cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
החי בסין
פאונה
מיני הטרף העיקריים של הטורפים הם פרסתנים קטנים ובינוניים. בסין ישנם 3 מיני מפריטי פרסה: פרא, קיאנג וסוס פרז'וואלסקי ובעבר היה בה גם תת-מין נכחד של קרנף סומטרה. ישנם מיני מפריטי פרסה רבים הכוללים איילים כמו אייל קורא, אייל קנדי (תת-המין המזרחי), אייל אלדי, אייל תורולד ומיני המונטיאק וגם האייל שנכחד בטבע - אייל דוד. ישנם גם מיני איילוניים ואיילי מושק ובמדבר גובי ישנו מין של גמל - גמל דו דבשתי.
פרסתנים רבים חיים בהרים הגבוהים של רכסי הקארקורום וההימלאיה וכן של רמת טיבט ההררית בה שוכנים מינים של מכרסמים קטנים שונים, טורפים מעטים כמו נמר השלג או שועל חול טיבטי ופרסתנים בינוניים וגדולים כמו יאק הבר, האנטילופה הטיבטית, הקיאנג והפרא ומיני יעלים שונים.
בדרומה של סין האקלים טרופי ומכיל מינים שונים מכך בהרבה כמו פילים, נמרים, תאואים, צבאיים, טורפים קטנים כמו הבינטורונג, נמיות וגירית דובית ופרימטים כמו חרומף, גיבון לבן-יד, גיבון לבן-גבות, מקוק רזוס ולוריס איטי. כמו כן ישנם גם פנגולינים, חדפי עצים, עטלפים (בסין 45 מיני עטלפים מקומיים) וסנאים גדולים וכן ישנם הרבה זוחלים ועופות טרופיים. חלק מהעופות מותאמים לחיים הרריים וחיים בהרים הגבוהים במשך כל השנה כמו מיני פסיונים וכן עופות דורסים וציפורי שיר שונות. ישנם גם עופות החוצים את סין בנדידתם צפונה או דרומה, כמו אווז הודי (Anser indicus) או עגורי חן הנודדים מעל ההרים הגבוהים בעולם. בסין ישנם 52 מיני עופות אנדמיים.
במים
בימים סביב סין ישנם מיני יונקים ימיים כמו אריה ים שטלר, דוב ים צפוני, פוקה מנוקדת, ותחש המשכן ומיני דולפינים כמו סוסא גיבן. כמו כן מגיעים לחופיה (בעיקר הצפוניים) כמה לווייתני מזיפות.
ויליאם אלן (צייר)
ויליאם אלן (באנגלית: William Allan :1782 – 23 בפברואר 1850) היה צייר היסטורי סקוטי, הידוע בסצנות חיי העם הרוסי. הוא הפך לנשיא האקדמיה המלכותית הסקוטית ומונה לאקדמיה מלכותית.
ביוגרפיה ועבודה
אלן נולד באדינבורו, בנו של ויליאם אלן סניור, שופט. הוא התחנך בבית הספר התיכון, אצל ויליאם ניקול, בן לווייתו של רוברט ברנס. כשהוא מפגין כישרון לאמנות, הוא למד לצייר אצל ג'ון גרהם באקדמיית הנאמנים, עם דייוויד וילקי, ג'ון ברנט ואלכסנדר ג'ורג' פרייזר. כאן הכיר את אלן ווילקי, והם למדו את אותם עיצובים ונקשרו בידידות לכל החיים.
לאחר כמה שנים הגיע ללונדון, ונכנס לבית הספר של האקדמיה המלכותית. תמונתו הראשונה שהוצגה הייתה ילד צועני (1803), בסגנון ג'ון אופי.
הוא לא מצא הצלחה בלונדון, ובשנת 1805 הוא נסע לרוסיה, אך התעכב בדרך לשם גיוס כספים להמשך המסע, זאת על ידי ציור פורטרטים של הקונסול ההולנדי ודמויות אחרות. לאחר מכן המשיך בדרך יבשתי לסנט פטרסבורג, ועבר דרך חלק גדול מהצבא הרוסי שהיה בדרכו לקרב אוסטרליץ. בבירה הרוסית הוא מצא חבר - הרופא של המשפחה הקיסרית. לאחר שלמד רוסית, הוא נסע לפנים הארץ, ובילה מספר שנים באוקראינה, עשה טיולים לטורקיה ולמקומות אחרים, למד את תרבות הקוזקים, הצ'רקסים והטטרים, ואסף נשק ושריון. בשנת 1809 הוצגה באקדמיה המלכותית תמונתו של איכרים רוסים שומרים על חגם. רצונו לחזור הביתה ב-1812 נידחה עקב פלישת נפוליאון לרוסיה, ורבות מהזוועות חזה בהן ממקור ראשון.
אלן נשאר באדינבורו, ואף על פי שתמונותיו לא מצאו קונים בקרב בני ארצו, חלק מהן נקנו על ידי הדוכס הגדול ניקולס כשביקר באדינבורו, מה שהביא למהפך של האמן. אלן צייר לאחר מכן כמה סצנות מההיסטוריה הסקוטית. יש לציין גם את תמונת מרי מלכת הסקוטים שחתמה התפטרותה (1824) ואת מותו של יורש העצר מאריי (הוצגה ב-1825), שנרכשה על ידי הדוכס מבדפורד תמורת 800 גינאה, וזיכה את האמן בבחירתו כשותף באקדמיה המלכותית.
בשנת 1826 מונה אלן למנהל בית הספר באדינבורו, תפקיד בו כיהן עד שנים ספורות לפני מותו. זמן קצר לאחר מכן בריאותו התדרדרה, והוא נפגע בעיוורון. כדי להתאושש הוא נסע לרומא, ולאחר שבילה שם חורף, המשיך לנאפולי, קונסטנטינופול, אסיה הקטנה ויוון.
ב-1826 הציג את ״אולד רובין גריי״ וב-1829 את ״הנביא יונה״. ב-1830 חזר לאדינבורו, כשהוא חזר לבריאותו. תמונתו ״שוק העבדים, קונסטנטינופול״ נרכשה על ידי אלכסנדר היל.
ב-1834 ביקר בספרד ובמרוקו, ובאותה שנה הפיק את "היתומה", שייצג את בתו של סקוט אן שישבה ליד כיסא אביה המנוח. ב-1835 הוא נבחר לאקדמאי מלכותי, וב-1838, עם מותו של סר ג'ורג' ווטסון, מונה לנשיא האקדמיה הסקוטית המלכותית. בשנת 1841 הוא נסע לסנט פטרסבורג, ובאותה שנה ירש את וילקי בתפקיד יועץ למלכה בסקוטלנד, תפקיד שאחריו, כרגיל, (ב-1842) קיבל תואר אבירות.
שנותיו המאוחרות של ויליאם היו תפוסות בציור סצנות קרב. ב-1843 הציג את ״קרב ווטרלו מהצד האנגלי״, שנרכש על ידי הדוכס מוולינגטון. בשנה שלאחר מכן נסע שוב לסנט פטרסבורג, שם צייר, עבור הצאר, את פיוטר הגדול מלמד את מקצועותיו את אמנות בניית הספינות, שהוצגה מאוחר יותר בלונדון. העבודה הגדולה האחרונה שסיים הייתה מבט שני על קרב ווטרלו, הפעם מהצד הצרפתי. הוא הוצג באולם וסמיניסטר ב-1846, בתחרות על עיטורי בתי הפרלמנט. הוא ביקר בגרמניה ובצרפת ב-1847.
ג'יימס ארצ'ר היה בין תלמידיו.
ויקיליקס
ויקיליקס (באנגלית: WikiLeaks, בתרגום חופשי: "ויקי-הדלפות") הוא אתר אינטרנט המציג ידיעות שהודלפו למערכת האתר בעילום שם למרות הגבלות צנזורה, סיווג ביטחוני או הגנת הפרטיות. בעלי האתר ומייסדיו שומרים לרוב על אנונימיות, ולפי הכתוב באתר מייסדיו הם עיתונאים, מתמטיקאים, אקטיביסטים המתנגדים למשטר הסיני ואנשי היי-טק ממדינות שונות ברחבי העולם. האדם היחיד שהזדהה כדובר מטעם האתר הוא העיתונאי האוסטרלי ג'וליאן אסאנג', שטען כי הוא חבר ב"וועדה המייעצת" לאתר. מאחורי האתר עומד הארגון ההתנדבותי Sun Shine Press. האתר סבל מעת לעת מבעיות מימון שגרמו מספר פעמים לסגירתו הזמנית, כמו גם מהחלטתן של חברות טכנולוגיה מובילות (אמזון, PayPal) לא לאפשר לוויקיליקס להשתמש בשירותן. בנוסף הועלה החשד שחלק מנפילות האתר הן תוצאה של מתקפה מצד האקרים אמריקאים. ב-11 באפריל 2019 נעצר אסאנג'.
למרות שמו, אין זה אתר ויקי במובן המקובל של המילה. מאז שנת 2010, גולשים מזדמנים אינם יכולים לשנות את תוכנו. עם הקמתו בשנת 2007 עשה האתר שימוש בתוכנת מדיה-ויקי ואף איפשר עריכה מזדמנת. ב-2008 שינו יוצרי האתר את המדיניות ואיפשרו עריכה חופשית רק בדפי שיחה של מאמרים. ב-2010, כשהאתר הושק מחדש לאחר השבתה, הוסרה גם האפשרות להגיב על מאמרים.
פעילות האתר
על פי כותבי האתר, מטרתו העיקרית היא לפעול נגד משטרי דיכוי באסיה, בגוש המזרחי לשעבר, באפריקה שמדרום לסהרה ובמזרח התיכון ולסייע לכל אדם המבקש לחשוף שחיתות במדינות או חברות. חודשים ספורים לאחר עליית האתר לאוויר ב-2007, טען הארגון כי בשורותיו כ-1,200 מתנדבים. במהלך הזמן חשף האתר מסמכים וקבצים רבים שלטענתו הוכיחו שחיתויות, פשעים ושאר מקרים לא-חוקיים או לא-חוקיים-לכאורה שאירעו בחסות ממשלתית או ממסדית.
האתר טוען כי המדליפים לו זוכים להגנה רחבה מפני חשיפת זהותם באמצעות הצפנה מתוחכמת. לדברי מנהלי האתר, הדבר מסייע להגן על מקורות ההדלפה. בנוסף, חברי האתר טוענים כי החומרים המודלפים עוברים בדיקה קפדנית על ידי עיתונאים מארצות שונות כדי לוודא שלא מדובר בזיוף. לטענתם, טרם גילו שפרסמו זיוף.
בדצמבר 2010, בעקבות תחילתה של הדלפה גדולה של תכתובת דיפלומטית אמריקאית, הפסיקה Amazon Web Services לאחסן את אתר ויקיליקס בשרתיה. לאחר מכן הודיע שירות PayPal על הפסקת השימוש בו להעברת כספים לאתר ויקיליקס.
במרץ 2017, פורסמו באתר כ-8,000 מסמכים מסווגים של ה-CIA המפרטים שיטות ריגול, מיקומי בסיסים וטכנולוגיות (בעיקר בתחום הסייבר) של המודיעין האמריקני-כך למשל נחשפו יכולות ציתות באמצעות מכשירי טלוויזיה וטלפונים ניידים.
הכרה בינלאומית
ויקיליקס זכה להערכה הודות להדלפות שנחשפו בו. בין השאר זכה במספר פרסים בתחום התקשורת, כולל פרס התקשורת החדשה של האקונומיסט לשנת 2008, ופרס ארגון אמנסטי אינטרנשיונל בבריטניה לתקשורת לשנת 2009.
מנגד, האתר ספג לא אחת ביקורת מצד גופים ממשלתיים. בעקבות הדלפת ידיעות על ירי באזרחים עיראקים על ידי צבא ארצות הברית החלו משרדי הממשלה האמריקאיים לתור אחר המדליף ולנסות ולאתר את אסאנג' עצמו לצורך תשאול. במקרה אחר דרשו אנשי הסיינטולוגיה להסיר מסמכים שפורסמו באתר. בתגובה העלו עורכי האתר מסמכים נוספים בהקשרם. המסמכים שפורסמו על ידי ויקיליקס גרמו לסערה עולמית בעקבות מקרים קשים של הפרת זכויות אדם שתועדו בהם, בין היתר נאמר כי ארצות הברית טייחה התעללויות קשות באסירים עיראקים והרגה אזרחים.
ב-28 בנובמבר 2010 החל האתר לפרסם מסמכים ממזכרים פנימיים של משרד החוץ האמריקני, שהודלפו לאתר על ידי צ'לסי מאנינג, חיילת בצבא ארצות הברית, שהעבירה מאות אלפי מסמכים מסווגים שהורידה מהרשת המסווגת של ארצות הברית, במה שנודע כהדלפה הגדולה בהיסטוריה.
המסמך הראשון שנחשף טען כי מנהיגי מדינות ערב, ובהם חוסני מובארכ נשיא מצרים, עבדאללה מלך ירדן, מלך סעודיה ומנהיגים ערבים נוספים תמכו בפתרון צבאי לסוגיית הגרעין של איראן, שהטרידה אותם, כך מסתבר, לא פחות מאשר את ישראל ומדינות המערב. המסמכים, בדרגות סיווג שונות, כללו התבטאויות שונות של דיפלומטים אמריקניים כלפי דמויות של מנהיגים ושרים ברחבי העולם. בהקשר הישראלי נחשפו אמירות מעוררות מחלוקת של יו"ר מועצת יש"ע דני דיין, שר החוץ, אביגדור ליברמן, וחבר הכנסת יצחק הרצוג.
חלק מהפרשנים טענו כי פרסום המסמכים עשוי לעורר מבוכה עצומה ואף משברים דיפלומטיים עם רבות מבעלות בריתה של ארצות הברית. היו גם שטענו שהדלפות ויקיליקס תרמו למהומות בתוניסיה ב-14 בינואר 2011, בעקבות חשיפת שחיתויות בממשלתו של זין אל-עאבדין בן עלי. מהומות אלה, בתורן, עוררו תגובת שרשרת של הפגנות ומרי אזרחי ברבות ממדינות ערב, שהובילו להדחתו של חוסני מובארכ מן השלטון במצרים (האביב הערבי).
ב-28 בפברואר 2012 פרסם האתר כי במסמך של חברת ביון אמריקנית נכתב כי ישראל ורוסיה קיימו לפני כמה שנים עסקה, שבמסגרתה סיפקה ישראל לרוסיה צפנים של מל"טים שמכרה לגאורגיה, ובתמורה סיפקה לה רוסיה צפנים של מערכת הגנה המשמשת את איראן.
תן (סוג)
תן (שם מדעי: Lupulella) הוא סוג במשפחת הכלביים. בסוג נכללים שני מינים, שניהם מצויים באפריקה. בעבר נחשבו למינים בסוג כלב, אך לאחר מחקר משנת 2017 הועברו לסוג תן. למרות השם הדומה, המין תן זהוב אינו שייך לסוג זה.
שונט רנה וילסון
שונט רנה וילסון (נולדה ב-19 בינואר 1990) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית ילידת גיאנה, היא ידועה בעיקר בתפקידים ב"פנתר השחור", "מיליארדים", ו"ילד כמו ג'ייק". היא מגלמת את דמותה של ד"ר מינה אוקאפור בסדרה "המתמחה" בהפקת פוקס.
ביוגרפיה
שונט רנה וילסון נולדה בגיאנה אך גדלה בניו יורק מגיל שנתיים. היא בתם של דברה ווסלי וילסון, ויש לה שלושה אחים; האח אנדרה והאחיות, סרינה וסיניק.
שונט למדה בבית הספר לדרמה של ייל. היא סיימה תואר ראשון בדרמה ותיאטרון בקווינס קולג'.
הדיוויזיה הראשונה (סוריה)
הדיוויזיה המשוריינת הראשונה היא דיוויזיה משוריינת בצבא הסורי, המשתייכת לקורפוס השני.
במהלך מלחמת יום הכיפורים שימשה הדיוויזיה כוח עתודה, היא נכנסה לפעולה בערב היום הראשון למלחמה וניצלה את הישגי הדיוויזיה ה-5 בפריצת מערך ההגנה הישראלי בדרום הרמה. בשלושת הימים הבאים לחמה הדיוויזיה במובלעת הסורית בדרום הרמה, כשהיא משתתפת בין היתר בקרב על נפח ובלחימה באזור חושניה. במהלך מלחמת לבנון הראשונה ישבה הדיוויזיה בבקעת הלבנון והשתתפה בין היתר בקרב סולטאן יעקוב.
מלחמת יום הכיפורים
בבוקר היום השני למלחמה ב-7 באוקטובר 1973, הוכנסה הדיוויזיה ללחימה ותפקידה היה לנוע באזור הפריצה של הדיוויזיה ה-5 בכודנה ורפיד. משם היא הייתה אמורה לנוע לכיוון חושניה, רמת'ניה ולעבר מחנה נפח. כוחות הדיוויזיה ה-5 התעכבו באזורים מדרום לנפח ובאזור אל-על כאשר נתקלו בלחימה עיקשת של שאריות חטיבה 188 וכוחות המילואים הראשונים שהגיעו לרמה, לכן הדיוויזיה הראשונה התעכבה אף היא באזור חושניה. בסיבות השעה 13:30, כוחות מחטיבה 91 וחטיבה 43 (מדיוויזיה ה-5) הצליחו להגיע ולהצטרף ללחימה באזור נפח. בין היתר נלחמו כוחות החטיבה ה-91 בכוח של חטיבת המילואים 679 ("כוח רן") באזור צומת נפח, צפון-מזרחית לגדרות המחנה.
ישנם כיום עדויות לכך שהמשימה של הדיוויזיה הייתה מעט שונה ממה שהיא נתפסה במהלך ולאחר המלחמה. תנועת הדיוויזיה לכיוון נפח רמזה לכך שכנראה היא תכננה לכבוש את אזור מרכז הרמה ולנוע מערבה כדי לכבוש את קו נהר הירדן ולמנוע תגבורות ישראליות לרמה, בדומה לתוכנית הקרב של שאר יחידות הצבא הסורי. במאמרו של דני אשר "סיפורה של מפה" משנת 1999, מציין אשר כי במפות קרב שנתגלו לאחר המלחמה, מסתמן כי תוכנית הקרב של הדיוויזיה הייתה לנוע דווקא צפונה ולאגף את הגזרה הצפונית (של כוחות חטיבה 7), היכן שמאמץ ההבקעה הסורי לא צלח. עצירת הדיוויזיה במהלך הקרב על נפח מנע ממנה להשיג את האיגוף המסוכן ומנע את האפשרות להבקעה נוספת ומסוכנת בצפון הרמה. לבסוף, ההגעה של יחידות המילואים של צה"ל בדרום ובמרכז הרמה, הצליחו לבלום את ההתקפה של הדיוויזיה החמישית, הראשונה וחלקים מהדיוויזיה התשיעית ואף לדחוף אותם חזרה אל מעבר לקו הגבול.
בין ה-8 וה-10 באוקטובר, פעלו יחידות הדיוויזיה באזור שנודע ככיס חושניה, השטח שנותר בשליטת הצבא הסורי במרכז רמת הגולן. במהלך הלחימה ב-8 וב-9 באוקטובר נשחקו רוב יחידות הדיוויזיה, וב-10 באוקטובר נסוגו שרידיה אל מעבר לקו הסגול.
מלחמת לבנון הראשונה
בפרוץ מלחמת לבנון הראשונה, הדיוויזיה בפיקודו של איברהים סאפי הייתה מוצבת בבקעת הלבנון. היא הורכבה באותה עת מהחטיבה המשוריינת ה-91, החטיבה המשוריינת ה-76 והחטיבה הממוכנת ה-58, כל חטיבה משוריינת הכילה כ-160 טנקים והחטיבה הממוכנת הכילה כ-40, כלומר סך הכל הכילה הדיוויזיה כ-360 טנקים (לרוב מסוג T-62). בנוסף ליחידות אלו, תחת פיקוד הדיוויזיה היה גם גדוד הקומנדו ה-20, אשר שימש בעיקר ככוח נגד טנקים ולצד יחידות הדיוויזה לחמה גם חטיבת חיל הרגלים ה-62 העצמאית. המפגש הראשון בין כוחות סורים וכוחות צה"ל התרחש בסביבת העיירה ג'זין, בחלקו הדרומי של הבקע הלבנונית. כדי להגן על העיירה מפני הכוחות הישראלים המתקדמים, נשלחו למקום מספר יחידות חיל רגלים וקומדו בסיוע גדוד שריון (טנקי T-62) מחטיבת השריון ה-76. בקרב ג'זין שהתפתח, הצליח צה"ל להביס את הכוחות המחופרים ולכבוש את העיירה.
מספר ימים לאחר מכן, כוחות הדיוויזיה נכנסו ללחימה עם כוחות צה"ל אשר תקפו את המתחם הדיוויזוני בו הם ישבו ב-11 ביוני 1982, בקרב סולטאן יעקוב. במהלך הקרב, נסוגו החטיבה ה-91 וה-76 פנימה למבנה הגנתי והחטיבה ה-58 נשארה כעתודה, באותה העת כוחות הדיוויזיה השלישית החלו לנוע דרומה לאורך בקעת הלבנון במטרה לסייע כנגד ההתקפה הישראלית. לבסוף, לאחר קרבות קשים, הצליחה הדיוויזיה לבלום את ההתקדמות הישראלית והמשיכה להחזיק את החלק המזרחי של כביש ביירות-דמשק. למרות האבדות הקשים שספגו הסורים בקרב, הוא נחשב להצלחה רבה משום בלימת המאמץ הישראלי אל מול עדיפות מספרית של צה"ל.
מבנה ויעוד
הדיוויזיה הראשונה נמצאת תחת פיקוד הקורפוס השני, אשר מפקדתו בעיר זבדאני שמצפון-מערב לדמשק על גבול לבנון. תחום האחריות של הקורפוס הוא כל האזור מצפון לדמשק ועד חומס כולל לבנון, כוחות הקורפוס אף הוצבו בלבנון בתקופת הנוכחות הסורית שם בין השנים 1976–2005. הדיוויזיה הראשונה יושבת בבסיס באל-כיסווה, סמוך לעיר דמשק.
לפי הערכות שונות, לפני פרוץ מלחמת האזרחים בשנת 2011, הרכבה מארבע חטיבות; החטיבה הממוכנת ה-58, החטיבה המשוריינת ה-76, החטיבה המשוריינת ה-91 והחטיבה המשוריינת ה-153.
נכון לסוף שנת 2018 הדיוויזיה עברה שינוי משמעותי כחלק מבנייה מחודשת של הצבא הסורי בסיוע רוסיה. מבין היחידות שהרכיבו את הדיוויזיה רק החטיבה המשוריינת ה-91 והממוכנת ה-58 נותרו כפי שהיו, בעוד שהחטיבות ה-76 וה-153 פסקו מלהתקיים - במקומן הוקמו החטיבות הממוכנות ה-171, ה-68, ה-61 וה-57. כחלק משינויים אלו, ככל הנראה במהלך תחילת 2019 הדיוויזיה משנה את ייעודה מדיוויזיה משוריינת לממוכנת עם חטיבה משוריינת אחת בלבד.
הרסטורציה הספרדית
רסטורציה (בספרדית: Restauración) או הרסטורציה הבורבונית (בספרדית: Restauración borbónica) היא התקופה בספרד בין חזרתו לשלטון של אלפונסו השנים עשר בשנת 1874, ועד התפטרותו של אלפונסו השלושה עשר בשנת 1931, מה שהביא להקמת הרפובליקה הספרדית השנייה.
רקע
בשנת 1868 הודחה איזבלה השנייה, מלכת ספרד משלטונה, במהלך המהפכה המהוללת, והחלו שש השנים הדמוקרטיות בספרד, אשר כללו את שלטונו של אמדאו הראשון, מלך ספרד ואת הרפובליקה הספרדית הראשונה, והסתיימו בשנת 1874 בהפיכה צבאית נוספת (pronunciamento) בהנהגת הגנרל ארסניו מרטינס-קמפוס אנטון בסגונטה, אשר הכריזה על אלפונסו השנים עשר מבית בורבון כמלך ספרד.
היסטוריה
בשנת 1876 ניתנה חוקה חדשה לממלכה, אשר קבעה את ספרד כמונרכיה חוקתית, ואת הקורטס חנרלס מורכב משני בתים, הסנאט ובית הנבחרים. באותה שנה נלחם אלפונסו נגד הקרליסטים בפיקודו של קרלוס, דוכס מדריד, והביס אותם. בשנת 1878 ניסה פועל צעיר מטרגונה להתנקש בחייו של אלפונסו, אולם ההתנקשות נכשלה. בשנת 1885 מת אלפונסו משחפת, וכעבור חצי שנה ילדה אלמנתו, מריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה, את אלפונסו השלושה עשר, שעלה מיד לכס המלכות, תוך שאמו משמשת כעוצרת בשמו עד לבגרותו.
ב-31 במאי 1906 התחתן אלפונסו עם הנסיכה הבריטית ויקטוריה אאוחניה פון באטנברג. כשחזרו מחתונתם, מחבל אנרכיסט השליך לעברם פצצה שהוחבאה בזר פרחים. אלפונסו ואשתו יצאו ללא פגע מניסיון ההתנקשות, אך 24 בני אדם נהרגו. לזוג המלכותי היו שתי בנות וחמישה בנים (אחד מהם נולד מת). כמו כן היו לאלפונסו שלושה ילדים מחוץ לנישואים.
במשך מלחמת העולם הראשונה, בהיותו ראש מדינה נייטרלית, ארגן יוזמה שאיפשרה להפגיש שבויי מלחמה משני המחנות עם בני משפחותיהם.
בשנת 1923 תפס הגנרל פרימו דה ריברה את השלטון בהפיכה צבאית והנהיג משטר דיקטטורי בספרד. המלך אלפונסו הכיר בשלטונו ומינה אותו לראש ממשלה. בסוף שלטונו של דה ריברה המדינה נקלעה למשבר כלכלי, והוא איבד את תמיכת הציבור, עד שפרש בינואר 1930. בעקבות כך נפגע קשה גם מעמדו של המלך אלפונסו.
ב-12 באפריל 1931 התקיימו בספרד בחירות מוניציפליות, בהם זכו הרפובליקנים בהישגים משמעותיים בערים המרכזיות. באותה עת גם התקיימו בערים הגדולות הפגנות גדולות נגד המלך ובעד רפובליקה. המלך אלפונסו, שאך בנס שרד ניסיונות קודמים להדיחו מכסאו, הרגיש שנשאר רק עם מעט תומכים ולפיכך, ברח אל מחוץ למדינה. אלפונסו פרסם הודעה קצרה בה מסר שהוא מרגיש שבאופן זמני אינו זוכה לתמיכת בני עמו. הוא הודיע שאינו מוותר על כסאו, שאינו רק שלו, אלא נובע מזכויות שהצטברו על פני ההיסטוריה, אשר עתידה לדרוש ממנו דין וחשבון, ולכן הוא רק משהה את השימוש בסמכויותיו. הוא טען שהיה לו מספיק כח כדי להילחם במתנגדיו אבל העדיף לעזוב כדי למנוע שפיכות דמים של בני עמו.
ביום יציאתו לגלות ברומא, ה-14 באפריל 1931 ספרד הוכרזה כרפובליקה הספרדית השנייה.
לאחר מכן
הרפובליקה הספרדית השנייה לא החזיקה מעמד זמן רב, ולאחר ניצחון מפלגות השמאל באביב 1936, פתחו הצבא והכוחות השמרנים בהפיכה צבאית, אשר הפכה עד מהרה למלחמת אזרחים. מלחמת האזרחים בספרד נמשכה עד לשנת 1939, ובסיומה השתלטו הכוחות הלאומנים בפיקודו של פרנקו על כל המדינה, והקימו את המדינה הספרדית.
הוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי
הוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי היא ועדה מיוחדת, שהוקמה בכנסת העשרים על מנת לצמצם פערים בחברה הישראלית ולגרום לפיתוח הפריפריה החברתית. הוועדה הוקמה ב-27 ביולי 2016 ופעילותה הסתיימה עם סוף כהונתה של הכנסת העשרים.
מלבד אלו דובר בהרחבה גם על הבדלי תוחלת החיים בין חלקיה השונים של ישראל, היעדר מוקדים רפואיים בדרום הארץ. בוועדה התארחו בין היתר: יוסי שרעבי מנכ"ל משרד התרבות והספורט, אלי בין מנכ"ל מד"א, סיון יחיאלי ראש המועצה המקומית כפר ורדים.
הביתה!
הביתה! (באנגלית: Back to the Outback, "בחזרה לאאוטבק") הוא סרט הרפתקאות קומי אמריקאי-אוסטרלי בהנפשה ממוחשבת, שבוים על ידי קלייר נייט והארי קריפס שהשני כתב את התסריט יחד עם גרגורי לסאנס. בגרסת המקור של הסרט, בשפה האנגלית, מדבבים איילה פישר, טים מינצ'ין, אריק באנה, גאי פירס, מירנדה טספל, אנגוס אימרי, קית' אורבן וג'קי ויבר. הסרט הופק על ידי החברות נטפליקס אנימציה, Reel FX Animation Studios ו-Weed Road Pictures והפיקה אותו דניאלה מזוקאטו.
הפצה
ב-30 בנובמבר 2020, הכריזה נטפליקס על סרט האנימציה "Back to the Outback" אשר עומד לצאת לאור מאוחר יותר בשנת 2021. באוקטובר 2021, נודע כי הסרט ישודר ב-10 בדצמבר 2021. בנובמבר של אותה שנה נודע כי הסרט יוקרן לתקופה מוגבלת ב-3 בדצמבר 2021 בבתי קולנוע נבחרים לפני שידור הסרט בנטפליקס.
יחסי בורקינה פאסו–צ'ילה
היסטוריה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-29 בספטמבר 1992, בין שרי החוץ של צ'ילה ובורקינה פאסו, אנריקה סילבה סיממה ותומאס סנו, במסגרת האומות המאוחדות. עם זאת, עד היום לא נקבעו מנגנוני התייעצות פוליטיים, ולא נחתמו הסכמים דו-צדדיים בין שתי המדינות.
יחסים מסחריים
בשנת 2016, הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-100,000 דולר, והיה מורכב כולו מיצוא יין צ'יליאני לבורקינה פאסו.
אוגנדה הבריטית
אוגנדה הבריטית הייתה מדינת חסות של האימפריה הבריטית משנת 1894 עד שנת 1962. בשנת 1893 חברת מזרח אפריקה הבריטית העבירה את השליטה על שטח שתאם בקירוב לבוגנדה לממשלה הבריטית. בשנת 1894, השטח של טריטוריה זו הורחב מעבר לבוגנדה לטריטוריה שזהה כמעט לאוגנדה של היום.
היסטוריה
בשנותיה הראשונות של מדינת החסות היו סכסוכים דתיים רבים בין פרוטסטנטים, קתולים, ומוסלמים. בסופו של דבר, החל משנת 1890, שלטו מנהיגים פרוטסטנטיים. בחוזה בשנת 1900, הבריטים מינו שבט פרוטסטנטי שישלוט על אוגנדה. הבריטים העדיפו שבט זה גם בשל דתו וגם בשל יכולותיו השלטוניות המרשימות, מה שנתן אוטונומיה יחסית גבוהה לאוגנדה הבריטית, בניגוד לקולוניות שוכנות. עדיין, לשליטה הזרה, שנבעה ממניעים כספיים זרים, הייתה השפעות שליליות רבות על אוגנדה.
בשנות החמישים המוקדמות, מעמד השלטון החל להתערער. בשנת 1952 רפורמות שלטוניות הקימו אב טיפוס למערכת השלטונית של היום באוגנדה. בריטניה העניקה לאוגנדה ממשלה עצמאית לראשונה ב-1961, הבחירות נערכו ב-1 במרץ. בנדיקטו קיוואנוקה מהמפלגה הדמוקרטית נבחר לשר הראשי הראשון. אוגנדה שמרה על חברותה בחבר העמים הבריטי.
זכויות להט"ב בבהוטן
מאמצים להביא לביטול סעיף איסור "מעשי הסדום" בחוק העונשין של המדינה שאסר על פעילות הומוסקסואלית בהסכמה מאז התקופה הקולוניאלית הבריטית בבהוטן, החלה בשנת 2019, במהלך סקירה של חוק העונשין. בחודש דצמבר 2020, הפרלמנט של בהוטן העביר אי-הפללה של פעילות הומוסקסואלית בין זוגות חד מיניים עם רוב של 63 בעד ו-6 נמנעים. החוק החדש נחתם על ידי מלך בהוטן, ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק ונכנס לתוקפו ב-17 בפברואר 2021.
מעמד בחוק
כפי שתוקן בשנת 2021, סעיף 213 לחוק העונשין קובע בבהוטן כי:
"נאשם ייאשם בעבירה של יחסי מין לא טבעיים, אם ימצא עוסק בהתנהגות מינית נגד הסדר הטבע. עם זאת, הומוסקסואליות בין מבוגרים לא תיחשב כיחסים לא טבעיים".
בעבר, הסעיף ציין כי נאשם ימצא כאשם ביחסי מין לא טבעיים אם "יעסוק בסדום או כל פעילות מינית אחרת אשר היא נגד הסדר של הטבע".
ב-7 ביוני 2019, האספה הלאומית אישרה את הצעת החוק בקריאה ראשונה. ב-10 ביוני 2019, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה ואחרונה עם רוב של 38 קולות בעד, הצבעה אחת נגד, ו-5 נמנעים. ההצעה נשלחה אל המועצה הארצית למושב החורף שלה 6 חודשים מאוחר יותר. ב-10 בפברואר 2020, המועצה אישרה את ההצעה לצד תיקונים על ידי 19 קולות בעד ו-6 נמנעים. לאחר שתוקנה נשלחה בחזרה לבית התחתון, אשר אימץ אותה ב-27 בפברואר בהצבעה של 1–34 עם 7 נמנעים, אך דחתה 32 מ-56 התיקונים אשר הוצעו על ידי המועצה הארצית. פירוש הדבר כי החקיקה נשלחה לוועדה לביקורת משותפת אשר התכנסה ב-7 באוקטובר 2020. בחודש דצמבר 2020, הפרלמנט אישר את הצעת החוק עם 63 קולות בעד ו-6 נמנעים. ההצעה נחתמה על ידי המלך ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, ונכנסה לתוקף ב-17 בפברואר 2021.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות
בהוטן אינו מספקת צורה של הכרה משפטית בזוגיות חד-מינית.
טאשי טשיטין, מנהל ארגון הלהט"ב "Rainbow Bhutan" הצהיר כי הצעת חוק להכרה בנישואים ללא התייחסות מגדרית נדונה במהלך מושב הפרלמנט בקיץ 2018 אך נדחתה בשל הבחירות הכלליות בבהוטן 2018. עם הממשלה הליברלית אשר זכתה בבחירות, קהילת הלהט"ב המקומית סבורה כי השיח סביב ההצעה יוחזר.
הרי אדם (אלסקה)
הרי אדם (באנגלית: Adam Mountains), הנקראים לעיתים רכס אדם (באנגלית: Adam Range), הם רכס הרים בקצה הדרום-מזרחי של הידית של אלסקה, במחוז שער קטצ'יקן (Ketchikan Gateway Borough), במדינת אלסקה שבארצות הברית.
זכויות להט"ב בבהוטן
תרומת דם
על פי המועצה לרפואה ובריאות של בהוטן, כל אדם במצב בריאותי טוב בגיל 18 לפחות וששוקל לפחות 45 ק"ג רשאי לתרום דם כולל גברים הומוסקסואלים ונשים לסביות.
הרי אדם (אלסקה)
שטחו של רכס הרי אדם 55 קילומטרים רבועים.
זכויות להט"ב בבהוטן
תנאי מחיה
בערות לגבי הומוסקסואליות שכיחה עקב סטריאוטיפים על להט"בים בתרבות הפופולרית בעוד ישנם מאבקים תרבותיים ומסורתיים עבור חברי הקהילה המחפשים קבלה. נשים נוטות להיות יותר גלויות לגבי נטייתן החד מינית מגברים. על פי סקר מעקב ביולוגי והתנהגותי (IBBS) משנת 2016, למעלה מ-42% מהנשים הטרנסג'נדריות ו-23% מהגברים ההומואים והביסקסואלים בבהוטן ניסו להתאבד יותר מפעם אחת בעודו מצא כי נשים טרנסג'נדריות וגברים הומוסקסואלים וביסקסואלים היו לרוב קורבנות של "אלימות פיזית ומינית קיצונית". מחקר משנת 2019 כדי לראות כיצד סעיפים 213 ו-214 השפיעו על הקהילה הראה כי 69% מהמשיבים ציינו ששני הסעיפים השפיעו עליהם לרעה.
הרי אדם (אלסקה)
הרכס ממוקם בסמוך לרכס הלק.
זכויות להט"ב בבהוטן
תנאי מחיה
בשנת 2013, הכנסת פעילותה של הרשת החברתית, פייסבוק הובילה להגברת הנראות של קהילת הלהט"ב הבהוטאנית עם יצירת קבוצות ייעודיות עבור הקהילה המקומית. בפברואר 2015, קארמה דופצ'ן, מהנדסת אזרחית ופעילת להט"ב, יצרה את "LGBT Bhutan", עמוד הפייסבוק הראשון של בהוטן המוקדש להפצת מודעות לגבי קהילת הלהט"ב. בשנת 2014, "Rainbow Bhutan" הוקמה כתנועת להט"ב עם חמישה חברים אשר גדלה לכ-136 בשנת 2019. בשנת 2019, פעיל הלהט"ב טאשי טשיטין אמר כי התנועה המלאה החלה לפעול משנת 2015 ואילך כאשר הקהילה החלה לארגן תוכניות בנושאי מיגור HIV. בשנת 2017, קבוצות להט"ב בהוטאניות החלו לפעול מחוץ לתחומי מאבק ב-HIV/איידס ונראו בפעילותן בשטח פתוח. בשנת 2015, הפעיל והפיזיותרפיסט פאסנג דורג'י יצא מהארון כהומוסקסואל בפעם הראשונה בטלוויזיה הלאומית אשר הובילה לסיקור תקשורתי נרחב.
הרי אדם (אלסקה)
רכס הרי אדם הוא תת-רכס של רכסי הגבול, המהווים תת-רכס של הרי החוף.
זכויות להט"ב בבהוטן
תנאי מחיה
הבודהיזם, הדת העיקרית של בהוטן, אינה מתנגדת להומוסקסואליות. בשנת 2015, דזונגסר חיינצה רינפוצ'ה, המורה הבודהיסטי הבולט ביותר של בהוטן, אמר כי "להגדרת הנטייה המינית של בן אדם אין שום קשר למי יגיע להארה. בהוטאנים לא צריכים רק לסבול הומוסקסואלים אלא לכבד אותם" רינפוצ'ה הוסיף כי "לנטייה המינית שלך אין שום קשר להבנה או אי הבנה של האמת. אתה יכול להיות הומו, את יכולה להיות לסבית, אתה יכול להיות הטרוסקסואל, אף פעם איננו יודעים מי מהם יזכה להארה ראשון... סובלנות היא לא דבר טוב. אם אתה סובל את זה, זה סימן שאתה חושב שזה משהו לא בסדר שאתה צריך לסבול. אבל אתה צריך ללכת מעבר לזה - אתה צריך לכבד".
"Bhutan Observer", אחד מהעיתונים השבועיים המרכזיים במדינה, כתב מספר לא מבוטל של מאמרים בנושאי להט"ב שעוררו עניין רב, והפכו אותם למאמרים המוערים ביותר באתר האינטרנט של העיתון. העיתון הנתמך על ידי הממשלה, "Kuensel", בינתיים, התייחס להומואים כאל "מגדר השלישי" במאמר שדן בתוכניות HIV המיועדות לגברים הומוסקסואלים. בנובמבר 2017 נערכה בפונצ'ולינג מצגת למתן רגישות לקציני משטרה בכירים על הסטיגמטיזציה איתה מתמודדים חברי קהילת הלהט"ב בבהוטן. גורמים במשטרה הצהירו לאחר מכן כי המצגת "עוררה בהם רגישות נוספת וגרמה להם להבין נושאים הקשורים לנושאי להט"ב". מפקד המשטרה, אלוף-משנה חימי דורג'י הצהיר כי "לאחר ההכשרה נקים ספר הדרכה נוהל בנושא להט"ב. לאחר מכן נפיץ אותו בין השוטרים. הוא יעזור לנו להתמודד עם נושאי קהילת הלהט"ב בצורה חופשית והוגנת".
היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה צוין לראשונה בבהוטן בשנת 2016. משרדי האו"ם במדינה השיקו באותה שנה קמפיין מקוון להגנה על זכויות להט"ב ברחבי שטחה. דגל הגאווה הונף במדינה בפעם הראשונה, במטה האו"ם בטהימפהו. בשנת 2018, האירוע נחגג במלון מגמר עם נציגי הממשלה וכן אישים מהחברה האזרחית והתקשורת. ציונו נצפה בכל שנה מאז.
אין מצעדי גאווה שנתיים או תצוגה ציבורית אחרת בבהוטן נכון לשנת 2021. פעיל הלהט"ב, טאשי טשיטין, אמר כי הדבר איננו מתרחש לא בגלל סביבה עוינת או ממשלה מדכאת, אלא בטענה כי "מצעדי גאווה הם סוג של אקטיביזם שבו אנשים יוצאים לרחובות ומדברים על מדיניות ושינויים משפטיים, וזה לא משהו שהבהוטאנים מסכימים איתו. אנו מאמינים בבניית יחסי אנוש ובדיבור אחד לאחד. חיבור בין לב ללב. שם קורה השינוי האמיתי". טשיטין, הידוע גם כמנהל הארגון "Rainbow Bhutan", הצהיר כי אף על פי שישנה הסכמה כללית כלפי טרנסג'נדריות במדינה, במיוחד באזורים כפריים, הם מוגדרים כמי שמתמודדים עם אפליה רבה, במיוחד בבתי הספר באומרו כי "יש הרבה מחסומים ומערכת החינוך שלנו לא מבינה נושאים איתם מתמודדים חברי קהילת הלהט"ב בעוד כי רוב בני הנוער נושרים מבתי הספר.
תמיכה פוליטית
דאשו נטן זנגמו, ראש הוועדה למלחמה בשחיתות של בהוטן שתוארה כ-"האישה החשובה ביותר במדינה" ו-"אשת הברזל של בהוטן", הייתה הפקידה הבכירה הראשונה בממשלת בהוטן שציינה הערה על הומוסקסואלים במדינה בנאומה באוגוסט 2014 בפני תלמידי תיכון באומרה כי "יחסים רומנטיים, אגב, יכולים להיות בין שני בנים או שתי בנות".
בשנת 2016, שני חברי האספה הלאומית של בהוטן, מאדן קומאר צ'טרי ואוגיין וואנגדי, השתתפו בפורום הלהט"ב העולמי של זלצבורג, שנערך על ידי הסמינר העולמי של זלצבורג ("Salzburg Global Seminar") בצ'יאנג ראי, תאילנד, לצד שני פעילי זכויות להט"ב בהוטאנים.
מפלגת בהוטן קואן-ניאם (BKP) הביעה תמיכה בפומבי בנושאי להט"ב בעוד כי בשנת 2018 (השנה הראשונה בה הוגדרה כמפלגה פוליטית במדינה), כללה זכויות להט"ב במצעה לבחירות לאספה הלאומית של בהוטן 2018.
ביוני 2019, במהלך הדיון הפרלמנטרי על העברת אי-הפללתה של הומוסקסואליות, מספר חברי פרלמנט קראו לחוקק חקיקה המעניקה לחברי להט"ב זכויות משפטיות. חבר הפרלמנט טשוונג להמו ממפלגת "DNT) "Druk Nyamrup Tshogpa) ויו"ר הוועדה המחוקקת אמר כי "הרבה אנשים מושפעים בחברה שלנו בגלל הסעיפים 213 ו-214. עלינו להבין שצריך לשנות את החוקים לפי הזמנים המשתנים. לכולם צריך להיות חופש הבחירה. אנו רואים רק העדפות זכר נקבה הטרוסקסואליות כטבעיות, וכל דבר מעבר לכך כבלתי טבעי. אנשים חייבים לדעת שכולם שווים בפני החוק ללא קשר למי הם. סעיף 213 מפלה לרעה חלק של אזרחים וזו הסיבה שהוועדה שלנו העלתה הצעה להסירו". חבר הפרלמנט קינלי וואנגצ'וק (DNT) הצהיר בנוסף כי "אסור לנו להסתכל על החוק המבוסס רק ברמת המדינה, אלא באופן גלובלי. זה גם לא בסדר אם הוא נשמר כפי שהוא. ברמה הגלובלית, אנשים מחוץ למדינה עשויים לחשוב שאין חוק שמיועד בכלל עבור חברי קהילת הלהט"ב ושהם נחשבים כחלק בלתי נראה של החברה. חשוב גם שנקבע להם זכויות משפטיות ברורות תחילה". חבר הפרלמנט ג'ורמי וואנגצ'וק (DNT) הדהד את הצהרתו של וואנגצ'וק.
דמוגרפיה
על פי הערכות מאת תוכנית הפיתוח של האו"ם, היו כ-9,100 גברים שקיימו יחסי מין עם גברים בבירה טהימפהו בשנת 2018.
בשנת 2019, העיתון הנתמך על ידי הממשלה "Kuensel" קבע כי ישנם 316 אזרחים המוגדרים כחברי קהילת הלהט"ב במדינה, מתוכם: 3 היו לסביות, 21 טרנסג'נדריות, 31 גברים טרנסג'נדרים, 3 נשים ביסקסואליות, 16 גברים ביסקסואלים ו-62 הומואים. 10 היו מתחת לגיל 19 שנים, 93 היו בגילאי 20–30, ו-33 מעל 30. כמות האזרחים על פי הסקר גדלה במהלך השנים בעוד כי בשנת 2017 הייתה 97 ו-118 ב-2018 לאחר מגמה גוברת של אזרחים אשר החלו להצהיר על נטייתם המינית או זהותם המגדרית בגלוי.
גנתוסטומולידה
גנתוסטומולידה או תולעי לסת (שם מדעי: Gnathostomulida) היא מערכה המונה 100 מינים של בעלי חיים קטנים דמויי תולעת החיים באוקיינוסים. בעבר הגנתוסטומולידים השייתכו למערכה תולעים שטוחות (Platyhelminthes) אך על פי מחקרים מולקולריים הם נחשבים כקרובים יותר למערכת הגלגיליות (Rotifera).
הגנתוסטומולידים בעלי גוף שקוף ודק מאוד ודומים לתולעים. אורכם 0.5 עד 1 מילימטר. הגוף של הגנתוסטומולידים מחולק ל4 חלקים: ראש, גב, בטן וזנב. הם חסרי חלל גוף, מערכת נשימה ומחזור דם אך הם בעלי מערכת עיכול קטנה חסרת פי טבעת אמיתי. מערכת העצבים של הגנתוסטומולידים מוגבלת לחלק האחורי של הגוף. איברי החישה היחידים של הגנתוסטומולידים הם ריסים שנמצאים באזור הראש. הגנתוסטומולידים בעלי אשכים ושחלות יחד וכמו מרבית בעלי החיים הקיימים הם בעלי סימטריה דו-צדדית. הגנתוסטומולידים מטילים ביצים שמהם בוקעות גרסאות קטנות של הבוגר ללא שלב הפגית.
הגנתוסטומולידים חיים בקרקעית הים וניזונים בעזרת הפה שנמצא מאחורי הראש מאורגניזמים קטנים אחרים החיים בחול.
Send Me an Angel
Send Me an Angel (בעברית: שלח לי מלאך) הוא שיר של להקת הרוק סקורפיונז, שיצא באלבומם ה-11 Crazy World משנת 1990. השיר הולחן על ידי רודולף שנקר, הולחן על ידי קלאוס מיינה והופק על ידי קית' אולסן והלהקה כולה. השיר שוחרר כסינגל הרביעי והאחרון של האלבום בספטמבר 1991. ביחד עם השיר "Wind of Change", השיר הפך לסימן ההיכר של האלבום, והגיע למקום ה-44 במצעד הבילבורד הוט 100 ב-25 בינואר 1992, למקום השמיני במצעד ה"Mainstream Rock" ב-19 באוקטובר 1991, והגיע למקומות גבוהים במצעדים שונים במדינות רבות באירופה.
גרסאות אחרות
גרסה תזמורתית של השיר הוקלטה לאלבום התזמורתי Moment of Glory משנת 2000 שיצא בשיתוף פעולה עם הפילהרמונית של ברלין הכוללת גם שירה של הזמר האיטלקי Zucchero. גרסה אקוסטית לשיר אף הוקלטה גם לאלבום האקוסטי של הלהקה משנת 2001 Acoustica.
השפעה של השיר
בשנת 1994, להקת ההבי מטאל בלאק סבאת' שחררה את אלבומם Cross Purposes אשר כלל את אותו מלאך בוער כפי שמופיע בעיצוב העטיפה לסינגל של הסקורפיונז (Send Me An Angel). 2 הלהקות לא הגיבו לכך כלל.
גליי (הונגריה)
גליי (בהונגרית: Gelej) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית גליי קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-731 תושבים בשנת 1990 עד 604 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-17%).
בגליי חיו מעט יהודים ובמקום קיים בית קברות יהודי.
וולפגנג בלטראקי
וולפגנג בלטראקי (בגרמנית: Wolfgang Beltracchi, נולד בשם וולפגנג פישר ב-4 בפברואר 1951) הוא זייפן אמנות ואמן גרמני שהודה בזיופם של מאות ציורים במעשה הונאה בינלאומי בהיקף של מיליוני אירו. בלטראקי, אשתו ומרק פיידר (Feider), המוח מאחורי ההונאה מכרו ציורים מזויפים והציגו אותם כעבודות מקוריות של אמנים בעלי שם, בכללם מקס ארנסט, היינריך קמפנדונק, פרנאן לז'ה וקייס ואן דונגן. בלטראקי נמצא אשם בזיופם של 14 ציורים בערך כולל של 45 מיליון דולר, אולם טוען כי זייף כחמישים אמנים.
ב-2011, בתום משפט שארך כארבעים יום, בלטראקי נמצא אשם ונידון לשש שנות מאסר בכלא גרמני. אשתו הלן נידונה לארבע שנות מאסר וחויבה לשלם ביחד איתו פיצויים בסך מיליונים. בלטראקי יצא לחופשי ב-9 בינואר 2015, לאחר שריצה מעל שלוש שנים מתקופת מאסרו.
ביוגרפיה
וולפגנג פישר נולד בהוקסטר (Höxter) וגדל בגיילנקירכן, גרמניה. אביו היה צייר ציורי קיר ורפא.
לדברי בלטראקי, בהיותו בן ארבע עשרה העתיק ציורים של פבלו פיקאסו. כשהיה בן שבע עשרה סולק מבית הספר והלך ללמוד בבית ספר לאמנות באאכן. הוא מספר שבצעירותו השתמש בLSD ובאופיום והחל לזייף "מעט" יצירות אמנות. הוא טייל באירופה והתגורר באמסטרדם, מרוקו, מיורקה, ספרד וצרפת.
בלטראקי עיצב את העטיפה ל-The Fall of a Rebel Angel, האלבום השישי של הפרויקט המוזיקלי הגרמני אניגמה.
חיים אישיים
פישר פגש את הלן בלטראקי ב-1992, השניים נישאו ב-1993 ובעקבות כך אימץ את שם משפחתה.
מעצרו ומשפטו
וולפגנג והלן בלטראקי נעצרו ב-27 באוגוסט 2010 בפרייבורג. אוטו שולטה-קלינגהאוס נעצר ב-1 בדצמבר 2010.
במהלשך משפטו שנערך בסתיו 2011, בלטראקי הודה בזיופם של 14 ציורים: שלושה של היינריך קמפנדונק, שניים של אנדרה דרן, אחד של קייס ואן דונגן, חמישה של מקס ארנסט, אחד של פרנאן לז'ה ושניים של מקס פכשטיין.
ב-27 באוקטובר 2011, בלטראקי נידון לשש שנות מאסר. אשתו הלן נידונה לארבע שנים ושותפם לפשע, אוטו שולטה-קלינגהאוס, לחמש שנים. ז'אנט, אחותה של הלן, נידונה למאסר על תנאי.
תקופת המאסר
וולפגנג והלן בלטראקי הורשו לרצות את תקופת מאסרם בכלא פתוח, כל זמן שהם עובדים בעבודות רגילות. הם הועסקו כצלמים בסטודיו של חברם, עזבו את הכלא בבוקר ושבו אליו בתום העבודה. בעודם בכלא, בלטראקי, ביחד עם שותף צלם, יצר עבודות מולטימדיה שונות, בכללן ציורים משובצים בתצלומים של עצמו. שיתוף הפעולה התקיים עד לספטמבר 2012. הלן בלטראקי יצאה לחופשי מכלאה בפברואר 2013. וולפגנג בלטראקי שוחרר מכלאו בינואר 2015. הוא נאות לצייר רק תחת שמו והיגר מגרמניה לצרפת.
ב-2012, העיתונאים סטפן קולדרהוף וטוביאס טים פרסמו ספר אודות בלטראקי. קולדרהוף וטים זכו על כך בשנת 2012 בפרס אנט ג'אקומטי.
בינואר 2014, הלן ווולפנג בלטראקי פרסמו שני ספרים: אוטוביוגרפיה ואסופת מכתבים שהשניים החליפו ביניהם בשבתם בכלא.
"בלטראקי - אמנות הזיוף", סרט תיעודי אודות בלטראקי בבימויו של הבמאי הגרמני ארני בירקנשטוק, זכה ב-2014 בפרס הסרט התיעודי הגרמני הטוב ביותר. ריינהרד בירקנשטוק, אביו של ארני בירקנשטוק, הוא פרקליטם של הזוג בלטראקי.
זיופיו של בלטראקי הביכו מומחי אמנות רבים ששגו ושזיהו את עבודותיו של בלטראקי כאותנטיות ולקוחות רבים ניסו לנקוט נגדו בהליכים משפטיים.
בית דין צרפתי פסק ב-24 במאי 2013 כי היסטוריון האמנות הגרמני ורנר שפיס ובעל הגלריה ז'אק דה לה ברודיה ישלמו לאספן אומנות סך של 652,883 אירו. האספן רכש את Tremblement de terre, ציור מזויף של מקס ארנסט, אחרי ששפיס הצהיר על כך שזהו ציור מקור של ארנסט.
זכויות להט"ב בפינלנד
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בפינלנד מוגדרות מהפרוגרסיביות ביותר בעולם. פעילות הומוסקסואלית של גברים ונשים כאחד חוקית בפינלנד מאז 1971 בעוד הומוסקסואליות הוסרה מהגדרתה כמחלת נפש ב-1981. גיל ההסכמה לזוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים הושווה ב-1999. אפליה על בסיס נטייה מינית אסורה באופן מוחלט מאז 1995 וזהות מגדרית מאז 2005.
נישואים חד מיניים ואימוץ משותף על ידי זוגות חד מיניים הוכשרו על ידי הפרלמנט הפיני ב-2014, אשר נכנסו לתוקף ב-1 במרץ 2017. בעבר, פינלנד אפשרה שותפויות רשומות בין השנים 2002 ל-2017, אשר העניקו לזוגות חד מיניים את אותן הזכויות כמו זוגות נשואים למעט גישה לאימוץ ושם משפחה משותף. זוגות לסביות רשאיות לגשת להפריה חוץ גופית (IVF) מאז 2007, ואימוץ חורג הותר לזוגות חד מיניים מאז 2009. טרנסג'נדרים רשאים לשנות את מינם החוקי על פי מסמכי זהות. עם זאת, בניגוד למדינות נורדיות אחרות, טרנסג'נדרים בפינלנד נדרשים לעבור ניתוח להתאמה מגדרית כולל עיקור עבור הכרה בשינוי מגדר בחוק.
פינלנד מכונה לעיתים קרובות כאחת המדינות הידידותיות ביותר ללהט"ב בעולם לצד קבלה ציבורית רחבה של זכויות להט"ב. סקר 2019 מאת "Eurobarometer" הציג כי 80% מהפינים מאמינים כי הומוסקסואלים, לסביות וביסקסואלים צריכים ליהנות מאותן זכויות כמו הטרוסקסואלים, ו-76% תמכו בהכשרת נישואים חד מיניים. במרץ 2019 דורגה פינלנד כיעד הטיולים הידידותי ללהט"ב הרביעי הטוב בעולם, עם מספר מדינות אירופיות אחרות, בהן הולנד, אוסטריה, מלטה ואיסלנד בין היתר.
מעמד בחוק
גיל ההסכמה לזוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים הושווה ל-16 שנים בשנת 1999.
שנות ה-2000
שותפויות רשומות בפינלנד נוצרו עבור זוגות חד-מיניים בשנת 2002. החקיקה, המעניקה זכויות וחובות דומות לזוגות חד-מיניים כמו לזוגות שנישאים חד-מיניים, הועברה על ידי הפרלמנט בספטמבר 2001 בהצבעת רוב של 99–84. במאי 2009, הפרלמנט תיקן את החוק המתיר לזוגות לאמץ את ילדיו הביולוגיים של בן זוגם הידוע כאימוץ חורג. שותפויות רשומות, שהיו זמינות רק לזוגות חד מיניים, נרשמו ופורקו בהליך דומה לזה של נישואים אזרחיים. החקיקה גם העניקה זכויות הגירה לשותף זר חד מיני של אזרח פיני. חוק השותפות הרשומה בוטל ב-1 במרץ 2017 לאחר שנישואים חד מיניים בפינלנד נכנסו לתוקף.
על פי סקר שנערך על ידי העיתון Kotimaa ב-11 במרץ 2010, הבחירות לפרלמנט ב-2007 הביאו לפיצול בנושא נישואים חד-מיניים, כאשר 54% מחברי הפרלמנט התנגדו לחוק נישואין נייטרלי מבחינה מגדרי בעוד 46% תמכו. עם זאת, ארבע מתוך שמונה המפלגות בפרלמנט - הסוציאל-דמוקרטים, מפלגת העם השוודית, הירוקים וברית השמאל - הצהירו על תמיכתן בנישואים חד מיניים. מפלגת הקואליציה הלאומית הצביעה בעד נישואים חד-מיניים בוועידת המפלגה שלה ביוני 2010. למפלגת המרכז לא הייתה עמדה כללית לגבי נישואים חד-מיניים. הנוצרים-דמוקרטים ומפלגת הפינים השמרניות נקטו עמדה שלילית לגבי נישואים חד-מיניים במצעי הבחירות שלהם.
שנות ה-2010
בהתבסס על תמיכת חמש מתוך שמונה המפלגות בפרלמנט שנבחרו ב-2007, שוער כי נישואים חד-מיניים יהפכו לחוקיים לאחר הבחירות לפרלמנט ב-2011 בעוד הנושא יהפוך למרכזי. כתוצאה מהכללת הנוצרים-דמוקרטים בקבינט - יו"ר הנוצרים-דמוקרטים, הפכה לשר הפנים ולא נכללה במצע הממשלתי הצעת חוק המאפשרת נישואים חד-מיניים לחוקיים. עם זאת, דווח כי סוכם במהלך המשא ומתן על הרכבת הממשלה, שאם תוצע על ידי חברי פרלמנט בודדים, הצעת חוק כזו תאושר על ידי כל שאר המפלגות בקואליציה הממשלתית (הקואליציה הלאומית, הסוציאל-דמוקרטים, ברית השמאל, הליגה הירוקה ומפלגת העם השוודית).
קבוצת עבודה להצעת החוק, בראשות חבר הפרלמנט של הקואליציה הלאומית, לאסה מניסטו, הושקה והחלה לפעול בספטמבר 2011. לאחר מכן הוצגה הצעת חוק לפרלמנט הפיני ב-8 בפברואר 2012, כאשר 76 מתוך 199 חברי הפרלמנט המצביעים ציינו את תמיכתם. לפי חברת השידור Yle, להצעת החוק היה סיכוי מופחת לעבור מכיוון שהוגשה כהצעת חוק פרטית, ולכן היו צריכים להיות לפחות 100 חותמים על מנת לזכות להליך ההכנה בוועדה פרלמנטרית – בניגוד להצעת ממשלה שעוברת ישירות לוועדה ולהצבעה בישיבת מליאה פרלמנטרית.
ב-27 בפברואר 2013, הצעת החוק הודחה בוועדת המשפטים בהצבעה של 9–8. לפני הדחייה, תומכי הצעת החוק האשימו את יו"ר הוועדה, אן הולמלונד (שהתנגדה באופן אישי להצעת החוק), בעיכוב התהליך. הולמלונד הכחישה זאת. תיקון לחוקה הפינית שהתקבל ב-1 במרץ 2012 מאפשר לשקול יוזמות של אזרחים עם לפחות 50,000 חותמים בתוקף על ידי הפרלמנט. ככזה, קמפיין אזרחי בשם "Tahdon2013" ("אני עושה 2013") הוחל במהירות, ואסף את החתימות הדרושות להצעת החוק עד 19 במרץ 2013, מתוכן למעלה מ-100,000 חתימות מקוונות ביומו הראשון. בסך הכול, היוזמה נתמכה במעל 166,000 עד המועד האחרון שלה, 19 בספטמבר, והוגשה לפרלמנט בדצמבר 2013. הצעת החוק הובאה לדיון מבוא בישיבת מליאה ב-20 בפברואר 2014, ולאחר מכן הועברה לוועדה לענייני משפט. ב-25 ביוני נדחתה הצעת החוק על ידי הוועדה לעניינים משפטיים בהצבעה של 10–6 בעוד שניים מחבריה לא נכחו אשר התנצלו על היעדרותם. הוועדה המליצה לפרלמנט לדחות את הצעת החוק.
ב-28 בנובמבר 2014, הפרלמנט הפיני הצביע ברוב של 105–92 על דחיית המלצת הוועדה, בעוד הכשרת הצעת החוק אושרה ברוב של 101–90 על ידי הפרלמנט ב-12 בדצמבר, מה שהפך אותה ליוזמה האזרחית הראשונה שהתקבלה בפרלמנט. ההצעה נחתמה לחוק על ידי הנשיא סאולי ניניסטה ב-20 בפברואר 2015. ראש ממשלת פינלנד אלכסנדר סטוב תמך בהצעת החוק, וכינה אותה כ-"דוגמה מצוינת לכוח האזרח". לאחר מספר מעקבים חקיקתיים, החוק נכנס לתוקף ב-1 במרץ 2017, מה שהפך את פינלנד למדינה האירופית ה-12 אשר מכשירה נישואים חד מיניים.
הורות ואימוץ
בשנת 2016, הושקה יוזמה אזרחית הקוראת לפרלמנט לתקן את החוק כך שיאפשר לזוגות חד מיניים לקבל הכרה אוטומטית של הורים בחוק. בעבר, זוגות אלה נאלצו לבצע אימוץ תוך-משפחתי כדי להיות מוכרים כהורים לילדים שנולדו באמצעות טיפולי פוריות. בפברואר 2018, הפרלמנט העביר חוק בהצבעת רוב של 42–122 הכולל זוגות לסביות בכל הזכויות של דמי לידה וזכויות הורות מלאות. הוא נחתם על ידי הנשיא ב-20 באפריל 2018 ונכנס לתוקף ב-1 באפריל 2019.
הגנה מפני אפליה
סעיף 8 (1) לחוק האפליה נכתב באומרו כי:"'אין להפלות איש על בסיס גיל, מוצא, לאום, שפה, דת, אמונה, דעה, פעילות פוליטית, פעילות איגודי מקצועית, יחסי משפחה, מצב בריאותי, מוגבלות, נטייה מינית או מאפיינים אישיים אחרים. אפליה אסורה, בין אם היא מבוססת על עובדה או הנחה הנוגעת לאדם עצמו או לאחר'."המשטרה הפינית דיווחה על 73 תקיפות אלימות נגד להט"ב בשנת 2018, אשר הוגדרו כעלייה של 27% בהשוואה ל-2017. התקפות הקשורות לנטייה מינית היו הסוג היחיד של מניע השנאה שעלה, כאשר התקפות הקשורות לרקע לאומי, נכות או דת פחתו. בנובמבר 2019, המכון לבריאות ורווחה דיווח כי ילדים ונוער בקרב חברי הקהילה מתמודדים עם אלימות משמעותית יותר, בריונות, פיזית, פסיכולוגית ומינית מאשר בני גילם ההטרוסקסואלים, וכן נוטים יותר לסבול מאלימות בביתם.
זהות מגדרית ואינטרסקס
בפינלנד, אנשים המעוניינים להקצות מחדש את מינם החוקי במסמכים רשמיים, כגון דרכונים, תעודות לידה ותעודות זהות, חייבים להיות מעוקרים או מסיבה אחרת "לא פוריים". בשנת 2012, שינוי אפשרי של החוק הובא לבחינה על ידי משרד הרווחה והבריאות הפיני. המלצה של מועצת זכויות האדם של האו"ם לבטל את דרישת העיקור עבור הכרה בשינוי מגדר נדחתה על ידי ממשלת פינלנד ב-2017. באוקטובר 2017, הצעת חוק לתיקון החוק נכשלה מכיוון שלא מספיק חברי פרלמנט תמכו בצעד. הצעת החוק הוגשה על ידי חברת הפרלמנט סילביה מודיג ב-2016, ואספה 85 חתימות בפרלמנט הפיני.
סקריס קופילה, פעילה טרנסג'נדרית וסטודנטית לרפואה, נדחתה הסרה מגדרית משפטית לאחר שסירבה לעבור תהליך זה, וניהלה יחד עם ארגון זכויות האדם הבינלאומי אמנסטי אינטרנשיונל דרישה לשנות את החוק. טרנסג'נדרים חייבים לקבל גם אבחנה של הפרעה נפשית על מנת לשנות את מגדרם החוקי.
בשנת 2019, הקבינט החדש של ראש הממשלה רינה פרסם את תוכניות החקיקה שלהם ל-4 השנים הבאות, אשר כולל את הסרת דרישת העיקור לשינוי מגדר בחוק ואיסור על התערבויות רפואיות בתינוקות אינטרסקסים (בעלי מאפייני מין זכרים ונקביים כאחד) על מנת לשנות את מאפייני המין שלהם.
שירות צבאי
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בכוחות ההגנה של פינלנד.
תרומת דם
בפינלנד, כמו במדינות רבות אחרות, גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים לא הורשו בעבר לתרום דם. בדצמבר 2013, סוכנות התרופות הפינית שינתה את הכללים שלה לגבי תרומות דם וביטלה את האיסור הקבוע על גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM) לתרום דם בעודה קבעה תקופת דחייה של שנה. מאז 2021, תקופת הדחייה צומצמה ל-4 חודשים.
תנאי מחיה
פינלנד מכונה לעיתים קרובות כאחת המדינות הידידותיות ביותר ללהט"ב בעולם עם קבלה ציבורית רחבה. במרץ 2019 דורגה פינלנד כיעד הטיולים הידידותי ללהט"ב הרביעי הטוב בעולם, עם מספר מדינות אירופיות אחרות, בהן הולנד, אוסטריה, מלטה ואיסלנד בין היתר.
מספר ערים פיניות מחזיקות בארגונים למען זכויות להט"ב. הקבוצה הגדולה ביותר מסוג זה היא "SETA" אשר נוסדה בשנת 1974. קבוצות ארגונים נוספים כוללים את "Trasek" עבור זכויות טרנסג'נדרים ואינטרסקס ו-"Rainbow Families". קבוצות אלו דוגלות בזכויות משפטיות שוויוניות לזוגות חד מיניים וטרנסג'נדרים באמצעות פעילות הסברה, הפצת מידע וארגון אירועים חברתיים המציעים עזרה, הכוונה וייעוץ בנוגע ליציאה מהארון, בריאות, מערכות יחסים ועוד. בבירה הלסינקי ישנה סצנה גלויה של חברי קהילת הלהט"ב הפינית עם ברים הומוסקסואלים שונים, מועדונים, בתי קפה ואירועים מגוונים. ההפגנה הפומבית הציבורית הראשונה בפינלנד עבור זכויות הומוסקסואלים נערכה בשנת 1981 בהלסינקי תחת השם "ימי השחרור". מצעדי גאווה מתקיימים בערים שונות ברחבי פינלנד בעיקר בבירה הלסינקי אך גם בערים רבות נוספות בהן: אואולו, יובסקילה, טורקו, טמפרה, רובניימי, לאפנראנטה, לוביסה, פורי, ריהימקי, לאהטי, קובולה וקוסאמו. בשנת 2018 על פי דיווחים מעל 100,000 איש השתתפו במצעד הגאווה של הלסינקי, בעוד שנה לאחר מכן ראש הממשלה אנטי רינה השתתף בציונו. בצפון הרחוק של פינלנד מתקיים מצעד הגאווה בחבל הארץ של לפלנד אשר מתחלף מדי שנה בין המדינות הסקנדינביות של פינלנד, שוודיה ונורווגיה. בשנים 2017 ו-2021 נערך בפינלנד בערים אינארי ואוצ'וקי, בהתאמה.
פוליטיקה
בשנת 2011, פאקה האביסטו, חבר הומוסקסואלי גלוי בפרלמנט הפיני והשר לאיכות הסביבה לשעבר, היה מועמד מפלגת הליגה הירוקה לבחירות לנשיאות פינלנד 2012. בסיבוב הראשון של הבחירות ב-22 בינואר 2012, הוא סיים במקום השני עם 18.8 אחוזים מהקולות, אך בשלב ההתמודדות ב-5 בפברואר הפסיד למועמד מפלגת הקואליציה הלאומית, שר האוצר לשעבר סאולי ניניסטה עם 37.4 אחוזים מהקולות. בפברואר 2017 הודיע כי ישיב את מועמדותו בבחירות לנשיאות 2018. ההחלטה התקבלה לאחר שהאביסטו פנה מספר פעמים מהליגה הירוקה. בבחירות, זכה במקום השני עם 12.4 אחוזים מהקולות, בעוד שניניסטה המשיך את כהונתו השנייה.
פניישליטקה
פניישליטקה (בהונגרית: Fényeslitke) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה, על גדות נהר טיסה.
יהודי פניישליטקה
יהודים ראשונים הגיעו לפניישליטקה מקארפאטרוס במאה ה-18. רובם עסקו במסחר, וכמה היו בעלי משקים. בידי היהודים היו גם טחנת קמח ומפעל לייצור משקאות חריפים.
בזמן הקרע ביהדות הונגריה בעקבות חילוקי דעות בקונגרס יהודי הונגריה (1869,1868) הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי (שסרב לקבל עליו את תקנות הקונגרס), הקהילה היהודית הייתה כפופה לקהילת קישווארדה. ברשותה היו בית כנסת, "חדר" ובית קברות יהודי. בית ספר לא היה במקום, והילדים למדו בבית הספר היהודי שבקישווארדה.
בתקופת הטרור הלבן סבלו יהודי המקום מהתעללויות, אחדים נעצרו ונשלחו לקישווארדה, שם הוחזקו כמה שבועות וסבלו מעינויים.
בעקבות חוקי ההפליה של ממשלת הונגריה שנועדו להגביל את היהודים בתחומי הכלכלה והתרבות, התערערה פרנסתם של היהודים והופקעו האחוזות מבעליהן היהודיים.
אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסו יהודים לעבודות כפייה במסגרת צבאית.
באפריל 1944 הובלו יהודי פניישליטקה לקישווארדה, שם רוכזו כ-7,000 יהודים מהאזור. משם שולחו כעבור כמה שבועות למחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר המלחמה חזרו לכפר יהודים אחדים וחיי הקהילה לא חודשו. בשנת 1946 ישבו במקום שתי משפחות יהודיות, אך גם הן עזבו תוך זמן קצר.
השושלת ההותכית
ההותכּים (בפשטו: د هوتکيانو ټولواکمني, בפרסית: سلسلهٔ هوتکیان) היו ענף של שבט ג'ילי הפשטוני, מאמיני האסלאם הסוני, אשר מרדו נגד שלטון האימפריה הספווית בתחילת המאה ה-18 וכבשו שטחים נרחבים ממנה. לאחר פלישה לעבר ח'וראסאן ולב האימפריה הספווית אף הפכו למלכי פרס לאחר כיבוש הבירה הספווית, אספהאן. במותו של האמיר מחמוד הותכ, נפלה השושלת למאבקים פנימיים שאפשרו את העלייה המחודשת של הספווים תחת הנהגתו של הגנרל נאדיר שאה, אשר בשנת 1738 לבסוף כבש את קנדהאר, בירת השושלת והפיל את האימפריה של ההותכים.
השושלת ההותכית ושליטיה נחשבים לאבות האומה האפגנית אשר שחררו אותה מהשלטון הפרסי והיו הראשונים ליצור את אבני היסוד לראיית אפגניסטן בתור אומה אחת ריבונית ועצמאית. בהמשך המאה הקים אחמד שאה דוראני, מצביא פשטוני, את האימפריה הדוראנית האפגנית בהשראת ההותכים. כיום, נשיא אפגניסטן, אשרף גאני אחמדזאי, הוא בן לשבט ג'ילי ממנו מקורות ההותכים.
הקמה
מקורם של ההותכים הוא באזור קנדהאר רבתי (כיום במחוזות קנדהאר והלמנד באפגניסטן) והם היו לענץ של שבט ג'ילי הפשטוני. רוב תושבי האזור של אפגניסטן המודרנית היו מאמיני אסלאם סוני אך מאז עליית האימפריה הספווית שמקורה בממלכת פרס במסעות הכיבושים של שאה אסמאעיל הראשון (תחילת המאה ה-16) החל האסלאם השיעי להשיג יותר השפעה על האזור. הדבר גרם למאבקים דתיים ממושכים בין התושבים הפשטונים לבין העמים הפרסים השיעים שישבו בחבל האפגני, כגון ההזארים. עם היחלשותם של הספווים לאורך השנים החלו הפלגים בתוך חבל אפגניסטן להשיג יותר ויותר אוטונומיה מעשית.
בשנת 1707 פרצו מרידות על רקע דתי ברחבי האימפריה הספווית והממשל של שאה חוסיין לא היה מסוגל להשליט את סמכותו לעומת מרידות אלו. המנהיג השבטי של ההותכים, מירוויס הותכ, השתמש במרידות ובחוסר הכוח הריכוזי כדי להתחיל במרד ולכבוש את קנדהאר רבתי למען מדינה פשטונית, הותכית, סונית וריבונית. מירוויס הפך בכך לשליט הראשון של האימפריה ההותכית ולאורך שלטונו שנמשך עד שנת 1715 הוא נתקל במאבקים מפנים ומחוץ שכן נאבק בכוחות הפרסים שפעלו להסדיר מחדש את השלטון הספווי במקום ומולם נאבק גם נגד מיעוטים שבטיים ודתיים בשביל להסדיר את שלטון ההותכים.
כיבושים
במותם של מירוויס הותכ ואחיו, ירש את הכתר ההותכי בנו של מירוויס, מחמוד הותכ, שהיה מצביא מחונן ופעל לכבוש ולהשליט את שליטת ההותכים מעבר לקנדהאר רבתי במטרה ליצור אימפריה פשטונית סונית. מחמוד הותכ השתמש בקריסתה הפנימית של האימפריה הספווית כדי לספח שטחים. הוא יצא בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-18 לפלישה דרך ח'וראסאן ומשם לכיבוש לב ממלכת פרס. חוסיין שאה נסוג אל הבירה לאחר נפילת צבאו בפני פלישת ההותכים, מה שאפשר למחמוד להטיל מצור על הבירה הפרסית אספהאן. אחד מבניו של חוסיין צלח בבריחה והוכתר בשטחים שנותרו בשליטת הספווים בתור שאה תהמאספ השני, ומשם המשיך להיאבק בהותכים.
עם נפילת אספהאן לידי המצור הפך מחמוד לשאה של ממלכת פרס. בנקודה זאת האימפריה ההותכית התפרשה על גבי חציו המערבי של חבל פשטוניסתאן, מערב הינדו-כוש, ח'וראסאן, בלוצ'יסטן, דרום-מזרח פרס, מרכז פרס ודרום מרכז אסיה. מחמוד נרצח בשנת 1725 עקב מאבקים פנימיים בחצר המלוכה ויורשו, אשראף הותכ, החל בשלטון רודני על התושבים הפרסים הכבושים, דבר שהחליש את שלטון ההותכים ביחד עם מאבק ירושה ממושך והביא להתנגדות חריפה להמשך שלטונם מצד האוכלוסייה המקומית.