממשלו, כאשר רבות מיוזמותיו צלחו, על אף עוינותו התכופה של בית המחוקקים המדינתי שנשלט על ידי הדמוקרטים. רבות מהצעותיו של קיטינג היו צעדי מדיניות שנועדו לצמיחה ולרפורמה באוקלהומה. אלה כללו רפורמות במערכת החינוך, הגנת הסביבה, הקלה במיסים, סלילת כבישים, פיתוח כלכלי, ביטחון הציבור, ואכיפת חוק קשוחה יותר. קיטינג יצר שותפות פרטית-ציבורית כדי להבטיח טיפול בשכבות החלשות לצד תוכנית חזקה לחינוך בריאותי.
הצלחתו המשמעותית הראשונה של קיטינג הייתה העברת החוק הראשון לרפורמה חברתית, הראשון בארצות הברית, ב-1995. הצלחת החוק שימשה דוגמה לחוק הרפורמה החברתית של הנשיא ביל קלינטון ב-1996. קיטינג הצליח לשפר את מצב הכבישים בכל רחבי אוקלהומה מבלי להעלות מיסים.
קיטינג יישם מדיניות חנינות קשוחה יותר וחקיקה שיצרה פסקי דין מבוססים על אמיתות. הוא גם לא חנן נידונים למוות. קיטינג העלה את משכורותיהם של המשרתים בכוחות המזוינים של אוקלהומה, שלפני כן היו הנמוכות ביותר בארצות הברית, ולאחר מכן ניצבו במקום ה-24 בגובהן. הוא מינה כוח מיוחד שפיקח באופן הדוק יותר על תעשיית הבשר המדינתית.
ב-1998 היה קיטינג המושל הראשון בחמישים שנה שהצליח לבצע קיצוץ במס ההכנסה המדינתי. צעד זה, בשילוב עם הפחתת מס המכירות, מס הרכוש, ומס האבטלה, היו לקיצוץ הרחב ביותר במיסים בהיסטוריה של אוקלהומה עד לאותה נקודת זמן.
הבחירות לכהונה השנייה
בבחירות של 1998 התמודד קיטינג מול מועמדת הדמוקרטים, לאורה בויד, האישה הראשונה שזכתה במועמדות של אחת משתי המפלגות הגדולות למשרת מושל אוקלהומה. בבחירות אלו הוא זכה בניצחון סוחף, והיה לשני מבין ארבע מושלים בתולדות אוקלהומה שכיהנו בשתי תקופות רצופות, והרפובליקני היחידי שעשה זאת עד לבחירתה של מרי פאלין לכהונה שנייה ב-2014.
תקופת כהונתו השנייה
ב-11 בינואר 1999 הושבע קיטינג לכהונתו השנייה כמושל, שבה הוא החל בסדר יום פרוגרסיבי, שהתמקד בעיקר בסוגיות החינוך. בנאום ההשבעה שלו הציב קיטינג לאוקלהומה ארבעה יעדים:
קיטינג התמקד בעיקר בנושא החינוך. הוא הגדיל את ההוצאה על בתי ספר, חינוך טכנולוגי מקצועי, וחינוך גבוה בכל רחבי המדינה ולראשונה נפתחו בתי ספר עצמאיים במימון המדינה. צעדי המדיניות וההמלצות שלו בתחום החינוך שהוגשו על ידו לבית המחוקקים, הובילו להשקעות נרחבות, מעל 100 מיליון דולר, בחינוך גבוה. ב-2000 העלה קיטינג את שכר המורים ביותר מ-3,000 דולר לשנה, העלאת השכר הגבוהה ביותר למורים באוקלהומה אי פעם. קיטינג גם הצליח להוביל לפתיחתם בפעם הראשונה של מוסדות חינוך גבוה בטולסה. בסדר היום החקיקתי שלו נקבע שכל תלמידי אוקלהומה ילמדו מתמטיקה במשך שלוש שנים, ואנגלית, היסטוריה ומדעים במשך ארבע שנים לפני שיסיימו את לימודיהם.
לצד היעדים שהוצבו בנאום ההשבעה שלו, התייחס קיטינג ללידות מחוץ לנישואים, לנגע הסמים, ולהתעללות בילדים. באמצעות רתימת ממשלת המדינה, קבוצות קהילתיות, וארגונים דתיים, הוא ארגן יוזמה בכל רחבי המדינה לחיזוק מוסד הנישואים.
קיטינג נאבק למען ביצוע רפורמה במערך הפיצויים לעובדים, ולחקיקת חוקים להבטחת הזכות לעבוד על בסיס ההרכב הפוליטי של בית המחוקקים של אוקלהומה. הוא התאים את צעדי המדיניות שלו, מינה שופטים חדשים לבית המשפט לפיצויי עובדים, ונקט בצעדים נוספים לשלוט בהעלאת פיצויי העובדים. היה עליו להמתין שנתיים כדי לראות את חזונו מתגשם. ב-2001 קיבל בית המחוקקים החלטה על תיקון לחוקת המדינה שעל פיו ננקטו צעדים נגד ארגוני העובדים למען זכות העובדים לעבוד. מאבקו בן שש השנים של קיטינג הגיע לסופו כאשר ב-21 בספטמבר אותה שנה אושר התיקון.
כפי שעשה בתקופת כהונתו הראשונה, שאף קיטינג לבצע קיצוצים נרחבים במיסים. כדי להפחית מיסים נוספים, עלה בידו להעביר הפחתה במס ההכנסה וליצור מערכת של מענקי הכנסה כדי להטיב עם העניים. בנוסף לכך, בחסותו של קיטינג, ביצעו מנהיגי שתי המפלגות בבית המחוקקים חקירה של מערכת המיסוי המדינתית, מתוך מטרה לערוך בדק בית במערכת כולה. במסגרת חקירה זו הוצע ביטול מוחלט של מס ההכנסה באוקלהומה.
במסגרת יוזמות חקיקתיות נוספות, חתם קיטינג על ביטול התוכנית השנתית לבדיקת כלי רכב. הוא גם העלה את שכרם של הסוהרים ושל שוטרי התנועה.
בין שאר הישגיו של קיטינג נמנה מיזם סלילת הכבישים הגדול ביותר בהיסטוריה של אוקלהומה והנהגת המדינה במהלך סופות הטורנדו הקשות של 1999. גולת הכותרת של הישגיו היה גיוס של יותר מ-20 מיליון דולר בתרומות פרטיות להשלמת בנייתה של הכיפה על גבי בניין הקפיטול המדינתי. מלכתחילה כשהוקם הבניין, הוא תוכנן להיבנות עם כיפה, אך התקציב לכך אזל בשל מלחמת העולם הראשונה.
בבחירות לנשיאות של 2000 נחשב קיטינג למועמד אפשרי לזכות במועמדות המפלגה הרפובליקנית כסגן הנשיא תחת הנשיא ג'ורג' ווקר בוש.
בשל הגבלת הכהונה בחוקת אוקלהומה, נמנע מקיטינג להתמודד על כהונה שלישית, ובמקומו נבחר כמושל בראד הנרי.
לאחר סיום כהונתו
ב-2002 הוציא קיטינג ספר ילדים על ההומוריסטן מאוקלהומה ויל רוג'רס. ב-2006 הוא הוציא ספר ילדים נוסף על תאודור רוזוולט. ב-2008 הוא פרסם את ספר הילדים השלישי שלו על משפטו של הצ'יף האינדיאני "דוב עומד". ספר הילדים האחרון שלו יצא לאור ב-2012 אודות ג'ורג' וושינגטון. קיטינג גם שימש במועצות המנהלים של הארכיון הלאומי של ארצות הברית, של קרן ג'יימסטאון, של של מועצת העיר הפדרלית ושל מאונט ורנון. במועצת העיר הפדרלית הוא היה נשיא המועצה ובמאונט ורנון הוא היה יושב ראש המועצה המייעצת. כיום הוא מתגורר במקלין שבווירג'יניה.
קיטינג ורעייתו קאתי קיטינג הם הוריהם של שלושה ילדים. ב-2001 התמודדה קאתי קיטינג ללא הצלחה בבחירות על מועמדות המפלגה הרפובליקנית על המושב של אוקלהומה בבית הנבחרים של ארצות הברית שהתפנה על ידי סטיב לרגנט. ב-2006 התמודד בנם צ'יפ קיטינג ללא הצלחה כמועמד המפלגה הרפובליקנית על מושב בבית הנבחרים של אוקלהומה.
לאחר כהונתו כמושל קיבל קיטינג על עצמו את משרות הנשיא והמנהל הכללי של המועצה האמריקאית למבטחי חיים, האיגוד המקצועי של ענף ביטוחי החיים וקרנות הגמלאות. מזכיר המדינה של אוקלהומה בממשלו של קיטינג, מייקל האנטר, שימש לצד קיטינג בגוף זה כסגן הנשיא וכמנהלן הראשי. ב-1 בינואר 2011 היה קיטינג לנשיא למנהל הכללי של איגוד הבנקאים האמריקאים.
קיטינג שימש כחבר בכוח המשימה להורדת החוב הלאומי ובנציבות הדיור של מרכז המדיניות הדו-מפלגתי.
ב-4 בפברואר 2006 הצטרף קיטינג כשותף במשרד עורכי הדין "הולנד ונייט".
ב-14 במרץ 2017 מונה קיטינג על ידי מושלת אוקלהומה מרי פאלין כחבר במועצת המנהלים של אוניברסיטת אוקלהומה.
באפריל אותה שנה יצר קיטינג סרטון של דקה בו הוא הביע את חרטתו על תמיכתו באנרגיית רוח בעת כהונתו כמשול. "עשינו שגיאה... הייתה זו פורענות עבור משלמי המיסים".
Sd.Kfz. 247
'''Sd.Kfz. 247 (בגרמנית: Sonderkraftfahrzeug 247''', בתרגום: 'כלי רכב בעל תכלית מיוחדת 247') היא שריונית אשר שומשה על ידי הוורמאכט במשך כול מלחמת העולם השנייה. לפני המלחמה נבנו 10 יחידות בעלות 6 גלגלים (Ausf. A) ובנוסף נבנו 58 יחידות בעלות 4 גלגלים (Ausf.B).
תיאור
ה-Sd.Kfz. 247 היה בעל גג פתוח ובעל שריון דק על שלדת הכלי. ה-Sd.Kfz. 247 היה חסר כול כלי נשק, כול 6 אנשי הצוות שלו לא יועדו להילחם כלל. הכלי בכלל יועד לכלי פיקוד, העברת מפקדים ממקום למקום ובגדודי סיור אם כי שום דגם לא היה מצויד בכול רדיו. השריון של ה-Sd.Kfz. 247 היה מסוגל לעצור כדורי 7.92 מילימטר חודרי שריון מעבר ל-30 מטרים. מספר ראיות מצולמות מראות שהיו מספר יחידות Sd.Kfz. 247 שצוידו ברדיו (לפי האנטנה).
Ausf. A
קרופ בנתה 10 יחידות של Sd.Kfz. 247 בעלות שישה גלגלים אשר הגיעו למהירות מקסימלית של 70 קמ"ש ולטווח של 350 ק"מ. כמו כול כלי הרכב אשר צוידו במרכב זה היו בעלי טווח פעולה קצר ביותר בנסיעה בשטח, נהגים היו מודעים שעדיף לנסוע על כבישים ושבילים. הוא שקל 5.2 טון, אורכו היה 5.2 מטרים, גובהו היה 1.7 מטרים ורוחבו היה 1.96 מטרים.
Ausf. B
דיימלר-בנץ בנתה כ-58 יחידות מסוג זה בין השנים 1941–1942, הוא היה רכב 4x4 כבד, הרכב הגיע למהירות מקסימלית של 80 קמ"ש וטווח פעולה מקסימלי של 400 ק"מ.
מישל זבאקו
מישל זבאקו (בצרפתית: Michel Zévaco, 1 בפברואר 1860 אז'אקסיו, קורסיקה - אובון, מחוז סן-א-אואז) היה עיתונאי וסופר צרפתי, פעיל אנטי-קלריקלי ואנרכיסט. נודע כמחבר רומנים רומנטיים היסטוריים שהפכו לפופולריים, במיוחד סדרת הרומנים על אבירי פרדאיאן.
ילדות וצעירות (1860–1886)
מישל זבאקו נולד באז'אקסיו באי קורסיקה כבנו של קצין. בשנות נעוריו למד בפנימיה. בשנת 1878 סיים בחינות בגרות ובגיל 20 כמורה לספרות במכללה בויין, על יד ליון. נאלץ ב-1881 לפרוש מבית הספר אחרי שהואשם כי ניהל רומן עם אישה נשואה. לפי מנהגי התקופה, נטען ש"חטף" אותה. התגייס לצבא. שירת למשך ארבע שנים בגדוד הדרגונים התשיעי וביולי 1886 סיים את השירות הצבאי בדרגת סגן משנה.
פעילותו כעיתונאי פוליטי (1886–1900)
זבאקו התיישב בפריז. נמשך לספרות ולפוליטיקה, והתקבל לעבודה בעיתון L’Égalité (ל'אגאליטה - השוויון) שבניהולו של הפעיל הסוציאליסטי ז'ול רוג. הגיע אחרי זמן מה לתפקיד מזכיר המערכת. בשנת 1889 התמודד זבאקו בבחירות לפרלמנט מטעם הליגה הסוציאליסטית של רוג. באותה תקופה הכיר אישים כמו לואיז מישל, הזמר אריסטיד ברואן, סוורין, סבסטיאן פור, אמיל פוז'ה, שארל מאלאטו, אמנואל שובייר ואחרים.
רומנים בהמשכים (1900–1914)
ב-1900 עזב זבאקו את העיתונאות הפוליטית כדי להקדיש את עצמו לכתיבת רומנים בהמשכים ("רומנים-פיליטונים"). הראשון שביניהם היה "בורג'יה" שפורסם בעיתון של ז'אן ז'ורס, "לה פטיט רפובליק סוסיאליסט" (La Petite République socialiste - הרפובליקה הסוציאליסטית הקטנה). אחרי שקטף הצלחה, יצר זבאקו לראשונה באותו העיתון את הגיבור "פרדאיאן". ב-1905 עבר זבאקו לעבוד עם העיתון "לה מאטן" ולצדם של גסטון לרו ופול ד'איבואה הפך לפיליטוניסט רשמי שלו. בשנים 1918-1905 פרסם "לה מאטן" תשעה פיליטונים, בתוכם "הקפיטן" וסדרת "פרדאיאן". רומנים בהמשכים אלה פורסמו במקביל על ידי ההוצאה לאור פאיאר בסדרה שלה "הספר הפופולרי". באותה תקופה מדי פעם פרסם זבאקו גם בעיתונים אחרים, כמו "ל'הומניטה" מיסודו של ז'ורס).
בימי מלחמת העולם הראשונה עזב זבאקו את ביתו בפיירפון (אואז) כדי להתיישב במקום בטוח יותר, באובון, מחוז ואל ד'אואז. הוא נפטר שם באוגוסט 1918, ככל הנראה ממחלת הסרטן.
מורשתו
ספריו זכו להצלחה למשך שנים רבות במהלך המאה ה-20. בספרו "Les Mots" ז'אן-פול סארטר שהיה קורא נלהב של ספריו בילדותו, כתב ש"זבאקו הוא אותו מחבר גאוני שבהשפעת הוגו המציא את רומן "הגלימה והפגיון" הרפובליקני. גיבוריו מייצגים את העם; הם הקימו ופירקו אימפריות, בישרו עוד מן המאה ה-14, את המהפכה הצרפתית, הגנו מתוך טוב-לב את המלכים הילדים או את המלכים המשוגעים נגד שריהם והכו במלכים המרושעים". בספריו בא לידי ביטוי סירוב הסמכות והשאיפה לחופש הפרט שאפיינה את השקפתו של זבאקו.
פרסומו באיראן
אחרי הצלחת ספריו של אלכסנדר דיומא האב בשוק הספרים הפרסי, ספריו של זבאקו, כולל הסדרה על אבירי פרדאיאין תורגמו לשפה הפרסית במסגרת מיזם משותף "גוטנברג" של ההוצאה לאור הסובייטית "מיר" ומוציא לאור איראני. המתרגמים היו זביבוללאה מנצורי ומנושהר מוטיאי, שניסה אף לכתוב רומנים ברוח דומה שעלילתם מתרחשת באיראן. צחוק הגורל עשה שספרי זוואקו, הפעיל האנטיקלריקליסט לשעבר, נקראו אף על ידי האיתוללה רוחאללה ח'ומייני שבמפגש עם נוער ב-1998 המליץ אותם לקריאה לנוער האיראני.
פרסומו בטורקיה
ספרו של זבאקו "בורג'יה" תורגם לטורקית עות'מאנית בשנת 1909 והוצא לאור על ידי הילאל מטבאסי. המחזור "פרדאיאן" הופיע במהדורות שונות בהוצאה לאור של שמס מטבאסי בשנות ה-1910, אחר כך הוצאו לאור על ידי Inkilap ve aka בשנות ה-1940, 1950, 1960, ועל ידי Baskan u Oluș בשנות ה-1970. אחרי 2000 הופיעו שני תרגומים חדשים.
תרגומים לעברית
בשנות ה-1960 רומנים היסטוריים רבים של זבאקו, תורגמו לעברית ופורסמו בהוצאה לאור מ. מזרחי. הם זכו להצלחה רבה. המתרגמים היו מנחם בן אשר, זאב זמירי, יהושע קנז שתרגם ב-1963 את "הקפיטן".
גירושים (סדרת טלוויזיה)
גירושים (באנגלית: Divorce) היא סדרת טלוויזיה מסוג דרמה קומית, שנוצרה על ידי שרון הורגן בכיכובם של שרה ג'סיקה פרקר ותומאס היידן צ'רץ, העוסקת בזוג נשוי בגיל העמידה העומד בפני גירושין. הסדרה עלתה לראשונה ברשת HBO ב-9 באוקטובר 2016. לסדרה עד כה שלוש עונות.
עלילה
פרנסס ורוברט דופריין הם זוג החי בפרוור במדינת ניו יורק בארצות הברית ולהם בת ובן. פרנסס הבוגדת בבעלה מבקשת להתגרש ממנו אך מתחרטת לאחר זמן קצר. כשלבעלה נודעת הבגידה, הוא מבקש להתגרש ממנה. פרנסס עושה פעולות רבות כדי למנוע את הגירושין, אך בעלה דבק בהחלטתו. טיפול זוגי שהזוג מנסה להשתתף בו אינו מצליח, ובני הזוג מחליטים להתגרש באופן סופי.
במקביל דיאן חברתה של פרנסס רבה עם בעלה ניק. במהלך הריב היא פולטת כדור מאקדח שנורה סמוך אליו. ניק עובר התקף לב, מתאושש ממנו והיחסים עם אשתו משתפרים מאוד.
בפרק האחרון של העונה השנייה מודיע רוברט לפרנסס כי הוא מתכוון להתחתן עם זוגתו ג'קי. ניק נעצר על ידי המשטרה בחשד למעילה של 12 מיליון דולר ונכלא.
בעונה השלישית רוברט וג'קי מתכוננים לחתונתם וללידה הצפויה. ג'קי זוגתו של רוברט נאלצת לעבור שמירת הריון. העסק של פרנסס נשרף והיא נאלצת לחזור לעבוד כשכירה. היא גם מתחילה בזוגיות חדשה עם אדם בשם הנרי. דיאן מאבדת את כל רכושה. היא עוברת להתגורר אצל פרנסס ומוצאת עבודה בחנות בגדים.
ג'קי מודיעה לרוברט שהיא מעוניינת להפרד. גם פרנסס נפרדת מהנרי. פרנסס ורוברט שהשכירו את ביתם המשותף עד עתה מחליטים למכור את הבית.
דאלאס הולט, חברתה של פרנסס ופסיכולוגית במקצועה, נאשמת על מטופל בכך שעברה על תקנות אתיות בטיפול. היא מוזמנת לוועדה שעלולה לשלול את רישיונה.
אנימיקס
אנימיקס הוא פסטיבל שנתי לאנימציה, קומיקס וקריקטורה, המתקיים מדי קיץ בתל אביב.
אודות
אנימיקס הוא פסטיבל בין־לאומי להנפשה, קומיקס וקריקטורה המתקיים במיתחם סינמטק תל אביב מדי חודש אוגוסט.
האירוע מתקיים במשך חמישה ימים וכולל עשרות אירועי תוכן הכוללים, בין היתר: הקרנות אנימציה, סדנאות קומיקס ואנימציה, מפגשי אמן עם מאיירים, שוק קומיקס עם דוכני מכירה מתחום הקומיקס והקריקטורה ועוד.
לפי הערכות המארגנים, מדי שנה מבקרים בפסטיבל כ-15,000 – 20,000 איש. הפסטיבל מארח מדי שנה אורחים מהארץ ומהעולם הפועלים בתחומים אלו.
קהל היעד של פסטיבל אנימיקס הוא ילדים ונוער אך גם מבוגרים חובבי קומיקס. ההפסטיבל מכיל רצועה של תוכניות המיועדות לילדי הגיל הרך ונוער וגם לקהל הבוגר.
הפסטיבל משמש פלטפורמה לז'אנר האמנויות המאוירות כפי שהן משתקפות באנימציה, קומיקס וקריקטורה. כמו כן מוקרנים בו סרטי הנפשה מכל העולם.
באנימיקס יש דגש גם על אנימציה ישראלית מקורית. מדי שנה מתקיים במסגרת הפסטיבל אירוע "אסיף" ("תחרות האוסקר" של סרטי האנימציה המקומיים), המציג את היצירה המופקת בתחום זה על ידי אולפנים וסטודנטים בישראל.
אנימיקס משמש גם כבמה ליוצרים צעירים וותיקים בתחומי הקומיקס והקריקטורה בישראל. בימי הפסטיבל מתקיימים מפגשי אמן וסדנאות עם אמנים ישראלים העוסקים בסוג זה של יצירה.
הפסטיבל נתמך על ידי מועצת הקולנוע במשרד התרבות והספורט ומחלקת המופעים של עיריית תל אביב-יפו.
היסטוריה
מאז 2011 מקיים הפסטיבל מהדורות מיוחדות גם מחוץ לתל אביב. שלוחת הפסטיבל בצפון הארץ – אנימיקס מגדל העמק.
בשנת 2019 הוצגו במהלך הפסטיבל מקבץ מרישומיו ואיוריו של סגן הדר גולדין שנפל במבצע צוק איתן.
בשנת 2020 התקיים הפסטיבל בפורמט דיגיטלי/אנלוגי והציע עשרים תוכניות אונליין עם דגש מיוחד על אנימציה ישראלית עכשווית ועל מפגשי אמן מובילים בתחום הקומיקס, הקריקטורה והאנימציה בארץ.
בשנת 2022 התמנה האנימטור בן מולינה לתפקיד אוצר האנימציה של הפסטיבל ובכך החליף את דודו שליטא שכהן בתפקיד מראשיתו של הפסטיבל.
זודיאק (סרט)
זודיאק הוא מותחן מסתורין אמריקאי משנת 2007 המבוסס על ספר בעל אותו שם מאת רוברט גרייסמית'. הסרט בוים על ידי דייוויד פינצ'ר ומככבים בו ג'ייק ג'ילנהול, מארק רופאלו ורוברט דאוני ג'וניור.
זודיאק מספר על המצוד אחר הרוצח הסדרתי הידוע לשמצה, המכנה את עצמו "רוצח הזודיאק" ורצח בתוך ובסביבות אזור מפרץ סן פרנסיסקו במהלך סוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70. רוצח הזודיאק השאיר אחריו מספר קורבנות והתגרה במשטרה באמצעות מכתבים, ביגוד מוכתם בדם וקודים שנשלחו לעיתונים.
עלילה
שבועיים לאחר מכן, נהג המונית פול סטיין נורה ונהרג מיד לאחר שהסיע את הרוצח. הזודיאק שולח לכרוניקל חתיכות של חולצתו של סטיין שמוכתמות בדם, ביחד עם מכתב לועג.
הבלש דייב טוסקי (מארק רופאלו) ושותפו ביל ארמסטרונג מוקצים לתיק של סטיין. הרוצח, או מישהו שמעמיד פנים שהוא הרוצח, ממשיך להשתעשע עם הרשויות בשליחת עוד ועוד מכתבים, ומדבר בטלפון עם עורך הדין מלווין בלי כשהוא מופיע בתוכנית אירוח. בזמן זה, אייברי וגרייסמית' מחליטים לעבוד ביחד, ומתעמקים עמוק יותר לתיק.