cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sex Talk
וידאו קליפ
קליפ המילים של השיר הועלה ליוטיוב ב-22 במרץ 2019, ביום צאתו כסינגל. קליפ המילים זכה להצלחה כאשר צבר למעלה מ-12 מיליון צפיות.
בולגוקסה
מקדש בולגוקסה (בקוריאנית: 불국사) הוא מקדש בודהיסטי השוכן במורדות הר טוהאם, דרומית-מזרחית לקיונגג'ו, במחוז צפון קיונגסאנג שבקוריאה הדרומית. זהו המקדש העיקרי של מסדר ג'וגיה, אחד ממסדרי הבודהיזם הקוריאני. ב-1962 הכריזה ממשלת קוריאה הדרומית על כמה מהמבנים ופסלי הבודהה שבמקדש כאוצרות לאומיים. ב-1995 הוכרז המקדש, יחד עם מערת סוקגוראם הסמוכה, כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה
מקדש ראשון הוקם באתר בשנת 528, בתקופת שלטונו של בופהונג מלך שילה, ובהמשך נבנו במקום מבנים נוספים. הקמת המקדש הנוכחי התחילה בתקופת שלטונו של קיונגדוק, בשנת 751, והסתיימה תשע שנים לאחר מותו, בשנת 774. הקמת המקדש הייתה ביוזמתו של ראש ממשלתו של קיונגדוק, קים דסון, שנפטר בעצמו חודשים ספורים לפני השלמת הבנייה. המקדש זכה לשם בּוּלְגוּקְסָה, שפירושו "מקדש ארצו של בודהה".
בשלהי תקופת שלטון של שושלת גוריו וראשית ימי שושלת ג'וסון, במאה ה-14, שופץ המקדש. במהלך הפלישות היפניות לקוריאה במאה ה-16 סבל המקדש מנזקים קשים, וכל מבני העץ שבו נשרפו עד היסוד. בין 1604 ל-1805 שופץ המקדש כ-40 פעמים, ואף הורחב. בתקופת הכיבוש היפני בקוריאה במחצית הראשונה של המאה ה-20 ערכו אף הם עבודות במקום, אך אין תיעוד לכך, וכן ידוע על אוצרות שנעלמו מהמקום בתקופה זו. ב-1969 הורה נשיא קוריאה הדרומית, פאק צ'ונגהי, על שיפוץ נוסף. העבודות, שנערכו עד 1973, כללו גם חפירות ארכאולוגיות.
מבנה המקדש
הכניסה למקדש היא דרך שני גשרים בזווית של 45°, שעליהם מדרגות: גשר הענן הכחול וגשר הענן הלבן. הגשרים מובילים לשער הערפל הסגול, השער הראשי למקדש.
המבנה המרכזי במקדש הוא דֶאוּנג'וֹן ("היכל ההארה הגדולה"), המוקדש לגאוטמה בודהה. הבניין הראשון שהוקם במקום זה נבנה ב-681. מאחוריו שוכן מוּסוֹלג'וֹן ("ההיכל ללא מילים"), ששואב את שמו מהעיקרון לפיו את רעיונותיו של בודהה לא ניתן ללמד באמצעות המילים לבדן. הבניין הראשון באתר זה הוקם ב-670. בנקודה הגבוהה ביותר במתחם נמצא גְוָואנוּמג'וֹן, שמשמש מקדש לאוואלוקיטשווארה, הבודהיסטווה של החמלה. מבנים נוספים כוללים את בּירוֹג'וֹן, המוקדש לוואירוקאנה וגוּקְנַאקְג'וֹן ("היכל האדמה הטהורה"), שבו פסל בודהה עשוי ברונזה מוזהבת.
דאבוטאפ
פגודת דאבוטאפ (다보탑) הוכרזה בשנת 1962 כאוצר לאומי מס' 20, והיא מעטרת את המטבע של 10 וון.
סוקגאטאפ
פגודת סוקגאטאפ (석가탑) הוכרזה בשנת 1962 כאוצר לאומי מס' 21. שמה המלא הוא סָאקְיָאמוּני יוֹרָסאנְגְג'וּסוֹלְבּוֹפּ טַאפּ, והיא מכונה גם "הפגודה ללא צל" ו"פגודת 3 הקומות של בולגוקסה".
ב-1966 התעוררו הנזירים במקדש מקול פיצוץ עז. היו אלה שודדים שניסו לפוצץ את הפגודה באמצעות דינמיט, כדי לשדוד אוצרות שהאמינו שמצויים תחתיה. כשהגיעו הנזירים, השודדים נמלטו מבלי שהצליחו להוציא את השלל, והנזירים היו אלו שגילו במקום סארירות ותגליף העץ העתיק ביותר שנמצא אי פעם. ב-1967 הוכרזו 28 הפריטים שנמצאו במקום כאוצר לאומי מס' 126.
גשר הלוטוס וגשר שבעת האוצרות
גשר הלוטוס (יוֹנְהְוָואגְיוֹ; 연화교) וגשר שבעת האוצרות (צִ'ילְבּוֹגיוֹ; 칠보교) הם צמד גרמי מדרגות המובילים לשער העצמת השלום (אָנְיָאנְגְמוּן; 안양문), המוביל לגוקנאקג'ון. הגשרים הוכרזו כאוצר לאומי מס' 22 בשנת 1962. המדרגות בנויות כמעין גשרים בזווית של 45°, ומתחתן קשתות. גשר הלוטוס כולל 10 מדרגות, וגשר שבעת האוצרות כולל 8 מדרגות. על מדרגות גשר הלוטוס נחצבו עיטורים בצורת לוטוס, אך הם נשחקו תחת רגלי עולי הרגל הרבים. כיום הטיפוס במדרגות אלה אסור.
גשר הענן הכחול וגשר הענן הלבן
גשר הענן הכחול (צ'וֹנְגוּנְגְיוֹ; 청운교) וגשר הענן הלבן (בֶגוּנְגְיוֹ; 백운교) אף הם צמד גרמי מדרגות, המובילים לכניסה הראשית למקדש, שער הערפל הסגול (ג'אהאמוּן; 자하문). הגשרים הוכרזו כאוצר לאומי מס' 23 בשנת 1962. גם גשרים אלה נבנו בזווית של 45°, והם כוללים 33 מדרגות, המייצגים את 33 גני העדן הקיימים לפי האמונה הבודהיסטית. 17 מהמדרגות הן בגשר הענן הכחול, התחתון מביניהם, ו-16 המדרגות הנותרות הן בגשר הענן הלבן. מתחת למדרגות יש קשת, וממצאים ארכאולוגיים מעידים על כך שבעבר הייתה תחתן ברכה.
פסל בודהה בגוקנאקג'ון
פסל בודהה העשוי ברונזה מוזהבת, ונמצא בגוקנאקג'ון ("היכל האדמה הטהורה"). מומחים מעריכים כי הוא פוסל במאה התשיעית. גם פסל זה הוכרז כאוצר לאומי בשנת 1962, אוצר לאומי מס' 26. הפסל הוא של בודהה בתנוחת לוטוס, וגובהו 1.77 מטרים. על ראשו של בודהה אושנישה, המסמלת את התבונה העילאית. ידו השמאלית של הפסל אוחזת באצבעו השמאלית, תנוחה המאפיינת את הבודהה של ההארה.
פסל אמיטאבה
פסל נוסף במקדש שהוכרז כאוצר לאומי ב-1962 (מס' 27) הוא פסל אמיטאבה. גם פסל זה עשוי ברונזה מוזהבת, והוא פוסל במאה השמינית או התשיעית. גובהו של הפסל 1.66 מטרים, והוא מאופיין באף נשרי, בכתפיים רחבות ובחזה רחב. ידו השמאלית מונפת עד גובה הכתף וכף היד מופנית קדימה, ואילו יד ימין מונחת בחיקו.
רב-חובלים
רב-חובלים (באנגלית: master או sailing master) היה שם הדרגה (בתרגום לעברית) של קצין בציי המלחמה של בריטניה וארצות הברית, שהיה אחראי על ניווט האונייה והשטתה. דרגת קצונה זו אינה קיימת יותר. רב-החובלים היה קצין מקצועי שמומחיותו בנווטות, ימאות ושיט מפרשים ולא קצין-מפקד שעיקר עיסוקו בלחימה. הוא הסתייע בשניים-שלושה תתי-קצינים (petty officers) שנקראו master's mates ובתרגום לעברית "חובלים".
בצי המלכותי הבריטי היה רב-החובלים קצין-משנה (warrant officer), שווה במעמדו ללפטננטים. ב-1867 הוחלף שמו ל"קצין ניווט" (navigating lieutenant).
ורו טשאנדה ביה
ורו טשאנדה ביה מפוטו (בצרפתית: Véro Tshanda Beya Mputu) היא שחקנית קונגולזית. ב-2017 היא זכתה בפרס עבור השחקנית הטובה ביותר בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע על בסיס משחקה בסרט פליסיטה.
רב-חובלים
כשהוקם הצי האמריקני, ב-1794, נכלל רב-החובלים עם קציני המשנה וניצב בסולם הדרגות בין המידשיפמנים (פרחי החובלים) ללוטננטים. מ-1837 נשא דרגה זו גם קצין-פיקוד (commissioned officer), וב-1883 הוחלף שמה לזה הנוהג גם כיום – "לוטננט משנה" (Lieutenant, junior grade).
ורו טשאנדה ביה
ביוגרפיה
טשאנדה ביה נולדה וגדלה בקינשאסה, בירת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. היא גרה עם אחותה לאחר מות הוריהם, והשלימה לימודים של תואר במנהל עסקים.
רב-חובלים
בצרפתית נקרא קצין זה בשם maitre pilote, "רב-נווטים" או "קצין ניווט".
תהילים ק"ו
תהילים ק"ו הוא המזמור המאה ושישה בספר תהילים (לפי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים, המזמור ממוספר כמזמור ה-105).
תוכנו של המזמור
המזמור מכיל ארבעים ושמונה פסוקים והוא ביסודו המנון לה':
א'-ה'
המזמור נפתח בקריאה להודות לה': "הַלְלוּיָהּ הוֹדוּ לַה' כִּי טוֹב כִּי לְעוֹלָם חַסְדּוֹ מִי יְמַלֵּל גְּבוּרוֹת ה' יַשְׁמִיעַ כׇּל תְּהִלָּתוֹ" (א-ב), ולאחר מכן המשורר מבקש שה' ישמח בעמו, על אף חטאיהם: "לִרְאוֹת בְּטוֹבַת בְּחִירֶיךָ לִשְׂמֹחַ בְּשִׂמְחַת גּוֹיֶךָ לְהִתְהַלֵּל עִם נַחֲלָתֶךָ"(ה).
ו'-מ"ב
המשורר סוקר את חטאי ישראל. הוא מתאר איך כבר ביציאת מצרים יש מי שמרדו בה':"אֲבוֹתֵינוּ בְמִצְרַיִם לֹא הִשְׂכִּילוּ נִפְלְאוֹתֶיךָ לֹא זָכְרוּ אֶת רֹב חֲסָדֶיךָ וַיַּמְרוּ עַל יָם בְּיַם סוּף"(ז), ועל אף זאת ה' חולל את נס קריעת ים סוף:"וַיְכַסּוּ מַיִם צָרֵיהֶם אֶחָד מֵהֶם לֹא נוֹתָר"(יא). לאחר מכן מזכיר המשורר את חטא המתאווים:"וַיִּתְאַוּוּ תַאֲוָה בַּמִּדְבָּר וַיְנַסּוּ אֵל בִּישִׁימוֹן"(יד), חטא קורח ועדתו ובפרט דתן ואבירם:"תִּפְתַּח אֶרֶץ וַתִּבְלַע דָּתָן וַתְּכַס עַל עֲדַת אֲבִירָם"(יז), חטא העגל:"יַעֲשׂוּ עֵגֶל בְּחֹרֵב וַיִּשְׁתַּחֲווּ לְמַסֵּכָה"(יט), חטא בעל פעור:"וַיִּצָּמְדוּ לְבַעַל פְּעוֹר וַיֹּאכְלוּ זִבְחֵי מֵתִים"(כח), ובאופן כללי חטא עבודה זרה:"וַיַּעַבְדוּ אֶת עֲצַבֵּיהֶם וַיִּהְיוּ לָהֶם לְמוֹקֵשׁ"(לו), רצח:"וַיִּשְׁפְּכוּ דָם נָקִי דַּם בְּנֵיהֶם וּבְנוֹתֵיהֶם אֲשֶׁר זִבְּחוּ לַעֲצַבֵּי כְנָעַן וַתֶּחֱנַף הָאָרֶץ בַּדָּמִים"(לח) ובעקבות כל אלו, האויבים שהגיעו ולחצו על ישראל:"וַיִּלְחָצוּם אוֹיְבֵיהֶם וַיִּכָּנְעוּ תַּחַת יָדָם"(מב).
סיפורי ברלין
סיפורי ברלין (באנגלית: The Berlin Stories) הוא ספר שפורסם בשנת 1945, הכולל שתי נובלות מאת כריסטופר אישרווד, והם:
הספר נבחר לאחד ממאה ספרי הנובלות הטובים של המאה ה-20 על ידי הטיימס.
סיפורי ברלין היו נקודת המפתח בכתיבת המחזה אני מצלמה של ג'והן ואן דרוטן כשבתורו היה ההשראה לסרט "אני מצלמה" ולמחזה והסרט קברט. דמותה של סאלי באלס (Sally Bowles) היא ככל הנראה הדמות הבולטת ביותר מסיפורי ברלין עקב התפקיד המרכזי לה היא זוכה במחזה והסרט קברט, אולם בסיפורי ברלין היא מופיעה כדמות מרכזית רק באחד הסיפורים הקצרים בתוך הפרידה מברלין.
הספר "פרידה מברלין" יצא לאור בעברית בתרגום אמציה פורת במסגרת ספריה לעם של הוצאת עם עובד בשנת תשל"ו. כמו כן יצא לאור בשנית בתרגום נוסף של שאול לוין במסגרת מחברות לספרות של זמורה-ביתן בשנת 2007.
עלילה
שתי הנובלות מתרחשות בברלין של שנת 1931 כאשר אדולף היטלר מתחיל לצבור כוח. אישרווד מצייר את ברלין של אותה תקופת מעבר דרך בתי הקפה, הדרכים הציוריות, חיי הלילה המגוחכים בקיצוניותם, עוצמת ההמון והמליונרים.
סטיוארט דאלאס
סטיוארט דאלאס (באנגלית: Stuart Dallas; נולד ב-19 באפריל 1991) הוא כדורגלן צפון אירי, המשחק בעמדות המגן והקשר בלידס יונייטד ובנבחרת צפון אירלנד. על אף הצבתו בתפקידים הגנתיים, החל דאלאס את קריירת המשחק שלו כשחקן כנף התקפי והוא מסוגל לתמוך בשחקני ההתקפה מהקו האחורי.
קריירה
דאלאס החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת קרוסיידרס הצפון אירית, עת חתם על חוזהו המקצועני הראשון בקיץ 2010, לאחר שבתור נער שיחק בקבוצת הכדורגל של בית הספר התיכון בו למד ובמועדונים חובבנים. הופעתה הראשונה בבוגרים הייתה ב-7 באוגוסט 2010, והוא כבש את שער הבכורה שלו במהרה, ב-של אותו חודש. בעונת הבכורה שלו זכה לשבחים רבים על יכולתו, כולל זכייה בפרסי השחקן הצעיר המצטיין ובשחקן המצטיין מטעם העיתונאים בליגת העל הצפון אירית. דאלאס הוביל את המועדון קרוסיידרס לסיום במקום השני ולהשתתפות במוקדמות הליגה האירופית. גם בעונה העוקבת, 2011/12 המשיך דאלאס ביכולתו הטובה – הוא פתח בצמד המשחקים מול פולהאם במוקדמות הליגה האירופית, שיחק בגמר הגביע הצפון אירי ואף כבש בבעיטת עונשין בניצחון קבוצתו בגביע סנטנה, טורניר כדורגל משותף למועדונים מצפון אירלנד ומאירלנד.
באפריל 2012 נרכש דאלאס על ידי המועדון האנגלי ברנטפורד מהליג 1 (הליגה השלישית האנגלית). בעונתו הראשונה במועדון מיעט דאלאס לשחק, ובסופה הושאל למועדון נורת'האמפטון טאון מליג 2 (הליגה ה-4). יכולתו הטובה והעובדה ששיחק שם באופן רציף הובילו לחזרתו לברנטפורד בראשית 2014, ובסופו של דבר שיחק דאלאס 21 משחקים בעונת 2013/2014, כבש שני שערים וסייע למועדון להבטיח עלייה אוטומטית לליגה האנגלית השנייה. בעונתו הראשונה בליגה השנייה עם ברנטפורד הרשים דאלאס, פתח ב-38 משחקים וכבש שישה שערים כשהעולה החדשה מסיימת בצמרת הליגה - במקום החמישי המוביל לפלייאוף העלייה לפרמייר ליג. דאלאס וברטנפורד הפסידו בסיבוב הראשון בפלייאוף למידלסברו.
יכולתו הטובה במדי ברנטפורד הובילו לרכישתו באוגוסט 2015 על ידי לידס יונייטד, בסכום המוערך בכ-1.3 מיליון פאונד. בלידס היה לשחקן מוערך ויציב, שיחק ב-45 משחקי ליגה (יותר מכל שחקן אחר) וזכה בפרס השחקן המצטיין של המועדון מטעם השחקנים. עם הגעתו של המאמן מרסלו בייאלסה למועדון החל דאלאס לשחק בתפקידים אחוריים יותר בקישור ובהגנה, והוכיח את יכולתו להתאים עצמו למערכים והצבות שונים על המגרש, בהתאם לפציעות ולשינויים הטקטיים הנדרשים כנגד כל יריבה. תכונה זאת זיכתה אותו באמון ובהערכה מצד המאמן והוא המשיך לפתוח במשחקים באופן קבוע. בעונת 2019/2020, בסיומה זכתה לידס באליפות הליגה השנייה ושבה לפרמייר ליג לאחר היעדרות של 16 שנה, שיחק דאלאס 45 משחקי ליגה, כבש ארבעה שערים וזכה שנית בפרס השחקן המצטיין מטעם השחקנים.
ב-2 בנובמבר 2020 הבקיע סטיוארט את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג, בהפסד 1–4 ללסטר סיטי. ב-10 באפריל 2021 הבקיע צמד במשחק בו ניצחה קבוצתו את מנצ'סטר סיטי בתוצאה 1–2, והפך לשחקן הראשון שכובש מולה באצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר לאחר הדקה ה-90, מאז רובין ואן פרסי שעשה זאת ב-2012. ביולי 2021 חתם דאלאס על חוזה חדש בלידס לשלוש שנים נוספות.
דאלאס הבקיע את שערו היחיד לעונת 2021/2022 ב-2 בינואר 2022, בניצחון 1–3 על ברנלי. ב-30 באפריל, במהלך משחק מול מנצ'סטר סיטי, שבר דאלאס את עצם הירך לאחר התנגשות עם ג'ק גריליש, נזקק לניתוח וסיים את העונה.
נבחרת
יכולתו הטובה של דאלאס הובילה לזימונו לנבחרת צפון אירלנד. החל משנת 2015 זומן דאלאס בקביעות למשחקי הנבחרת והשתתף עמה בקמפיין המוקדמות ליורו 2016 שבצרפת. ב-8 באוקטובר ניצחה צפון אירלנד 1–3 את יוון והבטיחה את השתתפותה ביורו 2016 - היה זה הטורניר הבינלאומי הראשון אליו העפילה הנבחרת מזה שלושה עשורים. דאלאס זומן להרכב הנבחרת ליורו, שיחק בכל המשחקים ואף בישל את שער הניצחון נגד נבחרת אוקראינה בשלב הבתים. בישול שער זה הבטיח את העפלתה של הנבחרת לשמינית הגמר של הטורניר, בו הפסידה 0–1 לנבחרת ויילס והודחה. שערו הרשמי הראשון בנבחרת הגיע במהלך משחקי מוקדמות מונדיאל 2018 נגד אזרבייג'ן, והוא אף כבש במשחק ידידות נגד ישראל בספטמבר 2018.
גלוסקמת דואומון
רקע
קרב ורדן היה מן המערכות העקובות ביותר מדם במלחמת העולם הראשונה. ב-1916 בחרה הקיסרות הגרמנית לרכז את מאמציה במלחמתה בחזית המערבית ועשתה זאת במתקפה על המבצרים בגזרת ורדן בצפון-מזרח צרפת. הגנרל הגרמני אריך פון פאלקנהיין יזם את המתקפה בגזרה זו במחשבה כי כך יקיז את דמו של צבא צרפת ויכריעו. בדיעבד התברר שהקרב הקיז את דמה של גרמניה באותה מידה.
הקרב החל ב-21 בפברואר 1916 ונמשך 300 ימים, עד 18 בדצמבר, בשדה קרב ששטחו היה כ-20 קילומטרים מרובעים בלבד. הקרב נסתיים בכישלון גרמניה וללא הישגים קרקעיים משמעותיים לה. מספר האבדות המדויק בקרב איננו ידוע, אך הוא נע בין 700 אלף לכמיליון הרוגים, פצועים, שבויים ונעדרים לשני הצדדים יחד, מהם כ-160 אלף הרוגים צרפתים וכ-100 אלף הרוגים גרמנים.
האתר
האתר שוכן בסמוך לכפר ההרוס דואומון, שנחרב במהלך קרב ורדן, ולאתר מצודת דואומון, שהייתה יעד מרכזי בו. מדובר במבנה אבן מאורך בעל קווים חיצוניים מעוגלים, שאורכו 137 מטרים. בתוכו הותקנו 52 גומחות, המיועדות לגזרות שונות של שדה הקרב. נחות בהן עצמותיהם של לפחות 130 אלף חיילים אלמונים, שנהרגו במהלך קרב ורדן, צרפתים וגרמנים כאחד, אשר נאספו באותן גזרות. חלונות בקירות החיצוניים של הגלוסקמה משקיפים אל תוך הגומחות. על גבי קירות המעבר הפנימי המרכזי של מבנה הגלוסקמה ותקרתו נקבעו לוחיות זיכרון, הנושאות שמות של חיילים צרפתים שנהרגו בקרב ומקום קבורתם לא נודע.
ממרכזו של מבנה הגלוסקמה מתנשא מגדלור בן 46 מטרים, המשקיף על שדה הקרב של ורדן. מנורה אדומה ולבנה מאירה בו בשעות הלילה. במגדל קבוע גם פעמון ארד בן שתי טונות, המשמיע קולו בעת טקסים רשמיים באתר.
לרגלי מבנה הגלוסקמה משתרע בית קברות צבאי צרפתי, ששטחו כ-144 דונם. נקברו בו 16,142 חללים צרפתים שנהרגו בקרב ורדן.
באתר מצויים גם בית תפילה ומוזיאון, המציג תבליטים של שדה הקרב וכלי נשק שונים ממנו.
ב-22 בספטמבר 1984 ביקרו יחד באתר נשיא צרפת פרנסואה מיטראן וקנצלר גרמניה הלמוט קוהל.
בקרבת האתר הוקמו אנדרטאות לזכר החללים היהודים והחללים המוסלמים של צבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 2006 הפיק שירות הדואר הצרפתי בול הנושא את איורו של האתר.
כוח פיג'יי
כוח פיג'יי (בצרפתית: Pyjamasques (מסכות פיג׳מה), באנגלית: PJ masks) היא סדרת אנימציה ממוחשבת בריטית-צרפתית לילדים, אשר משודרת בישראל בערוץ דיסני.
עלילה
העלילה עוסקת בילדים ביום ההופכים לגיבורי-על בעלי תכונות של בעלי חיים ליליים (זיקית, חתול וינשוף) כדי להילחם ב"נבלי הלילה", ילדים המבצעים פשעים. בכל פרק לומדים הילדים לשתף פעולה ביניהם על מנת לפתור בעיות, ולהילחם כנגד אויביהם השונים.
מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי שרון בורגאוקר (2016 - 2020) ותומר שביט (2021 - הווה), והופק על ידי ענבר שטגר עזרא. ביצוע שיר פתיחה על ידי סער בדישי.
ביצוע קריינות על ידי צביקה פורמן.
בוב ריצ'רדס
ביוגרפיה
ריצ'רדס נולד בשמפיין, אילינוי. הוא למד באוניברסיטת אילינוי.
באולימפיאדת לונדון (1948) זכה ריצ'רדס במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 4.20 מטר, אחרי בן ארצו גן סמית' (4.30 מטר) וארקי קטיה מפינלנד (4.20 מטר).
במשחקים הפאן אמריקאיים הראשונים, שנערכו בבואנוס איירס, ארגנטינה בשנת 1951 זכה ריצ'רדס במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.50 מטר.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה ריצ'רדס במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אולימפי חדש של 4.55 מטר, לפני בן ארצו דון לאז (4.50 מטר) ורגנר לונדברג משוודיה (4.40 מטר).
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי, מקסיקו בשנת 1955 זכה ריצ'רדס במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.50 מטר ובמדליית כסף בקרב עשר בתוצאה של 6886 נק'
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה ריצ'רדס במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אולימפי חדש של 4.56 מטר, לפני בן ארצו בוב גוטובסקי (4.53 מטר) ויוריוס רובניס מיוון (4.50 מטר). נוסף לכך, הוא השתתף בתחרות קרב עשר אך לאחר 9 מקצועות נאלץ לפרוש מהתחרות בשל פציעה.
נפטר ב-26 בפברואר 2023.
רבפק
רבפאק (ברוסית Рабфак, ראשי תיבות של Рабочий факультет) היו מכינות לפועלים ברוסיה הסובייטית.
ב-2 באוגוסט 1918, הוציאה הממשלה הבולשביקית צו שאפשר לאיכרים ופועלים לרכוש השכלה אוניברסיטאית ללא מבחני כניסה וללא רקע לימודי. התוצאה של צעד זה הייתה הצפה של האוניברסיטאות בסטודנטים חסרי רקע מתאים וחסרי יכולת לימודית.
ב-11 בספטמבר 1919 החליט משרד החינוך הסובייטי (Наркомпрос) על הקמת מכינות לפועלים, בהן יוכל כל מי שרוצה ללמוד להשלים את לימודיו בשעות היום (במשך 3 שנים) או הערב (במשך 4 שנים) בהתאם ליכולתו. בתחילת 1920 נחקק החוק בקשר לרבפקים. תלמידים התקבלו מגיל 16 ואילך ומי שלמד בבית ספר יום היה זכאי למענק חודשי צנוע ולהכרה בוותק עבודה.
בסוף שנות ה-20 היו למעלה מ-1,000 מכינות כאלו מפוזרות בכל רוסיה הסובייטית ובהן למעלה מ-350,000 תלמידים. עם השלמת החלת חוק חינוך חובה והיכולת לרכוש השכלה מסודרת בגיל הנעורים ירדה חשיבותם של הרבפאקים והם נסגרו, במהלך מלחמת העולם השנייה נסגרו האחרונים שבהם.
Absolutely Free
Absolutely Free הוא אלבומה השני של להקת אמהות ההמצאה (The Mothers of Invention), בהנהגת פרנק זאפה, שיצא בשנת 1967.
מילות השירים באלבום זה ממשיכות בקו של קודמו, ומאופיינות בסאטירה פוליטית וחברתית. הסגנון המוזיקלי, לעומת זאת, התפתח לכיוונים ניסיוניים יותר.
סגנון
האלבום מורכב משתי מיני-סוויטות, כל אחת מרכיבה צד אחד בתקליט המקורי: "Absolutely Free" (צד א') ו-"The M.O.I. American Pageant" (צד ב').
הסגנון המוזיקלי ברובו מתבסס, בדומה לאלבום הקודם, על סגנון הדו-וופ ועל שורשי הרית'ם אנד בלוז, אך מתקדם לכיוונים ניסיוניים בהרבה מקודמו. עצם רעיון המיני-סוויטה הכפולה נחשב חדשני יחסית. השימוש באפקטים קוליים, איכות ההקלטה, הקונספט המחבר את השירים ומאפיינים נוספים באלבום יגיעו למימוש מלא באלבום הבא של הלהקה.
האלבום מציג תחביב נוסף של זאפה - לשלב רפרנסים מוזיקליים לשירים אהובים עליו בשיריו שלו. כך, למשל, נבנה השיר הפותח "Plastic People" על בסיס שיר הרית'ם אנד בלוז "Louie Louie". האלבום מלא באזכורים, לעיתים אף ציטוטים מלאים, של יצירותיו של המלחין איגור סטרווינסקי (שהיווה מקור השפעה משמעותי על יצירתו של זאפה) ואחרים.
רשימת השירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי פרנק זאפה.
אמהות ההמצאה
נגנים:
הפקה:
ננו-חוט
ננו-חוט הוא חומר שבשניים מממדיו הוא בסדר גודל ננומטרי, ורק "הממד הארוך" שלו אינו ננומטרי. ננו חוטים עשויים להועיל כמוליכים למחצה; אולם טרם התגלה מלוא המידע שיאפשר את השימוש המלא בהם בתעשיית האלקטרוניקה והאלקטרואופטיקה.
מחקרים
פרופ' ארנסטו יוסלביץ וחברי קבוצת המחקר שלו במכון ויצמן למדע, גילו דרך לגדל ננו-חוטים של חומר מוליך למחצה באופן אופקי על משטח, והצליחו לראשונה לכוון אותם לגדול במבנים מסודרים באורך מילימטר – ארוכים פי 100 מננו-חוטים המתקבלים בשיטות אחרות. מוליכים-למחצה בעלי מבנים מסודרים עומדים בבסיס מרבית הטכנולוגיות המתקדמות, ומחקר זה עשוי להוביל לפיתוח מוליכים למחצה בעלי תכונות חשמליות ואופטיות משופרות, המתאימים למגוון רחב של שימושים, כמו טרנזיסטורים, התקני LED, לייזרים, תאים פוטו-וולטאיים ונוספים.
ואנג ג'ינג-ויי
ואנג ג'ינג-ויי (באנגלית: Wang Jingwei; 4 במאי 1883 - 10 בנובמבר 1944), נולד כוואנג ז'אומינג, אך ידוע בעיקר בשם העט שלו "ג'ינג-ויי", היה פוליטיקאי סיני. היה בתחילת דרכו חבר באגף השמאלי של הקוומינטנג (KMT), והוביל ממשלה בווהאן נגד ממשלת הימין, אך מאוחר הפך לאנטי קומוניסטי לאחר כישלון מאמציו לשתף פעולה עם המפלגה הקומוניסטית הסינית. האוריינטציה הפוליטית שלו פנתה ימינה לאחר ששיתף פעולה עם היפנים. ואנג היה מקורב לסון יאט-סן בעשרים השנים האחרונות לחייו של סאן. לאחר מותו של סאן, ואנג ניהל מאבק פוליטי עם צ'יאנג קאי שק על השליטה בקוומינטנג, אך הפסיד. ואנג נשאר בתוך הקוומינטנג, אך המשיך להתווכח עם צ'יאנג עד פרוץ מלחמת סין–יפן השנייה ב-1937, ולאחר מכן הוא קיבל הזמנה מהאימפריה היפנית להקים ממשלת בובות שתתנהל תחת פיקוחה של יפן, בעיר נאנג'ינג. ואנג כיהן כראש המדינה של ממשלת הבובות היפנית עד מותו, זמן קצר לפני תום מלחמת העולם השנייה. אף על פי שהוא נחשב עדיין לתורם חשוב במהפכת שינהאי, שיתוף הפעולה שלו עם יפן הקיסרית הוא נושא לוויכוח אקדמי, הניתוחים האופייניים מתייחסים אליו כבוגד.
ילדות וחינוך
הוא נולד בסאנשוי, גואנגדונג. ואנג נסע ליפן כסטודנט בחסות ממשל שושלת צ'ינג ב-1903. כאיש צעיר, ואנג האשים את שושלת צ'ינג בפיגור של סין, וחוסר האונים שלה להדוף את ניצולה על ידי המעצמות האימפריאליסטיות המערביות. עוד ביפן, ואנג התחיל לסמוך על סאן יאט-סן, והפך מאוחר יותר לאחד החברים החשובים ביותר של הקוומינטנג. הוא היה בין הלאומנים הסינים ביפן שהושפעו מהאנרכיזם הרוסי ופרסם כמה מאמרים בכתבי עת של האנרכיסטים הסיניים בפאריס.
קריירה מוקדמת
בשנים שקדמו למהפכת שינהאי בשנת 1911, היה ואנג פעיל בהתנגדות לממשלת צ'ינג. ואנג נודע בתקופה זו כנואם מצוין, ותומך נלהב בלאומיות הסינית. הוא נכלא על שתכנן את רצח של יורש העצר, הנסיך צ'ון, והודה באשמתו במשפט. הוא נשאר בכלא עד למרד ווצ'אנג והפך לגיבור לאומי עם שחרורו. במהלך המהפכה של שינהאי ולאחר מכן, חייו הפוליטיים של ואנג מתאפיינים בהתנגדותו לאימפריאליזם המערבי. בראשית המאה העשרים הוא החזיק בכמה משרות בממשלת המהפכה של סון יאט-סן בגואנגג'ואו, והיה היחיד מבין חבריו של סאן שליווה אותו לנסיעות מחוץ לתחום הקוומינטנג בחודשים שקדמו למותו של סאן.
הוא נחשב לאחד המתמודדים העיקריים להחליף את סאן כמנהיג, אבל בסופו של דבר איבד שליטה על המפלגה והצבא לצ'יאנג קאי שק. ואנג איבד לחלוטין את השליטה במפלגה ב-1926, ונשלח עם משפחתו ל״חופשה באירופה״. באותו הזמן ציאנג קאי צ'ק נלחם בקומוניסטים, והוא חשש שוואנג יטרפד את מהלכיו כי ראה בוואנג אוהד השמאל.
מנהיג ממשלת ווהאן
במהלך המשלחת הצפונית, ואנג היה הדמות המובילה בקוומינטנג שקרא להמשך שיתוף הפעולה עם המפלגה הקומוניסטית הסינית. אף על פי שוואנג שיתף פעולה עם הקומוניסטים הסיניים בווהאן, הוא התנגד באופן פילוסופי לקומוניזם והתייחס בחשד ליועצי הקומינטרן. הוא לא האמין שקומוניסטים יכולים להיות פטריוטים אמיתיים או לאומנים סיניים אמיתיים.
בתחילת 1927, זמן קצר לפני שצ'יאנג כבש את שאנגחאי והעביר את הבירה לנאנג'ינג, סיעתו של ואנג הכריזה על בירת הרפובליקה כווהאן. בעודו מנסה להנהיג את הממשלה מווהאן, ואנג היה בשיתוף פעולה הדוק עם דמויות קומוניסטיות מובילות, כולל מאו דזה-דונג, צ'ן דו-שיו ובורודין. מאוחר יותר האשים ואנג את כישלון ממשלת ווהאן באימוץ יתר על המידה של סדר היום הקומוניסטי. ממשלתו של ואנג התנגדה לצ'יאנג קאי-שק, שהיה בעיצומו של טיהור דמים של קומוניסטים בשאנגחאי.
צ'יאנג קאי-שק כבש את שאנגחאי באפריל 1927, והחל בדיכוי דמים של קומוניסטים החשודים ב"טרור הלבן". בתוך שבועות ספורים לאחר דיכוי הקומוניסטים בשאנגחאי, הותקפה ממשלת השמאל של ואנג על ידי משטר הקוומינטנג והתפוררה, והותירה את צ'יאנג כמנהיגה הלגיטימי היחיד של הרפובליקה. כוחות צ'יאנג כבשו שטחים שנשלטו בעבר על ידי ואנג, וביצעו מעשי טבח של קומוניסטים חשודים באזורים אלה. סביב צ'אנגשה לבדה, למעלה מעשרת אלפים בני אדם נהרגו בעשרים יום. מתוך חשש מעונש כקומוניסטי, הביע ואנג בפומבי אמונים לצ'יאנג ונמלט לאירופה.
בממשלת צ'יאנג
ב־1931 הצטרף ואנג לממשלה נגד צ'יאנג בגואנגג'ואו. לאחר שצ'יאנג הביס את המשטר הזה, וונג השלים עם ממשלת נאנג'ינג של צ'יאנג והפך לדמות פוליטית בולטת במשך רוב העשור. ואנג מונה לראש הממשלה בדיוק כשהחל הקרב בשאנגחאי (1932). היו לו סכסוכים תכופים עם צ'יאנג והוא ניסה להתפטר במחאה כמה פעמים. כתוצאה ממאבקי הכוח הללו בתוך הקוומינטנג, נאלץ ואנג לבלות את רוב זמנו בגלות. הוא נסע לגרמניה וקיים קשר עם אדולף היטלר. כמנהיג הפלג השמאלי של הקוומינטנג ואדם שהיה קשור קשר הדוק עם ד"ר סאן.
צ'יאנג רצה שוואנג יכהן בממשלה גם כדי להגן על המוניטין ה"מתקדם" של ממשלתו, אשר מנהלת מלחמת אזרחים עם הקומוניסטים. בדרך זו חשב ציאנג להגן על ממשלתו מפני ביקורת ציבורית נרחבת על מדיניותו: קודם להביס את הקומוניסטים, ולאחר מכן להתעמת עם יפן. למרות העובדה שוואנג וצ'יאנג לא אהבו ולא האמינו זה בזה, צ'יאנג היה מוכן לעשות פשרות כדי לשמור על ואנג כראש ממשלה. ואנג וצ'יאנג היו שונים בדעתם - וואנג היה פסימי מאוד לגבי היכולת של סין לנצח במלחמה הבאה עם יפן והתנגד לבריתות עם כל המעצמות הזרות אם תפרוץ המלחמה.
צ'יאנג האמין כי אם תוכנית המודרניזציה שלו תתבצע, סין תנצח במלחמה הבאה, ואם תבוא המלחמה לפני שתוכניות המודרניזציה שלו תושלם, הוא יהיה מוכן להתקשר עם כל כוח זר להביס את יפן אפילו עם ברית המועצות הסובייטית, שתמכה בקומוניסטים הסינים במלחמת האזרחים. צ'יאנג היה אנטי-קומוניסט הרבה יותר מאשר ואנג, אבל צ'יאנג היה גם "ריאליסט" כשהכריז על עצמו כבעלת ברית עם ברית המועצות. בטווח הקצר, ואנג וצ'יאנג הסכימו על המדיניות של "פיוס פנימי תחילה, אחר כך התנגדות ליפן".
האפקטיביות של הקוומינטנג נפגעה ללא הרף על ידי מנהיגות לא מגובשת, ומאבקים אישיים, כמו בין ואנג לצ'יאנג. בדצמבר 1935 עזב ואנג לצמיתות את ראשות הממשלה לאחר שנפצע קשה במהלך ניסיון התנקשות חודש קודם לכן. בשנת 1936, ואנג התעמת עם צ'יאנג על מדיניות החוץ. בתפנית אירונית, טען ואנג השמאלני כי הוא מקבל את ההצעה הגרמנית-יפנית כי סין תחתום על האמנה נגד הקומינטרן ואילו צ'יאנג ״הימני" הריאקציונר רצה להתקרב לברית המועצות. במהלך תקרית שיאן בשנת 1936, שבה צ'יאנג נלקח בשבי על ידי הגנרל שלו, ג'אנג קסליאנג, ואנג העדיף לשלוח צבא לתקוף את ג'אנג. אבל אשתו של צ'יאנג, סונג מיילינג וגיסה, סונג, חששו שפעולה כזו תוביל למותו של צ'יאנג ולהחלפתו על ידי ואנג, כך שהם התנגדו לפעולה זו.
ואנג ליווה את הממשלה עד הנסיגה לצ'ונגצ'ינג במהלך מלחמת סין–יפן השנייה (1937–1945). ואנג היה בתחילה חלק מהקבוצה שתמכה במלחמה, אך לאחר שהצליחו היפנים לכבוש שטחים גדולים של סין, ואנג נודע בהשקפתו הפסימית באשר לסיכוייה של סין במלחמה נגד יפן. הוא השמיע לעיתים קרובות דעות תבוסתניות בפגישות של אנשי המפלגה, והמשיך להביע את דעתו שהאימפריאליזם המערבי הוא הסכנה הגדולה ביותר לסין, למגינת לבם של מקורביו. ואנג האמין כי סין צריכה להגיע להסדר מוסכם עם יפן כדי שאסיה תתנגד למעצמות המערב.
הברית עם מעצמות הציר
בסוף 1938 עזב ואנג את צ'ונגצ'ינג ועבר להאנוי, הודו-סין הצרפתית, שם שהה במשך שלושה חודשים והודיע על תמיכתו בהסדר עם היפנים. בתקופה זו נפצע בהתנקשות של סוכני הקוומינטנג. ואנג טס לשאנגחאי, שם נכנס למשא ומתן עם שלטונות יפן. הפלישה היפנית נתנה לו את ההזדמנות שאותה ביקש זה זמן רב להקים ממשלה חדשה מחוץ לשליטתו של צ'יאנג קאי-שק. ב-30 במרץ 1940, ואנג הפך לראש המדינה של מה שנודע כממשלת ואנג ג'ינג-ויי (ונקראה באופן רשמי "הממשלה הלאומית המתחדשת של הרפובליקה הסינית"), שבסיסה בנאנג'ינג. בנובמבר 1940 חתמה ממשלת ואנג על הסכם "סין-יפנית" עם היפנים, מסמך שמאשר את 21 הדרישות של יפן לוויתורים פוליטיים, צבאיים וכלכליים רחבים.
ביוני 1941 נאם ואנג בשידור רדיו מטוקיו, שבו שיבח את יפן, אישר את כניסתה לסין, מתח ביקורת על ממשלת קוומינטנג, והתחייב לעבוד עם האימפריה היפנית כדי להתנגד לקומוניזם ולאימפריאליזם המערבי. אבל באותו הזמן, ואנג המשיך לתאם את הפוליטיקה בתוך המשטר שלו, עם היחסים הבינלאומיים של צ'יאנג והמעצמות הזרות. אחרי שנתפסו המובלעות הבינלאומיות בשאנגחאי ב-1943, ולאחר שהמדינות המערביות הסכימו לבטל את מעמדן האקס-טריטוריאליות.
ממשלת ההצלה הלאומית של "הרפובליקה הסינית", שוונג עמד בראשה, הוקמה על שלושת העקרונות של פאן-אסיאתיות, אנטי-קומוניזם ואופוזיציה לצ'יאנג קאי-שק. ואנג המשיך לשמור על קשריו עם הנאצים הגרמנים ועם הפשיסטים איטלקים.
בשטחי סין הכבושים על ידי יפן עלו מחירי המצרכים הבסיסיים, באופן משמעותי, עם התרחבות המאמץ המלחמתי של יפן. בשאנגחאי ב־1941 המחירים האמירו פי 11. התושבים המקומיים פנו לשוק השחור כדי להשיג את הפריטים הדרושים. אזרחים סינים בשירות היפנים צנזרו מידע ופגעו במתנגדים לכיבוש היפני. היפנים הקימו גם מרכזי מעצר לשבויי מלחמה.
מאחר שלממשלת ואנג הייתה הסמכות רק בשטחים שהיו תחת כיבוש צבאי יפני, הייתה כמות מוגבלת של פקידים נאמנים לוואנג שיכולים היו להקל על סבלם של הסינים תחת הכיבוש. ואנג וממשלתו לא היו פופולריים בקרב האוכלוסייה הסינית, שראתה בהם בוגדים הן למדינה הסינית והן לזהות הסינית. שלטונו של ואנג התערער ללא הרף על ידי התנגדות וחבלה.
האסטרטגיה של מערכת החינוך המקומית הייתה ליצור כוח עבודה מתאים לתעסוקה במפעלים ובמכרות, ולעבודת כפיים. היפנים גם ניסו להציג את תרבותם לסינים, מקדשים של שינטו ומרכזי תרבות דומים נבנו על מנת להחדיר את התרבות והערכים של יפן. פעולות אלה נעצרו בסוף המלחמה.
מוות
במרץ 1944 יצא ואנג ליפן כדי לעבור טיפול רפואי בפציעה שהותיר אחריו ניסיון התנקשות ב-1939. הוא מת בנגויה ב-10 בנובמבר 1944, פחות משנה לפני כניעתה של יפן לבעלות הברית, ובכך נמנע מלהעמידו לדין על בגידה. רבים מחסידיו הבכירים שראו את סוף המלחמה הוצאו להורג. ואנג נקבר בנאנג'ינג ליד המאוזוליאום של סון יאט-סן, בקבר בנוי להפליא. זמן קצר לאחר התבוסה של יפן, ממשלת קוומינטנג בראשות צ'יאנג קאי-שק העבירה את בירתה לנאנג'ינג, הרסה את קברו של ואנג ושרפה את הגופה. בהווה באתר יש ציון לוואנג המגדיר אותו כבוגד.
חיים אישיים
ואנג היה נשוי לצ'ין ביג'ון והיו להם שישה ילדים, חמישה מהם שרדו והגיעו לבגרות. בנו הבכור של וונג, וונג'ין, נולד בצרפת ב-1913. בתו הבכורה של ואנג, וונצ'ינג, נולדה בצרפת ב-1915 והייתה אחרי 1948 מורה בהונג קונג, עברה לארצות הברית ב-1984 ונפטרה בשנת 2015. בתו השנייה ואנג וונבין, נולדה ב-1920. בתו השלישית וונקסון, נולדה בגואנגג'ואו ב-1922 ונפטרה ב-2002 בהונג קונג. בנו השני של ואנג, ונטי, נולד ב-1928, וחי בסין.
השושלת החמישית של מצרים
מלכי השושלת החמישית שלטו במצרים משנת 2498 לפנה"ס ועד ל-2345 לפנה"ס ומנו 9 פרעונים.
בתקופה זו עלה כוחו של אל השמש רע מאון (הליופוליס), ושמו הופיע במרבית שמות הפרעונים. כן עלה כוחו של אל המוות אוסיריס. בנוסף, בתקופה זו הופיעו כתבי פירמידות רבים.
שליטים
שמות הפרעונים של השושלת:
האש והעצים
האש והעצים הוא קובץ הסיפורים השמיני מאת ש"י עגנון שיצא לאור בשנת 1962 בהוצאת שוקן. זהו הקובץ האחרון שיצא עוד בחייו של עגנון. בסוף הקובץ הכניס עגנון קטע "התנצלות" שבו הוא מתייחס לכל אחד מחלקי הספר ומספר כמה פרטים אודותיו, או מבהיר את תוכנו הכללי. כמו כן, הוא מתנצל בפני הקוראים על כך שהוא מביא לדפוס ספר שלא נשלם: שמו של הקובץ לקוח מתיאור עקידת יצחק בספר בראשית. השם ניתן על ידי הרב המקובל אפרים אברט, חברו של עגנון שהסופר שמע ממנו חלק מהסיפורים.
הסיפורים
הקובץ מכיל בתוכו כמה קובצי סיפורים קטנים יותר:
אנסמבל קוינטה וחצי
אנסמבל קוינטה וחצי הוא הרכב קולי ישראלי של שלוש זמרות ושלושה זמרים, השרים יחד א-קפלה (שירה ללא ליווי כלי).
"קוינטה וחצי" מביאים סגנון מיוחד לז'אנר הא-קפלה. ההרכב מבצע מגוון רחב של קלאסיקות ישראליות לצד קלאסיקות לועזיות ידועות, בעיבודים מקוריים וחדשניים וכל זאת, באמצעות קולותיהם בלבד.
היסטוריה
האנסמבל הוקם בשנת 2006 על ידי דורון בן-עמי, מי שאחראי על כתיבת רוב העיבודים בהרכב ועל ניהולו המוזיקלי.
כל חברי האנסמבל הם בוגרי מגמת המוזיקה של התיכון ע"ש ברל כצנלסון בכפר סבא, אשר במסגרתו פעל בשנותיו הראשונות.
האנסמבל הופיע עד היום בפסטיבלים ואירועים שונים בכל רחבי הארץ, בין היתר: "על המצדה" בפסטיבל ערד 2006, אירועי חג המוזיקה הישראלית 2007 בירושלים, כנסים של ארגון אקו"ם, מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה בתל אביב, מוזיאון ראלי בקיסריה, פסטיבל "מי מפחד מא'קאפלה?" בכפר האמנים עין הוד, קונצרטים בקריפטה במסגרת פסטיבל אבו גוש 2012 וכמו כן, בתוכניות טלוויזיה שונות כגון, "כוכב נולד 6", אולפן יום העצמאות, תוכניות הבוקר של ערוץ 2, "האולפן השקוף" בערוץ 24, טקסים ממלכתיים ועוד. האנסמבל אף לקח חלק בערבי הוקרה למשוררים ומלחינים כגון לאה גולדברג, לוין קיפניס, יוסף הדר, סשה ארגוב ועוד.
בשנת 2011 הקליט וצילם האנסמבל קליפ בכורה, אשר גרף מספר רב של צפיות ברשת האינטרנט.
החל משנת 2011 מרבים קוינטה וחצי להופיע גם בפני תלמידי בתי ספר ברחבי הארץ, במסגרת תוכנית "סל תרבות" של משרד החינוך. המופע נקרא "אקפלה נקודה" ומטרתו להעניק לתלמידים חוויה חינוכית מוזיקלית מעשירה שפותחת בפניהם חלון אל תוך העולם המופלא של האקפלה.
ההרכב קיים קונצרטים רבים במרכז פליציה בלומנטל למוזיקה בתל אביב ובמאי 2012 אף קיים קונצרט מיוחד באורך מלא במסגרת פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה, שמתקיים מדי שנה במוזיאון תל אביב.
בשנת 2021 יצא הסינגל הראשון של ההרכב, "מכל אהבתי", לקראת אלבום הבכורה שלהם. השיר נכתב על ידי אחד מחברי ההרכב, רביב לייבזירר. האלבום המלא של קוינטה וחצי הנושא את אותו השם, "מכל אהבתי", יצא שנה לאחר מכן, בנובמבר 2022.
חברי ההרכב
עיבודים וניהול מוזיקלי : דורון בן-עמי וירדן כהן-ברוש
ללה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
טקס יין
טקס יין הוא חלק מסעודה בו נמזג יין לסועדים. מטרת טקס היין היא לוודא כי היין הוא לשביעות רצונו של מזמין היין וכן לכבד את מעמד הסועדים.
ההקדמה לטקס היין
לפני טקס היין, יש לבחור את היין שיילגם בסעודה. לרוב, ישנו מלצר יינות הנקרא אוֹצֵר יין (בצרפתית: סומֶלייה) הממליץ למזמין היין איזה יין כדאי לשתות עם האוכל המוגש. לרוב, לסעודה עם מנות בטעמים עדינים יומלץ יין קליל. יין בעל טעם עוצמתי יפגע בטעם המזון. בסעודות עם מנות בעלות תיבול כבד וטעמים חזקים יומלץ יין בעל נוכחות שלא ייעלם עם טעם המזון.
לאחר שמזמין היין החליט על היין שיילגם, יונחו על השולחן כוסות המתאימות לסוג היין: כוסות בורדו ליינות אדומים, כוסות בורגונדי ליינות לבנים ואדומים קלים, כוסות שמפניה ליינות מבעבעים וכוסות פורט ליינות פורט וליינות קינוח. על הכוסות להיות נקיות ללא רבב ויונחו מימין לסועד כאשר המניח אוחז את הכוס מן הרגל שלה, ולא מן הגוף.
על הסומלייה לוודא כי היין בטמפרטורה הנכונה. ליינות לבנים, יינות קינוח ויינות מבעבעים המוגשים לרוב בטמפרטורה של 4 מעלות צלזיוס, נהוג להניח ליד מזמין היין שמפניירה מלאה בקרח ומלח גס.
שלבים בטקס היין
לאחר שהונחו כל הכוסות, הסומלייה ייגש אל מזמין היין עם היין שנבחר כאשר הוא עטוף במטלית. המטלית תוסר והיין יוצג למזמין היין עם התווית כלפיו, ועל מזמין היין לאשר כי זהו אכן היין שנבחר. לאחר מכן הסומלייה יפתח את בקבוק היין. במהלך הפתיחה על התוית להיות כלפי מזמין היין. על הסומלייה לשים לב שלא נשארו שאריות שעם על שפת הבקבוק. אם נשארו שאריות, יש לנגבן עם המטלית.
לאחר שהיין פוקק, יש להציג את פקק השעם למזמין היין כדי שיבחן האם הוא יבש לאורכו, דבר המעיד על יין שהיה אטום היטב. על מזמין היין לבחון גם ריקבון שעלול להיווצר על הפקק, דבר שמעיד על יין מקולקל. אם הפקק אינו עשוי משעם אלא מחומר סינתטי, ניתן לוותר על חלק זה של טקס היין.
אם היין שנבחר על ידי מזמין היין הוא יין מתיישן, יש למזוג את היין לתוך דקנטר כדי לחדרר אותו. לאחר המתנה של כחצי שעה, ניתן למזוג את היין אל הכוסות. במקרה ואין בנמצא דקנטר, ניתן לתת ליין "לנשום" בתוך הכוסות.
הסומלייה צריך להיות מיומן ומנוסה ולדעת כמה יין יש למזוג לכוסות כדי לא להגיע למצב שהבקבוק מתרוקן לפני שנמזג יין לכל הסועדים. על הסומלייה להשאיר גם מעט יין בתוך הבקבוק.
בסיום המזיגה לכל הסועדים יש להניח את בקבוק היין האדום על השולחן ליד מזמין היין. יינות לבנים, יינות קינוח ויינות מבעבעים יש להניח בתוך השמפנירה ליד מזמין היין. פעולה זו נועדה כדי לתת כבוד נוסף למזמין היין ולאפשר לו למזוג יין נוסף לאחד מן הסועדים בעצמו, או במקרה שיין לבן, קינוח או מבעבע נגמר, לסמן לסומלייה להביא בקבוק נוסף על ידי הנחת הבקבוק במהופך בתוך השמפנירה.
בתום טקס היין נהוג לערוך הרמת כוסית.
We Can Make It
"We Can Make It" (בעברית: "אנחנו יכולים לעשות את זה") הוא שיר של הדי ג'יי הישראלי עופר ניסים, שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. את השיר הוציאה לאור ב-7 ביוני 2016 חברת התקליטים עופר ניסים מיוזיק, והוא נכלל כרצועה ה-21 באלבום האולפן העשירי שלו, (2017).
רקע
ניסים היה מנהלה האישי ומפיקה המוזיקלי של אינטרנשיונל עד שנת 2000. ביוני 2016 החליטו השניים לחזור להוצאה משותפת עבור מסיבה חודש הגאווה שחלה באותה השנה. זו העלתה לדף הפייסבוק שלה תמונה משותפת שלה ושל ניסים מהעבר, וכתבה:. האירוע התקיים ב-4 ביוני באצטדיון בלומפילד, והשתתפו בה כ-5,000 אנשים. היא ביצעה את השיר בכל אירועי הלהט"ב בהם הופיעה באותה השנה. לאור הצלחתו המסחרית, יצא לרדיו כסינגל ב-21 באוגוסט, ובהמשך פורסמו לצידו רמיקסים רבים.
בנוסף לכך, ביצעה את השיר הכותבת והמלחינה שלו, מאיה סימנטוב.
הצלחה מסחרית
"We Can Make It" הפך לאחד מהשירים הישראליים הבודדים שנכנסו למצעד שירי הדאנס קלאב של מגזין הבילבורד האמריקאי. הוא הגיע בשיאו למקום ה-14, וצעד עשרה שבועות רצופים בדירוג. בנוסף, הגיע למקום הרביעי במצעד הפזמונים השבועי בוולוניה.
ניקולא יוזגוף-אורבך
ניקולא יוזגוף-אורבך (נולד בצפת ב-6 באוגוסט 1984) הוא משורר, עיתונאי, חוקר, ד"ר לדמוגרפיה, גאוגרפיה וספרות וחבר סגל במכללה האקדמית צפת ובמכללה האקדמית לחברה ואמנויות בנתניה.
משמש כעמית מחקר במוסד הרצל לחקר ציונות ולימודה.
ביוגרפיה
ניקולא יוזגוף-אורבך גדל במשפחה חרדית בצפת תחת השם יעקב יוזגוף. פרסם ארבעה ספרי שירה, ספרי עיון ושורת מאמרים וכתבות. בגיל 17 (2002) פרסם את ספר שיריו הראשון "ילדי הלילה" (הוצאת סער) וכעבור שנה (2003) פרסם את ספרו "מותה של ילדות" (הוצאת ברקאי-צ'ריקובר).
בראיונות שהעניק באותה שנה לעיתון "זמן ירושלים" ולשמוליק טיאר בתוכניתו "טיאר ברשת" קבע אורבך כי על הקהילה הגאה לפעול להקמת אוטונומיה טריטוריאלית להומואים וללסביות בחבל סדום. בין השנים 2002–2004 שימש ככתב וכעורך תרבות בירחוני הקהילה הגאה "הקשת" ו"Top Magazine". בשנת 2004 שימש אורבך לצד איציק דוידוביץ' כעורכו של הצהובון "ג'ורה" שנסגר טרם צאת גיליונו הראשון, וכן שימש כעורך בפועל של המקומון הגלילי "חשיפה לצפון".
בשנת 2010 פרסם אורבך את ספר שיריו "יהודי ערבי" (הוצאת גוונים). בספר הובעה ביקורתו הארסית של המשורר כלפי יחס הממסד כלפי מיעוטים וכן כלפי התבניות המגדריות הרווחות כיום בחברה הישראלית המגבילות לטענתו את חירות האדם. למן שנת 2010 משמש אורבך כמבקר שירה בירחון לספרות ותרבות, עיתון 77, בו פרסם מאמרי ביקורת שירה רבים וכן מבחר משיריו. שירים נוספים מפרי עטו פורסמו בכתבי עת ספרותיים נוספים ובהם: "שבו", "עמדה", "ליריקה", "פועם", "הכיוון מזרח", "הפנקס", המוסך (כתב עת),"יהי"-כתב עת פואטי-פוליטי, גרנטה, "מאזנים", יקוד, קפל ו"ביטאון שירה" וכן במדור הספרות בעיתון "הארץ" ובעיתון מעריב. בשנת 2015 התפרסם ספרו, "מבוא לדמוגרפיה ישראלית", בהוצאת "גוונים".
יוזגוף-אורבך הוא בוגר החוגים לתולדות עם ישראל ולגאוגרפיה ולימודי הסביבה (2007) מטעם אוניברסיטת חיפה ובעל תעודת הוראה מטעם מכללת גורדון לחינוך. עבודת המ.א שכתב (2009) בנושא "מאפייניהם הגיאו-כלכליים של עקורי חבל עזה טרם הפינוי ולאחריו" זיכתה אותו בשנת 2010 בפרס קתדרת חייקין לעבודת המ.א הטובה ביותר בחקר הגאוגרפיה בישראל בין השנים 2005–2010. למן 2010 משמש יוזגוף-אורבך כמורה מן החוץ בחוג לגאוגרפיה ולימודי סביבה באוניברסיטת חיפה וכמרצה בחוגים למדעי ההתנהגות וספרות, מוזיקה ואמנות במכללה האקדמית בצפת. בשנת 2015 התמנה ד"ר אורבך לחבר בסגל בכיר במכללה האקדמית צפת. עבודת הדוקטורט של יוזגוף אורבך (2012) בחנה את מאפייניה הדמוגרפים והגיאו-קהילתיים של התנועה הרפורמית בישראל. בשנת 2017 השלים יוזגוף-אורבך עבודת דוקטורט נוספת בספרות כללית שבחנה בכלים כמותיים את סוציוכרונוטופ של גן העצמאות בספרות העברית. במחקריו האקדמיים עוסק אורבך ביחסי הגומלין שבין הספרות לגאוגרפיה, בחברה היהודית באירופה במוצאי המאה הי"ט ובדמוגרפיה של מיעוטים דתיים.
מתגורר בתל אביב.
Realer
Realer הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האמריקאית מייגן די סטליון, מתוך המיקסטייפ הראשון שלה, Fever. השיר יצא לאור ב-16 במאי 2019, על ידי חברות התקליטים 1501 סירטיפייד ו-300 אנטרטיינמנט, כסינגל השני והאחרון מתוך המיקסטייפ.
השיר הגיע אל המקום ה-23 במצעד השירים של טיידל.
רקע וכתיבה
במקור, יצא השיר "Cash Shit", שזכה להצלחה רבה והסתמן להיות הסינגל הראשון מתוך המיקסטייפ, אך לבסוף יצא במקומו השיר "Sex Talk", תוך שהוחלט לחתום את המיקסטייפ עם הוצאת השיר הזה כסינגל השני והאחרון מתוכו.
השיר נכתב על ידי מייגן די סטליון לבדה והופק על ידי ליל-ג'ו-מייד-דה-ביט בדומה לשירה הקודם, "Sex Talk" ולשירה "Big Ole Freak".
הצלחה
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-14 מיליון השמעות.
Supermarket
Supermarket הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת הרוק הפסיכדלי רוקפור, ואלבומה הראשון באנגלית.
רקע
האלבום ממשיך את הקו המוזיקלי אותו החלה הלהקה באלבומם המקורי האחרון בעברית שיצא 5 שנים לפניו, "האיש שראה הכל".
רוקפור הייתה בכך לאחד מראשוני האמנים הישראלים שבעת הצלחתם המקומית (לאחר האלבומים האיש שראה הכל ובחזרה לשבלול, שני האלבומים הכי הנמכרים ומושמעים של הלהקה) החליטו לפנות לקהל בינלאומי. בנוסף, רוקפור הייתה פורצת דרך כלהקה ישראלית שחיה בישראל ופועלת באנגלית, תופעה נדירה יחסית באותן השנים, והשפיעה בכך על אמנים ישראלים רבים שעשו כמוה, כאשר בסוף אותו עשור רבים מהאמנים והלהקות שפעלו בישראל התנהלו עם ליריקה באנגלית ובפנייה לקהל בחו"ל.
האלבום היווה את נק' הפתיחה לקריירה הבינלאומית של הלהקה, כאשר עד 2004 רוקפור הספיקה להוציא עוד שלושה אלבומים באנגלית, לקיים מס' סיבובי הופעות בארצות הברית ואף לעבור להתגורר בה לזמן מה.
וולודימיר קוביוביץ'
וולודימיר קוביוביץ' (באוקראינית: Володи́мир Миха́йлович; נולד ב-23 בספטמבר 1900, נובי סונץ', ממלכת גליציה ולודומריה - מת ב-2 בנובמבר 1985, פריז, צרפת) היה גאוגרף אנתרופולוגי בפולין שלפני המלחמה, פוליטיקאי לאומני אוקראיני בתקופת המלחמה ואינטלקטואל מהגר לאחר המלחמה, בעל רקע אוקראיני-פולני.
Supermarket
רקע
Supermarket זכה לביקורות חיוביות.
וולודימיר קוביוביץ'
במהלך המלחמה קוביוביץ' עמד בראש ועדה חברתית וכלכלית. בשנת 1943 ייסד דיוויזיית ואפן אס אס - דיוויזיית הגרנדירים ה-14. קוביוביץ' היה תומך של OUN-M, סיעתו של אנדריי מלניק בארגון הלאומנים האוקראינים. לאחר התמוטטות גרמניה הנאצית התיישב קוביוביץ' בצרפת. הוא היה עורך ראשי באנציקלופדיה של אוקראינה והמזכיר הכללי של החברה המדעית על שם שבצ'נקו. קוביוביץ' תמך בפרויקטים נוספים של הפזורה האוקראינית.
Supermarket
רקע
מתוך האלבום יצאו 2 סינגלים: "Wild Animals" (אליו צורפו השיר "Prelude" של להקת The Millennium, השיר "How Does It Feel to Feel" של The Creation, והשיר "Eight Miles High" של הבירדס, כולם בהופעות חיות), ו־"Superman" (בשתי גרסאות שונות, בצירוף השיר "One Side of an Egg" והשיר "Astronauts" בהופעה חיה באולפן גלי צה"ל).
וולודימיר קוביוביץ'
ראשית חייו
אביו מיכאילו היה יווני-קתולי ממוצא אוקראיני. אמו הייתה מריה דוברובולסקה, קתולית ממוצא פולני. הוא הוטבל לכנסייה היוונית-קתולית האוקראינית וכפי שאמר, הפך אוטומטית לרותני אבל גדל בסביבה פולנית-אוקראינית מעורבת ודיבר אוקראינית ופולנית. בגיל 13 קרא את ספרו של מיכאילו הרושבסקי "היסטוריה של אוקראינה-רוס". בין גיל 15 ל-18 למד קרטוגרפיה, הוא קרא ספרים של הנריק סנקביץ' בפולנית ויצירות אחרות בגרמנית. בשנת 1918 נרשם לדוקטורט באוניברסיטה היגלונית בקרקוב, אך מלחמת העולם הראשונה וגיוסו לצבא גליציה האוקראיני קטעו את לימודיו. הוא חזר הביתה בחופשת מחלה עם טיפוס לפני תום מלחמת פולין-אוקראינה וב-1919 חידש את לימודיו באוניברסיטה היגלונית. ב-1923 סיים דוקטורט והגן בהצלחה על ההביליטציה (מבחן דוקטורט) ב-9 במאי 1928. בשנת 1932 הפך לחבר בחברה המדעית על שם שבצ'נקו בלבוב. מ-1928 עד 1939 באוניברסיטה היגלונית כמרצה ושיתף פעולה עם מוסדות אקדמיים שונים. כהוקרה קיבל מלגה מהמשרד הפולני לשירותי דת וחינוך ציבורי למסעו לצ'כוסלובקיה ורומניה. הוא גם קיבל חופש מתפקידיו באוניברסיטה.
Supermarket
רקע
בנוסף להפצה על גבי תקליטורים, האלבום נמכר גם על גבי תקליט בהפצה מצומצמת של 500 עותקים ממוספרים.
וולודימיר קוביוביץ'
ראשית חייו
בשנת 1939, נדחתה כהונה נוספת תחת לחץ פוליטי של משרד המלחמה הפולני. ב-1940 מונה לפרופסור באוניברסיטה החופשית האוקראינית בפראג.
לפני 1939, יצירותיו התרכזו בגאוגרפיה ובדמוגרפיה של הרי הקרפטים, במיוחד במזרח הבסקידים, המאוכלסים בעיקר במיעוט דובר אוקראינית. הוא פקפק בסטטיסטיקה הפולנית בנוגע להרכב האתני של הרפובליקה הפולנית בין המלחמות וטען שהמספרים הרשמיים של האוקראינים הוקטנו. הוא היה עורך ומחבר שותף של "האטלס החלוצי של אוקראינה והארצות הסמוכות" (1937) ושל "הגאוגרפיה בשפה האוקראינית החלוצית באותה מידה של אוקראינה והארצות השכנות" (1938, 1943). [נדרש מקור]
מלחמת העולם השנייה
קוביוביץ' היה תומך של OUN-M (סיעתו של אנדריי מלניק בארגון הלאומנים האוקראינים). הוא שיתף פעולה עם גרמניה הנאצית. באפריל 1941 ביקש מהנס פרנק ליצור בחסות גרמניה הנאצית אזור אוקראיני מטוהר מבחינה אתנית במסגרת הגנרלגוברנמן, מדינה אוטונומית שבו לא יורשו לגור פולנים ויהודים.
באביב 1940 פעלו ברשות הנס פרנק ועדות לעזרה עצמית אוקראינית שאוישו על ידי ה-OUN. הן הקימו בקרקוב מבנה מתאם בשם "הוועדה המרכזית האוקראינית" - UCC. קוביוביץ' נבחר לעמוד בראשה. ה-UCC היה ארגון רווחה סוציאלי אוקראיני מורשה, היחיד מסוגו בשטחים הפולניים הכבושים בידי הנאצים, עם מנדט לטפל בקשישים, חולים וחסרי בית, ולדאוג לרווחתם של העובדים האוקראינים שנשלחו לגרמניה מהגנרלגוברנמן. כחלק מפעילותו פרסם הארגון חומרים אנטישמיים בעיתונות משתפת הפעולה. ב-1943 עבד קוביוביץ' בשיתוף פעולה עם איש האס אס אוטו וכטר בארגון הוואפן אס אס של גליציה. ב-2 במאי 1943 הכריז בפומבי על נכונותו להרים נשק והכריז על עצמו מוכן להצטרף לוואפן-אס-אס האוקראיני החדש שהוקם.
לאורך כל המלחמה, קוביוביץ' השתמש במגעיו עם הגרמנים כדי להגן על האוכלוסייה המערבית האוקראינית מפני המדיניות הנאצית. ב-1943, כשאיכרים אוקראינים באזור זמושץ' הואשמו בהתנגדות, פנה קוביוביץ' בהצלחה להנס פרנק כדי למנוע פעולות תגמול. בפעמים אחרות, הוא הסתפק בכתיבת מחאה לשלטונות גרמניה על הטרור הגרמנים כלפי האוכלוסייה האזרחית האוקראינית, טרור שכלל התעללות בציבור, הרג שרירותי וירי המוני. חלק מהחומר הזה הובא מאוחר יותר כראיה במשפטי נירנברג.
לפי מקורות אוקראינים, קוביוביץ' ניסה להשתמש בעמדתו הרשמית כדי לשפר את המתיחות בין האוקראינים והפולנים בגליציה על ידי קריאה להפסקת הסכסוך המחתרתי המזוין בין שני הצדדים ב-1944. מקורות אלה גם מייחסים לו הצלת כשלוש מאות איש, רובם יהודים, ממעצר בידי הנאצים.
כשהצבא האדום התקרב, ב-1944, נמלטו קוביוביץ' והוועד המרכזי האוקראיני מפולין הכבושה לגרמניה.
הגירה
עם כניעת גרמניה הנאצית היה קוביוביץ' באזור הכיבוש האמריקאי, משם עבר לצרפת. בגרמניה ארגן מחדש את החברה המדעית על שם שבצ'נקו כמוסד מהגרים. הוא היה המזכיר הכללי שלה בין 1947 ל-1963, ומ-1952 - נשיא הסניף האירופאי שלה. [דרוש מקור]
בגלות הפך קוביוביץ' לעורך הראשי של האנציקלופדיה ללימודי אוקראינה בשפה האוקראינית (Entsyklopedia ukrainoznavstva, עשרה כרכים 1949–1984), הפרויקט המדעי הגדול ביותר של מהגרים אוקראינים במהלך המלחמה הקרה. הפרויקט שיקף את דעותיו האוקראינופיליות החזקות של קוביוביץ' עצמו, ונועד לשמר את המורשת הלאומית האוקראינית, שלהתרשמותו הייתה מוזנחת ומושפלת תחת השלטון הסובייטי. התרגום לאנגלית של הסקירה, Ukraine: A Concise Encyclopædia, פורסם בשני כרכים בשנים 1963–1971. מהדורה מתוקנת ומורחבת בשפה האנגלית של החלק האלפביתי בן עשרה הכרכים הופיעה תחת הכותרת "אנציקלופדיה של אוקראינה" בקנדה בשנות השמונים והתשעים לאחר מותו של קוביוביץ', והיא מועלית כעת לרשת.
בגלותו בצרפת נחשב קוביוביץ' מלומד אוקראיני בולט. הוא זכה להתייחסותו של האינטלקטואל הפולני יז'י גיידרויץ', תושב פריז, שציין באוטוביוגרפיה שלו שקוביוביץ' התנהג בכבוד במהלך המלחמה ("Zachował się świetnie"). ב-1991, לאחר שאוקראינה הכריזה על עצמאות מברית המועצות, החלו חוקרים באוקראינה להדפיס מחדש את יצירותיו המרכזיות של קוביוביץ', במיוחד האנציקלופדיות שלו, מה שהפך אותן זמינות לקהל קוראים רחב יותר במדינת הולדתו.[דרוש מקור]
בשנותיו האחרונות פרסם קוביוביץ' שלושה כרכי זיכרונות המתארים את קורותיו בפולין בין המלחמות ובמהלך מלחמת העולם השנייה, ואת חייו כמהגר בגרמניה ובצרפת במהלך המלחמה הקרה. הרחב שבהם היה כרך בשפה האוקראינית שכותרתו "אני בן 85" (פריז ומינכן, 1985).
מורשת מודרנית
לאחר התמוטטות ברית המועצות, קו התעמולה הסובייטי העוין כלפי קוביוביץ' הוחלף בקו לאומני. יצירותיו, כולל האנציקלופדיות שלו, פורסמו באוקראינה בתפוצה רחבה. בשנת 2000 הונפקה מעטפה מוחתמת מראש על ידי דואר אוקראיניה לכבוד יום השנה המאה להולדתו.
באפריל 2023, רוב האנשים שהשתתפו בהצבעה בנוגע לשינוי השם של רחוב פשבלסקי (Вулиця Пржевальського) בקייב הצביעו בעד שינוי שם הרחוב וקריאתו על שם קוביוביץ'. עם זאת, בעקבות תלונה של שגריר ישראל באוקראינה מיכאל ברודסקי, ראש עיריית קייב, ויטלי קליצ'קו, התערב באופן אישי ומנע את שינוי שם הרחוב.
המחיצה הבין-חדרית
המחיצה הבין-חדרית היא מחיצה בין שני החדרים בלב.
מבנה
המחיצה הבין חדרית היא מחיצה בין שני החדרים בלב - חדר ימין וחדר שמאל. המחיצה מתחילה מחוד הלב וממשיכה ימינה ולמעלה. החלק התחתון והעיקרי שלה עשוי מרקמת שריר, בעוד שהחלק העליון שלה עשוי ממברנה דקה המפרידה בין החלק התחתון של עלייה שמאל למסתם אבי העורקים.
משמעות קלינית
פגם במחיצה הבין-חדרית (VSD) הוא מום הלב המולד הנפוץ ביותר והוא מצב בו המחיצה אינה נסגרת כראוי עד הלידה וישנו חור במחיצה. ברוב המקרים, החור נסגר ללא התערבות עם גדילת התינוק, אך לעיתים, נדרשת התערבות כירורגית לסגירת החור.
Ocean (אלבום)
באלבום נכלל הלהיט "Mi Cama" אשר זכה לתואר 10 הפלטינות הלטיניות בארצות הברית.
רקע והפקה
בשנת 2017 הוציאה קרול ג'י את אלבום הבכורה שלה, Unstoppable, אשר זכה להצלחה נאה בארצות הברית, כאשר נמכר שם בכ-120,000 עותקים. מיד לאחר הוצאתו, פרסמה ג'י את הסינגל הראשון מתוך האלבום הזה, "Pineapple".
בהמשך, הוציאה את "Mi Cama" כסינגל השני מתוך האלבום. השיר זכה להצלחה רבה, ואף צבר למעלה מ-545 מיליון צפיות ביוטיוב.
מרכז התערוכות הבין-לאומי
מרכז התערוכות הבין-לאומי (באוקראינית: Міжнародний виставковий центр) הוא מרכז התערוכות בקייב והוא הגדול ביותר באוקראינה. המתחם נפתח בחודש אוקטובר 2002 וכולל 3 אולמות מחוברים. מאז נפתח אירח המתחם מספר אירועי תרבות ומופעים לצד כנסים ותערוכות. לדוגמה האולם אירח את "פסטיבל אגו" 2011. באולם התקיימה תחרות אירוויזיון 2017 בקייב. הוא הכיל בתחרות כ-13,000 צופים בעמידה ובישיבה, או 11,000 בישיבה בלבד.
שקרפרה
שקרפרה (בטורקית: Şekerpare) הוא מאפה מתוק הנפוץ בטורקיה ומדינות הקווקז (בשם שקרבורה).
המאפה מורכב מקמח, חמאה, סוכר, ביצים, גרידת לימון, אבקת אפיה סולת ושקדים שאותם מערבבים ואופים ולאחר מכן ממתיקים בעזרת מי סוכר.
נהוג להגיש את המאפה בעיקר בחתונות, פסטיבלים ובאירועים דתיים כשהוא חם ובליווי תה או קפה טורקי.
מלבד הגרסה הטורקית, למאכל גרסאות נוספות הנפוצות בעיקר באזרבייג'ן, גאורגיה, ארמניה, בולגריה, קזחסטן וקירגיזסטן.
תלמטוביים
תלמטוביים (שם מדעי: Telmatobiidae) היא משפחה מסדרת חסרי זנב. במשפחה זו סוג יחיד - תלמטוביוס (Telmatobius). חלוקות מסוימות גם הסוג Batrachophrynus נכלל במשפחה. בעבר הם השתייכו למשחת הלפטודקטיליים או למשפחת קרפדות מקרינות.
מינים אלו חיים בטבע רק בהרי האנדים שבדרום אמריקה. הם נפוצים במדינות: אקוודור, בוליביה, פרו, צפון ארגנטינה וצפון צ'ילה.
אלו צפרדעים מימיות השוכנות בביצות ואגמים וחלקם מימיים לחלוטין. הם בעלות ראש מגודל וגפיים קטנות. צבעיהם אפורים או דהויים ברובם.
הסוג מונה מעל 60 מינים, אך ייתכן שחלקם נכחדו והשאר מצויים בסכנת הכחדה גבוהה, עקב פגיעה בבית גידולם, זיהום, ציד אנושי וממחלת הכיטרידיומיקוסיס הקטלנית.
טבע תום
טבע תום (באנגלית: Tree Fu Tom) היא סדרת טלוויזיה בריטית מצולמת-ממוחשבת לילדים של רשת CBeebies. הסדרה שודרה בממלכה המאוחדת ב-BBC וב-CBeebies ובארצות הברית ברשתות Universal Kids ו-NBC. בישראל שודרה הסדרה בערוץ הופ! החל משנת 2012.
עלילה
בפתיח חוגר תום את חגורת הקסמים, מתכווץ לגודל של חרק וחובר לחבריו דביק, אריאלה, כדרדור וזיגזו ב"עיר היער" ויוצא עמם להרפתקאות. בעת צרה הוא נעזר בכוחות הקסם.