cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי אוסטריה–שוודיה
יחסים כלכליים
75 חברות אוסטריות מחזיקות כיום סניף אחד או יותר בשוודיה. בסך הכל ישנם 107 סניפים ונציגויות בשוודיה עם שורשים אוסטריים. 33 מהם אתרי ייצור. ההשקעה הישירה האוסטרית בשוודיה הגיעה לסכום של 1.282 מיליון אירו בסוף 2016. לעומת זאת, כמאה חברות שוודיות פעילות באוסטריה בהיקף כולל של השקעות ישירות של 732 מיליון אירו לשנת 2016.
קיימות הזדמנויות מיוחדות לחברות אוסטריות בשוודיה בתחום הנדסת מכונות ומפעלים, בענף הבנייה ובתחום המזון. במקרה של פרויקטים תשתיתיים בפרט, ייתכנו אפשרויות אספקה קונקרטיות לחברות אוסטריות.
המחלקה המסחרית של השגרירות האוסטרית מציעה מגוון רחב של שירותים עסקיים הן עבור חברות אוסטריות והן עבור השותפים העסקיים הבינלאומיים שלהם. הסוכנות העסקית השוודית באוסטריה היא נקודת הקשר הראשונה לחברות זרות המבקשות להקים חברה משלהן באוסטריה.
תיירות
בשנת 2016 היו 250,000 כניסות ו-930,000 לינות של נופשים שוודים באוסטריה. כ-60% מכלל הלינות התרחשו בעונת החורף. בחורף, אוסטריה היא אפילו הבחירה הראשונה עבור שוודים בחו"ל ביעדי ספורט בחורף. המדינות הפדרליות הפופולריות ביותר הן זלצבורג, ואחריה טירול וווינה.
נציגויות דיפלומטיות
אוסטריה מחזיקה בשוודיה שגרירות בסטוקהולם ו-2 קונסוליות בגטבורג ומאלמה. מאידך, שוודיה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה ו-4 קונסוליות בגראץ, אינסברוק, קלגנפורט וזלצבורג.
עוזי ויזל
עוזי וִיזֶל (1926 - 17 בינואר 2019) היה צ'לן ישראלי, פרופסור באקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב.
ביוגרפיה
ויזל נולד בתל אביב. למד נגינה בצ'לו מגיל תשע. למד בתיכון חדש. הצטרף לפלמ"ח ושרת במלחמת העצמאות בחטיבת הראל. בנעוריו היה מדריך ספורט ונמנה עם נבחרת ישראל בכדורעף. לצד לימודיו ב למד פיזיקה ומתמטיקה ב. למד בבית הספר למוזיקה ג'וליארד בניו יורק אצל הצ'לן היהודי־האמריקאי הנודע ברנרד גרינהאוס. לאחר מכן השתלם אצל פבלו קזאלס בצרפת. לאחר שובו לישראל לימד תחילה באולפן למוזיקה בקיבוץ עין חרוד והופיע כסולן עם תזמורות וברסיטלים ברחבי העולם. חלק חשוב ברפרטואר שלו הוקדש למוזיקה קלאסית מתקופת הבארוק וכן ליצירות מן המאה ה-20, בהן קונצ'רטו של בריו, שאת הגרסה החדשה שלו ביצע לראשונה במילאנו בניצוח המלחין וקונצ'רטי של ליגטי, לוטוסלבסקי ואחרים. ב-1960 נמנה עם מייסדי "רביעיית תל אביב", רביעיית כלי מיתרים. עוזי ויזל היה תומך נלהב במוזיקה ישראלית והרבה לבצע בנגינת בכורה ולהקליט יצירות של מלחינים ישראלים, הן קונצ'רטי והן יצירות סולו, שרבות מהן נכתבו למענו והוקדשו לו. בין השאר ניגן והקליט יצירות משל יוסף טל - קונצ'רטו לצ'לו, קונצ'רטו כפול לכינור וצ'לו, קונצ'רטו לצ'לו ומיתרים, יצירות סולו שנכתבו במיוחד בשבילו ודרמה-מונולוג לזמרת סופרן וצ'לו.
במהלך הקריירה שלו הופיע עם אמנים ידועי שם, בהם דניאל בארנבוים, יצחק פרלמן, פנחס צוקרמן, יהודי מנוחין, לוקס פוס, זובין מהטה ואחרים. במשך למעלה מ-30 שנה הופיע והקליט ברחבי העולם עם רביעיית תל אביב, רביעיית מיתרים שנמנה עם מייסדיה.
בשנים 1982–1984 היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הקאמרית הקיבוצית. בשנים 1965–1997 כיהן כפרופסור מן המניין באקדמיה למוזיקה על שם רובין של אוניברסיטת תל אביב, והעמיד תלמידים זוכי פרסים בתחרויות בינלאומיות, סולני קונצרטים ורסיטלים, חברים בהרכבים קאמריים, צ'לנים ראשונים בתזמורות ומורים.
הוזמן לכהן כפרופסור אורח באוניברסיטאות בגרמניה, בארצות הברית ובאוסטרליה ולהגיש כיתות אמן ברחבי תבל. היה המנהל המוזיקלי של הרכבי המוזיקה הקאמרית בפסטיבל הנוער הבינלאומי בביירוית ובאקדמיית הקיץ ברדולפצל שבגרמניה בשנים 1993–2008. הוזמן לעיתים קרובות לשבת בחבר השופטים בתחרויות בינלאומיות, בין השאר בתחרות רוסטרופוביץ' בפריז.
מאז 1998 ועד מותו התגורר עם משפחתו בסידני שבאוסטרליה ועסק בנגינה ובהוראה בקונסרבטוריון למוזיקה של סידני.
נפטר ב-17 בינואר 2019.
דלקת המוח
אנצפליטיס (Encephalitis; בעברית: דלקת המוח) היא דלקת חריפה של המוח. אנצפליטיס המשולב עם מנינגיטיס קרוי מנינגו-אנצפליטיס.
תסמינים
התסמינים העיקריים של אנצפליטיס כוללים כאב ראש, חום, בלבול ועייפות. סימנים מתקדמים וחמורים יותר כוללים פרכוסים או התכווצויות, רעד, הזיות ובעיות זיכרון. בקרב ילדים, בפרט תינוקות, התסמינים הנפוצים הם עצבנות הכוללת חוסר תיאבון וחום. אנשים מבוגרים עם אנצפליטיס מדגימים תמונה קלינית של חום, כאבי ראש, בלבול ולעיתים פרכוסים.
אבחון
בבדיקה נוירולוגית ניתן להבחין לעיתים בכך שהחולה שרוי במצב של בלבול. נוכחות של קשיון עורף בבדיקה יכולה לרמז על מעורבות של קרומי המוח כגון מנינגיטיס או מנינגו-אנצפליטיס. אבחון הפתוגן אשר גרם למחלה נעשה באמצעות ניקור מותני.
כביש 651
כביש 651 הוא כביש רוחב אזורי שמתחיל בצומת פל-ים, שממזרח ליישוב הקהילתי קיסריה, ונגמר בצומת איטונג שבפרדס חנה-כרכור. אורכו הכולל של הכביש הוא כ-5 ק"מ.
Haemophilus influenzae
Haemophilus influenzae (בקיצור: H. influenzae, בתעתיק לעברית: המופילוס אינפלואנזה. נקרא בעבר Pfeiffer's bacillus, וגם Bacillus influenzae) הוא מין של חיידק גראם-שלילי, בעל צורה נקדית-מתגית (Coccobacillus),, אל-אווירני פקולטטיבי, ששייך למשפחת Pasteurellaceae. H. influenzae תואר לראשונה בשנת 1892 על ידי ריצ'רד פייפר במהלך מגפת שפעת. עד לשנת 1933, טרם גילוי נגיפי השפעת, נחשב החיידק בטעות כמחולל מחלת השפעת. H. influenzae אחראי על מגוון רחב של זיהומים אופורטוניסטיים מקומיים ופולשניים. מין זה היה האורגניזם החי הראשון שכל הרצף הגנומי שלו פוענח.
סרוטיפים
בשנת 1930 הוגדרו שתי קבוצות עיקריות של H. influenzae: זנים שהם ללא קפסולה (unencapsulated) וזנים שהם בעלי קפסולה (encapsulated). זנים בעלי קפסולה סווגו על בסיס האנטיגנים הקפסולריים הנבדלים שלהם. ששת סוגי הזנים של H. influenzae הם: a, b, c, d, e ו-f. השונות הגנטית בין זנים חסרי קפסולה גדולה יותר מזו שבקבוצה בעלת הקפסולה. זנים חסרי קפסולה נחשבים כלא ניתנים לאפיון (נקראים nontypable-NTHi) בשל העדר סרוטיפים קפסולריים; עם זאת, ניתן לסווגם על פי רצף הבסיסים הנוקלאוטידים. הפתוגנזה של זיהומים על רקע H. influenzae אינה ברורה במלואה, אם כי נוכחות של הקפסולה בסוג B (Hib), סרוטיפ הגורם למצבים כגון דלקת מכסה הגרון, ידועה כגורם מרכזי לאלימות החיידק. הקפסולה שלהם מקנה להם עמידות כנגד פגוציטוזיה וליזיס בתיווך מערכת המשלים של המאכסן הבלתי מחוסן. זנים חסרי קפסולה הם כמעט תמיד פחות פולשניים; עם זאת, הם עלולים, לייצר תגובה דלקתית בבני אדם, אשר עלולה להוביל לתסמינים רבים. חיסון עם תרכיב נגד Hib יעיל במניעת זיהום Hib, אך לא מונע זיהום עם זני NTHi.
מחלות
רוב הזנים של H. influenzae הם פתוגנים אופורטוניסטים; כלומר, הם בדרך כלל חיים בפונדקאי שלהם מבלי לגרום בהם למחלה, אך גורמים לבעיות בשילוב עם גורמים אחרים (כגון מזיהום ויראלי, מירידה בתפקוד המערכת החיסונית או ברקמות דלקתיות כרוניות, למשל מאלרגיות) ליצירת הזדמנות. הם מדביקים את הפונדקאי על ידי כך שהם נדבקים לתא הפונדקאי באמצעות חלבוני הדבקות חוץ ממברנליים (trimeric autotransporter adhesins).
מחלה נרכשת באופן טבעי, שנגרמה על ידי H. influenzae, מתרחשת כנראה בבני אדם בלבד. אצל תינוקות וילדים קטנים הזן Hib עלול לגרום לבקטרמיה, דלקת ריאות, דלקת מכסה הגרון, ודלקת קרום המוח חיידקית חריפה. לפעמים, נגרמים גם צלוליטיס, דלקת העצם, וכן דלקת מפרקים זיהומית. זוהי גם אחת מהסיבות לזיהום ולדי.
בשל השימוש השגרתי בחיסון תרכיב Hib בארצות הברית מאז 1990, שכיחות מחלת Hib הפולשנית ירדה ל-1.3 לכל 100,000 ילדים. ברם, Hib נשאר כגורם העיקרי לדלקות בדרכי הנשימה התחתונות אצל תינוקות וילדים במדינות מתפתחות, שבהן החיסון אינו מצוי בשימוש נרחב. זנים לא קפסולרים של H. influenzae אינם מושפעים על ידי תרכיב Hib, וגורמים לדלקות אוזניים (דלקת האוזן התיכונה), דלקות עיניים (דלקת הלחמית) וסינוסיטיס אצל ילדים, וכן לדלקת ריאות במבוגרים.
אבחון
תכונות קליניות עשויות לכלול סימפטומים ראשוניים של דלקת בדרכי הנשימה העליונות המחקות זיהום וירלי, כרוכה לעיתים בחום, בדרך כלל ברמה נמוכה. הדבר עלול להתקדם תוך כמה ימים לדרכי הנשימה התחתונות, עם סממנים הדומים לעיתים קרובות לאלה של ברונכיטיס חרחורי. הכיח עשוי להיות צמיגי ולעיתים קרובות בעל צבע אפור או קרם. השיעול עלול להימשך שבועות ללא הטיפול ההולם. מקרים רבים מאובחנים רק לאחר הדגמת זיהומים שאינם מגיבים לפניצילין בחזה או לדור הראשון של צפלוספורינים. בצילום רנטגן חזה או בטומוגרפיה ממוחשבת של הראות (CT) ניתן לזהות קונסולידציה אלוואולרית.
אבחון קליני של H. influenzae מבוצע בדרך כלל על ידי תרבית חיידקים או על ידי מבחן אגלוטינצית לטקס חלקיקית. האבחנה נחשבת כמאושרת כאשר החיידק מבודד מאתר סטרילי בגוף. במובן זה, H. influenzae שתורבת מחלל הלוע והאף (nasopharyngeal), או מהכיח, לא יהווה אישור חד-משמעי למחלה של H. influenzae, כיוון שבאתרים אלו ניתן למצוא את החיידק באנשים ללא מחלה. עם זאת, H. influenzae המבודד מנוזל שדרה-מוח, או מדם יהווה אינדיקציה לזיהום ודאי.
תרבית
תרבית חיידקים של H. influenzae מתבצעת על צלחות אגר, בעדיפות לאגר שוקולד, תוך הוספת הגורמים X (המין) ו- V (ניקוטינאמיד אדנין דינוקלוטיד - NAD) והדגרה ב-37 מעלות צלזיוס באינקובטור בסביבה מועשרת ב-CO2. צמיחת אגר הדם מושגת רק כתופעת לוואי סביב חיידקים אחרים. מושבות של H. influenzae מופיעות כמושבות קמורות, חלקות, חיוורות, אפורות או שקופות.
בחינה מיקרוסקופית של תבחינים בצביעת גראם של H. influenzae תדגים קוקובצילים גראם-שליליים. ניתן לאפיין יותר את האורגניזם המתורבת באמצעות בדיקות קטלאז ואוקסידאז, ששניהם אמורים להיות חיוביים. יש צורך בבדיקה סרולוגית נוספת כדי להבחין בפוליסכריד הקפסולרי ולהבחין בין H. influenzae למינים שאינם קפסולריים.
על אף רגישותה של תרבית החיידקים לבידוד החיידק, שימוש באנטיביוטיקה לפני איסוף הדגימה מפחית במידה נכרת את שיעור בידודי H. influenzae. מעבר לכך, H. influenzae הוא חיידק הדורש תשומת לב מרובה לגידולו בתרבית, וכל שינוי של נוהלי התרבית עלל להפחית מאוד את שיעורי הבידוד. הרמה הנמוכה של מעבדות רפואיות במדינות מתפתחות גרמה לשיעור בידודו הנמוך.
H. influenzae יכול לצמוח בסביבה ההמוליטית של Staphylococcus aureus על צלחות אגר דם; המוליזה של כדוריות דם אדומות באגר דם על ידי Staphylococcus aureus משחררת פקטור V החיוני לצמיחתו של H. influenzae. לכן H. influenzae לא יצמח מחוץ לאזור ההמוליטי של S. aureus, בשל היעדר בחומרים מזינים כמו פקטור V באזורים אלה. אגר פילדס מועדף לצורכי בידוד. במדיום לוינטל, זנים קפסולויים מדגימים נצנוץ ססגוני מובהק (Iridescence).
אגלוטינצייה חלקיקית בלטקס
מבחן אגלוטינציה חלקיקית בלטקס (agglutination particle latex -LAT) היא שיטה רגישה יותר לגילוי H. influenzae מאשר בתרבית. מכיוון שהשיטה מסתמכת על מציאותו של אנטיגן ולא על חיידקים ברי קיימא, התוצאות אינן מופרעות בגין שימוש קודם באנטיביוטיקה. יש לה גם את היתרון הנוסף של שיטה מהירה בהרבה משיטות תרבית. עם זאת, בדיקת רגישות לאנטיביוטיקה אינה אפשרית בשיטת LAT בלבד, ולכן יש צורך להשתמש במקביל בשיטת התרבית.
שיטות מולקולריות
סוג אבחון נוסף הוא אבחון מולקולרי באמצעות PCR, שהוא רגיש יותר מאשר מבחני הלטקס או תרבית חיידקים. שיטות PCR הוכחו כרגישות יותר מבדיקות LAT או תרבית, והן ספציפיות ביותר. עם זאת, מבחני PCR טרם הפכו לשגרה במסגרות קליניות.
אינטראקציה עם החיידק Streptococcus pneumoniae
הן את H. influenzae והן את S. pneumoniae ניתן למצוא בדרכי הנשימה העליונות של בני האדם. במחקר שנערך התברר ש-S. pneumoniae תמיד התגבר על השפעתו של H. influenzae על ידי התקיפה שלו בהידרוגן פרארוקסיד, תוך הסרת מולקולות השטח החיוניות להישרדורתו של H. influenzae.
כאשר שני החיידקים ממוקמים יחד בתוך חלל האף, תוך שבועיים, רק H. influenzae שורד. כאשר כל אחד מהם ממוקם בנפרד בחלל האף, כל אחד מהם שורד. כאשר בדקו את רקמת דרכי הנשימה העליונות בעכברים שנחשפו בו זמנית לשני מיני החיידקים, נמצא מספר גדול במיוחד של נויטרופילים (תאי חיסון). בעכברים שנחשפו רק לאחד המינים, לא נצפתה נוכחות של תאים נויטרופילים.
בבדיקות המעבדה נמצא כי נויטרופילים שנחשפו לחיידקי H. influenzae מתים, היו תוקפניים יותר בתקיפת S. pneumoniae מאשר נויטרופילים שלא נחשפו. לחשיפה לחיידקי H. influenzae מתים לא הייתה כל השפעה על חיידקי H. influenzae חיים.
שני תרחישים עשויים להיות אחראים לתגובה זו:
לא ברור מדוע H. influenzae אינו מושפע על התגובה החיסונית.
רודי להמן
ביוגרפיה
רודולף (רודי) להמן (Rudolf (Rudi) Lehmann) נולד בברלין בירת גרמניה בשנת 1903, כבנה הבכור של אישה נוצרייה ולא נשואה בשם אליזבת צאנדר. בגיל 16 הוא אומץ על ידי משפחת להמן, שם גדל והתחנך. כישרונותיו בתחום האמנות הפלסטית בלטו מילדותו.
לימודים
בשנת 1912 למד להמן פיסול בחמר, גבס ועץ אצל לודוויג פורדרמאייר (Vordermayer), שהיה ידוע בפסלי החיות שלו. בין השנים 1917–1923 רודי למד מכניקה ועבד בתור שוליית נפח. בשנים 1925-1923 למד בבית הספר לאמנויות בברלין, שם החל לפסל בברזל ובאבן. להמן סיים את המגמה המקצועית לקרמיקה בהדרכתו של הפסל קופש, שם למד פיסול טרקוטה וכיור תבליטים. במקום זה התמחה גם ביצירת כלים ובניית כבשני-יוצר. במהלך לימודיו הכיר את בת זוגו, הדוויג גרוסמן, סטודנטית יהודייה לאמנויות הקרמיקה, אשר בבית מלאכתה עבד בשנים 1930–1933. בשנת 1928 החל להמן לעבוד בבית המלאכה לסתתות של חברת פ. הולצמן בברלין, שם למד מסתת איטלקי את היסודות הראשוניים של עיצוב-נפחים: הכרת חוקי הקוביה, הגליל, הפירמידה, החרוט והכדור. בשנת 1929 עבד להמן בפיסול אבן במוזיאון פרגמון, שהוקם בשנים אלו, ולימד פיסול בבית-הספר לאמנות מודרנית בעיר
ידידו יוסף טל הקדיש לו את יצירתו 'שאקונה' לפסנתר (1936).
בראשית שנות החמישים היו בני הזוג בין מייסדי כפר האמנים עין-הוד. במהלך שנות החמישים והשישים הרבה להמן ליצור חיתוכי עץ. הדפסים אלו ממשיכים את עיסוקו של להמן בדמויות של חיות. בשנת 1959 אף יצא אלבום ובו מבחר מהדפסיו של להמן בספריית פועלים. בהמשך עברו מעין הוד להתגורר בגבעתיים.
מטבחון
מטבחון הוא אזור בישול קטן, שבדרך כלל יש בו מקרר ומיקרוגל, אך עשויים להיות בו מכשירים אחרים. בחדרי מוטל ומלון, דירות קטנות, מעונות או בנייני משרדים, המטבחון מורכב ממקרר קטן, מיקרוגל ולפעמים מכיור. קוד הבנייה של העיר ניו יורק מגדיר מטבחון כמטבח בגודל של פחות מ-7.4 מ"ר של שטח הרצפה.
רודי להמן
לימודים
אוסף מעזבונו ולוחות ההדפסה של תחריטי העץ שיצר נתרם לסדנת ההדפס ירושלים
מטבחון
בבתי מלון ומוטלים
מטבחונים נפוצה בחדרי אירוח במלונות ומוטלים ולעיתים קרובות מכילים מכונת קפה, מקרר קטן, המכונה בדרך כלל מיני-בר. בחלק ממטבחוני המלון יש מקררים עם חיישן פנימי, המשמש את הנהלת המלון בניטור השימוש של האורחים בתכולת המקרר, ובכך תשלום עבור המזון הנצרך, הכולל בדרך כלל סודה, בירה ומשקאות חריפים.
בבריטניה
באנגלית בריטית, המונח מטבחון מתייחס גם למטבח משני קטן בבית. לעיתים קרובות הוא נמצא באותה הקומה של חדרי השינה של הילדים, ומשמש את האומנת או האו-פר להכנת ארוחות לילדים; מטבחונים אלו ניתן למצוא גם במספר בתי מלון בלונדון.
רודי להמן
לימודים
רודי נפטר בשנת 1977
מטבחון
בישראל
בישראל המונח "המטבחון" או "המטבח" משמש בנוסף לתיאור פורום מצומצם של בכירים בממשלה או בדרגות ניהוליות. השימוש במושג מגיע לרוב בהקשרים שליליים, המתארים תופעה בה מיעוט בעל כוח בגוף ניהולי משתמש בסמכויותיו לעקיפת שאר הגורמים המכריעים.
רודי להמן
יצירתו
לאחר מלחמת ששת הימים הוא יצר הדפס "קרב החסידה והנשר".
טרפז שווה-שוקיים
טרפז שווה־שוקיים הוא טרפז שזוויות הבסיס שלו שוות. בטרפז יש שני זוגות של זוויות בסיס, ואם הזוויות שוות בזוג אחד, הן שוות גם בשני. ההגדרה "מרובע בעל זוג צלעות מקבילות שצלעותיו האחרות שוות זו לזו" מתאימה לשני סוגי מרובעים: טרפז שווה-שוקיים, ומקבילית.
מקבילית שהיא גם טרפז שווה-שוקיים מוכרחה להיות מלבן. כל מלבן הוא טרפז שווה-שוקיים (על-פי ההגדרה המרחיבה, הרואה במקבילית סוג של טרפז).
כמו בכל טרפז, השטח של טרפז שווה־שוקיים שווה לממוצע חשבוני של אורך הבסיסים כפול הגובה.
צ'וקוטקה
המחוז האוטונומי צ'וקוטקה (ברוסית: Чукотский автономный округ , בתעתיק: צ'וּקוֹטְסְקִי אַבְטוֹנוֹמְנִי אוֹקְרוּג) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. נמצא במזרח הרחוק הרוסי בצפון-מזרחו. הוא כולל את חצי האי הצ'וקצ'י ומספר איים. כמחצית מהשטח נמצא מעבר לחוג הארקטי. המחוז נמצא על שפת ים צ'וקצ'י, ים ברינג וים סיביר המזרחי. המחוז כולל 8 אזורים מוניציפליים.
גאוגרפיה
שטחה של צ'וקוטקה עשיר במשאבי מים. ישנם יותר מ 8,000 נהרות שאורכם עולה על 10 ק"מ, רובם נהרות הרים. הנהרות העיקריים הם אנאדיר, אומולון, וליקאיה, אמגואמה, בולשוי ומאלי אניואי. האגמים הגדולים ביותר הם קרסנוי, מייניט, פקולנייסקו ואגם אלגיגיטגין הייחודי, אשר מחקרם מאפשר לאנשים להבין מה היה האקלים בכדור הארץ לפני אלפי שנים . בחלק המרכזי של המחוז ממוקמים הרי צ'וקוטקה.
החורף נמשך כ-10 חודשים עם טמפרטורה של עד 40 מעלות מתחת לאפס. בקיץ הטמפרטורה מגיעה לכ-10 מעלות מעל האפס.
בשטח המחוז התגלו שדות נפט וגז טבעי ומרבצי זהב, פחם ומתכות נוספות.
היסטוריה
עד לפני כ-100,000 שנים אזור צ'וקוטקה היה מכוסה בשכבת קרח עבה במשך מיליוני שנים.
התושבים הראשונים באזור היו ציידים פליאו-סיבירים שהגיעו לצ'וקוטקה ממרכז ומזרח אסיה. האזור היה אז חלק מהגשר היבשתי של ברינגיה, שאיפשר הגירה של בני אדם ליבשת אמריקה (כ-50,000 עד 10,000 לפנה"ס).
במשך אלפי שנים חיו באזור העמים העמים הילידים צ'וקצ'ים וגם אינואיטים.
הכיבוש הרוסי
לאחר שהרוסים כבשו את חאנות קאזאן ואסטרחן ב, נפתחו נתיבי המסחר לאורל, סיביר ומרכז אסיה לנסיעות, וסוחרים וקוזקים נעו מזרחה. הקוזקים בנו מבצרים במקומות אסטרטגיים והכפיפו את הילידים לצאר.
במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-17 הגיעו הרוסים עד לצפון-מזרח האזור. בשנת 1641, יש תיעוד ראשון של התייחסות לצ'וקצ'ים שנעשתה על ידי הקוזקים. בשנת 1649 חקר, החוקר הרוסי סמיון דז'ניוב, את החוף הצפון-מזרחי והקים מגורי חורף בחלק העליון של נהר אנאדיר, שהפך ליישוב המבוצר אנאדיירסק. דז'ניוב ניסה להכניע את צ'וקצ'ים ולדרוש מיסים במהלך עשר השנים הבאות, אך לרוב לא הצליח. בסופו של דבר, המבצר ננטש, בגלל תנאי הצפון הקשים ומחסור בחיות ציד למאכל.
בסוף המאה ה-17 חזר המבצר לחשיבות מסוימת, כאשר נתגלה דרך הים מאנאדירסק לקמצ'טקה. הוא שימש כבסיס היערכות למשלחות לקמצ'טקה וכל שאר המבצרים וההתנחלויות הוכפו לאנאדירסק. כאשר התגלה עושר משאבי הטבע של קמצ'טקה, ממשלת רוסיה החלה להעניק לאזור הצפון-מזרחי הרחוק תשומת לב רצינית יותר. בשנת 1725 הורה הצאר פיוטר הגדול לויטוס ברינג לחקור את קמצ'טקה ואת אפנסי שסטקוב כדי להוביל משלחת צבאית להכניע את הצ'וקצ'ים. משלחת זו נכשלה כאשר ספינתם נטרפה והניצולים, כולל שסטקוב, נהרגו על ידי הצ'וקצ'ים.
בשנת 1731, דמיטרי פבלוצקי ניסה שוב, בסיוע קוזקים, יוקאגרים וקוריאקים (שבטים סיביריים ילידים שהוכפפו קודם לכן לרוסיה) לכבוש את האזור. פבלוצקי הפליג במעלה נהר אנאדיר והרס את חיל המצב הצ'וקצ'י באוקיינוס הארקטי. לשיטות האכזריות שלו הייתה הצלחה מוגבלת כנגד כמה שבטים צ'וקצ'ים. אבל בשנת 1747, הביסו הצ'וקצ'ים את הגדוד הרוסי והרגו את פבלוצקי.
כשהבינו שלא בקלות ניתן להכניע את הצ'וקצ'ים באמצעים צבאיים, שינו הרוסים טקטיקה והציעו לצ'וקצ'ים אזרחות באימפריה הרוסית. הסכם שלום נחתם ב-1778, שבו פטורים הצ'וצ'ים מתשלום מיסי יאסק.
באותה שנה, הקפטן הבריטי ג'יימס קוק מסע מחקר בקייפ נורת' (כיום קייפ שמידט) ובמפרץ פרובידנס. מתוך חרדה שמעצמות אירופיות אחרות יכבשו את האזור, ציוותה הצארית יקתרינה השנייה לחקור ולמפות את האזור. החל משנת 1785, משלחת בראשות ג'וזף בילינגס וגבריל סאריצ'ב מיפתה את חצי האי צ'וקצ'י, החוף המערבי של אלסקה והאיים האלאוטיים. לאחר מכן, בין השנים 1821–1825, פרדיננד פון וראנג'ל ופיודור מתיושקין הובילו משלחות לאורך חופי הים הסיבירי המזרחי וחקרו את הנהרות קולימה, אניוי הגדול והאניוי הקטן.
השפעה מערבית
צ'וקוטקה נותרה בעיקר מחוץ לשליטתה של האימפריה הרוסית וכתוצאה מכך מעצמות זרות אחרות (ארצות הברית, בריטניה ונורווגיה) החלו לצוד ולסחור באזור מ-1820 לערך ואילך. לאחר רכישת אלסקה בידי ארצות הברית בשנת 1867, ציידי לווייתנים וסוחרים אמריקאים הרחיבו את פעילותם אל צ'וקוטקה וההשפעה זרה הגיעה לשיאה. עד 1880, הרוסים הגיבו על ידי הקמת סיורי חוף כדי לעצור ספינות אמריקאיות ולהחרים את רכושן. ובשנת 1888, האזור המנהלי של אנאדיר נוצר. עם זאת, השליטה הרוסית פחתה שוב ובסביבות שנת 1900, זרם גדול של זרים נכנס לצ'וקוטקה, שפותו להגיע לאזור על ידי הבהלה לזהב ביוקון החל משנת 1898.
בשנת 1909, על מנת לשמור על האזור בשליטה רוסית, נוצרו שני מחוזות בתוך אזור אנאדיר: המחוזות אנאדיר וצ'וקוטקה. ממשלת רוסיה העניקה הקלות לחברות זרות כמו חברת האדסון ביי וחברת צפון מזרח סיביר האמריקאית, שקיבלה זכויות כריית זהב, ברזל וגרפיט בכל צ'וקוטקה בשנים 1902–1912.
במיוחד האי וורנגל היה נתון לתביעות של ארצות הברית וקנדה. בשנת 1916, הרוסים תבעו רשמית את האי הבלתי מיושב. אבל בשנת 1921, מתיישב הקנדי עשה ניסיון רציני לתבוע אותה עבור קנדה על ידי אכלוסה ובניית יישוב קטן. קבוצה נוספת הגיעה ב-1923, אך שנה לאחר מכן, הסובייטים כבשו לצמיתות את האי, הוציאו את התושבים שנותרו, ובכך הפסיקה כל השפעה מערבית באזור.
בתקופה הסובייטית
בתקופה הסובייטית משנת 1919 ואילך, האזור היה נתון לקולקטיביזציה ויישוב מחדש של הילידים. עם זאת רוב התושבים המשיכו להיות בני העם הצ'וצ'י.המחוז האוטונומי הוקם ב-10 בדצמבר 1930.
כשגרמניה הנאצית תקפה את ברית המועצות ב-1941, נעשה מאמץ נרחב להתחיל בייצור בדיל במהירות האפשרית בצ'וקוטקה. הכרייה התפתחה במהירות, והתעשייה הזו הפכה לבסיס הכלכלי של המחוז. גם במהלך המלחמה גילו גאולוגים עתודות גדולות של זהב שכרייתו החלה בשנות ה-50 של המאה ה-20.
במהלך משבר הטילים בקובה ב-1962 ערכה ארצות הברית טיסות תצפית באזור. כחלק מהמשא ומתן לסיום המשבר הוסכם שארצות הברית תפסיק טיסות אלו.
לאחר התפרקות ברית המועצות
במהלך התפרקות ברית המועצות בשנת 1991, צ'וקוטקה הכריזה על פרידתה מברית המועצות כדי להיות מחוז של הפדרציה הרוסית עצמה, מהלך שאושר על ידי בית המשפט החוקתי של הפדרציה הרוסית ב-1993.
ב-11 בנובמבר 1991 מונה המושל הראשון אלכסנדר נזרוב על ידי נשיא רוסיה בוריס ילצין. בתקופת ממשל נזרוב חלה ירידה חדה בייצור התעשייתי במחוז, רוב יישובי הכורים חוסלו. אוכלוסיית צ'וקוטקה ירדה מכמעט 164,000 איש בשנת 1989 ל-54,000 בשנת 2002. במהלך כהונתו התקבלה אמנת המחוז הקובעת שהמושל יבחר בבחירות ישירות.
בשנת 2000, במהלך מסע הבחירות מחדש של נזרוב, הוא זומן לחקירה על ידי שירות משטרת המס הפדרלית. זמן קצר לאחר מכן הסיר את מועמדותו. במקביל הודיע האוליגרך רומן אברמוביץ' על כוונתו להתמודד על התפקיד. עוד לפני שנבחר אברמוביץ' הקים קרן צדקה למימון פיתוח המחוז. אברמוביץ' זכה בבחירות ב-91% מהקולות. בתקופת כהונתו כמושל השקיע אברמוביץ' מאות מיליוני דולרים בפיתוח המחוז.
בינואר 2004, פתח מבקר המדינה של רוסיה, סרגיי סטפאשין, חקירה נגד אברמוביץ' על התנהגותו המוסרית והכספית כמושל מחוז צ'וקוטקה. דוברו של אברמוביץ' מסר שהחקירה תגלה כי "צ'וקוטקה הוא בין המחוזות שנוהלו בצורה הטובה ביותר ברוסיה". החקירה נפתחה לאחר שאברמוביץ' רכש את קבוצת הכדורגל האנגלית צ'לסי, עבר לגור בלונדון ולא שהה כמעט במחוז.
הכהונה השנייה של אברמוביץ', החל מ-2005, הייתה מינוי ישיר של הקרמלין, ולא נערכו בחירות. בדצמבר 2006, הודיע על כוונתו לפרוש מתפקידו, אך ולדימיר פוטין דחה את בקשתו לפרוש. הוא המשיך לכהן בתפקיד עד 2008. בפברואר 2008 רכש אברמוביץ' תמורת 400 מיליון דולר, נתח של 40% בחברת הכרייה הרביעית בגודלה ברוסיה, "היילנד גולד מיינינג". שאחד ממכרות הזהב המרכזיים שלה שוכן במחוז צ'וקוטקה.
מאז יולי 2008 מכהן רומן ולנטינוביץ' קופין כמושל המחוז האוטונומי צ'וקוטקה.
דמוגרפיה
כ-67% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה - אנדיר מתגוררים כ-11 אלף תושבים. הרוסים מהווים כ-49.6% מאוכלוסיית האזור. עמי הצפון השונים מהווים כ-31% מהאוכלוסייה. במהלך 20 שנים אחרונות אוכלוסיית המחוז קטנה בכ-100 אלף תושבים.
האנשים הראשונים הגיעו לצ'וקוטקה לפני עשרות אלפי שנים בתקופת האבן. אלה היו ציידים פרימיטיביים מאזורים דרומיים יותר במרכז ומזרח אסיה. באותם הימים הטונדרה של צפון מזרח אסיה ואלסקה היו אזור טבעי עם יערות, עדרי ממותות, קרנפים צמרירים, ביזון, ואיילים.
יאמפיל (מחוז ויניצה)
יאמפול (באוקראינית: Ямпіль, יאמפיל; בפולנית: Jampol; ברומנית: Iampol) היא עיר קטנה במחוז ויניצה שבאוקראינה, על גדת נהר דניסטר ובסמוך לגבול מולדובה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
היישוב נזכר לראשונה בתחילת המאה ה-17. בשנת 1795 נכלל היישוב בשטח האימפריה הרוסית. בשנת 1924 הוענקו ליישוב זכויות עיר.
יהודי יאמפול
ב-17 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ותוך זמן קצר נרצחו בה כ-50 יהודים. ב-1 בספטמבר 1941 נכללה העיר בתחום טרנסניסטריה הרומנית, תוך ששימשה כנקודת מעבר ליהודים שגורשו מבוקובינה ומבסרביה לטרנסניסטריה. בסתיו 1941 שולחה קבוצה מיהודי העיר למספר מחנות, בהם חלקם נספו. בהמשך, רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה, בו נצטוו לענוד טלאי צהוב ולבצע עבודות כפייה. כעבור שנה הועברו יהודי הגטו שבעיר לגטו חדש שהוקם בה, אשר הוקף בגדר תיל.
עם החלת שלטון צבאי רומני בעיר, נערכו מעת לעת בגטו הוצאות להורג של יהודים שהפרו את האיסורים שהוטלו עליהם, ובנובמבר 1942 גורשו יהודים רבים מהגטו למחנה העבודה קריירה דה פיאטרה, שם רובם נרצחו. ב-17 במרץ 1944 שוחררה העיר בידי הצבא האדום.
לפופית החוף
לְפוּפִית הַחוֹף (שם מדעי: Ipomoea imperati) הוא צמח רב-שנתי ממשפחת החבלבליים הגדל בחופי הים בכל העולם פרט לאנטארקטיקה.
וידאוגרפיה של שאקירה
לזמרת הקולומביאנית שאקירה, ישנם 56 וידאו קליפים, 6 סיבובי הופעות, 7 סרטים, ו-4 סרטים דוקומנטורים. בשנת 1991, חתמה שאקירה על חוזה הקלטות עם סוני מיוזיק, והוציאה את אלבום הבכורה שלה, Magia. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים אך רק ל-"Magia", "Esta Noche Voy Contigo", ו-"Sueños", יצאו קליפים. מאלבומה השני Peligro, יצאו ארבעה סינגלים גן כן, אך רק ל-"Tú Serás La Historia De Mi Vida", יצא קליפ. בשנת 1994, שאקירה עשתה את הופעת בכורתה כשחקנית, בטלנובלה הקולומביאנית, אל אוסיאס, שם שיחקה את לואיזה מריה ריקו. לאחר מכן צולם קליפ רשמי ראשון לשיר "Estoy Aquí", שיצא כסינגל הראשון מתוך אלבומה השלישי, Pies Descalzos. בקליפ מוצג אסם ובו שאקירה מנגנת בגיטרה, כאשר בחוץ מתחלפות עונות השנה. כל פעם עונה אחרת, כאשר בהתחלה נראה הסתיו ואיתו עלי השלכת שעפים ברוח, ולאחר מכן נראה החורף, יורד גשם ויש אווירה קרה. לסינגל השני מתוך אותו אלבום, "¿Dónde Estás Corazón?", צולמו שלושה קטעי וידאו. הבמאים של שלושת הקליפים היו אוסקר אזולה, חוליאן טורס, גוסטבו גרזון וקמילו פלקון. גרזון גם ביים את הקליפים עבור "Pies Descalzos, Sueños Blancos" ו-"Un Poco de Amor", שיצאו כסינגלים מאותו אלבום, ואילו חואן קרלוס מרטין ביים את הקליפ עבור "Se Quiere, Se Mata", שיצא כסינגל האחרון מתוך האלבום.
בשנת 2000, הוציאה שאקירה את אלבום ההופעה הראשון שלה, MTV Unplugged. חמשת הקליפים שצולמו לאלבומה הרביעי ?Dónde Están los Ladrones, נכללו באלבום ההופעה. גוסטבו גרזון צילם את הקליפים עבור "Ciega, Sordomuda" ,"Inevitable", ו-"No Creo". הבמאי הקובני אמיליו אסטפן ביים את הסרטון עבור "Tú", ומארק קור ביים את הקליפ עבור "Ojos Así". הבמאי האוסטרי, פרנסיס לורנס, ביים את שני הקליפים שצולמו עבור שתי הגרסאות לשיר "Whenever, Wherever", שיצא כסינגל הראשון מתוך אלבומה החמישי, Laundry Service. הקליפ משתמש במסך ירוק, ומציג את שאקירה כשהיא מוקפת בפלאי עולם הטבע. הקליפ לסינגל השני, "Underneath Your Clothes", בוים על ידי הרב ריטס, והיה לקליפ השני שצילם רגע לפני מותו.
לאחר מכן בשנת 2005, הוציאה שאקירה שני אלבומים, Fijación Oral, Vol. 1, ו-Oral Fixation, Vol. 2. מתוך האלבום הראשון יצאו ארבעה קליפים, ומתוך השני יצאו שלושה קליפים. הבמאית הבריטית סופי מולר ביימה את הקליפ עבור שירה המצליח ביותר של שאקירה, "Hips Don't Lie", שמארח בתוכו את וייקליף ז'אן. בנוסף לכך, את הקליפים עבור "Las de la Intuición", ו-"Illegal", ביימה שאקירה ביחד עם ז'אומה דה לאיגואנה. בשנת 2006, הוציאה שאקירה ביחד עם ביונסה את "Beautiful Liar", ואף השתתפה בקליפ שאותו ביים ג'ייק נאוה. הוא צולם במשך יומיים, ופורסם בסמוך ליציאת אלבום הווידאו הראשון של ביונסה, B'Day Anthology Video Album. ובגלל הלחץ שהצטבר באותה תקופה נאמר על הכוריאוגרפיה בקליפ, שהיא טעונת שיפור. בשנת הוציאה את אלבומה השמיני She Wolf, אשר ממנו יצאו ארבעה קליפים. הקליפ הראשון עבור "She Wolf", בוים על ידי נאוה, שני הקליפים ל-"Did It Again" ו-"Give It Up to Me" בוימו על ידי סופי מולר, והקליפ עבור "Gypsy", בוים על ידי ז'אומה דה לאיגואנה.
מרקוס רבוי ביים את הקליפ של "(Waka Waka (This Time for Africa", שיצא כשיר המונדיאל של שנת 2010, ואותו ביצעה שאקירה. השיר נכלל גם באלבומה התשיעי Sale el Sol, שממנו יצאו ארבעה קליפים נוספים, שאותם ביימו ז'אומה דה לאיגואנה, ואנתוני מנדלר. בשנת 2014, הוציאה את אלבומה הרביעי שנקרא על שמה Shakira, וממנו יצאו חמישה קליפים. את הקליפ לשיר "Can't Remember to Forget You", שכלל בתוכו את ריהאנה, ביים יוסף קאהן, וגם את הקליפ בגרסה הספרדית. הקליפ של "Empire", בוים על ידי דארן קרייג, ג'ונתן קרייבן וג'ף ניקולס. שני קליפים לשיר "(Dare (La La La" בוימו על ידי אנתוני מנדלר, ושני קליפים נוספים שיצאו לשיר בגרסת המונדיאל שלו, בוימו על ידי ז'אומה דה לאיגואנה.
אלבומה ה-11 El Dorado, יצא בשנת 2017, וממנו יצאו שישה קליפים. ארבעת הקליפים של "La Bicicleta","Chantaje","Deja Vu", ו-"Comme moi", בוימו על ידי ז'אומה דה לאיגואנה. הקליפ עבור "Me Enamoré", הופק על ידי שאקירה ולגונה, ושני הקליפים האחרונים ל-"Perro Fiel" ו-"Trap", בוימו על ידי לגונה גם כן.
יחסי קרואטיה–שווייץ
היסטוריה
שווייץ החזיקה קונסוליה כללית בזאגרב, בירת קרואטיה ועיר ביוגוסלביה מאז שנת 1920. זו הייתה הנציגות השווייצרית הראשונה ביוגוסלביה המלוכנית שהפכה אחר כך ל"הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה".
ב-8 באוקטובר 1991, המדינה היוגוסלבית לשעבר קרואטיה הכריזה על עצמאותה. שווייץ הכירה בעצמאותה של קרואטיה ובריבונותה על שטחה בינואר 1992. באותה השנה, שווייץ הייתה אחת המדינות הראשונות לפתוח שגרירות בזאגרב מוכת המלחמה. בשנת 1995 נפתחה שגרירות קרואטית בברן וקונסוליות בלוגאנו ובציריך.
בנוונוטו צ'ליני
בנוונוטו צ'ליני (באיטלקית: Benvenuto Cellini; ) היה צורף ופסל איטלקי, המפורסם בצורפים האמנים באיטליה בתקופת הרנסאנס. בנעוריו למד את מלאכת הצורפות בעיר הולדתו פירנצה, אך גורש מן העיר לאחר שהשתתף בדו-קרב. באוטוביוגרפיה שלו הוא מספר את קורות חייו.
לאחר שהאפיפיור קלמנס השביעי לקח אותו תחת חסותו, התפרסם צ'ליני כגדול הצורפים בדורו.
בשנת 1537 הוזמן לחצרו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת, ויצר למענו מלחייה גדולה, מקושטת בקישוטים רבים. את פסל הארד המפורסם שלו, "בת הים מפונטנבלו", השמור כיום במוזיאון הלובר, הכין בביקורו השני בצרפת. יצירתו החשובה ביותר כפסל היא מצבת הארד "פרסיאוס עם ראש המדוזה" שבפירנצה. יצירותיו מצטיינות בקישוטיהן המרובים וברוב הפרטים.
המלחין הקטור ברליוז חיבר אופרה על פי זיכרונותיו.
צ'ליני היה ביסקסואל והואשם בפשעים של מעשי סדום פעם אחת עם אישה, ולפחות שלוש פעמים עם גברים.
לחברת רולקס יש קולקציית שעוני יד על שמו.
הילדה ואן דר מלן
הילדה ואן דר מלן (בהולנדית: Hilda van der Meulen; נולדה ב-3 בינואר 1971) היא דוגמנית ושחקנית הולנדית.
ביוגרפיה
ואן דר מלן נולדה בהירנפיין במחוז פריסלנד שבהולנד. היא עסקה ברכיבת סוסים והשתתפה בתחרויות בתחום.
בהיותה דוגמנית נבחרה למיס פריסלנד, לאחר מכן זכתה בתחרות היופי מיס הולנד.
היא עבדה בלונדון ובלוס אנג'לס, ולמדה בבית ספר למשחק בבוורלי הילס (Beverly Hills Playhouse).
ב-1998 הופיעה בסרט הקומדיה "FL 19,99", שהוצג בפסטיבל הסרטים של רוטרדם.
ב-1999 הופיעה בסרט האמריקאי "Soccer Dog: The Movie", אודות כלב המפגין יכולות בספורט.
ב-2000 שיחקה בשני פרקים של אופרת הסבון "Goede tijden, slechte tijden", המשודרת בערוץ RTL 4. באותה שנה שיחקה בסרט הדרמה "Attraction" לצד גרטשן מול ובסרט הטלוויזיה "Bar Hopping" לצד ניקול סאליבן.
ב-2002 שיחקה בסרט הפשע "Liberty Stands Still" לצד הארט בוכנר.
ב-2005 גילמה את רעייתו הרוסייה של דולף לונדגרן בסרט הגרמני-אמריקאי "The Mechanik".
ב-2008 הופיעה בסרט האימה "Shark in Venice" לצד סטיבן בולדווין.
היא פעילה בנושאי זכויות האדם.
ליליה
ליליה פייגין (נולדה ב-3 בינואר 1960 באורוגוואי), הידועה בשם הבמה ליליה, היא זמרת ישראלית שהייתה פעילה בעיקר בשנות ה-80.
ביוגרפיה
ליליה נולדה בשם ליליה רוטנברג, בעיר מונטווידאו באורוגוואי, למשפחה יהודית ממוצא פולני. בילדותה הייתה מעריצה של להקת הביטלס. עלתה עם משפחתה לישראל ב-1974, ותחילה גרו באשדוד ואחר־כך עברו לרמת גן.
בישראל סבלה מקשיי הסתגלות לשפה ולמנטליות הישראלית, ואחרי הצבא חזרה לאורוגוואי לזמן קצר. חלמה להיות זמרת אך החליטה ללמוד גרפיקה ועבדה במשרדי פרסום.
בקיץ 1987 פגשה את להקת החברים של נטאשה בתחרות להקות רוק בגני התערוכה. פנתה אל הלהקה, שהייתה אז בראשית דרכה, והציעה להם להצטרף להרכב והם הסכימו. היא הופיעה עם הלהקה במשך כחודשיים, אך עזבה אותה לאחר שהרגישה שהם חבורה מגובשת ושלא תוכל להשתלב אתם. באותה עת גם השתתפה בפסטיבל הזמר הישראלי 1987, במסגרת הרכב שכלל את דפנה ארמוני ויואל לרנר.
ב-1988 פנתה אל המפיק המוזיקלי רונן בן-טל עם קלטת של כמה משיריה. והוא הסכים לסייע לה להקליט אלבום ולשמש כמנהל האמנותי שלה. את הפקת האלבום מימנה בעצמה מחסכונות. חנה גולדברג, עמה יצרה קשר עוד קודם לכן, כתבה את שירי האלבום, ועובד אפרת הלחין ועיבד אותם. באלבום ניגנו: ז'אן ז'ק גולדברג בתופים ויוסי אלפנט בגיטרה, אפרת ודורון ורדי בגיטרות, רונן בן־טל וקובי פיטרו בקלידים, גיל מנדלשטם בבס וסי היימן ששרה קולות רקע. הסינגל הראשון שהקליטה, "הרווח שבין" ("הרווח בין הגבר לחולצה") יצא בינואר 1989, הפך ללהיט גדול, אך האלבום כולו, שיצא במאי 1989, ונקרא אף הוא "הרווח שבין", לא זכה להצלחה, למרות שירים נוספים שגם זכו להצלחה: "האש השחורה", "אל תלך לי לאיבוד" ו"הכתובת על הקיר".
בשלהי 1989 הקליטה ליליה את השיר "גבר באמבטיה", שגם אותו כתבה חנה גולדברג והלחין עובד אפרת. השיר הפרובוקטיבי הפך ללהיט גדול, צעד 3 שבועות במקום הראשון ואף הגיע למקום ה-13 במצעד הפזמונים העברי השנתי, "גבר באמבטיה" צורף מאוחר יותר לאוסף להיטי שנות ה-80 שיצא ב-1996, ולאוסף משיריה של חנה גולדברג ב-1999.
ב-1990 השתתפה ליליה בפסטיגל עם השיר "שיזה לימה קונגן הולי" שזכה במקום השישי.
בראשית שנות ה-90 הקליטה ליליה שיר נוסף "כבר שנה" עם "החברים של נטאשה" ב-1990 שגם זכה להצלחה ויועד לאלבומה השני בנוסף ל"גבר באמבטיה", אך הוא בסוף נגנז והשאיר אחריו את השירים. עם דעיכת הקריירה, פרשה ליליה מפעילות בתחום המוזיקה. היא שבה לפעילות מוזיקלית ב-1999, כשהצטרפה ללהקה שהקים ב-1995 עוזי בינדר, שנקראת "להקה פיקטיבית".
חנות קטנה ומטריפה (מחזמר)
חנות קטנה ומטריפה (באנגלית: Little Shop of Horrors) הוא מחזמר קומדיית-אימה שכתב הווארד אשמן והלחין אלן מנקן, אודות עובד חנות פרחים אומלל שמגדל צמח הניזון מדם בני-אדם. המחזמר מבוסס על סרט קולנוע דל תקציב בשם זה משנת 1960 - קומדיה שחורה בבימויו של רוג'ר קורמן. המוזיקה, שחוברה על ידי מנקן בסגנונות ה-רוק אנד רול, דו-וופ ו-מוטאון, כוללת מספר שירים ידועים, ביניהם "Little Shop of Horrors", "Skid Row (Downtown)", "Somewhere That's Green" ו-"Suddenly, Seymour".
הצגת הבכורה של המחזמר התקיימה בשנת 1982 על בימת אוף אוף ברודוויי, לפני שההפקה עברה אל תיאטרון האוף ברודוויי Orpheum Theatre, שם רצה במשך חמש שנים. מאוחר יותר נוצרו הפקות נוספות בארצות הברית ובחו"ל, וכן הפקה שהועלתה בברודוויי. מאחר שלהצגה צוות שחקנים מצומצם, ושירים פשוטים לביצוע באופן יחסי, הצגה זו הפכה לפופולרית בקרב תיאטראות קהילתיים, בתי-ספר וקבוצות חובבים אחרות. בשנת 1986 עובד המחזמר לסרט קולנוע באותו השם, בבימויו של פרנק אוז.
בספטמבר 2019 עלתה גרסה מחודשת של המחזמר בתיאטרון האוף ברודוויי Westside, בכיכובם של ג'ונתן גרוף, כריסטיאן בורל ותמי בלאנצ'רד.
סם ומקס
סם ומקס (באנגלית: Sam & Max) היא סדרת קומיקס סאטירית אמריקנית מאת סטיב פורסל שפורסמה לראשונה בשנת 1987.
סטיב פורסל ביסס את הסדרה על פי קונספט אותו פיתח אחיו הצעיר בילדותו. הוא פרסם מספר רצועות קומיקס של הסדרה לאורך שנות השמונים בעיתונים שונים בארצות הברית. רוב רצועות הקומיקס הללו לוקטו בהמשך למהדורה מיוחדת בשם "The Collected Sam & Max: Surfin' The Highway" שיצאה לאור בשנת 1995.
בעקבות הצלחת סדרת הקומיקס הופקו לאורך השנים גם סדרה מצוירת וסדרת משחקי מחשב אשר עלילתם התבססה על עלילת סדרת הקומיקס.
תקציר העלילה
עלילת הקומיקס מתמקדת בצמד הבלשים הפרילנסרים סם ומקס, כלב וארנב דמויי אדם. הצמד גר ועובד בעיר ניו יורק, אך לעיתים קרובות מרבה לנסוע למקומות אקזוטיים שונים בארצות הברית ובעולם כמו ניו אורלינס, מצרים, ישראל ואפילו לירח. הצמד נוהג במכונית מסוג "DeSoto Adventurer" מודל 1960 בה הם נוסעים לכל מקום (כולל לירח). הטכניקות בהם הצמד משתמש לצורך מאבק בפשע כרוכות לעיתים רבות בשימוש באלימות קיצונית.
סדרת הטלוויזיה
בשנת 1997 עובדה סדרת הקומיקס לסדרת אנימציה עבור רשת פוקס. את 24 פרקי הסדרה הפיקו אולפני האנימציה הקנדיים "Nelvana". כל פרק היה באורך עשר דקות בערך, ולעיתים שודרו שני פרקים ברצף. הפרק הראשון בסדרה שודר ב-4 באוקטובר 1997. הפרק האחרון בסדרה שודר ב-25 באפריל 1998. במרץ 2008 יצאה הסדרה במארז DVD.
פלאסה דה אספניה (סביליה)
הפלאסה דה אספניה (בספרדית: Plaza de España) היא כיכר עירונית מרכזית בעיר סביליה שבספרד. הכיכר היא אחד המקומות המזוהים ביותר עם העיר, והיא מייצגת את ההתעוררות המורית באדריכלות הספרדית.
בשנת 1929 סביליה ערכה את התערוכה הספרדית-אמריקנית ומספר רב של בניינים נבנו בפארק מריה לואיסה בעיר, ביניהם הפלאסה דה אספניה. הכיכר תוכננה בתקופה זו על ידי אניבל גונזלס. בקצה הפארק נבנתה הפלאסה כפי שהיא כיום, על מנת להציג את התערוכות של הטכנולוגיה והתעשייה הספרדית.
הכיכר בנויה בצורת חצי מעגל גדול, וסביבו בניינים, הניתנים לגישה מעל החפיר באמצעות מספר רב של גשרים. במרכז הכיכר מצויה מזרקה גדולה. כיום הכיכר כוללת ברובה מבנים של משרדי ממשלה.
אחת האטרקציות התיירותיות בעיר היא שכירת סירה ושייט סביב החפיר כדי לראות את התערוכות בכיכר. ליד קירות הכיכר מצויות גומחות רעפים רבות, כל אחת מייצגת פרובינציה אחרת בספרד.
פארק מריה לואיזה
הכיכר ביחד עם המבנים סביבה מהווים חלק מתוך פארק הקרוי: "פארק מריה לואיזה".
יונתן (שיר)
יונתן הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שי המבר שיצא כסינגל ב-2 בנובמבר 2015 וזכה להצלחה גדולה ולהשמעות רבות ברדיו.
ב-10 באוגוסט 2021 ביצעה שי המבר את השיר "יונתן" במהלך שלב התלת-גמר בתוכנית הטלוויזיה "הכוכב הבא" וזכתה ל-98% מהשופטים והקהל, המספר הגבוה ביותר מבין כל השירים שבוצעו בתוכנית באותה שנה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי הזמרת הישראלית שי המבר כשהייתה בת 16 והוא עובד והופק על ידי המלחין הישראלי חן מצגר-אדר. עם פרסום השיר ביוטיוב ב-2 בנובמבר 2015 הסבירה שי המבר את משמעות השיר בפייסבוק:
בריאיון לדודי פטימר מרשת 13 כשנשאלה על יונתן שעליו נכתב השיר ענתה המבר:
בקיץ 2022 החל טרנד טיקטוק בו בנות תיעדו עצמן שולחות את מילות השיר בהודעת וואצפ לבני הזוג שלהן. המבר הצהירה כי בעקבות כך גם היא עשתה זאת לבן זוגה ובריאיון לרדיו דרום אמרה:.
בנובמבר 2022, בריאיון לכתב העת "את" הצהירה המבר כי:.
וידאו קליפ
עם יציאת השיר הקליפ הועלה לערוץ היוטיוב של המבר וחצה את רף ה-100 אלף צפיות תוך שבועיים. נכון לדצמבר 2022 מונה סרטון הקליפ ביוטיוב מעל למיליון צפיות והוא הסרטון עם מספר הצפיות הגבוה ביותר בערוץ.
ביצועים
ב-18 בנובמבר 2015 ביצעה המבר את השיר בהופעת הבכורה שלה, לה נמכרו כל הכרטיסים בתיאטרון תמונע שבתל אביב.
הכוכב הבא
ב-10 באוגוסט 2021 ביצעה שי המבר את השיר "יונתן" במהלך שלב התלת-גמר בתוכנית הטלוויזיה "הכוכב הבא" וזכתה ל-98% מהשופטים והקהל, המספר הגבוה ביותר מבין כל השירים שבוצעו בתוכנית באותה שנה. לאחר הביצוע אמר לה סטטיק: "את כותבת מצוין ואת מוכשרת בזה מאוד.. ואת גם מבצעת מצוינת – יש לך הכל" וקרן פלס הוסיפה: "אני רוצה להזכיר לכם שהיא כתבה את זה בגיל 16 ו"מבחינתי יש מישהי אחת שראויה לזכות במיליון שקלים – וזאת שי המבר" . אביטל סבט ממאקו כתבה כי באותו ביצוע שי "העיפה את האולפן באוויר עם הפאסון והבגרות שכה מאפיינים אותה".
בריאיון עם מאקו אמרה שי:.
ברדיו
ב-4 בנובמבר 2015 ביצעה את השיר בערוץ HOT בידור תוך שהיא מלווה את השירה בגיטרה.
ב-17 במרץ 2016 ביצעה את השיר ב-104.5FM רדיו צפון.
בנובמבר 2022 ביצעה את השיר עם גיטרה במסגרת התכנית "באים בטוב" עם כפיר ולדמן ברדיו דרום.
ביקורת
באתר מאקו תואר השיר כמסמל את המעבר של המבר מתמימות לרומנטיקה וכ"שיר הורס" בעוד שבפרוגי הוא תואר כ"להיט ענק".
משלים שועליים
משלים שועליים היא סדרת אנימציית סטופ מושן בפלסטלינה בת 13 פרקים. הסדרה הופקה לטלוויזיה הישראלית על ידי האנימטור רוני אורן ושודרה בערוץ הראשון בשנת 1989. את שיר הפתיחה בעברית ביצעה עידית הלוי.
עלינו לשבח
עלֵינו לשבֵּח היא תפילה. חלקה הראשון מכיל דברי שבח לאלוהים על כך שעם ישראל זוכים להתפלל לפניו, בניגוד לגויים המתפללים לאל שווא. חלקה השני מביע תקווה שכל בני האדם יכירו בייחודו של אלוהי ישראל ויעבדו אותו. התפילה נתקנה עבור החלק הפותח את מלכויות בתפילת מוסף של ראש השנה, אך בחלק מהקהילות נאמרת גם בסיום שלוש התפילות בכל יום. על פי המסורת תפילה זו חוברה בידי יהושע בן נון.
תוכן התפילה
בחלק הראשון של התפילה תיאור גדולתו של אלוהים ושל עם ישראל העובדים אותו לעומת אלילי השקר של שאר העמים. בחלק השני של התפילה בקשה "להעביר גילולים מן הארץ והאלילים כרות יכרתון" – תפילה לביטול עבודת האלילים ולהכרת האנושות כולה במונותאיזם. בניגוד לרוב התפילות, החלק הראשון של עלינו לשבח אינו פונה אל האל בגוף שני, אלא מדבר עליו בגוף שלישי. שמותיו המקודשים של האל מוזכרים בחלק הראשון רק בציטוטי פסוקים.
נוסחאות שונות
במקורות קדומים רבים וכן בסידורים של יהודי תימן, מופיע הנוסח "לתכן עולם במלכות שדי", ולא הנוסח "לתקן עולם במלכות שדי". נוסח זה משתלב יותר טוב בתוכן החלק השני של התפילה: "ועל כן נקוה", המוקדש כולו לבקשה על מלכות ה' בעולם ולא לתיקון העולם.
קיימים עוד שינויי לשון קטנים, של מילים ואותיות בודדות. יש מנהגים שונים או לגרוס "אין אחר", "אין עוד" או "אין עוד אחר".
שני הקטעים האחרונים, "ככתוב בתורתך ה' ימלוך לעולם ועד" ו"ונאמר והיה ה' למלך על כל הארץ וכו'" אינם מופיעים בכל הנוסחאות, וככל הנראה לא היו חלק מהתפילה המקורית. בסידור חסידי אשכנז מבואר שיש סוד במניין המילים (ללא שני הפסוקים הנזכרים) ואין להוסיף או לגרוע על מניין זה. הקטע "ככתוב בתורתך ה' ימלוך לעולם ועד" היווה המשך של ברכת מלכויות, והוכנס בנוסחאות אחרות גם לתפילת עלינו לשבח. הגאון מווילנה השמיט את הפסוק "והיה ה' למלך וכו'", לעומת המגן אברהם שתמך באמירתו על פי האר"י.
המשפט "שהם משתחווים להבל וריק ומתפללים אל אל לא יושיע" הושמט על ידי הצנזור – בעיקר בסידורי אשכנז – עקב טענה שהמילה "וריק" מכוונת לישו, בשל הגימטריה הזהה (316; ראו בפיסקה ); פיסקה זו הוחזרה ברוב הסידורים, אך בחלקם מופיע בסוגריים. כמשקל נגד לטענה זו היו שחששו מהנוסח "ומושב יקרו", משום ש"יקרו" בגימטריה ישו, ומשפט זה נראה כמדבר בשבחו של מקים הדת הנוצרית. לכן הוכנסו בכתבי יד שינויי נוסחאות, דוגמת הסרת "ומושב יקרו", החלפה ב"וכיסא כבודו", ב"ומושבו היקר" ובגרסאות אחרות המעקרות את הגימטריה. הנוסח "וכיסא כבודו" אומץ על ידי הגר"א, הרב ישראל איסרלין, הרב יצחק אייזיק טירנא ואחרים, וכך נוהגים במנהג פפד"מ בימים נוראים כשאומרים עלינו בקול רם; אך המהר"ם מרוטנבורג, ובעקבותיו תשב"ץ והטור, אימצו את הגרסה המקובלת על פי ספר ההיכלות. בשם המהר"ם נמסר שאין לחשוש לגרסה "יקרו", שכן אלו ראשי תיבות של "יה קדוש רם ונשא".
זמני התפילה
במקור נתקנה התפילה במוסף של ראש השנה, ולאחר מכן שובצה בחלק מהקהילות בסופי התפילות.
ברוב גדול של נוסחי התפילה, נאמרת תפילת עלינו בכל שלוש התפילות ביהדות: שחרית, מנחה וערבית. עם זאת, ישנם חילופי מנהגים לגבי אמירתה במנחה ובתפילות הנאמרות ברצף. בימים שבהם מתפללים תפילת מוסף, הנאמרת מיד לאחר תפילת שחרית, לרוב המנהגים "עלינו לשבח" אינה נאמרת בסיום תפילת שחרית כי אם בסיום תפילת מוסף. בנוסח תימן, נוסח איטליה, נוסח רומניא ונוסח פרובאנס התפילה לא נאמרת במנחה, ובקהילות אשכנז יש מנהגים שונים אם אומרים אותו במנחה כאשר מסמיכים מנחה לערבית. ביום הכיפורים אין אומרים עלינו בחלק מהנוסחים אחרי מוסף ומנחה.
בראש השנה נאמר עלינו לשבח באמצעה של תפילת העמידה של מוסף, והוא מהווה חלק מברכת מלכויות. בעדות רבות נאמר הקטע הראשון של עלינו לשבח גם באמצעה של תפילת העמידה של מוסף של יום הכיפורים.
הספרדים שבאיטליה ומערב אירופה, וכן בנוסח קטלוניה, אין אומרים את החלק השני ("על כן נקווה"), למעט בברכת מלכויות שבתפילת מוסף של ראש השנה.
בקהילות אשכנז המזרחי, נוהגים לאומרה גם בסיום קידוש לבנה ובסיום טקס ברית המילה. וכן תפילת עלינו לשבח מופיעה גם בסדרי תפילה לחולה טרם מותו
מנהגים
באשכנז היה נהוג לאומרה בלחש (מלבד בליל ניטל ובראש השנה), מפני פחד מהגוים. מנהג זה השתמר בוורמס עד שחלק מבני הקהילה לא ידעו כלל על המנהג לאומרה.
בין אמירת "שהם משתחווים להבל וריק" לאמירת "ואנחנו כורעים ומשתחוים" מפסיקים מעט, שלא ישתמע שהם משתחווים וגם אנחנו.
עקב חשיבות התפילה נהוג לעמוד בעת אמירת עלינו לשבח ולהשתחוות כשאומרים "ואנחנו כורעים ומשתחוים". אצל האשכנזים נהוג בראש השנה ויום הכיפורים לכרוע על הברכיים ולהשתחוות על הרצפה בעת אמירת "ואנחנו כורעים ומשתחווים".
הרב דוד הלוי סגל מזכיר בספרו טורי זהב מנהג לירוק בעת אמירת עלינו לשבח לפני אמירת "ואנחנו כורעים", כדי לבזות את האלילים. הדעות היו חלוקות האם יש לקיים מנהג זה. הרב ישעיה הלוי הורוביץ, בהגהותיו על צוואת אביו, כתב: "וקצת מן ההמון נוהגים להקיא רוק בעלינו ואין יודעים למה, ... ומקיאים כשאומרים ואנחנו כורעים וזה איסור גמור, וגם עלינו נתוקן על ידי יהושע בן נון שהיו בימיו עובדי עבודת כוכבים ומזלות שאינו בזמנינו. וגם הוא סכנה גדולה שמא יחשבו האומות שבזמנינו שעליהם נאמר ככל המונם וכו' ... על כן מן הראוי שיש למחות בידיהם". לעומת זאת, הרב חיים יוסף דוד אזולאי כתב שאין לחשוש לקיים את המנהג. כיום מנהג זה קיים בעיקר במספר חצרות חסידיות (ובהן חסידות חב"ד). האשכנזים נוהגים לומר קדיש לאחר אמירת עלינו לשבח. באשכנז, שלא היו מסיימים את עלינו לשבח בפסוקים, לא אמרו קדיש.
קהילות צפון אפריקה נהגו שלא לומר את חלקו השני ("על כן נקווה") בשבתות, וימים טובים. הטעם לכך הוא שאמירת עלינו לשבח משמשת כעדות לתפילה (כיוון שכל קטע מתחיל באות ע ומסתיים באות ד, ומכאן שני עדים), ומאחר שאין עדות בשבת יום טוב, אין להעמיד שני עדים - ולכן היו משמיטים את החלק השני. וכך הוא בסידורי תפילת החודש, ובמחזורי זכור לאברהם וסידורים נוספים שנדפסו בליוורנו.
על פי המסורת
המסורת היהודית מייחסת את חיבור התפילה ליהושע בן נון בשעה שכבש את ארץ ישראל. ספר חרדים מציין שעלינו נאמר בעת הקפת חומות יריחו ובספר "סדר היום" לרבי משה בן מכיר נאמר שיהושע אמרו שבע פעמים ישר והפוך בשעת הפלת חומות יריחו וכך נפלו שבעת החומות של יריחו. השם הושע מופיע באקרוסטיכון הפוך של התפילה:"עלינו לשבח", "שלא עשנו", "ואנחנו כורעים", "הוא אלוקנו". אגדה נפוצה במסורת היהודית מייחסת את החלק השני של "עלינו לשבח", הפותח במילים: "על כן נקווה לך..." לדמות המקראית עכן בן כרמי מתקופת יהושע, וזאת בשל ראשי התיבות הפותחים את קטע התפילה: "על כן נקווה".
רבי מנשה בן ישראל יחס את התפילה לאנשי כנסת הגדולה על פי הביטוי "מלך מלכי המלכים" שמופיע בנביא דניאל. הרב אליהו מונק בספרו "עולם התפילות" וכן בספר "עיון תפילה" לר' אריה לייב גורדון ניסו לתאם עם דעת החוקרים, שהתפילה בבסיסה חוברה על ידי יהושע, אך נערכה על ידי רב, מסדר סדר מלכויות זכרונות ושופרות.
במחקר
קטע דומה לתפילת עלינו לשבח, מופיע בספרות ההיכלות והמרכבה. הקטע הוא כדלהלן:
החוקרים חלוקים בדעותיהם בשאלת המקור הראשון של התפילה, כמו גם לגבי תקופת חיבור התפילה. מ"ד שווארץ טוען שהמקור הוא בסידור התפילה ומשם הועתקה התפילה לספרות ההיכלות. לטענתו, הרעיונות של מלכות ה' לעתיד לבוא והכרת האומות במלכות ה', המופיעים ב"ועל כן נקוה", חלקו השני של עלינו, זרים לספרות ההיכלות. בנוסף, הוא כותב שמכיוון שעלינו לשבח אינה תפילה מיסטית, לא סביר שמקורה בספרות ההיכלות. דעה זאת מייחסת את חיבור תפילת עלינו לשבח לתקופת התנאים ומייחסת אותה לעיתים לרב אשר בתלמוד ירושלמי ובמדרשים נרמז שהוא חיבר את תפילת מלכויות זכרונות ושופרות.
לעומת זאת, מאיר בר-אילן טוען שכיוון המעבר הטבעי הוא מספרות ההיכלות, הידוע כמקור ממנו נלקחו טקסטים שונים אל סידור התפילה והתלמוד, אל סידור התפילה המהווה אוסף של טקסטים שנלקחו ממקורות שונים. הוא מצביע על כך ש"עלינו לשבח" נעדר את המילה המרכזית של תפילת מלכויות, למעט הביטוי "מלך מלכי המלכים", וכי תפילת 'עלינו לשבח' אינה נצרכת לגוף של 'תפילת מלכויות', שנקבעה כחובה בהלכה. כן טוען בר-אילן שעלינו לשבח כתפילת שבח כלל אינו מתאים לברכת מלכויות שתפקידו להמליך את ה' ולא לשבחו וכי 'עלינו לשבח', בעל המוטיב הלאומי, אינו מתאים למוסף של ראש השנה, בעל האופי האוניברסלי. נוסף על כך, מצביע בר-אילן על הליטוש הלשוני של תפילת 'עלינו לשבח' בסידור המקפיד על שימוש בגוף-ראשון-רבים, בניגוד לנוסח בהיכלות, דבר המצביע, לשיטתו, על כך שנוסח הסידור מאוחר יותר. כמו כן, מזכיר בר-אילן את הנוהג הרווח לתרגם מלשון יחיד ללשון רבים קטעים המוכנסים לסידור התפילה. בעקבות קביעתו ש-'עלינו לשבח' מקורו בספרות ההיכלות, טוען בר-אילן שהוא נכתב בין המאה ה-3 למאה ה-5 לספירה.
שרגא בר און ויקיר פז מסכימים עם שוורץ שהתפילה זרה לספרות ההיכלות וטוענים שהיא הגיעה אל ספרות ההיכלות מפיוט עצמאי. על סמך טענתם שהתפילה מכוונת נגד השקפות ביניטריות הם מתארכים אותה לתקופה שבין המאה השנייה לאמצע המאה השלישית לספירה.
קאופמן קוהלר טוען באנציקלופדיה היהודית שהתפילה נוסחה לפני היווסד הנצרות ומתפלמס עם הטוענים שהתפילה נכתבה על ידי רב. לטענתו, ההתייחסות ל"מלך מלכי המלכים" מעיד על מקור מהתקופה הפרסית, בה המלך היה מכונה מלך המלכים. כן הוא מצביע על העדר בקשה בתפילה על בניין בית המקדש, דבר המעיד שבית המקדש היה קיים, והעדר תפילה לבא המשיח כמעיד שהוא קדום לנצרות. כן הוא טוען שמלשון התפילה ניכר שהיא הודבקה לתוך תפילת מלכויות של מוסף לראש השנה והוא קדום לו. יוסף היינימן טען שעלינו לשבח שייך לקבוצת התפילות שמקום היווצרן הוא בית המדרש, כלומר "תפילות שנוצרו בעקבות לימוד התורה בציבור, ובייחוד אגב הדרשה בציבור".
שיבוץ התפילה בסידור
בעת מסעי הצלב נאמרה תפילת "עלינו לשבח" על ידי המוצאים להורג על קידוש השם. למשל, ב"ספר זיכרון" של אפרים בן יעקב מבון מסופר שבמסעי הצלב ב-1171, אמרו יהודי בלואה שבצרפת את תפילת "עלינו לשבח", בעת שנלקחו למות על קידוש השם. יש הטוענים שבעקבות זאת החלו לאמר את תפילת עלינו לשבח בכל יום.
המקור הקדום ביותר המעיד על אמירת "עלינו לשבח" בסיום התפילה בכל יום הוא מחזור ויטרי המביא את תפילת עלינו לשבח ביום חול, תוך ציון: "ואומר בלחש עלינו לשבח" ובסיום תפילת שבת מציין באופן סתמי: "ויאמרו 'עלינו לשבח', 'על כן נקוה לך', ונפטרין לבתיהם לשלום". עם זאת, לא ברור שהקטע התחבר על ידי מחבר המחזור, רבי שמחה מוויטרי. מנהג זה מופיע גם בספר הרקח של רבי אלעזר מוורמייזא, מאותה תקופה. אמירת עלינו נשתרשה בקרב האשכנזים ובמקורות מאוחרים יותר לא צוין לאומרו בלחש. בין השאר, מופיע אמירת עלינו ב"כלבו", בטור ובהגהות הרמ"א בשולחן ערוך (סימן קל"ב). לעומת זאת, בנוסח הספרדים התפילה הוכנסה לתפילות היום יום בהשפעת האר"י ואמירתו בסוף התפילה אינה מוזכרת בסידור הרמב"ם ואף לא בשולחן ערוך.
בתחילה נאמרה תפילת עלינו לשבח רק לאחר תפילת הבוקר, שחרית או מוסף. אמירתה לאחר תפילת מנחה ומעריב הוכנסה בהשפעת האר"י.
יש הנוהגים לאמר עלינו לשבח לאחר קידוש לבנה. הטעם שניתן לכך הוא להדגיש שלמרות הברכה על הירח היהודי מתפלל רק לבורא העולם. לאחר עלינו לשבח נוהגים לומר את שלושה פסוקים, המופיעים במדרש אסתר רבה כדברי שלושה נערים למרדכי. הפסוקים הם ; ו. בעבר היה זה מנהג נוסח פרובאנס.