cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טיפול בשולחן חול
היסטוריה
הראשונה שתיארה את שולחן החול כשיטה טיפולית הייתה מרגרט לוונפלד, פסיכולוגית אנגלית, בשנת 1929. היא קראה לשיטה "טכניקת העולם". הפסיכואנליטיקאית השווייצרית דורה קאלף פיתחה את השיטה וביססה את התאוריות שלה על עקרונות הפסיכולוגיה של הפסיכיאטר והפסיכואנליטיקאי קרל גוסטב יונג. קאלף קראה לשיטה בשם "Sandplay" שמשמעותו משחק בחול.
רנו מונהסטלה
תצורות
רנו מונהסטלה יוצרה במספר תצורות:
בית הפקידות
תולדות המבנה
בית הפקידות הוכרז במאי 1988 כאתר מורשת לאומית ישראלית.
טיפול בשולחן חול
מבנה שולחן החול
שולחן חול הוא שולחן או ארגז העשוי לרוב מעץ ולו שוליים מוגבהים היוצרים חלל פנימי. קלף ולוונפלד קבעו שפנים הארגז יהיה צבוע בכחול, כדי לדמות את המים או השמים כאשר פנים הארגז נחשף. המידות המקובלות של הארגז הן בערך אורך של שבעים ס"מ, רוחב של חמישים ס"מ, ועומק של כשבעה ס"מ. מידות אלו מאפשרות ליוצר להביט בכל שטח הארגז בלי להזיז את ראשו.
בית הפקידות
תולדות המבנה
מאז 1999, שוכן בבניין "מוזיאון העלייה הראשונה ע"ש משה ושרה אריזון" (סבו וסבתו של תד אריסון), ממשפחות המייסדים של זכרון יעקב. המוזיאון נפתח בפברואר 1999, ט"ו בשבט תשנ"ט, לאחר שהמבנה עבר שיפוץ מהותי: המעטפת נשמרה בקפדנות וכל הפנים נבנה מחדש, בתכנונם של האדריכל שמעון שפירא ומעצב התערוכות אורי אברמסון. אולמות התצוגה במוזיאון מעוצבים בסגנון מודרני ויוצרים מסלול הליכה דמוי מנהרת זמן העוקבת אחרי הסיפור ההיסטורי. בתצוגה נעשה שימוש בסרטים שהופקו במיוחד, וכן פסלי חומר שפוסלו על ידי אורה רוזנצוייג, המתארים את החיים במושבות שהוקמו ב.
תוכן התצוגות במוזיאון
בחדר נפרד מוצגות תערוכות מתחלפות, כעת תוכלו לצפות שם בתערוכה "נאמנות כפולה".
טיפול בשולחן חול
מבנה שולחן החול
החול (לרוב חול ים) ממלא את הארגז עד מחצית גובהו. חלק מהמטפלים משתמשים בשני מגשים נפרדים, כשבאחד החול יבש ובשני - לח. השימוש בחול נשען על ההנחה שחומרים טבעיים כמו חול יוצרים תהליכים רגרסיביים ומעוררים חקירה של הסביבה תוך ניסוי וטעייה. חקירה יצירתית זו והמגע עם החול מאפשרים העלאת תכנים נפשיים בלתי מילוליים מודחקים וזכרונות מוקדמים.
בית הפקידות
הסרטים במוזיאון
סרטי המוזיאון עוקבים אחר משפחה טיפוסית לעולים שהקימו את המושבות. ההורים שמואל ומרים, וילדיהם דוד, רחל, ורותי. הדיאלוגים בין הדמויות נכתבו על פי כתבים מקוריים מהתקופה, כפי שהופיעו בעיתונים, יומנים ומכתבים. העברית בפיהם מהדהדת את ראשיתה של השפה המתעוררת. הסרטים הופקו על ידי חברת מולטימדיה, והבמאי ניסן בלקין. בין השחקנים ניתן לזהות את צק ברמן, שרגא הרפז, יוסי ידין, מיכאל כורש, סטייסי אברמוביץ, רות פרחי ואחרים.
טיפול בשולחן חול
מבנה שולחן החול
בסמוך לארגז מוצע למטופל אוסף של חפצים מיניאטוריים כגון צעצועים ממוזערים (חיות, אנשים, כלי רכב, גדרות, מפלצות וחיות אגדיות), חפצים מהטבע (עלים, אבנים, ענפים, צדפים), חומרים ליצירה (נייר, פלסטלינה, בד) ולמעשה כל חפץ שיכול לשמש ליצירת עולם סימבולי או קונקרטי.
בית הפקידות
ארכיון וספרייה
במוזיאון נמצאת ספרייה ייחודית המשמשת כמרכז מידע לתלמידים, לחוקרים ולמדריכים בנושאי העלייה הראשונה.
טיפול בשולחן חול
התהליך הטיפולי
במהלך הטיפול המטופל יוצר עולם כפי שהוא מוצא לנכון. העולם יכול להיות תמונה סטאטית או התרחשות דינמית. המטופל יכול לבחור אם להשתמש במיניאטורות או לעבוד עם החול והמים בלבד. המטפל עוקב אחר העבודה ולעיתים גם מתעד אותה בכתב או בציור ללא כל התערבות מצידו. לרוב, ישאיר המטופל בלכתו את התמונה הסופית על גבי שולחן החול, והמטפל יצלם את התמונה ויחזיר לקדמותו את שולחן החול.
בית הפקידות
ארכיון וספרייה
כמו כן, במקום ארכיון אישי של החוקר והסופר שאול דגן אשר הקים את הארכיון לתולדות זכרון יעקב, והיה בוועדה המדעית שליוותה את הקמת המוזיאון. דגן כתב ספרים רבים על התקופה. ביניהם "מזמארין לזכרון יעקב", "זמן החלום", "בדרך הראשונה לציון", "עקשנים על ההר", "מושבות הגליל העליון" ו"מושבות הגליל התחתון". ספריו מבוססים בין השאר על ראיונות אישיים שקיים עם דור הבנים של איכרי המושבות. הארכיון סרוק וממוחשב.
טיפול בשולחן חול
התהליך הטיפולי
בחירת המיניאטורות, כמו גם יצירת הדימויים והמצבים, הן בעלות ערך טיפולי סימבולי. למשל, מטפלים בגישה יונגיאנית ימצאו בסימבולים אלו קשרים לארכיטיפים. על פי הגישה הטיפולית, יש משמעות לבחירות מודעות ולא-מודעות הנוגעות הן לתכנים הישירים אותם מעלה המטופל והן לתכנים עקיפים המתייחסים לשולחן החול; ניתן להקבילם לאופן בו מתייחס מטפל באמנות לציור.
תפקיד המטפל
אסכולות שונות מציעות תפקידים שונים למטפל במהלך הטיפול בשולחן חול, ולכן המטפל יכול להיות צופה או מפרש, בהתאם לגישה הטיפולית שלו. מטפלים בגישה היונגיאנית לרוב יימנעו ממתן כל תגובה במהלך העבודה, ולדידם עצם נוכחות המטפל היא זו שיוצרת סביבה המאפשרת תהליכים נפשיים. מטפלים בגישה ההתייחסותית, תופסים את המטופל כמרכזי בהבנת היצירה שלו וכבעל הכלים לפרש את יצירתו, ולעומתו פרשנות המטפל, בדומה לשיטות המסורתיות, היא למעשה כפייה של עולמו של המטפל על המטופל. בתפיסה זו המטפל יכול להציע את נקודת מבטו, אך היא תשמש כהצעה או השערה בלבד.
מילון היסטורי של שווייץ
מילון היסטורי של שווייץ (בגרמנית: Historisches Lexikon der Schweiz; בצרפתית: Dictionnaire historique de la Suisse; באיטלקית: Dizionario storico della Svizzera) הוא אנציקלופדיה מקיפה על ההיסטוריה של שווייץ, כפי שהיא משתקפת במחקר ההיסטורי המודרני, במטרה להנגיש את מסקנותיו לקהל רחב ככל האפשר.
פרויקט עריכת המילון החל בשנת 1988 ועם השלמתו בסוף 2014, הוא כולל 13 כרכים, המכילים כ-36,000 ערכים.
המילון
האנציקלופדיה-מילון מתפרסמת על ידי קרן של האקדמיה השווייצרית למדעי הרוח והחברה (SAGW/ASSH) והחברה ההיסטורית השווייצרית (SGG-SHH), וממומנת בעיקר ממענקי מחקר ממשלתיים. צוות העורכים של האנציקלופדיה כולל 35 איש המרכזים את העריכה וההוצאה לאור, ולצידם פועלים כ-100 יועצים אקדמיים, 2,500 היסטוריונים ו-100 מתרגמים.
האנציקלופדיה נערכת בשלוש השפות הלאומיות השווייצריות במקביל, בגרמנית ("Historisches Lexikon der Schweiz", ובקיצור: HLS), צרפתית ("Dictionnaire Historique de la Suisse", ובקיצור: DHS) ואיטלקית (Dizionario storico della Svizzera).
המילון מכיל כ-40,000 ערכים, הכוללים: ביוגרפיות, ערכים על משפחות שווייצריות, על מקומות (ערים, קנטונים, מדינות לאום אחרות, מבצרים, ועוד) ומאמרים אנציקלופדיים אוניברסליים (תופעות ומושגים היסטוריים, מוסדות, אירועים וכדומה).
מהדורה מקוונת
החל מ־1998, זמינה ברשת האינטרנט מהדורה מקוונת של המילון. בכך מנגישה ההוצאה את כל התוכן הטקסטואלי שבמהדורה המודפסת בחינם לקהל הגולשים. ניתנת גישה לכל המאמרים, אולם תמונות ואיורים אינם מוצגים.
הנדיסייז
הנדיסייז (באנגלית: Handysize) היא קטגוריית גודל לאוניות משא, במיוחד אוניות צובר. אף שלא קיימת הגדרה רשמית המקובלת על הכל לקטגוריה זו היא מתייחסת בדרך כלל לאונייה במעמס של 15,000 עד 35,000 טון. מעל למשקל זה מצויה קטגוריית הנדימקס ואילו אוניות מתחת למשקל זה אינן נופלות לקטגוריית גודל ברורה ומקובלת.
מן הבחינה המספרית רובן של אוניות הצובר הן בקטגוריית הנדיסייז, כמעט 2,000 אוניות מפליגות בימים בקטגוריה זו, במעמס כולל של כ-43 מיליון טון. הודות לגודלן, אוניות בקטגוריית הנדיסייז מאפשרות גמישות תפעולית רבה כיוון שהן יכולות לעגון בנמלים קטנים יחסית וברוב המקרים הן מצוידות בציוד פריקה, דהיינו עגורנים המאפשרים פריקה עצמאית של מטענן בנמלים חסרי ציוד מתאים. בהשוואה לאוניות צובר גדולות יותר, אוניות בקטגוריה זו נושאות בדרך כלל מגוון גדול יותר של מטענים. בין המטענים שניתן למצוא באוניות בגודל הנדיסייז נמצאים: מתכות, גרעיני דגנים, עפרות מתכות, זרחה, מלט, בולי עץ, שבבי עץ, ועוד.
אף שאוניות חדשות בקטגוריה זו נבנות כל העת, מבין קטגוריות הגודל של אוניות צובר, גילן הממוצע של אוניות הנדיסייז הוא הגבוה ביותר.
אדנה
אדנה (בטורקית: Adana) היא בירת הנפה הקרויה על שמה ומחוז הים התיכון בדרום טורקיה והעיר החמישית בגודל אוכלוסייתה במדינה. לעיר מעמד של עיר מטרופוליטנית (Büyükşehir - "עיר גדולה") ולפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסייתה מנתה כ-2.274 מיליון בני אדם.
גאוגרפיה ואקלים
העיר שוכנת במרכזו של מישור צ'וקורובה בדרום טורקיה במרחק של 389 ק"מ דרום-מזרחית לבירה אנקרה ו-38 ק"מ מחופי הים התיכון. נהר סייהאן חוצה אותה לשני חלקים - סייהאן ממערב לו וייראיר (Yüreğir) ממזרח לו. ב-1956 הוקם בפאתיה הצפוניים של העיר סכר סייהאן והמשמש להפקת חשמל, השקיה ולבקרת הצפה. שכונותיה הצפוניות של אדנה משתרעות לחופיו של האגם אשר נוצר בעקבות הקמתו של הסכר. עוד עוברות בעיר שלוש תעלות השקיה היוצאות מהנהר וחוצות את שני חלקיה. הכביש הארצי D-400 החותך את העיר ממזרח למערב מחלק אותה באופן מובחן למדי לחלק המודרני שמצפון לו ולחלק הישן שמדרום לו. בעיר שורר אקלים ים תיכוני חם ומיוני עד ספטמבר עולה טמפרטורת המקסימום הממוצעת מעל 30 מ"צ, ומגיעה לממוצע של 34 מ"צ במהלך חודש אוגוסט.
שם
קיימות מספר גרסאות למקור שמה של העיר. לפי גרסה אחת בא שמה של העיר מ"אדניה" החתית שהנציחה את שמו של האל אדד, המזוהה עם תשוב האוררטי ועם הבעל הכנעני. לפי סברה זו היה האל המופקד על הסערות, הברקים, הרעמים והגשמים שמרווים את האדמה נערץ על תושבי המקום, ולכן נקרא האזור "אורו אדניה" או "ארצו של אדא(ד)".
גם הומרוס כינה את העיר בשם "אדנה" באיליאדה, ואגדה יוונית אחרת מספרת על שני אחים בשם אדנוס וסארוס, בני אורנוס אשר בנו את העיר. קיימת גם אגדה טורקית דומה, אך זו מתייחסת לשני אחים אשר העניקו את שמותיהם לנהר סייהאן ולנהר ג'ייהאן הסמוך לו.
היו שזיהו את העיר או את האזור בו היא נמצאת עם קוה מתקופת הממלכות החתיות החדשות, וייתכן שנזכרה גם בתנ"ך בשם קוה/קוא:.
בתקופה ההלניסטית נודעה העיר בשם "אנטיוכיה בקיליקה" (Αντιόχεια της Κιλικίας) או "אנטיוכיה שעל נהר סארוס" (Αντιόχεια η προς Σάρον), כשמו הקדום של נהר סייהאן.
היסטוריה
ממצאים מעידים על יישוב באדנה כבר לפני 3000 שנה, אך לעיר לא נודע מעמד מרכזי בעת העתיקה והיא שכנה בצילה של טרסוס הסמוכה. האזור נשלט בידי החתים במהלך רוב האלף השני לפנה"ס באזור שנקרא כיזוואתנה, ולאחריהם התבססה בעיר ובסביבתה ממלכה חתית חדשה בשם קוה. ב-713 לפנה"ס כבשו האשורים את האזור ולאחר מאה שנה לקחה אותו הממלכה האחמנית מידיהם. ב-333 לפנה"ס כבש אלכסנדר מוקדון את מישור צ'וקורובה ובמהלך המאה ה-1 לפנה"ס החל בו השלטון הרומי.
בתקופתו של גנאיוס פומפיוס מגנוס שימשה העיר ככלא לשודדי קיליקיה בהם נלחם, ולאחר מכן כמחנה צבאי רומי וכתחנה על ציר הסחר שחצה את קיליקיה. במאה ה-2 הקים הקיסר אדריאנוס את "גשר האבן" (Taşköprü) על הסייהאן וזה עומד על תילו עד היום. העיר עברה מיד ליד יחד עם מישור צ'וקורובה כולו אך לא נודעה לה חשיבות מיוחדת. היא נשלטה על ידי הביזנטים, הערבים, שוב על ידי הביזנטים, הצלבנים של מסע הצלב הראשון, הסלג'וקים ועל ידי ממלכת קיליקיה הארמנית. לאחריהם בא תורם של הנסיכות הבייליקית של רמזאנאואולו ולבסוף נכבשה בידי העות'מאנים ב-1514.
ב-1909 אירעו בעיר ובאזורה מהומות על רקע אתני שבמהלכם מצאו 19,000 עד 30,000 איש את מותם. מוסכם על הכול כי רוב הקרבנות היו ארמנים, אם כי קיימת מחלוקת באשר לאופן התרחשותם המדויק של הדברים - הארמנים טוענים כי נעשה בהם טבח בעוד שהגרסה הטורקית היא להתקוממות ארמנית.
ב-20 בדצמבר 1918 כבשו הצרפתים את העיר ובו ביום הוקמה בה ה"אגודה להגנת זכויות הלאום של אדנה" (Adana Müdafaa-i Hukuk Cemiyeti) שהייתה הראשונה מסוגה במדינה. הצרפתים המשיכו והחזיקו בעיר משך כל מלחמת טורקיה–צרפת, עד שפינו אותה ב-5 בינואר 1922 מתוקפן של הבנות הסכם אנקרה.
בשנת 1970 התגוררו בעיר 351,655 איש בלבד, אך אז החלה גדלה בקצב מהיר. תוך 15 שנה הכפילה אוכלוסיית אדנה את עצמה ובשנת 1985 כבר התגוררו בה 777,554 איש. שנה לאחר מכן הוענק לה מעמד של מטרופולין ("עיר גדולה") והיא חולקה לשתי עיריות משנה - סייהאן וייראיר. ב-1996 חצתה אוכלוסיית העיר את קו מיליון התושבים, ובעשר השנים שחלפו מאז נוספו לה כמעט 300,000 תושבים נוספים.
העיר כיום
אדנה משמשת כמרכז העסקי, המסחרי והאדמיניסטרטיבי העיקרי לא רק עבור נפת אדנה אלא עבור כל מישור צ'וקורובה. בשנת 1973 הוקמה בעיר אוניברסיטת צ'וקורובה (Çukurova Üniversitesi) ובה לומדים כיום כ-22,000 תלמידים. בעיר פועלות תעשיית טקסטיל ועיבוד עור וכותנה, וכן תעשיית מזון. כל אלה מנצלות את העורף החקלאי העשיר של המישור המשמש כאחד המרכזים העיקריים בטורקיה לגידול כותנה, אך גם חיטה, שעורה, ענבים, תירס, סויה ועוד. בעיר פועלת גם תעשיית האוטובוסים והמשאיות "טמסה" (TEMSA) השייכת ל"האג'י אמר סבנג'י הולדינג בע"מ" (Hacı Ömer Sabancı Holding A.Ş) בשליטת משפחת סבנג'י שמקורה מאדנה. משפחת סבנג'י אף מימנה מחצית מעלות הקמתו של המסגד המרכזי על שם סבנג'י (Sabancı Merkez Camii) שהושלם ב-1998. המסגד ניצב במרכז העיר על גדות הסייהאן והוא הגדול בטורקיה. הוא משתרע על שטח של 6,600 מ"ר ויכול להכיל 20,000 איש. יש לו שישה צריחים וכיפתו המרכזית בהיקף של 32 מטר מתנשאת לגובה של 54 מטר.
באדנה נמצא המוזיאון הארכאולוגי של אדנה שנפתח ב-1924 ונוא אחד מעשרת המוזיאונים הוותיקים בטורקיה. המוזיאון מרכז ממצאים ארכאולוגיים בעיקר ממישור צ'וקורובה וסביבת העיר אדנה.
באדנה שני שדות תעופה - שדה התעופה האזרחי שקירפאשה (Şakirpaşa Havalimanı) ממערב למרכז העיר ממנו יוצאות בעיקר טיסות פנים אך גם מספר טיסות בינלאומיות (בעיקר לגרמניה), ובסיס חיל האוויר אינג'ירליק השוכן ממזרח למרכז העיר ובצמוד לה. מתחנת הרכבת באדנה יוצאות רכבות אזוריות למרסין במערב ולאוסמניה ממזרח לה, רכבות בינעירוניות לאיסטנבול, אנקרה, גזיאנטפ ואלזי, וכן עוברת דרכה הרכבת הבינלאומית לחלב ודמשק. את העיר חוצים שני כבישים חשובים. הכביש הארצי D-400 חוצה אותה במרכזה ממזרח למערב, ובמקביל מצפון לו עובר הכביש המהיר O-51 המוביל בצדו האחד מזרחה אל גזיאנטפ (דרך O-52) ודרומה לאנטקיה (דרך O-53). בצדו האחר הוא מוליך מערבה לכיוון מרסין ועד אנטליה. עוד מקושרת העיר לאנקרה באמצעות הכביש המהיר העובר דרך שערי קיליקיה שבהרי הטאורוס (O-21).
חזיר יבלות מצוי
חזיר יבלות מצוי (שם מדעי: Phacochoerus africanus) הוא מין של יונק ממשפחת החזיריים החי בערבות הסוואנה של מרכז אפריקה ומזרחה.
תיאור
אורך גופו של חזיר היבלות המצוי נע בין 1.1 ל-1.4 מטר, כאשר אורך זנבו הוא 45 סנטימטרים. גובה כתפיו הוא 60 עד 80 סנטימטרים, ומשקלו הוא לרוב בין 45—75 ק"ג בנקבות ו-60—150 קילוגרמים בזכרים. החזיר בעל חוטם ארוך, זוג ניבים באורך של עד 25 ס"מ הפונים מעלה מקצה לסתותיו העליונות והתחתונות ומשמשים להגנה מיריבים ולמאבק בחזירים אחרים. החזיר בעל עיניים קטנות ושחורות מוקפות בקפלי עור ובקצוות ישנן ה"יבלות" הידועות שלו, אשר מגינות על העיניים והפנים מפציעה. על העורף והגב גולשת ציצת רעמה קצרה ובהירה. החזיר בעל מצברי שומן קטנים ושיער דליל, כהתאמה למזג האוויר החם בו חי. צבע הפרווה אפור בהיר, חום ולעיתים גם כתום.
החזירים חיים בחבורות קטנות החיות בסוואנה ומבלים במשך הימים בחיפוש אחרי מזון. זהו מין צמחוני בעיקרו והוא ניזון מעשבים, פקעות, שורשים, גרגירים, ירקות, זרעים אך יגוון גם במיני חרקים, בביצים ובנבלות.
החזירים חיים בקבוצות קטנות המורכבות מנקבות, בעוד הזכרים נעים כבודדים בסוואנה. עונת הרבייה מתרחשת אצלם בסוף העונה הרטובה או בתחילת העונה היבשה. בכל הריון ממליטה הנקבה בין שלושה לחמישה ולדות, כאשר משך ההריון הוא 155 - 170 ימים. החזירה ממליטה בחורים טבעיים או שנוצרו בידי שנבובים.
חזיר היבלות נטרף בידי טורפים גדולים כמו האריה (אריות באזורים שונים מתבססים על חזירים בוגרים וגורים בעונת היובש), תנין היאור, הנמר, הברדלס, הזאב הטלוא והצבוע המנומר. הקטנים ייטרפו גם על ידי עופות דורסים כמו עיט לוחם, אוח וראוקס, תנים, חתולים קטנים, פיתוניים וכוח הנילוס אך ההורים שלהם יילחמו בעוז ולעיתים יפצעו קשה ואף יהרגו את אויביהם. החזירים ניצודים גם בידי שבטים אנושיים. לחזירים יחסי סימביוזה עם מספר מינים כמו קוף ורווט ונמייה מפוספסת מצויה הפולים מפרוותם קרציות. על גבם יימצאו לעיתים אנפיות בקר וזרזירי בקר.
תת-מינים
המין חזיר יבלות מדברי (Phacochoerus aethiopicus) בעבר היה תת-מין של חזיר יבלות מצוי.
מורה
מורה הוא אדם העוסק בהוראה. המורה אחראי על הלמידה של תלמידיו כחלק מתהליך החינוך.
לרוב, המורה מועסק במסגרת כיתה של בית ספר השייך לחינוך פורמלי.
תפקידי המורה
אופי התייחסותו של מורה לכל תלמיד, וטכניקת הלימוד שהוא מיישם על תלמידיו השונים, הם משתנים לא קבועים, המושפעים מאישיות המורה, השקפת עולמו החינוכית, סביבת הלימוד, הרקע החינוכי והחברתי של התלמידים, מטרות הלמידה של המורה והתלמיד, ודרישות המערכת החינוכית שבה המורה נמצא.
על מנת לשמור על מסגרת השיעור, על המורה להקפיד על הצבת גבולות ברורה בכיתת הלימוד. כמו כן, על המורה לטפח ולעודד את המוטיבציה ללמידה בקרב תלמידיו. כדי להטיב את התהליך המידעני, ולהניע את תלמידיו לשאול שאלות שמעניינות אותם ולחפש תשובות לסוגיות הנגזרות ממצבים שמשמעותיים עבורם, על המורה לוותר מדי פעם על תפקידו כמשנע מידע ולמלא תפקיד של מעורר סקרנות ומספק אתגרים.
הוראה
ההוראה היא עיסוקו המרכזי של המורה. הוראה היא אחת מתהליכי הלמידה בחינוך. מטרתה היא להקנות ידע ולהכשיר את התלמיד ללמוד בכוחות עצמו באמצעות פיתוח יכולות אורייניות, אסטרטגיית למידה ומיומנויות חשיבה. המורה יכול ללמד חומר עיוני או כישורים טכניים או אומנותיים במגוון של נושאים.
איתור גורמים לקשיי למידה והפניה לאבחון
קושי בלמידה הוא תוצאה של כל תופעה, הפוגעת ביכולת של האדם לרכוש ידע או מיומנויות חדשים. קושי כזה יכול לבוא לידי ביטוי בעקומת הלמידה של האדם ולהנמיך במידת מה את ההישגים האקדמיים שלו. המונח "קשיי למידה" אינו מתייחס רק לבעיות מוגדרת בספרות הפסיכו-רפואית, ולפיכך הוא מתאר מגוון מצבים העשויים להתקיים בפועל, אשר באים לידי ביטוי בהנמכה של התפקוד האקדמי או צורך במאמץ מוגזם ביחס למטלות בעלות אופי אקדמי. קושי בלמידה אינו מהווה סיבה, אלא תוצאה של גורם אחד או יותר.
מכיוון שיכולים להיות גורמים רבים המובילים לקשיי למידה, ישנה חשיבות לאיתור מוקדם ואבחון מדויק לצורך מתן מענה הולם ומניעת נזקים משניים. המטרה של התהליך האבחוני היא לדעת האם תופעה שחושדים בקיומה אכן קיימת. בהתאם לכך, ההפניה הראשונית לאבחון מתבצעת כאשר עולה חשד לקושי כלשהו, לצורך אימות או שלילת החשד. לפיכך אין צורך לדעת בוודאות שגורם כלשהו הוא האחראי לקושי כדי לפנות לאבחון. במקרה שהגורם המפנה טעה באיתור המקור לקושי, האבחון שולל את החשד ומאפשר את האיתור של הגורמים האמיתיים בדרכים אחרות.
ליקויי למידה באים לידי ביטוי בקשיי תפקוד בתחומי למידה שונים כתוצאה ממצב נוירולוגי. לכן, מטבע הדברים ליקויי למידה יבואו לידי ביטוי באופן הבולט ביותר במסגרת בית הספר. כאשר לקויות למידה אינן מזוהות ומטופלות הן עלולות לפגוע באדם ובסביבתו החברתית. בהתאם לכך, ישנה חשיבות רבה לתהליך האיתור הבית סיפרי, שמטרותיו למקד את קשיי התלמיד, לשמש בסיס להפניה לאבחון מתאים וגיוס מאמצים לשיפור הישגיו. למורים ולמחנכים ישנו תפקיד מפתח בתהליך ההערכה של הפער בין תפקוד התלמיד לבין המצופה מבני גילו, משום שהם פוגשים את התלמיד על בסיס יומי ויכולים להתרשם מתפקודו בשטח באופן ישיר. במקרה שעולה חשד כי קשיי הלמידה עלולים להיגרם מלקות למידה, ניתן לפנות לאבחון דידקטי או אבחון פסיכודידקטי, המתבצעים על ידי מאבחן המוסמך לכך (כגון מאבחן דידקטי).
ההשפעה של הפרעת קשב על התפקוד האקדמי היא גורם אפשרי נוסף לקשיי למידה. אבחון מוקדם ונכון של הפרעת קשב הוא חיוני לצורך בניית תוכנית טיפול מתאימה ומניעת בעיות נלוות בהמשך. למורה יש תפקיד משמעותי באיתור מוקדם של הפרעת קשב, שכן לעיתים קרובות ההתנהגויות המאפיינות הפרעת קשב יבלטו לראשונה או יפריעו בעוצמה הגבוהה ביותר בהקשר הכיתתי. במקרה של חשד שקשיי הלמידה נובעים מהפרעת קשב, יש לפנות לאבחון הפרעת קשב. כמו כן, מכיוון שקיימת תחלואה נלווית להפרעת קשב, יש לבחון גם את קיומם של גורמים נוספים אשר עלולים להיות מקור נוסף לקשיי הלמידה.
סוגי מורים
בישראל נהוגה ההבחנה בין "מחנך" לבין "מורה".
מורים בעלי תפקידים נוספים
במערכת החינוך ישנם מספר תפקידים ייחודיים אשר מצריכים הכשרה והתמחות נוספים. תפקידים אלו יכולים להתבצע בנוסף או במקום תפקידי המורה הרגילים.
אנשי הוראה מחוץ לבית הספר
ישנם מספר אנשי מקצוע אשר עוסקים בהוראה מחוץ למוסדות בתי הספר. ברוב המקרים אנשים אלו לא עברו תהליך הכשרה פורמלי להוראה, כך שאין בידם תעודת הוראה מטעם משרד החינוך. עם זאת, פעמים רבות נהוג להתייחס אליהם כמורים בלשון הדיבור.
כישורים נדרשים
על המורה למצוא דרך ללמד את תלמידיו באופן התואם לדרך שבה הם לומדים. על פי התאוריות החינוכיות, כישורים נדרשים למורה הם: שיקול דעת, הכרת תוכנית הלימודים והיכולת לפרק אותה לפי מטרותיה, היכרות עם התלמיד, יכולת אנליזה, הכרת חומרי הלמידה והתאמתם ללומדים, מעקב אחר הלומדים והישגיהם, יכולת בקרה על מנת לוודא שהלומדים עושים את הנדרש מהם.
לרמה המקצועית של המורה ישנה השפעה על יכולת הלמידה של תלמידיו. מורה טוב עשוי לגרום לתלמיד להרגיש שהוא חכם, שכן הוא לומד אצלו בקלות; בניגוד לכך, אצל מורה שמתקשה ללמד עשוי התלמיד לחוש פחות מוכשר ופחות חכם, משום שהוא נזקק להסברים ארוכים ומייגעים, ובעקבות זאת ההתקדמות שלו היא איטית. בנוסף, למידה נעשית ביעילות רבה יותר כאשר היא באה מתוך הנאה, לכן חשובה יכולת העברת התכנים הלימודיים בצורה נעימה ומעניינת עבור התלמידים.
התאמה אישית בכיתה הטרוגנית
במסגרת תפקידו בכיתה המורה נדרש להתמודד עם מגוון בעיות של תלמידים מסוגים שונים. כמו כן, למורה בחינוך הרגיל תפקיד מכריע בשילוב תלמידים עם צרכים מיוחדים בכיתתו.
על המורה בכיתה הטרוגנית ליצור מדרג של אתגרים לימודיים אשר יתאימו לתלמידים ברמות שונות. כמו כן, במהלך השיעור יש להציג לתלמידים משימות מגוונות, אשר יעוררו עניין ויתרמו למוטיבציה. השימוש במשימות מגוונות פונה לאינטליגנציות מרובות ומאפשר התאמה גמישה יותר של מהלך השיעור לתלמידים בעלי סגנונות למידה ותחומי חוזק שונים. מכאן שישנה חשיבות רבה להעניק לפרחי הוראה ידע וכלים מתאימים להתמודדות עם אוכלוסייה בעלת צרכים מיוחדים, כבר בשלב ההכשרה.
ידע טכנולוגי
הטכנולוגיה היא כלי רב עוצמה שיכול לתרום רבות תהליכי חינוך והוראה. עם זאת, גם בעידן המחשבים הפדגוגיה היא עדיין לב התהליך החינוכי, כאשר המורים עומדים במרכז תהליך ההוראה והתלמידים במרכז תהליך הלמידה. יכולת דיגיטלית היא מיומנות חיונית ובסיסית למורים. התלמידים זקוקים למורים מיומנים שמכירים את הכלים הטכנולוגים העומדים לרשותם, יודעים להשתמש בהם ולשלב אותם בצורה יעילה בתהליך ההוראה.
הימנעות משחיקה
הוראה החוזרת על עצמה יוצרת שגרה יומית העלולה לבוא לידי ביטוי בשיעור חדגוני, שאינו יצירתי או חווייתי. מצב זה עלול להוביל לשחיקה של המורה לאורך זמן.
אחת הדרכים למנוע שחיקה היא על ידי רענון הפעילויות, גיוון בתכנים ובאמצעי הוראה, גמישות ופתיחות להצעות ולרעיונות של התלמידים. בדרך זו ניתן לשפר את איכות השיעור ולהשפיע לטובה הן על המורה והן על התלמידים.
המורים בישראל
בישראל מורות מהוות את עיקר העוסקים בהוראה בבתי הספר, ומספר המורים הגברים מהווה רק כ-25% מכלל המורים. מעמדו ושכרו של המורה בישראל נמוכים בהשוואה לאקדמאים אחרים ואף בהשוואה למורים אחרים בעולם. הביקוש למקצוע ההוראה נמוך ממקצועות אחרים, אך ישנה עלייה במספר האקדמאים הפונים להסבה לתחום.
הכשרת מורים לבית הספר היסודי נעשית במסגרת מכללה להכשרת מורים. הכשרת מורים לחטיבת הביניים ולבית ספר תיכון נעשית בעיקר באוניברסיטה בשני שלבים: בשלב הראשון יש להשלים תואר ראשון כלשהו, ובשלב השני יש לרכוש תעודת הוראה בתחום ההתמחות הרלוונטי.
הארגונים המאגדים את המורים בישראל הם הסתדרות המורים בישראל וארגון המורים, אך כ-27,000 מורים מועסקים כעובדי קבלן.
ארגון המורים
ארגון המורים ובשמו המלא: ארגון המורים בבתי הספר העל-יסודיים בסמינרים ובמכללות, הוא איגוד מקצועי, המייצג מורים במערכת החינוך העל-יסודית בישראל.
הסתדרות המורים
הסתדרות המורים היא ארגון יציג של מורים וגננות במדינת ישראל. הסתדרות המורים היא האיגוד המקצועי הוותיק ביותר בישראל. ההסתדרות הוקמה בשנת 1903 (תרס"ג), במסגרת אספה שהתקיימה בזכרון יעקב בשם "הכנסייה הארצישראלית".
מורי קבלן
החל מסוף שנות התשעים מועסקים עובדי קבלן כמורים במערכת החינוך, עקב תהליכי הפרטה בישראל ובמשרד החינוך. בישראל כיום מועסקים מעל ל-27,000 מורים בתנאים של עובדי קבלן, חלקם מועסקים על ידי מועצות מקומיות והשאר ברשתות חינוך שונות. יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, יעקב מרגי, קרא למשרד החינוך לקלוט את כל מורי הקבלן במערכת החינוך כעובדי מדינה.
מורי הקבלן מופלים לרעה בשכרם ובתנאיהם, נותרים מובטלים בחופשות, עובדים תחת איום פיטורים לעיתים מזומנות, וסובלים מהיעדר ביטחון תעסוקתי.
המורים ביהדות
בעל השולחן ערוך כתב על האחריות הגדולה המוטלת על המורים בישראל ועל כך שעל מורה המתרשל בתפקידו נאמר: "אָרוּר עֹשֶׂה מְלֶאכֶת ה’ רְמִיָּה" ולכן על ישראל למנות מורים יראי שמים המוכשרים בלימודם. בנוסף, אם לא מצאו הציבור מורה שהוא גם מהיר וגם דייקן, לדעת השולחן ערוך יש להעדיף את המורה האיטי והדייקן על פני המהיר שאינו מדייק.
בהמשך לכך, בפניני הלכה כותב הרב אליעזר מלמד כי כאשר מצווה התורה בנוגע לשמחת החג "וְשָׂמַחְתָּ בְּחַגֶּךָ… וְהַלֵּוִי וְהַגֵּר וְהַיָּתוֹם וְהָאַלְמָנָה אֲשֶׁר בִּשְׁעָרֶיךָ"(דברים, ט"ז, י"ד) כוונת התורה ב"לויים" אלו תלמידי החכמים והמורים שתפקידם ללמד ולחנך את ילדי ישראל, ולכן יש מצווה מפורשת לשמח אותם בחגי ישראל.
MAVEN
סקירת המשימה
ב-15 בספטמבר 2008 הודיעה נאס"א כי היא בחרה ב-MAVEN להיות משימת מארס סקאוט 2013. MAVEN גברה על 9 מועמדים אחרים למשימה. MAVEN שוגרה בנובמבר 2013 ונכנסה למסלול סביב מאדים בספטמבר 2014. עלותה של משימת MAVEN היא כ-485 מיליון דולר.
מטרות משימת MAVEN הם:
מבנה החללית
MAVEN מבוססת על מבנם של MRO ומארס אודיסיי. מחלקת החלל של לוקהיד מרטין תבנה את החללית ותבחן אותה.
כלים מדעיים
MAVEN עתידה לחקור את אטמוספירת מאדים ואת האינטראקציה שלה עם השמש. החללית תישא מכשירים שימדדו את מאפייני הגזים המרכיבים את אטמוספירת מאדים, האטמוספירה העליונה, רוח השמש והיונוספירה. אוניברסיטת קולורדו, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי ומרכז טיסות החלל גודרד אחראים כל אחד על בניית מערכת אחרת שתשוגר על גבי החללית.
טלה (קבוצת כוכבים)
טלה הוא המזל הראשון בגלגל המזלות, סמלו הוא ♈︎ והוא אחד המזלות המוכרים העתיקים ביותר. הוא נקבע להיות הראשון מכיוון שבעבר, השמש נמצאה בו בנקודת השוויון האביבית, כך שהכוכב הבהיר שבו זרח מעט לפני זריחת השמש. כיום, עקב נקיפת ציר כדור הארץ ונדידתן של נקודות השוויון, השמש נמצאת ביום השוויון האביבי במזל דגים, ובמזל טלה היא נמצאת מסוף אפריל ועד לאמצע מאי.
כוכבים מעניינים
α בטלה (המל) הוא ענק צהוב במרחק של כ-60 שנות אור ובהירות נראיתו היא מדרגה 2.0. בעבר זה היה הכוכב הבהיר הסמוך ביותר לשמש בנקודת השוויון האביבית. פירוש שמו, ראס אל המל, בערבית הוא "ראש הכבש".
β בטלה (שרטן) הוא כוכב לבן במרחק של כ-60 שנות אור עם בהירות מדרגה 2.6. לכוכב יש בן זוג קטן יותר שלא ניתן לצפייה ישירה וקיומו התגלה על ידי ניתוח ספקטרוסקופי.
γ בטלה ("משרתים") הוא כוכב כפול במרחק של 204 שנות אור, המורכב משני כוכבים לבנים המקיפים זה את זה במחזוריות של למעלה מ-5000 שנים וניתנים להפרדה בטלסקופ קטן. בהירותם המשותפת היא מדרגה 4, והם מהווים דוגמה יפה לכפול מסוג המכונה "עיני נחש" (snake eyes). את השניים מקיף כוכב שלישי קטן ועמום יותר עם דרגת בהירות 9.
λ בטלה הוא כוכב כפול נוסף במרחק של 133 שנות אור המורכב מכוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב עם בהירות מדרגה 5 ובן זוג עמום עם דרגת בהירות 7, שניתן לצפייה במשקפת.
מיתולוגיה
במיתולוגיה היוונית סימלה הקבוצה את הטלה שמצמרו הוכנה גיזת הזהב אותה יצאו להשיב הארגונאוטים.
הצגה גרפית נוספת
תצוגה גרפית יותר של הקבוצה הוצעה על ידי האנס אוגוסטוס ריי.
אנדרוגן
האנדרוגנים (מיוונית: Ανδρογόνα) הם קבוצת הורמונים השייכת לקבוצת ההורמונים הסטרואידיים, הכוללת את הטסטוסטרון והאנדרוסטרון, הגורמים להתפתחות מערכת הרבייה הזכרית ביונקים מתקדמים ומאפיינים זכריים אחרים, כגון צמיחת שיער גוף, צמיחת זקן, העמקת הקול והתפתחות השרירים. מקורם של הורמונים אלה הוא באשכים, אך הם מופרשים בכמות מעטה גם בבלוטת יותרת הכליה ובשחלות.
איש האמונה הבודד
הספר יצא במקור באנגלית בביטאון 'tradition', ויש לו שני תרגומים לעברית - הראשון בהוצאת מוסד הרב קוק בשנת תשכ"ח, והשני, בהוצאת ידיעות, יצא בשנת תשע"ט ותורגם על ידי ד"ר קלמן נוימן.
הספר הוקדש לרעייתו, טוניה.
שני סוגי האדם
הספר מציג שתי דמויות: האדם המודרני הרוצה לשלוט ולכבוש את כוחות הטבע, ולנצלם לצרכיו (איש ההדר), והאדם השני הרוחני שמחפש את הרוחניות ואת מרות האל (איש האמונה הבודד).
הרב סולובייצ'יק מתאר את שתי הדמויות באמצעות שני תיאורי בריאה שונים של האדם, המופיעים בסיפורי בריאת העולם שבספר בראשית, ומציג את "איש ההדר" כאדם שבריאתו מתוארת בפרק א' מול "איש האמונה הבודד", אותו מייצג תיאור הבריאה של פרק ב'.
איש ההדר (בתרגומו של נוימן הוא מכונה "איש ההוד")
מאפייני "איש ההדר" באים לידי ביטוי בתיאור הראשון של בריאת האדם בפרק א' בה ה' מצווה לאדם: "וּמִלְאוּ אֶת-הָאָרֶץ, וְכִבְשֻׁהָ; וּרְדוּ בִּדְגַת הַיָּם, וּבְעוֹף הַשָּׁמַיִם, וּבְכָל-חַיָּה, הָרֹמֶשֶׂת עַל-הָאָרֶץ". כלומר האדם נתבע להוביל את העולם ולשלוט בו, לפתח אותו ולנצל את העולם החומרי לצרכיו.
בנוסף, בניגוד לפרק ב', מסופר שם שהאדם וחוה נבראו יחד - "זָכָר וּנְקֵבָה, בָּרָא אֹתָם". מכאן, ש"איש ההדר" אינו בודד - ולא היה לבדו אפילו ביום שנוצר: הוא נברא יחד עם חוה, הוא יצור חברתי החי בתוך קהילה מתוך אינטרסים משותפים.
יואב שורק מתאר את "איש ההדר" כדמות שבעולם העתיק הייתה תאורטית, ובעת החדשה התגשמה בקולוניאליזם האירופאי:.
איש האמונה הבודד
לעומת זאת, מאפייני "איש האמונה" מוצגים בתיאור השני של בריאת האדם בפרק ב', בה אלוהים אינו מצווה את האדם לכבוש את כוחות הטבע, אלא מצווה אך ורק "לְעָבְדָהּ וּלְשָׁמְרָהּ" ביחס לגן עדן, כלומר לשמור על הקיים, ולהשתעבד לקונו. כמו כן, האדם בפרק ב' נברא בודד, ללא האישה, והוא זכה לבת זוג רק לאחר שהקריב מעצמו: ה' הפיל עליו תרדמה ולקח ממנו צלע. הוא "נכבש ונוצח" - אך בתהליך זה מצא את בת זוגו. האמירה "לֹא-טוֹב הֱיוֹת הָאָדָם לְבַדּוֹ", מבטאת את הבדידות של "איש האמונה".
בניגוד ל"איש ההדר" השואף לשליטה על העולם ולכן שואל שאלות פונקציונליות, איש האמונה מעלה שאלות על משמעות הבריאה. הקהילה שאליה משתייך איש האמונה דורשת ויתור והקרבה - וכך נוצר סוג חדש של קהילה: "קהילת האמונה", שהיא "קהילת הברית", המבוססת על שיתוף האלוהים והאדם, ובאה לידי ביטוי בקהילה המתפללת וב"קהילת ההלכה".
תיאור הקונפליקט
איש האמונה הבודד נמצא "בתנועה מתמדת בין קוטב ההדר הטבעי ובין קוטב הענווה" של "קהילת הברית". הוטל עליו תפקיד דיאלקטי הכרוך במעבר מתמיד "בין קהילת האמונה ובין קהילת ההדר" - ומכאן "שהגאולה השלמה של האדם אינה ניתנת להשגה", ואיש האמונה נותר בבדידותו.
חסיד אומות העולם
ב, התואר "חסיד אומות העולם" ניתן למי שאינו יהודי ופעל למען הצלת יהודים במהלך השואה תוך סיכון חייו, ללא קבלת תמורה. התואר ניתן בהתאם לחוק זיכרון השואה והגבורה – יד ושם משנת 1953. עד כה הוענק התואר לכ-28,000 אנשים (ראו טבלה להלן).
הרעיון בבסיסו של הביטוי הזכאי לכאורה להיקרא "חסיד" במשמעות הנהוגה ביהדות. זאת, על אף העובדה כי הוא נמנה עם "אומות העולם", כלומר אינו יהודי.
בהלכה משמש התואר "חסידי אומות העולם" לגויים מאמינים המקיימים את שבע מצוות בני נח, ללא קשר להצלת יהודים.
ההצלה וסיבותיה
חסידי אומות העולם השתייכו לכל שכבות האוכלוסייה. היו בהם נוצרים מכל הכנסיות והכתות, מוסלמים, בני דתות אחרות ואנשים חילוניים; גברים ונשים מכל הגילאים. הם הגיעו מכל השכבות החברתיות, ובהם משכילים וחסרי השכלה, אנשי ציבור לצד מנהיגים ודמויות ידועות בחברה, עירוניים ואיכרים, מכל קצוות העולם ומכל המקצועות. היו להם מניעים וסיבות שונות שבגללן סיכנו את חייהם למען הצלת יהודים: סיכון החיים היה כפול: הן מצד הגרמנים והן מצד שכניהם בני עמם מהפחד שילשינו עליהם. העונשים להסתרה היו חמורים, ואיימו על חיי המסתירים. במזרח אירופה הרגו הגרמנים לא רק את המסתירים אלא גם את בני משפחותיהם. במערב אירופה העונשים היו חמורים פחות, אולם גם שם התוצאות יכלו להיות טרגיות. אחדים מחסידי אומות העולם במערב אירופה נאסרו ונשלחו למחנות ונספו שם. אזרחים מקומיים רבים באירופה סיכנו את נפשם למען הצלת יהודים. ישנם מספר סוגים של מעשי הצלה:
תנאים להענקת האות
חוק זיכרון השואה והגבורה - יד ושם, תשי"ג (1953) שקיבלה הכנסת, הטיל על רשות הזיכרון להקים יד זיכרון "לחסידי אומות העולם ששמו נפשם בכפם להצלת יהודים". כל תיק של מועמד לקבלת אות חסיד אומות העולם נידון ונבדק בקפדנות ב, שבראשה עומד שופט מבית המשפט העליון, לאחר שתחילה נאסף החומר במחלקה לחסידי אומות העולם ב"יד ושם" ונגבות עדויות מהניצולים. כאשר אין אפשרות לעשות זאת, ניתן להסתמך על הצהרות ועדויות הנמסרות בפני נציגויות קונסולריות ישראליות במדינת מושב הניצול.
החוק קבע הגדרה ברורה ומפורטת למונח חסידי אומות העולם. על פי המקובל בשפת יום יום הכוונה היא לאישיות מוסרית אשר בעת צרה ומבחן נטתה אהדה, חסד ועזרה ליהודים. בהקשר לחוק הזיכרון השואה והגבורה ברור כי לא די באהדה, בחסד ובעזרה, שהרי המחוקק הציב דרישות נשגבות יותר, באומרו: "לחסידי אומות העולם ששמו נפשם בכפם להציל יהודים". משמע, לדרגת חסיד אומות העולם במובן החוק מגיע רק מי שביצע מעשה הצלה של יהודי, וזאת מתוך חירוף נפשו. לכאורה שני התנאים הללו חד הם שכן על-פי חוקי הנאצים כל המסתיר יהודי או מגיש לו עזרה מתחייב בנפשו. מי שהגיש עזרה מתוך בצע הכסף אינו ראוי לתואר חסיד אומות העולם במובן החוקי, אף על פי שהסתכן בהצילו יהודים.
ארבעת התנאים העיקריים להכרת מציל כחסיד אומות העולם הם:
אדם זכאי לתואר "חסיד אומת העולם" גם אם בזמן המלחמה טען הניצול בפני המציל כי הוא אינו יהודי ולאחר המלחמה התברר כי הניצול הוא יהודי.
בשנת 2016 הועלתה בכנסת הצעה לתיקון החוק המבקשת להשוות את מעמדם של יהודים אשר הצילו יהודים אחרים לאלה שאינם יהודים. הצעה זו העלתה ביקורת נוקבת מצד מוסד "יד ושם", שטען כי הדבר יהווה פגיעה ברגשותיהם של שורדי שואה רבים.
אותות כבוד והטבות
שמותיהם של חסידי אומות העולם מונצחים ב"יד ושם" על קיר כבוד מיוחד ובעץ שניטע על שמם (ולעיתים על ידיהם) בשדרת חסידי אומות העולם, והם מקבלים מדליה מיוחדת עליה מוטבע שמם ותעודת כבוד. האות מוענק למצילים או שארי-בשרם בארצות מגוריהם באמצעות נציגיה הדיפלומטיים של ישראל. בטקסים אלו נוכחים נציגים של הממשל המקומי והם זוכים על פי רוב לסיקור תקשורתי רחב. לעיתים הניצולים מזמינים את מציליהם או קרוביהם לישראל ואז, לבקשתם, מתקיימים הטקסים ביד ושם. הנצחת שמם וההכרה בגבורתם מהווה הכרת תודה של העם היהודי לדורותיו על החמלה והמוסר הגבוה שהפגינו אנשים אלה בזמן השואה כלפי העם היהודי.
לפי סעיף 2 (4א) לחוק יד ושם, זכאים חסידי אומות העולם לאזרחות כבוד של מדינת ישראל לאות הוקרה על פועלם, ואחדים מהם אכן קבעו בה את מקום מושבם. לאלו מהם שהלכו לעולמם מבטיח החוק "אזרחות־זיכרון של מדינת ישראל".
דורבלומאב
דורבלומאב (באנגלית: Durvalumab; שם מסחרי: Imfinzi) היא תרופה המאושרת על ידי ה-FDA, לטיפול בסרטן שפותחה על ידי חברת Medimmune\Astrazenica. זהו נוגדן מונוקלונאלי אנושי (Immunoglobulin G1 Kappa(IgG1k)), אשר חוסם את האינטראקציה בין החלבון החוץ תאי PD-1(Programmed cell death-1) והחלבון PD-L1(Programmed death cell ligand 1).
==מנגנון פעולה   == אימונותרפיה בתחום הטיפול בסרטן היא גישה חדשנית ופורצת דרך בטיפול בסרטן ומחלות ממאירות. Durvalumab השייך למשפחת מעכבי PD-L1 או למשפחה המורחבת של תרופות ה-Checkpoint inhibitors ופועל על מנגנון חשוב בוויסות המערכת החיסונית אשר תאים סרטניים מנצלים בכדי להתבסס ולחמוק מזיהוי כגורם זר על ידי תאי ה-T של המערכת החיסונית אשר מסוגלים להבדיל בין גורם "עצמי" וגורם "זר", ובכך לסלק גורמים אשר אינם חלק מהגוף באופן טבעי כגון גופים זרים, חיידקים, תאים מודבקים בווירוסים או חיידקים תוך תאיים, ותאים סרטניים. אותה מוקולה כגון PD-L1, או קרובת משפחתה אשר מהווה בסיס לאימונותרפיה גם - CTLA-4, היא עיכוב, או כיבוי של תאי T, ומניעה מהם לבצע תקיפה על אותו תא. כאשר תא סרטני שאמור להיות מזוהה כזר נקשר לתא T,הוא יכול לבטא חלבון כגון PD-L1 ולמנוע מתא ה-T לזהות אותו ולהתחמק ממנו.
אופן הפעולה של Checkpoint inhibitors היא עיכוב על ידי קישור של חלבון חוץ תאי המבוטא על ממברנת התא הסרטני, ומניעה מיכולתו להיקשר לתאי T של מערכת החיסון, וליצור תגובה חיסונית כנגדו, מה שעשוי לסייע בטיפול במחלה, בעיקר בגידולים עמידים יותר לטיפולים.
שימוש בהריון והנקה
בהתבססות על מחקר בחיות מעבדה ועל בסיס מנגנון הפעולה, תרופה זו עלולה לגרום לנזק. אך למרות זאת אין עדות מבוססת מחקרית בנשים בהריון. אימונוגלובולינים ממקור אנושי G1 (IgG1) יכולים לחצות את השלייה, לכן Durvalumab עשוי להיות גורם פוטנציאלי מזיק לעובר מתפתח.
== דרך המתן ==
הלן טרנר
הלן אלמה ניוטון טרנר (אנגלית: Helen Alma Newton Turner; 15 במאי 1908 - 26 בנובמבר 1995) הייתה סטטיסטיקאית וגנטיקאית אוסטרלית.
ביוגרפיה
טרנר למדה ארכיטקטורה באוניברסיטת סידני, אך מסיימה את לימודיה ב-1930 לא הצליחה למצוא עבודה בתחום. היא מצאה עבודה כמזכירה במעבדת המחקר לבריאות חיות של המכון למחקר מדעי ותעשייתי. ראש המעבדה, איאן רוס, הבין כי טרנר מוכשרת מדי לתפקידה, והציע לה לנסוע לאנגליה כדי ללמוד סטטיסטיקה יישומית בחקלאות אצל פרנק ייטס ורונלד פישר.
דורבלומאב
שימוש בהריון והנקה
== תופעות לוואי ==
הלן טרנר
ביוגרפיה
כאשר חזרה לאוסטרליה ב-1939, עבדה כסטטיסטיקאית במכון למחקר מדעי ותעשייתי, בחטיבה לבריאות חיות, ולאחר מכן במשרד לביטחון פנים ובמשרד העבודה.
ב-1956 חזרה למכון למחקר מדעי ותעשייתי שם הייתה לחוקרת בכירה במחלקה לגנטיקה של חיות, והובילה את המחקר אודות רביית כבשים, ענף חקלאי וכלכלי חשוב באוסטרליה. מחקריה זיכו אותה בתואר דוקטור למדעים מטעם אוניברסיטת סידני. טרנר הפכה לחוקרת בעלת שם עולמי התחום, כאשר פיתחה ויישמה שיטות של גנטיקה כמותית שהובילו להשבחת איכות הצמר. החל מסוף שנות השישים ועד סוף שנות השמונים נסעה ברחבי העולם ושימשה כיועצת לתוכניות פיתוח חקלאי בתחום גידול הכבשים במדינות רבות.
פרסים
טרנר זכתה בפרסים רבים עבור עבודתה, כולל שלושה תוארי אצולה. החל מ-1993, האגודה לקידום המחקר ברבייה וגנטיקה של בעלי חיים מעניקה פרס על שמה לחוקרים מצטיינים בתחום.
מרדכי דב איידלברג
הרב מרדכי דב איידלברג (ה'תר"ם, 1880 - ח' בחשוון ה'תש"ב, 29 באוקטובר 1941) היה רב ליטאי של יישובים רבים בליטא, פולין ואוקראינה. מחבר סדרת הספרים חזון למועד.
ביוגרפיה
נולד בביאליסטוק לרב יצחק איידלברג שהיה מו"צ בעירו. משפחתו הייתה מצאצאי רבי צבי הירש פרילוקר מחכמי העיר בריסק וצאצא של הרמ"א.
למד בישיבת ראדין והיה לאחד מתלמידיו המובהקים של החפץ חיים. נישא לחיה אפלבוים ולאחר נישואיו למד בוולוז'ין והתפרסם כמתמיד בכינוי "השקדן מביאליסטוק". נסמך לרבנות בידי רבי רפאל שפירא ורבנים נוספים ושימש כממלא מקומו של הרב שפירא בבית ההוראה העירוני.
שנים ספורות לאחר נישואיו התמנה לרב בליסקווה הסמוכה לסובאלק שבליטא, ואחריה בקנטקוזבה שבפלך חרסון. בעיר זו חיבר את ספרו ההלכתי "דובב שפתי ישנים" שרצה להדפיס לזכרה של אמו, אך הספר נשרף בבית הדפוס בפולטבה.
ב-1917 נבחר לכהן כרבה של ניקולאייב, אף היא בפלך חרסון. אז התפרסם בפעילותו החברתית למען הפליטים היהודים שנהרו מהסביבה לעיר ובנאומיו שעסקו בעיקר בשכנוע הנוער, שנטה אחרי תנועות השמאל השונות, שלא לעזוב את היהדות. עם כיבוש העיר בידי הצבא האדום נאסר, אך שוחרר לאחר זמן קצר.
ב-1922 הותר לפליטים מפולין לחזור מרוסיה לבתיהם והוא ניצל את האפשרות וחזר לביאליסטוק. בתקופה זו הדפיס את החלק הראשון של ספר השו"ת שלו "חזון למועד" וחלק מהתשובות בספר זה עוסקות בשאלות שהתעוררו במציאות החיים ברוסיה הסובייטית, ובאופן ספציפי בניקולאייב. לספר נדפסו הסכמות מהרב יצחק זאב סולובייצ'יק והרב משה מרדכי עפשטיין.
שנתיים לאחר מכן, בשנת ה'תרפ"ד, 1924, הוזמן לכהן ברבנות סוויסלוץ'. ממנה עבר למאקוב, פולין המרכזית, קהילה חסידית שקיבלה אותו לרב למרות היותו מתנגד לחסידות. הוא היה מקובל על בני קהילתו ותמך במעמד הפועלים.
בשנת ה'תרפ"ח, 1928, עבר לכהן בפלוצק שעל נהר הוויסלה. בפלוצק הוציא לאור עוד שלושה כרכים מחיבורו "חזון למועד". הוא שלח שלושה מבניו ללמוד בארץ ישראל ובשנת ה'תר"ץ הגיע לארץ לרגל חתונת אחד מהם. הרב אברהם יצחק הכהן קוק המליץ למנותו כרבה של פתח תקווה, הוא התלבט באשר להצעה זו ורכש קרקע להשקעה ליד גן יבנה. לבסוף נענה להפצרות בני קהילתו ודחה את עלייתו לארץ ישראל למועד מאוחר יותר, בהמשך התברר שנפל קרבן למעשה נוכלות והבעלות על הקרקע שרכש לא הועברה לידיו.
עם כניסת הצבא הגרמני לפלוצק הוא נעצר ועבר התעללות, לאחר מכן נמלט ללומז'ה שעמדה בלי רב לאחר עזיבת רבה האחרון של העיר רבי משה שצקס, וכיהן בה כממלא מקום הרב. משם עבר ללכוביץ. הוא עצר בלכוביץ שבה התמנה כרב, דחה הצעת רבנות מנבהרדק בתקווה שיוכל לסדר את כתביו שעדיין לא נדפסו. במהלך תקופה זו המשיך בארגון סיוע עבור רבנים שהוגלו לסיביר.
בח' בחשוון ה'תש"ב 29 באוקטובר 1941 נרצח יחד עם מאות מיהודי העיר לכוביץ בידי הנאצים.
משפחתו
בשנת תשל"ו הוציא הרב איידלברג לאור בשנית את ספרי 'חזון למועד' של אביו.
גאסטון, דוכס אורליאן
גאסטון, דוכס אורליאן (25 באפריל 1608 - 2 בפברואר 1660), היה בנם של אנרי הרביעי, מלך צרפת ושל מארי דה מדיצ'י, ואחיו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת.
ביוגרפיה
גאסטון נולד ב-25 באפריל 1608, לאנרי הרביעי, מלך צרפת ולמארי דה מדיצ'י. ב-14 במאי 1610 נרצח אביו, המלך אנרי הרביעי, ואחיו לואי שהיה בן תשע שנים בלבד, ירש את הכתר בשם לואי השלושה עשר. אמו, מארי דה מדיצ'י שימשה כעוצרת בשם המלך, בנה הקטין. בשנה שלאחריה נפטר אחיו ניקולה בן הארבע, וגאסטון שהיה בן שלוש שנים בלבד הפך ליורש העצר, וזכה בתואר דוכס אנז'ו.
ב-1626, גאסטון, דוכס אנז'ו זכה בתואר דוכס אורליאן, וב-6 באוגוסט של אותה שנה נשא לאישה את מארי, בתו של אנרי דה בורבון, דוכס מונפסייה, שנפטרה בשנה שלאחריה. ב-1628 השתתף במצור שהטיל הצבא המלכותי על עיר הנמל לה רושל, מעוזם של ההוגנוטים שנכנעה ב-30 באוקטובר של אותה שנה.
ב-31 בינואר 1632 נשא לאישה את מרגריט, אחותו של שארל הרביעי, דוכס לורן. באותה שנה הקים צבא והובילו למרד נגד אחיו המלך לואי השלושה עשר. הצטרפו אליו אצילים רבים ובהם אנרי השני דה מונמורנסי, מושל חבל לנגדוק. בקרב שהתחולל ליד קסטלנודרי (1 בספטמבר 1632) ניגפו המורדים בפני הצבא המלכותי שנשלח על ידי הקרדינל רישלייה. דה מונמורנסי הוצא להורג (30 באוקטובר 1632) וגאסטון, בתמורה למחילה, גילה את שמות הקושרים.
ביולי ובאוגוסט 1636 הספרדים ששלטו בפלנדריה, פלשו לצפון צרפת וכבשו את העיר קורבי, מה שהיווה איום על פריז. רישלייה גייס כוחות צבא והטיל מצור על העיר. גאסטון, דוכס אורליאן שפיקד על הכוחות שהשתתפו במצור, היסס לצאת למתקפה נגד הפולשים. רישלייה הגיע, ציווה לתקוף והספרדים נסוגו (14 בנובמבר 1636).
ב-5 בספטמבר 1638 נולד בן למלך לואי השלושה עשר, (לואי הארבעה עשר מלך צרפת לעתיד), מה שגרם לגאסטון לאבד את מעמדו כיורש עצר. ב-1642 השתתף במזימה למסור את העיר סדאן (שבצפון צרפת) לידי הספרדים, שבאמצעותם קיווה להיכנס לפריז, להדיח את אחיו מכתרו ולרצוח את רישלייה. המזימה התגלתה, גאסטון התוודה ובגד בשותפיו, שכתוצאה הוצאו להורג.
ב-14 במאי 1643 נפטר המלך לואי השלושה עשר, וגאסטון, דוכס אורליאן הפך לממלא מקום מפקד הצבא המלכותי. הוא לחם נגד ספרד בגבולותיה הצפוניים של צרפת וב-1646 זכה בתואר דוכס ד'אלנסון. במשך מרידות הפרונד (1648–1653) שינה את תמיכתו לסירוגין מצד לצד. ב-1652 הוגלה על ידי הקרדינל מזראן לארמון בלואה, שם נשאר עד מותו ב-1660.
ליל גאי פוקס
ליל גאי פוקס, המכונה גם ליל המדורות, ליל הזיקוקים או ליל המזימה (באנגלית: Guy Fawkes Night, Bonfire Night, Fireworks Night וכן Plot Night) הוא חג שנתי (לא רשמי) הנחוג מדי שנה ב-5 בנובמבר בבריטניה, בניו זילנד, בדרום אפריקה, באי ניופאונדלנד שבקנדה ובאוסטרליה. החג אף נחוג במושבות ניו אינגלנד לימים ארצות הברית. החג מנציח את הכשלתה של מזימת אבק השרפה בה ניסתה קבוצת קושרים קתוליים ובהם גאי פוקס לרצוח את המלך האנגלי ג'יימס הראשון על ידי פיצוצו של בית הלורדים שבלונדון.
סבהא
סַבְּהָא (בערבית: سبها) היא עיר בדרום־מערב לוב בעלת אוכלוסייה של כ־75,000 איש. היסטורית העיר שימשה כבירה של אזור פזאן וכיום היא בירת מחוז סבהא. העיר נמצאת בנווה מדבר לצד אגם המוקף תמרים והיא מהווה מרכז חקלאי לחקלאות באזור וכן נמצא לידה בסיס צבאי גדול. העיר נמצאת על הצטלבות של שתי דרכים ראשיות המחברות את החוף האטלנטי עם פנימה של אפריקה.
ליל גאי פוקס
מנהגי החג דומים למנהגי ל"ג בעומר וכוללים הדלקת מדורות וכן ירי זיקוקין די-נור. במדורות נהוג לשרוף בובות בדמותו של גאי פוקס, מומחה אבק השריפה אשר היה אמור להפעיל את הפצצה שהכין במרתפי בית הלורדים (במעט אזורים מסורתיים, מקפידים גם על שריפת צלם האפיפיור).
נוסף על הדלקת המדורות, נהוג בבריטניה לאכול ממתק שנקרא "טופי מדורה", תפוח קרמל וכן עוגת פרקין. במדורה נהוג לשים תפוחי אדמה עטופים בנייר כסף ולאכול אותם לאחר שנאפו במדורה.
באוסטרליה מכונה הלילה "ליל הנפצים" ("Cracker Night"), בשל השימוש הרב בזיקוקים מסוג זה. החג היה פופולרי ביותר ונפוץ עד שנות ה-60 של המאה ה-20, אולם מאז דעכה הפופולריות שלו, בעיקר משום שהמדינות השונות באוסטרליה אסרו על ירי זיקוקים על ידי הציבור הרחב.
לעומת זאת בניו זילנד עד היום חוגגים את היום על ידי זיקוקים.
פטריק דרהי
פטריק דרהי (בצרפתית: Patrick Drahi; נולד ב-20 באוגוסט 1963) הוא איש עסקים ישראלי-צרפתי, דרהי ממוקם במקום החמישי מבין עשירי צרפת. את הונו רכש מעסקי התקשורת והטכנולוגיה, הוא בעל חברת התקשורת הבינלאומית אלטיס ובעל מניות בחברות הישראליות HOT ומירס. דרהי נולד למשפחה יהודית ובעל אזרחות בשלוש מדינות: מרוקו, פורטוגל וישראל.
ביוגרפיה
דרהי נולד במרוקו, ובגיל 15 היגר עם משפחתו לצרפת. הוא למד הנדסה באקול פוליטקניק הצרפתי. לאחר מכן המשיך ללימודי הנדסת תקשורת בבית הספר הגבוה להנדסת תקשורת (המכונה סופ'טלקום) בפריז, צרפת. אחר כך עבד בחברת פיליפס והתקדם בה עד לתפקיד מנהל מחלקה. הוא החל להשקיע בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 ולרכוש בעזרת הלוואות חברות טלוויזיה בכבלים קטנות באזור פרובאנס שבדרום צרפת. הוא ייסד בצרפת את חברת UPC ובשנת 1999 מכר את מניותיו בה לחברת UPC אירופה. בשנת 2006 רכש אותה בחזרה דרך אלטיס (Altice), חברת הכבלים שבבעלותו, בשליש מהמחיר. בעזרת אלטיס רכש חברות טלוויזיה בכבלים בלוקסמבורג, בשווייץ ובבלגיה. בבעלותו 30% מחברת ניומריקייבל (Numericable), מחברות התקשורת הגדולות בצרפת. ב-2017 רכשה אלטיס את פלטפורמת הפרסום המקוון Audience Partners וסטארט אפ צרפתי בשם Teads, המתמחה בפרסומות וידאו.
ביוני 2017 הנפיק דרהי את מניות אלטיס USA בבורסה לניירות ערך בניו יורק ברף העליון של ההנפקה, וגייס 1.9 מיליארד דולר, בהנפקת הטלקום הגדולה ביותר בארצות הברית מאז שנת 2000.
בשנת 2019 קנה את בית המכירות הפומביות סותבי'ס עבור 3.7 מיליארד דולר.
השקעות בישראל
בשנת 2009 החל לרכוש בהדרגה מניות בחברת הכבלים הישראלית HOT ובדצמבר 2009 רכש את חברת התקשורת מירס. בסוף 2011 השלים את רכישת HOT כאשר רכש מארנון מוזס את מניותיו לפי פרמיה של 38% ממחיר השוק ותמורת 650 מיליון שקל, בנוסף השלים גם את מכירת החזקותיו במירס ל-HOT. הרכישות נעשו באמצעות חברת ההחזקות שהקים דרהי בישראל, Cool Holdings. את רכישת HOT ביצע לאחר הכנת הקרקע על ידי נציגו בארץ מיכאל גולן, שבהמשך הפך למתחרה העסקי שלו, כמנכ"ל המפעילה הסלולרית "גולן טלקום" המתחרה ב"HOT mobile". ב-2013 פתח פטריק את ערוץ i24news המשדר חדשות ואקטואליה בינלאומי מנקודת מבט ישראלית בשלוש שפות: אנגלית, צרפתית וערבית.
חיים אישיים
מתגורר כדרך קבע בז'נבה והחל מ-2009 מחזיק בדירה במגדל רוטשילד 1 בתל אביב. דרהי נשוי ללינה, נוצרייה יוונית אורתודוקסית ממוצא סורי, לזוג ארבעה ילדים.
דרהי היה ידוע במשך שנים כמי שנמנע מראיונות ומחשיפה לתקשורת, אך בשנת 2014 העניק ראיונות ראשונים לתקשורת הישראלית.
מישור צ'וקורובה
צ'וקורובה (טורקית Çukurova) הוא מישור בדרום טורקיה השוכן בין הים התיכון ומפרץ איסכנדרון מדרום, הרי הטאורוס ממערב ומצפון והרי נור (Nur Dağları, המוכרים גם כהרי אמנוס, Amanos Dağları) ממזרח.
גאוגרפיה ואקלים
המישור הנמשך לאורך חופי הים התיכון בדרומה של אסיה הקטנה צר בדרך כלל, ומתרחב רק בשני מקומות - במישור צ'וקורובה ובמישור פמפיליה הקטן ממנו והמשתרע סביב לעיר אנטליה במערב. צורתו של המישור כצורת מלבן שאורכו כ-130 ק"מ מדרום-מערב לצפון-מזרח ורוחבו כ-70 ק"מ. מישור צ'וקורובה הוא המישור האלוביאלי הגדול ביותר בטורקיה, והוא נחצה על ידי מספר נהרות הזורמים מהרי הטאורוס דרומה אל הים התיכון. החשובים שבנהרות אלה הם הג'ייהאן (Ceyhan) והסייהאן (Seyhan) שעליו הוקם בשנת 1955 סכר שיצר אגם באורך של 50 ק"מ מצפון לעיר אדנה. במישור צ'וקורובה שורר אקלים ים-תיכוני והמישור מוגן מוקף בהרים מכל צדדיו למעט מדרום. הרים אלה חוצצים בינו לבין רמת אנטוליה ואינם מאפשרים לאקלים היבשתי הקיצוני השורר ברמה להשפיע על המישור.
אוכלוסייה וכלכלה
האזור מעובד באופן אינטנסיבי והוא אחד מארבעת אזורי גידול הכותנה החשובים במדינה. בנוסף מגדלים בו סויה, אגוז אדמה, תירס, חיטה, שעורה, ענבים והדרים. עיבוד טקסטיל הוא התחום התעשייתי החשוב באזור, אך מייצרים בו גם מזון ומעבדים עור וצמר.
גרייס בדיאקו
גרייס בדיאקו היא סטטיסטיקאית מגאנה.
ביוגרפיה
היא בעלת תואר ראשון בכלכלה וסטטיסטיקה מאוניברסיטת גאנה (1977), ותואר דוקטור בדמוגרפיה מאוניברסיטת פנסילבניה שהוענק לה ב-1988. כן עשתה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת מישיגן בתחום של סקרי דגימה.
תחילת הקריירה המקצועית של בדיאקו הייתה כסטטיסטיקאית בממשלת גאנה. משנת 2000 עד 2004 הייתה ראש המחלקה לדמוגרפיה בחטיבת הסטטיסטיקה של האו"ם, שם הייתה אחראית לכתיבה של שלושה פרסומים מתודולוגיים של הארגון. ב-2004 מונתה לעמוד בראש הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של גאנה, ומילאה תפקיד זה עד 2012. במסגרת תפקידה זה הייתה אחראית לביצוע ופרסום של מספר רב של מחקרים, כולל מחקר על רמת החיים בגאנה, מחקר על רמת הפשיעה, וסקר האוכלוסייה והדיור. כיום היא יועצת לוועדת הפיתוח הלאומית של ממשלת גאנה, ועומדת בראש המועצה המנהלת של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של המדינה. במסגרת תפקידה הנוכחי היא נוטלת חלק משמעותי בעיצוב תוכנית הפיתוח של גאנה ל-40 השנים הבאות.
פרסים
בדיאקו זכתה בעיטור מסדר הוולטה, ונבחרה כעמיתה במכון הבינלאומי לסטטיסטיקה.
מנגו (להקה)
להקת מנגו הייתה להקת בנות, ישראלית שפעלה בין השנים 1988–1991. הלהקה הוקמה על ידי חברת התקליטים "הליקון" והתבססה על שלוש זמרות יוצאות להקת פיקוד צפון: יסמין גמליאל, מירי נבו ומיכל צפיר.
היסטוריה
את הקמת הלהקה יזמו רוני בראון, מנכ"ל חברת התקליטים "הליקון" והמפיק שלמה שיין. הרעיון היה להקים הרכב של להקת בנות, על פי המודל של שלישיית הפופ הבריטית "בננהרמה", שזכתה להצלחה גדולה בשנות ה-80.
הרעיון לשם ההרכב היה של שלמה שיין שהיה מנהל הלהקה. המנהל האומנותי של הלהקה היה צדי צרפתי והמפיקים המוזיקליים היו יועד נבו ותמיר קליסקי.
הלהקה הוציא לאור שני תקליטי שדרים בסוף 1988; "גרה בשינקין" (יאיר לפיד/רמי קליינשטיין) ו"מתחילה מהתחלה" (חוה אלברשטיין). באפריל 1989 יצא לרדיו הסינגל "חשמל בכפות ידיך", שהיה גרסת כיסוי לשירה של רותי נבון.
ב-30 במרץ 1989 הלהקה השתתפה בקדם אירוויזיון עם השיר "ידידיי" (מילים: שמרית אור; לחן: אריק רודיך), שזכה במקום השישי. באותה השנה הופיעה הלהקה כאומן אורח בטקס תחרות מלכת היופי, וכן גם בתוכנית "מסיבת גן".
באפריל 1989 יצא אלבומה היחיד, שזכה להצלחה ומכר כ-10,000 עותקים תוך חודש. באלבום נכללו הלהיטים: "גרה בשינקין" (יאיר לפיד/רמי קליינשטיין), "מתחילה מהתחלה" (חוה אלברשטיין), "עכשיו" (לפיד/קליינשטיין), "רגע" (חנה גולדברג/יועד נבו), "חלק משלומי" (רחל שפירא/שאול בן אמיתי) ו"הנה היא הולכת" (אלברשטיין).
במאי 1989 ביצעו חברות הלהקה את השיר "חלק משלומי" שהיה שיר השירותרום באותה השנה, והשתתפו באותה שנה בפסטיבל בצבעים טבעיים עם השיר "גיא בדאי" (מילים: לאה לופנפלד; לחן: אריאל זילבר) שזכה במקום השלישי.
כמו כן ב-1989 הוציאה הלהקה שיר שלא זכה להצלחה אך הושמע במצעד לסיכום שנת 1989 בשם "רון המשפץ", אותו כתב להן קובי לוריא. שיר זה, העוסק באהבה לקבלן בניין, חריג משאר שיריה של הלהקה משום שכולל טקסט ארוך מאוד ומילותיו בעלות תוכן מיני (ניתן לראות זאת בשורות כמו ו והפזמון ).
ב-1990 הלהקה הוציאה לאור שני שירים שזכו להצלחה ברדיו, "השיגעון שלי" ו"קיץ קטלני" שיועדו לאלבומן השני, אולם במהלך העבודות על האלבום במאי 1991 הודיעה גמליאל על פרישתה מהלהקה, ועקב כך חיפשו לה מחליפה, אך בסופו של דבר האלבום נגנז והלהקה התפרקה.
ללהקה שווקו מוצרים נלווים רבים, ברובם ציוד לבית הספר. בהם יומן בית ספר, מדבקות שם לעטיפות ספרים, מחברות וקלסרים.
בנובמבר 2010 התאחדו שלוש חברות הלהקה בערב מחווה לצדי צרפתי וביצעו בו את השיר "גרה בשינקין" בגרסה חדשה. את הגרסה החדשה עיבד יועד נבו, ומהופעה זו הופק סינגל.
ב-2021 התאחדו שלוש חברות הלהקה בשנית לרגל יום הולדתו ה-80 של צדי צרפתי וביצעו את השיר "מתחילה מההתחלה" בגרסה חדשה.