cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ז'אן ברשמן
פעילות ההצלה בתקופת השואה
האחות ז'אן דאגה במיוחד לברונו הצעיר השתדלה שיגדל ככל ילד רגיל. לכשבגר מעט, היא העבירה אותו לבית יתומים קרוב. יום אחד הגיעו חיילי הורמאכט למנזר. האחות ז'אן פעלה במהירות והחביאה את שלושת בני משפחת וויטלס בקומה השלישית של המנזר בחדר שעל דלתו קבעה שלט "זהירות: מחלת השנית" (Scarlet fever). כאשר הגרמנים נכנסו לסקור את המנזר והגיעו לחדר שבו הוסתרו היהודים, האחות ז'אן הסבירה לחיילים הגרמנים שבחדר מצויים חולים במחלה מידבקת. החיילים האמינו לאחות ולא נכנסו לחדר, וכך ניצלה משפחת וויטלס. התנאים בצרפת החופשית ובתונון-לה-בן הלכו והחמירו עם התקדמות המלחמה. המחתרת הצרפתית מאקי (מצרפתית Maquis) פעלה יותר באזור עם התקרבות הצבא הגרמני. המנזר הוחרם והנזירות נדרשו לעזבו. הנזירות לקחו עמם את הפליטים היהודיים לכל מקום שאליו נאלצו לעבור, למרות שהכל אבד להן ולמרות הסכנה הכרוכה בדבר.
ידוע כי האחות ז'אן הסתירה יהודי נוסף לזמן קצר בבזיליקת הלב הקדוש, ללא קבלת תגמול כספי על כך.
הכרה מיד ושם
ז'אן ברשמן הוכרה כחסידת אומות עולם על ידי יד ושם בשישה באוקטובר, 1991. בשמונה בדצמבר, 1991, השגריר הישראלי בשווייץ, רפאל גביר, העניק את אות יד ושם "חסידי אומות העולם" לאחות ז'אן ברשמן בטקס בבית האבות של Sainte-jeanne-antide בגיביסז (בלעזית Givisiez) שבשוויץ. לאחר קבלת האות דיברה האחות ז'אן ואמרה: "תודה רבה לכם על הכבוד שחלקתם עמי, אבל באמת עשיתי מאוד מעט...". היא אמרה שפעולותיה הונחו בידי אהבת אלוהים ואהבת האנשים שסביבה: "אין זה יכול להיאמר שהייתי אמיצה; היה זה חסד האל ששם אותי שם". האחות ז'אן ברשמן נפטרה שנתיים לאחר קבלת האות.
גרפלקס
גרפלקס (באנגלית: Graflex) הוא שמה של חברה לייצור מצלמות, ושם של דגמי מצלמות אחדים מתוצרתה. מצלמות הגרפלקס היו ממצלמות הרפלקס (SLR) הראשונות, ושימשו כמצלמות עיתונות פופולריות במחצית הראשונה של המאה ה-20, לצד תואמתה הגרמנית, מצלמת ה-ICA.
היסטוריה
מצלמת גרפלקס הראשונה נבנתה בידי ויליאם פ. פולמר (William F. Folmer) ב-1899. החברה שבבעלות פולמר נקראה במקור 'פולמר את שווינג - חברה לייצור' (Folmer and Schwing Manufacturing Company), שנוסדה בניו יורק כחברה לייצור מנורת גז. כששוק מנורות הגז החל לשקוע, עברה החברה לייצור אופניים, ובנוסף מכרה מצלמות של יצרנים אחרים. לבסוף החלה החברה לייצר מצלמות בעצמה, וזנחה את ייצור האופניים. החברה נרכשה ב-1905 על ידי ג'ורג' איסטמן, וב-1907 הפכה לחטיבת 'פולמר את שווינג' של חברת קודאק, שבבעלות איסטמן. לאחר מספר שינויים זמניים בסטטוס ובשם החברה, היא הפכה לבסוף ל'תאגיד גרפלקס' ב 1945.
מבנה
רוב מצלמות הגרפלקס היו מצלמות רפלקס (SLR) בעלות עדשה אחת. מצלמות הגרפלקס מדגמי "גרפלקס ג'וניור", סדרת B בעלת הגב המסתובב (למעבר בין צילום רוחב לצילום אורך) וסדרת Super D, גם היא עם גב מסתובב, נבנו באופן די דומה: מעל לגוף המצלמה מוקמה עינית מתקפלת מכוסה ברדס, ותחתיה היה מסך המיקוד. במרכז גוף המצלמה הייתה מראה אלכסונית, ששיקפה את הדימוי שנוצר דרך העדשה על מסך המיקוד. במישור המוקד (כלומר, צמוד לסרט הצילום) מוקם התריס. מאחר שהדימוי שהוקרן על מסך המיקוד נוצר על ידי אותה עדשה שאיתה נוצר התצלום הסופי, ניתן היה לבדוק בדיוק רב את החדות ואת עומק השדה של התמונה. בזמן הצילום המראה זזה ממקומה ואִפְשְׁרָה לאור לעבור דרך גוף המצלמה לכיוון סרט הצילום. בעת ביצוע צילום, נפתח התריס שהיה צמוד לסרט, ואִפְשֵׁר לאור שמוקרן מהעדשה לפגוע בסרט וליצור את החשיפה. זהו העיקרון הבסיסי של כל מצלמות הגרפלקס, והוא העיקרון שעומד בבסיס רוב מצלמות הרפלקס.
מצלמה זו הותאמה לסרטים בפורמט 2 1/4X 3 1/4" (6X9 ס"מ) עד ל-8X10 אינץ', כאשר הפופולרי ביותר הוא 4X5 אינץ'.
על מנת לקבוע את מהירות הצמצם על המשתמש לגלול את הצמצם לאחת מרמות המתיחות האפשריות בעזרת מפתח, ואז לקבוע את גודל החרך. הטבלה בצד המצלמה הראתה את מהירות הצמצם עבור כל קומבינציה.
מצלמות גרפלקס ספיד גרפיק (Graflex Speed Graphic) מתקפלות, שיוצרו מ-1912 ועד 1973, עבדו גם הן עם תריס שמוקם על מישור המוקד, למרות שלעיתים קרובות משתמשים בהן עם תריס שמורכב בתוך העדשה. כתוצאה מתנועת התריס לרוחב הפריים, נחשף הסרט בהדרגה (צד אחד לפני הצד השני, ולא בו זמנית), ובתמונות רבות של תנועה מהירה, למשל, במרוצי מכוניות, נוצר עיוות, כך שגלגלי המכוניות מקבלים צורה אליפטית ונוטים קדימה. סממן זה הפך למאפיין המקובל למהירות ומאיירים רבים ויוצרי סרטים מצוירים משתמשים בו על מנת לתאר מהירות גבוהה.
פולטרגייסט (סרט)
פולטרגייסט (באנגלית: Poltergeist) הוא סרט מתח אמריקאי משנת 1982, שבוים על ידי טובי הופר ונכתב במשותף והופק על ידי סטיבן ספילברג. העלילה מתמקדת במשפחה שרוחות רעות פולשות לביתה וחוטפות את הבת הצעירה של המשפחה.
גרפלקס
מבנה
רוב צילום הספורט בשנות ה-20 המוקדמות נעשה באמצעות מצלמות גרפלקס או מצלמות דומות להן, עם תריס עשוי בד, שמוקם במישור המוקד. על מנת להשיג מהירות תריס גבוהה מספיק לצורך הקפאת תנועה מהירה, הם היו חייבים להשתמש בחרך צר, כך שבכל רגע נחשף חלק אחר בסרט הצילום.
פולטרגייסט (סרט)
הסרט דורג במקום ה-80 ברשימה של "בראבו" ב-"100 Scariest Movie Moments" ואגודת מבקרי הסרטים בשיקגו דירג את הסרט במקום ה-20 ברשימת הסרטים המפחידים שאי פעם נוצרו. מכון הסרטים האמריקאי דירג את הסרט במקום ה-84 ברשימת "100 שנים... 100 מותחנים". "פולטרגייסט" היה מועמד גם לשלושה פרסי אוסקר.
עלילה
סטיבן ודיאן פרילינג חיים חיים שקטים בפרבר בקליפורניה, שם סטיבן הוא סוכן נדל"ן מצליח ודיאן היא עקרת בית המטפלת בילדיהם דיינה, רובי, וקרול אן. קרול אן מתעוררת לילה אחד ומתחילה בשיחה עם הטלוויזיה של המשפחה, אשר החלה לשדר רעש לבן. בלילה הבא, בעוד המשפחה ישנה, קרול אן נעשית מקובעת לטלוויזיה כשהיא משדרת רעש לבן שוב. לפתע רוח רפאים עולה ממסך הטלוויזיה ונעלמת אל תוך הקיר, ויוצרת רעידת אדמה אלימה בתוך הבית, וקרול אן מודיעה ש"הם כאן".
אירועים מוזרים מתחילים להתרחש למחרת, כגון כוסות וכלים שבאופן ספונטני נשברים או מתכופפים ורהיטים שזזים מעצמם. התופעות נראות לא מזיקות בהתחלה, אבל במהרה הן מתחילות להתגבר. באותו לילה, עץ בחצר האחורית קם לתחייה ותופס את רובי דרך חלון חדר השינה. בעוד דיאן וסטיבן מצילים את רובי, קרול אן נשאבת דרך פתח בארון שלה. המשפחה מבינה שהיא נלקחה כשהם שומעים את קולה בוקע מהטלוויזיה.
קבוצה של פאראפסיכולוגים מאוניברסיטת קליפורניה באירוויין - דוקטור לש, ריאן, ומרטי, באים לבית פרילינג לחקור וקובעים כי המשפחה חוה הפרעה של פולטרגייסט. הם מגלים כי בהפרעות מעורבות יותר מרוח רפאים אחת בלבד. סטיבן גם מגלה במהלך שיחה עם הבוס שלו, לואיס טיג, כי השכונה שלהם בנויה על בית קברות.
אחרי שדיינה ורובי נשלחים הרחק לביטחונם, דוקטור לש וריאן מתקשרים לטנגינה ברונס, מדיום רוחנית. טנגינה אומרת כי הרוחות המאכלסות את הבית נמצאות במימד אחר ואינן במנוחה. הרוחות נמשכות לכוח החיים של קרול אן ומוסחות מהאור האמיתי שבא אליהן. טנגינה מוסיפה כי בין רוחות הרפאים האלה, יש גם שד המכונה "החיה", שמשתמש בקרול אן כאמצעי לתמרן את הרוחות האחרות.
החבורה מגלה כי הכניסה למימד השני הוא דרך הארון בחדר השינה של הילדים, ואילו היציאה היא דרך התקרה בסלון. כשהקבוצה מנסה להציל את קרול אן, דיאן עוברת דרך הכניסה קשורה בחבל המושחל דרך שני הפורטלים. דיאן מצליחה להשיב את קרול אן, ושתיהן צונחות מהתקרה על הרצפה מחוסרות הכרה. כשהן מתאוששות, טנגינה מכריזה כי הבית כעת "נקי".
זמן קצר לאחר מכן, המשפחה מתכוננת לעבור למקום אחר. במהלך הלילה האחרון שלהם בבית, סטיבן נוכח בפגישה עם טיג ודיינה הולכת לדייט, ושניהם עוזבים את דיאן, רובי, וקרול אן לבד בבית. "החיה" אורבת לדיאן והילדים, בניסיון לחטוף אותם שוב. דיאן והילדים בורחים מהבית ומגלים ארונות וגופות מרקיבות המתפרצים החוצה מן האדמה ברחבי השכונה. כשסטיבן ודיינה חוזרים הביתה למהומה, סטיבן מבין כי במקום להעביר את בית הקברות למקום חדש, טיג רק הזיז את המצבות והגופות נשארו מאחור, מה שחילל את הקבורה. המשפחה בורחת מהשכונה בעוד הבית עצמו קורס לתוך מימד אחר, לתדהמתם של השכנים. המשפחה מתאכסנת במלון ללילה, וסטיבן דוחף את הטלוויזיה של החדר למרפסת.
ג'ורג' גרין
ג'ורג' גרין (14 ביולי 1793 - 31 במאי 1841) היה מתמטיקאי ופיזיקאי בריטי אשר נודע במיוחד בזכות חיבורו פורץ הדרך "מסה על היישום של ניתוח מתמטי לתאוריות החשמל והמגנטיות" (משנת 1828). בחיבור זה מופיעים מספר מושגים חשובים, ביניהם משפט גרין המודרני, הרעיון של פונקציות פוטנציאל כפי שנעשה בהן שימוש כיום בפיזיקה, והרעיון של מה שכעת אנו מכנים פונקציית גרין. גרין היה הראשון לנסח תאוריה שיטתית של חשמל ומגנטיות והתאוריה שלו הייתה הבסיס לעבודותיהם של מדענים אחרים כמו ג'יימס קלארק מקסוול, לורד קלווין ואחרים. עבודתו על תורת הפוטנציאל הייתה מקבילה לזו של קרל פרידריך גאוס.
פולטרגייסט (סרט)
רימייק
בשנת 2014 המפיק סם ריימי והבמאי הישראלי-אמריקני גיל קינן הפיקו את הרימייק "פולטרגייסט", שיצא לאקרנים בקיץ 2015. סם רוקוול, רוזמרי דוויט וג'ארד האריס מככבים בסרט על רוחות הרפאים התוקפות משפחה שגרתית ואת ילדתם הקטנה מדיסון (בגילומה של קנדי קלמנטס).
ג'ורג' גרין
סיפורו חייו של גרין יוצא דופן בכך שהוא היה גם כמעט לגמרי אוטודידקט. הוא קיבל שנה אחת של הכשרה פורמלית בילדותו בלבד, בין הגילאים 8 ו-9.
פולטרגייסט (סרט)
הערות שוליים
Poltergeist (film series)
ג'ורג' גרין
תורת החשמל והמגנטיות
בתחילת חיבורו על חשמל ומגנטיות הוא קושר בין אינטגרלים משטחיים לאינטגרלים נפחיים, תוצאה שכעת ידועה כמשפט הדיברגנץ. משפט זה מוכר יותר בשמו "משפט גאוס" (על אף שהופיע לראשונה בחיבורו של גרין), זאת מכיוון שבתקופתו עבודתו של גרין הייתה כמעט לא ידועה מחוץ לאנגליה, כך שהיה זה מאמרו של גאוס שנתפס כראשון שכונן את תורת הפוטנציאל. חיבורו של גרין מכיל כמעט את כל התוצאות של מאמרו של גאוס, ומוסיף עליהן רבות. הוא מכיל את תכונת הערך הממוצע של פונקציות הרמוניות ואת עקרון המקסימום. הרעיון של פונקציית גרין הופיע באופן בלעדי בחיבורו של גרין, והיה מתקדם למדי לזמנו. משפט גרין המישורי מופיע רבות בחישוב אינטגרלי זרימה דו־ממדיים, ומשמש, בין היתר, בגרסתו הדיסקרטית, בתורת המדידה לצורך חישוב שטחים של מצולעים במישור (ראו גם נוסחת השרוך).
אחד היישומים של המשפטים שלו היה ללטש לכדי שלמות את התאוריה של Leyden phial. הוא הראה גם כיצד ניתן לייצר מספר אינסופי של צורות של קליפות מוליכות, כך שההתפלגות של המטענים עליהם במצב שיווי משקל תהא ניתנת לביטוי במונחים אלגבריים סופיים - זו הייתה התקדמות גדולה בתחום, שכן באותה תקופה היו ידועים רק הפתרון להתפלגות המטען על אליפסואיד והפתרון למקרה של שתי קליפות כדוריות המשפיעות אחת על השנייה (מקרים אלו נפתרו קודם על ידי סימאון דני פואסון), ומתמטיקאים רבים סברו שאלו המקרים היחידים שפתירים במונחים אלגבריים.
תורת הפוטנציאל
גרין פרסם ב-1833 את חיבורו: "On the Determination of the Exterior and Interior Attractions of Ellipsoids of Variable Densities", שזכור כהישג אנליטי יוצא מן הכלל. גרין מספק בחיבור ביטויים לכוח המשיכה שיוצרים אליפסואידים בעלי צפיפות לא אחידה, כאשר כוח המשיכה משתנה בהתאם לחוק חזקה שרירותי; החיבור מכליל תוצאות קודמות על הכבידה שיוצרים אליפסואידים (שמשתנה לפי היפוך ריבוע המרחק) למקרה שכוח המשיכה משתנה לפי ההופכי לחזקה ה-n. בחיבור גרין עבד עם משוואת לפלס ב-n ממדים, השיג תוצאות חשובות על מה שמכונה פונקציות אולטרה-כדוריות, שהן הכללה של ההרמוניות הספיריות. עם זאת, כיוון שפתרונות למקרה המעשי היחיד (כאשר n = 2) היו ידועים קודם, החיבור הוא בעל חשיבות מעשית מעטה, אולם הוא ראוי לציון בגלל הטכניקות המתמטיות השונות שהוא הציג.
אקוסטיקה ואופטיקה
גרין פרסם כמה מאמרים שתרמו מאוד לתאוריות של גלים מכניים, במיוחד לאקוסטיקה ואופטיקה. באקוסטיקה הוא פרסם ב-1838 את מאמרו הקצר "On the Reflexion and Refraction of Sound", ובאופטיקה הוא פרסם כמה מהמאמרים החשובים ביותר שלו: ב-1838 הוא פרסם את "On the Laws of Reflexion and Refraction of Light at the common Surface of two non-crystallized Media" ואילו ב-1839 הוא פרסם את "Supplement to a Memoir on the Reflexion and Refraction of Light" ואת "On the Propagation of Light in Crystallized Media".
אוקיינוגרפיה
האנליזה של גרין את ההתקדמות של גלים בתעלה הולידה את חוק גרין; למעשה האנליזה של גרין הייתה כללית בהרבה וחוק זה מייצג רק את האיבר האסימפטוטי בביטויים שגזר. הכלים המתמטיים בהם השתמש בעבודתו זאת חזו את קירוב WKB של מכניקת הקוונטים.
התאוריה האתרית
מחקרו על גלי אור ותכונות האתר הוביל אותו לגלות את מה שכיום ידוע כטנזור קושי-גרין.
עינת וילף
עינת וִילְף (, י"ג בכסלו ה'תשל"א) היא דוקטור למדע המדינה שכיהנה כחברת הכנסת ה-18, מטעם סיעות "העבודה" ו"העצמאות", וכיושבת ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.
ביוגרפיה
וילף היא בוגרת התיכון ליד האוניברסיטה בירושלים, ושירתה בצה"ל כקצינה ביחידה 8200. בעלת תואר ראשון במדע המדינה ותולדות האמנות מאוניברסיטת הרווארד שבארצות הברית, תואר שני במנהל עסקים מ-INSEAD שבצרפת, ותואר דוקטור במדע המדינה מאוניברסיטת קיימברידג' שבאנגליה. בשנים 2006-2002 שימשה כיועצת מדינית למשנה לראש הממשלה, שמעון פרס. הייתה יועצת אסטרטגית בנושא קרנות השקעות בתאגיד הייעוץ הבינלאומי מקינזי, ולאחר מכן שותפה מנהלת בקרן ההון סיכון של "כור תעשיות". עד חברותה בכנסת הייתה עמיתת מחקר במכון לתכנון מדיניות העם היהודי.
קריירה פוליטית
וילף היא כותבת קבועה של מאמרי דעה בעברית ובאנגלית בעיתונים בישראל ובעולם ומרצה בישראל ובעולם בנושאי חברה ופוליטיקה בישראל. בענייני החברה הישראלית כתבה שני ספרים: בשנת 2003 יצא לאור ספרה הראשון "מקימים, לוחמים ואנחנו - הדור הצעיר והמאבק הבא על דמותה של מדינת ישראל", בליווי הקדמה של שמעון פרס. בשנת 2008 יצא לאור ספרה השני "בחזרה לאלף-בית - הדרך להצלת החינוך בישראל (ללא תוספת תקציב)", אותו כתבה יחד עם אמה, מירי וילף, מורה ומחנכת ותיקה. הספר עוסק במשבר הפוקד את מערכת החינוך בישראל ובפתרונות כוללים למשבר זה.
בשנת 2002 התמודדה על מקום ברשימת מפלגת העבודה לכנסת ברשימה הארצית. ודורגה במקום ה-39 ברשימת העבודה-מימד בבחירות לכנסת השש עשרה לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה דורגה במקום ה-35 ברשימת "העבודה" לכנסת. ובבחירות לכנסת ה-18 מוקמה במקום ה-14 ברשימת המפלגה, אשר קיבלה 13 מושבים.
ב-11 בינואר 2010, לאחר התפטרותו של חבר הכנסת אופיר פינס מכהונתו, החלה וילף לכהן כחברת כנסת. ב-17 בינואר 2011 פרשה ממפלגת העבודה יחד עם ארבעה חברי כנסת נוספים בראשותו של שר הביטחון אהוד ברק, והקימה עמם את מפלגת העצמאות.
בדצמבר 2011 מונתה ליושבת-ראש ועדת המשנה של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות לענייני קשרי ישראל והעם היהודי. וילף שימשה כיו״ר סיעת העצמאות עד יוני 2012, עת מונתה ליושבת-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, בשל העובדה כי וילף נשואה לגוי, התבטאו נגדה אישים בארגון להב"ה כגון בנצי גופשטיין וברוך מרזל ודרשו ממנה להתפטר מתפקידה כיו"ר ועדת החינוך של הכנסת.
במהלך כהונתה בכנסת יזמה וילף, יחד עם זהבה גלאון, ציפי חוטובלי ודב חנין, תיקון לחוק הבטחת הכנסה המקנה לנשים השוהות במעון לנשים מוכות תקופה העולה על 30 ימים זכות לקבלת קצבת הכנסה.
בדצמבר 2012, עת הגיע המועד האחרון להגשת רשימות המועמדים של המפלגות השונות לקראת הבחירות לכנסת ה-19, הודיעו חברי "העצמאות" וביניהם עינת וילף, שלא יתמודדו על מקום בכנסת הבאה.
באוגוסט 2013 וילף הצטרפה לוועד המייעץ של ארגון NGO Monitor.
חיים אישיים
בשנת 2019, עינת וילף הצטרפה לבנה לטיול שנתי של כיתה א'. הורים של ילד אחר התלוננו על וילף במשטרה בטענה שהיא הכתה את ילדם. וילף זומנה לחקירה. היא טענה כי הותקפה על ידי הילד ואף נסחטה על ידי הוריו.
עמדות ציבוריות
ב-28 באוקטובר 2008 השיקה וילף קמפיין ציבורי בשם "תנו למורים ללמד", הקורא לרפורמה חינוכית ללא עלות תקציבית שבמרכזה מתן סמכות רחבה יותר למורים ולמנהלים בנושאים הבאים: הרחקת תלמידים מפריעים מהשיעור, הורדת ציון בגלל התנהגות מפריעה או אלימה בכיתה, הגבלת יכולתם של הורים להיות במגע ישיר ויומיומי עם המורים והענקת גיבוי למורים על ידי מנהלים וארגון המורים. במאי 2010 הגישה וילף הצעה לבטל את חוק זכויות התלמיד מטענה ש"חוק זכויות התלמיד, למרות הכוונות הטובות הגלומות בשמו, גרם נזק במבחן המציאות.", הצעה שאליה הייתה התנגדות חריפה ביותר על ידי חברי מועצת התלמידים והנוער הארצית, שטענו שוילף פתחה "במלחמה נגד הנוער", ואף התבטאו בחריפות נגד מינויה ליו"ר ועדת החינוך של הכנסת, על ידי שליחת מכתב לראש הממשלה, המוחה על המינוי.
וילף תומכת בלגליזציה של סמים קלים בנימוק שהמצב הנוכחי גורם לפשיעה גבוהה.
ביולי 2010 החלה לקדם הצעת חוק לפיה יוטל שיעור מס זהה על חלוקת דיבידנדים לבעלי שליטה ולבעלי המניות מהציבור. זאת כחלק מהמאבק נגד ההריכוזיות במשק הישראלי.
על פי וילף לב הסכסוך בין ישראל לפלסטינים אינו הסכסוך הטריטוריאלי אלא סוגיית הפליטים, ועד שלא ימצא פתרון לעניין זה הסכסוך לא יפתר. וילף התבטאה פעמים רבות בנושא הצורך לפעול באו"ם לביטול אונר"א, על מנת לסיים את הנצחת הפליטות הפלסטינית. בתקופת מבצע צוק איתן הופיעה וילף בתקשורת פעמים רבות וכתבה מספר מאמרים על הסכנה שבארגון אונר"א ועל כך שלא מדובר בארגון הומניטרי אלא "ארגון פלסטיני עוין הפועל להנצחת חלום השיבה".
ב-2011 פרסמה מאמר התומך בהצעת חוק יסוד: ישראל - מדינת הלאום של העם היהודי ונימקה את יתרונותיה.
ב-2018 יצא לאור הספר "מלחמת זכות השיבה", ספר שנכתב על ידי עינת וילף יחד עם עדי שוורץ, חוקר, מרצה ועיתונאי.
מיכאיל קירפונוס
מיכאיל פטרוביץ' קירפונוס (ברוסית -  Михаи́л Петро́вич Кирпоно́с; 12 בינואר 1892 - 20 בספטמבר 1941) היה מפקד החזית הדרום-מערבית בשלבים הראשונים של מבצע ברברוסה. נהרג בקרב קייב.
קריירה מוקדמת
קירפונוס נולד בכפר ורטייבקה ב-12 בינואר 1892. הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית ב-1915 ושירת כחובש במלחמת העולם הראשונה. ב-1917 התגייס לצבא האדום והשתתף במלחמת האזרחים ברוסיה וב-1918 הצטרף למפלגה הבולשביקית.
הוא סיים את האקדמיה הצבאית על שם פרונזה ב-1927 ומונה לקצין המטה של דיוויזיית הרובאים ה-44. בשנים 1934–1939 היה מפקד בית הספר לקצינים בקאזאן.
הוא השתתף במלחמת החורף נגד פינלנד כמפקד דיוויזיית הרובאים ה-70. על תפקידו במלחמה הוענק לו ב-21 במרץ 1940 תואר גיבור ברית המועצות. באפריל 1940 מונה למפקד הקורפוס ה-49, וביוני אותה שנה התמנה למפקד מחוז צבאי לנינגרד.
בפברואר 1941 התמנה למפקד מחוז צבאי קייב שהפך לאחר תחילת מבצע ברברוסה לחזית הדרום-מערבית.
מלחמת העולם השנייה
יום לאחר פתיחת המתקפה הגרמנית על ברית המועצות פתחו הכוחות הממונעים של החזית הדרום מערבית במתקפת נגד על קבוצת הפאנצר הראשונה בפיקוד אוואלד פון קלייסט, במה שנודע לאחר מכן כקרב ברודי. הקרב נמשך עד 30 ביוני 1941 והסתיים בניצחון גרמני מוחץ, למרות שהסובייטים נהנו מעדיפות גדולה במספר הטנקים על כוחות קבוצת ארמיות דרום. העליונות אווירית המוחלטת של הלופטוואפה ושגיאות של הפיקוד הסובייטי בהפעלת כוחותיו חרצו את גורל הקרב.
סטלין מינה ב-10 ביולי 1941 את סמיון בודיוני כמפקד העליון של הכוחות הסובייטיים באוקראינה וכמתאם הפעולות של החזיתות הדרום-מערבית והדרומית. בנוסף הוא שלח לאוקראינה את גאורגי ז'וקוב כנציג הסטאבקה ואת ניקיטה חרושצ'וב כקומיסר פוליטי.
קרב אומן נערך בתאריכים 10 ביולי 1941 - 8 באוגוסט 1941 והסתיים בתבוסה רוסית קשה עם 200,000 אבדות בהרוגים ושבויים לאחר שהגרמנים כיתרו את הרוסים ב"כיס" ליד העיר אומן.
היטלר החליט לעצור את המתקפה על מוסקבה ולכבוש קודם את אוקראינה. קירפונוס, בודיוני וז'וקוב בקשו מסטלין לסגת מאוקראינה ולהתייצב על קו הגנה נוח יותר אך סטלין התנגד ועשרות אלפי מתגייסים לא מאומנים המשיכו לזרום לאזור קייב.
ב-24 באוגוסט 1941 פתחו הגרמנים בקרב קייב, מתקפה על שני האגפים של הבליטה, שהוחזקה על ידי כוחות החזית הדרום-מערבית במרחב קייב. קבוצת הפאנצר בפיקוד היינץ גודריאן תקפה מכיוון צפון, בעוד קבוצת הפאנצר בפיקוד אוואלד פון קלייסט תקפה מדרום. ב-12 בספטמבר 1941 החליף סטלין את בודיוני בסמיון טימושנקו אך ללא תוצאות. ב-18 בספטמבר 1941 הושלם כיתור הכוחות הסובייטיים במרחב קייב. ב-20 בחודש נהרגו קירפונוס ורוב קציני מטה החזית במהלך ניסיון כושל לפרוץ את טבעת הכיתור הגרמנית סמוך לעיירה לוחוויצה.
שיכחון למאוחר
שיכחון למאוחר (נקרא גם אמנזיה אנטרוגרדית Anterograde amnesia) הוא מושג מתחום הפרעות הזיכרון - אובדן זיכרון של מה שקרה לאחר גורם האמנזיה, בשונה משיכחון למוקדם שבה אירועים שלפני גורם האמנזיה נשכחים. שיכחון למאוחר היא אחת המחלות המסתוריות ביותר בתחום הנוירולוגיה מכיוון שהמכניקה המדויקת של זכירת אירועים עדיין לא מובנת כהלכה, למרות שידוע אילו אזורים במוח מעורבים בתהליך זה.
סיבות
המחלה בדרך כלל נרכשת על ידי שתי דרכים: שימוש בסמים (בנזודיאזפינים לסוגיהם כמו: רוהיפנול, דורמיקום ורסטוריל הידועים בהשפעתם הגורמת לשכחה), או שהיא נגרמת כתוצאה מפגיעה קוגניטיבית במערכת הזיכרון באזור ההיפוקמפוס ( "השער", אזור פנימי במוח, באונות הרקתיות (טמפורליות), שתפקידו קידוד אינפורמציה חדשה). אמנזיה אנטרוגרדית נצפית גם בחולים שבמסגרת מחלתם נאלצו להסיר אזורים המערבים אגירת זיכרונות חדשים כמו: פגיעה באונה הרקתית שבה מתרחש כל תהליך אגירת הזיכרונות. בדרך כלל חולים עם התקפי פרכוס שהתחילו מהאונה הרקתית, יצטרכו להסיר אזורים אלו במוח, חולים עם גידול באזור זה של המוח יתאפיינו גם הם באמנזיה אנטרוגרדית.
תסמינים
חולים באמנזיה אנטרוגרדית יכולים להתאפיין ברמות שונות של שכחנות, מקרים נדירים נרשמו שבהם נפגעו אנשים בצורה משולבת של אמנזיה אנטרוגרדית ואמנזיה רטרוגרדית, מחלה זו נקראת אמנזיה כללית שבהם מתקיים איבוד זיכרון מוחלט. במקרים שבהם האמנזיה נגרמת על ידי שימוש בסמים, המחלה היא קצרת טווח והחולים יכולים להשתקם ממנה. בפגיעה באונה הרקתית, במקרים אלו שנחקרו לעומק מתחילת שנות ה-70, חולים התאפיינו בנזק תמידי, למרות ששיקום הוא אפשרי זה תלוי בנסיבות ובמצב החולה.
פדרו סבאיה
פדרו סבאיה ברקין (בספרדית: Pedro Zaballa Barquín, נולד ב-29 ביולי 1938 בקסטרו אורדיאלס שבספרד, נפטר ב-4 ביוני 1997 באוביידו שבספרד) היה כדורגלן ספרדי ששיחק כקיצוני ימני החל מסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 ועד תחילת שנות ה-70. את עיקר הקריירה שלו בילה במדי ראסינג סנטנדר, ברצלונה וסבדל. במשחקו היחיד במדי נבחרת ספרד הבקיע צמד לרשתה של בגומלין רבע גמר מוקדמות יורו 1964. נודע בכינוי פרו (Peru) סבאיה.
סבאיה נודע בשל הגינותו, והחל מעונת 1998/1999 מחלקת כמדי עונה התאחדות הכדורגל הספרדית פרס על שמו לשחקן, מועדון, קהל או הנשיא שהיווה דוגמה למופת של הגינות.
קריירה
סבאיה נולד וגדל בכפר קטן בקנטבריה. בצעירותו עסק במספר ענפי ספורט במקביל - כדורגל, קפיצה לגובה, קפיצה לרוחק וריצות קצרות. בעונת 1956/1957 עשה את צעדיו הראשונים בכדורגל מקצועני, בטורלבגה, קבוצה קטנה שקרובה לכפר הולדתו ששיחקה באותן שנים בליגה השלישית. ב-1957 עבר לקבוצת המילואים של ראסינג סנטנדר, ראיו קנטבריה, שגם היא שיחקה בליגה השלישית. בתום עונה אחת במדי הקבוצה צורף לקבוצה הראשונה, ששיחקה בליגה השנייה. כבר מעונתו הראשונה בסנטנדר הופיע בעקביות בהרכב הקבוצה - הוא פתח ב-24 משחקי ליגה בהם כבש פעמיים. בעונתו השנייה בסנטנדר, עונת 1959/1960, עזר לקבוצתו לסיים במקום הראשון בליגה, עם שני שערים ב-25 משחקים, ובזכות כך היא העפילה לליגה הראשונה. ב-1960 סבל מפציעה ובשל כך שותף ב-5 משחקים במהלך עונת 1960/1961, בהם לא הבקיע אף שער.
בקיץ 1961 עבר סבאיה לברצלונה, מהקבוצות הבכירות בספרד. תא הופעת הבכורה במדי הקבוצה ערך ב-24 בספטמבר, בניצחון 4-2 על אתלטיק בילבאו. את שערו הרשמי הראשון כבש במסגרת גביע ערי הירידים, בתיקו 2-2 עם דינאמו זאגרב ב-20 בדצמבר. את שער הליגה הראשון במדי ברצלונה כבש במחזור האחרון לעונת 1961/1962, במשחק נגד קבוצתו הקודמת, סנטנדר, בו ניצחה ברצלונה 8-0. בליגה, בה הגיעה ברצלונה למקום ה-2, שותף ב-14 משחקים. בגביע הספרדי הודחה על ידי ריאל מדריד, לאחר שסבאיה הבקיע שער בשלב המוקדם נגד באסקוניה. בעונה הבאה הידרדר מצבה של ברצלונה והיא הגיעה למקום ה-6 בלבד. סבאיה פתח ב-10 משחקים בהם הבקיע שער בודד, נגד מיורקה. ברבע גמר הגביע נגד ריאל ואיאדוליד הבקיע שער בכל אחד משני המשחקים ועזר לקבוצתו להעפיל לחצי הגמר עם ניצחון בתוצאה המצטברת 5-3. גם במשחקי חצי הגמר נגד ולנסיה פתח ועזר לברצלונה להעפיל לגמר. סבאיה פתח בגמר נגד ריאל סרגוסה, שנערך ב-23 ביוני 1963 בקאמפ נואו, והיה שותף לזכייתה של ברצלונה בתואר, עם ניצחון 3-1.
בעונת 1963/1964, תחת המאמן ססאר, הפך סבאיה לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה. במהלך העונה הבקיע 7 פעמים ב-26 משחקי ליגה בהם שותף. ברצלונה הגיעה למקום ה-2, מאחורי ריאל מדריד שזכתה באליפות, ומהגביע היא הודחה על ידי ריאל סרגוסה בחצי הגמר. הוא הבקיע שער ראשון בגביע מחזיקות הגביע, במשחק הראשון של שמינית גמר הטורניר מול המבורג ב-20 בנובמבר 1963, שהסתיים בתוצאה תיקו 4-4. המבורג הדיחה את ברצלונה לאחר תיקו 0-0 בגומלין וניצחון 3-2 במשחק החוזר. בעונה הבאה קטן חלקו של סבאיה במשחקי הקבוצה, והוא פתח ב-12 משחקי ליגה, בהם הבקיע פעמיים. ברצלונה הגיעה בליגה למקום ה-6 בלבד, ובגביע הודחה על ידי סראגוסה פעם נוספת.
בעונת 1965/1966, עם המאמן הארגנטינאי רוקה אולסן, שב סבאיה למלא תפקיד משמעותי בקבוצה, והוא חווה עונת שיא מבחינת כמות שערים שהוא כובש במהלך עונה בודדת - 14. בליגה הבקיע 7 פעמים ב-19 משחקים, כולל צמד בדרבי מול אספניול בו ניצחה ברצלונה 4-2 ב-12 בפברואר 1966. בגביע ערי הירידים הבקיע 3 שערים. השער השני היה במשחק החוזר של חצי הגמר נגד צ'לסי, והוא עזר לברצלונה להעפיל לגמר עם ניצחון 5-0. בגמר פגשה ברצלונה את ריאל סרגוסה, ובמשחק הראשון היא הפסידה 1-0. בגומלין הבקיע סבאיה את השער השני לזכות קבוצתו. 90 הדקות הראשונות הסתיימו בניצחון 3-2, ומכיוון שהתוצאה המצטברת הייתה 3-3, המשיך המשחק להארכה. בהארכה כבש ליואיס פוז'ול והשלים שלושער, ובזכות כך זכתה ברצלונה בגביע. בגביע הספרדי הבקיע 4 שערים, שניים בסיבוב הראשון מול ראסינג סנטנדר, קבוצת נעוריו, ושניים ברבע הגמר מול אלצ'ה, אך ריאל סרגוסה הדיחה את ברצלונה בחצי הגמר בתוצאה המצטברת 3-2.
אולסן הוחלף בסוף העונה על ידי סלבדור ארטיגס. עם מספר תוספות לחלק ההתקפי של סגל הקבוצה, החליט סבאיה לעזוב את ברצלונה ולהצטרף לסבדל, קבוצה נוספת מקטלוניה ששיחקה גם היא בליגה הראשונה. במהרה השתלב בהרכב הקבוצה אותה אימן ברנרדינו פרס אליסראן (פסייגיטו). את שערו הראשון במדי הקבוצה כבש נגד קבוצתו לשעבר, ברצלונה, בתיקו 1-1 עמה ב-5 בנובמבר 1967. שערו השני היה לרשתה של ריאל מדריד, בהפסד 4-2 נגד ב-19 בנובמבר, ושערו השלישי והאחרון לעונת 1967/1968 היה השער היחיד בניצחון 1-0 ב-27 באפריל 1968. הוא השתתף ב-21 משחקי ליגה ועזר לקבוצתו להגיע למקום ה-12. במהלך העונה הבאה, עונת 1968/1969, לקח חלק בהישג השיא של סבדל בליגה הספרדית, הגעה למקום ה-4, כשסבאיה מופיע ב-18 משחקים וכובש פעם אחת.
את עונת 1969/1970 פתח סבאיה עם הבקעת שער לרשתה של ולנסיה, בניצחון סבדל 2-0 ב-14 בספטמבר 1969. בזכות כך שסבדל סיימה את העונה הקודמת במקום ה-4, היא שיחקה לראשונה בתולדותיה במסגרת אירופית - בגביע ערי הירידים. במשחקה הראשון במפעל, ב-17 בספטמבר, היא ניצחה 2-0 את קלאב ברוז', ואת שערה הראשון באירופה כבש סבאיה. בעונה זו, בה החלו לאפשר חילופים בליגה הספרדית, מילא סבאיה בעיקר תפקיד של שחקן מחליף. בחודשיים הראשונים פתח בהרכב ב-10 משחקים ונכנס כמחליף באחד נוסף, אך מנקודה זו איבד את מקומו בהרכב והוא נכנס כמחליף ב-8 מחזורים, מבלי להבקיע שער. ברוז' ניצחה בגומלין 5-1 והדיחה את סבדל מהמפעל, ובליגה הגיעה הקבוצה למקום ה-13 בלבד.
האירוע הבולט ביותר בקריירה של סבאיה התרחש ב-2 בנובמבר 1969, במחזור ה-8 של הליגה הספרדית, במשחק נגד ריאל מדריד בביתה, הסנטיאגו ברנבאו. בדקה ה-59, כשהמשחק עדיין בתיקו 0-0, התנגש שוערה של מדריד, אנדרס חונקרה עם חברו לקבוצה פרנסיסקו אספילטורה ועם שחקן סבדל ז'וזפ פלאו, מה שהביא לכך ששני שחקני מדריד שכבו חבולים על הדשא. הכדור הגיע לרגליו של סבאיה, שנותר חופשי לחלוטין להבקיע שער. סבאיה לא התמהמה לרגע ובעט את הכדור החוצה, על מנת שיוכלו לטפל בשחקנים הפצועים בדחיפות. סבאיה זכה לתשואות בעמידה מהקהל בברנבאו, שהכיר באצילות המעשה, שלא היה נהוג כלל בתקופה זו. לקראת סוף המשחק הבקיע פירי שער ניצחון לזכות מדריד, ולכן החלטתו של סבאיה לא להבקיע הייתה קריטית לתוצאת המשחק. מעשהו של סבאיה הוכר אף מחוץ לספרד - אונסק"ו העניק לו פרס "משחק הוגן" (Fair Play) על רוח הספורטיביות שהפגין. החל מעונת 1998/1999 מחלקת כמדי עונה התאחדות הכדורגל הספרדית פרס על שמו לשחקן, מועדון, קהל או הנשיא שהיווה דוגמה למופת של הגינות.
בסוף העונה החליט סבאיה לעזוב את סבדל. למרות הצעה מסנט אנדראו שמברצלונה, הצטרף לריאל אוביידו שמאסטוריאס, קבוצה ששיחקה בליגה השנייה באותה תקופה. הוא חווה עונה לא קלה באוביידו. הוא הבקיע שער בודד ב-7 משחקים, ובסוף העונה, ב-1971, פרש ממשחק.
אבני חמשת המלכים
גבעת אבני חמשת המלכים היא גבעה בגובה 204 מטר מעל פני הים, מדרום לעיר מודיעין-מכבים-רעות, בין העיר ליישוב מבוא חורון. על הגבעה נמצא מחשוף ייחודי של אבני צור, חלק משורת מחשופי צור הממוקמים לאורך הדופן התוחמת את קצהו הצפון-מערבי של עמק איילון. ישנה השערה לפיה האבנים הגדולות, הנראות כאילו הוטלו על הגבעה מן השמיים, הם עקבות המסופר בספר יהושע, פרק י', אודות הקרב שניהלו בני ישראל עם מלכי האמורי במסגרת מלחמת מלכי הדרום, במהלכו
הסבר גאולוגי
מחשופי הצור אינם ייחודיים לגבעה זו, אלא מצויים לאורך עמק איילון, כולל ריכוז גדול בכפר הפלסטיני בית עור א-תחתא.
דב גינזבורג מן המכון הגאולוגי לישראל מסביר כי הגושים מונחים בשדה, בנטייה כמעט אנכית, מפוזרים בצורה בלתי רציפה על גבי קרקע חרסיתית עמוקה, באופן שניתן להסבר כעדות להתמוטטות סלעים והיסחפותם, עקב פעילות אקטיבית בקווי השבירה של בקע. גושי הצור הקשה גלשו משכבת צור קדומה עקב רעידת אדמה לאחריה סחפו שיטפונות את גושי האבן למדרגות הנמוכות יותר ולבסוף נשארו כתמי צור במרחבי השטח.
התייחסות הלכתית
בעקבות ברייתא זו נפסקה הלכה שעל הרואה מקומות אלו לברך ברכת הנסים:
מאיר בר-אילן כתב על הברייתא הזו שהיא ייחודית במגמתה ה"תיירותית", שנועדה עבור נוסעים וצליינים שביקשו לראות בארץ את המקומות בהם אירעו ניסים ושמורי דרך השתמשו בה על מנת להראות לחפצים בכך את אשר ביקשו לראות בשטח.
מאחר שזיהוי מחשוף האבנים שבגבעה עם האבנים עליהם מסופר בספר יהושע הוא השערה בלבד וישנו איסור הלכתי לברך מספק, אין הנחיה למבקרים במקום לברך את ברכת הניסים.
In da Club
In da Club (בעברית: במועדון) הוא סינגל של הראפר האמריקאי 50 סנט, מתוך אלבום הבכורה שלו, Get Rich or Die Tryin'. השיר נכתב על ידי 50 סנט לצד המפיקים ד"ר דרה ומייק אליזונדו ויצא לאור בינואר 2003 כסינגל המוביל מתוך האלבום והגיע בשיאו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. זהו שירו הראשון של 50 סנט שהגיע למקום הראשון במצעד.
רקע
לאחר ש-50 סנט התגלה על ידי הראפר אמינם בשנת 2002, הוא טס ללוס אנג'לס, שם הוצג במפני המפיק המוזיקלי ד"ר דרה. "In da Club" היה השיר הראשון מתוך שבעה שהקליט בחמישה ימים יחד עם ד"ר דרה. 50 סנט אמר על מפגשי ההקלטות:
ההפקה של השיר ניתנה במקור להרכב ההיפ הופ D12, אך הועברה ל-50 סנט מכיוון שההרכב לא ידע איך לגשת אליה. 50 סנט הקליט את השיר כשמקצב התופים בלבד נכח. מכיוון שחלק גדול מהתוכן ב-Get Rich or Die Tryin' היה "אפל", הוא רצה לכתוב חומר שהוא "בדיוק ההפך". הוא תיאר את השיר כ"חגיגה של החיים. כל יום הוא רלוונטי בכל מקום כי כל יום הוא יום ההולדת של מישהו".
הצלחה ושבחים
השיר נכנס לראשונה למצעדי הבילבורד בארצות הברית ב-11 בינואר 2003, במקום ה-67. מספר שבועות לאחר מכן, נכנס השיר לעשירייה הפותחת; לאחר שמונה שבועות, הגיע השיר לצמרת המצעדים והפך לשירו הראשון של 50 סנט שהגיע להישג זה, תוך שנשאר שם תשעה שבועות רצופים. בנוסף, הגיע השיר למקום הראשון במצעד 40 הרצועות, מצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ ומצעד שירי הראפ. מגזין הבילבורד דירג אותו כשיר המוצלח ביותר לשנת 2003. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לו את תואר הזהב.
השיר זכה לשבחים מהמבקרים; בטקס פרסי גראמי ה-46, הועמד לקטגוריות "ביצוע סולו הראפ הטוב ביותר" ו"שיר הראפ הטוב ביותר". הווידאו קליפ הנלווה לשיר זכה בקטגוריות "קליפ הראפ הטוב ביותר" ו"האמן החדש הטוב ביותר" בפרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2003. בשנת 2009, השיר דורג במקום ה-24 במצעד העשור של הבילבורד הוט 100, וב-2010 דורג במקום ה-13 ברשימת "השירים הטובים ביותר של העשור" של רולינג סטון. באותה השנה, דורג במקום ה-448 ברשימת "500 השירים הגדולים בכל הזמנים" של המגזין.
וידאו קליפ
צילומי הווידאו קליפ התרחשו בין 10 ל-11 בדצמבר 2002 והוא בוים על ידי פיליפ אטוול. הקליפ מתרחש במחנה היפ הופ בדיוני הידוע בשם "Shady/Aftermath Artist Development Center", והוא מתחיל בהאמר שחור הנוסע למתקן במיקום לא ידוע. קטעי וידאו מתוך הסינגל של אמינם "Without Me" מתנגנים בכניסה בטלוויזיות עם מסך שטוח. אמינם וד"ר דרה נראים מביטים מטה אל המעבדה ממרפסת עם חלונות. 50 סנט מוצג תלוי הפוך על גג חדר כושר.
נכון לאוקטובר 2022, לקליפ מעל ל-1.5 מיליארד צפיות ביוטיוב.
הופעות במדיה
השיר מופיע בסרטים "הכל כלול", "תפוס ת'כריש", "סלון יופי", "שבעים וחמש" ו"ריתוק", כמו גם בטריילרים לסרטי האימה "מז"ל טוב" משנת 2017 ו"מז"ל טוב 2" משנת 2019. הוא הופיע גם בתוכניות הטלוויזיה "הסמויה", "CSI", "נקמה", "לוציפר" ו"החטא הקדמון". ב-13 בפברואר 2022, השיר בוצע על ידי 50 סנט במופע המחצית של סופרבול LVI.
מערכת השמיעה
מערכת השמיעה היא מערכת החישה, האחראית על חוש השמיעה ומאפשרת קליטת קולות. המערכת אחראית על התמרת הקלט הפיזיקלי השמיעתי אל אות חשמלי והעברתו למרכזי העיבוד המרכזיים במוח, על ניתוח מרכיביו והפקת מידע מכך ועל זיהוי מקורו. לעיתים לשם פעולות הניתוח נעזרת מערכת השמע במידע המגיע ממערכות חוש אחרות כגון מערכת הראיה, וכן בניבויים אשר הוכנו על בסיס ידע קדום מבעוד מועד.
אנטומיה של האוזן
האוזן מחולקת לשלושה חלקים נפרדים: האוזן החיצונית, האוזן התיכונה והאוזן הפנימית.
האוזן החיצונית
החלק הנראה לעין של האוזן נקרא אֲפַרכֶּסֶת, הוא עשוי מסחוס וקיים רק ביונקים. עיצוב האפרכסת מותאם לקליטת קולות ולכוונם אל תוך חלקי האוזן הפנימית, ובכך לשפר את יכולת קליטת הקול מהסביבה. האפרכסת מתעלת את גלי הקול לתוך תעלת השֶמַע, שבקצה נמצא עור התוף. תעלת האוזן בחלקה החיצוני עשויה מסחוס, ובעומקה, כשני שלישים ממנה נמצא בתוך עצם. היא מצופה בעור דק, המשכי לעור האפרכסת. בקצה התעלה העמוק נמצא עור התוף, הוא מתוח בקצה צינור השמע, ומעברו השני האוזן התיכונה.
האוזן התיכונה
האוזן התיכונה נמצאת בין עור התוף אל השבלול במרווח בנפח של שני מיליליטר. מבחינה תפקודית האוזן התיכונה משמשת כמגבר המגביר את תנודות עור התוף ומעביר אותן לאוזן הפנימית המלאה בנוזל. התנודות עוברות לאורך שלוש עצמות קטנטנות. העצם הראשונה, נקראת עצם הפטיש (Malleus), מחוברת לעור התוף ונעה כאשר הוא רועד. כאשר עצם הפטיש נעה היא מזיזה את העצם השנייה - עצם הסַדָן (Incus), אשר בתורה מניעה את העצם השלישית - עצם הארכוף (Stapes). התנודות עוברות דרך הארכוף אל החלון הסגלגל, שהוא למעשה קרום הנמצא בכניסה אל האוזן הפנימית.
עצמות השמע מחד, והפרש השטחים בין שטח עור התוף לשטח משטח הדריכה של הארכוף, גורמים להגברה של הכוח שמפעיל גל הקול פי שלושים ובכך הם תורמים להעברה יעילה של הקול מן האוויר לתנודות של גלי נוזל באוזן הפנימית. מלבד יכולת ההגברה, לאוזן התיכונה תפקיד חשוב בשמירה על השבלול מפני גלי קול חזקים מדי שעלולים לגרום נזק לשמיעה. הארכוף ניחנת ביכולת לשנות את זווית ההקשה, כך שבעת הצורך הכוח המועבר לחלון הסגלגל מופחת. כמו כן, ישנם שרירים קטנים אשר גלים בתדר נמוך ובעוצמה גבוהה מפעילים אותם במנגנון רפלקסיבי היוצר מתיחה של עור התוף, ונעילה של הארכוף.
האוזן הפנימית
האוזן הפנימית חצובה בגולגולת והיא נמצאת פנימה לעצם הארכוף. באוזן הפנימית מצוי מבנה מסולסל הנקרא שבלול האוזן יחד עם מבנה אחר האחראי על שיווי המשקל. שבלול האוזן מלא נוזל בעל תכונות כימיות מיוחדות השונות מהנוזל החוץ תאי בשאר רקמות הגוף. לשבלול שלושה מדורים המהווים יחד שלוש תעלות שרצות בצורת ספירלה: מַעֲלַת הַפְּרוֹזְדוֹר "scala vestibuli", מעלת האמצע "scala media" ומַעֲלַת הַתֹּף "scala timpany". במעלת התוף ומעלת הפרוזדור נע נוזל בשם פרילימפה, ואילו במעלת האמצע נע נוזל בשם אנדולימפה.
כאשר עצם הארכוף רוטטת היא פוגעת בחלון הסגלגל ודוחפת את הנוזל שבשבלול. הנוזל נע ראשית במעלת הפרוזדור, מתקדם אל עבר מעלת התוף, ושם מרטיט את החלון העגול. נהוג להתייחס לשבלול כבעל ציר בעל שני קטבים שרץ לאורך הספירלה. קוטבו הבזאלי (הבסיס) מתחיל בחלון הסגלגל, וקוטבו האפיקלי (הקודקוד) נמצא בקצה השבלול. לו היו פורמים את גלגול השבלול לצינור עם שלוש תעלות פנימיות, היה הצד האפיקלי קצה הצינור שנוצר מהפרימה. בין מעלת התוף לבין מעלת האמצע ישנו קרום הנקרא הקרום הבזילרי, ובין מעלת הפרוזדור למעלת האמצע נמצא קרום רייזנר המחובר לקרום הטקטוריאלי. כאשר הנוזל נע בתעלות הפרוזדור והתוף שבשבלול הוא מעוות את הקרום הבזילרי בקצב מסוים ובמקומות ספציפיים. בין הקרומים נמצא איבר קורטי המשמש כיחידה בה מותמר הקלט השמיעתי לעבר אות חשמלי.
איבר קורטי
בתוך מעלת האמצע בשבלול האוזן נמצא איבר התמרת השמע, איבר קורטי. איבר קורטי מורכב מהקרום הבזילרי, מהקרום הטקטוריאלי, מתאי דייטר המתפקדים כתאי תמך ומתאי שערה המתפקדים כתאי חישה. תאי חישה אלו הם בעלי שלוחות הקרויות "ריסים (cilium)" העשויות מאקטין ומיוזין היוצאות מגוף התא הדומות לשערות קטנות ומכאן שמו. לתאים אלו סינפסות עם שלוחות של תאי גנגליון דו–קוטביים השייכים לגנגליון בשם הגנגליון הספירלי.
התנודות של מרכיבי האוזן התיכונה מועברות אל הנוזל שמקיף את איבר קורטי, וגורמות להזזת הממברנה הטקטוריאלית ביחס לממברנה הבזילרית. תזוזה זו מזיזה את השערות הנמצאות על תא השערה. שערות אלו מחוברות זו לזו במין חוטים הנקראים Tip Link המחוברים אל תעלות יוניות. כאשר ישנה תזוזה בין תאי השערה ה-Tip Link נמתח ובכך הוא גורם לפתיחה מכנית של התעלות היוניות. פתיחת התעלות היוניות גורמות לכניסה של יוני אשלגן ויוני סידן אשר נמצאים בריכוז גבוה בסביבה החוץ תאית של השבלול ובכך משנות את פוטנציאל הממברנה של התאים. שינוי פוטנציאל הממברנה גורם לשחרור וסיקולות אל קולטנים בתאים הביפולארים של הגנגליון הספיראלי.
ישנם שני סוגי תאי שערה, בין 12,000 ל-15,000 תאי שערה חיצוניים וכ-3500 תאי שערה פנימיים. תאי השערה הפנימיים הם אלו אשר מעבירים את רוב המידע החושי אל מערכת העצבים המרכזית. לעומתם תאי השערה החיצוניים באמצעות תאי דייטר משנים את האופן בו הממברנה הבזילרית זזה. בכך הם משפיעים על המידע הנקלט בתאי השערה הפנימיים, ועוזרים בהגברת קלט חלש.
התמרה חושית של הגירוי השמיעתי
שינויים בקלט החושי משנים את מקדם החדירות לתעלות יוניות הנמצאות על הקצה החיצוני של תאי השערה ובהתאמה לכך את דפוס הדחפים העצביים המועברים אל מערכת העצבים המרכזית. ככל שהמוליכות יותר גבוהה כך קצב ירי פוטנציאלי הפעולה בתאים הדי פולאריים עולה.
קידוד תדר הצליל
זיהוי התדר של צלילים מתבצע עוד בשבלול ומתחלק לשני אופנים מרכזיים: על ידי זמן, ועל ידי מקום.
קידוד על פי תדירות הרעידות של הקצה הקודקודי
מתחת ל-200 הרץ הקרום הבזילרי אינו מפגין הבחנה בין תדרים שונים על פי מיקום הרעידה המקסימלית. במקרים אלו ההבחנה בין תדרים שונים נעשית על פי תדירות הרעידות על הקצה הקודקודי (אפיקלי). ככל שהרעידות הן בתדר גבוה יותר, כך הצליל הנתפס הוא יותר גבוה.
קידוד על פי מרחק מהחלון הסגלגל
שוני בגמישות הקרום הבזילרי וברוחבו לאורך השבלול מסייע לפרק את צלילי הסביבה לתדרים: ככל שמתרחקים מהצד הבסיסי (בזאלי) של השבלול אל עבר קודקוד השבלול, כך התדר בו הממברנה תרעד בצורה מקסימלית נמוך יותר. ככל שהרעד רב יותר, כך נפתחות יותר תעלות יוניות, משתחרר יותר מוליך עצבי, ותדר פוטנציאלי הפעולה שיורה הנוירון הבי-פולארי עולה.
קידוד עוצמת הצליל
בתדרים היורדים עד ל-200 הרץ עוצמת הצליל מזוהה על ידי תדירות הירי. הרעדה חזקה יותר של עור התוף ועצמות השמע גוררת הרעדה חזקה יותר של הקרום הבזילרי, שבתורו מכופף את תאי השערה ופותח יותר את התעלות היוניות. פתיחת התעלות גורמות לשחרור מוגבר של מוליכים עצביים, אשר בתורם מגבירים את קצב הירי בתאי העצב הספירליים. כאשר התדרים יורדים מתחת ל-200 הרץ, קידוד עוצמת הקול מתבצע על ידי כמות הנוירונים היורים בו זמנית. ככל שהעוצמה חזקה יותר כך יותר נוירונים יורים. יחד עם הסבר זה ישנם גורמים נוספים המשפיעים על העוצמה הנתפשת של הגירוי המושמע כדוגמת משך זמן ההשמעה, והאם הוא נשמע בשתי האוזניים או באוזן אחת. נראה כי בטווח הזמנים של עד 200 מילישניות ככל שזמן השמעת הצליל גדול יותר כך גדלה עוצמת הצליל הנתפסת. כמו כן, כאשר הצליל מושמע בשתי האוזנים העוצמה נתפשת כגדולה יותר מאשר אותו הגירוי המושמע לאוזן אחת.
קידוד מיקום הצליל
תפיסת מיקום הצליל ביחס למיקום האורגניזם היא משימה מורכבת ומתרחשת, לפחות בחלקה, בגזע המוח בגרעינים הנקראים MSO ו-LSO. מבחינת המידע המשמש לזיהוי מקור הצליל ידוע כי נעשה שימוש בהפרשי פאזות של הגל הנקלט בין שתי האוזניים, בהפרשי עוצמה מזעריים בין שתי האוזניים ובהשתנות גלי הקול בעת פגיעתם באפרכסת.
מחקרים שמדדו את הזווית הקריטית המינימלית שבה בני אדם וקופים תופסים צלילם מצאו שהיא עומדת על מעלה אחת או על ארבע מעלות בהתאמה כאשר מופנה קשב למשימה.
מעגלי המוח
בעיבוד מקור הצליל מעורבים שני גרעינים בגזע המוח הנקראים הגרעין הזיתי האמצעי-עליון (MSO) והגרעין הזיתי הצידי-עליון (LSO). התאים ב-MSO מקבלים מקבלים את המידע כאות מאקטב משתי האוזניים, ומתבצע בו חישוב של הפרש הזמנים של האות הנקלט באוזן אחת אל מול האוזן השנייה. בתא הנמצא באמצע, בין צד ימין לשמאל ככל שההפרש של הזמנים של האות המגיע מהאוזניים יותר קטן כך התא יירה יותר. תאים הקרובים יותר לצד מסוים יירו הכי הרבה אם יש הפרש זמנים בין האותות. לעומת זאת ב-LSO הקלט הוא מצד אחד מאקטב ומצד אחר מחליש. בגרעין זה מבוצע חישוב של הפרשי העוצמות בין האוזניים.
קידוד גובה הצליל
גובה-הצליל (pitch) הוא גובה הצליל הנתפס בדעת, אשר מתבסס על זיהוי התדר היסודי של גל הקול שנקלט במערכת השמע. תדר זה מוגדר כהופכי לזמן המחזור של גל הקול שנקלט.
גל ניתן לפירוק, על ידי שיטה מתמטית בשם התמרת פורייה, לסדרה של גלים סינוסידיאלים. התדרים של גלים אלו אשר שונים מתדירות בעלת מאפיינים פיזיקליים ייחודיים הנקראת תדירות יסודית נקראים תדרים עילאיים. התדרים העילאיים הם אלו אשר מעניקים את הגון (timber) לצליל, ומפרידים בין צלילים בעלי אותו גובה המושמעים מכלי נגינה שונים. פירוק דומה להתמרת פורייה נעשה בצורה מכנית בתוך השבלול על פי מרחק ועל פי פאזה כפי שמתואר לעיל בפסקת "קידוד תדר הצליל". כאשר גל הקול שנקלט אינו מכיל את התדר היסודי, מערכת השמיעה יודעת לפענח על סמך התדרים העילאיים את התדר היסודי שיכול היה להיות, והצליל שייתפס הוא הצליל המתאים לתדר יסודי זה. יכולת זו נצפתה אף אם התדרים העילאיים המושמעים שונים בכל אחת מהאוזניים, ומתמטית חילוץ התדר היסודי נדרש על ידי שילוב מידע של שתי האוזניים. בנוסף לזאת נמצא כי היכולת לתפוס את גובה הצליל, אף כשאין בנמצא תדר יסודי, אינה ייחודית לבני אדם, והיא נצפתה גם אצל חיות כמו קופים, ציפורים וחתולים.
המסלול העצבי של השמע
לאחר ההתמרה בשבלול הקלט החושי עובר אל עצב השמיעה ושיווי המשקל (CN VIII) דרך הגנגליון הספירלי. עצב השמיעה מכיל אוכלוסייה הטרוגנית של תאים, המציגים תכונות חישתיות שונות. חלק מהתאים מגיבים רק לצלילים מורכבים, אחרים רק לטהורים. בנוסף יש כאלה אשר מגיבים רק לצלילים מאוד קצרים או לחלופין מגיבים לקשת גדולה של צלילים מסוגים שונים. אוכלוסיות תאים אחת השוכנת בעצב השמיעה היא של תאים מכוונים. תאים אלה מגיבים למנעד של תדירויות, אך במיוחד לתדר ספציפי. כלומר, סף התגובה לירי פוטנציאל פעולה בתדר ספציפי זה יהיה נמוך מסף התגובה לירי פוטנציאל פעולה בכל תדר אחר עבור אותם תאים. עם זאת אין הדבר אומר כי תדרים אחרים אינם יכולים להביא לירי. אלא צריך בתדרים אלה גירוי בעוצמה גדולה יותר כדי להגיע לאותו ירי המופק מגירוי חלש בתדר הספציפי. בעיקרו מקור סלקטיביות זו מצוי בסלקטיביות הממברנה הבזילרית לתדרים שונים במקומות שונים. אך במחקרים נמצא כי אוכלוסיית תאי עצב השמיעה המכוונים מציגים סלקטיביות גבוהה מזו המסופקת באמצעות הממברנה הבזילרית. דבר המוסבר על ידי שינויים אקטיביים של רכיבים נוספים באיבר קורטי.
מהגנגליון הספירלי מועבר המידע אל מספר גרעינים במוח המוארך. במוח המוארך מתבצע עיבוד בסיסי של הצליל. לדוגמה זיהוי גס של הכיוון ממנו הגיע השמע. המידע מועבר ראשית לגרעין השבלול הגחוני (Ventral cochlear nucleus ) ולגרעין השבלול הגבי (Dorsal cochlear nucleus ). מהם עובר הקלט אל קומפלקס של מספר גרעינים הנקרא הגוש הזיתי העליון (Superior olivary complex ) ואל הגוף דמוי טרפז (Trapezoid body ). ולאחריהם עובר המידע באמצעות צבר אקסונים הנקרא הלמניסקוס הצידי (Lateral lemniscus ) אל התליל התחתון שבמוח האמצעי. ממנו מועבר המידע אל גרעין הברך האמצעי (Medial geniculate nucleus ) שבתלמוס ולקליפת המוח השמיעתית ראשונית (Primary auditory cortex ). מלבד מסלולים אלו, ההולכים אל מערכת העצבים המרכזית מהמערכת העצבים הפריפריאלית, ישנם גם מסלולים הפוכים בכיוונם, המכונים מסלולים יורדים או מוציאים (אפרנטים - efferent pathways), לאורך כל מערכת השמע. מלולים אלו מאפשרים לאזורים גבוהים בקליפת המוח לווסת את תהליכי עיבוד המידע במערכת העצבים הפריפריאלית.
חלוקה היררכית
קליפת המוח השמיעתית מחולקת בגסות לשלושה אזורים היררכים בעיבוד המידע השמיעתי: אזור הליבה (Core region), אזור הרצועה (belt region) והאזור שליד הרצועה (parabelt region). האזור השמיעתי הראשוני חבוי בתוך המענית הצידית על האזור המדיאלי בפיתול על שם השל. הוא בנוי על פי קידוד התדרים המרחבי שבשבלול - ככל שמתקדמים לכיוון יותר קדמי (anterior) כך התדר שיגרום לתגובה המקסימלית של תאי העצב באזור נמוך יותר. לצורת ארגון מסודרת זו, של התגובה לתדרים שונים, קוראים ייצוג טונוטופי. הייצוג הטונוטופי מופיע עוד פעמים לאורך קליפת המוח השמיעתית, כפי שאפשר לראות בתמונה משמאל. אזור מרכזי נוסף במערכת השמע, שנמצא בקליפת המוח, הוא מרכז הגובה (pitch center). מרכז זה נמצא לטרלית אל הקורטקס האודיטורי הראשוני, והוא מעורב רבות בקידוד הגובה הנתפס של הצליל (pitch).
מסלול ה"מה?" ומסלול ה"איפה?"
בדומה לארגון של אזורים ראייתים גם בקליפת המוח השמיעתית האסוציאטיבית ישנם שני ערוצי עיבוד מידע מובחנים: ערוץ קדמי וערוץ אחורי. הערוץ הקדמי אשר נקרא גם מסלול ה"מה?" מתחיל בחלק הקדמי של האזור שלצד הרצועה, והוא עוסק באנליזה של הקלט השמיעתי. הערוץ האחורי אשר נקרא גם מסלול ה"איפה?" מתחיל בחלקים אחוריים של האזור שליד הרצועה, והוא מתמקד באיכון מקור הצליל. ההפרדה בין המיקומים נצפתה אף ברמת הנוירון הבודד וגם בניסויי דימות מוחי בבני אדם. כמו כן נצפתה גם סיבתיות, פגיעה באחד מאזורים אלו שיבשה את היכולת לפענח מידע של מיקום או של זיהוי בהתאמה למיקום הפגיעה.
גמישות תפקודית
תכונה של קליפת המוח היא היכולת שלו להפגין קישוריות דינאמית בין האזורים שונים. תכונה זו באה לידי ביטוי בקליפת המוח השמיעתית בכמה אופנים. לדוגמה: כאשר יש שימוש מוגבר בחוש השמיעה מתרחשים שינויים מבניים. אצל עוורים הקורטקס השמיעתי נמצא מקושר יותר לקורטקס הריאתי. בבחינה תפקודית נמצא שאצל העוורים בהינתן קלט שמיעתי, הקורטקס הראיתי שלהם הגיב ביתר שאת, דבר המעיד על גלישה של עיבוד השמע אל עבר אזורים אלו. דוגמה נוספת היא מקליפת המוח השמיעתית של מוזיקאים. נמצא כי אצל מוזיקאים הפיתול על שם השל גדול יותר, ופעיל יותר. יתרה מכך, הן הגדילה בנפח והן הפעילות המוגברת נמצאו ביחס ישר לכישורים המוזיקליים של הנגן.
תפקודים גבוהים במערכת השמע - שמיעה מוזיקלית הבנת שפה ומנגנוני ניבוי
תפיסה מוזיקלית במערכת השמע היא תהליך מורכב. מלבד פירוק הצלילים לתכונותיהם הבסיסיות המערכת השמיעתית מסוגלת גם למצוא תבניות ברצפי צלילים. לפי תבניות אלו המערכת מסוגלת לנבא צלילים העתידים לבוא. בפעילות זו מעורבים אזורים מוחיים גבוהים, המתפרשים על קליפת המוח הקדם מצחית ועל קליפת המוח הרקתית. היכולת לנבא את הצלילים הבאים מאפשרת לזהות רצפי צלילים בעלי משמעות גבוהה במיוחד. זאת לאור עקרון בסיסי בתורת האינפורמציה, שלפיו רצף הניתן לניבוי בצורה מלאה אינו נושא עמו אינפורמציה חדשה. על כן, מערכת מוחית אשר יודעת לנבא צלילים יכולה למקד את משאביה לטובת עיבוד צלילים מפתיעים, המכילים הרבה אינפורמציה. היא מבצעת זאת באמצעות מנגנונים כמו הפניית קשב.
לאורך מערכת השמיעה קיימת רשת עצבית האחראית על איתור רצפי קול מפתיעים. רצפים שחורגים ממה שמצפה המערכת העצבית. בין תהליכי האיתור אופיין במערכת העצבית של האדם גל בשם Mismatch negativity או בקיצור MMN. ה-MMN מופיע לאחר הופעת קלט מפתיע, קלט הסותר ניבוי שנוצר ברשת העצבית לגבי העתיד הקרוב. גל זה מופיע בדמות פוטנציאל קשור-אירוע (ERP), דהיינו התפלגות פוטנציאל חשמלי ייחודי על הקרקפת, הניתן למדידה באמצעות מכשיר EEG. האזורים המעורבים ביצירת גל זה מאותתים כי היה קלט מפתיע. לכן, באמצעות זיהוי הגל ניתן להסיק כי המוח "הופתע". האזורים שיוצרים את הגל הם הפיתול המצחי התחתון, והפיתול על שם השל. איתור רצפי קול מפתיעים, המעוררים את גל ה-MMN, הוא תהליך שאינו דורש קשב ולרוב גם לא מודעות. התהליך נצפה גם במטופלים שהיו שרויים בתרדמת.
רישומי מוח שפורסמו בשנת 2009 מראים כי לא רק שיש אזורים שמתריעים "יש הפתעה בקלט", אלא גם שאם ההפתעה חוזרת שוב ושוב – בצורה הניתנת לחיזוי – אז עם הזמן המוח יתחיל לצפות לה. במקרה שכזה נאמר כי התהוותה "ציפייה מסדר גבוה" (המוח מצפה להפתעה, כלומר לחריגה מהמצופה). עם זאת, ציפייה מסדר גבוה כבר דורשת פניות של המיינד. רישומי EEG, שנלקחו מנבדקים שנדרשו לעשות מטלה הדורשת מאמץ מחשבתי רב, כמעט ולא הראו סממנים לציפייה מסדר גבוה. ממצא מעניין הוא, שמטופלים בתרדמת שהציגו ציפייה מסדר גבוה, יצאו מהתרדמת תוך כמה שבועות. מטופלים שלא הציגו יכולת זו נשארו בתרדמת יותר זמן או לא יצאו ממנה כלל. רישומי המוח שפורסמו בשנת 2009 הראו עקבות לציפייה שכזו, בשנת 2019 חוקרים הצליחו לזהות סממן ישיר לציפייה מסדר גבוה: גלים מסוימים בתדר גבוה, שנוצרים באונה הפרונטלית.
הנאה ממוזיקה וחוויית צמרמורת
אזורים גבוהים במסלול השמע מתקשרים עם מערכת התגמול ומובילים לחוויית ההנאה ממוזיקה. חוויית הנאה זו יכולה להגיע לשיא ולהוביל לצמרמורת משולבת בפרץ גדול של הנאה ובשינוי ניכר בדפוס המוליכות העורית וקצב פעימות הלב. נמצא כי רצפי צלילים אשר מובילים לצמרמורת מאופיינים לרוב בחידוש כלשהו באחד מממדי המוזיקה, כמו עליה פתאומית בגובה הצלילים, הגברת עוצמת הקול, החלפת כלי הנגינה הראשי או נגינה של התזמורת שהייתה לא מתואמת נהפכה פתאום מתואמת.
מחלות המקושרות למערכת השמיעה
הפרעות שונות נגרמות בשל כשלים במקומות שונים במערכת השמיעה. חלק מהבעיות הן התפתחותיות וכוללות עיוותים בגדילת האוזן או מיקרוטיה. בעיות אחרות נובעות מטראומה כמו נקב בעור התוף, הסרה חלקית או מלאה של האפרכסת, אוזן כרובית, חדירת גוף זר וכדומה. בנוסף לכך ישנן מחלות נרכשות של מערכת השמיעה. ישנם זיהומים חיידקיים, ויראלים או פטרייתיים כמו זיהום האפרכסת ( Perichondritis), דלקת האוזן החיצונית, דלקת פטרייתית של תעלת האוזן החיצונית (Otomycosis), דלקת האוזן התיכונה (Otitis Media), סיבוך נדיר של שלבקת חוגרת בשם תסמונת רמזי-האנט, כולסטאתומה, טרשת האוזן.
בנוסף, ייתכן גם כשל עצבי שמקורו במוח הגורם לבעיות שמיעתיות. לדוגמה חוסר היכולת לשמוע מוזיקה (אמוזיה) או היווצרות הזיות שמיעתיות של מוזיקה או של צלילים מטרידים (טנטון).
בדיקת הולכה
לעיתים קרובות על מנת לאבחן בעיה במערכת השמע משתמשים בקולן, כלי מתכתי קטן המשמיע צליל בתדר אחיד לאחר הקשה עליו. עם הזמן עוצמת הצליל הבוקעת מהקולן הולכת ופוחתת. הצליל הנוצר על ידי הקולן מועבר על ידי האוויר למערכת השמע, אך אם הבודק יצמיד את הקולן לראש של הנבדק אזי הצליל הנוצר מרעד הקולן יעבור דרך העצם אל מערכת השמע. לרוב ההצמדה תעשה לעצם המסטואיד. בדיקה המבוססת על עובדות אלו נקראת מבחן רינה (Rinne Test). במצב בריא נבדקים שומעים יותר טוב צלילים הנישאים על תווך של האוויר. אם הנבדק מפסיק לשמוע את צליל הקולן, אך בהצמדה של הקולן לעצם הוא שב לשמוע את הצליל, הדבר לרוב יעיד על בעיה הולכתית. כלומר לבעיה בהולכת הצלילים אל מערכת העצבים.
בדיקה נוספת היא הצמדת הקולן לקו האמצע של הראש, על חלקו העליון. הבודק יברר אם קיימת א-סימטריה בין האוזניים של עוצמת הצליל. כאשר הבעיה הולכתית, הצליל יהיה יותר חזק בצד הפגוע, אך אם הבעיה היא עצבית אז הצליל יהיה חלש יותר בצד הפגוע. לבדיקה זו קוראים "מבחן ובר" (Weber Test).
תהליכי הזדקנות במערכת השמיעה
הזדקנות של מערכת השמיעה המובילה לאיבוד יכולות שמיעתיות (Presbycusis) הוא תהליך מאוד נפוץ, הפוגע ב-80% מהמבוגרים מעל גיל 70, לעיתים מתרחשת גם פגיעה חבויה, כזאת אשר אינה ניתנת למדידה ישירה באמצעות בדיקה אודיומטרית, פגיעות שכאלה כוללות למשל הפחתה ביכולת הקשביות לקלטים שמיעתיים. לתהליכי איבוד השמע עקבות הזדקנות נמצאו גם השפעות נלוות, הכוללות בידוד חברתי ודיכאון, לחץ ועייפות נפשית (mental fatigue).
שינויים עצביים לאורך מערכת השמיעה
ההזדקנות משפיעה על כל שלבי השמיעה: מהתמרת האות בשבלול, הולכתו דרך גרעינים בגזע המוח ועיבודו הסופי בקליפת המוח. אחת הפגיעות הנפוצות היא הידלדלות אוכלוסיית תאי השערה החיצוניים, בעיקר בקצה הקודקודי של השבלול. תאי שערה אלו מעורבים בעיקר בהגברת צלילים גבוהים, דבר המסביר את התופעה הנפוצה בזקנה של לקות שמיעה הממוקדת לצלילים בעלי תדר גבוה, המתבטאת בין היתר בצורך בצלילים חזקים יותר על מנת להגיע לסף השמיעה. מחקרים בבעלי חיים מצאו כי מלבד הידלדלות אוכלוסיית תאי השערה החיצוניים, ישנו גם ניוון של האקסונים של עצב השמיעה, ותת פעילות של הסינפסות בעצב זה. מעבר לפגיעות אלו נצפו בחיות ובבני אדם גם פגיעות בתאי עצב הגנגליון הספירלי, בגרעיני השבלול, בגוש הזיתי העליון, ובאזורים נוספים במעלה גזע המוח עד לתליל התחתון. לרוב פגיעות בגרעיני גזע המוח ישפיעו על יכולות עיבוד מרווחי הזמן בקלטי שמע, ועל היכולת להבין דיבור.