cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בג"ץ גורן נגד הום סנטר
דעת מיעוט
לעומת זאת הנשיא אדלר, שלדעתו הצטרף נציג העובדים שילון, אי-תשלום שכר שווה לעובדת ולעובד מהווה הפליה בתנאי העבודה והפרה של הוראת סעיף 2 לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה. בהקשר זה ציין הנשיא אדלר כי בערעורים לפי שני החוקים נדרשת העובדת בשלב הראשון להצביע על פערי השכר וחוסר השוויון בינה לבין עובד אחר, ואז בשלב השני עובר הנטל למעביד להוכיח כי פעל כדין. לשיטת הנשיא אדלר מעביד שנתבע בתביעה לפי חוק שכר שווה לעובדת ולעובד והוכיח את קיומן של נסיבות המצדיקות פערים בשכר בהתאם לסעיף 6(א) לחוק הוכיח ממילא, כי פערי השכר אינם מחמת מינה של העובדת, כנדרש בהתאם לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה. אולם, כך המשיך וקבע הנשיא אדלר, ככל שלא עלה בידי המעביד להצביע על נסיבות המצדיקות את פערי השכר בהתאם לסעיף 6(א) לחוק שכר שווה, הרי ממילא נותרת המסקנה כי מדובר בפערי שכר הנעוצים במינה של העובדת.
העתירה לבג"ץ
במרץ 2011 הגישה אורית גורן ושדולת הנשים בישראל עתירה לבג"ץ לגבי חלק מפסק הדין שניתן בבית הדין הארצי לעבודה, בדרישה לזכות את העובדת גם בפיצויים ללא הוכחת נזק מכוח חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, העתירה הוגשה לאחר שיהוי של שבע שנים.
טענת העותרות אורית גורן ושדולת הנשים בישראל
הפרת זכות חוק שווה לעובד ולעובדת מזכה בפיצויים ללא הוכחת נזק מכוח חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה.
הדיון בבג"צ
בג"ץ קיבל העתירה כנגד פסק דינו של בית הדין הארצי לעבודה, וקבע שיש להכריע בעתירה על אף השיהוי בהגשתה, כי ישנה חשיבות רבה להכרעה זאת ועשויות להיות לה השלכות בלתי מבוטלות על היקף זכויותיהם וחובותיהם של עובדים ומעבידים במשק. במסגרת פסק הדין, נדרש בית המשפט העליון לבחון את פסק הדין של בית הדין הארצי לעבודה ולהכריע ב:
בעקבות פסק הדין
פסק הדין של אורית גורן ומאבקה להשוות שכרה לגברים, פרץ דלת לנשים עובדות רבות שתוכלנה לעמוד על זכותן לשוויון בשכר. בעקבות פסק הדין הנ"ל נפסקו מספר פסקי דין נוספים:
Give Peace a Chance
Give Peace a Chance ("תנו צ'אנס (סיכוי) לשלום") הוא פזמון שכתב ג'ון לנון ושהיה חלק ממסע התעמולה לשלום שערכו לנון ורעייתו, יוקו אונו בשנת 1969. השיר הוקלט ב-1 ביוני בחדר מלון במונטריאול, יחד עם חבריהם של בני הזוג ויצא על גבי תקליטון ב-4 ביולי, כאשר לנון היה עדיין חבר בלהקת הביטלס. ג'ון לנון כיבד את ההסכם שהיה לו מראשית ימי הביטלס עם פול מקרטני והקרדיט לכתיבת השיר ניתן ל"לנון-מקרטני". מאידך, חברי הביטלס התנגדו שהתקליטון יופק כתקליטון ביטלס ולכן נרשם שמבצעי השיר הם "Plastic Ono Band".
כתיבת והקלטת השיר
ג'ון לנון כתב את השיר לאחר שהחל מנישואיו ליוקו אונו במרץ 1969 בילו השניים במסיבות עיתונאים בלתי פוסקות במסגרת שביתות מיטה שערכו באמסטרדם, וינה ומונטריאול. לנון ביקש לחדד את המסר לפיו יוקו והוא אינם מטיפים לא לסוציאליזם ולא לקומוניזם ולא לשום "-איזם" אלא כל שהם דורשים הוא שמנהיגי העולם ייתנו סיכוי לפתרון סכסוכים בדרכי שלום, שייתנו צ'אנס לשלום.
החל מ-26 במאי שהו בני הזוג לנון בחדר מספר 1742 במלון "המלכה אליזבת" במונטריאול. ב-1 ביוני הקליטו את השיר. בהקלטה השתתפו חברים רבים של בני הזוג ואישים בעלי מעמד סמלי כ"נביא ה-LSD", טימותי לירי, המשורר אלן גינסברג, הרב אברהם פיינברג, שדרן הרדיו Murray the K, דיק גרגורי, זמרי מנזר הארי קרישנה ואחרים, חלקם מוזכרים בשמם במילות השיר. השיר הוקלט במקביל על ידי רשות השידור הקנדית CBC.
מילות השיר המקוריות כללו את המילה Masturbation (אוננות), אך ג'ון לנון לא רצה שהשיר ייפסל לשידור על ידי הצנזורה ולכן במילות השיר שהודפסו נכתב במקום זאת Mastication (לעיסה).
בישראל
סמוך ליציאתו הוקלט השיר על ידי סופרגרופ של מבצעים ישראליים ובהם אריק איינשטיין, שלום חנוך, אורי זוהר, יוסי בנאי, ישראל גוריון, אבי טולדנו, דן בן אמוץ, גבי ברלין, אילן ואילנית, הצ'רצ'ילים, שלישיית התאומים, רבקה מיכאלי, ציפי שביט, שלמה וישינסקי, הגשש החיוור, גילה אלמגור, יעל אביב וחנה אהרוני. השם שניתן להרכב החד-פעמי היה "מקהלת כולם".
בשנות השבעים והשמונים שודר השיר מדי יום בתחנת הרדיו קול השלום, לאחר דקת הדומיה לזכר קרבנות האלימות בעולם.
ב-5 באוקטובר 1995 נשא יצחק רבין נאום בכנסת ובו אמר "ממשלת ישראל החליטה לתת צ'אנס לשלום". הוא הזכיר את מילות השיר גם בפתח נאומו האחרון בעצרת ב-4 בנובמבר.
בהופעת פול מקרטני בתל אביב שר פול מקרטני את השיר כמחווה לג'ון לנון.
חברת הים הדרומי
אף שהחברה לא הפיקה רווחים של ממש מהמונופול, שווי מניות החברה גדל דרמטית, עד שהגיעה לשיא ב-1720, אז קרסה באחת למעט מעל שווי ההנפקה שלה. הבועה הכלכלית שנוצרה והרסה אלפי משקיעים, נודעה מאז בתור בועת הים הדרומי.
The Bubble Act 1720 (6 Geo. 1c. 18), שאסר על היציגה של חברה ציבורית מבלי לקבל צ'רטר מלכותי, קודם על-ידי חברת הים הדרומי עצמה לפני קריסתה.
משקיעים רבים ברחבי בריטניה נהרסו בשל התפוצצות הבועה, וכתוצאה מכך, נפגעה הכלכלה הבריטית בכללותה. מייסדי התרמית היו מעורבים במסחר בחברה, והשתמשו במידע פנים שלהם על-מנת להפיק רווחים ע"ח השינויים הצפויים בחוב הלאומי בעקבות פעילות החברה. המעורבים בדבר אף העבירו שוחד רב לפוליטקיאים על-מנת שיתמכו בחוקים שנדרשו בשביל לבצע את התרמית. במסגרת התרמית, כספי החברה שימשו על-מנת להשפיע על ערכי מניותיה שלה, ורוכשי מניות קיבלו מינוף לרכישת מניות נוספות, על-ידי הלוואות שהבטוחה להן הייתה המניות עצמן. אף שהציפיות מהרווחים מהמסחר עם דרום אמריקה עודדו את הציבור הרחב להשקיע במניות, המחירים הבועתיים עקפו במאד מאוד את השווי האפשרי של סחר בעבדים.
ועדת החקירה הפרלמנטרית שהוקמה בעקבות הבועה מצאה מספר פוליטיקאים אשמים, ורווחים רבים חולטו (אם כי רבים מאלה שעשו את הרווחים היו השאירים ונותרו כאלה גם לאחר החילוט). בסופו של דבר, החברה הוקמה מחדש ופעלה לאורך כמאה שנים לאחר הבועה.
משל העבד שלא מחל
משל העבד שלא מחל (הידוע גם כ"משל העבד כפוי הטובה", או "משל העבד חסר הרחמים", או "משל העבד הרע" אין לבלבל אותו עם משל שני בעלי החוב) הוא אחד ממשלי ישו המופיע בבשורה על פי מתי. לדברי ישו במתי י"ח 35-21 חיוני לסלוח לאחרים כפי שאנחנו נסלחים על ידי אלוהים, כמודגם בדוגמה השלילית של העבד שלא סלח.
סיפור המשל
המשל בא כתשובה לשאלתו של שמעון כיפא (פטרוס) בנושא המחילה
סליחה ומחילה
שמעון פטרוס (כיפא) שאל את ישו כמה פעמים עליו לסלוח לאחיו אם חטא כנגדו, שבע פעמים? ותשובות ישו הייתה לא שבע פעמים, אלא שבעים ושבע (מעשית - תמיד!). וכדוגמה לכך מביא ישו את משל העבד שלא מחל. המלך מייצג כאן את אלוהים. והעבדים את בני האדם, המאמינים. אלוהים מרחם ומוכן לסלוח לכל אדם המבקש זאת ממנו. ברור שחטאם של בני האדם כלפי אלוהים כבדים ורבים ביחס לחטאם של בני אדם אחד כלפי השני. באותה העת הוא מצפה מבני האדם שיסלחו זה לזה גם כן. ומי שאינו מוכן לסלוח ישלם על כך עד שיכופר חטאו שלו כלפי שמים. סיפור ההתרחשות לפני שסופר המשל עצמו מזכיר את דברי ישו לגבי מחילה וסליחה, כמסופר בבשורת לוקאס י"ז 4-3: " 3  הִשָּׁמְרוּ לְנַפְשׁוֹתֵיכֶם כִּי־יֶחֱטָא לְךָ אָחִיךָ הוֹכַח לוֹ וְאִם־יִנָּחֵם מְחֹל לוֹ׃  4  וְכִי־יֶחֱטָא לְךָ שֶׁבַע פְּעָמִים בַּיּוֹם וְשָׁב אֵלֶיךָ שֶׁבַע פְּעָמִים בַּיּוֹם וְאָמַר נִחָמְתִּי וּמָחַלְתָּ לּוֹ׃"
כיכר
הכיכר במשל זה היה שווה ערך לכ-6,000 דינרים, כך שהחוב של העבד שלא מחל גדול פי 600,000 פעם מזה של חברו העבד. באופן משמעותי יותר, המספר 10,000 ( רבבה) נחשבה לספרה היוונית הגבוהה ביותר, והכיכר נחשבה ליחידת המטבע הגדולה ביותר, כך ש 10,000 כיכרות מדגימות היטב את גודל החוב (לשם השוואה, המס השנתי של מחוזות יהודה, שומרון וחבל אדום במשולב באותה תקופה, עמד סביב 600 כיכרות בלבד, ודינר אחד היה שווה ערך לשכר עבודה של יום אחד, כך ש 10,000 כיכרות היו שווים לשכר עבודה של 200,000 שנים. נראה שמדובר בתרחיש המתרחש בחצר מלוכה במדינה אחרת, אשר בה יכול היה עבד (רם מעלה) להגיע לדרגת מושל מחוז.
לפי החוקה הרומית
לפי החוקה הרומית שנהגה בתקופת ישו ברחבי האימפריה הרומית בעולם הקדום של אז, (חוקה המכונה "חוקי שנים עשר הטבלאות"), קיים מערך מפורט של חוקים, שבין השאר מתייחסים לבעלי חוב והחזרי חובות. חוקים אלה מראים מידה רבה של דמיון לתרחיש במשל הנוכחי. בית משפט רשאי לכבול את החייב אשר אינו יכול לשלם, בכבלים בכוח, תוך כפיית הסדרי תשלום. אם הוא או בני משפחתו, היו מסוגלים לסלק את החוב, הוא היה יכול להשתחרר מהכלא. ואילו אם לא היה אפשרי לשלם את החוב, ניתן היה למכור אותו לכיסוי חובו, כעבד בשוק העבדים.
תיאורים אמנותיים
היו תיאורים רבים של המשל הזה באמנות, כולל:
יום טוב דאנון
הרב יום טוב דאנון ( איזמיר תק"א, 1741 - ה'תקפ"ג, 1823 ירושלים), מגדולי חכמי איזמיר בתחילת המאה ה-19, והראשון לציון בירושלים.
ביוגרפיה
רבי יום טוב דאנון נולד באיזמיר בשנת תק"א, לאביו הרב ברכה דאנון. בהיותו בעל קול ערב ומשכיל נקרא לשמש כשליח צבור בקהילת "מחזיקי תורה" (שונצינו) בעירו. על הצטיינותו כחזן אנו קוראים מתוך השבחים שכתב עליו רבי חיים פאלאג׳י, רבה של אזמיר: היה מחשובי הדיינים באזמיר ובאחרית ימיו עלה לירושלים. בשנת תקפ"א (אוקטובר, 1820) לאחר פטירתו של הראשון לציון הרב רפאל יוסף חזן, נתמנה לתפקיד זה בו שימש עד לפטירתו. רבי יום טוב דאנון נפטר ב-ח' באב תקפ"ג, (1823) ונקבר בבית הקברות הר הזיתים בירושלים.
הרב דאנון חיבר את הספר "כבוד יום טוב" - בו חידושים ושו"ת על הרמב"ם. את תשובותיו היה רגיל לסיים בחתימה "אחיו הקטן המצפה לינון, יום טוב דאנון". שאר חיבוריו וכתבי יד רבים אבדו בשריפה באיזמיר.
בנו, הרב ברכה דאנון, מחבר הספר "בד קדש", נקבר בירושלים. נכדו הרב יהודה דאנון הדפיס את ספרו "כבוד יום טוב", בסלוניקי תר"ו, (1846), שנדפס יחד עם הספר "בד קדש".
נמצאה הסכמתו משנת ה'תקע"ד (1814) יחד עם רבני ירושלים בעניין תעשיית הגבינות.
בני התקופה מזכירים שנפלה מחלוקת בינו לבין הרב אליעזר חזן בנו של הראשון לציון הקודם ומסיבה לא ברורה לא יכלו להשלים ולהתפשר ביניהם ונפטרו שניהם באותו יום.
נחש ים צבי
נחש ים צבי (שם מדעי: Emydocephalus) הוא סוג של נחשים ממשפחת הפתניים החיים ברחבי הימים הטרופיים של האזור האינדו-פסיפי. בניגוד לרוב בני המשפחה הם אינם ארסיים וחסרי שיניים כלל ובמקום זה יש להם מקור קרני כמו של צבי ים. המקור עוזר להם לגרד ביצי דגים מהסלעים בים.
תפוצתם העיקרית היא בימים הטרופיים של דרום-מזרח אסיה וצפון אוסטרליה. הם מצויים כמעט כל חייהם מתחת למים וגם משריצים צאצאים חיים בים.
פתוש
פתוש או פאתוש (בערבית: فتوش‎) הוא סלט מהמטבח המזרח-תיכוני, העשוי מפיסות פיתה מטוגנת, בשילוב עם ירקות כגון צנונית, מלפפון או עגבנייה, ולעיתים גם חסה או פטרוזיליה.
מטרתו של הסלט – לעשות שימוש חוזר ולנצל פיתה שהתייבשה. מקורו של הסלט במטבח הלבנוני והוא הפך נפוץ מאוד בישראל.
ליסה ג'רדין
ליסה ג'רדין (באנגלית: Lisa Jardine) לבית משפחת ברנווסקי (Bronowski) (12 באפריל 1944 - 25 באוקטובר 2015) הייתה היסטוריונית וסופרת בריטית יהודייה הידועה בשל מחקרה על המדע והאומנות של תקופת הרנסאנס ותחילת אירופה המודרנית.
ג'רדין הייתה מייסדת ויושבת הראש של המרכז לעריכת חיים ומכתבים (The Center for Editing Lives and Letters) באוניברסיטת קווין מרי בלונדון.
חיים אישיים והשכלה
ליסה ג'רדין נולדה באוקספורד כבת בכורה להורים שהיו בנים של מהגרים יהודים מלטביה ופולין. אביה היה יעקב ברונובסקי – מתמטיקאי מפורסם בעל תוכנית טלוויזיה פופולרית. אמה ריטה קובלנטס הייתה ציירת ופסלת. על פי עדותה, כשהייתה ילדה, אביה טיפח את יכולות החשיבה שלה באמצעות משחקי שחמט ותרגילי מתמטיקה. כשהייתה בת 11 קיבלה מלגה לבית הספר התיכוני צ'נטלאם לבנות. כשהייתה בת 15 עברה משפחתה ללונדון והיא נשארה בצ'נטלאם כתלמידת פנימייה. לאחר שסיימה את לימודיה בצ'נטלאם ניסתה להתקבל לניוטון קייברידג'. היא כשלה בפעם הראשונה, אך בפעם השנייה הצליחה להתקבל. את התואר הראשון החלה במתמטיקה אך עברה לספרות אנגלית. את תוארה השני בספרות אנגלית, היא עשתה באוניברסיטת אסקס וסיימה בהצטיינות. במהלך לימודיה העבירה שלוש שנים במחקר במכון ורבורג. את הדוקטורט שלה היא כתבה בקיימברידג' על הפילוסוף האנגלי מהמאה ה-16 פרנסיס בייקון. ב-1969, היא נישאה לניקולס ג'רדין. היא סיפרה כי אימצה את שם משפחתו כדי לא להרגיש שהיא עומדת בצילו של אביה שהיה מתמטיקאי מפורסם. ב-1979 השניים התגרשו, וליסה ג'רדין שמרה את שם משפחתו. לשניים יש שני ילדים. ב-1982 נישאה לג'ון הראה, לשניים יש ילד משותף.
קריירה ומחקר
ליסה ג'רדין לימדה בקיימברידג', באוניברסיטת קווין מרי בלונדון ובאוניברסיטת הקולג' של לונדון. היא אף חקרה ולימדה לתקופות בארצות הברית באוניברסיטת קורנל, אוניברסיטת פרינסטון ואוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
הארמייה השנייה (ארצות הברית)
היסטוריה
הארמייה השנייה הוקמה לראשונה במהלך מלחמת העולם הראשונה ב-10 באוקטובר 1918, כך שהיא הארמייה השנייה בוותיקותה בצבא ארצות הברית, לאחר הארמייה הראשונה (שהוקמה באוגוסט של אותה שנה). ג'ון פרשינג מינה את לוטננט גנרל רוברט בולארד למפקד הארמייה, שהחזיקה במגזר לורן. בתחילת נובמבר נתן פרשינג פקודה לבולארד להתחיל לנוע לכיוון מץ, ועוד לפני שנחתמה שביתת הנשק ב-11 בנובמבר הספיקה הארמייה להתקדם כ-25 ק"מ על אדמת צרפת (הישג שנחשב למשמעותי בחזית המערבית). במהלך המלחמה עוטרו 102 מחיילי הארמייה בצלב השירות המצוין. לאחר שביתת הנשק, נותרה הארמייה ככוח כיבוש בבלגיה ולוקסמבורג. הארמייה פורקה וחייליה הוחזרו לארצות הברית רק ב-15 באפריל 1919.
הארמייה הוקמה מחדש באוקטובר 1933, המטה שלה היה בשיקגו, ועליה פיקד פרנק פרקר. בין 1940-1943, הייתה הארמייה תחת פיקודו של בן ליר, ולחמה במסגרת תימרוני לואיזיאנה כנגד הארמייה השלישית של וולטר קרוגר. בדצמבר 1940 עבר מטה הארמייה לממפיס, והוא יועדה בעיקר להכשרת הכוחות הלוחמים שיועדו להשתתף במלחמת העולם השנייה. למרות שלא לקחה חלק בפועל בקרבות, הרי שהיא כללה במהלך המלחמה כ-55 דיוויזיות, אשר כללו כמעט מיליון חיילים. עד 1946 פיקד עליה לויד פרדנדאל. לאחר המלחמה המשיכה הארמייה לפעול והיא הקיפה שבע מדינות: דלאוור, קנטקי, מרילנד, אוהיו, פנסילבניה, וירג'יניה ווירג'יניה המערבית. הארמייה השנייה הייתה בכוננות לצאת לקרב לכל אורך המלחמה הקרה. הארמייה מוזגה עם הארמייה הראשונה בשנת 1966, והוקמה מחדש בשנת 1983. היא פורקה פעם נוספת בשנת 1995, והוקמה מחדש בשנת 2014 כחלק מפיקוד הסייבר של צבא ארצות הברית. על פי מרכז ההיסטוריה הצבאית של צבא ארצות הברית, הארמייה בגלגולה האחרון היא היורשת הרשמית של המורשת והכיבודים של הארמייה השנייה מימי מלחמת העולם הראשונה, למרות שבפועל הארמייה התרכזה בלוחמת סייבר, ללא כוח אדם משלה ובהיעדר הוראה מפורשת משר ההגנה אינה לוקחת חלק בשום פעולה קרבית. באפריל 2017 פורקה הארמייה.
מטה הארמייה בשנות פעילותה האחרונות היה ממוקם בפורט גורדון, שבעיר אוגוסטה במדינת ג'ורג'יה.
ליסה ג'רדין
קריירה ומחקר
שימשה כנאמנה של מוזיאון ויקטוריה ואלברט במשך שמונה שנים. במשך חמש שנים הייתה חלק מהמועצה לנכסים מלכותיים והייתה נשיאה של החברה ההורולוגית העתיקה.
הארמייה השנייה (ארצות הברית)
מפקדים
רשימת מפקדי הארמייה לאורך השנים:
ליסה ג'רדין
קריירה ומחקר
היוותה פטרונית של ארגון הרשומות והארכיונים (Archives and Records Association) ושל פרס אורנג' (Orange Prize).
בדצמבר 2001 היא מונתה למנהלת של הארכיון הלאומי הבריטי.
פרסים
ג'רדין קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד בספרות אנגלית מאוניברסיטת סנט אנדרוז, אוניברסיטת שפילד אלהם (Sheffield Hallam University) והאוניברסיטה הפתוחה.
הייתה חברת כבוד בקינג קולג'.
היא קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד במדעים מאוניברסיטת אברדין.
ב-2009 היא זכתה זכתה ב על ספרה "Going Dutch". ב-2012 קיבלה את מדליית הנשיא הבריטית. באותה שנה גם נהייתה חברת כבוד באגודת המדע הבריטית.
ב־2014 זכתה בפרס פרנסיס בייקון לספרות, פילוסופיה וטכנולוגיה.
מותה
ב-25 באוקטובר 2015 הלכה ליסה ג'רדין לעולמה לאחר מאבק במחלת הסרטן.
ילנה טמניקובה
ילנה טמניקובה (ברוסית: Елена Темникова; נולדה ב-18 באפריל 1985) היא זמרת, ושחקנית רוסייה. טמניקובה החלה את הקריירה שלה בלהקת Serebro, אשר מוכרת הלהקה בזכות השתתפות הלהקה בתחרות האירוויזיון עם השיר "Song #1" והגיעו למקום השלישי בשנת 2007. בשנת 2016, טמניקובה פרשה מהלהקה לטובת קריירת סולו.
ראשית חייה והשכלה
טמניקובה נולדה בעיר קורגן, מחוז קורגן שברוסיה. אביה, ולדימיר ויקטורוביץ, עבד כנהג ואופה במאפייה משפחתית בה גם אמהּ עבדה. מגיל צעיר החלה 4 לנגן בכינור, ולהשתתף בתחרויות מוזיקה שונות, למדה בבית ספר למוזיקה אך לא סיימה אותו, במקום זה הגיעה לסטודיו הקולני של ולרי צ'יגינטסבה. זמן קצר לאחר שסיימה את בית הספר התיכון, היא עברה עם הוריה ועם אחותה הגדולה נטליה לעיר אומסק. בדצמבר 2002, זכתה בתחרויות האזוריות, היא נסעה למוסקבה לתחרות "קול-רוסיה", שנערכה בקתדרלת ישו המושיע, שם זכתה במקום ראשון.
2003–2005: תחילת דרכה
טמניקובה החלה את קריירה המוזיקה שלה בשנת 2003, כאשר הגיע למקום השלישי בעונה השנייה של התוכנית מפעל הכוכבים, במהלך התוכנית הוציאה מספר סינגלים: "Дальше всех" ו-"Тайна". לאחר סיום הפרויקט החלה לעבוד עם מקסים פדייב.
2006–2014: פריצה בלהקת Serebro
בשנת 2006, החליט מקסים פדייב להקים להקת נשים ולצרף את טמניקובה ולקרוא להן "Serebro" ובה כללו שתי בנות נוספות מרינה ליזורקינה ואולגה סריאבקינה. ההופעה הראשונה שלהן בפומבי התקיימה בתחרות האירוויזיון ב-12 במאי 2007 בהלסינקי שבפינלנד עם השיר "Song" והגיעו למקום השלישי.
ב-21 באפריל 2009, הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלהן ברוסית שנקרא: "OpiumRoz". בהמשך הוציאה הלהקה אלבום נוסף לראשונה באנגלית שנקרא: "Mama Lover", בשנת 2012, אשר השיגה הצלחה בינלאומית.
במהלך שנת 2014, החליטה טמניקובה לעוזב את הלהקה ולעבור לקריירת סולו. כעבור מספר זמן יצא סינגל הבכורה שלה: "Зависимость".
2017–2015: קריירת סולו, Temnikova
ב-30 בספטמבר 2016, הוציאה טמניקובה את המיני-אלבום הראשון שלה שנקרא על שמה: "Temnikova I", האלבום נחת במקום הראשון במצעדים ברוסיה וב-iTunes.
2018–הווה: Temnikova 4
ב-27 באפריל 2018, יצא אלבום האולפן המלא הראשון של טמניקובה שנקרא: "Temnikova III: Не модные", זה לאחר 3 אלבומי מיני שהוציאה קודם לכן.
ב-5 בפברואר 2019, טמניקובה הוציאה את האלבום המיני הרביעי שלה שנקרא על שמה: "Temnikova 4".
חיים אישיים
במהלך השנים 2004–2008, הייתה נשואה לאלכסיי סמיונוב.
בשנת 2014, נישאה לדמיטרי סרגייב. ב-27 במרץ 2015 לזוג נולדה בת, אלכסנדרה.
הר ויסלר (נונאווט)
הר ויסלר (באנגלית: Mount Whisler) הוא הר ברכס האימפריה הבריטית, באי אלסמיר, בטריטוריית נונאווט שבקנדה.
קפה קוסטה
קפה קוסטה (באנגלית: Costa Coffee) היא רשת בתי הקפה השנייה בגודלה בעולם, אחרי סטארבקס, והגדולה ביותר בממלכה המאוחדת. בינואר 2019 נרכשה על ידי חברת קוקה-קולה תמורת 4.9 מיליארד דולר.
הר ויסלר (נונאווט)
ההר, שגובהו 2,500 מטרים מעל פני הים, הוא ההר השני בגובהו ברכס האימפריה הבריטית, וכן השני בגובהו באלסמיר, השני בגובהו בקורדילרה הארקטית, והשני בגובהו בנונאווט).
קפה קוסטה
היסטוריה
בשנת 1971 יסדו האחים ברונו וסרג'יו קוסטה מפעל לקליית קפה בלונדון, אשר סיפק את תוצרתו לספקי שירותי הסעדה ובתי קפה באזור. בשנת 1978 פנתה החברה לעסקי קמעונאות עם פתיחת החנות הראשונה בדרך ווקסהול ברידג' בלונדון. בשנת 1995 העסק נרכש על ידי חברת ויטברד הבריטית והפך לחברת בת בבעלות מלאה. בשנת 2009 נפתח הסניף ה-1,000 של החברה בקארדיף. מאוחר יותר ויטברד רכשה גם את רשת בתי הקפה "Coffeeheaven" שפעלה בעיקר במרכז ומזרח אירופה ומיתגה את החנויות מחדש כחלק מרשת קוסטה. בסוף 2010 הפכה קוסטה לרשת בתי הקפה המובילה בממלכה המאוחדת עם נתח שוק של 37.6% (מן ההכנסות).
הר ויסלר (נונאווט)
ההר ממוקם 12 קילומטרים צפונית-מזרחית לפסגת ברבאו (שהוא ההר הגבוה בקורדילרה הארקטית).
קפה קוסטה
היסטוריה
כיום מפעילה החברה כ-3,900 סניפים, מרביתם בממלכה המאוחדת, וכמה מאות במרכז ומזרח אירופה, במזרח התיכון ובסין. סניפים רבים מצויים בחנויות הספרים "Waterstones", בחנויות "W H Smith", במלונות "רשת מריוט", ברשת בתי הקולנוע הבריטית "אודאון", ברשת חנויות "טסקו", ובסניפי "פיצה האט". הסניף הגדול ביותר ברשת נמצא בדובאי ובו 320 מקומות ישיבה.
הר ויסלר (נונאווט)
ההר מתנשא לגובה של 450 מטרים מעל סביבתו (והוא ההר ה-23 בהתנשאותו בנונאווט).
קרחון הנרייטה נסמית' מקיף את הר ויסלר מכל עבריו.
גילוי ההר
חיל הקשר של צבא ארצות הברית היה הראשון שמיפה את ההר, בשנת 1882, במסגרת משלחת החקר למפרץ ליידי פרנקלין.
מקור השם
ההר נקרא על שם טוראי ויליאם ויסלר, חבר משלחת החקר שחקרה את האזור.
הטיפוס על ההר
מטפסי הרים העפילו לפסגת ההר לראשונה בשנת 1961.
לקריאה נוספת
• TED WHALLEY, Canadian Arctic 1987
מילים ל-6 ו-7 בשפות שונות
לאורך השנים, בלשנים העוסקים בבלשנות השוואתית והיסטורית שמו לב כי המילים למספרים 6 ו-7 דומות בשפות רבות ובמשפחות שפות שאינן בהכרח קשורות זו לזו, ואפילו בשפות מבודדות. ישנם עוד מקרים של מילים כאלו, כגון המילים ל"יין" ולכינויי גוף בסיסיים כגון "אני", "אתה" ו"הוא/היא". אך מכיוון שמדובר בשתי מילים בעלות קשר הדוק (שתיהן מתארות מספרים צמודים זה לזה), תופעה ייחודית זו סקרנה את הבלשנים ההיסטוריים במיוחד במשך זמן רב. לתופעה זו הוצעו שלוש סיבות: צירוף מקרים, מקור משותף, ושאילה.
השתלשלות הפונולגיה בשפות
הערה: ההסבר הפונולגי בפסקאות הבאות נוגע אך ורק להשתלשלויות של המילים ל-7 בשפות שונות.
שפות הינדו-אירופאיות
השפה הלטינית, שהיא שפה הינדו-אירופאית, אינה משתמשת בעיצורים הברתיים ולכן במקומם יש תנועות אפנטטיות, כלומר הוספה של צליל אחד או יותר למילה. כך שיוצא שמהמקור הפרוטו-הינדו-אירופאית (PIE), septḿ̥* יוצא septem עם הטעמה על ההברה הראשונה, בהתאם לרוב השפות ההינדו-אירופאיות.
שפות אפרו-אסיאתיות
בשפות אפרו-אסיאתיות (PAA), מבין חמשת ענפי השפות, ישנם שלושה ענפים הנחשבים קרובים יחסית זה לזה לעומת השאר. אלו הן השפות השמיות, מצרית והשפות הברבריות. מקור כל המילים מגיע מהמקור הפרוטו-אפרו-אסיאתי : sṗɣ*.
בשפות העברית וערבית שהן שפות שמיות, המקור למילים שבע ו-سبع (תעתיק IPA: ) מגיע מהמילה הפרוטו-שמית: -šabʕ*, אשר בעצמה מגיעה מהמילה sṗɣ*.
בשפה המצרית, המילה ל-7 היא sfḫw (תעתיק IPA: ) ונכתבה באמצעות כתבי החרטומים: בצורה המספרית ו- בצורה ההירוגליפית. מ-sfḫw התגלגלו הגרסאות של 7 בדיאלקטים המאוחרים של קופטית. מקור המילה sfḫw במילה ה-PAA sṗɣ*, אם כי ההסכמה על כך אינה חד-משמעית.
בניב השפה הברברית המרכזי, תמאזיגת של האטלס התיכון, קיימות שתי מילים ל-7. האחת היא ממקור פרוטו-ברברי (PB), ⵙⴰ (תעתיק IPA: ) שנגזרת הישר מפרוטו-ברברית saβ* המגיע מ-PAA sṗɣ*. המילה השנייה היא ⵙⴱⵄⴰ (תעתיק IPA: ) הנגזרת מ-سبعة (תעתיק IPA: ) מניב הערבית מרוקאית. סביר להניח כי מילה זו חדרה אל תמאזיגית במהלך תקופת ההכיבוש המוסלמי של המַגְרֶבּ.
שפות כרתווליות
המילים ל-7 בשפות הכרתווליות, גאורגית შვიდი (תעתיק IPA: ), סוואנית იშგუ̂იდ (תעתיק IPA: ), תת-קבוצת שפות הזאן לאזית ואיוורית შქვითი (škviti) מקורן כולן במילה -šwid* הפרוטו-כרתוולית (PK). מקור המילה - šwid* אינו ברור, אולם הוצע קשר למילה האכדית הפרוטו-שמית ל-7: 𒐌 (תעתיק ) או למילה ה-PIE septḿ̥*. מבין השתיים המוצעות, האפשרות לקשר לשוני ל-PIE תיתכן עוד יותר כאשר לוקחים בחשבון כי דפוסי אַפּוֹפוֹנְיָת הצלילים ה-PIE חולקים דמיון רב לאלו של ה-PK. מכך הוסק כי ייתכן שדוברי PK באו במגע עם דוברי PIE בזמנים מוקדמים. עובדה נוספת שמחזקת את אפשרות המגע בין דוברי שתי המשפחות היא עצם קיומן של מילים פרוטו-כרתווליות אשר ככל הנראה שאולות מ-PIE. לדוגמה: המילה ה-PK לחזה -mḳerd* תיתכן להיות קשורה ל-PIE ḱerd*, לב. או למשל: המילה ה-PK -ṭep* (להתחמם, לחמם) שייתכן שנגזרה הישר מ-PIE -tep* (להיות חמים/חם).
שפות אוראליות
הטבלה הבאה מציגה את המילים ל-6 ו-7 בשפות שונות, ניתן לראות כי אף על פי השוני המאסיבי בין השפות המוצגות פה (חוץ מאנגלית, שהיא שפה הינדו-אירופאית, אך מוצגת כבסיס להשוואה למשהו ידוע) המילים דומות וחולקות קווי דמיון ניכרים ברובן:
הסברים אפשריים לתופעה
כדי למצוא הסבר אפשרי לתופעה זו, הוצעו שלוש תאוריות שונות על ידי הבלשנים:
צירוף מקרים
אין זה נדיר למצוא בשפות שונות ונפרדות מילים בעלות צליל דומה שאין להן שום קשר בלשני אך מייצגות את אותו דבר או כמעט אותו דבר. לדוגמה: הסימנית "火" (huǒ; אש), השוו למילה 'חום' בעברית. או סימנית השלילה "沒" (méi) למיליות השלילה ej ו-ei בשפות הצפון גרמאניות והאורליות שהן בעצמן משפחות נפרדות. אפשרות כזו תיתכן סטטיסטית בהתחשב בכמות המילים שיש בכל שפות העולם, ובהתחשב במנעד הקולי המוגבל שהאדם מסוגל להפיק. אך הסבירות פוחתת עם המקרה היוצא דופן של המילים ל-6 ו-7. שכן, מדובר בשתי מילים מקושרות בעלות קרבה נושאית הדוקה ביותר ולא אחת. כמו כן, יש להתחשב בכך שמילים אלו מייצגות מושגים בסיסיים ביותר. מנייה, בין אם על האצבעות או בקבוצות, היא פעולה שכל קבוצה אנושית עשתה (ועודנה עושה) וכינתה בקול.
סיבות אלו מפחיתות את ההסתברות לצירוף מקרים.
דבר נוסף שמפחית את הסבירות להסבר של צירוף מקרים, ומחזק את אפשרות המוצא המשותף, הוא העובדה שבמקרים של המילים sṗɣ* ו-septḿ̥* ה-PAA וה-PIE (ודרכה תיתכן גם הפרוטו-אוראלית, ראו בתמונה ליד) בהתאמה, הזמנים בהן דוברו השפות אינם חופפים זה לזה, אולם סך גודלי כל האוכלוסייה האנושית עמד על פי הערכות בין פחות ממיליון עד לעשרים מיליון בני אדם למשך כל התקופה הזו. על פי המהפכה הנאוליתית (החקלאית), שהיה לה חלק מכריע בהפצת השפות בעולם, דוברי ה-PIE העתידיים עברו באזורים בהם ישבו דוברי שפות PAA בדרכם אל האזורים שבהם תועדה PIE לראשונה, בין אם המישורים צפונית לים השחור ולים הכספי (ההיפותזה הקורגנית), או אסיה הקטנה.
מוצא משותף
האפשרות של שפת-על או מאקרו-משפחה ממנה התפצלו כמעט כל שפות העולם נדחתה פעם כמעט על ידי כל הבלשנים, שכן משפחות השפות האפרו-אסיאתיות וההינדו-אירופאיות נחשבות בדרך כלל כלא קשורות לחלוטין. אולם בעשורים האחרונים רווחת תיאוריה שלפיה, בתוספת מספר משפחות שפות אחרות, כגון משפחת השפות האלטאיות (שעצם קיומה בעצמו נתון למחלוקת), הכרתווליות והאורליות לשפות האפרו-אסיאתיות וההינדו-אירופאיות והשאר היה אב-קדמון משותף שדובר לפני כ-15,000–20,000 שנים. שפת ה"אב-הקדמון" הזו מכונה בדרך כלל "נוסטרטית", ובהשאלה – שפות נוסטרטיות (מלטינית, nostrās, שפירושה "בן עמנו/ארצנו, מִשֶלָנו"). תומכי התאוריה מאמינים כי לשפת האב-הקדמון הזו היו מילים למספרים שהשתנו ברובם רבות במהלך אלפי השנים במשפחות שיצאו והתפצלו ממנה, עד שכבר לא ניתן היה לזהות את הדמיון בכל הקווים המפרידים ביניהם. אך במקרה של "שש" ו"שבע", לעומת זאת, גורסת התיאוריה, השינויים היו קטנים והרקע המשותף נותר ברור.
השאלה האם שפה נוסטרטית הייתה קיימת אם לאו נתונה למחלוקת מתמשכת בקרב בלשנים. אולם גם אם כן, לא ברור מדוע המילים לשש ושבע השתנו מעט מאוד בשפות הבת שלה בהשוואה למילים של מספרים אחרים. עולה התהייה מדוע שתי המילים הללו מתנהגות בצורה שונה.
עד שתימצא לכך תשובה, אפשרות המוצא המשותף מוטלת בספק.
שאילה
(ראו גם ונדרוורט)
מדוע שאחת מהקבוצות תשאל שתי מילים כאלה מהשנייה? כדי לענות על שאלה זו הוצעה תאוריה, אך היא לא התקבלה היטב. להלן:
ישנו מספר קטן יחסית של שפות קיימות שבהן המילים למספרים מ-6 עד 10 הן למעשה חיבור מילים של המילים מ-1 עד חמש + סיומות. בדיוק כפי שמילות המספרים באנגלית מ-13 עד 19 הן אותן המילים ל-3 עד 9 על ידי הוספת הסיומת "teen", צורה ישנה של המילה 10 (ten). כך ש-13 הוא 3+10 (thirteen), 14 הוא 4+10 (fourteen) וכן הלאה. דוגמה בולטת נוספת היא שפת הצ'וקצ'י שממשפחת השפות הצ'וקוטקו-קמצ'טקיות שבסיביר. בה: נראה שהסיבה לכך היא שפעם, דוברי צ'וקצ'י ספרו עד חמש בלבד, תוך שימוש באצבע המורה של יד אחת כדי למנות את האצבעות של השנייה. (תופעה זו אינה יוצאת דופן. עד למאה ה-20 עדיין היו מה שנקרא "שפות פרימיטיביות" שדובריהן לא ספרו עד יותר משלוש, ואחריהן לא הגיעה המילה ל'ארבע' אלא "רבים". ראו למשל את שפת הטוקי פונה, שהיא אמנם שפה מתוכננת אך מערכת המנייה שלה בנויה על אותו העיקרון, ראו כאן) ככל הנראה כאשר דוברי צ'וקצ'י, התחילו כדי לספור על שתי הידיים, הם קראו למספרים מ-6 עד 9 על שם המספרים 1 עד 5.
כשם שזה קרה עם שפת הצ'וקצ'י, ייתכן שזה אף קרה גם עם דוברי השפה הנוסטרטית ההיפותטית. ייתכן שלפני 15,000–20,000 שנה, לדוברי השפה היו מילים רק למספרים עד חמש, ואחרי נדידת האדם הקדמון מאפריקה והתפתחות משפחות שפות עצמאיות, הדוברים של אחת ממשפחות השפות הללו החלו לספור עד 10, והמציאו מילים חדשות למספרים החדשים. כך ייתכן שדרך קשרי מסחר עימם, גם דוברי משפחות שפות אחרות החלו לספור עד 10.
יחסי מאוריטניה–צרפת
יחסי מאוריטניה–צרפת הם היחסים בין צרפת למאוריטניה. היחסים מתוארכים לתקופה הקולוניאלית בה מאוריטניה הייתה חלק ממערב אפריקה הצרפתית.
היסטוריה
עיקר הסיוע ההתפתחותי של מאוריטניה בשנות השמונים הוענק על ידי צרפת, שהייתה גם הספקית הגדולה ביותר של השקעות ישירות פרטיות. הסכמים דו-צדדיים שנחתמו עם צרפת בשנת 1961 סיפקו שיתוף פעולה ועזרה כלכלית, פיננסית, טכנית, תרבותית וצבאית. אף על פי שמאוריטניה התנגדה לצרפת בנושא עצמאות אלג'יריה, ניסויים גרעיניים בסהרה ומכירת נשק צרפתית לדרום אפריקה, הקשרים נותרו לבביים לאורך תקופת מוח'תאר אולד דאדה. אזרחי צרפת עבדו במאוריטניה כעוזרים טכניים בממשלה, כמנהלים, מורים ושופטים. דאדה נסע לעיתים קרובות לצרפת, וסיוע הפיתוח הצרפתי זרם למאוריטניה. רמת המעורבות הצרפתית עלתה בצורה ניכרת בעקבות פרוץ פעולות האיבה בסהרה המערבית. בין 1976 ל-1979, כאשר מאוריטניה הכריזה על שלום באופן חד צדדי ונסוגה מהקרב, סיפקו כלי טיס צרפתיים תמיכה אווירית לכוחות מאוריטנים שנלחמו בכוחות חזית פוליסריו, וצנחנים צרפתים הוצבו בנואדיבו.
שמורת הציד ג'ובה
שמורת הציד ג'ובה היא שמורת ציד מוגנת ובית גידול לשימור אוכלוסיות ציפורים בסביבת עיר הבירה של דרום סודאן, ג'ובה, שבאפריקה. גודלה 200 קמ"ר ושטחה מוגדר כסוואנה. היא מהווה סביבת המגורים הטבעית של מינים כמו חוברת ערב ו-Heuglin's Francolin.
יאן לקון
יאן אנדרה לקון (נכתב במקור Le Cun ; נולד ב-8 ביולי 1960) הוא מדען מחשב צרפתי זוכה פרס טיורינג הפועל בעיקר בתחומי למידת מכונה, ראייה ממוחשבת, רובוטיקה ניידת ומדעי המוח החישוביים. הוא פרופסור במכון קורנט למדעי המתמטיקה באוניברסיטת ניו יורק וסגן נשיא, מדען AI ראשי ב-Meta.
הוא ידוע בעבודתו על זיהוי תווים אופטי וראייה ממוחשבת באמצעות רשתות עצביות קונבולוציוניות (CNN), והוא האב המייסד של הרשתות הקונבולוציוניות. הוא גם אחד היוצרים העיקריים של טכנולוגיית דחיסת התמונות DjVu (יחד עם לאון בוטאו ופטריק הפנר). הוא פיתח יחד עם לאון בוטאו את שפת התכנות Lush.
ביוגרפיה
לקון נולד ב-Soisy-sous-Montmorency בפרברי פריז. שמו במקור נכתב Le Cun מהצורה הברטונית הישנה Le Cunff והיה מאזור Guingamp בצפון ברטאן. "יאן" היא הצורה הברטונית של "ג'ון".
Bell Labs
בשנת 1996, הוא הצטרף ל-AT&T Labs-Research כראש מחלקת המחקר לעיבוד תמונה, שהייתה חלק ממעבדת המחקר לעיבוד דיבור ועיבוד תמונה של לורנס רבינר, ועבדה בעיקר על טכנולוגיית DjVu דחיסת תמונה, בשימוש באתרים רבים, בעיקר ארכיון האינטרנט, כדי להפיץ מסמכים סרוקים. שותפיו ב-AT&T כוללים את לאון בוטאו ו-ולדימיר ואפניק. אוניברסיטת ניו יורק[עריכת מקור]
אוניברסיטת ניו יורק
לאחר כהונה קצרה כעמית במכון המחקר NEC (כיום NEC-Labs America) בפרינסטון, ניו ג'רזי, הוא הצטרף לאוניברסיטת ניו יורק (NYU) בשנת 2003, שם הוא לימד מדעי המחשב. בנוסף, הוא לימד הוא גם בבית הספר להנדסה טנדון. ב-NYU, הוא עבד בעיקר על מודלים מבוססי אנרגיה ללמידה מפוקחת ובלתי מפוקחת, למידת תכונות לזיהוי אובייקטים ב-Computer Vision, וברובוטיקה ניידת.
בשנת 2012, הוא הפך למנהל המייסד של NYU Center for Data Science, ב-9 בדצמבר 2013, LeCun הפך למנהל הראשון של Meta AI Research בניו יורק, ופרש מתפקיד המנהל של NYU-CDS בתחילת 2014.
בשנת 2013, הוא ויושע בנג’יו הקימו במשותף את הכנס הבינלאומי על ייצוגי למידה, שאימצה תהליך סקירה פתוח שלאחר הפרסום בו דגל בעבר באתר שלו. הוא היה יושב הראש והמארגן של "סדנת הלמידה" שהתקיימה מדי שנה בין 1986 ל-2012 בסנובירד, יוטה. הוא חבר במועצת המדע המייעצת של המכון למתמטיקה טהורה ויישומית ב-UCLA. הוא המנהל המשותף של תוכנית למידה במכונות ומחקר מוח (לשעבר Neural Computation & Adaptive Perception) של CIFAR.
ב-2013, יאן הצטרף לפייסבוק, כמדען הראשי של תחום הבינה המלאכותית.
בשנת 2016, הוא היה מרצה אורח למדעי המחשב ב"Chaire Annuelle Informatique et Sciences Numériques" בקולג' דה פראנס בפריז, שם הציג את "leçon inaugurale" (הרצאת פתיחה).
בשנת 2023, חלה פריצה משמעותית בתחום הבינה המלאכותית היוצרת. רוב היישומים נשענו על ארכיטקטורת טרנספורמרים ואת עיקר תשומת הלב תופסים מודלי השפה הגדולים. רבים מהמומחים בתחום מייחסים חשיבות עצומה למודלי השפה וטוענים כי החל מגודל מסוים, מודל השפה "מפתח לעצמו" מודלים של העולם, כדי שיוכל לחזות את המילים טוב כפי שהוא מצליח לעשות. מודלי השפה הופכים להיות סוג של "מערכת הפעלה" מכיוון שהם מאפשרים, מצד אחד, לדבר אל המחשב בלשון חופשית, ומצד שני, "לתרגם" את שפת בני האדם למגוון גדול של יישומים אחרים. ארכיטקטורה זו מאפשרת שימוש ביישומים דטרמיניסטיים, להפעיל רובוטים וכדומה. יאן לקון לעומת זאת, מוביל את הטענה שמודלי השפה הגדולים הם לא הדרך הנכונה אל "בינה מלאכותית כללית" - כי חייבים ארכיטקטורה שמחזיקה את המודלים והחוקים של העולם האמיתי. יאן מרצה וכותב הרבה על הנושא וביולי 2023, אפילו הוציא מימוש ראשון של הארכיטקטורה בה הוא מאמין.
Simple Man (שיר של לנרד סקינרד)
"Simple Man" הוא שיר מתוך האלבום (Pronounced 'Lĕh-'nérd 'Skin-'nérd) של להקת לנרד סקינרד. השיר הופיע כשיר האחרון בצד א' של האלבום.
השיר הוא אחד משיריה הפופולריים ביותר של הלהקה. מאז הפך זמין בשירותים דיגיטליים הוא השיר השלישי הנמכר ביותר של הלהקה אחרי "Sweet Home Alabama" ו-"Free Bird". נכון לנובמבר 2013 נמכרו ממנו סך של 1,333,000 עותקים.
מבנה מוזיקלי
השיר נכתב בסולם לה מינור/דו מז'ור, אם כי כל הגיטרות כוונו חצי טון מטה, ולכן השיר מנוגן למעשה בסולם סול דיאז מינור/סי. השיר מתחיל בגיטרה אקוסטית המנגנת ארפג'ו של האקורדים דו מז'ור, סול מז'ור ולה מינור (בגלל כיוון הגיטרה מדובר למעשה בסי מז'ור, פה דיאז מז'ור וסול דיאז מינור). הפתיח מלווה בליין בס ומצילה, לפני שהתופים והשירה נכנסים לתחילת הבית. השיר מתאר אם שמשוחחת עם בנה על החיים, והוא הושפע ממותה של סבתו של רוני ואן זנט. בפזמון מנגנת גיטרה חשמלית שמבצעת את הארפג'ו של הגיטרה האקוסטית בתחילת השיר. את הסולו מבצע גרי רוסינגטון.
גרסת כיסוי
בשנת 2003 הוציאה להקת הרוק האמריקאית שיינדאון גרסת כיסוי לשיר. הגרסה הופיעה באלבומה הראשון, Leave a Whisper וזכתה להצלחה רבה. הסינגל שיצא ב-2004 צעד במצעד שירי הרוק המיינסטרימי של מגזין הבילבורד במשך 24 שבועות, והגיע למקום החמישי. בקטגוריית הרוק הפעיל צעד השיר 21 שבועות והגיע למקום השמיני, ובקטגוריית מכירות השירים הדיגיטליים הגיע למקום השלישי וצעד 29 שבועות.
פיטר טילמנס
פטר טילמנס (בהולנדית: Peter Tillemans; בערך 1684 – 5 בדצמבר 1734) היה צייר פלמי, שנודע בעיקר בזכות עבודותיו בנושאי ספורט וטופוגרפיה. לצד ג'ון ווטון וג'יימס סימור הוא היה ממייסדי בית הספר האנגלי לציור ספורט. משנת 1708 ועד מותו הוא חי ועבד באנגליה.
ביוגרפיה
טילמנס סבל מאסתמה כרונית, ופרש לריצ'מונד "בגלל מצבו הבריאותי החולה".
הוא נפטר בסופולק, ב־5 בדצמבר 1734 ונקבר ב־7 בדצמבר בסטולנגטופט.
אוסף הציורים שלו נמכר במכירה פומבית שערך הרופא שלו ד"ר מאקרו ב-19 וב-20 באפריל 1733 וכלל ציורים של ג'יימס טילמנס, כנראה בן או קשר אחר, ועל ידי ארתור דביס, שכמו ג'וזף פרנסיס נולקנס, היה אחד מתלמידיו של טילמנס. לד"ר מאקרו היה גם פסל חזה של טילמנס מאת ג'ון מייקל ריסברק, שהוצב אצלו בנישה של גרם המדרגות.
עבודות מוקדמות
טילמנס עבד בסגנונות רבים ושונים. לאחר שעבד בתחילה כמעתיק, הוא פרסם את שמו במהירות, ובין העבודות החשובות הראשונות שלו באנגליה היו שני ציורים של פנים ארמון וסטמינסטר, אחד של המלכה אן בבית הלורדים (1708–1714), אחר של בית הנבחרים בזמן ישיבה (בערך 1710). בשנת 1711 הצטרף טילמנס לאקדמיה לציור ורישום של גודפרי נלר בלונדון, והצהיר כי התמחותו הייתה נופים.
בית המגורים העיקרי שלו היה בווסטמינסטר, אך הוא נסע הרבה בהזמנה. ד"ר קוקס מאקרו, הפטרון הנאמן ביותר שלו שהעניק לו הזמנות, כולל סצינות קרב וציד, נופים, עבודות שיפוצים ודיוקנאות משנת 1715. בשנת 1716 טילמנס צייר מחדש דיוקן של ד"ר מאקרו מאת פרנס ואן מייריס מסביבות 1703, וביצע שינויים בפניו. באותה שנה הוא גם צייר את ד"ר מאקרו ברקע הסטודיו של האמן (כ־1716), דיוקן עצמי, עם תלמיד וד"ר קוקס מאקרו, מוקף בסטודיו בציורים.
הוא הוזמן בשנת 1719 על ידי ג'ון ברידג'ס "ליצור כ-500 רישומים להיסטוריה של נורת'האמפטונשייר", וכמה מהם פורסמו מאוחר יותר בהיסטוריה ועתיקות של פיטר וואלי במחוז נורת'האמפטונשיר (1791). פטרוניו האחרים כללו את הדוכס מדבונשיר, הברון הרביעי, והדוכס מקינגסטון.
ציורי ספורט ונוף
החלק הגדול ביותר של יצירתו של טילמנס צויר החל משנת 1720 לערך, ובעבודות שצוירו בשנים אלה הוא שאב בעיקר את תהילתו.
בתחילת שנות ה-1720, עבר טילמנס בהצלחה לתחום ציור בעלי חיים - כלבים, סוסים וסצינות מרוצים והיה אחד הציירים הראשונים של סצינות הספורט באנגליה. ארבע מיצירות אלה, שנחקקו על ידי קלוד דו בוסק ופורסמו בשנת 1723, הן מהדפסי הספורט המוקדמים המרהיבים באנגליה.
התפתחות הציור על נושאים ספורטיביים התמקדה במסלול המרוצים ניומרקט בעיירת השוק ניומרקט בסופוק. יחד עם חבריו ג'ון ווטון וג'יימס סימור, היה טילמנס אחד משלושת המייסדים של אסכולת ציורי הספורט האנגלי.
קישסלש
קישסלש (בהונגרית: Kisszőlős) הוא כפר זעיר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בקישסלש מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 121 תושבים, ובשנת 2019 רק 119 תושבים.
פיטר טילמנס
ציורי ספורט ונוף
מכיוון שגם ווטון וגם טילמנס לא חתמו על יצירות רבות, קשה להבדיל ביניהם. ציורים רבים שלו הגיעו לאוסף של ג'ון פאטסון שירש אותם מנישואיו למשפחתו של ד"ר מאקרו, ואלה מהווים כעת חלק מאוסף פאטסון במוזיאון טירת נוריץ'. טילמן צייר דיוקנאות של סוסי מרוץ עבור פטרוניו, ביניהם הדוכסים מסומרסט, רוטלנד ובולטון, והארל מפורטמור.
ציורי הבית הכפרי שלו כוללים את בית צ'טסוורת' (1720), הולקר הול וטירת צ'ירק בדנבישייר (1725). בעבודה כזו הבתים לעיתים קרובות ניצבים בנופים שיש בהם בעלי חיים וסצינות הציד שלהם.
טילמנס צייר כמה יצירות נוף טופוגרפיות בריצ'מונד וטוויקנהאם, ממערב ללונדון, כולל מבט על ריצ'מונד מפארק טוויקנהאם נוף מריצ'מונד היל והתמזה בטוויקנהאם. ציור אחרון זה, "הנוף הטופוגרפי המלא הקדום ביותר של חזית הנהר במאה ה-18", הוזמן על ידי המשורר אלכסנדר פופ (הווילה שלו ליד התמזה מוצגת בציור) או ג'ון רוברטס, לימים הרוזן הרדנור הרביעי. הפנורמה שלו על התמזה מגבעת ריצ'מונד (בערך 1723) הייתה אחד משלושה ציורים שנעשו עבור הרוזן מרדנור.
מאדס פדרסן
מאדס פדרסן (באנגלית: Mads Pedersen; נולד ב-18 בדצמבר 1995) הוא רוכב אופני כביש בקבוצת טרק - סגפרדו. אלוף העולם (יורקשייר 2019) וסגן אלוף העולם עד גיל 19 (פירנצה 2013).
קריירה
ב-2013, פדרסן ניצח את מרוץ פריז - רובה לצעירים, ואת מרוץ הקורס דה לה פאייה. הוא סיים שני באליפות דנמרק עד גיל 19, וזכה במדליית הכסף באליפות העולם עד גיל 13, לאחר שסיים כ-3 שניות אחרי מת'יו ואן דר פול המנצח.
קבוצת קולט ארנג'י
פדרסן הצטרף לקבוצת הפיתוח הדנית, "קולט ארנג'י ויטאל ווטר". הוא ניצח את מרוץ אסקבורן-פרנקפורט עד גיל 23 ב-2014, וסיים שלישי באליפות דנמרק בנגד השעון עד גיל 23. ב-2015, פדרסן ניצח את הקטע השלישי וסיים במקום השני הכללי בזי.אל.אמ רומפוט טור, הוא סיים שישי במרוץ ארבעת הימים של דנקרק, ושמיני בטור דה פיורדס. פדרסן התחרה ב-טור דה ל'אווניר, ניצח את הקטע השני ופרש מהמרוץ במהלך הקטע הרביעי.
קבוצת סטולטינג
פדרסן הצטרף לקבוצת סטולטינג סרוויס גרופ מדרג הפרו קונטיננטל. הוא ניצח את מרוץ גנט - וולגם לצעירים, וסיים שמיני כללי וניצח את דירוג הצעירים בדרידאסה דה פאנה. פדרסן ניצח את הקטע השלישי בטור של נורווגיה, וניצח את דירוג המטפסים עם 30 נקודות. הוא ניצח את הטור של פיין (מרוץ חד יומי), וסיים במקום ה-11 באליפות העולם עד גיל 23 במרוץ כביש, ובמקום ה-17 בנגד השעון.
2017
פדרסן הצטרף לקבוצת טרק - סגפרדו הבכירה מדרג הוורלד טור. הוא נבחר לראשונה לגרנד טור, כאשר נבחר לג'ירו ד'איטליה, הוא סיים במקום ה-138 הכללי, והתוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה בקטע האחרון, בו הגיע במקום ה-12. ב-25 ביוני, הפך פדרסן לאלוף דנמרק לאחר שגבר על ניקולאי ברוכנר ועל אלכסנדר קאמפ בספרינט. הוא ניצח את הטור דו פויטו שארנט, לאחר שהקדים את ג'ונתן קאסטרוייחו שסיים שני ב-35 שניות, ואת ז'אן פייר דרוקר שסיים שלישי ב-42 שניות. בנוסף לכך, ניצח פדרסן את הקטע הרביעי במרוץ, שהיה נגד השעון. בטור של דנמרק, רשם פדרסן הופעה מוצלחת לאחר שניצח את הקטע השלישי במרוץ, ואת דירוג הצעירים והמאיצים. בסופו של דבר, פדרסן ניצח את הטור כולו לאחר שהקדים את מייקל ואלגרן שסיים שני ב-15 שניות.
2018
פדרסן ניצח את הקטע השני בהראלד סאן טור, וסיים שני בקטע הפרולוג. פדרסן סיים חמישי בדווארס דור פלנדרן, וב-1 באפריל, רשם את אחד מהישגיו הגדולים בקריירה לאחר שסיים שני במונומנט היוקרתי, רונדה ון פלנדרן. 12 שניות אחרי ניקי טרפסטרה המנצח. הוא התחרה ב-ג'ירו ד'איטליה 2018, סיים שמיני בקטע השביעי ותשיעי בקטע השני, וסיים במקום ה-140 הכללי. הוא ניצח בפעם השנייה ברצף את הטור של פיין, אך לא הצליח להגן על תוארו כאלוף דנמרק לאחר שסיים שישי. בטור של דנמרק, הוא ניצח את הקטע הרביעי. פדרסן ניצח את הטור דה יורומטרופול, לאחר שגבר על ז'אן פייר דרוקר ועל אוליבר נאסן.
2019
פדרסן סיים עשירי באליפות דנמרק במרוץ נגד השעון, ובמקום ה-16 באליפות דנמרק במרוץ הכביש. הוא ניצח את גרנד פרי דיסברגס, אך הישג שיאו בקריירה הגיע ב-29 בספטמבר, לאחר שבמרוץ הכביש באליפות העולם, שנערך תחת גשם לכל אורכו, היה פדרסן חלק מקבוצת בריחה שכללה גם את מטאו טרנטין, שטפן קינג, ג'אני מוסקון ומת'יו ואן דר פול. הקבוצה שרדה עד סיום המרוץ, אך ללא ואן דר פול ומוסקון שנשרו ממנה. בספרינט אל קו הסיום הצליח פדרסן לגבור על טרנטין ועל קונג, זכה במדליית זהב והפך לאלוף העולם הראשון מדנמרק בקטגוריית עלית גברים.
דבר מצחיק קרה לי בדרך לפורום
דבר מצחיק קרה בדרך לפורום (באנגלית: A Funny Thing Happened on the Way to the Forum) הוא מחזמר מאת סטיבן סונדהיים (להיטים), ברט שבלוב ולארי גלברט, שהועלה לראשונה בברודוויי ב-1962. בשנת 1966 הופק על פי המחזמר סרט קולנוע בבימויו של ריצ'רד לסטר. המחזמר מהווה עיבוד של פארסות מימי רומא העתיקה, בעיקר על סמך מחזותיו של פלאוטוס. בסיס העלילה, המסתבכת והולכת, הוא סיפורו של עבד בשם סודלוס, המסייע לבעליו (צעיר בשם הירו) להשיג נערה בתולה (פיליה), שנמכרה כבר למפקד הצבא (מילס גלוריוסוס) עבור 500 מטבעות, וקונה בכך את חירותו. המחזה כולל קטעי סלפסטיק, חילופי-זהויות ומסכות לצד ביקורת חברתית. שם המחזה "דבר מצחיק קרה לי בדרך לפורום" (כך תורגם לעברית, באנגלית: "A Funny Thing Happened on the Way to the Forum") הוא פרפרזה על השורה הפותחת של הקומיקאים במופעי הוודוויל: "דבר מצחיק קרה לי בדרך לכאן...". המחזה זכה בפרס טוני למחזמר ולטקסט.
הפקות
המחזמר עלה לראשונה בתיאטרון אלווין בניו יורק ב-8 במאי 1962 והפך את השחקן זירו מוסטל לכוכב (הוא אף זכה בפרס טוני על תפקידו וגילם את דמותו גם בסרט הקולנוע), המחזמר הציג בברודוויי עד 29 באוגוסט 1964. ב-3 באוקטובר 1963 עלה המחזה בתיאטרון סטראנד בלונדון עם פרנקי האווארד בתפקיד הראשי.
המחזמר שב והועלה על במות ברודוויי ב-1972 ובין 1996 ל-1998 בכיכובו של נייתן ליין בתפקיד הראשי (ומאוחר יותר החליפה אותו וופי גולדברג)
בישראל הועלה המחזמר בתיאטרון הקאמרי ב-1994 בשם "דבר מצחיק קרה", בתרגום דן אלמגור ובבימויו של מיכאל גורביץ'. ב-2014 ביים עמרי ניצן גרסה אחרת, בתרגום של אלי ביז'אווי, בכיכובם של שלמה בראבא, רמי ברוך, איתי טיראן, גדי יגיל, רונה-לי שמעון ואחרים.
ניני עשור
ניני עשור (נולד ב-28 ביוני 1969) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
קריירה
עשור התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל טבריה ובגיל 16 הצטרף לקבוצה הבוגרת ששיחקה אז בליגה הארצית (הליגה השנייה) והיה שותף לעלייה של המועדון לליגה הראשונה, אך כעבור שנה שב המועדון לליגה השנייה.
בקיץ חתם במכבי תל אביב. בעונתו הראשונה במועדון רשם בכל המועדון 26 הופעות וכבש שער אחד, אך בשני העונות שלאחר מכן רשם רק 2 הופעות (אחת בכל עונה).
בקיץ חזר לצפון וחתם בהפועל בית שאן, העולה החדשה לליגת העל, במדיה שיחק 3 עונות.
חיים אישיים
עשור נשוי לכנרת לזוג נולדו 4 ילדים, שניים מהם נספו בשיטפון בערבה.
מאט ראד
מת'יו סמית' ראדוסביץ' (באנגלית: Matthew Smith Radosevich), הידוע גם בשם הבמה מאט ראד (Matt Rad), הוא מפיק מוזיקלי ופזמונאי אמריקאי.
הוא כתב והפיק שירים לאמנים רבים, בין היתר לדמי לובאטו, ואן דיירקשן, גאי סבסטיאן, ליטל מיקס, מרטין גריקס, ביבי רקסה, The Vamps, מרטין ינסן, אולי מארס, לואיזה ג'ונסון, CNCO, נייל הורן, מארן מוריס, טופיק, אלי ברוק וג'יימס ארתור.
קריירה
הוא החל את פעילותו כמפיק מוזיקלי ב-2004, כאשר היה אחד מהמפיקים של אלבומם הראשון של The Matches, E. Von Dahl Killed the Locals.
ב-2011, הוא הפיק וכתב, לצד אנדי גרמר, את שירו של גרמר, "Fine by Me".
ב-2013, הוא היה אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "Nightingale" של דמי לובאטו, ושל השיר "Best Song Ever" של ואן דיירקשן.
ב-2014, הוא היה אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "Linger" של גאי סבסטיאן ולופה פיאסקו.
ב-2015, הוא היה אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "Black Magic" של ליטל מיקס.
ב-2017, הוא היה אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "Power" של ליטל מיקס וסטורמזי, של השיר "Middle of the Night" של The Vamps ומרטין ינסן, של השיר "Unpredictable" של אולי מארס ולואיזה ג'ונסון, ושל השיר "Coming Home" של שפרד. באותה השנה, הוא היה אחד מהמפיקים של השיר "100 Años" של Ha*Ash ופרינס רויס, ושל גרסת הרמיקס של ליטל מיקס לשיר "Reggaetón Lento (Bailemos)" של CNCO.
ב-2021, הוא היה אחד מהכותבים והמפיקים של השיר "Medicine" של ג'יימס ארתור.
מערכת התמיד
מערכת התמיד היא ערימת עצים שהייתה מובערת באופן תמידי בבית המקדש, על מזבח העולה. בהדלקת מערכה זו קוימה מצוות עשה מהתורה לדאוג שהאש תהיה דולקת כל העת על גבי המזבח.
מערכת זו הייתה אחת משלוש מערכות האש שהיו דולקות על מזבח העולה (בנוסף למערכה הגדולה והמערכה השנייה של הקטורת).
במשכן
מקור הציווי מופיע בתנ"ך בספר ויקרא לגבי המזבח שהיה במשכן.
אף במסעות בני ישראל במדבר היו צריכין לדאוג לשמר את האש שתדלק על גבי המזבח כל העת, וכך מבואר בתלמוד ירולשמי:
.
בבית המקדש
להלכה פסק הרמב"ם כדעת רבי יוסי שעל המזבח היו שלוש מערכות:
קיום המצווה
בספר מנחת חינוך (קלב) כתב שאף שישנה מצווה שתהיה אש דולקת תמיד על גבי המזבח, מכל מקום אפשר לצאת ידי חובת מצווה זו אף באש שהייתה דולקת על המערכה הגדולה, ולא צריך מערכה נפרדת בשביל לקיים מצווה זו.
סמל גליסיה
סמל גליסיה הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית גליסיה שבספרד.
המגן מעוצב כשדה כחול שבו מוטען גביע כסף המסמל את הגביע הקדוש. מעל הגביע מופיע עיגול לבן המסמל את לחם הקודש המסמל את מעמדה המיוחד של הקתדרלה בלוגו שבה מוצג כל העת לחם הקודש (ולא רק בזמן הסקרמנט). מסביב נמצאים שבעה צלבים כסופים, שלושה בכל צד ואחד למעלה והם מסמלים את שבעת המחוזות ההיסטוריים שהרכיבו את גליסיה. מעל המגן מותקן כתר ממלכת ספרד.
היסטוריה
סמל ממלכת גליסיה הקדום ביותר שידוע, כנראה מהמאה ה-13, היה שדה כחול שבו שלושה גביעי זהב. לאחר זמן השתנה הסמל לשדה כחול ובו גביע אחד מכוסה והצלבים נוספו לדגל במאה ה-16.
הסמל לא היה בשימוש במהלך שלטונו הרודני של פרנסיסקו פרנקו שניסה לאחד את כל חלקי ספרד ולא התיר גילויי ייחודיות ועצמאות. הוא עוצב מחדש באקדמיה המלכותית של גליסיה ב-1972 ונקבע בחוק ב-29 במאי 1984. מוטיבים מתוך הסמל מופיעים גם בחלק מסמלי המחוזות והערים בגליסיה, כגון סנטיאגו דה קומפוסטלה.
בועז מודעי
בועז מודעי (נולד ב-1957) הוא דיפלומט ישראלי המכהן כשגריר ישראל בסלובקיה. היה שגריר ישראל באירלנד משנת 2010 עד 2015.
ראשית חייו
מודעי נולד בשנת 1957 בישראל ליצחק מודעי, שכיהן כשר האוצר בין השנים 1984–1986 וכשר המשפטים מאפריל 1986 עד חודש יולי של אותה השנה. אמו, מיכל מודעי (לבית הראל), הייתה מלכת היופי של ישראל לשנת 1951, פעילה חברתית בתחום מעמד האישה ונשיאת כבוד של ארגון ויצו העולמי.
קריירה דיפלומטית
מודעי הצטרף לשירות החוץ הישראלי בשנת 1988, מייד בסיום לימודיו באוניברסיטת תל אביב (מדעי המדינה). הוא שירת בתפקידים אחדים בשגרירויות ישראל בגואטמלה, בהונדורס, בתאילנד ובלונדון. הוא שימש כקונסול הדיפלומטי הראשון של שגרירות ישראל לקריית הוותיקן. בתפקיד זה שימש כמתאם הפוליטי לביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל בשנת 2000. לפני שעבר לדבלין, עמד שש שנים בראשות חטיבת ההדרכה של משרד החוץ בירושלים.
השגרירות הישראלית באירלנד בראשותו זכתה ב"אות ההערכה השנתי על פעילות הסברתית יוצאת דופן" מטעם אוניברסיטת חיפה. ב-31 בדצמבר, באתר האינטרנט של האוניברסיטה צוין: מצד שני, מבקריהם דחו את מודעי ורעייתו על גישת ההסברה הישראלית שלהם. שגרירות ישראל בדבלין נמצאה בכותרות (בהקשר של תקריות ומבוכות דיפלומטיות) פעמים רבות מאז כניסתם לתפקידיהם, לא רק בגלל היחסים המתוחים בין דבלין לירושלים, אלא גם בגלל פרובוקציות מביכות של אנשי ישראל בשגרירות, המנסים לחשוב בצורה יצירתית על הסברה.
הטרדת עובדת
בעת היותו ראש חטיבת ההדרכה במשרד החוץ הישראלי, בשנת 2007 נחקר מודעי על ידי משטרת ישראל בחשד שהטריד אישה שהייתה כפופה למרותו. משטרת מחוז ירושלים קיבלה תלונה מעובדת קודמת של מודעי, שהתלוננה על קבלת שיחות טלפון מטרידות ממספר בלתי מזוהה. המשטרה עקבה אחר מספר הטלפון והגיעה אל מודעי, שלטענתו האמין שהמתלוננת הפיצה בקרב עובדיו כי ניהל רומן מחוץ לנישואים וכי מידע שקרי זה "הדיר שיניה מעיניו". לכן, הוא הרגיש שגם היא לא צריכה לישון. משטרת ירושלים נתנה למודעי צו מניעה מלהתקשר אליה, דיווחה על האירועים לנציבות שירות המדינה, והמליצה להעמיד לדין את מודעי.
תקריות דיפלומטיות
שמם של בועז מודעי ורעייתו נורית נקשר במספר תקריות דיפלומטיות ומחלוקות שאירעו במרשתת:
פנדורה וירוס
נגיף פנדורה (שם מדעי: Pandoravirus) הוא נגיף שנתגלה בשנת 2013 על ידי מדענים צרפתים. זהו הנגיף השני בגודלו שנתגלה. אורכו כמיקרומטר, ואורך הגנום שלו בסביבות שני מיליון זוגות בסיסים.
נגיף פנדורה נראה כתא חיידק (ואף ניתן לראותו במיקרוסקופ אור, עקב גודלו), אך אין לו מערכות לייצור ושימור אנרגיה, הוא איננו מסוגל לייצר חלבונים בעצמו, והוא מתרבה רק באמצעות היותו טפיל לאמבה, כאשר בכל פליגה מופיעים מספר נגיפים. תכונות אלו הופכות אותו לנגיף על פי ההגדרה, אולם גדלו וצורתו דומים יותר לחיידק. גם הגנום שלו שונה ברובו מגנומים ידועים. רק כ-7% מהגנים שלו משותפים ליצורים אחרים.
הנגיף נקרא על שם פנדורה משום שתכונותיו מעלות שאלות רבות על מה שהמדע חשב בנושא מוצא החיים, דבר שנראה כפתיחת תיבת פנדורה מן המיתולוגיה. לצד הסברה כי יש ליצור ממלכה חדשה במיון עולם החי, יש המעלים את האפשרות כי מקורו של נגיף פנדורה הוא ממאדים.
Brick
Brick (בתרגום: לבנה), הוא סרט נאו נואר שנכתב ובוים על ידי ריאן ג'ונסון. זה היה סרטו הראשון של ג'ונסון, וזכה בפרס על יצירתיות בפסטיבל סאנדנס לשנת 2005. הסרט הופץ על ידי חברת Focus Features, ובכורתו עלתה בניו יורק ובלוס אנג'לס ב-7 באפריל 2006.
הסרט מתאר עלילת בילוש מז'אנר "Hard Boiled", תת-סוגה נפוצה בז'אנר הסרט האפל, המתרחשת בפרבר בקליפורניה. מרבית הדמויות הראשיות בסרט הן תלמידי תיכון. הסרט שואב רבות מעלילתו, דמויותיו והדיאלוג מסרטים קלאסיים מהז'אנר, ובמיוחד מיצירותיו של דשיל האמט.
עלילה
ברנדן לוקח על עצמו לפתור את הרצח כדי שהמשטרה לא תבריח את האחראי האמיתי, ונעזר במתבודד נוסף המכונה "המוח" (מאט או'לארי) לשם כך. ברנדן חוזר לתעלת הניקוז, ומסתיר את הגופה, על מנת למנוע חקירה משטרתית. ברנדן מגלה ש"הנעץ" ("The Pin") אליו התייחסה אמילי בשיחתם הראשונית הוא ברון סמים מקומי. ברנדן מושך את תשומת לבו על ידי הכאת בראד בראמיש, לקוח קבוע של "הנעץ". לאחר מכן, מותקף ברנדן על ידי תוקף לא מזוהה.
כשברנדן פוגש את "הנעץ" (לוקאס האס), מתברר שהאדם שתקף אותו כפוף לו, ומכונה טאג (נוח פליס). עם זאת, בסיום השיחה מודיע לו הנעץ כי ישקול את בקשת ההצטרפות שלו, וימסור לו את תשובתו עד לערב יום המחרת. לורה מסיעה את ברנדן לבית הספר, ומספרת לו שאמילי רצתה להצטרף לארגונו של הנעץ, נדחתה, וניסתה לגנוב ממנו לבנת הרואין. ברנדן מעוניין לשמוע את חלקו של דוד בסיפור, ומבקש מקארה למסור לו שהוא מחפש אותו.
בהמשך, אוסף הנעץ את ברנדן, ומודיע לו שהתקבל לשורות הארגון, וכי עליו לפגוש אותו באותו הערב. עם עזיבתו, מתקשר ברנדן לדוד. דוד אומר לו שהוא ראה אותו מחביא את גופתה של אמילי, ומאמין כי הוא הרוצח. ברנדן פוגש את הנעץ באותו ערב, ומגלה שהתנהגותו האלימה של טאג יוצאת מכלל שליטה.
באותו ערב, מגלה "המוח" שאחד האנשים שאמילי ציינה בפני ברנדן, פריסקו פאר, הוא סטודנט שנמצא בתרדמת כתוצאה מהרואין מעורב אותו צרך. ברנדן הולך לביתו של הנעץ, שם הוא מוצא את טאג. הוא מנצל את העימות בין טאג והנעץ, על מנת לחלץ מהם את העובדה שהלבנה שהכניסה את פריסקו לתרדמת נגנבה מהם, והוחזרה מורעלת.