cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אופיר מינץ-מנור
ביוגרפיה
ב-2008 מונה כמרצה בכיר במחלקה להיסטוריה, פילוסופיה ומדעי היהדות באוניברסיטה הפתוחה ובשנת 2016 מונה לדרגת פרופ' חבר.
באוקטובר 2019 מונה מינץ-מנור לדקאן הלימודים האקדמיים של האוניברסיטה הפתוחה. כדקאן וכחבר הנהלת האוניברסיטה מוביל מינץ-מנור את תהליך ההתחדשות של מודל ההוראה של האוניברסיטה הפתוחה לאור לקחי מגפת הקורונה, מקדם ביזור של המבנה הריכוזי של האוניברסיטה תוך האצלת סמכויות למחלקות האקדמיות, ומטמיע תרבות ניהולית-אקדמית מבוססת מידע וכלים מחשוביים.
מחקרו
מינץ-מנור מתמחה בשירה ובפרוזה העברית של שלהי העת העתיקה ושל ימי הביניים. בראשית דרכו המחקרית הוא עסק רבות בפילולוגיה ובההדרת פיוטים על בסיס כתבי יד מהגניזה הקהירית, כמו גם במחקר ספרותי שלהם. מאוחר יותר הקדיש מינץ-מנור כעשור לחקר הזיקות שבין השירה יהודית בשלהי העת העתיקה לבין השירה הנוצרית והשירה השומרונית; מחקרים אלו שילבו בין מחקר ספרותי לבין מחקר היסטורי-תרבותי כמו גם מחקר במדעי הדתות. בשנים האחרונות עוסק מינץ-מנור רבות בקידום תחום מדעי הרוח הדיגיטליים בישראל תוך דגש על מחקר ספרותי-מחשובי שמוסיף כלים דיגיטליים לארגז הכלים המחקרי, ומרחיב את האפשרויות הפרשניות של המחקר.
משפחתו
נשוי ללימור, ד"ר להיסטוריה ואחות השתלות מח עצם בבית חולים הדסה. אב לשניים.
מתגורר בשכונת רחביה בירושלים.
.bb
היא הסיומת הלאומית (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בברבדוס. הסיומת, שנפתחה בשנת 1991, היא סיומת פעילה בעיקר בקרב תושבי ברבדוס.
הדומיין נוהל תחילה בידי האוניברסיטה של פוארטו ריקו, ולאחר מכן עברה לידי ממשלת ברבדוס.
מחיר הדומיין ותת הדומיינים יקר יחסית למרבית הדומיינים האחרים ועומד על כ-120 דולר. כיום הממשלה אינה מאשרת לחברות מסחריות ללא קשר למדינה להשתמש בדומיין.
תתי-סיומות
סיומת האינטרנט מחולקת לתתי-הסיומות הבאות:
.ba
היא הסיומת הלאומית (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בבוסניה והרצגובינה.
תתי-סיומות
הליך הרישום לדומיין מסובך יותר מן המקובל בדומיינים בין-לאומיים ודורש עמידה בלא מעט תקנות.
סיומת האינטרנט מחולקת לתתי-הסיומות הבאות:
כשהארי פגש את סאלי...
כשהארי פגש את סאלי (באנגלית: ) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי, שיצא לאקרנים בשנת 1989. הוא עוסק ביחסיהם של הארי וסאלי לאורך שתים עשרה שנים - מפגישתם הראשונה, עד לשתי פגישות אקראיות שלהם בשנים שלאחר מכן, וכלה במערכת היחסים שהתפתחה ביניהם לאחר הפגישה השלישית.
עלילה
הארי (בילי קריסטל) וסאלי (מג ראיין) נפגשו לראשונה ב-1977, כששניהם סיימו את לימודיהם באוניברסיטת שיקגו, והזדקקו לשותף בנסיעה לניו יורק. במהלך הנסיעה הם פיתחו אנטגוניזם זה כלפי זו. הם נפגשו שנית באקראי חמש שנים לאחר מכן, בנמל תעופה ניו יורקי. לאחר עוד שש שנים, הם נפגשו שוב, בחנות ספרים, ומאז התפתח ביניהם קשר חברי הדוק.
היחסים ביניהם היו אפלטונים למשך זמן, אך בלילה אחד הארי וסאלי שכבו. הארי, ברגע של מבוכה בבוקר שלמחרת, החליט לחמוק במהירות, וסאלי זעמה. הוא ניסה לשקם את יחסיהם במשך זמן מה. במסיבת הסילבסטר, שניהם הרגישו בודדים ללא בני זוג, ואז מצאו את עצמם זה בזרועות זו, והחליטו להפוך לבני זוג. הסרט מסתיים בידיעה על כך שהארי וסאלי התחתנו.
הכנסות
'כשהארי פגש את סאלי' הכניס כ-93 מיליון דולר בארצות הברית. הסרט ממוקם במקום ה-11 בטבלת הסרטים המכניסים ביותר של 1989, יותר מכל קומדיה רומנטית אחרת שיצאה באותה שנה. בשנות ה-80 יצאו רק שתי קומדיות רומנטיות מצליחות יותר: "מגלה את אמריקה" ו"ארתור".
סרט זה היה שיא כלכלי עבור הבמאי רוב ריינר, התסריטאית נורה אפרון והשחקן הראשי בילי קריסטל.
תגובות
הסרט הועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. כמו כן, הוא היה מועמד לחמישה פרסי גלובוס הזהב: לקומדיה/סרט מוזיקלי הטוב ביותר, לבימוי, לתסריט, ולשחקן ולשחקנית הראשית הטובים ביותר בקומדיה/סרט מוזיקלי (בילי קריסטל ומג ראיין, בהתאמה). באף אחת מהקטגוריות הוא לא זכה.
היום העולמי נגד צנזורה באינטרנט
היום העולמי נגד צנזורה באינטרנט (World Day Against Cyber Censorship) הוא יום ציון הנערך כל שנה ב-12 במרץ כדי לגייס תמיכה ברעיון של אינטרנט לא מוגבל, נגיש לכל, ולהגביר את המודעות לדרכים בהן ממשלות וחברות מסחריות פוגעות בחופש הביטוי באינטרנט. היום צוין לראשונה ב-12 במרץ 2008 ביוזמתם של "עיתונאים ללא גבולות" ו"אמנסטי אינטרנשיונל".
כשהארי פגש את סאלי...
תגובות
הסרט נכנס לרשימת עשר הקומדיות הרומנטיות הטובות ביותר של Entertainment Weekly ב-2002.
היום העולמי נגד צנזורה באינטרנט
פרס נוטיזן
"עיתונאים ללא גבולות" מעניק את פרס נוטיזן (Netizen Prize) ביום העולמי נגד צנזורה באינטרנט - פרס זה ניתן למשתמש באינטרנט, בלוגר, פעיל רשת (cyber-dissident), או קבוצה אשר תרמה תרומה משמעותית להגנה על חופש הביטוי באינטרנט. הפרס ניתן בין השנים 2010 ל-2014.
כשהארי פגש את סאלי...
תגובות
בדירוגי מכון הסרטים האמריקאי הוא במקום השישי ברשימת הקומדיות הרומנטיות (2008), במקום ה-23 ברשימת הקומדיות ובמקום ה-25 ברשימת ה"תשוקות" (סיפורי האהבה הגדולים ביותר). השיר "It Had to Be You" מתוכו הופיע במקום ה-60 ברשימת השירים הגדולים ושורת המחץ "אני אוכל את מה שהיא אוכלת" (I'll have what she's having) במקום ה-33 ברשימת הציטוטים.
היום העולמי נגד צנזורה באינטרנט
רשימת הפוגעים בחופש הביטוי באינטרנט
ביום העולמי נגד צנזורה באינטרנט, עיתונאים ללא גבולות מעדכנים את רשימת הפוגעים בחופש הביטוי באינטרנט ומדינות תחת רשימות מעקב. הרשימה עודכנה בפעם האחרונה ב-2014 על ידי הארגון. Freedom House, ארגון אמריקני ללא מטרות רווח העוסק במחקר וסנגור בנושאי דמוקרטיה, חופש פוליטי וזכויות אדם, מפרסם כל שנה מדד חופש האינטרנט.
ביום העולמי נגד צנזורה באינטרנט בשנת 2016, חברת אדבלוק (AdBlock) המפעילה תוסף הנועד לחסום פרסומות באינטרנט, פרסמה מודעות בשיתוף פעולה עם אמנסטי אינטרנשיונאל המציגות דוגמאות של הסכנות הנובעות מפגיעה של ממשלות בפרטיות ובחופש הביטוי באינטרנט.
יופי נסתר
יופי נסתר (באנגלית: Collateral Beauty) הוא סרט דרמה. הסרט נכתב על ידי אלן לוב ובבימויו של דייוויד פרנקל, בסרט משתתפים מספר נרחב של שחקנים מפורסמים, כגון, ויל סמית', אדוארד נורטון, קירה נייטלי, מייקל פניה, הלן מירן וקייט וינסלט. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של דובאי ב-13 בדצמבר 2016, ויצא לאקרנים בארצות הברית ב-16 בדצמבר 2016, על ידי חברת ההפקות האחים וורנר.
תקציר העלילה
הווארד אינלט (ויל סמית') הוא פרסומאי מבריק ומצליח מניו יורק, אך כאשר טרגדיה גדולה פוקדת אותו, הוא מתכחש למציאות ומסתגר בתוך עצמו. בעוד חבריו המודאגים מנסים נואשות להתחבר אליו מחדש, הוא מחפש תשובות מהיקום על ידי כתיבת מכתבים לאהבה לזמן ולמוות. אבל רק כשהמכתבים שלו מביאים תגובות אישיות בלתי צפויות, הוא מתחיל להבין כיצד האלמנטים הללו משתלבים בחיים, וכיצד אפילו האובדן העמוק ביותר יכול לחשוף רגעים של משמעות ויופי.
הפקה
ב-4 באוגוסט 2015, וויל סמית' לוהק לגלם את התפקיד הראשי, והחליף את ג'קמן. ב-8 בספטמבר 2015, הוכרז כי ניו ליין סינמה הצטרפה לפרויקט על מנת לסייע בהפצה של הסרט.
צילומי הסרט החלו ב-22 בפברואר 2016, הסרט צולם בניו יורק בשכונות קווינס ומנהטן, ובנוסף התרחשו צילומים גם במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית.
הכנסות
הסרט הכניס ברחבי העולם כ-88.2 מיליון דולר, לעומת תקציב הפקת הסרט שמוערך בכ-36 מיליון דולר.
הסרט שוחרר במקביל ליציאת הסרטים רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים ומנצ'סטר ליד הים. בהתחלה היה צפוי הסרט להכניס כ-13 מיליון דולר בסוף השבוע הפתיחה שלו, בדומה לסרט הדרמה הקודם של וויל סמית' בלתי הפיך. אבל בסוף היום הראשון הסרט הכניס רק כ-2.4 מיליון דולר, מה שהוביל לירידת התחזית לסוף השבוע ל-7.5 מיליון דולר. בסופו של דבר הסרט הכניס בשבוע הראשון כ-7.1 מיליון דולר, סיים במקום הרביעי בקופות וסימן את הפתיחה הנמוכה ביותר בקריירה של וויל סמית'.
ביקורות
הביקורות על הסרט חלוקות, מצד אחד חלק מאתרי הביקורת הגדולים הביאו לסרט ביקורת נמוכה כדוגמת Rotten Tomatoes (דירוג ממוצע של 14%) וMetacritic (דירוג ממוצע של 23/100).
אך מן הצד השני הסרט קיבל על ידי הצופים ביקורות חיוביות.
פרסים
הסרט הועמד לשבעה פרסים, וזכה באחד.
.bf
היא הסיומת הלאומית (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בבורקינה פאסו.
בו דאלאס
רוטונדה הוא מתאבק דור שלישי שהלך בעקבותיו של סביו, בלאג'ק מוליגן, אביו, מייק רוטונדה ושני דודיו, בארי וינדהאם וקנדל וינדהאם. אחיו הצעיר, וינדהאם רוטונדה, מתאבק גם הוא בארגון ה-WWE תחת שם הבמה בריי וויאט. ביחד עימו, הם היו פעמיים אלופי הזוגות של FCW, ארגון ששימש כמחלקת הפיתוח של ה-WWE, שם התאבקו תחת שמות במה שונים בין השנים 2008 ל-2012. בנוסף לכך, הוא הופיע בארגון פיתוח אחר בשם NXT, שבו היה פעם אחת אלוף ה-NXT. ברוסטר הראשי, הוא זכה פעם אחת באליפות הזוגות של Raw ביחד עם קורטיס אקסל ופעם אחת באליפות 24/7 של ה-WWE.
ביוגרפיה
רוטונדה למד בבית ספר התיכון הרננדו, שבו סיים את לימודיו בשנת 2008. במהלך השנתיים האחרונות שלו, הוא העפיל לאליפויות ההיאבקות הארציות. הוא היה שחקן פוטבול, כאשר הוצעה לו מלגה מטעם אחת האוניברסיטאות בפלורידה. לעומת זאת, רוטונדה סירב לקבל אותה, כשבמקום זאת החליט שהוא רוצה להיות מתאבק.
חיים אישיים
רוטונדה נישא למתאבקת העבר של NXT, שרה בקמן ב-26 ביוני 2014. סביו הוא בלאג'ק מוליגן ודודו הוא בארי וינדהאם, כששניהם חברים בהיכל התהילה של ה-WWE. אביו הוא מתאבק העבר, מייק רוטונדה, המוכר יותר בשם הבמה ארווין אר שייסטר (IRS).
ב-19 בפברואר 2012, רוטונדה נעצר בגין נהיגה בשכרות בטמפה, פלורידה, כשנמצא בדמו אלכוהול בכמות של 0.166 ו-0.178 לפי שתי בדיקות ינשוף, שהן יותר מהכמות החוקית של 0.08. הוא שוחרר בערבות יום לאחר מכן עבור 500 דולר.
ב-2 בספטמבר 2016, רוטונדה נעצר בגין השתכרות בציבור בדאלאס, טקסס לאחר שהוצא מטיסה מנמל התעופה הבינלאומי דאלאס/פורט וורת' למקסיקו סיטי.
המנון צ'ילה
ההמנון הלאומי של צ'ילה (בספרדית: Himno Nacional De Chile) נכתב על ידי אאוסביו ליו והולחן על ידי רמון קרניסר. לשיר שלוש גרסאות שונות. על אף שצ'ילה הוכרזה כמדינה עצמאית ב-1810, הגרסה הנוכחית אומצה בשנת 1828. כיום שרים את הבית החמישי מהשיר המלא כהמנון.
השיר המלא
פזמון:<div dir="ltr" style="font-family: Georgia, Palatino, Palatino Linotype, Times, Times New Roman, serif;">
בתקופת הדיקטטורה הצבאית, נהוג היה לשיר את הבית השלישי אחרי החמישי כחלק מההמנון.
Let's Have a Kiki
Let's Have a Kiki הוא סינגל של הלהקה האמריקאית, סיזור סיסטרז. השיר, שיצא ב-11 בספומבר 2012, מופיע כסינגל השלישי והאחרון מתוך אלבום האולפן הרביעי של הלהקה, Magic Hour. השיר נכתב על ידי ג'ייק שירס, Babydaddy ואנה מטרוניק, והופק על ידי סיזור סיסטרז.
נכון ליוני 2022, השיר הושמע למעלה מ-27 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר, שבוים על ידי ורן מואן, יצא בערוץ היוטיוב של הלהקה ב-27 ביולי 2012. נכון ליוני 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-19 מיליון פעמים.
ב-26 בנובמבר 2019, בילבורד מיקם את הווידאו קליפ במקום ה-79 ברשימת 100 סרטוני המוזיקה הטובים ביותר של שנות ה-2010.
קידום
Scissor Sisters ביצעו את השיר ב-The Wendy Williams Show, ב-Sunrise , וב-Strictly Come Dancing.
גרסאות כיסוי
"Let's Have a Kiki" היווה השראה לכמה פרודיות וידאו ויראליות מקהילת הדראג קווין. ליידי באני וביאנקה דל ריו, שרי ויין, וויליאם בלי  (בשיתוף פעולה עם ריאה ליטרה ) הוציאו גרסאות כיסוי משלהן לשיר.
בנובמבר 2012 הוצגה גרסת כיסוי של השיר, בשילוב עם השיר "Turkey Lurkey Time" של ברט בכרך והאל דייוויד, בסדרת הטלוויזיה האמריקאית, Glee, בביצוע של שרה ג'סיקה פארקר, כריס קולפר ולאה מישל.
יחסי פורטוגל–קניה
יחסי פורטוגל–קניה הם יחסים דו-צדדיים בין פורטוגל וקניה.
היסטוריה
בין קניה ופורטוגל קיימים יחסים שנמשכו כ-500 שנה.
היחסים החלו עם ואסקו דה גאמה שבפקודת מלך פורטוגל בשנת 1497 החל להפליג לחפש מסלול להודו. בשנת 1498 נחת ואסקו דה גאמה במומבסה ובמלינדי בקניה של ימינו. מצבת ואסקו דה גאמה נבנתה בשנת 1498.
מצודת ישו במומבסה נבנתה במומבסה על ידי הפורטוגלים בין השנים 1593–1596. בין השנים 1631–1895 היא החליפה ידיים 9 פעמים בין האימפריה הפורטוגזית, אימאמות עומאן והאימפריה הבריטית.
יחסי סחר
סך המסחר הוא כ-2.12 מיליארד שילינג קנייתי (19.4 מיליון אירו).
קניה ייצאה סחורות בשווי 0.48 מיליארד שילינג קנייתי (4.4 מיליון אירו) לפורטוגל. פורטוגל ייצאה סחורות בשווי 1.64 מיליארד שילינג קנייתי (15 מיליון אירו).
הייצוא העיקרי של קניה לפורטוגל כולל: פירות, אגוזים ודגים.
הייצוא העיקרי של פורטוגל לקניה כולל: מכונות עיבוד נתונים אוטומטיות.
מוחמד בארוויס
מוחמד עבדאללה עלי בארוויס (בערבית: محمد عبد الله علي بارويس; נולד ב-30 בנובמבר 1985 בתימן) הוא כדורגלן תימני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אל-וחדה עדן מליגת העל התימנית ובנבחרת תימן.
קריירת מועדונים
בארוויס משחק באל-וחדה עדן מאז שנת 2009, ושיחק עמה בליגת העל התימנית ובליגת המשנה התימנית לסירוגין. בשנת 2018 הושאל לאום סלאל מליגת העל הקטרית למשך חצי עונה, וערך הופעה אחת במדי המועדון.
קריירה בינלאומית
הוא היה חלק מסגל נבחרת תימן בטורניר גביע אסיה 2019.
ג'וליו טונוני
ג'וליו טונוני (באיטלקית: Giulio Tononi; נולד בשנת 1960) הוא מדען מוח ופסיכיאטר, המשמש כראש הקתדרה ע"ש דייוויד פ. ווייט ברפואת שינה, וכן בעל מושב כבוד בקתדרה למדעי התודעה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. הוא מוכר בעיקר בזכות תאוריית המידע המשולב, תאוריה מתמטית של תודעה אותה הציע לראשונה ב-2004 וסמלה הוא פי (φ).
ביוגרפיה
טונוני נולד בטרנטו, איטליה, וסיים תואר MD בפסיכיאטריה ודוקטורט בנוירוביולוגיה ממכון סנט-אנה ללימודים מתקדמים בפיזה, איטליה.
טונוני הוא סמכות בחקר השינה, ובמיוחד בנושאי הגנטיקה והאטיולוגיה של השינה. טוניוני ושותפיו היו חלוצים בכמה גישות משלימות לחקר השינה:
מחקר זה הוביל להשערה מקיפה על תפקיד השינה (יחד עם חוקר השינה קיארה סירלי), "השערת ההומאוסטזיס הסינפטית". על-פי השערה זו, ערות מביאה לעלייה נטו בכוח הסינפטי, ושינה הכרחית כדי לייצב מחדש הומאוסטזיס סינפטי. להשערה השלכות על הבנת ההשפעות של חסך שינה ופיתוח גישות אבחוניות וטיפוליות חדשות להפרעות שינה והפרעות נוירופסיכיאטריות.
טונוני הוא גם חוקר מוביל בתחום מחקרי התודעה, וכתב יחד עם זוכה פרס נובל ג'רלד אדלמן ספר בנושא.
טונוני פיתח את תאוריית המידע המשולב (IIT): תאוריה מדעית המנסה לענות על שאלות כמו מהי תודעה, כיצד ניתן למדוד אותה, כיצד היא מתואמת עם מצבי מוח, ומדוע היא דועכת כשאנו שוקעים בשינה נטולת חלומות וחוזרת כשאנחנו חולמים. התיאוריה נבחנת באמצעות הדמיה עצבית, גרייה מגנטית מוחית (TMS) ומודלים ממוחשבים. עבודתו תוארה על ידי החוקר כריסטוף קוך כ"תיאוריה המבטיחה היחידה לגבי תודעה בסיסית".
.bg
היא הסיומת הלאומית (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בבולגריה.
בהרשמה לדומיין קיימות ההגבלות הבאות: על הנרשם להיות חבר באיחוד האירופי או לחלופין חברה זרה בעלת סניף או נציג בבולגריה.
עלות הדומיין היא כ-30 אירו לשנה (36 כולל מע"מ) עד אמצע שנת 2006 היה המחיר 50 דולר תחילה ועוד 50 דולר לשנה, מחיר זה היה יקר למדי ואתרים בולגריים רבים בחרו להשתמש בסיומת הבינלאומית .com, באוקטובר 2006 פושטו התהליכים והמחיר הורד ל-12 יורו בלבד לשנה. בשימוש בתת-דומיינים.
יקטרינה קורולקובה
יקטרינה אנטונובנה קורולקובה (באנגלית: Yekaterina Antonovna Korolkova; אוגוסט 1900–1950) הייתה אחות בבית חולים פסיכיאטרי, חסידת אומות העולם, שהצילה יהודים במלחמת העולם השנייה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
יקטרינה עבדה כאחות סניטרית בבית החולים הפסיכיאטרי שבשכונת קולמובו שבעיר נובגורוד. היו לה שני ילדים - בת בשם יקטרינה ווסיליבנה, ילידת 1922 ובן בשם וסילי וסיליביץ', יליד 1926. אחת מחברותיה לעבודה, מיליה רייזיק, שהייתה יהודייה סייעת לרופא שיניים, גרה בסמוך למתחם בית החולים יחד עם בתה פרידה רבינוביץ' וסבתה של פרידה. אביה של פרידה שעבד כרופא פסיכיאטרי, הוצא להורג ב-1938. הנאצים הוציאו את החולים מן העיר והשמידו אותם ובאופן זה פינו את מבני בית החולים על מנת שהסגל הקיים יטפל בשבויי מלחמה ובפצועים נאצים.
כשהסגל עבד בבית החולים, ילדי האחיות והרופאים שהו במתחם. בחורף 1941 כשירד השלג הראשון, הילדים יצאו לשחק בשלג ובמקום התפוצץ פגז. לילד אחד נערף ראשו, ילדים רבים נפצעו ובהם פרידה בת ה-8, שספגה רסיסים בשתי רגליה. באותו חורף, הנאצים ירו למוות בווסילי, בנה של יקטרינה, שכן חשדו שהוא פרטיזן.
בשל חששה של מיליה מגורלה ומגורל סבתה של פרידה והחשש שיעצרו על ידי השלטון הנאצי, בקשה מחברתה יקטרינה לטפל בבתה אם ייתפסו. מיליה והסבתא שולחו על ידי הנאצים ויקטרינה אימצה את פרידה וטיפלה בה עם שחרורה מבית החולים, כאילו הייתה הבת שלה. יקטרינה הטבילה את פרידה לנצרות, דאגה לה למסמכי לידה חדשים וכן לשינוי שמה לליובה קורולקובה בסיועו של כומר.
בסוף שנת 1943, פרידה, יקטרינה ואמה של יקטרינה, נטליה מטבייבנה, הופנו יחד עם הצוות הרפואי למחנה ריכוז בשיאולאי שבליטא. שם שיכנו אותן במגורי החיילים והן שהו שם למשך כשלושה חודשים. לאחר מכן, יחד עם הצוות הרפואי במקום, הן הועברו לכפר יוניטקי במרחק 17 ק"מ משיאולאי בו שכן בית חולים רוסי לנכים ושם שהו עד להגעת הצבא הסובייטי.
ב-1944, לאחר שחרור ליטא בידי הצבא הסובייטי, השלוש חזרו לקולמובו.
לאחר המלחמה
אחרי השחרור פרידה נשארה לגור עם אמה ואחותה של יקטרינה, נטליה מטבייבנה ואולגה אנטונובנה. יקטרינה נסעה לגרמניה והצליחה להשיב את בתה שנשלחה לעבודות כפייה בגרמניה. ב-1945 הגיע לביתה של יקטרינה דוד של פרידה. הוא ביקש לקחת עימו את פרידה ללנינגרד, אולם פרידה סירבה להיפרד ממשפחתה החדשה שטיפלה בה לאחר מות אמה. עם זאת, כאשר הדוד פריד הגיע בשנית, יקטרינה שכנעה את פרידה להצטרף אליו שכן היא שוכנעה שפריד יוכל לספק לה חיים וחינוך טובים יותר. פרידה שמרה על קשר עם יקטרינה עד שזו מתה ממחלת הסרטן. יקטרינה נקברה בנובגורוד בבית הקברות פיטרוב.
בשנות ה-90 עלתה פרידה לישראל.
הכרה והנצחה
ב-15 בנובמבר 1999, יד ושם הכיר ביקטרינה קורולקובה כחסידת אומות העולם. הטקס התקיים במוסקבה, בירת רוסיה. שמה של קורולקובה מונצח בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.
פארק הנשיא
פארק הנשיא (באנגלית: President's Park) או פארק הבית הלבן והנשיא (באנגלית: The White House and President's Park) הוא פארק במרכז וושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית.
שטח הפארק מכיל ומקיף מספר מבנים, בהם הבית הלבן, בניין הרשות המבצעת אייזנהאואר, בניין משרד האוצר, מרכז המבקרים של הבית הלבן, כיכר לה פייט, ואת האליפסה.
מטרתו של הפארק - ליצור מרווח בין העיר לבין הבית הלבן, תוך הדגשה הניראות של השלטון, והקשר החופשי בינו לבין הציבור, ויצירת מקום לביטוי חופשי למול הרשות המבצעת.
שטחי הבית הלבן
בשנת 1790 נחקק "חוק מקום המושב", המקצה אתר עבור בירת ארצות הברית, ומסמיך את נשיא ארצות הברית, ג'ורג' וושינגטון להכין עיר בירה עבור ממשלת ארצות הברית עד יוני 1800.
נערכו מספר תחרויות אדריכלות להציע תוכניות עבור "הקפיטול" (בית הנבחרים), ועבור "בית הנשיא".
תוכניתו של ג'יימס הובן עבור בית הנשיא נבחרה, והוא פיקח על הבנייה. לימים נבנו אגפים חדשים למבנה (הוא "הבית הלבן") והוקמו האגף המערבי והאגף המזרחי.
שטחי הבית הלבן כוללים את המדשאה הדרומית, גן הוורדים, גן ז'קלין קנדי, והמדשאה הצפונית.
כיכר לה פאייט
כיכר לה פאייט היא פארק ציבורי, הממוקם בסמוך מצפון לבית הלבן.
שטחו של הפארק 28,191 מטרים רבועים, והוא גובל ברחוב H (H Street) שמצפון לפארק, ברחוב ג'קסון פלייס (Jackson Place) שממערב לו, ברחוב מדיסון פלייס (Madison Place) שממזרח לו, ובשדרת פנסילבניה שמדרום לפארק.
הכיכר והמבנים ההיסטוריים המקיפים אותה, הוכרזו כאתר היסטורי לאומי בשנת 1970.
כשהכיכר הוקמה, היא תוכננה להיות חלק מהגן הפרטי של הנשיא, ולכן היא מהווה חלק מ"פארק הנשיא".
שטח הפארק הופרד משטח הבית הלבן בשנת 1804, בעקבות החלטת הנשיא השלישי של ארצות הברית, תומאס ג'פרסון לאפשר לשדרות פנסילבניה לעבור בין המדשאה הצפונית של הבית הלבן, לבין שטח הפארק.
בשנת 1824 הוענק לפארק באופן רשמי שמו הנוכחיף על שמו של המרקיז דה לאפייט, הקצין הצרפתי שלחם במלחמת העצמאות האמריקאית.
אדריכל הנוף אנדרו ג'קסון דאונינג, עיצב את הפארק בשנת 1851.
האליפסה
חלקו הדרומי של פארק הנשיא (הקרוי "האליפסה") הוא פארק ששטחו 210 דונמים.
הפארק פתוח לציבור.
הפארק נוצר בשנת 1791, התכנית הראשונה לפארק נעשתה על ידי פייר שארל ל'אנפן, כחלק מתוכניתו עבור המול.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית אזור האליפסה, וכן האתר עליו הוקמה לימים אנדרטת וושינגטון שימשו מכלאות ואורוות עבור סוסים וחמורים של הצבא, וכן כקסרקטינים עבור צבא מדינות האיחוד.
חיל ההנדסה של ארצות הברית החל את עבודות הגינון ועיצוב הנוף באליפסה בשנת 1867; העבודות הסתיימו בשלהי שנות ה-80 של המאה ה-19.
מרכז המבקרים של הבית הלבן
מרכז המבקרים של הבית הלבן, ממוקם בקצה הצפוני של בניין הרברט סי. הובר (בניין משרד המסחר של ארצות הברית). בעבר שימש מרכז המבקרים כנקודת היציאה של סיורים בבית הלבן, אולם מאז פיגועי 11 בספטמבר 2001, הסיורים לא יוצאים מאתר זה, והמרכז מציג תערוכות ומידע על הבית הלבן, למי שלא מסייר בבניין. במרכז שש תערוכות קבועות: משפחות הנשיאים, האדריכלות של הבית הלבן, עיצוב הפנים של הבית הלבן, אופן הפעולה של הבית הלבן, טקסים ואירועים בבית הלבן. וכן יש במרכז תערוכות מתחלפות.
לקריאה נוספת
• Clark Kimberling, The Shape and History of the Ellipse in Washington, D.C., Department of Mathematics, University of Evansville
דלת פתוחה (עמותה)
עמותת דלת פתוחה (לשעבר האגודה הישראלית לתכנון המשפחה) היא הגורם המוביל בישראל לקידום זכויות הפרט לבריאות מינית "דלת פתוחה" מייצגת בלעדית את ישראל כחברה מלאה בארגון הוולונטרי השני בגודלו בעולם, IPPF, International Planned Parenthood Federation, שבו חברות כ-170 מדינות
רקע על הארגון
האגודה הישראלית לתכנון המשפחה החלה לפעול בשנת 1966 אך הוקמה באופן רשמי כעמותה רשומה בשנת 1984. מאז היא פועלת ומשפיעה על חקיקה ומדיניות כמו גם על פיתוח והקמה של שירותים בישראל. לאחר מספר שנים שונה שמו של הארגון ל"א.י.ת.כ.ם" ולאחר מכן לשמו הנוכחי "דלת פתוחה". "דלת פתוחה" היא הגורם המוביל בישראל בתחום מיניות בריאה ואחראית, זאת בזכות פעילות רבת שנים ליצירת ופיתוח מקורות מידע וכן בזכות הפעלת רשת מרכזי הייעוץ והתמיכה "דלת פתוחה", הפרוסה בכל רחבי הארץ.
עמותת "דלת פתוחה" נוסדה במטרה לקדם התנהגות מינית בריאה ואחראית המבוססת על ידע ומודעות בקרב נוער, צעירים, הורים ואנשי מקצוע, וזאת באמצעות חינוך, ייעוץ, שדולה ומידע צוות. האגודה והמתנדבות פועלות בכל יום להעניק מענה מיידי ובלתי אמצעי לבני נוער וצעירים הזקוקים לאוזן קשבת, לייעוץ ולסיוע.
האגודה הבינלאומית לתכנון משפחה IPPF
בשנת 1952 התקיים הכנס הבינלאומי השלישי להורות מתוכננת, בו התאגדו שמונה עמותות לתכנון המשפחה. ההתאגדות נוסדה בעקבות הצורך לאגד את הנשים הפעילות שסבלו מעוינות רבה כלפיהן בגין הדרישה שתכנון משפחה יהיה חלק מזכויות אדם. זהו ארגון בין-לאומי וולונטרי שהתארגן סביב הרעיון שקבלת מידע אמין ומהימן על תכנון משפחה היא זכות אדם בסיסית של כל איש ואישה. מטרותיו העיקריות של הארגון הבינלאומי הן פיתוח ותמיכה בשירותי תכנון המשפחה והגברת ההבנה בקרב מדינות וממשלות.
האגודה הבינלאומית לתכנון משפחה הפכה לפדרציה עם מאה חמישים ושניים ארגונים חברים, במאה שבעים ושתיים מדינות, וישראל ביניהן. היא פועלת בשישים וחמש אלף נקודות שירות ברחבי העולם. נכון לשנת 2015, עמותות אלו העבירו 175 מיליון שירותים, הרצאות ופעילויות הקשורות בבריאות מינית וחינוך מיני
חָזוֹן זכויות מיניות על פי ארגונים בין לאומיים
האגודה הבינלאומית לתכנון המשפחה (IPPF) שואפת לעולם שבו לכל הנשים, הגברים והצעירים תהיה גישה למידע ושירותים בנוגע לבריאות מינית וזכויות פריון. עולם בו המיניות תהיה מוכרת כטבעית, כבעלת ערך עליון בחיים וכזכות יסוד. עולם בו הבחירות המיניות של הפרט יתקבלו ויכובדו במלואן נטולי דעות קדומות ו/או אפליה.
מיניות בריאה מוגדרת על ידי ארגון הבריאות העולמי (WHO)כמצב פיזי, נפשי וחברתי חיובי ביחס למיניות. לצורך כך נדרשת גישה מכבדת וחיובית למיניות וליחסי מין, כמו גם האפשרות לזכות בהנאה ובחוויית מין בטוח ללא כפייה, אפליה ואלימות.
בקונגרס העולמי ה-14 לסקסולוגיה (הונג קונג, 1999) אומצה ההכרזה לזכויות מיניות, הכוללות 11 היגדים: הזכות לחופש מיני, הזכות לאוטונומיה מינית, יושרה מינית, ובטיחות של הגוף המיני, הזכות לפרטיות מינית, הזכות לקיום הון עצמי ללא תקבול מיני, זכות להנאה מינית, הזכות להבעה מינית רגשית, הזכות המינית להתאגד באופן חופשי, הזכות לבחור, באחריות ובחינם החלטות בנוגע לפוריות, הזכות למידע מיני המבוססת על מחקר מדעי, זכות לחינוך מיני מקיף, הזכות לשירותי בריאות מינית.
כנסים ארציים
במהלך השנים בה פועלת עמותת "דלת פתוחה" התקיימו כנסים וימי עיון רבים. חלק מהכנסים וימי העיון שהתקיימו החל משנת 2001.הם: הכינוס הארצי הדו שנתי ה – 13 "מיניות, פוריות ותכנון משפחה: דרכים להתמודדות באלף השלישי", יום עיון בנושא "אהבה מיוחדת במינה" לרגל פתיחת "רעות" דלת פתוחה יום עיון בנושא "אהבה עיוורת – אהבה רואה: מבט לעולמן האינטימי של עיוורים ולקויי ראייה", יום עיון בשיתוף החברה למתנ"סים, הסוכנות היהודית ופרויקט "אישה" בנושא "אניה לניה" – למען עצמנו: בני הקהילה האתיופית מובילים קליטת עליה מיטבית, יום עיון בנושא "שימוש באמצעי מניעה: אתכם לפני ואחרי", יום עיון בנושא "מיניות נגישה לחברה הערבית", יום עיון משותף עם איט"ם – האגודה הישראלית לטיפול מיני "פורנוגרפיה ובני נוער: האם הדאגה מוצדקת?", יום עיון בנושא "הורות ונכות – האתגר הכפול", יום עיון – "מיניות ויצר הנעורים" – מבט עדכני ושיח על מיניות מתבגרים, יום עיון בנושא "זיהוי והתמודדות עם ניצול מיני בקרב בני נוער" והקרנת הסרט "שש פעמים", יום עיון בשיתוף "לדעת לבחור נכון", "שק"ל- שירותים קהילתיים לאנשים עם צרכים מיוחדים", "נשים לגופן" ומכון ליברמןבנושא "מעורב ירושלמי: חינוך למיניות בריאה במבט רב תרבותי"
הסכם אקס-לה-שאפל
הסכם אקס-לה-שאפל (Treaty of Aix-la-Chapelle) המכונה לעיתים חוזה אאכן, סיים את מלחמת הירושה האוסטרית, בעקבות קונגרס שהתקיים ב־24 באפריל 1748 בעיר אאכן.
בהסכם הראשוני נקבעו תנאי השלום שהוסכם ב־30 באפריל 1748 על ידי בריטניה, צרפת והרפובליקה ההולנדית, עם גרסה סופית שנחתמה ב־18 באוקטובר. אוסטריה, ספרד, סרדיניה, מודנה וג'נובה הצטרפו בהמשך לאמנה בשני הסכמים נפרדים, ב־4 בדצמבר 1748 וב־21 בינואר 1749.
רקע כללי
צרפת ובריטניה החלו בשיחות שלום דו צדדיות באוגוסט 1746 בברדה, אך אלה עוכבו בגלל התקוות הבריטיות לשפר את מעמדן בפלנדריה. במקום אחר, אוסטריה כרתה שלום עם פרוסיה בדרזדן בדצמבר 1745, ואילו בסוף 1746 הגיעה לקיפאון מלחמתם עם ספרד בצפון איטליה. בעלה של מריה תרזה, פרנץ, נעשה לקיסר האימפריה הרומית הקדושה בספטמבר 1745 וזכותה למלוכת בית הבסבורג הוכרה על ידי הטוענים האחרים. מכיוון שהולנד האוסטרית לא נחשבה לנכס אסטרטגי, מריה תרזה השיגה את יעדי המלחמה העיקריים שלה ורצתה שהשלום יאפשר בנייה מחדש של הממשל והצבא שלה, ואז להחזיר לעצמה את שלזיה מחדש.
למרות הניצחונות בהולנד, במהלך 1746 הזהיר שר האוצר שוב ושוב מפני המצב הקטסטרופלי של המצב הפיננסי הצרפתי. המצור הימי הבריטי הביא לקריסת תקבולי מכס ומחסור חמור, במיוחד בקרב העניים, שהסתמכו על דג הבקלה בניופאונדלנד כמקור מזון זול. לאחר הפסדיהם בקייפ פיניסטררה באוקטובר, חיל הים הצרפתי לא יכול היה עוד להגן על מושבותיה או על דרכי הסחר שלהם.
בחסות הוועידה הבריטית-רוסית בנובמבר 1747 הגיע חיל משלוח רוסי שכלל 37,000 אנשים, לחבל הריין בפברואר 1748. אף על פי שכבשו את מאסטריכט בחודש מאי, העמדה הצרפתית הייתה יכולה רק להידרדר. עם זאת, היעדר התקדמות בפלנדריה והתנגדות פנימית לעלות את הסבסוד לבעלות בריתה, גרמו לבריטניה לנכונות לסיים את המלחמה. צרפת וגם בריטניה היו מוכנות להטיל על בנות בריתם תנאים במידת הצורך, אך העדיפו להימנע מנסיגתם מההסכם, על ידי עריכת חוזה שלום נפרד.
תנאי ההסכם
אלה כללו את הנושאים הבאים:
אחרית דבר
האמנה שחזרה במידה רבה את המצב שהיה לפני פרוץ המלחמה בשנת 1740 אך לא הצליחה לפתור את הסוגיות המסחריות שגרמו לו. מעט צרפתים הבינו את המצב הכלכלי הנואש שדרש את החזרת הרווחים שלהם בהולנד האוסטרית. השילוב בהיעדר יתרונות מוחשיים לעזרת פרוסיה, יצר את הביטוי "טיפש כמו השלום".
הוקמה ועדה למשא ומתן על תביעות טריטוריאליות הדדיות בצפון אמריקה, אך הייתה התקדמות מעטה מאוד. בריטניה החליפה את המצודה הצרפתית של לואיסבורג, בנובה סקוטיה עבור העיר מדרס, גרמה לזעם של הקולוניסטים הבריטים. רבים חשבו כי תנאי השלום מונעים על ידי האינטרסים הגרמניים של ג'ורג' השני בהנובר, ולא על ידי בריטניה. הניסיונות לזכות בתמיכה ציבורית בבית המלוכה, הובילה לתצוגת זיקוקים מרהיבה בגרין פארק בלונדון, עבורה הלחין הנדל את המוזיקה שלו לזיקוקי דינור. לא נראה כי אף אחד משני ״השחקנים הראשיים״ (בריטניה וצרפת) הרוויח הרבה עבור השקעתו. שניהם ראו באמנה מצב של שביתת נשק ולא שלום. באוסטריה היו תגובות מעורבות. מריה תרזה הייתה נחושה בדעתה להחזיר את שלזיה והתרעמה על התמיכה הבריטית בכיבוש פרוסיה. מצד שני, האמנה אישרה את זכותה למלוכה, בעוד שההבסבורגים שרדו משבר שעלול היה להיות אסון, השיבו את הולנד האוסטרית ללא לחימה ועשו ויתורים קלים באיטליה. רפורמות ניהוליות וכלכליות חיזקו את דרכה בשנת 1750 לעומת 1740, ואילו מעמדה האסטרטגי התחזק באמצעות ההכרה בבית הבסבורג כשליט של שטחי מפתח בצפון מערב גרמניה, ריינלנד וצפון איטליה.
מבין שאר הצדדים הלוחמים, ספרד שמרה על דומיננטיות באמריקה הלטינית והרוויחה קלות בצפון איטליה. עם תמיכה צרפתית, פרוסיה הכפילה את שטחה עם סיפוח שלזיה, אך עשתה פעמיים הסכמי שלום מבלי ליידע את בעלי בריתה. לואי ה-16 כבר לא אהב את פרידריך וכעת ראה בו אדם לא אמין. המלחמה חשפה את חולשתם של המבצרים ההולנדים, שהוכיחו כי אינם מסוגלים לעמוד מול תותחנים מודרניים, וסימלו ואישרו את שקיעתה של הולנד כמעצמה גדולה.
בבריטניה הייתה התחושה שהם קיבלו מועט עבור התמיכות הצבאיות והפוליטיות שלהם. הדבר הביא את בריטניה ליישר קו עם פרוסיה, ולא עם אוסטריה, כדי להגן על האנובר מפני התוקפנות הצרפתית.
פרנבזוס השני
פרנבזוס השני (ביוונית: Φαρνάβαζος, בלטינית: Pharnabazus) היה מצביא ומדינאי פרסי, בנו של פרנאקס השני, נכדו של פרנבזוס הראשון ונינו של ארטבזוס. הוא ואבותיו משלו כאחשדרפנים בסטרפיה של פריגיה שעל ההלספונטוס מאז 478 לפנה"ס. מושבם היה בדסקיליום. אחרי פרנבזוס שלט בסטרפיה בנו ארטבזוס.
פרנבזוס נזכר לראשונה כסטרפ של פרובינקיה זו בשנת 413 לפנה"ס. לאחר שנצטווה על ידי דריווש השני מלך פרס לאסוף מס עובד חריג בגודלו מן הערים היווניות באיוניה, ניהל משא ומתן עם ספרטה – כפי שעשה גם טיספרנס הסטרפ של קאריה – ופתח במלחמה עם אתונה. היריבות בין שני הסטרפים, מביניהם היה פרנבזוס נמרץ והחלטי לאין שיעור יותר, פגעה בניהולה התקין של המלחמה. לאחר המלחמה הסתכסך פרנבזוס עם המצביא הספרטני ליסנדרוס.
הסכם בורינג
ההסכם החליף את הסכם ברני שנחתם בין שתי המדינות ב-1826. מטרת ההסכם החדש הייתה להקל על הסוחרים הזרים בסיאם, לקבוע רגולציה חדשה ולנסח מערכת ייבוא וייצוא חדשה. ההסכם הביא לפתיחתה של סיאם למסחר והשפעה מערבית.
רקע
הבריטים יצרו לראשונה קשר עם הממלכה ב-1612 כשחברת הודו המזרחית הבריטית קיבלה זכויות מסחר ואדמה. עם זאת, פעילות החברה לא הניבה רווחים והיא עזבה את איוטהאיה ב-1625. הקשר עם בריטניה חודש ב-1821, כשג'ון קרופורד נשלח מטעם חברת הודו המזרחית לדון בהסכם סחר חדש, אחרי שנים של מונופול על המסחר מצד בית המלוכה, שמצידו היה ללא יכולת לגבות מיסים, ועל כן נקט בהסדר שהעלה את מחירי הטובין שיוצאו לעולם וב-1826 נחתם הסכם ברני בין המדינות. ההסכם החזיק מעמד עד 1855, כשנחתם הסכם בורינג שהקל על המסחר אחרי ביקורו של ג'ון בורינג בסיאם.
עיקרי ההסכם
על אף הפתיחה הרחבה יותר של תאילנד למסחר מערבי, ההסכם הותיר הגבלות רבות על החברות הזרות. ההסכם קבע מכסים של 3% על כל הסחורות המיובאות, היתר לנתינים בריטים לסחור בכל נמלי תאילנד, התאפשר להחזיק באדמות ליד בנגקוק וכן הוענקה זכות התנועה החופשית בכל רחבי הממלכה.
כמו כן, הוא העניק לבריטים פטור מחובת ציות לרשויות המקומיות, בצעד שהפך בהמשך ליעד לביטול של המדינאים התאילנדים עקב בעיות שהתעוררו כפועל יוצא מכך. הקלות נוספות היו ההיתר לבריטים לסחור ישירות מול נתיני סיאם בלי חובת צד שלישי.
מנגד, ממשלת סיאם קיבלה את האפשרות לאסור ייצוא מלח, אורז ודגים בכל עת שבה התעורר חשש ליצירת מחסור.
השלכות
ההסכם הביא לשילוב מהיר של סיאם בכלכלה העולמית, וקידם אותה למדינת לאום מודרנית. עם הסרת החסמים, נדרש בית המלוכה לתור אחר מקורות הכנסה אחרים, דוגמת העלאת המיסים על אופיום, הימורים ואלכוהול.
בין השנים 1850 ל-1907 עלה ייצוא האורז מ-5% ל-50% מכלל היבול בתאילנד. כ-80% מהאורז שיוצא מתאילנד נשלח לסינגפור והונג קונג. בשנים אלו הייתה ירידה חדה בייצור הטקסטיל עם הופעתן של סחורות מערביות בשוק. ההסכם הביא גם ליצירת מקומות עבודה חדשים במקומות רבים ברחבי תאילנד, ובדגש על בנגקוק. רובם נתפסו על ידי מהגרים סינים.
השינוי שהתחולל בתאילנד באותן שנים חריג בהיסטוריה, מאחר שבניגוד לאזורים רבים אחרים ברחבי העולם ובדרום-מזרח אסיה בפרט, הוא התרחש באמצעות האליטה המקומית, ולא נכפה על ידי שליטים אירופאים.
ענת כנפו
ענת כנפו (נולדה ב-3 בספטמבר 1963) היא אשת ציבור ישראלית ממפלגת יש עתיד, שכיהנה כחברת הכנסת בסיעת יש עתיד – תל"ם, בשלהי ימי הכנסת העשרים ושלוש.
ביוגרפיה
התמודדה לראשות מועצת הר אדר ב-2008 וב-2013. הייתה חברת מועצת הר אדר בין השנים 2008–2018. כיהנה כסגנית ראש המועצה בהתנדבות. במקביל, הייתה ראש פורום החינוך של מפלגת "יש עתיד" וגיבשה עם צוות ההיגוי שבראשותה חלק נכבד מחזון החינוך של המפלגה. בשנת 2018 לא התמודדה והכריזה על פרישה מהחיים הפוליטיים.
בשנת 2018 החלה לעבוד במובילאיי.
כנפו הוצבה במקום ה-44 ברשימת "כחול לבן" מטעם מפלגת "יש עתיד" בבחירות לכנסת העשרים ושלוש. עם התפטרותה של הילה שי-וזאן מהכנסת, נכנסה כנפו לכנסת ב-2 בפברואר 2021. עם כניסתה לכנסת, החלה לעבוד על הצעת חוק המועצה הלאומית לחינוך בהשראת חוק המטה לביטחון לאומי, כמו כן היא הקימה את התנועה "משפיעים בחינוך" על מנת להוציא את החינוך מהפוליטיקה ולקדם את החינוך בישראל כיעד לאומי ראשון במעלה.
בבחירות לכנסת העשרים וארבע לא נכללה ברשימת "יש עתיד".
היא בעלת תואר ראשון בחינוך, תקשורת ומגדר ממכללת דוד ילין.
יוסף בוקסנבאום
יוסף (ג׳ו) בוקסנבאום (1906, זמושץ' פולין - 11 במרץ 1991, ירושלים) היה קצין בצבא ארצות הברית, מפעילי המוסד לעלייה ב', ממקימי משרד הביטחון, תעשיין ישראלי - מחלוצי תעשיית הרכב בישראל, ממקימי תעשיית הלבידים ותעשיית הגומי בארץ ויקיר ירושלים.
שנותיו הראשונות בפולין וארצות הברית
יוסף (ג'ו) בוקסנבאום נולד בשנת 1906, כאחד מ-6 ילדים של טובה וחיים צבי, בעיר זמושץ', ונשלח כילד ללמוד ב"חדר".
לאור הצרות שנחתו על זמושץ' במלחמת העולם הראשונה, הגרה המשפחה לארצות הברית דרך ורשה. בשנת 1919 הגיעה המשפחה לניו יורק בסיועו של הבן הבכור סידני, שהיגר לארצות הברית עוד לפני המלחמה. המשפחה השתלב בעסקי הבן, שהקים מפעל בדים לייצור כיסויי מיטה בשם FineArt במנהטן.
את בר המצווה שלו חגג בוקסנבאום בניו יורק, את לימודיו המשיך בישיבת "פלטבוש" וסיים בהצלחה גם את לימודיו באוניברסיטת קולומביה.
החל משנת 1929 ועד גיוסו לצבא, שימש בוקסנבאום כמנהל מכירות של המפעל המשפחתי, והוא הצליח להשיג במהלך השפל הגדול, הזמנה מהכלבו הענק מייסיס, שתרמה להמשך פעילותו.
פעילותו הציונית
בוקסנבאום היה פעיל בהסתדרות הציונית החל משנת 1929, ובאחד הימים נפגש עם פנינה (פרל), שליחת ארגון הבונים, שהגיעה מקנדה, ושהייתה חברת גרעין ההכשרה שעתידה הייתה לעלות ולהתיישב בקיבוץ כפר בלום. בשנת 1938 נישאו השניים בניו יורק והקדישו חייהם למפעל הציוני.
בשנת 1931 ביקר בוקסנבאום בארץ ישראל מטעם ההסתדרות הציונית. ברכו, הוא פגש על האנייה את חיים נחמן ביאליק ואת מארק שאגאל, שנשאר ידידו עד מות הצייר.
מלחמת העולם השנייה
במיוחד, תרם בוקסנבאום מניסיונו לאחר המערכה בנורמנדי והקמת נמלי צי ארצות הברית באירופה.
בתום המלחמה, השתחרר בוקסנבאום מן השירות בדרגת קפטן (סרן).
עלייה ב' באירופה ובארצות הברית
בתום המלחמה, גויס בוקסנבאום על ידי שליחי ההגנה למשלחת הרכש וצורף ל.
בשנת 1946 נשלח במסגרת תפקידו לאירופה, ושם פיקד אישית על מבצע הברחת יהודים ניצולי שואה מסלובקיה. באיטליה, בנמל סבונה, עלה בוקסנבאום על האוניה ישעיהו וג'ווד, ונפגש עם הצוות האמריקאי. משם המשיך לצרפת ונפגש עם פעילים נוספים ובראשם לובה אליאב, שהיה מיועד לפקד על אניית המעפילים חיים ארלוזורוב אשר רכש בוקסנבאום. האוניה נרכשה בקיץ 1946 בפלורידה, דרך חברת-קש בשם .Weston Steamship Trading Co.
באותה שנה, באחד הימים במסעדה פריזאית, פגש בוקסנבאום את דוד בן-גוריון, ועמו כמה מבכירי היישוב: אליעזר קפלן, משה סנה, דוד רמז ועוד, והתפתח ויכוח בו תמך בן-גוריון בדעה שעדיף להעלות ניצולים באניות קטנות, שתוכלנה להסתנן מבעד להסגר הימי הבריטי.
בוקסנבאום לא קיבל את עמדתו, ובסופו של דבר הגיעו הפליטים באוניות גדולות יחסית.
רכש ספינות ואניות להעלאת פליטי השואה ארצה
כיד ימינו של זאב (דני) שינד, שהיה אחראי על שלוחת המוסד לעלייה ב' בצפון ובדרום אמריקה, סייע לו בוקסנבאום בידע שרכש בתחום העסקי והכלכלי, טיפל בחיפוש אניות, עזר בביורוקרטיה המקומית, בנקאים ובנקאות, כולל הקמת חברת קש בראשי תיבות ייחודיים, שסימנו במילות גנאי את המאבק בבריטים: למשל FB Shipping Company, כאשר ראשי התיבות FB משמעותם היה Fuck (the) British. בנוסף עסק בוקסנבאום בהכנת אניות רכש לשייט באוקיינוס (עקב ניסיונו בצי), ביקור על סיפוני האוניות בעת השיפוץ/שדרוג, עזר בבחירת צוות המתנדבים וגיוסם, ובנוסף, דאג לרכישת נשק ממקסיקו ורכש מטוסים מצ'כיה.
אניות המעפילים שנתפסו על ידי הבריטים הוחרמו, ולכן הוחלט במקום חכירה, לרכוש אניות להעלאת שארית הפליטה.
משרד הביטחון
בוקסנבאום היה בין המניחים את היסודות להקמת משרד הביטחון. כאשר דוד בן-גוריון מינה אותו לעוזרו, כראש אגף האספקה הראשון (תמורת דולר אחד לשנה), ואת שמעון פרס מינה כעוזרו לנושא הצבא.
במסגרת עבודתו, עזר בוקסנבאום לשכנע את דוד בן-גוריון להקים מרכז רפואי על שטח המחנה הצבאי הבריטי לשעבר בתל ליטוינסקי, והיה שותף בפעילות להקמת המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר.
פעילותו העסקית
בשנותיו הראשונות, עסק בוקסנבאום ביבוא של חלפים עבור משאיות דודג' של הצבא, מלגזות ייל, שנרכשו במסגרת השילומים מגרמניה לענף פרי ההדר בארץ, שהיה אז בחיתוליו, וכן מוניות דיזל דה סוטו ומשאיות דודג' מארצות הברית.
בחודש מאי 1949 ייסד בוקסנבאום את חברת "מכשירי תנועה ומכוניות" שהתמקמה בתל אביב, לאחר שהצליח לחתום עם חברת קרייזלר על הסכם לשמש כנציגה בארץ.
בוקסנבאום סירב להצעתו של שר התחבורה, דוד רמז להקים את חברת התעופה הלאומית של ישראל.
יבוא מכוניות החל באישור הממשלה רק ב-1960, וכלי הרכב הראשונים היו מתוצרת סימקה מצרפת, ואחריהם קרייזלר צרפת וארצות הברית.
יבוא כלי רכב מתוצרת פורד החל בשנת 1972, כאשר בוקסנבאום רכש את עסקי היבואן בארץ, ונמשך למעלה מ-25 שנה. כמו כן, נפתחו סוכנויות של כלי רכב פורשה ויגואר.
ב-1983 נחתם חוזה עם סוזוקי מוטור ביפן, על ידי משלחת החברה בראשותו של צבי נטע, שייבאה עד היום (2018) למעלה מ-200 אלף כלי רכב משם.
הסכמים נוספים ליבוא ארצה, נחתמו עם יצרני חלפים, צמיגים, ציוד חקלאי וצמ"ה.
תעשיין
בלחץ משרד האוצר רכש בוקסנבאום את מפעלי אילין, והפך אותם למתמ"ר (מתכת מרכזית).
בוקסנבאום נתמנה כחבר מועצת המנהלים של צים.
בוקנסאום היה גם אחד ממקימי חברת הדלק "פז".
תעשיות רכב נצרת עילית - הקמת מפעל ייצור רכב בנצרת עילית
בלחצם של משרד הביטחון (ובראשו משה קשתי המנכ"ל), משרד האוצר וראש הממשלה, שוכנע בוקסנבאום להקים מפעל לייצור והרכבת רכב, בהסכמת חברת קרייזלר, ומאוחר יותר גם בהסכמת חברת פורד העולמית.היה זה המפעל היחיד בעולם שהרכיב כלי רכב גם של קרייזלר וגם של פורד, בו זמנית.
טדי קולק, ידידו מפעילות משותפת של עלייה ב', לחץ על בוקסנבאום להקים את המפעל בירושלים, אולם לבסוף המקום שנבחר להקמת המפעל היה בנצרת עילית, מתוך מחשבה להעסיק מאות עולים חדשים בתעשייה, ולצרף גם בני מיעוטים מהסביבה, לעבודה משותפת עם השכנים היהודים.
אבן הפינה של המפעל הונחה בשנת 1965, וכעבור שנה נמסרו 10 כלי הרכב הראשונים לצה"ל, בנוכחות ראש הממשלה לוי אשכול ובכירים נוספים. כלי רכב שיוצרו בתע"ר, משאיות נ"נ (נושא נשק) מסוג קומנדקר WM300 כבר השתתפו במלחמת ששת הימים.
בוקסנבאום הפך למוביל של תעשיות הרכב בישראל. 50 שנה אחרי, הורכבו במפעל כ-90 אלף כלי רכב ליצוא, לצבא ולשוק המקומי וכללו ג'יפים, נ.נ.ים (קומאנדקרים), משאיות ורכב נוסעים פרטי.
במלחמת יום הכיפורים נקרא ג'ו בוקסנבאום לפגישה עם שר האוצר פנחס ספיר ונתבקש באמצעות קשריו העסקיים לשכנע את חברת פורד לייבא ארצה ביבוא חירום 600 משאיות לשימוש הצבא. לבקשתו של בוקסנבאום, ובהתערבותו האישית של הנרי פורד השני- הייבוא אושר.
פעילות ציבורית
בשיתוף פעולה עם פרופסור חיים שיבא עזר בוקסנבאום להקים את בית החולים בתל השומר, ותרם לו רבות. בנוסף, הקים את "קרן שיבא למחקר רפואי", הפועלת עד היום (2018).
הצטרף לידידו טדי קולק בהקמת מוזיאון ישראל והיה מגדולי התורמים לו.
לבקשת המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, תרם בנו, צבי נטע, באמצעות קרן בוקסנבאום-נטע, להבאת דגם ספינת מעפילים ולהצבתו במוזיאון למורשת ההעפלה והעלייה בעתלית, לציון תרומתו של בוקסנבאום למבצע ההעפלה ופעילותו כמתנדב במוסד לעלייה ב' בארצות הברית.
בוקסנבאום הוכתר כ"יקיר ירושלים" והיה ממקימי יד יצחק בן-צבי וחבר הנהלתה. הקים את קרן בוקסנבאום-נטע.
על שמו של בוקסנבאום נקראו רחובות בתל אביב (שם שוכן מטה תאגיד השידור הישראלי) ובנצרת (שם שוכן מפעל תעשיות רכב בע"מ).
קרן בוקסנבאום-נטע
כסוציאליסט באידאולוגיה שלו, החליט בוקסנבאום לתרום לקהילה בדרכו שלו, והקים באפריל 1971, קרן צדקה בשם קרן בוקסנבאום, התורמת מחצית מרווחי הקבוצה, מיליוני שקלים בשנה, בעיקר לאוכלוסיות מיוחדות, לבריאות, רפואה ורווחה.
הקונגרס הראשון של ארצות הברית
הקונגרס הראשון של ארצות הברית, המורכב מהסנאט של ארצות הברית ובית הנבחרים של ארצות הברית, התכנס מ-4 במרץ 1789 עד 4 במרץ 1791, במהלך השנתיים הראשונות לנשיאות ג'ורג' וושינגטון, לראשונה בפדרל הול בניו יורק. ומאוחר יותר באולם הקונגרסים בפילדלפיה. עם הפגישה הראשונית של הקונגרס הראשון, הממשלה הפדרלית של ארצות הברית החלה לפעול באופן רשמי במסגרת הממשל החדש (והנוכחי) שנקבע על ידי חוקת 1787. חלוקת המושבים בבית הנבחרים התבססה על הוראות סעיף 1, סעיף 2, סעיף 3, לחוקה. בשני הבתים היה רוב פדרליסטי. 12 סעיפי תיקון לחוקה הועברו בקונגרס זה ונשלחו למדינות לאשרור; העשרה שאושררו כתוספות לחוקה ב-15 בדצמבר 1791, ידועות ביחד בשם מגילת הזכויות, עם תיקון נוסף שאושרר יותר ממאתיים שנה מאוחר יותר והפך לתיקון ה-27 לחוקת ארצות הברית.
מפגש 2
נערך ב-4 בינואר, 1790, עד ה-12 באוגוסט, 1790, בפדרל הול בניו יורק.
מפגש 3
נערך ב-6 בדצמבר 1790 עד ה-3 במרץ 1791 באולם הקונגרסים בפילדלפיה
סיכום מפלגתי
לא היו מפלגות פוליטיות בקונגרס הזה. החברים התקבצו באופן לא פורמלי לפלגים בעלי עניין דומה, על סמך ניתוח של מאזן ההצבעה שלהם.
פרטים על שינויים מוצגים להלן בסעיף "שינויים בחברות".
דמוקרטיה לא-מפלגתית
במדינות רבות ראש המדינה אינו דמות מפלגתית, גם אם ראש הממשלה והפרלמנט במדינה נבחרים בבחירות מפלגתיות. ראשי מדינות כאלה צפויים להישאר נייטרליים ביחס לפוליטיקה המפלגתית במדינה.
הקונגרס הראשון של ארצות הברית
סנאט
במהלך קונגרס זה נוספו שני מושבים בסנאט עבור קרוליינה הצפונית ורוד איילנד כאשר כל אחת מהן אישרה את החוקה.
בית הנבחרים
במהלך הקונגרס הזה, נוספו חמישה מושבים בבית הנבחרים לקרוליינה הצפונית ומושב אחד בבית התווסף לרוד איילנד כאשר הן אשררו את החוקה.
דמוקרטיה לא-מפלגתית
מערכות לא-מפלגתיות עשויות להיות מוגדרות כדה-יורה. במערכות אחרות חוסר המפלגות ישנו בפועל, גם אם אין איסור רשמי על פעילותן של מפלגות. ברמה הלאומית, מערכות לא-מפלגתיות פועלות במדינות בעלות אוכלוסייה מעטה, כגון בניואה, טובאלו ופלאו.
נקודת מבט דתית
הדת הבהאית קובעת כי המנגנון המפלגתי אינו היבט הכרחי או מועיל בדמוקרטיה.
אליפות ברזיל בכדורגל 2005
בתחרות השתתפו 22 קבוצות. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו ברזיליינסה ופורטלזה.
המשחקים התקיימו בשיטת ליגה תוך מפגש כפול בין הקבוצות. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תיקו.
קורינתיאנס זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה הרביעית בתולדות המועדון.
בסיום העונה לליגת משנה ירדו קוריטיבה, אתלטיקו מיניירו, פאוסנדו וברזיליינסה. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו גרמיו וסנטה קרוז.
שחקנים מצטיינים
רומאריו, שחקנה של ואסקו דה גאמה כבש 22 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
קרלוס טבס שחקנה של קורינתיאנס זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה.
קרלוס טבס שחקנה של קורינתיאנס זכה גם בפרס כדורגלן העונה של קונפדרציית הכדורגל הברזילאית.
טוד לסאנס
טוד ג'יימס לסאנס (באנגלית: Todd James Lasance; נולד ב-18 בפברואר 1985) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי.
קריירה
בשנת 2006, לאסנס ערך את הופעת הבכורה שלו בסדרת דרמת העשרה "Blue Water High". בשנת 2007 לוהק לאופרת הסבון "קרוב רחוק" בתפקיד אדן ג'פריז, המוכר בדרך כלל כתפקיד הפריצה שלו. באוקטובר 2007 הודיעה ההפקה שהוא יהפוך לשחקן קבוע בעונה 2008. במאי 2009 הוא זכה בפרס הלוגי לשחקן הפופולרי ביותר. בדצמבר 2009 הודיע לאסנס שהוא עוזב את הסדרה במטרה להמשיך בקריירת המשחק שלו בארצות הברית. הוא צילם את סצנותיו האחרונות ב-11 בדצמבר 2009.
בשנת 2008, לאסנס ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט עם תפקיד קטן בסרט "המרוץ לזהב". בשנת 2010 לוהק לאסנס לאחד מסרטי הפתיחה המתוכננים לסדרת דרמת הפשע האוסטרלית "Underbelly". הסדרה הוקרנה בבכורה ב-7 בפברואר 2011.
במארס 2010 דיווח העיתון "סידני מורנינג הראלד" כי לאסנס חתם על שיתוף פעולה במיני סדרת הדרמה "Cloudstreet", המבוססת על הרומן של טים ווינטון באותו שם, בו שיחק בתפקיד קוויק לם. הסיפור עוקב אחר חייהן של שתי משפחות אוסטרליות ממעמד הפועלים המתגוררות יחד ברחוב אחד. הסדרה צולמה בפרת'. הסדרה הוקרנה בבכורה בערוץ המנויים Showcase ב-22 במאי 2011 וזכתה לביקורות חיוביות מצד המבקרים.
בספטמבר 2010, הודיע ערוץ 9 האוסטרלי כי לאסנס הצטרף לעונה השלישית של סדרת דרמת ההרפתקאות "Rescue: Special Ops".
בינואר 2011 אושר כי לאסנס ישחק בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה המשפטית "Crownies" בה גילם את עורך הדין הצעיר הכריזמטי בן מקמהון. הסדרה איחדה את לאסאנס עם חברתו לצוות לשעבר לסדרה קרוב רחוק, אינדיאנה אוונס. הסדרה הוקרנה בבכורה ב-14 ביולי 2011 ורצה עונה אחת.
לאחר הופעתו ב-"Crownies", לוהק לאסנס לסרט הטלוויזיה "The Great Mint Swindle" בתפקיד פיטר מיקלברג, אחד משלושת האחים מיקלברג החשודים במעורבות בשוד. הסדרה הוקרנה בבכורה ב-11 במרץ 2012 וזכתה לביקורות מעורבות של מבקרים.
בשנת 2012 שיחק לאסנס את תפקידו של יוליוס קיסר הצעיר בעונה הרביעית והאחרונה של סדרת האקשן ההיסטורית האמריקאית "ספרטקוס". העונה הוקרנה בבכורה ב-25 בינואר 2013.
לאסנס חזר לגלם את התפקידו של בן מקמהון סדרת הספין אוף של "Crownies", "ג'אנט קינג" בשנת 2017.
בשנת 2018 שיחק בסרט הטלוויזיה האוסטרלי "שלך: אוליביה ניוטון-ג'ון" על חייה ועל הקריירה הארוכה של הזמרת אוליביה ניוטון-ג'ון.
חיים אישיים
לאסנס הוא בנם של רוברט וג'אן לאסנס ויש לו אח גדול יותר, צ'אד. הוא ומשפחתו התגוררו בעיירה מדובי, ניו סאות' ויילס לפני שעברו לעיר הסמוכה ניוקאסל בשנת 2002. הוא למד במכללה הנוצרית של סנט פיליפ. הוא קיבל הכשרה רשמית נוספת כשחקן בבית הספר למשחק Screenwise בסידני. בדצמבר 2008 הוא חזר לשם כדי להעביר קורס משחק קצר לתלמידים צעירים.
קריירת המשחק שלו דרשה ממנו לעבור להתגורר בסידני ושם חלק דירה עם מארק פורזה. הוא גם חלק דירה עם לינקולן לואיס, שגילם את אויבו בסדרה.
בדצמבר 2008 הוא הופיע בקליפ של השיר "Habit Habit", של להקתו של מארק פורזה פלקון רוד.
לאסנס היה מעורב בתאונת דרכים ב-10 באוגוסט 2008, בו הרכב שלו התנגש בהונדה סיוויק של קשיש. הוא והנוסע שישב לידו יצאו עם פציעות קלות, ואילו הנהג הקשיש נלקח במצב קשה לבית החולים אך מאוחר יותר התאושש דיו לשחרורו.
לאסנס ולאשתו ג'ורדן ווילקוקס נולדה בת בשנת 2016.
מעצר
ב-12 בדצמבר 2009 נעצר לאסנס במועדון לילה בקינגס קרוס בגין החזקת קוקאין.
שלמה וינטראוב
שלמה וינטראוב (מוכר גם בשם שלמה קשטן [בכתיב יידי: קאשטן]; תקמ"א, 1781 - ו' בכסלו תק"ץ, 1829) היה חזן ומלחין יהודי במזרח אירופה בתחילת המאה ה-19. שימש בחזנות בערים רבות. פעילותו החזנית העיקרית והמפורסמת הייתה בדובנא. השפיע רבות על החזנות בדור שלאחריו.
ביוגרפיה
נולד בקונסטנטין ישן (כיום באוקראינה) לאביו ר' שמשון שהיה חזן בעיר. נשא את שפרה בת מרדכי כץ מעיירה בשם ירמולינץ במחוז קמניץ פודולסק.
התפרנס והתפרסם כחזן בעל שם. וינטראוב היה תלמיד חכם, חסיד אדוק וירא שמיים.
כינוי "קשטן", תחת שם משפחתו, היה רווח עקב גוון שערותיו האדמדם שהזכיר את מראה פרי הערמון (ברוסית: Каштан, קשטן).
כחזן
בגיל תשע צורף כילד למקהלה של חזן בשם קלמן מוהליבר, שסובב בערי אוקראינה והתפרסם כילד פלא. את הקריירה שלו כחזן החל בזמושץ'. בזמושץ' שימש חזן לצד רבי יעקב קרנץ ("המגיד מדובנא") שכיהן כמגיד בעיר בערוב ימיו. על פי המסופר, יחסי השניים נעכרו לאחר שרבי יעקב קרנץ התלוצץ על חזנים במסיבה בה ישבו יחד עם כמה מנכבדי העיר, ולאחר תקופה - כאשר התאספו ראשי הקהל לדון על העלאת שכרם של החזן והמגיד - הצליח וינטראוב להשפיע עליהם שיימנעו מהעלאת שכרו של רבי יעקב קרנץ. לאחר שדבריו התקבלו, פסקה הידידות בין השניים, ומכאן ואילך לא הופיעו יחד בבית הכנסת. רק ביום הושענא רבה הוכרחו השניים על ידי ראשי הקהילה לבוא לבית הכנסת; וינטראוב - כדי שיעבור לפני התיבה, ורבי יעקב - שידרוש לפני הציבור.
מזמושץ' עבר לטיקטין, אחר שרב העיר טיקטין התיר לו לעבור על התחייבותו לקהילת זמושץ' שלא לעזוב את זמושץ' לקהילות אחרות, ואף יידע את קהילת זמושץ' על כך. לאחר מכן נבחר כחזן בדובנא בה ישב לסירוגין, ובה שימש כחזן בעיקר בימים נוראים, עד סוף ימיו, ועל שמה נודע.
בתחילת שנת תקע"ד עזב ללמברג שבגליציה, אך שב לדובנא עקב חששו מחובת הגיוס לצבא האוסטרי, חובה שעדיין לא הוטלה על היהודים באימפריה הרוסית. לאחר מכן הוזמן לכהן כחזן ראשי באלט אופן, במכתב עליו חתמו ראשי הקהילה והרב רבי משה מינץ. וינטראוב יצא לברודי בדרכו לשם, אך בני קהילת דובנא מנעו ממשפחתו לעזוב את עירם ולהצטרף אליו בדרכם לאלט אופן. גם מכתב שכתב רבי אפרים זלמן מרגליות לקהילת דובנא שיאפשרו לו לעזוב לא הועיל, והוא נאלץ לשוב לדובנא לאחר שהעלו את משכורתו.
וינטראוב, כרוב החזנים בדורו, התפרנס בעיקר ממסעות שערך בקהילות היהודיות באירופה כחזן אורח יחד עם מקהלתו, בהן הופיע בעיקר בתפילות שבת וחג בבית הכנסת העירוני, תמורת תשלום. על הופעת חזנות למשך כל תפילות השבת היה גובה 100 רובל (שהיו משולמים לו בהבלעה כשכר שבועי), ואילו מחיר הופעה בודדת בימי החול היה 12 דוקטים. התשלום היה מתבצע מראש. וינטראוב נדד בין ערים רבות ברחבי ליטא, פולין, פרוסיה והונגריה, בהן: קמפנו בה התחבב מאוד על תושביה, ברסלאו, ליסא, פוזנא, פלוצק, ברדיטשוב, אודסה, קייב, בריסק, ביאליסטוק, הורודנה, וילנה, ריגה, מיר, מינסק. בין המאזינים לשירתו נמנו גם גדולי תורה מפורסמים כמו רבי ברוך ממז'יבוז', רבי עקיבא איגר ורבי יעקב לורברבוים. בשם המגיד מקוז'ניץ מובא כי אמר עליו שבשירתו הוא יכול להביא את המשיח.