cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'בע (נפת אל-קודס)
היסטוריה
בכפר התגלו גם שרידים של יישוב יהודי פרוז מימי בית המקדש השני, שנחרב בזמן מרד בר כוכבא, זאת ידוע לאחר שבכפר נמצאו שרידי מחילות מסתור מימי מרד בר כוכבא. כמו כן, התגלו ממצאים ארכאולוגיים מהתקופה הפרסית, התקופה הביזנטית והתקופה הערבית הקדומה.
שרידי מגדל תצפית בן שתי קומות ובו אשנב ירי מצוי בגרעין הקדום של הכפר. רבות מאבני הבניין של היישובים הקדומים משמשות לבניין בכפר המודרני בשימוש משני, ובבנייני הכפר נמצאו פריטים אדריכלים כדוגמת מזוזות, חוליות עמודים, כותרות ואבני סף. סביב הכפר שרידי קברים רבים, חלקם סחופים, גתות, בורות מים ובריכות חצובות.
העת החדשה
הכפר הופיע (בשם "[ג'בע] אל-בטיח") במרשם המס העות'מאני של שנת 1596, שם הכפר מופיע כחלק מהנפה (נאחיה) של ג'בל קודס במחוז (ליוה) של ירושלים, ונמנתה בו אוכלוסייה של 51 משקי בית, כולם מוסלמים. התושבים שילמו מס קבוע של 33.3% על מוצרים חקלאיים, ובהם חיטה, שעורה, עצי זית, עיזים וכוורות, בנוסף להכנסות מזדמנות, סך הכל ל-9,442 אקצ'ה. 1/6 מהרווחים הועברו לווקף המוסלמי.
הסכמי רודוס בתום מלחמת העצמאות הותירו את הכפר בשטח ממלכת ירדן. במלחמת ששת הימים נכבש הכפר על ידי צה"ל. בהסכמי אוסלו נקבע כי מרבית שטח הכפר יוגדר כשטח B, ושוליו הדרום-מזרחיים הם שטח C.
גאוגרפיה
הכפר ממוקם על כביש 60, בצומת שבו הוא מתחבר לכביש 437 (המוכר כ"כיכר אדם" ע"ש ההתנחלות הסמוכה). בסמוך לכפר שוכן הכפר א-ראם. מתחת למסגד הכפר, מצוי אתר "נבי יעקב", ובו מערה אשר בה נקבר יעקב, ע"פ המסורת המוסלמית. המסורת מספרת כי המערה מגיעה עד לירושלים.
חלק מאדמות הכפר מצויות בתוך שטח ההתנחלות הסמוכה גבע בנימין, ולכן שטחים אלו אינם בנויים.
אלפרד פון שליפן
הרוזן (גראף) אלפרד פון שליפן (בגרמנית: Alfred Graf von Schlieffen; 1833–1913), גנרל-פלדמרשל גרמני ואחד האסטרטגים המשפיעים ביותר בעת החדשה. שירת כקצין בצבא גרמניה מאז 1854, והשתתף במלחמה כנגד אוסטריה (1866) ובמלחמת צרפת–פרוסיה (1870 -1871). שימש כראש המטה הכללי של צבא הקיסרות הגרמנית (1891–1906), ושמו זכור עד היום בשל תוכניתו להביס את צרפת ורוסיה. פון שליפן הנהיג רפורמות ושיפורים רבים בצבא הגרמני בתקופת כהונתו. הוא איחד את תפיסות הלחימה בקרב הקצונה הגרמנית ושיפר לאין ערוך את המערך הלוגיסטי ומערך התותחנים של צבא גרמניה.
ביוגרפיה
פון שליפן נולד בברלין ב-28 בפברואר 1833 לקצין בצבא הפרוסי בדרגת רב-סרן. בשנת 1853 התקבל לאוניברסיטת ברלין כסטודנט למשפטים, אך התגייס באותה שנה לצבא הפרוסי. בשנת 1854 קיבל דרגת לויטננט (סג"ם). בשנים 1858-1861 למד באקדמיה הצבאית בברלין, ובשנת 1862 קיבל דרגת אובר-לויטננט (סגן). בשנים 1863–1865 שירת במדור הטופוגרפי של המטה הכללי הפרוסי. בשנת 1866 נשלח לפריז ללמוד צרפתית.
לאחר המלחמה קיבל תפקיד כקצין מטה כללי בקורפוס ה-15. בשנת 1868 התחתן, אך אשתו מתה בשנת 1872 כשילדה את בתם השנייה.
בשנת 1876 הועלה פון שליפן לדרגת אוברסט-לויטננט (סא"ל), והוצב לפקד על רגימנט משמר האולנים ה-1 בפוטסדאם, תפקיד אותו מילא עד 1886 ובמהלכו הועלה לדרגת אוברסט (אל"ם). לאחר סיום תפקידו הועלה לדרגת גנרל מיור (תא"ל) ושימש כראש אגף במטה הכללי הפרוסי. בשנת 1888 קיבל דרגת גנרל לויטננט (אלוף).
ב-7 בפברואר 1891 פורסם מינויו לראש המטה הכללי של הצבא, ובשנת 1903 הועלה לדרגת גנרל אוברסט. ב-1 בינואר 1906 פרש פון שליפן מהצבא. במשך כל תקופת שירותו כראש המטה הכללי לא אירע אף סכסוך מזוין.
פון שליפן מת ב-4 בינואר 1913.
תוכנית שליפן
בעקבות כריתת הברית בין צרפת לרוסיה ב-1894 פיתח שליפן תוכנית לניצחון במלחמה. לפי התוכנית, היה אמור צבא גרמניה לערוך מלחמת הגנה בחזית רוסיה וכן באלזס ולוריין, ולהפנות את כל כוחו לתקיפת צפון צרפת דרך בלגיה ולוקסמבורג הנייטרליות. לאחר חיסול כוחה הצבאי של צרפת ניתן היה לפי התוכנית להפנות את משאביה של גרמניה למאמץ בחזית רוסיה. תוכניתו של שליפן, שהתבססה רבות על קרב קאנאי אותה חקר, לא יצאה לפועל בימי חיו. יורשו, מולטקה הצעיר, הכניס בה שינויים רבים עד כדי כך שהיא אבדה את העוקץ שבה ולא הגשימה את שאיפותיה של גרמניה לניצחון מהיר במלחמת העולם הראשונה.
דודה ליזה
דודה ליזה: מלודרמה ישראלית הוא מחזה ישראלי פרי עטו של נסים אלוני, משנת 1968. המחזה הועלה ב"תיאטרון הבימה" בינואר 1969, בבימויו של אלוני, וזיכה אותו בפרס נשיא המדינה לספרות בשנת 1971 (אז הוענק פרס זה לראשונה).
תקציר העלילה
עלילת המחזה מתרחשת בסתיו של שנת 1966 בגן ובטרקלין של אחוזתה של ליזה בלנק, כאשר בני משפחתה עלו לארץ ישראל בעלייה השנייה והקימו מושבה. האחוזה ממוקמת במושבה השוכנת בקרבת מועצה מקומית ישראלית.
ברקע המחזה ז'אק בלנק קינא באהבתו של בנו יוסף לאביגיל, לה עמד להינשא, ונתן את אביגיל לאחיו אלכסנדר במקום. בתגובה לכך יוסף בלנק רצח את אביו במרתף היין הביתי לעיניה של הדודה ליזה, אחותו של ז'אק.
לאחר מכן יוסף גורש לארצות הברית, שם הפך לג'ו, וישב בכלא במשך חמש עשרה שנה. מתא כלאו שלח יוסף שליחים במטרה לרצוח את הדודה ליזה. אך ליזה הפיקחית נישאה לשליחים, ובעזרתו של האגרונום ד"ר אטלס, השתלטה עליהם, סרסה אותם והפכה את השלישייה לגננים חסרי בינה. ובתמורה לעזרתו דודה ליזה הפכה את אטלס לארוסה הנצחי.
כעת, עם תחילת המחזה, יוסף שב לישראל מתוך כוונה להשיב לעצמו את רכוש אביו שנתון בידיה של ליזה. ליזה מעמידה פני נכה על כיסא גלגלים, ונעזרת באטלס האגרונום וביאשה, משרתה הזקן, כדי שיוסף (ג'ו) ישחק לידיה. אך היא חוששת גם ממרים, בתה של אביגיל, השבה מלימודיה בז'נבה ודומה לאמה כשתי טיפות מים, שכן גם היא רוקמת ברית עם יוסף לרצוח את ליזה. ויוסף (ג'ו) מתאהב במרים, בתה של אהובתו לשעבר. ליזה נעזרת בוויקטור קדוש, אמן שנשכר על ידה בעבר כדי ליצור דמויות שעווה של בני משפחתה המתים, ובשלב מסוים אף מבקשת ממנו ליצור את דמותה שלה, כך שהגננים חסרי הבינה שבאים לרצוח אותה, טועים ו'רוצחים' בסופו של דבר את דמות השעווה, במקום את ליזה עצמה. לבסוף ד"ר אטלס רוצח את יוסף ואת דודה ליזה, שבעבר הייתה מאוהבת באחיינה, מצטערת על כך בדיעבד.
המחזה בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי
תיאטרון הבימה, הצגת בכורה: 18 בינואר 1969; מספר הצגות: 67
נשיא קירגיזסטן
נשיא רפובליקת קירגיזסטן (בקירגיזית: Кыргыз Республикасынын Президенти) הוא ראש המדינה הקירגיזית והמפקד העליון של הכוחות המזוינים של קירגיזסטן. זו המשרה הגבוהה ביותר בקירגיזסטן שסמכויות המחזיק בה מוגדרות בחוקת הרפובליקה הקירגיזית. המשרה נוצרה ב-27 באוקטובר 1990.
הנשיא נבחר על ידי אזרחי המדינה אחת לשש שנים, וכהונתו מוגבלת לקדנציה אחת בלבד. מועמד לנשיאות לא יכול להיות צעיר יותר מגיל 35 ומבוגר יותר מגיל 65. עליו לדעת את שפת המדינה ולחיות במדינה לפחות 15 שנים לפני הגשת מועמדותו לתפקיד הנשיא.
נשיא קירגיזסטן הראשון היה אסקר אקייב, שכיהן מאוקטובר 1990 ועד מרס 2005. ביולי 2005 נבחר קורמאנבק באקייב, שכיהן עד 2010 כשמחאות עממיות אילצו אותו להתפטר. באפריל 2010 מונתה רוזה אוטונבייבה להחליפו כנשיאה זמנית. יורשה, אלמאזבק אטאמבייב, נבחר בבחירות שהתקיימו בשנת 2011. באוקטובר 2017 נבחר סואורונבאי ג'נבקוב להחליפו. שנתיים לאחר מכן, באוקטובר 2020, ג'נבקוב התפטר מתפקידו ולממלא מקומו מונה ראש ממשלת קירגיזסטן סאדיר ג'פארוב.
דרישות התפקיד
מועמד לתפקיד הנשיא לא יכול להיות צעיר יותר מגיל 35 או מבוגר יותר מגיל 65. עליו לדעת את שפת המדינה ולחיות בקירגיזסטן ב-15 השנים שקדמו להגשת מועמדותו לתפקיד הנשיא. הנשיא אינו יכול להיות חבר הפרלמנט ולהחזיק במשרות אחרות בעלות רקע כלכלי. עליו לחדול מפעילות במפלגה פוליטית או ארגונים בתקופת כהונתו.
בהיכנסו לתפקיד הנשיא נושא שבועה שתוכנהּ מעוגן בסעיף 45 לחוקת המדינה:
בור (יסוד)
בור או בורון (באנגלית: Boron, בספרדית: Boro; בצרפתית: Bore) הוא יסוד כימי שסמלו הכימי B ומספרו האטומי 5.
כימיה
לבור שני אלקטרונים בקליפה 2s ואלקטרון אחד בקליפה 2p והוא נוטה להימצא בהיברידיזציה sp^2 כך שאטום הבור במרכז משולש שווה-צלעות מישורי. ההיברידיזציה הזו משאירה אורביטל p ריק - אם נניח אטום הבור ושלושת אורביטלי ה sp2 במישור XY הרי אורביטל pz אינו משתתף בקשר ויכול לקלוט שני אלקטרונים, בהתאם תרכובות BX3 הן חומצות לואיס. בהתאם הן יגיבו עם בסיסי לואיס ויתקבלו תרכובות שבהן הבור בקואורדינציה 4 ובמבנה טטראדרי בקירוב. אנרגיות היינון הגבוהות מבדילות את הבור מחבריו לטור (אלומיניום, גליום, אינדיום, תליום) לכן הבור אינו יוצר תרכובות יוניות אלא בעיקר קשרים קוולנטיים. הכימיה של הבור דומה למדי לזו של הצורן: B(OH)3 הוא חומצה (בדומה לחומצה סיליצית), ההלידים של בור: BF3, BCl3, BBr3 אינם יציבים ועוברים מהר ובשלמות הידרוליזה (בדומה להלידים של צורן ובשונה מהלידים של אלומיניום). תחמוצות בור נוטות ליצור זכוכית וכמעט בלתי אפשרי לקבל B2O3 גבישי על ידי קירור של נתך.
הידרידים של בור
חיזור הלידים של בור נותן הידרידים. אי אפשר לקבל מונומר BH3 כל סינתזה נותנת דימר B_2H_6 למשל:
קבוע שיווי המשקל לדימריזציה (יצירת B_2H_6 משני BH_3) הוא גבוה מאוד (בערך 10^5) ואנתלפיית הפירוק של הדימר כ-. הסיבה ליצירת הדימר וליציבותו לא הייתה ברורה שכן, לכאורה, לBH3 יש "מספיק" אלקטרונים לספק את הערכיות של הבור והמונומר אמור להיות יציב כשם שההלידים של הבור יציבים כמונומרים. ההסבר ליצירת הדימרים הכולל קישור ייחודי ניתן על ידי William N. Lipsconb שזכה על כך בפרס נובל לכימיה ב-1976. המבנה המרחבי של הדימר (diborane): כל בור נמצא במרכז טטרהדרון מעוות; שני המימנים המגשרים נמצאים במרחקי קשר גדולים יותר מהמימנים האחרים ויוצרים זווית קשר קטנה יותר (ראו תמונה). המימנים ה"טרמינלים" (הקשורים לאטום בור אחד) יוצרים קשר σ רגיל עם אטום הבור (מחיבור אורביטל 1s של המימן ואורביטל היברידי sp3 של הבור. המימנים המגשרים תורמים אלקטרונים לקשר ייחודי של 2 אלקטרונים ושלושה גרעינים האורביטל הייחודי הזה נוצר מצירוף פונקציות הגל (אורביטלים) של שני אטומי הבור ואורביטל 1s של המימן. כך מתקבל אורביטל קושר, לא קושר ואנטי-קושר. שני האלקטרונים באטום ההידריד מאכלסים את האורביטל הקושר (הנמוך באנרגיה) ואין אלקטרונים לאכלוס האורביטלים האנטי-קושרים. מכאן מובן מדוע לא נוצרים דימרים בהלידים של בור (שכן לאניונים של ההלוגנים יש מספיק אלקטרונים לאכלס גם את האורביטל האנטי-קושר).
חומצה בורית
החומצה B(OH)3 היא אבקה לבנה מסיסה, כמינרל נקראת sassolite. חומצה בורית הוכנה לראשונה על ידי וילהלם הומברג (Wilhelm Homberg) במאה ה-18 על ידי סתירה של בוראקס בחומצה מינרלית. B(OH)3 הוא חומצה בשל הימצאות אורביטל p ריק המסוגל לקבל זוג אלקטרונים לא קושר. במים התגובה החומצית תהיה
בחימום ל-170°C נפלטת מולקולת מים ומתקבל חומצה מטא-בורית metaboric acid HBO2 שמסיסותה במים קטנה. חומצה מטא-בורית ניתכת ב-236°C וכאשר מחממים מעל 300°C מתקבלת חומצה טטרה-בורית או pyroboric acid, H2B4O7 בתמיסה מיימית בריכוזים הגבוהים מ 0.025M וב pH 7–10 נוצרים אניונים פוליבוראטיים, למשל יון הטטרה-בוראט.
4B(OH)4− + 2H+ -> B4O72− + 9H2O
פרט לטטרה-בוראט ניתן לסנתז גם פולי-בוראטים נוספים כדיבוראט, טרי-בוראט פנטהבוראט וכדומה. מוצאים בפולי-בוראטים גם יחידות משולשות BO3 וגם טטראדרים BO4 ככל שעולה המטען השלילי יש יותר טטראדרים כך למשל ל- יש טטראדר BO4 אחד וארבעה משולשי BO3 ואילו ל- יש ארבעה טטראדרים BO4 ושני משולשי BO3. חומצה בורית מגיבה עם כהלים וחומצה גפרתית לקבלת אסטרים B(OR)3 שהם נוזלים שקופים. מתגובה עם פולי-כהלים (אתילן גליקול למשל) נוצרים קלאטים יציבים.
בוראקס
בוראקס (Borax) הוא מלח של חומצה בורית המצוי כמינרל טבעי במשקעים של אגמים מלוחים נוסחתו הכימית <. ייתכנו הרכבים שבהם יש פחות מי גביש, למשל Borax pentahydrate שנוסחתו כתיבה מדויקת יותר של הנוסחה היא  משום שהבוראקס מכיל את האניון B4O5(OH)42− המורכב משני טטראדרים של BO4 ושתי יחידות של BO3 (משולשים מישוריים) כמודגם באיור. הבוראקס מסיס במים ומופיע בדרך כלל באבקה לבנה המורכבת מגבישונים רכים חסרי צבע.
היסטוריה
תרכובות בור ידועות לאדם כבר אלפי שנים. במצרים העתיקה, חניטה הייתה תלויה במחצב בשם נטרון שהכיל תרכובות בור יחד עם כמה מלחים נפוצים אחרים. בסין השתמשו כבר בשנת 300 לספירה בתרכובות בור בזיגוג זכוכית, גם ברומא העתיקה בור שימש להכנת זכוכית.
בור בודד לראשונה בשנת 1808, כאשר לואי ז'וזף גה-ליסאק (Joseph Louis Gay-Lussac), האמפרי דייווי ולואי ז'אק תנאר (Louis Jacques Thénard) הצליחו להכין תמצית 50% בור. חוקרים אלו לא זיהו את הבור כיסוד בפני עצמו. רק ב-1824 זיהה יונס יאקוב ברצליוס (Jöns Jakob Berzelius) את הבור כיסוד בפני עצמו. ב-1909 הצליח הכימאי האמריקאי וויינטראוב (W. Weintraub) להפיק בור טהור.
צורה בטבע
ארצות הברית וטורקיה הן המקור הגדול ביותר לבור בעולם. בור לא נמצא בטבע בצורתו החופשית, הוא מופיע בתרכובות שונות, כמו למשל חומצה בורית.
לא קל לייצר בור טהור, השיטות הראשונות כללו תגובה בין בור חמצני למתכות כמו מגנזיום ואלומיניום, אבל התוצר הסופי היה לעיתים רחוקות נקי מזיהומים כמו תרכובות בור ומגנזיום או אלומיניום. היום מכינים בור טהור כשמערבבים בור הלוגני נדיף עם מימן בטמפרטורות גבוהות.
אמצעי זהירות
בור ותרכובות בור אינם רעילים ולכן אינם דורשים אמצעי זהירות מיוחדים. תרכובות "אקזוטיות" של בור ומימן הן רעילות ולכן דורשות אמצעי זהירות מיוחדים.
חדשות ברייטברט
חדשות ברייטברט (באנגלית: Breitbart News) הוא אתר חדשות אמריקאי המזוהה עם הימין הקיצוני הבלתי ממסדי, ואף עם הימין האלטרנטיבי.
באתר מתפרסמים דיווחים חדשותיים, טורי דעה ופרשנות. האתר נחשב על ידי רבים כמוסד עיתונאי מפוקפק ואף הוגדר כפייק ניוז על ידי עורכי ויקיפדיה האנגלית, שם הובהר כי אין להשתמש בו כמקור עובדתי לכתיבת ערכים.
הכתבים באתר נוטים להיות מוטים אידאולוגית וחלק מהתכנים שפורסמו בו תוארו כמיזוגניים וקסנופובים על ידי ליברלים ושמרנים כאחד.
האתר נוסד בשנת 2007 על ידי איש התקשורת האמריקאי-יהודי אנדרו ברייטברט לאתר גם תוכנית רדיו יומית. מטה חברת החדשות הוא בלוס אנג'לס. לחברה משרדים גם בטקסס, בלונדון ובירושלים. אנדרו ברייטברט החליט על הקמת האתר ב-2007 לאחר ביקור במדינת ישראל, כדי לייסד אתר שיפעל "בעד חופש ובעד ישראל". סטיב באנון היה שותף מייסד באתר וכיהן בו בתחילה כמנכ"ל.
לאחר מותו של ברייטברט ב-2012, נבחר סטיב באנון לשמש כיו"ר ההנהלה. במהלך קמפיין הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 האתר זכה להתייחסות רבה בתקשורת, ואף הילרי קלינטון, המועמדת הדמוקרטית, התייחסה אליו באחד מנאומיה. האתר הביע במהלך קמפיין הבחירות תמיכה רבה במועמד דונלד טראמפ, שנבחר לשמש כנשיא ארצות הברית. לאחר הבחירות מונה באנון על ידי טראמפ לשמש כיועץ האסטרטגי והיועץ הראשי לנשיא ארצות הברית. בזמן כהונתו החליף אותו בתפקידו אלכס מרלו, עד לחזרתו של באנון לתפקידו בעיתון באוגוסט 2017 לאחר התפטרותו מממשל טראמפ. בינואר 2018 עזב באנון את תפקידו כיו"ר ההנהלה.
חדשות ברייטברט הוא אחד מאתרי החדשות הפופולריים בארצות הברית ובעולם ועל פי דירוג אלכסה, נכון לפברואר 2017 האתר מדורג במקום ה-29 בארצות הברית ומקום 242 בעולם. נכון ליוני 2019 האתר מדורג במקומות ה-68 וה-309 בהתאמה.
הימין האלטרנטיבי והאשמות בגזענות
ברייטבארט הואשם על ידי גורמים שונים שהוא נגוע בגזענות. באפריל 2016 נכתב על ידי המרכז המשפטי לדרום העני כי "האתר שינה את פניו ואימץ את הרעיונות של קצוות הקיצוניים של הימין השמרני", וכי הוא מבטא רעיונות "גזעניים, אנטי-מוסלמיים ואנטי-הגירה" וכן שהפך לזרוע העיתונאית של הימין האלטרנטיבי.
בן שפירו, עורך לשעבר בברייטברט, כתב שמאז מינויו של סטיב באנון האתר נהיה "מקור החדשות המועדף על ידי הימין האלטרנטיבי. באתר התחילו לדחוף אג'נדה של לאומנות לבנה כתשובה לתקינות פוליטית, ומדור התגובות הפך לביב שופכין של ממים הדוגלים בעליונות לבנה". הוא האשים עורך אחר, מילו יאנופולוס, בניסיון הפיכת האלט-רייט למיינסטרים במהלך קמפיין הנשיאות של דונלד טראמפ. שפירו התפטר מהאתר לאחר שברייטבארט סירבו להגן על כתבת שלהם, מישל פילדס, שהאשימה את מנהל הקמפיין של טראמפ, קורי לוונדובסקי (Corey Lewandowski), באשמת תקיפה. וידאו שהראה תמונות מהאירוע לא גילה שום עדויות על תקיפה שכזו, והמשטרה לא הגישה כתב אישום נגד לוונדובסקי. בנוסף, ברייטברט הוגדר על ידי הליגה נגד השמצה כ"אתר שמייצג לאומנים לבנים, אנטישמיים חסרי מעצורים וגזעניים מכל הסוגים".
האשמות אלו נדחו על ידי כותבים ועורכים שונים בברייטבארט, חלקם יהודים, כגון ג'ואל פולאק ומילו יאנופולוס, כשהם מצביעים על מספר היהודים העובדים בברייטבארט וכן על העמדה הפרו-ישראלית שלו. עורכים וכותבים אלו טענו שמדובר בקמפיין השמצות פוליטי נגד האתר. באוגוסט 2017 פורסם מחקר שנערך על ידי הארוורד ו-MIT שקבע כי באתר עצמו אין תוכן של הימין הקיצוני, אך חלק ניכר מהטוקבקיסטים שלו מביעים עמדות שכאלו. לטענת החוקר שערך את המחקר, ברייטבארט איננו ה'אלט- רייט'.
1991 בספורט
אליפות העולם באתלטיקה 1991
אליפות העולם באתלטיקה נערכה בין 23 באוגוסט ל-1 בספטמבר בטוקיו שביפן.
ארצות הברית זכתה לראשונה במקום הראשון עם 10 מדליות זהב ו-26 מדליות בסך הכל. ברית המועצות שדורגה שנייה עם 9 מדליות זהב אך צברה את מרב המדליות, עם 29 מדליות בסך הכל.
באליפות זו נקבעו 3 שיאי עולם חדשים:
ג'ודו
אליפות העולם בג'ודו נערכה בברצלונה שבספרד. יפן זכתה ב-4 מדליות זהב (11 בסה"כ), גרמניה ב-3 מדליות זהב (5 בסה"כ), קוריאה הדרומית זכתה ב-2 מדליות זהב (5 בסה"כ).
יעל ארד זכתה במדליית ארד.
גביע דייוויס
נבחרת צרפת זכתה בגביע לאחר ניצחון 1-3 על נבחרת ארצות הברית.
גביע העולם בכדורגל נשים
נבחרת ארצות הברית זכתה בגביע העולם לנשים, לאחר שניצחה בגמר את נורווגיה 1-2.
אליפות אירופה
נבחרת יוגוסלביה זוכה באליפות.
גביע אירופה לאלופות
ק.ק ספליט זכתה באליפות לאחר שניצחה בגמר את ברצלונה.
גביע אירופה למחזיקות גביע
פאוק סלוניקי זוכה בגביע ספורטה, לאחר ניצחון על סרגוסה  72-76.
גביע קוראץ'
קאנטו זוכה בגביע קוראץ', לאחר ניצחון על ריאל מדריד   במשחק כפול 95-93 ו-73-71.
אליפות העולם בשחייה 1991
אליפות העולם בשחייה נערכה בפרת', שבאוסטרליה בין 3 בינואר ל-13 בינואר
ארצות הברית ניצחה בתחרות עם 17 מדליות זהב, לפני סין עם 8 מדליות זהב. מזרח גרמניה שזכתה באליפות הקודמת ובלטה בכולן, השתתפה יחד עם מערב גרמניה כנבחרת אחת, גרמניה, לאחר נפילת חומת ברלין וזכתה ב-4 מדליות זהב בלבד, אך עם 22 מדליות בסך הכל.
מאט ביונדי  שזכה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב, כולל אחת אישית במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי ומדליית כסף אחת, היה השחיין הבולט באליפות.
אליפות אירופה בשחייה 1991
אליפות אירופה בשחייה נערכה באתונה שביוון ב-18 באוגוסט – 25 באוגוסט.
ברית המועצות זכתה באליפות עם 16 מדליות זהב ו-25 מדליות בסך הכל, לפני גרמניה  שזכתה במרב המדליות עם 30 מדליות בסך הכל ו-7 מדליות זהב (מקום שני).
ג'מהדאר
ג'מהדאר (באנגלית: Jem'Hadar) הוא גזע חייזרי בדיוני המופיע ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", בעיקר בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9". הג'מהדאר משמשים כחיילי סער של אימפריה צבאית חזקה הממוקמת ברביע גמא, ששמה הוא "הדומיניון". כולם מהונדסים גנטית, כך שיהיו בעלי כוח ונחישות, אך גם שיהיו בעלי תוחלת חיים קצרה ואמונה כי "ניצחון הוא חיים". הג'מהדאר נולדים עם התפיסה כי המייסדים (גזע מסתורי של משתנים אשר שולטין בדומיניון המסיבי) הם אלים, ועל כן אין ביכולתם של הג'מהדאר לפגוע בהם. גודל אוכלוסיית הג'מהדאר אינו ידוע, אולם הם מיוצרים באלפים, על פי הצורך.
על מנת שלא יתפסו כ-"סתם עוד חייזר מפחיד", מחלקת האיפור של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" חיפשה קונספט שיתאר "קשיחות ועמידות" בעיצוב של הג'מהדאר. העיצוב הסופי התבסס על הקרנף, תוך הוספה של מספר מאפיינים צרטופסיים. במקור, תוכן כי הג'מהדאר כולם יהיו משובטים, והג'מהדאר הראשונים אשר נראו על המסך עוצבו להיראות זהים זה לזה, אולם ככל שעלילותיהם של הג'מהדאר הפכו למורכבות יותר ויותר, כל ג'מהדאר קיבל מראה ייחודי משל עצמו.
ביולוגיה
אין זה ידוע אם היה קיים מין חוצני, אשר היה הבסיס לשינויים הגנטיים שיצרו את הג'מהדאר (כפי שנעשה במקרה של הוורטה - משגיחיהם), או שמא מין זה עוצב במלואו על ידי המייסדים.
ג'מהדאר נולדים ב-"תרמילי לידה". מאחר שהרבייה היא מלאכותית, ולא על ידי שני אידיבידואלים, הג'מהדאר הם כולם זכרים. לאחר יציאתם מהתרמיל, הג'מהדאר גדלים במהירות והם הופכים לבוגרים-צעירים המוכנים לקרב בתוך שלושה ימים. הם מתרבים ללא צורך באוכל, שינה, מנוחה, רוגע או פעילויות פנאי, אם כי במהלך תקופת הצמיחה שלהם הם צורכים כמויות אדירות של מזון. ג'מהדאר בנויים עם גוף מאוד קשוח וחזק, עם עור דמוי לטאה, המתאים לקרב פנים אל פנים. יש להם יכולת הלטה (הסוואה) אישית, אותה הם מכנים "מעטפת". על פי הפרק "The Abandoned" של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", יכולת זו היא חלק מהביולוגיה המשולבת בהם. בפרקים "Hippocratic Oath" ו-"Rocks and Shoals", ג'מהדאר הסובלים מגמילה מהתמכרות ל-"קטרסל לבן" (באנגלית: Ketracel White; או בקיצור: לבן), מאבדים את יכולתם "להתעטף".
המזון היחידי שהם צורכים מגיע בצורה של אנזים הורמונלי בשם "קטרסל לבן" (באנגלית: Ketracel White; או בפשטות: [ה]לבן). בלי הסם הזה, הג'מהדאר סובלים מתסמונת נסיגה חמורה, וכתוצאה מכך חל אובדן הדרגתי בתפקודים הקוגניטיביים והמוטוריים. הם מאבדים את היכולת "להתעטף", ונסוגים למצב אגרסיבי מאוד, והם אינם בררנים במי או מה שהם תוקפים: לרבות הוורטה הממונים מעליהם, וכן עמיתיהם). חוסר בלבן, בסופו של דבר, יביא למותם של הג'מהדאר. המייסדים משתמשים בוורטה על מנת לספק לבן לג'מהדאר, אשר מסופק להם באמצעות קפסולות גליליות המתאימות בגודלן למערכת הזנה הסמוכה לצווארם של הג'מהאדר, אשר ניזון ישירות מתוך הצינור, אל העורק הראשי. חלוקת הלבן היא טקס רשמי, המתחיל בכך שהוורטה אומר:
הראשון עונה:
הוורטה פותח את מכל האחסנה של הלבן, בעודו אומר:
הוורטה מושיט לראשון את הבקבוקונים בהם הלבן אל הג'מהדאר הראשון, אשר מתחלקים עם יתר פקודיו. עם זאת, על פי הפרק "One Little Ship", במקרה של "אלפות" (ג'מהדאר אשר נולדו וגדלו ברביע אלפא, ותוכננו במיוחד לצורך לחימה שם), המייסדים החליטו לוותר על טקס זה.
ידוע רק על מקרה אחד של חייל שאיננו מכור ללבן: אנומליה, שייתכן שנבעה ממוטציה גנטית.
בשלב מוקדם של מלחמת הפדרציה-דומיניון, בשל אי-היכולת לקבל תגבורת מרביע גמא, המייסדים ברביע אלפא מהנדסים גנטית "ג'מהדאר אלפא". לאלפות יש וריאציה במבנה הפנים והראש, והם אינם מייחסים חשיבות לדוקטרינות ולפרוצדורות; מאפיין זה יצר איבה בין שני הגזעים. למפיקי "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" הייתה כוונה להציג שנאה רותחת בין ה"אלפות" ל"גמות", שמתפרצת לאלימות; אולם בסופו של דבר - רק פרק אחד בסדרה עסק בנושא זה.
תרבות
ג'מהדאר הם בדרך כלל מאוד נאמנים למשגיחיהם (הוורטה). בפרק "Rocks and Shoals", קבוצה של קציני צי הכוכבים בראשות קפטן סיסקו תקועים על פלנטה לא מיושבת, יחד עם קבוצה של ג'מהדאר תחת פיקודו של הוורטה קיוואן (Keevan). קיוואן נפגע וזקוק לטיפול רפואי כדי לשרוד, ולכן הוא מחליט להסגיר את עצמו לידי הפדרציה. הוא מודיע לסיסקו כיצד בכוונתו להורות על חייליו לתקוף, כך שסיסקו יארוב להם ויהרוג אותם. למרות שמנהיג הג'מהדאר חושד בתוכניתו של קיוואן, נאמנותם חזקה עד כדי כך שהם, מרצונם, הולכים אל תוך מלכודת - כפי שנצטווה עליהם. בפרק מוקדם יותר, "The Ship", קבוצה של ג'מהדאר מתאבדת בגלל שהם לא הצליחו במשימתם - להציל את חייו של אחד המייסדים.
עם זאת, ג'מהדאר אחרים היה פחות מסורים. בפרק "To the Death" מוצגת קבוצת ג'מהדאר אשר השתלטה על שער איקוניאני, ומתכננת להשתמש בו על מנת למרוד במייסדים. מנהיגם ציפה כי קבוצה זו תזכה לתמיכה רחבה, עד כדי כך שכל הג'מהדאר יוכלו לתפוס שליטה על הדומיניון ולהשתחרר משיעבודם למייסדים. אולם לאחר שקבוצה זו הובסה, ג'מהדאר ראשון נאמן הורג את הוורטה שלהם וואיון, על כך שהטיל ספק בנאמנותם.
מבנה הפיקוד ביחידת חיילי ג'מהדאר הוא פשוט למדי. מנהיג של יחידה מסוימת נקרא "ראשון", השני בשרשרת הפיקוד הוא "השני", וכך הלאה בשרשרת הפיקוד. הראשון כפוף לוורטה. בפרק "To the Death", בטרם היציאה לקרב, הג'מהדאר הבכיר ביותר אסף סביבו את כל חייליו, ונאם בפניהם את נאום הקרב הבא:
כאשר מישהו מערער על פקודה מצד ג'מהדאר הבכיר ממנו, או אפילו של וורטה, הוא מתוזכר אודות "סדר הדברים", תוך שימוש בביטוי הבא:
שהתגובה הראויה לו היא:
נשק וציוד
הג'מהדאר משתמשים בנשק מסוג פולארון-פאזה (phased polaron), הן עבור כלי-נשק שנועדו לאחיזה בידיים, והן עבור מערכות הנשק המותקנים בספינות החלל שלהם. מלבד כוח ההרס העצום שלהם, הנשק של הג'מהדאר מונע קרישת דם, כאשר הוא בא במגע עם רקמה ביולוגית; אפילו פצע שטחי יכול לגרום לדימום ולמוות, אם אינו מטופל כראוי. ברוב ההיבטים האחרים, כלי הנשק הניידים של הג'מהדאר נראים תואמים לאלו אשר נמצאים בשימוש של צי הכוכבים, האימפריה הקלינגונית והאיחוד הקרדאסי. בנוסף, ירי פולארון-פאזה שבוצע ממערכת ירי שעל ספינת חלל מצליח לחדור את מערכות ההגנה של הפדרציה, הקרדאסים והרומולאנים. בשנת 2373 צי הכוכבים הצליח לשבות חייל ג'מהדאר, להנדס את הנשק, ולפתח מערכות הגנה אפקטיביות. הדבר עזר למנוע מהדומיניון להשיג ניצחון כבר בשלב מוקדם של מלחמת הפדרציה-דומיניון.
כמו כן, הג'מהדאר גם משתמשים בנשק קר, לרבות להבים קטנים ומעוגלים, אשר נועדו להיות מוחזקים ביד אחת, וכן כלי נשק הדומים לחרבות, המוחזקים בשתי ידיים. במפגשים הראשונים שהיו לקציני צי הכוכבים עם הג'מהדר, הג'מהדאר יכלו ללכת דרך שדות כוח של צי הכוכבים. יכולת זו נגזרת מרפידות סופגות אנרגיות, הבנויות אל תוך המדים שלהם. עם זאת, יכולת ההסוואה שלהם מופקת מאותה הטכנולוגיה (למרות העובדה כי בפרק "Rocks and Shoals" נטען כי יכולות זו היא ביולוגית).
ספינות חלל
לספינות החלל של הג'מהדאר יש עיצוב ייחודי. צי החלליות שלהם כולל ספינות קרב בצורת חיפושית, שגודלן קטן יחסית, ודומה לגודל הדיפאיינט, וכן ספינות קרב גדולות אשר נראו לראשונה בפרק "Ties of Blood and Water".
גשר הפיקוד של ספינות הג'מהדאר אינו מכיל מסך צפייה מרכזי. רק "הראשון" והוורטה רשאים להשתמש בצג צפייה אישי, המורכב על הראש, באמצעותו ניתן לצפות אל מחוץ לספינה. אין מושבים לאנשי הצוות, וכולם צריכים לעמוד (בפרק "One Little Ship", "הראשון" מצווה להסיר את הכיסאות מגשר הפיקוד של הדיפאיינט). ספינות הקרב בצורת חיפושית בנויות בצורה מספקת על מנת לשרוד צניחה חופשית וללא שליטה אל פני שטח של כוכב לכת, ולאחר תיקון - לטוס שוב (הפרק "The Ship").
מעורבות במלחמת הפדרציה-דומיניון
מעשי עוינות בין המעצמות הגדולות של רביע אלפא והדומיניון החלו עם חטיפתם של בנג'מין סיסקו וקווארק על ידי הג'מהדאר. בו-זמנית, הג'מהדאר הרסו מספר מושבות שהוקמו ברביע גמא על ידי תושבי רביע אלפא, וכן השמידו מספר ספינות-חלל שעברו דרך חור התולעת מרביע אלפא לרביע גמא. התקפות הקמיקזה של הג'מהדאר הביאו להשמדתה של ספינת החלל אודיסיאה (Odyssey), בזמן שזו ספגה נזקים ונסוגה, בעת היות ברביע גמא בדרכה של חור התולעת בחזרה אל רביע אלפא, לאחר שהשלימה את משימתה - לחלץ מכלאם את סיסקו וקווארק (הפרק "The Jem'Hadar").
ג'מהדאר הוא חוד החנית של הפלישה של הדומיניון אל רביע אלפא, והתבססותו בו. אף על פי שהדומיניון כרת בריתות ביחד עם האיחוד הקרדאסי ועם הברין, הג'מהדאר נשאר בחוד החנית של הכוחות של הדומיניון. הגעתו של צי חיזוק של הדומיניון מרביע גמא היה מהווה אבדון למגיני על רביע אלפא, אילולא החייזרים אשר בחור התולעת לא היו מתערבים, וגורמים לצי להיעלם (הפרק "Sacrifice of Angels"). אולם, אף ללא חיזוקים אלה, המלחמה נמשכת - והג'מהדאר ממשיך להילחם במשך כשנתיים נוספות.
שמואל אדלשטיין
שמואל אדלשטיין (14 בינואר 1944 – 12 בינואר 2022) היה ביוכימאי ישראלי, פרופסור חבר בפקולטה לביוכימיה במכון ויצמן למדע, מפתח התרופה Alpha D3 לטיפול במחלות עצם מטבוליות.
ביוגרפיה
אדלשטיין נולד בעפולה לבטי וליעקב. אמו בטי עלתה לארץ ישראל מבסרביה בשנת 1930, ואביו עלה מרומניה באותה שנה. אביו היה ממייסדי קואופרטיב האוטובוסים "אגד" וניהל את תחנת החברה בעפולה. כשהיה בן אחת עשרה התייתם מאביו. ב-1961 התגייס לצה"ל ושירת כמדריך גדנ"ע. ב-1963 החל לימודי ביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ב-1967 קיבל תואר שני בהצטיינות מהמחלקה לביוכימיה, וב-1970 קיבל תואר דוקטור בתזונה, מטעם הפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית. בשנת 1965 נישא לאניטה ליבסון ולזוג נולדו שלושה ילדים. התגרשו בשנת 1990.
בשנים 1971–1972 שהה בהשתלמות לצורך פוסט-דוקטורט במכון לתזונה על שם Dunn של המועצה הבריטית למחקר רפואי MRC ואוניברסיטת קיימברידג' באנגליה. בשנת 1973 שב לישראל ומונה למנהל המחלקה לחקר ויטמינים של אוניברסיטת תל אביב ומרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי. כמו כן החל לשמש כיועץ לחטיבת מחקר ופיתוח בחברת טבע תפקיד בו שימש עד שנת 1995. בשנת 1977 הצטרף למחלקה לביוכימיה במכון ויצמן למדע ברחובות ובשנת 1980 מונה לפרופסור. כיהן כפרופסור חבר בפקולטה לביוכימיה במכון ויצמן עד שנת 2000, עת פרש לפרישה מוקדמת מרצון.
מחקריו של אדלשטיין התמקדו בחקר חילוף החומרים של ויטמין D והקשר של נגזרותיו הפעילות של הוויטמין עם מטאבוליזם העצם. מחקריו אלו, בשיתוף עם פרופ' יהודה מזור מהמחלקה לכימיה אורגנית הובילו לפיתוחה של התרופה אלפא-D3 שהופצה ברחבי העולם על ידי חברת טבע. התרופה הביאה מזור לחולים באי-ספיקת כליות, אשר סובלים ממחלת עצם קשה, ומאוחר יותר נמצא שבמינונים מסוימים התרופה מועילה לסובלים מדלדול עצם. בשנים 1983 ו-1985 כיהן אדלשטיין כפרופסור אורח במחלקה לפיזיולוגיה של בית הספר לווטרינריה של אוניברסיטת קורנל שבניו יורק. בשנת 1988 מונה למנהל המחקר והפיתוח של חברת טבע.
לאחר פרישתו, בשנים 2003–2005 כיהן כמנהל אקדמי של רשת מכללות "מדי-סין" לרפואה משלימה שהוביל למינויו לנשיא המכללה האקדמית להכשרת מורים "אוהלו" שבקצרין בשנים 2008–2010. לאורך הקריירה שלו שימש אדלשטיין גם כיועץ מדעי לחברות ישראליות ובינלאומיות בתחומי הפארמה והתזונה כדוגמת רוש, נוברטיס, מעבדות אבוט, היינץ, GNC ועוד.
בנו הצעיר, ירון אדלשטיין הוא מחזאי ובמאי תיאטרון ישראלי.
אדלשטיין נפטר ב-12 בינואר 2022, מעט לפני יום הולדתו ה-78.
דד מורוז
דֶד מוֹרוֹז (ברוסית: Дед Мороз (נהגה "מַרוז"; באוקראינית: Дід Мороз; בבלארוסית: Дзед Мароз) הוא דמות בדיונית בפולקלור הסלאבי המזכירה במאפייניה את סנטה קלאוס במערב ואת איאז אטה במזרח. התרגום המילולי הוא "סבא כפור". על פי האגדות הסלאביות, מורוז מביא מתנות לילדים, לעיתים קרובות פנים אל פנים בזמן הנובי גוד.
עד להגעת הנצרות במאה התשיעית והעשירית לאזור רוסיה התקיימו מספר אמונות סלאביות באזור. אחד השדים במיתולוגיה היה מורוזקו. מורוזקו היה עוזר לילדים טובים ואנשים עובדי כפיים ולפעמים אף חילק מתנות, ולעומת זאת העניש ילדים חצופים (באגדת ילדת השלג הוא מקפיא למוות את הילדה החצופה בעודו נותן מתנות יקרות ערך לילדה טובת הלב).
במהלך המאה ה-19 לאחר שמספר מחזות שפורסמו ברבים, התעצבה דמותו של דד מורוז בדומה למה שמקובל לראות היום.
לפי המסורת, במהלך החג מחלק דד מורוז מתנות בחשאי בליל השנה החדשה, ומניחן למרגלות עץ היולקה בעזרת נכדתו סנגורוצ'קה (נערת השלג). דד מורוז נוהג על סוס או על טרוייקה, שהיא כרכרה הרתומה לשלושה סוסים (ולא לאיילים כפי שמקובל במסורת של סנטה קלאוס). לפי המסורת, סנגורוצ'קה לובשת גלימה כסופה כחולה ארוכה וכובע פרווה או כתר דמוי פתית שלג. דד מורוז עוטה מעיל פרווה המגיע עד עקביו, כובע פרווה חצי עגול ומגפי לבד על רגליו. יש לו זקן לבן ארוך. ברוסיה העיירה וֶליקי אוּסטיוּג שבמחוז וולוגדה נחשבת למקום מגוריו; בבלארוס יער ביאלובייסקה נחשב למקום מגוריו. סטלין הורה כי מורוז ילבש אך ורק מעיל בצבע כחול, כדי לבדל אותו מסנטה קלאוס הנוצרי האדום, עם זאת, הרוסים אינם מקפידים על כך.
אצל חלק מהעמים הלא סלאבים שחיו תחת השלטון של האימפריה הרוסית, קיימים שמות לדד מורוז בשפה המקומיות: בשפה הטטרית והבשקירית דד מורוז ידוע כ-Ҡыш бабай Qïš babay, (זקן החורף), ובשפה היקוטית ידוע כ-Chys Khan (אדון הקור), בשפה הננטית  ידוע כ-Yamal Iri (סבא ימאל). באזרבייג'ן דד מורוז ידוע כ-Şaxta Baba (סבא כפור) ומלווה בילדת הקרח Qar Qız.
בטורקיה, נוצרה דמותו של נואל באבא כדמות מחלקת מתנות לשנה החדשה, כחלק מרפורמות אטאטורק שנועד להקנות לעם הטורקי המוסלמי מקביל לחג המולד בראש השנה האזרחית.
לוסרטן
לוסרטן (באנגלית: Losartan) היא תרופה השייכת לקבוצת תרופות הנקראות חוסמי הקולטן לאנגיוטנסין II  (Angiotensin Receptor Blockers = ARBs), והיא משווקת בישראל תחת השמות המסחריים: לוסרטאן-טבע (Losartan Teva), לוסרדקס (Losardex), לוסרטה (Losarta), לוטן (Lotan), אוקסאאר (Ocsaar). היא קיימת גם כמרכיב בתכשירים המכילים הידרוכלורותיאזיד, וזאת משום ששילוב עם הידרוכלורותיאזיד נועד ליצור איזון טוב יותר של לחץ הדם במטופלים עם יתר לחץ דם.
לוסרטן אושרה לשימוש לראשונה בארצות הברית ב-1995) והיא התרופה הראשונה שיצאה לשוק ממשפחת ה-ARB, ובתור שכך היא מעין המקור הראשוני לתרופות האלו.
המחקרים הראשונים על התרופה נעשו בתחילת שנות ה-90, ולאחר שיווקה היא נבחנה במספר גדול של מחקרים קליניים (כגון RENAAL, LIFE, ELITE, ELITE II), שהראו יעילות של התרופה במצבים שונים שאליהם התרופה מותווית לשימוש (ראו תחת התוויות).
מחקר ה-LIFE שהשווה מתן של לוסרטן מול מתן אטנולול היה המחקר הראשון שהראה את היעילות של לוסרטן במניעת אירועים קרדיו-וסקולריים כולל שבץ בחולים עם יתר לחץ דם וחולים עם אי תפקוד של חדר שמאל של הלב.
מבחינת הפרמקוקינטיקה של התרופה, לוסרטן עוברת מטאבוליזם בכבד ליצירת מטאבוליט פעיל E3174, שיש לו פעילות חזקה יותר (עד פי 40 חזקה יותר) מלוסרטן בעיכוב מערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון. כפי שנצפה במחקרים קליניים, התרופה הייתה פחות יעילה באוכלוסיית השחורים במניעת שבץ ואירועים קרדיו-וסקולריים. כמו כן, במחקרים שנעשו ביפן נצפה כי לתרופה יש זמן מחצית חיים קצר יותר בהשוואה ללבנים.
מנגנון הפעולה
לוסרטן חוסמת את הקולטן מסוג AT1. פעילות זאת מונעת מהחומר שנקרא Angiotensin II לפעול ולגרום לכיווץ כלי דם. החומר Angiotensin II הוא מכווץ כלי דם חזק והוא חלק ממערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון. עיכוב פעילותו של Angiotensin II גורם לשתי השלכות חשובות:
בהשוואה לתרופות אחרות ממשפחת ה-ARB (כגון: candesartan, telmisartan, valsartan) ללוסרטן יש גם פעילות אוריקוזורית, שמעודדת הפרשת חומצה אורית בשתן, גם כאשר התרופה ניתנה ביחד עם הידרוכלורותיאזיד (שעלול להעלות רמות חומצה אורית בדם ולגרום לגאוט) ובכך היא יכולה להועיל במטופלים שיש להם היפראוריצמיה עם יתר לחץ דם.
לוסרטן גם מתאימה כאופציה לחולים שמקבלים טיפול במעכבי ACE ומפתחים שיעול על רקע הטיפול.
התוויות
בישראל התרופה רשומה להתוויות הבאות:
התוויות נגד ואזהרות
יש להזהר במתן של לוסרטן ולעקוב אחרי תופעות לוואי במצבים הבאים:
התרופה פחות יעילה בהורדת לחץ דם ומניעת שבץ באוכלוסיית האפרו-אמריקאים, שגם נוטים לפתח יותר תופעות לוואי כתוצאה מהשימוש בלוסרטן.
במטופלים עם אי ספיקת לב, יש להתחיל את הטיפול עם מינונים נמוכים של התרופה (12.5-25 מ"ג ליום) ולהעלות את המינון בהדרגה תוך מעקב צמוד אחרי המטופלים.
תופעות לוואי
ללוסרטן יש לא מעט תופעות לוואי חשובות. מטופלים שסובלים מסוכרת וממחלת כליה סוכרתית נוטים לחוות יותר תופעות לוואי כתוצאה מהשימוש בתרופה. אלו הן תופעות הלוואי העיקריות והחשובות ביותר:
פרמטרים למעקב
בזמן הטיפול בתרופה יש לעקוב אחרי לחץ הדם והדופק, רמות אלקטרוליטים בדם (אשלגן, נתרן, מגנזיום), רמות גלוקוז בדם, תפקוד כלייתי (קריאטינין בדם, אוריאה, קצב פינוי קריאטינין) וספירות דם.
ג'וש גוטהיימר
ג'וש גוטהיימר (באנגלית: Josh Gottheimer; נולד ב-8 במרץ 1975) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית. ב-2016 נבחר לכהן כנציג המחוז החמישי של ניו ג'רזי בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה
גוטהיימר נולד וגדל בנורת' קולדוול שבניו ג'רזי, בנם של גוון פלדמן שעבדה כגננת ודונלד גוטהיימר, בעל עסק לשיווק מוצרי קוסמטיקה. ב-1997 סיים תואר ראשון בהיסטוריה של ארצות הברית מאוניברסיטת פנסילבניה, בשנת 1999 למד היסטוריה של העת החדשה באוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה במסגרת מלגת ת'ורון. ב-2004 סיים תואר JD במשפטים מבית הספר למשפטים בהרווארד.
את עיסוקו בתחום הפוליטי החל בגיל 16 כשעבד כמתמחה במטהו של פרנק לוטנברג חבר הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי. בתקופת לימודי התואר הראשון עבד כמתמחה במטהו של יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית טום פולי. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996 הועסק בצוות התגובות של ביל קלינטון. בשנים 1998–2001 עבד בבית הלבן כעוזר לנשיא וכותב נאומים. בין השאר סייע בכתיבת נאומי מצב האומה של קלינטון בשנים 1999 ו-2000 ובנאומו בפני ועידת המפלגה הדמוקרטית בשנת 2000. בשנת 2001 שימש יועץ בכיר למרי פרנסס ברי, יושבת ראש נציבות זכויות האזרח של ארצות הברית. במהלך הבחירות המוקדמות במפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004 שימש כותב הנאומים וסגן מנהל התקשורת של וסלי קלארק ולאחר מכן ככותב נאומים למועמד המפלגה ג'ון קרי.
בשנים 2005–2006 עבד כמנהל תחום האסטרטגיה התקשורתית בחברת פורד ולאחר מכן עבד בחברת יחסי הציבור בורסון-מרסטלר כסגן נשיא. ב-2010 מונה ליועץ למנהל רשות התקשורת הפדרלית ובשנים 2012–2015 עבד בחברת מיקרוסופט.
גוטהיימר חבר בלשכת המסחר של ניו ג'רזי וחבר באיפא"ק.
בנובמבר 2016 נבחר לנציג המחוז החמישי של ניו ג'רזי בבית הנבחרים של ארצות הברית לאחר שגבר על חבר הקונגרס המכהן סקוט גארת', ברוב של 50.4% לעומת 47.3%. בנובמבר 2018 נבחר לתקופת כהונה שנייה.
גוטהיימר נשוי לעורכת הדין מרלה טאסק והם הורים לבן ובת.
ספריו
גוטהיימר הוא מחברם של שני ספרים:
שמש ירוקה
שמש ירוקה (אנגלית: Soylent Green - סוילנט גרין) הוא סרט מותחן דיסטופי אקולוגי אמריקאי משנת 1973, בבימויו של ריצ'רד פליישר, בכיכובם של צ'רלטון הסטון, לי טיילור-יאנג ואדוארד ג'י רובינסון בתפקידו האחרון. מבוסס באופן רופף על רומן המדע הבדיוני משנת 1966 ''פנו מקום! פנו מקום!'' מאת הארי הריסון, הסרט משלב ז'אנרים משטרתיים ומדע בדיוני, חקירת רצח איש עסקים עשיר ועתיד דיסטופי של אוקיינוסים גוססים ולחות לאורך כל השנה, עקב אפקט החממה, וכתוצאה מכך זיהום, עוני, אוכלוסיית יתר, המתת חסד ומשאבים מדולדלים. בשנת 1973 הוא זכה בפרס נבולה לסרט הדרמה הטוב ביותר ובפרס סטורן לסרט המדע הבדיוני הטוב ביותר.
עלילה
עד 2022, ההשפעות המצטברות של אוכלוסיות יתר, זיהום ואסון אקלימי לכאורה גרמו למחסור עולמי חמור במזון, מים ודיור. בעיר ניו יורק לבדה יש 40 מיליון איש, ורק האליטה של העיר יכולה להרשות לעצמה דירות מרווחות, מים נקיים ומזון טבעי. בתי האליטה מבוצרים, עם אבטחה פרטית ושומרי ראש לדיירים. בדרך כלל, הם כוללים פילגשים (המכונות "רהיטים" ומשמשות את הדיירים כעבדים). העניים חיים במצוקה, גוררים מים מהשפכים הקהילתיים ואוכלים פרוסות מעובדות: "סוילנט אדום", "סוילנט צהוב", והמוצר האחרון, שהוא הרבה יותר טעים ומזין, "סוילנט ירוק".
בתוך העיר חיים בלש משטרת העיר ניו יורק רוברט תורן וחברו המבוגר סול רות', פרופסור מבריק לשעבר בקולג' ואנליסט משטרה (המכונה "ספר"). על תורן מוטלת המשימה לחקור את הרצח של העשיר והמשפיע ויליאם ר. סימונסון, חבר דירקטוריון של תאגיד סוילנט, שלדעתו היה התנקשות. בעזרת פילגשו של סימונסון, שירל, חקירתו מובילה לכומר שאותו ביקר סימונסון זמן קצר לפני מותו. בגלל קדושת הווידוי, הכומר יכול רק לרמוז על תוכן הווידוי לפני שהוא נרצח. מפקדיו המיידיים של תורן אומרים לו לסיים את החקירה בהוראת המושל. מכיוון שהוא מודאג מאובדן עבודתו לממונים עליונים אם יפרוש מהתיק ומהעובדה שמישהו לא ידוע עוקב אחריו, הוא ממשיך. עד מהרה הוא מותקף בזמן שעבד במהלך מהומה על ידי אותו מתנקש שהרג את סימונסון, אך הרוצח נמחץ על ידי השופל ההידראולי של רכב בקרת ההמונים המשטרתי.
במחקר המקרה של תורן, רוט מביא שני כרכים של "דוח סקר אוקיינוגרפי של סוילנט, 2015–2019" שנלקח על ידי תורן מדירתו של סימונסון לצוות הספרים האחרים בסופרים אקסצ'יינג'. לאחר ניתוח, הספרים מאשרים שהדו"ח האוקיינוגרפי מגלה שהאוקיינוסים גוססים ואינם יכולים עוד לייצר את הפלנקטון שממנו עשוי "סוילנט גרין". עוד עולה מהדו"חות כי "סוילנט גרין" מופק משרידי ההרוגים והכלואים, המתקבלים ממפעלי פינוי פסולת תחת שמירה כבדה מחוץ לעיר. הספרים חושפים עוד כי הרצח של סימונסון הוזמן על ידי חבריו לדירקטוריון סוילנט, שידעו שסיימון מוטרד יותר ויותר מהאמת וחשש שהוא עלול לחשוף אותה לציבור.
הפקה
התסריט התבסס על הרומן של הארי הריסון "פנו מקום! פנו מקום!" (1966), המתרחש בשנת 1999 עם הנושא של אוכלוסיות יתר ושימוש יתר במשאבים המובילים לעוני, מחסור במזון והפרעה חברתית. האריסון נשללחוזית משליטה על התסריט ולא נאמר לו במהלך המשא ומתן שמטרו-גולדווין-מאייר קונה את זכויות הסרט. הוא דן בעיבוד ב- Omni's Screen Flights/Screen Fantasies (1984), וציין ש"רצפי הרצח והמרדף [ו]בנות 'הרהיטים' הם לא מה שהסרט עוסק בו – והם לגמרי לא רלוונטיים" וענה לשאלתו שלו, "האם אני מרוצה מהסרט? הייתי אומר חמישים אחוז".
בעוד שהספר מתייחס ל"סטייקים סוילנט", הוא אינו מתייחס ל"סוילנט גרין", מנות המזון המעובדות המתוארות בסרט. שם הספר לא שימש לסרט בטענה שהוא עלול לבלבל את הקהל לחשוב שהוא גרסה בעלת מסך גדול של עשו מקום לאבא.
זה היה הסרט ה-101 והאחרון שבו הופיע אדוארד ג'י רובינסון; הוא מת מסרטן שלפוחית השתן שנים עשר ימים לאחר סיום הצילומים, ב-26 בינואר 1973. רובינסון עבד בעבר עם הסטון ב"עשרת הדברות" (1956) ובמבחני האיפור של כוכב הקופים (1968). בספרו The Actor's Life: Journal 1956–1976 כתב הסטון, "הוא ידע בזמן שצילמנו, אף על פי שלא ידענו, שהוא חולה סופני. הוא מעולם לא החמיץ שעה של עבודה, וגם לא איחר למבחן בד. הוא מעולם לא היה פחות מהמקצוען המושלם שהיה כל חייו. עם זאת, אני עדיין רדוף מהידיעה שהסצנה האחרונה שהוא שיחק בתמונה, שהוא ידע שהיא היום האחרון של המשחק שהוא יעשה אי פעם, היא סצנת המוות שלו. אני יודע למה התרגשתי בצורה כה מוחצת לשחק איתו".
רצף הפתיחה של הסרט, המתאר את אמריקה הולכת ונעשית צפופה יותר בסדרה של צילומי ארכיון, נוצר על ידי הקולנוען צ'ארלס ברוורמן. את הפרטיטורה "הולך הביתה" בסצנת המוות של רוט ניצח ג'רלד פריד והיא מורכבת מהנושאים המרכזיים מהסימפוניה מס'. 6 ("פאתטיק") מאת צ'ייקובסקי, סימפוניה מס'. 6 ("פסטורלית") מאת בטהובן ופאר גינט (" מצב בוקר " ו"מותו של אסה") מאת אדוורד גריג. יחידת ארון מותאמת אישית של משחק הארקייד המוקדם Computer Space הופיעה בסרט ונחשבת להופעת משחק הווידאו הראשונה בסרט.
א-נסר
א-נסר א-סעודי (בערבית: نادي النصر السعودي, תעתיק מדויק: אלנצר אלסעודי) הוא מועדון כדורגל סעודי מהעיר ריאד, המשחק בליגת העל הסעודית. הוא אחד המועדונים המצליחים ביותר בערב הסעודית.
היסטוריה
א-נסר הוקמה בשנת 1955 על ידי זייד בין מוטלק אל-ג'עבה אל-דוויש אל-מוטאירי. המועדון פעל כמועדון חובבים עד שנת 1960. בתקופה זו הפך הנסיך עבדולרחמן בן סעוד מונה ליושב ראש א-נסר. א-נסר החלה לשחק בליגה ב'. הם עלו לליגה הראשונה ב-1963. במהלך שנות ה-70 וה-80, המועדון זכה בארבע תוארי אליפות של ליגת העל הסעודית, שישה גביעי המלך, שלושה גביעי יורש העצר ושלושה גביעי הפדרציה. הצלחת הקבוצה קרתה על ידי שלושת השחקנים שזכו לכינוי "שלישיית הזהב הסעודית" שכללו את מאג'ד עבדאללה, פאהד אל בישי ומוחיסן אל-ג'מען.
בשנות ה-90 זכתה א-נסר בשתי אליפויות נוספות, גביע המלך וגביע הפדרציה. המועדון גם זכה לראשונה להצלחה במספר טורנירים בינלאומיים, לאחר שזכו בשתי ליגות האלופות של חצי האי ערב, גביע למחזיקות גביע אסיה ובסופר קאפ אסיאתי אחד. כאלופת הסופר קאפ האסייתי, א-נסר ייצגה את קונפדרציית הכדורגל של אסיה בגביע העולם הראשון למועדונים שהתקיים בברזיל בשנת 2000. בתחרות שיחקה א-נסר נגד קורינתיאנס, ריאל מדריד ורג'א קזבלנקה, וסיימה במקום השלישי בבית לאחר הפסד 1–3 לריאל מדריד, הפסד 0–2 לקורינתיאנס, וניצחון 3–4 על רג'א קזבלנקה.
לאחר פרישת שלישיית הזהב, א-נסר חוותה מספר כישלונות ולא הצליחה לרשום הישגים משמעותיים. בעונת 2006/2007 ניצלה הקבוצה מירידת ליגה רק במחזור האחרון של העונה, מה שגרם להנהלת המועדון להתחיל תוכנית ארוכת טווח לשיקום המועדון.
בעונת 2013/2014, א-נסר הצליחה שוב לזכות באליפות הליגה וגם בגביע, וזכתה בדאבל, גם בגביע הליגה וגם בגביע יורש העצר. לאחר מכן, הקבוצה העפילה לליגת האלופות האסיאתית 2015. בעונה שלאחר מכן הצליחה הקבוצה לשמור על התואר כשזכתה שוב באליפות, הגיע לגמר גביע המלך, והעפילה לחצי גמר גביע יורש העצר. בעונת 2018/2019 זכתה א-נסר באליפות נוספת. העפילה לחצי גמר גביע המלך ולרבע גמר ליגת האלופות של אסיה.
גם ב-2019 וגם ב-2020, זכתה א-נסר בסופר קאפ הסעודי, הראשונים בתולדות המועדון.
בסוף שנת 2022, חתם השחקן הפורטוגלי כריסטיאנו רונאלדו על חוזה לשנתיים עם הקבוצה. החוזה, שהסתכם בכ-200 מיליון יורו בשנה, הוערך כחוזה היקר ביותר בהיסטוריה של הכדורגל.
תארים
אליפות ליגת העל הסעודית: (9): גביע המלך הסעודי (6):
גביע יורש העצר הסעודי (3):
הסופר קאפ הסעודי:
גביע אסיה למחזיקות גביע:
הסופר קאפ האסייתי:
גביע האלופות למועדונים ערבים
דבורת-הדבש הננסית
דבורת-הדבש הננסית (שם מדעי: Apis florea) היא דבורה קטנת-ממדים בסוג דבורת-הדבש. המין נפוץ באופן טבעי בדרום-מזרח ודרום-מרכז אסיה, והופץ על ידי האדם גם למזרח התיכון וצפון-מזרח אפריקה. שמה של דבורת-הדבש הננסית נובע מממדי גופה הקטנים בהשוואה לרוב המינים האחרים של דבורי הדבש, כגון דבורת-הדבש האירופית. אורך גופה של פועלת הוא בדרך כלל 7–10 מ"מ. דבורת-הדבש הננסית מקימה מושבות קטנות יחסית, והקן שלה מהווה חלה יחידה הבנויה על מצע חשוף כגון ענף של עץ או קיר. העוקץ שלה חלש יותר מהעוקץ של דבורת-הדבש האירופית. זהו אחד המינים הקדומים בסוג דבורת-הדבש, בעל מאפיינים הדומים יותר לאב הקדמון של הסוג.
דבורי-דבש ננסיות נוטות לבנות את קיניהן בגבהים נמוכים, הרחק מקרינת שמש ישירה, ועל צידם החיצוני של ענפים. מרחקי השיחור שלהן נוטים להיות ארוכים יותר בהשוואה למינים אחרים של דבורי דבש. המלכה מזדווגת בדרך כלל עם 3–4 זכרים. לעומתה, המלכה של דבורת-הדבש האירופית יכולה להזדווג עם עד 25 זכרים, אך רק מיעוטם יצליחו להעביר זרע אל איברי אגירת הזרע (spermatheca) שבגוף המלכה. הריקוד של פועלות דבורת-הדבש הננסית פחות מפותח מהריקוד של דבורת-הדבש האירופית. הוא אינו מכוון לפי כוח הכבידה. הריקוד מבוצע על חלקה העליון האופקי של החלה, בסמוך לחיבור עם ענף העץ התומך. הדבורה רצה בכיוון אחד, המכוון למקור שיחור המזון בו ביקרה. מנגנון דומה של ריקוד משמש לבחירת אתר קינון חדש.
הקינים החשופים של דבורת-הדבש הננסית פגיעים מאוד לתקיפה על ידי בעלי חיים טורפים שונים, ואף נטפלות אליהן אקריות מהמין Euvarroa sinhai. הפועלות נוקטות מגוון של אמצעים להגנה על הכוורת: אזהרת פועלות שכנות על ידי קולות לחישה והרעדת הגוף; הסוואת הקן בתוך עלווה צפופה; הפרשת חומר דביק בתור מחסום נגד נמלים. כאשר פועלת נתקלת בסכנה, היא משמיעה קול אזהרה המכונה piping. הפועלות השכנות מגיבות תוך כמה עשיריות השנייה על ידי השמעת קולות לחישה (hissing) בעזרת הכנפיים. תגובת הלחישה מתפשטת במהירות לפועלות רחוקות יותר, ויוצרת אפקט קולני ומסונכרן. תגובת הלחישה מלווה בהפסקת פעולות המחיה השגרתיות של הפועלות כגון שיחור, ריקוד ועזיבת הכוורת.
דבורת-הדבש הננסית חיה בטבע בלבד ואינה מבויתת. למרות זאת, היא מהווה מאביק חשוב, בעל ערך כלכלי משמעותי באזורי תפוצתה. הדבש של דבורת-הדבש הננסית תופס מקום חשוב בתרבויות של דרום-מזרח ודרום-מרכז אסיה. הוא בעל ערך רב בדת ההינדית, ומוגש במגוון טקסים מסורתיים. בבודהיזם, מקובל להעניק את הדבש לנזירים כמחווה על מעשה טוב. באזורים שונים כגון נפאל, אתרי איסוף דבש הפכו למוקדי תיירות.
דבורת-הדבש הננסית בישראל
דבורת-הדבש הננסית מהווה מין פולש בדרום ישראל ובירדן. היא תועדה לראשונה בעיר עקבה בירדן בשנת 2007, וכעבור זמן קצר נצפתה גם באילת; נכון ל-2016 דווח כי התפשטה צפונה לפחות עד באר אורה. היא הגיעה לאזור ככל הנראה דרך ספינת משא מעומאן שעגנה בנמל עקבה. המין מהווה מטרד מתמשך עבור מגזר התיירות באזור המלונות באילת. כמו כן, קיים חשש כי המשך התפשטות המין צפונה אל אזור המרכז יגרום לתחרות עם דבורי-דבש אירופיות ודבורי בר מקומיות ולהעברת פתוגנים אליהן, ועקב כך לפגיעה בענף הדבוראות, באוכלוסיות דבורי הבר או בהאבקת צמחי בר וחקלאות.
תיבת גומא
תֵּבַת הגֹּמֶא הייתה תיבה עשויה גומא פפירוס שצופתה בחימר וזפת כדי למנוע חדירת מים, שאליה הוכנס משה על ידי יוכבד אמו, שביקשה להגן עליו מגזירת פרעה.
התיבה הייתה עשויה מגומא, המזוהה עם גומא פפירוס, וחוזקה "בַחֵמָר וּבַזָּפֶת". צמח הפפירוס גדל לאורך גדות הנילוס ומצוי לרב באזור הדלתא של הנהר. צמח הגומא מגיע לגובה של 2.5 מטרים והוא מעוטר בעלים ופרחים. המצרים הקדמונים השתמשו בגומא כדי להתקין נעליים, מחצלות ואף סירות. לעשיית תיבת משה הספיק קנה אחד של גומא. את התיבה הניחה אם משה בין קני הסוף על שפת היאור כדי שלא תיסחף. במצרים העתיקה סימל הגומא חיים ארוכים וענפי הגומא שימשו כקמע המביא ברכה למחזיק בהם.
המילה 'תיבה' מופיעה בעוד סיפור תנ"כי, תיבת נח. גם בסיפור זה, התיבה מסמלת הצלה. בשני הסיפורים, משה בתיבה ותיבת נח, ניצלים השוכנים בה בחסדו של האל.
סיפור ידוע נוסף מהמזרח הקדום, בו היה שימוש לסל נצרים הוא סיפורו של סרגון מאכד, אשר אמו הכוהנת הפקירה אותו לחסדי הנהר.
דבר הבקר
דֶבֶר הבקר (Pestis bovum; השם המקובל בספרות המקצועית ובחקיקה הבינלאומית Rinderpest, שמקורו בגרמנית; באנגלית – Cattle plague) הוא מחלה נגיפית ומגפתית במעלי גֵרה, בעיקר בקר ותאו, המאופיינת בכיבים ובנמק של אפיתל הפה וריריות מערכת העיכול, שלשול חריף ושיעורי תמותה גבוהים מאוד. המחלה אינה מידבקת לאדם, אך נזקיה הקשים לבקר גרמו בעבר לרעב ולתמותה בקרב חברות רועים. בשנת 2011, בעקבות השלמת מבצע ביעור עולמי שנמשך עשרות שנים, הוכרזה מחלת דבר הבקר, רשמית, על ידי ארגון החקלאות והמזון של האו"ם (FAO) והארגון העולמי לבריאות בעלי-חיים (OIE), במשותף, כמוכחדת מעל פני האדמה.
המונח "דֶבֶר" מתייחס, כללית, למחלה מגפתית ממיתה, כהגדרתו של הרופא היווני גאלנוס מפרגמון (129–200 לסה"נ): "מחלה הפוגעת בחולים רבים באותו זמן ובאותו מקום, קרויה מגפה (epidemon, אפידמיה); אם היא גורמת גם לתמותה רבה – תיקרא דֶבֶר" (λοιμός ,loimos ביוונית, ובאנגלית – plague).
בניגוד לכיתוב בתחריט ההולנדי מהמאה ה-18, המזהה את דֶבֶר הבקר כחמישית במכות מצרים, סבורים החוקרים כיום כי המכה החמישית לא הייתה דֶבֶר הבקר, מכיוון שעם בעלי-החיים שנפגעו ממנה, על פי ספר שמות, נמנו גם סוסים, חמורים וגמלים, שאינם נדבקים ואינם חולים בדֶבֶר הבקר.
הגורם
נגיף דֶבֶר הבקר משתייך לנגיפי רנ"א, משפחת Paramyxoviridae, סוג Morbillivirus. לאותו סוג משתייכים נגיפי חצבת האדם (Measles), חצבת הכלב (Distemper; השם הבלתי-מדויק הוא "כלבלבת"), דֶבֶר הצאן (Peste des petits ruminants, PPR) וכן מספר נגיפים הגורמים למחלות ביונקים ימיים. אף כי כל הנגיפים שנמנו דומים מאוד זה לזה במבנם המולקולרי, כל אחד מהם גורם לתחלואה רק במין בעל-חיים הייחודי לו (היחיד בקבוצה זו המדביק אדם הוא נגיף החצבת). עם זאת כל אחד מהם מַקנה חסינות, כאשר מזריקים אותו כתרכיב לכל אחד ממיני בעלי החיים הללו, גם כנגד הנגיפים האחרים שנמנו לעיל.
אפידמיולוגיה
מחלת דֶבֶר הבקר מידבקת במגע ישיר של בעל-חיים חולה עם בעלי-חיים בלתי מחוסנים. הנגיף מופרש מהחולה הן באוויר הננשף והן באמצעות הפרשות הגוף – נזלת, רוק, חלב, צואה ושתן. אין פונדקאי ביניים ואין נשאים לתקופות ממושכות.
היסטוריה
בשל נזקיה העצומים תוארה מחלת דֶבֶר הבקר יותר מכל מחלת בעלי-חיים אחרת גם בתקופות קדומות; תיאורי המחלה הראשונים מתוארכים למאה הרביעית. מוצאהּ המשוער הוא במרכז אסיה, ומשם הגיעה מערבה לאירופה, בעיקר במהלך מסעות צבא, כגון פלישת המונגולים. התפרצויות דבר הבקר היו קשורות כמעט תמיד למצבי אי-שקט מדיני ולתנודת אוכלוסיות אדם ועימם עדרי הבקר. במאה השמונה-עשרה הגיעו נזקי המחלה במרכז אירופה ובארצות השפלה לשיאם: בשנים 1711–1769 הגיע שיעור התמותה של בקר באירופה עד לשיאים של 10,000 ראשי בקר ליום. זו הייתה הסיבה העיקרית להקמתם של בתי הספר הראשונים לרפואה וטרינרית בתחילת המאה ה-18 (שני הראשונים – בצרפת). במחצית המאה ה-19 חדרה המחלה לראשונה לאנגליה וגרמה לנזקים עצומים באיים הבריטים, אך עד סוף המאה בוערה המחלה מאירופה באמצעות צעדי בידוד והשמדת בקר נגוע, או חשוד כנגוע. המחלה חזרה לאירופה בשנת 1920, כאשר משלוח בקר מהודו שנמצא במעבר בנמל אנטוורפן הדביק בקר מקומי, והמחלה התפשטה בבלגיה. התפרצות זו, שבוערה באמצעים דרסטיים, החרידה את יתר ארצות אירופה וגרמה להתארגנות כלל-אירופית למניעת מקרים דומים בעתיד ולהקמתו של הארגון העולמי לבריאות בעלי-חיים (OIE) בשנת 1924. התפרצות אחרונה ובודדת באירופה ארעה ב-1949 בגן החיות של רומא. בשנים שלאחר מכן נמשכה התפשטות המחלה באפריקה ובאסיה תוך חדירתה לעיתים למזרח הקרוב. מיזם ביעור באזורים אלה, בעיקר באמצעות חיסון המוני, הביא בסופו של דָּבָר להכחדת המחלה מעל פני האדמה. כאמור, ביוני 2011 אישרו ארגון המזון והחקלאות של האו"ם (FAO) והארגון העולמי לבריאות בעלי-חיים (OIE) שמחלת דבר הבקר הודברה כליל.
דבר הבקר בארץ ישראל
שימוש חלוצי בנסיוב כנגד דֶבֶר הבקר שיוצר באיסטנבול נעשה על ידי ד"ר יוסף שם-טוב בשנת 1904 בעדרי הסולטאן בארץ ישראל וכן בבקר במושבות היהודיות ובכפרים הערביים.
משחק הכוכבים העולים (NBA)
משחק הכוכבים העולים (באנגלית: Rising Stars Challenge) הוא משחק ראווה שנתי שנערך במסגרת ליגת ה-NBA כחלק מסוף-שבוע האולסטאר. במשחק, שמתקיים ביום שישי שלפני משחק האולסטאר, מתמודדים שחקני NBA מצטיינים בשנתם הראשונה (רוקיז) והשנייה (סופמורז), המתחלקים לקבוצות על פי ארץ מוצאם: בקבוצה אחת משחקים שחקנים ילידי ארצות הברית, ובקבוצה השנייה שחקנים שאין להם אזרחות אמריקאית. עד שנת 2012 נקרא האירוע בשם משחק הרוקיז (Rookie Challenge), והתמודדו בו נבחרת רוקיז ונבחרת סופמורס אחד כנגד השנייה. המאמנים במשחק הם שני עוזרי המאמן הבכירים של מאמני משחק האולסטאר.