cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חיסון MMR
חיסון משולש נמצא בשימוש רחב בכל רחבי העולם. 500 מיליון מנות ניתנו בין השנים 1999 ל-2004 בכל רחבי העולם. לפני שהחיסון כנגדה נעשה נפוץ חצבת גרמה ל-2.6 מיליון מתים בשנה. מספר המתים הודות לחיסון זה פחת משמעותית והגיע ל-122,000 מתים בשנת 2012, בעיקר במדינות עניות. נכון לשנת 2018, הודות לחיסון, שיעורי החצבת בצפון ודרום אמריקה הפכו נמוכים מאוד, ולעומת זאת, נצפתה עליה בקרב אוכלוסיות שלא חוסנו. בין שנת 2000 לשנת 2016, החיסון הפחית את מקרי החצבת ב-84% נוספים.
תופעות הלוואי של החיסון הן לרוב קלות וחולפות ללא טיפול מיוחד. תופעות אלו עשויות לכלול חום, כאב או אדמומיות באתר ההזרקה. תגובה אלרגית קשה מתרחשת אחת לכל מיליון אנשים. כמו-כן, מכיוון שהחיסון מכיל נגיף חי-מוחלש, הוא לא מומלץ במהלך ההיריון אך יכול להינתן בזמן תקופת ההנקה. . החיסון יכול להינתן בבטחה יחד עם חיסונים אחרים. אנשים שחוסנו אינם מדבקים יותר מאשר אנשים אחרים בתקופה שלאחר החיסון. התחסנות איננה מעלה את הסיכוי לאוטיזם.
חיסון ה-MMR פותח לראשונה על ידי מוריס הילמן והותר לשימוש בארצות הברית בשנת 1971 עבור חברת מרק )Merck(. כל אחת מן המחלות חצבת, חזרת ואדמת נחקרו בעבר כשלעצמן בשנים 1963, 1967 ו-1969 בהתאמה. המלצות למנה שנייה ניתנו בשנת 1989. חיסון הMMRV, אשר מכסה גם אבעבועות רוח, עשוי להינתן במקום חיסון זה. לעיתים, עשוי להיות שימוש גם בחיסון הMR )שלא מכסה חזרת(.
שימוש רפואי
ב-2020, ארגון קוקרן )Cochrane( הכריז כי ״הראיות הקיימות לגבי הבטיחות והיעילות של חיסון הMMR תומכות במדיניות הנוכחית של חיסון המוני, אשר מטרתו מיגור מחלת החצבת העולמית והפחתת תחלואה ותמותה הקשורים לחזרת ואדמת״.
החיסון המשולב כואב פחות מאשר שלוש זריקות נפרדות הניתנות בו-זמנית, ואף מהיר ויעיל יותר משלוש זריקות בתאריכים שונים. שירותי בריאות הציבור באנגליה מדווחים כי מתן חיסון משולב יחיד, החל משנת 1988, במקום מתן אפשרות לבצע אותם גם בנפרד, הגביר את ההיענות לנטילת החיסון.
חצבת
לפני השימוש הנרחב בחיסון כנגד חצבת, שיעורי המחלה היו כה גבוהים עד שההדבקה תוארה כ״בלתי-נמנעת - כמו מוות ומיסים״. מספר המקרים המדווחים של חצבת בארצות הברית ירדו ממאות אלפים לעשרות אלפים בעקבות כניסת החיסון לראשונה ב-1963. בשנות ה-80, העלייה בהיענות לנטילת החיסון לאחר ההתפרצויות ב-1971 וב-1977, הורידה את מספר המקרים לאלפים בודדים בשנה. התפרצות של כמעט 30,000 בשנת 1990 הובילה למאמץ מחודש להעלאת ההתחסנות ולהוספת מנה שנייה ללוח-הזמנים המומלץ. בין השנים 1997 עד 2003, דווחו פחות מ-200 מקרים בארצות הברית בכל שנה, והמחלה אינה נחשבת אנדמית שם.
חצבת שכיחה באזורים רבים בעולם. על-אף שהוכרז על מיגורה מארה״ב בשנת 2000, יש צורך בשיעורים גבוהים של התחסנות בקרב האוכלוסייה ומאמצי הסברה בקרב אלו שמסרבים להתחסן על-מנת למנוע התפרצויות חוזרות ולשמר את היכחדותה מרחבי ארה״ב. מתוך 66 מקרי החצבת שדווחו בארה״ב ב-2005, מעט יותר ממחציתם מיוחסים לאדם אחד לא מחוסן שלקה בחצבת במהלך ביקור ברומניה. אדם זה חזר לקהילה יחד עם הרבה ילדים שאינם היו מחוסנים. התפרצות זו הובילה להדבקת 34 אנשים, רובם ילדים, ולמעשה כולם לא היו מחוסנים. 9% מהם אושפזו ועלות בלימת ההתפרצות נאמדה ב-167,685 דולר. מגפה גדולה נמנעה הודות לשיעורי התחסנות גבוהים ביישובי הסביבה.
בשנת 2017 התרחשה התפרצות של חצבת בקרב הקהילה הסומלית-אמריקאית במינסוטה, עקב ירידה בשיעורי ההתחסנות. ירידה זו מיוחסת לתפיסה מוטעית לפיה החיסון עלול לגרום לאוטיזם. המרכז לבקרת מחלות ומניעתן דיווח על 65 ילדים שנפגעו בהתפרצות זו.
אדמת
אדמת, הידועה גם בשם ״חצבת גרמנית״, הייתה נפוצה מאוד לפני הופעת החיסון ושימושו הנרחב בעולם. הסיכון העיקרי שנשקף מאדמת הוא במהלך ההיריון, ונובע מכך שתינוק עלול להידבק מאימו ב״אדמת מולדת״ העלולה לגרום למומים מולדים משמעותיים.
מתן החיסון
התרופה ניתנת בזריקה תת-עורית והמנה הראשונה ניתנת בדר״כ בגיל 12 חודשים. ניתן לתת את המנה השנייה של חיסון ה-MMR כבר חודש לאחר המנה הראשונה. המנה השנייה נועדה ליצירת חסינות במספר קטן של אנשים )2-5%( שאינם מצליחים לפתח חסינות לחצבת לאחר המנה הראשונה. בארה״ב נהוג לעשות זאת לפני הכניסה לגן משיקולי נוחות. באזורים בהם נפוצה מחלת החצבת ממליצים בדרך-כלל על מנה ראשונה בגיל 9 חודשים ומנה שנייה בגיל 15 חודשים.
בטיחות
תופעות לוואי עלולות להופיע מרכיביו השונים של החיסון, אך רק לעיתים נדירות תופעות הלוואי תהינה חמורות. 10% מהילדים מפתחים חום, חולשה ופריחה 5-21 ימים לאחר החיסון הראשון, ו3% עלולים לפתח כאבי פרקים שנמשכים 18 ימים בממוצע. נשים מבוגרות נמצאות בסיכון גבוה יותר לכאבי פרקים, דלקת פרקים חריפה ואף לעיתים רחוקות, דלקת פרקים כרונית. אנפילקסיס היא תגובה אלרגית נדירה ביותר אך חמורה שעלולה להיגרם מן החיסון, כאשר אחת הסיבות לכך היא אלרגיה לביצים. ב-2014, מנהל התרופות האמריקאי )FDA( הנחה להוסיף שתי תופעות לוואי נוספות על תווית החיסון - דלקת מוח מפושטת חריפה )ADEM( ודלקת בחוט השדרה, יחד עם היתר להוסיף התרעה מפני קשיי הליכה. דו״ח של IMO לשנת 2012 מצא כי מרכיב החצבת בחיסון המשולש עלול לגרום אצל אנשים מדוכאי חיסון לדלקת המוח עם גופיפי הסגר )inclusion bodies(. דו״ח זה אף דחה את הטענות בדבר קשר בין החיסון לאוטיזם. מספר גרסאות של החיסון מכילות את האנטיביוטיקה נאומיצין ולכן אין לחסן אנשים שהם אלרגים לאנטיביוטיקה זו.
מספר הדיווחים על הפרעות נוירולוגיות הוא קטן מאוד. עם זאת, סוג מסוים של חיסון MMR המכיל את זן החזרת Urabe נמצא קשור לתופעות לוואי נדירות של דלקת ויראלית של קרום המוח )כלומר, שאיננה ממקור חיידקי(. שירות הבריאות הלאומי של בריטניה הפסיק להשתמש בזן החזרת Urabe בתחילת שנות ה-90, עקב מקרי קלים וחולפים של דלקת ויראלית של קרום המוח. במקום זאת, נעשה שימוש בחיסון המכיל את זן החזרת של ג'ריל לין )Jeryl Lynn(. זן Urabe נשאר בשימוש במספר מדינות, בין היתר עקב העובדה שחיסון עם זן Urabe זול יותר לייצור מאשר זן ג'ריל לין ומפני שהוא נמצא כבעל יעילות גבוהה יותר. זאת, יחד עם שיעור גבוה יותר של תופעות לוואי קלות ויתרון של שכיחות מופחתת של תופעות לוואי כלליות.
סקירה שנעשתה על-ידי Cochrane מצאה שבהשוואה לפלצבו, חיסון MMR היה קשור עם היארעות מופחתת של זיהומים בדרכי הנשימה העליונות, עצבנות מוגברת ומספר דומה של תופעות לוואי אחרות.
באופן טבעי, הדבקה בחצבת מתרחשת לעיתים קרובות עם ארגמנת תרומבוציטופנית חיסונית )ITP(, פריחה פורפורית ונטייה מוגברת לדימום שחולפת בתוך חודשיים בילדים, ב-1 לכל 20,000 מקרים. ITP עלולה להתרחש בכ-1 מתוך 40,000 ילדים בששת השבועות שלאחר חיסון הMMR. אולם, ITP מתחת לגיל שש שנים היא בדרך כלל מחלה קלה, ורק לעיתים נדירות בעלת השפעות ארוכות טווח.
טענות שגויות ביחס לאוטיזם
בשנת 1998, אנדרו וייקפילד פרסם מאמר (שהתברר כהונאה) בכתב העת הלאנסט ובו טען כי 12 ילדים פיתחו תסמינים מהקשת האוטיסטית ובעיות מעיים, רובם זמן קצר לאחר קבלת החיסון, ותמך בחיסון מתחרה לחיסון ה-MMR. בשנת 2010, המחקר של וייקפילד נמצא על-ידי המועצה הרפואית הכללית של בריטניה כשקרי, וכתב העת הלאנסט חזר בו לחלוטין מן המסמך. שלושה חודשים לאחר נסיגת הלאנסט, נשלל רישיון הרפואה של וייקפילד בבריטניה, יחד עם הצהרה בה נכתב כי זייף באופן מכוון את מחקרו. המחקר הוכרז כהונאה בשנת 2011 על-ידי ה-British Medical Journal.
מאז פרסומו של ווייקפילד, מחקרים רבים שנבדקו על ידי עמיתים לא הצליחו להראות קשר כלשהו בין החיסון לאוטיזם. המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC), המכון לרפואה של האקדמיה הלאומית למדעים ושירות הבריאות הלאומי בבריטניה יחד עם ספריית Cochrane הגיעו כולם למסקנה לפיה אין ראיות המקשרות בין החיסון לבין אוטיזם.
מתן החיסונים בשלוש מנות נפרדות אינו מפחית את הסיכויים לתופעות לוואי, ואף מגדיל את האפשרות להידבקות בשתי המחלות שעדיין לא חוסנו כנגדן )בין המנות(. מומחי בריאות מתחו ביקורת על הדיווח בתקשורת לפיו קיימת מחלוקת, כביכול, בנוגע לקשר שבין החיסון לאוטיזם וטענו שהפרסום המוטעה גרם לירידה בשיעורי ההתחסנות בקרב הציבור. ולראייה, לפני פרסום הממצאים של ווייקפילד שיעור ההתחסנות בחיסון ה-MMR בבריטניה היה 92%. לאחר הפרסום, השיעור ירד מתחת ל-80%. בשנת 1998, היו 56 מקרי חצבת בבריטניה. עד 2008, היו 1348 מקרים, עם שני מקרי מוות.
ביפן לא משתמשים בחיסון המשולש ובמקום זאת משתמשים בחיסון משולב לחצבת ואדמת, ולאחר מכן חיסון נגד חזרת בלבד. זה לא השפיע על שיעורי האוטיזם במדינה, מה שמפריך עוד יותר את השערת האוטיזם.
היסטוריה
רכיב האדמת, מרובקס )Meruvax(, פותח בשנת 1967 באמצעות התרבות בתאי רקמת ריאה עוברית אנושית, הנקראת WI-38 )על שם מכון ויסטאר (אשר נקצרה שש שנים מוקדם יותר, בשנת 1961. המונח ״חיסון MPR״ מתייחס גם הוא לחיסון זה )האות P מתייחסת למילה פרוטיטיס, דלקת בבלוטת הפרוטיד הנגרמת ע״י נגיף החזרת(.
גרסתו השנייה של החיסון של חברת Merck מסופקת בטכניקה של ייבוש בהקפאה )ליופיליזציה( ומכילה וירוסים חיים. לפני ההזרקה, היא מורכבת מחדש יחד עם ממס מיוחד.
על פי סקירה שפורסמה בשנת 2018, חיסון ה-GlaxoSmithKline (GSK) הידוע בשם פלוסריקס )Pluserix( מכיל את נגיף החצבת מזן שוורץ )Schwarz(, זן החזרת דמוית ג'ריל לין ונגיף האדמת מסוג RA27/3. השימוש בפלוסריקס הונהג לראשונה בהונגריה בשנת 1999. זן אנדרס-אדמונסטון נמצא בשימוש מאז 1999 בהונגריה בתוך המוצר MMR II של Merck. בשנת 2003 בהונגריה נעשה לראשונה שימוש בחיסון הפלוסריקס )GSK(, העושה שימוש בזן החצבת שוורץ.
חיסון MMRV
חיסון הMMRV, המורכב מחיסונים כנגד חצבת, חזרת אדמת ואבעבועות רוח, הוצע כתחליף לחיסון ה-MMR על-מנת להקל על מתן החיסונים. נתונים ראשוניים מצביעים על שיעור היארעות של פרכוסי חום של 9 לכל 10,000 חיסונים בחיסון הMMRV, לעומת 4 לכל 10,000 במתן חיסון MMR וחיסון כנגד אבעבועות רוח בנפרד. עקב כך, גורמי הבריאות בארה״ב אינם מביעים העדפה לשימוש בMMRV על-פני זריקות נפרדות.
במחקר משנת 2012, נשלח סקר לרופאי ילדים ורופאי משפחה כדי לאמוד את רמת המודעות שלהם לסיכון המוגבר לפרכוסי חום בעקבות חיסון ה-MMRV. MMRV. מתוצאות הסקר עלה כי 74% מרופאי המשפחה ו29% מרופאי הילדים אינם היו מודעים לסיכון המוגבר לתופעות אלו. לאחר קריאת המידע רק 7% מרופאי המשפחה ו20% מרופאי הילדים היו ממליצים על חיסון MMRV לילדים בריאים בגילאי 12 עד 15 חודשים. הגורמים המשמעותיים ביותר אשר דווחו כתורמים להמלצה לביצוע חיסון MMRV לעומת חיסון MMR ואבעבועות רוח בנפרד היו המלצות האיגודים המקצועיים לרפואת משפחה, ילדים ואימונולוגיה )לפי 77% מרופאי הילדים ו73% מרופאי המשפחה(.
חששות דתיים
גרסאות מסוימות של חיסון זה עושות שימוש בג'לטין, כמייצב, המופק מחזירים. עובדה זו הובילה לירידה בהיענות לנטילת החיסון, וכתוצאה מכך גרמה לעלייה ברמות התחלואה בקרב קהילות עם שיעור גבוה של מוסלמים או יהודים אורתודוקסים. זאת, על-אף העובדה שקיימים חיסונים חליפיים המאושרים לשימוש ושאינם עושים שימוש בחזיר. ייתכן שירידה זו נגרמה בעקבות מידע מוטעה לצד החששות הדתיים.
ספיידרוומן (מאטי פרנקלין)
ספיידרוומן (באנגלית: Spider-Woman, בתרגום חופשי לעברית: אשת העכביש) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Amazing Spider-Man #441 מנובמבר 1998, ונוצרה על ידי הכותב ג'ון ביירן והמאייר רפאל קיאנן.
ספיידרוומן היא האלטר אגו של מאטי פרנקלין, בת למשפחה מהמעמד העליון. בעקבות אסופת החמישה של נורמן אוסבורן, היא זוכה בכוחות־על הדומים לאלו של ספיידרמן ונוטלת את זהות "ספיידרוומן". היא השלישית לשאת בשם קוד זה, לאחר ג'סיקה דרו וג'וליה קרפנטר, והצעירה מביניהן. בניגוד לאחרות, מאטי מעולם לא זכתה להכרה ולתהילה גדולים מצד הקהל והמבקרים, והופעותיה בחלוף השנים היו בעיקרן משניות.
את דמותה של פנקלין בסרט הלייב אקשן "מאדאם וב" עתידה לגלם השחקנית סלסט אוקונור.
היסטוריה פרסומית
לאחר היעדרות מוחלטת של כמעט שנתיים, מאטי פרנקלין שבה לסדרה "Alias" ב-2003. היא הופיעה בקשת סיפור בת שש חוברות, אם כי בזהותה האזרחית בלבד. בהתאם לרוח הריאליסטית והבוגרת של הסדרה, למאטי הוצגה אדפטציה קודרת שעסקה באונס ובהתמכרות לסמים. הופעתה הבאה הייתה רק ארבע שנים לאחר מכן, במיני-סדרה "המתבודדים" ב-2007, בה המשיך העיסוק בטראומה של מאטי. היא המשיכה לתפקד כדמות משנה בלבד, ולא חזרה לראשיות ממנה נהנתה בסוף שנות ה-90.
פרנקלין נהרגה באירועי "הציד המבעית" מ-2010, אך שבה כשיבוט לזמן קצר באירועי "קונספירציית המשובטים" מ-2016.
ספיידרוומן
אביה - חבר קרוב של התעשיין נורמן אוסבורן - יועד לקחת חלק באסופת החמישה. כאשר מאטי שומעת על הטקס, היא משטה באביה ותופסת את מקומו בכינוס. היא זוכה במתנת הכוח, ומקבלת כוחות על-אנושיים. גיבור-העל ספיידרמן, אותו היא מעריצה באופן אובססיבי ורוחשת כלפיו רגשות רומנטיים מודחקים, מחליט לפרוש, ומאטי מחליטה להמשיך את דרכו. היא מתחילה לפעול כגיבורת-על בערת כוחותיה, והתקשורת והציבור מתייחסים אליה כאל "ספיידרמן" מבלי לדעת את מגדרה וזהותה. היא מובסת תוך זמן קצר בשל חוסר ניסיונה, וספיידרמן נאלץ להצילה. הוא מחליט לשוב לחייו כגיבור-על, ולכן מאטי נוטלת באופן רשמי את השם "ספיידרוומן" ומזדהה כאישה.
מאטי נלחמת בשלל קרבות, עד שבמפגש עם נבלת-העל שרלוט ויטר היא מאבדת את כוחותיה. מאדאם וב ונשות העכביש ג'סיקה דרו וג'וליה קרפנטר מסייעות לה להביס בסופו של דבר את ויטר ולזכות בחזרה בכוחותיה, ומאטי אף מקבלת את כוחותיהן של שלוש הנשים. הן מדריכות אותה כיצד להשתמש בכוחות וביכולות החדשים, ומסייעות לה בציד נבלי-על ברחבי מנהטן. לאחר זמן מה, מאטי מאבדת את יכולותיה החדשות באופן טבעי ונשארת רק עם הכוחות אותם היא קיבלה באסופת החמישה, וכן עם ארבע רגלי עכביש אותן היא נושאת על גבה. במהלך פעילותה כגיבורת-על, מאטי מתחילה לחוש בדידות ולכן עוברת לגור עם דודה ג'יימסון. הוא רושם אותה לבית ספר פרטי יוקרתי, ושם היא מכירה את שריל, שהופכת לחברתה הטובה ביותר וגם מודעת לזהותה הסודית.
טראומה נפשית
לאחר היעלמות ארוכה במיוחד, מאטי מוכרזת כנעדרת. מתברר כי לאחר דייט בו היא סוממה ונאנסה, היא התדרדרה לסמים והחלה לשוטט ברחובות. סוחר סמים מצא אותה, והוא החליט לנצל אותה – ביצע על גופה ניסויים אסורים בהורמון גדילה מוטאנטי, והשתמש בה לצורך זנות. על מנת להשאיר אותה כלואה, הוא נתן לה באופן קבוע חומר פסיכואקטיבי שטשטש אותה. החוקרת הפרטית ג'סיקה ג'ונס, בעזרתה של ג'סיקה דרו, מוצאת ומחלצת אותה. מאטי מוחזרת למשמורת אצל ג'יימסון, והיא מתחילה תהליך שיקום במטרה לנסות ולשוב לשפיות נפשית ופיזית.
על מנת לפצוח בחיים חדשים ולהצליח להתגבר על שאירע לה, מאטי עוברת מניו יורק אל לוס אנג'לס. היא נפגשת עם קבוצת תמיכה של גיבורי-על צעירים המתמודדים עם טראומה נפשית בגלל כוחותיהם ופעילותם, והם הופכים לחבריה החדשים. מאטי חושפת בפניהם כי היא סובלת כבר שנים בגלל רגלי העכביש שבגבה, היות שהיא נאלצת להסתיר אותן בעצמותיה וזה מסב לה כאב רב. היא גם מגלה להם שהסוחר שניצל אותה עבור ניסויים על גופה עשה זאת כי ידע על כוחותיה ורצה להשתמש בהם. מאטי מספרת כי מנסיבות אלו היא נגעלת מכוחותיה ורואה בהם את הקללה של חייה, ולכן היא החליטה לפרוש מפעילות הֶירוֹאִית ולהימנע משימוש בכוחות וביכולות שלה.
צמאת נקמה כלפי זה שניצל אותה וארגון הפשיעה שהוא עבד בעבורו, מאטי מגייסת מקבוצת התמיכה את דארקהוק וריקושט לעזרתה. הם פועלים כנגד הארגון, ומסתירים את לחימתם משאר חברי הקבוצה. ניכר בהתנהגותה של מאטי כי היא מסתירה דבר מה מחבריה, והיא שופכת את יגונה לבד בברים בשתייה מופרזת. על מנת למנוע מריקושט לחשוד בה ולשמור אותו לצידה, מאטי מזייפת רגשות רומנטיים כלפיו ושוכבת איתו. לבסוף, מאטי חושפת בפני חבריה כי שיקרה בנוגע לסיבות הצטרפותה לקבוצה. היא ניצלה למעשה את חבריה – חיפשה במי להשתמש על מנת להילחם בארגון שפגע בה, ונשלחה כחוקרת פרטית במסווה על מנת לאסוף מידע על ריקושט. היא גוערת בחברי הקבוצה על החלטותיהם האישיות ומתנערת מהם, ועוזבת בסערה תוך כדי שהיא משפילה בפני כולם את ריקושט על כך שנפל לפיתויה המיניים.
הציד המבעית, קונספירציית המשובטים
מאטי שבה בחלוף הזמן לפעילות הֶירוֹאִית ולזהותה כספיידרוומן, אך היא נחטפת על ידי אנה קרבינוף במהלך אירועי "הציד המבעית". מאטי נכלאת יחד עם מאדאם וב. בידיעה שהיא הולכת למות, מאטי פורצת בבכי בזרועותיה של מאדאם וב ומצטערת על כך שלא הצליחה להיות גיבורת-על טובה מספיק. בניסיון לנחם אותה, מאדאם וב אומרת לה בדמעות כי על אף שהיא מעולם לא זכתה להכרה ולתהילה גדולים, היא הייתה בחייה עכבישה משובחת שהצילה חיים. בסופו של דבר, מאטי נהרגת בידי סשה כקרבינוף כקורבן להחייאתו של בנה ולדימיר.
כשנה לאחר מכן (בהמשכיות), מאטי ומאדאם וב מוקמות לתחייה כשיבוטים בידי התן. מאטי נכנסת בתחילה לעימות עם הגיבורה סילק, אך מתיידדת איתה בהמשך בזהותה האזרחית ומשמיעה באוזניה את חשדותיה בדבר כוונותיו של התן. לאחר מכן, מאטי מסייעת לסילק בקרב נגד שיבוטיו של התן, שנהפכים לזומבים רצחניים חסרי בינה. לפני מותה, מאטי מגלה לדודה ג'יימסון את זהותה הסודית. לבסוף, היא מתפוגגת לאפר בזרועותיה של סילק. סילק, שהתחברה באופן אישי אל מאטי, אוספת את אפרה של מאטי בכד, ונותרת פגועה מן החוויה.
כוחות ויכולות
כוחותיה של הדמות הושגו באמצעים על-טבעיים ובדרך של כישוף, בניגוד לשאר הדמויות בעולמו של ספיידרמן אשר כוחותיהן קשורות במדע. באסופת החמישה של נורמן אוסבורן, מאטי זוכה במתנת הכוח ומקבלת כוחות על-אנושיים כמו של ספיידרמן. בנוסף, היא ניחנת גם ביכולת תעופה במהירות על-קולית.
לאחר קרב עם נבלת-העל שרלוט ויטר, היא זוכה בכוחות של נשות העכביש ג'סיקה דרו וג'וליה קרפנטר וכן של מאדאם וב. זה מעניק לה את היכולת לייצר פיצוצים ביו חשמליים, ליצור אנרגיה פסיונית, להצמיח ארבע רגלי עכביש גדולות ממדים מגבה, לראות את הנולד באמצעות חזיונות ולתקשר באמצעות טלפתיה. היא נושאת בכוחות אלה למשך זמן רב, אך בסופו של דבר היא מאטי מאבדת את היכולות הללו באופן טבעי ונשארת רק עם הכוחות אותם היא קיבלה באסופת החמישה ועם ארבע הרגליים בגבה.
This Woman
This Woman (בעברית: האישה הזו) הוא אלבומה העשירי של זמרת הקאנטרי האמריקאית ליאן ריימס, אשר יצא לאור ב-25 בינואר 2005. אלבום זה בניגוד לקודמו הכיל מוזיקת קאנטרי ובכך ריימס כינתה אלבום זה כ"חזרה לשורשים" לאחר שאלבומה הקודם הכית מוזיקת פופ ו-R&B. מבחינה לירית האלבום עוסק באהבה, התאהבות ונישואין. לטענת ריימס אלבום זה נכתב בהשראת נישואיה לרקדן הליווי שלה דין שרמט. האלבום לא זכה להצלחה דומה לזו של אלבומו הקודם כאשר הגיע למעמד זהב בארצות הברית. בדומה לאלבומיה הקודמים ריימס לא הייתה שותפה לרוב כתיבת שירי האלבום אך הייתה שותפה לכתיבת 3 מהם.
מתוך האלבום יצאו 4 סינגלים: "Nothin' 'Bout Love Makes Sense" אשר יצא כסינגל הראשון מהאלבום והגיע למקום ה-5 במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי, "Probably Wouldn't Be This Way" אשר הגיע למקום ה-3 במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי, "Something's Gotta Give", אשר הגיע למקום ה-2 במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי ו-"Some People" אשר לא הצליח לשחזר את הצלחת השירים הקודמים הוגיע למקום ה-34 בלבד במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי.
כל שירי האלבום הם שירים מקוריים מלבד השיר "I Dare You" שהוא גרסת כיסוי לשירם של להקת SHeDAISY.
בנוסף למהדורה הרגילה של האלבום לאלבום גם יצאה מהדורה אשר הייתה בלעדית לטרגט וליפן אשר הכילה שיר נוסף.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-26
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-26 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך בשנת 1973, בו הוענקו פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת 1972.
נבחרת ברית המועצות בכדורסל נשים
נבחרת ברית המועצות בכדורסל נשים ייצגה את ברית המועצות בתחרויות כדורסל נשים בינלאומיות ובייתב מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל של ברית המועצות. עם פירוק ברית המועצות היא הפסיקה להתקיים ונבחרת רוסיה בכדורסל נשים נחשבת ליורשת שלה.
היסטוריה
כבר הופעתה הראשונה בזירה הבינלאומית באליפות אירופה בשנת 1950 היא זכתה במדליית זהב. מאז ועד לפירוקה בשנת 1991 היא שלטה בכדורסל הנשי תוך זכייה 21 פעמים באליפות אירופה (מהם 17 ברציפות), 8 פעמים באליפות העולם ופעמיים במשחקים האולימפיים (כדורסל נשי נכלל במשחקים רק החל משנת 1976). זאת למרות שבתקופה הרלוונטית מסיבות פוליטיות היא לא השתתפה פעמיים באליפות העולם בפעם במשחקים אולימיים.
קינג קונג (סרט, 2005)
קינג קונג (באנגלית: King Kong) הוא סרט הרפתקאות אפי משנת 2005 בבימויו, הפקתו ועל פי תסריט של פיטר ג'קסון ובכיכובם של נעמי ווטס, ג'ק בלאק, אדריאן ברודי ואנדי סירקיס המשחק את דמותו של קינג קונג באמצעות לכידת תנועה. הסרט הוא גרסה מחודשת לסרט בעל שם זהה משנת 1933.
תקציב הסרט האמיר ל-207 מיליון דולר לעומת 150 מיליון הדולר שהוקצבו לכך בתחילה והוא נחשב לאחד מהסרטים היקרים ביותר בתולדות הקולנוע. הסרט יצא לאקרנים ב-14 בדצמבר 2005 ובסוף השבוע הראשון להקרנתו הכניס למעלה מחמישים מיליון דולר, אך הסרט הפך להצלחה מסחרית משגרף כחצי מיליארד דולרים והפך לסרט הרביעי המכניס ביותר בתולדות אולפני יוניברסל. הסרט הכניס מאה מיליון דולר נוספים ממכירות ה-DVD וזכה בעיקר לביקורות חיוביות והוכנס לרשימת עשרת הסרטים הטובים ביותר לשנת 2005, אף שאורך הסרט (3 שעות ו-7 דקות) נקטל על ידי המבקרים.
הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר על עריכת הסאונד הטובה ביותר, ערבול הסאונד הטוב ביותר והאפקטים הוויזואליים הטובים ביותר.
תקציר עלילת הסרט
עלילת הסרט מתרחשת בשנים 1932–1933 במהלך השפל הגדול.
קארל דנהאם, יוצר סרטים שאפתן שמנצל את צוותו ושוכר צוות אונייה על מנת לצאת למצוא את אי הגולגולות המסתורי. במסעם של הצוות הם מגיעים לאי המסתורי ובו שבטים פראיים אשר לוכדים את השחקנית אן מהאונייה ומביאים אותה מנחה למפלצת פראית עצומה - קינג קונג, גורילת ענק אשר מפתחת כלפיה רגשות ומחליטה לשמור אתה קרוב אליה. הצוות שולח משלחת מציאה שמתמודדת עם יצורי האי לרבות דינוזאורים קטלניים (חלקם מומצאים כמו ה"פררוקוטוס" דמוי-הטריצרטופס, ה"וונטוזאורוס" דמוי-הרפטור וה"וסטטוזאורוס רקס" הדומה לטירנוזאורוס) וכן עכבישים וחרקים ענקיים, תולעים טורפות (דומות לאותויה) ופיראנות ענק. לבסוף ג'ק, ידידה של אן מוצא אותה ומנסה לחלץ אותה בלילה אך קינג קונג זועם ומנסה לקטוע את חילוצה. השניים נמלטים אל החוף ושם לאחר מאבק קשה בין הצוות לפרימט הגדול הוא מתמוטט חסר הכרה ומובא לניו יורק כדי להציגו בתיאטרון בפני קהל. עם זאת קינג קונג משתחרר באמצע הצגה, בורח מהתיאטרון ומתחיל לחטוף שחקניות (בכוונה למצוא את אן) ואז מחולל מהומות בניו יורק בחיפוש אחרי אהובתו. אן ששומעת על הבלגן מגיעה אליו וקינג קונג נרגע איתה על אגם. כאשר הצבא יורה בו הוא בורח איתה במעלה האמפייר סטייט ושם נורה בידי מטוסים. הוא מצליח להרוס כמה מטוסים אך לבסוף נהרג בידי המטוסים היורים עליו ונופל, תוך שאן מסתכלת. קארל הרואה את גופתו אומר לצלמים: "לא המטוסים הרגו אותו. זו היפה שהרגה את החיה".
היריון מרובה עוברים
היריון מרובה עוברים, או לידה מרובת ולדות הוא נשיאת שני עוברים או יותר בהיריון אחד. היריון כזה מתרחש ברבים ממיני היונקים בעלי השליה. לידה בעקבות היריון כזה מכונה בדרך כלל על פי מספר הוולדות כדוגמת תאומים או שלישייה. בבעלי חיים, הקבוצה הנולדת בלידה מרובת ולדות מכונה גם שגר.
כל ביצית מופרית (זיגוטה) עשויה להתפתח לעובר בודד, או שהיא יכולה להתחלק לשניים או יותר עוברים שכל אחד מהם נושא אותו מטען גנטי. עוברים המתפתחים מביציות מופרות שונות מכונים תאומים לא זהים וחולקים ביניהם רק כמחצית מהמטען הגנטי, בדומה לאחים הנולדים בלידות נפרדות. עוברים המתפתחים מאותה ביצית מופרית חולקים את כל המטען הגנטי שלהם ולכן מכונים תאומים זהים. תאומים זהים הם תמיד בעלי אותו מין, חוץ מאשר במקרים של תסמונת קליינפלטר.
בהיריון תאומים ובהריונות שבהם קיימים מספר עוברים, העוברים לעיתים חולקים את שק השפיר. היריון מונואמניוטי הוא היריון שבו כל העוברים שמקורם בזיגוטות נפרדות מוכלים בשק היריון בודד. היריון דיאמניוטי הוא היריון שבו קיימים יותר משק היריון אחד בתוך סיסית אחת, או בתוך מספר סיסיות. הריונות אלה עשויים לחלוק שליה אחת או מספר שליות. שיתוף שק היריון בין מספר עוברים עלול לגרום לסיבוכים במשך ההיריון. לדוגמה, חבלי הטבור של עוברים מונואמניוטיים עלולים להסתבך זה בזה, תוך הפחתת או הפסקת זרימת הדם לעוברים המתפתחים.
מינוח
מינוח המשמש למספר הצאצאים בלידה מרובת ולדות:
מינוח המשמש בלידה מרובת ולדות או לתיאור הקשרים הגנטיים בין הוולדות:
לידה מרובת ולדות בבני אדם
ממוצע אורכו של היריון עם עובר אחד הוא 38 שבועות. ממוצע זה יורד עם כל עובר נוסף: 36 שבועות עד ללידת תאומים, 32 שבועות עד ללידת שלישייה ו-30 שבועות עד ללידת רביעייה. עם ירידת משך ההיריון, ככל שעולה מספר הוולדות בלידה, עולים הסיכונים לחוסר בשלות הוולדות ולהישרדותם. רק החל מהמאה ה-20 קיימות לידות שבהן שרדו כל הנולדים בלידה של יותר מארבעה ולדות, וזאת בזכות פיתוחים טכנולוגיים ורפואיים שאפשרו את המשך התפתחות העוברים מחוץ לרחם עד לגידולם התקין.
בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 הייתה עליה במספר הלידות מרובות ולדות, לא רק בשל שרידות התאומים עם התפתחות הטכנולוגיה הרפואית, אלא גם בעקבות שימוש מוגבר יותר בטיפולי פוריות. בארצות הברית העריכו כי ב-2011, 36% מלידות תאומים ו-78% מלידות שלישיות ולידות של אף יותר ולדות, נבעו מהריונות שלאחר טיפולי פוריות. על פי מרכז הדיווח הסטטיסטי הלאומי האמריקאי היה ב-2016 המספר הנמוך ביותר מאז 1992 של לידות שלושה ויותר ולדות.
תאומים
לידת תאומים היא הסוג השכיח ביותר של לידות מרובות ולדות. על פי המרכז האמריקאי לבקרת ומניעת מחלות לידות תאומים מהוות 3-4% מכלל הלידות.
שלישיות
שלישיות זהות נובעות מהיריון מונוזיגוטי, שלושה עוברים מביצית אחת. סוג הוולדות השכיח ביותר במקרי לידת שלישייה הוא של ולדות לא זהים המתקבלים מהיריון פוליזיגוטי של שלוש ביציות. בין שני סוגים אלה קיימים גם שלישיות הכוללות זוג ולדות זהים (מונוזיגוטים) ובנוסף להם ולד לא זהה הנובע מהיריון דיזיגוטי, בו ביצית מופרית אחת התחלקה לשני עוברים בעוד שהביצית המופרית האחרת לא התחלקה.
לידת שלישיות שכיחה פחות מאשר לידת תאומים ומהוות רק מעט מעל 0.1% מהלידות. על פי דיווח החברה האמריקאית לרפואת פריון, רק כ-10% מהשלישיות הם שלושה ולדות זהים.
לידת שלישיות או רביעיות זהות מאוד נדירה והסיכויים לכך אינם ברורים. לידות אלה נובעות מכך שהביצית המופרית מתחלקת ולאחר מכן מתחלק שוב אחד מהתאים שהתקבלו בחלוקה הראשונה (לקבלת שלישייה) או, במקרים אף יותר נדירים, מתרחשת חלוקה נוספת, (לקבלת רביעייה).
רביעיות
לידת רביעיות נדירה בהרבה מלידת תאומים ושלישיות. רביעיות ולדות הפכו שכיחות יותר הודות לטיפולי פוריות. כיום יש כ-73 רביעיות של צאצאים זהים ברחבי העולם. רביעיות רבות כוללות צאצאים זהים יחד עם לא זהים בהרכבים שונים.
חמישיות
לידת חמישייה מתרחשת אחת ל-55 מיליון לידות. החמישייה הראשונה ששרדה כללה חמש נקבות שנולדו ב-1934.
שישיות
לידת שישייה והישרדות הוולדות נדירה ביותר. בין השישיות הבודדות ששרדו נכללו שישיית בנות שנולדו ב-1983 והיו השישייה הרביעית ששרדה בעולם, ושישייה נוספת שנולדה ב-2004.
שביעיות
ב-1977 נולדה שביעייה אמריקאית.
שמיניות
ב-1988 נולדה בארצות הברית שמיניית ולדות חיים, הראשונה עליה ידוע, ממנה שרדו שבעה ולדות. ב-2009 נולדה בארצות הברית שמינייה נוספת ובה שרדו כל הוולדות.
תשיעיות
ידוע על מעט תשיעיות ובהן מספר קטן של הוולדות נולדו-חיים אולם כל הוולדות בתשיעיות אלה לא שרדו יותר ממספר ימים בלבד. ב-2021 נולדה תשיעייה במרוקו לאם בת 25 ממאלי
עשיריות ומעלה
בשנת 2021 פורסם כי ת'מרה סית'ול מפרטוריה ילדה 10 תינוקות (שבעה בנים ושלוש בנות). שבועיים לאחר מכן פורסם שת'מרה שיקרה ואין הוכחה לעשרת התינוקות מאותה לידה. ת'מרה נלקחה למחלקה פסיכיאטרית בעקבות אותו שקר.
גורמים ותדירות
תדירות של N לידות מרובות ולדות כתוצאה מהריונות רגילים ניתן להערכה בנוסחה1:89N-1 על פי חוק הלינס לערך 1:80N-1
כלומר :
לידת תאומים דיאוזיגוטים בצפון אמריקה קרתה אחת ל-83 הריונות ולידת שלישייה אחת ל-8,000. נתונים יחסיים כפי שהוצגו עבור ארצות הברית בשנת 2010:
לידות מרובות יכולות להתרחש באופן טבעי (האישה מבייצת מספר ביציות או שהביצית המופרית מתחלקת לשניים) או כתוצאה של טיפולי פוריות כגון הפריה חוץ גופית (מספר עוברים מוחזרים לרחם על מנת לפצות על האיכות הירודה) או כתוצאה משימוש בתרופות פוריות (אשר עשויות לגרום למספר ביציות להבשיל באותו מחזור ביוץ). מסיבות שאינן ידועות לנו, ככל שאשה מבוגרת יותר כך הסיכוי ללידה מרובת ולדות באופן טבעי עולה. ישנה תאוריה הגורסת שהדבר נובע מהרמות הגבוהות יותר של הורמון מגרה זקיק (באנגלית: FCH), אשר נראות לעיתים אצל נשים מבוגרות משום שהשחלות שלהן מגיבות בצורה איטית יותר לגירוי ההורמון הנ"ל.
מספר הלידות מרובות הוולדות עלה בסוף המאה ה-20. לדוגמה, בקנדה בין השנים 1979 ל-1999 מספר התינוקות שנולדו בלידות מרובות ולדות עלה ב-35%. בתקופה שלפני פיתוח התרופות מעודדות הביוץ, שלישיות היו דבר נדיר למדי (בערך 1 מתוך 8,000 לידות בלבד), ולידות בהן מספר גבוה יותר של ולדות נדירות אף יותר. חלק ניכר מהעלייה יכול להיות מיוחס להשפעת טיפולי הפוריות, כדוגמת הפריות מבחנה. מטופלות צעירות יותר המקבלות תרופות פוריות, אשר מכילות הורמון מעודד הזקיק שמגיע בצורה מלאכותית ולאחר מכן עוברות הזרעה תוך רחמית, נמצאות בסיכון גבוה ללידות מרובות ולדות מסדר גבוה. ישנם מספר גורמים המעלים את הסבירות שאישה תקלוט היריון מרובה ולדות באופן טבעי והם:
בשנת 2004 נולדה שישייה לזוג קייט וג'ון מפנסילבניה. ההפקה "גוזלין" עזרה להם להשיק את התוכנית ג'ון וקייט פלוס 8 מה שהפך בסופו של דבר לקייט פלוס 8 בעקבות גרושיהם. (התוכנית מדורגת במקום הגבוה ביותר ברשת TLC).
סיכונים ומניעה
לידה שלפני הזמן ומשקל לידה נמוך
תינוקות שנולדים בלידה מרובת ולדות נמצאים בסיכון גבוה ללידה לפני הזמן, ביחס ללידות רגילות (הריונות עם עובר אחד). 51% מהתאומים ו91% מהשלישיות נולדים לפני הזמן לעומת 9.4% בלבד שנולדים לפני הזמן בלידות רגילות. 14% מהתאומים ו41% מהשלישיות נולדו באופן משמעותי לפני הזמן לעומת 1.7% בלבד בלידות רגילות שנולדים באופן משמעותי לפני הזמן. בהווה אין שום דרך לעצור תאומים מלהיוולד לפני הזמן. נשים בהיריון יחידאי יכולות לקבל תרופה הנקראת בטאמימיטק המרפה את שרירי הרחם ובכך מעכבת את הלידה. נתינת התרופה נעשית על מנת לעכב את תהליך הלידה ובכך לאפשר לריאותיו של הילוד להמשיך ולהתפתח על ידי מתן סטרואידים או כדי להעביר את היולדת לבית חולים בעל יחידה המותאמת בדיוק לצורכי היולדת. למרות הנאמר לעיל לא ניתן לומר בוודאות האם אישה בהיריון עם תאומים או שלישייה צריכה לקבל בטאמימיטק בצורת כדורים על מנת להוריד את הסיכון ללידה לפני הזמן. במחקרים מסוימים על מקרים של הריונות תאומים, בטאמימיטק אכן הוריד את הסיכוי ללידה לפני הזמן אך מחקרים אלו אינם מהווים בסיס מוצק ממנו להסיק את הדבר ככלל. כמו כן תפירת צוואר הרחם (תפר סרויקלי) על מנת למנוע לידה שלפני הזמן לא הוכח גם הוא כיעיל במניעת לידה לפני הזמן בלידות מרובות ולדות (לא הוכח ונבדק במספיק מקרים). באופן כללי ניתן לומר כי לידות שלפני הזמן קורות בשכיחות גבוהה יותר בהריונות מרובות ולדות עקב הנטייה של התינוקות להיות בעלי משקל נמוך יחסית בלידה וזאת ביחס לתינוקות בהריונות יחידאיים. מספר הוכחות הראו כי 1.1% מהתינוקות הנולדים בלידות רגילות (היריון עם עובר אחד) נולדים במשקל לידה נמוך לעומת 10.12% בלידות תאומים ו31.88% בלידות שלישיית. יוצאי דופן מבחינה זו היו שלישיית קופרסק שמגיעה ממיסיסוגה אונטריו שבקנדה. שלישיית תינוקות ששברה את שיא העולם במשקל של שלישיות ונולדה במשקל של 7.711 ק"ג.
הפרדה שאינה מושלמת
תאומים עלולים להיות מונוכוריאליים ובכך להמצא בסיכון מוגבר לתסמונת מעבר הדם בין העוברים (באנגלית: Twin-to-twin transfusion syndrome) במקרים אלה עדיין קיימת שלייה עבור כל תאום המספקת לו את צרכיו, אך התאומים נמצאים יחד באותו קרום כוריוני. במקרים חריגים אף יותר התאומים עלולים להיות מונומניוטים מצב בו התאומים יחלקו אף את אותו שק מי שפיר ובכך יימצאו בסיכון לא רק לסינדרום מעבר הדם בין העוברים כי אם גם לחיבור ממשי ביניהם דרך איברים פנימיים, במצבים אלו נדרשת פרוצדורה כירורגית על מנת להפריד את העוברים והסיכון לתמותה גבוה אף יותר.
שיעור התמותה
שיעור התמותה בקרב הריונות מרובי ולדות גבוה משיעורם בלידות רגילות. השיעור של לידה שקטה (לידה בה העובר נולד כאשר הוא כבר מת) גבוה בלידות מרובות ולדות מאשר בהיריון רגיל. במחקר שנערך על שמינייה, שביעייה, שתי שישיות, 8 חמישיות, 17 רביעיות, 228 שלישיות, נמצא כי העוברים בדרך כלל מתים בשלב יחסית מתקדם של ההיריון בדרך כלל 3–5 שבועות לפני הלידה המתוכננת. בשבוע ה34 עבור שלישיות, בשבוע ה31 עבור רביעיות וכו'. עוד נמצא כי במצב של שישיות שביעיות ושמיניות העוברים כמעט תמיד נולדו מתים. למרות האמור לעיל עדיין אין הוכחה חותכת לכך ששיעור התמותה גבוה יותר דווקא בהיריון מסוג זה לעומת היריון יחידאי.
מניעה בהפריה חוץ גופית
כיום הריונות מרובי ולדות הם בדרך כלל תוצאה של הפריה חוץ גופית.במחקר שנערך בשנת 1997 על 2,173 השתלות עוברים שבוצעו במסגרת הפריה חוץ גופית, 34% הועברו בהצלחה להריונות, שיעור ההריונות הכולל הכולל היה 31.3% (24.7% תאומים, 5.8% שלישיות ו -0.08% רביעיות). מכיוון שבתהליך ההפריה החוץ גופית הסיכוי ללידה מרובת ולדות עולה בצורה ניכרת, מספר מאמצים נעשים כדי להפחית את הסיכון ללידות מסוג זה - במיוחד שלישיות או יותר. גיניקולוגים ורופאי פוריות העוסקים בתחום עושים זאת על ידי הגבלת מספר העוברים לכל עובר עובר אחד או שניים. בדרך זו, הסיכונים של האם והעוברים יורדים ובכך גדלים סיכויי ההצלחה של ההיריון.
התנהלות בזמן היריון מרובה
מנוחה במיטה לא נמצא כגורם שמשפיע על התוצאה, ולכן במחקרים, לא נמצא כמומלץ.
הפחתה סלקטיבית
דילול עוברים, זוהי שיטה בה מפחיתים את מספר העוברים בהיריון מרובה.
הפרוצדורה בדרך כלל לוקחת כיומיים: ביום הראשון בודקים מיהו העובר שאותו ידללו, וביום השני מבצעים את הפרוצדורה עצמה. בפרוצדורה אשלגן כלורי מוזרק אל תוך לב העובר, בעזרת שימוש בצילום אולטרה סאונד. הסיכונים בפרוצדורה זו כוללים דימום הדורש עירוי, קרע של הרחם, *שמר על השליה retained placenta,, זיהום, הפלה, prelabor rupture of membranes. כל אחד מהסיכונים הללו נחשב לנדיר.
פרוצורת דילול ההיריון, התפתחה לראשונה באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, כאשר אנשים החלו להבין, בעזרת הטכנולוגיה שהתפתחה, את הסיכונים הכרוכים בהיריון מרובה, לאם ולעובר.
טיפול בהיריון
נשים בהיריון מרובה, נוטות לבקר יותר אצל הרופאים מאשר נשים עם היריון יחיד, מפני שקיים סיכון גבוה יותר לסיבוכים. למרות זאת, כרגע אין שום עדות לכך שיש טיפול לפני הלידה שיכול להועיל יותר לאמהות או לתינוקות, בהיריון מרובה מאשר בהיריון עובר יחיד.
תזונה
לידה מוקדמת נמנית עם הסיכונים לנשים עם הריונות מרובים, ולכן מומלץ לעודד אותם לעשות דיאטה עטורת קלוריות, על מנת לעלות את משקל התינוק שיולד. לא מורים על הנשים לעשות זאת, מכיוון שעדין לא הובאו הוכחות מבוססות מספיק לשיטה זו, וזה בגלל האפקט הארוך טווח שיש לאמא, לאחר שעשתה דיאטה מרובה קלוריות בהיריון, גם אחרי הלידה.
ניתוח קיסרי או לידה נרתיקית
במחקר שנעשה בשנת 2013, ב-106 מכוני לידה, ב-25 מדינות שונות, הגיע למסקנה, שבמקרה של נשים עם היריון תאומים בשבוע ה32 עד ה38 ושישה ימים, להיריון, והתאום הראשון נמצא עם הראש כלפי תעלת הלידה, ביצוע ניתוח קיסרי, בהשוואה ללידה רגילה, לא מעלה משמעותית או מוריד את הסיכונים למוות בלידה, או פגע רציני בתינוק שיכול לגרום לנכויות. במחקר זה, 44% מהנשים שתוכננו ללדת בלידה רגילה, נאלצו ללדת בניתוח קיסרי מסיבות לא מתוכננות, כמו סיבוכים בהיריון. בהשוואה אליהם, בארצות הברית בשנת 2008, מוערך כי 75% מהריונות תאומים נודלו בניתוח קיסרי. בנוסף, השיעור של ניתוח קיסרי בכל ההריונות באוכלוסייה הכללית, נע בין 40% ו14%.
התנוחה העוברית (התנוחה בה התינוק נמצא ברחם) בדרך כלל יקבע אם העוברי ייוולדו בלידה רגילה או בניתוח קיסרי. הביקורת של מחקר שנערך ברמה גבוהה, בנושא זה, מצא כי אם התאום שנולד ראשון (כלומר זה שהיה נמצא נמוך יותר ברחם* הראש שלו כלפי מטה, זה לא מספיק על מנת לקבוע אם הניתוח קיסרי יהיה בטוח יותר, בשביל האמא והתינוק, מלידה רגילה.
תאומים זהים (Monoamniotic twins, לאחר פיצול הביצה המופרית, חולקים עדיין את אותו שק מי השפיר) נמצאים בסיכון גבוה יותר לסיבוכים מאשר תאומים אחים (לא זהים, כל אחד בשק מי השפיר שלו). כמו כן, השאלה האם לבצע ניתוח קיסרי מוקדם יחסית, או לחכות שהלידה תתחיל בטבעיות תוך כדי מעקב צמוד אחר התינוקות, עדין לא נקבע מאחר שאין מספיק עדויות בנושא. לכן, לידה מסוג זה של תאומים, צריכה להשקל היטב על ידי האמא, משפחתה תוך כדי לקיחה בחשבון את הצורך בטיפולים לפני הלידה.
לידה קיסרית הכרחית כאשר התאום הראשון לא נמצא עם הראש כלפי תעלת הלידה (cephalic presentation) או בהיריון של תאומים זהים (monoamniotic twin).
טיפול אינטסיבי בילוד
לידות מרובות של תינוקות, בדרך כלל דורשות טיפול אינטנסיבי בילוד (Neonatal intensive care) מיד לאחר הלידה. העדויות לכל ההתנהלויות והלידות של הריונות שלישייה, בין השנים 1992–1996 נסקרו על מנת לראות את הסטטיסטיקה בילודים. קאופמן (Kaufman) מצא מסקירה אחר מחקרים אלו, שבמהלך תקופה של חמש שנים, 55 הריונות שלישייה, כלומר 165 תינוקות, נולדו. מתוך ה-165 תינוקות, 149 קבלו טיפול אינטנסיבי לאחר הלידה.
חברה ותרבות
כיסוי ביטוח (Insurance coverage)
מחקר שנערך על ידי "האגודה למחקרים בריאותיים ואיכותיים בארצות הברית" (U.S. Agency for Healthcare Research and Quality) מצא שבשנת 2011, שהיו מבוטחות בחברת ביטוח פרטית היו מבוגרות יותר, ובעלות סיכוי גבוה יותר להיות עם היריון מרובה מאשר נשים שהיו מבוטחות בביטוח בריאות ציבורי (Medicaid).
השקפה תרבותית
בתרבויות מסוימות, תופסים את ההיריון המרובה בתור משהו טוב, ובחלקן בתור משהו רע.
תרבות המאיה ראו בתאומים כברכה, והיו מוקסמים מן הרעיון שישנם שני גופים שנראים אותו הדבר. שבט המאיה נהגו להאמין שתאומים היו נפש אחת שהתפצלה לשני גופים.
ברומא העתיקה, האגדה על התאומים, רמוס ורומולוס, שיסדו את העיר (Romulus and Remus) הפך את לידת התאומים למשהו מבורך, ולעומת זאת תאומות נתפסו בתור נטל וחוסר מזל, מכיוון שהיה צריך לתת לשניהם נדוניה יקרה ( dowry ) בערך באותו זמן.
במיתולוגיה היונית, תאומים אחיים (לא זהים) בשם קסטור ופולוקס (Castor and Polydeuces), והתאומים הרקולס ואיפיקלס ( Heracles and Iphicles), הם הבנים של שני אבות שונים. אחד מהתאומים (Polydeuces, Heracles) הם הבנים הלא חוקיים של האל זאוס; נוצר עוד כאשר אמו בת התמותה, הייתה נשואה לבן תמותה. זוג של תאומות זהות (שהיו גם האחיות של קסטור ופולידאוסס) הן הלנה (מטרויה, Helen of Troy) וקליטמנסטרה (Clytemnestra). הנושא מתרחש גם במיתולוגיות אחרות (כמו superfecundation).
באירופה של ימי הבניים, בתנועת הרומנטיקה ( chivalric romances) כמו מארי דה פרנס, בעלילות המילה ( Marie de France's Le Fresne), אישה שהרבתה בהריונות מרובי ילדים, המוצגים כסימן לבגידה; כנראה מעיד על האמונה שרווחה אז, הלידה של יותר מעובר אחד הייתה נושא לרכילויות לא טובות על אותה אישה, הייתה נענשת בזה רק מפני שילדה יותר מעובר אחד. לכן, באותה תקופה, נשים רבות החביאו את אחד מהתינוקות שנולדו להן על מנת שלא יאשימו אותם. תפיסה דומה הייתה ברומן אביר הברבור ( Knight of the Swan), בגרסאות של ילדי הברבור (Beatrix variants of the Swan-Children); היא נענשה על כך שילדה שבעה ילדים בלידה אחת, וחמותה המרושעת החזירה את החרם עליה לפני שחשפה את הילדים.
המצב בישראל
בהמלצות שפורסמו לאחרונה על ידי ארגון רופאי הנשים האמריקאי נכתב כי גורמים רפואיים העוסקים בטיפולי פוריות חייבים לנקוט באסטרטגיות למניעת הריונות מרובי עוברים, בעיקר הריונות של מספר עוברים גבוה. צוין כי על הגורמים הרפואיים להיות מודעים לכך שהריונות אלה גורמים לעליה בתחלואה ומוות של אימהות וילודים ומהווים סכנה גבוהה יותר לעומת הריונות תאומים על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בעקבות הגידול במספר טיפולי ההפריה החוץ גופית בישראל, חלה עלייה במספר הלידות מרובות הילודים החל משנות ה-90. עלייה זו הציבה את ישראל כאחת המדינות עם אחוזי לידות מרובי ילודים הגבוהים ביותר בעולם. מאז שנת 2000 התייצב אחוז לידות אלה סביב 4.6%. ב-2014, כ-4.6% מהילודים נולדו בלידות מרובות ילודים, 97% מהם בלידות תאומים. ב-2016 פרסמה האגודה הישראלית לפוריות הנחיות בנייר עמדה, במטרה למנוע את הסיכון בלידות מרובות ילודים. הנחיות אלה תואמות להנחיות הנהוגות כיום באירופה בעקבות מחקר מקיף ביחידות הפריה בארצות הברית. במחקר נקבע כי החזרת עובר אחד ויחיד לרחמה של האשה (לעומת השיטה שהייתה מקובלת עד לפני כמה שנים בה הוחזרו שניים או שלושה עוברים) לא הביאה לירידה משמעותית בשעור ההריונות בטיפולי הפריה חוץ גופית אבל הפחיתה את הסיכון לאם ולילודים. בנייר העמדה הישראלי ישנה המלצה להחזיר עובר יחיד בנשים מתחת לגיל 30 בטיפול הראשון ורק בטיפול השני והשלישי או בנשים מעל גיל 30 מומלץ להחזיר יותר מעובר אחד, כשרק מהטיפול הרביעי מומלץ להחזיר יותר משני עוברים ובכל מקרה לא יותר מארבעה.
זכויות בחוק בישראל
סעיף 6(ג) לחוק עבודת נשים קובע: "עובדת שילדה בלידה אחת יותר מילד אחד, זכאית להאריך את חופשת הלידה בשלושה שבועות נוספים בעד כל ילד נוסף שילדה באותה לידה, החל בילד השני". בהתאם לחוק הביטוח הלאומי, יולדת שניצלה את זכותה זו, זכאית לדמי לידה גם בתקופת ההארכה. בלידה מרובת עוברים משולם ליולדת גם מענק לידה מוגדל.
האנה ריגן
האנה ריגן (בשוודית: Hannah Ryggen; 21 במרץ 1894, מאלמה – 2 בפברואר 1970) הייתה ציירת ואמנית סיבים נורווגית ילידת שוודיה. היא למדה בעצמה לארוג ויצרה על נול עומד שבנה בעלה הצייר הנורווגיה הנס ריגן. הם חיו במשק אוטרקי על גדות פיורד טרונדהיים, בנורווגיה. האנה טוותה וצבעה את החוטים שלה בצבעים שהפיקה מהצמחייה המקומית. הייתה פציפיסטית, פמיניסטית וקומוניסטית.
תולדות חייה
בהמלצת המורה קרבס נסעה בשנת 1922 ללמוד ציור בדרזדן בגרמניה, שם היא פגשה את הצייר הנורווגי הנס ריגן (1894–1956). האנה התפתחה לציירת מוכשרת, אך חשה שמשהו לא מתאים לה, לכן עזבה את הציור והתחילה לארוג, ב-1 בפברואר 1923 הנס ריגן הגיב על החלטתה זו במכתב ומציין 'שכאשה מתאים לה יותר לארוג וכי ציור מתאים יותר לגברים'. המעבר שלה לאריגה קשור לאהבתה לעבודת כפיים ולתחושתה שבאריגה תטיב לבטא את עצמה. אריגה קשורה לאמנות עממית ולמלאכת כפיים והביעה עבורה גם מימד פוליטי שאתו הזדהתה ושהיה נוכח בכל יצירותיה. הוא הפך לדרך הביטוי האישי שלה ואפשר לה ליצור במידות גדולות ולהימלט כך מההשוואות הפטרונליות בין אמנים לאמניות.
היא נישאה להנס ועברה לגור עמו במשק האוטארקי שלו בשוודיה באורלנד (Ørland) שבחצי האי פוזן (Fosen) שבפיורד טרונדהיים, הם חיו ללא חשמל וללא מים זורמים. האנה פיתחה את אמנותה כאורגת, טוותה בעצמה את החוטים, צבעה אותם עם צמחים מקומיים וקיבעה את הצבעים בעזרת שתן, אורחיה היו מוזמנים להשאיר 'תרומה'.
היא הייתה פציפיסטית, בעלת מנוי על עיתונים פמיניסטיים סקנדינבים ועיתונים שמלאניים, הייתה פעילה במפלגה הקומוניסטית הנורווגית ובתנועת העבודה הבינלאומית. היא עקבה אחר עליית הפשיזם באירופה וביצירותיה יצרה החזייה של תגובותיה לאירועים הפוליטיים. ב-1935 למשל הביעה בשטיח הקיר 'אתיופיה' את סלידתה מפלישת בנדיטו מוסוליני למדינה האפריקנית ועל רצח העם שקרה שם. בצד השמאלי העליון היא ארגה את פניו של מוסוליני כשאיש שחום דוחף חנית דרך ראשו, מחשש להעלבת האיטלקים, הוצגה היצירה ב-1937, בביתן הנורווגי בתערוכה העולמית בפריז כשהקצה השמאלי מקופל.
בשטיחיה היא תארה את חייה במשק, דמויות בני משפחתה וחיות המשק שלהם מופיעות בחלק מהשטיחים. אף על פי שחיו רחוק מהעיר היא הייתה מחוברת לכל מה שקורה בעולם והביעה דעות פוליטיות נחרצות נגד אי שיוון חברתי, פאשיזם, נאציזם, כנגד הכיבוש האיטלקי בחבש ובנגד מאסרו של בעלה במחנה ריכוז נאצי בנורווגיה הכבושה.
בזמן הכיבוש הנאצי בנורווגיה, המשיכה האנה הפמיניסטית, הקומוניסטית והפאציפיסטית ליצור יצירות בהן בטאה את דעותיה על המתרחש באופן יצירה לא חשוד, היא שילבה את דעותיה על העוולות בנופים דמויי חלומות, ותלתה את שטיחיה הארוגים מחוץ לחלונות ביתה. באורלנדט הגרמנים הקימו נמל גדול, שדה תעופה ומערכת כבישים רחבה, את הבניה עשו שבויי מלחמה רוסים וסרבים שהוחזקו בתנאי רעב וקור. האנה והנס כמו הרבה תושבים נורווגיים עזרו לשבויים במזון. במאי 1944 הנס ריגן נאסר על ידי הגרמנים בחשד למעורבות בתנועת ההתנגדות. בנובמבר הוא כתב להאנה מכתב מכלא גריני [Grini] שבו הוא שולל את מעורבותו בבהתנגדות לגרמנים, אבל הוא ידע שהנאצים יקראו את המכתב. בשטיח הקיר '6 באוקטובר 1942 ' נראה בבירור בצד השמאלי היטלר מעל שחקן נורווגי שנרצח ל ידי הנאצים ובאמצע עומד צרציל ושומר על עמו, הדימוי בקטע השמאלי מאזכר את הפיאטה. המעצר של האנס פגע בבריאותו לתמיד, לאחר מלחמה נותח כמה פעמים והחלים זמן ארוך.
אריגת שטיחים עם דימויים טפטין הייתה במשך כמה מאות שנים חלק חשוב של האמנות העממית הנורווגית. ובניגוד לארצות אחרות נשמרו בה מספר גדול של עבודות מעולות, כולו השטיח המפורסם Baldishholteppet שנארג בין 1050 ל-1190, לקראת 1500 חלק מהשטיחים הראו השפעה פלמית, אבל רוב השטיחים הנורווגיים מאז אינם ארוגים בדימוי תלת־ממדי אלא בדו־ממדי כשדימויי הרקע נארגים בחלק העליון של השטיח. לקראת סוף המאה ה-19 נורווגיה נאבקה להפוך למדינה עצמאית, ספורים מסורתיים, מיתוסים וסמלים עממיים היו חלק חשוב מההתפתחות הזהות הלאומית הנראית לעין.
עד 1930 הדעה בנורווגיה הייתה שאריגת שטיח זו מלאכה וכי רק הצייר שמציר את הדוגמה הוא אמן, הדעה הזו טופחה עוד יותר על ידי ההצייר גרהרד מונטה ביום ההולדת ה75 של האורגת פרידה הנסן (Frida Hansen) הופיע ראיון אתה שבו היא מחתה נמרצות כנגד דעה זו, כמה חודשים אחרי זה הצטרפה האנה ריגן לוויכוח וטענה שהאורגת היא אמנית בדיוק כמו הצייר.
היא הייתה אמנית הסיבים הראשונה שהשתתפה בתערוכת הסתיו 1964 ובאותה השנה הייתה האמנית הנורווגית הראשונה שהשתתפה בביאנלת ונציה.
תערוכות לאחר מותה
נושאי השטיחים שלה הם רלוונטיים לתקופתנו ועל כן מושאלים תכופות לתערוכות במוזיאונים ברחבי העולם.
ב-2012 שיתפו אוצרים יצירות שלה בדוקומנטה, וכך שבה ונתגלו יצירותיה מחוץ לסקנדינביה.
ב-2015 הוצגה תערוכה מקיפה של יצירותיה בגלריה הלאומית באוסלו.
בין ספטמבר 2019 לינואר 2020 הוצגו יצירותיה ביריד הספרים בפרנקפורט גרמניה בתערוכה 'חנה ריגן, ביטויים ארוגים' במאמר מצוין ש'האנה ריגן ארגה סיפורים של אקטואליות מרשימה, שטיחי הקיר המונומנטליים שלה מטפלים בנושאים בסיסיים לחברה כיום זוועת המלחמה, ההתעמרות של בעלי הכוח, התלות בטבע והיחס בין נשים וגברים במשפחות כיום. התערוכה לוותה בקטלוג מרהיב.
על היצירות
האנה ריגן יצרה יותר מ-100 יצירות גדולות מידה, שמוצגות במוזיאונים, ובניני ציבור ברחבי סקנדינביה, רובן נמצאות באוסף המוזיאון הלאומי לאמנותוית עיצוב ודקורציה בנורווגיה.
דונלד ד. הופמן
דונלד דייוויד הופמן (באנגלית: Donald David Hoffman; נולד ב־29 בדצמבר 1955) הוא פסיכולוג קוגניטיבי, פרופסור במחלקה למדעים קוגניטיביים באוניברסיטת קליפורניה באירווין, וכן במחלקה לפילוסופיה, במחלקה ללוגיקה ופילוסופיה של המדע ובבית הספר למדעי המחשב.
ביוגרפיה
הופמן, יליד סן אנטוניו, טקסס, סיים את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, 1978, בפסיכולוגיה כמותית, ואת הדוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) בשנת 1983, בפסיכולוגיה חישובית.
תקופה קצרה הוא היה מדען מחקר במעבדת הבינה המלאכותית של MIT, ואז היה לפרופסור באוניברסיטת קליפורניה באירווין (UCI) בשנת 1983, בה הוא עובד עד היום. בשנת הלימודים 1995–1996 היה בשנת שבתון במרכז למחקר בינתחומי (Zentrum für Interdisziplinäre Forschung) באוניברסיטת בילפלד בגרמניה.
תחומי המחקר שלו הם בתחום התפיסה החזותית, מדעים קוגניטיביים, תודעה, התפתחות התפיסה.
נושאי המחקר שלו כוללים אטרקטיביות של פנים, הכרת הצורה, תפיסת התנועה והצבע, התפתחות התפיסה ובעיית גוף-נפש. במחקריו, הופמן, עוסק גם בשאלות מתחום הפסיכולוגיה האבולוציונית באמצעות מודלים מתמטיים וניסויים פסיכו-פיזיים.
תורתו
הופמן סבור, כי הדעה הרווחת, על פיה, פעילות מוחית גורמת לחוויה מודעת, אינה סבירה מבחינת ההסבר המדעי. הופמן מציע פתרון ל"בעיה הקשה של התודעה" (כפי שהוצגה על ידי דייוויד צ'אלמרס) על ידי אימוץ התפיסה המנוגדת, לפיה, התודעה היא זו שגורמת לפעילות מוחית, ופעילות זו היא שיוצרת את כל האובייקטים והתכונות של העולם הפיזי. כדי להבין זאת, הופמן פיתח תאוריה אותה כינה: "תאוריית הממשק של התפיסה".
תאוריית הממשק של התפיסה
במאמרו מ-2018, "The Interface Theory of Perception", ישנו פרק בו הוא מסביר את התאוריה שלו בפשטות על מנת להקל על הבנת הקורא הלא מקצועי, ולהלן ההסבר:
במקום זאת מטרת הממשק והסמלים שלו היא להסתיר את האופי והמורכבות האמתיים של המחשב, ולספק כלים פשוטים, המאפשרים למשתמש לערוך קבצים ותמונות ללא הנטל להתמודד ישירות עם טרנזיסטורים, מתחים, שדות מגנטיים ומגה-בייט של תוכנה. כך למשל, מי שמנסה ליצור דוא"ל על ידי מניפולציה ישירה של מתחים במחשב, סביר כי יתייאש בטרם יסיים. לנוחיותנו, הממשק מאפשר לנו לכתוב ולשלוח דוא"ל בקלות, מבלי שנדע דבר על התפקוד של המחשב.
לפי תאוריית ITP, המרחב-זמן, כפי שאנו תופסים אותו, הוא שולחן העבודה הספציפי שלנו, והאובייקטים הפיזיים, כפי שאנו תופסים אותם, הם סמלים ספציפיים של האובייקטים בשולחן העבודה של חיינו. התפיסה שלנו לגבי אובייקטים במרחב-זמן וגופים פיזיים איננה תפיסה של המציאות האובייקטיבית. אלא, הם ממשק ספציפי שמסתיר את המציאות האובייקטיבית ומנחה אותנו להתנהגויות הסתגלותיות. התפיסה שלנו לא צריכה לראות את האמת, אלא לשרת אותנו לצורך העמדת צאצאים.
מסקנתו של הופמן היא, אם התיאוריה נכונה, אזי מושג המרחב-זמן נידון לכליה. לא רק שהתפיסות שלנו מבחינת המרחב והזמן אינן תפיסות של המציאות האובייקטיבית, אלא שחשוב מכך, עצם הממדים של המרחב והזמן הם כמעט ללא ספק הממדים הלא נכונים לתיאורה של המציאות האובייקטיבית. על כן, לתאוריה זו יש השלכות מרחיקות לכת לא רק על תיאוריות התפיסה, אלא גם לליבה של הפיזיקה התאורטית. תאוריית ה- ITP צופה כי פיזיקאים יגלו שהמושג של ממד המרחב-זמן עבר זמנו, וכי שפת מרחב-זמן היא השפה הלא נכונה, וכך לא ניתן לנסח את התיאוריות העמוקות ביותר של הפיזיקה. ואכן, יש כבר פיזיקאים שטוענים, כי המושג של מרחב-זמן עבר זמנו ויש להחליפו, אם כי הם עדיין לא יודעים מה צריך להחליף אותו. על בסיס עמדה זו, דונלד הופמן טוען שאמנם עלינו לקחת את התפיסות שלנו ברצינות, אך אל לנו לקחת אותן מילולית, ולהעז להטיל ספק בכל מה שחשבנו שאנחנו יודעים על העולם שאנו רואים.
מילט גאלאצר
מילט גאלאצר (באנגלית: Milton Galatzer; 4 במאי 1907 – 29 בינואר 1976) היה שחקן בייסבול יהודי-אמריקאי ששיחק בקבוצות קליבלנד אינדיאנס וסינסינטי רדס מליגת ה-MLB בעמדת השדה החיצון.
חיים מוקדמים
גאלאצר נולד בשיקגו לזוג יהודים-רוסים שהיגרו לארצות הברית. אחיו הגדול ברני נולד ברוסיה, ואחותו הצעירה מין נולדה בשיקגו. בעקבות המלצת גננת ממוצא אירי החליפו הוריו של גאלאצר את שמות ילדיהם לאמריקאים במקום שמותיהם העברים.
גאלאצר החל לשחק בייסבול בגיל צעיר, והמשיך לשחק בתקופת לימודיו בתיכון סמוך לביתו.
קריירה מקצועית
בשנת 1933 החל גאלאצר לשחק בקבוצת קליבלנד אינדיאנס מליגת ה-MLB למשך ארבע עונות. בעונת 1939 שיחק בקבוצת סינסינטי רדס ובסופה פרש ממשחק מקצועי. בעונת 1935 קבע שיא אישי עם ממוצע חבטות של 0.301 ב-93 משחקים.
לאחר קריירת המשחק, שירת מילט בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. ובתום שירותו חזר לשיקגו, ולאחר מכן עבר לקליפורניה כדי לחיות לצד אחותו עד למותו שנתיים לאחר מכן. גלצר לא התחתן ולא היו לו ילדים. גלצר נפטר בסן פרנסיסקו, קליפורניה, ונקבר בבית הקברות רידג' לאן בשיקגו.
אורי לוין
אורי לוין (נולד ב-1972) הוא מנכ"ל קבוצת דיסקונט. כיהן בעבר בתפקידי ניהול בכירים בבנק ובבנק הפועלים.
ביוגרפיה
לוין שירת כטייס בחיל האוויר. בעל תואר ראשון משולב בהצטיינות בהנדסת מחשבים ומדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב, ותואר שני במנהל עסקים עם התמחות במימון בהצטיינות בלונדון ביזנס סקול. בסיום לימודיו עבד בלונדון במשך 6 שנים כיועץ אסטרטגי במקינזי לונדון. לבקשת צבי זיו, מנכ"ל בנק הפועלים, שימש כעוזר האישי שלו. לאחר תפקיד זה, עבר לשמש כמנהל האסטרטגיה, השיווק והפיתוח העסקי בחטיבה העסקית של הפועלים. לאחר כשנתיים, עזב את הבנק ומונה למנכ"ל קבוצת ISP, שמרכזה בשווייץ, המתמחה בשירותים פיננסיים ללקוחות פרטיים ומוסדיים ברחבי העולם.
לוין העיד בפרשת הרצת המניות של נוחי דנקנר ואיתי שטרום.