cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בוג'ק הורסמן - דמויות
ביאטריס הורסמן
ביאטריס אליזבת' הורסמן (שוגרמן) (ונדי מאליק) היא סוסה חומה שהייתה האמא המזניחה של בוג'ק. היא מופיעה בעיקר בפלאשבקים לילדותו של בוג'ק. בפרק "ספה חדשה" ביאטריס קוראת לבוג'ק כדי לספר לו שהיא קראה את הספר שלו ומודה כי הוא נולד "שבור". בפרק "המקום של שוגרמן" מתברר כי למשפחה של ביאטריס היה בית קיץ במישיגן כשהייתה ילדה, וכי היה לה אח גדול שמת במלחמת העולם השנייה. ניכר מהילדות שלה כי קיבלה יחס אכזרי מצד בני משפחתה, דבר שהיקשה ומירר את אישיותה. לאחר שנכנסה להיריון על ידי באטרסקוץ', ביאטריס החליטה להינשא לו ולעבור לקליפורניה, שם היא התרעמה על בוג'ק, ומאשימה אותו על אי שביעות הרצון שלה מחייה. היא מתחילה לסבול מדמנציה, ואחרי תקרית בבית-האבות שלה, היא עוברת לגור בביתו של בוג'ק איתו ועם הוליהוק. עם זאת, לאחר שבוג'ק מבין שביאטריס סיממה את הוליהוק (כדי לגרום לה לרדת במשקל), הוא מכניס אותה לבית אבות גרוע עוד יותר, ומבהיר לה שהוא כבר לא רוצה אותה בחייו. בפרק "צ'ורו חינם" בוג'ק מגלה כי ביאטריס מתה, והוא מספיד אותה בהלוויה שלה.
ארדיה, או בשורת המכשפות
ארדיה, או בשורת המכשפות (באנגלית: Aradia, or the Gospel of the Witches) הוא ספר שחובר על ידי צ'ארלס גודפריי ללנד (אנ'), ויצא לאור בשנת 1899. הספר מציג לכאורה טקסטים המתעדים את האמונות והפולחנים של קבוצת מכשפות פגניות מטוסקנה, איטליה.
בוג'ק הורסמן - דמויות
באטרסקוץ' הורסמן
באטרסקוץ' הורסמן (ויל ארנט) סוס שהיה אביו של בוג'ק. הוא מופיע בפלשבקים לילדותו של בוג'ק. באטרסקוץ', אשר בא מרקע מעמד הפועלים, היה סופר אלכוהוליסט כושל. הוא התמרמר על עצמאותה הכלכלית של אשתו, והוציא את חוסר הביטחון שלו על בוג'ק. בפלאשבקים, הוא נראה לעיתים קרובות צועק טענות שמרניות שטותיות, כמו הטענה כי להפליג מתעלת פנמה זה ל"דמוקרטים". הוא אושר כמת, לאחר שפלשבק מראה את בוג'ק וביאטריס הולכים להלווייתו. הוא נהרג לאחר שקרא לכל מי שביקר את הרומן שלו לדו-קרב וכשנענתה בקשתו, הוא מעד ונחבט ראשו על שורש חשוף. בפרק "חץ הזמן" מתברר כי באטרסקוץ' הוא אביה של הוליהוק, בשל הרומן שלו עם עוזרת בית בשם הנרייטה.
ג'יימס פיל
קריירה
המספר הכולל של ציורי הנוף של ג'יימס פיל נותר לא ידוע, אך הוא ביצע יותר מ־200 מיניאטורות בצבעי מים על שנהב, אולי 100 ציורי טבע דומם, פחות מ-70 דיוקנאות שמן ולפחות 8 ציורים היסטוריים.
ארדיה, או בשורת המכשפות
הדמות המרכזית בספר היא האלה ארדיה, אשר לכאורה מגיעה לכדור הארץ כדי ללמד את בני האדם מאגיה וכישוף. במאה ה-20, הספר השפיע מאוד על התפתחותה של הדת הנאו פגנית ויקה.
ג'יימס פיל
חיים אישיים
בשנת 1782 התחתן עם מרי קלייפול (1753–1828), בתו של ג'יימס קלייפול ואחותו של צייר הדיוקנאות ג'יימס קלייפול ג'וניור.
בוג'ק הורסמן - דמויות
לני טרטלאוב
לני טרטלאוב (ג'יי קיי סימונס) הוא צב ומפיק סרטים ממוצא יהודי. הוא עבד עם אד בגלי, ליונל ברימור, באסטר קיטון ואדווין סטנטון פורטר בצעירותו, מה שמרמז על כך שהוא זקן מאוד (התייחסות לתוחלת החיים של צבים). נראה כי הוא שונא את בוג'ק, אבל ממשיך ללהק אותו לפרויקטים, כנראה בגלל הידידות המקצועית שלו עם פרינסס קרולין.
ג'יימס פיל
חיים אישיים
מרי וג'יימס היו הורים לשבעה ילדים, שלושה מהם הפכו לציירים מוכשרים בזכות עצמם:
בוג'ק הורסמן - דמויות
ציפורי הפפראצי
ציפורי הפפראצי (אדם קונובר ודייב סגל) הם עורבני כחול ורובין אמריקאי ללא שמות שמנסים להשיג תמונות מפלילות של בוג'ק.
סקסטינה אקוופינה
סקסטינה אקוופינה (עאישה טיילר בעונה 1–2, דניאל גייטר בעונה 3) היא דולפינה וסנסציית פופ. בפרק "אל הים", דיאן נפגשת עם סקסטינה במטרה שתהיה מנהלת המדיה החברתית שלה. בפרק "בראפ בראפ פיו פיו" דיאן צייצה בטעות בשם סקסטינה כי היא עשתה הפלה בזמן שהייתה מוסחת, מה שגרם לסערה תקשורתית. בעוד בהתחלה סקסטינה כעסה על הציוץ וניסתה לפטר את דיאן, מאוחר יותר היא אימצה את הרעיון, בגלל תמיכה של ידוענים אחרים. לאחר מכן היא שחררה קליפ שתומך בהפלות, ביצעה את ה"הפלה" שלה בשידור חי, ולאחר זמן קצר באמת נכנסה להריון. משתמע כי היא נשלחה לחווה בה ידוענים הולכים להיעלם.
מנחה "Excess Hollywood"
מנחה "Excess Hollywood" (אדם קונובר) הוא דמות אנושית שמנחה את תוכנית הבידור "Excess Hollywood". הדמות היא חיקוי למנחה של תוכנית דומה ברשת FOX, ראיין סיקרסט. הוא גם מנחה את תוכנית האירוח "Morning Time, Hollywoo" עם אישה אנושית שנקראת "אישה אחת". הוא היה אמור להיות השדרן של מרוץ הסקי בין מיסטר פינטבאטר לוודצ'אק קודצ'אק ברקוביץ' יחד עם טום ג'אמבו גראמבו, אך פרש לאחר שהתחיל להרגיש את מזג האוויר הקר.
טום ג'אמבו גראמבו
טום ג'אמבו גראמבו (קיית' אולברמן) הוא לווייתן כחול שהוא איש חדשות ופרשן ברשת "MSNBSea" (פרודיה על MSNBC). לעיתים קרובות טום מדווח על מעשיו של בוג'ק ועל התרחשויות אחרות בהוליוו. בכל פעם שמשהו משתבש בשידור, הוא מאשים את זה על מישהו בשם "רנדי".
וויין
וויין (וויאט קנאק) הוא החבר לשעבר של דיאן, שהוא היפסטר וכותב ב-BuzzFeed. הוא מציע לדיאן להדליף במכוון חלק קטן מהספר של בוג'ק כדי ליצור הייפ שיווקי.
ארדיה, או בשורת המכשפות
על הספר
הספר הזה נחשב לקלאסיקה בתחום הנאו-פאגניזם, והוא אחד הספרים הבודדים כיום שמתיימרים להיות טקסט קדוש ממשי של כישוף מסורתי, ובפרט כישוף מסורתי של אזור טוסקנה באיטליה. ללנד טען כי הוא ביסס את הספר הזה על חומרים שהוא קרא בכתב יד בשם "הבשורה" שהגישה לו אישה מסתורית בשם מגדלנה, אשר לאחר מכן נעלמו עקבותיה ומעולם לא יצרה שוב קשר עם ללנד.
בוג'ק הורסמן - דמויות
ונסה גקו
ונסה גקו (קריסטין צ'נוות') היא סוכנת אנושית הוליוודית ויריבתה של פרינסס קרולין. היא מוצג כסוכנת טובה יותר מפרינסס קרולין, כי יש לה בעל וילדים, ובכך "יש לה הכל". היא חולקת באופן זמני משרד עם פרינסס קרולין כאשר הסוכנויות שלהן מתמזגות. בין עונות 2 ו-3, היא ורוטאבאגה פותחים סוכנות משלהם, "גקו-רביטוביץ'", שבסופו של דבר מחבלת ב-VIM ומובילה להתמוטטות הסוכנות.
צ'ארלי ווית'רספון
צ'ארלי ווית'רספון (רפאל בוב וקסברג) הוא צפרדע עץ שהוא בנו של מר וטרספון. הוא עובד בסוכנות Vigor שבה ידו ממשיכה להידבק בדברים. צ'ארלי היה לזמן קצר עוזרה של פרינסס קרוליין, אבל מאוחר יותר נעשה סוכן.
וינסנט איש-בוגר
וינסנט איש-בוגר (אליסון ברי) הוא החבר של פרינסס קרולין. כולם, למעט בוג'ק, נראים אדישים לעובדה שהוא נראה כמו שלושה ילדים שעומדים זה על זה בתוך מעיל. אף שהוא מדבר בקול של ילד ויש לו תחביר מסורבל, הוא גם מציג מדי פעם הבנה להוטה, מה שמניע אחרים להתעלם מהטענות של בוג'ק. בעונה 2, פרינסס קרולין פוגשת את קווין, שנראה כי הוא הילד העליון בשלישיית הילדים של וינסנט. הוא אומר לפרינסס קרולין כי קווין הוא בנו של וינסנט, והיא מאמינה לכך אבל זה מוביל אותם להיפרד.
סבסטיאן סנט קלייר
סבסטיאן סנט קלייר (קיגן-מייקל קיי) הוא נמר שלג מיליונר שרוצה שדיאן תתלווה אליו למדינת עולם שלישי בשם "קורדוביה", כדי שתכתוב עליו רומן. אף על פי שדיאן רואה בו בהתחלה אדם שרוצה לשנות את העולם לחיוב, היא מתאכזבת במהרה כאשר היא מגלה שהוא יותר דואג למורשת של עצמו מאשר באמת לעזור לאנשים.
קורדורוי ג'קסון-ג'קסון
קורדורוי ג'קסון-ג'קסון (ברנדון ט. ג'קסון) הוא דמות אנושית שהיא כוכב המשנה של הסרט סקרטריאט. הוא מת מחנק ארוטי. הסרט מוקדש מאוחר יותר לזכרו.
וונדה פירס
וונדה פירס (ליסה קודרו) היא ינשופה והחברה של בוג'ק בעונה השנייה. היא פוגשת את בוג'ק לאחר שהתעוררה מתרדמת של 30 שנה. בוג'ק יוצא איתה כי אין לה מושג מי הוא בתוך היותו מפורסם. היא מנהלת תוכן, אשר יצרה בין השאר את התוכנית "כוכבי הוליוו וידוענים: מה הם יודעים? הם יודעים דברים? בואו נבדוק". היא קודמה בחברת ההפקות מיד עם יציאתה מהתרדמת, כי "אף אחד אחר לא עבד שם כל כך הרבה זמן". היא נפרדת מבוג'ק בסוף העונה.
אמילי
אמילי (אבי ג'ייקובסון) היא דמות אנושית ומושא האהבה של טוד שהוא מכיר מאז התיכון. היא הראתה שיש לה רגשות רומנטיים עבוד טוד. אמילי היא אחת המייסדים של "קברהקדברה" עם טוד ומייסטר פינטבאטר, והופך למיליונרית לאחר מכירתה.
רוטאבאגה רביטוביץ'
מאוחר יותר הוא מקים סוכנות משלו יחד עם ונסה גקו, בשם "גקו-רביטוביץ'".
ג'ודה
ג'ודה מאנודוג (דיאדריך באדר) הוא דמות אנושית ושותף בבעלות על סוכנות VIM של פרינסס קרולין. הוא מתואר כחסר הבעה ונראה שהוא לא מצליח להבין הומור או סרקזם. אף על פי שהוא נשאר נאמן ללא הרף לפרינסס קרולין, הוא מפוטר על ידי פרינסס קרולין לאחר שהיא מגלה שהוא הלך מאחורי גבה לדבר עם צ'ארלי וית'רספון על מיזוג אפשרי עם Vigor. הוא ידוע בזקן הכבד ובשיער הארוך שלו, דבר שלעיתים הופך להיות מושא לצחוק בקרב אורחים בסוכנות.בפרק האחרון בסדרה, הוא ופרינסס קרולין מתחתנים, אך הוא לא נמצא בפרק.
הוליהוק
הוליהוק-מנהיים-מנהיים-גררו-רובינסון-זילברשלג-סונג-פונזרלי-מקוואק (אפרנה נחרלה; נולדה ב-1999) היא סוסה שנראתה לראשונה בסוף הפרק "זה הלך בסדר". היא אומצה על ידי שמונה אבות הומוסקסואליים במערכת יחסים פוליאמורית. בתחילה היא האמינה שהיא בתו הבלתי חוקית של בוג'ק. במהלך העונה הרביעית היא עוברת לגור בביתו של בוג'ק כדי לברר עליו פרטים נוספים. ביאטריס, שהרבתה להעיר להוליהוק על עודף המשקל שלה, הוסיפה לקפה שלה תוספי הרזיה (המכילים אמפטמינים). היא הובהלה לבית החולים בגלל מנת יתר ושרדה, אם כי סובלת מסיפטומים של PTSD כשהיא חוזרת לביתו של בוג'ק. בעונה 5, היא מתחילה ללמוד באוניבסיטת ווסליאן שבקונטיקט.
ראלף סטילטון
ראלף סטלסון (ראול אספרזה) הוא עכבר שהוא מושא האהבה החדש של פרינסס קרולין בסוף עונה 3. הוא ופרינסס קרולין נפגשו לראשונה בפגישה עיוורת, ולא היו מודעים אחד לזן של האחר. סטילסון מנהל חברת כרטיסי ברכה והוא היורש של רשת המלונות "סטילסון". בעונה 4 הוא מנסה להקים משפחה עם פרינסס קרולין ומנסה למצוא דרכים להכניס אותה להיריון. פרינסס קרולין זורקת אותו בפרק "רותי" לאחר שהיא נותנת לו אולטימטום לעמוד מאחורי הניסיונות שלה להיכנס להיריון אף על פי שעברה הרבה הפלות, והוא עוזב את דירתה בדכדוך. הם מחדשים את הקשר שלהם בעונה 5, שם סטילסון מנסה לשכנע את פרינסס קרולין לאמץ איתו ילד.
סטפני סטילטון
סטפני סטילטון (קימיקו גלן) היא אחותו של ראלף, גם היא עכברת. היא מתחילה להעסיק את דיאן בסוף העונה השלישית בבלוג פמיניסטי שהיא מנהלת בשם "גירל קרוש".
וודצ'אק קודצ'אק-ברקוביץ'
וודצ'ארלס "וודצ'אק" קודצ'אק-ברקוביץ' (אנדרה בראואר) הוא מרמיטה ומושל קליפורניה המכהן. הוא בוגר דארטמות' קולג'. הוא מבולבל ממסע הבחירות של מיסטר פינטבאטר. בחלק מהפרקים בעונה 4, הוא מחליף את טום ג'אמבו-גראמבו בתמונה שבטלוויזיה במהלך קטע המסיבה שבפתיח. בעקבות התמוטטותו של הבית של מיסטר פינטבאטר, הוא חופר באדמה כדי להציל את כל מי שבפנים, וכתוצאה מכך מאבד את ידיו. הוא נאלץ לרוץ מחדש עבור תפקיד המושל בעקבות ניצחון טוד במירוץ הסקי שהיה אמור לקבוע את המנצח בבחירות, בו הוא היה הפוליטיקאי המנוסה היחיד.
קורטני פורטנוי
קורטני פורטנוי (שרון הורגן) היא שחקנית אנושית מפורסמת ואחת מהלקוחות שפרינסס קרולין מנהלת, אם כי היא מיוצגת גם על ידי רוטבאגה רביטוביץ'. היא מנהלת מערכת יחסים מזויפת עם טוד. היא מוצגת כמאוד שטחית וחומרנית.
אנה ספניקופיטה
היא חוזרת בעונה 5 בתור היחצ"נית עבור הידוען ההוליוודי ואנס ואגונר.
פליפ מקוויקר
פליפ מקוויקר (ראמי מאלק) היא היוצר/מפיק בפועל האנושי של תוכנית הטלוויזיה החדשה של בוג'ק, "פילברט". אף על פי שהוא מאמין שהוא גאון, הוא למעשה חסר ביטחון ומניפולטיבי, אשר נקלע רבות לעימותים עם בוג'ק במהלך הצילומים של הסרט.
ג'ינה קזאדור
ג'ינה קזאדור (סטפני ביאטריס) היא כוכבת המשנה האנושית בסדרה "פילברט". היא ובוג'ק יוצאים תקופה מסוימת במהלך צילומי הסדרה.
ואנס ואגונר
ואנס ואגונר (בובי קאנבלי) שחקן הווליודי שערורייתי ביותר, במהלך העונה האחרונה עובד עם בוג'ק על סרט בשם "החד קרן החרמן".
המוזיאון לאמנות ישנה וחדשה
המוזיאון לאמנות ישנה וחדשה (באנגלית: The Museum of Old and New Art, בראשי תיבות: MONA, מוֹנה) הוא מוזיאון לאמנות הממוקם בתוך יקב מורילה בחצי האי ברידייל בהובארט, טסמניה, אוסטרליה. זהו המוזיאון הגדול ביותר במימון פרטי בחצי הכדור הדרומי. המוזיאון מאכלס אמנות מהעת העתיקה, אמנות מודרנית ואמנות עכשווית מהאוסף של דייוויד וולש. מוכר בזכות העיסוק בנושאים של מין ומוות, המוזיאון תואר על ידי וולש בתור " דיסנילנד מבוגר וחתרני".
היסטוריה
לפני הקמת המונה, האתר אכלס את מוזיאון מורילה לעתיקות, שנוסד בשנת 2001 על ידי המיליונר הטסמני דייוויד וולש. המוזיאון נסגר ב-20 במאי 2006 כדי לעבור שיפוצים ותוספות בעלות 75 מיליון דולר.
המוזיאון החדש נפתח רשמית ב-21 בינואר 2011, במקביל לפסטיבל MOFO השלישי. באירוע מסיבת הפתיחה אחר הצהריים השתתפו 1,350 אורחים מוזמנים. 2,500 אורחים מהציבור נבחרו באקראי לאירועי הערב שכלל הופעות של The DC3, True Live, Scientists of Modern Music, Wire, Health ו-The Cruel Sea.
אדריכלות
מבחוץ הבניין המרכזי בן הקומה האחת נראה נבלע בסביבתו, אך תוכנו כולל גרם מדרגות לולייני המוביל לשלוש מפלסים גדולים יותר של חללי תצוגה בנויים כמבוך המובנים לצד הצוקים סביב חצי האי ברידייל. ההחלטה לבנות את המוזיאון ברובו מתחת לאדמה התקבלה, לדברי וולש, כדי לשמר את המורשת של שני בתים מהאדריכל רוי גראונדס שבנכס. וולש אמר גם כי הוא רוצה בניין ש"יכול להתגנב למבקרים במקום לשדר את נוכחותו ... "תחושת סכנה" שתעיר את חווית הצפייה באמנות". רוב המבקרים מגיעים למוזיאון במעבורת במעלה נהר דרוונט.
בבניין אין חלונות והאווירה אפלולית ומבשרת רעות. עם כניסתם למוזיאון יורדים המבקרים ב"מדרגות אינסופיות לכאורה", חוויה שמבקר אחד השווה לירידה אל פטרה. כדי לראות את האמנות, על המבקר לטפס חזרה כלפי מעלה אל פני השטח, מסלול שעומד מול הספירלה היורדת שעוקבים אחר מבקרים רבים במוזיאון גוגנהיים בניו יורק.
האדריכלות של קצאלידיס למוזיאון זכתה לשבחים כמי שלא רק ממלאת את תפקידה כחלון ראווה לאוסף, אלא גם מצליחה כאשר היא "מרחיבה ומעצימה את החוויה ... יש תחושה שהיצירה, התאורה, החלל והחומריות עברו כוריאוגרפיה עדינה ומיומנת לכדי שלם יחיד, אם ייחודי מאוד."
דימיטר סטאנצ'וב
דימיטר יאנב סטאנצ'וב (בבולגרית: Димитър Янев Станчов; 21 במאי 1863, סבישטוב, האימפריה העות'מאנית – 23 במרץ 1940, סופיה, ממלכת בולגריה) היה פוליטיקאי ודיפלומט בולגרי אשר כיהן כשר החוץ וראש ממשלת נסיכות בולגריה.
המוזיאון לאמנות ישנה וחדשה
הוצאות
עלויות תפעול של 8 מיליון דולר אוסטרלי בשנה נסמכים על היקב, מבשלה, המסעדות ומלונות באתר. במאי 2011 הוכרז כי המוזיאון יסיים את מדיניות הכניסה החופשית ויגבה דמי כניסה למבקרים הבאים מחוץ לטסמניה, בעודה תישאר חופשית לתושבי טסמניה.
דימיטר סטאנצ'וב
ביוגרפיה
סטאנצ'וב נולד בסבישטוב ואת השכלתו האקדמית במשפטים רכש באוניברסיטת וינה. הוא כיהן כמזכירו האישי של הנסיך פרדיננד הראשון ובהמשך מונה לשליח דיפלומטי נסיכות בולגריה בממלכת רומניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית והאימפריה הרוסית. סטאנצ'וב כיהן כשר החוץ בממשלתו של דימיטר פטקוב ולאחר שנרצח פטקוב בכדורי מתנקש, מונה לראש הממשלה בפועל. לאחר מינויו של פטר גודב לראש הממשלה, כיהן סטאנצ'וב כשר החוץ והדתות של הנסיכות ולתקופה קצרה גם כשר למבני ציבור, כבישים ותקשורת. בהמשך, מונה לשגריר בולגריה בממלכה המאוחדת, צרפת, בלגיה וממלכת איטליה.
הוא התנגד לכניסתה של בולגריה למלחמת העולם הראשונה והודח מתפקידו. לאחר תבוסת בולגריה במלחמה, מונה למזכיר צוות המשא ומתן הבולגרי שדן בתנאי חוזה ניי. בהמשך, כיהן שוב כשגריר בממלכה המאוחדת ובבלגיה וב-1924 התפטר מתפקידו כשגריר בולגריה בהולנד בשל התנגדותו למדיניות ממשלתו של אלכסנדר צאנקוב. בין 1927 ל-1929 כיהן סטאנצ'וב כיושב ראש הוועד האולימפי הבולגרי ולאחר סיום תפקידו פרש מהחיים הציבוריים. דימיטר סטאנצ'וב הלך לעולמו ב-1940 בסופיה והוא בן 76 שנים. הוא היה נשוי ואב ל-5 ילדים. נכדו איוואן סטאנצ'וב כיהן כשר החוץ של בולגריה בממשלתה של רנטה אינג'ובה.
המוזיאון לאמנות ישנה וחדשה
הוצאות
המוזיאון מציע גם תוכנית חברות יוצאת דופן שנקראת "Eternity Membership", הכוללת לא רק כניסה חופשית לכל החיים, אלא בעיקר מקנה לחברים את הזכות להשרף וששרידיהם ישוכנו בבית העלמין במקום.
אוסף
המוזיאון מכיל למעלה מ-1,900 יצירות אמנות מהאוסף הפרטי של דייוויד וולש. יצירות בולטות מתערוכת הבכורה שלה, "מונניזם", כללו את יצירות האמנות המודרניסטיות הגדולות ביותר באוסטרליה, ציור הקיר "הנחש" של סידני נולאן, שהוצג לראשונה בפומבי באוסטרליה; "קלואקה פרופסיונאל" של וים דלווי, מכונה המשכפלת את מערכת העיכול האנושית והופכת מזון לצואה, ומפרישה אותו מדי יום; "בדרך לגן העדן, הכביש המהיר לעזאזל" של סטיבן שאנברוק בו שרידיו של מחבל מתאבד צופה בשוקולד מריר; ו"הבתולה הקדושה" של כריס אופילי, ציור שנוצר בחלקו עם גללי פילים. האוסף הוערך בשנת 2011 ביותר מ-100 מיליון דולר.
הגנים הבוטניים של דנוור
הגנים הבוטניים של דנוור (באנגלית: Denver Botanic Gardens) הוא גן בוטני ציבורי הממוקם בצ'יזמן פארק בדנוור, קולורדו. הפארק מכיל חממה, מגוון גני שעשועים ואמפיתיאטרון, המארח קונצרטים שונים בקיץ.
המוזיאון לאמנות ישנה וחדשה
אוסף
אוצרות המוזיאון הן ניקול דורלינג עבור אמנות עכשווית אוסטרלית ואוליבייה ורן לאמנות מודרנית ועכשווית בינלאומית.
הגנים הבוטניים של דנוור
מיקום
ישנם שלושה מיקומים מגוונים המהווים חלק מהגנים הבוטניים של דנוור בכללותם. המיקום הראשי, והגן הפורמלי, ברחוב יורק בדרום מזרח דנוור, הגנים הבוטניים של דנוור בצ'טפילד (ליד צ'אטפילד סטייט פארק) כוללים אזורי אחו, כמו גם חווה היסטורית. ואזור הר גוליית, במסלול המוליך להר אוונס, הוא גן פרחי בר אלפיני (לאורך מסלולי טיול).
המוזיאון לאמנות ישנה וחדשה
אוסף
יצירות האמנות המוצגות הן בסדר לא כרונולוגי וללא תוויות מוזיאון טיפוסיות. במקום זאת, למבקרים ניתנת האפשרות להשתמש באוזניות בחינם ובמכשיר דמוי אייפוד המכונה 'O', המכיל GPS מובנה שמזהה היכן נמצא מחזיקו בכל רגע ומציג מידע על יצירות אמנות בסביבה. המשתמשים ב-O יכולים לבחור פרשנויות שונות לכל יצירה נתונה: 'סיכום' (תיאור קצר של היצירה ואמניה); 'ארט וואנק' ("אוננות אמנות", הערות אוצרות); 'גונזו' (הדעות והסיפורים האישיים של וולש), 'רעיונות' (ציטוטים ונקודות שיחה); ו'מדיה' (ראיונות עם אמנים). וולש גם הזמין את דמיאן קאוול, סולן להקת TISM הסאטירית ממלבורן, לכתוב ולהקליט שירים על יצירות מסוימות למכשיר ה-O. הם יצאו לאור כאלבום חופשי, Vs Art, עם הספר "Monanisms" של המוזיאון משנת 2010.
הגנים הבוטניים של דנוור
מיקום
הגנים הבוטניים של דנוור, יחד עם פארק צ'יזמן ופארק הקונגרסים הסמוכים, ממוקמים על מה שהיה פעם בית הקברות פרוספקט היל. אף על פי שרוב הגופות הוסרו בשנת 1893, המשיכו להסיר את הקברים עד סוף שנות ה-50. לאחרונה, בשנת 2010, נחשפו קברים במהלך שיפוץ מערכות ההשקיה של הפארק.
המוזיאון לאמנות ישנה וחדשה
ביקורות
מייקל קונור ממגזין הספרות והתרבות השמרני "קוואדרנט" אמר כי "מונה היא אמנות התשושים, של ציוויליזציה מתפוררת. אורות תצוגה וטעם ואפקטים מדהימים מאירים פשיטת רגל מוסרית. מה שמודגש מתמזג בצורה מושלמת עם אופנה עילית עכשווית, עיצוב, אדריכלות, קולנוע. זה ריקבון יקר ומתוח."
הגנים הבוטניים של דנוור
הגנים
הגנים הבוטניים של דנוור כוללים את אוסף הצמחים הגדול ביותר של צפון אמריקה מאקלים ממוזג קר ברחבי העולם, כמו גם 7 גנים מגוונים הכוללים בעיקר צמחים מקולורדו וממדינות שכנות.
המוזיאון לאמנות ישנה וחדשה
ביקורות
ריצ'רד דורמנט, מבקר האמנות בעיתון הבריטי "דיילי טלגרף", אמר כי וולש "אינו אוסף שמות מפורסמים; אדישותו לאופנה היא אחת מחוזקות הקולקציה. הוא אוהב אמנות כיפית שתופסת את תשומת ליבך, ושאורזת עוקץ בזנב או אגרוף במקלעת השמש."
הגנים הבוטניים של דנוור
הגנים
הגן הראשון Dryland Mesa מתבסס על "7 העקרונות" של גינון יובשני, וכולל צמחים עמידים לבצורת ואזור צחיח הים התיכון.
המוזיאון לאמנות ישנה וחדשה
פסטיבלי מוזיקה ואמנות
המוזיאטן מארח את פסטיבל המוזיקה השנתי MONA FOMA בקיץ, ברחבה בחוץ, ואת מקבילו לחורף, Dark MOFO, עם תערוכות אמנות ציבוריות נרחבות בין ירידי אוכל ושתייה, מוזיקה חיה ובידור. הופעות ראשיות מהעבר של MONA FOMA כוללות את ניק קייב, ג'ון קייל, Godspeed You! Black Emperor, The Swans, פי ג'יי הארווי ודייוויד בירן, ואילו Dark MOFO הציגו הרכבים מוזיקליים כמו איינשטירצנדה נויבאוטן, Sunn O))), לורי אנדרסון, Mogwai, אולבר, Autechre ו-Merzbow.
הגנים הבוטניים של דנוור
הגנים
הגן היפני נקרא Shofu-en, גן הרוח והאורנים. הוא תוכנן על ידי קוצ'י קוואנה בשיתוף עם קאי קווארה.
המוזיאון לאמנות ישנה וחדשה
תיירות
בשנת 2012 דירג לונלי פלאנט את הובארט כאחת מעשר הערים שחייבים לבקר בשנת 2013, וציין את המוזיאון כאטרקציה תיירותית מרכזית בעיר הקטנה, בדומה למוזיאון גוגנהיים בבילבאו.
הגנים הבוטניים של דנוור
הגנים
הגנים הבוטניים של דנוור מתהדרים גם בחממה הראשונה באמריקה, העשויה כולה מחלונות בטון וזכוכית פרספקס, שכל אחד מהם נועד לתעל עיבוי לדפנות הקירות כך שלא יטפטף על המבקרים.
בשנת 2020 פורסם הספר "Creating Gardens for All People", בהזמנת המנכ"ל בריאן ווגט, שנחקר על ידי קארן פיטרס, דייוויס בנסון ודן אובארסקי, והוצא לאור על ידי הוצאת בקון. הספר זכה בפרס איגוד הוצאות הספרים העצמאי ע"ש בנג'מין פרנקלין במדליית כסף בקטגוריית ספרי שולחן הקפה בשנת 2021.
אסף אגמון (טייס)
אסף אגמון (נולד ב-1948) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, שירת כטייס ומפקד בחיל האוויר. בעל צל"ש אלוף.
עד תום שירותו הצבאי
אגמון (במקור אייכהורן) נולד בחיפה, גדל בקריית חיים והוא בוגר מחזור מ"ז (1966) בבית הספר הריאלי. התגייס לצה"ל בשנת 1966 במסגרת גרעין נח"ל של תנועת הנוער העובד והלומד ושירת בנח"ל המוצנח. במלחמת ששת הימים לחם בקרבות באזור ירושלים וחברון. לאחר המלחמה עבר עם הגדוד הסבה לחרמ"ש. אגמון כתב מכתב לעזר ויצמן, מפקד חיל האוויר לשעבר ואז ראש אג"ם, ובו ביקש להתנדב לקורס טיס.
בשנת 1967 החל בקורס אותו סיים ב-1969 במגמת טייסי קרב. לחם במלחמת ההתשה כטייס אוראגן וסקייהוק, בעקבות פציעה קשה שעבר במהלך טיסת אימון עבר הסבה לטייס מטוסי תובלה. במלחמת יום הכיפורים לחם כטייס משנה בטייסת 120 של מטוסי דקוטה וסטרטוקרוזר. שימש סגן מפקד טייסת ועבר הסבה למטוסי OV-1 מוהוק ("עטלף") בטייסת 122, היה שותף בהקמת גף מטוסי סיור ימיים באמצעות מטוסי שחף. ב-1977 הטיס את משה דיין למרוקו לפגישה החשאית עם המלך חסן השני ובהמשך את המשלחת הישראלית לשיחות השלום עם מצרים. שימש מדריך בקורס מג"דים. ב-1978 מונה למפקד טייסת 122, "טייסת הדקוטה" וב-1981 למפקד טייסת 131 שהפעילה מטוסי קרנף. כמפקד הטייסת השתתף בינואר 1981 כטייס מוביל במבצע חשאי שהתקיים במדינת אויב במרחק מאות קילומטרים מישראל, במהלכו ביצע תדלוק אווירי מורכב למסוק יסעור, אותו הטיס בועז פלג, שאחד ממנועיו הושבת כתוצאה מהתנגשות עם ציפורים. על חלקו במבצע עוטר בציון לשבח ממפקד חיל האוויר. במלחמת לבנון הראשונה השתתף ב-11 גיחות מבצעיות.
משנת 1982 השתתפה הטייסת בפיקודו במבצעים האוויריים החשאיים להעלאת יהודי אתיופיה מסודאן. עבר השתלמות בבית הספר הגבוה למטה של חיל האוויר המלכותי. בשנים 1984 עד 1986 שירת במחלקת המבצעים של חיל האוויר כראש ענף מבצעים מיוחדים וראש ענף מבצעים משולבים, והשתתף בתכנון והוצאה לפועל של מבצע משה. ב-1987 מונה למפקד בסיס שדה דב וב-1989 למפקד בסיס לוד. במסגרת זו היה ממפקדי מבצע שלמה להעלאת יהודי אתיופיה. ב-1991 מונה למפקד היחידה לשיתוף פעולה. בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש בשנים 1993 עד 1996 כנספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון ביפן ובקוריאה הדרומית. השתחרר ב-1997, המשיך לטוס בשירות המילואים ולהדריך בבית הספר לטיסה ובפרויקט מחצבי"ם של חיל החינוך עד 2012.
לאחר תום שירותו הצבאי
לאחר שחרורו היה מנכ"ל חברת הייעוץ KPMG סומך חייקין ישראל, שותף/מייסד של חברת סולגוד תקשורת, בין השנים 2003 עד 2015 עמד כראש מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל. היה חברת הנהלת עמותת פידל לחינוך ושילוב חברתי של יוצאי אתיופיה ועמד בראש פרויקט FIRST Israel. בשנת 2018 הקים את החוג הרעיוני "מהפך בשביל ישראל" במסגרת מפלגת העבודה. בשנים 2020–2022 היה אגמון מראשי המחאה נגד בנימין נתניהו, ואף נפצע באחת ההפגנות.
אגמון בוגר תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים (בהצטיינות) מאוניברסיטת תל אביב, מוסמך במדעי החברה מאוניברסיטת חיפה, בוגר המכללה לביטחון לאומי ובוגר בית הספר הגבוה למטה של חיל האוויר המלכותי.
אגמון מתנגד ל"מהפכה המשפטית" כלשונו, ופעיל במחאה נגדה.
נפיסטו ת'יאם
נפיסטו (נפי) ת'יאם (בצרפתית: Nafissatou Thiam; נולדה ב-19 באוגוסט 1994) היא אתלטית בלגית פעמיים רצופות האלופה האולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016, טוקיו 2020), פעמיים אלופת העולם (לונדון 2017, יוג'ין 2022) ופעמיים אלופת אירופה (ברלין 2018, מינכן 2022) בקרב שבע. היא שיאנית עולם הנוכחית בקרב חמש באולם.
ביוגרפיה
ת'יאם נולדה בנאמור שבבלגיה, בת לאב מסנגל ואם בלגית. מגיל צעיר הצטיינה בענפי אתלטיקה רבים ועל כן בחרה להתחרות בקרב רב. ת'יאם מתאמנת בליאז' תחת הדרכתו של רוז'ה לספנייר, שייצג את בלגיה בקרב עשר בשלוש אולימפיאדות.
באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 18 שהתקיימה ב-2011 סיימה במקום הרביעי בקרב שבע בתוצאה של 5,366 נקודות. באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה ב-2012 סיימה במקום ה-14 בתוצאה של 5,384 נקודות. בפברואר 2013 קבעה בתחרות ההיפו תוצאה של 4,558 בקרב חמש באולם, תוצאה הטובה משיאה העולמי של קרולינה קלופט, אולם תוצאה זו לא הוכרה כשיא לאור העובדה שבדיקות הסמים של המשתתפים בתחרות התקיימו רק לאחר משך הזמן התקני. ביולי 2013 זכתה במדליית זהב בקרב שבע באליפות אירופה עד גיל 18 בתוצאה של 6,298 נקודות וקבעה בכך שיא בלגי חדש. באוגוסט אותה שנה סיימה במקום ה-14 באליפות העולם בתוצאה של 6,070 נקודות. הצלחתה הביאה לבחירתה לספורטאית הצעירה של השנה בבלגיה.
באליפות אירופה באתלטיקה 2014 זכתה במדליית ארד בתוצאה של 6,423 נקודות, לאחר אנטואנט ננה דג'ימו ונדין ברורסן. במהלך התחרות שברה את שיאה האישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.97 מטר, שיא אליפות במקצוע זה בקרב שבע. באליפות אירופה באולם ב-2015 זכתה במדליית כסף בקרב חמש לאחר קתרינה ג'ונסון-תומפסון, בשיא אישי של 4,696 נקודות. באותה שנה זכתה במדליית כסף בתחרות הקפיצה לגובה באליפות אירופה עד גיל 23, בתוצאה של 1.87 מטר. באליפות העולם ב-2015 סיימה במקום ה-11 בתוצאה של 6,298 נקודות. באליפות אירופה באתלטיקה 2016 סיימה רביעית בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.93 מטר. בפברואר שברה את שיא בלגיה בקפיצה לרוחק באולם בתוצאה של 6.51 מטר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה במדליית זהב בקרב שבע בשיא אישי של 6,810 נקודות, במהלך התחרות שברה את שיאיה האישים בריצת 100 מטר משוכות, בקפיצה לגובה (1.98 מטר, התוצאה הטובה ביותר במקצוע זה בקרב שבע), בקפיצה לרוחק, בהטלת כידון ובריצת 800 מטר. בטקס סיום המשחקים נשאה את דגל בלגיה.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכתה במדליית זהב בתוצאה של 6,784 נקודות. באליפות אירופה באתלטיקה 2018 זכתה במדליית זהב בתוצאה של 6,816 נקודות. ב-2019 זכתה בתחרות ליגת היהלום בברמינגהאם בקפיצה לרוחק בשיא בלגיה של 6.86 מטר. באליפות העולם זכתה במדליית כסף בתוצאה של 6,677 נקודות, לאחר המנצחת קתרינה ג'ונסון-תומפסון (6,981 נקודות).
באליפות אירופה באולם 2021 זכתה במדליית זהב בקרב חמש בשיא אישי של 4,904 נקודות.
באולימפיאדת טוקיו זכתה שוב במדליית זהב בקרב שבע בתוצאה של 6,791 נקודות. באליפות העולם 2022 זכתה במדליית זהב בתוצאה של 6,947 נקודות.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2023 זכתה במדליית זהב בקרב חמש בשיא עולם של 5,055 נקודות.
תארים והישגים
בשנת 2017 נבחרה ת'יאם לאתלטית השנה בעולם.
עוצבת התבור
עוצבת התבור היא אגד ארטילרי 454 הכפוף לעוצבת סיני. מפקד העוצבה הינו אל"מ יותם בורשטיין
היסטוריה
האגד הוקם בשנת 1978 כחלק מהקמת אוגדה 78 (עוצבת "אתגר"). ימ"ח האגד מוקם במחנה נעורה וארבעת גדודי האגד התבססו על תומ"תי רוכב M109.
האגד השתתף במלחמת לבנון הראשונה ולחם עם עוצבת אתגר בגזרה המזרחית באזור ציר הפיתולים, גזרת ג'זין צפון וג'בל ערבה. האגד בפיקודו של אל"ם אהוד בכר השתתף בקרב סולטאן יעקוב ובאמצעות טכניקת מסך אש מתגלגל וסייע לכוחות צה"ל לחלץ לאחור.
בשנת 2000 קיבל האגד את שמו – עוצבת התבור.
בשנת 2014 במסגרת ארגון הסד"כ בצה"ל פורקה עוצבת אתגר והאגד הוכפף לאוגדה מרחבית 80, היא עוצבת "אדום".
במהלך מבצע צוק איתן הועבר ימ"ח האגד מנעורה למחנה צוקי עובדה.
ב-2017 הוסבו תותחי האגד ל"דוהרון".
ב-2020 עבר האגד מהאוגדה המרחבית עוצבת אדום לאוגדת המילואים עוצבת סיני.
עדלאן קדיורה
עדלאן קדיורה (בערבית: عدلان قديورة; נולד ב-12 בנובמבר 1985) הוא כדורגלן אלג'יראי המשחק בעמדת הקשר בא-דוחייל.
קריירת מועדונים
קדיורה נולד בלה רוש-סור-יון, שבצרפת לנאצר קדיורה כדורגלן ממוצא אלג'יראי ששיחק אז בצרפת ולאם ממוצא ספרדי. קדיורה התחיל לשחק כדורגל בגיל 7 בקבוצת הילדים של ראסינג פריז ושיחק בכל קבוצות בגיל של המועדון. בגיל 19, הצטרף לסדאן במדיה לא רשם ולו דקת משחק אחת. שנה לאחר מכן, הצטרף לאולימפיק נואי-לה-סק במדיה רשם 15 הופעות וכבש שער אחד. שנה לאחר מכן חתם באנטנטה. בשנת קדיורה חתם בקרטיי מהליגה הצרפתית השלישית.
בקיץ חתם לשנתיים בקורטרייק מליגת העל הבלגית. ב-16 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד רולסארה. ב-2 בפברואר 2009 חתם לשנה וחצי בשרלרואה.
בינואר הושאל לוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג וכעבור יממה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד ליברפול. ב-9 במאי 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד סנדרלנד. בסיום העונה, חתם לשלוש שנים במועדון.
ב-26 בספטמבר 2010 קדיורה שבר את השוקה במהלך משחק הליגה נגד אסטון וילה ונעדר כחצי שנה. ב-30 במרץ, קדיורה חזר למגרשים במשחק הליגה נגד בלקפול.
ב-30 בינואר 2012 קדיורה הושאל לנוטינגהאם פורסט מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ עד לסיום העונה. יממה לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-0 לברנלי. ב-20 במרץ הבקיע את שערו היחיד לעונה זו בקבוצה בניצחון 3-7 נגד לידס יונייטד, אותו הבקיע ממרחק של 35 מטרים ואף זכה בתואר שער העונה של המועדון. ב-23 ביולי 2012 חתם על חוזה לשלוש שנים במועדון.
ב-3 בספטמבר 2013, קדיורה חזר לפרמייר ליג וחתם בקריסטל פאלאס לשלוש שנים. ב-26 בנובמבר 2014 הושאל לווטפורד עד לסיום השנה הקלנדרית. במשחקו האחרון בקבוצה הבקיע בניצחון 2-4 נגד קארדיף סיטי. ב-27 בפברואר 2015 הושאל בשנית למועדון, וב-1 בספטמבר חתם לשלוש שנים בו.
ב-31 בינואר 2017, קדיורה חתם לשנתיים וחצי במידלסברו.
ב-19 בפברואר ניהל משא ומתן מול אוראן האלג'יראית, אך כעבור שישה ימים חתם בבורטון אלביון עד לסיום העונה. ב-11 באפריל שוחרר מהמועדון.
ב-12 בינואר 2023 חתם באל-וכרה.
קריירה בינלאומית
קדיורה זומן לראשונה לסגל נבחרת אלג'יריה לקראת מונדיאל 2010. ב-28 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 3-0 ל. קדיורה השתתף עם הנבחרת בשלושת המשחקים במסגרת של הבתים. ב-3 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד.
קדיורה היה שותף לזכייה של הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2019 ואף נכלל בין מצטייני הטורניר.
בית הפועלים עמל
בית הפועלים עמל (מוכר גם כ"קולנוע עמל") הוא מבנה הנמצא ברחוב בן-גוריון 57, בכפר-סבא ששימש כבית פועלים ובית-עם. אבן הפינה למבנה הונחה ב-1936 ושנה אחרי הנחת אבן הפינה, באוגוסט 1937, הסתיימה הקמת המבנה. בשנת 1954 הוסב המבנה לבית קולנוע. לקולנוע עמל היה אולם שהכיל 800 מקומות ישיבה, והוא פעל עד אוגוסט 2003, מאז ננטש המבנה.
היסטוריה
עמל הוקם כבית הפועלים בכפר-סבא, הוא תוכנן על ידי האדריכל אריה שרון, ונבנה בתקופת המרד הערבי הגדול. בתחילת 1936, הונחה אבן הפינה, ובאוגוסט 1937 נחנך במעמד אנשי ציבור רבים. המבנה מאסיבי, כמופת של אחיזה איתנה בשטח לנוכח המאורעות וכביטוי למאבק הפועלים על עבודה עברית. עלות הבנייה הכוללת הייתה 5,000 לירות ישראליות: חצי מהסכום מומן מתרומות, והחצי השני על ידי הלוואה מקרן "חוסר עבודה" ומבנק יפת בהמלצת חברת ניר. 306 פועלים תרמו ימי עבודה ולֵבנים, 266 פועלים תרמו 1,377 לירות ישראליות (65 לירות מתוכן נתרמו על ידי מי שאינם חברי הסתדרות). מבין הדוחפים להקמת בית הפועלים בכפר-סבא, בלט פנחס ספיר, מנהלה של הקרן ותושב כפר-סבא, וכן אדריכל הגנים ליפא יהלום שגם תכנן בשיתוף עם דן צור את הגינה סביב המבנה.הגינה עוצבה על פי התפיסה של 'עיר גנים', בטבורה של כפר סבא וכחלק מ'רשת ירוקה' המושתתת על התכנון המקורי של מפת המושבה כפר סבא. בית הפועלים עמל היה, הן גאוגרפית והן ערכית, ראש חץ לרשת ירוקה של גינות מרכז העיר.
הבניין מאופיין, ברוח בית הספר באוהאוס לאדריכלות, בשפה פונקציונלית-מודרניסטית; חזית סימטרית בעלת שישה עמודים בולטים, ומכל צד אגפים זהים שנסוגים מעט לאחור; הבניין חוּפה בטיח בשני גוונים שהעניק תחושה תלת־ממדית לחזית השטוחה; בקומת הקרקע הייתה מבואה עם שתי כניסות לאולם, גרמי מדרגות שהובילו לאגף משרדים קטן שאכלס את המנגנון הניהולי של מועצת הפועלים.
האדריכלות של בית הפועלים עמל היא אחד מציוני הדרך בהתגבשות הסגנון הבינלאומי בעבודותיו של אריה שרון. המבנה דומה בסגנונו למעונות העובדים ברחוב פרישמן (1935) שסימלו את התרבות הפועלית בתל אביב, כמו כן, יש דמיון לחדר האוכל בקיבוץ גבעת השלושה מ-1936 ולמבנים הראשונים של בית החולים ביליניסון בפתח תקווה מ-1935, ואפילו לבית הספר היסודי ממלכתי הראשון בכפר-סבא: בית ספר אוסישקין, שנחנך ב-1941. כל המבנים נבנו בעבור פועלים, ואופיינו בשפה מודרניסטית צנועה אך מכובדת. בית הפועלים עמל מעט יוצא דופן מבחינה זאת, כיוון שששת העמודים בחזית שלו הדהדו דימוי הקלאסי של מקדשים יווניים, נראה שמהותו הציבורית והטקסית של בית הפועלים השפיעה על האדריכל אריה שרון.
ב-1941, לאחר מעבר מועצת פועלי כפר-סבא מהמקום, שינה בית הפועלים עמל את ייעודו: ממקום התאספות למקום העלאת הצגות תיאטרון: הצגת הבכורה אשר הוצגה באולם הייתה הצגת תיאטרון האהל "סדום". שנים שימש המקום כבית להצגות תיאטרון, קולנוע, כאולם להצגות ולמופעי בידור, והן כבמה לטקסים ולחגים של בתי הספר העירוניים ושל תנועות הנוער. ב-1966, בתכנונו של האדריכל אורי ברונשטיין, התווספה למבנה חזית חדשה שהסתירה את המבואה המקורית בעלת ששת העמודים, וכללה שני אשנבים לקופת כרטיסים וקיוסק. המבואה החדשה תוכננה בשפה שונה לגמרי מזו של החזית המקורית של המבנה. בתחילת שנות ה-70, שופץ בית הפועלים על ידי מועצת פועלי כפר-סבא, והיה לקולנוע המכיל 800 מקומות ישיבה.
עד לשנת 1981 היה הקולנוע בבעלותה של מועצת פועלי כפר סבא, לאחר שזו נקלעה לקשיים כלכליים, הושכר הקולנוע למפעל המים למשך 20 שנים. מפעל המים פעל לשיפוץ האולם, הוחלפו כיסאות העץ בכיסאות מרופדים באריג אדום ונצבעו הקירות. לאחר תקופת הפעלה רווחית, שב הקולנוע ונקלע לחובות של מיליוני שקלים. תחילה, הושכר האולם לאירועים ולכנסים, וגם למופעי בידור ולהצגות בימי ששי, אך גם המשיך לפעול כבית קולנוע לסרטי איכות.
בשנת 2003 נמכר, תמורת סכום של 750 אלף דולר, על ידי חברת נכסי ההסתדרות (נדל"ן) בע"מ לקבלנים, האחים אליהו. הם תכננו לבנות במקום מרכול, ואחר-כך בית חולים סיעודי. למען הצלת המבנה, הוקם ועד פעולה של תושבי כפר-סבא, ובוטלו התוכניות של האחים אליהו. בהמשך, נכלל המבנה ברשימת השימור העירונית הכוללת 70 מבנים.
יש להדגיש כי מבנה עמל נמכר לידיים פרטיות, אך הוא נמצא על קרקע ציבורית.
מאז מכירת מבנה בית הפועלים עמל לפני 20 שנה על ידי חברת נכסי הסתדרות העובדים לחברה הקבלנית "האחים אליהו", הם במכוון  נותנים לשיני הזמן לנגוס בו אט-אט.
מצבו הירוד של המבנה עורר את "ועד הפעולה למען עמל" להתארגנות מחודשת באמצעות פעילויות קהילתיות-תרבותיות, כדי שישוב ויהיה מרכז קהילתי שוקק על-פי חזון מייסדיו.
השימור מעניק לנוף העירוני רובד נוסף, כיום מזהים אנשי התרבות שימור נכס היסטורי-תרבותי כגון "עמל" וחידושו, אמצעי להענקת ערך מוסף לתושבי עירם.
מתחילת פעולתו, הגדיר "ועד הפעולה למען עמל" את שימור המבנה ההיסטורי כדרך להצלתו באמצעות תוכנית השימור העירונית המעודדת שילוב של חדש עם ישן, לפיכך, הביא הוועד את המועצה לשימור אתרים להציב מחדש את השלט הכחול שלה, שהוסר במפתיע בשנת 2001, בחזית המבנה ההיסטורי. כמו-כן, בשנת 2021, הוסיפה עיריית כפר-סבא את עמל למסלול "שביל ראשונים" ועמדה נקבעה שם.
640-649 לפנה"ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 649 - 640 לפנה"ס
ועדת הרבנים לענייני תקשורת
ועדת הרבנים לענייני תקשורת היא עמותה חרדית שקמה בשנת 2005 עם התפשטות השימוש בטלפונים חכמים הכוללים גישה לאינטרנט, במטרה להוות גוף שירכז את השמירה הנדרשת מפני האיומים הנשקפים לשמירת הדת, הנובעים מהתפתחות הטכנולוגיה, בתחום התקשורת הסלולרית.
רבני וחברי הוועדה
בעת הקמתה בשנת 2005 מונו לכהן כרבני הוועדה: הרב צבי פרידמן נציג הליטאים, הרב ישראל פישביין נציג חסידות גור, הרב ברוך שרגא נציג הספרדים, הרב יוסף בנימין וואזנר נציג החסידויות, הרב עמרם אופמן נציג העדה החרדית.
בשנת 2019 נתגלעו חילוקי דעות בין חברי הוועדה לגבי המספרים שצריכים להיות חסומים, הרב צבי פרידמן שהתנגד לחלק מפעולות הוועדה שלח מכתב לחברות התקשורת ובהן הבהיר כי הוא מתנגד לחסימות מספרים קולקטיביות וטענות נוספות. בתגובה, חברי העמותה האחרים הדיחו את הרב צבי פרידמן, ובמקומו מונה מזכיר הוועדה חיים לנג לחבר בוועדה.
בשנת 2023 בניסיון למנוע הקמת קומה כשרה חילופית, כינס הרב משה הלל הירש את ראשי מועצות גדולי וחכמי התורה, בכינוס חודש הרכב הרבנים החברים בוועדת הרבנים, עם נציגות לכל מגזר בציבור החרדי.
פתרונות טכניים
כדי למלא את מטרותיה, קידמה הוועדה מספר פתרונות טכניים שיצרו את מכשיר הסלולרי ה'כשר'.
זיהוי ואפיון בעל הקו
הקידומות הייחודיות של הקומות הכשרות הפכו, אפוא, לסימן היכר ולאמצעי זיהוי של בעל הקו בחברה החרדית, כאשר מי שמחזיק בקו שאינו בקומה הכשרה, מוברר מכך כי סביר להניח שהוא נושא מכשיר שאינו 'כשר'. זיהוי זה יצר השלכות מעשיות בתחומים שונים, בעיקר בתחום הרישום והקבלה למוסדות החינוך.
עובדה זו, גרמה לכך שישנם בחברה החרדית המחזיקים בשני קווי טלפון, האחד לתקשורת עם בני הקהילה, והשני לשימושים ויישומים נוספים ולתקשורת במסגרת העבודה.
ביקורות והתנגדויות
במהלך השנים עלו והתפרסמו ביקורות שונות על התנהלות הוועדה, חלקן הגיעו לדיון בבית משפט.
ביקורות על חסימת יתר של קווי תוכן
במהלך השנים עלו ביקורות על חסימת קווי תוכן עקב מדיניות חסימה מחמירה מדי, ואף חסימה מסיבות לא ענייניות שאינן עולות עם מטרות הקמת הוועדה.
במהלך השנים חסמה הוועדה בין היתר, לפרקי זמן קצרים או ארוכים, קווי סיוע מסוגים שונים, ארגוני חסד ומספרי חירום נוספים. יש שטענו כי אחת הסיבות לחלק מהחסימות היא, שהקווים הופעלו על ידי חברת קווי תוכן שלא שיתפה פעולה עם הנחיות הוועדה.
בראשית 2019 חתמו כחמישים אלף בעלי מספר כשר על עצומה הקוראת לשר התקשורת להתערב ולמנוע חסימת קווים של שיעורי תורה, ישיבות, התראות "צבע אדום" ועוד. תביעות נגד מדיניות החסימה והשיווק של הוועדה מתנהלות בבתי משפט ובבתי דין.
באפריל 2020, בעת התפרצות נגיף הקורונה בישראל, חסמה ועדת הרבנים את קו המידע הקולי של משרד הבריאות המיועד לציבור החרדי. בתגובה איים משרד התקשורת כי אם התופעה תימשך הוא יתערב בהסכמים בין ועד הרבנים וחברות התקשורת. בסוף אותו חודש הורה שר התקשורת דודי אמסלם על איסור חסימת מספרי טלפון המיועדים ללמידה מרחוק בעקבות התפרצות הנגיף.
ביקורת על אי ציות לרבני הוועדה ועל התנהלות פיננסית לקויה
במרץ 2019 פורסם דו"ח של רשם העמותות, המעלה חשדות רבים כלפי העמותה, ובהם שקיבלה סכומי כסף ממפעילי הסלולר מבלי לדווח על כך, ושהעבירה נכסים לגופים עסקיים הקשורים לאנשיה. כמו כן קבע הרשם כי העמותה מסרה תשובות סותרות לשאלותיו.
באוקטובר 2019 פרסם אתר כיכר השבת תחקיר שממנו עולה כי עסקני הוועדה אינם מתייעצים עם רבניה.
ניסיון הקמה של גוף אלטרנטיבי
ביוני 2020 בעקבות הביקורות על פעילות הוועדה, התארגנו כעשרה רבנים חרדים ספרדים, בהם חברי מועצת חכמי התורה של מפלגת ש"ס, בניסיון להקים גורם מתחרה לוועדת הרבנים לענייני תקשורת.
היוזמה נתקלה בקשיים טכניים, בהם חוסר היכולת של בעלי קווים כשרים להתנייד עם מספרם אל השירות המתחרה, בגלל הגבלות בהסכמים של חברות התקשורת עם ועדת הרבנים הוותיקה.
סקר שנערך במאי 2020 העלה כי 63% מהחרדים מחזיקי הטלפון הכשר נתקלו בחסימות מספרים שאינן לשביעות רצונם, וכי רק כשליש ממחזיקי הטלפון הכשר תומכים במתן בלעדיות לוועדת הרבנים ומעוניינים בכניסת גופי כשרות נוספים.
פירוק העמותה
באוגוסט 2020 פנתה רשות התאגידים לבית המשפט בבקשה לפרק את העמותה, בנימוק שפעילותה מתנהלת בניגוד לחוק ולמטרותיה.
מספר ימים לאחר מכן הודיע שר התקשורת יועז הנדל כי החליט להתערב בנושא החסימות השרירותיות של מספרים על ידי הוועדה.
באפריל 2021 הוציא בית המשפט המחוזי בירושלים צו פירוק לעמותה שלפיו ימונה לה מנהל מיוחד. בהחלטה צוין כי מטרת המהלך היא שהעמותה תחזור בסופו של דבר לתפקוד תקין.
מתווה השר הנדל
בספטמבר 2020 פרסם משרד התקשורת כי יערוך שימוע שמטרתו לאסור על חסימת מספרי חירום וחסימות מסוגים נוספים והעמדת חובה לשמור תיעוד של כל מספר שנחסם עם הנימוק לחסימתו. שתי עתירות שהוגשו לבג"ץ בהקשר לשימוע נדחו.
ביולי 2021 קבע משרד התקשורת כי רישיונות חברות הסלולר יעודכנו בהתאם להנחיות חסימת קווים או מנויים אותן הציגו אשתקד. את המהלך נימק שר התקשורת יועז הנדל: "במדינת ישראל אסור שיהיו מרחבי כאוס. ההחלטה היום מחייבת שקיפות מלאה מצד החברות על חסימת טלפונים, ותיאסר חסימה של קווים ממשלתיים ומוקדי חירום והצלה".
בנובמבר 2021 פורסם כי השר הנדל מקדם מהלך שיאפשר לנייד מספרים כשרים למסלול סלולרי רגיל.
המהלך נתקל בהתנגדות רחבה בציבור החרדי. נחתמו עשרות אלפי טפסי "ביטול מותנה", בהם בקשו מנויים חרדים רבים לבטל את המנוי שברשותם אם המהלך יצא אל הפועל. כמו כן, ב-29 בספטמבר 2021 נפגשו רבנים בכירים מהמגזר עם השר הנדל ובקשו ממנו שלא לקדם את הרפורמה.
באפריל 2022 פורסם על ההחלטה של שר התקשורת יועז הנדל, שהתקבלה לאחר שימוע ציבורי, על כך שיהיה ניתן לנייד מספרים כשרים למסלול סלולרי רגיל לכל מפעיל. הנדל קיבל את ההסתייגות בנושא הגבלת גיל המשתמשים וקבע שרק מגיל 18 יוכלו לבצע ניידות מספרים ובכך קיבל את הבקשה של המגזר בנושא הזה. נאמר כי לאחר חג הפסח יפורסם התאריך שבו ההחלטה תיכנס לתוקף.
ב-1 במאי 2022 פרסם משרד התקשורת על הכרעתו של שר התקשורת יועז הנדל על פתיחת שוק הטלפונים הכשרים לתחרות, מה שיאפשר ניידות מספרים מלאה בקווים הכשרים. נמסר כי הרפורמה תיכנס לתוקף ב־31 ביולי 2022.
ב-28 ביוני, עבר בקריאה ראשונה בכנסת חוק "הקומה הכשרה", שנועד בעיקרו לבטל את הרפורמה של השר הנדל.
ב-28 ביולי, לאחר עתירת מספר ארגונים חרדים נגד השר הנדל, קיבל בג"ץ את הבקשות לצו ביניים עד לדיון בעתירות לגופן, ובכך נדחה יישום הרפורמה לפחות עד לשנת 2023.
קידומות המספרים הכשרים בישראל
מספרים אלה מיועדים למכשירים המאושרים על ידי ועדת הרבנים לענייני תקשורת:
ההגירה לחבש
ההגירה לחבש (בערבית: الهجرة إلى الحبشة), המכונה גם ההג'רה הראשונה, היא אירוע בהיסטוריה המוקדמת של האסלאם. בשנת 613 או 615 לספירה (שנה 7- או 9- לפי לוח השנה המוסלמי) קבוצת התומכים הראשונה של הנביא מוחמד, צחאבה, נמלטה ממכה בשל רדיפות מצד שבט קורייש וחיפשה מקלט בממלכת אקסום הנוצרית, הידועה גם בשם חבש (כיום אזור אתיופיה ואריתריאה). המלך האקסומי שקיבל אותם לממלכתו היה הנגוס אסחאמה אבן אבג'אר, המזוהה על ידי היסטוריונים מודרניים כארמה, מלך אקסום או כאלה צחם. חלק מהגולים שבו למכה והשתתפו בהג'רה לאל-מדינה ביחד עם מוחמד בשנת 622, ואילו האחרים נשארו בחבש והגיעו לאל-מדינה בשנת 628.
ההגירה
היסטוריונים מוסלמים טוענים שהתבצעו שתי הגירות לחבש, אך התאריכים שנויים במחלוקת. קבוצת המהגרים הראשונה כללה אחד עשר גברים וארבע נשים, ובשנת 613 או 615 (לפי מקורות שונים) זכתה למקלט משליט ממלכת אקסום, אסחאמה אבן אבג'אר. עות'מאן בן מזעון נבחר על ידי מוחמד להנהיג את הקבוצה, אשר כללה בין היתר את עות'מאן בן עפאן, לימים הח'ליפה השלישי של האסלאם. לאחר שנה בחבש, הגולים שבו למכה בעקבות שמועות ששבט קורייש קיבל על עצמו את האסלאם, אך לאחר שהתבדו עשו את דרכם חזרה לחבש בשנת 616 (או 615 לפי מקורות אחרים). בפעם השנייה, קבוצת המהגרים מנתה 83 גברים ו- 18 נשים. היסטוריונים מערביים כגון לאון קייטני וויליאם מונטגומרי וואט העלו ספקות באשר להתרחשותן של שתי הגירות. למרות שאבן אסחאק מספק שתי רשימות של שמות המהגרים בהן חלק מהשמות חופפים, הוא אינו מציין כי קבוצת המהגרים הראשונה עזבה את חבש ושבה אליה פעם נוספת. וואט טוען שהמילה בה משתמש אבן אסחאק לתיאור ההגירות העוקבות וסדר השמות ברשימותיו מרמזים על כך שייתכן שההגירה התבצעה במספר קבוצות קטנות ולא בשני גלים גדולים. הוא ממשיך וטוען כי קיומן של שתי הרשימות מבטא את המחלוקות שהיו סביב דרגת הבכירות של אישים שונים במסמכים רשמיים בתקופת הח'ליפה השני, עומר בן אלחטאב.
בחבש
האירועים שהתרחשו בחבש מתוארים על ידי אבן אסחאק. כשבני שבט קורייש שמעו שתומכיו של מוחמד מקיימים את דתם בביטחון בחבש, הם החליטו לשלוח משלחת למלך חבש כדי לדרוש את הסגרתם. הם בחרו שני שליחים ונתנו להם מתנות עבור המלך ומצביאיו. השליחים פנו למצביאים בטענה שהמהגרים המוסלמים הם "צעירים שוטים" שהמציאו דת חדשה, שונה מכל דת שמוכרת לאנשי מכה או לאנשי חבש, ושבני משפחותיהם מבקשים את החזרתם. המלך קיבל את פני השליחים, אך סירב להסגיר את המוסלמים שביקשו את הגנתו עד אשר ישמע את גרסתם. המוסלמים הובאו בפני המלך והבישופים שלו, וג'עפר בן אבי טאלב, מנהיג הגולים, נשא דברי הגנה בשמם. הוא תיאר למלך את דרך חייהם לפני האסלאם, את משימתו הנבואית של מוחמד ואת הדברים שלימד אותם. ג'עפר סיפר גם על הרדיפות שחוו המוסלמים מצד שבט קורייש. המלך שאל את המוסלמים אם יש בידיהם דבר מה שמקורו באל, וג'עפר השיב בחיוב וציטט פסקה מתוך סורת מרים. לאחר ששמע את הקטע, המלך בכה, קבע כי הטקסט שהוקרא לו ומסריו של ישו בהכרח נובעים מאותו מקור, והבטיח שלעולם לא יסגיר את המוסלמים. אחד השליחים ממכה, עמר אבן אל-עאץ, הגה תוכנית אחרת להסגרת המוסלמים. הוא שב אל מלך חבש וסיפר לו שהמוסלמים אמרו דבר נורא על ישו. המלך זימן את המוסלמים בשנית כדי לשאול אותם מה עמדתם בנוגע לישו, והם מצידם ניסו למצוא תשובה דיפלומטית ולבסוף החליטו להשיב בהתאם לאמונתם. ג'עפר השיב למלך כי הם מחשיבים את ישו כמשרתו של האל, נביאו, רוחו ודברו שהוטל על הבתולה מרים. כאשר המלך שמע את הדברים הללו, הוא הצהיר כי ישו אכן אינו מעבר למה שג'עפר תיאר. לאחר מכן, הוא פנה למוסלמים ואמר להם שהם בטוחים בארצו, השיב לשליחים ממכה את המתנות שהביאו לו ושילח אותם לדרכם.
סוף הגלות
רבים מהגולים בחבש שבו למכה בשנת 622 והשתתפו בהג'רה של מוחמד לאל-מדינה, ואילו גל שני של מהגרים הגיע לאל-מדינה כשש שנים מאוחר יותר, בשנת 628.
רשימת המשתתפים בהגירה הראשונה
קבוצת המהגרים הראשונה, על פי אבן אסחאק, כללה את האנשים הבאים:
הארמייה ה-69 (ברית המועצות)
הארמייה ה-69 הייתה ארמייה סובייטית רב-זרועית, שמילאה תפקיד חשוב במהלך קרבות שונים במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הארמייה הוקמה ב-2 בפברואר 1943 כחלק מחזית וורונז', וקיבלה את השם "הארמייה ה-69". הארמייה כללה במקור ארבע דיוויזיות חי"ר, בריגדת חי"ר ובריגדת טנקים, ומפקדה היה גנרל לוטננט מיכאיל קזקוב.
הארמייה לחמה בקרב חרקוב השלישי, ולאחר מכן לחמה בקרב קורסק כחלק מחזית וורונז', ומילאה תפקיד חשוב בבלימת המתקפה של קבוצת ארמיות דרום על האגף הדרומי של מבלט קורסק. בהמשך לחמה הארמייה בקרב דנייפר כחלק מחזית הערבה, ובמבצע לובלין-ברסט כחלק מהחזית הבלארוסית השנייה. לאחר מכן לחמה במבצע ויסלה-אודר ובקרב על ברלין כחלק מהחזית הבלארוסית הראשונה, ובאוגוסט 1945 פורקה הארמייה. יחידות של הארמייה היו חלק של חיל מצב הסובייטי בגרמניה. הפיקוד הועבר לבאקו והיה תשתית להקמת פיקוד צבאי במקום.
Commerce One
החברה הוקמה בשנת 1994 כ-DistriVision על ידי תום גונזלס ובנו טום גונזלס הצעיר. בשנת 1997 שמה הוחלף ל-Commerce One. החברה פיתחה תוכנות מבוססי XML ובבעלותה היו מספר פטנטים בתחום.
בשנת 1999 היא רכשה את החברה המתחרה CommerceBid שנוסדה על ידי לירון פטרושקה. ביולי 1999 ביום המסחר הראשון של מניית החברה היא עלתה ב-190%. בספטמבר 2000 היא רכשה חברת AppNet ב-1.6 מיליארד דולר במניות.
בדצמבר 2000 החברה הקימה את Covisint ביחד עם פורד, ג'נרל מוטורס, רנו, ניסן ודיימלר AG. בבעלות Commerce One היו 2% מהמניות.
בשנת 2001 תום גונזלס הצעיר נפטר מסוג נדיר של סרטן. מצב החברה החל לדרדר ובאוקטובר 2002 היא הכריזה על פיטורי כ-400 עובדים (שליש מעובדיה באותה תקופה). במהלך סוף 2004 החברה פשטה גרל.
בדצמבר 2004 חלק מפטנטים שהיו בידי החברה נמכרו לחברת אחרת שהייתה תחת שליטה של נובל. חלק אחר נמכר למשקיעים שניסו להמשיך ולהפעיל את הנכס. החברה נמכרה ל-Perfect Commerce בפברואר 2006.
להקת מחול תמ"ר (תיאטרון מחול רמלה)
להקת תמ"ר – תיאטרון מחול רמלה הייתה להקת מחול ישראלית, שפעלה מבסיסה בעיר רמלה בשנים 1984-1983, והטביעה את חותמה בתולדות המחול הישראלי, בזכות צורת ההתנהלות המיוחדת שלה, ויצירותיה החדשניות והפוליטיות.
תולדות הלהקה
הלהקה החלה את דרכה בארצות הברית ביוזמת הרקדן הישראלי צבי גוטהיינר שפעל בניו יורק, בשיתוף מאירה אליאש  כמנהלת כללית. המטרה הייתה להקים להקת מחול שתהווה אלטרנטיבה ללהקות המחול המודרני הממוסדות שפעלו בישראל עד ראשית שנות ה-80, כמו להקת בת שבע ולהקת בת דורהחזון של צבי גוטהיינר היה להקה אשר תהיה שייכת לרקדנים ותתנהל כקולקטיב דמוקרטי שבו לכל רקדן יש זכות שווה להביע את רצונותיו ולהתוות את דרכה של הלהקה. זאת בהשראת להקות שהכירו גוטהיינר ורקדן ישראלי נוסף, אמיר קולבן, בעת שהותם בניו-יורק. הופעת הבכורה של הלהקה נערכה בניו-יורק בדצמבר 1982 בשם הזמני "להקת המחול הקאמרית הישראלית".
תמ"ר – תיאטרון מחול רמלה הוקמה בישראל בראשית שנת 1983 וכללה חמישה רקדנים, כולם יוצאי להקת בת-שבע: צבי גוטהיינר, מאיר אבירם גרמנוביץ', עפרה דודאי, גליה פבין (ליוור) ואמיר קולבן. כל הרקדנים שימשו גם כמנהלים אמנותיים בלהקה שהתנהלה כקולקטיב אמנותי דמוקרטי.
את הקשר עם העיר רמלה יזם מנכ"ל 'אמנות לעם' יוסי פרוסט. העיר העמידה את היכל התרבות החדש שלה לרשות הלהקה לחזרות ולהופעות, ולבית ספר למחול אותו הקימה הלהקה. צבי גוטהיינר היה מורה הלהקה ומנהל בית הספר למחול, בו לימדו הרקדנים בלט בשיטת ההוראה המיוחדת שפיתח. הרקדנים התפרנסו אך ורק כמורים  למחול, מאחר שהלהקה לא תוקצבה משום מקור. את השם תמ"ר הציע ללהקה אריק חדד, אז מנהל רשת המתנ"סים והיכל התרבות של רמלה.
הופעת הבכורה בישראל של הלהקה התקיימה במוזיאון תל אביב לאמנות באפריל 1983, כללה יצירות של כוריאוגרפים שונים, ועוררה עניין רב. מאז ועד הפסקת פעילותה בספטמבר 1984 יצרה הלהקה והופיעה עם מספר יצירות שוברות מוסכמות, אשר יצרו לה שם בעולם המחול הישראלי והטביעו חותם בהיסטוריה של המחול בישראל. רוב הריקודים נוצרו על ידי רקדני הלהקה, הבולטים בהם צבי גוטהיינר ואמיר קולבן.
לאחר הופעת הבכורה פרשה מאירה אליאש, ואת ניהול הלהקה לקח על עצמו אבי יפרח. בהובלתו הופיעה הלהקה על שפת הים בתל אביב, ב'מפגשי תל-חי לאמנות בת זמננו', בפסטיבל עכו ובפסטיבל ישראל.
החלוציות של יצירות הלהקה התאפיינה בשני מישורים: בהופעות בטבע ב"יצירות תלויות מקום" (Site-specific) וביצירות בעלות אמירה פוליטית ואקטואלית.
הבחירה להופיע בטבע, בריקודים המבוססים בעיקר על אלתור, נבעה מאילוצים כלכליים וכן מהרצון של חברי הלהקה לפרוץ את גבולות היצירה והביטוי שהיו מקובלים עד אז בעולם המחול בישראל.
את הקו של יצירות בעלות אמירה אקטואלית ופוליטית הובילו הרקדנים - כוריאוגרפים עפרה דודאי ואמיר קולבן. ביוזמת עפרה דודאי שיתפה הלהקה פעולה עם המוזיקאי ואיש הקולנוע אחמד מסרי, אשר שר וניגן בעוד  בשני ריקודים. אחמד מסרי שיתף פעולה עם הלהקה גם כמתעד וכאיש קולנוע כשצילם וביים קטעים ויזואליים אשר שולבו באחד מריקודי הלהקה. את התאורה לכל מופעי הבמה של הלהקה עיצבה ג'ודי קופפרמן.
הלהקה הפסיקה להתקיים היות שלא נמצא מימון לפעילותה מצד עיריית רמלה או גורמים מוסדיים אחרים, כגון משרד החינוך והתרבות. אך בזאת לא תם סיפור הלהקה שכן שנתיים מאוחר יותר הוקמה הלהקה מחדש בירושלים.
יצירות הלהקה
יצירות הלהקה:
להקת תמר ירושלים קבוצת מחול
שנתיים לאחר שחדלה להתקיים, הוקמה הלהקה מחדש והפעם בירושלים, במתנ"ס רוממה, בזכות מימון של הקרן לירושלים. מאירה אליאש-צ'יין שבה לנהל את הלהקה, והיא פעלה בעיר עד 1992. אל הרקדנים מתמ"ר המקורית : צבי גוטהיינר, אווי ליפשיץ שטרנברג, גליה פבין (ליוור) עמוס פנחסי ואמיר קולבן, הצטרפו הרקדנים גל אלסטר, נעה דר, עדנה דה בר, רונית זלטין ורודי סכפסמה. לאחר השנה הראשונה נשארו מלהקת תמ"ר המקורית אמיר קולבן ומאירה אליאש-צ'יין בלבד. בהמשך התפתחה להקת 'תמר ירושלים' וגיבשה לעצמה דרך משלה.
לקריאה נוספת
גליה ליוור, ימי תמ"ר - תיאטרון מחול רמלה, ישראל: צבעונים, 2018