cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יולנדה אגר
ביוגרפיה
ב-1980 עלתה לגמר בתחרות מיס שווייץ, באותה שנה היא ייצגה את המדינה בתחרות מיס אינטרנשיונל ובתחרות מיס אירופה לשנת 1981 עלתה לשלב 11 המועמדות שעלו לחצי הגמר.
ב-1982 הופיעה בסרט "תוצרת סין" אודות אזרח סיני המתגייס ל-CIA.
ב-1983 שיחקה בסרט הגרמני "חבורת ספיידר מרפי" (Die Spider Murphy Gang) בו שיחקו חברי להקת ספיידר מרפי גאנג בתפקידים הראשיים.
ב-1988 שיחקה בפרק של הסדרה "Hessische Geschichten"
ב-1986 נישאה לנהג המרוצים מארק זורר וב-1993 הם התגרשו, ב-1997 התחתנה עם פטריק טבולי ונולדו לה שני ילדים, לאחר מכן התגרשה בשנית וב-2010 נישאה בפעם השלישית לבעלים של מלון.
רשת עצירה
רשת עצירה היא רשת הנפרסת על גבי עמודים לרוחב מסלול ההמראה ומהווה אמצעי עצירה אחרון בקצה המסלול. הרשת מאפשרת את עצירת המטוס במקרי חירום כשמדובר במטוסי קרב, או במקרים מסוימים כשיטה ראשית לעצירת מזל"טים מסוימים.
אופן השימוש וההפעלה
את רשת העצירה ניתן למקם בקצוות המסלולים, לאחר קו המפתן. רשת זו יכולה לעלות ולרדת בפיקוד ממגדל הפיקוח בעת חירום. במצב שכיבה הרשת אינה פעילה ואינה מפריעה לפעילות הסדירה של המסלולים.
במצב פרושׂ, הרשת מתוחה בין שני עמודים לכל רוחב המסלול ומסוגלת לתפוס את המטוס ללא כל תלות בוו עצירה או במצבי תקלה שעלולים להיות במטוס, בניגוד לכבל עצירה הנדרש לירידת וו תקין והיתפסותו.
רשת העצירה אינה ניתנת לשימוש במטוסים בעלי מדחף, מכיוון שהמדחף יקרע את הרשת, בעיקר בכלי טיס בעלי מדחף קדמי.
יתרונות וחסרונות של רשת העצירה
קיומה של רשת עצירה משפר את בטיחות ההמראה והנחיתה של כלי הטיס, כאשר בהפסקת המראה במצב תקלה ובנחיתות בהן הגיעו למהירות גבוהה בסוף המסלול ניתן להשתלב ברשת ולא לבצע נטישה. החסרון בהשתלבות ברשת הוא חוסר האפשרות לבצע נטישה לאחר ההשתלבות, ולכן יש להשתלב רק בתנאים בהם הרשת מספקת עצירה בטוחה. כך למשל, לא מומלץ להשתלב ברשת עצירה כאשר המטוס בוער (בעקבות תקלה במטוס).
כיול הרשת
ברשתות רבות ניתן לכייל את אורך הימתחות הרשת. כיול להימתחות רשת ארוך יותר, יאפשר בלימה עדינה יותר של המטוס ויאפשר השתלבות מהירה יותר, אך עם זאת ידרוש תשתית מסלול המאפשרת עצירת המטוס במרחק ארוך לאחר קצה המסלול.
דאגלס דורסט
דאגלס דורסט (באנגלית: Douglas Durst; נולד ב-19 בדצמבר 1944) הוא מפתח נדל"ן יהודי-אמריקאי, ראש "ארגון דורסט" שהוקם על ידי סבו.
ביוגרפיה
דגלאס דורסט, השני מבין ארבעה ילדים, נולד ב-19 בדצמבר 1944 וגדל בסקרסדייל, מדינת ניו יורק, למשפחה יהודית. הוא בנם של משקיע הנדל"ן סימור דורסט ואשתו ברניס הרשטיין. אחיו הם רוברט דורסט, טומי וונדי. סבו של אביו של דורסט, ג'וזף דורסט, שהיה חייט כשהיגר מהאימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1902, הפך בסופו של דבר למנהל ומפתח יזמות נדל"ן, שהקים את ארגון דורסט בשנת 1927. סימור הפך לראש העסק המשפחתי בשנת 1974 עם מות אביו.
כשדגלאס היה בן שש, אמו נפטרה כתוצאה מנפילה בבית משפחה בסקארסדייל. אביו סיימור הועמד בראש הארגון המשפחתי בשנת 1974.
דאגלס סיים בית ספר פרטי בשנת 1962 ואוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 1966. הוא חזר לניו יורק ולמד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי במשך שנתיים תוך התמחות בתכנון ערים. לאחר סיום הלימודים הוא הצטרף לעסק משפחתי.
בשנת 1992 לאחר פרישת אביו מניהול העסק, הוא הועמד בראש העסק המשפחתי על חשבון אחיו הבכור רוברט.
במהלך השנים דאגלס דורסט ניהל מספר פרויקטי פיתוח גדולים בעיר ניו יורק: בניין קונדה נאסט (1999), בניין הלנה (2005), בניין פיק (2007) ומגדל בנק אוף אמריקה (2008).
דאגלס דורסט ידוע כתומך בשילוב פיתוח בר קיימה בפרויקטים שבאחריות החברה שהוא מנהל. בניין חדש לאוניברסיטת ניו יורק שנבנה על ידי החברה קיבל התקן האמריקאי לבנייה ירוקה LEED.
בשנת 2010 החברה בניהול דאגלס דורסט הייתה מעורבת בפיתוח תשתיות של אתר מגדל החירות.
דאגלס דורסט מנהל מספק קרנות צדקה.
הוא התחתן בשנת 1967 ולזוג נולדו שלושה ילדים ששתיים מהם משולבים בניהול "ארגון דורסט".
ביוני 2021 הוא היה עד במשפט של אחיו רוברט. בין היתר הוא ציין שידוע לו שאשתו של אחיו הייתה מעוניינת להתגרש והוא לא דיבר עם אחיו מאז שנת 1999.
הרי פרייברג
הרי פרייברג הם קבוצת הרים בארץ ויקטוריה, אנטארקטיקה, התחום על ידי קרחון רניק, הרי באוורס, הקרחון השחור ואוונס נווה. קבוצת ההרים נקראת על שם הגנרל המפורסם ביותר בניו זילנד, לורד ברנרד פרייברג. קבוצת הרים זו כוללת את רכס אלאמיין.
משחק זרימה
משחק זרימה הוא משחק קואליציוני המתאים לבעיית זרימה. במשחק זה שווי של קואליציה הוא כמות הזרימה המקסימלית שחברי הקואליציה יכולים להעביר מהמקור ליעד.
הגדרה
תהי רשת זרימה, תהי \ N קבוצת שחקנים סופית ותהי \ I פונקציה המתאימה לכל קשת בגרף המכוון \ (V,E)  שחקן השולט עליה.
משחק הזרימה המתאים לבעיית הזרימה הוא משחק בצורה קואליציונית \ (N;v) שבו השווי \ v(S) של קואליציה \ S הוא כמות הזרימה המקסימלית שחברי \ S יכולים להעביר מ- \ s ל- \ t.
משחק בצורה קואליציונית \ (N;v) המהווה משחק זרימה של איזושהי בעיית זרימה, נקרא משחק זרימה.
דוגמה
(המספרים המוקפים בעיגול מציינים את מספר השחקן השולט על הקשת והמספרים שאינם מוקפים בעיגול מציינים את הקיבול של כל קשת)
במשחק הזרימה המתאים לבעיית הזרימה לעיל מתקיים:
\ v(1) = 0
\ v(2) = 2
\ v(3) = 0
תכונות
התנאים הבאים שקולים עבור משחק \ (N;v):
גבעת בזק
גבעת בזק (ידועה גם בשם תל בזק. שמה הערבי הוא תל באזק) היא גבעה בדרום רמת הגולן, כ-1.5 ק"מ מזרחית לשמורת טבע גמלא. הגבעה היא גבעה בזלתית, כ-2 ק"מ ממזרח לאתר גמלא. מראש התל יש תצפית על הסביבה, ולרגליו משתרע שדה דולמנים ובו כ-200 דולמנים.
התל הוא הנמוך ביותר בקו התלים הישראלי והוא תחילת הקו מדרום מספר קילומטרים מערבית לתל סאקי הגבוה ממנו בארבעה מטרים.
1903 בספורט
גביע דייוויס
נבחרת ארצות הברית זכתה בגביע לאחר ניצחון 4:1 על נבחרת בריטניה.
ברזיל
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
טום (סדרת טלוויזיה)
טום (בספרדית: Tom) היא סדרת הנפשה ספרדית, שמבוססת על סדרת ספרים בעלת אותו שם מאת דניאל טורס. הסדרה הופקה על ידי Cromosoma, שידועה בהפקת הסדרה "השלישייה". הסדרה עוקבת אחר טום, דינוזאור שבכל פרק עובר הרפתקה חדשה מסביב לעולם יחד עם ילדי הקרקס וונדה וטיפ.
הסדרה שודרה במקור בספרד בערוץ LA 2 החל משנת 1999 עד שנת 2008. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ לוגי החל משנת 2006 עד שנת 2007. לסדרה הופקו שתי עונות ו-39 פרקים באורך 25 דקות.
תקציר העלילה
טום הוא דינוזאור צעיר שלאחר סערה מגיע לניו יורק, שם הוא פוגש את וונדה וטיפ, שני ילדי קרקס שמטיילים ברחבי העולם, איתם הוא התיידד. השלושה, יחד עם הליצן רופרט ומנהלת הקרקס גברת המילטון, מסתובבים ברחבי העולם ומכירים מדינות חדשות, ביניהן צרפת, איטליה ומרוקו. אחר החבורה עוקבים ווידון והאטץ' שרוצים לחטוף את טום עבור הבוס שלהם, מר קרטר הערמומי.
דמויות ומדבבים בעברית
בשנת 2006 הדיבוב העברי בוים על ידי יובל סגל והופק על ידי יונית עוזרי מנחם, ואילו בשנת 2007 הוא בוים על ידי עפרון אטקין והופק על ידי מיכל בשירי.
יחסי מלאווי–שווייץ
יחסי מלאווי–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מלאווי לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה
סוחרים שווייצרים התיישבו באזור הפרוטקטורט הבריטי ניאסלנד בשנות השלושים של המאה העשרים. כאשר המדינה הכריזה על עצמאותה ב-1964, הכירה שווייץ במהירות במדינה החדשה. שתי המדינות כוננו את יחסיהן לאחר שנתיים של מגעים, בשנת 1966.
עיקר שיתוף הפעולה שבין שווייץ למלאווי מתרחש בתחום התפתחות המדינה. שווייץ עוזרת למלאווי בהיחלצות ממגפת האיידס, ובייחוד בקרב צעירים.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2015 התגוררו במלאווי עשרים ואחד אזרחים שווייצרים.
פריץ דויטשר
ביוגרפיה
דויטשר התאמן בקבוצת הכח וינה.
במכביה הראשונה שנערכה בשנת 1932 זכה דויטשר בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 52.9 שניות, לפני גס היימן מארצות הברית ולאון פאסי מיוון ומדליית כסף, בריצת שליחים 3x1000 מטר ביחד עם פולק וארפד בלודי, אחרי צ'כוסלובקיה עם רוברט גולדשמיט, אדה שוורץ וולטר פרנקל בתוצאה של 8:52.7 דקות ולפני ארץ ישראל.
באליפות אוסטריה שנערכה בשנת 1932 זכה דויטשר במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:00.6 דקות.
במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה דויטשר ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם אלפרד קניג בתוצאה של 3:36.4 דקות, לפני ארצות הברית וארץ ישראל, מדליית כסף, בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 1:03.7 דקות, אחרי אברהם רוזנקרנץ מארצות הברית (1:01.6 דקות) ולפני אתלט מפולין (1:04.5 דקות) ומדליית ארד, בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם אלפרד קניג אחרי דרום אפריקה (45.6 שניות) וגרמניה.
שמואל הרמתי
שמואל הרמתי (שלזינגר) (כ"ה בתשרי תרנ"ו אוקטובר 1895 - ט' בכסלו תש"ח נובמבר 1947) היה ממייסדי הפועל המזרחי.
שמואל נולד בשנת 1895 בסוסנוביץ פולין למנחם מנדל שלזינגר וחנה לבית בלומנטל. גדל והתחנך אצל מורים פרטיים (בהם חיים נחמן ביאליק), מוסדות חינוך יהודיים וכלליים, בהם בית ספר למוזיקה.
עוד בצעירותו התמסר שלזינגר לרעיון הציוני והיה מרצה בפני חבריו לגימנסיה על הציונות והספרות העברית והצטרף לתנועת המזרחי. בשנת 1920 עלה לארץ והצטרף לסוללי כביש חיפה-ג'ידה (כביש 75), שלזינגר לא מצא את מקומו בין הפועלים החילונים ועלה ירושלימה ועוד באותה שנה היה מועמד בבחירות לצירי המזרחי לכנסייה הציונית.
יחד עם הרב ישעיהו שפירא, הקים "גדוד עבודה" דתי. בין עבודותיו - ניקוי ושיפוץ בריכות שלמה בשנת 1924.
בשנת 1921 הקים את לשכת הפועלים הדתיים בירושלים ובשנה שלאחר מכן היה מראשוני המצטרפים לפועל המזרחי.
בשנת 1922 התגייס להגנה ולמשטרת המנדט ועם יצירתה, צורף למשטרת היישובים העבריים. הרמתי, שהיה כנר מוכשר, היה מראשוני תזמורת המשטרה ויחד עם שאר התזמורת, הופקד על ביטחון הרובע היהודי בעת המרד הערבי הגדול.
אנדרה לוטרר
אנדרה לוטרר (בגרמנית: André Lotterer; נולד ב-19 בנובמבר 1981) הוא נהג מרוצים גרמני הנוהג כיום עבור קבוצת המרוצים של פורשה במסגרת אליפות הפורמולה אי.
שמואל הרמתי
בנו הוא שלמה הרמתי.
אנדרה לוטרר
בעונת 2011 זכה באליפות סבב המרוצים היפני סופר פורמולה (פורמולה ניפון לשעבר). בשנים 2001-2002 היה נהג המבחן בקבוצת הפורמולה 1 של יגואר ובעונת 2014 נהג במרוץ הפורמולה 1 שנערך בבלגיה עבור קבוצת קייטרהאם.
קריירה מוקדמת
בין השנים 1989-1994 התחרה במרוצי המיני-קארט הלאומיים בבלגיה, הולנד וגרמניה. במהלך תקופה זו זכה בקטגוריית ה-60 סמ"ק במיני-קארט הבלגי ופעם אחת נוספת בהולנדי. בשנים 1995-1996 התחרה בקטגוריית ה-1000 סמ"ק וסיים במקום השני באליפות גרמניה לנערים. בשנת 1997 התחרה באליפות הקארטינג הלאומית בגרמניה וסיים במקום השני.
בשנת 1998 החל לוטרר להתחרות בפורמולה BMW הגרמנית, סבב מרוצי מכוניות פורמולה חד מושביות לנערים, וסיים את העונה עם 14 ניצחונות ואת העונה שלאחר מכן סיים עם 15 ניצחונות, בנוסף בשנת 1999 החל לוטרר להתחרות בגביע פורמולה רנו 2.0. בשנת 2000 התחרה בפורמולה 3 הגרמנית וסיים במקום הרביעי בסוף העונה לאחר שניצח 3 מרוצים, והשתתף בשנה זו בפעם הראשונה בנסיעות מבחן בפורמולה 1 על ידי קבוצת יגואר. בשנת 2001 התחרה בפורמולה 3 הבריטית.
בשנת 2001 הוחתם לוטרר על חוזה על ידי קבוצת הפורמולה 1 של יגואר ושימש כנהג מבחן בעונות המרוצים 2001-2002 אך לא זכה להתחרות כנהג בסבב. החל משנת 2003 החל לוטרר להתחרות בסבב המרוצים היפני סופר פורמולה (פורמולה ניפון בשנים ההן). בעונת 2011 זכה באליפות הסופר פורמולה היפנית, בה הוא מתחרה גם בימינו (2016). בנוסף התחרה באליפות הסופר GT היפנית למכוניות טורינג וזכה באליפות תחת קבוצת לקסוס בשנים 2006 ו-2009.
מכוניות ספורט
בשנת 2009 התחרה לוטרר בפעם הראשונה בקריירה במרוץ 24 השעות של לה מאן לאחר שנהג במכונית האאודי R10 TDI בקטגוריית LMP1 העליונה עבור קבוצת המרוצים הפרטית קולס (Kolles), לצד צוות הנהגים השותפים לו צ'ארלס זוולסמן ההולנדי ונריין קרטיקיאן ההודי. לפני המרוץ נפצע קרטיקיאן לאחר שפרק את כתפו ולא יכול היה להתחרות במרוץ, על כן אנדרה לוטרר ועמיתו זוולסמן נהגו לבדם במשך כל המרוץ, וסיימו לבסוף במקום ה-7 לאחר שהקיפו את המסלול 369 פעמים. בשנת 2010 הוחתם לוטרר על ידי קבוצת אאודי לאחר שמנהליה התרשמו מביצועיו ונהיגתו בשנה הקודמת. בעונה זו התחרה עבור אאודי במרוץ לה מאן במכונית האאודי R15 TDI בצוות מס' 2 של החברה לצד הנהגים מרסל פסלר ובנואה טרלוייה. את מרוץ זה סיימו לוטרר וצוותו במקום השני לאחר שהקיפו את המסלול 369 פעמים, הקפה אחת פחות מהצוות מס' 3 של אאודי טימו ברנהרד, מייק רוקנפלר ורומן דיומא אשר ניצחו במרוץ, והקפה אחת יותר מהצוות מס' 1 הבכיר של החברה שכלל את הנהגים טום קריסטנסן, אלן מקניש ורינלדו קפלו.
בשנת 2011 ניצח לראשונה, יחד עם צוותו פסלר\טרלוייה, את מרוץ לה מאן במכונית האאודי R18 החדשה של החברה באחד המרוצים המותחים והדרמטיים ביותר שנראו בלה מאן, כאשר קבוצת אאודי נשארה כבר משעות הלילה המוקדמות רק עם צוות אחד, וזאת לאחר שצוות מס' 1 קריסטנסן\מקניש\קאפלו פרש כבר עקב תאונה קשה של מקניש כבר בשעה הראשונה של המרוץ, וצוות מס' 3 ברנהרד\דיומא\רוקנפלר פרש לאחר תאנה קשה של רוקנפלר במהלך הלילה.
שנת 2012 הייתה מוצלחת במיוחד עבור אנדרה לוטרר כאשר יחד עם הצוות פסלר\טרלוייה שוב זכה בניצחון במרוץ לה מאן בנוסף לניצחונות במרוץ 6 השעות של סילברסטון ובמרוץ בבחריין, כאשר בסוף העונה זכו לוטרר וצוותו באליפות העולם במרוצי סיבולת של ההפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) לעונת 2012. בשנת 2014 זכה במרוץ לה מאן בפעם השלישית.
לאחר שאאודי פרשה מהאליפות בסיום עונת 2016 עבר להתחרות עבור קבוצת פורשה לצידם של ניל יאני וניק טאנדי.
פורמולה 1
בשנת 2014 התחרה לוטרר בפעם הראשונה בקריירה (והיחידה נכון לשנת 2016) במרוץ פורמולה 1 לאחר ששימש כנהגו המחליף של קמוי קוביאשי בקבוצת קייטרהאם בגרנד פרי בלגיה שנערך במסלול ספא-פרנקורשמפ. מרוץ זה הסתיים בעבורו באכזבה גדולה מאוד לאחר שנאלץ לפרוש מן המרוץ כבר בהקפה השנייה לאחר בעיות חשמל במכונית. לוטרר התבקש על ידי הקבוצה לנהוג גם במרוץ הבא אחר כך בגרנד פרי איטליה במונזה אך הוא סירב.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–קנדה
יחסי איחוד האמירויות הערביות–קנדה הם היחסים בין קנדה לאיחוד האמירויות הערביות.
היסטוריה
היחסים הרשמיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1974, שלוש שנים לאחר עצמאות איחוד האמירויות הערביות מבריטניה.
יחסים דיפלומטיים
בשל מערכת היחסים הלבבית בין שתי הממשלות, אזרחי קנדה והאמירויות אינם זקוקים לוויזה ונהנים מוויזה חופשית בין שתי המדינות.
תחבורה
קיימות טיסות ישירות בין קנדה לאיחוד האמירויות הערביות על ידי אמירטס ואיתיחאד איירווייז עם 5 טיסות הפועלות מדי שבוע, ואייר קנדה המפעילה 3 טיסות מדי שבוע. חברת התעופה של אמירטס מפעילות 5 טיסות בין טורונטו לדובאי במטוסי איירבוס A380, אייר קנדה מפעילה 3 טיסות בין טורונטו לדובאי במטוסי בואינג 787 דרימליינר ואיתיחאד מפעילה 5 טיסות בין טורונטו לאבו דאבי במטוסי בואינג 777-300ER.
סכסוך תעופה
סכסוך התעופה בין קנדה לאיחוד האמירויות הערביות היה סכסוך בין קנדה לאיחוד האמירויות הערביות על זכויות תעופה. המחלוקת נסבה על סירובה של קנדה לאפשר זכויות נחיתה נוספת לחברות אמירטס ו איתיחאד איירווייז. המחלוקת נפתרה ביולי 2018 לאחר שקנדה פתחה את המרחב האווירי שלה ל-5 טיסות בשבוע בין טורונטו ודובאי וטורונטו ואבו דאבי.
רקע כללי
בשנת 1999 חתמו קנדה ואיחוד האמירויות הערביות על הסכם האוויר הראשון שלהם, לפיו מטוסי מטוס איחוד האמירויות הערביות יורשו לטוס לקנדה שש פעמים בשבוע. באוקטובר 2007 החלה אמירטס להציע שלוש טיסות בשבוע בין טורונטו לדובאי; זמן קצר לאחר מכן היא ביקשה כי קנדה תאפשר טיסות מוגברות למדינה כחלק מתוכנית הרחבה לשירות ביקוש מוגבר בין קנדה לאיחוד האמירויות, תוך ציון 27,000 הקנדים המתגוררים באיחוד האמירויות ויחסי סחר חשובים בין שתי המדינות, המסחר הגדול ביותר בקנדה. שותף במזרח התיכון.
המשא ומתן בין שתי המדינות התרחש במשך מספר שנים, אך הביא להתקדמות מועטה. ביוני 2010 פג תוקף של הסכם הצבא הקנדי להשתמש בבסיס צבאי של איחוד האמירויות הערביות לשירות פעולותיו באפגניסטן. איחוד האמירויות אישרה את הארכת חוזה החכירה של הבסיס הצבאי לשלושה חודשים, אך שיחות נוספות נעצרו וההסכם לא חודש לאחר שפג שוב באוקטובר.
בנובמבר 2010 דווח כי אף שאייר קנדה התנגדה לכל שירות מוגבר ליעדים בקנדה, קנדה הייתה מוכנה להציע יעדים נוספים בקלגרי ובוונקובר. איחוד האמירויות הערביות לא הסתפקו בלא פחות מיותר טיסות לטורונטו. עוד דווח כי ההצעות של קנדה כללו קיצוץ בקיבולת במקום הגדלת יכולת, כלומר ההצעות לא היו בעלות ערך רב עבור איחוד האמירויות הערביות והמשא ומתן עם איחוד האמירויות נפגע בהתאם.
סגירת המרחב האווירי למטוס השרים הקנדים
ב-11 באוקטובר 2010 נאם שר ההגנה הלאומי של קנדה, פיטר מקיי, במסיבת עיתונאים בקנדהאר, אפגניסטן, בעת ביקורו אצל כוחות קנדיים וקבע כי המשא ומתן עם איחוד האמירויות להארכת חכירת הבסיס הקנדי נכשל וכי הכוחות הקנדיים יפנו את מחנה מיראז' בהתאם לרצונות איחוד האמירויות הערביות. זה היווה בעיה פוטנציאלית לתחבורה לאפגניסטן וממנה.
שעות לאחר מכן מקאי, ראש מטה ההגנה, וולטר נטינצ'יק והשר לענייני ותיקים, ז'אן-פייר בלקבורן, היו על מטוס חזרה לקנדה שהיה אמור לנחות במחנה מיראז' כשנשללו ממנו זכויות נחיתה ונאלצו לשוב לאירופה. איחוד האמירויות בתגובה הגיבה לאירוע ואמרה כי ממשלת קנדה בראשות ראש הממשלה סטיבן הרפר (המפלגה השמרנית) מעוותת מידע על האירוע, וכי ממשלת הארפר נוקטת ב"טקטיקות פחד" כדי לשפוך אור שלילי על איחוד האמירויות בתקשורת הקנדית. ממשלת הארפר מצידה אמרה כי לא "תיסחט" על ידי איחוד האמירויות הערביות באמצעות בסיסה הצבאי כקלף מיקוח.
דרישות ויזה המוטלות על קנדים
בנובמבר 2010 הודיעה איחוד האמירויות כי הקנדים יידרשו להציג אשרות בכניסה לאיחוד האמירויות החל מ-2 בינואר 2011.
קנדה ואיחוד האמירויות הערביות הסכימו לסיים את דרישות הוויזה עבור קנדים הנוסעים לאיחוד האמירויות, כאשר שר החוץ הקנדי ג'ון ביירד ועמיתו לאיחוד האמירויות שייח' עבדאללה בן זאיד אאל נהיאן נפגשו ב-2 באפריל 2013, במהלך ביקורו של ביירד באיחוד האמירויות. הם הודיעו כי הם הסכימו להחזיר את הסכם הוויזה שהיה קיים לפני הסכסוך. הם אמרו ששתי המדינות מוכנות גם לחתום על הסכם לשיתוף פעולה גרעיני. הפרטים על שני ההסכמים פורסמו בחודש לאחר מכן.
הבחירות הפדרליות בקנדה 2011
ב-2 במאי 2011 נערכו בקנדה הבחירות הפדרליות ה-41 ושוב המפלגה השמרנית בראשות סטיבן הרפר זכתה ברוב המושבים בפרלמנט, למורת רוחם הרבה של איחוד האמירויות הערביות, שהחשיבו את הארפר כאחראי במידה רבה לצמצום היחסים הדו-צדדיים שלהן. חברות התעופה האמיריות הודיעו מאז כי ייקח זמן מה לפני שיערכו מחדש את העסקה עם הרשויות הקנדיות.
פתרון הבעיה
ביוני 2018 נפגש סולטן אל מנסורי, שר הכלכלה של איחוד האמירויות, עם מארק גרנאו, שר התחבורה הקנדי, באוטווה כדי לדון בשיתוף פעולה בתחום התחבורה האווירית. הפגישה התקיימה באותה תקופה שבה נראה כי היחסים בין המדינות השתפרו באופן דרסטי. ביולי 2018, הוויכוח שנמשך שנים נפתר כאשר אמירטס ואיתיחאד איירווייז הודיעו כי יגדילו את טיסותיהם לטורונטו 5 פעמים בשבוע לאחר חתימת הסכם עם הרשויות בקנדה.
וולמר (אי)
האי וולמר (באנגלית: Vollmer Island) הוא אי מכוסה קרח, למול חופי ארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם בקצהו של מדף הקרח סולזברגר; 13 קילומטרים צפונית-מערבית מהאי קרוננווט.
אורכו של האי 20 קילומטרים.
גילוי ומיפוי האיים
האי התגלה ומופה באופן גס על ידי משלחת בירד לאנטארקטיקה (משלחות שחקרו את אנטארקטיקה בין השנים 1928– 1930), בפיקודו של אדמירל ריצ'רד בירד.
מקור השם
שמו של האי ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN).
האי נקרא על שמו של לוטננט ויליאם ט. ה. וולמר (T.H. Vollmer), מצי ארצות הברית, שהיה קצין הנדסה באוניית צי ארצות הברית גליישר (USS Glacier), אשר סיירה לאורך חוף זה של ארץ מרי בירד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961–1962.
לקריאה נוספת
• Kelly M. BRUNT, Emile A. OKAL, Douglas R. MacAYEAL, Antarctic ice-shelf calving triggered by the Honshu (Japan) earthquake and tsunami, March 2011, Journal of Glaciology, Vol. 57, No. 205 2011, DOI: https://doi.org/10.3189/002214311798043681
אומיד ג'לילי
אומיד ג'לילי (בפרסית: امید جلیلی, באנגלית: Omid Djalili; נולד ב-30 בספטמבר 1965 בצ'לסי שבלונדון אנגליה) הוא שחקן וקומיקאי בריטי.
גרמאניה (דמות)
גרמאניה (בגרמנית: Germania) היא האנשה של האומה הגרמנית או הגרמנים בכללותה, הקשורה לרוב לתקופה הרומנטית ולמהפכות של 1848, אם כי מאוחר יותר שומשה הדמות על ידי הקיסרות הגרמנית.
תיאור
"גרמאניה" הוא שמה הלטיני של גרמניה ששמה בגרמנית הוא דויטשלנד, השימוש הגרמני ב"גרמאניה" הלטינית הוא בעיקר ספרותי ופואטי, קורץ לגרמאניה הקדומה וקשור לתחושות פטריוטיות ולאומיות, כמו "הלבטיה" לשווייץ, "היברניה" לאירלנד, "קלדוניה" לסקוטלנד, "לוזיטניה" לפורטוגל וכו'.
אומיד ג'לילי
חייו האישיים
ג'לילי, יליד אנגליה, נולד לזוג הורים ממוצא איראני, בני הדת הבהאית, מהם למד והפך לבן הדת הבהאית. את לימודיו האקדמיים עשה באוניברסיטת אלסטר שבעיר קולריין, צפון אירלנד, שם פנה ללימודי אנגלית, ותיאטרון.
קריירה קומית
הצלחתו המשמעותית הראשונה החלה בפסטיבל אדינבורו בשנת 1995, שם ביצע הופעה תחת השם "בעל חנות הקבב השמן" ובשנת 1996 בהופעה "הערבי והיהודי".
גרמאניה (דמות)
תיאור
בתמונות שלפני 1871 ולאחר 1918, הדגל שהיא מחזיקה הוא הדגל שחור-אדום-זהב של גרמניה המודרנית או הלאומיים הדמוקרטים, אך בציורים בין השנים 1871 עד 1918 זהו הדגל שחור-לבן-אדום של הקיסרות הגרמנית.
אומיד ג'לילי
קריירה קומית
בשנת 2006 לקחה רשת הטלוויזיה הבריטית SKY את אומיד לתוכנית הטלוויזיה של ערב שבת אודות פרמיירות סרטים, ולסיבוב הופעות בשם "ללא אג'נדה" בשנת 2007, שעמד על 23 הופעות.
ב-18 במרץ 2007 נבחר אומיד ג'לילי למקום השישים בדירוג מאה הקומיקאים של ערוץ 4 הבריטי. עקב כך, ב-26 באוקטובר 2007 קיבל תפקיד מנחה בשעשועון הפוליטי של ה-BBC "האם יש לי חדשות בשבילך".
קריירת משחק
אומיד ג'לילי הופיע בתפקידי משנה בכמה סרטים ידועים, כגון "שודדי הקאריביים: סוף העולם", "גלדיאטור", "המומיה", "נוטינג היל", סרט ג'יימס בונד "העולם אינו מספיק", "סקס והעיר הגדולה 2", ו"משחקי ריגול".
ג'לילי נוהג לומר כי דמויותיו תמיד מאובחנות כים-תיכוניות, כגון האזרבייג'אני מסרט ג'יימס בונד "העולם אינו מספיק", אך בהופעותיו הוא מגלם דמויות מסוג זה על ידי הקצנת אופיין בצורה קומית.
בשנת 2011 יצא הסרט הקומי "הכופר", בכיכובם של ג'לילי והשחקן הישראלי יגאל נאור. בסרט מגלם ג'לילי את דמותו של יהודי המגלה את מורשתו בגיל מאוחר.
בשנת 2020 התארח בסדרת הטלוויזיה הבריטית "מכתב למלך" בנטפליקס.
הקומדיה היהודית-מוסלמית
בסרט הקומי "הכופר", אשר יצא בשנת 2011, גילם ג'לילי את דמותו של מחמוד המוסלמי אשר חי בלונדון, המגלה להפתעתו כי אומץ בגיל קטן, וכי מוצאו הוא בכלל יהודי. במהלך הסרט הוא חוקר את מורשתו היהודית בעזרת נהג מונית יהודי אמריקאי בשם לני, המגולם על ידי השחקן ריצ'רד שיף. הרבה בדיחות אנטישמיות מסופרות על ידי נהג המונית היהודי, אך עלילת הקומדיה מתאזנת עם הופעתה של דמות המטיף המוסלמי הקנאי בטירוף, שמגלם השחקן הישראלי יגאל נאור.
אזהרת רווח
אזהרת רווח (באנגלית: Profit Warning) היא הודעה המיועדת למשקיעים בבורסה, שאותה מכריזה חברה ציבורית. החברה מזהירה כי היא עלולה שלא לעמוד בתחזיות הרווח שאותן הציגה בפני המשקיעים, או שנחזו לגביה על ידי אנליסטים המסקרים את החברה בשוק ההון, בדיווח שאותו היא תמסור במועד הקרוב, וזאת על מנת שהללו יהיו מודעים להשלכות השקעתם בזמן שהם קונים או מוכרים את ניירות הערך של החברה.
לעיתים התוצאה של הודעה כזו היא ירידה בשערי המניות של החברה או עלייה בתשואות האג"ח שהנפיקה. מסירת אזהרת רווח היא נוהג של חברות הנסחרות בבורסות בעולם המערבי אותה הם מפרסמים בסמוך לפרסום דוחות כספיים. בדרך כלל מדובר בתחזית הכוללת הערכות לגבי ההכנסות והרווח הנקי של החברה, במסגרת תחום מסוים, בדיווח הקרוב. התחזית מקובלת כגורם מרכזי בהחלטה של משקיע אם לרכוש את ניירות הערך של אותה חברה. אם קיים חשש סביר שהחברה לא תעמוד בתחזית, או שהתוצאות תהיינה בגבול הנמוך שלהן.
אזהרת רווח בדין הישראלי
בדין הישראלי לא מופיע הביטוי "אזהרת רווח" אלא "אזהרה" אשר חייבת להופיע בדוח הדירקטוריון המצורף לדוחות הרבעוניים והשנתיים, בהתקיים "סימני אזהרה" שהם תנאים מסוימים בפעילות החברה.
הפרסום לגבי אזהרה זו מתבצע מכוח תקנה 10(ב)14(א) לתקנות בדבר פרסום דוחות תקופתיים ומידיים, לפיה הדירקטוריון מחויב לבחון סימני אזהרה לגבי נזילות או גירעון בהון חוזר ולהתריע על כך.
לפי תקנה 36 לתקנות ניירות ערך בדבר פרסום דוחות תקופתיים ומיידיים, יש לפרסם דוח מיידי ובו "פרטים דבר כל אירוע או עניין החורגים מעסקי התאגיד הרגילים בשל טיבם, היקפם או תוצאתם האפשרית ואשר יש להם או עשויה להיות להם השפעה מהותית על התאגיד...", ובכלל זה השפעה על הרווח.
תזמון הדיווח
אחת השאלות המרכזיות בעניין אזהרת רווח היא מהו התזמון הנכון לדווח למשקיעים אודות אזהרת רווח לחברה: מתי מתגבש הלכה למעשה אצל חברה מידע מהותי המחייב דיווח על פי חוק ניירות ערך ותקנותיו והאם היה צורך להקדים את מועד פרסום אזהרת הרווח למועד מוקדם יותר על מנת להזהיר את המשקיעים? מתי יש לראות במידע אודות אירוע עתידי בחיי החברה, אשר אין ודאות ביחס להתרחשותו, כמידע מהותי החייב בדיווח למשקיעים והאם יש לראות במידע כחייב בדיווח רק שעה שהתגבש וניתן לכמת את משמעותו הכספית? פרסום מאוחר מדי עלול לגרום למשקיע לספוג הפסדים שניתן היה להימנע מהם.
פס"ד מלכה נ' אפריקה ישראל להשקעות בע"מ דן בסוגיית מועד התגבשותו של מידע בחברה המחייב דיווח לציבור. השופט ח'אלד כבוב דן באריכות בשאלת התזמון ומיישם את הפסיקה האמריקנית בנושא זה בקובעו כי יש לבדוק קיומם של שני מבחנים: בפסק הדין מדובר היה בבקשה לאישור תובענה ייצוגית, בקשה אשר נדחתה משום שהתובע לא הרים את הנטל להוכיח כי במועד מוקדם יותר למועד פרסם אזהרת הרווח היה המידע מהותי החייב בדיווח.
פרס אנני למשחק הווידאו הטוב ביותר
פרס אנני למשחק הווידאו הטוב ביותר (באנגלית: The Annie Award for Best Animated Video Game) היה פרס שהוענק מדי שנה על ידי אסיפ"א - הוליווד, ארגון ללא כוונת רווח, למשחק וידאו אחד בכל שנה בין השנים 2005 ל־2014. הפרס הוא אחד מפרסי האנני, המוענק עבור תרומות לאנימציה, כולל מפיקים, במאים ושחקני קול. פרס אנני למשחק הווידאו המונפש הטוב ביותר נוצר בשנת 2005, והוא הוענק מדי שנה למעט בשנת 2009. כדי להיות זכאי לפרס, המשחק חייב היה להציג בהקרנת בכורה בשנה שלפני טקס פרסי האנני הבא, והמפתחים של המשחק היו צריכים לשלוח DVD בן חמש דקות המציג את המשחק והגרפיקה של המשחק לוועדה שמונתה על ידי מועצת המנהלים של אסיפ"א - הוליווד.
פרס אנני למשחק הווידאו המונפש הטוב ביותר הוענק לתשעה משחקי וידאו. לחברת פיתוח משחקי הווידאו THQ (שהושבתה) היו מועמדים שישה ממשחקיה לפרס אנני למשחק הווידאו המצויר הטוב ביותר ואחד מהם, רטטוי, זכה בפרס. בין המועמדים, שבעה משחקי וידאו שהם עיבודים לסרט עלילתי ושלושה הם עיבודים לסדרות טלוויזיה מונפשות. אף על פי שרוב המועמדים יצאו למספר קונסולות משחקי וידאו, שלושה מהמשתתפים בפרס אנני ה־38 (שנערך ב־5 בפברואר 2011) וחמישה מתמודדים בטקס פרסי אנני ה־39 יצאו רק בפלטפורמה אחת באותה עת.
מיקלוש גאבור (שחקן)
מיקלוש גאבור (במקור גולדברגר, בהונגרית: Gábor Miklós; זאלאגרסג, 7 באפריל 1919 – בודפשט, 2 ביולי 1998) היה שחקן יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט (המקביל ההונגרי לפרס ישראל), פרס האמן המצטיין, פרס האמן הדגול חבר לנצח של "אגודת בני האלמוות".
ביוגרפיה
מיקלוש גאבור נולד כבנם של בלה גאבור (במקור גולדברגר; 1892-1949), בעל בית קולנוע בזאלאגרסג, ושל אילונה צוקלטר (1898-1970). אחיו טמאש גאבור חי רק שנתיים. המשפחה עברה לסקשפהרוואר ב-1926, אך עד 1944 המשיך אביו להפעיל את בית הקולנוע בזאלאגרסג. אביו היגר לארצות הברית בסביבות 1948.
מיקלוש גאבור סיים את האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע ב-1940. התקבל על ידי התיאטרון הלאומי (בודפשט) כבעל מלגה. אך פוטר מהתיאטרון כעבור חודש בגלל מוצאו היהודי. בשנת 1941 הועסק בתיאטרון מדאץ', בו היה חבר עד 1945. מ-1945 עד 1954 הוא היה שחקן בתיאטרון הלאומי של בודפשט ולאחר מכן מ-1954 עד 1975 היה שוב חבר בתיאטרון מדאץ'. הוא כתב יומן בין 1954 לבין 1966 שראה אור בהוצאת הספרים בשם "טולאל" שפירושו עם העט. הוא התחיל לביים ב-1970. בין השנים 1975 לבין 1979 היה חבר ב"תיאטרון קטונה יוז'ף" בקצ'קמט, ואחר כך בין 1979 לבין 1984 חתם חוזה ב"תיאטרון העם". בין 1984 לבין 1991 חזר לשחק בתיאטרון הלאומי של בודפשט, מ-1991 ועד מותו היה שחקן בבמה העצמאית, ומשנת 1993 היה חבר באקדמיה לספרות ואמנות סצ'ני (Széchenyi Irodalmi és Művészeti Akadémia) מיסודו של האקדמיה ההונגרית למדעים.
אשתו הראשונה הייתה השחקנית מאריה רקושי. אשתו השנייה הייתה השחקנית זוכת פרס קושוט, אווה רוטקאי, ונולדה להם בת: יוליה גאבור. אשתו השלישית, אווה ואש הייתה השחקנית זוכת פרס מארי יאסאי.
ג'אראס
ג'אראס הוא חומר המופק מצמח הקנאביס והוא נפוץ בעיקר בצפון הודו. המיצוי התפשט לארצות מזרח אפריקה וצפון אמריקה, פקיסטן ונפאל. החומר הוא נגזרת מעובדת ביד של צמח הקנאביס הידוע על כל זניו, ועשוי מהשרף החזק היוצא ממנו. הגידול של הצמח הוא פראי ונפרס על שטחים נרחבים. ייצור החומר נעשה ברובו לצורך מכירה, ומהווה מקור הכנסה למקומיים.
הג'אראס נחשב לחומר מרוכז יחסית בחומרי הקנאביס, והוא אסור בשימוש ובמסחר ברוב מדינות העולם, כולל ישראל, בה הוא אסור על פי פקודת הסמים המסוכנים.
היסטוריה
בג'אראס נעשה שימוש בכל חלקי הודו כבר לפני אלפי שנים לצרכים דתיים ורפואיים. אזור מדינת הימאצ'ל פרדש של היום, בצפון הודו, היה ידוע במשך שנים ועד ימינו כאזור שבו גדל הצמח באיכות הגידול הגבוהה ביותר. בתחילת תקופת שלטון האימפריה הבריטית, הג'אראס היה נמכר במרפאות ממשלתיות ביחד עם אופיום. החומר היה ועדיין חלק בלתי נפרד וחשוב בטקסים שונים של דתות ההינדואיזם, כגון לצורך עבודתם האלילית של שיווה ווישנו. הדרך המסורתית לעישון הג'אראס היא בעזרת צ'ילום, מעין מקטרת הודית.
הג'אראס נאסר למכירה בהודו בשנות השמונים תחת לחצים פוליטיים חיצוניים שונים, ופסקי דין נוקשים הוטלו על אנשים שהחזיקו את החומר, וניתנו עונשים של 10 שנים ויותר על כך. כיום, האיסור בחוק על החזקה עדיין קיים, אך מידת האכיפה וחומרת הענישה הופחתה. זאת אף על פי שעל הברחה וסחר בסם עדיין מוטלים לעיתים עונשים כבדים.
על אף האיסור, הג'אראס עדיין מאוד פופולרי בקרב אחוז נכבד מתושבי הודו, בעיקר בין אנשי הדת ההינדים ומאמיניהם. אנשי דת הינדים (ובעיקר סדהו, הנזירים ההינדים המבצעים טקסי מדיטציה מיסטיים), עדיין צורכים את החומר ללא חשש תחת הסיבה המקובלת שהחומר הוא חלק בלתי נפרד מקיום טקסי הדת, ובמקרים כאלה לרוב אנשי החוק ובתי המשפט מעלימים עין או מאשרים זאת, למרות אי קיום תקנה או סעיף בחוק המתירים את הדבר.
שירים שהוקלטו על ידי נועה קירל
נועה קירל, שנולדה וגדלה ברעננה, ישראל, החלה את הקריירה המוזיקלית שלה בשנת 2015. הפריצה שלה בשוק המוזיקלי הישראלי הייתה ייחודית, לאור גילה הצעיר. היא זכתה לחשיפה מוקדמת בגלל תוכנית הריאליטי "פושרז", שם אביה תמך בקריירה המוזיקלית שלה. בשנים 2015–2016 הוציאה קירל שורה של שירים מצליחים כמו "יש בי אהבה", "חצי משוגע" ו"תן לי סימן", שזכו לפופולריות ביוטיוב וברדיו. ב-2016 זכתה בפרס "זמרת השנה" בטקס נבחרי הילדים. התהילה של קירל צמחה עם קליפים שנויים במחלוקת, כמו "קילר", שעוררו מחלוקת בשל גילה הצעיר.
הקריירה שלה התפתחה עוד בשנת 2017 עם שירים כמו "לרקו'", "כמעט מפורסמת" ו-"Wow". היא גם ייצגה את ישראל בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה. בשנת 2018 השתתפה כשופטת ב-"גוט טאלנט ישראל", והוציאה עוד סינגלים מצליחים כמו "בא לי אותך" ו-"Drum".
שנת 2020 סימנה הישגים משמעותיים עבור קירל. היא התגייסה לצה"ל כחיילת הראשונה במסלול טאלנט, הופיעה אל מול חיילים עם להקתה, ובהמשך הוציאה את השיר "אם אתה גבר". היא זכתה להכרה בינלאומית, חתמה על חוזה הקלטות עם חברת אטלנטיק רקורדס והוציאה את הסינגל "Please Don't Suck". בשנת 2021, היא המשיכה והוציאה סינגלים שונים, כולל "יהלומים" והמנון הגאווה "טרילילי טרללה".
בשנת 2022, הדומיננטיות של קירל הלכה וגברה כשייצגה את ישראל באירוויזיון 2023 עם השיר "Unicorn", והגיעה אל המקום השלישי. היא גם הוציאה שירים כמו "Dale Promo" ו-"Deja Vu".
סיגורדור אגרס
סיגורדור אגרס (באיסלנדית: Sigurður Eggerz; 1 במרץ 1875 – 16 בנובמבר 1945) היה פוליטיקאי איסלנדי, השר לענייני איסלנד בממשלת דנמרק מיולי 1914 ועד מאי 1915 וראש ממשלת איסלנד ממרץ 1922 ועד מרץ 1924. ב-1903 הוא סיים תואר במשפטים באוניברסיטת קופנהגן.
שימש בתפקיד שר האוצר בין השנים 1917 – 1920 והיה חבר האלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי) בין השנים 1911 – 1931. נמנה עם מייסדי מפלגת העצמאות ב-1929.
לו ולרעייתו סולוויג, בתו של כריסטיאן יונסון, אחד מקודמיו בתפקיד ראש הממשלה, נולדו בן ובת: פטור וארנה. פטור אגרז שירת שנים במשרד החוץ האיסלנדי ושימש במגוון תפקידים דיפלומטיים, כולל שגריר בגרמניה ולאחר מכן שב לאיסלנד שם היה סופר מצליח. נכדתו, סולוויג אגרס, היא סופרת החיה בארצות הברית.
מקאראפה
מקאראפה (Makarapa) היא קסדת פלסטיק ססגונית, שנוצרת ומאוירת במלאכת יד, ומשמשת אוהדי ספורט בדרום אפריקה. יוצרי המקאראפה צובעים אותה בצבעי הקבוצה אותם הם אוהדים, ולעיתים הם מרכיבים גם משקפי פלסטיק ענקיים.
ראשיתן של המקאראפות ב-1979. אלפרד בלויי, אוהד של קבוצת הכדורגל קייזר צ'יפס, הגיע למשחק סוער של הקבוצה, במהלכו הושלכו בקבוקי בירה. בלויי, שעבד כפועל ניקיון בפרטוריה, חבש את הקסדה ממקום עבודתו כדי להגן על ראשו, ולקראת המשחקים הבאים צבע אותה בצהוב ובשחור, כצבעי הקבוצה. אוהדים נוספים ביקשו ממנו שיכין להם קסדות כאלה, ועד מהרה הן הפכו פופולריות, ובלויי החל לעסוק בייצורן. כיום אין משתמשים בהן לשם הגנה מפני בקבוקים, אלא לשם קישוט בלבד, והן משמשות גם אוהדי ענפים אחרים פרט לכדורגל. המקאראפות של בלויי הן כיום סימן מסחרי (Baloyi Makarapa).
אנדראס, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה
אנדראס, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה (בגרמנית: Andreas Prinz von Sachsen-Coburg und Gotha; נולד ב-21 במרץ 1943), הוא ראש בית סקסה-קובורג-גותה מאז 1998. הוא נכדו של קרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה האחרון.
ביוגרפיה
אנדראס נולד בשלוס קאסל ב-21 במרץ 1943, לפרידריך יוזיאס, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה ולויקטוריה לואיזה, רוזנת זולמס-בארוט, בתם של הנס, רוזן זולמס-בארוט וקרולינה מתילדה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג. הוריו התגרשו בשנת 1946, ובשנת 1949 הוא עבר לניו אורלינס, ארצות הברית, שם הוא בילה את ילדותו עם אמו ובעלה השני, ריצ'רד וויטן.
ב-6 במרץ 1954 הפך אנדראס לטוען כנסיך הכתר של הדוכסות, כאשר אביו הפך לראש הבית. מגיל 16 הוא ביקר באופן סדיר בגרמניה לקראת עתידו בתפקיד ראש הבית, וחזר אליה לצמיתות בשנת 1965. בין השנים 1966 ו-1968 הוא שירת ברגימנט הסיור המשוריין ה-6, שבסיסו הה באויטין, שלזוויג-הולשטיין. לאחר שעזב את הצבא הוא עסק בסחר עצים בהמבורג משנת 1969 עד 1971.
בשנת 1998 מת אביו, ואנדראס ירש את תאריו. בשנת 2006 הנסיך אנדראס יצר את מסדר הענף הארנסטיני. הנסיך אנדראס הוא בן דוד ראשון של קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה, ואף היה הסנדק של בתו הצעירה של קרל גוסטב, מדלן, נסיכת שוודיה.
הנסיך אנדראס הוא הבעלים של טירת קאלנברג בקובורג וטירת גריינבורג באוסטריה. הוא מנהל את אחוזות המשפחה הכוללות חוות, יערות, ונדל"ן.
משפחתו
ב-31 ביולי 1971 התחתן אנדראס בהמבורג עם קארין דאבלשטיין, בתם של אדולף וילהלם מרטין דאבלשטיין ואירמה מריה מרגרטה קאלזן. הנישואין, אף על פי שלא היו שוויוניים, לא היו נישואים מורגנטיים, מאחר שאנדראס קיבל את אישורו של אביו לנישואים. לבני הזוג נולדו שלושה ילדים:
נמל התעופה הבין-לאומי בחריין
נמל התעופה הבין-לאומי בחריין (קוד יאט"א: BAH, קוד ICAO: OBBI; בערבית: مطار البحرين الدولي) הוא נמל התעופה הבינלאומי של בחריין הממוקם באי מוחארק, כ-7 קילומטרים צפונית לבירה מנאמה. נמל התעופה משמש בסיס ראשי לחברת גאלף אייר, חברת התעופה הלאומית של בחריין.
השנים המוקדמות
הטיסה המסחרית הראשונה הגיעה לבחריין הגיעה בשנת 1932 כעצירה בדרך מלונדון לניו דלהי המטוס שעצר שם נשא את השם "חניבעל" ונסעו בו 24 נוסעים. הנוסעים היו זקוקים לנקודת עצירה מכיוון שהטיסה ארכה כמה ימים (המטוס התקדם במהירות של כ-100 קמ"ש). בזכות עצירה זו, בחריין הפכה למדינה הראשונה במפרץ הפרסי שמטוס הגיע אליה. במהלך מלחמת העולם השנייה שימש המקום את חיל האוויר האמריקאי כתחנת ביניים בין קראצ'י לקהיר. משנת 1943 עד עצמאותה של בחריין בשנת 1971 שמר חיל האוויר המלכותי הבריטי על המקום כמתחם צבאי סגור, רוב המתקנים שהוחזקו על ידי הבריטים נקנו על ידי גאלף אייר בעוד חלק קטן מנמל התעופה ממשיך להיות מוחזק בידי האמריקאים והבריטים.
השנים האחרונות
בשנים האחרונות, מאחר שהבחריינים קנו מטוסים חדשים, שדה התעופה צמח ונבנו טרמינלים חדשים, חודשו ונוספו קווים חדשים לשדה התעופה ובהדרגה הוא נהפך משדה התעופה הקטן של 1932 לשדה תעופה גדול ומודרני. נמל התעופה מינכן פרנץ יוזף שטראוס מימן טרמינל VIP חדש ממנו יצאו טיסות לגרמניה.
ב-2016 עברו בנמל כ-8.7 מיליון נוסעים עליה של כ-2% משנה לפני.
טיסות לישראל וממנה
גאלף אייר מפעילה שתי טיסות שבועיות מתל אביב לנמל התעופה.
הנס אגדה
הנס אֶגֶדֶה (בנורווגית: Hans Egede; 31 בינואר 1686 - 5 בנובמבר 1758) היה מיסיונר דני-נורווגי, שייסד בשנת 1721 את גוטהוב (נוק) בירת גרינלנד.
ביוגרפיה
הנס אגדה נולד בהארשטאד, נורווגיה, במקום הממוקם כמעט 150 קילומטרים מצפון לחוג הארקטי. סבו מצד אביו היה כומר בדרום זילנד, דנמרק. הוא למד אצל דודו, איש דת בכנסייה הלותרנית המקומית. בשנת 1704 הוא נסע לקופנהגן כדי ללמוד באוניברסיטת קופנהגן, שם קיבל תואר ראשון בתאולוגיה. לאחר סיום לימודיו הוא חזר להארשטאד, ובאפריל 1707 הוא הוסמך והוקצה לקהילה בארכיפלג של לופוטן שבצפון נורווגיה. ב-1707 הוא נשא לאישה את גרטרוד ראסק. הם היו נשואים 13 שנה ונולדו להם שני בנים ושתי בנות.
גרינלנד
בלופוטן שמע אגדה סיפורים על ההתנחלויות הנורדיות הישנות בגרינלנד, שהקשר איתם אבד לפני מאות שנים. בשנת 1711 הוא ביקש רשות מפרדריק הרביעי, מלך דנמרק לחפש את המושבה ולהקים שם מיסיון. פרדריק נתן הסכמה לפחות חלקית להקים מחדש תביעה קולוניאלית אל האי. ב-2 במאי 1721 הספינה "Haabet" ("התקווה") ועוד 2 ספינות קטנות יותר נשאו את אגדה, אשתו ארבעת ילדיו, וכן ארבעים מתיישבים נוספים.
ב-3 ביולי באותה השנה הם הגיעו ל-נופ כּאנגרלואה והקימו שם מושבה. אגדה חיפש במשך חודשים צאצאים של המתיישבים הנורדים הישנים אבל הוא מצא רק את אנשי האינואיט המקומיים והחל ללמוד את שפתם. בסוף החורף הראשון חלק ניכר מן המתיישבים חלו בצפדינה ועזבו. אגדה ומשפחתו נשארו עם שאר המתיישבים ובשנת 1722 הגיעו שתי ספינות אספקה שמימן מלך דנמרק-נורווגיה בעזרת מס חדש. חקירותיו של אגדה לא העלו דבר בקשר לניצולים נורדים לאורך החוף המערבי. בסוף שנת 1722, הוא פנה צפונה וסייע בהקמת תחנת ציד לווייתנים באי ניפיסאט. הוא נשאר במושבה עד 1736, אך נאלץ לחזור לאירופה בגלל מצבו הבריאותי. אגדה נפטר ב-5 בנובמבר 1758 בגיל 72.
בנו, פאול אגדה, היה גם הוא מיסיונר בגרינלנד והשלים את התרגום שנכתב על ידי אביו לברית החדשה (1766), הוא פרסם מילון תרגום גרינלנדית-דנית-לטינית (1750), דקדוק גרינלנדי (1760) וכן קטכיזם בגרינלנדית (1756).
יורי זבדסקי
חייו
זבדסקי נולד במוסקבה. בשנת 1913 הוא התחיל ללמוד בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת מוסקבה. במקביל הוא למד ציור, ומשנת 1915 החל ללמוד משחק אצל יבגני וכטנגוב. בשנת 1918 הכיר את מרינה צבטייבה, שהקדישה לו קובץ שירים.
בשנים 1920-1924 היה זבדסקי שחקן ובמאי בתיאטרון וכטנגוב, ולאחר פטירת וכטנגוב בשנת 1922 נבחר ליו"ר מועצת התיאטרון. בשנים 1924-1931 הוא היה שחקן של התיאטרון האמנותי של מוסקבה. במקביל, החל משנת 1924 ועד 1936, עמד בראש סטודיו שבו שיחקו תלמידיו ורה מרצקאיה, פאינה רנייבסקאיה, רוסטיסלב פליאט, ניקולאי מורדבינוב.
בשנת 1924 נישא לשחקנית ורה מרצקאיה. בשנות ה-30 לזוג נולד בן, אך זמן קצר לאחר לידתו זבדסקי עזב את אשתו לטובת הרקדנית גלינה אולנובה.
בשנות ה-20 שיחק במספר סרטי קולנוע.
בשנים 1932-1935 כיהן זבדסקי כבמאי הראשי של תיאטרון הצבא האדום במוסקבה, ובשנת 1936 נשלח להיות במאי בתיאטרון העירוני החדש בעיר רוסטוב על דון. בשנת 1940 הוא חזר למוסקבה והועמד בראש תיאטרון על יד מועצת העיר. בתיאטרון זה אסף את רוב תלמידיו, וניהל אותו עד יום מותו. הוא העלה על במתו מספר הצגות מוצלחות, שעבורן הוענקו לו פרס סטלין ופרס לנין. את ההצגה האחרונה העלה על הבמה בשנת 1969, בהיותו בן יותר מ-70.
בסוף שנות ה-40 נפרד זבדסקי מגלינה אולנובה, אך לא התגרש באופן הרשמי.
החל בשנת 1940 לימד זבדסקי בבית הספר למשחק במוסקבה ובשנת 1947 הועלה לדרגת פרופסור.
זבדסקי נפטר ב-5 באפריל 1977 ונטמן ליד אמו.
All Night Parking (Interlude)
(בעברית: חניה לכל הלילה (קטע מעבר)) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית אדל, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, 30 (2021). השיר יצא לאור ב-19 בנובמבר 2021, על ידי חברות התקליטים מלטד סטון וקולומביה רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום.
השיר הגיע למקום ה-53 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אדל וארול גארנר והופק על ידי גרג קורסטין וג'ואי פקורו. בריאיון שלה לגיליון נובמבר 2021 של רולינג סטון, אדל אמרה שהיא הצליחה למצוא לזמן קצר שוב אהבה לאחר גירושיה. יש כמה שירים ב-30 על מערכת היחסים הראשונה הזו אחרי הפרידה שלה. "" כולל דגימה של ארול גארנר.
אדל הצהירה על מערכת היחסים האחרת כי:
הצלחה מסחרית
"" זכה להצלחה מסחרית ברחבי העולם ובעיקר בארצות הברית. הוא דורג במקום ה-53 במצעד הבילבורד הוט 100 של בילבורד, ביחד עם שאר השירים מהאלבום שדורגו במצעד גם כן. השיר הגיע למקום ה-26 במצעד שירי הסטרימינג וה-28 בקנדה הוט 100. כמו כן, דורג במקום ה-27 בבילבורד גלובל 200 ובמקום ה-41 בבילבורד גלובל ללא ארצות הברית.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-25 מיליון השמעות.
גבעת צ'ליו
גבעת צ'ליו (באיטלקית: colle Celio; בלטינית: Collis Caelius, גבעת קאיליוס) היא אחת משבע הגבעות של רומא. תחת שלטונו של המלך טולוס הוסטיליוס, הוכרחה כל אוכלוסיית העיר אלבה לונגה (עיר עתיקה שישבה בחבל לטיום, איטליה) להתיישב בגבעת קאיליוס.
על פי המסורת, הגבעה קיבלה את שמה מקאיליוס ויבאנה, אציל אטרוסקי. משערים שהגבעה נקראת כך משום שאחרי מותו הוקמה שם עיר, או משום שחברו הטוב סרוויוס טוליוס ביקש לכבד אותו אחרי מותו.
ברפובליקה הרומית הייתה גבעת קאיליוס רובע מגורים אופנתי ואתר המגורים של עשירי רומא. עבודות ארכאולוגיות מתחת למרחצאות קרקלה חשפו שרידי וילות מפוארות המלאות בציורי קיר ופסיפסים.
בגבעת צ'ליו נמצאת גם הבזיליקה סנטי ג'ובאני א פאולו והבזיליקה העתיקה סטאנו סטפנו רוטונדו.
יעקב יצחק דן לנדא
הרב יעקב יצחק דן לנדא (תרמ"ב, 1882 - חשוון תש"ד, 1943) היה האדמו"ר השלישי של חסידות סטריקוב. נספה בשואה במחנה טרבניקי.
לפני השואה
נולד בזאלושין, בדרום פולין, לרבי אלימלך מנחם מנדל לנדא, הרבי השני מסטריקוב. משפחתו התגוררה בעיירה זגיירז' הסמוכה ללודז'. דודו, שייסד את חסידות סטריקוב, היה רבי אהרן צבי לנדא, בנו של רבי דוב בריש מביאלה, תלמידו וממלא מקומו של רבי מנחם מנדל קאליש מוורקה.
בתרע"ב מונה רבי יעקב יצחק דן לכהן כרבה של קינוב, על מקום אחיו רבי אברהם אביגדור שנפטר בחטף, ובה שימש ברבנות כעשר שנים. בעשור שבין תר"פ לתר"ץ (בשנות ה-20 של המאה ה-20) נחרבה קינוב בשרפה ורבי יעקב יצחק דן חזר לבית הוריו בזגיירז' וסייע לאביו בהנהגת החסידות. הוא ייסד את ישיבת "בית אהרן" שהוציאה לאור ירחון באותו שם.
לאחר פטירת אביו בתרצ"ו מונה לאדמו"ר. היה בקי בהוויות העולם. נהג בתקיפות בכל הקשור לשמירת הדת. היה פעיל בתנועת אגודת ישראל: השתתף בכנסייה הגדולה השלישית של אגו"י ופעל נגד ביטול השחיטה.
בימי השואה
מספר ימים לאחר תחילת המלחמה כבשו הנאצים את זגיירז' והחרימו את בית הרבי, בית המדרש ובניין ישיבת "בית אהרן". הם חיפשו את הרב לנדא וחסידיו הצליחו להבריחו לפני כן לוורשה. המשיך לסייע שם לחסידיו ולפליטים אחרים ופעל בארגון "עזרת תורה" שהקימו הרבנים בגטו ורשה.
בעת המשלוחים הראשונים להשמדה עבד הרבי בבית חרושת לייצור מדים לחיילים הגרמניים. בהמשך הסתתר בבונקר, אך יצא לעיתים כדי לעשות מעשי חסד. הקים יחד עם אדמו"רים נוספים את ארגון "הלוויית המת" בגלל התמותה הרבה שגרמה את ביזוי כבודם של המתים.
פריחא בת רבי אברהם בן אדיבה
פריחא בת רבי אברהם בן אדיבה (או בשמה הספרותי: פריחא בת יוסף) הייתה משוררת יהודייה בת המאה ה-18 מצפון אפריקה.
קורות חייה
פריחא בת יוסף נולדה במרוקו בשנות ה-30 של המאה ה-18. פריחא בת יוסף הוא שמה הספרותי, אך היא למעשה בתו של הרב אברהם בן אדיבה. הרב עצמו היה משורר וכתב לפחות שני פיוטים שהיו נפוצים מאוד בקרב יהודי מרוקו. בת יוסף חיברה חלק משיריה עוד במרוקו, אך מאוחר יותר עזבה את הממלכה והתיישבה בתוניס, כנראה בעקבות מהומות שמהן סבלו היהודים עם מותו של מולאי אסמאעיל. פריחא הייתה בקיאה בתורה וכתבה את שיריה בשפה העברית.
בשנת 1756 תוניס נכבשה על ידי כוחות עות'מאנים שבאו מאלג'יריה והרס רב נגרם לעיר. הקונסול הצרפתי דיווח שאלפים נהרגו במהלך כיבוש העיר. בעקבות המנוסה מהעיר ניתק הקשר בין פריחא בת יוסף למשפחתה, והמשוררת כנראה נהרגה במהלך כיבוש העיר על ידי העות'מאנים.
פריחא בת יוסף הונצחה בדרכים שונות, ואביה הקים בית כנסת בעיר תוניס וקרא אותו על שמה. מקום משכנה של ספרייתה הגדולה הפך למקום משכנו של ספר התורה של בית הכנסת. מאמר בעיתון יהודי-תוניסאי מראשית המאה ה-20 מציין שנשות הקהילה היהודית המשיכו להתייחס אליה כאל רבנית גדולה וכאל צדיקה, ופנו אליה בליבן בעתות מצוקה. הרב הראשי לתוניסיה דוד קוטורזה כתב עליה בשנת 1936, במכתב המבקש מרשויות תוניסיה לשמר את בית הכנסת:
יצירתה
אחדים משיריה של בת יוסף השתמרו עד היום והיא ראויה לציון כאחת המשוררות היהודיות והעבריות היחידות טרם העת המודרנית. חיבוריה נעו בין נושאים אישיים והקשר שבין הפרט לאלוהים, לבין נושאים כלל-יהודיים כגון גאולת עם ישראל וישועה מידי השלטון הזר. שיריה משובצים בפסוקים רבים מהתנ"ך בצורה שמלמדת על בקיאותה בכתבי הקודש. שירה "פנה אלינו ברחמים" הוא תחינה לקיבוץ גלויות:
בבית אחר של השיר היא מייחלת לסיום השלטון הזר על ארץ ישראל:
רפאל קטן
רפאל קטן (נולד ב-27 באוקטובר 1942) הוא פרופסור לאונקולוגיה ישראלי, יקיר ירושלים.
ביוגרפיה
נולד ברואן שבצרפת, הבכור מבין 11 ילדיהם של שולמית (סלמה) וד"ר משה (פול קליין) קטן. הוריו הצליחו לברוח לשווייץ בזמן מלחמת העולם השנייה, שם שהו במחנה פליטים ליד ז'נבה עד סוף המלחמה. עלה לישראל עם משפחתו בשנת 1949.
סיים את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1967.
קריירה
עבד בהדסה כ-15 שנים, עם הפסקה של חמש שנים של התמחות בארצות הברית בבית החולים Roswell Park Memorial Institute שבבאפלו ובמכון הלאומי לסרטן של ארצות הברית בבת'סדה שבמרילנד.
ייסד את המכון האונקולוגי בשערי צדק ומשם עבר לנהל, במשך 15 שנים, את המערך האונקולוגי בתל השומר, ושימש כנשיא המכון עד לפרישתו בשנת 2016.
משמש כפרופסור חבר (אמריטוס) בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
קטן הוא מחבר או שותף לחיבור של למעלה מ-160 מאמרים מדעיים-רפואיים בנושא הסרטן והטיפול בו.
בשנת 2016 קיבל עיטור "יקיר ירושלים".
אחד מתלמידיו הוא פרופ' רענן ברגר.
חיים אישיים
נשוי לד"ר חיה קטן, רופאת ילדים, שניהלה את המחלקה הרפואית בביטוח הלאומי, ולהם חמישה ילדים, נכדים ונינים.
There Will Be Blood
There Will Be Blood (בעברית: יִהְיֶה דָּם) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הגרמנייה קים פטרס, מתוך אלבום האולפן השני שלה, Turn Off the Light. הוא יצא לאור ב-1 באוקטובר 2019, על ידי חברת התקליטים שלה, BunHead. בהמשך, בעקבות חוזה הקלטות עליו חתמה, הופץ מחדש בהוצאת חברות התקליטים אמיגוס רקורדס וריפבליק רקורדס.
מבחינת מוזיקלית, השיר מאופיין בסוגות כדוגמת פופ אפל ואלקטרופופ ומבחינה לירית, מילותיו עוסקות ביחסי מין ולאיך זה יכול להיות אפל.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ווהן אוליבר, ת'רון תומאס, לוקאס גוטוואלד, ג'סי סיינט ג'ון, ארון ג'וסף וקים פטרס והופק על ידי ארון ג'וסף, ווהן אוליבר וד"ר לוק. סטיבן דאו ממגזין הבילבורד סקר את השיר, תוך שטען שמדובר בשיר "שנשמע כמו שיר שטני". ב-MTV News תואר השיר כ"פרוסה מחשמלת של קים פטרס, ששרה על המוות שלך".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-8.5 מיליון השמעות.
הופעה ואודיו
קים פטרס ביצעה את השיר ב-30 באוקטובר 2019, יממה לפני ליל כל הקדושים בלוס אנג'לס, ארצות הברית. ההופעה הייתה מלווה באפקטים שמתאימים לאווירת החג והייתה חלק מתוך סיבוב ההופעות השני שלה "Clarity Tour", שנתמך על גבי אלבום הבכורה שלה, Clarity. ההופעה צברה למעלה מ-120 אלף צפיות.
האודיו הרשמי של השיר הועלה ליוטיוב ב-1 באוקטובר 2019, תוך שהצליח לצבור למעלה ממיליון צפיות.
איינר ארנורסון
איינר ארנורסון (באיסלנדית: Einar Arnórsson; 24 בפברואר 1880 – 29 במרץ 1955) היה פוליטיקאי ומשפטן איסלנדי שכיהן כשר לענייני איסלנד בממשלת דנמרק, האחרון שנשא בתפקיד זה, שכן, הבאים אחריו הוגדרו כראש ממשלת איסלנד.
ב-1906 סיים ארנורסון את לימודי המשפטים באוניברסיטת קופנהגן. בין השנים 1911 – 1915 הוא שימש כפרופסור למשפטים באוניברסיטת איסלנד. במאי 1917 הוא מונה להיות השר לענייני איסלנד ושימש בתפקיד זה עד ינואר 1917. לאחר סיום תפקידו הוא שב למשרתו הקודמת באוניברסיטה והחזיק בה עד 1922. בין השנים 1918 – 1919 הוא כיהן כנשיא אוניברסיטת איסלנד ושוב בין השנים 1929 – 1930. הוא נבחר כחבר באלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי) וכיהן בו בין השנים 1914 – 1919 ובין השנים 1931 – 1932 מטעם מפלגת העצמאות. בין השנים 1932 – 1942 ובין השנים 1944 – 1945 הוא היה שופט בבית המשפט העליון של איסלנד. בין השנים 1942 – 1944 שימש ארנורסון כשר החינוך והמשפטים בממשלתו של ביורן תורדרסון.
לזמן קצר הוא היה חתנו של חתן פרס נובל לספרות הלדור לכסנס. בשנים 1919 – 1920 הוא היה עורך העיתונים Ísafold ו-Morgunblaðið.
פרנק גודינג
פרנק רוברט גודינג (באנגלית: Frank Robert Gooding; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאיידהו, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל איידהו ה-7 בשנים 1905–1909, וכסנאטור מטעמה בשנים 1921 ועד למותו.
ראשית חייו
פרנק גודינג נולד בעיירה טיוורטון שבמחוז דבון, אנגליה. ב-1867 הוא היגר עם משפחתו לארצות הברית. המשפחה התיישבה בחווה ליד הכפר פאו פאו שבמישיגן. גודינג התחנך בבתי ספר ציבוריים שם, וב-1877 עבר למאונט שסטה שבקליפורניה ועסק בחקלאות ובכריה. ב-1881 עבר הוא עבר ל, והיה לאחד ממגדלי הכבשים הגדולים בטריטוריה. הוא התיישב בעיירה קטשאם, שם הוא עבד כדוור ולאחר מכן הוא עסק במכירת עצי הסקה ופחם עץ. ב-1888 עבר גודינג דרומה והתיישב ליד המקום בו שוכנת כיום העיר גודינג הקרויה על שמו.
ב-1890 לאחר שאיידהו הייתה למדינה בארצות הברית, עלה גודינג כמנהיג הסיעה השמרנית של המפלגה הרפובליקנית במדינה. הוא היה דמות רבת כוח באיידהו בראשית המאה ה-20, וכבר בימי חייו נקראו על שמו העיר גודינג ומחוז גודינג.
ב-1896 נבחר גודינג כיושב ראש המפלגה הרפובליקנית במחוז לינקולן. בשנים 1900–1904 הוא שימש כיושב ראש המפלגה בכל המדינה. ב-1898 הוא נבחר לבית המחוקקים של איידהו.
מושל איידהו
ב-1904, עוד לפני שקיבל אזרחות אמריקאית, נבחר גודינג כמושל איידהו השביעי. הוא כיהן כמושל שתי תקופות כהונה בשנים 1905–1909. במהלך תקופת כהונתו נבנה בניין הקפיטול המדינתי בבירת המדינה, בויסי.
רצח סטיוננברג
גודינג עלה לתודעה הלאומית במהלך המשפט שהתנהל על ההאשמות לקשירת קשר נגד שלושה ממנהיגי פדרציית הכורים המערבית (WFM), שהואשמו במעורבות ברצח מושל איידהו לשעבר פרנק סטיוננברג. ב-1899 דיכא סטיוננברג מרד של כורים במהלך סכסוך עבודה בקור ד'אלן. כמעט חמש שנים לאחר שסיים את כהונתו כמושל, נרצח סטיוננברג כתוצאה מפיצוץ פצצה מחוץ לביתו בקולדוול בדצמבר 1905, והארי אורצ'רד נעצר כמי שביצע את הרצח.
נשיא בית המשפט העליון של איידהו, צ'ארלס סטוקסלייגר, שיגר מברק בו הוא הזמין את סוכנות הבילוש פינקרטון לחקור את הפרשה. גודינג שוכנע לאשר את הבקשה, וסוכן פינקרטון ג'יימס מקפרלנד הגיע עד מהרה כדי לנהל את החקירה. מקפרלנד הודיע על חשדו שאורצ'רד היה כלי שרת בידי אחרים.