cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרייסיס 2
במהלך המשחק
אלקטרז מגלה כי משרד ההגנה האמריקני אישר תוכנית לשימוש בנשק גרעיני טקטי על אדמת ניו-יורק במטרה להפטר מהחייזרים. אלקטרז, שכבר יודע שזה לא יועיל כלל כנגדם, מחליט לצאת למשימה שבמהלכה הוא מצליח לחדור למתקן החייזרי הראשי ממנו החייזרים משחררים את הנשק הביולוגי לכל שטח העיר, ומפנה אותו כנגדם, ובכך גורם להשמדת כלל הכוחות החייזריים שהיו בניו-יורק. במהלך התהליך אלקטרז מקריב את חייו, אך התודעה של פרופט שנמצאת בחליפה מצליחה להחזיר אותו לחיים, שם מתגלה כי החייזרים פרושים לא רק באיי לינגשאן הטרופיים ובניו יורק, אלא בכלל כדור הארץ בנקודות עניין רבות לאורך מיליוני שנים, וכי על אף שהמשימה בניו-יורק הושלמה, עוד נשארה להם עבודה רבה לעשות.
כאשר אלקטרז מתעורר בסנטרל פארק לאחר הניצחון על החייזרים, יוצר איתו קשר מדען בשם קארל ארנסט ראש, השותף של הארגריב בהקמת התאגיד "הארגריב-ראש". כשראש שואל את אלקטרז לשמו, הוא עונה לו "הם קוראים לי.. פרופט".
ביקורות
הביקורות כרובן היו חיוביות, כאשר המבקרים ציינו לחיוב את הגרפיקה המעולה ואת המשחקיות המשופרת על פני המשחק הקודם, אך ציינו לשלילה את הליניאריות ומרחב הפעולה המצומצם שהוענק לשחקן בהשוואה לכותרים הקודם בסדרה (קרייסיס וקרייסיס: ראש קרב), וכן לכותר המוקדם יותר של קרייטק, Far Cry. סיכומי הביקורות, על פי אתר Metacritic, נעו בין 86 לגרסת המחשב, 84 לגרסת האקסבוקס ו85 לגרסת הפלייסטיישן.
קרייסיס 2 זכה בטקס ה-Deutscher Computerspielpreis (טקס פרסי משחקי המחשב הגרמני) בפרס "המשחק הגרמני הטוב ביותר" של השנה.
עמנואל מנזורולה
עמנואל מנזורולה הוא פרופסור לכימיה באוניברסיטת בן-גוריון ומחברם של ספרי לימוד בכימיה. מחקריו עוסקים בתחום התרמודינמיקה של התמיסות.
מנזורולה נולד באספהאן שבאיראן. הוא למד לתואר בכימיה ובפיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, תואר שני בכימיה פיזיקלית ותואר ראשון ושלישי בהנדסה כימית מאוניברסיטת בן-גוריון.
מנזורולה הוא מחבר ספרי לימוד כימיה. בנוסף, הוא עורך פטנטים במשרד לוצאטו את לוצאטו, ובשנת 2004 הפך לשותף במשרד.
שוה קריתים
שוה קריתים הוא מקום המוזכר בתנ"ך כאתר בו הכו ארבעת המלכים את האימים.
שוה קריתים מוזכר בתנ"ך פעם אחת, בפסוקים: "ובארבע עשרה שנה בא כדרלעמר והמלכים אשר אתו ויכו את רפאים בעשתרת קרנים ואת הזוזים בהם ואת האימים בשוה קריתים. ואת החרי בהררם שעיר עד איל פארן אשר על המדבר."
תרגום ירושלמי מתרגם "וְיַת אֵמְתָנַיָא אִילֵין דְשַׁרְיָין דִבְנוּהָ קַרְתָּא". פירוש אחד לשם הוא שמדובר על "שוה" בסמוך ל, או במחוז קרייתיים.
הימצאותו של שוה קריתים בפסוקים בין הם לשעיר, ממקם אותו ככל הנראה בגלעד הדרומי, אזור נחלת שבט ראובן.
הפייטן יוסף ברבי ניסן חתם את שמו "יוסף ברבי ניסן משוה קריתים". שמואל קליין טען, על פי התרגום הירושלמי, שמדובר על נווה, בדרום סוריה. היו שדחו זיהוי זה בכך שהניקוד בתרגום ירושלמי הוא אחר ואינו מתייחס לנווה ואחרים כמו יוסף יהלום שחזקו את הזיהוי ודחו את הדחייה.
וייטהול
וייטהול (באנגלית: Whitehall) היא דרך ברובע וסטמינסטר שבלונדון, בירת הממלכה המאוחדת.
מקור השם
הרחוב קרוי על שם ארמון וייטהול אשר עמד במקום בו עובר כיום הרחוב. הארמון עלה באש בשנת 1698, והשריד היחיד שנותר ממנו הוא בית הסעודות.
היסטוריה
בעת שארמון וייטהול עמד על מכונו, משני צדי הרחוב היו ממוקמים בנייני השלטון בבריטניה. גם לאחר שריפת הארמון וההחלטה שלא לשקמו נבנו סביבו בנייני הממשל. מבנים אלה נהרסו ונבנו מספר פעמים עד ימינו.
במרכז הרחוב מצויה הסנוטאף - האנדרטה העיקרית לחללי בריטניה, וצפונית לו מצויה האנדרטה לנשות מלחמת העולם השנייה.
עידן רבי
עידן רבי (נולד בבאר שבע ב-1975) הוא סופר ועיתונאי ישראלי.
קורות חיים
גדל בבאר שבע, ושם, בגיל 19, הוציא לאור את ספרו הראשון: "שישים מיליגרם פרוזאק". מאמר על ספרו השלישי, "המסעדה", הופיע בעיתון הארץ, במדור גלריה.
מגדלור פיג'ן פוינט
מגדלור פיג'ן פוינט (באנגלית: Pigeon Point Lighthouse "נקודת היונים") הוא מגדלור לחוף האוקיינוס השקט שנמצא 65 קילומטרים מדרום לסן פרנסיסקו במדינת קליפורניה שבארצות הברית. גובהו של המגדלור 35 מטר, ובראשו ניצבת נורה שמהבהבת כל 10 שניות. ראש המגדלור נמצא בגובה של 45 מטר מעל פני הים. שמורה היסטורית הוכרזה מסביב למגדלור.
השם המקורי של המקום היה "Punta de las Ballenas" (בספרדית) או "Whale point" (באנגלית), כלומר "נקודת הלווייתנים". השם שונה לאחר שספינה בשם "Carrier Pigeon" ("יונת דואר") טבעה באזור בשנת 1853.
במחצית השנייה של המאה ה-19 חל גידול ניכר באוכלוסיית קליפורניה כתוצאה ממציאת זהב במדינה. המגדלור נבנה לאחר שכמה ספינות שהיו בדרכן מבוסטון לקליפורניה התנגשו בסלעים באזור החוף. הבנייה הסתיימה בשנת 1872.
עורק הכבד המיוחד
עוֹרֵק הַכָּבֵד הַמְּיֻחָד (TA: arteria hepatica propria) הוא עורק בבטן המתפצל מעורק הכבד המשותף ומספק דם מחומצן לכבד. כ-30% מאספקת הדם לכבד מגיעה דרך עורק זה, בעוד היתר מגיעה מווריד שער הכבד. יחד עם וריד שער הכבד וצינור המרה המשותף השלושה מהווים את השלישייה השערית (הטריאדה הפורטלית).
העורק מתפצל בכבד לענף ימני (ramus dexter) ולענף שמאלי (ramus sinister), הנקראים לעיתים עורק הכבד הימני ועורק הכבד השמאלי בהתאמה, ולענף הביניים (ramus intermedius). ענפים אלה ממשיכים להתפצל בכבד לעבר מקטעי הכבד השונים. מן הענף הימני מסתעף עורק כיס המרה וכן העורקים המקטעיים הקדמי והאחורי ועורק לאונה הזנבית. מן הענף השמאלי מסתעפים העורקים המקטעיים הצדי והתיכון ועורק נוסף לאונה הזנבית.
ישנה שונות אנטומית באוכלוסייה שלפיה בחלק מהאנשים ענפי הכבד הימני והשמאלי אינם מתפצלים מעורק הכבד המיוחד, אלא מעורקים אחרים. המקור האופייני לענף ימני חריג הוא בעורק מתלה המעי העליון, ואילו המקור האופייני לענף שמאלי חריג הוא בעורק הקיבה השמאלי.
וילו פיל
וילו פטרסון (באנגלית: Willow Patterson; נולדה ב-2 בינואר 1995), הידועה בשם הבמה וילו פיל (Willow Pill), היא אומנית דראג אמריקאית. היא ידועה בעיקר בעקבות זכייתה בעונה ה-14 של המרוץ לדראג של רו פול.
ביוגרפיה
פטרסון גדלה בדנוור, קולורדו ולמדה באוניברסיטת המדינה של קולורדו.
בריאיון עם תחנת הרדיו KGNU ב-2016, וילו פיל הסבירה את אישיות הדראג שלה כ"עירבוב של 41 ו-14... אני אובססיבית לבחורות סטלניות צעירות וגם לנשים מבוגרות, כמו אימהות, שאין להן מנוחה". ההופעה הראשונה שלה הייתה במופע דראג באוניברסיטת המדינה של קולורדו.
ב-2022, וילו פול הופיעה בעונה ה-14 של המרוץ לדראג של רו פול. היא ניצחה באתגר אחד והתחרתה בליפ סינק פעמיים, כשאחת מהפעמים הייתה בפרק בו כל המתמודדות חוץ מדג'ה סקיי היו בתחתית אחרי אתגר Snatch Game שאכזב את רופול. וילו גילמה ב-Snatch Game את דרו ברימור. היא הגיעה לליפ סינק האחרון בגמר, ניצחה את ליידי קמדן וזכתה בעונה. וילו קיבלה פרס של 150,000 דולר, הפרס הגבוה ביותר עד אז בתוכנית. היא הטרנסג'נדרית הראשונה מחוץ לארון שזוכה בתוכנית בארצות הברית, והרביעית בזיכיון.
חיים אישיים
פטרסון סבלה ממחלת הציסטינוזיס לאורך כל חייה והיא מזדהה כטרנסג'נדרית פמית. היא הייתה אחת מחמש מתמודדות טרסג'נדריות בעונה ה-14 של המרוץ לדראג של רו פול. היא יצאה מהארון ברשתות החברתיות. פטרסון כתבה באחד מהפוסטים שלה ברשתות החברתיות: "לקח לי הרבה זמן להשלים עם הטרנסיות שלי מכיוון שכל כך הרבה מרחב נתפס על ידי המחלה שלי." היא משתמשת בכינויי הגוף היא/they.
נבחרת קוסובו בכדורגל
נבחרת קוסובו בכדורגל לגברים (באלבנית: Kombëtarja e futbollit të Kosovës, בסרבית: Фудбалска репрезентација Косова) היא נבחרת הכדורגל של קוסובו.
היסטוריה
הנבחרת קמה לאחר פירוק יוגוסלביה וב-14 בפברואר 1993 ערכה את משחקה הלא רשמי הראשון בו הפסידה 3-1 ל. לאחר קבלת העצמאות ב-17 בפברואר 2008, החליטה ההתאחדות לכדורגל של קוסובו להגיש בקשה לפיפ"א על מנת להתקבל כחברה בארגון, אך ב-22 במאי באותה שנה פיפ"א דחתה את הבקשה. בספטמבר מספר שחקנים מפורסמים בעלי מוצא קוסוברי, כגון: שרדאן שאקירי, גרניט ג'אקה, ואלון בהראמי ולוריק צאנה הגישו בקשה לפיפ"א לאפשר לנבחרת קוסובו להשתתף במשחקי ידידות. הבקשה נדחתה בעקבות מחאת התאחדות הכדורגל של סרביה, אך מאוחר יותר, ב-13 בינואר 2014 הנבחרת קיבלה אישור של פיפ"א לקיים משחקי ידידות, בתנאי שלא תציג במשחקיה סממנים לאומיים. ב-5 במרץ 2014 הנבחרת ערכה את המשחק הרשמי הראשון שלה נגד שנגמר בתיקו 0-0.
במרץ 2015, הודיע נשיא אופ"א, מישל פלאטיני, כי נראה שקוסובו תוכל להצטרף להתאחדות הכדורגל האירופית ב-2016. ב-3 במאי 2016 התקבלה הנבחרת לאופ"א וב-13 במאי 2016 התקבלה לפיפ"א, יחד עם נבחרת גיברלטר. נבחרת קוסובו משתתפת לראשונה בתולדותיה במוקדמות גביע העולם בכדורגל לקראת מונדיאל 2018. עם הצטרפותה של קוסובו לפיפ"א הצטרפו אליה מספר שחקנים ממוצא קוסוברי ששיחקו בנבחרות אחרות כגון: ואלון בארישה, הרולינד שאלה ואלבאן מאהה. במשחקה הרשמי הראשון במוקדמות מונדיאל 2018 סיימה הנבחרת את משחקה בתיקו 1-1 נגד כאשר ואלון בארישה כבש את השער הרשמי הראשון של הנבחרת בדקה ה-60 של המשחק.
שיאי שחקנים
נכון ל-19 ביוני 2023.
ויצ'בלייד
ויצ'בלייד (באנגלית: Witchblade) היא סדרת חוברות קומיקס אמריקנית בדיונית המפורסמת בידי הוצאת Top Cow Productions, חותם מבית אימג' קומיקס. הסדרה נוצרה בשנת 1995 בידי העורכים מארק סילבסטרי ודייוויד ווהל, הכותבים בריאן הברלין וכריסטינה זי והמאייר מייקל טרנר.
הסדרה מגוללת את סיפורה של שרה פזיני, בלשית מחלק הרצח של משטרת העיר ניו יורק, שמגיעה לרשותה הוויצ'בלייד, ממצא עתיק יומין בצורת כפפת שריון בעלת כוח מסתורי והרסני. הנשק התאחד עם נשים שונות (להלן: משתמשות) לאורך ההיסטוריה, כמו קלאופטרה וז'אן ד'ארק, כשהאחרונה שבהן הייתה דניאל בפטיסט, בטרם הפכה למשתמשת הבאה של האנג'לוס. שרה נאבקת לשלוט בכוחה של הוויצ'בלייד ולהילחם נגד אלה שמבקשים להשתמש בה לרעה, בעיקר איש העסקים קנת' איירונס ועושה דברו איאן נוטינגהאם. בנוסף, שרה נאבקת לשמור על שפיותה וחייה הפרטיים.
חוברות ספין אוף נוספות הציבו את שרה והויצ'בלייד בזמנים ואירועים שונים. בנוסף, נכתבו קרוסאוברים עם דמויות אחרות כדארקנס, לארה קרופט, ליגת הצדק, וולברין, חברי כח ג'י, הנוסע השמיני והטורף.
הוויצ'בלייד
כפפת השריון הידועה בשם "ויצ'בלייד" היא נשק עתיק בעל תודעה ומקורות חייזריים, אחת מתוך 13 כלי נשק ייחודיים. נשק זה הוא הצאצא של שני הכוחות היריבים "דארקנס" ו"אנג'לוס" (החושך והאור, שנשלטים בידי המאפיונר ג'קי אסטקדו ולורן פרנצ'טי, בהתאמה). כוח הוויצ'בלייד הוא בעל אפיון גברי ונוצר כמאזן בין הכוחות, ויכול להיענד רק על ידי אישה.
בימים המודרניים, כפפת השריון התגלתה מחדש ביוון על ידי קנת' איירונס, אך היו לה הרבה משתמשות. כאשר אינה בשימוש, היא נראית כצמיד מקושט כשבאמצעה אבן חן בוהקת. כאשר נענדת בידי משתמש שאינו ראוי, אותו אדם מאבד את זרועו. הנשק יוצר קשר של סימביוזה עם הפונדקאית הנושאת אותו, אשר מסוגלת גם לשמוע אותו במחשבתה. כאשר בשימוש, הנשק מתפשט לאורך גופה, קורע מעליו בגדים ומכסה את הגוף כשריון. מידת השריון והכיסוי משתנה בהתאם לאיום. שריון זה יכול להאריך עצמו ליצירת חרבות ושאר כלי נשק כשרשראות ואפילו מגן וכנפיים, שמעניק למשתמשת בו יכולת תעופה. הנשק עצמו יכול לירות מטחי אנרגיה מהיד או מהחרב, וגם מסוגל להשתמש באנרגיה על מנת לרפא. הוויצ'בלייד מסוגלת לעורר במשתמשת בה חזיונות מהעבר או מהעתיד.
עולמה של הוויצ'בלייד
העולם ביקום של אימג' קומיקס מאוכלס בשדים, רוחות רפאים, שערים בין-ממדיים וקסמים. קיימים בני אנוש מפותחים שעובדים מטעם הממשלה או מארגונים עסקיים פרטיים. גם המאפיה וגם היאקוזה הם הכוחות הדומיננטיים. תחנת המשטרה של שרה, המחוז ה-18, ממוקמת ברובע המסוכן ביותר בניו יורק, שבו רציחות מתבצעות כמעט על בסיס קבוע. קיימת התייחסות לזמן שבו לא התקיימו רציחות למשך יומיים ברציפות, דבר שהמשטרה פירשה כסימן לפורענות. קיימים מאמינים משיחיים הן של אלוהים והן של השטן, כאשר סוכנים משני צדי המתרס מופיעים מדי פעם לחולל קרבות.
אח'תר ריאזודין
אח'תר ריאזודין (באורדו: بیگم اختر ریاض الدین; נולדה ב-15 באוקטובר 1928) היא פעילה פמיניסטית פקיסטנית וסופרת המסעות הראשונה באורדו. היא זכתה בפרסים רבים כהכרה בעבודתה.
קריירה ספרותית
הקריירה הספרותית של בגום ריאזודין מבוססת על שני ספרי המסע, דהאנק פר קדם" (באורדו: پار دھنک پر قدم, בתרגום: הליכה מטה, 1969) ו"סאט סמונדר פר" (באורדו: سات سمندر, בתרגום: שבעה חופים, 1963) . בספריה, היא משתמשת במטפורות ייחודיות, רמיזות הומוריסטיות, והערות סאטיריות. היא כותבת בסגנון בלתי פורמלי, וספריה נחשבים כפשוטים להבנה ועדיין כמעניינים.
אקטיביזם פמיניסטי
ריאזודין פעילה למען העצמת נשים. היא הקימה את ארגון הרווחה אגודת בהבוד של פקיסטן למטרה זו ב-1967. היא שמשה בתפקיד המזכירה הפדרלית של המשרד לפיתוח נשים בשנות ה-1980 המאוחרות. היא השתתפה בכנסים בינלאומיים רבים למען רווחתן של נשים, כולל המושב ה-32 של ועדת האו"ם למעמד האישה שנערך בווינה במרץ 1988.
כשבנזיר בהוטו הייתה לראשת הממשלה ב-1988, ריאזודין הייתה אופטימית והביעה את תקוותה לעתיד טוב יותר עבור נשים אחרי הקשיים תחת משטרו של מוחמד זיא אל-חאק:
עיסוקים נוספים
מלבד היותה מורה, היא הייתה חברה בוועד של כינוס המוזיקה של כלל-פקיסטן מ-1957 עד 1965. היא גם השתתפה בתערוכת מלאכת היד של פקיסטן הראשונה בלאהור בשנת 1965. ריאזודין גם שימשה כיועצת למועצה הלאומית למלאכה במהלך שנות ה-1980. היא מונתה על ידי ראש ממשלת פקיסטן כחברה במועצת הנאמנים של בית אל-מל, ארגון צדקה לאומי.
ספרים
בנוסף לספרי המסע, ריאזודין פרסמה עבודות נוספות. הספר שלה "Pakistan" יצא באנגלית ב-1975, וספר נוסף, "A History of Crafts in India and Pakistan" (ההיסטוריה של מלאכת יד בהודו ופקיסטן) יצא בפקיסטן בשנת 1990, וכעבור שנה גם באנגלית. היא גם עבדה על מחקר שכותרתו "התרומה של הציוויליזציה האסלאמית להודו ופקיסטן".
פרסים
נשיא פקיסטן העניק לריאזודין פרס סיטרה א-אמטיאז במרץ 2000 בהכרה בעבודתה ההתנדבותית בשירות החברה הפקיסטנית. פרס זה הוא הכבוד האזרחי השלישי בחשיבותו המוענק על ידי ממשלת פקיסטן. היא זכתה בפרס מפעל חיים מטעם ה משרד לפיתוח נשים ב-2005. ב-1970, היא זכתה בפרס עמדג'י מטעם גילדת הסופרים של פקיסטן, עבור עבודה חלוצית בז'אנר ספרי מסע באורדו. היא הייתה גם אחת מתוך קבוצה של 1000 נשים שהועמדו כמועמדות לפרס נובל לשלום ב-2005 כחלק מפרויקט 1000 PeaceWomen.
שילוביות
שילוביות (באנגלית: Jointness) היא צורת ניהול, ארגון ותפעול שמקורה בעולם הצבאי בה משולבים כוחות מזרועות ומערכים שונים. המונח פותח על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית בהקשר של שילוב בין חיל האוויר האמריקני, צבא ארצות הברית, הצי האמריקני וחיל הנחתים האמריקני. השילוביות כמושג מארגן מקובלת היום בצבאות רבים בעולם ובהם צבא ההגנה לישראל.
בארצות הברית, לכל אחת מהזרועות יש מסורת ארוכה של התנהלות נפרדת – תפיסתית, תקציבית ותפעולית. במובן זה מכוונת השילוביות לצמצם את הכפילות בהשקעת המשאבים, ובכך לענות על הדרישות החדשות להתייעלות ולחסכון בתקציבי הביטחון.
בהקשר של מבצעים משולבים (Joint Operations), השילוביות מאפשרת גמישות פיקודית המוקנית למפקד המערכה, והשגת אפקטיביות מרבית לפעילותו באמצעות היכולת ליצור את הצירופים הבין זרועיים המתאימים ביותר של הכוחות בהתאם לנסיבות המערכתיות. השגת שילוביות בשדה הקרב מתאפשרת באמצעות אמצעים טכנולוגיים מתקדמים המאפשרים שליטה על כוחות גדולים.
שילוביות כדרך ניהול
גישה אחרת ומשלימה לגישה זו של מושג השילוביות מוצגת על ידי ד"ר צבי לניר ומדגישה את משמעותה של השילוביות כמפגש תפיסתי לפיתוח ידע ותפיסות פעולה חדשות. על פי גישה זו, השילוביות משקפת רמה חדשה של ניהול ושל מצוינות ארגונית, הן צבאית והן של ארגונים בכלל, הנדרשת על מנת להתמודד עם סביבה סבוכה ועם שינויים בסיסיים מהירים. השילוביות מאפשרת את הטרנספורמציה המתמדת של הארגון לצורך מתן מענה רלוונטי לסביבה ולשינויים כאלה.
יכולת זו נובעת מכך שהשילוביות מאפשרת ליצור ידע חדש המתקיים בין דיסציפלינות ארגוניות ודרגים שונים, שאלמלא כן לא ניתן היה להגיע אליו. לרוב, ידע זה הוא קריטי לצורך יצירת נקודת המבט המערכתית הנדרשת להתמודדות עם הסביבה הסבוכה והדינאמית וליצירת המענה הרלוונטי לסביבה זו.
אנאלינגוס
אנאלינגוס (מלטינית: analingus,מלולית "ליקוק פי הטבעת") המכונה לעיתים בסלנג רימינג (באנגלית: rimming) הוא אקט של מין אוראלי הכולל ליקוק של פי הטבעת. לאקט זה שמות רבים, ביניהם קשר אנאלי-אוראלי ומין אנאלי-אוראלי, והוא ידוע גם בשמות סלנג נוספים.
האנאלינגוס דורש תשומת לב גבוהה להיגיינה, בגלל סיכונים בריאותיים הקשורים במחזור צואה-פה של מחלות.
אטימולוגיה ושמות אלטרנטיביים
המונח אנאלינגוס מתועד לראשונה בשפה האנגלית בתרגום שבוצע על ידי פ.ג' רדמן משנת 1899 למהדורה העשירית לספרו של הסקסולוג ריכרד פון קראפט-אבינג משנת 1886 Psychopathia sexualis.
שמות נוספים בשפה הדבורה כוללים גם רימוש, אכילת תחת ובאנגלית השלכת סלט (מאנגלית: tossing a salad).
כללי
ההנאה עבור הצד המבצע בעת האנאלינגוס מבוססת בדרך כלל יותר על עקרון המעשה. בפי הטבעת יש ריכוז גבוה של עצבים מה שהופך אותו לאזור ארוגני, וכך המקבל עשוי לקבל הנאה מגירוי אנאלי חיצוני. בחלוקת תפקידי המין לאקטיבי ופסיבי הצד המקבל את האנאלינגוס נחשב כבן הזוג הפסיבי במעשה, והאדם שמבצע את האנאלינגוס נחשב הצד האקטיבי. אנשים עשויים לעסוק באנאלינגוס לשמו, או כחלק ממשחק מקדים לפני מין אנאלי או וגינאלי. מחקרים מצביעים על כך שאנאלינגוס הוא יחסית נדיר בקרב נשים במסגרת יחסי מין לסביים.
טכניקה
אנאלינגוס יכול לכלול מגוון טכניקות לגירוי של פי הטבעת, כולל נשיקות או ליקוקים; האקט יכול לכלול גם את הלשון הנעה סביב קצה פי הטבעת או מעלה ומטה בפנים העכוז, ובתוך פי הטבעת.
ניתן לבצע אנאלינגוס במספר תנוחות מין הכוללות:
סיכון בריאותי
יש באנאלינגוס סיכונים בריאותיים פוטנציאליים הנובעים ממגע אוראלי עם צואה אנושית. מחלות העשויות להיות מועברות במגע עם צואה כוללות: מחלות חיידקיות הכוללות שיגלוזיס (דיזנטריה בסילרית); מחלות מערכתיות ויראליות הכוללות הפטיטיס A, הפטיטיס B, הפטיטיס C, שיתוק ילדים, נגיף הפפילומה האנושי (HPV) ווירוס הרפס סימפלקס; טפילים, כולל טפילי מעיים; זיהומים ודלקות בכלמידיה, דלקת הקיבה והמעיים לימפוגרנולומה ונראום, דלקת הלחמית, זיבה וזיהומים אחרים ומחלות מין המועברים במגע מיני.
העברת הפה על איברי המין מייד לאחר העברתו באזור פי הטבעת יכולה לגרום למעבר של החיידק Escherichia coli (להלן: "E. coli") לשופכה, מה שמוביל לזיהום בדרכי השתן. נוטים להאמין ש-HIV / איידס לא מועברים בקלות דרך אנאלינגוס.
אנאלינגוס עם מספר גבוה של בני זוג מזדמנים מגדיל את הסיכונים הבריאותיים הנלווים לאקט זה. באופן כללי, אנשים הנושאים זיהומים שעשויים להיות מועברים במהלך אנאלינגוס נראים בריאים. טפילי מעי עשויים להיות בצואה אם נצרך בשר שאינו מבושל מספיק. הצואה מכילה שרידי הפטיטיס A רק אם האדם הנגוע אכל מזון מזוהם.
מחקר אחר מציע מתאם בין מין אוראלי לסרטן ראש צוואר. ההערכה היא כי הדבר נובע מהעברה אפשרית של נגיף ה-HPV מכיוון שנגיף זה היה מעורב ברוב מקרי סרטן צוואר הרחם. המחקר מסכם כי אנשים שהיו להם 1–5 פרטנרים מיניים אוראליים במהלך חייהם היו בסיכון כפול לסרטן הגרון בהשוואה לאנשים שמעולם לא עסקו בפעילות זו. אלה עם יותר מחמישה שותפים למין אוראלי היו בסיכון מוגבר של 250% בהשוואה לאלו שמעולם לא עסקו בפעילות זו.
מניעה
שיטות מין בטוח עשויות לכלול שטיפה יסודית של האזור פי הטבעת לפני האנאלינגוס כדי לשטוף את מרבית חלקיקי הצואה החיצוניים ולהפחית את הסיכון להתכווצות של לזיהום שמקורו בצואה. חוקן יכול גם להפחית את הסיכון למגע צואה ישיר. ניתן להשתמש גם בחוסם שיניים דנטלי, ופרקטיקה אחרת היא להימנע מיחסי מין לא מוגנים הכרוכים בכך לאחר קיום יחסי מין אנאליים.
אם לבן הזוג המקבל יש נגעים כלשהם או פצעים פתוחים באיברי המין, או אם לבן הזוג המבצע יש נגעים כלשהם או פצעים פתוחים בפה או על הפה, או חניכיים מדממות, הדבר מהווה סיכון מוגבר לזיהומים המועברים במגע מיני. צחצוח שיניים, שימוש בחוט דנטלי, ואכילת אוכל פריך (למשל חטיף תפוחי אדמה) מעט לפני או אחרי ביצוע אנאלינגוס מעלה גם את הסיכון להעברה של זיהומים אלו, מכיוון שהפעולות האלו עלולות לגרום לשריטות קטנות בחלק הפנימי של השפתיים, הלחיים והחיך. פצעים וחתכים קטנים אלו, גם כאשר הם מיקרוסקופיים, מגדילים את הסיכוי להידבק בזיהומים המועברים במגע מיני שניתן להעביר דרך הפה בתנאים אלה.
כעונש
אנאלינגוס בכפייה ובעיקר בפומבי שימש כסוג של השפלה ועונש, בעיקר אצל אסירים. השימוש בפרקטיקה זו במלחמת שלושים השנים תואר על ידי הסופר הגרמני הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן כבר בשנת 1668 בספרו Simplicius Simplicissimus. בדרך כלל מכונה הפרקטיקה הזו כ"ליקוק תחת", והמונח עדיין נמצא לעיתים בשימוש בשפת הדיבור השגורה, כדי לתאר התנהגות של מישהו שמכבד יתר על המידה או מועיל למישהו שהוא בעל סמכות.
במערכת הכלא בארצות הברית אנאלינגוס הוא אחד מהדרכים בהן אסיר אחד משלם את דמי החבר שלו לאסיר אחר. בסלנג הכלא ידועה פעילות זו כ"tossing a salad".
סברה (קומיקס)
סָבְּרָה (באנגלית: Sabra, אינגלוז של המונח הישראלי-עברי ליהודי יליד ארץ ישראל, צבר) היא דמות בדיונית של גיבורת-על ישראלית מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Incredible Hulk #250 מאוגוסט 1980 בה זכתה לאזכור, אך הופעתה המלאה הראשונה הייתה בחוברת Incredible Hulk #256 בה נלחמה נגד הענק הירוק. הדמות נכתבה בידי ביל מנטלו ואויירה בידי סאל בוסימה.
סברה היא האלטר אגו של רות בת-שרף, אישה ישראלית שכוחותיה המוטנטיים התגלו לראשונה כאשר הייתה ילדה, ובעקבות זאת היא והוריה נחקרו על ידי גופי ביון בישראל אשר למדו את טיבה ויכולותיה. מאז היא התחנכה ואומנה בתוכנית מיוחדת על מנת להפוך לסוכנת מטעם המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.
בספטמבר 2022 פורסם שהשחקנית הישראלית שירה האס תגלם את הדמות בסרט היקום הקולנועי של מארוול "קפטן אמריקה: עולם אמיץ חדש" שעתיד לצאת לאקרנים ב-3 במאי 2024.
היסטוריה פרסומית
הדמות זכתה לאיזכור ראשון בקומיקס (Incredible hulk #250), כאשר הגולש הכסוף מקיף את העולם ורואה מספר גיבורי על מקומיים, כולל את רות. בהופעתה המלאה הראשונה (Incredible Hulk #256) מסופר כי הענק הירוק הגיע לנמל תל אביב לאחר שברח מארצות הברית. כשהורידו את המטען בו שהה, הוא התפרץ והפך לענק הירוק, ובגלל בלבול התפתח קרב עם צה"ל. רות (סברה) רצה להחליף למדים, אך אחד הסלעים פגע בה והיא חטפה זעזוע מוח. כשהתעוררה חיפשה אותו, אבל הוא חזר לצורתו האנושית והסתתר. ברוס ראה ילד ממוצא ערבי בשם סאהד גונב אבטיח והחליט לעזור לו לברוח. סאהד הסביר לו שהוא נמצא בישראל, הלך להביא אוכל מבית קפה, ואז התרחש פיגוע והוא נהרג. ברוס ראה את הטרוריסטים ומהזעם נהפך לענק הירוק. סברה הגיעה וחשבה שהענק הירוק אחראי לפיצוץ ועל כן התפתח קרב בין השניים. לאחר הקרב הענק הירוק לקח את הגופה של סאהד וברח. סברה מצאה אותו מאוחר יותר קובר את סאהד בירדן ואז הבינה שהוא אינו טרוריסט.
ביוגרפיה בדיונית
רות בת-שׂרף נולדה סמוך לירושלים. היא ומשפחתה עברו לגור בקיבוץ מיוחד שאותו מנהלת ממשלת ישראל אחרי שכוחותיה מתפרצים לראשונה. רות הייתה הסוכנת העל-אנושית הראשונה ששירתה במוסד. היא נעשתה שוטרת בנוסף להיותה סוכנת ממשלתית. זמן קצר לאחר מכן נבחרה סברה כלוחמת בצוות של הישות מוות במשחק האחרון נגד הגראנדמאסטר ב"תחרות האלופים". שם פגשה את איירון מן ואת "האביר הערבי", ונאבקה עם הענקית הירוקה וקפטן בריטניה. מאוחר יותר היא הופיעה בטקס החנינה של הענק הירוק בוושינגטון די. סי..
כמה שנים לאחר מכן, בנה הקטן של סברה, יעקב, נהרג בפיגוע. היא לא צייתה לפקודות, מכיוון שרצתה להביא את רוצחי בנה לדין.
מחלוקת נוספת עם הענק הירוק פרצה כאשר כוחותיה של סברה לקחו ממנו זמנית את קולו, מה שגרם לו להיראות יותר מפלצתי וכמעט חסר-דעת.
מאוחר יותר, במהלך פגישת תהליך השלום, מוצאת סברה את עצמה לוחמת בקבוצת הלוחמים החדשים, תחת השפעתו המנטלית של כוח מסתורי ובלתי מוסבר. זמן מה לאחר מכן, סברה מוצאת את עצמה שקועה במאורעות הקמפיין האנטי-מוטנטי המכונה "מבצע אפס סובלנות". בזמן הזה סברה נלחמת לצד האקס-מן ומתחילה להירשם להרצאות הפילוסופיות של צ'ארלס אקסבייר. סברה מבלה זמן מה כחברה בסניף של תאגיד אקס. היא מלווה את אקסבייר ועוד כמה מוטנטים לאי ג'נושה לאחר שנהרס על ידי זקיפי הסנטינל.
במהלך אירוע הקרוסאובר של ליגת הצדק/האוונג'רס היא נראתה מחזיקה את הכותל המערבי לאחר ההתקפה של קרונה, שגרמה לרעידות אדמה ברחבי העולם.
סברה היא אחת מקומץ המוטנטים ששמרו על כוחותיהם לאחר השפעת אירועי הקומיקס "בית אם". מאוחר יותר היא מתבקשת על ידי ממשלת בריטניה לסייע לגיבור העל יוניון ג'ק לפעול נגד פיגוע טרור בלונדון שבוצע על ידי נבל-העל קרוספייר. היא נכנסת לקונפליקט עם האביר הערבי החדש בגלל הבדלים תרבותיים, אבל הם משתדלים לעבוד יחד, למרות הקשר שלה עם האביר הערבי הראשון במהלך "תחרות האלופים".
מאוחר יותר מתגלה כי סברה יצרה כוח שיטור נגד מוטנטים פורעי חוק. הצוות הזה היה בחזית ביחד עם בישופ, בנוסף לחבר צוות נוסף בשם מיקרומקס. במהלך אירועי הקומיקס "מלחמת האזרחים" תמכה סברה באיירון מן בחוק לרישום העל-אנושיים, והייתה לאחת מחותמי "יוזמת חמישים המדינות". במהלך אירועי "פלישה סודית", סברה נראתה בקצרה נלחמת בגזע הסקרול משני הצורה בישראל.
ארנולד מסואסון
ארנולד מסואסון (צרפתית: Arnoult de Soissons; הולנדית: Arnold van Soissons; נולד ב-1040 באודנארדה - מת ב-1087 באודנבורג), המכונה לעיתים גם ארנולד מאודנארדה (צרפתית: Arnoult d'Audenarde) או ארנולף הוא קדוש בכנסייה הקתולית.
הוא נחשב לקדוש המגן של קוטפי הכשות ושל מבשלי הבירה בבלגיה, וקיימת חברת בירה אמריקנית על שמו.
בלילות (שיר של עופר ניסים ואודיה)
"בלילות" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אודיה בהפקת הדי ג'יי הישראלי עופר ניסים. הוא יצא לאור ב-5 בינואר 2023, על ידי חברת התקליטים עופר ניסים מיוזיק, כסינגל שלא מתוך אלבום. את השיר כתבו דולי ופן, אודיה ורון ביטון, הלחינו דולי ופן, אודיה וניסים והפיק ניסים עצמו.
השיר הגיע למקום העשירי במצעד של מדיה פורסט.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי דולי ופן, אודיה אזולאי ורון ביטון, הולחן על ידי דולי ופן אודיה וניסים והופק על ידי ניסים. במצעד שנערך לכבוד עופר ניסים במסגרת אירועי הגאווה לשנת 2023, נבחר "בלילות" לשיר התשיעי הטוב ביותר שלו. "בלילות" זכה להצלחה במצעד של מדיה פורסט כאשר דורג בעשירייה הפותחת במצעד ושהה בו במשך מספר שבועות.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה ממיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-5 בינואר 2023, ביום יציאתו כסינגל. הקונספט שלו הוא צילום בהופעה חיה של אודיה בביצוע השיר.
נכון ליוני 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-7 מיליון צפיות.
פריבירד איירליינס
פריבירד איירליינס (באנגלית: Freebird Airlines, בטורקית: Hürkuş Havayolu Taşımacılık ve Ticaret A.Ş.) היא חברת תעופה טורקית המפעילה טיסות שכר מבסיס החברה הממוקם באיסטנבול. נמל התעופה הראשי ממנו החברה פועלת הוא נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק. החברה פועלת גם מנמל התעופה של אנטליה ובנמל התעופה דלמאן. החברה מפעילה טיסות ליעדים באירופה, לבנון, ישראל ואיראן.
היסטוריה
חברת התעופה הוקמה ביוני 2000, והחלה את פעילותה ב-5 באפריל 2001 עם שירות בין איסטנבול, לליון באמצעות מטוס מקדונל דאגלס MD-80. בנובמבר 2003 קיבלה החברה את מטוס האיירבוס A320-200 הראשון שלה.
אינוקשוק
אינוקשוק, באינוקטיטוט: ᐃᓄᒃᓱᒃ (ברבים: אינוכּסואיט, ᐃᓄᒃᓱᐃᑦ) הוא סימון באמצעות אבנים מאוזנות, המסמל כיוון ומרחק. הוא משמש את המתיישבים האינואיטים באזור הארקטי של קנדה. בטונדרה השטוחה והקפואה של האזור הארקטי, האינוקשוק בולט ביותר ומאפשר ניווט בשטח. האינוקסוויט שונים בצורתם ובגודלם.
האינוקשוק מופיע על דגל נונאווט, סמל האבירים של נונאווט, דגל נונאציאווט, ועל הלוגו של אולימפיאדת ונקובר (2010).
פוליטיקה של ארגנטינה
הפוליטיקה הארגנטינאית כוללת תנועות, מפלגות וארגונים רבים. ארגנטינה היא מדינה המוגדרת בחוקתה כ"רפובליקה ייצוגית פדרלית". על פי החוקה צורת המשטר היא נשיאותית ונשיא המדינה הוא ראש המדינה וראש הממשלה בעת ובעונה אחת. סמכויות החקיקה נתונות בידיהם של נשיא המדינה ושני בתי הקונגרס הלאומיים (הבית העליון - הסנאט והבית התחתון - בית הנבחרים של ארגנטינה). מערכת המשפט זוכה לעצמאות ואינה תלויה בממשלה או בבתי החקיקה. בקונגרס של ארגנטינה מתקיימת מערכת רב-מפלגתית ובחירות מתקיימות בזמן קבוע.
היסטוריה
בעוד שמבחינה חוקתית מתנהלת ארגנטינה כרפובליקה דמוקרטית, הרי שמשנות ה-30 ולאורך השנים אירעו במדינה מספר הפיכות צבאיות אשר שיבשו את השלטון הדמוקרטי במדינה. משברים כלכליים שפרצו במדינה לאחר מלחמת העולם השנייה ולאחר כהונותיו של חואן פרון בתפקיד הנשיא גרמו לצבא להשתלט על המדינה ולהשליט בה משטרים צבאיים.
בשנת 1912 נחקק במדינה חוק 8871 המחייב את הגברים להצביע בבחירות חשאיות, וכתוצאה מכך נסללה הדרך להשתלבות המעמד הבינוני בממשלה והפחתת השליטה של האליטות. בשנת 1947, תחת נשיאותו של חואן פרון, הוכנס תיקון לחוק המחייבת גם את הנשים להצביע בבחירות.
כהונתו הדיקטטורית של הגנרל חורחה רפאל וידלה החלה בשנת 1976, אך בשנת 1982 ועל רקע הכישלון של ארגנטינה מול בריטניה במלחמת פוקלנד התערערה יציבות המשטר ושלטונו של ביניונה הסתיים בשנת 1983. באותה שנה התקיימו בחירות דמוקרטיות בהן זכה ראול אלפונסין ממפלגת האיחוד האזרחי הרדיקלי. בפני אלפונסין עמדו אתגרים משמעותיים בהם מרד בשורות הצבא ומשברים כלכליים. בשנת 1989 התפטר אלפונסין כשישה חודשים לפני תום הקדנציה שלו. בבחירות שהתקיימו לאחר מכן נבחר לנשיא קרלוס מנם מנהיג המפלגה הפרוניסטית ולאחר כהונה אחת יזם, בהסכמת ראול אלפונסין שהיה באותה העת מנהיג האופוזיציה, תיקון לחוקה שאיפשר לו להיבחר לנשיאות לקדנציה נוספת. מנם כיהן בנשיאות כעשור עד שנת 1999, ולאחר עשרות שנים של תהפוכות בשלטון היה מנם הנשיא הראשון שסיים את כהונתו כנשיא בצורה מסודרת והעביר אותו לפרננדו דה לה רואה שנבחר באופן דמוקרטי.
דה לה רואה התפטר ב-21 בדצמבר 2001 מתפקידו בעקבות המהומות שפרצו במדינה עקב המשבר הכלכלי הקשה ששרר אז בארגנטינה. בתקופה לאחר מכן כיהנו בתוך תקופה קצרה של 15 ימים 4 נשיאים זמניים עד שהקונגרס מינה את אדוארדו דואלדה מהמפלגה הפרוניסטית. בעקבות הפגנות ענק שהתקיימו נגדו החליט דואלדה לקיים בחירות לנשיאות. בבחירות זכה נסטור קירשנר שהחל בתפקידו במאי 2003. בבחירות שהתקיימו לאחר תום הקדנציה שלו באוקטובר 2007 זכתה אשתו כריסטינה פרננדס דה קירשנר בנשיאות.
ב-10 בדצמבר 2019, אלברטו פרננדס מהמפלגה החוסטיסיאליסטית (שרצה תחת הסיעה "החזית של כולם") נכנס לתפקידו כנשיא, לאחר שהביס את יריבו מאוריסיו מאקרי בבחירות הכלליות של 2019.
ב-14 בנובמבר 2021, קואליציית המרכז-שמאל של סיעת השלטון הפרוניסטית בארגנטינה, "החזית של כולם", הפסידה את הרוב בבית הנבחרים בפעם הראשונה מזה 40 שנה, בבחירות של 2021. ניצחון סיעת המרכז-ימין "ביחד לשינוי" משמעותו שנתיים קשות לנשיא המכהן אלברטו פרננדס, שגם הפסיד את שליטתו המוחלטת בסנאט (35 סנאטורים מתוך 72), מה שיקשה עליו לקדם תהליכים, גם במערכת המשפטית. זה גם יאלץ אותו לנהל משא ומתן עם האופוזיציה על כל הצעת חוק שהוא ישלח לבתי המחוקקים.
מפלגות פוליטיות בארגנטינה
שתי המפלגות הגדולות בארגנטינה הן המפלגה החוסטיסיאליסטית, אשר דוגלת בהשקפה הפרוניסטית שפיתח חואן פרון בשנות ה-40, ומפלגת האיחוד האזרחי הרדיקלי שנוסדה בשנת 1981.
הבחירות הכלליות בבריטניה 1918
הבחירות הכלליות בבריטניה 1918 התרחשו ב-14 בדצמבר 1918, מיד לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה. בבחירות אלו ניצח דייוויד לויד ג'ורג' מן המפלגה הליברלית את אנדרו בונאר לואו מן המפלגה השמרנית. בבחירות אלו המפלגה הליברלית התפלגה לשתי רשימות- קואליציה ליברלית בהובלת ג'ורג' (זו אשר ניצחה בבחירות), ורשימה שנייה (שהיוותה למעשה את תשתית המפלגה המקורית) בהובלת הרברט אסקווית' אשר ניצחה בכ-36 מושבים בלבד, ומעולם שחזרה את כוחה שנית.
היו אלה הבחירות הראשונות בבריטניה שהתרחשו ביום אחד, אם כי עברו שבועיים מיום הבחירות, עד שנספרו קולות החיילים הבריטים שמעבר לים. בבחירות אלו לראשונה נשים מעל גיל 30 וגברים מעל גיל 21 יכלו להצביע. עד אותה העת כלל הנשים וחלק מן הגברים היו פסולים מן ההצבעה. אלו היו גם הבחירות הראשונות שבהן נשים התמודדו לפרלמנט (ואחת מהן אף נבחרה - קונסטנס מרקייביץ' ממפלגת שין פיין). הבחירות התקיימו זמן קצר לפני מלחמת העצמאות האירית, ובכך היו גם הבחירות האחרונות שכללו את מחוזותיה של אירלנד.
הבחירות התקיימו לאחר שהפרלמנט התפזר ב-14 בנובמבר. פרלמנט זה היה אמור להתפזר עוד במהלך 1915, א המשיך לפעול לאור המלחמה.
לאחר הבחירות התברר שאמנם המפלגה השמרנית קיבלה את רוב מושבי הפרלמנט (379 מתוך 707), אך הקואליציה הליברלית הצליחה להקים ממשלת מיעוט עם חלק מן חברי המפלגה השמרנית. לראשונה, מפלגת הלייבור הבילה את האופוזיציה בעצמה, לאחר שקיבלה כ-57 מושבים ולראשונה גם ניצחה במספר מחוזות בויילס. למרות ההישג, שני אישים בולטים במפלגה איבדו את מקומם בפרלמנט - רמזי מקדונלד וארתור הנדרסון.
קסנדה
מחוז קסנדה (באנגלית, בסוואהילי: Kasanda) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, קסנדה.
מיקום
המחוז גובל במחוז קיאנקוונצי מצפון, במחוז קיבוגה מצפון מזרח, במחוז מיטיאנה ממזרח, במחוז גומבה מדרום ובמחוז מובנדה ממערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא קסנדה.
רקע כללי
במקור נחשב המחוז לחלק ממחוז מובנדה. בשנת 2019 התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז.
אוכלוסייה
קצב גידול האוכלוסייה הוא 2.44% בשנה. כ-95% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.
סמל איי קיימן
סמל איי קיימן הוא שלט אצולה שעליו כתר ותחתיו מוטו האי.
בחלקו התחתון של השלט מצוירים שלושה כוכבים ירוקים המייצגים את האיים. הכוכבים הירוקים מצוירים על רצועות גליות בצבעי לבן וכחול המייצגים את הים. השליש העליון של השלט מצויר "אריה שומר" (passant guardant) - אריה העומד על שתי כפותיו האחוריות שכפותיו הקדמיות מורמות והגוף מצויר בפרופיל. האריה צבוע זהוב על רקע אדום והוא מייצג את הממלכה המאוחדת.
מעל המגן מצויר צב ירוק על סליל של חבל, ומאחוריו אננס מוזהב. הצב מייצג את ההיסטוריה הימית של תושבי האיים, החבל את תעשיית ייצור החבלים באי, והאננס את קשרי האי עם ג'מייקה.
מוטו האי: "הוא על ימים יסדה" רשום בתחתית הסמל. פסוק זה מקורו בפרק כ"ד בספר תהילים מקשר את הסמל להיסטוריה הנוצרית של האי.
ההחלטה לקבוע סמל לאי אושר על ידי האספה המחוקקת של האי בשנת 1957 והוכרז על תחרות ציבורית לעיצוב הסמל. הסמל אושר על ידי מלכת בריטניה בצו מלכותי ב-14 במאי 1958.
רן כהן (מוזיקאי)
רן אמבר כהן (נולד ב-5 באפריל 1979, ט׳ בניסן ה׳תשל״ט) הוא מוזיקאי יוצר, גיטריסט וזמר ישראלי אשר הוציא לאור עד כה כשני אלבומי סולו, שיתף ומשתף פעולה כנגן עם אמנים והרכבים מוכרים בישראל ולימד גיטריסטים ומוזיקאים רבים בארץ ובניו יורק.
אלבום הבכורה של רן ׳אוסף זכרונות׳ הוקלט בניו-יורק ויצא בחברת התקליטים התו השמיני ב-2009. האלבום זכה להשמעות רדיו רבות, קיבל תשומת לב מהתקשורת וביקורות משובחות מצד מבקרי המוזיקה, הופץ בכל חנויות המוזיקה בישראל והוביל להמשך יצירה ועבודה של כהן על אלבומו השני ׳עומד ומחכה׳ אשר עליו זכה לפרס מקרן אקו״ם לעידוד היצירה ויצא לאור ב-2014.
שירים מתוך שני האלבומים נבחרו כשירי שבוע בתחנות רדיו שונות כגון 88fm רדיו תל אביב ועוד, נכנסו לפלייליסטים של חברות שירותי מוזיקה בישראל ורן הופיע עם להקתו ובמופעי סולו ברחבי ישראל ובניו-יורק.
בארה״ב ניגן, הקליט, הופיע עם הרכב ג׳אז שלו, כתב יצר ולימד, וסיים תואר ראשון במוזיקה BFA בהצטיינות מה-City College Of New York. לפני כן למד כשנה בThe New School שם קיבל מלגת לימודים בהמשך למלגות קודמות שזכה להן מ-Berklee College of Music שבבוסטון.
בשובו ארצה לאחר שהייה של שש שנים בניו יורק, זכה רן בפרס ובמענק בקטגוריית מלחין מצטיין מטעם משרד התרבות ומשרד הקליטה.
מסך כחול (קולנוע)
מסך כחול (בלו־סקרין) או מסך ירוק (גרין־סקרין) (הידוע בטלוויזיה בשם Chroma Key) הוא מונח בקולנוע אשר מתאר טכניקה בה מצלמים פעולה המתרחשת לפני מסך אשר צבוע בצבע אחיד (כחול או ירוק בדרך כלל) לשם "החלפת" המסך בתמונה או בסצנה אחרת. המונח מתייחס גם לתוצאה של הטכניקה וגם למסך עצמו.
הצבע המיועד להחלפה מעובד ומשולב עם תוכן מערוץ וידאו אחר כמו מצלמה נפרדת, וידאו מוקלט או מקור דיגיטלי. התהליך הזה מכונה "קומפוזיטינג" (Compositing). ההחלפה יכולה להתבצע במשך ההפקה או אחרי ההפקה (פוסט פרודקשן).
דוגמה קלאסית לשימוש בטכניקה היא אצל מגישי תחזית מזג האוויר בטלוויזיה אשר נראים כאילו היו על מפה, אך למעשה הם מצולמים על רקע אחיד. מול החזאי יש טלוויזיה המראה לו את התחזית, כך שהוא יכול לדעת היכן הוא צריך למקם את ידיו. בעבר האפקטים הטלוויזיוניים הללו נעשו בטכניקה בשם "Chroma keying", אך כיום לשם ביצוע עבודה זאת משתמשים בטכניקות ממוחשבות.
רן כהן (מוזיקאי)
קישורים חיצוניים
על יצירתו
מסך כחול (קולנוע)
לעיתים עלול להיות למגיש טלוויזיוני אזור בבגדיו אשר צבעו קרוב למדי לצבע עליו עושים את האפקט, כמו קישוט או סמל, כתוצאה מכך חלק זה יראה כ"שקוף" - נראה דרכו את הרקע אשר אליו "מחליפים". אם אנשי ההפקה לא שמו לב לכך לפני שהתוכנית שודרה, הצופים יראו "חור" במגיש אשר דרכו ניתן לראות את הרקע.
למה דווקא צבע זה ולא אחר
בעבר, לפני המעבר לשימוש בעיבוד דיגיטלי, הצבע הכחול היה הצבע הקל ביותר להפרדה כימית מבין הצבעים על סרט הצילום. כיום, עם המעבר לשימוש באמצעים דיגיטליים, רוב חיישני המצלמות מורכבים מ־25% כחול, 25% אדום וכ־50% ירוק. הצבע הירוק נחשב לקל יותר לזיהוי בתוכנת מחשב ולכן השימוש נעשה בעיקר בו.
טכניקת צילום זו דורשת ניגודיות גבוהה כדי לאפשר הפרדה מלאה בין צבעי הרקע לצבעי האובייקט המצולם. גוף האדם מכיל מספר גוני אדום. לכן לא ניתן לעשות באדום שימוש. הצבעים: ירוק וכחול כמעט אינם מופיעים בגוף האדם. לכן בהם ניתן להשתמש. שימוש בצבע הקיים באובייקט המצולם גורם לתוכנת המחשב להחליף את הצבע ברקע הנבחר. לדוגמה: אם הרקע הוא אדום והאדם לובש חולצה אדומה - עלולה להיווצר בעיה בהחלפת הצבעים. יכולים להיווצר "חורים" במרכז הגוף והאדם ייראה כבעל "ראש מרחף".
שימוש בצבעים אחרים
רוב המסכים עושים שימוש בגוני כחול וירוק, המנוגדים לגוני האדום שבגוף האדם.
לעיתים, בעקבות סביבת הצילום או שימוש באנשים בעלי גון עור שונה, נדרש שימוש במסכים בגוונים אחרים.
בחירה בצבעים שונים
בחירת גון הרקע של המסכים עשויה להיות מושפעת בין היתר מאחד או יותר מהגורמים הבאים:
לפעמים נעשה שימוש בצבעים פשוטים משיקולי עלות או מחוסר בצבע מסוים.
גינוע
גינוע (מלשון: גינה ו-תנועה. באנגלית: Parklet, פארקלט) היא רחבה על מדרכה או על שטח של הולכי רגל המספקת יותר מרחב ושירותים לאנשים המשתמשים ברחוב (בדרך כלל ברחוב מסחרי הכולל חנויות) הכוללת פינת ישיבה עם שולחן (לעיתים גם עם: "חנייה לאופניים" או כלי תחבורתי אחר שאינו נוסע על כבישים). בדרך כלל רחבה זו מותקנת על חניונים מותקנים או על מקומות חניה ולעיתים גם על מספר מקומות חניה או בגן המצוי לצד רחוב. לעיתים גינוע נועד בתור מקום לעצור בו, לשבת, ולנוח בו עם אפשרות לאכול או לשתות. במקרים בהם גינוע אינו מיועד לאירוח אנשים, לעיתים גינוע עשוי גם לספק "צל" באמצעות גג או צמחייה ואף לספק שירותי מידע פרסומיים כגון: מידע היסטורי, מיצג אמנות כלשהו או מתקנים חזותיים אחרים. ניתן לראות בגינוע בתור מבנה קבוע ברחוב אך במקומות מסוימים הוא אינו "מבנה קבע" ועליו להיות מתוכנן להסרה מהירה וקלה מסיבות חירום או סיבות אחרות עקב מזג אוויר כגון שיטפונות או שלג ללא נזק לשוליים או לרחוב. כפי שנהגה לראשונה. גינוע תמיד פתוח לציבור, אך עם זאת בערים מסוימות בעולם אפשרו לבעלי חנויות, קיוסקים ומסעדות להשתמש בגינוע עבור צורכיהם הפרטיים.
אלמה גלוק
אלמה גלוק (Alma Gluck; 11 במאי 1884 – 27 באוקטובר 1938) הייתה זמרת סופרן יהודייה-אמריקאית ממוצא רומני.
חייה
אלמה גלוק נולדה בשם רבה פיינסון (Reba Feinsohn) למשפחה יהודית ביאשי, רומניה. בגיל צעיר היגרה לארצות הברית. גלוק הייתה אחת הזמרות המפורסמות ביותר בעולם בשיא הקריירה שלה, בסביבות 1910. אף כי הצלחתה הראשונה הייתה במטרופוליטן אופרה בניו יורק, הרי בהמשך יצאה למסעות קונצרטים ברחבי ארצות הברית והייתה מן הראשונים בעולם ההקלטות.
הסופרת מרשה דבנפורט הייתה בתה מנישואיה הראשונים, לברנרד גליק. בהמשך נישאה לכנר אפרם צימבליסט וילדה לו שני ילדים.
אלמה גלוק ייסדה את אגודת האישה האמריקאית. בשנת 1925 פרשה מן ההופעות לניו הרטפורד, קונטיקט, והתמסרה לגידול משפחתה.
אלמה גלוק נפטרה בגיל צעיר יחסית, 54, ממחלת כבד (ללא קשר לאלכוהול).
בואינג 247
בואינג 247 (באנגלית: Boeing 247) היה מטוס נוסעים מתוצרת בואינג. המטוס טס לראשונה בפברואר 1933, ונכנס לשירות במאי אותה שנה.
המטוס היה מטוס הנוסעים הראשון שכל חלקיו היו ממתכת, והוא התחרה בעיקר בדאגלס DC-2.
פיתוח
פיתוח המטוס החל לאחר שבשנת 1931 התרסקה בקנזס טיסה של TWA, הסיבה לתאונה היה חלק עץ במטוס שהתפרק, לאחר התאונה החלה דרישה מצד חברות התעופה למטוסים עשויים מתכת בלבד.
המטוס היה מהיר יותר ממטוסי הקרב שהיו באותה תקופה, בנוסף יכול היה לנחות עם מנוע אחד בלבד.
המטוס הופעל על ידי שני מנועי כוכב R-1340 תוצרת פראט אנד וויטני, והוצג לראשונה בתערוכה העולמית של שיקגו בשנת 1933.
גרסאות
247 הגרסה הראשונית למטוס.
247D ו-247E גרסאות משופרות עם מנועים חזקים יותר.
247Y גרסת ניסיון, נבנו שני מטוסים.
C-73 גרסה צבאית, שיפור של גרסה 247D, נבנו 27 מטוסים.
בית לחם (נפה)
נפת בית לחם היא אחת מ-16 נפות הרשות הפלסטינית. הנפה ממוקמת מדרום לירושלים. בירת הנפה היא העיר בית לחם.
על פי הערכת הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2016, בנפה התגוררו כ-221,802 נפשות.
גאוגרפיה
לדברי משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים, לנפה שטח כולל של כ-660 קמ"ר, ורק 13% מהם בשליטה כלשהי של הרשות הפלסטינית.
יוהנס הלה
יוהנס הלה (בגרמנית: Johannes Hähle; נולד ב-15 בפברואר 1906 – 10 ביוני 1944) היה צלם צבאי גרמני, ששירת ביחידות התעמולה של הוורמכט במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
הלה היה סוחר וצלם. בשנת 1932 הצטרף למפלגה הנאצית. בינואר 1940 התגייס לוורמאכט ונשלח לקרב על צרפת. עם הפלישה לברית המועצות ביוני 1941 הוצב הלה ביחידת התעמולה (PK) 637 בחזית המזרחית כצלם מלחמה עם הארמייה השישית. בתקופה זו צילם תמונות מלחמה רבות, הן מהאוויר והן על הקרקע. בספטמבר 1941 נשלח ליחידת PK בפוטסדאם. בסוף ספטמבר 1941 צילם תמונות לאחר הטבח בבאבי יאר וכן יהודים לפני הטבח בלובני. הוא צילם 29 תמונות צבעוניות אך לא העביר אותן ליחידה שלו אלא שמר אותן. הוא נפצע בקיץ 1942 ובילה מספר שבועות בבית חולים.
במהלך חורף 1942/1943 היה הלה צלם מלחמה עם קורפוס אפריקה של ארווין רומל, אך נשלח למערב אירופה כעבור מספר חודשים כדי לשרת עם PK 698 בבלגיה ובצפון צרפת. שם צילם תמונות של החומה האטלנטית. במהלך הקרב לאחר הפלישה לנורמנדי מת הלה ב-10 ביוני 1944 בכפר לה ביז'וד בצפון-מערב קן בנסיבות לא ברורות.
תצלומיו
לאחר המלחמה החרימו כוחות אמריקאים משאיות עם חומר מיחידות תעמולה הגרמניות (Propagandakompanien). בשנת 1962 העבירו האמריקנים את החומר לארכיון הפדרלי הגרמני בקובלנץ, יחד עם מספר סרטים של הלה. הסרטים שהלה שמר נמכרו על ידי אלמנתו לעיתונאי הברלינאי הנס גאורג שולץ. בשנת 1961 עשתה התביעה בפרנקפורט שימוש בעותקים בשחור לבן של תמונות אלה לקראת משפטיהם של פושעי מלחמה נאצים, אך תמונות אלה נעלמו בארכיון מאוחר יותר. תצלומי הצבע המקוריים הופיעו שוב בשנת 2000, כאשר אלמנתו של שולץ מכרה אותם למכון למחקר חברתי בהמבורג, שהשתמש בהם לשם השלמת אוסף הצילומים שלו לתערוכת פשעי המלחמה של הוורמאכט.
ג'ורג' תאודור ברטון
ג'ורג' תאודור ברטון, באנגלית: George Théodore Berthon (3 במאי 1806 - 18 בינואר 1892) היה צייר דיוקנאות קנדי יליד צרפת.
ביוגרפיה
אביו של ברטון, רנה תאודור ברטון, היה צייר חצר של נפוליאון הראשון, וככל הנראה אימן את בנו באמנות. כמו כן, הידע שלו באמנות בפריז היה משמעותי: אביו היה תלמידו של ז'אק לואי דוד. כבוגר, הוא חי באנגליה במשך מספר שנים בביתו של סר רוברט פיל כדי ללמד את בנותיו של פיל רישום וצרפתית. התיעוד הראשון שניתן לאימות על הגירתו לקנדה הוא פרסום עבור שירותי הפורטרט שלו בעיתון טורונטו ב-1845.
ברטון היה בולט בהיסטוריה של קנדה בזכות יצירתו של דיוקנאות רשמיים המאופיינים בתחושת ריאליזם. הוא התמקד בהגדרת התכונות והדמויות של נושאיו ללא אידיאליזציה. הרכב הדיוקנאות שלו נשאר פשוט עם רקע כהה. עבודתו חשובה הן כתיעוד היסטורי והן כדוגמה לסגנון הדיוקן הקנדי באותה תקופה.
הוא היה מועמד כחבר מייסד של האקדמיה המלכותית הקנדית לאמנויות אך לא הצליח להתקבל. הוא נבחר כחבר בחיים של אגודת האמנים של אונטריו ב-1891.
הוא מת מזיהום בסימפונות, בביתו בטורונטו, בשנת 1892.
נצרתן זיתני
נִצְרְתָן זֵיתָנִי או נצרתן טיטאני (שם מדעי: Balistoides viridescens) הוא דג ימי ממשפחת הנצרניים החי במימי האזור האינדו פסיפי (אך לא בהוואי) עד לעומק של 50 מטר. מין זה השני בגודלו במשפחתו לאחר המין Pseudobalistes naufragium, ממערב האוקיינוס השקט שמגיע לאורך של 1 מטר.
מאפיינים
הנצרתן הוא דג צבעוני בעל גוני ירוק, אפור, כחול בהיר, צהוב, ורוד, חום כהה ולבן. הוא מגיע לאורך של 75 ס"מ בממוצע והוא בעל ראש גדול משולש עם שפתיים מחודדות גדולות ושיניים חזקות הבולטות החוצה מפיו. העיניים קטנות ומצויות בחלק העליון של הגולגולת והסנפירים קטנים, ללא סנפיר גבי אך עם סנפירי שת גבוהים וזקורים וזנב רחב וחזק. אלה נותנים לו כוח להתפרץ במהירות קדימה, מה שמסייע לו להתנגח בטורפים ודגים יריבים.
זהו דג יחידאי המשוטט לאורך השוניות, ושולף בעזרת חרטומו יצורים קשיחים כמו קיפודי ים, רכיכות שונות, סרטנים, תולעים ואלמוגים. הוא קורע את הטרף לחתיכות עם לסתותיו הגדולות. צורת אכילתו מפוזרת מה שגורם לדגים רבים לאכול מהשיריים שלו, אם כי הוא טריטוריאלי ויתקוף דגים מסיגי גבול. תצפית מאיים בים סוף הראתה נצרתן זיתני המזנק היישר מהמים כדי לתפוס סרטנים בין בריכות גאות ומזנק חזרה למים. דבר זה היה ידוע עד כה רק מדגי מים מתוקים.
דג זה מאיים גם על אנשים, ובהם צוללים שמתקרבים לשטחו יותר מדי. בדרך כלל מדובר בזכר טריטוריאלי או בנקבה מקננת שמנסה להרחיק טורפים. הוא יכול לרדוף אחרי הפולש כמה מטרים ולתקוף כשהוא מתגלגל לצד. נשיכתו יכולה לגרום לפצעים חמורים, אך לא למוות.
תלמוד עשר הספירות
תלמוד עשר הספירות הוא ספר קבלה של הרב יהודה לייב הלוי אשלג, "בעל הסולם", על כתבי האר"י ובו מבוארים בהרחבה עניינים בחכמת הקבלה בסדר לימוד מובנה. הספר יצא לאור החל בשנת תרצ"ו (1935–1936) והוא הרחבה של ביאורו הקודם של הרב אשלג על ספר עץ החיים, הניקרא בשם "פנים מאירות" ו"פנים מסבירות".
מבנה הספר
הספר נסוב סביב קטעים מספריו של האר"י. בכל פרק מובאים דברי האר"י בלשונם ועליהם שני פרושים: בנוסף, מובאים בסיום כל חלק בספר שאלות ותשובות על החומר הנילמד:
ההקדמה
בתחילת ההקדמה לספר כותב הרב אשלג על מטרתו בכתיבת ההקדמה:. בהקדמה זו מאריך הרב אשלג בביאור הצורך והחובה ללמוד קבלה.
בסיום ההקדמה, הרב אשלג מדריך את הקורא לסדר הלימוד הנכון:
הדרכה זו, יחד עם הסידור ההדרגתי של החומר ושאלות החזרה המפורטות, מצביעים על ניסיונו של המחבר להעניק לספר מבנה דידקטי המאפשר לימוד שיטתי ומסודר של חוכמת הקבלה.
יחסי סין–סן מרינו
יחסי סין–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה העממית של סין לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים ב-8 במאי 1971 אך שיתופי פעולה לא היו בין שתי המדינות עד שנת 2011.
בין הרפובליקה העממית של סין לבין סן מרינו נחתם הסכם בנוגע לחילופי מידע בנוגע למיסים ומניעת כפל מס, ההסכם העניק דחיפה לשיתוף הפעולה בין שתי המדינות בתחום המיסוי. שתי המדינות מקיימות מדי פעם תיאום הצבעות בפורומים בינלאומיים, וסן מרינו תמכה במועמדים סינים למספר תפקידים בארגונים בינלאומיים.
ב-27 באוקטובר באותה השנה ביקר שר החוץ הסיני וונג יי בסן מרינו. הוא נפגש עם קפטני המחוז וקיים שיחות עם שרת החוץ הסן מרינזית פסקואלה ולנטיני.
ולדיסלב קלמבובסקי
ולדיסלב נפוליונוביץ' (ולדימיר ניקולייביץ') קלמבובסקי (28 ביוני 1860 - 19 ביולי 1921) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על ארמיות במלחמת העולם הראשונה, ושימש לתקופה קצרה גם כראש המטה הכללי של הצבא.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, נכללה הדיוויזיה של קלמבובסקי במסגרת הקורפוס ה-10 אשר היה חלק מהארמייה השלישית. הוא לחם עם הדיוויזיה בקרב גליציה. ב-19 באוגוסט הוא מונה למפקד הקורפוס ה-16. ב-17 בספטמבר 1915 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-13 בדצמבר של אותה שנה הוא מונה לראש מטה החזית הדרום-מערבית תחת אלכסיי ברוסילוב. הוא השתתף עם החזית במתקפת ברוסילוב המוצלחת. בהמלצתו של ברוסילוב, ב-6 בדצמבר 1915 הוא מונה למפקד הארמייה החמישית, אולם כעבור חודש ויתר על התפקיד בשל מחלה. ב-25 באוקטובר 1916 הוא מונה למפקד הארמייה ה-11, וב-20 בדצמבר מונה לעוזר הרמטכ"ל. ב-11 במרץ 1917 מינה אותו אלכסנדר קרנסקי כראש המטה הכללי של הצבא. הוא ויתר על התפקיד ב-5 באפריל ומונה למפקד החזית הצפונית. החזית השתתפה תחת פיקודו במתקפת קרנסקי, אולם בפועל, פחות מחצי מהכוח הלוחם שלה השתתף בלחימה. השאר פשוט סירבו לתקוף. הייתה זו אחת הסיבות לכישלון המתקפה. ב-28 באוגוסט, בעיצומה פרשת קורנילוב, הוא הודח מהפיקוד על החזית, והוצע לו לחזור להיות מפקד הצבא במקום לאוור קורנילוב, אולם הוא דחה את ההצעה ופרש מהצבא.
ב-1918 הוא נעצר בידי המפלגה הבולשביקית, אולם שוחרר לאחר שהסכים להתגייס לצבא האדום. הוא לא מילא תפקידים צבאיים בצבא האדום, אלא שימש כיו"ר הוועדה הצבאית-היסטורית בלבד. ב-1920, במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, הוא נעצר בשל מוצאו הפולני ונכלא בבוטירקה. ב-1921 הוא פתח בשביתת רעב, אלא שאיש לא גילה התעניינות במצבו והוא מת מרעב כעבור שבועיים ב-19 ביולי של אותה שנה והוא בן 61.
אושבה
אושבה (בגאורגית: უშბა) הוא הר דו ראשי ואחד הפסגות הבולטות של הרי הקווקז. ממוקם בסוואנתי שבנפת מסטיה גאורגיה, מערבית לאלברוס, ודרומית לרפובליקת קברדינו-בלקריה, שבדרום רוסיה.
למרות שאינו מדורג בין עשרת ההרים הגבוהים של הרי הקווקז, הוא ידוע כ"מטרהורן של הקווקז", בשל ציוריותו, הפסגה המשוננת, והדמיון למטרהורן שבהרי האלפים.
רוב התושבים הם סוואנים, המתגוררים למרגלות ההר. אושבה הוא הר בעל היסטוריה רבת שנים, עם הרבה אפיזודות הרואיות ודרמטיות. גובה הפסגה הצפונית 4,690 מטר, והדרומית גובהה 4,710 מטר (15,453 רגל). ההר בנוי מגרניט.
יש שתי דרכים להגיע להר. האחת לעבור מרוסיה דרך הגבול רוסיה-גאורגיה. הדרך אמנם קיימת אבל המעבר דרכה אינו חוקי. הדרך השנייה, הקשה יותר, דרך גאורגיה.
מקור השם
מקור שמו של ההר לא ברור בדיוק. פירושים שונים כוללים: "הדרך לשום מקום", "המקום של המכשפות סבאת'". ישנו גם הסבר שמבסס את ההסבר על השפה הסוואנית, מחלקים את המילה לשתיים ("אוש" - נורא ו"בה" - הר) ומקבלים "ההר הנורא".
מטפסי הרים
אושבה ידוע גם על ידי מטפסי הרים כאחד ההרים הקשים לטיפוס מבין הרי הקווקז, בעל מדרונות תלולים וכמויות מים לא יציבות במהלך השנה. האדם הראשון שידוע כי טיפס לפיסגה הצפונית היה ג'ון גרפורד קוקלין בשנת 1888. הקבוצה הראשונה שידוע כי טיפסה לפיסגה הדרומית הייתה קבוצה שכללה 4 מטפסים גרמני, שווצרי ואוסטרלי, תחת פיקודו של ריקמר בשנת 1903.
אידולון מצוי
אידולון מצוי או עטלף הקש (שם מדעי: Eidolon helvum) הוא מין של עטלף פירות גדול החי ביערות גשם באפריקה וכנראה הנפוץ שבעטלפים הגדולים של אפריקה.
עטלף זה בעל בטן זהובה. הכנפיים שחורות וענקיות ומחודדות בקצה ויש להם זנב קצר ושחור. אורכם 14–23 סנטימטרים ומשקלם 230–340 גרם. מוטת כנפיהם גדולה ביותר לעטלף ומגיעה עד 76 סנטימטרים. הזכרים גדולים מהנקבות וגם כתומים יותר בצבעם לעומת הנקבות הצהובות. הפנים מזכירים מעט שועל והלחיים גדולות ויכולות לאחסן מזון רב.
אקולוגיה
אלה עטלפים חברתיים מאוד והם עפים יחדיו בלהקות עצומות של מעל ל-100,000 פרטים. הם נפוצים ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה ובכמה אזורים בחצי האי ערב. העטלפים הם פעילי לילה והם מחפשים ביערות ובסוואנות עצים מכילי פרחים ופירות וגם עלים וקליפות, אותם הם אוכלים. בשבי הם ניזונים בעיקר מתפוחים, תפוזים, בננות, אגסים ומלונים וכן ממנגו.
בפארק הלאומי קסנקה שביערות הגשם של זמביה, מגיעים למעלה ממיליון עטלפים כאלה כל שנה באוקטובר-נובמבר לאכול פירות שונים. זוהי אחת ההתאספויות הגדולות ביותר של עטלף והיא כוללת למעלה מ-8 מיליון פרטים. עטלפים אלה חיים בלהקות עצומות, מתרבים שם וישנים על אותם ענפים ולעיתים משקלם רב כל כך שהעצים קורסים והעטלפים שישבו עליו (הפוכים) עלולים להיפצע קשה ואף למות. העטלפים נחים במשך היום על העצים ויוצאים בשעות בין הערבים, להקה להקה לדרכה. הם מושכים אליהם טורפים רבים. העטלפים ניצודים באוויר על ידי עיט לוחם, עיטם קולני, עיט חורש, עיט אפריקני, נץ עטלפים, דיה, נשר וגם בז אפריקני (Falco cuvierii) ואילו על הקרקע עטלף שנפל ייטרף על ידי נמר, כוח הנילוס או תנין היאור שנמצא באזור.