cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אולגה לדיז'נסקיה
אולגה אלכסנדרובנה לדיז'נסקיה (ברוסית: Óльга Алекса́ндровна Лады́женская; 7 במרץ 1922 - 12 בינואר 2004) הייתה מתמטיקאית סובייטית ורוסייה. שמה יצא בשל עבודתה על משוואות דיפרנציאליות חלקיות (ובמיוחד על הבעיה ה-19 של הילברט) ועל דינמיקת זורמים. היא הגתה את ההוכחות הקפדניות הראשונות של ההתכנסות של שיטת דיפרנציאל סופי למשוואות נאוויה-סטוקס. היא נמנתה על תלמידי איוואן פטרובסקי. היא זכתה במדליית הזהב על שם לומונוסוב בשנת 2002.
ביוגרפיה
לדיז'נסקיה נולדה וגדלה בקולוגריב, קוסטרומה, ברית המועצות. אביה היה מורה למתמטיקה, ובהשפעתו התעניינה ואהבה מתמטיקה מגיל צעיר. באוקטובר 1937 נעצר אביה בידי הנקו"ד, נשלח לגולאג, ונרצח בידיהם זמן קצר לאחר מכן. גורלו מתואר בספר ארכיפלג גולאג מאת סולז'ניצין. לדיז'נסקיה הצליחה לסיים את לימודי התיכון, אך מכיוון שאביה נחשב "אויב העם", נאסר עליה ללמוד באוניברסיטת לנינגרד.
היא הצליחה להתקבל למכון פדגוגי בשנת 1941. בשנת 1943, התקבלה לפקולטה למכניקה ולמתמטיקה באוניברסיטת מוסקבה, וסיימה את לימודיה בהצטיינות בשנת 1947, בהנחיית המתמטיקאי איגור פטרובסקי. באותה שנה נישאה, ועברה ללנינגרד, שם סיימה תואר שני באוניברסיטת לנינגרד תחת סרגי סובולייב בשנת 1949.
לאחר מות סטלין בשנת 1953, השלימה לדיז'נסקיה את לימודי הדוקטורט שלה, והחלה ללמד במחלקה לפיזיקה באוניברסיטת לנינגרד, וכן במכון המתמטי על שם סטקלוב. משנת 1962 עמדה בראש המעבדה לפיזיקה מתמטית באקדמיה הלאומית למדעים. משנת 1981 הייתה חברה-בהתכתבות של האקדמיה הלאומית למדעים, במחלקה למתמטיקה. בין שנת 1990 לשנת 1998 עמדה בראש האגודה המתמטית של סנקט פטרבורג. הוענק לה דוקטורט של כבוד מטעם אוניברסיטת בון.
לדז'נסקיה הייתה חברה באקדמיה האירופית ובאקדמיה לאופולדינה בגרמניה.
המוזיאון הלאומי לארכאולוגיה (מדריד)
המוזיאון הלאומי לארכאולוגיה (ספרדית: Museo Nacional Arqueológico או MAN) הוא מוזיאון לאומי ארכאולוגי השוכן במבנה מהמאה ה-19 שתוכנן על ידי האדריכל פרנסיסקו אלארקון (Francisco Jareño y Alarcón). המוזיאון נוסד בשנת 1867 על ידי צו מלכותי של איזבלה השנייה, מטרת המוזיאון הייתה לאחסן את האוספים של מלכי ספרד בתחומים: נומיסמטיקה, ארכאולוגיה, אתנוגרפיה ופריטי אמנות דקורטיביים. המוזיאון וממוקם ליד פלאסה דה קולון והוא חולק את המבנה עם הספרייה הלאומית של ספרד.
המוזיאון עבר למבנה הנוכחי בשנת 1895. המבנה בסגנון אדריכלי נאו-קלאסי נבנה בין השנים 1866–1892. בשנת 1968 עבר המבנה שיפוץ ושטח המוזיאון הורחב משמעותית. המוזיאון נסגר לקהל ביולי 2011 ופתיחתו מחדש מתוכננת לסוף שנת 2013 או תחילת שנת 2014.
המוזיאון כולל מוצגי אמנות מהתקופות ההפרהיסטוריות ועד המאה ה-19, בעיקר מחצי האי האיברי. בין המוצגים המפורסמים במוזיאון נמצאים מספר פסלים עתיקים, קופסת אחסון עשויה שנהב, חשבוניית כרטיסים של נפייר, חלק מאוצר גוורסאר (Treasure of Guarrazar) ואוסף פסיפסים רומיים, ממצאים קלטים, אטרוסקים וממצרים העתיקה. בנוסף, כולל המוזיאון בתא תת-קרקעי העתקי ציורים מתקרת מערת אלטאמירה.
האוניברסיטה הפדרלית של קרים
האוניברסיטה הפדרלית של קרים (או בשם הרשמי: האוניברסיטה הפדרלית של קרים על שם ו.א. ורנדסקי, Кры́мский федера́льный университе́т и́мени В. И. Верна́дского) היא אוניברסיטה פדרלית רוסית בעיר סימפרופול שבחצי האי קרים. האוניברסיטה הוקמה בשנת 2014, ממיזוג שמונה אקדמיות ומכוני מחקר, שבע מכללות ומרכזי לימוד ולה 11 סניפים ברחבי קרים ושבעה ארגונים מדעיים מסונפים. זהו המוסד להשכלה גבוהה הגדול ביותר ברפובליקת קרים ואחת מעשר אוניברסיטאות פדרליות ברוסיה.
האוניברסיטה נקראת על שם האקדמאי ולדימיר איוואנוביץ' ורנדסקי.
היסטוריה
הרעיון להקים אוניברסיטה פדרלית חדשה עלה ב-31 במרץ 2014 ביוזמת ראש הממשלה דמיטרי מדבדב בישיבת הממשלה שנערכה בסימפרופול. ב-10 באפריל, בראיון לעיתון איזווסטיה, שר החינוך והמדע של רוסיה דמיטרי ליוואנוב דיווח כי אוניברסיטה פדרלית תוקם "על בסיס אוניברסיטת ורנדסקי טבריצ'סקי".
האוניברסיטה הוקמה ב-4 באוגוסט 2014 מתוך מיזוג : מספר הסטודנטים באוניברסיטה הוא 34,355 אנשים. המספר הכולל של עובדי האוניברסיטה הוא 6,567 איש, כולל צוות ההוראה - 2,851 איש.
תקנות שעת חירום (יציאה לחוץ לארץ)
תקנות שעת חירום (יציאה לחוץ לארץ) [במקור: תקנות־שעת־חרום (יציאה מהמדינה)] הן תקנות שעת חירום שנקבעו באוגוסט 1948, במהלך מלחמת העצמאות, שהסדירו את היציאה מישראל.
תקנות אלה נקבעו על ידי שר העליָּה משה שפירא, ושמן שונה על ידי מועצת המדינה הזמנית בנובמבר 1948 במסגרת שינויים שבוצעו בהן.
לפי התקנות המקוריות, כדי לצאת מישראל חובה היה לקבל היתר ממשרד העלייה. רוב הבקשות להיתרים שהוגשו נדחו, ולא התאפשרה יציאה חופשית מישראל. תקנות אלו פגעו בחופש התנועה של אזרחי ישראל, ומטרתן הייתה מניעת ירידה מהארץ. רוב הבקשות הוגשו למטרת ירידה מהארץ, לשם חופשה או ביקור בני משפחה.
במהלך השנים בוטלו מרבית התקנות, ונותרה רק התקנה המאפשרת לשר הפנים למנוע את יציאתו של אדם שיש חשש שיציאתו עלולה לפגוע בביטחון המדינה.
התקנות בשנת 1948
לפי התקנות המקוריות, היה צורך בהיתר יציאה לכל אדם שרצה לצאת מישראל. היתרים אלו ניתנו על ידי שר העלייה או אדם (שמונה על ידי השר) לתת היתרים מסוג זה. הגשת בקשה לקבלת היתר הייתה מותנית בתשלום אגרה, לירה אחת. עונשו של העובר על תקנות אלו - מאסר עד שנה, ו/או קנס עד 1,000 לירות.
ביולי 1951 הסביר מנהל מחלקת היתרי היציאה במשרד העלייה, ד"ר י. גולדין, שהיתרי יציאה ניתנים בהתאם לחיוניות היציאה, ודיווח שמאז התקנת התקנות הוגשו יותר מ-120 אלף בקשות להיתרי יציאה, ומתוכן אושרו 64,425 בקשות.
תיקון התקנות בשנת 1953
פורטו האפשרויות לבקשת היתרי היציאה: ליחיד, לזוג ולמשפחה.
בנוסף, אגרת קבלת ההיתר עלתה 5 לירות, ותוספת של 3 לירות לכל נפש נוספת.
תיקון התקנות בשנת 1955
שר העלייה רשאי היה זכאי לסרב לתת היתר אם יציאתו של האדם עלולה לפגוע בביטחון המדינה.
תיקון התקנות בשנת 1956
מתן היתר יציאה לאיש מילואים הותנה בהסכמתו של שר הביטחון. הוספת תקנה זו הכבידה את הבירוקרטיה במתן היתרים לאנשי מילואים.
הסמכות לקבוע תנאים למתן ההיתרים עברה למשרד הביטחון.
ביטול תקנות הגבלת היציאה
פעמים אחדות עלתה בכנסת דרישה לביטול התקנות. ח"כ חיים לנדאו ותנועת החרות בכללה נאבקו לבטל את התקנות הישנות הכוללות את ההיתרים. טענתם הייתה שאיסור יציאה מהארץ ומתן היתר פסול ולא קיים באף מדינה דמוקרטית, בשל שלילת חירות הפרט. חיים לנדאו טען כי היתרי היציאה הכניסו למדינה כמיליון ו-700 אלף לירות בשנה.
התקנות הכוללות את מתן ההיתרים הוארכו כמה פעמים עד 1961. ביוני 1961 אושר בכנסת תיקון לתקנות, לפיו תתאפשר יציאה מהארץ בהצגת דרכון או תעודת מעבר בני תוקף, המוצאים על ידי משרד הפנים. תוקף התיקון נקבע ל-15 באוקטובר 1961 וממועד זה התאפשרה יציאה מהארץ ללא צורך בהיתר יציאה. יציאת אנשי מילואים הצריכה היתר של שר הביטחון או אדם מטעמו (בפועל ניתן ההיתר ביחידת המילואים של איש המילואים).
במאי 2018 בוטלו כמעט כל התקנות. נותרה רק התקנה המאפשרת לשר הפנים למנוע את יציאתו של אדם שיש חשש שיציאתו עלולה לפגוע בביטחון המדינה.
Wired All Wrong
Wired All Wrong (תרגום חופשי: מחווט לגמרי לא נכון) היא להקת רוק אלטרנטיבי מקליפורניה שבארצות הברית. הלהקה נוסדה בשנת 2006 על ידי נגן הבס לשעבר בלהקה גאד ליבס אנדרווטר, ג'ף טורזו, וסולן להקת סלף, מאט מחפאי. הלהקה נוצרה בעקבות מותו של סולן להקת גאד ליבס אנדרווטר, דייוויד ריילי, דבר שאפשר לטורזו להפנות את תשומת לבו ללהקה אחרת. אלבום הבכורה של הלהקה, Break Out The Battle Tapes, יצא לאור בשנת 2006.
פרסי אמפייר
פרסי אמפייר הם פרסים בריטיים מטעם מגזין הסרטים "אמפייר", המוענקים מדי שנה על הישגים קולנועיים מקומיים או עולמיים בתחום תעשיית הסרטים. הפרס מוענק, בדומה לפרסים אחרים, בצורת פסלון המייצג את הזכייה בפרס. זוכי הפרס נבחרים על ידי קוראי המגזין. מאז טקס חלוקת פרסי אמפייר ה-14 ב-2008, הפרסים נקראים באופן רשמי פרסי ג'יימסון אמפייר, על שם חברת הוויסקי האירית ג'יימסון, שנותנת חסות לטקס הפרס.
Meltdown
Meltdown הוא שיר של הראפר האמריקאי טראוויס סקוט בהשתתפות הראפר הקנדי דרייק, מתוך אלבום האולפן הרביעי של סקוט, Utopia, שיצא לאור ב-28 ביולי 2023. השיר יצא לאור ב-2 באוגוסט 2023 באמצעות קקטוס ג'ק רקורדס ואפיק רקורדס כסינגל השלישי מתוך האלבום. סקוט ודרייק כתבו את השיר לצד המפיקים בוי-1דה, וינילז, טיי קית', BNYX וסקוטי קולמן.
רקע וכתיבה
השיר מתחיל כשדרייק לוחש על "מבנה של דגימת מיתרים מרושעת", במעבר ל"זרימה אוורירית וצרדתית", עם דיס נגד המפיק פארל ויליאמס והראפר פושה טי.. ויליאמס מוקד עקב תפקידו החדש כמנהל קריאייטיב של לואי ויטון; תפקיד שהוחזק בעבר על ידי וירג'יל אבלו המנוח, חברו של דרייק. הוא אף התייחס לקשר ההדוק של פושה טי לויליאמס. האחרון זכה בעבר ללעג על ידי דרייק בווידאו קליפ ל-"Jumbotron Shit Poppin" (2022). בנוסף, דרייק מציין את רצועת הדיס של פושה טי נגד ג'ים ג'ונס, תומך קרוב של דרייק, בתצוגת אופנה שערך ויליאמס ביוני 2023. הדיס צוין אף בשל הופעתו באלבום המכיל שיר בהפקת ויליאמס ("Looove"). התייחסות נוספת היא לתביעה שיזם מגזין ווג לאחר שדרייק ו-21 סבאג' הוציאו שער מזויף למגזין כדי לקדם את אלבומם Her Loss (2022). סקוט "מוצא את עצמו, באופן דומה, הופך לקטנוני וראוותני על פני הבתים שלו" ומתייחס לדמות הבדיונית וילי וונקה במהלך אחד מהם. מילים אלו נתפסו כמכוונות אל טימותי שאלאמה, שדווח כי עתיד לגלם את הדמות בסרט "וונקה" (2023), ויצא עם זוגתו לשעבר של סקוט קיילי ג'נר, בעת צאתו של השיר. בדומה לאחד משיתופי הפעולה הקודמים שלהם, "Sicko Mode", מתוך אלבום האולפן השלישי של סקוט, Astroworld, הרצועה כוללת שלושה החלפות מקצב.
קבלה ביקורתית
ארון אץ מ-HotNewHipHop שיבח את האמנים על "הופעה יוצאת דופן", ותיאר את הבתים שלהם כ"יישום לירי מרשים", עם "שפע של שורות שניתן לצטט". בביקורת שלילית, מוקם השיר בבילבורד בין שלוש הרצועות הגרועות ביותר באלבום, שם תואר כ"מאכזב" ובוקרו במיוחד הבתים של דרייק, על כך שהם מכילים "חפירות זולות".
צ'יאסמודונטיים
צ'יאסמודונטיים (שם מדעי: Chiasmodontidae) הם משפחת דגים מסדרת הדקראים החיים בעומקים בכל האוקיינוסים. הם קרוביהם הרחוקים של הדרקוניים ושל האצטגנוניים בקבוצה דמויי-אצטגנון. עם זאת כמה חוקרים רואים אותם כקרובים של הקולייסיים.
אורך דגים אלה 3-26 סנטימטרים הם בעלי מבנה גוף מוארך וראש בעל עיניים גדולות ופיות רחבים בעלי שיניים חדות ולוע מתרחבת. המאפיין העיקרי שלהם הוא בטנן המנופחת המכילה קיבה עצומה היכולה לבלוע יצורים הגדולים מהיצור עצמו. בעודם עסוקים בעיכול בטנם נראית שקופה ואפשר לראות את הטרף העובר דרכה. לדגים מעט סנפירים מצוייצים הכוללים סנפירי חזה דקים, זנב בעל 2 אונות וסנפירי גב קצרים.
כל המינים במשפחה הם טורפים של חסרי חוליות ושל דגים אחרים היכולים לבלוע יצורים הגדולים מהם בהרבה. ב-2007 נמצא פרט מת מהמין Chiasmodon niger באורך 19 ס"מ שבבטנו נתקע פרט של Gempylus serpens (ממשפחת הגמפיליים) שאורכו היה ס"מ, פי 4 וחצי מהטורף שלו.
בילי מגנוסן
ויליאם גרגורי "בילי" מגנוסן (באנגלית: William Gregory "Billy" Magnussen, נולד ב-20 באפריל 1985) הוא שחקן אמריקאי. התפרסם בשל גילום דמותו של הנסיך של רפונזל בסרט "אל תוך היער".
תיאטרון
בשנת 2007, מגנוסן הופיע בהופעת הבכורה שלו בברודוויי, במחזה "The Ritz", בכיכובו של רוזי פרז.
בשנת 2012, מגנוסן לוהק לדמותו של ספייק, לצידם של דייוויד הייד פירס וסיגורני ויבר במחזה הקומי של כריסטופר דורנג, "Vanya and Sonia and Masha and Spike", שהוצג בתיאטרון "מאק'קארטר" בפרינסטון שבניו ג'רזי ולאחר מכן גם ב"לינקולן סנטר" שבניו יורק ובתיאטרון "ג'ון גולדן", שם הוא הועמד לשישה פרסי טוני. מגנוסן הועמד לפרס טוני עבור תפקידו.
קולנוע
בשנת 2009 ביצע את בכורתו הקולנועית בסרט האימה "Blood Night: The Legend of Mary Hatchet". בשנת 2010 שיחק בסרט "דמעות שמחות", לצדם של דמי מור ופארקר פוזי. עוד באותה שנה שיחק מגנוסן בסרט "12".
ב-2011, גילם מגנוסן את ניל תומאס, גיבור מלחמת העולם השנייה, בסרט "ולנטיין האבוד", המבוסס על הספר "הוולנטיין האחרון" שנכתב על ידי ג'יימס מייקל פראט. בשנת 2011, מגנוסן שיחק את ת'ור בסרט "העלמות במצוקה". בשנת 2012, מגנוסן כיכב בסרט האינדי "משפחה שורדת".
בשנת 2014, מגנוסן זכה לפריצתו הקולנועית כשנבחר לגלם את הנסיך של רפונזל בסרט "אל תוך היער". בשנת 2015, מגנוסן גילם סוחר משכנתאות בסרט "מכונת הכסף" ואת דאג פורסטר בסרט "גשר המרגלים".
ב-2015 הופיע מגנוסן כמר אליס, העובד הסוציאלי של גילי, בסרט "The Great Gilly Hopkins".
בשנת 2018 פורסם כי יחלו צילומיו של הסרט הוליוודי "השורד" המתאר את סיפורו של ניצול השואה הארי האפט, שאולץ להתאגרף כדי לחיות. נכון לשנת 2019, הוא היה בהפקה וצפוי להשתחרר בשנת 2020. את הסרט הביוגרפי, "השורד", יביים בארי לוינסון, הכוכב בן פוסטר שיגלם את האפט. לצד מגנוסן ישתתפו בסרט דני דה ויטו, ויקי קרייפס, פיטר סארסגארד, דר זוזובסקי וג'ון לגוויזאמו. הסרט הוקרן בבכורה עולמית ב-21 בספטמבר 2021 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
טלוויזיה
מגנוסן כיכב בתפקיד אורח בסדרה "אימפריית הפשע" כרוג'ר מקאליסטר, המאהב של ג'יליאן דרמודי, ושיחק בסדרה "חוק וסדר: כוונה פלילית" ובסדרה "חוק וסדר". בנוסף, בשנת 2014, מגנוסן הופע בתפקיד אורח בסדרה "הפילוג".
בשנת 2015, מגנוסן לוהק לדמותו של קאטו קיילין בעונתה הראשונה של הסדרה "סיפור פשע אמריקאי", שהתבסס על המשפט של או. ג'יי. סימפסון.
בשנת 2017 התארח בסדרת הטלוויזיה הקומית "קימי שמידט הבלתי שבירה" שנוצרה על ידי טינה פיי לרשת נטפליקס. ושיחק גם בפרק של "מראה שחורה" ובפרק של הסדרה "חברים מהקולג'".
אפפונו מים
אֲפָפוּנוּ מַיִם עַד נֶפֶשׁ הוא פיוט מסוג סליחה שנתחבר על ידי הפייטן האיטלקי הפורה אמיתי בן שפטיה, שכיהן כרב וראש ישיבה במאה ה-9 ופיוטיו הרבים היו לאבני היסוד של הסידור ומחזור התפילה היהודי. הפיוט מיועד לתעניות בה"ב, ונאמר כיום בקהילות ישראל בסליחות לשני בתרא (היום האחרון בסדרת בה"ב).
הפיוט עוסק בקושי הגלות, ומביע תקווה שבזכות צום בה"ב ימחל אלוהים לחטאי עמו.
מבנה הפיוט ותוכנו
הפיוט מתאר את קשיי הגלות, המכבידים עלינו עד כי לעמוד כנגדם; לכן, אך מכיוון ש פנינו ונאחזנו ב (לפי , "א"ר לעזר, שלשה דברים מבטלין את הגזירה קשה, ואלו הן: תפלה וצדקה ותשובה"). לפיכך קבענו את צומות בה"ב כדי שירחם עלינו ה', והפייטן מסיים בבקשה: , וסלח לנו והצילנו מכל רע.
הפיוט עשוי שורות שורות, והאותיות הראשונות בכל שורה בפיוט יוצרות אקרוסטיכון אלפביתי, שבסופו חתימת שם המחבר: אֲמִתַּי.
בניגוד לפיוטים אחרים של אמיתי בן שפטיה, בפיוט זה אין חריזה כלל, ובכך הוא דומה לפיוטים קדומים. שפתו פשוטה ובהירה. ניכרת בו קרבה מסוימת לפיוט הקדום אנשי אמונה אבדו.
בהלכה
עיקרו של הפיוט עוסק בצום בה"ב, ועל כן כתבו הפוסקים שבמקרה שאין בציבור המתפללים לפחות עשרה אנשים המתענים, אזי . לפי מנהג אחר נהוג לומר אותו בכל מקרה, אלא שאת המילים העוסקות בצום יש להחליף במילים העוסקות בתפילה, ולומר "תפילת שני וחמישי ושני" במקום "צום שני וחמישי ושני".
טגנקה
טגנקה (ברוסית: Таганский район) הוא נפה של המחוז המרכזי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטחה הוא 8.01 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 123,532 תושבים (2020).
זו אחת הנפות הוותיקות ביותר בבירה, המהווה חלק בלתי נפרד מהמרכז התרבותי וההיסטורי של מוסקבה. ממוקמת בדרום-מזרח מרכז העיר, בין נהר יאוזה לנהר מוסקבה.
רוני פטרסון
בנגט רוני פטרסון (בשוודית: Bengt Ronnie Peterson, 14 בפברואר 1944 – 11 בספטמבר 1978) היה נהג מרוצים שוודי, שהתחרה בבמשך תשע עונות באליפות הפורמולה 1. במהלך הקריירה ניצח 10 מרוצים וסיים שתי עונות כסגן האלוף. נהרג בתאונה שאירעה במהלך גרנד פרי איטליה.
קריירת מרוצים
פטרסון נולד בארברו, שוודיה. בגיל צעיר החל להתחרות בקארטינג ובהמשך עבר להתחרות באליפות הפורמולה 3 השוודית במכונית עם מנוע בנפח ליטר מתוצרת ברבהאם. המכונית תוכננה על ידי פטרסון עצמו, אביו שהיה אופה וסוון אנדרסון. הישגיו הטובים במרוצים משכו את תשומת ליבה של קבוצת טכנו, שהחתימה אותו בשנת 1968. יחד עם הקבוצה זכה באליפות הפורמולה 3 בשנת 1969.
את הבכורה בפורמולה 1 ערך בגרנד פרי מונקו בעונת 1970. הוא התחרה במכונית מתוצרת מרץ' עבור קבוצת "Antique Automobiles", קבוצה פרטית בבעלות קולין קראב. התקציב הנמוך של הקבוצה כמעט ולא אפשר לו לקיים אימונים מקדימים. לקראת המרוץ דורג במקום ה-12 מתוך שש עשרה נהגים ובסיומו דורג במקום השביעי. באותה שנה השתתף לראשונה במרוץ 24 השעות של לה מאן כנהג של קבוצת פרארי, אך נאלץ לפרוש בעקבות תאונה לאחר ארבע שעות.
עונה לאחר מכן חתם בקבוצת מרץ'. חמישה פודיומים, ארבעה מתוכם במקום השני, הובילו את פטרסון לסיים את העונה במקום השני כסגנו של ג'קי סטיוארט. במקביל התחרה עבור מרץ' גם באליפות הפורמולה 2 האירופאית, בה זכה באליפות עם ארבעה ניצחונות. ביולי התחרה וניצח עם אלפא רומיאו את מרוץ 6 השעות של וטקינס גלן במסגרת אליפות העולם למכוניות ספורט. הוא המשיך להתחרות עבור מרץ' גם בעונת 1972. שנה לאחר מכן עבר לקבוצת לוטוס.
בעונת פורמולה 1 עונת 1973 השיג את הניצחון הראשון באליפות בגרנד פרי צרפת. בהמשך העונה השיג עוד שלושה ניצחונות באוסטריה, איטליה וארצות הברית. בעיות אמינות של המכונית מנעו ממנו להתמודד על התואר ואת העונה סיים רק במקום השלישי. במרוץ השלישי של עונת 1974 הכניסה לוטוס לשימוש את דגם הלוטוס 76. לאחר שלושה מרוצים אותם לא הצליח לסיים (וגם ג'קי איקס, בן זוגו לקבוצה) חזר להתחרות עם הלוטוס 72E עימה התחרה בעונה הקודמת. במונקו, המרוץ הראשון לאחר החזרה לדגם הקודם, השיג ניצחון ראשון בעונה. בהמשך השיג שני ניצחונות נוספים. הלוטוס 72 המשיכה לשמש את פטרסון ואיקס גם בעונה 1975, אך המכונית המיושנת התקשתה להיות תחרותית.
במהלך השנים 1974 ו-1975 התחרה במרוצי מכוניות ספורט, במיוחד עבור ב.מ.וו. יחד עם האנס-יואכים שטוק השניים התחרו במספר מרוצים באירופה, אפריקה וצפון אמריקה. בנובמבר 1975 הצמד זינק ראשון למרוץ 9 השעות של קילמאי, אך סיים במקום השני לאחר שנאלץ להתמודד עם בעיות של רעידות במנוע.
לקראת עונת 1976 חתם פטרסון על חוזה עם קבוצת Shadow, אך שוכנע על ידי קולין צ'פמן, הבעלים של קבוצת לוטוס, להישאר בקבוצה תוך הבטחה להאיץ את פיתוח הלוטוס 77. במרוץ הראשון של העונה התחרה עם הדגם החדש, אך לאחריו עזב את הקבוצה והצטרף לקבוצת מרץ' עבורה ניצח את הגרנד פרי האיטלקי. בסיוום העונה הצטרך לקבוצת טירל והתחרה עם דגם ה-P34B בעל ששת הגלגלים. בהקפה החמישית של גרנד פרי יפן, מרוץ הסיום של העונה, התנגש עם ז'יל וילנב, נהגה של קבוצת פרארי. כתוצאה מהנגשות נהרגו מרשל וצלם שעמדו בסמוך למסלול.
בהחלטה שהפתיעה רבים חזר פטרסון לקבוצת לוטוס בעונת 1978. הוא ניצח בגרנד פרי דרום אפריקה ובאוסטריה. מריו אנדרטי, שותפו לקבוצה, זכה באליפות הנהגים כשפטרסון משמש כמספר 2 אולטימטיבי - הצמד סים מספר מרוצים במקומות הראשון והשני. שני הניצחונות הושגו במרוצים בהם אנדרטי התקשה. במרוצים אחרים התחרה במרחק קרוב מאוד מאחורי אנדרטי, מה שהוביל לספקולציה בדבר הוראות קבוצתיות לטובת האמריקאי.
מותו
באימון לקראת גרנד פרי איטליה נפגעה מכונית הלוטוס 79 של פטרסון בצורה שלא איפשרה לתקן אותה בזמן לקראת המרוץ. לקבוצה הייתה מכונית נוספת, אך היא הותאמה למידותיו של אנדרטי, שהיה נמוך מפטרסון. המכונית הנוספת שהייתה לקבוצה הייתה לוטוס 78, מכונית ששימשה את הקבוצה בעונה הקודמת ולא הייתה מתוחזקת במיוחד.
ג'ודי שכטר וריקארדו פטרזה, שזינקו ממקומות 10 ו-12, עברו ימינה מעבר לקו שהפריד בין המסלול ובין הפנייה למסול מונזה הישן. שכטר הצליח לחזור למסלול ולהיכנס לפני קבוצת המכוניות שנסעה לצידו. פטרזה, לעומת זאת, חזר למסלול בסמוך למכוניתו של ג'יימס האנט. האנט זז עם המכונית שמאלה וגרם לתאונה בה היו מעורבים פטרסון, ויטוריו ברמבילה, קרלוס ראוטמן, האנס-יאוכים שטוק, פטריק דפלייה, דידייה פירוני, דרק דאלי, קליי רגאצוני וברט לונגר.
הלוטוס של פטרסון פגעה במעקה הבטיחות והחלה לעלות באש לפני שחזרה ונעצרה באמצע המסלול. פטרסון היה לכוד במכונית, אך האנט, רגאצוני ודפלייה מיהרו לחלץ אותו עם כוויות קלות, בעוד המרשלים במסלול כיבו את הרכב הבוער. הוא נשכב באמצע המסלול, כשהוא בהכרה מלאה ועם פגיעות קלות ברגליים. עיקר תשומת הלב הופנתה לברמבילה, שנפגע בראשו מגלגל שעף באוויר. פטרסון וברמבילה פונו לבית החולים והמרוץ הוזנק מחדש לאחר שהמסלול נוקה מחלקי המכוניות.
בצילום רנטגן שנעשה בבית החולים נמצאו 27 שברים ברגליו. לאחר התייעצות עם פטרסון הוא הוכנס לטיפול נמרץ, במטרה לייצב את העצמות השבורות ככל האפשר. בין הרופאים התעורר ויכוח האם ניתן לטפל בכל השברים. במהלך הלילה החמיר מצבו בשל תסחיף שומן, שהוביל לאי-ספיקת כליות בבוקר. בעה 9:55 נקבע מותו.
לאחר מותו
נסיבות מותו של פטרסון נידונו בבית המשפט האיטלקי. נהג המרוצים ריקארדו פטרזה ומנהל המרוץ ג'יאני רסטילי, העומדו לדין על חלקם בתאונה. פטרזה הואשם בהריגה בשל חזרה למסלול בצורה לא בטוחה. רסטילי הואשם בהזנקה המקודמת שהובילה לתאונה. באוקטובר 1981 זיכה בית המשפט את שניהם מכל אשמה.
ברברו, אלמנתו של פטרסון, התקשתה להתמודד עם מותו. בדצמבר 1987 התאבדה ונקברה לצידו של רוני בחלקה המשפחתית בארברו. לזוג הייתה בת בשם נינה לואיז, שנקראה על שמה של אשתו של יוכן רינדט.
בשנת 2003 הוצב בעיר הולדתו פסל בדמותו. במאי 2008 פתחה בתו מוזיאון לזכרו בעיר, אך זה נסגר כשנה וחצי לאחר מכן לאחר שלא הצליח לגייס מימון ממשלתי.
טויוטה FA
טויוטה FA (ביפנית: トヨタ・型トラック, באנגלית: Toyota FA) הם מספר סדרות של משאיות מתוצרת יצרנית הרכב היפנית טויוטה אשר יוצרו בין השנים 1954–1978.
דגמי "Type F" מתייחסים לגודל ומפרט המנוע תוצרת "טויוטה" "Toyota F engine".
על בסיס שלדות "טויוטה FA" נבנו אוטובוסים.
אחוות סולנצבו
עליית כוחה
כנופיית סולנצבו הוקמה בסוף שנות השמונים על ידי סרגיי מיכאילוב, מלצר לשעבר שריצה עונש מאסר בגין הונאה. הכנופיה שהתבססה ברובע סולנצבו במוסקבה, גייסה בחורים מובטלים מקומיים, אגרסיביים ששימשו כחיילים להשכיר ושיתפה פעולה עם הגנב בחוק ג'מאל חאשידזה כדי לשפר את המוניטין שלה בקרב פושעים. סולנצבו ממוקמת גם באופן אסטרטגי בסמוך לכביש M3 המוביל לאוקראינה, דרךMKAD, כביש הטבעת של מוסקבה, כמו גם לשדה התעופה הבינלאומי ונוקובו. שליטה במרכזי התחבורה הללו אפשרה לאחווה להיכנס לעסקי ייבוא הרכב. אולם בראשית שנות התשעים, אתגר הדומיננטיות של סולנצבו נפגע עם התחזקותה של המאפיה הצ'צ'נית. יחד עם כנופיית אורוחובסקאיה וארגוני פשיעה סלאביים אחרים, סולנצבו כרתה ברית להוצאת הצ'צ'נים. מלחמת הכנופיות הביאה לנפגעים רבים באותן שנים ונודעה בעיקר בתקריות כמו קרב היריות בקולנוע "קזחסטן" במוסקבה בו נהרגו שישה צ'צ'נים וארבעה רוסים.
החבורה נקשרה בשלב מסוים אל איש הפשע המאורגן סמיון מוגילביץ', שדרכו הארגון עסק בהלבנת הון. בשנת 1995 במלון בפראג, בה השתתפו מיכאילוב כמו גם סוחר הסמים האוזבקי גפור ראחימוב, נערכה פשיטה של המשטרה הצ'כית לאחר שהתקבל מידע כי הם מתכוונים להרוג את מוגילביץ' שם בעקבות סכסוך ביניהם. ברם, מוגילביץ' עצמו לא נמצא בשום מקום, לאחר שהוא עצמו קיבל מידע מוקדם על כוונתם הזדונית של שתי הקבוצות להתנקש בחייו.
בסוף שנות התשעים החלה האחווה לעבור לתחום הבנקאות, מהלך שאיפשר להם להלבין את כספם ולהתקרב לאוליגרכים.
פעילות מעבר לים
בשנות התשעים שלחה האחווה את ויאצ'סלב איוואנקוב לברייטון ביץ', ניו יורק, ואת מיכאיל אודנוסה לאטלנטה, ג'ורג'יה, כדי להשתלט על פעילויות הפזורה הרוסית שם. עם זאת, ה-FBI הוזעק אל מקום שהותו של איוונקוב, שאחרי חקירה ממושכת הוא נעצר והורשע בסחיטה והפך לגנב בחוק הראשון שהורשע בארצות הברית. בעוד שאיוואנקוב לא הצליח באותה מידה, מקבילו אודנוסה שולט בפשע המאורגן הרוסי באטלנטה למעלה מ-20 שנה, תוך הימנעות מתביעה. אודנוסה חלש על הפשע המאורגן בעיר, עם צבא רוצחים שגיבה אותו. אף על פי שארגונו אינו גדול כמו קרטלי הסמים של מקסיקו ששלחו גברים לנסות ולהקים חנות באטלנטה, אודנוסה וחבריו הצליחו להכות את קרטלי הסמים המקסיקניים ואת הכנופיות האפרו-אמריקאיות באטלנטה. אחוות סולנצבו פעלה גם בישראל, ובעיקר השתמשה בה כבסיס למבצעי הלבנת הון, ברם ניסיונות החדירה אל הפוליטיקה הישראלית הוכתרו ככישלון בשל פעילות נמרצת של משטרת ישראל. הארגון מעורב גם בסחר הקוקאין הבינלאומי, כאשר קשריו לקרטלי סמים קולומביאנים בתיווך שבט המאפיה קונטררה-קארואנה.
מצב נוכחי
על פי נתוני רשויות אכיפת החוק בארצות הברית, כפי שפורסם במהלך שערוריית ויקיליקס ב-2010, כנופיית סולנצבו ממשיכה בפעולות שונות תחת חסותו של שירות הביטחון הפדרלי.
כוחות ההגנה של פינלנד
כוחות ההגנה של פינלנד או כוחות ההגנה הפינים (בפינית: Suomen puolustusvoimat) הם הכוחות החמושים של פינלנד, הכוללים בעיקר את צבא פינלנד, חיל האוויר הפיני והצי הפיני. הם אחראים על שלמותה הטריטוריאלית של פינלנד וכמו כן בחילוץ והצלה, שמירה על הסדר והביטחון במדינה ובנוסף לסיוע במשברים בינלאומיים.
נשיא פינלנד הוא המפקד העליון של כוחות ההגנה. הגנרל טימו קיבינן הוא מפקד העומד בראש כוחות ההגנה. בפינלנד קיים גיוס חובה לגברים, ונשים יכולות לשרת בהתנדבות. בזמן שלום, כוחות ההגנה הפיניים מעסיקים כ-12,000 איש. כ-4,000 מהם הם אזרחים. כוחות ההגנה הפיניים מכשירים מדי שנה כ-22,000 מתגייסים. ולאחר גיוס מילואים בזמן מלחמה מספר זה יכול לצמוח עד לכ-900,000 (קרביים ולא קרביים). ציוד הצבא כולל כ-200 טנקי לאופרד 2, כ-50 מטוסי קרב F/A-18 סופר הורנט שבעתיד יוחלפו במטוסי F-35A ו-30 BAE סיסטמס הוק. כוחות ההגנה של פינלנד לוקחים חלק פעיל בארגון נאט"ו.
מלחמת האזרחים
לאחר הכרזת העצמאות של פינלנד ב-6 בדצמבר 1917, המשמר הלבן הוכרז כגוף הצבאי של הממשלה החדשה ב-25 בינואר 1918 ולאחר מכן מונה לוטננט-גנרל של הצבא הקיסרי הרוסי קארל גוסטף אמיל מנרהיים למפקד העליון של הכוחות הללו למחרת. קרבות בין המשמר הלבנים והמשמרות האדומים כבר פרצו כשבוע לפני בסביבות ויפורי, במה שנודע כמלחמת האזרחים הפינית.
בתחילת המלחמה נראה כי לשני הצדדים היו 50,000-90,000 חיילים. בצבא האדומים היו רוב החיילים מתנדבים. היו אלו אזרחים צעירים (בני 15–17) שחומשו ויצאו לקרב. חיילים אלו לא היו מקצועיים וחלשים במיוחד נגד מתקפות נגד של הלבנים. לצבא הלבנים לעומת זאת, היו רק 11,000-15,000 מתנדבים ורוב חייליהם היו מגויסים. ללבנים היו שני יתרונות מרכזיים על צבא המתנדבים של האדומים: ללבנים הייתה הנהגה צבאית טובה יותר - 84 קצינים שוודים התנדבו לצבא הלבנים. היתרון השני הוא היגרים: קבוצה עילית בצבא הפיני בת 1,300 חיילים, שהוכשרו על ידי גרמניה ונלחמו לצידה בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה.
בתחילת המלחמה השתלטו האדומים על המובלעת הלבנה הלסינקי ב-28 בינואר 1918 וכן החלו במתקפה שנסתיימה עד אמצע מרץ. אולם האדומים לא השכילו לתרגם את יתרונותיהם להישגים בשטח. המפקדים האדומים התחלפו מספר פעמים וצבא המתנדבים של האדומים לא היה יעיל כנגד מתקפות הנגד של הלבנים. הלבנים קבעו את ואסה כבירתם ב-29 בינואר לאחר נפילת הלסינקי. בואסה גם שכנו מפקדותיהם של הלבנים. הלבנים החלו באמצע מרץ מתקפת נגד שהצליחה למוטט את צבא האדומים וגרמה לפאניקה בצבאם. הגרמנים הנחיתו כוחות בדרום המדינה בתחילת אפריל ומשחתות גרמניות הפגיזו עמדות של האדומים. חיילים גרמנים כבשו את הלסינקי ב-13 באפריל. פינלנד הלבנה חגגה ניצחון ב-16 באפריל.
תקופת בין המלחמות
לאחר הניצחון במלחמת האזרחים, אורגן הצבא הפיני בתקופה שבין המלחמות בשלוש דיוויזיות ובריגדה על ידי קצינים גרמנים מקצועיים. זה הפך למבנה הבסיסי ל-20 השנים הבאות. החוף הובטח על ידי ביצורי חוף צרים וספינות שנלקחו שלל ממלחמת האזרחים. וחיל האוויר שכבר הוקם במרץ 1918, נשאר תחת הצבא ולא הפך לזרועה עצמאי עד 1928. המשמר הלבן ( Suojeluskunta ) שיחק תפקיד מפתח במדיניות ההגנה הפינית בין המלחמות, בכך שהיה לכוחות מיליציה חצי עצמאי מקומית המפוזר לאורך הגבול ומוכן ליום פקודה.
הממשלה החדשה הנהיגה גיוס חובה לאחר מלחמת האזרחים והנהיגה גם מערכת גיוס וריענון חובה לחיילי מילואים. בנוסף לאקדמיות שהוקמו בתקופה הזו.
המלחמה הקרה ועד ימינו
באפריל 2023 הצבא הפיני צורף רשמית לנאט"ו
קטמנדו (סדרת טלוויזיה)
קטמנדו (נקראה בתחילה "קהילת קודש קטמנדו") היא סדרת דרמה ישראלית, שעלתה במאי 2012 ושודרה בערוץ 2 תחת רשת השידור רשת, ובהמשך שודרה בשידור חוזר בערוץ 20. הסדרה עוסקת בזוג חב"דניקים הנוסע לשמש בשליחות לנפאל להקים שם בפעם הראשונה בית חב"ד בבירה קטמנדו. הסדרה, המבוססת ברובה על סיפורים אמיתיים שהתרחשו, עוקבת אחרי התמודדות הזוג עם הקמת הבית חב"ד.
עלילה
כשהם מגיעים לקטמנדו, הם לא מוצאים את המפתח לדירה, שמוליק פורץ לדירה והם נעצרים. מושקי משוחררת מהכלא בעוד שמוליק נשאר, והיא נאלצת לארגן לבדה את סדר הפסח הראשון בקטמנדו.
הסדרה עוקבת אחרי הזוג במהלך שהותם בקטמנדו והתמודדות עם הסיטואציות היום יומיות - התמודדות עם תיירים ישראליים שמגיעים לבית חב"ד, דאגה לצורכי היום יום, צניעות, כשרות וחתונה. בנוסף, הסדרה עוקבת גם אחרי מספר ישראלים נוספים - ימית (גל גדות) שמגיעה לקטמנדו לחפש אחרי אחותה, אופירה, (קרן ברגר) אשר נמצאת במערכת יחסים עם אחד ממפקדי המחתרת המאואיסטית, תומר (רועי גוראי), תייר ישראלי אשר מתחבר לזוג ועוזר להם בניהול הבית חב"ד.
בסוף הסדרה, מושקי לא מחזיקה מעמד, ושניהם מחליטים לחזור לישראל ושליח אחר מגיע להחליפם. בסוף הפרק האחרון, מושקי משנה את דעתה ונרמז שהם החליטו להישאר כשלוחים בקטמנדו.
שיר הנושא של הסדרה הוא עיבוד ייעודי (ללא מילים) לשיר "שירת העשבים" של נעמי שמר.
Hello, I'm Dolly
יציאה לאור וקידום
האלבום היה אמור לצאת בפברואר אותה שנה אך מסיבות לא ידועות נדחה. בריאיון אותו העניקה פרטון ביוני אותה שנה היא אמרה כי האלבום אמור לצאת עד סוף חודש זה אך לבסוף הוא יצא בספטמבר אותה שנה לאחר שפרטון הכריזה על כך The Porter Wagoner ב-5 בספטמבר באותה השנה.
על מנת לקדם את האלבום הוציאה פרטון שלושה סינגלים כאשר הסינגל הראשון היה שיר "The Little Things". זהו היה שיר פופ אך זה גם היה שיר הפופ היחיד מהאלבום. השיר יצא ביוני 1966 אך לא זכה להצלחה ונכשל מלהיכנס למצעדים.
הסינגל השני מהאלבום היה השיר "Dumb Blonde" אשר יצא בנובמבר אותה שנה והגיע למקום ה-24 במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי, שם שהה 14 שבועות. הסינגל השלישי היה השיר "Something Fishy" אשר הגיע למקום ה-17 במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי ושהה שם 12 שבועות.
רודי גארסיה
רודי ז'וסה גארסיה (בצרפתית: Rudi José Garcia; נולד ב-20 בפברואר 1964) הוא כדורגלן לשעבר וכיום מאמנה של נאפולי מהסרייה א'.
ביוגרפיה
אביו של רודי גרסיה, חוסה, היה ספרדי גולה שהיה גם הוא כדורגלן בסדאן ובדנקרק. הסבא והסבתא שלו עזבו את אנדלוסיה לארדנים במהלך מלחמת האזרחים בספרד. גארסיה קרוי על שמו של רוכב האופניים הגרמני, רודי אלטיג.
קריירת מועדונים
כאשר חוסה הפך למאמן הקבוצה המקומית, קורביל-אסונס, הוא גייס את בנו לסגל, שם רודי שיחק בתחילה. לאחר מכן הצטרף רודי לקבוצת Viry-Châtillon. הוא היה בן 18 כשחתם בליל, שם שיחק במשך כשנתיים. בליל שיחק גארסיה עד 1998. לאחר ליל הצטרף לקן. בשנת 1991 הוא בחר להצטרף למרטיגוז. פציעות קשות בגבו וברכו אילצו אותו לפרוש מכדורגל מקצועי בגיל 28, בשנת 1992.
ליל
ב-18 ביוני 2008 ביטל גארסיה את חוזהו עם דיז'ון על מנת להצטרף לליל, המועדון בו שיחק שש שנים בשנות השמונים. בעונתו הראשונה, המועדון מצפון צרפת הציג כדורגל התקפי ואטרקטיבי, בניגוד לכדורגל שהציגה עם קודמו, קלוד פואל. הוא גם העניק דקות משחק משמעותיות לצעיר המבטיח אדן אזאר, לימים שחקנה של צ'לסי וריאל מדריד.
ב-2 ביוני 2009 פוטר על ידי מועצת המנהלים של הקבוצה, בעודו מוביל את המועדון לסיום הליגה הטוב ביותר שלו מזה שלוש שנים שכלל גם השתתפות בליגה האירופית. נטען כי הפיטורים נבעו מחילוקי דעות בין המאמן לחברי הנהלה, חאווייר ת'ילוט. האחרון עצמו פוטר מהדירקטוריון בהמשך החודש וב-18 ביוני 2009 הציע מישל סיידוקס, נשיא המועדון ובעל המניות הראשי, שוב את תפקיד המאמן לגארסיה, שהסכים להצעה.
בעונת 2009/10 המשיכה ליל להשתפר בליגה וסיימה במקום החמישי, עם 72 שערים שכבשה. למועדון הייתה ההתקפה הטובה ביותר בליגה. זה הוביל את תקשורת הצרפתית לכנות את הקבוצה בשם "הבארסה של הצפון".
עונת 2010/11 הייתה פריצת הדרך המשמעותית של המועדון. בחודש מאי הוא הוביל את המועדון לזכייה בדאבל היסטורי והתואר הראשון של המועדון מאז 1955. גארסיה זכה בפרס המאמן הטוב ביותר של הליגה בעונת 2010/11. במהלך הטקס הקדיש את הגביע לאביו המנוח ז'וזה, ואף אמר כמה מילים בספרדית כמחווה למוצאו של אביו.
רומא
ב-12 ביוני 2013 הודיע נשיא רומא, ג'יימס פאלוטה, ​​על מינויו של גארסיה למאמנה החדש של המועדון.
רומא החלה את עונת 2013/14 כשהיא מנצחת בעשרת משחקיה הראשונים בסרייה א'. במהלך ריצה זו, כבשה רומא 24 שערים וספגה שער אחד בלבד. רצף הניצחונות הסתיים ב-3 בנובמבר 2013 בתיקו 1:1 בטורינו. את העונה סיימה רומא במקום השני אחרי יובנטוס. גם בעונת 2014/2015 העפיל עם הקבוצה לליגת האלופות כשסיים עמה שוב במקום השני. בשתי העונות העפילה הקבוצה גם לשלב שמינית גמר ליגת האלופות.
ב-13 בינואר 2016 פוטר לאחר שהשיג ניצחון אחד בעשרה משחקים בכל המסגרות, כולל הדחה לספציה מהסרייה ב' בגביע האיטלקי. בשנתיים וחצי שלו ברומא, השיג 60 ניצחונות, 32 תיקו ו-22 הפסדים ב-114 משחקים.
אולימפיק מארסיי
ב-20 באוקטובר 2016 מונה למאמנה של אולימפיק מרסיי בעסקה לשלוש שנים. הוא עזב את המועדון ב-22 במאי 2019.
אולימפיק ליון
ב-14 באוקטובר 2019 מונה למאמנה של אולימפיק ליון.
בעונת 2019/2020 סיים עם הקבוצה רק במקום השביעי בליגה הצרפתית, אולם נחל עמה הצלחה גדולה בליגת האלופות, כאשר הגיע בעונת 2019/2020 לשלב חצי הגמר, כאשר הקבוצה מדיחה בדרך את יובנטוס ומנצ'סטר סיטי, גרסיה וליון הודחו בחצי הגמר על ידי באיירן מינכן. בסיום עונת 2020/2021 החליט לעזוב את תפקידו.
א-נאסר
ב-29 ביוני 2022 מונה למאמנה של א-נסר מליגת העל הסעודית, אליה הצטרף ב-30 בדצמבר של אותה שנה כריסטיאנו רונאלדו. ב-13 באפריל 2023 פוטר מתפקידו.
נאפולי
ב-15 ביוני 2023 מונה למאמנה של נאפולי.
סטטיסטיקות כמאמן
נכון ל-26 ביוני 2023
שמחה מירון
הרב שמחה חיים מירון (כ"ו בניסן תש"א, אפריל 1941 – כ"ה בכסלו תשס"ד, 20 בדצמבר 2003) היה דיין ומשפטן, מנהל בתי הדין הרבניים השני במדינת ישראל.
ביוגרפיה
בשנת 1964 נשא את שלומית בת יוסף דב ומרים דיבון (דוביצקי). באותה שנה עמד בבחינות הסמכה לרבנות של הרבנות הראשית, והוסמך על ידי הרב עובדיה יוסף ורבנים נוספים. לימים הוסמך לדיינות על ידי הרבנים הראשיים לישראל - הרב עובדיה יוסף והרב שלמה גורן, וב-19 בדצמבר 1978 מונה באופן רשמי לדיין.
לאחר נישואיו למד בישיבת נובהרדוק בירושלים, בכולל שבט מיהודה בתל אביב בראשות הרב אפרים בורודיאנסקי, בכולל עטרת יוסף נובהרדוק ובכולל הרב פרדס בתל אביב. כיהן כרב קהילה ברמת גן, בגבעתיים ובירושלים.
למד לתואר ראשון במשפטים בלימודי ערב בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה ולתואר שני באוניברסיטה העברית.
היה מנהל משרד הדתות מחוז המרכז, מזכיר בית הדין הרבני בתל אביב והיועץ המשפטי לשיפוט רבני. בשנת 1978 מונה לדיין בידי הוועדה למינוי דיינים. בשנים 1978–1985 (תשל"ט-תשמ"ו) כיהן כמנהל בתי הדין הרבניים. במקביל ישב בהרכבים בבתי הדין האזוריים וכיהן כדיין בבית הדין לענייני הקדשות בירושלים, עם הרב בצלאל ז'ולטי, רבה הראשי של ירושלים. לקראת סוף כהונתו התעמת עם הרבנים הראשיים. בריאיון לשבועון ערב חדש האשים את שר הדתות והרבנים הראשיים בפרוטקציוניזם ובהרס בתי הדין, ובעקבות כך פוטר.
בשנת תשמ"ו מונה ליועץ המשפטי של סיעת ש"ס בכנסת. במקביל לתפקידו זה ולאחר פרישתו ממנו עבד גם כעורך דין עצמאי. היה מעורב במספר משאים-ומתנים קואליציוניים של המפלגות הדתיות.
כיהן כיו"ר חברה קדישא קהילת ירושלים, חבר הנהלת מדרשית נעם, חבר הנהלת בית חינוך עיוורים ובגופים ציבוריים אחרים.
התגורר בירושלים והיה אב לשבעה. נפטר ב-20 בדצמבר 2003, והובא למנוחות בבית הקברות סנהדריה.
גישתו ההלכתית-משפטית
הרב מירון ראה לנגד עיניו מדינה הפועלת על פי חוקי התורה ומתנהלת באופן דמוקרטי. לשיטתו מצוות התורה אינן פחות דמוקרטיות מערכים מערביים, שאותם כופה מערכת החוק והמשפט בישראל. את אבן היסוד לשיטתו המשפטית והציבורית פרסם במאמר "חופש דת לעומת החופש מדת", שבו טען כי ההגנה המשפטית על חילוניות פחותה מן ההגנה על הדת. הוא הגיש עתירות רבות לבג"ץ, ובהן עתירה נגד שר העבודה על ההיתר להעבדת יהודים בשבת לשם הפעלת שידורי הטלוויזיה הישראלית.
פסיקתו שילבה כלי חשיבה משפטיים. התנגד לשימוש בדוקטרינות חיצוניות להלכה המעניקות סמכות רחבה לפוסק, מקלות או מחמירות, כגון ציות לבג"ץ בבלי מכוח דינא דמלכותא דינא לגבי חלוקת רכוש, או דעת תורה, כפי שנעשה על ידי דיינים אחרים.
בשנת 1980, בתקופת האינפלציה הדוהרת, הביע את דעתו כי יש להצמיד את סכום המינימום הקבוע בכתובה למדד המחירים לצרכן.
פעל להשוואת מעמדם של בתי הדין הרבניים לאלה של בתי המשפט, בהתאם להיסטוריית החקיקה שעל פיה הוקמו. הוא התנגד להתערבותם של בתי המשפט, ובכללם בג"ץ, בפסיקת בתי הדין הרבניים ואף חידש את פעילותו של בית הדין המיוחד (ביד"מ) מכוח סימן 55 לדבר המלך במועצתו, שבו מכהנים שני שופטים ודיין, המוסמך להכריע במקרה של מחלוקת בין בג"ץ לבית הדין הדתי.
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
ג'ון סטוסל
ג'ון פרנק סטוסל (באנגלית: John Stossel; נולד ב-4 במרץ 1947) הוא אישיות תקשורת אמריקאי, סופר, וכן פובליציסט ליברטריאן. סטוסל התפרסם במסגרת תפקידיו העיתונאיים והפרשניים בחדשות ABC והערוץ העסקי של רשת פוקס.
חייו
סטוסל, יליד אילינוי ובן לשני הורים יהודים ממוצא גרמני שהתנצרו, החל את הקריירה העיתונאית שלו בתחנות שידור מקומיות בפורטלנד, אורגון ובניו יורק. הוא הצטרף ל-ABC בשנת 1984 ככתב שטח של תוכנית המגזין הפופולרית 20/20 וכתב צרכנות של בוקר טוב אמריקה. בשנת 2009 עזב את ABC לטובת הערוץ העסקי של פוקס, שם הנחה תוכנית הנושאת את שמו עד סוף שנת 2016.
סטוסל זכה לשבחים רבים על פועלו העיתונאי בתחומי הצרכנות, לרבות 19 פרסי אמי ו-5 פרסים מטעם מועדון העיתונות הלאומי של ארצות הברית. הוא חיבר ארבעה ספרים המשקפים את עמדותיו הפוליטיות ומפרטים כיצד עבודתו כעיתונאי השפיעה עליהן.
מרדכי מנחם מנדל קאליש
הרב מרדכי מנחם מנדל קאליש (1819 – 6 ביוני 1868; תקע"ט – ט"ז בסיון תרכ"ח) היה האדמו"ר השני של וורקא, ובנו של האדמו"ר הזקן מוורקא רבי ישראל יצחק קאליש. ונקרא בפי כל הרבי הצעיר מוורקא.
ביוגרפיה
נולד בעיירה ז'וריק שבפולין לרחל ולרבי ישראל יצחק קאליש מוורקא. בגיל צעיר אביו היה מכנהו "הרמב"ם" - ראשי תיבות מנחם מנדל בן רחל. היה נשוי לחיה רבקה, בתו של החסיד ר' צבי אריה פרידמן. תקופה לאחר חתונתם פתחה אשתו חנות קטנה לפרנסתם.
כבר בחיי אביו הנהיג בתוך עדת חסידי אביו קבוצה קטנה שהדריך בדרכו המיוחדת בעבודת ה'. חבורתו הייתה נקראת "לייב-גווארדיה" שפירושו "חבורת אריות", ובין בני החבורה נמנו מגדולי תלמידי אביו, בהם רבי דב בעריש מביאלה. לאחר פטירת אביו, בכ"ב בניסן תר"ח, מיאן רבי מנדל לקבל את עול ההנהגה, במקומו הוכתר לאדמו"ר רבי שרגא פייבל מגריצא, אשר הנהיג את החסידות זמן קצר מאוד, כיוון שנפטר לאחר כחצי שנה בחג הסוכות תר"ט. רק אז, בהוראת רבי מנחם מנדל מקוצק, ניאות לשבת על כיסא אביו והחל לכהן כאדמו"ר בוורקא.
הוא נודע בקדושתו העליונה ובדביקותו המתמדת, בשל כך היה ממעט בדיבור באופן קיצוני. הודות לכך קונה בשם הרבי "השותק". מעט מדברי תורתו יצאו בספר "אהל יצחק" (תרע"ד) ובספר "בית יצחק" (לייב'ל לוין, מכון הרי"ם לוין, תשל"ה). בשמחות צאצאיו נהגו חסידיו לרקוד סביבו כשהוא חורז מילים ביידיש, אמרה מפורסמת שלו היא "לאמיר נישט זארגן, וואס וועט זיין מארגן. לאמער פארכטן, וואס איז געווען נעכטן" - "אל תדאג, אל המחר. תתקן, את העבר".
שבת שלפני חג השבועות נקראה אצלו "שבת דרך ארץ" באמרו ש"דרך ארץ קדמה לתורה".
בחג הפסח תרכ"ח חלה. לאחר שבועות לקחוהו לוורשה, שם סירב לקחת חלק מהתרופות מטעמי כשרות עד שנפטר בט"ז בסיון ונטמן בבית העלמין בוורשה.
לאחר פטירתו מילא את מקומו תלמידו רבי דוב בעריש מביאלה, ומשם נמשך לחסידות אלכסנדר. בנו רבי שמחה בונים קאליש כיהן באוטבוצק לחלק מחסידי אביו.
וריאציית הפרמטר
וריאצית הפרמטר (או וריאציית הפרמטרים) במתמטיקה, היא שיטה לפתירת משוואות דיפרציאליות ליניאריות רגילות וחלקיות באופן שיטתי.
שכיח יותר לפתור משוואות ממעלה ראשונה באמצעות שיטת "השוואת מקדמים" או בשיטת "גורם אינטגרציה" (עבור משוואה ליניארית מסדר ראשון) משום ששיטות אלו דורשות פחות מאמץ. אך בניגוד לשיטת וריאציית הפרמטר, הן לעיתים דורשות לעשות שימוש ב"ניחוש מושכל" של הצבות (היוריסטיקה) והן גם לא פותרות באופן שיטתי כל מד"ר.
היסטוריה
שיטת וריאציית הפרמטר הוצגה לראשונה במאה ה-18 על ידי המתמטיקאי השווייצרי לאונרד אוילר והשלים אותה המתמטיקאי האיטלקי ז'וזף לואי לגרנז'.
מד"ר מסדר ראשון
נתונה משוואה דיפרנציאלית מסדר ראשון. נסדר אותה באופן הבא, כשהיא "מנורמלת" (מקדם y' ערכו 1): הפתרון הכללי של המשוואה מורכב מסכום הפתרון הכללי של המשוואה ההומוגנית המתאימה (הרשומה מטה) ומפתרון פרטי של המשוואה הלא-הומוגנית.
ראשית נמצא פתרון למשוואה ההומוגנית המתאימה: ניתן לפתור את המשוואה ההומוגנית במגוון דרכים, ביניהן הפרדת משתנים:
כלומר, פתרון המשוואה ההומוגנית הוא:
Victory (אלבום של מודרן טוקינג)
Victory (בעברית: נִצָחוֹן) הוא אלבום האולפן ה-11 של הצמד הגרמני מודרן טוקינג, שיצא לאור ב-18 במרץ 2002, בהוצאת הנסה רקורדס. האלבום הופיע לראשונה במקום הראשון במצעד האלבומים הגרמני ב-1 באפריל 2002, ושהה ארבעה שבועות בעשירייה הפותחת ו-15 שבועות בסך הכול במצעד. האלבום קיבל בסופו של דבר את תואר הפלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הגרמני (BVMI), על מכירות של יותר מ-150,000 עותקים במדינה. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: "Ready for the Victory" ו-"Juliet".
וריאציית הפרמטר
מד"ר מסדר ראשון
כעת נחזור למשוואה המקורית הלא-הומגנית:
נשתמש בשיטת וריאציית הפרמטר - באמצעות החלפת הפרמטר C של הפתרון הפרטי בפונקציה C(x):
באמצעות הצבת הפתרון הפרטי לתוך המשוואה המקורית הלא-הומוגנית ניתן למצוא C(x):
אנו נדרשים רק לפתרון פרטי, לכן נבחר C_1=0 לצורך פשטות, כאשר הפתרון הפרטי הוא:
לבסוף נסכום את שני הפתרונות הפרטיים שמצאנו לכדי פתרון כללי
מד"ר מסדר שני
בהינתן משוואה דיפרנציאלית רגילה מסדר שני:, נניח שבידינו פתרונות המשוואה ההומוגנית וננסה פתרון מהצורה:
.
בנוסף נדרוש שהפונקציות u_1,u_2 תקיימנה את התנאי:
ולכן.
נגזור פעם שנייה לפי x ונקבל:
נציב את הנגזרות של הפתרון לתוך המשוואה הדיפרנציאלית:.
נסדר את הביטוי מחדש:.
y_1, y_2 הם פתרונות של המשוואה ההומוגנית, ולכן.
בינתיים יש לנו שתי משוואות שבעזרתן נוכל למצוא את u_1,u_2:
נוכל לחלץ את הערכים של u_1',u_2', ולרשום אותם דרך הורונסקיאן:
,.
נרשום את הפתרון הפרטי למשוואה:.
למעשה קיבלנו את הפתרון הכללי למשוואה הדיפרנציאלית: כאשר הפרמטרים A ו-B מתקבלים מתנאי ההתחלה.
ווטרלו הוקס
ווטרלו הוקס (באנגלית: Waterloo Hawks) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר ווטרלו, איווה, אשר שיחקה בליגת ה-NBA בעונת. ההוקס הם קבוצת הספורט היחידה ממדינת איווה שהשתתפה אי פעם באחת מארבע ליגות הספורט הבכירות של ארצות הברית (MLB ,NHL ,NFL ו-NBA).
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1948 והצטרפה לליגת ה-NBL, במסגרתה שיחקה בעונת 1948/1949. ההוקס ניצחו 30 מתוך 62 משחקיהם (48.4%) ולא העפילו לשלב הפלייאוף. לקראת עונת התמזגו ליגת ה-NBL וליגת ה-BAA וייסדו את ליגת ה-NBA, אליה עבר מועדון ההוקס. את עונתה היחידה בליגת ה-NBA סיימה ווטרלו במקום החמישי בבית המערבי, עם מאזן שלילי 19–43, ונותרה מחוץ לפלייאוף.
השחקנים הבולטים בקבוצה היו הפאוור פורוורד דיק מהן והסנטר הארי בויקוף, שהובילו את קלעי ההוקס בשתי עונותיה. ביוני 1950, לאחר פירוק הקבוצה, נערך ב-NBA "דראפט פיזור" במסגרתו נבחרו שחקני הקבוצה על ידי יתר קבוצות הליגה. השחקנים היחידים שנבחרו בדראפט הפיזור היו מהן ובויקוף, שניהם על ידי בולטימור בולטס.
בשנת 1950 הצטרפה הקבוצה לליגת ה-NPBL, וניצבה בסיום עונת 1950/1951 כמוליכת הבית המערבי, עם מאזן 24–32 (57.1%). עם סיום העונה הסדירה התפרקה הליגה מבלי לקיים שלבי פלייאוף וללא הכתרת אלופה.
תוכנית וויאג'ר
תוכנית החלל וויאג'ר (באנגלית: The Voyager program) היא משימת חלל של שתי גשושיות לא מאוישות של נאס"א, ששולחו למסע של עשרות שנים בין כוכבי לכת, ולאחר מכן הלאה אל מחוץ למערכת השמש. בשנת 1977 שוגרו שתי הגשושיות הזהות וויאג'ר 1 ו-2 למסלול ארוך בין כוכבי הלכת צדק, שבתאי, אורנוס ונפטון, כדי לשלוח ארצה צילומים של כוכבי הלכת על לוויניהם וטבעותיהם, וצילומים ונתונים נוספים של גופים אחרים. לאחר שמשימתן בין כוכבי הלכת הושלמה, המשיכו הגשושיות אל קצה מערכת השמש ומעבר לה, כשהן משדרות כל העת נתונים חשובים.
מסע הגשושיות התאפשר הודות לשימוש במקלעת כבידתית, כלומר הן חלפו סמוך לכוכבי הלכת בצורה כזאת שכוח המשיכה שלהם העניק להן תאוצה ושינה את מסלולן כפי שהיה מתוכנן. משום כך, לאחר ששוגרו לחלל הצורך שלהן בדלק היה זעיר.
הזדמנות של פעם ב-175 שנה
התוכנית המקורית של נאס"א נקראה "המסע הגדול" (Grand Tour) ויועדה להתקרב לצדק ושבתאי בלבד. אחד המהנדסים, גארי פלאנדרו, התבקש לחשב את המסלולים והדלק שיהיה נחוץ, ולבדוק אם אפשר יהיה להשתמש במקלעת כבידתית, טכניקה שהשתמשו בה לראשונה במשימת מרינר 10 למאדים בשנת 1973-74. תוך כדי עבודה פלאנדרו גילה שבסוף שנות 1970 צדק, שבתאי, אוראנוס ונפטון יהיה כולם באותו צד של השמש, והתיישרות זו תאפשר לגשושיות "להיזרק" מכוכב לכת אחד לשני, ולהמשיך לעבר אורנוס ונפטון המרוחקים. התוכנית המקורית של נאס"א לא כללה את אורנוס ונפטון, משום שלמסע כזה הגשושיות היו צריכות להיות גדולות ולשאת כמות רבה של דלק, והפרויקט היה יקר מדי. אבל המסלול שגילה פלאנדרו איפשר את המסע כמעט ללא צורך בתוספת בדלק, וקיצר את זמן המסע לנפטון ב-20 שנה. התיישרות כזאת קורה פעם ב-175 שנה, ההזדמנות הייתה נדירה מכדי להחמיץ אותה. הגשושיות תוכננו לאורך חיים של חמש שנים, אבל לאחר שהן סיימו את כל משימותיהן ליד צדק ושבתאי, האפשרות להמשיך אל שני הענקים הרחוקים במערכת השמש, אורנוס ונפטון, נעשתה ממשית. צוות הפיתוח בנאס"א טען לגשושיות תוכנה חדשה עם יכולות רבות יותר, שתנווט אותם הלאה במסען.
חקר החלל בשנות השבעים
בשנות השבעים של המאה העשרים התמקד חקר החלל במחקר גופים אשר אינם תלויים בכדור הארץ, כלומר חקר כוכבי הלכת.
לאחר הנחיתה על הירח ב-16 ביולי 1969 והמשימות שאחריה, אשר חקרו את הירח בתחילת שנות השבעים, חל שינוי בחקר החלל, ויעד המשימות במשך שנות השבעים היה חקירת מערכת השמש כולה.
ישנן מספר סיבות לתפנית זו ביחס אל חקר החלל:
תוכנית וויאג'ר היוותה תנופה לחקר החלל בתקופה זו, ורבים מממצאיה מהווים גורם משפיע גם בימינו.
זאמוסקבורצ'יה
נפת זָאמוֹסְקְבוֹרֶצְ'יֶה (ברוסית: район Замоскворечье) היא נפה במחוז המרכזי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה 4.32 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 59,305 תושבים (2020).
בנפת זאמוסקבורצ'יה נמצאים מבני המשרדים הראשיים של החברות הרוסיות הגדולות ביותר.
ענת ברנשטיין-רייך
ענת ברנשטיין-רייך היא עורכת דין ואשת עסקים ישראלית. משמשת כיושבת ראש לשכת המסחר ישראל הודו, נפאל וסרי לנקה, ונשיאת לשכת המסחר ישראל אסיה. כמו כן, היא המייסדת והמנכ"לית של קבוצת ההשקעות Aַ&G PARTNERS. ברנשטיין-רייך נחשבת למומחית ליחסי הודו–ישראל והיא חברה קבועה במשלחות הרשמיות של מדינת ישראל למדינה. בנוסף, היא משמשת כחברת הנהלה בארגון הגג של לשכות המסחר הדו לאומיות ובמועצת לשכות המסחר הדו לאומיות. ובמקביל, משמשת כנציגת ישראל הרשמית ב-International Women Entrepreneurship Challenge – ארגון יזמות נשית עולמית, ובארגון WICCI Women’s Indian Chamber of Commerce and Industry.
ביוגרפיה
ברנשטיין-רייך נולדה בתל אביב. בגיל שש עברה משפחתה לבאר שבע, ואת ילדותה ונעוריה העבירה בעיר. הייתה חברה בתנועת הנוער המכבי הצעיר, חברה בלהקת הילדים של תיאטרון באר שבע, יושבת ראש מועצת התלמידים של בית סיפרה, חברת מועצת הנוער של באר שבע, בוגרת הקונסרבטוריון העירוני וחברה בלהקת המחול פרגוד.
לאחר שירותה הצבאי כקצינת חינוך, החלה לימודי תואר ראשון במשפטים, באוניברסיטת תל אביב. עם סיום הלימודים וההתמחות עברה עם משפחתה לקליפורניה שם השלימה בהצטיינות לימודי תואר שני (MBA) במנהל עסקים, עם התמחות במימון ועסקים בינלאומיים, באוניברסיטת סן פרנסיסקו.
בין השנים 1996–1997 עסקה בקידום שתופי פעולה אסטרטגיים בין חברות טכנולוגיה ישראליות ואמריקניות בעמק הסיליקון. בשנת 1997 הקימה עם אישים נוספים את חברת התקשורת AcrossWorld Communications אשר בנתה רשתות תקשורת נתונים בין ארצות הברית להודו. הנהלת החברה ישבה בסנטה קלרה, קליפורניה וניהלה משרדים בדלהי ומומבאי, וחמישה מרכזי תקשורת בהודו.
בין השנים 1999–2002 שימשה כיועצת לבנק העולמי בעבור פרויקטים של קידום כלכלי במדינות הודו, סרי לנקה, טורקיה, אפריקה והרפובליקה הדומיניקנית.
בשנת 2001 שבה לישראל והקימה את A&G Partners מתוך כוונה לחבר את החברות הישראליות עם השוק ההודי ולהכיר לחברות ההודיות את פתרונות הטכנולוגיה הישראליים.
בין השנים 2009–2012 שימשה כמנהלת הפורום הטכנולוגי ישראל- הודו בשיתוף פעולה עם משרד החוץ, אשר הביא לישראל למעלה מ-200 מנכ"לים וסמנכ"לים בכירים הודים למטרות שיתופי פעולה טכנולוגיים.
בין השנים 2012–2015 שימשה כיועצת משרד הכלכלה בקרן הודו-סין, קרן שנועדה לסייע לחברות ישראליות להקים נציגות שיווקית במדינות היעד.
במאי 2016 זכתה בפרס מנהיגות נשים מטעם ארגון הנשים הכלכלי העולמי- דלהי, Women Economic Forum על עשייתה למען קידום ועידוד נשים בזירה העסקית של ישראל – הודו.
ב-2018, מונתה מטעם רשות החדשנות להיות מנהלת תוכנית גשר לחדשנות ישראל-הודו. בשנת 2019 ייסדה את האגריבטור, המרכז לטכנולוגיות חקלאיות ישראליות הפועל בניו דלהי, הודו, אשר מטרתו להתאים טכנולוגיות ישראליות לחקלאות ההודית.
בספטמבר 2019 ייסדה מטעם לשכת המסחר ישראל הודו את IIWBF פורום נשות העסקים ישראל הודו בשיתוף עם ארגון נשות העסקים של לשכת המסחר של הודו FICCI Ladies Organization.
ברנשטיין-רייך היא המייסדת ונשיאת הסניף הישראלי של ארגון היזמות העולמי-הודי TiE. בעבר שימשה כחברת צוות ההיגוי לפרויקט שתוף פעולה מדעי לישראל-הודו במוסד שמואל נאמן.
בינואר 2023 נבחרה להיות נשיאת לשכת המסחר ישראל-אסיה והחליפה את מתן וילנאי.
פרסים וכתבים
ברנשטיין-רייך כותבת רבות על היחסים הכלכליים בין הודו לישראל ובין השנים 2008–2014 הייתה בעלת טור קבוע בנושא כלכלת הודו בעיתון דה מרקר, וכיום מחזיקה בטור "צמוד לרופי" באתר עיתון הארץ.
בינואר 2020 זכתה בפרס "ידיד הודו" על תמיכה בקידום כלכלת הודו. הפרס הוענק לה על ידי בית הספר היוקרתי למנהל עסקים S.P. Mandali We School
רומן פבר
רומן פבר (בצרפתית: Romain Faivre; נולד ב-14 ביולי 1998 באנסייה-סו-סן שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית.
תחילת הקריירה
פבר גדל במחלקות הנוער של ראסינג פריז ושל טור. בשנת 2015 החל לשחק בטור ב', קבוצת המילואים של טור. הוא ערך בקבוצת המילואים 12 הופעות והבקיע שער אחד.
מונקו
בשנת 2017 עבר פבר למונקו מליגת העל הצרפתית, והחל לשחק במונקו ב', קבוצת המילואים של המועדון. ב-12 בפברואר 2018 חתם פבר על החוזה המקצועי הראשון שלו במונקו. ב-19 בדצמבר 2018 ערך פבר את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על לוריאן במסגרת שלב שמינית הגמר של גביע הליגה הצרפתית. שלשוה ימים לאחר מכן, ב-22 בדצמבר 2018, ערך פבר את הופעת הליגה היחידה שלו במדי המועדון, בהפסד 0–2 לגנגאן במסגרת המחזור ה-19 לעונת 2018/2019. פבר שיחק בקבוצת המילואים של המועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 62 הופעות ליגה והבקיע תשעה שערים.
ברסט
ב-30 ביוני 2020 חתם פבר בברסט, גם היא מליגת העל הצרפתית. ב-23 באוגוסט ערך פבר את הופעת הבכורה שלו במדי המועדון, בהפסד 0–4 לנים במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2020/2021. ב-30 באוגוסט הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–3 לאולימפיק מרסיי במסגרת המחזור השני בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך פבר 36 הופעות ליגה והבקיע שישה שערים, כאשר קבוצתו סיימה במקום ה-17 בליגה וניצלה מירידה לליגת המשנה במחזור האחרון.
אלסנדרו אנדריי
אלסנדרו אנדריי (באיטלקית: Alessandro Andrei; נולד ב-3 בינואר 1959) הוא אתלט עבר איטלקי. הוא אלוף אולימפי, סגן אלוף עולם ושיאן עולם בהדיפת כדור ברזל.
ביוגרפיה
אנדריי נולד בפירנצה.
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 סיים אנדריי במקום שביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.07 מטר.