cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי החוץ של הודו
איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה
רק עם ניסוח מדיניות "מבט למזרח" בעשור האחרון (1992), החלה הודו להעניק לאזור חשיבות רבה במדיניות החוץ. הודו הפכה לשותפת דיאלוג סקטוריאלי עם ASEAN בשנת 1992, שותפה מלאה בדיאלוג ב-1995, חברה בפורום האזורי של האיגוד ב-1996, וכן שותפה ברמת הפסגה (יחד עם הרפובליקה העממית של סין, יפן וקוריאה) בשנת 2002. ועידת הפסגה העסקית הראשונה של הודוט עם האיגוד התקיימה בניו דלהי באוקטובר 2002. ראש הממשלה, אטאל ביהארי וג'פיי, התייחס לפגישה זו ומאז פסגת העסקים הזו הפכה לתכונה שנתית לפני ועידות הודו-ASEAN, כפורום לשיתוף פעולה וחילופי חוויות עסקיות בין קובעי מדיניות ומנהיגים עסקיים שלהן.
עד כה קוימו מספר ועידות כלליות בין הודו לאיגוד, כאשר הראשונות מביניהן הן ב-2002 בפנום פן (קמבודיה), ב-2003 בבאלי, אינדונזיה, השלישית ב-2004 בויינטיאן (לאוס), והרביעית ב-2005 בקואלה לומפור (מלזיה).
להלן ההסכמים אשר חתמה הודו עם ASEAN:
ההצעות הבאות הוכרזו על ידי ראש הממשלה בפסגה הרביעית של אסיאן-הודו:
אמריקה
יחסי הודו עם מדינות מתפתחות באמריקה הלטינית, במיוחד עם ברזיל ומקסיקו ממשיכים לגדול ולהתפתח. הודו וברזיל ממשיכות לעבוד יחד על רפורמה במועצת הביטחון באמצעות מדינות ה-G4, תוך הגברת שיתוף פעולה אסטרטגי וכלכלי באמצעות פורום IBSA. התהליך של השלמת הסכם הסחר המועדף (PTA) עם מרקוסור (ברזיל, ארגנטינה, אורוגוואי ופרגוואי) נמצא על המסלול ואף מתנהל משא ומתן עם צ'ילה. נשיא ברזיל, לואיז אינסיו דה סילבה, היה אורח הכבוד בחגיגות יום הרפובליקנים בניו דלהי.
ארגנטינה
היחסים הפורמליים בין שתי המדינות הוקמו בשנת 1949. הודו מחזיקה בשגרירות הממוקמת בבואנוס איירס, והשגרירות הארגנטינאית בהודו נמצאת בניו דלהי. השגריר ההינדי הנוכחי בארגנטינה (מוכר במקביל לאורוגוואי ופרגוואי) הוא ר' ויסוואנת'אן. לדברי משרד החוץ של ממשלת הודו, "על פי הסכם הויזה בשנת 1968, האגרות עבור המעבר וויזות התיירים בוטלו. על פי הסכם ויזה חדש שנחתם במהלך ביקור נשיא ארגנטינה באוקטובר 2009, הוסכם כי אשרות עסקיות מרובות כניסה לחמש שנים יינתנו ללא עלות. שגרירות הודו בבואנוס איירס מעניקה "קפה-קון ויזה" (קפה וויזה) למבקרים הארגנטינאים. המבקשים מוזמנים לקפה ואשרה מיידית. הדבר זכה לשבחים על ידי התקשורת הארגנטינית, הציבור ושר החוץ עצמו.
ארצות הברית
מבחינה היסטורית, ארצות הברית העניקה תמיכה רבה מאוד לתנועת העצמאות ההינדית, בהתרסה על האימפריה הבריטית. היחסים בין הודו וארצות הברית תוארו כפושרים בעקבות עצמאותה של הודו, שכן הודו נטלה עמדה מובילה בתנועת המדינות הבלתי-מזדהות, וזכתה לתמיכת ברית המועצות. ארצות הברית סיפקה תמיכה להודו בשנת 1962 במהלך המלחמה שלה עם סין. במשך רוב המלחמה הקרה נטתה ארצות הברית לקיים יחסים חמים יותר עם פקיסטן, בעיקר כדרך להכיל את הודו הידידותית לסובייטים ולהשתמש בפקיסטן כדי לתמוך במוג'אהדין האפגני נגד הכיבוש הסובייטי באפגניסטן. הסכם שיתוף פעולה בין הודו לסובייטים, אשר נחתם בשנת 1971, הפנה את הודו נגד ארצות הברית.
היחסים בין הודו וארצות הברית הגיעו לשיא של כל הזמנים בתחילת שנות השבעים. יחד עם הדיווחים על מעשי הזוועות במזרח פקיסטן, דווחו גם פעולות רצח עם שבוצעו על ידי הכוחות הפקיסטניים. שר החוץ האמריקאי, הנרי קיסינג'ר, ונשיא ארצות הברית לשעבר, ריצ'רד ניקסון, לא עשו דבר כדי לעודד את נשיא פקיסטן, יאחיה חאן, ואת הצבא הפקיסטני. קיסינג'ר היה מודאג במיוחד מההתפשטות הסובייטית לדרום אסיה בעקבות הסכם ידידות שנחתם לאחרונה בין הודו לברית המועצות, וביקש להפגין בפני הרפובליקה העממית של סין את ערכה של ברית סמויה עם ארצות הברית. במהלך מלחמת הודו-פקיסטן בשנת 1971 הצליחו הכוחות המזוינים של הודו, יחד עם מוקטי בהני, לשחרר את מזרח פקיסטן, אשר הכריזה על עצמאותה. כדי להוכיח לסין את תמימותה של ארצות הברית כבעלת ברית, ובהפרה ישירה של הסנקציות שהטיל הקונגרס על פקיסטן, שלח ניקסון אספקה צבאית לפקיסטן, תוך ניתובן דרך ירדן ואיראן, ועידוד סין להגדיל את אספקת הנשק שלה לפקיסטן.
כאשר התבוסה של פקיסטן במגזר המזרחי נראה היה בטוח, ניקסון שלח את אנטרפרייז (CVN-65) למפרץ בנגל, מהלך שנחשב בעיני ההינדים כאיום גרעיני. האנטרפרייז הגיע ליעדו ב-11 בדצמבר 1971. ב-6 וב-13 בדצמבר שיגר הצי הסובייטי שתי קבוצות של אניות, חמושות בטילים גרעיניים מולדיווסטוק; הן עקבו אחר כוח המשימה האמריקני 74 לתוך האוקיינוס ההודי מ-18 בדצמבר 1971 עד ל-7 בינואר 1972. הסובייטים אף שלחו צוללות גרעיניות כדי להדוף את האיום הנשקף על ידי האנטרפרייז באוקיינוס ההודי.
אף על פי שלמאמצים האמריקאיים לא הייתה השפעה על הפיכת הגאות למלחמה, הרי שהאירוע של האנטרפרייז נתפס כגורם להמשך ההתעניינות של הודו בפיתוח נשק גרעיני. המדיניות האמריקנית לקראת סוף המלחמה הוכתבה בעיקר על ידי הצורך להגביל את הסלמת המלחמה על המגזר המערבי כדי למנוע את "פירוק" מערב פקיסטן. שנים רבות אחרי המלחמה, סופרים אמריקאים רבים מתחו ביקורת על מדיניות הבית הלבן בזמן המלחמה בעקבות פגמים קשים, ואף עלתה טענה כי אינו משרת כהלכה את האינטרסים של ארצות הברית. הודו ביצעה ניסויים גרעיניים כמה שנים מאוחר יותר וכתוצאה מכך הוטלו עליה סנקציות על ידי ארצות הברית. בשנים האחרונות, קיסינג'ר ספג ביקורות בעקבות הערות שנאמרו במהלך מלחמת הודו-פקיסטן שבהן תיאר את ההינדים כ-"ממזרים". קיסינג'ר הביע את חרטתו על ההערות.
לאחר המלחמה הקרה
מאז תום המלחמה הקרה, יחסי ארצות הברית-הודו השתפרו באופן דרמטי. הנתון כי ארצות הברית והודו הן דמוקרטיות ויש להם יחסי סחר גדולים וגדלים סייע לשיפור היחסים. במהלך מלחמת המפרץ, מצבה הכלכלי של הודו עבר תקופה קשה, ומשלת הודו אימצה מערכות כלכליות ליברליות. לאחר התפרקות ברית המועצות שיפרה הודו את היחסים הדיפלומטיים עם חברות נאט"ו, בעיקר עם קנדה, צרפת וגרמניה, ובשנת 1992 הקימה הודו יחסים דיפלומטיים רשמיים עם ישראל.
ניסויים גרעיניים
בשנת 1998 ביצעה הודו ניסויי נשק גרעיני שהוביל לסנקציות אמריקניות, יפניות ואירופיות על הודו. שר ההגנה של הודו אז, ג'ורג' פרננדס, אמר כי תוכנית הגרעין של הודו נחוצה, שכן סיפקה הרתעה לאיום גרעיני פוטנציאלי. רוב הסנקציות הוסרו בשנת 2001. הודו קבעה באופן מוחלט כי לא ייעשה בנשק שימוש להתקפה, אך ישמש להגנה.
הסנקציות הכלכליות שהטילה ארצות הברית בתגובה למבחני הגרעין של הודו במאי 1998 הופיעו, לפחות בהתחלה, כדי לפגוע קשות ביחסים בין הודו לאמריקה. הנשיא ביל קלינטון הטיל עונשים נרחבים על פי חוק מניעת התפוצה הגרעינית של 1994. סנקציות אמריקניות הופעלו על ישויות הינדיות המעורבות בתעשיית הגרעין והתנגדות למוסדות פיננסיים בינלאומיים להלוואות לא-הומניטריות בהודו. ארצות הברית עודדה את הודו לחתום על האמנה למניעת ניסויים גרעיניים (CTBT) באופן מיידי וללא תנאי. ארצות הברית גם קראה לעצור ולרסן את בדיקות הטילים הגרעיניים ופריסה על ידי הודו ופקיסטן. הדיאלוג על אי-הפצת נשק גרעיני, שנוסד לאחר מבחני הגרעין של 1998, גשר על רבים מהפערים בהבנה בין המדינות.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר
תרומתה של הודו למלחמה בטרור סייעה ליחסים הדיפלומטיים של הודו עם כמה מדינות. במהלך השנים האחרונות, הודו קיימה מספר רב של תרגילים צבאיים משותפים עם ארצות הברית והאיחוד האירופי, אשר הביאו לחיזוק היחסים בין ארצות הברית להודו והאיחוד האירופי והודו. הסחר הדו-צדדי בין הודו לארצות הברית גדל פי שניים בחמש השנים האחרונות.
עם זאת, הודו לא חתמה על ה-CTBT, או על האמנה למניעת תפוצת נשק גרעיני, בטענה כי האופי המפלה של האמנה מאפשר לחמש המדינות הגרעיניות המוצהרות בעולם לשמור על ארסנל הגרעין שלהן ולפתח אותו באמצעות בדיקות סימולציה ממוחשבת. לפני בדיקות הגרעין שלה, הודו לחצה על הרס מקיף של נשק גרעיני על ידי כל מדינות העולם במסגרת זמן מוגבל. המהלך לא נתמך על ידי ארצות הברית ועל ידי מדינות מסוימות אחרות. כיום, הודו הכריזה על מדיניותה של "ללא שימוש ראשוני בנשק גרעיני" ושמירה על "הרתעה גרעינית אמינה". ארצות הברית, תחת הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, העלתה גם את מרבית הסנקציות שלה על הודו וחזרה לשיתוף פעולה צבאי. היחסים עם ארצות הברית השתפרו במידה ניכרת בשנים האחרונות, כאשר שתי המדינות לוקחות חלק בתרגילי חיל הים המשותף מול חופי הודו ותרגילי אוויר משותפים הן בהודו והן בארצות הברית.
הודו כבר מועמדת לרפורמות מסוימות באו"ם ובארגון הסחר העולמי עם תוצאות מעורבות. מועמדותה של הודו למושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם נתמכת כיום על ידי מספר מדינות, כולל בריטניה, צרפת, גרמניה, יפן, ברזיל, מדינות האיחוד האפריקאי, וארצות הברית. ב-2005 חתמה ארצות הברית על הסכם שיתוף פעולה עם הודו, אף על פי שאחרונה אינה חלק מאמנת אי-הפצת הנשק הגרעיני. ארצות הברית הסכימה כי ההרשמה החזקה של הודו להפקת נשק גרעיני הפכה אותה לחריגה ושכנעה את חברי קבוצת הספקים הגרמניים האחרים לחתום על עסקאות דומות עם הודו.
ב-2 במרץ 2006 חתמו הודו וארצות הברית על הסכם גרעיני בין הודו לארצות הברית בנושא שיתוף פעולה בתחום הגרעין האזרחי. ההסכם נחתם במהלך הביקור הנשיאותי שארך ארבעה ימים של נשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש, בהודו. הודו תפריד את תוכניות הגרעין האזרחיות והצבאיות שלה, והתוכניות האזרחיות יובאו תחת חסותה של הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית. ארצות הברית תמכור את הודו לטכנולוגיות הכורים ולדלק הגרעיני לשם הקמה ושדרוג תוכנית הגרעין האזרחית שלה. עם זאת, הקונגרס האמריקני צריך לאשרר את ברית זו מאז החוק הפדרלי בארצות הברית שאוסר על סחר של טכנולוגיות וחומרים גרעיניים מחוץ למסגרת של קבוצת הספקים הגרעיניים (NSG).
שותפות אסטרטגית
יחסי הודו-ארצות הברית זכו לצד אסטרטגי כבר בתחילת שנות השישים של המאה העשרים. עלייתה של הרפובליקה העממית של סין הדאיגה את קובעי המדיניות בוושינגטון. הטענה הסינית בטיבט, תפקידה במלחמת קוריאה ובמעשים דומים אחרים בנושא וושינגטון. ככל שהיחסים בין הודו לסין התחממו בשנות החמישים המאוחרות, מצאו האמריקאים הזדמנות פז לנצל את המצב הזה כדי לקדם את הודו כמשקל נגד לסין. אך כל ברית חד-ממדית חייבת להיות קצרת ימים, וברית זו לא הייתה יוצאת דופן מן החוק הרגיל. כאשר סין חדלה להוות מכשול עבור קובעי המדיניות האמריקאית עד סוף שנות השישים, ברית חד-ממדית זו נעלמה באוויר.
סופה של המלחמה הקרה היה נחוץ והקלה על הזרמת הצד האסטרטגי ליחסים בין הודו לארצות הברית. בעידן שלאחר המלחמה הקרה, המטרות האסטרטגיות של הודו וארצות הברית ממוקדות על מספר נושאים ולא רק אחד - כמו גם במקרה קודם לכן. נושאים אלה כוללים, בין השאר, את הטרור, קידום הדמוקרטיה, חופש השיט באוקיינוס ההודי, מאזן הכוחות האסייתי ועוד.
אחד המאפיינים המעניינים ביותר ביחסים בין הודו לארצות הברית בתקופה האחרונה הוא השינויים בתנאי התקשורת בין שתי המדינות בסוגיית התפוצה הגרעינית. בעוד שעל המחשבה אסטרטגית על הפצת נשק גרעיני, חשבה הודו בעיקר בשל דאגתה של ארצות הברית לתוכניות הגרעין והטילים של המאה העשרים, אולם, במאה ה-21, החשיבה האסטרטגית האמריקנית בנושא התפשטות הגרעין עברה שינוי משמעותי. כיום האמריקאים מבינים את חוסר התוחלת של התעקשות על החזרה של תוכנית הגרעין של הודו.
בהיותה הדמוקרטיה העתיקה ביותר בעולם, קידום הדמוקרטיה ברחבי העולם הוא אחד ממטרות המדיניות החשובות ביותר של ארצות הברית. כך, הודו, בתור הדמוקרטיה הגדולה ביותר בעולם - בקושי יכולה להתעלם מצעדיה של ארצות הברית. זו הסיבה ששיתוף הפעולה בקידום הדמוקרטיה בעולם הפך לאחד ההיבטים החשובים ביותר של יחסי הודו-ארצות הברית בתקופה האחרונה. הודו היא חברה מייסדת של "קהילת הדמוקרטיות" - מאמציה הבולטים של ארצות הברית לקידום הדמוקרטיה. עם זאת, הודו דחתה את הצעתה של ארצות הברית על הקמת מרכז לדמוקרטיה באסיה. החקלאות היא תחום חשוב נוסף של שיתוף פעולה בין הודו וארצות הברית בתקופה הנוכחית. בהתחשב בעובדה ששתי המדינות יש כיום מאגר עצום של משאבי אנוש מיומנים בכלכלת ידע, טבעי שהקורס הטוב ביותר לשיתוף פעולה כזה יכול לרתום את המשאבים האנושיים הללו על ידי התמקדות בפיתוח והפצה של ידע חקלאי באמצעות מחקר, חינוך, הכשרה וכו'.
ברבדוס
הודו וברבדוס כוננו יחסים דיפלומטיים ב-30 בנובמבר 1966 (תאריך העצמאות הלאומית של ברבדוס). באותו יום, ממשלת הודו הכשירה את ברבדוס לכס המלוכה בבית האספה הלאומי של ברבדוס. הודו מיוצגת בברבדוס דרך שגרירותה בסורינאם והקונסוליה ההינדית בהולטאון, סנט ג'יימס.בשנים 2011–2012, הקימה האוניברסיטה האמריקנית של ברבדוס (AUB) את בית הספר הראשון לרפואה של האי לתלמידים בינלאומיים. בשנת 2015 חתמו ממשלות ברבדוס והודו על הסכם שמיים פתוחים משותף. כיום, כ-3,000 איש מהודו, מתגוררים בברבדוס. שני שלישים מהם במקור ממחוז סוראט שבגוג'ראט.
ברזיל
היחסים בין ברזיל להודו הורחבו לתחומים מגוונים כמו מדע וטכנולוגיה, תרופות וחלל, כאשר שתי המדינות חברות בקבוצת מדינות BRICS. הסחר הדו-כיווני בשנת 2007 כמעט שולש ל-3.12 מיליארדי דולרים מ-1.2 מיליארדי דולרים בשנת 2004. הודו מייחסת חשיבות עצומה ליחסיה עם אמריקה הלטינית, ומקווה לראות את תחומי שיתוף הפעולה ביניהן מתרחבים בשנים הקרובות.
שתי המדינות תומכות בהשתתפותן של המדינות המתפתחות בחברות קבועה של האו"ם מאז ביטוי הפילוסופיה הבסיסית לשתיהן: מועצת הביטחון של האו"ם צריכה להיות דמוקרטית, לגיטימית וייצוגית יותר, כאשר מדינות G4 הוא איגוד חדשני העשוי לממש זאת. ברזיל והודו בעלות מחויבות ליוזמות IBSA (האיגוד המשולש של הודו, ברזיל ודרום אפריקה) ולייצר חשיבות עליונה לשיתוף פעולה משולש בין שלוש המדינות המתפתחות הגדולות, הרב-אתניות, הרב-גזעיות והרב-דתיות, אשר קשורים לעקרון המשותף של פלורליזם ודמוקרטיה.
ג'מייקה
היחסים בין הודו לג'מייקה הם בדרך כלל קרובים ולבביים. ישנם קשרים תרבותיים ופוליטיים רבים בירושת הקולוניזציה הבריטית, כגון חברות בחבר העמים הבריטי, דמוקרטיה פרלמנטרית, השפה האנגלית וקריקט. שתי המדינות הן חברות בתנועה הבלתי מזדהת, האו"ם וחבר העמים הבריטי, וג'מייקה תומכת במועמדותה של הודו לחברות קבועה במועצת הביטחון של האו"ם.
במהלך התקופה הבריטית, ההינדים יצאו מרצונם לעבוד בג'מייקה ובאיי הודו המערבית. המצב יצר אוכלוסייה ניכרת של אנשים ממוצא הינדי בג'מייקה. להודו ישנה נציבות עליונה בקינגסטון, בעוד שלג'מייקה יש קונסוליה בניו דלהי, ומתכננת לשדרג אותה בקרוב לנציבות.
ונצואלה
היחסים הדיפלומטיים בין הודו לוונצואלה הוקמו ב-1 באוקטובר 1959. הודו מחזיקה בשגרירות הממוקמת בקראקס, בירת ונצואלה, בעוד שזו מחזיקה בשגרירות הממוקמת בניו דלהי, בירת הודו.
טרינידד וטובגו
היחסים הבילטראליים בין הרפובליקה של הודו לבין הרפובליקה של טרינידד וטובגו התרחבו במידה ניכרת בשנים האחרונות, כאשר שתיהן בונות קשרים אסטרטגיים ומסחריים. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1962. שתי המדינות היו בשליטתה של האימפריה הבריטית; הודו תמכה בעצמאותה של טרינידד וטובגו משלטון קולוניאלי והקימה את משלחתה הדיפלומטית בשנת 1962, השנה בה קיבלה טרינידד וטובגו את עצמאותה באופן רשמי מהשלטון הבריטי. יש לשתיים משאבים טבעיים וכלכליים מגוונים והן הכלכלות הגדולות באזורים שלהם. שתיהן אף חברות בחבר העמים הבריטי, האו"ם, G-77 והמדינות הבלתי-מזדהות (NAM).
מקסיקו
מקסיקו היא שותפה כלכלית עיקרית וחשובה מאוד להודו. חתן פרס נובל ושגריר הודו, אוקטביו פס, כתב את הספר "Light of India", שהוא ניתוח ההיסטוריה והתרבות ההינדית. שתי המדינות הן מעצמות אזוריות וחברות בכלכלות הגדולות של פורום G-20. הודו מחזיקה בשגרירות הממוקמת במקסיקו סיטי, והשגרירות המקסיקנית בהודו ממוקמת בניו דלהי, בירת המדינה.
ניקרגואה
היחסים הדו-צדדיים בין הודו לניקרגואה הוגבלו לדיאלוג "SICA" ולביקורים של שרי ניקרגואה בהודו. הודו מחזיקה בקונסוליית כבוד בניקרגואה, שהוסמכה במקביל לשגרירות ההינדית בפנמה סיטי. ניקרגואה נהגה להחזיק שגרירות בהודו, אך זו הפכה לקונסוליה כללית בניו דלהי. שר החוץ הנוכחי, סמואל סנטוס לופז, ביקר בהודו ב-2008 לפגישת שרי החוץ של הודו-SICAוב-2013 לשיחות מדרג גבוה עם שר החוץ, סלמן ח'ורשיד, שהרחיב גם את הסחר הדו-צדדי עם שתי המדינות והגיע ל-60.12 מיליוני דולרים במהלך 13–2012.
פנמה
היחסים הדו-צדדיים בין פנמה להודו צומחים בהתמדה, ומשקפים את התפקיד המכריע של תעלת פנמה במסחר העולמי. יתר על כן, עם למעלה מ-15,000 הינדים החיים בפנמה, היחסים הדיפלומטיים גדלו במידה ניכרת בעשור האחרון. פתיחת התעלה המורחבת בשנת 2016 צפויה הייתה לספק ללקוחות הפוטנציאליים החדשים לקישוריות הימית. בשאיפה לחזק במהירות את יחסי הסחר, כגון זרימתו לשלוש המדינות, הודו להוטה למנף את מתקני הסחר בפנמה כדי לגשת לשוק הרחב של אמריקה הלטינית. יחד עם חתירה להסכם סחר חופשי, הודו רוצה לקדם השקעות במגזרים שונים של כלכלת פנמה, כולל תעשיית הבנקאות והים והמרכז הרב-אזורי של אזור הסחר החופשי בקולון.
קובה
היחסים בין הודו וקובה מתוארים כחמים יחסית. שתי המדינות הן חלק מהמדינות הבלתי-מזדהות. קובה קראה שוב ושוב לייצוג "דמוקרטי" יותר של מועצת הביטחון של האו"ם ותומכת במועמדותה של הודו כחברה קבועה במועצת הביטחון. פידל קסטרו אמר כי "בגרותה של הודו..., דבקותה הבלתי מותנית בעקרונות המונחים ביסודה של התנועה הבלתי מזדהת מעניקים לנו את ההבטחות שבמנהיגותה הנכבדה של אינדירה גנדי (לשעבר ראש ממשלת הודו). המדינות הבלתי-מזדהות ימשיכו להתקדם בתפקידן הבלתי-מתפשר כמבצר שלום, עצמאות לאומית ופיתוח...".
להודו יש שגרירות בהוואנה, בירת קובה, שנפתחה בינואר 1960, וזו הייתה בעל משמעות מיוחדת כפי שהיא מסמלת את הסולידריות ההינדית עם המהפכה הקובנית. הודו הייתה אחת המדינות הראשונות בעולם להכיר בממשלה הקובנית החדשה לאחר המהפכה הקובנית.
קולומביה
שתי המדינות הקימו את קשריהן הדיפלומטיים ב-19 בינואר 1959. מאז היחסים בין שתי המדינות הולכים וגדלים בהדרגה, יחד עם עריכת ביקורים דיפלומטיים תכופים יותר לקידום חילופי תרבות פוליטיים, תרבותיים ואקדמיים. קולומביה מהווה כיום נקודת כניסה מסחרית לאמריקה הלטינית עבור חברות הינדיות.
קנדה
יחסי הודו-קנדה, הם היחסים הדו-צדדיים ארוכי השנים בין הודו וקנדה, אשר בנויים על פני ערכי המחויבות ההדדית לדמוקרטיה, הפלורליזם והקשרים בין האנשים, על פי דברי ממשלת קנדה. בשנת 2004, הסחר הדו-צדדי בין הודו וקנדה עמד על כ-2.45 מיליארדי דולרים קנדיים. עם זאת, הטיפול בחקירת אייר אינדיה ובמקרה הכללי פגע ביחסים בין הודו לקנדה. הניסוי הגרעיני פוקראן I הוביל לקשרים בין שתי המדינות, עם טענות לפיהן הודו שברה את תנאי תוכנית קולומבו. אף על פי שז'אן קרטיין ורומיו לבלנס ביקרו בהודו בסוף שנות ה-90, היחסים נחלשו שוב לאחר ניסויי פוקראן II.
יחסי קנדה-הודו נמצאים במסלול חיובי ומתקדמים לטובה מאז שנת 2005. ממשלות בכל הרמות, ארגוני המגזר הפרטי, המוסדות האקדמיים בשתי המדינות, ואנשי הקשר בין אנשים - בעיקר ברשתות הפזורה - תרמו באמצעות מאמצים אישיים ומאורגנים לשיפורים משמעותיים ביחסים הדו-צדדיים. שתי הממשלות הסכימו על מסגרות מדיניות חשובות לקידום היחסים בין שתי המדינות. בפרט, הסכם שיתוף הפעולה הגרעיני (שנחתם ביוני 2010) והמשא ומתן המוצלח הנוכחי של הסכם השותפות הכלכלית המקיפה (CEPA) מהווים נקודת מפנה ביחסי קנדה-הודו. שתי הממשלות ניסו לפצות על הזמן האבוד ואלו להוטות היו להשלים את המשא ומתן במסגרת הסכם השותפות הכלכלית עד 2013 ולהבטיח את אישורו עד 2014. לאחר סיום ההסכם, על קנדה והודו להגדיר את התחומים לשותפותם, אשר יהיו תלויים ביכולתם להמיר אינטרסים משותפים לפעולה משותפת ולהגיב ביעילות על שיתוף פעולה יציב. לדוגמה, במהלך פגישות "פול אסייד" בין ראשי הממשלות מאנמוהאן סינג וסטיבן הארפר בפסגה G-20 במקסיקו ביוני 2012, ובפגישה הקודמת בטורונטו בין שר החוץ ס. מ. קרישנה וג'ון באיירד, המנהיגים דנו בפיתוח שותפות מקיפה יותר מעבר לביטחון התזונתי ובכלל זה את האפשרות לקשור קשרים בתחום האנרגיה, בעיקר פחמימנים.
אוסטריה
יחסי אוסטריה-הודו מתייחסים לקשרים הדו-צדדיים בין אוסטריה להודו. היחסים בין הודו לאוסטריה הוקמו במאי 1949 על ידי ראש ממשלת הודו הראשון, ג'ווהרלל נהרו, וקנצלר אוסטריה לאופולד פיגל. מבחינה היסטורית, היחסים בין הודו לאוסטריה היו חזקים במיוחד, כאשר הודו התערבה ביוני 1953 לטובת אוסטריה, בעוד המשא ומתן נמשך עם ברית המועצות אודות אמנת המדינה האוסטרית. השגרירות הינדית מתפקדת במלואה בווינה, בירת אוסטריה, שמוסמכת במקביל למשרדי האו"ם בעיר. אוסטריה מיוצגת בהודו על ידי שגרירותה בניו דלהי, בירת הודו, וכן בקונסוליות כבוד במומבאי, קולקטה, צ'נאי וגואה.
איטליה
הודו מחזיקה שגרירות ברומא, וקונסוליה כללית במילאנו. לאיטליה יש שגרירות בניו דלהי, וקונסוליות במומבאי ובכלכותה.
היחסים בין הודו לאיטליה, למרות היותם לבביים מבחינה היסטורית, החלו במגמת ירידה תלולה עד כדי כך שהפכו לנחרצים באופן פומבי. בתקופה האחרונה, מצב היחסים בין הודו לאיטליה משקף את מצבה הפוליטי של סוניה מינו-גנדי, המנהיגה האיטלקית של הקונגרס הלאומי ההינדי, שהייתה גם המנהיגה בפועל של ממשלת UPA של מאנמוהאן סינג. היחסים ממשיכים להתערער על ידי חקירות על התנהגות לא הולמת בעסקאות הגנה באיטליה והתגוששות משפטית בעניינים של שיפוט בית המשפט לאחר הריגתם של שני דייגים הינדים על ידי חיל הים האיטלקי. הפעולות האיטלקיות לפוליטיזציה של הנושא עוררו את נחישותה של הודו לסרב להסדר מדיני ולחקור את המקרה של המרינס האיטלקי למסקנה משפטית. איטליה דיווחה כי היא מתנגדת להודו באיחוד האירופי ובפורומים רב-צדדיים: החל מדיכוי מאמציה בהודו בבריסל על מנת להאט את קצב הצעתה של הודו להצטרף למשטר בקרת הטילים.
כ-150,000 תושבים בעלי מוצא הינדי חיים באיטליה, וכ-1,000 אזרחים איטלקים מתגוררים בהודו, בעיקר עובדים מטעם קבוצות התעשייה האיטלקית.
נוסעים הינדים ממוצא סיקי, ניגשו לסריקה נוספת בעקבות הטורבן המסורתי שלהם. אנשי הביטחון האיטלקיים בשדות התעופה התעקשו כי הסיקים יסלקו את מלבושי הראש במקום לבצע הוראות מיוחדות לבדיקות ביטחוניות שיושמו ברוב מדינות המערב (בעיקר בארצות הברית, קנדה ובבריטניה) ביחס לנוסעים סיקים.
גרמניה
במהלך המלחמה הקרה קיימה הודו יחסים דיפלומטיים עם מערב גרמניה ומזרח גרמניה. מאז נפילת חומת ברלין, ואיחוד גרמניה, השתפרו היחסים.
גרמניה היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של הודו באירופה. בין השנים 2004 ו-2013 גדל הסחר ההינדי-גרמני בהיקף אך ירד בחשיבותו. על פי נתוני משרד המסחר ההינדי של הודו: סך הסחר בין הודו לגרמניה היה 5.5 מיליארדי דולרים (3.8% מהסחר ההינדי, מדורג במקום השישי) ב-2004, ו-21.6 מיליארדי דולרים (2.6% מהסחר ההינדי, מדורג במקום התשיעי) ב-2013. הייצוא ההינדי לגרמניה עמד על 2.54 מיליארדי דולרים (3.99%, מדורג במקום השישי) ב-2004, ו-7.3 מיליארדי דולרים (2.41%, מדורג במקום העשירי) ב-2003. הייבוא ההינדי מגרמניה היה 2.92 מיליארדי דולרים (3.73%, מדורג במקום השישי) ב-2004, ו-14.33 מיליארדי דולרים (2.92%, מדורג במקום העשירי) ב-2013.
קשרי הודו-גרמניה הם עסקאות. היחסים האסטרטגיים בין גרמניה להודו סובלים מרגש אנטי-אסייתי מתמשך, אפליה ממוסדת נגד קבוצות מיעוט, וכן תקריות של שנאת זרים נגד הינדים בגרמניה. התקפת ההמונים על ההינדים במוגלן בשנת 2007 ומחלוקת ההתמחות של אוניברסיטת לייפציג ב-2010 העיקו על היחסים המסחריים בין שתי המדינות. התחרות הנוקשה בין מוצרי התעשייה הזרים בשוק ההינדי כללה כלי מכונות, חלקי כלי רכב וציוד רפואי ממטלסטנד הגרמנית, המסתעפת לייבוא טכנולוגיה גבוהה המיוצרת על ידי חברות הממוקמות במדינות ASEAN ו-BRICS. שערוריית פליטת הפולקסווגן משכה את זרקור ההתנהגות המושחתת בחדרי ישיבות גרמניים, והעלה זיכרונות משערוריית השוחד של מספנות HDW סביב רכש הצוללות על ידי חיל הים ההינדי. היחסים האסטרטגיים בין הודו לגרמניה מוגבלים בחוסר ההשפעה של ההשפעה הגאופוליטית הגרמנית בענייני אסיה, לגרמניה אין טביעת רגל אסטרטגית באסיה. גרמניה, כמו הודו פועלת להשגת מושבים קבועים במועצת הביטחון של האו"ם.
גרמניה מחזיקה בשגרירות הממוקמת בניו דלהי, והודו מחזיקה בשגרירות הממוקמת בברלין.
דנמרק
לדנמרק יש שגרירות בניו דלהי, ובהודו יש שגרירות הנמצאת בקופנהגן.
טרנגמבדי, עיר בדרום המחוז טאמיל נאדו הייתה מושבה דנית בהודו בין השנים 1620–1845. בדנית שם העיר אוית כ'טרנקבר' או 'טרנקוובר'. היא נמכרה, יחד עם שאר היישובים הדניים בהודו, ובראשם סרמפור (כיום במערב בנגל), לבריטניה בשנת 1845. איי ניקובר היו גם הן מושבות בשליטת דנמרק, עד שנמכרו לבריטים בשנת 1868, שהפכו אותם לחלק מקולוניות הודו הבריטית.
לאחר קבלת העצמאות בשנת 1947, ביקר ראש ממשלת הודו ג'ווהרלל נהרו בדנמרק ב-1957 על מנת ליצור את הבסיס ליחסים ידידותיים בין הודו לדנמרק, שסבלו מאז. היחסים הבילטראליים בין הודו לדנמרק הם לבביים וידידותיים, המבוססים על סינרגיות בתחומים פוליטיים, כלכליים, אקדמיים ומחקריים. בעבר אף התקיימו מספר ביקורים תקופתיים מדרג גבוה בין שתי המדינות.
אנדרס פוג ראסמוסן, ראש ממשלת דנמרק לשעבר, מלווה במשלחת עסקית גדולה, ערך ביקור ממלכתי בהודו מ-4 בפברואר עד ל-8 בפברואר 2008. הוא ביקר באינפוסיס, בביוקון ובמכון ההינדי לניהול בנגלור שבבנגלור ובאגרה. הוא השיק תוכנית פעולה בהודו, שקראה לחיזוק הדיאלוג המדיני, שיתוף הפעולה במסחר ובהשקעות, מחקר במדע וטכנולוגיה, אנרגיה, אקלים וסביבה, תרבות, חינוך, חילופי סטודנטים ומשיכת כוח אדם מיומן ומומחי IT לדנמרק לתקופות קצרות. שתי המדינות חתמו על הסכם להקמת ועדה משותפת לשיתוף פעולה בינ"ל.
הממלכה המאוחדת
להודו יש נציבות עליונה בלונדון ושתי קונסוליות כלליות בברמינגהאם ובאדינבורו. לבריטניה יש נציבות עליונה בניו דלהי וחמש נציבויות עליונות משניות במומבאי, צ'נאי, בנגלור, היידראבד ובקולקטה. מאז 1947, היחסים של הודו עם בריטניה עוברים דרך היחסים הדו-צדדיים, כמו גם דרך המסגרת של חבר העמים הבריטי. על אף שגוש השטרלינג כבר לא קיים, להודו ובריטניה עדיין יש קישורים מתמשכים רבים, חלקם בשל מספר משמעותי של אנשים ממוצא הינדי החיים בבריטניה. אוכלוסיית דרום אסיה הגדולה בבריטניה גורמת לתקשורת מתמדת בין שתי המדינות. השפה האנגלית והקריקט הם ככל הנראה שני הייצואים הבריטיים הבולט ביותר, בעוד ייצוא האוכל ההינדי לבריטניה נחשב לפופולרי במיוחד. האוכל האהוב והפופולרי ביותר בבריטניה מצוין לעיתים קרובות כמאכל מהמטבח ההינדי, אם כי אין מחקר רשמי המדווח על כך.
גם מבחינה כלכלית היחסים בין בריטניה להודו חזקים. הודו היא המשקיעה השנייה בגודלה בבריטניה אחרי ארצות הברית. בריטניה היא גם אחת מן המשקיעות הגדולות ביותר בהודו.
יוון
היחסים הדיפלומטיים בין יוון להודו הוקמו במאי 1950. בניין שגרירות יוון בניו דלהי נחנך ב-6 בפברואר 2001.
מולדובה
מולדובה והודו כוננו יחסים דיפלומטיים במרץ 1993.
מקדוניה הצפונית
מקדוניה הצפונית (אז מקדוניה) והודו כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1996.
ספרד
היחסים הדיפלומטיים עם ספרד החלו ב-1956. שגרירות ספרד הראשונה בהודו הוקמה בדלהי בשנת 1958. להודו ולספרד היו יחסים לבביים אחת עם השנייה, במיוחד לאחר הקמת הדמוקרטיה בספרד בשנת 1978. ספרד נתפסת כמוקד תיירותי מרכזי עבור ההינדים לאורך השנים. לא הייתה טיסה ישירה מהודו לספרד, עד לשנת 1986, כאשר אייבריין טרבלס החלה לטוס ישירות ממומבאי למדריד. עם זאת, טיסות ישירות אלו הופסקו בתוך 22 חודשים. בשנת 2006 נדון מחדש נושא זה של טיסה ישירה כדי לשפר את הקשר בין הודו וספרד.
נשיאים רבים, ביניהם פרטיבה פטיל, ביקרו בספרד. משפחת המלוכה של ספרד מאז ותמיד אהבה את האופי הצנוע של הממשלה ההינדית ולכן ערכו בעבר מספר ביקורים בהודו. כמו כן, הסרט ההינדי "Zindagi Na Milegi Dobara" שודר בבכורה בספרד. משרד התיירות של ספרד משתמש בסרט זה על מנת לקדם את התיירות לספרד בהודו.
צ'כיה
היחסים בין צ'כיה להודו הוקמו בשנת 1921 על ידי קונסוליה בבומביי. צ'כיה מחזיקה בשגרירות הממוקמת בניו דלהי. הקונסוליות של צ'כיה בהודו נמצאים צ'נאי, מומבאי וקולקטה. להודו יש שגרירות הנמצאת בפראג, בירת צ'כיה.
צרפת
צרפת והודו כוננו יחסים דיפלומטיים זמן קצר לאחר עצמאותה של הודו מבריטניה ב-1947. הרכוש ההינדי של צרפת הוחזר להודו לאחר חתימת הסכם בין שתי המדינות במאי 1956. ב-16 באוגוסט 1962 החליפו הודו וצרפת את מסמכי האשרור, שבמסגרתם ויתרה צרפת על השטחים ההינדיים שהיו לה. צרפת, רוסיה וישראל היו המדינות היחידות שלא גינו את החלטת הודו בנושא הגרעין ב-1998. בשנת 2003, צרפת הפכה לספקית הגדולה ביותר של דלק גרעיני וטכנולוגיה להודו ונשארה שותפה צבאית וכלכלית גדולה עבורה. מועמדותה של הודו לחברות קבועה במועצת הביטחון של האו"ם זכתה לתמיכה רבה מאוד מנשיא צרפת לשעבר ניקולא סרקוזי. החלטת ממשלת הודו לרכוש צוללות צרפתיות בשווי של שלושה מיליארדי דולרים ו-43 מטוסים של איירבוס עבור אייר אינדיה בשווי 2.5 מיליארדי דולרים, הגבירו עוד יותר את שיתוף הפעולה האסטרטגי, הצבאי והכלכלי בין הודו לצרפת.
החלטת צרפת לאסור על תלמידי בית הספר ללבוש שמלות ראש ורעלות הביאה לתוצאה בלתי מכוונת של פגיעה בילדים סיקים שסירבו להיכנס לבתי ספר ציבוריים. ממשלת הודו, בהסתמך על מסורות היסטוריות של הקהילה הסיקית, ביקשה משלטונות צרפת לבחון את המצב כדי לא לגרום לילדים הסיקים, תושבי צרפת לצאת ממעגל הלמידה.
ניקולא סרקוזי ביקר בהודו בינואר 2008 והיה לאורח הראשי של מצעד יום הרפובליקה בניו דלהי. צרפת הייתה המדינה הראשונה שחתמה על הסכם לשיתוף פעולה באנרגיה גרעינית עם הודו; הדבר נעשה במהלך ביקורו של ראש הממשלה סינג. במהלך חגיגות יום הבסטיליה ב-14 ביולי 2009, צעדו כוחות של 400 חיילים הינדים לצד הכוחות הצרפתים, וראש ממשלת הודו, מאנמוהאן סינג, היה אורח הכבוד.
קריית הוותיקן והכס הקדוש
את הקשרים בין הכנסייה הקתולית להודו ניתן לייחס חזרה אל השליח סנט תומאס, אשר, על פי המסורת, הגיע להודו בשנת 52 לספירה במאה ה-9, פטריארך הנסטוריאנים בפרס שלח בישופים להודו. בנוסף, ישנו תיעוד של בישוף הינדי מבקר ברומא בתחילת המאה ה-12. המשלחת הדיפלומטית הוקמה כמשלחת האפוסטולית לאיי הודו המזרחית ב-1881, שכללה את ציילון, והורחבה למלאקה ב-1889, אחר-כך לבורמה ב-1920, ובסופו של דבר כללה את גואה ב-1923.
האפיפיור ערך שלושה ביקורים בהודו. האפיפיור הראשון לבקר בהודו היה האפיפיור פאולוס ה-6, שביקר במומבאי ב-1964 כדי להשתתף בקונגרס האוויקריסטי. האפיפיור יוחנן פאולוס השני ביקר בהודו בפברואר 1986 ובנובמבר 1999. מספר נכבדים הינדים קראו מפעם לפעם לאפיפיור בוותיקן. קבוצה זו כוללת את ראש הממשלה אינדירה גנדי בשנת 1981 וראש הממשלה י. גוג'ראל בספטמבר 1987. אטאל ביהארי וג'פיי, ראש הממשלה, קרא לאפיפיור ביוני 2000 במהלך ביקורו הרשמי באיטליה. סגן הנשיא בהאירון סינג שקהאוט ייצג את הארץ בהלווייתו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני.
האיחוד האירופי
הודו הייתה אחת המדינות הראשונות לפתח קשרים עם האיחוד האירופי. ההצהרה המדינית המשותפת של 1993 והסכם שיתוף הפעולה ב-1994 היו הסכמי היסוד לשותפות הדו-צדדית. בשנת 2004, הפכו הודו והאיחוד האירופי לשותפות אסטרטגיות. בשנת 2005 הוסכם על תוכנית פעולה משותפת שעודכנה בשנת 2008. ההצהרות המשותפות בין הודו לאיחוד האירופי פורסמו בשנים 2009 ו-2012 בעקבות ועידות הודו-האיחוד האירופי.
הודו והאיחוד האירופי יזמו משא ומתן על הסכם סחר והשקעות רחב היקף (BTIA) בשנת 2007. שבעה סבבי משא ומתן הושלמו מבלי להגיע להסכם סחר חופשי.
לדברי ממשלת הודו, רווחי הסחר בין הודו לבין האיחוד האירופי היה כ-57.25 מיליארדי דולרים בין אפריל לאוקטובר 2014 ועמד על 101.5 מיליארדי דולרים לתקופה הפיסקלית של 2014-2015.
האיחוד האירופי הוא גוש המסחר השני בגודלו בהודו, המהווה כ-20% מהסחר ההינדי (מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ היא גוש המסחר הגדול ביותר עם כמעט 160 מיליארדי דולרים בסך הכול). הודו הייתה שותפת הסחר השמינית בגודלה באיחוד האירופי ב-2010. הסחר בין האיחוד האירופי להודו צמח מ-28.6 מיליארדי אירו בשנת 2003 ל-72.7 מיליארדי אירו בשנת 2013.
המדינות הערביות של המפרץ הפרסי
הודו והמדינות הערביות של המפרץ הפרסי נהנות מקשרים תרבותיים וכלכליים חזקים. הדבר בא לידי ביטוי בכך שיותר מ-50% מהנפט שנצרך על ידי הודו מגיע ממדינות המפרץ הפרסי. והאוכלוסייה ההינדית מהווה את הקהילה החיצונית הגדולה ביותר בחצי האי ערב. ההכנסה השנתית על ידי ההינדים המתגוררים בשטח הסתכמה ב-20 מיליארדי דולרים ב-2007. הודו היא אחת השותפות המסחר הגדולות של המועצה, כאשר סחר החוץ בין הודו לדובאי לבדה בהיקף של 19 מיליארדי דולרים בשנת 2007. מדינות המפרץ הפרסי לקחו תפקיד חשוב גם בהתייחסות לחששות הביטחוניים של הודו, כאשר ערב הסעודית וכווית הגדילו באופן קבוע את אספקת הנפט שלהן להודו כדי לענות על הביקוש הגובר של האנרגיה במדינה. בשנת 2005, כווית הגדילה את יצוא הנפט שלה להודו ב-10% והגדילה את הסחר בנפט נטו בין השתיים ל-4.5 מיליארדי דולרים. בשנת 2008, החליטה קטר להשקיע 5 מיליארדי דולרים בסקטור האנרגיה של הודו.
בהודו יש הסדר אבטחה ימי עם עומאן וקטר. בשנת 2008 נחתם הסכם הגנה בולט, במסגרתו התחייבה הודו לנכסיה הצבאיים כדי להגן על קטר מאיומים חיצוניים. כמו כן, חלה התקדמות בצינור הגז העמוק היוצא מקטר, דרך עומאן, להודו.
איראן
הודו העצמאית ואיראן כוננו קשרים דיפלומטיים ב-15 במרץ 1950. לאחר המהפכה האיראנית ב-1979, נסוגה איראן מ-CENTO וניתקה את עצמה ממדינות ידידותיות לארצות הברית, כולל פקיסטן, שפירושה באופן אוטומטי שיפור היחסים עם הרפובליקה של הודו.
כיום, לשתי המדינות יש יחסי ידידות בתחומים רבים, ואף קשרי מסחר משמעותיים, בעיקר בייבוא נפט גולמי להודו ויצוא דיזל לאיראן. איראן התנגדה תכופות לניסיונותיה של פקיסטן לנסח החלטות אנטי-הינדיות בארגונים בינלאומיים, כגון ארגון האו"ם. הודו בירכה על הכללתה של איראן כמדינה משקיפה בארגון האזורי של ה-SAARC. לאקנאו ממשיכה להיות מקום מרכזי של התרבות השיעית והפרסית בתת-היבשת.
בשנות התשעים תמכו הודו ואיראן גם בברית הצפון באפגניסטן נגד משטר הטליבאן. הם ממשיכים לשתף פעולה בתמיכת ממשלת אנטי-טליבאן רחבה, בהנהגת חאמיד כרזאי ובגיבוי ארצות הברית.
עם זאת, סוגיה מורכבת אחת ביחסים בין הודו לאיראן היא סוגיית תוכנית הגרעין של איראן. בסוגיה מורכבת זו, הודו מנסה ליצור איזון עדין. לדברי רג'ו לסקר, מומחה הינדי ליחסים בינלאומיים, "עמדתה של הודו לגבי תוכנית הגרעין האיראנית היא עקבית, עקרונית ומאוזנת, ועושה מאמץ ליישב את השאיפה האיראנית לביטחון האנרגיה עם דאגות הקהילה הבינלאומית בנוגע להתפשטות. לכן, בעוד הודו מכירה ותומכת בשאיפותיה של איראן להשיג את ביטחון האנרגיה ובמיוחד את שאיפתה לשימוש בביטחון אנרגיה גרעינית, הרי גם עמדתה העקרונית של הודו כי על איראן לעמוד בכל התחייבויותיה על פי המשפט הבינלאומי, (NPT) ואמנות מסוגים אחרים עליהם היא חתומה". בעקבות תקיפתו של דיפלומט ישראלי בהודו בפברואר 2012 טענה משטרת דלהי כי למשמרות המהפכה האסלאמית יש מעורבות כלשהי בפיגוע. החשד אושר לאחר מכן ביולי 2012, לאחר שדו"ח של משטרת דלהי מצא ראיות לכך שחברי משמרות המהפכה האיראנים היו מעורבים בפיגוע ב-13 בפברואר, בעיר הבירה.
בחריין
הקשרים בין הודו לבחריין חוזרים דורות אחורה, כאשר לדמויות הבולטות של בחריין יש קשרים הדוקים: המשורר והחוקן איברהים אל-עריידה גדל בבומביי, בעוד שהתאולוגים הבחריינים במאה ה-17, שייח' סאלח אל-קרזקאני ושייח' ג'אפר בין כמאל אלדין היו דמויות משפיעות בממלכת גולקונדה ובהתפתחות המחשבה השיעית בתת-יבשת.
פוליטיקאים בחריינים ביקשו לקדם קשרים ארוכי טווח אלה, עם יו"ר הפרלמנט ח'ליפה אל דאהרני ב-2007, בהובלת משלחת של חברי פרלמנט ומנהיגים עסקיים לפגוש את נשיא הודו, פרטיבה פטיל, מנהיג האופוזיציה, ל. ק. אדבני, ולקחת חלק בראיונות התקשורת. מבחינה פוליטית, קל יותר לפוליטיקאים של בחריין לחפש הדרכה וייעוץ מהודו מאשר בארצות הברית או באלטרנטיבה מערבית אחרת.
בהוספת כוח נוסף לקשרים, אישר שיח 'חאמד בן עיסא אל-ח'ליפה את הודו, שבה אושרו מזכ"לות ועסקאות דו-צדדיות בשווי 450 מיליוני דולרים. הודו הביעה תמיכה בהצעתה של בחריין למושב לא קבוע במועצת הביטחון של האו"ם בשנים 27–2026.
הרשות הפלסטינית
לאחר שהודו השיגה את עצמאותה ב-1947, המדינה עברה לתמיכה בהגדרה עצמית פלסטינית בעקבות חלוקת הודו הבריטית. לאור החלוקה הדתית בין הודו לפקיסטן, הדחף להידוק הקשרים עם מדינות מוסלמיות ברחבי העולם הניע קשר נוסף לתמיכתה של הודו בעניין הפלסטיני. אף על פי שהתחילה ההידרדרות בסוף שנות ה-80 וה-90 עם ההכרה בישראל שהובילה לחילופים דיפלומטיים, התמיכה הסופית בעניינם של הפלסטינים עדיין הייתה דאגה. מעבר להכרה בקשרי ההגדרה העצמית של הפלסטינים, הקשרים היו תלויים במידה רבה בתחומים חברתיים-תרבותיים, ואילו היחסים הכלכליים לא היו קרים ולא חמים.
הודו הכירה במדינה פלסטינית בעקבות הצהרתה ב-18 בנובמבר 1988, אף על פי שהיחסים הוקמו לראשונה ב-1974.
נשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, ביקר בהודו בחודש ספטמבר 2012, במהלכו התחייבה הודו להעניק סיוע בסך עשרה מיליוני דולרים. פקידים הינדיים אמרו כי זו הייתה התרומה השלישית, והוסיפו כי ניו דלהי מחויבת לסייע לפרויקטים אחרים לפיתוח. הודו גם התחייבה לתמוך בהצעתה של ישראל לשיתוף מלא ושווה באו"ם.
טורקיה
בשל מספר מחלוקות, כמו היחסים ההדוקים של טורקיה עם פקיסטן, היחסים בין שתי המדינות היו לעיתים קרובות מעורערים בזמנים מסוימים, אך טובים יותר מאשר אחרים. היחסים בין הודו לטורקיה משתנים מחוסר הביטחון לשיתוף פעולה כאשר שני העמים פועלים יחד למאבק בטרור במרכז ובדרום אסיה ובמזרח התיכון. הודו וטורקיה קשורות גם הן להיסטוריה, שכן הן מכירות זו את זו מאז ימי האימפריה העות'מאנית, כאשר הודו נמנתה במספר המדינות ששלחו סיוע לטורקיה בעקבות מלחמת העצמאות שלה. חברת הנדל"ן ההינדית GMR, השקיעה פועלת לקראת המודרניזציה של נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול סביהה גקצ'ן.
ישראל
הקמתה של ישראל בסוף מלחמת העולם השנייה הייתה סוגיה מורכבת. על-פי ניסיונה האישי במהלך החלוקה, כאשר 14 מיליון בני אדם נעקרו, וכ-200,000 עד 500,000 בני אדם נהרגו במחוז פנג'אב, הודו המליצה על מדינה אחת, וכך גם איראן ויוגוסלביה. המדינה יכלה להקצות פרובינציות של רוב ערבי-יהודי במטרה למנוע חלוקה של פלסטין ההיסטורית ולמנוע סכסוכים נרחבים. אך החלטת האו"ם האחרונה המליצה על חלוקת ארץ-ישראל המנדטורית למדינות ערביות ויהינדיות, המבוססת על רוב דתי ומוצא אתני. הודו התנגדה לכך בהצבעה הסופית, שכן היא לא הסכימה עם תפיסת החלוקה על בסיס הדת.
בשל האיום הביטחוני של פקיסטן ותוכנית הגרעין שלה בשנות השמונים, ישראל והודו פתחו ביחסים חשאיים ששיתפו פעולה בין גורמי המודיעין שלהם. ישראל השתתפה בחששותיה של הודו מפני הסכנה ההולכת וגוברת של פקיסטן ופריצת הגרעין לאיראן ולמדינות ערביות אחרות. לאחר תום המלחמה הקרה החלו היחסים הרשמיים עם ישראל להשתפר משמעותית.
מאז כינון יחסים דיפלומטיים מלאים עם ישראל ב-1992 שיפרה הודו את יחסיה עם המדינה היהודית. הודו נחשבת לבעלת בריתה החזקה ביותר של ישראל באסיה, וישראל היא ספקית הנשק השנייה בגודלה בהודו. מאז שהודו השיגה את עצמאותה ב-1947, היא תמכה בהגדרה עצמית של הפלסטינים. הודו הכירה במדינה פלסטינית בעקבות הכרזת פלסטין ב-18 בנובמבר 1988 והיחסים בין הודו לפלסטינים הוקמו לראשונה ב-1974. דבר זה לא השפיע על היחסים המשופרים של הודו עם ישראל.
הודו אירחה את ראש ממשלת ישראל בביקור ב-2003, וישראל נהגה לכבד את נכבדי הודו כמו שר האוצר, ג'אסוונט סינג, בביקורים דיפלומטיים. הודו וישראל משתפות פעולה במאמצים מדעיים וטכנולוגיים. שר המדע והטכנולוגיה בישראל הביע עניין בשיתוף פעולה עם הארגון לחקר החלל ההינדי (ISRO) בנוגע לשימוש בלוויינים לניהול קרקעות ומשאבים אחרים. ישראל גם הביעה עניין בהשתתפות במשימת צ'נדראיאן של אי.אס.או, בהשתתפות שליחות בלתי מאוישת לירח. ב-21 בינואר 2008 השיקה הודו בהצלחה לוויין ריגול ישראלי למסלול החל מתחנת החלל סריחריקוטה בדרום הודו.
ישראל והודו חולקות מודיעין על ארגוני הטרור. הן פיתחו קשרים ביטחוניים וביטחוניים הדוקים מאז כינון היחסים הדיפלומטיים ב-1992. הודו רכשה ציוד ישראלי בשווי של למעלה מחמישה מיליארדי דולרים מאז שנת 2002. בנוסף, ישראל מאמנת יחידות צבאיות הינדיות, וב-2008 דנה בהסדר למתן הדרכה של מפקדות הינדיות בטקטיקות של לוחמה בטרור ובלוחמה עירונית. בדצמבר 2008 חתמו ישראל והודו על מזכר להקמת כנס משפטי בין הודו לישראל על מנת להקל על דיונים והחלפות בין שופטים למשפטנים של שתי המדינות.
בעקבות הפלישה הישראלית ללבנון ב-2006, הודו הצהירה כי השימוש הישראלי בכוח הוא "בלתי פרופורציונלי ומוגזם".
בעקבות אירועי מתקפת הטרור במומבאי בשנת 2008, ממשלת מהאראשטרה החליטה על הקמת גוף חדש שמתמחה בלוחמה בטרור. היחידה, אשר נקראת פורס ואן הוכשרה תחת העזרה והפיקוח של כוחות מיוחדים ישראליים מדריכי לוט"ר של מג"ב.
ירדן
ירדן והודו מקיימות יחסים חמים עוד מהקמת שתי המדינות בשנת 1947 לאחר עזיבתם של הבריטים את האזור. המדינות נהנות מתיירות הדדית כששתי המדינות מכילות אטראקציות תיירותיות רבות. המלכה ראניה הביעה את דעותיה ביחס ליחסים הדו-צדדיים בין המדינות בראיון שנערך במרץ 2006 עם רשת הטלוויזיה "India Today". ראניה תיארה את הודו כ"כוכבת העולה של אסיה" ו"בת הזוג הטבעית" של ירדן. על תפקידה של הודו במזרח התיכון היא הצהירה כי האזור "משתוקק לגרום להודו למלא תפקיד גדול יותר", והוסיפה, "להודו יש תפקיד חשוב מכיוון שתמיד היה לה קשר הדוק עם ירדן" ירדן הייתה מהתומכות הנלהבות בנתינת מושב שאינו קבוע להודו במועצת הביטחון של האו"ם, והודו תמכה במועמדות של ירדן למושב קבוע בשנים 2014 – 2016.
לבנון
הודו ולבנון נהנות מיחסים ידידותיים וחיוביים המבוססים על ערכים רבות כגון מערכת פוליטית המבוססת על דמוקרטיה פרלמנטרית, אי-יישור, זכויות אדם, מחויבות לסדר עולמי צודק, שלום אזורי וגלובלי, כלכלת שוק ליברלית ורוח יזמית תוססת. הודו בעלת כוח שמירה על השלום, כחלק מכוחות האו"ם בלבנון (יוניפי"ל). בגדוד חי"ר אחד פרוסים בלבנון וכ-900 אנשי צוות מוצבים בחלקה המזרחי של דרום לבנון. הודו ולבנון נהנות מיחסים טובים מאוד עוד מאז שנות החמישים של המאה ה-20.
מצרים
יחסי מצרים–הודו המודרניים חוזרים למגעים בין סעד זגלול לבין מוהנדס גנדי על המטרות המשותפות של תנועות העצמאות שלהם. בשנת 1955, מצרים תחת גמאל עבד אל נאצר והודו תחת ג'וואהרלל נהרו הפכו למייסדי התנועה הבלתי מזדהה. במהלך מלחמת 1956, עמד נהרו על תמיכתו במצרים עד כדי איום לסגת ממדינות חבר העמים. ב-1967, בעקבות הסכסוך הישראלי-ערבי, תמכה הודו במצרים ובערבים. ב-1977 תיארה ניו דלהי את ביקורו של הנשיא אנואר אל-סאדאת בירושלים כצעד "אמיץ" וראתה בהסכם השלום בין מצרים לישראל צעד ראשון בדרך להסדר צודק של בעיית המזרח התיכון. יצוא מצרי עיקרי להודו כולל כותנה גולמית, דשנים גולמיים ומיוצרים, נפט ומוצרי נפט, כימיקלים אורגניים ולא אורגניים, מוצרי עור ומוצרי ברזל. היבוא העיקריים למצרים מהודו הם חוטי כותנה, שומשום, קפה, עשבי תיבול, טבק, עדשים, מוצרים פרמצבטיים וציוד הובלה. משרד הנפט המצרי נמצא כעת במשא ומתן על הקמת מפעל דשנים המופעל בגז טבעי עם חברה הינדית אחרת. בשנת 2008 היה היקף ההשקעות המצריות בהודו כ-750 מיליוני דולרים, לפי דברי שגריר מצרים. אחרי האביב הערבי של 2011, עם הדחתו של חוסני מובארכ, ביקשה מצרים את עזרתה של הודו לנהל בחירות ארציות.
סוריה
היחסים הדו-צדדיים בין הודו לסוריה הם היסטוריים, כאשר לשתיים יש קשרים תרבותיים עתיקים. שתי המדינות היו על דרך המשי שדרכו חילופי התרבות התרחש במשך מאות שנים. הנצרות הסורית, שמקורה בסוריה העתיקה, התפשטה אל המזרח ויצרה את הקהילות הנוצריות הראשונות בהודו העתיקה.
עומאן
יחסי הודו-עומאן הם יחסי החוץ בין הודו לבין עומאן. הודו מזיקה שגרירות במוסקט, עומאן. הקונסוליה ההינדית נפתחה במוסקט בפברואר 1955 וכעבור חמש שנים היא שודרגה לקונסוליה הכללית והתפתחה מאוחר יותר לשגרירות מלאה ב-1971. השגריר הראשון של הודו הגיע למוסקט בשנת 1973. עומאן הקימה שגרירות בניו דלהי ב-1976 וקונסוליה כללית במומבאי ב-1976.
עיראק
עיראק הייתה אחת מהמדינות הבודדות במזרח התיכון, שהודו הקימה איתן יחסים דיפלומטיים ברמת השגרירות מיד אחרי עצמאותה ב-1947. שתי המדינות חתמו על "הסכם השלום והחברות הנצחית" ב-1952 והסכם של שיתוף פעולה בענייני התרבות ב-1954. הודו הייתה בין הראשונים שהכירו את הממשלה בראשות מפלגת הבעת', אך עיראק נשארה נייטרלית במהלך מלחמת הודו-פקיסטן ב-1965. עם זאת, עיראק הייתה לצד מדינות אחרות במפרץ הפרסי בתמיכה בפקיסטן נגד הודו במהלך מלחמת הודו-פקיסטן 1971, אשר גרמה להקמתה של בנגלדש. מלחמת איראן–עיראק, בת שמונה השנים, גרמה לירידה חדה במסחר ובסחר בין שתי המדינות.
ערב הסעודית
היחסים הדו-צדדיים בין הודו לסעודיה התחזקו במידה ניכרת הודות לשיתוף פעולה בעניינים אזוריים ובמסחר. ערב הסעודית היא אחת מן הספקיות הגדולות ביותר של נפט להודו, שהיא אחת משבע שותפות הסחר המובילות והמשקיעה החמישית בסעודיה.
הודו הייתה אחת המדינות הראשונות שקיימו קשרים עם המדינה הסעודית השלישית. היחסים האסטרטגיים של הודו עם ערב הסעודית הושפעו מהקשרים הדוקים עם פקיסטן. סעודיה תמכה בעמדתה של פקיסטן על הסכסוך בקשמיר ובמהלך מלחמת הודו-פקיסטן ב-1971 על חשבון יחסיה עם הודו. גם היחסים ההדוקים של ברית-המועצות עם הודו שימשו מקור לחששות. במהלך מלחמת המפרץ הפרסי (1990–1991), הודו שמרה באופן רשמי על נייטרליות. גם הצבא הסעודי וקשריו האסטרטגיים עם פקיסטן היוו מקור ללחץ מתמשך.
מאז שנות התשעים, שתי המדינות נקטו צעדים לשיפור הקשרים. סעודיה תמכה בהענקת מעמד של משקיף להודו בארגון שיתוף הפעולה האסלאמי (OIC) והרחיבה את שיתוף הפעולה שלה עם הודו כדי להילחם בטרור. בינואר 2006, המלך עבדאללה של ערב הסעודית ערך ביקור מיוחד בהודו, והפך את המלך הסעודי הראשון ב-51 שנים לעשות זאת. מלך סעודיה וראש ממשלת הודו לשעבר, מאנמוהאן סינג, חתמו על הסכם ליצירת שותפות אסטרטגית שכונתה "הצהרת דלהי". ההסכם קבע "אספקה יציבה, יציבה וגוברת של נפט גולמי להודו באמצעות חוזים ארוכי טווח". שתי המדינות גם הסכימו על מיזמים משותפים ועל פיתוח של נפט וגז טבעי במגזר הציבורי והפרטי. ההצהרה המשותפת בין הודו לסעודיה שבהודו, ניו דלהי, תיארה את ביקורו של המלך כ"מבשר על עידן חדש ביחסים בין הודו לסעודיה".
רוסיה ומרכז אסיה
פירוק ברית המועצות והופעתה של חבר המדינות העצמאיות (CIS) היו השלכות חמורות על מדיניות החוץ ההינדית. הסחר המהותי עם ברית-המועצות לשעבר צנח לאחר התמוטטות הסובייטים ועדיין לא התאושש. יחסי אספקה צבאיים ארוכים הופרעו באופן דומה בשל שאלות על מימון, אם כי רוסיה ממשיכה להיות הספקית הגדולה ביותר של הודו של מערכות צבאיות וחלקי חילוף.
רוסיה
קשריה של הודו עם הפדרציה הרוסית נבחנים בזמן ומבוססים על המשכיות, אמון והבנה הדדית. יש הסכמה לאומית בשתי המדינות על הצורך לשמר ולחזק את היחסים בין הודו לרוסיה ולחזק את השותפות האסטרטגית בין שתי המדינות. הצהרה על שותפות אסטרטגית נחתמה בין נשיא רוסיה הנוכחי ולדימיר פוטין לבין ראש ממשלת הודו לשעבר אטאל ביהארי וג'פיי באוקטובר 2000. רוסיה והודו החליטו לא לחדש את הסכם השלום והברית בין השתיים ב-1971, והן ביקשו לעקוב אחר מה שתיהן מתארות כמערכת יחסים פרגמטית ופחות אידאולוגית. ביקורו של נשיא רוסיה בוריס ילצין בהודו בינואר 1993 סייע לבסס את מערכת היחסים החדשה. הקשרים הודקו אף יותר עם ביקורו של הנשיא ולדימיר פוטין ב-2004. קצב הביקורים מדרג גבוה גדל מאז. רוסיה פועלת לפיתוח של תחנת הכוח הגרעינית קודנקולם, אשר תהיה מסוגלת לייצר 1000 MW של חשמל. גזפרום, פועלת לפיתוח נפט וגז טבעי במפרץ בנגל. הודו ורוסיה שיתפו פעולה באופן נרחב אף בתחום טכנולוגיית החלל. תחומים אחרים בהם מתנהל שיתוף פעולה כוללים תוכנה, איור ודה ועוד. הודו ורוסיה קבעו מטרה להגדיל את הסחר ביניהן לעשרה מיליארדי דולרים. שיתוף הפעולה בין יצרני הלבוש של שתי המדינות ממשיך להתחזק. הודו ורוסיה חתמו על הסכם על מאמצים משותפים להגדלת השקעות וסחורות בתעשיית הטקסטיל בשתי המדינות. בחתימה על המסמך כללו נציגים של האיחוד הרוסי, יזמי טקסטיל, מועצת התעשייה הקלה, וייצוא ההלבשה של הודו (AEPC). הסכם שיתוף הפעולה מספק, בין היתר, חילופי טכנולוגיה וידע בתחום ייצור הטקסטיל. לשם כך, הוקמה וועדה מיוחדת לענייני טקסטיל. טכניקות נגד טרור נחלקות גם הן בין רוסיה להודו. בשנת 2007 הנשיא ולדימיר פוטין היה אורח הכבוד בחגיגת יום הרפובליקה ב-26 בינואר 2007. שנת 2008 הוכרזה על ידי שתי המדינות כשנת הידידות בין רוסיה להודו. גם סרטי הבוליווד מצטיירים כפופולריים ברוסיה. חברת הנפט הציבורית ההודית ONGC רכשה את חברת האנרגיה רוסית בשנת 2008. בחודש דצמבר 2008, במהלך ביקורו של הנשיא דמיטרי מדבדב לניו דלהי, חתמו השתיים על הסכם שיתוף פעולה עם אנרגיה גרעינית. במרץ 2010 חתם ראש ממשלת רוסיה ולדימיר פוטין על 19 חוזים נוספים עם הודו שכללו אנרגיה גרעינית אזרחית, שטח ושיתוף פעולה צבאי והמכירה הסופית של מטוסי קרב מסוג MiG-29K.
במהלך המשבר בחצי האי קרים 2014, הודו סירבה לתמוך בסנקציות האמריקאיות נגד רוסיה ואחד היועצים לביטחון לאומי של הודו דיווח כי "יש אינטרסים לגיטימיים של רוסיה ואינטרסים אחרים ואנו מקווים שיידונו ויפתרו".
הודו ורוסיה ביצעו עד כה שלושה סיבובים של תרגילי "INDRA". התרגיל הראשון בוצע בשנת 2005 בראג'סטאן, ואחריו בפרשקוב שברוסיה. התרגיל השלישי נערך בצ'אובטיה שבגבעות קומאון באוקטובר 2010.
טג'יקיסטן
היחסים הדיפלומטיים בין הודו ובין טג'יקיסטן נרקמו בעקבות ההכרזה על עצמאותהּ של טג'יקיסטן, לאחר פירוקהּ של ברית המועצות בשנת 1991, שהייתה אז ביחסים ידידותיים עם הודו. טג'יקיסטן היא בעלת מיקום גאוגרפי ואסטרטגי חשוב במרכז אסיה, והיא גובלת באפגניסטן ובסין. כמו כן, היא סמוכה לפקיסטן, כאשר אזור יבשתי קטן בלבד מפריד בין שתי המדינות, בו שוכנת אוכלוסייה אפגנית. תפקידהּ של הודו בלחימה בטליבאן, באל-קאעידה וביריבותהּ האסטרטגית עם סין ופקיסטן, הפכו את קשריה עם טג'יקיסטן חשובים למדיניותה האסטרטגית והביטחונית. למרות מאמציהן המשותפים, היקף הסחר בין שתי המדינות היה נמוך יחסית, ועמד על 12.09 מיליוני דולרים ב-2005; היקף היצוא של הודו לטג'יקיסטן הוערך ב-6.2 מיליוני דולרים, והיקף היבוא מטג'יקיסטן עמד על 5.89 מיליוני דולרים. הנוכחות הצבאית של הודו בטג'יקיסטן, כמו גם מבצעיה הצבאיים בה, היו משמעותיים; בין היתר הביעה הודו תמיכה בברית הצפון-אפגנית האנטי-טליבאנית (ANA). הודו החלה לשפץ את בסיס חיל האוויר "פרקהור", כמו גם את צי מטוסיה הצבאיים שם. בסיס זה החל לפעול באופן מלא ב-2006, כאשר 12 מטוסי מיג ו-29 מטוסי מאמן הוצבו שם.
טורקמניסטן
היקף הסחר בין טורקמניסטן ובין הודו מתואר כדל, והוא עומד על 42 מיליוני דולרים, על פי נתוני משרד החוץ של הודו.
מונגוליה
היחסים בין הודו ומונגוליה עודם בתהליך התהוות. שיתוף הפעולה בין שתי המדינות מוגבל לביקורים דיפלומטיים, מתן הלוואות רכות, סיוע כספי ושיתופי פעולה בתחום ה-IT. מונגוליה הייתה המדינה הראשונה מחוץ למדינות הגוש הפוסט סובייטי, עמה החלה הודו לכונן יחסים דיפלומטיים, בדצמבר 1955. מאז, נחתמו בין שתי המדינות מספר הסכמי ידידות הדדית ושיתוף פעולה, בשנים: 1973, 1994, 2001 ו-2004.
קזחסטן
הודו פועלת לפיתוח ולביסוס קשרים איתנים עם מדינות עשירות משאבים במרכז אסיה. תאגידי הנפט והגז הטבעי ההינדיים קיבלו מענקים לצורך מחקר גאולוגי בקזחסטן, באשר לחיפוש ומציאת שדות נפט טבעיים. בין שתי המדינות קיימים פרויקטים מחקריים, במסגרתם מועבר ידע הדדי, בתחומי הפטרוכימיה, טכנולוגיית המידע וטכנולוגיית החלל. שתי המדינות אף יזמו והוציאו לפועל מספר פרויקטים משותפים, בתחומי הבנייה, חיפוש ומציאת מינרלים טבעיים ומטלורגיה. הודו חתמה על ארבעה חוזים, ביניהם הסכם הסגרה, בנוכחות הנשיאה פרטיבה פטיל, ועמיתה הקזחי נורסולטן נזרבייב. באחד מהסכמים אלו הוסכם, כי קזחסטן תספק אורניום ומוצרים נלווים להודו, תחת מזכר הבנות בין תאגיד הכוח הגרעיני של הודו ובין KazatomProm. מזכר הבנות זה אף עשוי לפתוח בעתיד צוהר למחקרים משותפים של שתי המדינות, בנוגע לחיפוש ומציאת אורניום בקזחסטן.
קירגיזסטן
מבחינה היסטורית, להודו יש קשרים הדוקים עם מרכז אסיה, במיוחד עם מדינות שהיו חלק מדרך המשי, כולל קירגיזסטן.בתקופה הסובייטית היו להודו ולרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית של קירגיזסטן קשרים כלכליים ותרבותיים מוגבלים. גם היחסים הפוליטיים עם הרפובליקה הקירגיזית היו חמים וידידותיים באופן מסורתי.
אפריקה
נכון לשנת 2011, הסחר הכולל של הודו עם אפריקה הוא מעל 46 מיליארדי דולרים וסך ההשקעה מעל 11 מיליארדי דולרים.
להודו יש יחסים טובים עם רוב מדינות אפריקה שמדרום לסהרה במשך רוב ההיסטוריה שלה. בביקורו של ראש הממשלה במאוריציוס ב-1997, הבטיחו שתי המדינות עסקה להסכם אשראי חדש בסך 105 מיליון רופי (כשלושה מיליוני דולרים) למימון הייבוא על ידי מאוריציוס של מוצרי הון, שירותי ייעוץ וצרכנים מהודו. ממשלת הודו הבטיחה הסכם אורז ורפואה עם סיישל. הודו המשיכה לבנות על היחסים ההיסטוריים ההדוקים שלה עם אתיופיה, קניה, אוגנדה וטנזניה. ביקורים של שרים מאתיופיה סיפקו הזדמנויות לחיזוק שיתוף הפעולה הדו צדדי בין שתי המדינות בתחומי החינוך והכשרה טכנית, ניהול משאבי מים ופיתוח תעשיות קטנות. הדבר איפשר להודו לקבל הטבות ממדינות שנשכחו בדרך כלל על ידי מדינות מערביות אחרות. נשיא דרום אפריקה, תאבו מבקי, קרא ליחסים אסטרטגיים בין הודו לדרום אפריקה כדי למנוע הכבדה של מדינות מערביות בנושא. הודו המשיכה לבנות על יחסי ידידות קרובים עם אנגולה, בוטסואנה, לסוטו, מלאווי, מוזמביק, נמיביה, סווזילנד, זמביה וזימבבואה.
אוגנדה
הודו ואוגנדה ייסדו יחסים דיפלומטיים ב-1965, וכל אחת מהן מחזיקה בנציבות עליונה בבירתה של האחרת. הנציבות העליונה ההינדית בקמפלה זכתה בהסמכה מקבילה לבורונדי ולרואנדה. אוגנדה מארחת קהילה הינדית גדולה, והשתיים מכסות מגוון רחב של מגזרים, כולל שיתוף פעולה פוליטי, כלכלי, מסחרי, תרבותי ומדעי.