cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדם בים
הגעה - פנייה - הגעה
בסופו של התמרון, הסירה עומדת במקומה בכל אורכה קרוב לאדם במים, במטרה לחלץ אותו מאמצע הספינה. זה עשוי ורצוי להיות מעל הרוח של הנופל ולהיסחף עד אליו ברוחות קלות, כך שהיא נסחפת לאט בעזרת הרוח עד אליהם לשם חילוצן. ובמעלה הרוח ובמרחק של מטרים ספורים ברוחות מתונות. או במורד הרוח במרחק זריקת חבל או גלגל הצלה הקשור בחבל, אם הם בהכרה תוך כדי זהירות לא לפגוע בנופל על ידי מכה קשה מקצה החבל, אשר עם קשר "ראש טורקי" בקצהו בדרך כלל או מגלגל ההצלה.
חילוץ עם מנוע פועל
בסירת מנוע, או בסירת מפרש עם מנוע פועל, רוב האנשים שנאלצים לתמרן בשעת חירום ישתמשו במנוע. זה מציג את הסכנה הנוספת לפיה הנפגע עלול להיפגע עוד יותר מהמדחף המסתובב במקום קרוב אליו. חשוב לבצע בדיקה כפולה באם אין בסירה חבלים שנגררים במים לפני הפעלת המנוע. ייתכן שהם נעקרו ממקומם עקב נפילת הנפגע למים, או אולי נזרקו מאוחר יותר על ידי אנשים על הסיפון שניסו לעזור, אבל ברגע שהם מסביב למדחף, הם יכולים להוציא את המנוע משימוש, בדיוק כאשר זה נחוץ להיות שימושי ביותר. ניתן להשתמש במנוע העזר של היאכטה במהלך הגישות הסופיות אל הנפגע, העזרת כל אחת משיטות ההפלגה המתוארות לעיל, ומנועי סירת מנוע ישמשו בכל מקרה את התמרון שיבוצע. המנוע/ים חייבים להיות בהילוך סרק לפני שמתקרבים לנפגע, וניתן אפילו לכבות אותם לחלוטין במהלך החילוץ בקרבת הנפגע כדי להקל על התקשורת, להפחית את האדים ולאפשר לאנשים להתרכז במשימת החילוץ שיש לבצע.
פעולת חילוץ הנופל
את כל אנשי הצוות המעורבים בחילוץ יש לרתום, בחבלים או ברתמות הגנה. תנאי הים שהובילו לנפילה הראשונה עלולים להוביל לכך שאנשים נוספים יגיעו למים. חשוב מאוד שאנשים נוספים לא יקפצו "לעזור", או יפלו למים בשוגג. בעת חילוץ ביש להעלות בהקדם האפשרי,את הנופל מהמים לסירה. לכלי שיט מנועי יש לרוב פלטפורמות אופקיות או סולמות בירכתיים, ייתכן שאנשי הצוות יוכלו להעלות ולהניח שם את הנפגע. אם לכלי השיט יש סירה פנויה, ייתכן שניתן יהיה לחלץ את הנפגע לתוך הסירה ומשם לכלי השיט הראשי, במיוחד אם הסירה נשמרת על מנופי הרמה בירכתיים המשמשים להעלאה והורדה שלה. ברוב גופי כלי השיט, הסיפונים הצדדיים נמוכים ביותר מעל קו המים ובעלי גישה חופשית ביותר באמצע הספינה, וכאן יש להעלות ולהחזיר את הנפגע לסיפון כלי השיט. אם מעקות ההגנה של הסיפונים הם מכבל מתכתי, צריכים להיות בעלי קשירת חבלים או שחרור וסגירה מהירים בקצה אחד כך שניתן יהיה לשחרר את הכבלים התחתונים, או את שניהם, כדי להקל על החילוץ.
אפעולת החילוץ שונה עבור נפגע בהכרה לעומת מחוסר הכרה, לאחר זמן קצר מאוד במים קרים, אפילו אדם בהכרה בכושר יאבד כוח וזריזות באופן ניכר ויזדקק לעזרה לעלות, במיוחד בלבוש רטוב כבד. מצבו של אדם בשלבים המוקדמים של היפותרמיה יכול להחמיר במידה ניכרת על ידי הרמה אנכית ששל הנפגע כך שמחזור הדם שיש לו מתנקז מהראש אל כפות רגליו. עדיף הרבה יותר לחלץ את הנפגע בצורה אופקית ככל האפשר. חלקי ציוד שונים נמצאים בשוק כדי לעזור לצוותים קטנים או מוחלשים להתמודד עם הבעיה הזו, אבל שום דבר לא מנצח את המאמצים המשולבים של כמה ידיים חזקות שאוחזות פריטי לבוש שונים על הידיים, הגוף והרגליים, וגוררות ביחד את הנפגע אל הסיפון. בים סוער, הגלים שגרמו לנפילה יכולים לפעמים לעזור על ידי הרמת האדם הצף מעלה בהישג יד מהסיפון הצדדי כשהסירה מתנדנדת. יש להקפיד על מה לעשות כאשר כל גל יורד אם האדם עדיין לא על הסיפון, שכן משקלו יכול למשוך אנשי צוות בעצמם. ניתן להחזיק לולאות של חבל מתחת לזרועות ומאחורי הברכיים על גל אחד במהלך שקיעת הגל ולגרור אותם שוב במהלך העלייה הבאה, אם זה אפשרי.
נפגע בריא עשוי לטפס על סולם פחות או יותר ללא סיוע, אם כי יש לשקול את הסכנות של התקרבות לירכתי הסירה בים סוער אם שם נמצא הסולם השימושי היחיד. נפגע בכושר עשוי לעלות עם רגל בתוך לולאה פשוטה של חבל ולהרים את עצמו אל המעקה. קורבן היפותרמי, פצוע או מחוסר הכרה עלול להיות ממש לא מסוגל לעזור לעצמו. במקרה זה ניתן להשתמש ברשתות, מתלים, סירה מתנפחת או סירת הצלה, עם או בלי סיוע נוסף של גלגלת ביחס של 4:1 או טוב יותר. גלגלת כזו עשויה להיות בשימוש של מפרש ראשי עבור - מנור, או עשויה להיות מיועדת לעבודה ומאוחסנת במקרה הצורך. כננת של היאכטה, אם קיימת, עשויות גם להיות לעזר.
עזרים טכנולוגיים
ניתן להשתמש בטכנולוגיה גם כדי לסייע בחילוץ של אנשים שנפלו מעבר לסיפון. רשמים/דפסות של מפות GPS המיועדים לשימוש ימי כוללים כפתור Man Overboard (MOB). כפתור זה נלחץ ברגע שהושמעה אזעקת אדם מעבר לסיפון, מה שגורם לרשם לתעד את המיקום האחרון הידוע של האדם שמעבר לסיפון. זה מאפשר להחזיר את הסירה בקלות למקום הנפילה של חבר הצוות גם אם אבד המגע החזותי.
מספר יצרנים מייצרים אזעקות של אדם מעבר לסיפון שיכולות לזהות באופן אוטומטי תקרית של אדם מעבר לסיפון. החומרה מורכבת מיחידות בודדות שלובש כל איש צוות, ויחידת בסיס. חלק מהמערכות מופעלות במים: כאשר יחידה בודדת באה במגע עם מים, היא שולחת אות ליחידת הבסיס, מה שמשמיע את אזעקת אדם מעבר לסיפון. מערכות זיהוי אוטומטיות אחרות מסתמכות על אות רדיו קבוע המועבר בין יחידה בודדת ליחידת הבסיס; יציאה מחוץ לטווח השידור של היחידה הבודדת ו/או נפילה למים גורמים לאות הרדיו להתדרדר מהר באופן חמור, מה שגורם ליחידת הבסיס להשמיע את אזעקת אדם מעבר לסיפון. חומרה של יצרנים מסוימים משתלבת עם מערכות אחרות בסירה; לדוגמה, הוא עשוי להפעיל מתג הורדת המצערת של המנוע, ולעצירת כלי השיט, או לשלוט בטייס/נווט האוטומטי כדי לחזור לנקודת האדם שנפל לים.
אירועים בחיל הים הישראלי
בהפלגת הסיום של בית הספר לקציני ים - באוגוסט 1956, בהפלגת הסיום של מחזור א' בית הספר לקציני ים עכו באוניית "צים נחשון", בפיקוד רב חובל אנריקו לוי, נפל המדריך אלכס קרני למים. הנפילה נראתה, רב החובל ביצע תמרון בוטקוב מושלם חזר ואסף את הנופל. לקדטים היה מנהג לכבס את בגדי העבודה קשורים בחבל שנשתרך מאחורי האנייה. קרני נאחז בחבל הכביסה וכך ניצל.
במשחתת אח"י יפו (ק-42) - ב-21 באוקטובר 1968 נמצאה המשחתת אח"י יפו במרכז הים התיכון, בדרכה לנמל אוגוסטה באיטליה, למפגש עם אח"י חיפה (ס-322) שבאה משרבורג. בקטע הים שבין כרתים לסיציליה, הים היה גבוה והמשחתת רכבה עם כיוון הגלים במהירות 18 קשר. הסיפונים היו יבשים וחלק מצוות המשחתת שלא היו בתפקיד נמצאו על הסיפון מאחורי הארובה. לפתע גל גדול הציף את הסיפון מצד שמאל לצד ימין. החיילים נרטבו ולאחר שעבר הגל הבחינו החיילים כי אחד המכונאים, ג'ורג' גודל, חסר. הכבל במעקה הסיפון במקום בו עמד לאחרונה נמצא קרוע.
אח"י נגה (ק-22) - שימשה כאוניית הדרכה לקורס חובלים ובתי ספר ימיים. בקיץ שנת 1969, בעת שהפליגה בפיקוד דב רם, בקרבת החוף מדרום לאשדוד עם חניכי קורס חובלים. נפל חובל שהתכופף מעבר לסיפון כדי להקיא. הדבר היה בלילה, באונייה לא הבחינו בנפילתו והיא המשיכה בדרכה. החובל שחה לכיוון החוף והתקרב למצוף התקשרות במעגן קו צינור אילת אשקלון שהיה אז בבנייה. גוררת שיצאה מאשדוד והביאה עובדים גילתה ואספה אותו.
הלקח שנלמד בכל אניות חיל הים איסור להקיא מעבר לדופן. בפינות המבנה הוצבו דליים לשם הקאה.
דייג נפל למים מספינת הדיג 'כרמל', ב-14 בפברואר 1972, מערבית לחוף שפיים, החלו חיפושים על ידי אח"י חנית (סער 3), דבור, ספינת משטרה ומטוס סיור הדייג לא נמצא.
לוחם דבור - נפל למים מדבור 871 בעת סיור מול אשדוד, ב-5 בינואר 1984. נערכו חיפושים על ידי כלי שיט ומסוקים אך הנופל לא נמצא ונחשב חלל צה"ל שמקום קבורתו לא נודע.
ענת קם
ענת קם (נולדה ב־18 באפריל 1987) היא עיתונאית ופובליציסטית ישראלית. התפרסמה לאחר שבעת שירותה בצה"ל כעוזרת ראש לשכת מפקד פיקוד המרכז, אגרה מעל אלפיים קובצי מחשב שבחלקם מסמכים סודיים, וזמן קצר לאחר שחרורה מסרה את רובם לעיתונאי אורי בלאו, שפרסם חומרים משני קבצים. לאחר חשיפת הפרשה היא הודתה והורשעה, במסגרת עסקת טיעון, בעבירות של ריגול חמור ומסירת ידיעה סודית ללא היתר, ונשאה עונש מאסר.
ביוגרפיה
ענת קם נולדה בירושלים ליגאל קם, סוכן ביטוח, ולעדה גרשט, עובדת סוציאלית, ולמדה בתיכון ליד האוניברסיטה (ליד"ה). בנעוריה החלה לעסוק בכתיבה עיתונאית במקומון הירושלמי "ירושלים" (כיום "ידיעות ירושלים") ובערוץ הנוער של אתר "וואלה!". נוסף על כך הייתה מדריכה בצופים.
בשנת 2005 התגייסה לצה"ל. ביולי 2005 הוצבה כפקידה בלשכת מפקד פיקוד המרכז. בינואר 2006 יצאה לקורס קצינים, אך הודחה ממנו ומונתה לעוזרת ראש הלשכה של מפקד פיקוד המרכז.
לאחר שחרורה מצה"ל, החלה ללמוד היסטוריה ופילוסופיה לתואר ראשון באוניברסיטת תל אביב. באוגוסט 2007 החלה לעבוד ככתבת ערוץ "ברנז'ה" של אתר "וואלה!", העוסק בסיקור אמצעי התקשורת. בתפקיד זה פעלה עד 10 במרץ 2010, אז הודיעה על יציאתה לחופשה ללא תשלום.
פרשת העתקת המסמכים הסודיים ומסירתם
במהלך שירותה בלשכת מפקד פיקוד המרכז אספה קם במחשבה 2,085 מסמכים, ובהם כ־700 המסווגים כסודיים או סודיים ביותר, בנצלה רמה נמוכה של אבטחת מידע בלשכה, ובעת שחרורה נטלה אותם עימה לשם פרסומם. תחילה הציעה את המסמכים לעיתונאי "ידיעות אחרונות" יוסי יהושוע, אך מסיבות טכניות לא יצאה הצעתה לפועל, ובספטמבר 2008 העבירה החסן נייד ובו למעלה מ־1,500 מסמכים לעיתונאי "הארץ" אורי בלאו, שנעזר בשני קבצים לצורך כתבות המבקרות את מערכת הביטחון. כתבתו "מכירת חיסול" ראתה אור במוסף סוף השבוע בנובמבר אותה שנה.
בחקירת השב"כ הודתה קם אחרי דקות אחדות כי היא שמסרה את המסמכים לבלאו. היא נעצרה והושמה במעצר בית. לבקשת חוקרי הפרשה הוטל צו איסור פרסום על הפרשה. דבר מעצרה פורסם בקול ישראל בערבית ובאתרו, אולם נמחק מאוחר יותר. שמועות על מעצרה נפוצו באינטרנט, רמיזות על הפרשה הופיעו בעיתונות בארץ, ומאוחר יותר פורסמו פרטי הפרשה בתקשורת זרה, עד שבאפריל 2010 הוסר חלקית צו איסור הפרסום ופורסם דבר מעצרה.
באחד הדיונים המשפטיים בעניינה הציגה קם את מניעיה: עם זה, בריאיון מ־2022 הבהירה שסיבה מרכזית נוספת למעשה הייתה האומללות שחוותה בזמן השירות הצבאי. היא העלתה את התהייה מדוע לא מנעה את החיסולים באמצעות ההדלפה לפני שהתרחשו, והסבירה אותה בפחד שחשה. קם אף העריכה שהייתה חדלה מהעתקת המסמכים בסופו של דבר אלמלא הקלות והמהירות שבהן התאפשר לה לעשות זאת.
עם הזמן הוארך מעצרה, ואף הוחמרו תנאיו, אך בקשת המדינה להעבירה למעצר מאחורי סורג ובריח במקום מעצר בית נדחתה.
השופט זאב המר, שדן בהארכת מעצרה, נדרש למחדל שאפשר את מעשיה, וכתב: על יחסה של קם למסמכים הסודיים שהעתיקה אמר כי  אשר למניעיה של קם קבע השופט, ראשית, כי היא לא הסבירה את מקור מומחיותה בסוגיה המסובכת מאוד של הגדרת פשע מלחמה במשפט הבינלאומי בדיני המלחמה; ושנית, שכדי להביא לידיעת הציבור מידע על אותם מעשים של הצבא שלהם התייחסה, לא היה צריך לאסוף ולגנוב אלפי מסמכים מסווגים העוסקים במגוון תחומי הפעילות, התכנון והאימונים של הצבא, שאין בינם לבין אותם המעשים כל קשר.
ההליך המשפטי
ב־14 בינואר 2010 הוגש נגד קם כתב אישום בגין ריגול חמור: איסוף, החזקת ומסירת ידיעה סודית תוך כוונה לפגוע בביטחון המדינה. בדיון בהחמרת תנאי מעצרה של קם כתבה שופטת בית המשפט העליון, אילה פרוקצ'יה:
לאחר שהודתה במסגרת הסדר טיעון בכתב אישום מתוקן הורשעה קם בבית המשפט המחוזי בתל אביב, בעבירות של ריגול חמור (איסוף והחזקת ידיעה סודית) ומסירת ידיעה סודית ללא היתר, אך ללא כוונה לפגוע בביטחון המדינה. ב־30 באוקטובר 2011 נגזרו עליה ארבע וחצי שנות מאסר בפועל ושנה וחצי מאסר על תנאי. השנתיים שבהן שהתה במעצר הבית לא נוכו מהעונש.
על חומרת המעשה כתבו השופטים בגזר הדין:
על המניעים למעשה כתבו השופטים:
ב־23 בנובמבר 2011 נכנסה קם למאסר בבית הסוהר נווה תרצה.
שופטת בית המשפט העליון עדנה ארבל כתבה על המניע האידאולוגי של קם: קם השתחררה מהכלא אחרי שנתיים מאסר.
הדיון הציבורי במעשיה
צו איסור הפרסום שהוצא על דבר מעצר הבית נסדק לראשונה בדצמבר 2009, עם פרסום הידיעה על מעצרה בפורום הסקופים באתר "רוטר.נט". ידיעה זו הוסרה לאחר זמן קצר. ימים אחדים אחר כך נדרשה לפרשה הבלוגרית דבורית שרגל. כלי התקשורת הממוסד הראשון שהתייחס לפרשה היה אתר nrg מעריב, במאמר הדעה של יצחק טסלר שהופנה בעיקר אל הברנז'ה העיתונאית, ובו קרא טסלר לחבריו העיתונאים למצוא דרכים לפרסם את דבר מעצרה של קם. בלוגים אחרים פרסמו טקסטים שנמחקו זמן קצר לאחר מכן (חלקם מפאת צו איסור הפרסום וחלקם בעקבות בקשת ענת קם עצמה) וכן האתרים עין השביעית, כתב עת אלקטרוני העוסק בסקירה ובביקורת של התקשורת, שפיזר רמזים, וחדשות מחלקה ראשונה בניהול יואב יצחק.
מחוץ לישראל פרסם את דבר הפרשה לראשונה (באמצע מרץ 2010) ריצ'רד סילברסטיין, בלוגר יהודי־אמריקאי. הפרסום המלא הראשון (באמצעי תקשורת ממוסד) הופיע בסוף מרץ 2010 בסוכנות הידיעות היהודית Jewish Telegraphic Agency (JTA), שמקום מושבה בארצות הברית. הדיווח בסוכנות זו צוטט בקול ישראל בערבית, ובימים שלאחר מכן פורסמה הפרשה בשלל עיתונים ובסוכנויות ידיעות. לאחר הפרסום העולמי החלה התקשורת הישראלית לרמוז על הפרשה. עיתון "הארץ" וערוץ 10 עתרו לבית המשפט המחוזי בתל אביב כנגד צו איסור הפרסום, וזה הוסר ב־8 באפריל.
עם הסרת הצו נערך באמצעי התקשורת בישראל דיון נרחב ביותר במעשיה של קם. הגישה הדומיננטית בעיתונות הייתה שהם סיכנו חיי אדם בלי צידוק של ממש. עם זאת גורמים שונים, ובראשם "הארץ", צידדו במעשיה, ואף ביקרו את השב"כ בטענה כי הפר את ההסכם שחתם עם "הארץ" ובו התחייב בהגבלות מסוימות על שימוש במסמכים והעמדה לדין. במאמר מערכת של "הארץ" הובעה הדעה שמעשיה של קם מתגמדים לעומת המעשים שחשפה.
מהלכים לשינוי חוק העונשין
בעקבות הרשעתה של ענת קם בריגול חמור יזמו חברי הכנסת עתניאל שנלר וציון פיניאן תיקון לחוק העונשין שלפיו, בין היתר, יופחת העונש המרבי בגין פעולות הקשורות להחזקת או מסירת ידיעה סודית ללא סמכות, שבוצעו ללא כוונה לפגוע בביטחון המדינה, ועבירות אלה לא ייקראו "ריגול חמור". הצעה זו הובאה לדיון בוועדת חוקה, חוק ומשפט ושם הודיע יו"ר הוועדה, ח"כ דוד רותם, כי לא יקדם את ההצעה לפני ההכרעה בערעור שהגישה קם, כדי לא להשפיע על ההליך המשפטי. שנלר אמר כי אין לו התנגדות לכך. לטענת קם העיכוב בא למנוע הקלה בעונשה בערעור שהגישה, ולכן עתרה לבג"ץ על מנת שיורה לקדם את הליכי החקיקה. בג"ץ דחה על הסף את העתירה.
תביעתה לפיצוי מ"הארץ"
באפריל 2013 הגישה קם לבית המשפט המחוזי בתל אביב תביעה לפיצויים בסך 2.6 מיליון ש"ח נגד העיתון "הארץ", מו"ל העיתון עמוס שוקן, סגן העורך לשעבר אבי זילברברג, והעיתונאי אורי בלאו, על פרסום מסמכים סודיים שמסרה לעיתון, פרסום שהביא לחשיפתה כמקור. בדצמבר 2018 נפסק כי "הארץ" ובלאו אכן חבים חובת זהירות לקם, ועקב כך הם חויבו לשלם לה 75,000 ש"ח כהוצאות משפט. גובה הפיצוי על הנזק שנגרם לה לא נקבע. "הארץ" ובלאו הגישו לבית המשפט העליון בקשת רשות ערעור על החלטה זו. לאחר דיון בבית המשפט העליון הגיעו הצדדים לפשרה שבמסגרתה שילם לה "הארץ" 270 אלף שקלים והוסכם כי תבוטל החלטת בית המשפט המחוזי ש"הארץ" ובלאו אחראים לנזקיה של קם.
ב־26 בינואר 2014 שוחררה קם מהכלא לאחר שוועדת שחרורים החליטה להפחית שליש מתקופת מאסרה.
לאחר שחרורה מהכלא
קם השלימה תואר שני מבית הספר לעיתונות של אוניברסיטת קולומביה.
בשנת 2015 חזרה לעבוד כעיתונאית, בירחון "ליברל".
בשנת 2021 יצא לאקרנים סרט תיעודי של הבמאי שלומי אלדר בשם "להיות ענת קם".
במאי 2021 הצטרפה לצוות הכותבים באתר "כסית", העוסק בסקירת אמצעי התקשורת בישראל. בנובמבר אותה שנה עזבה את "כסית" והצטרפה ל"הארץ" בתפקיד עורכת, בעקבות הצעה שקיבלה מהעורך הראשי אלוף בן. קם כותבת מאמרי דעה, עורכת במדור הדעות ועורכת תוכן של המשחקים ב"הארץ".
ב־20 במרץ 2022 שברה קם שיא עולמי בשעשועון "המרדף" כשענתה 25 תשובות נכונות בשלב הגמר בתוכנית.
בובאל צפוני
בובאל צפוני (שם מדעי: Alcelaphus buselaphus buselaphus), הוא תת-מין נכחד של בובאל, שחי בעבר בצפון אפריקה ובלבנט. תת-מין זה תואר לראשונה בשנת 1766 על ידי הזואולוג פיטר סימון פאלאס, והוא הראשון מבין תת-המינים שהתגלה לחוקרים האירופאיים בגלל תפוצתו הקרובה ביותר לאירופה.
הבובאל הצפוני הוא בין הקטנים שבבובאלים, והוא דומה במבנה גופו וקרניו בעיקר לבובאל מערבי.
הבובאל הצפוני נכחד מן העולם עד אמצע המאה ה-20 בגלל החדירה האירופאית לאפריקה. למרות שנכחד לפני עשרות שנים, בשנת 2013 נטען כי נצפה חיה הדומה לבובאל צפוני, אוכלת מענפי עץ במרוקו - כך שאולי הוא שרד באזורים אלו.
טקסונומיה
הבובאל הצפוני מסווג כתת-מין בסוג הבובאל. לאלו המסווגים את הבובאל כסוג ומין יחיד הבובאל הצפוני הוא תת-מין של מין הבובאל. לאלו המונים יותר ממין אחד בסוג הבובאל, הבובאל הצפוני הוא תת-מין של המין העיקרי.
תיאור
הבובאל הצפוני התאפיין כשאר קרוביו בזוג קרניים ספירליות עם מבנה מוזר למדי - והן היו קטנות למדי מרוב תת-המינים. הקרן צמחה באלכסון לכיוון מעלה, התעגלה עם בליטה קיצונית לקדימה, ולבסוף התעקלה שוב בחדות לאחורה, כך ששילוב של שתי הקרניים ביחד יצר צורת "U" הדומה לזו של הבובאל המערבי. לעומת זאת הקרניים של האחרון גדולות וכבדות יותר, והן אינן מתעקלות כלל כלפי קדימה. הקרניים היו עבות בצורה אחידה ברוב הקרן, ורק לקראת הסוף הפכו בהדרגה לדקות. ההפרש בין מרחק הקרניים בבסיס לקצוות היה בסביבות פי-5. לאורך הקרן היו כ-10 טבעות גדולות ובולטות לבד מחריצים רבים בבסיס, והיה ביניהן מרווח משמעותי. קצוות הקרן הסתיימו בשפיצים חדים וחלקים. תחילת צמיחת הקרן אצל עגלים צעירים התאפיינה בשני שפיצים חדים וחלקים בצורת "V". צבע הקרניים היה מן הסתם זהה לרוב תת-המינים: אפרפר או חלודה כהה. לא היה הפרש ניכר בין קרני הזכרים לנקבות.
כשאר תת-המינים, הבובאל הצפוני היה בעל גוף רחב וארוך, צוואר קצר, חרטום מוארך ו"עוקץ קרן" בולט וייחודי. גם הוא התאפיין בגבנון קטן בכתפיים, רגליים ארוכות וחזקות, בלוטות ריח גדולות ואף מחורץ בצורת "U". לא היה הבדל בולט בין הזכרים לנקבות. מידות הגוף של בובאל צפוני: גובה הכתפיים: כ-120 ס"מ. אורך ראש וגוף: כ-245 ס"מ. אורך הקרניים: 60 ס"מ. אורך הזנב: 70-45 ס"מ. משקל: 150-120 ק"ג.
תפוצה
הבובאל הצפוני כשמו, היה מצוי בצפון אפריקה. תפוצתו המודרנית השתרעה לאורך החלקים הצפוניים של מדינות הסהר הפורה: ממרוקו וסהרה המערבית, דרך אלג'יריה, תוניסיה ולוב, עד צפון מזרח מצרים באזור דלתת הנילוס; ייתכן כי גם היה קיים בצפון מאוריטניה. באזור שקע קטרה הסמוך לאל עלמיין התפוצה המשיכה דרומה עד למחוז אל-ואדי אל-גדיד במרכז מצרים שהיה המקום הצחיח ביותר בתפוצתו. ישנם תיאורים מ-1850 באלג'יריה על "שוורים פראיים" באזור הרי טאסילי נאג'ר שנמצא במרכז הסהרה סמוך לניז'ר. עם זאת, זהותם של בעלי חיים אלה שנויה במחלוקת; גם אם אכן הם היו בובאלים ייתכן והם היו מתת-המין המערבי ולא מהצפוני.
בתקופה מוקדמת יותר - לפני הספירה, הבובאל הצפוני היה נפוץ בבירור גם מזרחה יותר עד האזורים הדרומיים של הלבנט (צפון סיני וישראל), ולפי דעות מסוימות אף בדרום ירדן וצפון ערב הסעודית. בישראל שרידיו נמצאו בצפון הנגב, השפלה, השרון, בתל לכיש ובתל שרוחן. הוא נעלם ממישור החוף וצפון הנגב בתקופת הברזל ככל הנראה לאחר שניצוד בהרחבה באזור הנילוס במצרים, מה שגרם לנתק בין המספרים בלבנט לבין האוכלוסייה העיקרית בצפון אפריקה.
שרידים של הבובאל הצפוני אותרו במספר אתרים ארכאולוגיים במצרים כדוגמת סקארה, ואפילו על ההירוגליף המצרי ניתן לראות איור של עגל בובאל. מסיבה זאת ישנן טענות שהבובאל הצפוני בוית במצרים העתיקה, ובוודאי שימש כ"קורבן" בפולחנים. הבובאל הצפוני הוא אחד מבעלי החיים המתוארים ביותר בפסיפס הרומי באלג'יריה, שמתוארך לשנים הראשונות של הספירה.
הבובל המשיך ככל הנראה להתקיים בערבה ובמערב המדבר הסורי עד תחילת המאה העשרים והוא מוזכר בכתביו של ר' אשתורי הפרחי, טריסטראם וישראל אהרוני.
לא ידוע על חפיפה כל שהיא שהייתה בין אזור הגידול של הבובאל הצפוני לבין תת-מינים אחרים של הבובאל. אך ייתכן שאזור הגידול שלו חפף עם הבובאל המערבי במאוריטניה.
הבובאל הצפוני היה בין הפרסתנים הגדולים ביותר של צפון אפריקה לצד ראם סהרה והדישון, וגדול ממינים כדוגמת צבי קווייר, צבי רים, צבי יחמורי, צבי הנגב, יעל נובי, אייל ברבארי ועבדקן הרעמה.
בית גידול ואקולוגיה
בית הגידול של הבובאל הצפוני היה ברובו מהצחיחים שבתת-המינים וכלל אזורים מישוריים בצפון מדבר סהרה, אך הוא היה מצוי גם בבתי גידול של האקלים ים-תיכוני כערבות-עשב מדבריות, חורש ים תיכוני, וכרי דשא ויערות דלילים במורדות הרי האטלס. לדברי סופרים מהמאה ה-19 הבובאל העדיף אזורים סלעיים עם צמחייה משמעותית, בניגוד לבית הגידול הצחיח של הדישון. הטמפרטורות בתחומי מחייתו נעו בין 4 מעלות בלבד בשיא החורף ל-40 מעלות בשיא הקיץ, וכמות המשקעים הממוצעת 500-0.5 מ"מ לשנה.
האקולוגיה שלו דמתה ככל הנראה לשאר תת-המינים: הוא היה פעיל בקבוצות של 5 עד 20 פרטים, עם שיא של פעילות בשעות הבוקר והערב, ומנוחה בשעות הצהריים החמות. מכתבי חוקרים עולה כי בשנת 1573 היה ניתן לראות עדרים גדולים של 200-100 פרטים בצפון מרוקו. התזונה שלהם הייתה מורכבת ברובה מעשבים ירוקים וטריים, אך בעונות יבשות גם בעשבים באיכות נמוכה יותר. באופן כללי העדרים היו נוודים יחסית, בחיפוש אחר מקורות מזון טובים. כקרוביו גם הוא היה מסוגל לרוץ במהירות של עד 80 קמ"ש. טורפו העיקרי היה האריה הברבארי, ובמידה פחותה גם נמר ברבארי וברדלס. הזכרים הבוגרים היו טריטוריאליים רק בעונת הרבייה, וניסו לתפוס לעצמם שטח אותו סימנו בצואה, שתן, ובלוטות ריח. הריונה של הנקבה נמשך כ-8 חודשים לאחריהם נולד עגל יחיד ששהה בימיו הראשונים מוסווה בצמחייה מדברית\סלעית או בדיונות החול. עד גיל 3 חודשים קרניו התחילו לצמוח, ופרוותו קיבלה גוון כהה יותר. הוא נגמל לאחר ארבעה חודשים, והגיע לבגרות משנה וחצי עד שנתיים וחצי כשעד אז היה צמוד בדרך כלל לאימו.
תוחלת חייו הייתה כ-19 שנים.
הכחדה
הבובאל הצפוני מסווג על ידי IUCN במצב השימור "נכחד" (EX), כיוון שחלפו 50 שנה ללא צפייה בפרט חי. הכחדתו של הבובאל החלה בהיעלמותו ממצרים ולוב, ועד אמצע המאה ה-19 גם מרוב ארצות המגרב. החוקר הגרמני היינריך בארת' מציין בכתביו כבר בשנת 1854, כי מספרי הבובאל הצפוני ירדו במהירות בעקבות חדירת הצבא הצרפתי הקולוניאלי לצפון אפריקה - שחייליו טבחו בבת אחת עדרים שלמים של בובאלים. עד 1867 ניתן היה לראותו רק סמוך לרכסי ההרים שבקרבת או בתוך מדבר סהרה. הוא נעלם מהאטלס התוניסאי עד 1870 כשהפרט האחרון במדינה זאת נורה ב-1902 ליד העיר תטואן. לאחר ההעלמות מתוניסיה הוא הוגבל למערב האטלס ממולמיין במרוקו ועד דרום וואראן באלג'יריה בשנים הראשונות של המאה ה-20. העדר הידוע האחרון שמנה 15 פרטים בלבד נראה בשנת 1917 באוטאט אל-חאג' במרוקו; מלבד 3 פרטים כל העדר חוסל על ידי אותו צייד. הפרטים האחרונים במרוקו ניצודו ב-1925 במיסור. במקביל באותה תקופה חוסלו הבובאלים ששרדו באלג'יריה, כהפרט האחרון שניצוד בוודאות היה ב-1920. החוקר הארפר טוען כי למרות שקמפיינים למציאת פרטים של הבובאל הצפוני בכל מדינות המגרב עד 1930 העלו חרס, הפרט האחרון בעולם נורה כנראה בין 1945 ל-1954 באלג'יריה. גם הפרסתנים האחרים בתפוצתו ירדו כשרובם נחשבים כיום בסכנת הכחדה, ואחדים כדוגמת ראם הסהרה (ובעבר גם הדישון) הגיעו למצב של הכחדה מוחלטת בטבע.
הבובאלים הצפוניים הוחזקו במספר גני חיות בריטים, צרפתים, וגרמנים סביב תחילת המאה ה-20, אך זואולגים לא הצליחו למצוא אף פרט מפוחלץ בגני חיות אלה. הפרטים הידועים ביותר שהוחזקו היה נקבה שהובאה לגן החיות בפילדלפיה בשנת 1905, הנקבה היחידה שצולמה בחיים מתת-מין זה בגן החיות של לונדון, והנקבה האחרונה בשבי שמתה בשנת 1923 בגן החיות של פריז.
בובאל באומנות
בפסיפס הווילה מלוד מוצגת, בין איורים נוספים של יונקים, עופות ודגים, לביאה הטורפת בובאל.
הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית
הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית (רוסית: Федеральное Агентство Правительственной Связи и Информации; בראשי תיבות: פאפס"י) הייתה ארגון ביון למודיעין אותות וביטחון מידע של ממשלת רוסיה.
הסוכנות נוסדה ב-24 בדצמבר 1991 ופורקה ב-1 ביולי 2003. הסוכנות היוותה המקבילה הרוסית ליחידה 8200 הישראלית ול-NSA האמריקני. הישג חשוב של הסוכנות היה שיקום מערכת סואו"ד שנפגעה קשות מנפילת חומת ברלין והשפעותיה ואחזקת המערכת לפעולות חקירה מבצעיות.
לאחר פירוקה הועברו תפקידי ההצפנה והפענוח לידי המרכז לביטחון מידע של שירות הביטחון הפדרלי ומחלקה ייעודית בסוכנות הביון הרוסית, אבטחת ואחזקת התקשורת הממשלתית ורשת האינטרנט הממשלתית הועברה לידי השירות לתקשורת מיוחדת ומידע של שירות האבטחה הפדרלי.
מטרות ויעדים
תחומי האחריות של פאפס"י היו כדלקמן:
תולדות הסוכנות
המערכת לתקשורת הממשלתית מאובטחת הוקמה בברית המועצות ב-1928, כמערכת ВЧ-связь (תקשורת בתדירות גבוהה) שתפקדה כמערכת התקשורת הצבאית והממשלתית.
בעת הקמתה, הייתה מערכת התקשורת, כרשת של קווי תקשורת פנימיים מוצפנים. המערכת שירתה את בכירי הצבא האדום ומדינאי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, ובעיקר חברי הפוליטביורו. בתקופת מלחמת העולם השנייה שירתה המערכת את הפיקודים הצבאיים השונים, ובחלוף השנים קושרו כל השגרירויות הסובייטיות בניכר והמדינות הסוציאליסטיות. האחריות על תפקוד המערכת הייתה על הק.ג.ב ובעיקר על המחלקה ה-8 (תקשורת ממשלתית) והמחלקה ה-16 (מודיעין אלקטרוני).
ב-25 בספטמבר 1991, נשיא ברית המועצות מיכאיל גורבאצ'וב פירק את הק.ג.ב. לשורת מחלקות עצמאיות, בהן הוועדה לתקשורת ממשלתית שתחת נשיא ברית המועצות שהתבססה על המחלקה השמינית בקג"ב. ב-24 בדצמבר 1991 וועדה זו הייתה בסיס להקמת פאפס"י כאשר התווספו לה מרכז מחשוב, מכון לאלקטרוטכניקה ויחידות שהיו בעבר שייכות למח' ה-16 של הק.ג.ב. פאפס"י נטלה על עצמה את תפקיד אבטחת התקשורת הממשלתית והנשיאותית וניהול מודיעין אלקטרוני ופעלה מכוח צו נשיאותי מס' 313 מ-24 בדצמבר 1991 "אודות הקמת הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית שתחת נשיא רוסיה"
הארגון המשיך בתפעול תחנת מעקב ומודיעין שנבנה בתקופת ברית המועצות ליד הוואנה. היא איפשרה לבצע מעקב ומודיעין אלקטרוני בשטח ארצות הברית ובמיוחד בפלורידה. התחנה ננטשה על ידי הרוסים רק בשנת 2002.
למנכ"ל הסוכנות הראשון מונה אלכסנדר סטארובוייטוב. ב-19 בפברואר 1993 נשיא רוסיה בוריס ילצין חתם על החוק "אודות הזרועות הפדרליות לתקשורת ממשלתית ולמידע", שהוסיף סימוכין חוקי לפעילות הארגון. ב-15 במרץ 1999 בצו נשיאות מספר 338 עוצב סמל רשמי לארגון וב-15 באוקטובר 2001 עוצב גם דגל רשמי.
ב-1995 החלה רפורמה משמעותית בזרועות השיטור ומשרד הפנים הרוסי וכבר אז הוצע לפרק את הסוכנות ולהעביר את סמכויותיה לידי שירות הביטחון הפדרלי, אך בצו נשיאותי מספר 308 מה-11 במרץ 2003 הארגון הפך לשירות לתקשורת מיוחדת ומידע של רוסיה של שירות האבטחה הפדרלי, אך חלק מתפקידיו הועברו לארגונים אחרים בקהיליית המודיעין הרוסית.
קישורים חיצוניים
FAPSI
מגדלי סנטה קרוס
המגדלים של סנטה קרוס (בספרדית: Torres de Santa Cruz) הוא קומפלקס מגורים המורכב משני מגדלים זהים (תאומים) הממוקמים בעיר סנטה קרוס דה טנריפה, בירת האי טנריפה ובירת האיים הקנריים (יחד עם לאס פאלמאס דה גראן קנריה), ספרד. הם תוכננו על ידי האדריכל המקומי חוליאן ואיידארס ונבנו בשנים 2004–2006.
גובהם 120 מטרים (ללא כליא הברק) מה שהופך אותם לגורדי השחקים הגבוהים ביותר באיים הקנריים. מהשלמת בניית המגדל הראשון ב-2004 ועד 2010 החזיק הפרויקט גם בתואר בניין המגורים הגבוה ביותר בספרד, וכיום מגדלי סנטה קרוז הם מגדלי התאומים הגבוהים ביותר בספרד.
פיתוח האתר לבניית המגדלים החל כבר בשנת 2001. לאחר פיגועי 11 בספטמבר על מגדלי התאומים של מרכז הסחר העולמי בניו יורק, שותק פרויקט הבנייה למשך מספר שנים. שני המגדלים נבנו בנפרד על ידי שתי חברות שונות. מגדל מספר 1 הושלם בשנת 2004 ומגדל מספר 2 בשנת 2006.
רוקוט
רוקוט (ברוסית:Ро́кот, רעש) הוא משגר לוויינים וחלליות רב־שלבי בעל מנוע דלק נוזלי, אשר שימש את רוסיה לשיגור לוויינים. המשגר מבוסס על טיל בליסטי UR-100N שפותח במרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל וייצורם החל בשנת 1974. רוב הטילים שנבנו יצאו משימוש צבאי.
בשנת 1995 מרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל הקים בשותפות עם מרצדס-בנץ AG חברה שעסקה בשיגורים מסחריים. לצורך כך נרכשו 45 טילים בליסטיים. בשנת 2000 החברה נרכשה על ידי חברה שבבעלות Arianespace. חברה זו קיבלה 51% מהמניות.
בשנת 2019 אוקראינה אסרה על אספקת מערכות בקרה למשגר. בעקבות כך השיגורים הופסקו. בשנת 2020 פורסם ש"מרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל" רכש טילים בליסטים נוספים ובכוונתו לפתח מערכת בקרה חדשה. השיגור הראשון של "רוקוט M" היה תוכנן לשנת 2022. ייצור המשגר הראשון החל באפריל 2023 ושיגור מתוכנן לשנת 2024.
מסך הכול בוצעו 34 שיגורים מהם רק שיגור בודד נכשל. חלק מהשיגורים היו לוויינים רוסים והיתר של מדינות אחרות.
בית הממשלה (פיג'י)
בית הממשלה (באנגלית: Government House) הממוקם בעיר סובה שבפיג'י הוא משכנו הרשמי של נשיא פיג'י.
המבנה הנוכחי נבנה בשנת 1928 כבית המגורים הרשמי של מושל פיג'י הקולוניאלי. המבנה נבנה על מנת להחליף את בית המושל הקודם שנשרף בשל מכת ברק בשנת 1921. המבנה בנוי בסגנון קולוניאלי טיפוסי.
לאחר שפיג'י קיבלה עצמאות בשנת 1970 והפכה לדמוקרטיה, בין השנים 1970 - 1987 שימש המבנה כמגורי המושל הכללי של פיג'י. בעקבות המהפכה הצבאית בשנת 1987, ביטול מוסד המלוכה במדינה, והפיכת המדינה לרפובליקה, הפך המבנה לבית הנשיא.
אוון הנסן היקר
אוון הנסן היקר (באנגלית: Dear Evan Hansen) הוא מחזמר עם מילים ולחן מאת בנג' פאסק וג'סטין פול ותסריט מאת סטיבן לבנסון. את המחזמר הפיקה סטייסי מינדיך.
המחזמר היה מועמד ל-9 פרסי טוני ומתוכם זכה ב-6 פרסים, בין היתר: המחזמר הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר, המוזיקה המקורית הטובה ביותר והביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן ראשי במחזמר.
עלילה
מכתב שמעולם לא נועד להיראות, שקר שמעולם לא נועד להיאמר, חיים שמעולם לא חלם שיהיו לו. אוון הנסן עומד להשיג את הדבר היחיד שרצה אי פעם: שינוי שיתאים לו סוף סוף. אוון הנסן היקר הוא המחזמר האישי והעכשווי על החיים ועל הדרך בה אנו חיים אותם.
ברודוויי
הפקת המחזמר בברודוויי החלה בהצגות מקדימות ב-14 בנובמבר 2016, וערב הפתיחה התקיים ב-4 בדצמבר בתיאטרון מיוזיק בוקס. צוות השחקנים כלל את בן פלאט בתפקיד אוון הנסן, לורה דרייפוס בתפקיד זואי מרפי, רייצ'ל ביי ג'ונס בתפקיד היידי הנסן, ג'ניפר לורה תומפסון בתפקיד סינת'יה מרפי, מייק פייסט בתפקיד קונור מרפי, מייקל פארק בתפקיד לארי מרפי, וויל רולנד בתפקיד ג'ארד קליינמן וקריסטולין לויד בתפקיד אלנה בק.
במרץ 2020, ההפקה הושעתה בשל מגפת הקורונה וחודשה ב-11 בדצמבר 2021. ההפקה נסגרה ב-18 בספטמבר 2022, לאחר 21 הצגות מקדימות ו-1,678 הופעות רגילות.
ווסט אנד
הפקת המחזמר בווסט אנד החלה בהצגות מקדימות ב-29 באוקטובר 2019 וערב הפתיחה התקיים ב-19 בנובמבר 2019 בתיאטרון נואל קווארד. ההפקה הכילה את הצוות האומנותי המקורי מברודוויי: בימוי מאת מייקל גריף, עיצוב במה מאת דייוויד קורינס, עיצוב הקרנה מאת פיטר ניגריני, עיצוב תלבושות מאת אמילי רבהולץ, עיצוב תאורה מאת ג'פי ויידמן, עיצוב סאונד מאת נווין סטיינברג ועיצוב שיער מאת דייוויד בריאן בראון. הפקה מאת סטייסי מינדיך.
צוות השחקנים כלל את סאם טוטי בתפקיד אוון הנסן, רבקה מקיניס בתפקיד היידי הנסן, לורן וורד בתפקיד סינת'יה מרפי, רופרט יאנג בתפקיד לארי מרפי, ג'ק לוקסטון בתפקיד ג'ארד קליינמן, ניקול רקל דניס בתפקיד אלנה בק, לוסי אנדסן בתפקיד זואי מרפי ודאג קולינס בתפקיד קונור מרפי.
ההפקה הושעתה במרץ 2020 בשל מגפת הקורונה, ושבה להופיע ב-26 באוקטובר 2021. צוות השחקנים המקורי שב לגלם את דמויותיהם למעט ניקול רקל דניס שהוחלפה על ידי איונה פרייזר בתפקיד הלנה בק. ההופעה האחרונה של ההפקה התקיימה ב-22 באוקטובר 2022.
ישראל
ההצגה עתידה לעלות בתיאטרון הקאמרי בעונת המנויים 23-24 בתרגומו של אלי ביז׳אוי, בבימויו של עמית עמית עפטה ובכיכובו של אלון סנדלר.
אלבום הקלטות
אלבום ההקלטות של צוות השחקנים המקורי בברודוויי הופץ דיגיטלית ב-3 בפברואר 2017, ובתקליטור ב-24 בפברואר באותה שנה. אלבום ההקלטות הגיע למקום ה-8 במצעד בילבורד 200.
אלבום הקלטות מפואר הופץ ב-2 בנובמבר 2018. האלבום כולל את ההקלטות של צוות השחקנים המקורי בברודוויי ושירים שירדו בעריכה. האלבום כולל גם ביצוע של קייטי פרי לשיר "Waving Through a Window".
ביקורות
טים טימן מ-The Daily Beast ציין כי "אוון הנסן היקר הוא מחזמר שיפה לצפות בו, מבוים בצורה חלקלקה ומרגש, אבל גם נושך וחתרני - ולכן אולי יש לו יותר מה לומר על התאבדות בני נוער, הורות וטירוף אינטרנט מאשר טור המאמר המנוסח ביותר".
ג'רמי ג'רארד מ-Deadline כתב שפלאט מבצע את התפקיד הראשי בהופעה נוגעת ללב ומרגשת. וסיים באומרו שאוון הנסן היקר הוא מופע אינטימי עם לב ענק.
גונת'ן מנדל מ-DC Theatre Scene שיבח את צוות השחקנים על הופעתם המעולה. מליסה רוז ברנרדו מ-Entertainment Weekly שיבחה את התסריט מאת סטיבן לבנסון.
ווסט אנד
הביקורות על ההפקה היו חיוביות ברובן עם דירוגים שנעים בין שלושה לחמישה כוכבים (מתוך חמישה).
ניק קרטיס מ-Evening Standard ציין כי "יש סיבה מדוע המבקרים והקהל בברודוויי אוהבים את אוון הנסן היקר: הוא מציג מערכות יחסים אמיתיות ובעיות אמיתיות וגם וירטואליות... למוזיקה ולמילים יש פשטות נקייה וחסרת מליצות".
פול טיילור מ-The Independent שיבח את התסריט, עיצוב הבמה, עיצוב ההקרנה, המוזיקה ואת הופעתו של סאם טוטי בתפקיד אוון.
רומן
המחזמר עובד לרומן לנוער על ידי השחקן והמדבב ואל אמיק, בשיתוף עם לבנסון, פאסק ופול. הרומן, שכולל חומרים נוספים, המבוססים על סצנות ושירים שירדו במהלך פיתוח המחזמר, המרחיבים את הסיפור. הספר יצא לאור ב-9 באוקטובר 2018 והופץ על ידי Little, Brown Books for Young Readers.
הרומן יצא לאור בעברית בשם "אוון הנסן היקר" בשנת 2022 בהוצאת מודן ובתרגום מאת ארז אשרוב.
מייק קאסל
מייקל ניובולד קאסל (באנגלית: Michael Newbold Castle; נולד ב-2 ביולי 1939) הוא פוליטיקאי אמריקאי ממדינת דלאוור, חבר המפלגה הרפובליקנית, שבמהלך קריירתו הפוליטית מילא שורה של תפקידים בדלאוור. בשנים 2011-1993 היה נציג המדינה בבית הנבחרים של ארצות הברית, וקודם לכן שירת כמושלה ה-69 של המדינה בשנים 1985-1992. קאסל החל את דרכו הפוליטית כחבר בית הנבחרים המדינתי של דלאוור, ולאחר מכן נבחר לסנאט של המדינה. בין היתר כיהן גם כסגן המושל בין השנים 1985-1981. פעילותו הציבורית תמה במפח נפש כאשר הפסיד בפריימריז של המפלגה הרפובליקנית לקראת בחירות מיוחדות לסנאט של ארצות הברית ב-2010, בו הפסיד ליקירת תנועת מסיבת התה כריסטין או'דונל.
בילי לונג
ויליאם הוליס לונג השני (באנגלית: William Hollis Long II; נולד ב-11 באוגוסט 1955) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של מדינת מיזורי בשנים 2011-2023. לונג, חבר המפלגה הרפובליקנית, ייצג חלק ניכר מהשטח הדרומי-מערבי של מיזורי אשר בסיסו בספרינגפילד, ובתוכו גם הערים ג'ופלין וברנסון.
ביוגרפיה
לונג, דור רביעי למשפחה שהתיישבה במיזורי, נולד בספרינגפילד בשנת 1955. הוא למד באוניברסיטת מיזורי והיה חבר באחווה דלתא אפסילון, בטרם נשר מלימודיו הגבוהים. לאחר שלקח חופש בן שלוש שנים מלימודים כלשהם, החליט לונג להשתתף בתוכנית הכשרה בת תשעה ימים ללימוד מכירה פומבית בקנזס סיטי. לאחר מכן הוכשר באורח רשמי כמוכר פומבי בידי איגוד המכירות הפומביות הלאומי. בעקבות זאת התמקצע לונג בעולם המכירות הפומביות, ואף היה בעלים של חברה שפעלה בתחום. לצד זאת, לונג הנחה תוכנית רדיו בתחנה KWTO שבסיסה בספרינגפילד.
במהלך בחירות אמצע הכהונה ב-2010, הצטרף לונג אל הבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס השביעי של מיזורי בבית הנבחרים של ארצות הברית. זאת לאחר שנציג המחוז המכהן, רוי בלאנט, פרש מבית הנבחרים כדי להתמודד אל הסנאט של ארצות הברית במקומו של קיט בונד. ב-3 באוגוסט 2010 ניצח לונג שבעה מיריביו בבחירות המקדימות, שהיו התחרות האמיתית במעוז רפובליקני זה. בכך למעשה הבטיח את היבחרו לבית הנבחרים האמריקאי, וביום הבחירות הכלליות בנובמבר נבחר אל הקונגרס ה-112 של ארצות הברית וגרף 63.39% מקולות הבוחרים.
מאז 2011 לונג נתן חסותו ל-37 הצעות חוק, 103 החלטות ו-26 החלטות סימולטניות, והעניק את חסותו ל-1,258 חקיקות אחרות. נוסף על כך, לונג הציג את "חוק הוודאות החקלאית לדיווח על פליטות" ב-14 במרץ 2018, אשר שם לו למטרה יתקן את "חוק התגובה, האחריות והשיפוי הסביבתיים המקיף" משנת 1980. עם זאת, הצעת החוק לא עברה בבית הנבחרים להמשך דיונים בסנאט. לונג מתנגד להפלות, וקרא לבטל את פסק דין רו נגד וייד כמו גם את המימון הפדרלי לארגון "הורות מתוכננת". כמו כן, בינואר 2017 הביע תמיכה בצו נשיאותי 13769 עליו חתם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. לונג נמנה בין תומכיו הנאמנים של טראמפ, ולאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 בהן הביס ג'ו ביידן את הנשיא המכהן, טען לונג ללא ביסוס כי הייתה הונאת בחירות שהובילו להפסדו של טראמפ.
באוגוסט 2021 הכריז לונג על התמודדותו אל הסנאט של ארצות הברית מטעם מיזורי, בעקבות פרישתו של רוי בלאנט מהחיים הפוליטיים. במהלך הבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית גרף 5% בלבד מקולות הבוחרים, וסיים במקום הרביעי אחרי אריק שמיט, ויקי הרצלר ואריק גרייטנס. כהונתו בבית הנבחרים תמה עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית בראשית ינואר 2023.
זיקית נאמאקה
זיקית נאמאקה (שם מדעי: Chamaeleo namaquensis) היא מין לטאה מדברית, ממשפחת הזיקיתיים, האנדמית למדבר נמיב שבנמיביה, ובדרום אנגולה. מבנה גופה של הזיקית מותאם לחיים במדבר.
הן יכולות להטיל ביצים שלוש פעמים בשנה, בכל פעם בין 6 ל-22 ביצים, הבוקעות לאחר שלושה עד ארבעה חודשים. הם מגיעים לבגרות בגיל חמישה עד שבעה חודשים.
קאש דול
ביוגרפיה
קאש דול נולדה וגדלה בדטרויט שבמישיגן. היא הבכורה מבין שישה אחים. היא החלה לעבוד בגיל צעיר כדי לעזור לאמה החד-הורית לפרנס את משפחתם. היא רצתה להיות ראפרית מילדותה והחלה להוציא מוזיקה באופן עצמאי ולכתוב מגיל צעיר מאוד. היא למדה במכללת הנרי פורד ניהול עסקים, אך עזבה אחרי שנה. כדי לתמוך בצרכים הכספיים של משפחתה, החלה קאש לעבוד כרקדנית בתעשיית הבידור למבוגרים.
בתחילת הקריירה שלה, הופיעה קאש דול במועדונים מקומיים ובבתי ספר והשתתפה באירועי צדקה באזור דטרויט. מאוחר יותר, חתמה קאש דול בחברת תקליטים מקומית בדטרויט, שהתפרקה זמן מה לאחר מכן. לאחר מכן, החלה להשתמש במדיה החברתית ובאינסטגרם על מנת להעלות קטעי וידאו קצרים של עצמה מראפרפת.
ב-2019, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "Stacked". האלבום זכה להצלחה רבה והגיע למקום ה-76 במצעד בילבורד 200. כמו כן, האלבום זכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה. באותה השנה, השתתפה בשירה של הראפרית האוסטרלית איגי אזליה, "Fuck It Up".
בשנת 2021 גילמה את מוניק בדרמת הפשע "Black Mafia Family" שיצר 50 סנט לרשת השידור starz.
כל החלומות
כל החלומות הוא אלבומה השני של הזמרת הישראלית שי המבר. הוא יצא לאור ב-10 ביולי 2023 תחת הוצאת חברת טדי הפקות.
המבר, שהחלה את דרכה בתוכנית "בית ספר למוסיקה" בילדותה ולאחר מכן השתתפה בתוכנית "הכוכב הבא", וסיימה במקום הרביעי, הוציאה את האלבום ביולי 2023 לאחר שנה של עבודה עליו. האלבום הופק על ידי ניר מימון ונוהל אומנותית על ידי מימון והזמרת קרן פלס. הוא כולל שירים מקוריים של המבר, ביניהם הסינגל "אלי את לי פריז", שהיה השיר המושמע ביותר במשך שלושה חודשים על פי אקו"ם. שיר נוסף באלבום, "חייאתי", הגיע לראש השמעות הרדיו. באלבום מופיעים גם עיבודים לשירים "ימים לבנים" ו"הלכתי מהעיר הזאת".
בעיית אוסף הקופונים
בתורת ההסתברות, בעיית אוסף הקופונים היא בעיה קלאסית הדנה במשחק שבו נאספים קופונים מתוך תיבה עם n קופונים שונים, בהסתברות שווה עם החזרה, והמטרה היא לאסוף את כל הקופונים. מהי ההסתברות שנדרשות לפחות t דגימות כדי לצפות בכל n הקופונים לפחות פעם אחת? ניתוח מתמטי מראה שתוחלת מספר הדגימות הנדרש כדי לצפות בכל קופון לפחות פעם אחת גדלה כתלות ב-n לפי (לדוגמה כאשר מספר הקופונים הוא n = 50, נדרשות בממוצע כ-225 דגימות).
עיקרון חשוב להבנת הבעיה הוא שנדרש מספר דגימות מועט מאוד כדי לאסוף את הקופונים הראשונים, ואילו כדי לצפות בקופונים האחרונים (אלו שלא נצפו קודם לאחר שכמעט כל הקופונים נצפו) נדרש מספר גדול של דגימות. למשל כאשר יש 50 קופונים ו-49 מהם כבר נצפו, ידרשו 50 דגימות בממוצע כדי לצפות בקופון האחרון.
פתרון הבעיה
נסמן T כזמן הנדרש (או מספר הדגימות) לאיסוף n קופונים, נסמן בt_i את הזמן הנדרש לאיסוף הקופון ה-i לאחר שנאספו i-1 קופונים. נתייחס אל T ו-t_i כאל משתנים מקריים. נשים לב שההסתברות לאיסוף קופון חדש (לא אחד מתוך ה-i-1 שכבר נצפו) היא. הזמן הנדרש לאיסוף הקופון ה-i (t_i) מתפלג לפי התפלגות גאומטרית עם תוחלת של. באמצעות ליניאריות התוחלת ניתן למצוא את תוחלת הזמן הנדרש לאיסוף כל הקופונים, T:
חישוב השונות
ניתן לקבל חסם למספר התצפיות הנדרש לפי השונות. תוך שימוש בכך שהמשתנים המקרים t_i בלתי תלויים:
כאשר \pi^2/6 הוא ערך של פונקציית זטא של רימן. (ראו בעיית בזל). באמצעות אי-שוויון צ'בישב מתקבל החסם:
אכילת דג בשבת
בקהילות יהודיות רבות קיים מנהג לאכול דג בשבת.
מקור
הסיבה המקורית למנהג בקהילות יהודיות רבות לאכול דג בשבת, היא מדין עונג שבת, וכפי שנכתב בגמרא:
דברים אלו מלמדים על אכילת דגים מדין עונג שבת ואינה רואה בדגים עניין סגולי מיוחד.
בהמשך הגמרא מספרת על יוסף מוקיר שבת שהיה רגיל לקנות דגים לכבוד שבת.
אכילת דגים בשבת לא הובאה ברמב"ם ובשולחן ערוך, האזכור הראשון של מנהג זה בספרות ההלכתית הוא בספר מגן אברהם שהביא מנהג זה דבריו הובאו בספרי האחרונים ונפסקו במשנה ברורה ובבן איש חי. אך גם הם סייגו זאת בשני תנאים: א. מי שהדגים אינם בריאים לו או שלא אוהב דגים לא חייב לאוכלם ב. אם מוכרי הדגים מעלים את המחיר בכוונה (לפי לפי הבאר היטב דווקא ביותר משליש מחיר ולפי הפרי מגדים והאליה רבה אפילו בפחות משליש) יש לאותה קהילה לתקן תקנה שאין לקנות דגים עד שיורד המחיר.
הרב משה הירץ כתב שאכילת דגים בשבת היא מצווה מהתורה, דעתו לא התקבלה וכל האחרונים נחלקו על דבריו.
טעמים רבים נוספים נאמרו בספרות הקבלית והמדרשית.
בחסידות
יש שאכלו את הדגים עם שאריות לחם מימות השבוע, יש שנהגו לאכול את עין הדג בדווקא, בחסידות צאנז נהוג לאכול דגים חמוצים, מנהג רווח בחסידות הוא לאכול את הדגים בידיים, מספר נימוקים ניתנו למנהג זה.
סוג הדגים
בעקבות בעיות הלכתיות הקשורות במלאכת בורר ומבשל, נהגו בקהילות רבות (בעיקר יוצאי קהילות אשכנז) לאכול בשבת דווקא געפילטע פיש או הרינג, אך אין חובה הלכתית דווקא באכילת דגים אלו.
בקרב יוצאי צפון אפריקה נהגו לאכול חריימה.
לקריאה נוספת
בן מלך, שבת קודש, הרב לייב מינצברג, עמ' תקס"א - תקס"ג.
בסיס חיל האוויר המלכותי מרהאם
בסיס חיל האוויר המלכותי מרהאם (אנגלית: RAF Marham) הוא בסיס של חיל האוויר הבריטי, השוכן במחוז נורפוק שבאנגליה. הוא אחד מבסיסי הטיסה המבצעיים העיקריים של חיל האוויר המלכותי ומוצב בו בין היתר כוח מטוסי הקרב לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II העיקרי של החיל, הכולל כיום את טייסת 617 וטייסת 207.
היסטוריה
בסיס מרהאם נפתח באוגוסט 1916 סמוך לבסיס נרבורו (שנסגר לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה) בתור מנחת לילי, לאחר מספר חודשים הועבר לגיס התעופה המלכותי וטייסת 51 הוצבה בו. לאורך המלחמה שימש הבסיס למשימות הגנה אווירית כנגד התקפות צפלין בשמי אזור נורפק, לצד משימות ההגנה, שימש הבסיס גם לאימון טיסות ליליות על בסיס טייסת האימון 191 (לילי). לאחר המלחמה, במאי 1919 הועברה טייסת 51 לבסיס חיל האוויר המלכותי הורנצ'רץ' בצפון-מזרח לונדון ובסיס מרהאם נסגר.
בתחילת 1935 הוחלט לפתוח מחדש את מרהאם ועבודות בניית התשתיות והרחבת המנחת החלו, ב-1 באפריל 1937 מרהאם נפתח מחדש כבסיס תחת פיקוד להק 3 של פיקוד המפציצים. במאי הוצבה בבסיס טייסת 38 עם מפציצי פיירי הנדון וחודש לאחר מכן הוצבה גם טייסת 115 בבסיס עם מפציצי הנדלי פייג' הארו, בחודשים שקדמו לפרוץ מלחמת העולם השנייה שתי הטייסות הועברו למפציצי ויקרס ולינגטון. בנובמבר 1940 הועברה טייסת 218 לבסיס, גם היא טייסת מפציצי ולינגטון, עד שבדצמבר 1941 היא קיבלה גם מפציצי שורט סטירלינג ולחמה על בסיס שני סוגי המפציצים עד אמצע 1942. במהלך 1941 טייסת 105 הוצבה אף היא בבסיס עם מטוסי דה הבילנד מוסקיטו, בבסיס התנהלו מספר ניסויים ופרויקטים של ניווט מפציצים כגון פרויקט "אבוב" (Oboe) לניווט באמצעות גלי רדיו.
במרץ 1944 נסגר הבסיס לטובת עבודות שיפוץ והרחבה של מסלולי הנחיתה והתאמתם לשימוש מפציצים כבדים, בכך היה לבסיס אחד מבין שניים שכללו מסלולי נחיתה ארוכים מהנהוג ומותאמים למפציצים (לצד בסיס חיל האוויר סקלתורפ). עבודות השיפוץ ערכו עד לסיום המלחמה והבסיס נפתח מחדש רק בתחילת 1946 עם הקליטה של טייסת 44 עם מפציצי אוורו לינקולן, בנוסף הייתה לו חשיבות רבה לאימונים משותפים וביקורים של יחידות מפציצים כבדים מכוחות האוויר של ארצות הברית. מרהאם היה מהבסיסים הבודדים שיכלו לשמש את המפציצים הכבדים כגון ה-בואינג B-29 סופרפורטרס וה-B-52 סטרטופורטרס ומשום כך, הפך בשנותיה הראשונות של המלחמה הקרה לבסיס בעל חשיבות אסטרטגית רבה.
החל משנות ה-50 מרהאם שימש יחידות אינגליש אלקטריק קנברה ובהמשך כוח מפציצי ה-"V" של חיל האוויר המלכותי, בהם האוורו וולקן, ויקרס וליאנט וההנדלי פייג' ויקטור, מפציצים ששימשו בתור כוח ההרתעה וההפצצה האסטרטגית העיקרי אל מול איום הגוש המזרחי. בתחילת שנות ה-80 הבסיס עבר שיפוץ נרחב כחלק ממהלך קליטת מטוסי תקיפה פאנאוויה טורנדו והצמצום הדרגתי של המפציצים האטומיים הכבדים. ב-1983 טייסת 617 הוקמה מחדש והייתה לראשונה לקלוט את מטוסי הטורנדו במרהאם, כמה חודשים לאחר מכן גם טייסת 27 הוקמה מחדש במרהאם על בסיס הטורנדו.
ב-1986 טייסת 57 של מפציצי אוורו וולקן נסגרה והותירה את טייסת 55 בתור האחרונה בבסיס עם מפציצי הוולקן, ב-1993 גם טייסת 55 נסגרה, האחרונה לשרת על בסיס הוולקן בחיל האוויר המלכותי. באותה שנה טייסת 39 (צילום אווירי) הוצבה במראהם עם מטוסי אינגליש אלקטריק קנברה, בשנת 1998 כחלק מצמצום הכוחות הבריטים בגרמניה, נקלטו בבסיס גם טייסות 9 ו-31. בשנת 2006 טייסת הקנברה 39 נסגרה בבסיס, והביאה לסיום 52 שנות שירות של הקנברה במרהאם.
במרץ 2011, מטוסי טורנדו של טייסת 9 יצאו ממרהאם בטיסה של כ-4,800 קילומטרים לתקיפת מטרות בלוב כחלק ממבצע אלמאני. באותה שנה נסגרו טייסות הטורנדו 13 ו-14 כחלק מצמצום רוחבי בכוחות המזוינים של בריטניה, טייסת 14 נפתחה מחדש על בסיס מטוס הסיור קינג אייר בבסיס חיל האוויר המלכותי ודינגטון.
בשנת 2016 החל במרהאם פרויקט הרחבת תשתיות משמעותי תחת השם 'פרויקט סדן' כחלק מההכנות לקליטת מערך לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II, הפרויקט שעלותו נעמדה על כ-250 מיליון ליש"ט כלל הרחבה וחיזוק של מסלולי הטיסה, הקמת מרכז אימון חדש ושיפוץ תשתיות הבסיס. העבודות הסתיימו במהלך 2018 והטייסות החלו במהלך פרישת מטוסי הטורנדו והמעבר ללייטנינג, בפברואר טייסת 12 נסגרה ובמרץ 2019 טייסות הטורנדו האחרונות 9 ו-31 נסגרו גם הם בטקס חגיגי של פרידה מהטורנדו. ביוני 2018 נקלטו מטוסי הלייטנינג הראשונים עם הקמתה מחדש של טייסת 617, בינואר 2019 כבר הייתה מבצעית ומספר חודשים לאחריה גם טייסת 207 הוקמה מחדש והצטרפה למערך הלייטנינג.
יחידות מוצבות בבסיס
חיל האוויר המלכותי: הצבא הבריטי:
ארז ברנוי
ארז ברנוי (17 במרץ 1966 – 7 באוגוסט 2021) היה מוזיקאי ג'אז, נגן סקסופון ומלחין ישראלי, איש חינוך בתחום הג'אז. ניהל את המרכז ללימודי ג'אז בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה בתל אביב (2009–2019) והוביל את הרכב הג'אז שלו.
ביוגרפיה
ברנוי נולד בבאר שבע, ובגיל צעיר עברה משפחתו לגבעתיים. הוא החל לעסוק במוזיקה בגיל מאוחר יחסית, בגיל 22, לדבריו בעקבות מרתון ג'ון קולטריין אותו שידר דני קרפל בגלי צה"ל. הוא למד סקסופון אצל מוזיקאי הג'אז סטו הכהן. על הלימודים אצל סטו אמר ברנוי: "סטו עורר בי אהבה עצומה לג'אז, האמין בי ודחף אותי קדימה". לאחר מספר שנים בהם למד גם בבית ספר רימון אצל עמיקם קימלמן וממלו גיאטנופולוס, נסע ברנוי בגיל 26 לניו יורק, שם למד ב"מאנס קולג'" ולאחר מכן ב"ניו סקול". במסגרת לימודיו בניו סקול למד ברנוי אצל בילי הרפרundefined, ג'ורג גרזוןundefined ועוד. הוא חלק במות עם מוזיקאי ג'אז מהמעלה הראשונה, כמו החצוצרן רנדי ברקר ונגן הטנור אברהם ברטון.
לאחר שובו לארץ בשנת 1997 הופיע ברנוי עם הרכבים בהובלתו, ולצד נגני ג'אז ישראליים מובילים בפסטיבלי ג'אז רבים בישראל, דוגמת פסטיבל "ג'אז בים האדום" באילת, פסטיבל "ג'אז סרטים" בתל אביב, ועוד. שיתוף הפעולה המוזיקלי האחרון של ברנוי על הבמה, היה בהרכב דואו עם הפסנתרנית הילה קוליק, אותה הכיר עוד כתלמידת תיכון.
בשנת 2009 הוא הצטרף ללהקת ילדוג'אז.
לצד פעילותו המוזיקלית, הקדיש ברנוי את מרצו לחינוך ולקידום הדור הבא בג'אז. הוא היה מורה לתיאוריה, אימפרוביזציה וסקסופון ומנחה הרכבים במקומות שונים בארץ. הוא ריכז את מחלקת הג'אז בעירוני א' לאומנויות ת"א, לימד בבית ספר רימון, בבית הספר למוזיקה מזמור, תיכון תלמה ילין במתא"ן ובכיתות אמן ברחבי הארץ, וכאמור, גם בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב.
ברנוי נפטר בפתאומיות ב-7 באוגוסט 2021, בגיל 55.
הנצחה
מספר חודשים לאחר מותו, בחודש יוני 2022, נערך במוזיאון תל אביב ערב הוקרה לזכרו, בהשתתפות תלמידים וחברים קרובים מקהילת הג'אז, איתם ניגן לאורך השנים. הופיעו בו, בין השאר, יובל כהן ואחיו אבישי כהן, בהרכב לצד ברק מורי, שי מאסטרו וזיו רביץ, בקטע "Dolphin Dance" של הרבי הנקוק; הילה קוליק בקטע סולו פסנתר שכתבה בשם "ארז"; את הערב סיימו הרכב הביג בנד של יונתן וולצ'וק, שאירח את אלון אולארצ'יק. הערב בהנחיית יפתח קליין, התקיים בנוכחות בני משפחתו של ברנוי וביוזמת עמותת פאנוניקה ג'אז.
Embracer Group
Embracer Group היא חברת אחזקות שפועלת בתחום פיתוח והפצת משחקי מחשב. מטה החברה ממוקם בקרלסטד, שוודיה. נכון לשנת 2021 היא מעסיקה מעל ל-7000 עובדים.
HER2/neu
HER2 (קיצור של Human Epidermal Growth Factor Receptor 2), הידוע גם כ-Neu, ErbB-2, CD340 או p185 הוא חלבון המקודד על ידי הגן ERBB2 השייך למשפחת חלבונים שהם קולטנים של פקטורי גידול של האפידרמיס (EGFR/ErbB; epidermal growth factor receptor). הכפלה גנומית (אמפליפיקציה) או ביטוי יתר של גן זה מהווה גורם מנבא חשוב בהיווצרות ובהתקדמות של כמה סרטנים אנושיים, ביניהם סרטן השד, הכבד והריאות, והוא מהווה אפוא מטרה לתרופות לטיפול במחלה ומניעת הישנותה.
שם וגילוי
בשנות השמונים המוקדמות זיהו מדענים מ-MIT, אוניברסיטת רוקפלר ומאוניברסיטת הרווארד את האונקוגן neu, שם שניתן לו בעקבות שורת תאים (cell line) של גילובלסטומה בחולדות, סוג של סרטן עצבי (neural). התוצר של גן זה זוהה כחלבון בעל מסה מולקולרי יחסית של 185,000, ולפיכך סומן כ-p185.
מדענים מג'ננטק ובראשם של אקסל אולריך (שאף הוענק לו ב-2010 פרס וולף על גילויו בתחום זה), הצליחו לשבט את HER2 או ErbB-2.
השם HER2 נגזר מהדמיון המבני ל-HER1, קולטן פקטור גידול של האפירדמיס. גן זה נקרא גם ErbB-2, בשל דמיונו ל-ERBB (avian erythroblastosis oncogene B), אונקוגן שמאוחר יותר התגלה כמקודד EGFR. באמצעות שיבוט מולקולרי נמצאו עדויות לכך שמדובר באותו הגן.
תפקיד
הגן ERBB2 המצוי בזרוע הארוכה של כרומוזום 17 (7q21-q22) הוא פרוטו אונקוגן, אשר שייך למשפחת חלבוני ErbB, משפחה של קולטני טירוזין קינאז הקשורים לממברנה. למשפחה זו שייכים ארבעה חלבונים, שכולם מכילים מתחם לקשירת ליגנד מחוץ לתא, מתחם טרנסממברנלי, ומתחם תוך תאי היכול להתקשר למגוון מולקולות איתות תוך תאיות. בשונה מכל שאר החלבונים במשפחה זו, HER2 נחשב "קולטן יתום", קולטן שאין לו ליגנד מוכר שנקשר אליו. ליתר החלבונים במשפחה יש ליגנדים, ועם ההיקשרות לליגנד הם יוצרים הומודימרים או הטרודימרים. HER2 יכול להיקשר וליצור הטרודימרים עם יתר החלבונים במשפחה, והוא נחשב לשותף המועדף ליצירת דימר. יצירת הדימר מובילה לזרחון שיירי הטירוזין במתחם הציטופלזמי של הקולטנים וגוררת מסלולי מעבר אותות בתא:
אותות העוברים בעקבות הפעלת קולטנים אלו מעודדים את התא לחלוקה תאית ואנטי אפופטוזה, ולפיכך הם מבוקרים היטב למניעת גדילה תאית חסרת בקרה.
HER2 בסרטן
בכ-30% מהסובלות מסרטן השד מופיע ביטוי יתר או הכפלה גנומית של ERBB2, והוא מהווה מדד לסיכויי הופעה מחודשת של המחלה ולפרוגנוזה. ביטוי יתר של גן זה מופיע גם בסרטנים מסוימים בשחלה, בקיבה וברחם. הגן ל-HER2 הנמצא בכרומוזום 17, נמצא בסמיכות לגן GRB7, שהוא פרוטו-אונקוגן, ולעיתים גם GRB7 עובר הכפלה גנומית יחד עם HER2. הנוגדן החד שבטי טרסטוזומב (trastuzumab; הידוע גם שמו המסחרי הרצפטין) מכוון נגד HER2, ומשמש בטיפול בסרטני שד שבהם מופיעה הכפלה גנומית של HER2. היקשרותו של נוגדן זה ל-HER2 גורמת בין היתר לביטוי מוגבר של p27, חלבון העוצר את חלוקת התא. נוגדן נוסף, פרטוזומב (Pertuzumab, או בשמו המסחרי פרג'טה), מכוון גם הוא כנגד אזור אחר בחלק החוץ תאי של HER2, נבדק בניסויים קליניים כשילוב עם הרצפטין.
בדיקת HER2
לרוב נעשות הבדיקות על סמך דגימות רקמה הנלקחות באמצעות ביופסיית שאיבת מחט, ביופסיית מחט, ביופסיית ואקום או במסגרת הסרה בניתוח. הערכה כמותית של הימצאות החלבון HER2 נעשית באמצעות אימונוהיסטוכימיה. במקרה הצורך מבוצעת גם היברידיזציה פלואורסצנטית באתר, המאפשרת באמצעות סמנים פלואורסצנטיים לאמוד את מספר העותקים של הגן.
Second Chance
רקע
שדרן הרדיו קייסי קאסם שידר את השיר כשיר האחרון במצעד המקומות הראשונים שערך בסוף השבוע האחרון לפני פרישתו משידור, במסגרת התוכנית "American Top 20" במצעד Hot AC האחרון ששידר (השיר "Love Story של טיילור סוויפט קיבל כבוד דומה בתוכנית האחות "American Top 10" שכללה שירי AC).