cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מישל מרטלי
נשיאותו
בתחילת 2016 היסס מרטלי לעזוב את השלטון אך בסופו של דבר הסכים בסוף הקדנציה ב-7 בפברואר 2016, להעברת התפקיד לנשיא זמני, ז'וסלרם פריוור. למרות יוזמותיו למשוך גורמי עסקים שונים ואישים כמו נשיא ארצות הברית לשעבר ביל קלינטון, במאמצים לשיקום המדינה אחרי רעידת האדמה הגדולה של האיטי משנת 2010, מאזן הנשיאות של מרטלי נחשב מאכזב.
משפחתו
מישל מרטלי נשוי לסופיה סן-רמי, האמרגנית שלו, שמוצאה מגונאיב. לזוג יש ארבעה ילדים: שלושה בנים (אוליבייה, מישל-יאני, מישל-אלכסנדר) ובת (מלאיקה מישל).
אפולון לימסול (כדורסל)
פיצה אקספרס אפולון לימסול (ביוונית: Μπάσκετ σύλλογος Απόλλων Λεμεσού), היא קבוצת כדורסל קפריסאית מהעיר לימסול, המשחקת בליגת העל הקפריסאית.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1967, כאחד מצוות המועדונים שייסדו את ליגת הכדורסל הקפריסאית. לעומת יריבתה העירונית אקא לימסול, לאפולון אין אפילו אליפות אחת בכל שנותיה בליגה. לעומת זאת, משנת 1999 החלה הקבוצה לפרוח ולהאבק על תארים. הגיעה 4 פעמים לגמר הפלייאוף ו-6 פעמים הגיעה לחצי גמר הפלייאוף, פעמיים זכייה בגביע הקפריסאי ועוד גמר גביע. וזכייה בסופרקאפ הקפריסאי. מאז 2007 הספונסר הראשי של הקבוצה הוא רשת המזון "פיצה אקספרס".
השתתפות באירופה
החל מעונת 1999/00 משתתפת במפעלים אירופאים. לרוב בגביע קוראץ'. בעונת 2000/01 הודחה על ידי קבוצת המופארם ורשאץ' בשלב המוקדמות. בעונת 2005/06 הודחה על ידי חימיק יוז'ני בשלב שמינית הגמר של היורוקאפ צ'לנג'. ובעונת 2006/07 הודחה בשלב חצי גמר היורוקאפ צ'לנג' על ידי צסק"א סמרה שלבסוף זכתה בגביע. בעונת 2012/13 ניצחה הקבוצה במוקדמות היורוצ'לנג' את קבוצת "דוקס קלוסטנויבורג" מאוסטריה, בסיכום שני מפגשים, והגיעה לשלב הבתים.
נמל התעופה הבין-לאומי אנטבה
נמל התעופה הבין-לאומי אנטבה (באנגלית: Entebbe International Airport) הוא נמל התעופה הבינלאומי העיקרי של אוגנדה. המטה הראשי של רשות התעופה האזרחית של אוגנדה נמצא בשדה תעופה זה.
מיקום
שדה התעופה נמצא סמוך לעיירה אנטבה, על חוף אגם ויקטוריה, 41 ק"מ דרומית-מערבית לרובע העסקים המרכזי של קמפלה, בירת אוגנדה, והעיר הגדולה ביותר במדינה.
היסטוריה
שדה התעופה נבנה ב-1928-1929. המטוסים הראשונים שהשתמשו בשדה התעופה החדש היו של חיל האוויר המלכותי, שהשתמשו במסלול דשא באורך של 900 מטרים, בתאריך 17 בפברואר 1929. בינואר 1932 החלו להשתמש בשדה לשם שירותי דואר בין אנטבה לקהיר. בשנת 1935 שופץ המסלול וב-1944-1945 המסלול הראשי (12/30) נסלל והוארך לאורך של 1,600 מטרים. ב-10 בנובמבר 1951 שדה התעופה נפתח מחדש באופן רשמי לאחר שהמסלולים הורחבו עוד יותר (מסלול 12/30 הוארך לכדי 3,300 מטרים). מסוף הנוסעים נבנה בשנות ה-70 המאוחרות.
מבצע אנטבה
ב-27 ביוני 1976 (כ"ט בסיון ה'תשל"ו) נחטף מטוס איירבוס A300 של חברת התעופה הצרפתית אייר פראנס, בטיסה 139 מנמל התעופה בן-גוריון לפריז, לאחר שערך חניית ביניים באתונה. במטוס שהו באותה עת 248 נוסעים ו-12 אנשי צוות. במבצע של סיירת מטכ"ל חולצו השבויים שהוחזקו בשדה והושבו לישראל. נזקים רבים נגרמו לשדה התעופה במבצע, כך שפתיחתו המחודשת של הטרמינל הייתה רק לאחר שנים מספר.
הפועל רחובות (כדורגל)
הפועל רחובות הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר רחובות שפעלה החל מתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל, והמשיכה לשחק בליגות הנמוכות לאחר קום מדינת ישראל, עד שפורקה ב-1968 והתאחדה עם קבוצת הפועל מרמורק.
היסטוריה
מועדון הספורט של הפועל רחובות הוקם ב-1926, וב-1933 הוקמה קבוצת הכדורגל תחת המועדון. משחקה הרשמי הראשון של הקבוצה התרחש בשנת הקמתה, נגד המועדון הוותיק יחסית הפועל ירושלים. בשנת 1940 החלה לשחק במגרש משלה. הקבוצה שיחקה בעיקר בליגות הנמוכות בתקופת המנדט עד שבעונת 1943/1944 הצליחה להגיע לליגה הבכירה וסיימה במקום העשירי מתוך 14 קבוצות ושיחקה בליגה הבכירה במשך 3 עונות רצופות עד 1946/1947 אז סיימה במקום ה13 הלפני אחרון וירדה לליגת המשנה.
הקבוצה המשיכה לשחק בליגת המשנה וניסתה לעלות ללא הצלחה לליגה הבכירה. בעונת 1961/1962 הקבוצה אף נשרה לליגה השלישית (ליגה ב') מהמקום האחרון בליגה א'. בעונה שלאחר מכן, מועדון אחר מהעיר רחובות הפועל מרמורק, הצליח לעלות לליגה א' והפך להיות המועדון הבכיר בעיר בשנים הבאות. בקיץ 1968, עקב קשיים כלכליים, שני המועדונים הפועל רחובות והפועל מרמורק התאחדו להקמת מועדון חדש הפועל מרמורק-רחובות והקבוצה חדלה מלהתקיים באופן עצמאי. למרות האיחוד עם מרמורק, זכויות המועדון עברו דווקא להפועל קריית גת שלקחה את מקומה של הפועל רחובות בליגה ב' ואף שיחקה בשם "הפועל קריית גת רחובות". לאחר מכן נעלמה הקבוצה ממפת הכדורגל הישראלי.
1959 בגרמניה
1959 בגרמניה היא השנה בה ציינה גרמניה 88 שנות לאום.
נפתלי וגנר
נפתלי וגנר (נולד ב-1949) הוא פרופסור אמריטוס בחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה
וגנר, יליד ירושלים, נקרא על שם דודו (אחי-אמו) שנפל בקרב הקסטל במלחמת העצמאות. אחותו היא מנצחת המקהלות הקאמריות יעל וגנר-אביטל.
בילדותו למד נפתלי וגנר פסנתר אצל ברכה עדן, אורה רותם-נלקן ואחרים. את השכלתו המוזיקלית העיונית רכש באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין, שם למד תאוריה וקומפוזיציה, ואחר-כך באוניברסיטה העברית, שם למד במסלול ישיר לדוקטורט וכתב את הדיסרטציה שלו על "הטוניקה לכאורה" (סוגיה בתחום התאוריה של היינריך שנקר), בהנחיית פרופ' רוג'ר קמיאן. העיסוק התאורטי והאנליטי במוזיקה טונאלית מערבית מלווה את עבודתו האקדמית של נפתלי וגנר עד עצם היום הזה.
בשנות ה-70 וה-80 היה וגנר פעיל כמלחין, וחיבר מוזיקה לתיאטרון ולטלוויזיה. הלחין בין השאר מוזיקה למחזות "חנברט", "המבול" ו"אבא אובו" שהוצגו בתיאטרון החאן, ל"מפי העם" שהוצג בתיאטרון לילדים ולנוער של אורנה פורת ול"כיבוי אורות" שהוצג בבימת הקיבוץ. כן הלחין שירים לתוכניות טלוויזיה לילדים כמו ריצ'רץ' ו"שניים בראש אחד" בטלוויזיה הישראלית ול"קשת וענן" בטלוויזיה החינוכית.
בשנות ה-80 עסק וגנר גם בפיתוח לומדה מוזיקלית בבית התוכנה "קסנדו". במסגרת זאת פיתח תוכנות להוראת הרמוניה ליד המקלדת (Keyboard Harmony), פיתוח השמיעה ההרמונית, פיתוח מיומנויות קצב ועוד.
ראש ממשלת ארמניה
תחת חוקת 2015 החדשה, ראש הממשלה הוא המשרה החזקה והמשפיעה ביותר בפוליטיקה הארמנית. ראש הממשלה ממונה על ידי נשיא ארמניה, אך ניתן לפטרו על ידי הצבעה של אי-אמון בתוך הפרלמנט. במשאל עם חוקתי שנערך ב-2015, האזרחים הצביעו בעד העברת ארמניה למשטר פרלמנטרי.
תפקיד ראש הממשלה הוקם לראשונה ב-1918, עם הקמת הרפובליקה הראשונה של ארמניה. התפקיד התרוקן מתוכן עם שילוב הרפובליקה של ארמניה אל תוך הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הפדרטיבית של ארמניה. כאשר הכריזה ארמניה על עצמאותה ב-1991, הוקם שוב משרד ראש הממשלה.
ריק פרי
ג'יימס ריצ'רד "ריק" פרי (באנגלית: James Richard "Rick" Perry; נולד ב-4 במרץ 1950) הוא פוליטיקאי אמריקאי, כיהן כמושל מדינת טקסס מדצמבר 2000 עד ינואר 2015. ניסה פעמיים להתמודד לנשיאות. בשנים 2017–2019 כיהן כמזכיר האנרגיה של ארצות הברית בממשלו של הנשיא דונלד טראמפ.
נעוריו ותחילת דרכו
פרי נולד וגדל בטקסס, דור חמישי למשפחה מקומית, בנם הצעיר של ריי ואמיליה פרי. ב-1972 סיים תואר ראשון במדעי בעלי החיים באוניברסיטת טקסס A&M. לאחר לימודיו התגייס לחיל האוויר האמריקאי והוכשר כטייס תובלה. שירת כטייס לוקהיד C-130 הרקולס באירופה ובמזרח התיכון, השתחרר ב-1977 בדרגת קפטן. הוא חזר לחוות משפחתו וגידל כותנה עם אביו. התחתן בשנת 1982 עם אניטה טיגפן פרי.
קריירה פוליטית
הקריירה הפוליטית של פרי החלה ב-1985, לאחר שנבחר לכהן כנציג בבית הנבחרים של מדינת טקסס, כשהוא רץ מטעם המפלגה הדמוקרטית, הוא שימש חבר בוועדת ההקצבות ובלט בפיקוח על הוצאות המדינה, הוא נבחר לתפקיד פעמיים נוספות ובסך הכל כיהן במשך שש שנים. ב-1989 עבר למפלגה הרפובליקנית. ב-1990 נבחר לנציב החקלאות של טקסס וב-1994 נבחר לתפקיד בשנית. ב-1998 נבחר למשרת המשנה למושל טקסס. לאור נסיעותיו הרבות מחוץ לטקסס, של המושל המכהן, ג'ורג' ווקר בוש, במסגרת הקמפיין שלו לנשיאות, שימש פרי כמושל בפועל במשך חלק ניכר מהכהונה. לאחר בחירתו של בוש לנשיא, קיבל פרי את המינוי למושל במקומו. מאז נבחר לתפקיד לשלוש כהונות נוספות, ב-2002, 2006 וב-2010, הוא ראשון המושלים בהיסטוריה של טקסס שנבחר לכהונה שלישית ברציפות.
במהלך תקופתו כמושל, נהנתה מדינת טקסס מצמיחה כלכלית מרשימה, בפרט ביחס לשאר מדינות ארצות הברית: במשך עשור, רשמה טקסס גידול בתוצר של כ-95% לעומת ממוצע של כ-66% בשאר המדינה. מאז 2001, גדל מספר המועסקים במגזר הפרטי במדינה, ביותר מסך כל הגידול המצטבר של כל שאר מדינות ארצות הברית יחדיו. אף על פי כן, המדינה מדורגת נמוך במדדים סוציאליים כגון שיעור העוני והשכלה תיכונית. מדיניותו של פרי כמושל כללה התנגדות להעלאת מיסים, ריסון פיסקלי, הקמת קרן השקעות בהיי טק ובעסקים קטנים ובינוניים.
הוא תומך בעצמאות רבה למדינות מול הממשל הפדרלי, בהתאם לגישה המפרשת כך את התיקון העשירי לחוקת ארצות הברית, וכיו"ר מועצת המושלים הרפובליקנים, התעמת בנושא מול הנשיא ברק אובמה. הוא היה מהפוליטיקאים הבכירים הראשונים שהביעו תמיכה בתנועת מסיבת התה, כשהצטרף להפגנות המחאה שלה באפריל 2009.
פרי, נוצרי אוונגליסטי, הוא שמרן בדעותיו, הוא מתנגד להפלות מלאכותיות, בלם במהלך כהונתו כמושל חקיקה מקלה בנושא, חתם על תיקון לחוק המגביל ביצוע הפלה במהלך השליש השלישי של ההיריון, קידם חוקים המחייבים העברת מידע לנשים המעוניינות לעבור הפלה כולל חוק המחייב לבצע בדיקת אולטרה סאונד להיריון, מתוך כוונה שייחשפו לפעימות הלב של העובר ולמראהו, לפני קבלת ההחלטה הסופית. פרי מתנגד לנישואים חד מיניים ותומך בהוצאות להורג, כמושל חתם על המספר הרב ביותר של הוצאות להורג בתולדות טקסס. הוא תומך בזכות האזרחים לנשיאת נשק, ומצויד בו בעצמו בשעה שיוצא לג'וגינג.
המירוץ לנשיאות ארצות הברית
לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012, עלה שמו של פרי כאחד המועמדים מטעם המפלגה הרפובליקנית להתמודד מול הנשיא המכהן אובמה. פרי הכחיש במרץ 2011 כי בכוונתו להתמודד, אך עדיין נותרו ספקולציות בעניין. באוגוסט אותה שנה ארגן כנס גדול תחת הכותרת תפילה למען שלומה של ארצות הברית, בו נכחו עשרות אלפי נוצרים פונדמנטליסטים, ומספר ימים אחר כך הודיע על כוונתו להתמודד לנשיאות. פרי שהוביל בתחילה בסקרי דעת הקהל, התדרדר בעקבות מספר עימותי בחירות לא מוצלחים ובאספת הבחירות של המפלגה הרפובליקנית באיווה זכה ל-10% בלבד מקולות המצביעים, מה שהציב אותו במקום החמישי בלבד.
ב-19 בינואר, ערב הבחירות המקדימות בדרום קרוליינה, הודיע פרי על פרישתו מהמירוץ, והעביר את תמיכתו למועמד ניוט גינגריץ'.
באוגוסט 2014 החליט חבר מושבעים גדול להגיש כתב אישום נגד פרי בהאשמות של ניצול לרעה של סמכות וכפיית מרותו על עובד ציבור. על פי כתב האישום פרי ניסה לכפות את התפטרותה של פרקליטת מחוז טרוויס בטקסס, לאחר שהורשעה בנהיגה בגילופין, באמצעות איום שיממש את זכות הווטו שניתנה לו כמושל על מנת לעצור העברת תשלומים ליחידות המחוז. בפברואר 2016 ביטל בית המשפט את האשמות נגדו וקבע כי לא ניתן להגביל את זכות הווטו.
בשנת 2016 השתתף בתוכנית המציאות האמריקאית "רוקדים עם כוכבים", בעונתה ה-23 שם היה למודח השני, בעוד הזוכה הייתה לורי הרננדז.
מ-2 במרץ 2017 פרי כיהן כמזכיר האנרגיה של ארצות הברית בממשלו של הנשיא דונלד טראמפ. הסנאט אישר את מינויו לתפקיד ברוב של 62 תומכים מול 37 מתנגדים. ב-4 באוקטובר 2019 דווח בעיתון "הניו יורק טיימס" כי פרי צפוי להתפטר מתפקידו כמזכיר האנרגיה בשלהי 2019, על סמך מידע ממקורות אנונימיים. ב-17 באוקטובר אמר פרי לטראמפ כי יתפטר בסוף השנה, אך בסופו של דבר עזב את התפקיד בראשית דצמבר.
חיים אישיים
פרי נשוי לאניטה, אחות במקצועה, ולבני הזוג שני ילדים.
שלושת הטנורים
שלושת הטנורים היה הרכב של שלושה זמרי טנור אופראיים, שהופיעו יחד בקונצרטים בשנות ה-90 ובתחילת העשור הראשון של המאה ה-21. ההרכב כלל את פלאסידו דומינגו, חוזה קררס ולוצ'אנו פבארוטי.
שיתוף הפעולה הראשון של השלישייה היה במופע במרחצאות קרקלה שברומא בערב שלפני גמר מונדיאל 1990 (שנערך באיטליה), ב-7 ביולי 1990, כאשר זובין מהטה מנצח על Orchestra del Maggio Musicale Fiorentino ו-Orchestra del Teatro dell'Opera di Roma. הרעיון לקונצרט זה היה של המפיק האיטלקי מריו דראדי, והמטרה שלו הייתה לגייס כספים למען קרן בבעלות קררס, וגם לערוך לקררס מעין קבלת פנים בחזרתו אל עולם האופרה, לאחר שהתגבר על מחלת סרטן הדם.
לאחר הופעה זו המשיכו השלושה להופיע יחד: לקראת גמר מונדיאל 1994 הופיעו בפני 1.3 מיליארד צופים בשידור חי מאצטדיון דודג'רס בלוס אנג'לס,, עוד הופיעו ברחבת שאן דה מארס בפריז – תחת מגדל אייפל – במהלך מונדיאל 1998, וביוקוהמה במהלך מונדיאל 2002. הם הופיעו גם בערים ובמסגרות אחרות, ובדרך כלל באצטדיונים או ברחבות.
ישראל זלמן אלכסנדרובסקי
קורות חייו
נולד בשנת תקפ"ב ליצחק אייזיק בעיירה טרנוגרוד במחוז לובלין. אביו היה מקורב לרב נח מלכוביץ וביחד עם אביו ביקר אצלו. הרב מלכוביץ היה זה שגילה את כשרונותיו הרבים. כשהתבגר למד לעומק את הלכות שחיטה ורפואה ושימש כשוחט ובודק וכן בודק שוחטים אחרים בעיר שרשוב ואף קנה לעצמו שם כאחד מגדולי הבקיאים בדור בהלכות אלה. רבים התייעצו איתו בנושאים אלו. הוא התכתב רבות עם גאוני התקופה ביניהם רבי מרדכי מאושמינא, רבי חיים סולובייצ'יק מבריסק ורבי מאיר יחיאל מאוסטרובצה. הוא נחשב כבקי בתורת הרפואה. כמו כן הוא חיבר ספר על הלכות שחיטה בשם "תיקוני שלמה", והספר הפך לנפוץ עד כדי כך שבדורו כל מי שרצה לקבל סמיכה בשחיטה הצטרך ללמוד את ספרו.
שלושת הטנורים
הקונצרטים של ההרכב היוו הצלחה מסחרית רבה, והם לוו בסדרה של אלבומים רבי-מכר, כגון Carreras - Domingo - Pavarotti: the Three Tenors in Concert, שמחזיק בשיא גינס לאלבום הנמכר ביותר בתחום המוזיקה הקלאסית; The Three Tenors In Concert 1994; The Three Tenors: Paris 1998; The Three Tenors Christmas; ו-The Best of the Three Tenors. בהופעות מ-1990 ומ-1994 המנצח על התזמורת היה זובין מהטה, ובהופעה מ-1998 המנצח היה ג'יימס לוויין.
סגנונם היה אופרה פופ. הרפרטואר של ההרכב כלל לא רק שירי אופרה, אלא גם שירים ממחזות ברודוויי ואף להיטי פופ. הם נהגו לפתוח את הופעותיהם עם האריָה Nessun dorma מן האופרה טורנדוט של פוצ'יני ועם השיר הנפוליטני "או סולה מיו".
תופעת "שלושת הטנורים" התקבלה בהתלהבות אצל חלק מחובבי האופרה, על הצגת התחום בפני הקהל הרחב, אך חלק אחר - השמרני יותר - בז לה ואמר כי מטרתו של ההרכב אינה "לשיר למיליוני המתקהלים", אלא "לשיר למיליוני הדולרים", שכן כל הופעה שלהם גרפה רווחים של מעל למיליון דולרים אמריקאיים עבור כל אחד מהשלושה, ועבור המנצח. מבקרים אחרים טענו כי ביצוע של ארְיות אופראיות באצטדיוני ספורט גדולים, כמו ומבלי, עם מערכות הגברה משוכללות, תורם מעט להבנה ולהערכה של האופרה. בריאיון מ-1998 דומינגו הגיב לביקורות על ההרכב, ואמר: "אני מבין את התלונות של השמרנים, אבל לא ארצה לראות את אותם שמרנים בהופעה של שלושת הטנורים".
ישראל זלמן אלכסנדרובסקי
קורות חייו
נפטר ביום ח' בטבת ה'תרמ"ז. בנו מרדכי סנדר הדפיס לאחר מותו את הספר "תיקוני שלמה".
שלושת הטנורים
ב-6 בספטמבר 2007 נפטר פבארוטי, ובכך בעצם התפרקה השלישייה באופן סופי.
יואכים היינריך קאמפה
יואכים היינריך קַאמפֶּה (בגרמנית: Joachim Heinrich Campe; 29 ביוני 1746 - 22 באוקטובר 1818) היה מחנך גרמני, סופר ילדים, מוציא לאור ובלשן. מראשי תנועת הפילנתרופיניסטים ומהדמויות הבולטות של תקופת הנאורות בגרמניה.
תולדות חייו
ב-1775 עבר ללמד בבית הספר הפילנתרופיניסטי של יוהאן ברנהרד באזדוב בדסאו, אך עזב לאחר פחות משנה עקב חילוקי דעות עִמו. הוא עבר להמבורג ושם הקים בית ספר דומה ברוח הפילנתרופיניזם. בין השנים 1785-1791 פרסם 16 כרכים של החיבור הפרוגרמטי Allgemeine Revision des gesammten Schul und Erziehungswesens ("רוויזיה כללית של בית הספר ומערכת החינוך") ותרגם את הספרים "מחשבות אחדות אודות החינוך" מאת ג'ון לוק ו"אמיל, או על החינוך" מאת ז'אן-ז'אק רוסו. ב-1786 קרא לו הנסיך קארל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל לבראונשווייג על מנת שייטול על עצמו את האחריות על מערכת החינוך בנסיכות. קאמפה העביר את ניהול בית הספר בהמבורג לידיו של ארנסט כריסטיאן טראפ (Ernst Christian Trapp), והוא גם שירש את מקומו בבראונשווייג.
קאמפה פעל גם כסופר ילדים, ובכך מילא חלל ויצר את הסוגה הספרותית של ספרים לבני הנעורים. הוא עיבד את ספרו של דניאל דפו "רובינזון קרוזו" (Robinson der Jüngere, "רובינזון הצעיר", 1780) והטרילוגיה "גילוי אמריקה" (Die Entdeckung von Amerika, בשלושה חלקים: קולומבוס, קורטס ופיסארו; תורגמה לעברית בידי משה מנדלסון). בנוסף כתב ספרי לימוד לילדים (Kleine Kinderbibliothek, "ספרייה קטנה לילדים"), ספרי לימוד קריאה מותאמים לבנים ולבנות וספרי מסעות (Erste Sammlung interessanter und durchgängig zweckmäßig abgefasster Reisebeschreibungen für die Jugend, "אוסף ראשון של סיפורי מסע מעניינים ומועילים באופן עקבי מנוסחים לנוער" ב-12 כרכים ו-Neue Sammlung merkwürdiger Reisebeschreibungen für die Jugend, "אוסף חדש של מסעות מוזרים לנוער" ב-7 כרכים).
ב-1787 הקים הוצאת ספרים, בעיקר על מנת להדפיס ולפרסם את ספריו. כיוון שהיו אלה ספרים פופולריים לבני הנעורים זכתה ההוצאה בהצלחה כלכלית.
קאמפה הסתקרן מאוד מן המהפכה הצרפתית וב-1789 יצא עם תלמידו לשעבר וילהלם פון הומבולדט לפריז ונכח כעד בכינוס האספה הלאומית. ב-1792 זכה לאזרחות כבוד של צרפת יחד עם ג'ורג' וושינגטון, פרידריך שילר ואחרים.
אביאם סלע
אביאֵם סלע (נולד ב-7 בינואר 1946) הוא טייס לשעבר ותת-אלוף במילואים בחיל האוויר הישראלי, ממתכנני מבצע "אופרה" לתקיפת הכור הגרעיני בעיראק, מפקד הקרקע של מבצע ערצב 19 לתקיפת סוללות טילי הקרקע-אוויר בבקעת הלבנון ומפעילו של המרגל יונתן פולארד.
קריירה צבאית
סלע (במקור סלביוסיסקי) נולד בחיפה, למד בבית הספר הריאלי והתגייס לצה"ל בשנת 1963. עם גיוסו התנדב לקורס טיס, אותו סיים כטייס קרב. במלחמת ששת הימים טס על מטוסי מיסטר במסגרת טייסת 109 ("העמק"). היה חלק מהקבוצה הראשונה שהתאמנה בישראל על מטוסי F-4 פנטום האמריקאים והיה ממקימי טייסת 69 ("הפטישים") כטייסת פנטום. במלחמת ההתשה שירת כטייס קורנס (פנטום) בטייסת 69. ב-8 בפברואר 1970 רשם במבצע פריחה 8 הפלה של מיג 21 מצרי, ההפלה הראשונה לפנטום בירי תותחים. ב-30 ביולי 1970 הפיל מטוס מיג-21 שהוטס על ידי טייס סובייטי במהלך קרב אוויר מעל שטח מצרים. בסך הכל הפיל לאורך שירותו 5 מטוסי אויב.
בפרוץ מלחמת יום הכיפורים שהה בארצות הברית במסגרת קורס מקצועי, חזר לישראל ולחם כסגן מפקד טייסת 69. בשנים 1976–1979 פיקד על טייסת 201 ("האחת", טייסת קורנס) ולאחר מכן יצא ללימודי תואר שני באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1980 עד 1983 עמד בראש מחלקת מבצעים של חיל האוויר, ובמסגרת זו פיקד על הצוות שתכנן את תקיפת הכור האטומי בעיראק ואף השתתף בו.
בעקבות לקחי מלחמת יום הכיפורים, בה טילי קרקע-אוויר בשירות צבאות ערב גרמו אבדות קשות לחיל האוויר הישראלי, הצליחו לפגוע משמעותית בחופש הפעולה של חיל האוויר לאורך כל ימי הלחימה, הוחלט בחיל האוויר להקים צוות שימצא פתרון לבעיה. הצוות כלל את צבי לפידות ממכון ויצמן למדע, יצחק בן ישראל ומנחם קראוס, המתכנת הראשי של מכון ויצמן. הצוות, שפעל בפיקודו של סלע בעיקר בין השנים 1973–1978 וקיבל תקציבים גדולים, זכה בשנת 1976 בפרס חיל האוויר על הצלחת פיתוח מערכת ממוכנת לשליטה ובקרה "פריסקופ". תוצאות הפרויקט עמדו למבחן לראשונה במלחמת לבנון הראשונה, ונחלו הצלחה מרשימה, כאשר פיקד סלע מן הקרקע על מבצע ערצב 19 לתקיפת סוללות טילי הקרקע-אוויר בבקעת הלבנון. סלע זכה להוקרה רבה על ניהולו של המבצע המוצלח.
פרשת פולארד
לאחר מלחמת לבנון נשלח סלע לארצות הברית ללימודים. בהרצאה שנשא בפני פעילי הבונדס, לקראת תום לימודיו, פנה אליו יהודי אמריקני וביקש לקשר בינו לבין פולארד (אחר כך נחשף שאדם זה היה עורך הדין הרולד כץ), קצין באגף מודיעין של הצי האמריקני, שביקש להעביר מידע מסווג לישראל. סלע הודיע על כך מייד לממונים עליו; הנושא הגיע לטיפולו של רפי איתן, ראש הלשכה לקשרי מדע (הלק"מ), שהורה לו להיפגש עם פולארד. המפגש בין סלע לפולארד היה מוצלח, פולארד הוקסם מהקצין הישראלי, האמין בו ושיתף עימו פעולה ברצון. שלושה חודשים לאחר שנוצר הקשר הראשוני עם פולארד, סלע כבר חזר לישראל ומונה למפקד בסיס רמון. אך לקראת פגישת עבודה מכרעת עם פולארד בפריז, התעקש רפי איתן שסלע יצטרף כדי שפולארד לא ירתע. חלקו של סלע בפגישה היה קטן. הוא תרם ליצירת הקשר והאווירה הנעימה. אחרי כשעתיים יצא מהפגישה.
לאחר שהחומר שהביא פולארד היה ברמה גבוהה, לחץ עליו רפי איתן לספק מידע נוסף בתדירות גבוהה. איתן ביקש מסלע להמשיך את הקשר עם פולארד. אביאם ביקש, וקיבל, את אישור הממונים עליו בצבא ונפגש עוד מספר פעמים עם פולארד ואשתו. אבל את עיקר המידע ששאב פולארד ממאגרי המודיעין של הצי סיפק ישירות לאנשי הלק"מ, עד שנתפס בנובמבר 1985. בעקבות חשיפתו של פולארד והמשבר שפרץ עם ארצות הברית, הסכימה ממשלת ישראל להקים ועדת חקירה שתשתף את ממצאיה עם האמריקאים. כך נחשף שסלע היה איש הקשר הראשוני של פולארד. גם פולארד עצמו מסר בחקירתו את שמו של סלע. ביוני 1986 החליטה ארצות הברית להעמיד את סלע לדין.
הפעלתו של פולארד היוותה חריגה מהמדיניות שבה נהגו לפני כן בקפדנות, לפיה ישראל נמנעת מאיסוף חומרי גלם מודיעיניים ממקורות בפנטגון. על פעילות זו אמר האלוף שלמה גזית: "אני רוצה להבהיר - אם עליי לבחור בין הרווח המודיעיני שבקבלת ידיעות מאנשי קשר כאלה לבין הסכנה הפוליטית של התפוצצות הפרשה, אין לי ספק שאני מוותר לגמרי על כל המידע שקיבלנו או שאנו עשויים לקבל בעתיד".
בעקבות פרשת פולארד היה סלע מנוע מלהיכנס לארצות הברית, או כדבריו בריאיון לעיתון "גלובס": "להיכנס אני יכול, אבל לא לצאת".
המשך השירות
בתקופתו בחיל האוויר נחשב סלע קצין מבטיח במיוחד, והיו שסימנו אותו כמפקד חיל האוויר לעתיד. הוא שירת כמפקד בסיס רמון בין השנים 1984–1986 ולאחר מכן הוחלט על העלאתו לדרגת תת-אלוף ומינויו למפקד בסיס תל נוף. בשנת 1987 הוא נכנס לתפקיד מפקד הבסיס ולאחר חמישה שבועות, באופן חסר תקדים, בלחץ אמריקני כבד בוטל המינוי. במשך שנתיים הדריך במכללה לביטחון לאומי, ובפברואר 1989 הוחלט שוב לעלות אותו לדרגת תת-אלוף, אך שוב בלחץ אמריקני בוטל הקידום. במקום זאת הושאל לעבודה כמנהל פיתוח של פרויקט ביטחוני בחברת "אל-אופ".
באוגוסט 1989, ביקש לצאת לחופשה ללא תשלום מצה"ל, מתוך תקוה לחזור ולהשתלב בחיל האוויר בשלב מאוחר יותר. אך לאחר זמן קצר החליט להשתחרר מצה"ל ופנה לעסקים.
קריירה עסקית
סלע בוגר לימודי כלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים ומוסמך לניהול מאוניברסיטת תל אביב. סיים בארצות הברית תואר מוסמך במערכות מידע מהפקולטה ליישומי מחשב ומערכות מידע, של אוניברסיטת ניו יורק. הוא המשיך וכתב דוקטורט בפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב. את עבודת הדוקטורט עשה בהנחייתו של פרופ' ניב אחיטוב, והיא נושאת את השם "אמידת ערך מידע נתפש וערך מידע ריאלי עבור מערכות תומכות החלטה בתנאי סביבה של מחסור בזמן".
ב-20 בינואר 2021, ביומו האחרון בתפקיד, העניק נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ חנינה מלאה לסלע. את הבקשה לחנינה הגיש סלע והיא נתמכה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו, שגריר ישראל בוושינגטון רון דרמר, השגריר האמריקאי דייוויד פרידמן והפילנתרופית האמריקאית מרים אדלסון. ב-1 בספטמבר באותה שנה, הועלה סלע לדרגת תת-אלוף במילואים במעמד שנערך בראשות ראש המטה הכללי, רב-אלוף אביב כוכבי, במחנה רבין (הקריה). ההחלטה להעלאתו בדרגה התקבלה בהמלצת מפקד חיל האוויר, אלוף עמיקם נורקין ולאחר אישור הרמטכ"ל, רב-אלוף אביב כוכבי ושר הביטחון, בני גנץ.
חיים אישיים
סלע בעל תואר שלישי למערכות מידע. נשוי ליהודית, עורכת דין במקצועה, אב לשלושה וסב לשבעה.
הים השחור (מחוז)
מחוז הים השחור (בטורקית: Karadeniz Bölgesi) הוא אחד משבעה מחוזות בטורקיה. המחוז שוכן בצפון אסיה הקטנה לחופי הים השחור ומחולק ל-18 נפות כדלקמן:
שטחו של המחוז הוא 141,000 קמ"ר, 18.1% משטח המדינה, ובשנת 2000 מנתה אוכלוסייתו 8,439,213 תושבים. המחוז הוקם בשנת 1941.
מלך של קבצנים
מלך של קבצנים הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של אורי פסטר, שיצא לאקרנים בשנת 2007. עלילת הסרט מבוססת על ספרו של מנדלי מוכר ספרים "ספר הקבצנים".
הסרט יצא לאקרנים גם בגרסה לקהל דתי, ממנה נחתכו סצינות בעייתיות מבחינת צניעות. לגרסה זו יעץ שאול מייזליש.
תקציר העלילה
עלילת הסרט מתרחשת בסוף המאה ה-16 ברוסיה. בלן יתום וחיגר העובד בית מרחץ יהודי מקים אגודת לוחמים קבצנים המשתמשת בצירופי אותיות על מנת להילחם, וזאת לאחר שתושבי העיר הכריחו אותו להינשא לנערה יתומה כמוהו בתקווה שזה ימנע פוגרום. את עלילת הסרט מספר לצופים קבצן זקן (מגולם על ידי מוסקו אלקלעי).
מורייבת
מוּרֵייְבֶּת (בערבית: المريبط, "אל-מֻרַ֫יְבַּט") הוא אתר ארכאולוגי בקרבת נהר הפרת בסוריה, ובסמוך לתל אבו הוריירה, מיישובי הקבע הראשונים בהם התפתחה החקלאות. האתר נסקר לראשונה בשנת 1964. עונת החפירות הראשונה באתר התרחשה בשנת 1971 בראשות הארכאולוג הצרפתי ז'אק קוון (Jacques Cauvin). קוון הוחלף בשנת 1993 על ידי דניאל סטרודור. ביישוב נתגלו ארבעה שלבים עיקריים: השלב הנאטופי (10,600 - 9,600 לפנה"ס) שמקביל לתקופה הנאטופית המאוחרת, השלב החיָאמי (10,000 – 9,500 לפנה"ס) שמשתרע ברובו על השלב הנאטופי, השלב המורייבתי (9,500 – 8,800 לפנה"ס) והשלב הנאוליתי הקדם־קרמי אשר נמשך לתוך האלף ה־8 לפנה"ס.
מהמכלול הצורני באתר עולים טיפוס החודים חיאם, חלוואן, ירדן, ביבלוס ועמוּק. צורת הבתים המקובלת בכפר הייתה מעגלית, אולם לקראת תום התקופה הנאוליתית הקדם־קרמית א' חל מעבר לצורת בתים ריבועית. הבתים נבנו מלבני גיר וטיט. בתחילת התקופה המורייבתית הוקם "מבנה משותף" מעגלי אשר שימש לראשונה לאחסון דגנים, ואולי למטרות טקסיות. המבנה שמר על צורתו המעגלית גם כאשר סגנון הבניה הפך ריבועי. באותה התקופה, אומנם, המבנה החל לתפקד כמוקד דתי מובהק.
האתר ממוקם באזור מצומצם בתוך הסהר הפורה העשיר בצמחי בר אכילים כגון: שיפון, אפונה, חיטת אינקורן, חיטת אמר, בקיה, עדשים וחומוס. רוב הזנים האלו נמצאו במורייבת. השוואת עובי זרעי החיטה בין שכבה לשכבה מעידה על מגמת גדילה לאורך הזמן. ניתן לראות בכך עדות לטיפוח וגידול של הזן המסוים, אולם עד כה לא הוצגה טענה בעד ביות הצמחים. שור הבר כנראה נצוד באזור זה בתקופות המוקדמות, ובתקופה המאוחרת בויתו הכבש, העז, החזיר והשור.
ממצאים אחרים מהאתר כוללים כדי אבן, ריהוט וסיכות נחושת. פסלוני אלות פריון נמצאו גם כן, וכיום הם מוצגים במוזיאון הלאומי של דמשק. בנוסף לכל אלו, נתגלו באתר אותות חימר קטנים. כלים אלו שימשו, לדעת החוקרים, כאמצעי תקשורת עתיק אשר קדם לכתב. השימוש בסימנים אלו אינו ייחודי למורייבת ואף היה שכיח באזור רחב בשעתו. לכל אות חימר צורה ייחודית, ואליה מתלווה משמעות בלעדית. יושבי מורייבת אפוא תקשרו אחד עם רעהו בעזרת כלים אלו.
לאחר הקמת סכר טבקה, האזור הוצף והאתר נמצא מתחת למי אגם אסד.
אופטיקאי מדופלם
אופטיקאי מדופלם הוא הסינגל הראשון של להקת משינה, שיצא לרדיו מהאלבום משינה. השיר יצא לרדיו ביוני 1985 והפך ללהיט. ב-27 באוגוסט 1985 הגיע השיר למקום הראשון במצעד הפזמונים של רשת ג'.
רקע
השיר נכתב על ידי שלומי ברכה בעת שירותו הצבאי, ונקרא במקור "קשיים בחקלאות". השיר נכתב בעקבות שלט בחלון ראווה שבו נתקל ברכה עם הכיתוב "אופטיקאי מדופלם", שנועד לפרסם אופטיקאי. השורה "אין שמש, גשם, יש רק צל" נועדה לתאר את החורף של שנת הבצורת שהייתה אז. שורה זו תופיע לימים בשיר נוסף של משינה, "היא התווכחה איתו שעות". השורה "רוצה לכבוש את העולם" נכתבה עקב תסכולו של ברכה לנוכח חוסר התקדמותו לעומת נסיעת חברו הטוב לחו"ל.
לאחר צאתו לרדיו, הוא כבש את מצעדי הפזמונים, והביא לפרסומה של משינה.
מרינוס השני
האפיפיור מרינוס השני (בלטינית: Marinus II; נפטר במאי 946) היה האפיפיור מ-30 באוקטובר 942 עד מותו בשנת 946.
ביוגרפיה
מרינוס נולד ברומא, ובטרם הפך לאפיפיור, הוא היה קשור לכנסיית סיריאקוס הקדוש במרחצאות דיוקלטיאנוס. נאמר שהוא נתקל בסנט אולריך בביקורו ברומא ב-909, וכנראה ניבא את מינויו של אולריך בסופו של דבר לבישוף אאוגסבורג.
מרינוס נבחר לכס האפיפיורות ב-30 באוקטובר 942 באמצעות התערבות של אלבריק השני מספולטו, נסיך הרומאים. הוא התרכז בהיבטים מנהליים של האפיפיורות, וביקש לתקן גם אנשי דת חילוניים וגם אנשי דת. הוא הרחיב את מינויו של פרידריך, הארכיבישוף של מיינץ ככומר האפיפיור וממיס דומיניקוס ברחבי גרמניה והאימפריה הפרנקית מרינוס התערב לאחר מכן כאשר הבישוף של קפואה תפס ללא אישור כנסייה שנמסרה לנזירים הבנדיקטינים המקומיים. למעשה, במשך כל תקופת כהונתו, העדיף מרינוס מנזרים שונים, והעניק להם מספר בולות אפיפיוריות.
שגיאת מרינוס / מרטינוס
בגלל הדמיון של השמות מרינוס ומרטינוס, האפיפיורים מרינוס הראשון ומרינוס השני קיבלו בחלק מהמקורות, בטעות את השם מרטינוס (ונרשמו אז בהתאמה, כמרטינוס השני ומרטינוס השלישי). וכך, כאשר האפיפיור החדש ב-1281 לקח את השם מרטינוס, הוא הפך למרטינוס הרביעי, כאשר למעשה הוא היה צריך לקחת את השם מרטינוס השני.
דבוראים
דְּבוֹרָאִים (שם מדעי: Hymenoptera) היא סדרה במחלקת החרקים הכוללת כ-140 אלף מינים של נמלים, צרעות ודבורים, שטווח גודלן נע בין פחות מ-1 מ"מ ועד ל-50 מ"מ.
לרוב מיני הסדרה שני זוגות כנפיים. הכנפיים הקדמיות גדולות יותר והן נצמדות לגב בזמן מנוחה. בראש יש זוג מחושים בעלי מספר רב של פרקים. עיניהם גדולות ומורכבות, בדרך כלל יש להם 3 עיניות. הלסתות העליונות חזקות וגפי הפה נושכים. על-פי רוב מביצים לא מופרות בוקעים זכרים.
עקיצות
האנטומולוג ג'ייסון שמידט ערך מחקר על השפעת הארס של מיני הדבוראים בעלי העוקץ וקבע סולם לדירוג כאב מהעקיצות בין 0 ל-4, כש-4 הוא הדרגה הכואבת ביותר. החרקים שהגיעו לדרגה 4 הם הצרעה Synoeca, הנמלה Paraponera clavata המכונה "נמלת הקליע", וסוג הצרעות Pepsis המכונות "נצי הטרנטולה" (מהמשפחה צרעות עכבישים).
מיון
ישנן קבוצות של דבוראים שנכחדו, למשל המשפחה Plumalexiidae.
רכס בסטיאן
רכס בסטיאן (באנגלית: Bastien Range) הוא רכס הרים אנטארקטי בגובה בינוני, המשתרע בכיוון צפון-מערב - דרום-מזרח לאורך כ-64 ק"מ, צמוד אל צדם הדרום-מערבי של קרחון נימיץ ורכס סנטינל, בהרי אלזוורת'.
האיש במסכת הברזל
האיש במסכת הברזל הוא מיתוס, שהתפתח לאחר מותו של אסיר מסתורי בכלא הבסטיליה ב־19 בנובמבר 1703. מאז, זהותו של האיש נידונה רבות, בייחוד לאור העובדה שאיש לא ראה מעולם את פניו, שהוסתרו מאחורי מסכת קטיפה (ולא ברזל, בניגוד לטענות, שהועלו אחר כך). לפני שהאיש נכלא בבסטיליה הוא היה כלוא בכלא אחר, בו לא עטה מסכה.
מקור האגדה
בתקופת שלטונו, לואי ה-14 מלך צרפת, פקד לאסור איש מסוים ולשים לראשו מסכת ברזל, על מנת שלא יזהו את פניו. האגדה החלה כאשר אלכסנדר דיומא האב, סופר צרפתי, כתב את ספרו "הוויקונט דה בראז'לון: אחרי עשר שנים", בו כתב על כך שהאסיר במסיכה הוא לא אחר מאשר אחיו התאום הזהה של לואי ה-14, שנאסר כדי שלא יהווה איום על שלטון המלך. מאז השתרשה האמונה שהאסיר הוא אכן אחיו התאום של המלך.
זהות האיש במסכה
במשך מאות שנים ניסו החוקרים לקבוע את זהותו של האסיר ולנחש מדוע הסתירו בכוח את פניו במסכה. היו שהאמינו כי האסיר לא היה אלא אחיו התאום של לואי ה-14, שניסה לתפוס את כס השלטון בארצו, ומשנתגלתה המזימה נכלא זה בעוון קשירת קשר, והוצמדה לראשו מסכה שאינה ניתנת להסרה, זאת כדי שלעולם לא יוכלו לזהות את הדמות שמאחוריה, אחיו התאום של המלך.
לואי ה-14 נהג לכתוב יומן שהצפין על ידי צופן שהומצא במיוחד בשבילו - "הצופן הגדול". הודות לפענוח רישומי היומן עלתה סברה אפשרית כי האסיר במסכה היה גנרל צרפתי שברח מהקרב ונטש את חייליו, ולפיכך נאסר וזהותו הוסתרה כדי לחוס על כבודו.
בתרבות הפופולרית
ספרות סרטים וטלוויזיה
אדמונד בלייר לייטון
אדמונד בלייר לייטון (באנגלית: Edmund Blair Leighton; 21 בספטמבר 1853 – 1 בספטמבר 1922) היה צייר בריטי הקשור לאסכולה הפרה-רפאליטית ולסגנון הציור הרומנטי. ציוריו של לייטון עסקו בעיקר בימי הביניים והייתה לו חיבה לציור נשים ג'ינג'יות. לייטון היה בנו של האמן צ'ארלס בלייר לייטון וחונך בבית הספר University College School לפני שהפך לסטודנט באקדמיה המלכותית לאמנויות. הוא התחתן עם קתרין נאש ב-1885 שילדה לו בן ובת. הוא הציג תערוכות מדי שנה באקדמיה המלכותית בין השנים 1878-1920.
פיט (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
עיט פיליפיני
עיט פיליפיני (שם מדעי: Pithecophaga jefferyi) הוא מין עוף דורס שהוא מהגדולים והנדירים שבמיני העיטים. עיט זה, הוא חלק מהקבוצה הלא טקסונומית "עיטים טרופיים" שבמשפחת הנציים. העיט הפיליפיני ידוע גם בשם "האריבון" או "הארינג איבון" - "מלך העופות". השם המקומי שלו הוא "באנוג".
העיט הפיליפיני מצוי בארבעה איים ראשיים בפיליפינים: לוזון, סאמאר, לייטה, ומינדנאו; המספר הגדול ביותר של עיטים נמצא כיום במינדנאו.
מאפיינים
ראשו של העיט מקושט בנוצות חומות. נוצות אלה דומות במקצת לרעמת אריה, שמקנה לו דמיון לגריפון המיתי. צידו האחורי חום, הצד התחתון לבן; הרגליים הכבדות צהובות ומצוידות בטפרים גדולים וחזקים. המקור הבולט, הגדול וגבה הקשת הוא כחלחל-אפור, עם עיניים כחולות-אפורות. בממוצע, אורך הנקבה הוא בערך מטר אחד, משקלה בערך 7 ק"ג, ומוטת כנפיים באורך של בערך 2 מטר. זה הופך את העיט הפיליפיני לאחד מהעיטים הגדולים בעולם, עם אזור הכנפיים הגדול ביותר. ההרפיה ועיטם שטלר הם בערך באותו הגודל כמו העיט הפיליפיני. הזכר הבוגר קטן מהנקבה בכ-10-20% ומשקלו הממוצע הוא 5 ק"ג. תוחלת חייו של עיט זה מוערכת בכ-30–60 שנה.
כיום, נחשב העיט הפיליפיני לציפור הלאומית של הפיליפינים, עובדה המסייעת להגברת המודעות לגביו והסכנה שבו הוא נמצא בטבע.
טרף
העיט הוא טורף-על באיי הפיליפינים ועקב גודלו הוא יכול לצוד טרף עד לגודל של מקוקי סרטנים ואפילו אייל פיליפיני צעיר ששוקל 14 ק"ג. עם זאת קופים זכרים בוגרים עלולים להיות מסוכנים לציד והעיט יעדיף לצוד פרטים צעירים. הוא טורף לעיתים קרובות יותר יונקים קטנים יותר כמו עטלפים, גלשנים ומכרסמים אך גם צעירי טורפים ופרסתנים. כמו כן הוא צד עופות אחרים (בעיקר מיני ינשופיים וקלאוניים) וזוחלים כמו נחשים ולטאות כוח.
העיט מתקיף את הטרף בשתי שיטות: הוא מחכה לטרף מענף גבוה ומביט עליו עד לרגע מתאים לתקיפה או שהוא סורק את השטח ממעוף נמוך וחוטף חיות מבוהלות. בשיטה זו הרבה פעמים העיטים צדים בצוות כשאחד העיטים מבהיל את החיות והשני כבר נמצא נמוך יותר. מקורו וטפריו הגדולים של העיט עוזרים לו להרוג את הטרף במהירות.
אזוריט
אזוריט (ידוע גם בשם שסיליט על שם אזור שסי (Chessy) בצרפת) הוא מינרל קרבונטי הבנוי מנחושת, פחמה (קרבונט CO3) והידרוקסיל ונוסחתו הכללית היא Cu3(CO3)2(OH)2. האזוריט מצוי בדרך כלל יחד עם המינרל הירוק מלכיט, כשלעיתים מחליף המלכיט את האזוריט בתהליך פסאודומורפיזם. שם המינרל אזוריט מתייחס לצבעו התכול. המילה אזוּר פרושה בשפות אירופאיות תכלת, והיא שיבוש של המילה המקבילה בערבית. המינרל מכונה בעברית תכולית. באזוריט נעשה שימוש בצורפות, וכמו כן הוא נמכר בתור מינרל בחנויות לאבנים. האזוריט מכיל 55.1% נחושת, ולכן הוא מהווה מקור משני לנחושת.
האזוריט הוא מינרל נפוץ למדי והוא מצוי בקורנוול בבריטניה, באזור שסי בצרפת (מכאן השם שסיליט), ובאזורים נוספים באירופה. במדינות יוטה, אריזונה וניו מקסיקו בארצות הברית, במקסיקו, בנמיביה, במרוקו ובאוסטרליה.
בישראל ניתן למצוא אזוריט יחד עם מינרלי נחושת אחרים (כדוגמת המלכיט) באזור בקעת תמנע.
שימוש באזוריט כפיגמנט (צִבעָן)
אזוריט היה בשימוש כפיגמנט (צִבעָן) במשך מאות בשנים. בעבר היה המינרל קרוי אזורו דלה מגנה (Azurro Della Magna) על פי שמו באיטלקית. כשמערבבים אותו עם שמן הוא מקבל גוון ירקרק. אם מערבבים אותו עם חלמון הוא מקבל גוון ירוק-אפור. הפיגמנט גם מוכר בשמות "ביס כחול" (Blue Bice) ו"ורדיטר כחול" (Blue Verditer). פיגמנט ישן מקבל גוון ירקרק בשל התחמצנות המינרל למלכיט.
פיזור חום
פיזור חום הוא הליך לזירוז מעבר החום מגוף מסוים אל סביבתו והפיכת הטמפרטורה שלו לדומה יותר לזו של סביבתו. מערכות קירור רבות הן, למעשה, מערכות פיזור חום, משום שהן אינן הופכות עצם לקר יותר מסביבתו אלא רק מצמצמות את השוני בינו לבינה.
מנגנונים ייעודיים לפיזור חום מעוצבים בידי מהנדסי מכונות ועוצבו במהלך האבולוציה בעולם החי. פעילותם של מנגנונים אלה ולעיתיים רבות, גם היכולת להפסיק את הפעלתם בעת הצורך, עשויים להיות קריטיים לפעילות המערכת ולמניעת נזקים בה.
אליפות וימבלדון 1933
אליפות וימבלדון 1933 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-26 ביוני והסתיימה ב-7 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
במשחק הגמר אלסוורת' ויינס (ארצות הברית), מנצח תחרות 1932, נפגש עם ג'ק קרופורד (אוסטרליה) והפסיד לו ב-5 מערכות. בשנה זו ג'ק קרופורד ניצח גם באליפות צרפת הפתוחה ובאליפות אוסטרליה הפתוחה, אך הפסיד בגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, 8 טניסאיות זכו לדירוג:
במשחק הגמר הלן וילס (ארצות הברית) ניצחה את דורותי ראונד (בריטניה) ב-3 מערכות. בכך היא זכתה בתואר בפעם השישית.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. כמו בשנה שעברה 4 זוגות דורגו.
במשחק הגמר זא'ק בריניון וז'אן בורוטרה (צרפת) שיחקו נגד רוסוקה נונוי וג'ירו סאטו (יפן) שלא היו מדורגים וניצחו אותם ב-4 מערכות. זה היה הניצחון השני ברציפות של הזוג הצרפתי. לז'ק בריניון זה היה הניצחון ה-4 בתחרות זוגות גברים בווימבלדון.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 48 זוגות. מנצחות תחרות 1932 דוריס מטקסה (צרפת) וז'וסאן סיז'אר (בלגיה) לא השתתפו. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר סימון מאתיה (צרפת) ואליזבת ריין (ארצות הברית) שיחקו נגד פרדה ג'יימס ובילי יורק (בריטניה) שלא היו מדורגות וניצחו אותן ב-3 מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
במשחק הגמר הילדה קרנווינקל וגוטפריד פון גרם (גרמניה) שלא היו מדורגים שיחקו נגד נורמן פרקוהרסון (דרום אפריקה) ומרי חילי (בריטניה) וניצחו אותם בשתי מערכות.
Electronic Data Systems
Electronic Data Systems, ובקיצור EDS, היא חברה עולמית המספקת שירותי IT (מערכות מידע). החברה נחשבת למובילה בתחום זה בעולם. החברה נוסדה בדאלאס טקסס בשנת 1962 משרדה הראשי של החברה נמצא בפלאנו, טקסס. החברה פועלת בישראל משנת 1995, ומטה של החברה בישראל נמצא בהרצליה פיתוח. משרדיה של EDS מתפרסים על פני 58 מדינות ובה 136,000 עובדים, והיא מהגדולות בעולם בתחום מערכות המידע. במאי 2008 אישרה HP כי בכוונתה לרכוש את החברה בסכום של 13.9 מיליארד דולר ובאותה שנה רכשה את החברה.
מגנליום
מגנליום היא סגסוגת אלומיניום העשויה מאלומיניום (Al) וממעט מגנזיום (Mg).
מאפיינים
סגסוגות בעלות כמויות מגנזיום נמוכות, כמו מגנליום, נוטות להיות עמידות יותר בפני קורוזיה. צפיפות החומר בסגסוגות אלה נמוכה יותר מזו של האלומיניום. קל יותר להשתמש בסגסוגות מסוג זה מאשר באלומיניום ולבצע בהן ריתוך. עם זאת, ככל ששיעור המגנזיום בסגסוגת עולה, היא הופכת שבירה יותר מאשר אלומיניום, ופגיעה יותר לתהליכי קורוזיה מאשר אלומיניום.
שימוש
אף שמגנליום יקרה יותר מאלומיניום, הכוח הרב, הצפיפות הנמוכה והעבידות הגבוהה של סגסוגות בעלות כמות נמוכה של מגנזיום, מאפשרות שימוש במגנליום בייצור כלי טיס ומכוניות.
לוטיין צהוב-זנב
לוטיין צהוב-זנב (שם מדעי: Ocyurus chrysurus) הוא מין יחיד בסוגו של דג גרם ממשפחת הלוטייניים המצוי במערב האוקיינוס האטלנטי לחופי אמריקה בעיקר סביב מפרץ מקסיקו והים הקריבי. למרות שלעיתים הוא נמצא גם לחופי מסצ'וסטס הטווח העיקרי שלו הוא באזורים הטרופיים בין פלורידה לברזיל, לרבות באיי הודו המערבית.
זהו לוטיין קצר יחסית שאורכו 40 ס"מ בממוצע ומשקלו עד 4.1 ק"ג. הפרטים הגדולים ביותר הגיעו לאורך 86.3 ס"מ. הלוטיין בעל צבעים כסופים-בהירים עם זנב גדול וצהוב ופס צהוב לאורכו. הראש והעיניים גדולות וסנפירי הגב והחזה קטנים יחסית.
הלוטיין נפוץ עד לעומק 180 מ' אך בעיקר סביב עומק של 10–70 מטרים סביב שוניות אלמוגים ולגונות. זהו דג מהיר הרודף אחרי דגים קטנים יותר, תולעים, דיונונים, סרטנים וחסילונים לאורך השונית. הוא ניזון בשחייה מעל האלמוגים בלהקות קטנות אשר יתפזרו ויברחו אם יתקרבו אליהם טורפים כמו כרישים או דולפינים. עם זאת בכמה אזורים צוללנים ושחיינים יכולים להתקרב אליהם.
הלוטיין נפוץ הן כדג מאכל שלעיתים מגודל בחקלאות ימית והן כדג נוי באקוורימים ציבוריים.
האינקוויזיציה של גואה
האינקוויזיציה של גואה פעלה כמשרד חקירות האינקוויזיציה הפורטוגזית במדינת גואה בתת-היבשת ההודית והייתה אחראית גם על חלקים אחרים באימפריה הפורטוגזית באסיה. היא הוקמה ב-1560, דוכאה חלקית בין 1774 ל-1778, והופסקה כליל ב-1812.
הקמת האינקוויזיציה באה בעקבות בקשתו של פרנסיסקו חאווייר מז'ואאו השלישי, מלך פורטוגל בעקבות ביקורו במדינה.
האינקוויזיציה הוקמה על מנת להעניש "אנוסים" – יהודים ומוסלמים שהמירו דתם לקתוליות, וצאצאיהם, שהיו חשודים כי הם ממשיכים לקיים את דת אבותיהם בסתר. בגואה האינקוויזיציה גם שמה לה למטרה להילחם במקומיים אשר המירו את דתם מהינדואיזם או מאסלאם והיה נראה כי הם חזרו לקיים את מצוות דתם הקודמת. האינקוויזיציה גם רדפה קתולים (לא מומרים) אשר ניסו להגן על המומרים, להפריע לפעולותיה ועוד. למרות שמטרתה המוצהרת הייתה לשמר את האמונה הקתולית ולחזקה, בפועל פעלה לפיקוח חברתי על התושבים ההודים, וכשיטה להחרמת רכושם של קורבנותיה ולהעשיר את אנשי האינקוויזיציה.
עד המאה ה-20 עוד ניתן היה למצוא כתובות בעברית, אך אלה נעלמו עם הזמן מהתפוררות או נקברו תחת האדמה.
פופמוביל
קיימים סוגים שונים של מכוניות פופמוביל, חלקם פתוחים, וחלקם מכוסים זכוכית משוריינת להגנת האפיפיור. בחלקם האפיפיור יושב ובחלקם תוכננו לעמידה בעת הנסיעה. לכל נסיעה נבחרת מכונית המתאימה לרמת הביטחון הנדרשת, למרחק הנסיעה ולמהירות. לוחית הרישוי של מכוניות הפופמוביל מסומנות "SCV 1". SCV הם ראשי תיבות באיטלקית של מדינת הוותיקן Stato della Città del Vaticano.
היסטוריה
מאז תחילת המאה ה-20 ייצרו מכוניות מפוארות מיוחדות עבור האפיפיור, אולם המונח פופמוביל לא היה קיים עד לביקורו הראשון של יוחנן פאולוס השני כאפיפיור במולדתו פולין ביוני 1979, אז נסע במשאית קטנה תוצרת פולין, שהובילה אותו במהירות של 6 קמ"ש. בביקורו הראשון בממלכה המאוחדת הוסב רכב מסוג פורד טרנזיט לשימוש האפיפיור, ולאחר מכן הוסבו מכוניות שונות מיצרנים שונים למטרה זו, בין היתר לביקורו בשנת 1980 בגרמניה המערבית.
לאחר ניסיון ההתנקשות ביוחנן פאולוס השני בשנת 1981 כוסה הרכב בזכוכית משוריינת מכל צדדיו.
בביקוריו השונים ברחבי העולם יוצרו מכוניות מיוחדות רבות עבור יוחנן פאולוס השני, חלקן שימשו לאחר מכן לאורחים אחרים. בביקורו בקנדה בשנת 1984 הסבו GMC סיירה לשימוש האפיפיור, ורכב זה שימש אותו גם בביקורו בקובה בשנת 1998. בביקורו בארצות הברית בשנת 1987, הסב השירות החשאי זוג רכבי SUV מדגם 230 G תוצרת מרצדס-בנץ למכוניות פופמוביל.
האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר עשה שימוש רב בפופמוביל המבוסס על רכב ספורט תוצרת מרצדס-בנץ מסוג M-Class, עם מרחב גדול המוגן בזכוכית משוריינת ובמסגרת מתכת מחוזקת בחלקו האחורי של הרכב. האפיפיור נכנס לרכב מדלת אחורית, עולה מספר מדרגות, מתיישב על כיסא, ומוגבה באמצעות מעלית הידראולית, כך שייראה לעיני כל. ליד הנהג מקום לאיש אבטחה ובמרחב האחורי מקום גם לשני עוזרים לאפיפיור.
נהוג להשתמש ברכבי פופמוביל פתוחים בעיקר באירועים בכיכר פטרוס הקדוש שבקריית הוותיקן. ב-6 ביוני 2007 ניסה צעיר גרמני לזנק לתוך פופמוביל פתוח בו נסע בנדיקטוס השישה עשר. האפיפיור לא נפגע, ואפילו לא הבחין בצעיר.
בקריית הוותיקן יש מוזיאון ובו מוצגים כלי רכב שונים אשר שמשו את האפיפיורים במשך השנים, החל מאפריון ועגלה רתומה לסוסים וכלה בדגמי פופמוביל שונים.
מזרח אנטוליה
מחוז מזרח אנטוליה (טורקית Doğu Anadolu Bölgesi) הוא אחד משבעה מחוזות בטורקיה. המחוז שוכן במזרח אסיה הקטנה ומחולק ל-14 נפות כדלקמן: שטחו של המחוז הוא 163,000 קמ"ר המהווים 20.9% משטח המדינה, ובשנת 2000 מנתה אוכלוסייתו 6,137,414 תושבים. המחוז הוקם בשנת 1941.
Broadway Girls
Broadway Girls (בעברית: בנות ברודוויי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי ליל דורק, בהשתתפות הזמר האמריקאי מורגן וולן. הוא יצא לאור ב-17 בדצמבר 2021, על ידי חברת התקליטים אלאמו, כסינגל שני מתוך האלבום 7220.
רקע
ב-1 באוקטובר 2021 פרסם וולן טיזר קצר בחשבון האינסטגרם שלו יחד עם הכיתוב: "איני יודע מה זה, אך זה נשמע נכון". הוא הסביר שההשראה לשיר שאובה מרחובות ברודוויי שבנאשוויל. מילותיו מספרות על ההליכה לבר SoBro, שבבעלותו של זמר הקאנטרי ג'ייסון אלאדין. וולן מגלם בשיר גבר שנפגש עם אישה בדאון טאון של נאשוויל.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-20 בדצמבר 2021. הוא צולם ברחוב ברודוויי בנאשוויל, שנסגר לתנועה לרגל הצילומים. נכון לאוגוסט 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-50 מיליון צפיות.
ליאשטל
היסטוריה
השם "ליאשטל" הוזכר לראשונה במסמכים משנת 1189. האזור היה מיושב כבר מתקופת רומא העתיקה. בשנת 1476, תושבי ליאשטל לקחו חלק במלחמות הבורגונדיות נגד שארל הראשון, דוכס בורגונדיה. בשנת 1501, ראש העיר נשבע אמונים לקונפדרציה השווייצרית, מה שגרם לסכסוך חוזר ונשנה עם העיר השכנה ריינפלדן שהייתה שייכת לבית הבסבורג.
במאה ה-17, ליאשטל מרדה נגד בזל כחלק ממרד החקלאים ונכבשה על ידי כוחות בזל. לאחר ההשתלטות על ליאשטל, נלקחו שלושת מנהיגי המרד לבזל ושם נערפו ראשיהם.
בשנת 1789, בתחילת המהפכה הצרפתית, העיר היללה בהתלהבות את הקריאה הצרפתית לחופש ושוויון. בשנת 1797, תושבי העיר חגגו את ניצחונו של נפוליאון כאשר עבר דרך העיר.
מהפכת יולי 1830 גרמה למהפך גם בליאשטל, כאשר הוקמה ממשלה זמנית והעיר נבחרה לבירת הקנטון החדש ב-17 במרץ 1832.
גאוגרפיה
גובה העיר מעל לפני הים הוא 327 מטרים. שטחה הכולל של העיר נכון לשנת 2009 הוא 18.19 קמ"ר, אשר מתוכם 2.99 קמ"ר שטחים חקלאיים ו-10.68 קמ"ר הם יערות.
העיר היא בירת הקנטון בזל-לנדשאפט ושוכנת בין הנהרות ארגולז ואוריסבך ובין בזל והרי היורה. ליאשטל היא עיר בצורת מאוורר, המורכבת מרחוב ראשי רחב ושני רחובות צדדיים. במאה ה-18, פרברים קטנים התפתחו סביב שערי העיר העליונים.
דמוגרפיה ואוכלוסין
נכון ליוני 2015, אוכלוסיית ליאשטל מונה 14,042 תושבים וצפיפות האוכלוסייה היא 770 נפש לקמ"ר. נכון לשנת 2008, 23.8% מהתושבים הם אזרחים זרים. 83.2% מהתושבים מדברים גרמנית, 5.1% מדברים איטלקית, 2.1% מדברים סרבו-קרואטית ו-9.6% מדברים שפות אחרות.
נכון לשנת 2008, האוכלוסייה מתפצלת ל-49.3% גברים ו-50.7% נשים. האחוזים מורכבים מ-10,104 האזרחים השווייצרים בעיר אשר היוו באותו זמן 74.6% מאוכלוסיית העיר (10,104) ומ-3,447 התושבים הלא-שווייצרים (25.4%). מהאוכלוסייה בעיר, 3,257 (25.2%) נולדו בליאשטל. 2,648 (20.5%) נולדו באותו הקנטון, כאשר 3,406 (26.3%) נולדו במקום אחר בשווייץ ו-3,129 (24.2%) נולדו מחוץ לשווייץ.
נכון לשנת 2000, היו בעיר 5,450 משקי בית, וממוצע של 2.2 בני אדם למשק בית. היו 1,935 משקי בית שהכילו אדם אחד ו-322 משקי בית שהכילו חמישה בני אדם או יותר.
דת
על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2000, 3,641 (28.2%) הם נוצרים קתולים, כאשר 5,626 (43.5%) משתייכים לכנסייה המתוקנת השווייצרית ו-261 (2.02%) הם נוצרים אורתודוקסיים, 383 (2.96%) משתייכים לכנסייה נוצרית אחרת. היו שמונה אינדיבידואלים יהודים אשר היוו 0.06% מהאוכלוסייה. 699 (5.41%) הם מוסלמים. 1,644 אחרים (12.71%) הם אתאיסטים, אגנוסטיקנים ו-452 נוספים (3.50%) שלא ענו על השאלה.
ארבור מרביליס
ארבור מרביליס (בלטינית: Arbor mirabilis - "העץ המופלא") הוא ספר שנכתב במאה ה-16 על ידי אולריך מאגונצה (Ulrich de Mayence 1486–1558), בן דורו של נוסטרדמוס. הספר מכיל מידע על חיזוי העתיד ועוסק במאגיה בכלל. לנבואות הספר קווי דמיון עם אלה של נוסטרדמוס, אך בניגוד לכתבי נוסטרדמוס כתוב ה"ארבור מרביליס" בפרוזה ובצורה ישירה.
הספר הופץ ב-300 עותקים, מהם רק שניים שרדו – האחד נמצא בדיסלדורף שבגרמניה והשני במונסגור שבדרום צרפת.
יש הטוענים כי נוסטרדמוס היה אף תלמידו של אולריק כאשר התחיל ללמוד רפואה בפרובאנס.
שילפה שטי
שילפה שטי (Shilpa Shetty; נולדה ב-8 ביוני 1975) היא שחקנית ודוגמנית הודית. הופיעה בלמעלה מ-40 סרטים בבוליווד.
ביוגרפיה
שטי נולדה במדינת קרנאטקה שבהודו. בילדותה למדה בבית ספר פרטי ובפנימייה לבנות, שם השתתפה בשיעורי דרמה. בנעוריה עברה לגור במומביי, במטרה להפוך לשחקנית.
בתחילת הקריירה השתתפה בסרטים "באזיגר" (הקוסם) לצד שאהרוח' ח'אן וקאג'ול, "אני לוחם אתה טיפש" לצד אקשאיי קומאר, וגם בסרט "תבואי אהובה". מאז הפכה להיות לשחקנית מוכרת בבוליווד ובהודו, והשתתפה בסרטים רבים.
דוגמנות
במשך הזמן הצליחה שטי להפוך לסלב בהודו ולאו דווקא בזכות קריירת המשחק שלה. היא ניהלה רומן ארוך עם השחקן אקשאיי קומאר והחלה לעבוד בתחום הדוגמנות. היא השתתפה בקמפיינים רבים ואף הוכתרה בתואר "האישה עם הגוף הכי יפה בהודו", זאת לצד עיסוק משני בתחום הקולנוע.
משחק
בשנת 2000, שטי שיחקה בסרט "פעימות הלב" (דהדקן), שוב לצידו של אקשאיי קומאר. סרט זה נכנס לרשימת ארבעת הסרטים שוברי הקופות של השנה בהודו ובהתאם לכל שוב פרצה לתודעת הקולנוע וזכתה לביקורות אוהדות מצד מבקרי הקולנוע.
בשנות האלפיים יצאו הרבה סרטים בכיכובה, כשרובם נחלו הצלחה, ביניהם "קשרים", "כבוד וגאווה" לצד סלמן ח'אן ו"מרדף ללא גבולות".
בשנת 2007, שטי השתתפה וזכתה בעונה החמישית של תוכנית המציאות הבריטית "האח הגדול VIP" (תוך התגברות על ג'ייד גודי ודניאל לוידס). מלבד זאת, באפריל 2007 יצא סרט בשם "מטרו" בכיכובה.
כיום שטי מתגוררת במומביי, וממשיכה לנהל קריירת משחק ודוגמנות.
סינדרום ירושלים (סרט)
"סינדרום ירושלים" הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של ויקטור בראון, שיצא לאקרנים בשנת 2006.
תקציר העלילה
חיימה ודיאנה מתעמתים על יחסה של דיאנה למשפחתו ודיאנה אומרת לחיימה: "ירשתי את הצלב מאמי, איני מתביישת בו ולא אסתיר אותו". דיאנה נמצאת בלחץ בשל שאיפתה העזה להצליח הן בקריירה שלה והן בחיי נישואין שנראה שהם מבוססים על תשוקה יותר מאשר על כל מכנה משותף אחר. "הדבר האחרון שדיברנו עליו כשהתחתנו היה דת" מטיחה דיאנה בבעלה חיימה. על רקע המתחים האלה, קוראים כותלי הכנסייה ומציעים נחמה. הם חושפים את חווייתה של דיאנה ככלואה על ידי חייה שלה ומציעים לה חופש, וביחד איתו שיגעון דתי. דיאנה נכנסת לשירותים במסעדה, שוטפת את עצמה בכיור, מגלחת את שערותיה בסכין גילוח ופוצעת את עצמה. לאחר מכן היא מוציאה שמלה לבנה שקנתה בשוק - ויוצאת לוויה דולורוזה פרטית משלה. בעלה בינתיים צופה בהופעת זמרת ואינו מבחין בהיעלמה. לאחר שמאיה שמה לב שדיאנה חסרה, היא מפנה את תשומת לבו של חיימה והם יוצאים לחפש אחריה. דרך הייסורים של דיאנה מסתיימת בכפר-שאול.
נושאים הנידונים בסרט
הסרט בוחן את הגבולות שבין הטירוף והשיגעון לחוויה המיסטית. הסרט אינו מציב תשובה חד-משמעית לשאלה האם דיאנה היא מוארת החווה חוויה דתית, צליינית מבורכת או אישה היסטרית הלוקה בהתמוטטות עצבים, ומשאיר מקום לצופה להעריך את החוויה שעברה על דיאנה כראות עיניו.
סטפנוס השמיני
האפיפיור סטפנוס השמיני (בלטינית: Stephanus VIII; נפטר באוקטובר 942) היה האפיפיור מ-14 ביולי 939 עד מותו בשנת 942. לעיתים מכונה סטפנוס התשיעי, בשל הבלבול שנוצר עם החישוב של האפיפיור הנבחר סטפנוס.
ביוגרפיה
סטפנוס נולד ברומא, וכנראה היה הכומר הראשי של סאנטי סילבסטרו א מרטינו איי מונטי. בחירתו כאפיפיור התקיימה בהשפעת הנסיך הרומאי אלבריק השני מספולטו, והוא היה האפיפיור השני, שחייב את בחירתו להתערבותו של הנסיך הזה. בגלל התלות שניתנה לו, הוא שלט על מדינת האפיפיור רק באופן פורמלי. מתקופת שלטונו ידועים רק כמה אירועים. סטפנוס אמר כי הוא תומך יחד עם אלבריק ברפורמות של נזירי קלוני וגם ראש המנזר, אודו מקלוני קיבלו. בסכסוך הצרפתי, הוא עמד לצידו של לואי הרביעי, מלך צרפת.
לדברי מקורות מאוחרים היה סטפנוס השמיני מעורב בקרבות בין אלבריק להוגו מפרובאנס, ולקח חלק במרד נגד אלבריק. כתוצאה מכך, הוא נכלא ונענש על ידי אלבריק בהטלת מום ונפטר באוקטובר 942. ובמקומו נבחר מרינוס השני.
רכבת הר הרעם הגדול
רכבת הר הרעם הגדול (Big Thunder Mountain Railroad) היא רכבת הרים הממוקמת בדיסנילנד באנהיים, קליפורניה; בממלכת הקסם בדיסניוורלד באורלנדו, פלורידה; בדיסנילנד בטוקיו, יפן; וביורודיסני בפריז, צרפת. הרכבת ממוקמת ב"ארץ המערב הפרוע" ומאופיינת כרכבת מתדרדרת במדבריות דרום מערב ארצות הברית.
רכבת ההרים נפתחה לראשונה בדיסנילנד ב-1979, ובממלכת הקסם ב-1980.
בדיסנילנד ביפן נפתחה רכבת ההרים ב-1983, וביורודיסני ב-1992.
רכבת זו לא מתוכננת להיבנות בדיסנילנד (הונג קונג).
המתקן תוכנן על ידי טוני בקסטר על פי רעיונות של מרק דייוויס עבור המתקן מסע מחקר לנהר המערבי שלא נבנה מעולם.
חיל האוויר המצרי
חיל האוויר המצרי (בערבית: القوات الجوية المصرية) הוא הזרוע האווירית של הכוחות המזוינים של מצרים. חיל האוויר המצרי הוא חיל האוויר הערבי הגדול והחזק ביותר וכן, חיל האוויר הגדול והחזק באפריקה. הוא גם מהווה את אחד מחילות האוויר הגדולים במזרח התיכון, יחד עם חיל האוויר הישראלי, חיל האוויר הטורקי וחיל האוויר המלכותי הסעודי.
השנים הראשונות
ב-1928 הכריז הפרלמנט המצרי על רצונו להקים חיל אוויר. לצורך כך נבחרו שלושה קצינים שעברו אימונים בבית הספר לטיסה של חיל האוויר המלכותי הבריטי (RAF) באבו סוואייר (Abu Suwayer) באזור תעלת סואץ, ובהמשך נשלחו גם לבריטניה להשלמת האימונים. ב-1930 הכריז המלך פואד על הקמת חיל האוויר של הצבא המצרי (Egyptian Army Air Force). החיל הצטייד ב-10 מטוסי אימון מדגם de Havilland Gipsy Moth מתוצרת בריטית. כמפקד החיל מונה ויקטור הרברט טייט (Victor Herbert Tait), קצין RAF קנדי. ב-1934 רכשה מצרים עשרה מטוסי אברו 626 (Avro 626) שהיו מטוסי הקרב הראשונים בשירות חיל האוויר המצרי. בהמשך נרכשו 17 מטוסים נוספים ביחד עם מטוסי הוקר אודאקס. ב-1937 הופרד החיל מהצבא, הפך לזרוע עצמאית, ושינה את שמו לחיל האוויר המלכותי המצרי (Royal Egyptian Air Force).
מלחמת העולם השנייה
חיל האוויר המצרי שימש כחלק מחיל האוויר המלכותי במהלך המלחמה. לצורך כך קלט החיל מטוסים מתקדמים כגון הוקר הוריקן וקרטיס P-40 וורהוק, לאחר תום המלחמה החיל הצטייד גם במטוסי ספיטפייר.