cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יצחק שושן (אבו סחיק)
מבצע "מֶלֶט" 1969-1973 - העלאת 750 יהודים מסוריה
במסגרת עבודתו ב"מוסד" קיים שושן קשרים חשאיים עם גורמים מודיעיניים שונים. עליהם נמנה איש כמורה בכיר, ערבי נוצרי ממזרח ירושלים, שהיה הולך ובא בענייני הכנסייה וחוצה את גבולות ירדן, סוריה ולבנון באופן חופשי. שושן פנה אליו בבקשה לאתר בלבנון אדם מהימן שבבעלותו סירת מנוע או יכולת להפעיל סירה כזו. רצה הגורל ולכומר היה חבר ילדות, עיתונאי בעיתון לבנוני, שבבעלותו סירת דיג, בה נהג לצאת לים עם משפחתו בימי ראשון. הכומר הצליח להביא את העיתונאי לישראל והכימיה עם שושן הייתה מיידית. עדיין נותר הצורך להכשיר את האיש למבצע, ושושן ארגן עבורו "הכשרה" בת 5 ימים אינטנסיביים בחיל הים. רק כשהיה מוכן, נאמר לעיתונאי מה חלקו בתוכנית והוא צויד במכשיר קשר ובקודים המתאימים לתקשורת עם שושן. כך יצא לדרך מבצע "מֶלֶט" (מלשון מילוט).
במבצע העיתונאי יצא לאסוף את האנשים בנקודת מפגש מוסכמת והסיע אותם לנקודה מסוימת בחוף הים. כאשר התקבל ב"מוסד" הקוד מאירופה, שהאנשים יצאו לדרך, יצא לקראתם מהארץ "דַבּוּר" של חיל הים. חיל הים ערך מאות גיחות אל חוף האיסוף הסמוך לביירות. על פי רוב בספינות "דבור", ופעם אחת בסטי"ל. במבצע, שנמשך בין 1969 ל-1973 הועלו ארצה בדרך הים 750 מיהודי סוריה: בתחילה קומץ נערים ונערות בכל הפלגה ובהמשך משפחות שלמות, כולל ילדים רכים.
בשנים שלאחר מכן נמשכו ניסיונות הבריחה של יהודים מסוריה ללבנון, אך לאחר שאנשי "פתח" פלסטינים השתלטו על רצועת החוף בביירות, הוצרך ה"מוסד" למצוא פתרונות חלופיים להעלאת יהודי סוריה דרך הים. ב-1975 הגיעו 100 יהודים סורים ארצה בטיסה, בשיתוף פעולה ישיר שיזם שושן עם גורמים בצבא לבנון, ומשנחסם גם אפיק זה, מצאו שושן ואנשיו נתיב עליה חדש דרך טורקיה. גם בשנים הבאות נמשכו מאמצי ההצלה של יהודי סוריה וכתוצאה מפעולות אלה, שכללו בהמשך גם מעורבות אמריקנית, לא נותרו בסוריה יהודים כלל.
כסופר
שושן כתב מספר ספרים וסיפורים. בין היתר, את הספרים:
"אנשי הסוד והסתר: מעלילות המודיעין הישראלי מעבר לגבול"
יצחק שושן ורפי סיטון - שני אנשי היחידה להפעלת סוכנים של צה"ל, שנעזרו באלי תבור, הוציאו את הספר בשנת 1990, ובו הם מספרים מזיכרונם על עלילותיהם בהפעלת סוכנים, הספר פורש מספר עלילות שהתרחשו במלחמת העצמאות ולפניה ובשנות החמישים. יצחק שושן היה החונך של רפי סיטון. הסיפורים מתארים את עלילות הסוכנים, דרך גיוסם, שיטות הפעלתם והדאגה המתמדת לרווחתם. הסיפורים ממחישים כיצד איסוף פריטי המידע הפשוטים ביותר יכול להועיל בזמן אחר ובמקום אחר לפענוח של אירוע או להשפעה על סוכן. התיאור מפרט כיצד קציני השטח למדו את האזור שלהם התעניינו ביבולים, במשפחות, וברכילות של הכפר לפרטי פרטים. אחד הסיפורים מספר כיצד הופעלו מרחוק אנשי צבא ירדנים שלא ידעו שהם מופעלים על ידי ישראל וחשבו שהם עובדים עבור המופתי הפלסטיני. כל הסיפורים הם מהתקופה שלפני מלחמת ששת הימים ומעט לאחריה.
פִּתגָם יָשָן-שוֹשָן
במהלך השנים, קיבץ שושן מאות פתגמים בערבית מדוברת, והחליט להוציאם בנובמבר 2016, כספרון "פתגם ישן-שושן- משלים מחכימים מבית אבא ואמרות כנף מחכמת ערב".
משפחתו
ליצחק היו אחות מאביו מנישואיו הראשונים (רוזה), אחות מאימו מנישואיה הקודמים (רחל), אחים קטנים משותפים מאביו ואימו (משה, שנפטר בהיותו רך בשנים, אברהם, צופיה-שפי'אה ובן הזקונים, ברוך- תאופי'אה), ושתי אחיות חורגות (שרה וז'נט) בנות האלמנה מילו, שנישאה ליעוב שאשו לאחר מותה של מזל. משפחת שאשו התגוררה בחצר מגורים משותפת ב"שארע אל-אלה" (שפירושו: רחוב הדלות) בשכונת בחסיטה.
לאחר ששב שושן לישראל משליחותו בביירות, נשא ב-1952 לאשה את יפה (לטיפה) לבית דעבול, ילידת דמשק שעלתה ארצה ב-1948, ואיתה עבר להתגורר בירושלים. יצחק המשיך בפעילותו הצבאית ויפה עבדה כמזכירה במשרדו של דוד בן-גוריון ולאחר מכן שימשה כמזכירת המכון הגאולוגי בירושלים, אך זמן קצר אחר כך חלתה בדלקת מפרקים שיגרונית, שהגבילה את יכולתה להמשיך בעבודתה ואף לנוע באופן עצמאי. ב־1954 נולד לזוג בנם בכורם, יעקב.
בשנת 1958 עברה המשפחה מירושלים לתל אביב, לשיכון אנשי צבא הקבע ב"נווה צה"ל". ב־1959 נולדה ליפה וליצחק בתם, אתי. בשנות ה-60, על אף היותו מטופל במשפחה ותוך כדי שירותו הצבאי התובעני, יצא יצחק ללימודים וסיימם בהצטיינות. יפה נפטרה במרץ 1970, ובספטמבר 1973 נשא יצחק לאשה את רחל לבית סבאג. הוא התגורר איתה בבת ים, עד פטירתו ב-28 בדצמבר 2020.
Monato
מונטו (אספרנטו: Monato, בתרגום: 'חודש') הוא ירחון חודשי באספרנטו הכולל מאמרים בנושאי פוליטיקה, תרבות וכלכלה. הוא יוצא לאור בבלגיה על ידי האגודה לאספרנטו בפלנדריה ונשלח לקוראים בכ-65 מדינות.
מאז שנת 2001 יכולים מנויי העיתון לקבל את מאמרי העיתון גם במייל, והחל משנת 2008 הוא זמין להם גם בפורמט PDF ובפורמטים נוספים.
semajno
ב-1977 לקח על עצמו סטפן מאול, עורך העיתון הגרמני וולטבילד לפתח עיתון חדש עבור בני הגיל השלישי. על אף שהפרויקט כשל, רכש מאול את הידע להפקת מגזין - והדבר דחף אותו לנסות ולהגשים חלום ישן - פרסום שבועון באספרנטו שלא יעסוק בשפה עצמה אלא בנושאים כלליים כמו פוליטיקה, כלכלה, מדע וכו'.
ב-1978 הגשים מאול את חלומו והוציא לאור לראשונה את מגזין Semajno (שבוע, באספרנטו). המגזין היה בן 40 עמודי A4, עם ציורים בשחור לבן וכלל מאמרים על טרור, המשחקים האולימפיים במוסקבה, המצב הפוליטי בספרד, גרונטולוגיה ועוד. את הוצאת המהדורה הראשונה מימן מכיסו. הוא העריך שהעיתון יוכל להחזיק את עצמו במידה ויהיו לו כ-10,000 מנויים - אך בפועל הצליח לגייס פחות מאלף מנויים ולבסוף החליט לוותר על חלום השבועון.
monato
טורבן קהלט, הבעלים של הוצאת TK/Stafeno המוציאה ספרים באספרנטו, הציע להדפיס את המגזין במהדורה חודשית ולא שבועית. מאול לא היה בטוח שמגזין חודשי יהיה רלוונטי, אך קהלט הצליח לשכנע אותו שעל היעדר הדיווח המהיר יוכל המגזין החדש לפצות במאמרים מעמיקים הנכתבים על ידי תושבי המדינות הנידונות בהם.
בינואר 1980 יצא הגיליון הראשון של מגזין מונאטו באמצעות בית ההוצאה לאור TK/Stafeno שנטלו את הסיכונים הכלכליים, כשההוצאה הברזילאית Intelesko השתתפה אף היא בהוצאות ומתנדבים מהמרכז הגרפי שהוקם על ידי אגודת האספרנטו העולמית (UEA) באנטוורפן תרמו אף הם להפקת המגזין. מאול שימש עורך ראשי של המגזין, וגייס קבוצה של כותבים. המנוי השנתי ל-12 גיליונות חודשיים עלה 800 פרנקים בלגיים, ועל מנת לממן את הפרויקט נדרשו כ-2000 מנויים. למרות שציבור הקוראים העיד על שביעות רצון מתכני העיתון ורמתו, מספר המנויים מעולם לא הגיע למספר המבוקש וקהלט נאלץ להודיע בראשית שנת 1984 על כוונתו להפסיק להוציא לאור את העיתון.
בעקבות קשיים בהוצאת TK/Stafeno, לקחה על עצמה UEA את הוצאת המגזין לאור, והייתה מוכנה לממן את הוצאת הגיליונות הנותרים של שנת 1984 ואילך. ההחלטה בארגון לעשות זאת הייתה מורכבת, שכן בתקופת המלחמה הקרה לא יכל ה-UEA לקחת על עצמו את הסיכון שבהוצאה לאור של עיתון חופשי מצנזורה, שכן ארגוני האספרנטו בגוש המזרחי פעלו תחת עינם הפקוחה של השלטונות ועל כן ה-UEA היה חייב לפעול באופן נייטרלי ככל האפשר ולהימנע מלפרסם דברי ביקושת על מדינות אלו. לפיכך, הוחלט שהמימון יעשה באמצעות ה-UEA, אולם 'על הנייר' ימשיך המגזין לצאת לאור באמצעות הוצאת TK/Stafeno. על הכנת המגזין בפועל הופקד המרכז הגרפי של ה-UEA באנטוורפן.
באמצע שנות ה-80 התרחבה פעילות ה-UEA, אולם בשנת 1988 נאלצה העמותה לסגור חלק ממשרדיה, בהם המרכז הגרפי באנטוורפן שהיה אחראי על הפקת המגזין, ניהולו ופרסומו, דבר שאיים פעם נוספת על המשך קיומו של המגזין. הליגה לאספרנטו בפלנדריה (FLE) בחרה לקחת על עצמה את המשך הוצאת המגזין, רכשה את הציוד של מחלקת הגרפיקה ולקחה על עצמה להעסיק את צוות העיתון.
היות שהעיתון התבסס על שורה של כותבים מארצות שונות ומגוונות טרם תקופת האינטרנט, הכתבות לעיתון היו מתקבלות על דפי נייר באמצעות הדואר (ובשלב מסוים באמצעות דיסקטים, אך גם אלו צריכים היו לעבור בדרך הדואר. בתחילת 1993 נרכש לעיתון מודם ראשון בעצתו של טורבן קהלט והאגודה לאספרנטו בפלנדריה פתחה כתובת מייל לקבלת כתבות בשנת 1993 - ייתכן שהייתה ארגון האספרנטו הראשון שהיה זמין באופן דיגיטלי. רשת האינטרנט סייעה מאוד להרחבת מעגל הכותבים בעיתון בכל רחבי העולם, ולהאצת תהליך העברת החומרים ועריכתם. אתר האינטרנט של העיתון עלה בנובמבר 1995 ואפשר הורדת הטקסטים שלו אך בשלב הראשון ללא תמונות.
בשנים 1997-1998 הופיעו מספר מאמרים בעיתון שעוררו סערה, בהם מאמר שניתו היה לפרש כאנטישמי אשר הביא לעזיבתם של מנויים רבים. בעקבות אירועים אלו החליט מאול לשוב לעריכת העיתון, כעורך ראשי המבצע בדיקה נוספת של תוכני העיתון לאחר פעולת העריכה של צוות העורכים הרחב. מאז שנת 1999 הוא מכהן בתפקיד.
מאז סוף שנות ה-90, מופיע העיתון עם עמוד שער צבעוני והחל משנת 2015, מופיע כולו בהדפסה צבעונית. במהלך קונגרס האספרנטו העולמי בווילנה בשנת 2005 קיבל העיתון מונטו תעודת הוקרה מה-UEA על פעולתו לקידום שלום עולמי אות אושרה של האנושות באמצעות אספרנטו וברוח רעיונותיו של ד"ר זמנהוף.
סבולצ'באקה
סבולצ'באקה (בהונגרית: Szabolcsbáka) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בסבולצ'באקה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,220 ובשנת 2020 1,088 תושבים.
יהודי סבולצ'באקה
יהודים התחילו להתיישב בסבולצ'באקה במחצית השנייה של המאה ה-18. רובם עסקו במסחר ומעט היו חוכרי קרקעות ובעלי משקים קטנים.
במקום היה בית כנסת שנבנה במחצית השנייה של המאה ה-19, חברה קדישא, "חדר", מקווה ובית קברות יהודי. ובשנת 1885 נסתפחו לקהילת קישווארדה.
בתקופת הטרור הלבן סבלו יהודי המקום מהתפרצויות אנטישמיות שאורגנו בידי אנשי הכמורה הנוצרית.
אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה לא השתנו חיי היהודים בכפר עד שנת 1942 אז גויסו גברים יהודים לעבודות כפייה. בתקופה זו בניין בית הכנסת ובתי היהודים נרגמו שוב ושוב באבנים.
אוהלזדורף
אוהלזדורף (בבווארית: Ohlsdorf) היא עיירה במחוז גמונדן שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה.
ועדת ההגנה הלאומית של קוריאה הצפונית
ועדת ההגנה הלאומית של קוריאה הצפונית (בקוריאנית: 조선민주주의인민공화국 국방위원회, תעתיק: צ'וסון מינוג'וי אינמין קונגהוואהגוק קוקפאנג ויומהואה) הייתה הגוף המנחה העליון על פי חוקת קוריאה הצפונית בכל הקשור לצבא וביטחון. ראש הוועדה היה גם המפקד העליון של צבא העם הקוריאני. החל מדצמבר 2011 ועד 2016 כיהן בתפקיד  קים ג'ונג און.בשנת 2016 עקב שינוי החוקה הוחלפה ועדה זו על ידי הוועדה לענייני המדינה של קוריאה הצפונית.
היסטוריה
וועדת ההגנה הלאומית נוצרה במסגרת השינוי החוקתי ב-1972. במסגרת השינוי, נוצרו מספר וועדות שהיו כפופות לוועד המרכזי העממי שתפקד על תקן של "קבינט-על". הוועדה כללה אז ארבעה חברים ובראשם קים איל-סונג. על פי ההחלטה: "הוועד המרכזי העממי מייסד וועדת מדיניות פנים, וועדת מדיניות חוץ, וועדת הגנה לאומית וועדת משפט וביטחון וועדות אחרון כדי לסייע לו בעבודה".
סמכויות
לוועדה היו סמכויות רשמיות רחבות. כזאת האחראית על המדיניות הביטחונית-הגנתית במדינה הוועדה שולטת ישירות על ארגוני הביטחון בקוריאה הצפונית ובכלל זה המשרד לביטחון העם (כוח השיטור ושמירת הסדר הציבורי), משרד הכוחות המזוינים העממיים (אחראי על תחומים צבאיים אך לא שולט ישירות על הצבא) ומחלקת ביטחון המדינה (המשטרה החשאית). חוקת קוריאה הצפונית בגרסתה הישנה הצהירה בסעיף 106  כי וועדת ההגנה הלאומית הייתה "הגוף העליון של ההדרכה בתחום ההגנה הלאומית של ריבונות המדינה". סעיף 109 של החוקה היקנה לוועדה את הסמכויות הבאות:
פאלמר
פאלמר (Palmer) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו עולה לרגל. {{פירושונים| אישים:
המנהיג
המנהיג (באנגלית: Leader) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס הענק הירוק ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Tales to Astonish #62 מדצמבר 1964 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר סטיב דיטקו.
המנהיג הוא האלטר אגו של סמואל סטרנס, עובד במפעל לכימיקלים בבויסי, איידהו שהתפוצץ עליו חומר רדיואקטיבי והוא נספג בקרינת גמא ששינתה את מראהו באופן קיצוני, הפכה את צבע עורו לירוק והגדילה את המוח שלו בתוך הגולגולת המתנשאת. כמו הקודמים לפניו שנחשפו לקרינת גמא, סטרנס רכש מספר מאפיינים כתוצאה מהחשיפה לקרינה הרדיואקטיבית, מאפיינים שנבעו מתאווה עמוקה וחבויה בתוכו. מאחר ששאיפתו הגדולה ביותר לפני השינוי הייתה להיות חכם יותר, התאונה גרמה לכך שרמת האינטלקט שלו גדלה לאין שיעור. הוא החל לקרוא לעצמו "המנהיג" ותכנן מספר פשעים שאפתניים, כשהענק הירוק היה לאויבו הגדול ביותר. הוא גייס לשורותיו צבא של הומנואידים חזקים אותם בנה וניסה לשכתב מחדש את ההיסטוריה של כדור הארץ על ידי הדבקת הבריאה בקרינת גמא ויצירת החברה האנושית בצלמו והוא בראשה.
דמותו של המנהיג מדורגת במקום ה-63 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. את דמותו של סמואל סטרנס גילם בסרט הלייב אקשן "הענק הירוק" השחקן טים בלייק נלסון ויחזור לשחק את הדמות בסרט קפטן אמריקה: סדר עולמי חדש.
שנות ה-60
בתחילת קריירת הפשע שלו ככובש בפוטנציה, המנהיג יצר טבעת מרגלים מתוך מטרה להפיל את הממשל הפדרלי של ארצות הברית. הוא שלח מרגל לגנוב רובוט אותו פיתח באנר, שהופך לענק הירוק ויוצא בעקבותיו. בהמשך, המנהיג שולח את בן בריתו הזיקית כדי ללכוד את הענק על ידי התחזות לבאנר. הזיקית אמנם נכשל, אך המנהיג שלח אחרי הענק את ההומנואידים שלו, שהכניעו אותו. הוא גם גנב מכשיר שאותו המציא באנר, אשר יכול לספוג אנרגיה של פיצוץ גרעיני, ומאפשר לכל אומה שמחזיקה בו להיות חסינה בפני התקפה גרעינית. לבסוף, הענק הצליח להשמיד את מעבדתו של המנהיג ואת המכשיר, אך המנהיג עצמו נמלט. לאחר מכן, המנהיג שאף למכור את צבא ההומנואידים שלו לאומות יריבות וערך הדגמה של תקיפת בסיס טילים - תוכנית אותה סיכל הענק הירוק. המנהיג היה סקרן לגבי כוחותיו של הענק, והציל אותו ממוות בטוח מידי ההומנואידים שלו. לאחר שערך בו ניתוח שהציל את חייו, הוא הזכיר לו שבעקבות כך הענק חייב לו. המנהיג ניצל את העובדה הזאת כדי לשלוח את הענק לעולם ביתו של הצופה ולגנוב מכשיר שמכיל את הידע של כל היקום. אולם, מידע זה היה יותר מדי בשביל המנהיג, שנפל לקרקע מחוסר הכרה, והענק שיער שהוא מת מהלם. עד מהרה, גנרל רוס מצא את מפקדתו הנטושה של המנהיג והפעיל הומנואיד ענק הנקרא בשם "הורג הענק" כדי להביס את הענק הירוק.
שנות ה-70
המנהיג צץ מחדש כאשר הציע לגנרל רוס עזרה בניטרולו של הענק, ושלח את הסופר-הומנואידים שלו כדי לעזור לרוס להשתלט על הנשק הגרעיני של אמריקה. הוא המשיך לזמום מזימות, כאשר בין היתר שחרר את ריינו משבי ושלח אותו בעקבות הענק. בהמשך, המנהיג יצר שכפולים אנדרואידים של אישים בכירים בממשל האמריקני במטרה לחטוף את נשיא ארצות הברית ואת סגן הנשיא. המנהיג גם השתלט לזמן מה על בסיס גמא שבו באנר עבר את התאונה שגרמה לו להפוך לענק הירוק.
שנות ה-80
המנהיג זיהם את מקורות המים של מנהטן בקרינת גמא במטרה לגרום לאנושות לעבור מוטציה בדמותו. עם הזמן, קרינת הגמא שבגופו החלה להתפוגג. בתחילה, הוא חשב שמדובר במאמץ ובריכוז יתר על כך שניסה למצוא דרכים לתפוס את הענק הירוק. עד שהוא הבין מה התרחש, רוב האינטליגנציה שלו שהייתה יכולה לעזור לו למצוא פתרון לכך אזלה, וכעת כתבי יד שהיו עבורו משחק ילדים בעבר הם מעבר ליכולתו המוגבלת. בתקופה זו, הוא גייס כספים בדרכים שונות, חוקיות ושאינן חוקיות, עד שהצליח לשכנע את הענק האפור לעזור לו להחזיר את האינטליגנציה שלו בכך שהבטיח לו לשמר את צורתו כענק לזמן ממושך יותר (בסיפורים המוקדמים, באנר היה יכול להפוך לענק האפור רק בשעות הלילה).
ריק ג'ונס הושפע מקרינת גמא, והענק השתמש בזכרונותיו של באנר על העברת אנרגיית גמא כדי לבנות מכשיר שיעביר את קרינת הגמא ממנו אל המנהיג. אולם, התהליך היה מעט שונה מקודם, והותיר מאחריו את המנהיג עם מראה גולגולת כשל מוח גדול ומנופח מאשר מצח מתנשא לגובה. בנוסף, העברה זו גרמה לקישור מחשבתי בין השניים. מיד לאחר מכן, המנהיג תיכס תוכנית לפוצץ פצצת גמא בעיירה קטנה באריזונה, כאשר מעטי התושבים ששרדו שימשו כנושאי מחקר ליצירתם של אוכפי חוק על-אנושיים בשם "יחידת ההפגנות". בעזרתם, הוא הקים חברה המכלכלת את עצמה באזור הארקטי, לה קרא "המאחז החופשי", שמאוכלסת בידי תושבים שגוססים מהרעלת קרינה. הוא נתן לענק מידע כיצד לאתר את אחיו פיליפ, שנודע בכינוי האיש המטורף, כדי לגאול אותו מייסוריו, שכן אישיותו המטורפת כמעט וכילתה אותו.
שנות ה-90
אחרי שריק ג'ונס סבל מטראומה נפשית חמורה כתוצאה ממותה של חברתו מרלו צ'נדלר, הכאב שהוא חש גרם למנהיג חוסר נוחות וסיפק לו מוטיבציה להחיות אותה מחדש. באותו זמן, קבוצת טרוריסטים של ארגון הידרה שמה לעצמה מטרה להתקיף את "המאחז החופשי", והמנהיג פלש לארגון הפנתאון החשאי בו הענק היה חבר כדי לאלץ אותם להגן על המאחז. הענק, תחת השפעתו של מנהיג הפנתאון אגממנון, התקיף את המאחז באותו זמן שבו ארגון הטרור הסתער עליו, מה שהוביל לקרב בין הצדדים המשתתפים. הענק המשיך לתקוף את המנהיג, שלכאורה מת בחילופי האש. המכשיר שעזר להחיות את מרלו הושמד, וכתוצאה מכך היא נכנסה למצב תרדמתי, ממנו הצליחה לצאת מאוחר יותר.
מותו של המנהיג השאיר את "המאחז החופשי" תחת שליטתו של אומניבוס חסידו. אומניבוס השתמש בשליטת מוחות כדי להפעיל מניפולציות על בכירים מהממשל האמריקני ועמד מאחורי התקפות טרור רבות כדי לחרחר מלחמה. לפי תכנונו, האצת מרוץ החימוש יאפשר את הישרדותו של "המאחז החופשי". לבסוף, אומניבוס נחשף בידי תושבי המאחז, שהותירו אותו למות בקור העז ולהיאכל בידי דוב קוטב.
שנות ה-2000
המנהיג נלכד בידי ההאלקבסטרס של סוכנות S.H.I.E.L.D ועומד לדין בעוון פשעיו. מייצגת אותו מאלורי בוק ממשרד עורכי הדין בו עובדת ג'ניפר וולטרס, שטוענת לחפותו משום שלא היה אחראי למעשיו היות שקרינת הגמא שינתה בכוח את אישיותו. כדי להוכיח את טענתה, בוק השוותה את הענקית הירוקה לג'ניפר וולטרס - שתי האישויות של אותה דמות, ואומרת שהיא יותר מוקצנת בצורתה כענקית. ביום השני למשפט, ההומנואידים של המנהיג מגיעים להצילו, אך במקום לברוח הוא מבטל את ההתקפה ומבקש לסיים את המשפט משום שהאמין שההגנה הולכת לנצח. כפי שהוא חזה מראש, הוא נמצא לא אשם.
במהלך אירועי נפילת הענקים, המנהיג חבר לקבוצת נבלי-על הנקראת אינטליג'נסיה והיה אחראי להפיכתו של גנרל ת'נדרבולט רוס לענק האדום. כמו כן, המנהיג אחראי לגרימת המוטציה של מרלו צ'נדלר, אשתו של ריק ג'ונס, להרפיה. בסוף קשת הסיפור, הענק האדום שואב מהמנהיג את קרינת הגמא שבו כעונש על כך שהמנהיג הפך את בתו בטי רוס לענקית האדומה. הענק האדום משאיר את המנהיג בחיים כדי שיסבול ואומר לו שעם רמת האינטליגנציה הנוכחית שלו, סטרנס לעולם לא יוכל לשחזר את קרינת הגמא שהפכה אותו למנהיג, לפחות לא לבדו. כחלק מהאתחול המחודש "מארוול עכשיו!", סטרנס חסר הכוחות נראה כשהוא מאוחסן למשלוח, כנראה בחזקתו של הענק האדום, כשראשו מחובר למכונה שמשחררת קרינת גמא אדומה, בסגנון דומה לזה שהפך את גנרל רוס לענק האדום. הוא מקבל עור אדום, אך נותר ללא כוחות. בזמן שדדפול מגלה שסטרנס מועסק על ידי הענק האדום, הוא מביע את דאגתו שהמעניש לא יהיה מרוצה מכך. ואכן, ברגע שהמעניש רואה את סטרנס הוא יורה בו בין העיניים והורג אותו, בכך מביא לסוף תוכניתו של הענק האדום. במהלך קרב עם המטורף, הענק האדום לקח את סטרנס לקו צנרת שמזין אנרגיית גמא לתוך המעבדה של המטורף. הענק האדום ספג את הקרינה לעצמו ואז שחרר אותה באילוצים על סטרנס. כתוצאה מכך, הוא החזיר אותו לחיים. המנהיג מצטרף בהמשך לקבוצת ת'נדרבולטס תחת הכינוי "המנהיג האדום".
הנרי רודריק ניומן
הנרי רודריק ניומן (באנגלית: Henry Roderick Newman: 4 במרץ 1843- 1 בדצמבר 1917) היה צייר נוף ודומם אמריקאי, שהושפע מהסגנון הפרה-רפאליטי.
ביוגרפיה
בשנת 1853 עברה משפחתו לעיר ניו יורק. בסביבות 1860 החל ללמוד להיות רופא, כמו אביו, אך בזמנו הפנוי לימד את עצמו לצייר.
כשאביו נפטר, בשנת 1861, הוא ויתר על לימודי הרפואה ובגיל שמונה עשרה הצהיר על כוונתו להיות צייר. אמו, מטבע הדברים לא הייתה מרוצה, נתנה לו שנה אחת להוכיח שהוא יכול לפרנס את עצמו בדרך זו. בתגובה, הוא בילה שישה חודשים בציור נופים בסטוקברידג', מסצ'וסטס, ולאחר מכן שלח שלושה ציורים לאקדמיה הלאומית לעיצוב. משנת 1864 היה חבר באגודה האמריקאית, בהשראת הפרה-רפאליטים, לקידום מטרת האמת באמנות.
ב-1868 הוא נמשך לפלורידה מסיבות בריאותיות והפך לאחד הציירים האמריקאים הראשונים שעבדו שם, ליד סנט אוגוסטינוס. באביב 1870 הוא נסע לצרפת, שם למד זמן קצר אצל ז'אן-לאון ז'רום, אך לא היה מרוצה משיטותיו. זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת צרפת-פרוסיה, עבר לאיטליה, שם התגורר עד סוף ימיו.
באטליה הוא התמקד בציור אדריכלות ופרחים. בשנת 1877, המבקר האנגלי ג'ון ראסקין ראה את עבודתו והזמין אצלו כמה ציורים.
ניומן היה נשוי בשנת 1883 לאנגליה מרי ווטסון וויליס.
החל משנת 1887 הוא החל לבלות חורפים במצרים, ונשאר שם מספר חודשים מדי שנה. הוא חזר למצרים כמעט בכל חורף למשך שארית חייו. רוב היצירות שיצר באותם ביקורים הן צבעי מים של מבנים עתיקים, במיוחד של מקדשים, ולא רק סצנות מזרחיות רגילות.
בשנים 1896–1897 הוא ביקר ביפן, שם ערך תצוגות של תמונות אדריכלות ונוף.
כאן 88
כאן 88 היא תחנת רדיו ישראלית המשדרת החל מה-15 במאי 2017 במסגרת תאגיד השידור הישראלי "כאן". התחנה החליפה את 88FM של קול ישראל שברשות השידור, והיא משדרת מגוון סגנונות, רוק קלאסי ומוזיקה אלטרנטיבית לצד ג'אז, מוזיקת עולם, בלוז ויוצרי אינדי חדשים וותיקים.
התחנה נועדה להמשיך בדרכה של תחנת הרדיו 88FM שהופעלה בעבר במסגרת רשות השידור, וסיימה את שידוריה ב-14 במאי 2017 עם סגירת הרשות.
לפי סקר TGI, בשנת 2019 התחנה הגיעה לחשיפה ארצית של 10.8%.
היסטוריה
תחנת הרדיו "כאן 88" החלה לשדר ב-15 במאי 2017, עם פתיחת שידורי תאגיד השידור הישראלי. התחנה פועלת ומשדרת ממערכת הרדיו שבירושלים (בעבר פעלה מתל אביב).
בצוות התחנה נמצאים חלק משדרני תחנת 88FM, בניהם: טל ארגמן, תומר מולוידזון, אבנר גורלי, גדי ליבנה,טל השילוני, רוני ורטהיימר, איציק יושע, גיל מטוס, ניר גורלי, רוני ידידיה, דורי בן זאב וקובי מנורה. כמו כן, עם הקמת תאגיד השידור הישראלי, הצטרפו מגישים ועורכים נוספים, בהם רותם דויטשר, רועי דלמדיגו, נעמה הדסי, סמדר שפר, עפרה הלחמי שיר זיו ונוגה קליין. בראש התחנה עמד תחילה ד"ר משה מורד. אחריו מילא את התפקיד אביעד רוזנבוים ששימש גם כעורך המוזיקלי הראשי של כל תחנות המוזיקה של תאגיד השידור הישראלי. לאחר שינוי מבני הוחלט לאחד את ניהול תחנות המוזיקה של כאן תחת מנהל אחד, מנהל חטיבת המוזיקה. את התפקיד ממלא עפרי גופר. כדי לסייע למנהל החטיבה נוצרו תפקידים חדשים: "עורך בכיר", תפקיד אותו ממלא בכאן 88 תומר מולוידזון, ומפיק ראשי, תפקיד אותו ממלא קובי מנורה.
תוכניות יומיות
בתחנה משודרות תוכניות יומיות קבועות. במהלך היום משולבים שירים חדשים מתוך "בחירות העורכים". רשימת שירי "בחירות העורכים" מגובשת על ידי עורכי כאן 88 על בסיס שבועי ומתפרסמת באתר התחנה. כך התחנה מעניקה חשיפה לשירים חדשים ומומלצים, כולל שירים של אומני אינדי ישראלי ובינלאומי.
תוכניות ערב מיוחדות
החל מהשעה 20:00 משודרות בתחנה תוכניות מוזיקה יומיות ושבועיות העוסקות בתכני מוזיקה ספציפיים ובז'אנרים שונים.
בין התוכניות:
ג'אם 88
"ג'אם 88" היא אחת מהתוכניות של התחנה. במסגרתה מתארחים מדי שבוע אמן או להקה להופעה חיה באולפן. בחודשי הקיץ משודרת התוכנית באופן מסורתי מנמל יפו. לצד השידור ברדיו, ההופעות מועברות בשידור ישיר בווידאו גם בעמוד הפייסבוק של כאן 88.
תוכניות סוף השבוע
בסוף השבוע משודרות תוכניות מוזיקה נוסטלגית משנות השישים עד שנות האלפיים. ביום שישי בשעה 16:00 משדר דורי בן זאב את "בן זאב לסופשבוע", בשעה 18:00 תומר מולוידזון את "כאן שם ובכל מקום", בשעה 20:00 משדר אורי ב"ש את "ריח ויניל", בשעה 22:00 משדר משה מורד את "מסביב לעולם ב-88", ובחצות משדר יואב יפת את "משמרת חצות".
בשבת החל מהשעה 20:00 משדר יובל גנור את "דיבור חדיש" המוקדשת לשירים משנות השמונים, בשעה 22:00 משודרת תוכנית הספיישלים - "ספיישל 88", ובחצות משודרת "ערביט" עם איבון סאבא.
כאן 88 הסכתים
כאן 88 יוצרת הסכתים מוזיקליים במיני סדרות על אמנים, אלבומים ואירועים היסטוריים. בין ההסכתים: "הדרך לוודסטוק" במלאת 50 שנה לפסטיבל, הסכתים על ג'ימי הנדריקס, ג'ים מוריסון והעשור האחרון של ג'ון לנון, והסכתים על האלבומים Blue של ג'וני מיטשל ו-What's Going On של מרווין גיי.
הדיון הציבורי סביב כאן 88
כחודשיים לפני סגירת 88fm ותחילת שידורי התאגיד, שקם במקום רשות השידור, החלה להישמע ביתר שאת ביקורת ציבורית נגד השינויים הרבים שעמדו לחול בתחנה עם סגירתה ופתיחתה מחדש. ביקורת זו, שמקורותיה חודשים רבים קודם לכן, גברה על רקע השמועות, שהתבררו כמבוססות, לפיהן סמכויות העריכה הולכות להילקח משדרני התחנה שיועדו להמשיך בתחנה החדשה, וכך להפוך אותם לשדרנים בלבד. קולות רבים סברו כי הייחוד של 88fm הוא בכך שזו התחנה היחידה שבה ישנה אקלקטיות מרבית בשל חופש הבחירה הרב לעורכים השונים, וכי יש להמשיך בנוהג זה גם בתחנה החדשה, בכפוף למסקנות ועדת לנדס, שהוקמה ביוזמת שר התקשורת דאז גלעד ארדן. מסקנות הוועדה היו ש-88, קול המוזיקה ורשת ג' יישארו במתכונתן הנוכחית, כמו כן טענו כי התחנה שמיועדת להיסגר רווחית ופופולרית, וכי מפרסמים רבים מבקשים לפרסם בה, בייחוד בשעות הפריים טיים, ולכן אין שום סיבה לשנותה עם קום התחנה החדשה.
ב-31 במרץ 2017 נערכה הפגנת תמיכה בשדרנים/עורכים של 88fm מחוץ לאולפני רשות השידור בשרונה. בהפגנה נכחו כ-50 מפגינים.
מנגד, קמו קולות שטענו ש-88fm היא תחנה סקטוריאלית שלא פונה למכנה משותף רחב מספיק, ששדרניה לקחו לעצמם חופש רב מדי בבחירת השירים ולכן היא הפכה לתחנה אליטיסטית שלא משקפת, כתחנה ציבורית, את מגוון הרצונות של הציבור. לפי טענות אלה, עם מעבר התחנה לתאגיד השידור, יש לתת לפּחות עורכים לערוך את המוזיקה בפריים טיים ויש גם לפקח על עבודת העורכים והמגישים, כדי שחלקים גדולים יותר מהציבור יהנו משידורי התחנה. לטענתם חלק מהמגישים/עורכים ב-88fm ניצלו את החופש שניתן להם ושידרו מוזיקה שאינה מתאימה בהכרח לשעת שידור התוכנית או לקהל היעד הפונטינציאלי שלה. קולות אלה ראו בעין יפה את הפיקוח והגבלת חופש הפעולה של השדרנים/עורכים בתחנה החדשה וטענו לאחר הקמתה כי דווקא יש שיפור רב באיכות המוזיקה שמשודרת בה. (אם כי כמה שבועות אחר כך, בעקבות התפטרותו של בועז כהן, חלקם חזרו בהם מטענותיהם.)
לאחר ששידורי "כאן 88" החלו גברה המחאה כנגד מנכ"ל התאגיד הזמני, אלדד קובלנץ ונגד עורך המוזיקה בתאגיד, אביעד רוזנבוים, בטענה שאינם ממלאים אחר הקביעה של ועדת לנדס, מכיוון שהתחנה החדשה שונה במהותה מ-88fm. לטענת ראשי המאבק, הפועלים בעיקר באמצעות דף הפייסבוק "משמר 88", וכן מספר זמרים ומוזיקאים: אהוד בנאי, יאיר דלאל, דן תורן, חמי רודנר, דויד פרץ, אסתר שמיר, נתן כהן, יהלי סובול, ירון אמיתי ועוד, לקיחת סמכויות העריכה מהשדרנים פוגעת אנושות באיכות התכנים המשודרים, מכיוון שהם מחויבים לשדר להיטי עבר רבים, ובעיקר "מוזיקה מוּכרת" ונוסטלגית, להבדיל ממוזיקה חדשה או אזוטרית ולא מוכרת ששודרה רבות ב-88fm. כמו כן טוענים האמנים כי במסגרת התחנה החדשה, שעשויה לדבריהם בקרוב לעשות שימוש בשיטת הפלייליסט כפי שנהוג בגלגלצ, וכן בשל המגבלות הנוקשות הנהוגות ב"כאן 88" על השמעת שירים חדשים, יקשה מאוד על מוזיקאים להשמיע יצירות חדשות שיצאו לאור מעתה.ב-1 ביוני 2017 נערכה הפגנה נוספת נגד הנהלת התאגיד מול בית התאגיד בביצרון. בהפגנה נכחו כ-150 מפגינים. ב-21 ביוני 2017 הודיע בועז כהן, מבכירי השדרנים/עורכים של 88fm, על עזיבתו את "כאן 88" ועל התפטרותו מהתאגיד. התפטרותו באה על רקע התערבות הנהלת התחנה החדשה בעריכת תוכניותיו, והיא עוררה סערה בקרב מאזיני התחנה.
ביולי 2017 התפרסמו נתוני ההשמעות ב"כאן 88" מיום עלייתה לאוויר ועד 25 ביוני, שהושוו לנתוני ההשמעות של 88FM. מהנתונים עלה כי חלה ירידה חדה מאוד בהשמעות של שירים עבריים ב"כאן 88" לעומת ההשמעות ב-88fm, וכן ירידה חדה מאוד בהשמעת שירים חדשים מהעשור הנוכחי בהשוואה לנתונים של 88fm. לטענת התאגיד התחנה החדשה עדיין בהרצה ולפיכך המינונים של מוזיקה ישראלית ומוזיקה חדשה יעלו.ב-17 ביולי 2017 התכנסה ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת בראשות יעקב מרגי לדיון שיזם אילן גילאון על הטענות הרבות כנגד התאגיד, כאן 88 וכאן גימל, בנוגע להשמעת שירים עבריים וישראליים לעומת השמעות של שירים לועזיים, ועל הטענות בדבר השמעה של שירים ישנים, קלאסיקות, על חשבון שירים חדשים. בדיון נכחו, בין השאר, נציגי אמ"י, חנן יובל ואושיק לוי, שטענו שהפחתה בהשמעת שירים ישראליים חדשים תקשה עוד יותר על יוצרים צעירים להישמע.
נתוני האזנה בעקבות השינוי
ב-24 בינואר 2018 התפרסמו נתוני האזנה חצי שנתיים של רדיו בישראל של TGI, אז התברר שלמרות הטענות והמחאות, עלה מספר המאזינים בתחנה במעל 25%, בסקר שהתפרסם ביולי 2018 עלו אחוזי ההאזנה לתחנה ל-8.4%, בסקר ינואר 2019 נרשמה עלייה נוספת ל-9.8% ובסקר TGI שהתפרסם בחודש יולי 2019 שברה התחנה שיא של נתוני האזנה עם 10.8% שהם כחצי מיליון מאזינים. הטיפוס העקבי בחשיפת מאזינים חדשים לתחנה הביא לדעיכת ההפגנות ובהמשך לסגירת עמוד הפייסבוק "משמר 88".
קישורים חיצוניים
.
באד גויזרן שבהאלשטטרזה
באד גויזרן שבהאלשטטרזה (בבווארית: Bad Goisern am Hallstättersee) היא עיירה במחוז גמונדן שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה.
העיירה היא חלק מאזור הנופש זאלצקמרגוט. במפקד האוכלוסין של 2005 התגוררו בבאד גויזרן שבהאלשטטרזה כ-7,578 תושבים.
היסטוריה
באד גויזרן שבהאלשטטרזה הוזכרה לראשונה במאה ה-13 בשם "גביזהאם" (Gebisham). בשנת 1931 הפכה גויזרן לעיירת ספא ובשנת 1952 הפכה לעיירת שוק. מאז 1955 קוראים לגויזרן "באד גויזרן" (באד פירושה אמבטיה בבווארית וזהו תואר שניתן על ידי הממשלה לעיירות מרפא או ספא). פיתוח מפורסם שפורסם בעיירה הוא "נעל גויזרן" (Goiserer Schuh), סוג נעל להליכה באזור הררי.
אישטוואן רוז'אהדי
אישטוואן רוז'אהדי, (במקור עד 1945 רוט, בהונגרית: Rózsahegyi István; בודפשט, 18 ביולי 1909 – מונטריאול, 14 ביוני 2013) היה דוקטור לרפואה (MD), רופא פנימי יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, קנדידט (דוקטורט זוטר) למדעי הרפואה (1958), דוקטורט מלא (PHD) (1978).
קורות חיים
אישטוואן רוט נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר וילמוש רוט (1878–1944) ושל ז'ופיה קליין (1883–1957). החל את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון הראשי האוונגלי בבודפשט, ולאחר מכן המשיך בתיכון המלכותי ההונגרי ברז'ני דניאל ברובע החמישי של בודפשט, שם ניגש לבחינת הבגרות שלו ב-1927. בשל הנומרוס קלאוזוס, החוק המפלה את היהודים באוניברסיטאות, הוא נרשם לפקולטה לרפואה של אוניברסיטת וינה, לאחר מכן עבר לפרייבורג אים ברייסגאו בגרמניה, שם קיבל בשנת 1934 את הדוקטורט שלו ברפואה. אישטוואן רוז'אהדי עבד במכון של הפרופסור לפתולוגיה לודוויג אשוף, והפרסומים הראשונים שלו הופיעו באותה תקופה. לאחר שחזר הביתה - בשנת 1937 - אישר את התעודה שלו (כרופא) באוניברסיטת ארז'בט בפץ'. מאוגוסט 1937 עד ינואר 1943 עבד במחלקה ג' של בית החולים היהודי (כיום שמו המרכז הרפואי הלאומי) של הקהילה היהודית של פשט. בשנת 1942 עבר את בחינת המומחה ברפואה פנימית.
באוגוסט 1940 נקרא לראשונה למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) למשך 3 חודשים ולאחר מכן ב-15 בינואר 1943 נאלץ להתייצב שוב. הוא נשלח בתחילה למחנות עבודה בהונגריה, מאוחר יותר לבאלפ (על גבול הונגריה אוסטריה), משם למחנה הריכוז מאוטהאוזן, ולבסוף לגונסקירכן. לאחר עשרים ושבעה חודשים של סבל הוא שרד ושוחרר ב-5 במאי 1945.
רוז'אהדי חזר לביתו ביולי 1945 ורק ב-1946 הצליח להתאושש. עבודתו הראשונה הייתה במחלקת הבריאות של "הוועד הלאומי לסיוע יהודי" (OZSSB), שם עבד כרופא ראשי משנת 1946. מאפריל 1948 הוטל עליו לארגן את רשת הרפואה התעסוקתית של תשלובת הפלדה והמתכת מנפרד וייס (לאחר הלאמתה ב-1950 שונה שמה ל"מפעלי הפלדה והמתכת מתיאש ראקושי), לאחר מכן עמד בראש מחלקת הבריאות של סטלינווארוש (העיר של סטלין שכיום שמה דונאויווארוש). מ-1 באפריל 1950 עד 31 ביולי 1977, עד פרישתו, היה ראש המחלקה הקלינית והמנהל של המכון הלאומי לבריאות תעסוקתית (OMI). בשנת 1959 קיבל הסמכה מקצועית בבריאות הציבור ובאפידמיולוגיה ובשנת 1968 ברפואה תעסוקתית. בין 1961 לבין 1987 השתתף רוז'אהדי בעשרה קונגרסים בינלאומיים. היה חבר בוועדת מדעי התעסוקה של האקדמיה ההונגרית למדעים מאז הקמתה ועד 1994. משנת 1968 ועד פרישתו היה חבר בוועדת הבוחנים הארצית. כמו כן הוא ניהל את תת-הוועדה לשיקום של ה-ETT עד 1958, אז נוסדה האגודה ההונגרית לשיקום. לאחר פרישתו תרגם לגרמנית את ספרו של אימרה ליטמן "מידע כירורגי בתרגול רופאים מחוזיים".
חיים אישיים
אשתו הראשונה הייתה אליס מולנאר (1914–1957), בתם של הפקיד שאנדור מולנאר ושל יוליאנה שטיינפלד, לה נישא בבודפשט ב-1939. לאחר פטירתה נשא את מרטה. בשנת 2000, בגיל 91, עזב את הונגריה והתיישב בקנדה.
טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת
טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת הוא אלבום האולפן העשירי של הזמרת הישראלית אילנית. את האלבום הוציאה בשנת 1975 לאור חברת התקליטים פונוקול. גרסה מחודשת לאלבום יצאה בהמשך השנה תחת חברת הד ארצי. השיר "לילה טוב" הוא גרסת כיסוי ל-"Good Night" של הביטלס.
סבולצ'וורשמרט
סבולצ'וורשמרט (בהונגרית: Szabolcsveresmart) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בסבולצ'וורשמרט מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,594 ובשנת 2020 רק 1,551 תושבים.
יהודי סבולצ'וורשמרט
בסבולצ'וורשמרט חיו יהודים בתקופות זמן שונות ובמקום קיים בית קברות יהודי, יהודים רבים מהכפר נרצחו בשואה.
נראה אותך שוטר
נראה אותך שוטר (באנגלית: Let's Be Cops; בתרגום חופשי לעברית: בוא נהיה שוטרים) הוא סרט קומדיה- פשע אמריקאי משנת 2014 בכיכובם של ג'ייק ג'ונסון ודיימון ואינז ג'וניור ובבימויו של לוק גרינפילד. הסרט מגולל את סיפורם של שני בחורים לא מוצלחים, האחד מובטל והשני לא מצליח בעבודתו שמתחפשים לשוטרים ובהמשך מתחזים לשוטר ומסתבכים עם המאפיה.
לסרט היה תקציב שנאמד ב-17 מיליון דולר והכנסותיו של הסרט נאמדו על סך 138.2 מיליון דולר.
עלילה
ג'סטין מילר (דיימון ואינז ג'וניור) וריאן או'מאלי (ג'ייק ג'ונסון) הם שני חברים שגרים במקור בקולומבוס. הם החליטו לעבור לגור בלוס אנג'לס כדי להתקדם בחיים. ריאן וג'סטין הם לא מוצלחים ולא ממצים את עצמם בעיר הגדולה. ריאן היה קוורטרבק בקולג'. בהווה של הסרט הוא מובטל שמעביר את רובו יומו בלאמן ילדים קטנים (בעל כורחם) בפוטבול בצורה חובבנית. ג'סטין עובד במשרה זוטרה בחברה המפתחת משחק וידאו בשם "אימפריית הדיגיטל". לאחר שהם יוצאים לבלות בערב אחד, חבורה של עבריינים מהמאפיה הורסים את המכונית של ריאן וג'סטין כאשר הם עושים תאונת פגע וברח עם המכונית משוריינת שלהם.
כאשר לריאן וג'סטין יש מסיבת תחפושות, הם מחליטים להתחפש לשוטרים. הם מחליטים ללבוש את מדים מזויפים של משטרת לוס אנג'לס כתחפושת. כאשר הם מושפלים במסיבה עצמה, עוברי האורח ברחוב מאמינים שריאן וג'סטין הם אכן שוטרים אמיתיים והם זוכים לראשונה בחייהם ליראת כבוד. ראין וג'סטין מנצלים זאת ומחליטים להתנהג כשוטרים- הם מחרימים ג'וינט מנערים, בודקים אלכוהול ברכבים וכיוצא בזה.
ריאן וג'סטין להתנקם באותם עבריינים שהרסו להם את המכונית. הם עוצרים אותם ומשפילים אותם ואפילו מקללים אותם. העבריינים הזועמים מספרים כך לבוס שלהם, מוסי קאסיק (ג'יימס ד'ארסי). מוסי הכועס מבין הם אינם שוטרים אמיתיים ומאיים עליהם. ג'סטין חושש שיעצרו אותו ואת ריאן בגין התחזות לשוטר אך ראין מנסה להעצים את המשחק כשוטרים ואף קונה ניידת משטרה מ-EBay.
הם נוסעים עם הניידת המזויפת ברחבי לוס אנג'לס, ואז מבחינים בהם שני שוטרי סיור אמיתיים שמאמינים למשחק של ריאן וג'סטין. הם לוקחים אותם לאירוע משטרתי, על אף שריאן וג'סטין לא יודעים איך להתנהל באירועים מסוג זה.
בעל כורחם של ריאן וג'סטין, הם נקלעים לפרשת פשע גדולה הכוללת סחר לא חוקי בנשק ומסכנים את חייהם. המאפיה חוטפת את ריאן וג'סטין ומתכוונת להרוג אותם, אך אחד משוטרי הסיור שהם פגשו, סיגרס (רוב ריגלה) מציל אותם ונלחם כנגד המאפיה. ריאן וג'סטין נעצרים בגין התחזות לשוטרים, אך הם משוחררים לאחר שהם עזרו לסיגרס להילחם במאפיה. כאות הוקרה, ריאן מתקבל לעבודה כשוטר אמיתי ואילו ג'סטין חוזר לעבודתו ב"אימפריית הדיגיטל".
ביקורת
ב-Metacritic 23 מבקרים נתנו לסרט ציון של 30 נקודות מתוך 100. עוד באתר נכתב על הסרט כי "הביקורות לא אוהדות בדרך כלל". באתר CinemaScore ניתן לסרט ציון ממוצע של "B" כאשר נתבקשו העונים לדרג את הסרט מ- A+ ועד F.
טיים מגזין הציב את "נראה אותך שוטר" במקום החמישי בעשרת הסרטים הגרועים ביותר של 2014.
Can I Be Him
Can I Be Him הוא שיר של הזמר-יוצר הבריטי, ג'יימס ארתור, שיצא על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס, ב-28 באוקטובר 2016. ב-15 באפריל 2017, השיר הוכרז כי הוא יהיה הסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן השני שלו, Back from the Edge.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של הסינגל יצא בערוץ היוטיוב של ג'יימס ארתור, ב-8 במאי 2017. נכון לפברואר 2022, הווידאו קליפ הלירי נצפה למעלה מ-151.8 מיליון פעמים.
הווידאו קליפ הלירי של הסינגל יצא בערוץ היוטיוב של ג'יימס ארתור, ב-30 בנובמבר 2021. נכון לפברואר 2022, הווידאו קליפ הלירי נצפה למעלה מ-1.7 מיליון פעמים.
הקהילה הבהאית הבין-לאומית
הקהילה הבהאית הבין-לאומית הוא ארגון לא-ממשלתי (NGO) בין לאומי המייצג את כלל המאמינים בדת הבהאית. הקהילה נוסדה במרץ 1948 יחד עם כינון ארגון האומות המאוחדות, ויש לה שלוחות ביותר מ-180 מדינות.
אחד התורמים המרכזיים לכינון הקהילה הבהאית הבין לאומית היה שוגי אפנדי, שעמד בראש הדת בין השנים 1921–1957. דמות מפתח נוספת בהקמת הקהילה הבהאית הבין-לאומית הייתה הילדה יֵן:
לקהילה הבהאית הבין-לאומית יש משרדים במשרדי או"ם בניו יורק ובז'נבה, ושליחים מטעמה נמצאים במשרדי הארגון בערים שונות (אדיס אבבה, בנגקוק, וינה, ניירובי, רומא). בחיפה נמצא המשרד למידע ציבורי, העוסק בהפצת מידע אודות הדת הבהאית ומפרסם את הידיעון "מדינה אחת".
בשנת 2013 נבחר ד"ר ג'ושוע לינקולן לתפקיד המזכיר הכללי של הקהילה הבהאית הבין-לאומית. בשנת 2019 הוא הוחלף על ידי ד"ר דייוויד רוטשטיין.
פעילות
ב-4.3.2009 פרסמה הקהילה הבהאית הבין-לאומית מכתב פתוח לתובע הכללי של איראן איתוללה קורבאן-עלי דורי נג'פאבאדי, בו היא מתייחסת להצהרותיו בנוגע למצבם של הבהאים באיראן. ב-26.5.2016 השתתפו נציגי הקהילה הבהאית הבין לאומית בפסגה ההומניטרית העולמית הראשונה באיסטנבול. הנציגים הציגו את עמדת הקהילה הבהאית בנושאים הומניטריים שונים, תוך שהם נסמכים על ניסיון הקהילה ועל האמונה באחדות האנושות.
עונת 1983/1984 בסרייה א'
עונת 1983/1984 בסרייה א' הייתה העונה ה-82 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-11 בספטמבר 1983 והסתיימו ב-13 במאי 1984.
מילאן, לאציו וקטניה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
יובנטוס זכתה באליפות בפעם ה-21 בתולדות המועדון.
כדורגלנים מצטיינים
מישל פלאטיני שחקנה של יובנטוס, כבש 20 שערים וזכה בתואר מלך השערים הפעם השנייה ברציפות.
דניאל מקדונלד
דניאל לואיז מקדונלד (באנגלית: Danielle Louise Macdonald; נולדה ב-19 במאי 1991) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אוסטרלית, התפרסמה מתפקידה הראשי בסרט "פאטי קייקס" משנת 2017, מתפקידה כווילודין בסרט "גדולה מהחיים" משנת 2018, ובשל השתתפותה בסרט הקצר "Skin" של הבמאי הישראלי גיא נתיב שזכה בפרס האוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר לשנת 2018.
ראשית חייה
מקדונלד נולדה בסידני, אוסטרליה בשנת 1991. היא למדה במכון האוסטרלי לאמנויות הבמה בנרמברן, ניו סאות' ויילס.
כשהייתה בת 18 עברה ללוס אנג'לס כדי להתמקד בקריירת המשחק שלה.
קריירה
במקור היא נבחנה לתפקיד בקה הופסטטר בסדרת הדרמה Huge, אך היא לא קיבלה את הוויזה שלה בזמן והיא לא הצליחה למלא את התפקיד. סרטה העלילתי הראשון היה "המזרח", שהוקרן לראשונה בפסטיבל סאנדנס 2013.
מקדונלד ידועה בתפקיד הראשי שלה כאליס מאנינג בסרט הפשע "כל דבר סודי" משנת 2014, לצד דקוטה פנינג, דיאן ליין ואליזבת' בנקס. בנוגע לסרט "לכל דבר סודי" כתבה קתרין פושקר מהניו יורק דיילי ניוז כי "הסרט שייך למעשה לדניאל מקדונלד, יעיל כמו אליס אכזרית וקנאית."
בשנת 2016 היא הופיעה בגמר העונה של הסדרה "אימה אמריקאית: רואנוק" בתפקיד "בריסטול".
בשנת 2017 כיכבה מקדונלד בתפקיד הראשי בסרט הדרמה "פאטי קייקס". בדצמבר 2017 הופיעה מקדונלד בסדרת הקומדיה של נטפליקס, "Easy".
דרבנט (כדורגל)
דרבנט (שם מלא ברוסית: Футбольный клуб Дербент, תעתיק בעברית: פוטבולניי קלוב דרבנט) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר בעלת אותו שם בדגסטן. נוסד לראשונה בשנת 1966 ובשיאו התמודד בליגה הסובייטית השנייה (השלישית בחשיבותה במערך הליגות) ובליגה הרוסית השנייה. פורק ב־1997 והוקם מחדש ביוזמת עיריית דרבנט בשנת 2019.
היסטוריה
הקבוצה התמודדה בליגות החובבניות בשנים 1966–1970 (ובעיקר בקלאס ב': בשנים 1966-1969 התמודדה בליגה השלישית, ב־1970 - התמודדה בליגה הרביעית במערך הליגות של ברית המועצות).
בשנת 1997, המועדון המקצועני בדרבנט פורק. קבוצת החובבים "דרבנט" השתתפה באליפות דאגסטן עד 2013. לאחר מכן, במשך שבע שנים לא הייתה קבוצה בעיר.
בדצמבר 2019, ביוזמת ראש עיריית דרבנט, חיזרי אבקארוב, הוחלט להקים מחדש את מועדון הכדורגל, שייקרא "דרבנט",.
בעונת 2020 דרבנט התמודדה באליפות דאגסטן בכדורגל. היא סיימה את העונה במקום הרביעי, כאשר ב-14 משחקים הקבוצה השיגה 5 ניצחונות, 2 שוויונות ו-7 הפסדים, עם יחס שערים של 20-35.
בעונת 2021, בתמיכת עיריית דרבנט וחברת Cargo-1, דרבנט מתמודדת באליפות הליגה השלישית.
טקס פרסי אופיר לשנת 2008
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-19 על שם השחקן ואיש הקולנוע הישראלי שייקה אופיר, המכונה גם "האוסקר הישראלי", התקיים ב-23 בספטמבר 2008 באודיטוריום חיפה. הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
את רשימת המועמדים הוביל הסרט "איים אבודים" עם 14 מועמדויות, אחריו הסרט "שבעה" עם 13 מועמדויות.
פרס על מפעל חיים הוענק ליואל זילברג.
מועמדים
מקור:
בג"ץ מחויבות לשלום וצדק חברתי
בג"ץ 366/03 עמותת מחויבות לשלום וצדק חברתי נ' שר האוצר היא עתירה לבג"ץ שדנה בהליכים ובהגבלות המהותיים של הפגיעה בזכות לקיום בכבוד והוגשה כנגד הקיצוץ בקצבאות הבטחת הכנסה, שנעשה בחוק ההסדרים במשק המדינה. בטענה, כי השינוי שבוצע מהווה פגיעה בזכות החוקתית של מקבלי הגמלאות לקיום בכבוד. בג"ץ דחה את העתירה ברוב דעות, הואיל והבין את הזכות החוקתית לקיום בכבוד כזכות מצומצמת המתמצה בזכות לקיום בתנאים מינימליים בלבד.
רקע
העתירה הוגשה על ידי עמותת מחויבות לשלום וצדק חברתי. הדיון בה אוחד עם דיון בעתירה נוספת, שהגישו האגודה לזכויות האזרח, התנועה למלחמה בעוני ושני עותרים פרטיים (בג"ץ 888/03). העתירות תקפו את חוקיותם של השינויים שבוצעו בחוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדיה התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2003), התשס"ג-2002. בין ההסדרים נכללה שורת תיקונים לחוק הבטחת הכנסה שבמסגרתם הוחלט על צמצום היקף גמלאות הבטחת הכנסה (בממוצע ב-30%). הטענה העיקרית שהועלתה נסבה סביב העובדה כי, צמצום הגמלה מהווה לפגיעה בכבוד האדם, ערך המעוגן בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו, התשנ"ב-1992. בית המשפט דן בשאלה חוקתית בעתירה זו, והיא: האם פגע התיקון בחוק הבטחת הכנסה בזכות המעוגנת בזכות בחוק יסוד? התשובה לשאלה מפסק הדין היא שלילית.
טענות העמותה
התיקון שנעשה בחוק ההסדרים יוביל את הזכאים לגמלה אל מתחת לסף תנאי קיום מינימלי הכרחי, ובכך נפגעת זכותם לקיום בכבוד. הקיצוץ שיעשה בגמלאות הבטחת ההכנסה בשילוב עם "גזרות" נוספות המוטלות על שכבת האוכלוסייה החלשה, יובילו אותם אל מתחת ל"קו העוני" ותאפשר להם קיום פיזי דחוק ומדכא. אין ספק כי, במצב זה נפגע כבוד האדם. פגיעה הסותרת את ערכיה של מדינת ישראל כמדינת רווחה. הפגיעה בכבוד האדם אינה מידתית ואין כל קשר וביסוס רציונלי לטענת המדינה, כי התיקונים שבוצעו בחוק יובילו את העידוד בזכאים לצאת למעגל העבודה. מה גם, בטרם ביצוע התיקונים בחוק לא נבחנו אמצעים פוגעניים פחות והליך חקיקת החוק נעשה באופן חפוז, כאשר שונו בו עמודי תווך במערך הסוציאלי בישראל חוק הבטחת הכנסה תכליתו להבטיח כי רמת הקיום של תושבי מדינת ישראל מעוטי-האמצעים לא תביא לפגיעה בכבוד האדם שלהם, אלא תאפשר להם להתקיים בכבוד ולהמשיך ולנהל אורח חיים תקין. הקיצוץ שיעשה יוביל לפגיעה חמורה בכבודם ונוגד את חוק היסוד-כבוד האדם וחירותו.
טענות שר האוצר והמוסד לביטוח לאומי
הזכות לכבוד מעוגנת בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, והחובה המוטלת על המדינה היא: להגן על כבודו של האדם מפני מחסור בלבד. כלומר, חובת המדינה למנוע מחיה של אדם בתנאים חומריים משפילים ובמקרה זה, חובה זו לא הופרה. ככלל, הבטחת ההכנסה מהווה סיוע ותמיכה לשכבות החלשות, ואינה היחידה. על מנת לקבוע האם סיוע זה מקיים את חובתו לקיום אנושי יש לבחון את כלל השירותים הניתנים. לכן, ניתן להסיק כי הפחתה משיעור גמלה מסוימת אינה מהווה פגיעה בכבוד האדם. ההפחתה שבוצעה בגמלה נחוצה לצורך קיצוץ בתקציב המדינה, ומשלבת בתוכה מהלכים נוספים ובין היתר עידוד הזכאים ליציאה למעגל העבודה. גמלאות הבטחת ההכנסה הן אינן הערובה היחידה לשמירה על כבוד האדם, והקיצוץ שנעשה אינו מוביל לפגיעה אסורה בזכות חוקתית.
הכרעת בית המשפט
ביום 12 בדצמבר 2005 ניתן פסק הדין מפיו של השופט אהרן ברק ובדעת רוב של שישה שופטים וכנגד דעתו של השופט אדמונד לוי, נדחתה העתירה אשר המשיכה וביססה את ההכרה העקרונית בזכות לקיום בכבוד כזכות חוקתית במסגרת חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. הזכות לקיום בכבוד במדינת ישראל היא זכות חוקתית בעלת היבט "חיובי" מצומצם. כלומר, היא אינה מחייבת להעניק זכות לקבלת גמלה חודשית, לרבות גמלת הבטחת הכנסה. הדרך לבחון אם חוק פוגע בזכות יסוד חוקתית תעשה דרך מבחן התוצאה. במקרה זה תיקון החוק עומד במבחן התוצאה שהוא אישי, שכן לא ניתן לקבוע באופן גורף שקיצוץ בגמלאות הבטחת ההכנסה מהווה רשת ביטחון המגנה על הציבור הרחב.
בית המשפט העליון פסק ברוב דעות כי דין העתירה להידחות. שכן, העותרים לא הצליחו לשכנע כי התיקונים שבוצעו בחוק מהווים פגיעה בכבוד האדם. התשתית העובדתית שהוצגה על ידי העותרים לא הספיקה כדי לשכנע את בית המשפט כי מתקיימת פגיעה בכבוד האדם, וכי תיקוני החוק סותרים את ערכיה את מדינת ישראל.
מוציא להורג (מארוול קומיקס)
מוציא להורג (באנגלית: Executioner) הוא דמות בדיונית של נבל-על שהופיע בחוברות הקומיקס תור והאוונג'רס הצעירים ביקום מארוול קומיקס. מוציא להורג המקורי הופיע לראשונה בחוברת Journey into Mystery #103 מאפריל 1964 ונוצר על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. מוציא להורג השני הופיע לראשונה בחוברת Dark Reign: Dark Avengers #1 מיולי 2009, ונוצר על ידי הכותב פול קורנל והמאייר מארק ברוקס. מוציא להורג הוא האלטר אגו של סקורג', אסגרדי/ענק כפור שנעשה לשותפה המיתולוגי של אמורא המכשפת. כמותה, סקורג' לא מבוסס על המיתולוגיה הנורדית בדומה לשאר דמויות תור, אך בניגוד למכשפת לא ניתן ולו הסבר לכך.
סקורג' נולד ביוטונהיים לאלה אסגרדית וענק כפור, וזכה לכבוד כשנלחם נגד ענקי הסופה. סקורג' נעשה לשותפה של מכשפת, שנאלצה כמה פעמים להשתמש בכוחותיה כדי לשלוט בו. כשותפים, הם עבדו לעיתים קרובות בשליחות לוקי. הצמד נשלח להילחם בתור, בקרב במהלכו סקורג' הגלה את ג'יין פוסטר למימד אחר תמורת כניעתו של תור. תור נכנע, אך מכשפת הפכה את סקורג' לעץ, החזירה את פוסטר ושיחררה את תור. הם חזרו לאסגרד, אך הוגלו לכדור הארץ בידי אודין והצטרפו כחברים מייסדים לאדוני הרשע של ברון זמו. סקורג' התחפש לעוזרו לשעבר של זמו ופיתה את קפטן אמריקה לקרב, וזאת בעוד מכשפת הסיתה את תור נגד שאר האוונג'רס. הוא עזר לזמו והביס את הקפטן, והמשיך בתפקידו כחבר בקבוצה. כאשר זמו גרם ליצירת וונדר מן, סקורג' הובס בידי וונדר מן שבדק את כוחותיו. סקורג' שמח לאיד כשזמו אמר שוונדר מן יהרג בתוך שבוע אלמלא תינתן לו תרופה, אך נלעג בידי וונדר מן. תכנון הקבוצה להרוג את האוונג'רס סוכל בידי וונדר מן, והקבוצה הובסה.
עם ובלי המכשפת, סקורג' נלחם באויבים רבים דוגמת בלדר, ארבעת המופלאים, הענק הירוק, הדפנדרס, דוקטור סטריינג', הדבר וסירטיר בין היתר. כאשר מכשפת התאהבה בהיימדל, סקורג' הצטרף לתור, בלדר ולוחמי ולהאלה למשימה בממלכת המתים הל, שם קבוצת נשמות נלכדה בידי מלקית' הארור וסורבה לחזור לכדור הארץ בידי הלה. למרות חששותיו, תור הניח לסקורג' להתלוות אליהם, אך הוא נעלם כאשר רוחה של מכשפת אמרה לו כי היימדל הרג אותה. כאשר גילה כי זו קוסמת משנת-צורה בשירות הלה, סקורג' המשיך בדרכו. לפתע, ספינת המתים נגלפאר הופיעה, והלה עצמה הציעה לסקורג' מקום כבוד אחרי שיוולד מחדש אחרי הראגנארוק. בזעמו על המניפולציה, סקורג' הקריב לכאורה את גרזנו כדי להרוס את נגלפאר, ולאחר שקיבל מלוחמי ולהאלה צמד רובי M16 הקריב את עצמו כדי להדוף את צבאות המתים.
בתחילה, סקורג' נשאר בהל, אך לאחר שתור בשריון "המשמיד" תקף את הל הובא לוואלהלה. הגראנדמאסטר צירף את רוחו ללגיון האל-מתים, זארקו איש המחר שלף אותו מרצף הזמן ושיסה אותו בתור. אודין גייס את סקורג' לעזור לת'נדרסטרייק נגד ג'קי לוקוס, ממשיך דרכו של סקורג' שמצא את גרזנו הקסום. מאוחר יותר, מכשפת תקפה את יגדראסיל עץ העולם כדי להחזיר את סקורג' מוואלהלה, אך נעצרה בידי תור, לוקי ובלדר בטענה שמעשיה פוגעים בזכרו.
בנה של נבלת-העל הנסיכה פיתון, דניאל דובואה, ירש את שמו כחבר בקבוצת האדונים הצעירים לצד סילבי לאשטון, מכשפת השנייה. סקורג' הופיע בסדרות האנימציה "יחידת גיבורי העל", האוונג'רס: סדרת האנימציה ואולטימייט ספיידרמן: סדרת האנימציה בנוסף לדמותו ברצועת תור שבסדרת שנות ה-60 "גיבורי מארוול". הוא הופיע בסרט האנימציה "הענק הירוק נגד תור", ובמשחקי הווידאו והפייסבוק "Marvel: Ultimate Alliance" ו-"Marvel: Avengers Alliance". את דמותו בסרט הלייב אקשן "תור: ראגנארוק" גילם השחקן קארל אורבן.
Better (שיר של תמיר גרינברג)
Better הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי תמיר גרינברג. את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים טדי הפקות, ב-15 בפברואר 2022.
רקע
את מילות השיר חיבר תמיר גרינברג. "Better" הוא שיר שמדבר על הפחדים והסרטים שאנשים מספרים לעצמם כל הזמן, על למה צריך להשתחרר מהם, להתמסר לרגע ולהישאר אופטימיים.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של "Better" פורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של גרינברג ביום הוצאת השיר. הוא בוים על ידי רועי רז, וצולם באולפני "ברודקאסט חולון" על ידי רומן ליטצקי. במרכז הקליפ עומד גרינברג, שמלווה בכמה רקדנים ולובש חליפה ירוקה, ומבצע את מילות השיר על רקע צבעים מתחלף (כחול או כתום).
ביקורות
מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי העניק לשיר ארבעה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה. בביקורת שכתב ציין כי לגרינברג יש ייחודיות בנוף של התרבות הישראלי. לטענתו, הוא משתלב נהדר עם אופייה של המוזיקה השחורה שהייתה פופופולרית בארצות הברית ב. בביקורת אחרת שפורסמה בעיתון "הארץ" נכתב כי קולו של גרינברג לא מוצה בצורה מיטבית בשיר.
ניני (סרט)
ניני הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1963 מסוגת דרמה רומנטית בבימויו של שלמה סוריאנו עם אריק איינשטיין ורונית כץ בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי שלמה סוריאנו והוא מבוסס על הספר "ניני, בת הדת האחרת" של מאיר זרחי משנת 1957. המועצה לביקורת סרטים ומחזות בקשה לפסול את הסרט מפני שהופיעו בו בתחילתו שלוש שחקניות שחורות עם בגדי ים חושפני (ביקיני) ובעיקר בגלל על סיפור על יהודי שמתאהב בנוצרייה, לבסוף אושרה ההקרנה, אולם מן הסרט נשללו ההטבות המגיעות לסרט ישראלי על פי חוק הסרטים הישראליים. זה היה סרטו הראשון של אריק איינשטיין. הוא מגלם תפקיד של צעיר יהודי המתאהב בצעירה נוצרייה למרות התנגדות מכל הצדדים. את רונית כץ, יוצאת להקת הנח"ל, בחר סוריאנו מקרב תלמידות בית הספר למשחק "בית צבי". הסרט הועלה להקרנת הבכורה בקולנוע "ארמון דוד", זכה לביקורות קשות, לא הצליח כלכלית ונשכח.
הסרט צולם על רקע רחובות ונופים של תל אביב-יפו בשנות ה-60.
חברת יונייטד קינג הפיקה מארז סרטי DVD של אריק איינשטיין, והסרט הופץ במהדורה דיגיטלית משופרת.
תקציר העלילה
חנן יעקובי (אריק איינשטיין) הוא צעיר בן תפנוקים שלא חסר לו דבר. אביו (יעקב איינשטיין) הוא בעל מפעל וחנן עובד שם בעבודה פקידותית ומשעממת, מרבה לאחר לעבודה ולהתעסק בתחביבו, ציור.
אביו מזמן אותו לשיחה ואומר לו כי הוא מייעד אותו לממשיכו אך את חנן זה לא מעניין. חברתו תמר (נורית נאמן) היא בתו של השותף במפעל ורוצה להתחתן עם חנן ולהקים משפחה אך חנן מסרב.
יום אחד יוצא חנן לצייר ביפו העתיקה. הוא עובר בשוק הפשפשים ועולה על גבעה הצופה על החוף. שם הוא מבחין באישה קשישה (בטי סגל) שעומדת להתעלף. הוא חש אליה, תומך בה ומלווה אותה לביתה. היא אומרת לו שבתה ניני (רונית כץ), עובדת כאחות בבית החולים של המיסיון.
הם מטיילים באתרי תל אביב - רחוב דיזנגוף, כיכר הבימה, גן החיות ועוד ומסיימים בשקיעה רומנטית בחוף יפו.
כומר הקהילה (נפתלי יבין) נפגש עם חנן וניני ומנסה לשכנע אותם להפסיק את יחסיהם אך ללא תועלת.
הם נוסעים לטיול צפונה עם דני ואורנה חברים של חנן ומבקרים בקיבוץ ובכנרת שם הם ממשמשים את אהבתם.
תמר מארגנת נשף בבית הוריה וחנן וניני מגיעים לשם. ניני זוכה ליחס משפיל מתמר וחברותיה ובורחת משם. חנן מנסה לחפש אותה בלילה ביפו. לבסוף הוא מוצא אותה והם מתחבקים. על המסך מופיעה הכתובת:סוף?.
משה קרסו
משה קרסו (26 באפריל 1885 ~ 1962) היה איש עסקים ישראלי ממוצא יווני אשר את עיקר הונו עשה מייבוא כלי רכב.