cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קולומבן קרי-קרי
דגמים נוספים
מטוסי הקרי-קרי הקיימים שונו לעיתים קרובות על ידי בוניהם, ויצאו מהעיצוב המקורי במידה שונה, וכתוצאה מכך הביאו ביצועים משתנים. רוב הגרסאות יכולות לשייט גם כשמנוע אחד אינו פעיל.
ביוני 2010 הציגו איירבוס, Aero Composites Saintonge ו-Greencri-cri Association גרסה חשמלית למטוס הקרי-קרי בתערוכת התעופה הירוקה בלה בורגט. שלדת המטוס המותאמת העשויה מרכיבים מרוכבים יכולה לטוס למשך 30 דקות ב-110 קמ"ש. המטוס משתמש בארבעה מנועי בראשלס חשמליים עם מדחפים מנוגדים, מה שהופך את המטוס לאחד ממטוסי ארבעת המנועים הקטנים בעולם.
ב־5 בספטמבר 2010 שברה אלקטרוויה שיא עולמי עבור מטוס המונע בסוללות פולימר ליתיום כאשר הגיעה למהירות של 262 קמ"ש בקרי-קרי עם שני מנועים חשמליים (כל אחד מייצר 25 כוחות סוס) במהלך הניסוי. החברה טענה להפחתת גרר מנוע וקירור של 46 אחוז לעומת הסדר מנועי הבעירה המקובל. ב 2011 המטוס נבנה מחומרים מרוכבים והופעל על ידי ארבעה מנועי בראשלס חשמליים (תוכנן על ידי איירבוס, מיוצר על ידי Aero Composites Saintonge). הגרסה שקטה מאוד ובעלת יכולות אירובטיות, בעלת יכולת לשייט במשך כ30 דקות או לבצע אירובטיקה במשך כ15 דקות.
מחוננות בישראל
מסגרות למחוננים
בנוסף קיימת מסגרת ל'מחונני העל' המאתרת כ-15 ילדים מחוננים בעלי IQ מעל 160 בשנתון, הזוכים להנחיה אישית על ידי מנטורים ואנשי אקדמיה מובילים המתמחים בתחום העניין של הילד המחונן. לרוב הם כבר לומדים בכיתת מחוננים. הצטרפות למסגרת זו במהלך הלימודים בבית הספר התיכון, משמעה לימודים אקדמיים תוך ויתור מוחלט על מסגרת בית הספר התיכון.
קולומבן קרי-קרי
דגמים נוספים
ב-9 ביולי 2015, הגרסה החשמלית של אלקטרוויה חצתה את תעלת למאנש מספר שעות לפני האיירבוס E-Fan, והפכה למטוס החשמלי השלישי שעשה זאת. היא נמשכה על ידי מטוס אחר ולא המריאה בעצמה. הראשון היה המקרדי סולר צ'לנג'ר בשנת 1981 והשני השתמש במנועים חשמליים המופעלים על ידי מימן.
מחוננות בישראל
מסגרות למחוננים
בנוסף לכל המסגרות הייחודיות קיימת אפשרות של האצה באמצעות "הקפצת כיתה" או באמצעות למידה של תחום דעת ספציפי עם תלמידים מכיתות גבוהות יותר. פתרונות מסוג זה, אם יוצעו, יתבססו על הערכת יכולתו של הילד להתמודד עם שינוי שכזה גם באספקטים רגשיים וחברתיים.
הבמה מחוננת לקולנוע ואנימציה
פרויקט במה מחוננת לקולנוע ואנימציה הוא פרויקט של משרד החינוך המתקיים במספר בתי ספר ומרכזי מחוננים ומצטיינים בארץ מגילאי יסודי עד חטיבה בו התלמידים מפיקים סרט. בפרויקט מתקיים יום עיון בסינמטק תל אביב או במדעטק בחולון, בהם התלמידים מציגים פיצ'ים ואת הסרטים עצמם וכן סדנאות והרצאות בקולנוע. מטרת הפרויקט היא להעניק למחונן את האפשרות לבטא את עצמו דרך המדיום הקולנועי על פי תוכן עולמו. ניתן לראות דרך הסרטים שהתלמידים לאו דווקא עוסקים בנושאי המחוננות.
רופי נפאלי
2007 – 2012
באוקטובר 2007 הוחלף דיוקנו של המלך בשטר 500 רופי בתמונה של הר האוורסט, זאת בעקבות המהפך ההיסטורי של נפאל מהיותה ממלכה לרפובליקה עממית, במאי 2008. שטרות נוספים הונפקו עם תמונה של הר האוורסט וללא אזכור המלך. שטרות ה-500 וה-1000 הודפסו על גבי הנייר הישן שעדיין נשא את דיוקנו של המלך בסימן המים. על גבי סימן המים הוחלט להדפיס תמונה של פרח רודודנדרון (הפרח הלאומי של נפאל). שטרות אלה הונפקו ב-2009.
שטרות
ב-2012 הנפיק בנק רסטרה נפאל שטרות מתוקנים בדומה לסדרת 2007. שטרות אלה מכילים אותיות באנגלית ושנת ההנפקה מופיעה על גב השטר.
נונתאיזם
נונתאיזם (מאוית לעיתים גם נון-תאיזם, בתרגום ישיר "ללא אמונה תאיסטית") הוא מונח המקיף טווח רחב של גישות, לא דתיות ודתיות כאחד, המתאפיינות בחסרון או דחייה של האמונה באל או אלים פרסונליים.
לעיתים המונח נונתאיזם מהווה מעין חלופה למונח אתאיזם, הדבר תלוי בהגדרות השונות שמקבל כל אחד מהמונחים במסגרת השיח.
המונח נונתאיזם משמש גם אפולוגטים נוצריים-רפורמיים וכן תאולוגים ליברליים או נאו-תאיסטים.
השימוש הראשון במונח, נעשה כנראה בידי פעיל החילוניות האנגלי בשנת 1852.
גישות לא דתיות
הגישות הנונתאיסטיות העיקריות שניתן למנות הן אתאיזם, דאיזם, ונטורליזם מטאפיזי (לצורותיו השונות כגון מטריאליזם ופיזיקליזם), וכן פנתאיזם קלאסי. ניתן לראות גם באגנוסטיות, איגנוסטיות ואפתאיזם, לפחות בהגדרות מסוימות שלהן, גישות נונתאיסטיות, וכן גם בגישות שאינן בעלות אוריינטציה תאוסופית כגון הומניזם.
גישות דתיות
בעיקר בדתות המזרח, כגון טאואיזם, בודהיזם, הינדואיזם (ובזה גם הדת הוודית העתיקה), וג'ייניזם, ניתן למצוא זרמים דתיים או אסכולות חשיבה המתאפיינות באספקטים רוחניים (טרנסנדנטלית ואף מיסטיים ממש), שאינם משקפים או מעוגנים בקונספט אלוהי מסוים. גם בדתות שמקורן בעת המודרנית ניתן למצוא מאפיינים מטאפיזיים או טרנסנדנטאליים נונתאיסטיים, למשל, באוניברסליזם יוניטריאני, יהדות הומניסטית, התנועה הראלית, והתנועה האתית (Ethical Movement).
תפקיד מכנסיים
תפקיד מכנסיים (באנגלית בריטית: breeches part; באנגלית אמריקנית: trouser role; בגרמנית: Hosenrolle; בצרפתית: travesti; באיטלקית: travestito) הוא תפקיד לזמרת או שחקנית המגלמת דמות גברית. במובנו הצר, הכוונה למוסכמה אופראית; במובן הרחב, זוהי פרקטיקה הקיימת במידה כזו או אחרת גם בצורות אחרות של אומנויות הבמה.
על פי רוב, נכתב תפקיד-מכנסיים אופראי לדמות נער צעיר. פעמים שמדובר בילד ממש, לפני שקולו התחלף; פעמים בבחור בשנות העשרים לחייו, על מנת להבדילו משאר הדמויות הגבריות אשר בשיא כוחן. מספר תפקידים בולטים נכתבו לנערי-חצר (פאז'); רבים אחרים נכתבו למאהבים צעירים או בלתי מנוסים. בעבר נכתבו תפקידי-מכנסיים רבים לאצילים ולמפקדי צבא.
מבחינת מנעד הקולות, הקול הנפוץ ביותר לתפקיד-מכנסיים הוא מצו-סופרן (ולפני כן, קונטרה אלט), אולם ישנם גם תפקידי-מכנסיים רבים לסופרן.
תפקידי המכנסיים הפופולריים ביותר ברפרטואר האופראי הם: כרובינו (נישואי פיגארו), אניו (חסדו של טיטוס), אוקטביאן (אביר השושנים) והנסיך אורלופסקי (העטלף). על אלה אפשר להוסיף את רומיאו (בני קפולט ובני מונטגיו), הנזל (הנזל וגרטל) ואדריאנו (ריאנצי).
עם זמרות האופרה המתמחות כיום בתפקידי מכנסיים נמנות אן סופי פון אוטר, פרדריקה פון שטדה ובריגיטה פסבנדר.
זמרת המגלמת דמות גברית גם תלבש בגדי גבר, ובמובן זה מקורב תפקיד-המכנסיים לאומנויות הדראג השונות. עם זאת, ובניגוד אליהן, לעיתים נדירות יהיה השימוש בתפקיד-מכנסיים להדגשת נשיותה של הזמרת, וככלל אין לפרקטיקה זאת כוונות סאטיריות, גרוטסקיות או מיניות.
היסטוריה
כשנולדה האופרה בסוף המאה השש-עשרה, היו נשים באיטליה מודרות משירה בכנסייה, והשימוש בזמרי קסטרטו כבר היה שריר וקיים. הופעתן של נשים על הבמה הייתה אסורה במדינת האפיפיור (להוציא בולוניה ושכנותיה), ועד שנת 1798 תפקידי נשים גולמו באופרה על ידי זמרי קסטרטו צעירים. אמנם בתחילת המאה השבע-עשרה לא היה תפקידם כה דומיננטי, אך עד מהרה ולאורך המאות השבע-עשרה והשמונה-עשרה היה הקסטרטו לחלק בלתי נפרד מן האופרה האיטלקית. השימוש בנערי מקהלה ובזמרי פלסט (קונטרה-טנור) נדחק הצידה, ומשנת 1680 לערך היה למוסכמה כי התפקיד הגברי הראשי (primo uomo) של האופרה סריה האיטלקית יושר בפי קסטרטו.
לאורך המאה השמונה-עשרה רוב התפקידים ההירואיים של האופרה סריה נכתבו עבור קולות גבוהים ובוצעו על ידי זמר סופרן קסטרטו, או לחלופין, על ידי זמרת. הנדל היה מחלוצי המלחינים שכתבו תפקידים אופראיים ספציפית לנשים כתפקיד מכנסיים, בין השאר עבור הזמרות האיטלקיות פרנצ'סקה ואניני-בוסקי (נפ' 1774) ומרגריטה דורסטנטי (1700 – 1734). כן באופרה בופה הנאפוליטנית המוקדמת נכתב תפקיד הגיבור על פי רוב עבור סופרן. באנגליה הופיעו תפקידי מכנסיים לראשונה בתקופת הרסטורציה האנגלית עם כניסתן של נשים לאומנויות הבמה. הלבוש הגברי אפשר לזמרת להתלבש באופן שחרג מכללי הצניעות של התקופה, ועל כן היה תפקיד המכנסיים מתחילתו פרקטיקה שיווקית מצליחה.
אט-אט דעך בהדרגתיות השימוש בקסטרטו, ואת תפקידיו המקובלים ירשה זמרת הקונטרה אלט הראשית, או לעיתים נדירות יותר, זמרת הסופרן הראשית. כבר בתחילת המאה התשע-עשרה ובאמצעה התמחו מספר זמרות בתפקידים גבריים, ביניהן רוזמונדה פיזארוני (1793–1872), מריאטה אלבוני (1826–1894) וקרולינה ויאטי. רוסיני כתב כמה תפקידי מכנסיים הרואיים לאופרות שלו.
התפקיד החשוב האחרון שנכתב באופרה האיטלקית כתפקיד מכנסיים הוא רומיאו באופרה "בני קפולט ובני מונטגיו" (1830) מאת בליני. במשך 30 שנים שמרה היצירה על פופולריות רבה בעבור אהבתם הנשית של רומיאו ויוליה. התפקיד הראשי האחרון שנכתב באופרה האיטלקית כתפקיד מכנסיים הוא אאורליו באופרה "המצור על קאלה" (1836) מאת דוניצטי. עם התקדמותו של הטנור הרומנטי נדחק תפקיד המכנסיים למעמד משני יותר, ועד שנת 1850 נעלם כליל תפקיד המכנסיים לדמויות מבוגרות באופרה האיטלקית.
באשר לדמויות ילדים ובני עלומים חלקי פנים, – הללו מגולמים כתפקידי מכנסיים לעיתים קרובות באופרה מאז הבארוק ועד למאה העשרים, ומחוץ לאיטליה היו אלה תמיד רוב רובם של תפקידי המכנסיים. בייחוד נכון הדבר לגבי דמות הפאז' (page), צעיר ממשפחת אצילים המשמש כמעין נער משרת בחצרות מלכים והחברה הגבוהה.
בתולדות האופרה הגרמנית נכתבו כמה וכמה תפקידי מכנסיים חשובים, ובאופרטה הגרמנית והצרפתית נפוץ למדי השימוש בהם, ובמידה מצומצמת יותר, גם באופרה-קומיק הצרפתית.
באופרה המודרנית נדירים תפקידי המכנסיים. נערי מקהלה חזרו במאה העשרים וקנו להם את מקומם המקורי בגילום דמויות ילדים. בעוד שתפקידי מכנסיים תרמו בעבר לאווירה הקומית או השובבה והילדותית של האופרות לעיל, תפקידים מודרניים שנכתבים לנערי מקהלה משתלבים פעמים רבות באופרות מודרניסטיות ורציניות דווקא, כבדות ואף קודרות ואפלות. כך הוא, בין השאר, באופרה הסימבוליסטית "פליאס ומליסנד" (1903) מאת דביסי, באופרה האקספרסיוניסטית "ווצק" (1925) מאת ברג ובאופרה הדידקטית "האומר הן" (1930) מאת וייל וברכט, וכן ברבות מן האופרות של בנג'מין בריטן. מאידך, במספר יצירות קומיות או פרודיות נעשה שימוש כפול במוסכמה האופראית, והזמרת משחקת תפקיד של נער או אדם צעיר המתחפש בעצמו לנערה. כך לדוגמה מתחפשים הפאז' כרובינו (נישואי פיגרו, 1784) והרוזן הצעיר אוקטביאן (אביר השושנים, 1911) לנערות כפר, ואילו קצין חיל הפרשים הצעיר ולדימיר זמוילוף (פאטיניטצה, 1876) מתחפש לפרקים לבחורה בשם פאטיניטצה.
תפקידים שנכתבו במקור לנשים
להלן רשימה חלקית של תפקידים אופראיים שנכתבו מלכתחילה ובמפורש לנשים.
תפקידים שנכתבו במקור לגברים
להלן רשימה קצרה של תפקידים אשר נכתבו במקור לגברים, – קסטרטו, קונטרה-טנור או נער מקהלה, – ואילו כיום מקובל יותר לשחקם כתפקיד מכנסיים. תפקידים אחרים נכתבו מראש לקול גברי ושוכתבו בהפקות מאוחרות לתפקיד מכנסיים, לרוב לשם האפקט הקומי. הבחירה האם להשתמש בזמרת או בזמר קונטרה-טנור (או לשכתב את התפקיד לזמר טנור, וכן הלאה) נתונה בידי כל הפקה והפקה, ועל כן רשימה זו נתונה מטבעה לשינויי האופנה והזמנים.
מחוץ לבית האופרה
עיקר חשיבותו ויתרונו של תפקיד המכנסיים באופרה הוא בעצם קול השירה הנשי-הנערי, לשימושיו השונים אשר כבר פורטו לעיל. אך בו-בעת, לתפקיד המכנסיים סגולות נוספות שבמראה גרידא — חן, רוך, עדנה או שובבות תמה ובלתי-מזיקה — והן אשר באות לידי ביטוי באומנויות הבמה המדוברות.
באומנויות הבמה ובקולנוע
באופן דומה כתב אדמון רוסטאן את התפקיד הראשי של המחזה "העיט הקטן" (L'Aiglon, 1900) אודות נפוליאון השני עבור השחקנית הצרפתייה שרה ברנאר. לאחר הצלחתו של המחזה בתיאטרון פריז, הועלתה עוד באותה השנה הפקה אנגלית בניו-יורק כשבתפקיד הראשי השחקנית האמריקנית מוד אדמס. כשעובד המחזה בשנת 1937 לאופרה מאת ארתור הונגר וז'אק איבר, שמר התפקיד על אופיו כתפקיד מכנסיים.
במסורת הפנטומימה האנגלית רווח שאחת הדמויות הראשיות תגולם כתפקיד-מכנסיים תחת הכינוי "נער ראשי" (Principal Boy). מסורת זאת התבססה בשנות השמונים של המאה התשע-עשרה בעקבות הגבלות חוקיות שהוטלו על משחק ילדים בתיאטרון, וכן כאמצעי השיווקי שאפשר להציג אישה בתחילת המאה העשרים ורגליה החשופות רק בטייץ. למרות הנטייה לריאליזם מסוף שנות השלושים, הסרת המגבלות החוקיות ופריקת עול כללי הצניעות, מסורת זאת עודנה שרירה וקיימת כיום.
לפחות פעמיים לוהק התפקיד הראשי בהמלט בידי אישה. ראשונה כתפקיד מכנסיים על ידי שרה ברנאר בעיבוד הבמה הצרפתי (1899) מאת אז'ן מורן ומרסל שווב. שנייה על ידי השחקנית הדנית אסטה נילסן (1881–1972) בסרט הגרמני האילם משנת 1921 בבימוים של סוונד גאדה והיינץ שאל, והפעם כדמות נשית המאמצת לעצמה זהות גברית.
בעיבוד הקולנועי האמריקני משנת 1921 לרומן הילדים "לורד פונטלרוי הקטן" גילמה השחקנית הקנדית מרי פיקפורד את התפקיד הראשי.
בסדרת הילדים "רגע עם דודלי" (1976-1981) של הטלוויזיה החינוכית הישראלית גילמה השחקנית ציפי מור את תפקידו של "רגע", בובה שהפכה לילד.
באומנויות שאינן חזותיות
בהוראה רחבה יותר של המושג, נעשה שימוש בתפקיד מכנסיים גם ביצירות מוזיקליות שאינן דרמטיות. דבר זה נכון בראש וראשונה לגבי האורטוריות התנ"כיות של הנדל, אשר כוללות לא פעם דמויות גבריות אשר נכתבו מלכתחילה עבור זמרות. על אלה אפשר למנות את תפקיד המלך שלמה (אלט, "שלמה"), מיכה (קונטרה אלט, "שמשון") ועתניאל (אלט, "יהושע").
שימוש זה האחרון דומה במהותו לדיבוב הנרחב שנעשה כיום בידי נשים בסרטי אנימציה עבור דמויות ילדים.
דמויות נשיות המתחפשות לגברים
בדומה לפורציה המתחפשת לגבר בקומדיה "הסוחר מוונציה" כדי לנאום במשפט נגד שיילוק, גם בהיסטוריה האופראית ישנן דמויות נשיות המתחפשות לגברים מסיבות עלילתיות שונות. יש להדגיש כי דמות שכזאת איננה בגדר "תפקיד מכנסיים". להלן מספר דוגמאות ידועות:
ניסוי שדה-שובל מתקדם
ניסוי שדה-שובל מתקדם (באנגלית: Advanced Wakefield Experiment, או AWAKE) הוא ניסוי המתקיים במכון לחקר פיזיקת חלקיקים CERN, הבוחן היתכנות מעשית של מאיץ חלקיקים קווי, אשר יניע אלקטרונים בעזרת אלומת פרוטונים בתווך פלזמה.
מאיצי חלקיקים כיום
כיום, מאיצי החלקיקים הגדולים ביותר שנבנו הם מאיצים מעגליים, אשר משתמשים בתדירויות רדיו כדי ליצור שדות חשמליים ובמגנטים חזקים כדי ליצור שדה מגנטי שיגרום לחלקיקים הטעונים להסתובב במאיץ. כדי שהמתכת ממנה המאיץ בנוי תעמוד בכוחות המופעלים עליה וכשרוצים להאיץ את החלקיקים לאנרגיות גבוהות, יש להגדיל את המאיץ (כיום, למשל, קיים תכנון לבניית מאיץ חלקיקים במתקני CERN בהיקף של כ-100 ק"מ). נוסף על כך, במאיצים מעגליים כשעורכים ניסויים על חלקיקים קטנים כמו אלקטרונים קיים איבוד רב של אנרגיה ולכן לא ניתן להגיע בעזרתם למסקנות משמעותיות.
לעומת זאת, מאיץ פלזמה קווי יכול לאפשר כוחות חשמליים גדולים פי 1000, וכך להגיע לאותה אנרגיה במאיץ באורך כ-100 מטרים בלבד.
האצה בפלזמה בעזרת אלומת פרוטונים
פלזמה הוא מצב צבירה של חומר בו האטומים מהם מורכב החומר עברו יינון והחומר מורכב מיונים חיוביים ואלקטרונים חופשיים. כאשר מעבירים אלומת פרוטונים דרך "מרק" האלקטרונים, המטען החיובי של הפרוטונים מושך לכיוון האלומה את האלקטרונים, אולם כשהם מתקרבים אחד אל השני, האלומה כבר המשיכה בתנועתה ולכן האלקטרונים מתחילים לדחות זה את זה. כשהאלקטרונים מתרחקים אחד מהשני, באמצע הדרך ביניהם (היכן שקודם לכן עברה אלומת הפרוטונים) נוצר מטען חשמלי חיובי יחסית למרחב סביבם ולכן האלקטרונים נמשכים שוב זה אל זה וחוזר חלילה, ונוצרת תנודה מחזורית של אלקטרונים לאורך נתיב האלומה. תנודות אלו גורמות לכך שנוצרים שדות חשמליים במסלול האלומה שמחליפים כיוון בהתאם לתנודת האלקטרונים. אם משגרים אלקטרון לאורך נתיב האלומה בתזמון מדויק, הוא יכול, כמו גולש גלים שמתקדם יחד עם הגל, להישאר כל הזמן תחת השפעה של שדה חשמלי שמכוון בניגוד לכיוון תנועתו ולכן, בגלל הכוח החשמלי הפועל עליו, להאיץ קדימה.
ניסוי ה-AWAKE
עד 2013, כל הניסויים שבחנו האצת חלקיקים בפלזמה עשו שימוש באלקטרונים או בלייזר כמניעים. לעומת זאת, בסתיו 2013 הודיע המרכז האירופי לחקר פיזיקת חלקיקים CERN כי הם מתכוונים ליצור ניסוי בהאצת חלקיקים בפלזמה, בו אלקטרונים מואצים בעזרת פרוטונים. מכיוון שלפרוטונים יש אנרגיה רבה יותר, השובל שהם יוצרים "דועך" לאט יותר כאשר משתמשים בלייזר כמניע ומאפשר התקדמות רבה יותר של החלקיקים המואצים. הפרוטונים מואצים במתקן הסופר פרוטון סינכרוטרון לאנרגיה של כמה מאות GeV ומוזרקים לתא באורך של כ-10 מטרים המלא ברובידיום במצב צבירה של פלזמה. הארה של קתודה בלייזר גורמת לפליטה של אלקטרונים (האפקט הפוטו-אלקטרי) אותם מאיצים בניסוי.
Victoria Beckham
Victoria Beckham (בעברית: ויקטוריה בקהאם) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הבריטית ויקטוריה בקהאם. אלבום האולפן יצא לאור ב-1 באוקטובר 2001, על ידי חברת התקליטים וירג'ין רקורדס. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: "Not Such an Innocent Girl" ו-"A Mind of Its Own".
רקע והפקה
האלבום הופק על ידי מפיקים שונים, וכבר בצאתו הופנו כלפיו ביקורות חיוביות ומעורבות כאחד. ב-AllMusic הופנתה ביקורת מעורבת כלפי האלבום, תוך שהוא קיבל דירוג של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל. בין היתר, NME העניקו לאלבום שני כוכבי זהב בלבד.
בנוסף לגרסה המקורית של האלבום, הוציאה בקהאם גרסה מיוחדת שלו הכוללת את השיר "Not Such an Innocent Girl" פעמיים נוספות, בגרסאות שונות.
לודיווין דדונדר
לודיווין דדונדר (בצרפתית: Ludivine Dedonder נולדה ב-17 במרץ 1977) היא פוליטיקאית בלגית הפועלת במפלגה הסוציאליסטית ומשמשת מאז 1 באוקטובר 2020 כשרת ההגנה של בלגיה.
ביוגרפיה
דדונדר נולדה בטורנה ב-17 במרץ 1977. היא סיימה תואר בניהול באוניברסיטת לייז' והחלה לעבוד בתאגיד RTBF (רדיו וטלוויזיה לבלגים דוברי צרפתית). במקביל החלה לכתוב בעיתון NoTélé היוצא לאור בטורנה. ב-2002 היא החלה לעבוד כיועצת עברו השר מישל דארדן. בשנת 2006 נבחרה למועצת העיר טורנה ושימשה בתפקיד עד שנת 2019. באותה שנה נבחרה במקום השני בפריימריז של המפלגה הסוציאליסטית ובבחירות הכלליות של אותה שנה נכנסה לפרלמנט. ב-1 באוקטובר 2020 מונתה לשרת ההגנה - האשה הראשונה בבלגיה בתפקיד זה.
ארמון אורניינבאום
אורניינבאום (ברוסית: Ораниенба́ум) הוא מעון קיסרי רוסי, הממוקם על המפרץ הפיני ממערב לסנקט פטרבורג. מתחם הארמון ומרכז העיר לומונוסוב הם אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו.
היסטוריה
בשנת 1707, ארבע שנים לאחר שפיוטר הגדול הקים את סנקט פטרבורג, הוא נתן את השטח ליד חוף הים שבגדה הימנית למקורבו אלכסנדר דנילוביץ' מנשיקוב.
מנשיקוב הזמין את האדריכלים ג'ובאני מריה פונטנה וגוטפריד שאדל, שבנו את ביתו, ארמון מנשיקוב הגדול בשנים 1710–1727 (לא להתבלבל עם ארמון מנשיקוב בפטרבורג, שנבנו על ידי אותם אדריכלים בערך באותה תקופה). החלק המרכזי של הארמון מחובר על ידי שתי גלריות עם שתי כיפות וביתנים לכנסייה. הגן התחתון, המעוטר במזרקות ופסלים, והגן העליון נוצרו במקביל. הארמון ממוקם ליד הפארק התחתון, שצירו המורכב הוא תעלה המובילה אל הים. תעלה זו הוא חיקוי לזו שתוכננה עבור פיוטר עצמו במעונו הסמוך: ארמון פטרהוף.
מנשיקוב הודח זמן קצר לאחר מותו של פיוטר ומת בגלות, והארמון נלקח ממשפחתו. בשנת 1743 הפך אורנינבאום למעון הקיץ של הדוכס הגדול פיוטר פיודורוביץ', יורשה של הקיסרית יליזבטה (הקיסר פיוטר השלישי לעתיד). בעשר השנים האחרונות למלכותה שליליזבטהי, ברטולומאו פרנצ'סקו רסטרלי שיחזר את הארמון הגדול והוסיף יופי לעיצובו.
בין נקודות השיא של חללי הפנים של הארמון הסיני ניתן למצוא את סלון חרוזי הזכוכית, שעל קירותיו תלויים 12 לוחות של שטיחי גוון עשירים המתארים ציפורים ובעלי חיים אקזוטיים. חרוזי הזכוכית הלבנים והמשובחים המהווים את רקע השטיחים מעניקים לכל החדר איכות מנצנצת שתוכננה להיות יעילה במיוחד באור הזוהר של הלילות הלבנים. ההשפעה המלאה של עיצוב סיני היא עדות בסלון הסיני הגדול, שבו הקירות מכוסים ציפוי בהיר של עץ ושן שנהב המציגים נופים מזרחיים ופנסים סיניים גדולים תלויים בפינות. החדר כולל גם שולחן ביליארד תוצרת אנגלית עם גילוף עץ מעולה.
הגן העליון הוקם בשנים 1750—1770.
הארמון היווה את המקום לשתי בכורות אופרה לליברטי מאת מטסטסיו באמצע המאה השמונה עשרה, "אמור פריגיוניארו" (שהלחין פרנצ'סקו אראיה, 1755) ו"סמירימיד ריקונוסיוטה" (שלוש מערכות, שהלחין וינצ'נזו מנפרידיני, 1760).
פסלי אורניינבאום
במתחם הפארק של הארמון מוצבים פסלים רבים:
מריומה קליין
מרים (מריומה) קליין בן יוסף (נולדה ב-3 בדצמבר 1964) היא פעילה ויזמת חברתית ישראלית, אחת מבין המייסדים של בית השנטי. כלת פרס ישראל בתחום מפעל חיים - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה לשנת ה'תשפ"ב (2022).
ביוגרפיה
קליין נולדה בניו יורק בשנת 1964 לאב יהודי-אמריקאי ואמא ישראלית. כשהייתה בת שנתיים עלתה עם משפחתה לישראל, אך לאחר זמן קצר הוריה התגרשו ואביה חזר לארצות הברית. בגיל 5 היא חוותה תקיפה מינית, ומאז הותקפה מספר פעמים נוספות. בגיל 13 נסעה לחפש את אביה בארצות הברית, אך מכיוון שלא רצה שום קשר עימה, היא נאלצה לחיות שנתיים כדיירת רחוב בבוסטון. בגיל 15 חזרה לישראל לפנימייה הדתית "אמנה" בכפר סבא, אך כעבור שלושה חודשים נשרה משם. היא עברה לסיני, שם נשארה כשנה, ומשם עברה לגור בתל אביב. היא נרשמה לסיום לימודיה בתיכון ושכרה לעצמה דירה. את דמי השכירות ואת מחייתה מימנה בעבודת מלצרות. במהלך תקופה זו, היא עברה התעללות מינית ואונס. למרות החוויות הקשות שעברה, קליין התגייסה לצה"ל ובין היתר שירתה כפקידה ביחידת הקישור ללבנון במרג' עיון וכמורה למלאכת יד בבתי­ כלא צבאיים.
בשנת 1984 הקימו קליין ובן זוגה דאז, עובדיה (דינו) גרשון, את בית השנטי בנווה צדק בתל אביב. בתחילה שימש הבית כמוסד לארוחות שבת לדיירי רחוב, ובהמשך הפך לבית מחסה לבני נוער בסיכון.בשנת 1992 התאגדה עמותת בית השנטי באופן רשמי.
בשנת 2000 קיבל בית השנטי הכרה מהמדינה, ומאז הוא זוכה לתמיכה ממשלתית המהווה 15% מהסכום הדרוש להפעלתו. באותה שנה התכבדה קליין בהדלקת משואה בטקס יום העצמאות בהר הרצל, ואף קיבלה את אות הנשיא למתנדב ואות המתנדב בעיר תל אביב. ב-2007 היא קיבלה מעיריית תל אביב יפו את אות "יקירת העיר" על עשייתה ופועלה למען ילדי הרחוב.
ב-2009 היא הקימה במסגרת העמותה את כפר הנוער "שלווה במדבר" ("בית השנטי במדבר") ליד שדה בוקר, המשמש בית חם לילדי הפריפריה, בו חוות סוסים לרכיבה טיפולית ומרכז חקלאות אקולוגי.
בשנת 2016 פרסמה קליין הרצאת TEDx על חייה והוציאה את הספר "דרך בית השנטי: שיטת טיפול בבני נוער", המגולל את סיפור חייה ואת סיפור הקמתו של בית השנטי. שנה אחר כך, היא נבחרה לאחת מהגיבורים העולמיים של CNN. בשנת 2022 זכתה בפרס ישראל בתחום מפעל חיים על פועלה במישור החברתי-קהילתי. במאי 2022, בעקבות בעיות שלא טפלו עד כה ובנוסף לליקויים שהתגלו בתחקיר עובדה, מריומה קליין זומנה לשימוע לאור אי עמידה של בית השנטי בהנחיות משרד הרווחה ואף המשרד פסק משלוח בני נוער למוסד.
חיים אישיים
לקראת סוף שירותה הצבאי, הכירה קליין את עובדיה (דינו) גרשון, שהפך לבן זוגה. לשניים נולדו שלוש בנות. השניים נפרדו בתחילת שנות ה-2000.
בשנת 2005 היא הכירה את מיכאל בן-יוסף, ממתנדבי הבית, שהפך לבעלה. השניים התגרשו בשנת 2019.
ביקורת
בעקבות הביקורות טרם התוכנית והצפה של תלונות כנגד גב' מיורמה קליין ובית השנטי - החליטו במשרד הרווחה לזמן גב' קליין לוועדת משמע במשרד.
אביעד אמבש, בוגר בית השנטי, תיאר את דרכי החינוך של גב' מיורמה בבית השנטי - שהמציאות טובה בבית השנטי עד שמגיעים העונשים, כמו כליאה באזור מבודד, סילוק מבית השנטי, איומים ועוד.
גביע דייוויס 2013
לתחרות נרשמו מעל ל-100 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת BNP פריבה.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-בית עליון ו-3 תתי-בית תחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
המשחק על התואר התקיים בין נבחרת סרביה לבין נבחרת צ'כיה בבלגרד. הוא הסתיים עם התוצאה 2:3 לטובת צ'כיה. בכך הם זכו בגביע בפעם השנייה ברציפות ובפעם השלישית בסך הכול.
העברות לקראת משחקי 2014
בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
ישראל בגביע דייוויס
בתחרות שנת 2013, נבחרת ישראל שיחקה בבית העליון. במשחקה הראשון היא שובצה נגד נבחרת צרפת.
בעקבות ההפסד הנבחרת שיחקה נגד בלגיה משחק הישרדות בבית העליון.
בהתאם לכך, נבחרת ישראל ירדה לבית אירופה-1 במשחקי 2014.
קוי סטיוארט
טייסון קוי סטיוארט (באנגלית: Coy Stewart; נולד ב-24 ביוני 1998) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה
סטיוארט נולד בקולומביה, קרוליינה הדרומית. התעניינותו במשחק החלה כשהחל לצטט שורות מסדרות טלוויזיה פופולריות. לאחר מכן הצטרף לסוכנות כישרונות דוגמנות וייעוץ "DeAbreu" שממוקמת בקולומביה, לפני שקיבל את התפקיד בהפקה בימתית של המחזה "צימוק בשמש".
קריירה
בשנת 2010, סטיוארט החל את הקריירה שלו כשגילם את קווין קינגסטון בסיטקום "Are We There Yet?".
במארס 2011 זכה קוי בפרס האמנים הצעירים לשחקן המשנה הצעיר הטוב ביותר בקומדיה או דרמה על תפקידו כקווין בסרט "Are We There Yet?". באותה שנה הוא הופיע ב-12 פרקים של סדרת הטלוויזיה "The Electric Company", כשגילם את מרקוס בארנס.
בינואר 2012 פרסם אביו של קוי, דרק סטיוארט, ספר עיון שכותרתו "המסע הבלתי סביר" המתאר את מסעו של קוי בעסקי השעשועים.
הוא גילם את התפקיד של טרוי דיקסון בסדרת ניקלודיאון "בלה והבולדוגס". הוא גילם את חאווייר בסדרת רשת האימה הקומית משנת 2016: "Welcome to Howler".
באוגוסט 2017 מילא קוי סטיוארט את התפקיד הראשי בקליפ ובסרט הקצר של השיר "1-800-273-8255" של הראפר לוג'יק העוסק בסוגיות הומוסקסואליות והתאבדות. בנובמבר אותה שנה פורסם כי סטיוארט לוהק לתפקיד בסדרת הטלוויזיה "סוכני S.H.I.E.L.D.". בסוף 2018 לוהק סטיוארט לתפקיד חוזר בסיטקום של נטפליקס "מר איגלסיאס".
ניהול הספקטרום האלקטרומגנטי
תדרי רדיו משמשים, בין השאר, לתקשורת אלחוטית, שלשם ביצועה יש להקצות למשדר תדר שבו ישדר, ורוחב פס מסוים. לכל משדר תדר המוקצב לו, שבו ניתן להאזין לו, ובקשר דו-כיווני - גם לשוחח אתו. כיוון שהרוחב הכולל של גלי הרדיו סופי, ולכל משדר נדרש רוחב פס מינימלי, הרי מספרם הכולל של תדרי הרדיו מוגבל. העובדה שלמשדר יש טווח מסוים, התלוי בעוצמת השידור ובצורת ההתפשטות של גלי הרדיו, מאפשרת להקצות אותו תדר לשני משדרים המרוחקים במידה מספקת, אך בעיית המחסור אינה נפתרת.
בתחום שידורי הרדיו לתקשורת המונים היצע התדרים מצומצם ביותר, ולכן נדרשת הסדרה של הקצאת התדרים למטרה זו, לה אחראי בישראל משרד התקשורת, בהתאם לחוק התקשורת (בזק ושידורים), תשמ"ב-1982. המחסור בתחום זה, יחד עם הרצון לשדר לציבור הרחב, יצרו את תופעת הרדיו הפיראטי. ישנם תחומים נוספים בהם יש מחסור בתדרים; דוגמה לכך הם תדרים בתחום ה-2.4 גיגה-הרץ ששימשו את צה"ל שסירב לפנותם לשימושי בלוטות' הזקוקים לתחום זה. במשך תקופה ארוכה נאסר בישראל שיווק של מכשירים אזרחיים שתומכים בתקן בלוטות', עד למציאת הסדר שבמסגרתו פינה צה"ל את תחום התדרים.
כלי רכב של צה"ל
צה"ל מפעיל מספר רב של דגמי רכבים מסוגים שונים. כלי רכב נמצאים בשימוש בכל הזרועות, הים, האוויר והיבשה. ג'יפים ורכבי שטח נמצאים בשימוש בחילות השדה, משאיות טקטיות משמשים את כלל הכוחות להספקה ולוגיסטיקה, מובילי הטנקים משמשים להובלת טנקים, נגמ"שים, כלים הנדסים כבדים וכו'.
רכבים בעלי זחל
מקרא:
משאיות טקטיות
מקרא:
מובילי טנקים
מקרא:
כבאיות תעופתיות
מקרא:
קישורים חיצוניים
List of equipment of the Israel Defense Forces
מבצע שטריימל
מבצע שטריימל הוא סרט קולנוע עלילתי ישראלי שיצא לאור בשנת 1984 בבימויו של בני שוילי.
תקציר העלילה
הסרט מספר את סיפורו של אריק לנדאו (טוביה טבי) לוחם יהודי בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה שמגייס את שני חבריו קורט (הנרי פייר) וזיגי (יעקב בן-סירא) שחזרו בתשובה לבצע צניחה בשטח גרמני ולהוציא מאחת המפקדות הגרמניות מסמכים על מערך הפצצות של הצבא הנאצי, הם מתגלים על ידי הנאצים ונלקחים לחקירה במפקדה בה נמצאים גם המסמכים המבוקשים, הם זוכים לסיוע מכומר מקומי ויחד איתו משתלטים על הגנרל הגרמני שולץ (יהודה אפרוני) ולאחר קרבות ירי הם מחלצים את המסמכים רגע לפני שהם מוברחים על ידי סגנו של המפקד הנאצי האנס, הסרט מסתיים כאשר הם משתלטים על שדה תעופה מקומי ומאלצים טייס גרמני שיטיס אותם לבריטניה.
פאלרי נובי
פלארי נובי (באיטלקית: Falerii Novi) הייתה עיר מוקפת חומה בעמק נהר הטיבר, כ- צפונית לרומא וכ-  מערבית לצ'יביטה קסטלנה. העיר נוסדה על ידי הרומאים כחלופה לעיר צ'יביטה קסטלנה שמרדה ברומא בשנת 241 לפני הספירה. העיירה ממוקמת על מישור וולקני קל. העיר הייתה מיושבת עד 700 לספירה, אז ננטשה ברובה.
היסטוריה
על פי ההערכה, פאלרי נובי נוסדה כאשר הרומאים החליפו את אחד משבטי הפאליסקים בעקבות מרד נגד הרומאים בסביבות 241 לפנה"ס. במהלך המאות השלישית והרביעית לפני הספירה, היו בעיר כ-2,500 תושבים. בתקופות השיא חיו בעיר כ-15,000 אנשים
האתר
האתר הוא מישור שטוח, עם נופים של שדות חקלאיים ומטעי זיתים, ונמצאים בו חלקים מהחומות המקוריות של העיר.
בשנת 2000 נחקר אתר העיירה כחלק מפרויקט עמק הטיבר, שבדק את היקף העיור באזור בתקופה הרומאית. התוכנית שהפיק בית הספר הבריטי ברומא באמצעות מגנטומטריה חושפת בפירוט רב את המאפיינים הארכאולוגיים הנמצאים מתחת לפני השטח של העיר.
בשנת 2020, סריקת מכ"ם חודר קרקע של אוניברסיטאות קיימברידג' וגנט חשפה מבנים לא ידועים (כמו מרחצאות, אמפיתיאטרון, חנויות ומקדשים). ושכמה סלעים גדולים של האנדרטאות הוסרו מהעיר. מהמחקר אפשר להבין כי בניית העיר לא עקבה אחר הקווים הכלליים של הערים הרומאיות שנחקרו עד כה בפירוט. המקדש, בניין השוק ומתחם המרחצאות גם הם מורחבים הרבה יותר מבחינה אדריכלית ממה שניתן היה לצפות מעיירה קטנה.
בין הבניינים ישנו מבנה גדול עם צורה מלבנית המחוברת לאמה דרך סדרה של צינורות מים. אבל הצינורות עוברים מתחת לעיר ולא, כפי שניתן היה לצפות, לאורך הרחובות. מחקרים מוקדמים טוענים שהבניין היה בריכת שחייה חיצונית שהייתה חלק ממתחם רחצה ציבורי גדול.
מקדש פאלרי
האתר מכיל גם שרידי מקדש רומי גדול שקדם ליישוב, אורכו 120 מטרים ורוחבו 60 מטרים. יסודותיו של מקדש זה התגלו על ידי מכ"ם חודר קרקע והם נמצאים כמה מטרים מתחת לשרידים אחרים שהתגלו במקום.
אי-ספיקת צוואר הרחם
אי-ספיקת צוואר הרחם (באנגלית: Cervical Weakness) היא פתיחת צוואר הרחם ללא כאבים (צירים מוקדמים) בשליש השני של ההיריון. התהליך מלווה בבלט של קרומי השפיר, שעלולים לפקוע ספונטנית תוך כדי פליטה של עובר חי בלתי בשל. אי-ספיקת צוואר הרחם היא אחת מאותן סיבות בהן ניתן, באמצעות טיפול נאות, למנוע לידה מוקדמת בהצלחה רבה. הביטוי הקליני מתבטא בקיצור אורך צוואר הרחם, פתיחה ומחיקה, ולידה מוקדמת. שינויים אלו בצוואר הרחם מרמזים כביכול על חולשה של צוואר הרחם לשאת את ההריון, אך בהתחשב בעובדה שצוואר הרחם הוא מבנה דינמי העובר לאורך כל ההריון שינויים, שבסופו של דבר יביאו במרבית המקרים למחיקה ופתיחה של צוואר הרחם ולידה, רק במיעוט מן המקרים הסיבה לדינמיקה נובע מחולשה פיזיולוגית או פונקציונלית של צוואר הרחם. בשנים האחרונות עם העלייה הגדולה בזמינות האולטרה סאונד במיילדות וגינקולוגיה למדידות אורך צוואר הרחם, הודגם קשר בין שינויים המתרחשים בצוואר הרחם וחיזוי מוקדם של לידות מוקדמות. עם זאת, התוצאות של מחקרים, שנעשו לצורך מניעה של לידות מוקדמות על ידי תפירת צוואר הרחם, במצבי קיצור הצוואר שאובחן באמצעות האולטרסאונד – עדיין שנויים במחלוקת.
טיאגו אלמדה
טיאגו אסקיאל אלמדה (בספרדית: Thiago Ezequiel Almada; נולד ב-26 באפריל 2001 בסיודאדלה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת אטלנטה יונייטד מה-MLS ובנבחרת ארגנטינה. ב-2022 אלמדה זכה בגביע העולם במדי "לה אלביסלסטה".
אי-ספיקת צוואר הרחם
הגדרה
ההגדרות של חולשת צוואר הרחם משתנות, אך אחת מהן המשמשת לעיתים קרובות היא חוסר היכולת של צוואר הרחם לשמור על הריון בהיעדר סימנים ותסמינים של צירים (התכווצויות), לידה או שניהם בטרימסטר השני להריון. חולשה צווארית עלולה לגרום להפלה או לידה מוקדמת במהלך השליש השני והשלישי. במהלך הריון תקין, התרחבות ומחיקה מתרחשת בתגובה לצירים ברחם. חולשה צווארית הופכת לבעיה כאשר צוואר הרחם נדחף להיפתח על ידי הלחץ הגובר ברחם כמו בשלב הריון מתקדם. אם ההתכווצויות לא נפסקות, עלול להתרחש קרע של הקרום ולידה של תינוק בטרם עת. על פי הנתונים הסטטיסטיים שסופקו על ידי "מרפאות מאיו", חולשת צוואר הרחם היא תופעה נדירה יחסית המתרחשת ב-1%–2% מההריונות בארצות הברית אך נחשבת כגורמת ל-20%–25% מההפלות בשליש השני להריון.
טיאגו אלמדה
קריירת מועדונים
אלמדה גדל במחלקת הנוער של ולס סארספילד מליגת העל הארגנטינאית. ב-11 באוגוסט 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 2-0 על ניואל'ס אולד בויס במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת. ב-5 בנובמבר הוא הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, צמד שערים בהפסד 3-2 לדפנסה וחוסטיסיה במסגרת המחזור ה-11 בליגה. בשלוש העונות הראשונות שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך אלמדה 47 הופעות ליגה, בהן הבקיע עשרה שערים.
אי-ספיקת צוואר הרחם
אבחנה
הביטוי הקליני מתבטא בקיצור אורך צוואר הרחם, פתיחה ומחיקה ולידה מוקדמת. שינויים אלו בצוואר הרחם מרמזים על חולשה של צוואר הרחם לשאת את ההריון, אך בהתחשב בעובדה שצוואר הרחם הוא מבנה דינמי העובר לאורך כל ההריון שינויים, שבסופו של דבר יביאו במרבית המקרים למחיקה ופתיחה של צוואר הרחם ולידה, רק במיעוט מן המקרים הסיבה לדינמיקה נובעת מחולשה פיזיולוגית או פונקציונלית של צוואר הרחם. בשנים האחרונות עם העלייה הגדולה בזמינות האולטרה סאונד למדידות אורך צוואר הרחם, הודגם קשר בין שינויים המתרחשים בצוואר הרחם וחיזוי מוקדם של לידות מוקדמות. באופן נורמלי, על צוואר הרחם להיות באורך של 30 מ"מ לפחות. ההגדרה המקובלת לאי ספיקת צוואר הרחם מתבטאת באורך צוואר הרחם הקצר מ-25 מ"מ לפני או במהלך השבוע ה-24 להריון. נמצא כי הסיכון ללידה מוקדמת נמצא ביחס הפוך לאורך צוואר הרחם:
האבחנה של אי-ספיקת הפה הפנימי של צוואר הרחם עדיין קשה בשל המחסור הקיים באמצעים אבחנתיים בטרם ההריון, במהלכו או לאחר לידה לזיהוי הפתולוגיה. נראה שאי-ספיקת צוואר הרחם היא חלק בלתי נפרד מהספקטרום של לידה מוקדמת שביטוייה הקליני הוא קיצור הצוואר ופתיחתו בשליש השני או בתחילת השליש השלישי של ההריון.
טיאגו אלמדה
קריירת מועדונים
ב-21 באפריל 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע ליברטדורס, בהפסד 3-2 לפלמנגו במסגרת שלב הבתים לעונת 2021. ב-14 במאי הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במפעל, בניצחון 3-1 על ליגה דפורטיבה אוניברסיטריה דה קיטו, גם כן במסגרת שלב הבתים של המפעל.
בשנת 2022 הוא עבר לאטלנטה יונייטד.
אי-ספיקת צוואר הרחם
גורמי הסיכון
גורמי הסיכון העלולים להוביל ללידה מוקדמת או ללידה שקטה עקב אי ספיקת צוואר הרחם הם:
טיפול ושיטות הקלת הסימפטומים
אחד האמצעים היעלים ביותר לבעיה הוא מנוחה, שיטת טיפול הנחשבת כבלתי פולשנית ועדיפה, כל עוד אין סכנה ממשית להריון. אי-ספיקת צוואר הרחם נובעת מחולשת הצוואר לשאת את הלחץ ההידרוסטטי של ההריון, לכן ההסבר של מניעת הלחץ הנגרם מעמידה יכול להסביר את המנגנון של מנוחה למניעת הפלה מאוחרת או לידה מוקדמת.
טיאגו אלמדה
קריירה בינלאומית
אלמדה היה חלק מסגל נבחרת ארגנטינה לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו 2020 בשנת 2021, וערך שתי הופעות בטורניר.
ב-23 בספטמבר 2022 ערך אלמדה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה, בניצחון 3-0 על נבחרת הונדורס במשחק ידידות.
אי-ספיקת צוואר הרחם
טיפול ושיטות הקלת הסימפטומים
אמצעי טיפול נוסף הוא מנוחה בשילוב של תפירת צוואר הרחם במטרה להפחית את הלחץ ההידרוסטטי של ההריון על הפה הפנימי של צוואר הרחם. כאן יש שילוב של מנוחה עם חיזוק מכני של רקמת צוואר הרחם בעזרת טכניקה כירורגית של מיקום תפרים (סוטורות) מעל פתח צוואר הרחם על מנת להצר את התעלה הצוואר רחמית. היתרון בשיטה זו היא השילוב בין השניים, המאפשר לנשים לנהל שגרת חיים על אף הבעיה ובנוסף הטיפול מעניק להן ניידות ומונע מהן ריתוק ממושך למיטה, מצב שעלול להוביל לסיבוכים נוספים כמו דלדול העצם (אוסטיאופורוזיס) נטייה לקרישיות יתר ומאורעות תסחיפיים.
שיטות כירורגיות
במצבים של אי ספיקה צווארית העלולה להביא להפלה של העובר ניתן לנקוט באמצעים כירורגיים לחיזוק הצוואר. השיטות המוצעות הן שימוש בטבעת או בסגירה סיבובית על מנת לסגור את פתיחת צוואר הרחם:
טיאגו אלמדה
קריירה בינלאומית
נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה לטורניר מונדיאל 2022 לאחר פציעתו של חואקין קוריאה.
ב-2022 זכה בגביע העולם לכדורגל עם נבחרת ארגנטינה.
תארים
נבחרת ארגנטינה
Boyfriend (שיר של ג'סטין ביבר)
Boyfriend (בעברית: חבר או בן זוג) הוא סינגל של הזמר הקנדי ג'סטין ביבר. הסינגל יצא לאור ב-26 במרץ 2012, כסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן השלישי שלו, Believe. עטיפת הסינגל יצאה ב-19 במרץ 2012, שבוע לפני שיצא הסינגל הרשמי. ב-1 במרץ 2012, הושמע קטע קצר מן הסינגל בתוכניתה של אלן דג'נרס.
הסינגל נכתב והופק על ידי מייק פוזנר, מתיו מוסטו ומייסון לוי, עם כתיבה נוספת של ביבר. ביבר אמר כי הסינגל יפתיע אנשים בדרכים שונות, כיוון שהוא שונה מהסגנון המוזיקלי של ביבר עד כה.
השיר
בסוף שנת 2011 ביבר השיב ל-"קפיטול אף אם" כי הוא מקליט בפרקי זמן אלו את אלבומו השלישי, וכי הוא הולך להפתיע את כולם. ביבר גם אמר שהאלבום עתיד לצאת לאור באמצע שנת 2012. לאחר מכן דיבר ביבר ב-MTV News, שם אמר שוב כי האלבום עתיד להפתיע, וכי האלבום משלב מספר סגנונות שונים. הוא ציין שהעבודה על האלבום שונה גם כן היא משאר אלבומיו הקודמים. לאחר ראיונות רבים יצא השיר לאור ב-26 במרץ 2012. עם יציאת הסינגל, יצא לערוץ ה-Vevo של ביבר ווידאו קליפ. השיר מדבר על מערכת יחסים בין ביבר לבין חברתו, ולאורך כל השיר ביבר שר כי: "אם היית חברתי, לעולם לא הייתי נותן לך לעזוב", מה שנותן לשומעים את האינפורמציה להבין שמערכת יחסים זו היא מצידה של ביבר, והוא בעצם מנסה להרשים ולמשוך מישהי שהוא מחשיב אותה כחברה שלו.
וידאו קליפ
לסינגל יצא ווידאו קליפ אשר ב-24 הראשונות שלו ביוטיוב, צבר למעלה מ-5.9 מיליון צפיות. הסינגל קיבל ביקורות חיוביות רבות, כאשר המבקרים שיבחו את ביבר על השינוי כביכול שעשה כמו שאמר בראיונות רבים. נכון ל-מרץ 2021, הווידאו קליפ עומד על 818 מיליון צפיות. בווידאו קליפ ניתן לראות את ביבר בתוך רכב יוקרתי, ובעזרת הרכב הוא נוסע במהירות על הכביש וככל הנראה מנסה להרשים את חברתו. בין לבין ניתן לראות רקדנים רוקדים סביב הרכב היוקרתי ואת ביבר וחברתו נוסעים בתוכו. לאורך כמעט כל הקליפ ניתן לראות את ביבר מרכיב משקפי שמש שחורים ולובש מעיל עור שחור.
מיקומי שיא
הסינגל זכה להצלחה עולמית במצעדים, ובשיאו הגיע למקום ה-1 במצעד הקנדי ובמצעד הלבנוני. במצעד הבילבורד הוט 100 הגיע הסינגל בשיאו למקום ה-2 ולא הצליח להעפיל למקום ה-1.
Bad Brains
Bad Brains (בתרגום לעברית: "מוחות רעים") היא להקת רוק אמריקאית מוושינגטון, שהוקמה בשנת 1977. הם נמנים בין חלוצי ההארדקור פאנק, אם כי סגנונם המאוחר משלב גם רגאיי, פאנק (Funk), הבי מטאל, מוזיקת היפ הופ ומוזיקת נשמה. חברי הלהקה הם חסידי תנועת הראסטפארי.
שיריה הראשונים של הלהקה שילבו פאנק רוק אינטנסיבי עם סולו גיטרה ומקצבים מורכבים, ורק לאחר מכן הם החלו לשלב סגנונות נוספים באלבומיהם.
היסטוריה
חברי הלהקה החלו לנגן ביחד בשנת 1976 בהרכב פיוז'ן בשם "Mind Power". בשנת 1977 הם החלו לשמוע בלאק סבאת', סקס פיסטולס ולהקות פאנק רוק, ושינו את שמם ל-Bad Brains בדומה לשיר של הראמונס. הם החלו לנגן הארדקור פאנק ורכשו אוהדים רבים באזור וושינגטון די. סי., בין השאר בגלל היותם יוצאי דופן - להקת הארדקור פאנק שכל חבריה שחורים - אך גם בזכות הופעותיהם האנרגטיות וכישרונם המוזיקלי.
בשנת 1979 עברו מוושינגטון לניו יורק, והפכו לחלק מסצנת ההארדקור פאנק הניו-יורקית. אלבום הבכורה שלהם ראה אור בשנת 1982 בקלטת שמע בלבד. בשנת 1983 יצא אלבומם השני, שהופק על ידי ריק אוקייסק מלהקת The Cars.
בשנת 1986 ראה אור האלבום I Against I שבו שילבו חברי הלהקה גם צלילי פאנק (Funk), רגאיי ומטאל. האלבום זכה לשבחים, ושיר הנושא מתוכו הוצג בתוכנית הטלוויזיה הפופולרית "120 דקות" בערוץ MTV.
למרות הצלחת האלבום, הזמר H.R. עזב את הלהקה. בשנים שלאחר מכן הוא עזב וחזר לסירוגין. גם בין חברי הלהקה האחרים התגלעו חילוקי דעות בקשר לסגנון – חלקם רצו לנגן יותר רגאיי, והאחרים משכו לכיוון הארד רוק. השנים 1990 עד 1994 היו תקופה של חוסר יציבות, בה חלק מחברי הלהקה התחלפו, הופעות בוטלו וחברי הלהקה הסתכסכו ביניהם. בסוף שנת 1994 הם השלימו וחזרו לפעול בהרכב המקורי.
הקורפוס ה-20 (ורמאכט)
הקורפוס ה-20 (בגרמנית: XX. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-17 באוקטובר 1940, וכמפקדו מונה פרידריך מטרנה. במהלך מבצע ברברוסה פיקד מטרנה על הקורפוס כחלק מהארמייה התשיעית ולאחר מכן חלק מארמיית הפאנצר השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ולחם עמו בקרב סמולנסק. בקרב על מוסקבה היה הקורפוס חלק מהארמייה הרביעית, במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. הקורפוס לחם במהלך השנים הבאות במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, כשהוא לוחם לסירוגין כחלק מארמיות הפאנצר השנייה והשלישית, והארמיות הרביעית והתשיעית. ב-10 בספטמבר 1942 מונה רודולף פון רומן למפקד הקורפוס, והוא פיקד עליו אף במהלך קרב קורסק ובמהלך מבצע בגרטיון. בפברואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות צפון, ולחם עימה במבצע פרוסיה המזרחית. ב-1 באפריל 1945 מונה קרל-אריק קלר למפקד הקורפוס, והוא פיקד עליו עד סוף המלחמה.
מבצע ברברוסה
במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הקרב על מוסקבה
בקרב על מוסקבה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
מבצע פרוסיה המזרחית
במבצע פרוסיה המזרחית כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
גאורגה סקרש
ג'ורג' סקרש (בהונגרית: Szekeres György באנגלית: George Szekeres בודפשט, 29 במאי 1911 - אדלייד, 28 באוגוסט 2005) היה מתמטיקאי הונגרי-יהודי-אוסטרלי.
שנותיו המוקדמות
סקרש נולד בבודפשט, הונגריה. קיבל את התואר הראשון שלו בכימיה מאוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה. עבד 6 שנים בבודפשט בכימיה אנליטית. בשנת 1936 התחתן עם אסתר קליין. כדי לעזוב את אירופה בה גרמניה הנאצית התעצמה, סקרש פנה וקיבל עבודה בשאנגחאי, בה התגורר במהלך מלחמת העולם השנייה, הכיבוש היפני והמהפכה הקומוניסטית. בנם פטר נולד בשאנגחאי.
עבודתו
בשנת 1948 הוצעה לו משרה באוניברסיטת אדלייד, אוסטרליה, וקיבל אותה ברצון. לאחר כל הצרות שעבר, הוא החל לפרוח כמתמטיקאי. כמה שנים לאחר מכן נולדה בתו ג'ודי. בשנת 1963 המשפחה עברה לסידני, וסקרש קיבל משרה באוניברסיטת ניו סאות' ויילס. הוא לימד שם עד פרישתו לגמלאות בשנת 1975. בנוסף, הוא המציא בעיות עבור אולימפיאדת מתמטיקה בתיכון המנוהל על ידי האוניברסיטה בה לימד.
סקרש עבד צמוד עם הרבה מתמטיקאים בולטים במהלך חייו, ביניהם פאול ארדש, אסתר סקרש, פאל טוראן, רונלד גרהם, אלפרד ון דר פורטן, מיקלוש לצ'קוביץ' וג'ון קוטס.
גם זה יעבור
גם זה יעבור הוא אלבום ראפ והיפ הופ של הראפר והזמר הישראלי טונה. האלבום כולל בו רצועה המורכבת מ-10 שירים, ואורכו עומד על 48 דקות ו-4 שניות. זהו אלבום הבכורה של הזמר, והוא הוקלט תחת חברת התקליטים "עננה" בהפקתם של ניר דנן ויקיר בן טוב. האלבום הוקלט ב-2015, ויצא לאור באותה השנה.
רצועות ההשמעה
את כל השירים הפיקו ניר דנן ויקיר בן טוב.
הבהלה לזהב (קלונדייק)
בהלת הזהב בקלונדייק הייתה נהירה המונית בשנים 1897–1899 אל מפגש הנהרות קלונדייק ויוקון ביוקון שבקנדה, בעקבות גילוי זהב במקום בשנת 1896.
גם אלו שהגיעו אל המקום נתקלו בקשיים, ביניהם - מציאת מקום לכרייה; אדמה קפואה שהקשתה על החפירה; מחסור במזון וציוד הכרחיים; ותחרותיות והתעסקות עם המקומיים ומהגרים אחרים. הנהירה ההמונית והתחרות בדרך למציאת הזהב גם גרמה למחלוקות רבות, הן בין המהגרים לבין עצמם, והן בינם לבין המקומיים. היא אף הובילה להעתקתם של אנשים מדרכים בהן עברו המהגרים אל אזורים סמוכים למושבות האינדיאנים, דבר שהוביל לעימותים ולמותם של רבים.
הבהלה השפיעה רבות על הכלכלה באזור - רבים מבתי העסקים, כמו מלונות ובתי הארחה, שגשגו. השפעה ניכרת נוספת של הבהלה הייתה על שוק העץ, שהיה ציר מסחר מרכזי באותה התקופה. בנוסף, לא כל הנוהרים התעסקו בכרייה - רבים גם החלו לסחור באדמות הכרייה עצמן, ולתת לאחרים לעשות את עבודת הכרייה עבורם.
בפועל, מעטים התעשרו כתוצאה מהבהלה לזהב. מתוך כ-100,000 מהגרים, רק כ-20,000 החלו לכרות זהב בפועל, ומתוכם רק כמה מאות מצאו זהב בכמות מספקת להצדיק את המסע. האירועים הגיעו לקיצם בשנת 1899, לאחר שהגיעו ידיעות על גילוי זהב במערב אלסקה. הדבר הוביל לנפילה דרסטית בכמות התושבים באזור. עם זאת, כריית הזהב נמשכה עד 1903; לאחר מכן, היא פסקה וחזרה לסירוגין. בהמשך הובא לאזור ציוד כריה מתקדם על ידי חברות גדולות ובמשך כמה עשרות שנים הופעלו שם מחפרי ענק. גם כיום (2017) עדיין כורים זהב רב באופן מסחרי ביוקון ואזור דוסון סיטי מהווה גם אתר תיירות.
השפעה תרבותית
לאירועי בהלת הזהב בקלונדייק הייתה משמעות תרבותית ניכרת באמריקה הצפונית. האירועים תועדו בשירים, סיפורים, ספרים ותמונות. יום גילוי הזהב נחגג ביוקון עד ימים אלו. עלילת הסרט "הבהלה לזהב" של צ'רלי צ'אפלין מתרחשת על רקע בהלת קלונדייק; מיני-סדרה "קלונדייק" מתארת את מסעו וחייו של המהגר ביל הסקל בקלונדייק בתקופת הבהלה לזהב.
בין המהגרים היה גם ג'ק לונדון, מגדולי סופרי ההרפתקאות האמריקאים ומגדולי מתארי אלסקה. על רקע חוויותיו באלסקה כתב את ספריו הפופולריים ביותר, ביניהם פנג הלבן, קול קדומים, אודיסיאה בצפון, "הבהלה לזהב" ו"הרפתקאות סמוק בליו".
אל תלך
אל תלך הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית דיקלה, מתוך אלבומה החמישי, סיפור אופטימי. השיר יצא לאור ב-6 באוגוסט 2016, כסינגל השני מתוך האלבום, תחת חסותה של חברת התקליטים "Helicon Music - הליקון".
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום השני במצעד של מדיה פורסט, השני במצעד של רשת ג', השני במצעד של רדיו אמצע הדרך, והשמיני במצעד של גלגלצ.
רקע וכתיבה
את השיר ביצעה דיקלה בשידור חי מאולפן אקו לייף ביחד עם יפתח שחף.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא לשיר הוא מעין קליפ עם מילותיו של השיר, אשר בו ניתן לראות את דיקלה יושבת על הרצפה בזמן שהיא נשענת על קיר בצבע תכלת בדומה לצבע שאפיין את עטיפת האלבום סיפור אופטימי.
על אותו הקיר ניתן לראות את שמה של דיקלה, ואת שם השיר.
ראמי ג'ורג' ח'ורי
ראמי ג'ורג' ח'ורי (בערבית: رامي جورج خوري; נולד ב-22 באוקטובר 1948) הוא פובליציסט והוגה דעות ממוצא פלסטיני-נוצרי בעל אזרחות אמריקנית וירדנית.
ביוגרפיה
אביו של ראמי ח'ורי, ג'ורג' ח'ורי, היה עיתונאי שהתגורר בנצרת. לקראת הדיון על הצעת החלוקה של פלשתינה המנדטורית יצא ג'ורג' ח'ורי עם בני משפחתו לניו יורק על מנת לכסות את העימות הדיפלומטי, שם נולד בנו ראמי שנה מאוחר יותר. ראמי ח'ורי קיבל חינוך בינלאומי מגיל צעיר – את לימודיו התיכוניים עבר חורי בפנימייה בינלאומית בשווייץ ובארצות הברית, לאחר מכן קיבל תואר ראשון ושני במדעי המדינה וביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת סירקיוז שבמדינת ניו יורק. החל מ 1971 עבד ח'ורי בעיתון הלבנוני בשפה האנגלית הדיילי סטאר בתחילה ככתב ומאוחר יותר ככותב דעות וכעורך, כיום ח'ורי הוא בעל טור מוביל בעיתון ונחשב לעורך אחראי בעיתון.
בין 1975 ל-1982 ושוב ב-1987 שימש ח'ורי כעורך העיתון הירדני ג'ורדן טיימס בשפה האנגלית. בירדן גם מנחה ח'ורי תוכנית ראיונות אישית, ותוכנית בנושאי ארכאולוגיה.
במשך שנות פעילותו נדד ח'ורי בין לבנון, ירדן וארצות הברית, בארצות הברית עבד ח'ורי כמנהל התוכניות הבינלאומיות של אוניברסיטת סירקיוז בשנת 1973 וכעמית מחקר במכוני מחקר שונים כגון מכון ברוקינגס ובית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד. ח'ורי הוא חבר החברה האקדמית הפלסטינית לחקר יחסים בינלאומיים בירושלים. מאמריו מתפרסמים בסינדיקציה ברבים מעיתוני העולם המובילים כגון הפיננשל טיימס והוושינגטון פוסט.
ח'ורי נשוי ואב לשני בנים.
דעות
ח'ורי נחשב למבקר חברה והממשל במדינות ערב, בניגוד לדעה המקובלת במזרח התיכון לפיה מרבית בעיותיו של המזרח התיכון נובעות מן האימפריאליזם המערבי ומן הסכסוך הישראלי-ערבי, ח'ורי גורס כי למשטרי העריצות השונים במזרח התיכון יש חלק גדול בפיגור הכלכלי והחברתי ממנו סובל העולם הערבי. ח'ורי מבקר את חוסר יכולתה של החברה הערבית לפתח ממשל דמוקרטי יציב שאינו חוזר תוך זמן קצר לדפוסים רודניים. את ביקורתו מפנה ח'ורי לכל סוגי המשטרים הנהוגים בעולם הערבי: המשטרים המלוכנים (כמו בסעודיה וירדן), המשטרים האיסלמיסטים (כמו במצרים לאחר עליית האחים המוסלמים), המשטרים האוטוקראטים המתונים (כמו שלטון מובארק במצרים) והמשטרים הדיקטטוריים (כמו משטרו של סדאם חוסיין בעיראק) - כולם סובלים מאותה בעיה - חוסר מוכנות לאפשר פלורליזם חברתי ופוליטי, זמן קצר לאחר עלייתו לשלטון כל משטר חדש חוזר לדפוסי הדיכוי של המשטר שקדם לו.
לפי ח'ורי יש למשטרים הערביים השונים דרכים שונות לשמור על הקיפאון הפוליטי - מדינות המפרץ מגדירות אזרחות כזכות לצרוך, בכך מבזבזות מדינות המזרח מילארדים בייבוא מוצרי צריכה חסרי תועלת על מנת לשמור על האוכלוסייה שקטה תוך כדי דיכוי ביד ברזל כל ביטוי המהווה ביקורת על השלטון הפוליטי או הדתי. בעיראק שלאחר סדאם חוסיין רציחות המוניות על בסיס אתני הם הגורם המונע את התפתחותה של חברה דמוקרטית בה נאמנות הפרט היא לטובת הציבור כולו ולא לטובת הקבוצה האתנית לה הוא משתייך. והמדינות האוטוקראטיות הן למעשה מדינות שנחטפו על ידי קבוצה קטנה של קציני צבא המשעבדים את כל משאבי העם למטרה יחידה- שמירה על מעמדה של האוליגרכיה השלטת. שליטים אוטוקרטיים אלו אולי מסוגלים לשמור על כיסאם שנים רבות, אך הם אינם מסוגלים ליצור חברות אזרחיות משגשגות וצודקות.
ח'ורי כותב רבות על הסכסוך הישראלי-ערבי. לדעתו, יצירתה של מדינה פלסטינית בשטחי הגדה המערבית ורצועת עזה היא תנאי חשוב לשלום, אך אינו מספיק. כפלסטיני תושב הפזורה מייחס ח'ורי חשיבות גדולה לפתרון בעיית הפליטים על ידי הכרה באחריותה של ישראל ליצירת בעיית הפליטים והגעה לפתרון מוסכם על ידי שני הצדדים בהתאם להחלטת האו"ם 194, תוך שמירה על עצמאותה של מדינת ישראל. ח'ורי מאשים את ישראל בהתנהגות מדכאת כלפי הפלסטינים, הכוללת כיבוש, סיפוח, התנחלות, מעצרים המוניים ללא משפט, התנקשויות, מצור, עינויים וחוקים דמויי אפרטהייד.
העז לדעת
העז לדעת (בלטינית: Sapere aude ) הוא ביטוי לטיני ששימש מוטו בעידן הנאורות, לראשונה אצל הפילוסוף עמנואל קאנט בשנת 1784 במאמרו "תשובה לשאלה: מהי נאורות?".
הורטיוס
את הביטוי "העז לדעת" טבע המשורר הרומאי הורטיוס בספר הראשון של ה"איגרות". במכתב השני, המכוון ללוֹליוס, הורטיוס מספר על כסיל אשר מחכה שיסיימו לזרום כל המים בנהר לחצותו. הורטיוס מציע לו בתוכחה: "dimidium facti qui coepit habet: sapere aude, incipe" (מי שהתחיל, חצי המעשה [כבר] בידו; העז לדעת, התחל!).
קאנט
במאמרו, "תשובה לשאלה: מהי נאורות?", הגדיר קאנט את הנאורות כשחרור האדם מכבליו. "העז לדעת" – התוכנית האינטלקטואלית לחופש עצמי שאותה הוא מציע לקוראים – היה למוטו של עידן הנאורות.
לדעת קאנט, לאדם היחיד קשה לחלץ את עצמו מחוסר בגרותו, שנעשה לו להרגל. ככלל, אדם שמעולם לא הניחו לו לעשות שימוש אוטונומי בתבונתו, פשוט אינו מסוגל לעשות שימוש בשכלו; רק בודדים עשויים להשתחרר מחוסר הבגרות בכוחות עצמם. מכאן, שהמהלך שיש לקדם הוא יציאה של ציבור שלם מחוסר הבגרות. קאנט רואה יסוד הכרחי ומספיק לכך בחֵרוּת, שפירושה יצירת תנאי אפשרות לשימוש פומבי חופשי בתבונה, בכל תחומי החיים.
האדם התבוני מוכרע בידי צווי התבונה בלבד ולא בידי אפוטרופוסים, שצוויהם נשענים על אמונות טפלות ועל אינטרסים פרטיים. אדם זה מכיר כבוד לחוק שמשיגה התבונה עצמה. הוא חופשי מיצרים, מרצונות ומתשוקות – כל מה שאינו מייחד אותו כחיה רציונלית.
קאנט מבחין במאמרו באופן חד בין שתי ספירות של שימוש בתבונה: שימוש ציבורי, שפירושו שימוש אוניברסלי, כללי, הגותי ואינטלקטואלי בתבונה, של מלומד הפונה בכתב אל ציבור קוראים, ולעומתו שימוש פרטי – שימוש מקומי, במסגרת משרה או פונקציה אזרחית. בעוד השימוש הציבורי חייב להיות חופשי לחלוטין, בהיותו תנאי לנאורות – את השימוש הפרטי יש להגביל.
לדעת קאנט, כל מניעה של חשיבה עצמאית בספירה הציבורית, כמו קביעת עקרונות שאין להרהר אחריהם, היא "פשע נגד הטבע האנושי", כלומר, נגד הטבע התבוני של בני האדם. ניתן לקבוע חוקים ועקרונות רק בתנאי שמותר יהיה למלומדים להרהר אחריהם ולהביע דעתם, ובכך לאפשר יצירת תהליכים אטיים של שינוי, בלי פגיעה באלה ה"מבקשים לשמור על הסדר הקיים". החרות לחשוב באופן עצמאי כרוכה לבלי התר בספקנות. החופש לחשוב באופן עצמאי שייך לספירה הציבורית, והוא חופש המקדם את הנאורות. חובה על הכומר או הגנרל לחשוב באופן עצמאי וביקורתי כאשר הוא מביע בפומבי את ספקותיו ואת דעותיו המלומדות שאליהן הגיע באמצעות שימוש בתבונתו. הנאורות מתעוררת באמצעות דיונים הגותיים, אוניברסליים. האוריינטציה של קאנט היא אליטיסטית, לפחות בתחילת התהליך: השימוש בתבונה מיועד למלומד הפונה בכתב לציבור קוראים מלומדים; אין זאת קריאה לפשוטי העם להשתמש בשכלם – לפחות לא תכף ומיד: "הנטייה והייעוד למחשבה חופשית... פועלת בהדרגה על העם", ועם התקדמות הנאורות העם נהיה מסוגל יותר ויותר לחופש פעולה והופך לאדם ממש, ל"יותר ממכונה".
פוקו
הפילוסוף הצרפתי בן המאה ה־20 מישל פוקו השתמש בביטוי כדי להגדיר את מקום האינדיבידואל בתאוריה הפוסט־סטרוקטורלית. פוקו במאמר שכותרתו אף היא "מהי הנאורות?" דוחה את הצעתו של קאנט. הוא מציג תכלית להתגברות האנושית על דרך הרפלקסיה, על ידי ההתעלות מהמובן־מאליו שהנאורות יצרה, לא רק סביבנו, אלא גם בתוכנו. פוקו קורא לכינונה של אונטולוגיה היסטורית של האני, גם אם הביקורת "לא תתגלה עוד כחקר מבנים פורמליים בעלי ערך אוניברסלי, אלא כחקירה היסטורית דרך האירועים שהביאו אותנו לכונן את עצמנו ולהכיר את עצמנו כסובייקטים של מה שאנו עושים, חושבים ואומרים".
מונושטורפאטי
יהודי מונושטורפאטי
במונושטורפאטי חיו יהודים בתקופות זמן שונות.