חנה_ואזנה_גרינולד
תיאטרון אלטרנטיבי-פמיניסטי-מזרחי
ייחודו של תיאטרון תיעודי זה אינו בהבאת מידע חדש בדומה לתחקיר עיתונאי או מחקר אקדמי, תיאטרון זה מנסה לפענח את הדינמיקה האנושית והרגשית שמאחורי העובדות, הפרשנות והמחלוקת סביב הפרשה. השזירה בין חוויית הלידה בהווה דרך הפואמה הפרודית, האירונית והכואבת, ואזנה-גרינוולד מחברת את הצופות והצופים בקהל אל השאלה כיצד זה יכול היה להתרחש? כיצד ניתן לנתק את הקשר הטבעי והאנושי בין אם לילדיה? הניכור, השליטה הכוחנית, וההשתקה הם חלק אינהרנטי מחוויית טיפול בבית חולים, ולכן במנגנון זה יש תמיד פוטנציאל לעשות פשעים חמורים עד כדי פשעים כנגד האנושות כמו חטיפת ילדים. בשנת 2019 במסגרת פסטיבל התיאטרונטו עולה הצגת היחיד "שריקה" על פי סיפורו של יעקב בוצ'ן בעיבוד ובמשחק של הדר גלרון ובבימויה של חנה ואזנה גרינוולד. המונודרמה מביאה את כאבו של הדור השני וחושפת את השריטות והפצעים העמוקים והבלתי נראים של השואה. תמי נולדה כבת יחידה לשני הורים ניצולי אושוויץ. אמה עברה את המלחמה כמזכירתו (היהודיה) של ד"ר מנגלה. תמי נולדה אחרי המלחמה, אך הזוועות שחוו הוריה 'שמה', הטילו צל גדול על ילדותה ועל חייה. בגיל 45 תמי מגלה שהיא עוד לא הספיקה לחיות, לשמוח, לאהוב. הגילוי המרעיש מגיע דרך גבר זר שנכנס לפתע לחייה, ופותח בנפשה תיבות נצורות. ההצגה מבוצעת בעברית באנגלית לקהל ישראלי ויהודי בחו"ל. "בלוק 30 השיכון בראי הפרוזה" עלה במרץ 2020 ובמרכזו שלושה סיפורים קצרים שעובדו לבמה ולמסך: "חיזו בטטה" של סמי ברדוגו, "בלוק 30" של נפתלי שם-טוב, ו "אח קטן" של רונית מטלון ז"ל. זהו תיאטרון סיפור המציג את הבית המזרחי והשיכון דל הדיור הציבורי כמרחב שבו אנשי ונשות הפריפריה נרמסים על ידי הממסד ויחד עם זאת מקיימים בו חיים בעלי משמעות והישרדות חברתית. לרוב במרכז הסיפורים עומדים ילדים וילדות שגדלו וגדלים בשיכון המזרחי. ההצגה מעצבת מבט ביקורתי ועם זאת אמפתי לשיכון: למרקם היחסים שנוצר בתוך הבית, ומחוצה לו. להשתנות הביוגרפית של אדם, של קבוצה ושל חברה, שיחסי הכוח, הקרבה והניכור מעצבים אותה. בהצגה זו לראשונה השתתפו גם שחקנים גברים – כפיר ליבנה, וישי בן משה לצדה מוריה בשארי-ליפשיץ.  בפסטיבל עכו 2021 עלתה ההצגה "רצח בהסכמה" על פי פואמה מאת איריס אליה כהן שנכתבה בעקבות סיפור הירצחה של אסתי אהרונוביץ ז"ל. בנוסף לפואמה המופע משלב מונולוגים שנכתבו במרכז למניעת אלימות במשפחה על ידי תהילה אזולאי שאול. ההצגה מראה שאלימות מגדרית חוצה גבולות של זהות, היא קשורה ביחסי כוח ובנורמות חברתיות. הקהל יושב בחלל זירה מארבע צדדים וארבעת השחקניות - תהילה אזולאי שאול, סלי ארקדש, זיטה ינודייבה זינגר ורחלי פנחס - יושבות יחד איתו ומספרות דרך אביזרים שונים את סיפור האלימות. סדין לבן הנמצא במרכז ותלוי מהתקרה הופך לסדין של מעשה אהבה, מעשה אלימות, ותכריכי קבורה ודרכו באמצעות תנועה, צליל ואור נפרשות תמונות של נשים שמתמודדות עם אלימות גברית ומנסות לשרוד אותה. ההצגה זכתה בציון לשבח ורחלי פנחס בפרס השחקנית המצטיינת. בנוסף לעבודות בימוי חנה ואנזה גרינוולד מנהלת את פרויקט החממה עבור יוצרות תיאטרון מהעולם החרדי של מפעל הפיס יחד עם דפנה קרון. 12 אמניות מופע חרדיות העלו מופעים קצרים לאחר תהליך דו שנתי (2019-2021) וטיפלו בתכנים בוערים הנמצאים בצומת שבין מגדר, דת ומעמד. בעקבות צנזורה של הפסטיגל על שיר הפרחה של אסי דיין וצביקה פיק, התעורר דיון ער על סטריאוטיפ הפרחה בישראל. חנה ואזנה גרינוולד יחד עם אנסמבל הפרחות ונשים רבות אחרות יצרו גרסת כיסוי לשיר הפריחה של עופרה חזה שבמרכזו ריקלימינג לדימוי השלילי וניכוסו מחדש כדימוי מעצים לנשים מזרחיות. הקליפ זכה לצפיות רבות. חנה ואזנה גרינוולד ביימה את סדרת הרשת "אדוני ראש בממשלה" (2021) המבוססת על פואמה מאת עודד ליפשיץ. הסדרה פורשת עשרים מונולוגים מדמדומי תקופת נתניהו כראש ממשלה, ומבטאים את בדידותו האישית והפוליטית. את המונולוגים הגישו שחקנים שונים: אולה שור סלקטר, יוסי צברי, אלון דהן, מוריה בשארי, רחל קשת, מנשה נוי, אסתי זקהיים, נדב בושם, הדר גלרון, אמיתי יעיש, אפרת ארנון ודליה שימקו. (חלק זה כתב ד"ר נפתלי שם טוב)