cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קלאש רויאל
ממשק משתמש
כשנכנסים למשחק, בתחתית המסך מופיע סרגל כלים בעל 5 לשוניות:
מהלך הקרב
כאשר השחקן לוחץ על כפתור ה-"Battle" שבלשונית הקרב, מערכת המשחק תחפש לו יריב בעל מספר גביעים דומה למספר הגביעים של השחקן.
במהלך הקרב, השחקן ישתמש בחפיסת הקרב אותה הוא כבר ארגן מראש.
זירת הקרב מחולקת לשני צדדים; הצד של השחקן (צבע כחול) והצד של היריב (צבע אדום). בכל צד יש שני מגדלי זירה (Arena towers) ומגדל מלך (King's tower) שנמצא מאחורי מגדלי הזירה. מתחת לזירת המשחק נמצא סרגל כלים, שמכיל את הקלפים שהשחקן יכול לשים כרגע (ארבעה מתוך השמונה שהוא משתמש בהם במהלך כל המשחק), ואת כמות ה-Elixir ברגע זה.
לאורך כל המשחק השחקן מקבל אליקסר (Elixir), אלא אם כן הוא מגיע למכסה של 10 אליקסר ואז הוא לא יכול לקבל יותר. כל קלף עולה כמות מסוימת של אליקסר, וברגע שהשחקן שם את הקלף, הוא מאבד כמות זו על פי מחיר הקלף.
המטרה של כל שחקן היא להפיל כמה שיותר מהמגדלים של השחקן השני, אבל תוך כדי כך להשאיר את המגדלים שלו עומדים. תוך 3 דקות נגמר המשחק, ומנצח השחקן שנשארו לו יותר מגדלים (אם מפילים את המגדל הראשי של היריב המשחק נגמר אוטומטית). במקרה של תיקו, יש הארכה של שתי דקות, שבה מנצח הראשון שהפיל לשני מגדל גם אם דקה עדיין לא עברה (בטורנירים, אתגרים, קרבות ידידות ובארנה 13 ישנה הארכה של שלוש דקות). אם עדיין יש תיקו, מתחיל שלב שובר השוויון, שבו יורדות לכל המגדלים של שני השחקנים נקודות חיים בקצב שווה. המנצח הוא מי שליריבו הובס המגדל.
פרסי ניצחון
1. לשלם עליה יהלומים.
2. מקישים על התיבה ולוחצים על האפשרות של זמן. התיבה נפתחת כעבור זמן מה על פי השכיחות שלה: לתיבת כסף (Silver chest) יש זמן פתיחה של שלוש שעות, לתיבה מוזהבת יש זמן פתיחה של שמונה שעות, וכן הלאה. אפשר לפתוח רק תיבה אחת בכל פעם (ניתן לפתוח עד עשרים תיבות ביום). אפשר לפתוח תיבה על בסיס זמן רק כאשר אין עוד תיבות שנפתחות כך, כלומר: תיבה אחת בכל פעם.
3. בעזרת מפתחות אשר מקבלים כפרסים מאירועים שונים.
הזירה (The Arena)
השחקן מתחיל את מסעו במחנה האימונים (Training camp) כשהשחקן עובר רף מסוים של גביעים, הוא מגיע ל-Arena (זירה) חדשה. הדבר מתבטא במספר דרכים. ראשית, הזירות שונות זו מזו במראה שלהם, ובנוסף, הפעם יוכל לשחק המשתמש נגד משתמשים בזירות אלו, וכן קבוצה נוספת של קלפים תיפתח ותהיה ניתנת להשגה. להלן רשימה של הזירות השונות:
ליגות (Leagues)
הליגות מתחילות מעל 5,000 גביעים. כל פעם שמסתיימת עונת הליגה, הגביעים של כל מי שנמצא בליגות יורדים ל-5000 + 50% מהגביעים שנצברו מעל 5000. לדוגמה, לשחקן שבסיום עונת הליגה היו 6000, בהתחלת העונה החדשה יהיו לו 5500.
קלפים
במשחק ישנם 129 קלפים.
קלפים מתחלקים לקטגוריות על פי שני קריטריונים עיקריים: רוב הפיתוח האסטרטגי במשחק עוסק בתגובות של השחקן לחיילי היריב, ואילו קלפים כדאי לשים כנגד קלפים אחרים.
כשהשחקן מקבל קלף כלשהו מתיבה, או שהוא משיג אותו או שהוא קרוב יותר לשדרוג הקלף. אחרי שמקבלים מעבר לכמות מסוימת של אותו קלף מתיבה, ניתן לשדרג אותו, ובכך לשפר אותו. הרמה של הקלף מראה כמה שדרוגים הוא עבר, וככל שרמת הקלף גבוהה יותר, הנתונים של הקלף יותר גבוהים (כמה נזק עושה הלחש, כמות נקודות הפגיעה של החייל).
הרמה המקסימלית של כל קלף במשחק היא רמה 14. ניתן להעלות את הרמה של קלף לרמת star level שמשנה את העיצוב של הדמות בעזרת נקודות Star level שנצברות משדרוג קלפים אחרים ומתרומת קלפים לחברים לשבט.
בכל עונה, יוצא לרשימת הקלפים קלף חדש, שבסוף אותה עונה הוא נפתח לכולם ומוגדר בתור קלף רגיל שיש למי שמשיג אותו.
חיילים
החייל זז על פני המסך ועושה נזק. לכל חייל יש הגדרות משלו, כגון חיים, מהירות, נזק לשנייה, ועוד. לכמה מהחיילים יש יכולות מיוחדות, כגון פגיעה רק בבניינים, מגן שמוסיף חיים, זימון חיילים אחרים ואפשרויות נוספות.
לחשים
לחשים ניתן לשים בכל מקום בזירה (בניגוד לחיילים ולבניינים, אותם אפשר לשים רק בשטח של השחקן (גם Barbarian barrel ,Greveyard ו-Goblin barrel נחשבים לחשים), והם בלתי ניתנים להריגה אין להם נקודות חיים, והאפקט שלהם מסתיים אחרי זמן מוגבל.
בניינים
לכל בניין יש פרק זמן מסוים שאחריו, הבניין יתפרק, אם כי אפשר לפרק אותו גם בעזרת מתקפות. כל בניין עושה אחד משלושת דברים - הוא יכול להוציא מתוכו חיילים כל כמה זמן, הוא יכול לירות על חיילי היריב, ועל מגדליו ממרחק שהם לא יכולים לגעת בו, או שהוא יכול לספק אליקסיר.
תיבות
ישנם שבעה עשר סוגי תיבות שניתן להשיג במשחק. כל אחת מהתיבות ניתן להשיג בדרך אחרת. ככל שהתיבה יותר מתקדמת (מזירה יותר גבוהה) כך מקבלים יותר קלפים ויותר זהב. את התיבות של השחקן ניתן לראות בלשונית הקרב, ואם לשחקן יש 4 תיבות, הוא לא יכול לקבל עוד תיבה.
השחקן מקבל תיבה שמתאימה לזירה שנמצא בה ברגע קבלת התיבה, לדוגמה: אם השחקן נמצא בזירה 2 וקיבל תיבת כסף, היא תהיה תיבת כסף של זירה 2. מספר הזירה של התיבה אינו יכול להשתנות, כלומר, שאם קיבל השחקן תיבת זהב בזירה 5 ועלה לזירה 6 תיבת הזהב עדיין תהיה של זירה 5 כך שככל שהזירה שבה נמצא השחקן מתקדמת יותר הוא יקבל יותר קלפים ויותר מטבעות זהב.
לכל תיבה שמשיגים מקרבות יש זמן פתיחה שונה ודרך שונה להשיג אותה:
Pass Royale
ה-Pass Royale מחליף את תיבת הכתר. בכל 24 שעות נפתחת האפשרות לפתיחת Tier חדש, שעל מנת להשיג אותו יש להשיג חמישה או עשרה כתרים (משתנה בהתאם ל-Tier). לעומת תיבות הכתר, כל Tier נשמר בזיכרון המשחק ולא נשכח. ישנם 35 Tiers ב-Pass Royale, וכשמשיגים tier מקבלים תיבת כתר. ב-tier ה-35 מקבלים תיבה אגדית (Legendrey Chest). מי שקונה את ה-Pass Royale מקבל בנוסף פרסים נוספים על כל Tier שהוא משיג. לדוגמה: תיבות, אימוג'ים, כניסה בלתי נגמרת לאתגרים ועוד. מדי 30 יום מתחילה עונת Pass Royale חדשה, כאשר בכל פעם יש לה נושא אחר. אלו הם הנושאים לפי סדרם: ההצפה, האי המוצף, ארנה אדירה, חושש מאוקטובר. חג גובלין נהדר, קלאשמאס (שילוב של קלאש=התנגשות וקריסמס), פסטיבל ירח, לחזור לאגדות, יום הולדת מלכותית, השוד, להיות דרקונים וחלומו של הנסיך.
אתגרים
בכל כמה זמן יוצא לאוויר העולם אתגר חדש. למשחק יש אתגרים, 2v2 ו-1v1. ישנם אתגרים המבוססים על קלפים חדשים או דורשים שימוש בהם. הדרך היחידה לצאת מן האתגר לפני מועד הסיום שלו היא הפסד של שלושה משחקים בכל סיום אתגר מקבלים תיבה ובה פרסים שונים לפי מספר הניצחונות באתגר. בנוסף לאתגרים אילו ישנם גם טורנירים חינמיים אשר מכונים טורנירים עולמיים. אשר בהם אין מגבלת ניצחונות וב14 ניצחונות הראשונים יש פרסים אשר חלקם חינמיים וחלקם ניתנים לקנייה ביהלומים לאחר 5 הפסדים או לסיום מועד הטורניר. בנוסף לכך מאחר שזה טורניר יש גם טופ של אנשים אשר נלחמים בטורניר על ה100 המקומות הראשונים אשר נקבעים לפי כמות ניצחונות של כל שחקן ומי שנמצא בין המקומות 1–100 יקבל פרסים כגוון כ-100,000 זהב או כ-250 יהלומים.
קלאש רויאל בישראל
ב-27 בדצמבר 2016 התקיים כנס קלאש רויאל הישראלי הראשון בתל אביב-יפו בו השתתפו היוטיוברים המובילים בישראל בקלאש רויאל. בנוסף התקיים במקום טורניר (2,000 קלפים) לכל המשתתפים, והזוכה בטורניר זה השתתף בטורניר נוסף (2,000 קלפים) ביחד עם היוטיוברים המובילים בארץ במשחק.
ב-2017 התקיימו שני כנסי קלאש רויאל נוספים בגני התערוכה, בפסח ובתקופת החופש הגדול.
נילוס (פירושונים)
ראו גם
}}
לואיס הולטבי
קריירה
הולטבי החל לשחק בגיל ארבע במחלקת הנוער של ספרטה גרדראת', ובגיל 11 עבר למחלקת הנוער של בורוסיה מנשנגלדבך, אך משם שוחרר לאחר שלוש שנים, כיוון שלא הצליח להרשים את הצוות המקצועי של המועדון. משם הוא עבר למחלקת הנוער של אלמניה אאכן, ולבסוף עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון.
לאחר חמש שנים באלמניה אאכן, עבר הולטבי לשאלקה 04, שם חתם לחוזה של ארבע שנים, עד יוני 2013. בחודש ינואר 2010 הושאל הולטבי לבוכום עד סוף העונה, כדי שיצבור יותר ניסיון.
לאחר שחזר בחודש מאי לשאלקה, הולטבי הושאל שוב, אך הפעם למיינץ 05, למשך כל עונת 2010-2011. בסופה של אותה עונה, חזר הולטבי לשאלקה, ושיחק בה עד לינואר 2013, לאחר שבאותו חודש חתם על חוזה של ארבע וחצי שנים בטוטנהאם הוטספר האנגלית. לפי ההשערות, קיבלה שאלקה 1.75 מיליון לירות שטרלינג עבור הולטבי. ב-31 בינואר 2014 הושאל עד סוף העונה לפולהאם.
ב-1 בספטמבר 2014 הושאל הולטבי להמבורג מהבונדסליגה. ב-1 ביולי 2015 חתם באופן קבוע בהמבורג. ביולי 2019 שוחרר מהקבוצה לאחר שלא האריך את חוזהו, לנוכח כישלון הקבוצה להעפיל לבונדסליגה.
ב-2021 חתם בהולשטיין קיל מליגת המשנה בגרמניה.
קריירה בינלאומית
לאחר שעבר בנבחרות הצעירות השונות של גרמניה, זומן הולטבי לסגל הנבחרת הבוגרת של גרמניה, לקראת משחק הידידות נגד שוודיה ב-17 בנובמבר 2010. את המשחק הרשמי הראשון שלו שיחק הולטבי נגד אזרבייג'ן במסגרת מוקדמות יורו 2012, ובעקבות אותו משחק, נאסר על הולטבי לשחק עבור נבחרת אנגליה (הוא בעל אזרחות אנגלית), שכן שחקן ששיחק בנבחרת לאומית אחת, לא יכול לשחק יותר באף נבחרת לאומית אחרת.
חיים אישיים
הולטבי נולד לזוג הורים בריטיים מליברפול, ולכן הולטבי הוא בעל אזרחות אנגלית. ב-2012 הודה בראיון שהוא אוהד אברטון מושבע.
תארים אישיים
מדליית פריץ וולטר, מדליית זהב עד גיל 19: 2009
מרגרט בודן
מרגרט אן בודן (באנגלית: Margaret Ann Boden; נולדה ב-26 בנובמבר 1936 ) היא פרופסור לפילוסופיה ולפסיכולוגיה בבית הספר למדעים קוגניטיביים ב שידועה בעיקר בשל מחקרה על בינה מלאכותית.
בודן היא עמיתת האקדמיה הבריטית וקצינה במסדר האימפריה הבריטית.
ביוגרפיה
מרגרט נולדה וגדלה בלונדון, אנגליה. אביה היה עובד מדינה ואמה תפקדה כעקרת בית בשל האיסור שחל באותה תקופה על נשים הנשואות לעובדי מדינה לעבוד, אך בסופו של דבר שכרה חנות תפירה. מרגרט גדלה כבת יחידה, לאחר סיבוכים בהריון של אמה שגרמו לפטירת אחיה בהיותו בן חודש. בשנות הנעורים שלה היא בעיקר התעניינה בדת, ביולוגיה והקשר בין המחשבה לגוף והייתה מבלה את רוב זמנה בקריאה.
בודן למדה בבית ספר פרטי ב עד כיתה י"א, אז היא עברה לבית הספר לבנות של לונדון. לאחר שסיימה את בית הספר הלכה ללמוד בניוהאם קולג'.
בקיימברידג', שם למדה כיתה ראשונה במדעים רפואיים במשך שנתיים. הישגיה היו הגבוהים ביותר בתחום מדעי הטבע בכל האוניברסיטה. בקיימברידג' היא נחשפה לראשונה לעובדה שמלמדים פילוסופיה כמקצוע והיא למדה עם, שניהלה את המחלקה ללימודי שפות, למשך תקופה קצרה. לאחר שלמדה מדעי הרפואה היא למדה במשך שנה את מדעי המוסר. מרגרט עבדה כעוזרת מרצה לפילוסופיה באוניברסיטה של בירמינגהאם בשנת 1959. לאחר מכן, בשנים 1962–1964 זכתה במלגה של קרן חבר העמים של הארקנס והגיעה לאוניברסיטת הרווארד ללמוד פסיכולוגיה חברתית וקוגניטיבית.
בשנת 1968 נולד לה בן, רסקין, ובשנת 1972 נולדה לה בת בשם ג'האן.
קריירה
בודן מונתה כמרצה לפסיכולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטת סאסקס בשנת 1965, ב-1980 היא קיבלה את תארה כפרופסור. בשנת 1985 היא נעשתה לדיקנית של בית הספר למדעי החברה, ושנתיים לאחר מכן לדיקנית המייסדת של בית הספר למדעי הקוגניציה והמחשב. ב-1983 הפכה לעמיתת האקדמיה הבריטית ותפקדה כסגנית נשיאה ב-1989-1991.
ב-2001, בודן הפכה לקצינה במסדר האימפריה הבריטית (OBE) בשל תרומתה בתחום המדעים הקוגניטיביים. באותה שנה היא גם זכתה בתואר דוקטור למדע (ScD) מהאוניברסיטה של סאסקס. בהמשך גם קראו למלגה ל-PhD שמוענקת במחלקה לתורת המידע, על שמה. בנוסף היא קיבלה תואר כבוד גם מהאוניברסיטה של בריסטול.
ספרים ומאמרים
בודן פרסמה למעלה מ-240 מאמרים בכתבי עת מדעיים, ערכה והייתה לעורכת שותפה בשישה ספרים וכתבה שישה ספרים, ביניהם:
מבצע טקסס
מבצע טקסס היה מבצע חשאי להצלת יהדות אירופה מידי גרמניה הנאצית באמצעות העברתם לטקסס.
ב-1938 החל לינדון ביינס ג'ונסון, אז חבר הקונגרס (ומאוחר יותר הנשיא ה-36 של ארצות הברית) לפעול באופן חשאי לסייע להקמת מפלט בטקסס ליהודים. כמה מאות יהודים היגרו בדרך זו לטקסס, דרך קובה, מקסיקו ומדינות דרום אמריקה.
ג'ונסון היה מושפע בגישתו ליהודים מהאמונות הדתיות של משפחתו ובמיוחד מסבו, שהיה חבר אחוות ישו וראה ביהודים העם הנבחר.
הנילוס העליון
{{פירושונים|
ראו גם
}}
לאפיט (פירושונים)
{{פירושונים|
כלי רכב
}}
שירות חובה בצה"ל
שירות בצה"ל הוא בגדר חובה לאזרחי ישראל ומוסדר בעיקר באמצעות חוק שירות ביטחון (נוסח משולב), התשמ"ו-1986. כן חלות על המשרתים בצה"ל פקודות מטכ"ל (פ"מ) והוראות הפיקוד העליון (הפ"ע). שירות זה מתחיל עם הגיוס לצה"ל, של תושב ישראל שהגיע לגיל 18 שנה. עם סיום השרות מקבל המשתחרר תעודת שחרור משירות צבאי.
משך שירות החובה
שירות חובה בצה"ל הוחל על פי חוק שירות ביטחון, שהתקבל בכנסת ב-8 בספטמבר 1949. על פי החוק המקורי שירות הגברים היה לשנתיים (בין גיל 18 ל-49) ולנשים שנה (בין גיל 18 ל-34). ב-1952 הוכנס תיקון לחוק שהאריך את תקופת השירות בשישה חודשים, וב-10 בינואר 1968 גדל לפי הוראת שעה מספר חודשי שירות החובה בשישה חודשים נוספים כך שעמד על שלוש שנים לגברים ושנתיים לנשים.
למתגייסים עד 30 במאי 2015 תקופת השירות הייתה 36 חודשים לגברים (שמורכבים מ-30 חודשי חובה על פי החוק ועוד 6 חודשים חובה על פי תקנות חירום) ו-24 חודשים לנשים. בעקבות אישור המלצות ועדת שקד, למתגייסים החל מ-1 ביוני 2015 משך השירות לגברים קוצר בארבעה חודשים ועומד על 32 חודשים. על פי תיקון 22 לחוק שירות ביטחון, למתגייסים החל מיולי 2020 קוצר השירות בחודשיים נוספים ועומד על 30 חודשים, ביולי 2021 הוחלט להחזיר את אורך השירות ל-32 חודשים ולדחות את הקיצור לשנת 2024.
תקופות שאינן חלק מהשירות
ימי המאסר של חייל שנכנס לכלא הצבאי בעת שירותו אינם נמנים עם תקופת השירות ולמעשה תאריך שחרורו נדחה בהתאם.
הארכת משך השירות
בתפקידים מסוימים המתגייס נדרש להאריך את שירותו (חתימה על שס"ן-שירות סדיר נוסף), לרוב בשל מסלול הכשרה ארוך. במקרים רבים מדובר בנשים משום שתקופת השירות שלהן קצרה משל הגברים, והן נדרשות להתנדב לשירות בתפקיד "דין אישה כדין גבר".
קיצור שירות
במקרים מסוימים ניתן לקבל קיצור שירות, למשל בשל בעיות ת"ש או קבלה ללימודים גבוהים במוסד אקדמאי, כאשר תאריך פתיחת שנת הלימודים קרוב למועד השחרור והשלמת השירות המלא יכולה לפגוע בקבלה למוסד.
פטורים משירות חובה
חובת השירות חלה על כל אזרח או תושב שהגיע לגיל 18, ופטורים ממנו אלה ששוחררו עקב חוסר התאמה, ומגוון פטורים המעוגנים בחוק. לבני מיעוטים, להוציא דרוזים וצ'רקסים, הגיוס הוא בהתנדבות.
נשים יכולות לקבל פטור משירות עקב נישואין, הריון או באמצעות טענה על אורח חיים דתי.
גיוס חובה לבני מהגרים וזכויות לנמנעים ממנו
אם הבקשה תאושר, יידחה גיוסו של המלש"ב לצה"ל. לאחר קבלת ההודעה בדבר קבלת המעמד של בן מהגרים, יוכל המלש"ב לבקר בישראל בכל שנה קלנדרית למשך 4 חודשים, מבלי שיידרש ממנו להתגייס לצבא, ונוסף על כך אם עזב לפני גיל 13 על הוריו לשהות גם הם בארץ עד 180 יום בשנה עד אשר יגיע לגיל 18, ואם עזב לפני גיל 16 על הוריו לשהות בארץ עד 180 יום בשנה עד אשר יגיע לגיל 20. באופן חד-פעמי במהלך חייו, יוכל המלש"ב לשהות בישראל במשך שנה שלמה. על מנת לנצל זאת, יצטרך המלש"ב לשהות בחו"ל חודשיים לפני ואחרי שנת השהייה בארץ. לעומת זאת להוריו אין שנה כזו בה הם יוכלו לשהות בארץ באופן רצוף. הסדר זה יישאר בתוקף כל עוד מרכז חייו של המלש"ב הוא מחוץ לישראל והמלש"ב עומד בתנאי ההסדר.
בנוסף הצבא יכול להכיר במלש"ב כמהגר אם נכנס לארץ לאחר גיל 16 ושהה בארץ פחות משנתיים או שהגיע לאחר גיל 20 ושהה בארץ פחות מ-3 שנים.
שכר והטבות
בתקופת שירות החובה מקבל החייל דמי קיום. תשלום זה נמוך במידה ניכרת משכר המינימום, ואינו מהווה שכר עבודה. בעקבות עבודת מטה בצה"ל וכן עבודת ועדה משותפת למשרדי האוצר, הביטחון והמשפטים, ב-2016 הועלה שכר חיילי החובה ב-50% בשתי פעימות והוצמד מדי שנה למדד המחירים לצרכן. בשלהי שנת 2021 החליט שר הביטחון בני גנץ על העלאה נוספת של 50 אחוז בשכר חיילי החובה.
בנוסף מוענקות למשתחררים הטבות שונות בנוסף לתגמול הישיר שהם מקבלים מצה"ל. בהטבות:
שינויים בתנאי השירות וסוגיות חברתיות-כלכליות
לאורך השנים נבחנו אפשרויות שונות לעריכת שינויים בתנאי שירות החובה בדגש על קיצור משך השירות והעלאת שכר חיילי החובה: בין השיקולים בעריכת השינויים במשך השירות ושכר החובה אפשר להתייחס להשפעה על הוצאות כוח אדם בצה"ל, על מידת ההסתמכות על משרתי המילואים, על מענקי השחרור וחזרה לשוק העבודה. סוגיית קיצור משך השירות נקשרה גם למודל צבא העם אל מול מודל צבא מקצועי.
ב-2020 תוקנה הפקודה העוסקת בשעות שינה, כך שמספר שעות השינה המטכ"ליות עלו ל-7 במקום ל-6.
התנאה על משך שירות החובה
במסגרת מסלול העתודה האקדמית, המתגייס חותם על מסמך דמוי חוזה, שלאחריו יוצא לתקופת דחיית שירות לצורך לימודיו.
בבג"ץ 1799/21 אברמוף, העלו כ-109 עתודאים טענה לפיה מלשונו של חוזה העתודה עליו חתמו, עולה כי התחייבו לשרת תקופת שירות כפי שתיקבע על-פי חוק שירות ביטחון ביום חזרתם לשירות. לו הייתה מתקבלת טענתם, הרי שהיו חייבים לשרת כ-4–6 חודשים פחות, בהתאם לשינויים במשך שירות החובה שנקבעו החל משנת 2015.
בית המשפט העליון קבע כי לא השתכנע מטיעוני העותרים, והמליץ להם למשוך את עתירתם, כפי שעשו. בית המשפט קבע כי אין נפקות להיבט ההסכמי. לכן, בית המשפט לא נדרש לטענותיהם של העותרים לעניין פירוש המסמך עליו חתמו, אלא למעשה קבע כי אף אם היה כתוב בו ברחל בתך הקטנה כי קיצור השירות צריך לחול עליהם, אין בכך כדי להועיל. בתוך כך, העיר השופט פוגלמן כי לשיטתו אין לצבא כלל סמכות לשנות את משך שירות החובה בהסכם.
מנגד, חיילים שהתגייסו לאחר תיקון משך השירות שנקבע ביולי 2020 נדרשו לחתום על מסמך לפיו אם יתארך משך שירות החובה עד חזרתם לשירות, הם יידרשו לשרת את התקופה הארוכה יותר.
ויקטור צ'וקרין
ויקטור איבנוביץ' צ'וקרין (באוקראינית: Віктор Іванович Чукарін; 9 בנובמבר 1921 - 25 באוגוסט 1984) היה מתעמל סובייטי, הראשון מבין גדולי המתעמלים של ברית המועצות. אלוף אולימפי כולל בתחרות קרב-רב אישי פעמיים ברציפות (הלסינקי 1952 ומלבורן 1956), בעל 11 מדליות, מהן 7 זהב, 3 כסף ו-1 ארד ואלוף עולם (1954) בעל 4 מדליות מהן 3 זהב ו-1 ארד.
צ'וקרין מדורג במקום 15 בהיסטוריה מבין כל הספורטאים ובמקום 6 מבין כל המתעמלים, במניין מדליות הזהב שצבר (7). מדורג במקום 17 בהיסטוריה מבין כל הספורטאים ובמקום 8 מבין כל המתעמלים, במניין המדליות שצבר (11).
ביוגרפיה
צ'וקרין נולד בקרסנוארמייסקה, שבחצי האי קרים. הוא לחם ביחידת ארטילריה בצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה. הוא נלקח בשבי ושהה במשך 4 שנים במחנה ריכוז סנדבוסטל שבסקסוניה התחתונה (צפון גרמניה) בין המבורג לברמן.
אלוף אולימפי
למרות גילו המבוגר יחסית, בן 31, זכה צ'וקרין באולימפיאדת הלסינקי (1952) ב-6 מדליות, מהן 4 זהב ו-2 כסף והיה לספורטאי המצטיין במשחקים אלו. מדליית זהב בתחרות הקרב-רב אישי לפני בן ארצו גרנט שאגיניאן ויוזף שטלדר משווייץ, בתחרות הקבוצתית, בתרגיל על סוס הקפיצות ועל סוס הסמוכות. מדליות כסף בתרגיל על המקבילים ועל הטבעות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בתרגיל על המתח ובמקום 29 בתרגיל הקרקע.
אלוף עולם
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1954 זכה צ'וקרין ב-4 מדליות, מהן 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב בתחרות הקרב-רב אישי, בצוותא עם בן ארצו ולנטין מורטוב ולפני גרנט שאגיניאן, בתחרות הקבוצתית ובתרגיל על המקבילים ומדליית ארד בתרגיל על סוס הסמוכות.
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה צ'וקרין ב-5 מדליות, מהן 3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, בתחרות הקרב-רב אישי הוא הגן על תוארו, לפני טקאשי אונו מיפן ובן ארצו יורי טיטוב, בתחרות הקבוצתית ובתרגיל על המקבילים. מדליית כסף בתרגיל הקרקע ומדליית ארד בתרגיל על סוס הסמוכות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בתרגיל על המתח ובמקום שביעי על סוס הקפיצות ועל הטבעות.
לאחר סיום הקריירה עבד צ'וקרין כמאמן התעמלות בעיר לבוב. הוא נפטר ב-25 באוגוסט 1984 בלבוב.
תארים והשגים
בשנת 2009 זכה צ'וקרין להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי בהתעמלות.
צלב התעופה המצוינת (בריטניה)
צלב התעופה המצוינת (באנגלית: Distinguished Flying Cross מוכר גם בר"ת: DFC) הוא עיטור בריטי מדרגה שלישית הניתן לחיילי הכוחות המזוינים של בריטניה עבור פעולה של גבורה יוצאת דופן באוויר, בעיקר למשרתים בחיל האוויר המלכותי. עד לשנת 1993, העיטור היה ניתן לקצינים בלבד כאשר עיטור מדליית התעופה המצוינת היה ניתן לדרגות הנמוכות, החל משנה זו צלב התעופה ניתן לכל הדרגות.
תיאור העיטור
העיטור הוא צלב יווני עשוי כסף מעוטר שבמרכזו מוצג סמל וראשי תיבות חיל האוויר המלכותי. העיטור תלוי על סרט המורכב מפסים לבנים וסגולים באלכסון לאורכו של הסרט, זו היא גם תצורת הצבעים המוצגים באות העיטור (גרסה מוקטנת של העיטור אשר נענדת לא באירועים פורמליים). מצידו השני של העיטור מתואר סמל וראשי התיבות של המונרך כאשר בזרוע התחתונה נכתב שם מקבל העיטור. לעיטור ניתן להוסיף אבזם כסף המציין כפל עיטורים, כלומר הענקה כפולה ויותר של אותו העיטור, בתצורת אות העיטור אבזם זה מיוצג בעזרת סיכה במרכז האות.
ארנב מפוספס
ארנב זה בינוני בגודלו ומגיע לאורך מוערך של 40 ס"מ בקירוב עם פרווה רכה צהובה בהירה עד חומה-אדמדמה והוא בעל אוזניים קצרות דומות לאלה של ארנבון מצוי יותר משל ארנבת. לרוב הוא פעיל בלילה ומחפש צמחייה קרקעית למאכל. בימים הוא נח במאורות באדמה ההררית.
מלחמת מעמדות
מלחמת מעמדות הוא מונח המתייחס לחיכוכים המתלווים ליחסים חברתיים וכלכליים בין חברי קבוצות או מעמדות חברתיים שונים, למתחים הנסתרים או לניגודים הקיימים בחברה.
השימוש במונח נעשה לרוב על ידי קומוניסטים, סוציאליסטים ואנרכיסטים, אשר מגדירים מעמד לפי הקשר שלו לאמצעי הייצור - כגון מפעלים, קרקעות ומכונות. מנקודת מבט זו, השליטה החברתית בייצור ובמקומות העבודה היא תחרות בין המעמדות השונים, וחלוקת המשאבים הללו כרוכה בקונפליקט ובהסבת נזק.
לעיתים רבות מלחמת המעמדות מובילה למאבקים אלימים. מלחמת מעמדות יכולה להתקיים בגלוי, כמו השבתה של עסק שמטרתה למוטט ארגוני עובדים, או שהיא יכולה להתקיים באופן נסתר, כגון האטה לא רשמית בייצור במחאה על שכר נמוך או על תנאי עבודה לא הוגנים.
שימוש במונח
בעבר, במונח "מלחמת מעמדות" השתמשו בעיקר הסוציאליסטים, המגדירים מעמד על פי יחסו לאמצעי הייצור - כגון מפעלים, קרקע ומכונות. מנקודת מבט זו, השליטה על הייצור והעבודה היא תחרות בין המעמדות, וחלוקת המשאבים המגיעים מאותם אמצעים מובילה בהכרח לסכסוך ולפגיעה, העלולים להסלים לעימותים מסיביים, ובמקרים מסוימים, להוביל אפילו לתבוסה כוללת של אחד מהמעמדות המתחרים. עם זאת, בתקופה המודרנית המונח מוצא לעצמו הגדרה חדשה בתוך המרחב הקפיטליסטי בארצות הברית ומדינות מערביים אחרים.
מהעת החדשה
כאשר החברות מחולקות חברתית על בסיס מעמד, עושר, או שליטה על הייצור החברתי והפצתו, מבנים מעמדיים צומחים, ולכן הם בעצם מתפתחים עם הציוויליזציה עצמה. תהליך זה מתועד היטב מאז אירופה הקלאסית (במקרים כמו ספרטקוס) ומאז ההתקוממויות העממיות השונות באירופה של ימי הביניים המאוחרים ובמקומות נוספים.
אחד הניתוחים המוקדמים של סכסוכים מסוג זה הוא מאמרו של הפילוסוף והעיתונאי הגרמני פרידריך אנגלס, "מלחמת האיכרים בגרמניה". אחד הניתוחים המוקדמים של התפתחות המעמד כהתפתחות של קונפליקטים בין המעמדות הצומחים הוא מאמרו של פיטר קרופוטקין "סיוע הדדי" (באנגלית: Mutual Aid: A Factor of Evolution). בעבודה זו, קרופוטקין מתאר את ההיפטרות מטובין לאחר המוות בחברות כמו הציידים-לקטים, וכיצד הירושה מחוללת מחלוקות וסכסוכים מעמדיים.
ארצות הברית במאה ה-21
ביל מוירס, עיתונאי אמריקאי ששירת כדובר הבית הלבן בממשל לינדון ג'ונסון נשא נאום ב"מרכז ברנאן לצדק" בשנת 2013 בהתייחסו למאבק הנוכחי בין הדמוקרטיה לפלוטוקרטיה בארצות הברית שכותרתו "מלחמת המעמדות האמריקנית הגדולה". כריס הדג'ס כתב טור עבור האתר "Truthdig" תחת הכותרת "בואו נתחיל את מלחמת המעמדות הזאת", שהיה פרפרזה על שירה של פינק "בואו נתחיל את המסיבה הזאת".
ההיסטוריון סטיב פרייזר, מחבר הספר "עידן ההתמכרות: החיים והמוות של ההתנגדות האמריקאית לעושר ריכוזי וכוח", טוען כי הסכסוך המעמדי הוא בלתי נמנע אם התנאים הפוליטיים והכלכליים הנוכחיים יימשכו, וציין כי: "'לאנשים נמאס יותר ויותר... הקולות שלהם לא מקבלים מענה. אני חושב שזה לא יכול להימשך זמן רב עד שיופיעו יותר ויותר התפרצויות של מה שנקרא פעם מאבק המעמדות, מלחמת המעמדות.'"
תומאס ג'פרסון
על אף שהיה מהאבות המייסדים וכיהן כנשיא ארצות הברית במשך 8 שנים, ג'פרסון נפטר כשברשותו חובות רבים. בנוגע למלחמת המעמדות, כך ציין במכתב לחבר הקונגרס מוירג'ניה, אדוורד קרינגטון:"'אני משוכנע שהחברות הללו (כמו האינדיאנים), החיות ללא ממשלה, נהנות במידה רבה יותר של אושר מאשר אלה החיים תחת ממשלות אירופאיות. מבין החברות האלו, דעת הקהל נמצאת במקום החוק, והיא מרסנת את המוסר בעוצמה חזקה כמו שחוקים הצליחו לעשות בעבר. מבין החברות האירופאיות, תחת השלטון הם חילקו את אומותיהם לשני מעמדות, זאבים וכבשים. אני לא מגזים. זו תמונה אמיתית של אירופה. לכן, הוקיר את רוח העם שלנו, ושמור על תשומת הלב שלהם. אל תהיה חמור מדי בנוגע לטעויותיהם, אלא תגיב אליהם בהארה ובנאורות. אם ברגע שהם יהיו קשובים לענייני הציבור, אתה ואני, הקונגרס, שופטים ומושלים, יהפכו כולם לזאבים. נראה שזה החוק הכללי של הטבע שלנו, למרות חריגים בודדים; הניסיון מצהיר שהאדם הוא החיה היחידה שטורפת את זניה שלה, שכן איני יכול לייחס לממשלות אירופה מושגים יותר עדינים, ואת טרף העשירים את העניים.'"
וורן באפט
המשקיע והמיליארדר והפילנתרופ וורן באפט, אחד מעשרת האנשים העשירים ביותר בעולם, מעריך כי המעמד שלו - "המעמד העשיר" - מנהל מלחמה מעמדית בין שאר חלקי החברה. בשנת 2005 אמר באפט בריאיון ל-CNN: "זו מלחמת מעמדות, והמעמד שלי מנצח, אבל לא כך צריך להיות." בריאיון לעיתון הניו יורק טיימס בנובמבר 2006, באפט קבע כי "ישנה מלחמת מעמדות, והמעמד העשיר, המעמד שלי, הוא זה שעושה מלחמה, ואנחנו מנצחים בה".
מאוחר יותר תרם באפט יותר ממחצית הונו למטרות צדקה באמצעות תוכנית שפותחה על ידו ועל ידי איל התוכנה ביל גייטס. בשנת 2011 קרא באפט למחוקקים בממשלה "תפסיקו לפנק את העשירים".
נועם חומסקי
הבלשן והוגה הדעות היהודי-אמריקאי נועם חומסקי כתב כך על מלחמת המעמדות בארצות הברית:"'ובכן, מלחמת מעמדות מתנהלת תמיד. ארצות הברית, במידה יוצאת דופן, היא חברה עסקית, יותר ממדינות אחרות. המעמדות העסקיים מאוד מודעים למעמדיות שלהם - הם כל הזמן נלחמים במלחמת מעמדות מרה כדי לשפר את כוחם ולמגר את ההתנגדות אליהם. היתרונות העצומים וזכויות היתר שניתנו לעשירים ביותר הם הרבה מעבר לאלה שניתנים בחברות אחרות בהשוואה, והם חלק ממלחמת המעמדות המתמשכת. צריך רק להסתכל על שכר המנכ'לים...'"
מקס ובר
מקס ובר (1864-1920) מסכים עם רעיונותיו הבסיסיים של קרל מרקס, וגם לדעתו הכלכלה גורמת לקונפליקט מעמדי. אך בניגוד למרקס, הוא טוען שהסכסוך המעמדי יכול לנבוע גם מאלמנטים אחרים, כמו יוקרה וכוח. ובר טוען כי המעמדות נובעים ממיקומי "רכוש" שונים. מיקומים שונים אלו יכולים להשפיע במידה רבה על מעמדו של אדם ועל החינוך שהוא יקבל, וכן על האנשים שהוא יתחבר איתם.
לדעתו, יוקרה היא ערך מיוחס שלרוב לא ניתן לשנותו. הוא מוסיף כי היוקרה מושפעת מסטטוס קבוצתי שונה, ויוקרה זו מבוססת על המעמד החברתי של ההורים. ובר קובע כי בעקבות כך חילוקי הדעות הובילו להיווצרות מפלגות פוליטיות.
ובר חולק על מרקס בנושא היווצרותם של המעמדות. בעוד שמרקס סבור כי קבוצות הן דומות בשל מעמדן הכלכלי, ובר טוען כי המעמדות נוצרו במידה רבה בגלל מעמד חברתי. ובר אינו מאמין שהקהילות נוצרות על ידי מעמד כלכלי, אלא על ידי יוקרה חברתית זהה. הוא מכירים בכך שיש קשר בין מעמד חברתי, יוקרה חברתית ומעמדות.
זוויות מרקסיסטיות
רעיון מלחמת המעמדות הוצע לראשונה על ידי הפילוסופים קרל מרקס ופרידריך אנגלס בחיבורם "המניפסט הקומוניסטי". להערכתם, תתרחש בחברה מלחמה בין המעמדות הכלכליים ובמהלכה יתפסו הפועלים את השלטון ויבטלו את ההבדלים בין המעמדות. בעקבות כך, יתוקן המצב החברתי המעוות וייבנה עולם חדש שיהיה מבוסס על שוויון וצדק חברתי.
במניפסט טוען קרל מרקס כי המעמד נוצר כאשר חבריו משיגים תודעה מעמדית וסולידריות. תהליך זה מתרחש בעיקר כאשר חברי אותו מעמד מתחילים להיות מודעים לניצולם בידי מעמד אחר. או אז המעמדות יבינו את האינטרסים המשותפים שלהם ואת זהותם המשותפת. לדברי מרקס, המעמדות ינקטו צעדים נגד אלה המנצלים את המעמדות הנמוכים.
מה שמרקס מציין הוא שחברי כל אחד משני המעמדות העיקריים הם בעלי אינטרסים משותפים. אינטרסים מעמדיים או קולקטיביים אלה מנוגדים לאלה של המעמד האחר בכללותו. זה בתורו מוביל לסכסוך בין אנשים בודדים ממעמדות שונים.
הניתוח המרקסיסטי-חברתי מזהה שתי קבוצות חברתיות עיקריות:
ברית המועצות
מגוון הוגים טרוצקיסטים ואנרכיסטים טוענים כי קונפליקט מעמדי היה קיים בברית המועצות. טיעוניהם מתארים את המעמד כשכבה ביורוקרטית שנוצרה על ידי המפלגה הפוליטית השולטת (המכונה נומנקלטורה בברית המועצות, ולעיתים מכונה "מעמד חדש") - השולט ומנחה את אמצעי הייצור. המעמד השליט הזה נתפס כאופוזיציה לשאר החברה, הנחשבת בדרך כלל לפרולטריון. סוג זה של מערכת מופנה על ידם כסוציאליזם של המדינה, קפיטליזם ממלכתי, קולקטיביזם ביורוקרטי או אגודות-מעמדות חדשות.
המרקסיזם היה כוח אידאולוגי כל כך בולט באותה תקופה, שעוד במאה ה-19 קמה בברית המועצות קבוצה מרקסיסטית המכונה "מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית". מפלגה זו נחלקה במהרה לשני פלגים עיקריים; הבולשביקים, ובראשם ולדימיר לנין, והמנשביקים, ובראשם יוליוס מארטוב.
מחליקי הקרח (בלט)
עלילה
הבלט מתאר מסיבת החלקה ויקטוריאנית המתרחשת על אגם קפוא בערב חורפי. קשתות רשת צבועות לבן מפרידות בין האגם הקפוא ובין עצי היער המושלג מאחור. פנסים סיניים משרים אור עמום על כיסוי הבמה הלבן המדמה קרח, ומצלילים את עצי היער על רקע שמי הלילה זרועי הכוכבים. המחליקים הראשונים להופיע הם ארבעה זוגות רקדנים לבושים חליפות חומות תואמות, ומלווים מיד אחר כך בחברים שונים: שתי נערות בלבוש ומצנפת כחולים, שתיים נוספות בלבוש ומצנפת אדומים, זוג לבוש לבן ונער בודד בכחול. חבורה צעירה ושמחה זו רוקדת יחד בווריאציות שונות - ביניהן פה דה דה רומנטי של הזוג בלבן ופה דה טרואה של הנער בכחול עם זוג בנות - החבורה מחליקה, עגה במעגלים וקופצת עד ששלג לפתע מתחיל לרדת, מותיר את הנער בכחול לבדו, סובב סחור סחור כסביבון במרכז האגם הקפוא.
ליהוק מקורי
"מחליקי הקרח", שמכיל חמישה עשר רקדנים בלבד, הוא בלט בידורי יותר מאשר עלילתי. חלקי הריקוד השונים רצופים מתחילה ועד סוף, ללא התפתחות עלילתית. בהופעת הבכורה, הזוג בלבן היו הרקדנים הראשיים מרגוט פונטיין ורוברט הלפמן. הנערות בכחול היו מרי הונר ואליזבת מילר; הנערות באדום היו ג'ון בריי ופמלה מאי ואת הנער בכחול גילם הרולד טורנר - הסולן הווירטואוזי של החבורה. הזוגות בחום היו הרקדניות גווינת' מת'יוז, ג'וי ניוטון, פגי מילוז ווונדה הורסבורג, שלוו על ידי הרקדנים ריצ'רד אליס, ליזלי אדווארדס, מייקל סומז ופאול ריימונד.
למרות הופעתם של פונטיין והלפמן כ"זוג בלבן" בפה דה דה הרומנטי, הכוכב הראשי של הבלט היה טורנר שגילם את "הנער בכחול". מטרתו העיקרית של אשטון כשיצר את "מחליקי הקרח" הייתה ליצור יצירה נוצצת שתגבר על הפופולריות לה זכו היצירות של Colonel de Basil's Ballets Russes שהוצגו בלונדון בסוף הקיץ באותו זמן. בהקשר לטורניר, אשטון זכה לרקדן יוצא מן הכלל והשתמש ביתרון הרמה הטכנית הגבוהה שלו. הנער בכחול היא דמות קשה לגילום באופן יוצא דופן, ותפקיד הנערות בכחול קשה כמעט כמוהו. בנוסף, תפקיד הנערים בחום על פי הכוריאוגרפיה, בדרך כלל יגולם על ידי סולנים ולא על ידי רקדני הקור דה בלט שכן ביצוע הריקודים שלהם כרוך בקפיצות וסיבולת ברמה ניכרת.
מבנה
הבלט שאורכו כ-25 דקות, רצוף ריקודים שונים:
ארנסט מוניז
ארנסט ג'פרי מוניז (באנגלית: Ernest Jeffrey Moniz; נולד ב-22 בדצמבר 1944) הוא פיזיקאי גרעין אמריקאי שכיהן כמזכיר האנרגיה של ארצות הברית, תחת הנשיא ברק אובמה ממאי 2013 עד ינואר 2017. לפני כן כיהן בתפקידים שונים בתקופת כהונתו של הנשיא ביל קלינטון, בהם מנהל שותף במשרד מדיניות המדע והטכנולוגיה של הבית הלבן, ובתפקיד במחלקת האנרגיה בין השנים 1997–2001.
מוניז שירת כפרופסור לפיזיקה והנדסת מערכות במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), עמד בראש תוכנית יוזמת האנרגיה וכיהן כמנהל המעבדה לאנרגיה ולסביבה באוניברסיטה.
ביוגרפיה
מוניז הצטרף כחבר בפקולטה לפיזיקה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ב-1973, וכיהן כדיקן הפקולטה בשנים 1991–1995 וכן כראש מתקן מאיץ החלקיקים "Bates Linear Accelerator Center" באוניברסיטה. היה גם ליושב ראש משותף במועצת המחקר של אוניברסיטת MIT. הוא שירת בממשלו של הנשיא ביל קלינטון, כמנהל שותף למדע במשרד מדיניות המדע והטכנולוגיה של הבית הלבן בשנים 1995 - 1997. בנוסף עבד במחלקת האנרגיה של ארצות הברית, וכיהן כסגן מזכיר האנרגיה בשנים 1997–2001.
בוב סיימון
רוברט (בוב) דייוויד סיימון (באנגלית: Robert David "Bob" Simon; 29 במאי 1941 - 11 בפברואר 2015) היה עיתונאי וכתב טלוויזיה יהודי-אמריקאי.
ארנסט מוניז
ביוגרפיה
ב-4 במרץ 2013 הודיע הנשיא ברק אובמה כי בכוונתו למנות את מוניז למזכיר האנרגיה, על מנת להחליף את המזכיר הפורש, סטיבן צ'ו. ב-16 במאי 2013 אישר הסנאט את מינויו, והוא החל את כהונתו ב-21 במאי 2013.
בוב סיימון
קורות חיים
בוב סיימון נולד למשפחה יהודית ברובע הברונקס של ניו יורק. הוא בוגר אוניברסיטת ברנדייס, ומ-1964 עד 1967 פעל בשירות החוץ של ארצות הברית. מ-1969 עד 1971 עבד במשרד הלונדוני של חדשות CBS. מ-1971 עד 1977 פעל מהמשרד הלונדוני והמשרד של סייגון ככתב מווייטנאם. מ-1977 עד 1981 עבד במשרד של CBS בתל אביב. מ-1981 שימש ככתב לענייני מחלקת המדינה של ארצות הברית בוושינגטון, וב-1987 שב לישראל בתפקיד הכתב הראשי של CBS במזרח התיכון. בתקופה זו התגורר בהרצליה פיתוח. הוא סיקר את מלחמת המפרץ הראשונה ונפל בשבי עיראקי יחד עם צוותו, שבי ממנו שוחרר כעבור 40 ימים, רק לאחר התערבות של מיכאיל גורבצ'וב. במהלך עבודתו ככתב הוא סיקר מלחמות וסכסוכים מזוינים נוספים, בצפון אירלנד, מלחמת פוקלנד, המאבקים ביוגוסלביה המתפרקת, שוב בעיראק ועוד.
ארנסט מוניז
ביוגרפיה
מתוקף תפקידו כמזכיר האנרגיה וכמדען גרעין, מוניז מילא תפקיד מרכזי במגעים שהובילו להסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית, כשדן במשא ומתן ישירות על המגעים הטכניים בהסכם, יחד עם שר האנרגיה הגרעינית של איראן, עלי אכבר סאלחי, אשר למד גם כן באוניברסיטת MIT. על רקע השכלתו בנשק גרעיני, וידא כי אין בדרישות האיראנים בהסכם סיכונים ממשיים. ההסכם המקיף בין איראן למעצמות P5+1 (שבהם חמש החברות הקבועות במועצת הביטחון, יחד עם גרמניה ונציג מן האיחוד האירופי) הושג באופן סופי ב-14 ביולי 2015.
בוב סיימון
קורות חיים
בוב סיימון הכין כתבות גם על נושאים אחרים, לא מלחמתיים, למשל תזמורות, וזכה ב-27 פרסי אמי וב-3 פרסי פיבודי. הוא סיקר את רצח יצחק רבין, איתו היה מיודד ונהגו לשחק יחד טניס. בשנותיו האחרונות היה כתב תוכנית הטלוויזיה "60 דקות".
בוב סיימון נישא והיה אב לבת, טניה, אחת המפיקות של תוכנית הטלוויזיה "60 דקות". הוא נהרג בתאונת דרכים במנהטן בעת שנסע במונית.
חסה רודריגס
חֶסֶה רודריגס רואיס (בספרדית: Jesé Rodríguez Ruiz; נולד ב-26 בפברואר 1993) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקיצוני בקבוצת סמפדוריה. ידוע בשמו הפרטי, חסה.
קריירת מועדונים
חסה נולד בלאס פאלמאס שבאיים הקנרים. הוא הצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד בגיל 14, ושיחק בכל מחלקות הנוער של הקבוצה עד שהגיע לריאל מדריד קסטיליה.
ב-12 בדצמבר 2012 ערך חסה את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת במסגרת גביע המלך במשחק מול פונפורודינה לאחר שהחליף את כריסטיאנו רונאלדו 15 דקות לסיום המשחק. שבועיים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה במשחק מול ריאל סוסיאדד לאחר שעלה כמחליף. בעונת הבקיע 22 שערי ליגה בליגה הספרדית השנייה ובכך שבר את שיאו של אמיליו בוטראגניו, שהיה עד אז שיא הכיבושים של הליגה השנייה.
ב-24 ביולי 2013 הודיעה ריאל מדריד באופן רשמי על הארכת חוזהו של השחקן עד לעונת 2017, כאשר בכל עונה ירוויח מיליון אירו, עם סעיף שחרור של מעל ל-250 מיליון אירו. בנוסף, חסה הועלה לקבוצה הבוגרת בעונה זאת.
את שער הבכורה שלו במדי הבוגרים הוא כבש במשחק מול ברצלונה בתאריך 26 באוקטובר 2013 בהפסד 1–2. הפריצה שלו הגיעה כשכבש נגד ולנסיה שער ניצחון, ושבוע וחצי לאחר מכן כבש את השער היחיד במשחק נגד פריס סן-ז'רמן. ארבעה ימים לאחר מכן בישל נגד סלטה ויגו שער ראשון במשחק בניצחון קבוצתו 0–3. במשחק שמינית גמר ליגת האלופות חסה נפצע קשות עקב תיקול גס של סיאד קולסינאץ, פציעה שגרמה לו להיעדר לזמן רב. בהמשך העונה ריאל מדריד זכתה בגביע הספרדי ובליגת האלופות בלעדיו. חסה חזר מהפציעה ב-2 בדצמבר 2014 במשחק במסגרת גביע המלך נגד קבוצת קורניה מהליגה השלישית, ואף כבש את אחד מהשערים במשחק בו ניצחה קבוצתו בתוצאה 0–5.
ב-8 באוגוסט 2016 חתם לחמש שנים בפריז סן-ז'רמן.
ב-31 בינואר 2017 הושאל חסה ללאס פאלמס עד תום העונה.
ב-16 באוגוסט 2017 הושאל חסה לסטוק סיטי לעונה אחת. ב-19 באוגוסט כבש חסה את שער הבכורה שלו בסטוק בניצחון 0–1 על ארסנל.
ב-29 בינואר 2019 הושאל לריאל בטיס עד לסוף העונה. בספטמבר של אותה שנה הושאל לספורטינג ליסבון עד לסוף עונת 2019/2020.
בתחילת עונת 2020/2021 שב לפריז סן-ז'רמן. ב-10 בספטמבר 2020 שיחק את משחקו הראשון לעונה, כמחליף במשחק ההפסד 0–1 מול מץ, אך ב-6 בדצמבר 2020 הודיעה הקבוצה על שחרורו.
ב-1 בפברואר 2021 חזר ללאס פאלמס וחתם עד לסוף העונה.
ביוני 2022 חתם באנקרגוג'ו. בינואר 2023 שוחרר מהקבוצה.
ב-10 בפברואר 2023 חתם חסה בסמפדוריה עד חסוף העונה.
נבחרת לאומית
חסה רודריגס היה חלק מנבחרות הנוער של ספרד בשנים 2009–2014. באליפות אירופה לנוער לשנת 2012 כבש את שער הניצחון לטובת נבחרתו במשחק הגמר מול יוון. כמו כן, זכה בתואר כמלך השערים של הטורניר.
יונתן ברג
יונתן ברג (נולד ב-14 באוגוסט 1981) הוא משורר וסופר ישראלי, זוכה פרס היצירה לסופרים עבריים.
ביוגרפיה
ברג גדל במשפחה דתית ביישוב פסגות שבהרי בנימין, ולמד בישיבה תיכונית אותה עזב בגיל 16. בשירותו הצבאי שירת בנח"ל והשתתף במבצע חומת מגן. בוגר תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב ותואר שני באוניברסיטת חיפה. ברג הוא ביבליותרפיסט במקצועו, ובנוסף כותב כיום באתר וואלה!.
בשנת 2011 הוא זכה בפרס משרד התרבות והספורט לצד כמה סופרים צעירים נוספים (יערה שחורי, אופיר עוז ועוד).
בשנת 2012 הוציא ברג את ספרו "מפרשים קשים", בהוצאת "קשב לשירה" של רפי וייכרט. הספר התקבל בביקורות חמות, וזיכה אותו בפרס יהודה עמיחי לשנת תשע"ג.
במאי שנת 2014 הוציא ברג את ספרו השני "שעות ליד העולם", גם הוא בהוצאת "קשב לשירה". הספר מציג התפתחות קו ביוגרפי בכתיבתו של ברג.
בשנת 2015 הוציא ברג את הרומן "עוד חמש דקות" בספריה לעם של הוצאת עם עובד.
ברג היה אחד מהזוכים בפרס היצירה לסופרים ומשוררים לשנת ה'תשע"ח.
קישורים חיצוניים
על ספריו:
ארתור דייוויס
ארתור בואן דייוויס (באנגלית: Arthur Bowen Davies; 1862 – 1928) היה אמן אמריקאי אוונגרדי, מחלוצי האמנות המודרנית בארצות הברית 1910–1928.
ביוגרפיה
דייוויס נולד באוטיקה, שבניו יורק, ב-26 בספטמבר 1862. בנם של דייוויד ופיבי דייוויס. הוא התעניין מאוד באיור כשהיה צעיר, בגיל חמש עשרה, השתתף בתערוכה גדולה בעיר הולדתו בנושא נוף אמריקאי, ובה הוצגו עבודות של ג'ורג' איננס וחברי אסכולת נהר ההדסון. לתערוכה הייתה השפעה עמוקה עליו. הוא התרשם במיוחד מהנופים הטונליסטיים של איננס. לאחר שבני משפחתו עברו להתגורר בשיקגו, דייוויס למד באקדמיה לעיצוב בשיקגו משנת 1879 עד 1882 לפני שעבר לעיר ניו יורק, שם למד בליגה לסטודנטים לאמנות. הוא עבד כמאייר מגזינים לפני שהתמסר לציור.
בשנת 1892 התחתן דייוויס עם וירג'יניה מריוותר, אחת הרופאות הראשונות של מדינת ניו יורק. משפחתה, שחשדה כי בתם עשויה להיות המפרנסת היחידה במשפחה אם היא תינשא לאמן מרושש, התעקשה כי החתן יחתום על הסכם ממון לפני הנישואין, תוך ויתור על כל טענה כספית לאשתו במקרה של גירושין. (דייוויס בסופו של דבר היה התעשר מאוד באמצעות מכירת ציוריו, אם כי סיכוייו בגיל שלושים לא נראו מעודדים.) הם נראו זוג קונבנציונלי, מלבד העובדה שדייוויס היה בעל אופי סוער. וירג'יניה בצעירותה רצחה את בעלה הראשון, בירח הדבש כשגילתה שהוא מכור לסמים ומהמר כפייתי, עובדה שהיא ומשפחתה הסתירו מדייוויס. כאשר דייוויס נפטר ב-24 בספטמבר 1928, וירג'יניה גילתה שהוא הסתיר חיים נוספים עם אשה אחרת הידועה בציבור, עדנה ומשפחה. עדנה גילתה כי ארתור שילם לה דמי קיום על אף הצלחתו הכלכלית כאמן.
לעיתים רחוקות הוא היה מזמין מישהו לאולפן שלו, ובהמשך חייו, היה יוצא מגדרו כדי להימנע ממפגשים עם חברים ומכרים ותיקים. הסיבה להתרחקות של דייוויס נודעה לאחר מותו הפתאומי בעת חופשתו באיטליה בשנת 1928: כאמור, היו לו שתי נשים (אחת חוקית, ואחת ידועה בציבור) וילדים מכל אחת מהן, סוד שנשמר מאשתו וירג'יניה במשך עשרים וחמש שנים. עם וירג'יניה נולדו לו שני בנים, ניילס וארתור.
קריירה
בתוך שנה מנישואיו, הציורים של דייוויס החלו למכור, לאט אך בהתמדה. באמריקה של סוף המאה ה-19, הוא מצא שוק לציורים העדינים של עולם הפנטזיה. הוא ביצע נסיעות קבועות לאירופה, שם התמקד באמנות ההולנדית שעזרה לו לחדד את חוש הצבע שלו ולעדן את עבודות המברשת שלו.
כשהיה בשנות הארבעים לחייו, דייוויס הוכיח באופן סופי את ערכו הכלכלי, ויוצג על ידי סוחר אמנות יוקרתי במנהטן, ויליאם מקבת, שמכר היטב את ציוריו. המוניטין שלו באותה תקופה, ועדיין בימינו, נשען על ציורי פנטזיה שהמפורסם שבהם הוא "החד קרן: אגדה, ים רגוע" (1906) באוסף המוזיאון המטרופוליטן לאומנות. בשנות העשרים קיבלו עבודותיו מחירים גבוהים מאוד והוא הוכר כאחד הציירים האמריקנים המוערכים והמצליחים ביותר.
הוא היה פורה, עקבי ומיומן מאוד. טקסטים בהיסטוריה של האמנות ציטטו אותו באופן שגרתי כאחד הגדולים באמני אמריקה. אספנים חשובים כמו דאנקן פיליפס היו להוטים לקנות את הציורים האחרונים שלו, צבעי מים וציורי שמן. דייוויס היה גם המארגן הראשי של תערוכת "הארמורי" המיתולוגית ב-1913 וחבר ב-The Eight, קבוצת ציירים שבשנת 1908 ערכו מחאה נגד נוהלי התערוכה המגבילים של האקדמיה הלאומית לעיצוב. חמישה חברי הקבוצה - רוברט אנרי (1865–1929), ג'ורג' בנג'מין לוקס (1867–1933), ויליאם גלקנס, (1870–1938), ג'ון סלואן, (1871–1951) ואברט שין (1876–1953) - היו ריאליסטים, ואילו דייוויס, מוריס פרנדרגסט (1859–1924) וארנסט לוסון (1873–1939) ציירו בסגנון אחר, פחות מציאותי.
ידידו אלפרד שטיגליץ, פטרון אמנים מודרניים רבים, ראה בדייוויס מקור ידע רחב יותר על אמנות עכשווית. דייוויס שימש גם כיועץ לרבים מתושבי ניו יורק העשירים שרצו הדרכה לגבי רכישות לאוספי האמנות שלהם. שניים מאותם אספנים היו ממייסדי המוזיאון לאמנות מודרנית, שציוריו של דייוויס הפכו בסופו של דבר לחלק מרכזי במוזיאון זה.
עם זאת דייוויס קנה לו גם אויבים. תפקידו בארגון תערוכת הארמורי, תצוגה מסיבית של אמנות מודרנית שאיימה על ריאליסטים אמריקאים כמו רוברט אנרי, מנהיג "השמונה", הראה צד כוחני לדמותו שרבים בעולם האמנות מעולם לא ראו.
יחד עם אמנים אחרים כמו וולט קון וולטר פאך, הוא הקדיש את עצמו לפרויקט האימוץ של האמנות האירופאית המודרנית כמו הקוביזם, הפוביזם ופוטוריזם. מי שלא תמך במיזם או הביע הסתייגות, כמו עמיתו המבוגר רוברט אנרי, זכו ליחס מזלזל. דייוויס חש לאיזה כיוון זורמת האמנות והפגין חוסר סובלנות למי שלא יכול היה לעמוד בקצב. בהצהרה רשמית על קונטרס שנמכר בשיקגו בתערוכת "הארמורי" ואחר כך הודפס מחדש במגזין "האאוטלוק", דייוויס העמיד פנים כי היוזמים שהביאו את התערוכה של האמנות העכשווית הרדיקלית ביותר לארצות הברית, הציעו לאמריקנים הזדמנות לחוויית צפייה בלבד. במציאות, דייוויס, קון ופך ידעו שהפרויקט הנועז שלהם עשוי לשנות, באופן החלטי וקבוע, את הנוף התרבותי של אמריקה.
סגנון
ארתור דייוויס הוא אנומליה בתולדות האמנות האמריקאית, אמן שניתן לתאר את עבודתו הלירית כמאופקת ושמרנית אך טעמו היה מתקדם ופתוח לניסויים יותר מכל אחד אחר בתקופתו. מעורבותו בתערוכת "הארמורי" והחשיפה הממושכת למודרניזם האירופי שינו את השקפתו לחלוטין. עבודתו ניסתה למזג צבע חזק יותר ותחושה מבנית וקוביסטית ועיסוק מתמשך בגוף הנשי, בתנועה עדינה, ובתפיסה רומנטית במהותה.
עד שנת 1918, דייוויס חזר, לסגנונו הקודם. נראה כי ראה את התגובות המעורבות (ולעיתים שליליות מאוד) לנסיונותיו המודרניסטים יותר, וכך "חזר לסגנון הקודם שלו, זה שהביא לו שבחים ושגשוג." סגנון מסורתי, בעל חזון, פנטזיות אגדתיות. עם זאת נותר תומך במודרניזם.
יובל שמעוני (קצין)
יובל שמעוני (נולד ב-1972) הוא תת-אלוף במיל' במשהב"ט ומשמש כממונה על הביטחון במערכת הביטחון (מלמ"ב). קודם לכן שירת כקצין מודיעין ראשי.
ביוגרפיה
שמעוני התגייס לצה"ל בשנת 1991, כלוחם בסיירת גולני בתקופת רצועת הביטחון. לאחר פציעה עבר לאגף המודיעין.
ברבות השנים התקדם בסולם הדרגות, ושירת בתפקידי מחקר ושדה מרכזיים, בין היתר כראש ענף לבנון במלחמת לבנון השנייה, כקצין המודיעין של עוצבת הפלדה וכראש זירת הטרור (זיט"ר) בחטיבת המחקר בשנים 2011–2013 . בשנת 2013 מונה לקצין המודיעין של פיקוד הצפון בדרגת אלוף-משנה. בתקופה זו התמודד צה"ל עם פיגועי טרור בגבולות לבנון וסוריה ושמעוני היה בין יוזמי פרויקט "שכנות טובה" ומוביליו. בשנת 2017 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לקצין המודיעין הראשי.
במהלך שירותו הצבאי זכה שמעוני באות מצטיין הרמטכ"ל (בשנת 2000) ובפרס ראש אגף המודיעין לחשיבה יצירתית לשנת 2007 . הצוות הייעודי שהקים לחשיפת המנהרות של חזבאללה בגבולה הצפוני של ישראל זכה בפרס ביטחון ישראל לשנת 2019.
בינואר 2020 פורסם בתוכנית הטלוויזיה "עובדה" תחקיר שטען כי קצין ביחידה 504 התבקש על ידי מפקדים בכירים ביחידה לשלוח סוכן פלסטיני כדי לרכוש באחד הכפרים הפלסטיניים ביהודה ושומרון קופסאות טחינה לשימושו של שמעוני, תוך סיכון מבצעי מיותר. בעקבות הפרשה ננזף שמעוני על ידי הרמטכ"ל, אביב כוכבי.
באוגוסט 2020, בתום קדנציה בת שלוש שנים, סיים שמעוני את תפקידו כקצין המודיעין הראשי והשתחרר מצה"ל. לאחר שחרורו, הצטרף למכון למדיניות נגד טרור במרכז הבינתחומי הרצליה כעמית מחקר.
באוקטובר 2021 מונה לממונה על הביטחון במערכת הביטחון.
שמעוני הוא בעל תואר ראשון בהצטיינות יתרה בלימודי המזרח התיכון ומדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן, ובעל שני תארים שניים בהצטיינות: האחד במינהל ציבורי (בתוכנית המנהלים) מאוניברסיטת תל אביב, והשני במדעי המדינה (ביטחון ואסטרטגיה) מאוניברסיטת חיפה במסגרת המכללה לביטחון לאומי.
ערפילית הלגונה
ערפילית הלגונה (באנגלית: Lagoon Nebula, נקראת גם Messier 8 ,M8 או NGC 6523) היא ערפילית פליטה המורכבת מאזור H II ובתוכו צביר פתוח (NGC 6530) בקבוצת הכוכבים קשת. הערפילית והצביר נמצאים במרחק של כ-5,200 שנות אור והצביר מכיל בין 50 ל-100 כוכבים שנוצרו מהגז של הערפילית. הקרינה של כוכבי הצביר מייננת את ענני הגז וגורמת לפליטת אור נראה.
היסטוריה
הערפילית והצביר זוהו לראשונה בשנת 1654 על ידי האסטרונום האיטלקי ג'ובאני בטיסטה אודיירנה ולאחר מכן ב-1680 על ידי האסטרונום האנגלי ג'ון פלמסטיד שלא ידע על גילויה המוקדם יותר. שניהם תארו את הערפילית ללא התייחסות לכוכבי הצביר, למרות בהירותם. רק בשנת 1746 ציין האסטרונום השווייצרי ז'אן-פיליפ דה שסו את קיומו של הצביר ושנה לאחר מכן קבע האסטרונום הצרפתי גיום לה ז'נטיל כי הצביר נמצא בתוך הערפילית. שארל מסיה הכניס את הערפילית והצביר כעצם יחיד לקטלוג מסיה בשנת 1764 בעוד שויליאם הרשל ציין אותם בקטלוג שלו כעצמים נפרדים, כך שכיום לערפילית ולצביר יש מספרי NGC שונים, אך מספר מסיה יחיד.
תצפית
הערפילית ניתנת לצפייה ללא כל ציוד עזר בתנאי תצפית מיטביים ככתם מטושטש ועמום כ-5.5 מעלות ממערב לכוכב קאוס בוראליס (λ בקשת). באמצעות משקפת ניתן להבחין בכ-25 מהכוכבים הבהירים יותר של הצביר בחלקה המזרחי של הערפילית, שהבהיר מביניהם הוא בעל דרגת בהירות נראית 6.9. בחלקה המערבי של הערפילית נמצא הכוכב 9 בקשת, שלו בהירות מדרגה 6 והאזור מסביבו הוא החלק הבהיר ביותר בערפילית. על הגבול המערבי של הערפילית נמצא הכוכב 7 בקשת, שלו בהירות מדרגה 5, אך הוא לא שייך לערפילית וקרוב ממנה בהרבה.
באמצעות טלסקופ ניתן להבחין במבנה הפנימי של הערפילית שכולל אזורים כהים יותר ובפרט, רצועה כהה במרכז הערפילית המפרידה בין הצביר ובין החלק הבהיר המקיף את הכוכב 9 בקשת. רצועה זו שמפרידה את הערפילית לשני חלקים נתנה לה את כינוייה. בהגדלה רבה יותר ניתן להבחין בעיגולים כהים, שגודלם מוערך בכ-10,000 יחידות אסטרונומיות, ושמהווים ככל הנראה אזורים בהם קרס הגז תחת כוח הכבידה של עצמו לקראת יצירת כוכבים חדשים. בסמוך לכוכב 9 בקשת, מעט דרומית מערבית לו יש אזור בהיר במיוחד של הערפילית שצורתו מזכירה שעון חול ולכן זכה לכינוי "ערפילית שעון החול" (שם שניתן גם לערפילית שעון החול בקבוצת זבוב).
הצבעים האדמדמים של הערפילית מתקבלים רק באמצעות צילום בחשיפה ארוכה ולא ניתנים להבחנה בתצפית ישירה, בשל הקושי להבחין בצבעים באור חלש. לעין נראית הערפילית כאפורה.
מאפיינים
חלק ניכר מהקרינה המאירה את הערפילית מגיע מהכוכב 9 בקשת. זהו כוכב צעיר שגילו מספר מיליוני שנים מסוג ספקטרלי O5 שרוב קרינתו היא בתחום העל-סגול. גם אזור ערפילית שעון החול מוקרן בחוזקה על ידי כוכבים צעירים שנוצרו בתוכו, החזק שבהם הוא גם כן כוכב מסוג ספקטרלי O שבהירותו היא מדרגה 9.5. באזורים הכהים של הערפילית מתרחשים תהליכי יצירה של כוכבים נוספים.
הצביר הפתוח NGC 6530 שבערפילית מורכב גם כן מכוכבים צעירים במיוחד, מספר מיליוני שנים בלבד, והם גם כן מסוג ספקטרלי O ו-B. הספקטרום של חלקם מציג קווי פליטה של הליום ושל חנקן מיוננים, כנראה בשל השפעת הקרינה העל-סגולה על אטומי הגז שבערפילית המקיפה אותם. למרות שהצביר אינו גדול, קוטרו כ-20 שנות אור בלבד, הוא מכיל בין 50 ל-100 כוכבים.
ורדיגר
ורדיגר הוא שם משפחה אשכנזי.
יחסי החוץ של דרום סודאן
יחסי החוץ של דרום סודאן הם יחסים בינלאומיים בין דרום סודאן לבין מדינות ריבוניות וארגונים בינלאומיים. היחסים החלו עם הכרזתה של דרום סודאן כמדינה ב-9 ביולי 2011.
מדיניות חוץ
הזכות המיידית של דרום סודאן העצמאית, הייתה לכונן יחסים בינלאומיים. היא שאפה לפתח יחסים במיוחד עם העולם המערבי, מדינות אפריקאיות נוספות וארצות ערב. מאז הכרזת העצמאות, מחפשת דרום סודאן דרך לזנוח את תלותה בסודאן.
עם הכרזת העצמאות
סודאן (יחד עם מצרים, גרמניה וקניה) הכירה בדרום סודאן כמדינה עצמאית כבר ב-8 ביולי 2011, יממה קודם הכרזת העצמאות הרשמית. ביום ההכרזה, 9 ביולי 2011 הודיעו 54 מדינות וסהרה המערבית שהן מכירות בדרום סודאן כמדינה, כולל כל החברות הקבועות במועצת הביטחון של האו"ם. ב-13 ביולי 2011, התקבלה דרום סודאן, פה אחד, כחברה באו"ם.
סודאן
היחסים בין המדינות החלו רשמית ב-9 ביולי 2011, מיד לאחר שהממשלה בח'רטום הכירה בעצמאות השטחים הדרומיים. עם זאת, המלחמה בין הצפון לדרום, שהובילה לחלוקת סודאן, התחדשה עד מהרה. הסכסוך נגרם על ידי שטחי גבול עתירי נפט, כמו גם מחלוקות על תשלום מעבר נפט מדרום סודאן לסודאן, שם מתרכז זיקוק נפט. במהלך המלחמה מתו כ-1,500 איש משני הצדדים, רובם תושבי דרום סודאן. ישנה בעיה בין המדינות בתיחום הגבול: מחוז אביי בווראבה, בקורדופן הדרומית ואזור קפיה קומי בדרום דארפור הם שטחים שנויים במחלוקת.באוגוסט 2012 הסכימו המדינות לסיים את הסכסוך באמצעות קביעת אגרות עבור מעבר חומרי גלם. באמצעות תיווך האיחוד האפריקאי, אורגן בסוף ספטמבר אזור מפורז בין סודאן לדרום סודאן.
אוגנדה
דרום סודאן והמדינה הסמוכה אוגנדה נהנים מקשרים תרבותיים, פוליטיים וכלכליים חזקים יחסית. כשדרום סודאן התקרבה לעצמאות, שתי המדינות החלו לנצל הזדמנויות מוגברות לסחר, פיתוח וחילופי חינוך. היחסים המדיניים בין דרום סודאן לאוגנדה היו ידידותיים במשך כמה עשורים, בניגוד ליחסי קמפלה עם ממשלת חרטום, שהיו לעיתים קרובות מתוחים.
מצרים
קשרי דרום סודאן-מצרים חזקים מאוד. מצרים תומכת בדרום סודאן ואף שלחה לה משלוח סיוע הומניטרי בזמן המלחמה.
ישראל
קשרי ישראל-דרום סודאן החלו עוד במהלך מלחמת האזרחים הסודאנית הראשונה, כאשר ישראל, בעקבות יחסיה העכורים עם שכנותיה הערביים-מוסלמים תמכה בדרום הנוצרי.
ייצוג בדרום סודאן
ארצות הברית שדרגה את הקונסוליה שלה בדרום סודאן לשגרירות ב-9 ביולי 2011, וכך גם צרפת. סודאן הודיעה כי היא מתכננת לפתוח שגרירות בג'ובה, בעוד שמצרים הודיעה שהיא מתכננת לשדרג את הקונסוליה בג'ובה לשגרירות. בנוסף, בריטניה פתחה שגרירות.
ב-16 בספטמבר 2011, שגריריהן של בריטניה ונורווגיה הגישו את כתב אמנתם, והיו לשגרירים הראשונים שעושים זאת. כתבי האמנה של שגרירי סין, גרמניה וקניה הוגשו ב-15 בנובמבר 2011.
לפי פקידי הממשל ההודי, תשדרג ניו דלהי את הקונסוליה שלה לשגרירות בג'ובה ותמנה שגריר.
ארגונים בינלאומיים
דרום סודאן התקבלה כחברה או בתהליכים כדי להתקבל ל-Common Market for Eastern and Southern Africa, חבר העמים הבריטי, קרן המטבע הבינלאומית, Intergovernmental Authority on Development, הבנק העולמי ואף עשויה להיות חברת הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי למרות שרוב האוכלוסייה במדינה נוצרית.
המשפט (פירושונים)
ראו גם
}}
קולות מן ההרים
קולות מן ההרים (באנגלית: And the Mountains Echoed) הוא רומן מאת הסופר האמריקני ממוצא אפגני ח'אלד חוסייני. זהו ספרו השלישי של חוסייני, אשר יצא בעקבות שני רבי המכר הקודמים שלו, "רודף העפיפונים" ו"אלף שמשות זוהרות". הספר יצא לאור ב-21 במאי 2013 בארצות הברית.