cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אבו אל-ברכאת אל-בגדאדי
קורות חיים
אבו אל-ברכאת נולד בשנת 1080 בעיירה בלד שליד מוסול. בצעירותו ניסה להצטרף לחוג תלמידיו של אחד הרופאים המפורסמים ביותר בבגדאד, אך הוא נדחה תחילה עקב יהדותו. רק לאחר שפתר עבור הרופא בעיה, שאף אחד מתלמידיו לא הצליח לפתור, התקבל כתלמיד. בהמשך ימיו נהפך אבו אל-ברכאת לרופא בחצר הח'ליף העבאסי בבגדאד ורופא של מפקדים סלג'וקים בכירים במוסול. כישוריו כרופא מהוללים במקורות אסלאמיים, ומסופרות אנקדוטות שמתארות איך הצליח למצוא תרופה לכל מחלה.
במהלך חייו שימש פטרון למשורר היהודי יצחק אבן עזרא. אבן עזרא כתב לכבודו שיר שבח שבו קרא לו "נתנאל", ככינוי של כבוד, ושם זה נזכר לפעמים במקורות יהודיים כשמו של אבו אל-ברכאת. בימיו כיהודי כתב פרשנויות על המקרא והתלמוד בדיאלקט המקומי של ערבית יהודית, ושרידים מכתביו אלה נמצאו בגניזת קהיר.
אבו אל-ברכאת התאסלם בערוב ימיו. המניעים להתאסלמותו אינם ידועים בבירור, אך במקורות אסלאמיים מופיעים הסברים שונים לכך. הסבר אחד הוא שאבו אל-ברכאת התאסלם כתוצאה מפחד לנקמה, לאחר שנכשל בטיפול באשתו האהובה של הסולטאן הסלג'וקי, שנפטרה ממחלה למרות טיפוליו. על פי הסבר אחר, אבו אל-ברכאת צידד בצד העבאסי בקרב בין צבא הסלג'וקים לבין צבאו של הח'ליף העבאסי אל-מסתרשד, שבו נחלו העבאסים תבוסה, והוא אולץ להתאסלם לאחר שנשבה על ידי הסלג'וקים.
פרופ' שלמה דב גויטיין העלה את ההשערה שייתכן שהתאסלמותו של אבו אל-ברכאת הייתה כלפי חוץ בלבד, שכן מקור יהודי מהתקופה שלאחר התאסלמותו מצטט את עמדתו של אבו אל-ברכאת בעניין פולמוס הרמב"ם, דבר שלא היה סביר אם הוא היה ידוע בקרב היהודים כמתאסלם אמיתי.
כמו אבו אל-ברכאת, גם שניים מתלמידיו, המשורר יצחק אבן עזרא והפילוסוף סמואל אלמוגרבי, התאסלמו במהלך חייהם. בעוד שיצחק אבן עזרא חזר כנראה ליהדות בערוב ימיו והכה על חטא על שהמיר את דתו, סמואל אלמוגרבי היה למטיף עיקש נגד היהדות וחיבר כתבים פולמוסיים כנגדה ששירתו דורות של מלומדים מוסלמים כדי לתקוף את האמונה היהודית.
אבו אל-ברכאת לקה בעיוורון מעט לפני מותו ונפטר בבגדאד בשנת 1165. הח'ליף העבאסי אל-מסתנג'ד הראשון, שאותו שירת בשנותיו האחרונות, הבטיח לו שבנותיו היהודיות יוכלו לרשת את רכושו.
אל-מועתבר פי אל-חכמה
ספרו החשוב ביותר של אבו אל-ברכאת הוא ספרו בן שלושת הכרכים, "אל-מועתבר פי אל-חיכמה" (المعتبر في الحكمة – הנחשב בעיני אדם בחכמה; נקרא גם כתאב אל-מועתבר), שעוסק בלוגיקה, נפש האדם ומטאפיזיקה, ושבו הוא פורס את משנתו הפילוסופית. בחיבור זה אבו אל-ברכאת התכתב עם ספרו הפילוסופי של המלומד המוסלמי הנודע אבן סינא, "כתאב א-שפאא" (كتاب الشفاء – ספר המזור), וציטט ממנו באריכות. אבו אל-ברכאת קיבל בספרו כמה מרעיונותיו של אבן סינא, אך גם דחה וביקר כמה מרעיונותיו ותפישותיו הבסיסיים. במידה רבה השקפותיו הפילוסופיות של אבו אל-ברכאת התבססו על עקרונות הפילוסופיה של אפלטון, כפי שאלה הובנו בעולם המוסלמי והיהודי של ימי הביניים.
אבו אל-ברכאת הציג ביקורת נוקבת על כמה מתפישותיו האריסטוטליות של אבן סינא, שהיו מקובלות בפילוסופיה האסלאמית עד אותה עת, וביקורת זאת השפיעה על מלומדים מוסלמים שדגלו באשעריה, כולל על מלומדים מהשורה הראשונה, כגון פח'ר א-דין א-ראזי. הערעור ההולך והגובר על האסכולה של אבן סינא שקט רק לאחר שהמלומד המוסלמי הנודע נסיר א-דין א-טוסי פרסם ספר שבו הוא הגן על אסכולה זו מפני "אל-בגדאדי והפילוסופים שבאו אחריו" שביקרו אותה.
הפילוסוף היהודי אבן כמונה הושפע גם הוא מאבו אל-ברכאת ומצטט מכתביו באריכות. הפילוסוף הפרסי המוסלמי הסופי שהאב א-דין סהרורדי גם כן מתייחס בכתביו למשנתו של אבו אל-ברכאת, אך לא מציין את שמו, אלא מציג את טענותיו כ"טענות של פילוסופים יהודים".
תחום נוסף שבו עוסק בהרחבה "אל-מועתבר פי אל-חיכמה" הוא פיזיקה של התנועה, ורעיונותיו החדשים של אבו אל-ברכאת בתחום זה מזכירים כללים והנחות יסוד של המכניקה הקלאסית שפותחו ונוסחו בעת החדשה. מאוחר יותר, מלומדים אירופאים כגון ז'אן בורידן התייחסו בכתביהם לרעיונותיו של אבו אל-ברכאת על תנועה של גופים.
פרשנות לספר קהלת
חיבורו השני החשוב ביותר של אבו אל-ברכאת הוא ספר פרשנות פילוסופי למגילת קהלת, שאותו חיבר בעודו יהודי. למרות התאסלמותו המאוחרת, ספר זה המשיך להילמד בישיבה בבגדאד עד המאה ה-13, ושם גם ייצרו מספר העתקים ממנו, תוך המשך ייחוסו לאבו אל-ברכאת. זאת עדות נוספת לכך שכנראה יהודים בני זמנו לא האמינו בכנות התאסלמותו.
הספר הוכתב על ידי אבו אל-ברכאת לבן-חסותו, המשורר יצחק אבן עזרא. הספר כולל את הטקסט המקורי של קהלת בעברית, תרגום ערבי, כנראה מאת אבו אלברכאת עצמו, ופרשנות לספר קהלת הכתובה בניב ערבית יהודית באלפבית עברי.
כתבים אחרים
לאחר התאסלמותו חיבר אבו אל-ברכאת ספר בשם "הראיות האמיתיות מהמסורת על מהות השכל" (צחיח אדלת א-נקל פי מאהית אל-עקל). בספר זה הוא מציג את השקפותיו הפילוסופיות, תוך הסתמכות על הקוראן ומקורות מהמסורת האסלאמית.
בנוסף אבו אלברכאת חיבר מספר מאמרים קצרים העוסקים באסטרונומיה ורפואה, שגם הם זכו לתפוצה בתקופתם.
נוג'אבס
ג'ון סבה (באנגלית: Jun Seba; ביפנית: 瀬葉 淳; 7 בפברואר 1974 – 27 בפברואר 2010), המוכר יותר בשם הבמה נוג'אבס (Nujabes), היה מפיק תקליטים, מהנדס שמע, דיג'יי, מלחין ומעבד יפני. עיקר פרסומו במוזיקת האווירה שלו, שלוקחת דגימות ממוזיקת היפ הופ, סול וג'אז, כמו גם שילוב אלמנטים של טריפ הופ, ברייקביט, דאונטמפו ומוזיקת אמביינט.
במהלך חייו הוציא סבה שני אלבומי אולפן: Metaphorical Music (2003) ו-Modal Soul (2005). לאחר מותו, יצא ב-2011 האלבום Spiritual State. הוא ייסד חברת תקליטים עצמאית בשם Hydeout Productions שהוציאה שני אוספים: Hydeout Productions 1st Collection (2003) ו-2nd Collection (2007). בנוסף לכך, לקח סבה חלק בפסקול של סדרת האנימה, סמוראי צ'מפלו ב-2004.
בשנת 2010, ג'ון סבה נהרג בתאונת דרכים, בגיל 36.
למרות שהיה פחות מוכר במהלך חייו, זכה סבה לשבחים לאחר מותו, ומכונה "הסנדק" של מוזיקת ההיפ הופ הלו-פיי. סבה נתן השראה למספר מפיקים וחקיינים. טכניקות ההפקה והקריירה שלו גם הושוו לאלה של ג'יי דילה.
ביוגרפיה
סבה נולד ב-7 בפברואר 1974, במינאטו במרכז טוקיו, יפן. סבה היה הבעלים של שתי חנויות תקליטים בשיבויה, T Records ו-Guinness Records. ב-1998 הקים את חברת התקליטים העצמאית Hydeout Productions.
קריירה
סבה אימץ את שם הבמה Nujabes (שמו מאוית לאחור) והפך לבולט בגישתו להפקת מקצבי היפ הופ. בנוסף לכך הוא לעיתים קרובות שילב השפעות ג'אז בשיריו ויצר צליל נינוח ונוסטלגי. הוא נחשב לחלוץ של ההיפ הופ הלו-פיי, או "צ'ילהופ". סבה שיתף פעולה עם אמנים יפנים כמו Uyama Hiroto ,Shing02 ,L-Universe ו-Minmi, ועם אמני היפ הופ אמריקאים מחתרתיים כמו סי.אל.סמוט, Cise Starr, Apani B ,Five Deez ,Substantial ועוד… סבה שיתף פעולה עם Shing02 ב-Luv(sic) hexalogy שזכתה לשבחים, וביחד עשו את החלק הראשון עד החלק השלישי. לאחר שסבה מת באופן בלתי צפוי, רבים פקפקו בכך שהסדרה אי פעם תושלם. עם זאת, החלק הרביעי והחמישי כבר הושלמו, ושוחררו זמן קצר אחרי מותו של סבה. החלק השישי שוחרר ב-26 בפברואר 2013, בתאריך מותו של סבה, 3 שנים אחרי מותו. על פי עמוד הפייסבוק הרשמי של Shing02, המרכיב המכריע למה שיהיה בסוף החלק השישי, התגלה בטלפון הסלולרי של סבה כמה שבועות לאחר מותו.
סבה היה אחד התורמים הגדולים לפסקול של סדרת האנימה עטורת השבחים סמוראי צ'מפלו, המשלבת תפאורה יפנית פיאודלית עם אנכרוניזם מודרני, במיוחד בכל הקשור לתרבות ההיפ הופ כמו גרפיטי וראפ.
מוות
ב-26 בפברואר 2010, סבה נפגע קשות בתאונת דרכים ביציאה מהכביש המהיר בשעה 22:14. מותו נקבע בבית חולים בשיבויה לאחר שהמאמצים להחיותו כשלו. קברו נמצא בחלק היפני של בית הקברות טאמה בטוקיו.
מורשת
מותו של סבה גרר מחוות רבות מאמנים אחרים ברחבי העולם. בבנדקמפ, Digi Crates הוציאו סדרת אלבומי מחווה שבוצעו על ידי אמנים שונים בסגנון המזכיר את זה של סבה. חברת התקליטים שסבה הקים, Hydeout Productions, הוציאה אלבום מחווה בשם Modal Soul Classics II ובו השתתפו מספר משתפי פעולה לשעבר ועם מילים ושמות שירים המתייחסים לעבודתו של סבה.
בשנת 2013, המפיק האוסטרלי Ta-Ku הוציא את אלבום המחווה 25Nights for Nujabes.
בשנת 2018, הראפר הפולני זאוס הוציא שיר מחווה לנוג'אבס בשם "Kwiaty dla J".
בשנת 2018, הראפר האמריקאי SahBabii הזכיר את נוג'אבס בשירו "Anime World". הוא אמר, "נוג'באס ז"ל, תשעה זנבות של ג'ינצ'וריקי". בראיון ל-XXL, הוא אמר שנוג'אבס היה השפעה עבורו בשביל ליצור מוזיקה.
בשנת 2018, הראפר האמריקאי לוג'יק הזכיר את נוג'אבס בשיר "Thank You" מתוך האלבום שלו YSIV, ואמר "הייתי צריך לכתוב את זה באווירת נוג'אבס", תוך התייחסות לסגנון ההפקה של השיר, שמזכיר את המוזיקה של נוג'אבס. בשנת 2020, לוג'יק איזכר בשיר "Perfect" מתוך אלבומו No Pressure, את נוג'אבס כהשראה מרכזית מאחורי סגנון ההפקה שלו לצד יוצרים כמו קניה וסט, אם אף דום וריזה.
ב-26 ביולי 2019,כנס Otakon ערך הופעת מחווה בוושינגטון, בהשתתפות Shing02, MINMI, Substantial, Marcus D ו-EyeQ.
ב-21 באוקטובר 2020, צ'סטר ווטסון הוציא לאור את האלבום A Japanese Horror Film , הכולל שיר בשם "Nujabes".
בשנת 2022, משחק הווידאו Stray הציג את השיר Counting Stars של נוג'אבס כחלק מגיליוני מוזיקה לאספנות.
בית הקברות הצבאי הארגנטינאי באיי פוקלנד
בית הקברות הצבאי הארגנטינאי באיי פוקלנד הוא מקום קבורתם של 237 חיילים ארגנטינאים, שנהרגו באיים במהלך מלחמת פוקלנד בשנת 1982. במקום מוצבת אנדרטה לזכר כל חללי ארגנטינה במלחמה זו.
רקע
ב-2 באפריל 1982 כבשו כוחות ארגנטינה שבשליטת החונטה הצבאית את איי פוקלנד שבריבונות בריטית, על רקע טענה רבת שנים של ארגנטינה לריבונות באיים אלו. בריטניה הגיבה במשלוח כוח משימה לדרום האוקיינוס האטלנטי, אשר כלל מאה כלי שיט צבאיים וכ-9,000 חיילי רגלים. לאחר קרבות אוויר עם הארגנטינאים פלשו הבריטים ב-21 במאי לאי המזרחי באיי פוקלנד ובתום קרבות כבדים השלימו עד ה-14 ביוני את הכנעת הכוחות הארגנטינאים באיים כולם.
המלחמה עלתה בחייהם של 649 חיילים ואזרחים ארגנטינאים ו-257 בריטים. 323 מן הארגנטינאים נספו בסיירת גנרל בלגראנו, שטבעה לאחר שטורפדה על ידי צוללת בריטית ב-2 במאי. 89 אחרים אבדו בטביעת אוניות אחרות או בכלי טיס שהתרסקו. האחרים נפלו באיים ונקברו בהם באתרים זמניים שונים.
בית הקברות
לאחר המלחמה הציעה בריטניה לארגנטינה להחזיר אליה את גופות חלליה מאיי פוקלנד, אך ארגנטינה סירבה בידיעה שקברי החללים יהוו נוכחות ארגנטינאית קבועה באיים.
הממשלה הבריטית שכרה לפיכך את שירותיה של חברת קבורה אזרחית על מנת שתרכז את גופות החיילים הארגנטינאים שנפלו באיים לאתר קבורה אחד, בסיוע חיילי הצבא הבריטי. לצורך כך נבחר אתר קבורה זמני שהוקם כשני קילומטרים מצפון-מזרח ליישוב דרווין שבמרכז האי המזרחי. במקור נקברו בו 47 חיילים ארגנטינאים שנהרגו בקרב גוס גרין ב-28 במאי.
החללים נקברו בבית הקברות בשלוש חלקות. למראשות כל קבר הוצב צלב עץ (לסימול ארעיות) לבן ולרגליו טבלת אבן הנושאת את שם החלל. על רבים מן ההרוגים לא נמצאו דסקיות זיהוי ונעשו מאמצים לזהותם בדרכים אחרות. בכל זאת 123 מהקברים באתר הם קברי אלמונים. בין החלקות משתרע מרבד עשב.
טדאוש סלובודז'אנק
טדאוש סלובודז'אנק (בפולנית: Tadeusz Słobodzianek; נולד ב-26 באפריל 1955 ביניסייסק ברוסיה, ברית המועצות) הוא מחזאי, במאי תיאטרון וטלוויזיה ומבקר תיאטרון פולני. החל משנת 2012 הוא מכהן כמנהל אדמיניסטרטיבי ומנהל אמנותי של התיאטרון העירוני לדרמה של ורשה. נודע גם בכינוי יאן קונייצפולסקי.
ביוגרפיה
סלובודז'אנק נולד בשנת 1955 בעיר יניסייסק במחוז קרסנויארסק במרכז סיביר, שם הוגלו הוריו על ידי השלטונות הסובייטיים עקב פעילותם במסגרת ארמייה קראיובה, "צבא המולדת" הפולני. בדצמבר 1955 הורשתה המשפחה לשוב לפולין והתיישבה בביאליסטוק. בשנת 1974 סולובוג'יאנק סיים לימודי תיכון עם בגרות בעיר ביאליסטוק. בשנים 1974–1979 הוא למד לימודי תיאטרון באוניברסיטה היגלונית בקרקוב. בשנים 1978–1979 כתב בקורת תיאטרון בדו-שבועון "סטודנט" בקרקוב ובשנים 1979–1982 בשבועון "פוליטיקה" - בשם העט יאן קונייצפולסקי.
את הקריירה כמחזאי התחיל בשנת 1980 עם יצירתו לילדים "Historia o żebraku i osiołku” (סיפור על קבצן ועל חמור) בתיאטרון "פינוקיו" בלודז'. ב-1980 ביים לראשונה בתיאטרון סטפאן יאראץ' בלודז - את המחזה "„Osmędeusze" מאת מירון ביאלושבסקי. בשנים 1981–1982 כיהן סלובודז'אנק כמנהל אמנותי של תיאטרון וויצ'ייך בוגוסלבסקי בקאליש וב-1982 בתיאטרון הפולני בפוזנאן. בשנים 1982–1983 עבד כיועץ רפרטואר בתיאטרון סטפאן יאראץ' בלודז ובשנים 1984–1989 בתיאטרון הבובות של ביאליסטוק. בשנים 1988–1989 הרצה בפקולטה למשחק בובות שבבית הספר הגבוה לתיאטרון בביאליסטוק ובשנים 1989–1991 כיהן כמנהל אמנותי של תיאטרון "מיניאטורה" בגדנסק. בשנת 1991 יחד עם פיוטר טמאשוק הקים סלובודז'אנק את להקת ויירשאלין (כיום תיאטרון ויירשאלין), אותה ניהל עד שנת 2003. בשנים 1994–1995 כיהן כדרמטורג בתיאטרון לדרמה של העיר ורשה ובשנים 1999–2003 בתיאטרון החדש בלודז. ב-2003 ייסד סלובודז'אנק את המעבדה לדרמה, ששיתפה בהמשך פעולה עם התיאטרון הלאומי של ורשה והחל מ-2005 עם חברת היוצרים בתחום התיאטרון Towarzystwo Autorów Teatralnych. בשנים 2001–2012 הרצה במעבדה לרפורטאז' באוניברסיטת ורשה. בשנים 2001–2012 פעל גם כמנהל התיאטרון "נה וולי" שהתמזג מבחינה מוסדית עם התיאטרון גוסטב הולובק, התיאטרון העירוני לדרמה של ורשה. החל מ-2012 הוא מנהל התיאטרון העירוני לדרמה של ורשה.
בית הקברות הצבאי הארגנטינאי באיי פוקלנד
בית הקברות
מאז הפשרת היחסים בין בריטניה לבין ארגנטינה ב-1999 מופקדות משפחות החללים הקבורים באתר על תחזוקתו, והן שכרו לשם כך ארגנטיני המתגורר באיים.
טדאוש סלובודז'אנק
ביוגרפיה
מחזהו "הכתה שלנו" - דן בחייהם ויחסיהם של עשרה פולנים ויהודים, תלמידים לשעבר של כיתת בית ספר כשברקע אירועים היסטוריים: מלחמת העולם השנייה, פרעות נגד היהודים (עם רמזים לפוגרום הפולני נגד יהודי ידוואבנה ביולי 1941), אחר כך הדיקטטורה הקומוניסטית, הגירה לאמריקה.
בית הקברות הצבאי הארגנטינאי באיי פוקלנד
בית הקברות
ב-9 בנובמבר 2002 ביקר באתר והניח בו זר הנסיך אנדרו, בנה של המלכה אליזבת השנייה, אשר לחם בעצמו במלחמת פוקלנד כטייס.
טדאוש סלובודז'אנק
יצירות (מחזות)
מחזות שלו הועלו על ידי קזימייז' דיימק, מצ'יי פרוס, מיקולאי גרבובסקי, אונדריי ספישאק, פיוטר טומאשוק, אנדריי וורון, ביג'אן שייבאני, ג'ואל גרינברג, כרמה פורטצ'לי, גאבור מאטה, בלנקה ז'יז'קה, היסאו טקאסה, דרק גולדמן, נטלי רינגלר, יאנה רוס, חנן שניר, אוסקרס קורשונובס, אניה סוסה, לאסלו בוצ'ארדי ואחרים.
בית הקברות הצבאי הארגנטינאי באיי פוקלנד
בית הקברות
בשנת 2009 הכריזה ממשלת ארגנטינה על בית הקברות כאתר היסטורי לאומי.
בחודש יולי 2012 חובלה דמות הקדוש באנדרטה. ארגנטינה מחתה על כך בפני בריטניה והעבירה הודעה בנדון לאו"ם לארגון הצלב האדום הבינלאומי. המשטרה המקומית חקרה את האירוע והנזק תוקן.
כרישים גלניים
כרישים גלניים (שם מדעי: Galeomorphi) היא על-סדרה של דמויי כריש במחלקת דגי הסחוס של יצורים ימיים. בתוך על-סדרה זו 4 סדרות: כרישאים, הטרודונטאים, דמויי עמלץ וזנבתנאים ו-23 משפחות. הם נחשבים לכרישים מפותחים, והחלו להתפתח בתקופת היורה.
לבני סדרות אלה אין קצים בסנפיריהם ויש להם רק 5 פתחי זימים. הם מסוגלים לשחייה יותר מבני על-סדרת בעלי קוץ (Squalomorphii).
FKA Twigs
טליה דברט ברנט (באנגלית: Tahliah Debrett Barnett; נולדה ב-16 בינואר 1988) היא זמרת, כותבת שירים, מפיקה ורקדנית בריטית הידועה בשם הבמה שלה FKA twigs.
ביוגרפיה
ברנט נולדה בגלוסטרשייר שבאנגליה וגדלה שם. בגיל 17, לאחר שעברה ללונדון, עבדה ברנט כרקדנית. ברנט נכנסה לתעשיית המוזיקה לראשונה עם הוצאת המיני-אלבום הראשון שלה בשנת 2012, EP1,  שהגיע למקום ה-11 במצעד אלבומי הדאנס/אלקטרוני. שנה לאחר מכן הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, EP2, שהגיע למקום החמישי באותו המצעד.
ב-6 באוגוסט 2014 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, LP1, שהגיע למקום ה-30 במצעד האלבומים של ארצות הברית בילבורד 200, וזכה לשבחים נרחבים ממבקרי המוזיקה, תוך שהוכתר לאלבום השנה על ידי מגזין טיים. באוגוסט 2015 הוציאה ברנט מיני אלבום בשם M3LL155X. המיני-אלבום זכה להצלחה במצעדי הבילבורד ונמכר בכ-7,000 עותקים סך הכל.
בנובמבר 2019, הוציאה הזמרת את אלבום האולפן השני שלה Magdalene, שהגיע למקום הראשון במצעד אלבומי הדאנס/אלקטרוני וזכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים.
חייה האישיים
בספטמבר 2014 התחילה לצאת עם השחקן והדוגמן רוברט פטינסון ובאפריל 2015 התארסו. שנה לאחר שהוכרז על האירוסין, פטינסון ביטל את האירוסים והזוג נפרד באוקטובר 2017. FKA Twigs יצאה עם השחקן אמריקאי שיה לה-באף מ-2018 עד 2019.
קיק סמיט
ביוגרפיה
סמיט נולד ב-3 בנובמבר 1911 בבלומנדל, שבהולנד למשפחה קתולית. הוא שיחק בקבוצה הארלם לכל אורך הקריירה שלו, וגם אימן אותה לאחר פרישתו ממשחק.
במדי נבחרת הולנד סמיט עשה את הופעת הבכורה ב-11 במרץ 1934 במסגרת משחק ידידות בניצחון 2–9 על בלגיה, אותו סיים עם צמד. הוא עזר לה להעפיל למונדיאל 1934 שנערך באיטליה עם צמד במוקדמות על אירלנד ושער אחד נגד בלגיה. בטורניר עצמו הולנד הודחה בשמינית הגמר עם הפסד 3–2 לשווייץ, אך באותו משחק סמיט עשה היסטוריה כשכבש את השער הראשון במונדיאל עבור נבחרתו.
ארבע שנים אחר כך במונדיאל 1938 כבש במוקדמות נגד לוקסמבורג אך היא הודחה באותו השלב, הפעם בהפסד 3–0 בהארכה נגד צ'כוסלובקיה. בעקבות שינויו ב-HBC הקתולית בשנת 1940 הוא לא הורשע בידי התאחדות הכדורגל ההולנדית לשחק בנבחרת, אך בפועל החמיץ מכך רק שלושה משחקים עקב מלחמת העולם השנייה. אחריה סמיט השתתף בשני משחקים אחרונים בשנת 1946 כשבאחד מהם היה הקפטן. משחקו האחרון היה ב-27 בנובמבר בתבוסה 8–2 לאנגליה, בו הצליח לכבוש בדקה ה-87'.
הוא נפטר ב-1 ביולי 1974 בגיל 62, שבוע לפני גמר מונדיאל 1974 בו הולנד שיחקה. הדמות "קיק וילסטרה" מסדרת הטלוויזיה ההולנדית נקראה בחלקה על שמו וגם על שמם של השחקנים פאס וילקס ואבה לנסטרה.
איש ללא היגיון
איש ללא היגיון (באנגלית: Irrational Man) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2015 בכתיבתו ובבימויו של וודי אלן ובכיכובם של חואקין פיניקס ואמה סטון.
תמצית העלילה
פרופ' אייב לוקאס (חואקין פיניקס) מגיע לניופורט כדי ללמד פילוסופיה במכללת בריילין. ללוקאס מוניטין כחוקר רדיקלי וככובש נשים, אך עם הגיעו הוא מתגלה כאדם מריר שאינו מוצא טעם לחייו, המתמכר לשתיית ויסקי. הוא קושר קשרי ידידות עם אחת מתלמידותיו, ג'יל (אמה סטון). אחת מחברות הסגל, פרופ' ריטה ריצ'רדס, מגלה בו עניין מיוחד, ובליל חורף מגיעה לביתו ומפתה אותו לשכב אתה, אך מגלה שהוא סובל מאין-אונות.
בעת פגישה של לוקאס עם ג'יל בבית קפה השניים מצותתים לשיחה בשולחן סמוך, שבה מספרת אישה הנתונה במשפט גירושין שהיא עומדת להפסיד את המשמורת על ילדיה משום שהשופט בבית המשפט למשפחה מוטה בעליל לטובת בעלה לשעבר. לוקאס מחליט לסייע לאישה באמצעות רציחתו של השופט. התוכנית מחזירה טעם לחייו, והוא מגיע ליחסי מין מהנים עם פרופ' ריצ'רדס. חרף התנגדותו, גם ג'יל מצליחה להגיע למיטתו, ונפרדת מחברהּ רוי (ג'יימי בלקלי).
לוקאס בוחן תוכניות שונות לביצוע הרצח כפשע מושלם. הוא עוקב אחר סדר היום של השופט, ומגלה שמדי שבת הוא נוהג לרוץ בפארק, ולנוח בקריאת עיתון ושתיית מיץ תפוזים שהוא קונה בקיוסק בפארק. בהתאם לכך, לוקאס מחליט להשתמש בציאניד לשם הרעלת השופט. הוא מגיע למעבדת הכימיה במכללה, ולוקח שם מעט ציאניד. לסטודנטית שמגיעה באקראי למעבדה הוא מסביר שהוא אוסף מידע לספר שהוא כותב. את הציאניד הוא שם בכוס זהה לזו שמקבל השופט, ובעת שהשופט נח בפארק הוא מחליף את הכוס שלו בכוס המורעל ומסתלק. בחדשות הוא שומע שהשופט בן ה-61 מת מהתקף לב. לוקאס ממשיך בחייו, וכלל אינו חשוד, שהרי לא היה כל קשר בינו ובין השופט. ריצ'רדס מעלה השערה פרועה שלוקאס הוא הרוצח, אך אינה מייחסת לה חשיבות. ההשערה מגיעה לידיעת ג'יל, והיא אוספת פרט לפרט ומשתכנעת שלוקאס הוא הרוצח. היא מתעמתת איתו בנושא, ומוציאה ממנו הודאה.
ג'יל אינה מסגירה את לוקאס, אך כאשר המשטרה עוצרת חשוד ברצח, ג'יל מציבה ללוקאס אולטימטום להסגיר עצמו עד יום שני, כדי לחלץ את החשוד החף מפשע. לוקאס, המעוניין לשמור על חירותו, זומם רצח נוסף. הוא ניגש לבניין שבו ג'יל מקבלת שיעורי נגינה בפסנתר, מוריד את המעלית לתחתית פיר המעלית ומשתק אותה, וכאשר ג'יל יוצאת אל המעלית בסוף השיעור, הוא פותח את דלת הפיר ומנסה לדחוף את ג'יל לתוך הפיר. ג'יל נאבקת בו, ותוך כדי כך תכולת התיק שלה נופלת לרצפה, ולוקאס מחליק על פנס שנפל מהתיק ונופל אל מותו בפיר המעלית.
הפקה
ב-2 במאי 2014 פורסם שאלן יכתוב ויביים סרט חדש, שבו יככב חואקין פיניקס. כעבור ארבעה ימים הצטרפה אמה סטון לצוות השחקנים. זהו סרט שני של אלן שבו היא מככבת, לאחר סרטו הקודם, "קסם לאור ירח". ב-24 ביולי הצטרפו פארקר פוזי וג'יימי בלקלי לצוות השחקנים.
צילומי הסרט החלו ב-7 ביולי בניופורט שברוד איילנד, והם נמשכו עד סוף אוגוסט.
ב-29 בינואר 2015 פורסם שחטיבה של סרטי סוני רכשה את זכויות ההפצה של הסרט, שייקרא "איש ללא היגיון". זהו סרט שמיני של אלן שמופץ על ידי חטיבה זו.
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה ב-16 במאי 2015 בפסטיבל קאן, והפצתו בארצות הברית החלה ב-17 ביולי 2015.
סוגה
מבקר הקולנוע יאיר רוה ציין:
אנפיסה רזצובה
אנפיסה רזצובה (ברוסית: Анфиса Резцова; נולדה ב-16 בדצמבר 1964) היא ספורטאית סובייטית בעבר, בענף סקי למרחקים (קרוס קאנטרי) וביאתלון. היא אלופה אולימפית ב-2 ענפים שונים והשתתפה באליפויות העולם במקצועות אלו. רזצובה בעלת 5 מדליות אולימפיות, מהן 3 זהב וזכתה ב-6 מדליות באליפויות העולם, מהן 3 זהב. היא השתתפה ב-3 אולימפיאדות, כל פעם בנבחרת אחרת (ברית המועצות, חבר המדינות ורוסיה).
חייה
אנפיסה רזצובה (רומנובה) נולדה בכפר בקרבת ולדימיר למשפחת פועלים. בשנת 1968 המשפחה עברה לעיר. אנפיסה הצעירה החלה להתאמן בהתעמלות אך ללא הצלחה יתרה. בשנת 1976 היא עברה לסקי למרחקים. בשנת 1982 היא זכתה באליפות העולם בנוער וזכתה בתואר זה גם בשנת 1983 ו-1984. בשנת 1985 היא נכללה בנבחרת בוגרת ונשלחה לאליפות העולם בו זכתה לראשונה במדליית זהב בתחרות בוגרים. באותה שנה היא התחתנה עם ספורטאי סובייטי בתחום הביאתלון ושינתה את שם משפחתה לרזצובה.
בשנת 1987 היא נכנסה להריון והשתתפותה במשחקים האולימפיים לא היה ברור. בסופו של דבר היא החליטה לעשות הפלה ונכללה בנבחרת שהשתתפה במשחקים. לאחר התחרויות היא נכנסה להריון נוסף ובשנת 1989 נולדה לה בת בכורה.
כאשר היא כבר הייתה קשירה לחידוש האימונים התברר לה שלנבחרת החזקה של ברית המועצות הגיעו כוכבים חדשים שהיא לא יכלה להסתדר איתם. בהמלצת בעלה שכבר עזב את הספורט התחרותי רזצובה החליטה לעבור לתחום חדש - ביאתלון והחלה להתאמן אצל בעלה. תוך זמן קצר היא הגיעה לתוצאות טובות ונכללה בנבחרת האולימפית של ארצה. זו הייתה הפעם הראשונה שבאיתלון נשים נכלל בתחרויות. רזצובה השתתפה ב-2 אולימפיאדות בתחרויות ביאתלון וזכתה במדליות. בשנת 1996 נולדה לרזצובה הבת השנייה והיא כבר לא חזרה להשתתף בתחרויות ביאתלון אך חזרה לסקי למרחקים. בשנת 1999 היא השתתפה לאחרונה באליפות העולם וזכתה במדליית זהב במרוץ שליחות.
רזצובה ובעלה מתגוררים בעיר חימקי ליד מוסקבה ומנהלים חנות לדברי ספורט.
השתתפות באולימפיאדות
האולימפיאדה הראשונה בה השתתפה אנפיסה רזצובה הייתה אולימפיאדת קלגרי בשנת 1988. במשחקים אלו רזצובה השתתפה בתחרות אישית ל-20 ק"מ וזכתה במדליית כסף. כמו כן היא השתתפה בתחרות קבוצתית של ריצת שליחות ל-5 ק"מ וזכתה עם קבוצתה במדליית זהב.
לקראת אלברוויל 1992 רזצובה עברה הסבה לביאתלון. מכיוון שמשחקים נערכו לאחר התפרקות ברית המועצות, הפעם רזצובה השתתפה כחלק של קבוצת חבר המדינות. בתחרות אישית ל-15 ק"מ רזצובה הגיע למקום 26 בלבד. אומנם בתחרות ל-7.5 ק"מ היא זכתה במדליית זהב. בתחרות שליחות ל-7.5 ק"מ קבוצתה זכתה במדליית ארד.
באולימפיאדת אלברוויל 1992 רזצובה הוצבה ב-3 תחרויות. בתחרויות אישית היא לא הצליחה וזכתה במקום נמוך (26 ו-32). בתחרות קבוצתית נבחרת רוסיה זכתה במקום הראשון ורזצובה תרמה את ניסיונה ויכולתה להצלחת הקבוצה.
סוריו
ביוני 1942 השתתפה סוריו בקרב מידוויי, יחד עם שלוש נושאות מטוסים נוספות - אקאגי,קאגה, והיריו. במהלך הקרב תקפו טייסים אמריקנים מנושאות מטוסים ומבסיס באטול מידוויי את נושאות המטוסים היפניות, וטיבעו את כולן, וסוריו בכללן. אובדן הסוריו ונושאות המטוסים האחרות במידוויי הייתה קשה, והצי הקיסרי יפני לא שב להתאושש ממכה זו.
בנייה
סוריו נבנתה כחלק מתוכנית ההתרחבות של הצי הקיסרי היפני בשנות השלושים, ובניגוד לנושאות מטוסים קודמות, דוגמת אקאגי וקאגה שהיו אוניית מערכה וסיירת מערכה שעברו התאמות, נבנתה סוריו מלכתחילה כנושאת מטוסים. שדרית האונייה הונחה במספנת הצי בקורה ב-20 בנובמבר 1934, היא הושקה ב-21 בדצמבר 1935, ונכנסה לשירות ב-29 בינואר 1937, והצטרפה לפלגת נושאות המטוסים השנייה.
ב-25 באפריל 1938 פעלה סוריו בסמוך לחוף הסיני, ומטוסיה סייעו לכוחות הצבא היפני הקיסרי תוך התקדמותם לנאנג'ינג. כוחות האוויר המשיכו לפעול באזור עד 10 ביולי, ואז שבו לסוריו, והפליגו חזרה ליפן בדצמבר. בשנה וחצי שלאחר מכן נשארה סוריו במימי יפן ועסקה בתרגולים ואימונים.
ההתקפה על פרל הארבור ולאחריה
בנובמבר 1941 עסק הצי היפני המשולב של אדמירל איסורוקו יממוטו בהכנות לפתיחה במלחמה נגד ארצות הברית על ידי הנחתת מכת מנע על בסיס הצי האמריקני בפרל הארבור, הוואי. ב-22 בנובמבר יצאה סוריו, יחד עם עוד חמש נושאות מטוסים תחת פיקודו של תת-אדמירל צ'ואיצ'י נגומו, ממעגן הצי באי איטורופ, ועשתה דרכה לכיוון הוואי, כשעל סיפונה 21 מטוסי קרב מדגם A6M זירו, 27 מפציצי טורפדו מדגם נקג'ימה B5N "קייט" ו-18 מפציצי צלילה מדגם אאיצ'י D3A "ואל". בהגיען לנקודה 230 מילים ימיים צפונית לאואהו, בשעות הבוקר של ה-7 בדצמבר, שיגרו כל נושאות המטוסים את גלי ההתקפה שלהן כנגד הבסיס האמריקני.
לאחר סיום המבצע, נשלחו סוריו ונושאת המטוסים היריו לסייע לצבא היפני במבצעי ההמשך בבאי וייק ובאיי הודו המזרחיים. בין השאר, בחודש פברואר 1942, תקפה סוריו, ביחד עם עוד שלוש נושאות מטוסים את העיר דרווין שבצפון אוסטרליה, והסבה נזק כבד למתקני הנמל שם.
הפשיטה באוקיינוס ההודי
סוריו השתתפה גם בפשיטה באוקיינוס ההודי בחודשים מרץ ואפריל, ומטוסיה תקפו את העיר קולומבו, ציילון ב-5 באפריל. נושאות המטוסים היפניות טיבעו באותו יום שתי סיירות כבדות בריטיות, וב-9 באפריל טיבעו את נושאת המטוסים הבריטית הרמס. באמצע חודש אפריל החלה סוריו לעשות דרכה חזרה ליפן, והיא עגנה בהשירג'ימה ב-22 באפריל. לאחר שפעלה ברציפות מאז נובמבר 1943, נזקקה סוריו לשיפוצים וצוות למנוחה, כהכנה לפעילות הבאה של הצי הקיסרי.
מידוויי
לאחר הפשיטה על איי מרשל וגילברט והפשיטה של דוליטל החליט יממוטו לכפות על הצי האמריקאי קרב הכרעה בו רצה להשמיד לחלוטין את כוח נושאות המטוסים האמריקני. הוא החליט לתקוף ולכבוש את אטול מידוויי, פעולה שקיווה שתמשוך את נושאות המטוסים האמריקניות לקרב.
סוריו עזבה את הים הפנימי סטו למשימתה האחרונה ב-27 במאי 1942 כחלק מהצי המשולב, ביחד עם אקאגי, קאגה, והיריו. על סיפונה חנו 18 מטוסי זירו, 16 מטוסי אאיצ'י ו-18 מטוסי נקג'ימה. מבלי שהדבר נודע ליפנים, גילו האמריקאים את כוונותיהם מפיענוח מודיעין אותות והציבו מארב צפון מזרחית למידוויי.
בעת שגל התקיפה היפני הראשון ביצע את משימתו מעל מידוויי המריאו מטוסים מנושאות המטוסים האמריקאיות ועשו דרכן לעבר כוח נושאות המטוסים היפניות. בשעה 10:25 תקפו מפציצי צלילה מדגם SBD דונטלס את נושאות המטוסים, ובתוך שלוש דקות נרשמו בסוריו שלוש פגיעות: אחת בסיפון ההמראה לפני המעלית הקדמית, ושתי האחרות במעלית האמצע והרסו כליל את הסיפון והעלו באש את מחסני הדלק והתחמושת. במקביל, נפגעו גם אקאגי וקאגה מפצצות, ותוך דקות ספורות החלו שלוש נושאות המטוסים לבעור. תוך דקות מפגיעת הפצצות הכריז קפטן ריוסאקו ינאגימוטו, מפקד הסוריו, על נטישת האוניה, ובשעה 19:13 טבעה נושאת המטוסים, כשעל סיפונה 718 מאנשיה, כולל קפטן ינאגימוטו. מספר דקות לאחר מכן שקעה גם קאגה, ולאקאגי ציפה גורל דומה מספר שעות לאחר מכן. לאובדן סוריו ושלוש נושאות המטוסים האחרות (גם היריו שקעה במידוויי) נודעה השפעה אסטרטגית רבה על המשך פעילותו של הצי היפני, ותרמה בסופו של דבר להפסד יפן במלחמה.
סלסו אורטיס
סלסו פביאן אורטיס גאמארה (בספרדית: Celso Fabián Ortiz Gamarra; נולד ב-26 בינואר 1989) הוא כדורגלן פרגוואי, המשחק בעמדת הקשר במונטריי ובנבחרת פרגוואי.
קריירה
אורטיס החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת הנוער של סרו פורטניו. בשנת 2007 קודם לקבוצה הבוגרת. בשנת 2009 היה שותף להישג שיא של הקבוצה, שהגיעה עד לחצי גמר גביע סודאמריקנה.
ב-26 באוגוסט 2009 חתם על חוזה לארבע וחצי עונות במדי א.ז. אלקמאר מליגת העל ההולנדית, ועבר רשמית למועדון בינואר 2010.
ב-6 ביוני 2016 חתם במונטריי מליגת העל המקסיקנית. הוא זכה עם הקבוצה באליפות אפרטורה 2017 ו-2019.
בשנת 2019 זכה עם מונטריי בליגת האלופות של CONCACAF. הוא שיחק עם הקבוצה בגביע העולם למועדונים 2019, בה הודחה הקבוצה בחצי הגמר כשהפסידה 1–2 לליברפול.
קריירת נבחרות
אורטיס שיחק בנבחרת פרגוואי עד גיל 20 והתמודד יחד איתה במונדיאל עד גיל 20 2009 שנערך במצרים. הנבחרת סיימה את שלב הבתים במקום השני, אך הפסידה בשלב שמינית הגמר 0–3 לנבחרת קוריאה הדרומית עד גיל 20 והודחה.
ב-9 באפריל 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 0–1 ל.
הוא שיחק עם הנבחרת בקופה אמריקה 2016, בה סיימה הנבחרת במקום האחרון בשלב הבתים.
בקופה אמריקה 2019 הגיעה נבחרתו עד לרבע הגמר, שם הפסידה 4–3 לנבחרת ברזיל. אורטיז פתח בהרכב נבחרתו במשחק והשלים 90 דקות.
אגנס מורהד
אגנס רוברטסון מורהד (באנגלית: Agnes Robertson Moorehead; 6 בדצמבר 1900 – 30 באפריל 1974) הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית זוכת 2 פרסי גלובוס הזהב, זוכת פרס אמי ומועמדת לארבעה פרסי אוסקר. התפרסמה בארצות הברית בשנותיה המאוחרות בקומדיית המצבים "מעשי כשפים" בתפקיד המכשפה אנדורה.
ביוגרפיה
מורהד נולדה בעיירה קלינטון, מסצ'וסטס לג'וש הנדרסון מורהד ולמילדרד מקאולי. לאחר שעברה עם משפחתה לסנט לואיס שאפה מורהד להיות שחקנית מפורסמת ונהגה לחקות אנשים בחיק משפחתה. בגיל צעיר הצטרפה להרכב האופרה המוזיקלי המקומי בסנט לואיס שנקרא "המוני". על אף שאיפותיה ללמוד ולפתח קריירת משחק בגיל צעיר, הורייה של מורהד דחפו אותה ללימוד פורמלי ב"מכללת מוסקינגום" שבאוהיו משם קיבלה תואר בביולוגיה. למורהד היו תארים נוספים בספרות אנגלית מ"אוניברסיטת ווינסקונסין" ובמגמת משחק מהאקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה.
קריירת משחק
מורהד החלה את דרכה המקצועית בהוליווד בגיל מאוחר בסרטיו הקלאסיים של אורסון ולס "האזרח קיין", בו שיחקה בתפקיד מרי קיין אמו של איל העיתונות צ'ארלס פוסטר קיין ו"האמברסונים המופלאים" שעל הופעתה בסרט בתפקיד פאני הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. ב-1944 השתתפה בדרמה "הצלב השביעי" בתפקיד מאדאם מרלי, בעיבוד קולנועי לרומן "ג'יין אייר" בתפקיד גברת ריד ובדרמות "זרע דרקון" ו"מאז שהלכת".
ב-1960 השתתפה מורהד בעיבוד הקולנועי לספר הילדים "פוליאנה" בתור גברת סנואו. ב-1963 הופיעה לצידו של ג'רי לואיס בקומדיה "מי משגיח על החנות?". מורהד זכתה בפרס גלובוס הזהב השני שלה בקטגוריית שחקנית המשנה בשנת 1964 על הופעתה בתור מנהלת משק הבית ולמה קרוטר במותחן של רוברט אולדריץ' "שרלוט המתוקה", על ההופעה הועמדה מורהד גם לפרס אוסקר רביעי אותו הפסידה ללילה קדרובה הרוסייה. ב-1967 זכתה מורהד בפרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה על תפקידה בתור אמה ולנטיין בסדרה "The Wild Wild West". מורהד חתמה את קריירת הקולנוע הענפה עם הופעות בקומדיה של הנרי קוסטר "הנזירה המזמרת" בתפקיד האחות ובמותחן האימה "מה קרה להלן?" בתפקיד האות האוונגליסטית אלמה.
מוות
מורהד מתה ב-30 באפריל 1974 בגיל 73 ממחלת הסרטן.
גאוגרפיה של סוריה
סוריה היא מדינה הממוקמת בדרום-מערב אסיה. המדינה גובלת עם ישראל ולבנון במערב, טורקיה בצפון, עיראק במזרח וירדן בדרום. בנוסף לכך, לסוריה רצועת חוף לאורך הים התיכון.
סוריה מחולקת למספר רב של אזורים גאוגרפים. באזורי ההרים במערב לאורך החוף במרכז ובאזור הדרום בג'בל אלדרוז שבהרים אלו כמות המשקעים היא 1,000 מילימטרים ויותר. מרבית שטחה של סוריה שהוא מישור צחיח הידוע בשם המדבר הסורי ששם הרוחות חמות וכמות המשקעים נמוכה. כמו כן, יש בה מישורים פוריים כגון הבשן, החורן, הגולן, דמשק ואזור חומס וחלב. הפרת הוא הנהר החשוב ביותר במדינה החוצה אותה במזרח. מצפון לנהר הפרת נמצא האזור הפורה ג'זירה, ה"אי". אזור זה מושקה על ידי שני יובלים של נהר הפרת, הבליח והחבור. באזור נבנתה במהלך שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 מערכת סכרים ותעלות המספקת מים לחקלאות, בעיקר דגנים, באזור. כמו כן חל גידול משמעותי בגידולי הכותנה.
ג'בל א' שיח, "ההר המזוקן" הוא הר החרמון, הנמצא ברכס הרי מול הלבנון בגבול לבנון בגובה 2,814 מטר הוא הנקודה הגבוה במדינה. פסגת רכס זה מהווה את קו הגבול בין סוריה ולבנון, וכן בפסגות הדרומיות נקבע קו הגבול עם ישראל בהסכם.
מישור החוף
לאורך חופי הים התיכון, משתרע מישור החוף הסורי מהגבול הטורקי עד ללבנון. מישור חוף זה צר מאוד ומישורי ומכוסה בדיונות חול, ישנם אזורים רבים לאורך החוף בהם נעלמת לחלוטין שפלת החוף על ידי צוקי רוחב הזולגים מההרים לים. שתי ערי נמל גדולות לחוף הים התיכון הן לטקיה וטרטוס.
על פי רבי אשתורי הפרחי, מיקומו של הר ההר המצוין בפרשת מסעי כנקודת הגבול הצפון-מערבי של ארץ ישראל היא בג'בל אל אקרע, מרחק חצי יום הליכה מצפון ללטקיה. ממזרח ומדרום ללטקיה זורם נהר זיפרון.
כ-16 ק"מ מצפון ללטקיה שוכנת העיר העתיקה אוגרית, ובה שרידים ארכאולוגיים מן המאה ה-16 עד המאה ה-13 לפני הספירה.
הרים
סוריה מאופיינת ברכסי הרים גבוהים רבים ההרים מתפרסים על פני שטחים שונים במדינה: הרי אנסריה רכס הרים המקביל למישור החוף, ממוצע הגובה בו הוא קצת יותר מ-1,200 מטר כשהפסגה הגבוהה ביותר, נבי יונס, נישאת לגובה 1,575 מטר. מורדות הרכס במערב מושפעים מרוחות מערביות רוויות לחות מהים התיכון, ותורמים לאפשרויות עיבוד האדמה לעומת המדרון המזרחי, זו אחת הסיבות לאכלוס הגדול יותר במדרון המערבי. רכס הרים זה נחצה לשניים על ידי נהר העאסי המתפתל לאורכם.
מדרום להרים אלו עובר מסדרון מישורי המאפשר קישור נוח בין מזרח המדינה לחופי הים של לבנון. במשך השנים מסדרון זה היה נתיב מרכזי למסחר ולפלישה לאזור. בשנות האלפיים, עוברים בו מסילת רכבת וכביש ראשי, המקשרים את חומס שבמזרחו לחוף שבמערבו ולטריפולי שבלבנון.
מהעבר השני של העמק נישאים הרי מול הלבנון לגובה של למעלה מ-2,000 מטר, ופסגתם בהר חרמון בגובה 2,814 מטר. בשל גובהו חלקים נרחבים של הרכס אינם מאוכלסים כלל וכפרים מעטים נמצאים בו, אך רכס זה הוא אחת הסיבות לפוריות העמקים שמתחתיו וממנו יורדים שבלים רבים מזרחה למדבר.
בחלק הדרומי ביותר במדינה הר הדרוזים המתרומם לגובה של 1,800 מטר, רכס זה פורה ומיושב בעיקר על ידי דרוזים.
באזור המישור המזרחי של סוריה, משתרעת רמה נמוכה של הרים מצפון לנהר פרת כשמדרום לו אזור מדברי וצחיח המכונה המדבר הסורי.
מישורים
בסוריה מישורים רבים המתפרסים בכל רחבי המדינה, מישורים אלו ברובם פוריים ברובם והאוכלוסייה בהם גדולה. החורן, הבשן, דמשק והגולן הנמצאים בדרום מערב המדינה הם מישורים רחבים ופוריים ועל כן ההתיישבות בהם גדולה, גם מצפון להרי מול הלבנון באזור הערים חומס וחמאת ישנו מישור פורה גדול, מסביב לעיר חלב, ומצפון מזרח לנהר פרת אזור המכונה "ג'זירה" שמושקה על ידי הפרת, נהר החבור ונהר הבָּלִיח'. מצבורי נפט וגז טבעי שהתגלו בחלק הצפוני הקיצוני של ג'זירה הגבירו באופן משמעותי את הפוטנציאל הכלכלי של האזור.
מים
הנהרות והנחלים ברחבי סוריה הם בעלי חשיבות חיונית לפיתוח החקלאי שלה. הנהר הארוך ביותר והחשוב ביותר הוא הפרת, המייצר יותר מ-80 אחוזים ממקורות המים של סוריה. יובליו עיקריים הבָּלִיח' והחבור מתווספים לתרומה זו כמו גם נחלים ונהרות קטנים לאורך הגבול עם טורקיה בצפון, ישנם גם מספר וואדיות לאורך הפרת המתמלאות בחורף ומשמשות גם כן תוספת להשקיה.
ב-1973 השלימה סוריה בניית סכר על נהר פרת. הסכר יצר מאגר מים בשם אסד (בוחאירת אל אסד) באורך של 80 קילומטרים וכשמונה קילומטרים רוחב בממוצע.
באזור המישור הצחיח של דמשק מספר נאות מדבר, נחלים קטנים וביצות משמשים כהספקת מים לתושבים המקומיים. הגדול והחשוב בהם הוא הברדה נהר שמתחיל בהרי מול הלבנון ויורד מזרחה לעבר המישור ודמשק, הברדה הוא הגורם העיקרי לפריחתו של אגן דמשק.
אקלים
המאפיין הבולט ביותר של האקלים בסוריה הוא הניגוד בין חוף הים התיכון הלח ואזורי המדבר הצחיחים המשתרעים על פני שלושה רבעים מהמדינה. וגובלים במערב בהרי מול הלבנון וההרים לאורך הים, כמות המשקעים באזור זה גבוהה יחסית והממוצע השנתי נע בין 750 ל-1,000 מילימטרים, מרביתם מגיעים כחלק משקעים מערביים על ידי רוחות מהים התיכון בחודשים נובמבר עד מאי. הטמפרטורות השנתיות הממוצעת נעות בין C° 7 בחודש ינואר ל-C° 27 באוגוסט. בפסגות הרכסים מרבית המשקעים יורדים בצורת שלג כך שפסגות מושלגות לאורך השנה.
באזור אגן דמשק האקלים ערבתי, עם כמות משקעים ממוצעת של פחות מ-200 מילימטרים בשנה ועם טמפרטורות בין C° 4 בחודש ינואר ל-C° 40 בחודשים יולי ואוגוסט.
בדרום מזרח סוריה אזור המדבר הסורי, הלחות יורדת, וכמות המשקעים השנתית יורדת מתחת ל-100 מילימטרים. כמות המשקעים התנודתית באזור היא סיבה נוספת למיעוט היישוב האנושי בו. הטמפרטורות בחודש יולי קרובות ל-C° 45. סופות חול שכיחות במהלך החודשים פברואר ומאי, ובחודשי נובמבר עד מרץ המדבר מתאפיין לעיתים בכפור נרחב.
סכסוכי גבולות
בשנת 1967 נפתחה מלחמה בין ישראל לסוריה שבמהלכה הצליחה ישראל לכבוש חלק מרמת הגולן הסורית עד לקו התלים, ישראל סיפחה את רמת הגולן בשנת 1981 והפכה אותה לחלק ממנה, אולם מאז שנכבשה הרמה סוריה דורשת מישראל להחזירה לידיה.
סכסוך נוסף נובע מדרישת סוריה שטוענת לגבול טריטוריאלי של 35 מיילים ימיים (64.8 קילומטר) מחוף הים תיכון שלה למים. עם זאת, בשנת 2003, סוריה הכריזה באופן חד צדדי על האזורים הימיים האלה כשלה, למרות שלפי חוק האומות המאוחדות מותר רק 12 מיילים הימיים מהמים.
ראו גם
הבקע הסורי אפריקאי
MAG-7
MAG-7 הוא שוטגאן דרום אפריקאי מתוצרת Techno Arms PTY, צורתו מזכירה תת מקלע.
פותח ללחימה מטווח קרוב בתוך קרב. המבנה שלו משלב את הצורה הכללית של תת מקלע וטעינת משאבה (שוטגאן). האחיזה ברובה היא כמו באקדח.
דנה מיינרט
דנה מיינרט-הורוביץ (נולדה ב-2 ביוני 1985) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
בשנת 2011 שיחקה בסדרה 2.3 בשבוע, ששודרה בערוץ 10. בבימויו של שחר ברלוביץ'.
באותה שנה גם השתתפה בסדרת הטלוויזיה "תא גורדין", דרמת ריגול ששודרה ב-Yes. בבימויו של דני סירקין, לפי תסריט של רון לשם. שם גילמה את דמותה של תמר, חברתו של יונתן (תום חגי), שבמהלך הסדרה נהפכת לחברתו של הגיבור הראשי אייל (רן דנקר).
בין יתר תפקידיה מיינרט שיחקה תפקיד ראשי בסרט הגמר "מונה ליזה בכפר" מאת של יואב ארבל ובבימויו. היא זכתה עליו בפרס השחקנית הטובה בפסטיבל צ'ינה פורטה.
ב-2013 גילמה בסדרה "החממה" את נעמי בצעירותה.
החל ממרץ 2013 מיינרט שחקנית תיאטרון "הקאמרי" ומשחקת בהצגה "איש קטן, מה עכשיו?", בבימויו של איתי טיראן שמציגה בתיאטרון הקאמרי. היא מגלמת את מה-מה. המחזה מבוסס על ספר בשם זה, פרי עטו של הנס פאלאדה. על משחקה בהצגה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית השחקנית המבטיחה לשנת 2013.
החל מספטמבר 2014 משחקת ב"וניה, סוניה, מאשה ושפיץ", מאת כריסטופר דוראנג בבימויו של משה נאור, קופרודוקציה של תיאטראות חיפה והקאמרי.
החל מדצמבר 2014 בהצגה "איבנוב" בבימויו של ארתור קוגן בתפקיד סשה.
החל מפברואר 2015 בהצגה "חולה אהבה בשיכון ג'" על פי סרטו של שבי גביזון בבימויה של עדנה מזי"א את תפקיד מיכאלה.
החל מנובמבר 2015 בהצגה "יהודים רעים" בבימויו של עמרי ניצן בתפקיד מלודי.
החל מינואר 2017 בהצגה "כטוב בעיניכם" מאת ויליאם שייקספיר בתפקיד סיליה.
החל מיולי 2017 בהצגה "קרום" מאת חנוך לוין בתפקיד טרודה.
החל מאוגוסט 2019 בהצגה "הריון" מאת עדנה מזי"א ובבימויו של עמרי ניצן, בתפקיד שרי.
החל מ-2020 בהצגה "תחשת בטן" מאת עמית גור ובבימויו של ניר ארז, בתפקיד מאיה.
החל מנובמבר 2021 בהצגה "כימים אחדים" שהמחיז וביים חנן שניר על פי מאיר שלו.
בשנת 2023 שיחקה בסדרה "אלף".
חיים אישיים
ניהלה זוגיות במשך 5 שנים עם השחקן תום חגי. מיינרט נשואה לנמרוד הורוביץ ולה בת ובן.מתגוררת בכפר ורבורג.
דבי גיבסון
דבורה אן "דבי" גיבסון (באנגלית: Deborah Ann "Debbie" Gibson; נולדה ב־31 באוגוסט 1970) היא זמרת, שחקנית, כותבת שירים ומפיקה מוזיקלית אמריקאית.
משה כרייף
הרב משה כרייף (כ'רייף) (נפטר קודם שנת תרי"א), היה מחכמי תוניס באמצע שנות ה'ת"ק. מחבר ספר "באר משה" על מסכת נזיר.
דבי גיבסון
תחילת חייה
בגיל 5 היא החלה להופיע בתיאטרון קהילתי עם אחיותיה קארן, מישל ודניז, וביחד עם הבן דוד שלה היא כתבה את השיר הראשון שלה: "Make Sure You Know Your Classroom". בגיל שמונה היא שרה במקהלה של הילדים בבית האופרה "מטרופוליטן" בניו יורק והיא החלה לנגן בפסנתר וגיטרה.
משה כרייף
קורות חייו
היה תלמידם של רבי יצחק לומברוזו ורבי צמח צרפתי. למד בחברותא עם הרב דוד בונאן מחבר שו"ת "די השב", שלאחר פטירתו הדפיס את ספרו על מסכת נזיר, גם אביו הרב יצחק בונאן מזכיר חידושים מהרב משה כרייף בספרו "אהלי יצחק".
לא היו לו בנים כי אם תשע בנות, אחד מחתניו היה רבי יצחק חי הכהן יצחקי ראש אב בית דין תוניס בשנים תקס"א-תקס"ד (חידושים ממנו נדפסו בסוף ספרו של רבי משה כרייף על מסכת נזיר), אבי רבי אברהם הכהן יצחקי בעל "משמרות כהונה" ורבי יהודה הכהן יצחקי מחבר ספר "בני סמיכי" (נדפס בסוף ספרו של רבי משה כרייף על מסכת נזיר).
דבי גיבסון
קריירה מוזיקלית
באותה שנה גיבסון יצאה לסיבוב ההופעות העולמי הראשון שלה ושרה את ההמנון הלאומי באליפות העולם בבייסבול.
בשנת 2021 הוציאה את אלבומה, The Body Remembers.
יראי אלברס
יראי אלברס לופס (בספרדית: Yeray Álvarez López; נולד ב-24 בינואר 1995 בברקלדו שבספרד), הידוע בקיצור כיראי, הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אתלטיק בילבאו מליגת העל הספרדית.
קריירת מועדונים
יראי נולד בברקלדו שבחבל הבסקים, ספרד. בשנת 2008 הוא הצטרף למחלקת הנוער של אתלטיק בילבאו מליגת העל הספרדית. בעונת שיחק אלברס בבסקוניה, מקבוצות הבת של אתלטיק בילבאו, ששיחקה בליגה הספרדית הרביעית. בעונת חזר אלברס למועדון והחל לשחק באתלטיק בילבאו ב', קבוצת המילואים של המועדון, ששיחקה בליגה הספרדית השלישית. הוא ערך 36 הופעות ליגה בעונה זו והבקיע שער אחד, ועזר לקבוצה להעפיל לליגה הספרדית השנייה. בעונת הוא ערך 32 הופעות ליגה בקבוצה, שסיימה במקום ה-22 והאחרון וחזרה לליגה השלישית.
לקראת עונת הועלה יראי לקבוצה הראשונה של המועדון, אתלטיק בילבאו. ב-15 בספטמבר 2016 הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 0–3 לססואולו במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2016/2017. ב-18 בספטמבר ערך יראי את הופעת הבכורה שלו בליגה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-70 בניצחון 1–2 על ולנסיה במסגרת המחזור הרביעי. בתחילת העונה ערך יראי 17 הופעות ב-20 משחקים אפשריים בכל המסגרות, אך רצף זה הופסק לאחר שב-23 בדצמבר הודיע המועדון כי יראי אובחן כחולה בסרטן האשכים ויעבור ניתוח בשבוע שלאחר מכן. הוא חזר לאחר 46 ימים בלבד ושיחק 90 דקות בהפסד 0–3 לברצלונה.
העולם המופלא של מיקי מאוס
העולם המופלא של מיקי מאוס (באנגלית: The Wonderful World of Mickey Mouse) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית, המופקת על ידי Disney Television Animation ומונפשת על ידי Mercury Filmworks עבור שירות הסטרימינג דיסני+. סדרה זו היא סדרת המשך לסדרה "מיקי מאוס", והיא יצאה לרגל חגיגות יום ההולדת ה-92 של מיקי מאוס.
בגרסה האנגלית, כל מדבבי הסדרה "מיקי מאוס" חזרו לדבב את הדמויות חוץ מראסי טיילור, המדבבת של מיני מאוס, שהוחלפה על ידי קייתלין רוברוק עקב מותה.
בנובמבר 2021, הסדרה חודשה ל-4 פרקי ספיישל בני 22 דקות, שכל אחד מהם מתרכז בעונה אחת מ-4 עונות השנה.
הדיבוב העברי של הסדרה יצא באיחור, בגלל ששירות הסטרימינג דיסני+ הושק בישראל ב-16 ביוני 2022. כל הפרקים שיצאו עד חודש יוני יצאו בעברית בדיסני+ ביום ההשקה, עם עוד שלל סדרות וסרטים מקוריים של שירות הסטרימינג.
עלילה
הסדרה מתרכזת בהרפתקאותיהם של מיקי מאוס וחבריו בחיי היום-יום, כשהדמויות מוצגות בצורה הומוריסטית ומוקצנת.
דמויות ומדבבים
הסדרה דובבה באולפני אלרום ובוימה על ידי תמי ברק, פרט לספיישל השלישי שבוים יחד עם טליה ברקאי. התרגום העברי לפרקי הסדרה נכתב על ידי גיא זיידמן ואילו התרגום העברי לספיישלים נכתב על ידי מיה בר-שלום, אפרת ענבל ומעין אור.
ספיישלים
שני הספיישלים הראשונים מורכבים משלושה סיפורים הקשורים לעונה עליה מסופר, ואילו הספיישל השלישי מורכב מהגרסאות של כל אחת מהדמויות הראשיות לסיפור אחד.
משלחת דומינגס-אסקלנטה
משלחת דומינגס-אסקלנטה (באנגלית: Dominguez–Escalante expedition, בספרדית: Expedición de Domínguez y Escalante) הייתה חבורה ספרדית שיצאה ב-1776 מסנטה פה שבניו מקסיקו במטרה למצוא נתיב יבשתי למיסיון הקתולי במונטריי בצפון קליפורניה. בראשות המשלחת בת אחד עשר המשתתפים עמדו המיסיונרים הפרנציסקנים פרנסיסקו אטנסיו דומינגס (Francisco Atanasio Domínguez) וסילבסטרה ולס דה אסקלנטה (Silvestre Vélez de Escalante) כשברנרדו מיירה אי פאצ'קו (Bernardo Miera y Pacheco) משמש כקרטוגרף של המשלחת. המשלחת עברה בדרכה את מערב מדינת קולורדו של ימינו עד עמק יוטה במדינת יוטה של ימינו. לאורך חלק מהמסע הם נעזרו בשלושה מורי דרך מבני הטימפאנוגוס (קבוצה מבני שבט היוט).
בשל קשיים במהלך המסע, הקבוצה לא הגיעה ללאס קליפורניאס, אלא חזרה לסנטה פה דרך אריזונה של ימינו. המפות והתיעוד של מסע המשלחת סייעו לנוסעים בעתיד. נתיבם הפך לחלק מהשביל הספרדי הישן, נתיב מסחר מסנטה פה ליישובים שעל חוף האוקיינוס השקט.
המשלחת
מטרתה של משלחת דומינגס-אסקלנטה (ליתר דיוק משלחת דומינגס-ולס) הייתה למצוא נתיב מסנטה פה שבניו מקסיקו למיסיונים הספרדיים בקליפורניה כדוגמת הפרסידיו במונטריי בלאס קליפורניאס. ב-29 ביולי 1776 הוביל אטנסיו דומינגס את המשלחת מסנטה פה יחד עם הנזיר סילבסטרה ולס דה אסקלנטה והקרטוגרף ברנרדו מיירה אי פאצ'קו. חלקו הראשון של מסעם עקב אחר הנתיב של חוקר הארצות חואן ריוורה (Juan Rivera), אחת עשרה שנים קודם לכן לתוך ארץ היוט בדרום-מערב קולורדו. שלושה מורי דרך מבני הטימפאנוגוס (קבוצה מבני שבט היוט) הובילו אותם דרך קולורדו ויוטה.
ספרדים אלו היו האירופים הראשונים שעברו בנתיב דרך רוב רמת קולורדו לתוך יוטה וחזרה דרך אריזונה לניו מקסיקו. במהלך מסעם הם תיעדו את הנתיב וסיפקו מידע מפורט על "ארץ הררית שופעת מלאה בחיות ציד ועצים לבניין, חורבות מוזרות של כפרים וערי אבן, ונהרות המראים סימנים להימצאות מתכות יקרות".
קולורדו של ימינו
מסה ורדה, 10 באוגוסט
פואבלו אסקלנטה ופואבלו דומינגוס, 13 באוגוסט
נוקלה, 23 באוגוסט
בואי, 1 בספטמבר – השגת מורי הדרך
בואי, 2 בספטמבר – המשך המסע מערבה
רנגלי, 10 בספטמבר
יוטה של ימינו
מישור ימפה, 11 בספטמבר
היער הלאומי יואינטה, 20 בספטמבר
אגם יוטה, 23 בספטמבר
פאיסון, 26 בספטמבר
עמק הנהר ביוור, 5 באוקטובר
אריזונה של ימינו
מדבר מוהאבי, צפון-מערב אריזונה, 16 באוקטובר
הנהר פאריה, סמוך לנהר קולורדו, 22 באוקטובר
צפון-מזרח אריזונה, 12-8 בנובמבר
פואבלו אוראיבי, צפון-מזרח אריזונה
ניו מקסיקו של ימינו
צפון-מערב ניו מקסיקו וסנטה פה, 17 בנובמבר 1776 – 2 בינואר 1777
השביל הספרדי הישן
המפות והמידע שהתקבל מהמשלחת סיפקו מידע מועיל למסעות עתידים ונתיבם מסנטה פה לעמק סולט לייק כונה השביל הספרדי הישן.
אטנסיו דומינגס
הנזיר פרנסיסקו אטנסיו דומינגס (Francisco Atanasio Domínguez) נולד סביב 1740 במקסיקו סיטי, וב-1757, בגיל 17, הצטרף למסדר הפרנציסקנים. באוקטובר 1772 היה דומינגס במנזר בווראקרוס. הוא הגיע לסנטה פה ב-22 במרץ 1776, כיום בניו מקסיקו במטרה לחקור את האפשרות לפתוח נתיב יבשתי מסנטה פה למונטריי בקליפורניה. לאחר שובו מסנטה פה למקסיקו סיטי הגיש דומינגס לממונים עליו במסדר דו"ח שהיה ביקורתי מאוד כלפי הניהול של המיסיונים בניו מקסיקו. בשל דעותיו סר חינו בעיני ההנהגה הפרנציסקנית, והוא נשלח למקום נידח במיסיונים הספרדים במדבר סונורה בפרובינציה סונורה אי סינולואה (Sonora y Sinaloa) בצפון מקסיקו.
ב-1777 שב למקסיקו והיה כומר של הפרזידיו בנואווה ויסקייה (Nueva Vizcaya). ב-1800 הוא היה בחאנוס (Janos) בסונורה במקסיקו. הוא מת בין 1803 ל-1805.
סילבסטרה ולס דה אסקלנטה
הנזיר פרנסיסקו סילבסטרה ולס דה אסקלנטה (Francisco Silvestre Vélez de Escalante) בטרסינו (Trecino) בספרד סביב 1750. בהיותו בן 17 הוא הפך פרנציסקני במנזר הגדול (Convento Grande) במקסיקו סיטי. ב-1774 הוא הגיע לניו מקסיקו של ימינו. תחילה הוצב בפואבלו לגונה ואז בינואר 1775 הוצב ככומר לזוני. ביוני 1776 הוא זומן על ידי דומינגס למשלחת לקליפורניה ונשאר בניו מקסיקו במשך שנתיים לאחר שהמשלחת חזרה לסנטה פה. הוא מת בגיל 30 באפריל 1780 בפארל (Parral) במקסיקו בדרכו חזרה למקסיקו סיטי לשם טיפול רפואי במחלת כליות.
ולס דה אסקלנטה ידוע בשל יומן המסע שבו תיאר את קורות המשלחת שבה השתתף.
ברנרדו מיירה אי פאצ'קו
ברנרדו מיירה אי פאצ'קו (Bernardo Miera y Pacheco), יליד ואיה דה קרידו (Valle de Carriedo) במחוז בורגוס בצפון ספרד חי בצ'יוואווה לפני שעבר לאל פאסו ב-1743. מ-1754–1756 התגורר בסנטה פה. פצ'קו עסק במקצועות רבים: מהנדס צבא, סוחר, לוחם באינדיאנים, סוכן ממשלתי, חוואי ואמן. היה זה ניסיונו ככרטוגרף שהפך את המשלחת להיסטורית כשהוא הכין כמה מפות ממסע המשלחת סביב 1778 ודו"ח על המשלחת. הוא ידוע גם בעבודות האמנות שלו, כולל ציור של המלאך מיכאל במסך המזבח בקפלת סן מיגל בסנטה פה והפסלונים שהיו בכנסייה של הזוני.
אאיצ'י D3A
תכנון ופיתוח
המטוס תוכנן על ידי חברת המטוסים אאיצ'י באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 כדי לספק את דרישת הצי הקיסרי היפני למפציץ צלילה חדש, שיוכל להמריא מנושאות מטוסים. אב טיפוס ראשון שנבנה כלל כנפיים אליפטיות, בהשראת הנקל 70 He, ומכיוון שמהירות הטיסה של המפציץ הייתה נמוכה, נעשה שימוש בכן נסע קבוע. כמו כן הורכב במטוס מנוע כוכבי בעל הספק של 710 כוחות סוס. אולם, לדגם היו בעיות ניווט בפניות ובעת צלילת הפצצה.
במטוס השני שנבנה הורכב מנוע חדש בהספק של 840 כוחות סוס, והזנב האנכי הוגדל כדי להוסיף יציבות. מוטת הכנפיים גדלה במקצת ובלמי צלילה חזקים יותר הותקנו. שיפורים אלה פתרו כמעט את כל הבעיות שהתעוררו במטוס הראשון, ואאיצ'י זכתה במכרז, אל מול נקג'ימה.
היסטוריה מבצעית
בדצמבר 1939 הזמין הצי הקיסרי את המטוס, שזכה לכינוי מפציץ נושאת מטוסים סוג 99 מודל 11, ולפני כניסתו לשירות הוכנסו בו שיפורים נוספים: מנוע חדש בהספק 1,000 כוחות סוס, ושינויים במבנה הכנפיים שהביאו ליכולת תמרון טובה ביותר.
בשנת 1940 נכנס D3A לשירות על נושאות המטוסים אקאגי וקאגה, והחל בהתקפה על פרל הארבור, השתתף המפציץ בכל הקרבות המרכזיים בהם לחם הצי הקיסרי בעשרת החודשים הראשונים של הלחימה. ההצלחה הראשונה של ה-D3A הגיעה באפריל 1942, בפשיטה באוקיינוס ההודי, בה טיבעו המפציצים שתי סיירות כבדות בריטיות ואת נושאת המטוסים הרמס.
פעמים רבות תקפו מפציצי D3A את האויב בתאום עם מפציצי טורפדו מדגם נקג'ימה B5N "קייט", ויחד היו מסבים נזק רב לאוניות האויב, שפעמים רבות הביא לטיבוע האוניה. ביוני 1942 יצרה אאיצ'י דגם מתקדם של המפציץ, "דגם 22", שכלל מנוע חזק יותר בהספק של 1,300 כוחות סוס. מכיוון שהמנוע החזק פגע בטווח הטיסה של המפציץ, הוחלפו כל מכלי הדלק במכלים גדולים יותר, שאפשרו למפציץ להמריא מרבאול כדי להפציץ את גוודלקנל.
עם כניסתו של המפציץ יוקוסוקה D4Y לשירות, עברו כל ה-D3A לבסיסים יבשתיים, ולקחו חלק במערכה בפיליפינים. אולם, בשלב זה של הלחימה היו מפציצים אלה מיושנים, וספגו אבדות קשות, ובמהלך שנת 1945 שימשו בעיקר למשימות קמיקזה.
אטלס (רובוט)
אַטְלָס הוא רובוט דמוי אדם שפותח בעיקר על ידי חברת הרובוטיקה האמריקאית בוסטון דיינמיקס, במימון ופיקוח של הסוכנות הממשלתית האמריקאית DARPA. הרובוט, שגובהו 1.8 מטרים, תוכנן למגוון משימות של חיפוש והצלה, והוא הוצג לציבור ב-11 ביולי 2013.
פיתוח ועיצוב
עיצוב וייצור אטלס נעשה בפיקוח DARPA, סוכנות ממשלתית תחת אחריות מחלקת ההגנה של ארצות הברית העוסקת בפיתוחים הטכנולוגיים של צבא ארצות הברית, בשיתוף עם בוסטון דיינמיקס, חברת רובוטיקה אמריקאית. אחת מידיו של הרובוט פותחה בסנדיה מעבדות לאומיות בעוד השנייה פותחה ב-iRobot. בתחילת שנת 2013, מנהל התוכנית מטעם DARPA, גיל פראט, השווה את האב טיפוס של אטלס לילד קטן באומרו: "ילד בן שנה מסוגל בקושי ללכת, ילד בן שנה נופל פעמים רבות...זו הנקודה בה אנו נמצאים כרגע".