cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דיאטה קטוגנית
קלאסית
לארוחות בדרך כלל ארבעה מרכיבים: שמנת מתוקה, מזון עשיר בחלבונים (בשר בדרך כלל), פרי או ירק וחמאה, שמן צמחי או מיונז. מותר לאכול רק פירות וירקות עניים בפחמימות דבר השולל בננות, תפוחי אדמה, ותירס. פירות מתאימים מחולקים לשתי קבוצות המבוססות על כמות הפחמימות שהן מכילות. גם הירקות מחולקים בצורה דומה. ניתן להחליף את המזון בתוך כל אחת מארבע הקבוצות בצורה חופשית כדי לאפשר גיוון בלי צורך לחשב מחדש את גודל המנות. למשל, ברוקולי מבושל, כרוב ניצנים, כרובית ואפונה ירוקה הם כולם שווי ערך. מזונות טריים, לא מקופסה הם שוויי ערך, אבל ירקות חיים ומבושלים הם שונים ומזונות שעוברים עיבוד מהווים סיבוך נוסף. ההורים נדרשים להיות דייקנים כאשר הם מודדים את כמויות המזון במאזניים המדויקות עד 1 גרם. הילד חייב לאכול את כל הארוחה ולא יכול להיות שיישאר עודף. צריכים לשלב חטיפים לתוך תוכנית הארוחה. ניתן להשתמש בכמות קטנה של שמן MCT כדי לעזור לפעולת המעיים או כדי להגדיל את הקטוזיס.
הדיאטה הקטוגנית איננה דיאטה מאוזנת ומכילה רק כמויות מזעריות של פירות טריים, דגנים מועשרים ומזון עשיר בסידן. יש להוסיף באופן מלאכותי ויטמין B, סידן וויטמין D, באמצעות תוספי מזון נטולי סוכר המתוכננים בהתאם לגילו של החולה: מולטיוויטמין עם מינרלים וסידן עם ויטמין D. יום אופייני מבחינת ארוחות לילד ששומר על יחס של 4:1, 1500 קלוריות כולל:
גרסה כשרה
שומרי כשרות נאלצים להשתמש במנות אחרות, בהם לא משתמשים בבשר חזיר או בשילוב של מוצרי חלב עם בשר בארוחה אחת.
דוגמה לתפריט ישראלי: וכו'
שמן MCT
שומן תזונתי רגיל מכיל בעיקר טריגליצרידים בעלי שרשרת ארוכה (LCT). טריגליצרידים בעלי שרשרת בינונית הם יותר קטוגניים משום שהם מייצרים יותר קטונים לכל יחידת אנרגיה כאשר הם עוברים מטבוליזציה. השימוש בהם מאפשר דיאטה בעלת יחס נמוך יותר של שומן ויחס גבוה יותר של פרוטאין ופחמימות שמאפשר בחירה גדולה יותר ומנות גדולות יותר. דיאטת MCT המקורית פותחה על ידי פיטר הטנלוצ'ר (Peter Huttenlocher) בשנות השבעים והפיקה 60% מהקלוריות שלה משמן MCT. צריכת כמות זו של שמן MCT גרמה לעוויתות בבטן, לשלשול ולהקאה אצל חלק מן הילדים. רואים ב-45% מספר המהווה איזון בין השגת קטוזיס טוב ומינימום של בעיות במערכת העיכול. הדיאטות הקטוגניות, הקלאסית ו- MCT שעברה שינוי הן יעילות במידה שווה וההבדלים בנסבלות אינם משמעותיים מבחינה סטטיסטית. דיאטת MCT היא פחות פופולרית בארצות הברית. שמן MCT הוא יקר יותר מאשר שומני תזונה אחרים ואינו מכוסה על ידי חברות הביטוח.
דיאטת אטקינס שעברה שינוי
הרעיון הראשון לטפל באפילפסיה בדיאטת אטקינס עלה אחרי שהורים וחולים גילו ששלב ההתחלה של דיאטת אטקינס מרסן התקפים. צוות הדיאטה הקטוגנית בבית החולים ג'ונס הופקינס שינה את דיאטת אטקינס על ידי סילוק המטרה של הפחתת משקל, הארכת השלב ההתחלתי ללא הגבלה ובמיוחד עודד צריכת שומנים. בהשוואה עם הדיאטה הקטוגנית לא מציבה דיאטת אטקינס, שעברה שינוי, שום הגבלה על מספר הקלוריות או על חלבונים ומשום שהיחס הקטוגני הכללי נמוך יותר (בערך 1:1) אין צורך לשמור עליו בקביעות בכל הארוחות ביום. דיאטת אטקינס שעברה שינוי (MAD) לא מתחילה בצום או באשפוז בבית החולים ומצריכה פחות תמיכה מצד דיאטנים. פחמימות מוגבלות בתחילה ל-10 גרם ליום אצל ילדים ול־30-20 גרם ביום אצל מבוגרים ומועלית בהדרגה ל-20–30 גרם ביום אחרי כחודש, בהסתמך על השליטה בהתקפים או הסבילות להגבלות. כמו דיאטה קטוגנית, גם MAD דורשת תוספי ויטמינים ומינרלים ומתקיימת השגחה קפדנית על ילדים במרפאות חוץ.
דיאטת אטקינס שעברה שינוי מפחיתה את תדירות ההתקפים בקרוב ל-50% אצל 43% מן החולים שמנסים אותה וביותר מ-90% אצל 27% מן החולים. נמסר על מעט תופעות לוואי על אף שכולסטרול עלה והדיאטה לא נחקרה לאורך זמן. יש מחקר המבוסס על בסיס נתונים קטן יחסית (126 מבוגרים וילדים מ-11 מרכזים רפואיים). תוצאות אלה מ-2009 יש בהן השוואה לחיוב עם הדיאטה הקטוגנית המסורתית.
טיפול במדד גליקמי נמוך
טיפול במדד גליקמי נמוך הוא ניסיון להשיג רמה יציבה של גלוקוז בדם הנראית אצל ילדים המשתמשים בדיאטה הקטוגנית הקלאסית תוך כדי שימוש במשטר מגביל פחות. ההנחה היא שרמת גלוקוז יציבה בדם יכולה להיות אחד ממכניזמי הפעולה המעורבים בדיאטה הקטוגנית המתרחשים משום שהספיגה של הפחמימות המוגבלות מואטת על ידי התוכן השומני הרב. אף על פי שגם היא דיאטה המבוססת על צריכה גבוהה של שומן (בערך 60% מן הקלוריות הן משומן) הרי הטיפול הזה מרשה אכילת יותר פחמימות מאשר הדיאטה הקטוגנית ודיאטת אטקינס שעברה שינוי, בערך 40–60 גרם ליום. עם זאת סוגי הפחמימות הנצרכים מוגבלים לכאלה שיש להם מדד גליקמי נמוך מ-50. כמו דיאטת אטקינס שעברה שינוי מתחילים את הטיפול במדד גליקמי נמוך במרפאות חוץ והוא לא מצריך שקילה מדויקת של מזון או תמיכה אינטנסיבית של דיאטנית. שתיהן מוצעות ברוב המרכזים המבצעים תוכניות של דיאטה קטוגנית ובמרכזים מסוימים הוא הטיפול הדיאטטי העיקרי למבוגרים.
תוצאות קצרות טווח של טיפול במדד גליקמי נמוך מצביעות על כך שתוך חודש אחד בערך מחצית מן החולים חוו יותר מ-50% ירידה בתדירות ההתקפים כשהמספרים הכלליים הגיעו לאלה של הדיאטה הקטוגנית. הנתונים (המגיעים ממרכז אחד עם 76 ילדים עד שנת 2009) מראה גם על פחות תופעות לוואי מאשר בדיאטה הקטוגנית ושהיא נסבלת יותר בקלות עם ארוחות טעימות יותר.
פורמולות
ניתן לתת דיאטה קטוגנית גם לתינוקות ולחולים המוזנים בצינור הזנה. ההורים מכינים פורמולה שנרשמה כמו KetoCal לארוחה נוזלית. הזנה דרך גסטרוסטום נמנעת מכל הנושאים הקשורים בטעם המזון וקל להכין פורמולה קטוגנית בבקבוק לתינוקות. מחקרים אחדים מצאו שהזנה בנוזלים יעילה יותר ויש בה פחות בעיות עם כולסטרול מאשר בדיאטה קטוגנית שבה אוכלים מזון מוצק. KetoCal הוא ארוחה שלמה מבחינה תזונתית ומכיל פרוטאין של חלב ותוספות של חומצות אמיניות, שומן, פחמימות, ויטמינים, מינרלים ויסודות קורט. משתמשים בה כדי לתת את הדיאטה הקטוגנית הקלאסית של יחס 4:1 לילדים מעל גיל שנה. הפורמולה זמינה גם ביחסים של 3:1 וגם 4:1 בלי טעמים או עם טעם של וניל עם ממתיק מלאכותי והיא מתאימה גם להזנה בצינור וגם דרך הפה. מוצרי פורמולה אחרים כוללים KetoVolve ו-Ketonia.
בעולם
באופן תאורטי אין הגבלה היכן ניתן להשתמש בדיאטה הקטוגנית והיא עשויה לעלות פחות מתרופות אנטי-אפילפטיות מודרניות. עם זאת צום ושינויים דיאטטיים מושפעים על ידי סוגיות דתיות וחברתיות. בתרבות בה האוכל מוכן, לעיתים קרובות, על ידי הסבתות או על ידי אנשים שנשכרו לכך יש צורך ללמד יותר אנשים על הדיאטה. כאשר משפחות סועדות יחד וחולקות אותו אוכל זה יכול להיות קשה להפריד את הארוחה של הילד. במדינות רבות אין חובה לסמן מזון וכך קשה לחשב את היחס של השומן, חלבון ופחמימות. במדינות אחדות קשה למצוא תרופות ותוספי מזון שאין בהן סוכר, מאזניים מדויקים או שמן MCT.
הלכות הכשרות היהודיות מונעות ערוב של בשר וחלב בארוחה אחת וכן אסור לאכול בשרים מסוימים כמו חזיר. באסיה מורכבת התזונה הרגילה מאורז ואטריות כמקור האנרגיה העיקרי מה שעושה הימנעות מהם לקשה. לכן שימוש בשמן MCT בדיאטה המאפשר אכילת יותר פחמימות הוכיח עצמו כשימושי. בהודו משפיעות אמונות דתיות על הדיאטה: יש חולים שהם צמחונים או לא יאכלו ירקות שורש, או יימנעו מבשר בקר. את הדיאטה הקטוגנית ההודית מתחילים בלי צום בשל ההתנגדות התרבותית לצום אצל ילדים. אופי הארוחות הרגיל בתזונה ההודית והאסייתית הוא של מזון בעל רמת שומן נמוך ורמת פחמימות גבוהה. דבר זה פירושו שלדיאטה הקטוגנית שלהם יש יחס קטוגני נמוך (1:1) מאשר באמריקה ואירופה. עם זאת נראה שהיא יעילה במידה שווה.
במדינות מתפתחות רבות הדיאטה הקטוגנית היא יקרה משום ששומנים שמקורם חלב ובשר הם יקרים יותר מדגנים, פירות וירקות. הציעו למדינות אלה את דיאטת אטקינס שעברה שינוי כאלטרנטיבה זולה יותר. היא גם פשוטה יותר להסבר ולהכנה ודורשת פחות תמיכה מדיאטנית.
מכניזם הפעולה
המוח מורכב מרשת של נוירונים המשדרים אותות על ידי העברה של דחפים עצביים. ההעברה של דחף זה מסינפסה אחת לשנייה נשלטת בדרך כלל על ידי נוירוטרנסמיטורים, אם כי יש גם נתיבים חשמליים בין חלק מהנוירונים. נוירוטרנסמיטורים יכולים לדכא יריית אימפולסים הנעשה על ידי γ-Aminobutyric acid או שהם יכולים לגרום לנוירון לירות (נעשה בראש ובראשונה על ידי גלוטמאט). נוירון שמשחרר נוירוטרנסמיטרים מעכבים נקרא נוירון מעכב, ואילו אחד המשחרר נוירוטרנסמיטרים מגרים הוא נוירון מגרה (excitatory neuron). כאשר האיזון הרגיל בין המעכב והמגרה מופר בצורה משמעותית בכל או בחלק מן המוח עלול להתרחש פרכוס. מערכת ה-GABA היא מטרה חשובה לתרופות אנטי-אפילפטיות משום שניתן למנוע פרכוסים על ידי הגדלת הסינתזה ב- GABA, הפחתת ההתמוטטות שלה או הגדלת ההשפעה שלה על הנוירונים.
הדחף העצבי מאופיין בזרימה פנימה של יוני נתרן דרך תעלות נתרן בקרום התא ואחרי כן זרימה החוצה של יוני אשלגן דרך תעלות אחרות. הנוירון לא יכול לירות פעם שנייה למשך זמן קצר. הזרם דרך תעלות היונים מפוקח על ידי "שער" הנפתח על ידי שינוי במתח או על ידי שליח כימי הידוע כליגנד (כמו נוירוטרנסמיטר). תעלות אלה הן יעד אחר לתרופות האנטי-אפילפטיות.
יש דרכים רבות בהן מתרחשת אפילפסיה. דוגמאות לפיזיולוגיה חולנית כוללות: קשרים מגרים לא רגילים בתוך הרשת הנוירונית במוח, מבנה נוירון לא תקין הגורם לזרימת מתח שונה, סינתזה מעכבת מופחתת של הנוירוטרנסמיטר, קולטנים לא יעילים של נוירוטרנסימרים מעכבים, התפתחות לא בשלה של סינפסות ותפקוד פגום של תעלות יונים.
שליטה בפרכוסים
על אף שהועלו השערות רבות כדי להסביר איך פועלת הדיאטה הקטוגנית היא נשארה בגדר מסתורין. השערות שהוכחו כלא נכונות כוללות רמות גבוהות של חומצה בדם, שינויים באלקטרוליטים והיפוגליקמיה (רמה נמוכה של סוכר בדם). על אף שידוע על שינויים ביוכימיים רבים המתרחשים במוחו של חולה שמשתמש בדיאטה הקטוגנית לא ידוע לאיזה מהם יש השפעה נוגדת פרכוסים. העדר ההבנה בתחום זה דומה למצב עם הרבה תרופות אנטי-אפילפטיות.
בדיאטה הקטוגנית יש הגבלה על פחמימות ולכן הן אינן יכולות לספק את כל הצרכים המטבוליים של הגוף. במקום זאת משתמשים בחומצות שומן כמקור העיקרי לדלק. בני אדם יכולים להמיר חלק מחומצות האמינו לגלוקוז בתהליך הנקרא גלוקונאוגנזה אבל אינם יכולים לעשות זאת עם חומצות שומן. משום שיש צורך בחומצות אמינו כדי לייצר חלבונים החיוניים לגדילה ולתיקון רקמות גוף אי אפשר להשתמש בהן כדי ליצור גלוקוז. דבר זה מציב בעיה בפני המוח משום שבדרך כלל הוא מתודלק רק על ידי גלוקוז וחומצות שומן לא עוברות את מחסום דם-מוח. הכבד יכול להשתמש בחומצות שומן כדי לסנתז את שלושת גופי הקטון אצטואצטט, בטא-הידרוקסיבוטיראט ואצטון. גופי קטון אלה נכנסים למוח ומהווים תחליף לגלוקוז.
גופי הקטון הם עצמם, כנראה, נוגדי פרכוסים. בניסויים בבעלי חיים התברר שאצטואצטט ואצטון מגנים כנגד פרכוסים. הדיאטה הקטוגנית גורמת לשינויי התאמה לחילוף החומרים האנרגטי במוח המגדיל את יתרות האנרגיה. גופי קטון הם דלק יעיל יותר מאשר גלוקוז ומספר ההמיטוכונדריה גדל. דבר זה יכול לעזור לנוירונים להישאר יציבים לנוכח דרישת אנרגיה מוגדלת בזמן פרכוס והם יכולים להביא לתוצאה של הגנת נוירונים . תרופות אנטי-אפילפטיות מדכאות את הפרכוסים האפילפטיים אבל הן לא מרפאות ולא מונעות את התפתחותה של רגישות לפרכוסים. התפתחותה של אפילפסיה (אפילפטוגנזיס) היא תהליך שמובן לנו מעט מאוד. תרופות אנטי-אפילפטיות מעטות (ולפוראט, לבטיראצטם ובנזודיאזפינים הראו תכונות אנטי-אפילפטוגניות בבעלי חיים. אבל אף תרופה אנטי-אפילפטית לא השיגה זאת בניסוי קליני בבני אדם. נמצא שיש לדיאטה הקטוגנית תכונות אנטי-אפילפטוגניות בחולדות.
יישומים אחרים
הדיאטה הקטוגנית יכולה להיות טיפול מצליח לכמה מחלות מטבוליות נדירות. מחקרי מקרה על שני ילדים הראו שהיא יכולה להיות טיפול אפשרי באסטרוציטומה, סוג של גידול מוחי. נמצא בכמה מחקרי מקרה שהיא משפרת את מצבם של אנשים על הספקטרום האוטיסטי, לוקים בדיכאון, מיגרנות, כאבי ראש וסוכרת מסוג 2. משום שתאים בגידול אינם יעילים בעיבוד גופי קטון לאנרגיה הוצעה הדיאטה הקטוגנית כטיפול בסרטן. בסקירה שבוצעה בשנת 2008 לא נמצאו מספיק הוכחות מדעיות כדי לתמוך בשימוש בדיאטה הקטוגנית כטיפול במחלות אלה. בכל אופן מתנהלים מחקרים קליניים רבים לגבי מחלות רבות. במרץ 2009 אושרה קפרילידן (Caprylidene) (אקסונה) על ידי FDA "לטיפול דיאטטי בתהליכים מטבוליים ודרישות תזונתיות הקשורות במחלת אלצהיימר קלה עד בינונית". מטבוליזם של גלוקוז על ידי המוח הוא פגום במחלת אלצהיימר והציעו שגופי קטון יכולים לספק מקור אנרגיה חלופי.
דונלד קגן
דונלד קגן (באנגלית: Donald Kagan, 1 במאי 1932 - 6 באוגוסט 2021) היה היסטוריון יהודי אמריקאי של העת העתיקה, שהתמחה בחקר תולדות יוון העתיקה, פרופסור באוניברסיטת ייל, נאו-קונסרבטיבי.
עיקר פרסומו נבע מסדרה בת ארבעה ספרים שכתב במשך 18 שנה (1969–1987) בהוצאת אוניברסיטת קורנל על המלחמה הפלופונסית - שני סבבי המלחמות שניהלו ספרטה ואתונה במאה החמישית לפני הספירה, ואשר הרסו את אתונה ואת יוון כולה ואיפשרו את כיבושה במאה הרביעית לפני הספירה על ידי מקדוניה. קגן כתב גם כעשרה ספרים אחרים בנושאים היסטוריים ועכשוויים כאחד, בנוסף למאמרים רבים, שהופיעו ב"וול סטריט ג'ורנל", "ויקלי סטנדרד", "הניו יורק טיימס" ו"קומנטרי".
זוכה "הרצאת ג'פרסון" לשנת 2005.
קורות חיים
ב-1954 סיים את לימודי התואר הראשון בהיסטוריה בברוקלין קולג' (שלוחה של ה"סיטי קולג' של ניו יורק - CCNY", שנוסדה ב-1930). ב-1955 קיבל תואר שני בלימודים קלאסיים באוניברסיטת בראון שברוד איילנד. ב-1958 השלים את הדוקטורט שלו בהיסטוריה באוניברסיטת המדינה של אוהיו.
בשנים 1969-1960 כיהן כפרופסור להיסטוריה באוניברסיטת קורנל שבמדינת ניו יורק, שם גם הפך ב-1969, מהסוציאליסט-שמאלי שהיה, לנאו-קונסרבטיבי, בעקבות הצלחתם של סטודנטים שחורים לשנות את תוכנית הלימודים של האוניברסיטה באיומי נשק. הוא טען שהתגובה ה"צ'מברלינית" של שלטונות האוניברסיטה הליברלים הייתה הגורם למהפך זה בדעותיו. מ-1969 ועד למותו שימש כמרצה להיסטוריה באוניברסיטת ייל ואף שימש מספר שנים כרקטור האוניברסיטה. הקורס שלו על "מקורות המלחמה" היה אחד הקורסים הפופולריים ביותר באוניברסיטת ייל במשך עשרים וחמש שנים.
ב-1997 היה אחד החותמים על הצהרת העקרונות של "פרויקט המאה האמריקאית החדשה" - PNAC, מרכז חשיבה נאו-קונסרבטיבי חשוב שייסד בנו רוברט קגן יחד עם ויליאם קריסטול, מחשובי הנאו-קונסרבטיבים האמריקאים כיום. בין החותמים האחרים היו דיק צ'ייני, דן קווייל, דונלד רמספלד, ג'ב בוש, פרנסיס פוקויאמה, אליוט אברמס, נורמן פודהורץ, פול וולפוביץ, אליוט א. כהן, מידג' דקטר, פאולה דובריאנסקי ועוד, 25 מחשובי הנאו-קונסרבטיבים.
קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת ניו הייבן (1988) ואוניברסיטת אדלפי (1990). ב-2002 קיבל את המדליה הלאומית למדעי החברה והרוח שמעניקה מדי שנה הקרן הלאומית למדעי הרוח וב-2005 נבחר על ידי אותה קרן לשאת את "הרצאת ג'פרסון", הנחשבת לאות הכבוד הגבוה ביותר שמעניק הממשל האמריקאי למי שהגיע להישגים אינטלקטואליים במדעי החברה והרוח.
קגן התגורר בניו הייבן, קונטיקט. נפטר ב-6 באוגוסט 2021. הותיר אחריו אישה, מירנה, ושני בנים, רוברט קגן ופרדריק קגן, שני היסטוריונים נאו-קונסרבטיבים ידועים בזכות עצמם. אשתו של רוברט קגן, ויקטוריה נולנד היא תת-מזכיר המדינה לעניינים מדיניים והייתה לפני כן דוברת משרד החוץ האמריקאי ושגרירת ארצות הברית לנאט"ו. אשתו של פרדריק קגן, קימברלי קגן היא היסטוריונית צבאית ידועה, המייסדת ויושבת ראש "המוסד לחקר המלחמות" - ISW.
כתיבתו
אחד מספריו הידועים ביותר של קגן בשדה האידאולוגיה הנאו-קונסרבטיבית הוא "בשעה שאמריקה ישנה", שיצא לאור בספטמבר 2000 (הוצאת סיינט מרטין), ערב בחירת ג'ורג' בוש (הבן) לנשיאות ארצות הברית, ונכתב יחד עם בנו השני פרדריק קגן. שמו של הספר מבוסס על ספרו של צ'רצ'יל "בשעה שאנגליה ישנה", שנכתב ב-1938 ערב מלחמת העולם השנייה וכמו קודמו הצ'רצ'יליאני הוא טען כי המעצמה הרלוונטית, במקרה של קגן ארצות הברית, נתונה לאשליה עצמית שיש לה כוח, בעוד שבעצם אין לה אותו, ממש כמו שהיה המצב של אנגליה בעקבות מלחמת העולם הראשונה. קגן ובנו קראו בספר זה להתעוררותה של ארצות הברית, חיזוק הגנתה וחידוש נכונותה לפעול גם בכוח הזרוע, משום שחולשתה הצבאית היא האיום האמיתי על השלום. הספר נחשב ומוערך כל כך, משום שיש הטוענים שניבא בדיוק את שהתרחש שנה לאחר מכן, בספטמבר 2001 - ההתקפה על מגדלי התאומים והוא אכן השפיע על מדיניות ממשל בוש (הבן).
קגן כתב ספרים נוספים, הן בתחומי ההיסטוריה העתיקה והן היסטוריה עכשווית. ספרו האחרון היה "תוקידידס: יצירתה מחדש של ההיסטוריה" (הוצאת ויקינג פרס, 2009).
ז'אק טאטי
ז'אק טאטי (בצרפתית: Jacques Tati, 9 באוקטובר 1907 – 5 בנובמבר 1982) היה במאי ושחקן קולנוע צרפתי.
קורות חייו ויצירתו
טאטי נולד לגיאורג-עמנואל טאטישב (אציל רוסי, צאצא לשושלת רוריק) ולמרסל-קלייר ון-הוף (ממוצא הולנדי) במחוז איוולין (Yvelines) ליד פריז. בראשית ימיו היה שחקן רוגבי מקצועי ובשנות השלושים התמחה כפנטומימאי והופיע מדי פעם בסרטים. באותה עת התנסה גם ביצירת סרטים אילמים קצרים.
מר הולו מוצג לראשונה בסרטו השני של טאטי מ-1953, "חופשתו של מר הולו" (Les Vacances de M. Hulot), שבה יוצא מר הולו לחופשת קיץ בכפר נופש ליד הים, שם הוא מנסה לחזר בגמלוניות אחרי בחורה ומבלי דעת זורע הרס הולך וגדל בדרכו. הולו גם מתבונן מן הצד בשלל אירועים וסיטואציות יומיומיות המוארות באור מגוחך כאשר הן נצפות דרך עיניו.
סרטו המצליח ביותר של טאטי היה סרטו הראשון בצבע, "זה הדוד שלי" (Mon Oncle), מ-1958 שאף זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. הסרט מבקר את מעמד הביניים הנובו רישי ואת תרבות הצריכה, כאשר מר הולו מבקר בבית אחותו ובעלה ונתקל בשלל המצאות מופרכות, ביניהן מזרקה על הדשא, שהוא בטוח שמתנכלת לו אישית.
לסרטו השאפתני "Playtime" הקדיש תשע שנות צילומים ובניית סט ענק, שנותר על כנו גם לאחר שצילומי הסרט הסתיימו וכונה טאטיוויל (Tativille, עירו של טאטי) עד שנהרס. הסרט, שיצא לאקרנים ב-1967, מציג פריז מודרניסטית של זכוכית ופלדה בה תועה קבוצת תיירות אמריקאיות, במקביל למר הולו שנקלע למקום לצורך ריאיון עבודה. הסרט קוצץ מגרסה מקורית בת 155 דקות לגרסה בת 126 דקות והוגדר על ידי פרנסואה טריפו כ"סרט מפלנטה אחרת". הסרט היה כישלון מוחלט מבחינה מסחרית וגרם לפשיטת רגל של טאטי. עם זאת בדיעבד זכה הסרט להכרה של מבקרים כ"פסגת יצירתו... שיא חזונו הקולנועי... שהשקיע בו את כל מה שהיה לו להשקיע, רוח וחומר."
ב-1971 הוצג הסרט האחרון שבו הופיע מר הולו, "Trafic" (הופץ בישראל תחת השם "המכונית שלי"). לאחר מכן ביצע טאטי עוד מספר עבודות, בעיקר לטלוויזיה, אך לא שב לגלם את מר הולו.
בלתי נסלח (סרט, 2018)
בלתי נסלח (ברוסית: Непрощенный) הוא סרט קולנוע רוסי מסוגת הדרמה. בוים על ידי סאריק אנדראסיאן ובכיכובו של דמיטרי נאגייב, שנוטה לשחק בסרטים קומיים וזהו אחד מהתפקידים הדרמטיים הבודדים שלו.
פסקול הסרט היה מועמד לפרס נשר הזהב 2019 בקטגוריית הפסקול הטוב ביותר.
רקע
1 ביולי 2002. מעל שמי איברלינגן מטוס נוסעים, טיסת 2937 של בשקיריאן איירליינס, מתנגש עם טיסת המטען DHX611 של DHL, בשל חוסר עירנות של פקח הבקרה האווירית, פיטר נילסן. 71 איש נהרגים, ביניהם גם משפחתו של האדריכל ויטאלי קאלוייב, שטסה אליו ממוסקבה לספרד. שנה וחצי לאחר מכן, לאחר שנודע לו שמו של פקח הטיסה בליל ההתרסקות, קאלוייב נוסע לנקום את דמם.
עלילה
4 שנים קודם לכן, ויטאלי קאלוייב הוא מהנדס רוסי ממוצא אוסטי, שמפקח על בניית פרויקט אך מפקפק בבטיחות המבנה ודורש לעכב את מסירת המבנה על חשבון תשלומי קנס, על מנת להבטיח מבנה בטיחותי יותר. זמן קצר לאחר מכן הוא נשלח לברצלונה, ספרד לפקח על בניית פרויקט, אלא שעליו להיפרד ממשפחתו למשך שנה. שנה לאחר מכן הוא מחליט להזמין אליו את אשתו ושני ילדיו לספרד לנופש ולאחר מכן יוכל לחזור איתם חזרה לרוסיה. אשתו ממהרת להזמין כרטיסי טיסה לה ולילדיה והם עולים על טיסה 2937 של בשקיריאן איירליינס.
קאלוייב ממתין בנמל התעופה בברצלונה להגעתם של אשתו וילדיו. אבל הזמן עובר והמטוס לא נוחת והוא מקבל את החדשות לפיהן הטיסה הייתה מעורבת בתאונה. מנקודה זו, הוא חש הרוס בזמן שדיווחים חדשותיים מאמתים נתונים לפיהם כל 71 הנוסעים שבטיסה נהרגו בתאונה האווירית. ויטאלי מגיע למקום ההתרסקות באיברלינגן, שבדרום גרמניה, מתחזה למתנדב ויוצא לחפש את משפחתו, הוא מוצא את גופת בתו ומתייפח מכאב.
בינתיים, אנשי הבקרה האווירית בגרמניה מציעים לו לחתום על הסכם הקובע שחברות התעופה ישלמו עבור ההוצאות והנזקים שנגרמו למשפחתו ובכך ייסתם הגולל על המקרה. אך ויטאלי אינו רוצה את הפיצויים ומסרב לחתום, מאחר שגם החברה וגם עורכי הדין שלה לא מביעים את התנצלותם למקרה. כשהוא שומע שבקר התנועה האווירית במשמרת שבה נהרגה משפחתו הוא אדם בשם פיטר נילסן, הוא מאשים אותו במות משפחתו ומחליט להוציא ממנו התנצלות.
שנה אחת מאוחר יותר, בביתו שבצפון אוסטיה, ויטאלי נשאר חבוי ואבל, כאשר הוא מקבל שיחה מהחוקר הפרטי אותו שכר למצוא את בקר התנועה האווירית שהיה אחראי לתאונה. הלה מדווח לו על מקום הימצאו של הפקח. ויטאלי מאתר את בית מגוריו של הפקח פיטר נילסן בשווייץ ועוקב אחריו. כשויטאלי מגיע לביתו של נילסן, הלה יוצא אליו עם בתו, הוא דוחק בילדה להיכנס ומנסה להבין מה ויטאלי רוצה ממנו, הם מתעמתים בפתח הדלת שלו ואחרי שנילסן מסרב להתנצל ומשליך את תמונת משפחתו של קאלוייב לקרקע ויטאלי דוקר את נילסן בצווארו והורג אותו.
בבית המשפט השופטים דנים אותו לשמונה שנות מאסר ובמשפט הוא שואל אותם כיצד הם היו נוהגים לו היו רואים את משפחתם המתה באתר ההתרסקות. הוא מורשע ברצח אך הוא משוחרר תוך 3 שנים. הוא חוזר לביתו ברוסיה ומבקר את הקבר של משפחתו.
סקי מהירות
סקי מהירות הוא ענף של ספורט חורף בו המתחרים גולשים במורד גבעה תלולה במסלול ישר לחלוטין כאשר המטרה האחת והיחידה שלהם היא להגיע למהירות הגבוהה ביותר. זהו ענף עם פופולריות נמוכה יחסית, ועם מספר קטן מאוד של אתרים שמסוגלים לארח אירוע כזה. בין האתרים בהם נערכים אירועים כאלה ניתן למצוא את בריי-צ'רוויניה באיטליה, Goldeck באוסטריה, Sun Peaks בקנדה ועוד מספר מצומצם של אתרים, סך הכול כשלושים אתרים בלבד בעולם כולו. רוב האתרים ממוקמים בגובה רב כדי לצמצם את חיכוך האוויר ולהגדיל מהירות. אירועי הענף הזה מאורגנים על ידי פדרציית הסקי הבינלאומית. ענף זה נחשב לענף הספורט הלא מוטורי השני במהירותו, הענף היחידי המהיר יותר הוא צניחה חופשית. ענף זה אינו כלול בתוכנית של אולימפיאדת החורף, אולם הוא היה ענף ראווה באולימפיאדת אלברוויל (1992).
ציוד
המתחרים משתמשים בציוד מיוחד על מנת לצמצם את החיכוך עם האוויר וכן על מנת להגן ככל הניתן על המתחרה במקרה של נפילה שעשויה להיות קטלנית מאוד במהירות הללו. מגלשי הסקי הם ארוכים מאוד ורחבים, האורך נע בין 2.2 מ' ל-2.4 מ'. למגלשי הסקי יש נעילה חזקה במיוחד כדי למנוע מהם להשתחרר מהמגפיים בעקבות הלחץ האדיר המופעל עליהם במהירויות הללו. הספורטאים חובשים קסדה אווירודינמית במיוחד, וחליפות לטקס מצופות פוליאוריתן כדי להקטין את החיכוך עם האוויר. החליפות גם מרופדות מריפוד לא דליק מאחר שנפילה במהירות כה גבוהה עשויה לשרוף את הגולש, אפילו שמדובר בשלג. בנוסף יש לגולשים ריפוד במפרקים כדי להגן עליהם ככל האפשר במקרה של נפילה.
המסלול והתחרות
אורכו של המסלול הוא קילומטר. 400 המטרים הראשונים מיועדים לצבירת מהירות. ב-100 המטרים הבאים מודדים את מהירות הגולש, ושאר 500 המטרים משמשים להאטה ועצירה. החוקים פשוטים - מי שהגיע למהירות הגבוהה ביותר הוא המנצח.
שיאי עולם
השיאים נקבעו ב-26 במרץ 2016, תחת חוקי FSV (France Ski de Vitesse) במסלול Vars שבצרפת.
חשוב לציין שהמארגנים מקצרים ומאריכים את המסלול על מנת לשלוט במהירות הסופית מאחר המטרה העיקרית בספורט זה היא לנצח את המתחרים האחרים.
משוגע (להקה)
משוגע (Meshuggah) היא להקת פרוגרסיב מטאל שנוסדה ב-1987 בשוודיה. הלהקה ידועה בשימוש הרב שהיא עושה בפוליריתמיקה וריבוי משקלים, במקצבים מסובכים ולא-שיגרתיים ובאקורדים דיסוננטיים. כמו כן, רוב שירי הלהקה אינם בנויים במבנה בית-פזמון מסורתי.
סגנון
בשנותיה הראשונות של הלהקה, היא ניגנה בעיקר גרוב מטאל ות'ראש מטאל עם אלמנטים של פרוגרסיב מטאל ודגש על טכניקה וביצועים מורכבים. בהמשך, הלהקה עברה לנגן בסגנון מסוים של פרוגרסיב מטאל, אותו היא למעשה המציאה; וייקרא מאוחר יותר דג'נט.
הלהקות מטאליקה, דרים ת'יאטר, טול, דילינג'ר אסקייפ פלאן, Lamb of God, Haken, God Forbid, דפטונז ואחרות ציינו את משוגע כמקור השפעה עליהן.
חברי הלהקה עצמם ציינו את מטאליקה, דת', סיניק, סלייר ומגאדת' כמקור השראה עבורם, אך גם את טורי איימוס, ביורק, סטילי דן, אדמה, רוח ואש, מייק אולדפילד, ראש, פריימוס ונירוונה.
שם הלהקה נלקח משפת היידיש.
הלהקה הופיעה במועדון הבארבי בתל אביב במרץ 2011.
גיורא פיידמן
גיורא פיידמן (נולד ב-26 במרץ 1936) הוא אמן קלרינט בינלאומי, המשלב מוזיקת כליזמרים עם מוזיקה קלאסית, מוזיקת ג'אז, ומוזיקת טנגו מארץ הולדתו, ארגנטינה.
ביוגרפיה
גיורא פיידמן נולד בשנת 1936 בבואנוס איירס, ארגנטינה, דור רביעי למשפחת כליזמרים. שם נעוריו היה גדליה והוא שונה עם קבלתו לתזמורת הפילהרמונית הישראלית. בצעירותו קיבל חינוך מוזיקלי קלאסי. בשנת 1955 החל לנגן בקלרינט בתזמורת הפילהרמונית והאופראית "תיאטרו קולון" (Teatro Colón) בבואנוס איירס. בשנת 1957 עלה לארץ והיה לנגן הקלרינט הצעיר ביותר שהתקבל לתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
קריירה מוזיקלית
פיידמן ניגן בפילהרמונית הישראלית במשך קרוב ל-20 שנה. במהלך תקופה זו החל גם להקליט בנפרד מהפילהרמונית. בשנת 1971 יצא אלבום הסולו הראשון שלו – "פריילעכס ונעימות חסידיות", עם תזמורת רשות השידור ותזמורת ההקלטות, בעיבודו ובניצוחו של אריה לבנון. באותה תקופה הוא הופיע בארץ גם כסולן, ואחר-כך עזב את הפילהרמונית הישראלית והחל להופיע ולהקליט ברחבי העולם, בשלבו מוזיקה יהודית עממית עם סגנונות מוזיקליים נוספים.
בשנת 2005 השתתף פיידמן בפסטיבל "יום הנוער הבינלאומי ה-20" בקלן, והופיע עם עוד אמנים בפני קהל של כ-800,000 צופים ובהם האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר.
בשנת 1984 שילב פיידמן יכולת משחק עם הנגינה, והופיע בברלין במחזה גטו מאת יהושוע סובול ובבימויו של פיטר צאדק, יחד עם אסתר עופרים ואחרים. לאחר מכן הוא ממשיך להופיע גם באופרות ובמחזות נוספים.
בנוסף, פעיל פיידמן גם בהקלטת מוזיקה לקולנוע. בין היתר הוא השתתף בהקלטת הפסקול מאת המלחינה הישראלית בטי אוליברו, עבור שחזור של הסרט האילם האקספרסיוניסטי "הגולם" (1920), של הבמאים קארל בוזה (Carl Boese) ופאול ווגנר (Paul Wegener). הוא ניגן גם בפסקול זוכה האוסקר לסרט רשימת שינדלר, בהלחנת ג'ון ויליאמס, יחד עם נגן הכינור יצחק פרלמן.
בין תלמידיו המוכרים של פיידמן נגן הקלרינט חנן בר סלע (שאף מנגן באותו קלרינט כמו שלו), נגן הקלרינט אמיתי מן ויו"ר אגודת הכליזמרים אברום בורשטיין.
אלבומים
בשנת 1970 יצא בהוצאת CBS ישראל האלבום הראשון בהשתתפותו – "פרנק פלג מנגן יצירות מאת מלחינים ישראליים".
אלבום הסולו הראשון שלו, כנזכר לעיל, הוא "פריילעכס ונעימות חסידיות".
אלבומים נוספים שהוקלטו בארץ (רשימה חלקית):
חיים אישיים
פיידמן נישא לאורה בת חיים מנהלתו האישית ב-1975.
מטטרון
מֶטָטְרוֹן (נקרא גם שר הפנים) הוא מלאך חשוב המופיע בספרות המיסטית היהודית, והושאל ממנה למיסטיקה הנוצרית והמוסלמית, מהמאות הראשונות לספירה ועד לימינו. השם מטטרון גם משמש במסורות מאגיות שונות להשבעות וכדומה. על פי מדרש אותיות דרבי עקיבא פצפציה הוא אחד משבעים שמותיו של המלאך מטטרון.
אטימולוגיה
על שורש השם "מטטרון" ישנן מספר דעות:
המקורות במיסטיקה היהודית הקדומה
המלאך מטטרון נזכר לראשונה בספרות ההיכלות, בספרי היכלות רבתי והיכלות, ובספר "שיעור קומה". ההרחבה העיקרית של דמותו מצויה בספר היכלות, שבו מספר מטטרון לרבי ישמעאל את הגניאולוגיה שלו ואת האופן שבו זכה למקום בו הוא נמצא כעת.
ר' ישמעאל עולה למרום ב"צפיית המרכבה", פעולה של התעלות מיסטית, ושם הוא נפגש ב"מטטרון מלאך שר הפנים", שנשלח להדריכו בעולמות העליונים. ר' ישמעאל שומע כי המלאכים האחרים מכנים את מטטרון "נער", ומטטרון עצמו אומר לו שהאל בעצמו נוהג לקרוא לו כך. בתגובה לשאלת ר' ישמעאל לפשר הכינוי, מספר מטטרון כי בתחילה הוא היה אדם – חנוך בן ירד המוכר מהמקרא ובעיקר מספר היובלים ו, שהועלה לשמים על מנת לשמש כעד בבני האדם לאחר חטאי דור המבול.
בספר מתוארים שלבים רבים של התעלות, מאדם ילוד־אישה ועד למשרת העומד בין מלאכי המרכבה כשווה בין שווים, ולאחר מכן למלאך שמצוי בעמדה נעלה עוד יותר משאר הכוחות העליונים. הטרנספורמציה של מטטרון היא פיזית ורוחנית כאחד, ולצד הסודות המתגלים לו והתעלותו הרוחנית, הוא גם מקבל צורה אחרת:
לאחר כל התכונות הנוספות הניתנות למטטרון, הוא נעשה דומה במידה רבה לאל עצמו, וזוכה לשבת בכיסא כבוד הניצב בפתח ההיכל השביעי (§20), שם נמצא כיסא כבודו של האל עצמו. הוא לובש לבוש של אור (§13), ועל כתרו ה' כותב אותיות שבהם נברא העולם (§16). הוא אף מכונה בשם "ה' הקטן" (§15).
אלא, שכאשר אלישע בן אבויה, אחד מהמסתכלים בצפיית המרכבה טעה וחשב לאחר שראה אותו יושב שיש שתי רשויות בשמים, מטטרון הורד במידת מה מדרגתו, אף שהוא עדיין היה "מלאך שר הפנים":
מלבד ספר היכלות, מטטרון מופיע גם בחלקים רבים אחרים של מסורת המרכבה וההיכלות, ובכולם הוא מדריך של החכמים שמבקרים בשמים ומלאך חשוב בהיררכיה השמימית.
בקטעים בספרות ההיכלות המכונים "שיעור קומה", אנו מקבלים מידע נוסף על דמותו של מטטרון. ישנם מאפיינים רבים משותפים למטטרון ב"שיעור קומה" לזה של ספר היכלות. הוא המלאך הגבוה ביותר בהיררכיה השמימית, הוא קרוי נער, הוא המדריך של האנשים שמגיעים לשמים בהתעלות המיסטית. גם תפקידו כעד משתקף כאן בשם נוסף בו הוא מכונה, "שרא רבא דאשהדותא" (שר העדות הגדול). אולם, יש גם הבדלים ותוספות חשובות. ההבדל הבולט ביותר הוא שאין בספר שיעור קומה כל זכר למסורת שמטטרון היה פעם חנוך בן ירד, והוא מופיע רק כמלאך ללא שורשים אנושיים. בנוסף, מודגש מאוד התפקיד של מטטרון בתור המקביל לכהן גדול בפולחן השמימי, ואף יש לו משכן:
"אזכרת השם המפורש" של מטטרון דומה מאוד לזו של הכהן הגדול ביום הכיפורים, ומדמה בין הפולחן השמימי לבין הארצי.
מטטרון במסורת התלמודית
מלבד ההתייחסות אליו בספרות המרכבה וההיכלות, ישנם גם מספר אזכורים של מטטרון בספרות התלמודית (מסכת חגיגה ט"ו, ע"א; מסכת סנהדרין ל"ח, ע"ב; מסכת עבודה זרה ג', ע"ב). האזכור הראשון הוא בתוך הסיפור של "ארבעה שנכנסו לפרדס", ומתאר את חטאו של אלישע בן אבויה, שראה את מטטרון וחשב שמדובר באל או במקביל לו, ומטטרון נענש על כך:
מסיפור זה, הנמצא גם בספר היכלות, ניתן ללמוד מספר דברים על האופן שבו התלמוד מציג את מטטרון – תפקידו של מטטרון (או אחד מתפקידיו) הוא לכתוב את זכויותיהם של ישראל; הוא יכול לשבת כמו האל עצמו, בניגוד למלאכים אחרים; והדבר החשוב ביותר – הוא אינו העליון בהיררכיה השמימית, שכן יש מי שיכול להכות אותו מכות אש. אזכור נוסף הוא בוויכוח בין "ההוא מינא" לבין רב אידית:
במקור זה נוספים פרטים חשובים נוספים לדמותו של מטטרון על פי התלמוד. גם בסיפור זה אנו רואים שהיו גורמים שאכן חשבו לעבוד למטטרון, בדומה לאלישע בן אבויה. מכות האש בהן נענש מטטרון מראים כי היה קיים חשש אמיתי מפני תופעה כזו, שיש צורך להגיב עליו באופן חמור. ייתכן כי עבודה למטטרון הייתה קיימת הן בחוגים המיסטיים והן במסגרת הריטואל המאגי (המשתקפים בסוגיה זו ב"ההוא מינא") וגם אם לא הייתה קיימת ממש – היה חשש מפני האפשרות להתפתחות כזאת.
לדעתו של אפרים אלימלך אורבך, אין לראות בסוגיה במסכת סנהדרין מקור לדמותו של מטטרון בעיני חכמי התלמוד. השימוש בשם מטטרון הוא שימוש מקרי שאינו מעיד על ניסיון להבין בדיוק את תפקידו, ומדובר פשוט במלאך כלשהו שמשרת כשליח של האל. לדעת אורבך, הקביעה כי "שמו כשם רבו" הוא הוספה של מיסטיקנים שאינה מתאימה למגמת הסיפור המקורית, המנוגדת לתפיסה עצמית כלשהי של מלאך או של רשות כלשהי.
מטטרון מופיע גם בספרות שאינה מיסטית במובהק, לדוגמה בתרגום המיוחס ליונתן לפסוק (בראשית ה', כ"ד):
כאן מופיעים שני מאפיינים של מטטרון – הסיפור מדובר בעצם בחנוך שהתעלה, ותפקידו כסופר השמימי. לא מסופר על שינוי שנעשה בגופו או במהותו של חנוך, אלא רק ששמו השתנה.
לדמותו של מטטרון במיסטיקה הקדומה
כהקדמה להבנת דמותו של מטטרון, יש לבחון את ההתייחסות הכוללת למלאכים במיסטיקה היהודית הקדומה. בספרות האפוקליפטית, המלאכים משמשים בתפקידים שונים, מהם מיוחדים לעולם העליון ומהם משקפים תפקידים מקבילים בחצרות מלכים בני התקופה. כמו כן, הם נוטלים חלק בהנהגת הבריאה, וממונים על ממדים שונים של היקום. רבים מהמאפיינים האלה מצויים גם בספרות ההיכלות, אך כאן הפרספקטיבה היא של ההתעלות המיסטית או המאגית, זאת בניגוד לספרות האפוקליפטית שם המלאכים לרוב נזכרים בקשר לשליחות אלוהית ידועה. חשיבותם של המלאכים הולכת וגדלה בתקופת בית שני. כך בקומראן ובמגילות מדבר יהודה, בספרות הגנוסטית, וברחבי העולם ההלניסטי בשלהי העת העתיקה (בעיקר בספרות מאגית). שינוי זה בהתייחסות אל המלאכים הוא בעקבות הפסקת ההתגלות הישירה של האל בעולם, דבר הגורם לצורך במתווכים שונים בין האל הטרנצדנטי לבין האדם. לתורת המלאכים בספרות ההיכלות יש שלושה מאפיינים: היסוד המיסטי, שמתבטא בכניסה של המיסטיקן למציאות אחרת, השונה מהמציאות הארצית; היסוד המיתי – ריבוי הכוחות האלוהיים, המרכבה; היסוד המאגי־ריטואלי, שבו האדם יכול להשפיע על המציאות באמצעות המלאכים, בזיקה לפולחן ולריטואלים שמתקיימים במקדש השמימי.
מטטרון, כאחד מחשובי המלאכים, מתאפיין בכל המאפיינים האלה. הוא גם מלאך שבו פוגשים המיסטיקנים שיורדים למרכבה; הוא גם מהווה חלק בהיררכיה השמימית ובכוחות השונים שסובבים את האל; והוא גם משמש במאגיה, לצד תפקידו כמשרת במקדש השמימי.
שלום טוען גם כי דמותו של מטטרון עצמה כפי שהתגבשה בספרות ההיכלות היא גלגול של מלאכים אחרים שהיו קיימים קודם לכן, שרוב מאפייניהם נקלטו בדמותו. המלאך העיקרי עליו הוא מצביע הוא יהואל. שם זה מצוי בספרות המאוחרת יותר בתור אחד משמותיו של מטטרון, וכן מצוי בספרות הגנוסטית בת התקופה בתור שם של מלאך רב־כוח, ואף הוא נקרא "ה' הקטן" בדומה לכינוי של מטטרון המצוי בספרות ההיכלות. לדעתו, שם זה הוא שהיה במקור גם בסוגיות התלמודיות העוסקות במטטרון: אם נחליף את "מטטרון" ב"יהואל", יהיה הרבה יותר ברור מדוע ניתן לומר עליו ש"שמו כשם רבו". מטטרון היה בתחילה הכינוי של יהואל, כאשר לא רצו לומר את שמו במפורש, ולאחר מכן החליף את יהואל לחלוטין וקיבל את מאפייניו.
גם יוסף דן מסכים כי דמותו של מטטרון בספר היכלות בנויה משני היבטים שונים – מטטרון כשר העולם וככוח אלוהי ממשי, המאופיין ברבים מהמאפיינים של האל בעצמו; ומטטרון כחנוך בן ירד האדם. דן מציין כי החיבור השילוב שיצר בעל ספר היכלות בין שני היבטים אלו הוא ייחודי לספר, ואינו קיים בספרים אחרים במסורת המיסטית או האפוקליפטית קודם לכן. דן מוסיף גם נימוק להרכבה זו. הוא רואה את ספר היכלות כתגובה למציאותם של מיסטיקנים, שבדומה לדעתם של הגנוסטיקנים היו עשויים לראות במטטרון את האל הנמוך יותר, האחראי לבריאת העולם (ה"דמיורגוס", יוצר בראשית) לעומת האל העליון בהיררכיה, שלא ברא בעצמו את העולם. ספר היכלות מתפלמס עם דעה אפשרית זאת על ידי הרכבת דמותו של מטטרון לדמותו של חנוך בן ירד. שהרי, כפי שהעיר שלום, אם מטטרון היה במקורו אדם, הרי שהוא לא היה יכול נוכח בבריאה, ועל אחת כמה וכמה שלא היה יכול להיות יוצר בראשית בעצמו. ההמעטה השנייה של דמותו של מטטרון, עליה כבר דיברנו, היא בכך שענפיאל מכה אותו ששים מכות אש. בנוסף הוא "מעמידו על רגליו", דבר שמראה שהוא כבר לא מיוחד בקרב הכוחות העליונים בכך שמותר לו לשבת בדומה לאל, אלא כעת גם הוא חייב לעמוד, ואין סכנה שיטעו בו ויחשבו שהוא אל גם כן.
מלאך אחר אותו מזהה שלום עם מטטרון הוא מיכאל, שבמקורות אחרים מוזכר שהוא משרת ככהן גדול במקדש השמימי, או שהוא המלאך החשוב ביותר בהיררכיה השמימית. מכיוון שמטטרון הוא שמקבל את המעמד הזה, ואף יש לו תפקיד בתור כהן גדול/בעל "משכן", הרי שהוא רכש לעצמו מאפיינים של המלאך מיכאל. מאפיין נוסף שייתכן שאימץ ממיכאל הוא הכינוי "שר העולם" המופיע במקומות מסוימים וגם בקערות השבעה מהמאות השישית עד השמינית. יוסף דן מציין כי ייתכן שענפיאל, מלאך שמוזכר בכמה מקומות במסורת המרכבה בתור מלאך חשוב בהיררכיה השמימית, היה זהה בתחילה למטטרון. לדעתו היה פיצול בין הדמויות שלהם בעקבות "ההורדה בדרגה" של מטטרון והחיבור שעשה בעל ספר היכלות בין מטטרון לחנוך. כאן, ענפיאל הוא המעניש את מטטרון בששים מכות של אש, ומכאן שהוא אף נעלה ממנו.
משה אידל טוען כי יש קשר עמוק בין דמותו של מטטרון לבין זו של אדם הראשון. רוב הפיתוח של רעיון זה יהיה בקבלה המאוחרת יותר, אך כבר בשלב זה, לדעתו, ניתן למצוא הדים לה. אידל מצביע על כך שבספרות הגנוסטית ישנה חשיבות ראשונה במעלה ל"אדם הקדמון" – האדם הראשון שנברא, שהוא גם ארכיטיפ של דמות האדם האידיאלית, שחציו אדם וחציו מלאך/אל. דמות כזו חסרה במסורת המיסטית היהודית הקדומה, אף על פי שפעמים רבות ישנן מקבילות רבות בין המסורת הזו לבין זו הגנוסטית. את השרידים למיתוס מעין זה הוא מחפש בדמותו של מטטרון. כך למשל העובדה שחנוך הוא השביעי לאדם בסדר הדורות מעידה על קשר ביניהם, שכן המספר שבע אינו מקרי בספרות המקראית או החוץ־מקראית בת התקופה. מטטרון מולבש, במסורת ההיכלות, בבגדי אור (בדומה לאדם הראשון לפני החטא, על פי המדרש), וגודלו הוא מלא העולם כולו, כפי שאדם היה בתחילה. חנוך־מטטרון מעוצב, לדעת אידל, כמתקן של חטאו של אדם וכמגשים של יעודו המקורי. רעיון זה יתרחב עוד בקבלה המאוחרת יותר.
מטטרון במסורת המאגית
בתור מלאך רב־כוח, אין זה מפתיע שמטטרון מופיע לא מעט במסורת המאגית שהייתה רווחת תמיד לצד ההלכה הממוסדת ולצד המסורת המיסטית, תוך זיקה וקשרי גומלין אליהם. בספרות ההיכלות עצמה, חלק מהאזכורים של מטטרון הם כחלק מהשבעות למטרות שונות. כך למשל:
חלק מהבקשות כאן הן רוחניות, אך חלקן חומריות וארציות למדי.
במאגיה של סוף העת העתיקה בארץ ישראל, נעשה שימוש בחלק מהטקסטים בשמו של מטטרון לצד שמותם של מלאכים אחרים, בקמיעות, בקערות השבעה וכדומה. נראה שחלק מהכותבים של הטקסטים המאגיים לא הכירו את ספרות ההיכלות החדשה יחסית, או לכל הפחות לא השתמשו בה, ונסמכו על מסורות עתיקות יותר. אחרים הכירו, כנראה, גם את הספרות הזו.
עדות על שימוש מאגי יש גם מתקופות מאוחרות מעט יותר, מתעודות הגניזה. המאגיקה של תקופת הגניזה משמשת כגשר בין זו של סוף העת העתיקה לבין ראשית ה"קבלה המעשית". גם כאן מופיעים קמיעות עם שמות מלאכים ומטטרון בתוכם. השימוש בשמו של מטטרון לא היה מוגבל ליהודים: שמו מופיע לא מעט גם במאגיה המוסלמית בת התקופה ולמאות שנים לאחר מכן. כך גם במסורת המנדעית, במשך כאלף שנה.
מטטרון במסורת הקבלה ובזוהר
דמותו של מטטרון ממשיכה להופיע גם במסורות המאוחרות יותר, בקבלה על ענפיה השונים ובספר הזוהר.
גם בקבלה הנבואית של ר' אברהם אבולעפיה ובקבלה התאוסופית, ישנו עיסוק בהתעלותו של חנוך והפיכתו למטטרון. אולם, בניגוד למסורת ההיכלות, שם חלק גדול מההתעלות מתבטאת בשינויים גופניים (כמו שינוי ממדיו, הפיכת טבעו של חנוך מ"חומרי" ל"אשי", ישיבה על כיסא כבוד בפתח ההיכל השביעי ועוד), הרי שבקבלה של ר' אברהם אבולעפיה הטרנספורמציה של חנוך מאדם למלאך היא מטאפורית ומבטאת חוויה אקסטטית של שינוי הפיכה משכל שהוא בכוח בלבד אל שכל בפועל:
כאן אין דרמה של מהפך "עלייה לשמים" ושל "ששים מכות אש", אלא הטרנספורמציה היא אינטלקטואלית. במסגרת טרנספורמציה זו, מטטרון הוא הסמל להישג המיסטי הגבוה ביותר האפשרי, ולאידיאל הדתי המושלם. הזוהר מכיל אנגלולוגיה עשירה ומגוונת, המבוססת בעיקר על אגדות חז"ל וספרות ההיכלות, אך גם ממקורות אחרים. מטטרון תופס בספר הזוהר מקום חשוב, ויש לו מאפיינים רבים ומגוונים : חלקם מתאימים וממשיכים את המסורות הקודמות, וחלקן חדשים ומקוריים. גם בזוהר חנוך מתעלה, נכנס לגן עדן, ומלאכים מוסרים לו סודות וספרים גנוזים. מטטרון הוא ראש הכוחות העליונים, המרכבה והחיות. נאמר שהוא לא משמש ככהן גדול, אלא הוא "בעל המשכן" של מעלה, המקביל למשכן של משה בארץ. מטטרון הוא גם שומר המפתחות, שכל הגנזים מצויים בידו. גם הנשמות המסתלקות ניתנות בידו, והוא שיחזיר אותן לגוף לעתיד לבוא. שלטונו של מטטרון תלוי בצדיקים – הם שנותנים לו את כוחו, וללא מעשיהם של הצדיקים מטטרון אינו יכול לפעול.
במאמרים אחרים, מטטרון הוא שר העולם באמצעות שבעים שרים, מקבל כוח מהשכינה ומנהיג בעזרתו את העולם. אך כאן מטטרון הופך לגורם שלילי, מכיוון ששרי עולם אלה הם מהסטרא אחרא, והוא הרי משתף פעולה איתם ולוקח חלק בהנהגתם. ראייה זו מתאימה לדעה שקיימת גם כן, שמטטרון הוא "עץ הדעת טוב ורע", כלומר שיש בו גם מהטוב וגם מהרע.
אצל ר' יצחק דמן עכו ובמקורות אחרים, מקובל שישנה כפילות בדמותו של מטטרון: קיים "מטטרון רבא" או מטטרון הנאצל, ומטטרון "רגיל". הראשון הוא למעשה חלק מהאלוהות – הוא הכבוד האלוהי, השכינה של הספירה העליונה או "יוצר בראשית", זאת לעומת מטטרון הרגיל שהוא־הוא חנוך בן ירד שהתעלה, שהוא מלאך אך אינו חלק ממערכת הספירות. על ידי פיצול זה מוסבר כיצד חנוך בן ירד הצליח להגיע ולהיות מטטרון, שכן אם מטטרון מזוהה עם אחת הספירות, כיצד יכול להיות שאדם יוכל להיהפך אליו? אלא, שהוא רק "זכה להקראות מטטרון" ולא להיות מטטרון ממש. פעולתו של חנוך הובנה כפעולה של אדם שמייחד את הספירות האלוהיות על ידי מעשיו הטובים, וכתוצאה מכך מתעלה באופן רוחני, אך אינו מגיע להיות ספירה אלוהית בעצמו אלא רק להיות מלאך תוך איחוד השכל האנושי בשכל האלוהי.
התפיסה כי מטטרון הוא באופן מסוים חלק מהאלוהות אך מצד שני הוא נפרד, מאפשרת להרחיק את היסוד השלילי שראינו שקיים בו ("עץ הדעת טוב ורע"), כך שהוא אינו מהווה חלק מהאלוהות עצמה אלא גורם שפועל תחתיה בלבד, ומצד שני לאפיין אותו בתכונות אלוהיות. אידל מזהה בעניין זה התפתחות, כאשר בתחילה מטטרון הוא זהה לשכינה ומבטא את הטוב והרע שיש בה, ולאחר מכן, כדי להגביר את האחדות שבאלוהות ולהרחיק את האנתרופומורפיות, הוא נחשב כנפרד ממערכת הספירות ונמוך ממנה.
דמותו של מטטרון־חנוך כמשלימו ומקבילו של אדם מתפתחת בקבלה של תקופה זו. רעיון מסוג זה מתבטא באמירות שונות: הראב"ד, וגם ה"רעיא מהימנא", אומרים כי מטטרון הוא ה"דמות אדם" שראה יחזקאל על הכיסא, כלומר הוא "אדם עליון"; רד"ק אומר שחנוך עלה לגן עדן וחזר למצבו של אדם הראשון קודם החטא; ר' שלמה מולכו אומר שחנוך מהווה השלמה לאדם הראשון, וביצוע של רצונו המקורי של האל שהאדם יהיה שליט על כל הברואים, למטה ולמעלה. הזוהר אומר שחנוך קיבל ה"זהרא עילאה" של אדם הראשון, שנלקחה ממנו לאחר שחטא, ולכן היה יכול לחזור במקומו לגן העדן ואולי "לתקן" כך את חטאו:
כך חנוך־מטטרון הוא שמבטא את הפסגה שאליה יכול להגיע האדם.
בתרבות הפופולרית
דמותו של מטטרון הופיעה בסרט דוגמה של הבמאי קווין סמית' משנת 1999 שם הוא מגולם על ידי השחקן אלן ריקמן.
כמו כן, דמותו של מטטרון הופיעה בסדרה על טבעי כמלאך המשמש כסופר של אלוהים. בסדרת הספרים "חומריו האפלים", מהווה דמותו של מטטרון את אחת מדמויות האנטיגוניסט כסגנו של האל. בסדרה "בשורות טובות" המבוססת על ספרם של ניל גיימן וטרי פרצ'ט, מופיע מטטרון כנציגה של אלוהים. את דמותו משחק דרק ג'קובי("אני קלאודיוס").
הגן הבוטני של פוטסדאם
הגן הבוטני של פוטסדאם (גרמנית: Botanischer Garten Potsdam) הוא גן בוטני וארבורטום, המשתרע על פני 85 דונם דרומית-מערבית לארמון אורנז'רי שבפארק סנסוסי בפוטסדאם. הגן מתוחזק על ידי אוניברסיטת פוטסדאם.
היסטוריה
כיום גדלים בשטחי הגן כ-9,000 טקסונים, ובהם אוסף נרחב של סוקולנטים (880), לופיים (250 בקירוב), חיעדיים (260 בקירוב), שרכים (230), סחלביים (320), כימרות, מינים פולשים וצמחי מרפא מסין.
בשטחי הגן הפתוחים גדלים כ-4,000 טקסונים, כולל 50 מינים מאזור ברנדנבורג הנתונים בסכנת הכחדה. האזורים החיצוניים העיקריים הם הארבורטום, אוספים ממזרח אסיה והערבה האירואסייתית, היערות הנשירים של מרכז אירופה, ערבות צפון אמריקניות, גן אלפיני, רודודנדרון, פרחי בר, גן ורדים, צמחי מים ואדמת ביצה, גנים מורפולוגיים לתיאור חלקי צמח כגון עלים ושורשים, צמחים שימושיים, צמחים בעלי תכונות רפואיות וארומטיות, וצמחים מוגנים הנתונים בסיכון ברחבי גרמניה.
החממות של הגן, המשתרעות על פני 3,000 מטרים רבועים בקירוב, מכילות כ-4,600 מינים טרופיים וסובטרופיים בבית הדקליים, בית האפיפיטים, בית הסחלביים, בית השרכים, בית הצבריים, בית האקווריום, בית ויקטוריה וכדומה. בחממות הללו גדלים גם עצי קפה וקקאו, קנה סוכר, כותנה, מניהוט מצוי, גויאבה, וצמחים טורפים.
זוגלובק
זוגלובק היא חברה תעשייתית ישראלית בתחום המזון, בשר ותחליפי בשר.
היסטוריה
ראשיתו של המפעל בשלזיה, כאשר הוקם ונוהל על ידי אברהם ריינהולד זוגלובק ואשתו אירמגרד לבית קבילצקי. ב-15 בפברואר 1937, עם עלייתה של משפחת זוגלובק לארץ ישראל בגל ההגירה של העלייה החמישית, הועתק המפעל לנהריה ובסוף אותה השנה נחנך "בית החרושת לנקניק כשר - קבילצקי את זוגלובק" וממנו יצאה התוצרת הראשונה אל השוק המצומצם של אותם הימים, שוק של יקים, פקידי ממשל וחיילים בריטים בזמן מלחמת העולם השנייה שיכלו לרכוש את המותרות הללו. באותה התקופה בשר הבקר והעגל היה החומר הבלעדי ומקורות האספקה היו מעדרי בקר מקומי ומהארצות השכנות כמו סוריה.
פס הייצור במפעל הנקניקים, תחילת שנות ה-50
עם קום המדינה נותק המסחר עם מקורות האספקה ומשפחת זוגלובק נאלצה למצוא תחליף לחומר הגלם ולכן החל המפעל להשתמש בבשר תרנגולי הודו, תהליך אשר בוצע לראשונה בישראל.
בשנות ה-50 החלו במפעל זוגלובק בנהריה לייצר נקניק מחזה הודו. תהליך זה היווה פריצת דרך בתחום המזון, שבעקבותיה הוחל בייצור מסחרי של נקניקים מבשר הודו ועוף, שהיו מיועדים בתחילה לאניני טעם, אך עם התפתחות הטכנולוגיה והירידה בעלויות התפעול הצליחה זוגלובק לספק את המוצר גם לקהל הרחב.
ייצוא לשווקים באירופה ובאמריקה
בשנות ה-60 המוקדמות ובעידוד אורחים מחו"ל שביקרו במפעל נעשו ניסיונות היצוא הראשונים. ב-1969 השתתפה חברת זוגלובק ביריד מזון בקלן שבגרמניה והציגה את נקניק ההודו. הצגה זו גרמה להזמנות נוספות מחו"ל. הדרישה לייצור הכריחה את זוגלובק לעמוד בסטנדרטים גבוהים אשר היו נהוגים בארצות הייצוא ועקב כך זוגלובק הייתה בין החברות הראשונות בישראל שאימצו את התקינה הווטרינרית האירופאית והאמריקאית המחמירות. אימוץ התקינה הכריחה את החברה להשקיע ולהקים מערכת פיקוח וטרינרית שתתאים לסטנדרטים של ארצות הברית, אירופה ויפן.
בשנות ה-80 הקימה זוגלובק חווה לגידול עופות ותרנגולי הודו במטרה להבטיח אספקה רצופה של חומרי גלם לייצור המקומי ולמדינות העולם.
ב-1990 הוקם מפעל הטבע לייצור תחליפי בשר מחלבון צמחי. המפעל מעסיק כ-50 עובדים. העיקרון שהנחה את מחלקת המחקר והפיתוח שבמפעל הוא ייצור מוצרים הקרובים בצורתם ובטעמם למוצרי הבשר.
נהריה
בנהריה ממוקמים מפעליה של זוגלובק לייצור מוצרי בשר, נקניקים ונקניקיות המשתרעים על פני שטח נרחב במרכז העיר, שאליהם מגיע הבשר מן המפעל בשלומי. מערך זה מאפשר שליטה מלאה על איכות חומר הגלם ומבטיח את אספקתו הסדירה למפעלי הבשר והנקניק. בנוסף על כך, בנהריה מצויה גם חנות המפעל של זוגלובק, שהיא סופרמרקט ייעודי לבשר ולנקניקים הכולל גם מעדנייה שבה נמכרים מוצרי החברה. בנוסף נמכרים מוצרים נוספים כמו תבשילי מטבח, סלטים, ירקות קפואים, דגים, רטבים, יינות ועוד.
בנהריה ממוקם גם מפעל הטבע המייצר תחליפי בשר קפואים על בסיס חלבון צמחי. מפעל זה מייצא מתוצרתו למדינות נוספות כגון ארצות הברית וקנדה, צרפת, אוסטרליה ובריטניה.
שלומי
בשלומי הקימה תשלובת זוגלובק ב-1972 מפעל לעיבוד בשר, המתמחה בעיבוד עופות והודו עבור מגוון מוצרים, ומייצר למעלה מ-50 טון מוצרי פסטרמה ונקניקים ביום. המפעל מותאם לתקנים מחמירים של מדינות היעד אליהן הוא מייצא ועומד תחת פיקוח וטרינרי ופיקוח כשרות.
מפעל המאפים בקיבוץ ברור חיל
בקיבוץ ברור חיל היה מפעל המאפים "טעם ארצנו", אשר נרכש על ידי זוגלובק, ויצר מוצרי מאפה כדוגמת בצק עלים, בורקס, מלאווח, ג'חנון, פיצות ועוד. בשנת 2005 זוגלובק שלטה בכ-29% משוק המאפים בישראל. המפעל נסגר בשנת 2017.
מרכזים לוגיסטיים
זוגלובק מפעילה מרכזים לוגיסטיים גדולים בהם נקלטת התוצרת המוכנה לאחסנה ולהפצה. מרכזי ההפצה מקבלים את התוצרת המוכנה מן המפעלים להפצה לנקודות המכירה באמצעות צי תחבורה רחב היקף ומאות מפיצים. החל משנת 2015 קבוצת זוגלובק מספקת גם שירותי הפצה לחברת המיצים פריניב, ומסייעת לה להגיע לכ-4,000 נקודות שאליהם מגיעים מוצריה השונים של החברה מדי שבוע.
חטיבת השוק המקצועי
חטיבת השוק המקצועי נותנת מענה לרשתות בתי מלון, בסיסי צה"ל, גני אירועים ואולמות, חברות קייטרינג, ארגוני קניות, חדרי אוכל מוסדיים, מטבחים קיבוציים, בתי חולים ומוסדות החלמה, ישיבות, מוסדות אקדמיים ומרכזי לימוד, בתי אבות, מסעדות ומזנונים ועוד.
הבשר ומוצרי הגלם של זוגלובק המיועדים לשוק זה נבחנים בתקני איכות בינלאומיים, כדוגמת ISO-9001 ו-HACCP. לאחר בקרת האיכות יוצאים מוצרי הבשר מארבעת מפעליה אל מערך ההפצה, הכולל שלושה מרכזי הפצה גדולים ומאות מפיצים בפריסה ארצית.
זכויות בעלי חיים
במאי 2013, נחשף סרטון ברשת המתעד התעללות בבעלי חיים בעת העברתם במשאית. חמישה חודשים לאחר מכן, באוקטובר 2013, נחשפה שוב התעללות בעופות על ידי החברה, בכתבת תחקיר ששודרה בתוכנית כלבוטק. בעקבות התחקיר מנכ"ל חברת זוגלובק, פיני קמרי, הודיע על הפסקת השימוש במכונה שהיוותה מושא התחקיר, ותוקנו ליקויים נוספים כגון קיצור זמן שהיית העופות בלול והתקנת מצלמות בשטח המשחטה.
בשנת 2017 החליטה פרקליטות מחוז חיפה שלא להעמיד לדין את המעורבים בפרשה ולסגור את תיקי החקירה עקב חוסר ראיות.
ביולי 2015 נחשף בערוץ 10 מקרה נוסף של התעללות, באותה המשחטה שבה קרה מקרה ההתעללות ב 2013. בעקבות התחקיר נסגרה המשחטה באופן זמני על ידי משרד החקלאות, ונפתחה מחדש לאחר שנוספו וטרינרים מפקחים. בשנת 2015 מכרה זוגלובק את המשחטה.
בשנת 2017 הגישה זוגלובק תביעת דיבה נגד מייסד אתר החדשות 'טבעוניוז' שכתב על הקשר של החברה לזיהום נחל בצת שבגליל המערבי, זאת על אף שהנתבע שיתף ידיעות שפורסמו קודם לכן באתר החדשות וואלה! NEWS ובערוץ כאן 11. אחרי שדיווח גם על התביעה שהגישה נגדו, פנתה זוגלובק לבית המשפט במטרה לאסור עליו לפרסם דיווחים על תביעת הדיבה שהיא עצמה הגישה. איסור הפרסום נדחה על ידי השופטת. הפרשה הסתיימה בשנת 2019 בהסכם בין הצדדים.
במקביל, הגישה זוגלובק תביעת דיבה גם נגד עמותת אנימלס (לשעבר 'אנונימוס לזכויות בעלי חיים') על לוגו שיצרה לאתר התחקירים שלה בו נכתב "זוגלובק - מתעללים מאז 1937", זאת אף על פי שההתעללות נראית בבירור בצילומי התחקירים. בדצמבר 2019 מחק בית המשפט את התביעה, ובהמשך חייב את החברה בהוצאות משפט בסך 46,800 ש"ח.
פיתוח ושיווק מזון טבעוני
בשנת 2018 החלה זוגלובק לשווק מגוון מוצרי מזון טבעוניים תחת המותג "זוגלו'ס" (Zoglo's). המותג כולל נכון לשנת 2018 שניצל סויה דק, שניצל תירס ללא גלוטן, שניצל ירוק ללא גלוטן, המבורגר פטריות וקטניות ללא גלוטן ונקניקיות טבעוניות.
בשנת 2021 התחילה זוגלובק לשווק קו מוצרים טבעוניים חדש תחת המותג Wonders of Nature. נכון לשנת 2021 כולל קו המוצרים המבורגר, נקניקיות צ'וריסו, טחון וקבאב.
המחוז הצבאי של עבר הקווקז
המחוז הצבאי של עבר הקווקז (Закавказский военный округ-КЗакВО) או האוקרוג הצבאי של עבר הקווקז היה מחוז (אוקרוג) צבאי של צבא הסובייטי שנוסד במאי 1921 לאחר איחודן של גאורגיה, ארמניה ואזרבייג'ן למסגרת הרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז. במשך 17 שנה התקיימו בסיסים צבאיים בגאורגיה ובארמניה. לאחר סגירת הבסיסים בגאורגיה בשנים 2006 ו-2007 נותר לה בסיס אחד בגיומרי ארמניה.
היסטוריה
ב-22 ביוני 1941, נכללו במחוז חילות הרובאים ה-3 (ה-4, ה-20 וה-47), ה-23 (דיוויזיות 136 ו-138) וה-40 (ה-9 וה-31); וכן החיל הממוכן ה-28, שכלל את דיוויזיות הטנקים ה-6 וה-54 וכן החיל הממונע ה-236 שכלל את חמש הדיווזיות העצמאיות: ה-63 ה-76 וה-77; חיל הפרשים ה-17 וה-24 ושלושה מחוזות מבוצרים. במהלך מלחמת העולם השנייה היא הפכה לחזית עבר הקווקז (Закавказский Фронт), יחידת חזית (фронт) של הצבא האדום.
לאחר מלחמת העולם השנייה הפכו היחידות לחלק מהמפקדות המחוז הצבאי של עבר הקווקז (КЗакВО) בטביליסי. בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 ותחילת שנות ה-80 נכללה במסרת המחוז הצבאי הטורקמני (Туркестанский военный округ) יחד עם צפון הקווקז.
התפרקות ברית המועצות
עם התפרקות ברית המועצות הפך המחוז לקבוצת הכוחות הרוסית של עבר הקווקז (Группа российских войск в Закавказье -ГРВЗ). פריסת הכוחות של היחידה המנהלתית החדשה, לאחר שרבים מהיחידות שנכללו במחוז פוזרו או הפכו לחלק מהכוחות המזוינים של הרפובליקות לשעבר, באמצע שנות התשעים, הייתה:
גנרל-מייג'ור אלכסנדר סטודניקין, מפקד הארמייה ה-20 של המחוז הצבאי של מוסקבה לשעבר, פיקד על קבוצת הכוחות החדשה יחד עם הגנרל אנדריי פופוב כסגנו. הבסיס הרוסי בוואזיאני פונה בסוף שנות התשעים במסגרת הסכם לפינוי כל הבסיסים בגאורגיה (הבסיסים הצבאיים ה-12 וה-62), שנערך במרץ 2005, תוכננה הוצאתם של הבסיסים הרוסיים, לא כולל את הבסיסים במחוזות הבדלניים באבחזיה ובדרום אוסטיה), עד לשנת 2008/9.