cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גומחת תאי גזע
במהלך ההתפתחות העוברית התנאים המשתנים בגומחות תאי הגזע, מעודדים חלוקה והתמיינות של תאי הגזע לקבלת הרקמות הבשלות השונות. אצל אנשים בוגרים הגומחות שומרות על תאי הגזע במצב שקט עד למצב פציעה בה תאי הגזע מופעלים לחדש את הרקמה הפגועה. דוגמאות לגומחות תאי גזע באדם בוגר הן במח העצם, בבסיס זקיקי השערות ובקריפטות של המעיים.
פאבלו פריג'וני
פאבלו פריג'וני (בספרדית ובאיטלקית: Pablo Prigioni; נולד ב-17 במאי 1977 בריו טרסרו, ארגנטינה) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל ארגנטינאי ממוצא איטלקי. פריג'וני שיחק בעמדת הרכז, וגובהו 1.93 מטר.
קריירת מועדונים
פריג'וני החל לשחק כדורסל במספר קבוצות מקומיות מעיר הולדתו. בגיל 19 הוא החל את הקריירה המקצועית שלו, כשעבר לשחק בקבוצת הבוגרים של בלגרנו סן ניקולס. לאחר עונה אחת עבר פריג'וני לאובראס סניטריאס, אחד מהמועדונים המובילים בליגה הארגנטינאית.
באובראס סניטריאס הציג יכולת גבוהה וכושר מנהיגות, אך זו לא הספיקה לקבוצתו להעפיל למשחקי הפלייאוף בליגה. בתום העונה התעניינו מספר קבוצות בכירות מליגת העל הספרדית בהחתמתו בעקבות יכולתו הגבוהה, אך לבסוף חתם בפואנלברדה, ממדריד.
פריג'וני שיחק בטאו ויטוריה עד 2009, כשבמשך עונותיו בקבוצה זכה איתה פעם אחת באליפות הליגה, פעמיים בגביע המלך וארבע פעמים בגביע הסופרקאפ. בתקופתו בקבוצה אף נרשם ההישג הגדול ביותר שלה באירופה כשהעפיל עימה ארבע פעמים ברציפות לפיינל פור היורוליג, כשבפעם הראשונה הגיע עימה עד לגמר, שבו לבסוף נוצחו על ידי מכבי תל אביב.
פריג'וני חתם ב-2009 בריאל מדריד בה שיחק שנתיים ובקיץ 2011, חזר לשחק בשורות ויטוריה.
בשנת 2012, כשהוא בן 35, צורף לניו יורק ניקס מליגת ה-NBA בתור הרוקי המבוגר ביותר בהיסטוריה של הליגה. הוא שיחק בניקס למשך שלוש עונות, שלאחריהן עבר ליוסטון רוקטס ואז ללוס אנג'לס קליפרס, עד פרישתו בסיום עונת.
קריירה בינלאומית
פריג'וני השתייך לסגל הנבחרת הלאומית של ארגנטינה משנת 2003. כחלק מהנבחרת הלאומית זכה שלוש פעמים במדליית כסף באליפות אמריקה ב-2003, ב-2005 וב-2007, וכן במדליית ארד באולימפיאדת בייג'ינג. כמו כן, שיחק עימה באליפות העולם ב-2006.
קריירת אימון
לקראת עונת מונה פריג'וני למאמן קבוצת סאסקי בסקוניה, בה שיחק למשך שבע עונות ושימש בה כקפטן. אחרי פתיחת עונה לא מוצלחת פוטר פריג'וני מאימון הקבוצה אחרי שמונה משחקים בלבד. אחרי חמישה חודשים הצטרף לקבוצת ברוקלין נטס מה-NBA בתור עוזר מאמן.
תארים בקריירה
עם אליקנטה: עם טאו ויטוריה: עם נבחרת ארגנטינה:
ג'ון קיוזאק
ביוגרפיה
קיוזאק נולד באילינוי שבארצות הברית, למשפחה אירית-קתולית. הוריו הם הסופר, השחקן והמפיק ריצ'רד ג'יי "דיק" קיוזאק (1925–2003), במקור מניו יורק, ואן פולה "ננסי" (לבית קרולן) קיוזאק, במקור ממסצ'וסטס, מורה למתמטיקה לשעבר ופעילה פוליטית. אחיו הגדולים של ג'ון אן וג'ואן הם גם שחקנים. לקיוזאק שני אחים נוספים, ביל וסוזי. המשפחה עברה ממנהטן, ניו יורק, לאילינוי זמן קצר לפני שנולד. קיוזאק סיים את בית הספר התיכון אוונסטון טאון ב-1984, שם התיידד עם השחקן ג'רמי פיבן
קיוזאק למד באוניברסיטת ניו יורק ונשר לאחר שנה.
קריירה
קיוזאק החל לשחק בסרטי קולנוע בתחילת שנות ה-80, בין סרטיו הראשונים היו: "הבוגרים" (1983) לצד קיאנו ריבס, "בת שש-עשרה הייתי" (1985) לצידה של מולי רינגוולד, "אני והחברה" (1986), "משדרים חדשות" (1987) בתפקיד אורח של שליח המגיע למשרד, "מפת הלב האנושי" (1992) בתפקיד שרטט המפות, "בוב רוברטס" (1992) בתפקיד אורח כמנחה ו"קליעים מעל ברודוויי" (1994).
ב-1992 שיחק בסרטו של וודי אלן "צללים וערפל", הומאז' ל, לצד מיה פארו, ג'ון מלקוביץ' ומדונה.
ב-1999 כיכב בסרט להיות ג'ון מלקוביץ', סרט קומדיה-פנטזיה שזכה לשבחי הביקורת והיה גם להיט בקופות.
ב-2001 כיכב בסרט "בדיוק כשהתאהבנו", קומדיה על זוג שנפגש והתאהב בזמן שהלכו לקנות כפפות לבני הזוג שלהם. באותה שנה גם כיכב בסרט "אמריקה מאוהבת", לצד ג'וליה רוברטס, בילי קריסטל וקתרין זיטה-ג'ונס, קומדיה רומנטית העוסקת במשבר חיי נישואין ועוקצת את תעשיית הראיונות ויחסי הציבור ההוליוודית.
ב-2003 שיחק בסרט הדרמה "משחק המושבעים", על פי ספרו של ג'ון גרישם.
ב-2007 כיכב בסרט האימה "1408", לצד סמואל ל. ג'קסון, על פי סיפור קצר מאת סטיבן קינג. באותה שנה כיכב גם בסרט המדע הבדיוני "עולם משלו".
ב-2008 כתב, הפיק וכיכב בסרט "מלחמה בע"מ", פארודיה פוליטית על רוצח שכיר שנשלח לחסל איל נפט.
ב-2009 שיחק בסרט "2012", סרט אסון המתייחס לנבואתו של לוח השנה של המאיה שהעולם עתיד להיחרב ב-21 בדצמבר 2012.
ב-2010 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקומדיה "מכונת זמן בג'קוזי", בתפקיד ראשי בסרט "שאנגחאי", מותחן רומנטי המתרחש בימי מלחמת העולם השנייה. קיוזאק שיחק חייל אמריקאי, שמגיע לעיר הסינית בחודשים שלפני ההתקפה על פרל הארבור, רק כדי לגלות שחברו הטוב נהרג והוא יוצא לחקור את נסיבות מותו.
ב-2012 שיחק בסרט הביוגרפי "העורב", בתפקיד הסופר אדגר אלן פו.
ב-2014 כיכב בסרט "אהבה וחסד", סיפורו של הגאון המוזיקלי בריאן וילסון, מנהיג להקת ההביץ' בויז, הוא שיחק בתפקיד בריאן וילסון בבגרותו.
ב-2017 שיחק בסרט הפשע "ארסנל", בכיכובם של ניקולס קייג' ואדריאן גרנייה.
ב-2020 כיכב בסדרת הטלוויזיה "אוטופיה", דרמת מדע בדיוני, שעובדה על ידי גיליאן פלין מהסדרה הבריטית המקורית משנת 2013.
חיים אישיים
בעברו, התאמן כשני עשורים בקיקבוקס לקראת צילומי הסרט "אמרי לי כן", ולו חגורה שחורה רמה שש בשיטת יוקידוקאן.
ב-2003 חתם על עצומה, יחד עם כוכבי הוליווד נוספים, נגד היציאה למלחמת עיראק.
ב-2016 וב-2020 תמך בקמפיין הבחירות לנשיאות ארצות הברית של מועמד המפלגה הדמוקרטית, ברני סנדרס.
קיוזאק הביע את תמיכתו בעד הפלסטינים ונגד מדיניות ישראל מספר פעמים: ב-2014 במהלך מבצע צוק איתן מתח ביקורת על הפצצות צה"ל בעזה, ב-2018 כשהזמרת הניו זילנדית לורד ביטלה את הופעתה בארץ עקב לחץ מארגון ה-BDS, הוא היה מבין אלפי האמנים שחתמו על העצומה שגרמה לכך. ב-2019 פרסם כרזה אנטישמית בחשבון הטוויטר שלו בה נראת יד ענקית עליה מציור מגן דוד מוחצת קבוצת אנשים וציטוט של פעיל ניאו־נאצי בשם קווין אלפרד סטורם: "כדי לדעת מי שולט בך, בדוק את מי אינך יכול לבקר" שמיוחס בטעות לפילוסוף הצרפתי וולטר. קיוזק הגן על הפוסט מספר פעמים בטרם התנצל וטען כי "בוט השתלט לו על החשבון".
כריס קולמן
כשחקן, שיחק קולמן בדרך כלל כמגן, אם כי לפעמים הוצב גם בחלק ההתקפי. הוא החל את הקריירה במנצ'סטר סיטי. בשנת 1987, עזב והחל בקריירה בקבוצה בעיר בה נולד, סוונסי סיטי. בשנת 1991, הצטרף לקריסטל פאלאס, איתה שיחק בפרמייר ליג. לאחר מכן עבר לאלופת אנגליה, בלקברון רוברס בה שיחק עונה וחצי עד שעבר לפולהאם, איתה עלה מהליגה השלישית עד הליגה הראשונה.
קולמן גם הופיע 32 פעמים במדי נבחרת ויילס. קריירת המשחק שלו הסתיימה בגיל 32, לאחר שהיה מעורב בתאונת דרכים בה שבר את הרגל ונאלץ לפרוש.
את קריירת האימון שלו החל בקבוצה בה פרש, פולהאם. בעונתו המלאה הראשונה כמאמן, הוליך את המועדון למקום התשיעי בפרמייר ליג. לאחר שעזב את פולהאם, מונה קולמן למאמן ריאל סוסיאדד הספרדית. הוא חזר לאנגליה ב-2008 על מנת לאמן את קובנטרי סיטי, אך פוטר במאי 2010 בעקבות רצף תוצאות לא טובות. לאחר מכן, אימן קולמן את לאריסה היוונית אך עזב לאחר חצי עונה בלבד. בשנת 2012, נכנס לתפקיד מאמן נבחרת ווילס לאחר פיטוריו של גארי ספיד, והוביל את הנבחרת ליורו 2016, הטורניר הגדול הראשון של הנבחרת מאז מונדיאל 1958.
שנותיו הראשונות וקריירת מועדונים
קולמן נולד בסוונסי, לאב אירי. הוא התחנך בבית הספר קתולי, סנט ג'וזף. לקולמן שתי אחיות.
קריסטל פאלאס
לאחר ארבע שנים בסוונסי, בשנת 1991 קולמן הוחתם על ידי קריסטל פאלאס, תמורת דמי העברה סביב ה-270,000 ליש"ט, כולל אחוזים מכל מכירה עתידית. פאלאס סיימה במקום העשירי בעונה הראשונה של קולמן בסלהרסט פארק, אך ירד עמה לליגה השנייה בסיום עונתו השנייה במועדון. (למרות זאת הגיעו לחצי גמר גביע הליגה). בעונה שלאחר מכן סיימו במקום הראשון בצ'מפיונשיפ ושבו לפרמייר ליג. הקבוצה שיחקה היטב בעונת 1994/95 והגיעה לשלב חצי גמר גביע ה-FA וגביע הליגה האנגלית כאשר קולמן אחד מהשחקנים המרכזיים בקבוצה. עם זאת, פאלאס שבה לליגת המשנה בסיום העונה, במידה רבה נוכח החלטתה של התאחדות הכדורגל האנגלית לצמצם את הפרמייר ליג מ-22 ל-20 קבוצות, פאלאס איישה את מקומה של היורדת הרביעית דבר שהוביל לעזיבתו.
בלקברן רוברס
בלקברן לא הצליחה לשמור על תואר האלופה בעונת 95/96 וסיימה במקום השביעי מיקום שגם לא נתן כרטיס לגביע אופ"א.
קולמן ערך 28 הופעות במועדון במהלך עונה וחצי. לאחר שהרבה לשבת על הספסל, לא מעט בעקבות פציעה טורדנית, החליט לעזוב לפולהאם אף על פי שזו שיחקה בליגה השנייה.
פולהאם
פולהאם, שיחקה בליגה השנייה והייתה בבעלותו של מוחמד אל פאייד המצרי, האחרון החליט לשלם עבור קולמן סכום שיא בשביל המועדון, 2.1 מיליון לירות שטרלינג, בסוף עונת 1997. קולמן הפך במהירות למנהיג הקבוצה ולקפטן המועדון, והוביל את פולהאם תחת המנג'ר קווין קיגן בעונת 1998/1999 לליגה הראשונה. קולמן נשאר קפטן קבוע גם תחת המנהל החדש ז'אן טיגנה. את עונת 2000/2001 פתחה הקבוצה בצורה טובה בכיכובו של קולמן. עם זאת, הקריירה של קולמן הסתיימה למעשה באמצע העונה, לאחר ששבר את רגלו בתאונת דרכים ליד Bletchingley ב־2 בינואר 2001. הוא מעולם לא התאושש מפציעה זו אף על פי ששיחק בקבוצת המילואים במרץ 2002, כשלמעשה המשחק שימש אינדיקציה לכך שהוא לעולם לא ישוב לשחק ברמות הגבוהות בכדורגל. הוא הודיע ​​על פרישתו כשחקן באוקטובר 2002, אך נשאר במועדון כחלק מצוות האימון.
קריירה בינלאומית
לקולמן הייתה אפשרות לשחק עבור המדינה בה נולד, ויילס, אך באותה מידה היה יכול לבחור לשחק גם עבור נבחרת אירלנד מפני שאביו נולד בדבלין, או בארצות הברית באמצעות סבו מצד אמו שהיה יליד המדינה.קולמן בחר לייצג את מולדתו ויילס כבר בגילאי בית ספר, נבחרות הנוער, הנבחרת עד גיל 21 והנבחרת הבוגרת. הופעת הכדורגל התחרותית היחידה שלו לאחר הפציעה הקשה שבעקבותיה פרש הייתה בנבחרת ויילס ב-14 במאי 2002, אז נקרא לסגל כמחליף לדני גבידון, ונכנס כמחליף לדקות הסיום בניצחון 0–1 על גרמניה באצטדיון המילניום.
פולהאם
קולמן הצטרף לצוות האימון של פולהאם באוקטובר 2002 תחת טיגנה. באפריל 2003, ירש את הצרפתי כמאמן זמני והציל את פולהאם מסכנת ירידה. הוא מונה למאמן הקבוע של הקבוצה במאי 2003, מינוי שהפך אותו למאמן הצעיר ביותר בפרמייר ליג.
בעונה הראשונה המלאה שלו בתפקיד, הוביל את פולהאם למקום התשיעי המפתיע, בעיקר כיוון שלדעת רבים היה קולמן עשוי להיות המאמן המפוטר הראשון לעונה. רבים משחקני המפתח של פולהאם, כגון אדווין ואן דר סאר, לואיס סאהה, לואיש בואה מורטה ועוד, נמכרו בשנים הבאות ופולהאם לא הצליחה לשחזר את ההצלחות תחת קולמן אף על פי שנשאר עמה בליגה הבכירה ללא בעיות. הוא פוטר ב-10 באפריל 2007 במהלך שהפתיע רבים כיוון שפוטר לאחר שבעה משחקים בהם הקבוצה לא הפסידה ועמדה 4 נקודות מעל הקו האדום.
קובנטרי סיטי
קולמן מונה למאמן קובנטרי סיטי ב-19 בפברואר 2008, וחתם על חוזה לשלוש וחצי שנים. הוא החליף את אייין דאוי, שפוטר על ידי הבעלים החדש ריי רנסון. הקבוצה שיחקה באותם ימים בצ'מפיונשיפ.
לאריסה
ב־26 במאי 2011, מונה קולמן למאמן בקבוצת לאריסה היוונית. בינואר 2012, קולמן הודיע ​​כי בגלל בעיות כספיות אליה המועדון, הוא עוזב את תפקידו.
נבחרת ויילס
ב-19 בינואר 2012 מונה קולמן למאמנה של נבחרת ווילס, כשירש את חברו, גארי ספיד שפוטר בנובמבר 2011.
למרות משחק ידידות שנערך בחודש פברואר, קולמן נתן לעוזר המאמן של ספיד, אוסיאן רוברטס, להדריך באותו משחק, ואת הופעת הבכורה שלו על הקווים ערך קולמן ב-27 במאי בניו ג'רזי באצטדיון מטלייף נגד מקסיקו והפסיד 0–2.
המשחק הרשמי הראשון של ווילס בהדרכת קולמן היה ב-7 בספטמבר 2014 נגד בלגיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. קולמן ונבחרתו הפסידו 0–2 במשחק שנערך בבלגיה. ארבעה ימים לאחר מכן בנובי סאד, ווילס הובסה 1–6 לסרביה, קולמן אמר באוקטובר 2015 כי שקל לעזוב את תפקידו לאחר התבוסה. לאחר שהפך למאמן הנבחרת הראשון שהפסיד בכל חמשת המשחקים הראשונים שלו, קולמן השיג את הניצחון הראשון שלו ב-12 באוקטובר 2014, ניצחון 1–2 על נבחרת סקוטלנד. ב־26 במרץ 2015, מול קרואטיה בגביע המדינה באצטדיון ליברטי בווילס, ווילס הובילה 0–1 ברוב שלבי המשחק מפנדל של גארת' בייל, אך שני שערים מאוחרים של היריבה גנזו כל סיכוי של הנחרת להעפיל למונדיאל 2014 ונבחרתו של קולמן סיימה במקום החמישי והמאכזב.
באוקטובר 2015 הוביל קולמן את ויילס למקום הטוב ביותר אי פעם בדירוג העולמי של פיפ"א, המקום השמיני. ב-10 באוקטובר הבטיחה הנבחרת את השתתפותה בטורניר יורו 2016, הטורניר הגדול הראשון של הנבחרת מאז 1958. הקבוצה עלתה שלב נוסף, כשהיא מעפילה מהמקום הראשון בבית אליו הוגרלה בטורניר שנערך בצרפת, תוך שהיא מקדימה נבחרות כמו אנגליה ורוסיה, בשלב הבא הדיחה את צפון אירלנד ובשלב רבע הגמר את בלגיה החזקה. רק בחצי הגמר הודחה נבחרתו של קולמן לאחר הפסד 0–2 לפורטוגל, שלבסוף גם זכתה בתואר. קולמן קיבל התעניינות ממספר מועדונים עקב ניהולו המוצלח בטורניר, אך החליט להישאר כמאמן הנבחרת.
ב-23 במאי 2016, הוכרז במסיבת עיתונאים של התאחדות לכדורגל מוויילס כי קולמן חתם על הארכת חוזה לשנתיים נוספות וידריך את הנבחרת בקמפיין מוקדמות מונדיאל 2018. ההפסד הביתי של ויילס 1–0 לאירלנד ב-9 באוקטובר 2017 חיסל את סיכויי הנבחרת להעפיל לטורניר וקולמן התפטר מתפקידו בעקבות הכישלון ב-17 בנובמבר.
סנדרלנד
ב-19 בנובמבר 2017 מונה קולמן למאמנה של סנדרלנד מהצ'מפיונשיפ, קולמן החליף את סיימון גרייסון שפוטר. גרייסון פוטר לאחר שהקבוצה הידרדרה למיקום שעלול להוביל אותה לירידת ליגה נוספת. קולמן הוחתם על מנת להציל את הקבוצה מירידת ליגה נוספת בתוך שנתיים. המשחק הראשון של קולמן כמאמן היה בהפסד 2–1 לאסטון וילה, יומיים לאחר מינויו. עד לסיום שנת 2017 סנדרלנד בהדרכתו צברה 11 נקודות, מתוך עשרים וארבע אפשריות, כמות שעזרה לה קצת להתרומם מעל האזור המוביל לירידת ליגה.
במהלך חלון ההעברות בחורף, התבשר קולמן כי יו"ר המועדון אליס שורט מסרב להשקיע כסף בהבאת שחקנים, כאשר איש העסקים האמריקאי הודיע ​​על כוונותיו למכור את המועדון. אמנם הקבוצה החתימה מספר שחקנים אך כולם באו בעברה חופשית ללא עלות. דברים אלו אומתו בסדרה התיעודית על הקבוצה "סנדרלנד עד המוות", בה משתתף גם קולמן.
לאחר סיום חלון ההעברות, המשיכה סנדרלנד להיות באזור המסוכן לירידת ליגה. בששת משחקי הליגה האחרונים רשמה הקבוצה שלוש תוצאות תיקו ושלושה הפסדים וירדה ליגה נוספת. ב-29 באפריל 2018 פוטר קולמן זמן קצר לאחר מכירת המועדון.
חביי צ'יינה פורצ'ן
קבוצתו של קולמן נקלעה למאבקי תחתית עם ניצחון אחד בתשעה מחזורים פוטר קולמן ב-15 במאי 2019.
חיים אישיים
קולמן נשוי לעיתונאית ומגישת הטלוויזיה שרלוט ג'קסון, לזוג נולד בן בסוף 2014.
בחודש יוני 2010, במהלך מונדיאל 2010, קולמן עבד כפרשן עבור ITV, הוא עבד גם כפרשן בסקיי ספורט.
סטטיסטיקות כמאמן
נכון ל-10 במרץ 2019
זאנוני
זאנוני (סיפור רוזנקרויצרי) (באנגלית: Zanoni) הוא רומן אנגלי מאת הסופר הבריטי אדוארד בולוור-ליטון שהופיע בשנת 1842. זהו סיפור אהבה וחניכה רוחנית.
עלילה
הסיפור מתחיל בעיר נאפולי, בה שוכן זאנוני. אליה מגיעים צעירים בריטיים על מנת לממש את אמנות הציור והמוזיקה. אחד מהם הוא הצייר גלינדון, המתאהב בשחקנית התיאטרון ויולה. במהלך התאהבות זו פוגש את המורה הרוחני שלו. תחילה הוא מתעמת עמו ולאט לאט במהלך הסיפור, זוכה להתגלויותיו ברמות רוחניות וארציות שלא הכיר קודם. גלינדון עובר לאחר מכן ללמוד אצל מז'נור המורה הרוחני המדעי, בעל החזות הנוקשה, מתוך רצון לרכוש ידע רוחי. הוא מתקדם לאט מדי, בתהליך החניכה של האגודה הרוחית. לאחר מכן מגיע ללונדון ושם בונה את חייו מחדש. פוגש שוב את ויולה כעבור מספר שנים, ומצליח לשכנע אותה לצאת עמו למסע מפרך. בפריז, הוא מתמודד על חייו מול רובספייר, וזוכה לפתע לתמיכה בלתי צפויה. במקביל אנו עדים להתמודדות עזה של זאנוני בין שאיפותיו המנוגדות לארציות ולרוחניות. בין אהבתו לבני האדם ואהבתו לאלוהים. במהלך התחבטויותיו אלה הוא נועד לא פעם עם ידידו המורה מז'נור, שאיננו מביע כל תמיכה בהחלטתו של זאנוני, להפך.
גדעון גולדנברג
ביוגרפיה
גדעון גולדנברג נולד ב-1930 בתל אביב וגדל בכפר אז"ר, שם למד בבית הספר העממי. בהמשך למד ב"תיכון חדש" בתל אביב.
ב-1947 הצטרף לפלמ"ח ובמלחמת העצמאות שירת בגדוד השלישי של הפלמ"ח. במלחמת ששת הימים זכה לצל"ש ממפקד פלוגתו על גילוי אומץ לב וקור רוח בקרב בירושלים.
למד באוניברסיטה העברית בירושלים לשון עברית ומקרא לתואר הראשון, ולשון עברית לתואר השני. את עבודת הגמר שלו, עבודה בלשנית־פילולוגית שבה ההדיר את כתבי היד של "שער השמים" לגרשון בן שלמה, כתב בהדרכת פרופ' נ"ה טור־סיני. גולדנברג גם עבד עמו באקדמיה ללשון העברית, ובמפעל המקרא של האוניברסיטה העברית. הוא התמחה בשפות השמיות העתיקות והמודרניות (עברית, אכדית, ערבית, לשונות אתיופיה, ארמית) ולמד גם שפות אחרות: יוונית עתיקה, לטינית, קופטית וטורקית. כמו כן ידע אנגלית, צרפתית, רוסית, גרמנית, איטלקית ויידיש. בהדרכת מורהו פרופ' יעקב פולוצקי, שראה בו בחיר תלמידיו וממשיך דרכו, כתב את עבודת הדוקטור שלו על "מערכת-הזמנים האמהרית", אותה השלים בשנת 1966.
ב-1959 החל ללמד באוניברסיטת תל אביב. הוא הקים בה את החוג לערבית (עם פרופ' מאיר יעקב קיסטר) ועמד בראשו כשלוש שנים, וכן הקים בה את החוג לבלשנות שמית, ועמד בראשו כעשרים שנה.
ב-1987 עבר ללמד באוניברסיטה העברית (שעסק בה בהוראה חלקית שנים רבות קודם לכן) בחוג לבלשנות ובחוג ללשון העברית, ואף שימש ראש חוג בשני החוגים האלה. היה מופקד על הקתדרה לשפות שמיות עתיקות ע"ש קספאר לוויאס.
בשתי האוניברסיטאות הדריך תלמידי מחקר בכתיבת עבודות דוקטור על כל השפות השמיות בנושאים מגוונים. לימד גם בהולנד, בארצות הברית ובאתיופיה.
בשנת תשל"ג (1973) נבחר לחבר יועץ של האקדמיה ללשון העברית, ובשנת תשל"ט (1979) נבחר לחבר מלא. היה חתן פרס ישראל לבלשנות לשנת תשנ"ג (1993). ב-1996 נבחר לחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, וב-1999 נבחר לחבר זר של האקדמיה הבריטית.
גדעון גולדנברג נפטר ב-30 ביולי 2013. הוא הותיר אחריו את אשתו, אשת הלשון וחברת האקדמיה ללשון העברית אסתר גולדנברג, בן ובת ונכדים.
מחקריו ופרסומיו
מחקריו הבלשניים רחבי היריעה של גדעון גולדנברג עוסקים בכל הלשונות השמיות על גלגוליהן, מסורותיהן ודברי מדקדקיהן – וגם בבלשנות כללית.
מחקריו לשם קבלת תואר מוסמך ותואר דוקטור: ספריו:
ספרים בעריכתו:
לקריאה נוספת
ביבליוגרפיה של פרסומיו:
איאן רוברטס
איאן רוברטס (באנגלית: Ian Roberts; נולד ב-31 ביולי 1965) הוא שחקן רוגבי בעבר מאוסטרליה בשנות ה-80 וה-90 ושחקן נבחרת הרוגבי של אוסטרליה בשנים 1990–1994.
בשנת 1995 יצא רוברטס מהארון ובכך היה לשחקן הרוגבי הראשון בעולם ולספורטאי אוסטרלי בכיר הראשון שהוא הומו גלוי.
ביוגרפיה
בשנת 2000 זכה רוברטס במדליית הספורט האוסטרלי על תרומתו להישגים הבינלאומיים של אוסטרליה בליגת הרוגבי. היה חבר בצוות שופטי ליגת הרוגבי הלאומית בשנות ה-2000.
חייו האישיים
בשנת 1995 סיפר רוברטס על זהותו המיניות בראיונות לעיתונים ולטלוויזיה. באופן כללי הוא זכה לתמיכה בקרב שחקני הרוגבי באוסטרליה. בשנת 1997 יצא לאור ספר אודותיו, "לגלות", שניכתב על ידי פול פרימן.
לאחר שפרש מספורט מקצועי החל ללמוד במכון הלאומי לאמנויות הבמה שבסידני. הוא הופיע במספר סרטים ובסדרות טלוויזיה בתפקידים קטנים.
בשנת 2005 הגיע רוברטס לשלב הגמר בתוכנית הטלוויזיה "רוקדים עם כוכבים" ביחד עם נטלי לאו.
בשנת 2010 ביקר רוברטס את האלופה האולימפית בשחייה סטפני רייס וכינה אותה אידיוטית מושלמת לאחר שלעגה לקבוצת הרוגבי של דרום אפריקה בטוויטר וקראה להם "הומואים" ("faggots").
ג'ודי גריר
ג'ודית' תרזה אוונס (באנגלית: Judith Therese Evans; נולדה ב-20 ביולי 1975), המוכרת בשם הבמה ג'ודי גריר (Judy Greer), היא שחקנית, תסריטאית ובמאית קולנוע אמריקאית.
ביוגרפיה
נולדה בדטרויט, מישיגן שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-קתולית. אמה מולי אן (לבית גריר) היא מנהלת בית חולים ונזירה לשעבר. אביה ריצ'רד אוונס הוא מהנדס מכונות. לפני לימודי המשחק שלה, גריר למדה במשך 10 שנים בבית ספר לריקוד של באני סאנפורד. למדה בתיכון על שם וינסטון צ'רצ'יל בליבוניה. בוגרת בית הספר לאמנות התיאטרון שבאוניברסיטת דיפול, ב-1997.
קריירה
תפקידה הראשון היה בסדרת הטלוויזיה "משפחה בהפרעה" בתור מזכירה של ג'ורג' בלות'. גריר אף שיחקה במספר רב של סרטים שהצליחו בקופות כמו: "נשיקה בין חברים", "למות מצחוק","אדפטיישן", "הכפר", "פתאום 30", "מארגנת החתונות", "27 שמלות", הפטיש העברי" ו"הטורניר".
בשנת 2006 היא גילמה את אקורדו בקומדיה המוזיקלית "אמריקן דרימז" לצד מנדי מור ויו גרנט.
בשנת 2008, היא השתתפה בסדרת הטלוויזיה "היועצת" בתפקיד הראשי, אך הסדרה ירדה מהמסכים לאחר שבעה פרקים. ב-2009 עד 2011 דיבבה בסיטקום האנימציה "גלן מרטין, DDS" שיצרו מייקל אייזנר ואריק פוגל ושודרה בניקלודיאון.
בשנת 2011 הופיעה גריר בסדרה "מד לאב" לצידה של שרה צ'וק וג'ייסון ביגס. בנוסף, בשנת 2011 חזרה גריר לסדרה שני גברים וחצי בתפקיד בריג'ט שמידט, גרושתו של וולדן שמידט (אשטון קוצ'ר), ובשנת 2007 שיחקה גריר בסדרה את הדודה מיירה לשני פרקים.
בנובמבר 2016 שיחקה בסרט הדרמה "כל מה שהיה לנו" (All We Had) שביימה קייטי הולמס וגם משחקת בתפקיד ראשי.
ב-2017 שיחקה בסרט "כוכב הקופים: המלחמה", הסרט התשיעי בסדרת "כוכב הקופים" המבוססת על הרומן מאת פייר בול.
חיים אישיים
משנת 2011 היא נשואה למפיק הטלוויזיה דין אי. ג'ונסן.
ב-2014 סיפרה שהחלה לעשות מדיטציה טרנסצנדנטלית.
חיתום
חיתום הוא מונח המשמש בתחומים פיננסיים שונים והוא מתייחס תהליך בו חברת ביטוח או גוף פיננסי אחר מעריך את הסיכון במתן הלוואה או ביטוח ללקוח וקובע את המחיר או הריבית בהתאם לסיכון זה.
בביטוח, תהליך החיתום הוא הליך ההחלטה של חברות הביטוח האם לקבל את המועמד כמבוטח ואם כן – באילו תנאי פוליסה, גובה הפרמיה, היקף הכיסוי וכיוצא בזה.
בשוק ההון, חיתום הוא חלק חשוב בתהליך גיוס ההון או החוב לחברות מקרב משקיעים מוסדיים ומקרב הציבור בדרך של הנפקה פרטית או ציבורית. מבצעי תהליך החיתום הם גופים בעלי מומחיות בעניין זה, ונקראים בשם "חתמים".
הליך החיתום בתחום הביטוח
חיתום הוא הערכת הסיכון לכל אירוע ביטוחי וקביעת מחיר הפוליסה המתאים לו, כך שכלל מחירי הפוליסות יהיה רווחי לחברת הביטוח. על מנת לבצע חיתום, חברות הביטוח מעריכות את ההסתברות להתרחשות אירוע ביטוחי באמצעות מודלים סטטיסטיים לחישוב הסיכון – תחום עיסוק הקרוי אקטואריה.
תפקיד החתם הוא לבדוק ולוודא כי כל תנאי הסף שקבעה חברת הביטוח עבור הפוליסה מתקיימים ולתמחר את הפוליסה בהתאם לסיכון, כלומר הסתברות קרות האירוע הביטוחי. זאת בעזרת נתונים אשר מוסר המבוטח ומשמשים לחישוב מחיר הפוליסה אותו תציע לו חברת הביטוח באמצעות נוסחה קבועה מראש.
הליך החיתום בשוק ההון
כאשר חברה פרטית מעוניינת להפוך לחברה ציבורית או כאשר חברה ציבורית מעוניינת לגייס הון נוסף/חוב, היא זקוקה לליווי של חתם שיסייע לה בתהליך שיווק ההנפקה בקרב המשקיעים המוסדיים ובקרב הציבור.
תפקידי החתם כוללים ליווי החברה בהכנת התשקיף, הכנת מצגת חברה במשותף עם החברה המנפיקה, גיבוש האסטרטגיה השיווקית והכנת החברה לקראת פגישותיה עם המשקיעים המוסדיים, יישום ובחינת האסטרטגיה במצגות הכנה מקדימות, תיאום הפגישות עם משקיעים מוסדיים ומשקיעים פוטנציאלים אחרים, ליווי החברה בפגישותיה עם המשקיעים (RoadShow), ניהול המשא ומתן בין החברה למשקיעים המוסדיים בנוגע לתנאי העסקה, פרסום תנאי העסקה, ביצוע המכרז ביום ההנפקה וסליקת הכסף.
החתם מקבל עמלה מהחברה המנפיקה בעבור התמורה לביצוע ההליך.
התחייבות חיתומית
אם נחתם הסכם חיתום בין החברה לחתם, החתם מתחייב לרכוש מאת החברה את היחידות המוצעות (כולן או חלק מהן לפי ההסכם) בהתאם למחיר עליו סוכם בתשקיף לפי תנאי ההנפקה לתשקיף. החתם חתום על התשקיף, כפי שנדרש על פי חוק, דבר המחייב אותו להיות אחראי לכל הפרטים המצויים בתשקיף. התחייבות זו משמשת את החברה כ"תעודת ביטוח" להצלחת גיוס ההון הדרוש לה. החתם נוטל על עצמו סיכון ברכישת ני"ע אלו מאחר שהוא עשוי להיתקל בקושי למכור את נייר הערך (מסחר נמוך בנייר) או למכור בהפסד (חברה שאיננה נתפסת כאטרקטיבית על ידי המשקיעים). בגין ההתחייבות החיתומית, החברה תשלם לחתם עמלה אשר סוכמה מראש במסגרת הסכם החיתום. במסגרת הסכם החיתום על החתם להצהיר כי הוא עומד בכל הסייגים המנויים בתקנה 10 לתקנות ניירות ערך (חיתום), (תיקון), התשס"ז – 2007 בהקשר להתחייבותו החיתומית על פי הסכם החיתום.
הליך החיתום במשכנתאות
תחום המשכנתאות, חיתום הוא התהליך שבו הבנק:
מטרת החיתום היא להבטיח שהבנק ייתן משכנתאות רק ללקוחות בעלי יכולת החזר גבוהה, ובכך למזער את הסיכון שלו.
אסף חמדני
קורות חייו
חמדני נולד ביבנה, גדל והתחנך באשדוד. בנעוריו למד ב"תיכון מקיף ה' אשדוד". אביו, שמואל חמדני, כיהן כשופט וכסגן נשיא בית משפט השלום באשדוד ובהמשך שימש כסגן נציב תלונות הציבור על שופטים.
חמדני למד לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית וסיים את התואר בהצטיינות יתרה. שנתיים לאחר סיום התואר הראשון קיבל את פרס הכנסת על הישגיו האקדמיים. בצה"ל שירת כקצין במחלקת ייעוץ וחקיקה של הפרקליטות הצבאית. לאחר שירותו הצבאי החל את לימודיו לתואר שני ולתואר שלישי באוניברסיטת הרווארד כאשר במקביל התמחה במשרד עורכי-דין בבוסטון וזכה גם במלגת פולברייט.
סיים לימודי דוקטורט בשנת 2003 באוניברסיטת הרווארד, בהנחייתם של פרופ' אריה בבצ'וק ופרופ' רנה קרקמן. הדוקטורט עסק בהיקף האחריות המשפטית של שומרי הסף כגון: רואי חשבון, עורכי דין וחתמים בשוק ההון.
חמדני עמד בראש הוועדה לבחינת הגברת מעורבות הגופים המוסדיים בשוק ההון.
כמו כן, היה פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד, באוניברסיטת קולומביה ובאוניברסיטת ברקלי.
בשנת 2017 הצטרף לסגל הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב, היה מנהל מרכז יששכר ובתיה פישר לממשל תאגידי ורגולציה של שוק ההון, ומאז ספטמבר 2021 הוא סגן דקאן למחקר.
צ'ן קאיגה
צ'ן קאיגה (במנדרינית תקנית: 陈凯歌,) הוא במאי קולנוע סיני. בשנת 1993 זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן על סרטו "שלום לפילגש".
ביוגרפיה
צ'ן קאיגה נולד בבייג'ינג, סין למשפחה שמוצאה מהעיר פוג'ואו. במהלך מהפכת התרבות בסין הצטרף למשמרות האדומים. אביו, צ'ן הואאיאי היה במאי ידוע בפני עצמו. כחבר בגיל העשרה של המשמרות האדומים, צ'ן, כמו צעירים רבים אחרים, גינה את אביו, החלטה גורלית שלבסוף למד להתחרט עליה. ואכן, תקופה זו בחייו ממשיכה להשפיע על חלק ניכר מעבודותיו מאז, בייחוד בתיאורים הלא מחמיאים של מהפכת התרבות ב"שלום לפילגש", וביחסי האב והבן ב"יחד". עם תום המהפכה התרבותית, הצטרף צ'ן בשנת 1978 לאקדמיה לקולנוע בבייג'ינג, שם סיים את לימודיו בשנת 1982 כחלק מהדור החמישי של יוצרי הקולנוע הסיניים.
עם סיום לימודיו החל לעבוד ב"אולפני הקולנוע בגואנגשי", יחד עם חברו לספסל הלימודים ג'אנג יי-מו. סרטו הראשון, "האדמה הצהובה" (1984), נחשב לאחד היצירות החשובות ביותר של הדור החמישי של במאי הקולנוע הסיניים. עם הדימויים החזותיים העוצמתיים, וסגנון הסיפור המהפכני שלו, הסרט סימן שינוי באופן בו נראו ונתפסו סרטים ברפובליקה העממית של סין. הסרט מספר את סיפורו של חייל קומונסטי הנשלח על ידי המפלגה לכפרים ללקט שירי עם שילוו את המהפכה. "המצעד הגדול" (1986) ו"מלך הילדים" (1987) הרחיבו את הרפרטואר הקולנועי שלו. בשנת 1987 הוענק לו מלגה מטעם המועצה לתרבות אסיה, והוא שימש כחוקר אורח בבית הספר לקולנוע באוניברסיטת ניו יורק. בתחילת 1989 ביים קליפ לשיר "Do You Believe In Shame" של להקת דוראן דוראן. מאוחר יותר באותה שנה, הוא עשה את "חיים על מיתר", סרט אזוטרי ביותר המשתמש באלגוריה מיתית ונוף עבות כדי לספר את סיפורם של מוזיקאי סנקסיאני עיוור ותלמידו. באותה שנה הוא היה חבר בחבר המושבעים בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי ה-39 בברלין.
סרטו המפורסם ביותר במערב, "שלום לפילגש" (1993), שהיה מועמד לשני פרסי אוסקר וזכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן בשנת 1993. הסרט, שמבוסס על רומן של ליליאן לי, מציג את ההיסטוריה של סין במאה ה-20 דרך סיפור חייהם של שני שחקנים באופרה של בייג'ינג בין השנים 1925–1975. הסרט עוקב אחר סיפורה ההפכפך של המדינה שעברה תוך חמישה עשורים מלחמת עולם, מהפכה קומוניסטית ומהפכה תרבותית, תוך עיסוק באמנות הקלאסית והשמרנית של תיאטרון הקבוקי. אחר ההצלחה חסרת התקדים של "שלום לפילגש" יצר את "ירח מפתה" (1996), דרמה תקופתית נוספת בכיכובם של לסלי צ'ונג וגונג לי. סרטו הבא "הקיסר והמתנקש" (1999), הוא אפוס על צ'ין שה-חואנג, קיסר סין האגדי והמתנקש שסירב להרוג אותו.
בשנת 2002, צ'ן ביים את סרטו הראשון והיחיד באנגלית, "הרוג אותי ברכות", מותחן בכיכובם של הת'ר גראהם וג'וזף פיינס, אם כי הוא הוכיח כאכזבה ביקורתית ופופולרית כאחד. באותה שנה גם ביים את "ביחד", סרט אינטימי העוסק בכנר צעיר ואביו. בשנת 2005 ביים את ה"הבטחה" סרט אגדה ואמנויות לחימה, שהיה ההפקה הסינית היקרה בכל הזמנים בעלות של 30 מיליון דולר. ההבטחה ראתה את צ'ן עובר לתודעה מסחרית יותר, שינוי שנחשב תפנית סגנונית רדיקלית מיצירותיו הקודמות.
בשנת 2006 הוענק לו פרס מפעל חיים בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי ה-28 במוסקבה. באותה שנה גם היה אומר להשתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים ה"הבטחה", אך ביטל את בואו בגלל מלחמת לבנון השנייה.
בשנת 2008 ביים את הביוגרפיה "לנצח התלהב", סרט המבוסס על אופרה סינית. ומיד אחר כך ביים את "הקורבן" (2010), שהוא עיבוד מחודש של המחזה המפורסם "היתום מג'או". הסרט היה להיט בקופות ומבקרים רבים ראו בו את חזרתו ליצירת איכות.
הוא שיחק גם בכמה סרטים, ביניהם "הקיסר האחרון" של ברנרדו ברטולוצ'י (1987) ובסרטים שביים "הקיסר והמתנקש" ו"ביחד".
פילמוגרפיה
רשימה חלקית
ג'יימס פאקר
ג'יימס דאגלס פאקר (באנגלית: James Douglas Packer; נולד ב-8 בספטמבר 1967) הוא איש עסקים אוסטרלי.
ג'יימס פאקר הוא בנו של איל התקשורת קרי פאקר, ונכדו של סר פרנק פאקר, שייסד תאגידי תקשורת גדולים באוסטרליה, בהם עיתונים וערוצי טלוויזיה מובילים. ג'יימס פאקר ירש בשנת 2005 את השליטה בתאגיד המשפחתי, הכולל חברות בתחומי התקשורת, בתי מלון, בתי הימורים ועסקי ספורט (בעיקר פולו וקריקט).
בחודש מאי 2016 הוערכו נכסיו בכ-5 מיליארד דולר אוסטרלי.
ראשית חייו
ג'יימס פאקר נולד וגדל בסידני. הוא בנו של קרי פאקר, איל תקשורת אוסטרלי. אמו, רוזלין, עוסקת בעיקר בפילנתרופיה. סבו הוא סר פרנק פאקר, שייסד תאגידי תקשורת גדולים באוסטרליה, בהם עיתונים וערוצי טלוויזיה מובילים.
פאקר התחנך בבית הספר התיכון קרנברוק בבלוויו היל, סידני. לאחר מכן עבד בחוות הבקר הנרחבת של אביו בעיירה בארקלי טבלנד שבטריטוריה הצפונית, שם היה בוקר מתלמד. פקר הצהיר כי הוא לא למד באוניברסיטה מכיוון ש"לא היו לו את הציונים הדרושים".
קריירה עסקית
בפברואר 2020 החלה חקירה של רשות ההימורים האוסטרלית בחשד כי בתי קזינו של חברת "קראון ריזורטס" היו קשרים לכנופיות סמים, סחר בנשים והלבנת הון. פאקר, המחזיק בכ-80% ממניות החברה, העיד בשימוע בפני ועדת חקירה ממלכתית בסידני ב-7 באוקטובר, ובין השאר נשאל על קשריו עם בנימין נתניהו, ראש המוסד יוסי כהן ואיש העסקים ארנון מילצ'ן.
ביוני 2022 בית המשפט הפדרלי באוסטרליה אישר את מכירת רשת בתי הקזינו שלו "קראון ריזורטס" לקרן בלקסטון תמורת 6.3 מיליארד דולר.
קשריו בישראל
בשנת 2007 פורסם שמו של פאקר כאחד מבעלי השליטה העקיפה בערוץ 10.
בסוף שנת 2015 ערך שי אספריל, תחקירן של "כלכליסט", תחקיר נרחב על קשריו של ג'יימס פאקר עם בנימין נתניהו. הכתבה נגנזה ואספריל עזב את העיתון זמן קצר לאחר מכן.
בנובמבר 2016 פרסם העיתונאי רביב דרוקר שפאקר קנה וילה בקיסריה, בשכנות למשפחת נתניהו, וכן דירה במלון "רויאל ביץ'" בתל אביב, והוא מבקש להשיג תושבות קבע בישראל. עורך דינו של פאקר בישראל, יעקב וינרוט נפגש עם שר הפנים אריה דרעי וביקש עבור פאקר מעמד של תושב קבע בישראל.
כמו כן חשף דרוקר הטבות שהעניק פאקר ליאיר נתניהו, בהן שהייה במלון ושימוש במטוס פרטי. בדצמבר 2016 החלה משטרת ישראל לחקור את הפרשה, במסגרת תיק 1000. לאחר ניסיונות רבים העיד פאקר ב-28 בנובמבר 2017 במלבורן לפני חוקרים אוסטרלים.
חייו האישיים
פאקר היה נשוי לדוגמנית האוסטרלית ג'ודי מירס בשנת 1999 עד 2002. לאחר הגירושין התיידד פאקר עם טום קרוז והיה פעיל בכנסיית הסיינטולוגיה באוסטרליה עד שנת 2011.
בשנים 2007 עד 2013 היה נשוי לדוגמנית אריקה בקסטר, ונולדו להם שלושה ילדים, המתגוררים כיום בלוס אנג'לס.
בינואר 2016 התארס עם הזמרת מריה קארי. באוקטובר 2016 הם נפרדו.
במרץ 2018 פרש פאקר ממועצת המנהלים של חברת "קראון ריזורטס" והתאשפז בבית חולים פסיכיאטרי בארצות הברית. פאקר התייחס לכך בביוגרפיה "The Price of Fortune: The Untold Story of Being James Packer" שיצאה לאור בנובמבר 2018. הוא מתאר כיצד חייו יצאו מכלל שליטה לאחר שהתמכר לוודקה ולתרופות מרשם.
כריסטינה קול
כריסטינה קול (באנגלית: Christina Cole; נולדה ב-8 במאי 1982) היא שחקנית אנגלייה, המוכרת מתפקידה כקאסי יוז בסדרת הטלוויזיה "הקס", סדרת הפנטזיה של רשת סקיי 1.
ביוגרפיה
קול נולדה בלונדון, היא הבת הבכורה במשפחה בת שלושה ילדים. יש לה אחות, קסנדרה, ואח בשם דומיניק. היא למדה בבית הספר למשחק "Oxford School of Drama" וסיימה את הלימודים בשנת 2002.
ב-2003, עוד בהיותה סטודנטית בבית ספר למשחק, לוהקה קול לסרט הקולנוע "מה שבחורה רוצה" בכיכובם של קולין פירת' ואמנדה ביינס. היא סיימה את הלימודים מוקדם כדי להתחיל את צילומי הסרט. אחר כך לוהקה בתפקיד יוליה בהפקה של " Clwyd Theatr Cymru" של "רומיאו ויוליה".
לראשונה שחקה קול בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "הקס" וגילמה את קאסי יוז. היא שיחקה בתפקיד זה בכל העונה הראשונה ובשלושה הפרקים הראשונים של העונה השנייה. הדמות "נהרגה" כשקול עזבה את הסדרה.
היו לה תפקידים נוספים בקולנוע ובטלוויזיה כמו תפקיד קטן בסרט מסדרת סרטי ג'יימס בונד "קזינו רויאל" (2006), כפקידת קבלה של מלון אושן קלאב בנסאו שבאיי בהאמה, ובפרק הפיילוט של הסדרה "Cane" שיחקה בתפקיד דיאנה מאן, שהיא הופעתה הראשונה בטלוויזיה האמריקאית. עוד כיכבה בסיטקום "נמכר!" של ITV בתפקיד מל, וב-2007 שיחקה בדמות ג'ני ווקר בסרט "The Deaths of Ian Stone". ב-2008 הופיעה בתפקיד שארלוט וורן בסרט הקומדיה "מיס פטיגרו".
במיני-סדרה "אבודה בעולמה של ג'יין אוסטן" גילמה קול את דמותה של קרוליין בינגלי ושיחקה שוב לצדה של ג'מימה רופר.
ב-2009 שיחקה קול בתפקיד ד"ר שרה קינג בפרק "Appointment with Death" בסדרת הטלוויזיה "פוארו" על פי ספריה של אגאתה כריסטי. עוד באותה שנה לוהקה לתפקיד הראשי כמגי היל בפיילוט לסדרה באותו שם של רשת פוקס. היא כיכבה בסרט "Surviving Evil" לצדה של נטלי מנדוזה ובילי זיין וכן בסרט "Doghouse" יחד עם דני דאייר ובילי מארי.
ב-2012 הופיעה קול בווידאו קליפ של השיר "Before You" של הזמר שאיין ג'קסון.
ידיד (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Sansui
Sansui (יפנית: 山水電気株式会社) הוא מותג של מוצרי חשמל ואלקטרוניקה המשווקים בלמעלה מ-100 מדינות ברחבי העולם. החברה נוסדה בשנת 1944 בטוקיו שביפן, והחלה בייצור שנאים ומוצרים תעשייתיים. במרוצת השנים הרחיבה החברה את פסי הייצור שלה למוצרים כגון: מגברים, ציוד חשמלי ועוד.
החברה נמצאת בבעלותה של חברת "Grande Holdings" - תאגיד סיני שהמשרד הראשי שלו בהונג קונג, והוא מחזיק במותגים היפנים לשעבר AKAI ו-Nakamichi. חברת Sansui, שאת עיקר מוצריה מייצרים מפעלים גנריים במזרח הרחוק, עוסקת בעיקר בעיצוב, ייצור ושיווק של מוצרי אודיו-וידאו ביתיים וטלוויזיות מסוגים שונים.
בני ברוך
בני ברוך היא תנועה דתית העוסקת בתורת הקבלה של המקובל הרב יהודה לייב אשלג, ונקראת על שם בנו, הרב ברוך אשלג.
התנועה הוקמה בשנת 1991 על ידי הרב ד"ר מיכאל לייטמן, מקים ערוץ הקבלה, ובשנת 1997 נרשמה כעמותה בשם "בני ברוך - קבלה לעם". התנועה מציגה פרשנות משלה לגבי עיקרי היהדות וההיסטוריה היהודית. היא מגדירה קבלה בצורה שונה ממקובלים מהעבר ונושאת מאפיינים של תרבות הניו-אייג'.
רקע
תנועת בני ברוך מציגה את חכמת הקבלה ע"פ דרכו ושיטתו של "בעל הסולם" (הרב יהודה אשלג). הרב אשלג לימד פרשנות לזוהר (פירוש הסולם) על פי כתבי האר"י (הקבלה הלוריאנית), וזאת בשילוב עם רעיונות מרקסיסטים ודגש פסיכולוגי. על פי הרב אשלג גאולת האנושות כרוכה בהפנמה ובישום של ערכי השוויון והערבות ההדדית בין בני אדם, והפיכתו של כל אדם באופן אישי לאלטרואיסט. דבר זה ניתן להגשמה על ידי הפצת "חכמת הקבלה" (על פי פרשנותו של אשלג) ולימודה של זו בקבוצה, דבר שיאפשר טרנספורמציה פנימית אצל כל פרט, וממילא רבולוציה גלובלית לטובת כולם.
תנועת בני ברוך ממשיכה דרך זו ומפתחת אותה. התנועה מפרשת את קבלת הרב יהודה לייב אשלג בצורה שחורגת מתפיסת הקבלה המסורתית. מושגים מסורתיים כמו ההלכה, האלוהות, ואף היהדות עצמה עוברים שינוי קיצוני.
קבלה
הקבלה מפורשת על ידי הקבוצה כדרך רוחנית אוניברסלית, כזו שמתמקדת בתודעתו של הפרט. הקבלה היא "שיטה להתפתחות רוחנית", "השיטה לחיבור עם הכוח העליון, כוח האהבה והנתינה", או "השיטה להגיע אל השלמות". בקבלה של בני ברוך המבנים המטאפיזיים של קבלת האר"י (עולמות, ספירות, פרצופים וכו') עברו תהליך של הפנמה ומבטאים לא את כוחות היקום אלא את הדינמיקה התוך-נפשית. תהליך הפסיכולוגיזציה מרחיק לכת עד כדי כך שעל פי ד"ר לייטמן גם המקרא אינו אלא אלגוריה לפנימיות נפשנו ("כל מה שכתוב בתורה מדבר על העולם הרוחני בלבד, ולא על זוטות של יום יום או הסיפור ההיסטורי של העם היהודי"), והמשיח הוא כוח רוחני חסר צורה.
בנוסף, הקבלה על פי בני ברוך היא מדע: "הקבלה היא מדע על הנהגת המציאות"; "הקבלה היא מדע שמלמד איך לקבל נשמה ועל ידיה לרכוש חיים נצחיים". הקבלה משלימה אזורים שנסתרים למדע המודרני, אבל פועלת באופן שיטתי ומגלה עובדות על המציאות, ולכן מכונה "מדע". תלמיד הקבלה לומד אפוא כיצד פועלת המציאות. בסופו של דבר, אם יבין את המציאות נכונה וינהג על פי חוקיה, האדם יהפוך לדומה לאלוהים, וככזה לאלטרואיסט. רק כך גם יהיה מאושר.
הלכה
התנועה אינה רואה את ההלכה כמחייבת. אין חובה לקיים מצוות ("קיום מצוות לא שייך לעניין"), מפני ש"מהותן של המצוות היא ברוחניות ולא בעולם הזה". קיום מצוות פירושו לחיות חיים בהתאם לחוקי הקבלה, שהם חוקי הטבע: "הבורא עבורנו הוא חוקי הטבע הרוחניים ("אלה-ים" בגימטריה = "הטבע" = 86), שאליהם אנו רוצים להידמות, ואותם לקיים. וזה נקרא "קיום תורה ומצוות". אדם שמקיים את חוקי הטבע הרוחני, נקרא מקיים מצוות". מכיוון שכך, בני ברוך מבדילים את עצמם מהמגזר הדתי בישראל. הם תופסים את עצמם כמקובלים שמבינים את המשמעות הפנימית של התורה, ואילו שומרי מצוות מוגבלים לחיצוניות: "מקובל שחוקר את העולם העליון, ומגיע להכרת האלוקות, מזדהה עימה, ומתקרב לבורא לפי התכונות הרוחניות שרוכש, וכל זה לחלוטין לא שייך לקיום תורה ומצוות, כדרכו של המגזר הדתי בעם ישראל".
אלוהים
אלוהים בתפיסת התנועה הוא כוח א-פרסונלי, שפעמים רבות מקביל על פי התנועה לטבע עצמו. האל, הנקרא בדרך כלל "הבורא", הוא המציאות כולה, והכוח המפעיל את המציאות. על פי תפיסת בני ברוך הכוח הזה נמצא בנתינה מתמדת, ומטרת חיי האדם היא להידמות לו, ולהפוך מאגואיסטים לאלטרואיסטים. זאת ניתן לעשות על ידי לימוד הקבלה.
יהדות
יהדות על פי תפיסת בני ברוך היא דרך רוחנית. "יהודי" - מהביטוי "ייחוד עם הבורא" הוא כל מי שמבקש להידמות לאלוהות. ממילא גם לא-יהודים על פי ההלכה יכולים בעצם להיות "יהודים", ומוזמנים ללמוד קבלה.
הקבוצה
הקבוצה בבני ברוך היא בעלת חשיבות עליונה, מכיוון שהרוחניות מתגלה בקשר בין בני האדם שרוצים לגלותה. לכן, על פי התנועה לימוד הקבלה חייב להתרחש בקבוצה. התלמיד הנכנס לקבוצה נדרש לבטל את דעתו ולעבוד על החיבור הלבבי בין החברים, כי האגו שלו מתנגד לעבודה זו. "עליו להבין שאין לו שכל, שהוא עצמו טועה במאות האחוזים, ועליו לקבל את דעת החברה, מה שנקרא ללכת למעלה מדעת". על האדם "להצטרף לחברה, ולדרוש ממנה שתעשה לו שטיפת מוח." הציות המוחלט לדברי הקבוצה כלפי ההתקדמות הרוחנית, שמקבלת את הוראותיה מהמקובל, הוא הכרחי כדי להגיע לקשר הטוב בין כל בני האדם בעולם, על מנת שהעולם כולו יינצל משואה עולמית: "מוטב שנשמע בקול הנביאים והמקובלים עד לדורנו זה, ונקיים את המלצותיהם כלפינו, אחרת בהחלט נביא על עצמנו שואה עולמית".
חזון
החזון של בני ברוך הוא יצירתה של חברה בה כל בני האדם יודעים את תורת הקבלה, ועל כן כולם בתהליך של טרנספורמציה פנימית לטובה. באופן אינדיבידואלי בתהליך הלימוד של הקבוצה אמור האדם לעבור 125 מדרגות של תיקום הדרגתי, במסגרתן הוא עולה מאי־ידיעה מוחלטת לידיעה שלמה. בסופו של המסע הרוחני האדם, שהפך למקובל, מקבל אל תוכו את האור האלוהי במלואו ומסוגל לעבור ממצב של "קבלה לשם קבלה" למצב של "קבלה לשם נתינה", דהיינו ממצב אגואיסטי למצב אלטרואיסטי.
מבחינה קולקטיבית, מדובר בחברה שמתאפיינת בערבות הדדית ואחווה. חברה כזאת תונהג בידי המקובלים שאי אפשר יהיה לערער על החלטותיהם:
על פי התנועה, על כל היהודים, ועל כל האנושות בכלל, ללמוד את תורת הקבלה על פי פרשנותו של לייטמן, ולא יתרחש אסון גדול. בשנת 2000 התראיין הרב לייטמן לעיתון 'וסטי' ברוסית וקבע כי
כדי לגרום לכך שכמה שיותר אנשים ילמדו קבלה עוסקת תנועת בני ברוך בפעילות הפצה מקיפה. בעבר חילקה חינמון ("קבלה לעם"), ואילו כיום היא מפרסמת את דבריה באתרי אינטרנט, ספרים שמוגשים להורדה בחינם, ערוץ טלוויזיה (ערוץ 96), ואף פעילים פוליטית (לתנועה מפלגה במועצה המקומית פתח תקווה, ואנשיה התפקדו לליכוד).
ההיסטוריה שמספרת תנועת בני ברוך שונה מזו שמספרים ההיסטוריונים. על פי בני ברוך ההיסטוריה היא מרוץ שליחים בין מקובלים גדולים, שהראשון שבהם הוא אברהם אבינו, והאחרון הוא מיכאל לייטמן. לאורך ההיסטוריה התגלות חלקים גדולים יותר ויותר של הקבלה, וזאת בהתאם לרמתם הרוחנית של הדורות בכל עידן. בעידן שלנו הקבלה מתגלה בשלמותה:
על פי התנועה אנחנו נמצאים ב"דור האחרון", שהוא דור הגאולה. בדור הזה יגזר גורלה של האנושות, והיא תגיע להשתלמותה, אם בדרך קשה, כלומר אחרי אסונות רבים, ואם בדרך המלך, על ידי לימוד הקבלה.
מבנה ופעילות
תנועת בני ברוך מונה כמה עשרות אלפי אנשים בישראל, ועוד עשרות אלפים במרכזים שונים בעולם. היא מונהגת על ידי הרב ד"ר מיכאל לייטמן, כאשר תחתיו ממונים סגנים שאחראיים על תחומים שונים. מוקד התנועה ממוקם בפתח תקווה, אולם בבעלותה מרכזים רבים בישראל ומחוץ לה. בעבר התנועה חילקה חינמון בשם "קבלה לעם", וכיום בבעלותה ערוץ טלוויזיה (ערוץ 66). פעילים של התנועה נבחרו בבחירות 2013 למועצת העיר פתח תקווה, שם זכתה סיעתם "ביחד" ל-4 מנדטים והייתה לסיעה הגדולה במועצה ולהפתעת הבחירות, ואנשיה התפקדו לליכוד. עיקר פעילות הלימוד והפצת הקבלה של התנועה מתבצע דרך רשת האינטרנט. לתנועה אתרים רבים עבור קהלים שונים, והשיעורים של לייטמן מתורגמים ליותר משלושים שפות.
הפעילות המרכזית של הקבוצה היא לימוד קבלה. הלימוד מתבצע בעיקר באמצעות שיעור יומי, המתחיל בשלוש וחצי לפנות בוקר, ומועבר על ידי לייטמן. בנוסף, התנועה עוסקת בפעילות חברתית מגוונת בתנועת בת, כגון 'הערבות', במסגרתה היא מטיפה לערכים כאלטרואיזם וערבות הדדית. בכל חודש פברואר מקיימת התנועה כנס גדול, "הקונגרס העולמי", שבו משתתפים אלפי אנשים.
הפולמוס סביב לייטמן ובני ברוך
לרב לייטמן ולקבוצתו קמה התנגדות מצד חוקרים, וכן מצד רבנים ומקובלים. הביקורת עוסקת בדרך הלימוד ובעומקו, בהתאמת הלימוד לקהל היעד שאותו מלמד לייטמן ובדרך התנהלות התנועה.
חוקר הקבלה פרופ' משה אידל אמר שהוא "לא יודע מה הוא [= לייטמן] עושה, ולא בטוח שיש מי שמבין. באקדמיה מניחים שיש הרבה סוגים של קבלה, יש היסטוריה לקבלה, יש חילוקי דעות ויש ויכוחים, בעוד שאצלו הקבלה זה דבר מאוחד וברור. אנחנו מאוד משתדלים להבין - והוא כבר הבין". בתשובה לשאלה "עד כמה התיאור שלהם את הקבלה קרוב למה שאתה מכיר כקבלה?" ענה אידל: "קירבה מינימלית... ודאי שאפשר למצוא בקבלה עניינים של יחסים מתוקנים, אבל יש דברים אחרים שהם לאין ערוך יותר חשובים ולא מופיעים פה בכלל: למשל הדגשה על ייחוד העם היהודי ופרו ורבו".
בין הרבנים שביקרו את לייטמן: הרב שלמה אבינר, הרב ארז משה דורון, הרב אורי שרקי, הרב יובל שרלו והרב יעקב אריאל.
מספר מקובלים, חלקם תלמידי הרב ברוך שלום הלוי אשלג, יצאו, במפורש או ברמז, נגד לייטמן וקבוצתו. חלקם כללו את הביקורת נגד לייטמן עם הביקורת על שרגא ברג, ותקפו את פעולתם של השניים להפצת תורת הקבלה תוך ביטול האזוטריות (מובנות לקהל אליטיסטי מצומצם בלבד) שלה.
תומר פרסיקו כתב כי בהתבסס על טענותיו של בן-טל, הוא מניח שהמאפיינים הכיתתיים של התנועה מתרככים ככל שהיא צוברת אוהדים, והיא חווה מעבר מקבוצה מסורה בעלת היררכיה נוקשה לזרם, "וכפי הנראה זרם חשוב", שמטבעו יש לו קהל רחב שאינו בהכרח אדוק. הדבר התבטא בהקלה ובהגמשה של התקנות הקפדניות, והתאפשרה קליטה של בעלי מחויבות מעטה לדרך 'בני ברוך'. במקביל, יש גורמים המעוניינים לשמור על המבנה הישן. פרסיקו העריך כי התנועה מצויה ב"צומת דרכים" בעניין זה, ולמרות התגמשותה "יש עוד דרך לעשות כדי שהתנועה תיפטר מכמה מאפיינים כיתתיים".
ב-15 בנובמבר 2017, שידרה התוכנית 'שטח הפקר' בערוץ התאגיד תחקיר על אודות בני ברוך. בתחקיר הובאו עדויות שלפיהן ראשי הקהילה שולטים בחיי חסידיהם, מחזיקים בעמדות שוביניסטיות לגבי מעמד האישה והסתירו מקרה שבו אחד מחברי הקבוצה התאבד. בתגובה לפרומו לתוכנית, פרסמו בני ברוך בערוץ היוטיוב שלהם תגובה של יועצם המשפטי, חנוך מילביצקי.
תביעות דיבה
תנועת "בני ברוך" נוהגת לתבוע אנשים וגופים שמפרסמים עליה פרטים שהיא אינה מעוניינת בפרסומם. נכון לשנת 2017 מתנהלות בבתי המשפט תביעות שלה נגד תאגיד השידור הישראלי וגלי צה"ל. בחלק מהמקרים נמנעו כלי תקשורת מפרסום כתבות או הסירו מהאינטרנט כתבות שפורסמו, עקב חשש מתביעה.
המרכז הישראלי לנפגעי כתות והארגון החרדי "יד לאחים" ייחסו ל"בני ברוך" מאפיינים כיתתיים. במאי 2010 הגישה בני ברוך תביעה בסך 700 אלף ש"ח נגד המרכז לנפגעי כתות ונגד מנכ"לית הארגון, דנית קרן, בעקבות ראיון שבו עסקה קרן בגואל רצון ובבני ברוך. התביעה הסתיימה בגישור שקיבל תוקף של פסק דין במסגרתו פרסמו קרן והמרכז לנפגעי כתות הבהרה על פני חצי עמוד בעיתון ישראל היום, ובה התנצלו וכתבו כי לא הייתה להם כוונה לייחס לבני ברוך מעשים פליליים או להשוותם לגורמים עברייניים. בנוסף, המרכז הישראלי לנפגעי כתות התחייב להסיר את שמה של עמותת בני ברוך מכל פרסומיו. עם זאת, באוגוסט 2017 פרסם המרכז שוב באתרו טענות כלפי הקבוצה, לאחר שלדבריו צבר מידע נוסף לגביה.
התנועה הגישה כמה תביעות דיבה נגד אהרן אפלבאום, פעיל במרכז לנפגעי כתות שבנו היה חבר בתנועה, ונגד המרכז לנפגעי כתות. באחת התביעות נגד אפלבאום הוא חויב בפיצויים בסך 300 אלף ש"ח. תביעה נוספת, נגד שלושה אנשים שלטענת "בני ברוך" קשורים לאתר של אפלבאום (דידי רמז, גיא בכר ודליה אלוני) נדחתה באוגוסט 2019 בבית משפט השלום בירושלים, תוך חיובה של עמותת בני ברוך בתשלום שכר טרחת עורך דין בסך 130 אלף ש"ח. השופטת קבעה כי חלקם אינם קשורים כלל ולחלקם אין אחריות על תוכן האתר.
תנועת "בני ברוך" הגישה שלוש תביעות דיבה נגד העיתונאי גור מגידו. אחת מתביעות אלה נמחקה, ו"בני ברוך" חויבה לשלם למגידו הוצאות משפט בסך 20,000 ש"ח. "בני ברוך" ערערה על חיובה בהוצאות, ערעורה נדחה והיא חויבה לשלם הוצאות משפט נוספות בסך 4,000 ש"ח. תביעה שלישית נדחתה בבית המשפט, תוך חיוב התובעים, עמותת בני ברוך ועו"ד חנוך מילביצקי, בהוצאות משפט בסך 45,000 ש"ח.
מונטנה (מחוז)
מחוז (אובלסט) מונטנה (בבולגרית: Област Монтана) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה ושוכן בצפון מערב המדינה. המחוז משתרע על כ 3.2% משטח המדינה ועיר הבירה שלו היא מונטנה.
היסטוריה
במאה ה-1, היה האזור חלק מפרובינציית מואסיה, של האימפריה הרומית המערבית ועם פיצולה עבר לחזקת האימפריה הרומית המזרחית, תוך שהוא מחליף ידיים, כתוצאה מפלישת ההונים, ובהמשך הגירה מאסיבית של שבטים סלבים ופרוטו-בולגארים, אשר ייסדו את האימפריה הבולגרית הראשונה. ב-108, לאחר קריסת האימפריה הראשונה, נשלט האזור שוב על ידי הביזנטים, עד להקמת האימפריה הבולגרית השנייה בסוף המאה ה-12 וידע קרבות לא מעטים במסגרת המאבק להגמוניה אזורית בין הבולגרים לדספוטט סרביה. בסוף המאה ה-14 נכבש שטח המחוז על ידי צבא האימפריה העות'מאנית ונותר בחזקתם עד ל-1878. עם תום המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). השטח עבר לשליטת נסיכות בולגריה שהפכה בהמשך, למדינת הלאום בולגריה.
כלכלה
בשטח המחוז מספר מפעלים לעיבוד שבבי, ייצור מזון וטקסטיל. מגזר השירותים הוא המוביל מבחינת תוצר מקומי גולמי. במחוז מונטנה עוברים שני עורקי תחבורה של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים. עורק מספר 7 העובר לאורך הדנובה ועורק מספר 4, המחבר את מזרח אירופה לסלוניקי שביוון. העיר לום היא עיר נמל חשובה לאורך נהר הדנובה ומהווה שער כניסה ויציאת סחורות מרחבי אירופה. תעבורת המסחר דרך הנמל בלום מהווה כ-40% מתעבורת הסחורות בבולגריה, המתבצעת דרך נהר הדנובה. תנאי המחוז נוחים גם לחקלאות ובאזורים שונים מגדלים חיטה, תירס, חמניות, גפנים, פירות וכן ישנן חוות לגידול צאן ובקר לתעשיית המזון. באזור הכפרי ישנם מעיינות מרפא, המושכים אליהם תיירים, גם מחוץ למדינה.
דמוגרפיה
אוכלוסיית המחוז, מהווה כ-2.3% מכלל אוכלוסיית בולגריה ונמצאת במגמת ירידה כמותית וממוצע גיל בעלייה. מבחינה אתנית, 84.6% מהאוכלוסייה הם בולגרים ו 12.5%, הם צוענים. 92.3% מקרב תושבי המחוז הם נוצרים אורתודוקסים.
מתוך שאהבתי
מתוך שאהבתי הוא אלבום האולפן ה-12 שהקליטה ירדנה ארזי. הוא יצא כדיסק וכקלטת אודיו בשנת 1995 בהפקתו המוזיקלית של ירוסלב יעקובוביץ', שהפיק לארזי גם את אלבומיה המצליחים "מה נשמע" ו"אתה לי ארץ".
באלבום "מתוך שאהבתי" התחברה ארזי למוזיקת רוק, אחרי שנים של שירי ארץ ישראל ומוזיקה אתנית. הוא כולל טקסטים יותר אישיים ואינטימיים, חלקם מבוססים על סיפוריה האישיים של ארזי, כמו "מכתב" המבוסס על מכתבי הערצה שקיבלה ממדינות ערב בעקבות האלבום "דמיון מזרחי", "חברות הכי טובות" שהקליטה עם ידידתה הקרובה הזמרת שולה חן וכשמו הוא שיר געגועים לימים שהשתיים היו בלהקת הנח"ל, "כמו מים שקטים" שנכתב בעקבות פטירתם של הוריה דוד ואיבט ממחלת הסרטן בשנת 1994 ו"שלושה דורות" שהוקדש לבן דודה ישראל ארזי שנפל במלחמת ההתשה.
יעקובוביץ' גייס לאלבום את טובי הנגנים על מנת לתת עיבודים רוקיסטיים לשירים. גם ארזי ביצעה אותם בקול נמוך מהרגיל, ובעוצמה רבה. סינגל הבכורה, "בחוץ לבדי", שהוא גם הארוך ביותר מבין שירי האלבום, יצא לרדיו כבר ב-1993 וזכה להצלחה, אך מחלת הוריה מנעה מארזי להמשיך בפעילות לקידום האלבום, והוצאתו נדחתה בשנתיים.
האלבום עורר עניין תקשורתי כשיצא, זכה להצלחה פחותה אך לא עד כדי כישלון, ומכר כ-15,000 עותקים. ארזי העלתה מופע בעקבות האלבום, כשהיא מלווה בנגנים מהשורה הראשונה, בהם מאיר ישראל, מיכה מיכאלי, שמוליק בודגוב, אלונה טוראל ויעקובוביץ' עצמו. מופע הבכורה נערך בפסטיבל ערד, אך סיבוב ההופעות לא נמשך זמן רב.
המתחם הדתי בקלוואריה זבז'ידובסקה
המתחם הדתי בקלוואריה זבז'ידובסקה (בפולנית: Sanktuarium pasyjno-maryjne w Kalwarii Zebrzydowskiej) הוא מתחם דתי הכולל מבנים בסגנון המנייריסטי, גנים ופארק צליינים, סמוך לעיר קלוואריה זבז'ידובסקה (Kalwaria Zebrzydowska) בדרומה של פולין.
המתחם הוקם במאה ה-17, כאשר הקונטרה-רפורמציה בסוף המאה ה-16 הובילה לתנופת מחודשת של הקמת מבני דת ברחבי אירופה הקתולית, ואלה נקראו על שמה של גולגותא בירושלים (בפולנית "גולגותא" היא Kalwaria - "קלוואריה"). המתחם הדתי בקלוואריה זבז'ידובסקה הוא הידוע ביותר בפולין לאחר יאסנה גורה (Jasna Góra) שבצ'נסטוחובה, ובשנת 1999 הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה
הקמת המתחם החלה בשנת 1600 על ידי מיקולאי זבז'ידובסקי (Mikołaj Zebrzydowski), וויווד קרקוב, שהקים את "קפלת הצליבה" ומקום פרישה קטן ששימש אותו לצרכיו האישיים. שני נזירים ציסטרציאנים שכנעו את זבז'ידובסקי להרחיב את היקפו של האתר ולהקים בו קפלות ומבנים נוספים, שיקושרו במראם ובשמותיהם למקומות הקדושים לנצרות בירושלים, ואשר ישאו אופי של מקום עלייה לרגל. תכנונו של המתחם התבסס על נופה של ירושלים בזמנו של ישו, ועשה שימוש בגבעות במקום כדי לייצג את הרי ירושלים. 24 הקפלות הוקמו באתר כך שייצגו את הפסיון, וארבע-עשרה התחנות בוויה דולורוזה חוברו אלה לאלה באמצעות שביל שהונח ביער סביב למקום וסומנו בצלבים. צלבים אלה הוחלפו בקפלות בין השנים 1605-1632, והאדריכל הבלגי שהופקד על הקמתן, תכנן אותן בסגנון המנייריסטי של ארצות השפלה. ב-1632 הוקף המקום בחומה שסימנה את גבולותיו של האתר הקדוש, והונחה רשת שבילים שחיברה בין עשר קפלות העוסקות בחייה של הבתולה. מאז נוספו למקום תשע קפלות נוספות, ו"גשר המלאכים" הוחלף במבנה חדש ב-1907.
כנסיית גבירתנו של המלאכים והמנזר הציסטרסיאני הושלמו ב-1609. המנזר הורחב באופן משמעותי בין השנים 1654-1656 ואימץ מראה של טירה בסגנון הבארוק. סמוך לאחר מכן הוספה קפלת צליינים לכנסייה, גם היא בסגנון הבארוק, בין השנים 1692-1720 קיבל המבנה את מראהו הנוכחי. המנזר הורחב פעם נוספת בתחילת המאה ה-19, וב-1887 הובא לכנסייה איקונין עושה ניסים של הבתולה המוכר בשם "הגבירה מקלוואריה".
בתחילת המאה ה-18 הקימה משפחת צ'רטוריסקי (Czartoryski), שאדמותיו של הפארק היו בבעלותה, ארמון מגורים סמוך לכנסייה, אך זה נהרס ברובו במאה ה-19. חלקת קרקע זו עברה לבעלותה של הממשלה הפולנית לאחר מלחמת העולם השנייה, והיא הקימה עליה בית ספר לתאולוגיה. עוד התחדשה במקום ב-1947 שגרת הטקסים הדתיים שנפסקה עם חלוקת פולין והכיבוש האוסטרי ב-1772, וחשובים שבהם נערכים בפסחא ובחג עליית מרים. האפיפיורים יוחנן פאולוס השני ובנדיקטוס השישה עשר ביקרו שניהם באתר, ופסלו של הראשון הניצב בחזית הכנסייה מנציח את האירוע.