cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ויקיפדיה (שיר)
פרסום
השיר הגיע ליותר מ-14 מיליון צפיות באתר יוטיוב נכון לאפריל 2023. הוא הגיע למקום השני במצעד השירים העברי של גלגלצ ווואלה! בשנת 2017-תשע"ז, ולמקום השלישי במצעד השנתי של כאן ג' באותה השנה.
ביקורת
בן ארי ספג ביקורת בציבור הדתי על אמירתו בשיר "אני לא נציג של אלוהים". עוד ביקורת ספג השיר על חוסר אמירה חזקה באף נושא מתוך רצון שלא לפגוע בקבוצות שונות באוכלוסייה.
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי דירג את השיר בשלושה כוכבים וכינה אותו "מלודרמה מפוקפקת" ו"טקסט פופוליסטי צולע". חוקר המוזיקה דודי פטימר הגדיר את השיר "פאר היצירה באלבום", וכתב כי הוא שיר מבריק המתמצת את הישראליות.
הפיג'מות במופע של דובל'ה
הפיג'מות במופע של דובל'ה הייתה קומדיית מצבים לילדים וסדרת המשך לסדרה "הפיג'מות בקפה קר סול". שתי הסדרות האלו מבוססות על הסדרה "הפיג'מות".
עלילה
הפיג'מות קיבלו תוכנית אירוח בשם "המופע של דובל'ה", דובל'ה (קובי פרג') הוא המנחה של התוכנית והמנהל של אולפן הצילומים. דובל'ה מוצג כבן אדם עצבני ולא רגוע.
רוביניו
רובסון דה סואזה (בפורטוגזית: Robson de Souza; נולד ב-25 בינואר 1984) הידוע בשם רוביניו, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדות החלוץ והקיצוני.
קריירת המועדונים
רוביניו נולד בפרקואה ביטרו, שכונה ענייה בסאו ויסנטה שבסאו פאולו, והתחיל לשחק שם כדורגל כבר מגיל צעיר. בגיל שש הוא הצטרף ל"ביירה-מאר", אקדמיית כדורגל מקומית; קבוצתו זכתה באליפות כבר בשנה הראשונה שלו. אחד משותפיו לקבוצה באותו זמן היה מרסלו, אחד מחבריו של רוביניו לעתיד בקבוצת ריאל מדריד. בשנת 1993, בגיל שמונה בלבד, החל לשחק בליגת כדורגל האולמות המקומית. מאוחר יותר הוא הצטרף למערכת הנוער של סנטוס, שבאותו זמן הייתה תחת פיקוחו של הכדורגלן הברזילאי האגדי פלה.
בשנת 2002, בגיל 17, חתם על החוזה המקצועני הראשון שלו עם סנטוס. הוא ערך 24 הופעות במהלכן כבש תשעה שערים בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת, שבה זכתה הקבוצה באליפות ליגת העל הברזילאית. הוא העפיל לגמר גביע ליברטדורס 2003 עם סנטוס, אך הפסיד עמה בגמר לבוקה ג'וניורס.
יכולתו הטובה גרמה להצעות לקנייתו מצד מספר מועדונים אירופיים בקיץ 2004, שנה בה זכה בפרס כדורגלן השנה בברזיל, אך הוא נשאר לבסוף בסנטוס לאחר שהנהלת המועדון הברזילאי סירבה לכל ההצעות. עם זאת, יכולתו נפגעה בעונת לאחר שאימו, מרינה דה סילבה סואוזה, נחטפה על ידי פושעים מזוינים בפרייה גראנדה ב-6 בנובמבר 2004, ושוחררה ללא פגע שישה שבועות לאחר מכן לאחר תשלום כופר. הוא הבקיע ארבעה שערים בלבד בשמונה משחקי ליגה, אך ערכו המשיך בכל זאת לגדול לקראת סיום העונה, וסנטוס התקשתה יותר ויותר לשמור על שחקנה המוביל. ביולי 2005 החתימה ריאל מדריד את רוביניו תמורת 24 מיליון אירו, בתום משא ומתן ממושך עם סנטוס.
בפתיחת עונת ירד מעמדו תחת המאמן פאביו קאפלו, שדגל בסגנון משחק שלא תאם את סגנון משחקו, ובעקבות כך הוא מיעט לקבל דקות משחק בחלק גדול מהחודשים הראשונים של העונה. רק לאחר פגרת החורף החל להשתלב בהרכב הפותח וכבש שערים חשובים עבור קבוצתו במאבקי הצמרת שלה. הוא קיבל אישור מפיפ"א להיעדר ממשחק אימון של נבחרת ברזיל, והיה יכול לקחת חלק במשחק האחרון של ריאל מדריד ב-18 ביוני 2007 מול מיורקה. ריאל ניצחה 1–3 וזכתה באליפות, שהייתה השלישית בקריירה שלו. הוא אף סיים במקום התשיעי בבחירת כדור הזהב לשנת 2007.
רוביניו כבש 11 שערים ובישל 14 שערים נוספים עבור ריאל מדריד בעונת. בעונה זו הוא קיבל חופש ביטוי רב יותר בקבוצה תחת אימונו של ברנד שוסטר, שתמך בכדורגל התקפי. הוא סייע לקבוצה לזכות באליפות השנייה ברציפות. עם זאת, בסיום העונה הוא רצה לעבור לצ'לסי, ובעקבות התנהלות הקבוצה הסתכסך עם שוסטר ועם ראשי ריאל.
ב-1 בספטמבר 2008, ביום האחרון של עונת המלפפונים של הפרמייר ליג, הוא עבר למנצ'סטר סיטי תמורת 42.5 מיליון אירו (32.5 מיליון לירות שטרלינג). ההעברה הייתה היקרה ביותר בתולדות הסיטי, והחמישית היקרה בכל הזמנים. ההעברה התבצעה באותו היום שבו נרכש המועדון על ידי קבוצת הרוכשים "אבו דאבי יונייטד". נשיא ריאל מדריד, רמון קלדרון, אמר שריאל מכרה את רוביניו מסיבות מוסריות וספורטיביות, על אף הקשיים שהערימה בשחרורו מהקבוצה. מאמן מנצ'סטר, מארק יוז, הגיב למהלך: "אני מאוד נלהב לזכות בהזדמנות לעבוד עם כישרון ענק כמו רוביניו".
רוביניו הבקיע את שערו הראשון בפרמייר ליג בהפסד 1–3 לצ'לסי ב-13 בספטמבר 2008. מאוחר יותר הבקיע שלושער במשחק נגד סטוק סיטי. הוא ענד לראשונה את סרט הקפטן של מנצ'סטר סיטי במשחק מול האל סיטי. מעת הגעתו לקבוצה הוא ביסס את מעמדו כשחקנה המוביל: בשנת 2008 הוא כבש 11 שערי ליגה במדיה, שהציבו אותו כמלך השערים שלה, ואף במיקום גבוה בדירוג מלכי השערים של הליגה. אף על פי כן, בשנת 2009 חלה ירידה ביכולתו, והוא לא כבש אף שער במשך שלושה חודשים רצופים. רצף זה נפסק כאשר הבקיע שער במשחק מול וסט ברומיץ' אלביון.
רוביניו לא הרבה לקבל דקות משחק במדי מנצ'סטר סיטי בעונת, ובעקבות כך מתוך רצון להשתתף במונדיאל דרום אפריקה 2010 במדי נבחרת ברזיל, הושאל לסנטוס בחלון ההעברות בינואר 2010.
לפני סגירת חלון ההעברות של קיץ 2010, חתם במילאן לארבע שנים תמורת 15 מיליון אירו. כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה נגד קייבו ורונה. ב-6 באוגוסט 2014 הושאל שוב לסנטוס הברזילאית לעונה אחת.
ב-16 ביולי 2015 חתם בגואנגג'ואו אוורגראנד הסינית. ב-11 בפברואר 2016 חזר לברזיל וחתם לשנתיים באתלטיקו מיניירו.
ב-23 בינואר 2018 חתם בסיוואספור מהליגה הטורקית. ב-5 בינואר 2019 חתם באיסטנבול בשאקשהיר לעונה וחצי.
ב-11 באוקטובר 2020 חתם בסנטוס לחמישה חודשים, קבוצת נעוריו והראשונה בקריירה המקצוענית שלו, תמורת שכר מינימום של 270 דולר (1,500 ריאל ברזילאי) בחודש עקב התחשבות במצבה הכלכלי הקשה של הקבוצה. לאחר כשבוע, שוחרר מהקבוצה עקב מחאה מצד האוהדים והספונסרים של הקבוצה, מכיוון שהברזילאי הורשע באונס צעירה בזמן ששיחק במילאן ב-2013.
נבחרת לאומית
רוביניו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של ברזיל במשחק גביע הזהב של CONCACAF ב-13 ביולי 2003, שבו ברזיל הפסידה 0–1 לנבחרת מקסיקו.
בגביע הקונפדרציות בשנת 2005 כבש שני שערים לזכות ברזיל, בניצחון 0–3 על נבחרת יוון ובתיקו 2-2 עם נבחרת יפן, ובכך היה המבקיע השלישי המצטיין של הנבחרת. הוא זכה עם ברזיל בטורניר בזכות ניצחון במשחק הגמר על נבחרת ארגנטינה.
הוא שותף בארבעה מחמשת המשחקים של נבחרת ברזיל במונדיאל 2006 כמחליף, אך לא כבש שערים. עם זאת, הוא שימש שחקן מוביל של הנבחרת בקופה אמריקה 2007 שנה מאוחר יותר, שבו היא זכתה. הוא כבש את כל ארבעת השערים של נבחרתו בשלב הבתים של הטורניר, באמצעות שלושער בניצחון 0–3 על נבחרת צ'ילה ושער בבעיטת עונשין בניצחון 0–1 על נבחרת אקוודור. הוא הבקיע שני שערים נוספים בניצחון 1–6 של ברזיל על צ'ילה ברבע הגמר. הוא כבש שישה שערים בטורניר ובכך סיים כמלך השערים שלו, בנוסף לזכייתו בתואר השחקן המצטיין של הטורניר. הוא ענד פעם אחת את סרט הקפטן במשחק ידידות מול נבחרת אלג'יריה, בעקבות היעדרותם של לוסיו וז'ילברטו סילבה.
בגביע הקונפדרציות 2009 זכה עם ברזיל בטורניר בפעם השנייה ברציפות. הוא כבש בטורניר שער אחד, ובמשחק הגמר שלו, מול נבחרת ארצות הברית, נכנס כמחליף וסייע לנבחרתו לחזור מפיגור 0–2 ולנצח 2–3.
סגנון משחק
בזמן ששיחק בסנטוס הציג טכניקת משחק טובה, וסגנון משחקו ההתקפי דמה לזה של פלה, כוכב הקבוצה משנות ה-50 עד שנות ה-70. כמו כן, סגנון הכדורגל שלו ניכר כשמח, והוא העיד כי סגנון משחקו הושפע מהיותו שחקן כדורגל אולמות בילדותו, שהקנה לו יותר גמישות. מהלך מועדף עליו הוא העברת הרגליים מצד לצד מעל הכדור מבלי לגעת בו ובכך לפרוץ לצדדים, תנועה המכונה "פדאלדה". בצעירותו הוא אף הושפע מזיטו, קפטן סנטוס לשעבר.
רוביניו לא התאים להרכב של המאמן פאביו קאפלו בריאל מדריד ובעקבות כך מיעט לשחק בתחילת עונת 2006/07, אך בהמשך פיתח כישורי הובלת כדור במרכז המגרש והסתגל לעמדת החלוץ המרכזי.
אישום והרשעות
בינואר 2009 הוגשה נגד רוביניו תלונה בגין תקיפה מינית של סטודנטית מאוניברסיטת יורקשייר שטענה כי השחקן תקף אותה מינית במועדון לילה בעיר לידס, לאחר חקירה התיק נסגר.
ב-2013 התלוננה צעירה אלבנית כי רוביניו אנס אותה כחלק מאונס קבוצתי, וב-2014 נעצר ונגדו הוגש כתב אישום, בנובמבר 2018 הורשע רוביניו בעבירה של אונס ונגזר עליו תשע שנות מאסר, אך עקב החוק האיטלקי המתיר לעבריין מורשע לא לרצות את עונשו עד תום הערעורים נותר רוביניו חופשי. באוקטובר 2020 דרשה השרה לעיניני נשים בברזיל כי רוביניו יאסר באופן מידי. בדצמבר 2020 דחה בית המשפט את ערעורו והותיר את הרשעתו על כנה ואת העונש על תשע שנות מאסר
סטטיסטיקות מועדונים
נכון ל-13 בספטמבר 2014
רכנפיים
שם המשפחה נובע מהלחם המילים רך + כנף, זאת מאחר שגופם רך והעדין בניגוד למשפחות אחרות כגון התריסיתיים והסרחניים שהם בעלי קוטיקולה קשה יותר. הרכנפיים מופיעים בגדלים וצבעים שונים, לרוב קטנים מ-12 מ"מ, חלקם טורפים אך רובם צמחוניים. יש ביניהם שניזונים מצמחים מסוימים ויש שניזונים מקבוצות צומח גדולות יותר. צבע גופם לרוב בעלי גוני ירוק או צהוב אך חלקם בעלי גוונים שחורים, הכנפיים פעמים רבות צבעוניות בעלות הדפסים מגוונים. העינית תמיד חסרה, מלבד בתת-המשפחה Isometopinae.
עדויות מאובנים מראות שהמשפחה הפכה נפוצה מאוד בתור המיוקן אשר בעידן קנוזואיקון, כנראה כתוצאה משינויים פאוניסטים אשר גרמו להתפשטות מהירה של עשבים וצמחים אחרים.
סימוכים
Henry, T.J. & Wheeler, A.G., Jr 1988. Miridae. pp. 251-507 in Henry, T.J. & Froeschner, R.C. (eds). Catalog of the Heteroptera, or True Bugs, of Canada and the Continental United States. Leiden : E.J. Brill xix 958 pp.
וין הופ
וינפריד לסנהופ (בגרמנית: Wyn Hoop; נולד ב-29 במאי 1936), ידוע בשם הבמה שלו, וין הופ, הוא זמר גרמני, שהתפרסם בזכות השתתפות באירוויזיון 1960.
ביוגרפיה
הופ נולד וגדל בהנובר שבגרמניה. בתחילת שנות ה-50 הקים להקת ג'אז בשם קפיטלוס. טרם התפרקותה ב-1958 הופיעה הלהקה ברחבי המדינה ושיריה הושמעו רבות בתחנות הרדיו המקומיות. תחילה פרסם הופ מספר שירי סולו תחת השם פרד ליסן.
בשנת 1960 השתתף הופ בקדם הלאומי של גרמניה לאירוויזיון עם השיר "Bonne nuit ma chérie". עם זכייתו נבחר להוביל את המשלחת הגרמנית לאירוע הבין־לאומי, שהתקיים בלונדון ב-29 במרץ. הופ ושירו דורגו במקום הרביעי עם 11 נקודות.
ארנסטו ואלוורדה
ארנסטו ואלוורדה טחדור (בספרדית: Ernesto Valverde Tejedor; נולד ב-9 בפברואר 1964) הוא מאמן כדורגל, בעברו כדורגלן ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ וכיום מאמן את אתלטיק בילבאו.
ואלוורדה שיחק בשש קבוצות ספרדיות במהלך הקריירה, בהן אספניול, ברצלונה ואתלטיק בילבאו כמאמן, זכה ואלוורדה פעמיים בדאבל ביוון והעפיל לגמר גביע אופ"א עם אספניול. כמו כן זכה ואלוורדה בשתי אליפויות ספרד וכן בגביע הספרדי עם ברצלונה.
קריירת משחק
ואלוורדה החל את קריירת המשחק במדי דפורטיבו אלבס מליגת המשנה בעונת. באותה עונה ירד ואלוורדה עם קבוצתו לליגה השלישית. לאחר שתי עונות נוספות בקבוצה, עבר בעונת בחזרה לליגת המשנה כשחתם בקבוצת ססטאו. בעונה זו היה ואלוורדה שחקן הרכב קבוע בקבוצה ממרכז הטבלה, וכבש שש פעמים ב-32 הופעות ליגה.
לקראת עונת עבר לראשונה בקריירה לליגה הבכירה, לאחר שעבר ואלוורדה בן ה-22 לאספניול, שאומנה על ידי חבייר קלמנטה. ואלוורדה הפך לשחקן חשוב במערך של קלמנטה, ורשם עונת בכורה מוצלחת, אישית וקבוצתית. הוא כבש שבעה שערי ליגה ב-43 הופעות וסייע לקבוצתו להפתיע ולהתברג במקום השלישי בטבלה. על הופעותיו באותה עונה זכה ואלוורדה בפרס דון בלון לפריצת העונה. עונה אחר כך, אך על פי שכשלה בליגה הספרדית וסיימה רק במקום ה-15, העפילה הקבוצה עד לגמר גביע אופ"א, תוך שהיא מדיחה בדרכה בין היתר את בורוסיה מנשנגלדבך, מילאן ואינטר. ואלוורדה פתח בהרכב קבוצתו במשחק הביתי, הראשון בצמד מפגשי הגמר מול באייר לברקוזן, בו ניצחה אספניול 0–3 והתקרבה לזכייה בתואר. במשחק הגומלין היה ואלוורדה בשלבי התאוששות מפציעה, והמאמן קלמנטה החליט שלא לסכן אותו, בין היתר בעקבות הסכם מתגבש על העברתו לברצלונה בסיום העונה. ללא ואלוורדה, נוצחה אספניול 0–3 והפסידה את התואר בדו-קרב בעיטות עונשין.
לקראת עונת חתם ואלוורדה בברצלונה של המאמן יוהאן קרויף. הוא סבל מפציעות רבות בתקופתו בקבוצה, שהגבילו אותו להופעות מעטות בלבד. כבר בעונת הבכורה שלו זכה עם קבוצתו בגביע אירופה למחזיקות גביע, אף על פי שרשם רק 13 דקות משחק במהלך הטורניר, במשחק מול לך פוזנן. גם עונה אחר כך סבל ואלוורדה מפציעות רבות, אך הצליח להפגין יכולת טובה במשחקים המעטים בהם שותף. בליגה, כבש ואלוורדה שישה שערים ב-12 הופעות, כולל שני צמדים רצופים בניצחונות 0–2 על ספורטינג חיחון ו-1–2 על ולנסיה. באותה עונה זכה ואלוורדה עם ברצלונה בגביע הספרדי לאחר ניצחון 0–2 בגמר על ריאל מדריד. ואלוורדה נכלל בסגל אך לא שותף במשחק הגמר.
לקראת עונת, לאחר שתי עונות קשות בברצלונה, חזר ואלוורדה לשתף פעולה עם קלמנטה, כשחתם במדי אתלטיק בילבאו. הקבוצה ידועה במדיניות של החתמת שחקנים בסקים בלבד, ואף על פי שואלוורדה נולד בחבל אקסטרמדורה, הוא עבר עם משפחתו לחבל הבסקים כבר כשהיה תינוק, מה שאפשר את החתמתו במקביל למדיניות המועדון. קלמנטה אמנם עזב את הקבוצה במהלך העונה, אך ואלוורדה נותר בה למשך שש עונות מלאות, יותר מבכל קבוצה אחרת בקריירה שלו.
לקראת עונת, בתום שש עונות במדי בילבאו, חזר ואלוורדה לליגת המשנה, כשחתם במדי מיורקה של המאמן ויקטור מוניוס. באותה עונה, סייע לה להעפיל בחזרה לליגה הבכירה, ובסיום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 33.
אף על פי שזומן לסגל כבר בשנת 1988, ואלוורדה רשם הופעה אחת בלבד במדי נבחרת ספרד, ב-10 באוקטובר 1990. המאמן לואיס סוארס מירמונטס העלה את ואלוורדה מהספסל ל-20 דקות, בניצחונה של ספרד 1–2 על במסגרת מוקדמות יורו 1992.
קריירת אימון
מיד עם פרישתו, חזר ואלוורדה לאתלטיק בילבאו והחל לאמן במחלקות הנוער של המועדון. הוא נותר בתפקיד במשך ארבע שנים, עד שקודם לתפקיד מאמן קבוצת המילואים. לקראת עונת, לאחר עונה אחת בקבוצת המילואים, קודם ואלוורדה לתפקיד מאמן הקבוצה הראשונה בליגה הבכירה. ואלוורדה הוביל את הקבוצה במשך שתי עונות, כשבראשונה הוא מוביל אותה למקום החמישי בטבלה ולהשתתפות בגביע אופ"א, ובשנייה הוא צולח עימה את שלב הבתים במפעל עד להדחה על ידי אוסטריה וינה בסיבוב הראשון של שלב הנוקאאוט.
לקראת עונת, לאחר עונה מחוץ למגרשים, התמנה ואלוורדה לתפקיד מאמן אספניול, קבוצתו הראשונה כשחקן בליגה הבכירה. כבר בעונת הבכורה שלו הצליח, 19 שנים לאחר שעשה זאת כשחקן, להוביל את הקבוצה עד לגמר גביע אופ"א. קבוצתו סיימה ראשונה בשלב הבתים, לפני אייאקס אמסטרדם, והדיחה בדרכה את ליבורנו, מכבי חיפה, בנפיקה ליסבון וורדר ברמן. במשחק הגמר פגשה אספניול את בת ארצה סביליה. לאחר שחזרה מפיגור 0–1 במחצית הראשונה, נותרה אספניול בעשרה שחקנים במהלך המחצית השנייה. בתוך ההארכה נקלעה אספניול לפיגור נוסף, אך למרות החיסרון המספרי השיגה שוויון חמש דקות לסיום. בסופו של דבר נכנעה אספניול בדו-קרב בעיטות עונשין, כפי שקרה לה 19 שנים קודם לכן.
ב-26 במאי 2008 התפטר ואלוורדה מתפקידו כמאמן אספניול. יומיים אחר כך, מונה ואלוורדה לתפקיד מאמן אולימפיאקוס מליגת העל היוונית. כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה, הוביל אותה לזכייה בדאבל המקומי, לאחר שסיימה ראשונה בטבלה בפער של שמונה מפאוק סלוניקי, וזכתה בגביע היווני לאחר משחק מותח מול א.א.ק. אתונה. כבר בדקה השמינית של המשחק עלתה אתונה ליתרון 0–2, ממנו הצליחה אולימפיאקוס לחזור בדקה ה-72. בדקה ה-90 עלתה א.א.ק ליתרון 2–3, אך שש דקות בתוך תוספת הזמן השיגה קבוצתו של ואלוורדה שוויון נוסף, והפכה את התוצאה בתוך ההארכה. הפעם היה זה תורה של א.א.ק להשיג שוויון, 4-4, והמשחק עבר להכרעה בפנדלים. לאחר דו-קרב שכלל 17 בעיטות לכל קבוצה, כבש אנטוניוס ניקופולידיס את הפנדל המכריע שהעניק לקבוצתו של ואלוורדה את הגביע. על אף ההצלחה של ואלוורדה באותה עונה, החליטה הנהלת המועדון להיפרד ממנו בסיום העונה בעקבות מחלוקות כספיות.
הרפובליקה האוסטרית הראשונה
הרפובליקה האוסטרית הראשונה היא התקופה שבה הייתה אוסטריה רפובליקה דמוקרטית, והתקיימה לאחר נפילתה של האימפריה האוסטרו-הונגרית בסוף מלחמת העולם הראשונה ועד מלחמת האזרחים האוסטרית. תקופה זו אופיינה במאבקים עזים בין השמאל והימין, בהם התקוממות יולי 1927. בתקופה זו נחקקה חוקת אוסטריה (ב-1920), ושונתה ב-1929.
ארנסטו ואלוורדה
קריירת אימון
לקראת עונת חתם ואלוורדה בוויאריאל כמחליפו של מנואל פלגריני, שעבר לאמן בריאל מדריד. ב-31 בינואר 2010, בעקבות הפסד ביתי 0–2 לאוסאסונה וכשהקבוצה במקום העשירי בטבלה, פוטר ואלוורדה מתפקידו.
הרפובליקה האוסטרית הראשונה
לאחר האנשלוס הקיץ הקץ על הרפובליקה, או, לפי אמות-מידה אחרות, עם ייסוד הדיקטטורה האוסטרופשיסטית בעקבות פיזור הפרלמנט בידי הקנצלר אנגלברט דולפוס ופרוץ מלחמת האזרחים.
ארנסטו ואלוורדה
קריירת אימון
ב-9 באוגוסט 2010 חזר ואלוורדה לאולימפיאקוס, מחזורים ספורים מפתיחת העונה. כבר בעונת הבכורה המחודשת שלו זכה עם אולימפיאקוס באליפות פעם נוספת, ועונה אחר כך זכה עימה בדאבל שני בקריירה. לאחר הבטחת האליפות, הודיע ואלוורדה כי לא ימשיך במועדון עונה נוספת.
הרפובליקה האוסטרית הראשונה
חוזה טריאנון (Trianon) שנחתם בין מדינות ההסכמה המנצחות והמדינות הנלוות אליהן לבין הונגריה, היה אחד ההסדרים מרחיקי הלכת לפירוקה של קיסרות הבסבורג, שעליהם הוחלט בשיחות השלום בפריז בגין תבוסתה לצד הקיסרות הגרמנית. הוא בא בעקבות חוזה סאן-ז'רמן (Saint-Germain-en-Laye), אשר תחם את גבולותיה של הרפובליקה האוסטרית החדשה כך שתכלול את רוב החבלים דוברי הגרמנית של ציסלייתנייה (Cisleithania) - החלק האוסטרי של אוסטרו־הונגריה למעט חבל הסודטים ודרום טירול (10 בספטמבר 1919). על־פי המעצמות המנצחות, הסיבה העיקרית לפרוץ המלחמה הגדולה הייתה המיליטריזם הגרמני, ולכן מנסחי ההסדר בגמר המלחמה ביקשו ליצור מאזן כוחות חדש במרכז אירופה, כזה שימנע מגרמניה לשוב ולהפוך למעצמה. עקב כך נמנעה מאוסטריה האפשרות להתאחד עם הרפובליקה הגרמנית החדשה ובאופן סמלי אף נאסר עליה להיקרא בשם שבחרה לעצמה - "אוסטריה הגרמנית".
ארנסטו ואלוורדה
קריירת אימון
ב-3 בדצמבר 2012 חזר ואלוורדה לספרד, כשהחליף את מאוריסיו פלגרינו כמאמן ולנסיה, כשהקבוצה במקום ה-12 בלבד לאחר 14 מחזורים. ואלוורדה הצליח להוביל את הקבוצה לתקופה מוצלחת, בה נאבקה על אחד מארבעת המקומות הראשונים, שמקנים מקום בליגת האלופות. בסופו של דבר, הקבוצה סיימה במקום החמישי, נקודה בלבד מתחת לריאל סוסיאדד. ב-1 ביוני 2013, עם סיום העונה, הודיע ואלוורדה על התפטרותו.
ב-20 ביוני 2013 התמנה ואלוורדה למאמן אתלטיק בילבאו בפעם השנייה בקריירה. בעונת הבכורה שלו הביא את הקבוצה למקום הרביעי בטבלה ולהשתתפות בליגת האלופות, ובעונתו השנייה, עונת, הביא אותה עד לגמר הגביע הספרדי, שם נוצחה 1–3 על ידי ברצלונה. בעקבות זכייתה של ברצלונה בדאבל המקומי, זכתה בילבאו, כפינליסטית בגביע, להשתתף בסופר קאפ הספרדי עם פתיחת עונת. בילבאו הדהימה את ברצלונה עם ניצחון 0–4 במשחק הראשון בבית, ולאחר שוויון 1-1 בקאמפ נואו, זכתה בתואר.
ב-1 ביוני 2017 התמנה למאמן קבוצת הכדורגל ברצלונה.
ואלוורדה זכה עם ברצלונה בדאבל המקומי בעונתו הראשונה במועדון וגם זכה בליגה פעם נוספת בעונתו השנייה במועדון.
ואלוורדה חווה שני הפסדים גדולים בליגת האלופות כמאמנה של ברצלונה בשתי עונותיו הראשונות בתפקידו. בשנתו הראשונה בתפקיד קבוצתו הודחה על יד רומא ברבע גמר ליגת האלופות אחרי שברצלונה כבר ניצחה 4-1 במשחק הראשון אך הפסידה 3-0 בגומלין והודחה בגלל שערי חוץ. בעונתו השנייה ברצלונה הודחה בחצי גמר ליגת האלופות על ידי ליברפול לאחר שברצלונה ניצחה 3-0 במשחק הראשון אך הפסידה 4-0 במשחק השני. שני המשחקים הללו הובילו לכך שאוהדי הקבוצה פתחו במחאה גדולה נגד ואלוורדה ברשתות החברתיות תחת ההאשטג valverdeout. האוהדים רצו שואלוורדה יפוטר לאחר שפעמיים קבוצתו הודחה מליגת האלופות לאחר שכבר ניצחה בהפרש גדול במשחק הראשון.
ב- 13 בינואר 2020 פוטר מאימון ברצלונה לאחר שנתיים וחצי בקבוצה. את ואלוורדה החליף בתפקידו קיקה סטיין.
ביוני 2022 חזר ואלוורדה לאמן את אתלטיק בילבאו.
דוד נובקובסקי
ילדות
דוד נובקובסקי נולד בשנת 1848 בכפר מלין, בקרבת קייב, אז בשליטת האימפריה הרוסית. בגיל שמונה ברח נובקובסקי מהבית, ככל הנראה בגלל יחס רע מצד אמו החורגת. נובקובסקי הגיע לברדיצ'ב, שם שימש כנער מקהלה בבית הכנסת. נובקובסקי למד בעצמו תאוריית המוזיקה וקונטרפונקט. בברדיצ'ב ספג את החזנות המסורתית והשורשית מהחזן הידוע בשם "ירוחם הקטן" (בלינדרמן), שהיה החזן המקומי ומורם של חזנים מפורסמים רבים. בשלב מאוחר יותר למד בהדרכת חזן בשם שפיצברג, שהיה תלמידו של סלומון זולצר מווינה.
אודסה
בגיל 21, נקרא לכהן כמנצח המקהלה ועוזר החזן בבית הכנסת ברודי באודסה. בבית הכנסת שהיה שייך לזרם מודרני ומתקדם בהשפעת תנועת ההשכלה, כיהן החזן ניסן בלומנטל, שדגל באימוץ יצירות גרמניות לתפילות בית הכנסת. לדוגמה, אימץ החזן את הקטע "הללויה" מתוך האורטוריה משיח של הנדל, הלקוח מהספר חזון יוחנן מהברית החדשה, למילות פרק התהילים קיג, "הללויה, הללו עבדי ה'". נובקובסקי, אף על פי שלא התנגד לאימוץ יצירות קלאסיות לשימוש בתפילה, הציג גישה קצת יותר שמרנית, למשל בכך שביקש לתרגם את המילים הגרמניות ללשון הקודש, לדוגמה ביצירתו של מנדלסון, אופוס 91, לפרק התהילים צח.
אף על פי שעודד את נובקובסקי ביצירת אחת המקהלות המשובחות ברוסיה באותה תקופה, לא עודד בלומנטל את נובקובסקי הצעיר להלחין בעצמו, ולא נתן לו הזדמנות לבצע את יצירותיו. למרות זאת, עבדו השניים בשיתוף פעולה להרים את הרמה המוזיקלית בבית הכנסת, לרמה כזו שאפילו לא-יהודים נכנסו לבית הכנסת מפעם לפעם רק כדי ליהנות מהחוויה המוזיקלית. הפעילות בבית הכנסת ברודי אף השפיעה על "בית הכנסת הגדול" - האורתודוקסי, שם הופעל לחץ מצד הקהל גם להכניס עוגב לבית הכנסת בטקס החנוכה.
העבודה הקשה והיומיומית עם המקהלה, היוותה עבור נובקובסקי התנסות ששיפרה את כישוריו כמלחין. בקונצרטים שנערכו בבית הכנסת שכללו בתוכניה גם יצירות ליטורגיות וגם חילוניות, התנסה נובקובסקי ביצירת תזמורים לתזמורת. כמו כן ביקש נובקובסקי לשלב מוטיבים ונעימות יהודיות שורשיות בתוך הסגנון החדש - המערבי.
בשנת 1891, בלומנטל פרש מתפקידו כחזן ראשי לאחר כ-50 שנות כהונה. במקומו נתמנה החזן פנחס מינקובסקי, גם הוא השתלם בחזנות אצל זולצר. מינקובסקי שהיה מוזיקאי בפני עצמו, גילה עד מהרה את כישרון ההלחנה של מנצח המקהלה, וביקש לתת לו ביטוי רחב. מינקובסקי ביצע את יצירותיו של נובקובסקי ועודד אותו לכתוב עוד ועוד. עד מהרה התפרסם פועלו של נובקובסקי, הן בזכות המקהלה המקצועית שהוביל, והן בזכות יצירותיו שזכו לשבחים רבים אף מפי מלחינים אחרים, מקובל כי צ'ייקובסקי אמר עליו: "חבל כי נובקובסקי לא השקיע עצמו בכתיבת מוזיקה כללית. המוזיקה הסימפונית הפסידה כישרון גדול".
נובקובסקי אף לימד מוזיקה במספר מסגרות, יהודיות וכלליות באודסה. הוא הוציא לאור 2 ספרי תווים מיצירותיו בשם "שירי דוד", הראשון כלל יצירות לתפילת נעילה (Schlussgebet für Jom Kippur für Cantor Solo und Gemischten Chor, יצא לאור ב-1895), החלק השני היה לתפילת קבלת שבת (Gebete und Gesänge zum Eingang des Sabbath für Cantor Solo und Chor mit und ohne Orgelbegleitung יצא לאור בלייפציג בשנת 1901). שני הספרים יצאו לאור מחדש בארצות הברית בשנת 1955 בעריכת א. בינדר. בספרו השני פרסם נובקובסקי מודעה בזה הלשון:
ככל הנראה ההיענות הייתה דלה, מאחר שהספרים האחרים לא ראו אור. בהיעדר פנסיה למנצח המקהלה בקהילה באודסה, התדרדר מצבו הכלכלי של נובקובסקי, וב-25 ביולי 1921 נפטר בחוסר כל. על מצבתו נחרטו מילותיו של ידידו חיים נחמן ביאליק: "יש כוכבים רבים בשמים, אך רק אחדים מהם כה נוצצים ומאירים".
הצלת הכתבים
לאחר מותו של נובקובסקי בחוסר כל, נותרו כתביו הרבים ברשות ביתו רוזה ארבייטמן, שהייתה נגנית עוגב מוכשרת בפני עצמה. בשנת 1924, באמצע שנות הזעם של המהפכה הבולשביקית ובהשפעת המהומות והכאוס באודסה, הגניבה רוזה את הכתבים מחוץ לרוסיה אל ברלין, שם הפקידה אותם בידי ביתה סופיה, נכדתו של נובקובסקי, שהייתה מוזיקאית אף היא, בתקווה שיזכו לצאת לאור. אך עם עליית הנאצים, הוציאו הנאצים לקסיקון של מלחינים יהודים, שכונה "מוזיקה מנוונת" ( Entartete Musik). נובקובסקי נכלל ברשימה השחורה הזו, ומאחר והחזקת הכתבים הפכה לסכנה, בעלה של סופיה, בוריס זלצמן, הבריח בדרך לא דרך את הכתבים לצרפת של וישי, שם באדמת חווה של איכר לא-יהודי טמן את הכתבים. לאחר ששרדו את המלחמה, הוציא בוריס את הכתבים מקברם הזמני. בשנת 1952, כאשר זכה במלגה ללימודים באוניברסיטת קולומביה בארצות הברית, הביא עמו בוריס את הכתבים כמתנה לדודו, בנו של נובקובסקי, ליאו נובק שהתגורר בארצות הברית זה מכבר. בשנת 1955 העבירה משפחת נובקובסקי את אוסף הכתבים לספריית ההיברו יוניון קולג'.
מורשתו
רק מעטים מלחניו של נובקובסקי עוד פופולריים כיום. יצירתו החזנית המפורסמת ביותר עד היום היא "קול דודי" למילים מתוך שיר השירים. יצירה זו, שהיא קונצרטנטית מאחר שהטקסט אינו מתוך התפילה, בוצעה והוקלטה על ידי גדולי החזנים בדורות האחרונים. שאר יצירותיו בסגנון המערב אירופאי, כבר לא מבוצעות בבתי הכנסת, כגורל רוב יצירותיהם של המלחינים סלומון זולצר ולואי לבנדובסקי.
בשנת 1988 הוקמה על ידי משפחת נובקובסקי "קרן דוד נובקובסקי", שמטרתה לערוך ולהוציא לאור את כתביו ויצירותיו של נובקובסקי, ולחשוף אותם לקהל הרחב. הקרן יזמה מספר קונצרטים, בהם בוצעה המוזיקה של נובקובסקי, וכן יזמה הקלטות של המוזיקה לצורך מחקר ולימוד. במסגרת עריכת המוזיקה, נערכו שינויים ותוספות במוזיקה האורגינלית בגלל אילוצים שונים. כך למשל הוזמנו עיבודים תזמורתיים במקום תפקידי העוגב, וזאת במטרה לאפשר למוזיקה להשמע גם באולמות בהם לא קיים עוגב. שינויים אלו שנויים במחלוקת, כאשר ישנם המצדדים כי על המוזיקה של נובקובסקי להשמע באופן האותנטי לפי הוראותיו וכתיבתו של המלחין עצמו.
נוסינרסן
נוסינרסן (בלועזית: nusinersen) הוא החומר הפעיל בתרופה ספינראזה (spinraza).
מרכיב פעיל זה משמש לטיפול בניוון שרירים שדרתי (SMA), הפרעה נוירומוסקולרית נדירה. בחודש דצמבר 2016, ספינראזה של חברת ביוג'ן הפכה לתרופה הראשונה שאושרה בטיפול בהפרעה זו. ספינראזה מוגדרת כ"תרופת יתום" בארצות הברית ובאיחוד האירופי. התרופה אינה רשומה בישראל, אך מיובאת לישראל, על פי הצורך, תחת אישור מיוחד של משרד הבריאות. התרופה כלולה בסל הבריאות.
שימוש רפואי
התרופה משמשת לטיפול בניוון שרירים שדרתי (SMA) הקשור למוטציה בגן SMN1. התרופה ניתנת ישירות למערכת העצבים המרכזית (CNS) באמצעות זריקה תוך-שדרתית (Intrathecal).
תופעות לוואי
בניסויים קליניים, אנשים שטופלו עם נוסינרסן היו בעלי סיכון גבוה לזיהומים במערכת הנשימה העליונה והתחתונה, לגודש, לזיהומי אזניים, לעצירות, לאספירציה ריאתית, לבקיעת שיניים, וכן לעקמת. בתינוק אחד בניסוי קליני חלה ירידה חדה ברמות המלחים, ולמספר תינוקות היו פריחות. קיים סיכון כי הגדילה של תינוקות וילדים עלולה להיעצר. בניסויים קליניים של חולים מבוגרים יותר, תופעות הלוואי השכיחות ביותר היו כאבי ראש, כאבי גב ותופעות לוואי כתוצאה מהזריקה התוך-שדרתית.
אף על פי שלא נצפו בחולים, במסגרת הניסויים הקליניים, ירידה במספר טסיות הדם וכן סיכון לנזק בכליות, הם סיכונים תאורטיים, עבור תרופות אנטיסנס (antisense) ולכן יש לנטר את מספר הטסיות ואת תפקוד הכליות, במהלך הטיפול.
התפתחות של נוגדנים כנגד נוסינרסן, היא סיכון תאורטי נוסף; נכון לדצמבר 2016, לא היה ברור, מה תהיה ההשפעה לכך, על היעילות או הבטיחות.
אפיון המחלה ופרמקולוגיה
ניוון שרירים שדרתי (SMA) היא מחלה נוירומוסקולרית תורשתית, המאופינת על ידי ניוון של נוירונים מוטוריים בחוט השדרה וגזע המוח, המביא לחולשה מתקדמת בשרירים הפרוקסימליים, היפוסטניה ושיתוק. ניוון שרירים שדרתי נגרם על ידי מוטציות של אובדן-תפקוד, בגן SMN1, המקדד לחלבון השרידות של הנוירון המוטורי (SMN). אנשים שורדים עקב כמויות קטנות של חלבון SMN, אשר מיוצרות מהגן SMN2. נוסינרסן משפיע על שחבור חלופי (alternate splicing) של הגן SMN2, ההופך אותו פונקציונלית לגן SMN1 ועל ידי כך מעלה את רמות חלבון ה-SMN במערכת העצבים המרכזית.
התרופה עוברת פיזור למערכת העצבים המרכזית ולרקמות היקפיות.
זמן מחצית החיים של התרופה מוערך בין 135 ל -177 ימים בנוזל המוחי-שדרתי (CSF) ו 63 עד 87 ימים בפלזמה. התרופה עוברת מטבוליזם באמצעות הידרוליזה, מתווכת על ידי אקסונוקליאז ('3 ו '5) ואינה מגיבה עם אנזימי CYP450. הדרך העיקרית של סילוק התרופה, היא כנראה על ידי הפרשה בשתן, עבור נוסינרסן והמטבוליטים שלו.
כימיה
נוסינרסן הוא אוליגונוקלאוטיד אנטיסנס שבו קבוצות '2-הידרוקסי של טבעות הריבופוראנוזיל (ribofuranosyl) מוחלפות עם קבוצות 2'-O-2—מתוקסיאתיל ((2’-O-2-methoxyethyl וקישרי הפוספט מוחלפים בקישרי פוספורותיואט (phosphorothioate).
היסטוריה
נוסינרסן התגלה במהלך שיתוף פעולה בין אדריאן קריינר ממעבדת קולד ספרינג הארבור ואיוניס (Ionis) פרמסוטיקלס (שנקראה בעבר איסיס פרמסוטיקלס). חלק מהמחקר בוצע בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת מסצ'וסטס, במימון של קיור SMA (Cure SMA).
החל משנת 2012, חברת איוניס חברה לחברת ביוג'ן לגבי פיתוח התרופה, וב־2015 רכשה חברת ביוג'ן את הזכויות הבלעדיות עבור התרופה, תמורת תשלום עבור הזכויות, של $75 מיליון, תשלומים על פי אבני דרך, עד ל-$150 מיליון, ותמלוגים מהמכירות, לאחר מכן; חברת ביוג'ן אף שילמה את עלויות הפיתוח של התרופה, לאחר רכישת הזכויות. הזכויות לחברת ביוג'ן כללו זכויות לגבי הקניין רוחני, שרכשה חברת איוניס ממעבדת קולד ספרינג הרבור ואוניברסיטת מסצ'וסטס.
בנובמבר 2016, הבקשה לאישור תרופה חדשה, התקבלה במסגרת הליך "המסלול המועדף" של מינהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA), בהתבסס על תוצאות הניסוי הקליני שלב III והצורך הבלתי-נענה. הבקשה לאישור התקבלה לצורך סקירה בסוכנות התרופות האירופאית (EMA) באותה תקופה.
התרופה אושרה על ידי ה-FDA בדצמבר 2016 ועל ידי EMA במאי 2017, כתרופה הראשונה לטיפול בניוון שרירים שדרתי. לאחר מכן, ספינראזה אושרה לטיפול של SMA בקנדה (יולי 2017), יפן (יולי 2017), ברזיל (אוגוסט 2017) ושווייץ (ספטמבר 2017).
נגישות לתרופה
המחיר הרשמי של ספינראזה הוא 125,000 דולר לכל זריקה (נכון ל-2016), אשר מעמיד את עלות הטיפול השנתית על $750,000 בשנה הראשונה ועל $375,000 בשנה לאחר מכן. על פי עיתון ה"ניו יורק טיימס ", זה ממקם את ספינראזה, בין התרופות היקרות ביותר בעולם ".
באוגוסט 2018, המכון הלאומי למצוינות בבריאות ובטיפול (NICE) בבריטניה, המעריך את יחס העלות-תועלת של טיפולים עבור מערכת הבריאות הציבורית של אנגליה ויילס, המליץ כנגד מתן ספינראזה לחולי SMA. החלטה זו נתקבלה בזעם על ידי קבוצות התמיכה בחולים.
קיפאון פנים
קפאון פנים היא תופעה הבאה לידי ביטוי בהופעת סדר גבישי (ארוך טווח) בשכבות הפנים של נוזל.
התופעה התגלתה (נסיונית) בתמיסות אלקאנים ופולימרים דומים בתחילת שנות ה-90 של המאה העשרים על ידי שתי קבוצות בו זמנית. קבוצתו של פרופ' ג'ון ארנשו (אוניברסיטת קווין בבלפסט, אירלנד) חקרה את התופעה על ידי פיזור אור, אך שיטה זו לא אפשרה לקבוע את עובי השכבה הקפואה והאם היא אכן מסודרת. במקביל פרסמה את מחקרה קבוצה בראשות פרופ' משה דויטש (אוניברסיטת בר-אילן) ד"ר בן אוקו (המעבדה הלאומית ברוקהייבן - ניו-יורק) וד"ר אריק סירוטה (תאגיד הדלק הבינ"ל- אקסון) אשר חקרה את התופעה באמצעות השתקפות קרני רנטגן שאפשרה להם להראות שהשכבה הקפואה היא שכבה אחת בה מסודרות המולקולות במקביל לנורמל לשכבת הפנים ובמבנה המערכת הגבישית ההקסגונלית.
תופעה דומה שהתגלתה על ידי פרופסור ג'נס אלס-נילסן (המעבדה הלאומית ריסו-דנמרק) ופרופסור פיטר פרשן (אוניברסיטת הרווארד) בתחילת שנות ה-80, תיארה הופעה של "פאזה סמקטית" בפני המשטח של נפח נוזלי בעל "פאזה נמטית" בגבישים נוזליים. אולם, בתופעה זו שכבת הפנים לא הייתה מסודרת או מוגבלת לשכבה אחת בלבד. מאז גילוי התופעה באלקאנים נצפתה התופעה במגוון רחב של פולימרים ובין מצבי צבירה שונים: נוזל-אוויר, נוזל-מוצק ונוזל-נוזל. תופעת קפאון הפנים מייצגת את ההפך מהתופעה המוכרת והנפוצה יותר- "המסת פנים".
תורת הדגימה (עיבוד אותות)
בתורת האינפורמציה, בעיבוד אותות ובמיוחד במערכות תקשורת, תורת הדגימה היא התחום המדעי העוסק במגבלות ודרישות ממערכות דגימה של אותות וסינתזה שלהם.
דגימה היא התהליך של הפיכת אות רציף (כפונקציה של הזמן או המרחב) לסדרת מספרים או אות בדיד הקיים רק בנקודות בדידות בזמן או במרחב. המשפט המרכזי של תורת הדגימה - הוא משפט הדגימה של שנון - נייקוויסט שאומר שיש לדגום בתדר שהוא לפחות פי 2 מתדר השידור על מנת להימנע משגיאות. ההסבר האינטואיטיבי למשפט הדגימה הוא כאשר דוגמים אות רציף אנו מכפילים את האות במסרק הלמים. כאשר עוברים למרחב התדר, ההכפלה הופכת לקונבולוציה של מסרק הלמים וספקטרום האות ולכן נקבל שכפול מחזורי של צורת הספקטרום של אות המידע כאשר מרכז הספקטרום יושב במכפלות תדר הדגימה. אם נוריד את תדר הדגימה מתחת לפעמיים התדר המקסימלי, השכפולים הללו יחפפו אחד את השני ובתהליך שחזור האות, בו מסננים רק את הספקטרום הבסיסי נקבלו מעוות. תופעה זו נקראת "התחזות" או "קיפול תדרים" (Aliasing).
מבוא
x(t)\, הוא אות רציף ומוגבל אנרגיה בתחום X(f)\, הוא התמרת פורייה של האות כאשר
f_s\, הוא תדר הדגימה ביחידות - דגימות לשנייה
פרק הזמן בין הדגימות:
יישומים
הדגימה היא אחד מהשלבים החשובים ביותר בעיבוד ספרתי של אותות. האותות בטבע הם לרוב רציפים או אנלוגים כגון אותות דיבור הנקלטים במיקרופון של טלפון סלולרי או האותות החשמלים הנפלטים ממוח האדם למשל בבדיקת EEG. לצורך עיבודם בצורה ספרתית על ידי מחשב או מעגל משולב ספרתי, יש צורך להפכם לסדרות מספרים או אותות ספרתיים ופעולה זו מבוצעת על ידי דגימת האותות.
מיקרואלקטרוניקה
מיקרואלקטרוניקה היא תחום באלקטרוניקה, העוסק בתכנון ובייצור מעגלים אלקטרוניים זעירים. מעגלים אלקטרוניים הם מעגלים חשמליים העובדים בזרמים ומתחים נמוכים ונקראים גם מעגלי זרם חלש.
היסטוריה
תחילתו של תחום המיקרואלקטרוניקה בהמצאת הטרנזיסטור, שהחליף את שפופרות הריק ששימשו עד אז בתעשיית האלקטרוניקה. הטרנזיסטור התבסס על שימוש בחומרים הנקראים מוליכים למחצה, בעלי תכונות הולכה הנעות בין חומרים מוליכים לבין חומרים מבודדים. ניתן לקבוע תכונות אלו בזמן תהליך הייצור ולשלוט עליהן (עד למידה מסוימת) בזמן הפעלת המעגל.
מידותיו המזעריות של הטרנזיסטור איפשרו הקטנה משמעותית בגודלם הפיזי של מעגלים חשמליים שהיו בשימוש אז. כמו כן, התפתחו שיטות הייצור של הטרנזיסטור לכדי שיטות של ייצור המוני (mass production) בעלות נמוכה. כתוצאה מכך, הפך הטרנזיסטור לרכיב זול ונפוץ מאוד, מה שאפשר תכנון וייצור של מעגלים אלקטרוניים מורכבים ומסובכים יותר ויותר, המתבססים על מספר גדל והולך של טרנזיסטורים. כיום המיקרואלקטרוניקה היא בפועל ננואלקטרוניקה בה מיוצרים רכיבים בקנה מידה ננומטרי הכוללים ננו-מעגלים.
פריצת הדרך הבאה בתור, הייתה התפתחות תהליכי הייצור, לכדי תהליכים המאפשרים לחבר מספר טרנזיסטורים ביחד עם רכיבים נוספים, כגון דיודות, קבלים ונגדים, למעגל אלקטרוני מזערי על גבי פרוסת סיליקון של המוליך למחצה שממנו מיוצר הטרנזיסטור. מעגלים אלה נקראו מעגלים משולבים (Integrated Circuits או בקיצור IC).
המעגלים המשולבים הראשונים היו מעגלים פשוטים יחסית, המונים עשרות עד מאות אחדות של טרנזיסטורים. מעגלים אלה נקראים כיום Small Scale Integrated Circuits או בקיצור SSI. עם התפתחות תעשיית המיקרואלקטרוניקה, גודלם הפיסי של הטרנזיסטורים הלך וקטן, בעוד שהמעגלים המיוצרים בשיטה זו (הנקראים גם רכיבים) הלכו והתרחבו וכללו מספר גדל והולך של טרנזיסטורים. כיום, רכיב מיקרואלקטרוניקה יחיד, כדוגמת מעבד, יכול להכיל מאות מיליוני טרנזיסטורים. רכיב כזה נקרא Very Large Scale Integrated Circuit או בקיצור VLSI. התפתחות כלי תכנון ממוחשבים (Computer Aided Design או בקיצור CAD), מאפשרת בתחילת המאה ה-21 שילוב של מספר מעבדים (CPUs) והתקני מולטימדיה (לדוגמה, כרטיס קול וכרטיס מסך) או התקנים אחרים על אותו רכיב VLSI.
בתחילת המאה ה-21, מדברים החוקרים על חומרים פלסטיים שישמשו כמוליך למחצה, אשר בתהליכי הדפסה יעוצבו להתקנים חשמליים או התקנים פולטי-אור. אלה, מן הסתם, לא יחליפו את הסיליקון בזמן הקרוב אלא יוסיפו תכונות וישומים נוספים כמו מסכים גמישים.
בישראל
ההיסטוריה של מיקרואלקטרוניקה קשורה במרכז ההדרכה והמחקר אשר הוקם בשנת 1979 בטכניון על ידי פרופסור יצחק קדרון ופרופסור אדיר בר-לב.
תהליך הייצור
תהליכי ייצור של רכיבי מוליכים למחצה מתבסס על מגוון רחב של תהליכי ננוליתוגרפיה כימיים ואחרים, ביניהם פוטוליתוגרפיה, השתלות יונים ואיכול כימי המקנים לחומר תכונות שונות באזורים שונים שלו.
רוב הייצור הסדרתי כיום מתבסס על שימוש בפרוסות של סיליקון גבישי (wafers) אשר מיוצרות ממוט של סיליקון חד-גבישי. בתום תהליך הייצור של רכיבי מיקרו-אלקטרוניקה, מכילה כל פרוסה כזו מאות או אף אלפי רכיבים זהים, שצורתם בדרך כלל מרובעת. רכיבים אלה מופרדים בתום התהליך על ידי חיתוך הפרוסה לאורך ולרוחב. כל מרובע כזה, המכיל רכיב אחד, נקרא פיסת סיליקון (באנגלית "die").
הרכיבים שהופרדו מהפרוסה עוברים תהליך שנקרא זיווד, שבסופו כל רכיב ארוז בתוך אריזה מחומר פלסטי או קרמי, שממנו נשלחים מוליכים לצורך חיבור הרכיב לתוך המעגל האלקטרוני. הרכיב הארוז נקרא שבב ("Chip") והוא משמש להרכבת מעגלים מודפסים.
שימושים
חלק נרחב מהטכנולוגיה הסובבת אותנו כיום מתבססת על המיקרואלקטרוניקה:
מעבר לשימושים אלה של המיקרואלקטרוניקה, משמשת הטכנולוגיה גם למימוש רכיבים המשלבים אלקטרוניקה עם תחומים שונים אחרים. כיום ניתן למצוא יישומים מחקריים ומסחריים בהם, על גבי הפרוסות, מומשו:
למת הרגולריות של סמרדי
למת הרגולריות של סמרדי או בקיצור למת הרגולריות, היא משפט שימושי בקומבינטוריקה קיצונית שהתגלה על ידי המתמטיקאי ההונגרי אנדריי סמרדי (Endre Szemerédi). הלמה מאפשרת, בהינתן כל גרף (לא משנה כמה גדול הוא), לקרב אותו על ידי גרף בגודל קבוע, כשגודלו של הגרף המקרב נקבע רק על פי איכות הקירוב.
ללמה שימושים רבים, בקומבינטוריקה קיצונית ומחוץ לה, למשל במדעי המחשב. למרות חוזקה, הקבועים הגדולים שמעורבים בה הופכים אותה לתאורטית בלבד.
הלמה התגלתה על ידי סמרדי, תחילה כמקרה פרטי שעסק בגרפים דו צדדים, שהשתמש בה כדי להוכיח את משפט סמרדי בשנת 1975. המשפט אינו עוסק באופן ישיר בתורת הגרפים, אלא בקיומן של סדרות חשבוניות ארוכות כרצוננו בתתי קבוצות של מספרים טבעיים.
הלמה נוסחה והוכחה באופן מלא על ידו בשנת 1978.
צפיפות
בהינתן גרף G, ושתי קבוצות קודקודים נגדיר את הצפיפות ביניהן על ידי  כאשר
יש לציין שמספר זה אכן מציין (מנורמל במשקל של גודלי הקבוצות X,Y) את השאלה עד כמה "מלא" תת-הגרף של הקשתות בין U ל V. אפשר לאמת שמספר זה שווה ל-1 אך ורק כאשר הגרף הוא מלא.
כמו כן, מספר זה מציין את ההסתברות שבהגרלת זוג קודקודים אקראי בהתפלגות אחידה, יש ביניהם קשת בגרף.
זוג קבוצות רגולריות
נאמר שהקבוצות X,Y הן \varepsilon - רגולריות אם לכל שתי תתי קבוצות המקיימות  מתקיים.
כדי להשתכנע בכך, אפשר לתאר לעצמנו מצב שבו מרבית הקשתות יוצאות ממספר קודקודים בודדים. במקרה זה, אם נשמיט "מעט" קודקודים (פחות מ מגודל הקבוצה) עדיין נאבד את מרבית הקשתות. במצב זה זוג הקבוצות לא יהיה רגולרי.
חלוקה רגולרית של הגרף
תהא חלוקה של צמתי הגרף לתתי קבוצות זרות זו לזו.
חלוקה של הגרף תקרא \varepsilon-רגולרית אם: כיוון שגודל הגרף לא תמיד מתחלק ב-k, התנאי הראשון לא תמיד מתקיים. ישנן שתי דרכים להתגבר על כך:
ניסוח הלמה
לכל ולכל  קיים  כך שלכל גרף G על לפחות M קודקודים יש חלוקה \varepsilon - רגולרית.
הלמה מבטיחה קיומה של חלוקה \varepsilon - רגולרית בגרף בגודל גדול דיו (לכל ) ועם לכל הפחות m מחלקות. היות שהמבנה של חלוקה כזו נוח לעבודה ונותן מידע רב על הגרף, כוחה של הלמה הוא במתן מידע על מבנה הגרף אך ורק לפי מספר הקודקודים שלו.
רעיון ההוכחה
ההוכחה מתבססת על הגדרת פונקציה q שמקבלת חלוקה ומחזירה מספר בין 1 ל-0. הרעיון בהוכחה הוא להתחיל מהחלוקה הטריוויאלית לחלק אחד, וכל עוד היא לא ε-רגולרית, למצוא חלוקה שמעדנת אותה, כך ש-q גדלה. לשם כך, עבור כל זוג קבוצות שאינן רגולריות, מוצאים שתי תתי קבוצות שהצפיפות שלהן רחוקה מהצפיפות של הקבוצות הגדולות (קיומן של קבוצות כאלו נובע מהגדרת הרגולריות) ולקיחת החלוקה הגסה ביותר כך שכל אחת מתתי הקבוצות האלו יהיו איחוד מחלקות בחלוקה החדשה. אפשר להראות שערך ה-q גדל בלפחות ε5, ולפיכך תוך לכל היותר ε-5 צעדים נגיע לחלוקה שהיא בהכרח רגולרית (כי ערך ה-q לא יכול לעלות מעבר ל-1).
בכל איטרציה, חילקנו את כל אחד מהחלקים למספר חלקים שעלול להיות אקספוננציאלי במספר הקודם (כי לכל חלק אחר מוצאים תת-קבוצה אחרת, והחלוקה שמעדנת את כולן עלולה להיות אקספוננציאלית). מכיוון שיש ε-5 שלבים בהוכחה, מתקבל חסם שהוא tower-type של ε. בתחילה הייתה תקווה לשפר חסם זה, אך בשנת 1997 הוכיח טימותי גוורס חסם תחתון שגם הוא tower-type, ובכך ביטל תקווה זו.
שימושים
מהלמה אפשר לקבל גרף ממושקל שהוא "כיווץ" של הגרף המקורי: מחליפים כל קבוצת קודקודים בקודוקוד בודד, ובין כל שתי קבוצות שמים קשת שמשקלה כצפיפות בין שתי הקבוצות המקוריות. הגרף הזה מכיל את "כל המידע" על הגרף המקורי, ולפיכך פעולות שהיו קשות לעשייה על הגרף המקורי נהיות קלות יותר. אפשר למשל להוכיח שכדי לספור את מספר המשולשים בגרף G אפשר למצוא את הגרף המקרב G', לספור בו משולשים (כאשר "מספר המשולשים" בין שלושה קודקודים הוא מכפלת משקולות הקשתות) ואפשר להוכיח שהיחס בין מספר המשולשים ב-G' לגודלו קרוב (עד כדי ביטוי שתלוי ב-ε) ליחס הזה בגרף G.
graph removal lemma
הלמה קובעת שבהינתן גרף H, בתנאים מסוימים (קיומו של עותק של H לאחר הסרת מעט קשתות מהגרף באופן יחסי) ניתן להבטיח את קיומם של עותקים רבים בגרף של H. באופן פורמלי: "יהי G = (V,E) גרף על n קודקודים ויהי H גרף על h קודקודים. נניח שקיים כך שלכל הסרה של קשתות מן הגרף עדיין קיים שיכון של H בגרף. אז קיימת  שתלויה רק ב-H וב-\varepsilon (אבל לא ב-n) כך שהגרף מכיל לפחות  שיכונים זרים של H."
בדרך כלל מתייחסים לגרף H כאל "קבוע" ואך G כ"שואף לאינסוף". מקרה פרטי חשוב הוא כאשר H הוא משולש (מעגל מאורך 3) ואז הלמה נקראת triangle removal lemma (למת הסרת המשולשים).
הוכחת Graph Removal Lemma כיישום של הלמה של סמרדי
ההוכחה נחלקת למספר שלבים
יהא G = (V,E) גרף, ויהי. על פי הלמה של סמרדי עבור כאשר, נקבל כי קיימת חלוקה  כפי שהוגדרה קודם לכן.
נסיר את הקשתות הבאות מן הגרף
אם כן, כמות הקשתות שהסרנו בין רכיבים אלה היא לכל היותר - על פי התכונות של והקשרים ביניהם, בדומה למעברים קודם לכן -
כלומר סה"כ כמות הקשתות אותן הסרנו
הקשתות שנותרו בגרף אם כן הן קשתות בין מחלקות שונות בצפיפות הגבוהה מ-d שהן גם זוג קבוצות \varepsilon רגולריות
הכללות
ללמה יש הכללות רבות, רבות מהן נוגעות להיפרגרף, בדרך כלל k-יוניפורמי (כלומר, שכל קשת חלה בדיוק k קודקודים; גרף רגיל הוא 2 יוניפורמי). הכללות כאלו ניתנו על ידי גוורס, טרי טאו, נוגה אלון ועוד.
בכל ההכללות הללו, החסם המתקבל הוא תמיד השלב ה-k בהיררכית אקרמן (שלב 2 הוא מגדל חזקות).
הכללות נוספות נוגעות לשיפור הדיוק שהגרף המתקבל מקרב את הגרף המקורי.
ערי ז'בוטינסקי
עֵרי (תיאודור) ז'בוטינסקי (26 בדצמבר 1910, כ"ה בכסלו, ה'תרע"א – 12 ביוני 1969, כ"ו בסיוון, ה'תשכ"ט) היה פעיל בתנועה הציונית, פעיל בתנועה הרוויזיוניסטית, חבר הכנסת, פוליטיקאי ומתמטיקאי ישראלי. בנו של זאב ז'בוטינסקי.
קורות חיים
עֵרי תיאודור ז'בוטינסקי נולד בכ"ה בכסלו ה'תרע"א, 26 בדצמבר 1910, באודסה שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), בן יחיד ליוענה בת מרדכי גלפרין וזאב ז'בוטינסקי, מכונן הציונות הרוויזיוניסטית.
בשנות ילדותו נלווה ערי ז'בוטינסקי להוריו במסעותיהם על רקע פעילותו של אביו זאב וזכה לחינוך פרטי שכלל לימודי שפות ובכללן עברית, אנגלית, צרפתית ורוסית.
בהמשך, ולמרות התנגדותו של אביו, החל ערי ללמוד במוסדות חינוך שונים ובכללם אקול סנטרל שבפריז, וב-1933 הוסמך בהנדסת חשמל והחל לעבוד כמהנדס במפעל "קוזינה" שעסק בהרכבת מטוסים. ב-1934 חזר לארץ ישראל, התקבל על ידי פנחס רוטנברג לעבודה כמהנדס בתחנת הכוח בנהריים, שם הועסק עד 1936.
תקופת המאורעות ומאסרו בכלא עכו
ז'בוטינסקי היה פעיל בתנועת בית"ר ("ברית יוסף תרומפלדור") הרוויזיוניסטית, שאביו היה מייסדה וראשה וב-1934 השתתף בעיר הומנה (Humenné, אז בצ'כוסלובקיה, בימינו בסלובקיה), בקורס בבית ספר למדריכים של בית"ר בפיקודו של ירמיהו הלפרן.
לאחר פרוץ המאורעות נתמנה על ידי אביו לנציב בית"ר בארץ ישראל וכיהן בתפקיד זה עד ל-1938. ב-1937 נאסר על ידי משטרת המנדט הבריטי ביחד עם מספר מחברי תנועתו, לאחר פעולות תגמול שבוצעו כנגד הערבים וכעבור שלושה חודשי מעצר במבצר עכו, שוחרר ונסע בשליחות התנועה הלאומית ללונדון.
בימי שהותו שם, החל גל המאסרים של ראשי הצה"ר ובית"ר בארץ ישראל, עקב שבירת ה"הבלגה" בימי המאורעות. גם לאחר שראשי בית"ר ניסו להניא את ז'בוטינסקי מלחזור ארצה מחשש למאסרו, הוא שב בנובמבר 1937 ארצה, נעצר ונכלא בכלא עכו עד פברואר 1938.
ארגון העפלת יהודים לארץ ישראל ופעילות ציבורית
באוגוסט 1938 יצא לפולין לכינוס העולמי השלישי של בית"ר בוורשה ונבחר לקצין השלטון של בית"ר. ערי ז'בוטינסקי נמנה עם השלישייה אשר מונתה לנהל את מבצע ההעפלה מטעם התנועה, שנודע לימים בשם "עליית אף על פי". יחד עם ז'בוטינסקי ניהלו את המבצע ש"י יעקובי ויוסף כצנלסון. במסגרת ההתארגנות הוקמו ארבע מחלקות: ארגון השיירות, הובלה יבשתית (ויזות ונסיעות עד הים), הובלה ימית (אניות, מלווים) וכספים, פיקוח על התשלומים והוצאות. ערי ז'בוטינסקי הופקד על שתי המחלקות הראשונות.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה שהה ברומניה, עסק בארגון ההעפלה מאירופה ובראשית 1940 ארגן את הפלגת אוניית המעפילים "סקריה" שהובילה 2,385 מעפילים מפולין ומרומניה ופיקד עליה. האונייה נתפסה בידי הבריטים אחרי צאתה ממצר הדרדנלים. הנשים והילדים שוחררו והגברים נלקחו למחנה המעצר בעתלית. ז'בוטינסקי נעצר במעצר מנהלי לחצי שנה, הועבר לכלא עכו ולאחר מכן למחנה המעצר מזרעה.
באוגוסט 1940 נפטר זאב ז'בוטינסקי בניו יורק וערי הורשה לעזוב את ארץ ישראל כדי להשתתף בהלוויית אביו. הוא השתקע בארצות הברית, ב-1942 נשא לאישה את אביבה לבית קוגון ושנה מאוחר יותר נולדה בתם קרני זאבה. בארצות הברית הצטרף למשלחת האצ"ל שבראשה עמד הלל קוק, פעל ב"ועד למען הקמת צבא עברי" וסייע להקמת "ועד החירום להצלת העם היהודי באירופה". בעקבות פעולתם כונן הנשיא פרנקלין רוזוולט את "המועצה לפליטי המלחמה", שפעלה מטורקיה הנייטרלית ונועדה לסייע ליהודי הארצות הכבושות בידי הנאצים. ז'בוטינסקי, שפעל מאיסטנבול, נקלע לעימות עם השלטונות הטורקיים ונציגים דיפלומטיים אמריקניים והוא נעצר והוסגר לבריטים.
ערי ז'בוטינסקי הועבר לארץ ישראל דרך לבנון ובמהלך ההעברה נכשלו אנשי "צרפת החופשית" בחטיפתו, הוא הגיע לירושלים ונכלא בבית הסוהר המרכזי למשך חצי שנה. בשנת 1944 הוא הביע ביקורת על אנשי הסתדרות ציונית חדשה, הביע תמיכה בתנועת העם למדינה עברית, ונכלל ברשימתה בבחירות לאספת הנבחרים הרביעית.
ב-1947 פעל ב"וועד העברי לשחרור האומה" בצרפת. לפי עדותו של ערי ז'בוטינסקי, הוא עסק גם בארגון ואיסוף הנשק לאונייה "אלטלנה". מצרפת נסע למשפחתו בארצות הברית. עם הקמת המדינה החליט לחזור לארץ ישראל עם משפחתו על סיפון ה"אלטלנה", אך מסיבה רפואית הם לא עלו על האונייה בסופו של דבר.
לאחר הקמת מדינת ישראל
מספר חודשים לאחר הגעתו לארץ ישראל, התגייס ז'בוטינסקי לצה"ל ושירת כמהנדס חשמל. כאשר החלו ההכנות לקראת הבחירות לכנסת הראשונה הציג את מועמדותו לרשימת תנועת החרות, והוצב במקום ה-14 ברשימה על אף שלא היה חבר בתנועה. נבחר לכנסת, עם בחירתו השתחרר משירות פעיל בצה"ל.
במהלך כהונתו היה חבר במספר ועדות בכנסת, ז'בוטינסקי וקוק פעלו להכרה בלאום ישראלי, לכינון חוקה, לביטול הממשל הצבאי, לשיתוף הערבים בשלטון וכן להפרדת הדת מהמדינה. על רקע זה נוצרו חילוקי דעות פוליטיים מול חבריהם לתנועת החירות וב-1951 הם פרשו ממנה וכל אחד מהם הקים סיעת יחיד.
פעילות אקדמית, פוליטית וציבורית
ב-1951, לאחר מות אמו, שב לארצות הברית, וב-1952 התמנה למרצה בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון בחיפה וחזר ארצה. ב-1953 נולד בנו זאב, וב-1957 קיבל תואר דוקטור במתמטיקה מטעם האוניברסיטה העברית. ז'בוטינסקי מונה לחבר מן המניין בפקולטה למתמטיקה בטכניון. ב-1965 קיבל מינוי של פרופסור, ובמקביל כיהן גם כדקאן הפקולטה למדעים באוניברסיטה על שם היילה סלאסי, קיסר אתיופיה, באדיס אבבה בירת אתיופיה. כמו כן שימש כמורה למתמטיקה בבית הספר הריאלי העברי בחיפה. היה בעל מספר ארדש 1.
במקביל לעבודתו האקדמית נטל חלק פעיל בחיים הפוליטיים והציבוריים בארץ, והמשיך בפועלו למען הפרדת הדת מהמדינה. הוא פעל בתנועה למען שינוי שיטת הבחירות, בליגה למניעת כפייה דתית, והוביל את התומכים בשיבת עקורי איקרית ובירעם לכפריהם. הוא מימן את ההגנה המשפטית של דוד בן הרוש ונאשמי אירועי ואדי סאליב.
ז'בוטינסקי הרבה לכתוב מאמרים פובליציסטיים, בהם מאמר על האימפריאליזם הערבי ועל התפשטותו, תוך הדגשת הטענה שהשליטים הערבים במדינות ערב הם מיעוט השולט בכוח הזרוע ורוב האוכלוסייה כלל אינה ערבית. הוא אף כתב מאמרים הומוריסטיים עליהם חתם בשם העט "חש בז".
פעילות למען "ארץ ישראל השלמה"
לאחר מלחמת ששת הימים היה ממקימי התנועה למען ארץ ישראל השלמה. במאמריו שהופיעו בביטאון התנועה "זאת הארץ", קרא להתיישבות יהודית נרחבת ביהודה והשומרון וחבל עזה, לחיזוק הריבונות על הר הבית ולמדיניות נוקשה כלפי הטרור הערבי. לקראת הבחירות לכנסת ב-1969, התכוון להצטרף למפלגת "המרכז החופשי", אך הלך לעולמו בטרם החל בפעילותו במפלגה. ערי ז'בוטינסקי נפטר משטף דם במוח, בכ' בסיוון ה'תשכ"ט, ה-6 ביוני 1969, מספר שעות לאחר שחזר לביתו לאחר הרצאה בפני חיילים בסיני. היה בן 58 שנים במותו. הותיר אחריו את רעייתו, אביבה, בת, ד"ר קרני רובין-ז'בוטינסקי, ובן, זאב-יאיר.
לטי גרובמן
לטי גרובמן (נולדה ב-14 במאי 1971) היא מפיקת סרטים ישראלית-אמריקאית.
ביוגרפיה
זלאטה (לטי) גרובמן נולדה במוסקבה לאירינה ומיכאיל גרובמן. עלתה עם משפחתה לישראל כתינוקת, והתגוררה בירושלים ולאחר מכן בתל אביב. בשנות נעוריה הופיעה בהצגות בתיאטרון הבימה והייתה חברה בלהקת צעירי תל אביב. ב-1989 השתתפה עם הלהקה בסדרת הנעורים של הערוץ הראשון "החופש האחרון".
בראשית שנות ה-90, לאחר שירותה הצבאי, עברה להתגורר בניו יורק, והחלה ללמוד בבית הספר למשחק של לי סטרסברג. באותן שנים הייתה חברתו של אסף אמדורסקי, שלטענתה כתב עליה את שירו המפורסם "יקירתי". כעשור לאחר מכן, ב-2005, הוציאה גרובמן גרסה משלה לשיר - "יקירי". בהמשך עברה ללוס אנג'לס וחידשה לימודיה בבית הספר למשחק של לי סטרסברג. עם סיום לימודיה החלה לעבוד בתחום ההפקה.
החל מהעשור הראשון של המאה ה-21 היא משמשת כמפיקת סרטים בהוליווד, בעיקר מטעם חברות ההפקה "נו אימג'" ו"מילניום" שבבעלות אבי לרנר. במאי 2005 חתמה עם חברת מילניום על חוזה להפקת שלושה סרטי קולנוע, שהוערך על ידי המגזין "וראייטי" בכ-7 עד 15 מיליון דולר. בין הסרטים שהפיקה: "דור הפרוזאק" (2001), "איזה מין הורים" (2006), "קלינר" (2007), "בלונדינית בעיר הגדולה" (2008), "רצח מוצדק" (2008), "חיבוק הערפד" (2013), "רוקי: הסיפור האמיתי" (2016), "המנסרים מטקסס: ההתחלה (2017) ו-"טסלה" (2020).
גרובמן הייתה נשואה למוזיקאי לוגן מאדר, שהיה הגיטריסט של להקת "משין הד", ולהם חמישה ילדים. הם נפרדו לאחר 13 שנות נישואים. אחיה הוא האדריכל יעקב יאשה גרובמן.
מודר
נהר המודר (בצרפתית: Moder) הוא נהר שאורכו 93 ק"מ ומוצאו בצפון הרי הווז' ברום של 400 מטר מעל לגובה פני הים ונשפך אל נהר הריין ברום של 122 מטר.
מקור שמו של הנהר הוא מ-Matrae שמה של האלת הנהרות הגאלית.
הנהר יוצא בקרבת הקומונה זיטרסהיים ( Zittersheim) בנקודה שנקראת Moderfeld שנמצאת בהרי הווז' הצפוניים. המודר זורם לכיוון מזרח ונשפך לאחר 93 ק"מ אל נהר הריין.
הנהר מושפע ממספר יובלים ושלושה נהרות:
אגן הניקוז של המודר הוא 1,720 קילומטר רבוע.
תחנת יוסטון
תחנת יוסטון הידועה גם בשם לונדון יוסטון (באנגלית: London Euston) היא תחנת רכבת מרכזית בדרך יוסטון שברובע קמדן בלונדון. התחנה היא תחנת הרכבת הבין עירונית הראשונה שנפתחה בממלכה המאוחדת, ותחנת הקצה של קו החוף של חברת הרכבות וירג'ין טריין. התחנה נמצאת במרכז העיר לונדון ובקרבת תחנת הרכבת סנט פנקראס, ותחנת קינגס קרוס.
היסטוריה
יוסטון הייתה תחנת הרכבת הבין-עירונית הראשונה בלונדון. התחנה נפתחה ב-20 ביולי 1837 כתחנה הסופית של קו הרכבות לונדון ובירמינגהם (L&BR). בניין התחנה הישן נהרס בשנות השישים והוחלף בבניין הנוכחי בסגנון מודרני בינלאומי.
האתר נבחר בשנת 1831 על ידי ג'ורג' ורוברט סטיבנסון, מהנדסי חברת L&BR. האזור היה ברובו אדמות חקלאיות בקצה העיר המתרחבת, ובצמוד לדרך החדשה (כיום דרך יוסטון), שגרמה להתפתחות עירונית. התחנה נקראה על שם יוסטון הול בספוק, אחוזת דוכסי גרפטון, בעלי האדמות העיקריות באזור.