cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דן חפץ
דן חפץ (נולד ב-1965 במושבה כנרת) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה במיל. פיקד בעבר על גדוד 12 (ברק), וחטיבת מנשה.
שירותו הצבאי
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גולני והתקבל לפלנ"ט גולני. עבר הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. לאחר קורס קציני חי"ר שימש כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה בגדוד 12. בהמשך שימש כקצין אג"ם של חטיבת גולני, מג"ד 17 ומפקד גדוד 12 (ברק) אותו הוביל בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון. לאחר מכן הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת מנשה, בתקופת מבצע חומת מגן והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן שימש כסגן מפקד עוצבת געש, וכרמ"ח שיתוף פעולה צבאי בין–לאומי באג"ת. למד במכללה הבין זרועית להגנה של הצבא הצרפתי בפריס, כיום עוסק בניהול פרויקטים גדולים בתחומי תשתיות ותחבורה, הקמת תחנות כוח ותשתיות רכבתיות. במסגרת התנדבותו בעמותת צהלה ייסד דן פרויקט ייחודי בכלא אופק לשיקום נוער עובר עברות אשר מטרתו לסייע לנערי הפרויקט לחזור למסלול הנורמטיבי של החיים, מתנדב בעמותת חטיבת גולני למען שימור והנחלת מורשת החטיבה.
ועד בית
ועד בית יכול להיות מורכב מדיירי הבניין ומנציגות מתנדבת. במקרים שבהם דיירי הבניין לא מעוניינים לנהל את הוועד בעצמם, הם יכולים לשכור שירותים של חברה לניהול בתים שתעשה במקומם את הסידורים הדרושים.
כמו כן, כדי שוועד הבית יענה על צורכי הדיירים, הם נדרשים לשלם תשלום סמלי עבור השירותים, לרוב בהמחאה שנתית. למשל, במרבית ממשקי הבית, הוועד הוא שאחראי על ניקיון חדר המדרגות, על גינון והדברה, ולרוב גם על תיקון ליקויים של הרכוש המשותף.
בישראל
"הנציגות תשמש מורשה של כל בעלי הדירות בכל עניין הנוגע להחזקתו התקינה ולניהולו של הבית המשותף, והיא זכאית בעניינים אלה להתקשר בחוזים ולהיות צד בכל הליך משפטי ובכל משא ומתן אחר בשם כל בעלי הדירות."
פנימיית עין כרמית
פנימיית עין כרמית היא פנימייה חינוכית הממוקמת בסמוך לשכונת עין כרם שבירושלים ולמאגר בית זית. הפנימייה הוקמה בשנת 2001 ומנוהלת, נכון ל-2021, על ידי האגודה לקידום החינוך ירושלים. בפנימייה מתחנכים כ-130 חניכים בגילאי 12–18 (שכבות ז'–יב'). מנהל "עין כרמית" הוא אלון סגיר. השכבה הבוגרת בפנימייה נכון לשנת 2023 היא שכבת ״שובל״.
בשנת 2017 זכתה הפנימייה בפרס החינוך מהמינהל לחינוך התיישבותי פנימייתי. אחת מבוגרותיה הבולטות של הפנימייה היא שרת הקליטה בממשלת ישראל השלושים ושש פנינה תמנו-שטה.
ברייטון
ברייטון (באנגלית: Brighton, ), הממוקמת בחופו הדרומי של מחוז סאסקס, בדרום-מזרח אנגליה שבממלכה המאוחדת, היא אחת מערי הקיט הגדולות והמפורסמות בבריטניה. יחד עם שכנתה הוב (Hove), ברייטון מהווה רשות מוניציפלית אחת, אף שהאווירה הססגונית השוררת בברייטון עומדת בניגוד ישיר לשכנתה הניחנת בטבע שקט ומעודן יותר. שתי העיירות סופחו למועצה אזורית אחת בשנת 1997, ובשנת 2000 הוענק לה מעמד של עיר: ברייטון והוב. בשנת 2001 מנתה העיר 247,817 תושבים.
היסטוריה
ראיות מוצקות לקיומו של יישוב אנושי באזור בו שוכנת היום ברייטון קיימות עוד משנת 2000 לפני הספירה. הרומאים, שקיימו מפעלי בנייה בכל מחוז סאסקס, לא התעלמו מהאזור וישנן עדויות לקיומה של היאחזות רומאית צבאית מהמאה השנייה לספירה. בכתבים הסקסונים, מוזכר היישוב לראשונה בתור ‘Beorhthelmes tūn’ (החווה של באורט-הלם), ואילו במאה ה-11 נודע בתור Bristemestune.
במאות הבאות נותר היישוב בגדר כפר דייגים קטן. בשנת 1514 נשרף הכפר, ששמו היה אז בריית'למסטון (Brighthelmstone), על ידי הצרפתים בעיצומה של המלחמה שפרצה בעקבות הסכם וסטמיניסטר (1511). תושבי הכפר ביקשו את עזרתו של המלך האנגלי; חלק מהעזרה הזו כללה מפה מפורטת של האזור, ששורטטה בשנת 1545. המפה מוצגת במוזיאון הוב.
שינוי במעמד הכפר אירע במחצית המאה ה-18, עם פרסום מחקרו של ד"ר ריצ'רד ראסל (1753) בדבר התועלת הרפואית שיש ברחצה במי ים. הוא קבע את ביתו בברייטון ובעקבותיו נהרו עשירים ועניים מכל רחבי הממלכה לחוף הדרומי המפורסם. בעשורים הבאים חלה תנופת בנייה אדירה באזור, וכפר הדייגים הקטן הפך לברייטון, עיירת קיט אופנתית. עידוד נוסף לצמיחתה של העיר אירע בשנת 1786 כאשר יורש העצר הצעיר, שהפך לג'ורג' הרביעי מלך אנגליה, שכר חווה בברייטון כדי להתחמק מהחיים הציבוריים. חלק ניכר מזמן הפנאי שלו בילה בעיירה ואף הקים בה ביתן מלכותי מהודר, המהווה את סימן ההיכר המפורסם ביותר של העיר.
ברייטון היום
האזור בו ישב בעבר כפר הדייגים ידוע היום בשם "ליינס" (על שם "ליין", שמה של יחידת מידה אנגלו-סקסונית עתיקה) - אוסף סמטאות צרות מלא בחנויות עתיקות, פאבים ומסעדות. שתי אוניברסיטאות פועלות בעיר: אוניברסיטת סאסקס ואוניברסיטת ברייטון. בעיר פועלות כחמישים כנסיות.
פרינקפס
פְּרִינְקֶפְּס (בלטינית: princeps, לשון רבים - principes, פּרִינקִיפֶּס) הוא התואר הרשמי בו החזיק הקיסר הרומי.
מקור התואר הוא ברפובליקה הרומית, בה הוכרז מדי 5 שנים (על ידי הקנסורים) פרינקפס סנאטוס - "הראשון בסנאט". בשנת 27 לפנה"ס החליט אוגוסטוס קיסר ליטול תואר זה מתוך כוונה ליצור מראית עין של המשכיות בין שלטונו המוחלט למעשה לבין תקופת הרפובליקה.
ברייטון
ברייטון היום
העיר נחשבת למעוז השמאל האקטיביסטי של אנגליה ומשמשת מרכז לתנועות שונות לשינוי חברתי וסביבתי. לברייטון נציגה אחת בליגת הכדורגל האנגלית: ברייטון אנד הוב אלביון, המשחקת בפרמייר ליג.
פרינקפס
מן המילה 'פרינקפס' נגזרה המילה 'נסיך' בכמה שפות אירופיות מודרניות: באיטלקית Principe, באנגלית ובצרפתית Prince, בגרמנית Prinz וכו', וכן המילה "ראשון" או "עיקרי" בשפות רומאניות (למשל principle באנגלית, שהגיעה מ-principle בצרפתית).
ברייטון
ברייטון היום
ב-1984 התרחש בעיר הפיגוע במלון גרנד, ניסיון התנקשות בחיי ראש הממשלה מרגרט תאצ'ר.
הסביבה הקרובה
מסביב לערים ברייטון והוב וגם מעט בתחומן קיימים שטחים חקלאיים רבים אשר תורמים לנוף הפסטוראלי של עיר הנופש.
הטירה הנעה (סרט)
הטירה הנעה (ביפנית: ハウルの動く城, תעתיק: הַאוּרוּ נוֹ אוּגוֹקוּ שִירוֹ), או הטירה הנעה של האוול, הוא סרט יפני בסגנון אנימה של הבמאי הייאו מיאזאקי שיצא לאקרנים ב-2004. הסרט הוא עיבוד של "הטירה הנעה", ספר הרפתקאות מאת הסופרת הבריטית דיאנה וין ג'ונס, שמגולל את סיפורה של סופי, החיה בעולם של כשפים וקוסמים.
הספר עובד לתסריט על ידי הייאו מיאזאקי, סינדי לואיס יואיט ודונלד ה. יואיט; הופק על ידי טושיו סוזוקי וסטיב אלפרט; את הדיבוב לדמויות עושים צ'יאקו באישו, טקורה קימורה וטטסויה גשואין.
תקציר העלילה
סופי, ביחד עם האוול נלחמים בשדים ובמפלצות וסופי נאלצת להתמודד עם השדים הפנימיים של האוול.
הסופרת אף כתבה ספר המשך ששמו "מגדלים פורחים באוויר", בו האול וסופי משחקים תפקיד משני, אך נאמר בו שסופי והאול התחתנו ואף נולד להם ילד ששמו מורגן.
אלן בייטס
סר אלן ארתור בייטס (באנגלית: Sir Alan Arthur Bates; 17 בפברואר 1934 - 27 בדצמבר 2003) היה שחקן קולנוע ותיאטרון אנגלי.
ביוגרפיה
אלן בייטס נולד בדרבישייר שבאנגליה. לראשונה הופיע על במה ב-1956, באותה שנה התפרסם כשהופיע במחזה "הבט אחורה בזעם" של ג'ון אוסבורן.
הסרט הראשון שלו היה ב-1960, כשהופיע לצידו של לורנס אוליבייה בסרט "הבדרן", בו גילם את בנו של אוליביה. הסרטים "שריקה במורד הרוח" ו-"A Kind of Loving" של ג'ון שלזינגר, הפכו אותו לכוכב קולנוע. ב-1968 היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר עבור תפקידו ב"יום הדין", סרט על פי ספרו של ברנרד מלמוד המבוסס על משפט בייליס.
הוא שיחק בעשרות סרטים במגוון תפקידים, ביניהם "זורבה היווני" עם אנתוני קווין לפי ספרו של ניקוס קאזאנצאקיס, "נשים אוהבות" על פי ספר של ד.ה. לורנס, "הרחק מן ההמון הסוער" על פי רומן של תומאס הרדי, "אשה לא נשואה" בבימויו של פול מזורסקי, "המקשר" בבימויו של ג'וזף לוסי ו"רוז" לצידה של בט מידלר.
הוא השתתף גם בשורה ארוכה של דרמות טלוויזיוניות. בין השאר גילם את התפקיד הראשי במיני-סדרה "ראש העיר קסטרברידג'" לפי ספרו של תומאס הרדי, וב"זמנים קשים" לפי ספרו של צ'ארלס דיקנס. ב-1982 גילם שוב את בנו של לורנס אוליבייה בסרט "A Voyage Round My Father".
ב-2003 קיבל אלן בייטס תואר אבירות ממלכת בריטניה.
חיים אישיים
בייטס היה נשוי לוויקטוריה וורד משנת 1970 ועד למותה בשנת 1992 ממחלה, למרות שחיו בנפרד שנים רבות לפני כן. לזוג נולדו תאומים בנובמבר 1970, בנדיק וטריסטן בייטס. טריסטן נפטר לאחר התקף אסתמה קשה שעבר בטוקיו בשנת 1990. במהלך חייו ניהל בייטס מספר מערכות יחסים הומוסקסואליות, בין השאר עם השחקנים ניקולס גרייס ופיטר ויינגארדי ועם האלוף האולימפי בהחלקה אמנותית ג'ון קארי שנפטר ממחלת האיידס בזרועותיו.
בשנים האחרונות לחייו היה בייטס בקשר עם ידידתו הוותיקה ג'ואנה פטט שעמה שיחק בברודוויי בהצגה "ריצ'רד המסכן" בשנת 1964. הם העבירו את זמנם בין ניו יורק ללונדון.
בשנת 2003 נפטר בייטס בגיל 69 מסרטן הלבלב.
פיגוע ירי
פיגוע ירי הוא פיגוע המתבצע באמצעות ירי מנשק קל לשם הריגה ופציעה של קורבנות הפיגוע. פיגוע ירי מתבצע בדרכים שונות, כגון:
עריכתו של פיגוע ירי מצריכה כלי ירייה ותחמושת. לעיתים רחוקות מאוד משמש לכך נשק הנמצא ברישיון בידי מבצע הפיגוע, ובדרך כלל משמש לכך נשק בלתי חוקי (שהושג בגנבה, בהברחה וכדומה).
במרבית המקרים פיגוע ירי מתבצע בירי מהיר ולא מדויק, אל עבר קבוצת אנשים או אל כלי רכב. לעיתים מתבצע פיגוע ירי על ידי צלף, המכוון במדויק לאדם מסוים.
פיגועי ירי בישראל ובשטחי יש"ע
פיגועי ירי, בפרט ירי מהמארב או ממכונית חולפת, הם שיטת טרור המקובלת על חוליות הטרור הפלסטיני בשטחי יהודה והשומרון, ובעת שליטת ישראל ברצועת עזה היו מקובלים גם שם. שיטת טרור זו כרוכה בסיכון קטן יחסית למבצעיה, משום שהיא מאפשרת להם להימלט מיד בתום הפיגוע.
פיגועי ירי בארצות הברית
בארצות הברית הזכות לשאת נשק מעוגנת בחוקה, ובהתאם לכך כלי נשק נמצאים בהיקף נרחב בידי אזרחים, ופיגועי ירי נפוצים במידה ניכרת יותר מאשר במדינות אחרות.
דוגמאות:
חלק לא קטן ממקרי הירי ההמוני בארצות הברית שזכו להד תקשורתי עולמי בוצעו במוסדות חינוכיים, תופעה שזכתה לכינוי האנגלי "סקול שוטינג" (School Shooting. מילולית "ירי בבית ספר"). עם זאת למרות שתופעת ה"סקול שוטינג" מזוהית בציבור כתופעה אמריקנית המבוצעת לרוב על ידי קורבנות בריונות או אנשים הלוקים בנפשם, יש לזכור כי אירועי ירי בבתי ספר ומוסדות חינוכיים התרחשו במדינות רבות בעולם מסיבות שונות ומשונות ועל כך אין מדובר בתופעה אנדמית לארצות הברית.
דוגמאות למקרי "סקול שוטינג" מפורסמים:
לאוניד אדוארדוביץ' סלוצקי
לאוניד אדוארדוביץ' סלוצקי (ברוסית: Леонид Эдуардович Слуцкий; נולד ב-4 בינואר 1968) הוא חבר הדומה הממלכתית של רוסיה, יושב ראש המפלגה הליברל-דמוקרטית הלאומנית מאז 27 במאי 2022.
ב כיהן כיו"ר הוועדה לענייני חבר המדינות העצמאיות, אינטגרציה אירואסייתית והיחסים עם ילידי רוסיה בניכר. בדומה השביעית, סלוצקי הוא מכהן כיו"ר הוועדה לעניינים בינלאומיים של הדומה.
ביוגרפיה
ב-17 במרץ 2014, יום לאחר משאל העם בחצי האי קרים, סלוצקי היה אחד משבעת האנשים הראשונים שהוטלו עליהם סנקציות על ידי הנשיא אובמה בצו מנהלי מספר 13661. הסנקציות הקפיאו את נכסיו בארצות הרית ולאסור עליהם מלהיכנס לארצות הברית. בשל משבר קרים, הוא היה גם ברשימת הסנקציות שהטילו קנדה והאיחוד האירופי.
בשנת 2018 הפך סלוצקי לדמות המרכזית של שערוריית המין הראשונה בהיסטוריה של הדומה הממלכתית הרוסית, שכוסתה בהרחבה על ידי התקשורת הרוסית והבינלאומית, שהוביל לחרם סולידרי של התקשורת כלפיו.
דעותיו
ב-1 בפברואר 2017 סלוצקי הביע עניין ביחסים קרובים יותר בין רוסיה לבין סוריה וציין כי הוועדה לעניינים בינלאומיים מתכננת לערוך מושב משותף של הדומה והמועצה העממית של סוריה.
ב-2017 סלוצקי קרא למשאל העם לעצמאות קטלוניה "מבחן מוגבל" של האיחוד האירופי ותהה האם "בריסל תסכים לזכות העמים להגדרה עצמית, כפי שהיה לה נוח עם קוסובו, או שתמשיך להתעקש על עקרון השלמות הטריטוריאלית", כפי שהיא עשתה עם חצי האי קרים.
סלוצקי הביע דאגה על תוכנית פיתוח הטילים והנשק הגרעיני של צפון קוריאה, וביקש לשוב למשא ומתן בהשתתפות שש המדינות: צפון קוריאה, דרום קוריאה, רוסיה, ארצות הברית, סין וגם יפן. ב-24 בפברואר 2017, הוא גם הביע דאגה בדבר הרטוריקה הפוליטית האמריקאית שביקרה את חוזה סטארט החדש, האמנה להפחתת הנשק גרעיני בין ארצות הברית לבין רוסיה וקרא לשתי המדינות לחזור לשולחן המשא ומתן ולדון בנושא. זאת אמר בתגובה לתוכניות להגדלת ההוצאות הצבאיות שעליהן הודיע הנשיא דונלד טראמפ בנאום במושב משותף של הקונגרס, בפברואר 2017, ובתגובה לפריסה נוספת של הגנה מרחבית בגובה רב בקוריאה.
אפרים מרגנסבורג
רבי אפרים בר' יצחק בר' אברהם מרגנסבורג (כונה לרוב רבינו אפרים; 1110 בקירוב – ד'תתקל"ה, 1175 בקירוב) היה מבעלי התוספות ומראשוני תלמידיו של רבנו תם, וכן תלמידו של ריב"א. התגורר בגרמניה. חיבר את הפיוט המפורסם על עקדת יצחק – "אם אפס רבע הקן".מכונה גם "רבי אפרים הגדול", "רבי אפרים הגיבור", "ר' אפרים הצרפתי", "ר' יקיר" ו"ר' אפרים מאלמניא [גרמניה]". יש גם מזהים את 'רב החובל' בתוספות על מסכת מגילה עם רבי אפרים.
לעיתים לא הבחינו בינו לבין רבנו אפרים מקלעת חמאד, תלמידו של הרי"ף, המכונה גם הוא "רבינו אפרים".
על התלמוד
הוציא קונטרס בשם "גרמא וגרמי" העוסק בדיני גרמא וגרמי, שנדפס לראשונה בספר אוהל ישעיהו בעריכת הרב הלל מן.
חיבר תוספות על כמה מסכתות, ספר בשם "ארבעה פנים" (מוזכר גם בשם "חיבור ר' אפרים"), שהיה כנראה ספר חידושים על סדר נזיקין ותשובות רבות (קטעים ממנו מובאים בספרי הפוסקים).
משפחתו
בנו ר' משה חיבר כנראה את הפיוט "מגיני וקרן ישעי" שסימנו "משה בר' אפרים". בנו של ר' משה, ר' יהודה, היה קשור לחוג החסידים, וכדי להבדילו מר' יהודה בר' משה אחר, נקרא "בן בנו של רבנו אפרים". ייתכן שהיה לו בן שנקרא גם הוא ר' אפרים, והוזכר בתוספות (, ד"ה במקום: "רבי אפרים בר אפרים הגיבור"). יש משערים שנולד אחרי פטירת אביו ('ילקוט המאירי' פסחים שם).
ריק מהורן
דריק אלן "ריק" מהורן (באנגלית: Derrick Allen "Rick" Mahorn; נולד ב-21 בספטמבר 1958) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר היה פעיל בין השנים 1980–1999. ממוצעיו הכוללים לאורך 18 עונותיו בליגת ה-NBA הם 6.9 נקודות, 6.2 ריבאונדים ו-1.0 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק
מהורן נולד וגדל בעיר הרטפורד שבקונטיקט, ובשנת 1976 החל ללמוד באוניברסיטת המפטון אשר בווירג'יניה. ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העמיד ממוצע של 20.3 נקודות למשחק, כולל 27.6 נקודות למשחק בעונתו האחרונה.
בדראפט ה-NBA 1980 נלקח מהורן בבחירה ה-35, על ידי וושינגטון בולטס. בעונתו השנייה בוושינגטון קיבע את מקומו בחמישייה הפותחת של הקבוצה, עם עזיבתם של וס אנסלד ואלווין הייז, ורשם ממוצעים של 12.2 נקודות ו-8.8 ריבאונדים למשחק.
בסיום עונת הועבר בטרייד לדטרויט פיסטונס, בתמורה לדן ראונדפילד. בעונת סייע לדטרויט לזכות באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה, כשחקן חמישייה קבוע לצד אייזיאה תומאס, ג'ו דיומרס, מארק אגוויר וביל למביר. לאורך הפלייאוף קלע 6.0 נקודות למשחק בלבד, אך זכה לדקות משחק רבות בשל כישוריו ההגנתיים.
בדראפט ההרחבה של שנת 1989 נבחר מהורן על ידי מינסוטה טימברוולבס, אשר שלחה אותו בטרייד לפילדלפיה 76' בטרם שיחק במדיה. בסיום עונת נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה.
בעונת 1991/1992 עזב את ה-NBA וחתם על חוזה בקבוצת וירטוס רומא מליגת העל האיטלקית. בעונתו היחידה בקבוצה זכה עמה בגביע קוראץ' לאחר שגברה על סקאבוליני פזארו בסדרת הגמר.
לקראת עונת חתם על חוזה בניו ג'רזי נטס, ועד לסיום עונת  שיחק גם עבור פילדלפיה ודטרויט. לאורך תקופה זו שימש כשחקן ספסל זניח, ומיעט לקבל דקות משחק.
קריירת אימון
בעונת 1999/2000 שימש כמאמן קבוצת "רוקפורד לייטנינג" מליגת ה-CBA. בין השנים 2000–2002 היה עוזר מאמן באטלנטה הוקס, תחת המאמן לון קרוגר.
בין השנים 2005–2009 שימש כעוזר מאמן בקבוצת דטרויט שוק מליגת ה-WNBA, תחת ביל למביר עמו שיתף פעולה כשחקן הפיסטונס. בעונות 2006 ו-2008 זכתה הקבוצה באליפות ה-WNBA. בעונת 2009 שימש כמאמן הראשי של הקבוצה, אשר הודחה מהפלייאוף בגמר האזור המזרחי על ידי אינדיאנה פיבר. בסיום אותה עונה עבר המועדון לטלסה, אוקלהומה, ומהורן עזב את הקבוצה.
פיוטר שובלוב
פיוטר שובלוב (1710 - 15 בינואר 1762) (ברוסית: Пётр Иванович Шувалов) מדינאי רוסי בתקופת יליזבטה, קיסרית רוסיה.
הוא נולד במשפחה של אציל רוסי שהיה מושל צבאי של ויבורג במהלך מלחמת הצפון הגדולה ובהמשך היה מושל ארכנגלסק. החל לשרת בחצרו של פיוטר הגדול. בשנת 1741 היה שותף פעיל בהפיכה שבסיומה יליזבטה, קיסרית רוסיה הגיעה לשלטון. באותה שנה קודם בדרגות וקיבל מספר עיטורים. בשנת 1746 קיבל תואר רוזן. אשתו הייתה חברת ילדות של יליזבטה, קיסרית רוסיה וגם זה תרם לקידומו המהיר. בשנת 1749 השפעתו גדלה עוד יותר כאשר בן דודו איוואן שובלוב הפך למאהבה של הקיסרית. החל משנה זו, אף נושא לא התקדם ללא השתתפותו, והקנצלר אלכסיי בסטוז'ב-ריומין החל לאבד את השפעתו בחצר. עם פטירת הקיסרית הוא נשאר מקורב לשלטון ואף קודם לדרגת גנרל-פלדמרשל, אך השפעתו המעשית הייתה צנועה יותר.
פעילות
במהלך שיא השפעתו הוא היה פעיל מאוד. בכל נושא שהיה נוגע בו הוא ביקש לבצע רפורמות יסודיות. לא כל הרפורמות שלו היו חיוביות ובחלקם אך גרמו נזק לאוצר המדינה. לדעת יקטרינה הגדולה הרפורמות שלו לא תרמו הרבה למדינה, אך תרמו רבות לכיסו. יחד עם זאת, על פי החלטותיו בוטלו מספר מיסים, הוקמו בנקים ראשונים, נעשו רפורמות חשובות בצבא ובמיוחד בתותחנות. כמו כן, הוא קידם הקמת מספר מפעלי פלדה ותחמושת.
ביוזמתו הוקם מפעל לייצור פלדה שבסיבתו בהמשך התפתח עיר איז'בסק.
בית משותף
בית משותף או בניין משותף או בניין דירות הוא מבנה אדריכלי המשמש למגורי אדם שכולל יותר מדירה אחת וכן חלקים המשותפים לכל הדירות או לחלקן. הדירות יכולות להיות בבעלות נפרדת לכל דירה, לחלקן או אף בבעלות אחת לכל הדירות.
דיני בית משותף בישראל
בישראל, בית משותף הוא על פי חוק המקרקעין, תשכ"ט-1969, בית מגורים שיש בו שתי דירות או יותר והוא נרשם בפנקס הבתים המשותפים.
רכוש משותף
בכל בית משותף יש רכוש משותף המורכב מהרכוש שלא שויך באופן בלעדי לבעליה של אחת הדירות. בסעיף 52 לחוק המקרקעין מגדיר המחוקק בדרך של אלימינציה מהו רכוש משותף, דהיינו כל מה שאינו רשום כדירות לרבות: הקרקע עליה עומד הבניין, גגות הבניין, קירותיו החיצוניים, המסד, חדרי המדרגות, מעליות, מקלטים, מתקני הסקה ומים וכיוצ"ב וכן מתקנים המיועדים לשמש את כל בעלי הדירות או מרביתם. יש לציין שהרשימה מהווה רשימה פתוחה בלבד והעובדה שהמחוקק טרח ומנה כמה מחלקי הרכוש המשותף באופן ספציפי, אינה גורעת מן ההגדרה הכללית "השיורית". על הרכוש המשותף בבית משותף לא חלים דיני השיתוף הרגילים. במקומם יצר המחוקק שורת הסדרים, אשר תכליתם לאפשר רכישת בעלות במקרקעין, ולכוון את התנהגות הדיירים ובעלי הדירות במסגרת תפקודו השוטף של הבית המשותף. לשם ניהול הרכוש המשותף, רשאים בעלי הדירות לערוך תקנון ולבחור נציגות בת חבר אחד עד חמישה חברים. נציגות זאת מכונה בישראל בשם ועד בית. במקומות שונים בעולם יש נציג שכיר לבעלי הדירות שקרוי קונסיירז'.
רישום בתים משותפים
בכל אחת מתשע לשכות המקרקעין המתנהלות ברחבי המדינה מתנהל פנקס רישום בתים משותפים. חשיבות הרישום בפנקס הבתים המשותפים נעוצה בטיבה של הזכות הנתונה בידי הדיירים. בעוד שבבית משותף קיימת חלוקה ליחידות רישום-הדירות, המצויות בבעלותם הנפרדת של הדיירים, הרי שחלוקה כאמור אינה קיימת בבית שאינו רשום כבית משותף. התנאים לרישום בית משותף: 1. הוגשה בקשה לרישום הבית כבית משותף וצורפו לבקשה - תשריט הבית, תקנון הבית, המלצה למינוי נציגות זמנית לבית המשותף. 2. הבית ראוי להירשם כבית משותף. 3. מתן צו רישום מאת המפקח על רישום המקרקעין.
הצמדת רכוש משותף
בית משותף הוא משטר שיתוף ייחודי במסגרתו מצומצם באופן מקסימלי הנכס המשותף וניתן ביטוי מרבי לעצמאותו של כל אחד מן השותפים-בעלי הדירות. בעלי הדירות זוכים לבעלות עצמאית ונפרדת בדירותיהם ואף רשאים להצמיד חלקים מן השטח המשותף הנותר לדירות, ובאופן זה להחיל אף לגבי החלקים המוצמדים את דין בעלותם הנפרדת. הצמדת הרכוש/הוצאת הרכוש מתחום הרכוש המשותף יכולה שתעשה בתחילה על ידי קבלן המקים בית משותף או על ידי כלל בעלי הדירות בבית המשותף. חלקים אשר הוצאו מן הרכוש המשותף בדרך של הצמדה, לא יחשבו עוד "רכוש משותף" וזכות השימוש בהם תופקע מידי כלל בעלי הדירות ותיוחד לבעל ההצמדה.
תקנון הבית המשותף
על פי סעיף 61 בחוק המוזכר לעיל:
סעיף 62 קובע שבעלי הדירות חופשיים לתת לתקנון את התוכן המתאים להם וסעיף 64 קובע שאם בעלי הדירות לא ניסחו תקנון משלהם, התקנון המחייב יהיה התקנון המופיע בתוספת של החוק. את התקנון צריך לרשום והוא יחייב גם את מי שהפך לבעל דירה בבית המשותף לאחר שהתקנון כבר חובר. אם התקנון לא נרשם, הוא מחייב רק את בעלי הדירות שחיברו אותו. בעלי הדירות יכולים לשנות את התקנון, אך דרוש לכך רוב של שני שלישים של בעלות על הרכוש המשותף. כדי להמחיש זאת, בעל דירה שגודלה כפול מדירת שכנו מחזיק בזכויות הצבעה כפולות משל שכנו.
ועד הבית - נציגות הבית המשותף
סעיף 65 של החוק מחייב שכל בית משותף תהיה לו נציגות שתנהל את ענייני הבית המשותף ותפעל לפי תקנון הבית המשותף ("תקנון מוסכם") ואם אין תקנון, לפי התקנון המצוי בתוספת לחוק. נציגות הבית המשותף אמורה לשמש כמורשה של בעלי הדירות בכל הנוגע לניהול והחזקת הבית המשותף, כולל התקשרות בחוזים והתדיינות משפטית בשם הבית המשותף.
האספה הכללית של בעלי הדירות היא המוסמכת לבחור את נציגות הבית המשותף. בהיעדר קביעה אחרת בתקנון מוסכם, יש לקיים אספה כללית אחת לחצי שנה. אספה כללית תקבל תוקף חוקי אם השתתפו בה לפחות חצי מבעלי הדירות ואם נמסרה עליה הודעה אישית או שהוצגה הודעה במיקום בולט (למשל, על לוח מודעות) לפחות ארבעה ימים לפני המועד. החלטות אספה מקבלות תוקף מרגע שהן נרשמות בפנקס ההחלטות. חלק מההחלטות מותנות ברוב רגיל ואחרות ברוב מיוחס של שני שלישים או שלושה רבעים מבעלי הדירות או בעלי הרכוש המשותף (שחלוקתו היא יחסית, לפי שטח הרצפה של כל דירה מתוך השטח הכולל של הדירות).
השתתפות בהוצאות
על פי החוק המוזכר לעיל, חייב בעל דירה להשתתף בהוצאות הדרושות להחזקתו התקינה ולניהולו של הרכוש המשותף ולהבטחת השירותים המחויבים על פי דין או המקובלים על פי נוהג. דהיינו, הפעולות הנדרשות כדי לשמור על הבית המשותף במצב בו היה עם גמר הבנייה. ההשתתפות בהוצאות תיעשה על פי חלקו של בעל הדירה ברכוש המשותף או לפי חלוקה אחרת שנקבעה בתקנון הבית המשותף. באופן מעשי, בחלק מהבתים המשותפים בישראל מקובל שיעור השתתפות דומה מצד כל בעלי הדירות, ובחלקם לפי גודל הדירות.
יש לציין כי ליקויים מסוימים אשר נגרמים מכוח התבלות ושימוש סביר כמו תחזוקה של מים וביוב, תחזוקת מעלית וחצר משותפת או בשל פגעי מזג אוויר כמו תחזוק גג במקרה של דליפת גשמים תיעשה על ידי ועד הבית, אך ליקוי אשר שנגרם בשל אחד הדיירים והסב נזק לרכוש המשותף או לרכוש של דייר אחר, יישפט (לרוב בהליך משפטי מסוג תביעות קטנות או בהליך גישור אזרחי) בין הדיירים ולא יהיה באחריות ועד הבית של הבניין המשותף.
ועד הבית מחויב למנות גזבר, שיכול להיות אחד החברים בו, ועל הגזבר לנהל רישום של הכנסות והוצאות, להפיק דו"חות תקופתיים ולהציג אותם באסיפות הכלליות. ככלל בעל דירה רשאי לבצע בקניינו שינויים ותיקונים כרצונו. אולם שינויים ותיקונים הפוגעים בדירה אחרת או ברכוש המשותף יבוצעו בהסכמת הנפגע (מראש או בדיעבד) – לפי התוספת השנייה לחוק המקרקעין.
ארזווה
אַרזָוָה הייתה ישות מדינית וממלכה בדרום מערב אנטוליה שהתקיימה באלף ה-2 לפנה"ס. שיא כוחה היה במאות ה-15 וה-14 לפנה"ס. היא המשיכה להתקיים במסגרת מחוזות תחת שליטת החתים עד המאה ה-12 לפנה"ס. הערכה היא שמרכז המדינה התקיים לאורך נהר קייסטר (Cayster River), ובירתה הייתה אפאסה שכנראה היא אפסוס. שם הממלכה מופיע במכתבי אל-עמארנה ובמקורות כתובים מהאימפריה החתית.
היסטוריה
יישות מדינית בשם ארזוה הייתה קיימת כבר בתקופת הממלכה החתית הקדומה. המלך החתי חתושיליש הראשון שמלך בין השנים 1620 - 1650 לפנה"ס, והקים מחדש את חתושש, יצא למלחמות כנגד ארזוה. ארזוה הייתה השכנה המערבית והיריבה הפוליטית בתקופת הממלכה החתית התיכונה ותקופת האימפריה החתית.
קיים קושי לקבוע מה הייתה השפה המדוברת בארזוה בתקופת הברונזה המאוחרת ותחילת תקופת הברזל, עקב מיעוט מקורות מקומיים כתובים. רוב החוקרים מעריכים שהזהות הלשונית של שפתם היא בעיקרה לוּוִית, שפה עתיקה ממשפחת השפות אנטוליות השייכת לשפות הודו-אירופיות.
שיאה של הממלכה היה במאות ה-15 וה-14 לפנה"ס כשהממלכה החתית הייתה חלשה, וארזוה הייתה בת בריתה של מצרים. הברית הזאת בין מלך ארזוה תַרחוּנדַרַדוּ לאמנחותפ השלישי מופיעה בקורפוס מכתבי אל-עמארנה מכתבים א"ע 31 ו-32. מכתבים אלה שנכתבו בחתית (לעומת התכתובת עם הממלכה החתית שנכתבה באכדית) סייעו רבות בפיענוח השפה החתית.
ממלכת ארזוה נכבשה בהדרגה החל ממחצית המאה ה-14 לפנה"ס, תחילה על ידי שופילוליומש הראשון שיצא למלחמות במערב אנטוליה כנגד הממלכה ושבטי הקשקש ובהמשך על ידי ארנוואנדש השני ומורשיליש השני.
המלחמה האנטולית (1320 - 1318 לפנה"ס)
בשנת 1320 לפנה"ס, לאחר מותו של ארנוואנדש השני, חידשה ממלכת ארזוה את מרידותיה כנגד ממלכת החתים. התגובה החתית לא אחרה לבוא ומורשיליש השני, שירש את ארנוואנדש השני, יצא למסע מלחמה באנטוליה. למסע מלחמה זה ישנה חשיבות היסטורית רבה, שכן זהו האירוע המתועד הראשון בו נעשה שימוש בנשק ביולוגי על ידי הצדדים היריבים. באותן השנים השתוללה מגפה (שהוצע לזהותה כמגפת הטולרמיה ) ברחבי ממלכת החתים. מגפה זו, הנגרמת מחיידקי Francisella tularensis, התפרצה בצומור בשנת 1335 לפנה"ס, התפשטה בהדרגה צפונה בעקבות נתיבי המסחר הראשיים של המזרח התיכון וגרמה לתחלואה ותמותה רבה בקרב החתים (מגפת טולרמיה הייתה הסיבה למותם של שופילוליומש הראשון ובנו ארנוואנדש השני). במהלך המלחמה שיגר הצבא החתי (ומאוחר יותר גם הצבא הארזוי) אנשים ובהמות חולים אל עבר קווי האויב על מנת שאלו יפיצו את המגפה. יש לשער כי השימוש בנשק ביולוגי במהלך מסע מלחמה זה הוכיח את עצמו, שכן אוּהַזִיטִי, מלך ארזוה, נדבק במחלה דבר שללא ספק פגע אנושות ביכולת הלחימה של הצבא הארזוי.
מורשיליש השני סיים את כיבוש ממלכת ארזוה בסביבות שנת 1300 לפנה"ס. לאחר מכן חילקו אותה החתים לשלוש ממלכות וסליות, ששימשו כמחוזות חתיים: מחוז דרומי לאורך נהר מיאנדר (Maeander River) שנקרא מירה (Mira) שבתקופת הממלכות החתיות החדשות לאחר נפילת האימפריה החתית, נודע בשם קאריה. מחוז צפוני לאורך נהר גדיז (Gediz River) או הנהר Bakırçay, ששמו היה ארץ נהר סחה (Seha River Land), והוא נודע בתקופה מאוחרת יותר בשם לידיה, ומחוז מזרחי שנקרא האפאלה (Hapalla).
כוח של בני ארזוה השתתף כבן ברית של הצבא החתי בקרב קדש שהתקיים בשנת 1274 לפנה"ס, בין מוותליש השני המלך החתי ורעמסס השני מלך מצרים.
שמה של ממלכת ארזוה מופיע בכתובת במקדש במדינת האבו שכתב רעמסס השלישי שמלך במחצית המאה ה-12 לפנה"ס, כאחת הממלכות אשר נכבשו על ידי גויי הים ביחד עם ממלכת החתים, כרכמיש, אלשיה ומדינות נוספות, במשבר תקופת הברונזה המאוחרת. זה האזכור האחרון של ארזוה שנמצא במקורות.
מכתבי אל-עמארנה
מכתב א"ע 31 הוא מכתבו של אמנחותפ השלישי לתַרחוּנדַרַדוּ ועוסק בנישואים בין בתו של מלך ארזוה למלך מצרים. אמנחותפ שולח שליח שיראה את הבת, השליח הביא איתו מתנות זהב, בגדי פשתן, שמן, כיסאות מעץ הובנה ועוד. אמנחותפ מבקש שהמוהר יישלח אליו מידית. המכתב גם מציין ש. הוא מתייחס לעיר חתושש שהייתה בירת ממלכת החתים. ייתכן שאמנחותפ הכתיב את מכתבו לשליח, והוא תרגם את המכתב לחתית והשאיר העתק בארכיון המצרי.
מכתב א"ע 32 הוא תשובתו של תַרחוּנדַרַדוּ לאמנחותפ השלישי שבו הוא מאשר את ההסכם לקיום קשר דם, ומבקש שתמיד יכתוב אליו בחתית.
כריס פול
כריסטופר עמנואל "כריס" פול (באנגלית: Christopher "Chris" Emmanuel Paul; נולד ב-6 במאי 1985) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת גולדן סטייט ווריורס מליגת ה-NBA.
פול, המתנשא לגובה של 1.83 מטר, נחשב לאחד מבכירי הכדורסלנים בליגת ה-NBA. הוא נבחר לחמישיית העונה ארבע פעמים, שלוש פעמים לחמישייה השנייה ופעם לשלישית. אל חמישיית ההגנה של העונה הוא נבחר שבע פעמים, ופעמיים לחמישיית ההגנה השנייה. בעונתו הראשונה בליגה נבחר לרוקי השנה, ולאורך השנים השתתף באחד עשר משחקי אולסטאר, ואף נבחר לשחקן המצטיין של המשחק בשנת 2013.
לאורך השנים היה פול שש פעמים מלך החטיפות של ה-NBA, יותר מכל שחקן אחר בהיסטוריה, וארבע פעמים מלך האסיסטים של ה-NBA. פול הוא מוסר האסיסטים הפורה ביותר מבין שחקני הליגה הפעילים, והמקום השלישי בכל הזמנים.
כמו כן משמש פול נשיאו של ארגון שחקני ה-NBA מאז אוגוסט 2013.
ביוגרפיה
פול נולד בעיר לואיוויל שבצפון קרוליינה ובנערותו למד בתיכון בעיר מגוריו. הוא השתתף בנבחרת הפוטבול של בית הספר, ועל אף כישרונו בכדורסל, התקשה בשנתיים הראשונות להשתלב במדי הקבוצה בה כיכב אחיו סי.ג'יי, משום שעד סוף כיתה י' צמח לגובה של 1.57 מטרים בלבד.
בשנתו האחרונה בתיכון כבר היה פול לשחקן המוביל של קבוצת הכדורסל של בית הספר. הוא רשם של 30.8 נקודות, 8.0 אסיסטים, 6.0 חטיפות כדור ו-5.0  למשחק. הוא הוביל את נבחרת בית הספר למאזן של 27 ניצחונות מול שלושה הפסדים בלבד, הוזמן להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן ונבחר לתואר.
במהלך שנתו האחרונה בבית הספר התיכון, נרצח סבו של פול, איתו היה לו קשר קרוב, על ידי חמישה נערים ששדדו את ארנקו. מספר ימים לאחר הרצח, החליט פול לקלוע לזכרו 61 נקודות, נקודה אחת לכל שנה מחייו של סבו. את הסל שהביא אותו לנקודה ה-61, קלע פול תוך כדי שנשרקה עליו עבירה. על מנת שלא לעבור את מספר הנקודות, זרק פול מכוון בזריקת העונשין הנוספת, וירד מהמגרש בדמעות.
בליגת המכללות
עם סיום לימודיו התיכוניים החל פול ללמוד באוניברסיטת וייק פורסט שבצפון קרוליינה ושיחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה המשחקת בחטיבת החוף האטלנטי של ליגת ה-NCAA (נקראת ה-ACC).
כבר בעונת ה היה פול לשחקן מפתח בקבוצה. הוא קיבל ממאמנו את דקות המשחק הרבות ביותר בקבוצה, והיה למוסר האסיסטים המצטיין שלה, והשלישי בטיבו בחטיבה עם 5.9, לקלעי השני בטיבו עם 14.8 נקודות למשחק, ולחוטף המצטיין בחטיבה כולה עם 2.7 למשחק. הוא הוביל את וייק פורסט להופעה בטורניר המכללות, בה לקח את האוניברסיטה עד לשלב שמינית הגמר לראשונה מאז 1996. בסיום העונה נבחר פול לחמישיית הפרשמנים המצטיינת בחטיבה ולחמישיית ההגנה של החטיבה, ואף היה מועמד לפרס נייסמית' ופרס בוב קוזי.
גם בעונת ה המשיך פול להיות שחקן מוביל קבוצה. הוא הוביל את וייק פורסט ל-12 ניצחונות ב-13 המשחקים הראשונים ולאורך העונה היה למוסר המצטיין של האוניברסיטה עם 6.6 אסיסטים, והיה שנית לחוטף המצטיין בחטיבה, והשלישי בליגת המכללות כולה עם 2.4 למשחק. במשחק האחרון של העונה הסדירה, חבט פול בג'וליוס הודג'ס והושעה מהמשחק הראשון בטורניר החטיבה. לאחר שניצחה את משחק הסיבוב הראשון בלעדיו, פגשה וייק פורסט בסיבוב השני את אוניברסיטת מערב וירג'יניה. פול קלע במשחק 22 נקודות ומסר תשעה אסיסטים, אך לא הצליח למנוע את הפסד קבוצתו בתוצאה 105–111 לאחר הארכה.
ניו אורלינס הורנטס (2005–2011)
לאחר שנתיים בליגת המכללות, העמיד עצמו פול לבחירה בדראפט ה-NBA ונבחר במקום הרביעי על ידי ניו אורלינס הורנטס. בשל הנזקים הכבדים שגרמה סופת ההוריקן קתרינה לעיר ניו אורלינס, שיחקה הקבוצה את מרבית משחקיה באוקלהומה סיטי.
פול הצטרף להורנטס, שבעונה הקודמת סיימה עם מאזן של 18 ניצחונות מול 64 הפסדים, לאורך העונה היה פול לרוקי החמישי בתולדות הליגה שזוכה בתואר הרוקי המצטיין של המערב בכל אחד מחודשי הליגה. הוא סיים שני משחקים בטריפל דאבל, והוביל את שחקני השנה הראשונה בקטגוריות של נקודות, אסיסטים, חטיפות ודקות משחק. פול תרם לאורך העונה 16.1 נקודות, שני בקבוצה רק לדייוויד וסט, הוביל את הקבוצה עם 7.8 אסיסטים והיה לחוטף השלישי בטיבו בליגה עם 2.2 למשחק. הוא סייע לקבוצה לשפר את מאזנה ל-38 ניצחונות מול 44 הפסדים ונבחר בסיום העונה לרוקי השנה ולחמישיית הרוקיז הראשונה.
פול החל להראות מגמת שיפור בעונתו השנייה בליגה. הוא קלע 17.3 והיה למוסר הרביעי בטיבו בליגה עם 8.9 אסיסטים. במשחק שחקני השנה הראשונה מול השנייה במסגרת סוף-שבוע האולסטאר קבע פול שני שיאים של משחק הראווה כשמסר 17 אסיסטים וחטף תשעה כדורים. למרות יכולתו הטובה, סבל פול מפציעות בגינן נאלץ להחמיץ 18 משחקים לאורך העונה, וההורנטס, שסיימו במאזן של 39–43, החמיצו את העלייה לפלייאוף.
בעונת שבה הקבוצה לשחק בניו אורלינס, ופול חזר לכושר משחק מלא. הוא קלע 21.1 נקודות למשחק, והיה לשחקן הראשון מאז ג'ון סטוקטון בעונת שמוביל את הליגה באסיסטים ובחטיפות, כשרשם 2.71 חטיפות ו-11.6 אסיסטים למשחק. בעונה זו הוא נבחר לראשונה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר, בו שיחק לצידו של חברו לקבוצה דייוויד וסט, קבע שיאי מועדון לחטיפות ואסיסטים בעונה אחת, ואף קלע שיא קריירה של 43 נקודות, כולל סל הניצחון בהארכה מול ממפיס גריזליס, ושיא קריירה של 21 אסיסטים מול לוס אנג'לס לייקרס. הוא נבחר לחמשיית העונה בפעם הראשונה בקריירה, ובבחירות לתואר השחקן המצטיין של העונה סיים שני רק לקובי בראיינט.
גם בעונת המשיך פול להצטיין. הוא רשם שיא קריירה של 22.8 נקודות, הוסיף 11.0 אסיסטים ו-2.8 חטיפות כדור והיה לשחקן הראשון בהיסטוריה של ה-NBA שהוביל את הליגה בחטיפות ואסיסטים בשתי עונות רצופות. הוא שבר את שיאו בן 22 השנים של אלווין רוברטסון כשחטף כדור אחד לפחות ב-108 משחקים רצופים, השווה את שיא הקריירה שלו כשקלע 43 נקודות מול גולדן סטייט ווריורס, נבחר פעמיים לשחקן המצטיין של החודש במערב, ובסיום העונה נבחר לחמישיית העונה השנייה ולחמישיית ההגנה השנייה.
בעונת שב פול לשורות הקבוצה באופן מלא. הוא נבחר שוב למשחק האולסטאר והיה לשחקן הראשון של ההורנטס שנבחר לפתוח בחמישייה פעמיים. פול נעדר לאורך העונה משני משחקים, לאחר שבמשחק מול קליבלנד קאבלירס התנגש בכתפו של רמון סשנס ופונה על אלונקה כשהוא סובל מזעזוע מוח.
לוס אנג'לס קליפרס (2011–2017)
בדצמבר 2011, מעט לפני פתיחת עונת, שהייתה עונה מקוצרת של 66 משחקים בלבד בשל שביתת השחקנים, עבר פול ב ללוס אנג'לס קליפרס בתמורה לאריק גורדון, כריס קיימן, אל-פארוק אמינו וזכות בחירת דראפט של הסיבוב הראשון שעברו לניו אורלינס הורנטס. מעברו של פול סוכם לאחר שהקומישינר של הליגה, דייוויד סטרן, בצעד שנוי במחלוקת, פסל עסקת חליפין קודמת בה אמור היה פול לעבור ליריבה העירונית לוס אנג'לס לייקרס.
במשחק הבכורה שלו במדים החדשים, מול גולדן סטייט ווריורס קלע פול 20 נקודות ומסר 9 אסיסטים. הוא סיים את העונה עם ממוצע של 19.8 נקודות ו-9.1 אסיסטים ונבחר שוב למשחק האולסטאר. הוא הוביל את הקליפרס למאזן של 40 ניצחונות מול 26 הפסדים, להשתתפות במשחקי הפלייאוף לראשונה מאז 2006, והיה לשחקן הראשון במועדון שנבחר לחמישיית העונה הראשונה מאז עבר המועדון לשחק בלוס אנג'לס בשנת 1984.
בעונת המשיך פול את יכולתו הטובה. הוא רשם ממוצעים של 16.9 נקודות, 9.7 אסיסטים והיה למלך החטיפות של הליגה בפעם החמישית בקריירה עם 2.4 למשחק. הוא הנהיג את הקליפרס למאזן של 26–56, נבחר לשחקן המצטיין של משחק האולסטאר והוביל את קבוצתו לארבעה ניצחונות ללא הפסדים בעונה הסדירה על היריבה העירונית, לוס אנג'לס לייקרס, לראשונה מאז עברה הקליפרס לעיר שלושה עשורים קודם לכן. הקליפרס, שסיימו את העונה הסדירה במקום הרביעי במערב, פגשו בסיבוב הראשון של הפלייאוף את ממפיס גריזליס שסיימו במקום החמישי. פול הוליך את הקליפרס ליתרון 0–2 בסדרה, עם ניצחון משכנע במשחק הראשון, וסל ניצחון עם ה במשחק השני אולם הקליפרס הפסידו בכל ארבעת המשחקים הבאים והפסידו בסדרה.
בסיום העונה תם חוזהו של פול, והוא הפך לשחקן חופשי. מתוך ניסיון להחתימו על חוזה נוסף בקבוצה, החליטה הקבוצה שלא להאריך את חוזהו של מאמן הקבוצה, ויני דל נגרו, איתו היו לפול יחסים מעורערים. פול חתם על חוזה חדש בקבוצה לחמש שנים תמורת 107 מיליון דולר, והקבוצה מינתה את דוק ריברס לתפקיד המאמן.
בעונת, על אף שהחמיץ עשרים משחקים בשל פציעה בכתף, רשמה הקליפרס שיא מועדון עם 57 ניצחונות לאורך העונה. פול קלע לאורך העונה 19.1 נקודות, היה מלך האסיסטים של הליגה בפעם השלישית עם 10.7 למשחק, ולמלך החטיפות בפעם השישית בקריירה עם 2.5 חטיפות כדור והיה לשחקן הראשון בהיסטוריה שמוביל את הליגה בשתי הקטגוריות שלוש פעמים. במשחק הראשון של הסיבוב השני של משחקי הפלייאוף קבע פול שיא קריירה כשקלע שמונה שלשות בניצחון חוץ על אוקלהומה סיטי ת'אנדר 106-122. על אף יכולת גבוהה מצידו של פול לאורך הסדרה, למעט שורה של טעויות שגרמו לקבוצתו להפסיד במשחק החמישי, לא הצליחה הקליפרס לנצח את הסדרה, והודחה בשישה משחקים.
יוסטון רוקטס (2017–2019)
ב-28 ביוני 2017 עבר פול ליוסטון רוקטס בתמורה לשבעה שחקנים: לו ויליאמס, פטריק בוורלי, סם דקר, דיאנדרה ליגינס, דרון היליארד, מונטרזל הארל, קייל ווילטג'ר ובחירת סיבוב ראשון בדראפט 2018.
בעונת עזר פול ליוסטון לסיים בראשות המערב עם המאזן הטוב בליגה ביחד עם ג'יימס הארדן, תוך שהוא קולע 18.6 נקודות ומוסר 7.9 אסיסטים בממוצע למשחק בעונה הסדירה. במשחק החמישי בחצי גמר המערב קלע פול שיא קריירה בפלייאוף עם 41 נקודות והוביל את יוסטון לגמר המערב בפעם הראשונה בקריירה שלו. בגמר המערב פגשה יוסטון את גולדן סטייט וכבר הובילה 2–3 בסדרה אך פציעה של פול הובילה את הווריורס למהפך ומנעה מהרוקטס העפלה לגמר. עונת 2018/2019 הייתה פחות מוצלחת והכימיה בין הארדן לפול הייתה רעה, יוסטון הדרדרה למקום הרביעי במערב והודחה בסיבוב השני.
אוקלהומה סיטי ת'אנדר (2019–2020)
ב-16 ביולי 2019 נשלח פול יחד עם שתי בחירות דראפט עתידיות לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, בתמורה לראסל וסטברוק. בעונתו הראשונה עם הת'אנדר נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, לראשונה מזה ארבע שנים, ורשם ממוצעים של 17.6 נקודות ו-6.7 אסיסטים למשחק, כמו כן הוא נבחר לחמישייה השנייה של העונה. אוקלהמה הצליחה להפתיע ולהעפיל לפלייאוף, אך הודחה בסיבוב הראשון בלאחר שהפסידה לרוקטס בתוצאה 3–4.
פיניקס סאנס (2020–2023)
לקראת עונת הועבר יחד עם עבדל נאדר בטרייד לפיניקס סאנס, תמורת ריקי רוביו, קלי אוברה, טיי ג'רום, ג'יילן לקיו ובחירת דראפט עתידית. בעונה זו השיג ממוצעים של 17.0 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-8.8 אסיסטים. פיניקס סיימה את העונה הסדירה במקום השני במערב והגיעה לגמר אך נוצחה על ידי מילווקי באקס 2–4.
בעונת 2021/2022 הוביל יחד עם דווין בוקר את פיניקס למאזן הטוב בתולדותיה, 64-18, אך הקבוצה לא הצליחה להעפיל לגמר והפסידה בסיבוב השני לדאלאס מבריקס בהובלת לוקה דונצ'יץ'. גם בעונת 2022/2023 הודחה הקבוצה בסיבוב השני, על אף צירופו לקבוצה של קווין דוראנט.
גולדן סטייט ווריורס (2023-הווה)
במהלך פגרת 2023 הועבר בטרייד אל וושינגטון ויזארדס תמורת בראדלי ביל שעשה את הדרך ההפוכה לסאנס. וושינגטון העבירו אותו בטרייד נוסף ששלח אותו לגולדן סטייט ווריורס, ובתמורה קיבלה את ג'ורדן פול.
בנבחרת הלאומית
פול זומן לראשונה לנבחרת ארצות הברית לקראת אליפות העולם בכדורסל 2006. הוא רשם ממוצעים של 7 נקודות ו-4.9 אסיסטים, אך לא הצליח לסייע לנבחרתו לזכות במדליית הזהב, לאחר שהפסידה בחצי-גמר הטורניר ל בתוצאה 95–101, וזכתה לבסוף במדליית הארד.
בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת בייג'ינג (2008) סייע לנבחרתו לזכות במדליית הזהב, כשתרם 8 נקודות, 3.6 ריבאונדים ו-4.1 אסיסטים למשחק, והשתתף גם בזכייה במדליית הזהב באולימפיאדת לונדון (2012)
תארים והישגים
מדליית זהב אולימפית עם נבחרת ארצות הברית: 2008 מדליית זהב אולימפית עם נבחרת ארצות הברית: 2012 מדליית ארד באליפות העולם בכדורסל: 2006
פורטיקו
פורטיקו (איטלקית Portico, מלטינית Porticus) הוא מבנה שער מקורה הנישא על ידי עמודים, המוליך אל דלת הכניסה או אל המבואה בבניין, ופעמים רבות הוא חורג מחזיתו של הבניין ונושא אופי של אכסדרה. הפורטיקו הופיע קודם לאדריכלות היוונית, אך זו, והאדריכלות הרומית לאחריה, עשו באלמנט אדריכלי זה שימוש נרחב, והורישו אותו למרבית סגנוני האדריכלות המערביים, ובמיוחד לאדריכלות הרנסאנס ולאדריכלות הנאו-קלאסית.
סוגים ייחודיים של פורטיקו הם הפרונאוס במקדש היווני, הנרתקס בכנסיות נוצריות מוקדמות או המבנה האופייני של הקלויסטר במנזרים.
מטנדראן
מכון מסרוב משדוץ לכתבי יד עתיקים (בארמנית: Մեսրոպ Մաշտոցի անվան հին ձեռագրերի ինստիտուտ), המכונה גם מטנדראן (մատենադարան), הוא מאגר של כתבי יד עתיקים, מכון מחקר, ומוזיאון בירוואן, ארמניה. הוא מחזיק באחד האוספים העשירים ביותר בעולם של כתבי יד וספרים מימי הביניים, העוסקים במגוון רחב של נושאים, כולל תאולוגיה, פילוסופיה, היסטוריה, רפואה, ספרות, היסטוריה של האמנות, וקוסמוגרפיה, בארמנית ובשפות רבות אחרות. המטנדראן מחזיק ביותר מ-300,000 ספרים, 17,000 כתבי יד עתיקים, ו-30,000 מסמכים אחרים.
היסטוריה
אלפי כתבי יד בארמנית הושמדו במהלך המאות 10–15 במהלך פלישות טורקיות-מונגוליות. על פי היסטוריון ימי הביניים הארמני סטפנוס אורבליאן, הסלג'וקים הטורקים היו אחראים על שריפת מעל ל-10,000 כתבי יד ארמניים בבגהברד ב-1170. ב-1441, המטנדראן בסיס, עיר הבירה לשעבר של ממלכת קיליקיה הארמנית, הועבר לאצ'מיאדזין ולמנזרים אחרים בקרבת מקום. כתוצאה מכך שארמניה הייתה תמיד שדה קרב בין שתי מעצמות גדולות, המטנדראן ב אצ'מיאדזין נשדד ונבזז מספר פעמים, ופעם האחרונה ב-1804.
הסיפוח של מזרח ארמניה לתוך האימפריה הרוסית, בשליש הראשון של המאה ה-19 סיפק אקלים יציב יותר למען שימור של שאר כתבי היד. לפיכך, "עידן חדש התחיל עבור מטנדראן אצ'מיאדזין. עובדי התרבות הארמנית רכש כתבי יד חדשים וסידרו אותם בביטחון מוגבר". בעוד שבשנת 1828 האוצרים של המטנדראן קיטלגו אוסף של רק 1,809 כתבי יד, ב-1914 האוסף עלה לכדי 4,660 כתבי יד. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, כל כתבי היד נשלחו למוסקבה למשמרת והוחזקו שם במשך תקופת המלחמה.
ייסוד
ב-17 בדצמבר 1920, אוסף הספרים וכתבי היד שהוחזק במטה של הכנסייה האפוסטולית הארמנית באצ'מיאדזין הוחרם על ידי הבולשביקים. בצו שהוצא על ידי אלכסנדר מייסניקיאן ב-6 במרץ 1922, כתבי היד שנשלחו למוסקבה הוחזרו לארמניה. בשילוב עם אוספים אחרים, הם הוכרזו נכס של המדינה ב-17 בדצמבר 1929. ב-1939, האוסף הועבר לירוואן ואוחסן בספריית אלכסנדר מייסניקיאן הממלכתית. לבסוף, ב-3 במרץ 1959, מועצת השרים של ארמניה הסובייטית הצביעה בתמיכה לייסוד מכון לשימור כתבי היד בבניין חדש אשר הוקם, ואשר נקרא על שם הקדוש מסרוב משדוץ, היוצר של האלפבית הארמני, ב-1962. בשנת 1954, האקדמאי הארמני לבון חצ'יקיאן מונה כמנהל המטנדראן.
המטנדראן תוכנן על ידי האדריכל מארק גריגוריאן. הוא ממוקם צפונית למרכז העיר, למרגלות גבעה קטנה. הבנייה החלה ב-1945, והושלמה ב-1957. החלק החיצוני נבנה מאבני בזלת, אך חלקי הפנים עשויים מחומרים אחרים כגון שיש. ב-1960, הוצבו בו פסלים של חוקרי ההיסטוריה הארמנית, טורוס רוזלין, גרגור טטבאצי, אנניה שירקאצי, מובסס חורנאצי, מחיטאר גוש, ופריק. הפסלים של מסרופ משטוטס ותלמידו ממוקמים מתחת לטרסה של הבניין הראשי.
ב-14 במאי 2009, ביום השנה החמישים של הקמת מטנדראן, פקידי המדינה והכנסייה הארמנית ערכו טקס הנחת אבן הפינה של בניין מכון מחקר, שנבנה בסמוך למטנדראן. הבנייה הסתיימה ב-2011, ונעשתה על ידי האדריכל ארתור מסצ'יאן, שהחל לעבוד על העיצוב של הבניין החדש בסוף שנות ה-1980.
מטרות
המטרות העיקריות של מטנדראן הן 1) שימור, שחזור, ורפרודוקציה של כתבי יד; 2) רכישת כתבי יד; 3) ארגון וקיטלוג של כתבי יד ארמניים; ו-4) הפצה ופרסום של כתבי יד ארמנים משמעותיים מבחינה היסטורית בשפות אחרות מאשר ארמנית. ב-1941, החל המכון להוציא לאור כתב עת רשמי, "בנבר מטנדראני", אשר מלווה באבסטרקטים ברוסית וצרפתית.
אוסף מטנדראן
המטנדראן מחזיק אוסף של כמעט 17,000 כתבי יד ו-30,000 מסמכים אחרים אשר מכסים מגוון רחב של נושאים כגון תאולוגיה, פילוסופיה, היסטוריוגרפיה והיסטוריה, גאוגרפיה, דקדוק, אמנות ותולדות האמנות, רפואה ומדע. בעשורים הראשונים של השלטון הסובייטי, האוסף נוצר במידה רבה מכתבי יד שנשמרו במבנים כנסייתיים באזורים ההיסטוריים אזורים של וספורקאן (מזרח טורקיה, מחוז ואן) וטארון (צפון-מזרח טורקיה), בבתי ספר, מנזרים וכנסיות בארמניה ובשאר ברית המועצות (כמו אלה הממוקמים בנחיצ'באן החדשה ובסמינריון הנרסיסי בטביליסי), ממכון לזרוב לשפות מזרחיות במוסקבה, ומההעליונות של הכנסייה הארמנית האפוסטולית בתבריז, מהכפר דרשאמב באיראן, כמו גם מאוספים אישיים שניתנו על ידי תורמים פרטיים. בנוסף לאוסף כתבי היד הארמנים, למטנדראן יש אוסף גדול של מסמכים היסטוריים המונים מעל 2,000 בשפות כמו ערבית, פרסית, עברית, יפנית וגם רוסית. אוסף המטנדראן של כתבי יד עתיקים נרשם על ידי אונסק"ו בתוכנית זיכרון עולם בשנת 1997 מתוך הכרה במשמעותו לעולם.
האוסף הארמני
האוסף הארמני של המטנדראן הוא עשיר בכתבי יד העוסקים בכל התחומים של מדעי הרוח, אבל במיוחד היסטוריוגרפיה ותאולוגיה/פילוסופיה. כתביהם של היסטוריונים קלאסיים ושל ימי הביניים, מובסס חורנאצי, יגישה ואריסטאקס לסטיברצי נשמרים בו, וכך גם כתבים משפטיים, פילוסופיים ותאולוגים של דמויות ארמניות בולטות אחרות. הכתבים של גרגור נרקאצי ונרסס שנורהאלי שנשמרו במטנדראן מהווים את אבן הפינה של הספרות הארמנית של ימי הביניים.
ב-2017 יצא קטלוג של יותר מ-300 כתבי יד מתוך מה שנקרא "האוסף החדש", מסמכים מן המאה ה-11 ועד המאה ה-19.
ניקולו סאגרדו
ניקולו סאגרדו (באיטלקית: Nicolò Sagredo; 8 בדצמבר 1606 - 14 בדצמבר 1676) היה הדוכס ה-105 של ונציה. סאגרדו כיהן כדוג'ה מאז בחירתו ב-6 בפברואר 1675 ועד פטירתו, כשנתיים לאחר מכן.
קורות חיים
ניקולו נולד בוונציה לזכריה סאגרדו ולפאולה פוסקארי. רצונו של ניקולו לפעול בתחום הפוליטיקה נפגע משמו הרע של אביו - האב נטש את משמרתו באמצע קרב בואלגיו בשנת 1630, במסגרת מלחמת הירושה של מאנטובה. נטישה זו הביאה לפגיעה בשמה הטוב של המשפחה וגם ביכולתו של ניקולו להתקדם בסולם המשרות הציבורי. מלחמת כרתים אפשרה לבני המשפחה לרכוש מחדש שם טוב לעצמם, ולאחר שכמה מבניה מתו מות גיבורים, התאפשר שובם של בני המשפחה הנותרים לחיים הפוליטיים. סאגרדו עשה בצעירותו חיל רב בעסקים, ומשפחתו התעשרה. לאחר שנכנס לחיים הפוליטיים כיהן כשגריר לה סרניסימה במספר מדינות, ולבסוף מונה לתפקיד פרוקורטור.
לאחר מותו של הדוג'ה דומניקו קונטאריני השני, ב-26 בינואר 1675, היה סאגרדו מועמד מועדף ונבחר לתפקיד הדוג'ה במהירות ב-6 בפברואר 1675. כמקובל, סאגרדו ערך נשפים וחגיגות לחוג את בחירתו. אהבתו של סאגרדו לנשפים התבטאה גם בנשף הנישואין שנערך מדי שנה המסמל את נישואיה הטקסיים של ונציה אל הים. נשף זה נערך בשנת 1676 בפאר שלא היה כדוגמתו לפניו ואחריו.
סאגרדו נפטר ב-14 באוגוסט 1676.
דניאל היל
'''דניאל ג'. היל (באנגלית: Daniel J. Hill'''; נולד ב-6 בפברואר 1956) הוא שחקן אנגלי הידוע מהופעותיו בטלוויזיה, בתיאטרון ובקולנוע.
ביוגרפיה
היל נולד בבריסטול שבאנגליה. הוא שיחק בתפקיד הארווי ביינס, המנהל תאב הבצע של בית הגמלאים, בסדרה "Waiting for God" לצדם של סטפני קול וגרהם קרודן. לפני כן הופיע יחד עם ויליאם גונט ומרטין קלונס בסיטקום "אין כמו בבית".
עוד הופיע בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה כגוון "Blake's 7", בפרק "The Dessert Song" בסדרה "Minder", ובתפקיד כריס פרסונס בסיפור "Shada" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
תפקידים נוספים שלו כוללים את טייס חיל האוויר המלכותי בדרמה "Secret Army" של ה-BBC, הארי במיני-סדרה "ימי בית הספר של טום בראון", גאוור בסדרה "טרי וג'ון", סטיבן בסיטקום "על שוטים ואנשים", טום רדברן בסדרה "טנקו". עוד הופיע בסדרות "Bad Girls", "תקווה ותהילה", "השופט ג'ון דיד", ו"רוז ומלוני". ב-2001 השתתף בתוכנית הטלוויזיה "Popstars".
ב-2009 הופיע היל בסיבוב הופעות של המחזה "Pack of Lies", ואחר כך שיחק במחזה "Dial M for Murder" בתפקיד קפטן לסגייט. היל הופיע בתפקיד קטן בסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות" כעובד משרד הקסמים. ב-2019 שיחק היל בתפקיד טיי ויר באופרת הסבון "רופאים" של ה-BBC.
טלוויזיה חכמה
טלוויזיה חכמה (באנגלית: Smart TV) היא טלוויזיה אינטראקטיבית שמחוברת לרשת האינטרנט וכוללת יישומונים.
היסטוריה
הטלוויזיה החכמה פותחה בסופו של העשור הראשון של המאה ה-21 בעיקר כדי למלא את הצורך לאחד את עולם המדיה שברשת האינטרנט עם מכשיר הטלוויזיה הביתי, ולאפשר לצופה לבחור במגוון אפשרויות חדשות כמו שימוש בדפדפן, יוטיוב ואפליקציות נוספות.
המכשיר שקדם לטלוויזיות החכמות היה הסטרימר שהיה מבצע את אותה הפעולה בדיוק (חיבור הטלוויזיה לאינטרנט) אך הוא היה רכיב חיצוני והיה נדרש לחברו לטלוויזיה לאחת הכניסות בה, מרחב הפעולות בסטרימר היה מוגבל ומצומצם יחסית ביחס לפעולות שיש בטלוויזיות החכמות המודרניות. כיום התוכנה הנפוצה ביותר לטלוויזיות חכמות היא אנדרואיד של חברת גוגל בדומה לעולם הטלפונים החכמים והיא שולטת על כ-60% מנפח השוק של הטלוויזיות החכמות.
רופקוקסיב
משמשת לטיפול בתסמיני דלקת מפרקים ניוונית וכמשכך כאבים. בניגוד לנוגדי דלקת לא סטרואידיים מהדור הישן (כמו אספירין), רופקוקסיב פועלת באופן יותר ספציפי, לכן יש לה פחות תופעות לוואי במערכת העיכול.
התרופה אושרה לשימוש על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקני בשנת 1999, אך הורדה מהמדפים על ידי חברת מרק עצמה בספטמבר 2004, בעקבות חשש מפני סיכון מוגבר להתקף לב במינונים גבוהים. מחזור המכירות השנתי של התרופה עמד על 2.5 מיליארד דולר בארצות הברית בלבד, מה שהופך אותה לאחת התרופות שהיו בשימוש נרחב ביותר שהורדו מהמדפים.
אוסטאשה
אוּסְטַאשֶׁה (בקרואטית: Ustaše) היא תנועה לאומנית קרואטית, בעלת זיקה עמוקה לקתוליות, שנוסדה ב-1929. מיום היווסדה שמה לה התנועה למטרה להקים מדינה קרואטית עצמאית, והכריזה על מאבק בשלטון המלוכני ביוגוסלביה. התנועה הוצאה אל מחוץ לחוק ומייסדיה, אנטה פאבליץ' וגוסטב פרצ'ץ (שנרצח מאוחר יותר בהוראת פאבליץ'), נידונו למוות שלא בפניהם. שמו של ארגון האוסטאשה נקשר לרצח אלכסנדר הראשון מלך יוגוסלביה ושל שר החוץ הצרפתי לואי בארטו במרסיי, ב-1934.
בתקופת ייסוד הארגון ב-1929 היה האוסטאשה ארגון לאומני, שהיה ידוע במעשי אלימות רבים. כאשר הארגון קיבל את השליטה במדינה הקרואטית, במהלך מלחמת העולם השנייה, כבר היה לו מבנה צבאי לכל דבר (צבא אוסטאשה - Ustaška Vojnica), צבא שמנה, בשיאו, בשנת 1944 76,000 לוחמים. אחרי התמוטטות יוגוסלביה בשנות ה-90, הייתה מעין התעוררות אידאולוגית של הארגון וכמה מסגרות פרלמנטריות דרשו לשאת את שם האוסטאשה.
קורבנות
האוסטאשה ניסו לחסל כמה שיותר סרבים, יהודים וצוענים, עקרונית - את כל מי שהתנגדו לדעותיהם, את כל מי שלא השתייכו לדתם - הנצרות הקתולית, וכן את כל מי שלא היה בן נאמן ללאום הקרואטי, כולל קרואטים קומוניסטים ודיסידנטים, בהם כמרים קרואטים ביזנטים-קתולים. כשעלו לשלטון במלחמת העולם השנייה, הם בנו כמה מחנות ריכוז, המפורסם שבהם והידוע ביותר לשמצה היה יאסנובאץ.
מספרם המדויק של קורבנות האוסטאשה לא ידוע, קיימות לכך מספר הערכות. מספר הקורבנות היהודים של האוסטאשה הוא אמין יחסית: כ-32,000 יהודים נרצחו במהלך מלחמת העולם השנייה בטריטוריה שלהם. מספר הקורבנות הצוענים (יוגוסלבים רומים) היה כ-40,000, וכמה לאחר המלחמה. מספר הנרצחים הסרבים גדול בהרבה, והערכות נעות בין 300,000 ל-700,000 קורבנות.
בספרי ההיסטוריה של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה מופיע המספר 700,000 כמניין קורבנות האוסטאשה במחנה יאסנובאץ. המספר הוכרז כרשמי מאז 1946, לאחר חישוב האוכלוסייה ביוגוסלביה שלאחר המלחמה יחסית לאוכלוסייה שהייתה אמורה להיות אלמלא המלחמה. אדוארד קרדליי ומשה פיאדה נקטו לאחר המלחמה במספר 700,000 קורבנות בהסכם התשלומים שיוגוסלביה דרשה מגרמניה כפיצוי על הקורבנות וההרס.
על פי מרכז שמעון ויזנטל (בציטוט מהאנציקלופדיה של השואה):
על פי מוזיאון השואה האמריקאי:
אתר הזיכרון וההנצחה ביאסנובאץ, שנמצא כיום תחת פיקוחו של סלאבקו גולדשטיין, מכיל רשימה בעלת 59,188 שמות של קורבנות שנרצחו ביאסנובאץ, שאותה אסף בעזרת פקידים ממשלתיים בבלגרד ב-1964. כיוון שתהליך איסוף השמות לא הושלם, ישנן הערכות שהרשימה מכילה בין 60 ל-75 אחוזים ממספר הקורבנות הכולל, שמציב את מספר הנרצחים במחנה בין 80,000 ל-100,000. מפקח אתר הזיכרון הקודם בתפקיד, סימו ברדאר, מעריך שלפחות 365,000 אנשים נרצחו ביאסנובאץ.
המנתחים הסטטיסטיים ולדימיר ז'ריאביץ' ובוגוליוב קוצ'וביץ' טוענים שמספר הקורבנות דומה למספר שמציין אתר ההנצחה. בכל רחבי יוגוסלביה, מספר הקורבנות הסרבים הכולל עומד על 487,000 על פי קוצ'וביץ', ו-530,000 על פי ז'ריאביץ'. המספר הכולל של ההרוגים ביוגוסלביה עומד על בין 1,014,000 ל-1,027,000. ז'ריאביץ' מוסיף להערכתו ש-197,000 אזרחים סרבים נהרגו בשטחי האוסטאשה (78,000 מהם נהרגו כאסירים ביאסנובאץ ושאר המחנות), בנוסף הוא טוען שנהרגו 125,000 לוחמים סרבים.
מוזיאון השואה בבלגרד הכיל רשימה בעלת 77,000 שמות של קורבנות יאסנובאץ. מנהלו הקודם של המוזיאון, מילאן בולאיץ', תומך בהערכה שמספר הקורבנות הסרבים עומד על כ-700,000. הנהלת המוזיאון הנוכחית המשיכה בהרחבת הרשימה שברשותה, וכיום מספר שמות הקורבנות מיאסנובאץ עומד על קצת יותר מ-80,000.
במהלך משפט אייכמן ב-1961, העיד אלכסנדר ארנון, מזכיר קהילת יהודי זאגרב, על היחס ליהודי יוגוסלביה במהלך המלחמה, ואמר כי במחנה אחד הרגו אנשי האוסטאשה עשרות אלפי סרבים, מתחילת 1941 ועד סוף המלחמה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, מספר מפקדי צבא גרמנים בכירים נתנו מספרים שונים לגבי כמות הסרבים, יהודים ואחרים שנהרגו בטריטוריות שהיו תחת שלטון האוסטאשה. הסכומים נעו בין 400,000 סרבים (אלכסנדר להר), 350,000 (לותר רנדוליץ), כ-300,000 (אדמונד גלאיס פון הורסטנאו), מעל "3/4 מיליון סרבים" (הרמן נויבקר), בין 1943 למרץ 1944 600,000-700,000 (ארנסט פיק), 700,000 (מאסנבאך).
מתוך 39,000 היהודים אשר חיו בטריטוריה שהפכה למדינת קרואטיה העצמאית, שרדו את המלחמה רק כ-20%.
מחנות ריכוז
הקבוצה הראשונה של מחנות הוקמה באביב 1941. המחנות היו:
שבעת המחנות הללו נסגרו באוקטובר 1942.
קומפלקס המחנה יאסנובאץ נבנה בין אוגוסט 1941 לפברואר 1942. שני המחנות הראשונים, קראפיה וברוצ'יצה, נסגרו בנובמבר 1941. שלושת המחנות החדשים יותר המשיכו לתפקד עד לסוף המלחמה:
כמו כן היו עוד מספר מחנות ב:
מספר האסירים: