cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מנפרד גרסטנפלד
קורות חיים
גרסטנפלד כיהן כיו"ר הנהלת המרכז, בעוד דוקטור דורי גולד התמנה לנשיאו. גרסטנפלד כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה עד 2012. בתקופה זו הוא גם ייסד את התוכנית לחקר האנטישמיות במסגרת ה-JCPA והוא מכהן, עד היום, כמנהל התוכנית. בנוסף, הוא מנהל כיום את "המכון לעניינים יהודיים כלל עולמיים" (Institute for Global Jewish Affairs), שנוסד ב-2008, במסגרת המרכז הירושלמי JCPA.
ב-2012 קיבל פרס מפעל חיים מהמגזין The Journal for the Study of Antisemitism.
גרסטנפלד היה נשוי למריאן. נפטר ב-24 בפברואר 2021 והותיר אחריו שני בנים.
מאמריו
רשימת מאמרים חלקית, שהתפרסמה באתר ה-JCPA
Push the Button
Push the Button (השם בעברית: כפתור אדום) הוא שיר של הלהקה הישראלית טיפקס והנציג של ישראל לאירוויזיון 2007, שנערך באותה שנה בהלסינקי, בירת פינלנד.
לאחר שרשות השידור החליטה כי טיפקס תייצג את ישראל באירוויזיון, נערכה תחרות קדם־אירוויזיון 2007 לבחירת השיר שייצג את ישראל בתחרות. הקהל ועשרה מתוך 11 חברים בְוועדה בחרו בשיר מתוך ארבעה שביצעה הלהקה.
השיר עוסק במאבקי הכוח בין מדינות ובאיומיהן להשמיד זו את זו. לכן הועלו טענות שהשיר מכיל מסרים לא ראויים. הנהלת האירוויזיון החליטה לערוך בירור, ובסופו אישרה את השתתפות השיר בתחרות. בחצי הגמר זכה השיר ל־17 נקודות. הוא הגיע למקום ה־24 מתוך 28 שירים, ולא עלה לגמר.
אנטילופות-עז
מאפיינים
ההגדרה של אנטילופות העז אינה ברורה כל כך. במובן השטחי היא כוללת מינים מתת-משפחת היעלים שמתאפיינים במבנה גוף שמנמן ומוצק כיעל, וברגליים ארוכות יחסית לגוף כאנטילופה; עם זאת, בפועל נכללים תחת הקבוצה רק מינים שדומים לאנטילופות גם מבחינה אקולוגית המתבטאת בסוג בית גידול, בתזונה או בהתנהגות. סימן היכר בולט (אם כי לא רשמי) המפריד בין המינים בקבוצה למינים אחרים בתת-משפחת היעלים הוא הקרניים; כל מין שיתאפיין בקרניים ארוכות וגדולות עם מבנה מסולסל, או ספיראלי כדוגמת היעל, הבאראל או עבדקן הרעמה - לא ישויך לקבוצה.
מרבית אנטילופות העז מתאפיינות בזוג קרניים קצרות, ישרות וחדות המתעקלות מעט לאחור כפגיון, להוציא מין אחד שקרניו מתאפיינות תחילה בעיבוי בולט בבסיס ורק לאחר מכן בצמיחה ישרה עם התעקלות לאחור. הקרניים משמשות כנשק יעיל בקרבות בין הזכרים והתגוננות מטורפים, ואצל חלקם יש לקרניים יכולת קטלנית ביותר. הן לזכרים והן לנקבות יש קרניים, ובניגוד לשבט היעלים למשל, ההבדלים בין קרני הזכרים לקרני הנקבות נמוכים למדי ונעדרים אצל מינים מסוימים. אנטילופות העז הן בעלות מבנה גוף קטן עד גדול: החל מגובה כתפיים של 65 ס"מ אצל סוג מסוים וכלה בגובה של 130 ס"מ אצל סוג אחר. צבעי הפרווה שלהם הם זהוב, אדמוני, חום כהה, אפור או שחור. הדו-צורתיות זוויגית נמוכה יחסית אצל המינים בקבוצה.
אנטילופות העז מותאמות היטב לחיים בשטח תלול וסלעי, ולכולם פרווה עבה וצפופה המגינה עליהם מהקור העז. בית הגידול של רובם מורכב מיערות הרריים צפופים או ממדרונות תלולים ביותר. הפרווה שלהם מספקת לרוב הסוואה מעולה בבית הגידול הסבוך והמחוספס. המינים בקבוצה נוטים לפעול בשעות הבוקר המוקדמות ושעות הערב וחלקם אף בשעות הלילה. את שעות היום הם מבלים במנוחה באזורים מוגנים מטורפים ומפגעי טבע. רק סוג אחד חי בעדרים גדולים בעוד שהשאר חיים בקבוצות קטנות או בגפם. התזונה שלהם מורכבת מעשבי תיבול, עשבים, שיחים, ובאופן יוצא דופן ליעלים גם פירות ואגוזים. לאנטילופות העז יש פרסות גדולות, חזקות וקצרות המסייעות להם לטפס ולקפוץ במהירות באזורי הסלעים, ועל כן בעת סכנה רובם ירוצו לאזור סלעי ותלול שבו יש להם עליונות מוחלטת. המינים בקבוצה קפצנים ושחיינים מצוינים, וחלקם אף בעלי יכולת ריצה טובה. בין הטורפים של המינים בקבוצה ניתן למנות את הזאב, הדוב, הנמר והפומה.
מרבית אנטילופות העז מתאפיינות בבלוטות ריח, והמיקום והשימוש שלהם משנה בין הסוגים. סוג אחד מתאפיין בבולטות פרוביטאליות קטנטנות שכמעט ואינן נראות; סוג נוסף מתאפיין בבלוטות פרוביטאליות גדולות ובולטות על רקע הפנים, והסוגים האחרים מתאפיינים בבלוטות סופראוקיפיטליות גדולות, או בהפרשה דמוית שמן על הפרווה. חלק מהמינים ישתמשו בהפרשות על מנת לסמן ולתחם את שטחם ולחלק מהם ההפרשה תשמש לתצוגת דומיננטיות או לאיתור בן זוג. עונת הרבייה של מרבית אנטילופות העז מתרחשת בסתיו ובתחילת החורף, אך מינים טרופיים אחדים עשויים להתרבות במשך כל השנה. תקופת ההיריון הממוצעת של אנטילופות העז היא 6-5 חודשים ולרובם נולד גדי יחיד בדרך כלל. הגדיים של אנטילופות העז מבלים את ימיהם הראשונים בשכיבה בצמחייה ללא תזוזה בדומה לאנטילופות.
מקצת ממיני אנטילופות העז נפוצים בשפע, אולם רבים מהם נמצאים בקטגוריות שימור מאוימות בשל ירידה איטית ומתמדת הנגרמת מהציד. בירוא יערות והפרעה אנושית הם מבין האיומים העיקריים לרבים מהם.
פוקימון: גיראטינה ולוחם השמיים
פוקימון: גיראטינה ולוחם השמיים (יצא לאור במקור ביפן כ-"מפלצות כיס יהלום ופנינה הסרט: גיראטינה וזר השמיים (הקפואים): שיימין" 劇場版ポケットモンスター ダイヤモンド&パール ギラティナと氷空（そら）の花束 シェイミ ) הוא הסרט האחד-עשר בסדרת סרטי פוקימון, אשר השלים את אירועי העונה האחד-עשר. זהו הסרט השני שפורסם תחת הכותרת "מפלצות כיס - יהלום ופנינה" ביפן. בסרט מככבים כמדובבי הדמויות ריקה מאטסומוטו, איקואה אוטאני, יוג'י ואדה, קאורי, פושיג'י ימאדה, נוריקו הידקה, קואיצ'י ימאדרה, סוזומו צ'יבה, קנג'י נוג'ימה ובקי. אירועי הסרט מתקיימים במהלך העונה האחד-עשר של פוקימון: מימד הקרב.
הסרט עלה לאקרנים ב-19 ביולי 2008 ביפן. הדיבוב האנגלי לסרט הופק על ידי החברה "The Pokemon Company". בארצות הברית, הסרט הופץ בדיבוב לאנגלית על ידי "סרטי יוניברסל הום וידאו" ב-13 בפברואר 2009.
תקציר העלילה
הסרט מהווה סרט המשך לפוקימון: עלייתו של דארקראי וחלק שני לסרטי פוקימון: יהלום ופנינה.
בסרט זה, גיראטינה מנסה להחזיר את העולם הנגדי לקדמותו באמצעות תפיסת הפוקימון האגדי דיאלגה. מסתבר שכאשר שני הפוקימונים האגדיים, דיאלגה ופאלקיה, נלחמו בעיר אלאמוס במהלך הסרט העשירי, הם יצרו הרס רב בעולם הנגדי. אך משהו משתבש כאשר שיימין נכנס לתמונה, חושב שגיראטינה מנסה לאכול אותו ומאפשר לדיאלגה לברוח. לאחר מכן, שיימין פוגש את אש והחבורה ויחד עם יוצאים למסע אל עבר גן הפרחים. במהלך המסע שלהם, החבורה מגלה ששיימין מבוקש גם על ידי עוזר מדען מרושע בשם זירו, שמצליח לרמות את הפוקימון האגדי ולגרום לו להשתמש במתקפה המיוחדת שלו – Seed Flare. בצורה הזו, גיראטינה חוזר לעולם האמיתי, מה שמאפשר לזירו לתפוס אותו ולשאוב ממנו את כל הכוחות שלו. אש חובר ביחד למדען הטוב העונה לשם ניוטון גרייסלנד ויחד הם יוצאים במטרה לעצור את זירו, לעזור לגיראטינה ולהציל את המצב. אחרי קרב ארוך וקשה, הם מצליחים לעצור את זירו בדקה ה90, אך דברים מסתבכים כאשר גיראטינה נמצא במצב גסיסה. שיימין נחלץ לעזרתו ומשתמש באחת המתקפות המיוחדות שלו (Aromatherapy) ומציל את הפוקימון האגדי. לאחר מכן, זירו מתאושש מהקרב, עובר לעולם הנגדי ומתחיל לזרוע במטרה להשתלט על העולם כפי שהוא. אש, גיראטינה ושיימין עוברים גם הם לעולם הנגדי ונלחמים כנגד זירו, בזמן שברוק, דון ופוקימונים מהעולם המציאותי נלחמים בנזק שזירו יוצר. בסופו של דבר אש ופיקאצ'ו מצליחים לגבור על זירו ומצילים את היום. אז כולם חוזרים לעולם המציאות, שיימין חובר לשאר החברים שלו בגן הפרחים ונודד למקום אחר, וגיראטינה יוצא למסע רדיפה אחרי הפוקימון דיאלגה.
NW פרזידנט
NW פרזידנט (בצ'כית: NW Präsident, שם רשמי Nesselsdorfer Wagenbau-Fabriks-Gesellschaft Präsident, קרוי גם: Tatra Präsident, Präsident, Nesselsdorf Präsident) היא המכונית הממונעת הראשונה שיוצרה במרכז אירופה, דגם של מכונית, קטנה ופתוחה מסוג "Runabout (car)"  מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית Nesselsdorfer Wagenbau-Fabriks-Gesellschaft A.G אשר משנת 1919 נודעה בשם טטרה, אשר יוצרה בשנת 1897.
מפעל היצרן Nesselsdorfer Wagenbau-Fabriks-Gesellschaft A.G מוקם ב"Kopřivnice" בחבל ארץ המזרחי מוראביה שבצ'כיה.
קירקוס
קירקוס (בלטינית: Circus) היה ברומא העתיקה מגרש מעגלי תחת כיפת השמיים ששימש כמרכז הבידור להמונים של תקופתו. שם התקיימו מרוצי סוסים, מרוצי מרכבות וכן שימש הקירקוס כזירת שעשועים ומקום בו נערכו מופעים ואירועים המוניים אחרים. לשם ביצוע קרבות ימיים או שיחזורם היה מוצף הקירקוס במים.
תחרות הרכיבה, על סממניה והשלכותיה, התאימה למדיום זה, במיוחד על רקע כוחו ההולך וגובר של ההמון, מחוסר העבודה, אשר הצטופף בעיר רומא וזכה במנות גדושות של "לחם ושעשועים". בדרך זו ביקשו השליטים לחזק את נאמנות ההמון כלפיהם ולאפשר מוצא לפורקן יצרים ושחרור אגרסיות. תחרויות אלה הבליטו את הדאגה לנוחיות הצופים, לרווחתם ולעונג נפשם, והדגישו את ההבדל העיקרי בין התרבות ההלנית לרומית: הראשונה - התמקדה בשחקנים ובספורטאים, בעוד השנייה - פניה כוונו לקהל הצופים.
ארכיטקטורה
בכוונה לשפר את המתקן ולשכללו, דאגו הרומאים לסידור מיוחד של מכלאות הזינוק למרכבות. בשונה מן ה"היפודרומוס" של אולימפיה, שם ביקשו להתגבר על בעיית תזמון הזינוק עד לישורת, שמו הרומאים את הדגש על המרחב: אדני-הזינוק יצרו מבנה דמוי קשת (קמורה ביחס לציר המרכזי), וכך השתווה המרחק מכל מתקן-זינוק עד למרכז היישורת.
לנוחיות הקהל הותקן כן מיוחד מוגבה עליו שבע צלחות, שנקראו גם "ביצים", שבתום כל סיבוב "ירדה" אחת מהן (כעין לוח-תוצאות). אביזר זה הוצג לראשונה ב-174 לפנה"ס, ובשנת 33 לפנה"ס נוספו גם פסלונים של דולפיני ברונזה שצנחו, בזה אחר זה, לתוך תעלת מים שהותקנה ב"ספינא".
כל קיסר ושליט הוסיף נופך משלו למתקן, תוך שהוא משפרו ומשכללו: יוליוס קיסר ציווה לחצוב בגבעות שסביב הזירה כדי לבנות מדרגות לנוחיות הצופים, ואוגוסטוס הוסיף תא-כבוד מיוחד לאנשי חצרו; כן כוסה ביוזמתו המסלול בשכבת חול המעורבת בגרגרי חצץ אשר נצצו בברק קרני השמש. בימיו התקיימו 12 מרוצים ליום. בימי הקיסר גאיוס קליגולה הוכפל מניינם.
קירקוסים בעולם העתיק
ברחבי העולם נמצאו שרידיהם של למעלה מ-60 קירקוסים.
קירקוס מקסימוס
המרהיב מבין קרקסאות רומא היה הקירקוס מקסימוס, שממדיו - אורכו 600 מטרים ורחבו 200, חבקו קהל שיא של כרבע מיליון צופים. מסלול המירוץ נבנה על גבי הרמה הטבעית הנמוכה של העמק במרכז העיר, וקרקעיתו הרכה והספוגית ריככה את נפילת הרוכבים.
קירקוס פלאמיניוס
הקירקוס היה ממוקם בקצהו הדרומי של שדה מרס, בסמוך לנהר הטיבר. הקירקוס נבנה ביוזמת גאיוס פלאמיניוס בשנת 221 לפנה"ס, ובראשיתו היה מגרש שאורכו כ-500 מטרים, אשר שימש למשחקים.
הקירקוסים בקיסריה
בקיסריה נמצאו שני קירקוסים, האחד הוא הההיפוסטדיום ששימש כהיפודרום ואצטדיון כאחד, והשני הוא הקירקוס שנבנה בימיו של אדריאנוס.
פטריכור
פֶּטְרִיכוֹר (ביוונית: Πετριχώρ: פטרוס - "אבן", ואיכור - דם האלים במיתולוגיה היוונית) הוא ריח הגשם על אדמה יבשה.
בתחילת 2015 פורסם כי חוקרים אמריקאים הצליחו לצלם את פגיעת הגשם בקרקע ולהבין את התהליך יותר לעומק:
אזכורים בתרבות
המונח אוזכר בפרק "אשת הדוקטור" של סדרת הטלוויזיה הבריטית דוקטור הו, בה הוא שימש כקוד פתיחת דלת טלפתית. המונח תואר כ-"ריח האדמה אחרי הגשם", ואיימי פונד נדרשה לדמיין במוחה את הריח על מנת לפתוח את הדלת. בפרק מאוחר יותר בסדרה - "Closing Time" – מופיעות פרסומות של בושם בריח זה.
הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 1911
הבחירות הפרלמנטריות ה-12 במספרן בקנדה מאז איחוד קנדה התקיימו ב-21 בספטמבר 1911. היו אלו בחירות לבית הנבחרים הקנדי, הבית התחתון בתוך הפרלמנט של קנדה. במקור נועדו הבחירות להתקיים בשנת 1912 אך הממשלה הליברלית הגיעה למבוי סתום בהעברת מספר חקיקות עקב הטלת וטו בידי יריביהם השמרנים, מה שהוביל לפיזור הממשלה ולקביעת מועד לבחירות מקדימות. במהלך הבחירות היו מעורבות שבע מפלגות שונות אשר מתוכן היו שתי מפלגות מרכזיות. המפלגה הליברלית בראשותו של ראש הממשלה המכהן, וילפריד לורייה, שהתחרה לבחירות חמישיות ברציפות והמפלגה השמרנית בראשותו של רוברט בורדן, שהנהיג סדרת רפורמות במצע המפלגה עוד קודם לבחירות הקודמות בשנת 1908. בסופן של הבחירות התרחש מהפך פוליטי, כאשר בורדן ניצח ברוב סוחף והתמנה לראש הממשלה. הבחירות סימלו את סופם של 15 שנות שלטון ליברלי בקנדה.
במהלך הבחירות השתתפו 70.2 אחוזים מכלל בעלי זכות ההצבעה, הייתה זאת ירידה של עשירית האחוז בבחינת ההצבעה מאז הבחירות הקודמות. מתוך 221 המושבים בבית הנבחרים ניצחה המפלגה השמרנית ב-131, השמרנית ליברלית ב-1, הליברלית ב-85 ועוד חמישה מועמדים עצמאיים ניצחו בחמישה מושבים.
רשימת מפלגות
המפלגות המינוריות: מפלגת העבודה הקנדית, המפלגה הסוציאליסטית, המפלגה הלאומנית והמפלגה הלאומית-שמרנית. נוסף על המפלגות היו 12 מועמדים עצמאיים, 10 מועמדים ללא שיוך פוליטי כלל, ושלושה מועמדים עצמאיים בעלי זיקה למפלגה השמרנית. בשונה מבחירות קודמות לא היו מועמדים עצמאיים בעלי זיקה למפלגה הליברלית.
מוטגנזה מכוונת
מוטגנזה מכוונת היא טכניקה בביולוגיה מולקולרית שבה מוטציה נגרמת באתר מוגדר במולקולת DNA.
כשמשתמשים במוטגנזה מכוונת המידע הגנטי יכול לעבור שינויים. באופן כזה ניתן ליצור חלבון עם שינוי ברצף חומצות האמינו. באופן כללי, מוטגנזה מכוונת דורשת ידיעה של רצף הגן בזן הבר. בהתאם לכך, מסנתזים כימית גדיל משלים לאתר בגנום שבו רוצים ליצור מוטציה. גדיל שנושא מוטציה. הגדיל מתחבר בעזרת זיווג בסיסים לגן המקורי. את המולקולה שנוצרת בתהליך מכניסים לתא חי, שיתחיל לבטא חלבון מוטנטי.
מאז 2013 התפתחות טכנולוגיית CRISPR-Cas9 מאפשרת החדרת סוגים שונים של מוטציות לגנום של מגוון רחב של אורגניזמים. השיטה אינה מצריכה אתר להכנסת טרנספוזון, אינה משאירה סמן, והיעילות והפשטות שלה הפכו אותה לשיטה המועדפת לעריכת הגנום.
שימושים
בשנת 1993 זכה מייקל סמית' בפרס נובל לכימיה על המצאת המוטגנזה המכוונת.
הקשר הצרפתי
הקשר הצרפתי הוא סרט פשע אמריקני משנת 1971 בבימויו של ויליאם פרידקין ובכיכובם של ג'ין הקמן, פרננדו ריי ורוי שיידר. הסרט ויוצריו זכו בחמישה פרסי אוסקר ובכללם פרס הסרט הטוב ביותר, פרס הבמאי הטוב ביותר ופרס השחקן הטוב ביותר. הסרט זכה למחמאות רבות מהמבקרים על סגנונו שהיה מציאותי ונטה פחות לסגנון הקלאסי של הוליווד. הצלחת הסרט הפכה את פרידקין לאחד מהבמאים הבולטים בזרם שנקרא "New Hollywood" ושאף לסרטים מציאותיים שבהם ניכר מגע ידו האישי של הבמאי. הסרט מכיל סצינות אלימות רבות כמו גם סצנת מרדף של מכונית אחרי רכבת עירונית, שנטען כי היא הטובה ביותר שנעשתה עד יציאת הסרט למסכים ומן הטובות בתולדות הקולנוע המודרני בכלל.
תקציר העלילה
הסרט מדלג בתחילה בין מרסיי שבצרפת ובין ברוקלין שבניו יורק. במרסיי שוטר המוסווה בלבוש אזרחי, עוקב אחרי פושע צרפתי עשיר, אלאן שארנייה (פרננדו ריי), המנהל ארגון גדול להברחת סמים. השוטר נרצח על ידי "המחסל" של ארגון הפשע, פייר ניקולי (מרסל בוזופי). מאוחר יותר בסרט, עדיין במרסיי, מתכנן שארנייה להבריח משלוח גדול של הרואין לארצות הברית. דרוש לו איש קשר בארצות הברית והוא נוטה לבצע את העסקה עם סלבטורה "סאל" בוקה (טוני לו ביאנקו) - אמריקאי ממוצא איטלקי. שארנייה וניקולי נפגשים במצודת איף עם אישיות טלוויזיונית צרפתית, אנרי דוורה, המודיע להם כי הוא מסכים להצעתם.
בתווך בין שתי הסצנות במרסיי, בברוקלין בניו יורק, ג'ימי "פופאי" דויל (ג'ין הקמן) ובאדי "קלאודי" רוסו (רוי שיידר) הם בלשי משטרה המשתייכים למחלק הסמים של משטרת ניו יורק. לאחר מרדף רגלי הם עוצרים פושע זוטר שהצליח לפצוע קל את קלאודי בסכין וחוקרים אותו במגרש ריק באלימות. הפושע מגלה להם את איש הקשר שלו, בעל מזנון בניו יורק הקשור לסאל בוקה. בביקור אקראי במועדון לילה (בו מופיעה שלישיית הבנות "שלוש המעלות" ), הם מבחינים במספר סוחרי סמים קטנים היושבים בשולחן אחד עם בוקה. הם מתחילים לעקוב אחר בוקה, שלא היה מוכר להם עד אז, ומגלים כי הוא קשור לג'ואל ויינסטוק, מממן מוּכָּר של עסקאות סמים. לאחר ש"פופאי" מתחקר מודיע משטרתי, מתברר לו כי עומדת להתבצע עסקת סמים גדולה אשר תשחרר את העיר מה"קריז" בו היא נתונה. בעקבות מידע זה, מצליחים הבלשים לשכנע את מפקדם לקבל אישור להאזנה לטלפון של בוקה. במקביל, מוצמדים אליהם שני סוכנים פדרליים (כדי לאפשר להם תקציב גבוה יותר) אולם בין השוטרים ובין הסוכנים קיימת עוינות הנובעת ממשקעי עבר בין פופאי ובין אחד הסוכנים.
איש הטלוויזיה הצרפתי, דוורה, מגיע לביקור בארצות הברית באניה ויחד עמו מגיעה גם מכונית הפאר שלו, לינקולן קונטיננטל סוג 3. במקביל, ויינסטוק המנוסה, היודע כי מאזינים לבוקה, משכנע אותו להמתין בסבלנות עם ביצוע העסקה עד אשר תורד ההאזנה מחוסר תוצאות. שארנייה, שאף הוא מגיע לארצות הברית, מבין שהוא נעקב על ידי משטרת ניו יורק ומצליח להתחמק מפופאי דויל בצורה מבריקה בסצנה המצולמת ברכבת התחתית של ניו יורק בתחנת גרנד סנטרל. כדי להימנע מהמעקב הוא טס לוושינגטון ונפגש שם עם בוקה המבקש דחייה של מספר ימים בביצוע העסקה. שארנייה מסרב לדחייה. בדרכו חזרה במטוס, מציע לו ניקולי לחסל את פופאי דויל אך שארנייה מסרב בטענה כי אין לכך חשיבות וכי יבוא מישהו אחר במקומו.
למרות זאת, ניקולי מנסה להתנקש בדויל בירי ברובה צלפים מעל גג בית דירות, הוא מחטיא את מטרתו (אך פוגע בעוברת אורח). בעת מנוסתו הרגלית, מצליח ניקולי לעלות על קרון רכבת בקו D של הרכבת התחתית, הנוסע על מסילה עילית מדרום ברוקלין צפונה. דויל מחרים מכונית פונטיאק לה מאנס מנהג מזדמן ופותח במרדף אחרי הרכבת כשהוא נוסע בפראות בכביש שמתחת לפסי הרכבת העיליים. דויל עוצר בתחנה הבאה ומטפס אל רציף הרכבת, אך ניקולי, שהבחין במרדף משתלט באיומי אקדח על נהג הרכבת ומורה לו שלא לעצור בתחנות. דויל יורד למכוניתו וממשיך במרדף הפראי אחרי הרכבת מתחת לפסי הברזל. לאחר שניקולי פותח בירי מטווח קצר על אנשי ביטחון הנמצאים על גבי הרכבת ופוגע בהם קשות, נהג הרכבת מתעלף והרכבת נתקלת בקרון חונה בתחנה לאחר שהופעלו בתחנה מעצורי החרום האוטומטיים. ניקולי ההמום מהמכה שספג עם בלימת הרכבת יורד לא חמוש אל הרציף. בגרם המדרגות המוביל לרחוב קורא לו דויל לעצור. ניקולי מסתובב ופונה לברוח ודויל יורה בו בגבו והורג אותו.
לאחר מעקב ארוך אחרי מכונית הלינקולן המפוארת של דוורה, מצליחים פופאי וקלאודי לקבל אישור לפירוק המכונית במוסך משטרתי לצורך חיפוש סמים. הם כמעט ונואשים לאחר שלא מצאו מאומה, אלא שאז מבחין קלאודי מעיון במסמכי הובלת הרכב באוניה, כי המכונית שוקלת 60 ק"ג יותר ממשקלה הסטנדרטי. הם מפרקים את המכונית מחדש ומוצאים שקיות המכילות הרואין במגני הסף (Rocker Panel) שתחת דלתות הרכב. הם מחזירים את הסמים לרכב, מרכיבים אותו מחדש ומחזירים אותו לדוורה אשר מעביר אותו לשארנייה. מכונית הלינקולן מוסעת על ידי שארנייה לבית חרושת נטוש הנמצא על וורד איילנד (אי קטן בין קווינס והברונקס), שם ממתינה לו קבוצה של פושעים מארגונו של בוקה. מגני הסף מפורקים והכימאי המומחה מאשר את טיב הסם. הכסף שהביא בוקה תמורת העסקה מוסלק תחת מגני הסף של מכונית לינקולן דומה שנרכשה קודם לכן, אך כששארנייה מתחיל בנסיעה הוא נתקל בכוח משטרתי רכוב המובל על ידי פופאי דויל אשר רודף אחרי שארנייה חזרה אל מקום ביצוע עסקת הסמים. בקרב היריות המתפתח במקום נהרג בוקה כשרוב הפושעים האחרים נכנעים. שארנייה נמלט למחסן המפעל ופופאי הרודף אחריו ורואה מרחוק דמות מטושטשת יורה ופוגע בדמות. אולם, מתברר כי פגע והרג את איש ה-FBI עמו היה מסוכסך. דויל אינו מוותר וצועק לשותפו קלאודי כי יתפוס את שארנייה. הוא נכנס לחדר נוסף ומספר שניות לאחר מכן נשמעת ירייה.
בסיום מופיעות כתוביות המתארות את אשר אירע לגיבורי הסרט: ויינסטוק הועמד לדין אך זוכה בשל העדר ראיות מספקות, אנג'י בוקה (אשתו של סאל בוקה שסייעה לו) קיבלה מאסר על תנאי. לו בוקה (מאנשיו של סאל בוקה) קיבל עונש מופחת, דוורה נדון למאסר לארבע שנים בכלא פדרלי בעוון קנוניה. שארנייה מעולם לא נתפס. פופאי דויל וקלאודי הועברו ממחלק הסמים במשטרת ניו יורק ושובצו בתפקידים אחרים.
עלילת הסרט מבוססת על פרשת סמים בינלאומית משנות השישים, שבמסגרתה הוברח סם מסוג הרואין מטורקיה דרך צרפת אל ארצות הברית. דמויותיהם של שני הבלשים וראשי הכנופיה מבוססות על דמויותיהם של אנשים אמיתיים, וכך גם ביחס לחלק מהדמויות האחרות בסרט.
התסריט והדמיון למאורעות במציאות
התסריטאי, ארנסט טיידימן, עיבד את הספר הלא-בדיוני "הקשר הצרפתי", מאת רובין מור, לתסריט בדיוני. הדמויות הבולטות בספר המקורי היו זוג שוטרים במחלק הסמים במשטרת ניו יורק: אדי איגן שהפך בתסריט לג'ימי "פופאי" דויל וסוני גרוסו שהפך בתסריט לבאדי "קלאודי" רוסו. שני השוטרים לשעבר שימשו כיועצים טכניים ליוצרי הסרט בנושאים משטרתיים. הם גם שיחקו בסרט בתפקידי משנה. איגן גילם את מפקדם הישיר של דויל ורוסו וגרוסו גילם את קלייד קליין - סוכן ה-FBI הזוטר. כינוייהם של גיבורי הסרט "פופאי" ו"קלאודי" היו כינוייהם האמיתיים של איגן וגרוסו.
העלילה מתמקדת בהברחת סמים בשנות ה-60 של המאה ה-20 בהן ההרואין שהגיע לחוף המזרחי של ארצות הברית הגיע ברובו מצרפת. בנוסף לשתי דמויות השוטרים הראשיות גם לדמויות אחרות בסרט היו מקבילים במציאות. דמותו של שארנייה, ראש כנופיית הסמים הצרפתית, מבוססת על ז'אן ז'האן שנעצר מאוחר יותר בפריז על הברחת סמים, אולם הוא לא הוסגר לארצות הברית כיוון שצרפת אינה מסגירה את אזרחיה. דמותו של סאל בוקה, סוחר הסמים האמריקאי ממוצא איטלקי, מבוססת על פסקואל "פאטסי" פוקה ואחיו אנתוני. דמותה של אנג'י בוקה מבוססת על רעייתו של "פאטסי", ברברה, שכתבה בהמשך ספר עם רובין מור (כותב הספר "הקשר הצרפתי") אודות חייה עם "פאטסי". בני משפחת פוקה הייתה קשורים לחלק ממשפחות הפשע המאורגן בניו יורק. דמותו של אנרי דוורה, האישיות הטלוויזיונית אשר במכונית הפאר שלה מוברחים הסמים, מבוססת על ז'אק אנז'לוון, שחקן טלוויזיה צרפתי שנעצר ונשפט בארצות הברית וריצה ארבע שנות מאסר בכלא פדרלי בטרם שב לצרפת והחל לעסוק בנדל"ן. לדבריו של פרידקין, דמותו של ג'ואל ויינסטוק, מממן עסקאות הסמים, מורכבת מדמויותיהם של מספר סוחרי סמים.
הפקה
הבמאי ויליאם פרידקין העיד כי המניע ליצירת הסרט הייתה שיחה מוקדמת שערך עם הבמאי הווארד הוקס, שבתו הייתה בת זוגו של פרידקין באותה עת. לשאלת פרידקין מה הוא חושב על סרטיו, ענה הוקס בבוטות כי הם "גרועים" ("Lousy"), וכי אם ברצונו להמשיך ולקבל עבודה בתעשיית הקולנוע הוא צריך ליצור סרט מבדר: "סרט שיהיה בו מרדף טוב, עשה אחד שהוא הטוב ביותר שנעשה אי פעם".
בהקלטה המצורפת להוצאת הסרט בפורמט DVD לאספנים, אומר פרידקין כי את ההשראה לסגנון הכמו דוקומנטרי שבו עשוי הסרט קיבל מסרטו הצרפתי של קוסטה גברס, "Z".
ליהוק
הליהוק לתפקיד הראשי, שגולם על ידי ג'ין הקמן ונחשב להצלחה גדולה, לא היה כה פשוט. פרידקין התנגד בתחילה להקמן. הוא רצה בפול ניומן (שהיה מחוץ למגבלות התקציב של הסרט) או לחלופין בג'קי גליסון, פיטר בויל ובעיתונאי הניו-יורקי (שלא שיחק מעולם), ג'ימי ברסלין. אולם, אולפני פוקס המאה ה-20 סירבו לגליסון, שסרטו מ-1962 באולפנים, "Gigot", נכשל באופן מוחץ. בויל סירב בעקבות הסצינות האלימות בתסריט וברסלין סירב לנהוג במרדף המתוכנן. גם סטיב מקווין, צ'ארלס ברונסון ורוד טיילור נלקחו בחשבון אך נדחו מסיבות שונות עד אשר שוכנע פרידקין להעניק את התפקיד להקמן.
הליהוק המוצלח של פרננדו ריי כאלאן שארנייה, ראש כנופיית מבריחי הסמים הוא תוצאה של טעות בזיהוי. פרידקין ביקש ממנהל הליהוק שלו להביא את השחקן הספרדי שראה בסרטו של לואיס בונואל, "יפהפיית היום" (Belle de jour), אך לא ידע את שמו. הוא התכוון לפרנסיסקו ראבאל, אך מנהל הליהוק התקשר לפרננדו ריי שהשתתף במספר סרטים של בונואל. כשהתקשרו לבסוף לראבאל, התברר כי אינו דובר לא אנגלית ולא צרפתית, וריי הושאר בתפקיד (על אף שגם הוא לא שלט באנגלית ובצרפתית).
מרדף המכונית והרכבת
קטע המרדף של המכונית הנהוגה על ידי השוטר דויל אחרי הרכבת הנוסעת במסילה העילית מעליו, ובה נמצא איש ארגון הפשע ניקולי נחשב אחד ממרדפי המכוניות הבולטים בהיסטוריה של הקולנוע. בסרט מחרים דויל מנהג מזדמן את מכוניתו מדגם פונטיאק לה מאנס 1971 ורודף אחרי הרכבת שאינה עוצרת בתחנותיה. הסצנה צולמה בשכונת בנסונהרסט שברובע ברוקלין בניו יורק, בקו "BMT West End Line" שנקרא אז בקיצור קו B (כיום נקרא קו D). בקטע זה של קו הרכבת עוברת המסילה מעל שדרת סטילוול (Stillwell Avenue), רחוב 86 ושדרת ניו יוטרק (New Utrecht Avenue), כשהמרדף מסתיים בתחנת רחוב 62, בשעה שהרכבת ובה ניקולי אינה מצליחה לעצור בתחנה ומתנגשת, לאחר הפעלת בלמי החירום, בקרון האחורי של רכבת היוצאת באותה עת מהתחנה. חלק מצילומי המרדף נעשו ממצלמה שהוצבה על הפגוש הקדמי של מכונית המרדף. מהירות הצילום הופחתה ל-18 פריימים לשנייה כדי "להאיץ" את המרדף. בחלק מהמרדף נהג במכונית ג'ין הקמן עצמו ובחלקים ממנו נהגו במכוניות נהגי פעלולים. במיוחד בולט נהג הפעלולים ביל היקמן (המגלם בסרט גם את סוכן ה-FBI הבכיר המסוכסך עם דויל), שהיה גם נהג הפעלולים בסרטי מרדפים נודעים כמו "בוליט" (1968).
סצנת המרדף מסתיימת בשעה שדויל מזהה את ניקולי בראש גרם המדרגות המוביל לרציף הרכבת. כשניקולי מבחין בדויל ופונה אחורה להימלט, יורה בו דויל בגבו והורג אותו. רבים מקציני המשטרה שיעצו ליוצרי הסרט בענייני המשטרה התנגדו לסצנה זו כיוון שירי בחשוד בגבו נחשב רצח ולא הגנה עצמית. אך הבמאי עמד על הכללת סצנה זו בסרט בטענה שהוא "בטוח ומשוכנע שזה מה שאדי איגן (המודל על פיו נבנתה דמותו של דויל) היה עושה ואדי גם היה על הסט כשצולמה הסצנה".
פרסים
הסרט ויוצריו זכו בעשרות פרסים, ובהם:
קרל פון בילוב
קרל פון בילוב (בגרמנית: Karl von Bülow; נהגה "בִּילוֹ"; ) היה גנרל-פלדמרשל גרמני שפיקד על הארמייה השנייה במהלך מלחמת העולם הראשונה בין 1914 ל-1915.
קריירה מוקדמת
פון בילוב נולד ב-24 במרץ 1846 בברלין למשפחה פרוסית בעלת היסטוריה צבאית. הוא התגייס לצבא הפרוסי במהלך מלחמת שבעת השבועות ב-1866 ושירת גם כקצין זוטר במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה ב-1871.
פון בילוב התקדם בסולם הפיקוד, ב-1901 מונה למפקד דיוויזיית המשמר ה-2, וב-1903 מונה למפקד הקורפוס ה-3. ב-1912 מונה למפקד האזור הצבאי השלישי.
הקשר הצרפתי
הכנסות וביקורות
ב-2014 ערך המגזין Time Out משאל בקרב מבקרי קולנוע, במאים ושחקנים לבחירת 100 סרטי הפעולה הטובים בכל הזמנים. "הקשר הצרפתי" הגיע במשאל זה למקום ה-40.
קרל פון בילוב
מלחמת העולם הראשונה
ב-2 באוגוסט 1914 קיבל פון בילוב את הפיקוד על הארמייה השנייה. יומיים לאחר מכן הוביל את הארמייה אל תוך שטחי בלגיה כחלק מתוכנית שליפן. הוא כבש את העיר הבלגית לייז' לאחר קרב לייז', ובהמשך נחל ניצחונות בנאמור (22-23 באוגוסט) ובקרב שרלרואה (23-24 באוגוסט). בילוב היה הראשון שהורה על נסיגה גרמנית בעת הקרב הראשון על המארן אל עבר נהר האן. נסיגה זו סיימה את התוכנית הגרמנית לסיים את המלחמה בחזית המערבית ולהכניע את צרפת ב-1914.
הקשר הצרפתי
הכנסות וביקורות
לסרט יש דירוג של 98% באתר Rotten Tomatoes כשהקונצנזוס באתר אומר: "ריאליסטי, בעל קצב מהיר ובאופן לא רגיל גם מתוחכם, "הקשר הצרפתי" נתמך במשחקם המבריק של ג'ין הקמן ורוי שיידר, שלא לדבר על ההפקה המרתקת של ויליאם פרידקין."
קרל פון בילוב
מלחמת העולם הראשונה
ב-27 בינואר 1915 קודם לדרגת גנרל-פלדמרשל. במרץ באותה שנה לקה בהתקף לב וכתוצאה מכך חזר לגרמניה. פון בילוב פרש סופית מהצבא הגרמני ב-1916 וחי בברלין עד למותו ב-31 באוגוסט 1921.
זליג אקסלרוד
זליג אקסלרוד (1887 – 30 ביוני 1953) היה אדריכל שפעל בארץ ישראל בתקופת היישוב ותכנן מבני ציבור בעלי ערך אמנותי.
קורות חיים
בשנת 1925 סיים אקסלרוד ביחד עם האדריכל בנימין צ'ייקין את עבודות התכנון, לבית החולים על שם שוויצר ב-טבריה, לאחר שהנדבן פטר שוויצר תרם 25,000 דולר לפרויקט. נחתם חוזה עבודה עם חברת סולל בונה. עלות הבניה הסתכמה ב-9,800 ל"ימ. סגנון הבנייה של בית החולים היה שונה לחלוטין מסגנון הבנייה שרווח בטבריה באותה תקופה.
בשנת 1926 רכש היזם שלמה פיינגולד מגרש בטבריה בשטח של 5 דונם על מנת להקים עליו מלון מפואר. את תכנון המלון מסר פיינגולד לאקסלרוד, אך לאחר מספר חודשים הסתכסכו השניים. בדצמבר 1926 שלח פיינגולד מכתב באמצעות הנוטריון הציבורי של טבריה לאקסלרוד. במכתב טען כי אקסלרוד הזניח את מחויבותו לבניית המלון, ואם ימשיך בכך יאלץ פיינגולד להפקיד את המשך הבנייה בידיו של אדריכל אמין יותר. פיינגולד הקציב לאקסלרוד 48 שעות מקבלת המכתב להגיע למלון ולהמשיך בפיקוח על הבנייה. אקסלרוד לא הגיב לפנייה, פיינגולד מינה אדריכל אחר לפקח על הבנייה וכך הוקם " מלון אליזבת".
אקסלרוד הגיש תביעה משפטית נגד פיינגולד בטענה כי לא קיבל תמורה עבור עבודתו. הוא זכה בתביעה וקיבל פיצוי כספי ומגרש לבנייה בשדרות רוטשילד בתל אביב. בעיריית טבריה לא נמצאה התוכנית המקורית של הבנייה, אך מתוך ההתכתבות בין פיינגולד לאקסלרוד ומהעובדה שזכה בתביעה המשפטית שהגיש נגד פיינגולד בעניין החוב הכספי, מקובלת ההנחה כי אקסלרוד היה זה שקיבל עליו את התכנון והביצוע הראשוני של בניית המלון
על המגרש שקיבל בשדרות רוטשילד בתל אביב הקים אקסלרוד בהמשך שנת 1926 מלון יוקרתי שנקרא אז "מלון ניו יורק".
בשנת 1928 תכנן אקסלרוד ביחד עם האדריכל בנימין צ'ייקין עבור אלפרד מונד - הלורד מלצ'ט, שהיה תעשיין ומדינאי יהודי-בריטי ופעיל ציוני, בניית וילה בסגנון קולוניאלי הידועה כ"וילה מלצ'ט" במושבה מגדל על שפת הכנרת. הווילה נועדה להיות האחוזה בה ישתקע הלורד מלצ'ט בבוא היום, אולם הלורד לא זכה להתגורר בווילה משום שנפטר טרם הסתיימה בנייתה.
בסמוך לכך תכנן את בית הכנסת הגדול בעפולה, שהיה בזמנו אחד מבתי הכנסת המפוארים בארץ ישראל. בניית בית הכנסת, שהחלה בשנת 1928, ארכה ארבע שנים, משום שבמהלך הבנייה אזלו כספי תרומות בסך 3,000 לירות ארץ ישראליות, שאסף בארצות הברית הרב אהרן טיטלבוים. לבסוף הצליחו תושבי עפולה לאסוף את הסכום שהיה חסר להשלמת הבנייה ובית הכנסת נחנך בשנת 1932.
בשנת 1930 עבר אקסלרוד לתל אביב ובשנת 1936 יצא לדרום אפריקה כדי לתכנן את הביתן הארץ ישראלי בתערוכה הקולוניאלית שהתקיימה ביוהנסבורג. משם המשיך לארצות הברית ובחודש יולי 1938 הגיע לניו יורק לצורך הכנת דגמים של מבנים היסטוריים מתולדות ירושלים ביריד העולמי של ניו יורק שעמד להיפתח בשנת 1939. המשיך להתגורר בארצות הברית עד למותו בשנת 1953. הוא הובא לקבורה בבית העלמין "אהבת ישראל" במדינת ניו יורק.
מלון אליזבת
הבניין המפואר הבנוי בסגנון מיוחד של "מלון אליזבת" נחנך בחורף 1929, בחגיגה רבת משתתפים ובהם גם הנציב העליון הרברט סמואל. המלון המפואר היה בן 3 קומות ויועד לאירוח ולבידור. בפתח המלון היה גרם מדרגות מהודר. על גג המלון נבנתה כיפה. האגף הימני כלל 80 חדרי אירוח ובאגף השמאלי הוקמו אולם תיאטרון ובית קולנוע ובו 500 מקומות ישיבה, שעם הקמתו הוצגו בו סרטים אילמים. המלון כלל טרקלין שבמרכזו מזרקת שיש מפוארת, אולם מפואר עם כיסאות מרופדים בקטיפה אדומה, אולם סעודות, חדרי עישון וחדרי ברידג' וביליארד מעוטרים. בימי מלחמת העולם השנייה השתכנו בבניין קצינים בריטים. בשנות החמישים התחדשה פעולת המלון ושמו הוסב ל"מלון גנוסר", ולצדו המשיך לפעול בית הקולנוע. בסוף שנות השישים נסגר המלון סופית ומאז הוא עומד שומם. לאחר שפרצה שרפה במקום יזמו המועצה לשימור אתרים ועיריית טבריה שיפוץ חיצוני למבנה. הכיפה שהיוותה את סמלו של המלון הוסרה.
מלון ניו יורק
"מלון ניו יורק" הוקם כבניין דו קומתי. הוא תוכנן בהשפעת הסגנון שהיה מקובל אז אצל ערביי יפו. היו בו שישה חדרים מסביב לחלל מרכזי המשמש למעבר ואירוח. בתחילת שנות השלושים נוספה לו קומה וכן שתי מרפסות בולטות בחזית. הבניין בשדרות רוטשילד 25 בתל אביב משמש כמשכנה של חברה למיתוג בשם "פירמידה" אשר בחרה לשמר את הבית מתוך כבוד למורשתו העיצובית.
וילה מלצ'ט
וילה מלצ'ט שוכנת על שפת הכנרת למרגלות הר ארבל מתחת למושבה מגדל. הווילה והגנים סביבה, ובהם עצי דקל ועצי פיקוס, משתרעים על שטח של 9 דונם. הווילה בנויה בסגנון קולוניאלי מנדטורי, עטורת קשתות, בעלת תקרה גבוהה ומעוטרת וחלונות ודלתות מסוגננים. לווילה צמוד פטיו גדול מעוטר ובו פינות ישיבה אל מול הכנרת. בקומה התחתונה סלון רחב בגודל 100 מ"ר עם פינת אוכל ואח מקורי, בקומה העליונה חדרי שינה עם מרפסת שמש. בתקופת המנדט השתמשה בווילה ליידי אווה ויולט רידינג, שבילתה בה את חופשותיה וערכה בה מפגשים עם ראשי היישוב ונכבדים נוספים. בשנות ה-70 של המאה העשרים נרכשה האחוזה על ידי שאול אייזנברג והיא משמשת כבית אירוח ומקום לעריכת אירועים פרטיים ועסקיים.
בית הכנסת הגדול בעפולה
בית הכנסת הגדול בעפולה קיבל את תוארו כגדול לא רק משום שהיה גדול ביחס למבנים שהיו באותה עת בעפולה, אלא שהיה בין הגדולים בארץ. בית הכנסת נבנה ב"סגנון הארץ ישראלי", שהיה סגנון ארכיטקטוני שנוצר בארץ ישראל על ידי ראשוני האדריכלים שפעלו בה והתפתח בעיקר בשני העשורים הראשונים של המאה העשרים. סגנון זה שאף לייצר סינתזה בין האדריכלות האירופית לבין האדריכלות המקומית הערבית. בית הכנסת המתנשא לגובה של בניין בן שתי קומות, מעוצב ברוח המזרח. בחזיתו כניסה מעוצבת ומעליה שני לוחות הברית ועל גג המבואה מנורה גדולה. משני צדי הבניין שישה חלונות קשתיים גדולים ומספר חלונות קטנים יותר, חלקם מרובעים וחלקם עגולים. באולם התפילה הרחב ישנם שלוש מאות וחמישים מושבים ובעזרת הנשים מאה וחמישים מושבים. על גג בית הכנסת מתנוססת כיפת מתכת גדולת ממדים.
היריד העולמי 1939
היריד העולמי של ניו יורק (New York World's Fair) היה תערוכה עולמית שהתקיימה בניו יורק בשתי עונות האביב והקיץ של 1939 ושל 1940. הייתה זו התערוכה הגדולה ביותר עד אז, ובשתי עונותיה ביקרו בה 44 מיליון מבקרים. התערוכה התמקדה בחזונות לעתיד בתחומי הטכנולוגיה, התרבות, הכלכלה והאדריכלות. הייתה זו התערוכה העולמית האחרונה לפני מלחמת העולם השנייה, היישוב היהודי בארץ ישראל הציג ביריד ביתן שנקרא באנגלית The Jewish Palestine Pavilion, הביתן הציג לראשונה בפני קהל רחב את רעיון הבית הלאומי היהודי ואת מפעלי היישוב בארץ, את ההתיישבות, העלייה והגנת היישוב. לראשונה נמנה ביתן של הישות המדינית הציונית עם ביתני האומות כביתן של מדינה ריבונית. האדריכל שתכנן את הביתן היה אריה אלחנני והאמן מוריס אשקלון עיצב את התבליט הפיסולי בכניסה הראשית. בתוך הביתן הוצגו תצוגות הקושרות את עברה התנ"כי של הארץ עם עתידה כמדינה יהודית המבוססת על חלוציות. בין היתר הוצגו תרומתן של העליות השונות וצורות ההתיישבות בעיר ובכפר. אקסלרוד העתיק אל הביתן חלק מהדגמים שבנה בתערוכה הקולוניאלית ביוהנסבורג; מקדש שלמה, בית המקדש השני, מקדש הורדוס. וכן דגם של הכותל המערבי ולצדו דמויות של יהודים הנושאים לפניו תפילה.
אגודת הרבנים בפולין
אגודת הרבנים במדינת פולין הייתה ארגון הגג העל-מפלגתי שאיגד כאלף מרבני יהדות פולין החרדית בין מלחמות העולם. האגודה הוקמה בשנת 1922 ברישיון שלטונות הרפובליקה הפולנית השנייה ופעלה עד שואת יהודי פולין בראשית שנות ה-40.
האגודה התכנסה מעת לעת, התקיימו בחירות לוועד ההנהגה, הוועד הפועל וועד הביקורת. האגודה הציבה לחבריה הרבנים, יעדים ודברים הדורשים תיקון בחיים הציבוריים היהודיים. כארגון על-מפלגתי הכילה האגודה רבנים מכל קצווי הקשת הפוליטית החרדית, חלקם היו פעילים במקביל גם ב"אגודת ישראל" או "המזרחי", וחלקם בלתי מזוהים פוליטית.
אגודת הרבנים הוציאה לאור מאסף קבוע מפרי עטם של הרבנים ובו חומר לדרשות, ביאורי פסוקים בתנ"ך ובירורי סוגיות הלכתיות שעלו על הפרק. המאסף נקרא בשמות "קובץ דרושים", "קובץ חידושים" ו"קובץ דרושים וחידושים", ונספח אליו "קונטרס עיתונאי" שסקר את פעילות האגודה וידיעות חדשותיות שונות שהיה נחוץ להביאן לידיעת הרבנים. עורך המאסף היה הרב מאיר ורשביאק.
היסטוריה
האספה הכללית השנייה של האגודה התכנסה בימים כ"ד-כ"ז בשבט ה'תרפ"ו, 8–11 בפברואר 1926.
ג'ורג' יאנג (שחקן)
ג'ורג' יאנג (באנגלית: George Young במנדרינית: 吴宇卫 ; נולד ג'ורג' נג ; 29 בפברואר 1980) הוא שחקן, סופר ומגיש טלוויזיה בריטי.
ביוגרפיה
יאנג הוא הבכור מבין ארבעה אחים. הוא נולד בשנת 1980 בלונדון, אנגליה לאב סיני מלזי ולאם קפריסאית יוונית. הוא התחנך בווינצ'סטר קולג' ולמד משחק בניו יורק לפני שקיבל את התואר בפסיכולוגיה מאוניברסיטת סאות'המפטון, ולאחר מכן תואר במשפטים באוניברסיטת וסטמינסטר ובמכללה למשפטים.
אף על פי שיאנג סיים את התמחותו של עורך דין במשרד עורכי הדין בסיטי של לונדון, והוא עורך דין מוסמך לחלוטין לבית המשפט העליון של אנגליה ווילס, הוא ויתר הצעות בתחום כדי להמשיך באהבתו למשחק.
קריירה
יאנג החל את הקריירה שלו בבריטניה, כשהופיע בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC, "נפגעים". ולאחר מכן צילם את התפקיד הראשון שלו בסרט בבוליווד, "Jhootha Hi Sahi".
לאחר שצילם מספר פרסומות בטלוויזיה בטייוואן ובתאילנד, וקליפ עם אריאל לין, יאנג הופיע בערוץ "Travel and Living", והגיש לצד ג'נט הסייה את התכנית "Fun Taiwan". הוא גם שימש כאחד התסריטאים בתוכנית.
בשנת 2011, הנחה יאנג את תוכנית המציאות "Million Dollar Money Drop: Singapore Edition" שהוצגה לראשונה ביום הלאומי של סינגפור בערוץ MediaCorp 5. באותה שנה, שיחק יאנג בפרק השני של הסדרה "התלמיד" בתור התלמיד החדש בנג'מין וונג. העונה עלתה לראשונה ב-18 באוגוסט 2011.
לאחר שלמד מנדרינית במשך פחות משנה, יאנג צילם שתי דרמות בשפה המנדרינית במקביל: "Yours Fatefully" ו- "Joys of Life", עבור "MediaCorp ערוץ 8".
בשנת 2015, הופיע יאנג לראשונה בסדרת טלוויזיה בארצות הברית. הוא גילם את ד"ר ויקטור קנרטס, תפקיד קבוע בסדרה בתוכנית "Containment" . הסדרה עלתה לראשונה בארצות הברית ב-19 באפריל 2016 ברשת The CW.
בשנת 2016, יאנג ורעייתו ג'נט הסיה כתבו יחד את הספר "Starting at The End" (שם בשפה הסינית: "在世界的盡頭說：我願意"). בספר חולקים בני הזוג את סיפוריהם הסותרים מדי פעם על האופן שבו הם נפגשו, כמו גם את מסעם בן חמישים הימים דרך טקסס, ארגנטינה והחתונה שלהם באנטארקטיקה.
בשנת 2018, כתב, ביים ושיחק לצד אשתו ג'נט הסיה בסרט קצר על אוטיזם בשם " בית ". הסרט היה מועמד בקטגוריית "פרס הסרט הטוב" ביותר בפסטיבל הקולנוע של לוס אנג'לס 2018, יאנג בפרס השחקן הטוב ביותר בסרט אינדי ובצמד הטוב ביותר עבור יאנג והסיה, בהתאמה. בפסטיבל הסרטים הקצרים הטובים ביותר לשנת 2018, יאנג קיבל את פרס ההצטיינות ההומניטרי ואת פרס המצוינות בנושאי מוגבלות עבור הסרט, כמו גם את פרסי השחקן והשחקנית הטובים ביותר עבור יאנג והסיה בהתאמה. הסרט מופץ באמזון.
בשנת 2019, לוהק יאנג לתפקיד ראשי בסרטו של ג'יימס וואן "מורעל". הסרט יצא לאקרנים בשנת 2021.
בשנת 2020, יאנג וג'נט הסייה הוציאו פודקאסט חינוכי בשם "קנגורו Jolly Good", המתמקד בסיפורים לילדים באנגלית בריטית ואמריקאית.
בשנת 2022 לוהק לתפקיד משנה בקומדיה הרומנטית "חג מולד בלתי נשכח".
חיים אישיים
בשנת 2015, יאנג התחתן עם מנחת הטלוויזיה ג'נט הסיה. יש להם שני בנים, אחד יליד 2017 והשני יליד 2021.
פילנתרופיה
בשנים 2012 ו-2013, יאנג שיתף פעולה עם Kiehl's כדי לגייס כסף ומודעות לבעלי אוטיזם. יאנג הוא הבכור מבין ארבעה אחים, שניים מהם עם אוטיזם;
בנוסף לעבודת הצדקה שלו, יאנג גם עמד בחזית שני קמפיינים לנוער במימון ממשלתי: הקמפיין נגד סמים Dance Works!" 2012", בחסות הלשכה המרכזית לסמים בסינגפור, והמועצה לקידום הבריאות בסינגפור, הקמפיין Bounce Back Stronger עבור חוסנם של בני נוער.
גרנד פריירי (טקסס)
גרנד פריירי (באנגלית: Grand Prairie) היא עיר בטקסס, ארצות הברית. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, התגוררו בעיר כ-175,396 תושבים, מה שהופך את גרנד פריירי לעיר ה-15 בגודלה בטקסס, וה-127 בארצות הברית.
מבחינה כלכלית, מקורות התעסוקה המרכזיים הם מערכת החינוך המקומית, לוקהיד מרטין, בל הליקופטר וסימנס.
היסטוריה
העיר נוסדה כחווה חקלאית בשנת 1863 ונקראה בתחילה דכמן. בשנת 1877 נפתחה תחנת דואר במקום. בשנת 1909 ההתיישבות הוכרזה כעיר. מאז ימי מלחמת העולם הראשונה התפתחה בסביבת גרנד פריירי תעשייה ביטחונית ענפה עם פתיחת מפעלי נורת' אמריקן אוויאיישן.
דמוגרפיה
לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, התגוררו בעיר כ-175,396 תושבים בכ-43,791 משקי בית. ההרכב הגזעי של האוכלוסייה היה 52.6% לבנים, 20.0% אפרו-אמריקאים, 0.8% אינדיאנים, 6.5% אסייתים, 0.2% מגזעים אחרים, ו-3.2% משני גזעים או יותר. ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה 46,816$. כ-8.7% מהמשפחות ו-11.1% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני.
סויוז TMA-4
הצוות
צוות המראה:
צוות נחיתה:
מהלך המשימה
בעקבות אסון קולומביה הופסקו טיסות של מעבורת חלל. בעקבות כך תוכנית ניצול תחנת החלל הבין-לאומית עובדה מחדש. החל משנת 2003 צוות התחנה צומצם לשני חברי הצוות בלבד בהתאם ליכולת של חלליות מדגם "סויוז".
חללית "סויוז TMA-4" שוגרה ב-19 באפריל 2004 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. ב-21 באפריל בוצע עגינה בתחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת קבועה מס' 8 בפיקוד מייקל פול. החללית הביאה איתה ציוד ומצרכים. אנשי משלחת קבועה מס' 8 ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל לצוות קבוע מס' 9. על הטיסה היה נציג הולנד אנדרה קויפרס שהחל בביצוע תוכנית ניסויים שהוכנה עבורו. ב-29 באפריל צוות קבוע מס' 8 ואנדרה קויפרס עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-3" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל.
חללית "סויוז TMA-4" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום.
ב-16 באוקטובר 2004 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-5 עם צוות קבוע מס' 10 בפיקוד גנאדי פדאלקה. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות קבוע מס' 9 ויורי שראגין שהגיע עם "סויוז TMA-5" נכנסו לחללית "סויוז TMA-4" ונחתו בכדור הארץ אחרי כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות.
בתחנת החלל הבין לאומית נותר צוות משלחת קבועה מס' 10 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-5.
מקסים קובל
מקסים אנטוליוביץ' קובל (באוקראינית: Максим Анатолійович Коваль; נולד ב-9 בדצמבר 1992) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדות השוער בקבוצת שריף טירספול מליגת העל המולדובית.
קריירת מועדונים
קובל החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל מטאלורג זפוריז'יה. הוא גדל במחלקת הנוער שלה ובשנת 2009 עלה לקבוצה הבוגרת. בגיל 17 שותף לראשון במשחק ליגה. הצטיין במשחק נגד דינמו קייב, כאשר הדף את בעיטת עונשין של ארטיום מילבסקי. המשחק הזה גרם להתעניינותו של מאמן דינמו קייב בקובל. בתום עונת 2009/2010 הציעה הנהלת דינמו לקנות את כרטיס השחקן של קובל. לפי הערכות עבר קובל לדינמו תמורת סכום של כשלושה מיליון יורו. קובל חתם על החוזה למשך חמש שנים עם דינמו (בעצם מי שחתם על החוזה היה אביו, שכן סיום החתימה טרם מלאו לו 18 שנים).
בתקופה בה הוחתם היו שני השוערים האחרים של דינמו (אולכסנדר שובקובסקי וסטניסלאב בוגוש) פצועים ולמאמן לא נותר אלא להציב אותו בשער. ב-17 באוגוסט 2010, בגיל 17 וחצי, ערך את הופעתו הראשונה במדי דינמו. היה זה משחק נגד אייאקס במסגרת ליגת האלופות. הוא שיחק כשוער ראשון של דינמו במשך כחצי עונה, עד להחלמתו של שובקובסקי. עונתו הטובה ביותר במדי דינמו הייתה 2012/2013. בעונה זו הוא שוב הוצב כשוער ראשון של הקבוצה ובסיומה זכה בפרס שוער העונה בליגת העל האוקראינית וגם בפרס השחקן הצעיר המצטיין של העונה. למרות הופעותיו המוצלחות הוא הוצב בעונה הבאה בעמדת השוער השני של הקבוצה וזכה להשתתף במשחקים מעטים.
בעונת 2014/2015 הושאל לקבוצת הוברלה אוז'הורוד. לאחר מכן הושאל לקבוצת אודנסה בולקלוב הדנית. בשנת 2017 הוא שב לתקופה קצרה לדינמו קייב. בינואר 2018 הושאל לדפורטיבו לה קורוניה הספרדית. במשחקו הראשון ספג כרטיס אדום. בקיץ 2018 הושאל לאל-פתח הסעודית, אשר בתום העונה קנתה את כרטיס השחקן שלו והחתימה אותו על חוזה למשך שלוש שנים. ב-2022, לאחר סיום החוזה עם אל-פתח, חתם בקבוצת שריף טירספול המולדובית.
קריירה בינלאומית
קובל שיחק בכל שכבות הגיל של הנבחרות הלאומיות של אוקראינה. ב-10 בספטמבר 2008 שיחק את משחקו הראשון בשורות נבחרת הנערים של אוקראינה. לאחר שמונה משחקים במדי נבחרת הנערים עבר לנבחרת הנוער של אוקראינה. מנבחרת הנוער המשיך לנבחרת הצעירה. הוא שיחק בשורותיה 12 משחקים.
במאי 2012 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של אוקראינה משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק ידידות מול ב-1 ביוני 2012. קובל היה בסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2012, אך לא שותף באף אחד ממשחקי הנבחרת בטורניר. מאמני הנבחרת המשיכו לזמנו למחנות האימונים של הנבחרת, אך לא שיתפו אותו במשחקים. את משחקו השני (והאחרון) במדי הנבחרת ערך ביולי 2017.
ירגזי מצוי
יַרְגָּזִי מָצוּי (שם מדעי: Parus major) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת הירגזיים, השוכן בחורשות וגנים באירואסיה. הירגזי המצוי מעופף בזריזות ומלקט חרקים. מוטת כנפיו 25.5 ס"מ ומסתו 16–20 גרם. אורך גופו מגיע ל-14 ס"מ.
הירגזי המצוי נפוץ באירופה ובאסיה. זהו עוף יציב כאשר רוב הירגזים אינם נודדים, פרט לירגזים בצפון אירופה, שבה מתרחשת הנדידה באופן חלקי וירגזים תועדו חורפים לחופי הים הבלטי ובמזרח אירופה. בישראל הירגזי שכיח ויציב. הערכות גודל האוכלוסייה ושטח התפוצה גבוהות מאוד, והאוכלוסייה גדלה מאז שנות ה-60 של המאה ה-20, ועל כן, הירגזי המצוי אינו בסיכון להכחדה ומצב השימור שלו הוא ללא חשש. הירגזים מקננים בטבע בחללים חשוכים בעצים, אבל נצפו מקננים בחפצים מעשי ידי־אדם פעמים רבות, ביניהן בכדים, תיבות דואר, עמודים חלולים ותיבות קינון. בשל הסתגלותו לקינון בתיבות מעשה ידי־אדם, הפך לציפור מחקר מרכזית באירופה ובישראל.
הירגזי המצוי תואר על ידי קארולוס לינאוס בשנת 1758. השם המדעי מורכב מהמילים Parus, "ירגזי", ו-major, "גדול". בעבר נחשב הירגזי המצוי לבעל 36 תת־מינים וקבוצת תת־המינים bokharensis נחשבה למין עצמאי, ושניהם נחשבו למיני טבעת, אבל כיום הירגזי היפני והירגזי האפרפר מסווגים כמינים עצמאיים וקבוצת תת־המינים bokharensis מסווגת כחלק ממין זה.
הירגזי המצוי הוא אחד מציפורי השיר האירופאיות הפופולריות ביותר. הוא אף נבחר על ידי ה–MME לציפור השנה של 2011. הירגזי לא מפחד מבני אדם ואף יאכל מכף יד אנושית והוא גם משתמש לעיתים קרובות במתקני האכלה ובתיבות קינון. אוכלוסיית ותפוצת הירגזי נמצאות בעלייה, ועל אף שהירגזי המצוי משגשג בעיקר בסביבת החורש הטבעי, הוא מפגין הצלחה בהסתגלות לתנאי המחיה בעיר. לדוגמה, בעיר שפילד שבדרום יורקשייר, בבריטניה, חיים כ–17,000–30,000 ירגזים. עם זאת, נמצא שביישובים רועשים, הירגזי שר בתדרים גבוהים יותר על מנת להישמע על רקע רעשי העיר.
אטימולוגיה ושמות
את השם העברי "ירגזי" טבע שלום יעקב אברמוביץ', הידוע יותר בשם העט מנדלי מוכר ספרים, בעבודתו על החלק השני של "ספר תולדות הטבע", שיצא לאור בשנת 1866. בספרו הוא כתב,. את השם החדש, יחד עם חידושי שמות נוספים, הוא הציג במאמר בהמליץ באוקטובר 1863, לקראת הוצאת הספר.
אברמוביץ' קרא למין זה בשם יַרְגָּזִי גָּדוֹל, בדומה לשמו בלטינית (Parus major), באנגלית (Great tit), בערבית (قرقف كبير), ברוסית (Большая синица) ובשפות רבות אחרות. הירגזי המצוי הוא הירגזי הגדול ביותר באירופה, מה שככל הנראה הוא הסיבה לשם זה. שמו העברי הנוכחי נובע מהעובדה שמבין שלושת המינים החיים בארץ ישראל, הירגזי המצוי הוא הנפוץ ביותר.
הירגזי המצוי קרוי בצרפתית, בהונגרית, בגרמנית ובהולנדית "ירגזי הפחם" בשל צבע ראשו (צרפתית: Mésange charbonnière, הונגרית: Széncinege, גרמנית: Kohlmeise, הולנדית: Koolmees). המילה הדנית לירגזי המצוי, Musvit, מורכבת משיבוש המילה לירגזי, Mejse, ואונומטופאה של צליליו. שמו בשוודית (Talgoxe) ניתן לו בשל שהוא ניזון במיוחד מחֵלֶב (Talg בשוודית), ואכן הוא נצפה ניזון במתקני האכלה עם שומן לעיתים קרובות. שם זה נמצא במשמעותו הנוכחית מאז 1645. הירגזי קרוי באיטלקית ירגזי עליז (Cinciallegra), בשל קריאותיו ושיריו.
מקור המילה בצרפתית לירגזי, מזאנז' (Mésange), במילה בפרנקית לירגזי, מייזינגה (Meisinga), ויש לה מקורות משותפים עם המילה בגרמנית לירגזי, מַייזֶה (מייזע ביידיש) (Meise), המילה בהולנדית לירגזי, מֵס (Mees), המילה באנגלית עתיקה (Mase), ובשפות גרמאניות אחרות. המילה באנגלית לירגזי היא הלחם בין המילה באנגלית עתיקה לירגזי, Mase, ולקטן, Tit. כלומר, משמעות המילה Titmouse היא ירגזי קטן. מילה זו נמצאת בשימוש במשמעות הירגזי מאז המאה ה–14, ונכתבה Titmose עד המאה ה–16, אז הושפעה מכתיב המילה Mouse. התיעוד הראשון לקיצור המילה Titmouse למילה Tit הוא מתחילת המאה ה–18.
אנטומיה ומאפיינים כלליים
הירגזי הוא ציפור שיר קטנה ומהירה בעלת צבעים עזים וקול רם ומתכתי שאורכה כ־14 ס"מ, מוטת כנפיה 22.5–25.5 ס"מ ומשקלה 12–19 גרם. הגב בצבע ירוק זית. הכנפיים קצרות ועגולות, והסוככות בצבע ירוק זית. הראש שחור מבריק עם לחיים לבנות. החזה והבטן הם צהובים. פס שחור עובר לאורך החזה והבטן. הנקבות פחות צבעוניות מהזכרים. אצל הזכר הפס השחור העובר לאורך הבטן מסתיים בכתם שחור בולט בתת-השת. כתם שחור זה הוא סימן קל להבחנה בין זכרים ונקבות בשטח. בשני הזוויגים אין הבדלים בניצוי בין עונות השנה. צבע קשתית העין שחום, צבע המקור שחור, לרגליים צבע אפור כחלחל. הצעירים דהויים יותר מפרטים בוגרים, עם גחון לבן־ירקרק, לחיים צהובות, מקור כתום בהיר עד צהוב, וראש וחזה אפורים כהים. תת-המינים מקבוצת bokharensis נוטים להיות חיוורים יותר, עם בטן בצבע לבן-בז'-אפור. לירגזי 10 אברות יד (הארוכה ביותר היא האמצעית, באורך 64–71 מ"מ והקצרה ביותר היא הקיצונית, באורך 21–25.5 מ"מ), 9 אברות אמה (הארוכה ביותר היא הקיצונית, באורך 55–61 מ"מ, והקצרה ביותר היא הפנימית, באורך 22–28.5 מ"מ) ו-12 אברות זנב (הזנב בצורת מניפה סימטרית, כך שהאברות הארוכות ביותר הן הרביעיות מהמרכז, באורך 61.5–71.5 מ"מ, והקצרות ביותר הן הקיצוניות, באורך 56.5–68.5 מ"מ. הפנימיות באורך 60–70 מ"מ), כולן כחלחלות אפרפרות עם שוליים לבנים.
נמצאה קורלציה בין הרווייה של צבע החזה בירגזים מצויים זכרים לבין איכות הזרע, כך שצבע החזה משמש למעשה כסמל לעליונות רבייתית בקרב זכרים. רמות גבוהות יותר של קרוטנואידים מגבירות את עוצמת הצבע הצהוב של החזה, וגם מאפשרות לזרע לעמוד טוב יותר מול רדיקלים חופשיים. הירגזי לא יכול לסנתז קרוטנואידים בכוחות עצמו אלא מקבל אותם מהמזון, כך שצבע חזק מצביע על יכולת להשיג תזונה טובה. עם זאת, נמצאה גם השפעה של גורמים סביבתיים כטמפרטורה ולחות בתקופת החלפת הנוצות, על עוצמת הצבע. נקבות מעדיפות להזדווג עם זכרים בעלי פס רחב, וכך, עובי הפס השחור מושפע מברירה זוויגית.
בחורף, תאי הדם האדומים של הירגזי מכילים יותר מיטוכונדריה, הצורכות חמצן ומייצרות חום. נוסף על כך, חל שינוי בתהליך הנשימה המיטוכונדריאלית. דם הציפור היה תרמוגני יותר בחורף על חשבון ייצור ATP. זה נעשה על מנת לשמור על טמפרטורת גוף גבוהה באזורים קרים. נוסף על כך, בעת מחסור במזון, הירגזי מצר את כלי הדם ההיקפיים שלו ליד המקור וברגליים כדי להקטין את איבוד החום.
יחסי גומלין
הירגזים תוקפניים כאשר הם חשים מאוימים או בעת חיפוש אחר מזון. הם עשויים להיות תוקפניים כלפי ציפורים אחרות, אפילו גדולות יותר, ואף לגרש אותן ולמנוע גישתן למתקני האכלה. לירגזי מעוף גלי, והוא מקפץ בזריזות בין ענפים. טורפים נפוצים של הירגזי הם נצים וחתולים. כמו כן תועדו מקרים של נקרים, סנאים וחמוסים שפושטים על קניהם ואוכלים את ביצי הירגזי, ולעיתים נדירות גם טורפים פרטים בוגרים. לפי נילסון (1984), נקרים אחראיים לכמחצית מבזיזות קיני הירגזים שקיננו בתיבות קינון, ולכ–17% מבזיזות של קיני ירגזי בחללים טבעיים. מחקרים נוספים הראו שהנקרים הם הטורפים העיקריים של ביצים וגוזלים בקינים שהוקמו בחללים טבעיים בעצים. נקרים עקודים תוקפים במיוחד תיבות קינון עשויות עץ שבהן רווחים, אותם הם יכולים להרחיב. הירגזי מתחרה עם החטפית שחורת העורף על תיבות קינון, תחרות שעלולה להגיע להריגת החטפית על ידי הירגזי. מקרים של תחרות כזו שעשויה להסתיים במות החטפית, שכיחים יותר בעת זמני קינון חופפים, ושינויי האקלים הובילו לסנכרון רב יותר של הקינון בין שני המינים. לעיתים הירגזי יאכל את מוחה של החטפית.
בין מיני הטפילים של הירגזי הם הכינה מהמין Rostrinirmus hudeci שנמצאה בראשונה על ירגזי מצוי ב-1981, והפרעוש Ceratophyllus gallinae, הנפוץ מאוד בלולי תרנגולות ולכן נקרא באנגלית Hen flee. מחקר שנערך בקנטון וו שבשווייץ בשנים 2009–2011 מצא טפילי דם חד-תאיים מסדרת Haemosporida בכ–90% מהאוכלוסייה הנחקרת. נוסף על כך, נמצא קשר בין גובה המקום בו נמצא הירגזי לסוג הטפיל, כאשר טפילי פלסמודיום היו נפוצים במיוחד באזורים הנמוכים יותר, טפילי לאוקוציטוזואון (Leucocytozoon) היו נפוצים בכל האזורים ובמיוחד באזורים הגבוהים יותר, וטפילי המופרוטאוס (Haemoproteus) הפכו נפוצים יותר עם הגובה. מחלת העופות הוויראלית אבעבועות העופות תועדה בירגזים ב–2006 בדרום אנגליה ומאז, נכון לשנת 2010, כמות המקרים המתועדים גדלה כל שנה. המחלה נמצאה בירגזי המצוי גם באוסטריה (2005), בהונגריה (2007), בצ'כיה, בסלובקיה ובגרמניה. בבריטניה, המחלה פוגעת בעיקר בירגזיים בכלל ובירגזי המצוי בפרט, מועברת על ידי יתושים, וההתפרצות השנתית שלה היא בתחילת הסתיו. בניגוד לעופות אחרים, בירגזים האבעבועות לרוב גדולות, על הראש, ועם כיבים ונמק גבינתי במרכז. אבעבועות אלו מפריעות לירגזי לנוע, לראות ולאכול והופכות אותו ליותר פגיע לטורפים. המחלה תועדה לפני כן בירגזי הדו־גוני בארצות הברית ב–1960, בירגזי המצוי בנורווגיה ב–1970, ולאחר מכן בירגזי הקנרי באיים הקנריים ב–2008.
תזונה
הירגזי ניזון בקיץ בעיקר מחרקים (במיוחד חיפושיות ופרפראים) ופרוקי-רגליים קטנים, ובחורף תזונתו כוללת גם פירות, בלוטים, אגוזים וערמונים, והציד אחר חרקים פעיל יותר. החיפוש אחר החרקים בחורף, הוא אקטיבי מאוד מצדו של הירגזי אשר מרבה לחטט ולנקר בקליפות עצים, בענפים ובין עלים יבשים. אז הוא גם נצפה פעמים רבות כשהוא תלוי במהופך, בוחן ובודק את הסביבה מכל זווית אפשרית. בקיץ, כאשר החרקים מצויים בשפע וזחלים רבים מצויים על העלים, עולה גובה החיפוש אחר מזון ל-9 מטרים ומעלה.
הירגזי הוא עוף אינטליגנטי ויכול לפתור בעיות מורכבות ומסובכות. הוא מכה במקורו על כל חפץ שעשוי להיאכל, מחטט בקליפות עצים, ומרבים לטפס על ענפים אנכיים. הירגזי מסוגל למשוך ולהרים בוטן הקשור בקצה חוט, כדי לאכול אותו. בבריטניה, הירגזים למדו לפתוח את מכסה האלומיניום של בקבוקי החלב שנהגו החלבנים להשאיר ליד דלתות הצרכנים, ולאכול את השמנת שהצטברה בהם. התיעוד הראשון לתופעה זו היה ב-1921.
ב–2009, פטר אשטוק, שאנדור ז'בק וביורן סימרס דיווחו כי ירגזים מצויים נצפו תוקפים וטורפים עטלפונים אירופיים במערת אישטאלוש-קיי במחוז הווש, הונגריה. הירגזים זיהו את קריאות העטלפים, ניקרו והרגו אותם, ואז אכלו אותם, החל מהראש, הגב או הבטן. הירגזים טרפו עטלפונים רק בחורף, כשהעטלפים שרויים בשנת חורף ויש חוסר במקורות מזון אחרים.