cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המפלגה הדמוקרטית החופשית של שווייץ
היסטוריה
בשנים 1848–1891 המועצה הפדרלית של שווייץ הייתה מורכבת כולה מ"רדיקלים". התנועה הרדיקלית בימי הרסטורציה לבשה צביון אנטי-קליריקלי ועהתעמתה עם המפלגה השמרנית הקתולית. התנועה הזאת הייתה הטרוגנית וכללה את הליברלים פרופר, את הרדיקלים הפדרליסטים, ואת ה"דמוקרטים" הסוציאל-ליברלים, ובספקטרום הפוליטי של אז, נחשבה ל"שמאל". רק אחרי עליית כוחה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בתחילת המאה ה-20 מצאה עצמה המפלגה FDP באזור המרכז-ימין. ה-FDP הייתה המפלגה הדומיננטית עד לבחירות בשנת 1919 כשהנהגת הייצוג היחסי הוביל לקפיצה בייצוג הסוציאל-דמוקרטים. ב-1959 הצטרפו הדמוקרטים החופשיים למפלגות חשובות אחרות וסיכמו על ה"נוסחה המאגית" לחלוקת מושבי המועצה הפדרלית, לפיה ה-FDP זכתה לשניים מתוך שבעה מושבים.
אחרי הבחירות בשנת 2003 נציגי ה-FDP באספה הפדרלית של שווייץ יצרו יחד ם המפלגה הליברלית סיעה פרלמנטרים משותפת. ביוני 2005 שתיוף הפעולה ביניהם התחזק על ידי הקמת הברית הרדיקלית וליברלית.
לירון בר שדה
לירון בר שדה (נולדה ב-29 באפריל 1959) היא דיפלומטית ישראלית, המכהנת כשגרירת ישראל באירלנד. בעבר כיהנה כשגרירת ישראל בלטביה.
ביוגרפיה
בר שדה נולדה ברודזיה ועלתה לישראל בגיל שנתיים. למדה באוניברסיטה העברית בירושלים. סיימה תואר ראשון בספרות עברית ואנגלית (1983) ותואר שני בספרות עברית (1985).
בר שדה סיימה את קורס הצוערים של משרד החוץ בשנת 1992 וכיהנה במגוון תפקידים. שירתה כנספחת תרבות בשגרירות ישראל בבלגיה (1992–1996) ובמחלקה לתיאום בינלאומי, עם אחריות לפרויקטים בדרום מזרח אסיה וצפון אפריקה (1996–1999). הייתה יועצת במשלחת ישראל לאיחוד האירופי ולנאט"ו, עם אחריות לסוגיות מדיניות וביטחוניות (1999–2003) ולאחר מכן ראש המחלקה האחראית על ההיבטים הכלכליים של מדיניות החוץ במרכז למחקר מדיני (2003–2006). שירתה בשגרירות ישראל בירדן (2006–2007). הייתה מתאמת בפרויקטים של האיחוד האירופי (ENP ו-TAIEX) (2007–2008). כיהנה כסגן ראש המשלחת בשגרירות ישראל באיטליה (2008–2012) וכראש המחלקה האחראית לזכויות אדם וארגונים הומניטריים (2012–2015).
באוגוסט 2015 החלת את כהונתה כשגרירת ישראל בלטביה כשהגישה את כתב האמנתה לנשיא ריימונדס ויוניס וכיהנה בתפקיד עד אוגוסט 2019. לאחר מכן שירתה בלשכה לדיפלומטיה תרבותית במשרד החוץ.
ביוני 2021 אושר מינויה לשגרירה באירלנד, ובאוקטובר באותה שנה הגישה בר שדה את כתב האמנתה לנשיא אירלנד מייקל היגינס.
בר שדה נשואה ואם לשני ילדים.
דני סורדו
דניאל (דני) סורדו קסטילו (באנגלית: Daniel "Dani" Sordo Castillo, נולד ב-2 במאי 1983) הוא נהג מרוצי מכוניות ספרדי המתחרה בסבב אליפות העולם בראלי עבור קבוצת יונדאי מוטורספורט.
קריירה
סורדו החל להתחרות בגיל 12 במרוצי מוטוקרוס ובהמשך השתתף גם בתחרויות קארטינג וטורינג. את מרוץ הבכורה שלו במסגרת אליפות העולם בראלי ערך בשנת 2003 בראלי קטלוניה בו סיים במקום ה-18, באותה שנה זכה באליפות ספרד בקטגוריית הג'וניור. בשנת 2004 זכה שוב בתואר והשתתף בארבעה מרוצים בסבב העולמי.
2005-2010: סיטרואן
בשנת 2005 הצטרף לקבוצת קרונוס טוטאל הבלגית והתחרה בסבב אליפות העולם לצעירים (JWRC), כשהוא נוהג בסיטרואן C2 S1600. סורדו ניצח ארבעה מתוך שמונת המרוצים בעונה והבטיח לעצמו את תואר האליפות. בעקבות הזכייה באליפות צורף בשנת 2006 כנהג שלישי לקבוצת קרונוס סיטרואן בסבב הבכיר, כאשר התכנון המקורי היה שימשיך להתחרות בסבב ה-JWRC ויגן על תואר האליפות. ההישגים הטובים בתחילת העונה, כולל הגעה לפודיום בראלי קטלוניה ובצרפת הובילו לויתור על סבב הג'וניור והתמקדות בסבב הבכיר - סורדו קודם להיות הנהג השני בקבוצה לצד סבסטיאן לב. את העונה הוא סיים במקום החמישי עם 49 נקודות וארבעה פודיומים.
בשלושת המרוצים הראשונים של עונת 2008 הצליח להשיג רק 3 נקודות, אך בשני המרוצים הבאים סיים במקום השלישי והשני. ב-12 ביולי השתתף בסבב החמישי של אליפות פינלנד בראלי, בו התכוון להשתתף לצורך אימון, אך קבוצת סיטרואן החליטה לרשום אותו כמתחרה על מנת להעלות את ביטחונו לקראת ראלי פינלנד שהתקיים בסוף אותו חודש. סורדו זכה במרוץ ורשם את ניצחונו הראשון בתחרויות הראלי. בראלי פינלנד זכה במקום הרביעי, אך בשלושת המרוצים הבאים סיים במקום השני אחרי בן קבוצתו, לב, וקבוצת סיטרואן פתחה פער של 27 נקודות על פני פורד באליפות היצרנים. במרוץ סיום העונה, שנערך בווילס, סיימו לב וסורדו במקום הראשון והשלישי, בהתאמה, והבטיחו זכייה רביעית רצופה באליפות היצרנים ומקום שלישי לסורדו. את עונת 2009 סיים שוב במקום השלישי, כאשר לזכותו 7 פודיומים ורק נקודה אחת פחות מהעונה הקודמת, אף על פי שהעונה הייתה קצרה בשלושה מרוצים.
בחמשת מרוצי הפתיחה של עונת 2010 לא הצליח להגיע לפודיום. התוצאות השתפרו בראלי פורטוגל ובולגריה בהם סיים במקום השלישי והשני, למרות השיפור הוא הוחלף בראלי פינלנד על ידי סבסטיאן אוז'ייה כנהג השני של הקבוצה ועבר להתחרות בקבוצת המשנה. החלפה דומה נעשתה גם בראלי יפן ובראלי ווילס.
2011-2012: מיני
בעונת 2011 הצטרפה לסבב התחרויות יצרנית הרכב מיני באמצעות קבוצת פרודרייב והחתימה את סורדו כנהג המוביל שלה. בעונת הבכורה השתתף רק בשישה מרוצים ובסיומה דורג במקום השמיני. גם בעונת 2012 התחרה באופן חלקי, כאשר השתתף רק בשבעה מרוצים עבור קבוצת מיני ופרודרייב (שנפרדו במהלך העונה) ומרוץ נוסף כנהג מחליף ליארי-מאטי לאטוולה בקבוצת פורד. בסיום העונה החליטה יצרנית המיני על הפסקת ההשתתפות בסבב האליפות.
2013: סיטרואן
בסיום עונת 2012 הודיע סבסטיאן לב על פרישה מסבב אליפות העולם בראלי וסורדו חזר לסיטרואן לתפוס את מקומו. במהלך ראלי גרמניה, שהתקיים באוגוסט, ניצל את העובדה שסבסטיאן אוז'ייה נאלץ לפרוש בשלב מוקדם ויארי מאטי לאטוולה איבד זמן רב לאחר שסטה מן הדרך בשביל לסיים במקום הראשון ולרשום ניצחון בכורה בסבב הבכיר.
2014-הווה: יונדאי
לקראת עונת 2014 הצטרפה יונדאי לסבב האליפות עם דגם היונדאי i20 WRC ומינתה את תיירי נויביל ויוהו האנינן כנהגים המובילים של הקבוצה, בנוסף החתימה הקבוצה החדשה את סורדו כנהג בקבוצת המשנה שלה. הוא השתתף רק בשלושה מבין שמונת המרוצים הראשונים בעונה ולא הצליח לסיים אף אחד מהם. בראלי גרמניה היה המרוץ הראשון בו צבר נקודות בעונה, כשסיים על הפודיום במקום השני. עד סיום העונה השתתף בשני מרוצים נוספים אותם סיים במקום הרביעי והחמישי.
בעונתו השנייה בקבוצה קודם להיות הנהג השני בקבוצה לצידו של נויביל. הוא הצליח לסיים את כל מרוצי העונה, אך הגיע רק פעם אחת לפודיום, כשסיים במקום השלישי בראלי ספרד. בעונת 2016 מונה להיות הנהג המוביל של הקבוצה.
יקום DC (זיכיון)
יקום דיסי הוא זיכיון מדיה אמריקאי ויקום משותף המבוסס על דמויות של דיסי קומיקס. הוא נוצר על ידי ג'יימס גאן ופיטר ספרן, יושבי ראש ומנכ"לים של אולפני דיסי. הזיכיון נועד להיות יורש רוחני ואתחול של היקום הקולנועי המורחב של דיסי, זיכיון סרטים הכולל דמויות דיסי. היקום שומר על חברי צוות מסוימים ומרכיבים אחרים של היקום המורחב תוך החלפת אחרים. בניגוד למצב הקודם של העיבודים של דיסי קומיקס, היקום כולל המשכיות וסיפורים מאוחדים על פני סרטי לייב אקשן וסדרות לייב אקשן ואנימציה ומשחקי וידאו. עיבודי דיסי במקביל שאינן מתאימות להמשכיות זו מסומנות בתווית עולמות אחרים. לאחר שדיסקברי בע"מ ווורנר מדיה התאחדו והפכו לוורנר ברדרס דיסקברי, המנכ"ל דייוויד זסלב חשף תוכנית להחיות את המותג דיסי בעקבות הקליטה הגרועה של כמה סרטי היקום המורחב. גאן וספרן נשכרו להוביל את אולפני דיסי החדשים שהוקמו בנובמבר 2022 לאחר שעבדו על מספר פרויקטים של היקום המורחב, כולל הסרט יחידת המתאבדים וסדרת הספין-אוף שלו פיסמייקר. הם בילו מספר חודשים עם קבוצת סופרים בפיתוח הסיפור הכולל עבור המשכיות דיסי חדשה, הכוללת שילוב של דמויות דיסי פופולריות ופחות פופולריות. כמה פרויקטים של היקום המורחב שבפיתוח ננטשו, בעוד שאחרים (כולל פיסמייקר) המשיכו במסגרת הזיכיון החדש.
הסיפור של היקום מחולק לפרקים, החל מ"אלים ומפלצות" שיתחיל בסדרת האנימציה יצורי קומנדו. גאן וספרן ראו בסרט הראשון של הפרק, סופרמן: מורשת, את ההתחלה האמיתית של היקום.
סופרמן: מורשת (2025)
אף על פי שזה לא סיפור מקור, הסרט מתמקד בגרסה צעירה של סופרמן ככתב באינטראקציה עם דמויות מפתח כמו לויס ליין. גאן תיאר את סופרמן בסרט כ"התגלמות האמת, הצדק והדרך האמריקאית; הוא טוב לב בעולם שחושב על חסד כמיושן". גאן וספרן ראו בסרט את ההתחלה האמיתית של היקום.
לאחר שהפך למנכ"ל משותף של אולפני דיסי ב-1 בנובמבר 2022, גאן כבר כתב סרט חדש של דיסי באמצע אותו חודש. בדצמבר, הוא אמר שסופרמן היה בעדיפות גדולה, אם לא בראש סדר העדיפויות, עבור אולפני דיסי, לפני שהכריז שהוא כותב סרט חדש של סופרמן עם פוטנציאל לביים גם. כאשר גאן וספרן חשפו את הפרויקטים הראשונים מלוח היקום שלהם בינואר 2023, הסרט התגלה כסופרמן: מורשת וקיבל תאריך יציאה של 11 ביולי 2025. גאן אמר שהסרט ייקח השראה ספציפית מהקומיקס אולסטאר סופרמן מאת גרנט מוריסון ופרנק קוויטלי.
הרשות
גאן תיאר את הרשות כצוות שחושב ש"העולם שבור לגמרי. והדרך היחידה לתקן את זה היא לקחת את הדברים לידיים שלהם, בין אם זה אומר להרוג אנשים, להרוס ראשי מדינות, להחליף ממשלות, אתה יודע, מה שלא יהיה. הם רוצים לעשות כדי לשפר את העולם". ספרן השווה את הצוות המורכב מבחינה מוסרית לדמותו של ג'ק ניקולסון בבחורים טובים.
כאשר גאן וספרן חשפו את הפרויקטים הראשונים מלוח היקום שלהם בינואר 2023, הם כללו סרט המבוסס על צוות גיבורי העל הרשות אשר נוצר על ידי וורן אליס ובריאן היץ' עבור הוצאת ספרי הקומיקס העצמאית ווילדסטורם. ווילדסטורם נרכשה על ידי דיסי קומיקס ודמויותיה, כולל הרשות, הוכנסו להמשכיות הקומיקס של דיסי בשנת 2011. באופן דומה, גאן וספרן התכוונו לכלול את הדמויות של ווילדסטורם בהמשכיות של יקום דיסי משלהם, החל מהרשות.
גאן אמר שלסרט יהיו קשרים לסופרמן.
האמיצים והנועזים
הסרט חוקר את חברי "משפחת העטלף", כולל הצגת בנו של באטמן דמיאן וויין כגרסה של רובין. גאן אמר שהסרט יהיה "סיפור מוזר של אב ובנו" על באטמן ורובין.
לאחר שגאן וספרן התקבלו לעבודה, אמר זסלב על התוכנית החדשה שלהם ליקום, "לא יהיו ארבעה באטמנים". בדצמבר 2022, גאן אמר שבאטמן יהיה "חלק גדול מהיקום". כשגאן וספרן חשפו את הפרויקטים הראשונים מלוח היקום שלהם חודש לאחר מכן, הם כללו את האמיצים והנועזים שמציג את גרסת היקום של באטמן. גאן אמר שהסרט מבוסס על הריצה של גרנט מוריסון בשנים 2006 עד 2013 בקומיקס.
בן אפלק אושר בדצמבר 2022 שאינו חוזר לתפקידו של באטמן. כאשר האמיצים והנועזים הוכרז, הגרסה של מאט ריבס לבאטמן הייתה צפויה להמשיך בנפרד מהגרסה של היקום תחת התווית עולמות אחרים.
סופרגירל: אשת המחר
הסרט מתואר על ידי גאן כ"סרט מדע בדיוני אפי וגדול", הסרט מעמיד את הדמות המיושנת קארה זור-אל/ סופרגירל, שגדלה על חלק מכוכב הלכת קריפטון ההרוס וראתה את כל מי שסביבה מת, עם בן דודה סופרמן, שגדל על פני כדור הארץ על ידי הורים אוהבים.
כשגאן וספרן חשפו את הפרויקטים הראשונים מלוח היקום שלהם בינואר 2023, הם כללו עיבוד קולנועי למיני סדרת הקומיקס סופרגירל: אשת המחר מאת קינג ובילקיס אוולי.
היצור מן הביצה
סרט אימה החוקר את "המקורות האפלים" של היצור מן הביצה.
בדצמבר 2022 דווח כי הבמאי ג'יימס מנגולד מעוניין לעבוד עם גאן וספרן על פרויקט ביקום. כשהם חשפו את הפרויקטים הראשונים מלוח היקום שלהם בינואר 2023, הם כללו סרט חדש של היצור מן הביצה. גאן אמר שהוא ייקח השראה ספציפית מריצת הקומיקס של אלן מור בשנים 1984–1985, סאגת היצור מן הביצה. לאחר ההכרזה, מנגולד פרסם תמונה של היצור מן הביצה ברשתות החברתיות. אושר כי הוא נמצא במשא ומתן לכתוב ולביים את הסרט למחרת, אך לא היה צפוי להתחיל לעבוד עליו עד שיסיים את אינדיאנה ג'ונס וחוגת הגורל ואת סרט הביוגרפיה של בוב דילן.
אף על פי שהוא אפל יותר מפרויקטים אחרים ביקום, גאן וספרן התכוונו לכך שהיצור מן הביצה יהיה מחובר עם שאר היקום.
יצורי קומנדו
אמנדה וולר מרכיבה צוות מבצעים של מפלצות המורכבת מריק פלאג האב, נינה מזורסקי, דוקטור זרחן, אריק פרנקנשטיין, הכלה של פרנקנשטיין, ג.י. רובוט, ווויזל.
בינואר 2023, גאן חשף שהוא היה באמצע כתיבת סדרת טלוויזיה חדשה היקום. כאשר גאן וספרן חשפו את הפרויקטים הראשונים מלוח היקום שלהם מאוחר יותר באותו החודש, הפרויקט הראשון היה יצורי קומנדו, סדרת אנימציה עבור HBO מקס המבוססת על צוות באותו השם, הכולל מפלצות שונות מדיסי קומיקס. גאן כבר כתב את שבעת הפרקים והסדרה החלה בהפקה.
וויזל הופיע בעבר ביחידת המתאבדים, כאשר ויולה דייוויס חוזרת כאמנדה וולר.
וולר
בעקבות אירועי סיום העונה הראשונה של פיסמייקר, וולר ממשיך את סיפורם של אמנדה וולר ו"צוות פיסמייקר".
במאי 2022, נחשפה שסדרת ספין-אוף של פיסמייקר בפיתוח בהשתתפות אמנדה וולר, כאשר קריסטל הנרי כותבת ומשמשת כמפיקה בפועל לצד גאן וספרן. כאשר גאן וספרן חשפו את הפרויקטים הראשונים מלוח היקום שלהם מאוחר יותר באותו החודש, הפרויקט השני היה וולר, שלדברי גאן יהיה המשך של פיסמייקר מכיוון שהעונה השנייה של הסדרה ההיא התעכבה בזמן שגאן התמקד בשאר לוח היקום. ויולה דייוויס חוזרת על תפקידה ביקום המורחב בתור וולר, לצד חברי צוות אחרים של פיסמייקר. הנרי הוגדר כשותף לתוכנית "וולר" לצד ג'רמי קארבר.
גרין לנטרן
האל ג'ורדן וג'ון סטיוארט, שני גרין לנטרנים, חוקרים תעלומה על פני כדור הארץ.
גאן אישר בדצמבר 2022 שדמויות גרין לנטרן יהיו חלק חשוב מהיקום החדש. כאשר הוא וספרן חשפו את הפרויקטים הראשונים מלוח היקום שלהם, הם כללו את לנטרנים, איטרציה חדשה של סדרה ארוכה בפיתוח על גרין לנטרן. ספרן אמר שהסדרה תהיה סיפור בלשי מבוסס כדור הארץ ו"אירוע ענק באיכות HBO" בסגנון הסדרה בלש אמיתי.
ספרן אמר שהתעלומה שג'ורדן וסטיוארט חוקרים בסדרה מובילה לקו העלילה הראשי של היקום.
גן העדן האבוד
סדרה זו היא דרמה פוליטית על שיימינג ומאבקי כוח באי תמיסקירה, שכולו נשים, לפני לידתה של וונדר וומן.
בדצמבר 2022, ג'נקינס התגלתה כמי שלא מפתחת עוד סרט המשך לוונד וומן לאחר שגאן וספרן אמרו לה שסרט כזה לא מתאים לתוכניות החדשות שלהם. כשגאן וספרן חשפו את הפרויקטים הראשונים מלוח היקום שלהם חודש לאחר מכן, הם כללו את גן העדן האבוד, שאותה השוו למשחקי הכס. הכותרת דומה ל"אי גן העדן האבוד", קשת סיפור קומיקס מאת פיל חימנז וג'ורג' פרז על מלחמת אזרחים בתמיסקירה.
בוסטר הזהב
מייק קרטר/ בוסטר הזהב הוא כוכב כדורגל מושפל לשעבר במאה ה-25 שנוסע אחורה בזמן כדי להתחזות לגיבור על באמצעות טכנולוגיה עתידית בסיסית.
כשגאן וספרן חשפו את הפרויקטים הראשונים מלוח היקום שלהם בינואר 2023, הם כללו את בוסטר הזהב, סדרת "קומדיה מוחלטת" המתרחשת ביקום.
סדרות אחרות
HBO מקס הכריזה על עונה שנייה של פיסמייקר בפברואר 2022, כאשר גאן אמור לכתוב ולביים את כל הפרקים. הוא אמר שהיא תחקור את ההשלכות, הטובות והרעות, של אירועי העונה הראשונה. כשגאן וספרן חשפו את הפרויקטים הראשונים מלוח היקום שלהם בינואר 2023, הם אמרו שעובדים על וולר במקום העונה השנייה של פיסמייקר כי גאן היה עסוק בכתיבת סופרמן: מורשת. בפברואר, גאן אישר כי פייסמייקר לא בוטל ואמר שהעבודה על העונה השנייה תימשך לאחר יצירת וולר.
משחקי וידאו
לאחר ההכרזה על פרויקטי היקום הראשוניים, גאן אישר את התוכניות לכלול משחקי וידאו חדשים בקו העלילה המשותף של היקום ואמר שמשחקים אלה ישמשו לספר סיפורים חדשים שיכולים לגשר על הפער בין סרטים לסדרות. הם גם פותחו כדי שקהלים שלא משחקים במשחקי וידאו לא יאבדו שום מרכיבי סיפור כלליים. הוא ציפה שבערך בעוד ארבע שנים המשחקים יהיו מוכנים.
עולמות אחרים
כשהכריז על הפרויקטים הראשונים של היקום בינואר 2023, גאן אמר שכל פרויקט שלא יתאים ליקום המשותף של היקום יסומן כ"עולמות אחרים". זה זהה לאופן שבו דיסי קומיקס משתמשים בטביעת עולמות אחרים כדי לסמן חוברות קומיקס הנפרדות מההמשכיות העיקרית. ספרן אמר שיש רף גבוה שפרויקטים שאינם ביקום יצטרכו לעמוד בו כדי לקבל אור ירוק.
הפרויקטים הבאים אושרו כחלק מ"עולמות אחרים":
אלטיארו ספינלי
אלטיארו ספינלי Altiero Spinelli (31 באוגוסט 1907 – 23 במאי 1986) היה פוליטיקאי, עיתונאי ופעיל פוליטי איטלקי שמילא תפקיד מרכזי בהקמת האיחוד האירופי.
כאינטלקטואל צעיר איטלקי, הוא הושפע עמוקות מעליית הפשיזם באיטליה, וכבר בגיל צעיר הוא בלט במפלגה הקומוניסטית באיטליה. הוא היה למתנגד המשטר הפאשיסטי וביטא את דעותיו בכתיבתו בעיתון. לאחר עליית המפלגה הפשיסטית לשלטון (1922), הוא נעצר ונכלא באשמת התנגדות לשלטון, בשל התנגדותו הציבורית לפשיזם.
מיד לאחר שחרורו מהכלא פצח ספינלי בקריירה פוליטית, במהלכה כיהן בתפקידים שונים, ביניהם: מייסד התנועה הפדרלית באיטליה, יועץ פוליטי, חבר בנציבות האירופית וחבר בפרלמנט האירופי. בכל שלבי הקריירה שלו ספינלי קידם ודחף למימוש רעיון האינטגרציה האירופית.
חיים אישיים
אלטיארו ספינלי נולד ברומא, איטליה, בשנת 1907. בשנות ילדותו הוא גדל בדרום אמריקה בעקבות עבודתו של אביו כסגן קונסול ברחבי היבשת. בשנת 1912 חזר עם משפחתו לרומא ושם סיים את לימודיו התיכוניים.
עוד בנעוריו השתייך לתנועת נוער קומוניסטית באיטליה. ב-1924 הוא למד משפטים באוניברסיטת מילאנו. כבר במהלך שנות התואר היה פעיל במפלגה הקומוניסטית באיטליה ודמות מובילה בפדרציה הקומוניסטית הצעירה.
כאינטלקטואל צעיר איטלקי, וכמתנגד לרעיון הפאשיזם (שהחל לצבור פופולריות באותה התקופה) הוא ביטא את דעותיו בכתיבת כתבות בעיתון הסוציאליסטי "אוונטי!". לאחר עליית המפלגה הפשיסטית לשלטון (1922), ובעקבות התנגדותו הפומבית לפשיזם, בשנת 1927 נעצר ספינלי יחד עם מתנגדי משטר נוספים על ידי המשטר הפשיסטי והוכנס למאסר
הוא בילה את 16 השנים הבאות בבתי מאסר ברחבי אירופה, האחרון שבהם היה באי ונטוטן הממוקם בקרבת העיר נאפולי.
שנים לאחר שחרורו מהכלא הוא התחתן עם אורסולה הירשמן (Ursula Hirschmann) אותה הכיר במהלך תקופתו בכלא. נולדו להם שלוש בנות: דיאנה, ברברה ושרה.
ספינלי נפטר ב-23 במאי 1986 ונקבר בבית קברות ברומא.
תקופת שהותו בכלא
בעקבות התנגדותו הפעילה למשטר הפאשיסטי באיטליה, אלטיארו ספינלי נכלא על ידי המשטר וריצה תקופת מאסר כוללת של 16 שנים ושמונה חודשים (1927-1943). את עשר השנים הראשונות הוא ריצה בבתי כלא שונים ברחבי איטליה, ביניהם בתי הכלא ברומא, לוקה, ויטרבו וצ'יוויטווקיה. לאחר מכן הוא נשלח למעצר פנימי בפונזה ולבסוף הגיע לאי ונטוטן. באי ונטוטן הוא ריצה את ששת השנים הבאות ושוחרר עם נפילת המשטר הפאשיסטי בשנת 1943.
הוא ניצל את הזמן בכלא ללמידה, למחקר ולגיבוש זהות פוליטית. דעותיו הפוליטיות החדשות תמכו ברעיון האינטגרציה האירופית והתרחקו מעקרונות הקומוניזם.
יחד עם חברים נוספים מתנגדי המשטר, פיתח ספינלי חזון חדש המבוסס על רעיון הריבונות המשותפת: אירופה המאוחדת על ידי שוק משותף ללא מכס, מטבע משותף וחופש תנועה לעובדים. חזונם כלל גם איחוד פוליטי אירופי שיבוא לידי ביטוי במדיניות חוץ ובכוחות צבא משותפים.
בשנת 1941 בהיותו בכלא, כתב ספינלי יחד עם אסיר פוליטי נוסף בשם ארנסטו רוסי (Ernesto Rossi) את מניפסט ונטוטן. את המניפסט הם כתבו במקטעים על קרעי נייר סיגריות והבריחו את הקטעים אל מחוץ לכותלי הכלא. חלקי המניפסט אוחדו והופצו בקרב תנועת ההתנגדות למשטר הפאשיסטי ועוררו תמיכה רחבה. מניפסט ונטוטן היה אחד המסמכים הראשונים שביטאו את הרעיון ליצירת אירופה מאוחדת וכתיבת חוקה אירופית, וככזה השפיע רבות על עיצוב תהליך האינטגרציה האירופית. רעיונות רבים שנכתבו כחזון במניפסט (דוגמת מסחר משותף, מטבע משותף, חופש תנועה לעובדים וכו') הוגשמו ויושמו מאוחר יותר על ידי האיחוד האירופי.
מיד לאחר שחרורו בשנת 1943, התחיל ספינלי לפעול בזירה הפוליטית באופן רשמי ולקדם את רעיון האינטגרציה האירופית.
מניפסט ונטוטן
מניפסט ונטוטן נקרא כך על שם המקום שבו נכתב - האי ונטוטן, שבאותה התקופה ששימש כבית כלא. עיקר המניפסט קרא לאירופה מאוחדת המבוססת על פדרליזם ולא על מבנה של מדינות לאום, בטענה שמבנה מדינת הלאום הוביל עד כה בעיקר למלחמה ולהרס. הם טענו במניפסט כי כל ניצחון על הפאשיזם יהיה חסר כל משמעות אם הוא לא יהיה מלווה בגרסה חדשה של מבנה אירופי, אחרת תקום גרסה נוספת של אירופה במבנה הישן והמוכר של מדינות לאום, שככל הנראה תוביל שוב לחורבן ולהרס.
תחילה המניפסט הופץ בקרב חברי תנועת ההתנגדות למשטר הפאשיסטי בלבד. בהמשך הוא אומץ כתוכנית פעולה על ידי התנועה הפדרלית האירופית עצמה, ולאחר מכן תורגם לשפות אירופיות נוספות, הופץ ברחבי אירופה כולה וזכה להכרה רחבה.
רעיונות וערכים הכתובים במניפסט ונטוטן הפכו בהמשך לאבן יסוד בארגון האיחוד האירופי.
קריירה פוליטית 1943–1986
לאחר שחרורו מהכלא בשנת 1943, פצח אלטיארו ספינלי בקריירה פוליטית רשמית. תפקידיו, רעיונותיו, כתביו והפרויקטים שקידם, משפיעים עד היום על האיחוד האירופי.
מייסד התנועה הפדרלית (1943)
התאוריה הפדרליסטית תפסה תאוצה לאחר שתי מלחמות העולם ושימשה בסיס להקמת ארגונים ותנועות שונות, ביניהן איחוד הפדרליסטים האירופי (UEF) שהוקם בפריז עוד בזמן מלחמת העולם השנייה. בהשפעתו של אלטיארו ספינלי ארגון זה כינס את קונגרס האג והביא בסופו של דבר לידי הקמת מועצת אירופה. בשנת 1946 החל ספינלי לכהן כחבר בוועד המנהל של התנועה הפדרליסטית (UEF) ושימש בתפקיד הנציג הכללי של תנועה זו בין השנים 1948 ו-1962.
עוד לפני כן, בשנת 1943, כעשרה ימים בלבד לאחר שחרורו מכלא ונטוטן, אלטיארו ספינלי היה שותף להקמת התנועה הפדרלית באיטליה (European Federalist Movement) ושימש כמזכיר המפלגה. כתבים שכתב בכלא, דוגמת מניפסט ונטוטן, שימשו כתוכנית הפעולה של התנועה.
לאורך שנות ה-40 וה-50 הפך ספינלי לתומך נלהב ולמחויב יותר ויותר לרעיון אירופה המאוחדת. הוא האמין שבכדי להשיג את המטרה הזו, יש צורך בשיתוף פעולה מלא של הממשלות האירופאיות עצמן ולא רק של ארגונים בין לאומיים דוגמת הOECD או מועצת אירופה. לכן, הוא כינן יחסי שותפות עם מנהיגי מדינות אירופיות אחרות.
יועץ פוליטי (1960)
בשנת 1960 שימש ספינלי כיועץ פוליטי של ראש ממשלת איטליה דאז, אלצ'ידה דה ג'ספרי (באיטלקית: Alcide De Gasperi). במסגרת תפקיד זה ספינלי ניסה לקדם הקמה של קהילת הגנה אירופית (EDC) שתתווסף לקהילת הפחם והפלדה ולשיתופי פעולה אזוריים נוספים. בסופו של דבר הרעיון לא יצא לפועל וקהילה שכזו לא הוקמה.
בנוסף, שימש כמרצה באוניברסיטאות בבולוניה (אוניברסיטת הופקינז) וברומא
חבר בנציבות האירופית (1970–1976)
ב-1970 מונה ספינלי לנציב האירופי לענייני תעשייה, למחקר כללי ולטכנולוגיה ולמרכז המחקר המשותף. שלוש שנים לאחר מכן ב-1973, מינויו אושר מחדש כנציב האירופי למדיניות תעשייתית וטכנולוגיה. הוא החזיק בתפקיד זה עד 1976.
אחד הדברים שספינלי קידם במהלך תקופה זו היה מיזם איירבוס (ייצור אירופי של מטוסים לטווח קצר עד בינוני). מטרתו, בין השאר, הייתה להתחרות עם הייצור האמריקני.
כתביו ותפקידיו של ספינלי לפני ואחרי כהונתו כחבר בנציבות האירופית מעידים כי מטרת העל של הקריירה שלו הייתה קידום אירופה מאוחדת ופדרלית.
חבר פרלמנט אירופי (1979–1986)
בשנת 1979 נבחר ספינלי לכהן בתפקיד חבר בפרלמנט האירופי, בו הוא כיהן עד מותו.
כחבר פרלמנט הוא שב וניצל את ההזדמנות לקדם את החזון הפדרלי שלו לגבי אירופה. ב-1980, יחד עם חברי פרלמנט נוספים בעלי דעות פדרליות, הוא הקים את מועדון "התנין", שנקרא כך על שם המסעדה בשטרסבורג אותה הרבו לפקוד.
'מועדון התנין'
בשל משבר כלכלי שפקד את אירופה בשנות ה-70, היה צורך בגיבוש אסטרטגיית פעולה שתזניק את כלכלת אירופה. על רקע הצורך בגיבוש דרך פעולה התגבשה קבוצה של חברי פרלמנט בעלי דעות פדרליות והקימה את מועדון התנין.
הם ראו בהקמת קונפדרציה אירופית והרחבת סמכויות של מוסדות הקהילה כדרך הטובה ביותר לקדם פתרון למשבר הכלכלי.
מאוחר יותר, חברי המועדון, וספינלי בראשם, הגישו בקשה לפרלמנט להקמת ועדה מיוחדת שתנסח הצעה לאמנה חדשה על האיחוד האירופי. המטרה הייתה שהאמנה תהווה חוקה לא רשמית של אירופה ובכך הם שאפו ליצור הסכם אירופי חדש.
ב-1984 אישר הפרלמנט האירופי את הבקשה של ספינלי וחבריו להקמת הוועדה המיוחדת. נוסף לכך אישר הפרלמנט גם את הטיוטה שכתב ספינלי לאמנה להקמת האיחוד האירופי בשם 'טיוטת אמנה להקמת האיחוד האירופי', המוכרת גם בשם 'תוכנית ספינלי.
תרומה לאינטגרציה האירופית
לאחר מלחמת העולם השנייה, השתלב ספינלי בתנועה הפדרליסטית האירופית ופעל לקידום הרעיון של אירופה המאוחדת. הוא היה חבר בפרלמנט האירופי מ-1979 עד 1984 וכיהן כנשיא הוועדה לענייני חוקה של הפרלמנט.
ב-1984 ניסח ספינלי את "טיוטת האמנה להקמת האיחוד האירופי", שהניחה את היסודות לאמנת מאסטריכט. האמנה, שנחתמה ב-1992, הקימה את האיחוד האירופי וקבעה את מוסדותיו ואת עקרונות האינטגרציה האירופית.
אלטיארו ספינלי נחשב לאחת הדמויות המשפיעות ביותר בתהליך הפדרליזם האירופי לאחר מלחמת העולם השנייה ונקרא בפי רבים "אבי האיחוד האירופי".
מורשת
תרומתו של ספינלי לאיחוד האירופי זכתה להכרה ולכבוד רב. ניתן לראות זאת בדרכים הרבות בהם מנציחים את שמו אות מורשתו של אלטיארו ספינלי. כך, בשנת 1933 אחד מבנייני הפרלמנט האירופי בבריסל נקרא על שמו של אלטיארו ספינלי ובשנת 2010 הוקמה 'קבוצת ספינלי' בפרלמנט בבריסל, הרואה בעצמה כממשיכת דרכו של ספינלי
אלטיארו ספינלי כתב כתבים רבים ושונים לאורך חייו. במכון האוניברסיטה האירופי בפירנצה, איטליה, הוקמה קרן הנקראת 'קרן אלטיארו ספינלי' שמנהלת ארכיונים המכילים מסמכים וכתבים הקשורים לחייו וליצירתו של ספינלי. מלבד זאת, עוד בשנת 1987 הוקם מכון למחקרים פדרליסטים הנושא את שמו. כתביו, כולל מניפסט ונטוטן, ממשיכים להיחקר על ידי חוקרי האינטגרציה האירופית עד היום.
בנוסף, בשנת 2020 הושק פרס להסברה ותקשורת הנושא גם הוא את שמו של אלטיארו ספינלי.
התנועה הפדרלית עדיין מקיימת פגישות באי ונטוטן עד היום
סיכום
אלטיארו ספינלי היה דמות מפתח בהקמת האיחוד האירופי ומילא תפקיד חיוני בקידום הרעיון של אירופה מאוחדת. מורשתו ממשיכה להיות מורגשת גם כיום דרך המוסדות והעקרונות של האיחוד האירופי. כתביו גם מהווים עד היום מרכיב משמעותי בהתנהלות האיחוד האירופי.
קרפדת המפל
קרפדת המפל (שם מדעי: Oreophrynella nigra) היא מין קרפדה ממשפחת הקרפדיים הנפוצה באמריקה הדרומית האנדמית להרים טרופיים בגויאנה, ונצואלה.
מאפיינים
זוהי קרפדה קטנטנה שאורכה 16.5-23.5 מ"מ. הנקבות יותר ארוכות מהזכרים ואורכם 20.5-30 מ"מ. הם בעלות עור שחור עם גבשושיות ורגליים קטנות. לעיתים צבעה אפור עד כחול כהה.
קרפדה זו חיה בהרים הגבוהים של הטפואי (Tepui) בין סלעים וביצות כבול בגבהים 2,300-2,700. בשל טווח המחיה הקטן שלה היא מצויה בסכנת ההכחדה.
היא קטנה מאוד ויש לה הרבה טורפים כולל עכבישי טרנטולה ענקיים. הקרפדה יכולה לקפץ מהסלעים ולהקשיח את גופה ואת ראשה לצורת כדור. צורה זו וגודלה הקטן עוזרים לה ליפול מהסלעים מבלי להיפגע ולחמוק מהטורפים.
פטמה בואושח'
פטמה בואושח' (בערבית: فاطمة بوساحة; 22 בינואר 1942 – 27 באוקטובר 2015) הייתה זמרת ונגנית מזוד תוניסאית.
ביוגרפיה
פטמה בואושח' ביצעה מספר שירים כמו "Ya ami echiffour" (היי דודי הנהג) ו-Ya" karhebt Kamel" (היי המכונית של קאמל). היא נודעה בזכות השיר "Achchibani wassa (Laisse passer le Vieuxard)" אשר יצא לאור בשנת 1999. השיר האחרון שלה, "Trabek ghali ya Touness", (אבקך יקר, תוניס) הוא משנת 2012. בשלב מסוים נאסר לשדר להופיע בטלוויזיה התוניסאית כמו גם אמני מזוד אחרים. בואושח' נפטרה ביום שלישי ב-27 באוקטובר 2015 בביתה.
מריוט גרנד הוטל
המלון ממוקם ברחוב הראשי של מוסקבה, רחוב טברסקאיה. בניין המלון בן 9 הקומות מכיל 387 חדרים.
נשיאי ארצות הברית ביל קלינטון וג'ורג' ווקר בוש שהו במלון זה במהלך ביקוריהם הרשמיים במוסקבה. בנוסף במלון התארחו סגן נשיא ארצות הברית אל גור, מזכירי המדינה האמריקנים מדליין אולברייט וקולין פאוול, ראש ממשלת ישראל אריאל שרון, סגן נשיא ברזיל מרקו מיציאל ומכובדים נוספים.
איוואר ג'נר
איוואר ג'נר (בהולנדית ובאינדונזית: Ivar Jenner; נולד ב-10 בינואר 2004 באוטרכט שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי-אינדונזי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת המילואים של אוטרכט ובנבחרת אינדונזיה.
קריירת מועדונים
ג'נר גדל במחלקות הנוער של IJFC, אייאקס ואוטרכט. בשנת 2022 החל לשחק בקבוצת המילואים של אוטרכט.
קריירה בינלאומית
ב-14 ביוני 2023 ערך ג'נר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אינדונזיה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת פלסטין במשחק ידידות.
סורת א-נמל
סורת א-נמל (בערבית: سورة النمل, "הנמלים") היא הסורה ה-27 בקוראן. הסורה מונה 93 פסוקים, ושמה נגזר מפסוק 18. הסורה נקראת "הנמלים" מפני שמסופר בה סיפור הקשור לשלמה המלך ולנמלים. סורת א-נמל נקראת גם סורת סולימאן (سليمان، "שלמה"), וגם טא.סין (ط.س) מפני שהיא נפתחת באותיות הללו.
הסורה מספרת גם את סיפוריהם של הנביאים משה, דוד, צאלח ולוט. עוד מדובר בסורה על אללה, מונותאיזם ותחיית המתים.
עבור השיעים, פסוק 62 מסורה זו הוא בעל חשיבות גבוהה, מפני שלפי המסורת שלהם הפסוק הזה מדבר על המהדי.
תוכן הסורה
פסוקים 1–6 גורסים כי מי שאינו מאמין בקוראן, אינו יכול להפיק ממנו תועלת. פסוקים 7–14 עוסקים בסיפורם של משה ופרעה. פסוקים 15–44 מגוללים את סיפורם של שלמה ומלכת שבא. פסוקים 45–53 מספרים את סיפורם של צאלח ובני עמו. פסוקים 54–58 מזכירים את לוט ובני עמו. פסוקים 59–75 מתמקדים באמונתם של הערבים הפוליתאיסטים בתקופת הקדם-אסלאם. פסוקים 76–78 גורסים כי הנאמר בקוראן הוא אמת. פסוקים 76–81 טוענים כי ישנם אנשים שלא יכולים לזכות בהדרכה אלוהית, מפני שהם לכאורה עוורים מבחינה רוחנית. פסוקים 82–93 עוסקים ביום הדין.
IC 2574
IC 2574, נקראת גם ערפילית קודינגטון, היא גלקסיה ספירלית ננסית שנמצאת בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה במרחק של כ-11.4 מיליון שנות אור ממערכת השמש, ושייכת לקבוצת M81. לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.9 והיא התגלתה ב-1898 על ידי האסטרונום אדווין קודינגטון. בשנת 1910 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג האינדקס השני תחת הציון IC 2574 כשהיא מתוארת כעמומה מאוד, גדולה מאוד ובעלת צורה לא מוגדרת. הגלקסיה נמצאת כ-5.75 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב λ (למבדא) בדרקון וכ-7.65 מעלות מצפון-מערב לדובהה. כ-2.3 מעלות ממערב-צפון-מערב לה נמצאת NGC 3077 וכ- 3 מעלות ממערב-צפון-מערב לה נמצאת M81, שתיהן שייכות גם כן לקבוצת M81.
שממית ננסית ברזילאית
שממית ננסית ברזילאית (שם מדעי: Chatogekko amazonicus) היא מין של שממית ממשפחת הספארוקטיליים החיה ביערות הגשם של אמריקה הדרומית במדינות: ברזיל, גיאנה הצרפתית, גיאנה, סורינאם, ונצואלה ואולי גם בבוליביה. לטאה זו יחידה בסוגה.
אורכה של השממית אינו עולה על 24 מ"מ. היא בעלת עור בצבע חום מנומר באפור ועורה מיוחד ומכיל חומר דוחה מים. היא אינה טובעת גם מנפילה לשלולית אך כל טיפת גשם מרעידה אותה עקב גודלה. הלטאה זריזה מאוד ונעה ביער במהירות בחיפוש אחר טרף קטן כמו כנימות וקפזנבאים. היא מצויה בין העלים ועל קרקע היער.
מיטץ' קאפור
מיטצ'ל דייוויד קאפור (באנגלית: Mitchell David Kapor; נולד ב-1 בנובמבר 1950, ברוקלין) הוא מתכנת ואיש עסקים אמריקאי-יהודי, מייסד ומפתח לוטוס 1-2-3, מייסד קרן החזית האלקטרונית וקרן מוזילה.
ביוגרפיה
בשנת 1982 עם כמה מחבריו הוא הקים את "Lotus" ובשנת 1983 מוצר הדגל של החברה לוטוס 1-2-3 שוחרר לשימוש. המוצר זכה להצלחה גדולה וכבר בשנה הראשונה היקף המכירות הגיע ל-53 מיליון דולר לעומת מיליון דולר בתחזיות. בשנת 1986 קאפור עזב את ניהול החברה.
בשנת 1990 קאפור היה בין מקימי קרן החזית האלקטרונית ועד לשנת 1994 היה יושב ראש הקרן. בשנת 2003 הוא היה בין מקימי קרן מוזילה, יצרנית פיירפוקס.
בשנת 1996 מוזיאון היסטוריית המחשב כלל את קאפור בין העמיתים "על פיתוח לוטוס 1-2-3 ופיתוחים נוספים למחשבים". בנוסף לכך לראפור הוענקו מספר פרסים על תרומתו לקידום תעשיית המחשבים.
בשנת 2000 הקים קאפור עם שאתו קרן הון סיכון שמשפיע בחברות הזנק. עד לשנת 2018 הקרן השקיעה ביותר מ-160 חברות מסוגים שונית לרבות Desmos. הקרן משפיע בתחומים שונים של תעשיית המחשבים לרבות למידה מרחוק דוגמת Brilliant.org. הקרן תומכת ביוזמות שמנוהלות על ידי נשים, אנשי עסקים מאסיה ובעלי מגבלויות.
אנה האווה
אנה האווה (באסטונית: Anna Haava; 15 באוקטובר 1864 – 13 במרץ 1957) הייתה משוררת ומתרגמת אסטונית.
ביוגרפיה
אנה האווה נולדה בליבוניה, כפר באסטוניה, אז חלק של האימפריה הרוסית. היא למדה בבית ספר פרטי גרמני בטרטו וסיימה אותו בשנת 1864 עם הסמכה למורה.
אנה האווה החלה לכתוב שירה בהיותה בת 22. בשנת 1886 היא פרסמה את היצירות שלה בעיתון Postimees. בהמשך היא פרסמה מספר אוספי שירה שזכו לפופולריות בין דוברי אסטונית. מינה הרמה הלחינה מוזיקה לכמה מהשירים. בסך הכול לכ-200 משירי של האווה הולחנה מוזיקה.
החל משנת 1906 היא החלה לכתוב על נושאים הקשורים לאי-שוויון, אפליה ואלימות.
אנה האווה הייתה פעילה עד לשנת 1954, בשנת 2008 פורסם אוסף יצירותיה, שכלל כ-700 שירים.
בתקופת אסטוניה העצמאית הוענקו להאווה מספר עיטורים, וכאשר מולדתה הייתה חלק מברית המועצות היא קיבלה תואר "סופר העם של אסטוניה הסובייטית" וקיבלה עיטור סובייטי. בשנת 1954 נערך טקס לכבודה באוניברסיטת טרטו, ואחד מרחובות העיר נקרא על שמה.
בנוסף לכתיבת שירה, אנה האווה הייתה מתרגמת לאסטונית. היא תרגמה יצירות של יוהאן וולפגנג פון גתה, פרידריך שילר והנס כריסטיאן אנדרסן. האווה הלכה לעולמה בשנת 1957 בטרטו, ברית המועצות.
שלמה לביא (צלם)
שלמה לביא (לֶיְבּוביץ; 1925 – 16 בנובמבר 1977, ו' בכסלו תשל"ח) היה צלם עיתונות ישראלי.
ביוגרפיה
לביא נולד ברומניה לרפאל יוסף ליבוביץ. עלה לארץ ישראל ב-1948, לפני קום המדינה, והתגורר ברחוב אבן גבירול 11 בתל אביב. במשך שנים עבד כצלם עיתונות עצמאי. תצלומיו הופיעו בעיתוני הארץ וכן בעיתונים בעולם. בשנותיו האחרונות עבד גם עבור חברת "כנס". היה ממארגני תא צלמי העיתונות באגודת העיתונאים בתל אביב ובמשך שנים רבות היה חבר הוועד הארצי של אגודת הצלמים בישראל.
לביא נפטר מהתקף לב, בגיל 52. נקבר בבית העלמין הדרום בחולון. הותיר אישה, זהבה לבית גרצברג, מוותיקי העובדים של הוועד הפועל של ההסתדרות, בת ושני בנים.
אדולף פישהוף
אדולף (אברהם) פישהוף (בגרמנית: Adolf Fischhof; 8 בדצמבר 1816 אובודה – 23 במרץ 1893 אמרסדורף על יד קלגנפורט) היה מהפכן, פוליטיקאי ופעיל שלום יהודי-הונגרי-אוסטרי. היה רופא בהכשרתו.
רקע משפחתי ושנותיו המוקדמות
אדולף פישהוף נולד באובודה (בודה הישנה) בהונגריה כבנם של יוזף פישהוף, יליד אייבנשיץ (כיום איוואנצ'יצה שבחבל מוראביה) ושל רוזלי לבית לוי (Löwy), ילידת בודה. אבותיו נמנו עם היהודים שגורשו מווינה ב-1670 והתיישבו במורביה. האב יוזף פישהוף, סוחר ותלמיד חכם, שלפי חוקי המדינה כבן לא בכור, לא היה רשאי להתחתן במולדתו ולכן עבר לגור באובודה בהונגריה, בה הכיר את אשתו. עד גיל 12 זכה לחינוך מוקפד ולמד עברית ומקצועות כלליים. מורו הפרטי היה גבריאל זידפלד, אביו של מקס נורדאו. בהמשך למד בגימנסיית הפיאריסטים בפשט (1829-1834), שבה ישב יחד עם בני דתו ב"ספסלי היהודים". כשבגיל 16 מצבה הכלכלי של משפחתו התערער עזר לפרנסת הבית על ידי מתן שיעורים פרטיים .פישהוף למד בהמשך רפואה באוניברסיטת וינה בשנים 1844-1836 ובהמשך עבד בבית חולים בווינה. בשנת 1846 קיבל תעודת מומחה כרופא מיילד.
במהפכת 1848-1849
כרופא צעיר הצטיין כאחד ממנהיגי הצעירים שהשתתפו במהפכת מרץ 1848 באוסטריה. ביום הראשון של המהפכה, 13 במרץ 1848, היה פישהוף הראשון שנאם בפני ההמונים שהתכנסו מול בניין הפרלמנט ודרש הנהגת רפורמות פוליטיות כמו חופש העיתונות והחינוך, הקמת חברי מושבעים בתחום המשפט, וזכויות לכל הקבוצות האתניות באוסטריה על בסיס הסכמה חופשית. הפך תוך ימים ספורים למנהיג של הסטודנטים בווינה ונבחר לעמוד בחודשים מאי-יולי 1848 בראשות הוועד לביטחון הציבורי (Sicherheitsausschuss) שניהל את ענייני ווינה בקיץ 1848, ותיווך בין ההמונים ובין הרשויות המהפכניות. אחר כך נבחר מטעם רובע מאצליינסדורף של וינה לחבר באספה המחוקקת - הרייכסטג שהתכנס בווינה, ועבר אחר כך לקרמס. בימי הממשלה הליברלית של דובלהוף בין 2 ביולי 1848 ל-20 בדצמבר 1848 כיהן עד אוקטובר 1848 כיועץ במשרד הפנים לענייני תברואה וערך מסע בגליציה כדי לחקור את מגפת הכולרה.
אחרי פירוק הרייכסטג בקרמס, ב-7 במרץ 1849, להבדיל מרבים מעמיתיו, לא ניסה להימלט מן הארץ ונעצר. הואשם בבגידה במולדת ובמעורבות ברצח שר המלחמה לטור, אולם במשפט שהתקיים בהיעדרו, זוכה אחרי 9 חודשי מעצר, מחוסר הוכחות. בשנת 1856, עקב כאבי ראש ממושכים, נסע לצורך הבראה לשווייץ, לדרום גרמניה ולאיטליה. נשאר חסר זכויות אזרחיות מלאות עד שנת 1867 כשזכה לחנינה. עם זאת עבד כרופא עד שנת 1875 כשנאלץ לפרוש מסיבות בריאות. אחר כך בחר לחיות במעין גלות מרצון באמרסדורף, כיום חלק מהעיר קלגנפורט, בקרינתיה. שם התעמק פישהוף בהיגוי תוכניות לרפורמות מקיפות של האימפריה ההבסבורגית, בעיקר בשאלה הלאומית. כפי שהעיד הרב יוזף סמואל בלוך בזכרונותיו פישהוף העניק לתושבי הכפר טיפול רפואי בחינם.
המשך פעילותו האידאולוגית והפוליטית
שיפוטו הפוליטי זכה להערכה רבה ורבים היו המדינאים שביקשו להתייעץ איתו. בימי הממשל של אלפרד יוזף פוטוצקי באוסטריה הוצע לו תפקיד שר הדואר, אך הוא סירב לקבלו, מפני שלא היה מוכן להתנצר.
בשנת 1861 חיבר פישהוף יחד עם יוזף אונגר (לימים שר בממשלה) את הפמפלט "Zur Lösung der ungarischen Frage (על פתרון השאלה ההונגרית) שבו הם העלו את התוכנית למונרכיה דואלית אוסטרית-הונגרית שאכן התגשם בשנת 1867. אחרי המלחמה בין אוסטריה ובין פרוסיה, בשנת 1866, כתב פישהוף את הפמפלט "Ein Blick auf Oesterreich's Lage" (מבט במצבה של אוסטריה) שבו המליץ לכרות ברית חזקה עם גרמניה. בשנת 1869 תמך בחוברת "Oesterreich und die Bürgschaften Seines Bestandes" (אוסטריה והערבויות לקיומה) בהרחבת הענקת זכויות אוטונומיה על בסיס פיוס לא רק בין האוסטרים הגרמנים ובין ההונגרים, אלא עם האתניות הסלביות באימפריה.
בכתביו תמך פישהוף מכל מאודו בארגון פדרלי של החלק האוסטרי (Cisleithania) של האימפריה האוסטרית ובמתן זכויות אוטונומיות לאתניות השונות. רעיונותיו השפיעו בעיקר על האינטלקטואלים הצ'כים. השקפותיו לא הלכו בקנה אחד עם המדיניות הריכוזית של הממשלה הליברלית הגרמנית שמונתה על ידי הקיסר פרנץ יוזף בשנת 1867.
ההנהגה האוסטרית ביקשה, עם כל ההתפשרות עם ההונגרים, לשמור על רוב גרמני באימפריה ובו זמנית לבצע רפורמות ליברליות. לדידו של פישהוף, ליברליות אמיתית הייתה צריכה לערב לא רק לחירויות הפרטיות של האזרחים האוסטרים אלא גם לחירויות הקבוצות הלאומיות שבה. הוא היה משוכנע שרק פתרון פדרלי עשוי למנוע את התפרקות האימפריה ההבסבורגית לפי גבולות לאומיים. התפרקות כזאת, הוא סבר, עלולה להוביל להשתלטות גרמנית או רוסית על העמים הקטנים במרכז אירופה ולשים קץ גם לחופש היחסי שהם נהנו בו תחת המונרכיה ההבסבורגית. יש החושבים שתחזיתו התגשמה מאוחר יותר, במאה ה-20.
ביתו באמרסדורף וביתו של פרנטישק לדילסב ריגר, נציג הליברלים הצ'כים, ארחו מפגשים בין ריגר ובין מיכאל אטיין, מוציא לאור של העיתון "נויה פרייה פרסה" ונציג של הליברלים האוסטרים-הגרמנים, אליהן הצטרף גם אלכסנדר שרף, המוציא לאור של "וינר זונטג ומונטגסצייטונג".
פישהוף הייתה דמות המפתח מאחורי "הממורנדום מאמרסדורף" משנת 1878 שחיפש למצוא מצע משותף לתנועה הליברלית הצ'כית ולחוגים הליברלים מווינה.
אחרי קריסת הליברליזם הגרמני-אוסטרי בשנת 1879 והעלייה לשלטון של ממשלה קלירלית-שמרנית שנתמכה על ידי מפלגות סלביות, פישהוף תכנן בשנת 1882, יחד עם הברון ארנסט פון ולטרסקירכן, את הקמת מפלגת עם גרמנית-אוסטרית טרנס-אתנית בעלת מצע ליברלי. מפלגה זו נועדה לשחק תפקיד של מתווכת בשאלת הלאומים ולאחד את כל היסודות הליברלים באימפריה, אולם מאמציו טורפדו על ידי התנגדות בתוך הזרם המרכזי של המפלגה הליברלית החוקתית הגרמנית.
דעותיו של פישהוף היו שונות לא רק מדעות רוב הליברלים הגרמנים, אלא אף מאלו של הבורגנות היהודית, שאהדה את הליברליזם. להבדיל מפישהוף, רוב המעמד הבינוני היהודי תמך עדיין בשנות ה-80 של המאה ה-19 בזרם המרכזי של הליבליזם הגרמני, אף על פי שהוא לא היה מסוגל לעצור את הסחף לרדיקליזציה של הפוליטיקה האוסטרית, לרבות את העלייה באנטישמיות.
כשנפטר צלצלו פעמוני כל הכנסיות באמרסדורף ואחרי טקס בבית התפילה יהודי בקלגנפורט, ליוו המונים את ארונו עד לתחנת הרכבת של העיר משם הובל לשם קבורה לחלקת היהודים ב בית הקברות המרכזי בווינה, בהתאם לבקשתו. מצבתו בצורת אובליסק עוצבה על ידי מקס פליישר. עליה חרות משפט מנאומו המפורסם ממרץ 1848:
קישורים חיצוניים
Szinnyei József - Magyar írók élete és munkái 1914-1891 ,
רפאל סטרויק
רפאל ויליאם סטרויק (בהולנדית ובאינדונזית: Rafael William Struick; נולד ב-27 במרץ 2003 בליידסנדם שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי-אינדונזי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת דן האג מליגת המשנה ההולנדית ובנבחרת אינדונזיה.
משפחת אסטור
משפחת אסטור (Astor) הייתה משפחת אילי הון ונדל"ן אמריקאית ממוצא גרמני "בעלי הבית של ניו יורק". המשפחה הייתה אחת המשפחות הבולטות בארצות הברית במאה ה-19. כיום הענף המוכר של המשפחה פועל בבריטניה. הונה של המשפחה בא משליטה בקרקעות במנהטן ובאזור ניו יורק בכלל. כן הייתה המשפחה בעלת מלון וולדורף-אסטוריה, מן המלונות היוקרתיים בעולם.
מקור המשפחה
ג'ון ג'ייקוב אסטור הראשון נולד בעיר וולדורף, ליד היידלברג שבמדינת באדן-וירטמברג בגרמניה בשם יוהאן יאקוב אסטור. בגיל 16 הצטרף לאחיו ג'ורג' (גיאורג) בלונדון ויחד פתחו בית מלאכה וחנות לממכר כלי נגינה (בעיקר חלילים). ב-1784 היגר לארצות הברית יחד עם אח אחר, הנרי. אסטור סחר בפרוות ובאופיום לפני שהתמקד כליל ברכישת מגרשים במנהטן, ב-1830. עם מותו ב-1848 היה אסטור האדם העשיר ביותר בארצות הברית. במותו הוערך הונו ב-20 מיליון דולר. לפי יחס ההון לתמ"ג האמריקאי הוערך ההון במונחי 2006 בכ-110 מיליארד דולר, דבר שהופך את אסטור לאמריקאי השלישי או הרביעי בעושרו בהיסטוריה ולמולטי-מיליונר האמריקאי הראשון בהיסטוריה.
מספר תחנות מסחר פרוות ברחבי ארצות הברית היו לערים הנקראות עד היום אסטור או אסטוריה (בהם אזור שהוא כיום חלק מקווינס, ניו יורק וערים במדינות אורגון, אילינוי ודקוטה הדרומית, איווה, פלורידה, ג'ורג'יה וקנזס).
פעילות נדל"ן ומלונאות
בני המשפחה רכשו אחוזות בכפר ריינבק במדינת ניו יורק ובניופורט שברוד איילנד (אחוזת ביצ'ווד). כן רכשה המשפחה קרקעות לאורך השדרה החמישית וברובע הברונקס בניו יורק.
בשנת 1897 הקים ג'ון ג'ייקוב אסטור הרביעי את מלון אסטוריה בשדרה החמישית (היכן שניצב כיום בניין אמפייר סטייט), סמוך למלון "וולדורף" שהקים בן-דודו ויליאם וולדורף אסטור ב-1893. מאוחר יותר איחד את פעילות שני בתי המלון לעסק יחיד, בניהול ובעלות משותפת של שני בני הדודים שנקרא מלון וולדורף אסטוריה.
השלוחה הבריטית
ג'ון ג'ייקוב אסטור השלישי, נכדו של הראשון, היה אריסטוקרט ונדבן. הוא הרבה לבקר בלונדון, מתוך תחושה שמקומו בבריטניה. בנו, ויליאם וולדורף אסטור השתקע לבסוף ב-1891 בבריטניה. ב-1916 קיבל תואר אצולה של ברון ושנה לאחר מכן הועלה לדרגת ויקונט. מאז נושאים צאצאיו בתואר "ברון הבר" (Baron Astor of Hever, טירה במחוז קנט).
פרנצ'סקו רוזי
פרנצ'סקו רוסי (באיטלקית: Francesco Rosi; 15 בנובמבר 1922 - 10 בינואר 2015) היה במאי קולנוע איטלקי. שניים מסרטיו זכו בפרסי הקולנוע החשובים: פרס דקל הזהב ודב הזהב. רוזי נחשב אחד מהבמאים האיטלקים הבולטים במה שכונה בזמנו "הגל החדש האיטלקי", שצמח לאחר ירידת זרם הנאוריאליזם בקולנוע האיטלקי. סרטיו של רוזי, במיוחד אלו שנוצרו בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, נחשבו כבעלי מסרים פוליטיים ועסקו בבעיות חברתיות. דוגמה לכך הוא סרטו מ-1979, "Cristo si è fermato a Eboli", שהתבסס על ספרו של קרלו לוי, "ארץ שכוחת אל". סרטיו המאוחרים יותר נטו לעסוק בחומרים ספרותיים. הוא המשיך לביים עד 1997 וסרטו האחרון היה "לשוב הביתה", עיבוד קולנועי לספרו של פרימו לוי, "ההפוגה".
רוזי נולד בנאפולי ועבד בצעירותו במחיצתו של הבמאי לוקינו ויסקונטי. סרטו, "Salvatore Giuliano", מ-1962, עסק בפושע הסיציליאני הנודע סלווטורה ג'וליאנו. הסרט ערב לחלופין עבר והווה והוגש בצורה כאילו דוקומנטרית. סרטו, "Il Caso Mattei" (מקרה מאטיי), זכה ב-1972 בפרס דקל הזהב לסרט הטוב בפסטיבל הקולנוע בקאן. הסרט עסק בחייו של איש הציבור האיטלקי אנריקו מאטיי שמותו ב-1962 בתאונת מטוס מסתורית העסיק רבות את הציבור באיטליה.
בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ב-2008 הוקרנו 13 מסרטיו בתוכנית מיוחדת שהוקדשה ליוצרים קולנועיים בעלי איכות והישגים יוצאי דופן. הוא זכה באותו פסטיבל בפרס דוב הזהב למפעל חיים. הענקת הפרס לוותה בהקרנת סרטו, "Salvatore Giuliano", זוכה פרס דוב הזהב לבמאי הטוב לשנת 1962. ב-2012 העניק פסטיבל הסרטים של ונציה לרוזי את פרס אריה הזהב למפעל חיים.
נטליה זברבה
נטליה זברבה (ברוסית: Наташа Зверева; נולדה ב-16 באפריל 1971) היא טניסאית עבר סובייטית שלאחר פירוק ברית המועצות המשיכה לשחק תוך ייצוג בלארוס. זברבה הייתה אחת משחקניות הזוגות הבולטות בעולם בשנות ה-90. היא זכתה ב-18 תחרויות גראנד סלאם לזוגות נשים ובסך הכל זכתה ב-80 טורנירים. בנוסף לכך היא זכתה 4 פעמים בתחרויות יחידות ופעמיים בתחרויות זוגות מעורבים בתחרויות גראנד סלאם. בתחרויות גראנד סלאם היא הגיע לגמר אליפות צרפת הפתוחה בשנת 1988 והפסידה לסטפי גראף.
בהיותה נערה היא ניצחה באליפות וימבלדון בשנת 1986 ובאליפות ארצות הברית הפתוחה בשנת 1987. לאחר מכך היא עברה לטניס מקצועי לנשים.
זברבה זכתה פעמיים בגראנד סלאם (זכייה ברצף בכל ארבעת טורנירי הגראנד סלאם) בתחרויות לזוגות נשים. בשנים 1992/1993 עם ג'יג'י פרנאנדס ובשנים 1996/1997 עם ג'יג'י פרנאנדס (3 זכיות) ומרטינה הינגיס (זכייה רביעית). בנוסף זכתה במדליית ארד בטורניר הזוגות באולימפיאדת ברצלונה בשנת 1992.
זברבה פרשה בשנת 2003 וכיום היא עוסקת באימון טניסאיות מבלארוס. היא מתגוררת בברלין.
דקסטר: דם חדש
דקסטר: דם חדש (באנגלית: Dexter: New Blood) היא מיני-סדרת דרמת פשע-מתח אמריקאית, שמשמשת כתחייה של הסדרה "דקסטר", שמתרחשת כעשור לאחר אירועי פרק סיום העונה השמינית, ששודר בשנת 2013. רשת Showtime הכריזה על הפקת המיני-סדרה באוקטובר 2020.
המיני-סדרה עלתה לשידור ברשת Showtime האמריקאית ב-7 בנובמבר 2021, ופרקה העשירי והאחרון שודר ב-9 בינואר 2022. בישראל, המיני-סדרה משודרת ב-yes מ-8 בנובמבר 2021; כשב-yes VOD פרקי הסדרה עלו בצמוד לשידור בארצות הברית.
תקציר העלילה
כעשור לאחר אירועי סיום הסדרה המקורית, בה ביים את מותו, עבר לעיירה קטנה איירון לייק, ניו יורק, שם חי תחת זהותו החדשה כג'ים לינדזי, מוכרן בחנות טיולים וצייד מקומית. במקביל, דקסטר פיתח מערכת יחסים עם אנג'לה בישופ, מפקדת המשטרה המקומית, ודיכא את הדחף שלו להרג סדרתי; אך כשמתחילות שורה של תקריות מוזרות סביב איירון לייק, דקסטר מתחיל לחשוש ש"הנוסע האפל" שבתוכו יתעורר מחדש.
פיתוח
על פי השחקן מייקל סי הול, סיום הסדרה של "דקסטר", בו דקסטר נמלט ממיאמי תוך ביום מותו ומסתתר כחוטב עצים באורגון, ספג ביקורות מקוטבות מצד מעריצי הסדרה. סי הול אמר על כך: "אני חושב שהסוף היה 'לא-מספק' במקרה הטוב עבור האנשים. 'מבלבל', 'מרגיז', 'מתסכל' - בשורה של תארים שליליים." בשמונה השנים שחלפו מאז שידור פרק הסיום, הול נשאל על ידי המעריצים אם הסדרה תזכה להמשך. מפיק הסדרה המקורי, קלייד פיליפס, שעזב את הסדרה לאחר העונה הרביעית, ראה את השאלות שהול נשאל ועם הזמן דן איתו על דרכים אפשריות להפיק המשך עבור הסדרה כסוג של גאולה עצמית, אך לא הצליח לחשוב על דרך מתאימה לביצוע הרעיון. ב-1 ביולי 2019, נשיא רשת "Showtime", גארי לוין, יצר קשר עם פיליפס, ואמר לו כי הוא מרגיש שהגיע הזמן להחזיר את דקסטר ושאל אותו אם יוכל לחשוב על רעיון מקורי. פיליפס כתב תסריט ראשוני, אותו שיתף לאחר מכן עם הול, שאהב את הרעיון העלילתי.
פיליפס זיהה שסוף הסדרה התאים לתקופה בה הוא שודר, שכן בסביבות שנת 2013, מספר רוצחים סדרתיים אמיתיים התגוררו באורגון ובמדינות הסמוכות לה. פיליפס גם חשב כי כשהקיף את עצמו במסורי שרשרת, דקסטר היה תחת תזכורת מתמדת כיצד מתה אמו. מכיוון שפיליפס לא היה בטוח לגבי התחושה אותה סיום הסדרה נועד להעביר, הוא החליט לשלב בעלילת המיני-סדרה קפיצת זמן משמעותית, כמעט עשור מסיום אירועי הסדרה המקורית; בעוד דקסטר עדיין עוסק בחטיבת עצים, הוא עבר מאז לעיירה הבדיונית איירון לייק, ניו יורק. מסיבה זו, פיליפס לא ראה את המיני-סדרה כעונה תשיעית, מאחר שהייתה אי-המשכיות רצינית בסיפור העלילה. כאשר צוות התסריטאים כתב את המיני-סדרה בת עשרת הפרקים, הם קבעו כיצד המיני-סדרה תסתיים וכתבו את ההתרחשויות שהובילו לסיומה לאחור. פיליפס טען כי "סיומה של המיני-סדרה תהיה מהממת, מזעזעת, מפתיעה, בלתי צפויה. ובלי לחשוף כלום, אגיד שסיומה של העונה החדשה הזו שאנו מפיקים יפוצץ את האינטרנט."
ב-14 באוקטובר 2020 הוזמנה תחייתו של "דקסטר" כמיני-סדרה בת 10 פרקים, בכיכובו של הול, ועם שובו של פיליפס כמפיק בפועל. ב-17 בנובמבר 2020 נודע כי שישה מפרקי המיני-סדרה יבוימו על ידי מרקוס סיגה, שישמש אף כמפיק בפועל לצדם של הול, ג'ון גולדווין, שרה קולטון, ביל קאררו וסקוט ריינולדס. בהמשך נחשף כי המיני-סדרה עתידה לעלות לשידור ב-7 בנובמבר 2021.
ליהוק
בינואר 2021, נמסר על ליהוקם של קלנסי בראון, ג'וליה ג'ונס, אלאנו מילר, ג'וני סקויה, ג'ק אלקוט ודייוויד מגידוף לצוות השחקנים הראשי. ב-11 בפברואר 2021 נמסר על ליהוקם של ג'יימי צ'ונג ואוסקר וולברג לצוות השחקנים המשני. ב-28 ביוני 2021, פורסם כי ג'ון לית'גו ישוב לגלם את דמותו של ארתור מיטשל, הרוצח השילוש, בהופעת קמע, וב-13 ביולי 2021, נודע כי ג'ניפר קרפנטר תשוב לגלם את דמותה של אחותו של דקסטר, דברה מורגן, בהופעת אורח במהלך המיני-סדרה.
צילומים
צילומי המיני-סדרה החלו בפברואר 2021, כאשר רובה צולמה בעיירת שלברן פולס, מסצ'וסטס, ששימשה כסט עבור העיירה הבדיונית איירון לייק. צילומי החוץ היו חייבים להיות מתואמים סביב מזג האוויר, מכיוון שיוצרי המיני-סדרה רצו להציג כמה שיותר שלג ומזג אוויר חורפי במהלך העלילה, כולל סצנות בהם מופיע אגם קפוא מקומי. צילומי הפנים החלו בסביבות יולי 2021 למשך חמישים יום.
אחי ברנדט
ביוגרפיה
ברנדט משמש כמדען הראשי של חברת "videosurf", המפתחת מנוע חיפוש לסרטי וידאו באינטרנט.
המשמר הנשיאותי (יוון)
המשמר הנשיאותי (ביוונית: Προεδρική Φρουρά) היא יחידת חיל רגלים טקסית בצבא יוון, האחראית לביטחונו של נשיא יוון. זו היחידה האחרונה של אבזונים (יחידות עלית של לוחמה הררית) בצבא יוון, ולפיכך אנשיה בולטים במדיהם המסורתיים.
היסטוריה
המשמר הוקם ב-24 בדצמבר 1868 בצו מיוחד של גאורגיוס הראשון, מלך היוונים. הוא נועד לשמש בתחילה כמשמר המלכותי של המלך, ובהתאם לכך נבחרו אליו רק חיילים ותיקים ומשכלים יחסית, עם עבר ללא דופי. חייל במשמר המלכותי הועלה בדרגה באופן אוטומטי, וחיילי המשמר זכו לעמוד במסדרים בצד ימין. גרעין המשמר הורכב משתי יחידות של אבזונים - לוחמי עלית בצבא יוון, שהתמחו בעיקר בלוחמה הררית, וכן מפלוגת פרשים אחת. ב-21 במרץ 1914 הוציא יורשו של גאורגיוס, קונסטנטינוס הראשון, מלך היוונים, צו מיוחד שבמסגרתו המשמר עבר ארגון מחדש ושמו שונה ל"משמר הארמון". הוא קוצץ, אך נוספה לו פלוגה אחת מכרתים.
ב-1924 נמלט גאורגיוס השני, מלך היוונים מהארץ, והוכרז על הקמתה של הרפובליקה ההלנית השנייה. משמר הארמון פורק בהתאם. ב-1926 חוקק הפרלמנט היווני חוק מיוחד שבמסגרתו הוקם המשמר מחדש בתור "פלוגת המשמר הנשיאותית", אשר הייתה אחראית כעת על ביטחונו של נשיא יוון. ב-1935 חזר גאורגיוס השני לשלוט ביוון, והפך את המשמר הנשיאותי בחזרה למשמר המלכותי. ב-1941 נכבשה יוון בידי מדינות הציר במלחמת העולם השנייה, והמלך נמלט שוב מהארץ. הגרמנים אפשרו למשמר המלכותי, שבאותה עת מנה 150 איש, להמשיך ולהתקיים, ולשמור על אנדרטת החייל האלמוני באתונה. לאורך המלחמה, התכנה המשמר "משמר הדגלים" בפי תושבי יוון.
כיום, המשמר הוא יחידה טקסית בעיקרו, אולם אמון על אבטחת הנשיא והאחוזה הנשיאותית, כמו גם על אנדרטת החייל האלמוני. חיילי המשמר משתתפים גם בטקסים רשמיים שונים, ובמצעדים צבאיים מקבלים את הזכות לצעוד ראשונים. הם בולטים תמיד בשל מדיהם הססגוניים, וסגנון צעדתם הייחודי. הם מגויסים בהתנדבות מקרב אנשי צבא יוון, כאשר דרישת הסף היא שגובהו של המתנדב יהיה לכל הפחות 1.87 מטר.
צנזור שירים על ידי ה-BBC
רשות השידור הבריטית, ה-BBC, אסרה, לאורך ההיסטוריה, השמעה של שירים ודיסקוגרפיות שלמות, בין היתר של קליף ריצ'רד, פרנק סינטרה, נואל קאוורד, הביטלס, קן דוד, אלביס פרסלי, בינג קרוסבי, BBC Dance Orchestra , טום לרר, גלן מילר וג'ורג' פורמבי. חלק מהשירים נאסרו לתקופה מוגבלת בלבד, ומאז זכו להשמעה של ה-BBC, בעוד שאחרים נאסרו שנים רבות לאחר שהושמעו על ידי ה-BBC, בין היתר "Killing an Arab" של הקיור, "Waterloo" של אבבא, "I Don't Like Mondays" של הבומטאון ראטס ו-67 שירים נוספים עם תחילת מלחמת המפרץ. 11 סינגלים של המוזיקאי הבריטי, ג'אדג' דרד, שנכנסו למצעד הסינגלים הבריטי, הוא מספר השירים הגובה ביותר שנאסרו להשמעה על ידי ה-BBC עבור אמן/להקה.
היסטוריה
מדי פעם ה-BBC אוסר השמעה של קטעי מוזיקה מסוימים בטענה שאינו מתאים לציבור הבריטי. על פי מספר קבצים במרכז הארכיונים של ה-BBC ברדינג, הזמינים לציבור, הוקמה בשנות ה-30 של המאה ה-20 ועדת מדיניות המוזיקה למחול, שהייתה אחראית על איסור השמעה של מוזיקה בבריטניה. באחת מהנחיות משנת 1942 נכתב כי: