cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי בוסניה והרצגובינה–רומניה
היסטוריה
שתי המדינות התקשרו בהסכם סחר חופשי באפריל 2003, שרומניה חזרה ממנו בעקבות כניסתה לאיחוד האירופי בשנת 2007. נשיא רומניה טראיאן בססקו ערך ביקור רשמי בבוסניה במרץ 2008. רומניה טענה נגד כל נסיגה מהירה של כוחות מבוסניה, ותומכת בכניסה של בוסניה לאיחוד האירופי.
לואיס קאררו בלאנקו
חייו
בשנת 1951 נתמנה לתת-שר האחראי על תיאום פעולות הממשלה. בשנת 1957 נתמנה לשר. בשנת 1963 הוענקה לו דרגת תת-אדמירל בצי הספרדי ובשנת 1966 הועלה לדרגת אדמירל.
יחסי בוסניה והרצגובינה–רומניה
שיתוף פעולה צבאי
רומניה תרמה 200 חיילים לגדוד הנדסי שאינו קרבי של IFOR/SFOR בעקבות מלחמת בוסניה באמצע שנות ה-90, ארבעה מסוקים למבצע EUFOR בין השנים 2005–2006, ו-85 שוטרים למשימת האיחוד האירופי בין 2003 ו-2006. המדינות חתמו על תוכנית שיתוף פעולה צבאית בשנת 2006.
לואיס קאררו בלאנקו
חייו
בשנים 1967–1973 כיהן כסגן הנשיא. בלט בדעותיו הימניות הקיצוניות והפרו-מלוכניות. בשנת 1973 תפקיד ראש הממשלה הופרד מתפקידו של פרנקו כנשיא, ותפקיד סגן הנשיא בוטל. עקב זאת, בלאנקו נתמנה לראש ממשלת ספרד. מאחר שנודע בקשריו עם תומכי המלוכה בספרד, נחשב מינויו כראש הממשלה כצעד של פרנקו לקראת השבת המלוכה בספרד.
יחסי בוסניה והרצגובינה–רומניה
סחר בבני אדם
בפשיטות המשטרה על בתי בושת בוסניים בשנת 2001 נמצא כי רבות מהנשים הובאו מרומניה, והוצע להן לחזור אליה. האו"ם אישר כי קצינים רומניים נחקרו בגלל שיתוף פעולה אפשרי בסחר המין. פשיטות נוספות בשנת 2002 אורגנו על ידי היוזמה השיתופית בדרום מזרח אירופה בבוקרשט, רומניה.
לואיס קאררו בלאנקו
חייו
ב-20 בדצמבר 1973, בצאתו מתפילה בכנסייה במדריד, נרצח ראש הממשלה על ידי קבוצה של לאומנים בסקים, חברי ארגון אט"א, שהטמינו פצצה במנהרה שנחפרה מתחת לכביש בו נסעה מכוניתו והפעילו אותה באמצעות שלט רחוק. ראש הממשלה, נהגו ושומר ראשו נהרגו מיד וארבעה אנשים אחרים נפצעו. הדבר אירע בשלהי שלטונו של פרנקו, שנפטר שנתיים לאחר מכן, ב-20 בנובמבר 1975. מיד עם מותו של פרנקו עלה המלך חואן קרלוס הראשון לכס המלוכה ובהדרגה החזיר את הדמוקרטיה לספרד.
הקונגרס הציוני העולמי ה-13
הקונגרס הציוני ה-13 התקיים ב-6 - 18 באוגוסט 1923 בעיר קרלסבאד שבצ'כוסלובקיה.
בקונגרס החלה הביקורת על יחסה המתון לשלטונות המנדט הבריטי והוחלט להקים אוניברסיטה עברית בירושלים.
הרחבת הסוכנות היהודית
ד"ר חיים ויצמן העלה הצעה להרחיב את "הסוכנות היהודית", אך זו נדחתה מחשש לטשטוש האופי הדמוקרטי-עממי של התנועה הציונית על ידי צירוף נדבנים ואילי הון.
דיונים לגבי הקמת האוניברסיטה העברית
הקמת אוניברסיטה בארץ ישראל הייתה חלק מהחזון הציוני, וההצעה לעשות זאת עלתה כבר בשנת 1884 בוועידת קטוביץ. כבר בקונגרס הציוני הראשון שנערך בבזל בשנת 1897, התקיים דיון על רעיון הקמת האוניברסיטה, בעקבות הצעתו של צבי הרמן שפירא.
ובהמשך לדיונים בקונגרס ה-11 בקונגרס זה הוחלט על פתיחת האוניברסיטה העברית בירושלים.
פסק דין בראון נגד מועצת החינוך
מושא התביעה, הילדה לינדה בראון, נפטרה ב-25 במרץ 2018, בגיל 75.
רקע
מאז תום מלחמת האזרחים האמריקנית וחקיקת התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית האוסר על אפליה על רקע גזעי, בוצעה למעשה הפרדה בין גזעים באזורים שונים של ארצות הברית, בטענה כי ניתן לבני הגזע השחור יחס שווה, גם אם נפרד. משמעות יחס זה הייתה הפרדה מוחלטת במערכות החינוך, התחבורה, השירותים והרפואה בין השחורים ללבנים במדינות הדרום והפרדה פחות קפדנית במדינות הסמוכות לדרום. מדיניות זאת אושרה על ידי בית-המשפט העליון של ארצות הברית בשלהי המאה ה-19 במסגרת פסק דין פלסי נגד פרגוסון. מחקרים פסיכולוגים בנושא נערכו במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20. בין העבודות הראשונות בתחום היו עבודות של אינז בוורלי פרוסר לרבות הדוקטורט שלה משנת 1932.
בפסק דין בראון הוא הידוע בסדרה של פסקי דין (כמפורט מטה) שבהם בתי המשפט אסרו על הפרדה זו באמצעות אקטיביזם שיפוטי.
ההליכים המשפטיים
ב־1951 הוגשה תובענה ייצוגית נגד מועצת החינוך של העיר טופיקה בקנזס, בבית המשפט המחוזי הפדרלי של מחוז קנזס. התובעים היו 13 הורים לתלמידים שחורים מטופיקה. ההורים פנו לבית המשפט בדרישה שיורה על ביטולה של מדיניות ההפרדה הגזעית של מחוז טופיקה. במחוז טופיקה היו בתי ספר נפרדים לשחורים ולבנים בהתאם לחוק מדינת קנזס משנת 1879 אשר אפשר למועצת החינוך לקיים מערכת חינוך נפרדת (אך לא חייב את מועצת החינוך לעשות כן).
ההורים שוכנעו על ידי הנהגת ה־NAACP של טופיקה להגיש את התביעה. בראון שוכנע להגיש את התביעה בשם בתו, לינדה בראון, הלומדת בכיתה ג', ואשר נדרשה ללכת מרחק רב ביותר על מנת לעלות על אוטובוס אשר ייקח אותה לבית הספר היסודי מונרו - בעוד שבאותו מרחק הליכה היה בית ספר יסודי (בית הספר סמנר) אשר למדו בו רק לבנים.
שלושה עשר התובעים היו: אוליבר בראון, דארלין בראון, לנה קרפר, סיידי אמנואל מאקוריטה אמרסון, שירלי פלמינג, זלמה הנדרסון, שירלי הודיסון, מוד לוטון, אמה לויאיס, איונה ריצ'רדסון ולוסינדה טוד.
בית המשפט המחוזי פסק כי מועצת החינוך פעלה כדין, בהסתמכו על פסק דין פלסי נגד פרגוסון ((1896) ‎163 U.S. 537) אשר קבע כי דוקטרינת "נפרד אבל שווה" היא חוקתית. שלושת השופטים אכן מצאו כממצא עובדתי כי חינוך השחורים בנפרד אכן פוגע בהם, אולם קבעו כי בתי הספר שווים מבחינת בניינים, תוכנית לימודים, והדרישות מן המורים.
החלטת בית המשפט העליון לנהל דיון בנושא
בית המשפט העליון איחד את הדיון בארבעה מקרים: "בראון נגד מועצת החינוך, תביעת בריגס נגד אליוט, שהוגשה בדרום קרוליינה, תביעת דייוויס נגד מועצת החינוך של מחוז הנסיך אדוארד, שהוגשה בווירג'יניה, ותביעת גבהרט נגד בלטון שהוגשה בדלאוור. כל המקרים הללו מומנו על ידי ה־NAACP - העמותה הלאומית לקידום אנשים צבעוניים.
התביעה מקנזס הייתה ייחודית בכך שלא נטען בה שהייתה למעשה נחיתות בבית הספר המופרד מבחינה חיצונית (מבני הלימוד), מבחינת תוכנית הלימודים ומבחינת רמת המורים, אלא נטען כי עצם ההפרדה היא המפלה לרעה. ייחודה של התביעה מדלאוור היה בכך שמדובר בערעור על פסק דין מחוזי בו נקבע כי ההפרדה עצמה מפלה (בניגוד לשאר פסקי הדין המחוזיים בהם נקבע כי ההפרדה אינה מפלה).
עורך הדין מטעם ה־NAACP היה ת'ורגוד מרשל, שמאוחר יותר בשנת 1967 מונה לתפקיד שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית. הוא טען בפני בית המשפט העליון בשם התובעים, ופול וילסון טען בשם מועצת החינוך.
החלטת השופטים
בית-המשפט עמד לדחות את התביעות השונות ולאשר את מדיניות ה"נפרד אבל שווה" ברוב של 5 נגד 4. ואולם, במהלך הדיונים הלך לעולמו נשיא בית המשפט העליון דאז, ובמקומו מונה ארל וורן. וורן לא רק שאכזב את הפלג השמרני ובפרט את הנשיא אייזנהאואר שמינה אותו, באמצו גישה ליברלית והטותו את הכף לטובת קבלת התביעה, אלא שהוא הצליח לשכנע בכך גם את ארבעת חבריו השופטים, וכך הגיע בית-המשפט להחלטה פה אחד. ב־17 במאי 1954 קרא ארל וורן את החלטת השופטים והכריז כי "חינוך נפרד הוא מפלה מטבעו". מבחינה משפטית פסק הדין הקצר נדרש, באופן מהפכני, לתאוריות מתחום מדעי החברה והפסיכולוגיה כדי לקבוע כי עצם ההפרדה יוצרת נזק ממשי בתדמיתו של התלמיד השחור, ולכן היא ממהותה בלתי שוויונית, ומפירה את התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית. בהחלטה זו הפך בית המשפט העליון את פסק דין קמינג נגד מועצת החינוך מחוז ריצ'מונד משנת 1899 אשר קבע כי הפרדה היא חוקתית.
רומנסה (מוזיקה)
למונח רומנסה (מספרדית: romanza) יש היסטוריה של מאות בשנים. ראשיתו בספרד, שם התייחס לבלדות סיפוריות, ובמאה ה-18 התחיל לשמש ליצירות מוזיקה לירית פשוטות, לא רק לקול, אלא גם לכלים בלבד. מילון אוקספורד למוזיקה קובע, כי "בדרך כלל חדורה הרומנסה באיכות אישית או עדינה במיוחד".
פסק דין בראון נגד מועצת החינוך
החלטת השופטים
פסק דין בראון לא הביא מיידית לביטול ההפרדה בבתי הספר, ואף לא באתרים ציבורים אחרים כגון מסעדים ושירותים, באשר אלה הוחזקו על ידי אנשים פרטיים ולא היוו מוסדות ציבוריים. מניעת אפליה במוסדות פרטיים אירעה רק לאחר חקיקת חוק זכויות האזרח של 1964.
רומנסה (מוזיקה)
מוזיקה אינסטרומנטלית בכותרת "רומנסה"
יצירה קלאסית או פרק מיצירה בשם "רומנסה" מתאפיינים במשקל משולש, כלומר, שלוש פעמות בתיבה.
פסק דין בראון נגד מועצת החינוך
החלטת השופטים
פסק הדין מכונה "בראון א'" משום ששנה מאוחר יותר ניתן על ידי בית המשפט העליון פסק דין שני, המכונה "בראון ב'", שבו נקבע כי המדינות השונות חייבות לציית להחלטת פסק דין בראון "במהירות האפשרית". על אף החלטה זו לא בוטלה ההפרדה עד שנת 1970 בחלק ממדינות הדרום, ואף בשנת 1971 (פסק דין סוואן נגד מועצת החינוך שארלוט מקלנבורג - (1971) ‎402 U.S. 1) ובשנת 1974 (פסק דין מיליקן נגד ברדלי - (1974) ‎418 U.S. 717) נאלץ בית המשפט העליון להתערב במקרים של הפרדה גזעית והסעת תלמידים אל מחוץ למחוזות חינוך באוטובוסים על מנת לבצע הפרדה על בסיס גזע.
רומנסה (מוזיקה)
מוזיקה אינסטרומנטלית בכותרת "רומנסה"
רוברט שומאן אהב במיוחד לכנות בשם רומנסה קטעי פסנתר ליריים
פסק דין בראון נגד מועצת החינוך
השפעות פסק הדין
לא כל המדינות קיבלו את החלטת בית המשפט העליון במקרה בראון. בווירג'יניה, הסנטור הארי פ. בירד האב ארגן התנגדות להחלטה ואף סגר את בתי הספר על מנת למנוע את הדה סגרגציה. בארקנסו סירב המושל לאפשר את ביטול ההפרדה עד שהנשיא, דווייט אייזנהאואר, אף שהתנגד לפסיקה, החליט לשלוח חיילים של הצבא הפדרלי כדי לאכוף, בכוח, את ביטול ההפרדה (ראו משבר ליטל רוק).
רומנסה (מוזיקה)
מוזיקה אינסטרומנטלית בכותרת "רומנסה"
"Je crois entendre encore" ב"שולי הפנינים" של ז'ורז' ביזה משנת 1863 מכונה רומנסה בפרטיטורה
פסק דין בראון נגד מועצת החינוך
השפעות פסק הדין
בטופיקה עצמה האקלים הפוליטי השתנה מיד לאחר ההחלטה של בית המשפט, ומועצת החינוך החליטה כבר באוגוסט 1953 על דה סגרגציה בכל בתי הספר. בניין מנהל מערכת החינוך בטופיקה קרוי היום על שם מקילנלי בראנט, נשיא ה-NAACP בטופיקה אשר יזם את התביעה הייצוגית ובית הספר היסודי מונרו הוכרז ב־26 באוקטובר 1992 כאתר היסטורי לאומי המנוהל על ידי רשות הפארקים של ארצות הברית.
רומנסה (מוזיקה)
מוזיקה אינסטרומנטלית בכותרת "רומנסה"
האריה "אאידה השמיימית" מתוך אאידה של ג'וזפה ורדי משנת 1871 מכונה "רומנצה"
"Wie einen Rosenknospe" מתוך "האלמנה העליזה" של פרנץ להאר מכונה "רומנסה"
פסק דין בראון נגד מועצת החינוך
פסק דין בראון ג'
ב־1978, שכנעו עורכי הדין ריצ'רד ג'ונסון, צ'ארלס סקוט הבן (בנו של עורך הדין במקרה בראון א') וג'וזף ג'ונסון את לינדה בראון (הילדה שבעבורה ניתן פסק דין בראון המקורי - ועתה אם לילדים) להגיש בשם ילדיה תביעה נגד מועצת החינוך של טופיקה ומדיניות ההרשמה שלה מחשש שמדובר במדיניות אשר תוביל להפרדה גזעית מחודשת.
רומנסה (מוזיקה)
לידר
לידר מאת פרנץ שוברט:
גם מס' 3ב' של "רוזמונדה" מאת שוברט היא רומנצה.
פסק דין בראון נגד מועצת החינוך
פסק דין בראון ג'
מועצת החינוך אפשרה להורים לבחור באיזה בית ספר ילמדו ילדיהם, והתובעים חששו כי הורים לילדים לבנים יעדיפו לשלוח את ילדיהם לשכונות בהם יש מיעוט של שחורים וכך ליצור הפרדה בפועל.
רומנסה (מוזיקה)
רומנסות ללא מילים (Romances sans paroles)
מלחינים רבים כל כך במסורת הצרפתית כתבו "רומנסות ללא מילים", משנות ה-40' של המאה ה-19 ואילך שהמשורר הרדיקלי פול ורלן פרסם מצדו אוסף של הפואמות האימפרסיוניסטיות שלו בשם "רומנסות ללא מילים" (1874)
רומנס רוסי
במהלך המאה ה-19 פיתחו אלכסנדר אלייבייב (1787–1851), אלכסנדר ורלאמוב (1801–1848) ואלכסנדר גוריליוב (1805–1858) את הזן הצרפתי של הרומנסה כקטגוריה סנטימנטלית של השיר האמנותי הרוסי לכדי הז'אנר "רומנסה רוסית". "עיניים שחורות" הוא אולי הדוגמה המוכרת ביותר לסוגה זו. דוגמאות ידועות אחרות לרומנסה הרוסית הן "זרח, זרח כוכבי" ו"כאלה היו הימים".
פסק דין בראון נגד מועצת החינוך
פסק דין בראון ג'
בשנת 1989 קיבל בית המשפט המחוזי את התביעה, והערעור לבית המשפט העליון נדחה. בית המשפט העליון הורה להשיב את התיק לבית המשפט המחוזי על מנת שיפקח על מדיניות אשר אוסרת אפליה.
הערות
בניגוד לתפיסה המקובלת, על פיה פסק דין בראון היה פסק הדין הראשון התוקף את חוק מדינת קנזס משנת 1879 המתיר הפרדה גזעית - מדובר, למעשה, בפסק הדין ה־11 במדינה, והשלישי בטופיקה אשר תוקף חוק זה.
בולדווה
בולדווה (בהונגרית: Boldva) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי בולדווה
יהודים התגוררו בבולדווה כבר בסוף המאה ה-18, אך היישוב לא התפתח בגלל קשיי פרנסה.
במאי 1944, אחרי כניסת הגרמנים להונגריה, הועברו יהודי בולדווה לאדלן, ומשם לעיר המחוז מישקולץ. הם נכלאו בבית חרושת ללבנים שבפרברי העיר, וכעבור זמן מה שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ. ובמקום יש בית קברות יהודי.
אברדווי
אברדווי (בוולשית: Aberdyfi; "שפך נהר הדווי"), או כפי שידועה לעיתים בתעתיק האנגלי ההיסטורי Aberdovey, היא עיירת חוף וקהילה בקצה הדרומי של מחוז גוויניד' שבצפון-מערב ויילס, הממלכה המאוחדת.
העיירה שוכנת לחופי הים האירי, על שפך נהר הדווי (שעל שמו קרויה), באמצע מפרץ קרדיגן ובתוך תחומי הפארק הלאומי סנודוניה. היא נמצאת כ-41 ק"מ דרומית לפורת'מדוג, כ-85 ק"מ מערבית לשרוסברי ו-140 ק"מ מערבית לברמינגהאם, תחנת הרכבת של אברגווני משרתת מספר מסילות רכבת היסטוריות מה שתורם לחשיבותה של העיירה כיעד תיירותי אזורי.
אברדווי החלה את דרכה כעיירת נמל שהתבססה על תעשיית בניית סירות מקומית, אך החל מאמצע המאה ה-19 הפכה לעיירת נופש עם חיבורה לרשת מסילות הברזל הלאומית. כיום כ-43% מהנכסים בעיירה הם דירות נופש עונתיות ורק 38.5% מהאוכלוסייה מגדירה את עצמה וולשית, כאשר כמעט שני שלישים מהתושבים נולדו מחוץ לוויילס.
פרדריק פון אוטר
פרדריק וילהלם פון אוטר (בשוודית: Fredrik Wilhelm von Otter; 11 באפריל 1833 – 9 במרץ 1910) היה פרייהר, קצין צי ופוליטיקאי שוודי שכיהן כראש ממשלת שוודיה בין השנים 1900 – 1902.
חייו
אוטר נולד באחוזת פימסטרה שבחבל וסטרייטלנד כבן למשפחת אצולה עשירה. בגיל 17 הוא התקבל כלוטננט משנה לצי המלכותי השוודי, אך כל תקופת שירותו הוא לא קודם. בין השנים 1857 – 1861 הוא שירת בצי המלכותי הבריטי והשתתף במערכות כנגד שודדי ים בים סין הדרומי. ב-1868 הוא לקח חלק באחת ממשלחותיו של אדולף אריק נורדנשלד אל הקוטב הצפוני כמפקד ספינת המשלחת "סופיה". ב-1872 הוא קודם לדרגת קומנדר ומונה לשלישו הצבאי של נסיך הכתר אוסקר, דוכס אסטריֶטלנד והמשיך לשמש בתפקיד זה גם לאחר שבהמשך אותה שנה עלה הנסיך לכס המלוכה כמלך אוסקר השני.
ב-1874 קודם אוטר לדרגת קפטן ומונה להיות שר הצי בממשלה במקומו של מייג'ור גנרל אברהם ליונהוביד. הוא שימש בתפקיד זה עד להתפטרות ממשלתו של לואיס ירד דה יר ב-1880, אז הוא מונה לתפקיד מנהל מספנת הצי בקרלסקרונה. ב-1884 הוא קודם לדרגת קומודור, ב-1892 לדרגת תת-אדמירל וב-1900 לדרגת אדמירל. במקביל הוא ייצג מחוז בלקינה בבית העליון של הריקסדאג (הפרלמנט השוודי) בין השנים 1891 – 1899 ואת קרלסקרונה בבית התחתון בין השנים 1900 – 1902.
לאחר התפטרותו של אריק גוסטב בוסטרם ב-1900 מתפקידו כראש הממשלה, הוצע לאוטר התפקיד על ידי המלך והוא הרכיב ממשלה שכיהנה במשך שנתיים. כראש ממשלה נשא אוטר באחריות לתהליכי שינוי במערכת הצבאית ולביטולה הסופי של מערכת ההקצאה" (indelningsverket, לגיוס חיילים לצבא), שהונהגה על ידי המלך קרל האחד עשר יותר ממאתיים שנה קודם לכן. בהקשר לארגון מחדש של המערכת הצבאית הונהגה מערכת מיסוי פרוגרסיבי חדשה. לאחר סיום מושב הפרלמנט ביולי 1902 התפטר אוטר מתפקידו והוחלף בקודמו בתפקיד, בוסטורם. הסיבה העיקרית להתפטרותו הייתה כישלונו של הריקסדאג בהעברת הצעת החוק לזכויות ההצבעה. אוטר בילה את שנותיו האחרונות באחוזתו שליד קרלסקרונה.
במקום הכי רחוק
במקום הכי רחוק הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי בניה ברבי. השיר יצא לאור ב-3 בדצמבר 2019, כסינגל הראשון מתוך האלבום "קרן שמש", על ידי חברת התקליטים NMC.
רקע וכתיבה
השיר הוא בלדה מזרחית שנכתבה והולחנה על ידי בניה ברבי ואבי אוחיון, והופקה על ידי מתן דרור. ברבי שיתף פעולה יחד עם השניים גם בלהיטים "ממה את מפחדת" ו"תפסת לי מקום", שנחשבים לשירים המוכרים ביותר של ברבי. השיר הוא בסגנון המזרחית, המאפיין שירים נוספים של ברבי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר, בוים על ידי רומן בוצ'אצקי והועלה לערוץ היוטיוב של ברבי ב-3 בדצמבר 2019, בסמוך לצאת הסינגל עצמו. נכון ליולי 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-8 מיליון.
הצלחה
השיר הצליח להגיע למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט, ובכך הפך לשירו הרביעי של ברבי שהגיע למעמד זה. כמו כן, השיר הגיע בשיאו למקום ה-33 במצעד שירי הספוטיפיי, תוך שצבר כ-49,123 השמעות באותו השבוע. נכון ליולי 2020 הצליח השיר לצבור שם למעלה מ-1.2 מיליון השמעות.
ביקורת
יוסי חרסונסקי העניק לשיר ציון של שלושה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה ונתן לשיר ביקורת מעורבת: "בניה ברבי ואבי אוחיון יצרו עוד טקסט שבלוני על גבר שבור שכותב לאהובה. מה בדיוק קרה כאן? – לא ברור. האם אכזבה אותו או שמא חיפש יותר את עצמו, וממה בדיוק הוא פוחד. עזבו חפירות. תנו לרגש לרוץ לפני המילים. בניה ברבי מצוין בזה, במיוחד במתכוני בלדת הפופ הנוגה-רכה במנעד גבוה ובקול מסתלסל, שעולה ומטפס לשיאי הרגש, לפני שהוא עולה גם למסלול קצבי קצר שמאיץ למסלול Radio Friendly. ענוג הוא הקול, יפה היא המנגינה. אני לא מתייחס לשירים האלה נרטיבים דרמטיים אותנטיים".
בן שלו מהארץ ביקר את השיר אף הוא: "אבי אוחיון וברבי אספו חצי מהקלישאות הטקסטואליות של הפופ הישראלי העכשווי ולחצו על "ערבל": "חיפשתי לי שקט בקצה העולם"... "כמה ניסיתי לשמור עלינו"... "אהיה לך שיר ומנגינה..." וכמובן: "כמוני משוגעת". המוזיקה נשמעת אף היא כמו הפעלה עצלה של נוסחה משומשת, לרבות המנהג הנפסד להדהד להיט אהוב של עידן רייכל ("הנך יפה"). נפסד אבל יעיל: בפעם הקודמת שאוחיון וברבי עשו את זה, בשיר "ממה את מפחדת" (עם אייל גולן), יצא להם להיט מדינה".
רב פורים
רב פורים הוא מנהג פרודי הרווח בישיבות, בישיבות התיכוניות, באולפנות ('רבנית פורים'), ולעיתים גם בבתי ספר תיכוניים דתיים, ולפיו תלמידי הישיבה ממנים בתקופת חג הפורים רב מקרב התלמידים, שמחליף כביכול לתקופת החג את ראש הישיבה או ראש האולפנה. המנהג רווח גם בחסידויות ובהן ממונה רב פורים או "אדמו"ר פורים" לימי החג. בישיבות ליטאיות הוא מכונה (בעקבות היידיש) "פורים רב".
Baila Conmigo (שיר של סלינה גומז)
Baila Conmigo (באנגלית: Dance with Me, ובעברית: תרקוד איתי) הוא סינגל, שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית סלינה גומז ביחד עם הראפר הפוארטו ריקני ראו אלחנדרו. השיר יצא לאור ב-29 בינואר 2021, על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס, כסינגל השני מתוך המיני-אלבום Revelación.
רב פורים
מטרת המנהג לממש את עקרון "ונהפוך הוא" המתבטא במגילת אסתר. הנוהג כולל מינוי של תלמיד, שאינו מכהן כרב, אשר פעילותו צריכה להוביל לאווירה מבודחת. כיום נהוג במוסדות תורניים שונים, ובעיקר בישיבות תיכוניות, שרב הפורים משמש כראש ישיבה בשבת זכור.
Baila Conmigo (שיר של סלינה גומז)
רקע והכרזה
בדצמבר 2020, גומז הצהירה כי יש לה, ומגזין בילבורד הצהיר כי זה. בתחילת שנת 2021, ציורי קיר שונים נצפו במקסיקו, כשהם מציינים את כותרות השירים "De Una Vez" ו"Baila Conmigo", מה שהביא להשערות בקרב המעריצים והתקשורת כי גומז תוציא בקרוב מוזיקה לטינית בקרוב.
רב פורים
בחירת רב פורים
התקיימו ומתקיימים שינויים במהותו של רב פורים, לעיתים המינוי ניתן לתלמיד מוכשר ועילוי, אשר רמתו תאפשר הרצאת חידושי תורה הומוריסטיים ומבדחים; כך לדוגמה מונה הרב אברהם יצחק הכהן קוק כרב פורים בישיבת וולוז'ין והשיר שחיבר לקראת המאורע זכה לתשבחות מצד רבו הנצי"ב מוולוז'ין. בחירת הרב מתמקדת לרוב ביכולת הכריזמטיות וההומור שלו, כך למשל, הרב ישראל מאיר לאו נבחר כרב פורים בישיבת פוניבז' בבני ברק והרב אברהם רביץ בישיבת חברון.
Baila Conmigo (שיר של סלינה גומז)
רקע והכרזה
ב-14 בינואר 2021, הוציאה גומז את "De Una Vez", כסינגל הראשי מהמיני-אלבום בשפה ספרדית. בסיומת וידאו הקליפ הופיעו מילות השיר "baila conmigo". ב-25 בינואר, פרסמה גומז תמונה עם הכיתוב "Próximamente 🍊" (מתורגם ל"בקרוב") ברשתות המדיה חברתית שלה. יום לאחר מכן, ב-26 בינואר, הכריזה גומז על יציאת השיר שייצא ב-29 בינואר 2021.
רב פורים
בחירת רב פורים
במוסדות מסוימים נהוג לצד בחירת רב פורים לפרסם מעין "תקנון פורים" המכיל חוקים הומוריסטיים שונים הנוגעים ללימודים באותו מוסד בתקופת פורים וסביבתו.
Baila Conmigo (שיר של סלינה גומז)
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר בוים על ידי פרננדו נוגארי והועלה לערוץ היוטיוב של גומז בשידור חי ב-29 בינואר 2021, בסמוך לצאתו של הסינגל עצמו.
רב פורים
בחירת רב פורים
טקס חשיפת זהותו של רב או רבנית פורים לתלמידי המוסד מכונה "הכתרה". בישיבות תיכוניות ובאולפנות הטקס כולל על-פי רוב הצגה המועלת על ידי תלמידי כיתות י"ב ובסופו מוצג ה"רב" או ה"רבנית".
מקורו
בספר שרי המאה מזכיר הרב מימון את רבי יונתן אייבשיץ כרב פורים, כבר בצעירותו. יש הטוענים כי המנהג התחיל בישיבת וולוז'ין, על ידי ר' חיים מוולוז'ין; אולם קיימות הקבלות בבחירות ראש הקהל במקומות שונים באירופה.
קיימת השערה שהמנהג הגיע לישיבות ליטא ממקומות בהם היו ממנים רב חלופי לפורים למקרה בו יהיה באותו היום צורך דחוף לפסוק הלכה והרב לא יוכל לעשות זאת כי הוא קיים את מצוות היום והשתכר "עד דלא ידע".
התנגדות
המנהג לא היה ידוע אצל היהודים בארצות המוסלמים, כפי שניכר בדברי החיד"א משנת 1778; וישנה גם התנגדות פוסקים מאסכולה זו למנהג זה. כך הרב עובדיה יוסף מביע התנגדות למנהג של השמעת ביקורת ולגלוג על יד רב פורים, ומציין אגדה הטוענת שהרב שמעון סופר מת כתוצאה מזלזול ועלבונות של רב פורים. בשנת תשע"א יצא גם הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן בהתנגדות נחרצת למנהג.
אוטסן
אוטסן הוא שם משפחה סקנדינבי; פטרונים המבוסס על השם אוטה.
מבצע טרף קל
מבצע טרף קל הוא מבצע צבאי בלבנון שבוצע על ידי לוחמי סיירת גולני. ב-3 באוגוסט 1997 יצא כוח של סיירת גולני, בפיקודו של רס"ן רביב ניר, שהיה מפקד הסיירת, להטמין מטעני חבלה במטרה להרוג מספר בכירים בחזבאללה. על חפ"ק המבצע פיקד מפקד חטיבת גולני, אל"ם ארז גרשטיין. המבצע הביא להריגת שבעה מחבלי חזבאללה.
מהלך המבצע
לוחמי הסיירת, בפיקוד רביב ניר, הוסקו לקרבת הכפר אל-כפור שבלבנון והטמינו מטעני חבלה בקרבת הבתים בהם התגוררו בכירי חזבאללה. במהלך הנסיגה מהיעד הכוח נתגלה וניר ניהל את הלחימה במהלכה הרגו הלוחמים שני מחבלים. הכוח השלים את משימתו, נסוג מן הכפר וחולץ באמצעות מסוקי חיל האוויר. למחרת נהרגו כתוצאה מפיצוץ המטענים חמישה מחבלים נוספים, ובהם חוסיין זין קוצר, אשר פיקד מטעם חזבאללה על הגזרה המרכזית בדרום לבנון והיה אחראי לירי קטיושות על יישובי גבול צפון ישראל, והשייח תייסיר בדראן, האמון על הגיוס הדתי של חזבאללה בכפר.
הסיירת זכתה לצל"ש אלוף מאת אלוף פיקוד הצפון עמירם לוין. גם מפקד הסיירת, רביב ניר, עוטר בצל"ש אלוף מאת האלוף עמירם לוין, על תקופת פיקודו על הסיירת.
חודש לאחר מכן נערך מבצע "שירת הצפצפה" (שנודע כ"אסון השייטת"), שאמור היה להתרחש במקביל למבצע "טרף קל" אך נדחה בחודש מחשש לפעילות שני צוותים לא אורגניים באותו אזור.
צבע מכפלת
צבע מכפלת (באנגלית: Facing colour) היא טכניקה הנהוגה במדי צבאות אירופה, לפיה הדפנות והקפלים בג'אקט המדים הם בצבע שונה מצבע הג'אקט, מה שהתפתח לכדי שיטה מורכבת לזיהוי שיוך הלובש ליחידה צבאית מסוימת.
תחילה השוני בצבע נבע מאופן תפירת המדים כאשר הבטנה הייתה בצבע אחר. במהלך המאה ה-18 מדינות רבות באירופה החלו לייצר מראש מדים עם צבע בטנה שונה ליחידות שונות, לחלופין צבע המכפלת סימל סוג יחידה או מעמד מיוחד של היחידה (כגון יחידת משמר). המסורת הזו הפכה לנפוצה ומורכבת עד כדי כך שבשדה הקרב היה ניתן לזהות את היחידה והמקצוע של כל חייל ביחידה, על פי שילוב צבע המכפלת וצבע המדים שלו. למעשה צבע המכפלת הפך לאלמנט משלים למדים הצבעוניים של המאה ה-18 ומחצית המאה ה-19, החשיבות הצבאית של זיהוי חיילים בשדה קרב נבע מאופי הלחימה בתקופת אבק השריפה, נוכח הראות המוגבלת על ידי ענני העשן שיצרו המוסקטים הראשונים.
לקראת סוף המאה ה-19 צבאות רבים החלו לזנוח את המדים הצבעוניים לטובת מדים משתלבים יותר בסביבה (צבע ירוק או חאקי), זאת נוכח התקדמויות בטכנולוגיית הנשקים שהפחיתו את פליטת העשן, כך שהצורך לזהות את החיילים ירד והחל צורך להסוותם. מאותה הסיבה נעלמו גם צבעי המכפלת כחלק ממדי השירות והקרב, אך עם זאת השימוש בצבעי מכפלת נמשך גם כיום במספר צבאות על גבי מדים יצוגיים ומדי שרד.
כיום ישנם מספר צבאות ברחבי העולם שעושים שימוש בצבעי מכפלת על גבי מדי שרד, אך בדרך מודרנית יותר, שכן לרוב מדובר בצבע המופיע בצווארון המדים ובקצוות השרוולים (ידה) ולא בכפל של ממש.
רומא (כדורגל)
אסוצ'אציונה ספורטיבה רומא (באיטלקית: Associazione Sportiva Roma) או בקיצור רומא הוא מועדון כדורגל איטלקי מהעיר רומא מליגת הסרייה א', הליגה הבכירה באיטליה. התלבושת הביתית של קבוצת הכדורגל היא חולצה בצבע אדום כהה עם קצוות כתומים, מכנסיים לבנים וגרביים שחורים.
סמל רומא הוא זאבה המניקה שני תינוקות (רמוס ורומולוס) - מקורו בסיפור על ייסוד רומא. הצבעים הרשמיים בסמל הם צבעי העיר.
דוד בלוך-בלומנפלד
דוד בּלוֹך-בלומנפלד (1880 – 27 בנובמבר 1947) היה ממנהיגי תנועת העבודה בארץ ישראל. ראש עיריית תל אביב בשנים 1925–1927.
רומא (כדורגל)
האצטדיון הנוכחי של הקבוצה מכיל 70,634 מקומות ונקרא הסטאדיו אולימפיקו, אותו היא חולקת עם לאציו. שתי הקבוצות מתחרות זו מול זו בדרבי של רומא, אחד המשחקים המעניינים באיטליה מדי שנה.
הקמת המועדון וכניסה לליגה ראשונה
קבוצת הכדורגל רומא נוסדה ביולי 1927. אז היו לעיר רומא 4 קבוצות שייצגו אותה בליגה האיטלקית - אס.אס. אלבה אודצ'ה, פורטיטודו-פרו רומא, רומאן פ.צ. ולאציו. החזון של הפשיסטים ששלטו באיטליה באותה תקופה היה לאחד את כל הקבוצות תחת מועדון אחד שכל רומאי יוכל להזדהות איתו ולהתמודד עם המועדונים היותר עשירים מצפון איטליה. מבין ארבע הקבוצות, לאציו היה המועדון העשיר ביותר בעיר הודות לפטרונים שלו מהמעמדות הגבוהים, והיה חזק מספיק בשביל להתמודד עם המועדונים הצפוניים יותר. לאציו סירבה להצטרף לאיחוד עקב התערבותו של גנרל ואקארו, חבר המועדון ונציג של ההתאחדות האיטלקית לכדורגל. שאר המועדונים הסכימו והאיחוד יצא לפועל ללא לאציו. כל המועדונים הללו ירדו באותה העונה ליגה, אבל ההתאחדות האיטלקית באותה עת הייתה פשיסטית ורצתה לתת ייצוג של מועדון גדול לעיר רומא שהעם יוכל להזדהות איתו, וההתאחדות העניקה למועדון כרטיס ישירות ל"דיוויזיונה נאציונאלה" שהייתה הליגה הבכירה באיטליה לפני הסרייה א'. האצטדיון הראשון של הקבוצה המאוחדת היה מוטובלודרומו אפיו. העונה הראשונה בה שיחק המועדון בליגה הייתה עונת 1929/1930. בעונת 1929/1930 סיימה רומא במקום השני והפסידה במאבק ליריבה העיקרית שלה בליגה יובנטוס. בתקופה זו השחקנים הבולטים של המועדון היו: אטיליו פראריס, גויאדו מאזטי, פלוביו ברנארדיני ורודולפו וולק.
דוד בלוך-בלומנפלד
ביוגרפיה
דוד בלוך נולד לדוב צבי ולגיטל בשנת 1880 בעיירה מוטול שברוסיה הלבנה (אז בתחום המושב של האימפריה הרוסית), עיירת הולדתו של חיים ויצמן. עוד בהיותו בגיל צעיר היה פעיל פוליטית והיה חבר במפלגת פועלי ציון. בשל פעילותו נכלא פעמים אחדות בכלא. החל ללמוד רפואה ולאחר מכן משפטים, והפסיק לימודיו עקב פעילותו הפוליטית.
רומא (כדורגל)
התואר הראשון ודעיכה
לאחר עונות לא טובות בליגה ועזיבה של מספר שחקני מפתח, רומא לבסוף הצליחה לבנות סגל חזק שכלל את החלוץ הארגנטינאי אנריקה גואיטה, כשאת הקבוצה מאמן לואיג'י ברבסינו, ובעונת 1935/1936 סיימה הקבוצה במקום השני, רק נקודה אחת מרחק מתואר האליפות אחרי בולוניה שזכתה לבסוף. לאחר חוסר יציבות בסוף שנות ה-30, זכתה רומא לעדנה בעונת 1941/1942, אז זכתה לראשונה באליפות איטליה ("הסקודטו") לראשונה בתולדותיה, תחת הדרכתו של המאמן אלפרד שאפר ובעזרת החלוץ אמדאו אמדי המקומי שהבקיע 18 שערים בעונה זו. בתקופה זו הייתה איטליה מעורבת במלחמת העולם השנייה, ורומא שיחקה באצטדיון אצטדיון נאציונלה PNF.
דוד בלוך-בלומנפלד
ביוגרפיה
ב-1906 נשא את ד"ר דורה (דבורה) לבית איינשטיין, שייסדה וניהלה במשך שנים רבות את "האגודה לעזרת חולים כרוניים בתל אביב", ובשנת 1934 הקימה את בית ההבראה "החלמה" ברמת גן, במבנה המשמש היום את בית הספר על שם דוד בן-גוריון.
בלוך עלה לארץ ישראל בשנת 1912. שמו המקורי היה דוד בלוך, אך בפעילותו הפוליטית-מחתרתית ברוסיה ניתן לו הכינוי "אפרים בלומנפלד". מאחר שהוכר ברבים בשם זה הוסיף לאחר זמן את הכינוי הזה לשם משפחתו, ובשם זה נודע בארץ ישראל.
רומא (כדורגל)
התואר הראשון ודעיכה
לאחר המלחמה, רומא התקשתה לשחזר את הצלחתה מעונת האליפות, וסיימה בחצי התחתון של הטבלה בסרייה א' 5 עונות ברציפות, עד שבעונת 1950/1951 ירדה הקבוצה לסרייה ב', כעשור לאחר זכייתה באליפות. בעונה העוקבת חזרה רומא לליגה הראשונה תחת הדרכתו של המאמן ג'וזיפה ויאני שהגיע גם לנבחרת איטליה בשנים שלאחר מכן.
דוד בלוך-בלומנפלד
ביוגרפיה
גם לאחר עלייתו ארצה המשיך בפעילותו הפוליטית: הוא עמד בראש לשכת העבודה הראשונה בארץ ביפו, ניהל את קופת פועלי ארץ ישראל (קרן שסייעה לפועלים בתמיכה כספית, בתקופה שמלפני ייסוד ההסתדרות הכללית), היה חבר אספת הנבחרים וציר לקונגרס הציוני. בשנת 1922 נבחר למועצת עיריית תל אביב מטעם מפלגת הפועלים, וכן נבחר לכהן כסגנו של ראש עיריית תל אביב מאיר דיזנגוף, איש הימין והמרכז.
רומא (כדורגל)
התואר הראשון ודעיכה
לאחר חזרת הקבוצה לליגה הראשונה, רומא הצליחה לייצב את עצמה בתור קבוצה המתמודדת בחלק העליון של הטבלה. שחקנים בולטים בשנים אלו היו: אגיסטו פנדולפיני, דינו דה-קוסטה ודיין הלגה ברוני. הישג השיא בשנים הללו היה בעונת 1954/1955 אז סיימה הקבוצה במקום השני אחרי אודינזה. בעשור העוקב לא הצליחה רומא להיכנס לטופ 4 בליגה, אולם הצליחה הקבוצה במסגרת טורנירי גביע. בעונת 1960/1961 זכתה רומא בגביע ערי הירידים כשהביסה את ברמינגהאם סיטי בגמר 2–4. לאחר שנתיים בעונת 1963/1964 זכתה רומא גם בקופה איטליה (הגביע האיטלקי הבכיר) אחרי שניצחה בגמר 0–1 את טורינו. השפל בשנים הללו הגיע עונה לאחר מכן כשמאמן הקבוצה, חואן קרלוס לורנצו, הודיע כי המועדון לא יוכל לשלם לשחקניו ולא יוכל אפילו לנסוע למשחק הבא מפאת בעיות תקציביות. אוהדי המועדון גייסו כסף והצליחו למנוע את קריסת המועדון והליכתו לפשיטת רגל עם בחירתו של נשיא המועדון החדש, הפוליטיקאי פרנקו אבאנגליסטי. ב-1968/1969 זכתה רומא פעם נוספת בקופה איטליה (במתכונת חדשה שדומה לשיטת ליגה). השחקן גיאקומו לוסי קבע שיא הופעות לקבוצה בשנת 1969, עם 450 הופעות בכל המסגרות. שיא זה החזיק 38 שנים. בשנת 1972 הצליחה הקבוצה לזכות בגביע האנגלו-איטלקי כשניצחה את בלקפול בגמר 1–3. הקבוצה לא הצליחה בליגה בשנות ה-70 והמקום הגבוהה ביותר בו הצליחה הקבוצה לסיים היה בעונת 1974/1975 כשסיימה במקום השלישי. שחקנים בולטים בשנים הללו היו ג'אנקרלו דה סיסטי ופרנקו רוקה.
שנות הצלחה ודעיכה נוספת
בשנות ה-80 חלה עלייה מסוימת במעמד הקבוצה כשב-1979/1980 זכתה הקבוצה בקופה איטליה בפעם השלישית, ועונה לאחר מכן אף סיימה כסגנית פעם נוספת ליובנטוס. בתקופה זו מאמן הקבוצה היה שחקן העבר של מילאן נילס לידהולם, עם השחקנים ברונו קונטי, אגוסטינו דיבורתולמיאו, רוברטו פרוצו ופלקאו. האליפות לא איחרה להגיע ובעונת 1982/1983 זכתה הקבוצה באליפות השנייה בתולדותיה, כאשר המועדון זכה באליפות הראשונה מזה 41 שנים, עם חגיגות גדולות בעיר הבירה. עונה לאחר מכן סיימה הקבוצה כסגנית פעם נוספת, אך הצליחה לזכות ב"קופה איטליה" בפעם הרביעית. כמו כן סיימה הקבוצה כסגנית אלופת אירופה בגמר גביע אירופה לאלופות 1984 כשסיימה בתוצאה 1-1 נגד ליברפול אבל הפסידה בדו-קרב בעיטות עונשין 4-2. ההצלחה המשיכה עם סגנות נוספת ב1985/1986, וזכייה ב"קופה איטליה" בפעם החמישית לאחר ניצחון על סמפדוריה 3-2 בגמר. שנות ההצלחה הסתיימו עם סיומה של הקבוצה במקום השלישי בלבד ב1987/1988.
בתחילת שנות ה-90 הגיע הקבוצה לגמר גביע אופ"א, שם הפסידה 1–2 ליריבתה מהליגה אינטר. באותה העונה זכתה הקבוצה ב"קופה איטליה" השביעי בתולדותיה, וסיימה כסגנית מחזיקת הגביע ב"סופר-קופה איטאליאנה" לאחר שהפסידה לסמפדוריה בגמר. מלבד סגנות נוספת בגביע קופה איטליה פעם נוספת, שאר העשור היה כושל והקבוצה לא הצליחה להגיע למעמד של זכייה בתואר. בשנים הללו התפתח אחד השחקנים הבולטים בתולדות המועדון, פרנצ'סקו טוטי, שיהיה שחקן משמעותי, סמל וקפטן שנים רבות בקבוצה הרומאית.
המילניום החדש
בתחילת שנות ה-2000 חזרה רומא למרכז הבמה, כשבעונת 2000/2001 הצליחה לזכות בתואר האליפות השלישי בתולדותיה, כשניצחה במחזור האחרון את פארמה 3-1 וסיימה 2 נקודות בלבד מעל יובנטוס. שחקן משמעותי ובולט בעונה זו היה הקפטן פרנצ'סקו טוטי שמעתה הפך לאחד השחקנים הכי משמעותיים בתולדות המועדון הרומאי, כשלצידו כיכבו קאפו, אלדאיר, גבריאל בטיסטוטה ווינצ'נצו מונטלה.
בעונת 2001/2002 הקבוצה הייתה קרוב להגן על התואר, אבל סיימה במקום השני, נקודה אחת אחרי יובנטוס. זו הייתה ההתחלה של סדרת עונות בה רומא סיימה באופן קבוע כסגנית לתואר האליפות, וגם לתואר ה"קופה איטליה". בעונת 2002/2003 הפסידה בגמר ה"קופה איטליה" למילאן 2–4 וסיימה כסגנית מחזיקת הגביע ובעונת 2003/2004 סיימה הקבוצה כסגנית אלופה למילאן במסגרת הליגה. בינתיים בנובמבר 2003 הוזרמו למועדון 37.5 מיליון יורו על ידי חברת "רומא 2000" על מנת לכסות על הפסדי המועדון מהעונה החולפת, כמו גם סכום של 44.57 מיליון יורו ביוני 2004. בתחילת העונה העוקבת חיזקה רומא את הסגל בשחקנים יקרים בדוגמת וולטר סמואל תמורת 25 מיליון יורו ואמרסון תמורת 28 מיליון יורו, אולם הקבוצה סיימה רק במקום השמיני בליגה, אחד המקומות הגרועים בעשרות השנים האחרונות.
ב-9 ביולי 2006, היו שחקני המועדון פרנצ'סקו טוטי, דניאלה דה רוסי, וסימונה פרוטה חלק מסגל נבחרת איטליה שניצחה בגמר מונדיאל 2006 את נבחרת צרפת החזקה וזכתה בתואר הבכיר בעולם. כמו כן בשנה זו התגלתה פרשת הטיית המשחקים בסרייה א' שלרומא לא היה חלק בה, אבל הושפעה מכך שיריבותיה הישירות לתואר הוענשו והורדו לליגות נמוכות. על כן בעונת 2005/2006 חזר המועדון לקדמת הבמה שהתחרה על תואר האליפות אבל סיים רק כסגנית לאינטר. כמו כן הפסיד המועדון בקרב על תואר ה"קופה איטליה" בגמר - גם הוא לאינטר. בשתי העונות העוקבות 2006/2007 ו-2007/2008 סיימה רומא כסגנית האלופה פעמיים נוספות, מה שהפך את עשור זה לעשור המוצלח ביותר שלה אי פעם. במפעל ליגת האלופות בעונות אלו הודח המועדון רק בשלב רבע הגמר המתקדם יחסית. למרות התחלה רעועה, בעונת 2008/2009 הצליחה הקבוצה להקדים את צ'לסי וסיימה במקום הראשון בבית האירופי לראשונה בתולדותיה, ולהגיע לשלב הנוקאאוט בשמינית הגמר, שם הודחה על ידי ארסנל בבעיטות עונשין. לאחר עונת 2009/2010 המאכזבת, סיים קלאודיו ראניירי את תפקידו כמאמן הקבוצה, והוחלף על ידי לוצ'אנו ספאלטי. בזמן ההחלפה היה המועדון בתחתית הטבלה בליגה, ולאחר מספר משחקים נחלה הקבוצה הצלחה מסחררת עם רצף של 24 משחקים ללא הפסד כולל ניצחון זכור על היריבה לאציו 2-1, לאחר פיגור 0–1. הג'ילארוסי כבר הובילו את טבלת הליגה בנקודה אחת, אבל הפסד לסמפדוריה בסוף העונה גרם לקבוצה להפסיד את תואר האליפות, שסיימה כסגנית גם בליגה וגם ב"קופה איטליה" לאינטר פעם נוספת. שנים אלו סגרו עשור מוצלח יחסית מבחינת רומא שהצליחה לזכות בתואר האליפות, 2 תוארי גביע איטלקי, 2 תוארי סופר-קופה איטאלינה, וסיימה כסגנית אלופה לא פחות משש פעמים. בנוסף במסגרת האירופית הצליחה להגיע לרבע גמר ליגת האלופות פעמיים, לראשונה מאז 1984.
2010-2021
בקיץ 2010 הסכימה משפחת סנסי לוותר על השליטה במועדון הרומאי, כחלק מהסדר חובות, מה שהביא את עידן משפחת סנסי שהחל ב-1993 לסיומו. עד למציאת רוכש חדש, המשיכה רוזלה סנסי לנהל את המועדון. עונת 2010/2011 החלה בסדרת הפסדים בליגה נגד קליארי וברשה והפסד נגד באיירן מינכן בשלב הבתים של ליגת האלופות, החלו השחקנים לבקר את מאמנם ראניירי באופן פומבי. אולם לאחר ניצחונות על אינטר ובאיירן מינכן (במשחק השני בבתים שחזרה מ-0–2 ל-2–3) גרמו למאמן להמשיך בתפקידו. לאחר סדרה של משחקים רעים עם 5 משחקים ללא ניצחון, החליט ראניירי להתפטר מתפקידו בפברואר 2011, וחלוץ העבר וינצ'נצו מונטלה החליף אותו בתפקידו. בעונה זו הבקיע הקפטן טוטי את השער ה-200 שלו במדי המועדון נגד פיורנטינה. ב-16 באפריל 2011 ההמתנה הסתיימה והמועדון עבר לידי קבוצת משקיעים אמריקאים בראשות תומאס ר. דיבנדטו, כאשר ג'יימס פאלוטה, מייקל רואנה וריצ'רד ד'אמורה הצטרפו כשותפים. דיבנדטו מונה לנשיא ה-22 של המועדון. קבוצת ההחזקות החדשה שהחזיקה בקבוצה "NEEP Roma Holding" הייתה ב-60% בעלות של חברת "AS Roma SPV, LLC" וה-40% הנותרים בבעלות Unicredit sensi.
קבוצת הבעלים החדשים ביצעו שינויים בעת כניסתם כמו מינוי וולטר סביטאני למנהל המקצועי של הקבוצה, ומינוי שחקן העבר הספרדי לואיס אנריקה (שעד עתה אימן רק ב"ברצלונה ב'") למאמן הקבוצה. כמו כן ביצעה הקבוצה החדשה רכש מרשים בדמות אריק לאמלה מריבר פלייט, בויאן קרקיץ' מברצלונה, השוער מארטן סטקלנבורג מאייאקס, וגבריאל היינצה, ושיחרר את ג'ון ארנה ריסה, דוני, ז'רמי מנז ומירקו ווצ'יניץ', כאשר קבוצת המשקיעים הזרימה כ-100 מיליון יורו למועדון, ההשקעה הגבוהה ביותר מאז שנות ה-2000. אולם הקבוצה לא זכתה להצלחה מקצועית והודחה בעונת 2011/2012 מליגת האלופות עוד בשלב הפלייאוף, וגם לא במסגרת המקומית בליגה שם סיימה במקום השישי. אחרי שהעברת הבעלים הושלמה באוגוסט 2012, ביצע המועדון רכש נוסף בדמות דני אוסבלדו, מיראלם פיאניץ', פרננדו גאגו, סיימון קיאר והצעיר פאביו בוריני שעלותם הכוללת הייתה 40 מיליון יורו.
לקראת עונת 2012/2013 מונה זדנאק זמאן הצ'כי-איטלקי למאמן רומא שהחליף את לואיס אנריקה שעזב בתום העונה הקודמת בעקבות חוסר הצלחת הקבוצה והגעה למקום השביעי בלבד - שאף לא אפשר לה להשתתף במפעלים האירופיים בעונה העוקבת.. בעונה הזאת הקבוצה לא הצליחה יותר מכך, הודחה מאירופה מוקדם, וסיימה בליגה במקום השישי כשבתווך עוזב זמאן את הקבוצה בפברואר 2013, שהוחלף על ידי אוראליו אנדראצולי באופן זמני. בנוסף הפסידה הקבוצה 0–1 ליריבה לאציו בגמר ה"קופה איטליה" מה שגרם לה לא להשתתף במסגרות אירופאיות בעונה לאחר מכן.
לקראות עונת 2013/2014 מונה רודי גרסיה למאמן רומא, והתחיל את התקופה שלו ברומא באופן חסר תקדים עם 10 ניצחונות רצופים בליגה (שיא כל הזמנים בסרייה א') כולל ניצחונות על היריבה לאציו בדרבי, 3-0 על אינטר, וניצחון 0–2 על נאפולי. עונה זו הפכה להיות לאחת העונות המוצלחות ביותר בסרייה א' של קבוצה אי פעם מבחינה סטטיסטית, כשרומא השיגה 85 נקודות, וסיימה שנייה רק ליובנטוס שהשיגה בעצמה אחוז הצלחה חסר תקדים והשיגה 102 נקודות.
בעונת 2014/2015 סיימה הקבוצה כסגניתה של יובנטוס פעם נוספת, והוענשה על ידי פיפ"א עקב חוסר עמידה ברגולציית ה"פייר פליי".
במהלך עונת 2015/2016 פרץ סכסוך ארוך ומתוקשר בין אוהדיה השרופים של הקבוצה, ה"אולטראס", היושבים ביציע הדרומי של אצטדיון האולימפיקו, ה"קורבה סוד", לבין הנהלת המועדון. סיבת הסכסוך הייתה בשל גידור יציעי הקורבה סוד ובניית חומה החוצה את יציע הקורבה לשניים. הביקורת מצד אוהדי האולטראס הייתה כה רבה, אך ההנהלה לא הייתה מוכנה לשמוע, ואוהדי האולטראס החליטו להחרים את משחקי הבית של הקבוצה, ולא להגיע למשחקים ולעודד את הקבוצה. לעיתים הגיעו האולטראס אל מחוץ לכותלי האצטדיון על מנת להשמיע מחאתם ביום המשחק. במשחק הדרבי מול לאציו באותה העונה נרשם מקרה חסר תקדים, כאשר אוהדי האולטראס של שתי הקבוצות, של רומא היושבים בקורבה סוד, ושל לאציו היושבים ב"קורבה נורד" (היציע הצפוני), לא נכחו באצטדיון בעת המשחק, והקבוצות שיחקו מול אצטדיון חצי ריק.
מקצועית הקבוצה לא נראתה טוב, וגרסיה פוטר בינואר 2016 אחרי רצף של ניצחון בודד ב7 משחקי ליגה, ולוצ'אנו ספאלטי חזר למועדון לקדנציה שנייה. המאמן נכנס לסכסוך מתוקשר עם הקפטן המוערך פרנצ'סקו טוטי, שביקר אותו פומבית על חוסר בדקות משחק לאחר חזרתו מפציעה, שהדרדר עד לנתק עם האוהדים שמחו על החלטת המאמן לספסל את הסמל. אולם מעט לאחר מכן החל המאמן לתת לטוטי דקות כמחליף, ומספר 10 הציג רמת ביצועים גבוהה עם 4 שערים ובישול, ב-5 משחקים בהם עלה מהספסל. ספאלטי הצליחה להוביל את הקבוצה ממקום נמוך למקום השלישי שהבטיח השתתפות בליגת האלופות בעונה העוקבת וחזרה למרכז הבמה.
לקראת עונת 2017/2018 מונה שחקן העבר ברומא אאוזביו די פרנצ'סקו למאמן הקבוצה החדש והחליף את ספאלטי שעזב ליריבה אינטר. רומא מכרה גם את השחקן המצטיין מהעונה החולפת מוחמד סלאח שהצטרף לליברפול תמורת 39 מיליון יורו. סכום העתק שקיבלה אפשר לה לרכוש מספר שחקנים אחרים כמו פטריק שיק מסמפדוריה ואלכסנדר קולארוב ממנצ'סטר סיטי תמורת 5 מיליון יורו. כמו כן נרכש גרגואר דפרל מססואולו תמורת 18 מיליון יורו. העונה הייתה מצוינת לרומא במסגרת ליגת האלופות, כאשר הגיעה למעמד חצי הגמר, לאחר שסיימה בראש הבית, גברה על שחטאר דונייצק בשמינית הגמר, וגברה על ברצלונה ברבע הגמר אחרי שהפסידה 1–4 בחוץ ולאחר מכן ניצחה ניצחון סנסציוני בבית 0–3 ועלתה בזכות יתרון שערי חוץ. רומא הייתה לקבוצה השלישית בהיסטוריה בשלב זה שמפגרת ב-3 שערים או יותר וחוזרת מהפיגור במשחק הגומלין. בחצי הגמר, אליו עלתה בפעם הראשונה מאז 1984, הודחה על ידי ליברפול.
בעונת 2018/2019 הודחה על ידי פורטו בשלב שמינית גמר ליגת האלופות. במהלך העונה עזב די-פרנצ'סקו את הקבוצה ובמקומו מונה זמנית ראניירי שחזר לקדנציה שנייה. בסיום העונה עזב ראניירי ובמקומו מונה פאולו פונסקה למאמן הקבוצה.
תקופת מוריניו ותואר אירופי ראשון
ב-4 במאי 2021 מונה זוז'ה מוריניו הפורטוגלי לאימון הקבוצה.
מוריניו הוביל את רומא לתואר אירופי ראשון אחרי 61 שנה (התואר הקודם היה גביע ערי הירידים בשנת 1961) לאחר זכייה בקונפרנס ליג. רומא גברה במשחק הגמר 1-0 על פיינורד הודות לשער של ניקולו זניולו. עוד קודם לכן, בשלב הבתים, הובסה רומא 1-6 על ידי בודה/גלימט הנורווגית. הייתה זו התבוסה הגבוהה ביותר של רומא מחוץ לליגת האלופות. בשמינית הגמר הדיחה רומא את ויטסה ארנהם, ברבע הגמר את בודה/גלימט ובחצי הגמר את לסטר סיטי. בליגה סיימה רומא במקום השישי.
אוהדים ויריבויות
האולטראס (הגרעין הקשה) של אוהדי רומא מתרכז ביציע הדרומי (Curva Sud) של הסטאדיו אולימפיקו.
בתחילת כל משחק מנוגן המנון הקבוצה "Roma Roma Roma" אשר נכתב ומבוצע על ידי אנטונלו ונדיטי ובסיום כל משחק שבו רומא מנצחת מנוגן השיר "Grazie Roma" - 'תודה רומא', שנכתב גם כן על ידי הזמר.
לקבוצה אוהדים רבים בעיר רומא (בה הם מהווים את הרוב) ומחוצה לה. לאוהדי רומא יריבות מתוחה עם אוהדי אס אס לאציו, כאשר שתי הקבוצות משחקות אחת נגד השנייה בדרבי הרומאי הידוע בשנאה והטמפרמנט שלו.
הדרבי מאופיין לעיתים תכופות באלימות וקטטות בין מחנות האוהדים: בשנת 1979, נהרג אוהד קבוצת לאציו מזיקוק שנורה מיציע אוהדי רומא. בעונת 2003, אירוע חסר תקדים קרה כאשר ה"אולטראס" של א. ס. רומא גרמו לעצירת המשחק ודחייתו לאחר שהופצו שמועות כוזבות על כך שילד נהרג על ידי המשטרה זמן קצר לפני המשחק. בתקרית מפורסמת נוספת שאירעה בסוף משחק הדרבי בינואר 2005 שחקן לאציו פאולו די קאניו הצדיע לעבר אוהדי רומא במועל יד.
מבחינה ספורטיבית לרומא יריבות נוספת עם נאפולי, ולמפגשים ביניהם קוראים "דרבי דל סול" (Derby del Sole באיטלקית, בתרגום: "דרבי השמש"), כאשר הן שתי הקבוצות שנחשבות לאהודות ביותר מחוץ לצפון איטליה (כשרומא מייצגת את מרכז איטליה, ונאפולי את דרום איטליה).
אצטדיון
הקבוצה החלה את דרכה באצטדיון מוטובלודרומו אפיו בשנים 1927–1928. לאחר מכן עברה לשחק באצטדיון קאמפו טסטאקיו עד תחילת שנות ה-40. משנת 1940 שיחקה רומא באצטדיון נאציונלה PNF עד 1953. אחרי הריסת האצטדיון עברה לשחק בסטאדיו אולימפיקו ואצטדיון פלמיניו (שנבנה עבור אולימפיאדת רומא 1960 למשחקי הכדורגל וכיום הוא אצטדיון רוגבי). ב-2014, החליטה הקבוצה לעזוב את האולימפיקו הוותיק ולעבור לאצטדיון שעתיד להחנך ב-2020 בדרום מערב העיר (אצטדיון דלה רומא) שיכיל 52,500 מקומות ישיבה, ולא יכיל מסלול אתלטיקה בניגוד לסטאדיו אולימפיקו, דבר שיקרב את הקהל למגרש.
סגל השחקנים
(קפטן שלישי)
(בהשאלה מלידס יונייטד)
(בהשאלה מפריז סן-ז'רמן)
(קפטן שני)
דוד בלוך-בלומנפלד
ביוגרפיה
בשל המצב הכלכלי הקשה בארץ באותה עת, גירעונות העירייה, וחוסר היכולת של תושבי העיר לשלם את מיסי העירייה, הציע בלוך לבטל את אגרת החינוך ששילמו תושבי העיר באותה עת על מנת לאפשר לילדיהם ללמוד בבתי הספר העירוניים. ראש העירייה מאיר דיזנגוף התנגד להצעה זו, ואף התפטר לאות מחאה בדצמבר 1925. בלוך נבחר לכהן תחתיו כראש עיריית תל אביב.
בלוך נפטר בשנת 1947 ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.
על שמו של דוד בלוך בלומנפלד נקראים רחוב בתל אביב, המושב דוב"ב שבגבול הצפון, ששמו הוא ראשי התיבות של דוד בלוך-בלומנפלד, וכן בית ספר יסודי בתל אביב בשכונת ביצרון.
ברובארי
בְּרוֹבָארִי (באוקראינית: Бровари, עד שנת 1969:  Броварі́, ביידיש: בראָוואַר) היא עיר במחוז קייב בצפון אוקראינה, פרבר עיר הבירה קייב והמרכז המנהלי של ראיון ברובארסקי (Броварський). בעיר מתגוררים (נכון ל-2014) 99,318 תושבים, ושטחה 34 קמ"ר.
העיר היא עתיקה, ומוזכרת לראשונה בשנת 1630 בידי הארכיבישוף המטרופוליטני פטר מוגילה, ושוב במפה משנת 1648. ומשמעות שמה היא מבשלה.
העיר משמשת מרכז תעשייתי חשוב, ותעשיית נעליים גדולה, עם יותר מתריסר מפעלים הפועלים בעיר.
ב-18 בינואר 2023 נהרג בהתרסקות מסוק מעל העיר שר הפנים של אוקראינה, דניס מונסטירסקי.
ערים תאומות
לברובארי ארבע ערים תאומות:
הרציחות באגם בודום
הרציחות באגם בודום הן שלושה מעשי רצח שהתרחשו על חוף אגם בודום בפינלנד ב-4 ביוני 1960. בליל ה-4 ביוני 1960 חבורה של ארבעה בני נוער (שני בנים ושתי בנות) נפשה בגדת האגם. שלושה מהם נרצחו בדקירות סכין והרביעי נפצע. האדם היחיד ששרד את הרציחות חי חיים תקינים יחסית לאחר מכן. התקשורת הפינית הרבתה לעסוק בנושא ובכל פעם שהתגלו ממצאים חדשים הוא עלה מחדש לכותרות.
בשנת 1972 גבר הכריז שהוא הרוצח מאגם בודום, אך חקירת המשטרה הפריכה את עדותו.
בתחילת 2005 לשכת החקירות הלאומית הכריזה שהתיק נפתר. לפי ההכרזה הרשמית, נילס גוסטפסון (Nils Gustafsson), האדם ששרד, הוא זה שביצע את הרציחות בפרץ של קנאה, שהצטרף לרגשות טינה ישנים שהיו לו כלפי אחת מהצעירות (שהייתה חברתו בעבר). הצעירה נרצחה באיטיות ובאכזריות בעוד שהנער והנערה האחרים "הוצאו להורג" יחסית במהירות.
הרצח המשולש נתן את ההשראה לשמה של להקת הדת' מטאל מלודי צ'ילדרן אוף בודום אשר הוקמה בתחילת שנות התשעים.
טרווה ת'ורנברי
טרווה ת'ורנברי (נולדה ב-18 במאי 1969) הידועה גם בשמות בריאנה קנזי, בריאנה סטיוארט, קארה לנה דייוויס, קארה לואיס, קארה ויליאמס, אמילי קארה ויליאמס, '''קלי ט. ת'ורנברי סמית', סטפני לואיס וסטפני ויליאמס''' היא אישה אמריקאית שבמהלך שנות ה-20 לחייה העמידה פנים שהיא נערה מתבגרת וביצעה מעשי עוקץ שונים עד שלבסוף נשפטה ונאסרה.
במהלך חייה ת'ורנברי הגישה תלונות שווא על תקיפה מינית שכביכול חוותה, טענה שהיא קורבן של כת השטן ונהגה לקבל כספים במרמה דרך שהייה בבתי אומנה וקבלת חינוך וכלכלה דרך המדינה בעזרת שימוש בזהויות בדויות. בראיון בו התראיין אביה, קארל ת'ורנברי הוא הצהיר "היא פשוט נודדת ברחבי ארצות הברית ומשתמשת בשמות שונים עבור קבלת כספים ואמצעי מחייה".
ת'ורנברי נעצרה בשנת 2001 והועמדה לדין עבור מעשי הונאה ומתן עדויות שקר. זהותה האמיתית של ת'ורנברי התגלתה בזכות בדיקת ד.נ.א. חלק מהמומחים שניתחו את התנהגותה סבורים שהיא סובלת מהזיות או מהפרעת אישיות דיסוציאטיבית שהתפתחה כתוצאה מטראומה שחוותה כילדה. למרות זאת, פסיכיאטרים מטעם בית המשפט הכריזו שת'ורנברי אינה סובלת ממחלות נפש ועל כן יכולה לעמוד למשפט.
ת'ורנברי נשפטה ונכלאה למאסר של שלוש שנים ב. ת'ורנברי שוחררה לאחר שריצתה שנתיים ושלושה חודשים ממאסרה.
ילדותה
טרווה ג'ויס ת'ורנברי נולדה ב-18 במאי 1969 בעיר שבטקסס להורים קארל ופטסי ת'ורנברי. אביה נשר מבית הספר כשהיה בכיתה ו' והתקשה בקריאה וכתיבה. המשפחה עברה לעיר, שם ת'ורנברי ואחותיה עברו התעללות מינית מצד דודן, בילי ריי. בדצמבר 1985, לאחר שהאשימה את אביה באונס, ת'ורנברי הוצאה מביתה והושמה במשפחה אומנת במפלי וויצ'יטה ונרשמה לתיכון המקומי. בזמן הזה, ת'ורנברי החלה לספר לאנשים סביבה שהיא נחטפה ונאנסה על ידי חברים בכת השטן.
במאי 1986, ת'ורנברי נשלחה לבית חולים פסיכיאטרי בוויצ'יטה פולז, לאחר שאיימה להתאבד. בזמן שהותה שם, הרופאים אבחנו אותה כסובלת מהפרעת אישיות ורשמו לה פרפנאן, וזנאקס. ת'ורנברי סירבה לראות את משפחתה כאשר אלו באו לבקרה במוסד. לאחר ששוחררה מהמוסד באוקטובר 1986, היא הועברה לבית מסחה לנערות בעיר פורט וורת'. בזמן שהותה בבית המחסה, המטפלים שלה ניסו ללמדה לתחזק מערכות יחסים בין אישיות. ת'ורנברי שמרה על ניתוק ממשפחתה, אך כן שלחה להם מכתבים מפעם לפעם.
ת'ורנברי סיימה את לימודיה בתיכון שבפורט וורת' בשנת 1987 ולאחר מכן עברה להתגורר בעיר ארלינגטון. שם, היא שכרה דירה ועבדה בתור מנקה בבית מלון.
פשעיה
במהלך שנות ה-90, ת'ורנברי נדדה ברחבי ארצות הברית ובעזרת שימוש בשמות בדויים, העמידה פנים שהיא נערה מתבגרת בעלת רקע של התעללות. בתקופה זו, ת'ורנברי התגוררה בבתי מחסה ובתי אומנה ונרשמה למספר בתי ספר תיכון ברחבי המדינה. ת'ורנברי טענה שאביה, החבר בכת השטן אנס אותה ורצח את אמה. ת'ורנברי נהגה להאשים את משפחות האומנה שאימצו אותה בהתעללות פיזית ומינית, אך המשטרה לא מצאה שום ראיות לכך וכל התלונות נגנזו.
ב-1993, ת'ורנברי חיה בעיר שבאורגון והעמידה פנים שהיא נערה בשם "קלי ט. ת'ורנברי סמית'" ו-"קלי סמית'". בתקופה זו היא התגוררה עם משפחה שהיא הכירה בכנסייה. לאחר מכן, ת'ורנברי שינתה את שמה באופן חוקי לשם קלי סמית'. ת'ורנברי הגישה תלונת שווא למשטרת אורגון וסיפרה שאביה אנס אותה וציינה שאביה משרת במשטרת אורגון. היא הואשמה בהגשת תלונת שווא.
שלוש שנים לאחר מכן, ת'ורנברי הגיעה לעיר. שם, ת'ורנברי הציגה עצמה בתור נערה בת 16 בשם "סטפני דניאל לואיס" שברחה מהוריה, החברים בכת השטן בעזרת מחתרת דתית. לאחר מספר ימי חקירה, המשטרה יצרה קשר עם נערה שהכירה את ת'ורנברי בטקסס ובעזרתה עלו על ההתחזות. ת'ורנברי נעצרה, הואשמה בדיווח כוזב ונכלאה לתשעה ימים. לאחר שחרורה, ת'ורנברי נעלמה בשנית והמשיכה בנידודיה ברחבי המדינה.
ב-1997, ת'ורנברי הציגה עצמה בתור נערה בת 17 (כשבאותו זמן הייתה בת 28) בשם "בריאנה סטיוארט" בערים פורטלנד וונקובר. ת'ורנברי הגישה תלונת שווא לפיה מאבטח בשם צ'ארלס בלנקנשיפ בן ה-47 אנס אותה. צ'ארלס הודה בקיום יחסי מין עם קטינה ונשלח למאסר של חמישים יום. לאחר שת'ורנברי נחשפה, השופט שחרר את צ'ארלס ממאסרו.
החל משנת 1998, כאשר הייתה בגילאי 27–31, ת'ורנברי התחזתה לנערה בת 16 בשם "בריאנה סטיוארט" ולמדה בתיכון שבונקובר. בזמן זה, ת'ורנברי התגוררה בבתים של אנשים זרים שהיא הכירה בעיר. לת'ורנברי היה בן זוג למשך שנה וחצי, לו היא סיפרה שהיא חווה התעללות בבית בו היא מתגוררת. המשפחות שאימצו אותה ריחמו עליה ונתנו לה כסף ומקום לשהות בו, אך היא בגדה באמונם והאשימה אותם לשווא בהתעללות. בדיעבד, מספר בתי אומנה שאימצו את ת'ורנברי הצהירו שהם התחילו לחשוד שהיא לא באמת נערה מתבגרת. ת'ורנברי סיימה את לימודיה בתיכון אוורגרין תחת השם "בריאנה סטיוארט" ונרשמה ל.
בשנת 2016, ת'ורנברי צצה מחדש תחת השם "בריאנה קנזי" והאשימה אדם שלטענתה אנס אותה בזמן שעבדה בבית מלון. ת'ורנברי פוטרה מבית המלון לאחר שהמנהל שלה למד על עברה ועל תלונות השווא שהגישה.
פורמולה 1 עונת 1965
עונת 1965 היא העונה ה-16 של אליפות הפורמולה 1 שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). ג'ים קלארק ניצח שישה מתוך עשרת המרוצים בעונה וזכה באליפות הנהגים בפעם השנייה. קבוצת לוטוס זכתה באליפות היצרנים בפעם השנייה
שיטת הניקוד
הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מששת המקומות הראשונים. בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון 6 התוצאות הטובות ביותר בלבד. הנקודות המופיעות בסוגריים כוללות את סך הנקודות שהושגו בעונה.
דירוג הנהגים
הטבלה כוללת רק נהגים שצברו נקודות במהלך העונה
דירוג היצרנים
הטבלה כוללת רק יצרנים שצברו נקודות במהלך העונה
סולם ריכטר
סולם ריכטר הוא סולם מדידה לגודלה ("מגניטודה" בלעז) של רעידת אדמה. נהוג לתאר רעידות אדמה לפי סולם ריכטר כאשר פונים לציבור הרחב, אף שכבר אינו בשימוש על ידי סייסמולוגים. סולם זה מתאים למדידת גודל רעידת אדמה בהיקף מקומי, וכיום משתמשים סייסמולוגים בסולם מגניטודה לפי מומנט, הנחשב מדויק יותר ואינו מוגבל לנתונים מקומיים בלבד.
הסולם ושיטת המדידה
סולם ריכטר פותח בשנת 1935 על ידי הגאולוג צ'ארלס ריכטר (Charles Francis Richter) בשיתוף עם בֶּנוֹ גוטנברג, שניהם מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה ("קאלטק").
סולם ריכטר מציג את גודלן של רעידות אדמה בסקאלה לוגריתמית (לפי בסיס ). הדרגה בסולם ריכטר היא מדד יחסי של כמות האנרגיה שהשתחררה במוקד רעידת האדמה, בדומה למדידת דציבל. כלומר, רעידת אדמה שדרגתה 7 בסולם ריכטר גדולה פי 30 מזו של רעידת אדמה שדרגתה 6 מבחינת כמות האנרגיה שהשתחררה במוקד. הצורך בסקאלה לוגריתמית נובע מכך שגודלה של רעידת האדמה החזקה ביותר שנמדדה (9.5 בסולם ריכטר) גדולה פי 1,600,000,000 מזו של רעידה במגניטודה 0. הבסיס למדידה הוא תנודה של סייסמוגרף (מסוג מסוים) במרחק של 100 ק"מ ממוקד הרעש. מגניטודה של 1.0 בסולם ריכטר היא תנודה של מאית מיקרון. מגניטודה של 2.0 היא תנודה של עשירית מיקרון. מגניטודה של 3.0 היא תנודה של מיקרון וכן הלאה. כאמור, כמות האנרגיה המשתחררת בין דרגה אחת לשנייה בסולם ריכטר שקולה לפי 30 מהדרגה הקודמת. לכל רעידת אדמה מגניטודה אחת בלבד והיא תמיד מתייחסת רק למוקד הרעש. לסולם ריכטר אין סף עליון תאורטי, ואין סף תחתון.