cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סקוט ג'וריק
טבעונות
בילדותו ג'וריק נהג לדוג ולצוד כמנהג הקהילה במקום מגוריו ואכל תזונה מערבית טיפוסית הכוללת מזון מן החי. בבגרותו, עבד כפזיותרפיסט בבית חולים, נחשף למחלות כרוניות שונות והחליט לשנות את תזונתו כדרך למנוע מחלות בגופו. בשנת 1997, אימץ אורח חיים צמחוני, ובשנת 1999, אימץ אורח חיים טבעוני. הוא זוקף לזכותה של הטבעונות את הישגיו הספורטיביים, לצד אורח חיים מאוזן. לדבריו, אורח החיים הטבעוני שיפר את הסיבולת שלו, צמצם את זמן השיקום שלו לאחר פציעות, שומר על בריאותו ועוזר לו לצלוח מעל 20 שנות קריירה בתחום הריצה למרחקים ארוכים, והוא מרצה על כך בכנסים ובפסטיבלים שעוסקים בקידום טבעונות.
קריירה
ג'וריק החל להתחרות באולטרה מרתונים בשנת 1994. לדבריו, הוא לא נולד עם המאפיינים הגנטיים המושלמים לריצות ארוכות משום שיש לו עקמת ורגל אחת קצרה מהשנייה. למרות זאת, במהלך הקריירה שלו השלים מעל 100 אולטרה מרתונים, זכה במקום הראשון כמעט בכל תחרות אולטרה מרתון מרכזית, ניצח לפחות 33 פעמים ושבר 16 פעמים שיאי מסלול.
בשנת 2007 הגיע למקום הראשון באולטרה מרתון הארדרוק (161.7 ק"מ) שנחשב לאולטרה מרתון הקשה ביותר בארצות הברית. הוא זכה שבע פעמים ברציפות (1999–2005) באולטרה מרתון Western States 100  (161 ק"מ), כשבשנת 2004, קבע שיא מסלול חדש במירוץ זה העומד על 15:36:27 שעות. פעמיים ברציפות (2005–2006) ניצח באולטרה מרתון בדווטר (217 ק"מ) וכן קבע באחת הריצות במירוץ זה שיא מסלול חדש. שלוש פעמים ברציפות (2006–2008) היה לאלוף הספרטתלון  (246 ק"מ) שנחשב לאחד ממרוצי האולטרה מרתון הקשים ביותר בעולם. נכון לשנת 2017, ג'וריק הוא האמריקאי היחיד בהיסטוריה (בקטגוריית גברים) שניצח בספרטתלון, וכן הרץ השלישי המהיר ביותר בהיסטוריה של הספרטתלון עם תוצאת זמן של 22:20:01 שעות. בשנת 2006, נסע למקסיקו כדי להתחרות בריצת טאראהומרה שהתקיימה בקניון הנחושת, בה רצים הטאראהומרה. במירוץ זה הוא הגיע במקום השני, שש דקות אחרי יליד המקום ארנולפו קווימר (Arnulfo Quimare). בשנת 2007 שב למירוץ וניצח. בשנת 2009, השתתף באולטרה מרתון מון בלאן (166 ק"מ) וסיים במקום ה-19 (מתוך 1380 רצים שהצליחו לעבור את קו הגמר). בשנת 2010, ייצג את נבחרת ארצות הברית באתלטיקה  באליפות העולם בריצת 24 שעות (בתחרות זו, על הרצים לעבור כמה שיותר מרחק במשך יממה), זכה במדליית כסף, וקבע שיא אמריקאי חדש כאשר הצליח לרוץ למרחק של 266.66 ק"מ.
ג'וריק נוהג להישאר בקו הגמר, לאחר שהוא מנצח, ולברך את הרצים שחוצים אותו, עד האחרון שבהם. הסופר והעיתונאי בתחום הספורט, כריסטופר מקדגל כתב על ג'וריק כי הוא: "האולטרה מרתוניסט באמריקה, אולי בכל העולם, הטוב ביותר בכל הזמנים".
שבירת שיא בשביל האפלצ'ים
ב-27 במאי 2015, החל ג'וריק לצעוד במסלול שביל האפלצ'ים (מסלול לאורך 3522 ק"מ שרוב הצועדים בו שמצליחים להשלים אותו, עושים זאת תוך 5–7 חודשים), וסיים אותו ב-12 ביולי 2015, לאחר 46 ימים, 8 שעות ו-7 דקות. בכך ג'וריק שבר את שיא המהירות הקודם בפער של שלוש שעות. במהלך המסלול, גמא בכל יום בממוצע מרחק של 80.46 ק"מ, השיל 9 ק"ג ממשקלו וישן שעה אחת בלבד בכל יממה. את המסלול ביצע בשיטת לפיה אשתו ג'ני המתינה לו בכל סיום מקצה יומי עם אוכל וכלי לינה, ובני משפחה וחברים ליוו אותו בריצה למשך קטעים קצרים (בעיקר בסוף המסלול) על מנת לעודד אותו. במהלך הריצה, הצטרפו אליו גם אוהדים זרים שרצו לעודד אותו ולשאוב כוחות בעצמם מעצם הריצה לצידו. אחד האוהדים לדוגמה השתקם ממחלת הלוקמיה והחליט לרוץ עם ג'וריק למרחק של 48 ק"מ. אוהדיו נהגו להגיע למקומות בהם לן כדי לתת לו פירות וירקות טריים.
ג'וריק טוען כי סיום מסלול זה הוא ההישג המרשים והבולט ביותר שלו. רון טיפטון (Ron Tipton), מנהל שמורת שביל האפלצ'ים, טען כי המאמץ שג'וריק הפגין כשעלה אל פסגות הרי האפלצ'ים וירד מהם (157 הקילומטרים), משול למאמץ לעלות אל פסגת הר האוורסט ולרדת ממנה 16 פעמים.
אולטרה מרתונים
26 ביוני 1999, מקום ראשון - אולטרה מרתון Western States 100 (161 ק"מ), (תוצאת זמן 17:34:22) 24 ביוני 2000, מקום ראשון - אולטרה מרתון Western States 100, (תוצאת זמן 17:17:24 שעות) 23 ביוני 2001, מקום ראשון - אולטרה מרתון Western States 100, (תוצאת זמן 16:38:30 שעות) 29 ביוני 2002, מקום ראשון - אולטרה מרתון Western States 100, (תוצאת זמן 16:19:10 שעות) 28 ביוני 2003, מקום ראשון - אולטרה מרתון Western States 100, (תוצאת זמן 16:01:18 שעות)  26 ביוני 2004, מקום ראשון - אולטרה מרתון Western States 100, (תוצאת זמן 15:36:27 שעות)  25 ביוני 2005, מקום ראשון - אולטרה מרתון Western States 100, (תוצאת זמן 16:40:45 שעות)  11 ביולי 2005, מקום ראשון - אולטרה מרתון בדווטר  (217 ק"מ), (תוצאת זמן 24:36:08 שעות) 24 ביולי 2006, מקום ראשון - אולטרה מרתון בדווטר, (תוצאת זמן 25:41:18 שעות) 30 בספטמבר 2006, מקום ראשון - הספרטתלון (246 ק"מ), (תוצאת זמן 22:52:18 שעות) 13 ביולי 2007, מקום ראשון - אולטרה מרתון הארדרוק  (161.7 ק"מ), (תוצאת זמן 26:08:34 שעות) 29 בספטמבר 2007, מקום ראשון - הספרטתלון, (תוצאת זמן 23:12:14 שעות) 26 בספטמבר 2008, מקום ראשון - הספרטתלון, (תוצאת זמן 22:20:01 שעות)
תפעוליות בינית
בהקשר טכני ובתחום המחשבים בפרט, תִּפְעוּלִיּוּת בֵּינִית (באנגלית: Interoperability) היא היכולת של שתי מערכות (או רכיבים) או יותר להחליף מידע ולעשות שימוש במידע שהוחלף.
יובל גורביץ'
יובל גורביץ' (נולד ב-1950) הוא זמר רוק ישראלי ושחקן. התפרסם לאחר הוצאת אלבום הבכורה שלו, בגיל 52.
ביוגרפיה
גורביץ' נולד וגדל בקיבוץ גינוסר. אמו, צוריה בן נון, הייתה בתו של הסופר יהודה בורלא. בסוף שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70, היה גורביץ' חבר בצוותים שונים של להקת השריון. באמצע שנות ה-70 יצא גורביץ' לטיול ארוך בעולם, שם חבר ללהקות פאנק ורוק עד שהפך לנזיר במנזר למשך שנה.
באמצע שנות התשעים חזר גורביץ' לארץ, והצטרף ללהקה "כמעט אפריקה" בשנת 1996. חברי הלהקה האחרים היו צעירים ממנו בשנים רבות. גורביץ' שר וניגן בגיטרה אקוסטית ואיתו ליאור קטלן בשירה ובגיטרה, דודי כהן בגיטרות, ערן סנדרי בבס ובקולות וחיים קהירי בתופים ובקולות.
ב-2006 הקים גורביץ' את "המדור לחיפוש קרובים", ההרכב שמלווה אותו, שבו חברים טל מרקוס (באס), דרור גלוברמן (קלידים), רועי צעדי (גיטרה חשמלית) ואסף אנגל (תופים).
ב-2007 הוציא גורביץ' את אלבומו השני, "עורב", בהפקתו של ספי אפרתי. האלבום זכה לשבחים רבים בעיתונות, ומיד אחרי השקתו בסתיו 2007 יצא גורביץ' לסיבוב הופעות בכל הארץ.
באלבום 11 שירים, כולם פרי עטו של גורביץ' - למעט "חול", שהולחן על-ידו למילותיה של חן קליין. השיר "חולף עובר" יצא כסינגל והושמע בתחנות הרדיו השונות. בדיסק ניגנו חברי "המדור לחיפוש קרובים", וכן דודי כהן ורון בונקר (שהיו חברים בו בעבר), ודני אברג'ל (חבר להקת טיפקס), שגם שימש כטכנאי הקלטה. השיר "לוטו" הוקלט על ידי שלום ויינשטיין.
האלבום כולל את רצועת הבונוס "פעם ב...", שהולחנה והוקלטה על ידי יגאל כרמל.
בינואר 2016 כיכב בסרטה של הדר מורג "למה עזבתני" בתפקיד ראשי כמשחיז סכינים, מקצועו האמיתי.
ביקורות
אלבומו השני של גורביץ', עורב, זכה לשבחים רבים בעיתונות:
לז ארק
לז ארק (צרפתית: Les Arcs) הוא אתר סקי בהרי האלפים של מחוז סבואה, צרפת. האתר הוא חלק ממרחב הגלישה פרדיסקי (Paradiski), המשותף עם אתר הסקי לה-פלאן ופייסי-ולנדרי. האתר נמצא מעל העיירה בור-סן-מוריס.
סל קל
סל קל הוא מותג שהפך לשם גנרי עבור כיסא נישא המותאם לתינוקות.
שמו של הסל קל נגזר מן הקלות שבה ניתן להעבירו ממקום למקום (למשל מן הרכב לבית) מבלי להוציא את התינוק, ובדרך כלל לסל קל יש ידית נשיאה המקלה על ניודו. לעיתים חיבורו של הסל קל לחגורת הבטיחות של הרכב נעשה באמצעות בסיס, דבר המאפשר חיבור לרכב וניתוק ממנו ביתר קלות.
בריאות השימוש בסל קל
כיון שהישיבה בסל קל היא בתנוחה מכופפת, יצאו אורתופדים כנגד הורים המשאירים את תינוקם לזמן ממושך בסל קל. על פי המלצה זו, יש למעט את השימוש בסל קל כדי שלא לגרום להתפתחות איטית או לא-סימטרית של התינוק. מנגד, יש שטענו כי אין בדברים ממש וכי הסל קל בנוי בצורה ארגונומית שאינה גורמת נזק לתינוק.
רשימת המלכים השומרית
רשימת המלכים השומרית הוא כתב יד עתיק שנכתב במקורו בשומרית, המונה את מלכי שומר משושלות שומריות ושכנות, שנות המלוכה שלהם, ומקומה של מלכותם ה"רשמית". היו שהצביעו על דמיון בין רשימה זו לבין רשימות הדורות הקדומים בספר בראשית (מאדם עד נח ומנח עד אברהם), כאשר בשתי הרשימות ישנה ירידה הדרגתית בשנות חייהם של האישים המצוינים בהן, משנות חיים ארוכות מאוד (בממדים מיתיים ) בתחילת הרשימה, עד לסדרי גודל הדומים יותר למציאות שאנו מכירים בסופה.
במהלך תקופת הברונזה, הלכה והפכה הרשימה לכלי פוליטי בידי גורמים שונים. הגרסה הסופית והיחידה המוכרת לנו, מתקופת הברונזה התיכונה, נועדה לאשש את טענות מלכי שושלת איסין להגמוניה על העיר לרסה וערי מדינה שכנות בדרום מסופוטמיה.
שושלת לגש 1
שושלת זו לא מוזכרת ברשימה.
שושלת ארך 4
לפי הרשימה ידוע שבשושלת הזאת היו 5 מלכים ששלטו בתקופה של כיבוש הגותים במסופוטמיה. הרשימה לא מודיעה לנו שום פרט על אותם המלכים, אפילו את שמותיהם. אנחנו יודעים את שמותיהם ממקורות אחרים.
תקופת איסין-לרסה
מדינות ריבוניות של אמוריים במסופוטמיה תחתונה שהיו ערי המדינה הדומיננטיות בדרום מסופוטמיה לאחר נפילת שושלת אור 3.
שושלת איסין
מלכי השושלת הראשונה של איסין - על פי הכרונולוגיה התיכונה בין השנים 2017–1794.
שושלת לרסה
השושלת של לרסה (בערך 1763-2025 לפנה"ס (כרונולוגיה תיכונה)) . שושלת זאת אינה מוזכרת ברשימה שהגיעה עד מלכי איסין.
לקריאה נוספת
נתן וסרמן ויגאל בלוך, האמורים: מסופוטמיה בראשית באלף השני לפנה"ס, כרמל, 2019
חיים אילויצקי
חיים אילויצקי-אליאב (14 במרץ 1923 - פברואר 1983) היה מחבר סדרת הספרים "ילדי העיר העתיקה".
ביוגרפיה
אילויצקי נולד בירושלים למשה אילויצקי ושרה לבית ולנסקי. הוא שירת בצה"ל בחיל הים ובתותחנים. באוקטובר-נובמבר 1951 פרסם במשמר לילדים סיפור בהמשכים בשם "הדרך הביתה" על ילדי העיר העתיקה. בשנת 1952 הוא הוציא את הסיפור כספר בשם עלילות ילדי העיר העתיקה, בהוצאת ניב, תחת שם העט "חיים אליאב" ובהמשך הוציא עוד מספר ספרים בסדרה של "ילדי העיר העתיקה". הספרים זכו להצלחה בקרב הילדים, אולם גם לביקורת על טעויות בעברית, עלילה בנאלית והעדר של אפילו "שורה אחת שתהא מחנכת". בשנת 1957, ועדה במשרד החינוך כללה את ספרי חסמבה ברשימת הספרים הבלתי רצויים. מנגד, הספרים נמנו ברשימות ספרי ילדים שהתפרסמו בהארץ ובתחילת 1959 מנתה התאחדות הוצאות הספרים בישראל לפחות חלק מספרי הסדרה ככאלו שאושרו על ידי הוועדה הפדגוגית של משרד החינוך והתרבות לקריאה עצמית לכיתה ד' ולכיתה ו'.
אילויצקי הוכשר כמורה דרך ובשנות ה-60 עבד במחלקת יחסי הציבור של חברת מקורות וערך את "ידיעות מקורות".
בשנת 1958 נשא לאשה את אסתר שלומוביץ ונולדו להם בן ובת.
היה חבר הנהלת איגוד עורכי כתבי העת.
הפרגמנט המורטורי
הפרגמנט המורטורי (Fragment, מלטינית - שבר, רסיס) או הקאנון המורטורי הוא הרשימה העתיקה ביותר הידועה של ספרי הברית החדשה.
ב-1740 גילה החוקר, האב לודביקו אנטוניו מורטורי בספרייה האמברוזיאנית שבמילאנו, כתב יד בלטינית מהמאה ה-7. כתב היד שהגיע ממנזר בוביו, (מנזר קולומבני הנמצא בבוביו), הוא תרגום מיוונית של כתב יד אשר חסרה בו ההתחלה והוא נקטע בפתאומיות. מסמך זה נותן מידע על תהליך הקנוניזציה של כתבי הברית החדשה.
המסמך כולל רשימה של כתבים שנחשבו ככתבי קודש והמחבר דן בחיבורים, מוסיף פרשנויות ומשלב מידע היסטורי.
הרשימה ממיינת את הכתבים לארבע קבוצות:
ראמאיאנה
הראמאיאנה (מסנסקריט: रामायण, "מסעו של ראמה") היא אפוס המגולל את סיפור עלילותיו של האל והמלך ראמה. במרכזו של האפוס סיפור מסעו של רָאמָה לחלץ את אשתו סִיטָה מידיו של השד רָאוָונָה שחטף אותה, ומלחמתו של ראמה בצבא השדים. הראמאיאנה היא מהפופולריים שבסיפורי הספרות ההודית העתיקה והמודרנית, הן הקלאסית והן הפופולרית, ולצד המהאבהארטה, מהווה את אחת משתי היצירות האפיות הידועות והחשובות ביותר בתרבות הודו העתיקה.
מאפייניו
לדעת החוקרים, הראמאיאנה חוברה בסביבות המאה השלישית לפנה"ס. לפי המסורת, המאורעות שמסופרים בה התרחשו בטְרֶטָה יוּגָה, התקופה המיתית השנייה; כלומר, לפני כמיליון שנה.
הגרסה הקלאסית החשובה ביותר של הראמאיאנה חוברה בסנסקריט באופן שירי, ומונה כ-24,000 בתי שיר. במסורת ההודית, גרסה זו של הראמאיאנה מיוחסת לחכם וַלְמִיקִי, ונחשבת לשירה הראשונה שחוברה ונשמעה בעולם (קאביה).
לראמאינה גרסאות רבות (בהן אף גרסאות ג'ייניות ובודהיסטיות), והיא עמוסה במשמעויות פילוסופיות ודתיות. יש המדמים אותה לשפה, שבאמצעותה מבטאות, קבוצות חברתיות ופוליטיות שונות בהודו את תפיסת עולמן. אפוס הראמאיאנה נדד גם מחוץ להודו, לארצות נוספות שבהם מצויים מאמינים הינדואיסטים, כגון לאוס ותאילנד. לראמאיאנה מיוחסת חשיבות מיוחדת על ידי הלאומנים ההינדים, הרואים במלכותו של ראמה (ה"ראם-ראג'") את תור הזהב של הודו, ואת התגלמות המלכות ההינדואית האידיאלית.
עד ימינו, הראמאיאנה תופסת מקום מרכזי בהינדואיזם ובתרבות הפופולרית בהודו. סיפורי הראמאינה מושרים במקדשים, והיא עובדה לסדרת טלוויזיה ששודרה בטלוויזיה ההודית בשנות השמונים, ושזכתה לפופולריות רבה ביותר. מאז שידור הסדרה ועד היום, עמדה הראמאיאנה במוקד של מחלוקות וסערות פוליטיות, הנוגעות לשאלה למי יש את הזכות לספר את האפוסים העתיקים של תת-היבשת ההודית, ומאילו נקודות מבט; בעוד סדרת הטלוויזיה התקבלה באהדה רבה בחוגים רחבים, מאמרים אקדמיים מסוימים זכו להתנגדות ולמחאה מצד קבוצות המזוהות עם הימין ההינדי הלאומני, ואף בחלק מהמקרים הוצאו מספרי הלימוד בחלק מהאוניברסיטאות.
ספר ראשון: בָּל קָנְדָה (ספר הנעורים)
הסיפור מתחיל בקורבן שמקריב דָּשָרָתְהָה מלך אָיוֹדְהיָה לאש הקדושה כדי לבקש צאצאים. בקשתו נענית ושלוש נשותיו יולדות לו בנים: המלכה קָאוּשָלְיָה יולדת את ראמה הבכור, קָאיקֵיִי את בְּהָארָאטָה וסוּמִיטְרָה את התאומים לָקְשְמָנָה ושָטְרוּגְהנָה. בילדותם נשלחים ראמה ולקשמנה אל החכם וִישְוָומִיטְרָה כדי להגן עליו מפני שד שמפריע לו בעיסוקיו הפולחניים.
כשמסתיימת שהותם אצל וישוומיטרה מגיעים האחים לסְוָויָמְוָורָה (תחרות לבחירת חתן) לנסיכה סיטה, בתו של גָ'נָקָה מלך מִיטְהִילָה. המלך מציב למחזרים אתגר: מי שימשוך את מיתר הקשת של שִיוָוה, קשת שאיש מעולם לא הצליח להניף, יזכה בסיטה. ראמה מושך במיתר ללא קושי, ואף שובר את הקשת לשני חלקים. החתונה נערכת זמן קצר לאחר מכן, ראמה וסיטה חוזרים לאיודהיה וחיים בה חיי זוגיות אידיליים.
ספר שני: איודהיה קָנְדָה (ספר איודהיה)
כעבור זמן מחליט דשרתהה לוותר על כיסאו ולפרוש לחיים רוחניים ביער. באופן טבעי הוא קובע שבנו בכורו ראמה יירש את הממלכה, ובהתייעצות עם אסטרולוגים נקבע יום לטקס ההכתרה. אלא שבינתיים המשרתת הזקנה מָנְטְהרָה מסיתה את המלכה קאיקיי נגד קאושליה צרתה, אמו של המלך המיועד; ביום שלפני מועד ההכתרה היא דורשת מדשרתהה שיפרע חוב שחב לה מאז שהצילה את חייו במלחמה, וימליך את בנה במקום את ראמה, ואת ראמה ישלח לגלות של ארבע עשרה שנה. דשרתהה נאלץ לעשות כמצוותה.
ספר שלישי: אָרָנְיָה קָנְדָה (ספר היער)
ראמה עוזב את איודהיה בלוויית סיטה אשתו ולקשמנה אחיו, ונודד ביער. כשבהאראטה חוזר לעיר ומגלה את אשר אירע הוא מתפרץ בזעם על אמו קאיקיי, ויוצא ליער כדי לשכנע את ראמה לחזור לעיר ולמלוך. ואולם, ראמה מכריז באוזני בהאראטה שלעולם לא יפר את הבטחתו של אביו. בהאראטה מבקש מראמה את סנדליו, ומניח אותם על כס המלכות, כסמל לכך ששלטונו של בהאראטה הוא זמני, והריבון האמיתי באיודהיה נותר ראמה.
בהמשך הספר מנסה השֵדה שוּרְפָּנַקְהָה, אחותו של מלך השֵדים רָאוָונָה, לפתות את ראמה, בעוד ראמה שומר על נאמנותו המוחלטת לסיטה. בזעמו על מזימתה של השדה, לקשמנה חותך את אפה. שוּרְפָּנַקְהָה חוזרת לאחיה ראוונה, אשר שולח צבאות להילחם בראמה ולקשמנה. משאלה מובסים, הוא מחליט לחטוף את סיטה כנקמה. הוא שולח את דודו, השד מָרִיצָ'ה, להתחפש לצבי מוזהב כדי למשוך אחריו את ראמה. ראמה חושד שמדובר בתכסיס, אך סיטה מפצירה בו לצוד את הצבי. לבסוף הוא יוצא לצוד את הצבי לאחר שהשׁביע את לקשמנה לא לעזוב את סיטה ללא הגנה. ראמה משיג את הצבי ויורה בו חץ, אך הלה חוזר מיד לדמותו של מריצ'ה, וצועק בקולו של ראמה לעזרה. לקשמנה, נאמן לשבועתו שלא לעזוב את סיטה, לא יוצא לעזרת ראמה הקורא כביכול לעזרה. בתגובה, סיטה מאשימה אותו שהוא מעוניין במותו של ראמה כדי לרשת את מקומו כבעלה. נוכח האשמה חומרה זו, לקשמנה עוזב את סיטה, לא לפני שהוא משרטט סביבה מעגל שאם תישאר בתוכו לא יפגע בה דבר. בינתיים ראוונה מופיע לפני סיטה בתחפושת של בראהמין עני ומבקש ממנה נדבה. היא יוצאת מן המעגל כדי להגיש לו אוכל, ואז, כשהיא חסרת מגן, הוא לובש שוב את דמות השד ולוקח אותה במרכבתו המעופפת לממלכת השדים לָנְקָא.
ספר רביעי: קִישְקִינְדְהָה קנדה (ספר קישקינדהה, או ממלכת הקופים)
ראמה ולקשמנה יוצאים לחפש את סיטה. בתחילת מסעם פוגשים השניים את הנשר גָ'אטָאיוּ, שבכוחותיו האחרונים מספר להם כי הוא ניסה קודם לכן לחלץ את סיטה מידיו של ראוונה. הם ממשיכים בדרכם דרומה, בעקבות נבואה שניתנה להם, ומגיעים לממלכת הקופים. שם הם פוגשים את סוּגְרִיוָוה, אחיו של מלך הקופים בָּאלִי, ואת הָנוּמָן, יועצו של סוגריווה. ראמה מסייע לסוגריווה לזכות בממלכת הקופים באמצעות מעשה בעייתי מבחינה מוסרית: קיום דו-קרב בין השניים, שבמהלכו ראמה יסתתר בקרבת מקום ויירה במפתיע חץ בגבו של בָּאלִי. סוגריווה מאמץ את הצעתו של ראמה, והשניים מיישמים אותה בהצלחה.
ספר חמישי: סונדרה קנדה (ספר הָנוּמָן)
סוגריווה מוכתר למלך הקופים ומתגייס לעזרתו של ראמה. הוא שולח את הקופים והדובים, בראשותו של הנומן, לכל קצות תבל, וטבעתו של ראמה בידו. בסופו של דבר מגלה הנומן שסיטה מוחזקת באי לנקא (ככל הנראה סרי לנקה של היום); הוא עף לשם ומוצא את סיטה, שזכתה בינתיים ליחס הגון משׁוֹבָהּ: הוא הקציב לה שנה להיענות לו מרצונה. הנומן נעזר בוִיבְּהִישָנָה, אחיו של ראוונה וחסיד של ראמה (שהוא, כזכור, גם אל), ומוצא את סיטה בארמונו של ראוונה. בעמל רב (בין היתר באמצעות הטבעת) מצליח הנומן לשכנע את סיטה שהוא אכן בא בשליחותו של ראמה, אך סיטה מסרבת לברוח עמו, שכן חוקי הכבוד מחייבים את ראמה לבוא לשחררה בעצמו. בדרכו חזרה לראמה עוצר הנומן כדי להתגרות בשומרים, ואלה מבעירים את זנבו כעונש. הנומן משתמש בזנב הבוער כדי להעלות את לנקא כולה באש, הנומן נמלט מהאש אך ידיו שחורות מפחם.
ספר שישי: יוּדְהָה קנדה (ספר המלחמה)
מששמע שסיטה מוחזקת בלנקא, מחליט ראמה להצילה. צבא הקופים והדובים עורם שורה ארוכה של סלעים שמגשרים על הים בין היבשת ללנקא. הקרב עם צבאו של ראוונה מסתיים בניצחונו של ראמה, שהורג את ראוונה. הוא מפקפק בדבריה של סיטה שהיא שמרה לו אמונים בתקופת שביה. סיטה קוראת לאל האש ומבקשת ממנו לעבור את מבחן האש, שיקבע אם היא דוברת אמת. חפותה של סיטה מוכחת, והזוג שב לאיודהיה אחרי ארבע עשרה שנות גלות. שלטונו של ראמה באיודהיה נחשב למופת של שלטון קשוח אך צודק.
ספר שביעי: אוּטָרָה קנדה (הספר שמעבר)
שמועות על חוסר הנאמנות של סיטה בשבי ממשיכות לרדוף את ראמה. אף על פי שעברה את מבחן האש, הוא מחליט לגרשה מממלכתו והיא נושאת את בנו ברחמה. ביער שאליו גורשה נולדים לסיטה תאומים. הם פוגשים את ואלמיקי, והוא מספר להם את כל מאורעות האפוס. התאומים פוגשים את אביהם ומספרים לו את ששמעו; ראמה מתמלא חרטה ומצווה להחזיר את סיטה לאיודהיה. אלא שזו מבקשת מהאדמה לבלוע אותה כדי לא לחזור.
סרטים
סרטים רבים נעשו בהודו ובארצות נוספות המבוססות על העלילה של האפוס. ב-2008 יצא מחזמר באנימציה בשם "סיטה שרה בלוז" שהוא עיבוד מודרני לסיפור.
S&M (שיר)
S&M (בעברית: סאדומזוכיזם) הוא הסינגל הרביעי של זמרת הפופ ריהאנה, מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, Loud.
רקע והצלחה כוללת
השיר S&M, שנכתב על ידי חבורת ההפקה סטארגייט, יצא כסינגל ב-21 בינואר 2011, ושוחרר כסינגל השלישי מהאלבום Loud. השיר הגיע לעשירייה הראשונה במצעדי פזמונים של 12 מדינות, בתוכן אוסטרליה, בה הגיע למעמד של פלטינה ולמקום הראשון במצעד. בשל תוכנו הפרובוקטיבי, הווידאו קליפ של השיר הוגבל לשידור בערוצי MTV, והוקרן בשעות הלילה בלבד. הקליפ גם הוגבל במספר צופיו באתר יוטיוב כאשר רק משתמשים שמעל גיל 18 יכולים לצפות בקליפ. החסימה ירדה ב-2013. אף על פי שהקליפ הוגבל במספר צופיו ביוטיוב הוא גרף מעל 46 מיליון צפיות באתר. השיר מכר 3.5 מיליון עותקים בארצות הברית (פלטינה משולשת), מעל 600 אלף עותקים בבריטניה (פלטינה), ו-125,500 עותקים בצרפת. השיר הגיע למעמד זהב בבלגיה ובמדינה נוספת ומכר 7 מיליון עותקים בעולם, מה שהופך אותו לאחד מהסינגלים הנמכרים ביותר.
השיר זכה להצלחה בינלאומית גדולה, ולאחד השירים המזוהים עם ריהאנה. השיר שהה שבועות רבים ב-20 הגדולים במצעד ה-iTunes ומצעד הפזמונים האמריקני בילבורד הוט 100. בשני המצעדים הללו זכה השיר במקום הראשון, וזאת בשל הרמיקס המשותף עם בריטני ספירס.
רמיקס
S&M Remix הוא הרמיקס הרשמי לשיר S&M, שהקליטה ריהאנה בשיתוף עם הזמרת בריטני ספירס. בזכות הרמיקס קטף השיר את המקומות הראשונים במצעדים רבים (ביניהם הבילבורד הוט 100). בסוף שנת 2011, קבע מגזין בילבורד במצעד הסיכום השנתי, שההופעה המשותפת של ספירס וריהאנה לשיר בטקס פרסי הבילבורד, היא ההופעה הטובה ביותר בטקס פרסים לשנת 2011, עם רוב של 47% מן ההצבעות.
רקע
באפריל 2011 יצא רמיקס לשיר, שבו הצטרפה לריהאנה זמרת הפופ המצליחה בריטני ספירס, בשיתוף פעולה ראשון בין שתי הזמרות. לגרסת הרמיקס התווסף בית נוסף ופרובוקטיבי בביצועה של בריטני ספירס.
הרמיקס הוקלט לאחר שריהאנה ערכה סקר בקרב עוקביה בטוויטר ושאלה עם מי רוצים מעריציה שהיא תבצע את הרמיקס לשיר. לאחר שמרבית הקולות היו לטובתה של ספירס, הציעה חברת התקליטים של ריהאנה למנהליה של ספירס לשתף פעולה עם ריהאנה. לאחר מספר ימים הוקלט הרמיקס ושוחרר כסינגל רשמי לרדיו. לאחר שבועיים של לבטים הוחלט לא לצלם וידאו קליפ לרמיקס, אך לעומת זאת הרמיקס המשותף של הזמרות התנגן ברדיו במקום השיר המקורי. בזכותו של הרמיקס הצליחו צמד הזמרות לזקוף לזכותן להיט נוסף במקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקני בילבורד הוט 100, כאשר זהו השיר העשירי של ריהאנה במקום הראשון והחמישי של בריטני. הרמיקס זכה לביקורות טובות ממרבית מבקרי המוזיקה בכל העולם והוכתר בשיתוף הפעולה של השנה.
שיר מעגלי
שיר מעגלי הוא שיר שהבית האחרון שלו זהה לראשון, או שהשורה האחרונה שלו זהה לראשונה. דוגמה לסוג הראשון הוא שירו של ביאליק "הכניסיני תחת כנפך", ואילו שירו של טשרניחובסקי "ראי, אדמה" הוא דוגמה למבנה של שיר שבו השורה האחרונה חוזרת על הראשונה.
מטרת המעגליות
סופו של השיר מתקשר לראשיתו ומעניק שתי פרשנויות לשיר. האחת: שהשיר לא הסתיים ולמעשה יש כאן פעולה טבעית לטוב ולרע אשר יכולה לחזור על עצמה ולהתחיל שוב, חלילה. מצד שני, שיר מעגלי יוצר תחושה של מחנק, חוסר מוצא, אולי תקיעות באיזה שהוא מקום. שני מובנים אלו משתמעים משירו של דן פגיס "כתוב בעפרון בקרון החתום":
חווה מנסה להותיר אחריה צוואה אך כנראה מתה במהלך ניסיון זה ולכן המסר שלה לא עובר אל הקורא. מצד שני יש כאן רמז, חלילה, שהאנושות יכולה לחזור שנית על פשיעה, באופן כזה שניתן לקרוא את השיר כך,.
שיחנית צהובת-בטן
שִׂיחָנִית צְהֻבַּת בֶּטֶן (שם מדעי: Hippolais icterina) היא ציפור שיר קטנה בסוג שיחנית. היא מתרבה ברוב יבשת אירופה למעט בדרום-מערבה, שם היא מוחלפת על ידי מקבילתה המערבית, שיחנית רוננת (Melodious warbler Hippolais polyglotta). היא נודדת, חורפת באפריקה שמדרום לסהרה.
טקסונומיה ואטימולוגיה
שם הסוג Hippolais הוא מיוונית עתיקה hupolais, כפי שנכתב בשגוי על ידי ליניאוס. זה התייחס לציפור קטנה שהוזכרה על ידי אריסטו ואחרים, ועשויה להיות אונומטופאית או נגזרת מ-hupo,"מתחת" ו-laas, "אבן".שם המין הספציפי icterina הוא מיוונית עבור "צהבת-צהובה". Icterus הייתה מילה ישנה לצהבת, והתייחסה גם לציפור צהבהבה-ירוקה, אולי הזהבן המחלל, שראייתו נחשבה כמרפאת את מחלות. השם המדעי נכתב גם בשם Hypolais icterina. היא מכונה באנגלית בסלנג צפרי "icky".
זהו מין מונוטיפי, כלומר לא תוארו תת-מינים שונים.
תפוצה ובית גידול
לשיחנית צהובת-בטן יש את התפוצה הצפונית והנפוצה ביותר מבין ארבעת מיני השיחניות; אזורי הקינון שלה משתרעים מצפון צרפת ונורווגיה דרך רוב צפון ומזרח אירופה, דרומה עד להרי הבלקן הצפוניים והרי קרים מזרחה ברצועה הולכת ומצטמצמת עד לנהר אוב. היא אף קיננה בסקוטלנד לאחרונה, אך היא בדרך כלל חולפת בלבד באיים של בריטניה ואירלנד.
זהו מין נודד, כלל האוכלוסייה חורפת באפריקה שמדרום לסהרה, בעיקר מדרום לקו המשווה, ואף מגיעה עד לדרום אפריקה. היא מתחילה את נדידתה דרומה מסוף יולי, מגיעה לשיא בתחילת אוגוסט ולאחר מכן חוזרת לאזורי הקינון בסוף מאי.
שיחנית צהובת-בטן היא ציפור של חורש יותר מאשר יער, וחובבת צמרות של עצים מרווחים היטב עם סבך גבוה. היא מעדיפה חורשות גבוהות של אלון, ליבנה, אשור, אלמון ועצים נשירים אחרים, אך היא נמצאת גם בפארקים ובגנים גדולים יותר, ובחורשות של אורנים צעירים אם הוא מעורבב עם עצים רחבי-עלים. היא מעדיפה יער פתוח, או יער צפוף עם קרחות וסבך מעורבבים.
תיאור
היא שיחנית גדולה למדי, באורך של 12–13.5 ס״מ, מוטת כנפיה כ-22 ס"מ, ומשקלה כ-13 גרם. היא בעלת ראש גדול, מקור מחודד עם בסיס רחב וצדדי המקור צהובים-ורדרדים. הכנפיים ארוכות והזנב קצר למדי עם קצה רבוע. החלקים העליונים בצבע ירוק-אפרפר והחלקים התחתונים בצבע צהוב בהיר ואחיד. קדמת העין חיוורת, פס הגבה צהבהב דהוי וטבעת עין חיוורת. מאפיינים בולטים נוספים כוללים כתם כנף הנראה כשהכנפיים מקופלות, שנוצר על ידי קצוות חיוורים של אברות האמה, ובנוסף רגליים האפורות, לפעמים כחלחלות. לעיתים קרובות היא נוהגת לזקור את נוצות הכיפה, מה שמשווה לה מראה של מצח גבוה עם קודקוד מחודד מעט.
קולות
השירה היא פטפוט מהיר המשלב חיקויים של מינים אחרים. הקריאות מתוארות כ-"טק, טק, טק".
התנהגות
שיחנית צהובת-בטן אוכלת בעיקר חרקים, אך ניזונה גם מפירות בסוף הקיץ. היא מסתובבת בין העלווה ומלקטת חרקים על העלים או ברפרוף, והיא אף תחטוף חרקים מעופפים. באופן כללי היא מגושמת יותר מהעלוויות הקטנות יותר אך הדומות לה באופן שטחי. זהו מין די בודד, היא טריטוריאלית הן בשטחי הקינון והן בשטחי החריפה.
קינון
עונת הקינון נמשכת מסוף מאי עד יולי ובתטולה ארבע עד שש ביצים. הקן הוא גביע חזק של עשבים, גבעולי צמחים, אזוב וזרדים רכים, המכוסים לרוב בחתיכות של קליפת ליבנה, חזזיות, פרחים וכדומה, מחוברים בחלקם בקורי עכביש ומרופדים בסיבים עדינים, שורשים, פרווה וחומרים רכים דומים. הוא ממוקם במזלג של ענפי עץ.
סטטוס ומגמות באוכלוסייה
למין זה טווח תפוצה נרחב ביותר, ועל אף שמגמת האוכלוסייה מראה סימני ירידה (חלקית בשל דחיקה ממערב מהמין שיחנית רוננת), המין אינו מוגדר כמתקרב לסף פגיעות, ומסווג ברמת סיכון "ללא חשש" על-ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע (IUCN).
ההערכה היא כי באירופה האוכלוסייה המקננת מונה 3,720,000–6,500,000 זוגות, מה שמתרגם ל-7,440,000–13,000,000 פרטים בוגרים. אירופה מהווה 85% מהטווח העולמי, כך שהערכה גסה למדי של כלל האוכלוסייה העולמית היא כ-8,750,000–15,300,000 פרטים בוגרים, אם כי יש צורך באימות נוסף של הערכה זו.
איי דיומיד
איי דיומיד (ברוסית: Острова́ Диоми́да; באנגלית: Diomede Islands) הם איים במצר ברינג השייכים לרוסיה ולארצות הברית. הקבוצה כוללת שני איים סלעיים הידועים גם כאיי גבוזדיוב (острова Гвоздёва).
האי הגדול בין השניים, דיומיד הגדול, נכלל בתחומי המחוז האוטונומי צ'וקוטקה שברוסיה וידוע גם בשמות "אימאקליק","אינאליק", "נונארבוק" או "ראטמאנוב". שטחו 29 קמ"ר. האי האחר, דיומיד הקטן ששטחו כ-7 קמ"ר, שייך לארצות הברית, והוא ידוע גם בשמות "קרוזנשטרן" או "איגנאלוק".
הטמפרטורות הממוצעות בקיץ באיים הן 4 עד 10 מעלות צלזיוס, ובחורף הממוצע נע בין מינוס 12 מעלות למינוס 14 מעלות צלזיוס.
האיים שוכנים במרחק של 3.8 ק"מ זה מזה וקו התאריך הבינלאומי וגבול בינלאומי עובר ביניהם.
דיומיד הקטן
דיומיד הקטן או בשפת המקומיים "איגנאלוק" הוא אי קטן אך מיושב באלסקה שבארצות הברית והוא אחד מאיי דיומיד שממוקמים במצר ברינג בין אלסקה, ארצות הברית לבין סיביר, רוסיה. שכנו דיומיד הגדול שבסיביר, רוסיה נמצא בצד השני של קו התאריך הבינלאומי. היישוב של דיומיד נקרא בשפת המקום "אינגאליק" שפירושו "האחר מבין השנים" או "הזה ששם" נמצא במערב האי והוא ההתיישבות היחידה בכל האי.
יחסי אינדונזיה–בולגריה
יחסי אינדונזיה–בולגריה הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין הרפובליקה הבולגרית.
היסטוריה
בולגריה הייתה אחת מהמדינות האירופאיות הראשונות להכיר בעצמאות אינדונזיה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-21 בספטמבר 1956. בולגריה פתחה את שגרירותה באוקטובר 1958 בעוד שאינדונזיה פתחה את שגרירותה בשנת 1960.
בחודש יוני 2003, שתי המדינות חתמו על מזכר בדבר הסחר הרב-צדדי. באותה שנה, המדינות התחייבו לשתף פעולה במאבק בטרור הבינלאומי. במהלך רעידת האדמה ביוגיארקטה ב-2006, בולגריה שלחה לאינדונזיה סיוע הומניטארי בשווי 350,000 ש"ח שהיה מיועד לקורבנות של רעידה זו.
קובוקטהדרון
קובוקטהדרון הוא פאון משוכלל למחצה, שלו 8 פאות משולשות ו-6 פאות ריבועיות. לקובוקטהדרון 12 קודקודים, שבכל אחד מהם נפגשות שתי פאות משולשות ושתי פאות ריבועיות (לסירוגין). יש לו 24 מקצועות, שכל אחד מהם משותף לפאה ריבועית ופאה משולשת. הקובוקטהדרון הוא אחד מ-13 הפאונים הארכימדיים.
חבורת הסימטריות של הקובוקטהדרון איזומורפית לחבורה הסימטרית \ S_4 (דרך הפעולה שלה על ארבעת הזוגות המנוגדים של פאות משולשות). היא פועלת טרנזיטיבית על הקודקודים ועל המקצועות.
לקובוקטהדרון שצלעו a יש שטח ונפח.
קשרים גאומטריים
הקובוקטהדרון הוא קובייה מתוקנת (כתוצאה מחיתוך פירמידה משולשת מכל קודקוד); וכן תמניון מתוקן (כתוצאה מחיתוך פירמידה ריבועית מכל קודקוד). פעולת התיקון השנייה מודגמת בתמונה משמאל. נפחו של הקובוקטהדרון הוא 5/6 מזה של הקוביה החוסמת אותו, ו- 5/8 מזה של האוקטהדרון החוסם אותו.
אם מעבירים מישור דרך מרכז הקובוקטהדרון ואחת מן המקצועות, מתקבל משושה משוכלל. הפאון הדואלי לקובוקטהדרון הוא הדודקהדרון המעויני.
קואורדינטות קרטזיות
הנקודות במרחב האוקלידי התלת-ממדי הן קודקודי קובוקטהדרון שמרכזו בראשית.
יובל שטייניץ
יובל שטייניץ (נולד ב-10 באפריל 1958) הוא פוליטיקאי ואיש ציבור ישראלי, יו"ר "רפאל - מערכות לחימה מתקדמות". כיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת הליכוד וכשר בממשלות ישראל. שטייניץ הוא דוקטור לפילוסופיה, ובעבר מרצה בכיר לפילוסופיה באוניברסיטת חיפה. בנובמבר 2022 חזר להרצות באקדמיה והוא משמש כמרצה באוניברסיטת רייכמן. ספרו "הזמנה לפילוסופיה", שיצא ב-70 מהדורות והדפסות, נחשב לספר הפילוסופיה הנמכר ביותר במדינת ישראל.
ביוגרפיה
לאחר גיוסו לצה"ל שירת בגדוד 12 (ברק) של חטיבת גולני. הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, ולאחר מכן יצא לקורס מ"כים חי"ר ושימש כסמל מחלקה. במהלך שירותו הצבאי השתתף במבצע ליטני. כאיש מילואים, לחם בשורות חטיבת אלכסנדרוני במלחמת לבנון הראשונה ונפצע קל בקרבות בהרי השוף.
קריירה אקדמית
לאחר שחרורו מצה"ל, למד לתואר ראשון ושני בפילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים, אותם סיים בהצטיינות. במקביל ללימודיו לימד פילוסופיה בחוג לנוער שוחר מדע ובתיכון ליד האוניברסיטה. לצורך כך הוא חיפש ספר מבוא לפילוסופיה ומשלא מצא אחד שהתאים לו כתב מערכי שיעור אותם הפך לספר שיצא בשנת 1987. על הספר המליץ פרופ' ישעיהו ליבוביץ וכתב: "מעלתו הגדולה של חיבור זה הוא שאין הוא מטעה את הקוראים להאמין שהפילוסופיה תיתן בידיהם תשובות חותכות על הבעיות הגדולות של האדם." בשנת 1988 הוא כתב בכותרת ראשית מספר סקירות ספרים.
שטייניץ כתב דוקטורט בפילוסופיה בנושא "סניגוריה לאונטולוגיה הראציונאליסטית באמצעות בדיקת מהותם ותקפותם של טיעונים מטאפיזיים להוכחת קיומו של האלהים", בהנחיית זאב בכלר במכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן באוניברסיטת תל אביב (1994). בשנת 1993 הוענקה לו "מלגת אלון" לחוקרים צעירים מצטיינים, בעקבותיה מונה למרצה והחל ללמד פילוסופיה באוניברסיטת חיפה. שטייניץ נבחר במשך שנתיים רצופות ל"מרצה מצטיין" לפילוסופיה ופילוסופיה של המדע. בהמשך הדרך, בשנת 1996 הוענקה לו דרגת "מרצה בכיר".
פרסם מספר ספרים פופולריים בפילוסופיה; הראשון שבהם, "הזמנה לפילוסופיה", הפך לספר הפילוסופיה הנמכר ביותר בישראל וזכה ל-60 מהדורות. גם ספרו הרביעי "טיל לוגי מדעי לאלוהים ובחזרה" העוסק בפרשנות למשנתו של רנה דקארט היה לרב-מכר, ונדפס ב-16 מהדורות.
במסגרת תפקידיו המאוחרים יותר, עסק שטייניץ בנושאים של תפיסת הביטחון של ישראל, טקטיקה ואסטרטגיה צבאית. שטייניץ כתב מספר מאמרים בנושאים אלה לביטאון הצבאי "מערכות".
מנובמבר 2022, ולאחר פרישתו מהחיים הפוליטיים, החל להרצות בפילוסופיה באקדמיה באוניברסיטת רייכמן.
פעילותו הציבורית
שטייניץ גדל בבית ליברלי ובראשית פעילותו הפוליטית בשנות ה-80 היה פעיל שמאל, מאוהדי "שלום עכשיו", ואף נפצע מהרימון שהשליך יונה אברושמי וממנו נהרג אמיל גרינצווייג. בשנת 1994 שינה את עמדותיו הפוליטיות ועבר לימין הפוליטי, בעקבות ההתחמשות המצרית (למרות הסכם השלום עם ישראל) וכתוצאה מביקורותו על הסכמי אוסלו שנחתמו בשנת 1993. בבחירות בשנת 1996 יצא בתמיכה גלויה בבנימין נתניהו.
הכנסת ה-15 (1999–2003)
בשנת 1999 רץ שטייניץ ברשימת הליכוד לכנסת ה-15 ונחשב כמקורב לנתניהו. אף שהליכוד זכה ב-19 מנדטים ומקומו ברשימה היה המקום העשרים, נכנס לכנסת בשל התפטרותו של נתניהו. במסגרת תפקידו בכנסת ה-15 כיהן כיו"ר ועדת המשנה לתפיסת הביטחון וכחבר בוועדת החוץ והביטחון, ועדת חוקה, חוק ומשפט, ובוועדת המדע והטכנולוגיה.
הכנסת ה-16, יו"ר ועדת חוץ וביטחון (2003–2006)
שטייניץ נבחר לכנסת ה-16, בה כיהן כיו"ר ועדת החוץ והביטחון, יו"ר ועדת המשנה לענייני מודיעין ושירותים חשאיים, ויו"ר הוועדה הביטחונית המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולקונגרס ארצות הברית יחד עם סנטור ג'ון קייל ממדינת אריזונה. בתחילת כהונתו הכריז שטייניץ כי הוועדה בראשותו תחדל להיות "בית לורדים" ו"חותמת גומי" של מערכת הביטחון ותיישם פיקוח פרלמנטרי עצמאי ואפקטיבי. מה שהוביל לעימותים חריפים בינו לבין ראש הממשלה אריאל שרון, שר הביטחון שאול מופז והרמטכ"ל משה יעלון. הוא יזם את הקמתה של הוועדה לחקירת מערך המודיעין בעקבות המלחמה בעיראק ועמד בראשה. הוועדה פרסמה דו"ח בשנת 2004, בו ביקרה בחריפות את תפקודי קהילת המודיעין על כישלונה להעריך נכונה את אי הימצאותם של טילי קרקע-קרקע ונשק בלתי קונבנציונלי בידי עיראק בחודשים שקדמו למלחמת עיראק, וכן את כישלונה לחשוף את תוכנית הגרעין של לוב. דו"ח הוועדה כלל המלצות אחדות:
בד בבד, שטייניץ יזם את הקמתה של הוועדה הציבורית לבחינת הפיקוח הפרלמנטרי על מערכת הביטחון והדרכים לשיפורו. הרבה להתריע על הסכנה הטמונה בהתעצמותה הצבאית של מצרים והצטיידותה בנשק אמריקני חדיש, וטען שיש להתכונן לאפשרות של מלחמה בחזית הדרומית. בנוסף בלט בתמיכתו בפיתוח חיל הים והפיכתו לזרוע אסטרטגית משמעותית, בדומה לחיל האוויר.
בדיון על תוכנית ההתנתקות, שבה תמך, הוביל את המאבק הפרלמנטרי והציבורי נגד מסירת ציר פילדלפי לידי מצרים, וטען כי המצרים מעלימים עין במכוון מהטרור הפלסטיני וממנהרות ההברחה, וכי ההסכם עלול לפגוע בפירוז סיני, החיוני לביטחון ישראל. בשנת 2007 טען כי בזכות התנגדותו צומצמה פריסת הכוחות המצריים בגבול שתוכננה על ידי הממשלה.
בשנת 2005 קרא שטייניץ לעריכת "מבצע חומת מגן 2" ברצועת עזה, לפני ההתנתקות, על מנת להרוס את תעשיית הרקטות ומאגרי הנשק של החמאס, וכדי שהתוכנית לא תצטייר כנובעת מחולשה של ישראל. לאחר מכן הצטרף לחוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי המזוהה עם הצד הימני של המפה הפוליטית.
הכנסת ה-17 (2006–2009)
נבחר מטעם הליכוד לכנסת ה-17 לאחר שמוקם במקום התשיעי ברשימת המפלגה. כיהן כמרכז האופוזיציה בוועדת החוץ והביטחון וכיו"ר ועדת המשנה לכוננות. היה מועמדו של נתניהו לתפקיד יו"ר הליכוד העולמי בבחירות שנערכו ביוני 2006, אך הפסיד לדני דנון, ראש ההנהגה העולמית של בית"ר.
שטייניץ סבור שבית המשפט העליון פוגע בקביעות ב"סטטוס קוו" ובחרדים, ואף צוטט בקלטת בשם "הרצל והציונות", שיצר והפיץ הרב אמנון יצחק בה נטען כי דבריו מאששים את טענות החרדים.
הכנסת ה-18 (2009–2013)
בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום התשיעי ברשימת הליכוד, ולאחר הקמת הממשלה ה-32 מונה לשר האוצר.
הכנסת ה-19 (2013–2015)
בבחירות לכנסת ה-19 התמודד במקום ה-24 ברשימת הליכוד ביתנו, ובממשלה ה-33 מילא את תפקיד השר לעניינים אסטרטגיים ולענייני מודיעין.
הכנסת ה-20 (2015–2019)
בבחירות לכנסת ה-20 נבחר למקום ה-13 ברשימת הליכוד ומונה לשר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים
פרישה מהחיים הפוליטייים
ב-5 ביולי 2022, עם היציאה לבחירות לכנסת ה-25 הודיע על פרישה מהחיים הפוליטיים. באוקטובר 2022 הודיע כי החל לעבוד כמרצה באוניברסיטת רייכמן. בינואר 2023 החליט שר הביטחון, יואב גלנט, למנות את שטייניץ ליו"ר רפאל, והוא נכנס לתפקיד זה ב-4 באפריל 2023 והחליף את עוזי לנדאו.
יוזמות חקיקה
בין החוקים שיזם שטייניץ במהלך כהונתו בכנסת:
שר האוצר (2009–2013)
בראשית כהונתו, השיק שטייניץ תוכנית חירום בשם "בלימה ותנופה" שנועדה להחזיר את המשק לצמיחה חיובית, וכללה עידוד נמרץ להשקעות בענפי ההייטק, התעשייה, התיירות, הבניין ובתחבורה. במסגרת התוכנית נחתמה "עסקת חבילה" משולשת בין המדינה, הסתדרות העובדים והסתדרות התעשיינים, שכללה השתתפות של העובדים בהיקף של 3.5 מיליארד שקלים לטובת האצת הצמיחה. באפריל 2009 הודיע שטייניץ על החלטתו להעביר את ישראל לתקציב דו-שנתי הראשון בתולדותיה, לשנים 2009–2010. ביולי 2009 אישרה הממשלה את הצעתו של שטייניץ בנושא התקציב.
עוד בתחילת כהונתו, החל במהלכים אחדים של העלאת מיסים, ובראשם העלאת מס ערך מוסף מ-15.5% ל-16.5% החל מ-1 ביולי 2009. מגמה זו של העלאת מיסים באה לסיומה הזמני ב-1 בינואר 2010, עם הורדת מס ערך מוסף ל-16%.
באפריל 2009 מינה את פרופסור עומר מואב לעמוד בראש הוועדה המייעצת לשר האוצר. מואב התפטר כעבור שנה, ובמקומו מינה שטייניץ לתפקיד את ד"ר אבי שמחון. בנובמבר 2009 מונה חיים שני למנכ"ל המשרד, אך הוא התפטר כשנה וחצי לאחר מכן בעקבות מחאת האוהלים.
ביוני 2009 אישרה ממשלת ישראל את הצעת שטייניץ לתיקון פקודת מס הכנסה, לפיה אימהות עובדות יקבלו נקודת זיכוי נוספת בגין הוצאות הטיפול בילדיהן, במקום ההכרה בהוצאות לצורכי מס עליה החליט בית המשפט העליון בפסק דין ורד פרי.
ביולי 2010 החל מהלך נוסף של העלאת מיסים, בהעלאה נוספת של המס על סיגריות. במהלך מקביל הודיע שטייניץ שיקדם העלאת מיסים חריפה בסקטור האנרגיה, בעקבות המלצות ועדת ששינסקי, אותה מינה לבדיקת סוגיה זו.
כשר אוצר שטייניץ התבטא פעמים רבות בעד הגדלת המיסוי על אוצרות הטבע של מדינת ישראל. לאחר מינוי ועדת ששינסקי, חברות האנרגיה החלו לפעול נגדו ונגד הוועדה במספר חזיתות, והופעלו לחצים על ידי הממשל האמריקאי. בשנת 2011 עם פרסום מסקנות הוועדה, הגיש שטייניץ לכנסת את "חוק ששינסקי" שהעלה את חלקה של המדינה במאגרי גז גדולים בצורה דרמטית (מכ-20% לכ-60%). עוד במהלך כהונתו, שטייניץ ביטל הטבות מס על כריית אוצרות הטבע בים המלח והגיש תביעה כנגד חברת כי"ל על עיוותי מס בעבר. במסגרת מדיניות זו, הוביל השר שטייניץ בשנת 2011 את תיקון החוק לעידוד השקעות הון. במסגרת החוק בוטלו ההטבות שניתנו לחברות כימיקלים לישראל ולתעשיות הביטחוניות, הוקצו הטבות מס ליזמים המעוניינים להשקיע בפריפריה ולא במרכז הארץ, בוטלו הטבות בלעדיות שניתנו עד אותה העת לתושבי חוץ בלבד ושונו תנאי הזכאות להטבות המס. כמו כן, שטייניץ הוביל רפורמה בתחום הקצאת התדרים והכפיל את הסכום אותו משלמות חברות סלולריות עבור התדרים.
בתחילת 2010, במסגרת המדיניות להגדלת התחרות במשק הישראלי, מינה שטייניץ ועדה (יחד עם שר התמ"ת, בנימין בן אליעזר) לבחינת הטבות המס והמענקים הניתנים לפי חוק במטרה לגבש את הדרכים למיצוי מרבי של התקציב המיועד לעידוד השקעות הון בתעשייה. הוועדה שהורכבה מבכירים במשרדי האוצר והכלכלה המליצה כי תנאי הזכאות להטבות המס ישונו ויכללו את ביטול הדרישה להשקעה מזערית מזכה כתנאי סף לקבלת הטבות המס, ביטול הטבות בלעדיות שהוענקו לתושבי חוץ המשקיעים בארץ וביטול יחס המחזורים. כך שבפועל חברה שתעמוד בקריטריונים המוגדרים בחוק תהיה זכאית להטבות מס בשיעור מס קבוע מראש בהתאם לאזור בו ממוקם המפעל תוך כדי מתן העדפה להקמת מפעלים בפריפריה. בסוף דצמבר 2010 נכנס לתוקפו תיקון 68 לחוק עידוד השקעות הון, הנחשב לשינוי המשמעותי ביותר שנעשה בחוק מאז חקיקתו ב-1959.
בתחילת שנת 2011 נכנס לתוקפו החוק לצמצום הריכוזיות בשוק האשראי. לפי החוק, שיזם שטייניץ, חברת אשראי שמחזיקה לפחות 10% משוק כרטיסי האשראי תחויב לאפשר גם לסולקים אחרים לסלוק עסקאות שבוצעו בכרטיסי האשראי שלה. חוק זה הגביר את התחרות בשוק כרטיסי האשראי הישראלי והפחית באופן ניכר את התשלומים שמעבירים בעלי העסקים לחברות האשראי. כמו כן החוק אפשר לעסקים קטנים ובינוניים לבחור חברת סליקה כרצונם ללא תלות בחברה כלשהי.
במהלך כהונתו, בשנת 2011, התקיימה שביתת הרופאים במשך ארבעה וחצי חודשים, מה שהפכה לשביתה הארוכה בתולדות המדינה. השביתה הסתיימה עם חתימת האוצר והרופאים על הסכם קיבוצי ששיפר את תנאי העסקתם של הרופאים תוך מתן עדיפות לבתי-החולים בפריפריה. במסגרת ההסכם התקבלה דרישתו של שטייניץ שהרופאים יחתימו שעון נוכחות בבית-החולים. אף על פי כן, נמשכו מחאות של מאות רופאים מתמחים ובנובמבר 2011 הצטרפו למתמחים יותר מ-200 רופאים מומחים. בסופו של דבר שככה המחאה.
בקיץ 2011 פרצה סדרת מחאות חברתיות כנגד המדיניות הכלכלית של הממשלה ויוקר המחיה בישראל. ההפגנות וצעדי המחאה, שהתרחשו במספר רב של מוקדים ולאורך זמן רב, התמקדו במחירי הדיור הגבוהים בישראל, יוקר מחיה ועלויות מעונות יום, ולוו במחאות נוספות של רופאים, עובדים סוציאליים, מורים ורפתנים אשר קראו לשינוי התפיסה החברתית של משרד האוצר והממשלה. בתחילת המאבק שלל שטייניץ את טענות המפגינים, אך עם התגברות המחאות, לרבות קולות מהקואליציה שקראו להדחתו, והתגייסות עשרות ארגונים למאבק, הגמיש את יחסו למחאה, ונקט צעדים לריצוי המוחים, כגון הורדת מס לשם צמצום העלאת מחיר החשמל. בעקבות המחאות התפטר מנכ"ל משרד האוצר, חיים שני. בעקבות מינויה של ועדת טרכטנברג טיפל שטייניץ במימוש המלצותיה בנושאים הקשורים למשרדו, כגון מסים.
בספטמבר 2011, בעקבות השיפור ביחס החוב-תוצר של ישראל ולמרות המשבר הגלובאלי, החליטה חברת דירוג האשראי S&P להעלות את דירוג האשראי של ישראל ל-A+. בכך הפכה ישראל למדינה המערבית היחידה שדירוג האשראי שלה עלה בעיצומו של המשבר הגלובאלי.
ביולי 2012 חזר שטייניץ למהלך של העלאת מיסים, במסגרתו הועלה מס קנייה על סיגריות ובירה, המע"מ הועלה ל-17% (החל מ-1 בספטמבר 2012) והוחלט על העלאת שיעורי מס הכנסה ודמי ביטוח לאומי החל מינואר 2013.
עוד באותו החודש (יולי 2012), הוביל שטייניץ את עדכונו של הסכם פריז, על העדכון חתם יחד עם ראש הממשלה הפלסטיני סלאם פיאד. במסגרת עדכון זה הוחלט על הגברת המלחמה המשותפת בהברחות סחורות, וחיזוק יכולות גביית המיסים של הרשות הפלסטינית.
בנובמבר 2012, בשלהי כהונתו כשר האוצר, פעל שטייניץ לחקיקת חוק לטיפול ברווחים הכלואים, לפיו יוענקו הטבות מס בשיעור של כ־40%–70% לחברות אשר יבחרו במסלול הכולל הטלת מיסוי על מענקים אותם קיבלו מהממשלה. בעקבות תיקון זה, בנובמבר 2013 גבתה רשות המיסים רווחים כלואים מ-214 חברות בסכום של כ־4.387 מיליארד שקלים.
בשנת 2012 הגיע הגירעון בתקציב המדינה ל-39 מיליארד ש"ח, כפליים מהמתוכנן, אולם יחס החוב-תוצר המשיך להצטמצם. הצמיחה הממוצעת בתקופת כהונתו של שטייניץ כשר אוצר הייתה כ-4.5%. כלומר, הצמיחה הכלכלית הגבוהה בכל מדינות העולם המפותח.
השר לנושאים אסטרטגיים ולענייני מודיעין (2013–2015)
לאחר הבחירות לכנסת ה-19 נבחר שוב כח"כ מטעם סיעת הליכוד, ומונה לשר לנושאים אסטרטגיים ולשר לענייני מודיעין. כמו כן, מונה לחבר בוועדת השרים לענייני חקיקה.
במסגרת תפקידו כשר לענייני מודיעין עוסק השר שטייניץ במספר נושאים מרכזיים:
במסגרת תפקידו, יזם שטייניץ את התוכנית לפירוק ארסנל הנשק הכימי בסוריה תחת מטריית שיתוף פעולה אמריקאי-רוסי. כאשר נוצרו התנאים המתאימים בקיץ 2013, הועברו עיקרי התוכנית סימולטנית לרוסים ולאמריקאים. ההבנות התבססו על כך שהקרדיט על נטרול האיום יישאר בידי המעצמות ואילו ישראל – יחד עם תושבי סוריה והאזור כולו – תהנה מהסרת האיום החמור. היוזמה נשאה פרי וארסנל של 1,300 טונות של גז עצבים הוצא מסוריה והושמד.
שר האנרגיה (2015–2021)
בממשלת ישראל ה-34 מינה נתניהו את שטייניץ לשר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים, יחד עם חברות בקבינט המדיני-ביטחוני.
ב-30 בנובמבר 2015 התחלף עם השר זאב אלקין בקבינט, אך חזר לחברות מלאה ב-30 במאי 2016.
בחודש יוני 2015 גיבש שטייניץ את "מתווה הגז", שאושר בממשלה בחודש אוגוסט 2015 ואושר בכנסת כחודש לאחר מכן. במרץ 2016 פסל בג"ץ את סעיף היציבות במתווה, מה שחייב את השר לתקן את המתווה ולהביא סעיף תחליפי לאישור הממשלה. החלטה מתוקנת התקבלה במאי 2016. כחודש לאחר מכן, לאחר שנים רבות של עיכובים, אושרה תוכנית הפיתוח לשדה הגז לווייתן. במהלך שנת 2017 החל התהליך של פירוק מונפול הגז של דלק הישראלית ונובל אנרג'י האמריקאית, כאשר מאגר הגז טבעי כריש-תנין נמכר לחברת אנרג'יאן היוונית - מה שהוביל לתחרות על לקוחות ולהורדת מחירים.
במסגרת תפקידו יזם שטייניץ תוכנית מקיפה להפסקת השימוש בפחם ובדלקים מזהמים במדינת ישראל, והחלפתם בגז טבעי ובאנרגיות מתחדשות. בתוך שלוש שנים ירד אחוז הפחם והמזוט מכ-65% מייצור החשמל בשנת 2015 לכ-25% בשנת 2018. לפי התוכנית, בשנת 2027 תחדל ישראל מלהשתמש בפחם. כן קידם שטייניץ תוכנית להעברת כל התחבורה בישראל מדלקים רגילים לחשמל ולגז טבעי, עד שנת 2030.
בסוף שנת 2015 שטייניץ התייחס לרפורמה הצפויה בחברת החשמל וקבע כי 2016 תהיה השנה בה המדינה תשקיע את המאמצים המרביים למען הוצאתה לפועל. באפריל 2016 התקיים ביקור ראשון בישראל של מזכיר האנרגיה האמריקאי, ונחתם הסכם בילאטרלי לחיזוק שיתוף הפעולה בתחום האנרגיה בין ארצות-הברית לישראל. ביולי 2016 הודיע שטייניץ כי המשרד בראשותו יפרסם רישיונות גז ונפט חדשים, בתום ארבע שנים בהן המים הכלכליים של ישראל היו סגורים לחיפושים.
שטייניץ היה מעורב רבות בתהליך הפשרת היחסים של ישראל עם טורקיה, עד לחתימה על הסכם הפיוס בסוף יוני 2016.
במסגרת חוק ההסדרים לשנת 2015–2016, אוחדה רשות החשמל עם מנהל החשמל במשרד האנרגיה, שתפקידו היה לתת רישיונות לייצור חשמל באופן פרטי. עוד במסגרת החוק, הוכפפה הרשות החדשה לדרג הפוליטי, שר האנרגיה, וזאת לעומת המצב הקודם שבו הרשות הייתה רשות עצמאית חיצונית.
בנובמבר 2018 חתמה ישראל ביזמת שטייניץ על הסכם להנחת צינור הגז איסטמד, צינור הגז התת-ימי הארוך והעמוק בעולם שיחבר בין ישראל לאירופה, לאחר משא ומתן שהתמשך שנתיים בין ישראל, איטליה, יוון וקפריסין. הפרויקט צפוי להסתיים בשנת 2025.
באוגוסט 2019 הודיע שטייניץ על הקפאת עבודות הקמה של ארבע תחנות כוח גדולות המונעות בגז, לאחר ביקורת ציבורית בעיקר מצד תושבי הצפון לאור חשש מזיהום האוויר.
ב-17 במאי 2020, עם כינון הממשלה ה-35, הושבע לקדנציה שנייה בתפקיד שר האנרגיה. הטיפול במשאבי המים הופרד ממשרד זה והועבר למשרד משאבי המים בראשות זאב אלקין אך במאי 2021 מונה גם לשר למשאבי המים, מספר חודשים לאחר התפטרותו של זאב אלקין ובכך למעשה חזר שטייניץ לעסוק בענייני המים בישראל. בתקופה זו השתתף במשא ומתן לקביעת הגבול הימי בין ישראל ולבנון.
חיים אישיים
שטייניץ נשוי לגילה כנפי-שטייניץ, שופטת בית המשפט העליון.
הם הורים לשלושה, ומתגוררים במבשרת ציון.
מאמרים אקדמיים
פורסם בישראל
פורסם מחוץ לישראל
אלי מקמל
אליהו (אלי) מקמל הוא קצין בדרגת תת-ניצב במשטרת ישראל, המשמש כראש היחידה הארצית לחקירות הונאה.
ביוגרפיה
מקמל מונה ב-2003 לראש מפלג מודיעין במחוז ירושלים, ב-2007 מונה למפקד ימ"ר מחוז ש"י. בהמשך שימש ראש זרוע חשיפה ביאחב"ל. ב-2013 מונה למפקד יחידת אתג"ר בלהב 433. לאחר שלמד שנה ב, בדצמבר 2017 מונה לקצין אגף חקירות ומודיעין בלהב 433. ב-2018 קודם לדרגת תת-ניצב. ב-2021 החליף את יואב תלם ומונה לראש היחידה הארצית לחקירות הונאה.
בוגר תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר.
אליפות וימבלדון 1974
אליפות וימבלדון 1974 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-24 ביוני והסתיימה ב-6 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
לאחר שבשנים 1972–1973 מספר רב של טניסאים בולטים לא השתתפו בתחרויות, לתחרויות השנה הגיעו מיטב הספורטאים.
בכל התחרויות ניצחו טניסאים אמריקאים ואוסטרלים.
הפרסים
מנצחי תחרויות קיבלו את הפרסים הבאים:
סך הפרסים באליפות היה £97,100
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות 12 המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
במשחק הגמר ג'ימי קונורס מארצות הברית נפגש עם קן רוזוול מאוסטרליה וניצח אותו ב-3 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. 8 טניסאיות זכו לדירוג:
במשחק הגמר כריס אוורט מארצות הברית נפגשה עם אולגה מורוזובה מברית המועצות וניצחה אותה בשתי מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות צרפת הפתוחה.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. 8 זוגות דורגו:
במשחק הגמר ג'ון ניוקומב וטוני רוץ' מאוסטרליה) נפגשו עם בוב לוץ וסטן סמית' מארצות הברית וניצחו אותם ב-3 מערכות. זה היה הניצחון החמישי של הזוג בתחרויות וימבלדון לזוגות גברים.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 48 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר נפגשו שני זוגות לא מדורגים. איבון גולגונג (אוסטרליה) ופגי מישל (ארצות הברית) שיחקו נגד הזוג האוסטרלי הלן קולי וקרן קרנצ'קה ניצחו ב-3 מערכות. בשנת 1974 הזוג ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 80 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר אוון דבידסון (אוסטרליה) ובילי ג'ין קינג מארצות הברית שיחקו נגד הזוג הבריטי שלא היה מדורג לסלי צ'ארלס ומרק פרל וניצחו אותם ב-3 מערכות.
ישראל באליפות וימבלדון
בסיבוב הראשון של תחרות נשים פאולינה פלד ניצחה את קרולין מאיר מארצות הברית. בסיבוב השני היא נפגשה עם קייט לטם מארצות הברית והפסידה בשתי מערכות. בתחרות זוגות נשים היא שיחקה לצד ג'קי פייטר מבריטניה. בסיבוב הראשון הן ניצחו בשתי מערכות. בסיבוב השני הן נפגשו עם הזוג האמריקאי והפסידו בשתי מערכות.
ליזה קושי
אליזבת שיילה קושי (באנגלית: Elizabeth Shaila Koshy; נולדה ב-31 במרץ 1996) היא שחקנית, מנחת טלוויזיה, קומיקאית ויוטיוברית אמריקאית.
ביוגרפיה
קושי נולדה וגדלה ביוסטון, טקסס. אביה הוא ממוצא הודי ואמה היא ממוצא גרמני. יש לה שתי אחיות גדולות. מגן הילדים ועד כיתה ה' הייתה בתוכנית חינוכית ותרבותית דו לשונית, שם למדה לדבר ספרדית. בשנת 2014, לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון נרשמה קושי לאוניברסיטת יוסטון והחלה ללמוד שיווק עסקי. בשנת 2015 קושי עזבה את האוניברסיטה ועברה ללוס אנג'לס כדי להמשיך בקריירה שלה.
מדיה חברתית
קושי החלה לפרסם סרטוני קומדיה קצרים ב-Vine בשנת 2013 תחת הכינוי "Lizzza". כשהפלטפורמה נסגרה בשנת 2017, לקושי היו 7 מיליון עוקבים. עד שנת 2016, קושי כבר התפרסמה בפלטפורמת יוטיוב בנובמבר 2016, רגע לפני בחירות 2016, ראיינה קושי את הנשיא ברק אובמה בערוץ היוטיוב שלה כדי לעודד אנשים להירשם על מנת להצביע. היא הפסיקה לפרסם סרטונים חדשים בחשבון היוטיוב הראשי שלה בתחילת שנת 2018 כשפנתה להתמקד במשחק והנחיה. היא המשיכה לפרסם סרטונים חדשים בשנת 2019.
בשנת 2017 הפכה קושי ל"אישיות היוטיוב שהגיעה ל-10 מיליון מנויים הכי מהר". נכון לשנת 2020 יש לערוץ היוטיוב הראשי שלה מעל ל-17 מיליון מנויים ויותר מ-2 מיליארד צפיות. הסרטונים בערוץ הראשי שלה בעלי ממוצע של מעל 15 מיליון צפיות. בערוץ היוטיוב השני שלה היו יותר מ-8 מיליון מנויים, ולשני הערוצים שלה של יותר מ-3 מיליארד צפיות. יש לה יותר מ-18.5 מיליון עוקבים באינסטגרם, יותר מ-22 מיליון עוקבים בטיקטוק, יותר מ-3 מיליון בפייסבוק ולמעלה מ-2.9 מיליון בטוויטר. מגזין טיים בחר בקושי לרשימת 25 האנשים המשפיעים ביותר באינטרנט בשנת 2019 ולרשימת טיים 100 נקטס 2019.
משחק
קושי מככבת ומפיקה בסדרה קומית של יוטיוב פרימיום, ליזה און דמנד, שעלתה לאוויר ביוני 2018. העונה השנייה עלתה לאוויר בספטמבר 2019. היא השתתפה בסרט הקומדיה של נטפליקס בתוך הקצב, שיצא באוגוסט 2020.
תחומים אחרים
קושי הנחתה את קדם טקס פרסי גלובוס הזהב ה-74, שנצפה על ידי 2.7 מיליון צופים בשידור חי בטוויטר.
קושי שימשה כמפיקה ומפתחת תוכן עבור MTV.
קושי הייתה "הכוכבת הדיגיטלית" הראשונה שהתראיינה לסדרת האינטרנט "73 שאלות" של מגזין ווג. קושי ערכה ראיונות של הסלבריטאים שהשתתפו בנשף המט גאלה בשנים 2018–2019 מטעם ווג. היא הנחתה את החידוש של שעשועון של ניקלודיאון, "Double Dare" מיוני 2018 עד דצמבר 2019.
חיים אישיים
קושי יצאה עם כוכב היוטיוב, דייוויד דובריק, מסוף שנת 2015 ועד סוף שנת 2017.