cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אטליז (להקה)
Violently Delicate ו-Delicately Violent: שנים 2006-2009
ב-2005 עזבה גם שצקי את ההרכב, והלהקה יצאה לפגרה נוספת. לאחר חודשים של חיפושים הצטרפה להרכב הזמרת לי טריפון, ובכך קיבעה את ההרכב השלישי של הלהקה. גם הפעם, קבלת הפנים של הקהל להרכב החדש הייתה מעורבת, אך החיבור של טריפון ללהקה הוכיח את עצמו לאורך הזמן. במהלך אוגוסט 2006 חברי "אטליז" החלו להקליט את אלבומם הראשון באולפני קיצ'ה בתל אביב, במקביל לקיום הופעות שהרגילו את הקהל לצליל החדש שלהם.
ב-2007, שש שנים לאחר שהוקמה, החלה הלהקה לזכות בהצלחה רחבה יותר. היא הוציאה סינגל ראשון, "Attractive", שזכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו 106FM ו-88FM. השיר לווה בקליפ אנימציה מושקע בבימויים של יובל ומירב נתן, אשר זכה לחשיפה נאה בערוץ 24. הקליפ גם השתתף בתחרויות אנימציה בינלאומיות בברזיל וברומניה, ואף זכה בפרס הקליפ הטוב ביותר בתחרות האנימציה "אסיף" בישראל. השיר נבחר להיכלל באוסף "Israel Unleashed", אשר הציג מבחר קטעים של להקות מטאל ישראליות שונות. האוסף הופץ ברחבי העולם על ידי Sony/BMG. בסוף שנת 2009 זכה הקליפ לתואר "קליפ העשור" של ערוץ 24 לצד קליפ של נינט טייב.
באוגוסט 2007 הוזמנה הלהקה להשתתף באירוע המוזיקה הגדול ביותר של אותה שנה, "ווליום כנרת", אשר כלל את גמר "כוכב נולד" והופעות של אמנים ולהקות מהשורה הראשונה.
ב-8 בנובמבר 2007 התקיימה במועדון הבארבי בתל אביב הופעת ההשקה לאלבום הראשון של הלהקה, "Violently Delicate". בהופעה נכח קהל של מעל ל-500 איש, מספר מרשים גם במונחים של הרכבי מיינסטרים.
במהלך 2008 עזב הבסיסט אדם שפלן את הלהקה והוחלף על ידי הדר גרין. בסוף אותה שנה הוציאה הלהקה קליפ אנימציה נוסף לשיר "Hey" בבימויו של גיא בן שטרית, אנימטור במקצועו. הקליפ השתתף בלמעלה מ-50 פסטיבלים שונים ברחבי העולם וזכה בפרסים, לרבות זכייה בפסטיבל הסרטים היוקרתי Tribeca שבניו יורק. הפרס הוענק לבן שטרית על ידי אחד השופטים בתחרות, במאי הקולנוע ספייק לי.
בנובמבר 2009 הוציאה הלהקה את אלבומה השני "Delicately Violent", מיני-אלבום שהורכב משירים שלא נכללו באלבום הבכורה, בתוספת גרסת כיסוי לשיר "Army Of Me" של ביורק. בחודש זה הופיעה הלהקה במועדון ה"בארבי". בהופעה זו התארח שלמה גרוניך, שביצע עם הלהקה את שירו "לונה פארק" ומספר שירים נוספים. ההופעה הוקלטה וצולמה בוידאו, והובטח למעריצים כי היא תצא ב-DVD בעתיד.
Teasing Nature: שנים 2010-2013
בסוף 2009 התחילה אטליז להקליט את אלבום האולפן השני שלהם. העבודה על האלבום נמשכה גם בשנת 2010, כשתאריך היציאה שלו היה מתוכנן לדצמבר 2010.
באפריל ובמאי 2010 יצאו חברי הלהקה לסיבוב ההופעות הראשון שלהם בגרמניה, וניגנו במגוון רחב של ערים, ביניהן האמלבורג, ברמן, המבורג וברלין. לאחר סיבוב ההופעות בגרמניה, חזרו חברי הלהקה לישראל ויצאו לסיבוב הופעות בכל הארץ. ב-29 במאי, ניגנה הלהקה בפסטיבל המוזיקה Primavera Sound Festival שבברצלונה, וביולי חיממו בישראל שתי הופעות של אמנים בקנה מידה בינלאומי: את פורקיופיין טרי ב-7 ביולי, ואת דוויזל זאפה, בנו של פרנק זאפה, ב-14 ביולי.
ב-15 באוקטובר של אותה שנה, קיימה הלהקה הופעה "קלאסית" חד פעמית, בה ביצעה את השירים המוכרים שלה עם תזמורת של שלושה צ'לנים ופסנתרן, בעיבודים קלאסיים חדשים. באותה הופעה הלהקה גם ניגנה שירים מאלבומה החדש שטרם יצא אז.
חמישה ימים לאחר מכן, ב-20 באוקטובר, הוציאה הלהקה סינגל ראשון מהאלבום העתידי להורדה בחינם מאתרה הרשמי ומעמוד המייספייס שלה. השיר, שנקרא "Berlin", נכתב בצורה ביקורתית על סצנת חיי הלילה של תל אביב, דרך מסך האלכוהול.
ב-19 בדצמבר 2010 יצא לאור Teasing Nature, אלבום האולפן השני של הלהקה. האלבום הציג פן יותר נסיוני ופחות כבד שלה. סגנון ההבי מטאל, שהיה מזוהה עם חומרים קודמים שלהם, כמעט ונעלם לטובת התנסות בכלים אלקטרוניים כמו סינתיסייזרים וקלידים. האלבום יצא בשתי מהדורות: במהדורה רגילה ובה דיסק אודיו אחד של האלבום, ובמהדורה מיוחדת שכללה גם DVD, בו ההופעה המצולמת של אטליז עם גרוניך מ-2009, ובנוסף גם את כל הקליפים שהוציאה עד אז.
יציאת האלבום לוותה ב-3 הופעות השקה מיוחדות בירושלים, תל אביב וחיפה, לאורך חודש ינואר 2011. בחודשים מרץ עד אפריל 2011 יצאו חברי הלהקה לסיבוב הופעות בצפון אמריקה, שם ביקרו בערים בארצות הברית וגם בקנדה.
במרץ 2012 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בסין ובהונג קונג. במהלך החודש היא הופיעה בתשע ערים גדולות בסין ובהונג קונג, וחתמה את ביקורה בהופעה בפסטיבל ג'וֹאֶה שבבייג'ינג.
במהלך יולי פרסמה הלהקה מספר הודעות מעורפלות בדף הפייסבוק שלה, שהציגו רמזים לשינויים שצפויים בה. מעריצי הלהקה הדואגים ניסו להעלות ניחושים לגבי הנושא, גם מפני שהרגישו שהלהקה "נעלמה" קצת מאז סוף סיבוב ההופעות בסין.
All Of It: שנת 2014 והלאה
ב-25 ביוני 2014 הוציאה הלהקה עצמאית את האלבום All of it שהופק על ידי איתמר ציגלר. יותר מ-50% מעלויות האלבום מומנו באמצעות "מימון המונים" באתר Indiegogo.
חברי ההרכב
לשעבר:
פורטל (משחק)
פורטל הוא משחק וידאו בגוף ראשון לשחקן יחיד מסוגת משחקי הפאזל ופעולה. המשחק פותח על ידי Valve. המשחק יצא לראשונה כחלק מה-Orange Box ל-windows ול-Xbox 360 ב-9 באוקטובר 2007, ולפלייסטיישן 3 ב-11 בדצמבר 2007. המשחק קיבל גרסה גם למערכות כמו OS X, Linux וכמו כן גם לאנדרואיד, במכשירים מסוימים.
המשחק מורכב משורה של משימות-חידה. בכל משימה יש למצוא דרך להגיע לנקודת הסיום בעזרת רובה הפורטלים, מכשיר שמסוגל ליצור חורי תולעת בין שני משטחים. מערכת בינה מלאכותית בשם "GLaDOS" (ראשי תיבות של Genetic Life-form and Disk Operation System) מלווה את השחקן בהערות ציניות, משעשעות או מאיימות, ולעיתים הכל ביחד.
המשחק זכה לשבחים ופרסים רבים בזכות ייחודו, האלגנטיות שלו וחוש ההומור היבשושי והייחודי לו.
עלילת המשחק
הדמות שאותה מגלם השחקן היא אישה צעירה בשם צֶ'ל. המשחק מתחיל כאשר צ'ל מתעוררת ומוצאת עצמה בחדר קטן במעבדות Aperture Science, כאשר בינה מלאכותית בשם GLaDOS מכוונת אותה דרך מספר רב של מבחנים, כאשר בסיום כל אזור ניסוי ישנה מעלית שלוקחת את צ'ל לאזור המבחן הבא. החידות הראשונות פשוטות יחסית, ותכליתן להכיר לצ'ל את יכולות רובה הפורטלים, והסביבה החדשה בה היא תעמוד למבחנים רבים. ככל שצ'ל פותרת יותר חידות הן נהיות מורכבות ומסוכנות יותר. נוספים אמצעים נוספים כמו כפתורים שיש להניח עליהם משקולת, קליע אנרגיה גבוהה שיכול להרוג את צ'ל, אך גם מפעיל כפתורים מסוג מסוים, ושלל טכניקות חדשות שימוש ברובה הפורטלים. בד בבד הסכנה הגוברת, מתגלה ש-GlaDOS מעורערת בנפשה ולוקה במעין פסיכופתיה. בשלב מסוים מודיעה GLaDOS ש"לצערה אזור הניסוי הבא עובר תחזוקה שגרתית ולכן היא נאלצת להשתמש במסלול חידות המיועד לאנדרואידים צבאיים עם אש חיה". ככל שמתקדמת העלילה, נשמעות יותר ויותר הערות משונות ומרושעות מצד הקול הממוחשב - המרמזות שבכוונתה של GLaDOS לרצוח את צ'ל - למשל הודעה שבסיום הניסויים שֵל תזכה בעוגה ובהמשך, ש-GLaDOS מתכוונת לאפות אותה. כאשר צ'ל מגיעה לסיום אזור הניסוי האחרון, המשטח אשר עליו היא עומדת מוביל אותה לחדר בוער. בעזרת השימוש ברובה הפורטלים, צ'ל מצליחה לחמוק מהאש ומתחילה לשוטט מאחורי הקלעים של מערכת חדרי החידות. לבסוף שֵל מגיעה אל החדר בו נמצאת GLaDOS. בקרב האחרון על השחקן לנצל את הגנותיה של GLaDOS נגדה וכאשר שֵל משמידה שלוש ליבות של GLaDOS היא נפלטת אל מחוץ למעבדות וסביבה חלקיה הבוערים של GLaDOS. בסצנה הבאה נראה מחסן הכולל, בנוסף לעוגה מסוג "היער השחור", ליבות רבות נוספות של GLaDOS, וכמה מהן נדלקות. כרמז למשחק ההמשך. רובוט בא וגורר את צ'ל חזרה לתוך הקומפלקס ממנו נמלטה זה עתה.
אתגרים ומדליות
מעבר לעלילת המשחק קיימים במשחק אתגרים (Challenges) ומדליות (Achievements) :
אתגרים - רמות אתגר
רמות אלו כוללות חלק מהחידות המתקדמות במשחק, שרמת הקושי שלהן הוקצנה מעבר לרמה שהוצגה תוך עלילת המשחק.
הישגים
אלו מעין מדליות המוענקות על השגת מטרות מוגדרות במשחק. חלק מהמדליות קלות מאוד להשגה (מדליית עכבר מעבדה מוענקת על הגעה לשלב מוקדם במשחק), חלקן קשות הרבה יותר וחלקן מוזרות - למשל מדליית "מתבייש ממצלמות" מוענקת למי שניפץ את כל מצלמות המעקב שניתן לנפץ במשחק.
Still Alive
המשחק מסתיים בשיר Still Alive ש-GLaDOS שרה. השיר נכתב והולחן על ידי ג'ונתן קולטון והפך להצלחה גדולה שתרמה להצלחת המשחק. השיר יצא ב-2 גרסאות: הגרסה המקורית בקולה של GLaDOS וגרסה נוספת בקולו של ג'ונתן קולטון עצמו. 2 הגרסאות מופיעות בפסקול של פורטל שיצא כחלק מהפסקול השלם של חבילת ה-Orange Box.
"המסר נקלט"
במרץ 2010 שחררה Valve עדכון כביכול שגרתי לפורטל. בתיאור העדכון נכתב שהוא מתקן תקלות שוליות אך למעשה התגלה שהתווספה משימה חדשה שכוללת מדליה חדשה בשם "המסר נקלט" (Transmission Received). שחקני המשחק החלו לחקור במהירות את העדכון וגילו שהמשימה כוללת 26 מכשירי רדיו שהוחבאו ברחבי המשחק, שעם הצבת מכשירי הרדיו בנקודות מסוימות התקבלו הודעות מורס ורעשי רדיו שנשמעו תחילה כמו נהמות מוזרות מהמכשיר. השחקנים החלו לפענח את השידורים והודעות המורס התגלו כסימנים לכך ש-GLaDOS מאתחלת, והרעשים התגלו כתמונות חבויות ממה שהתברר כמו חדרים במעבדות Aperture Science, בה מתרחש המשחק. בין התמונות ניתן היה למצוא גם רמז שהוביל למספר של BBS, שרת אליו יש צורך בחיוג טלפוני. אלו שמצאו את שם המשתמש והסיסמה (שהופיע עוד קודם לעדכון באחד המקומות החבויים במשחק), קיבלו לידיהם רצף של תמונות ASCII וגם מזכרים שנכתבו לכאורה על ידי מקימה של Aperture Science. באותו שבוע, עדכון נוסף של המשחק הציג סיום שונה מעט למשחק הרומז על מה שצפוי במשחק ההמשך. בהודעה לעיתונות של Valve אודות תאריך ההפצה של המשחק הסתתר קוד שהיווה שם משתמש וסיסמה נוספים לאותו BBS שהציגו פרטים נוספים.
פורטל 2
ב-5 במרץ 2010 הכריזה החברה כי משחק ההמשך הרשמי צפוי לצאת בעונת החגים של 2010 (מאז תאריך השחרור נדחה פעמיים; בהתחלה לפברואר 2011 ולבסוף לאפריל 2011). לפני ההכרזה הרשמית החברה שחררה עדכון למשחק הקודם שהכיל רמזים לגבי המשחק. הרמזים כללו קודי מורס ו לקראת יציאת ההמשך של המשחק, שחררה Valve את המשחק המקורי בחינם למשך שבוע. לקראת E3 הכריזה Valve שתציג הפתעה בתערוכה, זאת בנוסף לביטול האירוע שתכננה. במהלך מסיבת העיתונאים של סוני הופרע כביכול מנכ"ל החברה בידי GLaDOS שהציגה את ההפתעה של Valve - גייב ניואל עלה לבמה, הודיע שפורטל 2 יצא גם לקונסולת הפלייסטיישן 3 ושגרסה זאת תהיה "הטובה ביותר" מגרסאות הקונסולות. לאחר מכן הוצג טריילר למשחק, כולל קטע משחקיות קצר. בהמשך התערוכה הדגימה Valve קטעי משחקיות ארוכים יותר מן המשחק. במשחק ההמשך משולבים אלמנטים חדשים רבים: קרני לייזר הניתנות להטיה, גשרי-אור הניתנים להעברה דרך פורטלים, שדה כוח מעביר את של באוויר, ג'ל פורטלים המאפשר יצירת פורטלים על משטחים שלא ניתן להציב עליהם פורטלים, ג'ל מקפיץ וג'ל מחליק. חידוש נוסף הוא שלפורטל 2 קיים מצב משחק לשני משתתפים. במצב זה החידות מחייבות שיתוף פעולה בין שני השחקנים. דמות השחקנים אינה אנושית, אלא רובוטים, בשם Atlas ו-P-body, שגלדוס יצרה. במשחק מתגלה העבר של גלדוס ושל אפרצ'ר סיינס.
גאי מארק ג'ילט
גאי מארק ג'ילט (באנגלית: Guy Mark Gillette; ) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת איווה, ולפני כן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס התשיעי של המדינה.
קורות חייו
ג'ילט נולד ב-3 בפברואר 1879 בצ'ירוקי, איווה. הוא למד בבתי ספר מקומיים ואחר כך סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת דרייק בדה מויין בשנת 1900. באותה שנה הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בעריכת דין בצ'ירוקי. הוא שירת במהלך מלחמת ספרד-ארצות הברית, אף על פי שלא השתתף בשום קרב. הוא גם התנדב להילחם נגד הבריטים במלחמת הבורים אבל לא התקבל. ג'ילט החל את הקריירה הציבורית שלו כאשר הוא הפך לפרקליט העיר של צ'רוקי מ-1906–1907. לאחר מכן הוא הפך לפרקליט מחוז צ'רוקי ושירת בתפקיד זה משנת 1907 עד 1909. הוא נבחר לסנאט במדינת איווה. שם שירת בין 1912 ל-1916 לאחר שעזב את הסנאט, הוא גויס לצבא במהלך מלחמת העולם הראשונה כקפטן.
שירותו בבית הנבחרים 1932–1944
ב-1932 נכנס ג'ילט, מטעם המפלגה הדמוקרטית, לבית הנבחרים של ארצות הברית במהלך ניצחונו ברוב מוחץ של רוזוולט. הוא נבחר פעמיים למושב הזה, אף על פי שלא מילא תפקיד בשתי התקופות. הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית ב-1936, כדי למלא את מקומו של סנטור ריצ'רד לואיס מרפי שנהרג בתאונת דרכים. ג'ילט התנגד לחלקים מ"ניו דיל" במיוחד היה נגד חוק השכר ושעות העבודה חדש ולהיבטים של מערכת הביטחון הסוציאלי(Social Security) בגלל זה בשנת 1938 החליט ממשל רוזוולט בשנת 1938 להחליף את ג'ילט ולא לתת לא להיות מועמד בבחירות הבאות וגם בגלל הצבעתו נגד תוכניתו של רוזוולט להרחיב את בית המשפט העליון. למרות מאמציו של רוזוולט נבחר ג'ילט והקרע בין הנשיא רוזוולט וג'ילט גדל.
לאחר המתקפה על פרל הארבור ( שם, במקרה, אחי של ג'ילט, קפטן קלוד ג'ילט, שירת בצי) מתח ג'ילט ביקורת על הממשל על כך, שלא היו מוכנים כראוי להתמודד עם אובדן של יבוא הגומי כתוצאה מהמלחמה עם היפנים. בשנת 1943 הייתה למשרד החוץ הבריטי הערכות סודיות שנכתבו על ידי המלומד הבריטי ישעיהו ברלין, עבור ועדת החוץ של הסנאט של ארצות הברית בדו"ח מתואר ג'ילט כיותר רפובליקני מאשר דמוקרטי. הוא נחשב לאדם מבודד, אף על פי שלדברי הדו"ח, הוא אינו מהווה איום לכל סיוע שהגיע מארצות הברית לבריטניה.
פעילות מחוץ לבית הנבחרים
בשנת 1944 איבד ג'ילט את מושב הסנאט שלו. משנת 1944 עד 1948 ג'ילט עסק מגוון עבודות, בתוך ימים ספורים מהתבוסה הראשונה של ג'ילט, מינה אותו רוזוולט כיו"ר מועצת מינה נכסי המלחמה, ועדה בת שלושה חברים, מה שגרם לוושינגטון פוסט וגם למגאזין לייף לפרסם מאמר מערכת בו נאמר, כי "הנשיא מבלבל בין בעיית הרכוש העודף לבין בעיית הפוליטיקאים העודפים" . ג'ילט לא נשאר בתפקיד זה למשך זמן רב ובשנת 1945 התמנה לנשיא הליגה האמריקאית למען ארץ-ישראל חופשית, ליגה שהוקמה ב-1944 על מנת לעזור להקים מדינה יהודית בפלשתינה, הליגה התפרקה בשנת 1948 כאשר ישראל הפכה למדינה.
חזרה לבית הנבחרים 1948- 1954
הוא עשה קאמבק פוליטי בשנת 1948, כשהוא תופש את מקומו של המושל לשעבר ג'ורג וילסון בסנאט. בשנת 1951 ערכה ועדת המשנה לפריבילגיות ובחירות בה היה חבר חקירה בנושאי הקמפיין של הסנטור מוויסקונסין ג'וזף מקארתי. ג'ילט כיהן עד ה -3 בינואר 1955, לאחר שהצעתו שלו לבחירה מחדש סוכלה על ידי נציג ארצות הברית תומאס א. מרטין מאיווה סיטי. תבוסתו נחשבה ללא מובנת מכיוון שהייתה בניגוד לסקרים. בתוצאה מכך נשארו כל מושבי איווה בקונגרס בידי הרפובליקנים. משנת 1951 ואילך היה זה הסנטור ג'ילט מהראשונים שקראו להקמת לאספה ארגון האמנה הצפון אטלנטית, נאט"ו.
פעילותו לאחר הפרישה מהסנאט
בעקבות תבוסתו השנייה, ג'ילט נותר בתחילה בגבעת הקפיטול, ושימש כיועץ בוועדת הדואר והסניף של הסנאט (בין השנים 1955–1956) ובוועדת השיפוט של הסנאט (בין השנים 1956–1961). הוא פרש והתגורר בצ'רוקי עד למותו בגיל 94 ב־3 במרץ 1973, ונקבר בבית העלמין באוק היל.
ג'ילט היה חבר במסדר הבונים החופשיים ואח בלשכת Speculative Lodge מספר 307 בצפון איווה.
שחר גורדון
שחר גורדון (נולד ב-7 ביוני 1980) הוא כדורסלן עבר ישראלי אשר שיחק במספר קבוצות בליגת העל וכן בנבחרת ישראל. גורדון זכה להצלחה בצעירותו, כאשר זכה בתארים במדי קבוצת הנוער של מכבי תל אביב ובתיכון עירוני ט' במסגרת ליגת העל לתיכונים.
קריירת משחק
גורדון שיחק בצעירותו בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב. הוא זכה עם הקבוצה באליפות בעונת 1996/7 (בהדרכת יעקב ג'ינו) ובגביע המדינה בעונת 1997/8 (בהדרכת ישראל לב). במקביל, השתתף גורדון בליגת העל לתיכונים במדי תיכון עירוני ט' בתל אביב וזכה עם הקבוצה באליפות ב-1997. בשנתו האחרונה בתיכון עבר גורדון לקונטיקט שבארצות הברית ושיחק כדורסל במדי קבוצת בית הספר סט. תומאס מור אקדמי. בשנים 1998–2000 שיחק גורדון בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי וב-1999 זכה איתה איתה באליפות טורניר ה-NIT. גורדון גם שיחק בנבחרות הצעירות של ישראל. בין השאר, הוא שיחק במדי נבחרת הנוער באליפות אירופה ב-1998 שנערכה בבולגריה, שם זכתה הנבחרת במקום השישי כאשר גורדון היה הקלע הבולט של הנבחרת בטורניר עם 13.5 נקודות למשחק. גורדון היה חלק מנבחרת העתודה שזכתה בהישגי השיא שלה, יחד עם טל בורשטיין ויניב גרין, כאשר בשנת 2000 סיימה כסגנית אלופת אירופה לנוער, לאחר שבחצי הגמר ניצחה את נבחרת ספרד של פאו גאסול; ובאליפות העולם לנוער בשנת 2001 סיימה במקום השביעי.
גורדון החל את הקריירה המקצוענית שלו בעונת 2000/01 במכבי רמת גן וקלע כ-3 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 2001/02 שיחק גורדון בהפועל ירושלים של קלע כ-5 נקודות ב-12 דקות בממוצע למשחק והגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה ולחצי גמר גביע ספורטה. בעונת 2002/03 ירדו ממוצעיו לכ-3 נקודות ו-11 דקות. את עונת 2003/04 החל גורדון בגבעת שמואל שם קלע 4 נקודות בכ-15 דקות בממוצע למשחק. בינואר 2004 עבר גורדון למכבי ראשון לציון (בתמורה לשחקן יואב בר) שם קלע כ-2 נקודות בכ-6 דקות בממוצע למשחק. בעונתו האחרונה בישראל, עונת 2004/05 שיחק גורדון ברמת השרון שם קלע כ-2 נקודות בכ-12 דקות בממוצע למשחק. בעונת 2005/06 עבר גורדון לבי. סי. קייב האוקראינית שם שיתף פעולה עם אפיק ניסים והמנהל המקצועי רני כהנא והגיע עם הקבוצה למקום השלישי ביורוצ'לנג'.
בנבחרת ישראל הבוגרת רשם גורדון 36 הופעות וקלע 148 נקודות. הוא נטל חלק באליפות אירופה ב-2001 שנערכה בטורקיה. במשחק על העלייה לרבע הגמר נגד נבחרת ספרד, כאשר הספרדים מובילים בנקודה, שבע שניות לסיום המשחק, החטיא גורדון זריקה מטווח קרוב, מה שהוביל להפסד הנבחרת והדחתה מהטורניר. גורדון גם השתתף באליפות אירופה ב-2003 שנערכה בשוודיה, שם זכתה ישראל במקום השביעי.
בשנת 2006 פרש גורדון מכדורסל. עם השנים הוגדר כשחקן שלא הגשים את הפוטנציאל הגלום בו.
לאחר פרישתו, השלים גורדון תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת קולומביה, ולאחר מכן עבר לעבוד בסניף של חברת קרדיט סוויס בלונדון.
שביתת ארגון המורים (תשס"ח)
שביתת ארגון המורים בשנת תשס"ח הייתה השביתה הארוכה ביותר בהיסטוריה של מערכת החינוך בישראל, ובמהלכה שבתו חברי ארגון המורים מ-10 באוקטובר 2007 ועד 12 בדצמבר 2007, במשך 64 ימים. שביתה זו הביאה להשבתת החינוך העל-יסודי בישראל.
הרקע לשביתה
בשנת 2001 הסתיים תוקפו של ההסכם הקיבוצי שנחתם בין הממשלה לבין שני ארגוני המורים בישראל – ארגון המורים והסתדרות המורים. מאז ובמשך 5 שנים ניהלו הצדדים, ובאמצעות שרת החינוך לימור לבנת משא ומתן בדבר הסכם קיבוצי חדש, אך ללא כל תוצאות. במהלך תקופה זו הוקמה ועדת דברת שנועדה להמליץ על שינוי כולל במערכת החינוך. ב-2005 פרסמה הוועדה את המלצותיה, והממשלה החליטה על רפורמה בחינוך שתתבסס על המלצות אלה.
עוד במהלך דיוני הוועדה, הביעו ארגוני המורים הסתייגות ממנה, בעיקר על רקע אי-שיתופם בדיונים, למעט נציגות של משקיפה בתת-ועדות. פרסום ההמלצות הגביר את מרירות המורים, שכן לדעתם הן פגעו באוטונומיה של המורה, בשעות עבודתו ובתנאיו, לצד פיטורי מורים רבים.
לאחר החלטת הממשלה על ביצוע הרפורמה, נפרדו דרכיהם של שני הארגונים – הסתדרות המורים חתמה על הסכם עם הממשלה ברוח המלצות הוועדה. ארגון המורים סירב להצטרף להסכם, וחבריו פתחו במאבק שמטרתו להוביל את הרפורמה באופן שלדעתם לא יפגעו תנאי העסקתם, פגיעה שלטענתם תגרום להתדרדרות מערכת החינוך כולה.
הבהלה של 1893
גורמים
במהלך העידן המוזהב של שנות ה-70 וה-80, ארצות הברית חוותה צמיחה כלכלית, אך חלק ניכר ממנה היה תלוי במחירים הגבוהים של סחורות בינלאומיות. ב-1893 צנחו מחירי החיטה וגרמו להחרפה בהשקעות הבינלאומיות. בנוסף, פתיחת מכרות רבים במערב ארצות הברית גרמה להיצע גבוה מדי של הכסף, דבר שיצר ויכוח בנוגע לכמה ממנו צריך להיות מומר למטבעות. דבר נוסף שהשתנה היה מסילות הברזל, שכן במהלך שנות ה-80 המשקיעים נהרו למסילות הברזל והן נסללו יתר על המידה, דבר שיצר בתורו בועה.
שביתת ארגון המורים (תשס"ח)
עמדות הצדדים
שני הצדדים דיברו על הצורך בשיפור מערכת החינוך, והמחלוקת הייתה על הדרך:
עיקרי המחלוקת התבטאו בתוספות השכר ואופן התשלום שלהן, בשאלת צמצום מספר התלמידים בכיתות, ובשעות לימוד שקוצצו בעבר וגרמו למעשה לקיצוץ שעות עבודת המורה.
השביתה
ב-10 באוקטובר כ-40 אלף מורי הארגון החלו בשביתה ולא התייצבו לעבודה, ובתי הספר העל יסודיים, בהם לומדים כ-550 אלף תלמידים הושבתו. שנת הלימודים שהחלה חודש וחצי קודם לכן, כללה את חופשות החגים, כך שבפועל הספיקו התלמידים ללמוד כשלושה שבועות בלבד.
במהלך השביתה התקיימו פגישות בין הצדדים. גורמים שונים ניסו לתווך, אך לא הושגה כל התקדמות. המורים יצאו להפגין במקומות שונים בכל רחבי הארץ, ונקטו בגימיקים שונים למשוך את תשומת הלב של הציבור למאבק. בין הגימיקים הייתה כניסה לים, המציינת את טביעת החינוך בארץ והגעה לוועידת אנפוליס, בעקבות ראש הממשלה.
מהלך השביתה
אירועים בולטים בשביתה:
הסיום
ב-13 בדצמבר 2007 לפנות בוקר, בתום 20 שעות של דיונים רצופים, הגיעו הצדדים להסכם, ובו ביום המורים חזרו ללמד, ובתי הספר שבו ונפתחו.
בהסכם הוסכם שארגון המורים יצטרף למהלך של הממשלה להוביל את הרפורמה בחינוך על פי ועדת דברת. נקודות עיקריות בהסכם: כמו כן התחייבה הממשלה להחזיר למורים חלק משעות הלימוד שקוצצו, ותפעל לצמצום מספר התלמידים עד 32 תלמידים לכיתה. שני הסיכומים האחרונים לא נכללו בהסכם אלא ניתנו כ"התחייבות שלטונית אישית" של ראש הממשלה אהוד אולמרט.
סיכום מהלכי השביתה
השביתה שטלטלה את מערכת החינוך, התאפיינה בנחישות של שני הצדדים להתעקש ולעמוד על עקרונותיהם גם כאשר המחיר המידי היה השבתתם מאונס של 550 אלף תלמידים במשך חודשיים. הממשלה לא רצתה לוותר על הרפורמה הנדרשת במערכת החינוך הנתונה במשבר עמוק לדעת כל המומחים, והמורים נלחמו על מה שנראה להם מאבק על כבודם האבוד שנשחק במשך שנים. המאבק שהחל במעט תשומת לב ציבורית, הלך והתעצם ככל שהתארכה השביתה. לקראת סופה כבר ניכרו סימני דרמה, עם דיונים ליליים, פיצוץ של השיחות, בנאומים חוצבי להבות הכוללים נימה אישית, ושימוש באיומים.
השביתה התאפיינה גם בהיותה רצף מתמשך ומתוקשר של פעולות מחאה לא אלימות. המורים עמדו עם שלטיהם בכל צומת כבישים בארץ, הפגינו מול משרדי הממשלה, והפיצו מכתבים באינטרנט. הממשלה מצידה פרסמה מודעות גדולות המסבירות את עמדתה וראש הממשלה נתן גיבוי פומבי לשריו המנהלים את המשא ומתן. כלי התקשורת מלאו במאמרי דעות המצדיקים את עמדותיהם של שני הצדדים אך סקרים שפורסמו במהלך השביתה קבעו כי הציבור ברובו תומך במאבק המורים.
הבהלה של 1893
גורמים
אחד הסימנים המובהקים לקריסה היה ב-20 בפברואר 1893, 12 ימים לפני השבעת גרובר קליבלנד לנשיאות, עם מינוי כונסי נכסים למסילת פילדלפיה–רדינג שהוארכה יתר על המידה. עם כניסתו לתפקיד, החל קליבלנד לטפל במשבר על ידי ביטול חוק שרמן לרכישת כסף, שקבע כי על הממשלה לרכוש מדי חודש 4.5 מיליון אונקיות של כסף.
כשהדאגה למצב הכלכלה העמיק, מיהרו אנשים למשוך את כספם מהבנקים, דבר שבתורו עורר ריצה לבנקים. מצוקת האשראי החלה להשפיע על המשק. בהלה פיננסית בלונדון יחד עם ירידה בסחר היבשתי באירופה גרמו למשקיעים הזרים למכור מניות אמריקאיות כדי לרכוש קרנות מגובות בזהב.
גורם נוסף למשבר מוזכר כמדיניותו הכלכלית של הנשיא בנג'מין הריסון שקדם לקליבלנד.
כסף
תנועת הכסף החופשי בארצות הברית שאבה את כוחה משיתוף הפעולה בין החקלאים לכורים שביקשו לסיים את הדפלציה ולהעלות את מחירי הסחורות שלהם, שגרמה להם להחזיר הלוואות בדולרים ששוויים הולך ועולה. חוק רכישת הכסף של שרמן מ-1890 חייב את הממשלה לקנות מיליוני אונקיות של כסף, דבר שהעלה את מחירי הכסף וריצה את הכורים). כתוצאה מכך, אנשים ניסו לפדות את שטרות הכסף תמורת זהב, אך כשהושגה המגבלה הסטטוטורית על כמות המינימום שהממשלה נדרשה לשמור אצלה, לא ניתן היה עוד להמיר כסף לזהב.
ההשקעות בתקופת הבהלה מומנו בכבדות על ידי הנפקות אג"ח בעלי ריבית גבוהה. שמועות בנוגע למצבה הפיננסי של אחת החברות הגדולות בבורסה באותם ימים גרמו למלווים לה לפדות את הלוואותיהם באופן מיידי והיא פשטה רגל. החברה, שהייתה יצרנית חבלים, ניסתה להיכנס לשוק הקבנוס המיובא. כשהביקוש לשטרות כסף ירד, המחיר והערך של הכסף ירד. המחזיקים חששו מאובדן הערך של איגרות החוב, ורבות מהן אכן איבדו את ערכן.
סדרה של כישלונות בנקאיים החלה לאחר מכן, בעיקר בתחום מסילות הברזל ובסך הכל 15 אלף חברות ו-500 בנקים פשטו רגל, רבים מהם במערב. לפי הערכות, 17%–19% מכוח העבודה היה מובטל בשיא הבהלה. הזינוק באבטלה ואובדן חסכונות עצומים גרמו לקשיים כלכליים עבור מעמד הביניים שלא היה יכול לעמוד בתשלומי המשכנתא ורבים התרחקו מבתים חדשים.
השפעות
כתוצאה מהבהלה, מחירי המניות ירדו. האבטלה הגיעה ל-25% בפנסילבניה, ל-35% בניו יורק ול-43% במישיגן. בתי תמחוי רבים נפתחו כדי להאכיל את ההמונים. בהתמודדותם עם הרעב, אנשים חתכו עצים, שברו אבנים ותפרו באמצעות ידיהם ומחט כדי לבצע החלפות של סחורה תמורת מזון. במקרים מסוימים, נשים הידרדרו לזנות כדי להביא אוכל למשפחות שלהן. כדי לספק פתרון, ראש העיר של דטרויט יזם הקמת גינות חקלאיות קהילתיות.
הנשיא גרובר קליבלנד הואשם במשבר. עתודות הזהב באוצר האמריקאי ירדו לרמות מסוכנות, והדבר אילץ את הנשיא ללוות 65 מיליון דולר בזהב מג'יי. פי. מורגן וממשפחת רוטשילד. המפלגה הדמוקרטית בראשותו סבלה מהפסדים משמעותיים בבחירות 1894 ובין היתר בשבירת שביתת פולמן בעזרת כוח צבאי. לאחר תבוסתם ב-1896, לא חזרו הדמוקרטים לשלטון עד 1910.
משלוחים
הבהלה השפיעה קשות על תעשיית המשלוחים, הן ברכבות והן בים. היא עצרה את רכישת הספינות והביאה לירידה בתעריפי המשלוחים.
השקעה ברכבות
אחד הסממנים למעבר המשקיעים ממניות לאג"ח עם תשואה קבועה ב-1894, באו לידי ביטוי בהשקעות במסילות הברזל והרחבתן, על אף שעלתה ב-1895, הואטה ב-1897 בשפל כלכלי נוסף.
שביתת פולמן
ב-1894 החלה בחברת פולמן שבשיקגו שביתה לאחר שהבעלים, פולמן, סירב להוריד את שכר הדירה בעיירת העובדים פולמן או להעלות את השכר. כתוצאה מכך, במאי אותה שנה פרצה שביתה וביוני הפסיקו כל עובדי הרכבת המאוגדים לטפל בקרונות הרכבת שיוצרו על ידי פולמן. במקביל עלו קריאות לשביתה כללית. פולמן פנה לנשיא בבקשה שישבור את השביתה שכן היא פוגעת בשירות הדואר הפדרלי, ובוושינגטון נענו. בדיכוי השביתה נהרגו 30 בני אדם, ובסופו של דבר פועליו של פולמן אולצו לחתום על הסכם לפיו לא ישבתו ולא יחברו לעולם לאיגוד.
כונס נכסים
ב-1893 היה סך הקילומטרים של מסילות ברזל בארצות הברית כ-280 אלף קילומטרים, וב-1893 רבע מכל הקילומטראז' נכנס לטיפול כונס הנכסים.
מחירים
ב-1894 ירד מחירו של בושל חיטה מ-14.7$ ב-1893 ל-12.88$. שיעור זה המשיך לרדת, והגיע לשפל ב-1901 עם מחיר של 9.92$.
ארקולה קונסלווי
תחילת חייו
קונסלווי נולד ברומא, צאצא למשפחת האצולה העתיקה של ברונאצ'י (Brunacci) מפיזה. סבו של הקרדינל, גרגוריו ברונאצ'י (Gregorio Brunacci), קיבל את שמו ושלט האצולה של המרקיז ארקולה קונסלווי המנוח מרומא, כפי שנדרש על מנת לרשת את ההון הרב שהשאיר קונסלווי המקורי. ארקולה היה בנם של מריו ג'וזפה קונסלווי (Mario Giuseppe Consalvi), המרקיז מטוסקנלה (Toscanella), והרוזנת קלאודיה קרנדיני (Claudia Carandini) ממודנה. במותו של אביו בשנת 1763, הופקד החינוך של ארקולה בידי הקרדינל. הוא התחנך בקולג' של הפיאריסטים מ-1771 עד 1776. לאחר מכן הוא נכנס לסמינר לכמרים שנוסד ב על ידי הקרדינל האנגלי הנרי בנדיקט סטיוארט, אשר כונה גם דוכס יורק על ידי היעקוביטים, ולכן מכונה לעיתים קרובות "קרדינל יורק", ומי שהתיימר מטעם בית סטיוארט לכתר המלכות של בריטניה הגדולה. הוא הפך לחביבו של הקרדינל ונעזר בו להשיג תפקיד גבוה בקוריה הרומאית בעודו צעיר.
דיפלומט
לאחר שצבא המהפכה הצרפתי פלש לאיטליה ב-1798, קונסלווי נכלא בטירת סנטאנג'לו בקשר למותו של (שנורה על ידי משמר האפיפיור) ונידון לגירוש. כ"אויב הרפובליקה הרומית" הוחרם רכושו. אבל הוא שוחרר במהרה והצטרף לאפיפיור פיוס השישי בגלות. כדיפלומט מוכשר, הוא מונה לאחר מותו של אותו אפיפיור להיות מזכיר הקונקלווה שהתכנסה בוונציה מנובמבר 1799 עד מרץ 1800 כדי לבחור את יורשו, והביאה לבחירתו של האפיפיור פיוס השביעי.
קונסלווי הוסמך כקרדינל-דיאקון ומונה לקרדינל מזכיר המדינה על ידי האפיפיור החדש בקונסיסטוריה הסודית של 11 באוגוסט 1800, וקיבל ממנו את הכובע האדום בקונסיסטוריה ציבורית ב-14 באוגוסט 1800. בתפקיד זה ניסה קונסלווי לראשונה לשפר תנאים במדינת האפיפיור. הוא התיר סחר חופשי, הוציא מהמחזור את כל הכסף חסר הערך, והכניס מספר רב של עמאיים למשרדי הממשלה.
ב-20 באוקטובר 1800, הוקצתה לו של  (מאוחר יותר הוקצתה לו בזיליקת "מרים הקדושה של הקדושים המעונים" (Santa Maria ad Martyres), הידועה יותר בשם הפנתאון, ב-28 ביולי 1817). בתפקידו החדש של מזכיר המדינה, הוא עזב מיד את רומא לפריז ביוני 1801 כדי לנהל משא ומתן על הבנות עם הצרפתים, שהביאה ל בין הכנסייה הקתולית לבין השלטון בראשות נפוליאון. אף על פי שלא הביא לחזרה לסדר הנוצרי הישן, האמנה העניקה ערבויות אזרחיות מסוימות לכנסייה, והכירה ב"דת הקתולית, האפוסטולית והרומית" כזו של "רוב אזרחי צרפת". בפריז זכה להצלחה חברתית ניכרת בזכות הכריזמה האישית שלו, שאפילו נפוליאון לא היה חסין מפניה.
קונסלווי היה משכיל מאוד ותמך כל חייו בשירה, אמנויות ומדעים, ארכאולוגיה, ובמיוחד מוזיקה. הוא עשה רבות כדי לייפות את רומא ולהפוך אותה למרכז אמנות על ידי עיצוב טיילות ציבוריות לאורך הטיבר, שחזור המונומנטים העתיקים ומילוי המוזיאונים בפסלים שנחשפו בחפירות שנעשו בהנחייתו.
קונסלווי הוסמך ל ולאחר מכן לדיאקון ב-20 וב-21 בדצמבר 1801, בהתאמה. הוא מעולם לא הוסמך לתפקידים סקרמנטליים של כומר או בישוף. אבל הוא פעל כריבון וירטואלי ברומא בזמן היעדרותו של פיוס השביעי בפריז לצורך הכתרתו של נפוליאון לקיסר.
בשל עמדתו הנחרצת נגד ממשל נפוליאון והתנגדותו להשתתפות מדינת האפיפיור ב של צרפת, הוא נדרש להתפטר ביוני 1806 כקרדינל מזכיר המדינה, והמשיך לשרת בתפקידים שונים של הקוריה.
כאשר הצרפתים נכנסו לרומא ב-1808 וביטלו רשמית את סמכותו החילונית של האפיפיור, ניתק קונסלווי את כל היחסים עם הצרפתים. כאשר צרפת סיפחה את מדינת האפיפיור ב-1809 והוציאה את האפיפיור לגלות ב, הקרדינל קונסלווי נלקח בכוח לפריז. שם פגש אותו נפוליאון עצמו, שהציע לו פנסיה שנתית של 30,000 פרנק. לזה הוא סירב. כאשר הוא ושנים-עשר קרדינלים נוספים סירבו להשתתף בנישואיו של נפוליאון לנסיכה מאיר לואיז ב-1810, הם נושלו מרכושם וממעמדם הכנסייתי, ונודעו כקרדינלים השחורים. קונסלווי והאחרים נאלצו גם להתגורר בערים שונות בצרפת, במקרה שלו, ריימס. מצב זה נמשך עד שפיוס השביעי חתם על הקונקורדט של פונטנבלו בינואר 1813. לאחר מכן הורשה הקרדינל לעזוב את מקום מגוריו הכפוי והצטרף לאפיפיור. קונסלווי שכנע מיד את פיוס לחזור בו מהוויתורים שעשה לנפוליאון, מה שהחל לעשות במרץ של אותה שנה.
כתוצאה מתפקידו בשינוי עמדתו של פיוס, השלטונות הצרפתיים אסרו תחילה על קונסלווי לראות את האפיפיור, ולאחר מכן בינואר שלאחר מכן שוב שלחו אותו לגלות, הפעם בבזייה. אולם גלות זו נמשכה רק כמה של שבועות, שכן הוא שוחרר על ידי הממשלה הזמנית הצרפתית ב-2 באפריל 1814, זמן קצר לפני התפטרותו הסופית של נפוליאון. לאחר מכן הוא יכול היה להצטרף מחדש לאפיפיור באיטליה, אז מונה מחדש לתפקיד מזכיר המדינה. הקרדינל ברטולומיאו פאצ'ה, שנחטף יחד עם האפיפיור פיוס השביעי, נכנס לתפקיד מזכיר המדינה ב-1808 וניהל את זיכרונותיו במהלך גלותו. זיכרונותיו, שנכתבו במקור באיטלקית, תורגמו לאנגלית (שני כרכים) ומתארים את העליות והמורדות של גלותם ואת השיבה המנצחת לרומא ב-1814.
מדיניות נייטרלית של האפיפיורות
לאחר נפילת נפוליאון, הוא היה נציג האפיפיור בקונגרס וינה והצליח לשכנע את המעצמות המנצחות להשיב את כל שטחה של מדינת האפיפיור כמעט לחלוטין (אם כי האפיפיור נאלץ לקבל את הסיפוח הצרפתי של אביניון). פיוס השביעי וקונסלווי הבינו כי אל מול השיטה הבינלאומית החדשה של מטרניך, עמדה נייטרלית עבור האפיפיור עשויה להיות הדרך למדינת האפיפיור שהולכת ונדחקת לשוליים "למצוא רלוונטיות בשיטה חדשה של יחסי כוח של גושי המדינות". עמדה זו נכתבה לראשונה על ידי קונסלווי בזמן המרד הנפוליטני נגד אוסטריה ב-1821. קונסלווי כתב, "האב הקדוש, בגלל מעמדו כראש הגלוי של הכנסייה, וכריבון שליו במהותו, ימשיך לשמור על...נייטרליות מושלמת כלפי כל העמים".
במשך שארית כהונתו של פיוס השביעי, קונסלווי היה השליט בפועל של רומא. קונסלווי המשיך לערוך רפורמה בממשל של רומא ובמידה מסוימת ביצע מודרניזציה לעיר. אמרו שהוא כל כך שולט באפיפיור עד שפיוס יצטרך להמתין בשערי גן עדן עד שהקרדינל יבוא מכור המצרף עם המפתחות. הוא הסדיר את הממשל הפנימי של מדינות האפיפיור באמצעות חוק מ-6 ביולי 1816, שקבע את אחידות המשטרה של מדינת האפיפיור; הוא גם הציג קודקס חוקים חדש של סדר דין אזרחי וקודקס חוקים מסחרי חדש, פישט את הניהול הפיננסי וניסה להתמודד עם השוד במחוזות ככל יכולתו. הוא חתם קונקורדט נוסף עם צרפת ב-1817, ובשנת 1818 היה גורם מרכזי בהקמתו מחדש של. הקונקורדטים של הקוריה עם רוסיה, פולין, פרוסיה, בוואריה, וירטמברג, סרדיניה, ספרד וז'נבה היו פרי עבודתו. הוא פרש כשפיוס מת ב-1823. בזמן מותו שלו בשנה שלאחר מכן, הוא עמד בראש שאליה מונה ימים ספורים קודם לכן. אף על פי שהיה דיפלומט מושלם ואיש העולם, קונסלווי כונה "אחת התהילות הטהורות ביותר של כנסיית רומא".
הוא הבטיח את זכותו של האמן הפרוטסטנטי ברטל תורוואלסן ליצור את אנדרטת הקבורה לאפיפיור פיוס השביעי בבזיליקת פטרוס הקדוש ברומא.
קונסלווי מת בגיל 66 ב-24 בינואר 1824 בווילה הכפרית שלו ב. גופתו נקברה בקבר המשפחתי בכנסיית ברומא, וליבו נקבר בקבר שעיצב תורוואלסן בפנתאון.
טומיקו ואן
טומיקו ואן (ביפנית: 伴 都美子=; נולדה ב-9 ביוני 1979) היא זמרת יפנית ששרה בסגנונות ה-ג'יי-פופ וה-ג'יי-רוק.
Do As Infinity
ואן, ילידת ביאמטו, הייתה סולנית בלהקה Do As Infinity. דאי נאגאו ערך מבחני בד ללהקה חדשה אותה רצה להקים. ובחר בטומיקו ואן כזמרת הראשית ובריו אוואטארי כגיטריסט. ב-27 ביוני 2001 יצא הסינגל "פוקאי מורי" (יער עמוק), שנבחר לשיר הסיום השני של סדרת האנימה- אינויאשה. הסינגל של Do As Infinity, "שינג'יטסו נו אוטה" (שיר אמיתי), הופץ ב-30 באוקטובר 2002 ושימש כשיר הסיום ה-5 של סדרת האנימה המצליחה אינויאשה. בתחילת שנת 2005 הלהקה הוציאה את האלבום האחרון שלה, "Need Your Love" ויצאה למסע הופעות. ב-27 ביולי Do As Infinity הפיצו את הסינגל האחרון שלהם, "TAO". הסינגל שימש כשיר הנושא של משחק הRPG, "Tales of Legendia". ב-14 בספטמבר 2005 Do As Infinityהודיעו שהלהקה תתפרק ב-29 בספטמבר, בדיוק 6 שנים מהיום שהסינגל הראשון שלה, "Tangerine Dream" שוחרר. ההופעה האחרונה שלהם הייתה ב"ניפון בודוקאן" ב-25 בנובמבר. מאז פירוקה של הלהקה טומיקו ואן יצאה לקריירת סולו.
אבנר בן-גרא
אבנר בן גרא (נולד בשנת 1961) הוא מנהל ופוליטיקאי ישראלי, כיהן כראש המועצה המקומית מיתר בין השנים 2009–2018.
תולדות חייו
בן-גרא נולד וגדל בבאר שבע. למד והוסמך כמהנדס מכונות, וכן סיים תואר שני במינהל עסקים. כמו כן, סיים לימודי משפטים. כיהן כמנהל מחלקת אחזקה וכמנהל מפעלים בחברת רותם אמפרט נגב. מתגורר במיתר משנת 1994. במיתר כיהן במספר תפקידים ציבוריים, בהם חבר המועצה הדתית.
בן-גרא כיהן כחבר מליאת המועצה מטעם סיעת "קהילה". בשנת 2009 גבר על ראש המועצה המכהן מזה שתי קדנציות, סלומון כהן, וסיעתו "קהילה" הייתה לסיעה הגדולה במליאת המועצה. בשנת 2012 קיבל את אות יקיר הנוער על ידי המועצה המשותפת לתנועות הנוער בישראל, על הקצאת משאבים ותקציב לבניית מבנים לתנועות הנוער במיתר. בבחירות שהתקיימו בשנת 2013 נבחר לקדנציה נוספת. בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 התמודד בן-גרא בשלישית, אך זכה במקום הרביעי ולא העפיל לסיבוב השני.
בן-גרא מכהן גם בחבר הנאמנים של המכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון.
נשוי לעטרה ואב לארבעה ילדים.
ירדנה ארזי (אלבום)
ירדנה ארזי הוא אלבום הבכורה של הזמרת ירדנה ארזי, שיצא בשנת 1982.
בשנת 1978 פרשה ארזי משלישיית שוקולד מנטה מסטיק והחלה לקדם קריירת סולו עצמאית. באותה שנה הכירה את חברה לחיים נתן תומר, הזוג נישא ב-1983.
לאחר שהנחתה את תחרות אירוויזיון 1979 יצאה לשנה של הקלטות והופעות בחברת התקליטים הגרמנית אריולה אריסטה אך שבה לישראל עקב רצונה להינשא לתומר והצטרפה לצוות המחזמר ברנשים וחלומות שזכה להצלחה גדולה בשנת 1981. רק עם סיום הצגות המחזמר החלה ארזי בעבודה על אריך נגן ופנתה לחברות התקליטים השונות. הגם שזכתה עד לאותו שלב להצלחה גדולה וטיפחה קריירה מוזיקלית למעלה מעשור, חברות התקליטים לא מיהרו להאמין בפוטנציאל המכירות של ארזי וביקשו להכתיב לה סגנונות מוזיקליים שלא היו לרוחה.
בשלב זה הציע תומר להקים עבורה ואיתה חברת תקליטים עצמאית ולאפשר לה חופש אמנותי מלא. בשנת 1982 הוציאה ארזי את אלבום הסולו הראשון שלה, המתאפיין במקצבי רוק/פופ-רוק והוא הרוקיסטי ביותר של ארזי מכל אלבומי שנות ה-80. אריק רודיך חברם הקרוב של הזוג ובעלה דאז של לאה לופטין חברתה לשלישיית שוקולד מנטה מסטיק, היה אחראי על ההפקה המוזיקלית, הלחנים והעיבודים (מלבד שיר אחד).
האלבום נחל כישלון מסחרי, אך למרות זאת בלטו מתוכו מספר שירים כגון: "בלי דמעות", "אני לא גרטה גרבו" (בו שרה ארזי בסגנונה של קייט בוש), ו"מוזיקה נשארת" שעמו השתתפה ארזי לראשונה בתחרות הקדם אירוויזיון והגיעה למקום השני. כמו כן, השיר הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים העברי השבועי והגיע למקום השמיני במצעד הפזמונים העברי השנתי.
התקליט הופץ על ידי חברת התקליטים "הד ארצי", כאשר כל הבאים אחריו הופצו כבר על ידי NTE חברת התקליטים העצמאית של ארזי ובעלה נתן תומר (לא כולל את "מתוך שאהבתי" מ-1995 והוצאות מחודשות על גבי תקליטור של האלבומים הישנים).
טבע הדברים
טבע הדברים הוא ירחון היוצא לאור מאז שנת 1993 בהוצאת "החברה לחקר האדם והסובב", במטרה לקדם את המודעות לנושאי טבע וסביבה. כתבות "טבע הדברים" עוסקות בנושאי גאוגרפיה, אנתרופולוגיה, אסטרונומיה, מסעות בישראל ובעולם, היסטוריה, בוטניקה וזואולוגיה.
העורך הראשי של כתב העת הוא אודי רן, ועם חברי המערכת שלו נמנים בין השאר משה אגמי, נחום מגד, אבישי שמידע, פועה בר ורחלי עינב.
החל משנת 1995 יוצא לאור הירחון "ילדי טבע הדברים" העוסק גם הוא בנושאים דומים ומותאם בכתיבתו לילדים.
ערוץ הטלוויזיה "טבע הדברים"
ב-4 ביולי 2004 החל ערוץ הטלוויזיה "טבע הדברים" לשדר לאחר שקיבל זיכיון שידורים מיוחד. בכבלים היה מספר הערוץ 48 ובלוויין באפיק 35. הערוץ זכה להצלחה רבה יחסית לערוץ נישה ובו שודרו סדרות מוערכות כגון: הלוחמים, אנשים משנים חיים, נוגע בישראל, נוגע בעולם, עושים גלים, תוכניות על בעלי חיים ועוד תכנים שפנו לקהל צופים רחב. לאחר מספר שנות שידור נקלע הערוץ לבעיות כלכליות קשות. ניסיונות לערב משקיעים כשלו והערוץ נאלץ להיסגר.
פלימפססט
פַּלִימְפסֶסְט (בכתיב לועזי: Palimpsest; במקור דרך לטינית מיוונית: פַּלִימְפּסֶסְטוֹס, παλίμψηστος, παλιν - שוב, ψαω - מוחק) הוא מגילה או קודקס קלף, שנמחק או גורד ממנו הכתוב הקדום, ונכתב תחתיו טקסט חדש, ועדיין ניתן לזהות חלק מהכתב הקדום.
רוב הפלימפססטים המוכרים לנו הם מימי הביניים, דוגמת הפלימפססט של ארכימדס אשר הכתב המאוחר שלו מתוארך למאה ה-12. אולם נמצאו גם הפלימפססטים עתיקים יותר, בהם קטע ממגילות מדבר יהודה, Mur 17, אשר בגלל היותו פלימפססט יש לו שני מספר קטלוג שונים Mur 17A, Mur 17B.
הפלימפססטים הם מקורות מעניינים וחשובים לגילויים בפלאוגרפיה, חקר כתבי היד העתיקים, משום שהם מביאים כמה סוגי כתב על אותה יריעת קלף עצמה. בפלימפססטים מסוימים ניתן להיעזר גם בחקר הפרשנות, שינויי נוסח וחילופי גרסאות.
בהשאלה, פלימפססט הוא סמל לכתוב רב רובדי, רב שכבתי, שבו החדש מתרבד על הקדום. וגם להפך, מגילה מחוקה, שהמקור נמחק ממנה על ידי כתובים חדשים.
חטיבה מרחבית
חטיבה מרחבית (חטמ"ר) היא הגדרה לסוג חטיבה במבנה צה"ל. על פי ההיררכיה היחידתית בצה"ל, לצד החטיבות הלוחמות קיימות גם החטיבות המרחביות, שתפקידן הוא לספק תשתית לוגיסטית לאזור או למרחב שבו מתבצעות פעולות בט"ש, לחימה או שמירה. החטיבות המרחביות כפופות לאוגדות (לעיתים אוגדות מרחביות כגון אוגדת איו"ש) או ישירות לפיקוד מרחבי.
תפקיד החטיבה המרחבית
בזמן שחטיבה לוחמת תכלול בין שניים לחמישה גדודים, שמחולקים לפלוגות לוחמות ומשמשים כמוצבים ביחס לבסיסיים, חטיבה מרחבית תכלול מספר רב יחסית פלוגות "מקצועיות", כגון פלוגת קשר, פלוגת חימוש ופלוגת רפואה והאחריות של החטיבה המרחבית תהיה לכל הצרכים הלוגיסטיים של הגזרה לה היא שייכת. לדוגמה: פלוגת הקשר, תספק מענה לחוסרי ציוד קשר וטיפול במכשירי הקשר לאורך מוצבי הגזרה, וכלי הרכב המשרתים בה. לעיתים, תיווצר חפיפה בין התמיכה הלוגיסטית של החטיבה הלוחמת המבצעת קו בט"ש בגזרה, לבין החטיבה המרחבית אשר אחראית לאותה גזרה. בשעת מלחמה, תהיה החטיבה המרחבית אחראית גם על התשתיות האזרחיות ועבודה מול היחידות הלוחמות שמנהלות לחימה בגזרה שלה.
נמל התעופה הבין-לאומי לרנקה
נמל התעופה הבינלאומי בלרנקה (ביוונית: Διεθνής Aερολιμένας Λάρνακας) הוא נמל תעופה המשמש כשער האווירי העיקרי של הרפובליקה של קפריסין, ושימש כבסיס הפעולה המרכזי של חברת התעופה סייפרוס איירווייז, עד שהפסיקה את פעילותה ב-9 בינואר 2015. ב-2015 החלה לפעול כבסיס פעולה מרכזי עבור Tus Airways. הנמל שוכן כארבעה קילומטרים דרומית-מערבית לעיר לרנקה, סמוך לחוף הים התיכון ובין ארבעת אגמי המלח של לרנקה.
היסטוריה
בשנות ה-30 של המאה ה-20 הכשיר חיל האוויר הבריטי מנחת במקום, וזה הפך למתקן צבאי. עם פלישת טורקיה לקפריסין ב-20 ביולי 1974 הפך נמל התעופה הבינלאומי בניקוסיה ששימש עד אותה עת כשער האווירי העיקרי לכל האי, לזירת קרבות ונסגר. שלטונות קפריסין הכשירו את שדה התעופה בלרנקה בחיפזון וסללו מסלול טיסה המתאים לתנועת מטוסי בוכנה. הנמל נפתח לשימוש ב-8 בפברואר 1975, לאחר שהוכשרה בו תשתית בסיסית והוקמו בו מבנים טרומים. צי המטוסים של חברת הדגל הקפריסאית, סייפרוס איירווייז, נפגע באורח קשה. אחד ממטוסי החברה הושמד, מטוס שני נפגע והיתר עוכבו בשדה התעופה של ניקוסיה. החברה נאלצה להשעות את פעולתה, וחידשה אותה באופן מוגבל רק לאחר פתיחת הנמל החדש בלרנקה באמצעות שני מטוסים שנחכרו מבריטיש מידלאנד. סייפרוס איירוויז ואולימפיק איירליינס היו החברות הראשונות שהחלו את פעולתן בנמל.
מאוחר יותר הוכשר מסלול הנחיתה הבודד לתנועת מטוסי סילון, ונבנה בית נתיבות קבוע. עם צמיחת התנועה בנמל, שהיה מסוגל לטפל בתנועת נוסעים שנתית של 2.5 מיליון בלבד, נוסחה בשנת 1998 תוכנית להרחבתו. מסלול הטיסה הוארך, והוקמו בו מגדל פיקוח חדש, מבני מנהלה ויחידת כיבוי אש. רשת הכבישים בסביבת הנמל שודרגה והוא חובר אל הכביש המהיר A3 המשמש ככביש טבעת לעיר לרנקה, ומתחבר אל הכבישים המהירים האחרים במדינה. בנוסף החלה בנייתו של בית הנתיבות החדש כ-600 מטרים דרומית-מערבית לזה הקיים. טרמינל זה נבנה בשיטת BOT ונחנך ב-7 בנובמבר 2008. הטרמינל הישן נסגר לשימוש מסחרי; חלק ממנו מיועד להריסה, ובינתיים הוא משמש כטרמינל אח"מ, כמרכז מטען, וכבית הנתיבות של מספר חברות פרטיות.
הנמל כיום
בשנת 2010 טיפל הנמל ב-5,503,106 נוסעים, גידול של 3.8% ביחס לשנה הקודמת, והוא דורג מבחינה זו במקום ה-64 באירופה. מהנמל פועלות טיסות לרחבי אירופה והמזרח התיכון, העושות שימוש במסלול הטיסה הבודד (04/22) שאורכו 2,994 מטר.
מבנה הטרמינל החדש משתרע על-פני שטח של 98,000 מ"ר והוא נבנה בצורת "פיר", האמור לשקף את אמת המים העות'מאנית ששוכנת צפונית-מערבית לנמל (אמת בקיר פאשה). לאורכו מוקמו 16 גשרי עלייה למטוס, ושערי עלייה למטוס נוספים נסמכים על הסעת הנוסעים מבית הנתיבות אל המטוס באמצעות אוטובוסים. הטרמינל החדש מסוגל לטפל בתעבורת נוסעים של כ-7.5 מיליון בשנה. בחזיתו הוקם מגרש חניה גדול ל-2,450 כלי רכב. בשנת 2013 הושלמה הרחבת מבנה בית הנתיבות כך שיוכל לטפל בתנועת נוסעים שנתית של תשעה מיליון. עוד מתוכננת הארכתו של מסלול הטיסה ב-500 מטרים לכיוון דרום-מערב. בבית הנתיבות אזור קניות המשתרע על-פני שטח של 6,000 מ"ר. אוטובוסים בין-עירוניים מקשרים את הנמל ללרנקה, ללימסול ולניקוסיה, נוסף על שירותי מוניות.
טיסות לישראל וממנה
נכון ל-2023 בין הנמל לישראל מבוצעות כ-60 טיסות שבועיות.
חברת ארקיע מפעילה 14 טיסות שבועיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון.
חברת אל על מפעילה 7 טיסות שבועיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון.
חברת ישראייר מפעילה 7 טיסות שבועיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון, והחל מ-22 ביוני 2023 ועד אחרי חגי תשרי מופעל הקו גם מחיפה במטוס טורבו פרופ קטן מסוג בומברדייה דאש 8 100 עם 37 מושבים המותאמים להמראות ונחיתות במסלולים קצרים יותר ובתדירות של 2 טיסות בשבוע מתוך 3 טיסות שבועיות מחיפה ומשך הטיסה לכל כיוון כ-50 דקות, הטיסות מופעלות בידי חברת תעופה ממלטה בשם Universal Air בשיתוף עם ישראייר ואיסתא.
חברת אג'יאן איירליינס מפעילה 9 טיסות שבועיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון.
חברת Tus Airways מפעילה 9 טיסות שבועיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון.
חברת צ'רלי איירליינס מפעילה 3 טיסות שבועיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון.
בינואר 2021 הודיעה ויז אייר על פתיחת קו מהנמל לנמל התעופה בן-גוריון. הקו החל לפעול ב-30 במרץ ופועל בתדירות של 2 טיסות שבועיות. החל מ-6 במאי 2021 הגדילה החברה את הטיסות בקו ל-3 טיסות שבועיות.
Insomniac
Insomniac הוא אלבומה הרביעי של להקת הפאנק רוק גרין דיי. האלבום יצא ב-10 באוקטובר 1995. הוא הגיע במצעדי ארצות הברית למקום השני, וזכה לפלטינה משולשת.
אלבום זה הצליח פחות מקודמו "Dookie", אך הרבה מחשיבים אותו כיותר עקבי ממנו. האלבום מכר 9 מיליון עותקים בארצות הברית עד אוגוסט 2006. הוא האלבום השלישי הכי מצליח של גרין דיי אחרי "Dookie" ו-"American Idiot".
רשימת שירים
כל השירים נכתבו על ידי בילי ג'ו ארמסטרונג, חוץ משיר 8 שנכתב גם על ידי מייק דירנט.
כדור 8 קסום
כדור ה-8 הקסום (באנגלית: Magic 8-ball, לעיתים נקרא כדור לחיזוי עתידות) הוא צעצוע פופולרי קלאסי שהומצא ב-1946. הצעצוע מעוצב ככדור השמיני בביליארד (שצבעו שחור ועליו מסומנת הספרה 8), בגודל כפול מהרגיל, כאשר בצד המנוגד לספרה 8 קיים חלון שקוף פחוס. הכדור ממולא בנוזל כחול כהה אשר בו צפים 3 איקוסהדרונים שהם גופים הנדסיים משוכללים בני 20 פאות משולשות כל אחת. על הפאות רשומות תשובות שונות לשאלות "כן או לא".
ניעור של הכדור והפיכתו עם החלון כלפי מעלה, גורמים ל"הטלת" הקוביה בתוכו עד שהיא צפה אל החלון ונצמדת אליו באחת הפאות, דבר הגורם לחשיפת הכיתוב על הכדור. בדרך זו ניתן "לשאול" את הכדור שאלות הנוגעות לעתיד או לקבלת החלטות ולקבל ממנו אחת מ-20 ה"תשובות" האקראיות.
הכדור נחשב לצעצוע קלאסי והוא הוזכר רבות בתרבות הפופולרית האמריקנית, בטלוויזיה הוא הופיע בין השאר בסדרות סיינפלד, אלן, חברים ומשפחת סימפסון, בקולנוע הפציע בצעצוע של סיפור, לרדוף אחרי איימי, קן פארק, הבית עם השעון המסתורי, שהאזאם, הסרט ״גדולה מהחיים״ וכן הוא גם הופיע בספרות; דוגמה בולטת לכך היא בספר יומנו של חנון 8.
תשובות אפשריות
20 התשובות האפשריות בכדור 8 קסום סטנדרטי:
עשר מהתשובות חיוביות ( ● ), חמש שליליות ( ● ), וחמש נייטרליות ( ● ).
אקסל קלרז'ה
אקסל קלרז'ה (בצרפתית: Axel Clerget; נולד ב-28 בפברואר 1987) הוא ג'ודוקא צרפתי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג.
בפברואר 2009 זכה קלרז'ה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית ארד בגראנד סלאם פריז. בדצמבר 2016 זכה במדליית כסף בגראנד סלאם טוקיו היוקרתי ובפברואר 2017 זכה במדליית כסף נוספת בגראנד סלאם פריז.
באליפות אירופה בשנת 2017, שנערכה בוורשה, הוא זכה במדליית הכסף לאחר שניצח בחצי הגמר את חוסיין חלמורזייב הרוסי והפסיד בגמר לאלכסנדר קוקול הסרבי. באליפות העולם 2018 שנערכה בבאקו זכה קלרז'ה במדליית הארד. הוא הגיע עד שלב חצי הגמר, שבו הפסיד לאיוון מוראלס הקובני, ונשר לקרב על מדליית הארד, שבו גבר באיפון על אדוארד טריפל הגרמני.
קלרז'ה התחרה בגראנד פרי תל אביב 2019 וזכה במדליית הזהב לאחר שניצח בגמר את ניקולס מונגאי האיטלקי. באליפות העולם 2019, שנערכה בטוקיו, זכה פעם נוספת במדליית הארד. ברבע הגמר הפסיד לנואל ואן 'ט אנד ההולנדי, שזכה בסופו של דבר במדליית הזהב, ובבית הניחומים ניצח את ממדלי מהדייב האזרי ואת מרקוס נימן השוודי.
באולימפיאדת טוקיו 2020, קלרז'ה זכה יחד עם נבחרת צרפת במדליית הזהב בתחרות הקבוצתית לאחר שניצחו בגמר את נבחרת יפן. בתחרות האישית הוא הודח בסיבוב השלישי לאחר ניצחון אחד והפסד אחד.
יומה
יומה (באנגלית: Yuma) היא עיר במחוז יומה שבדרום-מערב מדינת אריזונה, ארצות הברית סמוך לגבול עם מקסיקו, וקרוב לגבול אריזונה-קליפורניה. יומה מונה כ-90,000 תושבים (2006) והיא העיר הגדולה ב"מטרופולין יומה" המונה כ-190,000 תושבים, אליהם מתוספים כ-85,000 תושבים מדי שנה בתקופת החורף (רובם פנסיונרים המעדיפים להעביר את החורף במקום חמים).
גאוגרפיה
יומה שוכנת על שטח של 274 קילומטרים רבועים בדרום-מערב מדינת אריזונה, סמוך לגבול עם מקסיקו מדרום וקליפורניה ממערב. נהר הקולורדו המתפתל צפונית ומערבית לעיר הוא הגבול בין מדינת אריזונה למדינת קליפורניה ובחלקו הדרומי גם הגבול בין אריזונה למקסיקו.
היסטוריה
האזור אוכלס בדלילות על ידי אינדיאנים עד לכיבוש הספרדי. בשנת 1774 נשלחה לראשונה משלחת צבאית של צבא ספרד לחקור את האזור. הם גילו מקום אידיאלי לחציית הנהר מגדה לגדה סמוך למקום בו שוכנת כיום יומה.
בשנת 1848 הגיע לראשונה גדוד המורמונים של צבא ארצות הברית לחקור את השטח.
העיירה עצמה הוקמה בשנות ה-60 של המאה ה-19. אף על פי שהעיירה חוברה לרכבת בשנת 1870, אוכלוסיית יומה לא גדלה משמעותית והיא הפכה רשמית לעיר רק בשנת 1914. היא נחשבה לעיירה מרכזית באזור בזכות קרבתה למעבר הנוח והצר בנהר קולורדו הרחב.
אקלים
מזג האוויר ביומה נחשב לחם מבין כל ערי ארצות הברית, כאשר הטמפרטורה הממוצעת בקיץ היא 42° מעלות צלזיוס והטמפרטורה בחורף היא 21° מעלות צלזיוס. לפי ספר השיאים של גינס, השמש זורחת על יומה כ-90% מימות השנה, והיא נחשבת לעיר הבהירה ביותר בכל כדור הארץ. האקלים החם והנוח מושך יחידות צבא ארצות הברית רבות למשימות אימון בשטח המדברי ליד העיר.
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה ביומה הייתה 52° מעלות צלזיוס בשנת 1995 והטמפרטורה הנמוכה ביותר שנרשמה הייתה 11°- מעלות צלזיוס בשנת 2007.
בשנת 1997 עברה בעיר לראשונה ובפעם היחידה (נכון ל-2009) סופה טרופית בעקבות הוריקן נורה. כתוצאה מכך 12,000 מתושבי העיר נותרו ללא חשמל.
בוב פטיט
רוברט לי "בוב" פטיט ג'וניור (באנגלית: ; נולד ב-12 בדצמבר 1932 בבאטון רוז', לואיזיאנה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד בקבוצת סנט לואיס הוקס מליגת ה-NBA בין השנים -. גובהו 2.06 מטרים.
פטיט הוא גם חבר בהיכל התהילה של הכדורסל, אליו נבחר בשנת 1971 ובהיכל התהילה של אוניברסיטת לואיזיאנה משנת 1999.
ראשית חייו
בעונתו השנייה במכללה, השתלט פטיט על הליגה ועם ממוצעים של 24.9 נקודות ו-13.9 ריבאונדים, הוביל את לואיזיאנה לאליפות מחוזית שנייה בהיסטוריה ולראשונה בתולדותיה לפיינל פור טורניר אליפות המכללות. בנוסף על כך זכה שוב בתואר של הליגה המחוזית, נכלל בחמישיית העונה של המחוז הדרום-מזרחי ונבחר לחמישיית העונה השנייה של ה-NCAA. את עונתו האחרונה במכללה סיים עם ממוצעי שיא של 31.4 נקודות ו-17.3 ריבאונדים למשחק ושוב הוביל את לואיזיאנה לאליפות מחוזית, זכה בתואר מלך הסלים ונכלל בחמישיית העונה המחוזית. בנוסף על כך, נבחר לראשונה לחמישיית העונה הראשונה ב-NCAA.
בשנת 1954 הצהירה אוניברסיטת לואיזיאנה כי בתור אות כבוד ותודה לפטיט אף שחקן לא ילבש את חולצה מספר 50. הוא היה לשחקן הראשון של הטייגרס בכל ענפי הספורט שזכה לכבוד. לאחר מספר שנים נבחר גם להיכל התהילה של האוניברסיטה. ב-1999 הוא הוכתר כאגדה חיה של לואיזיאנה סטייט וליגת המחוז הדרום-מזרחי.
השנים הראשונות
לאחר הצלחתו הרבה במכללות, נרשם פטיט לדראפט ה-NBA לשנת 1954 ונבחר במקום השני על ידי המילווקי הוקס (לימים אטלנטה הוקס). בתחילת דרכו כמקצוען, רבים האמינו שפטיט, כמו שחקני מכללות רבים לפניו יתקשה לשחזר את יכולתו מימי הקולג' ב-NBA, דיבורים אלו פסקו כמעט מיד כשבעקבות יכולת טובה במיוחד נבחר להשתתף במשחק האולסטאר. את עונת הרוקי שלו סיים עם ממוצע דאבל דאבל מרשים של 20.4 נקודות ו-13.9 ריבאונדים למשחק ונבחר לרוקי השנה ב-NBA, אך קבוצתו סיימה את העונה במקום האחרון בליגה עם מאזן של 26 ניצחונות לעומת 46 הפסדים. לאחר עונה זו, עברו ההוקס לעיר סנט לואיס ונקראו סנט לואיס הוקס.
בעונת זכה פטיט, עם ממוצע של 25.7 נקודות למשחק, בתואר מלך הסלים של ה-NBA. בנוסף על כך הוביל את הליגה גם בריבאונדים (1,164 במהלך העונה הסדירה). במחצית העונה נבחר שוב להשתתף במשחק האולסטאר, בו הצטיין עם 20 נקודות ו-24 ריבאונדים ב-31 דקות משחק וזכה לראשונה בקריירה בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר. למרות הישגיה הבינוניים של קבוצתו שסיימה את העונה הסדירה עם מאזן של 33 ניצחונות לעומת 39 הפסדים, נבחר ברוב של 43 אחוזים מהקולות ל-MVP של העונה הסדירה והיה לראשון שזוכה בתואר זה. גם בעונת, המשיך להוביל את ההוקס, אך כמו בעונות הקודמות, את העונה הסדירה סיימה הקבוצה עם מאזן שלילי (34 ניצחונות לעומת 38 הפסדים). למרות זאת העפילו ההוקס, בעיקר בזכות יכולת מצוינת של פטיט שקלע 29.8 נקודות והוריד 16.8 ריבאונדים בממוצע למשחק במשחקי הפלייאוף לגמר ה-NBA, אך הפסידו לקבוצתם של ביל ראסל, בוב קוזי וביל שרמן, הבוסטון סלטיקס.