cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קלייטון וגנר
קלייטון לי וגנר (באנגלית: Clayton Lee Waagner; נולד בשם רוג'ר וגנר ב-25 באוגוסט 1956) הוא שודד בנק ופעיל נגד הפלות אמריקאי. הוא היה עבריין נמלט במהלך האביב, הקיץ והסתיו של 2001, וב-21 בספטמבר 2021 הוצב ברשימת עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI. הוא נעצר עוד באותה שנה.
ביוגרפיה
וגנר נולד וגדל בדקוטה הצפונית. לאחר שביצע ניסיון שוד בשנת 1992, הוא נידון למאסר של מספר שנים. בתחילת ספטמבר 1999 הוא נעצר על ידי משטרת פנסילבניה, אך במהלך המעצר נמלט ליער סמוך, כשהוא משאיר מאחוריו מכונית גנובה שהכילה כלי נשק, חומרי נפץ, תעודות זהות בדויות ורשימת מרפאות להפלות. לאחר בריחתו, הוא גנב קראוון נייד ולקח איתו את אשתו ותשעת ילדיהם, במטרה לרצוח רופאים שונים העורכים הפלות. הוא תכנן להתחיל את מסע הרצח בסיאטל, אך רכבו התקלקל לאחר שחצה לאילינוי, שם נעצר על ידי המשטרה המקומית. וגנר הורשע בגניבת רכב, העברת גבול של רכוש גנוב והחזקת נשק חם בעודו עבריין משוחרר.
במהלך אוקטובר 2001 שלח וגנר בדואר יותר מ-280 מעטפות נשלחו בדואר למרפאות להפלות בחוף המזרחי. על המעטפות נכתב "מצורפת הודעת אבטחה דחופה", והכתובות למשלוח חזרה במקרה של אי-מסירה היו הכתובות של שירות המרשלים של ארצות הברית או של השירות החשאי של ארצות הברית. המעטפה הכילה אבקה לבנה ופתק שבו נכתב: "נחשפתם לאנתרקס. אנחנו הולכים להרוג את כולכם. מ'צבא האלוהים '". במהלך נובמבר 2001 נשלחה סדרה שנייה של יותר מ-270 מכתבי איום עם 'אנתרקס' למרפאות להפלות. ב-29 בנובמבר 2001 ה-FBI פרסם הודעה לעיתונות המבקש את עזרת הציבור במציאת וגנר, תוך שהוא מציין כי מכתביו של וגנר לא היו קשורים למתקפת האנתרקס, בה אכן נשלחו מעטפות עם אנתרקס לגורמי ממשל שונים.
ב-5 בדצמבר 2001 נלכד וגנר, לאחר שפקיד בחנות לצילום מסמכים בספרינגדייל, אוהיו, זיהה אותו בזכות פוסטר "מבוקש" שהופץ על ידי המרשלים. בעת שנעצר, נתפס בידיו מסמך המתריע על פצצה שווגנר תכנן לשלוח בתפוצה רחבה למרפאות להפלות. בנוסף ל-15 שנות המאסר שעמדו לחובתו ממשפטו באילינוי, ב-18 באפריל 2002 הרשיע אותו בית המשפט המחוזי של אוהיו בנשיאת נשק וגניבת רכב. כמו כן, הוגש נגדו כתב אישום בעל 53 סעיפים בשל שליחת מכתבי האנתרקס, וב-3 בדצמבר 2003 הוא הורשע ב-51 מ-53 סעיפי האישום, ונידון ל-19 שנות מאסר. הוא החל לרצות את עונשו בכלא הפדרלי בקמברלנד, מרילנד.
קלייר קוקס
קלייר קוקס (באנגלית: Claire Cox; נולדה ב-19 בדצמבר 1975) היא שחקנית בריטית. בין השאר הופיעה בסדרות הטלוויזיה "The Last Salute", "בשר טרי", "ספוקס", "וולנדר" ו"ג'יימסטאון".
ביוגרפיה
קוקס סיימה תואר BA במשחק בבית הספר Central School of Speech and Drama. אחרי סיום הלימודים הופיע בתפקיד פרדריקה ארמפלד במחזמר "מוזיקת לילה זעירה" מאת סטיבן סונדהיים שהועלה בתיאטרון הלאומי בכיכובה של ג'ודי דנץ'.
אחר כך הצטרפה ללהקה השייקספירית המלכותית ושיחקה עם הלהקה במשך שלוש עונות. קוקס גילמה את פורשה בהפקה של אדוארד הול למחזה "יוליוס קיסר". על הופעתה זו זכתה בפרס איאן צ'ארלסון. היא חזרה להופיע עם הלהקה בעונת "תור הזהב הספרדי". עוד בתיאטרון שיחקה קוקס במחזות "משרתם של שני אדונים", "The Voysey inheritance" (התיאטרון הלאומי), "הנרי החמישי" (מנצ'סטר רויאל אקסצ'נג'), "The White Devil" (בתיאטרון The Chocolate Factory), "הכבוד של וינסלו" (תיאטרון רוז בקינגסטון), "מקבת'" (הגלוב), ו-"Accolade".
בקולנוע שיחקה קוקס בסרטים "השחקן הראשי", "משחקי נוכלים", ו"לות'ר". הופעותיה בטלוויזיה כוללות תפקידים בסדרה "The Last Salute", במיני-סדרה "Every woman knows a secret", בפרק בסדרה "A Touch of Frost", במחזה "Your Mother Should Know", בסדרות "ספוקס", "וולנדר", "פוארו", "בשר טרי", ו"ג'יימסטאון".
חיים אישיים
קוקס נשואה לשחקן טום ווהן-לולור.
ארנב (פירושונים)
{{פירושונים|
ארקיין
תקציר העלילה
במרכז העלילה עומד סיפורן של שתי אחיות, וי ופאודר, שהתייתמו מהוריהן לאחר התנגשות אלימה בין תושבי העיר התחתית לשוטרי פילטובר. בבגרותן, השתיים מתגנבות אל דירתו של איש עשיר במטרה לשדוד אותו, אך כשהחפצים שגנבו מתגלים כחלק ממחקר שבו מדען צעיר בשם ג'ייס מבקש לשלב בין מדע וקסם, דבר המנוגד לחוקי העיר, נוצרת תגובת שרשרת שלא רק מסבכת את האחיות, אלא גם מביאה לגל של אלימות בין שתי האוכלוסיות.
פיתוח
במהלך חגיגות העשור ליציאת המשחק "League of Legends" לשוק, נמסר לראשונה על הפקת סדרה מונפשת שתופק על פי יקום המשחק. על הפקת הסדרה היו אמונים חברת "Riot Games" ואולפני "Fortiche Production", אולפנים צרפתיים הממוקמים בפריז, שהיו אחראים על ההנפשה. עוד נמסר כי עלילת הסדרה תתרחש בעבר, ותגולל מחדש את סיפורי המקור של מספר דמויות מהמשחק. בדומה למשחק שעליו הוא מבוסס, הסדרה מכוונת לקהל הבוגר יותר.
ליהוק
בספטמבר 2021, הוכרז כי היילי סטיינפלד, אלה פורנל, קווין אלחנדרו, קייטי לאונג, ג'ייסון ספיסאק, טוקס אולגונדוי, ג'יי. בי. בלאן והארי לויד לוהקו לצוות המדבבים.
שידור
במקור, הסדרה התעתדה לעלות לשידור במהלך שנת 2020, אך נדחתה לשנת 2021 בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. הסדרה עלתה לשידור בו-זמנית ב-6 בנובמבר 2021 ב"נטפליקס" ובשירות "Tencent Video" בסין.
הסדרה כוללת תשעה פרקים, המחולקים לשלוש "מערכות" שעולות לשידור באופן שבועי למשך שלושה שבועות.
ביקורות
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", העונה הראשונה זכתה לציון טרי של 100%, עם דירוג ממוצע של 9.1/10, בהתבסס על 25 ביקורות. קונצנזוס המבקרים של האתר ציין כי
דירוג
עם שידור העונה הראשונה, הסדרה הפכה לסדרה המדורגת ביותר בתוך שבוע הבכורה שלה, וזינקה למקום הראשון בעשירייה הפותחת של נטפליקס לפי טבלת הדירוג שלה ב-52 מדינות.
ג'ו אסטיל
ג׳וזפין אנטואנט אסטיל (אנגלית: Josephine Antoinette Estill; 25 באפריל 1921 – 9 בדצמבר 2010) הייתה זמרת, מורה לפיתוח קול וחוקרת קול אמריקאית. אסטיל ידועה בעיקר בזכות המחקר שלה ופיתוח שיטת ההדרכה הקולית של אסטיל, מתודה לפיתוח מיומנויות קוליות המבוססת על פירוק פיזיולוגי לגורמים, במטרה להשיג שליטה על מנגנונים ספציפיים בתהליך יצירת הקול.
ביוגרפיה
ג׳וזפין אנטואנט ואדאלה נולדה בדונורה, פנסילבניה, שבארצות הברית. היא שרה באופן מקצועי ברדיו בפיטסבורג בשנים 1939–1940, ובהוליווד ב־1940–1947. לאחר שהתחתנה עם תומאס אסטיל מקולורדו ספרינגס, ערכה במהלך שנת 1953 סיור קונצרטי ליד באירופה כולל תוכניות בהאג, אמסטרדם, קופנהגן, אוסלו, לונדון, ציריך, ז׳נבה ופריז. במשך 13 השנים הבאות הופיעה אסטיל כסולנית בקולורדו ספרינגס, קולורדו, עם מקהלת האקדמיה של חיל האוויר, התזמורת הסימפונית של קולורדו ספרינגס והאופרה של קולורדו ספרינגס
ב־1969 אסטיל סיימה לימודי תואר ראשון במדעי הרוח באוניברסיטת קולורדו, וב־1971 קיבלה תואר שני בחינוך למוזיקה מאוניברסיטת קייס ווסטרן ריזרב בקליבלנד, אוהיו. במהלך לימודיה באוניברסיטת קייס ווסטרן ריזרב, למדה אסטיל קורסי בחירה בנושאי קול וקלינאות תקשורת, וכך נחשפה לראשונה למדעי הקול.
בשנת 1972, מונתה אסטיל לשמש כמדריכה קולית במחלקת אף־אוזן־גרון, במרכז הרפואי אפסטייט שבסירקיוז, ניו יורק. בתפקיד זה, שמילאה עד לשנת 1979, עבדה אסטיל תחת ד״ר ריי קולטון, וד״ר דוד ברואר, שניים מחוקרי הקול המובילים בארצות הברית באותה תקופה. בתקופה זו החלה במחקר החלוצי שלה בנושא ”ששת איכויות הקול”: ”דיבור” (speech), ”פלסט” (falsetto), ”יבבה” (sob), ”טוואנג” (twang), ”אופרה” (opera) ו”צעקה” (belt). קולטון, ברואר ואסטיל הציגו מאמרים רבים על מחקריהם בכנסים בנושא ’טיפול בקול המקצועי’ של קרן הקול.
ב־1980–1984, נרשמה אסטיל לתוכנית לדוקטורט בדיבור ושמיעה באוניברסיטת ניו יורק. היא השלימה את כל חומרי הלימוד, אך עזבה מבלי להגיש את עבודת הדוקטורט.
תחומי העניין של אסטיל ומחקרי הקול שלה הובילו לפיתוח שיטת ההדרכה הקולית של אסטיל ובשנת 1991 ייסדה את חברת ’שיטות פיתוח הקול של אסטיל’ במטרה להגן על קניינה הרוחני ולהסדיר תהליך הסמכה אחיד של מדריכים.
ב־10 בספטמבר 2004 אוניברסיטת מזרח אנגליה העניקה לאסטיל תואר דוקטור לשם כבוד (LittD).
ב־9 בדצמבר 2010, אסטיל נפטרה בסנטה רוזה, קליפורניה.
מחקר
אסטיל חקרה תכונות שונות המקושרות לסגנונות שירה שונים באמצעים מדעיים ובסיוע מכשור וטכניקות רפואיות כדוגמת אֶלֶקְטְרוֹמִיוֹגְרַפְיַה, ניתוח אותות קול, צילומי רנטגן ואנדוסקופיה של בית הקול, מדידות אקוסטיות ושיטות דימות של מיתרי הקול כגון וידאוסטרובוסקופיה. מחקרה הוביל אותה לפיתוח סדרה של תרגילים קוליים לפיתוח השליטה של הזמר על מבנים קוליים וקבוצות שרירים מסוימות במערכת הקול. הקלטות וידאו אנדוסקופיות שערכה אסטיל בגרונות של זמרים במהלך ביצוע הדגימו יכולות שליטה ספיציפיות על מנגנונים מסוימים בתהליך יצירת הקול. לדוגמה, טכניקת ’צחוק שקט’ הגורמת לנסיגה של המיתרים המדומים. תרגילים מסוג זה ועוד רבים אחרים נכללים בשיטת ההדרכה של אסטיל והם שינו את הבנת הטכניקות שבכלים אלה במהלך הדרכות קוליות קודם לכן.
השפעתה
אסטיל העבירה קורסים וסדנאות רבים סביב שיטתה בכל רחבי העולם. לדוגמה, היא הוזמנה להציג בלונדון בפני העמותה לחקר הקול ואיגוד הקול הבריטי ובקורסים שארגנה ג׳יליאן קייס. השפעתה של אסטיל ניכרת במיוחד בחוגי התיאטרון בבריטניה, שם זכו אומצו שיטותיה במהירות וזכו לפופולריות.
סופרים ומבצעים רבים הכירו באסטיל ובשיטתה, ששיפרה את עבודתם. ביניהם: ג׳יליאן קייס, דיירדר טראנדל (Deirdre Trundle), מרי מקדונלד קלימק (Mary McDonald Klimek),  דונה סוטו־מורטיני (Donna Soto-Morettini),  ג׳ואן לאדר (Joan Lader),  לייזה אולסון (Lise Olson),  דיין צ׳לפין (Dane Chalfin) וקלי בלאקהרסט (Klea Blackhurst).
טופאק: כל העיניים עליי
טופאק: כל העיניים עליי (באנגלית: All Eyez on Me) הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי משנת 2017, המבוסס על חייו של אמן ההיפ הופ טופאק שאקור, וקרוי על שם האלבום "All Eyez on Me".
הסרט בוים על ידי בני בום ונכתב על ידי ג'רמי האפט, אדי גונזלס וסטיבן בגטוריאן. מככבים בו דמטריוס שיפ ג'וניור, דנאי גורירה, לורן כהן, ג'יימי הקטור, אנני אילונזה, ג'מאל וולארד וקאט גרהאם. צילומי הסרט התרחשו בדצמבר 2015 באטלנטה, ג'ורג'יה. הסרט הוקרן לראשונה ב-14 ביוני בתיאטרון פוקס ברוין בלוס אנג'לס, והופץ ברחבי ארצות הברית ב-16 ביוני 2017, תאריך יום הולדתו ה-46 של טופאק.
צוות השחקנים
נוסף לכך, הראפרים אי.די.איי. מין, יאנג נובל ומאני-בי מופיעים בתפקיד עצמם. סטפון וושינגטון, כריס קלארק, ג'ונל יאנג, ג'רמל הווארד, אזאד ארנאו, ג'ארט אליס, ריאן לורנס, ג'יימס האטר השלישי, ג'רמיין קרטר והרולד מור מגלמים את דמויותיהם של פאף דאדי, שוק ג'י, ריי לוב, מופרים שאקור, דאז דילינגר, סנופ דוג, טריץ', יאקי קדאפי, חוסיין פתאל וד"ר דרה, בהתאמה.
רצנית אוליביה
רצנית אוליביה (שם מדעי: Calosoma olivieri) היא חיפושית ממשפחת הרצניתיים. חיפושית שחורה בוהקת באורך 18–20 מילימטר, הניזונה מטריפת פרוקי-רגליים – זחלי פרפראים וזבובאים מהווים מזון מועדף עבורה. היא איננה מזיקה ונחשבת למועילה לאדם, עקב היותה מדבירה ביולוגית של מזיקים רבים.
תפוצתה של רצנית אוליביה היא רחבה. החיפושית נפוצה באפריקה, מזרח אסיה, המזרח התיכון ודרום אירופה. בישראל היא מצויה ברוב אזורי הארץ, כולל באזורי המדבר. הבוגרים פעילים מרבית השנה למעט בעונה החמה ביותר. הבוגרים מעופפים ונמשכים לאור.
באפריל 2019 (ה'תשע"ט) נצפו בישראל כמויות חריגות בגודלן של הרצניות, וזאת עקב החורף והאביב של אותה שנה שהיו רוויים בגשם לאורך כל התקופה. הגשם סיפק להן שפע של מזון ולכן הן התרבו בכמויות עצומות. מאחר שהיא נמשכת לאור פרטים רבים התקבצו סביב מקורות תאורה מלאכותית במשכנות ויישובי האדם. הכמויות הגדולות עוררו תבהלה ציבורית קטנה, אך המשרד להגנת הסביבה וארגוני טבע ומדע פרסמו הבהרות שהחיפושית איננה מזיקה (היא לא מסוכנת, לא רעילה ולא ארסית, לא מזיקה לחקלאות ולא מפיצה מחלות) אלא מועילה (מדבירה מזיקים), ולכן אין לחשוש מפניה ואין צורך להדביר או לרסס נגדה.
Hyrule Warriors: Age of Calamity
Hyrule Warriors: Age of Calamity הוא משחק וידאו, מסדרת המשחקים The Legend of Zelda, שפותח על ידי אומגה פורס. הוא פורסם על ידי Koei Tecmo ביפן ועל ידי נינטנדו בשאר העולם לקונסולת נינטנדו סוויץ' בשנת 2020. המשחק מספר את הסיפור שהוביל למשחק The Legend of Zelda: Breath of the Wild ומציג את התקופה בה גאנון האסון השתלט על הממלכה בעזרת מסע בזמן. לאחר אזהרה מהעתיד, לינק וזלדה חייבים לאסוף את בעלי בריתם מרחבי הממלכה ולהתאחד נגד גאנון ולמנוע ממנו להשתלט על הממלכה. משחק זה מתאר ציר זמן אלטרנטיבי בו עלילת The Legend of Zelda: Breath of the Wild לא התקיימה.
צורת המשחק
המשחק מתחיל בסרטון הסבר על העלילה ומיד אחריו מתחיל השלב הראשון, לאחר השלב הראשון נפתחת מפה של הממלכה ועליה שלבים, אתגרים, חנויות ונקודות שדרוג.
שלבים - בכל פעם שמסתיים שלב נפתח השלב הבא, אזורי משחק נוספים ולפעמים דמויות חדשות. שלבים בנויים ממספר רב של משימות קטנות באזור קרב וסרטונים המסבירים על העלילה.
אתגרים - אתגרים יכולים להיפתח לאחר אתגרים אחרים או לאחר שלבים במשחק. אתגרים מורכבים לרוב משתי משימות אך לפעמים קיימים אתגרים ארוכים יותר. (לפעמים האתגרים לא תואמים את עלילת השלבים).
נקודות שדרוג - נקודות השדרוג משדרגות לרוב רק דמות אחת בעזרת: הוספת חיים, הוספת קומבו ועוד אך קיימות גם נקודות אשר משרדות דברים אשר לא ספציפיים לדמות מסוימת. על השדרוגים יש לשלם באמצעות פריטים אשר נאספים לרוב בזמן שלבים/ אתגרים אך ניתן לקנות פריטים אלו גם בחנויות.
כל שלב/ אתגר הוא למעשה עולם פתוח בעל מפה שונה לכל שלב אשר המפה נקבעת לפי מיקום השלב על המפה. לאחר השלב הראשון ניתן לשחק עם 2 שחקנים.
סלובניה במשחקים האולימפיים לנוער
סלובניה משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). סלובניה משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הסלובנים 33 מדליות, מהן עשרה מדליות זהב. סלובניה זכתה ב-19 מדליות, מהן ארבע מדליות זהב במשחקי הקיץ האולימפיים לנוער.
במשחקי החורף מדורגת סלובניה במקום ה-15 עם ארבע עשרה מדליות, מתוכן ארבע מדליות זהב. הענף הבולט ביותר הוא קפיצות סקי בו מדורגת סלובניה במקום הראשון, בהפרש ניכר מיתר המדינות, עם שבעה מדליות, מתוכן ארבע מדליות זהב.
Hyrule Warriors: Age of Calamity
רקע
המשחק מתרחש בציר זמן אלטרנטיבי בו לינק, הנסיכה זלדה וחבריהם גילו מראש על התעוררותו של קאלמיטי גאנון בעזרת רובוט מסוג שומר שנשלח אחורה בזמן (מציר הזמן של Breath of the Wild) ונערכים להתמודד מולו, בכך יוצרים מציאות אלטרנטיבית בה אירועי Breath of the Wild לא התרחשו: היירול מעולם לא הושמדה, לינק לא נכנס לתרדמת, השומרים על החיות האגדיות עדיין בחיים וזלדה לא נלכדה עם גאנון בטירת היירול.
סלובניה במשחקים האולימפיים לנוער
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של סלובניה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 24 ספורטאים שהתחרו בעשרה ענפי ספורט. המשלחת זכתה בשלושה מדליות, מהן שתי מדליות זהב. המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענפים חתירה עם זכייה במדליית זהב בטורניר זוגות לנערים, קאנו/קיאק עם זכייה במדליית זהב בטורניר סלאלום לנערים בקיאק אך הגיעו למקום הרביעי בטורניר הסלאלום לנערות בקיאק, וג'ודו עם זכייה במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 78 ק"ג לנערות. בענף הקשתות המשלחת דורגה במקום הרביעי בטורניר הנערים. המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים אתלטיקה עם העפלה לארבעה גמרים בהם סיימה במקום החמישי בזריקת דיסקוס לנערים וריצת 400 מטר משוכות לנערות, מקום שביעי בריצת 1000 לנערים ומקום שמיני בהטלת כידון לנערות, ושחייה עם העפלה לשני גמרים בהם סיימה במקום השביעי במשחה 50 מטר לנערות בסגנון שחיית חזה ומקום שמיני במשחה 50 מטר לנערות בסגנון שחיית פרפר. בטורניר הנערות בטריאתלון המשלחת דורגה במקום העשירי. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים אופניים, טניס שולחן ושיט.
Hyrule Warriors: Age of Calamity
עלילת המשחק
המשחק מתחיל בסרטון בו רואים את הממלכה לאחר שגאנון האסון משתלט עליה, זלדה מנסה להשתמש בשארית כוחותיה ויוצרת גל הדף כדי להגן על הממלכה אך לא מצליחה. למרות זאת, גל ההדף העיר לחיים רובוט שומר (אלו נועדו להילחם בגאנון במידה ויקום) קטן בשם טראקו אשר פותח שער ועובר דרכו. השומר מהצבא של גאנון מנסה למנוע ממנו לעבור בשער אך לא מצליח ולכן קורא לחיילים רבים מהצבא של גאנון לעבור בשער גם. לאחר מכן מתברר כי השער שימש לכל מי שעבר דרכו לחזור בזמן לזמן בו גאנון וצבאו תקפו לראשונה את הממלכה. במהלך הקרב שמתרחש לינק (אביר ידוע בממלכה) מוצא את טראקו ויחד עם הנסיכה זלדה ואימפה, לוחמת מקושרת לזלדה אשר פגש במהלך הקרב, לוקחים את טראקו לשני מהנדסים בשם פארה ורובין אשר מבינים כי טראקו בא מהעתיד ומנסה להזהיר אותם מכך שגאנון חוזר שוב אחרי 10,000 שנים והפעם הוא עתיד להשתלט על הממלכה. המלך רוהם מבין שמתגשמת בכך נבואה עתיקה בה גאנון חוזר ויובס רק בעזרת ארבעת החיות האלוהיות (רובוטים בממדים גדולים בעלי כוחות אדירים עליהם מופקדים שומרים), אביר אשר מחזיק את חרב המאסטר ונסיכת הממלכה לאחר שתשחרר את כוחה. לשם כך לינק זלדה ואימפה הלכו לשומרים של החיות האלוהיות: רבלי - שומר הציפור בעיר ריטו האווירית, אורבוסה - שומרת הגמל בעיר גרודו המדברית, מיפה - שומרת הפיל בעיר זורה הימית ודארוק - שומר הלטאה בעיר גורון ההררית. במסע לכינוס החבורה הם מבינים כי גאנון הוא לא האויב היחיד, ובעיר גרודו מתקיימת כת בשם "שבט הייגה" אשר מנהיגה הוא מאסטר קוגהה. קוגהה נפגש עם אדם מסטורי בעל כוחות קסם עוצמתיים.
לאחר שהחבורה מתכנסת, פוקד המלך רוהם על החבורה להשיג את חרב המאסטר, חרב בעלת כוחות עוצמתיים אשר תקועה בסלע ויכול להוציא אותה רק אביר שראוי מספיק לכוח שלה. החבורה הולכת ליער בו גרים הקרוקים - יצורים קטנים לרוב, אשר מתחבאים ברחבי הממלכה. ביער הם מוצאים קרוק מוזיקלי, הסטו, אשר מראה להם את הדרך לחרב. באותו זמן תוקף גאנון את היער במטרה למנוע מהם להשיג את החרב. הדמות המסתורית (איתה קוגהה נפגש קודם לכן), אשר מתגלה בקרב כי שמו אסטור. משתמש בכוחותיו ומנסה להרוג את לינק וזלדה. כאשר נראה כי אסטור עומד להרוג את זלדה, מצליח לינק לשלוף את החרב ובעזרת כוחותיה מחלץ את זלדה ומאלץ את אסטור לסגת. לאחר שהשיגו את החרב, פוקד המלך על זלדה להתאמן עד שתשחרר את כוחה. במקביל פארה ורובין מגלים באמצעות טראקו כי מסתתרים בממלכה מגדלים החבויים מתחת לאדמה וכאשר יעוררו אותם יהיה ניתן להשתגר בעזרתם בין קצוות הממלכה. המלך פוקד על החבורה להעיר את המגדלים כדי שיוכלו להתכונן למתקפה הגדולה של גאנון.
סלובניה במשחקים האולימפיים לנוער
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג היא הגדולה ביותר שסלובניה שלחה עד כה. המשלחת מנתה 48 ספורטאים שהתחרו ב-14 ענפים. המשלחת שיפרה את הישגיה מאולימפיאדת הנוער סינגפור וזכתה בשבעה מדליות, מתוכן שתי מדליות זהב. המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענפים כדוריד עם זכייה במדליית זהב בטורניר הנערים, קאנו/קיאק עם זכייה במדליית זהב בטורניר סלאלום לנערים בקיאק ודירוג במקום הרביעי בטורניר סלאלום נערים בקאנו. המשלחת זכתה בשתי מדליות כסף בענף הכדורסל בתחרות הטבעה לנערים וזריקות לנערות. אולם לא הגיעו להישגים משמעותיים בטורנירי הנערים והנערות. בענף הג'ודו המשלחת זכתה במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 52 ק"ג לנערות. המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים אתלטיקה עם זכייה במדליית ארד בקפיצה במוט לנערות והעפלה לשני גמרים בהם דורגו במקום הרביעי בקפיצה לגובה לנערות ומקום תשיעי בהטלת כידון לנערות, ושחייה עם זכייה במדליית ארד במשחה 50 מטר לנערות בסגנון שחיית פרפר, והעפלה לגמר בה סיימו במקום השישי והשביעי במשחה 50 מטר לנערות בסגנון שחייה חופשית. המשלחת דורגה במקום הרביעי בענף החתירה בטורניר הזוגות לנערים. כמו כן, המשלחת דורגה במקום העשירי בטורניר הנערים בענף הגולף ובטורניר גלישת רוח לנערים על דגם ביט טכנו 293 בענף השיט. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים אופניים, בדמינטון, טאקוונדו, קליעה וקשתות.
אולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012)
סלובניה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק. המשלחת כללה 21 ספורטאים שהתחרו בתשעה ענפי ספורט. המשלחת זכתה בשבעה מדליות, מהן מדליית זהב יחידה. המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענפים קפיצות סקי עם זכייה במדליית זהב בטורניר הנערים, מדליית כסף בטורניר קבוצות מעורב, ומדליית ארד בטורניר הנערות, סקי למרחקים עם זכייה במדליות כסף וארד במירוץ קלאסי לנערות למרחק של 5 ק"מ, ודירוג במקום הרביעי והשישי במירוץ ספרינט לנערות ומקום שביעי במירוץ קלאסי לנערים למרחק של 10 ק"מ. בענף גלישת שלג המשלחת זכתה במדליית כסף ודורגה במקום השישי בתחרות חצי צינור לנערים ובמקום הרביעי בגלישה בסגנון מדרון לנערים. המשלחת הגיעה להישגים נאים בענף הסקי אלפיני עם זכייה במדליית כסף במסלול משולב (סופר סלאלום ענק וסלאלום) לנערים, ודירוג במקום החמישי במסלולים סלאלום לנערים ומקבילים לקבוצה מעורבת, מקום תשיעי במסלול סלאלום לנערות ומקום עשירי במסלול סלאלום ענק לנערות. המשלחת דורגה במקום החמישי בענפים ביאתלון בתחרות מרדף לנערים, ובתחרות הכישורים בהוקי קרח לנערים. ספורטאי המשלחת דורגו במקום השמיני בענף הסקלטון בטורניר הנערות ובמקום העשירי בענף הסקי נורדי משולב בטורניר היחידים. המשלחת לא הגיעה להישג בענף ההחלקה אמנותית.
Hyrule Warriors: Age of Calamity
עלילת המשחק
לאחר מכן, פארה ורובין מגלים את תוכניותיו הגדולות של גאנון להשתלטות: הוא שולח לכל החיות האלוהיות יצורים בדמותו וכוחות חזקים על מנת להרוג את השומרים ובאותו זמן לרכז את רוב צבאו מול הטירה. לפני שהמהנדסים מצליחים להזהיר את החבורה, הם נתפסים על ידי שבט הייגה, אך טראקו מצליח לברוח. במקביל, ההתקפה מתחילה להתרחש ורובוטי שומרים רבים מהצבא של גאנון תוקפים את הממלכה. כאשר מצבם של לינק, אימפה וזלדה נראה אבוד, מופיע המלך ונלחם כמעט לבדו בכל הצבא כדי שהם יצליחו לברוח. ביציאתם מהטירה, מקיפים את המלך רובוטי שומרים רבים והחבורה עדה לפיצוץ רב עוצמה באזור שבו המלך נכח. לאחר יציאתם מהטירה, הם פוגשים את טראקו שנסוג משבט הייגה ונראה כי מאוחר מידי להזהיר אותם, השומרים של החיות האלוהיות עומדים להיהרג. טראקו משתמש בכוחותיו להביא מהעתיד את טבה, ריג'ו, סידון ויונובו מציר הזמן של Breath of the Wild ובכך החבורה מרוויחה זמן ולינק וזלדה מצליחים לחלץ את השומרים ולהרוג את היצורים בדמותם של גאנון. לאחר מכן, מנסה החבורה לתקוף את הטירה ולהביס את גאנון. אסטור הורג בעזרת כוחותיו חיילים רבים משבט הייגה ובעזרתם מחזיר לחיים את היצורים בדמותו של גאנון, כאשר ארבעתם נלחמים מול לינק. אימפה מבינה שלא ניתן להציל את לינק ומנסה להבריח את זלדה והשומרים, אך זלדה מצליחה לעורר את כוחה כדי להציל את לינק ומביסה את ארבעת היצורים שאסטור החייה, אך אסטור בעצמו מצליח לברוח. כתוצאה מכך מאסטר קוגהה ושבט הייגה מצטרפים לחבורה במטרה לנקום באסטור. במתברר שמלך היירול שרד את הפיצוץ בעזרת מגן שהחרים מזלדה, והשניים לאחר מכן מתפייסים.
כעת, משתמשת פארה במגדלים שהעירו ומשגרת את כל החיילים בכל הערים מכל רחבי הממלכה מול הטירה במטרה אחת, להביס לתמיד את גאנון. אסטור מביא מציר זמן שונה את טראקו, אך בציר הזמן ההוא גאנון השתלט על טראקו והוא נלחם בחבורה דרכו. החבורה מביסה את אסטור ואת טראקו הרשע בעוד טראקו השני מובס בידי גאנון. לאחר מכן, נזכרת זלדה שהפעילה בילדותה את טראקו בתור חבר כאשר אימה מתה ונזכרת בשמו. לאחר קרב ארוך, מצליחה החבורה להביס את גאנון, וזלדה הורגת אותו בעזרת כוחה. לאחר הבסתו של גאנון, משתמשת זלדה בחלקים של טראקו בשביל להחזיר את כולם לציר הזמן שלהם, בעוד לינק, זלדה והשומרים מביטים על הממלכה השלווה. בסיום אלטרנטיבי במשחק, פארה ורובין מתקנים את טראקו ומאחדים את זלדה עם חברה הוותיק.
סלובניה במשחקים האולימפיים לנוער
אולימפיאדת הנוער לילהאמר (2016)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה 20 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי הספורט. המשלחת דורגה במקום העשירי בטבלת המדליות לאחר שזכתה בחמישה מדליות, מהן שלוש מדליות זהב. למרות השיפור במיקום המשלחת בטבלת המדליות מאולימפיאדת הנוער אינסברוק, המשלחת הגיעה לפחות הישגים. ספורטאי המשלחת שיפרו את הישגים בענף הקפיצות סקי עם זכייה בשלושה מדליות זהב בטורנירי הנערים, הנערות והקבוצה מעורב. בענף הסקי אלפיני המשלחת זכתה במדליית ארד במסלול סלאלום לנערות ודירוג במקום הרביעי במסלול סלאלום ענק לנערות. בענף הגלישת שלג המשלחת זכתה במדליית ארד בתחרות חצי צינור לנערים, ודורגה במקום העשירי בתחרות חצי צינור לנערות וגלישה במדרון לנערים. המשלחת שיפרה את הישגיה בענף הסקי נורדי משולב עם דירוג במקום הרביעי בטורניר הקבוצתי ובמקום החמישי בטורניר היחידים. ספורטאי המשלחת לא שחזקו את הישגים בענפים סקי למרחקים כאשר סיימו במקום השישי במירוץ קלאסי לנערות למרחק של 10 ק"מ ובשאר המרוצים לא הגיעו למקומות הראשונים ובביאתלון כאשר לא רשמו הישגים. כמו כן המשלחת לא הגיעה להישגים בענף הסקי בסגנון חופשי.
Hyrule Warriors: Age of Calamity
שיווק ופיתוח
המשחק הוצג לראשונה בטריילר שיצא ב-8 בספטמבר 2020. בטריילר הציגו את המשחק אייג'י אונומה, יוצר הסדרה זלדה, ויוסוקה הייאשי, מפיק Koei Tecmo. המשחק יצא לפועל כאשר הידמארו פוג'יבאיאשי, במאי Breath of the Wild, והמנהל האמנותי של המשחק העלו לאונומה את הרעיון של משחק המסביר את אירועי העבר של Breath of the Wild. אונומה אהב את הרעיון ואחרי דיונים פנה אנומה להייאשי, מפיק Koei Tecmo, כדי ליצור לוחמים חדשים למשחק שהוזכרו אך לא הוצגו כראוי בBreath of the Wild.
סלובניה במשחקים האולימפיים לנוער
מדליות לפי משחקים
משחקי הקיץ width="20px"|
Hyrule Warriors: Age of Calamity
שיווק ופיתוח
מהלך הצגת המשחק ב־7 באוקטובר, נינטנדו הצהירה כי המשחק יחקור עוד סיפורי רקע ויחסים בין דמויות, היבטים שלא נבדקו לעומק בBreath of the Wild. בסוף אותו חודש, משחק demo שכולל את הפרק הראשון במשחק יצא זמין להורדה. בנוסף כחודש לפני היצא המשחק לעולם, צעדי שיווק כללו פרסום בYouTube שם שחקנים שידרו את עצמם משחקים בגרסה מוקדמת של המשחק.
סלובניה במשחקים האולימפיים לנוער
מדליות לפי משחקים
משחקי החורף
מדליות לפי ענף
משחקי הקיץ width="20px"|
משחקי החורף
רנו 7
רנו 7  (צרפתית: Renault 7) היא מכונית סופרמיני, 4 דלתות, אשר יוצרה על ידי חברת FASA-Renault הספרדית, חברת בת של יצרנית כלי הרכב הצרפתית רנו.
בין השנים 1974–1984 יוצרו כ-140,000 יחידות. בשנת 1979 הדגם עבר עיצוב מחדש.
דגם הרנו 7 התבסס על דגם הרנו 5, מכנית היה זהה לדגם ה"רנו 5", אבל במקום תצורת 5 הדלתות של הרנו 5, (הצ'בק) דגם הרנו 7 נבנה בתצורת "3 קופסאות", ובמקום הדלת החמישית תא המטען הוגדל.
הבלמים של הרנו 7 היו בלמי דיסק מלפנים ובלמי תוף מאחור.
חברת FASA-Renault
הוקמה בשנת 1951–2000 ב- Valladolid שבספרד. שם החברה עד שנת 1965 היה: Fabricacion de Automoviles Sociedad Anonima de Valladolid. בשנת 1965 חברת רנו הגדילה את חלקה ב- FASA-Renault מ-15% ל- % 49.9 ושם החברה שונה ל-FASA-Renault. משנת 1976 חברת רנו שלטה בחברת FASA-Renault.
אליעזר גולדמן (רב)
הרב אליעזר גולדמן (נולד ב-1966, כ"ד בתשרי ה'תשכ"ז) הוא אדמו"ר חסידות זוועהיל בארצות הברית. בית מדרשו וחצרו במונסי.
ביוגרפיה
נולד לרבי יעקב לייב גולדמן, רב חסידי זוועהיל בבני ברק, ובנו של רבי מרדכי גולדמן מזוועהיל. אמו צביה היא בת הרב משה ברגמן ראש ישיבת רשב"י.
כשהיה עדיין ילד קטן התייתם מאמו מרת צביה זלאטה, וכשהיה בן שתים עשרה חלה גם אביו רבי יעקב לייב מאוד, ונפטר כמה שנים לאחר מכן. בתקופה זו גדל אצל דודו, רבי ישראל צבי יאיר דנציגר ​​לימים הרבי מאלכסנדר, שעשה לו הבר מצווה, ולאחר מכן נשא אותו לאישה, בהיותו המוביל החתן לחופה.
בשנת ה'תשמ"ד נישא לציפורה בת רבי דוד טברסקי האדמו"ר מסקווירא, והתגורר בניו סקוור. חודשים לאחר נישואיו, נפטר אביו לאחר מחלה.
במהלך השנים נחשב למקורב לחותנו, ואף שימש כבעל תוקע בימי ראש השנה בחסידות סקווירא.
אשתו ציפורה נפטרה בח' באלול ה'תשפ"ב.
משפחתו
לרבי אליעזר ואשתו ציפורה תשעה ילדים - שבעה בנים ושתי בנות. ביניהם:
מחלוקת מדעית
מחלוקת מדעית (באנגלית: scientific controversy) היא חוסר הסכמה ניכר בין מדענים. מחלוקת מדעית עשויה לכלול סוגיות כמו פרשנות נתונים, אילו רעיונות הם הנתמכים ביותר בראיות, ואילו רעיונות הכי ראוי לחקור. לדוגמה, הקשר בין גזע לאינטליגנציה (הגניוס היהודי לדוגמה) היה נושא לוויכוח הן במדע הפופולרי והן במחקר האקדמי מאז תחילתם של מבחני ה-IQ בתחילת המאה ה-20.
סוגי מחלוקות הנוגעים למדע
קיימום מספר סוגים של מחלוקות הנוגעות למדע:
שני סוגי מחלוקות אלה הן מחלוקת מדעית אמיתיות - אלו מחלוקות בין מדענים בתחום מחקר מסויים והן בדרך כלל תורמות להבנה טובה יותר של התחום המדובר. מחלוקת בריאה נוגעת לאופן בו יש לפרש נתונים, מהם הרעיונות הנתמכים בצורה הטובה ביותר על ידי העדויות הזמינות, אילו רעיונות כדאי לחקור כעת ושאלות נוספות. סוג זה של מחלוקות מעוררות בחינה מדוקדקת של הנתונים, ביצוע חוזר של ניסויים ותצפיות, וביצוע ומחקרים נוספים וכך יכול לעזור למדע להתקדם.
לעומת מחלוקות אלה קיימות מחלוקות שאינן מחלוקות מדעיות, אף שהן נוגעות למדע. אלו כוללות את סוגי הויכוחים הבאים:
סוגים אלה של מחלוקת עלולים לפעמים להפריע לקידום המדע. לדוגמה מחלוקת בין רעיונות מדעיים והשקפות לא מדעיות, עלולה להפריע למדע אם המחלוקת תשבית את המחקר באזורים שנויים במחלוקת או תמנע לימוד של נושאים מדעיים בבתי הספר.
נקר שנהבי
נקר שנהבי (שם מדעי: Campephilus principalis) הוא מין נכחד של עוף ממשפחת הנקריים אשר חי בעבר באמריקה הצפונית.
נקר זה חי בעבר בטבע ביערות לחים בדרום ארצות הברית וגם בקובה שבאיים הקריביים. עקב ציד מופרז ואובדן היערות בהם חי פחתו אוכלוסיותיו, עד שנכחד. הפרט האחרון הידוע של מין זה הייתה נקבה שנצפתה בשנת 1944. עם זאת ב-2004 נמצא פרט מת בארקנסו, מה שחידש את הדיון על קיומו. לאחר מכן משלחות חוקרים חיפשו אחרי הנקר וב-2006 משלחת מאוניברסיטת וינדזור ומאוניברסיטת אובורן גילו רמזים על קיני נקרים שנהבים בנהר בדרום אלבמה, לואיזיאנה ובפלורידה. עם זאת מחקר מ-2009 לא מצא הוכחות לקיומם באזור. ב-2017 מדען מפלורידה טען שהוא צפה ב-10 נקרים ואייר אותם, אך הוא לא הצליח לצלם אותם, ומשכך הזיהוי התקבל בספקנות.
בשנת 2021 הוכרז הנקר כמין נכחד, לאחר שלא צלחו הניסיונות לאתר אותו בטבע. לעומת זאת, אתר הרשימה האדומה של IUCN עדיין מדרג את הנקר השנהבי כמין בסכנת הכחדה חמורה.
לנקר זה יש שני תת-מינים:
האנופיל
האנופיל (נקראת גם אנופול, אנפולי או אניפולי; ביידיש: אניפאלי ברוסית: Аннополь, באוקראינית: Ганнопіль) היא עיירה השוכנת בצידו הצפוני של מחוז חמלניצקי שבאוקראינה, (בסמיכות לגבול בין מחוז חמלניצקי לגבול מחוז רובנו, שבצפון-מערב אוקראינה). בעבר הייתה חלק ממחוז קמניץ-פודולסקי.
היישוב, היסטורית באזור גליציה, משתרע על פני 4.58 קמ"ר. ב-2015 אוכלוסייתו מנתה כ-800 תושבים. כמה מגדולי תנועת החסידות קבורים בעיירה.
יהודי העיר
יהודים התיישבו בהנופיל החל מהמאה ה-18. בשנת 1784 התגוררו בהנופיל כ-2,155 יהודים, בשנת 1931 האוכלוסייה היהודית מנתה 1,280 תושבים, שהיוו כשלושה רבעים מתושבי העיירה.
בעיירה חי ופעל רבי משולם זושא מאניפולי, לצד רב העיירה הרב יהודה לייב הכהן. שניהם נפטרו ונקברו בעיירה. גם רבם, המגיד ממזריטש, נפטר ונקבר בעיירה. הקברים מהווים מוקדי עלייה לרגל.
במהלך 1941 ו-1942 הושמדה האוכלוסייה היהודית על ידי הנאצים, ובית הקברות היהודי במקום חולל ונחרב.
הדיוויזיה ה-12 ההודית (צבא הודו הבריטית)
הדיוויזיה ה-12 ההודית הייתה דיוויזיה של צבא הודו הבריטית שנבנתה בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונלחמה במערכה במסופוטמיה. פורקה בשלהי המלחמה ויחידותה צורפו לדיוויזיות אחרות.
רקע
בספטמבר 1914, זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, פלשה בריטניה למסופוטמיה באזור שאט אל ערב וחייליה החלו להתקדם מערבה במגמה להשתלט על דרום מזרח מסופוטמיה כדי להגן על מקורות הנפט בפרס ועל נתיב הובלת הנפט במפרץ הפרסי.
כדי לסייע לבריטניה הצטרף למערכה חיל המשלוח ההודי שהורכב ברובו מחיילים של צבא הודו הבריטית. כוחות משנה של חיל משלוח זה נשלחו אל כל זירות הלחימה בהן נלחמו מדינות ההסכמה מול מעצמות המרכז. הכוח הגדול ביותר של חיל המשלוח היה כוח D שנשלח למסופטמיה. תהליך בניית כוח D נמשך תקופה ארוכה והגיע לשיאו ב-1916 לקראת חידוש המערכה על בגדאד כשבמהלך תקופה זו נבנו או הועברו לזירה זו 8 דיוויזיות כשהדיוויזיה ה-12 היא אחת מהן.
ההיסטוריה של הדיוויזיה
הדיוויזיה ה-12 הוקמה במרץ 1915 בהודו תחת פיקודו של מייג'ור גנרל ג'ורג' פרדריק גורינג וכללה בעיקר חיילים מהמחוזות השונים של הודו ובנוסף יחידות קטנות של חיילים אנגלים. הדיוויזיה הגיעה לזירת מסופוטמיה באפריל 1915 ובתקופה בה התקיימה השתתפה בקרבות הבאים:
במרץ 1916 פורקה הדיוויזיה והבריגדות שלה הועברו לדיוויזיה ה-15.
מלי שחורי ביטון
מלי שחורי ביטון (נולדה בשנת 1961) היא פרופסור לקרימינולוגיה ומרצה בחוג לקרימינולוגיה. בין השנים 2013-2020 הייתה סגנית הרקטור באוניברסיטת אריאל.
ביוגרפיה
מלי שחורי ביטון נולדה במושב אבן מנחם בשנת 1961 ילדה שלישית מתוך שבעה ילדים. הוריה עלו ממרוקו והיו בין המתיישבים הראשונים במושב. במסגרת פרויקט של איתור מחוננים, נשלחה לפנימיית אורט בנתניה, שם סיימה בהצטיינות את לימודי התיכון במגמת החשמל. את שירותה הצבאי עשתה בחיל האוויר כחשמלאית מטוסים.
את ראשית דרכה האקדמית החלה באוניברסיטת בר-אילן, שם סיימה בשנת 1984 לימודי תואר ראשון בקרימינולוגיה ובסוציולוגיה. עם סיום לימודיה התגייסה למשטרת ישראל, שם שרתה במשך כשבע שנים כחוקרת צח"מ (צוות חקירה מיוחד). בתקופת השירות עסקה בחקירת פשעים חמורים כגון מקרי שוד, רצח ואונס. במסגרת המשטרה עסקה בגביית עדויות מקורבנות, בתשאול עדים, בחקירת חשודים, באיסוף ראיות ובחקירת זירות עבירה.
בשנת 1990 עזבה את המשטרה והחלה לעבוד כחוקרת פרטית מורשית מטעם משרד המשפטים, ועסקה בחקירות בתחום הונאות כלכליות. העבודה בשטח החזירה אותה לספסל הלימודים, מתוך רצון להבין ולנתח פשעים גם ברמה האקדמית. ב– 1998 סיימה לימודי תואר שני באוניברסיטת בר-אילן, שם סיימה גם תואר שלישי, כארבע שנים לאחר מכן, בשנת 2002.
במהלך "תקופת ההתנתקות" ב-2005, וכשלוש שנים לאחר מכן, ערכה מחקרים הקשורים בתהליך ההתנתקות, ובהשפעת התהליך על בני נוער הן מבחינה נפשית והן מבחינת המעורבות שלהם בעבריינות אידאולוגית. מאוחר יותר בחנה את ההשפעות של שיגורי הרקטות לעבר תושבים בעוטף עזה ובשדרות.
במקביל ללימודי התואר השני והשלישי, עסקה במהלך השנים בהנחיית קבוצות טיפול בקרב אסירים שכללו עברייני מין ועברייני אלימות במשפחה. לאחר שסיימה את עבודת הדוקטורט, למדה שלוש שנים טיפול זוגי ומשפחתי (2001-2004), בבית ספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2007 סיימה לימודי פוסט דוקטורט בנושא צדק מאחה, תחום העוסק בגישור בין תוקפים לקורבנות, באוניברסיטת טיובינגן שבגרמניה.
במשך שנים לימדה באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטת אריאל. ב־2012 קודמה שחורי ביטון לדרגת פרופסור חבר. בשנה זו גם מונתה לתפקיד סגנית הרקטור באוניברסיטת אריאל. ב-2017 קודמה לדרגת פרופסור מן המניין. במקביל לתפקידה כסגנית הרקטור, הייתה אחראית על מניעת הטרדה מינית באוניברסיטה, עד שנת 2020. היא שימשה בתפקיד סגנית הרקטור כשבע שנים. במקביל גם ניהלה את החוג לקרימינולוגיה.
בראשית העשור השלישי של המאה ה-21, היא עומדת בראש המגמה לקרימינולוגיה קלינית באוניברסיטת אריאל ומשמשת כראש החוג לקרימינולוגיה.
שחורי ביטון פרסמה עשרות רבות של מאמרים בכתבי עת בינלאומיים וישראליים וערכה חמישה ספרים העוסקים בעיקר בתחומי המחקר הקשורים בעבריינות מין, אלימות במשפחה, אלימות על רקע אידאולוגי וקורבנות לסוגיה (נשים מוכות, ילדי פנימיות ועוד). בנוסף ליוותה הקמה של מרכז יום, ראשון מסוגו, לטיפול בעברייני מין בקהילה. בתחום האלימות במשפחה פרסמה מספר מחקרים העוסקים בנשים מוכות. אחד מהם הוא מחקר מקיף ראשון מסוגו בישראל, בו השתתפו נשים מוכות חרדיות ששהו במעון לנשים מוכות מהמגזר הדתי והחרדי. במהלך השנים עסקה בחקר השפעות החשיפה לאירועים ביטחוניים ולטרור על האוכלוסייה הישראלית.
בשנת 2018 נבחרה על ידי העיתון "פורבס ישראל" לאחת מחמישים הנשים המשפיעות בישראל.
תפקידי ניהול באקדמיה:
בשנים 2004–2011 שימשה יו"ר האגודה הישראלית לקרימינולוגיה, חברה בוועד המנהל של עמותת קש"ת (ארגון) (קדום שרותי תקון), עמותה הפעילה מספר פרויקטים חברתיים חשובים, ביניהם תוכניות סיוע לנוער במצבי סיכון ומצוקה, מרכז לטיפול בעברייני מין, מקלט (דיור) כהגנה ושיקום של קרבנות סחר בבני אדם ועוד.
שחורי ביטון נשואה לרובי ולזוג נולדו שני ילדים.
סטנלי שכטר
סטנלי שכטר (בלועזית: Stanley Schachter; 15 באפריל 1922 - 7 ביוני 1997) היה פסיכולוג יהודי אמריקאי, שהתמחה בפסיכולוגיה החברתית. הוא כיהן כפרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת מינסוטה וכפרופסור לפסיכולוגיה חברתית באוניברסיטת קולומביה בניו יורק (1992-1966). שכטר נודע בתאוריית שני המרכיבים של הריגושים (1962). לפי תאוריה זו לריגוש (אמוציה) שני מרכיבים: העוררות הפיזיולוגית (והמודעות לה) והתווית הקוגניטיבית. שכטר פרסם גם כן מחקרים רבים בנוגע להשמנת יתר, לדינמיקה הקבוצתית, לסדר הלידה במשפחה', העישון וכו'. לפי סיווג שפורסם ב "A Review of General Psychology משנת 2002 הוצב שכטר כפסיכולוג השביעי בחשיבותו במאה ה-20.
ראשית חייו
שכטר נולד ב-1922 בפלשינג, קווינס בניו יורק כבנם של נתן שכטר ושל אנה שכטר לבית פרוכטר. הוריו היו יהודים יוצאי בוקובינה, האב יליד הכפר וסילאו (כיום וסיליב בנפת זסטאוונה במחוז צ'רנוביץ ב-אוקראינה) והאם ילידת העיר רדאוץ. שכטר למד בהתחלה תולדות האמנות באוניברסיטת ייל וסיים את התואר הראשון ב-1942. אחר כך למד שם לתואר שני בפסיכולוגיה, היה תלמידו של קלארק האל. אחרי סיום התואר ב-1944 התגייס לצבא ארצות הברית שבו שירת למשך שנתיים עד 1946 . סיים את הצבא עם דרגת סמל. בעת שרותו עבד במחלקת ביופיזיקה של המעבדה הרפואית של חיל האוויר ברייט פילד בריוורסייד, אוהיו. חקר בתקופה זו את הפרעות הראייה של הטייסים בעת הטיסות.
1946 נרשם שכטר למכון MIT כדי להשתלם אצל הפסיכולוג החברתי קורט לוין, שנמלט לארצות הברית מגרמניה. לוין חקר בקיימברידג' (מסצ'וסטס) סוגיות חברתיות במרכז שלו למחקר הדינמיקה הקבוצתית. אולם לוין נפטר ב-1947, זמן קצר אחרי הגעתו של שכטר למקום. לאון פסטינגר, שהדריך דוקטורנטים לקח על עצמו גם את הדרכתו של שכטר ושניהם הפכו לידידים קרובים. כשפסטינגר עבר לעבוד במכון לחקר החברה באוניברסיטת מישיגן, שכטר בא אחריו. ב-1949 הוא סיים שם בהדרכתו של פסטינגר את עבודת הדוקטורט שלו שדנה ביחס שזוכים פרטים בעלי דעות שונות העובדים בקבוצות קטנות מצד עמיתיהם הדוגלים בדעת הרוב באותן הקבוצות.
פעילותו באוניברסיטת מינסוטה
עבודת הדוקטורט המרשימה שלו זיכתה אותו בשנת 1949 במשרה במעבדה לחקר היחסים החברתיים באוניברסיטת מינסוטה. שכטר עלה שם בהיררכיה האקדמית וב-1954 התמנה לפרופסור שלא מן המניין ואחר כך ב-1958 לפרופסור מן המניין, במידה רבה הודות למחקריו הרבים ולכתיבתו המדעית. בעשור הראשון שלו באוניברסיטת מינסוטה כתב שכטר לבד או בשותפות חמישה ספרים, מתוכם ארבעה- Social Pressures in Informal Groups (לחצים חברתיים בתוך קבוצות בלתי פורמליות") - יחד עם פסטינגר, (1950), Theory and Experiment in Social Communication (תאוריה וניסוי בתקשורת החברתית) (1950) When Prophecy Fails (כשהנבואה מתבדה) (1956) -עם פסטינגר ועם הנרי ריקן שתיאר מה קורה בקבוצות מילנריסטיות אחרי שעבר בשלום המועד שבו האמינו כי יתרחש בו קץ העולם, כמו כן "הפסיכולוגיה של האפיליאציה" (1959) נותרו בעלי השפעה בתחום עד לימינו. בנוסף לספרים בשנות ה-1950 כתב שכטר מאמרים רבים בנושאים כמו העברת השמועות, הלכידות הקבוצתית והשכנוע.
מחקריו באוניברסיטת קולומביה - 1992-1961
אחרי שתים עשרה שנים באוניברסיטת מינסוטה הצטרף שכטר בשנת 1961 לסגל אוניברסיטת קולומביה בניו יורק כפרופסור לפסיכולוגיה והוא נשאר שם עד סוף הקריירה שלו. בשנות ה-1960 הקדיש את עבודתו המדעית לתחום תהליכי הייחוס המשפיעים על היבטים שונים של חיי החברה ושל התפיסה העצמית, חקר נושאים כמו סדר הלידות במשפחה, התנהגות עבריינית, תפיסת הכאב והשמנת היתר. בזכות מחקרים אלה התמנה שכטר בשנת 1966 לפרופסור בקתדרה על שם רוברט ג'ונסטון ניבן לפסיכולוגיה חברתית.
בשנות ה-1970 התמקד שכטר בתחום נוסף - עישון הטבק והניקוטין. במחקריו הוכיח שהניקוטין הוא חומר ממכר מאוד ויוצר תסמונת גמילה באלו המנסים להפסיק לעשן. תעשיית הטבק הודתה בכך בפה מלא רק חמש עשרה שנים מאוחר יותר. בשנת 1983 נבחר שכטר לאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. באמצע שנות ה-1980 ובשנות ה-1990 המוקדמות, עבר לעוד תחום עניין - שוק המניות והדיבור.
שנותיו האחרונות
בגיל 70, אחרי 31 שנות פעילות באוניברסיטת קולומביה, פרש שכטר לגמלאות כפרופסור אמריטוס. הוא נפטר ביוני 1997 בביתו בעיר איסט המפטון במדינת ניו יורק. השאיר אישה, סופיה לבית דאקוורת', ובן, אלייג'ה (אליהו) (יליד 1969). הוא החזיק דירה גם באפר וסט סייד של מנהטן. עם תלמידיו נמנו ביב לאטאנה, ריצ'רד ניסבט, לי רוס, ג'רום זינגר, סטוארט ויילינס, פטרישה פליינר, ז'ודית' רודין, לד וילר. כתביו נמסרו לארכיון הספרייה ההיסטורית בנטלי של אוניברסיטת מישיגן.
Deviation, rejection, and communication (1951) (סטייה, דחייה ותקשורת)
שכטר ערך ניסוי שבו בחן את הלחצים החברתיים שבהם נמצא אדם לכיוון עמידתו בצורך בלכידות, התאמתו לדעות הקבוצה ולגבי משמעות חבריו לקבוצה. שכטר זיהה בחשיבות התקשורת והדחייה בקרב קבוצה ובבניית הניסוי השתמש במשתנים האלה. תוצאות ניסוייו הם יסודות מפתח בחקר התקשורת הבינאישית והדינמיקה הקבוצתית
Birth order, eminence, and higher education (1963) (סדר הלידות במשפחה, ההתבלטות והחינוך הגבוה)
שכטר התעניין במחקר בעקבות רעיונותיו של פרנסיס גולטון בנוגע להתבלטות ולסדר הלידות במשפחה. הייתה קיימת האמונה שמישהו שמתבלט, יותר יצירתי, בעל תפוקה יותר טובה או גאון הוא או ילד בכור או ילד יחיד במשפחה. במחקרו הסיק שכטר את המסקנה שנתונים אלה משקפים את העובדה שכל המחקרים הקודמים בנושא ערבו רק מדגמים מקרב תלמידי מכללות. הוא הצביע על כך שמדגמים ממכללות מסיבות רבות מאוכלסים במידה יתרה בילדים בכורים.
Obesity and eating (1968) (השמנת יתר ואכילה)
שכטר ערך הרבה ניסויים שבחנו את האיתותים (cues) הפנימיים והחיצוניים לרעב אצל אנשים שמנים. אחד הניסויים שתואר בספר התייחס למצב דחק (סטרס). ניסוי זה כלל שני משתנים עצמאים ומלאות. לצורך הפעלת מצב דחק השתמשו בשוק מכאיב או שוק בלתי מכאיב אצל פרטים שמנים או לא שמנים. למשתתפים בניסוי נמסר שייערך להם ניסוי משני לבחינת טעמם של קרקרים. המשתנה התלוי של הניסוי היה כמות הקרקרים שנאכלה. מתוך הממצאים הסיק שכטר שקיימות תגובות פיזיולוגיות (איתותים פנימיים internal cues) הפוקדים לא לאכול בעת מצב דחק. במחקר, הפרטים הלא שמנים אכלו פחות בשעת דחק. בהשוואה אליהם, הפרטים השמנים נטו להיות פחות רגישים לאותם איתותים פנימיים ויותר רגישים לאיתותים חיצוניים כמו אוכל (פרסומות) ולפרקי הזמן שנועדו לאכילה.
Nicotine regulation in heavy and light smokers (1977) (ויסות הניקוטין אצל מעשנים כבדים ואצל מעשנים קלים)
שכטר ביצע מחקר על ויסות צריכת הניקוטין אצל סוגים שונים של מעשנים. הוא בחן את השערתו כי קיים אצל המעשנים ויסות של צריכת הניקוטין. ממצאיו הראו שמעשנים כבדים לאורך זמן ארוך עישנו יותר כשהשתמשו בסיגריות דלות-ניקוטין. המעשנים הקלים לאורך זמן ארוך לא עשו זאת.
תאוריית האמוציה
יחד עם ג'רום זינגר פיתח שכטר את התיאוריה הדו-גורמית של הרגש לפי תאוריה זו האמוציה מבוססת על שני גורמים: העוררות הפיזיולוגית והתוויות הקוגניטיביות. כשמישהו מרגיש אמוציה, מתרחשת עוררות פיזיולוגית והוא מחפש בסביבה איתותים על מנת איך לתייג את העוררות הפיזיולוגית. הם גם הציעו שני מצבים המתרחשים כשאדם נצא בעוררות: אחד כשקיים הסבר לכך והשני כשלאדם חסר הסבר לעוררותו. במצב הראשון, האדם ישתמש בהסבר שקיבל. במצב השני הוא יתייג את מצב העוררות לפי הגרויים החיצוניים והפנימיים.
תאוריית השמנת היתר
שכטר שיער שלאנשים השמנים קיימת רגישות יתר לגרויים חיצוניים, גם כאלה הקשורים ברעב וגם כאלה שאינם, כמו זמינות מידית של האוכל, הסביבה, השעות או ריגושים עזים. שכטר מצא מספר גורמים המובילים להבדלים בין תגובות השמנים לעומת הפרטים ללא השמנה. השמנים אוכלים יותר מבעלי המשקל התקין כשקיימת גישה קלה אל האוכל אולם אוכלים פחות מהאחרים כשהזמינות לאוכל פחותה. ככל שמול העיניים יש יותר אוכל - אנשים בעלי משקל נורמטיבי יאכלו פחות כריכים, בעוד שבעלי השמנה יאכלו יותר כריכים. הטעם הוא גורם נוסף לווריאציות בצריכה של האוכל. גם שמנים וגם בעלי משקל נורמטיבי אכלו פחות אוכל לא טעים מאוכל טעים. אולם השמנים אכלו יותר אוכל טעים ופחות אוכל לא טעים מבעלי המשקל הנורמטיבי.
ספרים
University of Minnesota Press, Minneapolis Academic New York
קישורים חיצוניים
Bob Nelson Stanley Schechter, Pyschologist Record of Columbia University vol.23 Nr.2, 12.9.1997 , Karen Freeman ,Stanley Schachter Dies at 75; Psychologist of the Mundane 11. 6.1997
ברכיצ'יימפסה
ברכיצ'יימפסה (שם מדעי: Brachychampsa) הוא סוג של תנינאי נכחד שהיה קרוב לאליגטורים המודרניים אך הותאם יותר לתנועה יבשתית. הוא חי בשלהי הקרטיקון וגם בתחילת הפלאוגן, 83.5–63.5 מיליון שנה לפני זמננו. מאובנים של תנינאי זה נמצאו ברחבי כמה מדינות בארצות הברית: ניו מקסיקו, קולורדו, ויומינג, מונטנה, דקוטה הצפונית והדרומית, ניו ג'רזי וססקצ'ואן. מין נוסף ששויך לסוג תחילה נמצא בקזחסטן אך הועבר לסוג אחר.
לברכיצ'יימפסה זה נמצאו 3 מינים שהראשון שבהם נמצא בתצורת הל קריק ב-1911 על ידי הפלאונטולוג צ'ארלס ו. גילמור. המאובנים שלו מזכירים מעט עצמות אליגטור אך בעלי מבנה שיניים אחר שהיו בנויות למחיצת טרף נוקשה ולא רק לתפיסתו, לסת קצרה יותר ורגליים שהותאמו לריצה. עם זאת תחילה סיווגו אותו כשייך למשפחת האליגטוריים.
זוחל זה הגיע לאורך וניזון מזוחלים קטנים יותר שחיו בתקופתו כולל דינוזאורים קטני גוף.
הדרך לכ"ט בנובמבר: פרשת אונסקו"פ וראשית מעורבותו של האו"ם בסכסוך הערבי-ישראלי
הדרך לכ"ט בנובמבר: פרשת אונסקו"פ וראשית מעורבותו של האו"ם בסכסוך הערבי-ישראלי (באנגלית: UNSCOP and the Arab-Israeli Conflict: The Road to Partition) הוא ספר עיון שנכתב בידי החוקר אלעד בן-דרור אשר יצא לראשונה לאור במהדורה בעברית בשנת 2019 בהוצאת יד יצחק בן-צבי. בשנת 2022 יצא לאור מהדורת הספר באנגלית בהוצאת ראוטלג'. הספר עוסק בפועלה של ועדת אונסקו"פ של האו"ם בקיץ 1947.
הוועדה מנתה 11 חברים ממדינות שונות. מטרותיה של הוועדה היו לחקור את שאלת ארץ ישראל ולהגיש המלצות באשר לעתידה הפוליטי. חברי המשלחת שהו בארץ ישראל פחות מארבעים יום, אך עבודתם שינתה את מהלך ההיסטוריה של העם היהודי ושל תושבי הארץ היהודים והערבים מקצה לקצה. לאחר חקירה מאומצת החליטו רוב חברי הוועדה לאמץ כמעט במלואן את התביעות הציוניות שהוצגו להם, והמליצו על סיום שלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל ועל הקמתן של שתי מדינות ריבוניות ועצמאיות: מדינה יהודית, שתשתרע על רוב השטח שבין נהר הירדן לים התיכון, ומדינה ערבית. שתי המדינות היו אמורות לקיים מערכת כלכלית משותפת, על אף ההפרדה הפוליטית ביניהן. ירושלים ובית לחם, יועדו בתוכנית להיות בשליטת האו"ם. המלצות אלה היו הבסיס לדיון שהתקיים ב-29 בנובמבר 1947 במושב העצרת השנייה של האו"ם. לאחר שינויים קלים אומצו ההמלצות על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות בהחלטה מספר 181 המוכרת כתוכנית החלוקה, שבהמשך הביאה להקמת מדינת ישראל.
הספר מציג לראשונה תיאור מקיף של פרשת ועדת אונסקו"פ, על מכלול ההיבטים הקשורים בה. בן-דרור מבקש להעריך כיצד עיצבה אונסקו"פ את מסקנותיה ומה היו התהליכים והמניעים שהביאו להמלצותיה הסופיות. הספר מתבסס על תיעוד ארכיוני רב ומגוון, שחלקו נחשף לראשונה, והגיע למסקנות חדשות בנושא.
הספר זכה בפרס יצחק בן-צבי לשנת ה'תשפ"ג.
Kurzgesagt – In a Nutshell
Kurzgesagt – In a Nutshell (בעברית: קורצגזגט - בקצרה) הוא ערוץ יוטיוב גרמני עם 20 מיליון מינויים, שהוקם על ידי פיליפ דטמר. ערוץ היוטיוב מתמקד בתכני חינוך מונפשים, הנעים בין: אסטרופיזיקה, פסיכולוגיה, פוליטיקה, כלכלה, טבע, מדע בדיוני ומבני-על, פרדוקסים למיניהם, פילוסופיה, בריאות, טכנולוגיה, זיהום הסביבה, אוכל ואנושות. על פי סטיב טיילור, סרטוני הערוץ בדרך כלל באורך של ארבע עד שש עשרה דקות, כאשר רובם זמינים דרך הערוץ הגרמני שלהם- Dinge Erklärt – Kurzgesagt (תרגום מגרמנית: הדברים מוסברים - בקצרה).
בינואר 2022 קורצגזגט פתחו ערוצים בצרפתית, הינדי, יפנית, פורטוגזית, ערבית וקוראנית, בנוסף לערוצים הקודמים שלהם.
ב־22 במאי 2022, עם 18 מיליון מנויים ו־150 סרטונים, קורצגזגט דורגו כערוץ מספר 338 בעולם עם הכי הרבה מנויים.
ההיסטוריה של הערוץ
ערוץ היוטיוב של קורצגזגט נוצר ב-9 ביולי 2013, זמן קצר לאחר שהמייסד, פיליפ דטמר, סיים את לימודיו באוניברסיטת מינכן למדעים שימושיים.
הסרטון הראשון בערוץ, בנושא של האבולוציה, פורסם כעבור יומיים. הסרטונים בערוץ היו פופולריים מהצפוי, ובשש השנים הבאות, עבר הערוץ מפרויקט שפיליפ עבד עליו בזמנו הפנוי, לסטודיו לאנימציה עם צוות של למעלה מ-40 איש.
בשנת 2015, קורצגזגט הוזמנו לעשות סרטון עבור קרן ביל ומלינדה גייטס, ומאז קורצגזגט התחילו לפעמית לעשות סרטונים עבור הקרן. ב־28 בספטמבר 2017, קורצגזגט הצטרפו לפונק של ARD ו-ZDF.
בשנת 2019 הפך קורזגסגט לערוץ הגרמני הראשון עם למעלה מ-10 מיליון מינויים.
Wild (מיני-אלבום)
Wild (בעברית: פְּרָאִי) הוא המיני-אלבום הרביעי של הזמר-יוצר האוסטרלי טרוי סיון. המיני-אלבום יצא לאור ב-4 בספטמבר 2015, על ידי חברות התקליטים EMI אוסטרליה, קפיטול רקורדס ויוניברסל מיוזיק גרופ.
המיני-אלבום הגיע למקום השישי במצעד האלבומים הקנדי, והחמישי במצעד הבילבורד 200.
רקע והפקה
ב-25 ביולי 2015, טרוי סיון הודיע על כך שהוא עתיד להוציא את המיני-אלבום הרביעי שלו וכי הוא יכיל שישה שירים בסך הכל. ב-13 באוקטובר 2015, הוא אף חשף כי גם אלבום הבכורה שלו יופץ בסמוך להפצת המיני-אלבום.
האלבום הופק על ידי אלכס הופ, אלכס ג'יי אל הייוו, סלאמס, בראם אינסקור, פיפ נורמן, קיילב נוט ודאן יום.
סינגלים
השיר "Wild" יצא לאור ב-3 בספטמבר 2015, כסינגל הראשון והיחידי מתוך המיני-אלבום. ב-4 בספטמבר 2015, הוא יצא לאור כסינגל הראשון מתוך אלבום בכורתו של סיון, Blue Neighbourhood.
לשיר יצא רמיקס עם אליסיה קארה שבהמשך יצא כסינגל הרביעי מתוך אותו אלבום הבכורה.
הצלחה מסחרית
המיני-אלבום נכנס היישר אל המקום ה-5 במצעד האלבומים האמריקאי, עם מכירות של 50,000 עותקים בשבוע צאתו. באוקטובר 2015, נודע כי הוא נמכר בארצות הברית בסדר גודל של כ-60,000 עותקים בסך הכל.
מכירותיו של המיני-אלבום בעולם, נכון לספטמבר 2015, עומדות על כ-97,000 עותקים בסך הכל.
יואכים קמרריוס הבן
יוֹאַכִים קַמֶרַרְיוּס הבן (בגרמנית: Joachim Camerarius der Jüngere; 6 בנובמבר 1534 – 11 באוקטובר 1598) היה רופא, בוטנאי, זואולוג והומניסט גרמני.
ביוגרפיה
הוא נולד בנירנברג, בנו של ההומניסט יואכים קמרריוס האב (1500–1574). הקשר של קמרריוס הצעיר עם האנשים המפורסמים של האינטליגנציה הגרמנית של שלהי המאה השש-עשרה נוצר כתוצאה מרשת החברים רבי ההשפעה של אביו - כולל פיליפ מלנכתון ו. לאחר לימודיו המוקדמים בוויטנברג ולייפציג, קמרריוס פנה לעיסוקים רפואיים בהדרכתו של קראטו. בעקבות קראטו, הוא המשיך ללימודי רפואה באוניברסיטת פדובה לפני שקיבל את הדוקטורט שלו באוניברסיטת בולוניה בשנת 1562. הוא חזר לנירנברג שם הקים את הפרקטיקה הרפואית שלו. בשנת 1592 הקימה מועצת העיר נירנברג את הקולגיום מדיקום (Collegium Medicum, מלטינית "מכללה לרפואה"). קמרריוס שימש כדיקן המכללה לרפואה עד מותו. הוא התכתב עם מדענים בולטים מתקופתו כמו גספר בוהין,, תומאס ארסטוס וקונרד גסנר.
עבודתו
אף על פי שהוכשר באסכולה הגלנית הקפדנית לרפואה מבוססת פילוסופיה, קמרריוס הפגין גם את הנטייה הנטורליסטית של גסנר ו. יצירותיו כוללות "הערות על מגפה" (commentariorum de peste), הכולל את המסה "על שיטת השמירה הנכונה וההכרחית מפני הדבקה במזיקים" (נירנברג, 1583), "הגן הרפואי והפילוסופי" (Hortus Medicus et Philosophicus, פרנקפורט 1598), ו"סמלים וסימנים" (Symbola et. Emblemata). בנו (1573–1651) הוציא לאור מהדורה שלאחר המוות של יצירה זו שהוסיפה "מאה" רביעית של סמלים וסימנים מבעלי חיים ימיים וזוחלים לשלוש ה"מאות" שפורסמו קודם לכן שנלקחו מעשבי תיבול וצמחים, בעלי חיים בעלי ארבע רגליים, עופות וחרקים. יואכים קמרריוס פרסם גם מהדורה פופולרית מאוד של פירושיו של מאטיולי על פדניוס דיוסקורידס (פרנקפורט 1586).
ג'ף בזוס
ג'פרי פרסטון "ג'ף" בזוס (באנגלית: Jeffrey Preston "Jeff" Bezos; נולד ב-12 בינואר 1964) הוא יזם, נדבן ואיש עסקים אמריקאי. בזוס הוא מייסד, יו"ר הדירקטוריון ולשעבר נשיא ומנכ"ל של חברת אמזון. נכון לאוגוסט 2023 הוא האדם השלישי העשיר בעולם, עם הון המוערך בכ-155 מיליארד דולר.
ביוגרפיה
בזוס נולד בשם ג'פרי פרסטון יורגנסן (Jeffrey Preston Jorgensen) באלבקרקי, ניו מקסיקו שבארצות הברית. הוריו הם טד יורגנסן, לוליין בקרקס, וג'קי גייס, שילדה אותו כשהייתה בת 16. נישואי הוריו נמשכו מעט למעלה משנה. משפחתהּ של אימו התיישבה בטקסס ובמשך הזמן רכשה חווה בת 101,000 דונם בקוטולה. סבו מצד אמו היה המנהל האזורי של הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית באלבקרקי. הוא הקדים לפרוש לגמלאות ובילה בחווה זמן רב עם נכדו, ששהה שם בקייצים רבים ועבד איתו. כבר בצעירותו הפגין בזוס כישרון מכני מרשים: כפעוט ניסה לפרק את העריסה שלו עם מברג. כשהיה בן חמש נישאה אמו בשנית, הפעם למיגל בזוס. מיגל נולד בקובה, וכשהיה בן 15 היגר לארצות הברית לבדו. הוא למד באוניברסיטת אלבקרקי, התחתן ואימץ את ג'ף כבנו החוקי. לאחר הנישואים עברה המשפחה ליוסטון שבטקסס, ומיגל החל לעבוד כמהנדס באקסון מוביל. מיגל בזוס העניק לבנו המאומץ חינוך ליברטריאני הסולד ממעורבות ממשלתית בחייו הפרטיים והכלכליים של האזרח.