cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אמירתאיוס
קורותיו
ב-411 לפנה"ס החל להנהיג שורה של מרידות כנגד מלך פרס דריווש השני וב-404 לפנה"ס ערך מתקפה מוצלחת בגדה המערבית של הנילוס בסמוך לעיר הולדתו סאיס והצליח להשתלט על אזור הדלתא.
בעקבות מותו של דריווש ב-404 לפנה"ס הכריז על עצמו כמלך מצרים (פרעה) השולט באזור מצרים תחתית. הצלחתו הצבאית הסתייעה בבריתות שכרת עם אתונה וספרטה ובמרידות של לידיה וכריה שהתרחשו באותו הזמן.
יורשו של דריווש, ארתחששתא השני החל אוסף צבא בפניקיה בפיקודו של אברוקומס על מנת לחזור ולהשתלט על הדלתא אך מאבק פוליטי (וצבאי) חריף עם אחיו הצעיר כורש הצעיר שקרא תיגר על שלטונו מנע ממנו לממש את תוכניתו - מה שאפשר למצרים את האפשרות לפרוק את עולו של השלטון האחמנידי.
עם זאת, המשיך ארתחששתא השני להיות שליטה המוכר של מצרים עילית עד 401 לפנה"ס. בפפירוס הארמי מאלפנטין המתוארך לשנת 400 לפנה"ס, מצוינים חמש שנים לשלטונו הריבוני של אמירתאיוס על מצרים - ניתן להסיק ממנו שמצרים עילית נותרה תחת שלטון פרסי עד סביבות שנת 400 לפנה"ס, בעוד שאמירתאיוס שלט באזור הדלתא של מצרים תחתית.
אמירתאיוס הובס בקרב עם יורשו נפריטס הראשון ממנדס והוצא להורג בממפיס בשנת 399 לפנה"ס, מאורע המוזכר בפפירוס הארמי מס' 13.
אמירתאיוס לא הותיר מונומנטים כלשהם; עם זאת, נמצאה כתובת במקדש ח'ונסו בכרנך המצביעה כי הורה לשפץ את המבנה המקודש, פעולה ראשונה מסוגה שבוצעה על ידי שליט מצרי מאז הרס תבאי על ידי המלך הפרסי כנבוזי השני, המבטאת אקט של ריבונות.
קולאודקטילוס נאטאלנסיס
קולאודקטילוס נאטאלנסיס (שם מדעי: Coleodactylus natalensis) היא מין של שממית ממשפחת הספארוקטיליים החיה ביערות הגשם של אמריקה הדרומית. היא קרויה גם "שממית ננסית נאטאלית" על שם העיר נאטאל, בירת ריו גראנדה דו נורטה שבצפון-מזרח ברזיל, שם היא התגלתה לראשונה ועליה קרוי השם המדעי של המין (natalensis). השממית אנדמית לשטחי היער האטלנטי של ברזיל וייתכן שהיא מצויה בסכנה עקב כך, אם כי לא הוכח.
מאפיינים
שממית זו היא קרובת משפחה של שממית ננסית ברזילאית והיא אחת הלטאות הקטנות בעולם, קטנה יותר מ-35 מילימטרים. הנקבות מטילות כנראה רק ביצה אחת והצאצא בבקיעתו מגיע לאורך של 11 מילימטרים בלבד.
לטאה זו פעילה במשך היום, והיא ציידת של חרקים קטנים, אחריהם היא משחרת בינות הרקבובית ונשורת העלים של היער. עורה של שממית זו בעלת מבנה אטום למים, מה שעוזר לה להימנע מטביעה בעת הצפה או אף בירידת גשמים עזה.
נגיד מסדר ההוספיטלרים
נגיד מסדר יוחנן הקדוש של בית החולים בירושלים, שחבריו ידועים גם בכינוי הוספיטלרים וכיום הוא מכונה גם מסדר מלטה, הוא השליט הריבון והסמכות הדתית העליונה של המסדר. הוא ממונה לכל חייו ועליו להקדיש את עצמו למען המסדר ולשמש דוגמה לעקרונות הנצרות ולחברי המסדר.
לנגיד מסורה הסמכות החקיקתית הבכירה במסדר, והוא מפעיל אותה ביחד עם המועצה הריבונית של המסדר. הוא מחוקק חיקוקים בנושאים שאינם זוכים לכיסוי בחוקת המסדר, מנהל את אוצר המסדר, מאשרר הסכמים בינלאומיים ומכנס את האספה הכללית שהיא האספה הבכירה של המסדר.
נכון ל-2020, נגיד המסדר בפועל הוא האח רוי גונזלו דו וואלה פיישוטו דה ווילאס בויאס, המכהן מאז מותו של נגיד המסדר הקודם, האח ג'יאקומו דלה טורה האיטלקי המכהן מאז ה-3 במאי 2018, שהיה הנגיד ה-80 במניין, מאז נוסדה המשרה בשנת 1100.
לפי מסורת המסדר, כאשר הנגיד מת או מסיים את תפקידו בשל פרישה, ממונה נגיד בפועל עד שהמועצה תבחר נגיד חדש. ברוב הפעמים, הנגיד בפועל ייבחר גם לנגיד המסדר הקבוע.
תארים ומעמד
מדינות שלהן יחסים דיפלומטיים עם המסדר, מכירות בנגיד כראש מדינה לכל דבר. תוארו של הנגיד הוא "האח" (Friar), אך בפנייה אליו הוא מכונה "רום מעלתו". תוארו המלא של הנגיד הוא:
הכנסייה הקתולית מכירה בנגיד כחשמן.
ארמון ראשי המסדר של אבירי רודוס
בעיר רודוס שוכן ארמון ראשי המסדר של אבירי רודוס (יוונית "Παλάτι του Μεγάλου Μαγίστρου") אשר הוקם במאה ה-14 במקום בו ניצבה מצודה ביזנטית קדומה מהמאה ה-7. המבנה דומה יותר למצודה הערוכה סביב חצר פנימית שלאורכה ארקאדה מאשר לארמון. הוא הוקף בחפיר משלו, ומתחת לו נחפרו שלוש קומות אחסון. העות'מאנים הפכו את המבנה לבית כלא לאחר שכבשו את רודוס מידי ההוספיטלרים ב-1522. חלק מהמבנה נהרס בהתפוצצות מחסן תחמושת סמוך ב-1856, והאיטלקים שהשתלטו על האי ב-1912 הקימו חלקים ניכרים ממנו מחדש בסגנון שחיקה את סגנון המאה ה-16. המבנה שימש כמעון הנציב האיטלקי וכבית קיץ למלך ויטוריו אמנואלה השלישי ולבניטו מוסוליני אחריו. כיום משמש המקום כמוזיאון לתולדות העיר. במבנה התגוררו 20 נגידים בין 1309 ל-1522.
ארמון הנגיד במלטה
בוולטה, בירת מלטה, שוכן ארמון נגיד ההוספיטלרים שהושלם בשנת 1571 (מלטזית "il-Palazz" - "הארמון"). בארמון התגוררו 21 נגידים מ-1575 עד הכיבוש הצרפתי ב-1798. ב-1800 היה הארמון למקום מושבו של המושל הבריטי, וכיום הוא משמש כפרלמנט של מלטה וכמשכנו הרשמי של נשיא המדינה.
מנהרה
מנהרות משמשות למטרות שונות, כגון:
יצירת מנהרה
מנהרות נחפרות בסוגים שונים של אדמה, החל מאדמת חול רכה וכלה בסלע קשה. בהתאם לסוג האדמה נקבעת שיטת החפירה. מקובלות שתי שיטות עיקריות לבניית מנהרות: חציבה ו"חפירה וכיסוי" (Cut & Cover). בשיטת החציבה קודחים את תוואי המנהרה בקידוח אופקי בקרקע. שיטה זו דורשת שהמנהרה תהיה עמוקה מספיק ושהיא תיקדח בסלע יציב. בשיטת החפירה וכיסוי נחפרת תעלה בקרקע ולאחר מכן נבנה מעל התעלה קירוי בטון. שיטה זו מתאימה למנהרות בעומקים רדודים בעיקר לכבישים ותשתיות.
חפירת מנהרה היא פרויקט רחב היקף של הנדסה אזרחית, שעלותו נמדדת לעיתים בעשרות ואף מאות מיליוני דולרים. תכנון וביצוע של מנהרה ארוכה נמשכים שנים רבות.
מניעים לחפירת מנהרה
שימושים:
מנהרות בעולם
המנהרה הפעילה הארוכה בעולם היא מנהרת בסיס הגוטהארד שבשווייץ. היא משמשת רכבת מהירה ואורכה כ-57 קילומטר.
השנייה באורכה היא מנהרת סייקן ביפן שאורכה 53 קילומטר. היא משמשת מסילת רכבת המקשרת בין שני איים במדינה. מנהרת רכבת ארוכה נוספת היא מנהרת התעלה שאורכה מגיע ל-50 קילומטר.
מנהרת אייקסונד היא המנהרה התת-ימית העמוקה בעולם. היא מגיעה לעומק של 287 - מטר.
מנהרות היסטוריות
במשך שנים הייתה מדינת ישראל דלה יחסית במנהרות, ומספר פרויקטים מרכזיים המצריכים חפירתן של מנהרות נמצאו שנים רבות בשלב התכנון. בתחילת המאה ה-20 הוקמו מנהרות במסגרת מסילות הרכבת העות'מאניות: מנהרת רמין בשומרון (מסילת חיפה - שכם), מנהרה אל-חמה בערוץ הירמוך (מסילת חיפה - דמשק "החיג'אזית") ומנהרת הרכבת בראש הנקרה (מסילת חיפה - ביירות)
בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלה תנופת בנייה הכוללת מנהרות ברחבי הארץ - הראשונות שבהן בכביש המנהרות ירושלים - גוש עציון
מנהרות פעילות
מנהרות רכבת:
מנהרות כביש:
מנהרות תשתיות ומנהרות נוספות:
רן בן נון
רן בן נון (נולד בשנת 1965) הוא עיתונאי וסופר ישראלי.
קורות חיים
נולד ב-1965 ברמת גן וגדל בגבעתיים. למד לימודים קוגניטיביים (פסיכולוגיה, פילוסופיה, ספרות ובלשנות) באוניברסיטת תל אביב. נשוי ומתגורר בדרום תל אביב.
בין השנים 1991–1993 והיה כתב תרבות בעיתון "חדשות". בהמשך היה כתב תרבות ואז עורך תרבות במקומון "תל אביב" מרשת ידיעות תקשורת.
בשנות ה-90 היה מראשוני ומובילי סיקור סצנת הדאנס ותרבות המועדונים של התקופה במקומוני תל אביב.
בשנת 2000 עבר ל"ידיעות אחרונות" כעורך במוסף "זמנים מודרניים" ומ-2015 גם "זמנים בריאים". במקביל היה למבקר הספרים של המוסף היומי "24 שעות". כיום הוא משמש גם כספק תכנים לאתר הספרים הדיגיטליים "עברית".
בתחילת שנות ה-2000 כתב ביקורות טלוויזיה וראיונות למוסף 7לילות, ובהם הכתבה "101 שאלות לדודו טופז" שקטעים ממנה צוטטו בהרחבה לאחר התאבדותו של מלך הרייטינג.
בין השנים 2000–2017 היה מבקר הטלוויזיה של יומני התרבות ברשת ב'.
בספטמבר 2017 יצא לאור ספרו הראשון, "עכשיו יותר ברגש" (בהוצאת ידיעות ספרים). הרעיון שמאחורי הספר החל בעצם ב"זמנים מודרניים", כאשר במשך תקופה מסוימת בן-נון כתב בו קטעי לייף סטייל קצרים תחת הפסבדונים הנשי "מיכל שרון". בעלילת הספר הפסבדונים, דמות בשם גאיה פאנק, משתלטת על תודעתו של הגיבור, רובי ירחי, ומשנה את חייו ללא הכר.
ג'ודית ג'רוויס תומסון
ג'ודית ג'רוויס תומסון (באנגלית: Judith Jarvis Thomson; 4 באוקטובר 1929 – 20 בנובמבר 2020) הייתה פילוסופית יהודייה-אמריקאית, שעסקה בעיקר בפילוסופיה של המוסר ובמטפיזיקה. היא הייתה ידועה בשל תמיכתה ברעיון של מוסר אובייקטיבי ובזכויות מוסריות, בשל דעותיה על חוסר השלמות של המונח "טוב" ובשל השימוש היצירתי שלה בניסויי מחשבה כדי לחזק טיעונים פילוסופיים. היא זכתה להכרה בינלאומית בעיקר בשל מאמרה "הגנה על הפלה" (A Defense of Abortion) מ-1971, שבו טענה כי הזכות לערוך הפלה מלאכותית נובעת מזכותן של נשים על גופן, בעזרת האנלוגיה של טיעון הכנר.
קורות חיים
תומסון נולדה ב-4 באוקטובר 1929 בניו יורק, בתם השנייה של הלן שהייתה מורה, ותאודור ג'רוויס, שהיה חשבונאי. אמה הלן הייתה ממוצא צ'כי-קתולי, ואביה תאודור ממשפחה יהודית שומרת מצוות, צאצא של הרבנים חיים אלעזר וקס (מחבר הספר "נפש חיה") ושל יַעְבֶ"ץ. אמה נפטרה כאשר ג'ודית הייתה בת שש, ואביה התחתן בשנית לאחר שנתיים. לאשתו השנייה נולדו שני ילדים. היא הייתה מעצבת פנים מצליחה וסוחרת ויצואנית אומנויות ועתיקות. היא סיימה תואר ראשון בפילוסופיה בברנרד קולג' ותואר ראשון נוסף ותואר שני בפילוסופיה באוניברסיטת קיימברידג' ותואר שלישי בפילוסופיה באוניברסיטת קולומביה. בהמשך היא לימדה גם באוקספורד ובMIT. בשנת 1962 היא חזרה לברנרד קולג' כדי ללמד פילוסופיה. שם פגשה את הפילוסוף ג'יימס פ. תומסון  ונישאה לו. במהלך השנים הם התגרשו ונישאו מחדש, עד למותו בשנת 1984.
תומסון נפטרה ב-20 בנובמבר 2020.
מחקר
תחומי המחקר העיקריים של תומסון היו מוסר ומטאפיזיקה. בפילוסופיה המוסרית היא תרמה תרומות משמעותיות למטא-אתיקה, לאתיקה נורמטיבית ולאתיקה יישומית. בספר "רלטיביזם מוסרי ואובייקטיביות מוסרית" (Moral Relativism and Moral Objectivity) משנת 1996 שכתבה במשותף עם גילברט הרמן, היא הגנה על האובייקטיביות המוסרית כנגד תפיסתו הרלטיביסטית של הרמן. מאמריה שנאספו בספר "זכויות, השבה וסיכון" (Rights, Restitution and Risk) משנת 1986, נכללו דיונים על התאבדות בסיוע, הפלות, הגנה עצמית ושכירות מועדפת. ספריה "תחום הזכויות" (The Realm of Rights) משנת 1992 ו"טוּב ועצה" (Goodness and Advice) משנת 2001, כיסו סוגיות בסיסיות בתורת המוסר הנורמטיבית, שנגעו ליסודות של זכויות מוסריות ולהגדרת הטוּב. עבודתה במטפיזיקה התמקדה בסוגיות שנגעו לפעולה לאירועים, זמן ויחסים בין ישיות. ג'ודית הייתה ידועה גם בשל המשך פיתוח ניסוי המחשבה "בעיית הקרונית" של הפילוסופית הבריטית פיליפה פוט, דרך ניסוי ה"השתלה".
הגנה על הפלה
הטיעון הנפוץ ביותר של מתנגדי ההפלות הוא שזכותה של האשה על גופה אינה עולה על זכותו של העובר לחיים ומכאן שהפלה היא לא מוסרית. לכן רוב הטיעונים שמגנים על זכותה של אשה לעשות הפלה טוענים שלעובר אין זכות לחיים ומכאן מסיקים שלאשה יש זכות לבצע הפלה. תומסון לעומת זאת קיבלה את ההנחה שלעובר יש זכות לחיים כדי להוכיח שאפילו בהתחשב בזכות זו לאשה יש זכות לבצע הפלה. הטיעון המרכזי של תומסון היה זה שיש לאדם זכות לחיים אינו אומר שיש לו זכות שאדם אחר יתן לו את מה שהוא צריך כדי שימשיך לחיות. תומסון השתמשה בניסוי מחשבתי על מנת לשקף את הטענה שלה.
תומסון תיארה ניסוי מחשבתי בו כנר מפורסם גוסס, ואת/ה מתעורר בבית החולים כאשר הכנר מחובר לגופך בעזרת צינור. כדי להציל ולנקות את הרעלים בכליות של הכנר צריך לחבר בין הכליות של הכנר לבין הכליות של מישהו אחר. משום כך, קבוצה של חובבי מוזיקה חטפו אותך והביאוך לבית החולים וחיברו אותך לכנר. בבית החולים הרופא מספר לך שאתה צריך להיות מחובר אל הכנר למשך תקופה של תשעה חודשים כדי שהכנר יבריא ובמקרה שאתה מחליט לנתק את הכנר לפני כן אתה תגרום למותו של הכנר. הרופא מספר לך שאף על פי שזה לא אשמתך, אין לך זכות לנתק את הכנר מגופך משום שלכנר יש זכות לחיים.
תומסון טענה שאף על פי שלכנר יש זכות לחיים אין לו זכות לגופך ולכן אתה לא מחויב לאפשר לכנר להשתמש בגופך. תומסון טענה שניסוי מחשבתי זה מוכיח שגם לאשה יש זכות לעשות הפלה אף על פי שכתוצאה מכך העובר ימות כמו שלאדם יש זכות לנתק את הכנר מגופו אף על פי שפעולה זו תוביל למות הכנר.
המרכז הפיננסי קונפיננסאס
המרכז הפיננסי קונפיננסאס (בספרדית: Centro Financiero Confinanzas; ידוע גם בכינוי "מגדל דוד" (Torre de David), על שם מתכננו, דוד בריימבורג) הוא גורד שחקים ופיל לבן בקרקאס. גובהו 190 מטר, והוא הבניין השלישי בגובהו בוונצואלה.
היסטוריה
בנייתו של הבניין החלה ב-1990, והוא נועד לשמש כבניין משרדים. בראשו אף הוקם מנחת מסוקים. במהלך 1994 פקד את ונצואלה משבר כלכלי חמור, עקב קריסתם של בנקו לטינו, הבנק השני בגודלו במדינה, ושל 16 בנקים נוספים בעקבותיו. כתוצאה מהמשבר, הופסקה בנייתו של הבניין, הוא הולאם על ידי הממשלה, והוא נותר שומם, עוד בטרם הותקנו בו מעליות, מערכות חשמל, חיבור למים זורמים ואף חלק מהקירות והחלונות.
מצוקת הדיור בוונצואלה גרמה לכך שהחל מ-2007 החלו לפלוש לבניין משפחות רבות שקבעו בו את מעונן, תוך עצימת עין מצד הממשלה. נכון לשנת 2011, מאכלסים את הבניין כ-2,500 דיירים, המתגוררים ב-28 מתוך 45 הקומות. התושבים התקינו בעצמם חיבורים חלקיים למים ולחשמל וחלקם אף מפעילים בבניין בתי עסק. לבניין יש הנהלה, המספקת גם שירותי אבטחה ותרבות לדיירים, והם משלמים לה מדי חודש כ-150 בוליבר (נכון ל-2011) לשם כיסוי ההוצאות.
בשנת 2014 החלה ממשלת ונצואלה בפינוי המבנה מיושביו ובשיכונם בדיור חלופי, בשל המפגעים הבטיחותיים בו.
פוזנר (תוכנית טלוויזיה)
פוזנר (ברוסית: По́знер) היא תוכנית ראיונות שבועית של ולדימיר פוזנר, שמשודרת בערוץ הראשון החל מ-17 בנובמבר 2008 עד 21 בפברואר 2022. פעמים רבות התוכנית שודרה בשעות הערב המאוחרות, מיד לאחר מהדורת החדשות ורמיה.
פורמט
"פוזנר" היא תוכנית ראיונות: ולדימיר פוזנר מראיין פוליטיקאים, אנשי ציבור, תרבות, אמנות, מדע, ספורט. השיחה יכולה להיות קשורה לאירועים הנוכחיים של השבוע שבה התוכנית צולמה, או לא להיות קשורה לאקטואליה. התוכנית משודרת בשידור חי למזרח הרחוק של רוסיה (אם המארח או אורחו עסוק, ניתן להקליט את התוכנית כמה ימים לפני השידור). ככלל, התוכנית עולה לאוויר מסוף ספטמבר – תחילת אוקטובר ועד סוף יוני (עם הפסקות בינואר ובמאי מדי שנה, כמו גם במהלך אירועי ספורט גדולים המשודרים על ידי הערוץ הראשון, כמו המשחקים האולימפיים בחורף, אליפות אירופה בכדורגל, גביע העולם בכדורגל ועוד).
עד ל-31 באוקטובר 2011, בו השתתף קונסטנטין רייקין, הכותרת "ווקס פופולי" (קול העם) הייתה חלק מתמיד בכל תוכנית, בו נשאלו שאלות לאורח התוכנית על ידי אנשים אקראיים ברחוב (מקום הסקר לא הוכרז במפורש) ו / או מבקרים באתר האינטרנט של הערוץ הראשון.
מרכיב קבוע בתוכנית הוא השימוש בשאלון מרסל פרוסט, 10 שאלות מהן, שנבחרו על ידי המגיש, כשעל האורח לענות בקצרה בסיום הראיון. יחד עם זאת, אין לפרוסט כמה שאלות, הן נוסחו על ידי פוזנר עצמו.
באופן מסורתי, התוכנית מסתיימת בפרידה - מיני נאום שמבצע פוזנר בנושא שרירותי, הדומה, כלשונו, לדבריו של העיתונאי אנדי רוני, המסיים את תוכנית 60 דקות ברשת CBS. המהדורה מ-24 בדצמבר 2018 הייתה הראשונה בתולדות התוכנית בה הפרידה בוטלה. רוב הפרידות מהעונה הראשונה של התוכנית (2008–2009) הסתיים בביטוי "הנה סיפור שכזה" (Вот такая история). מאוחר יותר התוכניות, ככלל, הסתיימו בשאלה רטורית המופנית לצופה וקוראת לחשוב על הנושא שהעלה המגיש, כמו גם במילים "בהצלחה וחלומות נעימים" (תרגום חופשי לביטוי הארגוני של העיתונאי האמריקאי אדוארד מורו "Good night and good luck"'').
פרידתו של פוזנר פעמיים הורדה מהאוויר בהוראתו האישית של במאי הערוץ הראשון קונסטנטין ארנסט: בתוכנית עם אלכסנדר פרוחאנוב ב-17 במאי 2010 (פוזנר שאל אם יש צורך להכריז על אבל על הכורים המתים מתקרית קריסת מכרה הפחם רספדסקאיה, ברחבי המדינה כולה ולא רק באזור קמרובו) ועם מיכאיל מישוסטין ב-21 בנובמבר 2010 (פוזנר השווה את ההפגנות נגד מעצרו של ויקטור בוט עם היחס לאזרחים בתוך המדינה).
ב-19 ביולי 2010, בתום התוכנית, פוזנר עצמו ענה על כמה מהשאלות משאלון מרסל פרוסט, ובמיוחד על השאלה המסורתית האחרונה "בעודן ניצב לפני אלוהים, מה תגיד לו?", הוא ענה: "אתה לא מתבייש?" .
11 פעמים ערך פוזנר ראיונות מחוץ למרכז הטלוויזיה אוסטנקינו, בה מצולמת התוכנית. אז, ב-24 באפריל 2011, פורסמה תוכנית בהשתתפות ואלדיס זאטלרס, ב-25 ביוני 2012 – עם מיקולה אזארוב, ב-25 בנובמבר 2013 – כשראיין את בנימין נתניהו, ב-27 באפריל 2015 – עם סרז' סרקיסיאן, ב-30 באוקטובר 2017 – עם ג'וליאן אסאנג' , 25 ביוני 2018 – עם סרגיי איוואנוב, ב-17 בדצמבר 2018 – עם גלינה וולצ'ק, 24 בדצמבר 2018 – עם רזו גבריאדזה, 8 באפריל 2019 – עם פיל דונהיו, 13 במאי 2019 – עם נועם חומסקי וב-24 ביוני 2019 – עם יובל נח הררי.
ב-25 במאי 2015, במהלך נאומו בכנס משותף של המועצה הנשיאותית לזכויות אדם והקולגיום הציבורי בנושא תלונות בעיתונות, אמר פוזנר כי קיימת צנזורה קפדנית בבחירת האורחים לשידורי תוכניתו. כדוגמה הוא ציטט את הפוליטיקאי הרוסי בוריס נמצוב.
בפברואר 2022, פוזנר הפסיק לראיין איישם לתוכנית ושידורה הופסק, זאת בתגובה ל.
הגנה הודית מזרחית
הגנה הודית מזרחית היא פתיחת שחמט המתחילה במהלכים הבאים:
קודי ECO עבור הגנה הודית מזרחית הם A48-A49.
תיאור
לפתיחה זו יש קרבה להגנה הודית של המלך הנפוצה יותר, והיא נחשבת לעיתים קרובות לווריאנט שלה. ההבדל הוא שהלבן עדיין לא שיחק ג4, ולכן הוא שומר על כמה אפשרויות.
אם הלבן משחק ג4 מוקדם, הפתיחה תהפוך להגנה הודית של המלך. אפשרות נוספת של הלבן לתמוך בהתקדמות ה4 מוקדמת, ואז תהיה טרנספורמציה להגנת פירץ. ללא טרנספורמציה, ישנם ארבעה המשכים פופולריים ועצמאיים:
משחק לדוגמה
סמיסלוב נגד גיולה סאקס, 1979:
Best Selection 2010
Best Selection 2010 הוא אלבום אוסף יפני של להקת הבנים הקוריאנית TVXQ. האלבום יצא ב-17 בפברואר 2010 ומכר 228,000 עותקים ביום הראשון. עד סוף השבוע הראשון מכר האלבום 413,000 עותקים, מה שהפך אותו לאלבום הראשון של TVXQ שהגיע למקום הראשון בדירוג השבועי.
פיקטוגרף
פִּיקְטוֹגְרָף או פיקטוגרם (כתב פיקטוגרפי, הלחם מילים של picto מהמילה הלטינית pictus שמשמעותה ציור והמוספית graph שמשמעותה כתיבה, תרגום מילולי - רישום תמונה) הוא צורת ייצוג של אובייקטים באמצעות ציורים.
דוגמאות קדומות של פיקטוגראם הם פטרוגליפים וציורי מערות שהתגלו במקומות שונים. בשלב מאוחר יותר בהתפתחות הכתב נוצרו סמלים מוסכמים המייצגים רעיון או מושג ונוצר הכתב הפיקטוגרפי שבו יש מערכת ציורים, סמלים או צירוף של סמלים וציורים כאשר  כל סמל מייצג מילה. דוגמאות לכתב פיקטוגרפי הם כתב יתדות בגרסותיו המוקדמות וכתב הירוגליפי. בשלב הבא של התפתחות הכתב נוצר כתב אידיאוגרפי.
יתרונות וחסרונות
הכתב הפיקטוגרפי מובן לכולם והשימוש בו זמין. ציור של שמש לתיאור המילה שמש מובן לכל אדם, ללא תלות בשפת הדיבור שלו.
שימושים עכשוויים
דוגמה לשימוש עכשווי לפיקטוגרף - כף היד שבתמרור עצור. פיקטוגרפיה נמצאת בשימוש רווח בתחומים רבים. בתחום התיירות נוהגים להוסיף סמלים מוסכמים לשלטי הכוונה ומידע, למשל ציור מיטה עבור בית מלון או צימר, ציור סכין ומזלג עבור מסעדה ולהפניית גברים ונשים לבתי השימוש המתאימים. אנשים הדוברים שפות שונות יכולים להשתמש בפיקטוגרפיה על מנת לגשר על פער השפה.
מהימנות (שיטות מחקר)
מהימנות היא מונח בשיטות מחקר, המסמל את היכולת של כלי המדידה לאמוד משתנה באופן עקבי ובעל הדירות. מדד נחשב למהימן, ככל שהוא משקף את הערכים האמיתיים שאותם הוא מיועד למדוד. כלומר, ככל שהוא מדויק יותר ושיש בו פחות טעויות מדידה.
פיקטוגרף
שימושים עכשוויים
בתחום האינטרנט יש שימוש פיקטוגרפי בסמל דף הבית, ריענון וכדומה.
מהימנות (שיטות מחקר)
טעות מדידה היא הפער ההיפותטי בין הציון הנצפה לבין הציון האמיתי בהערכה מסוימת. טעויות מדידה פוגמות בשימושיות של המדידה, משום שהן מגבילות את מידת ההכללה של התוצאות מעבר למדידה הספציפית.
נורית סירקיס בנק
נורית סירקיס בנק (נולדה ב-12 במאי 1964) היא מרצה, אוצרת תערוכות וחוקרת אמנות יהודית עכשווית ישראלית. שימשה כעוזרת לאוצר הראשי במוזיאון ישראל במשך כ-15 שנה, כאוצרת במוזיאון לאמנות יהודית ע"ש וולפסון וכיהנה בתפקידים במוסדות תרבות ואמנות.
ביוגרפיה
נורית סירקיס בנק נולדה ב-12 במאי 1964 בבוסטון שבארצות הברית לרפאל, קונסול כלכלי של ישראל בלוס אנג'לס; ורות סירקיס, מחברת ומוציאה לאור של ספרי בישול. יש לה אח ואחות.
מהימנות (שיטות מחקר)
שימוש במחקר
מדידה בעלת מהימנות מלאה היא מדידה מדויקת אשר תפיק תוצאות זהות בבדיקות חוזרות של אותם נבדקים. הצורך בבדיקת המהימנות נובע מההנחה שבכל מדידה של מדעי ההתנהגות יש טעות כלשהי, היכולה להיגרם מסיבות הקשורות למטרת המדידה או מצב הנבדק. זאת אומרת שכלי המדידה יכולים להפיק נתונים שונים, גם כאשר המדידות החוזרות נערכות בתנאים מבוקרים מאוד. זאת משום שהמערכת האנושית היא מורכבת ומסובכת, כך שאינה מאפשרת בידוד מושלם של המרכיבים שמבקשים למדוד. בנוסף, על פי רוב המדידה נעשית באופן עקיף שיכול ליצור משתנים מתערבים המשפיעים על הביצוע של הנבדק ואינם בשליטת הבוחן.
נורית סירקיס בנק
ביוגרפיה
שירתה בצה"ל בין השנים 1982–1984, תחילה כמש"קית בחטיבת הצנחנים, אחר כך כקצינת החינוך של החטיבה, ובסיום השירות שימשה כסגנית מפקד קורס קציני חינוך, בבה"ד החינוך.
מהימנות (שיטות מחקר)
שימוש במחקר
מאחר שלמהימנות יש השלכות לגבי השימושיות של תוצאות המדידה, הצורך בדיוק גדל ככל שחשיבות ההחלטות המבוססות עליהן גדלה.
נורית סירקיס בנק
ביוגרפיה
סירקיס היא בעלת תואר ראשון בפילוסופיה ותולדות האמנות ותואר שני בתולדות האומנות מהפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה העברית בירושלים ודוקטורט בתולדות האומנות בנושא "היבטים חזותיים של חתונות חסידיות עכשוויות בישראל", מהחוג הרב תחומי לאמנות יהודית, בפקולטה למדעי היהדות, באוניברסיטת בר-אילן.
מהימנות (שיטות מחקר)
הערכה סטטיסטית של המהימנות
בניגוד לתוקף, מהימנות ניתנת להערכה סטטיסטית.
נורית סירקיס בנק
ביוגרפיה
בשנת 1989 החלה לעבוד במוזיאון ישראל כעוזרת לאוצר הראשי. בשנת 1995 יזמה את הקמת "מרכז המידע לאמנות ותרבות יהודית" במוזיאון ישראל. במשך עשר שנים ניהלה את מרכז המידע, והפיקה תוכנה אינטראקטיבית בשם "מעגלי החיים היהודיים" באנגלית ובעברית, המתעדים מאות חפצים מאוסף מוזיאון ישראל.
מהימנות (שיטות מחקר)
הערכה סטטיסטית של המהימנות
לגבי מחקר או מבחן מהימן, ניתן להסיק בעזרת כלים סטטיסטיים שהתוצאות בו אינן מקריות, ויחסית אינן מושפעות מגורמים חיצוניים לבחינה (כגון מזג האוויר, היום בשבוע, שעה, עייפות וכו'). מידת המהימנות נמדדת בעזרת "מקדם המהימנות", הנע בין 0 (חוסר מהימנות) ל-1 (מהימנות מושלמת) ומשקף את המידה בה הערך הנצפה מושפע מהמשתנה הלטנטי (חבוי) שאותו אנו מודדים, לעומת השפעות אחרות, המכונות "רעש". מקדם המהימנות מוגדר כיחס שבין שונות המשתנה האמיתי לבין שונות המשתנה הנצפה (הנמדד באמצעות המכשיר שמהימנותו עומדת לבחינה):
נורית סירקיס בנק
ביוגרפיה
בשנת 2015 ייסדה את מיזם "השראה", לעידוד יצירה אמנותית מתוך השראת עולם התוכן היהודי. המיזם כולל שילוב אמנויות המחול, התיאטרון, המוזיקה, הקולנוע והאמנות החזותית.
מהימנות (שיטות מחקר)
הערכה סטטיסטית של המהימנות
כאשר: σt סטיית תקן משתנה אמיתי; σo סטיית תקן משתנה נצפה; σe סטיית תקן משתנה הטעות. כאשר אין שום טעות מדידה, שונות משתנה הטעות היא 0 ומקדם המהימנות שווה 1. כאשר אין שונות במשתנה האמיתי וכל השונות של המשתנה הנצפה נובעת מטעויות מדידה, שונות משתנה הטעות שווה לשונות המשתנה הנצפה ולכן מקדם המהימנות שווה 0. לרוב השאיפה היא למקדם מהימנות של 0.8 ומעלה. הבעיה העיקרית היא שאין דרך לדעת את גודל השונות של המשתנה האמיתי. הערכים העומדים לרשותו של החוקר הם מטבע הדברים רק ערכי המשתנה הנצפה. לכן ההגדרה התאורטית כשהיא לעצמה אינה ישימה, ובפועל נעשה שימוש בשיטות מקורבות כמפורט להלן.
נורית סירקיס בנק
ביוגרפיה
אצרה תערוכות בגלריית Art&Wine ביפו העתיקה, ובבית אות המוצר הירושלמי. משתתפת החל משנת 2015 בשבוע המחול היהודי.
מהימנות (שיטות מחקר)
שיטות מעשיות לבדיקת מהימנות
ישנן מספר שיטות לבדיקת מהימנות:
נורית סירקיס בנק
ביוגרפיה
סירקיס עוסקת באוצרות תערוכות קונספט קבוצתיות ותערוכות יחיד. מרצה וחוקרת אמנות יהודית עכשווית. בנוסף היא מלווה יוזמות מקומיות של אמנים חרדים, כגון במרכז לאמנות לציבור החרדי סטארט בבית שמש, ופורום אומניות בעיר החרדית אלעד.
מהימנות (שיטות מחקר)
שיטות מעשיות לבדיקת מהימנות
מבחן יכול להימצא מהימן בסוג מהימנות אחד ולא מהימן בסוג אחר – כל סוגי המהימנות חשובים, לא מספיק לקבל מהימנות גבוהה בסוג אחד ונמוכה באחר. לא ניתן לקבל החלטות על סמך נתונים מכלי-מדידה לא יציב (לא מהימן).
הגברת מהימנות בעת מבחן
כדי להגביר מהימנות של מבחנים, מומלץ לבצע את הדברים הבאים:
נורית סירקיס בנק
ביוגרפיה
לימדה במסגרת מסלול תקשורת חזותית סמינרים החרדיים "בנות אלישבע" ו"מעלות" בנושאי אמנות והיסטוריה יהודית, והיא מרצה ב"בית המורה שרנסקי" בבני ברק. היא מקיימת שיתופי פעולה בימי עיון והרצאות במסגרת מכללת בית וגן, והמכון לחקר השואה בראשות הרבנית אסתר פרבשטין.
מהימנות (שיטות מחקר)
הגברת מהימנות בעת מבחן
אם נערך מבחן חוזר (מועד ב', מבחן נוסף למי שנכשל וכיוצא בזה) יש להקפיד על:
נורית סירקיס בנק
פעילות ציבורית
סירקיס בנק פעילה בקידום וחיזוק נשים חד-הוריות, נשים מבוגרות ונשים שאינן נשואות מתוך מטרה לתת להן כלים להגיע לעצמאות ולשגשוג.
מהימנות (שיטות מחקר)
הערות שוליים
Rzetelność (metodologia nauki)
נורית סירקיס בנק
פעילות ציבורית
בשנת 2018 שמשה יו"ר ועדת השופטים לבחירת פרס שר החינוך לתרבות יהודית באמנות חזותית.
סירקיס מארחת בביתה קבוצות של נוער חילוני במסגרת מכינות קדם-צבאיות בשיתוף עם עמותת אל"י (לקידום שיח ישראלי-יהודי) וכן מארחת קבוצות קצינים בכירים בשיתוף עם עמותת דרכי אבות. משתתפת החל משנת 2015 בשבוע המחול היהודי מיזם של בית הספר למחול "הללו" לקידום מחול יהודי נשי.
על פעילותה ההתנדבותית קיבלה סירקיס-בנק ביולי 2019 את "אות הנשיא למתנדב" כהוקרה להתנדבות בתחומי הרוח, התרבות והאמנות.
במאי 2020 השתתפה בסדרה 'עוד ניפגש' בכאן 11 בתור שליחה לחדש קשר שנותק, בין בחורה חילונית לאביה החרדי.
חזרה בתשובה
בשנת 1991, ביקרה סירקיס בתערוכה "החוויה היהודית במאה העשרים - משגאל עד קיטאי" באוצרותו של אברהם קמפף, שהוצגה בלונדון, במרכז האמנויות ברביקן, בהשפעת החוויה שעברה מול יצירות האומנות, החליטה לחזור בתשובה.
עם שובה לישראל, נרשמה ללימודי הדוקטורט והמשיכה את עבודתה במוזיאון ישראל, ובד בבד למדה שיעורים ביהדות מימימה אביטל, מהרב דניאל סטבסקי, מהרב יובל כהן אשרוב, ועוד.
בשנת 1992 הגיעה למדרשת "נתיב בינה" ברשותו של הרב שמואל דוד מרזל, שם למדה במשך ארבע שנים, לצד רמה בורשטין, עידית לימור, נועה ירון דיין ואלונה איינשטיין, במקביל למדה והושפעה רבות מהאדמו"ר מביאלא-לוגאנו, הרב בן ציון רבינוביץ.
החל משנת 2000 היא מעבירה שיעורי תורה באופן קבוע.
סירקיס בנק נשואה לד"ר מורי בנק, רופא שיניים יליד דרום אפריקה. השניים הורים לשלושה ילדים. אחת מהם, אליאנה ברכה, נישאה לאברהם ישעיהו שטרנבוך, נכדו של ראש בד"ץ העדה החרדית, הרב משה שטרנבוך.
קר חבייר רוסל
קר חבייר רוסל (צרפתית: Ker-Xavier Roussel; 10 בדצמבר 1867 – 6 ביוני 1944) היה צייר צרפתי המזוהה עם תנועת הנאבי.
ביוגרפיה
נולד בלורי-לס-מץ, מוזל ב-1867, בגיל 15 למד בפריז לצד חברו אדואר וויאר (בתמונה רוסל קיצוני משמאל ולידו וויאר גיסו) הוא גם למד בסטודיו של הצייר דיוג'ן מיילרט. ב-1888, הוא נרשם לבית הספר לאמנויות, וכן החל ללמוד באקדמיה ז'וליאן, שם הקימו מוריס דני וסטודנטים אחרים את "תנועת הנאבי" בשנת 1899 נסעו רוסל, וויאר וחברו הקרוב, פייר בונאר, לאגם קומו, ונציה ומילאנו. באותה שנה הוא התיישב באזור כפרי שהפך לנושא ציוריו.
בעוד רוסל הביע שמחה אירוטית בתמונותיו היה לו גם צד נוגה ואפל שבא לידי ביטוי באיורים ליתוגרפיים כהים ליצירות של מוריס דה גרין. בין השנים 1914–1917 הוא טופל כסובל מדיכאון. הוא ייצר מספר רב של פסטלים בשנותיו האחרונות, בין 1930 ל-1944, המתארים מוות אלים במיתולוגיה.
רוסל ידוע בציורי ענק של נופים המקשטים חללים ציבוריים, וחלקם הוזמנו עבור לקוחות פרטיים. בשנת 1912 הוא צייר את המסך הקדמי של תיאטרון השאנז אליזה ובשנים 9–1937 יצר פאנל ענק באורך אחד עשר מטרים בחדר הדיונים בארמון האומות המאוחדות בז'נבה. בשנת 1926 זכה קר-חבייר רוסל בפרס קרנגי לאמנות. המוניטין שלו הגיע לשיא ב-1936 עם תוכנית מרובת פאנלים עבור פאלה דה שאיו בפריז.
קר-חבייר רוסל מת ב-1944 בביתו בלאטנג-לה-ויל.
ברוש (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
מהימנות טפסים מקבילים
בתורת המבחנים ובשיטות מחקר ישנם מספר סוגי מהימנות.
מהימנות טפסים מקבילים היא השוואת ההישגים של אותם נבחנים בשני מבחנים מקבילים – כל טופס מבחן מכיל פריטים המייצגים את אותו התוכן ורמת הקושי (גרסה א' וגרסה ב' או מועד א' ומועד ב'). הפריטים בשני הטפסים צריכים להיות זהים במספרם, בסוג הפריטים, ברמת הקושי ובהוראות. השאלות נלקחות מאותו מדגם, ולכן ההצלחה בשני המבחנים צריכה להיות דומה.
אוניברסיטת מונטריאול
אוניברסיטת מונטריאול (בצרפתית: Université de Montréal, או בקיצור: UdeM) היא אוניברסיטה ציבורית במונטריאול, קוויבק שבקנדה, אשר לשון ההוראה בה היא צרפתית.
פעילות
האוניברסיטה היא מוסד המחקר הגדול ביותר בקנדה; היא מקצה קרוב ל-447 מיליון דולר קנדי למחקרים הנערכים בלמעלה מ-150 מרכזי מחקר, חברה בקבוצת אוניברסיטאות המחקר הקנדי U15. למעלה מ-55,000 סטודנטים רשומים בה לתוכניות לתארים ראשונים ומתקדמים, והיא האוניברסיטה השנייה בגודלה בקנדה במונחים של מספר הסטודנטים הלומדים בה. היא דורגה במקום ה-107 ברשימת האוניברסיטאות הטובות בעולם לפי דירוג Times Higher Education לשנת 2009.
סוכנות מודיעין ההגנה (פינלנד)
סוכנות מודיעין ההגנה הפינית (בפינית: Puolustusvoimien tiedustelulaitos ,PVTIEDL) הוא סוכנות משולבת למודיעין אותות ומודיעין גיאו-מרחבי של כוחות ההגנה הפיניים. הגוף פעיל מבצעית מאז 2014, כשבאחריותו לתמוך בהגנה על פינלנד באמצעות איסוף מידע וניתוח. כסוכנות מודיעין, משויך ארגונית ל ב.
משימת מודיעין אותות בפינלנד החלה עם הקמת מודיעין הרדיו הפיני בשנת 1927 על ידי, קצין מודיעין של פיקוד ההגנה, בעוד שעבודת המודיעין הגיאו-מרחבי מתחילה משנת 1812 עם הקמת בית הספר לסקר צבאי והשירות הטופוגרפי. ההצלחות של קודמותיה נחשבות קריטיות במהלך הקרבות המרכזיים במלחמת החורף ובמלחמת ההמשך בשנים 1939–1944. לאחר סיום הלחימה עד כ-800 חברי הארגון ביחד עם ציוד ומסמכים רבים נמלטו לשוודיה. היחידה הוקמה מחדש במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20.
כיום הוא אחד מגופי הביון היעילים ביותר במדינות הנורדיות.
ראו גם
כוחות ההגנה של פינלנד
יעקב לשצ'ינסקי
יעקב לשצ'ינסקי (באוקראינית: Якоб Лещинський; ביידיש: לעשצינסקי; בכתב לטיני: Lestschinsky; 1876 – 1966) היה דמוגרף, סטטיסטיקאי והיסטוריון יהודי, מחלוצי החוקרים הדמוגרפים של עם ישראל בעת החדשה. עסק בעיקר בחקר ההיבטים החברתיים, הכלכליים והדמוגרפיים של הקיום היהודי באירופה. כתב במגוון שפות, פרסם 25 ספרים שונים והרבה לכתוב מאמרים פובליציסטיים ואקדמיים.
קורות חיים
לשצ'ינסקי נולד בעיירה הורודישץ שבפלך קייב שבאימפריה הרוסית. לאחר לימודיו בישיבה, נטה כבר בצעירותו אחר פעילות ציונית ולקח חלק במפלגה הסוציאליסטית היהודית ברוסיה. ב-1903 נטל חלק כציר בקונגרס הציוני השישי, ונמנע בשאלת אוגנדה. לימים צידד בציונות הטריטוריאלית נוסח ישראל זנגוויל, ולא נמנה עם הציונים, אולם גם לא התנגד לרעיון הבית הלאומי.
את מחקריו על אודות יהדות אירופה החל לפרסם ב-1903. מחקרו הראשון, "סטטיסטיקה של עירה אחת", נכתב ב-1903, ושפך אור על הקיום הכלכלי היהודי ההולך ומחמיר במזרח אירופה. גישתו, שביקשה להבין את בעיות העם היהודי באירופה, עשתה שימוש במספרים ובנתונים דמוגרפיים. הייתה זו פריצת דרך מחקרית שהושפעה מעבודתם של יאן בלוך וא"פ סוּבּוֹטין, אשר חקרו את הקיום היהודי בסוף המאה ה-19 בתחום המושב.
בעקבות עליית הנאצים לשלטון היגר לשצ'ינסקי לארצות הברית ב-1938. יחסו לתנועה הציונית התרכך לאחר השואה והקמת מדינת ישראל, וב-1958 עלה לישראל והמשיך בעבודתו המחקרית וההגותית. עזבונו הופקד במכון ייווא, ניו יורק.
ספריו בעברית
בעריכתו:
פיגוע הירי באל-מניא
פיגוע הירי באל-מניא התרחש ב-26 במאי 2017 באל-מניא שמדרום לקהיר שבמצרים, כאשר חמושים מארגון המדינה האסלאמית פתחו באש לעבר נוצרים קופטים שנסעו באוטובוס. בפיגוע נרצחו 29 אנשים, מרביתם ילדים. כ-25 בני אדם נוספים נפצעו.
בתגובה לפיגוע תקפו מטוסי חיל האוויר המצרי יעדי מיליציות אסלאמיסטיות בעיר דרנה שבצפון-מזרח לוב.
בית עיריית תל אביב-יפו הואר בצבעי דגל מצרים כאות הזדהות. זו הייתה הפעם הראשונה שהואר בית העירייה בצבעים של דגל מדינה ערבית.
שיכון ובינוי אנרגיה
שיכון ובינוי אנרגיה בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב. החברה נמצאת בשליטתה של קבוצת שיכון ובינוי, והיא עוסקת בעיקר בייצור חשמל מאנרגיה מתחדשת. החברה פועלת על מנת להרחיב את פעילותה ויכולותיה הטכנולוגיות בתחום ייצור החשמל מאנרגיה סולארית ומפעילה מתקנים לייצור חשמל בישראל ובעולם, בהם תחנות כוח סולאריות פוטוולטאיות המייצרות חשמל נקי באמצעות אנרגיית השמש, וכן מפתחת ומקימה תחנות כוח לייצור חשמל על בסיס אנרגיה סולארית (תרמו-סולארית ופוטוולטאית) ועל בסיס אנרגיה קונבנציונלית (גז טבעי), בישראל ובעולם.
היסטוריה
בנובמבר 2020 השלימה קבוצה המשותפת לחברת "אדלטק" ו"שיכון ובינוי אנרגיה" את רכישת תחנת הכוח רמת חובב מחברת החשמל, תמורת 4.25 מיליארד שקל.
בדצמבר 2021 זכתה קבוצה המשותפת לחברת "אדלטק" ו"שיכון ובינוי אנרגיה" במכרז לרכישת תחנת הכוח חגית מזרח, מידי חברת החשמל, תמורת 1.6 מיליארד שקל.
באוגוסט 2022 ביצעה "שיכון ובינוי אנרגיה" הנפקה ראשונה לציבור בבורסת תל אביב, לפי שווי שוק של 2.2 מיליארד שקל, וגייסה 555 מיליון שקל.
אנקורטידו
אנקורטידו (בספרדית: Encurtido) הוא מתאבן כבוש, הנפוץ כתוספת וכתבלין באזור המסו-אמריקאי.
מורכב מירקות שונים, כגון: בצל, פלפלים כגון ג'לפניו, גזר וסלק. הירקות הקשים מבושלים במים עד להתרככות ראשונית, ואז מתווספים ירקות רכים יותר כמו בצל, שאינם דורשים בישול מוקדם, למלח וחומץ רותח. בדרך כלל הירקות נשארים פריכים ומוצקים. מוגש קר.
כמאכל האנקורטידו נפוץ במטבח הונדורס, ולעיתים משתמשים בו כדי להוסיף חריפות למאכלים שונים. בשאר מרכז אמריקה הצפונית משמש כתבלין. נפוץ גם במטבח המקסיקני והמקסיקני-אמריקאי כתיבול שולחן. בשווקים של מקסיקו נמכר בצנצנות או משומר, מורכב מפלפל צ'ילי, גזר ובצל.
היסטוריה
בהונדורס, הוכן מסחרית לפחות מ-1898. המוצר מבוקבק עם אטימה הרמטית כדי למנוע קלקול. הביקבוק מבוצע בשל האקלים בהונדורס, שגורם לאנקורטידו שלא בוקבק להתקלקל במהירות.
ניצה ולחם
ניצה ולחם היא סדרת אינטרנט מאת הצמד רועי כפרי וניב מג'ר, צמד קומיקאים, מוזיקאים, כותבים ועורכי תוכן וגרפיקה ישראלים, שהחלו את דרכם המשותפת בשנת 2007.
היסטוריה אישית
בספטמבר 2006 פרסם רועי כפרי לראשונה ברשת סרטון, באתר Flix (אתר הסרטונים של "תפוז אנשים"), ואותו ערך, צילם והציג מול המצלמה. לאחר מכן החל לעבוד כעורך תוכן ב-Flix, שם יצר את סדרת הרשת "חתולונובלה" שזכתה לפרסום רב ברשתות החברתיות השונות. במסגרת העבודה פגש את ניב מג'ר שבשנת 2007 החל גם הוא להעלות סרטונים לאתר Flix, יחד עם חבריו, תחת השם "חבורת ניתוח קיסרי". אחר כך החל לעבוד באתר Flix כעורך וגרפיקאי.
פעילות באינטרנט
הצוות התפרסם באמצעות הסרטונים שהעלו באתר Flix שבו עבדו יחד, בעיקר בזכות הומור הנונסנס, הקטעים המוזיקליים והגרפיקה שהשתפרה מפרק לפרק. הם זכו להכרה בעיקר בזכות הסרטונים "שיח קסמים", "האמת שנפגעתי" (בשיתוף עם אסי כהן) "הורג אותך", "צא רפא", "שיחות עם אלוהים" ו"חלום על לחם". בסוף 2012 עזבו כפרי ומג'ר את עבודתם באתר Flix, אך המשיכו בפעילותם האינטרנטית כצמד. כיום השניים פעילים ביוטיוב.
הכרה טלוויזיונית
בשנת 2011, בעונה השנייה של התוכנית הקומית "קאמבק" המשודרת בערוץ HOT Comedy Central של חברת HOT, הופיעו כפרי ומג'ר כ"ניצה ולחם" בפינה בסוף התוכנית, בפורמט דומה לסרטונים שהעלו לרשת.
יחזקאל זונאבנד
יחזקאל (הנרי) זוֹנָאבֶּנד (Henry Sonnabend; 23 ביולי 1901 – 5 בינואר 1956) היה סוציולוג ודמוגרף, פעיל ציוני בדרום אפריקה. ראש המועצה המקומית אשקלון מ-1953 עד 1955, ולאחר מכן ראש עיריית אשקלון עד מותו הפתאומי ב-1956.
ביוגרפיה
הנרי זונאבנד נולד לרפאל ולשרה לאה בעיירה דובז'ין על נהר ויסלה שבפולין, אז חלק מן האימפריה הרוסית. הוא סיים את הגימנסיה הפולנית בעיר ולוצלאווק, המשיך בלימודים אקדמיים באוניברסיטת דרזדן, סיים לימודי הנדסה בהיידלברג, ודוקטורט בסוציולוגיה באוניברסיטת פדואה.
זונאבנד היגר לרודזיה, שם התגורר בקרב המקומיים וחקר את שפתם ותרבותם ולאחר מכן עבר ליוהנסבורג שבדרום אפריקה. שם שימש בשנים 1938–1948 כמרצה לסוציולוגיה ודמוגרפיה באוניברסיטה. בתקופה זו הכיר את אלן פטון, מחנך, סופר ופוליטיקאי דרום אפריקני.
עם תום המלחמה שב זונאבנד למשרתו באוניברסיטת יוהנסבורג. זונאבנד פרסם חוברות ומאמרים רבים בתחומי המחקר הסוציולוגי ובתכנון ערים. בנוסף, כתב גם מספר ספרים על אפריקה המרכזית, שבה ביקר רבות. במקביל היה פעיל בדרום אפריקה בקהילה היהודית וייצג את מפלגת פועלי ציון (מפא"י) בוועד שליחי הקהילות. בשנת 1950 נבחר לשמש כמנכ"ל "אורט" העולמית.
בשנת 1948 הגיע לראשונה לביקור בישראל. הוא עלה לישראל בשנת 1952 והתיישב באשקלון.
בישראל המשיך במחקריו בתחום הסוציולוגיה באוניברסיטה העברית. הוא שימש גם כמנכ"ל חברת "אפרידר" שהקימה את אשקלון החדשה וגם כראש המועצה המקומית. לאחר איחוד העיר הישנה (מגדל-אשקלון) עם החדשה מונה מטעם משרד הפנים לשמש כראש העיר המאוחדת.
זונאבנד נישא פעמיים - אשתו הראשונה, ד"ר פירה לבית סנדלר, נפטרה בדרום אפריקה במאי 1946. בשנת 1948 נשא לאשה את פרידה לבית ורשבסקי. לו ולאשתו הראשונה נולדו בן ובת.
יחזקאל זונאבנד נפטר באשקלון ונטמן בבית קברות אשקלון צפון הישן. רחוב באשקלון נקרא על שמו וכן בית הספר הממלכתי היסודי "בית יחזקאל" השוכן בו.
מהימנות פנימית
1. מהימנות בין שופטים – שינוי בגורמים השיפוטיים לא ישנה את המסקנה. בודק למעשה את מידת השפעת האדם הבודק על הניסוי. ככל שנקבע קריטריונים אחידים ואובייקטיביים - המהימנות מעבר לשופטים תעלה. בדיקה על ידי מעריכים שונים צריכה לתת אותה התוצאה. 2. מהימנות מעבר לזמן – אין השפעה לזמן בו נערך הניסוי, התוצאה תהיה דומה בכל זמן נתון. בשתי מדידות בזמנים שונים נצפה לקבל אותה תוצאה. 3. מהימנות פנימית מעבר לפריטים – הקשר בין השאלות השונות שבודקות את אותו המשתנה. מתאם גבוה בין השאלות שמודדות את אותו משתנה (בעייתי במקצת שעה שמודדים אנשים, משום שלעולם לא נגיע לאותה מידה של מהימנות בין ניסוי לניסוי). לדוגמה: אם בתוך שאלון יש 5 שאלות שתשובה גבוהה עליהן תגדיר את האדם כפרפקציוניסט, נצפה לתשובה דומה בכל אחת מחמש השאלות. או לדוגמה השלמת משפטים שחוזרת על עצמה. למעשה מהימנות פנימית מורידה את מימד המקריות ומעלה את מהימנות הניסוי.
מדד מקובל להערכת המהימנות הפנימית הוא מדד אלפא של קרונבך.
גלגלצ
גלגלצ היא תחנת רדיו ישראלית המופעלת על ידי גלי צה"ל (תחנת הרדיו של צה"ל, שנוסדה ב-1950). התחנה הוקמה בשנת 1993 על ידי משה שלונסקי, מפקד גלי צה"ל באותה התקופה, ומשדרת בעיקר מוזיקה פופולרית ברצף, דיווחי תנועה, ומעט תוכניות תוכן. התחנה הוקמה בסיוע משרד התחבורה (הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים), והיא מרבה לשדר תשדירים בנושא בטיחות בדרכים. בכל שעה עגולה, משדרת התחנה מהדורת חדשות, לעיתים מחדר החדשות של גלי צה"ל ולעיתים מחדר החדשות של התחנה עצמה.
גלגלצ היא תחנת הרדיו הפופולרית ביותר בישראל, וזוכה לאחוזי האזנה גבוהים מאוד, בעיקר בקרב הקהל הצעיר. בשנת 2009 אחוז ההאזנה בקרב המאזינים בגילאי 18 עד 45 היה כ-38.5 אחוז. השדרנים בתחנה, חלקם חיילים בשירות סדיר, הוכשרו כקריינים בגלי צה"ל.
שם התחנה הוא הלחם של המילים גלגל (הקשור לתחבורה) וגלי צה"ל (תחנת האם) שהוצע על ידי מרב מיכאלי, מנהלת התחנה הראשונה.
היסטוריה
לאחר מלחמת יום כיפור אורי אלוני גויס לגלי צה"ל כאזרח עובד צה"ל, שם הגה את התוכנית "גלגלי צה"ל".
צה"ל 2
גלגלצ הוקמה על בסיס הערוץ צה"ל 2, שפעל במסגרת גלי צה"ל. צה"ל 2 הוקם ב-1987, בתקופת כהונתו של נחמן שי כמפקד התחנה, על ידי ארז טל. לצורך השידורים ב"מיצהל" קיבלה התחנה משדר נוסף בתדר FM. לאחר תום מבצע השידורים, לא הוחזר המשדר. המטרה הייתה לשדר מוזיקה לחיילים באמצעות משדר FM איכותי.
ארז טל, שעמד בראש צה"ל 2, חיפש באותה תקופה מקורות מימון נוספים לתחנה. הוצע לפנות לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים של משרד התחבורה (באותה התקופה – "המינהל"). המינהל מימן תוכנית בשם "אוטוטו", ששודרה מדי יום בין 14:00 ל-17:00. המגישה, מרב מיכאלי, שוחחה באמצעות טלפון סלולרי עם שני אנשים מפורסמים שנמצאו בשתי מכוניות נפרדות, יחד עם בוחני תנועה. שני הכוכבים התחרו ביניהם מי יגיע קודם לנקודת היעד, ובמקביל ינהג באופן בטיחותי. זו הייתה הפעם הראשונה ברדיו הישראלי שהוכנסו שיחות דרך טלפון סלולרי לשידורי הרדיו.
הקמת גלגלצ
באותה תקופה הייתה בשיאה נטייתה של גלי צה"ל לכיוון תוכניות אקטואליה, ולעומת מגמה זו התפתחותה של צה"ל 2 בכיוון השמעת מוזיקה. במקביל התבהרו באותה התקופה הכוונות לפתיחת תחנות רדיו אזוריות בעתיד הקרוב. התחנות הללו היו צפויות להתמקד בעיקר בתוכניות מוזיקה ופנאי, ולמעשה לגזול חלק גדול ממאזיני גל"צ. סיבות אלה היו המניעים העיקריים של משה שלונסקי ושל אנשי צה"ל 2 להחליט על הקמת תחנת רדיו חדשה, על בסיס צה"ל 2, שתשמש הן כרשת ביטחון כלכלית לגל"צ, והן כאלטרנטיבה למאזיני גלי צה"ל שלא יימצאו ביטוי להעדפותיהם בשידורי גל"צ.
עם התקדמות העבודה הציע שלונסקי לארז טל את משרת מנהל גלגלצ. טל סירב בגלל קשריו ועבודתו ב"שידורי קשת", אחת מזכייניות הרשות השנייה בטלוויזיה. המועמד הטבעי הבא היה עודד נפחי, אולם באותה התקופה היה עוד צעיר יחסית. ארז טל הציע לתפקיד את מרב מיכאלי, ושלונסקי קיבל את ההצעה, אולם מיכאלי עזבה את התחנה מיד לאחר שלב ההכנה, ולא המשיכה בהפעלת התחנה עקב תוכנית הטלוויזיה "שישי חי" שהחלה לשדר בערוץ 2, וכן כיוון שהוצע לה לשדר ברדיו תל אביב. כארבעה חודשים לפני פתיחת השידורים שלונסקי החליט למנות לתפקיד את ראש מחלקת הקריינים בגלי צה"ל, נועם אבירם.
שידורי גלגלצ
שידורי גלגלצ החלו ב-31 באוקטובר 1993, בשעה שבע בבוקר, בתוכנית "מדינה בדרך" עם אמיר אשר. השידורים נפתחו בשיר "סע לאט" של אריק איינשטיין. "התחנה שידרה 17 שעות ביממה, החל בשבע בבוקר ועד חצות הלילה. כבר מתחילתם הכילו השידורים בעיקר מוזיקה ודיווחי תנועה. אבירם האמין שיש למעט בדיבורים ולהתמקד בצד המוזיקלי. הדרישה המוזיקלית הוגדרה ככזו שמעדיפה שירים שמוכרים לכולם ואהובים על ידי כולם, במטרה לפנות לקהל הרחב ביותר האפשרי. עם זאת, מבנה השידורים נבנה באמצעות פנייה לקהל מאזינים מגוון, על ידי שידור תוכניות שפונות לפלחים שונים בציבור. כך כללה המוזיקה ששודרה גם מוזיקת טכנו, רוק, ג'אז ומוזיקה משנות ה-70 וה-80. לוח המשדרים כלל תוכניות בעלות נושא שעסקו בנושאי תחבורה. שימוש במסוק נעשה בגלגלצ כבר מהיום הראשון, אולם דיווחי התנועה לא היו מפותחים באותה תקופה: לא היו כללים ברורים לאופן הניסוח וגם זמני שידור הדיווחים לא היו קבועים.
בשנה הראשונה לפעולתה זכה צוות גלגלצ בפרס מפקד גל"צ, על הקמת התחנה. למרות זאת, בתחילת דרכה זכתה גלגלצ לאחוזי האזנה נמוכים למדי, והייתה מוקד להתקפות מבית ומחוץ, כאשר רבים מאנשי גל"צ טענו כי לתחנה אין סיכוי להצליח או כי היא פוגעת בתחנת האם. נועם אבירם שימש בתפקיד קרוב לשנה, אולם אז החליט לקבל הצעות מבחוץ ולעבור לרדיו האזורי. כשאבירם עזב, קיבל את המשרה עודד נפחי. נפחי הדיח בהדרגה את רוב עובדי גלגלצ, במטרה לאפשר לו לערוך מספר שינויים ושיפורים במבנה השידורים של התחנה. בתקופה זו עזבו את התחנה בין השאר ארז טל, רפי רשף, מרב מיכאלי וראודור בנזימן.
בשנת 2020 לאחר הפסקת המסורת של ניגון השיר Hurt של ג'וני קאש ביום שישי לפני השעה 18:00 בערב, התחנה החליטה לחפש שיר מחליף וביקשה מהמאזינים להציע שירים, לבסוף שמונה שירים שנבחרו על ידי מאזינים רבים עלו להתמודד בדו קרבים בטורניר ראש בראש שהמנצח כל פעם עולה שלב, בכל יום הושמעו בתוכנית של ערן אביגל השירים המתמודדים בכל יום ולאחר מכן נפתחה ההצבעה שהתקיימה ברשתות החברתיות של התחנה שהמנצח עולה שלב, אל שלב הגמר הגיעו השירים "מודה אני" של מאיר אריאל מול השיר "The Sound of Silence" של להקת דיסטרבד. ב-20 בנובמבר 2020 הוכרז השיר "מודה אני" של הזמר מאיר אריאל למנצח של הטורניר והפך למסורת החדשה של התחנה שתתנגן כל שישי לפני השעה 18:00.
שיפורי מדיניות
חלק מהתוכניות שונו, העבודה במשמרות הופסקה וגובש צוות קבוע לכל תוכנית, שכלל מגיש, עורך ראשי ומפיק. נפחי ניסה לשפר את תדמית גלגלצ בעיני אנשי התחנה, דרש לכלול בכח האדם שלה בוגרי קד"צ של התחנה, שינה את התקן של עובדי גלגלצ מפקידים לעיתונאים ונתן להם קרדיט בשידור כמפיקים ועורכים. נפחי דרש מהשדרנים בלעדיות לגלגלצ, והתחייבות שלא ילכו לשדר בתחנות האזוריות למשך שנה. אמיר אשר שהיה חתום ברדיו תל אביב פוטר, ובמקומו שידרה נועה ירון. לאה עוז יצאה לחופשה בת שבועיים, ומשראתה שגדי טאוב מצליח בהחלפתה, קיצרה את חופשתה ושבה מיד. כך אט אט נוצרה תחרות בין אנשי התחנה שהביאה בסופו של דבר להגברת המקצועיות ולשיפור השידורים.
נפחי הורה להפחית את כמות המלל בתוכניות, ולהתמקד במוזיקה. גם הקו המוזיקלי שונה והושמעו רק להיטים. בכל שעה הושמעו שני שירי דאנס, והוכנו ג'ינגלים על מוזיקת דאנס. מוזיקה מזרחית הושמעה, אולם בהדרגה הועברה כולה להשמעה בסוף השבוע.
גלגלצ החלה בשיווק אינטנסיבי של עצמה, הן באמצעות סטיקרים וחולצות שחולקו למאזינים, הן באמצעות חיזוק מועדון הנאמנים ובעיקר על ידי ג'ינגלים ואותות שהוכנו בתחנה. קמפיין בולט במיוחד היה "כבר אי אפשר בלי גלגלצ", שנערך עם אלי ישראלי, ובמהלכו הסבירו מאזינים מדוע גלגלצ חשובה להם.
בתוך זמן קצר תפסה לעצמה גלגלצ מקום של כבוד בקרב כלי התקשורת בישראל, אחוזי ההאזנה עלו מארבעה אחוזים בלבד ל-13 אחוז, ודיווחי התנועה של גלגלצ זכו לאמינות גבוהה בקרב הציבור.
שינויי מדיניות
נפחי החזיק במשרת מנהל גלגלצ במשך שנה ושלושה חודשים, וכשעזב החליף אותו אלדד קובלנץ. אלדד שירת בתחנה כחייל משנת 1985 ושימש כעורך מוזיקלי. בנובמבר 1995 חזר קובלנץ כדי לנהל את גלגלצ, ותוך זמן קצר שינה את מבנה השידורים מהיסוד בצורה שעוררה ביקורת שלילית ושינתה את פני הרדיו.
תפיסת השידורים של גלגלצ שונתה לפנייה לקהל יעד מסוים, מוגדר ובעל מאפיינים ברורים, ופנייה אליו בלבד במשך כל שעות היממה. קובלנץ, בעצתו של ארז טל, ומתוך למידת ניסיונות דומים בתחנות רדיו בעולם, הגיע למסקנה שאופי שידור כזה יביא להגדלת מספר המאזינים, וייצור קהל מאזינים שיהיה נאמן לתחנה, במשך כל שעות היום. בשלב הראשון פנתה גלגלצ לציבור של בני הגילאים 18 עד 40. בהתאם לכך נבחרה המוזיקה, שהייתה מוגבלת וכללה כמעט להיטים בלבד, חלקם חדשים, וחלקם ותיקים יותר, רובם משנות ה-80 וה-90. רוב התוכניות שלא התאימו להגדרות הללו בוטלו. עם הזמן התגבש קהל שכלל את בני הגילאים 15 עד 35, ובקרבו זכתה גלגלצ לפופולריות עצומה.
במקביל התבצע שינוי קיצוני במבנה שעת שידור. גם לאחר השינויים שהנהיג עודד נפחי, עדיין הכילה שעת שידור בגלגלצ כמות רבה של מלל. קובלנץ דגל בתפיסה שמאזיני גלגלצ מאזינים לה בגלל המוזיקה, ומעוניינים לשמוע מוזיקה, ומוזיקה בלבד. כך הגיעו השדרנים למצב שכמעט ולא דיברו במהלך שעת שידור.
בעקבות השינויים בלוח המשדרים וההתערבות ההולכת וגוברת של הנהלת המערכת במבנה התוכניות, התעורר כעס רב בלב השדרנים והעורכים המוזיקליים, שאיבדו חלק גדול מהחופש שלהם בשידור. דבר זה הביא לעזיבה של חלק גדול מהשדרנים הוותיקים והחלפתם בחיילים צעירים. בין הקריינים שעזבו היו אלי ישראלי, יואב קוטנר, אלכס אנסקי, אורלי יניב ורון לוינטל. במקום התוכניות הישנות עלו לשידור תוכניות חדשות, ביניהן "מדינה בדרך" עם אודיה בוגאי, התוכנית "נעים" עם לילך ברנע והתוכנית "הבחירות" עם עידו מור. באותה תקופה עלתה לשידור בגלגלצ התוכנית "עסק שחור", שחרגה מהקו הקבוע שנבחר לתחנה על ידי קובלנץ. בתוכנית קוואמי דה-לה פוקס ולירון תאני שילבו קטעי הומור וסאטירה עם מוזיקה שחורה (ראפ, R&B והיפ-הופ).
השינוי בקו המוזיקלי עורר ביקורת לפיה השירים החדשים של אמנים נחשבים מודרים מהתחנה. כפי שתיארה תמר סוקניק בהארץ בשנת 2006: "מאלבומו האחרון של איינשטיין, "רגעים", יצאו חמישה סינגלים, ורק אחד מהם נכנס לפלייליסט של גלגלצ (ונפלט כעבור שבועיים בלבד). פיטר רוט, שעבד על האלבום יחד עם איינשטיין, מתקשה להבין את היחס שמפגינה גלגלצ כלפי אמנים ותיקים. "אני יכול להבין שלפעמים אמן ידוע מוציא אלבום שלא מתאים לרוח התחנה, אבל לא ייתכן שכמעט אף שיר של אריק איינשטיין לא נמצא ראוי להשמעה. לא מדובר באיזה ניסוי אלטרנטיווי או באלבום טראנס, אלא באמן ותיק ואהוב שלא יכול להיות שלא קיים קהל שמצפה לשמוע אותו. בעיני, אלבום חדש של דני סנדרסון, למשל, צריך להיות אירוע שמשול להוצאה של אלבום חדש של אריק קלפטון בחו"ל. אבל בגלגלצ הוא לא הושמע".
המוזיקה השחורה זכתה לפופולריות עצומה בעיקר בקרב המאזינים הצעירים של גלגלצ. עקב ההצלחה התרבו השמעות של המוזיקה השחורה בשידורי גלגלצ ושאר תחנות הרדיו בארץ בכל שעות היממה. בתחילת 1997 הראו הסקרים שהשינויים שהונהגו היו מוצלחים וכי גלגלצ הייתה לתחנה המואזנת ביותר עד גיל 35. מנגד טענו המבקרים שגלגלצ זכתה להצלחה בגלל היותה התחנה היחידה על הסקאלה שיכולה לשדר מוזיקה ברצף ללא פרסומות ובפריסת משדרים ארצית וכך אין לה שום מתחרה ממשית.
שידורי גלגלצ רצופי ג'ינגלי (אותות) מעבר, המשובצים מספר פעמים בכל שעה, בין שירים או לפני החדשות. כך, למשל, נשמעים אותות שמכילים אלמנטים מוזיקליים פופולריים, אותות המשולבים בתוך שירים חדשים, או קמפיינים רבי אותות, כמו "גלגלצ – בגלל המוזיקה" או "גלגלצ - לפני כולם".
דיווחי תנועה
במהלך שנת 1997 ביצעה גלגלצ גם רפורמה במערך דיווחי התנועה. צורת הבדיקה, הניסוח והתיעוד הפכו מובנות יותר ואפילו מדעיות יותר. על סמך מידע וניסיון שהצטבר בידי המערכת ובידי עורכי הדיווחים, התאפשר לעשות מיפוי של מיקום, אורך ומועדי תחילת עומסי התנועה הגדולים. רכז תנועה מונה לעמוד בראש מערכת דיווחי התנועה ונקבעו כללים ברורים וקבועים לניסוח הדיווחים בצורה הפשוטה, הבהירה והמדויקת ביותר. כן ננקטו צעדים להפיכת המידע לאמין ומעודכן יותר, כך עמדה מערכת גלגלצ בקשר ישיר ורציף עם מוקדי אגף התנועה של משטרת ישראל וקיבלה מידע שוטף ומדויק בזמן אמת על חסימות צירים, תאונות דרכים, הפרעות לתנועה ועבודות בכביש. ניסיון המערכת וחקר הרגלי התנועה של הציבור מאפשרים לגלגלצ לעשות שימוש יעיל יותר במסוק לאיתור העומסים ולזיהוי הפרעות התנועה. השינוי בתפיסת השידור והדיווח בגלגלצ, איפשר להעביר את המידע למאזינים בצורה פשוטה ומהירה יותר, ולנצל טוב יותר את הזמן העומד לרשות צוות המסוק. שינויים אלו הציבו את גלגלצ כתחנה המובילה והאמינה ביותר בתחום דיווחי התנועה בארץ.
גלגלצ פתחה קו טלפון בשיחת חינם, שדרכו מתקשרים מאזינים כדי למסור דיווחי תנועה. הסיוע מחברת התקשורת פלאפון איפשר לגלגלצ לפתוח מוקד דיווחים נוסף, באמצעות חיוג מקוצר מטלפונים סלולריים ברשת פלאפון, שם קיבלו את השיחות מוקדני חברת פלאפון והעבירו את המידע בתקשורת מחשבים אל העורך באולפן גלגלצ. החל מ-2010 כל השיחות מגיעות לאולפן גלגלצ ושיתוף הפעולה עם חברת פלאפון הסתיים. העורך והמפיקים אחראים לוודא את אמיתות הדיווחים, לנסחם ולהזינם למחשב שנמצא מול השדרן, שקורא בהפרשי זמן קבועים. גלגלצ היא התחנה הראשונה בארץ, שהטקסטים שלה נערכו ונקראו ממערכת ממוחשבת. כיום נעשה שימוש גם באפליקציית Waze ובאמצעים דיגיטליים אחרים לעריכת דיווחי התנועה.
באמצע שנת 1997 נוספו לתחנה שעות שידור. רצועת הבוקר נפתחה מוקדם יותר, בשעה 6:30, בהתאם לשעות העמוסות בכבישים, ולאחר חצות נוספו ללוח השידורים שעתיים שבהן שובצה מחדש התוכנית "לילה טוב" שהוגשה על ידי אילת מידן. זמן קצר לאחר מכן הוחלפה התוכנית, והוחל בשידור "שתיקת הכבישים" עם גידי שפרוט לאחר מכן הגישו את התוכנית לאורך השנים נעמה חן, שרהלה בן אשר ואורלי יניב. החל משנת 2015 התוכנית מוגשת על ידי חיילי התחנה.
ז'ורז'-גבריאל דה פלייה
ז'ורז'-גבריאל דה פלייה (6 בספטמבר 1842 – 15 ביולי 1900) היה ז'נרל דה בריגדה בצבא צרפת אשר התפרסם בשל חלקו בפרשת דרייפוס.
קריירה צבאית
פלייה נולד בשטרסבורג ב-6 בספטמבר 1842. בעקבות אביו, בגיל 17 הוא נכנס ללימודים ב ובשנת 1861 הוצב כלוטננט משנה בצבא צרפת. הוא הועלה לדרגת לוטננט בשנת 1864 ולדרגת קפטן בשנת 1868. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה (1870–1871) הוא שימש כעוזרו של הגנרל יוג'ין ארנואו וצורף למטה הכללי. הוא עוטר באות לגיון הכבוד במאי 1871. בין 1872–1878 הוצב פלייה באלג'יריה. בשנת 1880 הוא מונה להיות מפקד גדוד. הוא הועלה לדרגת קצין של לגיון הכבוד ב-7 בפברואר 1882. מ-1882 עד 1886 הוא שרת בתוניסיה. בשנת 1890 הוא הועלה לדרגת קולונל. בשנת 1892 התמנה לראש מטה הקורפוס ה-13 בקלרמון-פראן. בשנת 1894 הועלה לדרגת ז'נרל דה בריגדה. בשנת 1897 הוא שימש באופן זמני כמושל הצבאי של פריז.
גלגלצ
שינוי לוח המשדרים 1999
ב-3 בינואר 1999, כשלוש שנים לאחר שקיבל לידיו את ניהול גלגלצ, החליט אלדד קובלנץ לבצע שינוי נוסף בלוח המשדרים. רצועת הבוקר הורחבה שוב ושידורי גלגלצ נפתחו מוקדם יותר, בשעה שש בבוקר. התוכנית "מדינה בדרך" צומצמה לשעתיים בלבד, ואת השידורים פתחה תוכנית חדשה, בת שעה אחת, "סטרטר" עם עמרי רונן. רונית כפיר, ששידרה בתחנה כמעט מאז הקמתה, עזבה אותה, ואת תוכניתה "בוקר טוב" קיבלה אורלי מיכאלי. עידו מור עזב את תוכנית "הבחירות" ועבר לשדר בלילה, ואת מקומו תפסה נועה גראס. בשעה ארבע אחר הצהריים שובצה תוכנית חדשה – "אבו ארבע" עם יואב גלזנר, ששילבה במהלך שעתה השנייה את דיווחי התנועה מהמסוק. כן התוכנית "נעים" עם לילך ברנע צומצמה לשעתיים בלבד.