cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלתר לוין
המעצר וההגליה לדמשק
עם הצטרפותה של ארצות הברית למלחמה, עזב הקונסול האמריקאי, ד"ר אוטיס אלן גלייזברוק את ארץ ישראל והוּצא צו גירוש נגד כל בעלי האזרחות האמריקאית. לוין, בעל האזרחות האמריקאית, ירד למחתרת והסתתר מפני השלטונות. בהזדמנות אחת נעצר, אך התחמק ממאסר באמצעות מתן שוחד. לבסוף מצא מקלט אצל ידידו הערבי ח'ליל א-סכאכיני. היכרותם של סכאכיני ולוין החלה ככל הנראה משיעורים פרטיים בערבית, אותם נתן סכאכיני ללוין. ביומנו של סכאכיני 'כזה אני רבותי' ישנו תיאור מפורט של המשך הפרשה. על פי סכאכיני הוא ובני משפחתו השביעו את לוין לבל ייצא החוצה מביתם כדי שלא ייתפס. לוין, שהיה יהודי שומר מצוות ולא אכל את מזונם של בני משפחת סכאכיני, ביקש מיהודי שעבר ברחוב למסור את כתובת מחבואו למכריו שישלחו לו מזון. הטורקים עינו את הזקנה שהביאה ללוין מזון וכך גילו את מקום מחבואו. א-סכאכיני ולוין נאסרו והטורקים נערכו להעמידם למשפט ולהוציאם להורג, אך זה לא קרה משום שכעבור ימים נסוג הצבא הטורקי מפני צבא הכיבוש הבריטי. במהלך הנסיגה הוצאו לוין וסכאכיני מהכלא והובלו, אזוקים זה לזה, ברגל עד לרבת עמון ומשם ברכבת לכלא בדמשק. סכאכיני היה הראשון ששוחרר מהכלא, ולאחר שחרורו פעל לעזור ללוין. נגד לוין התנהלו הליכים משפטיים והוא נידון למוות. בקשתו האחרונה לפני הוצאתו להורג הייתה "סיגריה", שאותה אכן קיבל, אך מספר ימים לפני הוצאתו להורג הומתק גזר דינו, בזכות שוחד גדול שניתן לשופט, והוא נשלח לגלות באנטליה. בהגיעו לחלב, תמורת תשלום שוחד נוסף, הצליח לוין להישאר בעיר. עם כיבוש סוריה בידי הצרפתים שוחרר לוין וכשנה לאחר מאסרו חזר לירושלים.
תקופת המנדט הבריטי
עם חזרתו של לוין לירושלים מצא את בנות משפחתו במצב בריאותי קשה מאוד בעקבות העינויים שספגו מהטורקים וכן בשל הלחץ הנפשי שבו היו נתונות בתקופת מעצרו. לוין שלח את אשתו ושלוש בנותיו להבראה במוסדות באירופה, שם נפטרה בתו הבכורה, רבקה דבורה בת ה-22. בארץ ישראל חזר לעשות חיל בעסקים, ובעיקר בעסקי הביטוח. על פי אורי קיסרי, אלתר לוין נהג להציג את עצמו בתור "מלך החיים והמוות". עם הקמת שכונת רוממה, הקים בה בית מפואר. בין היתר מסופר שלוין היה פטרון גדול של אמנות, ובבית זה היה אוסף של למעלה מ-200 יצירות אמנות. לוין היה חבר בתקופה זו בחוג בית אותו ארגן גד פרומקין, שהפגיש אישי ציבור יהודים וערביים, ובו השתתף גם סכאכיני. כמו כן המשיך לוין לפרסם שירים בעיתוני התקופה ואף עבד על פרסום קובץ שני של שירים מפרי עטו.
מותו
סופו של לוין היה פתאומי וטראגי: בערב חג סוכות תרצ"ד (4 באוקטובר 1933) הוא נמצא תלוי בביתו בשכונת רוממה בירושלים, מבלי שנמצא כל מכתב והסברים. תעלומת מותו לא נפתרה מעולם. היו שטענו כי התאבד בגלל שברון לב על מותה של בתו הבכורה עשר שנים לפני כן; לפי גרסה אחרת נקלע לחובות כספיים עקב הימורים או השקעות גרועות, אך טענות אלו לא הוכחו מעולם. הוא הובא לקבורה בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
תאונת הרכבת בתחנת רעמסס בקהיר
תאונת הרכבת בתחנת רעמסס בקהיר היא תאונת רכבת שאירעה ב-27 בפברואר 2019 בתחנת הרכבת רעמסס בקהיר, מצרים, כשרכבת דהרה במהירות אל עבר מחסום בתחנה ונשמטה מהמסילה. כתוצאה מכך ניצת מכל הדלק של הרכבת ונגרמה שרפה. 25 בני אדם נהרגו בתאונה ועוד 50 נפצעו.
רקע
בשעות הבוקר המוקדמות פגעה רכבת בקו אלכסנדריה-קהיר במחסום כשהיא דוהרת במהירות גבוהה ונשמטה מפסי הרכבת, מה שגרם לפיצוץ ענק של מכל דלק שהיה באחד הקרונות ולשרפה שהעלתה עשן סמיך שהיתמר. בתאונה נהרגו 25 בני אדם ונפצעו 40. מחקירות התאונה התברר כי בעקבות קטטה שפרצה בין שני נהגי קטרי רכבת, אחד מהקטרים עזב את הרכבת שלו ושכח להפעיל את הבלמים, מה שגרם לרכבת להידרדר ולצבור מהירות עד אשר פגעה במחסום.
חבר פרלמנט מצרי קרא בפומבי כי על עובדי הקטר שהיו מעורבים בתאונה ואשר גרמו למותם של האנשים, יש להטיל עונש מוות.
מארי ריצ'רדסון
מארי ריצ'רדסון (בשוודית: Marie Richardson; נולדה ב-6 ביוני 1959) היא שחקנית שוודית.
ביוגרפיה
ריצ'רדסון נולדה ביבלבורג.
ב-1999 הופיעה בסרט עיניים עצומות לרווחה.
ב-1992 שיחקה בסרט של בילה אוגוסט "כוונות טובות" המבוסס על האוטוביוגרפיה של אינגמר ברגמן וב-2000 שיחקה בסרט "Trolösa" המתבסס על אירועים מחייו האישיים של ברגן ובוים על ידי ליב אולמן.
ב-2003 שיחקה את אמו של הדמות הראשית בסרט רוע.
ב-2009 שיחקה במיני סדרת המתח "Morden" של תאגיד השידור השוודי.
בשנת 2019 שיחקה בסרט המוזיקלי "לשיר מהלב" של הבמאי אדוארד אף סילן, לצדה של מאלין אקרמן.
יש לה שני ילדים מזוגיות עם השחקן ג'ייקוב אקלונד.
ערן דוידי
ערן דוידי הוא מנהל ועורך דין ישראלי. החל מיוני 2021 ועד ינואר 2023 שימש כמנכ"ל משרד המשפטים.
ביוגרפיה
נולד לריקי ופאר דוידי בשכונת יד אליהו בתל אביב. סבו מצד אביו, שאול, היה לוחם במחתרת האצ"ל.
דוידי שירת כקצין בדרגת סרן בצה"ל, ושימש כסגן מפקד סיירת צנחנים. בין השאר, לקח חלק כסגן מפקד הסיירת במבצע "חומת מגן" בגזרת שכם.
דוידי הוא בעל תארים ראשונים במשפטים ובממשל מהמרכז הבינתחומי הרצליה, שניהם בהצטיינות יתרה ובעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת קולומביה שבניו יורק. במהלך לימודיו בהיותו סטודנט שנה ב' פרסם מאמר בנושא חובות ציבוריות של עסקים פרטיים בספר שיצא לכבודו של פרופ' דניאל פרידמן. לאחר מכן היה חבר מערכת כתב העת משפט ועסקים, ולאחריהם עורך ראשי, לצד פרופ' עלי בוקשפן, של כרך יד לכבודו של פרופ' אמנון רובינשטיין. בין התארים התמחה בבית המשפט העליון אצל השופט חנן מלצר, ולאחר מכן שימש כעוזר משפטי לנשיא בית המשפט העליון פרופ' אהרן ברק. כמו כן עבד כעורך דין במגזר הפרטי.
לאחר לימודי התואר השני שב דוידי ארצה ושימש כיועץ מקצועי בכיר לשר החינוך. לאחר מכן, עד נובמבר 2014, שימש כראש המטה של שר הפנים גדעון סער. בשנת 2016 מונה להיות סמנכ"ל חדשנות במועצה להשכלה גבוהה והוביל את מיזם "הקמפוס החדש". בין השנים 2018–2021 שימש כמנכ"ל מרכז מיטיב לפסיכולוגיה חיובית ומדע האושר באוניברסיטת רייכמן. בנוסף שימש כחבר המועצה לביקורת סרטים.
דוידי היה שותף בהקמת מפלגת תקווה חדשה, והשתתף בין השאר בכתיבת תקנון המפלגה וניהל את המשא ומתן מטעמה להקמת ממשלת ישראל השלושים ושש.
כמנכ"ל משרד המשפטים
ב-15 ביוני 2021, עם מינויו לשר המשפטים, מינה גדעון סער את דוידי למנכ"ל משרד המשפטים.
קלאב פינגווין: עלית חיל הפינגווין
קלאב פינגווין: עלית חיל הפינגווין (באנגלית: Club Penguin: Elite Penguin Force) הוא משחק DS שפותח על ידי 1st Playable Productions ומופץ על ידי Nintendo DS Game Card ו-EA Distribution. המשחק מבוסס על עלית חיל הפינגווין של משחק המחשב המצליח קלאב פינגווין.
ערן דוידי
כמנכ"ל משרד המשפטים
בין תפקידיו הנוספים שמילא במסגרת כהונתו כמנכ"ל משרד המשפטים:
קלאב פינגווין: עלית חיל הפינגווין
המשחק מכר יותר מ-1.5 מיליון עותקים ברחבי העולם. המשחק מבוסס על ה-EPF (שהייתה אז סודית) בקלאב פינגווין.
המשחק
במשחק "עלית חיל הפינגווין" יכולים הפינגווינים (השחקנים) המשחקים להרוויח מטבעות לחשבון בפינגווין שלהם במחשב. הם יוכלו להשתמש במטבעות כדי לקנות פריטי לבוש, רהיטים וכו'. במשחק אפשר לצאת למשימות ומיני-משימות שבהם משתמשים בגאדג'טים שונים, אביזרים ויכולת לחקור אירועים מוזרים בקלאב פינגווין. שחקנים מתמודדים עם משחקים כמו "אתגר הריקודים" ו"זריקת שלג", וגם משחקים שקיימים בתוך משחק קלאב פינגווין כמו "הרפתקאות חבילת הסילון" "דיג בקרח" ועוד.
ערן דוידי
כמנכ"ל משרד המשפטים
בעם כינונה של ממשלת ישראל ה-37 ומינויו של יריב לוין לשר המשפטים, סיים דוידי את תפקידו.
חיים אישיים
נשוי למיטל זמיר-דוידי, מייסדת ומובילת מיזם דורותיים לקידום חינוך באמצעות קשר בין-דורי. מתגורר בשוהם ומקיים אורח חיים דתי.
קלאב פינגווין: עלית חיל הפינגווין
עלילת המשחק
תפקידם של השחקנים הוא להיות חברים בעלית חיל הפינגווין ה-EPF, דרגת סוכנות גובהה יותר בקלאב פינגווין. גארי איש הגאדג'טים הידוע כסוכן G, לאחר שבנה רובוטים עוזרים הוא צריך לוודא שזה בטוח. הפינגווינים יוצאים לחצר ובונים "מנהיג" בשבילם שהוא פרובורט 1000. גארי חושב שהוא לכד אותו, אבל בסופו של דבר, הפינגווין מוצא אותו. אחר כך השחקן מחלץ את G, שסובל מאיבוד זיכרון. אחר כך הפינגווינים מוצאים פחי שמן, מה שאומר שהרובוטים עדיין על האי. די מהר השחקן מוצא את הרובוטים ואת דפי הפנקס של גארי. אחר כך השחקן צריך למצוא וללכוד את הרובוטים ולנטרל אותם, לשים אותם בבועה ואז לתת לגארי. בנוסף, השחקן צריך להביס את "המנהיג" של הרובוטים פרובוט 1000, והשחקן צריך גם להציל את פאפל הסוכנות. בסופו של דבר השחקן מביס את פרובורט 1000 והרובוטים, ומציל את פאפל הסוכנות וגארי.
ביקורות
קלאב פינגווין: עלית חיל הפינגווין קיבל ביקורות מעורבות.
בדצמבר 2008 זה היה המשחק הרביעי הנמכר ביותר של DS.
בשנת 2009 הצביעו עבורו והוא היה המשחק הטוב ביותר לאותה שנה.
יום רגיל
הסרט הוקרן בבכורה ארצית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, וזכה בפרס הסרט הטוב ביותר בתחרות הסרט העצמאי הקצר בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים לשנת 2019. הסרט זכה בפרס אופיר לסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר.
עלילה
לאחר תקופה ארוכה של הדחקה, בתיה (בת-אל מוסרי) נאלצת להתעמת עם אביה צביקי (דובר קוסשווילי) הסובל מהפרעה דו-קוטבית. כעת, כשאחותה לאה (ליטל שוורץ) מתעקשת לאשפז אותו, היא צריכה להחליט מה טוב יותר לכל המשפחה.
הפקה
הסרט הופק על ידי אביב בן שלוש, רועי ציוני, אורי בורג וחברת זואה פילמס; הוא יצא בתמיכת הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, משרד התרבות והספורט וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי.
זניט סנקט פטרבורג (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
הגלקסיה הננסית עוף החול
הגלקסיה הננסית עוף החול היא גלקסיה לא-סדורה ננסית שנמצאת בקבוצת הכוכבים עוף החול במרחק של כ-1.35 מיליון שנות אור ממערכת השמש. הגלקסיה התגלתה בשנת 1976 על ידי הנס-אמיל שוסטר וריצ'רד מרטין וסט שחשבו שהיא צביר כדורי, אך תצפיות נוספות גילו בתוך כשנה, שמדובר למעשה בגלקסיה לא-סדורה ננסית. הגלקסיה נמצאת כ-4.25 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לכוכב γ בעוף החול.
מאפיינים
גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-4.9 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-1,920 שנות אור. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כמאה מיליוניות ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא רק כ- מסות שמש, ונראה שהיא מורכבת ברובה מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. עוצמת ההארה הכוללת שלה היא פי 900,000 מעוצמת ההארה של השמש והמתכתיות של כוכבי הגלקסיה היא כ-4% בלבד מזאת של השמש, כך שרוב כוכבי הגלקסיה הם זקנים יחסית לכוכבי שביל החלב. למרות זה, יש בגלקסיה גם אוכלוסייה צעירה יותר של כוכבים שנמצאת בעיקר בחלק המערבי של מרכז הגלקסיה ונראה שבמרכז הגלקסיה יצירה של כוכבים חדשים נמשכת בקצב כמעט קבוע לאורך כל חיי הגלקסיה, בעוד שבהיקפה יצירת הכוכבים הפסיקה לפני מיליארדי שנים. ממערב לגלקסיה התגלה בשנת 1999 אזור H I גדול שמכיל מימן נייטרלי במסה שמוערכת בכ-5 מיליון מסות שמש. נראה שהענן הזה יצא מתוך הגלקסיה במהלך 100 מיליון השנים האחרונות, אך עדיין קשור אליה כבידתית, ומכיוון שאין גלקסיות נוספות בסביבתה, לא סביר שהסיבה לכך היא אינטראקציה עם גלקסיה אחרת. סיבה אפשרית ליציאת הענן מהגלקסיה היא הדף של מספר גדול של סופרנובות שהתרחשו בגלקסיה, מה שתואם את המקום ואת הזמן של התקופה האחרונה של יצירת כוכבים בגלקסיה.
הארווי קורמן
הארווי הרשל קורמן (באנגלית: Harvey Herschel Korman; 15 בפברואר 1927 - 29 במאי 2008) היה שחקן קומי יהודי אמריקאי. זכה בפרס גלובוס הזהב על תפקידו בסדרת המערכונים "המופע של קרול ברנט" והופיע בארבעה מסרטיו של מל ברוקס.
טלוויזיה
קורמן החל את דרכו המקצועית בתעשיית הבידור בשנות ה-60 בתוכנית הבידור של כוכב הקולנוע דני קיי "המופע של דני קיי", כשחקן אורח בסדרה "עולמו המופלא של דיסני" ובדיבוב דמות החייזר גאזו עבור הסדרה הפופולרית "משפחת קדמוני".
בשנת 1967 החל קורמן לשחק בתוכנית המערכונים "המופע של קרול ברנט", הוא זכה למעמד של כוכב בזכות תפקידיו הקומיים בסדרה ובשנת 1975 קיבל על משחקו את פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה.
קולנוע
קורמן החל את דרכו בתעשיית הסרטים בשנת 1966 בסרט האנימציה הקולנועי "האדם ששמו פלינסטון" המבוסס על הסדרה "משפחת קדמוני".
לאור הצלחתו בסדרה הקומית "המופע של קרול ברנט" קורמן קיבל תפקידים קולנועיים ממל ברוקס בסאטירות שלו: המערבון "אוכפים לוהטים" בתור הפרקליט האדלי לאמר, הפרודיה על סרטי אלפרד היצ'קוק "מתח גבוה" בתור ד"ר צ'ארלס מונטג'יו, הקומדיה התקופתית "ההיסטוריה המטורפת של העולם" בתור הרוזן הצרפתי דה מונט ו"דרקולה: מת ואוהב את זה" בתור הפסיכיאטר ד"ר סווארד.
קורמן השתתף גם בעיבוד הטלוויזיוני המצליח לספר הילדים "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" בתפקיד המלך הלבן. קורמן דיבב בסרט "הפלינטסטונס" את דמותו של דיקטייבריד וגילם בסרט ההמשך "הפלינטסטונס: ויוה רוק וגאס" את דמותו של קולונל סלאגהופל.
חיים אישיים
קורמן היה אב לארבעה ילדים, בן ובת מנישואיו הראשונים לדונה אלהארט ושתי בנות מנישואיו השניים לדברה פירטץ.
הוא מת ב-29 במאי 2008 בגיל 81 כתוצאה מזיהום במפרצת האב-עורקית של הבטן, בעיה רפואית ממנה סבל בעברו. הואר נקבר ב"בית העלמין וודלאן" שבסנטה מוניקה.
וישמייז'יצה
וישמייז'יצה (בפולנית: Wyśmierzyce) היא עיר במחוז ביאלובז'גי, במזוביה שבפולין, עם 884 תושבים (2004). עד 2018 הייתה זו העיר הקטנה ביותר בפולין.
היסטוריה
עד סוף המאה ה-17 נכתב שמה של העיירה Wyszemierzyce (וגם Vyszemierzice או Wyssemierzyce). השם בא מהשם הפרטי לזכר, Wyszemir. וישמייז'יצה זכתה בזכויות מגדבורג ב-12 בדצמבר 1338, וכמו מקומות רבים אחרים בצפון פולין קטן, נשללו ממנה זכויות אלה אחרי מרד ינואר (1869) על ידי ממשלת פולין הקונגרסאית שהייתה בשליטת הצאר. בשנת 1378 החלה לפעול בווישמייז'יצה הקהילה הקתולית הראשונה, ובשנת 1657 נהרסה העיר על ידי צבאו של הנסיך הטרנסילוואני ג'רג' ראקוצי השני, במהלך הפלישה השוודית לפולין. לאחר חלוקת פולין השתייכה תחילה וישמייז'יצה לגליציה המערבית תחת שלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית, בשנת 1815 שוב הפכה וישמייז'יצה לחלק מפולין הקונגרסאית שבשליטת הצאר, ומשנת 1844 הייתה חלק מגוברנטוריית ראדום. העיירה השיבה לעצמה את זכויות העיר בשנת 1922, עת השתייכה למחוז קיילצה בתקופת הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודים
בין מלחמות העולם התגוררו בווישמייז'יצה כ-100 יהודים - כ-7% מאוכלוסיית העיר. הם הקימו והחזיקו אגודה ציונית פעילה. במלחמת העולם השנייה הגיעו לווישמייז'יצה מאות פליטים יהודים. בתחילת 1942 הוקם בעיר גטו. תושביו סבלו רעב. ביולי 1942 גורשו יהודי וישמייז'יצה וכן הפליטים לגטו ביאלובז'גי וגורלם היה כגורל יהודי עיר זו.
מואה נאלו
מואה נאלו (שם מדעי: Thambetochenini) הוא שבט נכחד של ברווזיים אשר חיו באיי הוואי (למעט האי הוואי) שבאוקיינוס השקט. בשבט נכללו 3 סוגים של ברווזי ענק שלא יכלו לעוף. הם נכחדו בידי ראשוני המתיישבים בהוואי. משמעות השם "מואה-נאלו" הוא: "עופות אבודים" בהוואית ובניגוד לנשמע איננו קשור לעופות המואה הענקיים (אם כי בשניהם משתמשים בשם הפולינזי: "Moa" שפירושו: ""עוף"). מקור שמם בכך שלא התגלו מאז הגעת קפטן ג'יימס קוק לאיים ב-1778 ונמצאו רק ב-1980 כתת-מאובנים. המאובנים שלהם התגלו באיים מולוקאי, קאואיי ועצמות נוספות התגלו בשטחים שונים באיים מאווי, אואהו ולאנאי.
עופות אלה היו גדולים מאוד והגיעו למשקל 4-7.5 ק"ג, גדולים מכל אווז חי. הם היו אוכלי צמחים בעלי מקור כבד קצוות משוננים ששימשו לקציצת עלים. עופות אלה הושמדו בידי הפולינזים לפני 1,600 שנה בערך.
מיני הקבוצה
מינים אלה כללו ארבעה מינים בשלושה סוגים שונים:
דונג דבורים
דּוֹנַג דבורים (נקרא לעיתים גם רק דונג) הוא חומר שהדבורים מפרישות מגופן לבניית הכוורת והוא מופק בכמות מסחרית כמוצר לוואי של תעשיית הדבש.
מקור
הדבורים מייצרות את הדונג בבלוטות שבצד הבטני של בטנן. הדונג מופרש כקשקשים קטנים בצבע לבן. זה קורה כאשר יש תנאים לבניין חלות דבש – אספקת מזון והתחממות מזג האוויר. מן הדונג הדבורים בונות את החלות שבקן. הן משתמשות בדונג גם כדי לאטום תאי חלה מלאים בדבש. בני אדם מפיקים את הדונג לשימושם בהתכת החלות. ההתכה נעשית בטמפרטורה שאינה גבוהה במיוחד.
הרכב ותכונות
הדונג מורכב בעיקר מאסטרים של חומצות שומן ארוכות שרשרת, בעיקר חומצה קרוטית (cerotic acid) וחומצה פלמיטית (palmitic acid) וכהלים ארוכים שונים. צבעו לבן כשהוא מופרש מבטן הדבורה, אך מוכר בצבע צהוב בהיר עד צהוב-חום, חום, או אדמדם. הצבע מתקבל כתוצאה מתוספות שונות: אבקת פרחים ושאריות גלמי הדבורים הגדלים בתאי החלות. לדונג ריח אופייני. משקלו הסגולי של הדונג 0.960 עד 0.972. הוא חומר מוצק לא גבישי המתרכך עם עליית הטמפרטורה ומותך בטמפרטורה של 63°-64° – טמפרטורה גבוהה מכל שעווה מינרלית. בטמפרטורה רגילה הדונג יציב מאוד מבחינה כימית אך דליק ומתחיל לבעור בטמפרטורת הצתה של מעל 200°. הוא אינו סופג מים ואינו נמס במים. מעט מאוד ממיסים, למשל בנזן, ממיסים דונג. הדונג אינו רעיל ואם נבלע הוא אינו נעכל ואינו מושפע כלל ממערכת העיכול.
הפקה
הדונג הוא מוצר לוואי של תעשיית הדבש. במכוורת המודרנית מתקבל דונג מציפות (שכבת הדונג החותמת את תאי הדבש) המוסרות בתהליך רדיית הדבש; ודונג מחלות ישנות שהוצאו משימוש. דונג הציפות בהיר מאוד ונקי משאריות שונות. דונג מחלות כהה יותר ככל שהחלה ישנה יותר וזאת עקב תכולת שאריות רבות. את הדונג ממיסים ויוצקים לגושים או "עוגות". בתהליך זה נפרדת רוב שארית הדבש וחלק מהזיהומים המוצקים השוקעים לתחתית. בהמשך הדונג עובר תהליכי ניקוי וחיטוי, וגם הבהרת הצבע, לפי השימוש המיועד. דונג המיועד לשימוש בגידול דבורים יש לחטא בטמפרטורה של 120° כדי להשמיד את הנבגים של גורמי מחלות דבורים; סינון פשוט מספיק ולעיתים, אם הדונג כהה מאוד, גם הבהרת הצבע באמצעים כימיים. לשימושים אחרים נדרש סינון בלחץ של המוצקים הזעירים וניקוי מחומרים זרים. לשימושים קוסמטיים ניתן לייצר דונג לבן לגמרי.
שימושים
חלק מהדונג משמש לייצור שעוויות.
כמויות גדולות של דונג נצרכות לייצור נרות. לדונג דבורים יתרון על שעוות מינרליות בטמפרטורת ההתכה הגבוהה שלו ובכך נמנעים טפטוף ונזילת השעווה שאינה בוערת. חלק גדול מתעשיית הנרות עבר לשעוות מינרליות שהן הרבה יותר זולות אך עדיין נצרכות כמויות גדולות לנרות דונג הנשרפים בכנסיות הקתוליות ובעיקר בכנסייה המזרחית. נרות אפשר לייצר מדונג בכל רמת ניקיון, אך הזיהומים המוצקים עולים עם הדונג ומצטברים בפתילה וחוסמים את המשך מעבר הדונג. לכן, על מנת להשיג נר הבוער יפה, יש להשתמש בדונג נקי ככל האפשר מזיהומים.
דונג ברמת ניקיון גבוהה המתאים לדרישות תקנים לשימוש רפואי משמש בתעשיית הקוסמטיקה לייצור קרמים וסוגים מסוימים של שפתונים וגם לייצור משחות רפואיות. כמויות קטנות יותר משמשות בתעשיית המזון לציפוי מוצרים כיוון שהוא יוצר שכבה אטומה ומבודדת ואינו מורגש כאשר נבלע עם המזון.
בעבר היו שימושים רבים יותר לציפוי הגנה מפני לחות, לבידוד ולמשחות הברקה. ברוב השימושים האלה נעשה בימינו שימוש במוצרים סינתטיים או ממקור מינרלי, שהם זולים יותר.
הדונג בתנ"ך
הדונג נזכר בתנ"ך ארבע פעמים כדוגמה לחומר רך ונמס בקלות. . בתלמוד הדונג נקרא שעווה: והוא אינו השעווה המוכרת כיום.
יהלום
יהלום הוא מינרל קשה העשוי מפחמן נקי. גביש היהלום שייך למערכת הקובייתית והוא מופיע בטבע כתמניון או כקובייה. היהלום הוא אחד האלוטרופים של פחמן. אלוטרופ ידוע אחר הוא גרפיט.
היהלום הוא הקשה והמבריק שבמינרלים: דרגת הקושי שלו היא 10 בסולם מוס - דרגת הקושי הגבוהה ביותר של חומרים בטבע. יהלומים משמשים לנוי (בייצור תכשיטים) ולתעשייה. יהלומים נוצרו בטבע, ובמחצית המאה העשרים החל ייצור מלאכותי שלהם.
מאפיינים
יהלומים הנראים לעין הבלתי מיומנת חסרי צבע נכללים בקבוצת הצבעים הרגילים בדירוגם הגמולוגי, גם אם יש בהם גוני צהוב ואף חום בהיר. מרמה מסוימת של עוצמת צבע נכללים היהלומים בקבוצת היהלומים הצבעוניים (Fancy Color Diamonds).
על כל 10,000 יהלומים המופקים בעולם נמצא יהלום צבעוני אחד, העשוי להיות בצבעים צהבהבים או חומים, שהם הנפוצים ביותר. הצבעים הנדירים יותר - ירוק, כחול, ורוד, כתום, שחור, והנדיר מכולם – אדום, מופיעים בתדירות נמוכה מאוד, עד לאחד למיליון.
היהלומים הצבעוניים מקבלים את צבעיהם המיוחדים בזכות אטומים זרים שנלכדו בתוכם במהלך התגבשותו של היהלום בטבע או בזכות דפורמציות מבניות בסריג היהלום: הצהוב, הכתום והחום מתקבלים בזכות אטומי חנקן שחדרו ליהלום במהלך התגבשותו, הכחול מתקבל מחדירת הבורון, הקרנות רדיואקטיביות טבעיות במעבה כדור הארץ מייצרות יהלומים ירוקים, תוספת של גרפיט מייצרת יהלומים שחורים, ודפורמציות מבניות בסריג היהלום אחראיות לצבעי הוורוד והאדום.
מחירי היהלומים הגולמיים נקבעים לפי קטגוריות המיון השונות המתייחסות לצורה, גודל, צבע וניקיון. מחיריהם של היהלומים המלוטשים נקבע גם לפי איכות הליטוש. דירוג היהלומים המלוטשים ידוע כארבעת ה-Cs - ארבע מילים המתחילות באות האנגלית C ומגדירות את מאפייני היהלום המלוטש כפי שהם מופיעים בתעודות הדירוג הגמולוגיות - Carat (משקל בקרטים), Color (צבע), Clarity (ניקיון), Cut (עיבוד - פרופורציות, סימטריה ורמת הגימור).
החלוקה לארבעת ה-Cs פותחה בסוף שנות השלושים על ידי מייסד המעבדה הגמולוגית האמריקאנית המובילה ה-GIA, רוברט מ. שיפלי.
היהלום הוא הקשה והמבריק שבמינרלים: דרגת הקושי שלו היא 10 בסולם מוס (Mohs' Scale) - דרגת הקושי הגבוהה ביותר של חומרים בטבע. משקלו הסגולי של היהלום 3.52. מקדם שבירת קרני האור שלו - 2.417 יוצר את הזוהר והברק, המקנים ליהלום את יופיו המיוחד לאחר ליטושו.
איכותם של רוב היהלומים המופקים בעולם אינה מאפשרת עיבודם כיהלומי נוי (Gem Quality) בין אם משום ריבוי התכלילים (Inclusions) או בעיות מבניות קשות. לאורך שנים היוו יהלומי התעשייה כ-80% מתפוקת היהלומים הטבעיים. ב-1967, פיצל קונגלומרט היהלומים דה בירס, שהיה הערוץ הבלעדי לאספקת יהלומי גלם באותם הימים, את קטגוריית יהלומי התעשייה, ויצר קטגוריה נוספת - יהלומי כמעט נוי (Near Gem Quality). על פי החלוקה החדשה: כ-20% מוגדרים כיהלומי נוי, כ-45% מוגדרים כיהלומי כמעט נוי וכ-35% מוגדרים כיהלומי תעשייה. המניע למהלך של דה בירס היה הירידה ברווחיות של יהלומי התעשייה בעקבות כניסתו של יהלום התעשייה הסינתטי, שנמצא עדיף על יהלום התעשייה הטבעי. במקביל, גילה תאגיד דה בירס את הודו כארץ האפשרויות הבלתי מוגבלות להפיכת גלם תעשייתי לגלם באיכות של כמעט נוי בזכות שכר עבודה זול, שאיפשר עיבוד של כמויות גדולות של יהלומים קטנים באיכויות נמוכות.
יהלומי התעשייה נקראים בורט (Boart) או קרבונדו (Carbonado). חלקם נגרס ומשמש כאבקה לליטוש יהלומים (שכן בגלל דרגת הקשיות רק יהלום יכול ללטוש יהלום) וחלקם מנותב לתעשייה: שיבוץ בראשי מקדחים לקידוח סלעים ובטון, ליטוש עדשות זכוכית, מקדחי שיניים ועוד. כיום קיימות מכונות לייצור יהלומים באופן מלאכותי, אם כי לא ניתן להפיק בצורה זו יהלומים לבנים, משתמשים ביהלומים אלו בעיקר בתעשייה האווירית. בנוסף קיימות מכונות לחיתוך וליטוש יהלומים, המאפשרים חיתוך יהלום גולמי בצורה האופטימלית ביותר, תוך הוכחת אמיתות היהלום, כך שיופקו מספר היהלומים עם מידת הניקיון הגבוהה ביותר ובגדלים האופטימליים והרווחיים ביותר.
מבנה היהלום
בדומה לגרפיט, היהלום בנוי מיסוד יחיד, פחמן, אך צורות הגביש של שני חומרים אלה שונות מאוד זו מזו. התופעה מכונה "פולימורפיזם" (רב-צורתיות) והיא תכונתה של תרכובת כימית קבועה המופיעה בכמה צורות גבישיות.
היהלום מתגבש במערכת הקובית - על פי רוב בצורת אוקטאהדרון, קובייה או דודקאהדרון. אטומי הפחמן בגביש מסודרים כך שכל אטום יוצר קשרים קוולנטיים עם ארבעה אטומים נוספים הנמצאים בקרבתו, כך שסביב כל אטום נוצר מבנה של ארבעה אטומי פחמן המסודרים בקדקודיו של ארבעון (טטרהדר). המרחק בין כל 2 אטומים שכנים הוא שווה - 1.54 אנגסטרום. מבנה זה הוא יציב ביותר (בעל רמה אנרגטית נמוכה), מפני שזוגות האלקטרונים המעורבים בקשרים הקוולנטיים המושלמים מרוחקים זה מזה במידה המרבית. יציבותו של המבנה היא המעניקה ליהלום את חוזקו וקשיותו. הוא ניתן לליטוש רק על ידי יהלומים אחרים. בחימום מעל 1500 מעלות צלזיוס בהיעדר אויר הוא הופך לגרפיט.
יהלומים טבעיים
היהלום התגבש לפני מאות מיליוני שנים לגביש קריסטלי בלחץ של כ-60 אלף אטמוספירות בטמפרטורה של כ-1,200–1,600 מעלות צלזיוס בעומק של כ-200–250 קילומטרים מתחת לקליפת כדור הארץ. תנאים אלה שוררים מתחת למעטפת כדור הארץ מתחת ליבשות העתיקות ביותר, למשל בדרום אפריקה, סיביר, מערב קנדה או ברזיל. ככל הנראה נוצרים היהלומים ממאגמות עשירות בפחמה (קרבונט). בתהליך התקררות אטי התמצק הפחמן והתגבש ליהלום, כשהוא סופח חומרים מסביבתו, שיקבעו את צבעו, ויהיו אחד הגורמים שיקבעו את דרגת הניקיון שלו.
היהלומים נוצרו משני סוגי סלעים: סלע אקולוגיטי וסלע פרידוטי. עם התזוזות של הלוחות הטקטוניים ופעולות הקונוונציה (הסעת חום) הקשות, נוצרו לעיתים חדירות של נוזל המאגמה אל פני השטח, כשהן נושאות בקרבן גבישי יהלומים. כשהחדירות התפרצו אל פני השטח פירקה הארוזיה את סלע החדירה, שהוא רך יחסית ליהלום, היהלומים נשטפו, שקעו בנחלים, ולעיתים אף הגיעו לים. אלה הם מקורות הכרייה המשניים. החדירה שלא הגיעה לפני השטח הופכת למקור כרייה ראשוני, הנמצא בסלעי קימברליט או למפרואיט.
היהלומים עשו דרכם לעבר פני כדור הארץ באמצעות סלעים מסוגים שונים, בעיקר סלעי קימברליט (שקיבלו את שמם בהשראת העיר קימברלי, שהוקמה ליד מכרה היהלומים הראשון שנבנה בדרום אפריקה בשנות השבעים של המאה ה-19), וסלעי למפרואיט. הקימברליט, סלע רך יחסית, המתרומם מהר יותר מהסלעים הסובבים אותו, פרץ מעומק של 150–200 ק"מ בצורה של ארובה (דמוית גזר), דייק או אדן. לשם איתורם של סלעי הקימברליט, המכוסים בדרך כלל בשכבות אדמה וסלע, נדרשת עבודת בילוש מורכבת, ההולכת ומשתכללת הודות לפיתוח עזרים חדשניים מתוחכמים. כ-10% מסלעי הקימברליט בעולם מכילים יהלומים, ורק פחות מאחוז אחד נחשב לקימברליט כלכלי (בעל תכולת יהלומים מסחרית בכמותה ובערכה הכספי).
יהלומים מלאכותיים
יהלומים מלאכותיים, המכונים לעיתים "יהלומי מעבדה" או "יהלומים סינתטיים", הם יהלומים שנוצרו בתהליך לא טבעי באמצעים טכנולוגיים מעשה ידי אדם. מקורם בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 כאשר חוקרים הסיקו כי ניתן לייצר באופן מלאכותי יהלומים באמצעות חימום גרפיט (שהרכבו הכימי זהה להרכב הפחמן הטהור ממנו עשוי היהלום הטבעי) בטמפרטורה ובתנאי לחץ הדומים לאלה השורר במעמקי כדור הארץ. המכשלה העיקרית הייתה היעדר כבשן המאפשר יצירת תנאים אלה. בשנת 1954 הצליחו מדעני חברת ג'נרל אלקטריק האמריקאית ליצור כלים שסיפקו לחץ של 70 אלף אטמוספירות וטמפרטורה של 3,000 מעלות צלזיוס, ולייצר את היהלום המלאכותי הראשון. ממדיו הקטנים ואיכותו הירודה מנעו את ליטושו כאבן חן וייעדו אותו לשימוש תעשייתי. ממועד זה ואילך, ייצרו ג'נרל אלקטריק ודה בירס כמויות גדולות של יהלומים מלאכותיים, המשמשים כאבקת ליטוש יהלומים, במקביל לאבקות הליטוש המופקות מיהלומים טבעיים כתושים.
כיום, את היהלומים הסינתטיים מגדלים במעבדות בשתי שיטות עיקריות: HPHT (ר"ת High Pressure High Temperature) – גידול יהלומים בתנאי לחץ אטמוספירי וטמפרטורה גבוהים; CVD (ר"ת Chemical Vapor Deposition) – שיטת הריבוד הפלזמתי (שיקוע כימי). מיון ראשוני של יהלומים בין טבעיים לסינתטיים יכול להתבצע באמצעים פשוטים וזמינים יחסית, למיון מדויק נדרשים כלים גמולוגיים משוכללים.
בתחילת המאה ה-21 שיטות הייצור השתכללו, הטכנולוגיה השתפרה, איכות האבנים המיוצרות עלתה, המכונות עצמן הוזלו והתפוקה הכוללת של היהלומים מלאכותיים עלתה בצורה משמעותית. המהפכה הטכנולוגית יצרה הצפה של היהלומים מלאכותיים ומחירם נמוך בחלק מהמקרים בכ-80% ממחירם של יהלומים טבעיים שמקורם בטבע. מומחים מערכים כי מחירי היהלומים המלאכותיים ימשיך לרדת ככל שהטכנולוגיה תשתפר ויותר יצרנים יאמצו את המכונות החדשות ואף יפתחו שיטות חדשות יותר.
מדידה
אין סטנדרט בינלאומי אחיד ומוחלט בקביעת איכות היהלום, והיא כרוכה בבדיקות שונות, שרובן נעשות על ידי בני אדם, ותוצאתן תלויה במידה רבה במומחיות שלהם. זהו אחד המאפיינים של ענף היהלומים העולמי, המתקשה מאוד ביצירת תקן אחיד להערכת יהלומים. מעבדות גמולוגיות אחדות בעולם הנחשבות למובילות, מתעדות יהלומים. המעבדה הנחשבת לנוקשה וליוקרתית ביותר בעולם היא המעבדה הגמולוגית האמריקנית - GIA.
צלילות
רמת הצלילות של היהלום, המכונה בעגה המסחרית ניקיון, מתייחסת לפגמים ולתכלילים של היהלום - בתוכו ועל שטח פניו. ציון הצלילות של היהלום ייקבע לפי סוג התכלילים או הפגמים, הגודל שלהם, מיקומם, נראותם לעין וכדומה. זהו הסולם ההיררכי בו משתמשת המעבדה האמריקנית GIA:
צבע היהלום
נהוג לחלק את היהלומים לשתי קבוצות עיקריות - צבעים רגילים וצבעים מיוחדים (יהלומים צבעוניים). לכל קבוצה סולם דירוג משלה.
קבוצת הצבעים הרגילים
בקבוצת הצבעים הרגילים נכללים היהלומים הצלולים, חסרי הצבע, המכונים לבנים, היהלומים בגוונים הצהובים בהירים ואף היהלומים החומים בהירים. הצהובים בהירים לגוניהם השונים הם הנפוצים ביותר בטבע עקב התנאים והתהליכים שהתקיימו בעת היווצרות היהלומים. סולם הצבעים הרגיל מסומן באותיות D - Z (משום שבתקופה בה נקבע כבר שמשו האותיות ABC לסימון צבעי יהלומים בסקטור המסחרי). האות D מסמנת יהלום חסר צבע לחלוטין. ככל שעולים במדרג האותיות צבע היהלום הוא יותר צהבהב. האות Z מסמלת יהלומים צהובים מאוד שעדיין אינם נחשבים ליהלומים צבעוניים. על פי רוב היהלומים בצבעים הנמוכים אינם מבוקשים ומחיריהם זולים.
ההבדלים בין רמת צבע יהלום אחת לזו שאחריה או לפניה הם כה מזעריים עד כדי שגם מומחה בתחום יכול להתקשות בזיהוי הצבע המדויק ללא עזרים מקצועיים כמו תאורה מתאימה, נייר צבע וכדומה. הקושי מתעצם כאשר היהלום משובץ כבר בתכשיט. הצהבהבות של היהלום מתחילה להיראות לעין בצבעים H-I וגם שם מדובר בצהבהבות קלה מאוד ובעיקר במקרים בהם יש יהלום נוסף לבן יותר להשוואה.
קבוצת הצבעים המיוחדים
קבוצה זו כוללת את הצהובים החזקים ואת הגוונים המיוחדים הנובעים מהצהובים, כגון: כחול, כתום, ירוק, ורוד, אדום, סגול, חום כהה ושחור. הצבעים המיוחדים נוצרים עקב חדירת חומרים זרים ומרכיבים כימיים לגוף היהלום בעת היווצרותו במינון גבוה יותר מאשר ביהלומים בצבעים הרגילים, דבר הגורם לבליעת יתר של גוונים מסוימים ולהבלטה חזקה של גוונים אחרים, או כתוצאה מדפורמציות מבניות.
גוון היהלום הצבעוני: ישנה טבלה של 27 גוונים שונים אליהם ניתן לסווג את היהלום. במקרים בהם יש ליהלום שני גוונים ניכרים לעין, מחליטים מהו הגוון הדומיננטי יותר ומציינים אותו ראשון בתעודה הגמולוגית.
בהירות/כהות לצד עומק הצבע של היהלום: כל יהלום צבעוני יקבל דירוג בהתאם למידת הבהירות או הכהות שלו הנע בין בהיר מאוד לכהה מאוד. לאחר קביעת מידת הבהירות או הכהות של צבע היהלום, הגמולוג המעריך את היהלום יקבע את מידת עומק הצבע שלו והציון ינוע בין חלש לחזק. לאחר שהגמולוג קבע את שני הפרמטרים הללו הוא יצליב ביניהם בגרף של שני פרמטרים (מידת כהות ומידת עומק) ההצלבה בין עומק הצבע של היהלום לבין מידת הבהירות/כהות שלו יקבע את עוצמת הצבע בסולם הדירוג ההיררכי הבא (הדירוג הראשון הוא הכי פחות איכותי והאחרון הוא הכי איכותי):
משתנה נוסף המשפיע על קביעת צבע היהלום הוא מידת פיזור הצבע ביהלום ואחידות הצבע שלו.
צבעו הפנימי של היהלום הצבעוני לא בהכרח יחשף לעין ללא ליטוש מתאים. ישנם מלטשים המומחים לליטוש יהלומים צבעוניים וכל עבודתם היא לחשוף את הצבע הפנימי של היהלום על ידי ליטוש נכון שלו.
ליטוש יהלומים
המולה היא שולחן העבודה של הלוטש. על המולה מורכב האופן והלוטש מניח את הדופן אליו מודבק יהלום הגלם. עבודת הלוטש נמשכת מספר שעות ואפילו ימים - תלוי בגודל הגלם שעליו ללטוש. עבודת הליטוש היא עתיקת יומין ושיטת הליטוש לא השתנתה מהמאה ה-20. עם זאת, הטכנולוגיה של הליטוש התקדמה לאין שיעור.
כיום, לפני התחלת עבודת הליטוש משתמשים בתוכנות מחשב הקוראות את הגלם ומראות את המודל האידיאלי אליו כדאי ללטוש את היהלום. בנוסף, יש היום שימוש במכונות אוטומטיות לליטוש של יהלומים לבנים קטנים.
תעשיית היהלומים בישראל הייתה ממרכזי ליטוש היהלומים החשובים בעולם, עם הקמת בורסת היהלומים הישראלית ומתחמי ליטוש כגון מתחם הבורסה ברמת גן ועיר היהלומים נתניה. מאז שנות ה-80 של המאה ה-20, איבדה ממעמדה, כאשר מרבית הייצור עברה למזרח אסיה, בעיקר להודו וסין בהן שכר העבודה נמוך בצורה משמעותית.
ליטוש יהלומים לבנים
לאיכות הליטוש של היהלום יש השפעה ישירה על מראהו ועל מחירו. יהלום גולמי הוא חסר חיים ואינו מנצנץ ורק ליטוש נכון שלו ממצה את יכולתו להחזיר אור. בעשורים האחרונים החלו ללטש את כל היהלומים העגולים בצורת ליטוש מודרנית בעלת כללים מאוד ברורים של מספר פאות ביהלום והפרופורציה ביניהם, פרופורציה נכונה בין קוטר היהלום לגובה שלו ועוד. הסיבה לשינוי הייתה התקדמות טכנולוגית שאיפשרה הבנה עמוקה יותר מהי הדרך המיטבית לגרום לקרני האור להישאר זמן ארוך יותר בתוך היהלום ולהגביר כך את האור שהוא מפיק. הסטנדרטים המודרניים לליטוש יהלומים מבוססים במידה רבה על פיתוחיו של מרסל טולקובסקי בתחילת המאה ה-20.
בדומה לשאר מאפייני היהלומים, אין סטנדרט בינלאומי אחיד לליטוש יהלומים, אך באופן יחסי זהו הקריטריון הכי מדעי בטבעו וההבדלים בין הסטנדרטים השונים לחיתוך המודרני הם קטנים יחסית. בתעודה הגמולוגית של יהלום ציון החיתוך מורכב משלושה תת-פרמטרים שונים - ליטוש, פוליש וסימטריה.
ליטוש יהלומים צבעוניים
בשונה מיהלומים לבנים בהם מטרת הליטוש היא למקסם את יכולת החזרת האור של היהלום, המטרה בליטוש יהלומים צבעוניים היא למקסם את הצבע של היהלום ולתת לו עוצמה יתרה. ההתמחות בליטוש יהלומים צבעוניים היא התמחות מיוחדת ומצריכה מיומנות גבוהה מאוד. בשונה מחיתוך עגול של יהלומים לבנים הממקסם את פוטנציאל היהלום, ביהלומים צבעוניים כמעט ואין מלטשים יהלומים עגולים מכיוון שזוהי אינה צורה הממקסמת את הצבע של היהלום. מסיבה זו נהוג ללטש את היהלום לצורות שונות כמו טיפה, רדיאנט, לב, אמרלד, מרקיזה ועוד בעיקר על פי האופנה הנוכחית וטעם הקהל. שיקול משמעותי מאוד בהחלטה לגבי צורת היהלום המלוטש היא שמירה על משקל מקסימלי של היהלום לאחר ליטושו. השיקול האחרון הוא, כאמור, מיצוי יכולת הצבע של היהלום ועוצמתו.
היסטוריה
יהלום מוזכר בתנ"ך (המאה ה-14 לפנה"ס לפי המסורת), כאחת מאבני החן המשובצות בחושן. ליהלום היה תפקיד, כאחת מאבני החושן, בבגדי הכהן הגדול בבית המקדש ועליו היה כתוב שמו של שבט זבולון.
במאה ה-9 לפנה"ס היו היהלומים ידועים בהודו, ובמשך זמן רב הובאו ממנה לכל חלקי העולם של אז בדרך היבשה בידי סוחרים פרסים וערבים. מסמכים שהתגלו בהודו מלמדים על כריה של האבן ועל גביית מיסים על יהלומים מהמאה הרביעית לפנה"ס. האזכור הקדום ביותר של יהלומים באירופה הוא בכתבי מרקוס מאניליוס במאה הראשונה לספירה "היהלום, אבן שגודלה כנקודה, יקרה יותר מזהב". גם פליניוס הזקן מזכיר את האבן בספרו תולדות הטבע, מזהה את המבנה האוקטאדרי של הגביש ומתאר את קשיותו כך: "היהלום, שיא העושר והמותרות, שאינו נשבר מאף עצם אחר ואי אפשר להתגבר על קשיותו, נשבר לרסיסים באמצעות דם של תיש". עד למאה ה-15 לא היו ידועות טכניקות לליטוש וחיתוך יהלומים ולכן לא שימשו לתכשיטים אלא כאביזר פולחני או מיסטי. במאה ה-15 כאשר פותח ליטוש היהלומים בוונציה החלו הנשים להתקשט בהם, תחילה בצרפת ואחר כך בכל ארצות אירופה. יהלום מלוטש שובץ לראשונה בטבעת אירוסין שניתנה למארי, דוכסית בורגונדיה מידי מקסימיליאן הראשון.
בארצות הברית, באוסטרליה ובתאילנד יהלום הוא אבן ההולדת של חודש אפריל. מלך תאילנד, פומיפון אדוניאדט היה גם בעליו של היהלום המלוטש הגדול בעולם, במשקל 545.67 קרט, אשר ניתן לו לציון יובל להכתרתו.
יהודים היו מעורבים בסחר ביהלומים במשך הדורות, והעיסוק הזה עבר במשפחות מהורים לצאצאיהם. בראשית המאה ה-18 קנו היהודים כ-80% מכל היהלומים שהביאה חברת הודו המזרחית. רוב סוחרי היהלומים בלונדון בסוף המאה ה-18 היו יהודים. בראשית המאה ה-21 תופסים היהודים עמדה הגמונית, כמותית ותפקודית, בבורסות היהלומים הגדולות והנחשבות: הבורסה ליהלומים ברמת גן, הבורסה ליהלומים באנטוורפן והבורסה ליהלומים בניו יורק. עמדה זו הביאה גם לעליית חלקם של יהודים במקצוע ליטוש היהלומים. לאור עיסוקם הבולט והניכר של יהודים בתחום זה משתמשים במדינות רבות, כשבאים לסיים עסקה, בצמד המילים העבריות "מזל וברכה".
כריית יהלומים
התנאים המתאימים להיווצרות יהלומים טבעיים מתקיימים רק עמוק בבטן האדמה. הימצאותם של יהלומים נדירה מאוד על פני הקרקע. את היהלומים כורים במכרות בבטן האדמה או מסננים מתוך נהרות ומניפות סחף. מרבית היהלומים הנסחרים בעולם מגיעים מארצות אפריקה (בוטסואנה, סיירה לאון, דרום אפריקה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו וכו'), אך כמויות מכובדות נכרות גם ברוסיה ובאוסטרליה.
יהלומי דמים
בשנים האחרונות גברה המודעות לתופעה הנקראת "יהלומי דמים" או "יהלומי סכסוך". הכוונה ליהלומים שתהליך הכרייה שלהם מאורגן באופן בלתי חוקי, או שרווחי היהלומים נועדו לממן את פעילותם של כוחות מורדים וחמושים במדינות שונות באפריקה (כגון סיירה לאון וליבריה). הדרך להשגת היהלומים הללו על ידי הכוחות השונים מלווה בהתנגשויות, ניצול ועבדות האוכלוסייה המקומית, הטלת משטר טרור ורציחות אכזריות. על מנת להקטין את ממדי התופעה דורשת ישראל וכמוה גם מדינות מערביות אחרות בעולם תעודות המוכיחות שהיהלומים אינם "יהלומי דמים". דרישה זו אכן מקשה על מכירת יהלומים מסוג זה, אך אינה מונעת את התופעה לחלוטין. נכון להיום טרם נמצא פתרון מניח את הדעת לתופעה.
תהליך קימברלי הוא פורום בינלאומי המאגד ממשלות, ארגונים לא ממשלתיים וגופים שונים בענף היהלומים. התהליך החל לפעול ב-2003 במטרה להסדיר מערכת אמינה הבוחנת את הסחר ביהלומי גלם, ומונעת מסחר ב"יהלומי דמים". התהליך החל בסדרת מפגשים בעיר קימברלי שבדרום אפריקה כיוזמה של ממשלות דרום אפריקה: נמיביה ובוטסואנה, שמטרתה לתעד את נתיבי התנועה של יהלומי גלם בעולם.
דיטר פוהל
השכלה וקריירה
פוהל למד היסטוריה ומדעי המדינה באוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן מ-1984 עד 1990, וסיים את לימודי התואר השני באמנויות. בניהולו של הנס גינטר הוקרץ (Hans Günter Hockerts) השלים את עבודת הדוקטור שלו, "רדיפות היהודים בגליציה המזרחית 1941–1944 בידי הנאצים (Nationalsozialistische Judenverfolgung in Ostgalizien 1941–1944) ב-1995. מ-1995 עד אוגוסט 2010 פוהל היה חוקר, ולאחר מכן ראש מחלקה, במכון מינכן להיסטוריה עכשווית. מספטמבר 2010, פוהל היה פרופסור להיסטוריה עכשווית במכון ההיסטורי באוניברסיטת קלגנפורט, עם התמקדות במזרח ודרום מזרח אירופה. תחומי המחקר העיקריים שלו כוללים את ההיסטוריה של ברית המועצות; מלחמת העולם השנייה באירופה ובאסיה; ההיסטוריה של מבני השלטון הקומוניסטיים לאחר 1945; אלימות המונית במאה ה-20; כיבושים נאצים ופשעים אלימים; וההיסטוריה העכשווית של פולין ואוקראינה.
פוהל שימש כעד מומחה במשפטו של ג'ון דמיאניוק ב-2009, שומר לשעבר במחנה ההשמדה סוביבור. פוהל העיד כי סוביבור היה מחנה מוות, שמטרתו היחידה הייתה הרג יהודים, וכי כל מתנדבי טרווניקי היו מעורבים בשמירה על האסירים ובתפקידים אחרים. לכן, אם דמיאניוק היה איש טרווניקי בסוביבור, הוא היה בהכרח מעורב בשליחת האסירים למותם ועזר לרצח. עדותו של פוהל, יחד עם עדות של היסטוריונים אחרים, סייעו בהרשעה.
פוהל הוא חבר בוועד הבינלאומי לתולדות מלחמת העולם השנייה. הוא מכהן בוועדה המייעצת של כתב העת "שואה ומודרניות" (Holocaust and Modernity) שהמערכת שלו יושבת בקייב (Holokost i suchasnistʹ - Голокост і сучасність).
מרכז היהודים (רומניה)
מרכז היהודים (רומניה) (ברומנית:Centrala Evreilor - קיצור של השם הרשמי: Oficiul Central al Evreilor - לשכת היהודים המרכזית) היה ארגון שהוקם בעיר בוקרשט בסוף שנת 1941, במצוות הדיקטטור יון אנטונסקו, במקום המוסדות הקודמים של יהדות רומניה. מרכז היהודים הוקם לאחר פירוק כל מוסדות היהודים ובראשו הוצב כיושב ראש הנריק שטרייטמן וכמזכיר כללי דוקטור ננדור גינגולד, יהודי שהתנצר בשנת 1941. בדצמבר 1942 החליף גינגולד את שטרייטמן בתפקיד היושב ראש. ראש מרכז היהודים קיבל את הוראותיו מראדו לקה, קומיסר כללי לעניין יהודי רומניה מטעמו של יון אנטונסקו.
המרכז הוציא לאור כתב עת בשם Gazeta Evreiască, שנועד לתקשורת עם יהודי רומניה.
הקשרים עם הנהגת היהודים במחתרת
מרכז היהודים שמר קשרים עם הנהגת היהודים במחתרת בראשות ד"ר וילהלם פילדרמן ומספר פעילים של מחתרת זו השתלבו במרכז על מנת לסייע לאוכלוסייה היהודית מול מדיניות הדיכוי, הרדיפות והגירושים. עם פעילים אלה נמנו העו"ד דוד רוזנקרנץ שהסכים להתמנות למנהל מחלקת החינוך המקצועי מחדש במסגרת המרכז, ד"ר תאודור לווינשטיין, ראש מחלקת החינוך שפעל זמן מה במסגרת המרכז בידיעת הארגונים הציונים, וסולק ממנו בגלל "פעילות ציונית", כמו כן ד"ר קנר, אחראי על המחלקה לענייני דת.
תפקידי המוסד
תפקידיו של המוסד היו להלן:
כמה ימים לאחר הקמת המרכז הוזמנה הנהגתו על ידי גנרל אמיל פלנג'אנו (רומ) והם נדרשו לדאוג לכך שהיסודות הקיצוניים ירוסנו, ושהיהודים ישמרו על השקט. ההנהגה נדרשה להקים משטרה יהודית פנימית, וגם נמסר לה שהוקמה רשימת בני ערובה שיוצאו להורג במקרה של מעשי מרידה מצד היהודים.
לאחר המלחמה הועמדה הנהגת מרכז היהודים למשפט, וב-18 בפברואר 1946 פורסמו פסקי הדין:
לקריאה נוספת
הרב אלכסנדרו שפרן (אוד מוצל מאש - זיכרונות), הספר 1996
דרך האמנות - לשלום והבנה הדדית
דרך האמנות - לשלום והבנה הדדית הוא פרס המוענק לפעילי תרבות ואמנות, קולקטיבי יצירה, ארגונים אשר תרמו תרומה משמעותית לחיזוק שיתוף הפעולה התרבותי הבינלאומי, תעמולה של ההישגים והדוגמאות לתרבות האמנות העולמית על בסיס אידיאלים וערכים הומניסטיים.
הפרס מוענק על ידי נשיא בלארוס או גורם רשמי שהוסמך על ידו בטקס הפתיחה של הפסטיבל הבינלאומי "סלביאנסקי באזאר בויטבסק".
מקבלי הפרס:
שמותיהם של זוכי הפרס מונצחים ב"שדרת הכוכבים" שליד האמפיתיאטרון.
למבורגיני 350 GT
מבורגיני 350 GT (באיטלקית: Lamborghini 350 GT) היא מכונית ספורט בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית מכוניות הספורט האיטלקית למבורגיני בשיתוף Carrozzeria Touring Superleggera אשר יוצרה בין השנים 1964 – 1966 בעיירה Sant'Agata Bolognese  במטרופולין של בולוניה  במחוז אמיליה-רומאניה באיטליה.
Back to Broadway
Back to Broadway (בעברית: בחזרה לברודוויי) הוא אלבומה ה-26 של הזמרת ברברה סטרייסנד אשר שוחרר ב-29 ביוני 1993 על ידי קולומביה רקורדס. למרות שמדובר באלבום שמוגדר כאלבום אולפן שירי האלבום הם אוסף של גרסאות כיסוי לשירים מהמחזמר של ברודוויי בדומה לאלבום "The Broadway Album".
הצלחה
האלבום הגיע למקום הראשון בארצות הברית ובכך הפכה לאמנית הנשית היחידה שעשתה זאת ב-4 עשורים שונים. האלבום מכר 189 אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו במדינה ונכון להיום מכירותיו עומדות על 2 מיליון עותקים במדינה מה שמזכה אותו למעמד פלטינה כפולה. בנוסף האלבום הגיע גם לעשירייה הפותחת בבריטניה ואוסטרליה.
מדברים על שלום
רקע
השיר יצא לאור בשנת 2001 במהלך האינתיפדה השנייה והושמע פעמים רבות בתחנות הרדיו. השיר נפתח בציטוט מספר תהילים (פרק קיד, פס ג').
לאחר מכן מופיע הפזמון: "כולם מדברים על שלום אף אחד לא מדבר על צדק לאחד זה גן עדן לאחר גיהנום כמה אצבעות על ההדק?"
ההשראה לפזמון לקוחה מהשיר Equal Rights של זמר הרגאיי הג'מייקני פיטר טוש. הציטוט במקור: "Everyone is crying out for peace, none is crying out for justice".
בריאיון שנערך ב־2022 סיפר הזמר:
עצי זית (ואן גוך)
עצי זית (בצרפתית: Oliviers) היא סדרת ציורים, שנוצרה על ידי האמן ההולנדי וינסנט ואן גוך, בעיקר בסן רמי דה פרובאנס בשנת 1889. הסדרה כוללת לפחות 15 ציורים של עצי זית. ואן גוך התאשפז מרצונו החופשי במוסד לבריאות הנפש בסן רמי במאי 1889 ובמאי 1890, והותר לו לצאת לגן המוסד ולהמשיך לצייר. בהזדמנויות מסוימות הותר לו גם לטייל מחוץ למוסד, וכך הוא החל לצייר נופים של עצי זית, עצי ברוש ושדות חיטה.
סן רמי
במאי 1889, ואן גוך נכנס למוסד לבריאות הנפש בסן רמי. הוא השתמש בתא סמוך לתא השינה שלו כסטודיו. הוא החל לצייר מהתא ציורי טבע בעיקר פרחים, כגון אירוסים, ליליות וקיסוסים. לאחר מכן, הוא החל לצאת מהמוסד ושם הוא החל לצייר עצי ברוש, עצי זית ושדות חיטה שהיו אופייניים לאזור. באותה שנה, הוא צייר למעלה מ-150 ציורים.
השהות במוסד סיפקה לצייר יציבות הכרחית. הוא הצליח לשלוט באופן טוב יותר במנהגיו השליליים, כגון שתיית אלכוהול וקפה, אכילת לא בריאה וכדומה. אולם, שהייתו עדיין לוותה בקשיים מסוימים. הוא נדרש לקבל רשות כל פעם שהיה ברצונו לצאת מהמוסד לצורך ציור. האוכל במוסד היה גרוע, והטיפול היחיד שהוא קיבל היה אמבטיות מים חמים למשך כמה שעות. במהלך אותה תקופה, הוא סבל מהתקפים, כנראה כתוצאה מסוג של אפילפסיה. בתחילת 1890, כאשר ההתקפים רק החמירו, ואן גוך הבין כי שהייתו במוסד לא סייעה להחלמתו, ולכן במאי 1890 הוא החליט לעבור לאובר-סור-אוּאז אשר צפונית לפריז.
משמעות רוחנית
כאדם צעיר, ואן גוך רצה ללמוד לימודי דת ולהפוך להיות איש דת. הוא התחיל ללמוד זאת בהולנד, אך הוא לא הצליח לסיים את לימודיו. באופן מסוים, הצייר הרגיש דחוי על ידי הממסד הדתי, אך הוא מצא נחמה רוחניות בעיסוקיו כצייר. בחודשים האחרונים לחייו ואן גוך התמקד כמעט לחלוטין בציורי טבע וזאת כדי להפיג את סבלו הנפשי. הוא דחה את הדעות הדתיות של הוריו שאליהן הוא התייחס בביטול, והוא נקט בדעה ניהיליסטית כלפי הדת. הוא מצא בטבע, ובעיקר בפריחה, אלגוריה לגלגל החיים האנושי.
ציורי הסתיו שלו היו כתגובה ליצירותיהם של פול גוגן ואמיל ברנאר שציירו את ישו בחורשת עצי זית. גוגן אף התגרה בואן גוך כאשר הוא צייר את ישו עם זקן ושיער כתומים כרמז לצייר. בניגוד אליהם, ואן גוך לא צייר את ישו אלא הוא התמקד בטבע. הוא רצה לתאר את רגשות הסבל לא על ידי דמותו הדתית של ישו אלא על ידי תיאור הנוף ולתת לאדם את היחסיות המתאימה לו בטבע.
ניתוח
עבודותיו המקודמות של ואן גוך היו בעיקר בצבעים אפורים, וניכר מהם תחושת קהות. בפריז, הצייר נפגש עם אמנים כמו אדגר דגה וז'ורז' סרה שמהם הוא למד טכניקות לשימוש בצבעים. עבודותיו הפכו מקודרות למלאות בצבע ובחיוניות. השימוש הדרמטי בצבע הפך אותו למזוהה עם תנועת האקספרסיוניזם. דרום צרפת היוותה הזדמנות לצייר להביע את רגשותיו באמצעות צבע, ובמקום זה הוא התחיל ליצור את יצירותיו הנודעות ביותר.
ואן גוך תפס את הצבע ואת התחושה של העצים בחילופי עונות ובשינויי אור היום. הצבע הכחול שימש אותו לתאר שמימיות. הן ב-"ליל כוכבים" והן בסדרת ציורי עצי הזית הצבע הכחול המחיש את הנוכחות השמיימית והאינסופית של ישו. מבחינתו של האמן האומנות הייתה השפה המודרנית לשמיימיות.
הציורים
ואן גוך חילק את ציורי עצי הזית לשתי קבוצות עיקריות; האחת של שלושה ציורים מיוני 1889 והשנייה של חמישה ציורים מסוף נובמבר של אותה שנה. בנוסף, הוא צייר יצירה נוספת בספטמבר ושלוש נוספות גם בדצמבר. הוא גם צייר מספר רישומים כדי להסתמך עליהם בציור מכיוון שלא ניתנה לו גישה ליצירותיו.
הציור המשלים לליל כוכבים
הציור "עצי זית בנוף הררי" מוצג במוזיאון לאמנות מודרנית שבניו יורק. ואן גוך כתב לאחיו, תיאו, כי הוא צייר ציור אחד של עץ זית וציור אחד של ליל כוכבים. הוא הגדיר את הציורים כמשלימים אחד את השני רק בזמנים שונים במהלך היום. ביצירה מתוארים כמה עצי זיתים מול רקע הרי האלפים, ובשמיים ניתן לראות ענן גדול. לאחר שהציורים התייבשו, הוא שלח אותם לתיאו. הוא הסביר לו במכתב שבשתי היצירות ישנם אלמנטים מוגזמים ובשתיהן קווי המתאר של האובייקטים מודגשים כמו בהדפסי עץ יפניים.
מלקטי הזיתים
ואן גוך צייר שלושה ציורים בהם נשים מלקטות זיתים. הראשון (F654) נעשה בו במקום עם אלמנטים עמוקים מהטבע. השני (F655) הוא המגובש ביותר מבין השלושה, והוא ניתן לאמו ולאחותו של האמן כמתנה. כיום, הוא מוצג במוזיאון המטרופוליטן לאמנות שבניו יורק. השלישי (F656) נעשה בסטודיו של האמן, והוא מוצג בהגלריה הלאומית לאמנות שבוושינגטון די. סי. מרכז היצירה הוא עץ הזית שמושך את עינו של הצופה ושמוביל אותו להתרחשות בציור. הצייר התמקד יותר בהיבט הרוחני והרגשי במקום בפרשנות מציאותית. הנשים מלקטות זיתים לפרנסתן. האופן שבו העצים והנוף מתמזגים עם הנשים מעיד על הקשר בין בני האדם לטבע, וזהו מוטיב חוזר ביצירותיו של ואן גוך. בסדרה זו ישנו גם ציור רביעי (F587) שבו מופיעים זוג, והוא מוצג במוזיאון קרולר-מילר שבאוטרלו.
הציורים מספטמבר, מנובמבר ומדצמבר 1889
הציורים בתקופה זו ניחנו באלמנטים יותר אומנותיים מהציורים הקודמים של הסדרה. שינוי זה בגישתו האמנותית של ואן גוך נבע מחשיפתו של הצייר לציוריהם של פול גוגן ושל אמיל ברנאר. בציור, "עצי זית" (F714), ניכר שימוש דרמטי בצבעים ובמשיכות מכחול שנבע מהלך רוחו המוטרד של האמן. היצירה מוצגת בגלריה הלאומית של סקוטלנד שבאדינבורו. בניגוד ליצירות מיוני שכללו שמים כחולים-ירוקים ששיקפו מזג אוויר קריר, ב-"עצי זית בשמים צהובים עם שמש" (F710) הודגשו צבעי הכתום והצהוב המסמנים את עונת הסתיו. הציור מוצג במכון לאמנות של מיניאפוליס שבמיניאפוליס, מינסוטה. הסופר וורן קית' וויט שביקר במוזיאון הגיע למסקנה כי הציור לא מסונכרן בזמן ובעונה. מצד אחד, השמש של אחר הצהריים המאוחרים מתחילה לשקוע לכיוון מערב מעל ההרים. מצד שני, הצל מעצי הזית מוטה משמאל או מדרום מערב, באופן הדומה לעונת הסתיו.
יד בנימין
יַד-בִּנְיָמִין הוא יישוב קהילתי דתי בדרום השפלה, כ-3 ק"מ מצומת ראם, בתחומי מועצה אזורית נחל שורק. היישוב היה בעברו מרכז חינוכי.
קיבוץ נתיבה
היישוב הוקם במקור בשם "קיבוץ נתיבה" ב-4 בינואר 1949 על ידי גרעין של תנועת פועלי אגודת ישראל ועליית הנוער. הקיבוץ הוקם במקום שבו עמד הכפר הערבי אלמֻחַ'יזן, שנכבש במאי 1948 ותושביו ברחו, המתיישבים הראשונים התגוררו במבנה אבן שימש כבית הספר האזורי לכפרי הסביבה, שאר בתי הכפר נהרסו עם העלייה על הקרקע. מתיישבי הקיבוץ היו צעירים (גיל ממוצע של 21), לא שרדו במקום והיישוב ננטש. הקיבוץ הוקם מחדש בקיץ 1956.
יד בנימין - מרכז חינוכי ואזורי
ב-21 באוקטובר 1963 נערך טקס חנוכת אולם הרצאות והנחת אבן הפינה לבית הכנסת בנוכחות ראש הממשלה לוי אשכול. בית הספר שהוקם במקום היה במקור בית ספר מקצועי בו למדו מכונאות, חשמל ואלקטרוניקה. ב-1968 הוקם גם בית ספר למכונאות רכב, כחלק מהישיבה.
בעשרים שנותיו האחרונות נבנו על ידי המוסד יד בנימין מבנים נוספים, כגון מרכז פיס, בריכת שחיה, גן ילדים, מקווה טהרה, מגרשי ספורט, וכן הוקם בית הארחה כחברה כלכלית, לאירוח כנסים סמינריונים ושבתות חברה, לקבוצות ופרטיים, אשר מטרת הקמתה הייתה לסייע כלכלית באחזקת המוסד החינוכי, ובאיזון והשלמת התקציבים הממלכתיים של המוסד.
בארבעים שנות פעילותו של המרכז החינוכי יד בנימין, התחנכו בין כתליו באופן קבוע כ־250-300 תלמידים, אשר התקבלו למוסד בתנאי פנימייה מלאים, רובם ממשפחות מרובות ילדים מעיירות הפיתוח בעיקר, אשר הוריהם התקשו בתשלום שכר הלימוד שהושת עליהם על ידי הנהלת המוסד, וכן ילדי עולים מארצות שונות, ביניהם עולי איראן ועולי אתיופיה, אשר הגיעו ב"מבצע משה" ו"מבצע שלמה".
המרכז החינוכי יד בנימין, הוכר על ידי משרד החינוך ועליית הנוער. תלמידיו הגיעו להישגים מכובדים במבחני הבגרות (68-74% מהממוצע הארצי) כולל תעודות סיום במקצועות החשמל והאלקטרוניקה, וזאת בנוסף לחינוך הערכי לתורה ודרך ארץ, ברוח תנועת פועלי אגודת ישראל ותנועת הנוער "עזרא".
ב-29 במאי 2020, נפתח ביישוב סניף של ישיבת קריית מלאכי בראשות הרב אברהם עמית, הישיבה מונה 50 בחורים, הישיבה רואה עצמה כממשיכת דרכה של ישיבת קריית מלאכי, שנוסדה על ידי אביו של ראש הישיבה הרב יהודה עמית.
ממרכז חינוכי ליישוב קהילתי
באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 ביקשו פרנסי הישיבה ממינהל מקרקעי ישראל, אישור להפשיר חלק מהקרקעות העודפות של המוסד למגורי סגל. המינהל הודיע לישיבה, כי הבקשה תאושר רק אחרי שהישיבה תבטיח שהבתים שיבנו יהיו בתי סגל, ולא ימכרו כבתים פרטיים. הישיבה החליטה להקפיא את הבקשה. זמן מה לאחר הקפאת הבקשה לבניית מגורי סגל, הגישו למינהל בקשה חדשה. והפעם ביקשו את אישורו של המינהל להפשיר חלק מהקרקעות שהמדינה מסרה לישיבה למטרות חינוך, למגרשים לבניית בתים צמודי קרקע. זאת על סמך התקדים של ישיבת שעלבים, שליד העיר מודיעין, שקיבלה אישור להקים שכונת מגורים בשם נוף איילון.
בתחילת שנת 2000, קיבלה הישיבה מעמד של יישוב חדש בו ניתן לבנות 600 יחידות דיור, ובמינהל מקרקעי ישראל אישרו לה להפשיר מיד 87 מגרשים לבניית בתים בפטור ממכרז. מלבד זאת קיבלה הישיבה את השליטה המלאה באכלוס הבתים, ולקבוע למי מותר לקנות מגרשים במקום. אחר כך שיווק מינהל מקרקעי ישראל 400 יחידות דיור ליזמים, בעוד ש-150 יחידות דיור יועדו בשנת 2006 למפוני גוש קטיף, שהתגוררו ביישוב במבנים מבנייה קלה באותה עת. במאי 2006 הפקידה לאישור, הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה מרכז, את התוכנית להרחבת יד בנימין, לטובת 150 משפחות ממפוני גוש קטיף. במקום שווקו גם מגרשים לתעשייה ומסחר.
גורל המרכז החינוכי הוכרע בעקבות תוכנית ההתנתקות ויישוב משפחות דרום רצועת עזה במרכז החינוכי יד בנימין. הסיבות והנסיבות ודרכי סגירתו ומכירתו של המרכז החינוכי יד בנימין על ידי המועצה המקומית למנהלת סל"ע נמצאים נכון לשנת 2009 בחקירה משפטית. באוקטובר 2010, נעצר מנכ"ל משרד הפנים גבריאל מימון בחשד לקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, במסגרת מכרז מינהל מקרקעי ישראל למגרשים ביד בנימין. מימון נחשד בשימוש באנשי קש באמצעותם רכש שני מגרשים במכרז, למרות שלא עמד בקריטריונים. מימון הועמד לדין אך זוכה מחמת הספק.
ביישוב ממוקמים משרדי המועצה האזורית, בית הספר הממלכתי דתי תורני ברויאר חפץ חיים, משרדי מחוז יהודה של התנועה בני עקיבא, הישיבה התיכונית צביה קטיף שנקראת על-שם ישיבה אחרת ששכנה במושב קטיף אשר פונה בתוכנית ההתנתקות, ומוסדות ישיבת תורת החיים, הכוללים ישיבה גבוהה, ישיבה קטנה, ומסגרות לחוזרים בתשובה (לגברים ונשים בנפרד), וכן בתי ספר ללימודים גבוהים בתחומים: קולנוע ומשחק, והכשרת מטפלים. וכן קיימים ביישוב תלמוד תורה (בשיטת זילברמן) ובית ספר לבנות, שבעבר היו חלק ממוסדות תורת החיים.
בשנת 2012 הוקם מרכז מסחרי קבוע, והמרכז הזמני נסגר באופן הדרגתי. מיקומו הנוח בצמוד לכביש 6 תרם גם הוא לפיתוחו המהיר של היישוב.
אוכלוסייה
ביד בנימין גרים כ-4,300 תושבים (נכון לשנת 2022).
ביישוב פועלות תנועות הנוער עזרא, בני עקיבא, אריאל, ולזכר אהוביה סנדק אהבתיה. בעבר פעלה גם תנועת בנות בתיה, עד שנסגרה בשנת 2021. בחורף תש"פ, לרגל סיום הש"ס במסגרת הדף היומי, הוציאו לאור רבני יד בנימין את אסופת המאמרים 'חיים שתהא בנו אהבת תורה', ביוזמת הרב ציון לוז.