cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זכויות להט"ב בסלובקיה
על אף חוסר ההכרה המשפטית בזוגיות חד-מינית בסלובקיה קיימים חוקים מקיפים נגד אפליה שמכסים נטייה מינית וזהות מגדרית בין היתר כעילות מוגנות בתחומים רבים בהם: תעסוקה, מתן סחורות ושירותים, חינוך, שירותי בריאות, פשעי שנאה ודברי שטנה. לסביות, הומואים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בכוחות המזוינים של סלובקיה. עמדות כלפי סוגיות של חקיקת זכויות להט"ב במדינה נראו במשך השנים בהדרגה בעלות קבלה רחבה יותר בקרב הציבור, בהתאם למגמות ברחבי העולם. על פי סקר של מרכז המחקר פיו בשנת 2017, 47% מהנסקרים הסלובקים תמכו בהכשרת נישואים חד-מיניים, 47% התנגדו ו-6% היו ללא החלטה בנושא. הסקר הציג את רמת התמיכה הגבוהה ביותר שנרשמה בסלובקיה לשאלה מבין סקרים נוספים שנערכו לאורך השנים. בקרב בני 18–34, ההתנגדות להכשרת נישואים חד-מיניים הייתה נמוכה יותר ועמדה על 42%.
מאז 2022, טרנסג'נדרים בסלובקיה חווים קושי רב בגישה לטיפולי בריאות, מצב שמאלץ אותם לחפש טיפולים מחוץ למדינה, בעוד שחוסר האסדרה הקיים מקשה על טרנסג'נדרים בכל הנוגע לגישה שלהם לשנות את מגדרם החוקי במסמכי זהות רשמיים. לאורך השנים נודעו מספר רישומים אזרחיים שסירבו לשנות את מינם החוקי של טרנסג'נדרים סלובקים שעברו ניתוח להתאמה מגדרית בנימוק של חוסר אסדרה בחוק.
מעמד בחוק
פעילות הומוסקסואלית הפכה לחוקית בשטחי צ'כוסלובקיה בשנת 1962 לאחר שמחקר מדעי שערך הפסיכיאטר והסקסולוג קורט פרוינד הוביל למסקנה כי לא ניתן לשנות נטייה הומוסקסואלית להטרוסקסואלית, אם כי גיל ההסכמה עבור זוגות הומוסקסואלים להטרוסקסואלים הושווה רק בשנת 1990 ל-15 שנים, בעודו עמד לפני כן על 18 שנים עבור זוגות הומוסקסואלים. בין השנים 1950 ל-1953, פרוינד טיפל ב-67 גברים על רקע נטיותיהם ההומוסקסואליות. בעוד שחלק ממטופליו ביקשו מרצונם לשנות את נטייתם המינית, אחרים קיבלו מחילה מהעמדה לדין או עונשים משפטיים כדי שיוכלו לעבור את הניסוי. מתוך פרספקטיבה ביהביוריסטית, פרוינד ניסה לחזק רגשות הטרוסקסואלים אצל מטופליו תוך ענישה של רגשות הומוסקסואלים כדי לשנות את נטייתם המינית. למטופלים ניתנו תרופות מעוררות בחילה בזמן שנחשפו לתמונות של גברים אחרים, ולאחר מכן קיבלו זריקות טסטוסטרון ונחשפו לתמונות של נשים עירומות. פרוינד עקב אחר מטופליו בשנים 1956–1958 והגיע למסקנה כי טיפוליו לא צלחו. הנתונים האמפיריים שלו הציגו מספר מהראיות הראשונות לכך שביצוע טיפול המרה בנטייה מינית היה בדרך כלל חסר תועלת והוכיח כי אף גברים בעלי נטייה מינית הומוסקסואלית שנראה כאילו ויתרו על יחסים מיניים עם גברים אחרים והקימו נישואים הטרוסקסואלים, עדיין נמשכו רומנטית לתמונות של גברים ולא של נשים. פרוינד גם קרא תיגר על תיאוריות פסיכואנליטיות עכשוויות של הומוסקסואליות גברית, שהצביעו על כך שהיא נובעת מ-"פחד או סלידה מנשים".
ב-1977 פרוינד התנצל על ניסיונו לשנות את נטיותיהם החד-מיניות של מטופליו, וכתב כי אם ניסוייו "עזרו בכלל, הם עזרו למטופלים להיכנס לנישואים שהפכו מאוחר יותר לבלתי נסבלים או כמעט בלתי נסבלים" והביע ספק שיש לראות בהומוסקסואליות מחלה בשל הסיכוי כי "שינויים חברתיים סבירים עשויים לבטל למעשה את כל המצוקה הספציפית שקיימת אצל הומוסקסואלים". פרוינד יעץ למטופליו "להביע שלום" עם נטייתם החד-מינית.
קוהביטציה לא רשומה
מאז 2018 החוק הסלובקי מכיר ב-"אדם קרוב" שמוגדר כאח או בן זוג. בן משפחה או אדם בזוגיות ייחשבו על פי דין כ-"אדם קרוב" אם פגיעה שספג אחד מהם תוגדר כ-"מורגשת באופן סביר על ידי האדם השני כפגיעה שנגרמה לו" ויהיו זכאים לזכויות מוגבלות בלבד בתחום הירושה.
שותפויות רשומות
נכון לפברואר 2023 לא קיימת הכרה חוקית בשותפויות רשומות בסלובקיה בין זוגות חד-מיניים, למרות שהצעות חוק להכשרתן הוגשו בשנים: 1997, 2000, 2012, 2018 ו-2021 ונדחו. ב-2008 וב-2009, ארגון זכויות הלהט"ב "יוזמה אחרת" (בסלובקית: Iniciatíva Inakosť) השיק קמפיין מודעות ציבורית להכרה בשותפויות רשומות בין זוגות חד-מיניים. בינואר 2008, פעילי זכויות להט"ב נפגשו עם סגן ראש הממשלה, דושאן צ'פלוביץ', כדי לדון בהצעת חוק בנושא. במהלך שנת 2008 "Iniciatíva Inakosť" קיים גם כן מספר דיונים ציבוריים על הכשרתן של שותפויות רשומות. במרץ 2012 הודיעה מפלגת החירות והסולידריות (SaS) שתגיש הצעת חוק להכשרת שותפויות רשומות. ב-23 באוגוסט הוגשה לפרלמנט הסלובקי הצעת החוק "שותפות רשומה" שהייתה מקנה לזוגות חד-מיניים זכויות וחובות דומות כמו בין זוגות הטרוסקסואלים נשואים בהן: מזונות, ירושה, גישה למסמכים רפואיים וזכות לקצבת אלמנות אבל ללא גישה לאימוץ (חורג או משותף). ב-19 בספטמבר הודיעה מפלגת השלטון, כיוון - סוציאל-דמוקרטיה כי תצביע נגד הצעת החוק, שנדחתה מאוחר יותר. בשנת 2016 הצהירה מפלגת הירוקים הסלובקית במצע המפלגה שלה כי היא תומכת בחקיקת שותפויות רשומות עבור זוגות חד-מיניים כמו גם בין זוגות הטרוסקסואלים. באוגוסט 2017, סגנית יו"ר המועצה הלאומית לוסיה דוריס ניצ'ולסנובה ממפלגת החירות והסולידריות הבטיחה "להגיש מחדש לפרלמנט טיוטת חקיקה בנושא שותפויות רשומות". ב-11 בדצמבר 2017, בעקבות פגישה עם נציגי "Iniciatíva Inakosť", הנשיא אנדריי קיסקה קרא לדיון ציבורי על מעמד זכויותיהם של זוגות חד-מיניים בסלובקיה. באותו יום, חזרה מפלגת החירות והסלודיריות על כוונתה להציג הצעת חוק להכשרת שותפויות רשומות. המפלגה הגישה את הצעת החוק בנושא למועצה הלאומית ביולי 2018. על פי הצעת החוק, גישה לשותפויות רשומות תהיה פתוחה הן לזוגות חד-מיניים והן לזוגות מהמין השני ותעניק לזוגות במעמד שותפות מספר זכויות והטבות מהם נהנים זוגות נשואים בין היתר בתחום הירושה והבריאות. עם זאת, הצעת החוק הובסה בספטמבר 2018. בשנת 2021, מפלגת סלובקיה פרוגרסיבית  הגישה הצעת חוק מטעמה להכשרת שותפויות לחיים בין זוגות חד-מיניים אך היא נדחתה גם כן.
נישואים חד-מיניים
נכון לפברואר 2023 לא קיימת הכרה חוקית בנישואים חד-מיניים בסלובקיה. עם זאת, נישואים חד-מיניים שנעשו במדינות האיחוד האירופי בהן נישואים חד-מיניים מוגדרים כחוקיים, מוכרים בחוק הסלובקי לצורכי מתן תושבות מאז 2018. בינואר 2014 הודיעה מפלגת התנועה הנוצרית-דמוקרטית (KDH) שתגיש הצעת חוק להגדרת נישואים כאיחוד הטרוסקסואלי בלבד בין גבר ואישה בחוקה הסלובקית ובכך, תאסור על הכרה בנישואים חד-מיניים באופן חוקתי. בפברואר 2014, שר התרבות מארק מאאריץ' אמר שיש מספיק חברי פרלמנט בקואליציה בעד האיסור החוקתי כדי שהוא יעבור. לאחר מכן 40 חברי פרלמנט מהאופוזיציה הציגו הצעת חוק למועצה הלאומית לאסור על הכרה בנישואים חד-מיניים בחוקה הסלובקית. ראש הממשלה רוברט פיצו הצהיר כי הקואליציה השולטת תהיה מוכנה לתמוך בחקיקה בתמורה לתמיכה של האופוזיציה בתיקון שמכניס שינויים במערכת המשפט. הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה בהצבעה במרץ 2014. ביוני 2014, ההצעה התקבלה ונחתמה כחוק על ידי הנשיא איוואן גשפארוביץ', בעקבות 102 חברי פרלמנט שהצביעו בעד ההצעה ו-18 נגד. סעיף 41 בחוקה החדשה קובע כדלקמן, "'נישואים הם איחוד ייחודי בין גבר לאישה. הרפובליקה הסלובקית מגנה על הנישואים על כל היבטיהם ותומכת ברווחתם. נישואים, הורות ומשפחה נמצאים תחת הגנת החוק. מובטחת הגנה מיוחדת על ילדים ונוער'."בדצמבר 2013, קבוצה דתית בשם "הברית למען המשפחה" (בסלובקית: Aliancia za rodinu) הודיעה כי תדרוש הגדרה חוקתית של נישואים כ-"איחוד בין גבר ואישה בלבד". הקבוצה התכוונה ליזום משאלי עם בכמה נושאים, ודרשה לאסור על מתן גישה לאימוץ בקרב זוגות חד-מיניים והצגת חינוך מיני בבתי הספר. בנוסף, חברי הקבוצה דרשו שלעולם לא "יושוו סוגים אחרים של חיים משותפים לנישואים בין גבר לאישה". חברי הקבוצה מתחו ביקורת שלילית באותה תקופה גם על חברת הרהיטים השוודית איקאה שהציגה את כריכת מגזין התאגידי שלה עם זוג אימהות לסביות שמגדלות בן. באוגוסט 2014 הקבוצה אספה את כמות החתימות הנדרשת עבור עצומה לקיום משאל העם על 4 שאלות שונות:
הנשיא אנדריי קיסקה ביקש מבית המשפט לחוקה לבחון את השאלות המוצעות. באוקטובר 2014 קבע בית המשפט כי השאלה ה-3 אינה חוקתית. משאל העם על שלושת השאלות האחרות נערך ב-7 בפברואר 2015. בסיומו, כל שלוש השאלות אושרו אך משאל העם הוכרז כפסול בשל שיעורי הצבעה נמוכים (21.07%) מהכמות הנדרשת בשביל להיות תקף (50%). המתנגדים קראו למצביעים להחרים את משאל העם.
ב-5 ביוני 2018, בתיק קומאן ואחרים נגד הפיקוח הכללי להגירה ומשרד הפנים, בית הדין האירופי לצדק פסק לטובת זוג הומוסקסואלי רומני-אמריקאי שביקש להכיר בנישואיהם ברומניה לאחר שנערכו בבלגיה (בה נישואים חד-מיניים מוכרים משנת 2003) כך שבן הזוג האמריקאי יכול להתגורר במדינה. בית הדין קבע כי המדינות החברות באיחוד האירופי רשאיות לבחור אם להכשיר נישואים חד-מיניים או לא בשטחן, אך הן אינן רשאיות לחסום את חופש התנועה של אזרחי האיחוד האירופי ובני זוגם. יתרה מכך, בית הדין קבע כי המונח "בן זוג" הוא נייטרלי מבחינה מגדרית ואיננו בהכרח קובע שבן הזוג הוא אזרח האיחוד האירופי. בעקבות פסק הדין, זוגות חד-מיניים תושבי סלובקיה שנישאו במדינות שחברות בארגון בהן נישואים חד-מיניים הם חוקיים, כאשר אחד מבני הזוג הוא אזרח מדינה שחברה באיחוד האירופי, זכאים לזכויות תושבות מלאות. משרד הפנים הסלובקי הודיע במהירות על ציות לפסק הדין. פסק הדין זכה לשבחים בקרב האיגוד הבינלאומי ללסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנס ואינטרסקס (ILGA) וארגוני זכויות אדם אחרים בעוד שנציגי הכנסייה הקתולית הסלובקית גינו אותו.
הורות ואימוץ
החוק הסלובקי מאפשר לכל אדם יחיד לאמץ. עם זאת, זוגות שאינם נשואים זה לזה אינם רשאים לאמץ את אותו הילד. כתוצאה מאי ההכרה בנישואים חד-מיניים בסלובקיה והמגבלה בחוקת המדינה שמכירה בנישואים הטרוסקסואלים בלבד, זוגות חד-מיניים אינם רשאים לאמץ באופן חורג או משותף.
הגנה מפני אפליה
החוק נגד אפליה (בסלובקית: Antidiskriminačný zákon) אומץ בשנת 2004, בהתאם לדרישות של האיחוד האירופי בנושא מאבק באפליה במדינות החברות בו. החוק, שהורחב ב-2008, החל לכלול איסור לגילויי אפליה על בסיס נטייה מינית ו-"הזדהות מגדרית" (זהות מגדרית) במגוון רחב של תחומים, בהם: תעסוקה, חינוך, דיור, טיפול סוציאלי ואספקת סחורות ושירותים. סעיף 2 לחוק קובע כדלקמן, "'ההקפדה על עקרון היחס השוויוני תכלול איסור אפליה על רקע מין, דת או אמונה, גזע, לאום או מוצא אתני, מוגבלות, גיל, נטייה מינית, מצב משפחתי או זוגיות, צבע, שפה, השתייכות פוליטית או אחרת, מוצא לאומי או חברתי, רכוש, שושלת או כל מעמד אחר או על רקע דיווח על פשע או כל פשע אחר'."במאי 2013, הקוד הפלילי תוקן כך שיכלול נטייה מינית כעילה אסורה לביצוע פשעי שנאה מה שעלול להוביל להחמרת ענישה כאשר פשע שנאה מונע על רקע הומופובי. דברי שטנה על בסיס נטייה מינית אסורים גם כן בקוד הפלילי.
שירות צבאי
לסביות, הומואים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בכוחות המזוינים של סלובקיה. עם זאת, בשנת 2005 העיתון "Pravda" דיווח כי בצבא הסלובקי "קיימת סביבה הומופובית מאוד, עוינת וחסרת סובלנות לכל ביטוי של הומוסקסואליות".
תרומת דם
גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים רשאים לתרום דם בסלובקיה לאחר תקופת דחייה של שנה אחת.
תנאי מחיה
אירוע הגאווה הראשון של סלובקיה התקיים ב-22 במאי 2010 בעיר הבירה ברטיסלאבה אשר במהלכו מעל 1,000 צועדים התמודדו מול קבוצות מפגיני נגד הומופובים. בעוד שכוחות המשטרה העירונית של ברטיסלאבה הפרידו בין שני הצדדים, מספר מפגינים חדרו אל תוך המצעד וזרקו אבנים אל עבר האירוע וריססו גז מדמיע נגד הצועדים. משתתפי המצעד נאלצו לבטל את הצעידה במרכז העיר אך חצו את נהר הדנובה בשטחה בהגנת המשטרה. לאחר מכן כ-28 מפגיני נגד נעצרו. האירוע השנתי שיפר מאז את הגדרות הביטחון שלו ונתמך על ידי שגרירויות זרות רבות. בברטיסלאבה ישנה סצנת להט"ב גלויה עם מספר ברים הומוסקסואלים ומועדוני לילה שפונים לחברי קהילת הלהט"ב המקומית.
תוכנית הלפרן
תוכנית הלפרן היא תוכנית שהגה ביל הלפרן, פעיל האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה, להעלאתם של ביתא ישראל דרך סודאן במהלך 1976. התוכנית יושמה על ידי המוסד במסגרת מבצע אחים וכן על ידי האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה במהלך מבצע אליהו.
התוכנית
במהלך שנת 1974 התרחשו מספר אירועים בהם התוכנית ליישובה מחדש של ביתא ישראל כשלה, מקרי טבח שהבולט בהם היה טבח לסתה בוצעו, פרצה המהפכה האתיופית והחלה מלחמת האזרחים שגרמו לארגונים היהודים שפעלו באתיופיה במסגרת האגודה לרווחת הפלאשים להתחיל וללחוץ על מדינת ישראל להעלאה מידית, אולם זו התנגדה לכך נחרצות. במקביל החלו פעילים לחשוב על דרכים להוצאת בני הקהילה מאתיופיה ולהכריח את ישראל לקבלם וב-1976 הציע הפעיל ביל הלפרן לגרנום ברגר, נשיא האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה, תוכנית שכללה קריאה כוללת לביתא ישראל לצאת בהמוניהם לסודאן, שם הם יוכרו כפליטים, יטופלו על ידי ארגוני סיוע, לרבות ועד ההצלה הבינלאומי ולא יותירו ברירה לישראל אלא לקבלם.
במרוצות 1977 המשיך הלפרן לקדם ולפתח את התוכנית ונפגש עם ברוך טגניה ושניהם התאימו אותה לנתיב הבריחה של טגניה מאתיופיה לסודאן ב-1974. בהמשך פגשו השניים בברגר שסיים את תפקידו כנשיא האגודה ושהפנה אותם להיפגש עם הנשיא הנכנס, הווארד לנהוף. במקביל התרחשו שינויים במדיניות ישראל כלפי ביתא ישראל וזו החלה לפעול לעלייתם, אולם בתחילת פברואר 1978 ניתקה אתיופיה את יחסיה החשאיים עם ישראל והעלייה הופסקה בעקבות לחץ מדינות ערב והגוש הקומוניסטי לאחר ששר החוץ, משה דיין, הודיע כי ישראל מחמשת את אתיופיה. באותו החודש שבו נותקו היחסים נפגש טגניה עם לנהוף והציג בפניו את התוכנית שהוא והלפרן פיתחו ושכללה גיוס של צעירים בני הקהילה ובהם טגניה שישתפו פעולה עם ארגון המורדים האיחוד הדמוקרטי האתיופי, ששלט בשטחים נרחבים בהם חייו בני הקהילה, ביציאה ההמונית של ביתא ישראל מאתיופיה למחנות הפליטים בסודאן, וברגע שבני הקהילה יוכרו כפליטים יהיה ניתן להסיעם לעיר הנמל פורט סודאן ומשם להשיטם לישראל. חודש לאחר מכאן נפגשו השניים עם ראש הממשלה, מנחם בגין ומזכירו הצבאי אפרים פורן והציגו בפניהם את התוכנית.
יישומה
בתחילת 1978 התחילו להגיע ידיעות על הימצאותם של עשרות יהודים בסודאן להיאס ולאגודה האמריקאית ושהם ביקשו עזרה ביציאה מהמדינה ושהועברו לסוכנות היהודית. היהודים בסודאן המשיכו ושלחו הודעות נוספות ובקיץ האגודה קיבלה ידיעה כי ישראל והסוכנות יודעות על כך ומצפות שמספרם יגדל. בסתיו התקבלו ידיעות נוספת לאגודה מאותם יהודים ואלו הועברו לממשלה ולסוכנות שמאשרות זאת. באותו הזמן פנה בגין לנשיא מצרים, אנואר סאדאת, שדן עמו בהפעלת התוכנית וניסה לשכנעו לשדל את נשיא סודאן, ג'עפר נומיירי, לאפשר את עליית הקהילה דרך מדינתו, המצרים דחו זאת, והעבירו את המידע לסודאן. בהמשך פנתה ישראל אל נציבות האו"ם לפליטים שפעלה בסודאן ולבכירים סודאנים באיתור היהודים, אולם אלו התקשו לאתרם כיוון שברישומיהם לא נרשמו פליטים יהודים ושכנראה הופיעו תחת זהות אחרת.
בשלהי 1978 ולאחר שתיקה של כשנה שבה לא הייתה התקדמות בנושא העלייה נערכה פגישה של התאחדות יהודי אתיופיה, ובתמיכת האגודה האמריקאית החליטה להפגין. יומיים לפני ההפגנה פגשו בכירי ההתאחדות בהם היושב ראש, זימנה ברהני, את ראש הממשלה בגין והציעו להפעיל את התוכנית. בגין נתן הוראה למוסד להפעיל את התוכנית והסוכן דני לימור יצר קשר עם טגניה ודן עמו על שליחתו לסודאן. כמעט במקביל לתחילת המבצע שלח פרדה אקלום, ששהה בסודאן, מכתב לארגון אורט שבו הועסק כמורה, לברגר שהעבירו זאת להיאס, לסוכנות ולמוסד שבו ביקש להוציאו מהמדינה. לימור יצר קשר עם אקלום ושכנע אותו לקחת חלק ביישום התוכנית ותוך שהוא מודיע לטגניה שהמבצע מבוטל.
באותו הזמן ולאחר שהאגודה חשה כי ישראל והסוכנות לא עושות דבר בנושא היהודים בסודאן החלו פעיליה לחשוב על הפעלת מבצע עצמאי וליישם את התוכנית. ברגר, הלפרן ונייט שפירו דנו על התוכנית והציעו להעלותה בוועד המנהל של האגודה, להשיג רוב וליישמה. עם התקדמות התוכנית טגניה גויס גם הוא למבצע. בעזרת תמיכתם של מספר חברים בוועד הפועל בהם הנשיא לנהוף וברבי וינברג ועם ראיות לקיומם של יהודים מאתיופיה בסודאן המבקשים להגיע לישראל הוועד אישר את התוכנית. באפריל 1979 הגיע הלפרן לסודאן ופגש באקלום שפעל לבדו ושניהם עבדו יחד. בהמשך עם הגעתו של טגניה שלושתם עבדו בשיתוף פעולה, דבר אשר המוסד וישראל לא ראו בעין יפה.
אלעזר הלוי
רבי אלעזר הלוי (?, אלקלעה - ל' בתשרי ה'תר"פ, 1919, מרקש) היה ראש הישיבה הגדולה במרקש. נודע בזכות ספרו "עבודת הלוי" על הש"ס.
ביוגרפיה
נולד לרבי יוסף הלוי בעיירה אלקלעה שבדרום מרוקו. בצעירותו נשלח על ידי אחיו הגדול רבי יהודה הלוי ללמוד תורה בישיבה שבעיר המחוז מרקש. לאחר פטירת הרב דוד שלוש, נתבקש על ידי ראשי הקהל ללמד את התלמידים, והוא החל ללמד בביתו המרווח. בתקופת כהונתו כראש הישיבה, למדו בה למעלה מ-300 תלמידים בו זמנית. ישיבתו היוותה אבן שואבת לתלמידים מכל האזור, לצד ישיבתו של רבי שלמה הכהן.
נפטר בשיבה טובה בל' בתשרי ה'תר"ף (אוקטובר 1919) ונקבר בבית הקברות היהודי העתיק במרקש. על קברו הוקם "אוהל". על מצבתו נכתב:
על שמו נקרא בית הכנסת "עבודת הלוי" בעיר רמלה.
חיבוריו
בשנת ה'תש"ף, יצא הספר מחדש בעריכת צאצא אחיו, ר' דביר דוד הלוי בהוצאת הספרייה הספרדית. לספר נוספו אליו מבוא מפורט על תולדות המחבר, משפחתו ותלמידיו, חידושים רבים על התנ"ך ועל שולחן ערוך או"ח מכתבי יד חדשים וכתבי תלמידיו, חידושי הלכה מכתב יד, חידושים על מסכת סוכה מאחיו רבי יהודה הלוי, ועוד.
ידיעה
ידיעה היא ההכרה הוודאית של אדם בכך שטענה מסוימת היא אמיתית. זאת להבדיל מסברה, שהיא האמונה שעובדה מסוימת היא אמת אך ללא ודאות.
הידיעה נשענת על מידע המאוכסן בזיכרון סמנטי, שהוא חלק מהזיכרון מפורש של הזיכרון לטווח ארוך.
על פי אברהם מאסלו, לאדם יש צורך לדעת ולהבין.
תולדותיה בהגות
בעוד ששלושת התנאים האלה מוסכמים במידה רבה, ואין ויכוח לגבי שני התנאים הראשונים, אין הסכמה לגבי השאלה - מהו הצידוק הנדרש כדי לספק את התנאי השלישי.
רוב הפילוסופים המערביים הסכימו כי כדי לספק את התנאי השלישי הידיעה צריכה להתבסס על היסק לוגי תקף, שהנחותיו גם הן בגדר ידיעות. (על אף שמספר זרמים, בעיקר זרמים מיסטיים והניהיליזם, דחו את הדרישה לרציונליות).
בעת החדשה
בדוגמה זו, מתקיימים שלושת התנאים שלעיל - האדם סבור שיש בעל חיים על ההר (הסוס). הטענה 'יש בעל חיים על ההר' היא אמיתית (העכבר). ולאדם יש צידוק בהאמינו שהטענה אמיתית (הוא הסתמך על חוש ראייתו). עם זאת, לכל בר דעת ברור כי לא ניתן לומר בתנאים אלו שהאדם ידע שיש בעל חיים על ההר.
לאור דוגמה זו ודוגמאות דומות לה, טען גטייה כי שלושת התנאים שלעיל הם תנאים הכרחיים לידיעה, אך כנראה שאינם תנאים מספיקים. לאור פרסומיו, החל חיפוש מחודש אחר התנאים המספיקים לידיעה.
אחד הכיוונים למענה לבעיית גטייה היה האינטרנליזם. לפי עמדה זו, על מנת להבטיח את ההצדקה הנדרשת לקיום התנאי השלישי אין להסתמך על היסק לוגי, אלא על בחינת התנאים והתהליכים הפנימיים שהביאו את האדם למסקנה שטענה מסוימת היא אמיתית. כך, צידוק אינטרנליסטי לא ייתלה דווקא בהיסק הלוגי שאיפשר קבלת מסקנה מסוימת, אלא בתהליכים קוגניטביים ואף ביולוגיים שהובילו לקבלת המסקנה.
הערות שוליים
Gnaritas
שאהזאדה
שאהזאדה (בפרסית: شاهزاده, Šāhzāde) הוא תואר ממוצא פרסי, המציין נסיכים, יורשים פוטנציאליים לכס המלכות.
המונח שחזאדה עצמו מורכב מהשורש שאה והסיומת "זאדה", במובן המילולי – צאצא, במובן הסמנטי - שייכות. התרגום המילולי של המונח שאחזאדה הוא "בן השאה". תואר זה היה קיים באיראן של ימי הביניים המוקדמים, באימפריה העות'מאנית, באימפריה המוגולית, במדינה הספווית ובעוד כמה מדינות מוסלמיות והוענק שם לכל היורשים הפוטנציאליים לכס המלכות (נסיכי הדם). בעלי תארים בולטים באימפריה העות'מאנית: שזאדה מוסטפא, שזאדה מהמד ואחרים.
גרסה אחרת היא התואר Padshahzade (Badshahzade) – "בן פדישאה".
דליפת זיכרון
דליפת זיכרון או זליגת זיכרון היא מצב שבו תוכנה לא משחררת זיכרון שהקצתה באופן דינמי, למרות שכבר אין לה צורך בו. חלק מהזיכרון הפנוי נותר תפוס ולא ניתן להשתמש בו במשך זמן ריצת התוכנה, מה שעלול לפגום בביצועי המערכת, בפרט אם מדובר בתוכנה שמתוכננת לרוץ פרק זמן ממושך ברצף. דליפת זיכרון היא המצב השכיח ביותר של דליפה במשאבי מערכת.
שגיאות תכנות המוליכות לדליפת זיכרון הן נפוצות למדי בשפות תכנות אשר אין להם "איסוף זבל" מובנה אוטומטי ואשר מסתמכות בצורה נרחבת על פעולות עם מצביעים כגון עם שפות אלו נמנות C ו++C.
ניתן להבדיל בין שני מצבים בסיסיים של דליפת זיכרון: כל עוד קיימת דרך להורות למערכת ההפעלה לשחרר את הזיכרון, זוהי דליפה מינורית שכן היא חסומה בגודלה. אולם כאשר לא ניתן לבצע יותר שחרור של הזיכרון שהוקצה - למשל איפוס של מצביע יחיד שהצביע אל אזור הזיכרון - זוהי דליפה חמורה, שעלולה לגרום נזק גדל והולך בכל ביצוע חוזר של הקוד שיוצר את הדליפה.
דליפת זיכרון עלולה לבוא גם בעטיו של זיכרון שאינו בשימוש התוכנה הספציפית, שכן לא התוכנית עצמה, אלא רכיב של מערכת ההפעלה אחראי לניהול הזיכרונות. כאשר חלק גדול מדי מהזיכרון נותר תפוס ואינו משוחרר עלולים המערכת כולה או לכל הפחות, חלקים חשובים בה, להפסיק לתפקד כראוי. מערכות ההפעלה המודרניות יודעות לשחרר את כל הזיכרון שתופסת תוכנית בזמן היציאה מהתוכנית. באופן זה, מערכת ההפעלה לא נכנסת לבעיה עקב הדליפה, וממשיכה להתנהג כרגיל. כמו כן, ניהול של זיכרון וירטואלי מאפשר לבודד את ההשלכות של הקצאה מיותרת בין תהליכים ובכך למזער את ההשלכות הנובעות מדליפה שכזו, אם כי לא למנוע אותן לחלוטין.
סביבות ריצה או שפות תכנות המספקות ניהול זיכרון אוטומטי (איסוף זבל) מתוחכם יותר מאשר ספירת-מצביעים, כגון #C, Java Lisp, פייתון או Perl, מפחיתות במידה דרסטית את הסיכוי להימצאות כמות גדולה של אובייקטים שאין דרך לגשת אליהם. תכונה זו מקלה על כתיבת תוכניות ללא דליפות זיכרון, אם כי במחיר של זמן ריצה וזיכרון נוסף המשמש לניהול המידע על האובייקטים הקיימים במערכת. גם בסביבות אלה, עשויה להתרחש דליפת זיכרון אחרת - למשל, רשימה מקושרת שהמתכנת שכח להסיר ממנה אובייקטים שאינם רלוונטיים עוד, והיא גדלה ללא חסם עליון. לאוסף הזבל אין דרך לדעת שהאובייקטים אינם בשימוש יותר, ולכן האובייקטים לא ישוחררו.
דוגמה פשוטה בשפת C
להלן תוכנית קצרה לייצור סיסמאות אקראיות, אשר כוללת דליפת זיכרון חמורה:
בכל קריאה לפונקציה generate_password מוקצה זיכרון חדש, אך כתובתו לא נשמרת. כך אובד המידע על ההקצאה, ולא ניתן לשחרר את הזיכרון. לאחר מספר ריצות של הלולאה ייגמר הזיכרון הפנוי במחשב, ההקצאה תיכשל והתוכנית תפסיק את ריצתה.
כלים לאיתור דליפת זיכרון
קיימים כלים שונים כגון Purify, Valgrind ו-Insure++ אשר מאפשרים זיהוי דליפות זיכרון בתוכניות C ו++C. יש לציין שניתן לממש יכולת "איסוף זבל" סבירה לתוכניות אלו, אך היא אינה מוחלטת. שיטת העבודה של הזיהוי מתבססת על הרעיון, שכל הקצאה של זיכרון, מתבצעת דרך מודול של הכלי ולא באופן ישיר. כל הפרטים הטכניים על ההקצאה נרשמים. עם סיום ריצת התוכנית, הכלי בודק לאלו הקצאות לא בוצע שחרור, והמפתח יכול לקבל דו"ח מלא עם הפניה לקוד המקור, ובעזרתו לפתור את הבעיה.
ט' באב
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בט' אב היא לרוב פרשת ואתחנן. אבל אם בר המצווה חל בשנה בה פסח, וממילא תשעה באב, הוא בשבת (שנים מקביעויות בשז, גכז, הכז), אז פרשת בר המצווה היא פרשת דברים.
מאדוראי
מאדוראי (בטמילית: மதுரை; באנגלית: Madurai; בהינדי: मदुरई) היא עיר גדולה בהודו. העיר ממוקמת במחוז מאדוראי שבמדינה ההודית טאמיל נאדו. מספר התושבים בעיר היה 1,561,129 נכון ל-2015. העיר אשר ממוקמת על גדות נהר הואיגאי מהווה יישוב מרכזי במשך אלפי שנים.
אטרקציית תיירות בולטת בעיר היא מקדש מינאקשי שממוקם בלב העיר ומושך אליו אלפי תיירים ועולי רגל מדי שנה.
מיז קרקר
מיז קרקר (באנגלית: Miz Cracker; נולדה ב-19 באפריל 1984) הוא שם הבמה של מקסוול אליאס הלר (באנגלית: Maxwell Elias Heller), מלכת דראג אמריקאית. היא ידועה בעיקר עקב השתתפותה בעונה העשירית של המרוץ לדראג של רו פול ובעונה החמישית של המרוץ לדראג: אולסטארס, בה סיימה במקום השני.
ביוגרפיה
מקסוול הלר נולד בסיאטל, וושינגטון. ההורים שלו היו חברים לשעבר בחסידות חב"ד. הלר עזב את סיאטל בגיל 18. הוא למד במכללת המדינה אברגרין ועיצב את התואר של עצמו.
ב-2011, מיז קרקר פגשה את בוב דה דראג קווין ברחוב בעוד שהוא סוחב מדף ספרים. היא עזרה לבוב דה דראג קווין להזיז את מדף הספרים לדירה שלו, ושם היא גילתה אביזרי דראג. השניים פיתחו חברות ובוב הפך לאם הדראג שלה. מיז קרקר השתתפה בצעדות למען שוויון עם בוב בכיכר טיימס.
קריירה
הלר החל את הקריירה שלו כבריאנה קרקר, אבל כשאומנית אחרת השתמשה בשם, הוא קרא לעצמו מיס קרקר. עם זאת, כשהוא ניסה להקים חשבון פייסבוק עם השם הזה, המילה "מיס" לא התקבלה כשם פרטי אז הוא שינה אותה ל"מיז".
מיז קרקר הוכרזה כאחת מהמשתתפות בעונה העשירית של המרוץ לדראג של רו פול ב-22 בפברואר 2018. היא זכתה באתגר אחד והשתתפה בליפ סינק אחד שבו היא הפסידה. היא סיימה את העונה במקום החמישי.
יש לה סדרת רשת בשם "Review with a Jew" בה היא מסכמת פרקים של המרוץ לדראג. הסדרה החלה ב-31 בינואר 2018. מיז קרקר הופיעה בסדרת הרשת "Spillin' the Tea" של בילבורד ב-13 ביוני 2018. היא החלה להנחות את סדרת הרשת "JewTorials" ב-"WoWpresents" ב-26 ביוני 2018.
היא הופיעה עם מופע יחיד בשם "It's Time". מיז קרקר נוספה לקאסט של סיבוב ההופעות "Drag Race "Haters Roast: The Shady Tour ב-2019.
רלית המים
רלית המים (שם מדעי: Rallus aquaticus) היא מין של רלית הנמצאת רוב זמנה במים. רלית קטנה זו חיה ברחבי העולם הישן במגוון בתי גידול ונמצאת גם בישראל.
מיז קרקר
קריירה
מיז קרקר הוכרזה כאחת המשתתפות בעונה החמישית של המרוץ לדראג: אולסטארס ב-8 במאי 2020. היא זכתה בשלושה אתגרים וסיימה במקום השני. ב-2020, מיז קרקר החלה להנחות פודקאסט בשם "She's a Woman".
חיים אישיים
הלר הוא יהודי. הוא גר בהארלם, מנהטן ויש לו חגורה שחורה בקארטה. לפני המרוץ לדראג של רו פול, הוא עבד כמורה בבית ספר בסנגל והוא מדבר וולופית. הוא ערך נשף צדקה למען זכויות להט"ב באוגנדה ב-2016.
רלית המים
אקולוגיה והתנהגות
רלית המים חיה ברחבי ביצות, גדות נהרות, מדשאות ואגמים או אף חופים ברחבי העולם הישן ובכמה אזורים היא נפוצה באתרי קרח. היא מונוגמית ושני בני הזוג מגדלים ילדים יחדיו. הם מקננים בין צמחי המים השונים והנקבה מטילה 6–11 ביצים. הם טריטוריאליים מאוד. מזהירים בצרחות רליות אחרות שלא יתקרבו, ותוקפים באגרסיביות כל מסיג גבול. האפרוחים מסוגלים ללכת אחרי אמם כבר ברגע הראשון וניזונים אחריה.
עופות אלה הם אוכלי כל, הניזונים ממה שימצאו בסביבתם, בעיקר בעלי חיים קטנים כמו שלשולים עלוקות, סרטנים, דגים קטנים, דו-חיים וחרקים וזחליהם. לעיתים הם אף יאכלו חולייתנים קטנים או פגרים. הם מחטטים בבוץ כמו כפנים ושולים מה שהם מוצאים או שהם חוטפים את הטרף ממארב. בנוסף על טרף הם ניזונים מעלים, פירות שונים, צמחי מים וזרעים כמו זרעי אורז.
רליות המים נטרפות בטבע על ידי עופות דורסים כמו זרון, עיט צפרדעים ועיט חורש, אנפות כמו אנפה אפורה, אוח מצוי, לילית מצויה, ינשוף שדות, בז מצוי ובביצות גם בז נודד. הן פגיעות גם ליונקים טורפים כמו חתול הביצות, חתול בר, לוטרה, חורפן אמריקאי וחורפן אירופי. בנוסף לטורפים הרליות פגיעות למחלות שונות ולטפילים שונים, חלקם מזיקים וחלקם בעיקר טורדניים, כמו מיני תולעים מוצצות דם ואפילו שטרגליים.
רליות המים בתפוצה רבה בטבע ואינן בסכנה, למרות שהן ניצודות למאכל על ידי האדם גם בימינו. תוחלת החיים שלהן בטבע מגיעה עד 8 שנים. עם זאת באזורים מסוימים מספרן יורד עקב פגיעה בבית הגידול, זיהום ביצות, בניית תעלות בגדות הנהר ועוד. בכמה איים פגעה בהן הבאה של טורפים לא מקומיים כמו חורפן אמריקאי. חורפנים אלה, שיועדו לתעשיית פרוות, נמלטו מהכלובים וטרפו מאות עופות ואפרוחים.
אולגה קנרד
אולגה קנרד (באנגלית: Olga Kennard; 23 במרץ 1924 – מרץ 2023) הייתה קריסטלוגרפית בריטית יהודייה. מנהלת מאגר המידע המבני של קיימברידג' בשנים 1965–1997.
קריירה
תרומתה העיקרית בתחום הקריסטלוגרפיה הייתה הקמת מאגר המידע המבני של קיימברידג' המכיל את תיאור המבנה הגבישי של מעל ל-400,000 מולקולות. היוזמה לרעיון הייתה של הקריסטלוגרף הבריטי ג'ון דזמונד ברנל שפגש את קנרד בכנס של החברה המלכותית ב-1948. הוא הציע לקנרד, שעבדה אז במכון הלאומי למחקר מדעי, לרכז את כל המידע על המבנים, משום שהאמין ששילוב שיטתי של מידע ממחקרים אינדיבידואליים יוביל לתובנות חדשות. קנרד פיתחה שיטה לקטלוג המבנים המבוססת על שימוש בכרטיסים מנוקבים. כמה שנים אחר כך, כשלקנרד היו כ-300 מבנים, הציע ברנל כי תפרסם אותם בספר. ב-1965 הקימה קנרד את מרכז המידע הקריסטלוגרפי של קיימברידג', ארגון המסונף לאוניברסיטת קיימברידג', האחראי על מאגר המידע המבני של קיימברידג' (Cambridge Structural Database) ועמדה בראשו עד צאתה לגמלאות ב-1997.
קנרד נבחרה כעמית של החברה המלכותית (FRS) ב-1987 וזכתה בתואר מסדר האימפריה הבריטית (OBE) ב-1988. כהכרה בעבודתה מחלקת החברה המלכותית מענק מחקר בתחום הקריסטלוגרפיה על שמה, "מענק המחקר על שם אולגה קנרד" (Olga Kennard Research Fellowship).
נישואיה הראשונים של קנרד היו לדייוויד קנרד (David Kennard). לאחר גירושיה ממנו נישאה קנרד לסר ארנולד ברגן (Arnold Burgen), ממנו התאלמנה ב-2022. הוא שימש כדיקן (Master) של קולג' דרווין בקיימברידג' וכסגן נשיא אוניברסיטת קיימברידג'.
אחייניתה היא השחקנית רייצ'ל וייס.
קנרד נפטרה במרץ 2023.
דאוד
דאוד הוא שם פרטי וגם שם משפחה ממקור ערבי, הגרסה הערבית לשם העברי "דוד". {{פירושונים|
ראו גם
}}
עוזי רוזן (טייס)
עוזי רוזן הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת כמפקד בסיס חצרים, מפקד תל נוף וראש מחלקת מבצעים של חיל האוויר. שימש עוזר שר הביטחון לאמצעים מיוחדים וראש אגף אמצעים מיוחדים במשרד הביטחון.
ביוגרפיה
רוזן שירת כטייס קרב בחיל האוויר. במלחמת יום הכיפורים לחם כטייס F-4 פנטום בטייסת 107. פיקד על שתי טייסות קרב: טייסת 102 וטייסת 107. פיקד על בסיס חצרים ושימש ראש מחלקת מבצעים של חיל האוויר. בשנים 1992 עד 1995 פיקד על בסיס תל נוף. בתפקידו האחרון בשירות הקבע שירת כסגנו הצבאי של עוזר שר הביטחון לאמצעים מיוחדים. לאחר שחרורו מונה לעוזר שר הביטחון לאמצעים מיוחדים וראש האגף לאמצעים מיוחדים במשרד הביטחון.
בספטמבר 2001 הצטרף לתעשייה האווירית, בשנים 2002 עד 2006 כיהן כסמנכ"ל לתכנון אסטרטגי בינואר 2007 מונה לנשיא תע"א – אמריקה הצפונית וכיהן בתפקיד במשך כשש שנים. מכהן כיושב ראש אירופה, המזרח התיכון ואפריקה בחברת Roboteam המפתחת רובוטים לצרכים ביטחוניים.
רוזן בעל תואר שני בניהול מבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים במונטריי (קליפורניה).
פאבל פלשאנוב
פאבל פלשאנוב ברוסית: Павел Плешанов; (1829—1882) היה צייר דיוקנאות והיסטוריה רוסי. חבר באקדמיה הקיסרית לאמנויות.
ביוגרפיה
לאחר מות אביו ב-1867, ענייני המשפחה הועברו לידיו של אחיו הבכור, שבאמצעות ניהול כושל או בזבזנות השאיר אותם חסרי אמצעים. כתוצאה מכך, הוא נאלץ לעזוב את אחוזת המשפחה. למרבה המזל, הוא הצליח לקבל משרת הוראה באקדמיה ועבר לגור בה.
למרות שהוא לא התאים מבחינה טמפרמנטית להוראה, הוא מונה לפרופסור בשנת 1869. בשנת 1877, הוא הפך לחבר במועצת המנהלים של האקדמיה.[2] לאחר מותו של ליאופולד בונאפדה, הוא מונה לתפקיד ראש המחלקה לפסיפס.
למרות הצלחותיו, הוא לא היה מרוצה כי נאלץ לצייר לפי הזמנה, ולא מה שבחר.
ג'אמשדפור
ג'אמשדפור (בהינדי: ) היא עיר גדולה בהודו. העיר ממוקמת במחוז מזרח סינגבהום שבמדינה ההודית ג'הרקאנד.
אקלים
האקלים באזור ג'אמשדפור הוא טרופי. עונת הקיץ מתחילה באמצע מרץ ויכול להיות חמה במיוחד במאי וביוני. במהלך הקיץ הטמפרטורה הממוצעת נעה בין 35 ל-49 מעלות צלזיוס. הטמפרטורה המינימלית במהלך החורף היא 5 מעלות צלזיוס. ישנם גשמים עזים באזור ג'אמשדפור מיולי עד ספטמבר ובממוצע כ-1,200 מ"מ של גשם יורדים באזור ג'אמשדפור בשנה.
אוכלוסייה
העיר מדורגת במקום ה-36 ברשימת הערים המאוכלסות בהודו ובמקום הראשון במדינת ג'הרקאנד. בשנת 2019 בעיר היה 1,558,000 תושבים לערך. העיר היא הגדולה בג'הרקאנד.
דת
בעיר ישנה התפלגות של דתות:
הדת הרשמית בעיר היא ההינדואיזם, המהווה ע"פ שנת 2011 כ-83.67% מהעיר.
הדת השנייה בגודלה בעיר היא האסלאם, המהווה כ-6.95% מכלל העיר.
דת הסיקיזם כוללת כ-4.12% מכלל האוכלוסייה.
הנצרות מהווה כ-2.24% מהאוכלוסייה.
דת הג'ייניזם כוללת כ-0.16 מהאוכלוסייה.
והבודהיזם מהווה כ-0.09% מהאוכלוסייה.
גמל
גמל (שם מדעי: Camelus) הוא סוג של בעל חיים מכפיל פרסה המותאם לחיים במדבריות.
נקבת הגמל נקראת נָאקָה (ה-א' אינה נהגית), ובעבר התקיימה גם הצורה "גמלה". גמל הצעיר נקרא בֶּכֶר. הגמל מכונה גם "ספינת המדבר".
מיון
כיום ישנם שני מינים בסוג, שניהם בויתו:
שני גמלים אלה יכולים להתרבות ביניהם, כשהצאצא הנדיר מכונה גמל כלאיים.
בעבר היו מינים נוספים בסוג זה, אשר חיו בפליוקן עד הפליסטוקן:
מבנה גוף הגמל
גוף הגמל מותאם לתנאי המדבר ברגליו הגבוהות ובפרווה המכסה אותו. הרגליים הגבוהות של הגמל מרחיקות אותו מן הקרקע הלוהטת בימי הקיץ החמים. לעיתים ישנו הבדל של 20°C בין טמפרטורת הקרקע לטמפרטורת האוויר בגובה של מטר מעל הקרקע. בין שערות פרוותו של הגמל כלוא אוויר המשמש כחומר מבודד, וכך הפרווה מקטינה את מעבר החום בין הסביבה החמה לגוף הגמל ובעצם מבודדת את גופו של הגמל מחום הסביבה. תכונות אלו עוזרות לגמל לשמור על גופו מפני התחממות יתר, וכך מקטינות את הצורך בהפרשת זיעה, מסיבה זו הן גם מביאות לחיסכון של מים בגופו של הגמל. בגוף הגמל ישנה דבשת בה הוא אוגר שומן, המהווה בידוד מפני החום ומפני הקור. מפני החום מכיוון שהוא שכבה עבה שמבודדת בין הגמל לאוויר ומפני הקור מכיוון שכמות הוורידים והעורקים קטנה שם והוא אינו מאבד חום דרך הדבשת.
תכונות
גובהו של הגמל כשני מטרים או יותר, ואורכו כשלושה מטרים מהפה עד לזנב. צווארו הארוך מאפשר לו לסרוק את המדבר למרחקים גדולים ולמצוא מים. משקלו עד כ-650 ק"ג.
התאמה לתנאי המדבר
הגמל פעיל בדרך כלל בשעות הבוקר ולפנות ערב, כאשר האוויר קריר. בשעות החמות של היום הגמל רובץ בצל או נח בעמידה.
כאשר קיים מחסור במים בגוף הגמל, הוא מפריש שתן מרוכז, המכיל כמויות קטנות של מים, מה שמצמצם את פליטת המים מגופו (בדומה לאדם ובעלי חיים נוספים). הגמל מסוגל להחזיק מעמד במשך שבועיים בלי לשתות ובלי שייגרם נזק לגופו. כאשר הוא מגיע למקור מים הוא שותה כמויות גדולות של מים, וכך משלים במהירות את המים החסרים בגופו ומגיע למאזן מים תקין.
לגמל ישנה התאמה מיוחדת לתנאי המדבר גם בדם: לתאי הדם האדומים יש צורה סגלגלה (בניגוד לשאר היונקים, שאצלם היא עגולה יותר). תכונה זו של תאי הדם מעניקה להם יכולת זרימה "חלקה" גם במצבי עקה ויובש של הגוף. תאי הדם האדומים של הגמל גם עמידים יותר מתאי הדם של שאר היונקים בכך שהם מסוגלים לשרוד בתנאי לחצים אוסמוטיים קיצוניים, ממצב של חוסר נוזלים בגוף ועד לרוויה גבוהה אחרי שתיית כמויות גדולות של מים.
לגמל יש ריסים ארוכים להגנה מפני סופות חול ורגליים ארוכות המגינות מהחול החם של המדבר. נוסף למבנה הגוף ולדרכי ההתנהגות גם התהליכים הפנימיים בגופו של הגמל מותאמים לחיים במדבר. לדוגמה, שינויים בטמפרטורת הגוף. טמפרטורת הגוף של הגמל היא בסביבות 39 מעלות צלזיוס, כמו של רוב היונקים, אך ייחודו של הגמל הוא בכך שטמפרטורת גופו יכולה לעלות ולרדת בכמה מעלות מבלי שייגרם נזק לגופו. לפעמים ביום חם, או בזמן פעילות גופנית מאומצת של הגמל, טמפרטורת גופו עולה עד 42 מעלות צלזיוס, ובלילה קר היא יורדת עד 36 מעלות.
רבייה
הנאקה ממליטה בֶּכֶר אחרי היריון של כשנה ויכולה להיכנס להיריון נוסף כעבור שנה מההמלטה הקודמת (כלומר טווח הזמן המינימלי בין שתי המלטות של אותה נאקה הוא שנתיים). רוב ההריונות הם של בכר אחד בלבד.
אורך חייו
הגמל יכול לחיות כ-40 שנים.
ביות
בדומה לסוסים, מקורם של הגמלים באמריקה הצפונית, והם התפשטו דרך ברינגיה אל יבשת אסיה. בני האדם בייתו אותם והפיצו אותם ברחבי העולם. לפני כ-10-12 אלף שנים, הגיעו הילידים ראשונים ליבשות אמריקה ויישבו אותה, בדומה לצמחים ובעלי חיים רבים אחרים בצפון אמריקה, הגמלים הפראיים המקוריים נכחדו כתוצאה מכך אם כי לא נמצאו ראיות ברורות לציד שלהם. רוב הגמלים שחיים כיום הם מבויתים.
קיימת מחלוקת מתי בני האדם בייתו לראשונה את הגמלים. גמלים בעלי דבשת אחת בויתו בסומליה או בדרום ערב באזור האלף השלישי לפני הספירה, וגמלים דו דבשתיים בויתו במרכז אסיה באזור 2,500 לפני הספירה.
הגמל בתנ"ך
הגמל מוזכר בתנ"ך כ-50 פעמים. הוא מוזכר לראשונה בעת ירידת אברהם למצרים, אז לקח פרעה את שרה לביתו, ולאברהם (אותו חשב לאחיה) נתן מתנות רבות, ביניהן גמלים.
הגמלים בתנ"ך לרוב שימשו כאמצעי תחבורה למסעות ארוכים, בהם נשאו סחורות או אנשים: בנוסף, משוער כי בתקופת האבות נצרך גם חלב הנאקות, בהסתמך על הפסוק לפיו שלח יעקב כחלק ממנחה לעשו. עם זאת, התורה קבעה כי הגמל הינו טמא ואסור באכילה, ולפי הפרשנות המקובלת גם חלבו אסור בשתייה.
בשל היותם שימושיים למסעות ארוכים, הגמלים מזוהים בתנ"ך עם עמים נוודים - מדין, עמלק, בני קדם וישמעאלים (כמו גם עם האבות, שאף הם נדדו רוב חייהם עם מקניהם). כך תואר מחנה מדין בימי המלכים זבח וצלמונע:
בצווארי גמליהם של זבח וצלמונע היו אף תכשיטים - שַּׂהֲרֹנִים או עֲנָקוֹת. כאשר נלחמו שניים וחצי השבטים ב"הַגְרִיאִים" והביסו אותם, שבו מהם לא פחות מ-50,000 גמלים. בעת מלחמת דוד בעמלק, אף ניצל העם העמלקי מכליה בזכות הגמלים:
דעת המחקר הארכאולוגי
אף שעצמות גמלים קדומות אכן נתגלו ושויכו למרחב המסופוטמי הקדום, נוטה כיום המחקר המודרני לסווגם כגמלים פראים ולא לגמלים המבויתים המוכרים לנו כיום. עוד מוסיף המחקר כי מאות שנים לאחר התרחשות עלילות "סיפורי-האבות" לעיל, הביא עימו פרעה שישק בפלישתו לא"י את ראשוני הגמלים המבויתים כמו גם טכנולוגיות נוספות.
ברור חיל
הקמת היישוב
היישוב הוקם בתאריך 5 במאי 1948 בעקבות מבצע אברהם שמטרתו הייתה לפתוח את הדרך ממרכז הארץ לנגב, שנשלטה מהכפר בֻּרֵיר. כך היה ליישוב האחרון שהוקם בארץ ישראל בטרם הקמת מדינת ישראל ואחד משני היישובים היחידים שקמו בתקופה שבין הצעת החלוקה להכרזת העצמאות (קדם לו המושב בית לחם הגלילית). בשנת 1950 היישוב עבר ממיקומו הראשוני למיקומו הנוכחי, ובשנת 1953 נבנה בו חדר האוכל.
נשיא עצרת האו"ם בזמן החלטת החלוקה, הברזילאי אוסוולדו ארניה, תרם לקיבוץ את הפטיש בו חתם את הדיון, ואת הפרוטוקול המקורי של הדיון . בשל בעיות בשימור הפרוטוקול הוא הועבר בנובמבר 2009 לגנזך המדינה.
מקימי היישוב היו עולים ממצרים וממרוקו, אך במשך השנים קלט עולים רבים מברזיל שהגיעו במסגרת גרעיני תנועת 'הבונים-דרור'. הגרעין הראשון הגיע ב-1952. במרוצת השנים הפך הקיבוץ למזוהה עמם על ידי התקשורת הישראלית. בשנים 1958–1961, במשך שנותיו הראשונות בישראל, גר בקיבוץ הקולנוען דוד פרלוב.
היסטוריה
שמו של הקיבוץ כשם יישוב יהודי שהתקיים ככל הנראה בקרבת מקום בתקופת בית שני, ובו מלו היהודים את בניהם בימי גזירות אדריאנוס שאסרו על קיום ברית מילה. במקום זה התגורר רבן יוחנן בן זכאי, כפי שמובא בגמרא:. שמו של היישוב השתמר בשמו של הכפר הערבי הסמוך בֻּרֵיר. כפר זה נחרב במלחמת העצמאות בקרבות חטיבת גבעתי. ועדת השמות הממשלתית הבהירה:
במרכז הקיבוץ נמצא גן ארכאולוגי בו ניתן למצוא עתיקות שנמצאו במשך השנים בשטחי הקיבוץ. אף על פי שלא נעשתה חפירה ארכאולוגית מסודרת במקום, הרי שהממצאים מזוהים עם התקופה הביזנטית והתקופה הרומית.
נכון ל-2019 היישוב נכלל ברשימת אזור קו העימות הדרומי שפרסמה רשות המיסים. בשני העשורים הראשונים של המאה ה-21 הוא סבל מירי מכיוון רצועת עזה.
שדה הנפט ברור חיל
בנובמבר 1956 החלה חברת לפידות חברת מחפשי נפט לישראל בקידוח "ברור 1" באזור הקיבוץ, לאחר שנמצא נפט בשדה חלץ הסמוך, אך נפט לא נמצא בו. בפברואר 1957 החל קידוח "ברור 2" וביוני 1957, פרץ בו סילון נפט וזרם לאורך מאות מטרים. הוחל מיד בהפקת הנפט ובקידוח "ברור 3", בו גם נמצא נפט. בקידוחים נוספים שנערכו נמצא נפט ב"ברור 5" באפריל 1958 וב"ברור 8" באוקטובר 1964 בשנת 1965 סיפקו שדה ברור יחד עם שדה חלץ וכוכב הסמוכים 10% מתצרוכת הנפט של מדינת ישראל.
אופי היישוב
הקיבוץ היה הקיבוץ הראשון שחילק את נכסי המגורים לחבריו במסגרת שיוך דירות.
ענפים עסקיים בקיבוץ
לאורך השנים פעלו ביישוב מספר מפעלי תעשייה ועסקים מקומיים. באזור התעשייה הקטן בכניסה לקיבוץ פעל מספר שנים מפעל לייבוש ירקות של חברת "דקו", ואחריו מפעל מאפים של חברת "זוגלובק". באמצע שנות החמישים הוקם בית מלאכה לקרמיקה אמנותית תעשייתית שזכה להכרה כ"קרמיקה ברור חיל".
המפעל האלקטרומטלורגי באבינסק
המפעל האלקטרומטלורגי באבינסק הוא מפעל מטלורגיה ויצרן של מוצרי פלדה ברוסיה, הממוקם בעיר אבינסק במחוז קרסנודאר.
ההיסטוריה
בשנת 2007 הונחה אבן הפינה של המפעל העתידי. וביולי 2010 הושק האגף לערגול הפלדה. בשנת 2011 התחילה הבנייה בשלב השני – האגף לייצור והתכה חשמלית של פלדה שמוכן לייצר 1.3 מיליון טונות של פלדה. הפרויקט הושלם בהצלחה בשנת 2013. במקביל יחד עם האגף להתכה חשמלית של פלדה, הושק האגף לייצור הסיד. בשנת 2015, מתחם הייצור קיבל עצמאות רבה יותר בעזרת הייצור החמצן עצמאי. בנובמבר 2015 באגף להתכה חשמלית של פלדה, הופק המיליון טונות הראשון של הפלדה. במאי 2016 הושק מתקן הערגול הפלדה השני. באותה השנה, בהשתתפות של ראש המנהל במחוז קרסנודאר קונדטרייב נערך הטקס חגיגי לרגל הנחת האבן הראשונה בשלב הרביעי של המפעל - האגף לייצור מוצרי מתכת. האגף הושק ב-20 במרץ שנת 2019. בשנת 2016 והוקם מרכז הכשרה שקיבל רישיון לפעילויות להכשרת עובדים. באוגוסט 2018 באגף לייצור והתכה חשמלית של פלדה נוצרו 140,224 טונות של גולמים היצוקים ברציפות.
מבנה החברה
החברה מורכבת מחמש תעשיות (התכת פלדה, ערגול הפלדה, ייצור מוצרי מתכת, חמצן וסיד), המשולבים באמצעות רשת טכנולוגית המשותפת. המבנה כולל גם אגפי תשתית ויחידות לניהול פעילות המפעל. האגף לייצור והתכה חשמלית של פלדה הפועל בפעל האלקטרומטלורגי של אבינסק מסוגל לייצר בערך 1,500,000 טונות פלדה בשנה. והיום מבצע התכה ויציקת פלדה מסוגים שונים. האגף לערגול החלקים מבצע ערגול של מוצרים גדולים וקטנים, וכן מוטי תיל. רמת הייצור מאפשרת לייצר בערך 1,100,000 טונות מתכת כל שנה. ייצור מוצרי מתכת במפעל האלקטרומטלורגי של אבינסק מיוצג על ידי האגף לייצור תיל פלדה. תפוקת האגף: 85,000 טונות של תיל בשנה. מפעל החמצן מסוגל לייצר 110,000 טונות של חמצן נוזלי בשנה. בנוסף, החברה מייצרת ארגון נוזלי (5,600 טונות בשנה) וחנקן נוזלי (4,500 טונות בשנה).
בשנת 2019 מפעל האלקטרומטלורגי של אבינסק רכש מסברססטל את המפעל בלאקובו, הממוקם במחוז סראטוב, המתמח בייצור אביזרי בנייה, זוויתנים ותעלות מתכת.
מחזור עסקים
בשנת 2018 הכנסות המפעל האלקטרומטלורגי של אבינסק הסתכמו ב-29.39 מיליארד רובל רוסי. כתוצאה מכך, החברה נכנסה לעשר החברות התעשייתיות המובילות בשטח קרסנודאר, ועל פי דירוג RBC הגיעה באותה שנה למקום שלישי במחוז בקטגוריה זו. באותה השנה הוביל מפעל האלקטרומטלורגי של אבינסק את קטגוריית "יצואן השנה בתחום הטכנולוגיות הגבוהות של עסק גדול", כאשר ייצא לחו"ל מוצרים בשווי קרוב ל-20 מיליארד רובל רוסי.
זבל"א
זבל"א או זבל"א וזבל"א (ראשי תיבות של זה בורר לו אחד וזה בורר לו אחד) הוא מונח במשפט העברי המתאר אפשרות לפתרון משפטי על ידי בוררות, כאשר קיים סכסוך בין שני אנשים יש להם אפשרות לגשת לבוררות: כל צד בוחר לו דיין ושניהם בוחרים את הדיין השלישי. במקרה שאחד הצדדים מסרב לבחור בדיין, על הצד השני לתבוע אותו בבית דין רגיל. הראשונים והאחרונים התדיינו רבות בשאלות העולות לגבי מוסד זה, מקומו, סיבתו ומעמדו.
משנה
המקור הראשון לזבל"א הוא משניות א' וב' בפרק ג' של מסכת סנהדרין. במשניות מוצג הדין לראשונה לאחריו מוצגים חמש מחלוקות בין רבי מאיר לחכמים:
ניתן לראות שעל פי רבי מאיר רצונם של בעלי הדין הוא עקרוני ומאפשר להם לשנות את בית הדין כרצונם. לעומתו, לשיטת חכמים, רק ייסוד בית הדין נעשה על ידי בעלי הדין. לאחר ייסודו, בית הדין חוזר להתנהל כיאה לבית דין רגיל.
על פי המשך הפרק משתמע שהמשנה נוטה לדעת חכמים. ניתן להבין זאת על סמך העובדה שבמשנה ג' באותו פרק מוזכרים דברים הפוסלים לעדות. אילו הייתה המשנה נוטה לדעתו של רבי מאיר, המשנה לא הייתה מזכירה את הסיבות, מכיוון שלשיטתו ניתן לפסול עדים ללא שום סיבה.
ראיה נוספת לכך היא שבמשנה ו' באותו פרק, כאשר יש דיין שלא החליט, לא מכריעים את הדין אלא מביאים דיינים נוספים עד שהדין ייטה לאחד הצדדים. מכיוון שכל הפעולות באותה משנה מבוצעות בידי הדיינים, מובן מלשונה שגם פעולת ההוספה מבוצעת על ידם.
תלמוד
שני התלמודים אינם מפרשים את המשנה כפשוטה, ופירושו של כל אחד מהתלמודים מטה את המשנה לכיוון מסוים.
תלמוד ירושלמי
הנושא נידון בתלמוד הירושלמי בפרק השלישי, "זה בורר", מהלכה א' עד וכולל הלכה ג'. בהתאם לסגנונו של הירושלמי, הוא כלל אינו מסביר את עצמו. כתוצאה מכך, על משמעות המשפטים המועטים שנכתבו על הנושא נחלקו פרשני הירושלמי.
הלכה א'
הטעם למוסד הזבל"א מנומק על ידי רבי זירא במילים:.
הנימוק לשיטתו של רבי מאיר הוא - כלומר, כדי שכל הדיינים יהיו מוסכמים על כל בעלי הדין. לעומת זאת, הנימוק לשיטת חכמים הוא מעשי בלבד ומשתמע ממנו שבאופן עקרוני חכמים מסכימים עם רבי מאיר: - כלומר, מספיק קשה ששני הדיינים יסכימו ביניהם על הדיין השלישי וזה כמעט בלתי אפשרי ששני בעלי הדין יסכימו על הדיין שלישי. לאחר הנימוק לשיטת חכמים, הירושלמי גם מקשה על שיטת חכמים בכך שאם ימות אחד מהדיינים שנבחרו על ידי בעלי הדין לא יתבררו שלשת הדיינים מדעה אחת (ולכן, גם שיטתם אינה מעשית, בדיוק באותה מידה).
הלכה ב'
בהלכה ב' נידון עניין פסילת הדיינים. לשון ההלכה סבוכה מאוד ופרשני הירושלמי נחלקו על משמעותם של מילים ומשפטים בהלכה.
ריש לקיש מסביר שפסילת דיינים אפשרית רק בערכאות של גויים. כלומר, לשיטתו של ריש לקיש, האפשרות לפסול דיינים בזבל"א נובעת מהעובדה שהוא אינו מוסד הלכתי אלא ערכאות. לעומתו, לשיטת רבי יוחנן, גם בדין תורה ניתן לפסול ולכן זבל"א יכולה להיות לשיטתו דין תורה.
שאר ההלכה אינו עוסק בזבל"א באופן ישיר אלא בשאלת מקומו של בית הדין שנוצר ויכולת הכפייה שלו על בעלי הדין.
הלכה ג'
בהלכה ג' נידון עניין פסילת העדים. ריש לקיש מפרש את המשנה בכך שהיא מדברת על עד אחד בלבד, שאותו ניתן לפסול. לעומתו, רבי יוחנן מסכים למשנה אך מסייג אותה בדבר אחד: אם ישנם עדים נוספים ניתן לפסול את העדים ללא כל סיבה אך אם יש רק זוג אחד של עדים לא ניתן לפסול אותם.
בסיום ההלכה, רבי יוחנן מסכים שבמקרה שאין באזור עוד דיינים שניתן להביא לא ניתן לפסול את הדיינים ללא סיבה.
תלמוד בבלי
בתלמוד הבבלי, דיני זבל"א נידונים במסכת סנהדרין בפרק השלישי, זה בורר, מדף כ"ג עמוד א' ועד תחילת דף כ"ד עמוד א'. הבבלי מסתמך על הירושלמי ומרבה לצטט אותו ואמוראים שהגיעו לבבל מארץ ישראל מביאים מימרות שנאמרו להם מפי החכמים בארץ ישראל. עם זאת, הציטוטים אינם מדויקים ובחלק מהמקרים דעותיהם של התנאים התהפכו.
דף כ"ג עמוד א'
הסוגיה השנייה עוסקת בשורש מחלוקתם של רבי מאיר וחכמים: בתחילת הסוגיה, הגמרא שואלת מדוע חכמים אומרים שהדיינים יבחרו את הדיין השלישי ואילו רבי מאיר אומר ששני בעלי הדין יבחרו את הדיין השלישי. בתחילתה, הגמרא בודקת האם יכול להיות שהם חלוקים על האמירה של רב יהודה בשם רב:. כלומר, על מנת למנוע קנוניה שבה ישבו בטעות דיינים כשרים לצד פושעים שיטו את הדין, חכמים דורשים שהדיינים יבחרו את הדיין השלישי על מנת להימנע ממצב כזה ואילו רבי מאיר לא חושש לכך. הגמרא אינה מקבלת את הסבר זה ומסבירה שגם רבי מאיר וגם חכמים מסכימים עם אמירתו של רב יהודה. ההבדל ביניהם הוא שחכמים אומרים שהדיינים יבחרו לבדם ואילו רבי מאיר דורש שגם בעלי הדין יסכימו לדיין השלישי.
הסוגיה השלישית עוסקת בפסילת דיינים: כיצד ניתן לפסול את השופטים עצמם. הגמרא מסבירה זאת באמצעות ציטוט מדברי רבי יוחנן:. כלומר, ההיתר לפסילת דיינים הוא כאשר בוחרים לדיינים אנשים שאינם מומחים אך אם בוחרים מומחים לא ניתן לפסול אותם.
דף כ"ג עמוד ב'
ריש לקיש מעמיד את דבריו של רבי מאיר במקרה שהיה עד אחד שבעלי הדין קיבלו אותו כנאמן כמו שני עדים. מתוך כך, במקרה שהיו שני עדים, לפי ריש לקיש גם רבי מאיר מסכים שלא ניתן לפסול את העדים.
רבי אלעזר מסביר שמדובר במצב שבו בעלי הדין אינם פוסלים את העדים אלא פוסלים את משפחתם. המחלוקת בין רבי מאיר לחכמים מוסברת על ידו בכך שרבי מאיר סובר שבעלי הדין יכולים להעיד על משפחתם של העדים ואילו חכמים סוברים שהם אינם יכולים לעשות זאת כי הם נוגעים בדבר.
רבין, שהגיע מארץ ישראל לבבל, אמר שרבי יוחנן העמיד זאת במצב מסוים: כאשר מדובר על פסילת דיינים מדובר על מצב שבו היו עדים פסולים ודיינים כשרים ומתוך שנפסלו העדים פסלו גם את הדיינים. כאשר מדובר על פסילת עדים מדובר על מצב שבו היו דיינים פסולים ועדים כשרים ומתוך שנפסלו הדיינים פסלו גם את העדים. רבא אינו מקבל את הסברו של רבין מכיוון שבעוד שדיינים ניתן לפסול ולהביא אחרים, אם פוסלים את העדים אין עדים אחרים. בעקבות קושייתו של רבא, הגמרא מסבירה את דברי רבין במצב שבו יש עוד עדים. לפי הסבר זה, ההבדל בין שיטת רב דימי לשיטת רבין הוא האם ניתן לפסול את הדיינים/עדים בעקבות הפסילה של העדים/דיינים בהתאמה: רב דימי סובר שלא ורבין סובר שכן.
ההבדלים בין התלמודים
למרות העובדה שהתלמוד הבבלי נסמך על הירושלמי בנושא זה, בין השניים מתגלות סתירות מהותיות.
ראשונים
אחד מהעניינים המרכזיים שנידונים בראשונים בנושא היא מטרתו של זבל"א.
בדיבור המתחיל בגמרא למילים "יצא דין אמת לאמיתו", רש"י מסביר את מטרתו של זבל"א במילים. כלומר, הסיבה לזבל"א היא שגם המפסיד מאמין שהצדק נעשה מכיוון שהוא בחר את אחד מהדיינים ושניהם יחד בחרו את הדיין השלישי.
רבנו אשר פירש את הסברו של רש"י כך:.
הרמב"ם בפירושו למשנה מפרש את זבל"א כך:.
רבי יהודה אלמדארי פירש את הצורך בזבל"א כך:.
ההתנגדות לזבל"א באחרונים
באחרונים החלה להיווצר התנגדות גדולה לזבל"א בטענה שבתי דין התנהלו באופן בלתי ראוי והוגן. בשו"ת פנים מאירות כתב שכאשר מקובל לשלם לדיין הנברר אם יזכה את מי שבחר בו הרי זה שוחד:"באומר: אני נותן כך וכך אם תוכל לזכני בדין, אין לך שוחד גדול מזה. וכל טצדקי דאית ליה למעביד עביד ומעור דברי חכמים ומסלף דברי צדיקים אוי לאזנים שכך שומעות ואוי לענים שכך רואות. וגדולה מזו נראה דאסור על פי הדין להקדים טענותיו לפני הבורר תחילה. והוא הדין לבורר לאוהב או שונא נמי שכנגדו יכול לפוסלו."גם הרב שמואל הלוי ווזנר התנגד לקיום דיונים במסגרת זבל"א:"ובעוונותינו הרבים הרבה מאד מענייני זבל'א ובוררים שנעשו היום הם היפך דעת תורה והיפך יסוד כוונת חז'ל בתקנת זבל'א, על פי המתבאר ברש'י וברא'ש ריש פרק זה בורר שכתב הרא'ש: 'הדיין עצמו חלילא לו למצא סברא לזכותו אם לא שיראה לו דין גמור. אבל אם יכול להטעות את חבירו לקבל סברתו אף על פי שהוא מסופק בה, הרי זה בכלל מטה משפט...'. וכבר ראיתי מה שמובא בזה בשם הגאון כנסת יחזקאל בתשובת אור נעלם ס' מג, 'ובעוונותינו הרבים מאד ירד הדור עוד פלאים, והרבה מאד מדיוני הזבל'א מיוסדים על דברי שוא ושקר, ומהפכים דברי אלהים חיים על ידי נגיעות ובצע כסף."
ריאן
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מצעדי המוזיקה בממלכה המאוחדת
מצעדי המוזיקה בממלכה המאוחדת (באנגלית: UK music charts) הם אוסף של מצעדים המשקפים את הרגלי רכישת המוזיקה של אנשים בממלכה המאוחדת. רובם מתפרסמים בידי חברת המצעדים הרשמית.
מישהו הולך תמיד איתי
מישהו הולך תמיד איתי הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עפרה חזה. השיר יצא לאור ב-2 בפברואר 1985, כסינגל מתוך אלבום הסולו ה-9 של חזה, אדמה.
עם צאתו נכנס השיר אל המקום ה-1 במצעד של רשת ג'.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי רמי קידר, הולחן על ידי אפי נצר והופק על ידי אריק רודיך. השיר הוא מעין בלדת פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון מוזיקת עולם, שאפיין את מרבית שיריה ואלבומיה של עפרה חזה.
בשנת 2010, נבחר השיר לשיר הטוב ביותר של עפרה חזה, במצעד שנערך לציון עשר שנים למותה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר מציג בתוכו את עפרה חזה בגינה של אולפני החינוכית, וצולם לתוכנית "זהו זה". בקליפ, ניתן לראות את חזה לובשת בגדים בצבעי שחור ואדום. לאורך הקליפ הזמרת צועדת בגינה.
הקליפ עלה לערוץ היוטיוב של חינוכית, ב-30 באוקטובר 2011, 26 שנים לאחר שיצא.
גרסאות כיסוי
לשיר בוצעו עשרות גרסאות כיסוי, ביניהן:
סילבסטר מקוי
סילבסטר מקוי (באנגלית: Sylvester McCoy; נולד בתור פרסי ג'יימס פטריק קנט-סמית ב-20 באוגוסט 1943) הוא שחקן סקוטי. בתור בדרן ואמן-רחוב, הוא הופיע בתוכניות ילדים רבות בשנות ה-70 וה-80 לפני שלוהק לתפקידו של התגלמותו השביעית של הדוקטור בסדרת המדע הבדיוני "דוקטור הו", החל מ-1987 עד ל-1989, סופה של הסדרה המקורית של דוקטור הו, ושוב ב-1996 לתפקיד קצר בסרט הטלוויזיה של התוכנית. הוא המשיך בתפקיד זה שנים רבות לאחר מכן בהפקות האודיו המבוססות על הסדרה. הוא משחק את הקוסם רדגסט החום בטרילוגיית הסרטים ההוביט של פיטר ג'קסון ב-2012.
ביוגרפיה
פרסי ג'יימס פטריק קנט-סמית נולד בשנת 1943 לאמא אירית ואבא אנגלי. אביו נהרג בקרב במהלך מלחמת העולם השנייה, כחודש לפני שהוא נולד.
הוא הופיע לראשונה ב"תוכנית הדרכים של קן קמפבל", שהונחתה בידי מגלה כישרונות צעיר בשם קן קמפבל. תפקידו הבולט ביותר באותה תקופה הייתה דמות של פעלולן המכונה ״סילבסט מקוי״, במחזה בשם "ערב אחד עם סילבסטר מקוי". בתוכנית ביצע פעלולים ביזאריים למדי, כאשר הוא, בין השאר, דחף חמוסים למכנסיו, והצית את ראשו באש. לאחר שהשם סילבסט מקוי החל להיות מזוהה במיוחד עמו בקרב הקהל, קנט-סמית אימץ את השם כשם הבמה שלו. כמה שנים מאוחר יותר, הוא הוסיף את האות 'R' בסוף השם הפרטי, וכך הוא הפך לסילבסטר מקוי. בשנים שלאחר מכן הוא הופיע במספר סדרות נוספות, כולל קסים קסם, "פאזל" וההפקה הבריטית של "הרוזן דרקולה" ב-1979.
דוקטור הו (1987–1989, 1993, 1996)
מקוי קיבל את תפקידו של הדוקטור השביעי לאחר שלקח את התפקיד הראשי בסדרה מידיו של קודמו, קולין בייקר. הוא נשאר בסדרה עד סיומה ב-1989. מאחר שקולין בייקר סירב לצלם את סצנת ההתחדשות, מקוי חבש לרגע קצר פאה בלונדינית וגילם את דמותו של הדוקטור השישי. הוא חזר לגלם את דמותו של הדוקטור במערכון של ״יום ילדים נזקקים״ הבריטי בשנת 1993, ושוב בשנת 1996 בסרט הטלוויזיה של דוקטור הו בכיכובו של פול מקגאן. מקוי ידוע כשחקן שהחזיק בתפקידו של הדוקטור את הזמן הממושך ביותר.