cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדריכלות פשיסטית
אדריכלות פשיסטית היא סגנון אדריכלי שפותח על ידי אדריכלים ממדינות פשיסטיות בתחילת המאה ה-20. הסגנון זכה לפופולריות בסוף שנות העשרים עם עליית המודרניזם יחד עם האולטרה לאומיות שעלתה במדינות במערב אירופה. סגנון האריכלות הפשיסטית דומה לזה שהיה ברומא העתיקה. עם זאת, הבניינים מהתקופה הפשיסטית לא היו עם עיצוב ראוותני והם נבנו בצורה סימטרית ופשוטה.
גם ראש ממשלת איטליה, בניטו מוסוליני וגם קנצלר גרמניה, אדולף היטלר השתמשו בסגנונות אדריכליים חדשים כחלק מהניסיונות הרבים שלהם לאחד את אזרחי גרמניה ואיטליה ולסמן עידן חדש של תרבות לאומנית.
היסטוריה
האדריכלות הפשיסטית בדמות הרציונליזם הפכה פופולרית תחת שלטונו של בניטו מוסוליני באיטליה, שהיה מנהיג המדינה מ-1922 ועד 1943. בתקופה זו הפך מוסוליני, את איטליה למדינה דיקטטורית. שמוסוליני נכנס לתפקידו הוא השתשמש בכל ענפי התרבו כדי לקדם את הפשיזם, בהם גם האדריכלות. סגנון האדריכלות המודרניסטי החדש הייתה אחת מהדרכים של מוסוליני לבנות איטליה על פי חזונו, כמדינה פשיסטית ומאוחדת ועל מנת לקדם "לידה מחדש של התרבות באיטליה". שמוסוליני קרא להתחיל לבנות בסגנון אדריכלות פשיסטי, אדריכלים החליטו לחקות את סגנון האריכלות של רומא העתיקה וזאת על מנת להביא תחושת גאווה לאומית לעם האיטלקי.
באופן דומה, גם שאדולף היטלר עלה לשלטון ב-1933 והפך את גרמניה ממדינה דמוקרטית לדיקטטורה, הוא השתמש באדירכלות פשיסטית על בסיס קלאסיזם מופשט כאחד מהדרכים לאחד את גרמניה תחת שלטונו. להיטלר אף הייתה תוכנית לבנות מחדש את הבירה הגרמנית, ברלין לאחר שמדינות הציר ינצחו במלחמת העולם השנייה על פי עקרונות האדריכלות הפשיסטית, תוכנית זו זכתה לכינוי "בירת העולם גרמאניה", עליה היה אחראי האדירכל האישי של היטלר, אלברט שפר.
בין המקומות בהם נבנו מבנים בסגנון האדריכלות הפשיסטי ניתן למנות את העיר האיטלקית, פדובה בה נבנו מחדש תחת עיצוב פשיסטי תחנת הרכבת המרכזית והחלק החדש של בית העירייה.
מיקי גיצין
מיכאל (מיקי) גיצין (נולד ב-16 ביולי 1981) הוא מנכ"ל המשרד בישראל של הקרן החדשה לישראל, החל מיולי 2017. בין השנים 2010–2017 שימש כמנכ"ל עמותת "ישראל חופשית" והיה פעיל במאבקים בנושאי דת ומדינה, בהם המאבקים למען חופש בחירה בנישואים, תחבורה ציבורית בשבת, ונגד הדרת נשים. חבר לשעבר במועצת עיריית תל אביב-יפו מטעם מפלגת מרצ.
ביוגרפיה
גיצין נולד להורים יוצאי ברית המועצות, שעלו לישראל בסוף שנות ה-70. הוא נולד וגדל באזור, וכיום מתגורר בתל אביב-יפו. למד בתיכון איילון בחולון. בין השנים 2000–2004 שירת בחטיבת המחקר של אמ"ן, והשתחרר בדרגת סגן. עם תום שירותו הצבאי יצא גיצין לשליחות של הסוכנות היהודית באינדיאנה שבארצות הברית.
פעילותו החברתית-פוליטית
לאחר החזרה לארץ, התחיל גיצין בלימודי תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים. במקביל, שימש כסמנכ"ל עמותת "פסטיבל בשקל", הפועלת לקידום תרבות ואמנות בפריפריה.
לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה, בשנת 2009, היה דוברו של ח"כ אילן גילאון.
מיד לאחר הבחירות התקבל ללימודי תואר שני בניהול ציבורי ב-UCL של אוניברסיטת לונדון, וניתנה לו מלגת לימודים ומחיה הניתנת למי שמזוהים כמנהיגי הדור הבא, מלגת Chevning של משרד החוץ הבריטי. עם סיום הלימודים קיבל תואר שני במדיניות ציבורית.
ישראל חופשית
בשנת 2010, עם חזרתו לישראל, היה ממקימי "ישראל חופשית" (רפורמים), תנועה הפועלת לקידום חופש דת ותפיסה יהודית פלורליסטית (רפורמית) בישראל. פעילות הארגון כוללת מאבקים חברתיים והעלאת השיח הציבורי בנושאים רלוונטיים, כמו תחבורה ציבורית בשבת, נישואים אזרחיים, מאפייני השבת בישראל ומאבק בהדרת נשים. בין השנים 2010–2017 שימש כמנכ"ל העמותה, והיה מעורב במספר פעילויות בולטות:
מועצת העיר תל אביב יפו
בין השנים 2013 ל-2018, כיהן גיצין כחבר מועצת העיר תל אביב יפו מטעם מרצ. בין היתר, פעל בנושאים הבאים:
הקרן החדשה לישראל
גיצין הוא מנכ"ל הסניף בישראל של הקרן החדשה לישראל החל מיולי 2017. הקרן מעניקה תמיכה כספית וארגונית למאות ארגונים, הפועלים לקידום זכויות האדם, חברה משותפת בין יהודים לערבים, זכויות מיעוטים בישראל, קהילת הלהט"ב, פמיניזם ונושאים סביבתיים.
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
היבה יזבק
ביוגרפיה
יזבק נולדה בנצרת, למשפחה מוסלמית. למדה בבית ספר תיכון קתולי בעיר. אביה מחמוד יזבק הוא היסטוריון המרצה באוניברסיטת חיפה.
יזבק חוקרת קולוניאליזם התיישבותי, מגדר ומרחב, עם התמקדות בנושא העקורים הפלסטינים בתוך ישראל. עוסקת בהיסטוריה חברתית ופוליטית של הפלסטינים, היסטוריה שבעל פה, הגירה מאולצת, מגדר ופמיניזם. ביצעה את הסקר המקיף הראשון שנערך בקרב העקורים הפלסטינים בישראל מטעם אגודת הגליל.
יזבק הייתה מזכירת ועד הסטודנטים הערבים באוניברסיטת חיפה ויו"ר תא בל"ד. פעלה בנושא המאבק הנשי והפלסטיני. היא ניהלה את ועד הפעולה לשוויון בענייני אישות (קואליציה של ארגוני נשים וזכויות אדם) בין השנים 2009–2015 ופעלה בין היתר למען תיקון חוק גיל הנישואין והעלאתו מ-17 ל-18 שנה בשנת 2013.
בשנת 2017 ראה אור בהוצאת פרדס הספר "מעמד אישי ומגדר: נשים פלסטיניות בישראל", שערכה עם פרופ' ליאת קוזמא. המאמרים בספר (שנכתבו על ידי משפטנים, סוציולוגים וחוקרי המזרח התיכון) בוחנים את הקשר בין מעמד הפלסטינים בישראל ליחס המדינה כלפיהם, ולהשלכותיו של יחס זה על מעמד האישה, ובפרט על מעמד הנשים במערכת המשפט לענייני משפחה.
טרם כניסתה לכנסת לימדה ב.
פעילות פוליטית
יזבק התמודדה מטעם מפלגת בל"ד בבחירות לכנסת התשע עשרה. היא שובצה במקום השישי ברשימה ולא נכנסה לכנסת.
בבחירות לכנסת העשרים ואחת נבחרה במקום השני ברשימת בל"ד, מוקמה במקום הרביעי ברשימת רע"ם-בל"ד, ונבחרה כחברת הכנסת העשרים ואחת.
בבחירות לכנסת העשרים ושתיים שובצה מטעם בל"ד ברשימה המשותפת במקום ה-8. בערעור לבית המשפט העליון בנושא פסילת הרשימה המשותפת מהתמודדות בבחירות לכנסת העשרים ושתיים, צוינו התבטאויותיה האמורות בפייסבוק. השופטים כתבו כי בהיעדר הסבר כלשהו דבריה יכולים "להתפרש כהבעת הזדהות ותמיכה מצדה בגורמים שונים הנוטלים חלק במאבק מזוין נגד מדינת ישראל ובארגוני טרור" אולם לא פסלו את מועמדותה של יזבק משום שהדיון עסק בפסילתה של כל רשימת בל"ד ולא בפסילתה של יזבק לבדה.
התמודדה שוב לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש ושובצה מטעם בל"ד ברשימה המשותפת במקום ה-8. מספר מפלגות עתרו לוועדת הבחירות המרכזית על פסילתה עקב אמירותיה. היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, דרש ממנה הבהרות בעניין הפוסטים האמורים. בסופו של דבר חיווה את דעתו שיש לאפשר לה לרוץ לכנסת ה-23, למרות אמירותיה השנויות במחלוקת, לאחר שאמרה כי אין באמירותיה קריאה לאלימות אלא לסיום הכיבוש. בינואר 2020 החליטה ועדת הבחירות המרכזית לפסול את מועמדותה לכנסת, בתמיכתם של נציגי הליכוד, כחול לבן, ישראל ביתנו, המפלגות הדתיות והחרדיות ונציג אחד של מפלגת העבודה אך בית המשפט העליון לא אישר את הפסילה ברוב של חמישה מתנגדים מול ארבעה תומכים.
במהלך הבחירות לכנסת ה-23 שובצה במקום ה-2 ברשימת מפלגת בל"ד ובמקום ה-8 בסיעת הרשימה המשותפת ונבחרה לכנסת לאחר שהרשימה זכתה ב-15 מנדטים. לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע הוצבה יזבק שנייה בין מועמדי בל"ד, במקום השביעי ברשימה המשותפת. ולא נכנסה לכנסת לאחר שהרשימה המשותפת קיבלה 6 מנדטים.
חיים אישיים
יזבק מתגוררת בנצרת, נשואה לשחקן חסן טאהא, ואם לילד.
יחסי אבחזיה–טרנסניסטריה
יחסי אבחזיה–טרנסניסטריה — הם היחסים הבילטרליים וה דיפלומטיים בין המדינה המוכרת חלקית, רפובליקת אבחזיה והמדינה הלא מוכרת, הרפובליקה המולדובנית הפרידנסטרובית (טרנסניסטריה). שתי המדינות מכירות זו בעצמאותה של זו.
היסטוריה
ב-22 בינואר 1993 חתמו אבחזיה וטרנסניסטריה על הסכם על ידידות ושיתוף פעולה.
ב-14 ביוני 2006 נפגשו מנהיגי אבחזיה, טרנסניסטריה ודרום אוסטיה בטירספול והקימו את חבר המדינות הבלתי מוכרות.
ב-18 בינואר 2007, נשיא טרנסניסטריה, איגור סמירנוב, חתם על צו על פתיחת נציגות רשמית של הרפובליקה באבחזיה. באותו יום מונה גארי קופלבה לנציג הבלעדי של טרנסניסטריה באבחזיה. ב-23 בינואר 2007 מינה נשיא אבחזיה, סרגיי בגאפש, את אלכסנדר וטאמן לנציגה הרשמית של אבחזיה בטרנסניסטריה.
ב-7 במרץ 2008 הוציא סרגיי בגאפש באופן רשמי צו על הקמת נציגות רשמית של אבחזיה בטרנסניסטריה, וב-18 ביולי 2008 נפתחה נציגות בטירספול.
ב-11 בינואר 2018, נשיא פרידנסטרוביה, ואדים קרסנוסלסקי, חתם על חוק הרפובליקה המולדובנית הפרידנסטרובית "על אשרור הסכם הידידות, שיתוף הפעולה והשותפות בין הרפובליקה המולדובנית הפרידנסטרובית לרפובליקת אבחזיה".
ב-6 במרץ 2014 ערך שר החוץ של אבחזיה, ויאצ'סלב צ'יריקבה, ועידת טלפון עם שר החוץ של טרנסניסטריה, איגור שורניקוב, כדי לדון במצב באזור לאור האירועים באוקראינה.
ב-4 בפברואר 2015 התקיימה פגישת עבודה בין נשיא אבחזיה ראול חאג'ימבה לבין הנציג המוסמך של אבחזיה בטרנסניסטריה אלכסנדר וטאמן. בפגישה דנו בצעדי הכנה ובתוכנית הפעולה של נציג אבחזיה בטרנסניסטריה לשנת 2015. ב-1-4 בספטמבר 2015, ביקרה המשלחת האבחזית במלאת 25 שנים ליום העצמאות של טרנסניסטריה.
בתאריכים 24-25 באוקטובר 2016 ביקרה באבחזיה משלחת מטרנסניסטריה. סדר היום המרכזי הוא חתימה על הסכם על ביקורים הדדיים ללא ויזה לאזרחי אבחזיה וטרנסניסטריה והסכם על הכרה הדדית ושקילות מסמכים ברמת ההשכלה וההכשרה. בהוראת שר החוץ האבחזי, דאור קובה, הוענק לשר החוץ של טרנסניסטריה, ויטלי איגנטייב, מדליית "כבוד" של שר החוץ של אבחזיה.
ב-17 בנובמבר 2016, גנרל הצבא מיראב קישמריה נפגש עם נציג אבחזיה בטרנסניסטריה אלכסנדר וטאמן במשרד ההגנה של אבחזיה. בפגישה זו השתתפו גם דאור קובה והנציג הבלעדי של טרנסניסטריה באבחזיה גארי קופאלבה. מפגש זה מוקדש לשיתוף פעולה וידידות בין אבחזיה לטרנסניסטריה בתחום ההגנה. אלכסנדר וטאמן וגארי קופלבה זכו מהגנרל מיראב קישמריה במדליה של משרד ההגנה של אבחזיה.
ב-29 ביולי 2017, אלכסנדר וטאמן השתתף באירועי הממשלה הטרנסניסטרית בבנדרי (טיגינה), שהוקדשו ליום השנה ה-25 לכניסה לאזור מלד. ב-1 באוגוסט 2017 נערכו אירועים דומים באנדרטת התהילה הזכרית בטירספול. אלכסנדר וטאמן השתתף גם בחגיגת יום השנה ה-27 ליום העצמאות של טרנסניסטריה בארמון הנשיאות בטירספול ב-1 בספטמבר 2017. ב-29 בספטמבר 2017 נחתם הסכם הידידות, שיתוף הפעולה והשותפות בין רפובליקת אבחזיה לבין הרפובליקה המולדובנית הפרידנסטרובית כחלק מהביקור הרשמי של המשלחת הטרנסניסטרית באבחזיה.
ב-7 באוגוסט 2018, נשיא טרנסניסטריה נפגש עם ראשי הנציגויות הרשמיות של אבחזיה ודרום אוסטיה, אלכסנדר וטאמן וויטלי ינקובסקי, בהתאמה.
ב-1 בספטמבר 2018, אלכסנדר וטאמן השתתף בחגיגת 28 שנה ליום העצמאות הטרנסניסטרית בטירספול. בהזדמנות זו נשא נאום.
ב-25 בדצמבר 2018 נפגש שר החוץ החדש של אבחזיה, דאור קובה, עם גארי קופאלבה לרגל קידום היחסים בין אבחזיה לטרנסניסטריה בכמה תחומים ודיון על סדר היום לשיתוף הפעולה בין שתי המדינות לשנה הבאה.
בשנת 2019 נפגש אלכסנדר וטאמן עם ויטלי איגנטייב בטירספול, וכן דאור קובה עם גארי קופאלבה בסוחומי לרגל יום השנה ה-26 לכינון היחסים הדיפלומטיים בין אבחזיה וטרנסניסטריה.
גורוניזאורוס
גורוניזאורוס (שם מדעי: Goronyosaurus) הוא סוג זוחל ימי קדום מתקופת הקרטיקון ששיך למשפחת המוזאזאוריים. הוא התקיים במימי ים תטיס שלפני 72 עד 66 מיליון שנה מזמננו, ונכחד עם הכחדת הקרטיקון.
המאובנים שלו התגלו בתצורות דוקמג'ה שבניגריה וניז'ר והוא תואר למדע ב-1972, כאשר הסוג הכיל מין בודד - Goronyosaurus nigeriensis, אשר בעבר נחשב למין של מוזאזאורוס.
זוחל זה היה בעל גולגולת חזקה עם שיניים חדות וחזקות שדמו יותר לשיני תנינים מאשר לשאר המוזאזאורים ואלה הותאמו לפיצוח הטרף. הוא היה קטן יחסית בהשוואה לסוגים דומים כמו הטילוזאורוס והגיע לאורך משוער של 5.14 עד 7.8 מטרים, כשכיום מעריכים שההנחה הראשונה הייתה יותר נפוצה.
הוא היה כנראה טורף אורב שהתבסס על טרף של דגים, רכיכות ואולי זוחלים ימיים קטנים יותר, אותם הרג בנשיכה.
פיזיקה גרמנית
פיזיקה גרמנית (בגרמנית: Deutsche Physik) או פיזיקה ארית הייתה תנועה פסאודו-מדעית בגרמניה הנאצית שהתנגדה למה שנתפס בעיניה כ"פיזיקה יהודית", שהייתה בשעתו המחקר הפיזיקאי המתקדם של התקופה, ובעיקר תורת הקוונטים ותורת היחסות, שלהן תרמו רבות מדענים יהודים או ממוצא יהודי (למשל אלברט איינשטיין ונילס בוהר). שם התנועה היה כותרתו של ספר משנת 1936 של הפיזיקאי פיליפ לנארד, זוכה פרס נובל ואנטישמי, שניסה להסביר את התגליות החדשות באותה תקופה תוך שימוש בפיזיקה קלאסית, ללא שימוש בתורות ה"יהודיות", בין היתר באמצעות תורות שהיו ידועות כשגויות בתקופתו כמו האתר.
התנועה החלה בעקבות מלחמת העולם הראשונה והסכם ורסאי, שהציתו רגשות לאומניים בגרמניה. נראה שגם שמרנות מדעית תרמה להצלחת התנועה, בעיקר ניסיון להגן על הפיזיקה הקלאסית שבה התמחו הפיזיקאים עד אותה תקופה, והתנגדותם לתורות המודרניות שגרמו לשינוי רדיקלי של כל אופן החשיבה בפיזיקה. התנועה קיבלה תמיכה שלטונית מהמפלגה הנאצית, שמצאה בה דרך ולגיטימציה נוספת למימוש רעיונותיה הגזעניים בשנות ה-30.
התנועה זכתה להצלחות מסוימות אך נתקלה בקשיים. הפיזיקאי הגרמני הנודע ורנר הייזנברג, שהיה בין המדענים החשובים בגרמניה באותה התקופה, היה מחלוצי תורת הקוונטים, ולכן התנגד לקיפאון המדעי שהתנועה ניסתה לכפות. עד סוף שנות ה-30 גם תורת היחסות זכתה לתמיכה גורפת של הקהילה המדעית והתנגדות לה לא נתפשה עוד כאפשרית.
אוהרה
אוהרה או או'הרה (באנגלית: O'Hara) הוא שם משפחה.
יעקב קצין
הרב יעקב שאול קצין (22 באפריל 1900, כ"ג בניסן ה'תר"ס – 6 בדצמבר 1994) היה מקובל, מייסד ישיבת המקובלים "גן הלבנון" בירושלים, ורב הקהילות הסוריות "מגן דוד" ו"שערי ציון" של יוצאי סוריה בברוקלין שבארצות הברית.
ביוגרפיה
נולד בירושלים לאלטון ולרב שאול קצין, שהיה מקובל ומחבר הספרים "אמרי בינה" ו"פרי צדיק". האות ש' נוספה לשמו כקיצור לשם אביו, כנהוג במשפחתו בתקופה זו. בילדותו התחנך ולמד מפי אביו, ובהמשך למד בישיבת אוהל מועד. בשנת 1917 (ה'תרע"ז) התייתם מהוריו שנפטרו ממחלת הטיפוס בהפרש של כחודשיים, לאחר שהתפשטה לאחר מלחמת העולם הראשונה. בחודש פברואר 1919 (אדר ה'תרע"ט) נישא למזל טוב בת הרב שלום הדאיה.
בשנת 1921 (ה'תרפ"א) החל בכתיבת חיבוריו, ובשנת 1922 (ה'תרפ"ב) החל לעסוק בלימוד תורת הקבלה באופן עצמאי, ובהמשך אצל הרב חיים שאול הכהן דוויק יחד עם חבורתו בשכונת הבוכרים. למשך תקופה אף למד את תורת הקבלה עם הרב אברהם חיים עדס ובנו הרב יעקב עדס. בשנת 1923 (ה'תרפ"ג) החל ללמוד בישיבת פורת יוסף אצל הרב רפאל שלמה לניאדו. בישיבה נמנה עם קבוצת אברכים ורבנים שנקראה "עוז והדר" ולמדה את תורת הקבלה בנפרד מסדרי הלימוד בישיבה, בראשות הרב סלמאן אליהו ובהמשך בראשות הרב אפרים הכהן. בתקופה זו שימש גם כמלמד תלמידים, והיה לומד בחברותא גם יחד עם הרב עזרא עטייה, ממנו רכש בקיאות בנושאי גיטין וקידושין. הודות לכך קיבל בתקופה זו שאלות רבות בנושא. בתקופה זו היה מקורב גם לרב יוסף ידיד הלוי, כשזה האחרון היה לומד איתו, ומתייעץ איתו בשאלות שונות.
בעקבות מחלת אולקוס שממנה סבל מאז שנת 1920 (ה'תר"ף), נותח בשנת 1923 (ה'תרפ"ג) בידי דוקטור משה וולך, ונרפא חלקית. בשנת 1926 (ה'תרפ"ו) עבר להתגורר בסמוך למבנה ישיבת פורת יוסף שבעיר העתיקה, בדירת הקדש שיועדה לאברכים הלומדים בישיבה. בשנה זו ייסד ישיבה לאברכים בשם "גן הלבנון", שנועדה ללימוד תורת הקבלה, והתבססה על חלוקת מלגות ללומדים. הוא עמד בראשות הישיבה, ומינה לנשיא הכבוד שלה את הרב נסים אלישר, ולחברי הוועד את הרב שלום מרדכי אזולאי, הרב משה עדס, הרב יוסף שלוש והגביר יחזקאל מטלון.
כשחלה במחלת האולקוס שוב, נסע בחודש מאי 1928 (סיוון ה'תרפ"ח) בהפלגה במטרה לעבור ניתוח בגרמניה. בהפסקת ביניים שנערכה בצרפת, שכנעו הרב הראשי המקומי לעבור את הניתוח בבית החולים הכללי של רוטשילד על ידי מנתח מקומי. הוא נותח בצרפת, הבריא ושב לירושלים. בשנה זו החל לשמש בבית הדין של עדת הספרדים בירושלים תחילה כ"ספרא דדיינא" ובהמשך כחבר בית הדין, לצד הרב חזקיה שבתי, הרב בן ציון קואינקה והרב אברהם פילוסוף. בתקופה זו השיב לשאלות שנשלחו אליו מרבנים שונים בישראל ובעולם, עד לסיום תפקידו בבית הדין בשנת 1932 (ה'תרצ"ב).
בחודש אוקטובר 1930 (חשוון ה'תרצ"א) הוסמך לשחיטה על ידי הרב מרדכי מיוחס, ראש השוחטים בירושלים. בחודש דצמבר (כ"א בכסלו) באותה שנה הוסמך לרבנות ודיינות על ידי הרב בן ציון קואינקה והרב אברהם פילוסוף. שנה לאחר מכן בשנת 1931 (ה'תרצ"ב) הוסמך לרבנות ודיינות גם על ידי הרב יעקב מאיר והראי"ה קוק.
בשנת 1932 (ה'תרצ"ב) נשלח לברוקלין שבארצות הברית על ידי הרב עזרא הררי רפול והרב יעקב מאיר, למטרת איסוף כספים עבור בית היתומים הספרדי שבירושלים. בברוקלין התעכב כשישה חודשים, בעקבות הפצרת הקהילה הסורית המקומית שיישאר לשמש כרב הקהילה, אך הוא סירב בטענה כי בחר לגור בישראל. תקופה קצרה לאחר שחזר לישראל, יצא לשליחות איסוף כספים במצרים. גם שם סירב למשרת רבנות ודיינות שהוצעה לו. בשנה שלאחר חזרתו לישראל ניהל חלופת מכתבים עם ראשי הקהילה הסורית "מגן דוד" שבברוקלין, שבה הוא מנמק את סירוביו. לבסוף בעצת רבני ירושלים וחותנו, הרב שלום הדאיה, הסכים לכהן כרב בקהילה למשך שנה בלבד.
בחודש יולי 1933 (אב ה'תרצ"ג), הגיע עם משפחתו לניו יורק בהפלגה. בברוקלין הוא מצא את הקהילה הסורית "מגן דוד" במצב כלכלי לא מזהיר. הוא פעל לתקן את המצב שבו הייתה שרויה הקהילה, תוך כדי תיקון תקנות לטובת חברי הקהילה, והבאתה למצב טוב יותר. הוא שימש בקהילה כמוהל, מחנך ומסדר קידושין, שיקם את התלמוד תורה המקומי, והכשיר אברכים לשמש כשוחטים ובודקים. לאחר תום שנת כהונתו כרב, הפצירו בו ראשי הקהילה להישאר לשנת כהונה נוספת, עד שלבסוף החליט לקבוע את משכנו בברוקלין, כדי להצמיח עוד את חיי הקהילה. בתקופת המשך כהונתו ייסד בית דין בו כיהן כראש אב בית הדין, לצד הרב שאול מטלוב עבאדי והרב אליהו חוצני, ובנו הרב שאול, ששימש כמזכיר בית הדין. כן הקים קהילה נוספת ליוצאי סוריה בתוך קהילתו, תחת השם "שערי ציון".
במשך 62 שנות כהונתו כרב הקהילות "מגן דוד" ו"שערי ציון", פעל למען העברת כספים עבור ארץ ישראל, והקים בין היתר קרן צדקה בשם "מגן ישראל", שנועדה לתת מענה ותרומות לשד"רים שגייסו כספים ליישוב היהודי בישראל, ובתקופת מלחמת העולם השנייה הזרים ליישוב סכומי כסף רבים. ניהל חלופת מכתבים עם רבני ישראל והעולם, ותיקן מספר תקנות למניעת התבוללות בקהילתו.
ניחן בזיכרון פנומנלי, והיו שטענו כי הסיבה לכך הייתה שאכל בצעירותו צמח שנקרא פלדור. בהמשך אף טענו אחרים כי אכילת הצמח הייתה הסיבה למחלת האולקוס שממנה סבל.
הלך לעולמו ב-6 בדצמבר 1994 (ג' בטבת ה'תשנ"ה), ונקבר בישראל.
אחיו היה הרב שלמה קצין. בנו הגדול, הרב שאול, שימש כממלא מקומו כרב הקהילה עד לפטירתו ב־2 בדצמבר 2018 (כ"ד בכסלו ה'תשע"ט). בתו שרלוט נישאה לרב ברוך בן-חיים, שהחליפו בתפקידו כרב הקהילה.
מולדובה במשחקים האולימפיים לנוער
מולדובה משתתפת בכל ההמשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער המולדובים שבעה מדליות, מתוכן שלוש מדליות זהב. מולדובה משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער. אולם, עד כה לא זכה ספורטאי נוער אולימפי מולדובי במדליה במשחקי החורף.
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה אחת עשרה ספורטאים שהתחרו בשישה ענפים. המשלחת זכתה בשלושה מדליות, מתוכן מדליית זהב יחידה. המשלחת זכתה במדליית זהב בענף הקאנו/קיאק בתחרות ספרינט בטורניר היחידים לנערים בקאנו. המשלחת שיפרה את הישגיה מאולימפיאדת הנוער סינגפור בענף ההיאבקות עם זכייה במדליית כסף בקטגוריית משקל עד 100 ק"ג נערים בסגנון היאבקות חופשית ומדליית ארד בקטגוריית משקל עד 46 ק"ג נערות בסגנון היאבקות חופשית. ספורטאי המשלחת קצרו הישגים ודורגו במקום השביעי בענפים שחייה במשחה 800 מטר בסגנון שחייה חופשית נערים, והתעמלות בטורניר היחידות במקצוע ההתעמלות אמנותית, ובמקום השמיני בענף האתלטיקה בגמר זריקת דיסקוס לנערים. המשלחת לא הגיע להישג משמעותי בענף הקליעה.
משחקי החורף
מולדובה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מאולימפיאדת הנוער אינסברוק המשלחת מנתה ספורטאית יחידה שהתחרתה בענף הביאתלון. אולם הספורטאית סיימה בין המקומות האחרונים בתחרות. המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר כללה שני ספורטאים שהתחרו בשני ענפים. המשלחת הגיעה להישג בענף הלוז', כאשר סיימה במקום התשיעי בטורניר היחידים לנערים. בענף הסקי למרחקים המשלחת לא רשמה הישגים משמעותיים.
מדליות לפי משחקים
width="20px"|
טמון
טמון (בערבית:  طمون) היא עיירה פלסטינית, הממוקמת בנפת טובאס, שבצפון הגדה המערבית, כ-13 ק"מ מצפון-מזרח לשכם וכ-5 ק"מ מדרום לעיירה טובאס. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית העיירה מנתה 14,359 תושבים בשנת 2016.
היסטוריה
לפי עדויות ארכאולוגיות העיירה וסביבתה היו מיושבים החל מהתקופה הכלקוליתית. לאורך הרכס שלמרגלותיו ממוקמת העיירה, רכס טמון, נתגלו עדויות לפעילות אנושית במשך אלפי שנים, וניכר כי פסגות ההר שימשו כנקודות פולחן לבני עמים שונים. סמוך לפסגה שוכנת תלולית עגולה בקוטר של כ-25 מטרים, אשר בולטת לגובה של כעשרה מטרים מעל סביבותיה. הארכאולוג אדם זרטל, שחפר במקום, מצא בה ערימת אפר שנותרה משריפת קורבנות מהתקופה הכלקוליתית לפני כ-6,000 שנה. כן נמצאו לאורך הרכס גתות, מערות ובורות מים.
מצפון לכפר ממוקמת ח'רבת עינון, בה נמצאו ממצאים מתקופת הברזל בארץ ישראל.
אבנר קופל
אבנר קופל (נולד ב-26 באוגוסט 1951 ) הוא עסקן ספורט וסוכן ביטוח ישראלי אשר היה יושב ראש איגוד הכדורסל ויושב ראש מנהלת ליגת העל בכדורסל. קופל יזם את שיטת הפיינל פור לקביעת אלופת ליגת העל. בנוסף היה קופל נציג מרכז בית"ר בהתאחדות לכדורגל ובוועד האולימפי הישראלי ויו"ר מועדון הכדורסל בית"ר תל אביב. קופל ריצה 16 חודשי מאסר בגין העלמות מס ועבירות מרמה שביצע כסוכן ביטוח. קופל הוא חבר הנהלת מרכז בית"ר וממנהליו של מועדון הכדורגל בית"ר תל אביב בת ים.
טמון
היסטוריה
ההיסטוריה המודרנית של טמון מתחילה במאה ה-15. העיירה הוקמה על ידי קבוצת בדואים מחצי האי ערב שמביקש למצוא מקום בטוח ונוח להתיישבות, וכך הגיעו לעמק טמון, שבו אדמות פוריות. לפי ההיסטוריון צבי מסיני, בהתבסס על מחקרים קודמים, מוצא חלק מתושבי האזור הוא משבט יהודי שהגיע מחצי האי ערב.
אבנר קופל
תחילת הקריירה
עוד בשנות ה-20 לחייו ניהל קופל סוכנות ביטוח מצליחה ועסק בביטוחי רכב, ביטוחי חיים וביטוח ימי. ב-1991 הוגש כתב אישום נגד קופל על כך שהונה את בנק כללי לישראל והוציא ממנו במרמה מיליוני שקלים שנועדו עבור פוליסות ביטוח של עובדי חברת החשמל. קופל זוכה מחמת הספק. אריה מליניאק טען כי בזכות היכרותו עם יורם אובורקוביץ' מכר קופל פוליסות ביטוח לעובדי חברת החשמל ומרכז הפועל ויצר קשרים במערכת הספורט הישראלית.
טמון
היסטוריה
ברשומות המס העות'מאני משנת 1596, מופיע ככפר בסנג'ק שכם (מחוז שכם). תושבי הכפר שילמו מס על גידולי חיטה, שעורה, זיתים, והכנסות מזדמנות מכוורות לגידול דבורים ועזים. בשנת 1882, בסקר ארץ ישראל המערבית תואר כ: "כפר גדול יחסית למרגלות ההר, עם קרקע פתוחה מצפון. שהכפר ניצב גבוה ממנה, עם מטעי זיתים מדרום".
אבנר קופל
תחילת הקריירה
קופל מכהן מאז 1979 כחבר הנהלת בית"ר. הוא כיהן כיושב ראש מרכז בית"ר וכנשיא הכבוד.
טמון
בתקופת המנדט הבריטי
בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר למחוז שכם.
אבנר קופל
בית"ר תל אביב
באוגוסט 1978 מונה קופל ליושב ראש מועדון הכדורסל בית"ר תל אביב שהתמודדה אז בליגה הלאומית. בתקופתו בקבוצה הועסקו בה כמה מבכירי המאמנים בארץ כמו משה ויינקרנץ, צביקה שרף ופיני גרשון. בית"ר תל אביב ירדה לליגה הארצית בתום עונת 1987/88 ושבה לליגה הלאומית כעבור שנתיים. קופל הוביל לאיחודה של הקבוצה עם בית"ר רמלה ולאחר שבית"ר תל אביב נשרה שוב לליגה הארצית בתום עונת 1991/92 עזב קופל את הקבוצה.
טמון
בתקופת המנדט הבריטי
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט, בטמון הייתה אוכלוסייה של 1,345 נפש, כולם מוסלמים. במפקד 1931 היו בכפר 366 בתים מאוכלסים (יחד עם עטוף), בהם התגוררו 1,599 תושבים, כולם מוסלמים. בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 2,070 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 98,080 דונם. אשר מתוכם הוקצו 393 לחקלאות שלחין, ו-33,181 לגידולי דגנים.
אבנר קופל
יושב ראש מנהלת הליגה
בשנת 2002 נבחר קופל ליושב ראש מנהלת ליגת העל בכדורסל. בתקופתו הוכנסו לליגת שני שינויים מרכזיים, שיטת הפיינל פור והחוק הרוסי.
טמון
בתקופת המנדט הבריטי
בשנות ה-30 של המאה ה-20 התפרסמה העיירה כמקום הולדתו של השודד אבו ג'ילדה. אבו ג'ילדה היה מבוקש על ידי משטרת המנדט במשך כשנה מאז רצח שוטר בוואדי חנדק. מאמצי המשטרה ללוכדו נשאו לבסוף פרי ב-13 באפריל 1934. על פי אחת הגרסאות, נודע למשטרה כי הוא מסתתר במערה ליד כפר הולדתו, טמון. אנשי המשטרה בפיקודו של מפקד משטרת שכם הקיפו את המערה. הלכודים במערה, אבו ג'ילדה ואל-ערמיט, פתחו עליהם באש והשוטרים השיבו אש, אך איש משני הצדדים לא נפגע. בהתערבות של בן דודו של אבו ג'ילדה, שנלווה לשוטרים, נכנעו השניים למשטרה ומסרו לשוטרים את כלי נשקם. השניים נלקחו למשטרת שכם, ומשם הובלו לבית הסוהר בירושלים. בעיתון "פלסטין" התפרסם שמקום מחבואו של אבו ג'ילדה נתגלה בעקבות מעקב אחר נערה שהייתה נפגשת איתו. על פי גרסה אחרת, אחד מבני חבורתו הסגיר אותו.
אבנר קופל
יושב ראש מנהלת הליגה
בשיטת הפיינל פור ארבע הקבוצות שהעפילו אליו מקיימות טורניר בו הן משחקות משחק בודד בשלב חצי הגמר והגמר. מצדדי השיטה טענו כי היא מוסיפה עניין לליגה. בשנים 2001–2005 זכתה מכבי תל אביב באליפות כאשר בכל פעם היא ניצחה בסדרת הגמר של הטוב בחמישה משחקים בתוצאה 0–3. בשיטת הפיינל פור לקבוצות סיכוי גדול יותר לגבור על מכבי תל אביב ובכך נוצר עניין רב יותר סביב המשחקים. מתנגדי השיטה טענו כי ראוי יותר להכריע אליפות בסדרה של משחקים וכי השיטה נועדה לפגוע באופן פרטני במכבי תל אביב. שיטת הפיינל פור הונהגה בשנים 2006–2012 ו-2015–2020. בשנת 2013 התקיימו סדרות בשלב חצי הגמר ומשחק בודד בשלב הגמר ובשנים 2014–2015 הגמר שוחק בשיטת בית-חוץ. בשנים אלו שמטה מכבי תל אביב את האליפות חמש פעמים לאחר שבשנים 1970–2005 שמטה את האליפות פעם אחת בלבד. הפיינל פור התקיים בפעם האחרונה בעונת 2019/20.
שינוי נוסף שהוכנס הוא ה"חוק הרוסי" שחייב את הקבוצות לשחק בכל רגע נתון עם לפחות שני שחקנים בעלי אזרחות ישראלית. מספר השחקנים הזרים שניתן לרשום בטופס המשחק ומספר הזרים אותם ניתן לשתף לאורך העונה השתנה מעונה לעונה. מצדדי החוק טענו כי יש לעודד שיתוף של שחקנים ישראלים ומתנגדי החוק טענו כי שיקולי המאמן אמורים להיות מקצועיים בלבד ולא להיות תלויים באזרחותם של שחקניו. החוק הרוסי בוטל ב-2019 ומאז קבוצות רשאיות לשתף בכל רגע נתון ארבעה שחקנים זרים.
טמון
בתקופת המנדט הבריטי
לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, עבר משליטה בריטית לירדנית.
אבנר קופל
יושב ראש איגוד הכדורסל
בסוף שנת 2011 איבד יושב ראש איגוד הכדורסל שי שני את תמיכת חברי סיעתו, הפועל, באיגוד הכדורסל. שני הודיע על פרישתו מהתפקיד וחברי סיעת הפועל העבירו את תמיכתם לקופל שהצליח לגייס תמיכה גם משאר הסיעות המיוצגות באיגוד. בינואר 2012 מונה קופל ליושב הראש הזמני של איגוד הכדורסל. לקראת הבחירות לקביעת יושב ראש קבוע לאיגוד התארגנה סיעה חדשה בשם "עוז" בראשותו של המאמן צביקה שרף. קופל הקים רשימה שאיחדה את חמשת המרכזים: הפועל, מכבי, אליצור, בית"ר ואס"א. ברשימתו של קופל היו חברים גם שמעון מזרחי, דני קליין ומיקי זוהר. רשימתו של צביקה שרף כללה גם את אורנה אוסטפלד, שאול אייזנברג ואבשלום וילן. מערכת הבחירות הייתה סוערת ולוותה בהשמצות הדדיות בין המחנות. שרף טען כי קופל מעוניין בעיקר לקדם את עצמו ולא את הענף. קופל פנה לרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו ומועצת הכבלים והלוויין בדרישה כי שרף לא ידבר על הנושא בתוכניות הטלוויזיה והרדיו בהן הוא מתארח.
טמון
לאחר 1967
לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967, טמון עברה משליטה ירדנית לישראלית. ב–1 באוגוסט 1967, חתם מפקד פיקוד המרכז עוזי נרקיס על צווי סגירה לתשעה שטחים לצורך אימונים, לאורך הרצועה המזרחית של גב ההר. ביניהם "שטח 901" שממערב לטמון ששימש למרעה ולגידולי דגנים.
לאחר הסכמי אוסלו, רוב הכפר הוגדר כשטח A עם זאת מצידו המערבי והצפוני הוא גובל בשטח C, בשליטה ישראלית מלאה. אזור זה של ספר המדבר היורד לכיוון בקעת הירדן שהוגדר כשטח אש והגישה אליו מוגבלת. בשטח זה שוכנות מספר קהילות רועים בדואיות שחכרו אדמות מתושבי טמון.
אבנר קופל
יושב ראש איגוד הכדורסל
רשימתו של קופל קיבלה כ-76% מהקולות. באוגוסט 2012 בהצבעה בהנהלת איגוד הכדורסל הצביעו 26 חברי הנהלה לקופל לעומת 8 שהצביעו עבור צביקה שרף.
טמון
לאחר 1967
בספטמבר 2019, עקר המנהל האזרחי מטע זיתים בשולי העיירה, שבו היו כ-250 עצים בני שבע שנים וכמה עשרות עצים, בשל מיקומו בשטח C מה שמהווה עבירה על החוק.
אבנר קופל
יושב ראש איגוד הכדורסל
הקדנציה של קופל כיושב ראש האיגוד לוותה בהאשמות על התנהלות לא תקינה. מבקר המדינה ערך בדיקה באיגוד הכדורסל בה התגלו ליקויים אשר חלקם התקיימו עוד מלפני בחירתו של קופל ליושב ראש האיגוד. דו"ח המבקר פורסם לאחר שקופל עזב את התפקיד ובו נקבע כי בעלי תפקידים וועדות באיגוד כשלו בשמירתם על המינהל התקין. במקביל לבדיקה של מבקר המדינה פתח רשם העמותות בבדיקה משלו. בנוסף לכך פרסם מבקר הפנים של הארגון דו"ח חמור משלו, שם התייחס גם לתקופה שקדמה לכהונתו של קופל, בו מתח ביקורת על אי עריכת מכרזים לתפקיד היועץ המשפטי ולנותני ספקים.
בכתבה בגלובס נמתחה ביקורת על החלטה של האיגוד כי יושב ראש האיגוד וסגניו יטוסו במחלקת ביזנס כאשר הם מייצגים את האיגוד ועל טיסות מיותרות, למשל טיסה לחו"ל לבחון את פעילות נבחרת הכדורסל 3*3. בכתבה שפורסמה ב-ynet נכתב כי האיגוד שילם החזרי הוצאות אירוח לחברות בבעלותו של קופל ושל בנו. בנוסף נטען כי הקבלן שביצע שיפוצים במשרדי האיגוד הוא בעל היכרות מוקדמת עם קופל. קופל טען בתגובה כי כל הכספים שולמו באופן תקין.
בסוף אפריל 2013 הודיע קופל על התפטרותו מהתפקיד. הוא טען כי לא איפשרו לו חופש פעולה וכי בכירים באיגוד, כמו שמעון מזרחי, חתרו תחתיו. גורמים באיגוד טענו כי קופל פעל לבדו ולא שיתף את בכירי האיגוד בהחלטותיו. בנוסף טענו כי הבדיקות שביצעו מבקר המדינה ומבקר הפנים יחד גרמו לקופל להתפטר.
שמעון מזרחי מונה ליושב הראש הזמני של האיגוד במקומו של קופל.
כדורגל
קופל היה חבר הנהלת ההתאחדות לכדורגל מטעם מרכז בית"ר והוא נאלץ להתפטר לאחר שהורשע בפלילים. קופל היה מנהל השיווק של מועדון בית"ר ירושלים. הוא עזב את התפקיד במרץ 2015 אחרי כשנה וחצי. קופל פעיל במשך שנים רבות במועדון הכדורגל בית"ר תל אביב בת ים. החל מ-2022 הוא חבר בוועד בן שלושה חברים המנהל את המועדון.
אישום בפלילים ומאסר
חברת הביטוח רב אור בניהולו של קופל צברה לאורך השנים חוב לרשות המיסים והחל מ-2005 עיקלה רשות המיסים כספים שהגיעו לחברה מחברת הפניקס וכן בוטל הפטור מניכוי מס במקור שהגיע לחברה. קופל הואשם בכל שבכדי לעקוף את עיקול הכספים פעל תוך כדי מרמה וזיופי מסמכים בכדי לגרום לחברת הפניקס לשחרר כספים אשר היו תפוסים אצלה שאיפשרו לו להתחמק מניכוי מס במקור בגובה של מיליוני שקלים. בנוסף לכך טענה רשות המיסים כי הועברו כספים מחברת רב אור לכיסו האישי של קופל ובכך רוקנה החברה מאמצעים לשלם את חובות המס שלה. קופל טען כי מדובר בהלוואות ולא בהעברת כספים לכיסו האישי. ב-2010 נעצר קופל לחקירה על-ידי רשות המיסים ונשלח למעצר בית. בית המשפט המחוזי בבאר שבע קיבל בנובמבר 2013 את טענת רשות המיסים וקבע כי קופל ישלם לה שבעה מיליון ש"ח.
בינואר 2017 הודה קופל בעבירות של קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, זיוף בנסיבות מחמירות, שימוש במרמה ערמה ותחבולה בכוונה להתחמק ממס ועבירות נוספות. באפריל 2017 גזרה עליו השופטת לימור מרגולין-יחידי, מבית משפט השלום בתל אביב, שלוש שנות מאסר וקנס של 275 אלף ש"ח. על שותפו של קופל, ראובן עופרי, נגזרו 16 חודשי מאסר וקנס של 200 אלף ש"ח. במסגרת הפרשה הורשעו גם בעלי תפקידים בחברת הפניקס ששיתפו פעולה עם קופל ועל החברה הוטל קנס של 14 מילון ש"ח. קופל הגיש ערעור לבית המשפט המחוזי. שופטי המחוזי הבחינו בין עבירה של העלמת הכנסות כחמורה יותר לעומת עבירה של אי תשלום מס במקור, וקבעו כי מרמה שקשורה בתשלום חמורה יותר ממרמה שקשורה בדיווח. עונשו של קופל קוצר ל-20 חודשים. המדינה ערערה לבית המשפט העליון שביטל את פסיקתו של בית המשפט המחוזי אך השאיר על כנו את העונש של 20 חודשי מאסר. קופל ריצה לבסוף 16 חודשי מאסר.
קופל נחשד במעורבות בפרשת ישראל ביתנו ונוקה מאשמה. ב-2018 העיד קופל במשפטה של פאינה קירשנבאום.
תביעות נגד אמצעי תקשורת
ביוני 2009 הגיש קופל תביעה בגין לשון הרע נגד אתר One ואופירה אסייג על שהאתר פרסם ידיעה לפיה בת זוגו של קופל מצפה לילד.
קופל הגיש תביעה נגד יוטיוב ודרש מהאתר להסיר סרטונים בהם אוהדים משמיעים קריאות גנאי נגדו. קופל טען כי בעקבות הסרטונים הגיעו במאי 2012 אוהדי מכבי תל אביב לביתו ותלו כרזות בגנות הפיינל פור על דלתו. ביוני 2016 דחה בית המשפט המחוזי בתל אביב את התביעה וחייב את קופל לשלם לאתר עשרת אלפים ש"ח הוצאות משפט.
מספר חודשים לאחר שנבחר ליושב ראש איגוד הכדורסל הגיש קופל תביעת דיבה נגד אריה מליניאק. קופל טען כי מליניאק ו"ידיעות אחרונות" הוציאו את דיבתו רעה כאשר כתבו כי קופל עשה "דיל" שבאמצעותו נבחר לתפקיד יושב ראש האיגוד. בנובמבר 2014 החליטה שופטת בית משפט השלום בתל אביב, רונית פינצ'וק אלט, למחוק את התביעה היות שקופל לא הגיש בזמן תצהירים לבית המשפט.
וולטר פורוורד
וולטר פורוורד (באנגלית: Walter Forward; 24 בינואר 1786 – 24 בנובמבר 1852) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית, חבר בית הנבחרים ושגריר בדנמרק.
ביוגרפיה
וולטר פורוורד נולד באיסט גרנבי, קונטיקט, שם הוא למד בבתי ספר ציבוריים. לאחר שעבר עם אביו לאורורה, אוהיו, הוא התיישב ב-1803 בפיטסבורג, פנסילבניה. שם הוא למד משפטים וב-1806 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין. הוא עסק בעריכת דין בפיטסבורג וגם שימש במשך יותר משנה כעורך העיתון Tree of Liberty. הוא גם היה חבר באספה הכללית של פנסילבניה.
פורוורד היה תומך פעיל במסע הבחירות של ויליאם הנרי הריסון וג'ון טיילר בבחירות לנשיאות של 1840. כתגמול לפועלו הוצעה לו משרת התובע של המחוז המערבי של פנסילבניה. הוא דחה את ההצעה, אך במרץ 1841 הוא מונה על ידי הנשיא הריסון כמבקר הראשון של מחלקת האוצר. הוא שימש בתפקיד זה עד ספטמבר אותה שנה, כאשר הוא מונה כמזכיר האוצר על ידי הנשיא טיילר.
במהלך כהונתו של פורוורד כמזכיר האוצר, בוטלה מערכת האוצר העצמאית של 1840, וכספי הממשלה הופקדו שוב בבנקים מסחריים. זמן קצר לאחר שפורוורד נכנס לתפקידו, הוא ביקש ממילרד פילמור, אז יושב ראש ועדת המיסוי והתקצוב של בית הנבחרים, להכין תוכנית להעלאת המחירים, כתגובה לירידה רצינית בהכנסות שנגרמה מהבהלה של 1837. הוא גם ביקש שיוכנו תוכניות ל"מועצת אוצר המדינה" כדי לקבל ולהפיץ את ההכנסות מהמכסים, מאחר שמערכת האוצר העצמאית כבר לא הייתה קיימת. באוגוסט 1842 הונהגה מערכת חזקה של הגנת מחירים. עקב חיכוכים מתמידים עם הנשיא החדש טיילר פגמו בכל תקופת תקופת כהונתו כמזכיר האוצר, הוא התפטר בפברואר 1843.
לאחר התפטרותו חידש פורוורד את עיסוקו בעריכת דין בפיטסבורג, עד שב-1849 הוא מונה כממונה על היחסים בדנמרק על ידי הנשיא זאכרי טיילור. הוא שב מדנמרק ב-1851 כדי לשמש כשופט בבית המשפט המחוזי של מחוז אלגייני שבפנסילבניה.
וולטר פורוורד נפטר בפיטסבורג ב-24 בנובמבר 1852 ונקבר בבית הקברות אלגייני. על שמו נקראו עיירה במחוז זה וספינה של משמר החופים של ארצות הברית.
גרותורקס
גרותורקס (שם מדעי: Gerrothorax; מילולית: "חזה זר") הוא סוג נכחד של דו-חיים יבשתי מסדרת הטמנוספונדילים אשר התקיים במשך תחילת הטריאס שלפני 230 עד 200 מיליון שנה מזמננו. המאובנים שלו התגלו באזורים רבים, אשר נכלל יחד ביבשת הקדומה פנגיאה ביניהם בגרינלנד, גרמניה, פולין, שוודיה ובתאילנד.
כיום ידוע בסוג זה רק המין G. pulcherrimus, לאחר שמין נוסף G. pustuloglomeratus ועוד מינים בוטלו מספק. הוא תואר למדע בידי החוקר טאגה נלסון ב-1934.
יחסי טנזניה–קוריאה הצפונית
יחסי טנזניה–קוריאה הצפונית הם יחסים דו-צדדיים בין הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה וטנזניה. לטנזניה ולקוריאה הצפונית יש היסטוריה ארוכה של שיתוף פעולה צבאי, שהחל בתמיכה ההדדית שלהן במאבק האנטי-אימפריאליסטי באפריקה הדרומית במהלך המלחמה הקרה.
סיוע צבאי
קוריאה הצפונית סיפקה סיוע צבאי למדינות אפריקאיות מאז תחילת שנות ה-70 כדי לסייע למדינות אפריקאיות במאבק השחרור שלהן. בשנת 2014 אוגנדה וטנזניה הואשמו על ידי האו"ם בגין עסקאות נשק שונות עם קוריאה הצפונית. האו"ם טען כי טנזניה ניהלה סחר בלתי חוקי בנשק למרות האמברגו שהוטל על המדינה. המומחים טענו כי 18 טכנאים צבאיים היו מעורבים בשיפוץ ובתחזוקה, מטוסי F-7 של חיל האוויר של טנזניה וכלי טיס צבאיים אחרים.
אובמה הדגיש נקודה זו במהלך ביקורו בטנזניה, אולם שר החוץ של טנזניה לא הכחיש את ההאשמות. שר החוץ של טנזניה הכחיש כל עסקאות נשק עם קוריאה הצפונית, אך אמר כי השימוש בטכנאים צפון קוריאנים אינו מהווה הפרה של הסנקציות של האו"ם.
סחר
הסחר בין טנזניה לקוריאה הצפונית אינו מהותי. טנזניה מייצאת רק כמויות קטנות של קפה לקוריאה הצפונית וקוריאה הצפונית מייצאת כמויות קטנות של מכשירים רפואיים או תרופות.
מרפאות רפואיות
קוריאה הצפונית הפעילה במדינה כ-13 מרפאות רפואיות, מהן שתיים נסגרו. עם סגירת שתי המרפאות, הממשלה מצאה אי סדרים שונים עם המרפאות. לרופאים לא היה רישיון והם ביצעו שיטות רפואיות ללא רישיון.
נקר שחור-שת
מאפיינים
אורכו של נקר של הוא 26 עד 29 ס"מ והוא בעל נוצות לבנות מוקפות בפסים שחורים בחלק העליון והכנפיים ירוקות-זהובות כשהכיפה הגדולה אדומה. הפנים בעלות פסים שחורים-לבנים לסירוגין והמקור עבה וכהה. הנקבות בעלות ציצה שחורה מנומרת בלבן והחלק האחורי אדום. זהו המין היחיד בסוגו לו סנטר ושת שחורים. נמצאו גם כמה פרטים לבקנים. בדומה לנקרים אחרים הוא בעל מקור נוקשה המשמש לחבטת עצים וכן בעל זנב קשיח המספק יציבה מול גזעי עצים ורגליים חזקות מפוצלות, איתם הנקר יכול לטפס בין הענפים.
נקר זה נפוץ סביב יערות, מישורים עד לגובה 1,200 מטרים לאורך דרום ההימלאיה בפקיסטן, נפאל והדו וכן מצוי בבנגלש וסרי לנקה באזורי יערות וביצות והוא נפוץ לא פחות גם בערים ויישובים עירוניים, אך בעלי עצים בולטים. הוא נדיר יחסית באזור המדברי של ראג'סטאן וגוג'ראט. הנקר הוא אוכל חרקים אותם הוא מלקט בלשונו מהעצים והוא לעיתים מצוי בחבורות של עופות שונים המלקטים חרקים יחד. הוא גם מקנן בחורים בגזעים ובקן הנקבה מטילה עד 3 ביצים.
תת-מינים
ישנם 5 תת-מינים לנקר:
הנקר הסרי-לנקי D. psarodes נחשב בעבר לתת-מין שלו.
ביודע
ביודע הוא שמה של תוכנית לימוד ביולוגיה לכיתות י"א וי"ב בישראל. זו תוכנית ניסויית הפתוחה רק למורים שקיבלו אישור מהפיקוח להפעילה תוך התחייבות להשתתף בקורס מלווה בהדרכה צמודה במשך שנתיים לפחות, תוך כדי הוראת התוכנית בכיתות י"א-י"ב בבית ספרם.
רקע
תוכנית הביודע מיועדת לתלמידי כתות י"א, י"ב הלומדים ביולוגיה בהיקף של 5 יחידות לימוד. התוכנית מהווה חלופה לחלק המעשי של תוכנית הלימודים בביולוגיה, המעבדה והעבודה האקולוגית, והיקפה 2 יחידות לימוד. רעיון החלופה נועד לתת מענה לרצון של מורים לשנות את הדגם של הבחינות בחלק המעשי, להפוך את ההוראה לממוקדת ורלוונטית לתלמיד, תוך מתן הזדמנות לפיתוח חשיבה ביקורתית ורפלקטיבית. גישה זו נועדה מראש לשלב דרכי הערכה חלופיות ומגוונות ולשתף את התלמידים בתהליך ההערכה. ההנחה הייתה שבדרך זו, מלבד צמצום מספר הבחינות (בחינה אחת במקום בחינות נפרדות על העבודה האקולוגית והמעבדה), יהיה בכך משום הגברת המוטיבציה תוך השגת אותן מטרות של תוכנית הלימודים ואף יותר.
תיאור התוכנית
עיקרה של התוכנית הוא ביצוע מחקר עצמאי על ידי התלמיד, המסוכם כעבודה כתובה ומלווה בתלקיט המצטבר החל מכיתה י"א. המחקר שמבצע התלמיד, נובע מתופעות ביולוגיות/אקולוגיות שהתלמיד מגלה בשטח תוך ביצוע תצפיות וניסויים.
במהלך התוכנית מכין התלמיד תלקיט (פורטפוליו) ובו אוסף מייצג של עבודותיו. אוסף זה מדגיש מיומנויות מגוונות שהתלמיד רכש במשך לימודיו (בכיתות י"א–י"ב) ויישם במחקרו. היסוד המארגן של התלקיט בביודע הוא המיומנויות שרכש התלמיד בלימודיו ויישומן במחקר המדעי. בתלקיט באים לידי ביטוי לא רק התוצר הסופי, אלא גם התהליך שהתלמיד עובר במהלך עבודתו, (תיקון דוחות, תיעוד ביומן העבודה וחשיבה ביקורתית ורפלקטיבית בשלבים שונים בעבודה). ארגון התלקיט מאפשר לתלמיד להבין את הקשר בין המטלות השוטפות שביצע, בינן לבין עצמן ובינן לבין המחקר.
הפריטים בתלקיט מסודרים בשלושה מדורים: מדור מעבדה ומדור סיור, המכילים דו"חות מתוקנים ותיעוד, ומדור מחקר. מדור המחקר מכיל את הצעת המחקר, סיכום המחקר על כל שלביו כמאמר מדעי מצומצם, ויומן העבודה. את הפריטים בוחר התלמיד בעצמו.
שי סימן טוב
שי סימן טוב (נולד ב-1978) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, שנפצע אנוש במבצע צוק איתן בעודו מפקד על גדוד 12 של חטיבת גולני. לאחר שנפצע, עבר שיקום וחזר לשרת בצה"ל כמפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי, והוענקה לו דרגת אלוף-משנה אישית. השיא את משואת צה"ל ביום העצמאות ה-71 למדינת ישראל.
ביוגרפיה
סימן טוב נולד וגדל בראשון לציון, ולמד בפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי העברי בחיפה, במחזור מ"ב (1996) אותו סיים בהצטיינות. לאחר שסיים את לימודיו התגייס לחטיבת גולני, שם עבר הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. בשנת 2001 מונה סימן טוב כמפקד מחלקה בלי שביצע קורס קצינים ובמבצע חומת מגן לחם סימן טוב בתפקיד זה. בהמשך יצא לקורס קציני חי"ר, והיה למפקד פלוגה מסייעת בגדוד 12. במלחמת לבנון השנייה לחם כמפקד פלגה א' ביחידת אגוז, ובמבצע עופרת יצוקה היה סגן מפקד גדוד 13.עם סיום תפקידו מונה לסגן מפקד יחידת אגוז. לאחר מכן היה קצין האג"ם של חטיבת גולני, וב-2012 מונה למפקד גדוד 12.
ב-10 ביולי 2014 היה אמור סימן טוב לסיים את תפקידו כמפקד הגדוד ולהתמנות לראש ענף חי"ר במל"י. עקב פרוץ מבצע צוק איתן ב-8 ביולי, הוחלט לדחות את יציאתו של סימן טוב מהתפקיד. ב-24 ביולי, תוך שהוא מוביל את הגדוד בלחימה בשכונת שג'אעיה, נפגע מבלוק בטון שעף מקיר שקרס מפגיעת פגז טנק ששבר את מפרקתו, וגרם לו לפגיעה צווארית. הוא פונה במסוק למרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה, שם נותח וטופל. לאחר הטיפול הראשוני, הועבר למרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר כדי לעבור תהליך שיקום. לאחר תהליך השיקום הארוך חזר סימן טוב לשירות בצה"ל באוקטובר 2015, כמפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי. בשנת 2017 הוענק לו אות המופת השיקומי מטעם משרד הביטחון. בספטמבר 2017 הועלה לדרגת אלוף-משנה. בשנת 2020 יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי.
ב-18 באפריל 2019 הודיעה שרת התרבות מירי רגב כי היא מאשרת את המלצת הרמטכ"ל רב-אלוף אביב כוכבי לפיה סימן טוב ידליק את משואת צה"ל בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל לכבוד יום העצמאות ה-71 לישראל.
ביולי 2021 סיים את לימודיו במכללה לביטחון לאומי.
סימן טוב בוגר תואר ראשון בלימודי ארץ ישראל וגיאומורפולוגיה מטעם אוניברסיטת חיפה ובעל תואר שני בלימודי מזרח תיכון מטעם אוניברסיטת תל אביב. את שני התארים סיים בהצטיינות.
במסגרת לימודיו במכללה לביטחון לאומי השלים תואר שני נוסף באסטרטגיה וביטחון לאומי מטעם בית הספר למדע המדינה של אוניברסיטת חיפה. סימן טוב נשוי לדניאלה ואב לאיתמר ועומרי סימן טוב.
עמוס נצר
עמוס נצר (נולד ב-1955) הוא ראש מועצה אזורית זבולון.
ביוגרפיה
נצר בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מהטכניון ותואר שני בהצטיינות במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב.
קריירה פוליטית
באוקטובר 2018, התמודד בבחירות לראשות המועצה האזורית זבולון וניצח בסיבוב הראשון אך חסרו לו מספר מועט של קולות לרף 40 האחוזים הנדרשים. בנובמבר 2018, ניצח בסיבוב השני בבחירות מוניציפליות את איתמר שורקי ששימש כממלא מקום וסגן ראש המועצה היוצא דב ישורון.
ליידיסמית בלק ממבזו
ליידיסמית בלק ממבזו (באנגלית: Ladysmith Black Mambazo) היא להקת גברים קולית מדרום אפריקה, השרה בסגנונות המוזיקליים האפריקאיים של isicathamiya ו-mbube. הם נודעו ברחבי העולם לאחר ששרו עם פול סיימון באלבומו Graceland משנת 1986, וזכו במספר פרסים, כולל חמישה פרסי גראמי. הם הקדישו את הגראמי החמישי שלהם לנשיא לשעבר נלסון מנדלה.
היסטוריה
ג'וזף שבללה הקים את "ליידיסמית בלק ממבזו" לאחר שורה של חלומות שחלם בשנת 1964, בהם שמע הרמוניות איזיקתמיה מסוימות (isicathamiya היא המוזיקה המסורתית של בני הזולו). בעקבות הצלחתם המקומית בטקסי חתונה ובמפגשים אחרים, שבללה הכניס את הלהקה לתחרויות מוזיקה מקומיות. הקבוצה תוארה כ"טובה כל כך" שבסופו של דבר נאסר עליהם להיכנס לתחרויות, אך הם התקבלו בברכה כמארחים של התחרויות. הם הוציאו את האלבום הראשון שלהם, Amabutho, בשנת 1973. האלבום, יחד עם מהדורות רבות אחרות של הקבוצה, קיבל תעודת דיסק זהב.
בשנת 1976 התנצר שבללה והחל להכניס חומרים דתיים לרפרטואר של הקבוצה. האלבום הדתי הראשון של הלהקה, Ukukhanya Kwelanga, יצא לאור זמן קצר לאחר מכן. הוא זכה למעמד של תקליט פלטינה כפול. באותן השנים והרפרטואר של הקבוצה נשלט על ידי מזמורים, בעיקר מתודיסטים.
בשנת 1981, הפופולריות של הקבוצה הייתה כה גדולה, עד שממשלת האפרטהייד אפשרה לה לנסוע לקלן, בגרמניה, במסגרת פסטיבל מוזיקה עממית דרום אפריקאית. הקבוצה סיירה במערב גרמניה והופיעה בטלוויזיה, ולמדה לשיר בשפה הגרמנית. לאלבום Phansi Emgodini של הלהקה בשנת 1981 הלחין שבללה שיר שכותרתו "Wir Grüssen Euch Alle" ("אנו מברכים את כולכם"). בשנה שלאחר מכן, הקבוצה נסעה לגרמניה להופיע בתוכנית טלוויזיה, ולהופעות חיות נוספות. שיר של הלהקה הופיעה גם באלבום האוסף הבריטי פורץ הדרך The Indestructible Beat of Soweto.
בשנת 1985, פול סיימון נסע לדרום אפריקה בתקווה לשתף פעולה עם מוזיקאים אפריקאים עבור אלבומו Graceland. סיימון יצר קשר עם שבללה ושוחח עמו. הלהקה נסעה ללונדון כדי להקליט עם סיימון. ההקלטה הראשונה הייתה השיר "חסר בית" ("Homeless"), הבית והפזמון הולחנו על ידי סיימון, כאשר שבללה הלחין את המבוא, בסגנון הזולו, והגוף העיקרי (הלא אנגלי) של השיר. הם שרו גם בשירים "יהלומים על סוליות נעליה" ו"אתה יכול לקרוא לי אל". סיימון הביא את הקבוצה לניו יורק, להופעה בתוכנית סאטרדיי נייט לייב, עוד לפני שהאלבום יצא. האלבום גרייסלנד הושק בסוף 1986, ולאף על פי שגם ג'וזף שבללה וגם פול סיימון הואשמו בהפרת החרם התרבותי על דרום אפריקה, האלבום זכה להצלחה אדירה ומכר 16 מיליון עותקים, והגביר עוד יותר את החשיפה הבינלאומית של הלהקה.
לאחר גרייסלנד, סיימון שימש כמפיק עבור אלבומם הראשון שיצא בארצות הברית, בחברת וורנר רקורדס, "שאקה זולו" (1987). "שאקה זולו" זכה בפרס הגראמי להקלטה העממית המסורתית הטובה ביותר בשנת 1988. שני תקליטים נוספים הוקלטו בחברת "וורנר רקורדס": "מסע החלומות" (1988), ו"שני עולמות, לב אחד" (1990).
הצלחת גרייסלנד וסיבובי ההופעות בעקבות האלבום, הובילו את הלהקה לבצע סיבובי ההופעות קבועים ברחבי העולם, במשך שישה חודשים או יותר מדי שנה.
בשנת 1988, הופיעו בסרט Moonwalker של מייקל ג'קסון, שם ביצעו את "The Moon Is Walking" (גרסה מקוצרת של השיר "Lindelani", שהופיע באלבום "במסע החלומות").
ב-10 בדצמבר 1991 נורה ונהרג אחיו של שבללה ואחד מזמרי הבאס בלהקה, ראש השבללה, על ידי שון ניקולס, מאבטח לבן. מותו הביא לפרישתם של שני חברים ושבללה גייס שלושה מבניו ללהקה.
ביולי 2007 הופיעה הלהקה בירושלים, במסגרת פסטיבל ישראל.
באוקטובר 2010 הופיעו שוב בישראל, במסגרת סדרת "מוזיקת עולם" של האופרה הישראלית, תחת ייעוצו המוזיקלי של עידן רייכל.
בג"ץ גרבי נגד שרת החינוך
הזכות לחינוך ולהשכלה גבוהה בישראל
הזכות לחינוך הוכרה זה מכבר כאחת מזכויותיו הבסיסיות של האדם. הזכות מעוגנת בהכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם מ-1948, אשר קובעת בסעיף 26 כי לכל אדם עומדת הזכות לחינוך, וכי החינוך יינתן חינם לפחות בשלבים הראשונים והיסודיים. האמנה הבינלאומית בדבר זכויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות משנת 1966, שאותה אשררה מדינת ישראל בשנת 1991, מצהירה בסעיף 13 שהחינוך מיועד לפיתוחן המלא של אישיות האדם ותחושת כבודו ולחיזוק כיבוד זכויות האדם וחירויות היסוד, וקובעת כי חינוך היסוד יהיה חובה וזמין לכול חינם. הזכות לחינוך מעוגנת גם בסעיפים 28 ו-29 לאמנה בדבר זכויות הילד משנת 1989, שאושררה אף היא על ידי ישראל בשנת 1991.
בישראל, הזכות לחינוך אינה נהנית ממעמד של זכות יסוד חוקתית, אולם יש לה מעמד משפטי מועדף מתוקף היותה נזכרת במגילת העצמאות, המסמך המכונן המשקף את ערכי היסוד של המשטר בישראל.אף שהזכות לקבל חינוך היא הקשה ביותר לביסוס (מבין הזכויות האחרות בשדה החינוך) בהיעדר הכרה מפורשת בטקסט החוקתי, הסיבה לכך היא אופייה החברתי המטיל על המדינה חובות עשה כבדות. לדעתנו, חרף היעדר ההכרה המפורשת בחוקי היסוד של ישראל, ניתן לבסס את הזכות לקבל חינוך בהסתמך על שתי אפשרויות פרשניות נפרדות:
(א) הזכות החוקתית לקבל חינוך מכוח ההכרזה על הקמת המדינה.
"אין באי־ אזכורה המפורש של זכות מסוימת בחוק־יסוד: כבוד האדם וחירותו, כדי להצביע על היעדר קיומה של זכות יסוד."(אהרון ברק).
כמו כן זכתה הזכות לחינוך להכרה הצהרתית בפסיקת בית המשפט העליון וזאת בהסתמך על מגילת העצמאות ועל מעמדה הפרשני של האמנה הבינלאומית לזכויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות, עליה ישראל חתומה.
בעשור האחרון חלה התרחבות ניכרת של מערכת ההשכלה הגבוהה בישראל: הוקמו מכללות ציבוריות ופרטיות ומספר הסטודנטים הוכפל כמעט פי שלושה. עם זאת, אין הסכמה בישראל לגבי היעד של חתירה למערך השכלה גבוהה חינם.
מדינת ישראל מקצה מדי שנה נתח מתקציב המדינה להשכלה גבוהה. הסכום המיועד למטרה זו נקבע מדי שנה על ידי הכנסת בחוק התקציב. מערכת ההשכלה הגבוהה בישראל כוללת מוסדות המוכרים על ידי המל"ג (המועצה להשכלה גבוהה) שהסמיכה אותם להעניק תארים המוכרים על ידה. מוסדות מוכרים אלה מתחלקים לשניים: מוסדות מתוקצבים – מוסדות הנהנים מן התקציב הממשלתי אותו מחלקת המל"ג מדי שנה ומוסדות חוץ תקציביים – מוסדות המוסמכים להעניק תארים המוכרים על ידי המל"ג, אך אינם נהנים מנתח בתקציב המחולק על ידה. מוסדות ההשכלה הגבוהה אשר זוכים לקבלת תקציב מטעם המדינה כפופים לדרישות בהן הם מחויבים לעמוד כתנאי לקבלת התקציב, כאשר ההגבלות אינן בתחום האקדמי בלבד. כדי להבהיר: הן המוסדות המתוקצבים והן אלה שאינם מקבלים תקציב מטעם המל"ג אך מהווים "מוסד מוכר" כלשון סעיף 9 לחוק, חייבים בהיתר מטעם המל"ג לפעול כמוסד הרשאי להעניק תארים בישראל. תנאי להיותו של מוסד להשכלה גבוהה מוסד אשר תאריו מוכרים על ידי המל"ג, המל"ג היא תאגיד סטטוטורי אשר הוקם בחוק המועצה להשכלה גבוהה, התשי"ח – 1958, ס"ח 191 (להלן: חוק המל"ג או החוק). המל"ג אחראית על פי החוק לפתיחת מוסדות להשכלה גבוהה וקיומם, הכרה במוסדות כאלה, הסמכת מוסד מוכר להעניק תארים אקדמיים, פיקוח על הענקת תארים, הצעת הצעות בדבר ביסוס, הרחבה ושכלול של המוסדות להשכלה גבוהה המוכרים בישראל, הצעת הצעות בדבר קידום המחקר המדעי והקמת מוסדות נוספים להשכלה גבוהה וכן הצעת הצעות בדבר השתתפות המדינה בתקציבי המוסדות המוכרים בהתאם לאמות המידה לתקצוב שיקבעו על ידה או על ידי ועדה מוועדותיה שהוסמכה לכך הוא עמידה בדרישות של רמה מדעית מסוימת במקצועות אותם ניתן ללמוד באותו מוסד, וכן דרישות נוספות אותן מוסמכת המל"ג לקבוע. הות"ת (הוועדה לתכנון ולתקצוב) הוקמה בהחלטת הממשלה כוועדת משנה של המל"ג, תפקידיה של הות"ת, ביניהם לחלק בלעדית בין המוסדות להשכלה גבוהה את התקציב הרגיל ותקציב הפיתוח. הות"ת מורכבת מ-7 חברים כולל יושב הראש. 5 מהם בעלי מעמד אקדמי בכיר בהשכלה הגבוהה בתחומים שונים, והשניים הנוספים נציגי ציבור מחוגי המשק והכלכלה. חברי הות"ת מתמנים על ידי שר החינוך.
טענות ג'רבי ואחרים
העותרים טוענים, שמקור סמכותה של הוועדה לתכנון ולתקצוב לפי סעיפי החוק השונים מהם מבקשת המדינה ללמוד על היקף סמכויותיה של הות"ת – אינם מצביעים על כך שניתנה לות"ת הסמכות להורות על חלוקת התקציב. סעיף 17 לחוק המל"ג שכותרתו "תקציב המוסדות", קובע: "המועצה רשאית להציע הצעות בדבר השתתפות המדינה בתקציבי המוסדות המוכרים." הסמכות המוענקת למל"ג בענייני תקציב בחוק המל"ג היא סמכות ייעוץ גרידא, כך שלמעשה לא היה ביכולתה להאציל לוועדה שהוקמה מטעמה סמכות שמלכתחילה לא הוענקה לה בחוק. המל"ג לא הותירה בידה כל סמכות פיקוח על חלוקת התקציב כאשר ככלל על הגוף המאציל להחזיק בידיו שליטה מסוימת בסמכות גם לאחר האצילה.
טענתם הנוספת היא כי חלוקת תקציב ההשכלה הגבוהה קובעת למעשה הסדרים ראשוניים ועל כן מן הראוי שתעשה על ידי הרשות המחוקקת.
העותרים טוענים לחוסר בייצוג הולם של המכללות הלא מתוקצבות ובכך נוצר מצב של ניגוד עניינים. הות"ת מורכבת מ-4 חברי אוניברסיטאות ותיקות, איש סגל מהמכללות המתוקצבות ושני אנשי כלכלה.
החוק בנושא זה תוקן במהלך השנים, באשר להרכב המל"ג נקבע בתיקון לסעיף 4א, אך לא נעשה תיקון דומה לגבי הרכב הות"ת, וכך קופחו זכויותיהם של המוסדות הלא מתוקצבים. אין גם בות"ת ייצוג לסטודנטים (בניגוד להרכב המועצה שבו נכלל גם נציג מטעם הסטודנטים).
לטענתם, הנציגים הנוכחיים נגועים בניגוד עניינים. הנציגים הם מחלקי התקציב וגם מקבליו כך שהאינטרס הצר של המוסד המקבל את התקציב, יכול שלא לעלות בקנה אחד עם האינטרסים הכלכליים של ההשכלה הגבוהה בישראל. הפתרון הוא על ידי ייצוג הולם בוועדה לכל המגזרים, למוסדות הלא מתוקצבים ולסטודנטים.
בקשתם של העותרים היא למעשה ששכר הלימוד המשולם מטעמם למוסדות החוץ תקציביים יושווה אל זה המשולם על ידי סטודנטים הלומדים במוסדות המתוקצבים.