cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כנף קרב 52 (לופטוואפה)
חורף 1945-1944
בנובמבר להק I הועבר לאזור קרקוב בפולין בעוד להק III נותר בפרוסיה חודש נוסף בסיוע מאמצי הבלימה שם. במהלך דצמבר 1944 ספג הכנף שלוש אבדות פיקודיות קשות, כאשר מפקד טייסת 9 (מחליפו את הרטמן) הנס יואכים-בירקנר נהרג בתאונת המראה במנחת הטייסת ליד קרקוב, כשבוע לאחר מכן מפקד טייסת 5 היינריך שטורם נקלע לגורל דומה ונהרג אף הוא בתאונת המראה וב-30 בדצמבר 1944 מפקד טייסת 8 פרידריך אובלסר נפצע קשה בקרב. ב-5 בינואר 1945 גרהרד ברקהורן הפך לטייס השני בהיסטוריה לעבור את רף ה-300 הפלות, אך מצבה העגום של הכנף בתקופה זו הנמיכה את רמת השמחה והחגיגות ברחבי הכנף.
שנת 1945 נפתחה עם רוב טייסות הכנף באזור צפון החזית המזרחית תחת פיקוד צי האוויר השישי, בעוד להק II נותר באזור רומניה תחת פיקוד צי האוויר הרביעי. ב-10 בינואר הכנף כולו כלל 120 מטוסי קרב ומתוכם 105 בלבד היו כשירים ללחימה, ללהק I היו 30 מטוסים, ללהק II גם 30, ללהק III 40 ולמפקדה 5 מטוסים כשירים ללחימה.
באמצע ינואר לאחר תקופה ארוכה בפיקוד להק II, ברקהורן הועבר לפקד על כנף קרב 6 ווילהלם בץ החליף אותו בפיקוד הלהק, את בץ החליף בפיקוד להק III אדולף בורשרז ואת בורשרז החליף בפיקוד להק I אריך הרטמן - למעשה התחלפו כל מפקדי הלהקים האחד בשני. ההתקפה הסובייטית האיתנה בשלזיה בשבועות הראשונים של 1945 דחפו את להק I ו-III אחורה תחילה לאזור ברסלב ובהמשך לוידנגות, סמוך לגבול עם צ'כוסלובקיה. ב-15 בפברואר טייסת 6 בהונגריה התפצלה להקמה מחודשת של טייסת 7, כך הכנף חזרה למצבתה הראשונית של תשע טייסות (אם כי עם כוח אדם מצומצם ומעט מטוסים כשירים).
סוף המלחמה באירופה
בתחילת מרץ הרטמן הוזמן על ידי אדולף גאלאנד להצטרף ליחידת העילית יחידת קרב 44 שהפעילה מטוסי מסרשמיט Me 262, הוא לא שמח לעזוב את כנף 52 ולקראת סוף מרץ הצליח לחזור לפיקוד להק I בצ'כוסלובקיה עקב מחסור חמור בקצינים בכנף. בתקופה זו גם נסוג להק II מהונגריה לאוסטריה לאחר שירות של כחצי שנה שם, ב-1 באפריל התמקם הלהק במנחת אספרן מחוץ לווינה, תשעה ימים לאחר מכן הופל מטוסו של מפקד טייסת 4 פרידריך הס מעל העיר והוא נהרג לאחר שמצנחו לא נפתח.
כשבועיים לפני סוף המלחמה מצב כשירות הכנף נותר יחסית גבוה עם 103 מטוסים כשירים ללחימה (מתוך 125 סך הכל), רובם היו מהדגמים המתקדמים Bf 109K-4 ו-G-14. להק I כלל 37 מטוסים, להק II 29, להק III 30 והמפקדה כללה 7 מטוסים כשירים ללחימה. בתקופה זו עסקו בין היתר טייסי הכנף בגיחות סיוע למטוסי תקיפה קרקעית כנגד התקדמות הצבא האדום כחלק מצי האוויר השישי.
ב-13 באפריל נכבשה וינה על ידי הצבא האדום ובשלב זה להק II הוצב במערב אוסטריה, ב-17 באפריל בצ'כוסלובקיה השיג אריך הרטמן את הפלתו ה-350. עם החתימה על הסכם הפסקת האש ב-8 במאי 1945, להק II ישב בזלטווג (דרום אוסטריה) בעוד שמפקדת הכנף לצד להק I ו-III הוצבו במנחת ארעי כ-110 ק"מ דרום-מזרחית לפראג.
פיקוד ומבנה
הכנף התחלקה לשלושה להקים (Gruppe), כאשר כל להק כלל בין שלושה לארבעה טייסות קרב (Staffel). כל טייסת כללה כ-12 מטוסי קרב עם כ-150 חיילי סיוע ומפקדה, כולל פלוגת תחזוקה לשירות המטוסים.
סמלי הכנף
סמל הכנף כולל חרב בעלת כנפיים המוצג על צורת מגן בצבעי אדום ושחור. הצבעים שנבחרו מייצגים את אזור וירטמברג בגרמניה, היכן שהכנף נוסדה במקור.
מוטו הכנף מבוסס על סמל החרב המכונפת: "החרב המעופפת הנלחמת" (בגרמנית: das fliegende, siegende Schwert).
מלבד סמל הכנף, כל להק פיתח סמל משלו שנהג לעטר את מתקני הלהק וחלק ממטוסי הלהק (לרוב מטוסי המפקדה). חלק מהטייסות כללו גם סמלים משלהם, אך בכל מקרה הסמלים עוצבו על ידי המשרתים בלהקים ובטייסות והיו רשמיים למחצה, במקרים מסוימים גם עברו שינויים לאורך המלחמה עם שלל אינטרפטציות מקומיות.
וספרמוורשאן
וספרמוורשאן (בהונגרית: Veszprémvarsány) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
יהודי וספרמוורשאן
בוספרמוורשאן חיו יהודים בתקופות זמן שונות, ובמקום היה בית קברות יהודי ששופץ בשנת 2014:
מייקל קלי
מייקל ג'וזף קלי (באנגלית: Michael Joseph Kelly; נולד ב-22 במאי 1969) הוא שחקן אמריקאי. הוא השתתף בין השאר בסרטים "האשליה", "שחר המתים", "ההחלפה" ו"אוורסט". הוא מוכר גם בתפקידו בסדרת הטלוויזיה "מחשבות פליליות" ובשל תפקידו כדאג סטמפר בסדרה "בית הקלפים" מבית נטפליקס.
ביוגרפיה
קלי נולד בפילדלפיה, פנסילבניה, וגדל בלורנסויל, ג'ורג'יה. לקלי אח בשם אנדרו, ו-2 אחיות בשם שנון וקייסי. אביו מייקל ממוצא אירי ואמו מורין ממוצא איטלקי. הוא למד באוניברסיטת קוסטל קרוליינה.
קריירה
בשנת 2005 גילם את הבלש בובי קרוקר בסדרת הפשע "קוז'אק" ברשת USA. בשנת 2006 שיחק בסרט "אלופים" לצד קליאה דובאל. בשנת 2007 שיחק בסרט האימה "בכל האמצעים" בכיכובה של רייצ'ל מיינר. בשנת 2009 גילם את פול קרטר בסרט גיבורי-העל "השומר" בכיכובו של וודי הרלסון.
בשנת 2017 החל לשחק במיני-סדרת המתח "טאבו" של רשת BBC בכיכובו של טום הארדי. שיחק גם במיני-סדרת המלחמה של נשיונל ג'יאוגרפיק "ארוכה הדרך הביתה" בתפקיד של גארי ולסקי.
בשנת 2019 הצטרף לקאסט העונה השנייה של סדרת הפעולה "ג'ק ראיין" ברשת אמזון, בתור סוכן ה-CIA מייק נובמבר.
בשנת 2020 גילם את אנדרו מקייב במיני-סדרת הטלוויזיה "נאמנות עליונה" של רשת שואוטיים, שמבוססת על הספר של ג'יימס קומי מ-2018. בשנת 2021 שיחק בסרט האקשן המקורי של נטפליקס "שטח קרב" לצד אנתוני מאקי.
בשנת 2023 לוהק לגלם תפקיד משני במיני-סדרה "הפינגווין" שתעלה במהלך שנת 2024 ברשת HBO Max.
חיים אישיים
קלי מתגורר בניו יורק. הוא התחתן בשנת 2005 ויש לו 2 ילדים.
פליקס דניאל פינצ'ובר
פליקס דניאל פינצ'ובר (בגרמנית: Daniel Felix Pinczower; 29 במאי 1901 – 24 ביולי 1993) היה סופר, סוחר, ספורטאי ועיתונאי ספורט יהודי.
תחילת חייו
לצד הלימודים הכלכליים בבית ספר הכללי אביו דאג לו להשכלה יהודית, ואחרי הצהריים לימדו את פינצ'ובר מורים פרטיים ששכר אביו. רוב המורים היו ממזרח אירופה שבאו ללמוד בברלין.
בשל המצב בכלכלי נאלץ פינצ'ובר לעזוב את הלימודים, והחל לעבוד בבנק "יפה את לוין", שבעליו היה יהודי. לאחר זמן קצר בבנק אביו צירוף אותו לעסק הסחר המשפחתי במתכות.
פינצ'ובר השלים את השכלתו תוך כדי עבודתו. הוא למד אנגלית וקורסים שונים בהיסטוריה וארכאולוגיה באוניברסיטת ברלין.
חייו בספורט
כשהיה בן 24 הצטרף פינצ'ובר לאגודת הספורט היהודית בגרמניה "בר-כוכבא", ובמסגרתה עסק באתלטיקה קלה. פינצ'ובר התמחה בעיקר בריצות בינוניות.
בשנת 1926 זכה פינצ'ובר בתואר אלוף קרב חמש. תחרות שערכה אגודת "בר כוכבא".
משנות ה-30 פינצ'ובר עבד ככתב ספורט בעיתון היהודי "יודשעס פמיליינבלאט" (בגרמנית:Jüdisches Familienblatt תרגום: "יומן משפחה יהודי"). נושא הספורט בקרב היהודים היה חשוב לו מאוד, ועקב אחרי הישגים של ספורטאים יהודים ברחבי העולם, ודיווח על זה בעיתון.
בשנת 1936 נכח פינצ'ובר באולימפיאדה שנערכה בברלין. באותה שנה נולדה ביתו שושנה.
עליית הנאציזם והעלייה לישראל
מאחר שפינצ'ובר היה אסיר במחנה ריכוז זכתה כל המשפחה באשרות.
תחילת דרכו
בארץ ישראל החל פינצ'ובר לחפש פרנסה, וכיוון שהיה צלם חובב ועיתונאי עבד בתחילה כצלם אירועי ספורט, בייחוד בתחרויות אתלטיקה קלה. באותה תקופה התקשה פינצ'ובר כלכלית כיוון שעיתונים רבים הציעו לו לפרסם במדורי הספורט שלהם, אך לא הסכימו לשלם לו שכר סופרים.
לאחר שפינצ'ובר עלה לארץ הוא לא מצא זמן להיות ספורטאי פעיל. בין לקוחותיו היו ספורטאים ועיתונאים רבים שהתייעצו איתו בנושאים מקצועיים.
לאחר מלחמת העולם השנייה החל המאבק שקדם להקמת המדינה, ונוצר צורך בספרות צבאית. כך הגיע פינצ'ובר לייבוא ספרים בתחום הזה.
עסק הספרים
בשנים 1948–1949 הייתה לפינצ'ובר חנות קטנה ברחוב אלנבי שבתל אביב, ולשם הגיעו אנשים שלימים יהיו אלופים בצה"ל. בשנים האלו הוא בעיקר סיפק ספרים לצה"ל.
לאחר קצת יותר משנה חזר פינצ'ובר לעבוד בביתו שברחוב סוקולוב שבתל אביב, וסלון הבית הפך לחנות ספרים. מוקד עיסוקו היה ספרות צבאית. בעיקר היסטוריה צבאית. רוב לקוחותיו של פינצ'ובר שחיפשו ספרים בנושאים מיוחדים שבהם הוא התמחה.
הידע של פינצ'ובר בתחום הוביל לכך שהוא מצא ספרים שאזלו מהשוק, והו מבוקשים על ידי אנשים רבים. אף אחד מלקוחותיו היה ההיסטוריון הצבאי לידל הארט. הוא אף שלח לפינצ'ובר מכתב הוקרה.
בעקבות הכישרון שלו הוא החל לייצא ספרים מחוץ לישראל, ומהר מעוד זה הפך לעיסוקו המרכזי.
החזון
החזון של פינצ'ובר היה לשלב בין תרבות הגוף לתרבות העם. כל הספרים והמאמרים שכתב פינצ'ובר, ובראשם "הרץ היהודי", נועדו להראות שפעילות גופנית אינה בניגוד לתורה – אלא להפך, שהיהדות מקדמת פעילות גופנית.
לאחר מלחמת ששת הימים הציע פינצ'ובר לקיים מרוץ ישראלי בהשראת המרתון. הוא רצה לקיים אותו במסלול שבו רץ איש בנימין. במחקר שערך הוא גילה שהמרחק שרץ בין אפק לשילה דומה למרחק שרץ ביוון רץ מרתון.
סוף חייו
פינצ'ובר נפטר בגיל 92, בירושלים.
לקריאה נוספת
שושנה לנגרמן, דניאל פליקס פינצ'ובר ומשפחתו : תולדות משפחתו, סיפור חייו ודברים שכתב, הוצאה עצמית, ירושלים תשפ"א 2021
פורינט אוסטרו-הונגרי
הפורינט האוסטרו-הונגרי (בהונגרית: Osztrák–magyar forint, בגרמנית: Österreichisch–ungarische Gulden) היה ההילך החוקי, מבוסס-הכסף לאחר הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867 של האימפריה האוסטרו-הונגרית, אשר הוחלף בשנת 1892 על ידי הכתר מבוסס הזהב. מטבעיה הוטבעו על ידי אוסטריה (פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה) וכן (פרנץ יוזף כמלך הונגריה), ושטרות הנייר שלהם הונפקו על ידי הבנק האוסטרו-הונגרי (שטרות) מצד אחד ועל ידי האוצר המרכזי האימפריאלי והמלכותי (שטרות המדינה) מאידך. המטבע הקטן שלו הייתה הקרייצר בהונגרית (קרויצר בגרמנית: Kreuzer). אחד פורינט היה שווה מאה קרויצר.
שם
בצד השפה הונגרית של השטרות ועל המטבעות שהוטבעו בהונגריה, הופיע השם פורינט, שמקורו היה מהעיר שהטביעה מטבעות פורינט זהב לראשונה, העיר פירנצה (בלטינית: Florentia) שבסמלה הופיע פרח השושן (בלטינית: florentinus=פרחוני). מקור השם פלורין על מטבעות שהוטבעו באוסטריה עם כתובות לטיניות, דומה. בצד השפה הגרמנית של שטרות הנייר השתמשו בשם גולדן שמקורו מהולנדית ופירושו "מִזהב", כלומר עשוי מזהב.
היסטוריה
ההקדמה למערכת המוניטרית האוסטרו-הונגרית שלאחר הפשרה הייתה מטבע עשרים הפורינט שהוכנס במלוכת ההבסבורג בתקופת שלטונה של מריה תרזה, ונקראה מטבע קונבנציונלי מאז 1753. במטבע כסף זה נקבעה תכולת הכסף של פורינט אחד לפי החלק העשרים של "המרק של קלן" (כלומר 11.6928 גרם כסף טהור בפורנט אחד), שכונה מאותו הזמן הפורנט הקונבנציונלי, כלומר המקובל. הפורינט המקובל היה שווה ל-60 קרויצר.
ב-24 בינואר בשנת 1857, עם כריתת האמנה המוניטרית של וינה (האמנה המוניטרית של וינה בגרמנית: Wiener Münzvertrag) להטבעת מטבעות אחידות ומשותפות בין רוב מדינות צפון ודרום גרמניה, ליכטנשטיין והאימפריה האוסטרית. המטרה הייתה להכניס מטבע אחיד ויחיד ומעבר של אוסטריה למטבע של הפורינט האוסטרי שהיה קל במקצת מ"הפורנט המקובל" הקודם (תכולת הכסף הטהורה של הפורינט ירדה ב-4.975%). במקביל, המערכת המוניטרית האוסטרית עברה לעשרונית: פורינט אוסטרי היה שווה מאז ל-100 קרויצר (הקרויצר החדש).
לאחר הפשרה נותרה בסיס הכסף על פי ההסכם המוניטרי של וינה, אך מטבעות הונגריים ואוסטריים עוצבו מחדש והוטבעו מחדש והיו שונים מעט מאלה שלפני 1867. למנפיק שטרי הכסף הפך הבנק האוסטרו-הונגרי המשותף, והשטרות הממלכתיים הונפקו על ידי הבנק המרכזי המשותף. הפורינט האוסטרי נותר בשם פורינט הכסף, אך המונח פנגהפורינט (pengőforint) שימש גם כדי להבדיל אותו מכסף הנייר. הפורינט האוסטרי-הונגרי נותר מטבע מבוסס כסף לכל אורכו. המעבר לבסיס הזהב הושלם בסופו של דבר עם יצירת ערך ה"כתר" בשנת 1892, אך לא היה פירוש הדבר נסיגה מיידית של פורינט הכסף. שטרות ומטבעות פורינט נותרו רשמיים עד תחילת המאה ה-20.
מרים שפירא
מרים שפירא הייתה ראש ישיבה באלזס במאה ה-14, אם משפחת לוריא המפורסמת.
ביוגרפיה
נולדה לרב שלמה שפירא רבן של היילברון ולנדאו, בנו של רבי שמואל שפירא שהיה מרביץ תורה בעיר שפיירא ונכדו של רבי מתתיהו טרייביש רבה של פריז (בערך בשנת 1360).
לפי דברי השתדלן רבי יוסף מרוסהיים, היא נישאה לרב שמשון לוריא מוורמייזא שהיה ראש ישיבה בארפורט. לפי מגילת היוחסין שכתב נכד נכדה, רבי יוחנן לוריא, ונדפסה במהדורת פיורדא תקכ"ח של "שאלות ותשובות רש"ל", של צאצא מפורסם אחר שלה, רבי שלמה לוריא, הרי שרבי שמשון לוריא לא היה בעלה אלא בנה, ובנו רבי יחיאל היה אביו של רבי נתנאל סבו של רבי יוחנן לוריא, אך אפשר שנפלה טעות בהעתקת כתב היוחסין, וכך מסתבר לפי חשבון טווח השנים של הדמויות המוכרות.
כבת לרבנים ידועי שם, וצאצאית של רש"י, ובעלת היסטוריה משפחתית של נשים למדניות, כיהנה מרים שפירא כראש ישיבה, והרצתה שיעורים בתלמוד לפני בחורי ישיבתה. מטעמי צניעות הייתה מעבירה את השיעורים כשווילון מפריד בינה לבין שומעי לקחה, כך שיכלו לשמוע את קולה בלי להתבונן בה. לפי עדות שהועברה בעל פה ובכתב לידיו של רבי יוחנן לוריא, ונזכרת במקומות נוספים: (מגילת היוחסין בראש שו"ת רש"ל, פיורדא תקכ"ח). עדות דומה מצוטטת שם מפי המהרש"ל.
צ'ארלס אנתון
צ'ארלס אנתון (Charles Anthon; 19 בנובמבר 1797 – 29 ביולי 1867) היה איש לימודים קלאסיים אמריקאי.
ביוגרפיה
אנתון נולד בניו יורק. אחרי שסיים בהצטיינות את מכללת קולומביה של אוניברסיטת קולומביה, הוא למד משפטים וקיבל הסמכה לעריכת דין, אבל מעולם לא עסק במקצוע. ב־1820 הוא מונה לתפקיד פרופסור עוזר ליוונית ולטינית במכללה שבה למד. לאחר עשר שנים מונה לפרופסור מן המניין. הוא שימש גם מנהל בית ספר לדקדוק ליד המכללה. בשני התפקידים החזיק עד שנת 1864.
אנתון פרסם מהדורות לימודיות של יצירות יווניות ולטיניות של הורטיוס, הומרוס, יוליוס קיסר, ורגיליוס ויוצרים אחרים וכן ספרי לימוד ליוונית ולטינית ואת Classical Dictionary – אנציקלופדיה לנושאי הלימודים הקלאסיים. ספריו זכו לתפוצה רבה ואומצו אף באוניברסיטאות יוקרתיות, בהן אוקספורד וקיימברידג', אם כי הם גם ספגו ביקורת – לדעת מלומדים אחדים הפירושים שאנתון כתב הקלו על התלמידים יותר מדי. למשל, בשנת 1828 העורך הספרותי יו סווינטון ליגרי, (לימים התובע הכללי של ארצות הברית), אמר עליהם: "מי יכול להעריך את הנזק שיעשה ללימודים הקלאסיים השימוש במהדורות של אנתון? ללא ספק הם יגרמו להיווצרותם של מלומדים מלאכותיים." ההתנגדות לשיטתו של אנתון – ולסגנון ההוראה הנהוג בצפון ארצות הברית – היא שהניעה את בסיל לנו גילדרסליב הדרומי לחבר סדרה חדשה של ספרים ללימוד לטינית ויוונית, שהתמקדה בהבנה מעמיקה של דקדוק.
אנתון מת בניו יורק ב־1867.
Just the Way You Are (שיר של ברונו מארס)
Just the Way You Are (בתרגום לעברית: בדיוק כמו שאת) הוא שיר של ברונו מארס מתוך אלבום הבכורה שלו, "". השיר, שנכתב על ידי מארס יחד עם חבריו לסמיזינגטונס וח'ליל וולטון, יצא כסינגל הסולו הראשון של מארס ב-20 ביולי 2010 על ידי חברת התקליטים אלקטרה רקורדס.
הסינגל זכה להצלחה במצעדי פזמונים ברחבי העולם והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, במצעד הסינגלים הבריטי, בקנדה ובמדינות נוספות ברחבי העולם. הסינגל הגיע גם למעמד של פלטינה משולשת בארצות הברית (למעלה מ-3 מיליון עותקים).
השיר זכה בפרס גראמי בטקס גראמי ה-53, בקטגוריית "ביצוע הפופ הקולי הטוב ביותר לגברים".
מצעדי סוף שנה
מבקרי מוזיקה רבים מארגונים וגופי תקשורת שונים הכלילו את השיר לסיכום השירים הטובים ביותר לשנת 2010. השיר קיבל אזכור מכובד בביקורתו של ג'רמי בלקלו ממגזין Access Hollywood ברשימתו 10 השירים המובילים לשנת 2010. אנטוני ראמוס ממגזין Access Hollywood הכליל את השיר במקום העשירי לפי בחירתו ברשימת 10 השירים הטובים ביותר לשנת 2010.
גרסתה של דנה אינטרנשיונל
לאחר ניצחונה של הזמרת הישראלית נטע בריזלי באירוויזיון 2018 עם להיטה הבין-לאומי "Toy",  מדינת ישראל אירחה את האירוויזיון הבא בתל אביב-יפו ובחצי הגמר הראשון למופע, בחלק האמנותי של התחרות הופיעה הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל עם השיר "Just the Way You Are".
מערב סולאווסי
מערב סולאווסי (באינדונזית: Sulawesi Barat) הוא מחוז באינדונזיה שממוקם במערב האי סולאווסי. עיר הבירה של המחוז היא מאמוג'ו. ב-2004, המחוז התפצל מהמחוז דרום סולאווסי.
Just the Way You Are (שיר של ברונו מארס)
גרסתה של דנה אינטרנשיונל
בסמוך להופעה של אינטרנשיונל עם השיר, נודע כי הוא הופץ כסינגל עם עטיפה נלווית.
מערב סולאווסי
גאוגרפיה
המחוז מחולק ל-5 נפות:
Just the Way You Are (שיר של ברונו מארס)
רקע
"Just the Way You Are" הוא הסינגל הראשון של הזמר-יוצר האמריקאי ברונו מארס הלקוח מאלבום הבכורה שלו, Doo-Wops & Hooligans. הסינגל שפורסם ביולי 2010 זכה להצלחה גדולה מאוד ונמכר בלמעלה מ-13 מיליון עותקים בארצות הברית בלבד; אחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים במדינה.
מערב סולאווסי
תגליות ארכאולוגיות
ב-11 בדצמבר 2019, קבוצה של חוקרים בראשות דר. מקסים אאוברט, מצאה את ציורי הציד הישנים ביותר באומנות הפרהיסטורית. הציור, של אנשים צדים חזיר ותאו, תוארך על ידי הארכאולוגים בעזרת תוריום ואורניום רדיואקטיביים.
Just the Way You Are (שיר של ברונו מארס)
רקע
בדצמבר 2018 פורסם כי דנה תופיע באחד מערבי אירוויזיון 2019 בתל אביב-ופו.
מערב סולאווסי
דמוגרפיה
האוכלוסייה של המחוז גדלה ב-2.67% כל שנה. 171,356 תושבים הם מתחת לקו העוני.
Just the Way You Are (שיר של ברונו מארס)
ההופעה
אינטרנשיונל הופיעה בחצי הגמר הראשון שאירע ב-14 במאי 2019 עם גרסת כיסוי רשמית ל-"Just the Way You Are". בשלב ההצבעות טרם הוזמנה לעלות לבמה, המנחה הישראלי אסי עזר שיתף את הקהל בחוויתו כנער בארון צופה בזכייה של אינטרנשיונל באירוויזיון 1998 עם השיר "דיווה", ועל ההשראה שהיא נתנה לו.
ההופעה התחילה בסרטון שצולם מראש של אינטרנשיונל בחדרי האיפור, בו היא הולכת לכיוון הבמה תוך כדי מעבר לשידור חי. במופע שולבה "מצלמת Kiss Cam", מצלמה שעוברת באולם וכשהיא נעצרת אקראית על זוגות בקהל, הם מתבקשים להתנשק.
ביקורת
הופעתה של אינטרנשיונל זכתה לביקורות חיוביות. בכתבה שפורסמה ב-ynet נכתב כי.
יחסי עומאן–צ'ילה
יחסי עומאן–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין סולטנות עומאן לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין סולטנות עומאן לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - אין בין המדינות מתיחויות ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין עומאן לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-23 בפברואר 1976.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בעומאן אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה מראש על מנת לעשות כן, אלא אשרה אלקטרונית (eVisa). לעומת זאת, אזרחי עומאן שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה מראש על מנת לעשות כן.
בדיקת תוכנה כשירות
בדיקה כשֵׁרוּת (באנגלית: Testing as a Service או TaaS) היא גישה בבדיקות תוכנה המבוססת על טכנולוגיית מחשוב ענן. בגישה זו, הלקוח פונה אל ספק השירות על מנת שזה יבצע את הבדיקות הנדרשות ללקוח.
מודל ה-TaaS, מודל אספקה מבוסס ענן, עוזר לעסקים להתמודד עם האתגרים של יעילות בדיקת יישומים בפלטפורמות רבות כמו טלפונים סלולריים ובסביבות וירטואליות. ביצוע ולידציה (אימות) של הבטים פונקציונליים ולא פונקציונליים במרחב מגוון של מכשירים שדורשים מגוון כלים שבדרך כלל מסבכים ומייקרים את הבדיקות.
מודל ה-TaaS מאפשר לעסקים לבדוק אפליקציות בכל פלטפורמה רצויה תוך שימוש בכלי בדיקה לפי בחירה, על מנת להבטיח מוצר איכותי מבלי לרכוש רישיונות נוספים, רכישה או אספקת חומרה חדשה או שכירת אנשים נוספים.
היסטוריה
תעשיית התוכנה התפתחה במשך עשרות שנים ופיתחה גישות שונות לפיתוח תוכנה (לדוגמה תכנות מונחה-עצמים), במקביל להתפתחות תהליך הפיתוח, היה ברור לכל שחייב להתפתח תהליך של הבטחת איכות תוכנה (SQA - Software Quality Assurance). תהליך שכזה הוא הנחת מפתח בהצלחתו של כל פרויקט תוכנה הן בשלב הפיתוח והן בשלב המימוש. כחצי מתקציב תעשיית התוכנה מוקצה לבדיקות - במגוון רחב של דרכים ופתרונות - הן בשלב הפיתוח והן בשלב התחזוקה. ארכיטקטורה מוכוונת-שירותים (SOA) החלה להתפתח כבר בשנות ה-90 המאוחרות, אולם רק בשנות ה-2000 החלו לממש וליישם ארכיטקטורה זו. היתרונות היו ברורים ולכן היה בלתי נמנע שגם בתחום בדיקות התוכנה ותהליך הפיתוח יישומו הגישות הנפוצות של SOA.
בדיקות לעומת בדיקות כשירות
יש דמיון בין בדיקות לבדיקות כשירות בנושאים הבאים:
גישת TaaS מחדשת במספר נושאים:
מתי נשקול להשתמש ב-TaaS?
נשקול להשתמש ב-TaaS בבדיקות מסוג:
המניעים לפיתוח הגישה
הקמת מעבדת בדיקה פנימית וייעודית מגיעה עם אתגרים. האתגרים העיקריים הם:
עלות יחד עם אתגרים נוספים (המעודדים את יוזמת הקמת ה-TaaS) גורמים למקבלי החלטות להתפשר על אספקטים קריטיים כגון כיסוי בדיקות נסיגה ושחרור גרסאות תוכנה מבלי לבצע בדיקות מלאות של עומסים, ביצועים וסילומיות.
ארכיטקטורת TaaS
הארכיטקטורה מורכבת מ-4 שלבים מרכזיים.
קטלוג השירותים
בשלב זה מוצגים ללקוח שלל המוצרים והיכולות של פלטפורמת ה-TaaS. הלקוח יכול להתרשם מהשירותים השונים ולבחור את זה שמתאים לו, בעזרת מערכת התמיכה מערכת התמיכה הקיימת בשכבה זו. קיימים קטלוגים המציגים ללקוח את השירותים ומספקים מידע רב לגבי כל שירות, בנוסף קיימת אפשרות של דרישת "חבילת שירותים". "חבילת שירותים" היא אוסף שירותים המספק ללקוח פתרון אפקטיבי - לדעת ספק השירות- כלומר כזה המטפל בכל קצוות הבדיקה. היתרון הנוסף "בחבילת שירותים" היא המחיר הנמוך יחסית. הספק מציע דילים על מנת לקדם גישות שונות של בדיקה באמצעות חבילות שביחד מספקות תוצר טוב יותר - איכותי יותר. הלקוח ניצב מול ארכיטקטורות בדיקה ופלטפורמות שונות כמו גם תוכנות שונות (הן תוכנות מסחריות והן תוכנות קוד פתוח) והוא יכול לבחור במי הוא רוצה להשתמש ומי לדעתו יתן את הפתרון הטוב ביותר עבורו. בתחילה הלקוח צריך להירשם לשירות הבדיקות ורק לאחר מכן הוא יכול להעלות לשרת "בקשת שירות" בקשת השירות צריכה להכיל פרטים לגבי האפליקציה שאותה הלקוח מעוניין לבדוק. בדף זה הלקוח יכול לבחור את סוג הבדיקה ואת סוג השירות שבו הוא מעוניין. ברגע שהלקוח מגיש את הדף בחזרה לשרת, נשלח בחזרה ללקוח מזהה ייחודי לבקשת השירות שלו. לאחר קבלת המזהה, הלקוח מקבל את הצעת המחיר. הצעת המחיר כוללת את עלויות השירותים השונים ופירוט התמחור של כל בקשה שהלקוח העלה. בנוסף קיימת כבר חשבונית ללקוח בעבור השירותים שבחר.
חתימת הסכם העסקה
בשלב זה הלקוח צריך לחתום על SLA. בהסכם זה הצדדים מציגים את הסחורה ואת הדרישות ומייצרים תיאום ציפיות. יש צורך ליצור הסכמה בין הלקוח לחברה על מנת לוודא שבסוף התהליך שני הצדדים יהיו מרוצים ולא תהיינה הפתעות לגבי התוצר או הדרישות. בנוסף הלקוח חותם שהוא מוכן לשלם את הסכום המבוקש על ידי החברה - על פי הפירוט שנסגר בשלב הראשון.
פריסה בענן
בשלב זה כלל הסביבות הווירטואליות שיוצרו עבור בדיקות התוכנה מועלות לענן ועוברות אינטגרציה עם התוכנות והמתאמים השונים הקיימים כבר בענן. מתאם העלאת התכנים לענן מספק את התשתית שדרכה פריסת הסביבות היא פשוטה מהירה ויעילה (ניצול יתרונות טכנולוגיית הענן).
יתרונות
Taas
קישורים חיצוניים
דוגמאות TaaS:
איפה את אהובה (שיר)
איפה את אהובה הוא פזמון שהוקלט לראשונה לאלבום הסולו השלישי של הזמר יהורם גאון שיצא בשנת 1969 ונקרא על שם שיר זה.
על האלבום בו נמצא השיר
בשנת 1969 הוציא יהורם גאון שני אלבומים, הראשון היה אלבום שכולו בשפת הלאדינו ונקרא "רומנסות בלאדינו" והשני היה האלבום "איפה את אהובה". מלבד שיר הנושא כלל האלבום גם את הלהיט "גשר אלנבי" שנכתב לסרט התיעודי "המלחמה שלאחר המלחמה". בנוסף האלבום כולל את השיר "Ella ya me olvidó" בלאדינו של לאונרדו פביו אותו תרגמה הפזמונאית הצעירה תלמה אליגון - רוז עבור גאון.
ביצועים נוספים
ישנם עוד ארבע ביצועים נוספים לשיר (חוץ משל יהורם גאון):
שרון בראוס
הרב שרון בראוס (באנגלית: Sharon Brous) היא מייסדת בית הכנסת "עיקר" בלוס אנג'לס, ומכהנת בו מאז הקמתו בשנת 2004. היא נחשבת בין הרבנים המשפיעים ביותר בארצות הברית. היא פעילה, דוברת ודורשת בנושאי צדק חברתי, שיתוף פעולה בין מיעוטים, מאבק בגזענות ובאנטישמיות.
קריירה
בראוס היא בוגרת אוניברסיטת קולומביה: תואר בוגר מ-1995 ותואר מאסטר בזכויות אדם, והוסמכה לרבנות בתנועה הקונסרבטיבית בידי בית המדרש לרבנים באמריקה ב-2001.
עד 2004 כיהנה בקהילת בני ישורון בניו יורק, אז עברה ללוס אנג'לס וייסדה את קהילת "עיקר". בית הכנסת עיקר נחשב לאחד מ-50 הארגונים היהודיים (ללא מטרות רווח) החדשניים ביותר מדי שנה מאז ייסודו, ונחשב מוקד ליהודים צעירים ובלתי-מזדהים בלוס אנג'לס. היא מכהנת בפקולטה של מכון הרטמן צפון אמריקה, קרן וקסנר, REBOOT, הסמינר תאולוגי אובורן, המועצה הבינלאומית של הקרן החדשה לישראל ועוד.
ברשימת הרבנים של המגזין The Daily Beast דורגה מקום חמישי ב-2012 ומקום ראשון ב-2013. המגזין Forward דירג אותה בין 50 היהודים האמריקאים המשפיעים ביותר. מגזין ניוזוויק בחר בה לדמות הדתית המשפיעה ביותר בקהילה היהודית בארצות הברית.
השתתפות פוליטית לאומית
ב-2013 בירכה את הנשיא אובמה וסגן הנשיא ביידן באירוע התפילה הלאומי בעקבות השבעתם לקנדציה השנייה. ב-2017 נאמה בעצרת של מצעד הנשים בוושינגטון בעקבות השבעתו של דונלד טראמפ לנשיאות, כנגד גזענות ואנטישמיות. לצדה נאמה הפעילה הפלסטינית-מוסלמית לינדה סרסור, והשתים שיתפו פעולה גם בגיוס כספים לשיקום בתי קברות יהודיים שחוללו.
כתבים
בראוס תרמה למספר ספרים, בהם The Modern Jewish Girl's Guide to Guilt, A dream of Zion: American Jews reflect on why Israel matters to them, ו The Women's Torah Commentary: New Insights from Women Rabbis on the 54 Weekly Torah Portions.
ואדי א-ניס (כדורגל)
מועדון ספורט טראג'י ואדי א-ניס (בערבית: نادي ترجي واد النيص يالرياضي) היא קבוצת כדורגל מהכפר ואדי א-ניס, שמדרום לבית לחם, המשחקת בליגת העל הפלסטינית.בשנת 2020/2021 הקבוצה ירדה לליגה השנייה.לאחר שנה בליגת המשנה(الدوري الاحترف الجزئي) חזרה הקבוצה לליגת העל.
היסטוריה
מועדון ואדי א-ניס הוקם בשנת 1984, על ידי תושב הכפר יוסוף אבו חאמד ו-12 בניו, על מנת שתייצג את הכפר בליגה הפלסטינית.
אצטדיון
הקבוצה משחקת באצטדיון אל-ח'דר הממוקם צמוד לכביש 60 בסמוך לכניסה למנהרות של "כביש המנהרות". באצטדיון כ-8,000 מקומות ישיבה.
אוון ויליאמס
ביוגרפיה
ויליאמס נולד בקלארקס שבנברסקה כבנם השלישי של לורי האו ומונטה ויליאמס. הוא גדל בחווה בקלארקס, שם סייע בהשקיית יבול במהלך הקיץ. ויליאמס למד באוניברסיטת נברסקה – לינקולן במשך שנה וחצי, אך הרגיש שהלימודים הם בזבוז זמן, ולכן עזב לטובת פיתוח הקריירה שלו.
לאחר שעזב את לימודיו, עבד ויליאמס בחברות טכנולוגיה ובחברות הזנק שונות ברחבי ארצות הברית. בשנת 1996 עבר ויליאמס לסבסטופול שבמחוז סונומה בקליפורניה, שם עבד בחברת ההוצאה לאור O'Reilly Media, העוסקת בתחום הטכנולוגיה, במשרת שיווק ומאוחר יותר החל לכתוב תוכנה. בהמשך עבר למשרות פרילנס בחברות שונות, ביניהן אינטל והיולט פקארד. בעודו עובד בחברת O'Reilly, הקים ויליאמס בלוג בשם EvHead.com.
ויליאמס, יחד עם מג האוריהאן, הקימו יחד את חברת Pyra Labs בינואר 1999. אחד הפיצ'רים של החברה התפתח בהמשך לאתר הבלוגים Blogger, שהיה אחד מאתרי האינטרנט הראשונים שעסקו ביצירת בלוגים. ויליאמס הטמיע את המונח "בלוגר" והיה לחלק משמעותי בפופולריות של המונח "בלוג". החברה נרכשה ב-13 בפברואר 2003 על ידי גוגל.
ויליאמס עזב את חברת גוגל ב-8 באוקטובר 2004, על מנת להקים את חברת הפודקסטים Odeo.
בסוף שנת 2006 הקים ויליאמס את חברת Obvious Corporation יחד עם ביז סטון ועמיתיו מחברת Odeo. אחד מפרויקטיה של החברה היה טוויטר, שהיה לרשת חברתית ושירות למיקרו-בלוגים. טוויטר הושקה כחברה עצמאית באפריל 2007, כאשר ויליאמס היה שותף בהקמתה וחבר בהנהלה. בשנת 2008 מונה ויליאמס למנכ"ל החברה, תפקיד בו כיהן ג'ק דורסי מיום הקמתה, וכיהן בתפקיד עד שנת 2010.
בשנת 2012 הקים ויליאמס את פלטפורמת הפרסום מדיום.
לאופולד גמלין
לאופולד גמלין (בגרמנית: Leopold Gmelin; 2 באוגוסט 1788 - 13 באפריל 1853) היה כימאי ורופא גרמני.
ביוגרפיה
גמלין נולד ליוהאן פרידריך גמלין ב-1788. הוא למד רפואה וכימיה באוניברסיטאות גטינגן, טובינגן ווינה. בשנת 1813 החל להרצות על כימיה באוניברסיטת היידלברג.
כארבע שנים אחרי כן, הפך לפרופסור לכימיה ולרפואה. ב-1822, גילה את אשלגן הבלוטות כחול אלחוטן (Potassium ferricyanide). הוא כתב על הגילוי שלו בספר 'מדריך לכימיה' (בגרמנית; Handbuch der Chemie). בשנת 1827 גילה את הטאורין ביחד עם פרידריך טידמן. גמלין מת ב-1853 בהיידלברג. אחד מתלמידיו היה הכימאי פרידריך ולר.
יוקלדה (ירח)
יוקלדה (נקרא גם Jupiter XLVII) הוא ירחו של כוכב הלכת צדק.
יוקלדה התגלה בשנת 2003 על ידי קבוצת אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי שבראשה עמד סקוט שפרד. לאחר גילוי קוטלג הירח בשם S/2003 J 1.
קוטרו של יוקלדה הוא 4 קילומטרים והמהירות אשר בה הוא מקיף את צדק היא 2.31 ק"מ לשנייה.
רדיוס מסלולו של יוקלדה סביב צדק הוא 23,484,000 קילומטרים ומשך זמן הקפתו את צדק הוא 735.200 ימים.
יוקלדה בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.272.
את שמו, קיבל יוקלדה על שם אאוקלדה אשר הייתה אחת מהמוזות לפי גרסאות שונות.
יוקלדה משתייך לקבוצת הירחים קארמה אשר קרויה על שם הירח קארמה. קבוצה זו היא קבוצה ש לירחים שהמשותף להם הוא היותם ירחים לא-רגילים שמסלולם סביב צדק הוא בין 23 ל-24 מיליון קילומטר ובנטייה של כ-165°.
ארווין פניבש
ד"ר ארווין פניבש (בהונגרית: Fenyves Ervin; בודפשט, 29 באוגוסט 1924 – דאלאס, 14 באוקטובר 2014) היה פיזיקאי ומתמטיקאי יהודי-הונגרי-אמריקאי, זוכה פרס קושוט (הפרס הממלכתי הגבוה בהונגריה, מקביל לפרס ישראל), זוכה פרס המדינה (1965) (פרס המדינה של הרפובליקה העממית ההונגרית היה פרס ממלכתי גבוה שהוקם על ידי המועצה הנשיאותית של הרפובליקה העממית ההונגרית בשנת 1963, אשר הוענק ליחידים או לקבוצות כהוקרה על הישגים מדעיים, כלכליים וטכניים יוצאי דופן בתחום). פרופסור באוניברסיטה, חבר חיצוני באקדמיה ההונגרית למדעים (1998). דוקטור למדעי הפיזיקה (1960).
ביוגרפיה
ארווין פניבש נולד במשפחה יהודית כבנם של זולטאן פניבש (1888–1933), רוקח, ושל ולריה בורג. במלחמת העולם השנייה, ב-1944 נלקח למחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). ב-1946 סיים את לימודיו באוניברסיטת פאזמאן פטר, (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד - ELTE) בהתמחות במתמטיקה ובפיזיקה. בין 1946 לבין 1950 הוא היה מרצה ב-ELTE. ב-1948 קיבל גם תואר ברוקחות באוניברסיטת פאזמאן פטר. הוא קיבל את הדוקטורט שלו באוניברסיטה בשנת 1950. בין 1950 לבין 1968, הוא היה עמית מדעי של המכון המרכזי למחקר פיזיקלי של האקדמיה ההונגרית למדעים, ראש מחלקה משנת 1954, וסגן המנהל המדעי מ-1968. הוא היה פרופסור חבר ב-ELTE ואחר כך פרופסור מן המניין באוניברסיטה. בין השנים 1964-1967 היה סגן מנהל המכון למחקר גרעיני בדובנו. מ-1968 עד 1969 עבד כראש המחלקה לפיזיקה של הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (סבא"א) בווינה. הוא היגר לארה"ב ב-1969. בין 1969 לבין 1970 היה חוקר אורח באוניברסיטת פנסילבניה. בין 1970 לבין 1972 היה פרופסור אורח באוניברסיטת טקסס בדאלאס, ובין 1972 לבין 1987 היה פרופסור ולאחר מכן פרופסור אמריטוס. בין השנים 1977 לבין 1980 הוא היה המנכ"ל של המרכז לחקר הגנת הסביבה. משנת 1983 הוא היה פרופסור גם באוניברסיטת דאלאס לרפואה. בשנת 1995, נבחר לחבר כבוד באגודת הפיזיקה אטווש לוראנד. משנת 1998 היה חבר חיצוני באקדמיה ההונגרית למדעים. הוא פרש ב-2011.
תחומי המחקר שלו היו קרינה קוסמית, פיזיקת חלקיקים באנרגיה גבוהה, החומר האפל של היקום, תורת הקוונטים, פיזיקה רפואית וניהול פסולת רדיואקטיבית. הוא היה מחברם של יותר מ-200 פרסומים מדעיים ו-4 ספרי מומחים.
דונה סטריקלנד
דונה סטריקלנד (באנגלית: Donna Theo Strickland; נולדה ב-27 במאי 1959) היא פיזיקאית קנדית, פרופסור באוניברסיטת ווטרלו, כלת פרס נובל לפיזיקה לשנת 2018.
סטריקלנד היא האישה השלישית שזכתה בפרס נובל בפיזיקה, אחרי מארי קירי (ב-1903) ומריה גופרט-מאייר (ב-1963). היא זכתה בפרס ביחד עם האמריקאי ארתור אשקין, ועם ז'ראר מורו הצרפתי, שהיה גם המנחה בעבודת הדוקטורט שלה בתחום הפיזיקה של הלייזר. אשקין זכה במחצית פרס נובל על פיתוחים בתחום מלקחיים אופטיים. את מחצית הפרס השנייה חלקו ביחד סטריקלנד ומורו; הטכניקה אותה הם פיתחו משמשת ליצירת פולסי אור רבי עוצמה, להם קיימים שימושים ברפואה בכלל, במיוחד בניתוחים, כמו גם במדע בסיסי ובמחקר.
ביוגרפיה
סטריקלנד נולדה ב-1959 בעיר גוולף שבפרובינציית אונטריו שבקנדה, בת לאדית, מורה לאנגלית, וללויד סטריקלנד, מהנדס חשמל. בשנת 1981 סיימה תואר ראשון בהנדסת פיזיקה (B.Eng) מאוניברסיטת מקמסטר, ואת תואר הדוקטור (PhD) בפיזיקה (בהתמחות באופטיקה) העניקה לה אוניברסיטת רוצ'סטר ב-1989. עבודת הדוקטורט שלה, שכותרתה "פיתוח לייזר אולטרה בהיר ויישום יינון מרובה פוטונים", נעשתה בהנחיית ז'ראר מורו, שותפה לפרס נובל על עבודה זו.
בשנים 1988–1991 הייתה עמיתת מחקר במועצה הלאומית למחקר של קנדה. בשנים 1991–1992 עבדה בחטיבת הלייזר של המעבדה הלאומית לורנס ליברמור, ובשנת 1992 הצטרפה לצוות הטכני של אוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1997 הצטרפה לסגל האקדמי של אוניברסיטת ווטרלו, ובהמשך קודמה לדרגת פרופסור חבר בפקולטה לאסטרונומיה ופיזיקה של האוניברסיטה.
דונה סטריקלנד נשואה לד"ר דאגלס דיקר, יועץ בתחומי אופטיקה ואלקטרוניקה, ולהם שני ילדים.
לאון פרדריק
לאון פרדריק (בהולנדית: Léon Frédéric; 26 באוגוסט 1856 – 27 בינואר 1940) היה צייר סימבוליסט בלגי. נושאי ציוריו המוקדמים היו על מיסטיקה נוצרית פנטסטית, ואילו עבודותיו המאוחרות שיקפו נושאים חברתיים.
ביוגרפיה
אביו היה תכשיטן מצליח. בשנת 1871, הוא למד אצל האדריכל והצייר הדקורטיבי, שרל-אלברט והחל ללמוד קורסי לילה באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות בבריסל. ב-1874 הוא מצא תפקיד בבית המלאכה של יאן פורטלס. בשנה שלאחר מכן, הוא ועוד כמה סטודנטים צעירים לאמנות עבדו יחד בסטודיו פרטי שבו יכלו לצייר דוגמנים חיים ועירומים. אביו מימן לו סיור לימודים באיטליה בשנים 1878–1879. הוא נסע לנאפולי, רומא, פירנצה וונציה. הציירים האהובים עליו היו סנדרו בוטיצ'לי ודומניקו גירלנדיו.
בשובו מאיטליה ערך את הופעת הבכורה שלו בסלון בבריסל, שם היה בהשפעתו של ז'ול בסטיאן-לפאג', והפך לחבר בקבוצת האמנים. ב-1883 עבר לארדנים הבלגיים, ונסע רבות לאנגליה, גרמניה והולנד.
לאחר נישואיו, הוא עבר לביתו החדש ב-1899, והמשיך לטייל ולהציג את עבודותיו בירידים בינלאומיים. הוא זכה בפרסים בארצות הברית ובגרמניה ובמדליית זהב נוספת בתערוכה עולמית (1900).
ב-1904 הוא מונה לחבר באקדמיה המלכותית וב-1929 הוכתר כברון ואביר מסדר לאופולד על ידי המלך אלברט הראשון.
מרק רזומני
מרק (משה) רזומני (יידיש: מאַרק ראַזומני; 1896 זאגר - 1988 ריגה) היה עיתונאי, משורר, דרמטורג וכותב פרוזה יידי.
אנה אלמה-טדמה
אנה אלמה-טדמה (באנגלית: Anna Alma-Tadema; 1867 – 1943) הייתה אמנית וסופרת בריטית. אלמה-טדמה עבדה בעיקר ברישום וציור, ויצרה דיוקנאות וייצוגים רבים של סצינות פנים, פרחים ומבנים. היא הושפעה מאביה, סר לורנס אלמה-טדמה, והציגה את עבודותיה בתערוכות איתו ועם אמה החורגת, לורה תרזה אלמה-טדמה. אנה אלמה-טדמה הוכרה בזכות הישגיה כאמנית בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו ובתערוכת פריז של 1889.
מרק רזומני
ביוגרפיה
רזומני נולד בזאגר שבפלך קובנה באימפריה הרוסית, כשהיה בן שנתיים הוא ומשפחתו עברו להתגורר בריגה ושם הוא גדל. הוא קיבל חינוך יהודי מסורתי ולמד בתלמוד תורה, כמו כן למד בבית ספר בו שפת לימוד הייתה גרמנית.
אנה אלמה-טדמה
ביוגרפיה
אנה אלמה-טדמה הייתה בתם השנייה של הצייר ההולנדי סר לורנס אלמה-טדמה ואשתו הצרפתייה, שגרה בבריסל. לורנס, אחותה הגדולה, נולדה בשנת 1864. אם הבנות נפטרה בשנת 1869. לורנס ובנותיו עברו לאנגליה. אביה התחתן בפעם השנייה בשנת 1871, כשאנה הייתה בת ארבע.
אמה של אנה, אביה ואמה החורגת היו ציירים, וכתוצאה מכך היא גדלה בבית מאוד אמנותי. אביה לורנס קיבל השראה מסיפורים ואגדות קדם ופיתח סגנון שאותו חיקו לורה, אנה ואמנים אחרים. לאחר שמת, הפופולריות של יצירותיו וסגנונו דעכו במשך השנים. אחותה של אנה, לורנס, הייתה משוררת, ציירת, סופרת, מבקרת, מחזאית וסופרת סיפורים קצרים.
יצירה
אלמה-טדמה תוארה על ידי הביוגרפית הלן צימרן כ"אמנית עדינה שירשה כל כך הרבה מאביה עד מצב של העתקה מדויקת." בתקופתה כאמנית, יצרה אנה אלמה-טדמה כמה דיוקנאות, ציורים של פרחים, וכן תיאורים בצבעי מים של פנים בתים ובניינים. דוגמה אחת דיוקנאותיה של אנה אלמה-טדמה היא "העלמה טסה גוסה". יצירה זו ואחרות, כמו "עמק הערפל" ו"חדר הזהב", הוצגו באקדמיה המלכותית לאמנויות.
אנה אלמה-טדמה ציירה בצבעי מים את פנים הבית של משפחתה, בסמוך לריג'נטס פארק בלונדון. בית המשפחה עוצב באקסטרווגנטיות על ידי אביה כך שיהיה דומה לוילה רומאית. חדר המגורים, שאותו ציירה אלמה-טדמה שהיא כנערה, הוצג בשנת 1893 בתערוכה הקולומביאנית בשיקגו. בנוסף, בשנת 1885 ציירה אלמה-טדמה את 'חדר הזהב', שייצג גם את פנים הבית המשפחתי.
אלמה-טדמה הציגה את עבודותיה באנגליה במשך כארבעים שנה. היא הציגה חמש עשרה יצירות באקדמיה המלכותית בין 1885 ל -1928, כולל "חדר הזהב", "העלמה טסה גוסה", "עמק הערפל", אף על פי שהתגוררה בלונדון, הציגה עבודות גם בארצות אחרות. בשנת 1889 היא זכתה במדליה בתערוכה בפריז. בנוסף, אנה, אביה לורנס ואמה החורגת לורה כולם הציגו וזכו בפרסים בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשיקגו בשנת 1893.
עבודותיה של אנה אלמה-טדמה ממשיכות להיות מוצגות בהווה. לדוגמה, עבודותיה נכללו בתערוכה של מוזיאון ויקטוריה ואלברט באפריל 2011, "פולחן היופי: התנועה האסתטית 1860–1900" בלונדון.
חיים אישיים
אלמה-טדמה הייתה מחויבת לתנועה זכות הבחירות של הנשים משנת 1897. אנה אלמה-טדמה ואחותה לא התחתנו.
הן היו עניות ולא הייתה להן קריירה מצליחה בשנותיהן המאוחרות.
מרק רזומני
ביוגרפיה
ב-1919 הוא גויס לצבא האדום, אך עוד באותה שנה הוא הצליח להגר לגרמניה. הוא התגורר בהמבורג שם עבד בבנק ולמד באוניברסיטה מקומית, בהמבורג הוא פרסם את סיפורו הראשון. הוא גורש מגרמניה ב-1921 בגלל פעילות קומוניסטית וחזר לריגה. לאחר חזרתו לריגה הוא החל לשתף פעולה עם עיתונות יידיש מקומית. הוא עבד בשביל מספר עיתונים סאטיריים, הוא היה מזכירו של העיתון הליברלי דאס פאלק. על דפיו של דאס פאלק הוא פרסם מאמרים, סיפורים, תרגומים וביקורות. לאחר שהעיתון הפך לבחטאונה של אגודת ישראל הוא עזב אותו עם רוב חברי מערכת העיתון. בין 1926–1934 הוא עבד בתור עיתונאי בעיתון פרימארגן, כמו כן הוא כתב בשביל פארווערטס. הוא היה עורך של כתב העת יידישע בילדער מ-1937 ועד תחילתה של מלחמת העולם השנייה.
הוא כתב מספר מחזות שהועלו על הבמות של תיאטראות יהודיים בפולין, ליטא ולטביה. הוא תרגם מגרמנית (בין היתר את חיבוריו של ליון פויכטוונגר) ורוסית.
עם תחילת מלחמת העולם השנייה הוא התפנה לטשקנט. בין 1946–1948 הוא שימש בתור שליח בריגה של העיתון אייניקייט שיצא לאור במוסקבה. הוא המציא ז'אנר חדש בספרות יידיש, סיפורים קצרים מאוד שלהם קרא נובלטות.
באפריל 1950 הוא נעצר יחד עם סופר יידי אחר, גרשון מובשוביץ' עקב רדיפת חברי הוועד היהודי האנטי-פשיסטי. בינואר 1951 הוא נידון לעשר שנים עבודות כפייה. הוא שוחרר ב-1956. את סיפוריו הוא המשיך לפרסם בסאוועטיש היימלאנד, ביראבידזשאנער שטערן ופאלקסשטימע.
Made in Japan
האלבום נחשב לאחד מאלבומי ההופעה הטובים והמשפיעים ביותר בתולדות הרוקנ'רול, כשאיכותו הבלתי מתפשרת מהווה מודל איכות לכל להקות הרוק שבאו אחריו. קוראי מגזין הרולינג סטון דירגו את האלבום כאלבום ההופעה השישי הטוב ביותר בכל הזמנים.
היסטוריה
Made in Japan הוקלט כולו בשלושה לילות בין ה-15 ל-17 באוגוסט 1972, באולם הקונצרטים "Festival Hall" שבאוסקה, ובאולם ניפון בודקאן בטוקיו, בירת יפן. ארבעה מהשירים שבוצעו נלקחו מהאלבום Machine Head שיצא לאור קודם לכן באותה שנה.
בתחילה, חלק מחברי הלהקה לא ראו באלבום חשיבות מיוחדת, ורק רוג'ר גלובר ואיאן פייס טרחו להגיע ולסייע בחדר העריכות. ג'ון לורד העיד כי זהו האלבום האהוב עליו ביותר, ובראיון שנערך איתו אמר:
"דיפ פרפל הייתה אז בשיא כוחה. האלבום הזה הוא התגלמות של כל מה שהיינו באותו זמן. בתחילה זה כלל לא היה אמור להתפרסם מחוץ לגבולות יפן. המפיק היפני אמר לנו: " האם אתם מוכנים לעשות אלבום הופעה חיה?" אנחנו ענינו "אנחנו לא עושים אלבומי הופעות חיות, אנחנו לא מאמינים בהם". לבסוף הסכמנו, אבל דרשנו את הזכויות על ההקלטות כיוון שלא רצינו שזה יתפרסם מחוץ ליפן. עלות ייצור האלבום הייתה רק 3,000$, וזה היה נשמע עסקה די טובה, אז הצענו ל"וורנר ברוס" להפיק את האלבום. בתחילה הם סירבו, אך לבסוף הסכימו בחוסר חשק, והאלבום קיבל פלטינה כבר בשבוע השני..."
ההוצאה לאור בארצות הברית התעכבה בשל רצונה של "וורנר ברוס" להוציא לאור את אלבום האולפן Who Do We Think We Are קודם לאלבום ההופעה.
העטיפה האחורית של האלבום לא צולמה ביפן, אלא בתיאטרון "Brixton Academy" שבלונדון. בתמונה נראה במקרה פיל קולן שהתפרסם מאוחר יותר כגיטריסט להקת הרוק דף לפרד.
בשנת 1998 יצאה לאור מהדורה חדשה של האלבום, בתוספת דיסק CD שמכיל הדרנים מההופעה.
ביקורות
מאז פרסומו, קיבל האלבום ביקורות נלהבות ביותר ממבקרי מוזיקה רבים ששיבחו את איכותו הגבוהה, האנרגטיות והכימיה שהיטיבה הלהקה ליצור. כמו כן, החדשנות שהציגה הלהקה, בביצועים ארוכים וקשים, והפיכת להיטי ענק לקטעים ארוכים ומורכבים וביצועם על הבמה לעיתים במשך 20 דקות, הייתה חדשנית וחסרת תקדים והשפיעה על להקות רבות אחרות, ושינתה את פני אלבומי ההופעה ברוק העולמי. אתר המוזיקה Allmusic כינה את האלבום "ציון דרך בתולדות הרוק הכבד", וציין כי "על ידי הקיצוניות ומתיחת הגבולות של הלהקה, הפכה הלהקה את ההבי מטאל למה שהוא". האתר גם שיבח את נגינתם של חברי הלהקה ובמיוחד את זו של ג'ון לורד, וקבע שזוהי נגינתו הטובה ביותר מכל אלבומיו. באתר הישראלי "מטאליסט" נכתב: כי "מדובר באלבום מושלם. הסאונד בו ללא דופי... ההרכב שמנגן בו הוא החמישייה המוצלחת ביותר, אותה חמישייה שהקליטה את רצף שלושת אלבומי המופת של תחילת שנות השבעים. רמת הנגינה, הדיוק הטכני, ההנאה מהמוזיקה, הביצועים, האנרגיות - כל דבר באלבום הזה שואף לשלמות והאלבום הזה הוא התגלמות כל מה שטוב בדיפ פרפל"
מלבורן יונייטד
מלבורן יונייטד (באנגלית: Melbourne United) הוא מועדון כדורסל אוסטרלי ממלבורן, ויקטוריה. המועדון מתחרה בליגת העל האוסטרלית (NBL) ומשחק את משחקי הבית שלו בג'ון קיין ארנה.
הקבוצה ערכה את הופעת הבכורה שלה ב-NBL ב-1984 כמלבורן טייגרס (באנגלית: Melbourne Tigers), כהרחבה של התאחדות הכדורסל של מלבורן (MBA). המועדון נכנס לבעלות פרטית בשנת 2002, וסיים את הקשר עם ה-MBA. לאחר 31 עונות של שימוש בשם מלבורן טייגרס, שונה שם הזיכיון למלבורן יונייטד במאי 2014, שינוי שזכה להתנגדות מצד אוהדי הטייגרס, שחקני הקבוצה לשעבר וקהילת ה-NBL הרחבה. 6 האליפויות של המועדון ממקמות את המועדון שני רק לפרת' ויילדקטס (10) בשיא התארים בתולדות ה-NBL.
עידן גייז (1984–2005)
ההיסטוריה של מלבורן יונייטד מקורה ב-1931 עם תחילת הכדורסל בוויקטוריה. המותג מלבורן טייגרס הוקם ב-1975, ולאחר שהטייגרס זכו באליפות ליגת הכדורסל הדרום מזרחית (SEBL) ב-1983, ישות חדשה של מלבורן טייגרס הוכנסה לליגת הכדורסל הלאומית (NBL) ב-1984, כהרחבה של איגוד הכדורסל של מלבורן (MBA). הטייגרס נאבקו קשות בתחילה, לאור מחסור במשאבים כספיים. במהלך המאבקים המוקדמים של שנות ה-80, הטיגריסים הובלו על ידי המאמן לינדזי גייז ובנו אנדרו. אנדרו היה קלעי פורה, וקבע שיא ליגה שעדיין לא נשבר של ממוצע 44.1 נקודות למשחק בעונת 1987. במהלך עונה זו, היה לו משחק של 60 נקודות נגד ניוקאסל פאלקונס. למרות הדומיננטיות שלו, הקבוצה סיימה במאזן 3–23 שלילי. שחקני הרכש דייוויד קולבר ודייב סימונס ב-1989 סייעו לטייגרס לעלות בפעם הראשונה לפלייאוף, כשהפסידה בפליי-אין לסידני קינגס.
צירופו של לנארד קופלנד ב-1992 הוביל לכך שהטייגרס הגיעו לסדרת הגמר הגדול של ה-NBL, שם הפסידו 2–1 לסאות' איסט מלבורן מג'יק. גייז וקופלנד יצרו את שיתוף הפעולה הטוב ביותר בקו האחורי בתולדות ה-NBL, כאשר קופלנד מהווה כינור שני לגייז וכמעט תמיד עלה כמוביל כשגייז נעדר. מארק ברדטקה הצטרף לגייז, קופלנד וסימונס ב-1993, והרביעייה הובילה את המועדון בחזרה לגמר הגדול של ה-NBL, נגד פרת' ווילדקטס. לאחר משחק מספר 3 דרמטי שהסתיים בהחטאת שלשה על הבאזר של הוויילדקאטס, זכו הטייגרס באליפות הראשונה שלהם.
הטייגרס לא הצליחו לשחזר את הופעת האליפות שלהם לאורך שאר שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000. בשנת 2002, הזיכיון נכנס לבעלות פרטית לאחר שהארגון צבר חוב של 2 מיליון דולר. שותפות בעלות חדשה של איש העסקים שיימוס מקפיק ומשפחת גייז, החזירה את היציבות הפיננסית לארגון בעונת 03–2002.
עידן אליפויות חדש (2005–2009)
עידן גייז הסתיים ב-2005 עם פרישתו של המאמן לינדזי ושל השחקן אנדרו. בנוסף, הטיגריסים נפרדו ממארק ברדטקה ולנארד קופלנד. דריל מקדונלד ושחקני הרכש רשאד טאקר ודייב תומאס צורפו על ידי כריס אנסטי לקראת עונת 06–2005. יחד עם דריל קורלטו, סטיבן הואר וטומי גריר, ותחת המאמן אל ווסטובר, הטייגרס הגיעו לסדרת הגמר ב-2006, שם ניצחו בסוויפ את סידני קינגס 3–0.
בעונת 07–2006 חזרו הטייגרס לגמר ה-NBL, שם הובסו 1–3 על ידי בריזבן בולטס. בעונת 2007 מחוץ לעונה, הטיגרס רכשו את דייוויד בארלו וניית'ן קרוסוול, ומצטרפים לגרעין של אנסטי, מקדונלד, תומאס, קורלטו, הואר וגריר. הרכש שון לממפלי הצטרף לטיגרס באמצע העונה ועזר להם להגיע לגמר ה-NBL השלישי ברציפות שלהם, שם הם שוב התמודדו מול סידני קינגס. הסדרה הייתה שוויונית ל-2–2 לקראת משחק 5 המכריע. במשחק 5 הטיגריסים השלימו את העבודה, שהיו כל כך קרובים לסיים במשחק 4 בבית, על ידי ניצחון 85–73 בקינגדום ולחגוג את המשחק האחרון של דאריל מקדונלד. גם אנסטי וגם תומאס סיימו עם 21 נקודות ו-12 ריבאונדים. בשנת 2008, הטיגריסים רכשו את סם מקינון ואבי אר, בעוד הסווינגמן הוותיק דייב תומאס עזב לקיירנס. עם זאת, בעקבות פציעה של מקינון ועזיבתו באמצע העונה של רוד גריזארד, תומאס ולוק קנדל נרכשו בינואר 2009. בעונת 2008–2009 הטייגרס חזרו לגמר בפעם הרביעית ברציפות, אך הפסידו 2–3 לסאות' דרגונס.
סוף עידן הטייגרס (2009–2014)
סם מקינון המשיך עם הטייגרס ב-2009, בעוד מארק וורת'ינגטון נרכש בעקבות התפרקותם של הסאות' דרגונס. כוכבי הרכש אבי אר ודייב תומאס נפרדו ממלבורן לאחר שהזכיינית החליטה ללכת עם סגל "כל אוסטרלי". המדיניות הייתה קצרת מועד כאשר ג'וליוס הודג' הצטרף לטייגרס בנובמבר, בעוד מייק רוז הצטרף לקבוצה בינואר.
לפני עונת 2011, הטייגרס מינו למאמן את טרבור גליסון, וגייסו את איינד אובאקה, רון דורסי ודניאל דילון מקיירנס. הם גם רכשו את ליאם ראש ואת פאטי מילס למשך השביתה בליגת ה-NBA ב-2011.
ב-2012 המועדון רכש את כריס גולדינג, נייט טומלינסון, אדם באלינגר, סת' סקוט וקווין ברסוול. ברסטון, ווקר, ראש, לואיס וגריר המשיכו, בעוד אגדת המועדון כריס אנסטי הפך למאמן. בנובמבר של עונת 13–2012, ג'וני פלין החליף את בראסוול, אבל הטייגרס החמיצו את הפלייאוף, עונה רביעית ברציפות.
בעונת 14–2013 חזר מארק וורת'ינגטון לטייגרס, בעוד שגולדינג, טומלינסון, באלינגר, ווקר וגריר המשיכו כולם תחת אנסטי. לאינדה אובאקה הייתה תקופה קצרה במועדון בתחילת העונה, לפני שמוסטפא פרחאן ג'וניור החליף אותו בנובמבר לצד הרכש סקוט מוריסון. גולדינג היה המפתח להגעת הטייגרס לפלייאוף בפעם הראשונה מאז 2009, שם הפסידו לאדלייד 36' בחצי הגמר.
מלבורן יונייטד (2014-הווה)
ב-20 במאי 2014, המועדון מותג מחדש כמלבורן יונייטד. השינוי נעשה כדי לסמל את החיבור לכל הכדורסל בוויקטוריה, כאשר הלוגו הכחול כהה של מלבורן יונייטד הפך לפנים החדשות של הכדורסל המקצועי בוויקטוריה, והחליף את המותג מלבורן טייגרס. השינוי ספג ביקורת חזקה מצד חברי הנהלה, מעריצים ואגדות עבר כמו אנדרו גייז ולנארד קופלנד, כשהאחרון אף הצהיר שהוא רוצה שהחולצה שלו "תורד מהתקרה" (כלומר לבטל את הפרשת החולצה שלו).
ב-2015, יונייטד מינתה את דין דמופולוס כמאמן ורכשה את הסווינגמן טוד בלנשפילד. המועדון גם קיבל בחזרה את כריס גולדינג לאחר ששיחק בעונת 15–2014 בספרד. כשקיקרט וטומלינסון ממשיכים, יונייטד גייסה את מג'וק מג'וק לצד האקים ווריק וסטיבן הולט. בראד היל הוחתם כמחליף פציעה עבור בארלו לפני העונה לאחר שבארלו סבל מפציעה בגיד אכילס שגמרה לו את העונה. מלבורן כבשה את ראשות הטבלה ב-2015–16 עם מקום ראשון ומאזן 18–10, לפני שהפסידה לניו זילנד ברייקרס הרביעית בחצי הגמר.
בשנת 2016, הצטרפו לגולדינג, בלנשפילד, מג'וק וטומלינסון השחקנים החדשים טאי ווסלי ודייוויד אנדרסן. גם בארלו חזר לסגל לאחר שהחלים מהפציעה באכילס. יונייטד התחילה את עונת 17–2016 עם שחקני הרכש סדריק ג'קסון, דווין ויליאמס ורמון מור, אך בסופו של דבר החליפה את שלושתם באמצע העונה בקספר וור, ג'וש בון ולאסן קרומה בהתאמה. בעוד שקרומה לא הצליח להשפיע, וור ובון הובילו את מלבורן לריצה מרשימה בסוף העונה, אך החמיצו את הפלייאוף ב-2 משחקים בלבד.
בעונת 2020–21, יונייטד שוב סיימה כסגנית עם מאזן 28–8 בזכות גולדינג, ג'וק לנידיל, סקוטי הופסון ומיץ' מקארון. הם הגיעו לגמר השלישי שלהם בארבע שנים עם ניצחון 2–1 בסדרת חצי הגמר על היריבה העירונית סאות' איסט מלבורן פיניקס. בגמר הביסו בסוויפ 3–0 את פרת' ויילדקטס וזכו באליפות השנייה שלהם בתור יונייטד ושישית של המועדון. לנדייל נבחר ל-MVP של הגמר.
מאזני כל הזמנים
נכון לסוף עונת 2020–21
נחל כלח
נחל כֶּלַח הוא נחל אכזב בהר הכרמל באזור הכרמל הגבוה. תחילתו כחצי ק"מ מצפון-מערב לצומת דמון שעל כביש 672 והוא זורם בתלילות על הצלע המערבית של הכרמל לכוון צפון מערב ונשפך לנחל גלים באזור מדרום מערב לאוניברסיטת חיפה. בדרכו חותר הנחל בתוך סלעי גיר ודולומיט. חלקו המצוקי של הנחל מכונה "שווייצריה הקטנה". הנחל הוא חלק משמורת פארק הכרמל בחלק שמורת נחל כלח-נחל גלים.
בשנות ה-40 של המאה ה-20 נסללה דרך מצומת קיבוץ בית אורן אל אזור שווייצריה הקטנה כחלק מתוכנית ההגנה של השלטון הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה כנגד פלישה גרמנית, המכונה "תוכנית המבצר האחרון". הדרך מגיעה עד חניוני שווייצריה הקטנה, בדרכה עוברת מעל נחל כלח על גשר אבן.
בצלע הצפונית-מזרחית של הנחל מעל שווייצריה הקטנה נמצאת מערה גדולה, רוחב האולם המרכזי הוא 7.5 מטר, עומקו 8.5 מטר וגובהו נע בין 4.5-2.5 מטר. בטרסה שבפתח המערה צומחים צמחי גדילן מצוי, מפתח המערה ניתן לצפות על שווייצריה הקטנה, מורד נחל כלח, וקיבוץ בית אורן. באפיק הנחל קיימת נביעה המצוינת במפות טופוגרפיות בשם "עין כלח". זוהי נביעת חורף המתייבשת בקיץ, מכתשה בגובה 1 מטר מהאפיק עם סדק בקיר ממנה נובעים המים בחורף, סביב הסדק גדלים שיחי פטל.
בתחילתו של הנחל נמצא "מצפור הצוק" ממנו ניתן לצפות על חוף הכרמל. לאורך הנחל עובר שביל מסומן כחול שתחילתו בצומת דמון.
הצמחייה בנחל
הצמחייה בנחל היא חורש ים תיכוני הכוללת אלון מצוי ואלה ארצישראלית אליהם נלווים עצי בר-זית בינוני, קטלב מצוי, אשחר, ער אציל, מורן החורש, ואורן ירושלים. חלק מהעצים מתנשאים לגובה של 15 מטר. בחורש צומחים מטפסים, טחבים ושרכים. על המצוקים צומחים פרחים מוגנים או נדירים כמו בן-חצב יקינתוני, שושן צחור, בן-חצב החורש, בוצין אופקי ופעמונית דמשקאית.
פאדמסרי ווריור
ראשית דרכה
ווריור נולדה וגדלה בעיר ויג'יאוואדה, בדרום מדינת אנדרה פרדש בהודו, למשפחה דוברת טלוגו. היא למדה בבית ספר בשיטת מונטסורי ובמכללת מאריס סטלה בעיר. היא השלימה תואר ראשון בהנדסה כימית במוסד ההודי לטכנולוגיה (IIT) בדלהי בשנת 1982. היא השלימה תואר שני בהנדסה כימית באוניברסיטת קורנל.
קריירה
ווריור החלה לעבוד במוטורולה בשנת 1984. במהלך 23 שנותיה בחברה ניהלה את חטיבת מערכות האנרגיה של החברה, ואחר כך את חטיבת המוליכים למחצה (פריסקייל סמיקונדקטור). התפקיד האחרון שמילאה לפני שקודמה למשרת סמנכ"לית הטכנולוגיה של מוטורולה היה מנהלת כללית של מוצר בשם Thoughtbeam. התפקיד נמשך שנתיים בלבד, שכן התברר שטכנולוגיית Thoughtbeam הייתה מבוססת על מדידות שגויות. בינואר 2003 קודמה לדרגת סמנכ"ל, וב-2005 לדרגת סמנכ"ל בכיר.
במהלך כהונתה מנהל טכנולוגיות ראשי, זכתה מוטורולה לראשונה במדליית הטכנולוגיה הלאומית לשנת 2004 מידי נשיא ארצות הברית. באותה תקופה קידמה את הרעיון "Seamless mobility" ("ניידות חלקה"), אך הרעיון לא הגיע למימוש מלא במוצרי החברה, ולבסוף נזנח. בראשית שנת 2007, עם הכרזת אפל על המוצר אייפון, פרסמה ווריור רשומה בבלוג שכתבה באותה עת, ובו ספקות לגבי האייפון, לרבות לגבי אם מסך המגע יתקבל על ידי משתמשים. בדצמבר 2007 עזבה את מוטורולה כדי ליטול את משרת סמנכ"לית הטכנולוגיה בסיסקו מערכות.
כיבודים
בשנת 2001 הייתה אחת משש נשים בארצות הברית שנבחרו לקבל את פרס "נשים המקדמות מדע וטכנולוגיה" מכתב העת Working Woman. בשנת 2005 דירג אותה ה-Economic Times ההודי במקום ה-11 ברשימת האזרחים ההודיים המשפיעים בעולם. כתב העת Fortune מנה אותה בין ארבע "כוכבות עולות" ברשימת "הנשים החזקות בעולם" שלו משנת 2006, ומיקם אותה בין עשר המשׂתכרות הכי הרבה, ובין עשר ה"צעירות וחזקות". בשנת 2014, הופיעה במקום ה-71 ברשימת הנשים המשפיעות בעולם של כתב העת פורבס.