cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי ישראל–קוריאה הדרומית
יחסי כלכלה ומסחר
נכון לשנת 2010, קוריאה הדרומית מהווה את שותפת הסחר ה-15 בגודלה של ישראל, והיקף הסחר ההדדי בין שתי המדינות עומד על כמעט 2 מיליארד דולר. החל מקיץ 2010, מאורגן אחת לשנה כנס קוריאה לעסקים, שמטרתו הגברת הפעילות העסקית בין ישראל וקוריאה, לרבות סחר, השקעות ושיתופי פעולה עסקיים. את הכנס יזמו רו"ח איציק יונה, מנכ"ל קבוצת Yonaco, בשיתוף עם מכון היצוא. אחת ההשלכות המרכזיות של הכנס היא הגברת המודעות לאפשרות ההשקעות ההדדיות בין המדינות. בין השאר השקיעה קרן הון סיכון קוריאנית בפעם הראשונה בחברת טכנולוגיה ישראלית.ב-11 בנובמבר 2013, הצהיר שגריר קוריאה בישראל קים איל סו, שישראל וקוריאה הדרומית יכולות להפוך לשותפות כלכלית מובילה, בהקשר של שיתוף הפעולה בתחומי ההיי-טק בין המדינות. ההצהרה באה במסגרת "הפורום הראשון בין קוריאה וישראל בכלכלה יצירתית", שנערך בתל אביב, וכלל את חשיפת "רשת ההיי-טק של קוריאה וישראל", פרויקט שנועד להגביר את יצירת הקשרים בתעשיות ההיי-טק השונות בין המדינות. מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה מפעיל נספחות כלכלית בקוריאה הדרומית במטרה לסייע לתעשייה הישראלית להעמיק את פעילותה במדינה. הנספח הכלכלי בסיאול הוא יניב גולדברג.
החל מ-2016 המדינות נמצאות במו״מ לחתימה על הסכם סחר חופשי. באוגוסט 2019, הסתיים המו״מ בין המדינות. ב-12 במאי 2021 נחתם בסיאול הסכם הסחר, בנוכחות שר הכלכלה הישראלי עמיר פרץ. ההסכם מוגדר כהסכם הסחר החופשי הראשון של ישראל עם מדינה ביבשת אסיה וההסכם ללא מכסים הראשון של קוריאה הדרומית עם מדינה במזרח התיכון.
באוקטובר 2017 פרסמה רשות החדשנות דוח הממליץ על שיתוף פעולה מעמיק בין מגזרי הטכנולוגיה של שתי המדינות באומרו, "מתוקף היתרונות היחסיים המשלימים בין חדשנות ישראלית וקוריאנית, קיים פוטנציאל מסחרי גדול בנקודת הממשק בין שתי המדינות".
בשנת 2020 קוריאה הדרומית דורגה במקום ה-4 ברשימת השווקים הגדולים ביותר ליצוא סחורות ישראליות באסיה, בשווי כולל של 2.7 מיליארד שקל.
יחסי תיירות
מספר הסכמי תיירות ותעופה נחתמו בין המדינות. חברת התעופה הקוריאנית קוריאן אייר מפעילה 3 טיסות שבועיות בקו סיאול - תל אביב. וכמו כן, מפעילה טיסות מטען ייעודיות לתל אביב. רוב התיירות בין המדינות מבוצעת בקבוצות טיולים ומקצתם תיירים עצמאיים.
קשרים ביטחוניים
הסיוע האמריקאי הביטחוני המשותף לשתי המדינות, ויחסי העוינות שיש לשתי המדינות עם שכנותיהן שמציבות להן איומים אסטרטגיים מביאות לשיתוף ביטחוני רב בין שתי המדינות.
בשנת 2011, משלחת פרלמנטרית דרום קוריאנית בת 11 חברים נפגשה עם נשיא מדינת ישראל שמעון פרס במלון המלך דוד בירושלים, במטרה להרחיב את שיתוף הפעולה בין שתי המדינות בנושאי ביטחון ושלום. במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 ישראל מכרה ציוד צבאי מסוגים שונים לקוריאה הדרומית, לרבות מזל"טים. במהלך חודש ינואר 2012, ממשלת קוריאה הדרומית הציעה לישראל להרחיב את שיתוף הפעולה התעשייתי בין שתי המדינות, בניסיון להבטיח את הבחירה הישראלית במטוס הקוריאני "נשר הזהב", מתוצרת התעשייה האווירית הקוריאנית, כמטוס האימון החדש של חיל האוויר הישראלי. במסגרת השיחות, מנכ"ל משרד ביטחון אודי שני טס לקוריאה הדרומית לשם דיונים על ההסכם המוצע. לפי דיווחים, שוויה של העסקה היה עתיד להסתכם בסכום של מעל למיליארד דולר. עם זאת, לבסוף הוחלט לבחור במטוס מתוצרת איטליה כמטוס האימונים הבא של חיל האוויר, החלטה אשר צפויה לפגוע במידה מסוימת בקשרים המסחריים והביטחוניים בין שתי המדינות.
קוריאה הדרומית הביעה עניין ברכישת מערכת כיפת ברזל הישראלית להגנה מפני טילים. ב-15 באוגוסט 2014, חזרה על הבעת עניינה.
באוקטובר 2017 דווח על הקמת מיזם ישראלי-קוריאני משותף בשם "Korea Aviation Technologies" לפיתוח דור חדש של מל"טים.
כריסטופר ברייני
כריסטופר ברייני (באנגלית: Christopher Briney נולד ב-24 במרץ 1998 ) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידיו כג'יימס לינטון בסרט הביוגרפי "דאלילנד" וקונרד פישר בסדרת הטלוויזיה "הקיץ שבו הפכתי ליפה".
ביוגרפיה
ברייני למד בבית הספר מגנט לאמנויות ווטרברי והשתתף בתוכנית תיאטרון אינטנסיבית בת חמישה שבועות באוניברסיטת וסלייאן בשנת 2015. בשנת 2016, הוא עבר לעיר ניו יורק כדי ללמוד באוניברסיטת פייס. הוא סיים תואר BFA במשחק בשנת 2020. בעודו סטודנט, הוא עבד בחנות של רשת המרכולים "Trader Joe's" בלואר איסט סייד.
קריירה
בשנת 2021, ברייני, לוהק לתפקיד בסרט הביוגרפי דאלילנד לאחר שהתגתלה על ידי הבמאית מרי הארון. בעודו מצטלם לסרט הוא שלח קלטת אודישן למלהקים של סדרת הטלוויזיה "הקיץ שבו הפכתי ליפה" לפני שהפקת ההסרט דאלילנד יצאה לדרך. הוא ערך אודישן קריאה בזום בזמן שהצטלם לסרט "דאלילנד" בליברפול ולוהק לתפקיד ראשי.
בשנת 2023 דיגמן ברייני לקולקציה של אמריקן איגל אאוטפיטרס.
La Vie en rose
La Vie en rose (בתרגום חופשי לעברית: "החיים בוורוד") הוא מהשירים הנודעים ביותר של הזמרת הצרפתייה הפופולרית אדית פיאף. השיר נכתב בשנת 1945, על ידי פיאף עצמה (מילים) ולואי גוליילמי (לחן), הפך פופולרי במהלך שנת 1946, ויצא כסינגל במהלך שנת 1947. השיר הפך פופולרי במיוחד בארצות הברית בשנת 1950, כאשר באותה העת נכנסו לא פחות משבע גרסאות כיסוי שונות שלו למצעד הבילבורד האמריקאי. גרסאות הכיסוי שנכנסו למצעד הבילבורד בוצעו על ידי, פול וסטון, בינג קרוסבי, ראלף פלאנגן, ויקטור יאנג ולואי ארמסטרונג.
הגרסה העברית
במהלך שנות החמישים הקליט הזמר שמשון בר-נוי גרסה עברית לשיר תחת השם "הנסיכה". בשנת 1990 ביצעה גם קורין אלאל גרסת כיסוי לשיר.
עקרון הגילוי המלא
עקרון הגילוי המלא מספק קווים מנחים לגבי מידת הפירוט וצורת ההצגה שעל פיהן יש לדווח על החלקים המרכיבים את הדוחות הכספיים של חברות מסחריות.
המכלול שמכונה "דוחות כספיים" כולל שלושה חלקים עיקריים:
גוף הדוחות הכספיים יכלול:
הביאורים לדוחות הכספיים יכללו:
מידע פיננסי נוסף: דוח דירקטוריון על מצב התאגיד: לפי תיקון לתקנות ניירות ערך משנת 1994, על חברות שחל עליהן חוק ניירות ערך, לצרף לדוחות הכספיים השנתיים דוח דירקטוריון המשמש מסגרת משלימה למידע כספי המוצג בדוחות הכספיים.
שפות דרום-ערב החדשות
שפות דרום-ערב החדשות, או השפות הדרום-ערביות המודרניות, הן קבוצה של שש שפות בסכנת הכחדה המדוברות בפי אוכלוסיות קטנות החיות במזרח תימן ובדרום עומאן, בדרום חצי האי ערב ובאי סוקוטרה מדרומו. קבוצה זו מהווה את הענף המזרחי של השפות השמיות הדרומיות (ועל כן הן מכוּנות גם השפות השמיות הדרומיות המזרחיות), ויחד עם הענף המערבי (השפות האתי-שמיות המודרניות ושפות דרום-ערב העתיקות) הן מהוות את תת-משפחת השפות השמיות הדרומיות, במשפחת השפות השמיות, במשפחת-העל האפרו-אסיאתית. שש השפות בקבוצה הן: סוקוטרית על ניביה, מֵהְרי, שֵחְרִית (גִ'בָּאלי), חרסוסית, בּטחרית, והוֹבּיוֹת. הן תועדו לראשונה על ידי משלחת חוקרים אוסטרית בסוף המאה ה-19.
מיון
המיון של שפות דרום-ערב החדשות עדיין לא מוסכם על הכול. בעבר היה נהוג לחשוב שהן אחיות של שפות דרום-ערב העתיקות, אך כיום מוסכם כי הן "בנות-דודות", כלומר צאצאיות של ענף-אחות.
במיון הגלוטוכרונולוגי שלו, אלכסנדר מיליטרב מציג את שפות דרום-ערב המודרניות כענף שמי דרומי, בניגוד לענף שמי צפוני הכולל את כל השפות השמיות האחרות.
שפות המשפחה
בשל היעדר מפקדי אוכלוסין מסודרים בקרב אוכלוסיות הדוברים של השפות במשפחה, בתימן ובעומאן, לא ידוע מספר הדוברים המדויק. המספרים להלן משוערים נכון לשנת 2020:
סכנת הכחדה
מאותה סיבה של חוסר דיוק בהערכה של ממדי אוכלוסיות הדוברים, קשה לדעת בדיוק מה רמת סכנת ההכחדה של כל אחת מהשפות. הסיבות העיקריות לסכנת ההכחדה הן המעבר לשימוש בערבית כשפה יומיומית במקום שפות האם, והיעלמות אורחות החיים המסורתיים. בנוסף, למצב הפוליטי הקשה בתימן בעשור השני של המאה ה-21 (ההפיכה ב-2011 ומלחמת אזרחים שהחלה ב-2015) יש השלכות על הנוף הלשוני באזור, שמקשות על תיעוד השפות ולא ניתן לחזות אותן: האזור אינו נגיש לחוקרים, ואין דרך לדעת איך הסכסוך ישפיע על הקהילות המקומיות.
דקדוק
שפות דרום-ערב החדשות ידועות בשימור מאפיינים שמיים עתיקים, כפי הנראה, במיוחד במערכת הפונולוגית שלהן. לדוגמה, הן משמרות את העיצורים הצדיים החוככים //, /~/ ובחלקן גם // אשר מקובל לשחזר בפרוטו-שמית.
בנוסף, אלכסנדר מיליטרב זיהה מאפיינים של לשון-תשתית כושית בשפות המשפחה, שלהצעתו מעידים על כך שדוברי שפות כושיות (כיום באפריקה) חיו במקור בחצי האי ערב, לצד דוברי שפות שמיות (Militarev 1984, 18-19; וראו גם Belova 2003). לדברי ואצלב בלאז'ק, הדבר מצביע על כך שאותם דוברי שפות כושיות שנשארו בדרום חצי האי ערב ולא היגרו מערבה לקרן אפריקה – נטמעו בשכניהם השמיים מצפון. הוא טוען כי הלבנט היה אם כן אזור המוצא הלשוני (אורהיימט Urheimat) של פרוטו-אפרו-אסיאתית, משם התפזרו לאחר מכן הענפים השונים של המשפחה האפרו-אסיאתית. לתמיכה נוספת בטענתו, בלאז'ק מצטט ניתוח מאת ענתי (1968, 180-84) של אמנות סלע ממרכז חצי האי ערב, בו הוא מזהה את האנשים "בעלי הראש האוֹבָלי" נושאי המגן המצוירים בציורי המערות עם הכושים מחצי האי ערב המוזכרים במקרא, שבאופן דומה תוארו נושאים מגנים ספציפיים.
שחזור
שחזור אוצר מילים של פרוטו-דרום-ערב מודרנית בידי רוג'ר בלנץ' (2019) (כוכבית מסמנת מילה משוחזרת):
Abandon
Abandon (לנטוש) הוא אלבומה השישה עשר של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור ביולי 1998. באלבום משתתף בפעם האחרונה החבר המייסד של הלהקה ג'ון לורד.
הפקה
האלבום הוקלט בשנים 1997–1998, וסיבוב ההופעות שלו זכה להצלחה רבה.
רשימת השירים
כל השירים נכתבו על ידי איאן גילן, רוג'ר גלובר, ג'ון לורד, איאן פייס וסטיב מורס, מלבד השיר "Bludsucker" שנכתב על ידי ריצ'י בלקמור, גילן, גלובר, לורד ופייס
בוריס (להקה)
בוריס (ביפנית: ボリス) היא להקת מוזיקה ניסיונית יפנית שנוסדה בשנת 1992 בטוקיו ומורכבת מהמתופף אטסו, הגיטריסט/בסיסט טאקשי, והגיטריסטית/קלידנית וואטה. כל שלושת החברים מבצעים גם שירה. בוריס הוציאה יותר מעשרים אלבומי אולפן תחת מספר חברות שונות מרחבי העולם, וכמו כן גם מגוון אלבומי הופעה, אוספים, אלבומי אי-פי, סינגלים ושיתופי פעולה.
היסטוריה
ביפן, בוריס מוציאה את רוב המוזיקה שלה תחת כותר האינדי Inoxia Records. למרות שנשארו אלמוניים יחסית ביפן, סדרה של הוצאות-מחדש של האלבומים המוקדמים שלהם תחת כותר Southern Lords Records גרמה לעלייה בפופולריות של בוריס בצפון אמריקה. בוריס משתפת פעולה לעיתים קרובות עם מוזיקאים אחרים, ועשתה זאת לראשונה בשנת 1998 באלבום Black: Implication Flooding עם המוזיקאי הנסיוני קייג'י האינו (Keiji Haino). הם הוציאו שבעה אלבומים משותפים עם אמן הנויז Merzbow, והוציאו אלבומים משותפים עם אמנים בינלאומיים כמו Sunn O))) ואיאן אסטברי.
חברי הלהקה מקדישים זמן רב להופעות. אטסו אמר בריאיון:
הלהקה קיבלה חשיפה בינלאומית נוספת כשחיממה את להקת Nine Inch Nails בשנת 2008 כחלק מסיבוב ההופעות Lights in the Sky. מ-2011 עד 2017, הם הוציאו מספר אלבומים בחברת Sargent House, והמשיכו להוציא גרסאות מחודשות (Reissues) של אלבומים קודמים בפורמטים חדשים. בשנת 2017, במלוא 25 שנים לבוריס, חברי הלהקה שקלו לפרוש אחרי הקלטת אלבום אחרון. למרות זאת, תהליך הכתיבה וההקלטה המוצלח של האלבום עודד את הלהקה להמשיך. האלבום, Love & Evol, יצא באוקטובר 2019 תחת כותר Third Man Records של ג'ק וייט. במהלך בידוד כחלק מהתפרצות מגפת הקורונה, חברי הלהקה כתבו והקליטו את האלבום NO, שיצא בהוצאה עצמית ביולי 2020. בנובמבר 2021, בוריס הודיעה שתוציא אלבום חדש, W, שיצא ב-21 בינואר 2022.
הלהקה הופיעה בישראל במועדון הבארבי ב-22 בדצמבר 2019.
סגנון וציוד מוזיקלי
לאורך הקריירה שלה, בוריס עשתה מאמצים מכוונים להימנע מקשר חזק עם כל סגנון מוזיקלי מסוים. במיוחד, הם לא רואים עצמם כלהקת הבי מטאל למרות שהם מסווגים לעיתים קרובות כלהקה כזו. בראיון, המתופף Atsuo הצהיר: "להיות עם איזשהו מסר או נושא קבוע מראש זה משעמם אותי מאוד. זה הופך לעול. פשוט תגיד מה שאתה רוצה להגיד." מבקרים השתמשו במגוון רחב של ז'אנרים כדי לתאר את המוזיקה של בוריס, ביניהם מוזיקה נסיונית, רוק ניסיוני, מוזיקת נויז, נויז רוק, מטאל אקספרימנטלי או אוונגרדי, מטאל אוונגרדי דום מטאל,  פוסט-מטאל, דרון מטאל, סלאדג' מטאל, מוזיקה פסיכדלית, רוק פסיכדלי, מטאל פסיכדלי, וסטונר רוק. בזמן שהם הופיעו לראשונה כלהקת סלאדג' מטאל עם השפעות חזקות של הארדקור פאנק, החומרים הבאים שהוציאו כללו אלמנטים ממגוון רחב של ז'אנרים, כולל מוזיקת דרון, אינדסטריאל מהאסכולה הישנה, אמביינט, אסיד רוק, גראז' רוק, שוגייז, דרים-פופ, ג'יי-פופ, וקראסט פאנק.
למשל, אלבום הבכורה של הלהקה, Absolutego, כלל "רצועה באורך 65 דקות של דרון רוק/מטאל נוזל ואיטי בהשראת המלווינס". והאלבום הבא אחריו, Amplifier Worship, כלל השפעות ממוזיקה פסיכדלית ולהקות ג'אם בנד. אלבומם השלישי Flood כלל השפעות ממוזיקת דרון. האלבומים Akuma no Uta ו-Pink כללו התנסות סגנונית שונה, בין שוגייז, סטונר רוק ופוסט-רוק. Vein משנת 2007 יצא בגרסאות "הארדקור" ו"נויז", ו-New Album מ-2011 כלל התנסות עם אלקטרוניקה ודרים-פופ. האלבום Noise מ-2014 כלל מאפיינים של מוזיקת גראנג'.
בוריס משתמשת במגוון אביזרים ואפקטים בזמן הופעות חיות. וואטה משתמשת במכשיר EBow כדי לדמות צלילים דמויי כלי קשת או כדי לתמרן פידבק. האביזר הזה מוחזק ביד, כמו מפרט, ומזיז את מיתרי הגיטרה באמצעות שדה מגנטי. וואטה מנגנת לעיתים גם על אקורדיון וקלידים בזמן הופעות. טאקשי מנגן בדרך כלל על גיטרה בעלת צוואר כפול, שמאפשרת לו לנגן גם את קטעי גיטרת הקצב במהלך הקטעים הארוכים יותר של הלהקה, וגם את קטעי הבס בקטעים המסורתיים יותר, בלי להצטרך להחליף כלים באמצע.
באולפן, חברי הלהקה מקליטים באמצעות קלטות טייפ. הם משתמשים בכמות מעטה של אובר-דאבינג, ומקליטים בעיקר מנגינה חיה.
AutoLISP
AutoLISP היא ניב של שפת התכנות Lisp אשר נבנתה במיוחד בשביל השימוש בגרסה המלאה של תוכנת AutoCAD והתוכנות אשר נגזרו ממנה כגון AutoCAD Map 3D, AutoCAD Architecture, ו -AutoCAD Mechanical.
היסטוריה
AutoLISP נגזרה מגרסה מוקדמת של XLISP, אשר נוצרה על ידי דייוויד בץ (David Betz). ניב ה-AutoLISP הוצג לראשונה בשנת 1986 בגרסה 2.18, ושופר בגרסאות רבות עד לגרסה 13, בפברואר 1995. מאוחר יותר, Autodesk הזניחה את AutoLISP לטובת פיתוח סביבות פיתוח פופולריות יותר כגון Visual Basic for Applications (VBA), .NET Framework ו ObjectARX.
דוגמאות קוד
תוכנית פשוטה אשר מדפיסה "Hello World" ב AutoLISP : דוגמה מורכבת יותר של קוד ב-AutoLISP : הקוד לעיל מגדיר פעולה חדשה היוצרת אובייקט AutoCAD ( נקודה במרחב עם ערכי X ו Y ) ואובייקט טקסט של שורה אחת המציג את ערכי ה X וה Y. שם הפעולה מכיל את התחילית ':c', אשר גורם ל AutoCAD לזהות את הפונקציה כפקודה רגילה. המשתמש יצטרך לכתוב 'pointlabel' ולהזין את קואורדינטות ה-X וה-Y, או ללחוץ על מיקום מסוים בשרטוט. אז הפונקציה תציב את הסמן בנקודה הזו, ותיצור אובייקט טקסט של שורה אחת לידו, המכיל את קואורדינטות ה X וה Y של הנקודה בהתאם ל- ( User Coordinate System ( UCS הפעיל. הפעולה לא דורשת פרמטרים, ומכילה משתנה לוקלאי אחד ('pnt').
יולפוסאו
יולפוסאו (באיסלנדית: Ölfusá) הוא נהר בדרום-מערב איסלנד, שנוצר מהתמזגותם של הנהרות קוויטאו וסוג. אורכו של יולפוסאו 33 קילומטרים והוא מנקז שטח של 5,678 קילומטרים. מבחינת כמות המים, יולפוסאו הוא הנהר הגדול ביותר באיסלנד - ספיקתו הממוצעת היא 423 מ"ק לשנייה (בקיץ, הספיקה הממוצעת היא 470-330 מ"ק לשנייה, ובחורף 500-300 מ"ק לשנייה). ספיקת המים הגבוהה ביותר, שנמדדה אי-פעם בנהר, היא 2,500 מ"ק לשנייה.
ראשיתו של יולפוסאו הוא מפגש הנהרות קוויטאו וסוג ממזרח להר אינגולפספיאל (Ingólfsfjall). אחרי היווצרותו כתוצאה מהתמזגותם של שני הנהרות, יולפוסאו זורם דרומה עד העיירה סלפוס. בקטע זה, הנהר מהווה את גבולו המערבי של שדה הלבה הגדול ביותר באיסלנד — ת'יורסאו. בהתקרבותו לעיירה, הנהר נעשה צר — כאשר חלקו חולף בתוך שדה הלבה. בשטח העיירה, יולפוסאו נפרד משדה הלבה, פונה מערבה ומהווה את גבולו הצפוני של השדה.
יולפוסאו עלול להציף את גדותיו בזמן התכת קרחונים (כתוצאה מפעילות געשית תת-קרחונית סמוך למקורות של הנהרות שיוצרים אותו). הנהר עשיר בדגה, במיוחד ממין אלתית.
Who's in a Family?
מחלוקת
הספר עמד במרכז מחלוקת במדינת מסצ'וסטס בארצות הברית, כאשר מספר הורים התנגדו לכך שילדיהם ייחשפו אליו בבית ספרם, בטענה כי הוא נועד לקדם "אג'נדה הומוסקסואלית". ההורים דוד וטוניה פרקר הגישו תביעה נגד בית הספר הציבורי שבלקסינגטון, מסצ'וסטס כדי שילדיהם יהיו פטורים מקריאת הספר בכיתה. בסופו של דבר, משפחת פרקר לא הצליחה בתביעתה, לאחר שבית המשפט לערעורים הראשון דחה לבסוף את התביעה, וציין כי. בית המשפט העליון של ארצות הברית סירב לשמוע על המקרה הזה.
סופר נני
"סופר נני" היא תוכנית מציאות ישראלית ששודרה בערוץ 2 במסגרת שידורי קשת בין 2007 ל-2013. את התוכנית הנחתה מיכל דליות, ובה היא מסייעת למשפחות המתקשות להתמודד עם גידול הילדים וניהול חיי המשפחה. התוכנית הייתה מבוססת על תוכנית הריאליטי "Supernanny" של ערוץ 4 הבריטי. התוכנית זכתה למדרוג (רייטינג) גבוה, אך נמתחה עליה ביקורת רבה על חשיפת הילדים ברגעים מביכים, ניצול המצב המשפחתי לחשיפה טלוויזיונית, הפרת זכותם של ילדים לפרטיות, ועל כך שלא ניתנה לילדים הזכות לסרב להשתתף בה, וזו הופקדה אך ורק בידי הוריהם.
הסדרה המקורית
הסדרה המקורית עלתה לשידור בערוץ 4 הבריטי ביולי 2004 בכיכובה של ג'ו פרוסט, שעבדה כ-30 שנה כאומנת (באנגלית:Nanny). בעונה הראשונה צפו בכל פרק כ-5 מיליון צופים בממוצע. בעקבות הצלחת הסדרה הפורמט נמכר ל-25 מדינות ברחבי העולם שהפיקו גרסאות מקומיות, ובסך הכל שודרה ב-47 מדינות. ג'ו פרוסט עברה לככב בגרסה האמריקאית ששדורה החל מינואר 2005 ברשת ABC עד שנת 2011. במקביל הופקו עוד 5 עונות קצרות בכיכובה עבור ערוץ 4 הבריטי (עם 3 עד 6 פרקים לעונה). בעקבות הסדרה כתבה פרוסט ספר הדרכה לטיפול בילדים שזינק למקום הראשון ברשימת רבי-המכר של ה"ניו-יורק טיימס".
הפקה ושידור בישראל
באוקטובר 2017, שודרה תוכנית מיוחדת בשם ה"משימה המיוחדת של סופר נני", שבה הדריכה מיכל דליות הורים איך להרחיק את הילדים מחשיפה גבוהה למסכים (משחקי מחשב, וצפייה בטלוויזיה).
ביקורות ותלונות
באפריל 2008 יזם חבר הכנסת אריה אלדד דיון בוועדת הכנסת לזכויות הילד על הסדרה. אלדד ביקש לאסור את שידורה. במכתב ששלח כתב: "בימים בהם נלחמות רשתות הטלוויזיה על כל פיסת רייטינג, נראה כי נפרצו כל הגבולות והמטרה מקדשת את האמצעים. נראה לי כי השימוש בקטינים חסרי ישע, במטרה לחנך את הוריהם ולתת לצופים עצות, נבונות ככל שיהיו, הוא מעשה בלתי מוסרי".
באוגוסט 2010, ד"ר בועז רפפורט, מומחה לרפואת ילדים, התלונן נגד התוכנית על מקרה בו נלקח ילד משולחן ארוחת הערב בעקבות התנהגות קיצונית לבני משפחתו, ועל מקרה נוסף בו איים ילד באלימות על אביו. בתגובה מסרה שידורי קשת כי לילד שנמנעה ממנו ארוחה לא נגרם נזק בריאותי.
בספטמבר 2012, פתחה הרשות השנייה בהליך בירור לשידורי קשת, בשל חשיפת קטין שהושפל בפרק של "סופר נני", לאחר שצופים התלוננו על חשיפתו המלאה של בן 10 אשר חווה את מה שמגישת התוכנית הגדירה "השפלה".
קישורים חיצוניים
ביקורות
עונת הגברים
עונת הגברים (בערבית: موسم الرجال, בצרפתית: La saison des hommes) הוא סרט דרמה צרפתי-תוניסאי שבוים על ידי מופידה טלאטלי ונכתב על ידה יחד עם נורי בוזיד. הסרט מתמקד באיישה, אישה בת 18 שגרה באי ג'רבה ורוצה לנסוע עם בעלה לתוניס - דבר הגורם לה למרוד במסורת האי. הסרט עוסק בנשים התוניסאיות שלכודות בין המודרניות למסורות החונקות ומתקשות למצוא את מקומן.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-13 במאי 2000. בישראל הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה אשר התקיים ב-3 באוקטובר 2001. שפות הסרט הן ערבית וצרפתית ואורכו כ-122 דקות.
הסרט היה מועמד וזכה במספר פרסים.
תקציר העלילה
באי ג'רבה יש מסורת בה הנשים של האי אורגות שטיחים ומכינות עבודות במלאכת יד כל השנה, בזמן שהבעלים שלהן נשארים בתוניס, עיר הבירה של תוניסיה, בשביל למכור את עבודתן. בחודש הנקרא "עונת הגברים", הגברים חוזרים לבתיהם ולנשים שלהם. הסרט מתמקד באיישה, אישה בת 18 שגרה באי, ורוצה לנסוע עם בעלה לתוניס, דבר הגורם לה למרוד במסורת.
הפצה
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-13 במאי 2000, ולאחר מכן הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-13 בספטמבר 2000 ובפסטיבל הסרטים בשיקגו באוקטובר 2000. בישראל הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה אשר התקיים ב-3 באוקטובר 2001.
ביקורות
פייר מוראט כתב ב-"Télérama" כך: "אחרי הסרט שתיקות הארמון, שוב מופידה טלאטלי מציגה את השעבוד האכזרי והמתוק של הנשים התוניסאיות" ואומר שהסרט הוא "אמיץ ונועז". לדברי ה-ABC של הקולנוע התוניסאי, הסרט מכיל אי הבנות וקלישאות ואומר שהדימוי של הנשים התוניסאיות הרבה יותר גבוה ממה שהוצג בסרט.
פרסים
הסרט מוצג בבחירה הרשמית בקטע "ללא התייחסות מיוחדת" בפסטיבל הקולנוע בקאן לשנת 2000. בנוסף הסרט קיבל בפריז את גרסת הפרי של ה-IMA בבתי הקולנוע הערביים, ואת פרס הכבוד בפסטיבלים של שטוטגרט, טורינו, נאמור וולנסיה.
מיקור המונים
מיקור המונים (באנגלית: Crowdsourcing) הוא הפניה של ביצוע משימה או משימות, אשר לרוב היו מתבצעות בידי עובדי חברה או ארגון, לביצוע על ידי קהל גדול ("המונים"). כך, למשל, במקום להעסיק מעצב גרפי לצורך ביצוע משימת עיצוב גרפי, יכולה חברה להציע את המשימה לקהל הרחב ולהעניק תשלום למבצע המשימה באופן הטוב ביותר, או לחלק את המשימה ואת התשלום בין מספר מעצבים שונים. ההתפתחות הטכנולוגית מאפשרת גישה במקביל למספר גדול של אנשים באמצעות רשת האינטרנט, וכך ניתן להגיע באופן מעשי הן למומחים כמעט בכל נושא והן לחובבים, אשר מוכנים לבצע משימות בתשלום נמוך או אף בחינם. בפרט, מאפשרת רשת האינטרנט להגיע לעובדים-לרגע בארצות לא מפותחות ובכך לבצע את המשימות בעלות נמוכה.
את המונח האנגלי "Crowdsourcing" טבע ג'ף האו (Jeff Howe) במאמר במגזין Wired ביוני 2006. המונח מרחיב את המונח "מיקור חוץ" (Outsourcing), המתייחס לביצוע משימות על ידי עובדים שאינם עובדי חברה עסקית.
התפתחות מיקור ההמונים
פנייה לקהל הרחב לצורך ביצוע משימות התבצעה על ידי חברות וארגונים מימים ימימה. למעשה, ניתן לכלול אפילו פעולות כגון איתור נעדרים תחת קטגוריה זו. מסחרית, חברות הציעו תחרויות עיצוב או תחרויות לבחירת שמות ומונחים, אולם על פי רוב מטרת הפניה הייתה לחזק את הקשר עם הלקוחות, ולא בהכרח חיסכון כספי. התפתחות רשת האינטרנט אפשרה פניה לקהל הרחב באופן זול ולצורך ביצוע פעולות פשוטות.
בשנת 2005, הציגה חברת אמאזון שירות מסחרי בשם "Amazon Mechanical Turk" לצורך ביצוע מיקור המונים. שירות זה מאפשר רישום הן על ידי מעוניינים במיקור של משימות והן על ידי המעוניינים לבצע משימות תמורת תשלום. החברה מחברת בין שני הצדדים ומטפלת בצדדים האדמיניסטריביים של הקשר, כגון אבטחת ביצוע המשימה, גביית תשלום, וכדומה. כמו כן מאפשר השירות חיבור אוטומטי למערכות תוכנה. כך, מערכת תוכנה הזקוקה למשימה שאינה יכולה להתבצע על ידי מחשב באופן מדויק (למשל: תרגום או הגהה) יכולה ליצור קשר אוטומטי עם השירות לצורך רישום משימה חדשה, ולקבל את תוצאות המשימה באופן אוטומטי. הפרופיל הציבורי הנרחב של Amazon גרר פופולריזציה של רעיון מיקור ההמונים.
דוגמאות למיקור המונים
בעשור השני של המאה ה-21 הוקמו מספר רב של מיזמים המתבצעים תוך שימוש במיקור המונים. בין פרויקטים אלה ניתן למנות:
מיקור המונים כפעולה חישובית
במושגי עולם המחשוב, מיקור המונים הוא פעולת חישוב המתבצעת באופן מקבילי. בניגוד לביצוע משימה על ידי עובד או אדם אחד, השקולה לעיבוד סדרתי, מיקור המונים מאפשר גישה למספר רב מאוד של מבצעים פוטנציאליים, וקבלת תשובה מהירה ממבצע אחד או יותר. כך, הן ברמה המעשית והן ברמה התאורטית מתאפשר ביצוע משימה באופן אפקטיבי יותר מאשר על ידי מבצע בודד.
בחלק מן המקרים נדרש פיקוח על מנת למנוע הריסה או הטיה מגמתית של המשימה.
דורותי רובינס
דורותי רובינס (Dorothy Robbins; 15 בפברואר 1920 - 12 בדצמבר 1999) הייתה פסלת אמריקאית-ישראלית, משוררת, מרצה בכירה וראש החוג לאמנות באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה
רובינס נולדה בעיירה לייקווד שבמדינת אוהיו בארצות הברית. הוריה, אלה ובנג'מין שוהן, היגרו מרוסיה ובבואם לעיירה לייקווד פתחו שם חנות בגדים שנקראה Star Bargains. לזוג נולדו שלוש בנות: סריל שהייתה למחזאית, מיוריאל שנעשתה למורה ובמאית של תיאטרון ילדים, ודורותי הצעירה שנעשתה פסלת. בהיותן בנות למשפחה היהודית היחידה בשכונה קתולית, סבלו שלוש האחיות לעיתים קרובות מהצקות של ילדי השכונה, בדרכן הביתה מבית הספר.
רובינס סיימה בהצטיינות את התואר הראשון מטעם אוניברסיטת המדינה של אוהיו. עם סיום לימודיה היא נישאה לאירב (Irv), שהיה באותה עת חייל בצבא ארצות הברית. הזוג עבר לחיות בבסיס צבאי בסן אנטוניו. לימים היה אירב למחנך ופסיכולוג.
בשנת 1948 בשבתה בסן אנטוניו, בנתה רובינס בעזרת אטבי כביסה שלד שעל גביו עיצבה דמויות בחומר. פסלים אלו נוצרו בהשראת הקבצנים הרבים שפגשה בטיולים במקסיקו עם בן זוגה. העבודה זכתה להערכה ואפשרה את קבלתה לאקדמיה לאמנות קרנברוק שבמדינת מישיגן. בשנות החמישים של המאה העשרים עברה רובינס לניו-יורק והתקבלה כחברה במרכז לפיסול (SculptureCenter). היא הייתה אחת מהנשים הראשונות שעסקו באותן שנים בריתוך, בעבודות בפלדה ונחושת. בשנת 1954 התקיימה תערוכת היחיד הראשונה שלה. באותה שנה היא גם ילדה את בתה דינה. בשנת 1960 היא התגרשה מבעלה ונרשמה למכללת האנטר, שם השלימה לימודי תואר שני. ב-1966 הועסקה בתור מורָה יחידה בצוות של מורים לפיסול בפקולטה לאמנות-סטודיו באוניברסיטת ניו פאלץ (SUNY New Paltz).
בשנת 1978 רובינס נעשתה חברת כפר אמנים עין הוד והתגוררה במקום עד ליום מותה.
בשנת 1962, התגלה אצל רובינס ניוון שרירים פרוגרסיבי. בתשע השנים האחרונות לחייה במהלך תקופות ההחלמה מארבעת הניתוחים שעברה עקב מחלתה, החלה לכתוב שירה. היא לא פסקה מיצירתה עד למותה בשנת 1999.
יצירתה
החל מראשית שנות השבעים ועד לשנות יצירתה האחרונות עסקה רובינס בצורה אינטנסיבית בנושא מופעי הקרקס. היא הציגה דמויות לוליינים בעת ביצוע תרגילי אקרובטיקה מורכבים וחיות המופיעות בתדיר בקרקס ביחד עם מאלפיהן. כולם יחד יצרו תמונה עשירה ואנושית של חיי הקרקס. בין פסלי הקרקס של רובינס ישנה קבוצת מיוחדת של פסלים קטנים מארד המוקדשת כולה לדמויות חריגות ומוזרות.
יחסה של רובינס לחריגים ואנשי השוליים, מורכב מסקרנות ואמפתיה, ניכרת בו ההשפעה של סרט האימה פריקס פרי עבודתו של הבמאי טוד בראונינג. כמו בראונינג בסרטו זה, גם רובינס, מטפלת מתוך אהדה בדמויותיהם של המוזרים והדחויים בחברה. גישתה זו מתבטאת באמצעים הרעיוניים והאמנותיים שבהם היא משתמשת, כמו גם בבחירה בדמויות קטנות ממדים המבטלת את הרתיעה מהעיוות שלהן ויוצרת יחסי אינטימיות וחמלה בין הצופה לפסל. על קבוצה זו נמנים פסלים של דמויות מעוותות כמו "איש הפוך" (1981), או דמויות חסרות איברים, כמו "ראש עם רגליים" (1992), או גמדים דוגמת הפסל "ננס עם פרח" (1979), וכן צורות של הכלאה בין אדם לחיה, כמו "איש-תרנגול" (1981).
פסלי המוזרים של רובינס יוצרים בצופה הרגשה של איזון ושיווי משקל למרות עיסוקם בעיוותים. המערך הפורמלי של פסלי האקרובטים והדמויות האחרות, מתאפיין בכפילות משמעותית ובמתח בין איזון שבשיווי משקל לבין הפרתו. רעיון זה מושפע ללא ספק ממחלת ניוון השרירים שהתגלתה אצלה בשנות השישים של המאה העשרים. המחלה העניקה לתפיסתה את המושגים תנועה, איזון ושיווי משקל משמעות חדשה. היא השתמשה בגוף האנושי ובחלקיו השונים כבסיס שמטרתו להביע את הרגשות שקבלו משמעות אחרת בעולמה החדש. החיפוש אחר האיזון מופיע גם באופן הטיפול של רובינס בחומר עצמו. פני השטח של הארד בפסליה אינם חלקים, אלא שהם בעלי בליטות המעניקות לדמויות תחושת חיות ותנועה פנימית.
העיסוק בנושאי הקרקס והמוזרויות סיפק לרובינס קרקע פורייה לבחינת השליטה בגוף במצבים קיצוניים שונים: מצד אחד מוצגים האקרובטים המאתגרים את גופם בשליטה יוצאת דופן, המותחים עוד ועוד את גבולות היכולת האנושית, ומנגד, החריגים שגופם יצא משליטה והמאתגרים את האידיאה ההומניסטית של האנושיות. מרכזיותם של החריגים בעבודותיה של רובינס מעניקה להם חשיבות רבה ומקום של כבוד. רובינס מעדיפה את החריגים ומסמנת אותם בפסליה כמרכז העולם. המוזרים של רובינס הם הנבחרים וכל שאר העולם הם השוליים.
בין השנים 1987–1990 הפכו הדמויות ביצירתה למופשטות עוד יותר, סגורות בתוך מסגרות או בתאים מיוחדים, לעיתים עומדות היצירות על גבי בימה כביכול היו דמויות מלכותיות. עבודתה האחרונה רגליים על גלגלים (1996) מלאה הומור ואירוניה עצמית כאשר הרגליים של הפסל גולשות על גבי גלגלים ונראה שרובינס שברה את מגבלותיה היום יומיות והיא בדרך לחופש.
ככל שמחלה החמירה החל הנושא של "לרוץ במהירות הולכת וגוברת" לתפוס חלק ניכר בנושאי עבודתה, בנוסף לנושאים של שיווי משקל נוספו עמידה בזקיפות קומה, שהיא למעשה סתירה שבין השאיפה שלה לחִיוניות נפשית לבין הידרדרותה הגופנית. מחלתה גרמה לה לשנות את החומרים שבהם בחרה לעבוד. בתחילה בעודה צעירה וחזקה גילפה באבן ובמתכת, עד שהשימוש במקדחה הפועלת הלחץ אוויר נמנע ממנה, בשל הכוח הגופני שנדרש בו. בהמשך פנתה לגילוף בעץ ולעבודה בגבס ומאוחר יותר לחומרים רכים יותר ולשיטות עבודה אינטימיות כגון עבודה בשעווה ויציקה לברונזה, כך בברונזה מוטבעות טביעות אצבעותיה המקוריות.
אדולף ברודסקי
אדולף דוידוביץ' בְּרוֹדְסקי (ברוסית: Адольф Давидович Бродский; 2 באפריל 1851 - 22 בינואר 1929) היה כנר יהודי-רוסי.
ביוגרפיה
ברודסקי נולד בטאגאנרוג שברוסיה. סבו ואביו היו גם הם כנרים. הוא החל ללמוד נגינה בכינור בגיל חמש. במשך ארבע שנים למד מוזיקה בעיר הולדתו. בגיל תשע הופיע בקונצרט הראשון שלו באודסה, ונגינתו שם זיכתה אותו במלגת לימודים לווינה. ב-1860 החל ללמוד בקונסרבטוריון של וינה אצל יוזף הלמסברגר. בווינה הכיר ברודסקי חבר ללימודים, המנצח הנס ריכטר, והתיידד עמו. הלמסברגר נתן לברודסקי הזדמנות לנגן בקונצרטים רבים והזמין אותו להצטרף לרביעיית הלמסברגר ככינור שני.
בשנים 1866–1868 היה ברודסקי חבר בתזמורת החצר האוסטרית. אחרי עשר שנים בווינה עשה ארבע שנים בסיורי קונצרטים. (לפי מקור אחד, באירופה, לפי מקור אחר ברוסיה). אחרי הסיור השתקע במוסקבה בשנת 1873. בניגוד לאמור במקור מסוים, ברודסקי לא למד אצל פרדיננד לאוב. ב-1875 התמנה ברודסקי לפרופסור משני לכינור בקונסרבטוריון של מוסקבה, שם נשאר ארבע שנים.
ב-1880 נשא ברודסקי לאישה את אנה לבובנה סקאדובסקאיה בסבסטופול. ב-4 בדצמבר 1881, בווינה, ניגן בהשמעת בכורה את הקונצ'רטו לכינור ברה מינור של צ'ייקובסקי, בניצוח הנס ריכטר. צ'ייקובסקי הקדיש את הקונצ'רטו לברודסקי, אחרי שליאופולד אאואר דחה אותו בטענה שאינו ניתן לנגינה.
בשנת 1883 הוזמן ברודסקי למלא את מקומו של הנרי שראדיק, שעבר ללמד בקולג' למוזיקה של סינסינטי, בקונסרבטוריון של לייפציג. הוא נשאר בלייפציג עד 1891 והקים שם רביעיית מיתרים משלו, עם הוגו בקר, הנס זיט ויוליוס קלנגל. לרביעייה זו הקדיש סר אדוארד אלגר את רביעיית המיתרים שלו במי מינור, אופוס 83 (1918).
באוקטובר 1891 הזמין וולטר דאמרוש את ברודסקי למשרת קונצרטמייסטר בתזמורת הסימפונית של ניו יורק. מחליפו בלייפציג היה ארנו הילף. ברודסקי השתקע בניו יורק עם אשתו. ב-1894, אחרי שלוש שנים בארצות הברית, חזר לאירופה ושהה תקופה קצרה בברלין; בתקופת שהותו שם הזמין אותו סר צ'ארלס האלה למנצ'סטר, ללמד שם בקולג' המלכותי למוזיקה ולנצח על תזמורת האלה. ברדסקי לימד בקולג' מ-1895 ועד מותו, והתמנה למנהל בשנת 1896. בין תלמידיו במנצ'סטר היה ארתור קאטרל, שהיה בהמשך לפרופסור חבר בקולג'.
בתקופת מגוריו בלייפציג ערך סעודת חג מולד, שבה נפגשו ברהמס, צ'ייקובסקי וגריג. במפגש הזה נולדה ידידות בין צ'ייקובסקי לגריג, שביניהם הייתה הערכה הדדית רבה. (ברהמס וצ'ייקובסקי, לעומת זאת, לא גילו מעולם חיבה או הבנה מצד האחד למוזיקה של משנהו, אף כי יחסיהם האישיים היו לבביים ורוחשי כבוד.
ברודסקי החזיק בכינור גוארנרי, שהיה שייך קודם לכן לשארל אנרי לאפונט.
יואל שר
יואל שָׁר (1936 – 20 ביולי 2013) היה פסנתרן, מלחין, זמר, בדרן ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בפתח תקווה בשם יואל ויסוקר. בני דודו הם השוערים יצחק ויעקב ויסוקר. בנעוריו רקד בלהקת המחול של יונתן כרמון.
לאחר שהשתחרר מצה"ל, נסע לארצות הברית. החל להתפרסם בשנות ה-60 של המאה ה-20 כזמר-פסנתרן המשלב הומור בהופעותיו. ב-1964 נישא לג'ויס. ב-1971 חזרו לישראל עם שתי בנותיהם. כעבור שנה הקים שר את מועדון הלילה "עומר כיאם" ביפו העתיקה אותו ניהל חתנו לשעבר אורי דרזי בין השנים 1995-1998. ב-1976 הוציא אלבום בשם "יואל שר ומנגן". באלבום ביצע לראשונה את השיר "ים של דמעות", אשר התפרסם כעשור מאוחר יותר בלחן אחר בפיו של זוהר ארגוב.
שיחק בסרטי הקולנוע "שתי דפיקות לב" (1972),"מזימות בירושלים" (1976) "חמש מאות אלף שחור" (1977), "העיט" (1981), "צלילה חוזרת" ו"אדון ליאון" (1982).
כתב מוזיקה לסרט "מתנה משמיים" (1973), להצגת הילדים "קופיקו העליז" (1978) ולסרט הטלוויזיה "סוחרי גומי" (2002).
נפטר בשנת 2013 ממחלת הסרטן בה לקה לראשונה ב-1987. השאיר אחריו אישה, ג'ויס, ושלושה ילדים. בנו, אלון, הוא מדבב והתמודד בעונה הראשונה של The Voice ישראל. בתו, שרון, היא זמרת. ארכיונו שמור במסגרת הארכיון לתולדות פתח תקווה.
אדגר טייסן
אדגר טייסן (בגרמנית: Edgar Theissen; 14 בפברואר 1890 – 20 ביוני 1968) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
טייסן נולד ב-14 בפברואר 1890 באאכן, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. בשנת 1908 התגייס טייסן לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-70 (לורן ה-4). במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת טייסן ברגימנט הארטילריה של המשמר ה-5, שהשתייך לדיוויזיית המשמר ה-3, ואף נפצע במהלך הקרבות. לאחר מכן שירת בדיוויזיה ה-207 ובקורפוס ה-9, ואף הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל טייסן את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר טייסן ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1928 הועלה טייסן לדרגת מיור, וב-1 באפריל 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט ומונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הארטילריה ה-2. ב-1 ביוני 1934 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 במאי 1936 מונה לראש ענף אב"ך בוורמאכט. ב-1 באוקטובר 1937 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-26 באוגוסט 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-262.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה טייסן מפקד הדיוויזיה ה-262, ופיקד עליה בחזית המערבית כעתודת הארמייה השביעית. ב-1 באוקטובר 1939 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ובמהלך המערכה על צרפת לחם טייסן עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-37 במסגרת הארמייה הראשונה. במהלך מבצע ברברוסה לחם טייסן עם הדיוויזיה במסגרת הארמייה ה-17 כחלק מהקורפוסים ה-4, ה-44 לסירוגין. לאחר מכן לחם כחלק מוה-51 במסגרת הארמייה השישית, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם כחלק מה-35 במסגרת הארמייה השנייה. בפברואר הועברה הדיוויזיה יחד עם הקורפוס ה-35 תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השנייה, וב-19 ביולי 1942 מונה טייסן למפקד הקורפוס ה-35. ב-15 בספטמבר 1942 מונה טייסן למפקד קורפוס המילואים ה-61, וב-1 באוקטובר אותה שנה הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. טייסן פעל עם הקורפוס שבפיקודו באזור וילנה, עד לפירוקו ב-21 בפברואר 1944. ב-4 באפריל 1944 מונה טייסן למפקד כוח משימה בקבוצת ארמיות G, ופיקד עליו עד ה-26 באוגוסט 1944. לאחר מכן הועבר טייסן לעתודת המילואים, וב-23 באפריל 1945 נפל בשבי האמריקני.
לאחר המלחמה
בהיותו בשבי החל טייסן ללמוד לימודי תאולוגיה, והמשיך בהם אף לאחר שחרורו מהשבי בשנת 1947. בשנת 1952 הוסמך טייסן לכמורה, ונהיה כומר בעיר מנשנגלדבך, שם התגורר עד מותו ב-20 ביוני 1968.
אליעוז רבין
אליעוז רבין (נולד ב-19 באוגוסט 1953) הוא פזמונאי ומנהל ישראלי, שניהל חברות ותאגידי ביטוח, מנכ"ל חברת "דבר פשוט", לייעוץ עסקי. בשנות ה-70, חיבר שירים שהופיעו בקדמי אירוויזיון, פסטיבל שירי הילדים ובמצעדי הפזמונים.
ביוגרפיה
רבין נולד בתל אביב (שכון דן) ושיחק בילדותו ככדורגלן (שוער) בהכח ר"ג, בית"ר רמלה, ואס"א תל אביב. את שירותו הצבאי עשה בלהקת חיל התותחנים בה שר וניגן בגיטרה. לאחר שחרורו, סיים תואר ראשון בספרות אנגלית ובתיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
רבין אב לחמישה, וגר בהרצליה. אשתו הראשונה ובת זוגו היא הזמרת - יוצרת ג׳יני רבין.
קריירה מוזיקלית
רבין עוסק רבות בתרגום שירים, ובין השאר תרגם את יצירות ג'ורג' גרשווין, אנטוניו קרלוס ג'ובים ועוד.
קריירה בענף הביטוח והניהול
במקביל לכתיבת השירים, רבין עבד בתחום הביטוח, ניהל את אגף ביטוח חיים בפניקס, היה בין מקימי חברת ביטוח ישיר, בה שימש סמנכ"ל שיווק ומכירות. היה מנכ"ל חברת הביטוח "עילית" (מוזגה לימים לכלל ביטוח). בהמשך כיהן כיו"ר אמפא מוצרי צריכה, כמנכ"ל ידיעות תקשורת, מנכ"ל נביעות טבע הגליל וניהל את אוטוסרב שרותי רכב. רבין עוסק גם בייעוץ עסקי ובבעלותו חברת "דבר פשוט" לייעוץ עסקי. ב-2008 יצא לאור ספרו "הספר - נכתב עבור מי שרצה לעבור לפי הספר אבל לא ידע על איזה ספר מדובר" בהוצאת מטר.
תפקידים ציבוריים ומשחק
נוסף על תפקידיו הניהוליים כיהן גם כ:
דלית שטאובר
דלית שטאובר (נולדה ב-6 ביוני 1959) היא אשת חינוך ישראלית שכיהנה כמנכ"לית משרד החינוך. היא כיהנה בתפקיד בשנים 2011–2013 תחת השרים גדעון סער ושי פירון ומונתה בשנית ב-14 בדצמבר 2021 על ידי השרה יפעת שאשא-ביטון. בינואר 2023 סיימה את תפקידה עם כניסתו של אסף צלאל לתפקיד מנכ"ל המשרד. שטאובר היא זוכת פרס מנכ"ל משרד החינוך, מרצה בקריה האקדמית אונו, ובין השנים 2016–2021 שימשה כחברת מועצת תאגיד השידור הישראלי.
ביוגרפיה
שטאובר נולדה בתל אביב, סיימה תיכון עירוני ה' בעיר. בשנת 1980 השלימה תואר ראשון בספרות ובלשנות אנגלית באוניברסיטת בר-אילן, ובשנת 1996 סיימה בהצטיינות תואר מוסמך בחינוך מטעם אוניברסיטת בר-אילן. שטאובר בוגרת בית ספר מנדל למנהיגות חינוכית בתוכנית בכירי משרד החינוך ותוכנית אלכא לבכירים בשרות הציבורי.
משנת 1980 ועד שנת 2000 מלאה תפקידי ניהול, הדרכה והוראה במסגרת החינוך הפורמלי והבלתי פורמלי, בין היתר בבית הספר הגבוה לעובדי הוראה, ובבית ספר תיכון אלון ברמת השרון, ומחנכת כיתה ומרכזת מקצוע בתיכון עירוני י"א בתל אביב. בין השנים 2000–2009 כיהנה כמפקחת בחינוך העל יסודי במחוז תל אביב, הובילה את המיזם "מנהלים יוזמי עתיד" והייתה מיוזמי ומובילי מבנה "צוות עיר". בשנים 2009–2011 שימשה מנהלת מחוז תל אביב במשרד החינוך והובילה את המהלך לעבודה מבוססת נתונים במערכות החינוך. בשנת 2011 שימשה במקביל גם כממלאת מקום מנכ"ל הטלוויזיה החינוכית וניהלה את המהלך לסיום סכסוך העבודה של עובדי החינוכית.
במקביל לתפקידיה המקצועיים מילאה שטאובר תפקידים ציבוריים, וביניהם יו"ר ועדת שטאובר לקידום נשים בשרות המדינה, יו"ר הוועד המנהל של המכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה, נציגת החינוך בוועדה הבין משרדית של מדינת ישראל בוועדת cedaw באו"ם, חברה בוועדה הבין משרדית המקצועית לקביעת מעמד ילדי השוהים הבלתי חוקיים בישראל מטעם משרד החינוך, חברת דירקטוריון של חברת "רימון מוזיקלי", חברת הנהלת מוסד יד ושם, חברת הפורום המייעץ לקצין חינוך ראשי, חברת האספה המייעצת הבינלאומית לקרן "טראמפ", חברת הוועד המנהל של המרכז להעצמת האזרח, חברת הוועד המנהל של מוזיאון המדעטק, חברת הוועד המנהל של המכללה האקדמית בית ברל, חברת הצוות הבין משרדי לגיבוש אסטרטגיה לפתוח עתודות הון אנושי לשירות הציבורי וחברת הוועדה לכתיבת קוד אתי לעובדי המדינה.
בשנת 2011 מונתה לתפקיד מנכ"לית משרד החינוך על ידי שר החינוך גדעון סער והחליפה את ד"ר שמשון שושני. במהלך כהונתה בתפקיד הייתה שותפה בין היתר ליישום פרק החינוך בדו"ח טרכטנברג, להשלמת יישום רפורמת הסתדרות המורים "אופק חדש", ליישום "עוז לתמורה" ולמיצוב ותיקוף שיתופי פעולה עם המגזר השלישי. בתקופת כהונתה נערכו שינויים רבים במערכת החינוך ותוכננה אסטרטגיה להתאמת מערכת החינוך למאה ה-21. היא המשיכה בתפקידה במשך מספר חודשים תחת שר החינוך שי פירון, ובספטמבר 2013 ביקשה לסיים את תפקידה כמנכ"לית משרד החינוך ובסוף אוקטובר הוחלפה על ידי מיכל כהן.
ב-14 בדצמבר 2021 מינתה שרת החינוך, יפעת שאשא-ביטון את שטאובר למנכ"לית המשרד בשנית. שטאובר כיהנה בתפקיד עד לינואר 2023.
נשואה ואם לשלושה. מתגוררת ברמת השרון.
חלבון טאו
חלבון הטאו שייך למשפחת החלבונים שקשורים למיקרוטובולים, והוא מקדם את יצירתם וייצובם בתוך הנוירונים. בנוסף, הוא מפחית את רגישות הנוירונים לעירור יתר וממלא תפקיד בבניית הקשרים בין נוירונים לתאי גלייה. חלבון הטאו מהווה חלק בשלד התא. פגיעה בחלבונים אלו מהווה סימן היכר דומיננטי במחלת האלצהיימר ובמחלות נוספות, כמו: פרקינסון, דמנציה, מחלת פיק ועוד.
במערכת העצבים המרכזית של האדם, הגן שמקודד לחלבון הטאו נמצא על כרומוזום 17 והוא מכיל 16 אקסונים (רצף נוקלאוטידים ב-DNA המהווה חלק מגן ומקודד לחומצות אמינו).
מבנה
טאו הוא חלבון הידרופילי שמבנהו אסימטרי מאוד ולא מקופל בצורת סליל אלפא (α-helix) ומשטח בטא (β-sheet). מבנה רופף ופתוח זה עשוי להסביר מדוע חלבון הטאו עמיד לחום, לדנטורציה או לחומצות, שכן תהליכים אלה הורסים את הקיפול הקומפקטי של חלבונים אחרים, אך אינם יכולים להזיק לטאו בגלל מבנהו הייחודי.
קיימים שישה סוגי איזופורמים של חלבון הטאו במערכת העצבים המרכזית של האדם, אשר נוצרים מווריאציות שונות של שחבור האקסונים 2, 3 ו-10 בגן שמקודד את החלבון. איזופורמים אלו נבדלים זה מזה בנוכחות של שלושה או ארבעה אזורים חוזרים (מסומן ב-R) בקצה הקרבוקסילי (C-terminus) של המולקולה (לקידוד זה אחראי אקסון 10) והיעדר או נוכחות של תוספת אחת או שתיים (29 חומצות אמינו בכל תוספת) בקצה האמיני (N-terminus) של המולקולה, להם אחראיים אקסונים 2 ו-3. בעקבות שינויים אלו, קיימים אורכים שונים של חלבוני טאו אשר נוצרים באופן דיפרנציאלי במהלך ההתפתחות. כך, במוחו של אדם בוגר נמצאים כל ששת סוגי האיזופורמים הכוללים את החלבונים הארוכים ביותר (ארבעה אזורים חוזרים בקצה הקרבוקסילי יחד עם שתי תוספות בקצה האמיני) שמייצבים בצורה הטובה ביותר את המיקרוטובולים; בעוד שבמוחו של עובר קיימים חלבוני הטאו הקצרים ביותר (שלושה אזורים חוזרים בקצה הקרבוקסילי ללא תוספות בקצה האמיני).
תפקיד
חלבון הטאו הוא חלק מהשלד התאי שמטרתו לעטוף ולייצב את המיקרוטובולים (MAPs; microtubule associated proteins), המרכיב המבני העיקרי של שלד התא אשר אחראי לקביעת צורתו, חלוקתו ולתנועתו. חלבון הטאו נמצא בעיקר בנוירונים, בפרט באקסון התא ובדנדריטים סומטיים. קיימות מספר עדויות המבוססות על מחקרי מעבדה ובעלי חיים, להשתתפותו של חלבון הטאו בצמיחת האקסונים. למשל, ממצאי מחקרי מבחנה (in vitro) מצביעים על כך שחלבון הטאו מסוגל לקדם את צמיחת המיקרוטובולים, חיבורם, והפחתה דרמטית בחוסר יציבותם. מעבר לכך, ממצאי מחקרים בבעלי חיים (in vivo) בתאים שאינם נוירונים העידו על כך שהחדרת מקטע גנטי של חלבון הטאו, אשר היה זר במיקום התאים, הובילה לייצור מיקרוטובולים. המיקרוטובולים שנוצרו הצטברו במיקום בו הוחדר החלבון, ששימר את יציבותם בעזרת מיקרוטובולים מסוג נוקלאוס ופולימראז'. מחקרים נוספים התומכים בממצאים אלו, בחנו את תפקידו של חלבון הטאו כמווסת את יצירת המיקרוטובולים באקסון. מחקרים אלו השתמשו בתרביות נוירונים בהם דוכא חלבון הטאו באמצעות מולקולות קצרות של DNA חד גדילי, כאשר הדיכוי הוביל לכך שלא חלו שינויים במבנה האקסונים והמיקרוטובולים. ממצאים אלו שוחזרו גם במחקר בו דללו את חלבון הטאו בעזרת שימוש באוליגונוקליאוטידים (שרשרת קצרה של חומצות גרעין המכילה כ-20 נוקליאוטידים) ונראה כי חלבון הטאו מעורב גם בתהליכים עצביים. בתאי הנוירונים, תפקידו של חלבון הטאו הוא מיצוב המיקרוטובולים, חיבורם והגנה מפני רעלים. בפרט, בתאי Sf9 בנוירונים, חלבון הטאו אחראי לייצור הציטופלסמה.
ההרכב הגנטי של חלבון הטאו
בקרב בני אדם חלבון הטאו מקודד על ידי גן ה-MAPT, אשר ממוקם בכרומוזום ה-17. הגן המקודד את חלבון הטאו מתורגם לגרעין ה-RNA, בעזרת תהליך השחבור של אקסונים מסוימים, אשר מוביל לזנים שונים של mRNA, לשינויים פוסט-טראנסלציוניים (זרחון) וליצירת 6 איזופורמים שונים של חלבון הטאו. ששת האיזופורמים מורכבים מ-352 עד 441 חומצות אמינו, והם מפוזרים באופן שונה במוח האנושי.
גן ה-MAPT מכיל 16 אקסונים, רצפים של נוקלאוטידים ב-DNA שמתורגמים לרצפים של חומצות אמיניות. מתוך 16 האקסונים, רק אקסון הקדם ואקסון מספר 14, אשר מכונים "אינטרונים", מועתקים אך אינם מתורגמים לרצפים של חומצות אמיניות. רוב האיזופורמים של חלבון הטאו במערכת העצבים המרכזית מקודדים מ-11 אקסונים, אשר ייחודיים לאזורים הספציפיים בו הם קיימים. למשל, האקסונים 4A, 6 ו-8 ספציפיים ל-mRNA אשר קיים בנוירונים הנמצאים באזורים פריפריאליים במוח האנושי ובפרט בגופי התאים ובאקסונים שלהם. אקסונים 1, 4, 5, 7, 9, 11, 12 ו-13 הם אקסונים חיוניים שקיימים בכל האיזופורמים של חלבון הטאו, כאשר אקסונים 2, 3 ו-10 משנים את מיקומם בשלב השחבור, בו האינטרונים נחתכים ממולקולת ה-mRNA והיא הופכת למולקולה שמוכנה להפוך לחלבון.
במערכת העצבים המרכזית של בני האדם, חלבון הטאו מתורגם מ-6 קילובייט של mRNA לתעתיק של שישה איזופורמים של טאו השוקלים בין 37 ל-46 קילודלטונים (kDa). אותם חלבוני טאו הם תוצאה של שחבור אקסונים 2, 3 ו-10. אקסונים 2 ו-3 מקודדים 29 חומצות אמינו באזור הטרמינל של חלבון הטאו, כאשר שעתוק אקסון 3 מותנה בקיומו של אקסון 2. אקסון 10 מקודד עבור אחד האזורים אשר אחראי לחיבור המיקרוטובולים לחלבון הטאו, חלופי השחבור של אקסון 10 מייצרים את האיזופורמים של חלבון הטאו אשר כוללים 3 מיקרוטובולים (חלבון טאו R3 בלי אקסון 10), או 4 (חלבון טאו עם אקסון 10; R4) מיקרוטובולים.
במערכת העצבים ההיקפית אקסונים A4, 6 ו-8 משועתקים מ-9 קילובייט של MAPT, ל-110–120 קילודלטונים של חלבוני טאו, אך חשוב לציין כי אקסונים 6 ו-8 פחות נפוצים בקרב בני אדם. אקסונים 9–12 מקודדים 4 יחידות של האנזים RNA פולימראז המורכב מ-30–31 חומצות אמינו אשר מרכיבות את המיקרוטובולים, כאשר אקסון 10 מקודד את הגדיל המשלים. כתוצאה מכך, קיימים 6 סוגים של איזופורמים שניתן להבחין ביניהם על ידי היעדרות או נוכחות של אחד או שניים מ- N מסופי הטרמינלים.
גן ה-MAPT מתפתח בהתאם לשלבי ההתבגרות העצבית ולסוגי הנוירונים השונים. התפתחות של איזופורמים שונים של חלבון הטאו ומספר האקסונים של אותם איזופירמים משתנה במהלך התפתחות המוח. למשל, בשלבים מוקדמים של התפתחות המוח נמצא איזופורמים ללא אקסון 10, איזופורמים אותם ניטה למצוא בתאים ספציפיים בתלולית קליפת המוח (dentate gyrus). יתר על כן, במוח האנושי הבוגר כל ששת האיזופורמים של טאו מתבטאים במערכת העצבים המרכזית, בעוד שבמוח העובר בא לידי ביטוי האיזופורם הקצר ביותר (0N3R) בלבד.
מחלת האלצהיימר
מחלת האלצהיימר היא מחלה אשר גורמת לניוון מוחי, כאשר בשלביה הראשונים נפגעות האונות הטמפורליות והפריאטלית. מבחינה נוירופתולוגית, מחלת האלצהיימר מוגדרת כהצטברות של חומצת עמילואיד (Ab) בצורת פלאקים ואבנורמליות תוך תאית של חלבון הטאו הממוקם באקסונים של הנוירונים ותהליך זרחון לקוי אשר יוצר סבך נוירופיברילרי (neurofibrillary).
פתוגניים בחלבון הטאו מתרחשים כתוצאה מסטיית קטיונים לאחר שלב התרגום, אשר יוצרים טווח של מבני חלבון הכוללים צמד סלילים המורכבים מצבר של 6 איסופורמים של חלבוני הטאו אשר עברו את תהליך הזירחון והקיטוע יתר על המידה. השינויים המבניים עוררו מגוון עצום של מולקולות פתולוגיות, ביניהן ווריאציות שונות של קיטוע בחלבון הטאו. בנוסף, השינויים הללו מאפשרים יצירה של מבנה חדש, בו חלבון הטאו הפתוגני נקשר למבני הטאו התקינים, מה שמקנה לחלבון הטאו תפקוד רעיל בשל זרחון היתר. יתר על כן, נמצא כי ככל שחוברים חלבוני טאו תקינים ופתוגניים באזורים מסוימים כך גוברים הסימפטומים של המחלה הקליניים המיוחסים לאותו אזור בו הצטברו החלבונים. הסבך הנוירופיברילרי גורם לנזק סינפטי, אובדן היציבות של המיקרוטובולים והשלד התאי, ירידה בפלסטיות המוחית ומוות של נוירונים. כיום, מחקרים חדשים בוחנים את ההשערה כי טיפול חיסוני יכול להגביל את התפתחות מגוון הפתוגנים בחלבון הטאו ולהפריד אותם ממולקולות טאו תקינות.
40-60% מחולי האלצהיימר סובלים גם מסימפטומים פסיכוטיים, אשר קשורים להחמרת הליקויים הקוגניטיביים ומנבאים התדרדרות רבה יותר והגברת הסבירות לאשפוז במוסדות סיעודיים. בקרב אותם חולים נמצאו הצטברות של חלבוני טאו פתוגניים בחומר האפור בקליפת המוח. ממצאים אלו מעידים על כך שההשפעות של פתוגניים בעמילואיד ובטאו עשויים להאיץ את התפתחות הפסיכוזה בקרב הסובלים מאלצהיימר. ריכוז הטאו המזורחן (P-Tau) נמצא בכמות רבה באזורים דורסולטרליים פרה-פרונטאליים, סימן פוטנציאלי לפעילות מוגברת של קִינָז (אנזים האחראי על שפעול תהליכים בתא), וכתוצאה מכך לזירחון חלבון הטאו.
פרקינסון
מחלת פרקינסון היא מחלה נוירודגנרטיבית המשפיעה בעיקר על נוירונים דופאמינרגיים ב-Substantia Nigra. עם זאת, בתיאורי המחלה הראשונים, תועדו גם סבכים נוירופיבראליים, דבר שיכול להעיד על מעורבות של פתולוגיה של חלבון הטאו במחלה. בנוסף, ייתכן כי קיים פן גנטי המקשר בין חלבון הטאו לבין המחלה. ישנם שני הפלוטיפים שולטים בקבוצת הגנים הקשורים למיקרוטובולים - H1 ו-H2. הפלוטיפ H1 קשור באופן משמעותי עם מחלת הפרקינסון, אך תפקידו על הפתוגנזה של המחלה אינו ידוע עדיין. למרות זאת, הפלוטיפ H1 נמצא קשור עם ביטוי מוגבר של טאו במוח האנושי. כמו כן, ראיות פתולוגיות מוכיחות כי אלפא סינוקלאין, חלבון פרה-סינפטי מסיס שמעורב בתפקידים פיזיולוגיים ופתופיזיולוגיים רבים, מאגד חלבוני טאו ומגביר את הזרחון שלו על ידי גירוי חלבון קינאז A. אינטראקציה רעילה בין טאו לבין אלפא סינוקלאין יכולה להוביל הן להצלחה רעילה של תפקוד החלבון, והן לאובדן רעיל של תפקוד על ידי עיכוב העברת המסרים באקסונים, מנגנון שמעורב במחלת פרקינסון. עיכוב המסרים החשמליים באקסונים יכולים לנבוע בעקבות כשל בחלבוני הטאו שנגרם עקב האינטראקציה הרעילה ביניהם לבין האלפא סינוקלאין. המנגנון הביולוגי בין אלפא סינוקלאין לבין חלבוני הטאו אינו ידוע כיום, הוכח כי אלפא סינוקלאין נקשרת לטאו וגורמת לזרחון שלו, אשר עלול לערער את יציבותם של המיקרוטובולים ולגרום לשיעור מופחת של העברת מסרים חשמליים באקסונים. בשל ליקוי זה, מתרחשת פגיעה באספקת המטען החשמלי לתא, ומכאן גם לאלפא סינוקלאין ולטאו עצמם, דבר שמוביל לתגובת שרשרת שמביאה בסופו של דבר להתדרדרות מוחית.
תסמונת דאון
תסמונת דאון היא טריזומיה, פגם גנטי בו יש שלושה העתקים של כרומוזום 21, המוביל לצמיחה והתפתחות לקויה של המוח. כתוצאה מכך נגרמת פגיעה קוגניטיבית ומתפתחת דמנציה סביב גיל 50. בהפרעה זו חלה פגיעה בתהליך הזרחון של חלבון הטאו, בדומה לדפוס המתרחש במחלת האלצהיימר.
יחסי קוריאה הצפונית–קניה
יחסי קוריאה הצפונית–קניה הם היחסים הדו-צדדיים בין קוריאה הצפונית לקניה.
השקפות על תוכנית הגרעין של קוריאה הצפונית
דעותיה של קניה בנוגע לתוכנית הגרעין של קוריאה הצפונית נמשכות בקווי ההחלטה שהתקבלה, הקובעת כי לקוריאה הצפונית יש את הזכות לפתח משאבי אנרגיה גרעינית, אך פיתוח אנרגיה גרעינית צריכה להיות באמצעי שלום. ההחלטה סוכמה בספטמבר 2006 על ידי כל 118 חברי המדינות הבלתי מזדהות.
שר החוץ מוזס ווטנגולה הביע לחלוטין את דעותיהם בטקס קבלת אמנות השגרירות הצפון קוריאנית בקניה. שקוריאה הצפונית תוכל להשתמש באנרגיה גרעינית כל עוד כל מה שהופק שימש בשלום.
ווטנגולה הביע את פתיחותה של קניה בשיתוף פעולה עם קוריאה הצפונית במספר חזיתות.
באשר לאנרגיה גרעינית, קניה שמחפשת לפתח אנרגיה גרעינית כמקור כוח אמרה כי היא מחפשת כלפי מדינות אחרות להעברת טכנולוגיה. כשנשאל, ווטנגולה הצהיר ישירות כי לקניה יש יחסים טובים עם מדינות עם תוכניות מפותחות יותר וכי קוריאה הצפונית אינה המדינה הגרעינית היחידה ולכן אין לכך הרבה טעם.
תקריות
באפריל 2015, קנייתי שהתכוון לנסוע לפיונגצ'אנג שבקוריאה הדרומית עלה בטעות לטיסה לפיונגיאנג שבקוריאה הצפונית, שם נעצר על כניסתו למדינה ללא המסמכים הנדרשים. הקנייתי, דניאל סאפית, עוכב למספר שעות אך בהמשך הורשה לעזוב את קוריאה הצפונית לאחר שהודה בעבירה על חוקים ושילם קנס בסך 500 דולר על היותו במדינה ללא ויזה. בסופו של דבר הוא עלה על הטיסה הנכונה לפיונגצ'אנג שם נקבע לו להשתתף בוועידת המגוון הביולוגי של האו"ם.
נציגויות דיפלומטיות
קוריאה הצפונית מיוצגת בקניה באמצעות שגרירותה בקמפלה, אוגנדה.
הקמת נציגות קבועה צפון קוריאנית בקניה
על פי ה-Daily Nation, העיתון המוביל בקניה, גורמים רשמיים בקוריאה הצפונית ביקרו בניירובי פעמיים מתוך כוונה לפתוח נציגות קבועה בניירובי. הפקידים ביקרו בניירובי בנובמבר 2014 ובמרץ 2015. על פי העיתון, האו"ם לחץ על ממשלת קניה לדחות את בקשת קוריאה הצפונית להקים נציגות קבועה בניירובי.
תרמית תמיכה טכנית
תרמית תמיכה טכנית היא סוג של הונאה שבה נוכל טוען שהוא מציע שירות תמיכה טכנית לגיטימית. קורבנות תרמית זו יוצרים קשר עם הנוכלים במגוון דרכים, לרוב באמצעות חלונות קופצים מזויפים במחשב הדומים להודעות שגיאה או באמצעות "קווי עזרה" מזויפים המפורסמים באתרי אינטרנט אשר בבעלות הנוכלים.
נוכלי התרמית משתמשים בהנדסה חברתית ובמגוון טריקים כדי לשכנע את הקורבן שלהם שקיימים בעיות במחשביהם או במכשיר הנייד שלהם כאילו הם נדבקו בתוכנה זדונית, כאשר בפועל אין שום בעיות במכשיר הקורבן.
לאחר מכן, הנוכל ישכנע את הקורבן לשלם כדי לתקן את ה"בעיות" השקריות שלטענתם הם מצאו. התשלום מתבצע לרמאי בדרכים שקשה לעקוב אחריהם ושבקושי חלים עליהם הגנות כלשהן שיכולות לאפשר לקורבן לתבוע את כספו בחזרה, כמו באמצעות גיפט קארד לדוגמה.
הונאות מסוג זה התרחשו כבר בשנת 2008. מחקר משנת 2017 מצא כי 85% ממקורן של תרמיות אלו התבצעו מהודו. עיקר האנשים שנחשפו לתרמית זו הם בני דור המילניום ובני דור ה-Z. אך מי שבעיקר נפלו בתרמית הם אנשים מבוגרים אשר לרוב חסרי ידע טכנולוגי.