cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נאשיילסק
יהודי נאשיילסק
בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות של המפלגות היהודיות השונות - אגודת ישראל, הבונד והמפלגות הציוניות. בשנים אלה התגוררו בעיירה למעלה מ-3,000 יהודים, רוב תושביה. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם הפולנים, שכללו הצבת משמרות חרם בפתח חנויותיהם.
בשואה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הופצצה העיירה בידי מטוסים גרמניים, ורבים מיהודיה נמלטו לוורשה. עם כניסת הגרמנים ליישוב, החלו אלו בשוד רכוש יהודים בו, בחילול בית הכנסת המקומי ובאונס נשים יהודיות. באוקטובר 1939 הטילו הגרמנים תשלומי כופר על יהודי היישוב, תוך לקיחת נכבדי הקהילה כבני ערובה.
ב-2 בדצמבר 1939 רוכזו יהודי העיירה בכיכר המרכזית בה, ושם הוחזקו מספר שעות תחת משמר, תוך התעללות בהם. לאחר סלקציה, הובלה קבוצה אחת כ-4 ק"מ עד תחנת הרכבת האזורית, והקבוצה השנייה נכלאה במבנה בית הכנסת המקומי. בתחנת הרכבת הפשיטו הגרמנים את היהודים, ושדדו את רכושם, תוך התעללות בנחשלים. לאחר מכן הועמסו היהודים על קרונות משא שפנו לנפת לובלין. ב-4 בדצמבר 1939 גורשו מהעיירה יתר היהודים שהושארו בה, תוך רצח כמה עשרות מהם במהלך האקציה. יעדי הגירוש היו מיינדזיז'ץ פודלסקי ולוקוב, ויהודי העיירה נלקחו ליישובים אלו בקרונות רכבת צפופים ללא מזון או שתייה, בנסיעה שארכה יומיים.
גורלם של יהודי העיירה היה כגורל יהודי היישובים אליהם הגיעו. מכ-3,000 יהודי נאשיילסק שרדו את השואה כ-80 איש, רובם בשטחי ברית המועצות.
אספרטם
בעיכול, האספרטם מתפרק לחומצות האמינו המרכיבות אותו ומתנול. האספרטם אינו מתאים לאפיה ממושכת משום שהוא עשוי להתפרק בתגובת הידרוליזה ולאבד ממתיקותו. מידת הפירוק עולה עם הטמפרטורה, משך האפייה וה־pH של המזון (האספרטם יציב בערכי pH 3-4 יותר מבסביבה בסיסית). בחימום ל-196°C האספרטם מאבד מתנול והופך ל-.
היסטוריה
האספרטם התגלה בשנת 1965 על ידי ג'יימס שלאטר, כימאי שעבד בחברה האמריקאית וסינתז את החומר כשעבד על תרופה נוגדת אולקוס.
בשנת 1974 אושר האספרטם לראשונה לשיווק על ידי ה-Center for Food Safety and Applied Nutrition-FDA, ב-1980 הוא נאסר לשימוש עקב חשד להשפעה שלילית על המוח, בעקבות מחקרים שנערכו על עכברי מעבדה וב-1981 הוא שוב אושר לשימוש. באותה שנה מינה נשיא ארצות הברית דאז רונלד רייגן את ארתור הוּל הייס כממונה על ה-FDA. הייס שהתבסס על מידע חדש ממחקר יפני, אישר מחדש עוד באותה השנה את הממתיק לשיווק בארצות הברית להמתקה של מוצרים יבשים. בשנת 1983 אישר ה-FDA את השימוש באספרטם במשקאות מוגזים ובשנת 1993 אושר לשימוש במשקאות אחרים ובמוצרי מאפה. בשנת 1996 הוסרו כל ההגבלות לגבי השימוש באספרטם בארצות הברית. הפטנט על אספרטם פג בשנת 1992.
בטיחות
האספרטם נחשד בגרימת מגוון רחב של בעיות בריאותיות, חרף העובדה שהראיות המדעיות מצביעות על כך שהוא בטוח לשימוש, במסגרת המינון המומלץ. הצריכה היומית לאדם המוגדרת בטוחה לפי מנהל התרופות והמזון האמריקאי (FDA) היא 50 מ"ג לק"ג משקל גוף לאדם ליום ולפי מנהל בטיחות המזון של האיחוד האירופי, ה-EFSA (European Food Safety Authority), הגבול הוא 40 מ"ג לק"ג משקל גוף לאדם ליום. ריכוז חומצות האמינו המרכיבות את האספרטם (חומצה אספרטית ופנילאלנין) בדם בעקבות צריכת אספרטם בכמות המרבית המומלצת, אינה עולה על ריכוזן בדם בעקבות ארוחה. כמויות אלו נמוכות משמעותית מצריכת האספרטם גם על ידי צרכנים כבדים של משקאות ממותקים. מפרוק האספרטם בפחית משקה ממותק המכילה 350 מ"ל מקבל הגוף כ-18 מ"ג מתנול הרעיל למערכת העצבים ובפרט לעצב הראיה. עם זאת כמות מתנול זו נמוכה משמעותית מהכמות הנחשבת לרעילה ונמוכה גם מכמות המתנול במיצי פירות בנפח דומה: 23 מ"ג מתנול במיץ תפוזים, 29 מ"ג במיץ תפוחים ולמעלה מ-100 מ"ג במיץ עגבניות. חשיפה אקוטית או כרונית לאספרטם או תוצרי הפירוק שלו על חיות מעבדה שונות (עכברים, חולדות, אוגרים וכלבים) לא גרמה נזקים בריאותיים בכמויות הנמוכות מ-40 מ"ג לק"ג משקל גוף ליום. גם מחקרים אפידמיולוגים לא הראו עליה בתחלואה אצל צרכני אספרטם.
חומצת האמינו החיונית פנילאלנין המרכיבה את האספרטם מהווה סיכון בריאותי לסובלים מהמחלה התורשתית פנילקטונוריה. בנשאי המחלה נוצר אנזים פגום ולכן חל עיכוב בהמרת הפנילאלנין לטירוזין. כתוצאה מכך נגרמת הצטברות של פנילאלנין הגורמת להפרעות נאורולוגיות. אנשים הסובלים מפנילקטונוריה נדרשים להימנע ממזונות עשירים בפנילאלנין. בעקבות זאת, נחקק בישראל ב-2018 חוק המחייב את היצרנים להדפיס אזהרה על אריזות מוצרים המכילים אספרטם.
בשנת 2021 מנהל בטיחות המזון של האיחוד האירופי זיהתה את הצורך בהערכת ייתכנות גנוטוקסית של שני ממתיקים מקבוצת האספרטם: מלח של אספרטם (E962) אצסולפאם-K ודריווט של אספרטם (E 961).
אנה פאולה ארוסיו
אנה פאולה ארוסיו (בפורטוגזית: Ana Paula Arósio; נולדה ב-16 ביולי 1975) היא שחקנית ודוגמנית ברזילאית. מ-2015 היא חיה בסווינדון, אנגליה.
ביוגרפיה
ארוסיו נולדה בסאו פאולו, היא החלה את הקריירה שלה כדוגמנית והופיעה במספר מגזינים ופרסומות לטלוויזיה. ב-1991 התחילה לעסוק במשחק כשהופיעה לראשונה בסרט, לאחר מכן החלה להופיע בטלוויזיה.
בשנת 1998 שיחקה בתפקיד הראשי של הילדה בטלנובלה "Hilda Furacão" לצדה השחקן רודריגו סנטורו.
ברט בכרך
ברט בכרך (באנגלית: Burt Bacharach, נהגה באנגלית "בַּקֶרַק"; 12 במאי 1928, קנזס סיטי – 8 בפברואר 2023, לוס אנג'לס) היה פסנתרן ומלחין יהודי אמריקאי ממוצא גרמני, שנחשב לאחד מיוצרי הלהיטים הגדולים ביותר בתולדות הפופ. מלהיטיו הגדולים: נעימת הסרט "קיד וקאסידי" ("טיפות הגשם ממשיכות ליפול על ראשי"), נעימת הסרט "אלפי" (בגרסתו הראשונה), ו"I'll never fall in love again".
אנה פאולה ארוסיו
ביוגרפיה
בשנת 1999 היא שיחקה את התפקיד הראשי של ג'וליאנה בטלנובלה "טרה נוסטרה" ששודרה גם בישראל.
ברט בכרך
ביוגרפיה
ברט בכרך נולד בקנזס סיטי, מיזורי, אולם גדל בניו יורק, שם סיים את לימודיו בתיכון פורסט הילס (אשר ברובע קווינס) בשנת 1946. בנם של אירמה (נולדה כאירמה פרימן) מורה למוזיקה, ומרק "ברט" בכרך, בעל טור בעיתון. בכרך למד מוזיקה באוניברסיטת מקגיל אצל הלמוט בלום, בבית הספר למוזיקה מאנס וכן ב"אקדמיה למוזיקה של המערב" בקליפורניה. בין מוריו להלחנה: דריוס מיו, הנרי קאוול, בוהוסלב מרטינו ונדיה בולאנז'ה.
אנה פאולה ארוסיו
ביוגרפיה
בשנת 2010 היא שיחקה את התפקיד של קמילי בטלנובלה "טרה אספרנסה". עוד ב-2010 שיחקה פרופסור לספרות אנגלית בסרט "Como Esquecer". ב-2013 גילמה את אניטה גריבלדי בסרט ההיסטורי "Anita e Garibaldi". היא זכתה שלוש פעמים בפרס הטלוויזיה הברזילאי "Troféu Imprensa". בנוסף היא גם הופיעה במספר הפקות בתיאטרון וביניהם בהצגה בית בובות.
ברט בכרך
קריירה
לאחר פרישתו מהצבא עבד כפסנתרן, כשהוא מופיע לעיתים בסולו ולעיתים כמלווה לזמרים כגון ויק דאמון, פולי ברגן, סטיב לורנס, האחים איימס ופולה סטיוארט (שלימים הייתה לאשתו הראשונה). מאמצע שנות ה-50 עד 1961 קיים בכרך סיורי הופעות, הן כאמרגן והן כפסנתרן, ומאוחר יותר כמוביל הרכב עם מרלן דיטריך.
בשנת 1957 פגש את הפזמונאי האל דייוויד במשרדי בניין בריל המפורסם בתעשיית המוזיקה בניו יורק. השניים ביססו מאז שיתוף פעולה ארוך שנים והפיקו כבר באותה שנה את להיטם המשותף הראשון "הסיפור של חיי". ולאחר זמן קצר גם את "רגעי קסם", בביצועו של פרי קומו שהגיע בפברואר 1958 למקום הרביעי במצעד האמריקאי ולמקום הראשון במצעד הבריטי, שם החליף במקום הראשון את "הסיפור של חיי".
בשנות ה-60 המוקדמות כתב בכרך מעל 100 שירים עם דייוויד. לאורך שנות ה-60 פעל צמד הכותבים במקרים רבים יחד עם הזמרת דיון וורוויק, זמרת בוגרת קונסרבטוריון שהשניים חשבו עליה כמבצעת בעת כתיבת יצירותיהם. שיתוף הפעולה ביניהם הוליד את אחד הצוותים המצליחים ביותר בתולדות המוזיקה הפופולרית. במשך אותן שנים ביצעה ווריק 38 שירים פרי עטם שנכנסו למצעד בילבורד הוט 100; מהם תשעה ב"עשרת הגדולים".
לאורך שנים אלה שיתף בכרך פעולה גם עם התמלילן בוב היליארד וגם איתו היו לו מספר להיטים.
במהלך שנות ה-60 וה-70 היו עוד מבצעים נוספים שפרסמו להיטים רבים פרי עטם של דייוויד ובכרך. ביניהם: דאסטי ספרינגפילד, סילה בלאק, השירלז, הביטלס, הקרפנטרס, אריתה פרנקלין, אייזיק הייז, בי ג'יי תומאס, טום ג'ונס ואנגלברט המפרדינק.
השירים של בכרך אומצו גם על ידי זמרי הג'אז הוותיקים, כמו סטן גץ, קאל ג'יידר ווס מונטגומרי. השיר "My Little Red Book" של הצמד, שהוקלט במקור על ידי מנפרד מן עבור הסרט ?What's New, Pussycat, הפך לסמל רוק.
בכרך הלחין ועיבד את הפסקול לסרט "קזינו רויאל" (פרודיה על סרטי ג'יימס בונד) שיצא למסכים ב-1967 וכלל את הלהיטים "The Look of Love", בביצועה של דאסטי ספרינגפילד ואת נעימת הנושא שבוצעה על ידי הרב אלפרט והטיחואנה בראס. ב-1968 שיתפו דייוויד ובכרך פעולה עם המפיק דייוויד מריק במחזמר "Promises, Promises" שהניב שני להיטים; נעימת הנושא והשיר "I'll Never Fall in Love Again" שבוצע על ידי דיאן ווריק. שנת 1969 היוותה שיא נוסף עבור צמד המחברים כשזכו עם הלהיט "טיפות הגשם ממשיכות ליפול על ראשי" (Raindrops Keep Falling on My Head), מתוך הסרט "קיד וקאסידי" שזכה בפרס האוסקר לשיר הטוב ביותר ונעימת שיר הנושא לסרט ארתור שזכתה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר
במאה ה-21 החל לכתוב פזמונים בעצמו ואף הקליט שירים עם הראפר ד"ר דרה.
רוב שניידר כינה אותו "מוצרט של מוזיקת ​​הפופ וסת' מקפרלן שיבח אותו כ"אחד המלחינים/כותבים הקלאסיים הגדולים האחרונים".
הוקרה
בשנת 2008 נערכה הופעתו לציון 60 שנות קריירה מוזיקלית בפסטיבל מוזיקה בלונדון, בשיתוף עם הזמרות אדל ובת' ראולי ותזמורת של ה-BBC.
סגנון יצירתו
את המוזיקה של בכרך מאפיינים מהלכי אקורדים יוצאי דופן, תבניות רתמיות סינקופטיות, פיסוק לא-סדיר, מודולציות תכופות ושינויי משקל חריגים, כאשר בכרך הוא המעבד, המנצח ושותף להפקה של רוב יצירותיו המוקלטות.
דוגמה לשימוש הייחודי שלו במשקל משתנה נמצאת ב"הבטחות, הבטחות" (מתוך המוזיקה למחזמר הנושא אותו שם). סגנונו נקשר לעיתים עם צירופים אינסטרומנטליים מסוימים, שנראה כי יש, או הייתה, לו העדפה אליהם, ובכלל זה השימוש הבולט בפלוגלהורן ביצירות כמו "Walk on By", "ניקי" ו"טולדו".
חיים אישיים
בכרך התגורר בלוס אנג'לס. היה נשוי ארבע פעמים. לו ולאשתו האחרונה, ג'יין הנסן, אותה נשא ב-1993, יש 3 ילדים: אוליבר, ריילי וכריסטופר.
בכרך הלך לעולמו ב-8 בפברואר 2023, בגיל 94.
Liero
Liero הוא משחק מחשב שנוצר על ידי המתכנת הפיני יוֹסה ריי-קינן בשנת 1998. המשחק זמין להורדה ללא תשלום.
המשחק מתואר לעיתים קרובות כגרסה ב"זמן אמת" של המשחק Worms. הוא משלב כלי נשק וקולות מהמשחק Molez אשר היה המקור לרעיון של משחק זה.
Liero היא המילה הפינית לחיה שלשול, מבוטא 'lee-eh-roh' (לִי-אֶ-רוֹ).
תיאור המשחק
ב-Liero יכולים לשחק שני שחקנים, המפעילים כל אחד דמות, שש דמויות נוספות מופעלות על ידי המחשב, (אך הוא בעל בינה מלאכותית מוגבלת למדי, שגורמת לו להרוג בעיקר את עצמו) הדמויות נלחמות על גבי מפה דו-ממדית. כל שחקן יכול להשתמש ב-5 כלי נשק מתוך מבחר של 40 כלי נשק שונים - תלוי במוד הנבחר. את רוב השטח פרט לסלעים, ניתן לחפור או להשמיד בפיצוץ. בנוסף לכלי נשק לכל תולעת יש חבל נינג'ה אשר ניתן להסתייע בו כדי לנווט במפה. במהלך המשחק ניתן להחליף את חמשת כלי הנשק באחרים על ידי לקיחת קופסאות בונוס. בתחילת המשחק ניתן לבחור אילו מתוך 40 כלי הנשק יהיו זמינים לבחירה לפני תחילת המשחק, ואילו יהיו זמינים רק בקופסאות בונוס (לחלופין ניתן גם לבטל נשק לחלוטין). ניתן כמו כן לקחת גם קופסאות עזרה ראשונה אשר מרפאות את התולעת שלקחה אותם.
בניגוד לרוב המשחקים בסגנון זה, לכל כלי הנשק ב-Liero תחמושת אין סופית, אף כי לכל נשק יש מספר יריות שאחריו יהיה על התולעת לחכות לטעינה מחודשת של הנשק לפני שתוכל להשתמש בו שוב. גורמי המפתח הם קצב האש וזמן הטעינה ולא כמות התחמושת הזמינה כמו במשחקים אחרים, מה שהופך את התזמון ויכולת התנועה המהירה לכישורים המרכזיים הנדרשים ב-Liero.
משחקים המבוססים על Liero
רשימת משחקים המבוססים על Liero : Liero Sequels List.
ארפד וייס
אברהם ארפד וייס (בהונגרית: Weisz Árpád; 16 באפריל 1896–1944) היה שחקן ומאמן כדורגל יהודי-הונגרי, בעל קריירת אימון מפוארת באיטליה בקבוצות אינטר ובולוניה, שנרצח באושוויץ.
קורות חיים
אברהם ארפד וייס נולד ב-1896 בהונגריה למשפחה יהודית, בן להוריו, לזרו וסופיה וייס. נשא לאישה בשנת 1929 את אילונה רייכניטצר, שהייתה גם היא יהודייה, ילידת 1908.
קריירה ככדורגלן
החל את דרכו ככדורגלן בגיל 15 בקבוצה ההונגרית טורקווס (Törekvés SE). ארפד וייס שיחק כקיצוני שמאלי. נודע כשחקן מהיר בעל מסירות מדויקות. בעזרת מהירותו היה יכול בקלות לעבור את שחקני ההגנה. דרכו בעולם הכדורגל כשחקן הייתה קצרה, ונמשכה בין השנים 1922–1926. במסגרת הליגה ההונגרית שיחק בקבוצת טורקווס. הצטיין בתפקידו ואף שיחק בין השנים 1922–1923 במדי הנבחרת הלאומית של הונגריה. בעונת 1923/24 עבר לשחק בקבוצת מכבי ברנו בצ'כוסלובקיה. ייצג את מדינתו במשחקים האולימפיים בפאריס 1924. לאחר עונה אחת עבר לאיטליה. באיטליה בעונת 1925/26 שיחק בקבוצת אינטרנציונלה מילאנו שותף ב-10 משחקים והבקיע 3 גולים.
קריירת האימון
ארפד וייס לא רצה לעזוב את הכדורגל ועבר לקריירת אימון,  שתתפתח להיות אחת המוצלחות והמשפיעות ביותר בכדורגל האיטלקי. וייס נחשב למאמן בעל חזון ורעיונות חדשים בתחום האימון. את חידושיו העלה על הכתב בספר על עולם הכדורגל. בשנת 1926 החל את קריירת האימון בקבוצת אלסנדריה, ששיחקה בליגה השנייה. לאחר עונה חזר לאינטר, כמאמן ראשי. באותה התקופה בה אימן את אינטר החל עידן הזהב בהדרכת המאמן היהודי. בשנתיים הראשונות שאימן את אינטר, סיימה הקבוצה במקומות 5 ו-7, אך עם חזרתו למועדון בעונת 30–1929 הכל היה שונה. באותה עונה הפכה הליגה האיטלקית למקצוענית, ואינטר זכתה באליפות הליגה תוך סיום עונה נפלא. וייס ייזכר כמי שגילה את ג'וזפה מיאצה, מגדולי השחקנים האיטלקים בכל הזמנים, שעל שמו קרוי גם אצטדיון הסן-סירו בו משחקות קבוצות הכדורגל אינטר ומילאן. הוא העניק לו את הופעת הבכורה באינטר כבר בגיל 17. ב-1930 וייס זכה עם אינטר באליפות איטליה, וייזכר כמאמן הצעיר ביותר שלקח עם קבוצתו אליפות ארצית, שיא היסטורי שלא נשבר עד ימנו אנו.
לאחר מכן אימן את קבוצת בולוניה ויחד איתה זכה בשתי אליפויות איטליה בין השנים 37–1935. בולוניה זכתה תחת הדרכתו לכינוי "הקבוצה שגורמת לעולם לרעוד". ניצחון קבוצתו על קבוצת הכדורגל של מועדון צ'לסי, כשהאיטלקים הפתיעו וניצחו 1:4 היה ההישג הגדול ביותר בקריירה שלו. אולם, גם הישגו האחרון בכדורגל האיטלקי.
קורותיו בתקופת השואה
באוקטובר 1938 פוטר וייס מעבודתו כמאמן בולוניה. וייס ומשפחתו עזבו לצרפת ולאחר מכן להולנד, שם אימן קבוצת כדורגל חובבנית מהעיר דורדרכט. ב-2 באוגוסט 1942 נעצר ארפד וייס על ידי הגסטאפו, הוא נשלח למחנה ווסטרברוק. משם נשלח עם משפחתו למחנה המוות אושוויץ. אשתו וילדיו נרצחו ב-5.10.42. ווייס נרצח בחלוף שנה וחצי, ב-31.1.44.
הכרה והנצחה
על שמו נקרא  רחוב בעיר בארי בחבל פוליה בדרום איטליה ב-2014. בכל שנה מתקיים מטעם מועדון אינטר טורניר נוער בכדורגל לזכרו.
באצטדיון סן סירו נחנך ביום הזיכרון לשואה ב-2012 לוח הנצחה לזכרו. ב-2013, במשחק הגביע בין אינטר לבולוניה, עלו השחקנים למגרש עם חולצות שנשאו את תמונתו והכיתוב "לא לגזענות".
פרדיננד כהן
פרדיננד יוליוס כהן (בגרמנית: Ferdinand Julius Cohn; 24 בינואר 1828 – 25 ביוני 1898) היה ביולוג גרמני ממוצא יהודי. ממייסדי הבקטריולוגיה והמיקרוביולוגיה המודרניים.
קורות חיים
כהן נולד ברובע היהודי של ברסלאו בפרובינציית שלזיה בפרוסיה (כיום ורוצלב, פולין). אביו, אייזיק כהן, היה סוחר ויצרן מצליח. בגיל 10 פרדיננד סבל מירידה בשמיעה מסיבה לא ידועה. החל מגיל 16 למד בוטניקה אצל היינריך גופרט באוניברסיטת ברסלאו. בשל הרקע היהודי של כהן נמנע ממנו מלהיבחן בבחינות התואר האחרונות בברסלאו. לאחר מכן עבר לאוניברסיטת הומבולדט של ברלין. בגיל 19, בשנת 1847, קיבל תואר בבוטניקה בברלין. הוא המשיך ללמוד בוטניקה בברלין עוד שנתיים, שם בא במגע עם רבים מבכירי המדענים של זמנו.
בשנת 1849 חזר לאוניברסיטת ברסלאו שם נשאר למשך שארית דרכו כמורה וחוקר. כאשר חזר לברסלאו בתחילת שנות העשרים לחייו, אביו קנה לו מיקרוסקופ גדול ויקר מתוצרת סיימון פלוסל. מיקרוסקופ זה, שלא היה קיים באוניברסיטת ברסלאו ובמרבית האוניברסיטאות, היה כלי המחקר העיקרי של פרדיננד כהן בשנות ה-50 של ה-19. בתקופה זו הוא חקר את הגדילה והחלוקה של תאי הצמח. בשנת 1855 הוא פרסם חיבורים בנושא המיניות של אצות ירוקות מסוג Sphaeroplea annulina ומאוחר יותר globator Volvox. בשנות ה-60 של המאה ה-19 הרחיב את השכלתו בפיזיולוגיה של צמחים. משנת 1870 ואילך הוא למד בעיקר על חיידקים.
כהן ביסס את השימוש בתרביות סטריליות וגילה מחדש את הגן הבוטני של לורנץ שולץ פון רוזנאו בברסלאו. הוא פרסם למעלה מ-150 דוחות מחקר במהלך חייו. אוניברסיטת ברסלאו הפכה למרכז חדשני לפיזיולוגיה של צמחים ולמיקרוביולוגיה בזמן שהותו בה.
כהן היה הראשון שסיווג אצות כצמחים, והגדיר מה מבדיל אותם מצמחים ירוקים. סיווג החיידקים שלו לארבע קבוצות על פי צורה (כדורים, מוטות קצרים, חוטים וספירלות) נמצא בשימוש עד היום. בין השאר כהן היה הראשון שהראה שבצילוס יכול לעבור למצב נבג כאשר הוא נתון לסביבה מזיקה.
בכרך (פירושונים)
בָּכָרָך (Bacharach) היא עיירה במערב גרמניה. זהו גם שם משפחה נפוץ בקרב יהודי גרמניה. {{פירושונים|
הערות שוליים
}}
לנטה (קמעונאית)
לנטה (ברוסית: Лента) היא אחת מרשתות השיווק הגדולות ברוסיה ורשת ההיפר-מרקטים השנייה בגודלה במדינה.
החברה הוקמה בשנת 1993 בסנקט פטרבורג על ידי אולג ז'רבצוב, כאשר פתח את החנות הראשונה בסנקט פטרבורג, רוסיה, באוקטובר 1993. לנטה רשמה אז את סימן המסחר שלה בשנת 1994 ובשנת 1999 היא פתחה את פורמט היפר-מרקט הגדול הראשון שלה והתרחבה מאז.
לנטה מפעילה 122 סופרמרקטים ב-63 ערים ברחבי רוסיה ו-27 סופרמרקטים במחוז מוסקבה עם סך של כ-787,807 מ"ר. בחנות ממוצעת של לנטה היפרמרקט יש שטח מכירה של 6,200 מ"ר. החברה מפעילה חמישה מרכזי הפצה לסופרמרקטים. חנויות החברה מתבססות על תוכניות היפר-מרקטים וסופרמרקטים והחברה מעסיקה כ-50,000 עובדים.
בעלות
בעלי המניות הגדולים ביותר של לנטה כוללים את TPG Capital, הבנק האירופי לשיקום ופיתוח ו-VTB Capital. החברה נסחרת בבורסת לונדון ובמוסקבה.
דברים שבכתב אי אתה רשאי לאמרם בעל פה
דברים שבכתב אי אתה רשאי לאמרם בעל פה הוא איסור לומר בעל פה דבר הכתוב בתנ"ך.
מקור הדין
מקור הדין הוא במקרא על פי פירוש התלמוד:
רבי יהודה בר נחמני דורש מהשינוי בפסוק בין כתיבה לבין אמירה בעל פה את ההלכה שדברים שבכתב אי אתה רשאי לאומרם בעל פה ואילו דברים שבעל פה אי אתה רשאי לכתוב אותם.
ישנה מחלוקת בפוסקים, האם איסור זה הוא מדאורייתא או מדרבנן או שאין בדבר איסור ממש.
טעם האיסור
בטעם האיסור נחלקו המפרשים:
הגבלות
הפוסקים צמצמו את האיסור והגבילו אותו באופנים שונים:
לואיס אדריאנו
לואיס אדריאנו דה סוזה דה סילבה (בפורטוגזית: Luiz Adriano de Souza da Silva; נולד ב-12 באפריל 1987) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אינטרנסיונל.
קריירה
אדריאנו נולד בפורטו אלגרה בברזיל וגדל במחלקת הנוער אינטרנסיונל שמהעיר.
כאשר השתתף באליפות העולם לקבוצות כדורגל 2006 בו הבקיע את שער הניצחון בחצי הגמר ושזכה עם הקבוצה בטורניר, צד את עיניהם של מועדונים גדולים באירופה.
ב-2 במרץ 2007 חתם אדריאנו בשחטאר דונצק האוקראינית עבור שלושה מיליון אירו. ב-19 במרץ ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה נגד יריבתה העירונית מטאלורג דונצק.
ב-26 באוגוסט 2008 כבש את שערו הבכורה באירופה בניצחון 1–3 נגד דינמו זאגרב, במסגרת מוקדמות ליגת האלופות אשר הבטיח את העלייה לשלב הבתים. ב-20 במאי 2009 כבש שער בגמר גביע אופ"א, בניצחון 1–2 נגד ורדר ברמן.
ב-20 בנובמבר 2012 במשחק במסגרת ליגת האלופות נגד נורסאלנד הדנית, אדריאנו הבקיע שער כאשר ויליאן מסר לו בעיטה לאחר ירד כדור. זה הוביל למחאות כבדות מהשחקנים והקהל הדני. כתוצאה מכך אופ"א אסרה על אדריאנו לשחק במשחק הבא כעונש. ב-21 באוקטובר 2014 הבקיע חמישית שערים נגד באטה בוריסוב הבלארוסית, והפך לשחקן השני אחרי ליונל מסי שמבקיע חמישה שערים במשחק בליגת האלופות.
ב-2 ביולי 2015 חתם לחמש שנים במילאן האיטלקית, אך כבר כעבור שנתיים עזב לאחר שחתם ב-16 בינואר 2017 בספרטק מוסקבה הרוסית.
ביולי 2019 חזר למולדתו ברזיל וחתם בפלמיירס.
ב-3 בפברואר 2022 חתם לשנה וחצי באנטליהספור הטורקית.
נבחרת ברזיל
ב-23 באוקטובר 2014 זומן לראשונה לנבחרת ברזיל. ערך את הופעתו הבכורה ב-12 בנובמבר נגד נבחרת טורקיה בניצחון 0–4.
Unreal 2: The Awakening
Unreal 2: The Awakening הוא משחק וידאו בקטגוריית "פעולה" מסדרת Unreal שפותח על ידי חברת Legend Entertainment והופץ על ידי אטארי למחשב האישי ושנה לאחר מכן גם לקונסולת אקסבוקס. המשחק במקור נועד לשחקן יחיד בלבד, שלעלילתו אין קשר לאירועי המשחק הקודם מסדרת Unreal המקורית או בכלל לאירועי כל הסדרה (כולל סדרת טורנמנט). עקב בקשות מהשחקנים, אטארי שחררה הרחבה חינמית בשם XMP (eXpanded MultiPlayer) שאפשרה משחק מרובה משתתפים ברשת, והופצה להורדה בחינם (למי שכבר היה בבעלותם את המשחק המקורי).
פיתוח
המשחק פותח על ידי Legend Entertainment עם מעט עזרה מ-Epic Games (שהייתה עסוקה בפיתוח המשחק הבא בסדרת Unreal Tournament) והופץ על ידי אטארי. המשחק השתמש בגרסה מעט מתקדמת של המנוע Unreal Engine 2 ששירת את Unreal Tournament 2003, אך העדכונים ששוחררו עם הזמן לא תאמו את העדכונים של UT2003. הדמו למשחק שוחרר ב-31 במאי 2003 וכלל מפה אחת מהמערכה לשחקן יחיד.
עלילה
המשחק בעל עלילה הדומה לאופי של קודמו - משחק בעל עלילת מדע בדיוני הסובבת סביב חקר עולמות חוצניים. במשחק השחקן מגלם את דמותו של דאלטון, נחת לשעבר בצבא בני האדם Terran Colonial Authority שתפקידו היה לחקור עולמות חיזריים הרחק מכדור הארץ. הנחת נקרא לשירות בפעם נוספת כדי לבצע משימה חדשה, והיא החזרת 7 חלקים של שריד עתיק שבהרכבתו יתקבל כלי נשק עוצמתי.
מהלך המשחק כולל חקר שבעה ירחים חוצניים שבכל אחד מהם פזור חלק עתיק של אותו הנשק. העולמות הם ליניאריים אך כוללים גם חיפוש אחרי מפתחות או קודים כדי לפתוח דלתות ומקומות וכן פתרון חידות שונות. כל ירח מצג סביבה שונה - יער טרופי, מדבר, מפעלים תעשייתיים, ערים חייזריות, ואף מספר חלקים שבהם השחקן נמצא בתוך גופו של חייזר. השחקן גם נדרש להתמודד עם חוצנים עוינים שניתן לחסלם עם מגוון כלי נשק (חלק מהאויבים הופיעו ב-Unreal הראשון), ולהיעזר בדמויות סטטיות הפזורות במשחק, ובכך מקבל המשחק אופי של משחק תפקידים.
מצב מרובה משתתפים
עקב בקשות רבות מהשחקנים, אטארי שחררה הרחבה חינמית בשם XMP (eXpanded MultiPlayer) שאפשרה משחק מרובה משתתפים ברשת, והופצה להורדה בחינם (למי שכבר היה בבעלותם את המשחק המקורי). הגרסה הראשונה שוחררה להורדה ב-9 בדצמבר 2003 אך לקראת סיום הפיתוח, בינואר 2004, פיתוח המשחק נאלץ להיעצר לחלוטין עקב סגירת החברה המפתחת. במשחק השחקנים נחלקים לשתי קבוצות: אדום וכחול, כל אחת מחזיקה במקור אנרגיה שעל הקבוצה האחת לגנוב אותו תוך כדי הריסת מתקנים בבסיס של הקבוצה היריבה, ולהשתיל את מקור האנרגיה בבסיס האם. כלי הנשק, הרכבים (המשחק מציג 3 כלי רכב, והוא הראשון מהסדרה שהציג רכיבה נסיונית על כלי רכב - הבא היה Unreal Tournament 2004) ואף התנועות המיוחדות של השחקן תלויים באותה אנרגיה שניתנת לטעינה מאותו מקור.
ל-Unreal Tournament 2004 יצא מוד ששחזר את מצב מרובה המשתתפים של המשחק.
ביקורות
המשחק זכה לביקורות סבירות כאשר הממוצע באתר Metacritic עומד על 75%. הביקורות אומנם שיבחו את הגרפיקה המתקדמת של המשחק אך התאכזבו מהמשחקיות הליניארית והדי משעממת שלו, ומהעובדה שאין לו שום קשר עם סדרת Unreal פרט לחלק מהאויבים. מספר גיימרים שכן התלהבו מהמשחק, חשבו שאפיק ו-Legend עשו צעד מוטעה בכך שהחליטו למתג אותו תחת סדרת Unreal. מבחינתם זה היה יכול להיות משחק מצוין כמשחק עצמאי, אך לא כהמשך לסדרת אנריל.
נאומי אוסקה
נאומי אוסקה (ביפנית: 大坂なおみ, באנגלית: Naomi Osaka; נולדה ב-16 באוקטובר 1997) היא טניסאית יפנית מקצוענית. בשיאה (28 בינואר 2019) דורגה במקום הראשון בעולם לפי דירוג ה-WTA וכיום (אפריל 2022) מדורגת במקום ה-36.
הישג השיא שלה הוא 4 זכיות בגראנד סלאם, מהן שתיים באליפות ארצות הברית (2018 ו-2020) ו-2 באליפות אוסטרליה הפתוחה (2019 ו-2021). היא הטניסאית היפנית הראשונה שזוכה בטורניר גראנד סלאם.
בשנת 2020 הופיעה ברשימה 100 האנשים המשפיעים השנתית של מגזין טיים, טיים 100.
ביוגרפיה
אוסקה נולדה באוסקה שביפן, בת לאם יפנית ואב מהאיטי. בגיל שלוש עברה עם משפחתה לניו יורק שבארצות הברית. כשהייתה בת 11, חזרה ליפן, שם גרה עד שהחלה קריירת הטניס המקצועית שלה.
2014
ביולי 2014 העפילה לראשונה להגרלה הראשית של טורניר WTA, היא גברה בסיבוב הראשון של טורניר בנק אוף ווסט קלאסיק על סמנתה סטוסור ובסיבוב השני הפסידה לאנדריאה פטקוביץ'. ב-2015 זכתה בטורניר הראווה של הכוכבות העולות שהתקיים במסגרת אליפות סבב ה-WTA, לאחר ניצחון בגמר על קרולין גרסיה.
2016
ב-2016 העפילה לראשונה לטורניר גראנד סלאם והודחה בסיבוב השלישי של אליפות אוסטרליה הפתוחה. בהמשך השנה העפילה גם לסיבוב השלישי באליפות צרפת הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה. בטורניר טוראי פאן פסיפיק שהתקיים בספטמבר 2016 העפילה לגמר ה-WTA הראשון שלה בו הפסידה לקרוליין ווזניאקי. בתום העונה זכתה בתואר הטניסאית החדשה של השנה מטעם ה-WTA וסיימה במקום ה-40 בעולם.
2017
באליפות וימבלדון שנערכה ביולי 2017 הגיעה אוסקה לסיבוב השלישי שבו הפסידה לונוס ויליאמס מארצות הברית בשתי מערכות (7-6(7-3), 6-4).
באליפות ארצות הברית שנערכה בספטמבר אותה שנה היא הגיעה לסיבוב השלישי שבו הפסידה לקאיה קאנפי מאסטוניה ב-3 מערכות (6-3, 2-6, 7-5). בסיבוב הראשון היא חוללה הפתעה לאחר שניצחה את אנג'ליק קרבר מגרמניה (6 בעולם) בשתי מערכות (3–6, 1-6).
2018
ב-2018 העפילה לסיבוב הרביעי באליפות אוסטרליה הפתוחה בו הודחה על ידי המדורגת ראשונה סימונה האלפ. במרץ 2018 ניצחה בטורניר אינדיאן וולס מאסטרס, בדרך לתואר גברה בסיבוב הראשון על מריה שראפובה, ברבע הגמר על קרולינה פלישקובה, בחצי הגמר על סימונה האלפ ובגמר על דריה קסטקינה. בעקבות ניצחונה העפילה למקום ה-19 בעולם.
באליפות ארצות הברית שנערכה בספטמבר אותה שנה היא זכתה בתואר לאחר ניצחון בגמר על סרינה ויליאמס בשתי מערכות (6-2, 6-4) ובכך הפכה ליפנית הראשונה שזוכה בטורניר גראנד סלאם. בעקבות הזכייה בתואר היא עלתה למקום השביעי בעולם. על הזכייה העיבה תקרית בין סרינה לשופט, במהלכה ויליאמס הטיחה בו: "גנב, גנבת לי נקודה. לא תשפוט אותי יותר לעולם", ועל כך נענשה במשחקון בשלב קריטי של המשחק. לאחר האירוע אמרה אוסקה: "כי הניצחון היה "קצת מריר" ו"זה לא היה בהכרח הזיכרון המאושר ביותר."
2019
באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2019 זכתה אוסקה בתואר לאחר ניצחון בשלוש מערכות על פטרה קביטובה מצ'כיה (7–6(7–2), 5–7, 6–4), ובכך השלימה זכייה שנייה ברציפות בטורניר גראנד סלאם, ועלתה למקום הראשון בעולם. באליפות וימבלדון היא הודחה בסיבוב הראשון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה הודחה בשמינית הגמר. היא זכתה בשנה זו באליפות סין הפתוחה לאחר ניצחון בגמר על אשלי ברטי.
אוסקה הייתה הספורטאית האישה שהרוויחה הכי הרבה כסף ב-2019, בה הרוויחה 37.4 מיליון דולר. היא דורגה במקום ה-29 ברשימת 100 הספורטאים המרוויחים ביותר באותה שנה, שפרסם מגזין פורבס, לאחר ששנה קודם לכן לא הופיע ברשימה כלל.
2020
בשל מגפת הקורונה לא נערכו משחקים ממרץ ועד סוף יולי. בטורניר הראשון שבו השתתפה לאחר המגפה, אליפות סינסינטי שנערכה באוגוסט הגיעה אוסקה לשלב הגמר אך פרשה בשל פציעה. יריבתה ויקטוריה אזרנקה מבלארוס זכתה בתואר.
באליפות ארצות הברית הפתוחה, זכתה אוסקה בתואר ליחידות לאחר ניצחון במשחק הגמר על ויקטוריה אזרנקה ב-3 מערכות (1–6, 6–3, 6–3). הייתה זו זכייתה השנייה באליפות ארצות הברית והשלישית בטורניר גראנד סלאם.
2021
באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בפברואר 2021 היא ניצחה במשחק הגמר את ג'ניפר בריידי מארצות הברית בשתי מערכות (6–4, 6–3). בשלב חצי הגמר היא ניצחה את סרינה ויליאמס בשתי מערכות (6–3, 6–4).
באותה שנה פרשה אוסקה מאליפות צרפת הפתוחה אחרי משחק הפתיחה שלה, אותו ניצחה, בעקבות סירובה להופיע למסיבת עיתונאים שלאחר המשחק, כמתחייב מתקנות הפדרציה הבינלאומית לטניס. עוד לפני הטורניר הודיעה אוסקה שהיא תסרב לעמוד בהתחייבויות כלפי העיתונות, מאחר שלדבריה, שאלות אחרי משחק "פוגעות בבריאותה הנפשית", ונועדו "לחבוט בבני אדם אחרי שנפלו". היא לא התייצבה למסיבת העיתונאים אחרי ניצחונה על הרומניה פטריצ'יה מריה טיג ב-30 במאי 2021, ובשל כך נקנסה ב-15,000 דולר, והוזהרה מהשלכות נוספות אם תמשיך להפר את קוד ההתנהגות ולפגוע בכבוד העיתונאים. לאחר שהוזהרה, התייצבה אוסקה לריאיון אחרי המשחק על המגרש, וב-31 במאי היא הודיעה על פרישתה מהטורניר, ולמעשה, פרשה מסבב הגראנד סלאם.
אוסקה נבחרה להדליק את הלפיד האולימפי בטקס פתיחת אולימפיאדת טוקיו (2020).
ב-4 בספטמבר 2021 הודיע אוסקה שהיא לוקחת הפסקה לזמן בלתי מוגבל מהשתתפות בתחרויות הסבב המקצועני לנשים. זאת, אחרי שבסיבוב השלישי של אליפות ארצות הברית הפתוחה 2021, שבה דורגה שלישית, היא הפסידה במפתיע לטניסאית הקנדית ליילה אנני פרננדס, שהייתה בלתי מדורגת בתחרות.
אוסקה הופיעה ברשימת לשנת 2021 של מגזין פורצ'ן.
גביע הפדרציה וגביע הופמן
אוסקה חברה משנת 2017 בנבחרת גביע הפדרציה של יפן. בשנת 2018 ייצגה את יפן במסגרת תחרויות גביע הופמן.
חיים אישיים
אוסקה והראפר קורדאה במערכת יחסים מאז 2019. ביולי 2023, הזוג הפכו להורים לתינוקת לאחר שהכריזה על הריונה באינסטגרם בינואר.
לאופולד שמוצלר
לאופולד שמוצלר (בגרמנית: Leopold Schmutzler; 29 במרץ 1864 – 20 ביוני 1940) היה צייר גרמני, יליד בוהמיה. הוא התמחה בפורטרטים, דמויות נשיות וסצינות ז'אנריות בסגנון רוקוקו. בשנותיו המאוחרות יותר הוא נקשר למפלגה הנאצית.
ביוגרפיה
הוא נולד בסטריבו. הוא היה בנו של בעל פונדק, שגם העביר לו שיעורי רישום ראשונים. במקור, הוא תכנן ללמוד בבית הספר למוזיקה בפולה, אך נדחה בגלל ראייה ירודה. בין השנים 1880–1882 למד באקדמיה לאמנויות יפות בווינה אצל כריסטיאן גריפנקרל (האדם שדחה אחר כך את בקשתו של היטלר לאקדמיה). לאחר מכן עבר לאקדמיה לאמנות יפה במינכן.
הוא התיישב שם לאחר סיום לימודיו בשנת 1885. הוא בילה גם תקופות לימוד קצרות ברומא ובפריז.
בתחילת המאה הוא הפך לאחד מציירי הדיוקן העמוסים במינכן. הוא קיבל עבודות חשובות ממשפחת המלוכה הבווארית, אך גם הציג תמונות של רקדנים וושחקנים פופולריים אחרים. אחת הדיוקנאות הידועים ביותר שלו היה של השחקנית לילי מרברג (1876–1962) בתפקיד סלומה.
הסגנון שלו היה בדרך כלל ריאליסטי עם אלמנטים של אר דקו. הוא תמיד הקדיש תשומת לב רבה לבגדי הנושא שלו. בו זמנית צייר הרבה דמויות בעירום. בשנות השלושים הוא הפך לתומך בנאצים ויצר סדרה של יצירות שמשקפות את האידאולוגיה של "דם ואדמה".
בשנת 1940, זמן לא רב לפני מותו, הציור "נערות לאחר העבודה" זכה בפרס מרכזי ב"תערוכת האמנות הגרמנית הגדולה ונרכשה על ידי היטלר תמורת 7,000 רייכס מרקים.
הקשר שלו עם המשטר הנאצי השמיד את הקריירה שלו מחוץ לגרמניה, ואת המוניטין שלאחר מותו, אם כי עדיין ניתן לראות את יצירותיו בכמה מוזיאונים, כולל במוזיאון פריי לאמנות בסיאטל שמייסדו, צ'ארלס פריי (1858–1940), היה מעריץ גדול של עבודתו לפני שהתחבר לנאצים.
יושיאו נישינה
חייו
נישינה נולד בעיירה סאטושו שבמחוז אוקיאמה ב-6 בדצמבר 1890. הוא סיים את לימודיו בהנדסת חשמל באוניברסיטה הקיסרית של טוקיו בשנת 1918. לאחר סיום לימודיו, הוא הפך לחבר צוות המכון לכימיה פיזיקלית וכימית (כיום משתייכת לחברת RIKEN).
בשנת 1921 הוא נשלח לעסוק במחקר באירופה. הוא ביקר בכמה אוניברסיטאות ומוסדות אירופיים, כולל במעבדת קוונדיש שבאנגליה, באוניברסיטת גטינגן שבגרמניה, ובאוניברסיטת קופנהגן שבדנמרק. בזמן שהותו בקופנהגן נישינה ביצע מחקר משותף יחד עם הפיזיקאי היהודי נילס בוהר, והשניים הפכו לחברים טובים. בשנת 1928 כתב מאמר על אפקט קומפטון יחד עם הפיזיקאי השוודי אוסקר קליין בקופנהגן. השניים ביצעו תיקון לגילויו של ארתור קומפטון על האפקט, ועל שמם קרויה נוסחת קליין-נישינה.
בשנת 1929 חזר נישינה ליפן, ושם ניסה ליצור סביבה מדעית לחקר מכניקת הקוונטים. הוא הקים את מעבדת נישינה בחברת RIKEN בשנת 1931, והזמין כמה חוקרים מערביים מפורסמים למעבדתו, כגון ורנר הייזנברג, פול דיראק ונילס בוהר וזאת על מנת לעודד פיזיקאים יפנים להצטרף לפרויקטים שלו. מעבדת נישינה נפגעה קשות במהלך מלחמת העולם השנייה, ורוב הציוד היה צריך להיזרק בשל ההרס, ולהירכש מחדש לאחר המלחמה.
לכבודו של נישינה קרוי מכתש נישינה שעל הירח.
עבודתו המדעית
נישינה חיבר יחד עם עמיתו אוסקר קליין את נוסחת קליין-נישינה. המחקר שלו התייחס לחלקיק קרן קוסמית ופיתוח מאיץ חלקיקים ציקלוטרון בעבודתו בחברת RIKEN, על מנת לחקור את אותו חלקיק. בפרט, הוא הבחין בחלקיק שהתברר מאוחר יותר להיות מיואון בקרן קוסמית. הוא גילה גם את האיזוטופ אורניום-237 ובכך סלל את הדרך עבור מחקרים על תופעות ביקוע סימטריות שהתרחשו בהקרנת נייטרון מהיר של אורניום (בשנים 1939–1940), ופיספס רק במעט את גילוי היסוד טרנס-אורני הראשון - נפטוניום.
הוא היה חוקר ראשי של RIKEN וחינך כמה דורות של פיזיקאים, ביניהם שני חתני פרס נובל: הידקי יוקאווה ושינאיצ'ירו טומונאגה. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא היה ראש תוכנית הגרעין היפנית, במטרה לפתח נשק גרעיני עבור האימפריה היפנית ולהכריע את המלחמה.
מאירה ברנע-גולדברג
מאירה ברנע גולדברג (נולדה ב-16 באוקטובר 1978) היא סופרת עורכת ספרותית ומבקרת ספרות ישראלית.
ביוגרפיה
ברנע־גולדברג נולדה, גדלה ומתגוררת בפתח תקווה.
במשך ארבע עשרה שנים עבדה ברשת צומת ספרים בתפקידי ניהול: מנהלת משאבי אנוש, מנהלת הדרכה, מנהלת שרות לקוחות ועוד.
כתיבה עיתונאית
ברנע-גולדברג כתבה טור באתר מאקו בשם "סופר מאמי" בנושאים שונים הקשורים לאימהות ומשפחה. כמו כן, כתבה באותו האתר במשך כשנתיים טור בעילום שם, בשם "ילד מיוחד שלי", בו תיארה את חוויותיה מגידול ילד על הספקטרום האוטיסטי.
לאחר תקופה בה היא כתבה בעילום שם, החליטה ברנע-גולברג לחשוף את סיפורה האישי-משפחתי:
ברנע-גולדברג כותבת מספר טורים קבועים בנושאים שונים: טור ספרותי העוסק בהמלצות על ספרי ילדים ונוער במאקו וטור בשם "סופר אמא" המתפרסם במקומונים של רשת שוקן.
קריירה ספרותית
בשנת 2011 הוציאה ברנע-גולדברג את ספרה הראשון, "כמה רחוק את מוכנה ללכת". הספר עוסק באישה, בבעלה ובתהליך הארוך אותו הם עוברים עד להולדת בנם הבכור. בחייה האישיים ארך התהליך הזה חמש שנים, שכללו טיפולי הפריה כושלים ולבסוף פנייה לאימוץ. עם זאת, בסופו של דבר ברנע־גולדברג ילדה את אבישי לאחר הריון טבעי. ספר זה נמכר בלמעלה מ-12 אלף עותקים.
כשהייתה ברנע־גולדברג באמצע כתיבת ספרה השלישי "משפחה לדוגמה", היא התבשרה כי בנה אובחן על הספקטרום האוטיסטי. במהלך העבודה על הספר היא התאימה את העלילה לחייה האישיים. לטענתה האבחון של בנה שינה לחלוטין את התנהלותה, והביא בצדו לא רק קשיים ומכאובים אלא גם שינויים חיוביים. בעקבות היכרותה עם עולם האוטיזם והתעמקותה בו, היא החלה לכתוב בנושא, ובהמשך גם החלה להנחות קבוצות תמיכה להורים המתמודדים עם ילד המאובחן על הספקטרום האוטיסטי. "להורים עוזר מאוד לפתוח את הנושאים הכי קשים בסביבה, שבה כולם מכירים את מה שעובר עליהם".
הספר "הילדה שניסתה" מבוסס על חוויות העבר של ברנע גולדברג בבית הספר היסודי כאשר הייתה נתונה לביקורת מצד מורה בבית הספר היסודי שהשפיעה על תפיסת הביטחון העצמי שלה.
כראמל - ספרים, סדרת טלוויזיה ומרצ'נדייז
ספר הילדים והנוער שכתבה, "כראמל", נכנס בשנת 2016 למצעד הספרים המומלצים של משרד החינוך וזכה לשבחי הביקורת. .
הספר "כראמל 2 - הנקמה" יצא לאור במרץ 2017. בנובמבר 2017 הספר נבחר לאחד המועמדים לעיטורי הצטיינות של "הפנקס" בקטגוריית ספר נוער מצטיין.
הספר "כראמל: ספר שלישי: נער החידות" יצא לאור מאי 2018. הספר "כראמל: ספר רביעי: האוצר הצהוב" יצא לאור באוקטובר 2019.
נכון לאוגוסט 2022, הסדרה מכרה 300,000 עותקים.
ביולי 2021 פורסם כי החלו הצילומים לסדרת טלוויזיה לנוער: "כראמל" המבוססת על סדרת ספרי כראמל. צילומי הסדרה, בכיכובם של יונתן בר אור (המגלם את רובי) ובובת החתול כראמל, בדיבובו של אמיר קריאף, החלו בקיץ 2021 והסדרה עלתה לשידור בינואר 2022 בכאן חינוכית. מאירה ובנה אבישי התארחו בהופעת אורח קצרה (פרק 11), ובחנוכה 2022 עלתה בתיאטרון אורנה פורת הצגת כראמל, וב 2024 תעלה ההצגה השניה, בה מגיע ויש.
באוגוסט 2022 התקיים פסטיבל כראמל הראשון בדיזינגוף סנטר אליו הגיעו 50,000 מבקרים וזכה להצלחה רבה. בדצמבר 2022 התקיימה השקה לספר השביעי בסדרה "סכנה בביצה" גם כן בדיזינגוף סנטר ואליה הגיעו 5,000 ילדים ובני נוער.
פמי פרימיום
פמי פרימיום היא חברת שירותים המתמחה במיקור חוץ של שירותים ציבוריים, ביטוח רפואי, בניהול שירותים רפואיים, ניהול תביעות רפואיות וברפואה תעסוקתית.
מאירה ברנע-גולדברג
כראמל - ספרים, סדרת טלוויזיה ומרצ'נדייז
בסדרה הקלאסית של כראמל צפויים לצאת 10 ספרים סך הכל ואליהם הצטרפה סדרת קומיקס כראמל מנוקדת המיועדת לראשית קריאה, המתארת מציאות מקבילה בה כראמל הוא למעשה חתול צעיר ושובב בן 8. במאי 2023 ראה אור ספר ילדים לפעוטות בשם "כראמל אתה לא יכול לעוף" ומשחקי קופסה של כראמל מבית פוקסמיינד.
פמי פרימיום
הקמת החברה
פמי פרימיום הוקמה בשנת 1991 על ידי סוכן הביטוח רוני דוידוף. דוידוף החל את דרכו בענף הביטוח בשנת 1985 שהצטרף לסוכנות הביטוח של אביו דניאל דוידוף -"דוידוף סוכנות לביטוח". החברה החלה את דרכה כסוכנות בתחום שירותי הרפואה והביטוח הרפואי לבעלי דרכון זר בישראל, סטודנטים, דיפלומטים ועובדים זרים, שלא יכלו לקבל שירות בקופות החולים. הסוכנות החלה לשגשג לאחר שבשנת 1994 נקבע, כי עובדים זרים אינם זכאים לזכויות ביטוח בריאות על פי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, אך על המעסיק שלהם חלה חובה לרכוש ביטוח רפואי. תוך שנים ספורות הגיעה מספר לקוחות החברה לכ-50 אלף איש.
מאירה ברנע-גולדברג
כראמל - ספרים, סדרת טלוויזיה ומרצ'נדייז
הספר השמיני בסדרת כראמל צפוי לצאת לאור בדצמבר 2024.
ברנע-גולדברג עוסקת בהנחיית סדנאות כתיבה ועריכה ספרותית. בשנת 2022 נבחרה לאחת מנשות ואנשי השנה של כלכליסט. בפברואר 2023 נבחרה לקבל את אות האישה המובילה בעיר פתח תקווה. בין הסיבות לבחירתה צוין כי היא משלבת בספריה ילדים על הספקטרום האוטיסטי, במטרה לעודד ילדים לקבל את עצמם כפי שהם ולקבל את השונה.
חיים אישיים
מתגוררת בפתח תקווה עם בעלה חנן ובנה אבישי.
ספרי ילדים
כל ספריה יצאו לאור בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.
פמי פרימיום
התרחבות בשוק הביטוח
בשנת 1992 החל דוידוף לפעול בשוק הביטוח הבינלאומי, והקים בשותפות עם חברת הביטוח וניהול הסיכונים Aon את חברת USA MedSave, העוסקת בניהול שירותי רפואה, בעיקר בפיקוח על עלויות רפואיות עבור חברות ביטוח בארצות הברית. ב-2013 מכר את החברה. במקביל נכנס לתחום ביטוח הדירקטורים ואחריות מקצועית, בשותפות עם סוכנות הביטוח הבריטית "האודן" (Howden). ונכנס כשותף בסוכנות הבריטית שרכש 10% מחברת האם שלה היפריון. ב-2002 הקימה "האודן" במשותף עם דוידוף חברת בת בישראל. ב-2008 מכר דוידוף ל"האודן" את חלקו בשותפות, וב-2011 מכר לה גם את "דוידוף סוכנות לביטוח". דוידוף גם הקים חברה-בת בהודו, India MedSave, העוסקת בניהול וסילוק תביעות רפואיות.
בנובמבר 2006 רכשה מחברת הביטוח מגדל את פעילות חברת "יורופ אסיסטנס" בישראל, חברה המספקת שירותים לבעלי ביטוח דירה. בדצמבר 2008, זכתה החברה במכרז של חברת עמידר לשירות לתיקון נזקי צנרת בהיקף של 18 מיליון שקל.
בשנת 2006, הקים דוידוף את חברת "דוידוף ניהול הסדרים פנסיוניים" שמתמחה במתן שירותי תפעול ושיווק של תוכניות פנסיה. ב-2011 מכר 50% מהסוכנות לפסגות בית השקעות, וב-2015 מכר את 50% הנותרים.
בשנת 2009, החלה "פמי פרימיום" להציע שירות לניהול ציי רכב, כולל שירותי דרך וגרירה, ביטוח שמשות, רדיו ורכב חליפי, מבחן רישוי, תחזוקה שוטפת ומכירה בסוף התקופה.
כניסה לענף שירותי הרפואה
בסוף שנות ה-90 החלה פמי פרימיום לספק שירותים רפואיים למבוטחי חברות הביטוח בישראל במודל של מיקור חוץ, שירותים לבעלי פוליסת ביטוח רפואי דוגמת: שירותי רפואה משלימה, שירות פסיכולוג, עזרה ראשונה בטיפולי שיניים, טיפולי שיננית, טיפולים אסתטיים, שירותי החלמה לאחר לידה, שירותי מיילדות, שירותי מומחים, ייעוץ לבחירת רופא מומחה וכדומה.
בשנת 2010, החלה להציע שירות ייעוץ טלפוני של רופא תמורת 69 שקל.
ביוני 2014, החלה להפעיל עבור שירותי בריאות כללית שירותי ייעוץ וידאו באמצעות רופאי ילדים, שלא בשעות הפעילות הרגילות.
כניסה לענף השירותים הציבורים
בעשור השני של המאה ה-21, עם יישום המודל הכלכלי הנאו-ליברלי בישראל של הפרטה והסחרה של השירותים הציבוריים, נכנסה "פמי פרימיום" לתחום זה. החברה זכתה במספר מכרזים של משרדי ממשלה להפרטת שירותים והעברתם למגזר הפרטי, בדרך כלל במודל של מיקור חוץ של תהליכים עסקיים (BPO Business Process Outsourcing) או במודל של קבלן כוח אדם. בין השירותים הציבורים שפמי פרימיום סיפקה או מספקת:
מבנה ובעלות
"פמי פרימיום" נמצאת בבעלות "קבוצת דוידוף", בה מחזיק רוני דוידוף בשותפות עם מנכ"ל אפריקה ישראל להשקעות לשעבר פיני כהן. ב-2017 רכש רוני דוידוף את רוב המניות של פיני כהן בקבוצה. הקבוצה כוללת מלבד "פמי פרימיום" חברות נוספות, שמעסיקות יחדיו יותר מ-3,000 עובדים. את רשת המוסכים ד"ר פח וחברת הטכנולוגיה הרפואית Orbix.
קישורים חיצוניים
(באנגלית)
לא בשמיים היא
ביהדות, לֹא בַשָּׁמַיִם הִיא הוא ביטוי המבטא את התפיסה כי התורה, על אף שניתנה משמים, והיא מעבר להשגת בני-אנוש, למרות כל זאת היא נתונה לפירושי החכמים המתעמקים בה בהתאם להבנתם. בנוסף הביטוי מלמד על כך שאין להכריע מחלוקות הלכתיות על פי בת קול או נבואה. יש הסוברים כי במקרים מסוימים דווקא אפשר להכריע על פי ידיעה מ'השמים'.
הביטוי משמש כיום כמטבע לשון מליצי במשמעות רחבה יותר: "זה לא בשמים"; כלומר אין הדבר נבצר מיכולת האדם, אם משתדלים מאוד להשיגו.
מקור הביטוי
מקור הביטוי הוא ב:
פשוטו של הפסוק מדבר על קלות קיום מצוות התורה (וכן על קלות התשובה). אולם חז"ל דרשו בפסוק, שכיוון שהתורה כבר אינה נמצאת בשמים, אין אפשרות "לקחת" אותה משם באותות ובמופתים כלשהם, ויש ללמוד את פרטי הלכותיה על פי מסורת הכללים שניתנו בהר סיני.
התייחסויות לביטוי
הביטוי מופיע בספרות חז"ל בכמה הקשרים. אזכור אחד מופיע בהקשר לאגדת תנורו של עכנאי, וקובעת שאין להסתמך על בת קול או כל מסר שמימי אחר בקביעת הלכה, לאחר שניתנה התורה בהר סיני, עם כל הכללים לפסיקת הלכה. כך מופיע ב:
בדרך מליצה אמרו: "לא בשמים היא - לא בגסי הרוח היא מצויה". כלומר, התורה לא שוכנת אצל אנשים יהירים, שמגביהים דעתם עליהם כשמים.
יישום מעשי
הוויכוח ההלכתי בהקשר זה, כלל דעות שונות ביחס ליכולת ההסתמכות על גורמים שאינם טבעיים בפסיקת הלכה. הרמב"ם קבע (משנה תורה, יסודי התורה ט, א) שנביא לא יכול לחדש הלכות, כאשר רק נבואת משה הייתה "נבואה מחוקקת", ולאחריה דבר זה נאסר; קביעה זו התבטאה אף באיסור גורף של כל שימוש בגורמים שאינם רציונליים בקביעת הלכה, כגון שאלת חלום ואף השפעה של ספרות הקבלה. לעומת זאת היו שתמכו ואף השתמשו בגורמים על-טבעיים שונים בפסיקת הלכה, כך מפורסם הספר "שאלות ותשובות מן השמים" לר' יעקב ממרויש מבעלי התוספות, העוסק בבירור שאלות הלכתיות על ידי שימוש בגורמים על-טבעיים, כדוגמת חלומות. יש טוענים שגם הראב"ד, בר הפלוגתא הגדול של הרמב"ם, לא חשש להסתמך על רוח הקודש בקביעת הלכות.
פטריארך
בישראל
בישראל מכהנים שלושה פטריארכים. היררכיית הכבוד שלהם נובעת מהוותק ההיסטורי הרציף בארץ ישראל של הקהילה אותה הם מייצגים. לפיכך סדר החשיבות הוא: הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית, הפטריארכיה הארמנית-אורתודוקסית והפטריארכיה הלטינית.
ריפוי בעיסוק
ריפוי בעיסוק הוא מקצוע ממקצועות הבריאות ומטרתו השגה שימור והשבת האדם לתפקוד בעיסוקים המשמעותיים עבורו.
ריפוי בעיסוק מסייע לאנשים בעלי הפרעה בתפקוד עקב לקות פיזית, נפשית, קוגניטיבית או תקשורתית, לחיות חיים עצמאיים במשפחה ובחברה עד כמה שניתן. המקצוע שואב את מקורות הידע שלו ממדעי העיסוק, מדעי הרפואה וממדעי החברה וההתנהגות.
המקצוע מתמקד במגוון העיסוקים המבוצעים על ידי המטופלים, אשר יכולים להיות בכל גיל, וחשיבותם לתפקוד האדם ולתחושת השייכות החברתית ורווחתו. מקצוע זה בא לספק התערבות המאפשרת לאדם לפתח או לשחזר מיומנויות חברתיות, מיומנויות משחק ויכולות למידה התואמות את גילו. בנוסף, מרפאים בעיסוק מיומנים בעזרה למטופלים בעלי מגוון רחב של קשיים גופניים, התפתחותיים והתנהגותיים, כגון ליקויי כתיבה, שימוש במחשב וכדומה, ובהתאמת ציוד ואביזרי עזר.
תפקידם המרכזי של המרפאים בעיסוק הוא לסייע לאדם להיות מעורב בעיסוקים שהם בעלי מטרה, משמעות וחשיבות עבורו, ואשר מאפשרים לו השתתפות בחיי היום-יום כבסיס לבריאותו, רווחתו, ביטחונו ולאיכות חייו. מרפאים בעיסוק עובדים עם מגוון אוכלוסיות, במסגרות שונות. הטיפול בריפוי בעיסוק מותאם לגילו, יכולותיו או לחליפין מגבלותיו, תפקידיו, ערכיו והרקע התרבותי של הפרט.
מרפאים בעיסוק ממלאים תפקידי מפתח בתהליכי האבחון, הטיפול, והשיקום בקרב אוכלוסיות מגוונות, ופעילים במגוון מסגרות במערכות הבריאות, החינוך והרווחה בהתאם לתחומי התמחותם. עוד הם פועלים במסגרות קהילתיות מגוונות ומסגרות פרטיות רבות, כגון קליניקות פרטיות ומתנ"סים חברתיים.
הכרה מקצועית בישראל
מרפא בעיסוק הוא מי שבידו תעודת תואר ראשון אקדמי מוכר בריפוי בעיסוק, ובעל תעודת מרפא בעיסוק מטעם משרד הבריאות. על פי חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות משנת 2008, על מנת להיות מרפא בעיסוק מורשה מטעם משרד הבריאות יש לגשת לבחינת רישוי בנוסף ללימודים אקדמיים והכשרה מעשית. כיום נלמד המקצוע במוסדות האקדמיים הבאים: האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה, ושלוחתה במכללת מבח"ר בני ברק, אוניברסיטת אריאל והקריה האקדמית אונו. במוסדות הללו ישנן תוכניות גם לתארים מתקדמים. לאחרונה אושרו שתי תוכניות אקדמיות באזורי הפריפריה בישראל, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובמכללה האקדמית צפת.
מנתוני משרד הבריאות משנת 2019 עולה כי בישראל ישנם 6,373 מרפאים בעיסוק מוסמכים, עם 6,154 מרפאים מתחת לגיל 67. היחס המשוער בין מרפאים בעיסוק לאוכלוסייה הוא 0.67 לכל 1,000 איש.
מי שברך
מִי שֶׁבֵּרַךְ הוא כינוי לקטע קצר של תפילה יהודית, הנאמרת בדרך כלל במהלך קריאת התורה, או לאחריה. מהות התפילה היא ברכה לזולת. קיימות תפילות מי שברך שונות המותאמות לזמנים ואירועים שונים.
בקריאת התורה
תפילת המי שברך הידועה יותר היא זאת הנאמרת בעת הקריאה בתורה, ובה מברכים את מי שנקרא לעלייה לתורה:
בבתי כנסת רבים נהוג לשלב בעת ה"עליה לתורה" התרמה של העולה בתרומה המיועדת לפעולות בית הכנסת, ותפילת "מי שברך" היא חלק מהברכה המגיעה לו בזכות תרומתו.
בקהלות אשכנז המערבי, מקפידים לומר מי שברך לכל עולה לתורה, אפילו בימות החול; הפעם היחידה שאין מברכים את העולים בברכה זו היא בתשעה באב בשחרית, ובדרך כלל נוהגים לקרוא לאותם העולים במנחה כדי שיוכלו לברכם בברכה זו.
אירועים שונים
נוסח נוסף נתקן על ידי הרב יום-טוב ליפמן הלר, בעקבות גזירות ת"ח ת"ט בהם נרצחו יהודים רבים:
האגדה מספרת כי נוסח זה נתקן לאחר שנתגלה לו מהשמים כי גזירות אלו באו עקב זלזול בבתי מדרשות ובבתי הכנסיות, על ידי דיבורים בטלים.
מהות התפילה היא ברכה למי ששומר פיו ולשונו ואינו מדבר בשעת התפילה וקריאת התורה, בקצת מקומות נהוגים לאומרו לאחר קריאת התורה:
בשבת שלפני תענית בה"ב נהוג שהחזן מכריז בתפילה על התעניות על ידי ברכה של אלו שיתענו. במנהג אשכנז המזרחי, נוהגים לומר מי שברך מיוחד לפני החזרת ספר התורה לארון הקודש, ואילו במנהג אשכנז המערבי, נוהגים להוסיף את הברכה לנוסח המי שבירך שאחר יקום פורקן. האחרונים כתבו שמי שעונה אמן אחרי ברכה זו, אינו צריך לקבל על עצמו את התענית בתפילת המנחה ביום שלפני התענית כדין תענית יחיד, אך הדגישו שאין עניית אמן על ברכה זו מחייבת את העונה להתענות אם לא התכוון לכך.
ריבוי נוסחים
מאחר שמדובר בתפילה פשוטה שאין בה הזכרת "שם ומלכות" - מתחברים נוסחים רבים בלי שניתן יהיה להתחקות אחר מחברם, ולפי הערכות שונות קיימים למעלה מ-80 סוגי "מי שברך" שונים – מברכת העלייה לתורה וברכות לחתן ועד לברכה למי שהגיע לגיל מופלג או למי שעומד להתגייס לצבא.
דרכנו (שיר)
דרכּנו הוא פזמון עברי שנכתב על ידי יענקל'ה רוטבליט והולחן על ידי יזהר אשדות. השיר בוצע לראשונה על ידי דני בסן בשנת 1989 וזכה להצלחה רבה לאחר שגרסת כיסוי שלו מ-2001 הייתה לחלק מפסקול הסדרה "הבורגנים".
רקע
השיר נכתב בשנת 1986 על ידי יענק'לה רוטבליט והוקדש לאשתו אורנה, שהתמודדה עם מחלת ה-ALS ונפטרה כעשור לאחר מכן. הוא בוצע על ידי דני בסן ונכלל באלבומו "הילד שבי" בשנת 1989.
השיר זכה להצלחה רבה לאחר שהיה חלק מפסקול הסדרה "הבורגנים" ששודרה בערוץ 2, ובוצע על ידי חני פירסטנברג ושרית וינו-אלעד. קובי בן עטר, יועץ מוזיקלי, הסביר בראיון מדוע בחר לשבץ את השיר בפרק הסיום של הסדרה: "הבמאי, איתן צור, סיפר לי על סצנה שמתרחשת בחתונה, ובה חברה טובה עושה מחווה לחתן ולכלה: היא שרה להם שיר שיש בו מסר מריר, אבל גם אופטימי. היא מזהירה אותם שהדרך לא זוהרת ולא קלה, אבל כדאי ללכת בה. זכרתי את הביצוע הכובש של דני בסן ואת הלחן של יזהר אשדות, והיה ברור לי שזה השיר שאבחר". השיר יצא כסינגל בשנת 2001 עוד לפני שידורו בסדרה. הוא הושמע רבות בתחנות הרדיו ומן הסינגל נמכרו כ-20 אלף עותקים, לאחר שהוקלט על ידי פירסטנברג ושרית וינו-אלעד. השיר נבחר כשיר השנה במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשס"ב (2002), של רשת ג' ובמצעד גלי צה"ל.
השיר, שנכתב על ידי רוטבלט כשיר אישי, זוהה כשיר בעל משמעות לאומית בתקופת הפיגועים הגדולים שבוצעו בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 (האינתיפאדה השנייה). בריאיון לתקשורת התייחס ראש הממשלה אריאל שרון למצב הביטחוני הקשה תוך התייחסות לשיר באומרו "כמו ששרות שתי הבחורות הנחמדות מ'הבורגנים' את השיר של יענקל'ה רוטבליט וזוהר (יזהר) אשדות, לא קלה היא הדרך".
ויקיפדיה הפורטוגזית
ויקיפדיה הפורטוגזית היא הגרסה של ויקיפדיה בשפה הפורטוגזית. עם תחילה דרכה ביוני 2001, הייתה ויקיפדיה הפורטוגזית הוויקיפדיה החמישית במספרה. נכון ל- ב ישנם בו  ערכים.
היסטוריה
הערכים בפורטוגזית יכולים להיות מגוונים מאוד לשונית, שכן התורמים באתר כותבים בפורטוגזית אירופאית ובפורטוגזית ברזילאית. הערכים נוטים לצד כזה או אחר, או לפעמים כוללים מוטיבים משתי צורות השפה.
קהילת ויקיפדיה הפורטוגזית בחרה שלא ליצור הפרדה בין הפורטוגזית הברזילאית לזו האירופאית. בשנת 2005, התקיימה הצבעה בנוגע לשאלה האם יש ליצור גרסה של ויקיפדיה בפורטוגזית ברזילאית (pt-br), ומרבים המצביעים דחו את ההצעה. בשנת 2007, הצעה נוספת ליצור גרסה של ויקיפדיה רק עבור הפורטוגזית האירופאית נדחתה אף היא. גם בשנת 2009 הועלתה הצעה להקים אתר נפרד לטובת הפורטוגזית הברזילאית, אלא שההצעה הגיעה מכיוון קרן ויקימדיה והם דחו את ההצעה שכן לא מדובר בשפות נפרדות לחלוטין.
בתחילת ינואר 2007, המיזם חווה ירידה בכמות העריכות ממשתמים לא רשומים (מ-20 אחוזים ל-15 אחוזים), ועלייה בכמות השחזורים של המשתמשים הלא רשומים (מ-15 אחוזים לשיא של 25 אחוזים), מה שהצביע כלל הנראה על מלחמות עריכה והשחתות. עקב כך הוסיפו למיזם קוד ב-JavaScript שחייב את המשתמשים הלא רשומים לצפות בתצוגה מקדימה של עריכתם.
בדצמבר 2010, ויקיפדיה הפורטוגזית עקפה את ויקיפדיה ההולנדית בכמות הערכים. אולם, ברבעון הראשון של שנת 2011 היא נדחקה שוב מטה תחת ויקיפדיה הרוסית וההולנדית שצמצמו את הפער.
מאפיינים ייחודיים
ויקיפדיה הפורטוגזית שונה מוויקיפדיה האנגלית במספר היבטים:
לאומיות אתנית
לאומיות אתנית היא סוג של לאומיות שבה האומה מוגדרת במונחים אתניים.
העיקרון המרכזי עליו מושתת הלאומיות האתנית הוא הגדרת העם על בסיס מורשת משותפת, שבדרך כלל כוללת שפה משותפת, אמונה משותפת ומוצא אתני משותף. הלאומיות האתנית כוללת גם רעיונות של תרבות משותפת בין חברי הקבוצה, לבין אבותיהם.
ישנם סוגים של לאומיות אתנית המושתתים על רעיון האתניות (או הגזע) כמאפיין תורשתי בלתי משתנה (למשל לאומנות לבנה), אך לעיתים קרובות כרוכה הלאומיות האתנית בהטמעה כפויה של קבוצות מיעוט אתני בקבוצה הדומיננטית (לדוגמה, מדיניות איטליה הפאשיסטית בין שתי מלחמות העולם, כלפי המיעוט האוסטרי שסופח בצפונה). מדיניות הטמעת מיעוטים עשויה להיות מבוססת על אמונה במוצא משותף עם קבוצות מתבוללות (למשל מדיניות גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה כלפי העמים הגרמאניים).
במקרים מסוימים ההפרדה בין הלאומיות האתנית והלאומיות המדינתית ברורה (צרפת היא דוגמה קלאסית של זהות לאומית המושרשת בלאומיות האזרחית והלשונית), ובמקרים אחרים ההפרדה פחות ברורה, למשל בלאומיות הטורקית.
היסטוריה
ההיסטוריון היווני הרודוטוס (המאה ה-5 לפנה"ס) היה הראשון שהגדיר את מאפייני האתניות, בתיאור המפורסם שלו למה מגדיר את הזהות היוונית. הוא מזכיר קרבת דם (יוונית: ομόαιμον, homymaimon, "של אותו דם"), שפה (יוונית: ὁμόγλωσσον, homoglōsson, "מדברים באותה שפה"), ומנהגים (יוונית: ὁμότροπον, homeytropon, "של אותם הרגלים או חיים").
מאפיינים
העיקרון הפוליטי המרכזי בלאומיות האתנית הוא שניתן לזהות קבוצות אתניות באופן חד-משמעי, וכי כל קבוצה כזו זכאית להגדרה עצמית.