cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פלקו סומבטהי
היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1949. בסיום עונת 1991/92 העפילה הקבוצה לליגה הבכירה. הקבוצה זכתה באליפות בעונת 2007/08. בעונת 2011/12, סיימה במקום הראשון בטבלה והגיעה לגמר הפלייאוף על האליפות והפסידה לקבוצת סולנוקי אולאי.
במסגרת אירופאית
בעונת 1997/98 החלה הקבוצה להשתתף במסגרת אירופאית בשלב הבתים של גביע קוראץ'. בעונה שלאחר מכן, הגיעה לשלב הבתים פעם נוספת.
מעקב על מחשבים ורשתות
מעקב על מחשבים ורשתות משמש לניטור המידע הנמצא במחשבים, וניטור התעבורה ברשתות תקשורת שונות, כגון האינטרנט. המעקב נעשה לרוב באופן נסתר על ידי חברות ומדינות. לעיתים הוא אף לא חוקי, ובחלק מהמקרים דורש צו מבית משפט, או אישור מסוכנות ממשלתית כלשהי על מנת לבצעו.
כיום מרבית רשת האינטרנט מנוטרת באופן קבוע על ידי ספקי האינטרנט, שירותים מקוונים ומדינות.
מעקב המוני מספק כוח רב ומאפשר שליטה למדינות וגופים שונים על האזרח, ואף מניעה או חקירה של פעולות פשיעה. התפתחותן של טכנולוגיות חדשות כגון האינטרנט וגידול בנפח האחסון הקיים, אפשרו למעשה לממשלות וחברות להחזיק יכולת חסרת תקדים של פיקוח על פעילותם של אזרחים.
לצד זאת, הוקמו ארגונים שמטרתם להגן מפני התופעה ולשמור על הזכות לפרטיות ברשת האינטרנט ובמחשבים. ארגונים כגון קרן החזית האלקטרונית ופרויקט Tor. לטענת אותם ארגונים, מעקב ללא בקרה על מחשבים ורשת האינטרנט מהווה סכנה לארגוני זכויות אדם, לזכויות הפרט, ולפעילים פוליטיים וכי המעקב שנעשה כיום הוא "דרקוני" וללא גבולות.
מעקב אחר רשתות
רשת האינטרנט היא רשת המחשבים הגדולה ביותר בעולם המחברת מעל ל-3 מיליארד מחשבי קצה. דבר זה מאפשר מעקב המוני חסר תקדים בהיקפו ושליטה על חלק ניכר מאוכלוסיית העולם.
עם ההתפתחות הטכנולוגית במאה ה-21 ניתן למשל לנטר אחר מיקומו של אדם על בסיס נתוני הרשת הסלולרית ששהה בקרבה, על בסיס הרשתות החברתיות ניתן לעקוב אחר פעילותו של אדם, תחביביו וחבריו. ועל בסיס מילות החיפוש שרשם במנועי חיפוש בהם ביקר אודות צרכיו.
בארצות הברית לדוגמה נחקק חוק שקובע כי כל שיחות הטלפון ותעבורת האינטרנט תהינה זמינות למעקב וניטור על ידי רשויות האכיפה הפדרליות.
לכידת חבילות מידע (הידועה גם בשם רַחְרְחַן מָנוֹת) היא ניטור של תעבורת נתונים ברשת מחשבים. הנתונים שנשלחו בין מחשבים על גבי רשת האינטרנט או כל רשת אחרת נשלחים בתור מנות קטנות של מידע המגיעות ליעדם ומתחברות לכדי הודעה מלאה. את המנות הללו אפשר "ללכוד" ולנתח בעזרת חומרה ותוכנה מתאימות. למשל בארצות הברית יש חוק שקובע ששיחות הטלפון ותעבורת האינטרנט יהיו זמינים עבור רשויות האכיפה, כל ספקי התקשורת בארצות הברית נדרשים להתקין טכנולוגיות על מנת ללכוד חבילות מידע, ועל ידי כך לאפשר לרשויות ולסוכנויות המודיעין ליירט את כל תעבורת האינטרנט ואפילו את השיחות והקול של האנשים באמצעות פרוטוקול VoIP.
משום שישנו היצף מידע שנדרש למעקב ואינו בר מעקב באופן ידני או בר אחסון, מערכות מעקב אוטומטיות מנפות את הכמות העצומה של תעבורת האינטרנט ומסננות ומקטלגות אותה על פי מידע "מעניין" (לרוב באמצעות טכנולוגיות Big Data). למשל באמצעות חיפוש אחר ביטויים, ביקור באתרי אינטרנט או פורומים. מיליארדי דולרים בשנה מושקעים בידי סוכנויות ביון, כגון: הסוכנות לביטחון לאומי וה-FBI כדי לפתח, לרכוש וליישם מערכות מעקב מתקדמות שמסוגלות ליירט ולנתח נתונים עצומים של מידע, ובמיוחד כזה שנמצא בצי"ח של סוכנויות הביון.
מערכות מעקב אלו מיושמות כיום אף במדינות רבות מחוץ לארצות הברית כגון איראן, סין ועוד.
ישנן גם חברות שמתמחות בפיתוח של תוכנות מעקב עבור סוכנויות הביון ומכירתן למשל Hacking Team.
מעקב אחר משתמשים ומחשבי קצה
מעקב של חברות אחר שגרת פעילותם של משתמשים ומחשבי קצה נפוץ מאוד ברשת האינטרנט, כשהנתונים הנאספים מהשימוש באפליקציות, אתרים ומנועי חיפוש, משמשים לרוב למטרות שיווק, ייעול החברה או למכירה עבור חברות אחרות, אך גם יכולים לשמש באופן קבוע גורמים מטעם המדינה.
למשל חברת גוגל בעלת מנוע החיפוש הפופולרי בעולם והאתר הנצפה ביותר בעולם, שומרת ומקטלגת את כל הפעילות של המשתמשים בשירותים שלה לפרקי זמן ארוכים. זאת במטרה לבנות פרופיל על כל משתמש שעושה שימוש בשירותים שלה, ועל ידי כך לספק לו פרסום ממוקד יותר, דבר אשר צפוי להגדיל את ההכנסות הכספיות של החברה. לדוגמה:
מדינות רבות לעיתים מקבלות גישה למסדי נתונים אלו, בין השאר על ידי צו חיפוש. דוגמה לכך זו תוכנית הביון פריזמה שפותחה בידי הסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית כדי לאסוף מידע מחברות טכנולוגיה אמריקאיות. על פי המסמכים של אדוארד סנודן כ-98% מהמידע המופק בתוכנית מקורו ביאהו!, גוגל ומיקרוסופט.
בנוסף, לעיתים נעשה שימוש בתוכנות רוגלה על מנת לנטר את פעולת מחשב הקצה ואף להשיג גישה למידע המאוחסן בתוכו.
בישראל
ההרשאות והתנאים בהן המדינה רשאית לקבל לידיה ולעקוב אחר נתוני תקשורת המתקבלים מספקיות וחברות תקשורת מוגדרות בחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - נתוני תקשורת) וכן תחת חוק האזנות הסתר.
ב-30 באוגוסט 2015 במהלך ריאיון לאתר העין השביעית אמרה הצנזורית הצבאית הראשית בדימוס, תא"ל סימה וואקנין-גיל, כי: "יש לנו מערכות לניטור טלוויזיה, רדיו ואינטרנט שהן לדעתי מהטובות שיש. בימים אלה אנחנו בעיצומה של הכנסת מערכת נוספת, שמתמודדת עם עוד נישה באינטרנט".
בתרבות
בתרבות ובספרות ישנן הרבה יצירות שנכתבו בהשראת המעקב ההמוני המתבצע כיום.
בספרות
הספר "1984" שנכתב בשנת 1948 עוסק בעולם דמיוני עתידי בשנת 1984, שנתון תחת פיקוח ושלטון טוטליטרי צמוד, "האח הגדול" הרואה הכול ויודע הכול. "מסך הטלסקרין", שנמצא בידי כול ומשמש לבידור וכאמצעי תקשורת, הוא גם אמצעי המעקב והפיקוח שיש בידו של "האח הגדול" היות שמכיל מיקרופון ומצלמה המתעדים את כל פעילות המשתמש.
הספר נבדל משאר יצירות בנות ימינו משום שנכתב לפני המצאת הסלולר, האינטרנט ורשתות המחשבים. ספר זה כביכול ניבא את העתיד בנושא המעקב אחר האדם בעולם הדיגיטלי.
בית ספר לשטויות
בית ספר לשטויות היא סדרת טלוויזיה קומית ששודרה בערוץ הילדים בין השנים 2007–2008. לסדרה שתי עונות בכיכובם של אביעד בנטוב, אודי גוטשלק, עמית בחובר ועידית הרשקוביץ שמלמדים את הצופים איך לעשות שטויות.
דב הלר (חזן)
דב (דובל'ה) הלר (נולד בשנת תשל"ו, 1975) הוא חזן ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בשכונת מאה שערים בירושלים, למשפחה המשתייכת לחסידות קרלין-סטולין. נינו של המקובל הרב משה יאיר וינשטוק.
היה בעלים של חברת מחשבים פי סי פלוס.
הלר גדל בבית מוזיקלי בו ספג חזנות ומוזיקה יהודית. הלר הוא בעל קול באריטון לירי דרמטי. הוא מבצע קטעי חזנות, וכן שירים ביידיש ושירים ישראליים וחסידיים. הוא שימש שלוש שנים כחזן במונטריאול, קנדה, בקהילת "שומרים לבוקר". כמו כן הופיע בבתי כנסת רבים בישראל ובעולם, בהם בית הכנסת הגדול בירושלים, בית הכנסת הגדול בנתניה, בית הכנסת בשטוטגרט שבגרמניה, בית הכנסת דה שול במיאמי שבפלורידה, בית הכנסת בית אל בברוקלין-ניו יורק, באוקראינה ועוד. הוא הופיע בקונצרטים עם חזנים יצחק מאיר הלפגוט, בן ציון מילר ויעקב מוצן.
הלר יוצג בעבר על ידי FDD פרודקשיין וכיום הוא עובד בצורה פרטית.
נשוי ואב לשמונה ילדים. אחיו הוא הצייר מוטי הלר.
עונת 1983 בגביע ליברטדורס
עונת 1983 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-24 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-3 במרץ 1983 ותחרות הסתיימה ב-28 ביולי 1983. בתחרות השתתפו 21 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון.
התחרות הסתיימה בניצחון של גרמיו בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו 21 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-5 בתים, שתי קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. בשלב השני, הקבוצות שיחקו ב-2 בתים. מנצחי הבתים נפגשו בסדרת משחקי הגמר.
במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי משחק נוסף.
בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות.
ברכיצרטופס
ברכיצרטופס (שם מדעי: Brachyceratops; מילולית: "פרצוף מקורנן קצר") הוא סוג של דינוזאור צמחוני ממשפחת הצרטופסיים המוטל כיום בספק. הוא סווג ב-1914 בידי החוקר האמריקאי צ'ארלס ו' גילמור. המאובנים התגלו בשמורת אינדיאנים של שבט הבלאקפוט בתצורות שתי התרופות שבמונטנה.
הברכיצרטופס במראהו דמה לצנטרוזאורוס והיה בעל קרן עבה ונמוכה על אפו וללא קרניים מעל המצח. העטרה הייתה שבורה וקטנה אך ייתכן שזה בגלל הפרטים הצעירים שהתגלו.
בעבר חשבו שסוג זה הוא אותו הסוג של המונוקלוניוס שבוטל. כיום מעריכים שהמאובנים של "ברכיצרטופס" הם למעשה פרט צעיר של רובאוזאורוס, אך מאחר שמאובני הברכיצרטופס חלקיים מאוד ובאים מפרט צעיר שלא פיתח עדיין מאפייני עטרה וקרניים הוא לא נחשב כטקסון תקף.
גאנסו (כדורגלן)
סנטוס
פאולו הנריקה צ'אגס דה לימה הידוע בכינוי גאנסו נולד בעיר אנאנינדואה שבברזיל ומגיל צעיר הצטרף למחלקת הנוער של טונה לוסו המקומית כשהתגלה על ידי ג'יובאני דה סילבה מאמן נבחרת ברזיל דאז. כשהוא בן 15 הצטרף למחלקת הנוער של פאיסנדו וממנה בשנת 2005 הצטרף לזו של סנטוס. בשנת 2007, החלים גנסו מפציעה שהשביתה אותו לתקופה של שישה חודשים וסייע לסנטוס לזכות בגמר הקמפאונטו פאוליסטה עד גיל 20. גנסו לבש את החולצה עם המספר 10 בקופה סאו פאולו לשנת 2008 כשסנטוס הודחה ברבע הגמר על ידי אינטרנסיונל. ב-2 במאי 2010, סייע גנסו לסנטוס להדיח את סנטו אנדרה בגמר הקמפאונטו פאוליסטה וזכה עם סנטוס באליפות. בחודש אוקטובר 2010, האריך גנסו את חוזהו בסנטוס עד לפברואר 2015, כשסעיף השחרור שלו מהקבוצה עומד על 50 מיליון אירו.
סביליה
ב-16 ביולי 2016, יצא גאנסו לראשונה לאירופה כשחתם בסביליה מהלה ליגה ששילמה עבורו 10 מיליון אירו. ב-31 באוגוסט 2018 הושאל לאמיין. ב-31 בינואר 2019 חזר לברזיל וחתם לחמש שנים בפלומיננסה.
קריירה בינלאומית
גאנסו שיחק בעברו בנבחרות הצעירות של ברזיל אך החל 2010 נמנה עם סגל נבחרת ברזיל. ב-10 באוגוסט 2010, ערך גנסו את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ברזיל במשחק ידידות נגד נבחרת ארצות הברית. גאנסו היה חלק מנבחרת ברזיל שזכתה במדליית כסף באולימפיאדת לונדון (2012). בשל פציעותיהם של דוגלאס קוסטה וקאקא, נמנה גנסו עם סגל נבחרת ברזיל לקופה אמריקה 2016.
מריה ריטה
מריה ריטה (בפורטוגזית: Maria Rita; נולדה ב-9 בספטמבר 1977) היא זמרת ברזילאית.
הארי פישל
ישראל אהרן (הארי) פישל (1865 י"ז בתמוז תרכ"ה – 1 בינואר 1948 י"ט בטבת ה'תש"ח) היה איש עסקים ונדבן יהודי שהקים מפעלים תורניים רבים.
מריה ריטה
ראשית חייה
היא למדה באוניברסיטת ניו יורק ועבדה כעיתונאית במגזין למתבגרים.
הארי פישל
קורות חיים
נולד במרקינה שבאימפריה הרוסית (כיום בליטא) לנחמן פישל ולחנה בת שרגא. בילדותו התחנך בחינוך דתי מסורתי. בגיל 20 היגר לארצות הברית והצליח בתחומי המסחר והבניין.
מריה ריטה
קריירה
מריה ריטה החלה לשיר בצורה מקצועית בגיל 24, אף על פי שרצתה לשיר מאז שהייתה בת 14. האלבום הראשון שלה, "Maria Rita", השיק את הקריירה שלה. השיר הראשון מתוכו, "A festa" (המסיבה), נכתב על ידי מילטון נסקימנטו, שהקריירה שלו קודמה על ידי אמה של מריה ריטה, אליס רז'ינה, כשהחלה לשיר את שיריו לקהל הברזילאי. האלבום הגיע לפלטינה, והביא את מריה ריטה להכרה בינלאומית. היא פיתחה את הסגנון הקולי הייחודי שלה, בהשפעת זמרי הג'אז אלה פיצג'רלד ונאט קינג קול והזמר והמלחין הברזילאי דז'וואן. באלבומה "Redescobrir" משנת 2013 היא ביצעה והקליטה שירים שאמה המנוחה שרה, וביניהם את השיר "Aguas de marco", שמוכר בישראל בזכות הגרסה העברית שלו.
הארי פישל
קורות חיים
עם ביסוס מצבו הכלכלי, החל לשים לבו לצורכי הציבור היהודי באמריקה בכלל ובניו-יורק בפרט. בנה בתי כנסת, הקים תלמודי תורה ובתי חולים וארגן מוסדות צדקה וחסד רבים.
לשם הקלת מצב המהגרים היהודים הצטרף למוסד "האיאס" וכיהן בו כגזבר עשרות שנים. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה ארגן את ה"צנטראל רלייף קומיטי" ובביתו הונח היסוד למוסד של "הג'וינט".
מריה ריטה
קריירה
היא זכתה בפרס גראמי הלטיני בשנת 2004 בקטגוריות: האמנית החדשה הטובה ביותר בתחום הכללי, השיר הטוב בפורטוגזית ("A festa") ואלבום ה- MPB (מוזיקה פופולרית ברזילאית) הטוב ביותר לאותה השנה, עבור אלבום הבכורה שלה "Maria Rita". האלבום השני שלה "Segundo" העניק לה בשנת 2006 שני פרסי גראמי לטיניים נוספים - אלבום ה- MPB הטוב ביותר והשיר הברזילאי הטוב ביותר עבור "Caminho das Águas", שכתב Rodrigo Maranhão. מריה ריטה הייתה מועמדת לפרס של ה - BBC Radio 3 Awards for World Music בשנת 2008 בקטגוריה של אמנים מהיבשת האמריקאית.
הארי פישל
קורות חיים
השתתף בתרומות גדולות לשם הקמת והחזקת בית החולים הגדול "בית ישראל" בניו-יורק, כמו כן היה ממניחי היסוד של הישיבה הגדולה "ישיבת רבי יצחק אלחנן" בניו-יורק, והראה פעילות רבה במשך כל שנות קיומה עד שהקנה לה מעמד אוניברסיטאי.
דין-וחשבון לאקדמיה
"דין-וחשבון לאקדמיה" (בגרמנית: Ein Bericht für eine Akademie, תורגם לעברית גם תחת הכותרות "דין-וחשבון לחברי האקדמיה" ו-"דו"ח לאקדמיה") הוא סיפור קצר מאת פרנץ קפקא, שנכתב ופורסם בשנת 1917. בסיפור, קוף בשם "פטר האדמוני" (או "פטר האדום") שנטמע בחברת בני האדם, משמיע הרצאה קצרה בפני מומחים, כיצד הושפע מהתהליך שעבר.
הארי פישל
קורות חיים
בשנת תרפ"א (1921) הקים דירה, משרד ו"ישיבת מרכז הרב קוק", מעל בנין ועד הכוללים בירושלים עבור הרב הראשי אברהם יצחק הכהן קוק.
דין-וחשבון לאקדמיה
הסיפור פורסם לראשונה על ידי מרטין בובר בגרמנית בכתב-העת היהודי Der Jude, יחד עם סיפור אחר של קפקא, "תנים וערבים" ("Schakale und Araber"). הסיפור הופיע שוב ב 1919 בקובץ "רופא כפרי".
הארי פישל
קורות חיים
עיקר עיסוקו היה בהפצת תורה בישראל והקמת שכבה של תלמידי חכמים גדולים, ולשם כך העמיד את כל רכושו.
דין-וחשבון לאקדמיה
עלילה
הסיפור נפתח במילים "מורי ורבותי, חברי האקדמיה! כבוד עשיתם לי בהטילכם עלי להגיש לאקדמיה דין־וחשבון על ראשית חיי בתקופתם הקופית." המספר, פטר האדמוני, מדבר לפני כנס מדעי, מתאר את חייו הקודמים כקוף. סיפורו מתחיל בג'ונגל בחוף השנהב, שבמערב אפריקה, כאשר משלחת ציד יורה ולוכדת אותו. המספר נכלא בספינה מסע לאירופה, והוא מוצא את עצמו בפעם הראשונה משולל מן החירות לנוע כרצונו. כדי להשתחרר, פטר לומד ומחקה את ההרגלים של חברי הצוות (מלבד שתיית אלכוהול). לאורך כל הסיפור, המספר חוזר ואומר, כי הוא למד את ההתנהגות האנושית, לא מתוך איזשהו רצון להיות בן אדם, אלא אך ורק כדי לספק לעצמו אפשרות בריחה מהכלוב שלו.
הארי פישל
קורות חיים
בהקמת ה"מכון לדרישת התלמוד", שבין כתליו עשו ועושים בחירי הלומדים מהישיבות, הוא ביקש להגשים את חזונו של הרב קוק, אשר רצה לגדל תלמידי חכמים בא"י, מצטיינים בהיקף ובעומק. שפותחים שער להנהגה תורנית. ב"מכון" זה צמחו הבונים את המפעלים התורניים, כגון: האנציקלופדיה התלמודית, הש"ס הא"י, הוצאת ספרי קדמונים. כמו גם סופרים תורניים. עם הקמת המחלקה לעיון בשאלות התחוקה התורנית למדינה היהודית - הוא רצה להשלים את מפעלו: הכשרת אנשי-דת וחוק תורניים למדינה.
דין-וחשבון לאקדמיה
עלילה
עד מהרה פטר למד לדבר. בהמשך, כשהגיע לאירופה, הופיע על במות והופעתו הפכה פופולרית. לרשותו עמדו אמרגן אישי ונקבת שימפנזה מאולפת־למחצה, שסופקה לו כדי שיוכל לבלות איתה את לילותיו, בשובו מהארוחות החגיגיות ומהוועידות המדעיות, אך הוא אינו מקיים איתה קשר רומנטי ונמנע מלראותה במהלך היום. בסוף הסיפור פטר מספר שהגיע לפסגה, למקום שאין לעלות ממנו עוד. "בסך הכל השגתי את מה שחפצתי להשיג", הוא מדווח לחברי האקדמיה, "כשאתה אנוס ללמוד - הרי אתה לומד; אתה לומד - אם רצונך במוצא; לומד בחירוף־נפש”.
הארי פישל
קורות חיים
בעבר התנהל במכון "בית מדרש לדיינים" בנשיאותו של הרב הראשי יצחק אייזיק הלוי הרצוג.
דין-וחשבון לאקדמיה
ניתוח
בדומה לסיפורים רבים של קפקא, גם בסיפור הזה נוכח מימד אקזיסטנציאליסטי חזק. וולטר הרברט סוקל, הציע כי הסיפור מדבר על עימות "בין פנימיות וחיצוניות מתמשכת בתוך קיומו של הקוף... וזהות העצמית בין זיכרון לשיכחה".
הארי פישל
קורות חיים
עלה לארץ לישיבת קבע בשנת תש"ז (1947) ובנה את ביתו בתוך המכון שלו בירושלים.
דין-וחשבון לאקדמיה
ניתוח
מוטיב חילוף הזהות עשוי להיות קשור בראייתו של קפקא את הציונות ומצב יהודי התפוצות. התומכים בפירוש זה מצביעים על כך שהסיפור פורסם לראשונה על ידי מרטין בובר בכתב-העת היהודי Der Jude, לצד "תנים וערבים", שגם הוא ככל הנראה משמש אלגוריה לציונות. ניקולס מורי מרמז בביוגרפיה שכתב ב-2004 אודות קפקא, שהסיפור הוא סאטירה על היהודים המתבוללים לתוך התרבות המערבית.
הארי פישל
קורות חיים
נפטר בי"ט בטבת תש"ח, והובא לקבורה בהר הזיתים. הדרך להר הזיתים הייתה מסוכנת והמשטרה הבריטית נמנעה מלאבטח את ההלוויות היהודיות בהר הזיתים. מכיוון שפישל היה נתין אמריקאי, הודיעה הקונסוליה האמריקאית שהלווייתו של פישל לא תתעכב והם ידאגו לאבטחתה. בעקבות זאת ניאותה המשטרה הבריטית לאבטח את הלווייתו של פישל. בחסות ההלוויה הובאו לקבורה עשרות נפטרים נוספים שקבורתם עוכבה, ובהם שמואל קירשנבוים, אבי "אתרוגי קירשנבוים", ואיש החברה קדישא מנחם מניס הויזמן, שנהרג תוך כדי ניסיון לקבור את קירשנבוים. בחזרה מההלוויה נורתה אש עזה על השיירה, והמשטרה הבריטית השיבה אש.
דין-וחשבון לאקדמיה
ניתוח
התייחסות הסיפור ל"עבר הקופי" ("äffisches Vorleben") של המספר, הובילו כמה חוקרי ספרות לקשור את הסיפור לאבולוציה.
הארי פישל
קורות חיים
סביב קברו נבנה מבנה, ששימש מקום קבורה של בני משפחתו. לאחר מותו נקרא על שמו רחוב בשכונת נווה צבי בירושלים.
מכון הארי פישל
בשנותיו האחרונות יצר את הקרן בשם "הרי פישל פאונדיישן" אשר בניו-יורק, שהעביר לה את כל רכושו הנאמד בכמה מיליוני דולרים, הקרן משמשת מקור להחזקת מוסדות חינוך, צדקה וחסד בארצות הברית, ולהקמתו, בסוסו והחזקתו של "מכון הרי פישל" המהווה גולת כותרת בפעולותיו להרמת קרן התורה.
דין-וחשבון לאקדמיה
ניתוח
רבים מפרשים את הסיפור כביקורת על יחס בני האדם לבעלי החיים האחרים. הסיפור הפך למקובל בקרב ארגוני זכויות בעלי חיים. ברומן אליזבת קוסטלו, מאת ג'ון מקסוול קוטזי, אליזבת, גיבורת הספר, נותנת מקום מרכזי לסיפור "דין-וחשבון לאקדמיה", בנאום שלה על צמחונות וזכויות בעלי חיים. היא מעלה אפשרות כי קפקא הושפע מהמאמר "המנטליות של הקופים" מאת הפסיכולוג הגרמני וולפגנג קלר, שפורסם גם הוא ב-1917. יש לציין בהקשר זה כי קפקא היה צמחוני.
הארי פישל
מכון הארי פישל
המכון פתח את דלתותיו בשנת תרצ"ב (1932) בנשיאותו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק ונתן את האפשרות לתלמידי חכמים להשתלם במחקר התלמוד, לחבר ולהוציא לאור את פרי מחקרם.
דין-וחשבון לאקדמיה
ניתוח
ההיסטוריון גרגורי רדיק (Gregory Radick) טוען כי סביר יותר שההשראה לסיפור הגיעה לקפקא מעבודתו של הפסיכולוג האמריקאי לייטנר וויטמר, אשר בשנת 1909 ביים ניסוי בפני הקהל הרחב, הבוחן יכולות מנטליות של שימפנזה בשם פיטר. המבחן נערך מול פאנל של מדענים, וכלל הדגמה של היכולת של פיטר לומר כמה מילים, ביניהן "אמא".
הארי פישל
מכון הארי פישל
ראשו ומנהלו היה הרב דב בער הכהן קוק, אחיו של הראי"ה קוק. הראי"ה קוק בחר להקמת המכון בעשרה מתלמידיו ובעיקר מישיבת מרכז הרב וביניהם הרבנים אליהו יצחק פריסמן, שמעון סטרליץ, שלום אליהו ננקנסקי, שמואל אליעזרי, משה דוד בקשט, רפאל קוק ובנימין צבי יהודה רבינוביץ' תאומים שהיה תלמיד הרב קוק אך לא למד בישיבת "מרכז הרב", עוד כיהנו במכון הרב יוסף כהן והרב מרדכי אילן וכן הפרופ' שאול ליברמן. לאחר שהקים הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג את "מכון משפט התורה", במסגרת "מכון הרי פישל", שמו המלא של המכון הורחב ל"מכון הרי פישל לדרישת התלמוד ומשפט התורה". היום מכון זה הוא אחד מ"מוסדות אריאל".
כיום המכון מורכב מבית מדרש לרבנים ולדיינים, תוכנית הכשרה למוסמכי כשרות מטעם הרבנות הראשית לישראל, תוכנית השתלמות לרבני קהילות מצרפת, הוצאה לאור העוסקת בספרי יסוד בהגות ובהלכה, ו"מכון הרי פישל לדרישת התלמוד ומשפט התורה" המוציא לאור כתבי ראשונים על פי כתבי יד עם הגהות, ציוני מקורות, ביאורים והערות. בנוסף מקיים המכון ימי עיון לרבנים.
משפחתו
נשא לאשה את חיה שיינה בת ר' שמעון ברא"ז לבית הגאון ר' אלכסנדר זיסקינד, בעל "יסוד ושורש העבודה" ובזיווג שני נשא לאשה בשנת תרצ"ו את מרים היימן.
בתו רבקה נישאה לרב ד"ר חיים שמשון (הרברט) גולדשטיין, שהיה נשיא הסתדרות הרבנים של ארצות הברית.
אופון רקקי
אופון רקקי (שם מדעי: Upeneus vittatus) הוא מין של דג גרם ממשפחת המוליתיים החי בים סוף והאזור האינדו-פסיפי מים סוף לאיי האוקיינוס השקט כמו מיקרונזיה, הוואי, איי מרקיז, איי החברה, קלדוניה החדשה ויפן וכן חי גם בים התיכון אליו חדר בהגירה הלספסית.
אופון רקקי מגיע לאורך 30 סנטימטרים והוא בעל קווים אדומים אחדים ו-3 פסים כהים על סנפיר הגב השני.
אופון רקקי ניזון בעיקר מדגים אחרים וחסרי חוליות קטנים כמו תולעים וסרטנאים.
מבצע הוריקן
מבצע הוריקן היה הכינוי שניתן לניסוי הגרעיני הראשון של בריטניה. הניסוי נערך ב-3 באוקטובר 1952 באיי מונטבלו (Montebello) האוסטרליים שבאוקיינוס ההודי, כ-130 קילומטרים ממערב לחופי מדינת אוסטרליה המערבית. בניסוי פוצצה פצצת פלוטוניום, שעוצמת ההתפוצצות שחוללה הייתה שקולה ל-25 קילוטון TNT.
הניסוי החל סדרה של 88 ניסויים גרעיניים בריטים, שנערכו עד לשנת 1991. 55 מהם התקיימו באוסטרליה.
המתקן הגרעיני
חלק מהמדענים אשר הקימו את תוכנית הגרעין הבריטית השתתפו קודם לכן בפרויקט מנהטן האמריקאי. על כן שלא במפתיע המתקן הגרעיני אשר הופעל בניסוי דמה לפצצת הפלוטוניום איש שמן, אשר החריבה את נגסאקי - הגם שחוק האנרגיה האטומית האמריקאי מ-1946 מנע מבריטניה גישה לנתוני פרויקט הגרעין האמריקאי.
הניסוי
השייטת הבריטית לניסוי כללה את נושאת המטוסים לליווי קמפניה (Campania), הפריגטה פלים (Plym), שנשאה את הפצצה ושלוש נחתות, ובהן 1,500 איש. התברר שכוח זה היה קטן מדי והוא בקושי הספיק לשם ניהול הניסוי.
בריטניה הייתה מוטרדת מאוד בזמנו מתרחיש של התקפה גרעינית עליה על ידי פצצה שתוסתר בבטנה של אונייה. כדי לבחון את התוצאות של פיצוץ שכזה הונח המתקן בבטנה של הפריגטה, אשר עגנה באחת הלגונות שבארכיפלג, במים בעומק של 12 מטרים. המתקן הגרעיני בבטן האונייה נמצא בעומק של 2.7 מטרים מתחת לקו המים.
הניסוי נערך בשעה 08:00 לפי השעון המקומי. הענן שחוללה ההתפוצצות התנשא עד לגובה של 4.5 קילומטרים בלבד, זאת בשל האוויר היבש במקום שהביא להתאדות של המים שהכיל הענן ורוחות עזות שנשבו. גוף הפריגטה התאדה ונותרו ממנו רק פיסות מתכת קטנות. ההתפוצצות שחולל המתקן הותירה בקרקעית הלגונה מכתש בעומק של שישה מטרים ובקוטר של 300 מטרים.
לאחר הניסוי
תוצאות הניסוי תרמו לייצור הנשק הגרעיני הבריטי הראשון, פצצת הפלוטוניום דנובה כחולה, שנועדה לנשיאה במפציצים והפכה למבצעית בנובמבר 1953.
בשנת 1956 נערכו באיי מונטבלו שני ניסויים גרעיניים בריטים נוספים. השני שבהם היה הגדול בניסויים הגרעיניים שנערכו באוסטרליה, כאשר המתקן שהופעל בו הפיק עוצמת התפוצצות של 98 קילוטון.
יאקובה איזאק זידה
יאקובה איזאק זידה (בצרפתית: Yacouba Isaac Zida, נולד ב-16 בנובמבר 1965 ביאקו) הוא איש צבא בורקינאי, ראש ממשלת המעבר של בורקינה פאסו בין  19 בנובמבר 2014 ל-17 בספטמבר 2015. זידה הוא קצין בדרגת לטננט קולונל. יחד עם מפקדי צבא אחרים הדיח ב-31 -30 באוקטובר את הנשיא בלז קמפאורה, בעקבות ההתקוממות העממית נגד אותו נשיא שביקש להאריך כהונתו בעוד 5 שנים אחרי ששלט במדינה 27 שנה ברציפות. ב-1 בנובמבר -21 בנובמבר 2014 כיהן זידה כשליט צבאי וראש מדינה, אחרי שראש המטכ"ל הגנרל אונורה נאברה טראורה נאלץ תוך יום לוותר על שאיפתו המוצהרת להנהיג את המדינה. ., זידה, שביטל בהתחלה את החוקה משנת 1991, החזיר אותה על כנה ב-16 בנובמבר 2014 עקב מחאות מבפנים ומחוץ. הוא השתתף בהמשך במאמצי הפיוס שהביאו לאימוץ אמנת מעבר של המדינה והעביר את ראשות המדינה לנשיא הזמני, מישל קפאנדו..
קפאנדו מינה אותו לראש ממשלה ב-21 בנובמבר 2014.
ב-15 ביולי 2015 נדרש זידה לוותר על תיק הביטחון בממשלת המעבר שהנהיג. ב-16 בספטמבר 2015, יומיים אחרי שהוועדה לפיוס לאומי ורפורמות המליצה על פירוק המשמר הנשיאותי ("הרגימנט לביטחון נשיאותי" RSP), חברי RSP עצרו את הנשיא הזמני מישל קפאנדו ואת ראש הממשלה זידה.
ביוגרפיה
יאקובה איזאק זידה נולד ביאקו, במחוז פאסורה. הוא משתייך לעדה נוצרית פרוטסטנטית והוא מדבר שוטף את השפות מורה, דיולה, צרפתית ואנגלית. למד לימודי אנגלית באוניברסיטת ואגאדוגו עד שנת 1989 ולאחר מכן נרשם ב-1993 לאקדמיה הצבאית ז'ורז' נמואנו ביישוב פו שבדרום המדינה. הוא סיים תואר שני למנהל בינלאומי ב-IAE באוניברסיטת ליון 3.
זידה בחר בקריירה צבאית ושירת והתאמן במקומות רבים בעולם:מקנס במרוקו, טאיוואן, קנדה, יאונדה (קמרון). בשנת 1996 שובץ במשמר הביטחון הנשיאותי RSP של הנשיא בלז קמפאורה והפך לסגן מפקד היחידה עם דרגת לטננט קולונל. בימי המשבר בקוט ד'יוואר, בשנים 2011-2001 היה קצין קשור במסגרת מאמצי התיווך של קמפאורה במדינה השכנה. בשנים 2009-2008 שימש לפקח במסגרת "הקסדות הכחולות" של האו"ם ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. בשנת 2012 לקח חלק באימונים ללוחמה אנטי-טרור באוניברסיטת הכוחות המיוחדים בטמפה, פלורידה. בימי ההתקוממות העממית ב-2014 הגן על ארמון הנשיא בקוסיאם, המבצר האחרון של הנשיא. אחרי שמפקד הצבא הורה לירות במפגינים עבר זידה לצד המרד.
ב-17 בספטמבר 2015 נעצר על ידי יוזמי הפיכה צבאית בראשות הגנרל ז'ילבר דיאנדרה. ב-23 בספטמבר 2015 עקב כישלון ההפיכה השתחרר וחזר לראשות הממשלה. ב-6 בינואר 2016 הגנרל זידה מסר את השלטון לראש הממשלה החדש, פול קאבה טייבה. בהמשך הוא נסע לקנדה. בספטמבר 2016 ,אחרי נסיעתו של זידה לחו"ל, הורה נשיא בורקינה החדש, רוק מרק כריסטיאן קאבורה לבית המשפט לפתוח נגדו הליכים בגין "עריקות". זידה הואשם גם בשחיתות בעת עמידתו בראש ממשלת מעבר ועל דיכוי המרד מאוקטובר 2014 בתוקף היותו ראש מלחקת המבצעים של RSP. בינואר 2017 סילק אותו הנשיא קאבורה משורות הצבא הלאומי.
זידה הוא אב לשלושה ילדים.
גורקה אירייסוס
גורקה אירייסוס מורנו (בבסקית: Gorka Iraizoz Moreno; נולד ב-6 במרץ 1981) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער.
קריירת מועדונים
ב-14 ביוני 2017 חתם בז'ירונה שעלתה מהליגה השנייה לליגה הראשונה. בתום עונת 2018/2019 נשרה ז'ירונה לליגת המשנה ואירייסוס פרש ממשחק פעיל.
אוקונוס
אוֹקוּנוּס (שם מדעי: Serranus) הוא סוג של דג ממשפחת הדקריים.
אורכו של אוקונוס משתנה ונע בין 12–30 סנטימטרים והוא בעל 10 קוצים בסנפיר בגב. אוקונוס הוא טורף הניזון בעיקר מדגים קטנים יותר, סרטנים ורכיכות.
אף על פי שדגים אלה נפוצים הם אינם תופסים מקום חשוב בתעשיית הדיג בשל גודלם.
מאטי יארווינן
ביוגרפיה
מאטי יארווינן נולד וגדל בטמפרה. הוא ואחיו הספורטאים המצטיינים, התאמנו בהדרכת אביהם, ורנר שהיה אלוף אולימפי בזריקת דיסקוס יווני (אתונה 1906). שני אחיו, אקילס בעל שתי מדליות כסף אולימפיות (אמסטרדם 1928 ולוס אנג'לס 1932) ושיאן עולם בקרב עשר והאח הבכור קלה, מקום 9 באולימפיאדה (לוס אנג'לס 1932) ושיאן אירופה בהדיפת כדור ברזל.
שיאן עולם
בתחרות שנערכה בויבורג ב-8 באוגוסט 1930 קבע יארווינן בהטלת כידון שיא עולם חדש של 71.57 מטר, שיאו העולמי הראשון.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה יארווינן במדליית זהב בהטלת כידון בשיא אולימפי חדש של 72.71 מטר, לפני חבריו לנבחרת מאטי סיפלה (69.80 מטר) ואינו פנטילה (68.70 מטר).
אלוף אירופה
באולימפיאדת ברלין (1936) לא הצליח יארווינן להגן על תוארו בשל פציעה בגבו וסיים במקום חמישי בהטלת כידון בתוצאה של 69.18 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1938 הגן יארווינן על תוארו בהטלת כידון בתוצאה של 76.87 מטר, לפני בן ארצו שיאן העולם הטרי (שבוע ימים) איריו ניקנן (75.00 מטר) ויוז'ף וארסגי מהונגריה (72.78 מטר).
בשנת 1945, בסיום הקריירה הספורטיבית שלו, משרד הדואר של פינלנד כיבד אותו בהוצאת בולים בדמותו.
לורנס מועלם
לורנס מועלם (נולד ב-16 באפריל 1965) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין תותחנים ראשי וראש חטיבת התכנון באגף התכנון. כיהן כמנכ"ל חברת מטרופולין בין השנים 2018-2020.
ביוגרפיה
מועלם נולד בתל אביב. התגייס לצה"ל ב-1984, שירת כלוחם בגדוד 402 וכקצין בעוצבת גולן. ב-1988 מונה לסגן מפקד גדוד 405, וב-1991 לקצין אג"ם של אגד ארטילרי 215. בשנת 1992 קודם לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד גדוד 402. הוא פיקד על הגדוד במבצע דין וחשבון במהלכו ירה הגדוד אלפי פגזים. ב-1994 מונה לראש ענף מפקדים בבית הספר לתותחנות שדה. לאחר לימודים בפורט לוונוורת' במכללה לפיקוד ומטה של הצבא האמריקאי מונה ב-1997 לסגן מפקד אגד ארטילרי 215. ב-1998 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד אגד ארטילרי 218, אגד מילואים. בשנת 2000 מונה למפקד אגד ארטילרי 215. בתקופתו פרצה האינתיפאדה השנייה והאגד קיבל אחריות על הביטחון השוטף בגזרה ביהודה ושומרון. בשנים 2002 עד 2004 שירת כראש מחלקת תכנון וארגון במפקדת זרוע היבשה. בשנים 2005 עד 2008 כיהן כקצין תותחנים ראשי, ושירת בתפקיד במהלך מלחמת לבנון השנייה. בתפקידו הבא עמד בראש חטיבת התכנון באגף התכנון.
מועלם בעל תואר ראשון בחוג המשולב למדעי החברה מאוניברסיטת בר-אילן, בוגר המכללה לביטחון לאומי, בעל תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה ובעל תואר שני במנהל עסקים למנהלים (Emba) מאוניברסיטת בר-אילן. הוא נשוי ואב לשלושה.
גיל ברינגר
גיל בָּרינגר (נולד באוגוסט 1982, אב תשמ"ב) הוא עורך דין ישראלי המשמש מנהל בכיר לתפקידים מיוחדים ברשות האוכלוסין וההגירה. פובליציסט הפעיל בתנועות שמרניות. לשעבר יועץ השר זבולון אורלב, סיעת הבית היהודי ושרת המשפטים איילת שקד.
ביוגרפיה
ברינגר נולד בבת ים, גדל ברעננה. למד בישיבת ההסדר ברכת משה במעלה אדומים וסיים שישה ממבחני הסמיכה של הרבנות הראשית. שירת בצה"ל בחיל השריון. למד לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת בר-אילן. את ההתמחות עשה בפרקליטות המדינה. סיים לימודי תואר שני באוניברסיטה העברית, וכעת כותב בה את עבודת הדוקטורט שלו בנושא: "חקיקה פרסונלית". בעבר למד במכללה למדינאות, לימד בקריה האקדמית אונו וניהל בה את קליניקת ברלינר וקליניקת מצפ"ן לליווי פרלמנטרי.
לאחר שהוסמך לעורך דין, החל משנת 2009, שימש כעוזר לענייני חקיקה של השר זבולון אורלב, ולאחר מכן שימש כיועץ סיעת הבית היהודי לענייני חקיקה. במהלך כהונת איילת שקד כשרת משפטים, בין השנים 2015–2019, שימש כיועץ השרה לענייני הכנסת והממשלה ומרכז ועדת השרים לענייני חקיקה. איתר עבור שקד מועמדים שמרנים לבית המשפט העליון, פעל ליישם את מדיניות השרה מול מחלקת הבג"צים, ולגיבוש הסכמות קואליציוניות לקידום או גניזת יוזמות חקיקה. ברינגר נתפס כמי שאחראי לגיבוש המסד התאורטי לפעולותיה של שקד כשרת המשפטים.
פעיל ומשתתף בכנסים של ארגוני ימין ובהם התנועה לשמרנות ישראלית, ופורום קהלת. נחשב לאחד ממובילי השיח הביקורתי על מעמדו העכשווי של מוסד היועץ המשפטי לממשלה, קורא לפיצול התפקיד, הסדרת הייעוץ לממשלה וייצוגה בבתי המשפט, ועוד. משתתף מפעם לפעם בפאנלים משפטיים ומתראיין להסכתים שונים. מרצה לעיתים במסגרת הפורום הישראלי למשפט וחירות.
חיים אישיים
ברינגר רווק, מתגורר בירושלים ומנהל אורח חיים דתי.
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
בוגדן בוגדנוביץ' (כדורסלן)
בוגדן בוגדנוביץ' (בסרבית: Богдан Богдановић; נולד ב-18 באוגוסט 1992) הוא כדורסלן סרבי המשחק בקבוצת אטלנטה הוקס מליגת ה-NBA, וכן בנבחרת סרביה. גובהו 1.98 מטרים והוא משחק בעמדת הקלע.
בוגדנוביץ נבחר במקום ה-27 בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA לשנת 2014 על ידי פיניקס סאנס, והזכויות עליו הועברו לסקרמנטו קינגס שנתיים לאחר מכן.
פרטיזן בלגרד
בוגדנוביץ' נולד בבלגרד, והחל לשחק כדורסל במספר מועדונים מקומיים, בהם קבוצת הנוער של ז'לזניק בלגרד. בשנת 2010 החל לשחק לראשונה בליגת העל הסרבית, כשהצטרף לקבוצת פרטיזן בלגרד. הוא זכה עמה 3 פעמים באליפות סרביה, בין השנים 2011 ל-2013, פעמיים בגביע המדינה (2011 ו-2012) ופעמיים באליפות הליגה האדריאטית (2011 ו-2013). בנוסף, שיחק במדי פרטיזן ביורוליג, שם זכה בפרס הכוכב העולה של המפעל בשנתו האחרונה במועדון. בסיום עונה זו נבחר בדראפט ה-NBA במקום ה-27 של הסיבוב הראשון על ידי קבוצת פיניקס סאנס.
פנרבחצ'ה
בעונת עבר לשחק בפנרבחצ'ה אולקר הטורקית, כאשר בעונתו השנייה הוא זוכה עימה בדאבל מקומי ומגיע איתה עד לגמר היורוליג, וזוכה בפעם השנייה ברצף בפרס הכוכב העולה. קיץ 2016 עברו זכויות השחקן של בוגדנוביץ' ב-NBA לקבוצת סקרמנטו קינגס. בעונת נבחר בוגדנוביץ' לחמישיית העונה ביורוליג יחד עם חברו לקבוצה אפיי יודו, ובסיום העונה זוכה איתה במפעל בפעם הראשונה בתולדותיה, כשממוצעיו לאורך העונה האירופית עומדים על 16.7 נקודות מדד - כולל 14.6 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-3.6 אסיסטים.
אטלנטה הוקס
בנובמבר 2020 חתם באטלנטה הוקס על חוזה ל-4 עונות עבור כ-72 מיליון דולר.
נבחרות סרביה
בוגדנוביץ' היה הקלע הבולט בנבחרת הנוער של יוגוסלביה באליפות אירופה שנערכה בווילנא ב-2010, עם 10.2 נקודות למשחק. נבחרת סרביה סיימה את האליפות במקום הרביעי. ב-2011 השתתף עם נבחרת הנוער באליפות העולם בלטביה, בה זכתה במדליית הכסף. ב-2012 שיחק במדי נבחרת העתודה הסרבית שזכתה במקום הרביעי באליפות אירופה שנערכה בסלובניה. הוא הוביל את קלעי הנבחרת עם 12.4 נקודות בממוצע למשחק. בשנת 2013 שיחק במדי נבחרת סרביה באליפות אירופה, בה סיימה במקום השביעי.
באליפות העולם בכדורסל 2014 הוביל את נבחרתו לגמר, בו הפסידה לנבחרת ארצות הברית, כאשר בוגדנוביץ' מסיים עם 12 נקודות בממוצע למשחק. בטורניר הכדורסל באולימפיאדת ריו זכה עם נבחרתו במדליית הכסף. ביורובאסקט 2017 הוביל את נבחרתו לגמר, בו הפסידה לנבחרת סלובניה של גוראן דרגיץ' ולוקה דונצ'יץ'.
חוק מוזלי
חוק מוזלי הוא חוק אמפירי המקשר בין התדירות של קרינת הרנטגן האופיינות נפלטת מאטומים למספר האטומי שלהם.
החוק התגלה ופורסם על ידי הפיזיקאי האנגלי הנרי מוזלי בשנת 1913. חשיבותו ההיסטורית המרכזית היא בהצדקת תפיסת המודל הגרעיני של האטום, שגרס כי המטען החיובי של האטום ממוקם בגרעין ושווה בערכו לכפולה שלמה (המספר האטומי) של מטען בסיסי. עד עבודתו של מוזלי, "מספר אטומי" היה רק מיקום היסוד בטבלה המחזורית, ולא היה נסמך על כל גודל פיזיקלי מדיד. מוזלי הצליח להראות כי מתקיים הקשר הבא:
כאשר:
לדוגמה, את הערכים של k_1 \ וְ־k_2 \ ידועים עבור קווי K_\alpha (הקו שנוצר ממעבר אלקטרונים לקליפה K מהקליפה הסמוכה) ומהצבתם נקבל במקרה זה:
חוק מוזלי נותן קשר פשוט שמאפשר, למשל, זיהוי יסודות על ידי ספקטרוסקופיית קרני X (EDS).
קליפוטוספליליים
בני המשפחה שסווגה ב-1960, כוללים 2 סוגים קטנים וכל המינים נמצאים בסכנת הכחדה. בתחילה סווגה המשפחה כחלק ממשפחת הלפטודקטיליים (Leptodactylidae).
לצפרדעים אלו מצח וראש מגודל ועיניים גדולות.
מבאיריכ
מבאיריכ (בערבית: مبيريك) הוא יישוב בקטר הממוקם במחוז א-ריאן.
במבאיריכ בית ספר אחד הנקרא על שמו של עבדאללה בן ג'אסם אאל ת'אני אמיר קטר ה-3. בית הספר מיועד לזכרים בלבד והוא חטיבה צעירה דהיינו מגן טרום חובה עד כיתה ב'.
דמוגרפיה
במפקד האוכלוסין של 2010, היישוב מורכב מ-1002 יחידות דיור ו-145 מוסדות ציבוריים ומקומות עבודה. האיזון בין הגברים לנשים המתגוררים ביישוב הוא מיוחד במינו. 50% בדיוק הן נשים ו-50% גברים. אך גיל האוכלוסייה מאוד זקן 38% בלבד מתחת לגיל 20 (מה שמאוד לא אופייני לקטר עקב ריבוי הילדים) ו-62% מהאוכלוסייה הם בני 20 ומעלה. אחוזי האבטלה ביישוב זה הם גבוהים במיוחד, 60% בעוד 40% עובד. מבין העובדים ישנו פער מאוד קטן באי השוויון בין הגברים לנשים והנשים מהוות כ-46% משוק העבודה ובעוד הגברים מהווים 54% משוק העבודה.
ארוסואלן
ארוסוַאלן (בשוודית: Arosvallen) הוא אצטדיון רב-תכליתי בעיר וסטרוס שבשוודיה. ארוסואלן היה עד שנת 2007 אצטדיונה הביתי של קבוצת הכדורגל אסטרוס אס. קיי, והוא משמש גם עבור אתלטיקה. האצטדיון נבנה בשנת 1932, וכרוב אצטדיוני התקופה, הכיל 10,000 מושבים בלבד. שיא הקהל הוא 14,208 צופים ב־6 במאי 1956 במשחק בין Västerås SK ו-Sandvikens IF. אצטדיון ארוסואלן אירח מספר טורנירים בינלאומיים, בהם מונדיאל 1958 וגביע העולם בכדורגל נשים 1995.
אצטדיון מאלמה
האצטדיון היה גם מגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל מאלמה אף.אף מהאלסונסקאן (ליגת-העל השוודית) מיום פתיחת האצטדיון בשנת 1958 ועד שעברה למגרשה החדש באצטדיון סוודבנק בשנת 2008. מאלמה אף.אף עדיין משתמשת באצטדיון כמגרש האימונים שלה וכן כמגרש קבוצת הנוער. בנוסף להיותו מגרש כדורגל, משמש האצטדיון גם לקונצרטים ואירועים נוספים.
אירופה תחילה
אירופה תחילה (ידוע גם בשם גרמניה תחילה) היה הרעיון שעמד בבסיס כל המאקרו-אסטרטגיה במהלך מלחמת העולם השנייה. לפי רעיון זה, שהוסכם על ארצות הברית והממלכה המאוחדת, לפי רעיון זה, בריטניה וארצות הברית התמקדו בהכנעת גרמניה הנאצית, תוך ניהול קרבות בלימה נגד האימפריה היפנית באוקיינוס השקט ובניצול משאבים פחותים. לאחר תבוסת גרמניה – בכפוף לכך שהאיום המרכזי על בריטניה יוסר – יופנו כל משאבי בעלות הברית למלחמה נגד יפן.
בדצמבר 1941, זמן קצר אחרי שארצות הברית הצטרפה למלחמה, החליטו נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט וראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל על המדיניות של "אירופה תחילה". עם זאת, מחקרים מראים שארצות הברית השקיעה בשלבים הראשונים של המלחמה משאבים רבים יותר בעצירת ההתקדמות של יפן באוקיינוס הפסיפי, כך שעד שנת 1944 לא הייתה עדיפות ברורה לכוחות שהוקצו לטובת הניצחון על גרמניה הנאצית.
האסטרטגיה
לאחר נפילת צרפת בקיץ 1940, הייתה גרמניה, בסיועה של איטליה, האיום המרכזי על בריטניה, שנאלצה להתמודד עם מצב שבו שתי מדינות הציר כבשו את רוב אירופה המערבית. לאחר נפילת צרפת, נעשה ניסיון מצד גרמניה לפלוש לבריטניה (מבצע ארי הים) שנכשל לאחר שגרמניה לא הצליחה לבסס עליונות אווירית בשמי בריטניה, וכן בשל נחיתות הצי שלה לעומת הצי המלכותי הבריטי. במקביל, מלחמת עם יפן במזרח הלכה והפכה לאפשרות סבירה יותר ויותר. על אף שארצות הברית עדיין לא הייתה חלק מהמלחמה, היא נפגשה עם בריטניה במספר מקרים, תוך ניסיון לגבש אסטרטגיות משותפות. ב-29 במרץ 1941, דווח במהלך ABC-1 כי ארצות הברית ובריטניה הסכימו בנושאים הבאים: (1) "הבסתה המוקדמת של גרמניה כחברה הדומיננטית בברית מדינות הציר יעמוד במרכז המאמץ הצבאי של ארצות הברית באזור האטלנטי והאירופי" וכן (2) "הגנה אסטרטגית במזרח הרחוק".
לפיכך, האמריקאים שיתפו פעולה עם הבריטים באסטרטגיה של "אירופה תחילה" ובביצוע מבצעים צבאיים במהלך המלחמה. הדבר לווה בחשש בריטי שבהיעדר התמקדות באירופה, ארצות הברית תסיט את מאמציה לאוקיינוס השקט, ובחסות מהלך זה היטלר ינצח את ברית המועצות וכך יהפוך למעשה לבלתי מנוצח. מתקפת הפתע שהונחתה על ארצות הברית בפרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941 לא הביאה לשינוי במדיניות ארצות הברית. זמן קצר לאחר המתקפה ביקר וינסטון צ'רצ'יל בוושינגטון מתוך מטרה למנוע מהאמריקאים להרהר בדבר קיום המדיניות של אירופה תחילה. שתי המדינות אשררו את המדיניות: "על אף כניסת יפן למלחמה, השקפתו נותרת בעינה והיא שגרמניה היא עודנה האויב המרכזי ושתבוסתה היא המפתח לניצחון. כאשר גרמניה תובס, התמוטטות איטליה ותבוסת יפן יבואו בהכרח אחריה".
התנגדות
דעת הקהל האמריקאית נטתה לטובת פעולה נגד יפן. באחד מסקרי דעת הקהל המעטים שנערכו במהלך המלחמה בפברואר 1943, בחרו 53% מהאמריקאים ביפן כ"אויב הראשי", בהשוואה ל-34% שבחרו בגרמניה. סקר מאוחר יותר הראה כי 82% מהאמריקאים האמינו שהיפנים "יותר אכזריים בלבם" מאשר הגרמנים.
למרות המדיניות, כתוצאה מהאיום המידי והצורך לבלום את התקדמותה של יפן באוקיינוס השקט, הוקצו משאבים רבים יותר להבסתה של יפן לעומת גרמניה. בששת החודשים הראשונים שבהם ארצות הברית הייתה חלק מהמלחמה, הציב הצבא האמריקאי 300 אלף חיילים בחזית הפסיפית, לעומת 100 אלף חיילים שנשלחו לאירופה. המתקפה הגדולה הראשונה של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה הייתה גם היא באסיה, במהלך הקרב הימי על גוודלקנל.
ניתוח
שלוש אוגדות צבא אמריקאיות נפרסו באוסטרליה ובניו זילנד בפברואר ובמרץ 1942 לבקשת ראש ממשלת בריטניה צ'רצ'יל, על מנת שהאוגדות שנשלחו מאותן מדינות יוכלו להמשיך להילחם במזרח התיכון. באמצעות פריסה זו בחזית היפנית, סייעה ארצות הברית לקידום האסטרטגיה אירופה תחילה בעקיפין, כך שאפשרה לאוגדות להמשיך ולהילחם באירופה.
בשנים 1944 ו-1945, עברו רוב המשאבים האמריקאים לאירופה, והפכו את "אירופה תחילה" למציאות. בסוף המלחמה באירופה היו לארצות הברית 47 אוגדות באירופה ו-21 אוגדות בחזית היפנית. 78% ממשאבי חיל האוויר והצבא הופנו נגד גרמניה לעומת 22% נגד יפן. לפי תוכניות הפלישה ליפן, 15 אוגדות תוכננו לעבור מאירופה למזרח אסיה.
ניצן לברטובסקי
ניצן לברטובסקי (נולדה ב-20 ביוני 1988) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון ישראלית. היא ידועה בעיקר בזכות גילום דמותה של מושקי בסדרת הטלוויזיה "קטמנדו".
ראשית חייה
ניצן לברטובסקי נולדה ב-20 ביוני 1988 בגיל שלוש עברה לברטובסקי עם משפחתה לניו יורק מכיוון שהוריה ששניהם רופאים עשו התמחות בארצות הברית. השתתפה כשחקנית במופע בתנועת הצופים בארצות הברית. כששבו לישראל, לברטובסקי התקשתה להשתלב בכיתה מכיוון שלא ידעה עברית.
לברטובסקי העידה על עצמה שכבר מגיל צעיר היא נמשכה למשחק, אך מכיוון שהיא "לא באה ממשפחה עם רקע אמנותי" ולא מיהרה לפתח את תחביבה למקצוע. בצה"ל שירתה בחיל המודיעין. לאחר שחרורה מהצבא הלכה ללמוד בסדנת משחק ועסקה במלצרות. מפגש מקרי במסעדה שבה מילצרה סלל את דרכה אל תוך עולם המשחק. לברטובסקי לקחה הזמנה עבור אישה, שהתגלתה כמלהקת רותי גזית ארגוב. ארגוב הציעה ללברטובסקי לעסוק במשחק והפנתה אותה לסוכנת רינת איתן.
פריצה לתודעה
לתפקיד שסימן את פריצתה לתודעה, דמותה של מושקי בסדרה "קטמנדו", הגיעה לברטובסקי כמעט במקרה. סמוך מאוד לתאריך שבו היו האודישנים לדמות היו אודישנים לבית הספר למשחק ניסן נתיב שבו התעתדה לברטובסקי ללמוד. אחרי שלברטובסקי התבשרה שהיא התקבלה לבית הספר היא התקשרה לסוכנת שלה ואמרה לה שהיא לא מעוניינת בתפקיד ב"קטמנדו" מכיוון שצילומי הסדרה יהיו בחו"ל במשך שלושה חודשים והיא לא תוכל להשהות את התחלת לימודיה במשך זמן רב כל כך. הסוכנת, רינת איתן, הפצירה בה שתיקח את התפקיד ולבסוף לברטובסקי נענתה לבקשתה. בזכות גילום דמותה של מושקי זכתה לברטובסקי לחשיפה גדולה מיד עם תחילת דרכה בתעשיית הבידור, עוד בטרם סיימה את לימודי המשחק שלה. מושקי, הדמות ששיחקה לברטובסקי בסדרה, היא אשת חסיד חב"ד שיוצאת לשליחות לקטמנדו יחד עם בעלה (מיכאל מושונוב). כדי לסייע לה לגלם היטב את דמותה של מושקי נשכר כיועץ אמינות יחיאל פליישמן, אחיה של חני ליפשיץ, שליחת חב"ד בקטמנדו. בתפקידו על הסט, פליישמן סייע ללברטובסקי ולשחקנים האחרים בסדרה להבין כיצד לשחק את דמויותיהם. בנוסף, לברטובסקי ושחקנים נוספים מהסדרה התארחו אצל משפחה בכפר חב"ד במשך סוף שבוע אחד. לברטובסקי העידה שבזכות סוף השבוע שם "ספגתי את האווירה והאנרגיה. למדתי את הניואנסים הקטנים ואת הגינונים". היא העידה שגילום דמותה של מושקי שינה אותה: "פעם הייתי הרבה יותר צינית, היה בי משהו לא בטוח בנשיות שלי. לגלם את מושקי גרם לי לבטוח בנשיות שלי הרבה יותר, לשמוח בה ולקבל אותה. להבין שנשיות זה חוזק. עד אז ראיתי בה חולשה". בריאיון לאתר Xnet הוסיפה לברטובסקי: "בחודשיים של הצילומים הרגשתי שאני מישהי אחרת, שאני לא אותה ניצן. כשהייתי מסיימת את יום הצילום וחוזרת לחדר, עדיין הייתי בתוך הדמות. לא הייתי מסוגלת לעשות את הסוויץ'. כשחזרתי לארץ לקח לי איזה חודש להתנער ממנה".
תפקידים נוספים
מלבד גילום דמותה של מושקי, לברטובסקי השתתפה בתפקיד קטן בסרט הקולנוע "שש פעמים" בבימויו של יונתן גורפינקל. עלילת הסרט עוסקת בתלמידת תיכון מהרצליה שמתחברת לאנשים מפוקפקים. בסרט, לברטובסקי מגלמת את אוראל, הבחורה הכי מקובלת בשכבה. לטענתה של העיתונאית ליהי אלבז, "לברטובסקי נראית כמו מלכת הכיתה. שפתיים חושניות, שיער הורס, חיוך מפיל". בעקבות זאת, אלבז טוענת שהמראה של לברטובסקי מתאים לתפקיד שלה בסרט.
בסדרת הטלוויזיה "פצועים בראש" גילמה את נטלי בתפקיד אורח.
ב-2015 השתתפה בצילומי פרסומת של עלית לקפה טורקי.
ב-2018 השתתפה בסדרה "שלטון הצללים" ששודרה ב-HOT.
ב-2019 השתתפה בסדרה "שנות השמונים".
ב-2022 השתתפה בסרט קולנוע קצר בשם "ביקור בית" במסגרת פסטיבל הסרטים חיפה.
דאונס
{{פירושונים|
טוני גולדווין
אנתוני הווארד "טוני" גולדווין (באנגלית: Anthony Howard "Tony" Goldwyn; נולד ב-20 במאי 1960) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ובמאי קולנוע וטלוויזיה יהודי-אמריקאי. מוכר בעיקר בשל תפקידיו כפיץ גרנט, נשיא ארצות הברית בסדרת הטלוויזיה הפוליטית "סקנדל", בתור קרל ברונר בסרט הקולנוע "רוח רפאים", ובתור הרולד ניקסון, אחיו של ריצ'רד ניקסון בסרט הביוגרפי "ניקסון" בשנת 1995.
ביוגרפיה
טוני גולדווין נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, בנם של השחקנית ג'ניפר הווארד ומפיק הסרטים סמואל גולדווין הבן. סבו וסבתו של גולדווין מצד אביו, היו סמואל גולדווין, מהגר יהודי פולני מוורשה, שהיה למפיק סרטים מצליח, והשחקנית פרנסס הווארד, שהייתה במקור מנברסקה. סבו וסבתו של גולדווין מצד אימו, הם המחזאי סידני הווארד והשחקנית קלייר איימס. סבה של השחקנית קלייר איימס, מצד אמה, היה מושל מרילנד והסנאטור ויליאם תומאס המילטון. גולדווין למד בקולג' המילטון בקלינטון שבמדינת ניו יורק, וכן באוניברסיטת ברנדייס בוולת'ם שבמסצ'וסטס (היכן שקיבל גם תואר ראשון). כמו כן למד גם באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.
קריירה
לאחר עזיבתו את בית הספר לדרמה החל גולדווין לשחק בתפקידי אורח באמצע שנות השמונים. בין היתר שיחק בסדרת הטלוויזיה הקומית של רשת CBS "נשים מעצבות", שם גילם מעצב פנים צעיר בשם קנדל דובס, אשר מאובחן בנגיף ה-HIV והולך לנשות המעצבים כדי שיעצבו את הלווייתו.
בשנת 2007 היה לו תפקיד חוזר בסדרת הדרמה של NBC "חוק וסדר: כוונה פלילית" בתור פרנק גורן, אחיו של הדמות הראשית רוברט גורן בגילומו של וינסנט ד'אונופריו.
בשנת 2012 השתתף במחזמר "צלילי המוסיקה" בתור קפטן גאורג פון טרופ, שהוצג בקרנגי הול בניו יורק.
בין השנים 2012 ל-2018 כיכב, במשך 7 עונות, בסדרה של שונדה ריימס סקנדל. בסדרה שיחק בתפקיד נשיא ארצות הברית גרנט פיצג'רלד, והמאהב של הדמות הראשית אוליביה פופ (קרי וושינגטון).
בשנת 2016 שיחק בסרט האימה "הניסוי של בלקו" בהפקת ג'יימס גאן שגם כתב את התסריט.
ב-2019 שיחק בתפקיד הראשי בסדרה חדרים אפלים.
בשנת 2022 שיחק בקומדיה הרומנטית "האנשים שאנחנו שונאים בחתונה" של אמזון פריים וידאו.
ב-2023 השתתף בסרטים תעלומת רצח 2 בנטפליקס, בסרט המוערך אופנהיימר בבימויו של כריסטופר נולאן בתפקיד גורדון גריי, ובסרט נחיתת חירום.
עבודת בימוי
בשנת 1999 החל לביים את סרטו הראשון "בקיץ שהלכו על הירח", סרט תקופתי בהפקה אמריקאית-אוסטרלית שדסטין הופמן נמנה כחלק מהמפיקים, ומככבים בסרט בין היתר דיאן ליין, ויגו מורטנסן, לייב שרייבר ואנה פקווין. הסרט קיבל ביקורות חיובית במיוחד בקרב המבקרים., והופעתה של דיאן ליין זיכתה אותה במועמדות לפרס הרוח העצמאית לתפקיד הנשי הראשי הטוב ביותר.
בשנת 2010 יצא לאקרנים סרטו הרביעי כבמאי "הפרקליטה", דרמה משפטית-ביוגרפית, בכיכובה של הילרי סוונק. הסרט הוקרן בבכורה ב-11 בספטמבר 2010 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ויצא לאקרנים בארצות הברית בתאריך 15 באוקטובר 2010.
חיים אישיים
גולדווין נשוי למעצבת ההפקה ג'יין מישל מאסקי מאז 1987, ויש להם שתי בנות, אנה וטס.
אחיו הגדול של גולדווין, ג'ון, היה בעבר אחד מהמנהלים של חברת ההפקות סרטי פרמאונט, ומפיק של סדרת הטלוויזיה "דקסטר". אחיו הצעיר פיטר, הוא גם מפיק סרטים ומכהן כנשיא הנוכחי של אולפני סמואל גולדווין.
גולדווין היה תומך נלהב של הילרי קלינטון ובשנת 2016 ביים סרטון תמיכה בהשתתפות שותפתו לסדרה סקנדל קרי וושינגטון. בסרטו השתתפו גם ויולה דייוויס, אלן פומפאו ושונדה ריימס. הסרטון תמך בקמפיין הנשיאותי של קלינטון. גולדווין משמש גם כשגריר של פרויקט החפות, ארגון ללא מטרות רווח הפועל לשחרור מורשעים שלא כדין ולרפורמה במערכת המשפט הפלילי והוא גם חבר הנהלה בקרן הקולנוע והטלוויזיה (MPTF).
אריק מיקלנד
אריק מיקלנד (בנורווגית: Erik Mykland; נולד ב-21 ביולי 1971 בריסור שבנורווגיה) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק בעמדת הקשר. למיקלנד 78 הופעות במדי נבחרת נורווגיה, עמה השתתף במונדיאל 1994, מונדיאל 1998 ויורו 2000.
מיקלנד נודע בשל תדמיתו הפרועה, בעיקר בשל העובדה כי שמו נקשר בשערוריות הקשורות לצריכת אלכוהול וסמים.
קריירת מועדונים
מיקלנד החל את קריירת הבוגרים בברינה, ובשנת 1989 נמכר לסטארט תמורת 60 אלף כתר נורווגי. בעונתו הראשונה בסטארט, המועדון סיים במקום התשיעי. בשנת 1990 נבחר מיקלנד כקשר השנה בנורווגיה, ובשנת 1991 זומן לראשונה לנבחרת נורווגיה, כאשר באותה שנה סיים עם סטארט במקום השלישי בליגת העל הנורווגית, לאחר שהקבוצה השיגה ניצחונות מרשימים, כמו 5-0 על רוזנבורג ו-4-1 על וייקינג. מיקלנד המשיך להציג יכולת גבוהה בקבוצה ונחשב לאחד הצעירים המבטיחים ביותר בנורווגיה.
בשנת 1995 הושאל מיקלנד לאוטרכט ההולנדית לתקופה קצרה, שאחריה חזר לסטארט. בשנת 1996 ירד מיקלנד ליגה עם סטארט, ועזב את המועדון לטובת פ.צ. לינץ האוסטרית. בשנה זו נעשה על מיקלנד סרט דוקומנטרי בשם "מיגן", שתיעד את מיקלנד במשך שנה שלמה. בשנת 1997 חתם מיקלנד בפנאתינאיקוס, שם שיחק שלוש עונות, אך לא זכה בתארים משמעותיים על אף שהציג יכולת טובה. בשנת 2000 נבחר מיקלנד ככדורגלן השנה בנורווגיה, בזכות הצטיינותו הן בפנאתינייקוס והן בנבחרת נורווגיה ביורו 2000.
את עונת 2000/01 העביר מיקלנד במינכן 1860 מהבונדסליגה, שם שיתף פעולה בקישור עם תומאס הסלר, הראלד צ'רני, דניאל בורימירוב ובן ארצו וידר ריסט. את עונה זו סיימו מיקלנד ומינכן 1860 במקום ה-11. את עונת 2001/02 החל מיקלנד במינכן 1860, אך נחתך מהקבוצה כעבור חמישה משחקים, בגין סכסוך עם מאמנו פטר פוקולט. בינואר 2002 הצטרף מיקלנד לפ.צ. קופנהגן, שם מיעט לשחק בגין פציעות, אך זכה פעמיים באליפות של ליגת העל הדנית, ופעם אחת בגביע הדני. כאשר מיקלנד שיחק בקופנהגן, הוא רכש מוניטין בעייתי מחוץ למגרש, כאשר צולם על ידי עיתון מקומי כשהוא שרוע על מדרכה מחוץ לפאב בגילופין, ומבקש מעוברי אורח להתחרות עמו בהורדת ידיים, שלושה ימים לפני משחק חשוב.
ביוני 2004 פרש מיקלנד ממשחק פעיל באופן רשמי, לאחר שבמשך שנה שלמה לא שיחק כדורגל בגלל הפציעות. בשנת 2006 נטל מיקלנד חלק במשחק ראווה של נבחרת כוכבי העבר של נורווגיה מול כוכבי העבר של נבחרת ארגנטינה, בה שיחקו דייגו מראדונה, קלאודיו קאניג'ה ומתיאס אלמיידה. המשחק הסתיים בתוצאה 10-8 לארגנטינה. ביוני 2007 סייע מיקלנד לבנות בית ספר לכדורגל בעירו ריסור, ביחד עם חברו לקבוצת סטארט, ברנט כריסטיאן בירקלנד.
ביולי 2008 הודיע מיקלנד על חזרתו למשחק פעיל בגיל 36, כאשר חתם בסטארט ששיחקה אז בליגת המשנה הנורווגית. בספטמבר 2008 הורשע מיקלנד באחזקה ושימוש בקוקאין. ביוני 2009 פרש שוב מיקלנד לאחר שערך תשע הופעות במדי סטארט, אך חזר לשחק באותה שנה במועדון דראמן בליגה השלישית הנורווגית, לפני שפרש שוב לאחר תקופה קצרה.
קריירה בינלאומית
מיקלנד העפיל עם נורווגיה גם למונדיאל 1998, ולא שיחק בשני משחקיה הראשונים של נורווגיה בשלב הבתים, אך נכנס כמחליף במחצית בניצחון המפתיע של נורווגיה בתוצאה 2-1 על נבחרת ברזיל, והיה לו חלק משמעותי בניצחון זה. בהפסד של נורווגיה 1-0 לנבחרת איטליה, שיחק מיקלנד 90 דקות. באותו מונדיאל, צולם מיקלנד משתכר בפאב בין המשחקים, בצוותא עם חברו לנבחרת הנינג ברג. שני השחקנים טענו כי שתו מספר בירות בלבד, אך כעבור מספר שנים, הודה ברג כי השניים היו שיכורים לחלוטין.
בשנת 2000 השתתף מיקלנד ביורו 2000, בו פתח בשלושת המשחקים של הנבחרת, ששוב הודחה עם ארבע נקודות וספיגה אחת בלבד. מיקלנד סחט במשחק מול נבחרת יוגוסלביה כרטיס אדום ממתיאה קז'מן שהכשיל אותו. משחק זה, בו ניצחה יוגוסלביה 1-0, היה ה-78 והאחרון של מיקלנד במדים הלאומיים.
תארים
תארים אישיים:
סמואל כהן
סמואל תיאודור כהן (באנגלית: Samuel Theodore Cohen; 21 בינואר 1921, ברוקלין, ניו יורק - 28 בנובמבר 2010, לוס אנג'לס, קליפורניה) היה פיזיקאי אמריקאי יהודי אשר נחשב לאבי פצצת הנייטרון.
קורות חיים
בשנת 1943 סיים לימודים לתואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. לאחר מכן התגייס לצבא ארצות הברית ונשלח למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס להמשך לימודים בתחומי המתמטיקה והפיזיקה.
בשנת 1944 נקרא להצטרף לצוות פרויקט מנהטן, שם חישב צפיפויות נייטרונים בצוות הפצצה איש שמן.
לאחר המלחמה החל ללמוד על מנת להוציא דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי אך בשנת 1947 נשר כדי להצטרף לתאגיד ראנד, שם חקר נושאים כמו עוצמה של פליטה רדיואקטיבית מנשורת גרעינית.
בשנת 1958, עיצב כהן את פצצת הנייטרון בעבודה למען המעבדה הלאומית לורנס ליוורמור, על פי רעיון שעלה לו בעת ביקור בסיאול בשנת 1951, לאחר שבתיה נהרסו קשות במלחמת קוריאה.
בשנת 1969 עזב את עבודתו בתאגיד ראנד, והתמקד בחקר וכתיבת מאמרים בנושא פצצת הנייטרון.
במהלך שנות ה-90, ניסה כהן לעורר את המודעות לסכנת החומר שכינה "כספית אדומה", וטען שבברית המועצות יוצרו כ-100 פצצות אטום זעירות, ובמהלך מלחמת המפרץ טען כי צבא עיראק תחת סדאם חוסיין מחזיק בכ-50 מהן בהן ישתמש על כוחות הקואליציה כשיגיעו לבגדאד.
יורי (סוגה)
יורי (ביפנית: 百合) הוא ז'אנר של אנימה ומאנגה המכיל סיפורים המתמקד ביחסים אינטימיים בין דמויות נשיות. בעוד שלסביות היא נושא מקושר בדרך כלל לז'אנר, הז'אנר כולל גם יצירות המתארות יחסים רגשיים ורוחניים בין נשים שאינם בהכרח רומנטיים או מיניים באופיים (שוג'ו-איי).
כז'אנר, יורי אינו מכוון מטבעו לדמוגרפיה מגדרית בודדת, בניגוד ליאוי ובארה. על אף שיורי כז'אנר מיועד לקהל נשי, הופקו יצירות מסוג יורי המכוונות לקהל גברי, כגון בקומיקס המאנגה היפני, Comic Yuri Hime S.