cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרחב פיקוח תעופתי
החלוקה למרחבי פיקוח תעופתי היא החלוקה העליונה של המרחב האווירי בעולם, וכל חלק מהאטמוספירה שייך למרחב פיקוח תעופתי מוגדר. החלוקה למרחבי פיקוח תעופתי אינה נעשית לפי מפתח חלוקה קבוע; יש אומנם מדינות ששטחן חופף למרחב פיקוח תעופתי בודד, אך קיימות מדינות גדולות המחולקות למספר אזורים, ומדינות קטנות החולקות את אותו מרחב. מרחב הפיקוח מעל לאוקיינוס מחולקים ל"מרחבי פיקוח אוקיאניים" (Oceanic Information Regions), ומופקדים באחריותן של המדינות הסמוכות. חלוקת האחריות בין הרשויות נעשית בהסכמים בינלאומיים במסגרת פעולתו של הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית (ICAO).
מרחב פיקוח תעופתי מתחיל בגובה הקרקע (GND). לעיתים מחולקת האטמוספירה לשתי שכבות של מרחבי פיקוח תעופתי, ובמקרה זה קרויה השכבה העליונה בכינוי "מרחב פיקוח עילי" (Upper Information Region או UIR), ותחילתה בגובה של 7,500 מטר. אין הכרח לקיומה של חפיפה גאוגרפית בין מרחבי פיקוח תעופתי למרחבי הפיקוח העיליים.
השירותים המוענקים בכל מרחב פיקוח תעופתי מופקדים באחריותו של אזור בקרה מרחבית (Area Control Center או ACC) שבדרך כלל מעניק את שמו לאזור מידע הטיסה עליו הוא אחראי, והממוקם בשדה תעופה בתחומי האזור. ייתכנו מספר מרכזי בקרה אזוריים במרחב פיקוח תעופתי אחד.
בישראל
בישראל מופקדת רשות התעופה האזרחית על הענקת שירותי תעבורה אווירית. המנהל מגדיר את מרחב הפיקוח התעופתי של ישראל, כדלקמן:
הארגון הדרום-אסיאתי לשיתוף פעולה אזורי
הארגון הדרום-אסיאתי לשיתוף פעולה אזורי (באנגלית: The South Asian Association for Regional Cooperation, בראשי תיבות: SAARC) הוא ארגון כלכלי בין-לאומי לשיתוף פעולה בין 8 מדינות בדרום אסיה, שנוסד בדאקה, בנגלדש. הארגון יוזם ב-2 באוגוסט 1983 על ידי נשיא בנגלדש לשעבר זיאור ראהמן, והוקם ב-8 בדצמבר 1985, עם חתימת אמנה שנחתמה בניו דלהי. משרדיו הראשיים של הארגון אשר נחנכו ב-16 בינואר 1987 שוכנים בקטמנדו, נפאל. מטרת הארגון הוא לעודד ולקדם התפתחות כלכלית אזורית. הארגון נוטר יחסים דיפלומטיים באו"ם וגורמים רב-צדדיים כולל האיחוד האירופי.
היסטוריה
הרעיון על הקמת ארגון משותף בין מדינות דרום אסיה נידון בכמה כינוסי מדינות אסיה. בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 הסכימו 7 מדינות מדרום אסיה על הקמת גוש סחר שיעניק לאנשים פלטפורמה לעבוד יחד ברוח של אחווה, חברות והדדיות. מאוחר יותר שיגר זיאור ראהמן מכתבים רשמיים למנהיגי אותן מדינות בהם הוא משקף את חזונו לעתיד באזורי המדינות. במהלך ביקורו בהודו בדצמבר 1977, שוחח עם ראש ממשלת הודו מורארג'י דסאי אודות שיתוף פעולה אזורי. בנאומו בוועדה המייעצת של תוכנית קולומבו שהתקיימה בקטמנדו ב-1977 קרא בירנדרה, מלך נפאל לשיתוף פעולה אזורי הדוק בין מדינות דרום אסיה.
לאחר פלישת ברית המועצות לאפגניסטן ב-1979, הוגברו המאמצים להקמת האיחוד. באפריל 1981 התכנסו לראשונה גורמים ושרי חוץ מ-7 ממדינות דרום אסיה בקולומבו. הצעת בנגלדש התקבלה בברכה על ידי נפאל, סרי לנקה, בהוטן והמלדיבים. הודו ופקיסטן, לעומת זאת, הותירו רושם ספקני בראשונה; הודו טענה כי רעיון מסוג זה עלול להוביל ולתת פתח הזדמנות לשכנים חדשים קטנים יותר לחידוש הנושאים הדו-צדדיים וייסוד אופוזיציה נגד הודו. פקיסטן לעומת זאת הניחה כי ייתכן שמדובר באסטרטגיה מצד הודו לצאת באיחוד עם שאר מדינות דרום אסיה נגד פקיסטן ולהבטיח שוק אזורי למוצרים הודים, ובכך לחזק את הדומיננטיות הכלכלית של הודו באזור ולמזער את תדמיתה של פקיסטן.
בוועדה בינלאומית שנערכה בדאקה ב-1983 בהשתתפות גורמים מדיניים, אימצו שרי החוץ מ-7 המדינות את הצהרת שיתוף הפעולה האזורי בין מדינות דרום אסיה, ובאופן רשמי השיקו תוכנית פעולה משולבת בתחומי חקלאות, תקשורת, מטאורולוגיה ובריאות.
פסגת הארגון הדרום-אסיאתי לשיתוף פעולה אזורי הראשונה התקיימה בדאקה בין 7 ל-8 בדצמבר 1985.
בשנת 2007 הצטרפה אפגניסטן לארגון.
מדינות חברות
[[קובץ:SAARC3.svg|ממוזער|
]]
לארדו (טקסס)
לארדו (באנגלית: Laredo) היא עיר בדרום מדינת טקסס, ארצות הברית. לארדו היא העיר הגדולה ביותר והמרכז המנהלי של מחוז ווב. העיר שוכנת בסמוך לגדותיו של הריו גראנדה בסמוך לגבול עם מקסיקו. דרומית לה, בגדה הדרומית של הריו גראנדה, שוכנת העיר המקסיקנית נואבו לארדו השייכת למטרופולין של לארדו (וזאת אף על פי ששתי הערים במדינות שונות). במטרופולין של לארדו-נואבו לארדו חיים כ-800,000 תושבים. הכלכלה של העיר מתבססת בעיקר על מסחר עם מקסיקו. בין שתי הערים מחברים חמישה גשרים כאשר ארבעה מהם מיועדים לכלי רכב והולכי רגל ואחד מיועד לרכבות.
לארדו אשר הוקמה בשנת 1755 גדלה מווילה מבודדת לעיר גדולה ומשגשגת ואף הפכה לבירתה של רפובליקת ריו גראנדה וכיום לעיר הנמל הגדולה ביותר על נהר הריו גראנדה.
בשל סמיכותן של לארדו ונואבו לארדו, 47% מהיצוא של ארצות הברית למקסיקו עובר דרך לארדו וכן 36% מהיצוא של מקסיקו לארצות הברית.
לארדו היא ביתה של Texas A&M International University, הקולג' הקהילתי של לארדו וקמפוס של אוניברסיטת טקסס בסן אנטוניו לימודי רפואה.
היסטוריה
בשנת 1755 הוקמה באזור שהיה שייך לסנטנדר החדשה 'וילה דה סן אגוסטין דה לארדו' על ידי דון תומאס סאנצ'ז. הוילה של דון סאנצ'ז נקראה על שם העיר לארדו הספרדית. אט אט החלו להיבנות סביב הוילה עוד ועוד בתים עד שהפכה לעיר.
בשנת 1840 הפכה לארדו לבירתה של רפובליקת ריו גראנדה העצמאית, רפובליקה אשר הוקמה על ידי תושבים מקומיים אשר מרדו בשלטון של מרכז מקסיקו ושרדה פחות משנה לאחר שצבא מקסיקו כבש אותה. במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו העיר נכבשה על ידי טקסס רנג'רס. לאחר סיום המלחמה, חתמו שתי המדינות על הסכם גואדלופה אידלגו אשר קבע ששטח העיר יישאר בריבונות ארצות הברית. מיד לאחר ההחלטה נערך משאל של כל תושבי העיר, אשר הציג רוב מוחלט רוצים בעד החזרת העיר למקסיקו. למרות תוצאות המשאל, נותרה העיר בתחומי ארצות הברית, ורוב תושביה עזבו דרומה לשטחה של מקסיקו והקימו מעבר לנהר את נואבו לארדו.
גאוגרפיה
לארדו שוכנת לגדתו הצפונית של הריו גראנדה המפריד בין ארצות הברית ומקסיקו. הגבול עובר מדרום וממערב לעיר. שטחה של העיר הוא 218.96 ק"מ מרובע.
אקלים
האקלים באזור הוא חם ומדברי. מזג האוויר מושפע רבות מהרי 'סיירה מדרה אוריינטל' הנמצאים מדרום בשטחה של מקסיקו, מדבר סונורן ממערב ומפרץ מקסיקו ממזרח. בגלל שהעיר שוכנת בשטח מדברי בפנים הארץ ובשטח מישורי הקיץ מאוד חם בה. החורף קר יחסית לערי דרום טקסס והטמפרטורה הממוצעת בה היא 19 מעלות. הטמפרטורה הממוצעת בקיץ היא 37 מעלות צלזיוס.
תחבורה
נמל התעופה הבינלאומי של לרדו נמצא 6 ק"מ צפונית מהעיר. ממנו יוצאות טיסות יומיות ליוסטון ודאלאס ושלוש טיסות בשבוע ללאס וגאס. נמל התעופה הוקם בשנות ה-70 במקומו של בסיס חיל האוויר שנסגר. בתחילת שנות ה-2000 נבנה טרמינל חדש והוגדל שטח הנמל.
אלאונור, נסיכת בלגיה
ביוגרפיה
הנסיכה אלאונור נולדה בבית החולים ארסמוס בעיר אנדרלכט שבמחוז בריסל ב-16 באפריל 2008 בשעה 4:50. אביה הוא פיליפ, מלך הבלגים ואמה היא מתילדה, מלכת בלגיה. היא בתם הרביעית של בני הזוג, והנכדה הצעירה ביותר של אלברט השני, מלך הבלגים ופאולה, מלכת הבלגים. אחיה הגדולים הם אליזבת, גבריאל ועמנואל. היא הוטבלה ב-14 ביוני בטירת סיארגנון (Château Ciergnon), המשמשת כמעונה הרשמי בקיץ של משפחת המלוכה הבלגית, על ידי הקרדינל גוטפריד דאנלס. סנדקיה הם ויקטוריה, נסיכת שוודיה קלייר, נסיכת בלגיה והרוזן סבסטיאן פון וסטפלן צו פירסטנברג. אלאונור לומדת כיום בבית הספר היסודי קולג' סן ז'אן-ברכמנס בבריסל, שם לומדים גם אחיה הגדולים אליזבת וגבריאל. הלימודים בקולג' מתקיימים בשפה ההולנדית.
מצד אביה אלאונור היא צאצאית של בתי אצולה איטלקים רבים כגון אורסיני וקולונה ומספר אפיפיורים, והיא בעלת קרבה משפחתית אל בית בורבון ובית ויטלסבאך ואל משפחת המלוכה הנורווגית, השוודית, הדנית, הבריטית וההולנדית. מצד אמה היא צאצאית של משפחות המלוכה של פולין שרבות מהן שלטו בעבר ברחבי מזרח אירופה, כגון רדזיוויל וזמויסקי והיא אף קרובת משפחה של נשיא פולין ברוניסלב קומורובסקי.
מארי דה גורנה
מארי דה גורנה (6 באוקטובר 1565 – 13 ביולי 1645), הייתה הנאמנה הספרותית ובתו המאומצת של מחבר המסות מישל דה מונטן.
דה גורנה נולדה בפריז לגיום לה ז'אר שלפני מותו ב-1578 רכש את טירת גורנה בכפר גורנה-סור-ארונד שהיה בחבל איל-דה-פראנס (כיום בחבל פיקרדיה), ומכאן תואר האצילות דה גורנה. היא הייתה הבת הבכורה מבין שישה ילדים. ב-1583 גילתה את ספר המסות של מישל דה מונטן שעורר בה הערצה והציבה לעצמה כמטרה לפוגשו. אף על פי שקיבלה חינוך מסורתי של בנות אצולה, למדה יוונית ולטינית בכוחות עצמה. ב-1586 אמה החליטה להעביר את מושב המשפחה לטירת גורנה.
ב-1588 כאשר הייתה בפריז עם אמה, שלחה פתק למונטן, שגם הוא היה בפריז לרגל הדפסה חדשה של המסות, שבו ביקשה לפוגשו, והם נפגשו למחרת. במשך החודשים הבאים מונטן ביקר בטירת גורנה מספר פעמים ואימץ אותה לבת. באחד מביקוריו אלה גילתה לו כי כתבה נובלה בשם: "האכסדרה של אדון דה מונטן שעסק באהבה ביצירותיו של פלוטרכוס". ייתכן שהתפתחו ביניהם קשרי אהבה. בסוף המסה "על העמדת פנים" מונטן הוסיף:
בתקופה שאחרי 1588 מארי דה גורנה לא פגשה עוד במונטן, אך הם נשארו בקשר מכתבים. ב-1591, אחרי מות אמה, השאירה את הטירה לאחיה ועברה להתגורר בפריז. אחרי מות מונטן ב-1592 אלמנתו, פרנסואז דה מונטן, נתנה לה עותק של המסות כדי שתפקח על הוצאת מהדורה חדשה. במהדורה זו שיצאה לאור ב-1595, כתבה מארי דה גורנה הקדמה ארוכה שבה שיבחה את רעיונותיו של מונטן, ותרגמה מלטינית לצרפתית ציטוטים של חכמי העת העתיקה שבהם מונטן עשה שימוש במסותיו.
דה גורנה שלא נישאה מעולם נתקלה בקשיים כספיים, וב-1608 אחיה נאלץ למכור את הטירה המשפחתית. היא שימשה כשכירת עט בשירותם של מרגריט דה ולואה, אנרי הרביעי, מלך צרפת, מארי דה מדיצ'י, לואי השלושה עשר, מלך צרפת ו הקרדינל רישלייה שהעניק לה קצבה ממלכתית קטנה. היא התעניינה בבעיות מדיניות וחברתיות, נלחמה למען זכויות האישה, וב-1622 פרסמה את חיבורה "שוויון בין גברים לבין נשים". היא הייתה קתולית והתנגדה לפרוטסטנטים, אך שמרה על קשרים עם מלומדים בעלי דעות חופשיות, ועסקה גם בתרגום לצרפתית ובפרסום של שירת ורגיליוס ואובידיוס ושל כתביי ההיסטוריונים סלוסטיוס וטקיטוס.
מארי דה גורנה מתה בפריז ב-1645 ונקברה בכנסיית סנט אסטאש שבעיר.
אלים בספרי רומח הדרקון
האלים של רומח הדרקון הם הכוחות הנעלים שבעולם הפנטזיה קרין, מקום התרחשות עולם המערכה "רומח הדרקון". הם שונים מהאלים שבעולם מבוכים ודרקונים.
אלי קרין הם חסרי צורה, וכל אחד מהם מייצג צד אחר של בריאת העולם. לעיתים תכופות הם שולחים שליחים, נבואות וחזיונות על פני העולם, אך לרוב אינם מתגשמים במלוא מובן המילה.
במהלך שתי תקופות לא הייתה התערבות של האלים בעולם: רוב עידן היאוש (לאחר החורבן הגדול ולפני מלחמת הרומח) ותחילת עידן בני התמותה (לפני מלחמת הנשמות).
האל העליון, כאוס והאלה האחת
כאשר מדברים על אלי קרין, יש להקדים ולדבר על האל העליון או אבי-האלים, ועל כאוס, שיש הטוענים שהם אותה ישות ומהווים שני צדדים שלה (בייחוד לגבי התואר המשותף להם של "אבי האלים"), ויש הטוענים שאלו הן ישויות סותרות, כיוון שהן ממלאות תפקיד כה נוגד. ישויות אלו הן העליונות בקוסמולוגיה של קרין, ומיוחס להם תפקיד קריטי בבריאת העולם של קרין. מנגד, האלה האחת (האל האחד, כפי שמופיע בתחילה, כיוון שלא היה ידוע המגדר שלה), היא אלה אשר מופיעה לזמן קצר בתקופת מלחמת הנשמות אשר טוענת לשליטה מוחלטת על קרין. בהמשך (ראו הערך מטה) מתגלה זהותה של אותה אלה.
האל העליון
מכונה לעיתים אבי האלים, (אף על פי שלרוב מיוחס כאוס כאבי האלים). האל העליון מילא את תפקיד היוצר הראשוני של עולם קרין בזמן בריאתו. אל זה, אשר שמו אינו מוגדר, ואין לו מאמינים כלל, הוא אשר זימן את שלושת האלים הראשיים של קרין, פלאדין, טאקיזיס וגיליאן, על מנת לעזור לו לברוא את העולם. לאחר שהם נענו להזמנתו, האל העליון לא מתערב במעשה הבריאה עצמו. רק לאחר שבין האלים פורצת מלחמה לגבי גורל הנשמות המתגלות לאחר בריאת העולם, חוזר האל העליון בפעם השנייה והאחרונה להתערב בגורל העולם - ומותיר לאלים אפשרות להעניק דבר אחד לאותן נשמות. לאחר שהדבר מתבצע, עוזב האל העליון לבלי שוב.
האל העליון חוזר בספר השלישי של טרילוגיית "כוהנת האופל", שיצא בעברית ב-2009. הוא תובע לעצמו את היכל חילול הקודש המלא בחפצי כוח של האלים כדי למנוע מחלוקות. גם מצוטטת כאן שבועה אלוהית: "בשם האל העליון שברא את כולנו ובשם כאוס שרוצה להשמיד אותנו".
כאוס
"אבי הכול והלא כלום". כמו ששמו מרמז, כאוס הוא בעצם מה שהיה לפני הבריאה - תוהו ובוהו ששרר ביקום ושהתבטא בישות אלוהית זו שאהבה את התוהו. נטען לעיתים, כי שלושת האלים הראשיים הם ילדיו של כאוס (במיוחד בספר "דרקוני להבת קיץ"), אולם מקובל כי הם ילדיו של האל העליון. כאוס חותר כל הזמן להרוס את אשר יצרו האלים, את קרין, אולם הוא נלכד על ידי ריאורקס לאחר שזה רוּמָה על ידי חידוקל אל תוך אבן-החן האפורה. אבן זו, לאחר מספר בעלים אלוהיים, שוחררה לחופשי לקרין, שם היא נדדה בין בעלים בני-תמותה (שחשבו כי הם שולטים באבן כאשר היא בעצם זו ששלטה בהם) ובעצם זרעה הרס ותוהו בכל מקום שבו שהתה. בין השאר גרמה לנתק חלק מגזע הגנומים לקנדרים ולגמדים, שנגרם כתוצאה מהאבן האפורה אותה חמדו הגנומים.
בתקופה שקדמה למלחמת הכאוס, נופצה האבן על ידי בני האירדא היהירים שחשבו כי יוכלו לשלוט בה ובמעלליה. כתוצאה מהשבירה כאוס שוחרר מן האבן ובזעם התחלתי הוא מחה את כל אי האירדא הסודי (ואת כל בני האירדא יחד איתו) מעל פני האדמה. לאחר מכן הוא החל להכין את כוחותיו (יצורים מפלצתיים שהוא יצר כמו דרקוני אש ולבה ענקיים או אנשי צל שכל מה שהם בולעים חודל מלהתקיים וכיוצא בזה) למתקפה על האלים ובו זמנית לפעור חור באמצע האוקיינוס במטרה לבלוע את כל עולם קרין.
בסוף המלחמה נפצע כאוס קשות על ידי מספר אבירים אמיצים שהובלו על ידי פלד בהיר-להב (בנם של סער בהיר-להב וקיטיארה אות-מאטר) ופאלין מאז'ר (בנם של קרמון וטיקה מאז'ר ואחיינו של רייסטלין מאז'ר), ולכן הוא הגיע לעסקה עם האלים שנשארו ולא ברחו (חלק מן האלים כמו טאקיזיס וחידוקל ברחו ונמנעו מן המלחמה בכאוס) שקבעה כי קרין לא תושמד, אך המחיר הוא עזיבת האלים עם כאוס. כך נפרדו האלים מעולמם ועזבו למישורים אחרים, כאשר הקסם עוזב עימם, דבר המוביל לפתיחתו של העידן החמישי בקרין - עידן בני התמותה.
התגלמותו הגשמית היא ענק אימתני העשוי מלבה רותחת, אשר חלקים רבים מגופו בוערים באש חיה.
האלה האחת
אלה מסתורית המופיעה בעידן החמישי. בעידן זה, עידן בני התמותה, הקסם לא קיים ופשוט אין אלים. את מקומם תפסו דרקוני ענק שפלשו לקרין והשתלטו עליה בעזרת כוחם ובעזרת מסדר אבירי האופל הישן של מלכת האופל. בעידן זה של יאוש מופיעה לפתע משיחה מסתורית בשם מינה, המביאה עימה את בשורת האלה האחת, אשר באה לעזור לאנשי העולם להיפטר מעול הדרקונים הגדולים. משיחה זו היא בעלת כוחות מיוחדים במינם אשר, לפי טענתה, ניתנו לה על ידי האלה האחת. עם בואה של המשיחה מתחילה לה תקופת מלחמת הנשמות, אשר אירועיהן מתגלגלות עד לחשיפת זהותו של אלה מסתורית זו.
בספר האחרון בטרילוגיית מלחמת הנשמות, מתברר בעצם כי אלה מסתורית זו, היא לא אחרת מאשר טאקיזיס בכבודה ובעצמה. מתברר כי מזימתה של טאקיזיס עוד מימי מלחמת הכאוס (כאשר ניתנה לה שליטה זמנית בעולם במטרה להילחם ביצורי האל כאוס) הצליחה. טאקיזיס תכננה להימנע מהמלחמה בכאוס בניגוד לשאר האלים שהתארגנו ונלחמו, אלא מיד לאחר פציעתו של כאוס ועזיבת האלים, היא השתמשה בכל הכוחות שהיא שמרה במטרה להעביר את עולם קרין למישור קיום אחר. בעקבות פעולה זאת, כוחותיה התרוקנו, והעולם נחשף לפלישת דרקוני הענק ששכנו במישור הקיום הזר אליו העבירה טאקיזיס את העולם. למרות פלישת הדרקונים לקרין, מלכת האופל לא ויתרה אלא חידשה את כוחותיה לאיטה, תוך כדי שהיא מעבירה את בשורת קיומו של ה"אלה האחת" אל בני-התמותה דרך משיחתה, מינה (בצורה אירונית היא בחרה להשתמש בביתה החורגת של סהר פז, שזו הביאה את בשורת קיומם של האלים אחרי החורבן).
פלאדין
האל הבכיר של האלים הטובים, המכונה גם "הלוחם האמיץ" או "דרקון הפלטינה". לאחר יצירת העולם, ברא פלאדין את גזע האלפים בדמותו, כשהוא האל הפטרון שלהם. כך יצא כי האלפים, לא משנה לאיזה תת-גזע הם שייכים, תמיד היו קשורים לכוחות הטוב ואור. בנוסף ברא פלאדין את הדרקונים הטובים, דרקוני המתכת. כאדונם סמלו הוא דרקון פלטינה, מתכת נדירה נוספת.
במהלך הדורות עזר פלאדין להקים, יחד עם האל קירי ג'ולית וחבקוק, את מסדר אבירי סולאמניה שאליו השתייכו בעיקר בני-אדם ששירתו כאבירים המגינים על החלשים וכוחות הטוב, כאשר פלאדין משמש כפטרון של המסדר הגבוה ביותר של מסדרי האבירים, מסדר אבירי הוורד.
למרות היותו אל טוב, פלאדין יודע כי לו היה רק טוב בעולם, הוא בסופו של דבר היה נבלע בתוך עצמו והופך לרשע, כפי שקרה בימי אימפריית איסטר (שכתוצאה מפעולות שליטיה הטילו האלים חורבן על העולם), ולכן פלאדין פועל יחד עם אחיו גיליאן לשימור האיזון בין כוחות הטוב והרשע בעולם.
מישקאל
מישקאל היא בת זוגו של פלאדין, והיא משמשת בעיקר כאלה שמביאה לבני-התמותה הטובים את התקווה ואת אמנות הריפוי. מישקאל עזרה למי נהר במשימתו והיא גילתה לסהר פז את מיקומן של דיסקיות מישקאל שהוכיחו כי האלים כן קיימים (שכן בעידן שאחרי החורבן הגדול, נטשו בני-התמותה את אמונם באלים העתיקים).
סמלה של מישקאל הוא דיסקיות מישקאל, והתגלמותה הגשמית היא נערה יפהפייה הנושאת מטה בדולח כחול. התגלמותה השמימית היא צורת סליל או דסקיות. מאמיניה הם בדרך כלל כהנים ומרפאים המאמינים באלי הטוב, כמו סהר פז שהפכה לכוהנת מישקאל הראשית לאחר מציאת הדיסקיות והמטה שלה.
חבקוק
בנם השני של פלאדין ומישקאל, אשר משמש כאל הימים ויצורי היבשה, ובנוסף גם כאל מלחמה זוטר שכן הוא פטרונם של אבירי מסדר הכתר (הנמוך מבין שלושת המסדרים). סמלו הוא נשר, והתגלמותו הגשמית היא דולפין כחול ענק. מאמיניו וכהניו הם בדרך כלל אבירי מסדר הכתר, אנשי ארץ הקרח ואלפי הפרא (ארץ דרגונסטי). לאלפי הפרא שמאמינים בו יש מעט קסם טבעי.
מאז'ר
מאז'ר הוא יועצו של פלאדין, והוא אל שקשור במדיטציה, ריכוז ומחשבה. הוא פועל בעיקר לחיזוק האמונה בכוחות הטוב, ומאמיניו וכהניו נמנים עם מספר נזירי חוכמה ולא יותר, בגלימות כתומות. סמלו של מאז'ר הוא פרח,יש לו 2 התגלמויות גשמיות: התגלמותו הגשמית ה-1 היא איש עיוור המשפיע על אנשים סביבו, ה-2 היא כוהן מאז'ר בעל גלימה משנה צבעים אשר גורמת לשיגעון בקרב האויב אם הוא מסתכל עליה מספיק זמן.
לעיתים מכונה "אל גמל-השלמה" על ידי נזיריו וכוהניו.
ברנכאלה
אל טוב המייצג הרמוניה ומוזיקה, אשר מילא את נפשותיהם של יצורים שונים באלמנטים אלו בבריאה. ברנכאלה הוא מאוד חברותי והוא מעדיף להתראות עם מאמיניו במקום שיעבדו אותו. סמלו הוא נבל והתגלמותו הגשמית הוא נווד פשוט בעל הגזע זהה לאדם שהוא פוגש. מאמיניו הם בעיקר האלפים והקנדרים, אם כי הוא אינו האל הראשי שהם עובדים.
סולינארי
בנם הקטן של פלאדין ומישקאל, המשמש כאל הקסם הטוב. סולינארי, ביחד עם דודניו לוניטארי ונויטארי, הקימו את מסדרי הקסם של קרין, שכן הקסם של שלושת אלים אלו היה המוחשי ביותר מבין האלים. סולינארי ממוקם בירח הלבן מעל קרין שבעזרתו הוא נותן כוחות קסם לכל המסדרים ובעיקר למאמיניו, לובשי הגלימות הלבנות. סמלו הוא הירח הלבן, והתגלמותו הגשמית היא של גבר צעיר יפה תואר, לבוש בגלימות לבנות הבוהקות באור כסוף.
טאקיזיס
אלת הרשע הבכירה מבין אלי הזדון, המכונה גם "מלכת האופל". אחרי יצירת העולם היא בראה את גזע העוגים בדמותה, אשר היו גזע של דמויי אנוש רמי קומה ויפי תואר אשר חי מאות שנים. מאוחר יותר, גזע זה הושחת ברובו על ידי הרשע (למעט בני האירדא אשר פרשו מהעוגים והתבודדו מן העולם) והפך לגזע של ענקים מכוערים וטיפשים. בנוסף היא השחיתה את דרקוני הטוב שיצר פלאדין ויצרה את דרקוני הזדון שיישרתו אותה.
מלכת האופל היא אלה קנאית אשר מעוניינת בעיקר בעבדים ולא ב"סתם מאמינים". מטרתה הייתה מאז ומתמיד להפר את האיזון בין הטוב והרע (לטובת הרע כמובן) ובעצם להיות בעלת הכוח והשליטה היחידה בעולם וביקום. יריבה המושבע הוא פלאדין אחיה, אל הטוב הנערץ.
במהלך מלחמת הדרקונים השלישית הצליחה להיכנס לקרין אך גורשה לשאול בידי הומא, אביר סולאמני שהודרך על ידי פלאדין, יריבה המושבע של טאקיזיס. מאז גירושה ניסתה בכל כוחה לחזור שוב ולשלוט בקרין. ערב מלחמת הרומח הצליחה טאקיזיס להעיר את דרקוני הזדון ולגנוב בעזרתם את ביצי דרקוני הטוב הישנים ובכך למנוע מהם להתערב במלחמה הקרבה, וכך כמעט הצליחה להשתלט על קרין, אך דרקוני הטוב גילו את מעשי השחתת ביציהם והפיכתם לדרגונים, וכך הם נלחמו בכוחותיה בעזרת שאר כוחות הטוב וכניסתה לקרין שוב נמנעה.
לאחר מלחמת הרומח בה נחלה תבוסה, טאקיזיס כמעט נהרגה על ידי הרב-מג רייסטלין מאז'ר אחד מגיבורי הרומח. אך לאחר שהביט לתוך העתיד הבין רייסטלין שעל טאקיזיס להרוג אותו, בגלל ההקרבה העצמית הזו טאקיזיס לא יכלה לפגוע ברייסטלין.
בהמשך, במהלך מלחמת הכאוס, מאמיניה נבחרו להוביל את המלחמה נגד כאוס וכוחותיו, וניתנה לה שליטה זמנית על העולם, דבר שהיא ניצלה עד תום ובעזרת תחבולה תכננה להשתלט על העולם, דבר שכמעט הצליח לה, כפי שמתברר מאוחר יותר בעידן החמישי בזמן מלחמת הנשמות.
סמלה של טאקיזיס הוא דרקון ענק בעל חמישה ראשים (כחמשת דרקוני הזדון: אדום, ירוק, כחול, לבן ושחור). ההתגלמויות הגשמיות שלה הן בעיקר אישה יפהפייה המפתה את כל רואיה או אבירת צל הלבושה בשריון מתכת שחור בולע אור. מאמיניה העיקריים הם אבירי טאקיזיס, ושאר בני-התמותה ויציריה הנלחמים למען והמאמינים באלי הרוע. נשקה הוא חרב מעוטרת בחמישה ראשי דרקונים. המזל שלה בשמים הוא ראש אישה ששערה מורכב מ-5 ראשי דרקון.
סארגונאס
אל מקורנן ובן זוגה של טאקיזיס, אשר ברא את גזע המינוטאורים. אל נקמני הנהנה ממעשי הרס והשמדה, אך לצד זאת גם אל מלחמה מושבע המעריך אויב טוב וקרב הוגן. מטרתו היא זמימת קשרים נגד כל מכריו לרבות טאקיזיס ולהפוך לאל הרוע הבכיר, תוך קידום גזעו, המינוטאורים, לשליטה על קרין ושאר הגזעים הנחותים. התגלמותו הגשמית היא של לוחם רב עוצמה מגזע המינוטאורים. מאמיניו הם בעיקר המינוטאורים, שכן הוא האל שיצר אותם. מזלו בשמים הוא קונדור, ואף מופיע בדמות זו לעיתים.
זבואים
זבואים היא בתם של טאקיזיס וסארגונאס, המשמשת כאלת הים הזועפת. זבואים מתחרה תמיד בחבקוק על שליטה על הימים ומאופיינת במזג קיצוני ומשתנה. אופי זה בא ביחד עם היותה אלת הסערות, דבר שמביא לכך שלחש ההרס החביב על כוהניה הוא ברק. לאחר התאהבות במנהיג צבא הדרקונים של אמהּ, אריאקס, ילדה זבואים ילד בן-תמותה בשם אריאקן, אשר הפך למנהיג צבא הדרקונים הבא. סמלה הוא צב ים ענק ואימתני, והתגלמותה הגשמית היא צב ים בעל פני בת אנוש או אישה יפת תואר בעלת עיניים ירוקות כמו מי הים ושיער ארוך ולבן כמו קצף ים, וככזו מופיעה על כריכת הספר ענבר וברזל. יש לה מאמינים רבים: מינוטאורים ובני אנוש כאחד, בדרך כלל מלחים, דייגים וכו'.
כמוש
כמוש הוא אל המוות, אשר משמש כפטרונם של האלמתים, אשר בהם הוא משמש כאוות נפשו במטרה לקדם את מטרותיו ומטרות אלי הרשע. הוא נוהג להבטיח הבטחות שווא למאמיניו על חיי אלמוות, ואלו מבינים מאוחר מדי כי מדובר במציאות של קיום תמידי בצורה אנושה וקרה של האלמתים. סמלו הוא אלמת, והתגלמותו הגשמית היא אלמת לבוש בגלימות שחורות. מאמיניו הם בעיקר אלמתים וכהני דת אפלים המעלים באוב את האלמתים. הוא עובר שינוי מהותי מארבעת העידנים הראשונים לעידן החמישי. מקור השם הוא באליל הראשי של מואב כמוש.
מורג'יון
אל המביא מחלות, ריקבון ומגיפות. הוא פועל בעיקר בסודיות במטרה להביא חורבן והרס לקרין. אויבתו בנפש היא מישקאל אלת המרפא הטובה, ולכן הוא פועל תמיד במטרה לסכל את תוכניותיה ואת מאמיניה. סמלו הוא מכותר שעיניו בוהקות וזוהרות. התגלמותו הגשמית היא תליין לבוש גלימות שחורות או ענן שחור בעל עניים אדומות. מאמיניו הם רוצחים, כהני רוע ופושעים אשר מנהלים את חייהם בסתר. ניסיון כושל להשליט את אמונתו על הקנדרים יצר מחלות בלתי נשלטות.
נויטארי
בנם של טאקיזיס וסארגונאס, המשמש כאל הקסם השחור, אשר ביחד עם אחיו לקסם לוניטארי וסולינארי ייסד את הקסם בקרין, תוך שהוא עצמו מייסד את מסדר הגלימות השחורות. ירחו השחור של נויטארי זורח בקרין בקביעות במחזורים של 28 ימים, אך רק מאמיניו יכולים לראות אותו ולשאוב ממנו כוח, כאשר בעצם הכוחות האפלים שלו הם ידועים כחזקים מבין שלושת מסדרי הקסם. הירח האפל מלא שבעה ימים במהלך כל חודש. סמלו הוא הירח השחור שאינו נראה, אלא רק לעיני מאמיניו, והתגלמותו הגשמית היא של קוסם שחור-גלימה המחזיק בידו מטה עץ שבקצהו טופר של דרקון. מאמיניו הם לובשי הגלימות השחורות.
גיליאן
סמלו של גיליאן הוא ספר היסטוריית העולם שלו, והתגלמותו הגשמית היא בעצם אסטינוס - בן-אנוש מלומד בגיל העמידה, אשר כותב בספריית פלנתאס הענקית את ספר ההיסטוריה העולמית. מאמיניו וכהניו הם בעיקר האסטיקנים והיסטוריונים. התגלמותו השמימית היא מערכת כוכבים בצורת מאזניים כשעל יד כף אחת אישה עם שיער המורכב מחמישה דרקונים (טקיזיס) ועל יד כף אחרת לוחם-דרקון (פלדין) והוא חוצץ ומאזן ביניהם.
ריאורקס
ריאורקס הוא אל גמדי שאוהב לעצב ולחשל, והוא זה שבעצם "חישל" פשוטו כמשמעו את העולם ואת הכוכבים הסובבים אותו בעזרת פטישו וכבשנו. בנוסף הוא ייצר את האבן האפורה ובטעות כלא בתוכה את כל ישות הכאוס.
כסלו
כסלו היא אלת הטבע, הצמחים ובעלי-החיים, ובעצם ה"אמא אדמה" של קרין. מטרתה היא לעזור לגונן על בעלי חיים ועל הטבע מפני פגיעות לא מוצדקות וזדוניות של בני-התמותה. התגלמותה הגשמית היא חד-קרן או אשת יער בעלת שער זהוב הנושאת מטה עץ. מאמיניה הם האלפים שוחרי הטבע, הקנטאורים, בעלי החיים וכל שכני היערות והדרואידים למיניהם.
שינאר
שינאר היא אלת המזל והעושר, והיא הפטרונית של המסחר. כך היא מעניקה חסדים לאנשים ישרים אשר עושים מסחר הוגן וכלכלה נכונה. אויבה בנפש הוא האל הזדוני חידוקל שהוא אל עסקאות מושחת וערמומי הגורם לצרות. התגלמותה הגשמית היא של סוחרת עשירה הלבושה במיטב הבגדים והתכשיטים. מאמיניה הם סוחרים, בעלי חנויות וגמדים, וכל בני-התמותה המקווים לקצת מזל ברגעים מסוימים. בן-זוגה הוא סיריון, אולם מערכת יחסים זו בין אלים אלו ידעה עליות ומורדות.
סיריון
בן זוגה של שינאר, המשמש כאל האש והחום אשר ממוקם בשמש. לרוב הוא משגיח על אלי הקסם, ומשמש מעין אדם היכול להכריע במחלוקות ביניהם. יש לו שליטה מעטה באוויר. אל אלמוני שאין לו כמעט מאמינים שכן מטרותיו וכוונותיו אינן ידועות. התגלמותו הגשמית היא אדם בעל שיער מאש המחזיק חרב בוערת.
זיבילין
בן זוגה של כסלו, המשמש כאל חוכמה היכול לראות אל תוך הזמן ומישורי היקום, ולכן פועל בצמוד לגיליאן. זיבילין הוא אל מוזר ומבולבל שאף פעם אינו מסוגל להחליט עם עצמו על החלטה סופית כיוון שהוא רואה את כל המשתנים כל הזמן ולכן אינו מצליח להגיע להכרעה. התגלמותו הגשמית היא של אדם מזוקן ומקריח הנושא מטה עץ. מבט אחד לתוך עיניו מראה לאדם את גורלו ומותו. מאמיניו, בדומה לגיליאן, הם אסטיקנים ומשכילים.
לוניטארי
לוניטארי היא אלת הקסם הנייטרלי. היא ייסדה את הקסם בקרין ביחד עם דודניה סולינארי ונויטארי, תוך ייסוד מסדר הגלימות האדומות, כאשר מטרתה העיקרית היא הפצת הקסם ושמירת האיזון בקרין. היא זו שביקשה מריאורקס להכין את האבן האפורה, אך לאחר ששיכנה אותו בירח שלה, הוא נגנב ממנה בידי גנום כלשהו שחמד אותה. סמלה הוא הירח האדום והתגלמותה הגשמית היא של קוסמת אדומת גלימה שפניה חבויות בגלימתה. מאמיניה הם קוסמים ממסדר הגלימות האדומות.
אדון החתולים
אדון החתולים הוא אל למחצה המייצג את החתולים, הוא מופיע בשם באסט ואחד מהאווטארים שלו הוא חתול שחור.
מינה
מינה היא אלת הדמעות. אין לה כוהנים או מקדשים. כל יעודה הוא להשפיע על הצער של בני התמותה.
מינה מתגשמת כילדה שובבה או כלוחמת אכזרית ולעיתים נדירות, כאישה יפהפייה. מינה אינה בדיוק אלה ששיוכה מוגדר. היא מתקיימת לעיתים כאלת טוב ולעיתים כאלת זדון. היא הופכת לאלה בספר השלישי של טרילוגיית "כוהנת האופל".
אליהו פוסק
הרב אליהו פוסק (1859 – 1932) שימש כרב במוהליקה ובזלטופול שבאוקראינה, מחבר ספרים תורניים רבים.
ביוגרפיה
אליהו פוסק נולד לרב משה צבי פוסק בעיר וסילקוב, שהיה מקורב לאדמו"ר ר' נחום ממקרוב. משה צבי פוסק היה רב בצוויטנא–ווערשאק על יד ציגרין. הוא הובא בשנת תר"ה בערך לזלטופול על ידי שני הגבירים המפורסמים שלה, אילי הזהב ברודסקי והאראל, על-מנת לשמש בזלטופול בתור דיין ומורה צדק. הוא היה גם ראש החברה קדישא דזלטופול (ח"ק דז"פ). משה צבי פוסק נפטר בגיל 78 בכ' בתשרי תרס"א בעיר זלטופול.
הרב משה צבי פוסק היה הראשון לשלושה דורות הרבנים (משה, אליהו והלל) למשפחת פוסק ששימשו בקהילה היהודית בזלטופול. בעיר זו היה מפורסם ה"סבא משפולי", שהיה יריבו של ר' נחמן מברסלב.
הרב אליהו פוסק שימש כמורה צדק בקהילת מוהייליווקי מחוז חרסון, היה רב עדה בעיר זלטופול, היה אבד"ק זריווקא וגם שימש כרב ואב בית דין בעיר אלאפאליא שבפלך פודוליה.
הוא נישא למאטליא בת צבי סאניק-שפירא, שהייתה נכדתו של הרב חיים חייקל שפירא, אב"ד בעיירה קאלניבל (א)ט שבקייב. לזוג נולדו שלושה בנים (יוסף יהודה, יוחנן והלל) ושתי בנות (לאה ורחל).
צאצאיו
שני בניו מצאו את מותם בנסיבות טרגיות, כמתואר ב'הפוסק' ל"ה, סימן תסט: בנו השלישי, הרב הלל פוסק נפטר בשנת תשי"ג, בגיל 72.
שתי הבנות, לאה (נפטרה בשנת 1940 באודסה) ורחל, נישאו לרבנים. לאה (פוסק) נישאה לר' הלל (זידל) וועקסילמן, שהיה נכדו של הרב אשר נחמן מקאניעוו. זידל שימש כשוחט בזלטופול ובשלהי שנות השלושים של המאה ה-20, כאשר בזלטופול לא היה רב קהילה, שימש זידל ככל הנראה כרב קהילה בזלטופול. זידל ודינה אחותו נרצחו עם שאר יהודי זלטופול על ידי הנאצים בשנת 1941 או 1942. רחל (פוסק) נישאה לר' זידל אורנשטיין מפאלעשטי. שניהם נרצחו עם 7 בניהם. בן אחד נשאר בחיים והוא בא לא"י – הרב אברהם אורנשטיין.
פסיקותיו ההלכתיות
עמל בשנותיו האחרונות על ספרו "עץ השדה", שאותו הוציא לאור בסופו של דבר בנו, הרב הלל פוסק.
עסק בפסיקותיו בעיקר בהתאמת סוגיות הלכתיות לחיי היומיום של בני קהילתו, כגון אכילת בשר בראש חודש (שו"ת מור ואהלות אוהל ברכות והודאות סימן ל"י), ענייני ברית מילה (המהרש"ם, להרב אליהו פוסק. שו"ת מהרש"ם, ח"ח, סי' נב, עמ' נב; סי' מט, עמ' מט; סי' רג, עמ' ר), הדלקת נרות שבת וחנוכה בחשמל (אהל יצחק אייר תרסח, חוברת ח' סי' ג', הובא בירחון הפוסק, חדש טבת תש"ג סימן שפ), קריאת התורה (פסקי אליהו ג 1), הלוואות ומתנות (מרבה תורה להר"ר אליהו פוסק סי' קס סקי"ט), לימוד בלשון זרה ודיבור בה (מתוך מכתב של ר' אליהו פוסק בשנת תרס"ג הנמצא באוסף שבדרון שבמכון לכתבי-יד של האוניברסיטה העברית בירושלים).
לאחר מות בנו הרב הלל פוסק נמסרו כל כתבי הרבנים לבית פוסק למוסד הרב קוק בירושלים.
גאורגי מילאנוב
קריירת מועדונים
מילאנוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ליטקס לובץ' ביחד עם אחיו איליה. בעונתו האחרונה במחלקת הנוער הוא זכה עם המועדון באליפות בולגריה לנוער. ב-1 באוגוסט 2009 מילאנוב ערך את הופעת הבכורה בבוגרים, בהפסד 1-0 נגד לבסקי סופיה במסגרת הסופר קאפ הבולגרי. שבוע לאחר מכן, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד לוקומוטיב מזדרה, ואף כבש את השער הראשון במשחק שנגמר בניצחון 0-5. ב-3 בדצמבר, הוא הבקיע את שערו הראשון בגביע, בניצחון 0-4 נגד פירין גוטסה דלצ'ב בשלב האחרון לפני שמינית הגמר. בעונתו הראשונה זכה מילאנוב עם המועדון באליפות. ב-14 באוגוסט 2010, מילאנוב הבקיע את שער הבכורה שלו לעונת בניצחון 1-2 נגד פירין בלגואבגרד. בסיום העונה זכה עם המועדון באליפות שנייה ברציפות ב-24 במאי 2012, זכה בתואר השחקן הצעיר של העונה בבולגריה. ב-27 באוקטובר 2012, הוא הבקיע את השלושער הראשון שלו בקריירה בניצחון 1-3 נגד מונטנה. ב-27 בדצמבר 2012, הוא הפך לשחקן הצעיר אי פעם שזוכה בתואר "שחקן השנה בליגה הבולגרית". ב-30 במרץ 2013, מילאנוב קיבל לראשונה בקריירה שלו את סרט הקפטן בניצחון 1-5 נגד בוטב וראטסה. ב-14 באפריל 2013, ערך את הופעתו ה-100 בליגה במדי ליטקס בהפסד 2-1 נגד סלביה סופיה.
ב-5 ביולי 2013, מילאנוב חתם בצסק"א מוסקבה לחמש שנים תמורת 5.4 מיליון לב. ב-18 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד קובאן קארסנודאר. עד מהרה הפך מילאנוב לשחקן מוביל במועדון. ב-16 במרץ 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד זניט סנקט פטרבורג והוא נבחרת לשחקן המחזור ברוסיה.
ב-16 בפברואר 2016 מילאנוב הושאל לגראסהופרס ציריך מליגת העל השווייצרית עד לסיום העונה.
ב-3 בספטמבר 2018 מילאנוב חתם ב-MOL וידי מליגת העל ההונגרית. ב-15 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד פושקש אקדמיה.
קריירה בינלאומית
בפברואר זומן לראשונה לסגל נבחרת בולגריה בכדורגל עד גיל 21, ב-3 במרץ 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2-0 נגד מונטנגרו. בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד. ב-7 בספטמבר 2012, מילאנוב הבקיע את השער הבינלאומי הראשון שלו בתיקו 2-2 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
מועדונים
נכון ל-5 באוגוסט 2014
תארים
לבסקי סופיה
צסק"א מוסקבה
אישיים
טום ת'יבודו
טום ת'יבודו (באנגלית: Tom Thibodeau; נולד ב-17 בינואר 1958) הוא מאמן כדורסל אמריקאי, אשר משמש כמאמן הראשי של קבוצת ניו יורק ניקס מליגת ה-NBA.
ראשית הקריירה
ת'יבודו החל את הקריירה ככדורסלן במדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת סאלם סטייט. בשנת 1981, לאחר שסיים את לימודיו האקדמיים מונה ת'יבודו לתפקיד עוזר המאמן בקבוצת האוניברסיטה. לאחר שכיהן שלוש שנים כעוזר המאמן, קיבל ת'יבודו לידיו את תפקיד המאמן הראשי של האוניברסיטה, תפקיד בו החזיק שנה אחת, בטרם מונה לעוזר המאמן של קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת הרווארד.
בשנת 1989, עם ייסודה של מינסוטה טימברוולבס, הגיע ת'יבודו לראשונה לליגת ה-NBA כשמונה לעוזר המאמן של ביל מסלמן. הוא שימש כעוזר המאמן גם בסן אנטוניו ספרס ובפילדלפיה 76', ובשנת 1996 מונה לעוזרו של ג'ף ואן גנדי שאימן את ניו יורק ניקס. בניקס שימש ת'יבודו במשך שבע שנים כעוזר המאמן, בהן הצליחה הקבוצה להעפיל שש פעמים למשחקי הפלייאוף, ובשנת 1999 עד לגמר ה-NBA בו הפסידה לסן אנטוניו ספרס. ת'יבודו, שקנה את מעמדו כמאמן הגנה מצוין, אף סייע לקבוצה לקבוע שיא ליגה של 33 משחקים רצופים בהן עצרה את יריבתה מתחת ל-100 נקודות.
לקראת עונת עבר ת'יבודו לעמדת עוזר המאמן של ואן גנדי, כשמונה למאמנה הראשי של יוסטון רוקטס. הוא שימש בתפקיד במשך שלוש עונות, בהן עזר ליוסטון להפוך לאחת מקבוצות ההגנה הטובות בליגה. ב-15 מתוך 18 העונות הראשונות של ת'יבודו כעוזר מאמן בליגת ה-NBA, היו הקבוצות בהן אימן מדורגות בין 10 קבוצות ההגנה הטובות בליגה. בשנת 2007 מונה ת'יבודו לעוזר המאמן של דוק ריברס בבוסטון סלטיקס, מתוך תקווה שיסייע לבוסטון לשפר את ההגנה שלה, שהייתה מהגרועות בליגה.
כבר בעונת הבכורה שלו בסלטיקס, סייע ת'יבודו להפוך את הגנת הסלטיקס לאחת הטובות בליגה. בוסטון עצרה את יריבותיה על 41.9% אחוזי קליעה מהשדה בלבד, האחוז הנמוך בליגה, וספגה 90.3 נקודות למשחק, שנייה רק לדטרויט פיסטונס שיריבותיה קלעו 90.1. הוא עזר לקבוצתו להעפיל עד לגמר ליגת ה-NBA בה פגשה בוסטון את לוס אנג'לס לייקרס. ת'יבודו עזר לקבוצתו לעצור את הלייקרס על 93.8 נקודות למשחק, והיה גורם משמעותי בהצרת צעדיו של קובי בראיינט, כוכבה של לוס אנג'לס, וזכייתה של בוסטון סלטיקס באליפות.
המעבר לקדמת הבמה
ביוני 2010 קיבל ת'יבודו את ההזדמנות להוביל קבוצה כשמונה למאמנה הראשי של שיקגו בולס, לאחר פיטוריו של ויני דל נגרו. כבר בעונתו הראשונה בליגה כמאמן ראשי, הוביל ת'יבודו את שיקגו למאזן של 62 ניצחונות מול 20 הפסדים בלבד, והשווה את שיא הליגה לניצחונות בעונת הבכורה כמאמן אותו קבע פול וסטפאל בעונת. ת'יבודו נבחר שלוש פעמים במהלך העונה למאמן המצטיין באזור המזרחי, ובסיום העונה נבחר למאמן השנה ב-NBA. הוא הוביל את שיקגו, בהנהגתו של דריק רוז שנבחר לשחקן המצטיין של העונה, למאזן הטוב ביותר בליגה, ובמשחקי הפלייאוף הוליך את הקבוצה עד גמר המזרח לראשונה מאז עונת. בגמר המזרח הפסידו הבולס למיאמי היט.
בעונה הבאה, עונת, שהייתה עונה מקוצרת של 66 משחקים בלבד בשל שביתת השחקנים, נבחר ת'יבודו למאמן המצטיין במזרח בחודשים דצמבר וינואר, לאחר שהוביל את שיקגו לפתיחת עונה של 18 ניצחונות מול חמישה הפסדים, ולמאמן המצטיין של חודש מרץ. הוא היה למאמן המהיר בהיסטוריה שהגיע ל-100 ניצחונות בקריירה, כשעשה זאת ב-130 משחקים בלבד, והוביל את הבולס למאזן הטוב בליגה עונה שנייה ברציפות עם 50 ניצחונות מול 16 הפסדים בלבד. שיקגו הייתה שנית קבוצת ההגנה הטובה בליגה, כשעצרה את יריבותיה על 88.2 נקודות בלבד. במשחק הפתיחה של משחקי הפלייאוף, מול פילדלפיה 76', נפצע רוז כשקרע את הרצועה הצולבת ובהמשך הסדרה נפגע גם ג'ואקים נואה בקרסולו, ושיקגו הודחה לאחר סדרה בת שישה משחקים.
בעקבות הפציעה של רוז, נאלץ ת'יבודו להסתדר ללא כוכבה הראשי של קבוצתו לאורך עונת כולה. בעקבות ההערכה כי ללא רוז לא תצליח הקבוצה להתברג בצמרת הליגה, ועל מנת לחסוך בעלויות שכר, החליטו בשיקגו שלא לחדש את חוזיהם של מספר שחקני ספסל משמעותיים. את עונה זו סיימה שיקגו במאזן 45-37 וסיימה במקום החמישי במזרח. בפלייאוף ניצחה שיקגו את ברוקלין נטס בשבעה משחקים בסיבוב הראשון, אך הפסידה בסדרת חצי הגמר האזורית מול מיאמי היט 4-1 והודחה.
בתחילת עונת חזר דרק רוז לשחק אך נפצע שוב בתחילת העונה לאחר כמה משחקים בודדים והושבת למשך כולה, ופעם נוספת התבדו ציפיותיה של הקבוצה להעמיד סגל מלא ובריא. מתוך מחשבה שהעונה הזאת אבודה, שחררו הבולס את אחד השחקנים המשמעותיים לואל דנג שעבר לקליבלנד קאבלירס אך שוב הקבוצה התייצבה לקראת סוף העונה וסיימה במקום הרביעי במזרח, בעיקר בשל יכולת מצוינת של ג'ואקים נואה שאף נבחר לשחקן ההגנה של העונה ב-NBA אך בפלייאוף הודחה הקבוצה בסיבוב הראשון על ידי וושינגטון ויזארדס.
בעונת, צירפה קבוצתו את פאו גאסול, דבר שהעלה את הציפיות מהקבוצה. עוד במהלך העונה הועלו פרסומים שמעמדו של ת'יבודו מעורער. היו שתלו זאת בנוהגו במהלך העונה הסדירה, לתת לשחקנים הבכירים לשחק מספר דקות רב מהרגיל וממעט לתת לשחקנים המחליפים לשחק. ובכך "שוחק" את השחקנים הבכירים והם מועדים יותר לפציעות. הקבוצה הודחה בסיבוב השני של הפלייאוף על ידי קליבלנד קאבלירס. בסיום העונה הודיעה הנהלת הקבוצה כי היא מפטרת את ת'יבודו עקב חילוקי דעות מקצועיים.
ספורט בימי הביניים
תקופת ימי הביניים, שהחלה בתקופת הקיסרות הרומית המאוחרת (במאה חמישית לספירה), הייתה תקופה של תמורות ותהפוכות, שהקרינו גם על עולם הפעילות הגופנית ותרבותה.
יחס הכנסייה לספורט במאות הראשונות
יחס הכנסייה כלפי הפעילות הגופנית ותרבותה עד שנת 393 לספירה (שנת ביטול המשחקים האולימפיים) ניתן לתמצות בשלושת הגורמים הבאים:
אך בהמשך חל שינוי בעמדת הכנסייה. במשך רוב ימי הביניים, עוצמתה ההגמונית של הדת הנוצרית לא הוטלה בספק. הכנסייה כבר לא הזדקקה להגמשת עקרונותיה ולקבלת גורמים זרים, וכל-כולה טבלה בנוקשות ובדוגמטיות. מתוך שהדגישה את נחיתות הגוף למול נעלות הנפש (בסיסמת "הצל נפשך!") בסטייה ניכרת מן התפישה הפלאטוניסטית; מתוך שפסלה כל פעילות גופנית בנוסח היווני, בשל יסודותיה הפגניים, ומתוך הזיכרון ההיסטורי של השלכת ראשוני הנוצרים במאות הראשונות לספירה לטרף לאריות בקרקסאות של רומא, התייחסה הכנסייה בשאט-נפש וסלידה נמרצת לגילויי הספורט. מכלל זה יצאו רק ריקודי פולחן טקסיים.
מנזרים ומסדרים
במרוצת הזמן חזרה הכנסייה והגמישה את עמדותיה כחלק אינטגרלי ממגמתה המיסיונרית, האויקומונית, וכחלק מניסיונה להשתלב במאבקים על נשיאת כתר ההגמוניה האירופית והעולמית. ממניעים אלה העלה עולם הנצרות על נס את חברת מסדרי הנזירים, שהתכנו בשם "חיילי הנצרות", או "האתלטים הרוחניים". חברה זו ייחסה חשיבות לנושא הפעילות הגופנית במישור התועלתי הצרוף. כלומר, כזו העשויה לשרת ולשמש מסד איתן לפעילות הרוחנית, האידאולוגית, בסימן הנצרות, לחשל את הנזיר לעבודה גופנית בחקלאות ובמלאכה ולמלא את שעות הפנאי שלו.
בסימן זה פיתחו המסדרים הנוצריים, כמו ההוספיטלרי והטמפלרי, גישה חיובית לפעילות גופנית ואפילו תחרותית, ואף נטלו ב"טורנירים" חלק פעיל (על כך ראו בהמשך). נזירים וכמרים העסיקו עצמם, בין השאר, במשחקי ספורט חברתיים, כשהבולט ביניהם היה תחום משחקי הכדור, ובכללם הכדורת. הומצא ופותח שם משחק בשם "סול", שהוא מעין הכלאה בין כדורגל לראגבי, שזכה לפופולריות רבה בצרפת והדביק ב"שגעונו" כמרים ונזירים לרוב.
האבירים
חברת האבירות הלוחמת העמידה במרכזה את הפעילות הגופנית כאידיאל וכאמצעי כאחד. עם זאת, בשונה מן האידיאל היווני הקלאסי, לא תר האביר אחר הפרופורציה והסימטריה האידיאלית בסימן הגוף המושלם, אלא חתר להשגת מטרה ספציפית והיא מילוי התחייבויותיו הצבאיות, כלומר מלחמה למען מטרות הכנסייה. עם זאת, אין לזהות את החברה האבירית כלוחמת גרידא, אלא כזו המקדמת אידיאלים וערכים חברתיים לתיקונה של הרקמה החברתית המקולקלת.
השעשועים הגופניים האביריים, בעלי הממד הצבאי ורמת הסיכון הגבוהה התגלמו לשם משל בהיפוך אקרובטי ("סלטו") בשריון מלא אך ללא קסדה. עם זאת יותר מכל הזדקרו תחרויות ה"טורניר" (הסבב), שלא היו אלא דו-קרב מרהיב בין צמדי אבירים חמושים בכידון ארוך, ששעטו בדהרה מהירה, זה מול זה, ויעדם – הפלת היריב מעל גב סוסו. הראשון שהנהיג את הטורניר היה הקיסר תיאודריך הראשון ב-534 לספירה, והפליא ממנו המלך הבריטי ב-933.
הדו-קרב שימש במקורו יסוד דומיננטי בדין הטאוטוני (גרמני). כלומר, תביעה משפטית בין שני הצדדים הוכרעה על-פי "דין שמיים" (אורדליה, אורדיל) – בעריכת דו-קרב, כשהמנצח הוכרז כצודק בדין. במרוצת הזמן פינו החרבות החדות את מקומן למוטות עץ ארוכים, ככידונים, בעלי ראש קהה, והמשפט היה לתחרות ספורטיבית. לעיתים קרובות נמתחה בין המתמודדים גדר עץ על מנת להגן על גופו של הסוס מפני היפגעות ממוט העץ.
הטורניר, או כפי שנקרא גם "בוהורט", היה לפיסגת התחרות בין האבירים. "ההתנהגות האבירית" התבטאה בהזדמנות שהסכים המנצח להמשיך את ההתמודדות על הקרקע בדו-קרב ולבסוף בהיאבקות כשהשריון עוטה על גוף שני המתחרים. לטורניר היו השלכות חברתיות מעניינות וככלל הוא נועד גם לרסן יצרי הרפתקנות של פרשים-אבירים.
החברה האבירית פיתחה תחרויות נוספות, שעשועיות, בעלות אספקטים צבאיים, כגון מפגני רכיבה והתמודדות בין קבוצות של פרשים – האחת חוסמת והשנייה מבקשת לפרוץ את החסימה, או לעקוף אותה.
שקיעת האבירות ועליית הערים
שקיעת האבירות הקלאסית עמדה בסימן תנופת העיור באירופה, במאות ה-12 וה-13. הערים העמידו במרכזן תפיסות המרוחקות מהדוגמות הכנסייתיות, ביצור הערים בחומות הפך אותן למעין עצמאיות וחידד את אי-תלותן באצולה מזה ובכנסייה מזה. העיר שהייתה מבוססת על מסחר וקשרים כלכליים שברה את המסגרות הפיאודליות הקלאסיות, המקודשות. כמו כן החלו להתפתח סוגי כלי נשק "מודרניים" יותר כמו הארבליסטה (רובה-הקשת) והשימוש הראשוני באבק שרפה. כל אלה מוטטו את הפיאודליזם ועימו שקעה האבירות.
העיר, דווקא, הפכה למעין חממה לפעילות גופנית. זו אימצה את השעשועים הגופניים של האבירים והעניקה להם ממדים יותר חברתיים ואף עממיים. העיר הקימה מתוכה צבא, או מיליציה, שבחלק מהאימונים נהגו החיילים להתחרות בפעילויות ספורטיביות. נפוצה אז בעיר תחרות בירי חיצים למטרה, גם נייחת וגם "מוטסת" בדרך של טיווח חפצים שנזרקו לאוויר. העיר החלה לשקוד על נושא החינוך וחלה פריצה ראשונה של תחום הפעילות הגופנית למערכת החינוכית. נודעו פעילויות שעשועיות של תלמידי בתי ספר בזיקה לפסטיבלים מקומיים, שאחת מהן ידועה כ"קרב תרנגולים" – הוצאת היריב משיווי-משקלו בניתור על רגל אחת כשהידיים שלובות על בית החזה. בחופשת הקיץ התאמנו הנערים בקפיצה, בהיאבקות, בידוי אבנים ועוד, ובחורף, עת קפאו הנהרות והאגמים, ערכו הללו גלישות והחלקות על פניהם. הצמיחה העירונית שימשה בסיס להופעת הגילדות המקצועיות. חלק מהן הכשיר את החברים בפעילות גופנית ואף התקיימו תחרויות בין הגילדות בהן התחדדה מאוד האווירה הספורטיבית.
הצמיחה העירונית, ובעיקר הכלכלית-מסחרית וראשית הופעת הניצנים הראשונים של ההומניזם חיזקו את היסודות החברתיים של הריקמה האנושית בעיר, וכתוצאה מכך נפוצו משחקים קבוצתיים שהתבססו על וריאציות שונות של משחקי-כדור, שלטובתם התפתחו אביזרים שונים, בחלקם בעלי יסודות צבאיים כגון כפפות, מחבטים, עמודי שער ועוד. הפריחה העירונית, שעמדה בסימן שקיעת הפיאודליזם והחברה האבירית, הצמיחה מתוכה תחרויות בעלות ציביון יותר עממי, בשונה מן הייחודיות האבירית. וכך, את מקום הבכורה, לצד הקשתות, החלו לתפוס משחקים, שלימים ישמשו בסיס למשחק הטניס, כמו "חמישיות" באירלנד (חבטת כדור בעזרת כפפה), כדורת, שנועדה להפיל בובות של חיילי עץ או בדיל, ותפוצתה הביאה להקמת מועדוני ספורט הכדורת כמו בסאות'המפטון), קריקט ו"קרוסל", שמקורו בשעשועי האבירים על סוסי-עץ. כמו לגבי כל מהלכי ההיסטוריה, בשעה שענף צבאי במלואו או בחלקו איבד את הקשר עם יסודותיו הקרביים והפך לשעשוע, ניתן לציינו כפעילות ספורטיבית של ממש.
התשתית החברתית הצמיחה את מעורבות הצופים, ובעיקר האוהדים הנלהבים שהחלו לגדוש את יציעי הקהל, ובמשחקים כגון כדורגל ו"סול". הכדורגל החל לקבל הכרה כמשחק בכלל וכמשחק עממי בפרט, לאחר תקופה בה נאסר על פי חוק. דוגמה לכך היא צו של המלך אדוארד השלישי משנת 1365, איים במאסר בפועל על המשתתפים, ופגע בתפוצת המשחק בתקופה הפיאודלית.
הכפריים מצאו לעצמם פורקן ומיפלט מהמתחים הקשים שאפיינו את ימי הביניים באירועים משפחתיים וציבוריים. הפסטיבלים העממיים שקקו במגוון פעילויות גופניות ושעשועיות כגון ריצה או קפיצה בשק, ריצה כשפעמונים תפורים למכנסיים, הטלת כלונסאות לגובה ולמרחק, נשיאת משקלות כבדים מנקודה אחת לשנייה ועוד, כמותם ניתן לראות עד היום בחגיגות מסורתיות ובפסטיבלים ברחבי אירופה. בין הכפריים נפוצו ריקודים רבים ומגוונים שלוו בכלים מוזיקליים ובשירה.
יודן בן ישמעאל
רבי יודן (יהודה) בן רבי ישמעאל היה אמורא ארץ-ישראלי מהדור השלישי לאמוראים. מוכר בעיקר משום הכתובת הארמית על הכיסא בבית הכנסת בכורזים:. היה ככל הנראה עשיר גדול, משום שתרם את העמודים והמדרגות מכספו.
מספר אזכורים בתלמוד ובחז"ל
רבי יודן מוזכר בתלמוד הירושלמי מספר פעמים, ביניהם במסכת ברכות לח, שם מסופר עליו שמרוב שהיה הוגה בתורה, הייתה נופלת ממנו טליתו ולא היה שם לב לכך.
מסופר עליו בתלמוד הירושלמי, במסכת ברכות מח, שביקש מהמתורגמן שלו, שיאמר לאחר תרגום הדרשה שלו, את תפילת רבי חייא:
מלנומה
מֶלָנוֹמָה (Melanoma) היא סוג של סרטן העור הנגרם כתוצאה מחלוקה בלתי מבוקרת של תאים מלנוציטיים. אמנם רוב גידולי המלנומה מתחילים בעור, אך גידולים סרטניים ראשוניים של מלנומה עלולים להופיע גם בעין, בפה ובגרון, במערכת העיכול, בכבד, במוח, במערכת הלימפה ומתחת לציפורניים.
גורמי הסיכון הם חשיפת יתר לשמש - בעיקר בחשיפה שאינה קבועה אלא חשיפה לפרקים (אינטרמיטנטית). בנוסף, הסיכוי למלנומה גבוה יותר אצל בהירי שיער, עור ועיניים. נוכחות של שומות מרובות מעלה אף היא את הסיכוי להתפתחות מלנומה, בעיקר במצבים בהם יש שומה מולדת (נבוס קונגניטלי).
מלנומה מהווה את רוב מקרי סרטן העור במדינות המפותחות.
מלנוציטים
מוצאם העוברי של המלנוציטים הוא מתאי הרכס העצבי, והם נודדים דרך הדרמיס אל האפידרמיס ובסופו של דבר נשארים בשכבה הבסיסית של האפידרמיס. המלנין הנוצר על ידי המלנוציטים הוא פיגמנט אשר מגן מפני קרינת UV. במצב נורמלי, ניתן למצוא בשכבה הבסיסית מלנוציט אחד על כל 5 עד 10 קרטינוציטים.
מאחר שהם אינם תאי אפיתל, המלנוציטים לא מחוברים לתאים שסביבם באמצעות דזמוזומים, ולכן גידולים שלהם יכולים לפלוש מעבר לממברנה הבסיסית בלי שיהיה מדובר בממאירות - למשל, שומה (nevus) החודרת לדרמיס. מלנוציטים נצבעים לחלבון S100.
יצירת מלנוציטים
מלנוציטים מגורים על ידי הורמון α –MSH (Melanocyte stimulating hormone). הורמון זה הוא פפטיד בן 13 חומצות אמינו, המהווה נגזרת מחלקו המרכזי של POMC(חלבון גדול יותר).
ההורמון α -MSH מעודד את ייצור והפרשה של הצבען מלנין במלנוציטים בעור בתהליך הידוע כ-melanogenesis.
מלנומה עשוי להיגרם מביטוי מוגבר של גן היוצר את תאי המלנוציטים. התהליך מתחיל בקשירת ההורמון כליגאנד לקולטן מלנוקורטין - MC1R (קולטן מסוג G receptor).קשירת ההורמון לקולטן מגרה איתות תוך-תאי במלנוציטים, ואיתות זה מגביר את הביטוי של אנזימים המעורבים ביצור מלנין. התהליך ממשיך בשפעול האנזים האדנילט ציקלאז ( Adenylate cyclase) אשר יוצר cAMP. ישנה הפעלה של חלבונים נוספים ביניהם חלבון CREB. חלבון זה נקשר לד.נ.א וגורם להגברת תעתיקי גנים. כמו כן, מתרחש גם ביטוי מוגבר של חלבון MITF אשר מגביר תעתיק של טירוזינאז 1 (TYRP1) המוביל לסינתזת מלנין על ידי ריבוי תאי מלנוציטים ובכך אי בקרה בכמותם וייווצרותם.
אבחנה קלינית
הקריטריונים הבסיסיים לזיהוי שומה החשודה במלנומה הם חמישה (בעברית ארבעה מהם מתחילים באות ג'; באנגלית - ב-A,B,C,D,E) כמפורט להלן:
קריטריונים אלה לא חלים על הסוג המסוכן ביותר של מלנומה - מלנומה קשרית (Nodular Melanoma). הקריטריונים במקרה זה הם:
באופן כללי, ההתפתחות של המלנומה מחולקת לשני שלבים. שלב אחד הוא שלב הגדילה הרדיאלית (מסביב) - Radial growth phase: התאים המלנוציטיים מתרבים לאורך הממברנה הבסיסית ומערבים לאחר מכן את הדרמיס הפפילרי. השלב השני הוא שלב הגדילה הוורטיקלית (מאונך). בשלב זה יש שגשוג והתרבות של התאים המלנוציטיים כלפי עומק הרקמה, וניתן לראות פעילות מיטוטית (מיטוזה - התחלקות התאים). כדי לאבחן שאכן המלנומה צומחת באופן ורטיקלי, יש לראות בתמונה ההיסטולוגית עצמה נוכחות של תא מלנומה מיטוטי (אפילו אחד) בדרמיס, או צבר של תאי נבוס בדרמיס, שהוא גדול יותר מצבר תאי הנבוס הגדול ביותר הנמצא באפידרמיס.
צורות שונות של מלנומה
קיימות מספר צורות שונות של מלנומה.
superficial spreading melanoma- הצורה המהווה 70% ממקרי המלנומה. זוהי צורה הנוטה להופיע בעשור הרביעי לחיים (אולם קיימת במקרים נדירים אצל ילדים). מבחינה קלינית, המלנומה מתפשטת וורטיקלית (למרות שמה - המלנומה מכונה "שטחית" היות שקיים פיזור של תאי הגידול בכל שכבות האפידרמיס. התאים שמרכיבים את הגידול הם תאים עגולים וגדולים למדי, הם בעלי פעילות מיטוטית, מאופיינים באטיפיה.
nodular melanoma- מלנומות מסוג זה מהוות עד 15% מכלל המלנומות, והן נוטות להיות אגרסיביות מאוד ולערב כל אזור בגוף - בעיקר גב, ראש וצוואר. הגדילה של מלנומות מסוג זה היא וורטיקלית בלבד - לרוב האפידרמיס לא מעורב.
acral lentiginous melanoma- צורה זו של מלנומה מהווה 10% ממקרי המלנומה. היא פוגעת בעיקר בכפות הידיים והרגליים בעיקר סביב הציפורניים ושכיחה יותר בגיל מבוגר. תאי הגידול משגשגים לאורך השכבה הבזאלית של האפידרמיס בצורה ליניארית ובקבוצות. האפידרמיס מעובה יותר בכפות ידיים ורגליים.
lentigo malignant melanoma- צורה זו של מלנומה מהווה בין 5%-10% ממקרי המלנומות. שלב הצמיחה הרדיאלי של המלנומות הנ"ל ארוך, והן מאופיינות בשגשוג משמעותי של מלנוציטים אטיפיים לאורך השכבה הבזאלית.
אבחנה מעבדתית
אבחנה של מלנומות נעשית על ידי צביעה של S100 - כפי שצוין לעיל, המלנוציטים נצבעים באופן אימונוהיסטוכימי לחלבון זה, וכך ניתן לזהות באופן רגיש למדי (90%) את תאי הגידול עצמם. מבחינה מולקולרית, ניתן לזהות בגידול מסוג זה אברציות כרומזומליות ומוטציות: בעיקר בכרומוזום 9P אשר מקודד לגן P16 שהוא סוג של גן מדכא סרטן. גנים נוספים שנוטים לעבור מוטציות במלנומה הם BRAF (קשור לשגשוג תאים בתגובה ל-UVB) וכן מוטציות ב-RAS.
התפשטות הגידול
מלנומה מתפתחת בשלב הראשון באפידרמיס, לאחר מכן חודרת לדרמיס הפפילרי, ואז לדרמיס הרטיקולרי ולתת העור. הגרורות מתפשטות הן דרך הלימפה והן דרך הדם - והן מתפשטות אף לאתרים יוצאי דופן יחסית כגון פנים הלב (האנדוקרד) ובלוטת התריס.
staging: באופן כללי, 70% מהחולים במחלה מקומית שאינה מפושטת שורדים לעשר שנים, לעומת 20% מהחולים במחלה מפושטת. הפרוגנוזה תלויה גם במין (לנשים יש הישרדות גבוהה יותר), לגיל (ההישרדות פחות טובה בגיל מבוגר) ומיקום הגידול (בגפיים הפרוגנוזה נחשבת טובה יותר מאשר במרכז הגוף או בראש-צוואר).
יש פקטורים פרוגנוסטיים מיקרוסקופיים המבוססים על שיטות לסיווג המלנומה.
כך למשל - הדירוג של Breslow בוחן את עובי הגידול עצמו במאונך לאפידרמיס - ככל שהמלנומה "עבה" יותר כך הסיכוי לשלוח גרורות גדול יותר (למשל, בגודל שנמוך מ-0.76 מ"מ, יש 0% סיכון לפיזור גרורתי, ואולם אם הגודל מעל 3.9 מ"מ, קיים סיכון של 62% לפיזור גרורתי).
דירוג Clerk מתבסס על מידת הפולשנות של הגידול לסוגי הרקמות השונים: לגידול שחודר את כל הדרמיס הפפילרי סיכוי של 88% להישרדות לאחר 5 שנים, בעוד שלגידול החודר את השומן התת-עורי סיכויי הישרדות של 15% לאחר 5 שנים.
אפידמיולוגיה
על פי נתוני איגוד הסרטן האמריקני מלנומה הוא סוג הסרטן החמישי בשכיחותו בקרב גברים, והשישי בקרב נשים, אחד מ-53 גברים ואחת מ-78 נשים יחלו במחלה בימי חייהם, חולים אלו מהווים חמישה אחוזים מכלל חולי הסרטן וארבע מסך החולות. בארצות הברית התגלו בשנת 2005 קרוב ל-60 אלף מקרים חדשים של מלנומה. בעשרים השנים האחרונות חלה עלייה של 3% בשנה במספר המאובחנים החדשים, כנראה בגלל העלייה בחשיפת הציבור לאור השמש והעלייה במודעות. הודות לקלות היחסית שבגילוי מוקדם, מלנומה היא אחת מסוגי הסרטן הפחות קטלניים עם אחוז שרידה אחרי 5 שנים של יותר מ-90%. עם זאת עדיין כשמונת אלפים חולים מתים מן המחלה מדי שנה.
אחד ממאפייני המחלה הוא השוני בפגיעות מן המחלה בין קבוצות אתניות שונות. בארצות הברית המחלה נפוצה פי 10 בלבנים מאשר באפרו-אמריקנים. באופן ספציפי פגיעים בעלי עור בהיר, שיער בלונדיני ועיניים כחולות.