cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מוטי מזרחי (קצין)
ביוגרפיה
לאחר שחרורו שימש במשך ארבע שנים כמנכ"ל מגדלי עזריאלי. ב-2008 מונה למנכ"ל אאוטלט אור יהודה מקבוצת עזריאלי ובשנים 2009 עד 2013 כיהן כמנכ"ל קניון הנגב בבאר שבע.
מזרחי בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת חיפה.
איוואן נובוסלצב
קריירת מועדונים
איוואן התחיל את הקריירה שלו במועדונים חובבניים במוסקבה. ב-2005 הצטרף לאקדמיה של חימקי. ב-2011 חתם עם המועדון חוזה מקצועני ראשון עם משכורת של 30 אלף רובל בחודש. כבר בחורף 2012 נובוסלצב עזב את חימקי וחתם באיסטרה מהליגה השלישית, שם ערך 17 הופעות ועניין את טורפדו מוסקבה. בתום העונה איוואן חתם בטורפדו. ב-2 באוגוסט 2014 ערך הופעת בכורה בליגת העל במשחק חוץ מול צסק"א.
ב-12 בינואר 2015 חתם ברוסטוב חוזה ל-4.5 שנים, אך ב-31 באוגוסט 2016 נובוסלצב עבר לזניט סנקט פטרבורג וחתם חוזה למשך 5 שנים. שיחק בשורות הקבוצה לאחרונה ב-21 בספטמבר 2017 בהפסד קבוצתו 3:2 לדינמו בדרבי של סנקט פטרבורג. מאז מינוי מנצ'יני למאמן זניט הוא לא היווה לחלק מרכזי מהרכב הקבוצה ובינואר 2018 הושאל לקבוצת הכדורגל ארסנל טולה עד יוני אותה שנה. הוא לא הרשים במחנה האימונים של זניט בקיץ 2018 ונשלח להשאלה שוב, הפעם לאנז'י מחצ'קלה. בינואר 2019 הושאל לחצי שנה לרוסטוב.
לקראת עונת 2019/2020 עבר לקבוצת סוצ'י. את הופעת הבכורה במדיה ערך במחזור הפתיחה של העונה, במשחק החוץ נגד ספרטק מוסקבה ב-13 ביולי 2019.
ביוני 2021 עבר לארסנל טולה.
נבחרת לאומית
איוואן מעולם לא שיחק באף נבחרת נוער של רוסיה. ב-31 במרץ 2015 הוא הופיע לראשונה במדי הנבחרת הבוגרת בתיקו 0:0 מול קזחסטן.
חיים פרטיים
איוואן נשוי לכדורסלנית עבר קטרינה קיירו. הוא הציע לה נישואין על מגרש האצטדיון אולימפ-2 ב-20 באפריל 2015 אחרי ניצחון ליגה מול טורפדו.
נמל התעופה מנצ'סטר
נמל התעופה מנצ'סטר (באנגלית: Manchester Airport) הוא נמל התעופה העיקרי המשרת את מנצ'סטר ואת צפון אנגליה. נמל התעופה הוא השלישי בעומסו בבריטניה לאחר לונדון-הית'רו ולונדון-גטוויק, ובשנת 2012 עברו בו כ-19,736,502 נוסעים. קווי התעופה היוצאים מנמל התעופה מגיעים ליעדים רבים באירופה, צפון אמריקה, האיים הקריביים, אפריקה, המזרח התיכון ואסיה. ומספרם הכולל עבר את מספר הקווים היוצאים משדה התעופה לונדון הית'רו. מסלול טיסה שני בנמל נפתח ב-2001, ובטרמינל בוצעו מספר שינויים. מספר הנוסעים נשאר קבוע פחות או יותר משנת 2005.
טיסות לישראל וממנה
חברת התעופה איזיג'ט מבצעת טיסות ישירות בין נמל התעופה לתל אביב.
חברת התעופה אל על מפעילה 3 טיסות שבועיות בין הנמל לתל אביב.
מלקונוטוסים
מלקונוטוסים או חנקני הסבך (שם מדעי: Malaconotidae) היא משפחת ציפורים קטנות מסדרת ציפורי שיר החיות באפריקה שמדרום לסהרה. הן דומות מאוד למשפחת החנקניים שבה נכללו בעבר. בנוסף, הן  קרובות למשפחות הארטמיים, האגיתיניות והוונגיים.
סוקר בול
גמר אליפות ה-NASL או הסוקר בול (באנגלית: Soccer Bowl), היה משחק האליפות השנתי של ליגת הכדורגל של צפון אמריקה (NASL), שהתנהל מ-1968 עד 1984. שתי הקבוצות המובילות התמודדו בגמר על מנת להכריע את הזוכה בגביע ה-NASL. מאז הקמת הליגה ב-1968 עד 1974, משחק האליפות (או סדרת משחקי האליפות, כפי ששוחק עד 1971), היה ידוע בתור גמר אליפות ה-NASL.
נמל התעופה מנצ'סטר
טיסות לישראל וממנה
בעבר הפעילו גם החברות Jet2.com ומונרך איירליינס טיסות לנמל התעופה בן-גוריון מנמל זה.
מלקונוטוסים
עופות אלה חיים בחורשות,סוואנות לחות וכמה מינים ביערות הגשם של אגן הקונגו ונוטים להיות יותר צבעוניים מהחנקניים הרגילים או מבעלי הקצוות השחורים. יש להם מקור כהה, קצר ומעוקל, כפות רגליים חזקות וכנפיים מעוגלות. לחלקם ישנה בטן אדומה. הזכרים יכולים להתנפח בעונת הרבייה כדי להרשים את הנקבות.
סוקר בול
היסטוריה
אליפות ה-NASL החלה כסדרה בת שלושה משחקים. ב-1974, אליפות הליגה עברה לפורמט של משחק אליפות של משחק בודד שאירח המועדון המוביל.
מלקונוטוסים
הם ניזונים בעיקר מחרקים גדולים, אבל מינים רבים מגוונים בפירות ובפירות-יער שונים וגם בחולייתנים קטנים.
סוקר בול
היסטוריה
בשונה מהסופרבול, שיטת המספור השנתית של ה-NASL לא כללה ספרות רומיות (למשל, סופרבול IX), אלא כל שנה השתמשו בשתי הספרות האחרונות של השנה שבה נערך הגמר (למשל, סוקר בול 78'). אצטדיון הענקים שאז היה במטרופולין של ניו יורק, אירח את הסוקר בול 78' עם שיא של 74,091 צופים.
הסוקר בול האחרון חזר לפורמט של סדרה בת שלושה משחקים שהתקיימו בתחילת אוקטובר 1984, והליגה חדלה להתקיים ב-1985.
פורמט
גמר ה-NASL של 1968 ו-1970, שוחק במתכונת של שני משחקים, המשחקים שוחקו בכל אחד מהאצטדיונים של שתי הקבוצות, והמנצח הוכרע לפי כמות השערים.
בעונה האחרונה של הליגה ב-1984, הגמר חזר לסדרת משחקים של הטוב משלושה.
חן אהרוני (אלבום)
חן אהרוני הוא אלבום הבכורה של הזמר, היוצר, המלחין והמוזיקאי חן אהרוני שיצא ב-23 בדצמבר 2010. לפני יציאתו הרשמית של האלבום יצאו לאור 5 סינגלים ממנו ובהם הסינגל "נשימה", בו שר אהרוני ביחד עם הדוגמנית אסתי גינזבורג - מה שהיה בשבילה טבילת האש הראשונה בשירה, השיר צעד 11 שבועות במצעדים השבועיים ומקום השיא שהגיע אליו היה מקום ראשון.
וונגות
וונגות (שם מדעי: Cinclosomatidae) היא משפחת עופות מסדרת ציפורי שיר החיות באוסטרליה ובגינאה החדשה וגם באיים סמוכים קטנים יותר. הם קרובי משפחה של בבלר רליתי ושל האורתוניקיים, וקרבה רחוקה יותר למשפחת העורביים, אף שבעבר נחשבו לתת-משפחה שלהם.
הוונגות הם עופות קרקע המכונים "קיכלי השליו", אף שאין להם דמיון לאלה. הם חיים על הקרקע ובעלי זנב ארוך, גופים וראשים מנומרים בשחור לבן או חומים כמו הצמחייה. הם בעלי מקורים בולטים שלעיתים צבועים בשחור ובעלי רגליים חזקות. אורכם הממוצע 17–28 ס"מ.
הם חיים בעיקר ביערות, אך גם באזורי שיחים ואף בבתות יבשות. הם עפים לעיתים רחוקות, חיים רוב זמנם על הקרקע ומחפשים עליה את מזונם, הכולל בעיקר חרקים וחסרי חוליות, אך כמה מינים יאכלו גם זרעים כשיימצאו.
תיאטרון קרוב
תיאטרון קרוב הוקם בשנת 2001 על ידי הבמאי והשחקן ניקו ניתאי. התיאטרון פעל בבית מרכזים שבדרום תל אביב, ולאחר השריפה בבית מרכזים בשנת 2003 עבר למקומו הנוכחי בתחנה המרכזית החדשה של תל אביב.
סגנון ההפקות שונה מהמוצג על הבמות הממוסדות, והוא כולל אירועים תרבותיים חינוכיים שבו המחסום בן האמן לצופה נמחק לחלוטין. הקהל הופך לחלק בלתי נפרד מהאירוע. במשכן תיאטרון קרוב, בתחנה המרכזית, ישנם שני אולמות בהם הוא מעלה למעלה מ-100 אירועים מדי שנה.
טובה וגנריאנית
טוּבָּה וגנריאנית היא כלי נגינה נדיר, אשר משלב אלמנטים טוניים של קרן יער וטרומבון. הכלי הומצא על ידי ריכרד וגנר ונקרא על שמו. לראשונה נעשה בו שימוש במחזור האופרות טבעת הניבלונגים, ומאז השתמשו בו מלחינים רבים וביניהם ברוקנר בסימפוניה מספר 7 ומספר 8 שלו וריכרד שטראוס בסימפוניית האלפים.
וגנר קיבל השראה להמצאת הטובה הוגנריאנית בעת ביקורו בפריז ב־1835, כאשר ביקר את אדולף סאקס, אשר הראה לו את הסקסופון שהמציא. וגנר רצה כלי אשר יוכל ליצור צליל אצילי ומלכותי כמו בלייטמוטיב ולהאלה, אשר היה דומה לטרומבון אך בעל קול פחות חודרני, כמו של קרן. הכלי בעל שסתומים, כמו שיש לקרן, המופעלים ביד שמאל. ישנם שני סוגים של טובה וגנריאנית בגדלים שונים: טנור בסי ובס בפה, אך במהלך המאה ה־20, יצרנים איחדו את שני הסוגים לטובה כפולה אשר ניתן לכוונן אותה לשני הסוגים.
אסמה רדזפובה
אֶסמָה רֶדזֶפּוֹבָה (במקדונית: Есма Реџепова; 8 באוגוסט 1943 – 11 בדצמבר 2016) הייתה זמרת ופעילת זכויות אדם מקדונית צוענייה. עקב פרסומה, פעילותה למען הצוענים והרפרטואר הנרחב שלה זכתה לכינוי "מלכת הצוענים".
ילדותה
רדזפובה נולדה ב-8 באוגוסט 1943 בסקופיה שבמקדוניה בזמן הכיבוש הבולגרי, עת הייתה בולגריה מדינת חסות של גרמניה. רדזפובה הייתה החמישית מבין שישה ילדים במשפחתה. סבה מצד אביה היה צועני קתולי, וסבתה מצד אביה הייתה יהודייה ממוצא עיראקי. אמה הייתה צוענייה מוסלמית מכפר בקרבת סקופיה. אביה, שאיבד את רגלו בהפצצה גרמנית ב-1941, עבד כשוער בבניין, כמצחצח נעליים וכשרירן בקרקס. הוא שר, הכה בתוף ואף הנעים בקולו בחתונות. אמהּ עבדה כתופרת.
בגיל תשע צורפה רדזפובה על ידי אחד מאחיה לקבוצה מוזיקלית צוענית, בה למדה במהירות מקצבים צועניים מורכבים. אמהּ עודדה את כשרונה, ורדזפובה ואחיה הצטרפו ללהקת הפולקלור של בית הספר בו למדו. הוריה עמדו על כך שילדיהם ישלימו את חוק לימודיהם בבית הספר היסודי, אולם ציפו מרדזפובה שתתחתן בגיל צעיר ותהפוך לעקרת בית. בניגוד לציפיות הוריה השמרניים, היא הייתה נערה משוחררת ומרדנית ואף זנחה את הלבוש הצועני המסורתי לנערה והתהלכה בבגדים אפנתיים.
הקריירה המוקדמת
בשנת 1956 עודד אותה המחנך בכיתתה להשתתף בתחרות כישרונות צעירים שנערכה מטעם רדיו סקופיה. רדזפובה השתתפה בתחרות מבלי לבקש את הסכמת הוריה, שלא רצו שתלך בעקבות הקריירה המוזיקלית של אחותה הגדולה, שהתחילה לשיר בבתי הקפה של סקופיה בגיל 17. משלח יד כזה לנערה לא נשואה נתפס כבלתי מכובד בקהילה הצוענית באותה עת.
רדזפובה ביצעה את השיר A bre babi, שיר עם צועני מקדוני. הייתה זו הפעם הראשונה בה שודר שיר צועני בתחנת רדיו סקופיה. רדזפובה זכתה בתחרות מבין מתחרים מ-57 בתי ספר וגרפה פרס של תשעת אלפי דינרים מקדוניים. השתתפותה של רדזפובה בתחרות התקבלה במורת רוח אצל הוריה, והם הביעו את התנגדותם לקריירה מוזיקלית עבור בתם. באותה עת האפשרות היחידה למוזיקאים צועניים להרוויח את לחמם בשירה הייתה בהופעה בבתי קפה ומסעדות.
סטבו טאודוסייבסקי, מוזיקאי מקדוני, התרשם מהופעתה של רדזפובה בתחרות ברדיו והציע לה להצטרף ללהקתו. טאודוסייבסקי היה חסר השכלה מוזיקלית רשמית. הוא עמד בראש להקת פולקלור, עבד ברדיו סקופיה והיה חבר בליגת הקומוניסטים של מקדוניה. טאודוסייבסקי היה חלק מהממסד המוזיקלי, אולם גם בעל חזון. בחזונו ראה אפשרות שהמוזיקה הצוענית תהיה פופולרית גם מחוץ להקשר הצועני, וזאת בתקופה שבה מוזיקה צוענית נתפסה כלא ראויה לשידור ברדיו ובטלוויזיה. יתרה מזאת, גילויי גזענות כלפי צוענים היו נפוצים במקדוניה וביוגוסלביה כולה באותה תקופה. הדימוי של המוזיקה הצוענית, ובמיוחד זו המבוצעת בפי נשים, היה נמוך אף בקרב הצוענים עצמם באותה עת. עד זמנה של רדזפובה זמרים צוענים לא ביצעו שירים בשפתם ברדיו ובטלוויזיה, ואף הסתירו את מוצאם. טאודוסייבסקי עשה נפשות למוזיקה הצוענית עוד טרם שמע את רדזפובה, וספג ביקורת ובוז על כך. בחזונו הוא ראה את רדזפובה כפורצת דרך שתעזור לו להגשים את משאלתו להכניס את המוזיקה הצוענית לזרם המרכזי. הוא שכנע את הוריה של רדזפובה שיתנו את ברכתם לקריירה מוזיקלית עבור בתם, ושיניחו לה להצטרף ללהקתו בהבטיחו להם שבתם תופיע רק מעל המכובדות שבבימות.
טאודוסייבסקי לא היה מרוצה לגמרי מאיכות שירתה של רדזפובה ועודד אותה להתאמן שעות רבות בכל יום. בעידודו היא אף חבשה את ספסל הלימודים באקדמיה למוזיקה של בלגרד, שם השתלמה במשך שנתיים.
השנים ביוגוסלביה
לאחר שעזבה את האקדמיה הצטרפה רדזפובה ללהקתו של טאודוסייבסקי ויצאה במסגרתה לסיבוב הופעות. ב-1961 הקליטה את תקליטה הראשון בו כללה שיר אחד מפרי עטה, Chaje Shukarije, שהפך מייד ללהיט והיה "סמלה המסחרי" של רדזפובה לאורך כל הקריירה שלה.
בשנת 2005 היא השתתפה באלבום של להקה צוענית רומנית פנפארה צ'יוקרליה. בשנת 2013 היא הייתה נציגת מקדוניה באירוויזיון.
רדזפובה פעלה רבות בנושאים הומניטריים, תרמה קונצרטים לצדקה והייתה פעילה בסיוע לפליטי מלחמות הבלקן וכן בנושא אומנה לילדים.
רדזפובה נישאה לטאודוסייבסקי בשנת 1968. ביניהם עמד פער גילאים של שבע עשרה שנים. לשניים לא היו ילדים משלהם, אולם לאורך השנים הם היו משפחת אומנה ל-47 ילדים.
רדזפובה מתה בסקופיה ב-11 בדצמבר 2016.
משלחת טראנס-גלוב
משלחת טראנס-גלוב (באנגלית: Transglobe Expedition) הייתה המשלחת הראשונה שניווטה סביב לקטבים, במסע "לאורך" העולם, תוך חציית שני הקטבים בתעבורה יבשתית וימית בלבד.
שני ההרפתקנים, סר ראנולף פינז וצ'ארלס ר. ברטון, יצאו בשנת 1979 מגריניץ' שבאנגליה בכיוון דרום. הם הגיעו אל הקוטב הדרומי ב-17 בדצמבר 1980. במהלך 14 החודשים הבאים, עשו את דרכם צפונה והגיעו אל הקוטב הצפוני ב-11 באפריל 1982. פנו שוב דרומה, וחזרו לגריניץ' ב-29 באוגוסט 1982.
המעבר הצפון מערבי
כחלק מן המשלחת, השלימו פינז וברטון את המעבר הצפון-מערבי. הם יצאו מטוקטויאקטוק ב-26 ביולי 1981, בלווייתנית פתוחה בת 5.40 מ', וכעבור 36 ימים, ב-31 באוגוסט 1981, הגיעו אל פיורד טנקוארי. מסעם היה השייט הראשון בסירה פתוחה במעבר הצפון-מערבי ממערב למזרח, והקיף כ-4,500 ק"מ, בנתיב שעבר דרך מצר דולפין ויוניון לאורך החוף הדרומי של איי ויקטוריה והמלך ויליאם, צפון, דרך מצר פרנקלין ומצר פיל, אל מפרץ רזולוט (בצד הדרומי של האי קורנוואליס), סביב חופי הדרום והמזרח של האי דבון, דרך הל גייט סמוך למצר קרדיגן ומעבר למפרץ הנורווגי אל יוריקה, מפרץ גרילי וחלקו העליון של פיורד טנקוארי. ב-1903 יצאה רואלד אמונדסן למבצע דומה, אך הוא שייט בסירה באורך 23 מטרים ומסעו דרך המעבר הצפון-מערבי נמשך שלוש שנים, כיון שנאלץ לחנות בעונות החורף כשהים קפא. בין טוקטויאקטוק לפיורד טנקוארי, נעו במהירות ממוצעת של כ-130 ק"מ ביום.
נמל התעופה הבין-לאומי קואלה לומפור
נמל התעופה הבין-לאומי של קואלה לומפור (במלאית: Lapangan Terbang Antarabangsa Kuala Lumpur, באנגלית: Kuala Lumpur International Airport, ידוע גם בראשי התיבות: KLIA) הוא נמל התעופה הבינלאומי הראשי של מלזיה, ואחד משדות התעופה הגדולים בדרום-מזרח אסיה.
פעילות
נמל התעופה משרת את אגד הערים קלנג ואלי, ממוקם בעיר ספאנג שבמדינת סלנגור, ומרוחק כ-37 קילומטרים ממרכז העיר קואלה לומפור.
בניית הנמל עלתה כ-3.5 מיליארד דולרים, והוא מסוגל להכיל 40 מיליון נוסעים, ו-1.2 מיליון טונות מטען בשנה. בנייתו נמשכה כמה שנים. שדה התעופה הבינלאומי, אשר קיבל את קיצור KLIA, קיבל את הטיסה הראשונה בשנת 1998. בשנת 2011 דורג הנמל במקום התשיעי ברשימת שדות התעופה העמוסים בעולם בתנועת נוסעים בטיסות בינלאומיות, במקום הרביעי מבין שדות התעופה באסיה, ובמקום הראשון מבחינת הגודל בדרום-מזרח אסיה, ובמקום השלושים ברשימת שדות התעופה לפי תנועת מטענים. בשנת 2012 עברו בשדה 39,887,866 נוסעים ו-673,107 טון מטען, ב-283,352 תנועות מטוסים.
ב-8 במרץ 2014, מטוס 777-200ER שהיה בטיסה 370 של מלזיה איירליינס מקואלה לומפור לבייג'ינג, נעלם במהלך טיסתו כשעתיים לאחר שהמריא.
הנמל מופעל על ידי רשות שדות התעופה של מלזיה, ומורכב משלושה מסופים, משמש כבסיס פעולה מרכזי לחברות התעופה אייר אסיה, אייר אסיה X, מלזיה איירליינס, מלינדו אייר ו-MAS קרגו.
גרייסון הול
גרייסון הול (באנגלית: Grayson Hall; 18 בספטמבר 1922 – 7 באוגוסט 1985) הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון יהודייה-אמריקאית מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1964 על הופעתה בסרט "ליל האיגואנה". התפרסמה במשך כשש שנים בתור כוכבת אופרת הסבון האפלה "צללים אפלים".
ביוגרפיה
הול נולדה בפילדלפיה בשם שירלי ה. גרוסמן לאלינור, שחקנית בתיאטרון יידיש ילידת דרום אפריקה ולג'וזף גרוסמן, יליד לטביה. התעניינה במשחק לצורך מפלט מילדותה הקשה מאחר שהוריה נפרדו כאשר הייתה בת שמונה. נבחנה בצעירותה למספר מחזות בניו יורק סיטי.
קריירה
הול החלה את דרכה כשחקנית בסדרות טלוויזיה תחת שם הבמה שירלי גרייסון. לאחר ששינתה את שמה לגרייסון הול הופיעה בשנת 1962 בסרטה הראשון הדרמה "שטן על עקבים גבוהים". התגלתה לראשונה בסרטו של ג'ון יוסטון "ליל האיגואנה" בו שיחקה בתפקיד מיס ג'ודית פלווס עליו הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב. שיחקה לאחר מכן באופן מועט למדי בתפקידי קולנוע בסרט הצרפתי "היכן את פולי מרגו?" בתפקיד עורכת מגזין האופנה מיס מקסוול, בהפקת האימה "גרגוילים" ובסרט "הבלש בעל רגלי הקטיפה".
צללים אפלים
הול הפכה לדמות מוכרת בארצות הברית וברחבי העולם בזכות תפקידה הקבוע באופרת הסבון הגותית "צללים אפלים". בסדרה גילמה הול תפקידים שונים ובראשם הפסיכיאטרית ד"ר ג'וליה הופמן. בזכות הצלחתה הגדולה ביים יוצר הסדרה דן קורטיס שני סרטי אימה מלאים "בית הצללים האפלים" ו"ליל הצללים האפלים" ובהם חזרה הול על תפקיד ג'וליה הופמן.
חיים אישיים
בשנת 1946 נישאה הול לשחקן טד ברוקס בלוס אנג'לס. הם נפרדו לאחר שלוש שנים והול חזרה בחזרה למגוריה שבניו יורק. ב-1952 התחתנה עם תסריטאי הסדרה "צללים אפלים" סם הול, בנם התסריטאי מתיו הול נולד ב-1958. בעצת בעלה שינתה לקראת סוף שנות ה-50 את שם הבמה שלה מ"שירלי גרייסון" ל"גרייסון הול".
הול מתה ממחלת סרטן הריאה ב-7 באוגוסט 1985 בגיל 62 בביתה שבניו יורק סיטי לאחר מאבק של חצי שנה. ע"פ צוואתה גופתה נשרפה.
נסיכות הבוחר מזלצבורג
נסיכות הבוחר מזלצבורג הייתה מדינה שנוסדה על ידי נפוליאון בשנת 1803, על בסיס ארכיבישופות זלצבורג, והועברה לשליטת האימפריה האוסטרית בשנת 1805.
היסטוריה
בשנת 1803 קיבל פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה כנסיך בוחר את שטחי ארכיבישופות זלצבורג שעברו תהליך חילון, כפיצוי על הדוכסות הגדולה של טוסקנה שנלקחה ממנו. בחוזה פרסבורג בשנת 1805 צורפו שטחי נסיכות הבוחר מזלצבורג לאימפריה האוסטרית, וכפיצוי קיבל פרדיננד את שטחי בישופות וירצבורג לשעבר כנסיכות הבוחר מווירצבורג.
שטחי נסיכות הבוחר מזלצבורג שולבו באימפריה האוסטרית, ופרנץ הראשון, קיסר אוסטריה, הוסיף לתאריו את התואר "דוכס זלצבורג". בשנת 1809 הועברו שטחי הנסיכות לממלכת בוואריה, ובשנת 1816 חזרו לשליטת אוסטריה. בשנת 1850 הפכו השטחים לדוכסות זלצבורג.
תיאטרון הקיבוץ
תיאטרון הקיבוץ הוא תיאטרון רפרטוארי לילדים ונוער, המעלה מדי שנה הצגות מקור וקלאסיקות עולמיות וישראליות.
היסטוריה
תיאטרון הקיבוץ הוקם כתיאטרון פוליטי-סאטירי בהשראת תיאטרון פיסקטור וברכט בשנות ה-30 על ידי שולמית בת-דורי, חברת קיבוץ משמר העמק, תחילה פעל בשם "בימת הקיבוץ" ולימים הוחלף לשמו הנוכחי.
התיאטרון פעל בעיקר בתחום הקיבוץ והחל משנות ה-60 הפך לתיאטרון חברתי הנתמך על ידי משרד החינוך והתרבות, בנוסף לתנועה הקיבוצית. בין שנות ה-60 ועד לשנות ה-80 המשיך לפעול בעיקר בקיבוצים, ומשם גם הגיעו מרבית שחקניו, אולם במהלך אמצע שנות השמונים נפתח לקהלים שונים בארץ, בהם בעיקר ילדים ובני נוער, ועם קבוצת שחקניו החלו להמנות שחקנים מוכרים מהתיאטרון הרפרטוארי.
משום שלתיאטרון אין אולם משלו הוא מגיע לקהלים בשיתוף עם תיאטראות שונים, בעיקר בפריפריה, במתנ"סים, בתי ספר, מחנות צה"ל וקהל היעד המקורי שלו, הקיבוצים. וכן לוקח חלק בפסטיבלים בישראל כדוגמת פסטיבל עכו ובחו"ל.
בשנת 2007 העלה בארצות הברית ובקנדה את ההצגה "מען לא ידוע" העוסקת באידאולוגיה הנאצים ומשוחקת על ידי בניהם של ניצולי שואה. ההצגה הועלתה כחלק מאירועי יום הזיכרון הבינלאומי לשואה.
ג'וליה באטרס
ג'וליה באטרס (נולדה ב-15 באפריל 2009) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. היא זכתה לשבחים רבים   על תפקידיה בסרטו של קוונטין טרנטינו, היו זמנים בהוליווד ובסדרת הטלוויזיה אמא אמריקאית המשודרת ב-ABC.
קריירה
באטרס החלה את הקריירה שלה בגיל שנתיים כשהופיעה בפרסומות. תפקידה הראשון היה בסדרת הטלוויזיה בפרק בסדרה מחשבות פליליות. בשנת 2016, באטרס שיחקה בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה טרנספרנט. מאוחר יותר באותה שנה, היא החלה לשחק בקומדיית המצבים אמא אמריקאית.
כאשר קוונטין טרנטינו כתב את התסריט של סרטו התשיעי היו זמנים בהוליווד, הוא הבחין בבאטרס בטלוויזיה, ומאוחר יותר ליהק אותה לתפקיד שחקנית הילדה טרודי פרייזר. לאחר שזכתה לשבחי הביקורת על תפקיד זה, באטרס וצוות ההנהלה שלה החליטו לחפש הזדמנויות דומות עבורה, מה שהוביל אותה לעזוב את סדרת הטלוויזיה "אמא אמריקאית" לאחר ארבע עונות. היא הוחלפה בתפקיד עקרת הבית האמריקנית שלה בכוכבת במשפחות הכי טובות לשעבר, ג'יזל אייזנברג.
בשנת 2020, באטרס לוהקה לתפקיד בסרט האיש האפור בהפקת נטפליקס.
ב-15 ביוני 2021, הוכרז כי באטרס לוהקה לתפקיד בסרט הפייבלמנים - סרט ההתבגרות הסמי-אוטוביוגרפי של סטיבן ספילברג - בתור אן פיבלמן, דמות המבוססת על אחותו של ספילברג.
נסיכות הבוחר מבאדן
נסיכות הבוחר מבאדן הייתה מדינה ששודרגה על ידי נפוליאון בשנת 1803 ממרקיזות באדן. כאשר פורקה האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1806, שודרגה הנסיכות למעמד של דוכסות גדולה.
היסטוריה
בשנת 1771 אוחדו מרקיזויות באדן-באדן ובאדן-דורלאך תחת קרל פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך למרקיזות באדן המאוחדת.
בשנת 1792 הצטרפה המרקיזות למדינות הקואליציה הראשונה במלחמתם נגד צרפת המהפכנית, וכתוצאה מכך איבדה בשנת 1796 את שטחיה בגדה השמאלית של הריין.
בשנת 1803 סופחו למרקיזות שטחי הבישופות של קונסטנץ, ושטחים מנסיכות הבוחר מפפאלץ, והיא שודרגה למעמד של נסיכות הבוחר. בשנת 1805 הצטרפה באדן לנפוליאון במלחמותיו כנגד מדינות הקואליציה השלישית, וכהוקרה על כך שודרגה הנסיכות בחוזה פרסבורג למעמד של דוכסות גדולה, וסופחו אליה עוד שטחים שהשתייכו לבית הבסבורג. בשנת 1806 הצטרפה הדוכסות לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1809 קיבלה הדוכסות בשלום וינה שטחים שהשתייכו לממלכת וירטמברג.
עמנואל פרופר
עמנואל פרופר, (1892–1976) היה רופא, קרדיולוג, מנהל בית החולים משגב לדך, בירושלים בין השנים 1935-1948. עד פינוי העיר העתיקה ב- מלחמת העצמאות באביב 1948.
קורות חיים
פרופר נולד בברן שבשווייץ בשנת 1892 להורים ציוניים. אימו השתתפה בקונגרסים הציוניים וכתבה על חשיבות כינוס עם ישראל בארצו ההיסטורית. עמנואל למד רפואה והתמחה ברפואה פנימית וב קרדיולוגיה, ב- ציריך, קיימברידג', לונדון, ובמכון ע"ש לואי פסטר בפריז.
ארבעת אחיו עלו לארץ ישראל כבר בשנות ה-20 של המאה הקודמת. פרופר עלה בשנת 1925.
פרופר התחתן עם השווייצרית יוהנה, ילידת כפר סמוך לאינטרלאקן. הזוג התגורר ברחוב הנביאים 62. הזוג לא הצליח להביא ילדים לעולם. אימצו את ברברה. ב-15 במאי 1952 עולים חגי אבריאל, ברברה פרופר, דניאל הלל ועוד עשרה מחבריהם על הקרקע ומקימים את שדה בוקר. בסוף ספטמבר 1952 נרצחה ברברה על ידי קבוצת מסתננים בדואים, בגיל 22.. על שמה נחל הרועה, ו"חניון הרועה", בכניסה לשדה בוקר..
החל משנת 1935 ניהל ד"ר פרופר את בית החולים "משגב לדך" בעיר עתיקה בירושלים. בית חולים זה פעל במבנה שהוקם על ידי משפחת רוטשילד במחצית המאה ה-19 ושעבר לידי ועד העדה הספרדית.
עמנואל היה פעיל ב"רוטרי" ואף כהן בתפקיד הנשיא הגדול של ארגון "הבונים החופשיים" - "הלשכה הגדולה של פלשתינה" שנוסדה בשנת 1932.
נפטר בשנת 1976, בשווייץ.
לאחר מותו, אשתו יוהנה מכרה את ביתם בירושלים וחזרה להתגורר עם אחיותיה בשווייץ.
המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020)
משחקי הקיץ הפראלימפיים 2020 (ביפנית: 東京2020パラリンピック競技大会) היו המשחקים הפאראלימפיים ה-16 שנערכו בין התאריכים 24 באוגוסט–5 בספטמבר 2021 בטוקיו, אשר הוכרזה כמארחת המשחקים ב-7 בספטמבר 2013 ובכך הפכה לעיר הראשונה שמארחת את המשחקים פעמיים לאחר שאירחה את המשחקים הפאראלימפיים השניים בשנת 1964. הסיסמה המייצגת את המשחקים היא: "Discover Tomorrow" (ביפנית: 未来(あした)をつかもう).
לאור מגפת הקורונה הוחלט על ידי הוועדה המארגנת של המשחקים, הוועד האולימפי הבינלאומי והוועד הפאראלימפי הבינלאומי לדחות את מועד המשחקים מקיץ 2020 ל-24 באוגוסט 2021 ועד 5 בספטמבר. עם זאת, הוחלט כי לא יהיה שינוי בשם המשחקים. בשנת 2021 נקבע שהמשחקים יהיו ללא קהל.
המכרז
טוקיו, מדריד ואיסטנבול היו שלוש הערים שהתמודדו במכרז. באקו ודוחא לא הצליחו להעפיל לשלב הסופי בהתמודדות על האירוח, ואילו רומא פרשה במהלך הקמפיין.
ההצבעה לבחירת המארחת של משחקי הקיץ האולימפיים והפאראלימפיים 2020 התקיימה ב-7 בספטמבר 2013, בקונגרס האולימפי ה-125 בבואנוס איירס, ארגנטינה. בסיבוב הראשון אף עיר לא השיגה רוב של 50% ונוצר שוויון במספר הקולות שקיבלו איסטנבול ומדריד ולכן התקיים סיבוב מיוחד בין שתי ערים אלה, שבסיומו איסטנבול עלתה לסיבוב השני והתמודדה בו מול טוקיו. טוקיו השיגה בסיבוב זה 60 קולות, לעומת 36 שקיבלה איסטנבול וזכתה באירוח המשחקים.
ענפי הספורט
במשחקים הפאראלימפיים התקיימו 22 ענפי ספורט. תחרויות בדמינטון וטאקוונדו מתקיימות בפעם הראשונה.
אונס ג'אבור
אוֹנְס ג'אבור (בערבית: أُنْس جابر; נולדה ב-28 באוגוסט 1994) היא טניסאית תוניסאית. היא דורגה במקום השני בעולם על ידי התאחדות הטניס לנשים (WTA), ב-27 ביוני 2022. ג'אבור מדורגת מספר 1 בתוניסיה, והיא הטניסאית האפריקאית והערבייה בעלת הדירוג הגבוה ביותר בהיסטוריה של דירוג ה-ATP וה-WTA. היא זכתה בשלושה תארי יחידים בסבב ה-WTA, וב-11 תארי יחידים ותואר זוגות אחד בסבב הנשים של הפדרציה הבין־לאומית לטניס (ITF).
ג'אבור החלה לשחק טניס בגיל שלוש. היא הגיעה לגמר הרולנד גארוס לנערות ב-2010, ובשנה לאחר מכן אף זכתה בו. היא הייתה השחקנית הערבית הראשונה שזכתה בתואר גראנד סלאם ליחידים לנוער מאז זכה איסמעיל אל שאפיי בתואר וימבלדון לנערים ב-1964.
ב-2017, לאחר כמעט עשור ששיחקה בעיקר בסבב ה-ITF, ג'אבור התחילה להתחרות באופן קבוע יותר בסבב ה-WTA. בשנת 2020 באליפות אוסטרליה הפתוחה, ג'אבור הייתה האישה הערבייה הראשונה שהגיעה לרבע הגמר של גראנד סלאם, הישג שחזרה עליה באליפות ווימבלדון 2021. היא זכתה בתואר ה-WTA הראשון שלה בטורניר ברמינגהאם 2021, ובכך הייתה האישה הערבייה הראשונה שזוכה בתואר בסבב ה-WTA. התואר הגדול ביותר שלה עד כה היה באליפות מדריד הפתוחה 2022, אירוע WTA 1000, והיא השחקנית האפריקאית והערביה הראשונה שזוכה בתואר ברמה זו.
באליפות וימבלדון 2022 היא הגיעה לגמר בו הפסידה לילנה ריבאקינה. לפני כן היא ניצחה את מארי בוזקובה ברבע הגמר ואת טטיאנה מריה  בחצי הגמר, והפכה לאישה הערבייה או צפון אפריקאית הראשונה שהגיעה אי פעם לחצי הגמר ולגמר של גראנד סלאם. באליפות ארצות הברית הפתוחה של 2022 העפילה עד לגמר הטורניר, שם הפסידה לאיגה שוויונטק. באליפות וימבלדון 2023 היא שוב הגיעה לגמר והפסידה שם למרקטה וונדרואושובה.
תלמה בארלו
תלמה בארלו (באנגלית: Thelma Barlow; שם נעורים: פיגוט; נולדה ב-19 ביוני 1929) היא שחקנית טלוויזיה וסופרת אנגלייה. התפקיד הידוע ביותר שלה הוא כמייביס וילטון באופרת הסבון הוותיקה של ITV "קורוניישן סטריט", וכן היא מוכרת מהופעתה בתפקיד דולי בלפילד בסיטקום "נשות המזנון".
קורות חייה
תלמה בארלו נולדה במידלסברו שבמחוז צפון יורקשייר, הצעירה במשפחה של שתי בנות. אביה מת מדלקת ריאות חמישה שבועות לפני שנולדה, והיא גודלה בידי אמה מרגרט. בילדותה עברה המשפחה להאדרספילד במערב יורקשייר. בגיל 15 עזבה בארלו את בית הספר והתחילה ללמוד קצרנות וכתבנות בקולג' הטכני של האדרספילד. העבודה הראשונה שלה הייתה כמזכירה, ובמשרה זו עבדה במשך שמונה שנים. במקביל הייתה חברה בלהקת תיאטרון חובבים.
קריירה
בארלו בחרה בקריירת משחק והצטרפה לסדנת התיאטרון של ג'ואן ליטלווד. בשנות החמישים של המאה העשרים שיחקה בתיאטרון רפרטוארי בליברפול, נוטינגהאם וברמינגהאם. בשנת 1960 הצטרפה בארלו ללהקת התיאטרון של מערב אנגליה, ובהמשך שיחקה עם להקת התיאטרון "בריסטול אולד ויק". בבריסטול היא ניהלה פנסיון עבור חבריה השחקנים.
הופעתה הראשונה של בארלו בטלוויזיה הייתה ב-1970 במיני-סדרה "A Stranger on the Hill". בשנה שאחר כך כשהופיעה בליברפול התבקשה להיבחן לתפקיד מייביס ריילי באופרת הסבון "קורוניישן סטריט". היא עברה בהצלחה את המבחן וב-14 באוגוסט 1971 שודר הפרק הראשון בהשתתפותה, אם כי הדמות שלה החלה להופיע בקביעות רק ב-1973. בארלו שיחקה בסדרה במשך 26 שנים, והופיעה כמעט ב-2000 פרקים. היא עזבה את הסדרה אחרי מותו של דרק, מי שהיה בעלה על המסך. הפרק האחרון בהשתתפותה שודר ב-10 באוקטובר 1997 בו עברה מייביס לגור באזור האגמים. בתקופה שעבדה ב"קורוניישן סטריט" הייתה בארלו שותפה לדירה של הלן וורת' (שאף היא שיחקה בסדרה). בהמשך עברה לגור בסטל שם הגישה תוכנית טלוויזיה שצולמה בגינה שלה.
התפקיד הגדול הבא של בארלו היה בדמות דולי בלפילד בסיטקום של ויקטוריה ווד "נשות המזנון" ששודר במשך שתי עונות בשנים 1998 עד 2000. ב-1999 שיחקה בפרק בסדרה "Murder Most Horrid" ובמיני-סדרה "דייוויד קופרפילד". מאז הופיעה בארלו בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה שונות בהן "Fat Friends" (ב-2000), "רופאים" (2002), "The Royal" (ב-2004), "המקום בו נמצא הלב" (2004), "דוק מרטין" (2004), "אבי ראש הממשלה" (2004), "מיס מארפל" (2006) ובפרק "Last Year's Model" בסדרה "רציחות במידסומר" בשנת 2006. הופעת הבכורה של בארלו בקולנוע הייתה ב-2005 בסרט "גברת הנדרסון גאה להציג" עליו הייתה מועמדת לפרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקנית החדשה המבטיחה ביותר. ב-2007 גילמה את ליידי ת'או בפרק "הניסוי של לזרוס" בסדרה "דוקטור הו". ב-2016 שיחקה בתפקיד קטן בסרט "פלורנס פוסטר ג'נקינס".
בארלו כתבה ספר על התחביב שלו, גננות אורגנית. הספר יצא לאור ב-1992 בשם "Organic Gardening with Love" בהוצאת רובסון בוקס, ובמהדורה מחודשת פורסם בשם "Gardening Nature's Way" (ISBN 978-1861053312). בארלו הייתה קריינית בתוכנית דוקומנטרית בשם "Gail & Me: 40 Years on Coronation Street" על הקריירה של השחקנית הלן וורת' שגילמה את הדמות גייל פלאט בסדרה "קורוניישן סטריט".
חיים אישיים
ב-1956 נישאה בארלו למעצב התפאורה גרהאם בארלו. לבני הזוג נולדו שני ילדים, קלייב וג'יימס. ב-1983 התגרשו השניים.
השיטפון בים הבלטי (1872)
השיטפון בים הבלטי היה נחשול גאות אשר החריב יישובים בחופי הים הבלטי מדנמרק ועד פומרניה שבגרמניה בליל ה-12 עד 13 בנובמבר 1872. היה זה נחשול הגאות החמור ביותר בים הבלטי עד אותו מועד. מפלס המים המדוד הגבוה ביותר שיצר היה 3.3 מטרים מעל גובה פני הים. הנחשול גרם למותם של 271 איש ו-2,850 בתים חרבו או ניזוקו קשה.
הגורמים לשיטפון
בימים שלפני השיטפון התחוללה סערה מעל הים אשר הגיעה מדרום-מערב והסיעה כמויות גדולות של מימיו אל הארצות הבלטיות ופינלנד. עקב כך נגרמו שם הצפות, ובמקביל ירד מאוד מפלס מי הים בחופי דנמרק וגרמניה. ירידת המפלס איפשרה לכמויות גדולות של מי ים לזרום מן הים הצפוני אל חלקו המערבי של הים הבלטי. לאחר מכן הסופה, שהתחזקה כבר לדרגת הוריקן, שינתה כיוון והחלה לנשוב מצפון-מזרח, כשהיא מסיעה את שיפעת מי הים הבלטי לכיוון דרום-מערב. כיוון שמי הים היו מסוגלים לזרום בחזרה לים הצפוני רק באיטיות, נגדש חלקו המערבי של הים הבלטי במים, אשר חוללו הצפות פתאומיות בחופיו בלילה שבין 12 ל-13 בנובמבר.
נזקי השיטפון
בחוף הגרמני נפגעה קשה מכולם העיירה אקרנפורדה (Eckernförde) שמדרום לגבול דנמרק-גרמניה. העיירה כולה הוצפה, 78 בתים חרבו, 138 בתים ניזוקו ו-112 משפחות נותרו ללא קורת גג. מצב דומה השתרר בויאק (Wieck) שליד העיר הגרמנית גרייפסוואלד, ובתים הוצפו עד למרכזה של עיר זו. העיירה פנמינדה הוצפה כולה. באיים הדנים פאלסטר (Falster) ולולנד (Lolland), שחלקים ממנו נמצאו מתחת לגובה פני הים והיו מוגנים על ידי סוללות, נגרמו נזקים כבדים ונספו עשרות אנשים.
בנוסף לנזקים בנפש וברכוש באזורי האסון הותיר השיטפון אוכלוסייה של 15 אלף איש ללא קורת גג. השיטפון חולל גם שינויים קבועים בצורת החופים במספר מקומות.
באופן סטטיסטי היה השיטפון מאורע שהיה עשוי להתרחש פעם ב-100 שנים. שיטפון מעין זה שיתרחש כיום יגרום נזקים גדולים בהרבה, שכן חופי הים הבלטי הפכו מאז 1872 למיושבים בצפיפות גדולה יותר.
תמונות סמנים למפלס שאליו הגיעו מימי השיטפון:
לאן פרחו הפרפרים
"לאן פרחו הפרפרים" הוא האלבום ה-31 של הזמר אריק איינשטיין, בשיתוף פעולה עם שם טוב לוי, שיצא בשנת 1997.
רקע
האלבום הוא שיתוף הפעולה השישי של איינשטיין עם שם טוב לוי, שהלחין כמחצית מהם ועיבד והפיק מוזיקלית את כולם (פרט ל"האור בקצה" שעיבד יחד עם יהודה פוליקר ו"שלום חבר" שעיבד שלום חנוך). עוד כתבו לחנים לאלבום יהודה פוליקר, ברי סחרוף, עוזי חיטמן ושלום חנוך. מילותיהם של שלושה שירים נכתבו על ידי איינשטיין, ובנוסף כתבו לאלבום יהודה פוליקר ויעקב גלעד, אהוד מנור, יעקב רוטבליט, אילן גולדהירש, לאה גולדברג ועוזי חיטמן, שכתב את השיר "עכשיו התור לאהבה" (ובהמשך אף ביצע אותו סמוך למותו).
אווירת האלבום היא נוגה, אם כי לא מדכאת אלא, כדברי מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי, נוסכת תקווה ונחמה. התקליט מושפע עמוקות מרצח רבין ומספר שירים בו מתייחסים לרצח ולאווירה בעקבותיו באופן ישיר ("שלום, חבר", "האור בקצה", "קשה לכתוב דמעות", "זה פתאום נפל עליה" המוקדש ללאה רבין). שירים נוספים מתייחסים למצבו של האדם המזדקן ולחיים של זוגיות ואהבה בגיל מבוגר.
שיתוף הפעולה של איינשטיין וחנוך בשיר "שלום חבר" היה שיתוף הפעולה הראשון שלהם לאחר 17 שנה. חיבור מחודש זה הוביל להקלטת האלבום המשותף "מוסקט", שראה אור שנתיים מאוחר יותר.
פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה
פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה (6 במאי 1769 - 18 ביוני 1824), היה הדוכס הגדול של טוסקנה, וכן כיהן כנסיך הבוחר של זלצבורג, וכדוכס הגדול של וירצבורג.
ביוגרפיה
פרדיננד נולד בפירנצה ב-6 במאי 1769, כבנו השני של לאופולד הראשון, הדוכס הגדול של טוסקנה, ואשתו האינפנטה מריה לואיסה, נסיכת ספרד. בשנת 1790 הפך אביו לקיסר האימפריה הרומית הקדושה, ופרדיננד מונה במקומו ב-22 ביולי 1790 לדוכס הגדול של טוסקנה.
בשנת 1799 הוקמה רפובליקה בפירנצה, ופרדיננד ברח לווינה. בשנת 1801 נחתם חוזה ארנחואס בספרד, ובו צורפו שטחי הדוכסות הגדולה של טוסקנה ודוכסות פארמה ליצירת ממלכת אטרוריה, ולאחר מכן אושר החוזה בשלום לינוויל.
בשנת 1803 קיבל פרדיננד את נסיכות הבוחר מזלצבורג, כפיצוי על הדוכסות הגדולה של טוסקנה שנלקחה ממנו. בחוזה פרסבורג בשנת 1805 צורפו שטחי נסיכות הבוחר מזלצבורג לאימפריה האוסטרית, וכפיצוי קיבל פרדיננד את שטחי בישופות וירצבורג לשעבר כנסיכות בוחר, ולאחר תקופה קצרה שודרגה נחלתו לדוכסות גדולה.
לאחר פירוקה של האימפריה הרומית הקדושה הצטרפה הדוכסות לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1810 צורפה לדוכסות העיר שוויינפורט.
ב-26 באוקטובר 1813 לאחר תבוסתו של נפוליאון בקרב לייפציג, ביטל פרדיננד את בריתו עם נפוליאון. ב-3 ביוני 1814 נחתמה אמנה בין אוסטריה לבוואריה, ולפיה צורפו שטחי הדוכסות לממלכת בוואריה, ואילו פרדיננד קיבל בחזרה את השליטה בדוכסות הגדולה של טוסקנה.
ב-18 ביוני 1824 מת פרדיננד בפירנצה, ובמקומו עלה לשלטון בנו לאופולד.
משפחתו
ב-15 באוגוסט 1790 התחתן פרדיננד על ידי שליח עם לואיזה מנאפולי וסיציליה, שהייתה בתו של פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות ושל רעייתו מריה קרולינה מאוסטריה, וב-19 בספטמבר באותה שנה מומשו הנישואים בווינה. לבני הזוג היו 5 ילדים:
ב-6 במאי 1821 התחתן פרדיננד עם מריה פרדיננדה, נסיכת סקסוניה, בתם של מקסימיליאן, נסיך הכתר של סקסוניה וקרולינה, נסיכת פארמה, אך לא היו לו ילדים ממנה.
ישי (פירושונים)
ראו גם
}}
המשטרה הלאומית של מזרח טימור
המשטרה הלאומית של מזרח טימור (בטטום: Polísia Nasionál Timór Lorosa'e; בפורטוגזית: Policia Nacional de Timor-Leste; בר"ת: PNTL) הוא הכוח המשטרתי הארצי של מזרח טימור.
היסטוריה
המשטרה הוקמה במאי 2002 על ידי האו"ם, לפני שמזרח טימור קיבלה ריבונות. מטרת הכוח לספק ביטחון ומשפט, לשמור על החוק והסדר ברחבי הארץ וגם כדי לאפשר פיתוח מהיר של שיטור אמין, מקצועי ונטול משוא פנים.
כונני הגיוס נערכו בתחילת שנת 2000, והטירונות הראשונה החלה ב-27 במרץ 2000, בחסות מנהל האו"ם במזרח טימור (UNTAET). ב-10 באוגוסט 2001, המשטרה הלאומית של מזרח טימור הוקמה באופן רשמי, שהייתה אמורה לעבוד לצד מנהל האו"ם.
בעבר, נקרא הארגון (East Timor Police Service (ETPS, מאוחר יותר שונה שמו ל-(Timor-Leste Police Service (TLPS, ולבסוף נקבע השם הנוכחי.
המשטרה קיבלה אחראיות בלעדית על כל נושאי השיטור במזרח טימור ב-10 בדצמבר 2003.
יש לפחות שלוש יחידות מיוחדות בארגון: יחידת המילואים של המשטרה (לשעבר יחידת שירות לפריסה מהירה), יחידת משמר הגבול ויחידת ההתערבות המהירה (UIR).
Storm Corrosion
הקשר בין אוקרפלט ווילסון התחיל ב-2001 כשסטיבן וילסון הפיק את אלבומם החמישי של אופת', Blackwater Park. השניים התחילו לכתוב שירים ב-2010. ב-2012, הוציאו את אלבום הבכורה שלהם שהוקלט ב-2011 ונושא את שם הלהקה ב-Roadrunner Records.
אמילי סיבום
אמילי ג'יין סיבום, מדליה (OAM) (באנגלית: Emily Jane Seebohm, OAM; נולדה ב-5 ביוני 1992) היא שחיינית מאוסטרליה, אלופה אולימפית, אלופת עולם ושיאנית עולם בעבר בבריכת 25 מטר, במשחים ל-50 מטר גב ול-100 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה
סיבום נולדה באדלייד. היא עברה עם משפחתה לבריזביין כדי שאמה תוכל לאמן שחייה. אביה, ג'ון סיבום, ממוצא גרמני, היה שחקן מקצוען של פוטבול אוסטרלי.
מדליית זהב באליפות העולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 זכתה סיבום במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם לייזל ג'ונס, ג'סיקה שיפר וליבי טריקט בשיא עולם חדש של 3:55.74 דקות לפני ארצות הברית (3:58.31 דקות) וסין (4:01.97 דקות). כשחיינית ראשונה היא קבעה במשחה הגב תוצאה של 1:00.79 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 4 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.52 דקות ובמקום 14 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 29.04 שניות.
שיאנית עולם
באליפות אוסטרליה בשחייה שנערכה בסידני ב-22 במרץ 2008 קבעה סיבום בשלב חצי הגמר במשחה ל-50 מטר גב שיא עולם חדש של 27.95 שניות ובכך הייתה לשחיינית הראשונה בעולם ששחתה משחה זה מהר יותר מ-28 שניות. שיא זה החזיק מעמד יממה לאחר שנישבר על ידי בת ארצה סופי אדינגטון (27.67 שניות) במשחה הגמר שממנו נמחקה. היא התמקדה במשחה ל-100 מטר גב וקבעה שיא אוסטרלי חדש של 59.78 שניות ובכך הייתה לשחיינית האוסטרלית הראשונה ששחתה משחה זה מהר יותר מדקה. בשלב הגמר היא שיפרה את שיאה והעמידה אותו על 59.58 שניות.
מדליית זהב אולימפית
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה סיבום במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר בשיא עולם חדש של 3:52.69 דקות, לפני ארצות הברית (3:53.30 דקות) וסין (3:56.11 דקות). כשחיינית ראשונה היא שחתה את משחה הגב בתוצאה של 59.33 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.31 דקות.
2009
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 זכתה סיבום בשתי מדליות כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם שרה קסוליס, ג'סיקה שיפר וליבי טריקט בתוצאה של 3:52.58 דקות, אחרי סין שקבעה שיא עולם חדש של 3:52.19 דקות ולפני גרמניה (3:55.79 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.88 שניות, אחרי ג'מה ספופורת' מבריטניה שקבעה שיא עולם חדש של 58.12 שניות ואנסטסיה זואבה מרוסיה (58.18 שניות). שבוע לאחר מכן, באליפות אוסטרליה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בהובארט ב-10 באוגוסט היא קבעה במשחה ל-100 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 58.54 שניות, שיפור לשיא בן ה-7 שנים של נטלי קוגלין מארצות הברית (58.80 שניות). שיא זה החזיק מעמד חודש ושבוע ונישבר על ידי תרסה אלסהמר משוודיה (58.51 שניות).
2010
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באירוויין, קליפורניה באוגוסט 2010 זכתה סיבום ב-6 מדליות, 2 זהב ו-4 כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא תחרות חדש של 59.45 שניות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא תחרות חדש נוסף של 2:09.93 דקות. מדליות כסף במשחה ל-100 מטר חופשי (53.96 שניות), במשחה ל-50 מטר פרפר (26.08 שניות) ובמשחי שליחות 4x100 מטר חופשי (3:38.06 דקות) ו-4x100 מטר מעורב (3:56.96 דקות). במשחקי חבר העמים שנערכו בדלהי, הודו באוקטובר אותה שנה היא זכתה ב-8 מדליות, מהן 3 זהב, 2 כסף ו-3 ארד. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב (59.79 שניות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:36.36 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (3:56.99 דקות). מדליות כסף במשחה ל-100 מטר חופשי (54.30 שניות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:10.83 דקות). מדליות ארד במשחה ל-50 מטר גב (28.33 שניות), במשחה ל-200 מטר גב (2:08.28 דקות) ומשחה ל-50 מטר פרפר (26.29 שניות).
2012
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה סיבום ב-3 מדליות, זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.68 שניות, אחרי מליסה פרנקלין מארצות הברית (58.33 שניות) ולפני איה טרקאוואה מיפן (58.83 שניות). בשלב המקודמות היא קבעה במשחה זה שיא אולימפי ולאומי חדש של 58.23 שניות ומדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם לייזל ג'ונס, אלישיה קוטס ומלני שלנגר בתוצאה של 3:54.02 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:52.05 דקות ולפני יפן (3:55.73 דקות).
2013
באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד בשנת 2013 זכתה סיבום ב-3 מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.06 שניות, אחרי מליסה פרנקלין (58.42 שניות) ולפני איה טרקאוואה (59.23 שניות). במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם סאלי פוסטר, אלישיה קוטס וקייט קמפבל בתוצאה של 3:55.22, אחרי ארצות הברית (3:53.23 דקות) ולפני רוסיה (3:56.47 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 59.40 שניות, בשלב המוקדמות כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 58.79 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי לאחר שהשתתפה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בשלב חצי הגמר במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.70 אך פרשה ממשחה הגמר על מנת להתמקד במשחה ל-100 מטר גב החזק שלה, ובמקום 12 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 28.29 שניות.
2016
שנה לאחר אליפות עולם מאוד מוצלחת, רמת הציפיות עבורה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הייתה מאוד גבוהה. במשחקים עצמם היא זכתה רק במדליית כסף אחת, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:55.00 דקות, אחרי ארצות הברית (3:53.13 דקות) ובמאית השנייה מהר יותר מדנמרק שקבעה שיא אירופה חדש של 3:55.01 דקות. כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 58.83 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.19 שניות ובמקום 12 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:09.39 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בוינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 57.97 שניות, אחרי קטינקה הוסו (57.24 שניות) ולפני אליה אטקינסון מג'מייקה (58.04 שניות). מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.65 דקות, אחרי קטינקה הוסו (2:00.79 דקות) ודרינה זבינה מאוקראינה (2:02.24 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב שליחות (3:49.66 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה בסגנון הגב תוצאה של 56.18 שניות, התוצאה השלישית בטיבה באליפות. נוסף לכך, היא סיימה 3 פעמים במקום רביעי, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.46 שניות, מאית השנייה איטי ממדליית ארד, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:07.41 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:31.21 דקות). במקום חמישי, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 26.16 שניות, 2 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד.
2017
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 זכתה סיבום ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.68 דקות, לפני קטינקה הוסו (2:05.85 דקות) וקתלין בייקר מארצות הברית (2:06.48 דקות), כבר בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אוקיאניה חדש של 2:05.81 דקות ועלתה מהמקום הראשון למשחה הגמר. מדליית כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות ומדליות ארד, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.59 שניות, אחרי קיילי מאס מקנדה שקבעה שיא עולם חדש של 58.10 שניות וקתלין בייקר (58.58 שניות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם טיילור מקאון, אמה מקיאן וברונטה קמפבל בתוצאה של 3:54.29 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:51.55 דקות ורוסיה שקבעה שיא אירופה חדש של 3:53.38 דקות, כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 58.53 שניות, התוצאה השנייה בטיבה באליפות זו. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-50 מטר גב בשיא אוקיאניה חדש של 27.37 שניות.
חייה האישיים
סיבום נמצאת בזוגיות עם השחיין מיץ' לרקין, אלוף העולם במשחי הגב כמותה.
קולוניית מדגסקר
קולוניית מדגסקר (בצרפתית: Colonie de Madagascar et dépendances) היא ישות מדינית תחת חסות צרפת שהתקיימה משנת 1897 עד שנת 1946, ולאחר מכן הפכה לטריטוריות צרפת מעבר לים, במהלך הרבופליקה הרביעית, עד שנת 1958. הקולוניה הוקמה מאיחוד בין הפרוטקטורט של מדגסקר לאיים נוספים באוקיינוס ההודי ובאנטארקטיקה שהיו תחת שלטון צרפתי. האיים באוקיינוס ההודי היו איי גלורייז, אטול באסאס דה אינדיה, האי אירופה, ז'ואן דה נובה, טרומלין, ארכיפלג קומורו. אליהם צורף ארץ אדלי שבאנטארקטיקה והאיים סן פול ואמסטרדם, קרוזה וקרגלן שבשטח הסוב-אנטארקטי.
הקולוניה התחילה בהגליית מלכת מדגסקר ראנאואלונה השלישית ב-28 בפברואר 1897 ששמה קץ לאוטונומיה של הפרוטקטורט של מדגסקר. הקולוניה פורקה ב-1958 כאשר בעקבות משאל העם שהקים את הרפובליקה הצרפתית החמישית בספטמבר 1958, ניתנה אוטונומיה נרחבת למדגסקר בשטח הפרוטקטורט המקורי ב-14 באוקטובר 1958. ב-26 ביוני 1960 מדגסקר הכריזה על עצמאות תחת השם הרפובליקה המלגשית. שאר האיים חולקו לשלוש, ארכיפלג קומורו, האיים שהיו בקולוניית מיוט לא כולל איי גלורייז, הופרדו מהקולוניה ב-1946 לטריטוריה של קומורו. האיים הסוב-אנטארקטיים יחד עם ארץ אדלי אוחדו תחת הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת ב-1955. האיים האחרים באוקיינוס ההודי (איי גלורייז, אטול באסאס דה אינדיה, האי אירופה וז'ואן דה נובה) עוברים ב-1960 לניהול ישיר של ידי השר של צרפת שמעבר לים ובפועל מנוהלים על ידי מחוז ראוניון.
ציסטת ברטולין
ציסטת ברטולין, הידועה גם בשם Bartholinitis, או Bartholin's cyst מתרחשת כאשר בלוטת ברטולין נחסמת, והחסימה הופכת דלקתית טווח הגדלים של הציסטה יכול לנוע בין גודל של אפונה לגודל של ביצה בקירוב, והיא מתהווה רק בצידי החלק התחתון של פתח הנרתיק.
סימנים וסימפטומים
רוב ציסטות הברטולין לא גורמות להופעת סימפטומים. אלה שכן, עשויות לגרום לתחושת כאב בזמן הליכה, ישיבה, או דיספריוניה (קיום יחסי מין, באנגלית: dyspareunia). גודלן עשוי לנוע בין 1 ל-4 ס"מ, ומיקומן השכיח הוא מדיאלית לשפתיים הקטנות של הלביה מינורה. רוב ציסטות הברטולין מופיעות על אחד הצדדים בלבד, שמאל או ימין חד צדדית (Unilateral). ציסטות קטנות לרוב לא מלוות בכאב, אך ציסטות גדולות מאוד עשויות לגרום לכאב משמעותי.
פתופיזיולוגיה
ציסטה בבלוטת הברטולין מתפתחת כאשר צינור בלוטת הברטולין, שתפקידו לנקז אותה, נחסם. במצב כזה, הפרשות הבלוטה נשארות בפנים במקום להיות מנוקזות ויוצרות את הציסטה. במקרה של זיהום בציסטה, עלולה להיווצר מורסה, אשר מאפייניה העיקריים הם אדמומיות אזורית וכאב במגע. ציסטת הברטולין עצמה אינה מהווה זיהום, אך אחת הסיבות להיווצרותה היא זיהום, כמו גם דלקת או חסימה פיזית (על ידי ריר, או ליקוי אחר) של צינורות הברטולין, צינורות ההובלה מבלוטות הברטולין אל הפות. במקרה בו מתחיל זיהום, התוצאה היא מורסה בברטולין. הציסטות לא מהוות מחלה המועברת במגע מיני, זיהום שקשור אליהן נחשב לנדיר והסיבה להתפתחותן אינה חד משמעית. באופן כללי, ניתן להניח כי במקרה שבו מופיעה מורסה, הגורם יהיה זיהום חיידקי ולא מחלת מין.
אבחון
ציסטת ברטולין לרוב תתגלה בזמן בדיקה גניקולוגית. קיימות מחלות נוספות שעשויות לגרום לסימפטומים דומים, דוגמאות לכך הן לימפומה ציסטה בבלוטות סקין, גידול פפילרי (הידרדנומה פפיליפרום), וציסטה אפידרמלית (epidermoid cysts). בקרב הנשים שעברו את גיל 40, לעיתים ימליצו על ביופסיה, במטרה לודא שאין סרטן.
טיפול
הטיפול תלוי בחומרת הסימפטומים. אם אין תסמינים, ייתכן כי לא יהיה נחוץ טיפול כלל. ציסטות זעירות וחסרות תסמינים צריכות להיות תחת מעקב לאורך זמן, במטרה לבדוק אם הן גדלות. במקרים הדורשים התערבות, ניתן להשתמש בקטטר לצורך ניקוז הציסטה, או שניתן לבצע ניתן לבצע הליך כירורגי המכונה "כיוס", או פתיחת ציסטה (באנגלית: marsupialization), אך לא במקרה בו הציסטה מזוהמת. במסגרת הליך זה יפתחו את הציסטה כדי ליצור פתח קבוע באמצעות תפרים, במטרה לשמור על ערוץ ההפרשות פתוח. הסיבה להימנעות מפני חיתוך וניקוז רגילים היא, שהם עשויים לאפשר לציסטה לשקם את עצמה. להתערבות מסוג כלשהו יש שיעור הצלחה של 85%, ללא תלות בשיטה בה בוחרים להשתמש, בכל הקשור להיעדרות של נפיחות, אי-נוחות, או מראה של תעלה דולפת. צנתור נחשב להליך פשוט יחסית, שאין צורך לסביבת חדר ניתוח כדי לבצעו. במסגרת הליך זה, צינורית קטנה עם בלון בקצה (המכונה Word catheter) מוכנסת אל תוך הציסטה, הבלון מנופח במטרה לשמור על מיקום קבוע, הקטטר נשאר למשך 2 עד 4 שבועות, מנקז את הנוזלים וגורם לבלוטה להפתח באופן סטנדרטי לאחר הסרת הקטטר. קטטר לרוב לא יפגע בתפקוד הרגיל, אך ככלל אין לקיים יחסי מין בתקופה זו. בשלב מסוים עלול להתפתח בציסטה זיהום, שיתחיל להחלים באופן עצמאי לאחר 3 עד 4 ימים. מרשם למשככי כאבים כדוגמת איבופרופן, וכמו כן טבילות ממושכות באמבטיה עשויים לסייע לחתושה. לצורך זירוז הריפוי עצמו, ניתן להשתמש בקומפרסים חמים. לבסוף, אם מורסה בבלוטת ברטולין מופיעה מספר פעמים, ניתן להסיר את הבלוטה ואת צינור ההובלה בניתוח. הסרת בלוטות אלה לעיתים מומלצת לנשים מעל גיל 40, במטרה לודא היעדר של סרטן. לרוב, אנטיביוטיקה אינה נחוצה.
פרוגנוזה
בעוד שציסטת ברטולין יכולה לגרום לכאב, היא אינה מהווה סכנת חיים. לא ניתן להבטיח את אי הופעתן של ציסטות חדשות, אך הסרה כירורגית או בלייזר מפחיתה את הסיכויים לחזרת הציסטה באותו המיקום. הסיכוי להישנות עולה בקרב הנשים שכבר סבלו מציסטת ברטולין בעבר, לעומת אלו שלא סבלנו ממנה, אצלן הסיכוי להופעה נמוך יותר. במקרה בו הציסטות חוזרות, הדבר עלול להתרחש כל כמה שנים, כמו גם בתדירות גבוהה יותר. בקרב נשים שעברו פתיחת ציסטה, קצב ההישנות עשוי להיות איטי יותר, אך ההישנות לא תיעלם.
פסנתר חשמלי
פסנתר חשמלי הוא כלי נגינה שמפיק צלילים כאשר נגן לוחץ על קלידי מקלדת מוזיקלית המעוצבת כמקלדת פסנתר. לחיצה על הקלידים גורמת לפטישים מכניים להכות במיתרי מתכת, לשוניות מתכת, או שיני מתכת, דבר שמוביל לרעידות המומרות על ידי פיקאפים מגנטיים לאותות חשמליים, שמועברים באמצעות מגבר לרמקולים, במטרה להשמיע צליל חזק מספיק עבור המבצע והקהל. בשונה מסינתיסייזר, פסנתר חשמלי אינו כלי אלקטרוני, אלא כלי אלקטרו־מכני. כמה פסנתרים חשמליים מוקדמים השתמשו בתיל באורכים משתנים כדי להפיק את הצליל, כפי שנעשה בפסנתר מסורתי. פסנתרים חשמליים קטנים יותר השתמשו בשבבי פלדה כדי להפיק את הצליל (למלופון עם מקלדת ופיקאפים). הפסנתרים החשמליים הראשונים הומצאו בסוף שנות ה־20 – פסנתר הגרנד החשמלי של ניאו־בכשטיין  היה מבין הראשונים שבהם. הדגם הראשון ללא מיתרים היה ככל הנראה כלי המקלדת מתוצרת חברת Vivi-Tone, שאותו תכנן המוזיקאי, בונה הכלים ומהנדס הקול. יצרני פסנתרים חשמליים נוספים ראויים לציון הם, בין השאר, "Baldwin" ו־"וורליצר".
הקלטות מוקדמות שנעשה בהן שימוש בכלי היו של דיוק אלינגטון ב־1955 והקטע הכלי "India" של, כמו גם הקלטות נוספות של רא מ־1956, שנכללו באלבומו השני "Super-Sonic Jazz" (ידוע גם בשם "Super Sonic Sounds"). הפופולריות של הפסנתרים החשמליים התחילה לעלות בסוף שנות ה־50 אחרי להיטו של ריי צ'ארלס מ־1959, והגיעה לשיאה בשנות ה־70. לאחר מכן, החליפו אותם בהדרגה פסנתרים אלקטרוניים, שהפיקו צלילים המחקים צלילי פסנתר ללא החסרונות של פסנתרים חשמליים — משקל כבד וחלקים מכניים נעים. גורם נוסף שהניע את פיתוחם וקבלתם של הפסנתרים החשמליים היה החדירה הגדלה והולכת של כלים חשמליים למוזיקה הפופולרית, וכתוצאה מכך הצורך הגובר בכלי מקלדת ניידים שהיו ניתנים להגברת קול רבת עוצמה. מוזיקאים אימצו כמה דגמים של פסנתרים חשמליים לשימושי רוק ופופ. דבר זה עודד את יצרני הדגמים האלה להתאים אותם לשימוש במה בהופעות חיות, ואף לייצר דגמים שהיו מותאמים בראש ובראשונה לשימוש על הבמה.
, שמחקים את צליל הפסנתר החשמלי, במידה רבה החליפו את הכלים האלקטרו־מכניים החל מסביבות 2010, הודות לממדיהם הקטנים, משקלם הנמוך ורבגוניותם של הכלים הדיגיטליים, שמסוגלים להפיק מגוון עצום של צלילים, מעבר לצלילי הפסנתר (למשל חיקוי צלילי אורגן האמונד, צלילי סינתיסייזר וכדומה). עם זאת, ישנם מוזיקאים שעדיין מופיעים ומקליטים עם פסנתרים חשמליים. יצרנית פסנתרי פנדר רודס ייצרה ב־2009 קו חדש של פסנתרים אלקטרו־מכניים בשם "Rhodes Mark 7", ובעקבותיהם גם היצרנית "Vintage Vibe" יצאה עם קו חדש של כלים.
היסטוריה
הפסנתר החשמלי הראשון, "Neo-Bechstein", נבנה ב־1929. הפסנתר החשמלי "Vierlang-Forster" הוצג ב־1937. הפסנתר החשמלי "RCA Storytone" נבנה ב־1939 במיזם משותף של "Story & Clark" ו־"RCA". הפריט עוצב על ידי המעצב התעשייתי האמריקאי. הוא הוצג לראשונה ביריד העולמי ב־1939. לפסנתר היו מיתרים ופטישים רגילים, אבל ללא תיבת תהודה: הצליל הוגבר באמצעות פיקאפים אלקטרומגנטיים, מעגלים ומערכת רמקולים, דבר שהפך אותו לפסנתר החשמלי הראשון בעולם הזמין מסחרית.
דגמים רבים תוכננו מלכתחילה כגרסה זולה יותר של פסנתרים אקוסטיים, לשימושים ביתיים או לימודיים. כמה מהדגמים יוצרו מרובי מקלדות לשם שימוש במעבדות בבתי ספר או מוסדות אקדמיים, כדי שהמנחים יוכלו לעבוד בו־זמנית עם קבוצת תלמידים באמצעות שימוש באוזניות.
סוגים
"פסנתר חשמלי" הוא שם לקטגוריה רבגונית שמקיפה כמה וכמה כלים שונים שנבדלים זה מזה במנגנוני הפקת הצליל, וכתוצאה מכך גם בגוון ובאופי הצליל המופק.
הקשה על מיתרים
הפסנתרים החשמליים של "ימאהה", "באלדווין", "הלפינסטיל" ו"קוואי"  הם למעשה פסנתרי כנף או פסנתרים עומדים עם מיתרים ופטישים. בדגמים של "הלפינסטיל" יש תיבת תהודה רגילה. בדגמים של החברות האחרות: "ימאהה", "באלדווין" ו"קוואי" אין תיבת תהודה, והם דומים יותר באופן הפעולה לגיטרה חשמלית: רעידות מיתרי הפסנתרים מומרות לאותות חשמליים באמצעות פיקאפים פיאזואלקטריים מתחת לגשר. הדגמים של "הלפינסטיל" עושים שימוש בסדרת פיקאפים אלקטרומגנטיים שמחוברים למסגרת הכלי. לכל הכלים האלה יש מאפיינים טונאליים דומים לאלה של פסנתר אקוסטי.