cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אילנד ענק
כסות ומראה חיצוני
הפרווה של האילנד הענק קצרה למדי, מורכבת משערות דקות, ועלולה להיות עבה יותר באזור הצוואר. צבע הפרווה נע בין חום צהבהב\כתמתם בהיר לחום אדמדם כהה-ערמוני, ובעוד שהרגליים והחלקים האחוריים והתחתוניים של הגוף נוטים לצהבהב בהיר, אלו שקרובים לכתפיים נוטים דווקא להתכהות. על פי רוב, לנקבות צבע הפרווה בהיר ואחיד, לעומת הזכרים שמתכהים מאוד באזור הכתפיים, ופרוותם באופן כללי מתכהה יותר עם הגיל. בפלג הגוף העליון יש לאילנדים 8–15 פסים לבנים בולטים, היורדים במאונך מהרעמה שבגב לבטן; הפסים משתרעים בדרך כלל מתחילת הזנב עד הכתפיים, ולעיתים יש פסים נוספים לאחר הכתף שצבעם דהוי על פי רוב. במאפיינים אלה ההבדלים בין תת-המינים אינם רבים; תת-המין המערבי קטן יותר, מתאפיין ב-15 פסים בגוף, וצבע פרוותו נוטה לצהבהב חולי, ואילו תת-המין המזרחי גדול יותר, פרוותו נוטה לצבע אדמדם, ולו 12 פסים על הגוף בדרך כלל. לאורך שדרתו של האילנד, ישנה רעמה שחורה קצרה המשתרעת החל מהזנב עד לאוזניים, ובולטת במיוחד על הכתפיים; הרעמה הכהה מפוספסת בלבן על ידי הפסים, והשערות סומרות בעיקר באזור הכתפיים. בדומה למיני הבקר כדוגמת הקופראי או הבנטנג, לאילנדים דלדול עור גדול מאוד וייחודי היורד מהצוואר ותלוי מהלוע עד החזה - דבר יוצא דופן אצל האנטילופות. ביחס לשאר הגוף הפרווה שלו עבה מאוד, ולאורכו ישנה רעמה קצרצרה בצבע שחור. ישנם הסבורים כי הוא משמש לאיבוד חום מהגוף. צווארו העבה של האילנד בצבע שחור בולט, ומשום כך הוא נקרא גם אילנד שחור צוואר. באזורים הסמוכים ללחי צבע הצוואר משתנה לאפרפר בהיר עד לבן, וניגודיות זו משתקפת גם בצבעי כפל העור: בחלקים התחתונים - שחור חזק, ובעליונים לבן. בתחילת הצוואר ישנו חצי פס לבן עבה שמפריד בין הצבע האדמדם של הגוף לשחור של הצוואר, מה שבשילוב עם הצוואר והכפלי עור נראה כסינר גדול. בעוד שלזכרים מבוגרים הצוואר כהה ביותר, לזכרים צעירים ולנקבות צבעו של הצוואר דהוי, ובמקרים רבים יש להם במקומם רק פס לבן וכתם שחור. כשאר סלילני הקרניים, גם פניו של האילנד רב-גונים ולהם סימונים שונים. המצח ובין הקרניים בצבע אדמדם ערמוני כהה, וממנו נמשך לאורך החוטם כתם שחור גדול הכולל גם את האף. לעומת זאת הלחי בצבע אפרפר\כתמתם בהיר, וסביב השפתיים ומעל העיניים לבן. בדומה לקודואים גם לאילנד הענק יש לאורך קו הלסת פס לבן או שני עיגולים לבנים, ומכל עין יוצא חצי פס לבן דק הנעצר בכתם השחור של החוטם. פנים האוזניים מורכב משערות לבנות רכות, ומחוצה להם ישנם פסים וכתמים שחורים, וכתם נוסף לבן בצד התחתון החיצוני. השילוב של השחור והלבן ניכר גם בעוד מקומות: תחתית הבטן לבנה, ובמרכזה עובר פס שחור עבה. צידם הפנימי של הרגליים לבן, ועל כל קרסול יש כתם או פס שחור עבה הבולט בעת ההליכה. צידו החיצוני של הזנב חום, צידו הפנימי לבן, והוא מסתיים בציצת שערות שחורה וגדולה כשל בקר.
פיזיולוגיה ומידות גוף
כפי שמצופה מהאנטילופה הגדולה בעולם, ממדי גופו של האילנד גדולים ביותר והוא גבוה אף יותר ממיני בקר כדוגמת הבנטנג, תאו הפיליפינים ותאו אפריקני, והרביעי בגודלו לאחר הגאור הביזון והתאו האסייתי במשפחת הפריים כולה. גם במשקל הוא עוקף את מרביתם, אם כי הם חורגים לעיתים קרובות בהרבה ממשקלם הרגיל. גופו של האילנד הענק ארוך ורחב, צווארו קצר ורחב, וראשו ארוך וקטן יחסית. אוזניו גדולות ורחבות ודומות מאוד לאוזני הקודו, שלא כמו האוזניים הצרות של קרובו המצוי; כמו כן עיניו ואפו גדולים, וצבעם שחור-כחלחל. זנבו ארוך למדי ורגליו דקות יחסית לגופו, אולם הן עבות מאוד בהשוואה לאנטילופות אחרות. פרסותיו גדולות ואפורות, ומעליהם עיגולים לבנים המוקפים בכתם שחור גדול.
אף על פי שהאילנד הענק מפגין דו-צורתיות זוויגית מובהקת, אין זה מוכרח להיות בולט. מעבר לכך שהזכרים גדולים וכבדים בצורה ניכרת מהנקבות, הם נבדלים גם בקרניים גדולות ועבות יותר ובעלות מבנה שונה; צבע הפרווה שלהם כהה יותר מהנקבות; צווארם של הזכרים עבה יותר, והסינר השחור בצוואר כהה יותר אצלם לעומת הנקבות; כפלי העור של הזכר גדולים וארוכים יותר משל הנקבות. סימוני הפנים של הזכר בולטים יותר משל הנקבות. מידות הגוף של האילנד הענק: גובהו בכתפיים: 183-150 ס"מ; במקרים נדירים עד 200 ס"מ. אורך ראשו וגופו של הזכר: 345-240 ס"מ. אורך ראשה וגופה של הנקבה: 290-210 ס"מ. אורך קרני הזכר: כ-123 ס"מ. אורך קרני הנקבה: כ-69 ס"מ. אורך הזנב (לשני המינים): 90-78 ס"מ. משקל הזכר: 1,000-400 ק"ג. משקל הנקבה: 600-300 ק"ג.
תפוצה ובית גידול
האילנד הענק נפוץ במרכז ומערב אפריקה. בעבר, תפוצתו השתרעה לכל אורך חגורת ה"סוואנות הסודאניות" ו"סוואנות גינאה" המפרידות בין הסאהל ליערות הגשם הטרופיים - מהנילוס בדרום סודאן במזרח ועד סנגל במערב. הוא נכחד משטחים גדולים מתחומי מחייתו, ותפוצתו מתחלקת לשני חלקים: חלק הארי של תפוצתו מאוכלס על ידי תת-המין המזרחי, ומשתרע על פני מזרח דרום סודאן, דרום מזרח סודאן, צפון הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, מחצית משטחה של הרפובליקה המרכז אפריקאית ודרום מזרח צ'אד; אוכלוסייה נוספת נמצאת בצפונה של קמרון, ודרום מערב צ'אד. נוכחותו של תת-מין זה מוטלת בספק בצפון ניגריה ואוגנדה. החלק הקטן יותר מאוכלס על ידי תת-המין המערבי ומשתרע על פני דרום מזרח סנגל, צפון גינאה ודרום מאלי, ובעבר גם בדרום בורקינה פאסו, מזרח גמביה, וצפון חוף השנהב, גאנה וטוגו; הנוכחות שלו בגינאה ביסאו אינה וודאית.
בית גידולו של האילנד הענק הוא בעיקר ה"סוואנות הסודאניות" ו"סוואנות גינאה" המהוות שילוב בין סוואנה יבשה לגשומה, חורשות ויערות דלילים, וקרחות יער הסמוכות לאזורים הרריים או סלעיים. הזואולוג וסופר המדע ג'ונתן קינגדון טען כי האילנד הענק מצוי רק ביערות של עצי "איסוברליניה-דוקה" ("Isoberlinia doka", עץ אפריקני ממשפחת הקסאלפיניים), אך מחקרים הוכיחו כי הם מאכלסים גם יערות עם עצים של מיני ההדסאים. כמו כן הם מצויים במידה פחותה בשולי הסאהל (- סוואנת שיחים דוקרניים), יערות גשם טרופיים, נהרות (ניז'ר, גמביה, שרי, והנילוס), אזורים מדבריים צחיחים-למחצה וכרי דשא הררים בגבהים של 1,400-200 מטר מעל פני הים. הטמפרטורות באזורי תפוצתו בסביבות 20–30 מעלות צלזיוס לאורך השנה, וכמות המשקעים הממוצעת בהם היא 2,000-500 מילימטר לשנה.
התנהגות ופעילות
האילנד הענק פעיל בעיקר בשעות הלילה, אך למרות זאת הוא נצפה תדיר גם ביום. רוב הזמן הוא נמצא בשטח קבוע המשתרע על פני מספר רב של קילומטרים, שבו הוא אוכל, שותה ונח. לאילנדים יש דפוסי נדידה עונתיים, שבהם הם עוברים מאזורים דלילים בצמחייה ויבשים לאלו שעשירים בפלורה וגשומים. האילנדים הענקיים הם בעלי חיים חברותיים, ופעילים בעיקר בעדרים של 25-15 פרטים ופעמים רבות עד 60. על פי רוב הם מתחלקים לעדרים של זכרים צעירים ומתבגרים, ונקבות עם צאצאיהן. הזכרים המבוגרים נוטים לחיות בגפם, ולעיתים קרובות מצטרפים מספר שעות בשבוע לעדרי הנקבות. בניגוד לעדרי הפרסתנים אחרים שבעונת הגשמים מתחלקים לקבוצות קטנות, עדרי האילנד נשארים ביחד גם בתקופות של שפע במזון, מה שמראה כי הם חברותיים מלכתחילה, ולכידותם אינה תלויה בגורמים אקולוגיים. במהלך השנה האילנדים אינם טריטוריאליים, ודי נדיר לצפות בזכרים אגרסיביים, אפילו בעונת הרבייה. בשעות החמות של היום, הן הפרטים והן העדרים נחים מתחת לאזורים מוצלים כגון עצים ושיחים עבותים. כבעלי חיים רבים, האילנדים הענקיים מבקרים באתרי ליקוק מינרלים כדוגמת מלח, והם משתמשים בקרניהם הגדולות כדי לגרד ולהוציא גושי מינרלים מהאדמה.
האילנד הענק הוא בעל חיים עירני וזהיר מה שמקשה להתקרב אליו או לצודו. זכרים גדולים משמיעים בעת הליכתם "קליק" רם הנשמע למרחק של קילומטר, המגיע ככל הנראה מעצמות הפרקים, הפרסות או גידי הרגליים הקדמיות; "קליקים" אלה עוזרים להם לשמור על קשר ביניהם תוך כדי הליכה או ריצה, ומשמשים בעיקר להכרזת דומיננטיות. כאשר הם נמצאים בטווח ראייה אחד מהשני, הם משתמשים בתנועות האוזניים כמכשירי איתות. בדומה לטיגריס, פרוותו הצהבהבה והמפוספסת של האילנד מספקת לו הסוואה מצוינת בבית גידולו, המהווה פסיפס של שיחים עבותים, עשבים גבוהים ועצים. במקרה והאילנד יבחין באיום קרוב, הוא ייתן נביחות גרוניות עמוקות תוך כדי ריצה, ויחזור על קריאות האזהרה עד שכל העדר יהיה מודע לסכנה. האילנד הענק יכול לנוע בזריזות, מסוגל לרוץ במהירות של 70 ק"מ לשעה, ולמרות מבנה גופו הגדול והכבד הוא קופץ בקלות לגובה של 2.5-1.5 מטר ממצב עמידה. הטורפים העיקריים של האילנד הענק הם אריות, וצבועים מנוקדים, וככל הנראה גם נמרים אפריקנים. ברדלסים וזאבים טלואים עלולים לטרוף עגלים. בשל גודלם של האילנדים הם יכולים לספק ארוחה טובה לטורפים, אך כדי להכניע אילנד בוגר נדרש מאמץ רב כך שבעיקר הלביאות הן אלו שמסוגלות להתמודד איתו. כאשר האילנד מותקף הוא יעדיף להימלט, ובמקרה שאין לו ברירה - לתקוף עם קרניו המסיביות. כמו כן גם הנקבות יגנו על העגלים מטורפים קטנים בעזרת קרניהן.
תזונה
כמרבית הפריים האילנד הענק הוא בעל חיים צמחוני, הניזון משיחים, נבטים, זרעים, פרחים צמחי ושרכי מים, עשבי תיבול, צמחים חד-פסיגיים ודו-פסיגיים, עלים, וחלקים אחרים של צמחים. בעונה גשומה, הם נוטים לאכול עשבים, ובעונה היבשה הם יאכלו גם עשב גס ויבש אם אין צמחים אחרים בנמצא. תזונתם כוללת גם כמויות ניכרות של פירות כדוגמת מיני הפרונוס. לעיתים קרובות הם משתמשים בקרניהם הגדולות והארוכות על מנת לשבור ענפים לאכילה. בשבי תזונתם כוללת בעיקר חציר ואספסת, וירקות כגון: גזר וחסה. נין לראותם רועים לצד פרסנים נוספים כתאו היער, קובוס שחור רגל, בובאל ג'קסון, ועוד.
מספר מחקרים שבחנו את תזונתו של האילנד הענק בחלק משמורות טבע בסנגל גילו כי הצמחים המועדפים עליו ביותר היו עצי שיטה, אזדרכת הודית ומינים שונים של הדסאים, פרפרניים, מימוסיים, הרדופיים, ותרמילים של קסאלפיניים. מחקר אחר בסודאן הראה כי האילנד הענק העדיף בעיקר את מיני הקסאלפניים, כיוון שאלו היו הקטניות הנפוצות ביותר שם. מחקרים בחלקים הדרומיים של תפוצתו הראו כי תזונתו של האילנד הענק המזרחי מורכבת מ-75% שיחים, ו- 25% דגניים. מניתוח היסטולוגי של צואת האילנד הענק המערבי בפארק הלאומי ניוקולו-קובה וב"שמורת הטבע באנדיה" עלה, כי נבטים של צמחים, שיחים, ועלים ופירות שונים הם המרכיבים העיקריים של תזונתו. מרכיבים אחרים שהופיעו בממדים קטנים כדוגמת גבעולי פרחים ועשבים, היו בדרך כלל מתחת ל-5% מנפח הצואה. הנבטים והעלווה היו בעיקר של מיני החלמיתיים, האשחריים, הצלפיים, והמלפיגאים, והפירות בעיקר של שיטה וגנציינאים. בשמורת באנדיה גם זוהו הבדלים בתזונה אצל אילנדים בני גילאים השונים. במרבית האזורים דווח כי בעונה היבשה תזונתו מתבססת כמעט באופן מוחלט על שיחים ועלים, ועשבים נצרכים בכמויות מזעריות, בניגוד לעונת הגשמים.
האילנדים אינם תלויים כל כך במים, אך הם מעדיפים מקומות עם מקורות מים זמינים. יש להם מספר תכונות המסייעות להם לשרוד במחסור במים, על ידי שמירה של כמות מספקת בגופם. כך למשל הם מאפשרים לטמפרטורת גופם לעלות במהלך היום מבלי להזיע, מה שחוסך מאוד בנוזלים; הגללים שלהם יבשים מאוד בהשוואה לבקר הבית. בשטחים צחיחים למחצה של הסאהל, הם מקבלים את המים הדרושים להם מהלחות של העשבים או מפירות של צמחים בשרניים כדוגמת מיני הסוקולנטים. דרך נוספת שבה הם מונעים התאיידות רבה היא על ידי מנוחה ביום ופעילות בלילה, כך שהם ממזערים את כמות המים הנדרשים כדי לקרר את עצמם.
רבייה ומחזור חיים
הרבייה מתרחשת לאורך כל שנה, אבל כמו שאר האנטילופות - בעיקר בעונת הגשמים שבה יש שפע של מזון; עונת הרבייה עלולה להשתנות בין האזורים. בניגוד לאנטילופות רבות האילנדים הענקיים שקטים ורגועים גם בעונת הרבייה ובדרך כלל לא נצפים אצלם כלל ביטויים של עצבנות וזעם. הקרבות בין הזכרים הם בעיקר על מעמד הזכר הדומיננטי והשליט, וגם הזכר הדומיננטי אינו מגרש משטחו זכרים אחרים; הוא אף אינו מקים הרמון אלא מתרבה עם מספר נקבות בלבד. הקרבות של הזכרים כוללים התנגשות עם הקרניים בחוזקה, נעילת הקרניים, וניסיון לסובב את צווארם של יריביהם. קרניהם הענקיות עלולות לגרום לצלקות וחתכים גדולים, אך בדרך כלל הקרבות שלהם אינם קטלניים ביחס לאלו של סאיגות, האנטילופות הטיבטיות, אנטילופות ההודיות וראמי סהרה. לאורך עונת הרבייה הזכרים משפשפים את מצחם בשתן או בבוץ, כדי שריחם יהיה חזק יותר. הם גם משתמשים בקרניהם כדי לחפור באדמה ולזרוק על עצמם עפר. קרני הזכרים המבוגרים נשחקות בשל השפשוף המתמיד שלהם בעצים בעונת הרבייה.
ההריון נמשך כ-תשעה חודשים, לאחר מכן נולד עגל אחד השוכב ללא ניע בצמחייה העבותה בשבועות הראשונים לחייו; הפרווה הצהבהבה והפסים הלבנים מספקים לו הסוואה מצוינת בסביבתו המנוקדת בעצים ושיחים שטופי שמש. הלידה מתרחשת בדרך כלל בלילה, ואמו אוכלת לאחר מכן את השליה ומלקקת אותו כדי למנוע מהטורפים להריחו. היא מגיעה מספר פעמים ביום כדי להניקו, ומידי כמה ימים מעבירה אותו למקום מסתור אחר. תקופת ההנקה יכולה להימשך ארבעה עד חמישה חודשים, והעגל נשאר עם אמו במשך שישה חודשים. לאחר שישה חודשים האילנד הצעיר עשוי להצטרף לקבוצה של עגלים בני גילו. נקבות מגיעות לבגרות בסביבות 15 חודשים עד 3 שנים, וזכרים בגיל דומה, אולם האחרונים יתחילו להתרבות לאחר 6-4 שנים בשל ההיררכיה החברתית.
איומים ושימור
האילנד הענק מסווג במצב השימור ללא חשש (LC) על ידי IUCN, בשל מספרים גדולים ויציבים בחלקים גדולים מהטווח המזרחי שלהם, אם כי מגמת האוכלוסייה נמצאת בירידה על פני כל אזורי תפוצתו בשל ציד, אובדן בית גידול, עימותים צבאיים, בצורות, תחרות עם בעלי חיים ביתיים, רגישות לווירוסים ועוד. תת-המינים נמצאים בקטגוריות של מצבי שימור מנוגדים לגמרי:
האילנד הענק המזרחי נמצא במספר שמורות ופארקים מוגנים כגון הפארק הלאומי מנובו-גונדה סנט פלוריס, "שמורת מינגוי-בנגוראן" ורוב שמורות הציד שברפובליקה המרכז-אפריקנית, ובקמרון ב"פארק הלאומי באנווא" (צפון מרכז), "הפארק הלאומי פארו" (צפון מערב), ו"הפארק הלאומי בודה נגידה" (צפון מזרח).
סך אוכלוסייתו של תת-המין המזרחי: 20,000-15,000 פרטים, מתוכם 12,500 ברפובליקה המרכז-אפריקנית.
האילנד הענק המערבי נמצא תחת שמירה הדוקה בפארק הלאומי ניוקולו-קובה, "שמורת באנדיה", שמורת פאטאלה" ו"שמורת הציד פאהם" בסנגל. מחקרים מוכיחים כי ניוקולו-קובה הוא האזור האקולוגי המתאים ביותר לאילנד ענק. כפי שנצפה במפקד של שנת 2000 בפארק, מספר מקרי מוות בעשור היה רק כ-90 פרטים. ממחקרים של אסטרטגיית שימור לטווח ארוך בשמורות "באנדיה" ו"פאטאלה" המבוססים על ניטור רציף של הרבייה השנתית משנת 2000 עד 2009, עלה כי שיעור הרבייה עמד על 84% וגידול אוכלוסייה השנתית היה 1.36. עד שנת 2009 האוכלוסייה השבויה למחצה הגיעה ל-54 פרטים מתוכם 26 זכרים, ו-28 נקבות. מאז הם חולקו לחמישה אזורים הנתונים תחת מעקב צמוד.
סך אוכלוסייתו של תת-המין המערבי כ-200 פרטים בלבד, מרביתם בסנגל.
מגדל הטלוויזיה של ריאד
מגדל הטלוויזיה של ריאד (בערבית: برج تلفزيون الرياض; תעתיק מדויק: ברג' תלפזיון אלריאצ') הוא מגדל תקשורת הבנוי מבטון מזוין וממוקם במרכז הטלוויזיה של משרד התרבות והתקשורת של ערב הסעודית, ברחוב עמר אבן אל-עאץ בשכונת אל-ווישאם בריאד. גובהו של המגדל 170 מטר, ובעת שנבנה היה הגבוה ביותר בעיר ריאד ובערב הסעודית בכלל. המגדל נחשב עד היום למבנה המייצג של העיר ריאד.
בניית המגדל החלה בשנת 1978 ונמשכה שלוש שנים, עד סיומה בשנת 1981. המגדל תוכנן על ידי חברת ADETE הגרמנית, כאשר הארכיטקט האחראי היה הצרפתי מוריס נוברינה, ונבנה על ידי חברת הבנייה הגרמנית DYWIDAG. למגדל רציף תצפית ומסעדה בראשה שבעבר היו פתוחים לציבור, אך כיום לא ניתן להיכנס אליהם ללא אישור מיוחד, מסיבות ביטחוניות.
קופת חולים של הסתדרות הפועלים החקלאים ביהודה
קופת חולים של הסתדרות הפועלים החקלאים ביהודה הייתה קופת החולים הראשונה בארץ ישראל. היא נוסדה ב־1913 בידי יצחק איצקוביץ ויעקב אפטר.
הקמת קופת חולים של הסתדרות הפועלים החקלאים ביהודה
הקופה נוסדה בחנוכה 1911 על ידי "הסתדרות הפועלים החקלאיים ביהודה", בעקבות תאונה שבה איבד הפועל ברוך פריבר מעין גנים את ידו בעת שעסק בעבודה בפרדס. ההצעה לייסוד הקופה הועלתה על ידי ברל כצנלסון, הובאה להצבעה בוועידה השנייה של "הסתדרות הפועלים החקלאיים ביהודה" בדצמבר 1911, וההחלטה על הקמת ארגון לעזרה רפואית לפועלים התקבלה ברוב של 13 לעומת 12 מתנגדים. המוסד החדש זכה לשם "קפת־חולים" (הכתיב החסר במקור).בדצמבר 1911 התכנסה הוועידה השלישית של "הסתדרות פועלי יהודה" ב- בן שמן. בכינוס, נדונה שאלת קופת חולים, נבחרה ועדה חדשה, שהצליחה לאסוף למעלה מ-700 פרנק. בפסח תרע"ג תכנן הוועד הנבחר החדש של קופת חולים לכנס בפתח תקווה ועידה שנייה של חברים כדי לדון ב"עיבוד תוכנית תקנות" על בסיס הצעת התקנות של ברל כצנלסון שנשלחה לסניפים. בסופו של דבר התכנסה הוועידה ביפו ב- חג השבועות תרע"ג. בוועידה סוכמו תוכנית העבודה לזמן הקרוב, נקבעו מקורות ההכנסה ואושרו ההחלטות והתקנות המפורטות של קופת חולים כחברים היו יכולים להצטרף רק פועלים או בעלי מלאכה עצמאיים שאינם מעסיקים שכירים. החברים היו מחויבים בלינה בתורנות ליד חולים וסיוע לחולים עליהם היו ממונים. העזרה שהעניקה הקופה כללה עזרה־הדדית, מציאת מקום לינה לפועל חולה חסר מגורים קבועים, טיפול על ידי רופא או בעל ידע רפואי, תרופות ואשפוז בבית חולים.
קופת חולים של הסתדרות הפועלים החקלאים ביהודה החלה לפעול בשנת תרע"ג, 1913, כשנה וחצי על ההחלטה על הקמתה בדצמבר 1911, והייתה לקופת החולים הראשונה בארץ ישראל.
בשנת 1913 נפתח בעין גנים המשרד הראשון של קופת החולים של הסתדרות פועלי יהודה בניהולו של יצחק איצקוביץ, מזכיר הקופה. מזכיר הקופה השני שפעל יד אחד עם איצקוביץ היה יעקב אפטר. עיקר סמכותו של "המזכיר" באה לידי ביטוי במתן ה"פתקה" - אישור כתוב וחתום על ידי המזכיר, שבזכותו יכול הפועל החולה לפנות אל הרופא או לקנות תרופות במחיר מוזל. פעולתה הראשונה של קופת חולים הייתה התקשרות חוזית עם ההסתדרות הרפואית העברית ביפו ועם הד"ר משה שרמן שמונה כיועץ רפואי. פועלים חולים שפנו אל רופאי ההסתדרות הרפואית "על פי פתקאות של קופת חולים" חויבו בחמישים אחוז מן התשלום ואת השאר שילמה הקופה. הסדר דומה עשתה הקופה עם בתי המרקחת ביפו ובירושלים. במכתב ל- ברל כצנלסון מבקש איצקוביץ את עזרתו בארגון סניף קופת חולים בחדרה.
מזכירי הקופה סברו שבזמן מלחמת העולם הראשונה ובשל העלייה ברמת התחלואה בארץ מוטל על קופת חולים של פועלי יהודה לדאוג לכל ציבור הפועלים, ובכללם גם מי שאינם חברים ולא השתתפו בתשלומים לקופה.
ב־22 באוגוסט 1913 כינס משרד קופת חולים מועצה מיוחדת בהשתתפות נציגי הסניפים יפו, פתח תקווה, נס ציונה, בן שמן וחדרה, נציגי המשרד הארצישראלי, מפלגת הפועלים, הרופאים ובית החולים שער ציון ביפו. המועצה אישרה את ההחלטה להושיט עזרה רפואית לכלל ציבור הפועלים ובכללם לפועלים שאינם חברים בקופה. האגרונום עקיבא אטינגר נענה לבקשת קופת חולים והקציב לה אשראי בסכום של 900 פרנק. כשאזל הכסף קיבלה קופת חולים תוספת מימון מן הסיוע האמריקאי שהחל להגיע לארץ עם כניסת טורקיה למלחמה, בתיווכו של הנרי מורגנטאו, שגריר ארצות הברית בקושטא.
בשנות המלחמה קופת חולים של פועלי יהודה שימשה כתובת למצוקותיהם של הפועלים, ולא רק בענייני בריאות.
אחרי המלחמה פרש איצקוביץ מעבודתו כמזכיר קופת חולים וניהול הקופה נמסר לידי יעקב אפטר ואברהם הרצפלד.
איחוד שלוש הקופות
במרץ 1917 השלטונות הטורקים ביצעו את גירוש תל אביב ו- גירוש יפו, ורוב המגורשים עברו לגליל העליון, המצב הכלכלי החמיר בעקבות מלחמת העולם הראשונה ובאביב 1917 זמן קצר לאחר הגירוש ניפגשו נציגי הסתדרויות הפועלים ביישוב כנרת מתוך מטרה להביא לידי כינוסה של ועידה, שבסיומה התאחדו הסתדרויות הפועלים לגוף אחד. הוועידה התכנסה ב־1918.
בשנים 1917–1918 בעקבות שינויים במערך הפולטי, של מפלגות הפועלים בארץ ישראל הפכו קופות החולים מארגונים אזורים לגופים מפלגתיים ומשלוש הקופות האזוריות נוסדו שתי קופות החולים של אחדות העבודה וקופת חולים של הפועל הצעיר. בשנת 1921 לאחר הקמת ההסתדרות התאחדו שתי קופות החולים לגוף אחד בחסות ההסתדרות שנקרא : קופת חולים הכללית של הפועלים העבריים בארץ ישראל.כל זאת על רקע כך שבקיץ 1918 השלים הצבא הבריטי את כיבוש ארץ ישראל, והתחילה תקופת המנדט הבריטי.
הגביע השווייצרי
הגביע השווייצרי (בגרמנית: Schweizer Cup; בצרפתית: Coupe de Suisse; באיטלקית: Coppa Svizzera; ברומאנש: Cuppa Svizra) הוא מפעל כדורגל שווייצרי בשיטת גביע שנוסד בשנת 1925, ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל השווייצרית. זהו טורניר הגביע המרכזי בשווייץ, ומשתתפות בו כל הקבוצות הרשומות בשווייץ.
המפעל מנוהל כולו בשיטת נוקאאוט במשחק אחד, והמנצחת מעפילה אוטומטית לשלב הבתים של הליגה האירופית.
מחזיקת הגביע הנוכחי (2019) היא פ.צ. בזל, אשר גברה במשחק הגמר על תון בתוצאה 2-1. שיאנית הזכיות במפעל היא גראסהופרס ציריך, שזכתה בתואר 19 פעמים, האחרונה שבהן ב-2013.
היסטוריה
טורניר הגביע השווייצרי נוסד רשמית ב-1925, לאחר שמהדורות מוקדמות של מפעל גביע בשווייץ החלו עוד ב-1909. מחזיקת הגביע הראשונה לעונת 1925/1926 הייתה גראסהופרס ציריך, שיאנית הזכיות במפעל.
הגמר היחיד שלא הגיע לסיומו התרחש ב-1967, והפגיש בין פ.צ. בזל ללוזאן. בדקה ה-88, במצב של שוויון 1-1, שרק שופט המשחק, בהחלטה גבולית, לפנדל לטובת בזל. כיבוש הפנדל העלה את בזל ליתרון 2-1, וכמחאה על החלטת השופט התיישבו שחקני לוזאן על כר הדשא וסירבו להמשיך במשחק. בסופו של דבר החליט השופט להפסיק את המשחק, ולוזאן ספגה הפסד טכני של 3-0.
הישג ייחודי בהיסטוריה של הגביע השווייצרי שייך לקבוצת פ.צ. סיון. הקבוצה שיחקה ב-13 משחקי גמר, הראשון שבהם ב-1965, וניצחה בכל 13 המשחקים. סיון היא הקבוצה היחידה בכדורגל העולמי עם מאה אחוזי הצלחה לאחר 13 משחקי גמר גביע.
שיטת המפעל
הגביע השווייצרי, בדומה למפעלי גביע אחרים, מנוהל בשיטת נוק-אאוט במשחק בודד לאורך כל שלביו, מהמוקדמות ועד לשלב הגמר. במידה והמשחק מסתיים בשוויון, הוא עובר להכרעה בהארכה. במידה וגם ההארכה מסתיימת בשוויון, ההכרעה תושג בדו-קרב בעיטות עונשין.
במפעל משתתפות כל קבוצות הכדורגל הרשומות בשווייץ, למעט קבוצות הכדורגל מליכטנשטיין, שמשחקות בליגות השווייצריות אך אינן רשאיות להשתתף שכן הן משחקות בגביע ליכטנשטיין. המפעל מתחיל בסיבובי מוקדמות בהן משתתפות קבוצות הליגה השלישית ומטה.
השלב הסופי של הטורניר מורכב מחמישה שלבים. בסיבוב הראשון, מצטרפות קבוצות הליגה הבכירה וליגת המשנה לעולות משלב המוקדמות, ובסך הכל משתתפות בו 64 קבוצות. בשלב זה, קבוצות שתי הליגות הבכירות נחשבות למדורגות ואינן יכולות להיפגש.
המנצחות בסיבוב הראשון עולות לשלב שמינית הגמר, בו נחשבות רק קבוצות הליגה הבכירה למדורגות שאינן יכולות להיפגש ביניהן. המפעל ממשיך בהכרעה במשחק אחד עד לגמר.
החל מהסיבוב הראשון ועד לשלב רבע הגמר, במידה והקבוצות הנפגשות ביניהן לא משחקות באותה הליגה, יתרון הביתיות יינתן לקבוצה מהליגה הנמוכה יותר.
נטשה או'קיף
נטשה דרוויל או'קיף (באנגלית: Natasha Dervill O'Keeffe; נולדה ב-1 בדצמבר 1986) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע בריטית. היא ידועה בעיקר מהופעותיה בתפקיד אבי בסדרת הטלוויזיה "עברייני על", פדורה בסדרה "ג'קיל והייד" של רשת ITV, אמליה ריקולטי בפרק הספיישל "הכלה המתועבת" בסדרה "שרלוק", ובתפקיד ליזי סטארק בסדרה "כנופיית ברמינגהאם".
ביוגרפיה
או'קיף נולדה בברייטון, וגדלה בטוטינג שבדרום לונדון. היא למדה משחק בקולג' הוולשי המלכותי למוזיקה ודרמה, וכיכבה במספר הפקות בתיאטרון.
ב-2008 זכתה או'קיף להכרה של הקהל הרחב כשהופיעה בתפקיד דמות ממשפחת המלוכה בווידאו קליפ של השיר "Falling Down" של להקת אואזיס. באותה שנה שיחקה בסרט הקולנוע "Abraham's Point".
ב-2013 השתתפה או'קיף בסדרות הטלוויזיה "חוק וסדר: UK" ו"כנופיית ברמינגהאם", ושיחקה בסרטי הקולנוע "טינופת" ו"סוונגלי".
ב-2015 כיכבה או'קיף בתפקיד פדורה, עוזרת ומאהבת של האנטגוניסט, בסדרה "ג'קיל והייד" של רשת ITV. עוד כיכבה בווידאו קליפ של השיר "Numbers" של להקת Daughter, כחלק מסדרת הסרטים עבור אלבום הלהקה "Not to Disappear".
ב-2016 הופיעה או'קיף בפרק הספיישל "הכלה המתועבת" בסדרה "שרלוק" בתפקיד אמליה ריקולטי.
אפרים זינגר
אפרים זינגר (זיגי) (נולד ב-17 בפברואר 1954) לשעבר מנכ"ל הוועד האולימפי בישראל, ממלא מקום יו"ר מכון וינגייט וחבר דירקטוריון מרכז הספורט הלאומי תל אביב. כיום חבר הוועד המנהל של ארגון הוועדים האולימפיים האירופיים, חבר הנהלת איל"ן וממלא מקום יו"ר הוועד הפראלימפי בישראל.
ביוגרפיה
זינגר נולד בשיכון פועלים בכפר סבא, בן יחיד להורים ניצולי שואה. בצעירותו היה פעיל בתנועת השומר הצעיר, ושיחק כדורעף. למד את השפה הערבית, ובשנת 1972 סיים את לימודי התיכון בבית הספר כצנלסון בעיר מגוריו. בשל בקיאותו בשפה הערבית גויס בנובמבר של אותה השנה לתפקיד אלחוטן ביחידה 848 בחיל המודיעין (לימים יחידה 8200) שהייתה אחראית להאזנות ופענוח צפני תקשרת במדינות ערב.
במהלך שירותו הצבאי, נפל בשבי הסורי במלחמת יום כיפור יחד עם 31 מחיילי מוצב החרמון. והוחזק בכלא אלמאזה במשך שמונה חודשים. עם שובו מהשבי הסורי המשיך את שירותו הסדיר בצה"ל. במהלך השירות גם פגש את אשתו לעתיד, שושי.
זינגר היה מנהל מחלקת הספורט בעיריית כפר סבא, עוזרו הפוליטי של מזכ"ל מפלגת העבודה חיים בר-לב, יו"ר "המשמרת הצעירה" במפלגת העבודה ומועמדה לכנסת בבחירות 1988. כמו כיהן זינגר כמנכ"ל המועצה הציבורית לצמצום העבריינות בישראל וכשליח הסוכנות היהודית בבוסטון, ארצות הברית. בשנת 1979 סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב ולאחר מכן המשיך לתואר שני בתקשורת ולתואר שלישי ביחסים בינלאומיים.
זינגר כיהן כחבר הנהלת הקרן לספורטאים מצטיינים, חבר דירקטוריון מרכז הספורט הלאומי, חבר הוועד המנהל במכון וינגייט ובמכללת זינמן. במישור הבינלאומי, היה הישראלי הראשון שנבחר (2001) לכהן כחבר בדירקטוריון ארגון הוועדים האולימפיים האירופאיים המונה 50 מדינות. בשנת 2010 נבחר לתפקיד יו"ר הוועדה של הוועדים האירופיים למשחקים האולימפיים והיה חבר בוועדה לספורט ואיכות הסביבה של הוועד האולימפי הבינלאומי.
בשנת 2014, לאחר 20 שנה בתפקיד, פרש מתפקיד מנכ"ל הוועד האולימפי ובמקומו מונה גילי לוסטיג.
בין השנים 2015–2017 עמד בראש המרכז ללימודים אולימפיים אותו יזם והיה בין מייסדיו. במכללה האקדמית בווינגייט.
כיום מרצה באקדמיה ובמסגרות פרטיות ומכהן בהתנדבות בהנהלת אילן (ארגון ישראלי לילדים נפגעים) ובוועד הפראלימפי בנוסף לפעילותו הבינלאומית באירופה.
בשנת 2023,במלאת 50 שנה למלחמת יום הכיפורים יצא ספרו "את חירותי-סיפור בשני קולות על שבי ואהבה" בהוצאת כנרת זמורה המספר את שמונת החודשים שעברו עליו בכלא אל מאזה בדמשק מבלי לאבד את התקווה שישרוד ויחזור לחברתו,שושי והיא מצידה תתעד ביומנה את הפחדים, הציפייה והגעגועים לאהובה וכשיחזור תגיד לו:" ממשיכים מהמקום שבו הפסקנו".
סוכן אקס
סוכן אקס (באנגלית: Agent X) הוא דמות בדיונית של גיבור-על ושכיר חרב המופיעה בחוברות הקומיקס דדפול ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Deadpool #65 ממאי 2002, ונוצר בידי הכותבת גייל סימון והמאייר אודון סטודיוס.
סוכן אקס הוא האלטר אגו של ניג'ו, גיבור-על בעל כוחות דומים לכוחותיו של האנטי גיבור דדפול ושל נבל-העל ברבור שחור, ומנהיג סוכנות אקס.
ביוגרפיה בדיונית
מעט מאוד ידוע על חייו של ניג'ו, אך ידוע שהועסק כרוצח שכיר אצל נבל העל הטלפתי ברבור שחור. הוא האשים ומאשים את דדפול על מותו של אחיו, לאחר שקבוצת מתחזים לדדפול שמה את אחיו כמטרה שלהם, לאחר שברבור שחור הוריד וירוס נפשי לתוך מוחו של דדפול. האחרון מגיע לטירתו של ברבור שחור בגרמניה, וחושף כי ברבור שחור הרג הן את המתחזים והן את אחיו של ניג'ו, וכשדדפול מפוצץ את המקום השלושה לכאורה מתים. בהמשך נחשף כי השלושה התמזגו באופן חלקי כשברבור שחור מעביר את כוחותיו שלו ושל דדפול לגופתו של ניג'ו.
ניג'ו, בעל שאיפה להפוך לשכיר החרב הטוב בעולם, מאמץ את הכינוי אלכס היידן - ערבוב שמותיהם של המלחינים אלכסנדר גריג ויוזף היידן - ומקים עם המוטאנטית אאוטלוו וסנדי בראנדרברג את סוכנות אקס, והופך פארק שעשועים אותו קנה בכסף שקיבל במשימתו הראשונה לבסיס הסוכנות. אאוטלוו מתלווה לניג'ו במטרה לנטרל את המעניש, אך האחרון כולא אותם בתא טלפון. אחרי המשימה, מתפתח קשר רומנטי בין ניג'ו לבראנדרברג, המעורר את קנאתו של טאסקמאסטר, הנזרק מהסוכנות. מעוניין אך ורק בנקמה, טאסקמאסטר מודיע לארגון המתחזים החדש של דדפול כי ניג'ו הוא דדפול במסווה, ולאחר קרב בין שתי הקבוצות טאסקמאסטר חוזר לסוכנות, ואילו אאוטלוו עוזבת כדי לטפל באביה בדרום.
ניג'ו ניסה לסגור את הסוכנות, אך נתקל בהתנגדות מצד טאסקמאסטר וסנדי. בסופה של אחת מהרפתקאותיהם, השלושה חזרו לדירתם של סנדי, ונתקלו במארב של ברבור שחור ודדפול, המבשרים לניג'ו שקיבל חלק מכוחותיהם והתאחד עימם חלקית, וברבור שחור מנסה להפריד את השלושה מהאיחוד. טקס זה מופרע בידי אאוטלוו, והחמישה הורגים את ברבור שחור, ומשתמשים בגופתו כמעיל בחופשתם.
לאחר מכן, סוכן אקס נראה בהלוויה של קייבל, שמת לכאורה באירועי אקס-מן: הביאה השנייה. שם, הוא מתעמת עם דדפול, הנעזר בידע של סמור כדי להביסו. המאבק הופסק כשדדפול הסכים למסור בחזרה את הלבלב שניג'ו תרם לו מזמן. לאחר ניסיון כושל לגנוב מכשיר מארגון H.Y.D.R.A המרושע, הסוכן מושפע מהמכשיר ולוקה בדלקת פרקים ובהמשך גם בהשמנת יתר חולנית, אך נכלא באחד הבסיסים. אחרי זמן מה, דדפול מחלץ את ניג'ו בעזרת בוב, סוכן הידרה.
כוחות ויכולות
ניג'ו מחזיק בגורם ריפוי על-אנושי המאפשר לו לחדש רקמות שניזוקו או נהרסו בצורה מהירה ויעילה בהרבה מאשר אדם רגיל. סוכן אקס מסוגל לרפא פציעות כגון חתכים, פצעי ירי, וכוויות קשות בתוך רגעים. גורם הריפוי שלו מפותח עד כדי כך שהוא יכול להצמיח מחדש ולחבר גפיים קטועים. גורם הריפוי שלו מאפשר לו לשרוד אפילו דקירות במוח בהזדמנויות רבות. עם גורם הריפוי העוצמתי הזה הוא הוכיח סיבולת כאב ייחודית. הגוף של ניג'ו עמיד מאוד לרוב התרופות והרעלים, מה שמקשה עליו מאוד (אם כי לא בלתי אפשרי) להשתכר. הוא יכול, עם זאת, להיות מושפע על ידי תרופות מסוימות, כגון תרופות הרגעה, אם הוא נחשף למינון גבוה מספיק. גורם הריפוי של סוכן אקס משפיע גם על המערכת החיסונית שלו וגורם לו להיות חסין מפני ההשפעות של כל המחלות והזיהומים הידועים. גורם הריפוי של סוכן אקס מאריך את תוחלת החיים של ניג'ו על ידי האטת קצב ההשפעות של תהליך ההזדקנות שלו. גורם הריפוי של ניג'ו גורם לתאי המוח שלו להיות במצב מתמיד של זרימה והתחדשות, מה שהופך אותו לחסין טלפתיה כגון זו של פרופסור X ואמה פרוסט. בזכות גורם הריפוי שלו, סוכן אקס יכול לדחוף את השרירים שלו לרמות שמעבר לגבולות הטבעיים של בן אדם רגיל ללא פגע, מה שמעניק לו כוח על-אנושי. הוא מסוגל להרים יותר מ -800 ק"ג והוא הוצג מרים משקל שגובל ב-3 טון. המגבלה המדויקת של כוחו אינה ידועה.
השרירים של סוכן אקס מייצרים רעלי עייפות הרבה פחות מהשרירים של אדם רגיל, מה שמעניק לו רמות על-אנושיות של סיבולת בכל תחומי הפעילות הגופנית. הוא יכול להפעיל את גופו בתפוקת השיא שלו במשך 18 שעות לפחות לפני שהוא מתחיל להתעייף. הזריזות, הקואורדינציה והאיזון של סוכן אקס משופרים לרמות שהן מעבר לגבולות הפיזיים הטבעיים אפילו של הספורטאי האנושי הטוב ביותר, שווי ערך לאלו של דדפול. הרפלקסים שלו משופרים באופן דומה, עדיפים על אלו של הספורטאי האנושי הטוב ביותר. טלפתיה מוגבלת: הוא הוכיח מידה של טלפתיה בד בבד עם היכולת להגן על תודעתו מקריאת מחשבות כמו גם יכולת להיות בלתי צפוי לחלוטין בלחימה כמו דדפול כפי שהוכח על ידי טאסקמאסטר כשהוא לא הצליח להעתיק את המהלכים של ניג'ו וגם אינו יכול לחזות אותם.
This Charming Man
This Charming Man הוא סינגל של להקת הרוק האנגלית, הסמית'ס, שנכתב על ידי הגיטריסט ג'וני מאר והזמר מוריסי, והופק על ידי ג'ון פורטר. השיר יצא, על ידי חברת התקליטים העצמאית ראף טרייד, ב-31 באוקטובר 1983. השיר מופיע בגרסה האמריקאית של אלבום האולפן הראשון של הלהקה, The Smiths.
השיר, המונגד לתרבות הלהט"בית המרכזית של שנות ה-80, נכתב כדי לעורר סצנת מחתרתית ישנה יותר, מקודדת ומודעת לעצמה. הזמר אמר כי: "אני מאוד אוהב את הרעיון של הקול הגברי שהוא די פגיע, שהוא נלקח במניפולציה מועטה, במקום שתמיד יש את הדבר המאצ'ואיסטי הכבד הזה שפשוט משעמם את כולם".
על אף שהצליח במידה בינונית, הסינגל הגיע למקום ה-25 במצעד הסינגלים הבריטי, וזכה לשבחים רבים הן בעיתונות המוזיקה והן בעיתונות המיינסטרים. הסינגל הוצא מחדש ב-1992, והגיע למקום ה-8 במצעד הסינגלים הבריטי (מה שהופך אותו ללהיט הגדול ביותר של הסמית'ס בבריטניה לפי מצעד זה). בשנת 2004, מאזיני ה-BBC Radio 2 בחרו בו במקום ה-97 בסקר "100 השירים הנמכרים ביותר" של התחנה. המגזין מוג'ו הציב את השיר במקום הראשון בתכונת "50 תקליטי האינדי הגדולים בבריטניה בכל הזמנים" משנת 2008. הסינגל קיבל אישור פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי בשנת 2019.
גרסאות כיסוי
הלהקה האמריקאית, Death Cab for Cutie, הוציאו גרסת כיסוי לשיר ב-1997 עבור אלבום הדמו שלהם, You Can Play These Songs with Chords. בשנת 2001, להקת האינדי פופ הקנדית, Stars, הוציאו גרסת כיסוי לשיר ב-2001 עבור אלבום האולפן הראשון שלהם, Nightsongs.
ג'ימי ריד
מטיס ג'יימס ריד (6 בספטמבר 1926 - 29 באוגוסט 1976) היה גיטריסט ונגן מפוחית. מכונה "הבוס של הבלוז". מוזיקאי אמריקאי, נגן בלוז וזמר. התפרסם בעיקר בארצות הברית הרבה יותר מאשר באירופה. הוא מייצג את הבלוז של שיקגו בעל "מבטא דרומי". התמחה בעיקר בסגנון Electric Blues.
הוא השפיע על מוזיקאים רבים, ביניהם: אלביס פרסלי, האנק ויליאמס, וגם על להקת האבנים המתגלגלות אשר הקליטו ושרו את שיריו.
ביוגרפיה
ריד נולד בדנלייט, שבמיסיסיפי.
בשנת 1925 למד לנגן על מפוחית וגיטרה מחברו הטוב אדי טיילור (Eddie Taylor).
בשנת 1943 לאחר שנים של הופעות רחוב, עבר לשיקגו אילינויס. הוא גויס לצבא, ושרת במלחמת העולם השנייה. ריד שוחרר מהצבא בשנת 1945 וחזר למיסיסיפי.
התחתן את חברתו מרי המכונה "אמא ריד" (Mama Reed), אשר שימשה גם כזמרת רקע לכמה משיריו.
בשנות ה-50 ביסס את עצמו ריד כמוזיקאי פופולרי. באותה תקופה הצטרף לגארי קינג (Gary King), איתו הופיע במופעי רחוב רבים.
ריד נפטר בשנת 1976 מאי ספיקת נשימתית, באוקלנד קליפורניה, מעט לפני יום הולדתו ה-50. על המצבה שעל קברו כתוב: "The Boss Man of The Blues".
השפעתו
ג'ימי ריד השפיע על מוזיקאים רבים. להקת "האבנים המתגלגלות" ציינו את ריד כמשפיע העיקרי על הצליל שלהם. ברשימת השירים המוקדמת שלהם מופיע השיר "Ain't That Lovin' You Baby", ועוד שירים נוספים שהושמעו בקונצרטים שלהם. <!-- טבלאות שטרם תורגמו, בראשונה נדרש תיקון בתאים בשורות שנות ה-60
דיסקוגרפיה
Singles Selected albums
משחק חצי סגור
משחק חצי סגור, או פתיחת חייל המלכה הבודד, היא פתיחת אב בשחמט, שמאופיינת ברצף המהלכים הבאים:
הלבן משחק 1. ד4 והשחור עונה לא סימטרית (כל מהלך מלבד 1...ד5).
הארמייה ה-58 (רוסיה)
הארמייה ה-58 היא ארמייה רוסית רב-זרועית של כוחות היבשה הרוסיים.
מלחמת העולם השנייה
הארמייה הוקמה ב-15 בנובמבר 1941, כחלק מהמחוז הצבאי הסיבירי, ולמפקדה מונה וסילי קוזנצוב. הארמייה הועברה למחוז הצבאי ארכנגלסק, וב-25 במאי 1942 היא עברה שדרוג והפכה לארמיית הטנקים השלישית.
ב-25 ביוני 1942 הוקמה הארמייה מחדש מיחידות שונות, כחלק מחזית קלינין, והועמדה תחת פיקוד אלכסיי זיגין. הארמייה לא השתתפה בקרבות, וב-8 באוגוסט 1942 פורקה.
ב-30 באוגוסט 1942 הוקמה שוב הארמייה על בסיס הארמייה ה-24, ולמפקדה מונה וסילי חומנקו. הארמייה לחמה בקרב על קווקז, ולאחר מכן נטלה חלק במתקפת הנגד הרוסית בצפון-קווקז. לאחר מכן לחמה הארמייה במבצע קרסנודר, וכבשה את חופי ים אזוב. בספטמבר 1943 הועברה הארמייה תחת פיקוד המחוז הצבאי וולגה, וב-15 בנובמבר 1943 פורקה הארמייה. יחידותיה הועברו לארמיות סובייטיות אחרות, ומפקדתה תגברה את הפיקוד של המחוז הצבאי וולגה.
מלחמת צ'צ'ניה השנייה (1999–2000)
הארמייה הוקמה מחדש ב-1995 במחוז הצבאי של צפון הקווקז מהקורפוס ה-42 בוולדיקווקז. במהלך מלחמת צ'צ'ניה השנייה, הארמייה הייתה בפיקודו של לוטננט גנרל ולדימיר שאמנוב.
מלחמת רוסיה-גאורגיה (2008)
ב-3 באוגוסט 2008 הועברו חמישה גדודים של הארמייה הרוסית ה-58 לקרבת מנהרת רוקי המקשרת את דרום אוסטיה של גאורגיה עם צפון אוסטיה של רוסיה.
ב-8 באוגוסט 2008 חצתה הארמייה ה-58 את הגבול לגאורגיה והשתתפה בלחימה נגד כוחות גאורגים, בעיקר בעיר צחינוולי. מפקד הארמייה, לוטננט גנרל אנטולי חרוליוב נפצע בפעולה.
התערבות צבאית רוסית באוקראינה (2014-)
ביוני 2014 תפסו כוחות אוקראינים משגר BM-21 Grad פגום, אותו זיהו האוקראינים כציוד של הארמייה ה-58 של הפדרציה הרוסית.
גנרל מיור סרגיי קוזובלב הפך למפקד הארמייה ב-18 באוגוסט 2016. בסוף שנת 2016 הודיע משרד ההגנה הרוסי כי דיוויזיית הרובאים הממונעת ה-42 של המשמר הוקמה מחדש מחטיבת הרובאים הממונעת ה-8 של המשמר, חטיבת הרובאים הממונעת ה-17 של המשמר, וחטיבת רובאי המשמר ה-18. בינואר 2017, מפקד ארמיית המשמר ה-20, גנרל מיור יבגני ניקיפורוב, החליף את קוזובלב.
ערב מלחמת רוסיה-אוקראינה ב-2022, דווח כי מפקדת הארמייה ה-58 נפרסה בחצי האי קרים בפיקוד בין 12 ל-17 קבוצות טקטיות גדודיות.
Best of 4Minute
Best of 4Minute (בעברית: הטוב ביותר של 4Minute) הוא אלבום האוסף הראשון של להקת בנות הקיי-פופ הקוריאנית 4Minute. אלבום האוסף יצא לאור ב-26 בספטמבר 2012, על ידי חברת התקליטים פאר איסטרן טרייב רקורדס. מתוך אלבום האוסף יצאו חמישה סינגלים.
אלבום האוסף הגיע למקום ה-37 במצעד האלבומים של יפן.
רקע
אלבום האוסף הוקלט בין שנת 2009 לשנת 2012, תוך שנכללים בו מיטב הלהיטים של הלהקה, כדוגמת השירים "Hot Issue", "Muzik", "I My Me Mine" ו-"Volume Up". כמו כן, אלבום האוסף כולל בתוכו גרסאות יפניות של שיריה של הלהקה.
אלבום האוסף זכה להצלחה נאה ביפן, כאשר דורג במצעד האלבומים של המדינה, תוך שנמכר שם בלמעלה מ-6,110 עותקים.
המנהיג העליון של סין
המונח האנגלי Paramount Leader (בעברית: המנהיג העליון, בסינית מסורתית:最高領導人, בסינית מפושטת:最高领导人 ; בפין-יין : Zuìgāo Lǐngdǎorén - דזווֵיגאו לינגדאוזֶ'ן) בפוליטיקה הסינית המודרנית, מתייחס למנהיג הפוליטי הבולט ביותר ברפובליקה העממית של סין. בדרך כלל, מדובר על המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין. המנהיג העליון של סין נחשב, בזמן 'כהונתו', לאחד האנשים החזקים ביותר בעולם, בהתחשב בכך שרבים רואים את סין כמעצמת על בהתהוות. המונח "המנהיג העליון" איננו שם של משרה רשמית, אלא תואר לא-רשמי, שמשמעותו הוא המנהיג הבולט ביותר של סין בתקופה מסוימת. ישנה חפיפה רבה בין המונחים "המנהיג העליון" ו"ליבת ההנהגה", אך אלו עדיין שני מונחים שונים.
השימוש במונח פחת לאחר סיום תקופת מנהיגותו של דנג שיאופינג ב-1989. כיום, המנהיג הבולט ביותר של סין משמש בדרך כלל גם כנשיא, ולכן מכונה בפשטות "נשיא סין". זאת אף על פי שמשרת הנשיא בסין טקסית בעיקרה, ועיקר כוחו של המנהיג נובע מהיותו המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין. למשל, נשיא סין הנוכחי, שי ג'ינגפינג, נכנס לתפקיד הנשיא במרץ 2013, אבל התמנה לתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין כבר בנובמבר 2012, ולכן, שי הוא "המנהיג העליון" מאז נובמבר 2012.
היסטוריה
החל מ-1949, מאו דזה דונג היה המנהיג הבלתי מעורער של סין הקומוניסטית. בשלב מסוים מאו היה יושב ראש (המזכיר הכללי של) המפלגה הקומוניסטית של סין, יושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית ונשיא סין. בכך היה למנהיג המפלגה, ראש המדינה וראש הצבא.
לאחר מהפכת התרבות, נוצר קונצנזוס רחב לכך שעל מנת למנוע אירועים דומים בעתיד, יש צורך באיזונים ובלמים, שימנעו מצב של 'שלטון של אדם אחד' כמו שהיה בימי מאו. בתחילת שנות השמונים, הנהגת סין חוותה מעין "הפרדת רשויות", שבמסגרתה משרות המזכיר הכללי של המפלגה, הנשיא וראש הממשלה הוחזקו על ידי אנשים שונים. לדוגמה, בשנת 1985, המזכיר הכללי של המפלגה היה הו יאו בנג, הנשיא היה לי שיניין וראש הממשלה היה זאו זיאנג. למרות זאת, דנג שיאופינג עדיין נחשב למנהיג בפועל של המדינה במהלך תקופה זו. הו וזאו ירדו מכוחם בשנות ה-80 המאוחרות, אך דנג שמר על כוחו הפוליטי. "הפרדת הרשויות" הזו הייתה בולטת במיוחד במהלך כהונתו של חו ג'ינטאו.
המונח "המנהיג העליון" שימש כדי לתאר את יורשיו של דנג בתור מנהיגי המדינה, ג'יאנג דזה-מין וחו ג'ינטאו, שאמנם החזיקו ביותר תפקיד הנהגה, אבל באופן כללי לא הגיעו לרמת כוחו של דנג. לאחר תקופת מנהיגותו של דנג, ניתן דגש רב יותר על "הנהגה משותפת", כשהמנהיג העליון הוא 'ראשון בין שווים', ומפעיל את כוחו בהתאם לקונצנזוס בוועדה המתמדת של הפוליטביורו.
החל מ-1993, ג'יאנג החזיק באופן רשמי בתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה (ראש המפלגה), יושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית (המפקד העליון של הצבא) ונשיא סין (ראש המדינה). ג'יאנג עזב את תפקידו כמזכיר הכללי של המפלגה ב-2002 ואת תפקידו כנשיא ב-2003, אך המשיך להחזיק בתפקיד יושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית. לכוח צבאי תמיד היה חלק חשוב בהפעלת כוח פוליטי בסין הקומוניסטית, ובכך שהמשיך לעמוד בראש הצבא, שמר לעצמו ג'יאנג מידה מה של כוח רשמי.
רשימת המנהיגים
מכיוון ש"המנהיג העליון" זו לא משרה רשמית, רשימה זו היא למעשה רשימה של האנשים אשר היו, במהלך התקופה שמצוינת בסוגריים ליד שמם, המנהיגים הפוליטיים החזקים ביותר בסין. להלן:
מאו דזה דונג (1 באוקטובר 1949 עד 9 בספטמבר 1976, במשך כמעט 27 שנים)
חואה גוופנג (9 בספטמבר 1976 עד 22 בדצמבר 1978, במשך שנתיים ושלושה חודשים)
דנג שיאופינג (22 בדצמבר 1978 עד 9 בנובמבר 1989, במשך 10 שנים ו-11 חודשים)
ג'יאנג דזה-מין (9 בנובמבר 1989 עד 15 בנובמבר 2002, במשך 13 שנים)
חו ג'ינטאו (15 בנובמבר 2002 עד 15 בנובמבר 2012, במשך 10 שנים)
שי ג'ינפינג (15 בנובמבר 2012 - מכהן)
כל המנהיגים כיהנו באחד או יותר מארבעת התפקידים הבאים: יושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית, נשיא סין, המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין או ראש ממשלת סין.
לעיתים מכונים האנשים ברשימה זו "שליטי סין".
קורטני הנגלר
קורטני הנגלר (באנגלית: Courtney Henggeler נולדה ב-11 בדצמבר 1978 ) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית.
ביוגרפיה
הנגלר, ילידת פיליפסבורג ניו ג'רזי. היא למדה משחק בלוס אנג'לס.
קריירה
הנגלר התחילה את קריירת המשחק שלה כששיחקה בתפקיד ראשי בסרט האימה, סרט מדרגה שנייה "The Creat Creatures" משנת 2003. שנתיים לאחר מכן הופיעה בתפקיד אורח בדרמה הרפואית "האוס".
בשנת 2008 ושוב בשנת 2018, הנגלר שיחקה בתפקיד אורח בסיטקום הפופולרי "המפץ הגדול". היא גילמה את מיסי קופר, אחותו התאומה של הדמות הראשית בסדרה "שלדון קופר". לאורך השנים הנגלר שיחקה בתפקידי אורח שונים בכמה סדרות טלוויזיה והיה לה תפקיד חוזר בסיטקום "ממי" של רשת CBS.
בשנת 2018 החלה לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "קוברה קאי". בסדרה מגלמת הנגלר את אמנדה לרוסו, אשתו של הקראטה קיד המקורי, דניאל לרוסו.
סויוז 27
סויוז 27 (ברוסית: Союз-27) היא חללית סויוז שהמריאה ב-10 בינואר 1978 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן כשעל סיפונה זוג קוסמונאוטים: ולדימיר דז'ניבקוב, אולג מקארוב. החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת חלל סאליוט 6 ולהביא משלחת ביקור הראשונה.. העגינה בוצעה ב-11 בינואר לתא העגינה הקדמי. לאחר העגינה הצוות עבר לתחנת החלל בה כבר נוכחו יורי רומננקו, גאורגי גרצ'קו. במשך 5 ימים הצוות של 4 אנשים ביצע מספר ניסויים בתחום הטכנולוגי, צילומי כדור הארץ ותצפיות אסטרונומיות. הקוסמונאוטים שהגיעו לחלל בחללית סויוז 27 חזרו לכדור הארץ בחללית סויוז 26. ב-16 במרץ 1978 הקוסמונאוטים שהגיעו לחלל בחללית סויוז 26 (יורי רומננקו, גאורגי גרצ'קו) נכנסו לתא חללית סויוז 27, התנתקו מתחנת החלל וחזרו לכדור הארץ לאחר שהייה של 96 יממות בחלל.
הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון: המאה העשרים מתחילה
הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון: המאה העשרים מתחילה (ברוסית: Приключе́ния Ше́рлока Хо́лмса и до́ктора Ва́тсона: Двадца́тый век начина́ется; נודע לחלופין גם בשם שרלוק הולמס במאה העשרים) הוא סרט טלוויזיה סובייטי, המהווה לחלק החמישי והאחרון בסרטי הרפתקאות שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון, שצולם בשנת 1986, בבימויו של איגור מאסלניקוב על פי סיפוריו של הסופר הבריטי ארתור קונאן דויל על הבלש המפורסם שרלוק הולמס.
הסרט מבוסס על ארבעת סיפורי הבלשים "הרפתקת אגודלו של המהנדס", "הרפתקת הכתם השני", "הרפתקת תוכנית ברוס-פרטינגטון" ו"הקידה האחרונה". כמו כן עובדו פרקים מהסיפורים האחרים על שרלוק הולמס.
עלילה
המאה העשרים מתחילה. שרלוק הולמס וד"ר ווטסון עזבו את רחוב בייקר 221 ב'. שרלוק הולמס נסע לסאסקס ומתחיל לגדל דבורים. ד"ר ווטסון התחתן וחזר לעסוק ברפואה. גברת הדסון גם עזבה את רחוב בייקר, אך הורתה להקים מוזיאון שרלוק הולמס בסלון הבית. המפקח לסטרייד פרש לגמלאות.
לוזנאק
לוּזֵנָאק היא קומונה קטנה במחוז ארייז' שבדרום-מערב צרפת, בחבל אוקסיטניה. נכון לשנת 2013 גרו בה כ-540 נפש.
הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון: המאה העשרים מתחילה
עלילה
עם זאת, במאה החדשה מופיעים עבריינים חדשים ומסוכנים הרבה יותר, המעורבים בפוליטיקה וביחסים בינלאומיים. אירופה מוצאת את עצמה על סף מלחמה גדולה. כוורן בדימוס הופך לינקי גרמנופיל כדי לחדור לרשת מרגלים גרמניים הפועלים בתוך אנגליה.
לוזנאק
הקומונה ממוקמת בהרי הפירנאים, בגובה הנע בין 594 ל-2247 מטרים מעל לפני הים, ומרוחקת רק כ-20 ק"מ מהגבול עם אנדורה. את שטחה של הקומונה חוצה הנהר ארייז', על שמו נקרא המחוז כולו.
הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון: המאה העשרים מתחילה
גרסאות קולנוע חלופיות
בנוסף לגרסת הטלוויזיה המורכבת משני חלקים, נערכה הקרנת גרסה קצרה יותר בשם שרלוק הולמס במאה העשרים. בגרסת עריכה זו, במיוחד, נמחקה כל עלילת הסיפור "הרפתקת תוכנית ברוס-פרטינגטון". הגרסה הקולנועית שוחררה לפני שידור פרק הבכורה של גרסת הטלוויזיה המלאה של הסרט. כשנערכה מחדש סדרת הטלוויזיה "זיכרונותיו של שרלוק הולמס" בת 13 הפרקים, הוסר סיפור אחד נוסף: הרפתקת אגודלו של המהנדס.
לוזנאק
הקומונה מפורסמת בעיקר בזכות מכרות הטלק שבשטחה, להם קיימים עדויות מסוף המאה ה-19, וכן בשל קבוצת הכדורגל שלה.
הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון: המאה העשרים מתחילה
גרסה משוחזרת
לאחר שחזור מוחלט של התמונה והסאונד, הסרט שוחרר במהדורת DVD בשנת 2004 על ידי חברת Twister ובשנת 2007 על ידי חברת Kroopniy Plan.
לוזנאק
ראש העירייה נכון לחודש מאי 2016, כריסטיאן לובה, מכהן בתפקידו ברציפות מאז שנת 1977, מטעם המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית.
בשנת 1979 כרתה לוזנאק ברית ערים תאומות עם העיר לאסינג שבמדינת שטיריה באוסטריה.
ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים
ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (גרמנית: Viktor II. Prinz von Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym, 2 בנובמבר 1767 - 22 באפריל 1812), היה נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים בין השנים 1806–1812.
ביוגרפיה
ויקטור השני נולד בויילבורג ב-2 בנובמבר 1767, לקרל לודוויג, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואלאונורה, נסיכת זולמס-בראונפלס, בתם של פרידריך וילהלם הראשון, נסיך זולמס-בראונפלס וסופיה מזולמס-לאובאך. ב-29 באוקטובר 1793 התחתן ויקטור עם אמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו, ממנה נולדו לו 4 בנות.
בשנת 1806 מת אביו קרל לודוויג, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, וויקטור עלה לשלטון במקומו. ב-22 באפריל 1812 מת ויקטור בטירת שאומבורג, ודודו פרידריך, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר מכן מת גם פרידריך, והנחלה התחלקה בין בתו של ויקטור הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים שירשה את טירת שאומבורג ורוזנות הולצאפל, לבין אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג שירש את אזור הוים.
משפחתו
ב-29 באוקטובר 1793 התחתן ויקטור עם אמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו, ממנה נולדו לו 4 בנות:
העמדה (מיני-סדרה, 1994)
העמדה (באנגלית: The Stand) היא מיני-סדרה מסוגת דרמת אימה, שעלתה לשידור בשנת 1994, המבוססת על רומן באותו השם מאת הסופר סטיבן קינג, שגם היה אחראי על כתיבת התסריט וגם הופיע בתפקיד משני במהלך מיני-הסדרה. מיני-הסדרה בוימה על ידי הבמאי מיק גאריס. על מנת לספק את הציפיות ממעריציו של קינג ואף מקינג עצמו, מיני-הסדרה מהווה עיבוד נאמן ברובו לספר המקורי, עם שינויים קלים בלבד שנעשו על מנת לעמוד בסטנדרטים של רשת "ABC".
מיני-הסדרה כלל אנסמבל שחקנים של יותר מ-125 דמויות בעלי תפקיד הדורש דיבור, ביניהם נמצאים גארי סיניס, מיגל פרר, רוב לאו, אוסי דייוויס, רובי די, ג'יימי שרידן, לורה סן ג'אקומו, מולי רינגוולד, קורין נמק, אדם סטורק, ריי וולסטון ומתיו פרויר. מיני-הסדרה צולמה במספר מקומות שונים וב-225 סטים. עם זאת, כל פרק קיבל תקציב של 6 מיליון דולר. על מנת להוזיל את העלות, מיני-הסדרה צולמה על סליל פילם של 16 מ"מ. מיני-הסדרה שודרה ברשת "ABC" מ-8 במאי עד ל-12 במאי 1994. מיני-הסדרה זכתה לביקורות חיוביות והייתה מועמדת לשישה פרסי אמי, וזכתה בקטגוריות האיפור ועריכת הסאונד.
עלילה
תושבי העיירה מובלים למתקן לבקרת מחלות ומניעתן בוורמונט, שם כל התושבים, חוץ מסטו, נכנעים לנגיף, שהורג 99.4% מאוכלוסיית העולם תוך שבועיים. בין הניצולים הבודדים נמצאים כוכב הרוק המצליח לארי אנדרווד; ניק אנדרוז האילם-החירש; פראני גולדסמית', תלמידת קולג' שנמצאת בהיריון מתקדם; שכנה המתבגר, הרולד לאודר; העבריין הכלוא, לויד הנרייד; ו"פחזבל ", חולה נפש ופירומן. בהדרגה, הניצולים מתחילים לקבל חלומות נבואיים וחזיונות, חלקם מאמא אביגייל וחלקם מרנדל פלאג. החזיונות מייעצים לניצולים לנסוע לנברסקה כדי לפגוש את אמא אביגייל ולהצטרף למחנה שלה, או לחלופין, לנסוע ללאס וגאס במטרה להצטרף לפלאג ולמחנה שלו.
לויד משוחרר מהכלא על ידי פלאג בתמורה לנאמנותו כיד ימינו. "פחזבל" משמיד מכלי דלק ברחבי המערב התיכון, שם הוא מקבל חזיונות מפלאג, שמפנה אותו ללאס וגאס. בינתיים, בניו יורק, לארי בורח עם אישה מסתורית בשם נדין קרוס. למרות משיכתם ההדדית, נדין אינה מסוגלת לממש מערכת יחסים עם לארי בגלל חזונותיו של פלאג, שמצווה עליה להצטרף אליו; היא עוזבת את לארי ונוסעת ללאס וגאס בכוחות עצמה. לאחר שנמלט מהמתקן לבקרת המחלות, סטו אוסף קבוצת ניצולים, ביניהם פראני, הרולד וגלן בייטמן, פרופסור לשעבר בקולג', ואליהם מצטרפים ניצולים שונים אחרים החסינים בפני השפעת הנגיף.
במסעם אל אמא אביגייל, קנאתו של הרולד מתעצמת ומשתטלת עליו לאור כישורי מנהיגותו של סטו, שבמקביל מתקרב יותר ויותר לפראני, בה הרולד מאוהב. בשויו, ארקנסו, ניק מנסה להתאבד, אך כשהוא חוזר בו, הוא עושה את דרכו אל עיירה קטנה באוקלהומה, שם הוא פוגש את טום קולן, אדם הסובל מבעיות נפשיות. שני הגברים נוסעים לקנזס, שם הם פוגשים את ג'ולי לורי, ילדה מרושעת שנשבעת להרוג אותם כשהם מסרבים לתת לה להצטרף אליהם. לאחר מכן, ניק וטום פוגשים את ראלף ברנטנר, והשלושה פונים מערבה יחד. השלישייה מגיעה לחווה של אביגייל בהינגפורד הום, נברסקה. אביגייל מזהירה את השלושה כי מלחמה גדולה נמצאת בפתח ושעליהם לנסוע לבולדר, קולורדו; שם הניצולים מקימים קהילה ומתחילים להשיב את הציוויליזציה. בלאס וגאס, פלאג מקים משטר אוטוקרטי מתוך כוונה להביס את ניצולי בולדר באמצעות נשק גרעיני. בבולדר, הטינה של הרולד כלפי סטו ופראני מתעצמת וגורמת לו להתפתות על ידי נדין ולאחד כוחות עם פלאג. אביגייל, שמשוכנעת שחטאה בחטא הגאווה, עוזבת את העיר והולכת אל המדבר כמעשה כפרה. במקביל, שלושה ניצולים; טום, דיינה יורגנס והשופט פאריס; נבחרים על ידי ועדת "האזור החופשי" על מנת לחדור ללאס וגאס כמרגלים. לפני עזיבתו ללאס וגאס, גלן מהפנט את טום לעקוב אחר שורה מסוימת של הוראות, כולל עזיבת לאס וגאס במהלך ירח המלא הבא.
הרולד ונדין שותלים פצצה בביתם של פראני וסטו, ומתכננים להפעיל אותה במהלך פגישה של ועדת "האזור החופשי"; אך אביגייל החלשה שבה לעיר ומשגרת למועצה אזהרה שמאפשרת לחלק מחבריה לברוח מהפיצוץ. לפני שהיא נפטרת, אביגייל אומרת לסטו, לארי, גלן, ראלף ופרני שהגברים חייבים לנסוע ללאס וגאס במטרה להתעמת עם פלאג. כשנדין והרולד בורחים מבולדר, פלאג מתזמר את נכותו של הרולד באמצעות תאונת אופנוע. נדין משאירה אותו בתוך נקיק, והוא הורג את עצמו בירי מאקדח ביום המחרת. פלאג מזמן אליו את נדין, שמנסה לברוח ממנו, אך פלאג תוקף ואונס אותה. אנשיו של פלאג חושפים את השופט פאריס, שנהרג בטעות לפני שניתן לענות אותו. עם חזרתו ללאס וגאס, פלאג מוצא את דיינה, אך היא הורגת את עצמה לפני שפלאג יוכל לחלץ ממנה מידע.
סטו נחלץ על ידי טום, שלוקח אותו לבקתה סמוכה על מנת לתת לרגלו להחלים עם בוא החורף. עם זאת, סטו נדבק בנגיף. בחלום, ניק מגיע לטום ומספר לו איזו תרופה לתת לסטו. סטו מחלים מהזיהום, והשניים חוזרים לבולדר, שם סטו מגלה שפראני ילדה בת. התינוקת, שנקראת כעת אביגייל, מתגלה כבריאה וכחסינה מפני הנגיף. לוסי מגלה שהיא בהריון מלארי. כשהם בטוחים כי הניצולים החסינים בפני השפעת הנגיף יוכלו להתרבות בבטחה, תושבי בולדר מתחילים בעבודתם לבנות את העולם מחדש.
שידור
רשת "ABC" החליטה לשדר את מיני-הסדרה במהלך מאי 1994 משתי סיבות; מכיוון שהיה מדובר באחד מחודשי הסוויפס והחודשים המוקדמים ביותר שבהם לא שודרו פרקים חדשים מתוכניות טלוויזיה אחרות. כל ארבעת החלקים נצפו על ידי כ-19 מיליון בתי אב; כאשר החלק הראשון קיבל דירוג של 21.0/32, החלק השני קיבל דירוג של 21.0/32, החלק השלישי קיבל דירוג של 20.1/31, והחלק הרביעי קיבל דירוג של 20.0/31.