cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי אל סלוודור–ישראל
יחסים הדדיים
בין ה-10 ל-20 באוקטובר 2011 התחולל שקע בשם E12 במדינות אמריקה המרכזית, ובמיוחד באל סלוודור. השקע התבטא בצורת גשמי זעף בכמויות גבוהות יחסית. כתוצאה מהאבדות בנפש והנזקים לתשתיות שנגרמו עקב כך, ישראל ומדינות נוספות נרתמו לסייע לאל סלוודור. הסיוע של ישראל התבטא בהענקת מטהרי מים, שביכולתם גם למנוע אפשרות לזיהומים ומחלות.
בחודש מאי 2014 התקיים בסן סלוודור מצעד תמיכה בישראל אשר כלל אלפי משתתפים.
מתיחויות דיפלומטיות
עקב לחץ בינלאומי אשר כלל את העברת החלטה 478 של מועצת הביטחון של האו"ם ומלחמת לבנון השנייה בחודש אוגוסט 2006 הוחלט כי שגרירות אל סלוודור בירושלים תועבר לתל אביב, ובכך הייתה אל סלוודור למדינה האחרונה שהפעילה שגרירות בירושלים, עד למאי 2018, בה עשתה שגרירות ארצות הברית את הדרך ההפוכה, בעת הכרתה בירושלים כבירת ישראל.
במהלך מבצע צוק איתן בשנת 2014 הוחלט באל סלוודור להחזיר את שגרירם מישראל לצורך התייעצויות, וזאת בדומה להחלטתן של פרו וצ'ילה.
בינואר 2016 דווח, כי באל סלוודור נשקלת האפשרות להעביר את שגרירותם בישראל מתל אביב אל מחוץ לשטחי ישראל. זאת, בשל החלטת ישראל לסגור את שגרירותה באל סלוודור, וכחלק מההחלטה לסגור נציגויות ישראליות נוספות בחו"ל עקב קיצוץ בתקציב משרד החוץ. יום לאחר מכן, שגריר אל סלוודור בישראל דחה את הדיווחים הנ"ל אודות כוונותיה לכאורה של אל סלוודור.
ליילה זאנה
ליילה זאנה (Leyla Zana; נולדה ב-3 במאי 1961), היא פעילת זכויות נשים, זכויות אדם וזכויות אזרח, ופוליטיקאית כורדית, שנכלאה במשך 10 שנים בשל פעילותה הפוליטית, אשר על פי בית המשפט הטורקי הייתה כנגד אחדות המדינה. בעת שהייתה חברה במפלגת החברה הדמוקרטית, נאסר עליה להצטרף לכל מפלגה פוליטית במשך חמש שנים כאשר מפלגתה הוצאה מן החוק. בעקבות זאת, היא נבחרה כחברת פרלמנט עצמאית עבור מחוז דיארבקיר בתמיכת המפלגה לדמוקרטיה ושלום. מאז נעצרה עוד מספר פעמים וההאשמות נגדה ממשיכות.
ב-1995, בעת מאסרה, הוענק לה פרס סחרוב מידי הפרלמנט האירופי, אך לא יכלה לקבל אותו עד שחרורה ב-2004. היא גם קיבלה את פרס ראפטו לזכויות אדם ב-1994, כשקרן ראפטו הכירה בה כאסירה פוליטית בגין פעילותה הבלתי-אלימה למען זכויות אדם ואזרח של העם הכורדי בטורקיה ובארצות השכנות לה.
רקע
ליילה זאנה נולדה ב-1961 למשפחה מסורתית בכפר קטן בשם באצ'ה במזרח טורקיה. לה שלוש אחיות ואח. מגיל צעיר מחתה זאנה נגד הסדר החברתי הדתי הקפדני, והיא סירבה ללבוש כיסוי ראש לפני שנישאה, וגם לאחר מכן כיסתה ראשה למשך זמן קצר בלבד.
היא למדה בבית הספר היסודי רק למשך שנה וחצי, אז אביה השמרן הפסיק את לימודיה, מכיוון שלא האמין בחינוך לבנות.
בגיל 15 נישאה בכפייה לבן דוד של אביה, מהדי זאנה, המבוגר ממנה בעשרים שנה. כשאמרו לה שעליה להינשא, התפרצה על אביה והכתה בו באגרופיה - התנהגות לא אופיינית לנערות בחברה שלה. מאוחר יותר היא ציינה: "אינני מאשימה את משפחתי או את בעלי, אלא את התנאים החברתיים בכורדיסטן. את אלה עלינו לשנות." באופן אירוני, היו אלה דווקא נישואיה למהדי, שהיה פעיל פוליטי כורדי, שאפשרו לה לשנות את מצבה האישי והחברתי. דרכו, למדה על היקף הדיכוי הפוליטי מצד המדינה, ועברה תהליך פוליטיזציה. לאחר שהזוג עבר לעיר דיארבקיר ב-1976, ילדה ליילה את בנם, רוניי. שנה לאחר מכן, נבחר מהדי לראשות העיר ברוב מוחץ.
ההפיכה הצבאית של 1980 הגבירה את הרדיפה של הכורדים בטורקיה. מהדי זאנה היה בין אלפי הפעילים הכורדים שנעצרו בשל דעותיהם הפוליטיים. נגזרו עליו שלושים שנות מאסר.
ליילה נשארה אם יחידנית לרוניי בן החמש, והייתה בהריון עם בתה, רוקן. במשך השנים הבאות, נדדה ממקום למקום כאשר העבירו את מהדי מכלא לכלא. כשביקרה אותו בכלא, השומרים הטורקים הכו אותה ואת ילדיה, ואסרו עליהם לדבר כורדית.
במהלך הזמן, למדה ליילה טורקית, ובעידודו של מהדי, גם התחילה ללמוד והוציאה תעודת בגרות.
היא המשיכה במעורבותה הפוליטית בתקופה זו, והתחילה לעבוד באגודה לזכויות אדם. פעילות זו חשפה אותה לאלימות נוספת, והיא אף נעצרה ועונתה ועברה השפלות מיניות.
בחירתה והשבעתה לפרלמנט
ב-1991 היא רצה בבחירות הפכה לאשה הכורדית הראשונה (והיחידה) לזכות במושב בפרלמנט הטורקי. היא יצרה שערורייה כאשר היא דיברה בשפה הכורדית באולם הפרלמנט בעת השבעתה, דבר שהיה אז לא חוקי. השפה הכורדית הוצאה מן החוק גם לשימוש פרטי במשך עשרות שנים בטורקיה, ורק באותה שנה חזרה להיות חוקית לדיבור - אך עדיין נחשבה לבלתי חוקית במרחבים ציבוריים, לא כל שכן בפרלמנט עצמו. שבועתה כללה את המילים הבאות:
השבועה ניתנה בטורקית, ורק המשפט האחרון - על אחוות העמים הטורקים והכורדים - בכורדית. מיד קמו קולות זעקה הקוראים למעצרה, וכן כינו אותה "טרוריסטית", "ספרטיסטית" ו"כורדית מטונפת". יו"ר הפרלמנט נבהל, ולבקשתו היא חזרה על השבועה בטורקית, אך גם מעשה זה לא הרגיע את הרוחות שקמו נגדה. מתנגדיה ראו בשימוש בכורדית הצהרת ספרטיזם, ועד מהרה היא הפכה לסמל בעיני הלאומנים הטורקיים. הם כינו אותה בתקשורת "מכשפת הספרטיזם", והם ראו בצעיף הראש שלה - בצבעי הדגל הכורדי - קריאה לנשק.
הרשעתה ומאסרה
חסינותה הפרלמנטרית הגנה עליה במשך שלוש שנים, אבל ב-1994 הסיעות הלאומניות הצליחו לשכנע את הפרלמנט להסיר חסינות זו מחברי המפלגה הדמוקרטית. בדצמבר 1994, יחד עם עוד ארבעה חברי פרלמנט מהמפלגה, היא נעצרה והואשמה בבגידה ובהיותה חברה במפלגת הפועלים של כורדיסטן (PKK). האשמת הבגידה לא הובאה לבסוף בפני בית המשפט, וזאנה עצמה כפרה בהיותה משויכת ל-PKK. אך התביעה, בהסתמך על עדויות שכנראה הושגו תחת עינויים, הצליחו להביא להרשעתה, ולהרשעת עוד שלושה חברי פרלמנט ממפלגתה - חטיפ דיקלה, סלים סדאק, ואורחאן דוגאן. על כל אחד מהם נגזרו 15 שנות מאסר. ראש הממשלה טנסו צ'ילר (האישה הראשונה לכהן בתפקיד), הצדיקה את המהלך כ"הוצאת ה-PKK מהפרלמנט".
המפלגה הדמוקרטית הפכה לבלתי חוקית, וחבריה נאלצו לצאת לגלות.
זאנה אמרה על הרשעתה:
היא הוכרה כאסירת מצפון על ידי אמנסטי אינטרנשיונל. ב-1994 הוענק לה פרס ראפטו (פרס זכויות אדם נורווגי), וב-1995 הוענק לה פרס סחרוב על ידי הפרלמנט האירופי. היא גם זכתה בפרס ברונו קרייסקי. ב-1998 עונשה הוארך בגלל מכתב שכתבה שהתפרסם בעיתון כורדי, אשר לכאורה הביע דעות בדלניות. בעת שישבה בכלא, היא פרסמה ספר בשם "כתבים מן הכלא'".
כשטורקיה בקשה חברות באיחוד האירופי, האיחוד דרש את שחרורה של זאנה על בסיס זכויות אדם, עמדה שהובהרה שוב ושוב, ובמיוחד בהענקת פרס סחרוב לחופש המחשבה.
בזמן מאסרה, בעלה מהדי - ששוחרר מן הכלא קודם לכן - נאלץ להימלט מטורקיה תחת איום של מעצר מחודש. בנה הותקף וספג איומים, וברח בעקבות אביו. בתה נשארה עוד מספר שנים, אך לבסוף הצטרפה לבני משפחתה הגולים.
המשך פעילות פוליטית
בינואר 2005, בית הדין האירופי לזכויות אדם העניק לזאנה ולכל אחד מהנאשמים 9000 € מן הממשלה הטורקית, ופסק שטורקיה הפרה את זכויותיה לחופש הביטוי. זאנה וחבריה הודיעו על הקמת התנועה לחברה דמוקרטית (DTH). ב-17 באוגוסט 2005, מפלגת החברה הדמוקרטית (DTP) נוסדה כמיזוג של מפלגת העם הדמוקרטית (DEHAP) עם DTH.
זאנה המשיכה את פעילותה למען זכויות אדם בטורקיה במסגרת המפלגה החדשה. אחת מהצעותיה השנויות במחלוקת היא הארגון מחדש של טורקיה לקבוצת מדינות פדרליות, כאשר אחת מהם תהיה כורדיסטן.
באפריל 2008, זאנה שוב נעצרה ונידונה לשנתיים בכלא על ידי השלטונות הטורקיים, בהאשמת "הפצת תעמולה טרוריסטית", כאשר אמרה בנאום, "לכורדים יש שלושה מנהיגים, מסעוד ברזאני, ג'לאל טאלבאני ועבדוללה אג'לאן". מסעוד ברזאני הוא נשיא המחוז הפדרלי הכורדיסטני בעיראק, ג'לאל טאלבאני הוא נשיא עיראק אשר ממוצא כורדי, ועבדוללה אג'לאן הוא מנהיג PKK כורדי הכלוא בכלא הטורקי.
בדצמבר 2008, זאנה נידונה ל-10 שנים נוספות בכלא על ידי בית המשפט, שקבע שהיא הפרה את חוק אנטי-הטרור הטורקי בתשעה נאומים שונים. הוועדה האזרחית לטורקיה של האיחוד האירופי קראה לאיחוד האירופי ולקהילה הבינלאומית לנקוט בפעולה פוליטית וכן לגנות את טורקיה על הרשעה זו.
ב-28 ביולי 2009, בית המשפט הפלילי בדיארבקיר גזר על זאנה 15 חודשי מאסר בגלל נאום שהעבירה באוניברסיטת לונדון.
כל ההרשעות האלה בוטלו מאוחר יותר על ידי ערכאות משפטיות גבוהות יותר.
בעקבות ראיון בעיתון שבו אמרה זאנה שהיא מקווה שראש הממשלה רג'פ טאיפ ארדואן יפתור את הסכסוך הכורדי-טורקי, הוזמנה על ידו ב-1 ביולי 2012 לפגישה בלשכתו. דבריה בוטלו כ"נאיבים" על ידי המפלגה לדמוקרטיה ושלום (BDP), אך התקבלו כפתח לדיבור על ידי הממשלה הטורקית.
בנובמבר 2016, זאנה שוב נעצרה יחד עם מחוקקים אחרים מ-BDP/HDP, ושוב הואשמה בהשתייכות ל-PKK;והיא נעצרה פעם נוספת בפברואר 2017 בהאשמות דומות, חלק מגל מעצרים של פעילים ופוליטיקאים כורדים בין נובמבר 2016 ותחילת 2017. נכון ל-8 בפברואר 2017, היא שוחררה בערבות, וב-8 במרץ 2017 דווח בעיתוני המדינה שהתובע דורש שיגזרו עליה 20 שנות מאסר.
האקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני
האקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני (בהונגרית: Széchenyi Irodalmi és Művészeti Akadémia; בראשי תיבות SZIMA) נוסדה על ידי האקדמיה ההונגרית למדעים בשנת 1992 עבור נציגים בולטים של התחומים שהודרו פוליטית על ידי המשטר הקומוניסטי מ-1949 - הספרות והאמנויות. האקדמיה סצ'ני היא מוסד מסונף של האקדמיה ההונגרית למדעים (MTA), אשר הוקמה תוך תהליך השיקום (רהביליטציה) לאחר חילופי המשטר בשנת 1989. זהו ארגון עצמאי עם תקנון נפרד ונושאי המשרה בו נבחרים באופן עצמאי על ידי האספה הכללית שלו. עם זאת, התקציב שלו הוא חלק מתקציב ה-MTA. חבריה אינם מקבלים שכר ואינם משלמים דמי חבר.
מבנה המוסד
נציגי האמנויות נכחו כבר במפגש הראשון של אגודת החוקרים ההונגרית (קודמו של האקדמיה ההונגרית למדעים) בשנת 1825 ואחד הרעיונות המרכזיים בהקמת המוסד (האקדמיה למדעים) אז היה טיפוח וטיפול בשפה ההונגרית. כבר מתחילת הדרך נציגי ענפי אמנות שונים לקחו חלק פעיל בעבודת האקדמיה למדעים.
לדוגמה: יאנוש אראן היה המזכיר הכללי של האקדמיה ההונגרית למדעים במשך ארבע עשרה שנים וזולטן קודאי היה נשיא הדירקטוריון במשך שלוש שנים. עם זאת, עקב השינוי הפוליטי, בוטלה תת-המחלקה לאמנויות יפות ב-1949, וסופרים ואמנים עזבו את האקדמיה.
דומוקוש קושארי, נשיא האקדמיה ההונגרית למדעים בתקופת חילופי המשטר, כתב על הצורך להכיל מחדש את הספרות והאמנות.
בנוסף למצוינות הספרותית, חברי הגוף החדש (אקדמית סצ'ני) הם אמנים חזותיים, אדריכלים, אמנים שימושיים (תעשייתיים), יוצרי סרטי קולנוע, צלמים, היסטוריונים של תולדות האמנות ומלחינים. לפי התקנון שנקבע, רק ארבעים ושמונה אנשים מתחת לגיל שבעים יכולים להיות חברים באקדמיה בעת ובעונה אחת במקביל. מעל גיל שבעים כולם נשארים אמנם חברים מן המניין, אך במקומם ניתן לבחור חבר חדש (לתוך ה-48). מטרת האקדמיה, הפועלת כארגון חברתי, אך פועלת גם להשגת מעמד של גוף ציבורי, היא להפוך לקהילה שומרת ערכים וסטנדרטים של התרבות ההונגרית בנוסף להערכה האישית של חבריה.
קבוצת אזור מישקולץ של האקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני נוסדה ביוני 2000.
במאי הקולנוע קארוי מאק הפך לנשיא הארגון. לאחר מותו בחרה האספה הכללית ב-27 בנובמבר 2017 את דורה מאורר לנשיאה.
האקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני הקימה טופס חברות חדש (חברות נומינלית) באספה הכללית השנתית הרגילה שלה ב-26 בנובמבר 2018, עבור אישים מצטיינים בחיי הרוח שאינם, או אינם בעיקר, אמנים יוצרים, לפיכך על פי תקנון האקדמיה, לא יכולים להיות חברים רגילים או חברי כבוד.
זרח אלתר מושלי
זרח אלתר מושלי (1850, פולין - 23 ביוני 1919, ארץ ישראל) היה שען, ממייסדי שכונת נווה צדק. מושלי התקין את השעונים במגדל השעון ביפו.
ביוגרפיה
זרח אלתר מושלי נולד ב-1850 בעיירה בנפת פלאווי שבפלך לובלין בפולין. אביו היה אברהם אליעזר מושלי. ב-1857 עלתה משפחתו ארצה והתיישבה בירושלים. תחילה למד בצפת ובירושלים והתפרנס מכספי החלוקה, אך לאחר זמן מה החליט לפרנס את עצמו ולמד את מקצוע השענות. ב-1874 עבר ליפו והחל לעסוק במקצוע אותו למד. יחד עם השען מוריס שיינברג, טיפל בהתקנת השעונים במגדל השעון ביפו.
ב-1887 היה בין מייסדי שכונת נווה צדק. בערוב ימיו סייע לבנו לנהל פרדס בפתח תקווה.
נישא ב-1865, כשהיה בן 15, ליוכבד בובא ממשפחת פישמן מצפת. לזוג נולדו 4 ילדים: יעקב, מרדכי, אסתר ושרה (אשת אבא נאמן). לאחר מותה של יוכבד בובא (ב-10 באוקטובר 1887) נישא מושלי בשנית להניה רומאן.
מושלי נפטר ב-1920 ונקבר בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
אנה אשו
'''אנה א. ג'ורג'ס אשו (באנגלית: Anna A. Georges Eshoo'''; נולדה ב-13 בדצמבר 1942) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת קליפורניה. בראשית דרכה ייצגה את מחוז הקונגרס ה-14 בשנים 1993–2013, בשנים 2013–2023 ייצגה את מחוז הקונגרס ה-18, ומאז התכנסות הקונגרס ה-118 של ארצות הברית מייצגת את מחוז הקונגרס ה-16. בהווה היא מייצגת, בין היתר, את הערים סאניווייל, פאלו אלטו, מאונטיין ויו, השוכנות בעמק הסיליקון. במשך עשרות שנים הייתה אחת משתי חברות הקונגרס היחידות ממוצא ארמני, לצד ג'קי ספיר. כמו כן, היא בעלת שורשים אשורים.
ביוגרפיה
אנה אשו נולדה בניו בריטיין שבקונטיקט, בת למשפחה בעלת שורשים ארמנים ואשורים. אמה נמלטה אל עיראק מארמניה, ובהמשך היגרה לארצות הברית. אביה, פרד ג'ורג', צורף ושען, היה במקור נוצרי סורי. בשנת 1960 השלימה אשו את לימודיה התיכוניים בתיכון המרכזי של ניו בריטיין, ומאוחר יותר עברה אל קליפורניה. ב-1975 קיבלה תואר ראשון ממכללת קנדה (Cañada College) השוכנת ברדווד סיטי. בשנים 1978–1982 הייתה יושבת ראש המפלגה הדמוקרטית במחוז סן מתייאו. כמו כן, במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 הייתה חברה בהנהלת הוועדה הדמוקרטית הלאומית.
בין השנים 1981–1982 הייתה אשו ראשת הסגל של ליאו מקארתי, יושב הראש של האספה המדינתית בקליפורניה. מתפקיד זה נבחרה במהלך 1982 למועצת המפקחים של מחוז סן מטייאו, תפקיד שמילאה עד 1992. יתרה מזאת, ב-1986 נבחרה לעמוד בראשות הנהלת המועצה. באמצע הקדנציה השנייה של אשו במועצת המפקחים של סן מטייאו, ההשיקה מסע בחירות אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-12 של קליפורניה. אמנם היא זכתה בבחירות המקדימות שהתקיימו במפלגה הדמוקרטית עם 43% מקולות הבוחרים, אך בבחירות הכלליות הפסידה לטום קמפבל, פרופסור למשפטים באוניברסיטת סטנפורד, בפער של כחמישה אחוזים.
בבחירות 1992 פרש קמפבל מבית הנבחרים האמריקאי לאחר שהחל להתמודד על מועמדות המפלגה הרפובליקנית אל הסנאט של ארצות הברית. אשו התמודדה בשנית על מועמדות מפלגתה לייצוג מחוז הקונגרס ה-12 וזכתה הן בבחירות המקדימות עם 40% מהקולות והן בבחירות הכלליות עם 57% מקולות הבוחרים כשגברה על המועמד הרפובליקני טום הונינג. ב-3 בינואר 1993 אשו הושבעה לתפקידה כחברת בית הנבחרים. בשנת 2003 נבחרה אשו על ידי עמיתיה הדמוקרטיים בקונגרס ה-108 כמצליפה כללית בסיעה, תפקיד אותו היא מאיישת גם בהווה. ב-30 בינואר 2008 הביעה אשו באורח רשמי את תמיכתה בהתמודדותו של הסנאטור ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית. לצד חבר בית הנבחרים אד מרקי, הציגה אשו את "חוק שימור חופש המרשתת של 2009", שמיסד בחוק את נייטרליות הרשת.
לאחר בחירות 2014, לאחר מרוץ מר שהביא לידי ביטוי אי שביעות-רצון מהנהגת הסיעה הדמוקרטית בבית הנבחרים, שנחשב כמאבק שליטה בין סטני הוייר לננסי פלוסי, אשו איבדה את תואר "החבר הבכיר" בוועדת האנרגיה והמסחר לעמיתה פרנק פלון מניו ג'רזי. ב-16 ביולי 2018 הציגה אשו את "חוק ההיערכות למגפה וגורמי סיכון וקידום חדשנות" (PAHPA), לצד עמיתיה פאלון, גרג וולדן וסוזן ברוקס. פיגועי 11 בספטמבר ומתקפת האנתרקס שפקדו את ארצות הברית בראשית המאה ה-21 הביאו את אשו והסנאטור ריצ'רד בר מקרוליינה הצפונית להציג בשני בתי הקונגרס את חוק PAHPA, שתיאם את התגובות למקרי חירום בבריאות הציבור ופיתח אמצעי נגד רפואיים.
קוז'י מורופושי
קוז'י אלכסנדר מורופושי (ביפנית: 室伏 アレクサンダー 広治; באנגלית: Koji Murofushi; נולד ב-8 באוקטובר 1974) הוא אתלט יפני. הוא אלוף אולימפי (אתונה 2004), אלוף העולם (טגו 2011) ופעמיים ברציפות אלוף אסיה ביידוי פטיש.
ביוגרפיה
מורופושי נולד בנאמאזו, שבמחוז שיזוקה לאב יפני ולאם הונגריה מרומניה. אביו, שיגנובו מורופושי, שהיה גם הוא אתלט שהתמחה ביידוי פטיש, ייצג את יפן במשחקים האולימפיים וסיים במקום שמיני באולימפיאדת מינכן (1972), זכה בחמש מדליות זהב במשחקי אסיה והחזיק בשיא היפני ביידוי פטיש במשך 23 שנים, בטרם נשבר על ידי בנו. אימו, סרפינה מוריץ ייצגה את רומניה וזכתה באליפות אירופה לנוער בהטלת כידון בשנת 1968. אחותו יוקה, אף היא אתלטית המתחרה ביידוי פטיש ונחשבת לזורקת דיסקוס הטובה ביפן, ואף ייצגה אותה באולימפיאדת אתונה.
במשחקי אסיה שנערכו בהירושימה, יפן בשנת 1994 זכה מורופושי במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 67.48 מטר. שנה לאחר מכן, באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה הוא סיים במקום 18 בתוצאה של 67.06 מטר. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 הוא סיים במקום עשירי ביידוי פטיש בתוצאה של 74.82 מטר.
אלוף אסיה
במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק, תאילנד בשנת 1998 זכה מורופושי במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 78.57 מטר. שנה לאחר מכן, באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בסביליה, ספרד הוא סיים במקום 14 ביידוי פטיש בתוצאה 75.18 מטר.
באולימפיאדת סידני (2000) סיים מורופושי במקום תשיעי ביידוי פטיש בתוצאה של 76.60 מטר.
בתחרות שנערכה בטויוטה, יפן ב-14 ביולי 2001 קבע מורופושי שיא אישי שהיווה את תוצאת השנה בעולם - 83.47 מטר. חודש לאחר מכן, באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 82.92 מטר, אחרי זיימון זילקובסקי מפולין (83.38 מטר) ולפני איליה קונובלוב מרוסיה (80.27 מטר). שנה לאחר מכן, במשחקי אסיה שנערכו בפוסן, קוריאה הדרומית הוא זכה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 78.72 מטר והגן על תוארו.
בתחרות שנערכה בפראג, צ'כיה ביוני 2003 קבע מורופושי את שיאו האישי ביידוי פטיש בתוצאה של 84.86 מטר שהיוותה את תוצאת השנה בעולם והתוצאה החמישית בטיבה בכל הזמנים. חודשיים לאחר מכן, באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 80.12 מטר, אחרי איוון צ'יכאן מבלארוס (83.05 מטר) ואדריאן אנוש מהונגריה (80.36 מטר).
אלוף אולימפי
באולימפיאדת אתונה זכה מורופושי במדליית זהב בתוצאה של 82.91 מטר, לאחר שאדריאן אנוש שקבע תוצאה של 83.19 מטר, נפסל בשל אימרוץ ומדליית הזהב האולימפית נשללה ממנו. במדליית כסף זכה איוון צ'יכאן (79.81 מטר) ובמדליית ארד זכה אשרף אפאק מטורקיה (79.51 מטר).
בתחרות הגביע הביניבשתי של IAAF, שנערכה באתונה בשנת 2006 זכה מורופושי כנציג יבשת אסיה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 82.01 מטר, לפני איוון צ'יכאן (80.00 מטר) ואיליה קונובלוב (77.14 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה 2007 סיים מורופושי במקום שישי בתוצאה של 80.46 מטר ושנה לאחר מכן באולימפיאדת בייג'ינג (2008) הוא סיים במקום חמישי בתוצאה של 80.71 מטר ולא הצליח להגן על תוארו.
בשנת 2009 היה מורופושי לאלוף יפן ביידוי פטיש בפעם ה-15 ברציפות. שנה לאחר מכן, הוא זכה בפעם ה-16 באליפות יפן ביידוי פטיש.
בתחרות שנערכה ברייטי, איטליה בשנת 2010 קבע מורופושי את תוצאה השנה בעולם - 80.99 מטר.
אלוף עולם
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בדגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכה מורופושי במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 81.24 מטר, לפני כריסטיאן פארש מהונגריה (81.18 מטר) ופרימוז' קוזמוס מסלובניה (79.39 מטר).
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה מורופושי במדליית ארד ביידוי פטיש בתוצאה של 78.71 מטר, אחרי כריסטיאן פארש (80.59 מטר) ופרימוז' קוזמוס (79.36 מטר).
מוזיאון החלל האמריקאי
מוזיאון החלל האמריקאי הוא מוזיאון בטיטוסוויל, פלורידה. חלקו הבולט ביותר הוא "שדרת החלל האמריקאית", רחבה חיצונית על נהר האינדיאן המנציחה את האסטרונאוטים, נאס"א ואנשי תעשייה אווירית. האנדרטאות מוקדשות לתוכניות מרקורי, ג'מיני, אפולו ומעבורת החלל. המוזיאון המקורה מכיל תערוכות ומוצגי חלל והוא ממוקם ברחוב פיין 308.
השדרה
עמותת USSWOFF, שותפות בין קרן החלל לעיר טיטוסוויל, יצרה את שדרת החלל האמריקאית בתוך תוכנית אב לשיפוץ מחדש של קו המים במרכז העיר טיטוסוויל.
אנדרטת מעבורת החלל נחנכה ב-2014.
המוזיאון
מוזיאון החלל האמריקאי, הממוקם ברחוב פיין 308, ממחיש את ההיסטוריה של אמריקה בחקר החלל על ידי הצגת מאות חפצים, כולל תמונות, חומרה, חליפות טיסה, מערכת הגנת החום של מעבורת החלל, תיקוני חלל וסיכות, ומזכרות אחרות מאוספים אישיים של אסטרונאוטים. המוזיאון נקרא "מוזיאון שדרת החלל האמריקאית" עד שהשם שונה ב-2016 ל"מוזיאון החלל האמריקאי".
בשנת 2016 עדכן המוזיאון תערוכות, תוך התמקדות בשילוט חדש, חפצים חדשים ותצוגות אינטראקטיביות. המוזיאון הוסיף מדפסות תלת מימד, מחשבים ותערוכות ממוקדות טכנולוגיה אחרות המיועדות לילדים.
איב בסט
אמילי "איב" בסט (באנגלית: Emily "Eve" Best; נולדה ב-31 ביולי 1971) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ובמאית אנגלייה. היא מוכרת מתפקידים כמו ד"ר או'הרה בסדרה "האחות ג'קי" של ערוץ שואוטיים (2009–2013), הגברת הראשונה דולי מדיסון בפרק ספיישל של הסדרה "American Experience", קלאופטרה במחזה אנטוניוס וקלאופטרה, מוניקה צ'טווין במיני-סדרה "The Honourable Woman" של ה-BBC, אנה קלייטון בסדרה "Stan Lee's Lucky Man" ופארה דאולינג בסדרה ״גורל: סאגת ווינקס״ של נטפליקס. עוד גילמה את דמותה של ווליס סימפסון בסרט "נאום המלך" משנת 2010.
ב-2005 זכתה בסט בפרס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בתפקיד הדה במחזה "הדה גאבלר". ב-2007 שיחקה בהופעת בכורה בברודוויי בהפקה מחודשת של המחזה "A Moon for the Misbegotten", וזכתה על הופעתה בפרס דרמה דסק לשחקנית המצטיינת במחזה. כמו כן הייתה מועמדת על תפקידה לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר. ב-2008 הייתה מועמדת שוב לפרס טוני על הופעתה במחזה "הביתה". ב-2015 חזרה להופיע בברודוויי בהפקה מחודשת של המחזה "Old Times".
ביוגרפיה
בסט זכתה בפרס לורנס אוליבייה על משחקה בתפקיד הראשי במחזה "הדה גאבלר" והייתה מועמדת לפרס על הופעתה בתפקיד ג'וזי במחזה "A Moon For The Misbegotten" מאת יוג'ין או'ניל שהועלה בתיאטרון האולד ויק בלונדון.
בתחילת 2007 כיכבה במחזה "כטוב בעיניכם" בתיאטרון קרוסיבל בשפילד, שהוצג גם בתיאטרון סוואן בסטרטפורד, כחלק מעונת "כל היצירות" של הלהקה השייקספירית המלכותית. באותה שנה שיחקה בסט בברודוויי במחזה "A Moon For The Misbegotten" עליו הייתה מועמדת לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזה.
בסט הופיעה במחזה "הביתה" מאת הרולד פינטר בתיאטרון קורט בניו יורק, לצדם של איאן מקשיין, ראול אספרזה ומייקל מקין. את ההצגה ביים דניאל סאליבן והיא רצה עד 13 באפריל 2008. בשנת 2011 גילמה שוב את דמותה של ביאטריס בהפקה שזכתה לשבחי הביקורת של המחזה "מהומה רבה על לא דבר" בתיאטרון שייקספיר גלוב, לצדו של צ'ארלס אדוארדס ששיחק בתפקיד בנדיקט. ב-2012 כיכבה בהפקה של האולד ויק של המחזה "הדוכסית ממאלפי". עבודת הבימוי הראשונה שלה הייתה ב-2013 במחזה "מקבת'" שהועלה בתיאטרון שייקספיר גלוב.
בטלוויזיה הופיעה בסט בין השאר בסדרות "החשוד העיקרי" (2006), "להעיר את המתים" (2004), "שקלטון" (2002) וב"חקירות המפקח לינלי" (2005).
בסט השתתפה בגרסה מוקלטת של "אונס לוקרטיה" מאת שייקספיר בתפקיד לוקרטיה. עוד כיכבה בדרמה רדיופונית של רדיו 4 של ה-BBC עיבוד לרומן "אמה".
עוד כיכבה בסט בתפקיד סאלי רייד, האישה האמריקאית הראשונה שטסה לחלל, בסרט הטלוויזיה הבריטי " הצ'לנג'ר" לצדו של ויליאם הרט. הסרט מגולל את סיפור ועדת החקירה הנשיאותית בראשות ויליאם רוג'רס שהוקמה לחקור את אירועי אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר.
בקיץ 2014 שיחקה בסט בתפקיד קלאופטרה במחזה "אנטוניוס וקלאופטרה" בתיאטרון שייקספיר גלוב. ב-2015 הופיעה שוב בברודוויי במחזה "Old Times" מאת הרולד פינטר לצדם של קלייב אוון וקלי ריילי.
בשנת 2021 עלתה הסדרה "גורל: סאגת ווינX", בה היא גילמה את המנהלת דאולינג.
אליפות גרמניה בכדורגל 1929
אליפות גרמניה בכדורגל 1929 הייתה העונה ה-22 של התחרות.
למשחק הגמר הגיעו אגודת ספורט פירט והרטה ברלין. להרטה ברלין זה היה הפסד רביעי ברציפות במשחק הגמר. לאגודת ספורט פירט זה היה הניצחון השלישי והאחרון בתולדות המועדון.
ארגון האליפות
לתחרות העפילו מנצחות תחרויות אזוריות:
כדורגלנים מצטיינים
יוהנס סובק מהרטה ברלין כבש 6 שערים ובכך זכה בתואר מלך השערים.
אהרון פולונסקי
אהרון פולונסקי (10 ביוני 1902 – 17 באוגוסט 1989) היה מבכירי עורכי הדין בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי ובשלושת העשורים הראשונים של מדינת ישראל.
קורות חיים
אהרון פולונסקי נולד בעיר ברדיצ'ב שבתחומי האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). בנעוריו היה חבר בתנועת נוער ציונית. בשנת 1920 סיים את לימודיו בבית ספר תיכון למסחר בברדיצ'ב. בשנת 1922 עלה לארץ ישראל והתיישב בקיבוץ עין חרוד. בשנת 1925 עבר לתל אביב שם היה לכתב וגזבר העיתון "הפועל הצעיר", ביטאונה של מפלגת הפועל הצעיר, שהייתה מפלגת פועלים ציונית אשר לימים התאחדה עם מפלגת "אחדות העבודה" למפלגת פועלי ארץ ישראל, מפא"י.
בשנת 1928 עבר פולונסקי לירושלים בה עבד בסוכנות היהודית והתוודע לחיים ארלוזורוב ראש המחלקה המדינית של הסוכנות. בין השניים נרקמה חברות קרובה וארלוזורוב עודד אותו לפנות ללימודי משפטים מתוך ראייה של חשיבות הנושא ליישוב היהודי. פולונסקי החל ללמוד באוניברסיטת לידס בבריטניה ובשנת 1935 סיים את לימודי התואר הראשון. בשנת 1937 סיים את לימודי התואר השני באותה אוניברסיטה. הוא עבר תקופת התמחות במשרדו של עורך הדין ד"ר פיליפ יוסף (שנקרא אז ג'וזף), אחיו של דב יוסף, יליד קנדה שעלה לארץ בשנת 1929 והגן על רבים מחברי ארגון "ההגנה" שנאסרו על ידי שלטונות המנדט. נודע כמי שהציל מהוצאה להורג את אברהם שיין ושלום ז'ורבין, שנשפטו יחד עם שלמה בן-יוסף.
בשנת 1938 קיבל פולונסקי רישיון לעריכת דין וחבר כשותף לעו"ד ישראל גורניצקי במשרד שגורניצקי יסד באותה שנה ונקרא גורניצקי ושות'. במשרד זה עבד עד לשנת 1944, אז יסד משרד משל עצמו. משרדו טיפל במשפטים ידועים במשך כ-40 שנה, והיה לאחד המשרדים המובילים בארץ בתחום המשפט האזרחי ודיני הנזיקין.
באותה שנה יצא לאור ספרו בשפה האנגלית, שהייתה אז שפת המשפט בארץ Specific performance, it's origin and application in the English and Palestine law (ביצוע למעשה, מקור ויישום במשפט האנגלי וארץ-ישראלי). בספר זה הניח את התשתית למחקר והוראה של דיני הנזיקין בארץ. פרסם מחקרים ומאמרים רבים בדיני הנזיקין ולימד אותם בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה. היה ממניחי היסוד ללשכת עורכי הדין בישראל שנוסדה בשנת 1961 ופעל להקמת בית הפרקליט בתל אביב.
נמנה עם ממייסדי אוניברסיטת תל אביב ומראשוני המרצים בה, במסגרת הפקולטה למשפטים. היה פעיל בענייני ציבור עורכי הדין. כיהן כחבר הוועד המרכזי של הסתדרות עורכי הדין היהודיים בארץ-ישראל (קודמתה של לשכת עורכי הדין) וכיהן כנשיאה במשך מספר שנים, היה חבר במועצת הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים והיה עורך ביטאון הלשכה, "הפרקליט".
אהרון פולונסקי סגר את משרדו בשנת 1979 ובשנת 1982 פרש מההוראה באוניברסיטת תל אביב. עם פרישתו הוענק תואר עמית כבוד הראשון של הפקולטה למשפטים.
אהרון פולנסקי נפטר בשנת 1989.
ימים טובים (שיר של אורי רווח)
ימים טובים הוא פזמון עברי שביצע אורי רווח. השיר יצא לאור בשנת 1976.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי יורם טהרלב והולחן על ידי יאיר רוזנבלום. השיר יצא לאור בשנת 1976 במסגרת פסקול סרטו של זאב רווח, "רק היום". מנגינת השיר משולבת במספר קטעים במהלך הסרט בעיבודים שונים.
השיר זכה להצלחה נאה, כאשר הגיע למצעד השבועי של רשת ג', תוך שצעד בו כ-11 שבועות ובשיאו הגיע למקום החמישי.
גרסאות כיסוי
גרסת הכיסוי הראשונה לשיר בוצעה על ידי להקת "הגבעות", והופיע כחלק מאלבום הבכורה של הלהקה "בתוך מראה" משנת 2004, כ-40 שנים לאחר שהולחן השיר לראשונה.
גרסת כיסוי שביצע אלון דה לוקו הופיעה באלבומו "עושה ת'מסיבה" משנת 2007.
ב-21 במרץ 2021 הוציא הזמר אייל גולן גרסת כיסוי לשיר כחלק מאלבומו "להיות מאושר". הופק קליפ בו השתתף השחקן זאב רווח ששיחק בתפקיד הראשי בסרט. בקליפ גולן ורווח צופים בקטעים מתוך הסרט המקורי.
גרסתו של סאבלימינל
ימים טובים הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר הישראלי סאבלימינל, ביחד עם המפיק המוזיקלי גל מלכה והזמרים האולטראס, רן שפיר, כיתריה, ים רפאלי וגד אלבז. השיר יצא לאור ב-26 באפריל 2020, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים משפחת תאקט.
רקע והפקה
לשיר, שנכתב על ידי יורם טהרלב והולחן על ידי יאיר רוזנבלום, נוספו שני בתי ראפ בביצועם של סאבלימינל ואלי פרץ, אשר נכתבו על ידי השניים בהתאמה בשיתוף גל מלכה. השיר הופק לכבוד יום העצמאות ה-72, אשר התרחש בתקופתה של התפרצות נגיף הקורונה בישראל. לשיר נוספו קולות רקע שבוצעו על ידי הקומיקאי שחר חסון, שמופיע גם בקליפ הנלווה לשיר.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, הועלה לערוץ היוטיוב של גל מלכה ב-26 באפריל 2020, בסמוך לצאתו של הסינגל עצמו. בקליפ ניתן לראות קטעים של מעריציהם של מבצעי השיר מבצעים ליפ סינק לשיר, תוך שמבצעי השיר עצמם מבצעים את השיר כל אחד בביתו, בשל התפרצות נגיף הקורונה בישראל, מלבד סאבלימינל שנמצא מחוץ לביתו.
יצת
יצת הוא יישוב מתקופת המקרא, בית שני, המשנה והתלמוד, ששכן בשומרון, ואשר לפי הסברה שמו השתמר בשם הכפר הערבי יאציד, מצפון לשכם.
היישוב אינו נזכר בתנ"ך, אך נזכר רבות בחרסי שומרון כיישוב בשומרון. חרס 47 מחרסי שומרון קושר את משפחתה של חגלה מבנות צלפחד ליישוב זה.
בתקופת התלמוד נזכר היישוב בפסיפס כתובת רחוב כאחת העיירות היהודיות ב"תחום סבסטיה" לעניין פטור ממצוות התלויות בארץ, לצד עיירות נוספות בשומרון, ובהן כפר יהודית, כפר כסדיה, דותן, מזחרו, איקבין, שילתה, פנטקמוותה, בלעם עלייתה, ציר, עננין ושפירין.
ועדת הפיוס לארץ ישראל
ועדת הפיוס לארץ ישראל (באנגלית: Palestine Conciliation Commission - PCC) או ועדת הפיוס של האו"ם לפלסטין (באנגלית: United Nations Conciliation Commission for Palestine - UNCCP) הייתה ועדה שהוקמה בהתאם להחלטה 194 של העצרת הכללית של האו"ם, שהתקבלה ב-11 בדצמבר 1948, כדי לסייע לממשלות ולגורמים הנוגעים בדבר לקדם את הסכמי שביתת הנשק, ולהשיג הסכם שלום כולל בין מדינת ישראל למדינות ערב.
הוועדה הורכבה מנציגי שלוש מדינות - צרפת (שנחשבה כנוטה לצד ישראל בעקבות הסיוע שהגישה לה), טורקיה (כמדינה אסלאמית נחשבה כנוטה למדינות ערב) וארצות הברית (שנחשבה כמדינה נייטרלית). חברי הוועדה היו קלוד דה בואסנז'ה מצרפת (יושב ראש הוועדה) מרק אתרידג' (Mark F. Ethridge) מארצות הברית, שמאוחר יותר הוחלף בפול פורטר, וחוסיין ילצין (Hussein C. Yalcin) מטורקיה.
בפגישתה הראשונה של הוועדה, שנערכה בז'נבה ב-17 בינואר 1949, נקבעו סדרי העבודה של הוועדה והוחלט כי החל מ-24 בינואר יהיה מקום מושבה הקבוע של הוועדה בירושלים. הוועדה הקימה תת-ועדה לבינאום ירושלים. במהלך החודשים הראשונים של 1949 נפגשו אנשי הוועדה בנפרד עם נציגי ישראל, מדינות ערב והפלסטינים.
הוועדה הקדישה הרבה מזמנה לבעיית הפליטים הפלסטינים. במזכרים ששלח אתרידג' למזכיר המדינה ציין שהשקפותיה של ישראל בנושא הפליטים הפלסטינים דומות לאלה ששמע מהיטלר בגרמניה ב-1933, והעריך כי "אפשר שיהיה זה מן החוכמה, בטווח הארוך, ליישב מחדש חלק ניכר מן הפליטים הערבים במדינות ערב השכנות". הוא לחץ לקליטתם של לפחות 250,000 פליטים בתחומי ישראל. בפגישתה של הוועדה בתל אביב ב-7 באפריל עם ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון הוא הצהיר כי "מדינת ישראל לא גירשה איש ולא תעשה זאת לעולם." בפגישה עם אתרידג' שהתקיימה בטבריה ב-18 באפריל קבע בן-גוריון שישראל אינה יכולה לקבל פליטים ערבים חזרה לשטחה.
באפריל 1949 יזמה הוועדה את כינוסה של ועידת לוזאן בראשותה, שבה יוכלו הצדדים ללבן את הבעיות שביניהם - הפליטים, ירושלים, גבולות מדינת ישראל וההכרה של מדינות ערב בה, בניסיון להגיע להסכמי שלום בין הצדדים. הוועידה כונסה בשני סבבים במהלך 1949, ללא הצלחה. ב-23 באוקטובר 1950 הציגה הוועדה את מסקנותיה בפני האספה הכללית של האו"ם.
הוועדה המשיכה להתקיים שנים רבות והגישה דו"ח שנתי לאו"ם על מצב הסכסוך.
יוסף אבן אביתור
רב יוסף בן יצחק בן שטנאת בן אביתור היה חכם ומשורר יהודי-ספרדי, מראשוני משוררי יהדות ספרד שחי ופעל במאה ה-10 בספרד במצרים ובסוריה.
קורות חיים
נולד במרידה שבאל-אנדלוס למשפחה מיוחסת, אביו היה הרב יצחק בן שטנאת בן אביתור.
אבן אביתור היה מתלמידיו של רבנו משה בן חנוך בישיבת קורדובה, כשנפטר רבו התמנה בנו רבנו חנוך בן משה לראשות הישיבה, ומינויו זכה לגיבוי ולחסות מצד חסדאי אבן שפרוט. אולם לאחר פטירתו של אבן שפרוט, ערער רב יוסף אבן אביתור על הכתרתו לראשות הישיבה המקומית, כי לדבריו הייתה לו זכות קדימה למשרה זו בשל היותו יליד ספרד. בשלב מסוים של המחלוקת נידה רבנו חנוך את אבן אביתור והוא עזב את העיר. הוא נסע לרבי שמואל הכהן בן יאשיהו על מנת שיקבל אותו למרות הנידוי. רבי שמואל שקיבל את החרם דחה אותו. בשל כך נוצר סכסוך בין השניים, אך לבסוף השלימו זה עם זה. לאחר נדודים, בין היתר במצרים בה שהה תקופה ממושכת, התיישב בדמשק. בסוף ימיו השלים רב יוסף בן אביתור עם רבנו חנוך, ואף כאשר נקרתה לידיו הזדמנות להדיחו ממשרתו ולשמש בעצמו כראש ישיבת קורדובה, ויתר עליה ושלח לתומכיו מבני העיר מכתב תמיכה ברבנו חנוך, הוא נשאר בדמשק ונפטר בה.
יצירותיו התקבלו בקרב קהילות ישראל וחלקן משובץ בסידורי התפילה של עדות שונות. מבין פיוטיו, ידועים בייחוד פיוטי ההושענות שלו (הנאמרים על ידי הספרדים), ופיוט אחד "ובכן מה נהדר", ב"סדר העבודה" בתפילת יום הכיפורים בו חתם את שמו "אני יוסף בר יצחק". כמה מפיוטיו שהגיעו לאשכנז ונתקבלו בנוסח אשכנז יוחסו שם בטעות לפייטן הצרפתי רבי יוסף טוב עלם. כך לדוגמה בנוגע לסליחה לעשרה בטבת "אזכרה מצוק", וליוצר לשבת הגדול "אאמיר מסתתר".
בגניזת קהיר נתגלה פיוט שלו ליום הכיפורים המתחיל בשורות משערים כי פיוט זה שימש כבסיס לפיוט המפורסם של משה אבן עזרא אל נורא עלילה.
מלבד פיוטיו, מיוחסת לו גם כתיבת תרגום לערבית של התלמוד הבבלי עבור "מלך ישמעאל", הוא ככל הנראה הח'ליפה הפאטמי אל-חאכם, אליו היה מקורב בעת שהותו במצרים. חלק מתשובותיו בהלכה נדפסו בספרות תשובות הגאונים, וישנן מסורות הלכתיות שנמסרו בשמו.
היו שייחסו לו כתיבת חיבורים קבליים: מאמר בשם "סוד דרכי האותיות והנקודות" מצטט שלושה מאמרים מ"קבלת אבן אביתור", וספר קבלי בשם "ספר הנעלם" מצטט מ"פירוש לספר יצירה לר' יוסף אבן אביתור. אך יש מפקפקים בייחוס המאמרים המוזכרים אליו.
מרטין טרייה
ליל
טרייה נולד בעיירה ארמונטייר שבחבל או-דה-פראנס בשנת 1997, והחל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת הנוער של SC ביול (Bailleul), ובשנת 2004 עבר למחלקת הנוער של ליל.
בשנת 2016, זומן טרייה לקבוצה הראשונה של ליל. וב-22 באוקטובר, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליג 1 נגד בסטיה, באצטדיון פייר-מורואה. ב-14 בדצמבר, הוא עלה לראשונה בהרכב הקבוצה הבוגרת במסגרת שמינית גמר גביע הליגה בהפסד 1–3 בחוץ מול פריז סן-ז'רמן. ב-7 בינואר 2017, הוא כבש את שערו הראשון בקבוצה הבוגרת בניצחון הביתי 4–1 בשמינית הגמר של הגביע הצרפתי, מול אקסלסיור. ב-29 באפריל, הוא כבש את שערו הראשון בליג 1, בניצחון החוץ 3–0 של ליל על מונפלייה. בסך הכל בעונתו הראשונה במדי הקבוצה הבוגרת של ליל כבש טרייה שער אחד ב-11 משחקים בהם שותף.
שטרסבורג
ב-18 באוגוסט 2017, העבירה ליל את טרייה לשטרסבורג במסגרת הסכם השאלה לעונה אחת. ב-27 באוגוסט, ערך טרייה את הופעת הבכורה שלו בשטרסבורג בהפסד 0–2 בחוץ מול גנגאן. ב-30 בספטמבר כבש טרייה את שערו הראשון במדי שטרסבורג בתיקו 1–1 בחוץ מול דיז'ון. ב-26 בינואר 2018, נמכר טרייה לאולימפיק ליון תמורת 11 מיליון אירו, עם תוספת פוטנציאלית של 4 מיליון אירו, וחתם בה עד קיץ 2022. ליון השאילה אותו חזרה לשטרסבורג כדי שיסיים את עונת ההשאלה שלו שם. בסך הכל סיים טרייה את עונת ההשאלה שלו בשטרסבורג עם 3 שערים ב-25 הופעות.
אולימפיק ליון
את עונת 2018/2019 פתח טרייה בליון כאשר הוא מבקיע כבר בהופעת הבכורה שלו, בניצחון הביתי 2–0 על קבוצתו מהעונה שעברה שטרסבורג ב-24 באוגוסט. טרייה שותף ברב משחקי הקבוצה במסגרת הליגה וסיים את העונה עם 9 שערים ב-32 הופעות, בעונה זו ערך טרייה גם את הופעת הבכורה שלו באירופה במסגרת ליגת האלופות של אופ"א. אך את שערו האירופי הראשון הוא הבקיע רק עונה לאחר מכן ב-2 באוקטובר 2019 בניצחון 2–0 על ר.ב. לייפציג במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות של אופ"א.
סטאד רן
ב-6 ביולי 2020, הודיע המועדון סטאד רן על החתמתו של טרייה על חוזה לחמש שנים במועדון, תמורת 12 מיליון אירו בתוספת בונוסים. ואת הופעת הבכורה שלו ברן ערך טרייה ב-22 באוגוסט, במשחק הפתיחה של העונה מול קבוצת נעוריו ליל. ברן הפך טרייה לבורג מרכזי כששותף כמעט בכל משחקי הקבוצה בעונה זו, וסיים אותה בסופו של דבר עם תשעה שערים ב-34 הופעות בליגה. העונה שלאחר מכן עונת 2021/2022 הייתה עונה נהדרת עבור טרייה, טרייה שותף ב-37 משחקים בליגה וסיים כמלך שערי הקבוצה עם 21 כיבושים.
מועדונים
מעודכן ל-18 בספטמבר 2022
ג'רי נלסון
ג'רי נלסון (באנגלית: Jerry Nelson; 10 ביולי 1934 - 23 באוגוסט 2012) היה בובנאי אמריקאי שהפעיל דמויות רבות בסדרות "החבובות" ו"רחוב סומסום".
שנים קודמות
נלסון נולד בטלסה, אוקלהומה הוא גדל בוושינגטון די. סי. והחל ללמוד בובנאות עבור ביל ביירד. הופעתו הראשונה הייתה בתוכנית המופע של ג'ימי דין ב-1965. כאשר פרנק אוז לקח חופשה מבובנאות, הוא החל לבבן את רולף הכלב.
קריירה
החל מהעונה השנייה של "רחוב סומסום", הצטרף נלסון מחדש לחבורה של ג'ים הנסון, בתוכנית זו הוא הפעיל דמויות כמו: שרלוק המלוק (פרודיה על "שרלוק הולמס"), מאמפורד הקוסם המופלא (מלכוש), הארי המפלצת (שרגא) והדמות הכי מזוהה אצלו בסדרה, ערפד המספרים - מר סופר. כמו כן הוא היה הבובנאי הראשון שהפעיל את סנאפלופוגס למשך 7 עונות.
בסדרת הטלוויזיה "החבובות" הפעיל נלסון את פלויד פפר (אחד הגיטריסטים של "הלהקה החשמלית"), ד"ר ג'וליוס סטרנג'פורק מהמערכון "מסע בין חזירים" (פרודיה על "מסע בין כוכבים") קמילה התרנגולת (החברה של גונזו הגדול), לו זילנד זורק דגי הבומרנג, ורובין הצפרדע (אחיינו של קרמיט הצפרדע). כמו כן הוא הפעיל דמויות משנה, כמו: כתב הספורט לואיס קזגר, פופס הזקן, וג'יי פי גרוס (דודו של סקוטר).
בתוכנית "פראגל רוק", הפעיל נלסון את גובו פראגל, את פא גורג ואת מרג'ורי מלכת האשפה.
בנוסף להפעלת הבובות, דיבב נלסון דמויות בסדרות המצוירות "כבש בעיר הגדולה" ו"ההרפתקאות של בילי ומנדי".
בשנת 2004 החליט נלסון לפרוש מהפעלת הבובות עקב בעיות בריאות, אולם הוא המשיך להפעיל את מר סופר ב"רחוב סומסום". ב-24 באוגוסט 2012, לא הצליח נלסון להתגבר על המחלה שלו ונפטר.
Message in a Bottle (שיר של טיילור סוויפט)
"Message in a Bottle" תואר כשיר פופ וזכה לשבחים ביקורתיים נרחבים על איכויותיו ה"תוססות", ה"מדבקות" וה"אופטימיות". כמה מבקרי המוזיקה ציינו קווי דמיון בינו לבין אלבומה של סוויפט משנת 2014, 1989. השיר הגיע למקום ה-36 במצעד 40 השירים למבוגרים של בילבורד.
רקע וכתיבה
ב-5 באוגוסט 2021, טיילור סוויפט פרסמה טיזר באורך 30 שניות ברשתות החברתיות ובו אותיות מבולבלות שכאשר פוענחו, חשפו את שמות השירים ומשתפי הפעולה מתשעת השירים שטרם פורסמו ונכללו ב- (2021); הגרסה החוזרת לאלבומה Red מ-2012. אחת מתשע הרצועות הייתה "Message in a Bottle", שהוכרזה זמן קצר לאחר מכן כשיר ה-25 באלבום. לורה סנייפס מגרדיאן טענה ש-"Message in a Bottle" בסיסי ונחות בהשוואה ל-"22" וטענה שמדובר בשיר פופ נוסף שנכלל באלבום המקורי מ-2012.
"Message in a Bottle" הוא היחיד מבין תשע רצועות "מתוך הכספת" ("From the Vault") שנכתב בהשתתפות עם מקס מרטין, שעבד עם סוויפט על סינגלים שונים מ-Red כדוגמת: "We Are Never Ever Getting Back Together" ו-"I Knew You Were Trouble". הוא הופק על ידי אלווירה אנדרפיירד ושלבאק, תוך שהאחרון כתב את השיר יחד עם סוויפט ומרטין. שלבאק מנגן בגיטרה בשיר, בעוד שאנדרפיירד מנגנת על בס ותופים. שני המפיקים השתמשו בכלי מקלדת בשיר. "Message in a Bottle" נכתב בסולם סול מז'ור בקצב של 120 פעימות בדקה.
ביקורת
ג'ונתן קיף מ-Slant Magazine השווה חלקים בשיר, לחלקים מ-"We Are Never Ever Getting Back Together" ו-"Shake It Off", וציין גם שלא היו לו "החזרות המודעות לעצמן של הלהיטים האלה". כריס וילמן מווראייטי נתן לשיר דירוג של 4/5, והביע פליאה מכך שהרצועה לא נכללה ב-Red, וכינה אותה כ"פוטנציאלית" ו"מדבקת". עם זאת, וילמן הצהיר ש"עד כמה שהיא טובה, אתה יכול לדמיין כמעט כל אמן פופ שר אותה". לורה סנייפס מגרדיאן הפנתה ביקורת שלילית יותר מהשאר כלפי "Message in a Bottle". ב-Uproxx דירגו את השיר במקום השלישי ברשימת "כל שירי "מתוך הכספת" באלבומי ה-Taylor's Version של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
הצלחה מסחרית
על סמך ספירת נתונים של שלושה ימים, "Message in a Bottle" הופיע לראשונה במקום ה-36 ב-20 בנובמבר 2021 במצעד 40 השירים למבוגרים; הוא היה לשירה ה-36 של סוויפט שדורג במצעד באופן כללי. ג'ים אסקר וגארי טראסט מבילבורד ציינו ש"השמעה מרוכזת בתחנות iHeartRadio תרמה באופן רב להצלחתו במצעד". בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-10 מיליון השמעות.
קרדיטים
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מטיידל.
תחרות השחמט לזכר טל 2016
תחרות העל בשחמט לזכר אלוף העולם השמיני בשחמט מיכאל טל התקיימה במוסקבה, שברוסיה, בין התאריכים 26 בספטמבר ל-6 באוקטובר 2016. בתחרות נערכו תשעה סיבובים. התחרות הייתה בקטגוריה 21 (מד כושר ממוצע 2760).
הסיבוב הראשון
הסיבוב הראשון עמד בצילה של ההודעה על פטירתו של אחד מגדולי מאמני השחמט במאה ה-20, מארק דבורצקי, ונפתח בדקת דומיה לזכרו. יאן נפומניאשצ'י היה הזוכה היחיד בסיבוב הראשון, כאשר נקט בפתיחה הסקוטית וניצח את יבגני טומשבסקי ב-23 מסעים בלבד. פטר סבידלר עמד נחות מעט בפתיחת המשחק מול ולדימיר קראמניק אך זה הגיב בצורה תוקפנית מאוד והגיע לעמדה אבודה, שסבידלר לא השכיל לנצל. סוכם על תיקו לאחר 66 מסעים. יתר המשחקים הסתיימו בתיקו ללא עניין מיוחד.
הסיבוב השני
אנאנד וגירי הצטרפו לנפומניאשצ'י ושלושתם מובילים בתחרות עם 1.5 משני המשחקים הראשונים. אנאנד ניצח את ממדיארוב בהסתעפות של הפתיחה הספרדית. לאחר המשחק אנאנד הודה שלא בדק את ההסתעפות לפני המשחק כך שנאלץ לסמוך על זכרונו. לאחר 23. ז3 היה ברור שממדיארוב צריך להקריב כלי אבל אנאנד ביקר את המסע 23...א4. לאחר החלפת המלכות יתרונו של אנאנד הלך וגדל עד לזכייה. משחקו של גלפנד נגד גירי היה משחק מסובך הן טקטית והן אסטרטגית מתחילתו. גלפנד ניסה להימנע מהנוסח המרכזי של הגנת גרונפלד. לאחר 23. פ:ד5 בו לקח רגלי מסוכן גלפנד נתקל בבעיות של רץ מנותק ב-ח6 בשילוב של מלך בעמדה פתוחה. לאחר משחק חריף מאוד 34. ז:ו5 הייתה הטעות המכרעת.
לקראמניק היה יתרון זעיר מול לי צאו בנוסח הסימטרי של הגנת פטרוב, אותו ניסה לנצל במשך זמן רב אך לא היה די בכך כדי לנצח את השחקן הסיני. יתר המשחקים הסתיימו בתיקו.
הסיבוב השלישי
גירי ונפומניאשצ'י מובילים בתחרות עם 2.5/3 לאחר ששניהם זכו בסיבוב השלישי. נפומניאשצ'י ניצח את קראמניק בפתיחה האנגלית. לקראמניק הייתה עמדה שקולה עד לטעות 36...ר:ו2 (צריך 36...פ:ו2) ואז הפסיד שני כלים תמורת צריח, ולא היה בכוחו לעמוד בעמדת הסיום שנוצרה. גלפנד לקח את הרגלי ב2 בצד השחור של הסתעפות מוסקבה של ההגנה הסמי-סלאבית ועמדתו נהייתה קשה, במיוחד לאחר 23..ז5. גירי הצליח לנצח את טומשבסקי מיתרון זעיר בסיום שנוצר מפתיחה הודית של המלכה.
הסיבוב הרביעי
גירי זכה במשחק השלישי ברציפות ומוביל לבדו את התחרות, לאחר שניצח את סבידלר. המשחק החל בפתיחה האנגלית כאשר סבידלר סיבך את הפתיחה עם 14. מהב3 פג7 15. מהב6 ולא ראה את 17...פ:ה2!. למרות יתרון של רגלי לא היה פשוט לזכות את המשחק, אבל 49. מו3 הייתה ככל הנראה הטעות המכרעת של הלבן.
נפומניאשצ'י החמיץ הזדמנות להגיע ל-3.5 נקודות אף הוא, ויריבו ארוניאן הציג את האפשרות 16. צה1 פז4 17. מהו3 לאחר המשחק. ארוניאן אפשר חילופי צריחים ולאחר מכן היה צריך לדייק ולמצוא את 36...ב6 כדי להבטיח תיקו.
גלפנד הפסיד פעם נוספת, הפעם ללי צאו. 12...פג2 היה חידוש בו לי הקריב רגלי תמורת משחק דינמי, ולאחר 19. רב5 עמדתו של גלפנד הייתה כבר גרועה יותר והוא נאלץ להחליף מלכה ורגלי תמורת צריח ופרש, ולאחר מכן הפסיד. קראמניק ניצח את אנאנד במשחק שהחל בפתיחה האיטלקית. ממדיארוב שיחק בצורה תוקפנית נגד טומשבסקי והיה קרוב להפסד, אך לבסוף המשחק הסתיים בתיקו.
הסיבוב החמישי
גירי נאלץ להסתפק בתיקו מול נפומניאשצ'י במשחק שנפתח בהגנת גרונפלד אך עדיין מוביל את התחרות עם 4/5. המסע ה-22 צג1 היווה חידוש. לגירי היה יתרון אך הטכניקה המעולה של נפומניאשצ'י לא אפשרה לזכות את הסיום בו היה לו יתרון של רגלי.
מסעו של אנאנד 15. פה4! הוא חידוש, שמביא למצב משופר מול יריבו גלפנד. לאחר מכן ביצע אנאנד תוכנית ארוכת טווח כדי לשלוט על הערוגות השחורות, לאחר מכן הקריב רץ ונשאר עם ארבעה רגלים תמורתו וזכה בסיום לאחר 58 מסעים.
יתר המשחקים הסתיימו בתיקו.
יחפים בפארק
יחפים בפארק (באנגלית: Barefoot in the Park) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1967 עם רוברט רדפורד, ג'יין פונדה, מילדרד נטוויק ושרל בואייה בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי ניל סיימון, והוא מבוסס על המחזה המצליח שלו "יחפים בפארק" משנת 1963, המוצג עד עתה ברחבי העולם. המחזה הועלה על הבמה בישראל, בין היתר בשנת 1965 בהפקתו של גיורא גודיק באולם נחמני ובבימויה של נולה צ'לטון.
מילדרד נטוויק הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, וג'יין פונדה הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הזרה הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
תקציר העלילה
קורי (ג'יין פונדה) ופול בראטר (רוברט רדפורד) הם זוג צעיר שנישא זה עתה ונוסעים בכרכרה ברחובות ניו יורק לבית מלון שם יבלו את ירח הדבש שלהם. קורי בעלת מזג סוער לעומת רוברט שהוא שקט ושמרן. לאחר שבילו חמישה ימים במלון בלי לצאת מהחדר, רוברט יוצא לעבודתו כעורך דין מתחיל וקורי נוסעת לדירה ששכרה לעצמם בגריניץ' וילג'.
מסתבר שהדירה נמצאת בקומה השישית וכל מי שמגיע לשם מתנשף בדלת הכניסה ומעולף, זה כולל את מתקן הטלפון (הרב אדלמן), את רוברט ואת אתל בנקס (מילדרד נטוויק), אמה של קורי.
הדירה קטנה, החימום לא פועל, הרהיטים לא הגיעו ובגג הזכוכית יש חור גדול. לעזרתם נרתם השכן שגר בעליית הגג, ויקטור ולסקו (שרל בואייה).
קורי מעוניינת לשדך בין אמה הבודדה לוויקטור. ויקטור לוקח את כולם למסעדה אלבנית בסטטן איילנד, שם הם אוכלים תבשיל אלבני ובעיקר שותים אוזו. ויקטור וקורי מתחילים לרקוד לצליל תזמורת אלבנית בעוד שרוברט ואתל יושבים ומביטים בהם במבוכה.
בחזרה לדירתם מבקש ויקטור ללוות את אתל המבוסמת מהאוזו, לביתה וקורי מסכימה בחשש.
קורי מטיחה ברוברט כי הוא עצור מידי ושמרן וכי שבקשה ממנו פעם ללכת יחף בפארק כיכר וושינגטון הוא סירב. וויכוח ביניהם מתלקח והיא מודיעה לו כי הם לא מתאימים באופיים וכי ברצונה להתגרש. רוברט עובר לישון על הספה בסלון ומצטנן מהשלג החודר דרך החור בגג הזכוכית. בבוקר הוא אורז מזוודה ועוזב את הדירה.
קורי מתקשרת לאמה ומתחילה לדאוג כשאין תשובה. לבסוף חוזרים ויקטור ואתל לאחר שבילו את הלילה בחדרו של ויקטור. אתל משכנעת את קורי לחפש את רוברט ולהתפייס. קורי מוצאת את רוברט שתוי והולך יחף בפארק כיכר וושינגטון. הוא מחליט לחזור לדירה כי היא גם שלו. כשהם מגיעים לדירה עולה רוברט על גג הזכוכית ומכריח את קורי החרדה להגיד כי בעלה הוא שתיין ומשוגע. קורי אומרת זאת ורצה לגג לאחוז בו שלא ייפול. הם מתנשקים לעיני האנשים ברחוב הצופים בהם ומוחאים להם כפיים ובתוכם ויקטור ואתל.
יער אשדאון
יער אשדאון (באנגלית: Ashdown Forest) הוא שמו של אזור עתיק, המהווה למעשה עֲרָבָה פתוחה ושלווה, השוכנת ברכס העליון החולי הגבוה ביותר, של "אזור ההיי וִּילד בעל היופי הטבעי יוצא הדופן", שמה של שמורת טבע בבריטניה. היער ממוקם במרחק משוער של 30 מיילים (48 קילומטרים), דרומית ללונדון, במחוז מזרח סאסקס שבאנגליה. כשמטפסים לרום מרבי של 732 רגל (223 מטר) מעל פני הים, נופי היער מספקים מראות עוצרי נשימה, הנחזים לרוחב פני הגבעות המיוערות בכבדות של אזור הווילד לכיוון מתלולי הגיר של צפון דאונס ודרום דאונס, הנראים גם הם מעבר לאופק.
ההיסטוריה של יער אשדאון מתחילה כשהוא משמש כיער ציד בתקופת ימי הביניים, שעציו ניטעו זמן קצר לאחר הכיבוש הנורמני של אנגליה. ב-1283, היער היה מוקף בגדר באורך של 23 מיילים (37 קילומטרים), שתחמה שטח של 20 קילומטרים רבועים (5200 דונם). 34 שערים וכניסות לתוך תחום השטח המגודר, אשר כמה משמותיהם עדיין מונצחים, כגון צ'אק האטץ' וצ'לווד גייט (Chuck Hatch and Chelwood Gate), אפשרו לתושבי המקום להיכנס אליהם כדי לרעות את עדריהם, לאסוף עצים להסקה ולגזום שרכים ושיחי אברש שישמשו כמצעי שינה עבור בעלי החיים. היער המשיך לשמש כיער ציד בעבור בית המלוכה והאצולה, בעיקר עם עליית שושלת בית טיודור לשלטון, כולל בימיו של הנרי השמיני, כאשר נבנתה למטרות פעילות זו, בקתה ייעודית בטירת בולברוק שבהארטפילד, שבסמוך לה הוא חיזר אחרי אן בולין, בטירת היבר שממוקמת לא הרחק מהטירה הראשונה.
יער אשדאון הוא בעל מורשת ארכאולוגית עשירה. הוא מכיל בתוכו ממצאים רבים המעידים על פעילות אנושית פרה-היסטורית, כאשר ההוכחה הקדומה ביותר לנוכחות בני אדם במקום מתוארכת ל-50,000 שנים לפני זמננו. בהקשר ארכאולוגי זה, ישנם שרידים חשובים משלוש תקופות שונות: מעידן הברונזה, עידן הברזל ומהעידן הרומי - בריטי.
היער היווה מרכז לקיומה של תעשיית ברזל, שחשיבותה ברמה הלאומית ניתנת להמחשה בשתי דוגמאות: במהלך הכיבוש הרומי של בריטניה ובמהלך שלטון בית טיודור, כאשר ב-1496, נבנה בניוברידג' הכבשן הראשון ליציקת ברזל בממלכה, בסמוך לקולמנ'ס האטץ' (Coleman's Hatch), מה שסימל את ראשיתה של תעשיית הברזל והפלדה המודרנית של בריטניה. בשנת 1693 יותר ממחצית היער הועברה לידיים פרטיות, כאשר שאר הקרקע מיועדת לשימוש הציבור. לגבי השטח הציבורי כיום, היער מכסה אזור של 9.5 מיילים רבועים (2,500 דונם), והוא האזור הגדול ביותר בדרום מזרח אנגליה הפתוח ונגיש לציבור.
יער אשדאון התפרסם בעיקר בתור מקום התרחשות סיפורי פו הדב שנכתבו על ידי אלן אלכסנדר מילן, אשר חי בקצהו הצפוני של היער, תוך שהוא לוקח את בנו כריסטופר רובין לטייל באזור. האמן ארנסט שפארד הסתמך על נופי יער אשדאון כהשראה לרבים מהציורים אותם אייר עבור ספרי פו הדב. בבקתת האבן (Stone Cottage) שביער ובאחד המלונות שבו (Ashdown Forest Golf Hotel), בילו המשורר האירי ויליאם בטלר ייטס ואשתו ג'ורג'י הייד-ליס את ירח הדבש שלהם, בחודשים אוקטובר-נובמבר 1917.
יישובים
יער אשדאון לא כולל בשטחו הרחב שום יישובים בעלי אוכלוסייה משמעותית, כשמתייחסים לגדר שתחמה אותו בימי הביניים (ה-pale). אולם, ישנם מספר כפרים אשר שוכנים בסמוך או בקרוב לאותה גדר (pale), בקצה היער. ביניהם ניתן לכלול את נאטלי (Nutley), פיירווארפ (Fairwarp), דיינהיל (Danehill) ומיירספילד (Maresfield) מדרום, ופורסט רואו (Forest Row) והארטפילד (Hartfield) מצפון. העיירה קראובורו (Crowborough) נושקת ליער בגבולו המזרחי ואילו מזרח גרינסטד (East Grinstead) ממוקמת ליד הגבול הצפון מערבי, במרחק 3 מיילים (4.8 קילומטרים).
מקור השם אשדאון
יער אשדאון, ככל הנראה, לא התקיים בתור ישות מובחנת לפני הכיבוש הנורמני של 1066 והוא אף לא מוזכר בספר יום הדין עשרים שנה מאוחר יותר, ב-1086. האזור שיהפוך לידוע לימים כיער אשדאון, היה פשוט חלק בלתי מזוהה של יער פבנסל, אשר נכלל על ידי הנורמנים בתחומי שטח המחוז המנהלי העתיק של פבנסי (Rape of Pevensey), אשר נוצר על ידי השליטים הסקסונים, טרם בואם של הנורמנים, ושהיווה חלק מאזור גדול בהרבה, אזור הווילד , שבתורו השתייך לשכבת היער הפרה-היסטורי של היבשה הבריטית, לחוּרשוֹת הבר הבריטיות. ההתייחסות המתועדת הראשונה באשר לשמו של יער אשדאון, היא מהשנים 1100 - 1130. במהלך פרק הזמן המדובר, המלך הנרי הראשון אשרר במסמך את זכותם של הנזירים המקומיים להשתמש בשביל שחצה לרוחב את יער "אססדון" (Essessdone), זכות שהנזירים טענו לחזקה עליה מאז תחילת הכיבוש הנורמני עצמו. יער "אֶשֶׁדוֹן" (Eshedonne) או "אֶשֶׁדוּן" (Esschedoun) היה ידוע בשמותיו אלו מתקופת שלטונו של אדוארד הראשון, זאת לפי ביטאון שיצא לאור בשנת 1848, מטעם האגודה הארכאולוגית של סאסקס.
ישנה סברה שמקור השם אשדאון הוא מהשפה האנגלו-סקסית. השם מהווה כנראה צירוף של Aesca, שמם של אנשים פרטיים או של קבוצה אתנית עם המילה dún, מילה המצויה באנגלית עתיקה ושאולה מהשפה האירית, שפירושה הוא מצודה או גבעה - Aesca's dún, גבעת אסקה או מצודת אסקה (לפי ההגייה המקורבת בעברית). לפי המחזיקים בסברה זו, לשם היער אין שום קשר לעץ המֵילָה (Ash באנגלית או Aesc באנגלית עתיקה, הנכתב בצורה דומה למדי לאסקה, אולם נהגה כאֱש), אשר אף פעם לא היה נפוץ באזור, בשל תנאי הקרקע במקום. ישנה גרסה נוספת של השם, המופיעה רבות במסמכים מהתקופה האנגלו -סקסית, ובמיוחד מזמן אמצע ימי הביניים (המאה התשיעית): Æscesdun.