cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קצין משמרת גשר
משמרת גשר בחיל הים
בספינות חיל הים הישראלי מאייש הצוות עמדות רבות, במשך ההפלגה בים ונמצא בכוננות להתגוננות ולהפעלת חימוש. קציני המחלקות מקיימים משמרות במרכז הידיעות הקרבי - המי"ק. סגני קציני המחלקות מבצעים את תפקיד קצין המשמרת בגשר. במצב חירום מצורף לאניה קצין בכיר המשמש בתפקיד קצין הגשר בעמדות קרב. תפקידי קצין משמרת הגשר וכללי ההתנהגות דומים לאוניות הסוחר בתוספת כוננות לתגובות התגוננות.
בשייטת הצוללות - גשר הצוללת מאויש בדרך כלל רק בעת התמרון בנמלים. המשמרת מוחזקת בחדר ה קצין המכונה מקיים את המשמרת במרכז הטכני של הצוללת.
טביעת אנדריאה דוריה
ב-25 ביולי 1956, התנגשו שתי אוניות נוסעים בחוף המזרחי של ארצות הברית ואחת מהן טבעה. א/ק 'סטוקהולם', שיצאה מניו יורק, באוניית הנוסעים האיטלקית שהייתה בתנועה לניו יורק 51 נהרגו ונגרם נזק רב. הדבר היה בשעה 23:11 משמרת הקצין השלישי בסטוקהולם. התאונה ארעה 45 מיל ימי מדרום לאי ננטקט. האניות שטו בקורסים מנוגדים במהירות למעלה מ-20 קשר. במקום שרר ערפל כבד. קצין המשמרת באנדריאה דוריה זיהה ראשון את ה'סטוקהולם' מטווח קרוב. הפעולה הנדרשת בשתי האניות הייתה פניה חזקה ימינה וחליפה דופן שמאל לדופן שמאל. אך עקב החשש מהקרבה לחוף מצפון שינה קורס ב-20 מעלות דרומה בכוונה ולעבור דופן ימין לדופן ימין. קצת מאוחר יותר פנה בהגה מלא שמאלה. "אנדריאה דוריה" המשיכה במהירות 20 קשר. כך בלא קשר ובאי הבנה בין קצין המשמרת ב'סטוקהולם' הפנה את אונייתו ימינה, לפי חוקי הדרך, גם הפעיל מכונות לאחור על מנת לעצור את האנייה, אך לא הצליח למנוע את ההתנגשות. חרטום ה'סטוקהולם' פילח את דופן ימין של "אנדריאה דוריה" שטבעה 11 שעות אחרי ההתנגשות. בתאונה נהרגו 46 מנוסעי "אנדריאה דוריה" וחמישה אנשי צוות מה'סטוקהולם' שנמחצו במגורי החרטום בתאונה.
אתר הטביעה 40.49014°N, -69.85078°W
התנגשות 'שלום' במכלית הנובגית
אוניית צים שלום (אונייה) בהיותה הפלגת פתיחת ה מניו יורק לאיים קריביים. נקלעה לאזור לערפל וגשם פגעה במכלית נורווגית Stolt Dagali וחתכה את ירכתיה. בתאונה נהרגו 19 ימאים נורווגים. הדבר היה בליל חג ההודיה ב-26 בנובמבר 1964 בשעה 02:00. בנקודה הנמצאת 36 מיל ימי דרומה מלונג איילנד ו-18 מיל ימי מזרחה מחוף ניו ג'רזי. עקב הפרעות הגשם, החובל השני במשמרת גשר לא הבחין במכלית במכ"ם. כאשר נראה האור האדום בעין הטווח היה 1,6 מיל ימי קרוב מכדי למנוע התנגשות. קברניט האונייה היה אבנר גילאי שהתעורר מחבטת ההתנגשות וארגן חיפוש ניצולים.
החלק הקדמי של המכלית נגרר לחוף והדלק נשאב ממנו. היות שהתאונה קרתה מחוץ למימי החופים לא קוימה חקירה על ידי משמר החופים של ארצות הברית. הצדדים פתחו בהתדיינות משפטית שהסתיימה בפשרה. משפחות ההרוגים קיבלו פיצוי מיידי מחברת צים
טביעת מינרל דמפייר
הקצין הקוריאני אף הודיע למינרל דמפייר כי הוא יסיט את נתיב אונייתו ימינה ויעץ כי המינרל דמפייר תמשיך באותו נתיב ובאותה מהירות. למרות זאת הקצין הקוריאני לא שינה בשלב זה את נתיב השיט של אונייתו, או מהירותה. כ-14 דקות בטרם ההתנגשות, כאשר האוניות היו במרחק של כ-4.5 ק"מ, נערכה בין האוניות שיחת רדיו שנייה ואחרונה. את שיחת הרדיו יזם הקצין הקוריאני והוא הודיע למינרל דמפייר להמשיך באותו נתיב ובאותה מהירות, האונייה הישראלית אישרה את התשדורת הזו. למרות הקרבה בין האוניות לא האט קים את האונייה הקוריאנית ושינה את נתיבה אך במעט, הוא העיד כי העריך שהמינרל דמפייר תחלוף על פני האונייה הקוריאנית במרחק של לא פחות מקילומטר.
המשחתת USS Fitzgerald
ב-17 ביוני 2017 בשעה 01:30 זמן מקומי, בלילה בהיר 180 מיל ימי דרומית מערבית לטוקיו נקלעה משחתת צי ארצות הברית להתנגשות עם אוניית מכולות MV Crystal. כתוצאה של חוסר תשומת לב או תמרון שגוי של קצינת המשמרת. המשחתת ספגה נזק רב ושבע אבדות. טביעתה נמנעה מבקרת נזקים שנוהלה על ידי קציני האנייה.
תקלות בחיל הים הישראלי
גם בחיל הים הישראלי אירעו התקלות הקשורות לתפקוד קצין משמרת גשר. תקלות שגרמו להחפה לא רצויה של כלי שיט. בכל המקרים לא היו נפגעים. הספינות שנתקעו חולצו במאמצים רבים והוחזרו לפעילות.
ספינת משמר בכנרת
באוגוסט 1966, בלילה חשוך, ספינת משמר מח-38 מסיירת לאורך החוף הסורי בכנרת, ללא מכ"ם מד-עומק או מצפן. לאחר חצות יורד מפקד הספינה סגן משה אייל לנוח מורה לקצין המשמרת, בדרגת סמל, להפליג 400 מטר מקביל לחוף. אורחים חשובים שהפליגו בסיור. שכנעו את קצין המשמרת, להתקרב לחוף הסורי כדי שיוכלו לקיים תצפית יעילה. הספינה נתקעה על שובר גלים עתיק ולא ידוע כ-30 מטר מהחוף הסורי. חילוץ ספינת המשמר בכנרת חייב מאמץ כביר של חיל הים וכוחות צה"ל.
אח"י חנית (סער 3)
בלילה השני של מלחמת יום הכיפורים עלתה ספינת טילים על חוף סיני. סיבת העלייה הייתה חוסר מידע על מיקום הספינה בשלב מוקדם יותר. סרן ליאור מרגולין קצין ים בעל ניסיון שסופח לספינה במינוי חירום סירב לקבל את המשמרת מתוך שחזה את התקלה.
אח"י געש (סער 3)
באוגוסט 1981 הייתה ספינת טילים אח"י געש (סער 3) בדרכה לאילת. תקלה חשמלית גרמה לשגיאה בכיוון מצפן הניהוג. קצין משמרת הגשר, שהיה חסר ניסיון, לא הבחין בתקלה עד שהספינה הוחפה במלוא המהירות בחוף הסעודי. אירוע שחייב את החילוץ במבצע הולנדי מעופף.
ג'נרטור רקס
ג'נרטור רקס (באנגלית: Generator Rex) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית, מסוגת פעולה, הרפתקאות, מדע בדיוני ודרמה קומית, שנוצרה בהפקת Cartoon Network Studios בהשראת קומיקס גיבורי העל "M. Rex".
הסדרה שודרה במקור בארצות הברית ב-Cartoon Network, החל מ-23 באפריל 2010 עד 3 בינואר 2013. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ הילדים, החל מתחילת שנת הלימודים של שנת 2011 ועד 2013.
לסדרה הופקו שלוש עונות ו-60 פרקים באורך 22 דקות, כמו כן הופק ספיישל טלוויזיוני הכולל קרוסאובר עם הסדרה "בן 10: החייזרים החדשים" בשם "בן 10 וג'נרטור רקס - האיחוד". הסדרה הייתה למוצלחת במיוחד וגם זכתה בפרס אמי בשנת 2010.
עלילה
בעקבות תאונה מסתורית התפשטות ברחבי כדור הארץ נאנו-מכונות שנקראים "ננייטים", ונכנסו לכל יצור חי. "הננייטים" גורמים ליצורים להשתנות ליצורים בשם "איבו", והם שולטים בכולם פרט לנער בן 15 בשם רקס. עלילת הסדרה עוקבת אחרי אותו הנער, שיכול לשלוט בננייטים מגופו וליצור מהם מכונות. ולסייעה לממשלה לעצור יצורים נוספים, שנוצרו בידי אותם ננייטים בזמן התאונה.
הנריק בהם
הנריק בהם (בהונגרית: Böhm Henrik; וארפלוטה, 10 באפריל, 1867 – בודפשט, 23 באוקטובר 1936) היה אדריכל יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה
הנריק בהם נולד במשפחה יהודית כבנם של ליפוט בהם (1820–1901) ושל לאונורה הירשלר. את לימודיו התיכוניים השלים בסקשפהרוואר ולאחר מכן בבודפשט. הוא סיים את לימודיו כאדריכל ב-1890 באוניברסיטה הטכנית נאדור יוז'ף בבודפשט (כיום שמה אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה) ולאחר מכן עשה מספר שנות סיורי מחקר באוסטריה, הולנד, שוודיה, דנמרק וגרמניה. בשנת 1896 פתח משרד תכנון ועיצוב אדריכלי משותף עם ארמין הגדוש. עבודתו היפה ביותר בסגנון אר נובו היא בניין הקזינו בצ'אקובץ, שהושלם ב-1904. הם קיבלו שניהם על עצמם משימות עצמאיות, אבל במקרים רביםביצעו עשו את התוכניות של אלה ביחד. שם אשתו הייתה אנה נאג'.
יצירתו
לאחר רקע כזה, למשרדי בהם והגדוש היה ניסיון עיצובי נאות לבניית בתי מרחץ (ספא) ומלנות צמודים אליהם בשנות ה-20. אולם בניגוד למבנים הקודמים, אלה כמעט כולם נבנו בסגנון נאו-בארוק. הגוש הראשי בן שתי הקומות של בית המרחץ והמלון העירוני בקישקונפלדיהאזה מזכיר טירה בארוקית. המבנה של המרחצאות והמלון "טיסה" בסולנוק (1927) שונה במידה ניכרת מהיצירה הסימטרית, עם עיצוב נאו-בארוק חזק וקומפוזיציה א-סימטרית מאוזנת היטב. בבקשצ'אבה תוכנן על ידם בניין סיטי ספא ומלון על מגרש פינתי עם זווית חדה. בספא נבנו בריכה אליפטית גדולה יותר וקטנה יותר. בהשוואה לארכיטקטורה הנאו-בארוקית המוצגת בחלק החיצוני של הבניין, קישוט חדרי האמבטיה נעים ואינדיבידואלי יותר. המבנה של המרחצאות התרמיים בעיר אגר מזכיר אחוזה בארוקית. בניין המגורים בן חמש הקומות בדרך ג'נג'שי (1926) נבנה גם כן על פי התוכניות של משרדי בהם והגדוש. במסגרת פרויקט בניית דירות קטנות בבודפשט תוכנית הבניין כוללת גישה לדירות באמצעות מסדרון תלוי.
רוקי (סדרת סרטים)
רוקי (באנגלית: Rocky) הוא זיכיון של סדרת סרטי קולנוע הכוללת שישה סרטים מסוגת הדרמת ספורט, המגוללת את סיפורו של המתאגרף רוקי בלבואה. הסרטים נכתבו על ידי סילבסטר סטאלון שגם מככב בהם בתפקיד הראשי שתרם רבות להזנקת קריירת המשחק שלו. הזיכיון הוליד גם סדרת סרטי ספין אוף הנושאים את השם "קריד".
הזיכיון החל ב-1976 עם יציאת הסרט "רוקי" והמשיך עם הסרטים "רוקי 2" (1979), "רוקי 3" (1982), "רוקי 4" (1985), "רוקי 5" (1990) ולאחר הפסקה ממושכת "רוקי בלבואה" (2006). סדרת סרטי הספין אוף החלה ב-2015 עם יציאת הסרט "קריד" והמשיכה עם "קריד 2" (2018) שבעקבותיו יצא הסרט "קריד 3" (2023).
הקרבות של רוקי בלבואה היו: בסרט הראשון נלחם מול אפולו קריד (קארל וות'רס), והפסיד. בסרט השני שוב נלחם מולו, וניצח. בסרט השלישי נלחם מול קלאבר לאנג (מיסטר טי) הפסיד בקרב הראשון, וניצח בקרב השני, ובסרט הרביעי נלחם באיוון דראגו (דולף לונדגורן), וניצח. בסרט החמישי נלחם פעם ראשונה לא בזירה, מול טומי גאן, בקרב רחוב, ובסרט השישי נלחם בזירה מול מייסון דיקסון, בקרבו האחרון אי פעם.
בשנת 2016 יצא הסרט:"רוקי: הסיפור האמיתי", בשיתוף לייב שרייבר ששיחק את תפקיד צ'אק וופנר, המתאגרף, ורואים את ההיסטוריה שלו, וככה איך רוקי נוצר. בשנת 2021 סילבסטר סטאלון הכריז כי באותה השנה ב-11 בנובמבר יצא הסרט "רוקי 4" מחדש, האריך את הסרט ב40 דקות, (מה שאומר שהסרט יהיה 127 דקות) בגלל שהכניס סצנות שירדו בעריכה בשנת 1985, עשה שם חדש בשם:"רוקי 4: רוקי נגד דראגו", הוא הכניס סצנות והוריד סצנות, עשה טריילר חדש, והכל, בהפך. באותה השנה, באותו היום ובאותו החודש יצא הסרט החדש לאקרנים בארצות הברית, והצליח. בינואר 2022 הסרט ירד מהאקרנים.
רוקי (1976)
הסרט מספר את סיפורו של רוקי בלבואה (סילבסטר סטאלון), אמריקאי ממוצא איטלקי שמתגורר בפילדלפיה. הוא גדל ברחובות כאדם חסר עתיד, משמש כגובה חובות, ומתאגרף כתחביב תחת הכינוי סוס ההרבעה האיטלקי ("Italian Stallion"). רוקי, אשר חולם להיות מתאגרף מקצועי ביום מן הימים, מקבל הזדמנות מקרית להילחם מול אלוף העולם במשקל כבד, אפולו קריד (קארל וות'רס) על התואר. בו בזמן הוא מתאהב בבחורה שעובדת בחנות החיות המקומית, אדריאן, ומחזר אחריה במרץ. בלבואה מתכונן אל הקרב מול אפולו כאל קרב חייו, בעוד שקריד מתייחס לקרב כאל בדיחה. מטרתו של בלבואה היא אפילו לא לנצח, אלא רק להישאר עומד במשך 15 סיבובים - דבר שאף מתאגרף אחר לא הצליח לעשות כנגד קריד בעבר. בסיבוב הראשון קריד לא מתאמץ, עד שבלבואה כמעט וגורם לו לנוקאאוט. מאותו רגע קריד מתחיל לתת את כל כולו. קריד מוביל בנקודה על בלבואה ומנצח בקרב, אך האחרון מצליח להישאר עומד במשך 15 סיבובים והקרב נגמר בהכרעת שופטים על פי ניקוד לפי חוקי האיגרוף (הכרעה מפוצלת). הסרט נגמר בהכרזה על קריד כמנצח. על אף ההפסד, הקרב פתח את הדרך לרוקי, שלפני כן היה אלמוני לחלוטין.
הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר, בקטגוריות: הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר והעריכה הטובה ביותר. סטאלון עצמו זכה במועמדויות כשחקן ראשי וכתסריטאי.
רוקי 2 (1979)
הסרט ממשיך באותה נקודה בה הפסיק הסרט הראשון (מוטיב שחוזר על עצמו לאורך כל סרטי הסדרה, למעט בסרט האחרון שמתחיל כ-20 שנה אחרי הקודם) - סיום הקרב בין רוקי לאפולו. השניים נלקחים לאותו בית חולים ואפולו מתעצבן על רוקי שכיוון לריאות שלו בכוונה ודרש קרב חוזר.
רוקי מציע נישואין לאדריאן, היא מסכימה והם מתחתנים. במקביל, הוא מקבל הצעות רבות לעבודה בפרסום, אך לא מצליח בהן, ומבזבז את כספו ללא היכר. על סף ייאוש, הוא מתחיל לעבוד במפעל הבשר שבו עובד גיסו פולי (אחיה של אדריאן), אך בהמשך מפוטר משם בגלל קיצוצים. אדריאן (טליה שייר) נכנסת להריון, ובמקביל רוקי מקבל הזמנה לקרב חוזר נגד אפולו קריד. רוקי לא חד כמו בסרט הקודם ואפילו מאמנו מיקי (ברג'ס מרדית') לא מצליח להכניס אותו לכושר מנטלי. סיבוכים בהריונה של אדריאן מקשים עליו עוד יותר והוא מפסיק את אימוניו. אדריאן בסופו של דבר יולדת אך נכנסת לתרדמת, ורוקי לא מסכים לראות את בנו עד שאדריאן מתעוררת, כדי לראות אותו ביחד איתה. אחרי חודש מאז הולדת בנו רוברט, אדריאן חוזרת להכרה ורוקי זוכה לראות בפעם הראשונה את בנו. הוא מתייעץ עם אדריאן לגבי הקרב מול אפולו, ואז היא אומרת לו את המשפט המפורסם: "אני רוצה ממך רק דבר אחד - תנצח". מנקודה זו בסרט, רוקי מתחיל את אימוניו ברצינות, אך עדיין מושפע מהולדת בנו ומבקשתה של אדריאן. הקרב החוזר פחות צמוד, וקריד מוביל בפער גדול. בסיבוב ה-15 אפולו מוביל, ושניהם על סף תשישות מכים זה את זה עד שרוקי מכה בו בחוזקה ושניהם נופלים. בסוף ספירת השופט רוקי מצליח לאזור כוחות ולקום בעוד אפולו נכשל בכך, מה שהופך אותו למנצח בקרב מנוקאאוט, ולאלוף העולם החדש באיגרוף במשקל כבד. בסיום הוא צועק בשידור חי "אדריאן, עשיתי את זה!"
רוקי 3 (1982)
הסרט נפתח בהצגת הפרסום והתהילה להם זוכה רוקי לאחר שהפך לאלוף העולם. הוא מצליח להגן על תוארו כנגד מתאגרפים רבים, מה שגורם לעלייה בפופולריות וההערצה אליו.
רוקי אף נרשם לקרב צדקה לא שגרתי נגד המתאבק "טנדרליפס" (האלק הוגאן). לאחר הקרב מגיח מתאגרף אנונימי בשם קלאבר לאנג (מיסטר טי), שמשמיץ את רוקי בתקשורת ומשכנע אותו להיאבק בו. הפעם רוקי מבצע את הטעות של קריד דאז, ולא לוקח את לאנג ברצינות. הוא לא מתכונן כראוי, מזלזל בקרב ובסופו של דבר מפסיד לו את התואר. כעבור זמן קצר מאמנו הזקן והאהוב של רוקי - מיקי - נפטר, מה שגורם לרוקי לשקוע בדיכאון עמוק אף יותר. לאחר ההלוויה של מיקי, רוקי כועס והולך למכון כושר שבו מיקי אימן אותו, שם הוא פוגש באפולו קריד שאומר לו שהוא רוצה לאמן אותו, אך מציב כתנאי שלאחר שהוא יאמן אותו הוא רוצה משהו ממנו, אותו הוא לא מגלה. אפולו עוזר לרוקי למצוא את התאווה לניצחון, ובסופו של דבר מצליח להכניס את רוקי לכושר. הוא עוזר לרוקי לפתוח באימון ראוי, ובקרב הבא שלו מול לאנג, רוקי מנצח ומחזיר לעצמו את התואר. בסופו של הסרט אפולו אומר לו שהגיע הזמן שהוא יחזיר לו את הטובה, והטובה היא קרב חוזר ביניהם במכון הכושר, רק שניהם, ללא התקשורת.
השיר נושא של הסרט, Eye of the Tiger, הפך ללהיט והיה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
רוקי 4 (1985)
איוון דראגו (דולף לונדגרן), מתאגרף סובייטי בעל נתונים פיזיים מדהימים, מגיע לאמריקה ובטוח שהוא יכול לנצח כל מתאגרף אמריקאי. אפולו קריד, שמחפש קאמבק באותו זמן, נענה לאתגר. הוא מגיע לקרב כשהוא בטוח בניצחונו ועושה בתחילתו הצגה אחת גדולה. קריד שורד שני סיבובים בלבד ובמהלך הסיבוב השני סופג מהלומות קשות מדראגו, שהביאו למותו בזירה. רוקי, מזועזע מהמוות של חברו ואכול אשמה על כך שלא עצר את הקרב בעקבות בקשתו של מאמנו הקודם של קריד עוד במהלכו, קורא תיגר על דראגו. כיוון שאיגוד האיגרוף העולמי אינו מאשר את הקרב, זהו אינו קרב על התואר. רוקי מגיע לברית המועצות ופותח באימון הקשה ביותר שהוא עבר אי פעם. הסרט מלא ניגודים - הוא מהווה למעשה קרב בין ארצות הברית לבין ברית המועצות, בזמן המלחמה הקרה. רוקי מתאמן באמצעים פרימיטיביים למדי, בעוד שדראגו משתמש במכשור המתקדם ביותר ובמעבדות החדישות ביותר, ואף נוטל סטרואידים (על אף שאשתו ומאמניו טענו בתקשורת שלא). רוקי נמצא כמעט לבדו, בעוד שבדראגו תומכת מדינה שלמה. לבסוף, רוקי נכנס לכושר הטוב ביותר בו היה אי פעם. במהלך הקרב דראגו והקהל הרוסי משנים את נקודת מבטם כלפי רוקי. בחלק השני של הקרב דראגו מתוסכל מכך שרוקי עדיין לא נכנע, למרות המהלומות הקשות שחטף במהלך רוב הקרב. בעוד שהקהל הרוסי מרגיש סימפתיה כלפי רוקי, ומתחיל לעודד אותו, דראגו מתחיל להבין שייתכן כי הוא יכול להפסיד. לראשונה גם דראגו מציג את דעתו האישית, כשהוא צועק לראש הפמליה הרוסית, שלא כל כך מרוצה מהקרב ומיכולתו של דראגו, שהוא נלחם רק למען עצמו. לבסוף רוקי גובר על דראגו, וזוכה לתשואות ארוכות מהקהל המקומי, שבתחילת הקרב נראה מאוד עוין. על סרט זה אמר רוקי: "בזירה, המנצח זה לא מי שמחטיף יותר, אלא האחרון שנשאר על הרגליים בסוף הקרב".
רוקי 5 (1990)
רואה החשבון של רוקי מאבד את כל כספו, ורוקי נותר חסר פרוטה. בנוסף, הוא מגלה שבעקבות קריירת האיגרוף שלו, גולגולתו ספגה נזק קשה בלתי הפיך, וקרב נוסף עלול לפגוע בו לצמיתות. הוא חוזר לגור בשכונה בה גדל, יחד עם אשתו אדריאן, בנו רוברט וגיסו פולי. בנו אינו רגיל לחיות בשכונת מצוקה ואף נרדף על ידי שני ילדים. רוקי מתחיל לאמן מתאגרף צעיר ומבטיח בשם טומי גאן, ובמקביל בנו מתחיל לקנא ביחסו של רוקי אל גאן. גאן בוגד באמונו של רוקי, מחליף מאמן ומנצח בקרב האליפות נגד המתאגרף יוניון קיין. רוקי מבין את הטעות שעשה ומתחיל להתקרב אל בנו. מאמנו החדש של גאן דוחף אותו לנסות לשכנע את רוקי להסכים לקרב רשמי על תואר האליפות ובסוף הסרט רוקי נאלץ להיאבק בקרב רחוב נגד גאן, ומנצח. בסצנה האחרונה לסרט רואים את רוקי ובנו עולים על המדרגות שרוקי עלה בהם בסרט הראשון, והם מסתובבים מול פסלו של רוקי. (שנחשף בסרט השלישי).
בסרט הופיע סייג' סטאלון, בנו הבכור (המנוח) של סילבסטר סטאלון, בתור בנם של רוקי ואדריאן.
הסרט לא אהוב במיוחד על חובבי הסדרה ונחשב לסרט המאכזב ביותר בה. בטקס ה-11 של פרס פטל הזהב, שמוענק עבור ביצועים גרועים בתעשיית הקולנוע, הסרט היה מועמד בשבעה קטגוריות: הסרט הגרוע ביותר, השחקן הגרוע ביותר, השחקנית הגרועה ביותר, שחקן המשנה הגרוע ביותר, הבמאי הגרוע ביותר, התסריט הגרוע ביותר והשיר המקורי הגרוע ביותר.
רוקי בלבואה (2006)
הסרט השישי והאחרון בסדרה יצא 16 שנים לאחר הסרט הקודם לו, ו-30 שנה בדיוק לאחר הסרט הראשון. הוא עוסק בשאלה מי הוא המתאגרף הגדול ביותר בכל הזמנים, שהתעוררה במסגרת תוכנית המציגה סימולציות של קרבות בין מתאגרפים מתקופות שונות. הסרט מראה בתחילתו את השינויים שעברו מאז תקופתו של רוקי כמתאגרף, ובעיקר בספורט האיגרוף, שאיבד מקסמו ומשמש בעיקר לראווה. רוקי עצמו פרש מזמן מהאיגרוף, ופתח מסעדה בדרום העיר בשם "אדריאן" - על שם רעייתו המנוחה שנפטרה מאז הסרט הקודם. אלוף העולם הנוכחי, מייסון דיקסון (הצעיר מרוקי בשנים רבות) אינו אהוד, ומזמין את רוקי לקרב שיקבע אחת ולתמיד מי הוא המתאגרף הגדול ביותר בכל הזמנים. רוקי, שמתמודד עם אבלו הגדול על מותה של רעייתו אדריאן ועם יחסיו הבלתי יציבים עם בנו רוברט (שלא אוהב את החיים בצל אביו המפורסם) נענה לאתגר, ופותח באימונים מפרכים שמהווים לו קושי גדול יותר מאשר בעבר, עקב גילו המתקדם. בקרב כנגד דיקסון רוקי מצליח להחזיק מעמד עד לסופו של הקרב ואף להפיל את דיקסון על הרצפה במהלכו, דבר שמעולם לא קרה לו בעבר. בסופו של הקרב דיקסון מנצח על פי החלטת השופטים. זהות המנצח לא זוכה לחשיבות אצל הקהל, שמריע לרוקי ושמח על ההזדמנות לצפות שוב במתאגרף האגדי בפעולה.
הסרט הצליח יותר מקודמו בסדרה "רוקי 5", ונחשב כממשיכו של הסרט הראשון, כאשר גם כאן מתמודד רוקי כנגד כל הסיכויים.
קריד (2015)
חברת מטרו גולדווין מאייר הפיקה ספין אוף לסרטי רוקי בשם קריד. בסרט זה רוקי אינו מתאגרף אלא משמש כמאמן וכמנטור עבור מתאגרף שחור ואלמוני שהוא בנו מחוץ לנישואין של אפולו קריד. את בנו של קריד משחק מייקל בי. ג'ורדן וסילבסטר סטלון משחק את רוקי בלבואה, החולה בסרטן וסובל מבעיות בריאות, הוא מנסה להחדיר בו את האמונה והמוטיבציה שהוא יכול להיות מתאגרף בזכות עצמו ולשאת בגאווה את שמו של אביו. במאי הסרט הוא ראיין קוגלר. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-25 בנובמבר 2015.
קריד 2 (2018)
בסרט ההמשך לקריד, אדוניס קריד נלחם בוויקטור דראגו, בנו של איוון דראגו, מהסרט רוקי 4.
קריד 3 (2023)
ב-2019 הוכרז סרט המשך לקריד 2. סילבסטר סטאלון הכריז שלא יופיע בסרט, ולכן זה צפוי להיות הסרט הראשון בסדרת רוקי בלבואה ללא סטאלון. מייקל בי. ג'ורדן שמגלם את אדוניס קריד יביים את הסרט, וזה יהיה סרט הבכורה שלו בתור במאי. הסרט יצא לאקרנים ב-3 במרץ 2023.
שחקנים ודמויות
<blockquote class="toccolours" style="text-align:justify; width:95%; float:center; padding: 5px 5px 5px 5px; display:table;"> הערות לטבלה
9GAG
9GAG הוא אתר באנגלית שיוסד על ידי תושבי הונג קונג ומאוחסן על שרת הממוקם בארצות הברית. האתר עלה לרשת בשנת 2008 ומאז הפך למוקד פופולרי מאוד בתרבות תופעות האינטרנט והממים.
ממשק האתר
האתר מחולק לחמש קטגוריות – Hot, Trending Fresh, Cute, Geeky ו- GIF. כאשר משתמש רשום מעלה תמונה או סרטון, אלה מופיעים באזור ה־Fresh, שם היא מועמדת לשיפוטם של גולשי האתר. כשתמונה מקבלת מספיק הצבעות חיוביות היא עוברת לאגף ה־Trending ואם היא מקבלת מספיק הצבעות גם שם היא עוברת לאזור הראשי – Hot אשר מהווה את ערוץ התוכן המופיע בעמוד הראשי של האתר.
אין חובה להירשם לאתר כדי לגלוש בו, אך הרשמה הכרחית כדי להצביע לתמונות, להגיב עליהן, לסמן אותן כמכילות תוכן פוגעני או כדי לבטל את "מצב בטוח" ("safe mode") אשר מסתיר תמונות בעלות אופי מיני. האתר לא מתיר שימוש מיני בוטה. גולשי האתר הקבועים מכנים את עצמם 9Gaggers.
פופולריות האתר
לפי מדד אלקסה, 9GAG נמצא בין 400 האתרים הנצפים בעולם. האתר מדורג במקום ה-71 בברזיל, במקום ה-22 בפורטוגל וזוכה לפופולריות גדולה במדינות רבות אחרות כמו גם בישראל. ישראלים אף פתחו אתר דומה הנקרא "10GAG" שלמעשה מתבסס על אותו עיקרון, אך בעברית. 10GAG נסגר ב-2015 עקב אי הצלחתו של האתר.
תכנים
בסוף שנת 2016 החליטה הנהלת האתר לחסום חלק מהתכנים אשר היו מועלים על ידי הגולשים, ונתפסו כפוגעניים בעיני מנהלי האתר. (תכנים אשר נחשבו כ"מסורת" וכ"אייקונים" למשתמשי האתר). ההחלטה עוררה כעס בקרב רבים מגולשי האתר.
כיכר פיקדילי
כיכר פיקדילי (באנגלית: Piccadilly Circus) היא כיכר ברובע וסטמינסטר שבמרכז לונדון בירת הממלכה המאוחדת, במפגש הרחובות ריג'נט, פיקדילי ושדרת שפטסברי. הכיכר ידועה בשלטי הניאון הרבים על הבניינים סביבה.
היסטוריה של הכיכר
כיכר פיקדילי מחברת את הדרך המובילה לפיקדילי - אתר שהיה בעבר שוק פתוח. מקור השם בשמו של בית שהיה שייך לרוברט בייקר בשנת 1626. בייקר היה חייט שייצר ומכר צווארונים שנקראו אז "פיקדילי" (אנגלית: Pickadills, צווארונים גבוהים), שבהם התהדרו הגנדרנים שהרבו לפקוד את האזור בתקופה זו. בהמשך הפך המונח "פיקדילי" לכינוי לכל סוגי הצווארונים. עד שנת 1692 נקראה הדרך בשם "דרך פורטוגל" על שם קתרינה מברגנזה, אשתו של המלך צ'ארלס השני. מתיעוד משנת 1743 עולה כי כינויה של הדרך היה "פיקדילי".
הכיכר הוקמה בשנת 1819 במפגש דרך פיקדילי, רחוב ריג'נט ורחוב פיקדילי. היא תוכננה על ידי האדריכל ג'ון נאש והייתה לה צורה עגולה. צורת הכיכר השתנתה ב-1886 עם בניית שדרות שפטסברי.
ב-10 במרץ 1906 נפתחה מתחת לכיכר תחנת הרכבת התחתית כיכר פיקדילי שבה עברו קו פיקדילי וקו בייקרלו. בשנת 1928 נבנתה התחנה מחדש הואיל ולא עמדה בעומס הנוסעים.
בשל קרבתה לאזור הסוהו הפכה הכיכר מקום מפגש להומוסקסואלים של לונדון ולאזור של זנות. אלפרד קינזי ביקר במקום ואמר שלא ראה זנות רחוב כזו גלויה בשום מקום בעולם, למעט הוואנה שבקובה.
בשנת 1910 הוצבו בכיכר שלטי הפרסומת החשמליים העיקריים, שהפכו בהמשך לסימלה של הכיכר. רמזורים הוצבו בכיכר ב-3 באוגוסט 1926.
אתר ההנצחה של הלורד שפטסברי
בפינה הדרום-מערבית של הכיכר ניצבת מזרקת הזיכרון של הלורד שפטסברי. המזרקה, שעמדה במקור במרכז הכיכר, הוקמה בין השנים 1892–1893 לזכרו של הנדבן אנתוני אשלי קופר, רוזן שאפטסברי השביעי.
בראש המזרקה ניצב פסלו של "מלאך החסד הנוצרי" מעשה ידי הפסל אלפרד גילברט, אולם בטעות משויך הפסל בקרב הציבור לאל ארוס - אל האהבה היווני. הפסל הפך לאחד הסמלים הפופולריים של העיר לונדון. בעת הקמת הפסל עורר הפסל מחלוקת בשל היותו פסל של גבר עירום, אולם בהמשך התרגל הציבור לפסל, שהיה הראשון בעולם שנוצר מאלומיניום. במקור פנה הפסל לכיוון צפון. במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה הורד הפסל על מנת שלא ייפגע, ולאחר שהושב למקומו, הוצב כשפניו דרומה.
שלטי הניאון בכיכר
בשנים הראשונות של המאה ה-20 הוצבו לראשונה שלטי פרסומת מוארים בכיכר פיקדילי. שלטים אלה היו לשם דבר ברחבי האימפריה הבריטית בכלל ובלונדון בפרט, והיוו אטרקציה תיירותית. כיום נותר רק שלט אחד בפינה הצפון מערבית של הכיכר, בין שדרת שפטסברי לרחוב גלאסהאוס.
השלטים הראשונים היו מורכבים מנורות חשמליות. אלה הוחלפו מאוחר יותר בנורות ניאון. בסוף המאה ה-20 הוחלפו נורות הניאון במסכי דיודות מפיצות אור. בשל עלות השכירות הגבוהה פחתו במהלך השנים מספר השלטים בכיכר.
נכון לשנת 2005 מופיעים שלטי פרסומת בצידה הצפוני של כיכר פיקדילי, ובהם שלטי החברות קוקה-קולה, נסטלה סאניו, TDK, מקדונלד'ס וסמסונג. השלט היחיד בצידה המערבי של הכיכר הוא פרסומת של חברת וודאפון.
תיאטרון קריטריון
תיאטרון קרייטריון ניצב בצידה הדרומי של כיכר פיקדילי. המבנה תוכנן על ידי תומאס וריטי ונפתח לקהל ב-21 במרץ 1874. התיאטרון שופץ בשנת 1883 (הוחלפה מערכת מנורות הגז במנורות חשמל) ובשנית בשנים 1989–1992.
מאז שנת 1995 מוצגים בתיאטרון מחזות של להקת לסר שייקספיר קומפני שהידועה בהצגותיה הייתה הקומדיה "הנוסח המקוצר של כל מחזות שייקספיר".
ביתן לונדון
בקצה הצפון מזרחי של הכיכר, בפינת שדרת שפסברי ורחוב קובנטרי, נמצא ביתן לונדון. המבנה המקורי באתר זה באותו השם נבנה בשנת 1859 ושימש כאולם קונצרטים. בשנת 1923 הוצבו על קירות המבנה החיצוניים שלטי חשמל גדולים שהיו אחד הגורמים לייחודה ופרסומה של הכיכר.
בשנת 1934 הפך המבנה לקולנוע, וב-1986 נהרס רוב המבנה (פרט לחזיתו, ששופצה) והוא הפך לקניון.
תחנת הרכבת התחתית וקו פיקדילי
תחנת הרכבת התחתית בכיכר פיקדילי היא ייחודית מבין תחנות הרכבת התחתית של לונדון, בהיותה כולה מתחת לפני האדמה, בלי אף מבנה מעל פני הקרקע. התחנה נמצאת מתחת לכיכר ונחשבת אתר שימור היסטורי בשל ייחודה. בתחנה עוברים קו פיקדילי וקו בייקרלו.
מטרונט היא אחת משלוש החברות הפרטיות אשר זכו במכרז לתפעול הרכבת התחתית של לונדון, והיא התחייבה להשקיע 14 מיליון ליש"ט בעבודות שיפוץ תחנת הרכבת התחתית בכיכר פיקדילי.
הכיכר כמושג
כיכר פיקדילי היא הכיכר העמוסה והצפופה בלונדון. בבריטניה נוהגים לומר על מקום הומה אדם שהוא "כמו כיכר פיקדילי".
זאבה כהן
זאבה כהן (באנגלית: Ze'eva Cohen; נולדה ב-15 באוגוסט 1940) היא כוריאוגרפית ורקדנית ישראלית-אמריקאית. ייסדה את המחלקה למחול באוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית וניהלה אותה בין השנים 1969–2009. מתגוררת בניו יורק.
ביוגרפיה
לאחר שסיימה את שירותה הצבאי, כהן למדה והופיעה בעבודות בסגנון ג'אז של רות האריס וב-1962 הצטרפה ללהקת התיאטרון הלירי, להקתה של הכוריאוגרפית האמריקאית אנה סוקולוב. תחת הדרכתה של סוקולוב הפכה לסולנית חשובה ובולטת בלהקה זו. באותה שנה היא גם לימדה מחול מודרני תלמידים מתקדמים מבית הספר למחול של שרה לוי תנאי, שהיה צמוד ללהקת ענבל.
מפנה גדול בחיי כהן אירע ב-1963, כאשר אנה סוקולוב הציעה לה לצאת ללימודים בג'וליארד בניו יורק, בעזרת מלגה של קרן נורמן (שהפכה מאוחר יותר לקרן התרבות אמריקה-ישראל). בנוסף ללימודי מחול מודרני ומחול קלאסי, היא למדה גם כוריאוגרפיה, היסטוריה של המחול וביקורת, כתב תנועה (LABAN NOTATION) ומוזיקה. במקביל ללימודים בג'וליארד, כהן הצטרפה ללהקת המחול של אנה סוקולוב בעיר.
לקראת סוף שנות השישים הצטרפה כהן לקבוצת רקדנים בניו יורק שכללה כמה מבוגרי להקת אנה סוקולוב, שהקימו את קולקטיב הכוריאוגרפים הנודע "Dance Theater Workshop" [2].. זה היה המקום בו התחילה את דרכה ככוריאוגרפית.
ב־1969 החלה כהן ללמד מחול מודרני באוניברסיטת פרינסטון בניו ג'רזי ולימים הפכה לפרופסור מן המנין. ככזאת סללה את הדרך להתקבלות המחול כחוג לימודים עצמאי שעמדה בראשו. שיטת ההוראה שפיתחה חושפת את התלמידים לכיוונים שונים: מעשי, יצירתי ואקדמאי, בדגש על הקשרים בין תחומיים, הבנת תרבויות שונות, סגנונות ודרכי ביטוי שונים בשפת הגוף והתנועה. היא עמדה בראש החוג עד פרישתה לגמלאות בשנת 2010.
ב-1971 כהן העלתה מופע יחיד. בתוכנית הערב היא כללה עבודות סולו של כוריאוגרפים אותן פירשה מחדש, וקטעים מקוריים שלה ושל אחרים. ביניהם אנה סוקולוב, ג'יימס וורינג, פיליס למהות', דניאל נגרין וחוזה לימון. היא המשיכה להעלות את המופע, שזכה לביקורות נלהבות על איכותו ועל כך שהציג עבודות סולו חדשות בסגנונות שונים במשך 12 שנים בארצות הברית, גרמניה, אנגליה, קנדה וישראל [3].
ב-1975 ביצעה ריקוד סולו לפי כוריאוגרפיה של מרגלית עובד "ארבע אמהות". בעבודה זו גילמה את הדמויות המקראיות: שרה, רבקה, רחל ולאה. שרה הזקנה, העייפה והצינית הופכת לרבקה השובבה והחייכנית, בת העשרה, שהופכת ללאה-קשת היום, חסרת החן, המרירה והקנאית, הנעה באגרסיביות, צועקת ומקללת. זו האחרונה הופכת לרחל הרכה והכאובה, נעה בריקוד אבסטרקטי, מכוסה כולה בבד שחור ופניה כמעט מוסתרים.
בשנים 1976–1977 יצרה שתי עבודות מחול לבלט בוסטון : Rainwood[4] ו-Goat Dance[5].
בשנת 1978 הוזמנה כהן לישראל ועבדה עם להקת המחול בת שבע, איתה העלתה עבודת מחול בשם "ערבה, ביצות ויער". המחול שילב פסקול של צלילי יער, חיות וציפורים שרות, שהוקלטו במיוחד למופע בשמורת טבע בארצות הברית. המופע זכה בפרס "כינור דוד".
בשנת 1983 הקימה להקת מחול בשם "זאבה כהן ורקדנים" במסגרתה העלתה מופעי מחול בניו יורק וברחבי ארצות הברית. בשנת 1985 הוזמנה שוב ליצור עבור "בת שבע" והציגה בין היתר את עבודת המחול "ואריציות ווקמן".
במהלך חייה יצרה כהן ריקודים ללהקות רבות ובין היתר ללהקת ענבל, להקת בת שבע, להקת הקיבוצים, בלט בוסטון ולהקת הרפרטואר של אלווין איילי.
כהן שירתה כיועצת להקמת תוכנית הדיפלומה למחול בבתי ספר תיכון המשתייכים לארגון הבינלאומי International Baccalaureate (המקביל לבחינות הבגרות בישראל) ומאז ייסוד. התוכנית ב-1998 שימשה בה כיועצת ובוחנת ראשית של ביצועי המחול עד 2017.
ב-2010 נעשה הסרט התיעודי "זאבה כהן יוצרת חיים בריקוד" בו מתארת כהן כיצד אמן יכול לשרוד בעולם הריקוד ולפלס דרך עצמאית.
חיים פרטיים
זאבה כהן חיה בניו יורק, נשואה לצייר אברי אוחנה, ולהם בת.
קובלנה פלילית
קובלנה פלילית (או קובלנה פרטית) היא אישום פלילי, שבו המאשים הוא אדם פרטי, בניגוד לאישום פלילי רגיל, שבו המאשימה היא המדינה. מטרת הקובלנה היא להעמיד את הנאשם לדין, ולהביא להענשתו על פי הדין הפלילי, וזאת בשונה מתביעה אזרחית שמטרתה להעניק סעד אזרחי (פיצויים) לתובע.
אף על פי כן, מאפשר לכל אדם להגיש קובלנה פלילית בגין רשימה סגורה של עבירות המפורטת. העבירות שעליהן ניתן להגיש קובלנה פלילית הן עבירות בהן עניין הציבור קטן יחסית בעוד שיש להן עניין רב יותר ליחיד. דוגמאות לעבירות המאפשרות הגשת קובלנה פלילית הן עבירות על חוק איסור לשון הרע, פגיעה בצנעת הפרט או גרימת מטרדים כגון רעש.
עם הגשת קובלנה פלילית לבית המשפט, ניתנת לתביעה הכללית אורכה בת 15 יום להודיע אם היא מעוניינת להחליף את הקובל ולנהל את ההליך המשפטי במקומו. אם ביקשה התביעה לתפוס את מקומו של הקובל, תוחלף הקובלנה בכתב אישום. אם לא הודיעה התביעה על רצונה כאמור, יתפקד הקובל בדומה לתובע מטעם המדינה בכל דבר ועניין:
קובלנה פלילית מוגשת לבית משפט השלום, וההליך מנוהל על ידי הקובל או על ידי בא כוחו. בית משפט יכול לכפות על הקובל למנות לעצמו עורך דין שייצג אותו בשני מקרים: (1) אם התרשם שהקובל אינו מסוגל לנהל את הדיון בעצמו, (2) או שהקובל מנהל את הדיון באופן טורדני. במקרים אלו, אי מינוי עורך דין תוך זמן קצוב, מאפשר לבית המשפט לראות בתובע כתובע שלא התייצב. אף על פי כן, רשאי בית המשפט להרשיע את הנאשם במקרים מסוימים. אדם אשר הועמד לדין בעקבות קובלנה פלילית, וזוכה, שמורה לו הזכות לתבוע פיצוי מהתובע.
על פי הוראות, אין להגיש קובלנה פלילית כנגד קטין "בשל עבירה שבשעת ביצועה לא מלאו לו ארבע-עשרה שנה".
קאסטה
קאסטה היא מעמד חברתי נוקשה שאדם נולד לתוכו וכמעט אינו יכול להשתחרר ממנו.
מעמד חברתי זה מבנה את זהותו של האדם, ובכלל זה את טווח עיסוקיו האפשריים, מנהגיו, טקסיו, הנורמות לפיהן ינהג, מערכת הסמלים אליה הוא מחויב, ועוד. מערכת חברתית המבוססת על קאסטות היא מערכת ריבודית אנדוגמית המסווגת את החברים בה על פי מוצא ההורים, כך שהניעות החברתית בין הקאסטות השונות כמעט אינה אפשרית. שיטת הקאסטות דומיננטית בעיקר בהודו, אך ניתן למצוא אותה גם במקומות אחרים, כגון שכבת הכוהנים הזורואסטריים (מגים), במידה רבה בנפאל, חלוקה לצבעים בזמן האפרטהייד בדרום אפריקה, בתקופה הקדם-מודרנית הייתה שיטת הקאסטות נפוצה בתרבויות שונות בעולם, כגון ביפן הפאודלית, בסין, באירופה (שם נקראה שדרה חברתית).
קאסטה אינה כת, לכן בניגוד לטעות רווחת בשפת הדיבור, מערכת הקאסטות אינה מערכת של כתות.
קאסטות בהודו
במהלך ההיסטוריה של הודו, ועם הכיבוש הארי (סביב 1500 לפני הספירה), נוצרו מעמדות הקיימים בהודו עד היום.
לפי תאוריות עכשוויות, הארים הביאו איתם להודו את שיטת הקאסטות וגם את הוודות (כתבי הדת), התומכות בשיטה זו. החלוקה הראשית של מערכת הקאסטות היא לווארנות (מעמד חברתי) ובתוכה חלוקה משנית לאלפי ג'אטי (מקצועות). הווארנה העליונה – כוהנים/הברהמינים, וארנה שנייה – לוחמים, וארנה שלישית – סוחרים, וארנה רביעית – פועלים.
וארנה נוספת מחוץ למדרג הווארנות והתחתית מכולן היא וארנת הטמאים (שידועים כ"דלית"), וגם בה יש קאסטות נפרדות (קאסטה של פושטי עור, קאסטה של מלקטי זבל וכדומה).
תרגום המילה וארנה הוא "צבע": הצבעים הבהירים יותר היו בראש ההייררכיה, והצבעים הכהים – בתחתיתה.
הסיבות להשלמתם של ההודים עם משטר הקאסטות
מנהגים: שיוך לקאסטה מסוימת מחייב דפוסי התנהגות, הן בין חברי הקאסטה לבין עצמם והן בין חברי הקאסטה לחברי קאסטות אחרות. למשל – קאסטות מסוימות אוסרות על אכילת מאכלים מסוימים או על מגע גופני עם חברי קאסטות אחרות. לחברי הקאסטה העליונה אסור להינשא לאלמנות, ויש קאסטות המחויבות בלבישת מלבושים מסוימים או מלבושים בצבעים מסוימים.
ביהדות
יש הרואים גם ביהדות חלוקה דמוית קאסטות: בתחילה כהנים, לויים ויתר שבטי ישראל.
לאחר שיבת ציון הגדיר עזרא הסופר סך של עשר קבוצות (עשרת היוחסין), כולל זכויות כל קבוצה ולמי מותר לשאת את מי. הסיבה לצעד זה של עזרא נבעה מכך שבעלי היוחסין לא רצו לעלות לארץ ישראל ורק דלת העם רצתה לעלות לארץ ישראל. על מנת למנוע נישואים האסורים על פי ההלכה הגדיר עזרא קבוצות שונות. לדוגמה אסופי – תינוק שנמצא לבדו ואין יודעים מי אביו ואמו.
איסורי החיתון אינם מצביעים על חסרונו הרוחני של האדם ("ממזר תלמיד חכם עדיף מכהן עם הארץ" וכן "עדיף ישראל תלמיד חכם מכהן עם הארץ").
אביב אלקבץ
ביוגרפיה
אביב נולד במושב חגור. בוגר בית הספר התיכון "עמי אסף" במגמת תיאטרון. את שירותו בצה"ל עשה בחטיבה 188 של חיל השריון, בה שימש כמפקד טנק.
אלקבץ הוא בוגר מחזור מ"ט של הסטודיו למשחק ניסן נתיב וכן בעל תואר ראשון ותעודת הוראה מסמינר הקיבוצים. במסגרת לימודי המשחק, השתתף בהצגות התיאטרון "האזרח פום", "אכזר מכל המלך", "הלוויה חורפית", "ארץ פוק" ו"חופשת קיץ".
קריירת משחק
בשנת 2003 שיחק אביב בסרט הקולנוע "האסונות של נינה" בבימויו של שבי גביזון, בו גילם את נדב, אחיינהּ של נינה, אותה גילמה איילת זורר. סרט זה זכה ב-11 פרסי אופיר, בהם הפרסים לסרט הטוב ביותר, לבמאי הטוב ביותר ולשחקנית, שחקנית המשנה ושחקן המשנה הטובים ביותר, ובכך היה לסרט המעוטר ביותר במסגרת הטקס אי פעם. כמו כן זכה הסרט בפסטיבל הקולנוע ירושלים בפרס וולג'ין לתסריט, הצילום והשחקנים.
בשנת 2011 שיחק בסרט הקולנוע "זוג או פרד" בבימויו של טומי לנג, המהווה סרט המשך לטייארה. הסרט היה מועמד, בשנת 2012, לפרס אופיר בקטגוריית הסרט הטוב ביותר.
בשנת 2012 שיחק אביב בסרט סטודנטים קצר "שחקן ספסל" בבימויו של גיל וינשטיין לצד אסי דיין ואוולין הגואל, ובסרט "מחכים לגידי" בבימויה של איילת ישי.
הרי בלקוול
הרי בלקוול (באנגלית: Blackwall Mountains; מילולית: "הרי קיר שחור") הם רכס הרים, באזור חוף פאלייר - בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אביב אלקבץ
קריירת משחק
בשנת 2014 שיחק אלקבץ בסרט גמר של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה "התצפיתנית" בבימויה של נעה גוסקוב.
הרי בלקוול
הרכס משתרע מכיוון מערב--צפון-מערב לכיוון מזרח--דרום-מזרח, ואורכו של הרכס הוא 9 קילומטרים. הרכס מתנשא לגובה מרבי של 1,370 מטרים מעל פני הים; ובכך הרי בלקוול מדורגים במקום ה-3,287 מבחינת גובהם המרבי מבין ההרים באנטארקטיקה.
אביב אלקבץ
קריירת משחק
בשנת 2015 שיחק בסרט הקולנוע "חתונה מנייר" בבימויו של ניצן גלעדי לצד אריה צ'רנר ואסי לוי, ובסרט "התעוררות" של הבמאי גיא מאירסון.
הרי בלקוול
הרכס ממוקם מדרומו של פיורד נני ובסמוך אליו, כאשר קרחון רמוס מהווה את גבולו המזרחי של הרכס, וקרחון רומולוס מהווה את גבולו הדרומי של הרכס. ממערב לרכס נמצא אוכף סייפטי, אשר מפריד בין הרי בלקוול לבין מצוק רד רוק.
אביב אלקבץ
קריירת משחק
בשנת 2018 שיחק בסרט הקולנוע "בוקר טוב ילד" בבימויו של שרון בר-זיו לצד קרן מור ושרון בר-זיו.
הרי בלקוול
גילוי ומיפוי ההרים
ההרים מופו לראשונה, באופן גס, בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בפיקודו של ג'ון רידוך ריימיל.
האזור מופה שנית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1948–1949, על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, משלחת זו יצאה לחקר האזור מהאי סטונינגטון.
מקור השם
ריידיך קרא להרים בשם "רכס קליימבינג" (באנגלית: Climbing Range; מילולית: רכס הטיפוס).
משלחת סקר שטחי חסות איי פוקלנד נתנה להרים את שמם הנוכחי.
השם הוא תיאורי - מצוקי ההרים הפונים לכיוון מפרץ רימיל אינם מכוסים שלג, וסלעיהם השחורים גלויים בכל ימות השנה. "בלקוול" משמעו באנגלית "קיר שחור".
קרלוס אלברטו
קריירת מועדונים
אלברטו החל את הקריירה המקצוענית שלו בגיל 19, כאשר הצטרף לפלומיננסה. כבר בעונתו הראשונה שם, הצטיין בקבוצה, לא רק בזכות יכולת התיקול שלו וראיית המשחק המצוינת, אלא גם בזכות יכולת השליטה בכדור שלו, יכולת הכדרור שלו ובזכות היותו פליימקר. בשנת 1966, עבר אלברטו לסנטוס, שם חבר לאחד מגדולי שחקני הכדורגל בכל הזמנים, פלה.
בשנת 1974, חזר לפלומיננסה, וזכה איתה בשתי אליפויות ריו דה ז'נרייו בכדורגל.
בשנת 1977, עבר ליריבתה הגדולה של פלומיננסה, פלמנגו.
בשנת 1978, עבר לקבוצת הכדורגל האמריקאית ניו יורק קוסמוס, שם חבר בשנית לפלה, וזכה עם הקבוצה בשתי אליפויות צפון אמריקה.
לאחר שנה בקבוצת הכדורגל קליפורניה סארף, חזר אלברטו לניו יורק קוסמוס, איתה זכה פעם נוספת באליפות צפון אמריקה. במשחקו האחרון, שיחק עם ניו יורק קוסמוס במשחק ידידות אשר נגד קבוצתו לשעבר פלמנגו.
נבחרת ברזיל
אלברטו היה קפטן נבחרת ברזיל במונדיאל 1970 אשר נערך במקסיקו, שם הציגה נבחרת כדורגל נפלא ואלברטו הצטיין. שערו של אלברטו נגד איטליה בגמר, אשר נגמר בתוצאה 4:1 לטובת ברזיל, נחשב לאחד מהשערים הגדולים אשר אי פעם נכבשו בגביע העולם.
הוא לא השתתף במונדיאל 1974 אשר נערך בגרמניה המערבית, עקב פציעה בברך.
קריירת אימון
אלברטו החל את קריירת האימון שלו בפלמנגו, ועבר 12 קבוצות כמאמן.
בפברואר 2004, מונה לתפקיד מאמן אזרבייג'ן בכדורגל. למרות שהחל את הקדנציה שלו ברגל שמאל, לאחר תבוסה 6:0 לנבחרת ישראל ב-18 בפברואר, הוביל אלברטו את אזרבייג'ן לניצחון הראשון שלה בכל הזמנים, לאחר שניצחה את קזחסטן בתוצאה 3:2 ב-28 באפריל. ביוני 2005, לאחר תבוסה 3:0 לפולין, סיים את דרכו כמאמן הנבחרת.
הישגים ותארים
ב-25 באוקטובר 2016 נפטר אלברטו מהתקף לב.
יחסי לוב–רוסיה
יחסי לוב–רוסיה הם היחסים הבילטרליים שבין לוב לרוסיה.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות החלו ב-4 בספטמבר 1955, והיחסים החלו להתפתח לאחר עלייתו של מועמר קדאפי לשלטון בשנת 1969. קדאפי אף ביקר במוסקבה בביקורים רשמיים ב-1976, 1981 ו-1985. בסוף דצמבר 1991 הכריזה לוב על הכרתה הרשמית ברוסיה כיורשת של ברית המועצות. שר החוץ של רוסיה ביקר בטריפולי במאי 2001. ב-16 עד 17 באפריל 2008, נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, ביקר בלוב, ובמהלך ביקורו, ציינו שתי המדינות שהם מעוניינות ביצירת שיתופי פעולה כלכליים.
ב-30 ביולי עד 1 באוגוסט 2008, ביקר ראש ממשלת לוב במוסקבה, וב-31 באוקטובר באותה השנה, ביקר מועמר קדאפי במוסקבה. במהלך הביקור חתמו שתי הממשלות על הסכם שיתוף פעולה בין-ממשלתי בתחום האנרגיה הגרעינית למטרות שלום. בדצמבר 2007, הגיע סרגיי לברוב, שר החוץ הרוסי, לביקור עבודה בטריפולי, ובמהלכו הוא העביר מסרים מוולדימיר פוטין למנהיג לוב.
יחסים כלכליים
היקף הסחר ושיתוף הפעולה הכלכלי בין שתי המדינות הסתכם בשנות השמונים ב-1 מיליארד דולר. עם רוב הכסף נבנו מבנים ומתקנים, כגון : מרכז "Tajura" ששימש למרכז למחקר גרעיני, שני קווי תמסורת באורך 467 ק"מ, צינור גז באורך 570 ק"מ ו-130 בארות נפט. בשנת 2008, היקף ייצוא הרוסי הסתכם ב-151.2 מיליון דולר, רוב הייצוא עסק בתבואה, מכונות וכלי רכב.
ב-17 באפריל 2008, חתמה חברת תעופה רוסית על חוזה בהיקף של 2.2 מיליארד אירו על מנת לבנות קו רכבת בלוב. במהלך השנים נחתמו שלושה חוזים על מנת להקים תשתיות בערים זאוג'ה, ינסור, וביר גאנם בסכום של כ-1.2 מיליארד דולר.
True (מיני-אלבום)
True (בעברית: נכון) הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית סולאנג' נואלס. המיני-אלבום יצא לאור ב-27 בנובמבר 2012 על ידי חברת התקליטים Terrible Records. מתוך המיני-אלבום יצאו שלושה סינגלים.
המיני-אלבום הגיע למקום ה-157 במצעד הבילבורד 200.
רפאל יוסף חרוש
הרב רפאל יוסף חרוש (ה'תקע"ב, 1812 - ניסן ה'תרנ"ח 1898) היה דרשן, פוסק הלכה, דיין בבית הדין של ועד העדה המערבית בירושלים. בהמשך כיהן כאב בית הדין ורבה של מרקש במאה ה-19.
קורות חייו
נולד במרקש לאביו רבי יצחק שהיה מחכמי העיר ולאמו אסתר. משפחת חרוש היא משפחת רבנים, שהייתה ידועה בחכמיה ודייניה שכיהנו במרקש. למד אצל חכמי עירו, ככל הנראה בישיבתו של רבי משה רוזיליו. לא יאוחר משנת ה'תר"י, נמנה עם חותמי השטרות בעיר מרקש ובעיר אזמור. לא יאוחר משנת ה'תרי"ז, התמנה לדיין במרקש בבית דינו של רבי דוד חיים צבאח.
עלייתו לארץ ישראל
בשנת ה'תרכ"ג עלה לארץ ישראל, והתיישב בירושלים. בירושלים, התמנה לדיין ולראש ישיבה בעדה המערבית. אחיו רבי אברהם היה מראשי העדה בירושלים. חביריו הרבנים בעדה המערבית היו רבי משה טולידאנו, ורבי דוד בן שמעון. בשנת ה'תרכ"ו נפטרה אמו בירושלים, וכן אחד מבניו נפטר במגפה בשנה זו. מצבו הכלכלי היה דחוק. יש חוקרים שמשערים שעקב כך חזר למרקש.
חזרתו למרקש
עם חזרתו למרקש בשנת ה'תרכ"ז שב לשמש כדיין בבית דינו של רבי רפאל מסעוד אבן מוחא ורבי מרדכי הצרפתי. במרקש השתקע עד לפטירתו.
פטירתו
נפטר בהיותו כבן 86, בליל מוצאי חג פסח בשנת ה'תרנ"ח. הספידוהו גם ביתר ערי מרוקו. במרקש, הספידו רבי יהודה שושנה.
משפחתו
רבי רפאל יוסף שיכל בן אחד בילדותו. בתו אסתר התעוורה ונישאה לרבי חנניה חרוש. בן נוסף הוא רבי ישעיה. נכדו (בן בתו) הוא רבי יוסף חיים חרוש מחבר הספר ריח ניחח.
AR-7
AR-7 Explorer הוא רובה חצי-אוטומטי בקוטר 5.56 מ"מ מתוצרת חברת ארמלייט אשר פותח בידי יוג'ין סטונר, ממציא הרובה M-16, עבור חיל האוויר האמריקני, על מנת לשמש כנשק אישי לצורכי הישרדות של צוותי האוויר שלו.
פיתוח
AR-7 פותח על ידי סטונר על בסיס דגמים קודמים של נשקי הישרדות אשר שימשו את צוותי האוויר האמריקנים. בניגוד לדגמים הקודמים שדרשו דריכה ידנית באמצעות הסטת הבריח וגריפת כדור חדש מן המחסנית לפני כל ירייה, בדגם החדש נעשה שימוש במנגנון חצי אוטומטי של טעינה עצמית (Blowback), אשר עושה שימוש בלחץ הגזים הנפלטים בעת הירי לצורך ההסטה אחורנית של הבריח, והחזרתו קדימה באמצעות קפיץ לצורך גריפת והטענת כדור חדש בבית הבליעה.
AR-7 בנוי מחלקי אלומיניום ופלסטיק, המפחיתים משמעותית את משקלו. הנשק מורכב מארבעה חלקים מתפרקים (קנה, מחסנית, קת, ומנגנון ירי), המאוחסנים בתוך חלל מלא בקצף, אשר מקנה לנשק גם כושר ציפה במים. המטרה העיקרית שלה יועד הפיתוח הוא כאמור לאפשר לצוות אוויר שנטש מטוס לשרוד בשטח ולהשיג מזון באמצעות ציד. אורכו הכולל של הנשק כשהוא מפורק כ-41 ס"מ, וכשהוא מורכב כ-89 ס"מ. משקלו הכולל כ-1,200 גרם. הנשק מצויד בכוונות ברזל קדמית ואחורית, ומאפשר רמת דיוק מספקת בירי למרחק של כ-45 מטר. קיים מגוון מחסניות לבחירה בתכולה של 10, 15, 25 ו-50 כדורים.
שימוש בחיל האוויר הישראלי
טייסי חיל האוויר הישראלי מצוידים ב-AR-7 כנשק הישרדות (ובדרך כלל גם באקדח מדגם וולטר ppk), אך הדגם המשמש אותם עבר מספר התאמות ושינויים בהתאם לדרישות החיל. לנשק התווספו מארז לכוונת וידית אחיזה דמוית אקדח. הקנה קוצר לכ-35 ס"מ ושונתה צורת הכוונת הקידמית לצורת גליל עגול. הקת המקורית הוחלפה בקת טלסקופית.
ב-29 באוקטובר 2010 פורסם כי נשק ההישרדות האישי מדגם זה שהיה שייך לרון ארד הוחזר לישראל תמורת שחרור מחבלים, במסגרת המשא ומתן שהתנהל עם חזבאללה לצורך איתורו.
רפאל יוסף חרוש
אב בית הדין
בשנת ה'תרמ"ד, לאחר פטירתו של רבי מרדכי הצרפתי, התמנה לאב בית הדין ולרבה של מרקש עד לפטירתו. הדיינים ששימשו עמו בבית דינו היו: רבי שלמה בן רבי יעקב אסבאג. רבי אברהם אבן מוחא (בנו של רבי רפאל מסעוד), רבי יעקב אבן חיים, רבי ימין כהן, רבי ראובן פינטו, ורבי אברהם סמאנא. בית הדין התכתב עם שאר חכמי מרוקו, כדוגמת רבי יצחק אבן דנאן מחכמי פאס, ורבי יהודה בן מוייאל מחכמי אצווירא. בית הדין התכתב גם עם הרב יעקב שאול אלישר. כמו כן עמד בקשר עם שד"רים שונים.
חיבוריו
נושאי הרי"ח - דרשות לנפטרים. הספר נכתב במטרה להקל על הדרשנים שאין להם זמן לחבר דרשה. יצא לאור על ידי מכון פי ישרים, ה'תשע"ה.
דרשות - חלקם נדפסו בספר 'אעלה בתמר', וחלקם בכתבי יד.
פסקי דין - מקבץ מהם יצא לאור בספר 'תשובות חכמי מראכש'. מכון פי ישרים שנת תשפ"ב.
סוכריות
{{פירושונים|
ראו גם
}}
גוגל לונאר אקס פרייז
גוגל לונאר אקס פרייז (באנגלית: Google Lunar X PRIZE) הייתה תחרות אשר נוהלה על ידי ארגון XPRIZE ומומנה על ידי חברת גוגל. הזוכה בתחרות יהיה "הצוות הראשון שינחית בבטחה על פני הירח רובר רובוטי שינוע למרחק של 500 מטר וישדר תמונות ונתונים חזרה אל כדור הארץ".
לפחות 90% מהמימון של כל צוות היה חייב להגיע מגופים פרטיים, אך לא הייתה הגבלה על גובה המימון הפרטי. לתחרות נרשמו 34 צוותים מכל העולם, אך עם הזמן מספרם הלך וירד עד שנותרו רק כ־8 צוותים שאכן מתכוונים לשגר חללית לירח. עד סוף 2016 השיגו 5 צוותים הסכמי שיגור מאושרים ועלו לשלב הגמר של התחרות.
הצוותים היו מחויבים לשגר עד סוף שנת 2017. באוגוסט 2017 ניתנה הארכה נוספת עד סוף מרץ 2018. ב־23 בינואר 2018 הודיעה קרן XPRIZE שכיוון שאף אחד מהצוותים שנותרו בתחרות אינו ערוך לשגר חללית אל הירח עד המועד האחרון שנקבע (ה־31 במרץ 2018), התחרות למעשה הסתיימה ללא אף מנצח.
בתחרות השתתפה גם קבוצה ישראלית הנקראת SpaceIL והיא הייתה האחרונה להירשם לתחרות, אך הראשונה לחתום על הסכם שיגור, עם חברת SpaceX האמריקאית. השיגור יועד לשנת 2017 אך נדחה לשנת 2019. הגשושית הישראלית "בראשית" שוגרה ב־22 בפברואר 2019. ביום ו' בניסן ה'תשע"ט, 11 באפריל 2019, הגשושית התרסקה על פני הירח בעקבות תקלה.
ב־28 במרץ 2019 הודיע ארגון XPRIZE על השקת פרס "Moonshot Award" בסך מיליון דולר לנחיתה על הירח. על אף שהגשושית בראשית נכשלה בכך, ארגון XPRIZE הודיע ש־SpaceIL תקבל מיליון דולר.
פרסים
הפרס הראשון בתחרות היה 20 מיליון דולר לצוות הראשון שיבצע את המשימה בהצלחה. הצוות השני היה אמור לזכות ב־5 מיליון דולר.
פרסים נוספים בסכום כולל של 5 מיליון דולר היו אמורים להיות מחולקים לצוותים שיצליחו ראשונים במשימות בונוס:
בסך הכל, שוויו של הפרס המרבי היה 30 מיליון דולר.
הצוותים המתחרים
הקבוצה הישראלית SpaceIL בנתה חללית שתשקול כ־585 ק"ג, שלא מצוידת בגלגלים אלא תנסה לנוע באמצעות המנוע שלה - דהיינו להשתגר מפני הירח ולנחות שוב במרחק כמה ק"מ מאתר הנחיתה הראשון. השיגור היה על גבי פאלקון 9.
ב־11 באפריל 2019 כשעה לאחר ההתרסקות, הודיעה Google Lunar X PRIZE בטוויטר כי בכוונתה להעניק פרס של מיליון דולר לצוות SpaceIL על ההישג שלהם כקבוצה פרטית להבאת הגשושית למסלול סביב הירח.
גרגורי ורגאס
גרגורי ורגאס (בספרדית: Gregory Vargas; נולד ב-18 בפברואר 1986 בוונצואלה) הוא כדורסלן ונצואלני המשחק בעמדות הרכז והקלע בקבוצת גלדיאוטר דה אנזוטאגי מליגת העל של ונצואלה. גובהו 1.82 מטר.
ביוגרפיה
ורגאס גדל בעיר אוקומרה דל טוי במדינת מירנדה בצפון ונצואלה. ב-2008 ניסה את מזלו בדראפט אך לא נבחר. מ-2008 עד 2015 שיחק באמריקה הלטינית. ב-2015 חתם במכבי חיפה. בסיום עונת זכה בתואר שחקן ההגנה של העונה בליגת העל בכדורסל.
ב-2016 נגמר חוזהו בחיפה, והוא חתם בנאנסי. בדצמבר 2016 שוחרר מנאנסי וחזר לשחק בחיפה. אחרי עונה אחת בחיפה בה הגיע על גמר הפלייאוף עבר לפואנלברדה מליגת ה-ACB.
ב-2019 חתם במכבי חיפה.
קרברוס (מיתולוגיה)
קרברוס (ביוונית: Κέρβερος; לעיתים מתועתק לעברית גם כסרברוס או צרברוס) הוא מפלצת אגדית מן המיתולוגיה היוונית, כלב הציד של אל השאול היווני האדס, ושומר שער ממלכתו. בנם של טיפון ואכידנה.
דמותו
תפקידו העיקרי של קרברוס הוא למנוע מן המתים לחזור לעולם החיים. אולם ישנן מספר אגדות במיתולוגיה היוונית והרומאית שמתארות גיבורים שהצליחו לחמוק ממנו או להביסו.
משימתו האחרונה של הרקולס הייתה להביא את קרברוס מן השאול, לפי גרסה אחת הוא פיתה אותו באמצעות פיסת עוגה, לפי גרסה אחרת הרקולס ביקש וקיבל רשות מהאדס לקחת את כלבו, בתנאי שלא יפגע בו. גרסה שונה של הסיפור מספרת שהרקולס היה צריך לירות חץ בהאדס לפני שיכול היה לקחת את הכלב.
לפי אובידיוס בספרו "מטמורפוזות" במקום שבו נזל רירו של קרברוס על פני האדמה צמח האקוניטון (ברדס הנזיר) הרעיל, שמילא תפקיד על ידי מכשפים ומכשפות, ובימינו בספרות הבלשית.
אורפאוס במסעו לשאול הצליח להרדים את הכלב בנגינתו ולנטוש את משמרתו.
פסיכה מצליחה גם היא לעבור את קרברוס על ידי מתן עוגה, ולפי גרסה אחרת להרדים אותו עם עוגה שמוטמן בתוכה סם שינה. עוגה מורעלת הייתה גם דרכו של איניאס, באגדות המיתולוגיה הרומאית, לעבור את שומר השער האימתני.
אחמד פראג טאייע
ביוגרפיה
בעקבות התערבות בשיקול דעתו ומינוי בכירים במשרד בניגוד לדעתו פרש מהפוליטיקה ומשירות החוץ, והקים משרד עורכי דין ברחוב סולימאן פאשה בקהיר.
הוא מת בגיל 76. הותיר אחריו בן, עאדל אחמד פראג, המשמש פרופסור באוניברסיטת דבלין באירלנד, ושלוש בנות.
הוא חיבר שני ספרים: האחד עוסק ב'שאלת פלסטין' ומקומה בדיפלומטיה הקולוניאלית העולמית, ספר שכתב בתקופת היותו שגריר בפלשתינה המנדטורית. ספרו השני כולל 'הערות דיפלומטיות' ומתייחס באופן כללי לעבודה הדיפלומטית ולאו"ם.
טנלי אולברייט
טנלי אולברייט (באנגלית: Tenley Albright; נולדה ב-18 ביולי 1935) היא מחליקה אמנותית בעברה ומנתחת אמריקאית. בשנת 1956, הייתה לאישה האמריקאית הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית בענף החלקה אמנותית ליחידות באולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו.
ביוגרפיה
אולברייט נולדה בניוטון מסצ'וסטס, והחלה להחליק בילדותה. בגיל 11 לקתה במחלת שיתוק ילדים שהגבילה את תנועת גבה, רגליה וצווארה ואיימה על המשך פעילותה בהחלקה. בעצת רופאיה, המשיכה להחליק כדרך שיקום פזיותרפית, התחזקה ובגיל 13 כבר החלה להשתתף בתחרויות. בגיל 14 זכתה באליפות הנוער להחלקה של מזרח ארצות הברית.
קריירה
בשנת 1952, השתתפה באולימפיאדת אוסלו וזכתה במדליית כסף. בשנת 1953, החלה ללמוד במכללת רדקליף. באותה השנה, השתתפה באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח והייתה לאישה האמריקאית הראשונה לזכות במדליית זהב. שנה לאחר מכן, זכתה במדליית כסף באליפות זו, ובשנת 1955, זכתה בשנית באליפות העולם בהחלקה אמנותית. בשנת 1956, השתתפה באולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו, אולם שבועיים לפני התחרות סבלה מפציעה: במהלך אימונים, להב המחליק השמאלי נתקע בחריץ בקרח וחתך את כף רגלה הימנית כמעט עד העצם. אביה, מנתח במקצועו, טס אליה ותפר את החתך שלה. ביום התחרות, אולבייט הצליחה להתחרות, זכתה במדליית זהב והייתה בכך לאישה האמריקאית הראשונה לזכות במדליית זהב אולימפית בענף החלקה אמנותית ליחידים.
בשנת 1956, פרשה אולברייט מספורט תחרותי. בשנת 1959, סיימה לימודי רפואה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד והחלה לעסוק ברפואת ספורט. בשנת 1976, הייתה הרופאה הראשית של המשלחת האמריקאית לאולימפיאדת אינסברוק.
תקרית הבלון הסיני
ב-1 בפברואר 2023 נצפה בלון תצפית סיני בשמי ארצות הברית וקנדה. במערכת הביטחון של מדינות אלה הועלה חשד שהבלון משמש לריגול, ועקבו אחר דרכו מעל מדינת מונטנה. גורמים רשמיים קנדיים דיווחו כי פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה עוקב אחר הבלון. ביקורו הממלכתי המתוכנן של מזכיר המדינה של ארצות הברית, אנתוני בלינקן, בסין נדחה על ידי הנשיא ג'ו ביידן, ומאוחר יותר בוטל בתגובה לפרשת הבלון. ב-4 בפברואר 2023 יורט הבלון על ידי צבא ארצות הברית.
בלון סיני נוסף נצפה מעל ונצואלה וקולומביה ב-3 בפברואר.
מיקום ומוצא
דווח כי הבלון טס בסטרטוספירה, שם לא יהווה סיכון בטיחותי למטוסים מסחריים בשל גובהו הרב; בלונים פועלים בדרך כלל בין, מעבר לגובה המרבי הרגיל של מטוסי נוסעים –. הבלון היה במעקב מעל מונטנה בתחילת פברואר, ועבר מעל ארצות הברית לאחר שטס מעל האיים האלאוטיים וקנדה.
מערכת המודלים האטמוספיריים HYSPLIT שימשה כדי לעקוב אחר מסלולו המשוער של הבלון, אם הוא זז לפי רוחות בגובה בו היה כאשר זוהה מעל מונטנה. המסלול המתוכנן עובר מעל האיים האלאוטיים, צפון האוקיינוס השקט, יפן ומרכז סין. לדברי ג'יימס פלאטן, חוקר מאוניברסיטת מינסוטה, הבלון יכול לנוע בצורה בלתי צפויה וכי ייתכן שהבלון אינו במקום בו הוא אמור להיות.
ב-3 בפברואר 2023 אישרה מחלקת ההגנה של ארצות הברית כי בלון סיני שני נמצא מעל אמריקה הלטינית, בוונצואלה וקולומביה.
מטרה
גודל הבלון, שעל פי החשד של גורמי ההגנה של קנדה וארצות הברית הוא בלון מעקב, הוא בערך של שלושה אוטובוסים. בנוסף, הגורמים לא סבורים כי הבלון משיג מידע מודיעיני שלא ניתן היה לאסוף באמצעות לוויינים. בלונים מעל ארצות הברית נצפו בעבר על ידי הפנטגון. ממשלת סין אמרה כי מדובר בבלון מטאורולוגי, המשמש לתצפית על מזג האוויר.