cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
M14
M14 (מ-Messier 14, נקרא גם NGC 6402) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים נושא הנחש הנמצא במרחק של כ-30,300 שנות אור ממערכת השמש. אף על פי שבהירותו המוחלטת של צביר זה גדולה באופן משמעותי מהבהירות המוחלטת של M10 ו-M12, שנמצאים גם כן בקבוצת נושא הנחש, מרחקו הוא בערך כפול ממרחקם ולכן בהירות נראיתו הנראית קטנה בהרבה כך שקשה יותר לאתרו והוא פחות מרשים לצפייה באמצעות ציוד חובבים.
היסטוריה
הצביר התגלה על ידי שארל מסיה בשנת 1764 ותואר על ידו בקטלוג מסיה כ"ערפילית עמומה ועגולה ללא כוכבים". רק בשנת 1783 גילה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר, אך גם הוא לא היה בטוח בכך, שכן בשל מרחקו הגדול המרחק הזוויתי בין כוכבי הצביר קטן מאוד וקשה להפריד ביניהם. בשנת 1791 ציין הרשל שהצביר היה נראה כמו הצביר M10 לו היה מרחקו קטן בחצי.
בשנת 1938 צולם הצביר מספר פעמים דרך טלסקופ, אך רק בשנת 1964 נבחנו הצילומים בקפידה וב-8 מהם, שבוצעו בין התאריכים 21 ביוני ו-28 ביוני הופיעה נובה שבהירותה בצילומים הייתה מדרגה 16. ככל הנראה, בשיאה הגיעה הנובה לדרגת בהירות 9, כלומר בהירה ב-5 דרגות בהירות מהכוכבים הבהירים ביותר בצביר, אך בזמן זה לא בוצעו ככל הנראה תצפיות בצביר.
תצפית
בהירותו של הצביר היא מדרגה 7.6 וניתן להבחין בו באמצעות משקפת בה הוא נראה ככתם מעורפל עמום וקטן. רק באמצעות טלסקופ מקצועי ניתן להבחין בכוכביו הבהירים ביותר של הצביר שבהירותם היא מדרגה 14.
הצביר נמצא כ-10 מעלות ממזרח וכ-0.8 מעלות מצפון לצביר M10 או כ-3.5 מעלות מצפון מזרח לכוכב העמום 47 בנושא הנחש (דרגת בהירות 4.5). מעט מזרחית ל-47 בנושא הנחש נמצא צביר כדורי נוסף, NGC 6366, שבהירותו היא מדרגה 9.2 בלבד.
מאפייני הצביר
קוטרו של M14 הוא כ-100 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-30,300 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-11 דקות קשת - כשליש גודלו הזוויתי של הירח המלא. עד היום התגלו בו 70 כוכבים משתנים, חלק ניכר מהם משתנים קפאידיים מסוג II. עוצמת ההארה הכוללת של הצביר היא פי 70,000 מעוצמת ההארה של השמש (כמעט כפול מעוצמת ההארה של M10 ו-M12) והספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F4.
דמטריוס הכרונוגרף
דמטריוס הכרונוגרף (ביוונית: Δημήτριος) היה מחבר כרוניקות (היסטוריון) יהודי בסוף המאה ה-3 לפנה"ס, שחי כנראה באלכסנדריה וכתב ביוונית קוינה. הוא המחבר היהודי הראשון הידוע במצרים.
על עבודתו
הטקסט של דמטריוס אבד כמעט לגמרי ורק קטעים (פרגמנטים) בודדים שרדו בטקסטים העתיקים הבאים: "הכנה לבשורה" של אוסביוס מקיסריה, "סטרומטה" של קלמנס מאלכסנדריה ובציטוטים מהספר "על יהודים" של ההיסטוריון אלכסנדר פוליהיסטור, המופיעים אצל אוסביוס.
מן האורתוגרפיה של שמות פרטיים ומן הביטויים שונים השתמש, ברור כי דמטריוס השתמש בתרגום השבעים של התורה ליוונית. חיבורו של דמטריוס הוא החיבור הראשון הידוע לנו שעשה שימוש בתרגום השבעים. לצורך קביעת תאריכים מסוימים הוא הסתמך על הפרשנות המקראית שהייתה בשימוש בקרב יהודי ארץ ישראל. יוסף בן מתתיהו השתמש בכרוניקות של דמטריוס עבור חיבורו "קדמוניות היהודים" ואימץ את השיטה הכרונולוגית שלו.
דמטריוס אינו אפולוגטיקן במובן המקובל: הוא מתמקד בעיקר בכרונולוגיה פטריארכלית, ואינו עוסק בעניינים תאולוגיים.
הפרגמנטים
ישנם שישה קטעים הנחשבים בדרך כחלק מיצירתו של דמטריוס. פרגמנט קצר ראשון עוסק בהקרבת יצחק. פרגמנט שני הוא הארוך ביותר שיש בידינו ועוסק בתולדות יעקב מהגירתו אל מסופוטמיה ועד מותו. דמטריוס מנסה לבסס את הכרונולוגיה המקראית ומספק תאריך לכל אירוע בחיי יעקב, ואף קובע את השנה והחודש בהם נולד כל אחד מילדיו של יעקב. הקטע מסתיים באילן היוחסין של לוי עד לידת אהרן ומשה.
פרגמנט שלישי מקורו בתולדות משה, והוא שם דגש על אילן היוחסין של יתרו במטרה להראות כי צפורה, אשתו של משה, הייתה צאצאית של אברהם וקטורה. הפרגמנט הרביעי מספק תיאור של המתקת המים של מרה. הפרגמנט החמישי הוא קצר מאוד ועוסק בכלי הנשק של בני ישראל אחרי צאתם ממצרים.
פרגמנט שישי השתמר על ידי קלמנס מאלכסנדריה, המציין את שם חיבורו של דמטריוס: "על מלכי יהודה" (Περὶ τῶν ἐν τῇ Ἰουδαίᾳ Βασιλέων). קטע זה מנסה לקבוע במדויק את תקופת גלותם של עשרת השבטים, ואת זו של שבטי יהודה ובנימין עד המלך תלמי הרביעי פילופטור, שבזמן מלכותו במצרים דמטריוס כפי הנראה חי.
רוקי נגד דראגו
רוקי 4: רוקי נגד דראגו (באנגלית: Rocky IV: Rocky vs. Drago) הוא סרט דרמת ספורט אמריקאי משנת 2021. הסרט הוא אתחול (Reboot) לסרט רוקי 4 (סרט, 1985), מאת סילבסטר סטאלון, שהצליח מאוד בקופות.
תקציר העלילה
אפולו קריד, חברו הטוב של רוקי בלבואה, מת בזירה שהוא נלחם מול המתאגרף חסר הרחמים מרוסיה, איוון דראגו. כדי להחזיר את הכבוד לחברו הטוב, רוקי טס לרוסיה עם חברו הטוב, פולי, ומתחיל אימון קשה כדי לנצח בקרב, וזה מה שעושה, רק שלא יודע שהניצחון שלו ישפיע עליו בהמשך.
בסרט הוסיפו עוד 40 דקות של סצנות שירדו בעריכה, מה שאומר שזה גרסה מחודשת.
טריזן (כדורגל)
מועדון הכדורגל טריזן  (גרמנית: Fussballclub Triesen) הוא מועדון כדורגל מהעיר טריזן שבליכטנשטיין, שזכה באליפות ליכטנשטיין 3 פעמים.
זהו אחד משבעת מועדוני כדורגל הרשמיים מליכטנשטיין והוא מתמודד בליגות הכדורגל של שווייץ השכנה, בליגה החמישית. המועדון מתחרה מדי שנה בגביע ליכטנשטיין, בו זכה עד כה 8 פעמים.
Diamond Eyes (Boom-Lay Boom-Lay Boom)
Diamond Eyes (Boom-Lay Boom-Lay Boom) הוא סינגל דיגיטלי של להקת הרוק האמריקאית שיינדאון, שנכתב עבור הסרט "בלתי נשכחים". השיר שוחרר לשירות iTunes ב־15 ביוני 2010, ולמכירה אונליין ב־21 ביוני. השיר מופיע כרצועה ה־19 בגרסת הדה־לוקס של האלבום The Sound of Madness. הוא יצא לרדיו ב־7 בדצמבר.
מלבד השימוש בסרט "בלתי נשכחים", הוא שימש כנעימה המשנית של האירוע רסלמניה 27 של ה־WWE, וכנעימת הפתיחה של תוכנית ההיאבקות "WWE Main Event" מאוקטובר 2012 ועד ינואר 2014. כמו כן שימש השיר בסיקור הגראנד פרי הברזילאי של הפורמולה 1 בשנת 2011. במשחק המחשב "Rock Band 3" הוא משמש כשיר שניתן לנגן ב"Rock Band Blitz".
ארץ ואן דימן
אף על פי שהשם ארץ ואן דימן התקבל בציבור האירופאי, הסופר הבריטי, אנתוני טרולופ השתמש במונח ונדמוניאן:
Diamond Eyes (Boom-Lay Boom-Lay Boom)
תהליך הכתיבה
השיר היה הראשון שנכתב על ידי חברי הלהקה בהרכבה החדש, לאחר החלפת החברים והצטרפותם של זק מאיירס ואריק בס.
ארץ ואן דימן
מהעשור הראשון של המאה ה-19 ועד ביטול עונש הגלות ב-1853, ארץ ואן דימן הייתה מושבת העונשין העיקרית באוסטרליה. בעקבות השעיית התחבורה לניו סאות' ויילס, כל האסירים שהוגלו לשם, נשלחו לארץ ואן דימן. בסך הכל, כ-73,000 אסירים הועברו לארץ ואן דימן או כ-40% מכלל המורשעים שנשלחו לאוסטרליה.
ב-1856 שונה שם ארץ וואן דימן לטסמניה. שינוי השם הסיר את הקונוטציות הפליליות הלא-נעימות עם השם ארץ ואן דימן (והקונוטציה של "השד") תוך כדי מתן כבוד לאבל ינזון טסמן, האירופאי הראשון שמצא את האי. מושבת העונשין האחרונה בטסמניה, פורט ארתור, נסגרה ב-1877.
Diamond Eyes (Boom-Lay Boom-Lay Boom)
תהליך הכתיבה
בסופו של דבר לא נכנס השיר לסרט בגרסתו הקולנועית, אך נכנס לגרסת הבמאי של הסרט, שיצאה בשירותי וידאו שונים באפריל 2021. השיר מושמע בסרט פעמיים: בפעם הראשונה בסצנה שבה פושטת החבורה על המתחם של גארזה, ובפעם השנייה תוך כדי הקרנת הקרדיטים של סוף הסרט.
וידאו
הקליפ לשיר שוחרר ב־14 בדצמבר 2010. הוא משלב קטעים מהופעתה של הלהקה במסע ההופעות "Carnival of Madness" וקטעים מהסרט "בלתי נשכחים".
רצח ארי פולד
רצח ארי פולד הוא פיגוע דקירה שאירע ב-16 בספטמבר 2018 בסמוך לקניון "הרים" בצומת גוש עציון, בו נרצח ארי פולד תושב אפרת.
הפיגוע
בבוקרו של יום ראשון, ה-16 בספטמבר 2018, המחבל חליל ג'בארין בן 16 מהעיירה הפלסטינית יטא הגיע לצומת גוש עציון, סמוך לקניון 'הרים' ודקר את ארי פולד תושב אפרת. ארי ניסה לרדוף אחריו ולנטרל אותו, אולם ללא הצלחה. הוא פונה במצב אנוש לבית החולים שערי צדק בירושלים, ובהמשך נפטר מפצעיו. המחבל ניסה להימלט אך נורה ונוטרל, ופונה בהכרה לבית החולים שערי צדק.
לאחר הפיגוע
ב-18 בינואר 2019 הרסו כוחות הביטחון את ביתו של המחבל בעיירה יטא. במהלך הפעילות התפתחו הפרות סדר אלימות בהשתתפות עשרות פלסטינים שיידו אבנים לעבר לוחמי צה"ל. הלוחמים הגיבו באמצעים לפיזור הפגנות.
ב-6 בינואר 2020 הרשיע בית המשפט הצבאי במחנה עופר את המחבל בגרימת מוות בכוונה (עבירה המקבילה לרצח בבית הדין הצבאי), וכן בשלושה ניסיונות נוספים לכך.
יחסי אסטוניה–טורקיה
יחסי אסטוניה–טורקיה הם יחסי החוץ בין טורקיה לאסטוניה.
סקירה כללית
יחסי טורקיה עם אסטוניה מבוססים על "חוזה הידידות ושיתוף הפעולה" שנחתם ב-1 בדצמבר 1924. הכיבוש והסיפוח של אסטוניה על ידי ברית המועצות במלחמת העולם השנייה מעולם לא הוכר על ידי טורקיה. לאחר קריסת ברית המועצות כוננו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות מחדש ב-2 באוקטובר 1991.
התמיכה החזקה שהעניקה טורקיה לחברות נאט"ו של אסטוניה והתמיכה של אסטוניה בתהליך החברות ב משקפת באופן חיובי את היחסים הדו-צדדיים. שתי המדינות שיש להן גישה מקבילה לבעיות בינלאומיות עכשוויות, ממשיכות את שיתוף הפעולה שלהן בפלטפורמות בינלאומיות, כמו האו"ם, נאט"ו והאיחוד האירופי. במהלך נשיאות האיחוד האירופי, אסטוניה הציגה גישה בונה וניסתה להמשיך את הדיאלוג בין טורקיה לאיחוד האירופי. טורקיה משמשת כמדינת חסות למרכז המצוינות בסייבר, שיתוף פעולה של נאט"ו בטאלין מאז נובמבר 2015. כ-575 אזרחים טורקים גרים באסטוניה.
ביקורים רמי דרג
נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, ביקר באסטוניה בתאריכים 23–24 באוקטובר 2014. מרינה קליורנד, שרת החוץ האסטונית לשעבר, ביקרה בטורקיה ב-24 באוגוסט 2016 בתפקידה כיו"ר מועצת אירופה. שר החוץ הטורקי מלבוט צ'אבושולו ביקר באסטוניה ב-27 באוקטובר 2016. לבסוף, שר החוץ סוון מיקסר ביקר בטורקיה ביולי 2017 במסגרת נשיאות האיחוד האירופי באסטוניה וראש ממשלת אסטוניה יורי רטס ערך ביקור באוגוסט 2017.
יחסי סחר
בשנת 2018 היקף המסחר הכללי בין שתי המדינות היה 312 מיליון דולר (יצוא טורקיה 92 מיליון דולר; יבוא מאסטוניה 220 מיליון דולר). הסכום הכולל של השקעות ישירות מאסטוניה לטורקיה בתקופה שבין 2002–2018 הסתכם ב-11 מיליון דולר, ואילו ההשקעות הישירות הטורקיות באסטוניה באותה תקופה היו 3 מיליון דולר.
תיירות
טורקיה היא היעד התיירותי הפופולרי ביותר עבור אסטונים. 61,707 תיירים אסטוניים ביקרו בטורקיה בשנת 2018. ברקובר - אסטוניה, קיים בית קברות של החיילים העות'מאנים שנלקחו בבני ערובה והובאו לאסטוניה במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878).
וסטפורט (אמסטרדם)
רובע ווסטפורט (בהולנדית: Amsterdam Westpoort) הוא אחד משמונה מחוזות של עיריית אמסטרדם, הולנד.
היסטוריה
רובע ווסטפורט הוא אחד ממחוזות אמסטרדם מאז שנת 1990 אך בניגוד לרבעים אחרים הוא מעולם לא היה רובע עצמאי עם עירייה ודירקטוריון המקבלים החלטות שונות, הרובע קיבל שירותים מהמועצת העיר המרכזית.
אנדרטת החוף המערבי
אנדרטת החוף המערבי היא אנדרטה הניצבת בעיר סן פרנסיסקו שבארצות הברית. היא הוקמה לזכרם של 412 אנשי הצי והצבא של ארצות הברית, שנפלו במי החופים שלה שבאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה, ומקום קבורתם לא נודע.
האנדרטה
האנדרטה שוכנת בפארק הפרסידיו שבצפון-מערב העיר סן פרנסיסקו, כ-1.5 קילומטרים מדרום לקצהו של גשר שער הזהב וכ-300 מטר מחוף האוקיינוס השקט. אתר האנדרטה משקיף על חוף האוקיינוס ועל המבוא ממנו אל תוך מפרץ סן פרנסיסקו.
האנדרטה היא קיר גרניט קשתי בגובה של כ-3 מטר, הניצב בצמוד לחורשת אורנים וברושים, ולפניו רחבה מרוצפת המוקפת משלושת צדדיה בדשא ופרחים. על גבי חלקו המרכזי של הקיר נחרתו שמותיהם של הנעדרים, תוך ציון דרגתם, השיוך החילי ומדינת המוצא שלהם בארצות הברית.
אגפו המערבי של הקיר בולט קדימה, ולפניו ניצב פסל אבן על גבי כן רבוע. זהו פסל של לוחמת האוחזת מגן בידה.
מעל הכתובת החרותה נקבע תבליט אבן שטוח, ובו מופיעים סוס מכונף ודגים, המתארים שתי קבוצות כוכבים – פגסוס ודגים. זהו אזכור לכוכבי השמיים, אשר שימשו כעזר ניווט ליורדי הים.
הפסל באנדרטה נוצר על ידי הפסל ז'אן דה מרקו (Jean de Marco), אשר זכה על עבודתו זו בפרס ע"ש הפסל הנרי הרינג לשנת 1965.
האנדרטה נחנכה בטקס שנערך ב-29 בנובמבר 1960.
האנדרטה הוקמה על ידי הוועדה האמריקנית למצבות קרב. אנדרטה מקבילה, המוקדשת לזכרם של הנעדרים באוקיינוס האטלנטי (אנדרטת החוף המזרחי), הוקמה על ידי הוועדה בעיר ניו יורק.
דון רוזנטל
דונלד "דון" רוזנטל (באנגלית: Donald "Don" Rosenthal; נולד בשנת 1930), שחיין יהודי-אמריקאי, אלוף המכביה הרביעית (1953) במשחה ל-100 מטר חופשי.
1951
בשנת 1951 דורג במקום חמישי בעולם במשחה ל-100 מטר חופשי. הוא קבע 5 שיאי קולג'ים בארצות הברית.
1952
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת הלסינקי (1952) שנערכו בניו יורק בתחילת יולי 1952 הוא סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.7 שניות ולא זכה להיכלל במשלחת האמריקאית לאולימפיאדה. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 58.6 שניות.
1953
בתחרויות השחייה של המכביה הרביעית שנערכו בספטמבר 1953 זכה רוזנטל בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 59.0 שניות, לפני מיקי בונין מדרום אפריקה (1:01.0 דקות) וסמיט מארצות הברית (1:01.6 דקות) במשחה שליחים 4x200 מטר בשיא מכביה חדש של 9:15.4 דקות, לפני דרום אפריקה (9:26.7 דקות) וישראל (10:03.4 דקות).
בשנים 1956 עד 1958 שחה ושיחק בנבחרת הכדורמים של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בשנים 1973 עד 1979 השתתף בתחרויות לוותיקים והחזיק בשיאי ארצות הברית לגילים בהם השתתף.
מיקרו מערכי חלבון
מיקרו מערכי חלבון היא שיטה המשמשת למעקב אחר פעילות של חלבונים והקישור ביניהם על מנת לקבוע את תפקידם. היתרון העיקרי בשיטה זו היא בכך שניתן לאתר פעילות של מספר חלבונים גדול במיוחד, מאותו סוג או מסוגים שונים, על אותו מערך בו זמנית. המערך מורכב ממשטח המספק תמיכה, כגון זכוכית, ממברנת ניטרוצלולוזה, פלטה ביולוגית, מיקרו או ננו חרוזים, עליו מעגנים את מולקולות הקישור הרצויות, בעיקר חלבונים. למערך מוסיפים את המולקולות שברצוננו לאפיין (כגון, תערובת חלבונים), אשר לרב מסומנות בסמנים פלואורסצנטים או סמני צבע. כל קישור בין המולקולות המסומנות לבין מולקולות הקישור המעוגנות על המשטח יוצר פליטה פלואורסצנטית או שינוי צבע מקומי, אותו ניתן לקרוא על ידי סורק לייזר. שיטת המיקרו מערכי חלבון היא מהירה, אוטומטית, חסכונית ורגישה מאוד הדורשת שימוש בכמויות קטנות מהדוגמה הנבדקת ומהסמנים. העיקרון והמתודולוגיה של מיקרו מערכי חלבון הוצגו לראשונה במיקרו מערך של נוגדנים (המכונה גם מטריצת נוגדן) בשנת 1983, ופורסמו מספר פטנטים בנושא. טכנולוגיה זו מיישמת את אותן העקרונות של טכנולוגיית מיקרו מערכי דנ"א/רנ"א.
מוטיבציה לפיתוח
מיקרו מערכי חלבון פותחו בעקבות המגבלות של שיטת מיקרו מערכי דנ"א או רנ"א לקבוע ביטוי גנים בתחום הפרוטאומיקה. לעיתים קרובות כמות הרנ"א שליח בתא אינו משקף את הביטוי האמיתי של החלבונים המתורגמים מהם. שיטה זו פותחה מאחר שהחלבונים הם המשפיעים העיקריים על תפקוד התא. בנוסף, לעיתים מתבצעים שינויים בחלבון לאחר התרגום, דבר שהכרחי לתפקודו הסופי, אך לא ניתן להבחין בשינוי זה בשיטת מיקרו מערכי דנ"א. שיטת מיקרו מערכי חלבון מחליפה את השיטות המסורתית בתחום פרוטאומיקה כגון אלקטרופורזה דו-ממדית בג'ל כרומטוגרפיה, שיטות שהן טרחניות יחסית הדורשות עבודה רבה וגוזלות זמן יקר, בעת שכמותם של החלבונים בדוגמה הנבדקת זעום יחסית.
הכנת המערך
מערך החלבונים מעוגן על גבי משטחים מוצקים כגון זכוכית, ממברנות, מיקרו או ננו חרוזים או פלטות מרובות באריות (צלחת מיקרוטיטר). משטחים אלו משמשים מצע לקישור החלבונים. המשטחים צריכים להיות בעלי מאפייני קישור לחלבון, כך שישמרו על המבנה הטבעי שלו באופן כזה שלא ייפגע פעולתו. שימוש בחומרים כמו זכוכית או סיליקון נפוצה מאוד משום שהם מותאמים למערך הרובוטי וסורקי הלייזר הקיימים שפותחו לשיטת מיקרו מערכי דנ"א.
המשטח שנבחר עבור המערך מכוסה בציפוי שתפקידו לעגן את החלבונים לפני השטח, למנוע דנטורציה, לאפשר מיצוב נכון של החלבונים במרחב כך שאתרי הקישור יהיו נגישים למולקולות המטרה ולספק סביבה הידרופילית כדי שהקישור יתבצע. בנוסף, יש לשמור על רמת קישור לא ספציפית מינימלית על מנת למזער רעשי רקע. יתר על כן, המערך צריך להיות תואם למערכות קריאה מגוונות. תרכובות המשמשות לעיגון החלבונים כוללות שכבות של אלומיניום או זהב, פולימרים הידרופיליים וג'ל העשוי מפוליאקרילאמיד, ופולימרים אחרים בעלי קבוצות אלדהיד או אפוקסי. משתמשים בטכנולוגיות שכבות דקות כמו PVD ו CVD כדי להכין את הציפויים על המשטח.
סביבה מימית היא חיונית בכל שלבי ייצור ותפעול המערך למניעת הגרעה (דגרדציה) של החלבון, לפיכך משתמשים בבופרים המכילים אחוז גבוה של גליצרול (כדי להגדיל את נקודת קיפאון), כמו כן הלחות בסביבת הייצור מבוקרת בקפדנות. שימוש בפלטות מרובות באריות מהווה יתרון כפול הן במתן סביבה מימית והן במניעת זיהום בין דגימות בשל הדפנות החוצצות ביניהן.
השיטה הנפוצה להכנת מערך חלבון היא הטבעה של חלבונים או ליגנדים במספר גדול באמצעות רובוטים על משטח מוצק בתבנית מוגדרת מראש, שיטה המכונה "הטבעה רובוטית" או "הכתמה רובוטית". שיטת ייצור מערך חלבון נוספת מבוססת על טכנולוגיית הזרקת דיו, המבוצעת ללא מגע ישיר עם המשטח המוצק ונועדה לפזר את הפולימרים החלבוניים בדפוס הרצוי. הכתמה פיאזואלקטרית מיישמת אותן עקרונות בהזרקת דיו, בה ראש ההדפסה זז על פני המערך, ובעזרת גירוי חשמלי מזריק מולקולות על פני המשטח במערך מסודר, ללא מגע ישיר עם המצע. שיטה נוספת היא פוטוליתוגרפיה, בה מצפים את המצע בפוטורזיסט ולאחר מכן מקרנים אור אולטרה סגול דרך מסכה בתבנית הרצויה. לאחר תהליך הפיתוח מוטבעת התבנית שבמסכה על פני שטח המצע. סדרה של טיפולים כימיים משלימים מאפשרים את קיבועו של החלבון על פני התבנית שנוצרה.
דוגמאות למולקולות המוטבעות על המשטח המוצק הן נוגדנים, אנטיגנים, ליגנדים, מולקולות המבוססות על חומצות גרעין, Affibody (מולקולות קטנות מהונדסות המדמות נוגדנים חד שבטיים) וחלבונים תפקודיים. מקורם של מולקולות אלו הם: בידוד חלבונים ממערכות המבוססות על ביטוי תוך תאי של חלבונים רקומביננטיים, מיצוי ממקורות טבעיים, ייצור אין ויטרו וסינתזת פפטידים. חלק משיטות אלו מבוצעות בתהליכים אוטומטיים לייצור בתפוקה גבוה בתנאים המונעים דנטורציה של החלבון, אשר עלול לפגוע ביכולת הקישור שלהם, דבר ההופך את המערך לחסר תועלת.
סוגי מיקרו מערכים
ישנם שלושה סוגים של מיקרו מערכי חלבון המשמשים לקביעת הפעילות הביוכימית של חלבונים:
יישומים
ישנם חמישה תחומים עיקריים בהם משתמשים במיקרו מערכי חלבון:
אתגרים עתידיים
למרות ההשקעה המרובה שנעשתה על ידי מספר חברות, מיקרו מערכים חלבוניים אינם נמצאים בשימוש נרחב. היצרנים מצאו כי קשה למדי לטפל ולעבוד עם מערכות חלבוניות. מיקרו מערך חלבוני דורש שלבי הכנה רבים יותר מאשר מיקרו מערך הדנ"א.
האתגרים הם:
הר אלפרד (קולומביה הבריטית)
הר אלפרד (באנגלית: Mount Alfred) הוא הר ברכסים הפסיפיים של הרי החוף בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
ההר ממוקם במוצאו של מפרצון ג'רוויס.
גובהו של ההר 2,420 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא לגובה של 1,318 מטרים מעל נהר סקוואקה הזורם לרגליו.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1860 במהלך סקר שנערך על ידי אה"מ פלאמפר (HMS Plumper) אשר מיפתה את האזור.
ההר נקרא על שמו של אלפרד, הילד השלישי והבן השני של המלכה ויקטוריה, מלכת קנדה והנסיך אלברט; אלפרד היה דוכס אדינבורו מיום לידתו בשנת 1844 עד מותו בשנת 1900.
השם אומץ רשמית על ידי ממשלת קולומביה הבריטית ב-6 במאי 1924.
הטיפוס על ההר
הטיפוס הראשון על הר אלפרד נעשה בשנת 1929, על ידי המטפסים ארתור טיניסווד דלטון (Arthur Tinniswood Dalton) ופרסי ויליאמס איסטהופ (Percy Williams Easthope).
מרידות המלחים בספיטהד ונור
מרידות המלחים בְּסְפִּיטְהֶד וְנוֹר (באנגלית: Spithead and Nore mutinies) היו שתי מרידות גדולות של מלחי הצי המלכותי הבריטי ב-1797. אין מדובר בהתקוממויות אלימות, אלא בהפגנות של מורת-רוח ומחאות בדרישה להגדלת השכר ולהטבת תנאי החיים באוניות. מקרים נוספים, קטנים יותר, אירעו באותה שנה גם באוניות ובמקומות נוספים, אך רוח של התמרמרות ותרעומת נשבה בקרב מלחי הצי כולו. המרידות העמידו את בריטניה במצב מסוכן, משום שנמצאה באותה שעה במלחמה עם צרפת המהפכנית. אחדים מקרב המעמד השליט הבריטי לא הסתירו את דאגתם גם מפני האפשרות שהמרידות בצי יציתו התקוממות רחבה יותר, דומה למהפכה הצרפתית.
ספיטהד
המרד בספיטהד (מעגן אוניות סמוך לפורטסמות') נמשך מ-16 באפריל עד 15 במאי 1797. מלחים ב-166 אוניות של צי התעלה, שהיה בפיקוד אדמירל לורד ברידפורט, מחו על תנאי החיים באוניות הצי המלכותי ותבעו להעלות את שכרם.
שיעורי השכר של המלחים נקבעו ב-1658, ובשל יציבות המחירים הם נותרו סבירים עוד כמאה שנים אחר כך, בתקופת מלחמת שבע השנים (1756–1763). המצב השתנה בעשורים האחרונים של המאה ה-18, כשהאינפלציה הגבוהה שחקה בצורה משמעותית את ערך השכר. זאת ועוד, באותה תקופה (1761) החלו מצפים לראשונה את גופי האוניות שמתחת למים בפחי נחושת להגנה מפני תולעת האוניות וצמדה ("זקן"); המשמעות הייתה, כי אוניות מלחמה בריטיות לא נדרשו כמקודם לשוב לעיתים קרובות לנמל כדי לגרד את ה"זקן", והשהייה הנוספת בים הכבידה עוד על עבודת המלחים וחייהם באונייה. חלף זמן רב עד ששלטונות הצי הבינו את ההשלכות של שינויים אלה על צוותי האוניות. וכאילו לא די בכך, שיטת המכסה החדשה, שהונהגה ב-1795, וחייבה כל מחוז לספק מכסת אנשים לשירות בצי בתקופת מלחמה, גרמה להתמרמרות בקרב המלחים המקצועיים ("המתנדבים"), מפני שהמגויסים בכפייה היו חסרי ניסיון ימי ולכן עיקר הנטל נפל על כתפיהם.
במשך שבועיים ניסו מנהיגיהם הנבחרים של המורדים לשאת ולתת עם האדמירליות, כשעיקר דרישותיהם היו להעלות את השכר, לבטל את "ליטרת הכלכל" ("Purser's pound" – כלכל האונייה הורשה לשמור לעצמו, כזכות מיוחדת, נתח של שתי אונקיות מכל ליטרה – 16 אונקיות – של בשר שחולק לצוות) ולסלק מספר קצינים לא אהודים; המורדים לא הזכירו כלל בתביעותיהם דרישה לביטול עונש מלקות או הגיוס הכפוי לצי. הם הוסיפו לקיים את שגרת העבודה והמשמעת באוניותיהם, התירו לכמה אוניות לעזוב למשימות של ליווי אוניות או סיורים מבצעיים, והבטיחו להפסיק לאלתר את המרד ולצאת לים אם יתקרבו אוניות צרפתיות אל חופי אנגליה.
המשא ומתן התפוצץ בשל חוסר אמון, במיוחד בעניין החנינה למורדים, ופרצו תקריות קטנות, שבסופן הורדו לחוף כמה קצינים בלתי אהודים ובאחרים נהגו המלחים בחוסר כבוד מופגן. כשנרגעו הרוחות, התערב לורד האו במשא ומתן ובתיווכו הוסכם להעניק חנינה מלכותית לכל המלחים, להעביר חלק מן הקצינים הלא-אהודים לתפקידים אחרים, להעלות את השכר ולבטל את ליטרת הכלכל. כתוצאה ישירה של המרידות בספיטהד ובנור עברו מן העולם כמה עוולות שהיו קיימות בצי המלכותי עד לאותו זמן, כמו תזונה גרועה, משמעת אכזרית והלנת שכר. המרד כונה, לאחר שהסתיים, בשם breeze at Spithead ("רוח טובה בספיטהד").
זהותו של מנהיג המרד נותרה עלומה גם לאחר שהסתיים. על פי השמועות באותו זמן, היה ה"מוח" מאחורי פעולות המורדים ולנטין ג'ויס (Valentine Joyce), מלח בכיר (Quartermaster) באונייה "רויאל ג'ורג", בפיקודו של לורד ברידפורט.
נור
בהשראת האירועים בספיטהד פרץ גם מרד בנור (מעגן בשפך התמזה), כאשר מלחי "אה"מ סנדוויץ'" השתלטו ב-12 במאי על אונייתם. אוניות נוספות שעגנו במקום הלכו בעקבותיהם, אך אחדות חמקו והפליגו ולא נטלו חלק במרד על אף שנורתה עליהן אש מכיוונן של האוניות שנותרו. המורדים לא יכלו להתארגן בנקל, משום שאוניותיהם היו מפוזרות לכל אורכו של הנור ולא היו חלק משייטת הומוגנית אחת כמו בספיטהד, אך לאחר זמן קצר בחרו לעצמם נציגים מכל אחת מן האוניות. ריצ'רד פארקר נבחר ל"נשיא נציגי הצי" ("President of the Delegates of the Fleet") בשל תבונתו, השכלתו והאמפתיה שרחש לסבלם של הימאים. פארקר היה חובל (Master's mate) לשעבר, שהורד בדרגה ועמד למשפט צבאי בדצמבר 1793, אך גויס מחדש לצי כמלח בתחילת 1797. ב-20 במאי הציגו המורדים לאדמירל באקנר (Buckner), רשימה של שמונה דרישות שעיקרן חנינה, הגדלת שכר, ושינוי של חוקת הצי (Articles of War), אשר נוספה לה אחר כך גם תביעה מן המלך לפזר את הפרלמנט ולכרות מיד שלום עם צרפת. דרישות המורדים העלו את חמתה של האדמירליות, שהציעה להם רק חנינה (נוסף על הוויתורים שנעשו כבר בספיטהד) בתמורה לשובם המיידי לשירות.
המורדים הגדילו את דרישותיהם, ומה שהחל כתביעה לתיקון עוולות, הפך לראשיתה של מהפכה חברתית. הם הטילו הסגר ימי על לונדון ומנעו את כניסתן של אוניות סוחר לנמל, ומנהיגי המרד אף תכננו להשיט את אוניותיהם לצרפת; המלחים האנגלים הסדירים התנגדו לצעדים אלה, וככל שנמשך המרד, עוד ועוד אוניות נטשו אותו. ב-5 ביוני פרסם פארקר פקודה, המתירה רק לאוניות סוחר לשוט לדרכן, בעוד האיסור על אוניות אספקה של הצי נותר בתוקפו. הסיבה לכאורה לפקודה זו הייתה כי "שחרור ספינות הסוחר ייצור רושם אוהד בחוף", אך קרוב לוודאי שהגורם היה הקושי הרב לאסור את תנועתם של כלי שיט מסחריים בנתיב תעבורה הומה כל כך כמו התמזה. לאחר הפתרון המוצלח למרד בספיטהד, סירבו הממשלה והאדמירליות לוויתורים נוספים, במיוחד משום שחשו כי לכמה ממנהיגי המרד בנור יש מטרות פוליטיות החורגות משיפור שכרם ותנאי חייהם של המלחים.
אספקת המזון לאוניות המורדים הופסקה, וכאשר נתן פארקר את האות להפליג אל צרפת, סירבו כל האוניות האחרות להישמע לו. בסופו של דבר נטשו רוב האוניות את הזירה, חלק מהן תחת אש מכיוונם של המורדים, והמרד נכשל. פארקר הואשם בבגידה ובפירטיות, ונתלה מזרוע הַסְקַרְיָה של "סנדוויץ'", האונייה בה החל המרד. מלבדו נתלו 29 ממנהיגי המרד, אחרים נדונו לעונש מלקות, למאסר או להגלייה אל מושבת העונשין אוסטרליה. ברם, חלק הארי של המלחים שהיו מעורבים במרד לא נענשו כלל.
אחרי המרד בנור פסק הנוהג באוניות הצי המלכותי להשמיע חמישה צלצולים בפעמון האונייה בסיומה של משמרת הכלב (Dog watch, 16:00-20:00), מאחר שזה היה הסימן לתחילתו של המרד.
מרידות אחרות ב-1797
בספטמבר 1797 התמרדו מלחיה של הפריגטה "הֶרְמַיוֹנִי" בתחנת הצי באיי הודו המערבית והרגו את קפטן האונייה וכמעט את כל קציניה כנקמה על יחסו הברוטאלי של הקפטן. לאחר שהשתלטו על האונייה מסרו אותה לידי הספרדים, אויביה של בריטניה.
ב-27 בדצמבר רצח צוות "מארי אנטואנט" את קציני האונייה והשיט אותה אל נמל צרפתי בים הקריבי.
מרידות אחרות אירעו בחוף אירלנד ובכף התקווה הטובה והתפשטו אל הצי בפיקודו של אדמירל ג'רוויס ששהה לחופי ספרד.
ג'ון צ'יימברס (מאפר)
ג'ון צ'יימברס (באנגלית: John Chambers; 12 בספטמבר 1922 – 25 באוגוסט 2001) היה מאפר אמריקאי זוכה פרס האוסקר, מהבולטים במאפרי הקולנוע והטלוויזיה במחצית השנייה של המאה ה-20. נחשב לחלוץ בתחום האיפור באמצעות תותבים בעקבות עבודתו בסדרת סרטי "כוכב הקופים", והתפרסם גם כמאפר בסדרה "מסע בין כוכבים" כשבין השאר הגה ויצר את אזניו של דמותו של הקצין הראשון ספוק.
נודע גם בעבודותיו עבור ה-CIA, שהמפורסמת בהן היא "העוקץ הקנדי" - הברחת שישה דיפלומטים אמריקאים מאיראן עם התהוות משבר בני הערובה האמריקאים, שתוארה בסרט "ארגו".
תולדות חייו ואמנותו
צ'יימברס נולד בשיקגו למשפחה ממוצא אירי. בצעירותו עסק בעיצוב תכשיטים ושטיחים.
במלחמת העולם השנייה שירת בצבא ארצות הברית כטכנאי רפואי ועסק באופן נרחב בשיקום ובתותבים. לאחר המלחמה החל להתמחות באיפור קולנועי אצל בן נאי, אחד ממאפרי הקולנוע הבולטים של התקופה שהיה מאפר הבית של אולפני "פוקס המאה ה-20".
ב-1953 החל צ'יימרס לעבוד כמאפר ברשת הטלוויזיה NBC, ולאחר עבודת האיפור הקולנועית הראשונה שלו - בסרט "מסביב לעולם בשמונים יום" ב-1956 - הצטרף לאולפני יוניברסל. עבודתו החלה לצבור פרסום בסרטו של ג'ון יוסטון "רשימתו של אדריאן מסנג'ר" (1963), שבו שורה של שחקני צמרת אופרה על ידי צ'יימברס עד כדי חוסר אפשרות לזהותם.
את פרסומו הגדול קנה לו צ'יימברס ב-1968 בעקבות עבודתו על הסרט "כוכב הקופים", בו הפגין את מומחיותו באיפור באמצעות תותבים, והפך בפועל למנחה המקצועי של צוות נרחב של 78 מאפרים שעבדו בסרט. פרס האוסקר לאיפור הטוב ביותר לא היה קיים אז (נוצר רק ב-1981), אך צ'יימברס זכה על עבודתו בסרט בפרס אוסקר לשם כבוד - המאפר השני בלבד בהיסטוריה שזכה בפרס אוסקר. הוא המשיך ועבד על סרטי ההמשך בסדרה, ושתיים מהדמויות שיצר עבור הסדרה - קורנליוס ודוקטור זאוס - מוצגות דרך קבע במוזיאון לאמנות הפופ בסיאטל.
צ'יימברס עבד גם בסדרות הטלוויזיה "משימה בלתי אפשרית" ו"מסע בין כוכבים", בה יצר את אחד המאפיינים המפורסמים בסדרה - אזניו המחודדות של הקצין הראשון ספוק. על עבודותיו בטלוויזיה היה מועמד ארבע פעמים לפרס אמי.
עבודתו עם ה-CIA
בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 עבד צ'יימברס גם עבור ה-CIA, כשעיקר עבודותיו היה ייצור ערכות תחפושת לסוכני שטח. כמה מעבודותיו מוצגות במוזיאון הריגול הבינלאומי בוושינגטון.
חבייר מרטינז
ילדות בגוודלחרה
הוא נקרא במקור חבייר טימוטאו מרטינז ואורוזקו, אך מאוחר יותר כינה את עצמו חבייר טיזוק מרטינז. הוא נודע לחבריו בשם "מרטי." מרטינז נולד בגוודלחרה בשנת 1869 לאב מקסיקני ואם ספרדית. מרטינז החל לצייר את חבריו ומוריו בגיל צעיר בזמן שלמד בבית ספר ציבורי. לאחר הלימודים עבד בכריכת ספרים של אביו ועזר בהדפסה. הוא למד צרפתית וכתב שירה. הוא התפעל משיריו של גתה, שילר ומשוררים צרפתיים שונים.
ג'ון צ'יימברס (מאפר)
עבודתו עם ה-CIA
ב-1980 גויס צ'יימברס על ידי סוכן ה-CIA טוני מנדז לעבודה על "העוקץ הקנדי" - הברחת שישה דיפלומטים אמריקאים מאיראן עם התהוות משבר בני הערובה האמריקאים, תוך התחזותם של השישה לקנדים, חברי צוות צילום של סרט קולנוע. לצורך המבצע ייסד צ'יימברס חברת הפקה פיקטיבית המתעתדת כביכול להפיק סרט שיצולם באירן. צ'יימרס ומנדז פרסמו את ההפקה-כביכול בעיתוני הקולנוע, קיימו אירועים חגיגיים ומסיבות עיתונאים, ובנו כך את סיפור הכיסוי למבצע. מנדז, בכסות של מפיק הסרט, נסע לאירן וחילץ את הדיפלומטים. צ'יימברס נשאר בלוס אנג'לס, כדי לתפעל את המשרד של חברת ההפקה כמשרד אמיתי למקרה של בדיקה על ידי השלטונות האירנים.
חבייר מרטינז
ראשית חייו
בביוגרפיה שלו מציין מרטינז שבגיל עשר אימו גרמה לו למודעות ראשונה לכך שקיים קצב וסדר ביקום. בגיל 13 החל ללמוד ב Liceo de Varones, שם למד ארכאולוגיה פרה-קולומביאנית ומורשת תרבותית. הוא הצטיין בעיצובים ובאמנויות של האינדיאנים.
כאשר אמו הביולוגית מתה כשהיה בגיל 17, הוא נלקח על ידי אישה אריסטוקרטית בשם רוזליה לאבסטידה דה קוני (1844–1897), שהייתה נשואה לאמריקאי, אלכסנדר ק. קוני (1847–1930) שעבד במקסיקו. כאשר מונה אלכסנדר קוני לקונסול הכללי של מקסיקו ועבר לסן פרנסיסקו בשנת 1886, מרטינז הלך בעקבותיהם והפליג לשם בשנת 1893.
ג'ון צ'יימברס (מאפר)
עבודתו עם ה-CIA
עם הצלחת המבצע, זכה צ'יימברס במדליית הצטיינות מטעם ה-CIA, אך נדרש לשמור את המבצע ואת השתתפותו בו בסוד, עד שהוסר ממנו הסיווג ב-1997.
סיפור המבצע תואר בסרט זוכה פרס האוסקר "ארגו" ב-2012. את דמותו של צ'יימברס גילם בסרט ג'ון גודמן.
חבייר מרטינז
ראשית חייו
עם הגעתו לסן פרנסיסקו, בשנת 1893 נרשם מרטינז לבית הספר לעיצוב בקליפורניה, (SFAI). בשנת 1895 הוא קיבל את מדליית הזהב בציור וביקורת טובה על עבודתו. הוא סיים את לימודיו בשנת 1897, עבד זמן קצר כעוזר לראש המכון, ארתור פרנק מתיוס, והיה חבר במועדון הבוהמי.
ג'ון צ'יימברס (מאפר)
לאחר הפרישה מעולם הקולנוע
צ'יימברס פרש מתעשיית הקולנוע ב-1982, והתגורר עד מותו בקהילה של פורשי תעשיית הקולנוע בעמק סן פרננדו.
חבייר מרטינז
ראשית חייו
מרטינז נסע לפריז לאקול דה ביו ארטס בשנת 1897. בשנת 1898 שלח מספר ציורים של נופי פריז חזרה לתערוכה בסן פרנסיסקו. הוא נהנה מחברתו של אנרי מאטיס וסיים את לימודיו בשנת 1899. בשנת 1900 הוא זכה בציון מכובד בתצוגה המקסיקנית בתערוכה הבינלאומית של פריז.
ג'ון צ'יימברס (מאפר)
לאחר הפרישה מעולם הקולנוע
ב-1998 הופק סרט תיעודי על פועלו. באותה שנה בחר בו עיתונאי הקולנוע סקוט סמית, שהרכיב רשימה של 100 האנשים המשפיעים ביותר בתולדות הקולנוע, למקום ה-94 ברשימתו.
חבייר מרטינז
חזרה לסן פרנסיסקו
בשנת 1901 הוא חזר לסן פרנסיסקו, והצטרף לסטודיו עם גוטרדו פיאצוני ובאותה שנה הפך לאזרח של ארצות הברית. הוא התפרסם כצייר פורטרטים, אך המשיך לצייר נופים טונאליסטיים. בשנה שלאחר מכן הוא עזר לייסד את אגודת אמני קליפורניה עם האמנים פיאצוני, מיינרד דיקסון, צ'ארלס פיטר נילסון, ארתור פוטנאם ואמנים אחרים שעזבו את האגודה לאמנות בסן פרנסיסקו. התערוכה הראשונה והיחידה שלהם כללה שבע עשרה יצירות של מרטינז, בעיקר סצנות צרפתיות. ב-1904 החל לחלוק את סטודיו עם מיינרד דיקסון והם נסעו ביחד לאריזונה ולמקסיקו, באפריל 1905.
בשנת 1905 בילה חודשיים בגוודלחרה עם מיינרד דיקסון. עם שובם לסן פרנסיסקו ערך מספר תערוכות, וגם הציג תערוכת יחיד בניו יורק, בדגש על ציוריו האחרונים ממקסיקו.
ג'ון צ'יימברס (מאפר)
לאחר הפרישה מעולם הקולנוע
צ'יימברס הוא בין המאפרים היחידים שזכו להיות מונצחים בכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
חבייר מרטינז
חיים אישיים
לאחר רעידת האדמה של 1906 עבר מסן פרנסיסקו לפיידמונט, קליפורניה, ופגש את אלסי וייטאקר מרטינז, הצעירה ממנו ב -20 שנה, בתו של הסופר הרמן וייטאקר. ב־17 באוקטובר 1907 הם נישאו באוקלנד. לאחר ירח הדבש בכרמל החלו בבניית סטודיו בפיידמונט. במהלך הקיץ של 1909 עד 1914, הם שכרו בית בכרמל כדי שמרטינז יוכל ללמד שיעורי אמנות במלון דל מונטה.
ג'ון צ'יימברס (מאפר)
לאחר הפרישה מעולם הקולנוע
נפטר בבית חולים בלוס אנג'לס, בגיל 78.
חבייר מרטינז
חיים אישיים
למרטינז נולדה בת מיקאלה מרטינז. היא הפכה לאמנית, למדה ציור אצל ויקטור ארנאוטוב ופיסול אצל רלף סטקפול. מאוחר יותר למדה חיתוך אבנים אצל רות קרייבט. בשנת 1923 נפרדו אלסי וחבייר מרטינז. בשנת 1944 נישאה לאמן רלף דוקאס ושינתה את שמה למיקאלה מרטינז דוקאס.
קריירה
הוא פרסם מספר מאמרים בנושא תולדות האמנות במגזין בוגרי CSAC. הוא פרש רשמית בספטמבר 1942.
הוא לימד שיעורי קיץ באזור מונטריי בין השנים 1910 עד 1914. משנת 1915 עד סוף שנות העשרים הדריך את שיעורי הקיץ שלו מפידימונט.
בשנת 1914 הגיעו האימפרסיוניסטים צ'יילד האסאם ואדוארד סימונס לפיידמונט כדי לצפות בציורי המדבר של מרטינז. בשנה שלאחר מכן הציג בתערוכה הבינלאומית של פנמה פסיפיק ובמוזיאון פארק גולדן גייט בסן פרנסיסקו. לאורך תקופה זו היו לו תערוכות בניו יורק, פילדלפיה וסן פרנסיסקו.
בשנת 1939 הציג את הדיוקן של אלסי בתערוכת הבינלאומית של שער הזהב (GGIE).
מרטינז נבחר בשנת 1940 לייצג את קליפורניה בהיכל התהילה ביריד העולמי של 1940 בניו יורק.
משל היולדת
משל היולדת הוא אחד ממשלי ישו המופיע בבשורת יוחנן בלבד (יוחנן טז:28-16).
במשל, משווה ישו את צער והכאב של יולדת בזמן הלידה "חבלי הלידה", לצער שעתיד להיגרם לתלמידיו כאשר יעזוב את העולם במותו על הצלב וישאיר אותם לבד. בדומה ליולדת שכאבה את הלידה אך שמחה בתינוקה, כך תהיה השמחה שתמלא את התלמידים לאחר שיווכחו לדעת שמותו של ישו לא היה לשווא כיוון שכך ימלא את ייעודו ויגיע לאביו שבשמיים, יישב לימינו וישמש כמי שיעתיר עבורם ועבור עמו ישראל לפני הקדוש ברוך הוא.
פרשנות
ישו מתאר לפני תלמידיו את העתיד לקרות לו בזמן הקרוב, כי ידע שהוא עתיד להיהרג בצליבה. הוא יודע שהם יתעצבו מאוד כאשר ילך לגורל שייעד לו אביו שבשמים, אבל הוא מנחם אותם שזה ייעודו מראש, ושהוא עתיד לקום לתחייה ולהגיע לשמיים ולתפוס את מקומו לימין הגבורה. 'אתם תתעצבו והעולם ישמח על מותי', דומה הדבר לאישה יולדת הזועקת מכאבים בחבלי הלידה (בדומה לחבלי משיח). אולם לאחר שהיא יולדת היא מתמלאת בשמחה ושוכחת את הצירים ואת כאבי הלידה. התלמידים עתידים לשמוח והעצב יתחלף לששון, שכן עתה הם יכולים לבקש מאלוהים בתפילות בשמו של ישו, תפילות שייענו על ידי הקדוש ברוך הוא בזכות האמונה שלהם. וכשם שהקדוש ברוך הוא אוהב את בנו, את ישו, כן הוא אוהב גם אותם התלמידים והמאמינים, בזכות יחסם ההדדי לישו ובזכות זה שהאמינו בו.
אין ספק שישו נסמך גם על הפסוק מישעיהו כ"ו 17: ""כְּמוֹ הָרָה תַּקְרִיב לָלֶדֶת, תָּחִיל תִּזְעַק בַּחֲבָלֶיהָ, כֵּן הָיִינוּ מִפָּנֶיךָ ה':" וגם על נבואות דניאל על הצרות הגדולות שיבוא על עם ישראל לפני בואו/שובו של המשיח דניאל י"ב 1: "וּבָעֵת הַהִיא יַעֲמֹד מִיכָאֵל הַשַּׂר הַגָּדוֹל, הָעֹמֵד עַל-בְּנֵי עַמֶּךָ, וְהָיְתָה עֵת צָרָה, אֲשֶׁר לֹא-נִהְיְתָה מִהְיוֹת גּוֹי עַד הָעֵת הַהִיא; וּבָעֵת הַהִיא יִמָּלֵט עַמְּךָ, כָּל-הַנִּמְצָא כָּתוּב בַּסֵּפֶר.".
טופולה
טוֹפּוֹלָה (בסרבית קירילית: Топола, בסרבית בכתב לטיני: Topola) היא עיירה ורשות מקומית הממוקמת בשטח מחוז שומאדיה אשר במרכז סרביה. בעיירה שוכנת אחוזת הקבר של משפחת המלוכה היוגוסלבית קאראג'ורג'ביץ'.
היסטוריה
העיירה נוסדה ב-1781 על ידי קאראג'ורג'ה פטרוביץ', וב-1804, במהלך המרד הסרבי הראשון, חרבה. ב-1805 הוחל בבנייתה מחדש ובביצורה. ב-1813 הסתיימו עבודות הביצורים והעיירה הוקפה בחומת אבן ולאורכה מגדלי שמירה. ב-1814 הותקפה העיירה על ידי צבא האימפריה העות'מאנית. העות'מאנים פרצו את החומות וגרמו לנזק רב. בתקופת שלטונו של אלכסנדר קאראג'ורג'ביץ', נסיך סרביה, עברה העיירה תנופת שיקום ופיתוח ושינתה את אופייה האורבני מעיירה מבוצרת ומאחז צבאי אסטרטגי לעיירת מגורים ומסחר פתוחה.
ב-6 באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. הממלכה חולקה בין מדינות הציר, ואזור טופולה נותר בחזקת הגרמנים. ב-2 באוקטובר 1941 תקפו כוחות הפרטיזנים של טיטו יחידת צבא גרמנית בסמוך לטופולה. בהתקפה נהרגו 22 חיילים גרמנים ו-16 נפצעו. בתגובה הורה הפיקוד הגרמני להוציא להורג 2,000 יהודים ו-200 בני רומה. 2,000 היהודים נלקחו מקרב יהודי בלגרד העצורים בטופובסקה שופה ועצורי קלאדובו-שאבאץ, וההוצאות להורג בוצעו על ידי כיתות יורים בין 9 ל-11 באוקטובר.
במנזר אופלנאץ אשר בעיירה שוכן מאוזוליאום משפחת המלוכה היוגוסלבית - קאראג'ורג'ביץ'.
להחזיק ולאבד
להחזיק ולאבד (באנגלית: To Have and Have Not) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 1944 בבימויו של הווארד הוקס עם המפרי בוגרט ולורן באקול בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס בחלקו על הספר "להחזיק ולאבד" (1937) של ארנסט המינגוויי שגם השתתף בכתיבתו. העלילה הועברה מקי וסט וקובה לאי מרטיניק והתרכזה בקשר הרומנטי המתפתח בין שני הגיבורים הראשיים.
זה היה סרטה הראשון של לורן באקול שהייתה אז בת 18. במהלך הצילומים התפתח רומן אהבה בינה לבין בוגרט שהיה נשוי ומבוגר ממנה ב-24 שנים. הם נישאו כשנה לאחד סיום הצילומים. למרות החששות, הנישואים החזיקו מעמד עד למותו ב-1957.
הסרט מזכיר את קזבלנקה שצולם שנתיים קודם, סיפור אהבה סבוך בפוליטיקת מלחמת העולם השנייה, אישה זמרת פאם פאטאל ומועדון עם פסנתרן מזמר, הפעם זה עם המלחין והפסנתרן הוגי קרמייקל. האישה החושנית בעלת הקול העמוק מושכת את התעניינותו של הגבר. הם מכנים זה את זו בשמות חיבה כפי שנהגו הזוג הוקס לקרא לעצמם - הוא קורא לה "Slim" והיא קוראת לו "Steve". בפגישה הראשונה שלהם היא עומדת בפתח והוא זורק לה לה קופסת גפרורים. היא אומרת אז את המשפט המפורסם: "אינך צריך לומר או לעשות משהו, רק לשרוק"...
התסריט העביר את זמן העלילה מתקופת השפל הגדול בארצות הברית למלחמת העולם השנייה מיד לאחר נפילת צרפת והקמת ממשלת וישי. האי מרטיניק נשלט על ידי תומכי ממשלת וישי אבל הייתה בו מחתרת של תומכי צרפת החופשית של דה גול.
בוגרט זכה בפרס השחקן הטוב ביותר ב-National Board of Review.
תקציר העלילה
הארי מורגן (המפרי בוגרט) הוא בעל ספינת דיג בנמל פור-דה-פראנס במרטיניק. הוא מסיע תיירים חובבי דיג לים הפתוח עם רישיון והתחייבות לא לעבור את המים הטריטוריאליים של האי. יש לו עוזר בשם אדי (וולטר ברנן) המוגבל בהתנהגותו בגלל שתיית יתר.
תייר אמריקאי בשם ג'ונסון חייב להארי 825 דולר ומבטיח להחזיר לו למחרת. במלון פוגש הארי בחורה נאה ומבחין שהיא נטלה/גנבה את ארנקו של ג'ונסון. הוא עוקב אחריה לחדרה שנמצא מול חדרו ומכריח אותה למסור לו את הארנק ובו כסף שג'ונסון חייב לו. הבחורה, מרי בראונינג (לורן באקול) מוצאת חן בעיניו. הוא מכנה אותה Slim (דקה) והיא קוראת לו סטיב.
בעל המלון, פרנצ'י (מרסל דליו) פעיל במחתרת של צרפת החפשית. הוא מבקש מהארי להעביר לחוף שני אנשי מחתרת אבל הארי לא רוצה להסתבך.
הארי זקוק לכסף ולכן מסכים כעת להעביר את איש המחתרת של המחתרת מלב הים לחוף. הוא יוצא עם אדי נפגש בלב ים בספינה שממנה מורדים אליו פול דה בורסק (וולטר סורבי) ואשתו הלן (דולורס מורן). בחזרה לחוף הם נתקלים בספינה של משמר החופים הפותחת עליהם באש. הם מצליחים להסתלק. פול נפגע מכתפו ופרנצ'י מסתיר אותם במרתף המלון. לאחר שמצבו של פול מידרדר, הארי מצליח לשלוף את הקליע מגופו. פול מוסר להארי שמטרתו היא לחדור לאי השדים ולשחרר משם מנהיג של המחתרת למרות שהוא חושב שזה כמעט בלתי אפשרי.
צב צ'אקו
צב צ'אקו או צב ארגנטינאי (שם מדעי: Chelonoidis chilensis) הוא מין של צב החי באמריקה הדרומית ושייך לסוג צב נאוטרופי שבמשפחת צבים יבשתיים. צב זה מצוי בסכנת הכחדה.
אורך המקסימלי של הצב מגיע ל-43 ס"מ אך קרוב יותר ל-25 ס"מ. הוא בעל שריון בצבע צהבהב-חום או כהה יותר והראש חום. הרגליים ארוכות ובקצותיהם טפרים חדים. הראש והזנב קצרים ולא בולטים הרבה מהשריון.
תפוצת הצב היא בעיקר בארגנטינה אך גם בקצה הדרומי של בוליביה ופרגוואי. הוא מצוי בעיקר בערבות עשב ובתה. הצב צמחוני לגמרי וניזון מעשבים, עלים, זרעים, קקטוסים ופירות.
קו התאריך בהלכה
מיקומו של קו התאריך הוא בעל משמעויות שונות בהלכה, והיה נתון במחלוקת בין הפוסקים. יש המקבלים את קו התאריך הבינלאומי כקו התאריך לעניינים הלכתיים, ויש הקובעים קווים אחרים. ההבדל בין הגישות נוגע בעיקר ליפן ולאוסטרליה והגיע לשיאו בפולמוס השבת ביפן, כאשר תלמידי ישיבת מיר שהגיעו ליפן בימי מלחמת העולם השנייה קיבלו הוראות סותרות מרבנים שונים בארץ ישראל, לגבי היום בו חל יום הכיפורים.
קו התאריך הבינלאומי
קו התאריך הבינלאומי הוא קו דמיוני העובר בסמוך לקו האורך 180°, שהוא הנגדי לקו האורך 0°. קו התאריך נקרא כך משום שהתאריך משני צדדיו שונה, ומי שחוצה אותו עובר לאזור זמן שבו התאריך הוא אחר (מוקדם ביום או מאוחר ביום מהתאריך באזור שבו שהה קודם לכן). בהלכה, יש המקבלים את קו התאריך הבינלאומי כקו התאריך לעניינים הלכתיים, ויש הקובעים קווים אחרים.
משמעויות הלכתיות לקו התאריך
נושא נוסף המושפע על ידי קו התאריך הוא ספירת העומר. יהודי החוצה את קו התאריך ימצא את עצמו מפסיד יום או מוסיף יום וכך עולה השאלה האם עליו להמשיך לספור את ספירת העומר על פי הספירה שלו, השונה מספירת שאר היהודים, או שעליו לדלג יום בספירה. הרבי מליובאוויטש הורה שיש להימנע מלחצות את קו התאריך בימי ספירת העומר, כדי שלא להפסיד יום מימי הספירה ואז חג השבועות, שחל ביום החמישים לספירה ואינו תלוי בתאריך ו' בסיוון, יחול עבור החוצה את הקו ביום שונה משאר העולם (מקור [אחד מהם]: ליקוטי שיחות ג, פרשת אמור, עמ' 260). את דבריו ביסס הוא על דברי הגמרא (מנחות סה, ב) "וספרתם לכם, תנו רבנן שתהא ספירה לכל אחד ואחד". דעות אחרות הן שיש לספור בכל יום שתי ספירות, אחת לאנשי המזרח ואחת למערב.
דעות בראשונים
סוגיית מיקום קו התאריך עלתה כבר אצל הראשונים, כאשר מפורסמת במיוחד שיטתו של רבי אברהם בר חייא הנשיא ב"ספר העיבור" ושל ריה"ל בספר הכוזרי ובעקבותיו הרב זרחיה הלוי בעל המאור. הפרשנות המקובלת לשיטתם היא שקו התאריך ההלכתי נמצא במרחק 90° מזרחה לירושלים. יש הסוברים שדעה זאת מתבססת על תיאור עולם של 180 מעלות שירושלים במרכזו, כאשר 180 המעלות הנותרות מכוסות במים ואין בהן יישוב אדם. החזון איש חולק על סברה זו וטוען ששיטת 90° אינה מבוססת על אי ידיעת היישוב התחתון.
השיטה השנייה מופיעה בספר "יסוד עולם" לרבי יצחק בן יוסף הישראלי תלמידו של הרא"ש. הוא כותב שהוא חולק על שיטה זו של הכוזרי, אך לא מבואר בדבריו בבירור במה המחלוקת, ונאמרו פירושים רבים בכוונתו.
אחרונים
הרדב"ז כותב בתשובה שבשאלת מקום קו התאריך נחלקו הכוזרי ובעל יסוד עולם אך הוא עצמו לא עסק בנושא כי הוא לא היה רלוונטי.
בשאלה זו דנו רבים, מהם רבי ישראל ליפשיץ, רבי יעקב עמדין - היעב"ץ, הרב יוסף שאול נתנזון המציין את דעת בעל המאור אגב דיון בשאלה אחרת, בקונטרס "דברי חכמים", שהוקדש כולו לבירור שאלה זו, בהצפירה, ה'תרל"ד ובמאמריו של חיים זליג סלונימסקי.
בשנות מלחמת העולם הראשונה, התעוררה השאלה באופן מעשי. בפועל נהגו רוב היהודים המהגרים לשבות ביום שבת המקומי, על פי פסק ההלכה של רב המקום הרב אהרן משה קיסילוב, מרבני ליטא.
פולמוס השבת ביפן
כאשר ברחו תלמידי ישיבת מיר וישיבות אחרות ליפן בזמן מלחמת העולם השנייה, עלתה ביתר תוקף שאלה זו, כאשר בני הישיבות לא ידעו מתי לציין את השבת והחגים. מספק, הם שמרו יומיים כבכל יום טוב שני של גלויות, אולם משהגיע יום הכיפורים הם נדרשו להכרעה מובהקת, מחוסר יכולת מעשית לצום יומיים רצופים.
חלק מרבני זמנו חלקו עליו בעניין זה. הרב יחיאל מיכל טוקצינסקי אף חיבר חוברת מיוחדת בנושא, "היומם על פני כדור-הארץ" (ה'תש"ג, 1943), "הפותר את שאלת מקום 'קו התאריך' הישראלי (לשנוי היום), ומקום 'קו המרכז' למזרח ולמערב והקובע את ימי השבוע והשבת בכל היקף העולם". בספר פירש הרב טוקצינסקי את שיטת הכוזרי אחרת, וכך קבע כי הקו עובר באמצע האוקיינוס השקט, 180° מירושלים. לפי קביעה זו חוצה הקו גם יבשות (באלסקה), אך הרב טוקצינסקי קובע שהקו מתעקם עם קו החוף של אלסקה והיא נשארת כולה חלק מיבשת אמריקה. וכמו כן לדעה זו באיי הואי "FRIDAY" הוא שבת. לשיטה זו הסכים הרב יוסף אליהו הנקין.
הרב מנחם מנדל כשר, בחיבור מקיף שהקדיש לעניין זה (בשם "קו התאריך הישראלי"), טען שקו התאריך נוהג לפי המנהג המקובל בכל מקום ומקום. כך נמנעות בעיות כגון חציית קו התאריך את היבשה, או שינוי מהמנהג הקדום במקום.
הרב עזרא שוחט כתב קונטרס "בדין העובר את קו התאריך, לעניין שבת ויו"ט, ספירת העומר ושבועות" לבירור שיטה בנושא.
הרב חיים צימרמן חיבר ספר בשם "אגן הסהר" אשר מקיף את כל נושא קו התאריך, וקובע כי לקו התאריך אין עובי, ולכן ייתכן שבאמצע עיר מסוימת (בפועל לפי שיטתו - באוסטרליה) מתחלף התאריך.
בפעם הראשונה (סרט, 1959)
בפעם הראשונה (באנגלית: For the First Time; באיטלקית: Come prima) הוא סרט מוזיקלי בהפקה אמריקאית - איטלקית ומערב גרמנית משנת 1959 בבימויו של רודולף מאטה, עם מריו לנצה ויוהנה פון קוציאן בתפקידים הראשיים.
זה סרטו האחרון של לנצה, הוא מת שישה שבועות לאחר שהסרט יצא לאקרנים.
אלבום פסקול הסרט היה מועמד לפרס גראמי.
הסרט צולם בבית האופרה של רומא, בקפרי, זלצבורג ובברלין. העלילה היא על זמר אופרה שמתאהב בבחורה חירשת.
לנצה שר קטעים מהאופרות הליצנים, אותלו ואאידה וכן שירים כמו 'O sole mio. השיר המרכזי הוא "Come prima" שחובר בשנת 1950 באיטלקית ולנצה שר אותו בתרגום לאנגלית ("For the First Time") ומכאן שם הסרט.
תקציר העלילה
טוני קוסטה (מריו לנצה) הוא זמר אופרה מפורסם. הוא עושה צרות לאמרגנו טאבורי (קורט קסנר). קהל רב ממתין לפתיחת המופע של האופרה וטוני מרחם על אלה שנשארו בחוץ ושר לה בגשם שוטף את "לה דונה מובילה" מתוך ריגולטו. הקהל עוזב את האולם תוך קריאות בגנותו ורק ידידתו הרוזנת גלוריה (ז'ה ז'ה גאבור) מדברת בשבחו.
טוני רוצה להימלט מהשערוריה ומחליט לנסוע לקפרי באופן סמוי (אינקוגניטו) אך בטיילו באי המקסים מזהים אותו צעירים ומבקשים ממנו לשיר והא שר את "Come prima" באנגלית. טוני שם לב שאחת הצעירות לא שמה לב לשירתו ומסתבר שהיא חרשת.
הוא מתאהב בה ממבט ראשון ומסתבר לו ששמה קריסטה (יוהנה פון קוסיאן) וכי במלחמה נפלה פצצה על ביתם והיא שרדה יחידה אך התחרשה. היא מתגוררת בווילה של דודה פרופ' ברוקנר (ולטר רילה). היא מזמינה את טוני לחתונה של חברתה והוא שר שם את "'O sole mio".
טוניו מחליט לחזור ברצינות למסע הופעות כדי לגייס כסף לניתוח שיחזיר לקריסטה את השמיעה. הוא מופיע בהצלחה בסטוקהולם, לונדון, וינה, ברלין ועוד. הכירורג פרופ' בסרט (וולטר רילה) מהסס בקשר לניתוח אך קריסטה לוחצת כי ללא שמיעה אינה רוצה להתחתן.
הניתוח מצליח אך בלונדון הם הולכים בגשם וקריסטה מצטננת ושמיעתה נחלשת שוב. טוניו מטביע את צערו בשתייה ובהשתוללות במועדון חברים בקפרי. כולם נעצרים לפני משפט אך חבריו האיטלקים אומרים שטוני אינו אשם וגם גלוריה מלמדת עליו זכות.
טוניו משוחרר והשמיעה של קריסטה חוזרת. הוא מרוצה מכך ומהעובדה שיש לו חברים שמגינים עליו וחוגג בהופעה של אאידה כשקריסטה השומעת, צופה בו.
Half-Life: Alyx
Half-Life: Alyx (בתרגום חופשי לעברית: מחצית חיים: אלכס) הוא משחק וידאו מסוגת ירי בגוף ראשון, שפותח והופץ על ידי Valve ב-13 במרץ 2020 למערכת ההפעלה Microsoft Windows וב-15 במאי 2020 למערכת ההפעלה לינוקס ומהווה את המשחק החמישי בסדרת משחקי הווידאו Half-Life והמשחק הראשון בסדרה אשר פועל על בסיס מציאות מדומה בלבד. במשחק, אשר מהווה פריקוול למשחק Half-Life 2, השחקן נכנס לנעליה של אלכס ואנס במשימתה לתפוס נשק על אשר מופתח על ידי הגזע החייזרי "קומביין". על השחקן להשתמש בשלטי מציאות מדומה על מנת לבצע אינטראקציה עם הסביבה וכן על מנת להילחם באויבים, על ידי שימוש ב-"כפפות כוח משיכה" (Gravity Gloves) על מנת לבצע מניפולציה לחפצים שוני, בדומה ל-"רובה כוח המשיכה" (Gravity Gun) האייקוני מהמשחק השני והאפיסודות שלו. המשחק כולל אלמנטים מסורתיים מהסדרה כמו פאזלי פיזיקה, לחימה, חקירת העולם וכן אלמנטים של הישרדות-אימה.
המשחק הקודם בסדרה, Half-Life 2: Episode Two, יצא לאור ב-2007. לאחר מספר ניסיונות כושלים לפתח פרויקטים נוספים בסדרה, חברת Valve החלה בניסויים בפיתוח משחקים המבוססים על מציאות מדומה באמצע העשור השני של המאה ה-21, תוך כדי הדרישה הגודלת למשחק גדול המבוסס כולו על מציאות מדומה בלבד. המשחק נכנס להפקה מלאה ב-2016, על ידי שימוש במנוע החדש, Source 2 כאשר הצוות שעובד על פיתוח המשחק הוא הגדול ביותר שהיה עד כה.
המשחק זכה לשבחים על הגרפיקה, הדיבוב, הנרטיב וכן האטמוספירה ונחשב להצלחה מסחרית בתחום המציאות המדומה.
משחקיות
Half-Life: Alyx הוא משחק מציאות מדומה (VR) התומך בכלל הקונסולות הייעודיות התומכות ב-SteamVR, כמו Valve Index, HTC Vive, אוקולוס ריפט, אוקולוס קווסט וכן כלל משקפי המציאות המעורבת של Windows. כיוון שהמשחק תוכן לעבוד מלחתחילה עם חומרת מציאות מדומה בלבד, לחברת Valve מעולם לא היה תכנון להוציא גרסת נטולת מציאות מדומה. המשחק תומך במודים שונים שמפותחים על ידי הקהילה ומפורסמים ב-Steam Workshop. גרסת בטא הכוללת כלי פיתוח למשחק שאינו מבוסס על מציאות מדומה הודלפה בפלטפורמת Steam, המאפשרת ביצוע מספר פעולות מוגבלות גם ללא ציוד של מציאות מדומה כמו הרמת פריטים וירי בנשק.
עלילת המשחק מתרחשת 5 שנים לפני חזרתו של גורדון פרימן ב-Half-Life 2. השחקן נכנס לנעליה של שותפתו של פרימן, אלכס ואנס, כאשר היא ואביה, איליי ואנס נלחמים נגד הגזע החייזרי "קומביין", אשר השתלט על כדור הארץ ועל משאביו הטבעיים ושיעבד את האנושות לאחר פלישה המכונה "מלחמת שבע השעות" שהתחרשה לאחר שפרימן הביס את המנהיג של כוכב הלכת "זן", ניהילנט' ('Nihilanth), במשחק הראשון בסדרה, Half-Life.
המעצב דייוויד ספריירר ציין כי המשחק אינו משחק פרקי או סיפור צד, אלא וכי הוא באורך דומה לזה של Half-Life. על השחקנים להשתמש בשלטי המציאות המדומה על מנת להשיג תחמושת, להשתמש בממשקים שונים, לזרוק חפצים וכן להילחם בקרבות. בדומה לרובה כוח המשיכה (Gravity Gun), לשחקן יש כפפות כוח משיכה (Gravity Gloves), המאפשרות לשחקן לבצע מניפולציה לכוח המשיכה. אלמנטים מסורתיים מהמשחקים הקודמים בסדרה נמצאים במשחק זה, כמו חקירת העולם, פאזלים, לחימה ועלילה. לכל נשק הקיים במשחק ניתן להשתמש ביד אחת, שכן חברת Valve רצתה לתת לשחקנים יד חופשית על מנת שיוכלו לאחוז בנשק וגם לבצע אינטראקציה עם הסביבה. אף על פי שהמשחק הוא בעיקר ירי בגוף ראשון, יש לו גם אלמנטים של הישרדות-אימה, שכן ככל שמתקדמים במשחק, התחמושת והחיים הפזורים בשלבים נהיים יותר ויותר נדירים וכן המשחק כולל היתקלויות מפחידות ומפתיעות.
כמו בכל משחק ירי בגוף ראשון, השחקן יכול להזיז את אלכס ברחבי המפה. ניתן לבצע זאת באמצעות חדר מספיק מרווח בו השחקן יכול פיזית לנוע, על מנת להניע את הדמות או באמצעות בקרים אנלוגיים הנמצאים על שלטי המציאות המדומה (שיטה נפוצה ברוב משחקי הווידאו) ובכך "לשגר" את הדמות לנקודה בה השחקן רוצה. במקרה של "שיגור", המשחק עדיין מבצע סימולציה של תנועה אף על פי שהמעבר נראה מיידי, כך שדמותו של השחקן עדיין יכולה למות אם היא מותקפת או נופלת מגובה רב מדי.
מכירות
ביום ההוצאה לאור, ל-Half-Life: Alyx היו כ-43 אלף שחקנים אשר שיחקו במשחק במקביל. על פי האנליסט דניאל אחמד מחברת Niko Partners, ההשקה הייתה מוצלחת בסטנדרטים של משחקי מציאות מדומה ועקפה את שיא השחקנים במשחק המציאות המדומה Beat Saber. אף על פי כן, אחמד ציין כי. עובד חברת Valve, גרג קומר ציין כי החברה ידעה שמספר השחקנים יהיה יחסית קטן בעת ההשקה וכן כי הקהל. מנכ"ל החברה, גייב ניוול, ציין כי מדובר ב- בטכנולוגיות לטווח ארוך.
מודעות לפוריות
מודעות לפוריות מתייחסת למערכת של שיטות המשמשות לקביעת שלבי הפוריות של המחזור החודשי של אישה. ניתן להשתמש בשיטות המודעות לפוריות כדי להימנע מהריון, להשגת הריון, או כדרך לניטור בריאות גינקולוגית.
שיטות לזיהוי ימי עקרות היו ידועות עוד מימי קדם, אך ידע מדעי שנצבר במהלך המאה האחרונה הגדיל את מספרן, את המגוון שלהן, ובעיקר את דיוקן של השיטות הללו.