cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קואווילה
קואווילה דה סרגוסה (בספרדית: Coahuila de Zaragoza; רשמית: המדינה החופשית והריבונית של קואווילה דה סרגוסה, בספרדית: Estado Libre y Soberano de Coahuila de Zaragoza), או בקיצור קואווילה, היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. היא נמצאת בצפון-מזרח מקסיקו וגובלת בנואבו לאון במזרח, סקטקס וסן לואיס פוטוסי בדרום, דורנגו וצ'יוואווה במערב ובמדינת טקסס בארצות הברית בצפון, כשבין טקסס לקואווילה מפריד נהר ריו גראנדה. בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא סלטיו, בעוד העיר טוראון היא המטרופולין הגדולה ביותר.
היסטוריה
ההתיישבות הספרדית הראשונה באזור קואווילה נוסדה ב-1577.
כלכלה
95% מעתודות הפחם של מקסיקו נמצאות בקואווילה, מה שהופך אותה למדינה המובילה בכרייה במקסיקו. בנוסף, בסלטיו יש תעשיית רכב גדלה, ונמצאים בה מפעלים של ג'נרל מוטורס וקרייזלר.
קרלוס, דוכס מדריד
קרלוס, דוכס מדריד (בספרדית: Carlos María de Borbón 30 במרץ 1848 - 18 ביולי 1909), היה הטוען לכתר ספרד בין השנים 1868–1909 והטוען לכתר צרפת מטעם הלגיטימיסטים בין השנים 1887–1909.
ביוגרפיה
קרלוס נולד ב-30 במרץ 1848 בלייבאך, לחואן, רוזן מונטיסון ולמריה ביאטריקס, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה, בתם של פרנץ הרביעי, דוכס מודנה ומריה ביאטריצ'ה, נסיכת סבויה. בילדותו עברו הוריו ללונדון, שם פיתח אביו נטיות ליברליות. אביו נפרד מאמו שחזרה למודנה עם קרלוס ואחיו, וקרלוס חונך על ידי דודו פרנץ החמישי, דוכס מודנה וגילה נטיות שמרניות.
בשנת 1861 מתו דודיו האינפנטה קרלוס, רוזן מונטמולין והאינפנטה פרננדו דה בורבון וברגנסה במפתיע בטריאסטה, ומכיוון שלא היו לקרלוס ילדים, ירש חואן את תאריו. ב-4 בפברואר 1867 התחתן קרלוס עם מרגריטה, נסיכת פארמה, בתם של קרלו השלישי, דוכס פארמה ולואיז מארי תרז, נסיכת ארטואה, ממנה נולדו לו 5 ילדים. בשל דעותיו הליברליות לא היווה אביו יריב לאיזבלה השנייה, מלכת ספרד למרות הירידה הדרסטית בפופולריות שלה, ובעקבות כך דרש ממנו קרלוס לוותר לטובתו על תאריו. ב-3 באוקטובר 1868 ויתר חואן על תאריו לטובת קרלוס, אשר הוכר כקרלוס השביעי, מלך ספרד, ובעקבות כך פרצה בשנת 1872 המלחמה הקרליסטית השלישית שבה תמך חואן בבנו. המלחמה נמשכה עד לשנת 1876, ובחלק מהמלחמה הוא הצליח לשלוט ברוב ספרד אולם לבסוף הובס.
משפחתו
ב-4 בפברואר 1867 התחתן קרלוס עם מרגריטה, נסיכת פארמה, בתם של קרלו השלישי, דוכס פארמה ולואיז מארי תרז, נסיכת ארטואה, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
דואר בולגריה
דואר בולגריה (בולגרית: Български пощи) הוא שירות הדואר הלאומי של בולגריה. החברה הוקמה בשנת 1879 לאחר שחרור בולגריה מהשלטון העות'מאני.
החל משנת 2005 החברה מפעילה 3,008 סניפי דואר ובסך הכל 80,060 ק"מ של מסלולי דואר. החברה הייתה מונופול במדינה בשירותי דואר עד שנת 2006.
נכון לשנת 2016, החברה מפעילה 2,981 סניפי דואר ו-4,814 תיבות מכתבים.
תצורת מואנקופי
תצורת מוֹאֶנְקוֹפִּי (באנגלית: Moenkopi Formation) היא תצורה גאולוגית של סלעי משקע בגוון אדמדם מהטריאס התחתון עד ככל הנראה חלק מהטריאס התיכון (לפני 240–245 מיליון שנים), שהורבדה בים רדוד. התצורה נחשפת בשש ממדינות ארצות הברית: בנבדה, בצפון אריזונה, בדרום מזרח קליפורניה, במערב קולורדו, בניו מקסיקו ובמזרח יוטה, כחלק מהאזורים הפיזיוגרפיים של רמת קולורדו ופרובינציית אגן ורכס בארצות הברית. יחידת סלע זו מוגדרת באריזונה כחבורה.
היסטוריה של המחקר
אין מיקום מייצג לתצורת מואנקופי. היא קרויה על שם שפך נחל האכזב מואנקופי (Moencopie Wash, הטעות במקור), יובל של הקולורדו הקטן באזור הגרנד קניון במחוז קוקונינו באריזונה. מקור שם העמק בשפת ההופי ופירושו "מקום של מים זורמים" את השם טבע הבוטנאי והפלאונטולוג האמריקני פרנק לסטר וורד (Lester Frank Ward; 1913-1841) במאמר "גאולוגיה של עמק הקולורדו הקטן" (Geology of the Little Colorado Valley) שיצא לאור בכתב העת American Journal of Science ב-1901. ב-1917 הציע הגאולוג האמריקני הרברט גרגורי (Herbert Ernest Gregory; 1952-1869) מיקום מייצג חליפי בקיר קניון הקולורדו הקטן, כ-8 קילומטרים במורד הזרם מגשר Tanner Crossing (המקום בו חוצה כביש 89 את הקולורדו הקטן).
ב-1921 אפיינו הגאולוגים הארווי בסלר (Harvey Bassler; 1950-1883) וג'ון ריסייד (John Bernard Reeside; 1958-1889) את התצורה באזור האגן הגדול ביוטה, שם עוביה נע בין 550 ל-600 מטרים, וזיהו בה שלושה פרטים אותם כינו: קונגלומרט רוק קניון (Rock Canyon Conglomerate), אבן גיר וירג'ין (Virgin Limestone), ופצלי שנאבקאיב (Shnabkaib Shale). ב-1922 זיהה הגאולוג דורסי האגר (Dorsey Hager) באגן בלאק מסה (Black Mesa basin) את הפרטים אותם כינה: סולט קריק (Salt Creek, הופרדו אחר-כך לפרטים וופטקי - Wupatki ומוקווי - Moqui) והולברוק (Holbrook). ב-1928 זיהו הגאולוגים ג'יימס גילולי (James Gilluly; 1980-1896) וג'ון ריסייד באגן פרדוקס (Paradox Basin) ביוטה את הפרט אותו כינו אבן גיר סינבד (Sinbad Limestone).
ב-1958 זיהה קולי (Cooley) באגן בלק מסה פרט חדש בתצורת צ'ינלה, מסה רדונדו (Mesa Redondo) שהיה מונח תוך אי התאמה על פרט הולברוק מתצורת מואנקופי. ב-1959 זיהה הגאולוג ואיש הסקר הגאולוגי של ארצות הברית ג'ון סטיוארט (John H. Stewart ; 2013-1928) את הפרט התחתון של תצורת מואנקופי באזור אגן בלק מסה אותו כינה פרט הוסקיניני (Hoskinnini member), לשעבר לשון הוסקיניני בתצורת קטלר. באותה שנה זיהו הגאולוגים ויליאם ניומן (William Louis Newman; 2000-1923) ויוג'ין שומקר (Eugene Merle Shoemaker; 1997-1928) באגן יואינטה (Uinta Basin) ארבעה פרטים חדשים בתצורת צ'ינלה אותם כינו: טנדרפוט (Tenderfoot), עלי באבא (Ali Baba), סיומאפ (Sewemup) ופריוט (Pariott). ב-1966 שינו של (Schell) ואליס יוצ'לסון (Ellis Leon Yochelson; 2006-1929) את הגדרת השכבה ששויכה לתצורת מואנקופי בהרי יואינטה והעבירו אותה לתצורת פארק סיטי (Park City Formation).
ב-1974 זיהה בלייקי (Blakey) שלושה פרטים חדשים באגן פרדוקס ובפרובינציית סלעי המשקע וכינה אותם: בלק דרגון (Black Dragon), טורי (Torrey) ומודי קניון (Moody Canyon). ב-1979 גילו ולש (Welsh) ואחרים באזור קמר סן רפאל שפרט בלק דרגון שוכב תוך אי התאמה על פרט אותו כינו דולומיט בלק בוקס (Black Box Dolomite), שלא שייך לתצורת אבן גיר קאיבאב, התצורה עליה שוכבת תצורת מואנקופי במקומות אחרים. תוך שימוש בתיארוך ביוסטרטיגרפי קבע קנת קיצקה (Kenneth K. Kietzke) ב-1988 את תאריך התצורה לתקופה שבין הטריאס התחתון לטריאס התיכון. ב-1989 זיהו לוקאס (Lucas) והנט (Hunt) פרט חדש באגן פאלו דורו (Palo Duro), אותו כינו אנטון צ'יקו (Anton Chico). ב-1991 קבעו לוקאס (Lucas) והיידן (Hayden) את גבולות התצורה. סקירות מקיפות הוכנו על ידי לוקאס ב-1991, ספרינקל (Sprinkel) ב-1994, הינצה (Hintze) ואקסן (Axen) ב-1995 ומאוחר יותר הונטון (Huntoon) ואחרים.
הגדרת התצורה וחלוקתה לפרטים טרם נקבעה סופית. במאמר מ-2007 הגדירו לוקאס ואחרים את התצורה כחבורה, את הפרטים שבה כתצורות, ושינו את השיוך של הפרטים סינבד, וירג'ין ושנאבקאיב לתצורות שהן חלק מחבורת תאינס (Thaynes Group) שנוצרה בסביבה ימית באותה תקופה שבה נוצרה תצורת מואנקופי ומשתלבת עם תצורת מואנקופי בדרום מערב יוטה.
סביבת היווצרות
סביבת ההיווצרות של תצורת מואנקופי הייתה אזור נרחב מאוד של אגן השקעה, המשתרע מצפון לדרום מוויומינג, מונטנה ואיידהו דרך קולורדו ויוטה לנבדה, אריזונה וניו מקסיקו. הייתה זו רמה בעל שיפוע כלפי צפון מערב. אורכה 650 קילומטרים ורוחבה בין 160 ל-500 קילומטרים. ים פנימי חדר לתוכה ובשיאו הוא השתרע מקולומביה הבריטית ועד דרום יוטה. האגן היה חסום ממזרח על ידי רמת אנקומפהגרה (Uncompahgre Plateau) והתרוממות דפייאנס (Defiance Uplift) בדרום על ידי שולי מגיון (Mogollon Rim) באריזונה ובמערב על ידי מחסום טקטוני במערב נבדה. לתוך האגן זרמו נחלים שהשקיעו משקעים סיליקלסטיים (המכילים סיליקה, ואינם מכילים קרבונטים).
קיימת אי התאמה בין התצורה לבין השכבות שמעליה ומתחתיה מהפלאוזואיקון. בצפון מזרח אריזונה היא שוכבת על תצורת אבן חול קוקונינו, בגרנד קניון על תצורת אבן גיר קאיבאב ובפארק הלאומי קניונלנדס על תצורת קטלר. התצורה מסתיימת באי התאמה כתוצאה מסחיפה מתחת לפרט קונגלומרט שינארמפ מתצורת צ'ינלה. עובייה של התצורה משתנה בצורה ניכרת. במזרח היא דקה יחסית (כ-100 מטרים), אבל היא הולכת ומתרחבת כלפי מערב ובקצה המערבי והצפון מערבי שלה היא מגיעה ל-700 מטרים. גם הפאצייס של התצורה משתנה במקביל לשינוי בעובי. במזרח ההשקעה של הסלעים בוצעה בסביבה פלוביאלית (כלומר בנהרות), במרכז בסביבת של גאות ושפל ובחלקה המערבי ההשקעה בוצעה כולה בסביבה ימית. הוכחה לכך היא הימצאות מאובנים של סילוניות, ובאזור זה היא מתמזגת עם חבורת תאינס (Thaynes Group).
פרטים
באזורים שונים מתחלקת תצורת מואנקופי לפרטים שונים. להלן החלוקה לפרטים באזורים שונים:
כאמור המחקרים האחרונים משנים את הגדרות התצורה והחלוקה לפרטים שהוגדרו במערב יוטה. כך למשל הפרט טימפוויפ מבוטל ומוחלף בתצורת "קונגלומרט רוק קניון" בחבורת מואנקופי, ובחלקו מוגדר כתצורת סינבד של חבורת תאינס (Thaynes Group), והפרטים אבן גיר וירג'ין ושנאבקאיב הופכים לתצורת וירג'ין, ותצורת שנאבקאיב בהתאמה, חלק מחבורת תאינס.
מקומות שבהם נחשפת תצורת מואנקופי
תצורת מאונקופי נחשפת במקומות הבאים: תצורת מואנקופי נחשפת בפארקים הבאים (רשימה חלקית):
מאובנים
בתצורת מואנקופי נתגלו מאובנים של פאונה מגוונת של חסרי חוליות ובעלי חוליות, בייחוד בפרט וופטקי ובפרט הולברוק בצפון אריזונה.
חסרי החוליות הנפוצים כוללים: אמוניטים, ברכיופודים, חלזונות, שיני ים ("חפרנים" Scaphopoda), צדפונאים, קווצי עור, סטרומטוליטים, ירוקיות. כמו כן נתגלו שרידים של צמחים.
בעלי חוליות בסיסיים כוללים דגי ריאות, דמויי כריש, Hybodontidae וסילקנתים של מים מתוקים. דו-חיים פרימיטיביים מהסדרה טמנוספונדילים הם מרכיב נפוץ בפאונה והם כוללים את הסוגים: Eocyclotosaurus, Quasicyclotosaurus, Vigilius ו-Cosgriffius. גם סוג הרינכוזאורוס (קבוצה של זוחלים השייכים לדיאפסידה) Ammorhynchus נתגלה בתצורה, אבל הוא נדיר. Anisodontosaurus הוא זוחל מסתורי המוכר רק מכמה לסתות בעלות שיניים. האריזונזאורוס ידוע אך ורק משלד אחד שלם יחסית וכמות משמעותית של חלקים נפרדים. עקבות וכמה חלקי גוף מאובנים הם מה שנשאר מקבוצת הדיצינודונטים השייכת לתראפסידה. עקבות של סוג הזוחלים Cheirotherium ו-Rhynchosauroides נפוצים בפרט וופטקי.
בנוסף נתגלו בתצורת מואנקופי עקבות של מאובנים אחרים. סימנים אחרים שהשאירו טופרים של זוחלים על משטחים בוציים, וקופרוליטים (צואה מאובנת).
בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם
בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם (בהולנדית: De Portugees-Israëlietische Synagoge van Amsterdam, בלדינו: La Esnoga de Amsterdam) הוא בית כנסת של קהילת יוצאי ספרד ופורטוגל, שהיגרו להולנד בעקבות רדיפות האינקוויזיציה, וצאצאיהם. בית הכנסת נבנה לפני למעלה משלוש מאות שנים. בית הכנסת מכונה "אֵסנוגה" (פירוש מילה זו בלדינו הוא בית כנסת) ובהולנדית "סנוחֶה" Snoge.
ער אציל
עָר אָצִיל (שם מדעי: Laurus nobilis) הוא מין של צמח ירוק עד רב שנתי הגדל כעץ או כשיח. מקור השם ער הוא בתלמוד. עליו המיובשים משמשים כתבלין ונקראים עלי דפנה. מקור השם "דפנה" הוא מיוונית. זר עלי דפנה מסמל מן העת העתיקה ועד היום ניצחון ותהילה ולכן החל משנת 2000 מחולק פרס בינלאומי לספורטאים מצטיינים - Laureus World Sports Awards, על שם הצמח.
בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם
בניית בית הכנסת, שיפוצו ועיצובו
בדחיפתו של הרב יצחק דה פונסקה אבוהב נקנתה (בסיוע יצחק דה פינטו) ב-12 בדצמבר 1670 האדמה עליה נבנה בית הכנסת הפורטוגזי. בית הכנסת תוכנן על ידי האדריכל אליאס באומן אשר אף פיקח על בנייתו. הבנייה החלה ב- ו' באייר ה'תל"א (17 באפריל 1671). כעבור שנה הופסקה הבנייה למשך כשנתיים בגלל מלחמות ומשבר כלכלי ומדיני. העבודה חודשה ב-27 במאי 1674 ובי' באב ה'תל"ה (2 באוגוסט 1675) נחנך בית הכנסת בתפילה חגיגית.
ער אציל
תפוצה ותיאור
הער הוא צמח דו-ביתי, העלים באורך של 6 עד 12 סנטימטרים, ברוחב של 2 עד 4 סנטימטרים, מסודרים באופן מסורג על הגבעול. התפרחת מופיעה בחודשים מרץ עד יוני, צומחת בקצות הענפים או בחיק העלים, הפרחים חד-מיניים (הפרח הזכרי והפרח הנקבי צומחים על צמחים נפרדים), צהבהבים, בקוטר של כסנטימטר אחד, בעלי ארבעה עלי עטיף, נישאים על עוקצים ומלווים בחפים. הפרי הוא בית גלעין בצורת זית קטן בגודל של עד כ-17 מילימטרים ובו גלעין אחד. בהתחלה צבעו ירוק, אך עם ההבשלה צבעו משתנה לשחור מבריק. העלים בצבע ירוק כהה, מבריקים, נוקשים, שבירים, ומדיפים ריח חזק.
בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם
בניית בית הכנסת, שיפוצו ועיצובו
בית הכנסת בנוי על כלונסאות עץ העומדים במים, ואפשר לשוט בסירה מתחתיו (למטרות אחזקה בלבד).
ער אציל
תפוצה ותיאור
הער האציל רגיש לקרה (לטמפרטורות מתחת למינוס 7 מעלות צלזיוס), לרוחות קרות, ולקרינת שמש חזקה, וגדל טוב יותר בצֵל חלקי. ניתן להרבייה באמצעות זרעים או ייחורים.
בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם
בניית בית הכנסת, שיפוצו ועיצובו
מסביב לבית הכנסת נבנו מבנים נמוכים היוצרים מעין חומה. המבנים כוללים את בית הכנסת החורפי (ששימש עד מלחמת העולם השנייה כישיבה), משרדים, ארכיון, מגורים של עובדי המקום, ספריית "עץ חיים", מקווה ובית טהרה. המבנים סוגרים בתוכם חצר פנימית ששימשה חצר משחקים בטוחה ומוגנת לילדי המתפללים.
ער אציל
תפוצה ותיאור
כאשר מגדלים אותו למטרות נוי ניתן לעצבו לצורות שונות.
בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם
בניית בית הכנסת, שיפוצו ועיצובו
במהלך השנים עבר בית הכנסת מספר שיפוצים, אך אלו לא פגעו באופיו המיוחד:
ער אציל
מקור השם והיסטוריה
בתלמוד מוזכר הצמח כ"טרפא דערא" בארמית, שפירושו עלי ער. הזיהוי של העץ הזה בשם ער, עם העץ laurus, מוזכר במפורש על ידי רש"י, שמכנה אותו lorier בצרפתית עתיקה, או laurier בצרפתית מודרנית, לטינית laurus . העלים נזכרים במסכת גיטין כתרופה לתולעי מעיים. מקור השם הלטיני "לאורוס" (Laurus) אינו ידוע. מקור השם (עלי) דפנה בדמות דפנה (δάφνη) מן המיתולוגיה היוונית. דפנה הייתה נימפה והאל אפולו התאהב בה ורדף אחריה, כיוון שהיא לא חשקה בו היא ביקשה מאביה, אל הנהר פניוס, שיהפכה לעץ הער. כזכר לאהבתו הנכזבת ענד אפולו לראשו זר מענפי הער. עלי הדפנה נקראים בכמה שפות דרום-אירופאיות בשם זה - טורקית, רומנית, בולגרית ואלבנית.
בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם
בניית בית הכנסת, שיפוצו ועיצובו
בבית הכנסת הגדול אין תאורה חשמלית ועד היום הוא מואר על ידי נרות, לעומתו בית הכנסת החורפי מחומם ויש בו תאורה חשמלית. המושבים הועברו אליו מבית הכנסת הספרדי המאוחד (נבנה בשנת 1639), התפילות בבית הכנסת החורפי מתקיימות מ"שבת בראשית" ועד "שבת הגדול" כלומר, משמחת תורה ועד פסח. ביתר ימות השנה מתקיימת התפילה בבית הכנסת הגדול.
רונית מטלון
רונית מָטָלוֹן (25 במאי 1959 – 28 בדצמבר 2017) הייתה סופרת, מחזאית ועיתונאית ישראלית. יצירתה עסקה בעיקר בשאלת הזהות של בני עדות המזרח בישראל, ובמעמד האישה בחברה המזרחית והישראלית בכללותה. הייתה פרופסורית והחל מ-2009 ראש התוכנית לכתיבה יוצרת בחוג לספרות עברית והשוואתית באוניברסיטת חיפה. ספריה תורגמו לשפות אחדות, וזכו להצלחה מחוץ לישראל. חברת סגל "הארץ" בשנות השמונים והתשעים.
קורות חייה
רונית מטלון נולדה ב-1959 בגני תקווה, למשפחה יוצאת מצרים. אביה, פליקס מטלון, שעלה ב-1949, היה פעיל חברתי למען זכויות בני עדות המזרח, צמצום הפערים החברתיים בתחום המפלגתי ובשטחי שכונות מצוקה, כגון שכונת התקווה, שבה מיקם את מרכז פעילותו. הוריה התגרשו בילדותה על רקע פעילותו הפוליטית של אביה. מטלון סיימה לימודי ספרות ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. לראשית פרסומה זכתה בתחילת שנות השמונים כאשר החלה לפרסם סיפורים קצרים ברבעון הספרות "סימן קריאה" שבעריכת מנחם פרי. במהלך שנות השמונים זכתה לחשיפה רחבה ולהערכה רבה על יצירתה, ובתחילת שנות התשעים פרסמה את ספרה הראשון, קובץ הסיפורים "זרים בבית". בשנת 1992 רומן בני הנעורים שכתבה, "סיפור שמתחיל בלוויה של נחש" עובד לסרט בבימויה של דינה צבי ריקליס ובכיכובו של משה איבגי.
בשנת 1995 פרסמה את הרומן הראשון שלה, "זה עם הפנים אלינו". העלילה נסובה סביב סיפורה של נערה ישראלית ממוצא מצרי, אסתר, הנשלחת בידי משפחתה ל"תיקון" אצל קרוביה המתגוררים בקמרון. הספר, אשר ארג בתוכו קונפליקטים רבים בכל הנוגע לשאלת הזהות המזרחית-עדתית והארצישראלית זכה להצלחה והערכה רבה, בישראל ומחוצה לה. בשנת 2010, כחלק מסדרת "עם הספר" המאגדת בתוכה יצירות מופת נבחרות בספרות הישראלית, זכה "זה עם הפנים אלינו" להוצאה מחודשת.
בשנת 2008 יצא ספרה הסמי-ביוגרפי, "קול צעדינו", המספר את קורותיה של משפחה נעדרת אב המתגוררת בצריף עמידר בשכונת עולי ארצות המזרח. הספר זכה לתשבחות רבות מטעם המבקרים והקוראים, הפך לאחד מרבי המכר הגדולים באותה שנה, וזכה בתואר "ספר העשור" בסקר שנערך בעיתון "ידיעות אחרונות". כמו כן היה מועמד לפרס ספיר אשר באותה שנה בוטל עקב בעיית ניגוד עניינים בחבר השופטים.
מטלון הייתה אחת הסופרות הפמיניסטיות המזרחיות החשובות בספרות העברית בדורה, ובמסות שפרסמה עסקה בדחף ליצור אלטרנטיבות לקטגוריות מהותניות של מזרח מול מערב. משקל רב מיצירתה נשען על יצירתה של ז'קלין כהנוב, סופרת יהודיה מצריה, אשר מרכז יצירתה הלא בדיונית עסק בשאלת הזהות הלבנטינית - יהדות המזרח אשר ינקה בדורה השפעות אינטלקטואליות מערביות. מטלון נחשבת לסופרת ש"חילצה" את כהנוב מתהומות הנשייה של התודעה הישראלית, שנים לאחר שאישיותה ויצירתה נשכחו. הדיאלוג הספרותי ביניהן בולט ברומן "זה עם הפנים אלינו" (1995) שבו ציטטה מטלון את המסות של כהנוב "אירופה מרחוק", ו"ילדות במצרים".
מטלון הייתה פעילה בארגונים שונים לשינוי חברתי, ובין היתר השתתפה במספר אירועים למען זכויות אדם שארגנה האגודה לזכויות האזרח. הייתה חברת הנהלת תנועת "בצלם", ובתחום הכתיבה הלא בדיונית חטיבה שלמה ממסותיה כוללת סקירה והתבוננות בוחנת על אפיוני חייהם של הפלסטינים שברצועת עזה. בינואר 2016 ספגה ביקורת רבה בישראל, לאחר שאמרה בריאיון לעיתון הצרפתי "לה מונד" כי "אנחנו חיים תחת משטר אפרטהייד".
יצירתה של רונית מטלון, "אח קטן", (סיפור מתוך הקובץ "זרים בבית") היא יצירת חובה לבחינת בגרות בספרות החל משנת תשע"ה.
בשנת 2019 מצא בן זוגה לשעבר גרסאות שונות לספר במעטפה בחדר עבודתה. אחת מן הגרסאות יצאה לאור ב-2020 בשם ״שלג״.
חיים אישיים
מטלון הייתה גרושה פעמיים. בעלה השני היה הפסיכואנליטיקאי והפרופסור לפסיכולוגיה, עמנואל ברמן, ולזוג בת משותפת. משנת 2012 הייתה בת זוגו של אריאל הירשפלד. יש לה בן משותף עם המשורר עוזי בהר.
נפטרה ב-28 בדצמבר 2017, לאחר מאבק של חודשיים במחלת הסרטן, ונטמנה בבית הקברות קריית שאול.
קישורים חיצוניים
מכּתביה:
על כתביה:
בעקבות מותה:
בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם
בניית בית הכנסת, שיפוצו ועיצובו
בבית הכנסת הגדול אין מזוזה, שלא כנהוג במרבית בתי הכנסת, ועל פי ההלכה הפסוקה בשולחן ערוך שבית כנסת חייב במזוזה רק אם יש אנשים שמתגוררים בו, ובמקום שאין ישנים ואין אוכלים, אין צורך במזוזה. ארון הקודש (ההיכל) והבימה (התיבה) מסודרים בבית הכנסת הגדול, על פי המנהג הספרדי האיברי, זה מול זה, כל אחד בקצה אחר של בית הכנסת. הם עשויים מעץ ג'קרנדה (סיגלון) שנתרם על ידי משה קוריאל.
בית הכנסת היווה מודל לחיקוי ובתי כנסת אחרים בפזורה הספרדית של מערב אירופה נבנו לפי מתכונתו (למשל בית הכנסת שער השמים ברחוב בוויס-מרקס בלונדון שנבנה ב-1701).
במאה ה-17 נערך בבית הכנסת טקס שבו הוסר החרם שהטילה הקהילה היהודית על הפילוסוף אוריאל דה קוסטה, לאחר שהלה חזר בו מהתקפותיו על היהדות הרבנית. במהלך הטקס הוא הולקה שלושים ותשע מלקות, ובסוף תפילת השבת הוא הושכב על מפתן בית הכנסת וכל בני הקהילה צעדו החוצה על גבו.
התפילה בבית הכנסת
התפילה בבית הכנסת היא לפי מנהג הספרדים על פי המסורת של הספרדים במערב אירופה, דהיינו מיעוט עד כדי אי הימצאות של אלמנטים קבליים מאוחרים בתפילה. לדוגמה בסידורי הספרדים שנדפסו באמסטרדם ושימשו את הקהילה לא נדפסה תפילת מודה אני שכן מדובר בתוספת מאוחרת. אף על פי כן, תפילת קבלת שבת נאמרת בבית הכנסת. התפילה נאמרת במבטא ההולנדי, בו הגייה של האות גימ"ל שאינה דגושה, נשמעת ככ"ף רפויה ואילו הגיית האות עי"ן היא כעין נו"ן גרונית.
ברכת כהנים
בספר אהל יעקב, נידון בשאלה הזו: המנהג הקדום בקהילה הייתה שהכהנים נושאים כפים רק בימים טובים, ושוכנעו על ידי שבתי צבי לברך בכל שבת. עכשיו ששבתי צבי יצא לתרבות רעה, האם להמשיך לברך בכל שבת, או לחזור למנהג המקורי ולברך רק בחגים? תשובת הרב יעקב ששפורטש היא שיש להם לחזור למנהג הישן ולברך רק בחגים, אבל משום מה, המשיכו לברך ברכת כהנים בכל שבת, וכן נוהגים שם עד היום.
פעילות בית הכנסת כיום
לאחר השואה התמעטה קהילת המתפללים של בית הכנסת הפורטוגזי. בשנות ה-70 וה-80 עקב מעבר של רוב יהודי העיר לפרברים, לא נותרו כמעט מתפללים קבועים ובית הכנסת הפך לפעיל בשבתות בלבד. במקביל הוקם 'סניף' של בית הכנסת בפרבר אמסטלפיין. אף על פי שבית הכנסת משתייך לעדה הפורטוגזית ההולנדית, מרבית המתפללים בו בפועל הם מהגרים ישראלים, משתייכים לעדות המזרח וכן תיירים יהודים. כמו כן פועל במקום מרכז מבקרים ומוזיאון על תולדות בית הכנסת.
ברחבה שמול בית הכנסת, הוצבה אנדרטת 'הסוור', שעוצבה על ידי הפסל ההולנדי מרי אנדריסן, לזכר שביתת פברואר 1941, בה מחו מאות אלפי פועלים באמסטרדם כנגד פעולות הנאצים כנגד יהודי העיר, ושילוחם למחנות הריכוז.
ער אציל
מקור השם והיסטוריה
במטבעות בערך של 2 אירו שהוטבעו באיטליה בשנים 2008-2023, מוטבעת דמותו של דנטה אליגיירי, המשורר והפילוסוף מפירנצה מימי הביניים, כשלראשו זר דפנה - העשוי מענפי הצמח.
יש הסוברים ששמו של הער האציל במקרא הוא אורן, המוזכר בישעיהו. וזאת כי מצוין בתלמוד ששמם העברי של עצי הער (שזהו שמם בארמית) הוא ארונים, שייתכן שזהו שיבוש של ארנים. ראיה נוספת היא דעת רב דוסא גאון ששמע במסורת שהאירן הוא אלכאן בערבית. כאשר יש גורסים שכתב - האורן הוא אלבאן, שזהו שמו של הער האציל בערבית.
הרכב כימי
הפרי מכיל כ-30 אחוז שומן ואחוז אחד של שמנים אתריים (טרפן, אלכוהול וקטון). שמן העץ מופק על ידי כבישת הפרי ובישול התמצית. התוצאה היא מעין משחה מכילת כלורופיל, בעלת צבע ירוק, המכילה 95 אחוזים של שומן ו-5 אחוזים של שמן אתרי. נקודת ההיתוך של השמן היא 36 מעלות צלזיוס.
העלים מכילים 1.3 אחוז שמן אתרי, מתוכו 45 אחוזים הם צינאול, 12 אחוז טרפנים וכן מרכיבים נוספים.
שימושים
עלי הער ופירותיו משמשים להפקת שמן אתרי, הידוע כבעל תכונות ממריצות ונרקוטיות, ומקובל בשימוש וטרינרי.
ברפואה העממית, שמן הער האציל משמש גם לריפוי כאבים ראומטיים, כאבי פרקים, ולריפוי מחלות עצבים. ברפואה המשלימה מיוחסות לעלי הדפנה תכונות חיוביות רבות: טיפול בכאבי אזניים, הרחקת טפילי מעיים, ועוד.
בשל הריח העז של השמן, הוא משמש בתעשיית התמרוקים לטיהור אוויר ולבישום סבון.
עלי הדפנה טריים ומיובשים משמשים לתיבול מאכלי בשר, דגים, מרקים, ירקות וחמוצים ולרוב אינם נאכלים בעצמם. העלים משמשים לתיבול חומץ וגם לעטיפת תאנים בתהליך ייבושן. יש המשתמשים בפירות הריחניים לתיבול ירקות כבושים. במטבח הצרפתי משמשים עלי דפנה קצוצים כרכיב בתערובת התבלינים ארב דה פרובאנס.
במטבח המסורתי מקובל כי עלי דפנה מיובשים משמשים להרחקת חרקים מקמח.
בתרבות
זר דפנה היה מושם על ראש המנצחים בתחרויות אתלטיות ביוון העתיקה.
2009 בטלוויזיה בישראל
תוכניות וסדרות
בשנת 2009 נוצרו מאות תוכניות וסדרות ישראליות. להלן חלק מהתוכניות:
שבע הקערות
שבע הקערות של זעם האל הן סידרה של פורענויות או "מכות" המתרחשות בקץ הימים (האפוקליפסה) באמונה הנוצרית על פי ספר חזון יוחנן של הברית החדשה.
לאחר שנפתחים שבעת החותמות על ידי שה האל (המהווה אלגוריה לישו הנוצרי), ולאחר שתוקעים בשבעת השופרות ניתנים לשבעה מלאכים שבע קערות המלאות בזעם האל.
תוכן הקערות נשאר על החוטאים תומכי האנטיכריסט שנותרו בחיים לאחר כל הפורענויות שפקדו אותם במהלך פתיחת החותמות והתקיעה בשופרות.
לולאת הנלה
לולאת הנלה (לטינית: ansa nephroni) היא אחד מחלקי הנפרון (מחלקי הכליות), האחראית בעיקרה למיהול התסנין (הפילטרט). כתוצאה מהספיגה החוזרת של מלחים ומומסים יש ירידה בריכוז של נוזל האבובית, עד לערך הנמוך מ-150 מיליאוסמול.
שבע הקערות
הקערה הראשונה
כאשר מרוקנת הקערה הראשונה, שחין פוגע בעורם של כל תומכי האנטיכריסט (הנושאים עליהם את מספר החיה).
לולאת הנלה
לולאת הנלה היא המשכית לאבובית המקורבת, מורכבת מזרוע יורדת דקה ומזרוע עולה. הזרוע העולה מורכבת מחלק תחתון דק ומחלק עליון עבה, המהוות כמחצית מהזרוע. דפנות הזרוע היורדת עבירים באופן פסיבי למים ולמומסים המפעפעים דרכן ונספגים בחזרה לגוף, כחמישית מהמים המסוננים נספגים בחזרה דרך הזרוע היורדת הדקה בנוסף לכמויות לא משמעותיות של מומסים.
שבע הקערות
הקערה השנייה
ריקון הקערה השנייה אל הים מביא להפיכת כל הים לדם, ולמות כל החיים בים.
לולאת הנלה
דפנות הזרוע העולה אטומים למעבר מים אך מאפשרים מעבר מומסים, בחלקה העבה של הזרוע העולה מתבצעת ספיגה חוזרת אקטיבית של כרבע מהנתרן, מהכלור ומהאשלגן שבתסנין. כמויות משמעותיות נוספות של מגנזיום, ביקרבונט וסידן נספגות בחזרה מאותו אזור. תוך כדי הספיגה החוזרת, מופרשים יוני מימן לתוך התסנין.
שבע הקערות
הקערה השלישית
ריקון הקערה השלישית אל הנהרות מביא להפיכת כל הנהרות והמעיינות (כל מי השתייה) לדם.
לולאת הנלה
תרופות הפועלות על לולאת הנלה
התרופות הפועלות על לולאת הנלה נקראות "משתני לולאה" (fusid, שם גנרי פורוסמיד, "lasix") והן נחשבות תרופות הגורמות להשתנה מרובה (פוטנטיות מאד), כתוצאה מהעובדה שהתרופה יכולה לעכב כמות גדולה של טרנספורטרים הנמצאים בה. עיכוב הסימפורטר גורם לעיכוב ספיגה של נתרן, משמע, לא מתבצעת ספיגת מים בחלק הזה של הלולאה בחזרה לגוף כתוצאה מעיכוב הספיגה של הנתרן. יכול להיות אפקט "ריבאונד" לתרופה. החולה מקבל תרופה, אולם האפקט שלה נמשך למספר שעות בודדות, כיוון שהחולה מפעיל את כל מנגנוני הבקרה לשמירת נתרן ומים.
שבע הקערות
הקערה השלישית
בעקבות ריקון הקערה אומר המלאך את תהילתו של האל:
לולאת הנלה
תרופות הפועלות על לולאת הנלה
התרופה ניתנת לשימוש בין היתר במקרים הבאים:
שבע הקערות
הקערה הרביעית
ריקון הקערה הרביעית על השמש גורם לשמש לצרוב את פני הארץ באש ולפגוע בבני האדם על הארץ, אך אלה לא חוזרים בתשובה בעקבות מכה זו.
לולאת הנלה
תרופות הפועלות על לולאת הנלה
תופעות הלוואי של משתני לולאה ובהן, היפוקלמיה (בדומה לטובול הפרוקסימלי) כתוצאה מעודף הפרשה של אשלגן בשתן, אלקלוזיס מטבולית כתוצאה מעודף הפרשה של ביקרבונט, פגיעה בשמיעה, היפראוריצמיה- מצבים שבהם חומצת שתן מצטברת בגוף- מחלת השיגדון, היפומגנזמיה והיפוקלצמיה הן נדירות יחסית.
מחלות הקשורות בלולאת הנלה
תסמונת ברטר (bartter syndrome), מחלה תורשתית המתאפיינת על ידי אלקלוזיס מטבולית, כלומר ירידה ביוני ההידרוניום ועלייה ב-pH בליווי עלייה ברמות הביקרבונט בדם, עם היפוקלמיה והפרשה מוגברת של סידן בשתן (למעשה, התסמונת דומה לשינויים בעקבות מתן משתני לולאה). התסמונת נובעת מהפרעה בספיגה של כלור או נתרן בחלק העולה של לולאת הנלה. הפחתת נפח הדם כתוצאה מההפרעה בספיגה גורמת לגירוי של מערכת הרנין-אנגיוטנזין-אלדוסטרון, וכתוצאה מהפרשת האלדוסטרון יש איבוד של אשלגן ויוני הידרוניום בשתן. ההיפוקלמיה שנוצרת, גורמת ליצירה מודברת של פרוסטגלנדינים, אשר מגבירים את ייצור הפרשת הרנין והאלדוסטרון וחוזר חלילה. האבחנה היא אצל ילדים קטנים אשר אינם גדלים, סובלים מחולשת שרירים, מעצירות, וממאורעות חוזרים של התייבשות. זוהו מוטציות בשלושה חלבוני הובלה שונים של לולאת הנלה-
פגיעה בגן claudin: תוביל לפגיעה פרצלולרית, וספיגת המגנזיום תיפגע.
הערות שוליים
Rein
אולביה-טמפיו
נפת אולביה-טמפיו (באיטלקית: Provincia di Olbia-Tempio; סרדו Provìntzia de Terranòa-Tèmpiu) הייתה נפה במחוז האוטונומי סרדיניה. בתחומיה 26 עיריות שבהן כ-160,000 תושבים (נכון ל-2015) עם שטח של 3,397 קמ"ר שהם 14.1% משטח המחוז.
שבע הקערות
הקערה השישית
ריקון הקערה השישית על נהר פרת מביא לייבוש הנהר. בעקבות זאת יוצאות מפיהם של "השילוש הבלתי קדוש" - החיה, התנין (הדרקון) ונביא השקר (האנטיכריסט) יוצאות רוחות טמאות, אשר אוספים את צבאות תומכיהם להילכם נגד תומכי האל בהר מגידו.
אולביה-טמפיו
הנפה כוללת שלושה אזורים:
שבע הקערות
הקערה השביעית
ריקון הקערה השביעית מביא לרעידת אדמה המחריבה את כל הערים על פני כדור הארץ, תזוזת כל ההרים וכל האיים, וברד כבד המחריב את פני כדור הארץ. גם בעקבות מכה זו לא חוזרים החוטאים בתשובה.
אולביה-טמפיו
הערים המרכזיות הן: אולביה (Olbia) - 45,400 תושבים, טמפיו פאוסנה (Tempio Pausania) - 14,000 תושבים, "ארצ'אנה" (Arzachena) - 12,000 תושבים ולה מדלנה (La Maddalena) - 11,400 תושבים.
בצד השימוש בשפה האיטלקית רווחת בנפה שימוש בניב של השפה הקורסית אשר מכונה גלורזה (Gallurese) - התושבים של האזור: Sardinian logudorese.
באזורי התעשייה של הערים טמפיו פאוסנה וקלנגיאנוס מצויה מרבית תעשיית השעם של סרדיניה. ייצור השעם באי אינו גדול בהיקפו, ועומד על סך של 12,000 טון מתוך 300,000 טונות בעולם לשנה. ארצות הייצור העיקריות הן פורטוגל, צרפת וצפון אפריקה. עצי השעם גדלים גם באזורים נוספים באי וכן בצפון איטליה. העצים גדלים באופן טבעי ואין מטעים שניטעו בידי האדם. השיטה לכריתת קליפת הגזע נהוגה בסרדיניה מאז המאה ה-19 כאשר מטעי השעם התגלו על ידי הצרפתים והספרדים. מאז לא חל שינוי בשיטות העבודה. לאור המחיר הגבוה של הקליפות, השימוש בשעם מסרדיניה הוא רק לייצור פקקים לבקבוקים מובחרים ולמוצרים עדינים לקישוט הבית.
ארמון דיוקלטיאנוס
ארמון דיוקלטיאנוס (בקרואטית Dioklecijanova palača; באיטלקית Palazzo di Diocleziano) הוא קבוצת מבנים בעיר ספליט בקרואטיה, אשר נבנה בידי הקיסר דיוקלטיאנוס במאה ה-3 והרביעית כארמון אליו יפרוש לאחר שיוותר על השלטון ב-1 במאי 305. הארמון הוקם על גדתו הדרומית של חצי אי קטן החודר אל הים האדריאטי, כ-6 ק"מ מערבית לסלונה. כיום הארמון ממוקם בליבה של העיר ספליט ונודעת לו חשיבות רבה בשל ממדיו והעובדה שהוא השתמר במצב טוב. בשנת 1979 צורף הארמון, יחד עם המרכז ההיסטורי של העיר ספליט, אל רשימת אתרי המורשת העולמית.
היסטוריה
בזמן בנייתו של הארמון, טרם נוסדה העיר ספליט, והקמתו מסמנת את מועד היווסדה. עם זאת, בניגוד לאמונה הרווחת, אין שמה של העיר נובע מהמילה הלטינית לארמון (Palatium) אלא מאספלתוס (Aspalathos), סוג של צמח קוצני נפוץ באזור שהעניק את שמו מוקדם יותר לקולוניה יוונית סמוכה.
המבנה היה נטוש זמן רב עד שיושב על ידי פליטים מסלונה בשנת 639, לאחר שעירם הוחרבה בידי האווארים. במאות השנים שחלפו התרחבה העיר אל מחוץ לחומות הארמון, והוא היה לאזור מגורים ולחלק מהרצף העירוני של העיר.
לאחר ימי הביניים, נשכח הארמון לחלוטין במערב, עד שהאדריכל הבריטי רוברט אדם (Robert Adam) סקר את המקום ופרסם אודותיו את ספרו המקיף "הריסות ארמון הקיסר דיוקלטיאנוס בספלאטו בדלמטיה" (Ruins of the Palace of the Emperor Diocletian at Spalatro in Dalmatia) בשנת 1764. לארמון נודעה השפעה רבה על עבודתו של רוברט אדם, ופרסום הספר הציבו בתחומי השיח האדריכלי באירופה באותה עת.
מבנה הארמון בעת העתיקה
אורכו של הארמון 215.5 מטר ורוחבו 175 מטר בדרומו ו-181 מטר בצפונו. הוא בנוי בצורת מלבן עם מגדלים הבולטים מחומותיו מכל צדדיו, למעט מצידו הדרומי בו גבל בים או ניצב בסמוך לו. לאורך חזית זו, שלא הייתה מבוצרת, נמתח בקומתו העליונה של הארמון מעבר עמודים מקורה, וייתכן כי חזית זו נועדה לאפשר לקיסר גישה פרטית דרך הים או כשער כניסה לסחורה. במרכזן של כל אחת משלוש החזיתות האחרות ניצב שער שהוביל אל החצר המרכזית. מחצר זו הייתה גישה למגורי הקיסר מדרום לה, אל קברו ממזרח לה (כיום הקתדרלה), ואל שלושה מקדשים שניצבו ממערב לה, ואשר רק אחד מהם נותר על תילו ומשמש כיום כבפטיסטריום.
הארמון שילב תכונות של בית מגורים יוקרתי עם אלה של מחנה צבאי, והדקומנוס (Decumanus) חילק את שטחו לשני חלקים שנשאו אופי שונה (1). החלק הדרומי, בסמוך לים, כלל את מבני הציבור ואת מגורי הקיסר, ובשל כך שהארמון נבנה על רצועת שטח שהשתפלה מפנים הארץ אל חוף הים, הפרש של 8 מטר, הוגבה חלק זה. החלק הצפוני של הארמון השתמר פחות משכנו שמדרום. הקארדו (Cardo) חילק אותו לשני חלקים נפרדים (2), ונראה כי כל אחד מהם שימש כמכלול מגורים לחיילים ומשרתים, וייתכן שלשימושים נוספים. בשיאו התגוררו בארמון כ-9,000 איש.
הארמון נבנה מאבן גיר מקומית, שהובאה ברובה ממחצבות באי בראץ', מטוף ומלבנים שהובאו מסלונה וממקומות אחרים. חומרי בנייה אחרים שמשו לקישוט המבנה, ובין היתר גרניט ממצרים ושיש מפרוקונסוס.
הארמון כיום
כיום ניתן עדיין להבחין היטב בגבולותיו של הארמון ובחומתו שחלקים נרחבים ממנה השתמרו. עם זאת, בצידו המערבי של הארמון, כמעט ואין המעבר ממנו אל העיר העתיקה של ספליט מורגש. המתחם אינו מוזיאון, אלא חלק מהעיר העתיקה ומתגוררים בו אנשים.
שער הזהב (Zlatna vrata) השתמר בצידו הצפוני של הארמון (3), וכך גם שערו הדרומי המוביל אל חוף הים מתחת לחזית הדרומית ההיסטורית (8). באזור זה של המתחם השתמרו קומותיו התת-קרקעיות של הארמון הכוללות אולמות גדולים מקורים בקמרון חבית, והמשמשים בחלקם כמוזיאון. הארמון שוב אינו גובל בחוף הים, אלא ברצועת חוף ברוחב של כ-50 מטר המשמשת כטיילת העיר.
במרכזו של ארמון דיוקלטיאנוס, במקום בו נפגשו בעת העתיקה הדקומנוס והקארדו, עדיין משתרעת כיכר מלבנית רחבה המהווה את ליבו של המתחם כולו (4). משלושת צדדיה של הכיכר ניצב פריסטיל באורך של 27 מטר (ממערב וממזרח - A ו-B) ובאורך של 13.5 מטר (מדרום - C) - שריד מהכניסה אל המתחם הקיסרי. לאורך הפריסטיל שישה עמודי גרניט עם כותרות מעוטרות בגובה של 5.25 מטר אשר נושאים קשת. בפריסטיל הדרומי ארבעה עמודים דומים ובמרכזו קבוע הפתח שהוביל אל המגורים הקיסריים. מעל מבנה השער ניצבה בעבר כיפה, אך היא לא שרדה ובתקרת המבנה פתח עגול הנמצא במקום בו ניצבה (6).
רחוב צר מוביל מערבה מהכיכר אל מקדש יופיטר, היחיד מבין שלושה מקדשים שהשתמרו (7). המקדש נבנה במאה ה-5 ושני פסלי ספינקס חסרי ראש מגרניט שחורה שומרים על הכניסה אליו. כיום משמש המקדש כבפטיסטריום. מזרחית לכיכר ניצבת קתדרלת דומניוס הקדוש, שנבנתה במקור כמאוזוליאום של דיוקלטיאנוס (5). המבנה המתומן המקורי השתמר כמעט בלא פגע, אם כי 24 העמודים המקיפים אותו, נשאו בעבר גג שהיה מחובר למבנה המרכזי, אך זה לא שרד. על כן שוב אין העמודים מחוברים אל המבנה המתומן והם ערוכים סביבו במעגל. סמוך למבנה, נבנה מגדל פעמונים (9) בין המאה ה-12 למאה ה-16, אך הוא קרס ונבנה מחדש ב-1908.
ברחשים
ברחשים (שם מדעי: Leptoconopinae) הם תת-משפחה של דו-כנפיים קטנים (בין 1–4 מ"מ) המצויים בכל סביבת מחיה לחה או מימית על פני כדור הארץ מלבד הקטבים. במרבית מיני הברחש הנקבה מוצצת דם מפונדקאי, ומינים אחדים הם טפילים אף על חרקים גדולים מהם. ישנם גם סוגי ברחשים שטורפים חרקים קטנים אחרים.
מאפיינים
לברחשים קִרבה משפחתית גדולה לימשושיים. הפגיות נמצאות תמיד במקומות רטובים, תחת קליפות עצים ובחורים שנוצרו בעצים, בתוך עץ מרקיב ובקומפוסט, כמו גם בשולי נחלים, באזורי בוץ ועל צמחיית מים. רבים מהמינים הניזונים על דם הם מטרדים טרחניים בקרבת אזורים מיושבים של חוף או הר, המהווים בתי גידול עבורם. מינים אחרים, לעומתם, הם מאביקים חשובים של יבולים טרופיים (כמטעי קקאו). המינים העוקצניים עשויים לשמש מעבירי מחלות באמצעות וירוסים, זיהומים חד-תאיים או תולעים טרופיות. עקיצת הברחשית בבני אדם עשויה לגרום חבורות קטנות ממושכות בעור המלוות בגירוד רב. התגובה האלרגית המטרידה מגיעה מחלבונים ברוק של החרק וניתנת לשיכוך על ידי פעולה אנטיהיסטמינית (נוגד-היסטמין).
הפרטים הקטנים ביותר במשפחה זו הם כה קטנים עד כי ביכולתם לעבור דרך חורי רשת חרקים אופיינית. אוהלי קמפינג מצוידים לא אחת בהגנת-רשת צפופה למניעת כניסתם.
בין המינים שנפוצים בישראל ברחש סִינָי וברחש טורדן.
מחוץ להקשר הטקסונומי המדויק, "ברחש" (או יבחוש) משמש בלשון הדיבור מילה כללית לקבוצה גדולה יחסית של דו-כנפיים קטנים המופיעים בנחילים מעופפים ונפוצים בכל העולם. רבים מביניהם נוטלים תפקיד אקולוגי חשוב בהיותם טרף עבור מיני אינסקטיבורים (כצפרדעים), ואינם מזיקים.
המטה למאבק בגזענות בישראל
המטה למאבק בגזענות בישראל הוא ארגון-גג המאגד ארגוני חברה אזרחית הנאבקים נגד אפליה וגזענות בישראל. הוא נוסד ב-2003 ביוזמתו של מרכז מוסאוא - לזכויות האזרחים הערביים בישראל.
ארגונים חברים
במטה למאבק בגזענות בישראל חברים כ-45 ארגוני חברה אזרחית ועמותות, בהם:
פעילות
הארגון עוסק במאבק באפליה והסתה במספר תחומי פעילות עיקריים: לקראת הבחירות לכנסת העשרים יזם המטה למאבק בגזענות בישראל קמפיין תחת הכותרת "בחירות ללא גזענות מחזקות את הדמוקרטיה". מטרת הקמפיין הייתה להעלות את המודעות בציבור הישראלי לחשיבותה של מערכת בחירות הנמנעת משימוש במסרים גזעניים ושומרת על ויכוח ענייני וחף מביטויי שנאה.
בדצמבר 2016 פנה הארגון לעופר עיני, יושב ראש ההתאחדות לכדורגל בישראל, וביקש טיפול משמעתי תקיף בתופעת הקריאות הגזעניות המושמעות על ידי אוהדי בית"ר ירושלים במשחקי הקבוצה.
לאחר שבית המשפט העליון ביטל פסילת מכרזים בהם זכו ערבים בעפולה, אמר מנהל המטה: "כל החלטה שמקדמת חיים משותפים ולא פוגעת בהם מבורכת ... זו הזדמנות לקדם חיים משותפים בעמק. אני רואה בהחלטה הזדמנות ליצור מודל חיובי לחיים קהילתיים משולבים ומוצלחים בין תושבי השכונה לתושבי המגזר כמו במקומות אחרים בישראל."
דו"ח הגזענות
הארגון מפרסם פעם בשנה דו"ח מסכם על גילויי גזענות בישראל והטיפול בהם במהלך השנה.
הממצאים העיקריים של הדו"ח כוללים: בשנת 2017 פרסם הארגון מסמך בשם "ביטויים של גזענות ואפליה נגד בני ובנות נוער בישראל - במערכת החינוך ובמערכת אכיפת החוק."
איברהים שואייבו
איברהים לאלה שואייבו (באנגלית: Ibrahim Lalle Shuaibu; נולד ב-19 בדצמבר 1996) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירה
ב-30 בינואר 2016 שואייבו חתם בהוגסונד מליגת העל הנורווגית לשלוש עונות. ב-13 במרץ 2016 שואייבו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד סרפסבורג 08. ב-16 במאי 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד ואלרנגה.
ב-5 באפריל 2018 שואייבו הושאל לקונסווינגר מהליגה הנורווגית השנייה עד לסיום העונה. שואייבו סיים את העונה עם 15 שערים ב-29 משחקי ליגה.
ב-3 בפברואר 2019 שואייבו חתם בבני סכנין עד לתום העונה בישראל. בסיום העונה, ירדה סכנין לליגה הלאומית ושואייבו חזר להוגסונד.
בינואר, שואייבו חתם במיונדלן.
אדי ג'ורדן
אדוארד מונטגמרי "אדי" ג'ורדן (באנגלית: Edward Montgomery "Eddie" Jordan; נולד ב-29 בינואר 1955) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי. היה בעברו המאמן הראשי של קבוצות סקרמנטו קינגס, וושינגטון ויזארדס ופילדלפיה 76' מליגת ה-NBA.
בין השנים 1977–1984 שיחק ב-NBA מעמדת הרכז, ולאורך התקופה רשם ממוצעים של 8.1 נקודות, 3.8 אסיסטים, 1.9 ריבאונדים ו-1.8 חטיפות למשחק. בעונת זכה באליפות ה-NBA כשחקן לוס אנג'לס לייקרס.
קריירת מכללות
ג'ורדן נולד וגדל בוושינגטון די. סי., ובין השנים 1973–1977 למד באוניברסיטת ראטגרס אשר בניו ג'רזי. בעונת 1974/1975 סייע לקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה להעפיל לראשונה בתולדותיה לטורניר אליפות המכללות, ובעונה העוקבת השתתף עמה בפיינל פור הטורניר. במשחק חצי הגמר הצטיין ג'ורדן עם 16 נקודות ו-6 אסיסטים, אך קבוצתו הפסידה מול אוניברסיטת מישיגן, בה שיחק ריקי גרין, בתוצאה 70–86. ממוצעיו הכוללים של ג'ורדן לאורך 4 עונותיו בליגת המכללות הם 14.1 נקודות ו-5.6 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק
בדראפט ה-NBA 1977 נבחר ג'ורדן בבחירה ה-33, על ידי קליבלנד קאבלירס. לאחר 22 משחקים בקליבלנד שוחרר מהקבוצה, וחתם על חוזה בניו ג'רזי נטס. בעונת שימש כרכז הפותח של הנטס, ורשם ממוצעי שיא של 13.3 נקודות, 6.8 אסיסטים, 3.3 ריבאונדים ו-2.7 חטיפות למשחק.
בסיום עונת הועבר בטרייד לסן דייגו קליפרס, ומיד שוחרר ממנה. בינואר 1984 חתם על חוזה בפורטלנד טרייל בלייזרס, ממנה שוחרר כחודש לאחר מכן. באפריל 1984 חתם על חוזה בלייקרס עד לתום עונת, בסיומה פרש ממשחק, בגיל 29.
קריירת אימון
בין השנים 1986–1988 שימש ג'ורדן כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של בוסטון קולג', בה בלט הרכז דנה בארוז. בשלוש העונות הבאות היה עוזר המאמן של קבוצת אוניברסיטת ראטגרס, במדיה שיחק בעברו כסטודנט.
בשנת 1992 מונה לעוזרו של מאמן סקרמנטו קינגס הנכנס, גארי סנט ג'ין. במרץ 1997, לאחר כ-4 עונות וחצי בתפקיד, החליף את סנט ג'ין כמאמן הראשי של הקבוצה. עד לסיום עונת רשמו הקינגס מאזן שלילי 33–64 בהדרכתו של ג'ורדן, על אף יכולת טובה של שחקן האולסטאר מיץ' ריצ'מונד.
בין השנים 1998–2003 שימש כעוזר מאמן בניו ג'רזי נטס, תחת המאמנים הראשיים ג'ון קליפארי, דון קייסי וביירון סקוט. בעונות ו- העפילו הנטס לגמר ה-NBA, אך בשני המקרים הפסידו בסדרת הגמר, מול לוס אנג'לס לייקרס וסן אנטוניו ספרס, בהתאמה.
לקראת עונת מונה למאמן הראשי של וושינגטון ויזארדס, במקומו של דאג קולינס. בעונת הובילו את הקבוצה גילברט ארינאס, אנטואן ג'יימיסון ולארי יוז לשיפור של 20 ניצחונות לעומת העונה הקודמת, והיא השיגה את המאזן הטוב ביותר של המועדון מזה 26 שנים; 45–37. כמו כן העפילו הוויזארדס לפלייאוף ה-NBA לראשונה מאז עונת, ואף גברו בסיבוב הראשון על שיקגו בולס, המדורגת רביעית במזרח, בתוצאה 4–2. בסיבוב השני הובסו הוויזארדס מול מיאמי היט, בתוצאה 0–4. בכל אחת משלוש העונות הבאות השיגה וושינגטון בין 41 ל-43 ניצחונות, ובשלושתן הפסידה בסיבוב הפלייאוף הראשון מול קליבלנד קאבלירס. לאורך התקופה בלטו בוויזארדס שחקני האולסטאר ארינאס, ג'יימיסון וקארון באטלר. לאחר שפתחה את עונת עם מאזן שלילי 1–10, פיטרה וושינגטון את ג'ורדן מתפקידו, ומינתה במקומו את עוזר המאמן אד טאפסקוט.
ביוני 2009 מונה ג'ורדן למאמן הראשי של קבוצת פילדלפיה 76'. בעונתו היחידה בתפקיד, העמידה הקבוצה מאזן של 27 ניצחונות לעומת 55 הפסדים.
בעונת היה עוזר מאמן בלוס אנג'לס לייקרס, תחת המאמנים מייק בראון, ברני ביקרסטאף ומייק ד'אנטוני.
בין השנים 2013–2016 חזר לאוניברסיטת ראטגרס כמאמן הראשי של קבוצת הכדורסל. לאורך התקופה רשמה הקבוצה מאזן כולל של 29 ניצחונות ו-68 הפסדים (29.9%), ולא העפילה לטורניר אליפות המכללות.
בעונת היה עוזרו של מאמן שארלוט הורנטס, סטיב קליפורד.
תחרות המועמדים 2022
תחרות המועמדים 2022 היא טורניר שחמט, שקובע מי יתמודד באליפות העולם בשחמט 2023 נגד אלוף העולם המכהן, מגנוס קרלסן. התחרות התקיימה בין ה־16 ביוני 2022 ל־5 ביולי 2022 ב שבמדריד והתקיימה באותה מתכונת כמו התחרויות הקודמות. 8 משתתפים התמודדו האחד נגד השני גם בלבן וגם בשחור, סה"כ 14 סיבובים. בכל יום התקיים משחק אחד ולאחר כל שלושה משחקים יש יום מנוחה. המנצח בתחרות הוא יאן נפומניאשצ'י סגן אלוף העולם, שזכה גם בתחרות המועמדים בשנת 2021.
משתתפים
ההבדל העיקרי מדרכי ההעפלה לתחרויות המועמדים הקודמות הוא שלא היה קריטריון לפי מד כושר, ולא היה כרטיס חופשי למארגנים. בסופו של דבר בגלל ההשעיה של קריאקין, היה כרטיס אחד שנקבע לפי מד כושר.
העפלה לפי דירוג
במקור, לתחרות הנוכחית לא היו אמורים להגיע לפי דירוג. אולם, בעקבות הבעת תמיכה של סרגיי קריאקין ברשתות החברתיות בפעולותיו של ולדמיר פוטין בפלישה הרוסית לאוקראינה, הוועדה האתית של פיד"ה השעתה אותו במשחקים שמזכים בדירוג פיד"ה לשישה חודשים. בעקבות ההשעייה, קריאקין לא יוכל להשתתף בתחרות המועמדים. לפי התקנון, המחליף יהיה המדורג הגבוה ביותר לפי דירוג פיד"ה במאי 2022 וששיחק לפחות 30 משחקים ב־12 החודשים שקדמו למועד הקובע. בעת ההודעה הזו המדורג הגבוה ביותר שלא העפיל הוא השחמטאי הסיני דינג לירן אולם מחודש יוני 2021 ועד מרץ 2022 הוא שיחק רק 4 משחקים, בגלל בעיות ביציאה מסין בגלל מגפת הקורונה. כך שעל מנת לעלות לתחרות המועמדדים הוא היה צריך לשחק לפחות 26 משחקים בחודשים מרץ-אפריל. בעקבות זאת, ארגנה התאחדות השחמט של סין 3 תחרויות שונות בהם השתתף לירן וכך בין ה־27 במרץ ל־24 באפריל שיחק לירן 28 משחקים, כמשחק ליום במשך חודש. בעקבות המשחקים לירן הגיע למד כושר של 2806 ודורג שני בעולם והמדורג הגבוה ביותר שלא העפיל מתחרויות האחרות. הערעור של קריאקין נדחה ולכן לירן יחליף אותו בתחרות המועמדים.
מהלך התחרות
מקראה: השחקן מימין הוא המשחק בלבן. בסוגריים מופיע מספר הנקודות לפני תחילת הסיבוב.
באפין (אי)
האי באפין (באנגלית Baffin Island, בצרפתית Île de Baffin, באינוקטיטוט: ᕿᑭᖅᑖᓗᒃ) שבטריטוריית נונאווט, הוא האי הגדול ביותר בארכיפלג הארקטי הקנדי. שטחו של האי הוא 507,451 קמ"ר וככזה הוא הגדול ביותר בקנדה והחמישי בגודלו בעולם. באי חיים כ-11,000 תושבים נכון ל-2007. האי נקרא על שמו של מגלה הארצות האנגלי ויליאם באפין. ככל הנראה האי היה ידוע כבר בתקופה הטרום-קולומביאנית לנורמנים שישבו בגרינלנד ובאיסלנד.
גאוגרפיה
העיר איקאלואיט, עיר הבירה של טריטוריית נונאווט ממוקמת בחופו הדרום מזרחי של האי. עד 1987 נקראה העיר בשם פרובישר ביי, כשמו של המפרץ שלחופו היא יושבת (מפרץ פרובישר). מדרום לאי משתרע מצר הדסון שמפריד אותו מקוויבק ומהיבשת. ממזרח לאי נמצאים מפרץ באפין ומצר דייוויס שמעבר להם נמצאת גרינלנד. גופי המים-אגן פוקס (Foxe Basin), מפרץ בות'יה (Gulf of Boothia) ומצר לנקסטר (Lancaster Sound) מפרידים את האי משאר הארכיפלג מצפון וממערב. הרי באפין נמתחים לאורך החוף הצפון-מזרחי של האי, והם מהווים חלק מרכס הקורדילרה הארקטית. הפסגה הגבוהה ביותר באי היא הר אודין (Mount Odin) שגובהה הוא 2,143 מטרים. פסגה נוספת היא הר אסגארד (Mount Asgard) שממוקמת בשטח הפארק הלאומי אויוטוק (Auyuittuq National Park) וגובהה 2,011 מטרים. בחלק הדרום-מרכזי של האי נמצאים שני אגמים גדולים: אגם נטילינג (Nettilling Lake) ששטחו הוא 5,066 קמ"ר ואגם אמג'ואק (Amadjuak Lake) הנמצא דרומה יותר. כיפת הקרח בארנס (Barnes Ice Cap) היא החלק המרכזי באי, אך מאז תחילת שנות ה-60 נראה כי כיפת קרח זו נמצאת בנסיגה.
אוכלוסייה ומנהל
מבחינה מנהלתית האי באפין מהווה חלק ממחוז קיקיקטאלוק (Qikiqtaaluk) שבטריטוריית נונאווט. רוב 11,000 התושבים מתגוררים בעיר איקאלואיט, שבה למעלה מ-6000 תושבים. ערים נוספות על האי הן פנגנירטונג (Pangnirtung) ופונד אינלט (Pond Inlet) שבכל אחת מהן מתגוררים יותר מאלף איש. ביתר יישובי האי מתגוררות קהילות קטנות יותר (פחות מאלף תושבים בכל אחד).
אקלים
האי באפין, כמו רובה של קנדה המזרחית, נמצא בנתיב זרימת האוויר הצפוני, ומזג האוויר קר מאוד במשך כל השנה. החורף ארוך מאוד, קר וערפילי, והקיץ מעונן. הפשרת האביב מגיעה מאוחר יחסית לאורך הגאוגרפי: בסביבות תחילת יוני באיקאלואיט שבדרום-מזרחו של האי, ובאמצע יולי בחופיו הצפוניים. שלג, לעיתים כבד, יורד משך כל השנה, אולם הוא פחות נפוץ ביולי ובתחילת אוגוסט. הטמפרטורה הממוצעת השנתית באיקאלואיט היא -8.5 מעלות צלזיוס (לשם ההשוואה ברייקיאוויק בירת איסלנד שנמצאת על אותו קו רוחב הטמפרטורה הממוצעת היא 5 מעלות צלזיוס). ים קרח מקיף את האי במשך מרבית השנה. עד לאחרונה הוא היה נסוג לחלוטין מהחופים הצפוניים רק בתקופות קצרות ובלתי צפויות באוגוסט. כיום הים נקי לחלוטין מקרח באזור איקאלואיט מאמצע או סוף חודש יוני עד לסוף חודש ספטמבר.
רובו של האי באפין נמצא מצפון לחוג הארקטי. בכל היישובים הנמצאים מצפון לפנגנירטונג (Pangnirtung) מתרחשת התופעה של שמש חצות בקיץ ולילות קוטב בחורף. לדוגמה ביישוב המזרחי קלייד ריוור (Clyde River) השמש זורחת ברציפות במשך חודשיים וחצי מה-14 במאי עד ה-28 ביולי. בנוסף, לאורך תקופה ארוכה, בין ה-26 באפריל ועד ה-16 באוגוסט, החלק החשוך של היממה הוא למעשה דמדומים ולא חושך של ממש. בחורף השמש שוקעת ב-22 בנובמבר ולא זורחת עד ה-19 בינואר.
מרגריטה, נסיכת פארמה
מרגריטה, נסיכת בורבון-פארמה (באיטלקית: Margherita di Borbone-Parma; 27 בדצמבר 1849 – 29 בינואר 1893), הייתה בתו של קרלו השלישי, דוכס פארמה ואשתו של קרלוס, דוכס מדריד.
ביוגרפיה
מרגריטה נולדה ב-27 בדצמבר 1849 בלוקה, לקרלו, נסיך לוקה וללואיז מארי תרז, נסיכת ארטואה בתם של שארל פרדינן, דוכס ברי ומריה קרולינה, נסיכת נאפולי וסיציליה, דוכסית ברי.
בשנת 1854 נרצח אביה קרלו השלישי, דוכס פארמה, ואחיה רוברטו הראשון, דוכס פארמה עלה לשלטון במקומו, תוך שאמה משמשת כעוצרת. בשנת 1859 הודח רוברטו מתפקידו, והדוכסות צורפה לממלכת סרדיניה, כחלק מתהליך איחוד איטליה. מרגריטה ומשפחתה גורשו על ידי ג'וזפה גריבלדי מהדוכסות, ועברו להתגורר בוונציה, שהייתה תחת שלטון האימפריה האוסטרית.
ב-4 בפברואר 1867 התחתנה מרגריטה עם קרלוס, דוכס מדריד, ממנו נולדו לה 5 ילדים. בשל דעותיו הליברליות של חמיה חואן, רוזן מונטיסון הוא לא היווה יריב לאיזבלה השנייה, מלכת ספרד למרות הירידה הדרסטית בפופולריות שלה, ובעקבות כך דרש ממנו בעלה קרלוס לוותר לטובתו על תאריו. ב-3 באוקטובר 1868 ויתר חואן על תאריו לטובת קרלוס, אשר הוכר כקרלוס השביעי, מלך ספרד, ובעקבות כך פרצה בשנת 1872 המלחמה הקרליסטית השלישית שבה תמך חואן בבנו. המלחמה נמשכה עד לשנת 1876, ובחלק מהמלחמה הוא הצליח לשלוט ברוב ספרד אולם לבסוף הובס.
בשנת 1887 מת חמיה, ובעלה קרלוס הוכר על ידי הלגיטימיסטים כשארל האחד עשר, מלך צרפת ונווארה. ב-29 בינואר 1893 מתה מרגריטה בוויארג'ו, ובשנת 1894 התחתן בעלה בשנית עם ברטה דה רואן, אולם נישואין אלו פגעו קשות בתנועה הקרליסטית.
רחל אקרמן
רחל אקרמן (Rachel Akerman; 1522 – 1544) הייתה משוררת יהודייה-אוסטרית. הייתה המשוררת היהודייה הידועה הראשונה שכתבה שירה בשפה הגרמנית.
קורות חיים
נולדה כפי הנראה בווינה. מילדותה רכשה השכלה נרחבת יחסית, ולמדה לטינית ויוונית. מגיל צעיר כתבה שירים פרי עטה.
בשיר "Geheimniss des Hofes" (שמשמעו: המסתורין של החצרות), תיארה אקרמן את התככים של אנשי החצר. בעקבות זאת גורשו אקרמן ואביה מווינה. היא נפטרה זמן קצר אחר כך, בגיל 22 בלבד, בייהלבה, מוראביה.
6 אימהות
6 אימהות היא סדרה דוקו-ריאליטי ישראלית המשודרת בערוץ 2 עבור הזכיינית רשת. העונה הראשונה שודרה בין החודשים ספטמבר-אוקטובר 2014. העונה השנייה שודרה בחודשים מאי-יוני 2015. העונה השלישית שודרה ב-31 באוקטובר 2016 עד ה-2 בדצמבר 2016.
בתוכנית משתתפות 6 אימהות ידועניות, בה הן נחשפות ומראות את אורח חייהן עם משפחתן וכיצד האימהות משפיעה על הקריירה והזוגיות.
בדצמבר 2014, משכה רשת את "אמהות" מתחרות פרסי הטלוויזיה, מאחר שהאקדמיה ביקשה לקטלג אותה כסדרת דוקו-ריאליטי, בעוד שברשת התעקשו כי מדובר בסדרת תעודה לכל דבר.
בשנת 2018, הוציאה רשת גרסה הפוכה של התוכנית בשם "6 אבות", בה נקודת המבט היא על אבות ידוענים במקום. בעונה הראשונה של התוכנית השתתפו הקומיקאי ניקי גולדשטיין, כוכב הילדים יובל "המבולבל" שם-טוב, החזן דודו פישר, המוזיקאי עילי בוטנר, הזמר אודי דוידי והקצין גלעד אברלינג'י.
לאוואל (קנדה)
לאוואל (בצרפתית: Laval) היא עיר בפרובינציית קוויבק בקנדה. זו העיר השלישית בגודלה בפרובינציה וה-13 בגודלה בקנדה, עם אוכלוסייה של 401,553 (נכון לשנת 2011).
ההתיישבות הראשונה במקום נעשתה בידי ישועים בשנת 1636. עד תחילת המאה ה-20 האזור היה מיושב בצורה כפרית. בתקופה זו נוסדו מספר רב של עיריות, עד שבשנת 1965 ממשלת קוויבק החליטה לאחד את כלל העיריות באי לעירייה אחת, ובכך נוסדה לאוואל.
קבוצת ארמיות מרכז
קבוצת ארמיות מרכז (בגרמנית: Heeresgruppe Mitte) היה שמן של שתי קבוצות ארמיות בוורמאכט, שלחמו בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה.
הקמה ראשונה
הקבוצה הראשונה שנקראה כך נוסדה ב-22 ביוני 1941 בעת מבצע ברברוסה. יעדה של קבוצת הארמיות במבצע היה לכבוש את מוסקבה. הודות להתנגדות סובייטית עיקשת הגרמנים הפסידו בקרב על מוסקבה ולא כבשו את העיר.
במהלך 1942 קבוצת ארמיות מרכז נלחמה כנגד קבוצות פרטיזנים בעורף הצבא הגרמני (בתחילת 1943 מוערך מספרם בכ-250,000). פרטיזנים אלו הורכבו מחיילים שניצלו מהכיתור הגדול של הכוחות הסובייטים ב-1941, מתאים שאומנו מבעוד מועד מלפני המלחמה ומאנשי המפלגה הקומוניסטית שנמלטו מידי הגסטאפו. הסטאבקה פיקד עליהם באופן ישיר והם היוו מטרד וחיבלו בקווי התקשורת והאספקה של הורמאכט. קבוצת הארמיות פעלה במספר מבצעים מיוחדים שבהם נהרגו אלפי פרטיזנים מידי הגרמנים.
ב-1943 השתתפה קבוצת ארמיות מרכז בקרב קורסק ונלחמה בהצלחה כנגד כוחות הצבא האדום בשנים 1943–1944 אך במבצע בגרטיון שתפס את הפיקוד הגרמני בהפתעה, חרץ יתרון מספרי סובייטי עצום (2.5 מיליוני חיילים סובייטים אל מול חצי מיליון חיילים גרמנים) את גורלה של קבוצת ארמיות מרכז. 350,000 חייליה נשבו במהלך המבצע וקבוצת הארמיות עצמה הושמדה.
הקמה שנייה
ב-25 בינואר 1945 שונה שמה של קבוצת ארמיות מרכז לקבוצת ארמיות צפון לאחר כיתורה על ידי הסובייטים בקניגסברג ואילו קבוצת ארמיות A קיבלה את הכינוי קבוצת ארמיות מרכז כשעליה מפקד הגנרל הגרמני פרדיננד שרנר. בשלב זה של הלחימה היה היתרון המספרי הסובייטי עצום (יחס של 9 חיילים סובייטים לחייל גרמני אחד). קבוצת הארמיות נלחמה בסלובקיה, פולין, במבצע מוראביה–אוסטרבה, במהלך הקרב על ברלין והקרב על פראג. בפראג נכנעו שארית כוחות קבוצת ארמיות מרכז לסובייטים ב-11 במאי. במאי 1945 שרנר נטש את הפיקוד על קבוצת הארמיות וב-18 במאי נעצר על ידי האמריקנים.
קוסמוגרפיה
קוסמוגרפיה מיוונית: (κοσμολογία 'קוסמוס' = יקום, גרפיה = תיאור), היא מדע שמטרתו להעניק כלים מתמטיים למיפוי היקום: הכוכבים, הפלנטות, השמש, הירח, האוקיינוסים היבשות והארצות. משימה שאפתנית זו מאחדת בתוכה דיסציפלינות מתמטיות מתחומים שונים: אסטרונומיה, אסטרולוגיה, קרטוגרפיה, ניווט, ארכיטקטורה ומכשירי מדידה. עד לתקופת הרנסאנס, חקר העולם התחלק לשתי קטגוריות: קוסמולוגיה וקוסמוגרפיה. הקוסמולוגיה התמקדה בעיקר בהסבר הפילוסופי על מהות היקום וכיצד הוא פועל, אך מתקופת הרנסאנס והלאה, התייחסו החוקרים לשני הנושאים הללו כאל מקשה אחת.
קשיים במיפוי היקום
אחד הקשיים במיפוי היקום נובע מהעובדה כי ברוב חלקי החלל אין אור ואין אפשרות לראות את גרמי השמיים הנמצאים בקרבה.
עוד קושי במיפוי היקום הוא שבני האדם לא יודעים ולא יכולים לדעת (נכון לעכשיו) אם יש גבולות ליקום, כלומר, לא יכולים לדעת אם מה שאנו מחפשים בכלל נמצא שם.