cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יהודית הררי
קורות חיים
בלהה ואהרון נתנו לבנותיהם ובניהם, שבעה במספר, השכלה זהה וחינכו אותם לתורה ועבודה. כולם קיבלו חינוך אקדמי. יהודית סיימה בית ספר עממי ברחובות והשלימה את לימודי התיכון בעזרת מורים פרטיים (ישראל בלקינד, אסתר שפירא, ישראל אהרוני, יצחק כהן), עקב חסרונם של בתי ספר תיכוניים בארץ ישראל.
אייפד אייר
מערכת הפעלה
מערכת ההפעלה של המכשיר - iOS 7 הוצגה כאמור ביוני 2013, ויצאה לכל המכשירים התומכים ב-18 בספטמבר 2013. המכשירים הנתמכים במערכת ההפעלה החדשה הם:
ל-iOS 7 נוסף פיצ'ר בשם AirDrop, שהוא פלטפורמת פרסום על רשת ה-Wi-Fi. משתמשים יכולים לשתף קבצים בין המכשירים: מחשבי מק ניידים ונייחים הכוללים את מערכת ההפעלה Mac OS Lion, אייפון 5 ואילך, אייפוד טאץ' דור חמישי, iPad 4 או אייפד מיני והלאה. מערכת ההפעלה מוסיפה גם מרכז בקרה (Control Center), אשר נותן למשתמש במכשיר גישה מהירה להגדרות שוטפות ויישומים נפוצים, כגון מחשבון, מצפן ופנס, וכמו כן כיבוי והדלקה של אינטרנט אלחוטי, מצב טיסה, בלוטות', פיצ'ר ה-נא לא להפריע, נעילת סיבוב המסך; הפעלה ומעבר שירים, ווליום המוזיקה, AirDrop ו-AirPlay. כדי להגיע למרכז הבקרה יש להחליק את האצבע מהחלק התחתון של המסך כלפי מעלה, בדומה למרכז העדכונים, שנפתח בהחלקה מלמעלה למטה. הגרסה העדכנית ביותר למכשיר היא - iOS 7.0.4.
יהודית הררי
נישואים וחיי משפחה
לאחר שש שנים הוא חזר לארץ ישראל לטובת משרת מורה בגמנסיה הרצליה. כעבור שנה, ב-1907, נישאו. יהודית, שעבדה באותה עת כמורה וגננת בבית הספר לבנות אוולינה דה-רוטשילד בירושלים, עזבה את משרתה ועברה להתגורר עם בעלה הצעיר ביפו. חיים הררי, מורה ואיש חינוך בעצמו, לימד בגימנסיה הרצליה עד מותו בשנת 1940. הוא דגל בתפיסת שוויון במישור יחסי המגדר. בשל הסתייגותו מהסטנדרט הכפול לגבי טוהר מיני לפני הנישואים, שעודד גברים להתנסויות מיניות ואסר זאת מכל וכל בקרב הנשים, הוא עצמו התחייב לטוהר מיני לפני נישואיו ביחסיהם ניתן להבחין בחתירה לשויון אך גם בתחושה סמויה שהבכורה ניתנת למאוייו של הבעל. כעבור שנת נישואים, ביולי 1908 נולד בנם היחיד, יזהר.
אייפד אייר
חומרה
מכשיר האייפד אייר מגיע עם מסך 9.7 אינץ' וה-Retina Display, עם צפיפות פיקסלים של 264ppi ויחס של 4:3. הוא דק ב-20% מהאייפד 4 ועוביו עומד כעת על 7.5 מ"מ, ומשקלו 469 גרם לדגם ה-Wi-Fi ו-478 גרם לדגם הסלולר לעומת 635 גרם בקודמו. אזור השוליים הוצר ב-43% כמו באייפד מיני, מה שייתן למשתמש אחיזה נוחה יותר ומשקל נמוך יותר.האייפד אייר מגיע עם שבב ה-A7 (כפול ליבה Cyclone מתוצרת אפל) עם ארכיטקטורת 64 ביט ושבב התנועה ה-M7, כשהוא מהיר פי 9 מהאייפד הראשון (מעבד של 1.4 GHz); עם זאת, בדורות הקודמים היה נהוג להציג שבב משודרג כדוגמת A6X, A5X ועוד. הסוללה תספיק כמו בדורות הקודמים לכ-10 שעות עבודה. מצלמתו האחורית נשארה ברזולוציית 5 מגה פיקסל וללא פלאש, אך העדשה משתמשת בטכנולוגיית ה-Ultra Pixel של HTC. בשונה מהאייפדים הקודמים, אפל בחרה להשתמש בשני רמקולים סטריאופוניים, לעומת הרמקול המונופוני היחיד שהיה קיים עד כה.
יהודית הררי
נישואים וחיי משפחה
יהודית וחיים הררי יזמו וארגנו את "חובבי הבמה העברית", קבוצות דרמטיות של שחקנים ושחקניות חובבים שהעלו מחזות בתקופה שבה לא היו תיאטראות עבריים בארץ. הוא היה שחקן ובמאי והיא השתתפה בפועל ומילאה תפקידים ראשיים בהצגות רבות שהועלו. בין היתר שיחקה בהצגה מירל'ה אפרת מאת יעקב גורדין. ותיקי תל אביב סיפרו כי ההצגות המוצלחות של הזוג הררי נודעו למרחוק ומשכו אליהן לא רק את תושבי תל אביב ויפו אלא גם את יושבי המושבות. לאחר שהוקם התיאטרון הלאומי הבימה שימשה כחברה במועצת התיאטרון.
בשנת 1907 נמנו עם המשפחות מתושבי ותושבות יפו שהתאגדו להקמת העיר העברית הראשונה והשתתפו בהגרלת המגרשים של אגודת אחוזת בית והיו בין 66 משפחות מייסדי תל אביב. הם הגרילו מגרש ברחוב יהודה הלוי, אולם עקב רצונם לגור בקרבת הגימנסיה הפעילו לחץ על ועד אחוזת בית על מנת שיתנו להם את המגרש ברחוב אחד העם 10 שהובטח קודם לכן לחייקיל שיף. הלחץ נשא פרי ומשפחת הררי קבלה את המגרש שביקשה.
גננת צעירה
מנעוריה כיוונה עצמה להוראה. כשהייתה בת 16, לאחר השתלמות של שנתיים בגן הילדים העברי הראשון שנוסד בראשון לציון על ידי אסתר שפירא גינזבורג, ייסדה את הגן העברי השני ברחובות. בגיל 17 הזמינה אותה מנהלת בית הספר לבנות על שם אוולינה דה-רוטשילד בירושלים, חנה לנדוי, לעבוד כגננת ומורה לעברית בבית הספר, שם גם השתלמה בהוראה בסמינר העברי אנגלי להכשרת מורות. בעבודתה שם, על אף גילה הצעיר, השפיעה רבות על הנהלת בית הספר, בין היתר בהגברת לימודי העברית בקרב התלמידות, הרחקת האנגלית מגן הילדים והכיתות הנמוכות והחדרת תודעה יהודית-לאומית על ידי הקמת ספריה עברית בבית הספר, שעד אז כללה רק ספרי קודש ותפילה.
הוראה והשתלמות
באוניברסיטת הסורבון למדה ספרות כללית וצרפתית, פסיכולוגיה, פדגוגיה, היסטוריה ומדעי הטבע. לאחר שנת לימודים אחת, פרצה מלחמת העולם הראשונה, והזוג הררי עבר לז'נבה והמשיך שם את לימודיו. במהלך לימודיה עבדה שנתיים בעבודת מחקר במעבדה הפסיכולוגית, בהנהלת הפסיכולוג פרופסור אדואר קלפרד. במקביל למדה שיטת מונטסורי והתמחתה בחינוך מיוחד לפי שיטת ד"ר דקרולי. בשנת 1919 סיימה את לימודיה ב"מוסד העליון למדעי החינוך ז'ן ז'אק רוסו", שהיה מסונף לאוניברסיטת סורבון בפריז, וקיבלה דיפלומה.
מייסדת, מנהלת ופעילת ציבור
לאחר שבני הזוג חזרו לארץ נשלחה ללמד בסמינר למורות וגננות על שם לוינסקי. באותו זמן ניהלה את "בית התינוקות" של הסמינר ואת בית הספר הדוגמהי בנוה צדק שאותו ייסדה. שם הנהיגה את שיטות הלימוד של מונטסורי ודקרולי, הכניסה רהיטים חדשים ואמצעי עבודה מודרניים, שהונהגו אחר כך בכל בתי הספר העבריים בארץ.
מפאת ריבוי תלמידים ותלמידות הועבר בית הספר לרחוב גאולה ומאז נקרא בשם "גאולה". עם הקמת בניין בית הספר החדש ברחוב בלפור בתל אביב, עבר בית הספר למשכנו הסופי ומאז נקרא בית הספר בלפור, אותו ניהלה עד לשנת 1955. לאחר מכן מונתה למנהלת בית הספר לדוגמה על יד הסמינר למורים ע"ש לוינסקי.
בנוסף למעורבותה בחיי החינוך בעיר, כחברת "מרכז הגננות", הסתדרות המורים וארגון המנהלים, תרמה גם לחיים התרבותיים והחברתיים המתנהלים בה. לטענתה, העדיפה להתמקד בעבודה חינוכית וסרבה להיבחר כבאת כוח מטעם הנשים למוסדות עירוניים וממשלתיים. בשנת 1958, כשמלאו 50 שנה לעבודתה בהוראה, יצאה לגמלאות. לדבריה, התמסרה לעבודה ספרותית, אך בפועל המשיכה לעבוד בהתנדבות בהנהלת ארכיון החינוך והנהלת קל עילן, קרן לימודים על-יסודי לילדים נפגעים.
בשנת 1965 הוענק לה פרס כבוד במסגרת הפרס לחינוך של עיריית תל אביב על שירותה בטיפוח החינוך העברי היסודי בארץ, על שילוב שיטות חדשות בחינוך ובהוראה ועל כינון מוסדות חינוך חדשים.
נפטרה ב-7 ביוני 1979, בגיל 94. נטמנה בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
משפחתה
בנה של הררי היה חבר הכנסת יזהר הררי. נכדה, בנו של יזהר, הוא פרופ' חיים הררי, פיזיקאי חתן פרס ישראל.
אחיותיה ואחיה הם לאה אייזנברג אידלסון, שנמנתה עם מייסדי תל אביב, חנה אייזנברג (פרומקין), בן כרמי אייזנברג, אמציה אייזנברג (שהיה ממנהלי פיק"א בארץ-ישראל), עובד אייזנברג ויהושע אייזנברג, אשר שימש מנהל בתי המשפט.
כתביה הספרותיים
התחילה לכתוב בגיל צעיר. מכתביה בעילום שם התפרסמו בכתב העת "המליץ", סיפורים קצרים ומאמרים שלה התפרסמו בכתבי העת "העומר" (בעריכת ש. בן ציון), "הפועל הצעיר", "בוסתנאי", "גננו", "הד החינוך", "הארץ", "זמנים" ועוד רבים.
בין הכרמים
בשנת 1948 יצא לאור ספרה האוטוביוגרפי "בין הכרמים", בהוצאת דביר. ספרה זה מגולל את סיפור חייה למן היותה נערה ועד חייה הבוגרים, כאשר במרכזו סיפור אהבתם של חיים הררי ויהודית, וכפי שהם מכונים בספר: "זיו" ו"טליה". שמות בני המשפחה הוסוו בשמות שאולים, אך היא הבהירה בהקדמה כי הסיפור נכתב על פי יומנים, מכתבים ומסמכים שנשתמרו בארכיון המשפחה. ברקע הסיפור המשפחתי מתוארות קורות היישוב היהודי בארץ ישראל בראשית המאה ה-20. בספרה זה תיארה בגילוי לב מפתיע את ספקותיה לגבי גורלה הידוע של אישה נשואה באותה תקופה:
הדמות הנשית המצטיירת בספרה היא חדשנית לאותה תקופה לא רק בשל היותה סקרנית, הרפתקנית וכמהה למימוש עצמי בלימודים ובעבודה אלא גם בשל תעוזתה להציב סימני שאלה בפני תפקידים נשיים מסורתיים. טליה/ יהודית סירבה להשלים עם חיי עקרת הבית שנגזרו עליה ובהזדמנות הראשונה חוזרת ללמד. בגמנסיה נפתחה כיתה נוספת, והיא קיבלה את המשרה.
סיפור ההריון והלידה של טליה/יהודית חושף לפרטים את הקשיים המלווים את האישה במהלך ההריון והלידה. נשות היישוב באותה תקופה לא נהגו לחלוק את קשיי ההריון והלידה באופן פומבי שכזה, מתוך סיבות של צניעות והרצון שלא לפגוע בהאדרת האימהות. טליה/יהודית מתארת בגילוי לב את החולשה, הכאבים והאימה מפני אובדן היכולת להמשיך במקצוע.
נוסף לקשיים הפיזיים והנפשיים הבאים בעקבות הריונה, טליה/יהודית חששה בעיקר לאבד את עבודתה ומיהרה להסתיר את תופעות ההריון ואת חולשתה. הררי תיארה גם כיצד נחלץ זיו/חיים לעזרתה במילוי מטלות הבית אך גם את עוגמת הנפש ותחושת הנטישה כאשר בעלה הטרוד בענייני הציבור נהג להיעדר מהבית. עוד תיארה חוויית לידה קשה, לידת מלקחיים, שבסופה היה חשש שלקתה בהרעלת דם ו"היא מרחפת בין החיים למוות". לאחר מספר ימים החליטו הרופאים להעבירה לבית החולים "שערי צדק" בירושלים. בעלה חזר לעסוק בענייניו ומיעט לבקרה, בעוד "מחכה היא בכליון עיניים לבואו".
לאחר ההחלמה מהלידה שבה טליה/יהודית לביתה ביפו. היא גילתה שהגמנסיה מצאה לה מורה מחליף. "הגמנסיה החליטה שמוטב לה לקבל רווק במקום אשה נשואה ואם לתינוק. כל תוכניותיה של טליה להמשיך בעבודתה נתמוטטו." הררי הצביעה על הקושי החברתי והמעשי של אישה יהודיה נשואה בראשית המאה העשרים לשלב את תפקידה כאישה ואם עם המשך העשייה המקצועית. יתר על כן, ביטאה את שאט הנפש מההכרח שנכפה עליה להיות עקרת בית והחליטה שלא להיכנע לצו החברתי, והתחילה לקיים שיעורים פרטיים בביתה.
אשה ואם בישראל
ב-1958 התפרסם ספרה "אשה ואם בישראל" בהוצאת מסדה, העוסק באישה היהודיה מתקופת התנ"ך ועד העשור למדינת ישראל. את ספרה הקדישה ל"נשי-ישראל" והעלתה על הכתב את תרומתן ופועלן של נשים יהודיות לאורך ההיסטוריה. בפרק המבוא כתבה:
עיצור מכתשי, אפי
עיצור מכתשי אפי הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא N לטינית קטנה /n/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-<tt>n</tt>. זהו הצליל לאות נ.
יוז'ף הטווני
הברון יוז'ף הטווני מהטוון (בהונגרית: Hatvani báró Hatvany József; בודפשט, 18 בנובמבר 1926 – בודפשט, 11 ביולי 1987) היה פיזיקאי, מהנדס יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, ואחד מחלוצי התכנון בעזרת מחשב (Computer-aided design). הוא היה אחיינו של הברון לאיוש הטווני.
ביוגרפיה
הטוואני שנולד במשפחה מפורסמתá משפחה שבלטה עם הרקע האינטלקטואלי הארוך של שושלת הברונים היהודים-הונגרים הטווני. הוא החל את לימודיו בהונגריה, המשיך באנגליה משנת 1938 וסיים בדוקטורט כפיזיקאי בטריניטי קולג' באוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1947. אחרי שובו לארץ הולדתו הונגריה, הפך לראש מחלקת החינוך של "איגוד המהנדסים והטכנאים החופשי של הונגריה". בין 1948 לבין 1950 היה פרופסור חבר באוניברסיטה ההונגרית לכלכלה (היום אוניברסיטת קורווינוס של בודפשט). בין השנים 1952–1956 הוא נשפט ונכלא באשמות מפוברקות. עם שחרורו בראשית 1956 ועד 1960 הוא היה ראש מזכירות הנשיאות של האקדמיה ההונגרית למדעים ואחר כך הצטרף לצוות קבוצת מחקר קיברנטיקה של האקדמיה ההונגרית למדעים (KKCS) עד שהקבוצת המחקר נסגרה. לאחר מכן עבד במעבדת המחקר המרכזית של טכנולוגיות המדידה של האקדמיה ההונגרית למדעים. משנת 1965 עבד במכון למחקר האוטומציה (AKI) ולאחר מכן במכון למדעי המחשב והאוטומציה (SZTAKI), שהוקם בשנת 1973. בינתיים גם לימד באוניברסיטאות.
חבר מערכת בכתבי עת
הטווני היה חבר במערכת בכמה כתבי עת זרים אחדים כגון:
פרסומיו
יותר מ-170 פרסומיו ראו אור, שניים מהם עוררו עניין רב ברחבי העולם:
טונגסה
טונגסה (בדזונגקה: ཀྲོང་གསར་) היא עיירה במחוז טונגסה, בהוטן.
גאוגרפיה
העיירה ממוקמת כ-85.5 ק"מ מבירת בהוטן, טהימפהו.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 6 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מאי (9 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (2 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,780 מילימטרים בשנה. חודש יוני הוא החודש הגשום ביותר (383 מ"מ גשם), וחודש נובמבר הוא החודש היבש ביותר (1 מ"מ גשם).
להקת מחולה
להקת מחולה היא להקת מחול ישראלית, שהוקמה בשנת 1989 בירושלים על ידי שוקי ושלומי הופמן ואלכס סלע. בשנת 2004 נפתח הקאסט התל אביבי של הלהקה על ידי שוקי ויניב הופמן ומאז מנהל אותה אמנותית יניב. במקביל נשמר קאסט ירושלמי שפועל ועובד בבירה מהיווסדה ועד היום. ללהקת מחולה מופעים ורפרטואר משלה וכמו כן היא מופיעה מדי שנה בהפקות מחול גדולות של רשת בתי ספר 'מחולה' הארצית, במופעים בישראל ומחוצה לה ובאירועים ארציים גדולים. בשנת 2010 אומצה הלהקה על ידי רשת מגוונים רמת השרון ומאז פועלת בעיר ומופיעה גם באירועים מקומיים של העיר רמת השרון.
על הלהקה
להקת מחולה, הלהקה הייצוגית של עיריית רמת השרון, מונה כ-25 רקדנים בוגרים בגילאי 18-35, בעלי רקע מקצועי וטכני מהגבוהים בארץ. הלהקה מתהדרת ברפרטואר של מחול עכשווי עם טכניקה של רקדנים מקצועיים, בשילוב נגיעות מחול פופולרי ופולקלוריסטי. השילוב של טכניקת המחול העכשווי עם חומרים פופולריים ומוזיקות מוכרות הוא שמאפשר הנגשה מרתקת לקהל רחב ולא רק לחובבי ומביני מחול.
לירן לוי
לירן לוי (נולד ב-15 בינואר 1982) הוא עיתונאי ישראלי המשמש ככתב המשטרה והפלילים של ידיעות אחרונות ואתר ynet. נודע בין היתר בזכות חשיפת "פרשת הסרסור בסוהרות" בכלא גלבוע ביוני 2018, עליה זכה בפרס העיתונות לתחקירים (2022).
להקת מחולה
על הלהקה
היחוד של 'להקת מחולה' הוא בהיותה הרכב גדול של רקדנים. רפרטואר הלהקה מגוון ולאורך שנות פעילותה צברה אוסף יצירות שהן נכס אמנותי ייחודי.
לירן לוי
קריירה בתקשורת
לוי הוא בוגר תואר ראשון בתקשורת מאוניברסיטת אריאל. את דרכו העיתונאית החל באוגוסט 2014 כתחקירן בערוץ הכנסת. בשנת 2016 הצטרף לצוות התוכנית הכלכלית של שרון גל בערוץ 20, שם שימש כתב לענייני כלכלה וצרכנות. בתחילת 2018, ולקראת עליית מהדורת החדשות של הערוץ, מונה לכתב לענייני משטרה ומשפט.
להקת מחולה
על הלהקה
כוריאוגרף הבית של הלהקה - יניב הופמן - יצר את מרבית היצירות לאורך השנים מ-2004.
לירן לוי
קריירה בתקשורת
ביוני 2018 חשף את פרשת הסרסור בסוהרות בכלא גלבוע, במהדורת הערב של ערוץ 20, אז ככתב המשטרה והפלילים של הערוץ.
להקת מחולה
על הלהקה
במקביל נרקדות יצירות של טובי היוצרים בתחומים שונים: שוקי הופמן (מייסדת מחולה), דורית הופמן (שותפה אמנותית), יוני סוטחי, יעל הופמן, אלמוג דוד, נועה הופמן ועוד. במשך השנים הועלו עבודות של כוריאוגרפים בינלאומיים מוכרים:עידו תדמור, נעה ורטהים, רמי באר, יורם כרמי, ג'רום רובינס ובוב פוסי.
לירן לוי
קריירה בתקשורת
באוגוסט 2018 הודיע על התפטרותו מערוץ 20. גורמים בסביבתו טענו אז כי לוי, הומו גלוי, החליט להתפטר לאחר שנאמרו מספר אמרות הומופוביות בשידור שעוררו סערה ציבורית ובערוץ התעלמו ממחאת הלהט"ב בנושא הפונדקאות.
להקת מחולה
על הלהקה
הלהקה ערוכה לתת תוכניות מלאות וכן להשתתף בהפקות ייעודיות לפי צרכים ספציפיים של כל הפקה. ביניהם: טקסים, קליפים, מחוות, תוכניות מנויים ועוד.
לירן לוי
קריירה בתקשורת
בתחילת 2019 הצטרף לוי לחדשות 13 ושימש כתב צרכנות בתוכנית "ברקוד" עם נגה ניר נאמן. לאחר 8 חודשים ירדה התוכנית מהאוויר.
בספטמבר 2019 מונה לוי לכתב המשטרה של אתר וואלה!, שם פרסם מספר תחקירים על קצינים בכירים בשב"ס ובמשטרה, שהביאו לפרישתם מהארגון. הראשון עסק בגונדר אשר שריקי משב"ס שנאלץ לפרוש לאחר תחקיר בנושא התעמרות והטרדות מיניות. בהמשך פרסם תחקיר נוסף על תת-ניצב עימאד חסן, שהיה אמור להתמנות לתפקיד מפקד מרחב שפלה במשטרה, אך בשל תחקיר שפרסם לוי אודות מערכת יחסים אסורה שניהל חסן, מינויו בוטל ונפתחה נגדו חקירת מח"ש. לוי גם חשף את פרשת המין בכלא צלמון שבה ננעלה לכאורה סוהרת בתא עם שני אסירים פליליים. בהמשך, חקירת המשטרה העלתה חשד כי הסוהרת קיימה יחסי מין עם אסיר בתמורה לכסף ומתנות.
לוי חשף לראשונה את פרשת הסרסור בסוהרות בכלא גלבוע, והעיד בנושא זה בוועדת הבדיקה הממשלתית לאירועי הבריחה מבית הסוהר.
בינואר 2022 החל לוי את עבודתו ככתב המשטרה והפלילים של ידיעות אחרונות ו-ynet.
להקת מחולה
על הלהקה
בין הופעותיה של הלהקה, התקיימו, ומתוכננים עוד שיתופי פעולה עם עיריית רמת השרון במופעים עירוניים, ייצוג העיר רמת השרון ברחבי הארץ, ועוד אירועים ומופעים מיוחדים.
להקת "מחולה ירושלים" ואנסמבל "בוגרת 2"
בנוסף, מתקיים קאסט של בוגרת 2 שהיא הרכב אנסמבלי ל'להקת מחולה'. ההרכב הוקם בשנת 2013 על ידי יניב הופמן וכיום מנהל אותו אמנותית אלמוג דוד. מנהלת החזרות היא שרון פיינרו.
מופעי הלהקה
2022 רמת השרון אומרת די - הופעת אורח באירוע עירוני של עיריית רמת השרון לציון יום המאבק באלימות כלפי נשים. האירוע התקיים בתיאטרון בית יד לבנים, ברמת השרון.
2019 אוריינטציה - מופע קונספט ייחודי של מחול מודרני ועכשווי שבנוי על פסקול אוריינטלי. עלה בפסטיבל "אשדודאנס" בשנת 2019 ובהיכל התרבות בפתח תקווה בשנת 2020.
מחול אינטימי - מופע הרכבים קאמריים קטנים באווירה אחרת ואינטימית. עלה בבית יד לבנים, רמת השרון בשנת 2019
פרויקט 'גם בנים רוקדים' - פרויקט מחול ייחודי. 5-10 רקדנים בנים ביצירה סרקסטית, רגישה, מפלרטטת ומלאת טסטוסטרון. עלה בשנת 2019 באירוע 'תרבות מתחת לאף' ברמת השרון, וגם בתיאטרון יד לבנים, בכנס של משרד החינוך באולם סמולרש ועוד.
לילה לא שקט 2013 - מופע בשלוש מערכות. רפרטואר ריקודים לילי, נע בין חושניות לאפלוליות. מופע על החיים בלילה, המחשבות, הרעיונות, היחסית מעל ומתחת לשמיכות. המופע כלל בתוכו מערכה לעידוד יצירה עצמאית צעירה.
תחנות (2015), תחנה 2 (2016) - מופעי קונספט במחסן 2, יפו
"רוקדים שוקי" (2017) - מופע מחווה לשוקי לכבוד 40 שנות יצירה, בביצוע רקדני מחולה מכל השנים. מופע עם מיטב יצירותיה של שוקי. עלה 3 פעמים בתיאטראות הגדולים בארץ - אודיטוריום סמולרש, היכל אמנויות הבמה הרצליה והיכל התרבות כרמיאל. בימוי והפקת המופע - יניב ודורית הופמן.
הפקות בית ספר מחולה בכיכובה של להקת מחולה - 'נתראה בשמחות' (2010), 'פאפארינו מאדרה' (2013), 'חוגגים 30 לפסטיבל כרמיאל' (2018), 'תפילות' ועוד.
איאן דיור
מייקל איאן אולמו (באנגלית: MIchael Ian Olmo; נולד ב-25 במרץ 1999), הידוע בשם הבמה איאן דיור (iann dior), הוא ראפר, זמר ופזמונאי פוארטו ריקני-אמריקאי. הוא התפרסם בשנת 2019, בזכות שיריו "Emotions" ו-"Gone Girl", מתוך אלבום הבכורה שלו, Industry Plant. בשנת 2020, התארח בשירו של 24kGoldn, "Mood", שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
ביוגרפיה
מייקל איאן אולמו נולד ב-25 במרץ 1999 באזור ארסיבו שבפוארטו ריקו. הוא עבר לקורפוס כריסטי שבטקסס בגיל צעיר, שם בילה את רוב חייו המוקדמים.
דיור החל ליצור מוזיקה תחת שם הבמה "אולמו" (Olmo). מאוחר יותר בתחילת שנת 2019, לאחר שהתגלה על ידי המפיקים המוזיקליים ניק מירה וטאז טיילור  מהלייבל אינטרנט מאני, הוא שינה את שמו לאיאן דיור. הוא צבר פופולריות במהרה, כשהוציא רצועות כמו "Emotions", שצברו מאות אלפי השמעות ב-SoundCloud תוך מספר שבועות.
לאחר מכן, המשיכו שיריו של דיור לצבור הצלחה, והוא חתם על חוזה תקליטים עם החברות אינטרנט מאני, TenThousand פרוג'קטס וקרוליין רקורדס. מספר חודשים לאחר מכן, הוא הוציא את הלהיט "Gone Girl", בשיתוף עם הראפר טריפי רד, שצבר למעלה מ-100 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. במאי 2019, הוא הוציא את מיקסטייפ הבכורה שלו, Nothings Ever Good Enough, ולאחר מכן באותה השנה את אלבום הבכורה שלו, Industry Plant. ביוני 2020, הוציא את המיני-אלבום I'm Gone. ביולי של אותה השנה, התארח בשירו של הראפר 24kGoldn, "Mood", שהיה ללהיט, תוך שזכה להצלחה בפלטפורמת שיתוף הווידאו טיקטוק, ואף הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
דיור נכלל ברשימת פורבס 30Under30 לשנת 2022.
הר קופר (ארץ מרי בירד)
הר קופר (באנגלית: Mount Cooper) הוא הר גדול, ברכסי פורד, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 7 קילומטרים ממערב לרכס אסמן, ומצידו הדרומי של קרחון ארתור.
גובהו של ההר 530 מטרים מעל פני הים; ההר הוא ההר ה-5,051 בגובהו באנטארקטיקה.
גילוי ומיפוי ההר
ההר התגלה מהאוויר, בטיסות שנערכו בשנת 1934 על ידי משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה.
מקור השם
בירד נתן להר את שמו.
בירד קרא להר על שמו של מריאן סי. קופר (Merian C. Cooper), מפיק סרטי קולנוע הוליוודי.
לקריאה נוספת
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 262
• Charles F. Passel, Sedimentary Rocks of the Southern Edsel Ford Ranges, Marie Byrd Land, Antarctica, Proceedings of the American Philosophical Society Vol. 89, No. 1, Reports on Scientific Results of the United States Antarctic Service Expedition, 1939-1941 (Apr. 30, 1945), pp. 123-131
עיצור חיכי, מקורב
עיצור חיכי מקורב נפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא J לטינית קטנה /j/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-<tt>j</tt>. זהו הצליל לאות י.
קלייר בבינו-פונטנוט
שנותיה המוקדמות והשכלה
בבינו-פונטנוט נולדה באופלוסאס, לואיזיאנה ולמדה באוניברסיטת לואיזיאנה בלפאייט והמרכז למשפטים באוניברסיטה הדרומית. כשגדלה, הוריה, וורן ומרי אליס בבינו טיפלו ביותר ממאה ילדים באמצעות שילוב של לידה, אימוץ ואומנה. הוריה הוכנסו בסופו של דבר להיכל התהילה הלאומי לאימוץ בשנת 2008.
קריירה
לאחר שסיימה את לימודיה במכללה, בבינו-פונטנוט בילתה 13 שנים בתפקידים בכירים בוולמארט, כולל סמנכ"לית כספים וגזברית, ומילאה תפקידי ניהול באדמס וריס, LLP ו-PwC. היא גם הייתה עוזרת המזכירה של משרד המשפטים המריקאי ושופטת המשפט המנהלי של מחלקת שירות המדינה בלואיזיאנה. לאחר שעברה טיפול למחלת הסרטן בשנת 2015, עזבה בבינו-פונטנוט את וולמארט כדי "להעניק לה את הזמן ללקט קצת תובנות כיצד להשתמש בקולה בצורה הטובה ביותר להשפעה חיובית על חייהם של גברים ונשים אחרים הסובלים מסרטן".
בשנת 2018 מונתה בבינו-פונטנוט למנכ"ל דירקטוריון להאכיל את אמריקה. במהלך מגפת הקורונה, מגזין טיים כלל אותה ברשימת טיים 100 בשנת 2020. היא הצטרפה גם לוועד המנהלים של ניו יורק.
חיים אישיים
לבבינו-פונטנוט ולבעלה, בארי פונטנוט, יש שני ילדים והם מתגוררים בספרינגדייל, ארקנסו.
דייוויד קולינס
קולונל דייוויד קולינס (באנגלית: David Collins; 3 במרץ 1756 – 24 במרץ 1810) היה קצין נחתים בריטי ופרקליט ניו סאות' ויילס. הוא הפליג, כחלק מהצי הראשון לאוסטרליה, עם המושל ארתור פיליפ, כדי להקים מושבת עונשין במקום (כיום, סידני). מאוחר יותר, הוא נהיה מזכיר מושל ניו סאות' ויילס, וכיהן כסגן מושל ארץ ואן דימן (כיום, טסמניה), שבמהלכה הקים את העיר הובארט.
ביוגרפיה
הוא שירת על הסיפון של מספר אוניות, בין היתר על הסיפון של.
ב-1775, קולינס נסע לאמריקה הצפונית, ולחם בקרב גבעת בנקר.
בנובמבר 1776, הוא הוצב בהליפקס, נובה סקוטיה. ב-13 ביוני 1777, הוא התחתן עם, בתו של קפטן.
באוקטובר 1786, התנדב קולינס לשרת במושבת העונשין הבריטית בניו סאות' ויילס. ב-29 בנובמבר, אל עף היעדר הכשרה משפטית, הוא מונה לפרקליט ניו סאות' ויילס של החדשה ולנשיא בית המשפט הצבאי של. במאי 1787, הפליג על סיפון הצי הראשון, והגיע למפרצון סידני בינואר 1788.
ביוני או ביולי 1788, מינה המושל פיליפ את קולינס למזכיר המושל. הוא שירת במושבה עד ל-1796.
אגם פורלידס
אגם פורלידס או אגם פורלידאס (באנגלית: Forlidas Pond) הוא אגם עגול, במסיב דופק, בארץ המלכה אליזבת שבאנטארקטיקה.
קוטרו של האגם 100 מטרים.
האגם ממוקם בסמוך ממזרח לקצה הצפוני של מצוק פורלידס.
אזור מוגן במיוחד אנטארקטי
האגם, ועמק דייוויס הסמוך לו (והמרוחק 500 מטרים מהאגם), וכן העמקים חשופי קרח סמוכים אחרים, מהווים את מערכת "העמקים היבשים" הדרומיים ביותר ביבשת אנטארקטיקה. בשל כך לעמקים אלה חשיבות מדעית יוצאת דופן, לחקר האקלים באזור.
האגם והעמק מהווים יחד אזור אנטארקטי מוגן מיוחד (אזור מס' 119), המוגן תחת האמנה האנטארקטית.
גילוי ומיפוי האגם
האגם התגלה, מופה ונחקר בקצרה בדצמבר 1957, על ידי סוקרים של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בסקרים על הקרקע שנערכו במסגרת השנה הגאופיזית הבינלאומית; משלחת הסקר יצאה מתחנת אלזוורת'.
מקור השם
השם ניתן לאגם על ידי ארתור ב. פורד מהסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
האגם, כמו גם מצוק פורלידס הסמוך נקראים על שמו של צ'ארלס וו. פורלידס (Charles W. Forlidas), מצי ארצות הברית, מפעיל רדיו, ששהה בעונת החורף האנטארקטי 1957 בתחנת אלזוורת'.
לקריאה נוספת
• Management Plan for Antarctic Specially Protected Area No. 119, DAVIS VALLEY AND FORLIDAS POND, DUFEK MASSIF
• Hodgson, Dominic A Bentley, Michael J, Lake highstands in the Pensacola Mountains and Shackleton Range 4300–2250 cal. yr BP: Evidence of a warm climate anomaly in the interior of Antarctica, https://doi.org/10.1177/0959683612460790
• Karolien Peeters (UGent), Dominic A Hodgson, Peter Convey and Anne Willems (UGent), Culturable diversity of heterotrophic bacteria in Forlidas Pond (Pensacola Mountains) and Lundström Lake (Shackleton Range), Antarctica, (2011) MICROBIAL ECOLOGY. 62(2). p.399-413
אירוויזיון הילדים 2017
תחרות הזמר אירוויזיון הילדים 2017 היא תחרות השירים לילדים ה-15 של ה"אירוויזיון" מטעם איגוד השידור האירופי. מארחת התחרות היא גאורגיה. התחרות התקיימה ב-26 בנובמבר 2017, בעיר הבירה טביליסי, בהיכל הספורט האולימפי שבעיר. פורטוגל שניצחה באירוויזיון 2017, בפעם הראשונה בתולדות התחרות לאחר 53 שנות השתתפות ולכן המדינה חזרה לכל התחרויות של איגוד השידור האירופי ובהם אירוויזיון הילדים. רשות השידור האוסטרלית, SBS, ששייכות לה הזכויות לשידורי כל התחרויות של איגוד השידור האירופי הגיעה להסכמה עם רשת השידור לילדים ABC ME בדבר שידור התחרות בשנים הבאות ולכן השתתפה שוב בתחרות בפעם השלישית ברציפות. בתחרות זכתה זו פולינה בוגוסביץ' מטעם רוסיה. זו הפעם השנייה שרוסיה זוכה בתחרות, כאשר הפעם הראשונה הייתה בשנת 2006 עם האחיות טולמצ'בי.
הערכות המדינה המארחת
לפי חוקי התחרות עד לשנה זו החל משנת 2013 המדינה שניצחה בשנה הקודמת היא בעלת זכות קדימה לארח בשנה שאחריה, אך במידה והיא מסרבת נפתח חלון זמן למדינות האחרות להגיש מועמדות, לתחרות זו המועד היה 15 בדצמבר 2016. ב-15 באוקטובר 2017 הוכרז שחוק זה התבטל כדי לתת לרשות השידור המארחת יותר זמן להתכונן לתחרות, תוך הכרזת מינסק בירת בלארוס כמארחת של אירוויזיון הילדים 2018, הפעם הראשונה מאז 2011 שמארחת התחרות הבאה ידועה לפני המדינה הזוכה.
ב-1 בפברואר 2017 הוכרזה גאורגיה כמדינה המארחת של התחרות בפעם הראשונה בתולדותיה. ב-16 במרץ 2017 הכריזו באיגוד השידור האירופי על האולם המארח ועל תאריך התחרות. ב-9 באוגוסט 2017 הכריזו על שינוי האולם המארח מארמון הספורט של טבליסי, לארמון האולימפי שמכיל כ-4,000 מקומות. סיבת השינוי לפי האיגוד היא שהמקום יותר מתאים מבחינת תנאים למשלחות, לתקשורת ולבאים מרחבי אירופה. ובנוסף הוכרזו גם שעות התחרות 17:00-19:00 שעון ישראל.
החל מ-29 באוקטובר 2017 נפתחה מכירה הכרטיסים בארבע פעימות שונות לחזרה הגנרלית ולתחרות עצמה, בכל המקרים כל הכרטיסים נגמרו באותו היום בנוסף פורסם שאזור העמידה יכיל 600 אנשים וזו התחרות הראשונה שבה האזור נפתח למכירה.
ב-20 בנובמבר 2017 הוכרז שהחזרות בניגוד לשנים קודמות יהיו לפי סדר אלפביתי (באנגלית) ושזמן החזרות קוצר בזכות השימוש בזמרי חזרות מתנדבים שמילאו מבחינה טכנית את תפקידם של הזמרים מבחינת נראות בימתית של ההופעה.
שינויים מהשנים הקודמות
במסיבת העיתונאים של איגוד השידור האירופי בנושא התחרות שהתקיימה ב-12 במאי 2017 בקייב הוכרזו כמה שינויים בתחרות. הדבר הראשון שהוצג הוא שבשנה זו יותרו 6 קולות מלווים מוקלטים מראש, כאשר רק הזמר חייב להופיע בקולו. הדבר השני שהוצג הוא שהמהדורה הזו תהיה הראשונה שבה יותרו 40% מילים באנגלית בשיר במקום 25% שהותרו עד היום.
בנוסף לאחר שנה של הפסקה, הצבעת הקהל חוזרת לתחרות זאת אך בצורה שונה משנים קודמות, בין התאריכים ה-24 בנובמבר ועד ליום התחרות ב-16:59 נפתחה הצבעה באתר הרשמי של התחרות ראשית היה צורך בצפייה בריקאפ, ולאחריה הייתה האפשרות לצפות בדקה מהחזרות הצבעה זאת הייתה כ-25% מהתוצאות. והצבעה אינטרנטית נוספת נפתחה ל-15 דקות לאחר השיר האחרון והיא השלימה את 25 האחוזים האחרים של הצבעת הקהל. וזאת בנוסף ל-50% של השופטים שהצביעו בזמן החזרה הגנרלית.
בפעם הראשונה בתולדות התחרות, המנחות יהיו זמרת שייצגה את מדינתה בתחרות (ליזי שסיימה במקום ה-11 בשנת 2014) ומנחה שהייתה זמרת ליווי באירוויזיון (הלן, ב-2010), וזו הפעם ראשונה שאחד המנחים לא מתגורר באופן רציף במדינה המארחת, הלן שמתגוררת גם בבלגיה ובישראל ואף ניסתה בעבר לייצג את ישראל באירוויזיון.
בשנה זו הגליות, קטעי המעבר לפני השירים, חולקו לשני חלקים. החלק הראשון צולם ברחבי גאורגיה וסבב סביב חפץ מסוים שעבר בין האנשים והחלק השני היה האומן שמדבר על עצמו כשהוא מחזיק את החפץ שהופיע בגלויה.
רשימת מגישי הנקודות
המנחה עמדה באמצע הבמה כאשר משני צדדיה עמדו מקראי נקודות וכל פעם שהקריאו את נקודות השופטים בצד אחד, המקראים התחלפו בצד השני את נקודות הקהל הקריאו המנחות כאשר אחוזי ההצבעה תורגמו לנקודות.
אנה מקסוול מרטין
אנה מקסוול מרטין (באנגלית: Anna Maxwell Martin; ב-10 במאי 1977) היא שחקנית טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון בריטית. ידועה מתפקידה כליירה במחזה "חומריו האפלים" בתיאטרון המלכותי הלאומי, כאסתר סמרסון בעיבוד הטלוויזיוני של ה-BBC משנת 2005 לרומן "בית קדרות" מאת דיקנס ובתפקיד "N" בעיבוד של "צ'אנל 4" ל"פופי שייקספיר".
ביוגרפיה
נולדה בשם אנה שרלוט מרטין בבוורלי שבמזרח יורקשייר לרוזלינד (לבית לוגסי) ולאיוון מרטין. אביה היה מנכ"ל חברת תרופות ואמה מדענית מחקר שוויתרה על עבודתה כדי לגדל את אנה ואת אחיה הבכור, אדם. היא למדה בתיכון "בוורלי" והופיעה בהצגות של בית הספר. אחר כך למדה היסטוריה באוניברסיטת ליברפול והתמחתה בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
אחרי סיום לימודיה באוניברסיטה הצטרפה מרטין לאקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA). היא הוסיפה לשם משפחתה את השם מקסוול (שמו של סבא שלה) כדי להבדיל אותה משחקנית אחרת באותו שם שכבר הייתה רשומה באיגוד השחקנים.
מרטין נשואה לבמאי רוג'ר מישל. לבני הזוג יש שני ילדים.
קריירה
מרטין התפרסמה לראשונה כששיחקה בתפקיד הראשי במחזה "חומריו האפלים" מאת פיליפ פולמן. ב-2004 גילמה את בסי היגינס בעיבוד לרומן "צפון ודרום" מאת אליזבת גסקל, וב-2005 הופיעה בתפקיד אורח בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו". בעיבוד משנת 2005 של "בית קדרות" לדיקנס שיחקה בתפקיד ראשי כאסתר סמרסון, עליו זכתה ב-2006 בפרס באפט"א לטלוויזיה.
ב-2007 גילמה את דמותה של קסנדרה אוסטן בסרט "להיות ג'יין" על חייה של הסופרת ג'יין אוסטן לצידה של אן האת'וויי ששיחקה בתפקיד הראשי. בסוף אותה שנה השתתפה בעיבוד ל"הרוח בערבי הנחל" עבור BBC One, והייתה המספרת יחד עם אנטון לסר בגרסת התקליטור ל"תמר", ספר ילדים על מלחמת העולם השנייה מאת מאל פיט.
ב-2008 כיכבה בדרמה "White Girl" של BBC Two, ובעיבוד של צ'אנל 4 ל"פופי שייקספיר" לצידה של נעמי האריס. על תפקידה זה זכתה בפעם השנייה בפרס באפט"א לטלוויזיה.
מיולי עד אוקטובר 2008 הופיעה מרטין במחזה "The Female of the Species" לצידה של איילין אטקינס בתיאטרון וודוויל בלונדון. עוד השתתפה בתסכית רדיו עיבוד לספרה של אגאתה כריסטי "Crooked House". ב-2009 הופיעה בדרמה "Freefall", וגילמה את דמות אשתו של ניל ארמסטרונג, ג'נט, בסרט הדוקומנטרי "Moonshot: The Flight of Apollo 11" במסגרת ציון 40 שנה לנחיתת אפולו 11 על הירח.
ב-2010 גילמה את דמותה של הת'ר ברוק, בקמפיין חופש המידע, בדרמה הסטירית "On Expenses". עוד שיחקה בתפקיד איזבלה במחזה השייקספירי "מידה כנגד מידה" בתיאטרון אלמיידה.
בפברואר 2011 הופיעה בתפקיד שרה ברטון בדרמה בת שלושה חלקים "סאות' ריידינג", עיבוד של ה-BBC לרומן מאת הסופרת וינפריד הולטבי. ב-2011 שיחקה בתפקיד קיי לנגריש בעיבוד לרומן "The Night Watch".
חואניטה קרפס
קלרה חואניטה מוריס קרפס (באנגלית: Clara Juanita Morris Kreps; 11 בינואר 1921 – 5 ביולי 2010) הייתה אשת עסקים ופקידת ממשל אמריקאית. היא כיהנה כמזכירת המסחר של ארצות הברית מ-23 בינואר 1977 עד 31 באוקטובר 1979, תחת הנשיא ג'ימי קרטר. היא הייתה האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה, והאישה הרביעית לכהן בקבינט של ארצות הברית.
ביוגרפיה
ב-11 באוגוסט 1944 נישאה לקליפטון הולנד קרפס הבן, פרופסור לשעבר באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. היו להם שתי בנות ובן אחד. קרפס זכתה בפרס קרוליינה הצפונית 1976 עבור שירות הציבור וכן ב-20 תוארי כבוד.
קרפס נפטרה בדרהאם שבקרוליינה הצפונית.
דובי אמיתי
דובי אמיתי (נולד ב-8 בספטמבר 1960) הוא יו"ר התאחדות האיכרים בישראל, יו"ר נשיאות המגזר העסקי ויו"ר אגודת מים בגליל. שימש בעבר כסגן ראש מועצת מטולה.
ביוגרפיה
אמיתי, דור רביעי למשפחת חקלאים הנמנים עם מייסדי המושבה מטולה, נולד וגדל במושבה ומתגורר בה עד היום. לאמיתי השכלה תיכונית אותה רכש בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה, עקב המצב הביטחוני בצפון. בית הספר החקלאי פרדס חנה הוקם על ידי התאחדות האיכרים בשנות ה-20 של המאה העשרים, ובשנת 2007 עם מינויו לנשיא התאחדות האיכרים, סגר אמיתי מעגל ופעל להסדרת החובות שבהם שרוי בית הספר. בעקבות זאת הוגשה עתירה נגד ההתאחדות ואמיתי העומד בראשה על ידי ההסתדרות, אך התביעה נדחתה פה אחד ועמדת ההתאחדות נתקבלה.
עם סיום לימודיו התיכוניים התגייס לצה"ל וסיים את שירותו בדרגת סגן כמ"פ בגדוד תותחי נ"מ M61 וולקן. במסגרת שירותו לחם במלחמת שלום הגליל. תחת פיקודו בעת קרב עם מחבלים בכפר דוחה רשמה פלוגתו את ההפלה הראשונה בעולם של מטוס מיג 21 על ידי תותחי M61 וולקן. המשיך בשירות מילואים פעיל בצה"ל ובין היתר היה מג"ד במילואים. משרת בדרגת אל"ם בפיקוד הצפון.
מאז שחרורו מצה"ל ועד שנת 2007 הפך לפעיל מרכזי בתחום החקלאות בצפון הארץ וכיהן בשרשרת תפקידים, בהם: יו"ר אגודות חקלאיות, יו"ר חברת פרי מטולה, סגן מ"מ ראש מועצת מטולה, חבר ברשות לפיתוח הגליל ודירקטור במספר רב של חברות. פעילותו הענפה אף ספגה ביקורת ונעשה ניסיון להאשימו בהדחת מתחרה פוליטי בתפקידו כיו"ר הנהלת האגודה השיתופית במטולה, אולם אמיתי זוכה מכל חשש לקונספירציה.
בשנת 2007 נבחר לתפקיד יו"ר התאחדות האיכרים בישראל בו מכהן גם היום, לאחר שנבחר לעוד שתי קדנציות (בדצמבר 2013 ובפברואר 2019). מונה ליו"ר פעיל בחברת עמיר שיווק והשקעות בע"מ, החברה הציבורית המובילה בישראל בתחומי שיווק ואספקת תשומות חקלאיות לחקלאים ברחבי הארץ.
מתוקף תפקידו כיו"ר התאחדות האיכרים, מכהן אמיתי כאחד מ-12 יושבי הראש של ארגונים החברים בארגון נשיאות המגזר העסקי. אמיתי נבחר פה אחד ב-1 ביוני 2016 לכהן כיו"ר הנהלת נשיאות הארגונים העסקיים (שמה הקודם של נשיאות המגזר העסקי).
בשנת 2010 הקים את אגודת מים בגליל, הגדולה ביותר בארץ, אשר כוללת 54 יישובים בהם קיבוצים, מושבים ומושבות, שם מכהן כיו"ר עד היום.
במאי 2013 הורשע בהסדר טיעון בעיכוב דרכונים של עובדים זרים ובהעסקתם של העובדים שלא כדין. נגזרו עליו שבעה חודשי מאסר על תנאי לתקופה של שלוש שנים וקנס בסך 175 אלף ש"ח או שבעה חודשי מאסר תמורתו.
בשנת 2014 נבחר לכהונה שנייה בהתאחדות האיכרים. כיו"ר ההתאחדות בכהונתו הראשונה והשנייה הוביל מספר תחומים ובין הישגיו ניתן למנות "הלוואות מים" מהמדינה לחקלאים, חתימת הסכם קיבוצי בין התאחדות האיכרים להסתדרות, צמצום הפטור מהגבלים עסקיים למשווקים סיטונאיים לאחר 15 שנים של ניסיונות והובלת המאבק בפערי התיווך שבין החקלאים לצרכנים. בנובמבר 2015 פתח אמיתי את "המהפכה החקלאית", שתחילתה בהפגנת חקלאים בה השתתפו כ-1,000 חקלאים מכל רחבי הארץ אשר נעו רכובים בשיירה של כ-300 טרקטורים ועשרות טנדרים ורכבים חקלאיים ופרטיים ממחנה עופר ועד למשכן הכנסת, שם חילקו מרכולת חקלאית לעוברים והשבים, הניפו את דגלי התאחדות האכרים והחקלאים, וקראו להתערבות ממשלתית להצלת אוטונומיית ייצור תצרוכת המזון בישראל, הלוא היא - החקלאות הישראלית. בין דרישות החקלאים במאבק: בינואר 2016 נבחר לכהן כיו"ר הנהלת נשיאות הארגונים העסקיים. בשנת 2016, נבחר על ידי כלכליסט להיות בין 9 המשפיעים בענף המזון והקימעונאות.
דובי אמיתי ייסד את הפורום הכלכלי חברתי יחד עם שרגא ברוש בשנת 2017. יחד הובילו את תוכנית "מזדקנים בכבוד", שגייסה למעלה ממיליארד שח מהמגזר העסקי לטיפול בקשישים. מ-2018 מוביל הפורום את המהלך הלאומי להעלאת הפריון וצמיחה מכלילה בשיתוף המכון הישראלי לדמוקרטיה וליווי מחקרי של פרופ' קרנית פלוג. בפורום חברים מאות ארגוני עסקיים, עמותות, קרנות פילנתרופית ואקדמיה.
ב-29 בינואר 2020 כמ"מ מקום יו"ר נשיאות המגזר העסקי (במקום שרגא ברוש שפרש) וב-29 במרץ 2020, נבחר פה אחד לכהן כיו"ר נשיאות המגזר העסקי לקדנציה קבועה.
מתוקף תפקידו, בתקופת התפרצות נגיף הקורונה בישראל, הוביל אמיתי את המשא ומתן של המגזר העסקי מול הממשלה ומשרד האוצר.
סנט וינסנט (זמרת)
אן ארין "אנני" קלארק (באנגלית: Anne Erin "Annie" Clark; נולדה ב-28 בספטמבר 1982), הידועה בכינויה סנט וינסנט (באנגלית: St. Vincent) היא מוזיקאית, זמרת-יוצרת, שחקנית ומפיקה אמריקאית. המוזיקה שלה ידועה בעיבודים המורכבים שלה, תוך שימוש במגוון רחב של כלים. סנט וינסנט זוכה לשבחים שונים, כולל שלושה פרסי גראמי.
סנט וינסנט, שגדלה בדאלאס, טקסס, החלה את הקריירה המוזיקלית שלה כחברה ב-The Polyphonic Spree. היא גם הייתה חברה בלהקת סיבוב ההופעות של סופיאן סטיבנס לפני שהקימה להקה משלה ב-2006.
אלבום הבכורה שלה Marry Me, יצא ב-2007, ואחריו Actor יצא ב-2009 ו-Strange Mercy יצא ב-2011. ב-2012 הוציאה סנט וינסנט את Love This Giant, אלבום שנעשה בשיתוף פעולה עם דייוויד ביירן. אלבום האולפן הרביעי שלה, St. Vincent שיצא ב-2014, זכה להערכה נרחבת ממבקרים. אלבומה החמישי, Masseduction שיצא ב-2017, זכה לשבחים רבים נוספים. אלבומו השישי של סנט וינסנט, Daddy's Home, יצא ב-2021 וגם זכה לשבחים רבים.
מלבד מוזיקה, סנט וינסנט כתבה וביימה קטע בסרט האימה האנתולוגי XX משנת 2017. היא גם הייתה שותפה לכתיבה וכיכבה בסרט המתח הפסיכולוגי The Nowhere Inn (2020).
1982-2002: ראשית חיים
קלארק נולדה בטלסה, אוקלהומה, ב-28 בספטמבר 1982. אמא שלה היא עובדת סוציאלית ומנהלת בעמותה, ואביה החורג עובד במנהל מס חברות. הוריה התגרשו כשהייתה בת שלוש, וכשהייתה בת שבע עברה עם אמה ושתי אחיותיה הגדולות לדאלאס, טקסס. היא אמרה שבבדיקת DNA של 23andMe גילתה שמוצאה הוא 80% אירית ו-20% יהודיה אשכנזיה. היא גדלה כקתולית ואוניברסליזם אוניטריאני. יש לה ארבעה אחים וארבע אחיות מהמשפחות המעורבות של הוריה.
בילדותה, קלארק אהבה את ריצ'י ואלנס ואת הסרט "La Bamba". כשהייתה בת חמש, אמא שלה נתנה לה גיטרת פלסטיק אדומה מהחנות טארגט לחג המולד. היא החלה לנגן בגיטרה האמיתית הראשונה שלה בגיל 12 ועבדה כמה משנות ההתבגרות שלה כאשת במה עבור דודה ודודתה, צמד הג'אז טאק&פאטי. בשנת 2001, היא סיימה את בית הספר התיכון Lake Highlands, שם השתתפה בתיאטרון ובלהקת הג'אז של בית הספר, והייתה חברה לכיתה של השחקן מארק סאלינג.
היא למדה במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון, מסצ'וסטס, ולמדה אצל פרופסור לורן פסארלי. היא עזבה לאחר שלוש שנים, בתחושה שמוסדות אמנות כמו ברקלי מתמקדים לפעמים יותר באסתטיקה של אמנות מאשר באמנות עצמה. בדיעבד היא אמרה, "אני חושבת שבבית ספר למוזיקה ובית ספר לאמנות, או בית ספר בכל צורה שהיא, חייבת להיות איזושהי מערכת של דירוג ומדידה. הדברים שהם יכולים ללמד אותך ניתנים למדידה. אמנם כל זה טוב ויש את המקום שלו, בשלב מסוים אתה צריך ללמוד כל מה שאתה יכול ואז לשכוח את כל מה שלמדת כדי באמת להתחיל לעשות מוזיקה."
בית אברהם שפירא
בית אברהם שפירא הוא הבית שבו התגורר אברהם שפירא, הנודע בכינוי "זקן השומרים", בשנים 1907 עד פטירתו ב-28 בדצמבר 1965 (ה' בטבת תשכ"ו). הבית שוכן במרכז העיר פתח תקווה, ברחוב הרצל 20, ומשמש כיום כמוזיאון לפועלו של שפירא וכמרכז תרבות.
היסטוריה
אברהם שפירא חי ופעל בפתח תקווה מאמצע שנות השמונים של המאה ה-19, ואת ביתו, בנה שפירא עצמו בין השנים 1905-1907. בחייו, שימש הבית למגורי שפירא, אשתו ותשעת ילדיהם. בנוסף, כאשר כיהן בתפקידים ציבוריים בעיר, כדוגמת "יושב ראש ועד המושבה" וראש "אגודת השומרים", מספרים כי הבית היה פתוח תמיד לכנסים, התייעצויות וכדומה. כמו כן לאחר הקמת ארגון ההגנה בשנת 1920 והטמעת ארגונו של שפירא בשורות הארגון, נערכו בבית כנסים רבים של חברי ההגנה, ומפקדת ההגנה אף שכנה שם בתקופת המנדט הבריטי.
מספר שנים לפני מותו, ב-1957 החליט אברהם שפירא לתרום את ביתו לרשות עיריית פתח תקווה. בישיבה שערכה מועצת העיר בראשות פנחס רשיש סוכם, כי בבית שפירא יאסף כל החומר שקשור לפעילותו של "זקן השומרים". יוקדש חדר לתצוגת נשקו האישי, תמונותיו, מתנות שקיבל משייחים ערבים כהוקרה על השכנת שלום, ועוד. כמו כן הוחלט על הקמת מוסד תרבות ביתר חדרי הבית, שייקרא על שמם של אברהם שפירא ואשתו. על פי התכנון שפירא עצמו ימשיך להתגורר במקום באחד מחדרי הבית.
למעשה, עד פטירתו ב-1965 לא נעשתה התקדמות בנושא. לאחר פטירתו, החליטה משפחתו לקיים את צוואת אביהם ומסרה את ביתו לרשות עיריית פתח תקווה. מחלוקות בתוך מועצת עיריית פתח תקווה באשר לאופן הנצחתו של "זקן השומרים", בתוספת התנגדותם של חלק מיורשיו הביאו לעיכוב נוסף בביצוע צוואתו. בפועל, רק בשנת 1978, לאחר פטירת בנו, מנדל שפירא, שהתגורר בינתיים בבית אביו, החלו לפנות את חדרי הבית על מנת להכשירם לייעוד שקבע להם אברהם שפירא, כ-13 שנה קודם לכן. לאחר השיקום והשיפוץ הראשוני שימש הבית כספריה קטנה וחדר עיון. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 נעשה שיקום נוסף, יסודי יותר, ייעודו של הבית שונה, ומאז הוא משמש כמרכז תרבות לאירועים שונים, מלבד היותו בית הנצחה לזכרו ופועלו של אברהם שפירא.
מבנה ועיצוב
קירות הבית בנויים מלבני כורכר מצופות טיח, גגו מכוסה ברעפי חרס, והתקרה עצמה עשויה מלוחות עץ. חלונות הבית גדולים מכוסים תריסי עץ ירוקים, טיפוסי לאותה התקופה. הבית רוצף ברצפות מעוטרות, שניתן לראותן עד היום.
הבית חולק לארבעה חדרי שינה, ושני חללים גדולים: חלל גדול אחד בתור סלון, וממנו דלת גדולה הובילה לחדר האוכל. כמו כן, בקצה הבית עמד מטבח גדול ששימש את באי הבית. בחדרי השינה התגוררו בני משפחת שפירא, ואף חלק מנכדיו הנשואים של שפירא ורעייתו.
בתחילת שנות האלפיים, בעקבות עבודות סקר שנעשו במספר בתים היסטוריים בפתח תקווה, נתגלו שמונה סוגים של עיטורים מגוונים, על קירותיו הפנימיים של הבית. עיטורי הקירות, שהכילו בעיקר פרחים במבנה גאומטרי, שוחזרו על ידי תוכנת מחשב, והושלמו בעבודת יד בסמוך לקטעים המקוריים.
אונס סדרתי
אונס סדרתי הוא סוג אונס שבו האנס אונס מספר קורבנות או אונס קורבן יחיד מספר פעמים לאורך תקופה קצרה, לעיתים מעשי אונס סדרתי מכוונים לילדים , אחרים יעשו זאת בכלא ולעיתים אחרים יעשו זאת לאחר שהם חוטפים אדם כלשהו ומבצעים בו מספר פעמים אונס שלאט לאט הופך לאונס סדרתי.
לאנסים סדרתיים יש נטייה לארוב ליעדיו וזה בניגוד למרבית האנסים ה"לא סדרתיים" שחוטפים באמצעות טרמפ או אונסים באמצעות סם אונס את הנאנסים.
מחקר ויחס הרשויות
אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב זיהתה את הנטייה של עברייני מין להיעצר כמה פעמים, כ-60% מהעצורים על תקיפה מינית נעצרו בעבר על חשד דומה, בשל כך הרשויות פועלות לרסן ולתפוס עבריינים כאלו, כבר ב-1974 הקים ה-FBI יחידה למדעי ההתנהגות של עבריינים מסוג אלו.
באוגוסט 2016 פורסם בתקשורת האוסטרלית על ניסיון של המשטרה האוסטרלית למצוא אנס סדרתי שנחשד בביצוע של כ-27 מקרי אונס וניסיונות אונס באזורים שונים בעיר סידני.
ביילה גורה
בְּיֵילָה גוֹרָה (בסרבית-מונטנגרית: Бијела Гора, מילולית: הר לבן) היא רמה בגובה של 1200–1500 מ' בצדו הצפוני של הר אוריין במונטנגרו. הפסגה הגבוהה ביותר היא בגובה 1,862 מ'. בהר יש עקבות קרחוניים כבדים ומכסה קרח ענק כיסה אותו בעידן הקרח האחרון.
בהר יש שטחי מרעה לא מאוכלסים ויערות ענק של עצי אשור ואשכולית. כמו כן, יערות אשוח כסף גירניים נמצאים בהר עם צמחים אנדמיים נדירים, כמו אורן בוסני. בהר מתגוררים דובים חומים, זאבים, צבאים, חזירים ואוכלוסייה קטנה של צפיר האלפים.
ההר מאוכלס בשבטים מונטנגריים המשתייכים לחמולות "קטון".
אשמן (סוג)
אשמן (שם מדעי: Taphozous) הוא סוג של יונק ממשפחת האשמניים שבסדרת העטלפים. האשמן נפוץ בעיקר באוסטרליה, אינדונזיה ופפואה גינאה החדשה אך ניתן למצוא אותו גם בדרום-מזרח אסיה ובהודו.
שמו המדעי של האשמן מגיע מהמילה היוונית τάφος, שפירושה קבר.
לאשמן יש 14 מינים, בהם אשמן גדול ואשמן קטן, הנפוצים גם בארץ ישראל.
האשמן תואר על ידי אטיין ז'ופרואה סנט-אילר בשנת 1818.
פיליפ אברהם כהן
פיליפ אברהם כהן (גרמנית: Philipp Abraham Cohen; 25 במרץ 1790–28 במרץ 1856) היה יזם, בנקאי וסוחר מתכות יהודי גרמני במאה ה-19. בעל הפירמה "פיליפ אברהם כהן".
ביוגרפיה
אביו, אברהם הרץ כהן (1746–1825) ודודו לפמן הרץ כהן (1751–1813) הפעילו את הבנק הפרטי בהנובר L. & AH Cohen" " ומכרו עבור ממשלת הנובר מוצרי עפרות ומתכות. פעילותם הגבירה מאוד את סחר במתכות באזור.
יחד עם אחיו, אלכסנדר כהן, למד פיליפ את סחר העפרות והמתכות, הקשור לבנקאות ושטרות חליפין, בבנק של אביו.
בשנת 1816 נישא לאלינור ורטהיים, בתו של הבנקאי היהודי זכריה איזאק ורטהיימר מפרנקפורט.
בתחילת שנות העשרים של המאה ה-19, כתוצאה מהקלה משפטית, הוא עבר עם אחיו אלכסנדר לפרנקפורט, שהייתה אז מרכז הבנקאות של האזור שצרך ועיבד מתכת. כהן היה נדבן ופעיל בקהילה היהודית בפרנקפורט וכיהן כחבר במועצת הקהילה היהודית בעיר.
בשנת 1837 נישאה בתו הגדולה שרה אמילי לרפאל (ראלף) מוזס (לימים מרטון), בן למשפחת אנשי העסקים והפילנתרופים מרטון.
בשנת 1850 נרשמה החברה "המסחר במוצרי מתכת, שטרות חליפין, עמלה והעברה" של כהן במרשם המסחרי. חברות דומות רבות התפתחו לבנקאות. עם השנים, עסקי הבנקאות של כהן נחלשו ותחתיהם הוא הגביר את עיסוקו בסחר המתכות. אחיינו פיליפ אלינגר (בנו היה ליאו אלינגר) הפך לחותם מורשה.
בשנת 1855 פרש פיליפ אברהם כהן לגמלאות והוריש את עסקיו לחתנו מוזס, שכמו קרוביו האנגלים, שינה את שם משפחתו למרטון בשנת 1856. לאחר מות כהן הוא המשיך בעסקים עם בני משפחת אלינגר. בהמשך העסק שולב בחברה של זכריה הוכשילד.
לעיון נוסף
Jews in the German Metal Trade
איגוד התרבות היהודי-הונגרי
איגוד התרבות היהודי-הונגרי (בהונגרית: Magyar Zsidó Kulturális Egyesület, בקיצור: MAZSIKE) הוא ארגון אזרחי מהמגזר השלישי ההונגרי ללא מטרות רווח. האיגוד הוא המו"ל של כתב העת "שבת". יו"ר הארגון הוא פטר קירשנר.
מקום מושב
המשרד הרשום של האיגוד הוא בבודפשט, רחוב רוואי 16.
היסטוריה
האיגוד הוקם בנובמבר 1988 כאחת העמותות היהודיות העצמאיות (הבלתי תלויות) הראשונות בהונגריה שלאחר חילופה השלטון (או בשלהי החילופים). האיגוד לוקח חלק בחקר המורשת והמסורות של יהדות הונגריה. בפעילותה היא ממשיכה את המסורות והעבודה של אגודת אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך בהונגריה (OMIKE), שנחשבת לקודמתה ושל האגודה הספרותית היהודית-הונגרית (IMIT). זו עמותה ללא כוונות רווח (מלכ"ר).
לאיגוד היה חלק בארגון ובהקמה של בית ספר "יבנה", "בית הספר הקהילתי היהודי של לאודר" (של רונלד לאודר שאמו אסתי לאודר הייתה אמנם ילידת ארצות הברית, אך להורים מהונגריה). פרויקטים אחרים של האיגוד כוללים למשל את פרויקט אבן נגף; פרויקט "שולחנות בית ספר ריקים" לזכר ילדים שנחטפו ונרצחו בגיל בית ספר, הקמת אתרי הנצחה כגון במפעל הלבנים באובודה ששימש נקודת יציאה לצעדות מוות בודפשט-הדיישהאלום (סתיו 1944) ולהנצחת הגירושים ושל מחנות הריכוז.
האיגוד הוא המו"ל של העיתון היהודי העצמאי, כתב העת "שבת" (Szombat).
הסכמה שבשתיקה
הסכמה שבשתיקה היא טענה שאדם או גוף הסכימו לאמירה או פעולה מסוימת שנאמרה או נעשתה על ידי אחר, בכך שידעו עליה ולא מחו נגדה. הטענה עולה במקומות בהם נטען שהאדם או הגוף השותק אחראים לפעולה של אחר, או במקום שבו נטען שהם הסכימו לה ועתה אינם יכולים לחזור בהם.
ויתור על זכות
במשפט המקובל, כאשר צד אחד פועל או מצהיר על זכות מסוימת והצד השני נמנע מלתקוף זכות זאת תוך זמן מסוים, הצד השני מאבד מזכותו מכיוון שרואים אותו כמי שוויתר על הזכות והוא מנוע אחר כך מלהעלות טענה נגדית. "הסכמה שבשתיקה" שונה מ"שיהוי" בכך שהסכמה שבשתיקה נחשבת לוויתור מדעת, בעוד השיהוי יכול לנבוע ממחדל של אי עשייה.
מקרה מפורסם של הפעלת עקרון ההסכמה שבשתיקה נפסק בשנת 1990 כאשר בית המשפט העליון של ארצות הברית קבע שמדינת ג'ורג'יה ויתרה לדרום קרוליינה על אי בנהר סוואנה, שנקבע שישתייך אליה בחוזה משנת 1789, מאחר שהיא עמדה מנגד כאשר דרום קרוליינה ספחה את האי לשטחה וגבתה מתושביו מס רכוש. בית המשפט קבע ששתיקתה של ג'ורג'יה הייתה הסכמה שבשתיקה שהיא אינה יכולה לחזור בה ממנה.
גם במשפט העברי יש מקרים בהם מתקבלת הטענה שאדם שהביע הסכמה בשתיקה שוב אינו יכול למחות נגד אותה פעולה. הנימוק הוא שהאדם הסביר לא היה שותק על מעשה כזה אילולא הסכים לו.
מקרה פרטי של הסכמה שבשתיקה הוא על פי הכלל שתיקה כהודאה הקובע שמי שאינו מצהיר מפורשות על התנגדות להאשמות נגדו בכתב תביעה, מסכים לאמיתות הטענות.
יש חברות השולחות ללקוחות דו"חות תוך ציון שאם לא יתקבל מחאה על הדו"ח ייחשב הדבר להודאה בנכונותו.
אשרור
לעיתים נקבע הליך אישור של הסכם באופן שבו הסכמה שבשתיקה נחשבת להסכמה. למשל, באירלנד ובהולנד הליך אשרור אמנות בינלאומיות קובע שהממשלה מניחה את האמנה בפני הפרלמנט להליך אשרור ואם הפרלמנט לא מתנגד לאמנה באופן אקטיבי, האמנה מאושררת.
בהלכה, אישה יכולה להסכים בשתיקה לקידושין והקידושין חלים.
אחריות בנזיקין
ככלל, בחוק הישראלי, אין לראות בהסכמה שבשתיקה משום הרשאה או אשרור לביצוע עוולה נזיקית. עם זאת, היו מקרים שבהם בית המשפט ראה בהסכמה שבשתיקה משום היתר לביצוע עוולה וזאת בהתקיים נסיבות מיוחדות שהצדיקו הטלת אחריות מוגברת על המזמין.
אבינעם שירן
אבינעם שירן (נולד ב־17 במרץ 1958) הוא רופא מומחה בקרדיולוגיה וסופר ישראלי. שירן מנהל את המערך הקרדיולוגי במרכז הרפואי כרמל והוא פרופסור מן המניין קליני מטעם הפקולטה לרפואה.
ביוגרפיה
נולד בשם אבינעם שיינר, גדל והתחנך בשכונת רמת אשכול בירושלים להורים יוצאי רומניה. אביו היה מורה לפיזיקה בבית הספר התיכון בית חינוך ואימו אחות טיפת חלב. לאחר סיום שירותו בצה"ל כחייל קרבי בחטיבת הצנחנים ומדריך בבית הספר לקצינים החל בלימודי הרפואה. בשנת 1986 סיים את לימודיו בפקולטה לרפואה בהדסה ירושלים במקביל לתואר מוסמך בביוכימיה.
לאחר סיום לימודי הרפואה בירושלים עבר להתגורר בחיפה והתמחה ברפואה פנימית במרכז רפואי בני ציון ולאחר מכן בקרדיולוגיה במרכז הרפואי כרמל. לאחר סיום ההתמחויות עבר להתגורר עם משפחתו בארצות הברית לשם התמחות על במרכז הרפואי וושינגטון בתחום האקו קרדיוגרפיה ואולטרסאונד של כלי הדם. בשנת 1998 סיים את התמחות העל וחזר לישראל עם משפחתו ולעבודתו במרכז הרפואי כרמל. בכרמל הקים שירן את היחידה לאקוקרדיוגרפיה והיה מנהל היחידה משנת 2006 עד שנת 2020. היחידה מבצעת כ-7,000 בדיקות אקו בשנה ונחשבת לאחת המובילות מסוגה בישראל.
משנת 2005 ועד 2007 היה יושב ראש החוג לאקוקרדיוגרפיה של האיגוד הקרדיולוגי בישראל.
בשנת 2021 החל לנהל את המערך הקרדיולוגי במרכז הרפואי כרמל.
קריירה ספרותית
בשנת 2016 ראה אור ספר הבכורה שלו, "יש רופא במטוס" בהוצאת עולם חדש. הספר הוא אסופת סיפורים קצרים ששואבים השראה מחייו: השירות הקרבי שלו כחייל בחטיבת הצנחנים, המסעות לעולם השלישי, קריירת הרפואה, וההתמודדות עם האבל לאחר שבנו, סמל ראשון דניאל שירן ששירת כחייל קרבי בגדוד 13 בחטיבת גולני, נהרג בקרב בכפר מרכבה במלחמת לבנון השנייה.
בשנת 2019 ראה אור ספרו השני, "התערבות פולשנית" בהוצאת כרמל, רומן מתח פוליטי-רפואי. הספר הוא פרוזה שמעלה דילמות הקשורות ליושרה לאופורטוניזם, אמת ושקר ועוד.
ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל בשנת 2020 פורסם סיפור קצר בידיעות אחרונות וב ynet בשם "היי סירי" לזכר בנו דניאל. סיפור זו עובד והופק לסרט קצר בהפקת ענני תקשורת בכיכובו של אדיר מילר ובתפקיד אורח קטן של שירן עצמו.
חיים אישיים
שירן הוא הבכור מבין 2 אחים. נשוי לורדה שירן, אב לשלושה ומתגורר בחיפה. בנו דניאל נפל במלחמת לבנון השניה.
פרידה שהם
פרידה שהם (נולדה ב-23 באפריל 1960) היא מעצבת תפאורה, תלבושות ומרצה ישראלית לתיאטרון.
ביוגרפיה
הוריה, ז'נט ודוד (ויקו) ברסי, בוגרי תנועת השומר הצעיר, עלו לישראל ממצרים; אביה עבד כמנהל סניף בנק דיסקונט ואמה הייתה מורה לצרפתית. פרידה שהם נולדה וגדלה בהרצליה, הצעירה מבין שתי בנות. בצה"ל שירתה בנח"ל, שם הכירה את בעלה לימים, אריק שהם. למדה במגמה לעיצוב במה, החוג לתיאטרון, אוניברסיטת תל אביב (1985-1981). לפני תום לימודיה החלה לעבוד כמעצבת תיאטרון, התלמדה אצל המעצב משה שטרנפלד והייתה שותפתו לעיצובן של תריסר הצגות, לאחר מכן עיצבה עצמאית למעלה ממאה הפקות. משנת 1985 ועד היום (2016) עובדת כמעצבת במה ותלבושות בתיאטראות שונים. החל משנת 1995 מלמדת בכיתות הבימוי בסמינר הקיבוצים בנושאים עיצוב במה ודיאלוג במאי-מעצב.