cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מפלגת העם הדנית
הקמת המפלגה והזינוק הראשון בכוחה (1995–2001)
בתוך שש שנים, עד 2001 נעלמה המפלגה נגד מס הכנסה, לחלוטין (זכתה באותן בחירות בכ-0.6% בלבד), בעוד מפלגת העם הדנית זוכה בכ-12% מהקולות, מכפילה את כוחה לעומת 1998 - 1997, כמו גם לעומת האחוזים שנהגה לקבל בשעתו המפלגה האם.
עשור של יציבות (2001 - 2011)
עם זאת, משהגיעה המפלגה לכוחה זה, נעצרה התקדמותה ובמשך למעלה מעשור שנים (2001 - 2011), הן בבחירות לפרלמנט הדני והן בבחירות לפרלמנט האירופי, היא קפאה על שמריה, זוכה בדרך כלל בכ-12% עד 15% מהקולות מידי מערכת בחירות ומגיעה פחות או יותר תמיד למקום השלישי בדנמרק, אחרי שתי המפלגות הגדולות.
היבט חשוב נוסף של אותו עשור (2001 - 2011) של יציבות, היה תמיכתה של המפלגה, מבחוץ, בממשלת ימין - מרכז, ששלטה בדנמרק במהלך כל אותו עשור. תמיכה זו הייתה דבר שלא יכול היה לעלות על הדעת מבחינת "מפלגת הקידמה", אבל מפלגת העם הדנית נקטה בו וקיבלה כתוצאה ממנו תמיכה מצד הקואליציה, בחוקים שונים שיזמה. החוק העיקרי שהתקבל בהקשר זה, כדרישתה של המפלגה, היה חוק ההגירה הדני של 2002, שנחשב בשעתו לאחד המחמירים ביותר ביבשת.
המפלגה הליברלית של דנמרק (Venstre, Danmarks Liberale Parti), מפלגת ימין - מרכז, הצליחה לשלוט בדנמרק, תודות לתמיכה זו, במשך כל אותו עשור, עם שני ראשי ממשלה בזה אחר זה. ב-2001 סייעה מפלגת העם הדנית לאנדרס פוג ראסמוסן להשלים מהפך בפוליטיקה הדנית, ולהקים בדנמרק, לראשונה מאז שנות העשרים, ממשלה שאיננה נשלטת על ידי השמאל. וב-2009, משהתפטר אנדרס ראסמוסן כדי להתמנות למזכ"ל נאט"ו, הייתה זו תמיכתה של מפלגת העם, שאיפשרה ליורשו, לארס לקה ראסמוסן (אין קרבה משפחתית), להקים ממשלת ימין - מרכז משלו, עד 2011.
בבחירות הכלליות שנערכו בדנמרק בספטמבר 2011 קיבלה המפלגה פחות או יותר את אותו אחוז קולות כבמהלך כל העשור הקודם, הפעם 12.3%, אולם גוש המרכז -ימין כולו איבד מעט מכוחו, לגוש השמאל - מרכז וכתוצאה מכך חזרה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (Socialdemokraterne), לשלטון, ומנהיגתה הלה ת'ורנינג שמידט מונתה לראשת הממשלה. מפלגת העם הדנית ירדה יחד עם כל גוש הימין - מרכז, לאופוזיציה והיא נמצאת בה גם נכון ל-2014, בלי שום קשר כמובן לתוצאות המפתיעות של בחירות מאי 2014, לפרלמנט האירופי.
הזינוק השני (מאי 2014)
הקפיצה הגדולה השנייה בכוחה של המפלגה אירעה בעקבות פרישתה של המייסדת קיירסגארד בספטמבר 2012 ומינויו של יורשה כריסטיאן טולסן דאהל (Kristian Thulesen Dahl). כשנה וחצי אחרי חילופי גברי אלה, במאי 2014 התקיימה בדנמרק מערכת הבחירות לפרלמנט האירופי, מערכת הבחירות הראשונה שלאחר אותם חילופים. ההישג של מפלגת העם הדנית בבחירות אלה השתלב יפה עם הישגיהן של מפלגות יורוסקפטיות אחרות בכל רחבי היבשת ובראשן זה של מפלגת העצמאות הבריטית - UKIP, שהגיעה אף היא למקום הראשון במדינתה. מפלגת העם הדנית הגיעה למקום הראשון בדנמרק, עם כ-26.6% מהקולות ו-4 מתוך 13 המושבים המוקצים לדנמרק בפרלמנט זה. למקום השני הגיעה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הדנית, השלטת בדנמרק, עם כ-19.1% מהקולות בלבד ו-3 מושבים מתוך ה-13 הדנים, ואחריהן הגיעו שאר המפלגות. מפלגת העם הדני הכפילה בכך את כוחה לעומת כל הישגיה במערכות הבחירות הקודמות שהתנהלו בדנמרק מאז ראשית המאה העשרים ואחת, הן לפרלמנט הדני, הן לאירופי והן בבחירות הדניות המקומיות.
בפרלמנט האירופי השביעי (2009 - 2014) השתייכה "מפלגת העם הדנית" לקבוצה הימנית והיורוסקפטית יותר בפרלמנט זה - Europe of Freedom and Democracy, או EFD. החל מ-2014 היא עברה לקבוצת הימין - מרכז European Conservatives and Reformists, או ECR, המתונה יותר גם ביחסה לאיחוד האירופי, אף כי גם היא נחשבת ליורוסקפטית. להשוואה, מפלגת העצמאות הבריטית, הדומה מאוד אידאולוגית למפלגת העם, וגם היא הפכה ב-2014 למפלגה הגדולה ביותר בארצה, הייתה בקבוצת ה-EFD הימנית יותר ונשארה בה גם לאחר ניצחונה ב-2014.
דעות
שני הדגלים העיקריים של מפלגת העם הדנית הם נגד ההגירה לדנמרק, ובהקשר זה בעיקר נגד ההגירה המוסלמית אליה ונגד הרב-תרבותיות, ובמקביל, נגד האיחוד האירופי. בנוגע להגירה, המפלגה עמדה מאחורי אחד מחוקי ההגירה הנוקשים ביותר שקיבלה מדינה אירופית כלשהי, כבר ב-2002 ומנהיגה דאהל צוטט כאומר, שאין בדנמרק מקום ולו למהגר מוסלמי אחד נוסף. בנוגע להתנגדות לאיחוד האירופי, מפלגת העם הדנית הייתה הגורם העיקרי שעמד מאחורי החלטתה של דנמרק במשאל עם בספטמבר 2000, ברוב של 53% - 47%, שלא לעבור למטבע האירו ולהישאר עם מטבע הכתר הדני, כנגד דעת המפלגות הגדולות משמאל ומימין כאחד, שתמכו בביטול הקרונה הדנית. בהקשר לשני העקרונות כאחד, המפלגה מתנגדת לצירופה של טורקיה המוסלמית לאיחוד האירופי.
בנושאים אחרים: בענייני פנים - המפלגה תומכת בהגדלת תקציבי הרווחה והביטחון הדנים, ונגד הקלת המיסוי על העשירים ביותר, בניגוד מוחלט לדעת "המפלגה נגד מס הכנסה", אשר בנוסף לביטולו המוחלט של מס הכנסה, דגלה למשל, בביטולו של צבא דנמרק והחלפתו בתקליט שיאמר לכל כוח פולש - "אנו נכנעים!". המפלגה גם מצדדת בהמשך קיום המלוכה החוקתית בדנמרק. היא תומכת בשוויון זכויות להומוסקסואלים, אך מתנגדת לנישואין שלהם בכנסייה (להבדיל מנישואין אזרחיים), ועוד.
בענייני חוץ - המפלגה מתנגדת לקיומו של סיוע כספי דני למדינות העולם השלישי. היא תומכת בטאיוואן כנגד הרפובליקה העממית של סין וקיירסגארד אף קיבלה בשל כך ב-2008 עיטור כבוד מיוחד מממשלת טאיוואן. המפלגה תמכה בסרביה והתנגדה להקמתה של מדינת קוסובו העצמאית, בניגוד לדעת מרבית מדינות המערב, אך בדומה לעמדתה של ישראל למשל. ההתנגדות לקוסובו עצמאית קשורה מן הסתם גם להיבט האנטי מוסלמי של המפלגה ולא רק לדעות בענייני חוץ כשלעצמם. במרץ 2011 תמכה המפלגה בהשתתפותה של דנמרק בפעולות המערב בלוב, כנגד קדאפי, להצלת המורדים בו, שעמדו אז בפני תבוסה.
יחסה לישראל וליהודים
מפלגת העם הדנית מחזיקה בדעות פרו ישראליות מובהקות. ביוני 2002 למשל, הכריז ארגון עובדים גדול בדנמרק, על החרמת תוצרת ישראל. בתגובה החליטה המפלגה באופן סמלי, כי בוועידתה הקרובה יוגש למשתתפים אך ורק יין ישראלי. באותה ועידה, שנערכה באוקטובר 2002, אחד האורחים היה גם שגריר ישראל בדנמרק דאז, כרמי גילון, שהתקבל על ידי המשתתפים במחיאות כפיים סוערות. בספטמבר 2009, בנאום בוועידה השנתית של המפלגה, קראה מנהיגתה דאז קיירסגארד ל"פלסטינים שאינם מרוצים ממדיניותה הפרו ישראלית של דנמרק, לעזוב את המדינה... בעבר יכולנו לתמוך בשקט בישראלים הנלחמים באומץ לב כה רב בטרוריסטים הפלסטינים הרוצחים כל אדם, החל מילדי בתי ספר וכלה בתיירים וספורטאים". ובמאי 2014, מיד לאחר היוודע תוצאות הבחירות לפרלמנט האירופי בדנמרק אמר מנהל בית חב"ד בקופנהגן, הרב יצחק לוונטל על מפלגת העם הדני, כי היא ידועה כמפלגה התומכת בישראל ובקהילה היהודית, ו"הם מקבלים הרבה קולות מהקהילה היהודית במדינה... יש רבים בקהילה היהודית שחשים שהמפלגה הזאת תעמוד מול הגל הגואה של האסלאם, שמהווה איום רציני".
עמק לינדום
פתחו של העמק פונה לכיוון צפון - לתוך קרחון הת'רטון. העמק נמצא 9 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית לפסגת דריק.
מקור השם
שמו של העמק ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגית של אוניברסיטת ואיקטו מוואיקטו שבניו זילנד, אשר חקרה את האזור בין השנים 1979–1978 בפיקודו של מייקל סלבי.
העמק נקרא על שמו של היישוב לינדום - אתר בבריטניה הרומית (בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס בריטניה שנקראים על שם אתרים בבריטניה הרומית).
גרופנפיהרר
גרופנפיהרר הייתה דרגה של המפלגה הנאצית (NSDAP), המתורגמת כ"מנהיג הקבוצה", שנוצרה לראשונה בשנת 1925 לבעלי התפקידים הבכירים באס אה. לאחר מכן נכנסה הדרגה לשימוש גם במשטרה, מכבי האש ובכמה יחידות צבאיות.
היסטוריה
בשנת 1930, נוצרה דרגת גרופנפיהרר, אשר יועדה למפקדי קבוצות באס אס, וכן לקצינים בכירים בארגון. בשנת 1932 עבר האס אס ארגון מחדש, ולמפקדים הבכירים נוצרה דרגה חדשה - אובר-גרופנפיהרר.
בתחילה, דרגת גרופנפיהרר נחשבה שוות ערך לגנרל, אולם אחרי 1934 היא הפכה לשווה לדרגת גנרל-לויטננט. במהלך מלחמת העולם השנייה, חיילי הואפן אס אס שהחזיקו בדרגת גרופנפיהרר נחשבו שווים לבעלי דרגת גנרל-לויטננט בוורמאכט, ואם אף החזיקו בדרגות כתף כמותם, וכונו גרופנפיהרר וגנרל-לויטננט של הוואפן אס אס.
סימני הדרגה
טלאי הצווארון של גרופנפיהרר כלל שלושה עלי אלונים, ובין השנים 1930–1942 היה זהה לדרגות האס אה, אולם לאחר מכן התווסף כוכב לתג, עם יצירת דרגת אוברסט-גרופנפיהרר באפריל 1942.
הסוציאל-דמוקרטים (מפלגה שוודית)
מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה (בשוודית - "Sveriges socialdemokratiska arbetareparti"), ובראשי תיבות - SAP, היא מפלגה סוציאל-דמוקרטית שוודית. זו המפלגה הוותיקה והגדולה ביותר בשוודיה. המפלגה נוסדה בשנת 1889. בשנת 1917 התפצל ממנה פלג שהקים את המפלגה הקומוניסטית של שוודיה, הנקראת כיום "מפלגת השמאל".
המפלגה הייתה המפלגה השלטת במדינה במשך עשורים רבים. בתקופה זו ביססה את מדינת הרווחה השוודית, ויצרה את המודל הכלכלי המכונה "המודל הנורדי". המפלגה שלטה כמעט ברציפות בשוודיה משנת 1932, פרט למספר חודשים ב-1936, בין השנים 1976–1982, בין 1991–1994 ובין 2006-2014.
התמיכה המסורתית בסוציאל-דמוקרטים החלה מתערערת לאחר ההאטה הכלכלית במדינה בשנות השבעים, שיצרה לראשונה עימות בין המדיניות החברתית למדיניות הכלכלית, והחריפה עוד יותר עם רצח ראש הממשלה אולוף פלמה ב-1986. ב-2006 הייתה שוב המפלגה הסוציאל-דמוקרטית לאופוזיציה כשלראשות הממשלה נבחר פרדריק ריינפלדט, מטעם המפלגה הליברלית-שמרנית. בשנים 2008–2010 השתייכה המפלגה לגוש פוליטי אופוזיציוני שכונה "הבלוק האדום - ירוק", בו היו חברות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית לצד המפלגה הירוקה השוודית, ומפלגת השמאל. גוש פוליטי זה התפרק בנובמבר 2010.
המפלגה חברה במפלגת הגג האירופאית מפלגת הסוציאליסטים האירופאים הפועלת במוסדות האיחוד האירופי.
בראש המפלגה עומדת כיום מגדלנה אנדשון, המכהנת כראש ממשלת שוודיה החל מ-30 בנובמבר 2021.
תוצאות הבחירות לריקסדאג עבור קומין
תוצאות הבחירות האחרונות (2018)
פתחת ניצנה
פִּתְחת ניצנה הוא אזור השייך למועצה אזורית רמת נגב בדרום הארץ וכולל חמישה יישובים ומספר אתרים תיירותיים. האזור נמצא ליד גבול מצרים, סמוך לקציעות.
יישובים ואתרים
חמשת היישובים הנמצאים בפתחת ניצנה (המכונה בפי תושבי המקום "הפתחה"), הם קדש ברנע (נקראת גם ניצני סיני, כ-42 משפחות), עזוז (מצפה עזוז, כ-15 משפחות), כמהין (כ-35 משפחות), באר מלכה (כ-30 משפחות) וניצנה (כ-20 משפחות).
היישובים נמצאים במרחקים קצרים זה מזה, ומקיימים אירועים ופעילויות קהילתיים משותפים. בני הנוער פועלים בין השאר במסגרות חינוך בלתי פורמלי ובתנועת הנוער התנועה החדשה.
הפרנסה העיקרית היא חקלאות - גידול עגבניות, עגבניות שרי, פלפלים, תבלינים, תותים ועוד. חלק מהתושבים מתפרנסים מתיירות (צימרים, מסעדות), וחלקם בעבודה במסגרת המועצה האזורית ובמקצועות חופשיים.
אתרים נוספים באזור פתחת ניצנה: נחל ניצנה, חמוקי ניצנה, תל ניצנה, דיונות, "בית הדבש", חאן בארותיים, מנחת מטוסים, מתקן סהרונים, פסל השלום של דני קרוון, שרידי מחנה צבא טורקי ואתרים הקשורים למסילת הרכבת הטורקית וביניהם גשר הרכבת הטורקי ניצנה, תחנת ניצנה ומגדל המים שבה, גשר הרכבת הטורקי על נחל בארותיים, תחנת עזוז ועוד.
היסטוריה
על פי החלטה 181, שהתקבלה על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות, וחילקה את ארץ ישראל המנדטורית למדינה יהודית ולמדינה ערבית, הייתה פתחת ניצנה חלק מהנגב שהיה אמור להיות במדינה הערבית, כהמשך של רצועת עזה. לאחר הקמת מדינת ישראל, נתפסה תחנת המשטרה הבריטית של עוג'ה אל-חפיר על ידי הצבא המצרי. האזור נכבש במהלך מבצע חורב (דצמבר 1948-ינואר 1949) על ידי חטיבה 8 אשר נלחמה באזור כתף ניצנה. בהסכם שביתת הנשק בין ישראל ומצרים נקבע שניצנה תהיה אזור מפורז ובה ישבה ועדת שביתת הנשק הישראלית-מצרית עד סוף 1955. בעקבות פעילות פדאיון והתבצרות מצרית באזור ולאור חשיבותו האסטרטגית בהגנת הנגב ובאר שבע הקימה ישראל מזרחית לניצנה היאחזויות נח"ל, על ידי פלוגה בפיקודו של דני מט, שהתחזתה לאזרחים. תחילה הוקמה "גבעת רות" בסיוע הקיבוץ המאוחד מחוץ לשטח המפורז, שיושבה ב-1 בספטמבר 1953. גבעת רות נקראה על שם תל אבו רות'ה הסמוך. לאחר כחודש הוקמה היאחזות נח"ל קציעות בתוך השטח המפורז. בתגובה לטענות מצרים על הפרת הסכם הפירוז טענה ישראל שמדובר ביישוב אזרחי לגמרי וכי הכוחות באזור לא עובו. באוקטובר אירעו באזור מספר תקריות בין ישראל למצרים בעקבות המחלוקת.
במבצע הר געש, בתחילת נובמבר 1955, השתלטה ישראל על האזור המפורז בקרב לילי אל מול גדוד מצרי שנסוג מן המקום.
היאחזות נח"ל בארותיים הראשונה שעלתה במסגרת מבצע ההיאחזויות באזור ניצנה, ב-19 במרץ 1956 מדרום להיאחזות הנח"ל קציעות.
קציעות נותרה במשך שנים היאחזות נח"ל בודדה בכל האזור. התקוות לאזרח אותה נכזבו ולאחר מלחמת ששת הימים הועברה קציעות לאחריות הנח"ל הדתי, ובהמשך נזנחה.
בשנת 1981 בוצע קידוח לחיפוש נפט בפתחת ניצנה שנמצא יבש.
תוכנית השלום של הנשיא טראמפ
תוכנית השלום של הנשיא טראמפ מייעדת את השטח שמצפון לפתחת ניצנה להקמת אזור תעשייה ומרכז היי-טק בשליטה פלסטינית. עם זאת, לאחר הפסדו של טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית שנערכו ב-2020 לא ברור האם ומתי תקודם התוכנית.
מונראל
מונראל או קראק דה מונראל (צרפתית Crac de Montréal; לטינית Mons Regalis - "ההר המלכותי". בערבית: קַלְעַת מוֹנְתְרִיַאל قلعة مونتريال) הוא מבצר צלבני השוכן בעיר שובכ, בהרי אדום שבירדן. המצודה ניצבת על תל בצורת חרוט, סמוך לדרך המלך, במרחק של 75 ק"מ מדרום לכרכ וכ-20 ק"מ מצפון לפטרה.
היסטוריה
המצודה עברה בשנת 1176 לרשותו של רנו משטיון כאשר נשא לאשה את סטפני דה מילי, שליטת הנסיכות. שטיון הפך את המצודה, בדומה למצודת כרכ, לבסיס להרפתקאות השוד והביזה שלו, ולמרות הסכם השלום שנחתם בין צלאח א-דין לבין ממלכת ירושלים, תקף שטיון שיירות שעשו את דרכן למכה לקיום מצוות החאג'. ב-1187 הכריע צלאח א-דין את ממלכת ירושלים בקרב קרני חיטין והוציא להורג את רנו משטיון. הוא כבש את המצודה בחודש מאי 1189 לאחר מצור בן 18 חודשים. לפי האגדה מכרו מגיני המצודה את נשותיהם וילדיהם לצרים בתמורה למזון, וחלקם איבדו את ראייתם בשל הרעב.
הממלוכים כבשו את המצודה בסוף המאה ה-13 והקימו בה מבנים שטשטשו חלק מהשרידים הצלבניים.
המצודה
האתר לא נחקר במלואו עד שנת 2008, עת החל במקום מחקר ארכאולוגי מטעם אוניברסיטת פירנצה. הקמת המצודה על ידי בולדווין בזמן כה קצר, עשויה להעיד על כך שהוקמה במקום בו שכנו ביצורים קודמים, אולי נבטים. אם כך הוא הדבר, שימשו ביצורים קודמים אלה את הצלבנים בהתחלה, והקמת המבנים הצלבנים נעשתה רק לאחר מכן.
אורכו של התל הוא 200 מטר מצפון לדרום ורוחבו 100 מטר ממזרח למערב. צורתו כשל אליפסה. סביב המצודה הוקמו שלוש חומות היקפיות, ועקבותיהן של שתיים מהן ניכרות כיום בבירור. באתר שוכנות שתי כנסיות - כנסייה משוחזרת ובה שלוש ספינות ובפטיסטריום נמצאת במזרח התל, וקפלה קטנה נמצאת בצידו הדרום-מזרחי. מתחת לקפלה שוכנות קטקומבות. בקצה הצפוני של המצודה נמצא מגדל שמירה חצי עגול ולידו בית מאסר. עוד שוכן בחלק זה הארמון שהקימו האיובים. סמוך לשם שוכן אולם הכס של המלך בולדווין הראשון, שהממלוכים הפכו מאוחר יותר לבית ספר. אולם הממצא המרשים ביותר בתל הוא פיר ובו 375 מדרגות, המוליך אל מעיין תת-קרקעי. הפיר מוביל בסופו של דבר אל מחוץ למצודה.
Doja
Doja הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי הראפר והפזמונאי הבריטי סנטרל סי. השיר יצא לאור כסינגל ב-21 ביולי 2022, והופק על ידי לי-טק ו-וואי-ג'יי. הוא הפך לוויראלי בטיקטוק והוא נקרא על שם הזמרת והראפרית האמריקאית דוג'ה קאט.
השיר הגיע בשיאו למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
"Doja" קיבל תשומת לב ויראלית בטיקטוק בעקבות האזכורים הליריים לראפרית האמריקאית דוג'ה קאט והשורה שחוזרת על עצמה, "How can I be homophobic? My bitch is gay" ("איך אני יכול להיות הומופוב? הכלבה שלי לסבית"). השיר דוגם את המלודיה משירה של הראפרית האמריקאית איב, "Let Me Blow Ya Mind" משנת 2001.
קבלה ביקורתית
דייוויד רנשאו מ-The Fader תיאר את התחושה של הרצועה כ"יותר טקסית מאשר נצלנית", מה ש"(בערך) מציל את השיר מהתרסקות לתוך שטח התקפי". רנשאו סבר שהשיר נוגע ב"נימות הומואירוטיות של תרבות הכנופיות", אף על פי שטען כי סנטרל סי לא חוקר את ה"תצפיות" הללו מעבר לאזכורים בלבד וכי הוא "השיג את מטרתו המפורשת לתפוס כמה שיותר גלגלי עין".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר יצא לצד צאת הסינגל. הוא בוים על ידי קול בנט.
We Fell in Love in October
We Fell in Love in October (בעברית: התאהבנו באוקטובר) הוא סינגל שאינו אלבום של הזמרת-יוצרת האינדי רוק הנורווגית גירל אין רד. השיר יצא לאור ב-21 בנובמבר 2018 בסינגל כפול עם "Forget Her". השיר הגיע לשיא במקום ה-14 במצעד שירי הרוק האמריקאי באוקטובר 2019. האישה עם גירל אין רד בוידאו קליפ היא מינה רודאהל.
קרדיטים וצוות
קרדיטים שהותאמו מטיידל:
לוקה (נפה)
נפת לוקה (באיטלקית: Provincia di Lucca) היא נפה במחוז טוסקנה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 1,773 קמ"ר, ובשנת 2012 התגוררו בה 394,695 נפש. בירתה של הנפה בעיר לוקה.
הנפה גובלת בנפת מאסה-קרארה במחוז טוסקנה במערב, בנפת רג'ו אמיליה ובנפת מודנה במחוז אמיליה-רומאניה בצפון, בנפת פיסטויה ובנפת פירנצה במחוז טוסקנה במזרח, בנפת פיזה במחוז טוסקנה בדרום. הנפה מחולקת לשלושה אזורים גאוגרפיים: החלק המזרחי של המחוז, Piana di Lucca או Lucchesia, שטוח ויבשתי, החלק החופי, יעד מועדף לתיירות חוף הים, המכונה ורסיליה, והאזור ההררי או גרפגננה שבין הרי האלפים של אפואן לבין האפנינים הטוסקניים-אמיליים, חוצה את נהר סרצ'יו ועשיר ביערות.
טירת גילבו
טירת גילבו (בשוודית: Gyllebo slott) היא טירה במחוז סימרישמן בסקונה בדרום שוודיה. הטירה הייתה ביתם של אצילים דנים רבים וביניהם מרגרט הראשונה, מלכת דנמרק. הטירה המקורית מהמאה ה-13 נהרסה במאה ה-16, והטירה שבנויה כיום נמצאת בסמוך לחורבה של הטירה המקורית.
היסטוריה
הטירה קיבלה את שמה ממשפחת Glits שהגיעה משלזוויג שבגרמניה.
בתקופה מסוימת הפכה הטירה למנזר והמלכה מרגרט הראשונה התגוררה שם.
במקור נבנתה הטירה סמוך למיקומה הנוכחי. במקום ישנו שטח שנמצאו בו שרידי מבצר משנת 1280. המבצר נהרס בסביבות שנת 1500, וטירה נבנתה מחדש על ידי לאורידס קנוב בין השנים 1538–1544. טירה זו הייתה אחת הטירות הגדולות ביותר בסקונה.
טירת גילבו נשרפה מספר פעמים, כאשר הפעם האחרונה הייתה בשנת 1700.
לאחר המלחמה בין דנמרק לשוודיה בין השנים 1658–1660, נכללה הטירה בין שמונה עשרה האחוזות בסקונה של האצילים הדנים, עליהם ויתרו לטובת שוודיה בתמורה לאי בורנהולם שעבר לדנמרק בחזרה.
בתחילת המאה העשרים הפכה הטירה לאתר לאומי של שוודיה, אך נמכרה מאוחר יותר לבעלות פרטית.
מבנה הטירה
בעבר, הטירה הייתה בנויה בצורה מרובעת מאבן גרניט והייתה לה חצר פנימית. הטירה הייתה מוקפת חפיר מים.
כיום, הטירה ממוקמת על שפת אגם גילבו, קילומטר וחצי צפון מערבית למחוז סימרישמן. הטירה עוצבה בסגנון הנאו-קלאסי בין השנים 1813–1818. הבניין המרכזי הוא בעל שתי קומות. בצד הבית ישנה כיפה מעוטרת.
המשמר האזרחי (ספרד)
המשמר האזרחי של ספרד (בספרדית: Guardia Civil) הוא הז'נדרמריה של ספרד, כלומר משטרה חמושה לטיפול בנושאי ביטחון-פנים, שמירת-גבול ושמירה על הסדר ומתפקדת ככוח התערבות לאומי. המשמר מקביל לז'נדרמריה הצרפתית ולקרביניירי באיטליה וחבר בז'נדרמריה האירופית. מדי היום-יום של אנשי המשמר הם בצבע טורקיז כהה והם חובשים כומתה, בעוד מדי הייצוג שלהם כוללים כובע משולש מסורתי. סימול כלי הרכב של המשמר הוא ירוק-לבן. המשמר נוסד בשנת 1844, בימי מלכת ספרד איזבלה השנייה ומונה כ-80,000 משרתי קבע. למשמר אחריות על לוחמה בטרור וסילוק פצצות, שמירת גבול ומניעת הברחות, שיטור תנועה בין-עירוני, שיטור ימי ומשמר חופים, חילוץ והצלה ואכיפת חוקי הגנת הטבע והסביבה.
היסטוריה
המשמר נוסד בשנת 1844, בימי המלכה איזבלה השנייה כמשטרה לאומית. עד אז האחריות על אכיפת הסדר הציבורי נעשתה באמצעות התארגנויות על בסיס מקומי התנדבותי-למחצה (Hermandad). התארגנויות אלה נודעו, בעיקר באזורים הכפריים, כמושחתות ונאמנות פוליטית לאדון הפיאודלי של השטח ולאו דווקא לשלטון המרכזי.
הנושא הראשון בו טיפל המשמר היה שוד הדרכים, שהיה מכת-מדינה, בעיקר באנדלוסיה והנושא המשיך להעסיק אותו באופן מרכזי שנים רבות. בנוסף היה המשמר הזרוע המרכזית של המלוכה בטיפול באיכרים צמיתים רפובליקנים (שתמכו בעקרונות המהפכה הצרפתית ופעלו נגד המלוכנות ונגד שיטת הפיאודליזם הספרדי) שניסו להתארגן נגד אדוניהם. לפי הדוגמה הצרפתית, המשמר אומן וצויד ככוח צבאי-למחצה, בעל יכולת תנועה ומעבר מהיר מחזית לחזית. חלק מאנשי הכוח פעלו כפרשים קלים.
בימי מלחמת האזרחים בספרד נתפס המשמר האזרחי, שפעל בעיקר במרחב הכפרי, כבעל זיקה לבעלי האחוזות העשירים, שהשתייכו למגמה המלוכנית ולפשיסטים. הרפובליקה הספרדית השנייה הקימה בערים את משמרות ההסתערות (Guardia de Asalto) שאוישו באנשי מעמד הפועלים. חלק ניכר מאנשי המשמר האזרחי פעלו בעת המלחמה לצד פרנקו ונגד "צבא העם" של הרפובליקה. במקביל יצרה ממשלת הרפובליקה על סמך אנשי משמר ותיקים אנטי-פשיסטים ומגויסים חדשים את "המשמר הלאומי הרפובליקני" (Guardia Nacional Republicana - GNR). בשלבי המלחמה האחרונים נלחמו אנשי המשמר אלה מול אלה משני צידי המתרס.
בימי ספרד תחת שלטון פרנקו חודש המשמר והיווה כוח לחימה ושיטור ביטחוני, בעיקר נגד לוחמי הגרילה והמחתרת הבסקית אט"א. תחת שלטון פרנקו גדל הארגון והועצם. הוכפפה אליו משטרת התנועה הארצית והוקמו בו מחלקת כלבנות ומחלקת מסוקים.
לאחר הקמת ספרד הדמוקרטית התמקצע הארגון כארגון ביטחון ואכיפת סדר מודרני במדינה דמוקרטית. הקצונה נותרה מועסקת בשכר, אך שורות הארגון נפתחו גם למתנדבים. במקביל פותחו במשמר מסלולים מקצועיים כלוחמה בטרור, סילוק פצצות (יחידת TEDAX), הגנה על שדות תעופה, סיוע חמוש לפעולות אכיפת מכס, חילוץ והצלה ושיטור ימי (משמר חופים).
איוואן סטריניץ'
איוואן סטריניץ' (בקרואטית: Ivan Strinić; נולד ב-17 ביולי 1987) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת המגן השמאלי.
קריירת מועדונים
סטריניץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של היידוק ספליט. בשנת הצטרף ללה מאן ב' הצרפתית וכעבור שנה חזר לקרואטיה והצטרף להרוואטסקי דרגווליאץ.
בקיץ, סטריניץ' היה קרוב לסיכום עם דינמו זאגרב, אך בסופו של דבר חזר לספליט. סטריניץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בספליט במשחק הליגה נגד זאדאר, בו ניצחה ספליט 0-1. בעונת, סטריניץ' הצליח לבסס את מעמדו כשחקן הרכב בקבוצה, וב-31 באוקטובר סטריניץ' כבש את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-2 נגד דינמו זאגרב.
ב-27 בינואר 2011 סטריניץ' חתם בדניפרו מליגת העל האוקראינית תמורת 4 מיליון אירו. ב-6 במרץ 2011, סטריניץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד טאבריה סימפרופול. לאחר שבעונתו הראשונה, סטריניץ' שיחק רק 6 משחקים, בעונת סטריניץ' הפך לשחקן הרכב בקבוצה ורשם בה 27 משחקי ליגה.
ב-5 בינואר 2015, סטריניץ' עבר בהעברה חופשית לנאפולי מהסרייה א'.
ב-31 באוגוסט 2017 חתם בסמפדוריה ששילמה 2 מיליון אירו תמורתו.
ב-2 ביולי 2018 חתם במילאן לשלוש עונות, חודש לאחר מכן התגלתה בעיה בליבו שהשביתה אותו במשך כל העונה. ב-23 באוגוסט 2019 סיכם עם הקבוצה על שיחרורו.
קריירה בינלאומית
ב-19 במאי 2010 סטריניץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה בניצחון 0-1 נגד. סטריניץ' משמש כמגן השמאלי הבכיר בהרכב הנבחרת, והוא השתתף עמה ביורו 2012, יורו 2016 ומונדיאל 2018.
רבי יוחנן בן החורני
רבי יוחנן בן החורני (ת) (לעיתים נקרא רבי יוחנן החורני) הוא תנא שחי בדור שבין תקופת הזוגות לתקופת התנאים. היה תלמידו של שמאי הזקן, אך למעשה כל ימיו עשה כדברי בית הלל. רבו של רבי אלעזר ברבי צדוק.
הדעה המקובלת היא ששמו מעיד על כך שמקום מגוריו או מקום מגורי אביו היה העיר חורן שבסוריה, אך יש הטוענים שהיה גר בבית חורון.
הקפדתו בדיני טהרה
בתוספתא על מסכת סוכה, מספר רבי אלעזר ברבי צדוק, שכשהוא למד אצל רבי יוחנן בן החורנית בשנת בצורת, רבי יוחנן אכל פת חרבה. רבי אלעזר אמר זאת לאביו, צדוק, ששלח אותו בחזרה לתת לרבי יוחנן זיתים. כשרבי יוחנן ראה שהזיתים לחים, הוא הבין שנלקחו מתוך חבית מלאה במוהל היוצא מן הזיתים, שלפי בית הלל נחשב כשמן ומכשיר את הזיתים לקבל טומאה, ולא הסכים לאוכלם מחשש שעם הארץ נגע בחבית וטימא את הזיתים. רבי אלעזר סיפר זאת לאביו, וזה שלח אותו להגיד לרבי יוחנן, שהחבית הייתה מנוקבת, ולכן גם לפי בית הלל לא נטמאו הזיתים שבה על ידי שנגע בהם עם הארץ. ומה שהזיתים היו לחים, זה מפני ששמרים סתמו את החור בחבית ומנעו מהמוהל לצאת.
התוספתא לומדת ממעשה זה, שרבי יוחנן נהג לאכול את חוליו בטהרה, ושאף על פי שהיה מתלמידיו של שמאי הזקן, נהג כל ימיו כדברי בית הלל.
גודרון וגנר
גודרון וגנר-וינשה (בגרמנית: Gudrun Wegner-Wünsche; 28 בפברואר 1955 - 16 בינואר 2005) הייתה שחיינית מזרח גרמניה. אלופת עולם ושיאנית עולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי. הייתה לשחיינית הראשונה בהיסטוריה ששחתה משחה זה מתחת ל-5 דקות.
ביוגרפיה
וגנר נולדה בגרליץ שבסקסוניה.
מדליית ארד אולימפית
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה וגנר במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:23.11 דקות, אחרי כוכבת המשחקים שיין גולד מאוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 4:19.04 דקות ונובלה קליגאריס מאיטליה (4:22.44 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:58.89 דקות ובמקום תשיעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:09.49 דקות.
אלופה ושיאנית עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה, בשנת 1973 זכתה וגנר בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 4:57.51 דקות, לפני בת ארצה אנגלה פרנקה (5:00.37 דקות) ונובלה קליגאריס (5:02.02 דקות) ובכך הייתה לשחיינית הראשונה בהיסטוריה ששחתה משחה זה מתחת ל-5 דקות. מדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:01.82 דקות, אחרי נובלה קליגאריס שקבעה שיא עולם חדש של 8:52.97 דקות וג'ו הרשברגר מארצות הברית (8:55.56 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:24.64 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1974 זכתה וגנר בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:58.78 דקות, אחרי בת ארצה אולריקה טאובר שקבעה שיא עולם חדש של 4:52.42 דקות ולפני סוזן ריצ'רדסון מבריטניה (5:06.71 דקות). מדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:59.79 דקות, אחרי בת ארצה קורנליה דר (8:52.45 דקות) ונובלה קליגריס (8:57.93 דקות).
לאחר שפרשה משחייה תחרותית סיימה וגנר את לימודיה במכון הגרמני לחינוך גופני בלייפציג ועבדה כמאמנת. לאחר איחוד גרמניה היא מצאה את עצמה מובטלת ונאלצה לעבוד כמלצרית. לאחר מכן החלה לעבוד כמטפלת חברתית.
בשנת 2005 נפטרה וגנר מסרטן בדרזדן.
שימוש בסמים
לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים. בין היתר, השחיינית בריגיט מיינקה ספרה ששחייניות נבחרת מזרח גרמניה השתמשו באימרוץ נרחב.
אלכסנדר מלינין
אלכסנדר ניקולייביץ' מלינין (ברוסית: Александр Николаевич Малинин; נולד ב-16 בנובמבר 1958) הוא זמר אסטרדה סובייטי ורוסי. בשנת 1997 הוענק לו תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית, בשנת 2004 תואר אמן העם של אוקראינה.
ביוגרפיה
בשנים הראשונות לשהותו במוסקבה הופיע ויגוזוב כחבר בלהקות שונות, עבד בפילהרמונית האזורית במוסקבה. 4 שנים לאחר הגעתו, הוא הצטרף ללהקה של סטס נמין. אלכסנדר לא שכח את הצמיחה המקצועית, ובמקביל לעבוד בלהקות פופולריות, למד בבית הספר למוזיקה.
קיילצה
קְיֶילְצֶה (בפולנית: Kielce; ביידיש: קיעלץ) היא עיר במרכז פולין ובה 204,891 תושבים (2009). העיר נמצאת במרכז הרי הצלב הקדוש (הרי שְׁוְויֶינְטוֹקְזִ'יסְקיֶה), על גדות נהר הסילניצה. משנת 1999 היא משמשת בירת פרובינציית שְׁוְויֶינְטוֹקְזִ'יסְקיֶה; על פי החלוקה המינהלית הקודמת של פולין, הייתה קיילצה בירת מחוז קיילצה (בימי הרפובליקה הפולנית השנייה, 1919–1939, ולאחר מלחמת העולם השנייה, 1945–1998). בעבר הייתה העיר מרכז לחציבת אבן גיר, וכיום ממוקדת כלכלתה במסחר. בתולדות העם היהודי ידועה העיר לשמצה בפוגרום קיילצה, שהתרחש בה לאחר מלחמת העולם השנייה (יולי 1946), ובו ונרצחו 42 יהודים ששבו אל העיר לאחר ששרדו את השואה.
אלכסנדר מלינין
ביוגרפיה
1986 הייתה נקודת מפנה, מלינין נקלע לתאונה נוראית ושרד בדרך נס. הרופאים עשו ככל יכולתם, אך התחזית נשמעה מאכזבת. לדברי הרופאים, לאלכסנדר מחכה עכשיו כיסא גלגלים, והשירה לא באה בחשבון. בגיל 28 נראה היה שהאמן איבד הכל - עבודה, אשה, חברים, כישרון. הוא פנה לאלוהים והוטבל בכנסייה האורתודוקסית. היצירות של ולדימיר ויסוצקי עזרו גם הם, שאת שיריו האזין במשך ימים ארוכים. וקרה נס: אלכסנדר החל ללכת שוב, והכי חשוב - לשיר.
קיילצה
היסטוריה
אזור קיילצה היה מיושב החל מהמאה ה-5 לפנה"ס. עד המאה ה-6 האזור היה מיושב על ידי קלטים שישבו לאורך הנהר. הקלטים גורשו על ידי שבטים סלאבים בשם ויסטולנס שישבו את מרבית האזור. בתחילה נשלט האזור על ידי בוהמיה אך עד מהרה הפך האזור חלק מפולין.
אזור הרי הצלב הקדוש כמעט ולא היה מיושב עד המאה ה-11, עת ציידים מהאזור החלו להקים יישובים בשולי ההרים. העיר קיילצה נוסדה בתחילה כמקום השוק ששירת את הציידים שנדרשו למצרכים. בתחילת המאה ה-12 השתלטה על העיר בישופות קרקוב שבנתה במקום כנסייה ואחוזה. ב-1295 קיילצה קיבלה זכויות של עיר. במאה ה-13 נהרסה העיר על ידי המונגולים בראשות אוגדיי חאן, אך שוקמה במהירות.
אלכסנדר מלינין
ביוגרפיה
שנה לאחר מכן, בתחרות שירה "יורמלה 88", מלינין זכה להצלחה מרעישה בקרב הקהל והפרס העיקרי של הפסטיבל הוענק לאלכסנדר מלינין. האמן נבדל בסגנון מיוחד של ביצועים: הוא חזר למוזיקה עממית באופן של בלדות רוק, מה שנתן לשירים צליל ייחודי חדש. הרפרטואר של הזמר הועשר ברומנסים, בלדות לשירתם של ניקולאי גומיליוב, סרגיי יסנין וכן שירי עם פופולריים.
כעת לאלכסנדר הייתה הזדמנות להגשים את החלום עם מופע סולו, אותה כינה "הנשפים של אלכסנדר מלינין". במהלך הקונצרטים הראשונים בקומפלקס הספורט אולימפיסקי, שבר מלינין את כל שיאי הנוכחות: במשך 3 שבועות של הופעות ביקרו בקונצרטים 350 אלף צופים. הפורמט המקורי של ההופעה נהיה סימן ההיכר של הזמר, ואחרי הקונצרט הראשון הוא נתן יותר מעשרה כאלה.
קיילצה
היסטוריה
האזור של קיילצה עשיר במינרלים כברזל, עופרת ונחושת והעיר הפכה להיות מרכז מחצבים. בעיר היו גם מספר מפעלים לייצור זכוכית. בין השנים 1637–1642 הוקם בעיר ארמון בסגנון הרנסאנס הצרפתי המהווה עד היום את אחת הדוגמאות הבודדות למבנים בסגנון הזה בפולין. במאה ה-17 העיר נבזזה והועלתה באש על ידי השוודים אך הוקמה מחדש ובשנת 1761 התגוררו בה למעלה מ-4,000 תושבים. בשנת 1789 קיבלה העיר זכות לבחור את נציגה לפרלמנט הפולני, הסיים.
עם חלוקתה השלישית של פולין ב-1795 סופחה העיר לאוסטריה אך במהלך המערכה שניהלה האימפריה האוסטרית כנגד דוכסות ורשה (מלחמת פולין-אוסטריה) בשנת 1809 נכבשה העיר מחדש, וסופחה לדוכסות ורשה. עם נפילת נפוליאון בונפרטה הפכה העיר חלק מהממלכה הפולנית – פולין הקונגרסאית.
במלחמת העולם הראשונה הייתה קיילצה העיר הראשונה ששוחררה מהשלטון הרוסי על ידי כוחות פולניים בראשות יוזף פילסודסקי, ובעיר הוקם מרכז של תעשייה כבדה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה התמקם בעיר מפעל "האסאג", מפעל גרמני שהקים מספר מפעלים בפולין והעסיק יהודים כעובדי כפייה.
יהודים
בשנת 1535 נתן המלך זיגמונד הראשון פריבילגיה לתושבי העיר למנוע ישיבת יהודים בה, ועקב כך גורשו היהודים מקיילצה. האיסור חודש בשנת 1761 על ידי הבישוף של קרקוב, ורק בעקבות המרד הפולני השני, דהיינו בשנת 1863, הותרה ישיבתם במקום. כך, על אף שבעיירות סמוכות כמו פינטשוב וחמילנסקי היו קהילות יהודיות, קיילצה נותרה ריקה מיהודים.
היהודים הראשונים שהתיישבו בעיר היו בעלי זכויות מיוחדות, כגון חיילי הצאר ניקולאי, שזכו בזיכיונות. אליהם הצטרפו יהודים תושבי הערים הסמוכות. תנופה במספר המשפחות נרשמה בעקבות בניית מסילת הרכבת בין ורשה לווינה. בשנת 1905, בעקבות שרפה בעיר חנטשין, עברו רבים מתושביה היהודים לקיילצה והקהילה גדלה.
ערב מלחמת העולם השנייה חיו בקיילצה כ-24,000 יהודים, ומיד לאחר הכיבוש הגרמני בספטמבר 1939 החלו פעולות כנגד היהודים בה – החרמת רכוש, הטלת קנסות, חטיפה לעבודות כפייה וכדומה. באפריל 1941 הוקם גטו קיילצה, שהכיל בשיאו כ-27,000 יהודים, לאחר שגם יהודים מהסביבה כולל 2,000 יהודים מלגוב ואפילו מווינה הועברו אליו. מרבית היהודים בגטו הועסקו בעבודות כפייה. באוגוסט 1942 החל חיסולו של הגטו, שנמשך 5 ימים: למעט כ-2,000 יהודים, שהועברו למחנות עבודה, נשלחו מרבית היהודים לטרבלינקה בשלושה משלוחים, ונרצחו שם, וקרוב ל-2,000 יהודים, בעיקר ילדים, קשישים ונשים הרות, נרצחו עוד בשטח הגטו.
ב-4 ביולי 1946, לאחר מלחמת העולם השנייה, בעקבות עלילת דם שלפיה חטפו היהודים ילד נוצרי לשם אפיית מצות, נרצחו 47 יהודים בפוגרום שנודע כפוגרום קיילצה.
ספורט
קבוצת כדוריד של העיר ויווה קיילצה היא בין החזקות בפולין ואף זכתה בליגת האלופות בכדוריד בשנת 2016.
קורונה קיילצה היא קבוצת הכדורגל העירונית.
שורש 109
שורש 109 או מוּ בּוּ (בסינית: 目部, פיניין: Mù bù) הוא השורש המאה ותשעה של הכתב הסיני. פירושו "עין", או "פריט" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מחמישה קווים.
במילון קאנגשי יש 647 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
השריר פושט האגודל הארוך
השריר פושט האגודל הארוך (TA: Musculus extensor pollicis longus) הוא אחד השרירים העמוקים במדור האחורי של האמה. בעת כיווצו מיישר השריר את הפרק המרוחק של האגודל ומסייע ליישור יתר פרקי האגודל. כאשר האגודל מיושר, פושט האגודל הארוך גם מקרב אותו ליתר האצבעות. גיד השריר מתווה את גבולה האחורי של תיבת ההרחה האנטומית.
תיאור
השריר פושט האגודל הארוך מתחיל את דרכו מהשליש האמצעי של הפן האחורי של הגומד והקרום הבין גרמי (שבין הגומד לעצם החישור). גיד השריר נכנס לכף היד ונאחז בבסיס הגליל המרוחק של האגודל.
עצבוב
השריר פושט האגודל הארוך מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.
בודה (מיתולוגיה)
__ללא_תוכן_עניינים__ בּוּדָה (געז: ቡዳ) הוא ישות מיתולוגית שהאמונה בו נפוצה במזרח וצפון אפריקה. לפי אמונה זו לבודה יש את כוחות העין הרע ויש בכוחו להשתלט על אנשים, לשנות את צורתם לצורת צבוע ולבצע דברים מרושעים לרבות קניבליזם. באתיופיה ובאריתריאה הישות נקשרת לאוכלוסיות שהם חסרות אדמה ואשר עיקר פרנסתם קשור לייצור של מוצרים מתוך חומרי גלם כדוגמת קדרות, בורסקאות, נפחות ואריגה.
על פי האמונה העממית באתיופיה לחוה היו 30 ילדים והיא החביאה 15 מהם, כאשר מצא אותם האל קילל אותם, את חלקם הפך לחיות וחלק אחר השאיר בדמותם האנושית ואלו הם אבות הבודה. לפי תפיסות אלו הבודה הוא צבוע (אמהרית: "ג'יב") המחופש לאדם בשעות היום ואשר לובש את צורתו המקורית בלילה והיא דמותו האמיתית. הבודה עצמו אוכל אנשים ומוצץ את דמם לא רק פיזית כי אם רוחנית לאחר שהטיל עליהם את עין הרע. כינוי נוסף שניתן לאדם כזה הוא "ג'ריתם" שמשמעותו זנב, כלומר זנב הצבוע שאינו קיים כאשר הוא בצורת אדם.
למרות העניין המאגי, אוכלוסיות אלו שהאמינו בבודה השתמשו בשירותיהם של אותן אוכלוסיות ובמוצריהם, אך נזהרו מהם. האמונה גם גורסת כי הבודה מעביר את כוחותיו לצאצאיו. ההשלכות של אמונה זו על קבוצות מסיומות, בייחוד נפחים, היו לדחוף אותם לשוליים, להתרחק מהם פיזית ואף לבצע טקסים כנגדם. פעמים רבות קורה כי ישנם האשמות של אוכלוסיות כלפי אנשי הבודה כאשר הטענה המרכזית היא שאחד מהם נאכל, במצב כזה ישנם טקסים אשר מבוצעים והאדם אשר חשוד ב"אכילת" הקרבן נאנס לבקש את סליחתו.
ביתא ישראל
החל מהמאה ה-15 ואילך נושלו ביתא ישראל מאדמותיהם על ידי הקיסרים האתיופים ובמקביל לכך החלו היהודים יותר ויותר לעסוק במלאכות שאינן קשורות למלאכת האדמה לרבות בנפחות וקדרות. במאות ה-17 וה-18 רובם המוחלט של בעלי מלאכות אלו באימפריה האתיופית ובעיקר בשטחים האמהרים והתגרים היו יהודים. לאור העבודה שביתא ישראל היו יהודים רק החמירה את התפיסה כלפיהם כבודה. היהודי שהוא הבודה תואר כיצור אשר גרם לצליבתו של ישו והנוצרים החבשים ראו במצבם הירוד של היהודים כבודה כהוכחה לכך שהם נבחרי האל. הנוצרים גם ייחסו למנהג הקרבת הקורבנות, בעיקר קרבן הפסח של ביתא ישראל כטקס שנתי המסמל את צליבתו של ישו ושהנפח היהודי סימל את האדם אשר היה מעורב בהכנת המסמרים לצליבתו. כמו כן הואשמו בהוצאת גופות של נוצרים מתוך קברים כאשר הללו מחופשים לצבועים למען טקסים דתיים. על מצבם של היהודים והשלכותיה של אמונה זו מדווח הנוסע ג'יימס ברוס:
לוחום צ'חווימיאני
לוּחוּם צ'חווִימִיאַנִי (בגאורגית: ლუხუმ ჩხვიმიანი; נולד ב-3 במאי 1993) הוא ג'ודוקא גאורגי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג, אלוף העולם (2019).
קריירה
צ'חווימיאני נולד במסטיה בשנת 1993, ובשנת 2010 נשלח למועדון דינמו טביליסי. במרץ 2014, זכה צ'חווימיאני במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית ארד בגראנד פרי טביליסי. בשנת 2015 הוא זכה בשתי מדליות ארד מגראנד סלאם באקו ומגראנד פרי סמסון. במרץ 2017 הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי טביליסי לאחר שניצח בגמר את בן ארצו הגאורגי אמירן פאפינשווילי. בשנת 2018 הוא זכה שוב במדליית זהב מגראנד פרי טביליסי ובמדליית ארד מגראנד סלאם דיסלדורף.
בשנת 2019, הגיעה הפריצה הגדולה של צ'חווימיאני. באליפות אירופה שנערכה באותה השנה במינסק כחלק מהמשחקים האירופיים, הוא זכה במדליית הזהב כאשר בחצי הגמר ניצח את וואליד חיאר הצרפתי וגבר בגמר על פרנסיסקו גאריגוס הספרדי. באליפות העולם באותה השנה צ'חווימיאני הפתיע כאשר זכה במדליית הזהב אף על פי שהגיע לאליפות מדורג במקום התשיעי בעולם. לאחר 5 ניצחונות בקרבות המוקדמים, הוא ניצח בחצי הגמר את ריוג'ו נגיאמה היפני בווזארי לאחר תרגיל סומי-אוטושי בזמן ניקוד זהב. בגמר צ'חווימיאני גבר על שראפודין לוטפילאייב האוזבקי באיפון 18 שניות לסיום לאחר תרגיל טאי-אוטושי. באותה השנה זכה גם במדליית הזהב בגראנד פרי טביליסי.
דיסק חיתוך
הדיסק משמש לחיתוך, שיוף, השחזה, כרסום, ניקוי, הברקה או קרצוף.
עקרון הפעולה
המכשיר בנוי ממנוע חשמלי המחובר לציר המסובב אופן במהירות גבוהה. פעולת הדיסק מתבצעת על ידי מגע בין האופן המסתובב לבין החומר שאותו יש לעבד. המגע בין האופן והחומר יוצר חיכוך וחום. העיבוד של חלק מהחומרים הוא תוצאה של החיכוך או של החום או של שניהם יחד והוא תלוי בסוג החומר המעובד ובחומר שממנו בנוי האופן. אפקטיביות העבודה עולה ככל שמהירות החיכוך עולה, לאו דווקא הסל"ד, אלא המהירות של היקף הדיסק התלויה גם בקוטרו, מאידך ככל שמהירות הסיבוב גדולה יותר קשה יותר להחזיק את הכלי ולשלוט עליו (כתלות באיכותו) וקיימת סכנה גדולה יותר להתפרקות של הדיסק המסתובב, על כן יש להקפיד לא לעבור את המהירות המקסימלית של הדיסק הספציפי בו משתמשים. תוך כדי עבודה במקביל לשחיקה בחומר המעובד, הדיסק עצמו נשחק גם הוא וקוטרו קטן וכך גם האפקטיביות שלו, בכלים המאפשרים זאת ניתן להגדיל את המהירות על מנת לפצות על כך.
עיבוד של אבן, בטון וכיוצא באלה מתבצע באמצעות החיכוך של האופן אשר בדרך כלל מצופה באבקת יהלום. עיבוד המתכת מתבצע באמצעות החום אשר מתיך את המתכת והחיכוך אשר מסלק את המתכת המותכת מאזור המגע ויוצר זרם אופייני של "גיצים" בוהקים. עיבוד של חומרים רכים כמו עץ, פלסטיק וכיוצא באלה מתבצע על ידי כרסום החומר.
קיימים גם דיסקים המופעלים על ידי טורבינה המופעלת על ידי אוויר דחוס (פנאומטיים).
סוגי הדיסקים
נהוג לחלק את הדיסקים על פי גודל האופן וייעוד האופן: הגדלים המקובלים (באינץ'): 4, 4.5, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14 15 ו-16 אינץ'.
בטיחות בעבודה
מגע של האופן המסתובב בחלקי גוף עלול לגרום לקריעה של רקמות ולפציעה עמוקה ומסוכנת. בנוסף, פעולת הדיסק יוצרת אבק, גיצים ורעש שמחייבים הגנה על מפעיל הדיסק ומי שנמצא בקרבתו. לשם עבודה בטיחותית יש להקפיד על הכללים הבאים:
לפני הפעלת המשחזת יש לוודא שהכלי שלם, שכבל החשמל תקין ונקי מנזקים או חתכים ושמפסק ההפעלה של הכלי אינו במצב "מופעל".
בחלק מהדיסקים מותקנות מערכות בטיחות והגנה מתקדמות:
גריגורי צ'רנצוב
ביוגרפיה
צ'רנצוב נולד בלוך, במחוז איבנובו, רוסיה. אביו ואחיו הגדול, היו ציירי אייקונים. אחיו, ניקנור צ'רנצוב, הצעיר מגריגורי בשלוש שנים, הפך גם הוא לצייר נוף, ולעיתים קרובות עבדו יחד.
לאחר סיום הלימודים, התקבל גריגורי צ'רנצוב לעבודה כצייר בחצר הקיסר. תפקידיו כללו הפקת ציורים של אירועים רשמיים כמו מצעדים צבאיים או קבלות פנים רשמיות. הציור הידוע ביותר שלו, המצעד הצבאי ב-6 באוקטובר 1831 בסנט פטרסבורג משלב דיוקנאות של מספר מבני דורו המפורסמים, כולל אלכסנדר פושקין, וסילי ז'וקובסקי, ואיוואן קרילוב. הציור נוצר בין 1832 ל-1837 ולבסוף נקנה על ידי המדינה וניתן כמתנה לצאר העתידי, אלכסנדר השני.
משנת 1837 ואילך עבדו האחים צ'רנצוב ביחד. ב-1838 הם נסעו במורד הוולגה בין ריבינסק לאסטרחן, עשו סקיצות נוף בדרכם, ובהמשך השתמשו בסקיצות הללו לציורים. הם גם יצרו פנורמה באורך של 700 מטר (2,300 רגל) של גדות הוולגה, אשר בסופו של דבר התקבלה במתנה על ידי ניקולי הראשון. בשנות ה-40 של המאה ה-20 הם נסעו לאיטליה והמזרח התיכון, הם ניסו למכור את הליטוגרפיות שנוצרו ללא הצלחה.
כאשר גריגורי צ'רנצוב נפטר ב-1865, לאחיו לא היה מספיק כסף לקבור אותו.
תרדמת חורף
תרדמת חורף הוא מונח המתאר את הדרך בה בעלי חיים רבים מסגלים לעצמם מצב של חוסר פעילות והאטה משמעותית של המטבוליזם, וזאת על מנת לשרוד תקופות של תנאי סביבה קשים ומחסור במזון זמין וחיוני. בעלי החיים מתגוננים מתנאי הסביבה הקשים באמצעות מעבר למצב של תרדמה. תרדמת החורף אינה מוגבלת רק לחיות בר כגון דובים, סנאים, צבים, נחשים, עטלפים ועוד, אלא משותפת גם לבעלי חיים קטנים אשר גרים בסמיכות לבני אדם, כגון אוגרים, הנכנסים לתרדמת חורף של ימים ספורים בלבד.
מאפיינים
כאשר החיה נמצאת בתרדמת חורף, היא אינה פעילה פיזית, ואינה אוכלת או שותה; גופה מתקיים מהשומן שצברה בעונות הפעילות. קיימים הבדלים בתקופת התרדמה אצל בעלי חיים שונים. יש כאלה המסתפקים בתרדמה של ימים אחדים ויש המאריכים את הזמן עד לחצי שנה. הדבר תלוי בתנאי האקלים באזור מחייתם, בגודל גופם של בעלי החיים (בעלי מסת גוף גדולה יכולים לקיים תקופה ארוכה יותר של תרדמה), ועוד.
מבחינה ביולוגית, תרדמת החורף אינה נחשבת לשינה רגילה (שבה פעילותו הפיזיולוגית של הגוף כמעט שאינה משתנה). במסגרת תרדמת החורף טמפרטורת הגוף יורדת מאוד, עד שהיא משתווה כמעט לטמפרטורה הנמוכה של הסביבה, וחלה האטה משמעותית בכל התהליכים הפיזיולוגיים. קצב פעימות הלב וקצב הנשימה יורדים בצורה משמעותית, וכך גם המטבוליזם בגוף, שקצבו יורד לכחמישית ממהירותו בתנאי הקיום הרגילים.
מטרות
מבחינת בעל החיים, שהייה של חודשים או אפילו שנים במצב של תרדמת יכולה להאריך את משך החיים. זו יכולה להיות תרדמת קיץ, למשל בטריטון הפסים, תרדמה אנאירובית במצב של אנוקסיה (דגי זהב, צבים) או תרדמת חורף כמו בדובים ובחלק נרחב מאוכלוסיית העטלפים.
679 Artists
החברה הוקמה על ידי ניק וורת'ינגטון, לאחר שעזב את אקס-אל רקורדינגס ב-2001, יחד עם וורנר מיוזיק גרופ. החברה נקרא "679" כיוון שזו הייתה הכתובת של חנות התקליטים "Pure Groove" ברחוב Holloway.
ההוצאה הראשונה של החברה הייתה אלבום הבכורה של פרויקט הראפ האנגלי The Streets, Original Pirate Material, שזכה בתואר האלבום הטוב ביותר בשנות ה-2000 בעיתון האובזרבר.
בהמשך, הוציאה החברה אלבומים נוספים של אמנים כמו Death From Above 1979, The Futureheads, Kano, King Creosote ו-Mystery Jets, את אלבומם השני של The Streets, A Grand Don't Come for Free, שנמכרו מעל למיליון מעותקיו, ואת אלבומו של הראפר האנגלי פלאן בי, The Defamation of Strickland Banks, שזכה גם כן למכירות של למעלה ממיליון עותקים, ולתואר פלטינה מרובעת בבריטניה.
ישראל במשחקים האירופיים
ישראל התחרתה ב מאז החלו ב-2015. משלחת הספורטאים הישראלית הגדולה ביותר לתחרות ספורט אי פעם הייתה משלחת ישראל במשחקים האירופיים (2015) בבאקו, שכללה 139 ספורטאים. לעומת זאת, משלחת ישראל במשחקים האירופיים (2019) כללה 32 ספורטאים בלבד. משלחת ישראל ל כללה 124 ספורטאים.
השושלת היוליו-קלאודית
השושלת היוליו-קלאודית היא השושלת הראשונה של קיסרים ששלטו באימפריה הרומית משנת 27 לפנה"ס עד שנת 68 לספירה. מקור שמה של השושלת הוא משני בתי אב, היוליים - שהייתה משפחתו של הקיסר אוגוסטוס, והקלאודיים - שהייתה משפחתה של אשתו ליוויה ובניה. אולם למרות שמה, הלגיטימיות של השושלת נבעה מהשתייכותה לבית האב של היוליים.
אוגוסטוס
גַּאיוּס יוּלְיוּס קֵיסָר אוֹקְטַבְיָאנוּס הידוע בשם אוגוסטוס היה מייסד השושלת ומשטר הקיסרות ברומא, השתייך לבית האב היוליאני אחרי אימוצו על ידי דודה של אמו, יוליוס קיסר ולכן נשא את השם קיסר אשר הפך ברבות הימים לתואר שליטי רומא ושליטי אימפריות בכלל.
תחילה בחר כיורש את אחיינו, מרקוס קלאודיוס מרקלוס ואף חיתן אותו עם בתו יוליה, אולם מרקלוס מת בשנת 23 לפנה"ס, אחרי מותו של מרקלוס אוגוסטוס השיא את בתו למרקוס ויפסניוס אגריפה והוא נחשב כיורשו עד מותו בשנת 12 לפנה"ס.
בעקבות מותם של גאיוס ולוקיוס אוגוסטוס אימץ בשנת 4 את טיבריוס לבן והוא ירש את אוגוסטוס עם מותו בשנת 14.
טיבריוס
טיבריוס השתייך ליוליים כתוצאה מאימוצו על ידי אוגוסטוס ולקלאודיים על פי מוצאו מלידה.
בפקודת אוגוסטוס הוא אולץ לאמץ כבן את אחיינו גרמניקוס, ולכן העדיף אותו כיורש על פני דרוסוס שהיה בנו הטבעי. אולם גרמניקוס נפטר בסוריה בשנת 19, וטיבריוס אף נחשד בהרעלתו מכיוון שלא אהב את הפופולריות הרבה שלה זכה גרמניקוס בקרב העם והצבא אולם ככל הנראה חשדות אלו היו חסרי בסיס.
עם מותו של גרמניקוס הפך דרוסוס ליורשו של טיבריוס אולם הוא נפטר בשנת 23.
טיבריוס העביר את מרבית ניהולה היום-יומי של האימפריה לידיו של סיאנוס מפקד המשמר הפרטוריאני בשעה שהוא פרש לאי קאפרי, בשנת 30 הוא השיא אותו לנכדתו וסיאנוס אף נחשב ליורשו עד שטיבריוס ציווה להוציא אותו להורג בשנת 31.
כיורשיו החדשים בחר את קליגולה, בנו של גרמניקוס ואת נכדו גמלוס ואלה ירשו אותו עם מותו בשנת 37.
קליגולה
קליגולה היה הקיסר הראשון מהשושלת שהשתייך לשני בתי האב, הוא היה נינם של אוגוסטוס וליוויה. עם עלותו לשלטון הוא הצליח להדיח את גמילוס ולשלוט שלטון יחיד באימפריה.
עד מהרה שלטונו של קליגולה התדרדר לשלטון עריצות מטורף עד שבסופו של דבר הוא נרצח על ידי שומרי ראשו מהמשמר הפרטוריאני. אחרי רציחתו דודו קלאודיוס נבחר לקיסר על ידי הצבא.
קלאודיוס
קלאודיוס השתייך לקלאודיים והיה נכדם של ליוויה ובעלה הראשון טיבריוס נירון (למרות שבמהלך שלטונו החיה את השמועה שסבו האמיתי היה אוגוסטוס).
נירון
אמו של נירון הייתה נינתו של אוגוסטוס והשתייך ליוליים.
תחילה נירון היה שליט בובה הנתון להשפעתם של יועציו ואימו, אולם עם הזמן הצליח להשתחרר מהשפעתם והפך לקיסר נהנתן שהתעניין יותר בתענוגות החיים מאשר בניהולה המוצלח של האימפריה. הוא עסק בחיסול מתחרים אפשריים מתוך השושלת.
התנהגותו של נירון הביאה בסופו של דבר לפריצת מרד כנגדו וכשהוא הבין כי לא יוכל לדכא אותו התאבד בשנת 68. עם מותו בא הקץ על השושלת היוליו-קלאודית.
נחש (קבוצת כוכבים)
הנחש הוא קבוצת כוכבים באזור קו המשווה השמיימי המייצגת נחש הכרוך סביב נושא הנחש. זוהי אחת מ-48 הקבוצות שהוגדרו על ידי תלמי והיא הקבוצה היחידה מבין 88 הקבוצות המודרניות שמחולקת לשני חלקים נפרדים: ראש הנחש בצד מערב, שהוא החלק הגדול יותר וזנב הנחש ממזרח. נושא הנחש חוצץ בין שני החלקים. למרות החלוקה שני החלקים נחשבים כקבוצת כוכבים אחת.
כוכבים מעניינים
α בנחש (אונוקאלהאי) שנמצא בראש הנחש הוא ענק צהוב במרחק של 73 שנות אור ובעל בהירות נראית מדרגה 2.6. לכוכב יש שני בני לוויה חלשים עם דרגות בהירות 12 ו-13.
β בנחש שנמצא בראש הנחש הוא כוכב כפול המורכב מכוכב עם בהירות מדרגה 3.6 ובן זוג עם דרגת בהירות 9, שניתן לראות בטלסקופ חובבים. במשקפת ניתן להבחין בכוכב קרוב עם דרגת בהירות 7, שאינו שייך למערכת הכפולה.
גרמי שמים מעניינים אחרים
M16 הוא צביר כוכבים שנמצא בזנב הנחש סמוך לגבול עם מגן ומכיל כ-50 כוכבים עם בהירות מדרגה 8 וחלשים יותר הניתנים לצפייה במשקפת או בטלסקופ קטן. צילום בחשיפה ארוכה מגלה שהצביר נמצא בתוך ערפילית שנקראת ערפילית הנשר.
M5 הוא צביר כדורי שנמצא בראש הנחש ונראה במשקפת ככתם מעורפל עם בהירות מדרגה 6. טלסקופ מאפשר להבחין בכוכבי הצביר, שמכיל מאות אלפי כוכבים. זהו אחד הצבירים הכדוריים הגדולים ביותר עם רדיוס של כ-165 שנות אור.
אנטואן-מארי-בנואה בסון
ראשית חייו
בסון נולד ב-14 בספטמבר 1876 בפומה, והיה בנם של בנדיקטוס בסון, חקלאי וראש העיר של פומה, ומארי דוראן. אחיו הגדול היה קולונל אנטואן בסון, ובנוסף הוא היה דודו של אנטואן פינאי, מדינאי.
בשנת 1895 הוא התגייס לצבא צרפת, ובשנת 1898 הצטרף לרגימנט הזואבים ה-4. ב-29 באוקטובר 1901 בסון התחתן בסלון-דה-פרובנס עם קרוליין מנס, ממנה נולדו לו שני ילדים. בשנת 1905 הוא שירת ברגימנטים של הארטילריה ה-6 וה-13, ולאחר מכן הצטרף לרגימנט השאסורים האפריקניים ה-4. בדצמבר אותה שנה הוא הצטרף לרגימנט הרגלים ה-90, ובשנת 1907 הוא הצטרף לרגימנט הרגלים ה-99. לאחר מכן הוא הצטרף למטה הקורפוס ה-14, ובשנת 1908 הצטרף לרגימנט הרגלים ה-52 והועלה לדרגת קפיטן.
בין המלחמות
ב-15 ביוני 1919 מונה בסון לראש מטה הקורפוס ה-15, וב-22 ביולי 1922 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-141. ב-21 בדצמבר 1926 הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה בריגדה, וב-9 בפברואר 1927 הוא מונה למפקד החטיבה ה-58. ב-4 בפברואר 1931 הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה דיוויזיה ומונה למפקד הדיוויזיה ה-15, וב-12 בדצמבר 1933 הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה קורפוס ומונה למפקד הקורפוס ה-16. ב-25 במאי 1936 הוא מונה למפקד האזור הצבאי פריז, וב-8 ביולי 1937 הוא הועלה לדרגת ז'נרל ד'ארמה ומונה לחבר במועצת המלחמה העליונה.
מלחמת העולם השנייה ואחריתו
ב-3 בספטמבר 1939 הוא מונה למפקד הארמייה השישית, וב-18 באוקטובר 1939 הוא מונה למפקד קבוצת הארמיות השלישית שכיסתה את קטע קו מאז'ינו לאורך נהר הריין וגבול שווייץ. הוא ופיקודיו נכנעו לאחר ה-25 ביוני כאשר יחידות הפאנצר הגרמניות הגיעו לגבול שווייץ וניתקו את קו מאז'ינו משאר צרפת.
קנגורו אילני וונדיוואי
קנגורו אילני וונדיוואי (שם מדעי: Dendrolagus mayri) הוא מין כיסאי פפואני גדול ונדיר בסוג קנגורו אילני שאנדמי לאזור מצומצם במרומי רכסי ההרים של חצי האי וונדיוואי במערב גינאה החדשה. מאז גילויו בתחילת המאה ה-20, קנגורו אילני וונדיוואי לא נצפה כלל במשך 90 השנים הבאות, וההערכה הייתה שהוא נכחד; בשנת 2018, שני חובבי טבע בליווי מדריכים מקומיים, ביקרו במשך כשבוע ביערות הטרופיים הסבוכים באזור המחיה ההיסטורי שלו ונתקלו בפרט אחד שאותו הצליחו לצלם לראשונה מאז גילוי המין.
אנטואן-מארי-בנואה בסון
מלחמת העולם השנייה ואחריתו
ב-28 ביולי 1940 הוא מונה למנהל ארגון הסיוע לשבויי המלחמה, וב-20 באוגוסט אותה שנה הוא פרש מהצבא. בשנת 1943 הוא פרש מתפקידו בארגון הסיוע לשבויים, וב-23 ביולי 1969 הוא מת בביתו בפריז.
קנגורו אילני וונדיוואי
תיאור
קנגורו אילני וונדיוואי הוא כיסאי בינוני הנראה כשילוב של דוב, קואלה וקנגורו; יש לו מבנה גוף מוצק ומסיבי, גפיים ורגליים שריריים, וזנב עבה באורך בינוני. ראשו עגלגל ורחב, עם חרטום קצר ואף גדול. האוזניים שלו קצרות ומשולשות. כמרבית קנגוריי העצים, הוא מתאפיין בטפרים גדולים ומעוקלים המשמשים בעיקר לטיפוס, ובכריות ספוגיות בכף הרגל והיד. הוא נבדל מקרובו קנגורו אילני דוריה בפרוותו הבהירה ובמשקלו הקל יותר. הפרט היחיד שנורה על ידי ארנסט מאייר, היה זכר בוגר ששקל 9.25 קילוגרם. משקלה של הנקבה טרם ידוע.
הפרווה של קנגורו אילני וונדיוואי עבה וצפופה. מתוך קבוצת המינים שדומים לקנגורו אילני דוריה, מין זה נחשב לנציג הבהיר ביותר. הצבע הבסיסי של הפרווה הוא חום שחרחר או קפה דהוי, אך היא שזורה בשערות כסופות וצהובות, עד שבזוויות מסוימות היא נראית יותר צהובה מאשר שחרחרה. החזה והבטן בצבע חום כהה, ולעומתם הגפיים, הירכיים, המפשעה ובסיס הזנב בצבע כתמתם או צהבהב; הראש בצבע חום צהבהב או חום אדמוני דהוי, והאוזניים בולטות בצבען השוקולדי והכהה; החוטם אפרורי או שחרחר. זנבו של קנגורו אילני וונדיוואי בצבע אפרפר חיוור עד לבנבן, וכפות היד והרגל כסופות.
תפוצה
כפי שמרמז שמו, קנגורו אילני וונדיוואי אנדמי לחצי האי וונדיוואי הנמצא בפפואה המערבית בקצה המערבי של גינאה החדשה בשטחה של אינדונזיה. קנגורו העצים היחיד שנמצא באזור זה מלבדו, הוא המין קנגורו אילני אפרורי אשר מאכלס בתי גידול נמוכים בהרבה ממנו. טווח התפוצה של קנגורו אילני וונדיוואי, מרוחק יחסית מקבוצת המינים הקרובה אליו חיצונית (קנגורו דוריה, קנגורו הוזר, האיפולה וקנגורו סרי) ומופרד מהם על ידי חסמים גאוגרפים טבעיים; ההימצאות שלו בחצי האי המבודד מרכסי ההרים החוצים את גינאה מהמזרח למערב, נחשבת לתעלומה זואוגרפית.
בית הגידול שלו מורכב מיערות עננים בגבהים יוצאי דופן של 4,000-1,600 מטר מעל פני הים. סביבת המחיה שלו מורכבת מצמחייה סבוכה וצפופה ביותר, וממורדות תלולים. הוא מבלה ככל הנראה את מרבית זמנו על העצים. מעבר לכך, אין שום מידע זמין אודות האקולוגיה והרבייה שלו, והיא דומה ככל הנראה בפרטים רבים לקנגוריי עצים אחרים.