cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
BASIC
גידול מהיר - עידן המחשבים הביתיים
ה־BBC פרסם את BBC BASIC, שפותח עבורם על ידי חברת מחשבי Acorn וכללה מילות מפתח מבניות רבות נוספות וגישה ישירה, מקיפה וגמישה למערכת ההפעלה. כמו כן היא כללה אסמבלר משולב. BBC BASIC היה דיאלקט מאוד מוערך, ועבר הסבה ממחשב ה־BBC Micro המקורי ללמעלה מ־30 פלטפורמות אחרות.
בזמן זה שבו חל גידול בשימוש בבייסיק, התפרסמו מגזינים רבים כמו Creative Magazine שכללו בסיסי קוד מקור שלמים למשחקים, כלי־עזר ותוכניות אחרות. הודות לפשטותה של בייסיק, היה זה קל להקליד את הקוד מהמגזין לתוך המחשב ולהריץ את התוכנה. מגזינים שונים התפרסמו עם תוכניות למחשבים מסוימים, אך מספר תוכניות בייסיק היו אוניברסליות וניתן היה להשתמש בהם כקלט לכל מחשב שעשה שימוש בבייסיק.
בגרות - עידן המחשבים הביתיים
גרסאות בייסיק חדשות רבות נוצרו בתקופה הזאת. מיקרוסופט מכרה מספר גרסאות של בייסיק עבור MS-DOS או PC-DOS כולל BASICA, GW-BASIC (גרסה תואמת BASICA שלא דרשה את ה־ROM של IBM), ו־QuickBASIC. בורלנד, החברה שמכרה את טורבו־פסקל, הוציאה את Turbo BASIC 1.0 ב־1985 (גרסאות חדשות שלה עדיין משווקות על ידי הכותב המקורי תחת השם PowerBASIC).
שפות אלה הכניסו הרחבות רבות לבייסיק המקורי של המחשבים הביתיים, כמו טיפול משופר במחרוזות, תמיכה בגרפיקה, גישה למערכת הקבצים וטיפוסי נתונים נוספים. חשובים עוד יותר היו האמצעים לתכנות מובנה, כולל מבני בקרה נוספים ושגרות שכללו משתנים מקומיים.
אולם, עד למחצית השנייה של שנות ה־80, מחשבים חדשים היו בעלי יכולת גבוהה בהרבה עם יותר משאבים שעמדו לרשותם. באותו הזמן, מחשבים הפכו ממכשירים שהיוו תחביב, לכלים ששימשו בעיקר ליישומים שנכתבו על ידי אנשים אחרים, ותכנות נעשה פחות חשוב למרבית המשתמשים. בייסיק התחילה להיות פחות חשובה, אף שמספר רב של גרסאות עדיין היו זמינות. בייסיק מהודרת או CBASIC עדיין נמצאת בשימוש במערכות נקודת מכירה רבות המבוססות על מערכת־ההפעלה IBM 4690.
ניבים רבים של בייסיק צצו בשנים האחרונות, כולל Bywater BASIC ו־True BASIC (היורש הישיר של בייסיק דארטמות' מחברה שנשלטת על ידי קורטז). לאחרונה, שארית הקהיליה שהשתמשה במוצרי הבייסיק של מיקרוסופט שלפני ויז'ואל בייסיק החלה לעבור באופן מלא ל־FreeBASIC, מהדר תחת רישיון GPL, שמהדר את בייסיק באמצעות GCC. וריאנטים רבים אחרים של בייסיק והסבות נכתבו על ידי חובבנים, מפתחי ציוד ואחרים, מכיוון שהיא שפה פשוטה יחסית לפתח מתרגמים עבורה. דוגמה של מפרש קוד פתוח שלה, הכתוב ב־C, היא MiniBasic.
התפוצה של מפרשי בייסיק במחשבים ביתיים הייתה כזו שספרי לימוד פעם כללו תרגילים פשוטים של נסה זאת בבייסיק שעודדו תלמידים להתנסות עם מושגים מתמטיים וחישוביים במחשבי הכיתה או הבית. העתידן וסופר המדע הבדיוני דייוויד ברין מבכה את האובדן של הבייסיק הנפוץ במאמר בעיתון "סלון" -מדוע ג'וני לא יכול לתכנת.
תחביר
פקודות בייסיק נגמרות בסופי שורה אלא אם כן יש תו המשך שורה. תחביר בייסיק מינימלי ביותר צריך רק את הפקודות "LET", "PRINT", "IF" ו־"GOTO".
מספרי שורות היו פן מאוד ייחודי של מפרשי הבייסיק הבסיסיים של המחשבים הביתיים. יותר מאוחר, מספר מפרשי בייסיק הופיעו עם פקודת "RENUMBER" (= מספר מחדש) מובנית.
חלק מהדיאלקטים המודרניים של בייסיק (אבל לא כולם) נטשו את מספרי השורות, ותומכים במרבית (או בכל) מבני הבקרה המובנית והצהרת הנתונים הידועים בשפות אחרות כמו C ופסקל. חלק מהגרסאות המתקדמות של מימושי הבייסיק למחשבים ביתיים שהתבססו על מספרי שורה, שילבו מבנים כאלה לנוחות המתכנת:
וריאנטים חדשים כמו ויז'ואל בייסיק הציגו תכונות כמו מבנה ה־"For Each...Loop" לאיטרציה מתוך מאגרים ומערכים (שהוצגה ב־"Visual Basic for Applications" ובויז'ואל בייסיק 4 ואילך), ואפילו תכנות מונחה עצמים עם הורשה בגרסה האחרונה. ניהול זיכרון הוא קל יותר מאשר בשפות תכנות פרוצדורליות רבות אחרות בשל אוסף הזבל הכלול שם בדרך־כלל.
העושר הזה של הוואריאנטים מראה שקהילות המשתמשים והמפתחים של השפה הן פעילות, ושניתן לראות את בייסיק כתת־תרבות שמטפלת בתכנות במקום באוסף מוגבל של חוקים תחביריים. זה נכון גם לשפות תכנות "ישנות" אחרות כמו קובול או פורטרן, אך התנועה מאחורי בייסיק היא ללא ספק הגדולה ביותר; ניתן להסביר זאת על ידי המספר הגדול של מקצועני תעשיית המידע שלמדו לתכנת בבייסיק בעידן המחשבים הביתיים של שנות ה־1970.
פרוצדורות ובקרת זרימה
מספר דיאלקטים של בייסיק אינם מספקים יכולות הבנייה מובנות, כמו מבנה Procedure. כשהם מתכנתים באלה, מתכנתים צריכים לכתוב את התוכניות שלהם על ידי שימוש בהצהרות GOTO (בעברית "לך ל") כדי לדמות את המבנים האלה. זה עלול להוביל לתוכניות מבלבלות למדי, שנהוג לקרוא להן קוד ספגטי. הצהרות GOSUB (בעברית "לך לשגרה") פונות לסוגים פשוטים של שגרות אשר על־פי רוב אינן מקבלות פרמטרים או משתנים מקומיים. מרבית הגרסאות המודרניות של בייסיק, כמו Quick BASIC, הוסיפו תמיכה בשגרות ופונקציות מלאות. זהו עוד תחום בו בייסיק שונה משפות תכנות רבות אחרות. מרבית מימושי הבייסיק, בדומה לפסקל, מבחינים בין פרוצדורה שאינה מחזירה ערך (שגרה) לבין פרוצדורה שמחזירה ערך (פונקציה). שפות רבות אחרות (בייחוד C) אינן עושות הבחנה זאת ומחשיבות את כל אלו כפונקציות המחזירות ערך, שערכו יכול להיות ריק מתוכן (void).
בעוד שפונקציות, במובן הרחב של שגרות המחזירות ערכים, נוספו לבייסיק רק מאוחר, מערכות מוקדמות רבות תמכו בהגדרה של פונקציות מתמטיות של שורה אחת באמצעות DEF FN ("DEFine FunctioN") או "הגדר פונקציה" בעברית. בייסיק דארטמות' המקורי תמך גם בפונקציות ושגרות דמויות־אלגול החל מזמן מוקדם, וכך גם הוואריאנט BASIC09 מסביבות שנת 1979.
טיפוסי נתונים
בייסיק ידועה בפונקציות הטובות שלה לטיפול במחרוזות. דיאלקטים מוקדמים כבר כללו מספר פונקציות יסודיות (LEFT$, MID$, RIGHT$) לפעולות על מחרוזות. מכיוון שנעשה שימוש רב במחרוזות ביישומים של יום־יום, זה היה יתרון משמעותי של נוחות, על פני שפות רבות אחרות בזמן שבייסיק הוצגה.
בייסיק דארטמות' המקורי תמך רק בטיפוסי נתונים מספריים ומחרוזתיים. לא היה טיפוס של מספר שלם, מה שהשאיר את כל המשתנים המספריים כמשתני נקודה צפה. מחרוזות היו דינמיות ויכלו לשנות את אורכן. מערכים של גם מספרים וגם מחרוזות נתמכו, כמו גם מטריצות פשוטות (כלומר, מערכים דו־ממדיים).
לכל דיאלקט בייסיק מודרני קיימים טיפוסי מספר ומחרוזת. טיפוסי נתונים של סימני משתנים בדרך־כלל מובחנים על ידי תו־מבחין ("sigil") שנוסף בסוף הסימן; באופן טיפוסי, משתני מחרוזת מסתיימים עם '$', בעוד שמשתני ספרים שלמים בדרך־כלל מסתיימים עם '%'. במספר דיאלקטים, משתנים חייבים להיות מוצהרים לפני השימוש הראשון בהם (באמצעות הצהרת ה־DIM); דיאלקטים אחרים אינם דורשים זאת, אבל יש להם אפשרות לחייב זאת - בדרך כלל בשימוש בהוראה כמו Option Explicit (בעברית "אפשרות מפורשת"). לדוגמה, ב־Visual Basic הצהרת משתנים מפורשת איננה בגדר חובה, אך ניתן לתת הנחיה למפרש/מהדר לבדוק שכל המשתנים הוגדרו - באמצעות ההוראה Option Explicit לפני התחלת הקוד. אפשרות זו מסייעת למצוא משתנים ש"אבדו" בסבך הקוד ושמם השתנה בטעות.
דוגמה להצהרת מערכים
חלק מהגרסאות יאפשרו רק את:
כתלות בניב של בייסיק, המערכים מתחילים מ־0, בעוד שאחרים מתחילים מ־1. באופן זה, בחלק מהם, הפקודות כמו הראשונה בדוגמה יגדירו מערך של 101 איברים של שלמים עם איברים מ־0 עד 100, אחרים יגדירו מערך של 100 איברים של שלמים עם איברים מ־1 ל־100, או באופן יותר נדיר מ־0 ל־99. קיימת אפשרות שניתן גם להגדיר את מספר האיבר הראשון לאחר מאשר 0 או 1, עם פקודה נוספת כמו Option Base. הדוגמה לעיל בבייסיק של מיקרוסופט תיצור מערך עם איברים ממוספרים מ־0 עד 100.
בעבודה עם מחרוזות, פקודות כמו השנייה עשויות להקצות מערך של 50 איברים של מחרוזות באורך משתנה, או שהן עשויות להקצות מחרוזת יחידה של 50 תווים. הבדלי המספור שהוזכרו לעיל תקפים גם לגביהן.
דוגמאות לא סטנדרטיות, ולחלק מהאנשים, לא אינטואיטיביות ליצירת מערכים מבלבלים את המתכנתים המתחילים (ולעיתים גם המתקדמים). דיאלקטים חדשים מציעים מספור פרטני, כמו  שיהיה מערך בן 11 איברים עם איברים שממוספרים מ־10 עד 20.
אופרטורים יחסיים ולוגיים
אין הבחנה סימונית בין אופרטור ההשמה לבין האופרטור השיויון בבייסיק - סימן שווה יחיד משמש לשניהם. אולם, אם המתכנת מעוניין שיהיה הבדל נראה לעין בין השניים, יש שיטה להשיג זאת: מילת הברירה "LET" מאפשרת להשמות להיות מובחנות באופן חד משמעי מהשימוש של אופרטור ה"שווה ל־". לדוגמה:.
כמו כן, האופרטורים "AND", "OR" ו־"NOT" הם למעשה אופרטורים אריתמטיים מונחי־סיביות. ניתן להשתמש בהם גם כפעולות לוגיות, מפני שמרבית הדיאלקטים של בייסיק מייצגים את הערכים הבוליאנים על ידי -1 (עבור "אמת") ועל ידי 0 (עבור "שקר"). אולם, הם מזכירים את האופרטורים האריתמטיים מונחי הסיביות ב־C וב־ C++,   ו־  בהתאמה יותר מאשר את האופרטורים הלוגיים  ,   ו־ : למשל, "AND" ו־"OR" תמיד מחשבים את שני הארגומנטים שלהם (הם אינם אופרטורים "מקצרים").
תוכנית ראשונה
מתכנתי בייסיק חדשים שעובדים על מחשב ביתי עשויים להתחיל עם תוכנית פשוטה הדומה לתוכנית Hello world ("שלום עולם") שנעשתה מפורסמת על ידי קרנינגהן וריצ'י. מה שבדרך כלל כרוך בכך הוא שימוש פשוט של פקודת ה־"PRINT" של השפה כדי להציג את ההודעה (כמו שמו של המתכנת) על המסך. פעמים רבות, נעשה שימוש בלולאה אינסופית כדי למלא את התצוגה בהודעה.
בייסיק קלאסי
דוגמה זו נכתבה בדיאלקט של BASIC הנקרא GW-BASIC.
בייסיק מודרני
דיאלקטים מובנים "מודרניים" של בייסיק (לדוגמה QuickBASIC, FreeBasic, PureBasic, Blitz BASIC, PowerBASIC ו-TrueBASIC, תומכים בפקודות קלאסיות כמו הצהרות ה־GOTO במידות שונות, כשהן מוסיפות עוד מילות מפתח מודרניות רבות אחרות.
הדוגמה הקודמת ב־QuickBASIC:
לשם השוואה, אותה התוכנית במימוש PureBasic המודרני יותר:
ההיבט הישראלי
בייסיק הייתה פופולרית בישראל בתחילת עידן המחשבים הביתיים ואנשים רבים התחילו לתכנת בה. סדרת החוברות "מחשבת" הייתה סדרה פופולרית ללימוד בייסיק בעבור מחשבים תואמי PC. בבייסיק נכתבו תוכנות רבות שהופצו או אף נמכרו.
בישראל פותח דיאלקט מעוברת של BASIC בשם "בסיסית", שבו הקוד נכתב באמצעות אותיות עבריות.
יחסי אזרבייג'ן–ג'יבוטי
יחסי אזרבייג'ן–ג'יבוטי הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין רפובליקת ג'יבוטי. שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים בין אזרבייג'ן וג'יבוטי כוננו רשמית ב-22 באוקטובר 1996. היחסים בין המדינות התחזקו אף יותר בשנת 2016, לאחר שממשלת ג'יבוטי הכריזה על תמיכתה באזרבייג'ן וכי הממשלה מכבדת באופן מלא את הריבונות האזרבייג'נית ואת שלמותה הטריטוריאלית. בשנת 2017, משלחה פרלמנטרית ביקרה באזרבייג'ן על מנת להשתתף בפורום הבין-לאומי לדיאלוג בין-תרבותי.
ב-30 בנובמבר 2016, במהלך ביקורו של נשיא אזרבייג'ן בג'יבוטי, נזכר מזכר הבנות בין חברות התעופה באזרבייג'ן לבין חברות התעופה בג'יבוטי על מנת להרחיב את שיתוף הפעולה בין המדינות. יתר על כך, המדינות חתמו על הסכם בדבר הקמת חברת הובלה אזרבייג'נית-ג'יבוטית משותפת. ב-10 באפריל 2017, על פי פקודת אילהם אלייב, משרד מצבי החירום האזרבייג'ני שלח מטוס לג'יבוטי. במטוס היה ציוד וסיוע המוניטארי שכלל בעיקר מי שתייה, סוכר, תה, שמן חמניות, שמן תירס, קמח, מקרוני ועוד.
דגל אלסקה
הדגל עוצב בשנת 1927 על ידי נער בן 13 בשם בני בנסון מאלסקה לתחרות של בני נוער לעיצוב דגל עבור טריטוריית אלסקה. בהסבר על הדגל צוין שהצבע הכחול מסמל את השמים ואת הצבע של פרח הזכריני, פרח שכיח באלסקה המשמש גם כפרח המסמל אותה. הכוכב בפינה הימנית עליונה הוא כוכב הצפון ונועד לייצג את המדינה העתידית אלסקה כמדינה הצפונית ביותר בארצות הברית. הדובה הגדולה מייצגת עוצמה. הדגל של בנסון נבחר פה אחד והפך לדגל של מדינת אלסקה בעת צירופה לאיחוד של ארצות הברית.
עיצוב ומקור
שלושים ושתיים שנים לפני שאלסקה נהייתה מדינה, מחלקת אלסקה מהארגון הלגיון האמריקני מימנו תחרות אזורית בשביל ילדי אלסקה בין כיתות ז' עד י"ב לעצב את דגל לשטח. בשנת 1927, ועדת התחרות בחרה בעיצובו של יתום בן 14 בני בנסון בשביל לייצג את הדגל העתידי בשביל טריטוריית אלסקה. עד אז, אנשי אלסקה הניפו רק את דגל ארצות הברית מאז רכישת אלסקה בשנת 1867. עיצובו של בנסון נבחר מאשר 700 עיצובים אחרים מתלמידי בית ספר מכל הטריטוריה. כדאי לחגוג את הישגו, בנסון הוענק 1000 דולרים אמריקאים ושעון טבוע.
תנשמית המורכבים
תנשמית המורכבים (שם מדעי: Heliothis peltigera) היא פרפר ממשפחת התנשמיתיים, בעלת גלגול מלא.
תפוצה: ממרכז אירופה, דרומה לצפון אפריקה ומזרחה עד איראן.
מוטת הכנפיים של תנשמית המורכבים היא 32-41 מ"מ. צבע הכנפיים הקדמיות חום, עם שני כתמים חומים כהים יותר, בעלי צורת כליה, קרוב לשוליים. הכנף האחורית בצבע קרם, ויש לה פס אפור-חום מבריק ורחב לאורך השוליים.
אנדראס זיידל
אנדראס זיידל (בגרמנית: Andreas Seidl, נולד ב-6 בינואר 1976) הוא מהנדס גרמני, המשמש כמנכ"ל קבוצת הפורמולה 1 סאובר. שימש בעבר כמנהל הטכני של קבוצת פורשה באליפות העולם במרוצי סיבולת.
קריירה
זיידל למד הנדסת מכונות באוניברסיטה הטכנית של מינכן. בשנת 2000 החל לעבוד כמהנדס בקבוצת ב.מ.וו בפורמולה 1. לאחר פרישתה של הקבוצה מהאליפות בעונת 2009 היה שותף לחזרתה של הקבוצה לפעילות באליפות גרמניה למכוניות תיור (DTM) בשנת 2012. בשנת 2013 הצטרף לקבוצת פורשה כמנהל המרוצים של הקבוצה בקטגוריית LMP1 באליפות העולם במרוצי סיבולת. שנה לאחר מכן קודם לתפקיד מנהל הקבוצה. במאי 2019 שב לפורמולה 1 כמנהל קבוצת המרוצים מקלארן.
בדצמבר 2022 עזב את מקלארן והתמנה למנכ"ל קבוצת סאובר.
המושבה (להקה)
המושבה הייתה להקת רוק ישראלית שהחלה את דרכה בספטמבר 2005.
הלהקה מורכבת מדין כרמל (שירה), אלון לנדא (שירה וגיטרה), רואי דויד (שירה וקלידים), טל כוכבי (תופים) וניצן איזנברג (בס).
ביולי 2008 הוציאה הלהקה את הלהיט המצליח ים שהושמע רבות ברדיו.
בהמשך הוציאה הלהקה את הסינגלים : בוא, חליל (באלבום שונה שמו ל"דרך חדשה") ומחכה לך.
במרץ 2009 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון שנקרא על שמה. את האלבום הם כתבו והקליטו בעזרת חברים שונים מהדג נחש. מפיק האלבום היה בן הנדלר.
ב-2011 הוציא סולן הלהקה קליפ בשם "עוזב את העיר". לאחר מכן הוציא אלבום באותו שם, ובו ניגנו בין היתר ניצן אייזנברג וטל כוכבי חברי להקת המושבה.
תנשמית הצפצפה
תנשמית הצפצפה (שם מדעי: Catocala elocata) היא פרפר ממשפחת התנשמיתיים, בעלת גלגול מלא.
תפוצה: מרכז אירופה ודרומה, ומטורקיה מזרחה עד לכורדיסטן.
תיאור
מוטת כנפיה של תנשמית הצפצפה היא הוא כ-80 מ"מ. כנפיה הקדמיות בצבע אפור-חום, ומצוירים עליהן פסי רוחב זגזגיים כהים. צבע הכנפיים האחוריות הוא אדום עם שני פסי רוחב שחורים. כשמטרידים את תנשמית הצפצפה, היא פורשת את כנפיה הקדמיות, ובכך חושפת את כנפיה האחוריות שצבען מהווה צבע הרתעה.
רבייה
הזחלים חומים-אפורים, ויש להם פסי אורך בצבע חום כהה. הזחלים ניזונים בעלי הצפצפה (מכאן שמם) והערבה.
אפרסק (פירושונים)
{{פירושונים|
אחר
}}
באר משאבים
באר משאבים הוא השם העברי שניתן לאזור בו היה הכפר הבדואי ביר עסלוג'. המקום נמצא בנגב ליד צומת משאבים, דרומית לקיבוץ רביבים. בצומת אסטרטגי זה הקימו הטורקים, ולאחריהם הבריטים, מחנות צבא גדולים. בתקופת מלחמת העצמאות נערכו במקום קרבות כבדים לכיבוש המקום.
ההיסטוריה של המקום
פירוש המילה עסלוג', הוא בערבית - היונק. האגדה מספרת שאברהם שגר בבאר שבע, שלח את אמתו הגר. היא נטלה גמל ואת ישמעאל בנה וכשהגיעו למקום כלו המים. היא הניחה את ישמעאל הצמא ובכל מקום שחפר יצאו מים.
תנועת פארק משטוטס
תנועת פארק משטוטס (בארמנית: Մաշտոցի պուրակի շարժում), הידועה גם בהאשטאגז #SaveMashtotsPark ו OccupyMashtots החלה כמחאה ב-11 בפברואר 2012 בפארק משטוטס, שבירוואן. את ההפגנה ערכה יוזמת "העיר הזאת שייכת לנו", יוזמה אזרחית אשר צמחה והפכה לתנועת מחאה בקנה מידה רחב. הסוגיות העיקריות בהן עסקה התנועה היו בנייה לא חוקית, או בנייה אשר אינה עומדת בסטנדרטים, והרס של עצים ואזורים ירוקים בירוואן. כשהתנועה התרחבה, היא הפכה לתנועה העוסקת בזכות האזרחים להגדרה עצמית, מלחמה נגד שחיתות ונגד האוליגרכיה, והתעדוף של אינטרסים ציבוריים על אינטרסים פרטיים. בעת שתנועת ה-Occupy בארצות הברית – אשר שמשה כהשראה לתנועת פארק משטוטס – פעלה נגד המערכת הבירוקרטית אשר גרמה לאי שוויון כלכלי וחברתי, תנועת פארק משטוטס הגדירה עצמה באופן חברתי-כלכלי שונה במעט, בשל ההקשר של האוליגרכיה הארמנית, שלדבריה מאפשרת לקבוצה ספציפית של אנשים לחיות מעל החוק – אלו שיש להם המשאבים הכלכליים והפוליטיים, וכך האינטרסים שלהם מתועדפים על פני אלו של העם.
תום מנשרוב
תום מנשרוב (נולד ב-15 באפריל 1987) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר.
תנועת פארק משטוטס
רקע
השורשים של תנועת פארק משטוטס הם בתנועות הסביבתניות של שנות ה-2000 המאוחרות בארמניה, כאשר יוזמות אזרחיות קמו כדי להגן על מספר בהיבטים של הטבע הארמני אשר היו פתאום בסכנת הכחדה – ביניהם, יער טגהוט, מפל טרצ'קן, קג'אראן, ועוד; יוזמות עירוניות בירוואן נלחמו על שימור גנים, אנדרטאות, מבנים היסטוריים ואזוריים ירוקים. אחת ממייסדות ומנהיגות הקבוצה "העיר הזאת שייכת לנו", סופיה מנוקיאן, סיפרה לתקשורת שהאזור של פארק משטוטס היה מוזנח כבר הרבה זמן. שרק חלק ממנו הצליח לפעול כפארק, והשאר היה מלא זבל, ולא טופל על ידי העירייה. היא ראתה את ההזנחה של העירייה כתירוץ להחרבת הפארק, וטענה שהאחריות של העירייה הייתה דווקא לשקם את הירוק, ולא להחריבו למען רווחים אישיים של בעלי חברות נדל"ן.
באר משאבים
ההיסטוריה של המקום
הטורקים הקימו במקום מרכז מנהלי לבני שבט העזאזמה, סביב קבוצה של שלוש בארות בנויות אבן שעמקן 8–10 מטר. במקום התקיים יום שוק שבועי וכן נבנו מסגד וטחנת קמח. במלחמת העולם הראשונה הקימו הטורקים במקום מרכז לוגיסטי לכוח הטורקי-גרמני שנערך ב-1915 לתקוף את תעלת סואץ. הכוח הטורקי נתמך על ידי מסילת ברזל שעברה בסמוך. תלמידי מקוה ישראל שגויסו כפלוגת נוטעים בצבא הטורקי, נטעו כאן חורשת אקליפטוסים הקיימת עד היום.
תנועת פארק משטוטס
פיצוי לקיוסקים ברחוב אבוביאן
ב-18 בינואר 2011, הרשויות של עיריית ירוואן החלו לפרק קיוסקים במרכז העיר, ברחוב אבוביאן. דווח אז בתקשורת, שמכיוון שבעלי הקיוסקים פעלו על פי חוזי שכירות ולא היו הפרות, העירייה הגיעה להסכם עמם לתנאים של פירוק – ספציפית, שהם יפוצו על הקיוסקים הקיימים, ויקבלו חדשים במיקום חדש. המטרה הייתה לפתח את השדרה ולהפכה לאזור מסחרי בנוי.
תום מנשרוב
קריירה
מנשרוב גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב והיה קפטן קבוצת הנוער. ב-2010 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון, ומשחקו הראשון היה ב-5 באוגוסט 2006 נגד הפועל פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו. בדצמבר 2006 הושאל להפועל פתח תקווה עד סיום העונה. ב-2007 הושאל לעונה אחת להפועל ניר רמת השרון מהליגה הלאומית ובמדיה שיחק ברוב משחקי הקבוצה. בסיום העונה חזר למכבי תל אביב ולא הצליח למצוא את מקומו בסגל הקבוצה, והופיע רק במשחקי גביע הטוטו ובמשחק ליגה אחד. בינואר 2010 הושאל שוב להפועל ניר רמת השרון עד סוף העונה.
באר משאבים
ההיסטוריה של המקום
בתקופת המנדט הבריטי הוקמו בביר עסלוג' תחנה של משטרת המדבר ומחנה צבאי. ב-1943 עלה בקרבת מקום קיבוץ רביבים. היחסים עם הבדווים היו תקינים. עם פרוץ מלחמת העצמאות הפכו ערביי העזאזמה, ובראשם השיח' חאג' סעיד שהתגורר במקום בבית מפואר, עוינים ליהודים.
תנועת פארק משטוטס
פיצוי לקיוסקים ברחוב אבוביאן
בעוד האדריכל הראשי של עיריית ירוואן, נארק סרקזיאן, הכחיש את השמועות שהקיוסקים יעברו לרחוב אראם, העירייה אישרה את הידיעה ב-30 בינואר 2011. הפעילים פתחו במחאה נגד ההרס של האזור הירוק (שמאוחר יותר נקרא בשם "פארק Missak Manouchian") יום קודם לכן. ההפגנה נערכה בהצטלבות של שדרת משטוטס ורחוב אראם במרכז ירוואן, מחוץ למחלקת היולדות של בית החולים מרגאריאן הסמוך. צילומים מהאירוע מראים כי הקיוסקים כבר פורקו באותה העת, אז נציג העירייה הכחיש את קיום התוכנינת.
תגובת הפעילים
תנועת פארק משטוטס ביקשה למנוע את בנייתו של מרכז מסחרי במקום הפארק הירוק. השם, "פארק משטוטס" לא היה השם הרשמי של האזור, אך מאז אירועים אלה הוא עדיין ידוע בשם זה בפי תושבי העיר. החל מ-11 בפברואר 2012, כאשר הפעילים עתרו לעירייה לקבל הסבר משפטי לבנייה המרחשת ונדחו, החלו עשרות מחאות, הפגנות ועצרות במטרה לעצור את בנייה, להציל את הפארק. קבוצה של רופאים ממוסדות רפואיים סמוכים, ביניהם האוניברסיטה הרפואית הלאומית, הזהירו נגד השלכותיה של הבנייה על הבריאות של העיר. הפעילים הגישו עצומה לראש עיר טארון מרגריאן, עליה חתמו כ-10,000 אזרחים.
באר משאבים
ההיסטוריה של המקום
ב-16 בדצמבר 1947 הותקף רכב שנסע מחלוצה (מקומו הראשון של קיבוץ משאבי שדה) ליד הכפר הבדואי חאלסה. אחד הנוסעים, אהרון שטולץ, נהרג במקום, ונוסע אחר נפצע קשה. כשהגיעו לרביבים התברר שיש לפנות את הפצוע באמבולנס לבית אשל שהיה המקום הקרוב ביותר בו היה רופא יהודי. רכב ובו חברי רביבים עם "מוכתר" הקיבוץ אריה יחיאלי נסע למחנה הבריטי בביר עסלוג'. הבריטים סירבו להקצות אמבולנס לפינוי הפצוע. בינתיים התארגנו ערביי העזאזמה, ופתחו באש על הרכב בדרכו חזרה לרביבים. באש נהרגו שלושה מחברי הקיבוץ.
תום מנשרוב
קריירה
ב-2010 חתם מנשרוב בסלביה סופיה מליגת העל הבולגרית, ולמרות עונה מאכזבת בליגה, הגיע עם הקבוצה לגמר הגביע הבולגרי נגד צסק"א סופיה. בתום העונה נרכש בחזרה על ידי מכבי תל אביב וחתם לשלוש שנים, אך שוב לא הצליח למצוא את מקומו בקבוצה ובסוף העונה חזר להפועל ניר רמת השרון, שם שיחק שתי עונות ולאחריהן פרש ממשחק.
תנועת פארק משטוטס
הסלמה
בתיווך נציב תלונות הציבור, המפגינים הותרו לשמר את הכיסוי שלהם.
באר משאבים
ההיסטוריה של המקום
עם פלישת המצרים במלחמת העצמאות התבססו במקום יחידות מתנדבים מצריים מארגון האחים המוסלמים. לקראת ההפוגה הראשונה הוחלט לכבוש את המקום. ההתקפה בוצעה על ידי הגדוד ה-8 של הפלמ"ח וחברי קיבוץ חלוצה ורביבים. ההתקפה החלה ב-11 ביוני 1948 בשעה 05:30.
תנועת פארק משטוטס
הסלמה
כעבר זמן קצר, נכנסה לפארק משטוטס משאית ערבוב-בטון כדי לספק בטון לאתר הבנייה. כ-40 פעילים חסמו את הדרך כדי למנוע מהמשאית להגיע ליעדה, והמשאית הייתה צריכה לפנות חזרה, כי העיכוב גרם לבטון להתקלקל.
המשטרה איימה לפזר את ההפגנה על הפרת הסדר הציבורי, ואילו נציב תלונות הציבור של ארמניה שוב התערב וקבע כי מחאה שקטה לא מפרה את הסדר הציבורי.
למחרת המשטרה ניסתה לפזר את ההפגנה בכוח, על ידי פינוי המפגינים מהקיוסק שבמחלוקת. המשטרה אז הקיפה את אתר הבנייה, וחסמה את הגישה של המפגינים ושל העיתונות אליו. משאית הבטון חזרה מאוחר יותר – והפעם עמדו בפניה כ-100 מפגינים. חק מהם נשכבו בפני המשאית כדי לחסום את מעברה.
סגן מפקד משטרת ירוואן, רוברט מלקוניאן, אז הודיע לפעילים שבשעה 16:00 יגיע נציג מן העירייה לנהן עמם משא ומתן.
בשעה שנקבע לא הגיע אף נציג מן העירייה. במקום זאת, הגיע המנהל האמנותי של קולנוע ירוואן, עארה ירנג'קיאן, שהיה חבר במועצת הזקנים של ירוואן. הוא לא היה נציג רשמי של העירייה, אך הפעילים פתחו עמו בדיאלוג.
ירנג'קיאן טען שלא מדובר ב"הרס" מכיוון שכל המבנים בפארק הם מבנים זמניים ממילא, ובתשובה, המפגינים הראו לו את יסודות הבטון והלבנים עליהם עמדו, וענו שמבנים זמניים אינם קבועים בקרקע ואינם בנויים מחומרים אלה. הם גם הצביעו על הקונסטרוקציה של המבנים, שנועדה להתאים לאופי של הפארק, כמו בוטיק אשר נבנה סביב עץ עם חור בגג, עבור החלק העליון של העץ.
חבר הפרלמנט מטעם מפלגת המורשת, אנהיט בחשיאן, גם הגיע לפארק, והצהיר כי הבנייה היא נדל"ן ולא ניתנת להעברה, וכהוכחה, ציין שהעבודה מבוצעת על ידי רשות הגנים, אשר אמונה על טיפול בעצים וצמחייה, ולא על בנייה. ממשרד ראש העיר יצאה ההצהרה שהמתנגדים רשאיים לפנות לבית משפט עם טענותיהם, ועל כך ענה בחשיאן, "עד שנפנה, יסיימו את הבנייה."
המשך המחאה
המחאה לא נפסקה עם התערבות ראשונה זו של המשטרה. התקשורת עסקה רבות במתרחש, והאירוע התלקח בקרב הציבור, ועוד קבוצות הצטרפו למפגינים. כעת, המחאה כבר לא הייתה רק בעד העצים ואזורים ירוקים, אלא באופן מוצהר נגד השימוש במשאבים ציבוריים למען רווחים של היחידים בעלי הכוח, ונגד שחיתות בממשלה. ההשתלטות האזרחית על המקום נמשכה שלושה חודשים.
אך עד מאי, המחאה החלה להיחלש. לא היה ברור מה עוד יכולים האזרחים לעשות: הפעולות של העירייה לא נעשו בכל מסגרת חוקית או משפטית שהיה מאפשר פתרון באמצעות בתי המשפט, והממשלה פשוט התעלמה מהנושא. בתחילת מאי הגיע לפארק נשיא ארמניה, סרז' סרקזיאן, בליווי ראש העיר ירוואן, טארון מרגריאן, לא אמר באופן פומבי: "טארון, עשית הכל נכון. עיריית ירוואן עובדת באופן אפקטיבי. אבל תראה, המקום הזה מכוער". ובכך, למעשה, הוכרע העניין. האמירה "תראה, זה מכוער" הפכה לססמה המייצגת את הפוליטיקה הארמנית, במקום חוק או משפט, בעיני הפעילים האזרחיים.
סיום
ביום שלאחר ביקור הנשיא, עובדי חברת הבנייה הפרטית "קנטרון-קנצ'פטום" פירקו את החנויות בפארק. העירייה הוציאה הודעה בשם ראש העיר, שהוא "ימשיך לפעול לשיפור הפארק". ארגונים חוץ-ממשלתיים שהתנגדו לפעולות העירייה, פרסמו הצהרות לפיהן ראש העיר היה אחראי על המצב מתחילתו, בשל הזנחת הפארק, אישור בנייה קלוקלת ובלתי חוקית של בתי עסק בו, ואז החלטה בלתי מבוקרת לפרקם ולשנות את אופי האתר במרכז העיר. הם הצהירו שגורל האתר צריך להיות בידי האזרחים, ולא בעלי עסקים עם אינטרסים בנדל"ן העירוני.
נכון ל-2018, האזור שבצד המזרחי של שדרת משטוטס הוכרזה כפארק מיסאק מנושיאן, בעוד בצד המערבי, המרחב נותר חצי-בנוי. עדיין מתקיימות שם אספות אזרחיות ומחאות.
השפעה
המשמעות ארוכת הטווח של המחאה לא הייתה בקיום או פירוק הקיוסקים בפארק, אלא בהולדת תנועה אזרחית שרואה בעצמה בעלת הזכויות הלאומיות בארמניה, הצהירה ארמין אישקיאן, פרופסור בלונדון סקול אוף אקונומיקס. לדבריה, התנועות האזרחיות הארמניות אינן חלק מתנועות בינלאומיות, ושארמניה מבודדת פוליטית. אך עם זאת, אין ההשפעות העולמיות פוסחות עליה, ומדיניות הנאו-ליברלית של הממשלה מולידה תנועות מקבילות ומושפעות מ-Occupy Wallstreet ודומותיה.
היבט נוסף של מחאה זו הוא שזו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה של רפובליקת ארמניה בה הייתה נוכחות משמעותית של נשים, הן בכינון התנועה, והן בהפגנות עצמן. על אף אלימות מינית מופגנת מצד המשטרה בהתייחסות למפגינות (בתמונה אחת מפורסמת, שוטר נישק את צווארה של מפגינה אותה עצר), נשים המשיכו להוביל מחאות מאז אותה מחאה היסטורית. ב-2013, נשים התגייסו למחאה הגדולה נגד עלייה בתעריפי התחבורה הציבורית, והציעו הסעות לאזרחים, וב-2015, היו במרכז המחאות נגד העלייה במחירי החשמל. הן גם יצאו לרחובות באירועים נגד הממשלה שהוצתו כאשר קבוצת חמושים השתלטה על תחנת משטרה בירוואן. ג'אנה אלכסניאן, יו"ר הארגון "עיתונאים לזכויות אדם", כתבה שעם השתתפות מוגברת זו, גם גברה האלימות נגדן.
באר משאבים
ההיסטוריה של המקום
בהתקפה נהרגו ארבעה לוחמים. בעקבות מידע מודיעיני שבניין המשטרה ממולכד התבססו הלוחמים מחוץ לבנין, אך שני שבויים סיפרו שבבניין מצוי נשק רב, והלוחמים התפתו ונכנסו פנימה. הערבים הפעילו מוקש חשמלי ממרחק והבניין קרס. 11 לוחמים נהרגו במקום.
תפיסת ביר עסלוג' ניתקה את הכוח המצרי בבאר שבע. המצרים ניצלו את ההפוגה ותפסו משלטים בסביבה, ובחסותם בנו "דרך בורמה" מצרית שעקפה את ביר עסלוג' מדרום.
לקראת סוף קרבות עשרת הימים וכניסת ההפוגה השנייה לתוקף, ניסו המצרים לכבוש את המקום. ב-18 ביולי 1948 הם תקפו מספר פעמים בכוחות חי"ר, טנקים ומטוסים, אך נהדפו באבדות כבדות.
אזור ביר עסלוג' נכבש סופית בידי חטיבת הנגב במבצע חורב ב 27 בדצמבר 1948.
על חורבות בניין המשטרה הוקם גלעד ל-34 לוחמי הפלמ"ח שנפלו בקרבות במקום זה.
הרקע להקמת הגשר
עם תחילת מלחמת העולם הראשונה חתר השלטון העות'מאני בארץ ישראל לכבוש את תעלת סואץ על מנת לנתק את קווי האספקה של הבריטים. כדי לתמוך לוגיסטית בכוחותיהם שנעו לכוון סיני, בנו הטורקים מסילת רכבת שהחלה בתחנת הרכבת בוואדי צראר, עברה דרך תחנת הרכבת בבאר שבע ותוכננה להגיע עד לקוסיימה שבסיני. כחלק מתשתית המסילה בנו הטורקים גשר מעל לנחל רביבים.
תיאור הגשר וסביבתו
אורכו של הגשר היה כ-180 מטר, כלל 18 קשתות ונבנה מאבן חול מקומית. מצפון לו הוקמה תחנת רכבת בשם "ביר אל מחטה" ובקרבתה נחפרה באר לאספקת מים לקטרים.
פיצוצו של הגשר
לאחר תבוסת הבריטים בקרב עזה הראשון (מרץ 1917) והשני (אפריל 1917) חששו הבריטים שהטורקים יחדשו את מתקפתם לכוון סיני ולכן החליטו לחבל במספר נקודות לאורך המסילה. ב-22 במאי 1917 יצא כח גדול מאזור תל שרוחן לנקודות שונות לאורך קטע המסילה וב-23 במאי 1917 חיבלו הכוחות ב-9 גשרים בין ביר עסלוג' לעוג'ה אל-חפיר כשפיצוץ גשר ביר עסלוג' בוצעה על ידי יחידת אנזא"ק.
הגשר כיום
מאז פיצוצו ב-1917 לא שופץ הגשר. פסי הרכבת והאדנים פורקו ורובם שימש את הטורקים לבניית מסילת הרכבת מנחל שורק לעזה ושלוחת הרכבת לכפר הוג'. עם הזמן הרסו השיטפונות בנחל חלקים גדולים מאומנות הגשר. גשר המכוניות (הגשר על שם אריה יחיאלי) שנבנה מעל הנחל ב-2001, כחלק מכביש 40, חצה את מסלול גשר הרכבת וגרם להריסה נוספת של המבנה. הגשר הוגדר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל אולם נכון ל-2015 לא נערכו במקום פעולות שימור והרס הגשר נמשך. מצפון ומדרום לגשר ניתן לראות את סוללות העפר שתמכו במסילת הרכבת.
תחנת הרכבת הטורקית
על הגדה הצפונית של נחל רביבים בנו הטורקים תחנת רכבת ששירתה את יחידות הצבא שהיו פרושות באזור. התחנה נקראה "ביר אל מחטה" (תחנת הבאר) מכיוון שבקרבתה נחפרה באר שמימיה שימשו את קטרי הרכבת. התחנה נחנכה במרץ 1916 בעת ביקור ממלא מקום המפקד העליון אנוור פאשה. התחנה פוצצה על ידי הבריטים.
תום מנשרוב
קריירה
מנשרוב שיחק בנבחרות הצעירות של ישראל, כולל שתי הופעות בנבחרת הצעירה.
באר משאבים
תחנת הרכבת הטורקית
חברי קיבוץ משאבי שדה השתמשו במי הבאר בשנים הראשונות לאחר עליית היישוב על הקרקע.
השלוחה המערבית לביר עסלוג
מדרום לרמת חובב, בקרבת נחל אטדים, התפצלה מהמסילה לניצנה שלוחה מערבית שעברה בקרבת קיבוץ רביבים והגיעה לביר עסלוג'. המטרה של מסילה זו לא ברורה וההשערה ששימשה להובלת עובדים למחנה בביר עסלוג'. הממצאים המעטים בשטח כוללים סוללות נמוכות, חפירים רדודים וחוסר גשרי אבן (אם כי ייתכן ונגנבו) ומצביעים על השקעה נמוכה בתשתית ביחס למסילה הראשית ממזרח. ההשערה הסבירה היא שמסילה זו קדמה למסילה הראשית ונבנתה כמסילה זמנית עד לסלילת המסילה המזרחית (לא היה חיבור, בביר עסלוג', בין שתי המסילות).
ליז פייר
אליזבת קלארק פייר (באנגלית: Elizabeth Clark Phair; נולדה ב-17 באפריל 1967) היא זמרת, פזמונאית, וגיטריסטית אמריקאית.
היא החלה את הקריירה שלה בתחילת שנות ה-1990 כשהוציאה קלטות אודיו בהוצאה עצמית, בשם Girly Sound, לפני שחתמה עם חברת התקליטים העצמאית מטדור רקורדס. אלבום-האולפן הבכורה שלה, Exile in Guyville, יצא ב-1993 וגרף שבחים. האלבום נמנה על ידי רולינג סטון כאחד מ-500 האלבומים הגדולים של כל הזמנים. עשר שנים מאוחר יותר, אלבומה הרביעי, Liz Phair, יצא באמצעות קפיטול רקורדס, והיווה תפנית במוזיקה שלה, מסגנון רוק לכיוון מוזיקת פופ רוק. פייר מכרה כמעט שלושה מיליון תקליטים ברחבי העולם. האלבום האחרון שלה, Funstyle, יצא ב-3 ביולי 2010.
ראשית דרכה
פייר נולדה בניו הייבן, קונטיקט ב-17 באפריל 1967, אך גדלה בסינסינטי, ומאוחר יותר בווינטקה, אילינוי, על ידי הורים מאמצים בני המעמד הבינוני-גבוה, ננסי, היסטוריונית שעבדה במכון האמנות של שיקגו, וג'ון פייר, שהיה חוקר איידס וראש מחלקת מחלות זיהומיות בבית החולים נורת'ווסטרן ממוריאל. היא סיימה את לימודי התיכון ב-1985. במהלך התיכון, פייר הייתה פעילה במנהל הסטודנטים, בעריכת ספר השנתון, ובנבחרת ריצת שדה. היא למדה באוברלין קולג' באוהיו, וסיימה תואר בהיסטוריה של האמנות.
1990–1992: הקלטות Girly Sound
פייר ניסתה את מזלה בסצנת המוזיקה של סן פרנסיסקו, אך כשלא נחלה שם הצלחה, היא חזרה לשיקגו, והתחילה לכתוב שירים להקליט אותם בביתה בשם Girly Sound. היא הייתה לחלק מסצנת המוזיקה האלטרנטיבית בעיר, והתיידדה עם חברי להקות שהתחילו להיות מוכרים בבמה הלאומית בתחילת שנות ה-90 וכן אנשי לייבלים עצמאיים.
1992–2003: Exile in Guyville; הכרה בקורתית
ב-1992, פייר התקשרה ל ג'רארד קולסוי, נשיא חברת התקליטים האינדי, מטדור רקורדס, ושאלה אותו אם הוא מוכן להוציא את האלבום שלה. במקרה, קולסוי בדיוק קרא ביקורת על Girly Sound במגזין המוזיקלי Chemical Imbalance, והוא אמר לפייר לשלוח לו קלטת. פייר שלחה לו קלטת עם שישה שירים, וקולסוי התלהב: "השירים היו מדהימים. ההקלטה עצמה הייתה די פרימיטיבית, במיוחד בהשוואה לאלבום שיצא מהם. אך השירים היו ממש חכמים, ממש מצחיקים, וממש חדים, לפעמים הכל באותו הזמן. . . . אהבתי אותם מאוד והשמעתי אותם לכולם. בדרך כלל אנחנו לא מחתימים אנשים שלא פגשנו, או שלא שמענו תקליטים אחרים שלהם, או שלא ראינו אותם מופיעים. אבל הייתה לי תחושה, והתקשרתי אליה, ואמרתי לה אוקיי."
Exile in Guyville הופק על ידי פייר ובראד ווד, ויצא ב-1993. האלבום זכה רק לביקורות מצוינות. שבחים משמעותיים ניתנו על המילים הכנות והבוטות, ועל המוזיקה עצמה, שהיא הכלאה בין אינדי רוק ופופ. האלבום חשף את נטייתה של פייר לחקור בשיריה מיניות מפורשת, כמו בשיר "Flower": "אני רוצה להיות מלכת המציצות שלך/...אני אזיין אותך וגם את כפיפיך." ועם זאת, עמד בניגוד בולט סימן ההיכר שלה – הקול הנמוך, המונוטוני ונטול ויברטו שלה – שנתן לרבים משיריה תחושה מעט מנותקת, כמעט חסרת הבעה.
אלבומה השני של פייר זכה לתשומת לב רבה בתקשורת. Whip-Smart נחת במקום #27 במצד האלבומים ב-1994, ו-"Supernova", הסינגל הראשון, הפך ללהיט במצעד הרוק המודרני, והקליפ שלו שודר תכופות ב-MTV. פייר גם הופיעה על השער של רולינג סטון, עם הכותרת "כוכבת רוק נולדת". האלבום זכה לביקורות מעורבות, אך עדיין הוסמך לססטוס זהב. המכירות היו פחות ממה שחברת התקליטים צפתה, אך התקווה הייתה שהאלבום יכיר את פייר לקהל רחב יותר במיינסטרים. האלבום הבא של פייר היה Juvenilia, שכלל מספר שירים מוקדמים של Girly Sound.
האלבום השלישי של פייר, Whitechocolatespaceegg, יצא ב-1998 לאחר מספר עיכובים, אשר כללו אי הסכמה לגבי תוכן; הלייבל דחה את האלבום כפי שהוגש, וביקש מפייר לכתוב כמה שירים נוספים המכוונים להשמעה ברדיו. האלבום שיצא כתוצאה מציג גרסה בוגרת יותר של פייר, ומשקפת חלק מאופנים שהשינויים בחייה – כמו נישואים ואימהות – השפיעו עליה. הסינגל "Polyester Bride" הושמע ברדיו, והאלבום זכה לביקורות חיוביות רבות, אך הוא לא הצליח יותר מבחינה מסחרית מאשר קודמו. כדי לקדם את האלבום, פייר הצטרפה לפסטיבל לילית. פייר הופיעה על הבמה המרכזית יחד עם אמניות כמו שרה מקלכלן, אמילו האריס, שריל קרואו ומיסי אליוט. היא גם פתחה עבור אלאניס מוריסט בסיבוב ההופעות שלה ב-1999 Junkie Tour.
ב-2002, היא שיחקה את תפקיד ברין אלן, מול רובין טאני, בסרט Cherish.
2003–2007: Liz Phair ו-Somebody's Miracle
בשנת 2003 יצא האלבום הרביעי, הקרוי על שמה, מטעם קפיטול רקורדס. בשלב זה עברו כמה שנים מבלי שפייר תוציא אלבום, בהם היא עבדה על שירי האלבום הזה, הופיעה בהופעות אורח במגוון תוכניות (ג'יי לנו, דייוויד לטרמן, MTV ועוד), וגם שרה קולות רקע בלהיט של שריל קרואו "Soak Up the Sun").
Somebody's Miracle הוא האלבום החמישי של פייר, והאחרון עם קפיטול רקורדס. הוא יצא ב-4 באוקטובר 2005. האלבום חזר לסגנון הרוק המקורי של פייר, אך עם סאונד יותר רגוע. האלבום זכה לביקורות מעורבות ולא הצליח במצעדים.
2008-2009: חזרה למקורות
פייר חתמה עם ATO רקורדס בתחילת 2008, והוציאה בהוצאה מחודשת את Exile in Guyville ב-24 ביוני 2008. האלבום כלל שלושה שירים מההקלטות המקורית שמעולם לא יצאו: "Ant in Alaska," "Say You, ורצועה אינסטרומנטלית ללא כותרת. פייר גם השלימה סרט דוקומנטרי, "Guyville Redux". הסרט יצא ב-DVD וכלל הקדמה מאת דייב מת'יוס, שהוא אחד הבעלים והמייסדים של ATO, בה הוא מתאר את עשיית האלבום בסצנת מוזיקת האינדי של שיקגו אשר הייתה תחת דומיננטיות גברית בתחילת שנות ה-1990.
במאי 2009, פייר הוציאה שיר חדש "Faith and Tenderness", אשר נמכר באופן בלעדי ברשת הביגוד בננה רפבליק.
פייר התחילה לכתוב כמלחינה לתוכניות דרמה בטלוויזיה, למשל שירי הפתיחה של עיר ההוללות של רשת CBS, ושל החידוש של 90210 ברשת CW, עבורו זכתה בשנת 2009 בפרס איגוד המלחינים האמריקאים להלחנה בטלוויזיה, וכן שיר הפתיחה של הסדרה המאה, גם הוא של רשת CW.
2010-2015: Funstyle
פייר סיפרה בראיון שהיא כותבת ספר, ועובדת על אלבום חדש. ב-3 ביולי 2010, אתר האינטרנט הרשמי שלה העלה בהפתעה קישור להורדת האלבום החדש שלה Funstyle. הוא מכיל 11 שירים, רבים מהם ניסיוניים או לפחות בלתי שגרתיים.
פייר כתבה באתר מכתב לאוהדיה המסביר כיצד יש להתייחס לשירים, מבחינתה:
איך לאהוב את זה.
לא היית אמור לשמוע את השירים האלה. בגלל השירים האלה איבדתי אמרגנים, חוזי הקלטה, והרבה לילות של שינה.
כן, באחד מהם אני עושה ראפ. אני מופתעת בדיוק כמוך. אבל זה מה שצריך לדעת על השירים האלה, ועל אלה שיבואו אחריהם: הם כולם אני. אהבו אותם או תשנאו אותם, אך אל תטעו בהם שהם משהו אחר מאשר מבט על העולם שהוא אישי לחלוטין, משוחרר מן המכונה, וחופשי לצפייה לכל העולם, המשתקף דרך העדות המטורפות שלי עצמי.
זה המסע שלי. אמשיך לשלוח גלויות. -ליז
פייר חשפה בראיון בוול סטריט ג'ורנל כי המחלוקת שהתעוררה מול חברת התקליטים שלה, ATO, קרתה לאחר שינוי בניהול החברה. היא הסבירה, "אנשים שעדיין היו שם לא אהבו, או לא ידעו מה לעשות עם המוזיקה שאני עושה, אז אנחנו פשוט נתקענו ואני ביקשתי לעזוב".
פייר יצאה לסיבוב הופעות כדי לקדם את האלבום, והופיעה בשירים רבים מ-Guyville ומשאר הרפרטואר הקודם שלה. סיבוב ההופעות של Funstyle ארך מאוקטובר 2010 עד מרץ 2011.
ב-2014 הוציאה פייר שיר חג מולד דיסטופי "Ho Ho Ho". באותה שנה, קפיטול רקורדס הוציאו אוסף מיטב להיטיה, בשם Icon.
2016–הווה : סיבובי הופעות, אלבום כפול, אוסף ו-Soberish
באביב של שנת 2016, פייר שיתפה פעולה עם The Smashing Pumpkins באלבום וסיבוב ההופעות In Plainsong, כמופע הפתיחה.
ב-2018 חברת ההפקות של פייר הוציאה אוסף של דמואים של פייר מ-1991 לרגל חגיגות 25 שנים לאלבום הבכורה שלה "Exile in Guyville", בשם "Girly Sound to Guyville".
ב-2019 הודיעה פייר שהיא עובדת על אלבום חדש עם המפיק בראד ווד, שהפיק את שלושת אלבומיה הראשונים. ב-8 באוקטובר 2019 יצא הסינגל הראשון מהאלבום "Good Side". האלבום יצא ב-2021 דרך חברת ההפקות Chrysalis Records, שאיתה חתמה על חוזה הפצה. האלבום קיבל את השבחים הגבוהים ביותר שקיבלה מאז אלבום הבכורה שלה.
ב-2021 פייר הייתה אמורה לחמם את אלאניס מוריסט בסיבוב ההופעות שלה שנדחה בעקבות מגפת הקורונה, אך ביטלה בשל סיבות לא ידועות.
ריקו שירזי
אריה (ריקו) שירזי (נולד ב־1962 בנתניה) הוא עבריין המוגדר על ידי משטרת ישראל כראש ארגון פשיעה. בצעירותו היה כדורגלן מקצועי אשר שיחק בקבוצת הכדורגל מכבי נתניה.
ביוגרפיה
שירזי נולד ב־1962 בנתניה לאב שהיה מנהל של תחנת דלק, ולאם עקרת בית. בצעירותו היה שחקן כדורגל (בתפקיד בלם) בקבוצות מכבי נתניה, שירת בצה"ל כשקמיסט. שירזי נאלץ לפרוש ממשחק הכדורגל עקב פציעה בברך. אחד משלושת אחיו הוא שחקן העבר בכדורגל שלמה שירזי.
עיסוק בפלילים
במהלך השנים נעצר שירזי על ידי משטרת ישראל על רקע מגוון חשדות, ביניהם השלכת רימון רסס לעבר ביתו של איש העסקים אהרון שקד שבבעלותו אתר אינטרנט להימורים ב-2006, ושותפות במעילה בבנק למסחר, אך לא הוגשו נגדו כתבי אישום בפרשות אלו. במשפט אחר שהתנהל נגדו על רקע גביית חובות נידון שירזי במסגרת עסקת טיעון ל־7 חודשי מאסר.
שירזי הורשע במהלך השנים במגוון עבירות: העלבת עובד ציבור, תקיפה הגורמת חבלה, היזק לרכוש במזיד, הפרעה לשוטר במילוי תפקידו, זיוף, קבלת דבר במרמה והתחזות במטרה להונות.
ב-7 בדצמבר 2015 נגזרו עליו שמונה שנות מאסר בפועל בגין עבירות מס בהן הורשע. לפי כתב האישום שירזי ואחרים הוציאו חשבוניות פיקטיביות בישראל על סך של למעלה מ-25 מיליון שקלים. כמו כן, יוחסו לשירזי עבירות של הלבנת הון ביותר מ-14 מיליון שקלים וחצי.
מונדיאל 1934
מונדיאל 1934 נערך באיטליה מ-27 במאי ועד ה-10 ביוני 1934. נבחרת גברה במשחק הגמר של הטורניר על נבחרת  בתוצאה 2–1, ובכך הפכה לנבחרת האירופית הראשונה שזוכה בגביע העולם, ולאלופת העולם השנייה בהיסטוריה.
היה זה המונדיאל הראשון שעל מנת להשתתף בו נדרשו הנבחרות להשתתף בטורניר מוקדמות. מספר הנבחרות בטורניר זה היה כפול מבטורניר הקודם, אך רק 10 מתוך 32 הנבחרות שהשתתפו בטורניר (כולל שלב המוקדמות) הגיעו מחוץ ליבשת המארחת, אירופה. בין אלה הייתה מצרים, שהעפילה לאחר ניצחון על נבחרת ארץ ישראל. נבחרת איטליה נדרשה אף היא להתמודד בשלב המוקדמות, על מנת להשתתף בטורניר שאותו אירחה. הייתה זו הפעם היחידה בהיסטוריה שמדינה שאירחה את טורניר הגביע העולמי נדרשה להעפיל אליו דרך שלב המוקדמות.
נבחרת אורוגוואי, מחזיקת הגביע, החרימה את הטורניר, בשלב סירובן של מדינות אירופיות רבות לקחת חלק בטורניר שאותו אירחה ארבע שנים לפני כן. כך הפכה אורוגוואי למחזיקת הגביע הראשונה והיחידה שלא השתתפה בטורניר העוקב.
בניגוד לטורניר הקודם, בטורניר זה לא נערך שלב בתים, ועל כן נערך הטורניר כולו בשיטת נוקאאוט. במקרה של תוצאת תיקו, התקיים משחק חוזר.
שמינית הגמר
בשלב שמינית הגמר כל שמונה הנבחרות שניצחו והעפילו לשלב הבא היו אירופיות, ולכן החל משלב רבע הגמר לא התמודדה אף נבחרת מחוץ ליבשת אירופה.
רבע הגמר
שלב רבע הגמר סיפק את המשחק החוזר הראשון בתולדות משחקי הגביע העולמי, כשנבחרות איטליה וספרד סיימו בתיקו 1:1 לאחר הארכה. במשחק החוזר ניצחה איטליה את ספרד בתוצאה 1:0, ועלתה לשלב חצי הגמר.
משחק חוזר
איטליה וספרד סיימו בתיקו 1–1 לאחר הארכה. באותה תקופה לא היו נהוגות בעיטות עונשין, ועל כן המשחק הוכרע במשחק חוזר.
חצי הגמר
בשלב חצי הגמר ניצחה נבחרת איטליה את נבחרת אוסטריה בתוצאה 1–0, ובמשחק השני ניצחה נבחרת צ'כוסלובקיה את נבחרת גרמניה בתוצאה 3–1.
גמר
משחק הגמר של הטורניר בין נבחרות איטליה וצ'כוסלובקיה התקיים באצטדיון המפלגה הפשיסטית שברומא לעיני כ-45,000 צופים. לאחר 71 דקות של משחק עלתה צ'כוסלובקיה ליתרון 1–0. איטליה הצליחה לאזן את התוצאה דקות ספורות לפני סיום המשחק, והוסיפה שער נוסף בתוספת הזמן, שהכתיר אותה כאלופת העולם לראשונה בתולדותיה.
דירוג סופי
ב־1986 פרסמה פיפ"א דירוג סופי רטרוספקטיבי עבור כל טורנירי המונדיאל בין 1930–1986. דירוגי מונדיאל 1934 היו כדלהלן:
מצטיינים
נבחרת הטורניר:
מחנה השמדה
מחנה השמדה (בגרמנית: Vernichtungslager) היה מתקן שהוקם על ידי גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה כדי להשמיד, בעיקר יהודים, על פי החלטות הממשל הנאצי. השמדת היהודים כונתה בפי הגרמנים "הפתרון הסופי" (בגרמנית: Endlösung).
מחנה ההשמדה המצויד באמצעי הרג המוניים היה שלב מתקדם בהתפתחותה של מכונת ההשמדה הנאצית שהחל בסוף שנת 1941. לפניו נקטלו המונים בשיטת הירי לבורות. אך שיטה זו התגלתה כאיטית, לא יעילה, ופומבית מדי. בנוסף לכך, במקרים מסוימים שיטת רצח זו העיקה נפשית על חיילים גרמנים שהשתתפו בטבח בירי, או שהיו עדים לו, ולכן נעשה מאמץ למצוא שיטה יעילה יותר.
במחנות ההשמדה הנאציים נרצחו בגז כ-3,500,000 יהודים, ועוד עשרות אלפים רבים של צוענים, פולנים, שבויי מלחמה סובייטים ואחרים.
מחנות ריכוז (KZ)
מחנות ריכוז הוקמו בגרמניה מייד לאחר עליית הנאצים לשלטון. מחנה הריכוז הראשון היה דכאו, שהוקם ליד מינכן, עם עליית היטלר לשלטון ב–1933. בעקבותיו הוקמו מחנות נוספים, כמו בוכנוואלד ומאוטהאוזן. הם נועדו במקור לכליאת מתנגדי משטר, ובהמשך לשבירתם ולעיתים קרובות אף לחיסולם. בטרם מלחמת העולם השנייה נכלאו במחנות הריכוז מעל לרבע מיליון אסירים. מחנות נוספים שהיוו מחנות-ריכוז-ומעבר למחנות ההשמדה הוקמו במדינות נוספות: מחנה הריכוז שטוטהוף בצפון פולין (ספטמבר 39), מחנה הריכוז דראנסי בצרפת (אוגוסט 41), וסטרבורק בהולנד (יולי 42), מחנה הריכוז ואיווארה באסטוניה ועוד. בכמה מחנות הוקמו מפעלים לעבודות כפייה ומעבדות לניסויים בבני אדם, שבהן נבדקו אפשרויות של עיקור בכפייה המוני, או של מידת סבילותו של האדם לקור ולמחלות.
ב-20 בינואר 1942 נערכה ועידת ואנזה, שבה גיבשו בכירי הממשל הנאצים את 'הפתרון הסופי' - התוכנית להשמדת היהודים בגרמניה הנאצית ובשטחי הכיבוש שלה; זמן קצר אחר כך החל שילוח היהודים למחנות ההשמדה. עם קבלת ההחלטה להשמדת היהודים, שינו הנאצים את אופיים של כמה ממחנות הריכוז והסבו אותם למחנות השמדה; ברם, מרבית מחנות ההשמדה נבנו מראש כמחנות ייעודיים למטרה זו.
הגם שכל מחנה ריכוז כלל אי-אלו מתקנים של מחנה השמדה, יש הבדל מהותי בין מחנה ריכוז רגיל (כאלה שמילאו את אירופה וצפון אפריקה) לבין מחנה השמדה ייעודי מלכתחילה: במחנה ריכוז היו רוצחים אסירים בגין נסיבות מיוחדות - כעונש, עקב חולשה שמונעת מאסיר לעבוד, תוך כדי טרנספורטים גדולים, בפעולות תגמול וכדומה. מנגד, במחנה השמדה התנהלה השמדה שיטתית ועקבית של בני אדם על רקע גזעי או פוליטי, כך שרוב האסירים שהובאו לשם חוסלו, ורק מיעוט קטן הושאר בחיים לצורך עבודות כפייה וקברנות. בדרך כלל, אסירים היו נשלחים ממחנות ריכוז - להשמדתם במחנות השמדה.
מחנות השמדה במזרח אירופה
המחנה הראשון בו נעשה שימוש בגז לצורך הריגת אנשים היה מבצר קולומב בפוזנן כבר בסוף 1939. הניסוי הראשון בהמתה בגז ציקלון בה נעשה במחנה הריכוז אושוויץ ב-3 בספטמבר 1941, על שבויי מלחמה רוסיים, שמתו כולם בניסוי זה. בעקבות הצלחת הניסוי הוחלט אצל מפקדי האס אס, להקים מחנות השמדה שבהם ירצחו את היהודים, ומערכת הסעים שתקבץ את היהודים מכל קצוות אזורי הכיבוש הגרמני אליהם.
מחנה ההשמדה הראשון הוקם בעיר חלמנו שבפולין כחודשיים לפני ועידת ואנזה, והופעל ב-8 בדצמבר 1941. היה זה מחנה השמדה ניסיוני שבו נוסתה המתה בגז כנגד יהודים. בעקבות החלטות הוועידה על השמדה המונית, הוקמו בפולין מחנות ההשמדה: אושוויץ-בירקנאו ובלז'ץ (מרס 1942), סוביבור (אפריל 1942), טרבלינקה (יולי 1942), ומיידנק אשר כוונו במיוחד להשמדה מהירה של יהודים.
מחנות ההשמדה נבדלו בדרכי פעולתם, והם נחלקים לשלוש קטגוריות:
הסתרת המחנות
הגרמנים יצאו מנקודת הנחה כי תנאי הכרחי להפחתת ההתנגדויות לשילוח אל מחנות ההשמדה הוא שמירת הסודיות והטעיה של האוכלוסייה המקומית, הקורבנות, והעולם כולו. קיומם של המחנות הוגדר כסוד מדינה, וסווג כ"סודי ביותר". נעשו מספר רב של תכסיסי מרמה והטעיה: כלפי חוץ המחנות נבנו ואורגנו כמחנות ריכוז ועבודה. כלפי פנים לקורבנות הוסבר כי הם הולכים לעבודה, ושם יקבלו אוכל טוב יותר מאשר במחנות הריכוז - ואכן, נימוק זה שכנע אנשים רבים לנסוע אל המחנות ללא התנגדות. במספר מחנות נתלו שלטים ובהן הכתובת בגרמנית "העבודה משחררת". תאי הגזים לא נראו מפחידים. הם היו מכוסים במדשאות ובתוכן ערוגות פרחים, היו בנויים כמקלחות, ולאנשים הוסבר שלפני העבודה הם הולכים להתרחץ, דבר שמקצת הקורבנות האמינו בו עד הרגע האחרון.
לקראת סיום המלחמה, עם התקדמות הצבא הסובייטי לעברם, הזדרזו הנאצים לחסל את מחנות ההשמדה, ולמחוק כל זכר להם. תאי השמדה ומשרפות פוצצו, חומר משרדי מפליל נשרף. תוך מאמץ לטשטש את עקבותיהם, הוקמה יחידה מיוחדת לשריפת הגוויות בקברי ההמונים. בנוסף, נעשה גם מאמץ מיוחד לחיסול כל אנשי יחידות הזונדרקומנדו היהודיות שטיפלו בגויות הנרצחים, כדי שלא תיוותר כל עדות חיה למעשיהם.
מרידות ובריחות
מספרן של המרידות והבריחות במחנות ההשמדה היה מועט. ההקפדה הגדולה למניעת בריחות הייתה, בעיקר בשל אי רצון שהדבר יתגלה לעולם החיצון ויפגום במכונת ההשמדה הנאצית. בין המרידות והבריחות ניתן למנות את המרד במחנה ההשמדה טרבלינקה ב-2 באוגוסט 1943, בריחה המונית של מאות יהודים נערכה ב-14 באוקטובר 1943 ממחנה ההשמדה סוביבור, ומרד של אנשי הזונדרקומנדו באושוויץ-בירקנאו, שידעו שסופם קרב, ואין להם הרבה מה להפסיד, אשר פרץ ב-7 באוקטובר 1944. ברוב המקרים נתפסו מרבית הבורחים, והעונשים היו חמורים מאוד. במרד באושוויץ-בירקנאו נרצחו כל הבורחים, ומתוך יתר אנשי הזונדרקומנדו, שלא ברחו, נרצחו אחד משלושה באופן שרירותי.
ידיעות בעלות הברית על המחנות
כוחות האווירייה של בעלות הברית ערכו טיסות וצילומים רבים באזור מחנות ההשמדה במזרח אירופה. ב-4 באפריל 1944 התבצעה הגיחה הראשונה במטרה לצלם את מפעל IG Farben במחנה אושוויץ-מונוביץ, שהיה במרחק של כארבעה קילומטרים מבירקנאו. גיחות צילום נוספות נעשו באותה שנה ב-31 במאי, ב-26 ביוני, ב-25 באוגוסט, ב-13 בספטמבר, ב-21 בדצמבר ועוד. נעשו שתי גיחות הפצצה. הראשונה ב-20.8, בה ניזוק המפעל, אך לא הושמד. והשנייה ב-13.9, בה חלק מהפצצות שכוונו למפעל נפלו שלא במתכוון על מחנה בירקנאו וגרמו לנזק קל. נראה כי מפענחי בעלות הברית, שחיפשו מפעלי נשק, לא עמדו על טיבו של מחנה ההשמדה בירקנאו, דבר שלא ניתן לומר על מחנה אושוויץ III. בשנת 1978 נחשפו בידי שני מפענחים של ה-CIA מספר צילומי אוויר אחדים מתקופת מלחמת העולם השנייה שנעשו על ידי בעלות הברית. בין הצילומים ניתן להבחין במחנה בירקנאו, שצולם בדרך אגב.
שירות הביון הבריטי התחקה אחר המידע שנשלח לברלין ועלה עליו, וכך הגיע לידיו מידע רב על פעילות הצבא הנאצי, הוורמאכט. בשנת 2001 התגלה מסמך נדיר שנשמר קרוב ל-58 שנים בשירות הביון הבריטי. המסמך קרוי "מברק הפלה" על שם קצין בכיר בצבא הנאצי בשם הרמן הפלה ששלח לברלין ב-18 בינואר 1943 מידע מדויק על מספר הקורבנות שנספו בשנת 1942 בשלושת מחנות ההשמדה של מבצע ריינהרד: בלז'ץ, סוביבור וטרבלינקה, וכן במחנה מיידנק, שבאותה שנה הוסבו חלקים ממנו להשמדת המונים. המספרים שמסר הרמן הפלה הם: בלז'ץ: 434,508 קורבנות, סוביבור: 101,370 קורבנות, טרבלינקה: 713,555 קורבנות, ומיידנק: 24,733 קורבנות. לא ניתן לדעת אם מספרים אלו כוללים גם רבבות רבות של יהודים שנספו במהלך הנסיעה למחנות. על פי הערכות, קרוב ל-25% מכלל המובלים להשמדה הגיעו למחנות מתים, בגלל תנאי הנסיעה הקשים בקרונות הבקר שבהם נדחסו. נתונים אלו קרובים לאומדנים שהיו מקובלים ביד ושם ובקרב חוקרי השואה עד לגילויו של מסמך זה.
מברק הפלה משמש ראיה מוחצת כנגד טיעוניהם של מכחישי השואה. גילויו גם מהווה ראיה לכך שבידי בעלות הברית אכן היה מידע על השמדת המוני יהודים כאשר הייתה בעיצומה באירופה, אך הן לא פעלו להפסקתה. מידע זה שהתווסף על מחקרים שנערכו על מספר קורבנות מחנות ההשמדה הנוספים: חלמנו ואושוויץ אמנם מפחית בכמה רבבות את מספר הקורבנות בכל אחד מן המחנות מהאומדן שהיה מקובל, אך אינו מפחית את האומדן הכללי של נספי השואה שנע סביב שישה מיליון.
ככל הנראה נבע אי ההתקפה של בעלות הברית מבעיות טכניות של חוסר דיוק בפצצות באותם ימים וצורת המבנה של המחנות. כמו כן, העדיפו הצבאות להתמקד במאמץ המלחמתי, ולא הסכימו להפנות ציוד וכלים כדי לפגוע במחנות ההשמדה. ישנם חוקרים הטוענים כי סיבה נוספת לאי התקיפה היא חוסר רצונן של בעלות הברית לגל פליטים שיציף את מדינותיהם, אם ינצלו אסירי המחנות.
אומדנים של הקורבנות
מסמך הפלה שפורסם בשנת 2000 ובו מצוינים מספרי הקורבנות בארבעת מחנות מבצע ריינהרד בשנת 1942 המעיט במעט את האומדנים שהיו מקובלים עד אז ונכתבו באנציקלופדיית השואה שהוצאה על ידי יד ושם ב-1990. מחנה מיידנק השתייך אף הוא לרשת המחנות הנ"ל ובו נמשכה ההשמדה עד יולי 1944, אז שחרר הצבא הסובייטי את המחנה. מספר הקורבנות היהודים בו כנראה הגיע ל-60,000 מתוך 200,000 קורבנות.
ששת מחנות ההשמדה העיקריים הוקמו על ידי הגרמנים על אדמת פולין:
מחנה השמדה נוסף הוקם על ידי משטר האוסטאשה בקרואטיה:
מחנות השמדה קטנים כללו את:
יחסי אזרבייג'ן–צ'אד
יחסי אזרבייג'ן–צ'אד הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין רפובליקת צ'אד. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-5 באפריל 2004. שתי המדינות הן חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
בין ה-13 ל-15 באוקטובר 2009, משלחת צ'אדית שבראשה עמד שר החוץ הצ'אדי, מי צ'יבר יונוס, ביקרה באזרבייג'ן במסגרת הכנס ה-6 של ה-ECO שנערך בבאקו. ב-24 בדצמבר 2012, ראש "הסוכנות הבינלאומית לפיתוח אזרבייג'ן" ביקר בצ'אד.
פיזר (פירושונים)
ראו גם
}}
חסידות רופשיץ
חסידות רופשיץ הייתה שושלת חסידית גדולה בגליציה. אבי השושלת היה רבי נפתלי צבי הורוביץ. משושלת זו התפצלו חצרות רבות ובהן חסידות גלגוב, חסידות סאסרגן, חסידות לינסק, חסידות מעליץ, חסידות שנדישוב, חסידות דז'יקוב, חסידות בארנוב, חסידות דמביץ, חסידות רוזבדוב וחסידות סטוטשין. מאפיין בולט של חצרות בית רופשיץ הוא, שהאדמו"רים שימשו ברבנות בערים בהן כיהנו באדמו"רות.
כיום ישנם מספר אדמו"רים מכהנים מהשושלת, אך רוב החצרות והחסידים נכחדו בשואה. כמו כן מספר צאצאים החלו לכנות את עצמם בשם "רופשיץ". החסידות היחידה המתפקדת דור אחר דור כהמשך לשושלת רופשיץ היא חסידות סטוטשין. קיימות חצרות בת של חסידות רופשיץ, מחסידות צאנז, כמו חסידות צאנז קלויזנבורג וחסידות באבוב.
הדור השני
רבי אשר ישעיה רובין נולד בערך בשנת תקל"ה. אביו היה סנדלר ונחשב לצדיק נסתר ואמו הייתה בת למשפחת רבנים נסע יחד עם חותנו לרבותיו.
לאחר פטירת חותנו מילא את מקומו ורבים מתלמידי חותנו המשיכו לבוא אליו. מתלמידיו היה רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא. חיבר ספר בשם "אור ישע".
נפטר בי"ד בניסן תר"ה. מסופר שכשהגיע לראשונה לחוזה מלובלין אמר שהוא "קורבן פסח יפה" ואכן נפטר בערב פסח.
בנו הגדול רבי מנשה מילא את מקומו ברופשיץ. שאר בניו כיהנו ברבנות ואדמו"רות בערי גליציה. חתניו היו רבי משולם פייבוש מברז'אן והרב יצחק רייך, ורבי יחיאל חמיו של ר' איתמר רוזנבוים. בנו השני, רבי אהרן (תק"ס - תרי"ז) כיהן ברבנות ברימנוב ובניו כיהנו בנארול, קארטשין ובארנוב. חתנו היה רבי נפתלי בנו של רבי יחזקאל שרגא משינאווא.