cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בוב סקריבנר
ביוגרפיה
סקריבנר נולד בשכונת מצוקה בסידני שבאוסטרליה כבן למשפחת מהגרים קתולית. אביו שהיה ממוצא גרמני ואימו האירית, נפרדו בילדותו והוא גדל בבית סבתו. בשנות השישים של המאה ה-20 סקריבנר היה פעיל בחוג פוליטי רדיקלי. החל משנת 1976 היה חבר מערכת כתב העת Social History. עבודת המאסטר שלו עסקה במחשבה החברתית של ארסמוס. הוא למד לתואר שלישי בלונדון תחת הנחייתו של ג'פרי דיקנס. בעבודת הדיסרטציה הוא התמקד בחקר סביבתם החברתית של הומניסטים גרמנים במאות ה-15 וה-16. לצורך כך שהה בארכיון בארפורט שבגרמניה המזרחית במשך שנה, שם הוא הוטרד על ידי שירותי הביטחון המזרח גרמנים. עבודת הדוקטורט שלו הוגשה בשנת 1972 תחת הכותרת: "רפורמציה, חברה והומניזם בארפורט 1450-1530", תמציתה סוכמה במאמר שהתפרסם בכתב העת Past & Present בשנת 1975.
בשנת 1981 התמנה סקריבנר למרצה מן המניין בקלייר קולג'. ב-1996 קיבל קתדרה לתאולוגיה מאוניברסיטת הרווארד, בה החזיק עד למותו. הוא חלה בסרטן הוושט ונפטר ב-29 בינואר 1998.
עבודתו
מחקר הרפורמציה עד סקריבנר התמקד ברעיונות התאולוגיים המופשטים של התקופה וסקריבנר חקר לראשונה את אורחות המחשבה וההתנהגות של הציבור שאליהם כוונו רעיונות אלו. הוא ערך לראשונה מחקר על איורי תעמולה אשר שימשו כאמצעי להפצת בשורתו של מרטין לותר. איורים אלו לא נחקרו על ידי ההיסטוריונים, שעסקו בעיקר במילה הכתובה, ולא על ידי חוקרי אומנות, מפאת ערכם האומנותי הדל. כתב עת אליו שלח את מחקרו חשש לפרסמו פן יפגע ברגשות הקוראים. המחקר התפרסם בספרו For the Sake of Simple Folk: Popular Propoganda for the German Reformation. היה זה מחקר חלוצי בתחום הרפורמציה, כמו גם בתחומי התרבות העממית והדתית, ובמחקרו הוא שילב דיסציפלינות שונות.
תרומתו של סקריבנר הייתה חשיפתם של רבדים עמוקים של אמונות עממיות בפרוטסטנטיות, אמונות בכשפים ובלחשים, בנבואה ובניסים, בשדים ובקדושים, ואפילו פולחן לותר עצמו, בצורה זו נמשכו המסורות הדתיות בעלות הנטייה הפגנית שרווחו בתקופה שקדמה לרפורמציה.
נשות טרויה
נשות טרויה (ביוונית עתיקה: Τρῳάδες) היא טרגדיה יוונית מאת המחזאי היווני אוריפידס. המחזה הועלה לראשונה בשנת 415 לפנה"ס, במהלך המלחמה הפלופונסית, ומביע ביקורת על כיבוש האי מילוס על ידי אתונה באותה שנה.
המחזה מהווה חלק מטרילוגיה, ביחד עם המחזות אלקסנדרוס ופאלאמדס ושלושתן הוצגו יחד בפסטיבל הדיוניסיה הדתי, יחד עם מחזה סטירים בשם סיסיפוס. אוריפדס לא זכה בתחרות, והזוכה היה המחזאי קסנוקלס.
ארבע הנשים הטרויניות - גיבורות הטרגדיה, הן אותן דמויות המופיעות בפרק הסופי של האיליאדה ומבכות את גופתו של הקטור.
תקציר העלילה
מחזהו של אוריפידס מתאר את גורלן של נשות טרויה לאחר שעירן נכבשה ונבזזה, ובני משפחותיהן שנותרו בחיים נלקחו לעבדים.
המחזה מתחיל בשיחה בין האלים אתנה ופוסידון הדנים בדרכים להעניש את היוונים על כך שהם סלחו לאיאקס הקטן לאחר שזה אנס את קסנדרה במקדשה של אתנה.
השליח היווני טאלתיביוס מגיע למלכת טרויה, הקובה, על מנת לבשר לה בדבר ההחלטה מה יעשו היוונים לה ולילדיה. היוונים החליטו כי הקובה תהפוך שפחתו של אודיסיאוס ובתה קסנדרה תהפוך לשפחתו של אגממנון. קסנדרה המסוגלת לראות את העתיד (אף שאיש אינו מאמין לה) שמחה מאחר שהיא חוזה שעם הגיעם לארגוס תהרוג קליטמנסטרה אשת אגממנון את בעלה (וגם אותה).
הנסיכה אנדרומאכה מגיעה והקובה לומדת כי בתה הצעירה פוליקסנה הועלתה לקורבן על קברו של הלוחם היווני אכילס, וכי אנדרומאכה עצמה צפויה להפוך שפחתו של בנו של אכילס - נאופטולמוס.
טאלתיביוס מגיע שוב ומבשר להקובה כי הוחלט שנכדה אסטיאנאקס, בנה של אנדרמאכה, יוצא להורג (מאחר שהיוונים חוששים שהילד יגדל וינקום את מותו של אביו, הקטור).
הלנה, אף שאינה טרוינית, צפויה להיענש - הוחלט כי היא תילקח על ידי מנלאוס ליוון ושם תוצא להורג. הלנה מתחננת על חייה אולם בעלה מסרב לחון אותה. בסוף המחזה מגיע טאלתיביוס ומביא עמו את גופת אסטיאנאקס על מגינו של הקטור. אנדרומאכה רוצה לקבור את בנה לפי הדת הטרויאנית אולם ספינתה מגיעה והיא נאלצת לנסוע. טאלתיביוס מביא את הגופה להקובה, הקוברת אותו לפי מנהגי טרויה, לפני שגם היא עוזבת עם אודסאוס.
במהלך המחזה מקוננות נשות טרויה על אובדן ארצן ובני משפחותיהן.
עיבודים מודרניים
הבמאי היווני מייקל קקויאניס ביסס על המחזה את סרטו משנת 1971 "נשות טרויה" בכיכובן של קתרין הפבורן האמריקאית כהקובה, ונסה רדגרייב הבריטית כאנדרומכה, בריאן בלסד הבריטי כטאתיביאוס, ז'נבייב בוז'ולד הקנדית כקסנדרה, אירין פפס היוונית כהלנה ופטריק מגי האירי כמנלאוס.
ז'אן-פול סארטר כתב את המחזה המבוסס על נשות טרויה, עם רמזים וביקורת כנגד האימפריאליזם האירופי באסיה, ועם תמות מיוון העתיקה.
חנוך לוין כתב את המחזה הנשים האבודות מטרויה, שעלה בקאמרי ב-1984, טרגדיה שהאלים נעדרים ממנה ושנשקפת ממנה המלחמה במלוא זוועתה. בולט במחזה גם הקשר שבין מלחמה והיחסים בין המינים.
תרגומים
המחזה תורגם לעברית בידי אהרן קמינקא ותורגם על ידי אהרן שבתאי, התרגום יצא לאור בהוצאת שוקן בשנת 2011.
סיינה מילר
סיינה רוז דיאנה מילר (באנגלית: Sienna Rose Diana Miller; נולדה ב-28 בדצמבר 1981) היא שחקנית, דוגמנית ומעצבת אופנה בריטית-אמריקאית. מילר, הנחשבת לאייקון אופנה עולמי התפרסמה בזכות תפקידיה בסרטים "אלפי", "אבק כוכבים", "ג'י. איי. ג'ו כוח המחץ" ו"צלף אמריקאי".
ביוגרפיה
מילר נולדה בעיר ניו יורק שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי. אולם כתינוקת בת שנה וחצי עברה משפחתה עמה להתגורר בלונדון, אנגליה שבממלכה המאוחדת. אמה ג'וזפין מילר היא דוגמנית עבר בריטית ילידת-דרום אפריקה, שהייתה העוזרת האישית של דייוויד בואי וניהלה את האקדמיה למשחק של לי שטרסברג בניו יורק. אביה אדווין מילר הוא בנקאי אמריקאי שהפך לסוחר אמנות סינית. לה אחות מעצבת אופנה, סוואנה מילר, ושני אחים-למחצה. הוריה התגרשו בילדותה ב-1987, ומילר עברה עם אמה לשכונה בלונדון רבתי, כשבאותה עת אמה נאבקה בסרטן השד. אביה נישא שלוש פעמים, ועבר לאיי הבתולה. מילר למדה בפנימייה פרטית לבנות בכפר אסקוט שבמחוז ברקשייר באנגליה. בבגרותה, לקחה קורס בן שלוש-חודשים בבית ספר לתיאטרון וקולנוע של לי שטרסברג שבניו יורק.
דוגמנות וסטייל
החלה את הקריירה שלה כדוגמנית קטלוגים והתקדמה לפרסומות ולמגזיני אופנה נחשבים באירופה. מילר פרסמה את חברת הג'ינסים "Pepe Jeans" במשך שנתיים. מילר נבחרה לפרסם את שני הבשמים "בוס אורנג" ו"Boss Orange Le Parfum du Bonheur" מחברת "הוגו בוס".
מלבד דוגמנות מילר מתעסקת גם בעיצוב ובסטייל, בשנת 2007 השיקה לחנויות את פריט האופנה "Twenty8Twelve" (ע"פ תאריך הלידה שלה) ביחד עם אחותה מעצבת האופנה סוואנה מילר. מילר נחשבת לבולטת ולמובילת סגנון האופנה המודרני בוהו שיק ביחד עם קייט מוס. הוכתרה לסמל האופנה של שנת 2009 על ידי מגזין הנשים הבינלאומי "Elle".
משחק
בשנת 1999 התנסתה מילר לראשונה על בימת התיאטרון כשהשתתפה בהפקת אוף-ברודוויי. בשנת 2001 קיבלה את תפקידה הראשון בקולנוע בסרט "South Kensington" לצד רופרט אוורט ואל מקפירסון. בשנת 2003 התקבלה מילר לתפקיד ראשי בסדרת הפעולה האמריקאית "אדי הנלהב" בתור פיונה השותפה לדירה של בלש משטרת ניו יורק הבעייתי אדי ארלט שנשלח ללונדון לעבוד עבור הסקוטלנד יארד.
מילר זכתה לפרסום גדול לראשונה בזכות הופעתה לצדו של ג'וד לאו בסרט הקומדיה "אלפי", בה שיחקה בתור ניקי איתה עובר לגור אלפי במהלך הסרט. שיחקה בנוסף בקומדיית הפשע "לאייר קייק" בתור תמי אליה נמשך סוחר הקוקאין מר אקס אותו גילם דניאל קרייג. ב-2005 הופיעה בתור הסופרת הפמיניסטית פרנצ'סקה ברוני בה מתאהב המחזר ג'קומו קזנובה אותו גילם הית' לדג'ר, בדרמה התקופתית "קזנובה".
ב-2006 השילה מילר מספר קילוגרמים מגופה לצורך התפקיד הראשי בדרמה הביוגרפית "פקטורי גירל" אודות חייה ההרסניים של השחקנית אידי סדג'וויק. ב-2007 קיבלה מילר מועמדות לפרס אינדפנדנט ספיריט על אחת מהופעותייה הטובות בקריירה בסרטו של סטיב בושמי "ריאיון לילי", בתור אלילת הפפראצי השחקנית קטיה. מילר השתתפה בפנטזיה "אבק כוכבים" בתפקיד ויקטוריה פורסטר אהובתו של טריסטן ת'ורן (צ'ארלי קוקס). ב-2008 שיחקה לצידה של קירה נייטלי בסרט "קצה האהבה" וגילמה את קייתלין מקנמרה אשתו של המשורר דילן תומאס. ב-2009 הופיעה מילר בשובר הקופות הגדול בקריירה שלה "ג'י. איי. ג'ו כוח המחץ" בתור הברונית, אשת המודיעין הבכירה של ארגון הפשע "קוברה". הופעתה בסרט זכתה לביקורות צוננות והיא הוכתרה לשחקנית המשנה הגרועה של השנה בטקס פרסי פטל הזהב. בשנת 2012 הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב על כיכובה בתור כוכבת הקולנוע והדוגמנית טיפי הארדן בסרט הטלוויזיה "הנערה של היצ'קוק".
ב-2016 שיחקה בסרט דרמת הפשע "חי את הלילה", לצד בן אפלק, זואי סלדנה ואל פנינג.
בשנת 2017 שיחקה את אשתו של מגלה הארצות פרסי פוסט, אותו גילם צ'ארלי האנם בסרט הדרמה הביוגרפי "העיר האבודה Z", המבוסס על ספר באותו שם.
חיים אישיים
מילר הייתה בזוגיות מתוקשרת עם כוכב הקולנוע האנגלי ג'וד לאו, עמיתה לסרט "אלפי", והשניים אף התארסו בחג המולד 2004 ונפרדו בנובמבר 2006, כשנה לאחר שלאו הודה בכך שבגד במילר עם האומנת של ילדיו. בדצמבר 2009 חזרה לזוגיות עם לאו, הם בילו את חג המולד 2009 בברבדוס, יחד עם שלושה מילדיו של לאו. הם הודיעו שהם נפרדו שוב בפברואר 2011.
ב-2008 מילר הפכה לאייטם תקשורתי סוער לאחר שנתפסה מתנשקת על יאכטה עם השחקן האמריקאי בלת'זר גטי, היא ניהלה את מערכת היחסים תחת צל כבד של "הורסת משפחות" מאחר שגטי היה אב לארבעה וגרוש טרי.
בשנת 2011 החלה מילר לצאת עם השחקן טום סטארידג'. ב-7 ביולי 2012 נולדה להם בת, מארלו אוטוליין לאינג סטארידג'. בשנת 2015 הזוג נפרד.
טיו
טיו (איות נוסף לשמו טאו. פירוש השם "המרסק" ) היה מלך של מצרים התחתונה ששלט בדלתא של הנילוס בעת העתיקה. מופיע כרביעי ברשימת כתובות אבן פלרמו לאחר פו, סקע וג'או יחד עם עוד מספר מלכים ממצרים התחתונה.
מעבר לכך לא ידוע דבר על חייו ושלטונו.
חוק מימון מפלגות
חוק מימון מפלגות, תשל"ג–1973 הוא חוק המסדיר בעיקרו את מקורות המימון של המפלגות המיוצגות בכנסת. החוק, שחוקק בשנת 1973, מעניק למפלגות מתקציב המדינה מימון שוטף ומימון מיוחד לקראת בחירות לכנסת וקובע מגבלות על קבלת תרומות על ידי המפלגות. מימון המפלגות נקבע לפי מספר חברי הכנסת שיש לכל מפלגה. הנימוקים העיקריים להחלת הגבלות חוקיות על אופן המימון הם ערך השוויון בבחירות, כלומר שלכל בוחר תהיה אותה היכולת להשפיע על תוצאות הבחירות ללא קשר לכוחו הכלכלי, וכן עקרון הנאמנות המחייב שנבחרי ציבור לא יהיו תלויים בבעלי-הון.
עיקרי החוק
חוק מימון מפלגות נוגע לנושאים הבאים:
מימון
גובה המימון לכל מפלגה הניתן על ידי המדינה לפעילות שוטפת תלוי במספר חברי הכנסת שיש למפלגה בכנסת. המימון לבחירות תלוי במספר חברי הכנסת בכנסת היוצאת ובכנסת החדשה. כספי המימון משולמים מאוצר המדינה באמצעות יושב ראש הכנסת, לחשבון בנק של כל סיעה. הבסיס לחישוב סכום המימון נקבע בעיקרו לפי יחידת מימון, אחת לכל חבר כנסת. בשנת 2015 סכום יחידת המימון היה 1.375 מיליון ש"ח.
המימון השוטף נועד לכיסוי ההוצאות של כל סיעה לארגון פעולותיה, לתעמולה ולהסברה ולקיום הקשר הארגוני והרעיוני עם הציבור. המימון המיוחד לבחירות נועד לכיסוי ההוצאות המיוחדות של כל סיעה או רשימת מועמדים, שהוצאו בתקופת הבחירות או למען הבחירות במערכת הבחירות לכנסת.
בנוסף למימון הקבוע ולמימון הבחירות החוק קובע תשלומים למפלגות לכיסוי הוצאות מימון הלוואות. משנת 2004 החוק קובע מימון של 6 מיליון שקלים עבור מימון צוותים פרלמנטריים בכנסת לכל הסיעות, באופן המוריד את עלות הצוותים מעל כתפי המפלגות.
מקדמות
לקראת הבחירות מחולקות למפלגות מקדמות על חשבון מימון המפלגות. מפלגות חדשות שאינן זכאיות למקדמה מתקציב המדינה, ואשר זכו בבחירות לכנסת, יקבלו בנוסף מכספי המדינה החזר הוצאות הפרשי הצמדה וריבית במגבלות סכום המימון להן זכאיות.
במשך שנים רבות לא נהגה הכנסת לדרוש חזרה את המקדמות שניתנו על חשבון מימון מפלגות לסיעות שהיו להם חברי כנסת בכנסת היוצאת, אך לא עברו את אחוז החסימה בבחירות. לקראת הבחירות לכנסת ה-17 הודיעה הכנסת על שינוי במדיניות ועל כוונה לגבות חזרה את הכספים, אולם ההודעה נמסרה באופן מינורי. לאחר הבחירות לכנסת ה-17 סירבה מפלגת חץ, שהיו לה 11 חברי הכנסת בכנסת היוצאת אך לא עברה את אחוז החסימה בבחירות, להשיב את הכספים בטענה שהחוק אינו ברור בנושא. בשנת 2011 קבע בית המשפט המחוזי בירושלים שעל מפלגת חץ להשיב את כספי המקדמות, בגובה של קרוב ל-7 מיליון שקלים. בערעור לבית המשפט העליון נתקבלה העמדה העקרונית שעל מפלגות שלא עברו את אחוז החסימה להחזיר את כספי המקדמות, אולם הוחלט על דרך הפשרה שבמקרה הנקודתי הזה יושבו רק 1.7 מיליון ש"ח, בעקבות השינוי במדיניות.
מגבלות על תרומות
בעקבות חוק הבחירה הישירה נוצר נתיב עוקף להוצאת כספים לתעמולת בחירות מעבר למותר בחוק. כשבוע לפני הבחירות לכנסת הארבע עשרה ולראשות הממשלה התגייס המיליונר יוסף גוטניק מחב"ד למען בחירת בנימין נתניהו לראשות הממשלה והוציא כספים רבים לתעמולה תחת הסיסמה "נתניהו טוב ליהודים". במרץ 1998 כתב היועץ המשפטי לממשלה, אליקים רובינשטיין, חוות דעת משפטית לפיה המצב החוקי הנוכחי מעורר "קושי פרשני" והציע לתקן את החוק בנושא. רובינשטיין החליט שלא להעמיד לדין את נתניהו, בין היתר משום שלא היו ראיות מספיקות ובהתחשב בנסיבות העובדתיות והמשפטיות. לקראת הבחירות לכנסת החמש עשרה ולראשות הממשלה בשנת 1999 גויסו כספים רבים מעבר למותר על פי חוק מימון מפלגות למען בחירתו של אהוד ברק לראשות הממשלה, בין השאר תוך ניצול אותו קושי פרשני בחוק לגבי הבחירות הישירות. באפריל 2001 ברק נחקר באזהרה, בחשד להפרת חוק מימון בחירות בפרשת העמותות כמו גם ח"כ יצחק הרצוג, והיועץ הפוליטי טל זילברשטיין. בשנת 2003 החליט היועץ המשפטי, אליקים רובינשטיין, לסגור את התיק מחוסר ראיות.
שיטה נוספת לעקוף את החוק הייתה נהוגה אצל אנשים שאספו כספי תרומות רבים טרם הקמת מפלגה או טרם כניסתם למפלגה. בפברואר 2012 עבר בכנסת בקריאה טרומית הצעת חוק שנועדה לסגור פרצה זאת, על ידי חיוב אדם המודיע על התמודדות לכנסת להקים באופן מיידי מפלגה. הזרז לשינוי החוק היה הודעתו של יאיר לפיד על כוונתו להתמודד לכנסת.
בשנת 2005 הוגש כנגד עמרי שרון כתב אישום בגין הפרת חוק מימון מפלגות ורישום כוזב במסמכי תאגיד. האשמות אלו מתייחסות לתקופה שבה כיהן כמנהל מסע הבחירות של אביו (אריאל שרון) בליכוד. ב-15 בנובמבר 2005 הודה והורשע במסגרת עסקת טיעון. ב-14 בפברואר 2006 נגזרו עליו תשעה חודשי מאסר בפועל, תשעה חודשי מאסר על תנאי, וקנס בסך של 300 אלף ש"ח. שרון ערער על גזר הדין בטענה כי החמירו במקרה שלו מעבר לסביר. ביוני 2007 החליט בית המשפט המחוזי בתל אביב להפחית את העונש לשבעה חודשי מאסר בפועל. שרון ערער לבית המשפט העליון, אך זה דחה את ערעורו.
מגבלות על הוצאות
סכום ההוצאות המרבי לכל מפלגה נקבע על-פי נוסחה הקבועה בחוק, והוא תלוי בסכום יחידת המימון ובמספר חברי הכנסת של הסיעה. לגבי הוצאות בחירות במספר חברי הכנסת שיש למפלגה בכנסת היוצאת ולמפלגה חדשה בסכום שאינו עולה על עשר יחדות מימון או בהתאם למספר המנדטים שבהם זכתה, לפי הגבוה.
בחוק המקורי, נקבעה תקרה שאסרה על מפלגה להוציא לצורך הבחירות יותר משליש מעל המימון המגיע לה על פי מספר חברי הכנסת שלה בכנסת היוצאת, כאשר למפלגות קטנות ניתן להוציא עד שליש יותר מהמימון הניתן לשלושה חברי כנסת. בתיקון בשנת 1980 הועלתה התקרה מתוספת שליש לתוספת מחצית. בהמשך תוקן החוק כך שרשימות ללא חברי כנסת וסיעות קטנות של עד 5 חברי כנסת בכנסת היוצאת הורשו להוציא עד למימון המגיע לעשרה חברי כנסת, ולסיעות גדולות יותר הותר להוציא עד פי שניים מהמימון הניתן עבור 10 חברי הכנסת הראשונים ועד פי 1.5 עבור שאר חברי הכנסת.
לצורך הוצאות שוטפות נקבעה בתחילה תקרה של לא יותר מ-50% מעל המימון המגיע, כאשר לסיעות קטנות הותר להוציא עד 50% מעל המימון המגיע לשלושה חברי כנסת. בתיקון של 1980 הועלתה התקרה ל-80% מעל המימון המגיע. בחוק הנוכחי עומדת התקרה על 60% מעל המימון המגיע, כאשר סיעות קטנות רשאיות להוציא הוצאות כאילו היו להן 5 חברי כנסת.
במהלך השנים נמצאו דרכים שונות לעקוף את המגבלות על הוצאות, כמו במקרים של הוצאות שהוצאו בידי צדדים שלישיים (שאינם מועמדים או מפלגות), בין בתיאום ובין שלא בתיאום עם המועמדים או המפלגות, ועלו דרישות לתקן את החוק כדי להקשות על עקיפת החוק. מקרה נוסף, בעקבות התמודדותו של ארקדי גאידמק על ראשות עיריית ירושלים, הציע ח"כ רן כהן ממר"צ, בשנת 2006, כי מי שתרם למעלה ממיליון ש”ח בשנה לפעולות נדבנות והתמודד לכנסת תוך ארבע שנים מאותה תרומה, תחשב התרומה כאילו הכסף נתרם לקמפיין הבחירות.
פיקוח על החוק
לצורך חוק זה, קיימת ועדה ציבורית של שלושה, ובראשה שופט שנשיא בית המשפט העליון מינה. את חבריה האחרים ממנה יושב ראש הכנסת כאשר אחד מחברי הוועדה יהיה בעת מינויו חבר בסגל האקדמי של מוסד להשכלה גבוהה. תקופת כהונתה של הוועדה הציבורית היא ארבע שנים. הוועדה הציבורית קובעת את שיעור יחידת המימון. עד שנת 1994 ועדת הכספים של הכנסת קבעה את גובה סכום יחידת המימון, אך ההסדר שונה בעקבות ביקורת ציבורית, וגובה הסכום הוקטן.
במדינת ישראל, שלא כפי שקיים במדינות אחרות, הגוף המאסדר והמפקח על ביצוע החוק הוא מבקר המדינה. במצב זה קיים ניגוד עניינים מבני היות שמבקר המדינה גם אחראי בתפקידו בפני הכנסת.
מבקר המדינה מקבל את חשבונותיהן והדוחות הכספיים המבוקרים של המפלגות המתמודדות בבחירות לכנסת. מבקר המדינה בודק אם הוצאות המפלגות היו בגבולות הסכום המרבי שנקבע בחוק, אם הכנסותיהן היו במסגרת ההגבלות הקבועות בחוק בעניין קבלת תרומות, ואם ניהלו את חשבונותיהן על פי הנחיות מבקר המדינה. כאשר דו"ח מבקר המדינה אינו חיובי ומצביע על חריגות - מוטלות על המפלגות, על-פי המלצת מבקר המדינה ליושב ראש הכנסת, סנקציות כספיות. העלה מבקר המדינה חשש למעשה פלילי, עליו להביא את העניין, על פי חוק מבקר המדינה, לידיעת היועץ המשפטי לממשלה.
ההיסטוריה של החוק
במהלך שנות ה-60 התרבה בציבור הביקורת על דרכי גיוס הכסף של המפלגות. עלתה ביקורת על כך שהמפלגות תלויות בתרומות מחוץ לארץ על תרומות המוצאות באמצעי לחץ, על בזבוז במהלך מערכת הבחירות ועל הסודיות האופפת את ענייני הכספים של המפלגות. בעקבות זאת החלו לעלות רעיונות לחקיקה שתתערב בענייני מימון המפלגות. בשנת 1966 הועלה הרעיון להנהיג מימון של המפלגות על ידי המדינה, כנהוג בשוודיה, גרמניה המערבית וארגנטינה. יצחק ארצי מהליברלים עצמאיים הציע, לעומת זאת, ניכוי ממס על תרומות למפלגות. בתחילת 1968 הועלו שתי הצעות למימון המפלגות. הצעה ראשונה נגעה למפלגות החברות בהסתדרות ועל פיה ההסתדרות תגבה ביחד עם המס האחיד מס למפלגות אותה תחלק בין המפלגות החברות בהסתדרות. ההצעה השנייה הייתה למימון מפלגות על ידי המדינה. ההצעות זכו להתנגדות מצד גורמים שונים אך באוגוסט 1968 אושר תיקון לחוק הגנת השכר שהסדיר את גביית המס על ידי ההסתדרות, אך התיר למעוניינים בכך לבקש פטור מהתשלום. בעיתונות פקפקו ביכולת של העובדים לבקש פטור מהתשלום מבלי שיבולע להם.
חוק מימון הבחירות הנוכחי, כקודמו, חוקק בהליך מהיר. הוא הוגש ב-20 בדצמבר 1972 והיה לחוק ב-24 בינואר 1973, עם מועד תחולה החל ב-1 בינואר 1973. החוק תוקן פעמים רבות ונוספו לו הוראות שעה מעת לעת בהתאם לנסיבות. למשל, לקראת הבחירות לכנסת התשיעית, אשר הוקדמו, חוקקה הוראת שעה שהעניקה למפלגות מקדמה על חשבון מימון המפלגות עוד לפני הגשת הרשימות המתמודדות.
דיון ציבורי סביב החוק
בשנים האחרונות נמתחה ביקורת על חוק מימון מפלגות בטענה שהוא מספק סכומים מצומצמים מדי, ומביא לכך שמפלגות שאכן מקפידות על ההגבלות שהוא מציב לגיוס כספים נקלעות לחובות קשים. במצב זה עולה חשש שהוא מחזק מפלגות ופוליטיקאים לא ישרים, מפני שלרשות הפוליטיקאים והתנועות הישרות לא עומדים משאבים מספיקים.
טענה אחרת היא שאכיפת החוק רכה מדי.
פה ושם בארץ ישראל
פה ושם בארץ ישראל הוא ספר מסע תיעודי של הסופר עמוס עוז, המספר על מפגשים שהיו לו עם אנשים שונים ברחבי ארץ ישראל ב-1982. עוז כתב שהספר "אינו עיתונאי, אינו ספרותי, אינו דוקומנטארי ואינו פובליציסטי-אידאולוגי בלבד, אלא ממזג בתוכו את היסודות האלה."
הראיונות המתוארים בספר פורסמו, כל אחד לחוד, בשבועון דבר השבוע, בין נובמבר 1982 לינואר 1983. לאחר מכן הם אוגדו לספר (בצירוף אחרית דבר וכמה תגובות) באפריל של אותה שנה.
הספר מסקר בהרחבה פנים שונות של החברה הישראלית, וכולל ראיונות עם חרדים, מתנחלים, ערבים, זקנים, צעירים ועוד אחרים, בליווי פרשנות והגיגי ליבו של הסופר. עם זאת, עוז ביקש להדגיש בהקדמה לספרו שהוא אינו מתיימר להציג חתך אוכלוסייה, או מדגם של אוכלוסיית ישראל, אלא רק "מקומות מעטים ואנשים מעטים".
אף שהוא עוסק במגוון נושאים, במרכז הספר נמצא הסכסוך הישראלי-פלסטיני, בהקשר הפוליטי של שנות השמונים. מרבית הראיונות והמפגשים עוסקים, במידה זו או אחרת, בסכסוך.
במרבית הראיונות והמפגשים (אם כי לא בכולם), עוז לא התווכח עם בני שיחו, אלא רק שאלם שאלות ורשם את דבריהם. לעומת זאת, בספרו הציג עוז ביקורת נוקבת על רבים מהמרואיינים.
תוכנו של הספר
הספר מחולק לעשרה פרקים. רוב החלקים מתארים ביקור אחד של עוז במקום מסוים. החלקים הם:
תגובה וביקורות
הספר עורר טלטלה בציבוריות הישראלית עם צאתו. חלקים רבים בו עוררו עניין, אולם הפרק העיקרי שעורר טלטלה הוא הפרק "העלבון והזעם", שתיאר את תושבי בית שמש. ניתן בו ביטוי לזעם ולתסכול שחשו מזרחיים בארץ, והוצג בו הקרע העמוק בחברה הישראלית בין המזרחים לאשכנזים.
דויד גרוסמן כתב על הספר: "כמעט בכל פעם שסיימתי לקרוא בו פרק, הייתי חייב להניח את הספר מהיד ולנשום עמוק. שוב ושוב חשבתי לעצמי, די, זה לא ילך. אין סיכוי שפעם נחיה פה חיים נורמליים. עם חרדות כאלה ושנאה כזאת לא נצליח לעולם לצאת לחופשי. הלוואי ויכולתי לומר שכעת, לאחר עשרים ושש שנים, הרגשתי אחרת. להפך".
הספר זכה גם לביקורת שלילית רבה מפי גורמים שונים: חלק מן המתוארים בספר האשימו את עוז בסילוף או בהגזמה של דבריהם, ביניהם הכותבים הערבים מעיתון "אל פג'ר", שהאשימו את עוז ב"ריכוך" עמדתם, כמו גם המתנחלים מהיישוב עפרה. היו שביקרו את העמדה הנייטרלית, לכאורה, שהביע עוז בזמן הראיונות (לא בעת כתיבת הספר, אלא בעת השיחה עצמה) וסברו שהיה עליו להתווכח עם המרואיינים ולהביע דעה. בנוסף, הובעה ביקורת על כך שעוז לוקח הפסקה מעבודתו כסופר, ועושה עבודה של עיתונאי ופעיל פוליטי (באותה תקופה עוז לקח חלק נרחב בפעילות נגד שליטת ישראל ביהודה, בשומרון ובחבל בעזה, מלבד כתיבת הספר).
ורד קלפטר
ורד קלפטר (נולדה ב-16 בפברואר 1957) היא זמרת, מלחינה ופזמונאית ישראלית.
ביוגרפיה
בתחילת שנות ה-90 הוציאה את אלבום הבכורה שלה "לגמרי לא שקטים". כעבור עשור הוציאה את אלבומה השני "קו אדום קו שחור", בהפקת גיל סמטנה. אלבומיה מעולם לא זכו להצלחה מסחרית, וקלפטר הצטיינה בעיקר בזכות פעילותה מאחורי הקלעים.
ב-1992 כתבה והלחינה את רוב השירים באלבומה השלישי של יעל לוי "אל תקנה לי ורד", וכן השתתפה בשירת קולות ובנגינת גיטרה. ב-1994 הלחינה קלפטר שני שירים לאלבום הבכורה של דנה ברגר. באותה השנה השתתפה בשירת קולות ב"יקירתי" של אסף אמדורסקי. ב-1997 יצא אלבומה הרביעי של לוי, "שוך הסערה", אשר בו הלחינה קלפטר את רוב השירים. ב-1998 כתבה והלחינה מספר שירים לאלבומה השני של ברגר "פשוט להיות". ב-2000 כתבה והלחינה לאלבומה השלישי של ברגר "עד הקצה", וזכתה בזכות כך ב"פרס תמוז" באותה שנה. ב-2003 נטלה חלק בפרויקט "שרות לאה גולדברג" בו הלחינה וביצעה את השיר "פרידה" למילותיה של לאה גולדברג. ב-2004 הובילה את הפרויקט "סימנים", שהוקדש לשיריו של המשורר מירון ח. איזקסון, ובאותה השנה כתבה והלחינה לאלבומה החמישי של לוי "חמש". ב-2006 נטלה חלק נכבד באלבום "אדם" של אלי מגן וכמו כן הלחינה שני שירים לאלבומה הרביעי של טל גורדון "לפני שהשמש עולה".
בספטמבר 2006 הוציאה קלפטר את הסינגל "ספטמבר", סנונית ראשונה מאלבומה השלישי, "אהבה אחת גדולה", שיצא באפריל 2008. האלבום, בהפקתו של עמוס עבר-הדני, כולל 11 שירים אותם כתבה והלחינה קלפטר וכן את השיר "פרידה", מהפרויקט "שרות לאה גולדברג". סמוך לצאתו, יצאו כסינגלים "שלך לעד", דואט עם יצחק קלפטר, בעלה לשעבר, ו"למרות כל זאת".
ב-26 במרץ 2007 הוענק לקלפטר פרס עידוד פרסום היצירה על שם אמיתי נאמן למלחין במוזיקה פופולרית מטעם אקו"ם. מנימוקי השופטים:.
הייתה נשואה לזמר והמלחין יצחק קלפטר. בהמשך, בן זוגה של קלפטר היה נגן הבס גיל סמטנה, ולהם בת.
שברולט סדרה F
שברולט סדרה F (באנגלית: Chevrolet Series F) היא מכונית משפחתית בסגנון "Touring car" מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט אשר יוצרה בשנת 1917.
בשנת 1917 ג'נרל מוטורס רכשה את השליטה ב"שברולט".
את הינך כרם
את הינך כרם (בגאורגית: შენ ხარ ვენახი, שֶן חַר וֶנאחי) הוא פיוט גאורגי מימי הביניים שנכתב על ידי דמטרה הראשון, מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת (1093-1156), והיה ההמנון של הממלכה הגאורגית המאוחדת. הפיוט הוקדש לגאורגיה, לפטרונית של הבתולה מרים ותפילת הלל למרים בידי הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית-אפוסטלית.
הפיוט בוצע בעיקר על ידי מקהלה ללא כלי נגינה קלאסיים וללא המאפיין הקלאסי של מוזיקת המקהלה הגאורגית. מבחינת הקומפוזיציה מאופיין הפיוט כפוליפונית מאוד ובעלת דמיון לרנסאנס הגאורגי המסורתי מסוף ימי הביניים.
בוגימן (סרט)
בוגימן (באנגלית: Boogeyman) הוא סרט אימה משנת 2005, אשר בוים על ידי סטיבן קיי. לסרט יצאו שני המשכים: בוגימן 2 (2007) ובוגימן 3 (2008).
עלילת הסרט
מעל פני השטח, טים ג'נסן נראה בן אדם נורמלי: בעל עבודה קבועה ויציבה, ובקשר טוב עם חברתו, ג'סיקה. אך אירוע טראגי שהוא היה עד אליו כשהיה בן שמונה, השאיר אותו בטראומה: אביו נלקח על ידי הבוגימן שחי בארון חדר השינה שלו. מאז אותו יום, טים נוקט אמצעי זהירות כדי שהבוגימן לא יוכל להתקרב אליו.
אחרי שבילה עם ג'סיקה והוריה בחג ההודיה, טים מגלה שאמו המתנכרת, מרי, מתה. לאחר לווייתה, טים מבקר במחלקה הפסיכיאטרית, שם הוא חי לאחר מותו של אביו. יועצו לשעבר של טים, מייעץ לו לבלות את הלילה בבית ילדותו, כדי להתמודד עם פחדיו. באי רצון, טים חוזר לבית ילדותו, כדי להתמודד עם שדיו.
הקניון האדום
הקניון האדום (או גיא שני) הוא קניון בנחל שני אשר בהרי אילת.
הוא נמצא כ־20 קילומטר צפונית לאילת, ממערב לכביש 12, בגובה 700 מטר מעל מפלס פני הים. אורך הקניון כ־200 מטר ועומקו כ־30 מטר.
גאולוגיה
התחתרות הקניון החלה בעקבות הרמה ויצירת תבליט גבוה בשולי הבקע הנמוך. הפרשי גבהים אלו ואקלים גשום מאיצים מאוד את תהליכי ההתחתרות.
התחתרות נחל שני מאוחרת להיווצרות בקע ים המלח, הידוע יותר בכינוי השבר הסורי אפריקאי. אין עדיין תיארוך מוחלט של תחילת אירוע הבקע, אך ידוע שמדובר באירוע צעיר מאוד מבחינה גאולוגית וניתן לומר בוודאות שהוא צעיר מ-20 מיליון שנה ועתיק מ-5 מיליון שנה. ההנחה היא שבאזור הדרומי התחיל הבקע להיווצר לפני 10 מיליון שנה בערך.
מהערכות גילו של הבקע, ניתן להניח שגיל התחתרות הקניון האדום הוא בין 5-10 מיליון שנה.
מאפיינים
הקניון צר בחלקו ורוחבו מספר מטרים. הקירות זקופים עשויים אבן חול נובית בצבע אדמדם. הצבע האדום מקורו בתחמוצות ברזל.
הירידה בקניון בעזרת סולם יתדות ומעקה צינור. בימים קדומים צדו במקום נמרים, אותם פיתו להיכנס למבנה אבנים סגור באמצעות גדי או טלה והחיה נחסמה ונלכדה בעזרת אבן כבדה שנלקחה מהאזור.
בקניון ובנחל צמחייה דלילה הכוללת את רותם המדבר, צלף קוצני שיטת הנגב ועצי אשל.
תיירות
בית ספר שדה אילת מוציא סיורים והדרכות לקניון.
הכניסה למסלול ההליכה כוללת קטע הליכה של כקילומטר וחצי או לחלופין הגעה עם הרכב על גבי כביש הכורכר. במתחם החניה יש מפה גדולה ואף לעיתים קרובות קיימים דפי מידע לתייר. לאחרונה הוצבו בחניון שירותים כימיים. אין באתר מקור מים.
מוריס 1800/2200
מוריס 1800/2200 (באנגלית: Morris 1800, Morris 2200, קרוי גם: Austin 1800/2200) הם דגמים של מכונית משפחתית גדולה מתוצרת קונצרן הרכב הבריטי British Motor Corporation  (בין השנים 1964–1968) והקוֹנְגְּלוֹמֵרָט British Leyland בין השנים 1968–1975 בבריטניה, אוסטרליה וניו זילנד.
בשנת 1965 זכה דגם "אוסטין 1800" במקום הראשון בתחרות מכונית השנה באירופה.
המכונית הייתה פופולרית באוסטרליה ובהדרה המפעל המקומי היגע לכ-95% של החלקים כייצור מקומי. בהמשך חלקים שולבו במכונית ספורט אוסטרלית Bolwell Nagari.
אהבה אחרי הצהריים
אהבה אחרי הצהריים  (באנגלית: Love in the Afternoon) הוא סרט קולנוע קומי-רומנטי משנת 1957 בבימויו של בילי ויילדר ובכיכובם של גרי קופר, אודרי הפבורן ומוריס שבלייה.
התפלגות בדידה
בתורת ההסתברות ובסטטיסטיקה, התפלגות בדידה מתארת התפלגות של משתנה מקרי אשר טווח ערכיו האפשריים הוא קבוצה בת מנייה. התפלגות בדידה נבדלת מהתפלגות רציפה שמאופיינת בקבוצה רציפה של ערכים אפשריים, כלומר בקבוצה שאינה בת מנייה.
דוגמאות
התפלגות בדידה יכולה לשמש כמודל לספירה של מאורעות מוגדרים, למשל:
כמו כן התפלגות בדידה מהווה מודל לשאלת כן\לא בהסתברות מסוימת (התפלגות ברנולי) או מודל לשאלה בעלת מספר סופי של תשובות שלכל אחת מהן הסתברות מוגדרת. במקרה הפרטי שבו לכל תשובה יש הסתברות זהה, תהיה זו התפלגות אחידה בדידה. שאלות לדוגמה יכולות להיות: "מה תהיה תוצאת ההטלה של קובייה בעלת שש פאות?" (שש תשובות בעלות הסתברות זהה של שישית: {1,2,3,4,5,6}) או לחלופין "האם תוצאת ההטלה תהיה זוגית?" (שאלת כן/לא עם הסתברות של חצי להצלחה).
הגדרה
בתורת ההסתברות, נאמר שהתפלגות היא התפלגות בדידה אם היא מאופיינת על ידי פונקציית הסתברות (להבדיל מפונקציית צפיפות). לפיכך ההתפלגות של משתנה מקרי X היא בדידה, ו-X ייקרא משתנה מקרי בדיד אם:
כאשר u עובר על כל אחד מהערכים ש-X יכול לקבל.
מכאן נובע שאם משתנה מקרי X הוא בדיד, אזי קבוצת כל הערכים שהוא יכול לקבל בהסתברות שונה מאפס היא סופית או בת מנייה, שכן סכום איבריה של קבוצה שאינה בת מנייה וכל איבריה ממשיים חיוביים (ושונים מאפס) יתכנס תמיד לאינסוף.
מאפיינים
להתפלגות הבדידה יש פונקציית הסתברות לא רציפה עבורה לכל ערך x שאינו בקבוצת הערכים האפשריים של ההתפלגות.
פונקציית ההצטברות של התפלגות בדידה נראית כפונקציית מדרגות מונוטונית עולה, כאשר לכל ערך x עבורו יש לפונקציית ההצטברות נקודת אי רציפות.
דוגמה קלאסית למשתנה מקרי בדיד היא מספר הנקודות המתקבל על הפאה העליונה כשמטילים קובייה, או פונקציה כלשהי של מספר זה.
הרצוג, פוקס, נאמן ושות'
הרצוג, פוקס, נאמן ושות' הוא ממשרדי עורכי הדין הגדולים בישראל. נכון לשנת 2020, במשרד כ-417 עורכי דין, מתוכם כ-162 שותפים. המשרד מתמחה בתחומים רבים של המשפט האזרחי, דיני חברות, דיני מיסים, הגבלים עסקיים, דיני בנקאות וקניין רוחני. מרכזו של המשרד בתל אביב, ובנוסף קיימים סניפים בחיפה ובפאלו אלטו שבקליפורניה.
היסטוריה
המשרד נוסד ב-4 ביולי 1972 על ידי חיים הרצוג, ששימש לאחר מכן כנשיא מדינת ישראל וחבר הכנסת, מייקל פוקס, עורך דין שעלה מלונדון ארבע שנים קודם לכן, וד"ר יעקב נאמן, מומחה לדיני מיסים ולימים שר האוצר ושר המשפטים של מדינת ישראל.
בשנת 1975 עזב הרצוג את המשרד מתוקף פעילותו הציבורית ומינויו לתפקיד שגריר ישראל באומות המאוחדות. פעילותו הציבורית של נאמן גרמה לו לעזוב את המשרד פעמים אחדות, והוא שימש בו כשותף בכיר בין השנים 1972–1979, 1996-1981, 1997-1996, 2009-1998. פוקס המשיך להיות פעיל במשרד עד לפטירתו בשנת 2009.
המשרד שם דגש על פעילות בינלאומית הקשורה בישראל. חלק מעורכי הדין שבמשרד חברים גם בלשכות עורכי דין בחו"ל. במסגרת פעילותו הבינלאומית טיפל המשרד בעסקאות רכישה של חברות ישראליות, שבהן היו מעורבים תאגידים רב-לאומיים כמיקרוסופט, גוגל, יאהו!, apple inc, אפל ישראל, פייסבוק ישראל, Facebook inc, ג'נרל אלקטריק, נורטל ואחרים.
בפעילותו בתחום הבנקאות מעניק המשרד שירותים למרבית הבנקים בישראל, וכן לבנקים וחברות השקעות בינלאומיות הפעילות בישראל.
עם לקוחות המשרד בתחום האנרגיה והתשתיות נמנים חברת החשמל לישראל, בריטיש גז וחברות זרות שהתחרו על הקמת מתקני התפלת מים בישראל.
בתחום מיזוגים ורכישות היה המשרד מעורב בעסקאות לרכישת חלקים מבנק לאומי, בזק, סלקום וחברות בולטות נוספות במשק הישראלי.
שמות כל עורכי הדין שבמשרד, שותפים ושכירים, מופיעים על נייר המכתבים של המשרד, ותופסים בו כחצי עמוד (אלא שהרשימה לא עודכנה בשנים האחרונות). יעקב נאמן הסביר: "בנייר הפירמה אין אצלנו הבחנה בין שותפים ללא שותפים, ואין תארים אקדמיים ליד השם, אף שלכמה מאתנו יש דוקטורט. אנו מעוניינים שכולם ירגישו שווים."
עו"ד מאיר לינזן, השותף המנהל במשרד, יזם הסכם פרישה לפיו עורכי דין יפרשו מהמשרד בגיל 60, גיל נמוך מהמקובל, כדי להפוך את המשרד לאטרקטיבי לעורכי דין צעירים.
ב-2017 רכש המשרד כ 15 קומות בצמד מגדלי "תאומי רובינשטיין". ביוני 2021 עבר המשרד באופן רשמי לפרויקט "תאומי רובינשטיין" הנמצא במתחם חסן ערפה ברחוב יצחק שדה בתל אביב-יפו.
קתדרלת בווה
קתדרלת בוֹוֵה (בצרפתית: Cathédrale Saint-Pierre de Beauvais) היא קתדרלה קתולית הממוקמת בבוֹוֵה בצפון צרפת, ומושב הבישוף של בווה, נואיון וסנלי.
הקתדרלה, שבניינתה מעולם לא הושלמה, בנויה בסגנון גותי. קמרונות בית המקהלה של קתדרלת בווה הם הקמרונות הגבוהים בעולם, ומתנשאים לגובה 48 מטר (לעומת 45 המטר של קתדרלת מילאנו באיטליה, 43 המטרים של קתדרלת קלן בגרמניה ו-42 המטרים של קתדרלת אמיין בצרפת).
היסטוריה
העבודות על הקתדרלה החלו ב-1225 תחת הרוזן והבישוף Miles de Nanteuil מיד אחרי השריפה השלישית של בזיליקה המקורה בעץ, שנחנכה רק 3 שנים לפני השריפה. בית המקהלה הושלם ב-1272, בשתי תנופות בנייה שביניהן הפסקה בשנים 1232–1238 שנבעו מקשיי מימון עקב מאבק עם לואי התשיעי, מלך צרפת. שתי התנופות מובדלות בתזוזה קטנה בציר העבודה ובמה שסטפן מורי (Stephen Murray) מכנה "שינוי בכתב יד מסוגנן".
תחת הבישוף גיום דה גרץ (Guillaume de Grez) נוספו לגובה המבנה עוד 16 רגל (כ-4.8 מטר), כדי להפכה לקתדרלה בעלת הקמרונות הגבוהים ביותר באירופה. גובה קמרונות בית המקהלה הוא 157.5 רגל, כ-48 מטר, דבר העוקף בקלות את קמרונות קתדרלת אמיין, שנבנתה גם היא באותה תקופה, שקמרונותיה התנשאו לגובה 42 מטר בלבד. הישג זה הוא אחד ההישגים הנועזים של האדריכלות הגותית.
הקתדרלה מעולם לא הושלמה והיא כוללת רק טרנספט (בית רוחב) מהמאה ה-16, בית מקהלה עם אפסיס ושבע קפלות פוליגניות סביב האפסיס מהמאה ה-13, שאליהן ניתן להגיע דרך אמבולטוריום.
כנסייה רומנסקית מהמאה ה-10 הידועה כ-Basse Œuvre, שרובה שוחזרה, עדיין תופסת את המקום בו תוכננה להיבנות הספינה הראשית.
העבודה נקטעה ב-1284 בקריסת חלק מהקמרונות של בית המקהלה שהושלם אך לאחרונה. קריסה זו נחשבת לעיתים קרובות כאסון שגרם להתמוטטות עצבים של הבונים הצרפתיים שעבדו בסגנון הגותי, אך להיסטוריונים מודרניים יש השגות על דעה זו: סטפן מורי מציין שהקריסה גם "מבשרת את העידן של מבנים קטנים יותר הקשורים לדעיכה הדמוגרפית, מלחמת מאה השנים והמאה ה-13." ב-1573 נפילתו של המגדל המרכזי השאפתני יתר על המידה הביאה שוב להפסקת העבודות, ואחריה נעשו רק תוספות קטנות.
בית המקהלה הוערץ ביותר בקרב אדריכלים: האדריכל אז'ן עמנואל ויולה-לה-דוק קרא לבית המקהלה של בווה "הפרתנון של הגותיקה הצרפתית".
חזיתות המבנה, ובמיוחד החזית הדרומית, מציגות את כל העושר של הסגנון הגותי המאוחר. דלתות העץ המגולפות בחזית הצפונית ובחזית הדרומית הן יצירות מופת של אמנות גותית ואמנות רנסאנס. בבעלות הקתדרלה שעון אסטרונומי מפותח (1866) ושטיחי קיר מהמאות ה-15 וה-17, אך האוצרות האמנותיים החשובים ביותר הם חלונות הויטראז' מזכוכית צבעונית מהמאות ה-13, ה-14 וה-16, כאשר אחד היפים שבהם - דוגמה למעבר מהסגנון הגותי לסגנון הרנסאנס - נעשה בידי אמן הרנסאנס אנגרן לה פרינס (Engrand Le Prince), יליד בווה, שגם יצר מספר ויטראז'ים בכנסיית סן-אטיין בעיר.
בזמן ימי הביניים, ב-14 בינואר נחגג בקתדרלה חגיגת החמור (Feast of the Ass) המציין את בריחת משפחתו של ישו למצרים.
מצב המבנה
במירוץ לבניית הקתדרלה הגבוהה ביותר במאה ה-13, הבנאים של קתדרלת בווה דחפו את הטכנולוגיה של אותה תקופה אל גבולותיה. על אף שהמבנה היה גבוה יותר, התמיכות היו דקות יותר כדי לאפשר למקסימום אור לזרום לתוך הקתדרלה. בסופו של דבר, נדרשה הספת מוטות ברזל לתמוך במבנה כהגנה מפני רוחות גבוהות. תמיכות הברזל הצדדיות בין התמיכות הדואות ניתן לראות בצילומים המצורפים. ב-1284, רק 12 שנים אחרי השלמת בית המקהלה, חלק מהקמרונות קרסו ואיתם מספר תמיכות דואות. כיום סבורים שהקריסה נגרמה עקב תנודות רזוננס שנוצרו עקב רוחות גבוהות ומהירות. כפי שאיור תוכנית הקרקע של הקתדרלה מראה, התכנון המקורי כלל ספינה ראשית, שמעולם לא נבנתה. לכן, היעדר התמיכה של הספינה הראשית בקטע המערבי של המבנה תורמת לחולשה המבנית של הקתדרלה.
התקנים זמניים אלה יישארו בקתדרלה, עד שיימצאו פתרונות קבע. מבנה הקתדרלה בכללו נשמר והודו לא נפגע, ועדיין ניתן לראותו ולהעריצו.
I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love
I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love (לעיתים קרובות מקוצר ל-I Brought You My Bullets או ל-Bullets; בעברית: הבאתי לך את הקליע ים שלי, הבאת לי את האהבה שלך) הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק האמריקאית My Chemical Romance. האלבום יצא לאור ב-23 ביולי 2002 על ידי חברת התקליטים אייבול רקורדס. הוא הופק על ידי סולן להקת ת'רסדיי, ג'ף ריקלי, והוקלט במאי 2002 באולפן ההקלטות Nada שבעיירה ניו וינדזור שבניו יורק.
רקע וסגנון מוזיקלי
האלבום I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love נמנה עם ז'אנר האימו, הפוסט-הארדקור, הסקרימו,   הפאנק רוק, הפופ-פאנק והגראז' פאנק. הוא מתאפיין בצליל מחוספס הכולל ריפים של גיטרה, בשירה אנרגטית מאוד ומדי פעם בצרחות. על אף שנמכר כאלבום רוק אלטרנטיבי, הוא נחשב לאלבום אימו שהושפע רבות מז'אנרי הפאנק הרוק, ההארדקור פאנק וההבי מטאל. חלק משירי האלבום, כדוגמת "Skylines and Turnstiles" ו-"Our Lady of Sorrows" תוארו כשירי הארדקור פאנק. בסרט התיעודי על הלהקה משנת 2006, "Life on the Murder Scene", סיפרה הלהקה על מצבו הקשה של הסולן ג'רארד ויי במהלך הקלטת האלבום, עקב כאב שיניים, מה שגרם להקלטת האלבום להתארך יותר מהמתוכנן.
האלבום נחשב על פי רבים כאלבום קונספט. הוא עוסק בשתי דמויות בסגנון בוני וקלייד, אשר בסופו של דבר נורות למוות במדבר. באלבומה הבא של הלהקה, Three Cheers for Sweet Revenge, מסופר על איש המוצא את עצמו כביכול בכור המצרף, שם הוא עושה עסקה עם השטן: אהובתו שנהרגה ונידונה לגיהנום – תמורת נשמותיהם של אלף אנשים רשעים. לאחר מכן האיש קם לתחייה ונשלח למשימתו המבעיתה. על אף שהניתוח הזה מקובל לרוב בקרב מעריציה של הלהקה, יש שטענו כי הוא נובע אך ורק מפרשנות-יתר של מעריצים מושבעים של הלהקה. אם כן, נושאי האלבום המיוחסים לו לא אומתו על ידי הלהקה, אך קיימות ראיות שונות באשר לנכונותם:
הוצאה לאור וקידום
על תקליטור האלבום נכתב, בתרגום חופשי: "כל המשכפל ללא רישיון מפר את החוקים הרלוונטיים ויגרום לכך שג'רארד יגיע לביתך וימצוץ את דמך". בדצמבר 2002, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות עם להקות המטאלקור Misery Signals, Remembering Never ו-Every Time I Die. במאי וביוני 2003, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות עם Every Time I Die ו-Give Up the Ghost.
עבור קידום האלבום, הלהקה הופיעה בבר ים ובמועדונים ברחבי ניו ג'רזי. בריאן שכטר, מנהל סיבובי הופעות, נכח באחד מהופעותיה של הלהקה וחשב כי הלהקה תתאים מאוד כמופע חימום ללהקת דה יוזד. לבסוף, שכטר הפך למנהלה של My Chemical Romance. בהמשך, חברת התקליטים הגדולה רפרייז רקורדס, הקשורה לוורנר רקורדס, הבחינה באלבום. בעקבות זאת הלהקה חתמה בשנת 2003 על חוזה עם רפרייז רקורדס.
בשנת 2005 ו-2009 יצאו לאלבום מהדורות מחודשות, שהכילו תקליטור בונוס מוזל של אייבול רקורדס. קיימות מספר גרסאות שונות של התקליטור, שכל אחת מכילה רצועות שונות מתוך האלבום. מאז סגירתה של אייבול רקורדס, האלבום מהסוג הזה אזל בכל הפורמטים. ב-3 בפברואר 2009, יצאה לאלבום מהדורת ויניל חדשה, בצבע שקוף, לבן ואדום. נכון לפברואר 2009, הוא נמכר במעל ל-285,000 עותקים בארצות הברית, וכן הגיע למעמד זהב בממלכה המאוחדת על שמכר מעל ל-100,000 עותקים במדינה. כבר נדיר מאוד למצוא עותקים פיזיים של האלבום בארצות הברית; עם זאת, ב-23 בספטמבר 2016 הוא חזר בגרסה דיגיטלית לפלטפורמות הזרמת המוזיקה אייטונס, ספוטיפיי ו-Google Play Music. בשנת 2016 אמר פרנק איירו בריאיון למגזין Alternative Press כי המהדורה המקורית של האלבום היא הנדירה ביותר עד כה, כאשר פורסמו רק כמאה עותקים שלה, שנמכרו אך ורק באירוע להשקת האלבום שנערך בניו ג'רזי.
רשימת רצועות
כל הרצועות נכתבו על ידי My Chemical Romance, פרט ל-"Romance".
קרדיטים
My Chemical Romance
נגנים נוספים
הפקה
בלוטת חלב (עור)
בלוטת חֵלֶב היא בלוטה קטנה הנמצאת בעור, והיא בעלת צינור הנפתח אל תוך זקיק שיער.
בלוטות החלב נמצאות על פני מרבית שטח הגוף, וריכוזן גבוה יותר באזור המצח והפנים. בכפות הרגליים והידיים אין בלוטות חלב.
תפקידי החלב
החלב משמן את השערות, מרכך את העור ומונע את התייבשותו. החומצות השומניות שבחלב ממיתות חיידקים והשומנים שבהן מהווים את עיקר השומן העל עורי.
הפרשת החלב תלויה בהשפעת הורמונים זכריים, האנדרוגנים. ליחס האסטרוגן/אנדרוגן חשיבות רבה בהפרשת החלב, דבר המשפיע על הופעת פצעי הבגרות.
Fox Kids
פוקס קידס (באנגלית: Fox Kids) היה ערוץ טלוויזיה בבעלות חברת פוקס האמריקאית, שהוקם ב-8 בספטמבר 1990 ושידר תוכניות טלוויזיה לילדים. בשנת 2002 נרכש הערוץ על ידי חברת וולט דיסני והוחלף בהדרגה באוסטרליה, באירופה, בדרום אמריקה, ובישראל (ב-yes וב-HOT) בערוץ ג'טיקס שכלל בתוכו גם את ספריית התכנים של קודמו.
בישראל
כמו כן, היו תוכניות מקוריות בערוץ, כגון "גור ואוח", "פלא וחבריו", ״מטבחבחים״, "קומי קומי" (מצלמה נסתרת), "טלפנולי" (שעשועון) ו"בלאגן", ואופרות סבון לנוער ארגנטינאיות, כמו "המורדים" ו"פלוריסיינטה". רבים מהקדימונים לשידורי הערוץ קריין השחקן והקומיקאי גורי אלפי. באמצע שנת 2005 שונה שמו של הערוץ גם בארץ ל"ערוץ ג'טיקס" בעקבות הרכישה על ידי חברת וולט דיסני.
קים דיל
קימברלי אן דיל (באנגלית: Kimberley Ann Deal; נולדה ב-10 ביוני 1961) היא מוזיקאית וזמרת אמריקנית. דיל נודעת בשל תפקידה כבסיסטית בלהקת הפיקסיז, שם אימצה בתקופה מסוימת את הכינוי "גברת ג'ון מרפי", על שם בעלה דאז. היא כתבה כמה מהשירים הנודעים ביותר של הלהקה, כגון "Gigantic". מחוץ לפיקסיז הקימה דיל את להקת הברידרז והאמפס, שם הייתה כותבת השירים הראשית והסולנית.
הפיקסיז
קים דיל הצטרפה ללהקת הפיקסיז ב-1986 אחרי שנענתה למודעה שפורסמה בעיתון מקומי, בה חיפשה הלהקה "בסיסטית שאוהבת את האסקר דו ואת פיטר, פול ומרי". דיל ניגנה בגיטרה בס, שרה וכתבה חלק מהשירים, עד פירוק הלהקה ב-1992, שנבע ברובו מחיכוכים בינה לבין סולן הלהקה, בלאק פרנסיס.
ב-2004 הצטרפה דיל אל סיבוב ההופעות העולמי של להקת הפיקסיז המאוחדת.
ב-15 ביוני 2013 הודיעה דיל כי היא עוזבת את הלהקה.
הברידרז
ב-1989 הצטרפה דיל אל המוזיקאיות טניה דונלי וג'וזפין וויגס והקימה את להקת The Breeders, ששמה נלקח מכינוי שהדביקה הקהילה ההומולסבית להטרוסקסואלים. הלהקה הוציאה ב-1990 את אלבום הבכורה Pod, שהופק על ידי סטיב אלביני. ב-1993, אחרי שינויים בהרכב וצירופה של התאומה הזהה קלי דיל, הוציאה הלהקה את האלבום Last splash שזכה להצלחה מסחרית וביקורתית, ותוך שנה הגיע למעמד "אלבום פלטינה". אחרי תקופה ארוכה של חוסר פעילות, שנבעה בעיקר ממאבקי הגמילה של קלי דיל, הלהקה הוציאה ב-2002 אלבום נוסף, Title TK. האלבום הרביעי של הלהקה, Mountain Battles, יצא ב-2008 וקידם את הטור של הלהקה לשנה זו.
האמפס
ב-1995, אחרי הפסקת הפעילות של הברידרז, הקימה דיל הרכב זמני בשם The Amps, שהספיק להוציא אלבום אחד, Pacer. ההרכב נחשב לפרויקט-צד של הברידרז, מפני שכלל חברים נוספים מההרכב המשתנה של הברידרז.
עם הפיקסיז
ראו: הפיקסיז
נבחרת איי טרקס וקייקוס בכדורגל
נבחרת איי טרקס וקייקוס בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של איי טרקס וקייקוס. הנבחרת שייכת לפדרציית ה-CONCACAF.
איקריס
שם לידתו של איקריס אינו ידוע. כחלק מקרבותיו כנגד מאמצי גזע הסטיות לכלות את האנושות, מצא עצמו איקריס בתקופת המיתולוגיה היוונית, ולחם בסטייה בתוך מבוך שחפרו תחת הים האגאי. הוא השתקע לזמן מה בכרתים, התחתן עם בת אדם וגידל את בנו איקרוס מחוסר הכוחות. כדי שיוכל להצטרף אליו בתעופה, בנה איקריס בסיועם של פסטוס ומאקארי מכשיר תעופה מלאכותי לבנו, אך בטרם לימד אותו להשתמש בה, נאלץ לצאת למשימה ארוכה נגד הסטיות באזורים מרוחקים בכדור הארץ. הוא נעדר במשך שנים, שהובילו את בנו לרתום את המכשיר ולצאת לחפש אותו - אך הוא עף גבוה מידי, התעלף ממחסור בחמצן וריחף בשכבת האטמוספירה העליונה עד להמסת כנפי המכשיר בידי קרני העל-סגול של השמש. איקרוס נפל ומת בים האגאי, שם נמצא בידי אביו, שאימץ את השם איקריס לזכרו. לאחר מותו של ויראקו בקרב נגד הסטיות בדרום אמריקה, אומץ איקריס בידי ולקין.
במאות השנים לאחר מכן עסק איקריס בעיקר בחידוד חושיו כהכנה לבואם הרביעי של השמימיים. ובבואם בשנות ה-70 של המאה ה-20 נשלח למקדש אלי החלל בפרו על מנת להעיר את איש הקשר בין הנצחיים לשמימיים, אייג'ק. הוא השתתף בקרב נגד הסטיות בניו יורק, הובס ונכלא בקרקעית האוקיינוס, ושוחרר כאשר תנה ומנהיג הסטיות קרו הגיעו להפסקת אש. הוא היה נוכח כאשר הנצחיים חשפו את קיומם לבני האדם. תקופה זו הביאה למפגש ומערכת יחסים בין איקריס לבין מרגו דמיאן, בתו של ארכאולוג שנפגשה עם איקריס במשימתו בפרו. איקריס ניסה לשלב בין מחויבותיו כנצחי לבין זהות סודית כמתאבק/צלם בן האנוש אייק "אייסברג" האריס, אך תקופה זו נקטעה כאשר הסטיות ביצעו במרגו ניסויים במטרה לפגוע באיקריס והביאו למותה. אחרי מותו של זוראס ומינויה של תנה למנהיגת הנצחיים, מערכת היחסים העוינת בין השניים הביאה לעימות, בו ניצח איקריס ונעשה באופן רשמי למנהיג הנצחיים, הנצחי העליון.
איקריס כיהן כנצחי העליון במשך תקופה ארוכה, עד שעיוות המציאות בידי הנצחי ספרייט מחק את כוחותיהם וזכרונותיהם של הנצחיים והטמעתם בחברה האנושית. איקריס התמים נלכד ונהרג בידי הסטיות, אך התעורר בעיר הנצחית אולימפיה באדמת אנטארקטיקה, שם שוחזרו זיכרונותיו וכוחותיו. יחד עם תנה ומאקארי פעל איקריס למציאת הנצחיים בקרב כדור הארץ, ושחזור זהותם הקודמת. הימצאותם של שמימיים נרצחים רבים על פני כדור הארץ הביא את הנצחיים לגילוי אודות מהות קיומם - הם נוצרו בידי השמימיים כדי לתרבת את בני האדם, על מנת שהם יוכלו לשמש כנשק נגד גזע "העדר" המרושע. גילוי זה הביא את הנצחיים לטירוף, למלחמה פנימית ולהתאבדות המונית שהובילו למותם של נצחיים רבים, בהם איקריס. לפני מותו נמצא איקריס בידי איירון מן ודוקטור סטריינג', הסביר להם את ההתרחשות והעביר לאיירון מן את היכולת לזמן את היוני-מיינד, דמות קוסמית המורכבת מהתאחדות הנצחיים לגוף אחד. איקריס וחבריו הוקמו לתחייה הודות לטבעם הנצחי.
את דמותו של איקריס בסרט הלייב אקשן "נצחיים" מגלם השחקן ריצ'רד מאדן.
שברולט לייט 6
שברולט לייט 6 (באנגלית: Chevrolet Light Six) היא מכונית משפחתית בסגנון מכונית עידן פליז, בתצורה "Touring car" מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט אשר יוצרה בין השנים 1914–1915.
התפלגות אחידה בדידה
בסיכוי שווה של.
דוגמאות
2. תוצאת הטלת קובייה הוגנת, היא משתנה אחיד בדיד המתפלג: ; כל אחד מהמספרים מתקבל בסיכוי \frac{1}{6}.
3. התוצאה של סיבוב רולטה הוגנת, היא משתנה אחיד בדיד המתפלג: ; כל אחד מהמספרים מתקבל בסיכוי.
4. המספר של הקלף הנשלף מחפיסת קלפים הוא משתנה אחיד בדיד המתפלג:.
שיטת דגימה
כמו כן, ניתן להשתמש במדידות של מצבים קוונטיים כדי לדגום מהתפלגות אחידה בדידה. אולם כל אלה הם מכשירים פיזיים או מכניים, הסובלים מפגמים והפרעות, כך שההתפלגות האחידה היא רק קירוב של התנהגותם. במחשבים ספרתיים, סדרות פסאודו אקראיות משמשות ליצירת התפלגות בדידה אחידה אקראית מבחינה סטטיסטית.
חומצה פלואורוגופרתית
חומצה פלואורו-גופרתית (HFSO3) היא חומצה השייכת לקבוצת החומצות החזקות. מבנה דומה מאוד לזה של חומצה גופרתית, אך היא בעלת קבוע דיסוציאציה גדול פי אלף, וזאת מאחר שאטום הפלואור, שהוא אלקטרושלילי מאוד, מושך את ענן האלקטרונים של המולקולה לכיוונו, ומותיר את אטום המימן עם מטען חלקי חיובי גדול יותר מאשר בחומצה גופרתית. לכן אטום המימן נוטה להשתחרר ביתר קלות בעת התמוססות במים למשל.
החומצה הפלואורוגופרתית היא חברה במשפחת הסופרחומצות על היותה חזקה יותר מ-100% חומצה גופרתית.
אופי כימי
החומצה הפלואורוגופרתית מתמוססת היטב בממסים אורגניים ופולריים כגון, ניטרובנזן, דיאתיל אתר, חומצה אצטית ואתיל אצטט. למרות זאת, החומצה הפלואורוגופרתית מתמוססת באופן מועט בממסים אורגנים לא פולריים (כגון אלקאנים).
בגלל החומציות החזקה מאוד של החומצה, היא ממיסה כמעט את כל החומרים האורגניים המקבלים פרוטון (כבסיס), אפילו מקבלות הפרוטונים החלשות ביותר. החומצה הפלואורוגופרתית עוברת הידרוליזה איטית לחומצה הידרופלואורית וחומצה גופרתית. החומצה הטריפלית (או בשמה האחר חומצה טריפלואורומתאנגופריתית) מגיעה גם היא לחומציות החומצה הפלואורוגופרתית אך איננה מתפרקת במים.
הפקה
החומצה הפלואורוגופרתית נוצרת על ידי תגובה של חומצה הידרופלואורית וגופרית תלת חמצנית:
סופרחומצות
החומצה הפלואורוגופרתית היא אחת מחומצות ברונסטד הפשוטות החזקות ביותר. שילוב של החומצה הפלואורוגופרתית ושל חומצת לאורי - אנטימון פנטאפלואוריד יוצר תערובת הנקראת "חומצת פלא", תערובת זו היא מוסרת פרוטונים הרבה יותר חזקה.
שימושים ופעולות
החומצה הפלואורוגופרתית משמשת בתהליכי איזומריזציה של אלקאנים.
החומצה גם משמשת במעבדות בתהליכי פלואוריזציה.
בטיחות
החומצה הפלואורוגופרתית נחשבת לרעילה ומסוכנת מאוד בגלל חומציותה החזקה מאוד. הידרוליזה של החומצה משחררת HF שגם הוא מסוכן. הוספת מים לחומצה הפלואורוגופרתית היא תהליך אלים, כמו הוספת מים לחומצה גופרתית. תגובת הסתירה של החומצה הפלאורוגופרתית עם בסיס ואף עם בסיס חלש היא אקסותרמית ביותר ופולטת חום רב.
הגביע לזכר אנדרה הענק
"הגביע לזכר אנדרה הענק" (באנגלית: Andre the Giant Memorial Trophy) הוא גביע של ענף ההיאבקות המקצועית, השייך לארגון ההיאבקות, ה-WWE, וניתן לזוכה בקרב הבאטל רויאל שנערך אחת לשנה באירוע הגדול ביותר, רסלמניה. קרב הבאטל רויאל הראשון לזכר אנדרה הענק נערך ב-6 באפריל 2014, ברסלמניה 30, והזוכה בקרב זה היה סזארו.
שם הקרב ניתן כאות כבוד לחבר היכל התהילה, אנדרה הענק, ששקל כ-240 ק"ג והתנשא לגובה של 2.24 מטרים והיה ידוע בכינוי "המלך של קרב הבאטל רויאל", בעקבות כמות קרבות הבאטל רויאל שניצח במהלך הקריירה שלו.
היסטוריה
ב-10 במרץ 2014 בתוכנית Raw, המנחה המיוחד של רסלמניה 30, האלק הוגאן הודיע שקרב באטל רויאל לזכר אנדרה הענק יתקיים לראשונה ב-6 באפריל והזוכה בקרב זה יקבל גביע בדמותו של אנדרה הענק. סזארו היה הראשון שזכה בגביע לאחר שהדיח את ביג שואו על ידי מהלך הבאדי סלאם שהיה מהלך המזוהה להאלק הוגאן שהניף את אנדרה הענק ברסלמניה 3.
ברסלמניה 31 שנערכה ב-29 במרץ 2015, כחלק מהמופע המקדים לאירוע עצמו, מה שהפך בעצם את הקרב לזכרו של אנדרה למסורת שנתית. ביג שואו היה זה שזכה בקרב הבאטל רויאל השני לאחר שהדיח את דמיאן מיזדאו. ביג שואו הוא מתאבק שהשוו אותו לאנדרה הענק גם מבחינת הגודל וגם מבחינת הגובה.
ברסלמניה 32 הקרב היה חלק מהאירוע עצמו, כשהזוכה בו היה ברון קורבין שהדיח את קיין. אחת הכניסות המפתיעות שנכנסו לקרב בשנה זו הייתה הכניסה של שחקן העבר של ה-NBA, שאקיל אוניל.
הקרב הרביעי במסורת "הגביע לזכר אנדרה הענק" נערכה ברסלמניה 33 כחלק מהמופע המקדים לאירוע ובו מוג'ו רולי זכה לאחר שקיבל עזרה מחברו שהגיע מהקהל, שחקן ה-NFL, רוב גרונקובסקי, בהדחתו של ג'ינדר מהאל.
הקרב החמישי נערך כחלק מהמופע המקדים לרסלמניה 34 במרצדס-בנץ סופרדום שבניו אורלינס, לואיזיאנה, ב-8 באפריל 2018. המנצח בקרב והזוכה בגביע היה מאט הארדי לאחר שהדיח אחרון את ברון קורבין.
הקרב השישי נערך כחלק מהמופע המקדים לרסלמניה 35 באצטדיון מטלייף שבמזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי, ב-7 באפריל 2019. המנצח בקרב והזוכה בגביע היה ברון סטרומן לאחר שהדיח אחרון את קולין ג'וסט.
הקרב השביעי במסורת הגביע היה אמור להתרחש ברסלמניה 36 באצטדיון ריימונד ג'יימס שבטמפה, פלורידה, ב-5 באפריל 2020, אך שיקולים סביב מגפת הקורונה הובילו לשינויים במתכונת השידורים באותה התקופה, כאשר הקרב לא התקיים עקב הגבלת מתאבקים אשר נמצאים יחדיו בזירה בזמן נתון.
נדידת היבשות
נדידת היבשות היא תאוריה מדעית המסבירה את צורת היבשות, כפי שהן נראות כיום, וקובעת שבעבר הרחוק היו היבשות מאוחדות, ושהן התפרקו עם הזמן. תאוריה זו פותחה על ידי אלפרד וגנר, שהבחין כי מאובנים זהים מצויים משני עברי אוקיינוס, והניח כי יבשות אלה היו פעם סמוכות זו לזו.
כנגד תאוריית נדידת היבשות הועלו בעבר טענות והתנגדויות רבות. השאלה שנשאלה - מהו הכוח המניע? האם אלה כוחות צנטריפוגליים הנובעים מסיבוב כדור הארץ סביב צירו? אבל הכוחות חלשים מדי ואינם מסוגלים להניע גוש גרניטי: היבשות. עם שורש עמוק הנע באופן אופקי בתוך המעטפת.
התאוריה נגנזה בשנות השלושים ושבה לתחייה בשנות השישים. בתקופה זו החל חקר קרקעית האוקיינוסים והמסקנה הייתה כי לא רק היבשות נעות אלא גם קרקעיות האוקיינוסים.