cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המלוכה הנורווגית
כספים
בתקציב המדינה של נורווגיה לשנת 2010 הוקצו 142.5 מיליוני כתר נורווגי לטובת משק הבית המלכותי. בנוסף, שולמו 16.5 מיליוני קרונות למלך כמענק ו-20.9 מיליון קרונות לצורכי שיקום הרכוש המלכותי. ב-2010 נטען שהונו האישי של האראלד החמישי נאמד בכ-100 מיליוני קרונות. בסוף שנות התשעים הוקצב סכום של 500 מיליוני קרונות לצורכי שיפוצים בארמונות המלכותיים, שיפוצים שעדיין נמשכים עד היום. השיפוצים בארמון המלכותי באוסלו חרגו מעבר לתקציב בשל העובדה שמצב שלד המבנה היה גרוע יותר ממה שהוערך קודם לכן. עם זאת, נמתחה ביקורת ציבורית רחבה על עלות השיפוצים.
מגורים
הארמון המלכותי באוסלו משמש כמעון המגורים הרשמי של המלך. הארמון נבנה במחצית הראשונה של המאה ה-19 כמעון המגורים הנורווגי של קרל השלישי יוהאן (מלך כקרל הארבעה עשר, מלך שוודיה). האחוזה המלכותית ביגדיי (Bygdøy), מעון הקיץ המלכותי הרשמי, שוכנת גם היא באוסלו. ביגדיי נמצאת תחת תהליך שיפוצים נרחב ולפיכך לא נמצאת כל כך בשימוש סדיר מאז הכתרתו של המלך הנוכחי האראלד החמישי ב-1991. הווילה המלכותית (Kongsseteren) שוכנת בהולמנקולן (Holmenkollen), פרבר של אוסלו, משמשת את המשפחה המלכותית בחג המולד ובפסטיבל הסקי המקומי מדי שנה. בטירת אוסקרשאל (Oscarshall), גם היא באוסלו, נעשה שימוש לעיתים רחוקות. בנוסף, קיימים מעונות רשמיים בשלוש ערים נוספות: גמלהאוגן (Gamlehaugen) בברגן, לדאל בסטוונגר וסטיפסטגרדן (Stiftsgården) בטרונדהיים. כל המעונות המלכותיים פתוחים באופן חלקי לקהל.
בבעלותו של המלך נמצאת היאכטה המלכותית "נורגה" (HNoMY Norge), המאוישת ומתוחזקת על ידי הצי המלכותי הנורווגי ונעשה בה הן שימוש רשמי והן שימוש פרטי להפלגות בתוך נורווגיה ומחוצה לה. חברת הרכבות הממשלתית מחזיקה מערך קרונות מלכותי.
שלט האצולה המלכותי
סמל נורווגיה הוא אחד העתיקים ביותר באירופה ומשמש הן כשלט האצולה המלכותי והן כסמל המדינה. מקורו בסמלם של מלכי נורווגיה במהלך ימי הביניים והראשון שעשה בו שימוש היה הוקון הרביעי (1263-1217), על פי הסאגה שלו שנכתבה ב-1220.
ב-1280 הוסיף אריק השני את הכתר והגרזן הכסופים לדמות האריה שעל הסמל. הגרזן הוא גרזן המרטיר של אולף הקדוש, הנשק שממנו הוא נהרג בקרב סטיקלסטאד ב-1030.
העיצוב של הסמל השתנה לאורך השנים, בעקבות שינויים באופנות העיצוב. בתקופת ימי הביניים המאוחרים התארכה ידית הגרזן והוא דמה יותר להאלברד. הידית עוצבה בדרך כלל כדי שתתאים לצורת המגינים שהיו בשימוש אז ולצורת המטבעות של אותה תקופה. ב-1844 הושמט ההאלברד והוחלף בגרזן קצר על פי צו מלכותי. ב-1905 שונה עיצוב הסמל שוב והוחזר לעיצוב מימי הביניים, כשצורת המגן הפכה למשולשת והאריה עוצב בעמידה זקופה יותר.
בשלט האצולה המלכותי לא נעשה שימוש תכוף. תחת זאת, נעשה שימוש נרחב במונוגרמה של המלך, למשל בסמלי הצבא ועל מטבעות.
המלוכה כיום
המשפחה המלכותית הנורווגית היא ענף של בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג הדני, שמקורו בדוכסות שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה. משנת 1991 מלך נורווגיה הוא האראלד החמישי, המלך ה-66 מאז איחוד נורווגיה, אך הראשון מזה מאות שנים שנולד על אדמתה. בעקבות הנהגת הפרלמנטריזם ב-1884 הפכו תפקידיו של המלך כייצוגים וטקסיים בעיקר. תפקידי המלך הם:
ראש המדינה.
פתיחת הפרלמנט.
מינוי ופיזור ממשלות באופן רשמי.
יושב בראש הישיבות של מועצת המדינה.
משמש כראש הכנסייה של נורווגיה.
המפקד העליון של כוחות ההגנה של נורווגיה.
קבלת כתבי האמנה של שגרירים זרים.
ייצוג המדינה בביקורים ממלכתיים.
הענקת תוארי אצולה.
שמירה על קשר עם הציבור ועם דמויות מפתח בפוליטיקה, בתעשייה, במגזר העסקי ובתרבות.
Push Back
Push Back (בעברית: לדחוף בחזרה) הוא סינגל שהוקלט על ידי זמר האר אנד בי ני-יו, הזמרת האמריקאית ביבי רקסה וסטפלון דון. השיר יצא לאור ב-30 במרץ 2018, כסינגל מתוך אלבומו של ני-יו, Good Man.
השיר יצא באופן רשמי בארצות הברית ב-17 באפריל 2018.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי פזמונאים ומלחינים רבים, ביניהם ניתן למנות את ני-יו, סטארגייט שגם הפיק אותו, ביבי רקסה, סטפלון דון וכולי. השיר הוא שיר בסגנון הדאנסהול, המאפיין כמה שירים נוספים מתוך אלבומו של ני-יו.
על השיר דיבר ני-יו בראיון אשר נערך איתו בסמוך להוצאתו כסינגל.
צורת הפתח
כיום, צורת הפתח משמשת בעיקר בעירוב, שבנוי במקומות רבים רובו או כולו מעמודי צורת הפתח המחוברים זה לזה, כך שמקומות פתוחים בתוך ישוב או עיר הופכים על ידי הקפתם בצורת הפתח מכרמלית לרשות היחיד, דבר הגורם לכך שיהיה מותר לטלטל בתוכם חפצים מבלי לעבור על מלאכת הוצאה מרשות לרשות, שהיא אחת מל"ט מלאכות שבת.
דיני צורת הפתח
המשמעות ההלכתית של צורת הפתח היא, שהיא משמשת כפתח, ולכן אף אם יש שטח פתוח ברוחב של יותר מי' אמות (כ-4.8 מטרים) שנחשב בדרך כלל כפירצה הפוסלת את המחיצה המקיפה שטח, והופכת את השטח המוקף במחיצות לשטח פרוץ, על ידי צורת הפתח הפירצה הרחבה נחשבת כפתח, שאינו פוסל את המחיצה.
לדעת חלק מהראשונים והאחרונים, מדין התורה, ניתן להשתמש בצורת הפתח אף להקפת שטח שהוא רשות הרבים על מנת להופכו לרשות היחיד. אולם מדרבנן לא ניתן להקיף את רשות הרבים בצורת הפתח אלא רק את רשות הכרמלית. (אך כיוון שזה מועיל מהתורה, הזורק מרשות היחיד לשטח ברשות הרבים המוקף בצורת הפתח - לא יתחייב בקורבן חטאת על כך)
באופן דומה, מדין התורה ניתן להקיף באמצעות צורת הפתח שטח חקלאי פתוח שאינו משמש למגורים ('בקעה') ולהופכו לרשות היחיד, אך מדרבנן, אין היקף צורת הפתח מועיל לשטח זה.
דפנות צורת הפתח
הקנים העומדים של צורת הפתח (העמודים) צריכים להיות לפחות בגובה של עשרה טפחים (כ- 80 ס"מ) וחזקים כדי שיוכלו לשמש כבסיס של דלת. טעם דין זה שצורת הפתח צריכה להיות בעלת יכולת לשמש כפתח ממש הנסגר עם דלת, אפילו דלת חלשה העשויה מקש, ואז היא נחשבת כפתח אף אם אין בה דלת. גם בליטות היוצאות מהכתלים יכולות להחשב כדפנות לצורת הפתח, אם יש בבליטה גובה של לפחות י' טפחים.
העמודים צריכים להיות בדיוק מתחת לקנה עליון של צורת הפתח, ואם הקנה אינו מעליהם אלא מהצד - אין זה נחשב לצורת הפתח.
העמודים אינם צריכות להגיע עד הקנה שמעליהם, מכיוון שיש לזה גדר של - 'גוד אסיק מחיצתא', ולכן - רואים אותם כאילו הם עולים למעלה עד הקנה. לדין זה יש שימוש רב כאשר מסתמכים בצורת הפתח על חוטי חשמל שאינם תלויים בדיוק מעל העמוד הנושאם, ולכן כדי להשתמש בהם כצורת הפתח, מעמידים מחיצה קטנה בצד העמוד שאינה מגיעה עד לחוטים.
עמודים גבוהים מאוד שהקנה עובר באמצע גובהם - נחשב כצורת הפתח אף שהעמודים ממשיכים למעלה מעל הקנה. (צורת האות 'H')
העמודים צריכים להימשך על פני כל רוחב הקנה שמעליהם, ואם הקנה ממשיך יותר משלשה טפחים (כ- 24 ס"מ) מעבר לאחד העמודים - זה לא נחשב כצורת הפתח.
לעיתים נקראים עמודי צורת הפתח בשם 'לחי' או 'לחיים', אולם אין קשר ביניהם לבין המושג ההלכתי לחי המדבר על תיקון הנעשה במבוי פרוץ על מנת להופכו מכרמלית לרשות היחיד.
קנה צורת הפתח
החלק העליון של צורת הפתח, (הקנה) צריך להיות בדיוק מעל העמודים ולא מהצד, אולם אין הדפנות צריכים להגיע עד אליו. הקנה אינו צריך להיות חזק או יציב ברוח, וגם קנה דק, כגון חוט - כשר לצורת הפתח.
במקומות רבים קשור סרט סימון לחוט המשמש כקנה העליון, או שתקוע בו חפץ מסוים, על מנת להקל על בדיקת שלמות העירוב.
פרוץ מרובה על העומד
בחישוב ההיקף הכללי של השטח המוקף על ידי מחיצות, צריך שיהיה רוב של שטח סגור ('עומד') ומיעוט שטח פרוץ. לדעת רוב הפוסקים צורת הפתח נחשבת כמחיצה סתומה, אולם לפי שיטת הרמב"ם, צורת הפתח נחשבת לשטח פרוץ, כך שכדי להקיף שטח כרשות היחיד יש להקיפו בצורה שרובו יהיה במחיצה גמורה ומיעוטו בצורת הפתח. להלכה נפסק כשיטת רוב הפוסקים, שניתן להקיף שטח במחיצות לרשות היחיד, אף אם רוב המחיצות הם מחיצות של צורת הפתח.
אולם גם לשיטת המתירים, לא ניתן להקיף מקום פתוח כמו שדה רק באמצעות צורת הפתח, וכדי להקיף מקום כזה במחיצות יש לעשות לפחות שתי מחיצות גמורות ולהשלים את שתי המחיצות האחרות על ידי צורת הפתח. אמנם, יש שהתירו גם במקום פתוח להקיף בצורת הפתח מארבעה צדדים, ובלבד שכל פתח יהיה לא יותר מעשר אמות. אמנם יש שאסרו גם בפתחים הקטנים מעשר אמות.
צורת הפתח בסוכה ובכלאים
סוכה כשרה צריכה להיות בעלת 3 דפנות ברוחב של לפחות 7 טפחים. לא ניתן לעשות את 2 הדפנות הראשונות מצורת הפתח, אולם ניתן להשלים את הדופן השלישית על ידי צורת הפתח.
בהלכות כלאים יש להרחיק ד' אמות בין שדה תבואה לכרם גפנים, או להציב ביניהם מחיצה. אולם ניתן להציב גם צורת הפתח כמחיצה ביניהם.
LAV-25
LAV-25 (אנגלית: Light Armored Vehicle בתרגום חופשי: רכב קל משוריין) הוא נגמ"ש לחימה אופני שנמצא בשימוש חיל הנחתים של ארצות הברית ובצבא קנדה. הוא פותח בידי ג'נרל דיינמיקס ומבוסס על ה-Mowag Piranha.
היסטוריה
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, חיל הנחתים של ארצות הברית החל לחפש רכב משוריין שיאפשר לחטיבותיו ניידות רבה יותר. הרכב שנבחר היה LAV-25 המבוסס על ה-Mowag Piranha. הוא נכנס לשימוש בשנת 1983 וחיל הנחתים הזמין 758 יחידות של הרכב על דגמיו השונים.
ה-LAV השתתף לראשונה בקרב בשנת 1989 במהלך הפלישה האמריקאית לפנמה, ושירת גם בזמן מלחמת המפרץ, מלחמת אפגניסטן ומלחמת עיראק.
הוצאה משירות
ה-LAV-25 נועד לצאת משירות לגמרי עד שנת 2015, לטובת ה-MPC. עם זאת, התוכנית הוקפאה ביוני 2013, וה-LAV-25 יישאר בשירות עשור נוסף לפחות מאז הקפאה זו.
הנעה
הכלי מונע על ידי מנוע דיזל בהספק של 275 כוחות סוס ומשקלו עומד על 12.8 טון. משקל קטן זה מותאם לצרכיו של חיל הנחתים, שצריך נגמ"ש יביל אוויר. כמו כן, לכלי מרכב אופני עם הנעה של 8x8 ומנגנון ניפוח אוטומטי לצמיגים, כדי להגן עליהם מפני ירי מנשק קל. המרכב האופני מאפשר ניוד קל, משקל מופחת ומהירות גבוהה.
מיגון
לכלי מיגון משופע קל משקל, נגזרת של המשקל הקל של הכלי. המיגון מאפשר הגנה מפני כדורים בקליבר 7.62 מ"מ הנורים ממקלעים בינוניים ורובי סער, וגם הגנה מפני כדורים הנורים ממקלעים כבדים בקוטר 12.7 מ"מ, והגנה מפני רסיסים. כמו כן, לכלי מערכת כיבוי אש אוטומטית.
חימוש
החימוש העיקרי של הנגמ"ש הוא תותח אוטומטי בקליבר של 25 מ"מ מדגם M242 Bushmaster המורכב על הצריח וחמוש בפגזים מסוגים שונים. כמו כן, ישנם שני מקלעי 7.62 מ"מ: אחד מתפקד כמקלע מקביל והשני כמקלע על גג הצריח. כמו כן, לכלי מדוכות עשן למטרות מיסוך והטעייה של נשק מונחה.
תא לוחמים
תא הלוחמים בנגמ"ש ממוקם מאחור, והוא יכול להכיל שישה לוחמים, בנוסף לשלושת אנשי הצוות המפעילים את הנגמ"ש. לתא הלוחמים יש דלת אחורית, המאפשרת כניסה ופריקה מהירה מהנגמ"ש.
LAV-25
התצורה הבסיסית של הנגמ"ש.
LAV-25A2
מדובר בגרסה משודרגת שבה שודרג השריון ועמידותו שופרה, מערכת כיבוי האש האוטומטית עברה שיפורים וקיבולת התחמושת גדלה.
בתרבות הפופולרית
נגמ"שי ה-LAV מופיעים במספר רב של משחקי מחשב, כמו Battlefield 3, והם מזוהים כמוביל הגייסות המשוריין העיקרי של חיל הנחתים.
יוסף שליסקי
יוסף שליסקי (באנגלית: Joseph Shlisky; סביבות 1894 – 14 בפברואר 1955 כ"ב בשבט תשט"ו) היה חזן בניו יורק, נחשב לאחד מגדולי החזנים בדורו.
קורות חיים
בגיל 13 הגיע יוסף לקהילה היהודית בעיר, וביקש לערוך את טקס בר המצווה שלו. הקהל התרשם מתפילתו, ואחד מן המתפללים פרס על הנער את חסותו, מימן את לימודיו, ואף נתן לו את בתו לאשה כשהגיע לגיל 17. כנער התגורר שליסקי בבית דודו, שהיגר לטורונטו, והחל לעבוד במפעל הטקסטיל "איטון" בעיר. באחד מן הימים שמעה אותו אשת בעלי המפעל שר תוך כדי עבודתו, התרשמה משירתו, ומימנה את לימודיו בקונסרבטוריון המלכותי בטורונטו.
בשנת 1919 הופיע בארצות הברית בעיר ניו יורק, וזכה לביקורות נלהבות. ב-1920 התמנה לחזן בבית הכנסת "סלומינר" בניו יורק, ובהמשך עבד במספר בתי כנסת, ערך מופעים וקונצרטים, הופיע בתוכניות רדיו, והקליט מספר קטעי חזנות בתקליטים.
כרבים מחזני דורו הוצע לשליסקי לשיר באופרה, הוא סירב. אך הוא הקליט - ביידיש - שני קטעי אופרה. (את האריה 'רחל' ו'רומנזה')
שליסקי ניחן בקול טנור גבוה וגמישות קולית טובה. הוא ידוע בעיקר בשל קטעי החזנות שביצע כגון "אנא בכח", "לעולם יהא אדם" ו"תכנת שבת". רוב יצירותיו הולחנו על ידי המלחין מאיר פוזנר.
במהלך חייו הביא את הוריו להתגורר עמו בארצות הברית.
באביב 1934, בשיא הקריירה שלו, לאחר שסיים לשיר את הקטע "אנא בכח" הנאמר בליל שבת, קרס יוסף שליסקי ואיבד את הכרתו. בבית החולים אובחן כסובל מאירוע מוחי. יוסף שליסקי שכב בבית החולים למעלה מ-20 שנה כשהוא משותק בכל חלקי גופו, עד שנפטר ב-14 בפברואר 1955. הלווייתו הייתה מן הגדולות שידעה ניו יורק היהודית, והשתתפו בה למעלה ממאה אלף איש.
אלברט בטל
אלברט בטל (בגרמנית: Albert Battel; 21 בינואר 1891 – 1952) היה אובר-לויטננט (סגן) בוורמאכט הגרמני ועורך דין, שנודע בעקבות ההתנגדות שלו במלחמת העולם השנייה לתוכניות הנאציות של חיסול הגטו היהודי בפשמישל ב-1942.
קורות חייו
בטל נולד בפרז'ינקה, כיום חלק מפולין ואז חלק משלזיה. הוא למד בברסלאו לימודים תיכוניים, ולאחר ששירת במלחמת העולם הראשונה, למד כלכלה ומשפטים במינכן ובוורוצלב. ב-1933 הצטרף בטל למפלגה הנאצית, ונטל חלק בפעילות אגודת המשפטנים הנציונל-סוציאליסטים (בגרמנית: Nationalsozialistischer Rechtswahrerbund). ואולם, באותה שנה סייע גם לבריחת ידיד יהודי לשווייץ. מידע אמין מצביע על כך שסייע משפטית לידידים יהודים שנרדפו על ידי השלטון, ואף חילץ עצורים שנכלאו במחנות ריכוז. ב-1936 עמד בפני בית דין מפלגתי בהאשמה שגילה אהדה ליהודים.
כקצין מילואים בן חמישים ואחת הוצב בטל בפשמישל שבדרום פולין כשלישו של המפקד הצבאי המקומי, סרן מקס לידטקה. לאחר המערכה בפולין בתחילת מלחמת העולם השנייה חולקה פשמישל בין גרמניה הנאצית לברית המועצות, אך עם תחילת מבצע ברברוסה ביוני 1941 השתלטו הגרמנים גם על חציה הסובייטי של העיר. ביולי 1942 החלו הנאצים בגירוש יהודי העיר למחנות השמדה. ליהודים נאמר שהם עומדים לעבור "יישוב מחדש". ואולם, כשהתכונן האס אס להתחיל את הגירוש הראשון בקנה-מידה כה גדול של יהודי פשמישל, ב-26 ביולי הורה בטל, בחברת הממונה עליו, לידטקה, על חסימת הגשר מעל נהר הסן, הגישה הבלעדית לגטו היהודי. כשניסו יחידות גולגולת המת של האס אס לחצות לצד השני איים המפקד האחראי על הגשר, מש"ק בדרגת האופטפלדוובל, לפתוח באש אם לא יסוגו. כל זאת לאור היום, לתדהמתם של התושבים המקומיים. מאוחר יותר באותו ערב נכנסה יחידה צבאית בפיקודו של אובר-לויטננט בטל לשטח המגודר של הגטו, ופינתה כ-100 יהודים על משאיות צבאיות לצריף של הפיקוד הצבאי המקומי. בטל טען שהוא זקוק לעבודתם של יהודים אלו, העביר אותם לחסות הוורמאכט וכך הציל אותם מגירוש למחנה ההשמדה בלז'ץ. אחר משא ומתן ארוך הסכימו אנשי האס אס לוותר על "העובדים שלו". האסירים שנותרו בגטו, כולל יו"ר היודנראט, ד"ר דולדיג, נרצחו ביריות בימים שלאחר מכן או גורשו להשמדה בבלז'ץ.
לאחר תקרית זו החלו רשויות האס אס בחקירה סמויה על התנהלותו של קצין הצבא שהעז להמרות את פיהם בנסיבות מביכות כאלה. התברר כי בטל, למרות היותו חבר המפלגה הנאצית מאז מאי 1933, כבר משך תשומת לב בעבר בגלל התנהגות ידידותית כלפי היהודים. לפני המלחמה הועמד בטל לדין לפני בית הדין של המפלגה על שהאריך תוקף הלוואה לעמיתו היהודי. מאוחר יותר, במהלך שירותו בפשמישל, ננזף רשמית על כך שלחץ בלבביות את ידו של היודנראט בפשמישל, דולדיג. הפרשייה הגיעה לתשומת לב הדרגים הבכירים ביותר בהיררכיה הנאצית. היינריך הימלר, ראש האס אס, גילה עניין בתוצאות החקירה ושלח עותק של התיעוד המפליל למרטין בורמן, ראש לשכתו ויד ימינו של אדולף היטלר. במכתב הנלווה נשבע הימלר להשעות את עורך הדין מהמפלגה הנאצית ולעצרו מייד לאחר המלחמה.
הכרה כחסיד אומות העולם
עמדתו של בטל נגד האס אס נודעה רק זמן רב לאחר מותו, בעיקר הודות למאמצים עיקשים של החוקר ועורך הדין הישראלי ד"ר זאב גושן. ב-22 בינואר 1981, כמעט 30 שנים לאחר מותו, הכיר יד ושם באלברט בטל כחסיד אומות העולם.
פרולטר זרניאנין (כדורגל)
מועדון הכדורגל פרולטר זרניאנין היה מועדון כדורגל סרבי מהעיר זרניאנין, שבסרביה. המועדון היה אחד המועדונים הסרבים הבכירים בתקופת יוגוסלביה והופיע מספר פעמים בליגה היוגוסלבית הבכירה, כאשר דירוג השיא של הקבוצה בליגה זו היה 5 בעונת 1990/91, כאשר ברוב העונות בילתה בתחתית הטבלה וירדה לליגת המשנה ועלתה מספר שנים לאחר מכן וחוזר חלילה.
עם הקמת הליגה הסרבית הבכירה, הייתה הקבוצה תחילה קבוצת מרכז טבלה אך עם הזמן החלה לגלות אי-יציבות וירדה מספר פעמים לליגת המשנה ועלתה חזרה בשנים אחרות, כשדירוג השיא של הקבוצה בליגה הסרבית היה 5 בעונת 1993 וכן בעונת 1996/97, אז העפילה בשל כך לגביע האינטרטוטו, בו שיחקה בעונת 1997. בגביע האינטרטוטו שיחקה בשלב הבתים המוקדם מול קבוצות מכבי חיפה מישראל, פובליקום צליה מסלובניה, אנטליאספור הטורקית ולוקומטיב ניז'ני נוברוגוד הרוסית. הקבוצה סיימה את שלב הבתים הזה במקום הרביעי, מקום אחד מעל מכבי חיפה שסיימה במקום האחרון. הקבוצה סיימה עם מאזן של ניצחון אחד, תיקו אחד ושני הפסדים, כאשר את הניצחון היחיד השיגה על מכבי חיפה, 4-0 במשחק שנערך בסרביה.
בטי מחמודי
בטי מחמודי (באנגלית: Betty Mahmoody; נולדה ב-9 ביוני 1945) היא סופרת אמריקאית, הידועה בעיקר בשל ספרה "לא בלי בתי", ובשל הסרט בעל אותו השם המבוסס עליו. היא משמשת כנשיאה וכמייסדת של ארגון "עולם אחד: עבור הילדים", ארגון השואף לקדם הבנה בין תרבויות ולהציע ביטחון והגנה לילדים להורים בני תרבויות שונות.
לא בלי בתי
ספרה "לא בלי בתי" מתאר את חוויותיה בשנים 1986-1984, תקופה בה עזבה את מישיגן, ארצות הברית, ונסעה עם בעלה, אמריקני ממוצא איראני ובתם המשותפת, לאיראן. למחמודי הובטח כי הם ייסעו לביקור קצר, אך משהגיעו הוחזקו היא ובתה במדינה בניגוד לרצונן. מחמודי השאירה את שני בניה מנישואים קודמים בארצות הברית.
על פי הספר, נסעו היא ובעלה, סייד בוזורג מחמודי, ובתם מהטוב, לאיראן באוגוסט 1984. בעלה הבטיח לה שמדובר בביקור בן שבועיים של משפחתו בטהראן, אולם משחלפו שבועיים, סירב בוזורג לאפשר למחמודי ובתם לעזוב את המדינה. מחמודי נלכדה בתוך תרבות עוינת לאמריקאים, במשפחת בעלה העוינת לה, תחת שליטתו של בעלה המתעלל. לפי הספר, בעלה של מחמודי הפריד בינה ובין בתה מאתוב במשך שבועות, הכה אותה ואיים כי יהרוג אותה אם תנסה לברוח.
לבסוף ברחה מחמודי עם בתה. ספרה מתאר את בריחתן לאורך מאות קילומטרים עד לגבול עם טורקיה השכנה, ואת העזרה שקיבלו מאיראנים רבים.
ספרים נוספים
מחמודי קיבצה סיפורים על הורים נוספים שבני זוגם הזרים הפרידו בינם לבין ילדיהם בספרה "אהבת ילד".
בוזורג מחמודי
בשנת 2002 יצא סרט דוקומנטרי בשם "בלי בתי" בהשתתפות בעלה לשעבר של מחמודי, בוזורג מחמודי. הסרט, שהופק על ידי אלקסיס קורוס, פיני ממוצא איראני, מציג התנגדויות לספרה של מחמודי ולטענותיה בו. ב-23 באוגוסט 2009 נפטר בטהראן בוזורג מחמודי, והוא בן 70. סוכנות הידיעות האיראנית IRNA ציטטה את אחיינו, מג'יד גודסי, שטען כי הוא נפטר בבית החולים כתוצאה מבעיות בכליות ומסיבוכים נוספים.
מחץ הדלתא
מחץ הדלתא (באנגלית: The Delta Force) הוא סרט פעולה אמריקני שיצא לאקרנים בשנת 1986 בבימויו של מנחם גולן ובהפקתם של יורם גלובוס ומנחם גולן. הסרט צולם ברובו בישראל.
בסרט השתתף גם שייקה אופיר בתפקיד סוכן מוסד. זה היה סרטו המפורסם האחרון שכן שנה לאחר סיום הסרט נפטר (ב-1986 אופיר השתתף בסרט נוסף - "אמריקה 3000"). היה זה גם סרטו האחרון של לי מרווין, שגילם את דמות מפקד "כוח דלתא", ומת לאחר שנה מהתקף לב.
את סצינות המטוס החטוף צילמו בנמל התעופה בן-גוריון ואילו המיקום שנבחר לשדה התעופה בביירות היה התחנה המטאורולוגית בבית דגן. צ'אק נוריס עצמו ביצע חלק גדול מהפעלולים בסרט אולם בסצינות מסובכות יותר היה לו כפיל. סצנת הפשיטה בה נראים רכבי השטח של כוח דלתא צולמה כולה ביום, למרות העובדה שבסרט הסצנה נראית כפשיטה לילית - זאת בזכות שימוש בפילטרים מיוחדים בעת הצילום.
עלילת הסרט מבוססת בצורה רופפת על חטיפת טיסה 847 של TWA.
עלילה
הסרט מספר את סיפורה של "כוח דלתא" יחידת קומנדו אמריקנית מיוחדת המגיעה למזרח התיכון כדי לשחרר אזרחים אמריקנים שנחטפו על ידי מחבלים אירניים, במהלך טיסה של מטוס אמריקני מחברת ATW מאתונה לניו יורק. בין השאר נאלץ הכוח לתכנן פשיטה נועזת על מעוז מחבלים בביירות שבלבנון. באופן מפתיע, הנשק העיקרי שלהם הוא תת מקלע העוזי הישראלי. בנוסף הם מצוידים ברכבי שטח קלים ואופנועים המסוגלים לשגר רקטות.
רוב הצילומים התנהלו ביפו בסמטאות ליד הים.
סרטי ההמשך
ב-1990 יצא סרט ההמשך "מחץ הדלתא 2 - הקשר הקולומביאני". בזמן הצילומים בפיליפינים אירעה תאונת מסוק בה נהרגו חמישה, ביניהם הצלם הישראלי גדי דנציג.
הסרט השלישי בסדרה "מחץ הדלתא 3: משחק המוות", יצא בשנת 1991 ובו בניגוד לשני הסרטים הראשונים, לא כיכב צ'אק נוריס, אלא בנו מייק נוריס, ואיתו עוד ארבעה שחקנים צעירים, כולם היו בנים או אחים של כוכבים הוליוודים ידועים. ניק קסבטס (בנם של ג׳ינה רולנדס וג׳ון קסבטס), טוני פק (בנו של גרגורי פק), אריק דאגלס (בנו הצעיר של קירק דאגלס ואחיו של מייקל דאגלס), וכן מתיו פן (אחיו הצעיר של שון פן). שחקנים ישראלים שכיכבו בסרט היו יונתן צ'רצ'י וחנה אזולאי-הספרי.
סי. אם. פאנק
פיליפ ג'ק ברוקס (באנגלית: Phillip Jack Brooks; נולד ב-26 באוקטובר 1978 בשיקגו, אילינוי) הידוע יותר בשם הבמה שלו, '''סי. אם. פאנק''' הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות ה-WWE, שבו הופיע בין השנים 2005 ל-2014. דמותו הפופולרית של ברוקס עמדה לעיתים במרכז עלילות הארגון והיוו סיפור ראשי. כמו כן, ברוקס הוא לוחם MMA לשעבר.
קריירת ההיאבקות
ברוקס החל בקריירת ההיאבקות במופעי שוליים של ארגון Lunatic Wrestling Federation) LWF) עם אחיו מייק. דרכם המשותפת של האחים נקטעה במהרה לאחר שנתגלה כי אחיו מעל בכספי ארגון ההיאבקות בו שיחקו. לאחר הפרשה לא חזר עוד אחיו להופיע בהיאבקות מקצועית בעוד שפיליפ החליט להמשיך בקריירה ונרשם לבתי ספר העוסקים בנושא כדי להפוך למקצוען.
במסגרת אימוניו השתתף ברוקס במספר ארגוני היאבקות מקומיים ועצמאיים, שם שותפו לרוב היה סקוט קולטון, אשר לימים יצטרף גם הוא ל-WWE ודמויות השניים שותפו לא אחת בעלילות השונות. אט-אט הצליח ברוקס להתקדם לארגונים אזוריים, ולבסוף הצטרף לארגונים Ring of Honor (ובקיצור - ROH) ו-TNA במקביל, תחת השם "CM פאנק". בתחילה הייתה דמותו "טובה", אך הפכה במהרה לדמות "רעה" שנלחמה מול דמותו של סקוט לוי שהייתה ידוע בשם "רייבן". היריבות נמשכה ברוב שנת 2003, ונחשבה לאחת מהיריבויות הכי גדולות בארגון. במהלך אותה יריבות, פאנק הוצג בתור תומך של סגנון הסטרייט אדג' והוא גינה את רייבן על סגנון חייו. פאנק ניצח את רייבן בקרב כלוב בנובמבר כדי לסיים את היריבות.
לאחר מכן, דמותו של ברוקס חזרה להיות "טובה", כשהוא טיפס במהירות בסולם הארגון. הוא היה האדם האחרון שהודח בטורניר על "האליפות הטהורה" וזכה, יחד עם שותפו, קולטון, שהיה ידוע כ"קולט קאבאנה", פעמיים באליפות הזוגות.
רדיפה אחרי תואר העולם
ב-2004, פאנק נלחם מול אלוף ROH, סמואה ג'ו, בסדרה של שלושה קרבות. בקרב הראשון, ביוני, הם נאבקו שעה אך אף אחד מהם לא ניצח. בקרב השני, באוקטובר, בעיר מגוריו של פאנק - שיקגו, הם שוב התאבקו במשך שעה כשאף אחד לא מנצח. הקרב היה הקרב האמריקאי הראשון מזה 7 שנים שדורג כקרב 5 כוכבים. בדצמבר 2004, ג'ו ניצח את פאנק בקרב ללא מגבלת זמן.
ביוני 2005 חתם ברוקס על חוזה עם ארגון ה-WWE, הגדול ביותר בתחום ההיאבקות המקצועית. בקרב שהיה אמור להיות הקרב האחרון שלו בארגון, ניצח פאנק את אוסטין אריס וזכה באליפות ROH. מיד לאחר מכן, דמותו הפכה שוב ל"רעה" כשהצהיר שהוא מתכוון לעזוב ל-WWE עם החגורה. במשך כמה שבועות, פאנק לגלג על הקהל ועל האליפות, כולל קטע שבו חתם על החוזה עם WWE על החגורה. ב-12 באוגוסט, פאנק נלחם בקרב מרובע על האליפות מול ג'ו, כריסטופר דניאלס וג'יימס גיבסון, כשגיבסון מנצח את פאנק לבסוף וזכה בתואר. למחרת היום, פאנק נלחם מול חברו, קולט קאבאנה, בקרב של שתי הכרעות משלוש, שהיה הקרב האחרון שלו ב-ROH. לאחר הקרב, הקהל זרק סרטים על פאנק הבוכה כתודה אחרונה.
WWE
ברוקס צוות תחילה לליגת "הפיתוח" של ה-WWE (כיום NXT Wrestling), שנקראה OVW. דמותו של ברוקס השתלבה הישר לשיאי העלילה של ליגת הפיתוח כשהוא זוכה באליפויות. ברסלמניה 22, ברוקס גילם גנגסטר במהלך הכניסה של ג'ון סינה.
ב-4 ביוני 2006, פאנק נלחם בקרב הראשון שלו במופע גדול של ה-WWE, בקרב לא מצולם. ב-4 ביולי, בפרק של ECW, שודר קטע מוקלט מראש של פאנק שדיבר על סגנון החיים שלו. ב-1 באוגוסט 2006, פאנק ערך את הבכורה הטלוויזיונית שלו, כשניצח את ג'סטין קרדיבל. לאחר מכן, פאנק המשיך להיות בלתי מנוצח ב-ECW.
קצת אחר כך, פאנק התחיל יריבות עם מייק נוקס, לאחר שנוקס האשים את פאנק בניסיון למשוך את חברתו, קלי קלי. פאנק ניצח את נוקס בקרב שבו המנצח נכנס לקרב מרובה משתתפים על אליפות ECW. הוא גם ניצח את נוקס עוד פעם, וגם הצטוות יחד עם DX (שון מייקלס וטריפל H) והאחים מאט וג'ף הארדי בקרב צוותים מול הצוות של רנדי אורטון, אדג', נוקס, ג'וני נייטרו וגרגורי הלמס, בקרב בו כל המשתתפים בצוות של פאנק שרדו לאחר שכל הצוות היריב הודח מהקרב. בדצמבר, פאנק השתתף בקרב מרובה משתתפים על אליפות ECW אך הודח ראשון.
לאחר מכן, פאנק התחיל יריבות עם בוב הולי, שגרם לפאנק להפסד הראשון שלו בקרבות יחידים בינואר 2009. פאנק חטף את ההפסד השני שלו כעבור שלושה שבועות מידיו של מאט סטרייקר. פאנק ניצח בקרב שאיפשר לו להשתתף בקרב סולם "כסף בבנק"- קרב של שישה אנשים שצריך להוריד מזוודה מתקרת האולם, שבו המנצח יוכל לקבל קרב על אליפות העולם מתי שירצה במשך שנה. פאנק התחיל להתקדם בארגון, כששבוע לפני הקרב הוא ניצח פעמיים (כולל את בוקר טי, אלוף עולם לשעבר). בקרב הסולם עצמו, פאנק כמעט הגיע למזוודה לפני שקן קנדי מנע ממנו להשיג אותה, והשיג אותה בעצמו.
באפריל 2007, פאנק נהיה דמות "רעה" כשהצטרף למתאבקים החדשים של ECW ביריבות מול המתאבקים הוותיקים. אך כעבור שבועיים, פאנק חזר להיות "טוב" כשתקף את אלייז'ה בורק, מנהיג המתאבקים החדשים. פאנק ניצח את בורק בקרב יחידים ולאחר מכן בקרב שלשות יחד עם מתאבקי הECW הוותיקים (אוריג'ינלס).
מר כסף בבנק
ברסלמניה 24, פאנק זכה במזוודת הכסף בבנק, לאחר שניצח את כריס ג'ריקו, MVP (מונטל וונטביוס פורטר), שלטון בנג'מין, ג'ון מוריסון, מר קנדי וקרליטו. ביוני 2008, פאנק הועבר לתוכנית Raw. ב-30 ביוני, רק שבוע לאחר שהועבר ל-Raw, הוא השאיר את חותמו על התוכנית לאחר שבטיסטה תקף את אלוף העולם במשקל כבד, אדג', ופאנק דרש את הקרב על התואר העולמי שהובטח לו בחוזה הכסף בבנק מיד. לאחר שניצח את אדג' הפצוע, פאנק זכה באליפות העולם למשקל כבד. מאוחר יותר באותו לילה, הוא הגן על התואר מול ג'ון "בראדשו" לייפילד. פאנק החזיק בתואר עד ספטמבר, שם הותקף בידי רנדי אורטון וחבריו לפני קרב על התואר. פאנק נאלץ לוותר על התואר, כשכריס ג'ריקו זכה בתואר מאוחר יותר. כעבור 8 ימים, הוא נלחם מול ג'ריקו בקרב כלוב על התואר אך הפסיד.
באוקטובר 2008, פאנק וקופי קינגסטון ניצחו את קודי רודס וטד דיביאסי וזכו בתוארי הזוגות של ה-WWE. שניהם היו בצוות עם בטיסטה מול הצוות של רנדי אורטון והפסידו להם. לאחר שהם הפסידו את התארים לג'ון מוריסון והמיז, פאנק השתתף בטורניר שבו המנצח יקבל קרב על האליפות הבין יבשתית לאחר שזכה בטורניר, הוא קיבל קרב על האליפות מול האלוף, ויליאם ריגל. בקרב הראשון ריגל נפסל, ולכן התואר לא עבר. בקרב השני, שבו נקבע שאם ריגל יפסל הוא יפסיד את התואר, פאנק נפסל. כעבור עוד שבוע, הם נלחמו בקרב ללא פסילות ופאנק זכה בתואר לראשונה. הוא הפסיד את התואר ב-9 במרץ, ל-JBL. ברסלמניה 25, פאנק זכה במזוודת הכסף בבנק בפעם השנייה ברציפות.
באפריל, פאנק הועבר לסמאקדאון, והתחיל יריבות עם אומאגה, לאחר שזה מנע ממנו לדרוש קרבות על אליפות העולם באמצעות החוזה שלו כשהאלוף היה במצב פגיע. פאנק ניצח את אומאגה בקרב רצועה כדי לסיים את היריבות ביניהם. מאוחר יותר באותו הלילה, לאחר שג'ף הארדי ניצח את אדג' בקרב סולם וזכה באליפות העולם, פאנק דרש את הקרב על התואר וזכה בתואר שוב. לאחר שהגן על התואר בקרב משולש מול אדג' והארדי, פאנק הפסיד להארדי בקרב תואר בפסילה לאחר שבעט בשופט, לכאורה בגלל שנפצע בעינו. לאחר שהארדי פקפק באמינות הפציעה, פאנק הפך ל"רע" ולגלג על סגנון החיים של הארדי לעומת סגנון הסטרייט אדג' שלו. ביולי פאנק הפסיד את התואר שלו להארדי, אך ניצח אותו כדי לזכות שוב בתואר באוגוסט. לאחר מכן פאנק הותקף בידי הקברן. ב-28 באוגוסט, פאנק ניצח את הארדי בקרב כלוב שבו המפסיד התחייב לעזוב את הארגון.
פאנק התחיל להילחם מול אנדרטייקר, ולאחר שניצח אותו ברמאות בספטמבר בקרב הכנעות על התואר (הקברן לא נכנע), פאנק הפסיד לו את התואר בקרב "גיהנום בכלוב" באוקטובר. לאחר מכן פאנק, יחד עם ריי מיסטריו ובטיסטה, איתגר את האנדרטייקר בקרב על התואר אך הפסיד.
תרבות הסטרייט אדג'
לקראת סוף השנה, דמותו של פאנק השתנתה לאחר שלקח את המתאבק לוק גאלוס תחת חסותו וגרם לו לאמץ את סגנון הסטרייט אדג'. לאחר מכן פאנק התחיל להציג את עצמו בתור דמות משיחית ומנהיגת כת, כשהוא דרש מאנשים להצטרף אל סגנון החיים שלו. הוא לקח "מעריצים" (שחקנים) מהקהל, גרם להם להישבע לו אמונים וגילח את שיערם, כולל מתאבקת בשם סרינה, שיחד איתו ועם גאלוס יצרה את קבוצת "תרבות הסטרייט אדג'". פאנק בעצמו לא גילח את שיערו ואת זקנו, כשטען שהוא כבר נקי. באירועים לאחר מכן, פאנק התחיל להטיף לקהל במהלך הקרבות שלו. לאחר שריי מיסטריו הדיח אותו בקרב על אליפות העולם, פאנק התחיל יריבות עם מיסטריו. לאחר שהפסיד למיסטריו ברסלמניה בקרב שבו אם ריי היה מפסיד היה צריך להצטרף לקבוצה של פאנק, ולאחר שניצח את ריי בקרב שבו שיערו של פאנק היה על הכף באמצעות עזרה ממישהו מסתורי במסכה, פאנק נלחם מול ריי בקרב שבו אם הוא היה מנצח, ריי היה מצטרף אליו, אולם בגלל שריי ניצח, פאנק נאלץ לגלח את שיערו.
לאחר מכן, פאנק לבש מסכה כדי להסתיר את קרחתו. לאחר מכן, הוא נלחם על אליפות העולם למשקל כבד אולם הפסיד. לאחר מכן, ביג שואו הוריד את המסכה של פאנק, וגם חשף את החבר המסתורי בקבוצה של פאנק כג'ואי מרקורי, מתאבק עבר שנפצע בפניו. באוגוסט, שואו ניצח את כל הקבוצה של פאנק לאחר שפאנק נטש את חבריו, ובספטמבר, שואו ניצח את פאנק. לאחר מכן הקבוצה התפרקה.
המעבר ל-Raw והקמת "הנקסוס החדשה"
לאחר מכן, פאנק הועבר ל-Raw, ויצג אותה בקרב צוותים מול הצוות של סמאקדאון, שם הפסיד. פאנק נפצע לאחר מכן, והחל לפרשן בתוכניות. בדצמבר, פאנק חזר להיאבקות לאחר שתקף את ג'ון סינה. לאחר מכן פאנק נכנס אל קבוצת "הנקסוס", שכבר הייתה ביריבות עם סינה, ונהיה המנהיג של "הנקסוס החדשה", שכללו את מייסון ריאן, האסקי האריס, מייקל מקגיליקטי ודייוויד אוטונגה. לאחר מכן, פאנק פיתח יריבות נגד רנדי אורטון, אותו האשים בסיום כהונתו כאלוף ב-2008. פאנק הפסיד לאורטון ברסלמניה 27 וגם בקרב ללא פסילות חודש אחר כך.
יריבות עם ג'ון סינה
ב-17 ביולי 2011 התקיים אירוע "כסף בבנק". פאנק התחרה מול ג'ון סינה על אליפות ה-WWE כמתוכנן בקרב מרשים ביותר. באמצע הקרב, כאשר סינה החזיק את פאנק באחיזת הכנעה ו(STF), פרצו לקרב וינס מקמהן ואחד מהבכירים בארגון, ג'ון לאורינייטיס, וניסו לסיים את הקרב באופן מיידי אף על פי שברוקס לא נכנע. סינה שחרר את האחיזה, הכה את לורינייטיס וצעק על מקמהן שהקרב יתנהל בדרך שלו (בצורה הוגנת). פאנק ניצל את ההסחה, וברגע שסינה חזר לזירה, ביצע עליו פאנק את המהלך המסיים שלו(Go To Sleep / G.T.S), וניצח את סינה. מקמהן הזועם התפרץ לעמדת הקריינות, וקרא לאלברטו דל ריו, זוכה קרב הכסף בבנק באותו יום, לדרוש את הקרב שלו על אליפות העולם מול פאנק המותש באותו הרגע. דל-ריו רץ ממאחורי הקלעים אל הזירה יחד עם המזוודה, אך בשנייה שנכנס לזירה, בעט בו פאנק והימם אותו. באותו רגע פאנק לקח את חגורת האליפות ורץ דרך הקהל יחד עם החגורה אל מחוץ לאולם. לאחר שריי מיסטריו זכה באליפות ה-WWE הפנויה רק כדי להפסיד אותה מאוחר יותר לג'ון סינה, פאנק הופיע עם החגורה שלו והכריז שחזר לארגון. הקצין התפעולי הראשי החדש של ה-WWE, טריפל H, הודיע שפאנק וסינה הם שניהם אלופים, ושהם ילחמו בקרב שבו המנצח יהיה האלוף הבלתי מעורער, והוא ישפוט בקרב זה. באוגוסט, פאנק הצמיד את סינה לשלוש (אף על פי שרגלו של סינה הייתה על החבל) ונהיה האלוף הבלתי מעורער. לאחר הקרב, קווין נאש, חברו של טריפל H, עשה את חזרתו ל-WWE ותקף את פאנק (מה שגרם לאחר מכן לסכסוך בין קווין נאש לבין טריפל H). אחרי שעזב את הזירה דרך הקהל יצא אלברטו דל ריו ודרש את הקרב על התואר בעזרת מזוודת הכסף בבנק שבה זכה בקרב הסולמות של Raw באירוע "כסף בבנק".
יריבות עם טריפל H וקווין נאש
ב-Raw שלאחר מכן, התגלה שנשלח לקווין נאש מסרון מסתורי לתקוף את המנצח בקרב אליפות ה-WWE. בהמשך התוכנית, פאנק נקלע לסכסוך עם נאש, כשפאנק האשים את טריפל H בשליחת המסרון. פאנק דרש קרב מול נאש, אך קיבל קרב מול טריפל H. לאחר מכן התברר שנאש שלח את המסרון לעצמו כדי להשיג אליבי. לאחר שנאש פוטר, פאנק דרש שהקרב שלו מול טריפל H יהיה ללא פסילות ואם הוא ינצח, טריפל H יתפטר מתפקידו כקצין תפעולי ראשי. בקרב עצמו, לאחר התערבות מקווין נאש, טריפל H ניצח. וככה נגמר הסכסוך של פאנק וטריפל H. לאחר שלושה שבועות פאנק נלחם נגד אלברטו דל ריו ב-Raw. באמצע הקרב יצא ג'ון לאורנייטיס, המנהל הראשי החדש של Raw, ועצר את הקרב והודיע שהוא הופך את הקרב לקרב זוגות אלברטו דל ריו ופאנק נגד המיז ו-R-טרות'. באמצע הקרב עזב דל ריו את פאנק והשאיר אותו להילחם לבד נגדם עד שהם תקפו אותו ביחד והקרב הסתיים כתוצאה מפסילה. הם המשיכו להכות את פאנק עד שטריפל H בא לעזור לו. בעקבות זה נקבע להם קרב זוגות לאירוע Vengeance, טריפל H ופאנק נגד מיז ו-R-טרות'. ב-23 באוקטובר, באירוע Vengeance הקרב התנהל כמתוכנן עד שקווין נאש חזר. נאש יצא מהקהל וגרם לטריפל H ופאנק להפסיד בקרב. לאחר מכן החל יריבות עם אלברטו דל ריו ונקבע קרב ביניהם ב"סדרת ההישרדות" אשר הסתיים בניצחונו של CM פאנק והפיכתו לאלוף ה-WWE החדש. בטקס פרסי ה"סלאמי" המסורתי של השנה זכה ברוקס בפרס מתאבק השנה.
כהונה שנייה בתור אלוף ה-WWE
אחרי "סדרת ההישרדות", אלברטו דל ריו קיבל קרב חוזר עבור אליפות ה-WWE אך הוא הפסיד גם אותו. המנהל הראשי של Raw, ג'ון לאורנייטיס, קבע שבאירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות יהיה קרב משולש על אליפות ה-WWE בין פאנק, המיז ואלברטו דל ריו. הקרב יהיה קרב של כיסאות, שולחנות וסולמות. פאנק הביס את דל ריו ומיז ולכן נשאר אלוף. יום לאחר מכן, ב-Raw, פאנק הגן על האליפות נגד דולף זיגלר. הוא הפסיד לזיגלר כתוצאה מפסילה בגלל התערבותו של הסמנכ"ל לקשרי כוכבים, ג'ון לאורנייטיס. באירוע "תא ההדחות" פאנק השתתף בקרב ההדחות המסורתי על האליפות בין כריס ג'ריקו, קופי קינגסטון, דולף זיגלר, המיז ו-R-טרות', בו ניצח ושמר על התואר אצלו.
ברסלמניה 28 פאנק ניצח את כריס ג'ריקו ושמר על אליפות ה-WWE שוב. לאחר מכן, נקבע ביניהם קרב לאירוע "חוקי אקסטרים" בסגנון קרב רחוב בנוסח שיקגו, שבו פאנק גם ניצח. במהלך תקופת היריבות בין השניים, ג'ריקו נהג לגדף ולהשפיל את פאנק ואת כבוד משפחתו כשטען שאביו אלכוהוליסט, אחותו מכורה לסמים, ושאימו הולידה אותו בכלל כממזר. לכן הניצחון הגדול באירוע "חוקי אקסטרים" החזיר לפאנק את כבוד משפחתו.
באירוע Over The Limit נקבע שפאנק יגן על אליפות ה--WWE מול דניאל בריאן, חברו הטוב מארגון היאבקות ROH, מפני שדניאל ניצח בטורניר "הבס את השעון" וזכה להילחם על האליפות. ב-Over The Limit ניצח פאנק את דניאל בריאן לאחר שנכנע בדיוק לאחר צלצול הפעמון והחלטת השופט. בסמקדאון, ה-1 ביוני, נקבע קרב לאירוע No Way Out, ש-CM פאנק ילחם נגד דניאל בריאן ונגד קיין בקרב משולש (Triple Threat) על אליפות ה-WWE. באירוע No Way Out 2012,CM פאנק ניצח את דניאל בריאן וקיין ושמר על אליפות ה-WWE אצלו. באירוע "כסף בבנק" נקבע קרב חוזר בין CM פאנק לבין דניאל בריאן, שבו הדיווה AJ לי תשמש כשופטת אורחת. לאורך כל היריבות בין פאנק לבריאן (וגם קיין) AJ הסיחה את דעתם של השלושה בעיקר לענייני הזוגיות איתה וזאת בגלל "ההפרעות הנפשיות" מהם היא סובלת מאז שדניאל בריאן נפרד ממנה.
יריבות עם ג'ון סינה
בתוכנית 1000 של Raw, נלחם פאנק מול ג'ון סינה שפדה עליו את מזוודת הכסף בבנק אך בתור קרב הוגן. הקרב הופסק בגלל התערבות של ביג שואו. ביג שואו התחיל להכות את סינה ו-CM פאנק התעלם ויצא מהזירה ואז כשהרוק הגיע ונכנס לזירה הוא עצר את ביג שואו ואז CM פאנק נכנס שוב לזירה ותקף את הרוק במפתיע. בסאמרסלאם 2012 פאנק ניצח את ג'ון סינה וביג שואו על אליפות ה-WWE ונשאר אלוף ה-WWE. בתוכנית Raw כמה ימים אחר כך, פאנק החליט לתת לסינה להיות המתמודד החדש נגדו על האליפות באירוע לילה של אלופים.
בליל האלופים פאנק שמר על התואר בתיקו מול סינה. אחרי הקרב פאנק תקף את סינה עם חגורת ה-WWE. בשבוע לאחר מכן פאנק היה צריך לבחור מי יהיה הטוען לכתר לאליפות שלו בין שתי אפשרויות רייבאק לבין ג'ון סינה ובדיוק כשעמד להכריז הפסיק בגלל צעקות הקהל. הבעלים של ה-WWE, וינס מקמהן, נכנס לאולם כדי להודיע שהוא הולך לבחור את הטוען לכתר לאליפות של פאנק. וינס בחר בהמשך התוכנית את רייבאק כטוען לכתר ובאירוע "גיהנום בכלוב" 2012 נקבע הקרב CM פאנק נגד רייבאק על אליפות ה-WWE. בקרב נגד רייבאק, השופט של הקרב, בראד מדוקס, נתן לרייבאק מכה לביצים ולאחר מכן נתן לפאנק את הניצחון לאחר שפאנק הצמיד במהירות את רייבאק ובראד ספר לספירת 3 במהירות. לאחר הקרב רייבאק פגע קשות במדוקס וב-CM פאנק לאחר שביצע עליו את השל שוק בראש הכלוב. חודש לאחר מכן הוחלט קרב שלישייה לאירוע Survivor Series 2012 בין אלוף ה-WWE, CM פאנק לבין רייבאק וג'ון סינה. באותו הקרב רייבאק עמד לנצח ואז התפרצו שלושה מתאבקים מ-NXT שקראו לעצמם כמה תוכנית לאחר מכן "המגן" וביצעו על רייבאק את תרגיל הסיום המשותף שלהם על שולחן שדרנים. בזכות מהלך זה CM פאנק ניצח בקרב. ב-Raw לאחר מכן נקבע קרב בין פאנק לרייבאק בקרב שולחנות, סולמות וכיסאות לאירוע Tables Ladders And Chairs 2012 (בתרגום חופשי : שולחנות, סולמות וכיסאות). שבועיים לפני האירוע פאנק ספג פציעה ולא היה יכול להתמודד באירוע ולכן נקבע הקרב ל-Raw שב-7 בינואר קרב שולחנות, סולמות וכיסאות על התואר. ב-Raw פאנק ניצח בקרב זה בעזרת התערבות של "המגן".
יריבות עם דה רוק וג'ון סינה
בפרק ה-1000 של Raw, הרוק חזר ל-WWE והזכיר לפאנק שהוא קבע שברויאל ראמבל הוא ילחם נגד אלוף ה-WWE לא משנה מי זה יהיה. שבוע לפני הרויאל ראמבל, ב-Raw, שלישיית "המגן" תקפו את הרוק. לאחר מכן, במאחורי הקלעים, מר מקמהן אמר לפאנק שאם "המגן" יתפרצו לקרב ברויאל ראמבל ויתקפו את הרוק, אז התואר יילקח מידיו של פאנק. ברויאל ראמבל "המגן" תקפו את דה רוק וגרמו לפאנק לאבד את האליפות. פאנק הפסיד בקרב, מיד יצא מר מקמהן לעבר הזירה והכריז שאליפות ה-WWE נלקחת מפאנק ומועברת לרוק עקב מה שהוא הכריז לפני האירוע, אך הרוק סירב לדבריו של מקמהן ורצה להילחם על האליפות ולא לקבל אותה כתוצאה מפסילה. מקמהן קיבל את בקשתו של הרוק וביקש מהשופט להתחיל מחדש את הקרב. הקרב נמשך אבל פאנק הפסיד את התואר לרוק. בתוכנית Raw אחרי רויאל ראמבל, נקבע קרב חוזר על האליפות בין פאנק לרוק באירוע "תא ההדחות" 2013. באירוע פאנק הפסיד לרוק בקרב ולא הצליח להשיב את האליפות אליו.
רסלמניה 29 ויריבות נגד אנדרטייקר
בתוכנית Raw, ב-25 בפברואר, התקיים קרב בין פאנק לג'ון סינה, שהמנצח בקרב זה יזכה בקרב נגד הרוק על אליפות ה-WWE ברסלמניה 29. ב-4 במרץ, פאנק התמודד נגד רנדי אורטון, שיימוס וביג שואו, בקרב שבו המנצח ילחם נגד אנדרטייקר ברסלמניה 29. פאנק ניצח ולכן נקבע שפאנק יתמודד ברסלמניה 29 נגד אנדרטייקר. ב-Raw שבוע לאחר מכן CM פאנק נלחם נגד קיין והפסיד לו מהסיבה ששיר הכניסה של אנדרטייקר נוגן ברקע ודעתו של פאנק הוסחה. קיין ניצל את הרגע ביצע עליו את תרגיל הסיום שלו במפתיע. אחרי הקרב פאנק תקף את קיין עם כד שהיה שייך לפול בירר שהיה המנהל של קיין ואנדרטייקר לשעבר, והוא מת לפני כמה ימים אחדים לפני האירוע כתוצאה מקוצר נשימה ואפר גופתו נמצא בכד. אנדרטייקר הגיע לזירה כדי להגן על קיין ופאנק ברח מן הזירה שהכד בידו. ברסלמניה 29, CM פאנק הפסיד לאנדרטייקר. הוא קבע רצף של 21 ניצחונות ברסלמניה. ב-Raw לאחר מכן CM פאנק נכנס לאולם עם המנהל שלו, פול היימן, והוא הודיע שהוא יפרוש לתקופה מה-WWE.
יריבות נגד כריס ג'ריקו
בתוכנית Raw ב-27 במאי, כריס ג'ריקו התעמת עם המנהל של CM פאנק, פול היימן, וכריס ג'ריקו איתגר את פאנק לקרב באירוע פייבאק. שבוע לאחר מכן ב-Raw, ג'ריקו והיימן חתמו על חוזה הקרב עם ג'ריקו. באותו שבוע בסמאקדאון, ג'ריקו התמודד נגד הלקוח החדש של פול היימן, קורטיס אקסל. במהלך הקרב, דעתו של ג'ריקו הוסחה כשנשמעה מוזיקת הכניסה של CM פאנק, ואז אקסל ביצע על ג'ריקו את התרגיל סיום שלו וניצח אותו. באירוע פייבאק, שהתקיים ב-16 ביוני, CM פאנק ניצח את כריס ג'ריקו לאחר שביצע עליו פעמיים ברצף את תרגיל הסיום שלו, GTS.
Money In The Bank ויריבויות משניות
בתוכנית Raw שהתקיימה ב-17 ביוני, פאנק ניצח את אלברטו דל ריו כתוצאה מספירת חוץ. אחרי הקרב ברוק לסנר מתפרץ לזירה ומבצע על פאנק את תרגיל הסיום שלו. ב-24 ביוני, אחרי ש-CM פאנק ניצח את דארן יאנג, סטפני מקמהן הכריזה על קרב "הכסף בבנק" שנקבע לאירוע Money In The Bank, ובו CM פאנק ילחם נגד רנדי אורטון, שיימוס, כריסטיאן, דניאל בריאן, קיין ורוב ואן דאם.
יריבות נגד ברוק לסנר וקורטיס אקסל
באירוע כסף בבנק, פול היימן בגד ב-CM פאנק, וגרם לו להפסיד. בתוכנית Raw למחרת, לסנר תקף את CM פאנק ונקבע בין השניים קרב ללא חוקים לאירוע סאמרסלאם 2013, בו פאנק הפסיד ללסנר לאחר התערבות מצידו של פול היימן. לאחר שפאנק הפסיד בקרב נגד לסנר, נקבע קרב בין פאנק לבין האלוף הבין יבשתי, קורטיס אקסל ומנהלו, פול היימן, בקרב שניים נגד אחד באירוע ליל האלופים.
בליל האלופים, הפסיד פאנק לפול היימן ולקורטיס אקסל לאחר שהותקף על ידי רייבאק, והוצמד לספירת 3 על ידי פול היימן. באירוע באטלגראונד, ניצח פאנק את רייבאק. באירוע גיהנום בכלוב, נקבע כי פאנק יתמודד מול רייבאק ופול היימן בקרב האנדיקאפ 2 נגד אחד בקרב מסוג גיהנום בכלוב. באירוע זה ניצח פאנק את רייבאק והיימן.
יריבות עם משפחת וויאט ושלישיית המגן
באירוע "סדרת ההישרדות" נקבע קרב זוגות בין אריק רואן ולוק הארפר המייצגים את משפחת וויאט לבין דניאל בריאן וסי אם פאנק שניצחו בקרב. יום אחרי שניצחו, תקפו משפחת וויאט את פאנק ובריאן בתוכנית מונדאי נייט ראו. הם לקחו את דניאל בראיין והשאירו את פאנק בזירה. פאנק יצא מהזירה ובלי ששם לב, רומן ריינס, חבר הסטייבל "השילד" נתן לו ספיר. באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות, נקבע קרב האנדיקאפ בין שלושת חברי השילד לסי אם פאנק. באירוע זה, ניצח פאנק את "השילד".
רויאל ראמבל והפרישה
בקרב הרויאל ראמבל המסורתי, CM פאנק היה למתאבק הראשון בקרב והודח על ידי קיין שהודח על ידי פאנק מוקדם יותר בקרב הדיח אותו. ב-3 במרץ, בתוכנית השבועית של Raw שנערכה בשיקגו, עיר הולדתו של פאנק, מוזיקת הכניסה שלו התנגנה אך הוא לא נכנס לאולם אלא פול היימן, בראיון אחד הוא אמר שהוא לעולם לא יחזור להתאבק שוב. ב-3 במרץ 2014 פאנק לא הופיע שהשיר שלו התנגן ברקע והסתבר כי פרש וחתם בUFC בו הפסיד בשני הקרבות היחידים שלו. ב-5 ביולי 2018 הודיע פאנק ל-WWE שיהיה שמח לחזור להתאבק
All Elite Wrestling (2021–היום)
לאחר שמועות כבירות וציפייה ממושכת, ב-20 באוגוסט 2021, פאנק ערך את הבכורה שלו בארגון ההיאבקות AEW בפרק של התוכנית Rampage במסגרת הספיישל The First Dance, חזרה לאחר שבע שנות היעדרות מזירת ההיאבקות. הוא איתגר את דארבי אלין לקרב באירוע All Out.
חיים אישיים
בשנת 2018 שימש כפרשן בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי ספורט האמריקאית "הביסטמאסטר האולטימטיבי".
אוסטריה במשחקים האולימפיים
אוסטריה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדה הראשונה שנערכה בעת החדשה, אולימפיאדת אתונה (1896). באותה העת הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, אך ברישומי הוועד האולימפי הבינלאומי נרשמו הישגי הספורטאים האוסטרים בנפרד מהישגיהם של עמיתיהם ההונגרים, והם יוחסו בדיעבד לאוסטריה. במלחמת העולם הראשונה נפרדו אוסטריה והונגריה למדינות עצמאיות, ושתיהן לא הורשו להשתתף באולימפיאדה הראשונה שנערכה לאחר מכן, אולימפיאדת אנטוורפן (1920). באולימפיאדת פריז (1924) השתתפה אוסטריה לראשונה כמדינה עצמאית, והיא משתתפת מאז במשחקים באופן קבוע.
לאורך השנים צברו הספורטאים האוסטרים במשחקי הקיץ 96 מדליות, בהן 20 מדליות זהב. הענפים המצליחים ביותר היו קאנו/קיאק (14 מדליות, מהן 3 מדליות זהב), הרמת משקולות (9 מדליות, מהן 3 מדליות זהב) ושיט (8 מדליות, מהן 3 מדליות זהב).
באולימפיאדות החורף, בהן משתתפת אוסטריה מאז היווסדן ב-1924, הישגיה של אוסטריה גבוהים בהרבה. הספורטאים האוסטרים צברו במשחקים אלה 250 מדליות, בהן 71 מדליות זהב. אוסטריה מדורגת במקום השישי בטבלת המדליות של כל הזמנים במשחקי החורף, אחרי נורווגיה, ארצות הברית, ברית המועצות, גרמניה וקנדה. הענפים בהם בלטו האוסטרים במיוחד היו סקי אלפיני עם זכייה ב-128 מדליות, בהן 40 מדליות זהב, יותר מכל מדינה אחרת; קפיצות סקי - ענף בו מדורגת אוסטריה במקום השלישי, אחרי פינלנד ונורווגיה, עם 27 מדליות מהן 7 מדליות זהב; החלקה אמנותית עם 20 מדליות, מהן 7 מדליות זהב. אוסטריה מדורגת במקום הרביעי בענף זה, אחרי ארצות הברית, רוסיה וברית המועצות; לוז' עם 25 מדליות, בהן 6 מדליות זהב, המקנות לאוסטריה את המקום הרביעי בטבלת המדליות, אחרי גרמניה, גרמניה המזרחית ואיטליה; סקי נורדי משולב, ענף בו אוסטריה מדורגת במקום הרביעי, אחרי נורווגיה, גרמניה ופינלנד, עם 16 מדליות, בהן 3 מדליות זהב; וגלישת שלג, ענף בו אוסטריה גם מדורגת במקום הרביעי, אחרי ארצות הברית, שווייץ וקנדה, עם 11 מדליות, בהן 5 מדליות זהב.
שתי אולימפיאדות חורף נערכו על אדמת אוסטריה, שתיהן באינסברוק. משחקי 1964 נערכו בה לאחר שהועדפה על פניהן של קלגרי ולאהטי. קודם לכן הפסידה בהתמודדות על אירוח משחקי 1960, לאחר שהפסידה לסקוו ואלי על חודם של שני קולות. הפעם השנייה בהם נערכו המשחקים באינסברוק היו ב-1976. ב-1970 בחר הוועד האולימפי הבינלאומי בעיר דנוור לאירוח המשחקים, אך ב-1972 חזרה בה העיר עקב העלויות הגבוהות והחשש מההשפעות הסביבתיות. לאחר שנבחנו מספר אפשרויות, בחר הוועד באינסברוק, ללא מכרז. עיר אוסטרית נוספת, זלצבורג, התמודדה על אירוח המשחקים פעמיים, אך נכשלה. במכרז לאירוח המשחקים ב-2010 דורגה במקום השלישי אחרי ונקובר ופייאונגצ'אנג, ובמכרז לאירוח המשחקים ב-2014 דורגה שוב במקום השלישי, אחרי סוצ'י ופייאונגצ'אנג. וינה התמודדה על אירוח משחקי הקיץ של 1964, ודורגה במקום השלישי אחרי טוקיו ודטרויט.
עד מלחמת העולם הראשונה
באולימפיאדת אתונה (1896) השתתפו שלושה ספורטאים אוסטרים, שלושתם זכו במדליות. אדולף שמאל זכה במדליית זהב במרוץ אופניים ל-12 שעות ובמדליות ארד במרוצים ל-333 מטר ול-10 ק"מ. הוא התחרה גם בסיף, וסיים במקום רביעי. פאול נוימן זכה במדליית זהב במשחה ל-500 מטר בחופשי, ואוטו הרשמן זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי.
באולימפיאדת פריז (1900) השתתפו 13 ספורטאים אוסטרים, והם זכו בשש מדליות. השחיין אוטו ואהלה זכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-1000 מטר בסגנון חופשי ובמשחה ל-200 מטר מכשולים. שחיין נוסף, קארל רוברל, זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב ובמדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי, וכן סיים במקום הרביעי במשחה ל-200 מטר מכשולים. הסייפים זיגפריד פלש ומילאן נראליץ' זכו במדליות ארד. נראליץ' היה קרואטי, ובאותה העת הייתה קרואטיה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית.
באולימפיאדת סנט לואיס (1904) ייצג את אוסטריה ספורטאי אחד בלבד, אוטו ואלה. ואלה זכה במדליית ארד במשחה ל-440 יארד בסגנון חופשי וסיים במקום רביעי במשחה ל-1 מייל חופשי. ספורטאי אוסטרי אחר, המתעמל יוליוס לנהארט, השתתף אף הוא במשחקים, ואף זכה במדליות זהב בקרב-רב ובמדליית כסף בתרגיל על שלושה מכשירים, אך מאחר שבתחרות הקבוצתית התחרה מטעם המועדון אמריקני מפילדלפיה (ואף זכה עמה במדליית זהב), נזקפו הישגיו לזכות ארצות הברית. גם באולימפיאדת לונדון (1908) התסכמו הישגיהם של האוסטרים במדליית ארד אחת, בה זכה השחיין אוטו שיף, במשחה ל-400 מטר חופשי. שיף גם סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכו האוסטרים בארבע מדליות. נבחרת הסיף זכתה במדליית כסף בחרב, ואחד מחבריה, ריכרד פרדרבר, זכה גם במדליית ארד ברומח. חבר נוסף בנבחרת הסיף היה אוטו הרשמן, ש-16 שנים קודם לכן זכה במדליית כסף בשחייה. הטניסאים פליקס פיפס וארתור צבורציל זכו במדליית כסף בטורניר הזוגות, ורביעיית השליחות במשחה ל-4x100 מטר חופשי (מרגרט אדלר, ברטה זאריק, קלרה מילך ויוזפינה שטיקר). נבחרת הכדורמים סיימה במקום הרביעי ונבחרת הכדורגל סיימה במקום השישי.
שנות ה-20 וה-30
באולימפיאדת פריז (1924) השתתפה אוסטריה לראשונה כמדינה עצמאית, נפרדת מהונגריה. גם במשחקים אלה זכו האוסטרים בארבע מדליות, כולן בהרמת משקולות: פרנץ אייגנר, אנדראס שטאדלר ואנטון צוורינה זכו במדליות כסף, ולאופולד פרידריך זכה במדליית ארד.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכו האוסטרים בשלוש מדליות, בהן מדליות הזהב הראשונות מזה 32 שנה. מרים המשקולות פרנץ אנדריסק ניצח בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג, ועמיתו האנס האס ניצח בקטגוריית המשקל של עד 67.5 ק"ג. החותרים לאו לוזרט וויקטור פלסל זכו במדליית ארד.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) עלה מספר המדליות בהן זכו האוסטרים ל-5. הסייפת היהודייה אלן פרייס ניצחה ברומח והייתה לאוסטרית הראשונה שזוכה במדליית זהב אולימפית. מרים המשקולות האנס האס איבד את תוארו, אך זכה במדליית כסף, ומרים משקולות נוסף, קארל היפפינגר, זכה במדליית ארד. המתאבק ניקולאוס הירשל זכה בשתי מדליות ארד, הן בסגנון חופשי והן בסגנון יווני-רומי.
אולימפיאדת ברלין (1936)
אולימפיאדת ברלין (1936) הייתה המוצלחת ביותר בתולדות אוסטריה. 232 ספורטאים אוסטרים השתתפו במשחקים, והם זכו ב-13 מדליות בהן 4 מדליות זהב.
מרבית המדליות הושגו בענף הקאנו והקיאק - 7 מדליות, בהן 3 מדליות זהב. חותר הקיאק גרגור הרדצקי זכה בשתי מדליות זהב - במקצה ל-1,000 מטר, ובמקצה ל-10,000 מטר בקיאק פולדינג. אדולף קיינץ ואלפונס דורפנר זכו במדליית זהב במקצה הזוגות ל-1,000 מטר. במקצה הזוגות ל-10,000 מטר זכו ויקטור קליש וקארל שטיינהובר במדליית כסף, ולהישג דומה הגיע פריץ לנדרטינגר במקצה היחידים ל-10,000 מטר. חותרי הקאנו רופרט ויינשטאבל וקארל פרויזל זכו במדליית כסף במקצה ל-1,000 מטר ובמדליית ארד במקצה ל-10,000 מטר.
במדליית הזהב הרביעית זכה מרים המשקולות היהודי רוברט פיין. החותר יוזף האזנהרל זכה במדליית כסף, ובמדליות ארד זכו הרוכב אלואיז פודהייסקי (בדרסאג') והסייפת אלן פרייס.
נבחרת הכדורגל זכתה במדליית כסף, לאחר שהפסידה בהארכה לנבחרת איטליה. קדמה לכך שערורייה שהתרחשה במשחק רבע הגמר מול נבחרת פרו. לאחר שהאוסטרים הובילו 0–2, הצליחו הפרואנים להשוות ברבע השעה האחרונה של המשחק, ובסופו של דבר ניצחו לאחר הארכה 2–4 (שלושה שערים נוספים שהבקיעו נפסלו בידי השופט). לאחר המשחק, ערערו האוסטרים על תוצאת המשחק, בטענה שאוהדים פרואנים ירדו למגרש ותקפו שחקן אוסטרי. פיפ"א ערכה דיון בעניין, אך הוא התקיים בנוכחות האוסטרים בלבד. לא ידוע בוודאות מהן הסיבות לכך שהפרואנים לא נכחו בדיון, אך יש שתי סברות עיקריות: האחת היא שנציגי המשלחת הפרואנית התעכבו בשל מצעד צבאי ולא הצליחו להגיע בזמן, והשנייה היא שהנאצים לא יכלו לשאת הפסד של נבחרת ארית לנבחרת שכללה אינדיאנים ומסטיסוס, ודאגו לכך שתתקבל החלטה לרוחם. כך או אחרת, החליטה פיפ"א לקבל את עמדת האוסטרים, והורתה על משחק חוזר ללא קהל. ההחלטה נתפסה כזלזול של אירופה בכלל וגרמניה בפרט במדינות דרום אמריקה. המשלחת הפרואנית כולה פרשה במחאה מהמשחקים, ולאות הזדהות נהגה כך גם המשלחת קולומביאנית.
אחרי מלחמת העולם השנייה
אף שב-1948 הייתה עדיין אוסטריה נתונה תחת שלטון בעלות הברית, אפשרו אלה את השתתפותה באולימפיאדת לונדון, בניגוד לגרמניה וליפן שהשתתפותן נאסרה. 144 ספורטאים אוסטרים השתתפו במשחקים. כל ארבע המדליות הושגו בידי נשים. הרמה באומה זכתה במדליית זהב בהטלת כידון, ושלוש ספורטאיות זכו במדליות ארד: אינה שפר בהדיפת כדור ברזל, חותרת הקיאק פרינצי שווינגל (במקצה ל-500 מטר) והסייפת אלן פרייס, ששחזרה את הישגה מאולימפיאדת ברלין.
באולימפיאדת הלסינקי (1952) ירדו הישגי המשלחת האוסטרית לשתי מדליות, שתיהן בענף הקיאקים. גרטרוד לייבהארט זכתה במדליית כסף במקצה ל-500 מטר, ואילו מקס ראוב והרברט וידרמן זכו במדליית ארד במקצה הזוגות ל-1,000 מטר. נבחרת הכדורגל הודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת שוודיה, ונבחרת ההוקי הודחה אף היא באותו שלב, בידי נבחרת הודו.
ראוב ווידרמן שחזרו את הישגם באולימפיאדת מלבורן (1956) וזכו שוב במדליית ארד. החותרים אלפרד זגדר ויוזף קלוימשטיין זכו אף הם במדליית ארד. באולימפיאדת רומא (1960), בה השתתפו 103 ספורטאים אוסטרים, זכה הקלע הוברט המרר במדליית זהב בירי משלושה מצבים, בעוד שזגדר וקלוימשטיין שיפרו את הישגם ממלבורן וזכו במדליית כסף. באולימפיאדת טוקיו (1964) ירד מספר הספורטאים האוסטרים ל-56. הייתה זו האולימפיאדה הראשונה בה אף ספורטאי אוסטרי לא זכה במדליה.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) השתתפו אף פחות ספורטאים אוסטרים, 43, אך הם זכו ב-4 מדליות. האתלטית ליזה פרוקופ זכתה במדליית כסף בקרב חמש, ואווה ינקו זכתה במדליית ארד בהטלת כידון. השייט הוברט ראודשל זכה במדליית כסף בדגם פין וחותרי הקיאק גינטר פפאף וגרהארד זייבולד זכו במדליית ארד במקצה הזוגות ל-1,000 מטר.
באולימפיאדת מינכן (1972) השתתפו 111 ספורטאים אוסטרים. שלושה מהם זכו במדליות. חותר הקיאק נורברט זאטלר זכה במדליית כסף במקצה הסלאלום, אילונה גוזנבאואר זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה, והקלע רודולף דולינגר זכה אף הוא במדליית ארד. דולינגר שחזר את הישגו גם באולימפיאדת מונטריאול (1976), בה היה הספורטאי האוסטרי היחיד שזכה במדליה.