cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דרכו של עולם
עלילה
המערכות השלישית, הרביעית והחמישית נערכות כולן בביתה של ליידי וישפורט. אנחנו מתוודעים לליידי וישפורט, שזוכה לעידודו של פויבל לשאת את "סר רולאנד" – דודו לכאורה של מיראבל – כדי שמיראבל יאבד את הירושה. אולם, סר רולאנד הוא למעשה וייטוול בתחפושת, שהתוכנית היא להשיאו לגברת וישפורט, נישואים שאינם יכולה לצאת לפועל מכיוון שזו עלולה להיות ביגמיה, ויתרה מכך – חרפה מעמדית (וייטוול הוא רק משרת, בעוד שליידי וישפורט היא אריסטוקרטית). מיראבל יציע את עזרתו להוציא אותה מהמצב המביך אם היא תיאות לנישואיו. מאוחר יותר, גברת פיינול דנה על התוכנית עם פויבל, אולם הדבר נודע לגברת מארווד. אחר-כך היא מספרת על התוכנית לפיינול, שמחליט שהוא ייקח את כספה של אשתו ויעזוב עם גברת מארווד.
מיראבל ומילאמאנט, שניהם בהחלטה נחושה, דנים לפרטי פרטים על התנאים שבהם יוכלו להסכים להינשא זה לזה ומגלים את רגשותיהם העמוקים זה לזה. לבסוף מיראבל מבקש את ידה של מילאמאנט ובעידודה של גברת פיינול (כמעט הסכמתה, מכיוון שמילאמאנט יודעת על יחסיהם הקודמים), מילאמאנט נענית לו. מיראבל עוזב כשליידי וישפורט מגיעה, והיא מודיעה שהיא מעוניינת בכך שמילאמאנט תינשא לאחיינה, סר וילפול ויטווד, שזה עתה הגיע מהכפר). אחר-כך ליידי וישפורט מקבלת מכתב שמספר על מזימת סר רולאנד. סר רולאנד לוקח את המכתב ומאשים את מיראבל בניסיון לחבל בחתונתם. ליידי וישפורט נאותה להרשות לסר רולאנד להביא חוזה נישואים באותו הלילה.
במערכה החמישית ליידי וישפורט מגלה את המזימה, ופיינול דואג שווייטוול ייאסר. גברת פיינוול מספרת לפויבל על כך שהרומן שהיה לה קודם לכן עם מיראבל ידוע לכל. ליידי וישפורט מופיעה עם גברת מארווד, לה היא מודה על שחשפה בפניה את המזימה. בשלב זה פיינול מופיע ומשתמש במידע על הרומן שהיה לגברת פיינול עם מיראבל וחוזה הנישואים של מילאמאנט להתחתן אותו על מנת לסחוט את ליידי וישפורט, בטענה שאסור לה להתחתן לעולם ושעליה להעביר לידיו את כל כספה. ליידי וישפורט מספרת למיראבל שהיא תיתן את הסכמתה לנישואים אם הוא יוכל לשמור את ממונה וכבודה. מיראבל קורא לווייטוול שמביא לו חוזה מהתקופה שלפני נישואיהם של הזוג פיינול שבהם גברת פיינול נותנת את כל רכושה למיראבל. הדבר מנטרל את ניסיון הסחיטה, שלאחריו מיראבל משיב לעצמו את רכושה של גברת פיינול ולאחריו הוא חופשי לשאת לאישה את מילאמאנט ולקבל את מלוא הירושה בסך של 6000 פאונד.
האפיגרף של מהדורת 1700
האפיגרף שנמצא בעמוד הראשי של מהדורת 1700 של "דרכו של עולם" מכיל שתי ציטטות לטיניות מתוך הסאטירות של הורטיוס:
1. "כדאי, לאלו מכם שאינם מייחלים להצלחתם של הנואפים, לשמוע מאיזה ביש מזל הם סובלים, ועד כמה הנאתם נפגמת כתוצאה מכאב, ואפילו אם הם מצליחים לעיתים נדירות, דרכם מסוכנת ורבת מהמורות."
2. "איני חושש להימצא במחיצתה, מכך שבעלה ייחפז בשובו מהכפר, הדלת תיפתח בפתאומיות, הכלב ינבח, הבית ירעד לקול הרעש, האישה, חיוורת כמתה, תקפוץ ממיטה, המשרתת ששותפה לכך תצרח, חוששת לעורה, בעלת הבית האשמה שלה תחשוש לנדונייתה ואני לשלי."
הקשר היסטורי
אחד ממאפייניה של קומדיות הרסטורציה היא ההתנגדות לאנשי החצר השנונים (שתכופות נמנו על הקבליירים), לאנשי העסקים או לאנשי הכפר הפשוטים וחסרי הבינה שרואים אותם לא רק כחסרי תחכום, אלא גם, תכופות (לשם דוגמה, במחזותיה הפופולריים מאוד של Aphra Behn בשנות השבעים של המאה ה-17) כפוריטניים או כמתנגדים לכנסייה האנגליקנית. ב-1685, אנשי החצר והקבליירים היו בעלי הכוח, וקומדיות הרסטורציה המעיטו בערכם של אותם טיפשים ורדודים שהפסידו ברסטורציה האנגלית. אולם, ב-1700, ידו של הצד האחר הייתה על העליונה.
המהפכה המהוללת, בה הודח המלך ג'יימס השני, יצרה מערכת חדשה של קודים חברתיים ששלטו בקרב הבורגנות. במערכת הקפיטליסטית החדשה היה דגש רב יותר על נכסים וחוקי קניין. לכן, המחזה שופע בעגה משפטית ופיסקלית ובחוזי נישואין. ההיבטים החוקיים החדשים הללו מאפשרים לדמויות כמו גברת פיינול להבטיח את החופש שלהן ולנישואיהם של למיראבל ומילאמאנט להתנהל בשוויון באמצעות הסכם טרום נישואים.
ניתן להבחין במפנה זה בנקודות מבט החברתיות באופן הטוב ביותר בדמויותיהם של פיינול ומיראבל, שמייצגים בהתאמה, את הצורה הישנה והצורה החדשה של קשרי הנישואין: עוצמה מינית בתחילה שמתפתחת אחר-כך לידי עוצמה חומרית.
היבטים נוספים
מספר היבטים של המחזה עוררו שיח ביקורתי:
ברנבי ג'ויס
ברנבי תומאס ג'רארד ג'ויס (נולד ב-17 באפריל 1967) הוא פוליטיקאי אוסטרלי שכיהן כסגן ראש ממשלת אוסטרליה בשנים 2022-2021 וכן בשנים 2017-2016, כמנהיג המפלגה הלאומית של אוסטרליה מאז ה-11 בפברואר 2016, וכשר החקלאות ומשאבי מים מ-21 בספטמבר 2015 עד אוקטובר 2017. הוא הושבע לתפקיד שר החקלאות בממשלתו של טוני אבוט ב-18 בספטמבר 2013. ניהול משאבי המים של אוסטרליה נוסף לתיק החקלאות בו החזיק ב-21 בספטמבר 2015 בממשלת מלקולם טרנבול.
לפני בחירתו לפרלמנט האוסטרלי עבד ג'ויס כרואה חשבון. בבחירות הפדרליות ב-2004 נבחר ג'ויס לסנאט האוסטרלי וייצג את מדינת קווינסלנד מיולי 2005 ועד אוגוסט 2013 כחבר במפלגה הלאומית של אוסטרליה. הוא הפך למנהיגם של הלאומנים בסנאט ב-17 בספטמבר 2008, כאשר ניצח את נייג'ל סקוליון. כסנאטור, ג'ויס "חצה את הקומה" (חציית הקומה הוא מונח כאשר פוליטיקאי משנה את נאמנותו או מצביע נגד מפלגתו בפרלמנט של מדינה המשתמשת בשיטת הממשל של וסטמינסטר) 19 פעמים בתקופת ממשלת ג'ון הווארד.
בחודש אפריל 2013 ג'ויס נבחר מראש על ידי המפלגה הלאומית לייצג את בבית הנבחרים האוסטרלי את אזור הבחירה ניו אינגלנד שבניו סאות' ויילס בבחירות הפדרליות 2013. הוא התפטר מן הסנאט ב-8 באוגוסט 2013 כדי להתמודד בבחירות הפדרליות וזכה לייצג ניו אינגלנד בבית הנבחרים.
ג'ויס הוא האדם היחיד בהיסטוריה של הפרלמנט האוסטרלי שייצג מדינה אחת בסנאט ומדינה שנייה בבית הנבחרים בו בזמן.
ראשית חייו
ג'ויס נולד בטאמוורת' שבניו סאות' ויילס, וגדל בעיר וולברוק. ג'ויס היה אחד משישה ילדים ממשפחה בעלת חוות צאן ובקר. אביו, ג'יימס ג'ויס, נולד בניו זילנד ועבר לחיות באוסטרליה כדי ללמוד רפואה וטרינרית באוניברסיטת סידני שם פגש את אמו של ג'ויס, מארי.
ג'ויס למד במכללת סנט איגנטיוס הנמצאת בריוורוויו, פרוור של סידני ולאחר מכן באוניברסיטת ניו אינגלנד שבעיר ארמידייל, שם למד במכללת סנט אלברט וסיים את חוק לימודיו בתואר ראשון במנהל פיננסי בשנת 1989. הוא שירת בשמורת הצבא האוסטרלי (כוחות מילואים של צבא אוסטרליה) בין השנים 1994–1999. באוניברסיטה פגש ג'ויס את אשתו, נטלי, והם נישאו ב-1993. לאחר שסיים את לימודיו, ג'ויס עבר לצפון ניו סאות' ויילס ולקווינסלנד, ובשלב מסוים עבד כשומר סדר ואחר כך כעובד חקלאי. הוא עבד בתחום החשבונאות בין השנים 1991–2005, עד שנבחר לסנאט האוסטרלי. הוא חבר באגודת רואי החשבון של אוסטרליה. לו ולאשתו יש ארבע בנות.
בסנאט (2004–2013)
ג'ויס נבחר לסנאט האוסטרלי בבחירות 2004 כנציג המפלגה הלאומית של אוסטרליה; תקופת כהונתו החלה ב-1 ביולי 2005 והסתיימה ב-30 ביוני 2011. הוא נבחר מחדש בבחירות 2010 כחבר המפלגה הליברלית הלאומית של קווינסלנד, שהוקמה לאחר שסניפי המפלגה הליברלית של אוסטרליה והמפלגה הלאומית בקווינסלנד אוחדו כדי להתעלות על הפופולריות של מפלגת הלייבור האוסטרלית.
ג'ויס החזיר את המושב בסנאט שהלאומנים איבדו לטובת מפלגת האומה האחת ב-1998, והביס את הסנאטור ממפלגת האומה האחת, לן האריס. הליברלים זכו בשלושה מושבים בקווינסלנד. יחד עם בחירתו של ג'ויס כסנאטור מהמפלגה הלאומית, הייתה זו הפעם הראשונה מאז הרחבת הסנאט ב-1984, שמפלגה או קואליציה זכו בארבעה מתוך שישה מושבי הסנאט הזמינים ממדינה אחת.
ג'ויס אמר לפני שנבחר לסנאט ביולי 2005, כי הממשלה הליברלית לא צריכה לקחת את תמיכתו כמובן מאליו. מאחר שהליברלים נלחמו פוליטית נגד ג'ויס, הוא מעולם לא חש מחויבות למפלגה הליברלית. הוא הביע תחילה חששות בנוגע להצעת הממשלה למכירת טלסטרה, חברת התקשורת שבבעלות המדינה, וטען כי הוא יצביע נגד המכירה אלא אם כן הוא ושאר מפלגתו יהיו מרוצים מכך ש"השירות של טלסטרה באזורים הכפריים יהיה הולם, וכי ההפרטה לא תשפיע עליה לרעה".
נאומו של ג'ויס בסנאט ב-16 באוגוסט 2005 פורסם בהרחבה בתקשורת של קווינסלנד. הוא הביע את רצונו לראות את הדואופול הקמעונאי של אוסטרליה הנשלט בחברות וולוורת'ס וקולס מאייר גרופ נחלש, כדי להגן על זכויות הצרכן ועסקים קטנים. הוא גם אימץ את מעלותיו של קפיטליזם, במיוחד בעסקים קטנים ובבעלי עסקים. כמו כן, ג'ויס אמר לכנס "הזכות לחיים" כי מטרתו הגדולה ביותר בחיים הציבוריים היא לאסור את "הטבח המצער" של ההפלה מלאכותית.
לאחר ביקור של ארבעה חודשים באנטארקטיקה כחבר בוועדה לשטחים חיצוניים במאי 2006, קידם ג'ויס את כריית אנטארקטיקה, מה שנאסר על פי אמנת אנטארקטיקה. ג'ויס הצדיק את הצעתו. בהגנתו על עמדתו טען ג'ויס, כי מדינות אחרות אינן מכירות בתביעתה של אוסטרליה על 42% משטחה של אנטארקטיקה. ההצעה ספגה ביקורת נרחבת.
בבית הנבחרים (2013-הווה)
ב-13 באפריל 2013, זכה ג'ויס בבחירות להיות נציגה של המפלגה הלאומית של אוסטרליה בבית הנבחרים האוסטרלי מטעם אזור הבחירה ניו אינגלנד שבניו סאות' ויילס, לקראת הבחירות בספטמבר 2013. המושב הוחזק אז על ידי הפוליטיקאי העצמאי טוני וינדזור. ג'ויס התפטר ממקומו בסנאט ב-8 באוגוסט 2013 עם כניסתו לבית הנבחרים. ב-25 במאי 2013 נבחר בארי או'סאליבן להחליפו בסנאט.
ב-11 בפברואר 2016 נבחר ג'ויס ללא עוררין כמנהיג המפלגה הלאומית, עם פיונה נאש כסגניתו, והושבע לתפקיד סגן ראש ממשלת אוסטרליה ב-18 בפברואר 2016.
ב-14 באוגוסט 2017 התגלה שיש לג'ויס אזרחות ניו זילנדית מכיוון שאביו הוא אזרח ניו זילנד, מה שמנוגד לחוקת אוסטרליה האוסרת על בעלי אזרחות כפולה לכהן כחברי פרלמנט. ג'ויס בחר שלא להתפטר וביקש שהמקרה שלו יוכרע בבית המשפט העליון של אוסטרליה. באוקטובר 2017 קבע בית המשפט שעליו להתפטר.
עונת 1913/1914 בפוטבול ליג
עונת 1913/1914 הייתה העונה ה-26 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-1 בספטמבר 1913 והסתיימה ב-27 באפריל 1914.
הליגה כללה 20 קבוצות. פרסטון נורת' אנד וברנלי היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
בלקברן רוברס זכתה באליפות בפעם השנייה בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו פרסטון נורת' אנד ודרבי קאונטי. במקומן לליגה הבכירה עלו נוטס קאונטי וברדפורד פארק אווניו.
כדורגלנים מצטיינים
ג'ורג' אליוט ממידלסברו כבש 32 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
טיילר אדמס
טיילר שאן אדמס (באנגלית: Tyler Shaan Adams; נולד ב-14 בפברואר 1999 בוופינגר שבמדינת ניו יורק, ארצות הברית) הוא כדורגלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקשר בקבוצת לידס יונייטד ובנבחרת ארצות הברית.
ניו יורק רד בולס
אדמס גדל במחלקת הנוער של ניו יורק רד בולס מה-MLS. ב-13 באפריל 2016 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 0–2 לסן חוזה ארת'קווייקס במסגרת הליגה. זו הייתה הופעתו היחידה בעונת. בשתי העונות הבאות הפך אדמס לשחקן הרכב במועדון, וערך 58 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.
ר.ב. לייפציג
ב-23 בינואר 2021 הבקיע אדמס את שער הבכורה שלו בבונדסליגה, בהפסד 2–3 למיינץ 05 במסגרת המחזור ה-18 בליגה לעונת עונת 2020/2021 בבונדסליגה. זה היה שערו היחיד בעונה זו, בה ערך 27 הופעות ליגה.
לידס יונייטד
ב-6 ביולי 2022 הצטרף אדמס ללידס יונייטד לאחר שחתם על חוזה לחמש שנים. את הופעת הבכורה שלו בלידס יונייטד ערך אדמס ב-6 באוגוסט 2022, במשחק הראשון של עונת 2022/2023, בו ניצחה לידס את וולברהמפטון וונדררס בתוצאה 1–2.
קריירה בינלאומית
ב-14 בנובמבר 2017 ערך אדמס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית, בתיקו 1-1 נגד נבחרת פורטוגל במשחק ידידות. ב-12 בספטמבר 2018 הבקיע אדמס את שער הבכורה שלו בנבחרת, השער היחיד בניצחון 0–1 על נבחרת מקסיקו במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת ארצות הברית לטורניר מונדיאל 2022.
תארים
'''ר.ב. לייפציג'''
צ'ארלס אליוט
צְ'אַרְלְס אֵלִיּוֹט (באנגלית: Charles Elliot; 15 באוגוסט 1801 – 9 בספטמבר 1875) היה אדמירל בצי המלכותי הבריטי, אשר שירת כמנהל האדמיניסטרטיבי הראשון של מושבת הונג קונג הבריטית וכמושל מספר מושבות אי של האימפריה הבריטית. נודע במיוחד על פועלו בניסיון להביא להסדר במלחמת האופיום הראשונה.
קריירה מוקדמת
בשנת 1830 מונה למגן עבדים בגיאנה, שם הפך למובטל. בשנת 1834 הוא הפך למזכיר נציבי הסחר בסין, דאז שושלת צ'ינג, ואחרי 1835 התמנה למפקח על הסחר וממלא מקום בגואנגג'ואו. לפיכך הוא היה אחראי על קשרי הסחר האנגלים בתקופה בה הרשויות הסיניות החלו במאמצים לעצור את תנועת האופיום הבלתי חוקית שניהלו סוחרים בריטים והיה אחראי במידה רבה לפרוץ מלחמת האופיום בשנת 1840.
לאחר שתקף מבצרים סיניים בנמל גואנגג'ואו, בינואר 1841 הוא ובעל הסמכות הסיני חתמו על הסכם, אמנת צ'ואנפי לפיו הסינים ישלמו 6 מיליון לירה שטרלינג על השמדת האופיום הבריטי ויפסיקו לכנות את הבריטים "ברברים" בעוד מצדם הבריטים ישלמו 6 מיליון שטרלינג למען האי המבודד של הונג קונג, סחר האופיום יופסק ושגרירים יוחלפו בין המדינות.
הסכם זה שהתגלה כבלתי מקובל על שתי הממשלות הביא לפיטורו הסופי של אליוט בהוראת השר לענייני חוץ הנרי טמפל, הוויקונט השלישי מפלמרסטון (לעתיד ראש ממשלת בריטניה).
קריירה מאוחרת
אליוט הוקצה מחדש וב-6 באוגוסט 1842, הגיע למפרץ גלווסטון, טקסס, כשגריר הבריטי בתוך הרפובליקה של טקסס. בתפקיד זה אליוט דגל בביטול העבדות בטקסס, פעל למען הקמת סחר חופשי והדגיש את החשיבות של הבטחת שלום עם מקסיקו. הוא הפך לחבר אישי ואמין של הנשיאים סם יוסטון והנסון ג'ונס.
כביכול בהוראת יוסטון, הוא עבד עם השגריר הבריטי במקסיקו סיטי למען שביתת נשק בין טקסס למקסיקו בשנת 1843 והיה מרכיב בהבטחת שחרורם של כמה שבויים.
בגלל היתרון של התמיכה הבריטית לטקסס חופשית ועצמאית, אליוט פעל באופן אקטיבי נגד סיפוח טקסס לתוך ארצות הברית. בשנת 1845, באישור הנשיא ג'ונס, נסע למקסיקו כדי להשיג אמנה המבטיחה את הכרת הממשלה של אנטוניו לופס דה סנטה אנה בעצמאות טקסס בתנאי שטקסס לא תסופח. הוא החזיר את האמנה לטקסס, אך טקסנים הצביעו לסיפוח בהעדפה לעצמאות שהוכרה על ידי מקסיקו ומובטחת על ידי אנגליה.
אישיות
אליוט, שכונה בעיתונות "האיש בכובע הלבן", היה נושא להערות רבות בעיתונים במהלך מחלוקת הסיפוח של טקסס. הוא קיבל הוראה לחזור לבריטניה לאחר סיום הסיפוח מבחינה רשמית. הוא שירת בתור מושל ברמודה בין השנים 1846 ל-1854, טרינידד בין השנים 1854 ל-1856, וסנט הלנה בין השנים 1863 ל-1869. ב-1856 הוא היה מועמד לתפקיד אזרחי, ועיטורי הכבוד שלו בצי הבריטי הביאו אותו לדרגת אדמירל בספטמבר 1865. אליוט היה נשוי ונולד לו לפחות ילד אחד. הוא נפטר בווייטקומב, דבון, אנגליה, האימפריה הבריטית ב-9 בספטמבר 1875.
השיבה הביתה (סרט)
ג'יין פונדה הייתה מראשי המתנגדים למלחמה זו וסבלה מחרם מצד חלק גדול של הציבור האמריקאי, אך כשיצא הסרט, שלוש שנים לאחר סיום המלחמה, החלו להתברר הצדדים הפחות נעימים שלה והסרט נתקבל בהתלהבות והפך לשובר קופות.
ג'ון וויט זכה בפסטיבל הקולנוע בקאן בפרס השחקן הטוב ביותר (1978)
וויט ופונדה זכו באותה השנה בפרס גלובוס הזהב בפרס לשחקנים הטובים ביותר - דרמה
המועצה לביקורת סרטים ומחזות התירה את הצגת הסרט למבוגרים מגיל 16.
תקציר העלילה
סאלי הייד (ג'יין פונדה) היא אשתו של בוב הייד (ברוס דרן), קפטן בחיל הנחתים של ארצות הברית. הוא חדור מוטיבציה לשרת את ארצו במלחמת וייטנאם. סאלי נפרדת ממנו, שוכרת בית על החוף, קונה מכונית ספורט ומבקשת למצוא לעצמה תעסוקה.
חברתה ויי (פנלופה מילפורד) מציעה לה לעבוד כמתנדבת בבית חולים שיקומי לפצועי המלחמה. בבית חולים זה מאושפז אחיה של ויי, ביל, הסובל מפוסט טראומה לאחר שירות בווייטנאם.
סאלי נפגשת בפעם הראשונה בתוצאות המלחמה - פצועים בדרגות שונות ממורמרים על מצבם ועל כך שהמדינה נטשה אותם ומתווכחים על נחיצות המלחמה הזאת.
היא פוגשת את סמל לוק מרטין (ג'ון וויט) שלמד אתה באותו בית ספר תיכון וכעת הוא משותק בחצי הגוף התחתון לאחר פציעה בווייטנאם. הוא כועס וממורמר על מצבו, מקלל את הצוות הרפואי וזורע הרס בבית החולים עד שנאלצים לקשרו למיטה. במצב זה נגשת אליו סאלי והוא מזהה אותה כמעודדת במשחקים בבית הספר. עם הזמן הוא נרגע בחברתה ומתפתח ביניהם יחס של חיבה.
סאלי מגיעה לפגוש את בעלה שקבל חופשה בהונג קונג. היא רואה שינוי ניכר במצבו הנפשי. הוא מספר לה על הזוועות שעושים חיילים ומפקדים בוגרי הווסט פוינט בכפרים בווייטנאם והוא מתבייש במצב שנמצא חיל הנחתים עם המסורת המפוארת.
אחיה של ויי, ביל, נמצא בדיכאון עמוק ומאבד עצמו לדעת בבית החולים על ידי הזרקת אוויר לורידיו. הדבר פוגע קשות בלוק והוא מחליט לבצע פעילות נגד המלחמה. הוא קושר עצמו בשלשלאות לשער של לשכת הגיוס ונעצר. הוא מופיע בטלוויזיה ומטיף שם נגד המלחמה.
סאלי שאך זה חזרה מהונג קונג רואה את לוק בטלוויזיה והחיבה כלפיו הופכת לאהבה. הם מקיימים יחסי מין והיא חווה לראשונה אורגזמה.
סוכני ה-FBI עוקבים אחריהם, מצלמים ומקליטים את פגישותיהם. בוב חוזר מווייטנאם לאחר שנפגע ברגלו מפליטת כדור. בסרט רואים אותו יורד מהמטוס עם פצועים על אלונקות וארונות קבורה מכוסים בדגל ארצות הברית.
בוב מוזמן למודיעין הצבאי שם מראים לו את כל ההוכחות על הקשר בין סאלי ולוק. בתחילה הוא נוטל רובה טעון עם כידון ומתכוון להרוג את סאלי ולוק אולם ברגע האחרון הוא נרגע, עוזב אותם ונוסע לחוף הים שם הוא פושט את בגדי חיל הנחתים ונכנס לים עירום.
בסוף רואים את לוק מרצה לפני צעירים העומדים לפני גיוס. לאחר שנציג הנחתים מסביר להם את חשיבות המלחמה לארצות הברית, מופיע בו ומסביר להם את חוסר התוחלת במלחמה ומספר לדוגמה על עצמו.
אריאלה לזרוביץ'
אריאלה קנול לזרוביץ' (נולדה ב-12 בינואר 1976) היא קצינת צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף שכיהנה כיועצת הכספית לרמטכ"ל וראש אגף התקציבים במשרד הביטחון מאז ספטמבר 2017 ועד יולי 2021.
קנול לזרוביץ' היא האישה הראשונה בתפקיד היועץ הכספי לרמטכ"ל והאישה הרביעית בתולדות צה"ל החברה בפורום מטכ"ל.
ביוגרפיה
קנול לזרוביץ' נולדה ברומניה. היא בוגרת בית הספר הריאלי העברי בחיפה במחזור ע"ה (1994).
בינואר 2022 מונתה לדירקטורית בחברת ב. יאיר.
השכלה וחיים אישיים
בוגרת תואר ראשון בכלכלה מהטכניון, בעלת תואר שני במדעי המדינה בהתמחות בדיפלומטיה וביטחון מאוניברסיטת תל אביב. בעלת תואר שני במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל.
קנול לזרוביץ' מתגוררת בחיפה והיא אם לשתיים.
יאן זמויסקי
יאן סאריוש זמויסקי (בפולנית: Jan Sariusz Zamojski וכן Ioannes de Zamość; 19 במרץ 1542 – 3 ביוני 1605) דוכס זמושץ', היה אציל, איש צבא ופוליטיקאי פולני, שכיהן כקנצלר (ראש ממשלה) והטמאן (המפקד הצבאי העליון) באיחוד הפולני-ליטאי. מהתומכים והיוזמים של הרנסאנס הפולני. נגיד (פולנית: Starosta) קרקוב, בלז, קנישין וטרטו וכמאה ערים נוספות ו-600 כפרים ומייסד העיר זמושץ' החדשה. יועץ למלכים זיגמונט השני אוגוסט וסטפאן באטורי ומהאישים הבולטים בפוליטיקה של זמנו.
תולדות חייו
עם שובו לפולין ב-1565 גילה עניין בכניסה לפוליטיקה והיה למזכירו של המלך זיגמונט השני אוגוסט וחולל רפורמות במטרה להפוך את המדינה לדמוקרטית יותר. כך הוביל ב-1572 שינוי בצורת הבחירות של הסיים להפיכת פולין למונרכיה נבחרת, לפיה כל האצילים זכאים לבחור למלוכה והזכייה היא בשיטת "הרוב קובע". זמויסקי הפך למנהיגה בפועל של שכבת האצולה הבינונית (השְלַכְטַה), כנגד שכבת המגנאטים (האצילים הגדולים) שביקשו להמליך מלך מבית הבסבורג והוביל את התמיכה במלך סטפאן באטורי. לאחר בחירתו היה לאיש החשוב ביותר בפולין לאחר המלך, כאשר החזיק הן במשרת הקנצלר (ראש הממשלה) והן במשרת ההאטמאן (המפקד הצבאי העליון). במקביל צבר רכוש רב ואדמות והיה לאחד האצילים העשירים והחזקים ביותר (כלומר הפך לחבר לשכבת המגנאטים כנגדה יצא).
ב-1580 הזמין את האדריכל האיטלקי ברנרדו מורנדו לשם תכנונה והקמתה של זמושץ' כעיר אידיאלית בדגם ערי הרנסאנס האיטלקיות. לפי דגם העיר פדובה הקים זמויסקי במרכז העיר אוניברסיטה שנקראה "אקדמיה זמויסקי" (Akademia Zamojska) ובה לימדו מלומדים איטלקים על מנת שיפיצו את רוח המדע ותרבות הרנסאנס. האוניברסיטה פתחה את שעריה ב-1595.
בין היתר נלחם במסגרת מלחמת ליבוניה ומערכתו של סטפאן באטורי בליבוניה, הוביל את המלחמות נגד נסיכות מוסקבה (1579–1581) ונגד האימפריה העות'מאנית.
לאחר מותו של המלך סטפאן באטורי ב-1586 תמך זמויסקי בבחירתו של זיגמונט השלישי ואסה והביס את תומכי בית הבסבורג בקרב בצ'ניה (Byczyna) ב-1588). משהבין שמטרתו של המלך החדש להפוך את האיחוד הפולני-ליטאי למונרכיה אבסולוטית, הפך זמויסקי לאופוזיציונר. בהיותו הדמות החזקה בשלטון הצליח למנוע התדרדרות במלחמה מול שוודיה ופעל לחופש דת מול התחזקות כוחות הקונטרה-רפורמציה הקתולים והישועים במדינה.
ב-1592 גילה זמויסקי שהמלך חתר לברית עם בית הבסבורג, תוך שהוא מציע להמליך מלך מבית הבסבורג על האיחוד הפולני-ליטאי ובתמורה יתמכו בית הבסבורג ובני בריתו בהמלכתו של זיגמונט עצמו למלך שוודיה. זמויסקי הצליח למנוע את המזימה, אם כי לא להדיח את זיגמונט.
ב-1595 פעל בנסיכות מולדובה וב-1600 נלחם נגד מיכאי האמיץ בוואלאכיה ובטרנסילבניה. ב-1601 נטל חלק במלחמה שהתלקחה מול שוודיה ופיקד על כוחות האיחוד בליבוניה.
בית הזיכרון אלי ויזל
בית הזיכרון אלי ויזל (ברומנית : (Casa Memorială Elie Wiesel) הוא מוזיאון השוכן בבית בו נולד אלי ויזל ובו התגורר עד גיל 15. המוזיאון עוסק בחייו ובמורשתו של אלי וויזל, ובתולדות הקהילה היהודית בסיגט ובמרמורש.
בית הזיכרון אלי וִיזל נמצא בעיר סיגֶט ברומניה, ברחוב דְרָגוֹש ווֹדָה פינת רחוב תוּדוֹר ולָדימירֶסְקוּ, אזור בו הייתה בעבר אחת השכונות היהודיות בסיגט.
הבית נפתח בשנת 2002 במעמד נשיא רומניה, יון איליאסקו, אלי ויזל ודיפלומטים מישראל ומארצות הברית. הבית מארח גם את מוזיאון התרבות היהודית של משמורש (ברומנית: Muzeul Culturii Evreieşti din Maramureş)
תיאור המוזיאון
זהו בית אופייני לעיירות טרנסילבניה ומזרח אירופה של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 בכל הקשור לאדריכלות ולסידור הפנימי של הבית. המוזיאון מציג את חייו ואת פעילותו של אלי ויזל על רקע חיי הקהילה היהודית בסיגט ובמרמורש. במוזיאון חמישה חדרים וחצר קטנה.
החדר הראשון משחזר את אווירת הבית היהודי בה גדל אלי ויזל, באמצעות רהיטים ותצלומים של משפחות יהודיות מסיגט.
בחדר השני מוצגים בארונות זכוכית חלק מעבודותיו של אלי ויזל ותמונות מביקוריו בסיגט. בחדר שוחזרה פינת העבודה של אלי ויזל.
בחדר השלישי מוצגים תצלומים, מסמכים, חפצים אישיים ועדויות להשפעת תכתיב וינה מ-30 באוגוסט 1940 על גורלן של הקהילות היהודיות. על פי התכתיב הועברו אזור מרמורש ואזור צפון טרנסילבניה, בהם קהילות יהודיות רבות, להונגריה כל היהודים שגרו באזורים אלה נשלחו בהמשך למחנות ריכוז.
בחדר הרביעי מוצגות עדויות לחיי החברה והדת של יהודי סיגט ומרמורש בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה. מסמכים מהארכיון הלאומי של רומניה מעידים על נוכחות יהודית גדולה במקום כבר במאה ה-17. בחדר מוצגים גם תשמישי קדושה וכלי בית.
בחדר החמישי מוצגות תמונות של אישים מובילים בקהילה היהודית בסיגט איתם נפגש אלי ויזל, המוזיקאי והמלחין הרי מיורוביץ, הסופר והמחזאי לודוביק ברוקשטיין, והגרפיקאי פרופסור וסילה קזאן.
הבית עבר שיפוץ חיצוני ופנימי במסגרת פרויקט ”JCulture” לשיתוף פעולה בין הונגריה, סלובקיה, רומניה ואוקראינה שנחתם בסוף שנת 2020 ומטרתו חקר ושימור המורשת התרבותית היהודית באזורי הגבול בין המדינות. השיפוץ כלל בין היתר חידוש חלק מהתערוכות. בחצר, ליד לוח הזיכרון ליהודי מרמורש שנספו בשואה, הוצבו פרוטומה של אלי ויזל ותצלומים רבים המציגים את חיי הקהילה היהודית בסיגט שלפני השואה.
המוזיאון נפתח מחדש בתום השיפוץ, באוקטובר 2022, עשרים שנה לאחר חנוכתו.
הדר רצון-רותם
הדר רצון-רותם (נולדה ב-22 בפברואר 1978) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בשם הדר רצון בירושלים, למשפחה יוצאת תימן. בגיל שנתיים משפחתה עברה עמה להוד השרון. למדה בתיכון הדרים במגמת תיאטרון. עם סיום שירותה הצבאי עברה להתגורר במיאמי, ועבדה בקונסוליה הישראלית. בגיל 23 חזרה לישראל ונרשמה לסדנת משחק בסטודיו של יורם לוינשטיין. בתום הסדנה נרשמה לסדנה נוספת בהדרכת ששי סמוכה ותוך כדי כך נבחנה ללימודים מלאים בסטודיו.
במהלך לימודיה בסטודיו של יורם לוינשטיין 2003–2006, שיחקה בהצגות "להבה סודית" בתפקיד קטרין בבימויו של רוני מנדלסון; "קרום" בתפקיד טרודה בבימויו של אלברט כהן ובהצגה "עד 120" בתפקיד מיה בבימויה של אורלי רביניאן. רצון שיחקה רק ב-3 הצגות במהלך השנה השלישית ללימודים מפני שכבר בתחילת השנה התקבלה לתיאטרון המדיטק בחולון להצגה "שמשון בר לשון" מאת שמואל הספרי ובבימויו, שם גילמה את כל התפקידים הנשיים. וכן התקבלה להפקה הקנדית "מערת הקבורה של ישו" שם גילמה את מריה מגדלנה לצד רונית אלקבץ וסאלח בכרי, בבימויו של שמחה יעקובוביץ' ובהפקתו של ג'יימס קמרון. במהלך תקופת לימודיה זכתה ב-4 מלגות. בשנת 2004 זכתה במלגה מאת קרן התרבות אמריקה ישראל וב-2005 זכתה במלגות על שם שוש אביגל, עדי קמרי וחנוך לוין. במחזור שלה למדו לירז אבני-סגל, נטע שפיגלמן, הילה סעדה, נועה קולר וורד פלדמן.
בשנת 2007 התקבלה להפקה אמריקאית "חקירה מעבר לקווים" (Rendition) בבימויו של גאווין הוד זוכה פרס אוסקר לסרטו "צוצי". בסרט גילמה הדר את זוגתו של ג'ייק ג'ילנהול, לצד מריל סטריפ, אלן ארקין וריס וית'רספון ולצד השחקנים הישראלים יגאל נאור, ריימונד אמסלם ונאווה זיו. באותה שנה גם שיחקה בהצגת הנוער "איזה נוער" מאת חגית רכבי ניקוליבסקי ובבימויה, שם גילמה תלמידה בחטיבת הביניים.
בשנת 2008 נקראה לשחק בתור בוגרת בסטודיו של יורם לוינשטיין בהצגה "טובים השניים" של ריי קוני בבימויו של רוני מנדלסון את תפקיד ג'ניפר, לצד תלמדי שנה ג'. באותה שנה הקימה, עם 5 מחבריה לכיתה, קבוצת מערכונים בשם "יושבים שישה", אשר הופיעה מספר פעמים ב"צוותא" עם קטעים מקוריים.
בשנת 2009 השתתפה בהפקה הגרמנית "הנשמה שלך", סרט המבוסס על ספרה של בתיה גור, "רצח בבית לחם" בבימויו של פיטר קטגוביץ'. היא גילמה את זוהרה בשארי לצד גאולה נוני, גבי עמרני, דביר בנדק, גלית גיאת ואחרים. באותה השנה השתתפה בהפקה החרדית "דמעות של חול", מאת רכי אליאס ובבימויה, בתפקיד נסרין.
בשנת 2012 הצטלמה לפרק בסדרה הפולנית for better and for worse המשודרת מזה 13 שנים בפולין.
בשנת 2012 הופיעה הדר רצון-רותם בעונה השנייה של סדרת המתח "חטופים" מאת היוצר גידי רף ובבימויו. בשנת 2014 השתתפה בעונה הראשונה של הסדרה האמריקאית "הרודן" של גידי רף, ובשנת 2015 הופיעה בתפקיד משנה בעונה השנייה של "תא גורדין" ב-yes, והתארחה בסדרת האמריקאית "הומלנד" שם גילמה את טובה.
באפריל 2018 פורסם כי תגלם את אשתו של המרגל הישראלי אלי כהן בסדרה "אלי". את הסדרה בת ששת הפרקים יצר גידי רף, בהפקה משותפת של הערוץ הצרפתי +Canal ושל נטפליקס. הסדרה עלתה לשידור ב-6 בספטמבר 2019 בנטפליקס.
ב-2021 השתתפה בסדרת הדרמה "השוטרים" שמבוססת על פרשת השוטרים הנוקמים, לצידם של צחי הלוי, שני כהן, אלי פיניש, דניאל גד ועוד.
היא מיוצגת מאז תום לימודיה על ידי פרי כפרי.
חיים אישיים
בשנת 2009 נישאה ליאיר רותם. לה שתי בנות. מתגוררת ברחובות.
קולנוע וטלוויזיה
טלוויזיה
ג'יימס וילסון (כדורגלן)
ג'יימס אנטוני וילסון (באנגלית: James Anthony Wilson; נולד ב-1 בדצמבר 1995) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת החלוץ באברדין מליגת העל הסקוטית. הוא שיחק גם בנבחרות אנגליה הצעירות.
קריירה
ביולי 2012 האריך את חוזהו במנצ'סטר יונייטד, והחל את עונת 2012 - 2013 במדי הקבוצה הצעירה. חרף העובדה שלקח לו חמישה משחקים עד שהבקיע את שערו הראשון בעונה זו, הבקיע 5 שערים במשחק החמישי נגד ניוקאסל יונייטד בספטמבר 2012, ובכך שבר שיא של כמות השערים השנייה בגודלה ששחקן הבקיע בתקופתו של מאמן הקבוצה סר אלכס פרגוסון.
חרף זה שלקח חלק בולט בעתודות קמפיין טרום עונת 2013 - 2014, המשיך בתפקידו בקבוצה הצעירה לגילאי 18 ומטה, כשהבקיע שבעה שערים בשישה משחקים רצופים בתחילת העונה (כולל כמה בליגת האלופות לנוער, נגד באייר לברקוזן ושחטאר דונצק), כולל במשחק נוסף נגד בורי בקבוצת העתודה. וילסון המשיך להיות פעיל ודומיננטי בקבוצת העתודה, ולאחר שהבקיע שער במשחק נגד וולברהמפטון וונדררס במרץ 2014, חווה את זימונו הראשון לקבוצה הבוגרת של המועדון באפריל באותה השנה. הוא ערך את הופעת בכורתו במדי הקבוצה הבוגרת חודש לאחר מכן, כששיחק נגד האל סיטי ב-6 במאי, כשהטביע את חותמו בשני שערים בניצחון 3-1.
השער הראשון של וילסון בעונת 2014–2015 הגיע בינואר 2015, כשנכנס כמחליף לג'וני אוונס, הבקיע בתוספת הזמן, ועזר לקבוצתו לנצח 0–2 את קווינס פארק ריינג'רס.
ב-26 בנובמבר 2015 הושאל לברייטון אנד הוב אלביון מליגת המשנה האנגלית עד לסיום העונה. ב-20 באוגוסט 2016 הושאל לדרבי קאונטי עד לסיום העונה. ב-10 בינואר 2018 הושאל לשפילד יונייטד עד לסוף העונה.
ב-3 ביולי 2019, לאחר עונת השאלה באברדין, שוחרר וילסון ממנצ'סטר יונייטד וחתם לשנתיים באותה קבוצה.
גביע לייבר 2022
הטורניר נערך באולם O2 ארנה בלונדון, בריטניה, בין 23 ל-25 בספטמבר 2022.
נבחרת העולם גברה על נבחרת אירופה 8–13 וזכתה בגביע בפעם הראשונה.
הטורניר היה הטורניר האחרון בקריירה הפעילה של רוג'ר פדרר, ששיחק זוגות בלבד ביום הראשון של התחרות, ולאחריו פרש מפעילות.
משחקים
ניצחון במשחק ביום הראשון מעניק לקבוצה המנצחת נקודה אחת, ביום השני - שתי נקודות, וביום השלישי - שלוש נקודות.
אליפות ישראל בהיאבקות יוונית-רומית 2015
אליפות ישראל בהיאבקות יוונית-רומית נערכה ברחובות ב-13 במרץ 2015.
שנות ה-20 של המאה ה-11
שנות ה-20 של המאה ה-11 היו העשור השלישי של המאה ה-11, החלו ב-1 בינואר 1020 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1029.
Where I Am
Where I Am (בעברית: איפה שאני) הוא השיר שייצג את דנמרק באירוויזיון 2017. השיר בוצע על ידי אניה ניסן. השיר שנבחר בתחרות המלודי גרנד פרי של רשות השידור הדנית נכתב על ידי אנחל טופאי, מייקל ד'ארקי ואניה עצמה.
עוגיות ג'אפה
עוגיות ג'אפה (באנגלית: Jaffa Cakes) הן ספק עוגייה ספק עוגה, אשר פופולריות בעיקר בבריטניה ואירלנד. העוגיות קרויות על שם תפוזי ג'אפה, שיובאו בתחילה מהעיר יפו שבישראל.
המוצר שווק לראשונה על ידי מק-ויטי ופרייס (McVitie and Price) בשנת 1927, אך כיום ישנן מספר חברות אשר משווקות מוצר זה.
תיאור המוצר
העוגיה היא עגולה, קוטרה כ-6 ס"מ והיא מורכבת משלוש שכבות: שכבת עוגת ספוג, שכבת ג'ל בטעם תפוז וציפוי שוקולד מעל. ניתן למצוא את העוגייה גם בצורת מקלות (bars).
למרות שהעוגיות הן בדרך כלל בטעם תפוז, לאורך השנים שווקו גם מהדורות מוגבלות בטעם לימון, תות וענבי שועל.
עוגה או עוגייה?
על פי החוק בבריטניה, עוגיות מצופות בשוקולד חייבות במס, ולעומתם עוגות מצופות בשוקולד לא מחויבות במס. בדיון שנערך בנושא בבית המשפט, טענה חברת מק-ויטי ופרייס שעוגיות ג'אפה הן למעשה עוגה קטנה ולא עוגייה. הטיעון העיקרי היה שעוגייה מתרככת במשך הזמן ועוגה מתקשה במשך הזמן; אנשי החברה הדגימו בבית המשפט איך עוגיית ג'אפה מתקשה עם הזמן. שיקולים נוספים שנלקחו בחשבון היו: שם המוצר, רכיבים, טקסטורה, גודל, אריזה, אופן השיווק ותהליך הייצור.
לבסוף קבע בית המשפט שעוגיות ג'אפה הן אכן עוגות ולכן לא משולם מס על עוגיות אלו בבריטניה.
על פי סקר שנערך על ידי העיתון "סאן" בשנת 1999, טענו מרבית הקוראים שהם מחשיבים את עוגיות ג'אפה כעוגייה ולא כעוגה.
העשור השני של המאה ה-11
העשור השני של המאה ה-11 הוא העשור שהחל ב-1 בינואר 1010 והסתיים ב-31 בדצמבר 1019.
This is Love (שיר של דמי)
This is Love (בעברית: זו אהבה) הוא השיר שיצג את יוון באירוויזיון 2017. השיר בוצע על ידי דמי. השיר שנבחר בבחירה פנימית של רשות השידור היוונית נכתב על ידי רומי פאפאדה, ג'ון באלארד ודימיטריס קונטופולוס והולחן על ידי האחרון בלבד.
השיר בוצע כעשירי בחצי-הגמר הראשון של האירוויזיון, אשר נערך ב-9 במאי 2017. הוא העפיל לשלב הגמר, שנערך ב-13 במאי, ובו הוגרל השיר להיות ה-15 בסדר ההופעות. השיר סיים במקום ה-19 בשלב הגמר עם 77 נקודות.
ציוויליזציית נורטה צ'יקו
ציוויליזציית נורטה צ'יקו (באנגלית: "Norte Chico civilization") הייתה חברה מורכבת שהתקיימה באזור "נורטה צ'יקו" שברצועת החוף הצפונית של פרו בתקופה הפרה-קולומביאנית, וכללה עד 30 מרכזי אוכלוסייה. הציוויליזציה שגשגה בין האלף ה-4 לפני הספירה עד האלף ה-2 לפני הספירה, כאשר העיר הראשונה של ציוויליזציית נורטה צ'יקו מתוארכת לסביבות 3500 לפנה"ס, בהואריצ'אנגה אשר באזור פורטלזה. מרבית היישובים של ציוויליזציית נורטה צ'יקו נבנו משנת 3100 לפנה"ס ואילך עד סביבות שנת 1800 לפנה"ס. ציוויליזציית נורטה צ'יקו נחשבת כיום לציוויליזציה הידועה הקדומה ביותר באמריקה, ואחת הציוויליזציות בעלות הממשל המוקדמות בעולם כולו, במקביל לציוויליזציות שצמחו באלף ה-3 לפנה"ס.
ציוויליזציית נורטה צ'יקו השתרעה לאורך שלושה נהרות - הפורטלזה, הפטיוולקה והסופה. העמק בו נמצאים הנהרות הללו מכילים אתרים ארכאולוגים רבים, שהותירה אחריהם ציוויליזציית נורטה צ'יקו. ציוויליזציית נורטה צ'יקו התפתחה אלף שנים לאחר שומר במסופוטמיה, התפתחה באותה הזמן בערך כמו הציוויליזציה של מצרים העתיקה, וקדמה בכמעט אלפיים שנה לאולמקים במרכז אמריקה.
קיפו, צורת כתב המבוססת על קשרים ששימשה את בני האינקה וממלכות שקדמו להם להעברת מסרים בסימנים, התגלו בחפירות בקאראל, מה שמעיד כי מערכת כתב כנראה הייתה בשימוש ציוויליזציית נורטה צ'יקו.
קיומם של יישובים קדומים באזורים הללו ידוע לארכאולוגים מאז שנות ה-40 של המאה ה-20. עבודה מוקדמת יותר בוצעה באתר Aspero סמוך לים, בשנת 1905 ומאוחר יותר בקאראל, באזור שנמצא יותר רחוק מהים. בשנות ה-1990 המאוחרות ארכאולוגים פראונים, בהובלת Ruth Shady סיפקו את התעוד המפורט הראשון של הציוויליזציה הזו בעבודה שבוצעה ב- Caral. בשנת 2001 התפרסם מאמר בירחון סאיינס שסקר את המחקרים בקאראל. בשנת 2004 התפרסם מאמר בנייצ'ר שתיאר מחקרי-שדה ותארוך פחמן באזורים רחבים יותר.
סטיב פריפונטיין
סטיב רולנד פריפונטיין (באנגלית: Steve Roland "Pre" Prefontaine; 25 בינואר 1951 - 30 במאי 1975) היה אתלט אמריקאי, רביעי באולימפיאדה (מינכן 1972), אלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים (1971), אלוף ארצות הברית (1971 ו-1973) ושיאן ארצות הברית בריצת 5000 מטר. החזיק בשיא ארצות הברית בריצות מ-2000 מטר ועד לריצת 10000 מטר, כולל). נהרג בגיל 24 בתאונת דרכים.
תקופת הנעורים
פריפונטיין נולד בעיירה בשם מפרץ קוס שבמדינת אורגון לריימונד (ריי) ואלפרידה פריפונטיין. אביו היה רתך ואימו תופרת והשניים הכירו כשריימונד שירת בכוחות צבא ארצות הברית בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה. לזוג נולדו 3 ילדים (סטיב, נטע ולינדה).
לימודים
ב-1957 החל פרפונטיין את לימודיו בבית הספר היסודי. כבר בתקופה זו החל פריפונטיין לעסוק בספורט והיה חבר בנבחרות הכדורגל והכדורסל של בית הספר. לקראת סיום לימודיו בבית הספר הצטרף לקבוצת רצים למרחקים בינוניים ואף הצליח להגיע למקום שני בריצת המייל של קבוצתו.
ב-1965 החל פריפונטיין את לימודי התיכון שלו בבית ספר "מרשפילד" (Marshfield High School) שבעיר הולדתו. כבר בשנתו הראשונה הצטרף לנבחרת הריצה של בית הספר (באימונו של וולט מקלור) והתקדם עד למספר 2 בבית הספר ומספר 53 באליפות ארצות הברית לנוער. בשנתו השנייה בבית הספר התמקד באימונים דבר שהביא אותו, בשנה השלישית, לזכייה במירוץ 2 מייל בתחרות הנוער של ארצות הברית. במהלך השנה הרביעית ניצח במספר ריצות 2 מיל ואף קבע שיא ארצות הברית לנוער.
עם סיום התיכון פנו אל פריפונטיין כ-40 קולג'ים ואוניברסיטאות כדי לגייס אותו לשורותיהן אולם בסופו של דבר המאמן שלו בתיכון שכנע אותו להצטרף לאוניברסיטת אורגון וב-1970 החל ללמוד שם. את לימודיו סיים ב-1973.
קריירה ספורטיבית
את ההתקדמות הספורטיבית המשמעותית ביותר עשה פריפונטיין בתקופת לימודיו באוניברסיטת אורגון בה הצטרף לנבחרת האתלטיקה תחת שרביטו של המאמן ביל בווארמן. כבר בשנתו הראשונה באוניברסיטה זכה פריפונטיין במספר תחרויות ריצה למרחקים 5,000 מטר ו-3 מייל במסגרת התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי. במהלך 4 שנותיו באוניברסיטה השתתף פריפונטיין בתחרויות רבות (חלקן תחת איגוד האתלטים החובבים) ולא הפסיד באף תחרות בריצת 3 מייל, ריצת 5000 מטר, ריצת 6 מייל וריצת 10,000 מטר (ההפסדים היחידים שחווה היו בריצת מייל).
ב-1972 החל פריפונטיין להתכונן לאולימפיאדת מינכן. בתחרויות המוקדמות לבחירת נציגי ארצות הברית לאולימפיאדה ניצח בריצת 5000 מטר עם שיא אמריקאי. בגמר הריצה באולימפיאדה הוביל בשליש האחרון של המירוץ אולם לקראת קו הסיום נחלש ונעקף על ידי לאסה וירן (המנצח), מוחמד גאמודי (מקום שני) ואיאן סטיוארט (מקום שלישי) וסיים את המירוץ ללא מדליות.
עם סיום לימודיו באוניברסיטת אורגון המשיך להתחרות תוך שהוא ממשיך לשבור שיאים ארציים במרוצים עד 10,000 מטר. בתקופה זו החל להתאמן לקראת תחרויות המיון האמריקאיות לאולימפיאדת מונטריאול.
התאונה
ב-29 במאי 1975 נערכה ריצת ראווה של 5000 מטר ביוג'ין, אורגון בה ניצח פריפונטיין. בריצה השתתפו גם פרנק שורטר, קני מור וקבוצת רצים מפינלנד. בסיום הריצה התכנסו הרצים למסיבה בה שתו המשתתפים אלכוהול ולאחר חצות נהג פריפונטיין לביתו ובדרך התנגש עם מכוניתו בסלע ונהרג. הובא לקבורה בעיר הולדתו.
הרוח של פריפונטיין
פריפונטיין היה בין השותפים לאופנת הריצה למרחקים ארוכים שפרחה בשנות ה-70 (running boom of the 1970s).
הקשר לחברת נייקי
חברת נייקי הוקמה ב-1964 על ידי פיל נייט וביל באוורמן. ההכרות בין השניים החלה כשבוורמן שימש כמאמן הריצה של נייט בתקופה בה נייט למד באוניברסיטת אורגון. בוורמן היה גם מאמנו של פריפונטיין כשזה למד באותה אוניברסיטה והוא תרם לו את נעלי הריצה ובגדי הספורט של נייקי ובכך תרם לפרסומה של החברה.
המאבק ב"איגוד האתלטים החובבים"
איגוד האתלטים החובבים קבע שהתנאי להשתתפות אתלטים אמריקאים באולימפיאדות מותנה בהיותם חובבים (דהיינו שאינם מקבלים תמיכה כספית או אחרת תמורת פעילותם הספורטיבית) המממנים את כל פעילותם מכיסם הפרטי. בכוחו של אותו איגוד היה לפסול ספורטאים שנחשדו בקבלת טובות הנאה מחברות מסחריות. בתקופת לימודיו של פריפונטיין באוניברסיטת אורגון הוא החל להאבק באיגוד הזה בטענה לחוסר הוגנות. טענתו העיקרית הייתה שהשתתפותם של ספורטאים ידועים בתחרויות מושכת קהל רב המכניס כסף למארגני התחרויות בעוד הספורטאים עצמם אינם נהנים כלל מההכנסות. פריפונטיין עצמו היה "על הכוונת" של האיגוד מאחר שבתקופת לימודיו באוניברסיטה השתמש בבגדי ספורט ונעליים של חברת נייקי.
ז'ורז' מיקוטאדזה
ז'ורז' מיקוטאדזה (בגאורגית: ჟორჟ მიქაუტაძე; נולד ב-31 באוקטובר 2000 בליון שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי ממוצא גאורגי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת מץ מליגת העל הצרפתית בכדורגל, ובנבחרת גאורגיה.
קריירת מועדונים
מיקוטאדזה גדל במחלקות הנוער של אולימפיק ליון ושל מץ מליגת העל הצרפתית. ב-7 בדצמבר 2019 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 4-1 לניס במסגרת המחזור ה-17 בליגה לעונת 2019/2020. זו הייתה הופעתו היחידה בעונה זו.
ב-15 ביוני 2020 הושאל מיקוטאדזה לסרינג מליגת המשנה הבלגית למשך עונה. בהופעת הבכורה שלו במועדון הוא כבש ארבעה שערים, ולאחר תשעה משחקים עמד מאזנו על 15 שערים. הוא סיים את העונה עם 19 שערי ליגה שהבקיע ב-21 הופעות, כמלך השערים של הליגה. בתום העונה עלתה קבוצתו לליגת העל הבלגית.
בתום עונת חזר מיקוטאדזה למץ, אך לאחר הופעת ליגה נוספת במדי המועדון הושאל שוב לסרינג.
קריירה בינלאומית
ב-25 במרץ 2021 ערך מיקוטאדזה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאורגיה, בהפסד 1-0 לנבחרת שוודיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. ב-2 ביוני הבקיע מיקוטאדזה את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-1 על נבחרת רומניה במשחק ידידות.
דלטה אמקורו
דלטה אמקורו (בספרדית: Delta Amacuro) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה, הנמצאת בצפון-מזרח ונצואלה, גובלת במפרץ פריה בצפון, באוקיינוס האטלנטי בצפון ובמזרח, בגיאנה (בגיאנה אסקיבה) בדרום-מזרח, בבוליבר בדרום ובמונגס במערב.
במדינה נמצאת הדלתה של נהר האורינוקו.
היסטוריה
הראשון שחקר את האזור היה דייגו דה אורדס הספרדי ב-1531. בהמשך המאה ה-16 הגיעו לאזור מספר משלחות שתרו בו אחר עיר הזהב האגדית אל דוראדו. הספרדים שלטו באזור עד המאה ה-19.
בשנות ה-20 של המאה ה-19 האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר שזו התפרקה ב-1830 האזור הועבר לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך לחלק מפרובינציית גואיאנה. ב-1854 שם הפרובינציה שונה לאורינוקו.
ב-1864 ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והפרובינציה הפכה למדינת גואיאנה (כיום מדינת בוליבר). ב-27 בפברואר 1884 נוצרה טריטוריה פדרלית נפרדת בשם דלטה אמקורו, אך ב-21 באוקטובר 1893 היא חזרה להיות חלק ממדינת גואיאנה. כתוצאה מבוררות בינלאומית בין ונצואלה ובריטניה ב-1889, שטח בגודל של כ-23,000 קילומטרים רבועים משטחי הטריטוריה הפדרלית לשעבר הועבר למושבת בריטניה גיאנה הבריטית.
ב-26 באפריל 1901 הטריטוריה הפדרלית הוקמה מחדש כשבירתה הייתה סן חוסה דה אמקורו. ב-16 במאי 1905 הבירה הועברה לטוקופיטה.
הטריטוריה קיבלה מעמד של מדינה ב-3 באוגוסט 1991.
כלכלה
כלכלת דלטה אמקורו מתבססת על הפקת נפט, חקלאות, הכוללת בין היתר גידול אורז, תירס וקוקוס, גידול מקנה ודיג.
דניאל צידון
דניאל (דני) צידון (נולד ב-1955) הוא פרופסור חבר בחוג לכלכלה באוניברסיטת תל אביב. לשעבר חבר הנהלה וסמנכ"ל בבנק לאומי ומ-2016 שותף בקרן ויולה.
ביוגרפיה
צידון נולד בתל אביב-יפו ב-1955 לראיסה ויואש צידון. השלים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטה העברית ב-1983 ודוקטורט באוניברסיטת קולומביה ב-1987. בשנים 1987–1995 נמנה עם סגל האוניברסיטה העברית. החל מ-1995 הוא נמנה עם סגל אוניברסיטת תל אביב. תחומי המחקר שלו הם מקרו-כלכלה וצמיחה כלכלית.
שימש עמית מחקר במרכז למחקר מדיניות כלכלית (CEPR) וכעורך ב-European Economic Review, Journal of Economic Growth.
בשנים 1994–2000 היה דירקטור בפסגות בית השקעות ובאופק. בשנים 2000–2003 שימש מנכ"ל ויו"ר מועצת המנהלים של המטה להסדר הקיבוצים.
צידון הצטרף לבנק לאומי ב-2005 כראש מערך האסטרטגיה והפיתוח העסקי הבינלאומי. ב-2006 מונה גם לראש המערך הבינלאומי, וב-2013 מונה למשנה למנכ"לית בנק לאומי, רקפת רוסק עמינח. הוא שימש גם כיו"ר זרוע ההשקעות הריאליות בבנקאות להשקעות לאומי פרטנרס, כיו"ר החברה הבת לאומי טק, וכאחראי על פעילות הבנקאות הפרטית.
באפריל 2016 הודיע על פרישתו בשל חוק תגמול לנושאי משרה בתאגידים פיננסיים, לפיו הוגבל שכר הבכירים ל-2.5 מיליון ש״ח בשנה, למעט אישורים מיוחדים. באותה שנה הודיע על הצטרפות לקרן ההשקעות הישראלית ויולה.
טרה ג'ונס
טרה אייזיאה ג'ונס (באנגלית: Tre Isiah Jones; נולד ב-8 בינואר 2000) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת סן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז. אחיו הצעיר של הכדורסלן טיוס ג'ונס.
קריירת תיכונים ומכללות
ג'ונס נולד וגדל בעיר אפל ואלי שבמינסוטה. בסיום שנתו האחרונה ב"תיכון אפל ואלי" זכה בתואר שחקן התיכונים של העונה במינסוטה ("Minnesota Mr. Basketball") ונבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בשנת 2017 החל ללמוד באוניברסיטת דיוק, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה יחד עם זאיון ויליאמסון, אר. ג'יי. בארט וקאם רדיש. בשתי עונותיו בקבוצה העמיד ממוצעים של 12.4 נקודות, 5.8 אסיסטים ו-4.0 ריבאונדים למשחק.
סן אנטוניו ספרס
בדראפט ה-NBA 2020 נלקח ג'ונס בבחירה ה-41, על ידי סן אנטוניו ספרס. בעונתו השלישית בקבוצה, 2022/2023, שימש כרכז הפותח של הספרס, ורשם ממוצעים של 12.9 נקודות ו-6.6 אסיסטים למשחק. ב-2 באפריל 2023 השיג את הטריפל-דאבל הראשון בקריירה שלו, במשחק מול סקרמנטו קינגס, ושישה ימים לאחר מכן שחזר את ההישג במשחק מול מינסוטה טימברוולבס.
צפרדע סגולה
הצפרדע הסגולה (שם מדעי: Nasikabatrachus sahyadrensis) היא מין אנדמי של צפרדע שהתגלה לראשונה באוקטובר 2003 באזור הרי סהידארי במערב הודו על ידי החוקרים ס. ד. ביז'ו (Sathyabhama Das Biju) ופרנקי בוסיט. מין זה הוא שריד לשושלת קדומה של דו-חיים שהתקיימה לפני 130 מיליון שנה ובעל מראה ומאפיינים ייחודיים ביחס למיני הצפרדעים והקרפדות המוכרים ולמעשה יכול להיחשב כמאובן חי. לפי המיון המדעי מ-2006 נמצא כי מין זה קרוב למיני הצפרדעים בסוג Sooglossus האנדמיים לאיי סיישל. המינים הללו התפתחו בנפרד במשך אלפי שנים לאחר היפרדותן של איי סיישל ומדגסקר מתת היבשת ההודית שהתנתקו מיבשת העל גונדוואנה לפני כ-120 מיליון שנה. כיום משייכים את הצפרדע הסגולה והצפרדעים מאיי סיישל למשפחה אחת, משפחת הסוגלוסיים.
מקור השם
זהו המין היחיד בסוג Nasikabatrachus שמורכב מהמילה Nasika שמשמעותו אף בסנסקריט ו-batrachus שמשמעותו צפרדע ביוונית. שם המין sahyadrensis הוא על שם רכס הרי הסהידארי שם נתגלתה מין זה לראשונה על ידי החוקרים.
תיאורה
צבעה סגול כהה. מבנה הגוף דומה לזה של צפרדעים רגילות אך ראשה קטן מאוד ביחס לגוף שהוא בעל מבנה עגלגל ונפוח וחרטום מחודד המשווה לה מראה גרוטסקי במקצת. אורכה מקצה החוטם ועד החלק האחורי (האורוסטיל) כ-7 ס"מ. הקרקורים שלה מזכירים קולות של תרנגולת.
אורח חיים
הצפרדע מבלה רוב חודשי השנה מתחת לפני האדמה כאשר היא מגיחה החוצה למשך שבועיים בלבד בעונת גשמי המונסון למטרות חיזור ורבייה. אורח חיים זה מסביר מדוע חמקה מגילוי החוקרים עד לאחרונה. בניגוד למיני צפרדעים אחרות הניזונות מעל לפני השטח הצפרדע הסגולה משחרת לטרף מתחת לפני האדמה, מזונה העיקרי הוא טרמיטים אותם היא צדה בעזרת לשונה. חיבוק הכלולות מתבצע בברכות מים זמניות הנוצרות בעונת הגשמים כאשר הצפרדעים חבוקות זו לזו וצפות על פני המים.
מוסא עבאדי
מוסא עבאדי (בצרפתית: Moussa Abadi; (1907–1997) היה שחקן יהודי צרפתי, יליד סוריה, בעל תוכנית רדיו צרפתית פופולרית בנושא תיאטרון, ופעיל בהצלת ילדים יהודים בדרום צרפת בתקופת שואת יהודי צרפת באמצעות רשת הצלה שנקראה "רשת מרסל". לפי הערכות, רשת ההצלה של עבאדי הצילה יותר מ-500 ילדים יהודים בין השנים 1943–1945 באזור ניס.
לפני מלחמת העולם השנייה
עבאדי נולד בשנת 1907 בגטו היהודי שבדמשק, סוריה, לנסים עבאדי ופרידה עבאדי לבית כתראן. אמו נפטרה כשהיה בן 12 והוריה לקחו על עצמם את האחריות על חינוכו. בגטו הוא למד בבית ספר אליאנס ( Alliance Israélite ) מאוחר יותר הוא נשלח להשלים את לימודי בית הספר התיכון בבית ספר קתולי מחוץ לגטו היהודי בדמשק, שם פיתח אהבה לשפה, לתרבות, לתיאטרון ולספרות צרפתית.
בשנת 1929 הגיע עבאדי לפריז כסטודנט בעל מלגה והחל ללמוד בסורבון לקראת הוצאת תעודת הוראה בצרפתית, כשסיים את הלימודים חזר לארצו ושמש כמורה לצרפתית. בשנת 1933 חזר לפריז, החל בלימודים לדוקטורט בספרות צרפתית וכתב תזה אודות התיאטרון הצרפתי בימי הביניים, באותה עת הוא היה עוזר הוראה של פרופסור גוסטב כהן (Guatave Cohen), חוקר ספרות ימי הביניים. במקביל ללמודיו, השתתף כשחקן במספר הצגות של תיאטרון האוניברסיטה, בהן הצגות שנכתבו על ידי מחזאים מתקופת ימי הביניים. הוא שיחק בתיאטראות נוספים וזכה בתפקיד ראשי בהצגה "Knock " בתיאטרון מקצועי בפריז - " Le Compagnie des Qautre Saisons ". קבוצת תיאטרון זו הוזמנה להופיע במשך חמישה חודשים בתיאטרון הצרפתי של ניו יורק, ההצגה נחלה הצלחה ועבאדי זכה לביקורות מצוינות. תקופה זו השפיעה על חייו בהמשך והתיאטרון נעשה עבורו מקור החיים והשראה הן כמר מרסל שהפעיל את רשת מרסל בזמן המלחמה והן כמבקר תיאטרון ומנחה תוכנית רדיו בנושא תיאטרון, לאחר המלחמה.
בשנת 1939 הכיר עבאדי באמצעות חברה משותפת, את אודט רוזנסטוק (Odette Rosenstok ), ילידת פריז באוגוסט 1914 וסטודנטית לרפואה. רוזנסטוק סיימה את לימודי הרפואה ועבדה מחוץ לפריז. השניים החלו את חייהם כזוג, אם כי לא נישאו בשלב זה.
מלחמת העולם השנייה
בשנת 1940במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש צרפת בידי גרמניה, נאלץ עבאדי לקטוע את לימודי הדוקטורט, עזב את פריז בעקבות הגבלות שטילו הגרמנים על היהודים בפריז ונמלט לניס שבדרום צרפת. ניס הייתה תחת משטר וישי באזור שנקרא "האזור החופשי " שם, באותו שלב, היהודים היו אומנם מאוימים אולם לא נעצרו על ידי השלטון המקומי. בניס הצטרף עבאדי לפרופסור גוסטב כהן שהושעה מאוניברסיטת פריז. כהן נתן בניס הרצאות ב בנושא ספרות צרפתית ושכר את עבאדי לביצוע קטעי משחק בהרצאותיו. מאוחר יותר עזב כהן את ניס לארצות הברית בעקבות קבלת משרה באוניברסיטת הווארד והציע לעבאדי להצטרף אליו, אולם עבאדי סרב.
רוזנסטוק הצליחה מאוחר יותר, להימלט מפריז, לחמוק מהגרמנים באזור הכיבוש הגרמני בצרפת ולחבור לעבאדי בניס בנובמבר 1941. רוזנסטוק עבדה בניס כרופאת ילדים בקליניקה של אוז"ה (OSE) - ארגון הומניטרי יהודי שסייע לילדים ופליטים יהודים בזמן המלחמה ואחריה. עבאדי באותה עת, עסק בהוראת השפה הצרפתית לפליטים היהודים הרבים שהגיעו לניס מרחבי אירופה בחיפוש אחר מקלט מרדיפות הנאצים.
בנובמבר 1942 נכנסו הכוחות האיטלקיים לאזור ניס. האיטלקים היו פחות נוקשים, הם לא עצרו את פעילות ממשלת וישי אולם האטו אותה וניסו למנוע את החלת חוקי הגזע על יהודים ושליחתם לתאי הגזים,עם זאת, הייתה אצל היהודים אווירה של פחד וחשש.
עבאדי סיפר ששני אירועים טראומטיים שכנעו אותו שיש מקום לחשש גדול לחיי היהודים והניעו אותו לנקוט יוזמה ולפעול:
באפריל 1942 היה עבאדי עד לתקיפת אכזרית של אישה יהודיה על ידי ז'נדרמים צרפתיים לעיני ילדיה, בטיילת שבניס לנוכח עיני קהל גדול שלא התערב בנעשה. הוא נותר מזועזע מהאירוע והחליט שלא יוכל יותר לצפות מהצד במתרחש וכי עליו לפעול, אולם טרם גיבש תוכנית פעולה.
בתחילת 1943, בזמן הכיבוש האיטלקי, הפגיש חבר את עבאדי עם כומר קתולי איטלקי- דון יוליו פניטנטי ( Julio Penitenti ) -שחזר ממערכה בה הצטרף לכוחות הגרמניים שנלחמו בגבול הרוסי ובקש לשוחח עם מישהו מהקהילה היהודית. פינטנטי סיפר לעבאדי על מעשי הזוועה של הגרמנים כלפי היהודים וכלפי ילדים יהודים בפרט והזהיר אותו שעם כניסת הגרמנים לאזור ניס, צפוי להם גורל דומה.
מזועזעים מהידיעות, החליטו עבאדי ורוזנסטוק לפעול בדחיפות להצלת ילדים יהודים מתוך הבנה שילדים הם הפגיעים ביותר והנתונים בסיכון הגבוה יותר.
הקמתה ופעילותה של רשת מרסל
עבאדי סבר שהדרך להצלת ילדים היא הקמת תשתית מתאימה, רחבה ככל שניתן, עוד לפני הגעת הגרמנים לניס. עבאדי החליט לשם כך לפנות לבישוף של ניס, פול רמון, ( Paul Rémond ), לימים חסיד אומות העולם ובקש את עזרתו בהכנת התשתית המתאימה. עבאדי ידע שהבישוף מנהל מספר מוסדות קתוליים באזור ניס בהם ניתן להסתיר ילדים. כמו כן, ידע שהבישוף הכיר אותו ואת פרופסור גוסטב כהן כשנכח בהרצאה בה השתתפו השניים. הוא הבין שנדרש אומץ מאיש כמורה קתולי באותה עת, להופיע בהרצאה שניתנה על ידי יהודים וקיווה שאומץ זה יבוא לידי ביטוי גם הפעם. פול רמון שמע בקשב רב את דבריו של עבאדי והשתכנע לסייע לו אף כי הסתכן אישית ומקצועית, הוא אף רתם לעניין זה את הכמרים הקרובים לו.
הבישוף סיפק לעבאדי חדר עבודה בקומה התחתונה של משכנו עם חלון גדול הפונה לגינה כדי שיוכל להימלט אם תגיע משטרת וישי או הגרמנים. הוא גם צייד אותו ברשימה של מוסדות קתוליים בהם ניתן יהיה להחביא ילדים. הוא סייע לעבאדי בזיוף מסמכי זהות קתוליים כדי לספקם לילדים יהודים שיוסתרו במוסדות קתוליים. הבישוף הציע לעבאדי שיבחר לעצמו שם בדוי והוא בחר בשם מרסל ומכאן שמה של הרשת- רשת מרסל. הבישוף צייד את עבאדי במסמך הממנה אותו למפקח כללי על מוסדות החינוך של הבישופות בכל אזור ניס וכך היה יכול להסתובב בין המוסדות הקתוליים ולהכין את התשתית מבלי לעורר חשד, הוא אכן ביקר במוסדות הקתוליים וקבל את הסכמתם להסתרת ילדים יהודים. הבישוף נתן גם לרוזנסטוק שם בדוי - "סילבי דלאטר" וצייד גם אותה במכתב מטעמו לפיו היא עובדת סוציאלית של המוסדות הקתוליים כך גם היא הייתה חופשייה להסתובב ולהכין תשתית לרשת מרסל. רוזנסטוק מצידה ניסתה לאתר משפחות שיאותו לקלוט ילדים יהודים בעת הצורך.
שתי דמויות סייעו לה בכך, הכומר הפרוטסטנטי פייר גנייר ( Pierre Gagnier), הכומר של כנסיית ניס והכומר אדמונד אברארד (Edmond Evrard) מהכנסייה הבפטיסטית שבניס - שני אנשים אמיצים שסייעו בהצלת יהודים רבים וזכו לימים בתואר חסדי אומות עולם. הכמרים סיפקו לרוזנסטוק רשימה של מקומות מסתור אצל משפחות והיא פנתה למשפחות ואיתרה את אלו המתאימים והמוכנים לקחת חלק בהסתרת הילדים על אף הסכנה שנשקפה להם.
רוזנסטוק באותה עת המשיכה את עבודתה כרופאה ובדרך זו הפיצה אצל הורים לילדים את העובדה שמתארגנת תשתית להסתרת ילדים יהודים והשאירה בידיהם פרטים ליצירת קשר במקרה הצורך. עבאדי הבין שיהיה צורך גם לקנות מזון עבור הילדים באמצעות כרטיסי מזון, כפי שהיה נהוג בעת ההיא, והוא הצליח לקבל מפקיד בממשל וישי, סדרה של פנקסי מזון ריקים שיוכלו לשמש אותו בעתיד.
אמצעי נוסף וחיוני להצלחת הרשת להצלת ילדים הוא השגת מימון כספי. עבאדי פנה לידידו מוריס ברנר (Maurice Brener) יהודי אמיץ, איש ביצוע בעל אמצעים שעבד עם האמריקאים ואנשי מחתרות הריזסטאנס, נרדף על ידי הנאצים ויצג את הג'וינט בפריז. הוא נרתם לעזור לעבאדי בהשגת מימון ממקורות כספיים שונים, מהג'וינט, ממשפחות עשירות בצרפת ובשוויץ ועוד.