cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
על אדונים ומשרתים
עיבודים של הסדרה לרומנים
בכל עונה של "על אדונים ומשרתים" נעשה עיבוד לרומן שכלל פרטים נוספים, אך גם הושמטו בו חלק מהפרקים של הסדרה. כל הספרים יצאו לאור בהוצאת הספרים הבריטית "ספיר בוקס" (Sphere Books). העיבודים לרומן של העונה הראשונה, שנקרא "על אדונים ומשרתים, או סודות ממשק בית מהתקופה האדוארדית" נכתבו על ידי ג'ון הוקסוורת' ופורסמו בשנת 1972. הוקסוורת' כתב גם את הרומן על פי העונה השנייה, שיצא לאור ב-1973. את הרומן השלישי, "שנים של שינוי", כתבה הסופרת מולי הרדוויק, וכמו גם את הרומן של העונה הבאה, "המלחמה לסיום כל המלחמות", שפורסם ב-1975. על פי העונה החמישית שהייתה ארוכה יותר נכתבו שני ספרים על ידי מייקל הרדוויק.
בנוסף לעיבודים של הסדרה לרומנים, נכתבו ספרים שכללו ביוגרפיות של הדמויות העיקריות ובהן הקורות אותם לפני תחילת הסדרה. ב-1972 פורסם "סיפורה של רוז" מאת טרנס בריידי ושרלוט בינגהם. בשנה שאחר כך יצאו לאור "סיפורה של שרה" מאת מולי הרדוויק ו"יומנו של מר הדסון" מאת מייקל הרדוויק. עוד פורסמו הספרים "סיפורו של מר בלאמי" ו"סיפורה של גברת ברידג'ס" בשנים 1974 ו-1975 בהתאמה.
השפעת הסדרה
סדרת הטלוויזיה "הדוכסית מרחוב דיוק" הייתה התשובה של ה-BBC ל"על אדונים ומשרתים". זאת דרמה תקופתית המתרחשת אף היא בתחילת המאה העשרים. חלק מהמפיקים והכותבים של "על אדונים ומשרתים" השתתפו ביצירת "הדוכסית מרחוב דיוק". גם נעימת הנושא של שתי הסדרות הולחנו על ידי אותו מלחין.
ב-1975 הופקה לפי הסדרה גרסה אמריקאית בשם "ביקון היל" שלא זכתה להצלחה ובוטלה אחרי שידור של 13 פרקים בלבד.
סדרת הדרמה "הארמון" משנת 2008 תוארה כגרסה מודרנית של "על אדונים ומשרתים", ובה מוצגים החיים בארמון של בני משפחה מלכותית בדויה ושל משרתיהם.
הרטה ברלין
הרטה ברלין (בגרמנית: Hertha BSC - הרטה ברלינר שפורט קלוב - מועדון ספורט ברלינאי) היא קבוצת כדורגל גרמנית מהעיר ברלין, בירת גרמניה, המשחקת בבונדסליגה השנייה. הקבוצה לא נמנית בין הקבוצות המצליחות בגרמניה, אך הצליחה להעפיל מספר פעמים לליגת האלופות האירופית.
למרות היותה קבוצה צנועה יחסית, יש להרטה היסטוריה ייחודית, המשיקה לכמה מן האירועים המרכזיים של המאה ה-20.
1892 - 1933: השנים הראשונות
המועדון הוקם בשנת 1892 בשם "בה-אף-צה (BFC) הרטה 92'" (ברלינר פוסבאל קלוב הרטה - מועדון כדורגל ברלינאי). השם "הרטה" נגזר משמה של נרטוס - אלת פוריות גרמאנית - וככל הידוע הוא ניתן למועדון על ידי אחד ממייסדיו, שנטל חלק בשיט על אוניית קיטור בשם זה. ארובת האונייה הייתה צבועה בפסים של כחול ולבן, צבעי חברת הספנות, וצבעים אלה אומצו כצבעי הקבוצה מאז ועד היום.
בשנותיה הראשונות נהנתה הקבוצה מהצלחה מסוימת, ששיאה היה זכייה באליפות העיר ברלין ב-1905. אלא שההצלחה על המגרש לא תורגמה להצלחה כלכלית, והמועדון נקלע לקשיים תקציביים. אי לכך, ב-1920, התאחד הרטה עם מועדון ברלינאי אחר בשם BSC - ברלינר שפורט קלוב - ומאז ידוע המועדון בשם המשולב.
הקבוצה המאוחדת נהנתה מהצלחה מסוימת במגרש, אך גם סבלה מאכזבות לא מעטות. בשנות ה-20 הגיעה לגמר אליפות גרמניה שש פעמים ברציפות, אך לא הצליחה לזכות בתואר. ב-1930 זכה המועדון באליפות המיוחלת, אך מיד לאחריה התפרק שוב לגורמיו, והרטה ברלין המשיכה לדרך עצמאית (אם כי עדיין בשם הרטה BSC). הדבר לא הפריע לה לזכות ב-1931 באליפות נוספת.
1933 - 1945: תקופת המשטר הנאצי
הכדורגל בגרמניה עבר ארגון מחדש לאחר שהמפלגה הנאצית עלתה לשלטון ב-1933. הליגה פוצלה ל-16 ליגות אזוריות (גאוליגה - Gauliga), כאשר אלופת כל אזור מעפילה לאליפות הארצית. הרטה ברלין מצאה את עצמה בליגת ברלין-ברנדנבורג, וזכתה להצלחה תוך שהיא מסיימת את רוב העונות בחלק העליון של הטבלה, כולל שלוש זכיות באליפות: ב-1935, 1937 ו-1944. עם זאת, הקבוצה לא עשתה חיל באליפות הארצית, ומעולם לא הצליחה לעבור את השלבים המוקדמים.
1945 - 1963: כדורגל בצל המלחמה הקרה
עם תום מלחמת העולם השנייה, חולקה גרמניה ל-4 אזורי-שליטה, שכל אחד מהם הועבר לשליטת אחת מבעלות הברית, לצורך שיקום. גם העיר ברלין חולקה ל-4 אזורים לפי אותה מתכונת. בשלב מאוחר יותר איחדו ארצות הברית, בריטניה וצרפת את האזורים שבשליטתן, בעוד ברית המועצות המשיכה לשלוט ביד רמה באזור שניתן לה.
בתקופת שלטונן של בעלות הברית, נאסרו בגרמניה רוב סוגי ההתארגנות, ובכלל זה אגודות ספורט. הרטה נוסדה מחדש בסוף 1945 תחת השם אס-גה גזונטברונן (SG Gesundbrunnen), ונטלה חלק באוברליגה-ברלין (ליגת העל של ברלין). בעונה הראשונה שלאחר המלחמה שיחקו באוברליגה-ברלין לא פחות מ-36 קבוצות, אך בעונה שלאחר מכן פוצלה הליגה לשלוש ליגות בנות 12 קבוצות כל אחת, וגזונטברונן (הרטה באחד מגילגוליה) מצאה את עצמה בליגה השלישית - האמטוירליגה-ברלין (ליגת החובבים). ב-1949 אימץ המועדון מחדש את השם הרטה בה-אס-צה, ובמקביל העפילה הקבוצה לליגה הראשונה של העיר.
המתח בין בעלות הברית לברית המועצות והתהוותה של המלחמה הקרה, נתנו אותותיהם גם בכדורגל הגרמני, והברלינאי בפרט. בין השנים 1945 - 1950 נאסר על הרטה לשחק נגד קבוצות ממזרח גרמניה, לאחר שקלטה מספר שחקנים ומאמן שעזבו את קבוצת אס-גה פרידריכשטאדט מדרזדן וערקו למערב. במקביל, קבוצות ממזרח העיר אולצו לעזוב את האוברליגה-ברלין ולהצטרף לליגת העל המזרח גרמנית שנוסדה ב-1950.
אגב, המציאות המיוחדת בעיר והקמתה של חומת ברלין ב-1961, יצרו מצבים אבסורדיים בהם אוהדים של הרטה ממזרח-ברלין מצאו עצמם לפתע מנותקים מקבוצתם, ובלי יכולת לבוא לצפות במשחקיה. היו אוהדים שהצליחו להשיג אישורי מעבר למערב וניצלו זאת כדי ללכת לצפות במשחקים, אך ידוע כי השטאזי, המשטרה החשאית של מזרח גרמניה, הייתה "מסמנת" אוהדים שהעזו לעשות זאת. בכל אופן, אלה היו בודדים: אוהדים רבים לא זכו יותר לראות את קבוצתם בפעולה, שכן לא היו יותר בין החיים כאשר אוחדה העיר מחדש במסגרת איחוד גרמניה ב-1989.
מבחינה ספורטיבית, שנות ה-50 עמדו בסימן יריבות קשה בין הרטה לקבוצת טניס-בורוסיה ברלין. ב-1958 עלתה הצעה לאחד את שני המועדונים, אך היא נדחתה על הסף.
1963 - 1980: קשיים בבונדסליגה
ב-1963 נוסדה הליגה המקצוענית של גרמניה - הבונדסליגה (הליגה הפדרלית). הרטה, אז האלופה הבלתי מעורערת של הליגה הברלינאית, השתלבה אף היא בליגה הלאומית החדשה. אלא שכבר בעונתה השנייה (1964/1965) הושעתה הרטה מפעילות בבונדסליגה לאחר שנודע כי ניסתה לפתות שחקנים לבוא לשחק בשורותיה תמורת שוחד. שחקנים רבים לא ששו לשחק בעיר המפוצלת, ומכאן הצעד החריג של ראשי הרטה.
האירוע הוביל לכך שעיר הבירה (לשעבר) של מערב גרמניה לא יוצגה בבונדסליגה - מצב שהיה בלתי רצוי מבחינה הנהלת הליגה, שנדרשה אפוא למצוא דרך שתאפשר לנציגה כלשהי של ברלין ליטול בה חלק. הפתרון שנמצא לאחר דיונים ממושכים היה קידום-בזק של קבוצת טסמניה 1900 ברלין, שמליגה נמוכה הוזנקה לליגה הבכירה. אלא שטסמניה 1900 הצנועה לא הייתה מוכנה מבחינה מקצועית למהלך המפתיע ורשמה את העונה הגרועה ביותר של קבוצה כלשהי בבונדסליגה. הדבר סלל את חזרתה של הרטה לליגה הראשונה בעונת 1968/1969, וגם סייע לה לבצר את מעמדה כקבוצה הבכירה של ברלין.
ב-1971 פרצה בבונדסליגה שערורייה, כשנודע כי כמה קבוצות, והרטה ביניהן, ניסו להטות משחקים. במהלך החקירה התברר עוד כי הרטה שקועה בחובות כספיים עצומים (כ-6 מיליון מארק), שאילצו אותה למכור את האצטדיון הביתי שלה. למרות כל זאת, רשמה הקבוצה מספר הצלחות מקצועיות במהלך שנות ה-70: את עונת 1974/1975 היא סיימה במקום השני בבונדסליגה אחרי האלופה בורוסיה מנשנגלדבך; ב-1979 הופיעה בחצי-גמר גביע אופ"א לאחר שניצחה את קבוצת אסביירג בשמינית הגמר ואת קבוצת דוקלה פראג ברבע הגמר; כמו כן הגיעה פעמיים לגמר הגביע הגרמני (ב-1977 וב-1979).
עונת 1979/1980 הייתה מוצלחת הרבה פחות, ובסיומה מצאה עצמה הרטה מתדרדרת לליגה השנייה (הבונדסליגה-2), בה היא עתידה לבלות 13 מתוך 17 העונות הבאות.
1981 - 1997: מדשדשים
ב-1982 נעשה ניסיון נוסף לאחד את הרטה עם היריבה הוותיקה טניס-בורוסיה, אליהן היו אמורות להצטרף בלאו-וייס 90 ואס-צה שרלוטנבורג, מתוך מטרה לבנות קבוצה חזקה ומובילה בברלין. הקבוצה המאוחדת הייתה אמורה להקרא אף-צה אוטופיה (FC Utopia), אלא שהמהלך לא יצא בסופו של דבר לפועל.
הרטה המשיכה להתדרדר, ובסיום עונת 1986/1987 ירדה לליגה השלישית - האמטויר-אוברליגה-ברלין - שם שיחקה במשך שתי עונות. שתי העפלות לבונדסליגה (ב-1982/1983 וב-) הסתיימו במפח נפש עם ירידה לבונדסליגה-2 בעונה שלאחר מכן.
ב-1994 נקלע שוב המועדון לקשיים כלכליים וחובותיו הגיעו ל-10 מיליון מארק. המשבר נפתר על ידי מכירת נדל"ן שהיה בבעלות המועדון, וכמו כן נמצא ספונסר חדש והוחלפו כל חברי ההנהלה. ב-1997 שבה הרטה לליגה הבכירה. בכך הסתיימה תקופה בת יותר מעשר שנים בה לא הייתה לברלין נציגה בבונדסליגה (בלאו-וייס 90 הייתה הברלינאית האחרונה שזכתה לכבוד). במהלך תקופה זו הייתה כנראה גרמניה המדינה היחידה בעולם שעיר הבירה שלה לא יוצגה בליגה הבכירה.
מאז 1998: ההצלחה מאירה פנים
למרות ההתאוששות בסוף שנות ה-90 שאיפותיה של הקבוצה עדיין היו צנועות יחסית. ההנהלה ציפתה מן המאמן יורגן רובר להתמקם במרכז הטבלה ולנסות להעפיל לגביע אופ"א. בסיום עונת רשמה הקבוצה את אחד מהישגיה הגדולים ביותר. הרטה ברלין סיימה את העונה במקום השלישי בטבלת הבונדסליגה הגרמנית והצליחה להעפיל לליגת האלופות האירופית. ההצלחה הושגה אודות לשחקנים וותיקים שפרחו לפתע תחת הנהגתו של רובר, דוגמת הקשר האיראני הבינלאומי עלי דאי. הצלחה זו אפשרה למועדון להחתים שחקנים בכירים דוגמת סבסטיאן דייסלר הגרמני ומרסליניו הברזילאי, שעתיד לזכות בתואר שחקן השנה בבונדסליגה ב-2005. במקביל, השקיע המועדון משאבים נכבדים בטיפוח קבוצת הנוער ומחלקות הילדים שלו. ב-2001 ו-2002 זכתה הרטה פעמיים בגביע הליגה.
הקבוצה כמעט ירדה לליגה השנייה בעונת, אך ניצלה. בעונה שלאחר מכן סיימה במקום הרביעי ולא הצליחה להעפיל לליגת האלופות, לאחר מחזור סיום דרמטי בו סיימה רק בתיקו מול הנובר 96 ונאלצה לראות את ורדר ברמן חולפת על פניה. אגב, כמחווה של הכרת תודה, שלחה ורדר ברמן 96 בקבוקי שמפניה להאנובר.
בסיום עונת דורגה הרטה במקום השישי והעפילה לגביע אופ"א לאחר שניצחה את פ.ק. מוסקבה באינטרטוטו. את עונת  סיימה הקבוצה במקום העשירי. גם את עונת  סיימה הרטה במקום העשירי, אך למרות המיקום הנמוך זכתה הרטה בכרטיס "הקבוצה ההוגנת", המזכה במקום במוקדמות אופ"א, והעפילה לשלב הבתים.
בעונת סיימה הקבוצה במקום הרביעי לאחר שהוליכה את הטבלה במשך מספר מחזורים ונאבקה במשך כל העונה על האליפות.
2009: ירידה לליגת המשנה
עונת נפתחה עם ניצחון ביתי במחזור הראשון, 0:1 על הנובר 96, אך משם הדרדרה הקבוצה והצליחה להשיג עוד שלוש נקודות בלבד במהלך הסיבוב הראשון ולהתמקם בסיומו במקום האחרון עם שש נקודות. לקראת הסיבוב השני הושאלו לקבוצה לבאן קוביאשווילי, תיאופניס גקאס ורומן הובניק, אך גם אז נכשלה הקבוצה במאמציה לשרוד בליגה הראשונה. במחזור ה-33 נזקקה הרטה ברלין לניצחון על מנת להיות תאורטית בתמונת ההישרדות אך סיימה בתיקו 1:1 במשחק החוץ מול באייר לברקוזן וירידתה לבונדסליגה השנייה הפכה לעובדה מוגמרת.
לקראת עונת השכילה הרטה ברלין, בראשות מנהל הקבוצה מיכאל פריץ, לשמור על רוב שחקני הסגל הבכירים - אדריאן ראמוס, רפאל, לבאן קוביאשווילי, רומן הובניק - וצירפה את שוער וילם II מייקל אארטס, המגן הימני של באיירן מינכן כריסטיאן לל, בלם ארמיניה בילפלד אנדרה מיאטוביץ', המגן השמאלי של ספורטינג ליסבון רוני וחלוץ בורוסיה מנשנגלדבך רוב פרנד.
במהלך עונת הוליכה הרטה ברלין את טבלת הליגה השנייה במרבית העונה וידעה לצאת ממשבר מקצועי שפקד אותה לקראת סיום הסיבוב הראשון. לקראת סיום הסיבוב הראשון החליף החלוץ המרכזי הצעיר בן ה-19 פייר מישל לאסוגה את רוב פרנד בהרכב, הבקיע 13 שערי ליגה ואף זומן במהלך העונה לנבחרת גרמניה עד גיל 21. במחזור ה-31 - שלושה מחזורים לסיום העונה - הבטיחה הקבוצה את חזרתה לליגה הבכירה לאחר ניצחון חוץ על קבוצת דואיסבורג 0:1.
בתום עונת 2011/2012 שבה הקבוצה לבונדסליגה השנייה, והעפילה בתום העונה בחזרה לבונדסליגה הראשונה.
בתום עונת 2021/2022 התמודדה הקבוצה במשחקי הישרדות בליגה הראשונה (שיטת בית-חוץ) ובו ניצחה את המבורג 2–1 בסיכום שני המשחקים והבטיחה הישארות בליגה. בעונה שלאחריה סיימה במקום האחרון ונשרה לבונדסליגה השנייה.
אצטדיון
החל מ-1904 שיחקה הקבוצה במגרש בשם פלומפה שנמצא ברובע גזונטברונן. ב-1923 נבנה במקום אצטדיון בעל תכולה של כ-35,000 מקומות. עם ההצטרפות לבונדסליגה ב-1963 נטשה הקבוצה את האצטדיון ועברה לשחק באצטדיון האולימפי של ברלין בו היא משחקת עד היום. האצטדיון נבנה לקראת אולימפיאדת ברלין שנערכה ב-1936 בחסות המשטר הנאצי, וכן שימש אתר קבוע לכנסים המוניים של המפלגה הנאצית.
ב-1974 מכר המועדון את מתחם האצטדיון כדי להימנע מפשיטת רגל. לקראת משחקי מונדיאל 2006 שנערכו בגרמניה נבנה האצטדיון מחדש וכיום הוא מכיל כ-74,000 מקומות ישיבה - השני בגודלו בגרמניה אחרי זיגנאל אידונה פארק.
סגל הקבוצה
נכון ל-28 בספטמבר 2022
כריסטינה, נסיכת הולנד
כריסטינה, נסיכת הולנד (בהולנדית: Christina, Prinses der Nederlanden; 18 בפברואר 1947 – 16 באוגוסט 2019) הייתה בתה הקטנה של יוליאנה, מלכת הולנד ואחותה של ביאטריקס, מלכת הולנד.
ביוגרפיה
במהלך ההיריון אמה חלתה באדמת, וכתוצאה מכך, מרייקה נולדה כמעט עיוורת. עם הזמן, ההתקדמות הרפואית אפשרה טיפולים אשר, בעזרת משקפיים מיוחדים, הביאו לשיפור הראייה שלה, כך שהיא יכלה ללמוד בבית הספר ולחיות חיים נורמליים יחסית. בשנת 1948 סבתה וילהלמינה, מלכת הולנד, התפטרה לאחר שלטון של כמעט 58 שנה, לטובת אמה של מרייקה - יוליאנה, מלכת הולנד. לצורך טיפולי העין של מרייקה, נעזרה אמה יוליאנה בשירותיה של מרפאת באמונה שנויה במחלוקת. הדבר הביא באמצע שנות החמישים לסכסוך בין הוריה, אשר התגלגל עד למשבר חוקתי. המשבר יושב, אך בעקבותיו פחת כוחה של יוליאנה.
למרות הנכות הראשונית שלה, היא הייתה ילדה מבריקה ומאושרת, עם כישרון רב למוזיקה. כמו כן, היה לה גם כישרון לשפות, וכנערה צעירה הפתיעה את נשיא צרפת, רנה קוטי, בשיחה רהוטה איתו בצרפתית. כמו אחיותיה, היא הצטרפה לתנועת הצופים כילדה צעירה.
נמרוד דרייפוס
נמרוד דרייפוס (נולד ב-23 בנובמבר 1950), הוא שחקן כדורמים וכדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני בהפועל תל אביב.
כריסטינה, נסיכת הולנד
ביוגרפיה
בשנת 1963 שינתה הנסיכה מרייקה את שמה לשמה השני, כריסטינה. בגיל 21 היא עברה לקנדה ללמוד מוזיקה קלאסית במונטריאול, ולאחר כמה שנים, היא קיבלה משרת הוראה בבית הספר מונטסורי בניו יורק, שם, בשם כריסטינה ואן אורנז', נפגשה הנסיכה והתחילה מערכת יחסים עם גולה קובני בשם חורחה פרס אי גיירמו, שהיה מורה בהארלם ומלונאי לשעבר. גיירמו נולד בהוואנה ב-1 באוגוסט 1946, לפדריקו חילברטו פרס אי קסטייו ואשתו אדניה מרסדס גיירמו אי מררו.
מכיוון שגיירמו היה קתולי, הייתה אפשרות שהנישואים עלולים לגרום לשערורייה ציבורית בהולנד, כמו זו שהתרחשה בשנת 1964, כאשר אחותה של כריסטינה הנסיכה איריינה נישאה לקרלוס הוגו, דוכס פארמה. לפיכך, הנסיכה כריסטינה, באותה תקופה התשיעית בתור לכס המלוכה ההולנדית, ויתרה על זכויותיה ועל זכויות צאצאיה על כס המלכות לפני שהודיעה רשמית על אירוסיה ביום האהבה 1975.
נמרוד דרייפוס
קריירה
כשהיה בן 22 השתלב בקבוצת הכדורגל הפועל תל אביב, וכעבור מספר שנים בהן שימש בעיקר כשחקן מחליף, הוזמן בשנת 1974 לקבוצת הכדורמים של אוניברסיטת אדלפי בארצות הברית. דרייפוס שיחק ארבע שנים בקבוצה, ובמהלכן שיחק גם בקבוצת הכדורגל של האוניברסיטה, תחת הדרכתו של מנחם לס. במהלך שהותו בלונג איילנד, השלים דרייפוס את לימודיו בחינוך גופני.
בשנת 1978 חזר דרייפוס לישראל, ומייד תפס מקום בהרכב הפועל תל אביב, כמגן ימני, לצידם של גבי לסרי, יעקב אקהויז ויוסי זאנה. החל משנה זו התמקד דרייפוס בקריירת הכדורגל, ושיחק ארבע שנים בהפועל תל אביב, במהלכן הופיע ב-120 משחקי ליגה וכבש 10 שערים, מבלי להחמיץ משחק לאורך כל התקופה. ב-16 בדצמבר 1978 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, במשחק מול בני יהודה תל אביב באצטדיון שכונת התקווה.
כריסטינה, נסיכת הולנד
ביוגרפיה
כריסטינה הקליטה מספר תקליטורים והייתה לה קרן מוזיקה בהולנד. היא שרה בהלוויות של הוריה, ואף השתתפה בקונצרט מחווה לפסטיבל CIMA שנערך באיטליה למלכה יוליאנה, בניצוחו של ז'ורז'ה שאמינה.
נמרוד דרייפוס
קריירה
ב-4 באוקטובר 1979 ערך דרייפוס את הופעתו היחידה במדי נבחרת ישראל בכדורגל, במשחק מול נבחרת הולנד במסגרת הטורניר הקדם-אולימפי, ובכך הפך לספורטאי הישראלי השני, אחרי יואל שוהם, שמייצג את נבחרת ישראל בשני ענפי ספורט שונים.
בעונת 1980/1981 זכה עם הפועל תל אביב באליפות כשהוא משמש כקפטן הקבוצה. בעונה זו היה דרייפוס השחקן הוותיק בקבוצה, יחד עם השוער אריה בז'רנו, כשלצידם מככבים הצעירים משה סיני ושבתאי לוי. באותה עונה הגיעה הקבוצה גם לגמר גביע המדינה, בו שיחקה מול בני יהודה תל אביב. במהלך ההארכה כבש דרייפוס שער יתרון להפועל תל אביב, אך בני יהודה השוותה ולבסוף ניצחה בבעיטות הכרעה, והקפטן דרייפוס החמיץ הזדמנות להניף את הגביע. בעונה שלאחר מכן, עונתו האחרונה בקבוצה, הגיע עמה שוב לגמר גביע המדינה, אך הפעם הפסידה הקבוצה להפועל יהוד. ב-27 בפברואר 1982 כבש את שערו האחרון בקבוצה, בדקה ה-90 של הדרבי מול מכבי תל אביב באצטדיון בלומפילד, והעניק לקבוצתו ניצחון 1–0.
כריסטינה, נסיכת הולנד
ביוגרפיה
כריסטינה נפטרה ב-16 באוגוסט 2019.
נמרוד דרייפוס
קריירה
בשנת 1982 עבר דרייפוס להפועל רמת גן, יחד עם רפעת טורק שהגיע עמו מהפועל תל אביב, אך לא הצליח לסייע לקבוצה להינצל מירידה לליגת המשנה.
כריסטינה, נסיכת הולנד
משפחתה
ב-28 ביוני 1975 התחתנה כריסטינה ברומא עם חורחה פרס אי גיירמו, ונולדו להם 3 ילדים:
ממויידה
ממויידה (איטלקית Mamoiada; סרדינית: Mamujada) היא עיר בנפת נואורו במחוז סרדיניה. העיר שוכנת בגובה של 644 מעל פני הים, כ- 17 ק"מ מהעיר נואורו, בירת הנפה, בלב אזור ברבג'יה של אולולאי (Barbagia di Ollolai). פרסומה של העיר בא לה בזכות הקרנבל ומוזיאון מוזיאון המסכות הים תיכוני (Museo delle Muschere Medierranee) ששוכן בה. האירועים הנערכים בעיר נעשה שימוש בשני סוגי מסכות בולטים - הממוטות וה"איסוהדורס" (Issohadores).
נמרוד דרייפוס
קריירה
לאחר שפרש ממשחק פעיל החל לנהל רשת של מכוני כושר, ובשנת 1993 הקים חברה המפעילה מכוני כושר.
דרייפוס כתב וערך שני ספרי הדרכה בנושא כושר ותזונה. כמו כן, הוא משמש כמאמן לריצות ארוכות ולריצת מרתון.
הד החינוך
הד החינוך היה כתב עת ישראלי לענייני חינוך, תרבות ופדגוגיה שיצא לאור במשך 90 שנה (1927–2017), על ידי הסתדרות המורים בישראל, שהיא התארגנות העובדים הוותיקה ביותר בישראל (משנת 1903).
הסתדרות המורים בישראל עסקה לא רק בנושאי איגוד מקצועי אלא ראתה עצמה כנושאת חזון חינוכי לאומה כולה. לכן, הד החינוך, כתב העת המרכזי שלה, היה מאז היווסדו זירה לליבון והעמקה של שאלות חינוכיות ותרבותיות עקרוניות. הד החינוך בנה עצמו ככתב עת שמשלב אידאולוגיה ופילוסופיה, סוגיות מקצועיות וסוגיות תרבותיות כלליות, נושאים מעשיים לצד נושאים תאורטיים ועקרוניים.
בישראל היו מאז ומתמיד מפלגות רבות וזרמים תרבותיים ואידאולוגיים שונים. לכן, הד החינוך אשר שאף להיות מקום מפגש לבעלי השקפות שונות, טיפח עם השנים אופי פלורליסטי, אך מבלי להתפשר על הדגלים האידאולוגיים שלו. כתב העת אפשר ואפילו עודד ביטוי לתפיסות שונות וסותרות בנוגע לחינוך טכנולוגי, חדשנות בחינוך, גישות דמוקרטיות בחינוך ועוד שורה של סוגיות שבהן לא רק שקיימת מחלוקת אלא רצוי, לדעת העיתון, שתהיה מחלוקת. כך, למשל, עודד הד החינוך חשיבה מחודשת בנוגע לחדשנות חינוכית: לצד מאמרים שיעודדו תפיסות חדשניות (למשל העדפת מיומנות של חשיבה יצירתית ופתרון בעיות) הופיעו מאמרים שביקרו את התפיסות הללו ועודדו תפיסות מסורתיות יותר (למשל, שיקום יכולות אנושיות כמו זכירה והימנעות מתלות מוגזמת בטכנולוגיה של מידע).
אחת ממשימותיו המוצהרות של כתב העת הייתה החייאת האתוס של ההוראה כשליחות אנושית, תרבותית וחברתית. הנחת יסוד היא, שהחינוך במיטבו אינו רק אמצעי למוביליות כלכלית ולכן אינו צריך להתמקד בהקניית "כלים" ומיומנויות. אדרבה. חינוך במיטבו מאפשר כניסה לעולם תרבות רחב אופקים, ולפיכך יש ערך לידע כשהוא לעצמו ולתשוקת דעת גם באשר היא אינה אינסטרומנטלית. במובנים אלה ניתן לומר שהאוריינטציה שאימץ הד החינוך היא אוריינטציה הומניסטית מובהקת.
גישתו הפלורליסטית של הד החינוך אינה גישה ניטרלית מבחינה ערכית. מיקומו בלב השיח החינוכי הישראלי מאפשרים לו לתת במה לזרמי מחשבה ופעולה שונים, ככל שאלה עולים בקנה אחד עם האידיאל של חינוך ממלכתי שוויוני. אידיאל זה עצמו מחייב את הד החינוך לנקוט לא אחת גישה ביקורתית ביחס למגמות של הדרה ושל הפרטה בחינוך ובחברה בישראל.
העובדה שעד קיץ 2016 לא היה העיתון נגיש ברשת האינטרנט תרמה לאנונימיות היחסית שלו מחוץ לשדה החינוכי חרף העובדה שכתב העת נתפס בעיני הציבור המשכיל כמקדם שיח תרבותי כללי וכמגזין ברמה גבוהה. מספטמבר 2016 הד החינוך נגיש לגמרי ברשת האינטרנט.
במהלך השנים ליווה את "הד החינוך" הרבעון "החינוך", שכלל מאמרים מקצועיים ומחקריים ומסות בענייני חינוך. כן הופיעו כתבי עת משלימים כמו "הד הגן". כתב עת זה, ככתבי העת האחרים שהוציאה הסתדרות המורים לאור, (למשל פנים בעריכת רוביק רוזנטל), התמזגו עם השנים ב"הד החינוך".
עורכו הראשון של הד החינוך היה דב קמחי שערך את כתב העת מהקמתו בשנת 1927 ועד לשנת 1935. בשנות החמישים והשישים ערך את העיתון (וכן את "החינוך") המתרגם והסופר צבי ארד. העיתון וכתבי העת האחרים נדפסו עשרות שנים בדפוס "אבוקה" של צבי לוין.
בין השנים 2007 ו-2015 ערך את כתב העת ד"ר יורם הרפז ועורכת המשנה הייתה ציפה קמפינסקי. לאחר עזיבת הרפז מונתה ד"ר טלי גולדשמיד לעורכת. בקיץ 2016 מונה לתפקיד ישראל שורק, מרצה לפילוסופיה במרכז מנדל למנהיגות בנגב ומי שעומד בראש מכון במחשבה תחילה לפילוסופיה מעשית.
ברברה פ. וולטר
'''ברברה פ. וולטר (באנגלית: Barbara F. Walter'''; נולדה ב-30 באוגוסט 1964) היא מדענית פוליטית אמריקאית. היא ידועה בעבודתה על תאוריית מיקוח ואלימות פוליטית, במיוחד התפרצות ופתרון מלחמת אזרחים, וההיגיון של אלימות טרור. מאז שנת 2012 היא חברה קבועה במועצה ליחסי חוץ.
מזלף
מזלף הוא כלי גינה המשמש להשקיית צמחי גינה ביתית, עציצים, אדניות וכיוצא באלה.
מבנה
המזלף עשוי פח מגולוון או פלסטיק (חומרים שלא יפגעו משיתוך כתוצאה ממגע המים) ומבנהו מזכיר קנקן בעל ידית אחיזה גדולה וזרבובית ארוכה. ידית האחיזה קבועה בחלקו האחורי של המזלף. הזרבובית בוקעת מתחתית הצד הקדמי של המזלף ומתעקלת למעלה.
אופן שימוש
המזלף מיועד לנשיאה ולשימוש על ידי אדם אחד.
אטימולוגיה
המונח מזלף הוא במשקל מַקְטֵל, בדומה למונחים "מברג", "מדחף", "מחשב" וכולי.
באנגלית, נקרא המזלף "Watering can" (בתרגום חופשי: "פחית השקיה" או "מכל השקיה").
לעיתים, מכונה המזלף בטעות "משפך", אולם זו טעות מובהקת והמונח "משפך" מתאר עצם שונה לחלוטין המסייע להכניס נוזלים לכלי קיבול בעלי פתח צר ואינו קשור להשקיית צמחים.
המזלף באומנות
מאחר שהמזלף הוא כלי בית נפוץ ופשוט אך עם זאת בעל חן ויחוד משלו, מופיעה דמותו בעבודות אומנות רבות. לדוגמה:
העובדה שהמזלף הוא כלי נפוץ בכל העולם, המשמש להשקיית צמחים שגם היא פעולה מוכרת ונפוצה הנתפסת כפעולה "חיובית" או "נייטרלית", הם ככל הנראה הגורם להופעתו בסצנות רבות באומנות.
שימושים אחרים למזלף
למרות שהמזלף נועד במקור לצורך השקיית ערוגות גינה ביתיות, הרי שבמהלך השנים נעשה בו שימוש גם לצרכים אחרים:
שביט אלימלך
שביט אלימלך (נולד ב-7 בספטמבר 1971) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער.
קריירת משחק
בסוף שנת 1996 עבר אלימלך להפועל תל אביב, ובמדיה שיחק עד לסוף עונת 2006/2007. עם הפועל תל אביב הוא זכה בגביע המדינה בשנת 1999 ובדאבל בעונת 1999/2000. יכולתו בעונה זו, בה ספג מספר מועט של שערים בדרך לאליפות, הובילה לבחירתו לכדורגלן העונה בישראל. בעונת 2001/2002 זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו, ובאותה עונה גם הגיע עמה עד לרבע גמר גביע אופ"א, הישג השיא של קבוצה ישראלית במפעל, והפגין יכולת מרשימה במשחקים באירופה. אלימלך התבלט במיוחד במשחק בסטמפורד ברידג' מול צ'לסי, בו רשם עצירות רבות שהובילו לעלייתה של הקבוצה לסיבוב השלישי.
בשנים שלאחר מכן זכה אלימלך עם הפועל תל אביב בשני גביעים נוספים, ב-2006 ו-2007. באחרון מביניהם השתתף במשחקי הגביע רק עד לשלב רבע הגמר, לפני שהושעה מהקבוצה באפריל 2007 לאחר שדיבר בגנות הנהלת הקבוצה, ובתגובה הודיעו לו ראשיה שהוא מושעה מהקבוצה עד לסיום חוזהו עמה. הפרשה הגיעה לקיצה כשאלימלך שוחרר מהקבוצה בתום העונה, לאחר יותר מעשר שנים כשוער הראשון של הקבוצה, בהם זכה עמה באליפות ובארבעה גביעים. לזכותו של אלימלך 344 הופעות בליגה במדי הפועל תל אביב, והוא מדורג במקום החמישי בטבלת שיאני ההופעות של הקבוצה בכל הזמנים.
אלימלך ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל ב-18 בינואר 1999, בניצחון 7–0 על נבחרת אסטוניה במשחק ידידות, ובסך הכל רשם 14 הופעות במדי הנבחרת.
קריירת אימון
ב-24 ביוני 2009 הודיע אלימלך על פרישתו ממשחק פעיל. אלימלך המשיך בקבוצת הפועל פתח תקווה כעוזר מאמן שני. ב-22 בנובמבר 2009 התמנה למאמן הקבוצה במקום דני ניראון שהתפטר. ב-16 בדצמבר מונה אלי מחפוד למאמן הקבוצה ואלימלך שב לתפקיד עוזר המאמן, לאחר שהקבוצה השיגה נקודה אחת בשלושה משחקי ליגה תחת הדרכתו של אלימלך.
ביוני 2010 מונה אלימלך לעוזרו של ניצן שירזי בהפועל חיפה. לאחר שנה מוצלחת במועדון, העונה השנייה נפתחה בצורה רעה, מה שגרם לשירזי ואלימלך לעזוב את הפועל חיפה.
בינואר 2012, לאחר שניצן שירזי מונה למאמן בהפועל תל אביב, חזר גם אלימלך למועדון בו שיחק במשך רוב הקריירה, ומונה לעוזר המאמן של הקבוצה. בתום עונת זכה עם הקבוצה בגביע המדינה. בנובמבר 2012, כחודש וחצי לאחר מינויו של יוסי אבוקסיס למאמן הפועל תל אביב, סיים אלימלך את תפקידו.
קיה טליורייד
קיה טליורייד (באנגלית: Kia Telluride) היא מכונית משפחתית במרכב קרוסאובר בעלת שבעה מקומות, שמיוצאת על ידי קיה משנת 2019. היא הוצגה בתערוכת הרכב של דטרויט בינואר 2019. הטליורייד מיועדת לארצות הברית בלבד. היא זכתה בפרס "מכונית השנה העולמית" לשנת 2020. הטליורייד מבוססת בעיקרה על היונדאי פליסייד.
הטליורייד נקראת על שם העיר טליורייד שבמחוז סן מיגל בדרום-מערב מדינת קולורדו שבארצות הברית.
מפרט טכני
הטליורייד כוללת מנוע בנזין V6 צילנדרים בנפח 3.8 ליטרים המספק כ-291 כוחות סוס ב-6,000 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים.
מתיחת פנים שנת 2022
בתחום ההנעה אין כל שינויי.
מכירות
הטליורייד נמכרת רק בארצות הברית. להלן נתוני המכירות של הטליורייד בארצות הברית.
משה סורוקה
ביוגרפיה
סורוקה נולד בעיירה וולקוביסק שבפלך גרודנו רוסיה (רוסיה הלבנה; אחרי המלחמה בפולין). ביולי 1920, כשהיה בן 17, עלה לארץ ישראל בראשית העלייה השלישית ועבד בסלילת כביש חיפה-ג'דה. לאחר מאורעות תרפ"א (1921) נמנה עם 250 הפועלים העברים שגויסו לכיבוש העבודה במושבה חדרה, ונבחר כנציג מועצת הפועלים לקופת חולים. בקיץ 1922 ניהל את בית המרפא לחולי שחפת בצפת. בנובמבר 1923 החל לעבוד לצד ד"ר בן-ציון הירשוביץ (הראל) בניהול אדמיניסטרטיבי של בית החולים ובית היולדות של קופת החולים הכללית במעיין חרוד (לימים בית חולים העמק בעפולה). ניהל את שירותי קופת החולים בעמק ואת מערך השירות לרפואה ראשונית ביישובים החקלאיים, והיה מעורב בהקמת בית חולים העמק בראשית שנות ה-30. בשנת 1932 התמנה למנהל מחוז המושבות של קופת חולים (שכלל את יהודה, השומרון והשרון, מבאר טוביה בדרום ועד תל מונד בצפון), והיה ממייסדי בית חולים בילינסון בפתח תקווה. ב-1935 נבחר למרכז קופת החולים הכללית, כיהן בו כמנהל הכספים והיה לסמכות הבלתי רשמית בתחום בניית מוסדות הקופה – מרפאות, מרכזי אבחון ובתי חולים. בשנת 1968, בוועידה השמינית של קופת חולים, נבחר לתפקיד יו"ר מרכז קופת חולים, שבו כיהן עד מותו.
מיוחס לו תפקיד מרכזי בהקמת בתי החולים של קופת חולים, ובראשם בית החולים של באר שבע (שלאחר מותו נקרא על שמו, המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה), המרכז הרפואי קפלן ברחובות, בית לוינשטיין (בית חולים שיקומי) ברעננה, המרכז הרפואי יוספטל באילת, המרכז הרפואי הגריאטרי הרצפלד בגדרה ומרכז לבריאות הנפש גהה בפתח תקווה. בנוסף, היה אחראי להקמה של שורה ארוכה ומפוארת של מוסדות בריאות נוספים, בהם מרפאות, מעבדות ומכוני מחקר ובתי הבראה.
סורוקה נפטר מהתקף לב באוגוסט 1972, בגיל 69. הותיר את אשתו שרה, בן ובת ונכדים. נקבר בפתח תקווה. בנוסף לבית החולים בבאר שבע, יש על שמו של סורוקה רחובות בחיפה ובפתח תקווה.
שני אחיו הצעירים ואמם אֶטְל עלו לארץ ישראל אחריו ב-1925, לאחר שנפטר אבי המשפחה. חנוך סורוקה (1905–1970) היה מפעילי תנועת המושבים ומפא"י, ממייסדי בית ברל ומנהלו האדמיניסטרטיבי עד מותו, וממייסדי מדרשת בן-גוריון. אחיהם הצעיר אליהו סורוקה (נפטר ב-1973) היה המנהל האדמיניסטרטיבי של בית חולים מאיר ובית חולים בילינסון.
קישורים חיצוניים
משנתו:
יש חור בדלי (שיר)
"יש חור בדלי" הוא שיר ילדים ובו דיאלוג בין שתי דמויות על אודות דלי דולף.
קיימות גרסאות שונות, שכולן מתארות מצב של דרך-ללא-מוצא: דמות אחת אומרת שהדלי דולף, אז השנייה אומרת שצריך לתקן אותו. כדי לתקן את הדלי הדולף צריך קש, אבל הקש ארוך מדי וצריך לקצוץ אותו. כדי לקצוץ את הקש צריך סכין (בגרסה העתיקה ביותר המוכרת וגם בגרסה העברית זה גרזן). אבל הסכין קהה וצריך להשחיז אותה. אז כדי להשחיז את הסכין צריך להרטיב את אבן המשחזת, בשביל להרטיב את אבן המשחזת צריך מים וכדי להביא מים צריך את הדלי. אבל בדלי יש חור.
מקור השיר
הגרסה המוקדמת ביותר הידועה של שיר זה נמצאת באוסף השירים הגרמני "Bergliederbüchlein, (בערך משנת 1700). במקורות גרמניים מאוחרים יותר השיר מופיע שוב תחת הכותרת "Heinrich und Liese" ומוכר כשיר שמקורו מהֶסֶן, אחת מ-16 המדינות המהוות את גרמניה.
במאה ה-19 הוא היה מוכר כשיר סטודנטים מסורתי, סוג שירים שהיה נהוג לשיר במהלך חגיגות אקדמיות ונכלל גם בספר של תנועת הנוער הגרמנית ואנדרפוגל.
באנגלית
ברל אייבס הקליט את השיר ב-1959 והארי בלפונטה הקליט אותו עם אודטה ב-1960. הביצוע הזה הגיע למקום ה-32 במצעד הסינגלים הבריטי בספטמבר 1961. בספרו, פיט סיגר מתייחס אליו כאל שיר גרמני במקור, "ליבר היינריך".
הגרסאות הגרמניות-אמריקאיות הללו כוללות את הדמות הנרי בתור השואל הטיפש ואת ליסה כאשת השכל הישר.
הגרסה העברית
את הגרסה העברית של השיר כתב דן אלמגור והיא הוקלטה ב-1961 בביצוע של יוסי בנאי ויונה עטרי בתוכניתם יוסי חזקיונה. בגרסה זו הגבר הוא יוסי והאשה נקראת יונה (כשם הזמרים עצמם).
השיר הופיע על תקליטון ישראפון ודורג במקום שני במצעד השירים העבריים בגלי צה"ל, בחודש מארס 1962.
יום החור בדלי הלאומי
לכבוד השיר אנשים חוגגים את יום החור בדלי הלאומי ב-30 במאי מדי שנה
אאוזינופיל
אֵאוֹזִינוֹפִיל (Eosinophil) הוא סוג של תא דם לבן, אשר תפקידו העיקרי במערכת החיסון הוא חיסול זיהומים הנגרמים על ידי טפילים. האאוזינופילים הם תאי הדם הלבנים הנדירים ביותר אחרי הבאזופילים, והם מהווים בין 1% ו-4% מכלל תאי מערכת החיסון. ריכוזם בדם נע בין 100 ו-500 תאים למיקרוליטר דם.
גודלם של האאוזינופילים כפול מזה של תאי דם אדומים, וקוטרם נע בין 10 ו-15 מיקרומטר. לגרעין התא מראה אופייני דמוי משקפיים, עם שתי אונות שחיץ דק מקשר ביניהן. חייהם ארוכים יחסית ונמשכים בין שבוע לשבועיים.
האאוזינופילים פועלים נגד זיהומים רבים, אך בעיקר נגד תולעים, אשר הן גדולות מדי כדי להיאכל בשלמותן על ידי פגוציטים. תולעים חודרות אל הגוף כשהן מתחבאות במזון, ולעיתים אף דרך העור. האאוזינופילים מתגודדים סביב התולעת ומפרישים את האנזימים המעכלים. תפקיד נוסף של האאוזינופילים הוא בתיווך תגובות אלרגיות.
נסטי
נסטי (באנגלית: Nestea) הוא משקה תה קר, המיוצר על ידי תאגיד נסטלה השווייצרית וזכייניות שלה.
היסטוריה
נסטי הוצג לראשונה ב-1977. הוא שווק על ידי חברת קוקה-קולה באמריקה הצפונית ובמקומות נוספים החל מ-1991, אך בשנת 2012 הגיע לקצו שיתוף הפעולה של החברות קוקה קולה ונסטלה בארצות הברית.
חברת נסטלה נותרה עם הזכויות על שם המוצר ועיצוב הבקבוק, והשיווק וההפצה של נסטי בארצות הברית עברו לחברה הבת של נסטלה, NWNA, בעוד חברת קוקה קולה קיבלה את הזכויות על נוסחת הטעם, והשיקה את אותו המשקה בשם "FUZE tea"..
טעמים
בישראל שווקו עד שנת 2011 ארבעה טעמים ולחלקם גם גרסאות דיאט. "החברה המרכזית לייצור משקאות קלים" שיווקה את המשקה בישראל כחלק משיתוף פעולה בין נסטלה לחברת קוקה-קולה העולמית, האחראית להפצת המשקה מחוץ לארצות הברית. בשנת 2011, הוחלט בחברת נסטלה להרחיב את מגוון הטעמים בכמה גרסאות שונות. הטעם הנמכר ביותר הוא נסטי אפרסק, שגם מופיע ברובן המוחלט של הפרסומות לנסטי. באותה עת הוצעו תשעה טעמים:
ישראל, מקסיקו, קנדה וארצות הברית, היו המדינות היחידות בהן משווק משקה נסטי דיאט, אך נסטי עצמו משווק בכ-47 מדינות.
באוגוסט 2012, כחלק מהיפרדותן של חברת קוקה קולה ונסטלה, נפסק, באופן זמני, שיווקו של נסטי בישראל, והוחל בשיווקו של FUZE tea, בטעם זהה, על ידי "החברה המרכזית לייצור משקאות קלים".
ב-15 באוקטובר 2012 אסם בעזרת חברת סן פלגרינו התחילו בשיווק המשקה החדש אשר משווק בשלושה טעמים: אפרסק, לימון ומנגו אננס. המשקה מיוצר ממים מינרליים באיטליה. בעקבות ההיפרדות של נסטי מקוקה קולה חלה ירידה תלולה בחלקו של נסטי בשוק התה הקר, מכ-70% לפני ההיפרדות לכ-20% לאחר מכן.
שלוש עשרה האבות האשורים
שלוש עשרה האבות האשורים (גאורגית ათცამმეტი ასურელი მამანი) או שלוש עשרה האבות הסורים היו, על פי מסורת הכנסייה הגאורגית, קבוצת מיסיונרים נזיריים שהגיעו במאה השישית ממסופוטמיה לגאורגיה בכדי להפיץ ולחזק את הנצרות בגאורגיה במאה השישית. היסטוריונים של הכנסייה הגאורגית סבורים כי הם היו מייסדי מספר מנזרים והרמיטאז'ים בגאורגיה והיו אבות התנועה הסגפנית בגאורגיה. פעילותם תרמה להפצה וחיזוק של התרבות הפיאודלית-נוצרית הגאורגית של אותה תקופה, והייתה מנוף למלחמות השחרור של הממלכות הגאורגיות כנגד הפרסים. פעילות זו חיזקה את האוריינטציה היוונית-ביזנטית של גאורגיה מבחינה פוליטית ותרבותית. המנזרים שיסדו תרמו לפיתוח כלכלי של מקומות נידחים שהפכו למרכזי ספרות וחינוך גאורגית.
חייהם של האבות האשורים קשורים במחזור של טקסטים הגיוגרפיים גאורגיים מימי הביניים ואינן מתועדות מאוחר יותר. חלק מהוויטות הללו הן הלכות פורמליות שנכתבו עבור סינקסריון מהמאה ה-18, אך ארבעה מהם קיימים בצורה מקורית, כמו גם גרסה מטאפרטית. התיארוך כמו גם מחברם של טקסטים אלה שנויים במחלוקת. בחלק מהמקורות נטען כי הקתוליקוס-פטריארכים של כל גאורגיה ארסן הראשון  וארסן השני  היו המחברים של חלק מקורות חיי האבות האשורים. ייתכן שטקסטים אחרים, שאינם מיוחסים, חוברו קודם לכן, בסוף המאה ה-7.
מנזרים רבים בגאורגיה המודרנית נקראים על שם האבות האשורים ומסופר כי נוסדו והובלו על ידם ועל ידי תלמידיהם הרבים. בימי הביניים, היסודות הדתיים הללו מילאו תפקיד חשוב בגיבוש הזהות הנוצרית של האומה הגאורגית.
המסורת, בכתב ובעל פה, מונה לא פחות מ-19 נזירים אשורים שפעלו בגאורגיה במאה ה-6, ונראה שהמספר "13" סמלי במידה רבה. הדעות המלומדים המודרניות חלוקות בשאלה האם הם היו אשורים, גאורגים משכילים אשורים, בין אם מיסיונרים או פליטים - מיאפיזיטים או דיופיזיטים - מסוריה, שממנה נסוגה המיאפיזיטיזם בזמן שגאורגיה עדיין הייתה מיאפיזטית בעיקרה באותה תקופה. ראשי האבות האשורים היו:
סר
סֵר (מאנגלית: Sir) הוא תואר כבוד בריטי שבעבר היה משויך לאבירוּת בלבד. גם כיום הצורה הנכונה להתייחסות לאביר היא שימוש בקידומת "סר". המילה היא גלגול של המילה הלטינית Senior (אדם מבוגר), שהפכה בצרפתית ל-Sieur (אדון) ותורגמה לאנגלית עתיקה כ-Sire. האופן הנכון לשימוש בתואר הוא הצמדתו לפני שם פרטי או לפני שם מלא, ולא לשם המשפחה.
התואר ניתן לרוב למצטיינים בנתיני הממלכה המאוחדת (אנגליה, סקוטלנד, ויילס, צפון אירלנד), ואף לנתיני הקולוניות הבריטיות שהפכו למדינות בעצמן (קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד) שעד ימינו שלטונן בצורה פורמלית עוד כפוף למונרכיה הבריטית.
בתקופה המודרנית מיוחס התואר, ללא ציון שמו של האדם, לאנשים בדרגה גבוהה יותר או ממעמד גבוה יותר (כמו מחנכים ומצביאים), בפיהם של ילדים כלפי אנשים מבוגרים יותר, כצורה הנאותה שבה אמור לפנות מוכר ללקוח, בפניות רשמיות (Dear Sir וכדומה), או בעת פנייה אל אדם זר. לפני כן שימשה המילה גברים בעלי מעמד שווה שכינו אחד את השני "סר" מתוך נימוס. המילה המקבילה לסר אצל נשים היא מאדאם (Madam) או מא'אם (ma'am). במקרה שמדובר באישה לא נשואה או בבחורה צעירה, היה נהוג בעיקר בעבר ופחות בשנות האלפיים, השימוש בתואר מיס (Miss).
הגרסה ליידי (Lady) היא לרעייתו של סר שנמשח על ידי מסדר האימפריה הבריטית, או לרעייתו של ברון.
הגרסה דיים (Dame) היא לאבירה שנמשחה בעצמה על ידי מסדר האימפריה הבריטית, או לברונית (שלא מתוקף נישואיה בלבד).
קומביה (סגנון מוזיקלי)
קוּמְבְּיָה (ספרדית: Cumbia) היא סגנון מוזיקלי שמקורה בקולומביה, הנפוצה ברחבי אמריקה הלטינית. לידתה של הקומביה ממזיגה תרבותית ומוזיקלית, שהתרחשה בתקופה הקולוניאלית בחופים הקריביים של קולומביה, בין עבדים שהובאו מאפריקה וספרדים.
הסגנון בא לחקות את התנועה המדשדשת של עבד שרוקד כשהוא בכבלים, ולהזכיר זאת.
בעצם, חקוקה בכל חוליה של קומביה היא ההיסטוריה של אמריקה הלטינית עצמה. הובאה לקולומביה בסביבות הפיכתה למושבה ספרדית, והיא הושפעה מאוד מכלי השבטים הילידים, כמו חלילי הגיטה והגואצ'רקות.
דוגמאות מכילות בין השאר:
הקומביה החלה כריקוד חיזור, שרווח בקרב האוכלוסייה האפריקאית, ומאוחר יותר מיזגה לתוכה אלמנטים מוזיקליים וכלי נגינה אירופאים. הקומביה נפוצה מאוד בהרי האנדים ובדרום אמריקה הדרומית, שם היא מאפילה על הפופולריות של הסלסה.
אסנת ארליך
אסנת ארליך (נולדה בשנת 1961) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. בעלת מדליית כסף מהמכביה העשירית (1977).
קומביה (סגנון מוזיקלי)
המקצב הבסיסי הוא של 2/4, אם כי הוא מנוגן במקצבים אחרים - בקולומביה הוא מנוגן גם במקצב של 2/2 ובמקסיקו הוא מנוגן במקצב 2/2, בפנמה במקצב 2/4 או 6/8.
אסנת ארליך
ביוגרפיה
ארליך התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל חולון/בת ים בהדרכתם של נלו בילדרמן ודורית זלץ.
1973
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה בספטמבר 1973 זכתה ארליך בשתי מדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:20.7 דקות, אחרי גלינה ויינר (5:14.9 דקות) ודניאלה יוסטר (5:17.0 דקות), שתיהן מברית מכבים עתיד ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 11:01.6 דקות, אחרי גלינה ויינר (10:38.0 דקות) ודניאלה יוסטר (10:39.5 דקות).
קומביה (סגנון מוזיקלי)
הקומביה מנוגנת בכלי נגינה שונים דוגמת תופי קונגה, טימבלס, קלאווה, אקורדיון, גיטרה ועוד.
אסנת ארליך
1974
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת מכון וינגייט בסוף ספטמבר 1974 זכתה ארליך ב-3 מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:07.1 דקות, אחרי גלינה ויינר (1:05.5 דקות) ולפני איריס גילון מברית מכבים עתיד (1:08.3 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:01.3 דקות, אחרי דניאלה יוסטר (5:01.2 דקות) ולפני גלינה ויינר (5:09.2 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10.19.4 דקות, אחרי דניאלה יוסטר (10:19.3 דקות) ולפני איריס גילון (10:55.8 דקות).
שחיינית מצטיינת באליפות ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בספטמבר 1975 הייתה ארליך לשחיינית המצטיינת באליפות לאחר שזכתה ב-4 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.8 דקות, לפני גלינה ויינר (1:05.7 דקות) ולילך אריאל מהפועל העמקים (1:07.5 דקות), במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 2:19.1 דקות, לפני דניאלה יוסטר (2:22.9 דקות) וגלינה ויינר (2:26.9 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 4:47.9 דקות, לפני דניאלה יוסטר (4:53.8 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 9:57.8 דקות, שיפור לשיאה הקודם (10:02.5 דקות), לפני דניאלה יוסטר (10:07.0 דקות) ובת אגודתה איריס קרפ (10:40.8 דקות).
1976
באליפות ישראל בשחייה לנוער שנערכה באוגוסט 1976 קבעה ארליך במשחה ל-400 מטר חופשי שיא ישראלי חדש לבוגרות של 4:47.4 דקו ובשמחה ל-800 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 9:54.5 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1976 זכתה ארליך ב-6 מדליות, 4 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 2:18.6 דקות, לפני בת אגודתה איריס קרפ (2:19.7 דקות) ויעל נתנאל מהפועל חצרים (2:24.7 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:49.0 דקות, לפני איריס קרפ (4:49.2 דקות) ודניאלה יוסטר (4:57.2 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 9:52.9 דקות, שיפור לשיאה הקודם, לפני דניאלה יוסטר (9:53.1 דקות) ואיריס קרפ (10:02.8 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא ישראלי לאגודות חדש של 4:29.0 דקות. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:39.2 דקות, אחרי עיבל לשם מהפועל מרחבים (2:39.0 דקות) ולפני שוש עזרתי מאגודתה (2:39.7 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.5 דקות, אחרי לילך אריאל מהפועל העמקים (1:04.0 דקות) ואיריס קרפ מאגודתה (1:04.48 דקות). שיאה במשחה ל-800 מטר נישבר על ידי ליאור בירקאן (9:48.55 דקות).
1977
בתחרות "שמונה האומות" שנערכה באיסלנד ביולי 1977 קבעה ארליך ביחד עם ענת פרקש, לילך אריאל ואיריס קרפ במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 4:22.0 שיפור לשיא שניקבע שבוע קודם לכן בקיאסו (4:24.2 דקות).
המכביה ה-10
בתחרויות השחייה של המכביה העשירית שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב ביולי אותה שנה זכתה ארליך במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם נטע יוסף, אריאל וקרפ בשיא ישראלי חדש של 4:17.16 דקות. בנוסף, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 2:16.88 דקות. כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא ישראלי חדש של 2:18.88 דקות, אך מספר דקות לאחר מכן שיפרה אותו אריאל והעמידה אותו על 2:17.40 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף חודש ספטמבר 1977 זכתה ארליך ב-6 מדליות, מהן 4 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 2:16.71 דקות, לפני איריס קרפ (2:16.95 דקות) ונטע כנעני מהפועל בית ברל (2:19.02 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:48.13 דקות, לפני קרפ (4:48.99 דקות) ודניאלה יוסטר (4:55.25 דקות), במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:36.70 דקות, לפני נטע יוסף (2:38.63 דקות) ושוש עזרתי (2:38.98 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לאגודות של 4:24.90 דקות. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.81 דקות, אחרי איריס קרפ (1:03.69 דקות) ולפני נטע יוסף (1:05.17 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:00.07 דקות, אחרי דניאלה יוסטר (9:59.93 דקות) ולפני מיכל כהן ממכבי תל אביב (10:18.75 דקות).
1978
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 1978 זכתה ארליך ב-5 מדליות אישיות, 2 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:17.22 דקות, לפני נטע יוסף (12:18.09 דקות) וליאור בירקאן מהפועל ימק"א ירושלים (2:18.71 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:06.90 דקות, לפני מיכל כהן (10:07.53 דקות) ודניאלה יוסטר (10:18.50 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:51.43 דקות, אחרי ליאור בירקאן (4:50.08 דקות) ולפני נטע יוסף (4:53.60 דקות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:37.98 דקות, אחרי שוש עזרתי (2:35.17 דקות) ולפני גליה אלפר מהפועל רמות השבים (2:42.38 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.57 דקות, אחרי נטע יוסף (1:03.43 דקות) וליאור בירקאן (1:03.79 דקות).
המארג - התוכנית הלאומית להערכת מצב הטבע בישראל
המארג – התוכנית הלאומית להערכת מצב הטבע בישראל הוא גוף הפועל כשותפות של מדענים וגופים ממלכתיים העוסקים בניהול השטחים הפתוחים בישראל במטרה ליצור מאגר ידע מבוסס מחקר לשימוש קובעי המדיניות בנוגע לשטחים אלה. השטחים הפתוחים כוללים שמורות טבע, גנים לאומיים, יערות, שטחי חקלאות ושטחי מרעה.
המארג נוסד ב-2006 לאחר כעשור של עבודה בתחנות מחקר אקולוגי ארוך-טווח (Long Term Ecological Research – LTER), ומאז 2011 פועל במסגרת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
הגופים השותפים במארג הם המשרד להגנת הסביבה, רשות הטבע והגנים והקרן הקיימת לישראל. התוכנית מקבלת תמיכה נוספת מתוכנית מורשת במשרד ראש הממשלה.
מטרות המארג
יצירת מאגר מידע על בסיס אפיון מתמשך, כמותי ואיכותי, של מערכות אקולוגיות מרכזיות בישראל, תוך קיום מחקרים ושיתופי פעולה בין-ארגוניים עם גופי הטבע המרכזיים בארץ. מאגר זה ישמש לכמה מטרות עיקריות:
חשיבות פעילות המארג – מצב הטבע והשטחים הפתוחים בישראל
בפני הקהילה המדעית עומד כיום אתגר משמעותי: בניית יסוד מדעי מבוסס להבנת יחסי הגומלין בין הסביבה לבין האדם. בסיס אשר יוכל לספק את הידע הנדרש אודות המבנה והתפקוד של מערכות אקולוגיות ושינויים בהם. הדבר דרוש על-מנת להבטיח שבני האדם פועלים בתוך מערכות תומכות-חיים אלה באופן השומר על המגוון הביולוגי ומונע את הידרדרותן.
מגוון רחב של בתי גידול מול איומים מורכבים
מאפיינים אלה תורמים להימצאותו של מגוון ביולוגי עשיר ביותר, הכולל למעלה מ-2000 מיני צמחים, יותר מ-500 מיני עופות, כ-100 מיני יונקים, יותר מ-1700 מיני דגים ימיים, ועשרות אלפי מינים של חסרי חוליות.
מגוון זה חשוף בעשורים האחרונים לירידה חדה ומתמשכת בהיקף השטחים הפתוחים בישראל, במיוחד במרכז הארץ – מהאזורים עם צפיפות האוכלוסין הגבוהה ביותר בעולם המערבי. השטחים הפתוחים בישראל מקוטעים ומופרדים זה מזה. איומים נוספים על השטחים הפתוחים ועל המגוון הביולוגי בישראל כוללים גם לחצי פיתוח, שינויי אקלים, זיהום הסביבה, ניצול יתר של משאבים, ומינים זרים פולשים.
לשם ניהול בר-קיימא של המשאבים הטבעיים של ישראל ולשמירה על המגוון הביולוגי והשטחים הפתוחים הנותרים יש לפעול על-פי מדיניות מבוססת מידע ומחקר. כך ניתן להבטיח את המשך אספקת השירותים והתועלת ממערכות אקולוגיות לאוכלוסיית ישראל.
תוכנית לאומית לניטור מגוון ביולוגי
מטרות תוכנית הניטור הן לעקוב אחר שינויים בזמן ובמרחב במצבם של מערכות אקולוגיות והמגוון הביולוגי בתוכם ולזהות את הגורמים לשינויים. תוכנית הניטור פעילה החל מתחילת שנת 2011. התוכנית נועדה לתת מענה למצב הנוכחי שבו המידע אודות מצב המגוון הביולוגי הוא מוגבל, ורוב פעולות הניהול ושמירת הטבע מתבססות על ידע ללא ביסוס מדעי.
אחד מיעדי התוכנית המרכזיים הוא זיהוי מוקדם של בעיות לפני התפתחות מצב משבר. יעד זה יושג על ידי קיום מעקב ארוך טווח (ניטור) שיביא למודעות תמידית אודות מצב הסביבה על בסיס רחב, שיטתי ומתמשך ויאפשר זיהוי מוקדם ככל האפשר של מגמות ושינויים.
ניטור יבשתי
ניטור המגוון הביולוגי היבשתי כולל מעקב מתמשך אחר מצב החי והצומח על-פי תוכנית שגובשה ב-2011 על ידי צוות רב-מקצועי. התוכנית נועדה לתת מסגרת של הבנה לאיתור מגמות ושינויים ולזיהוי הסיבות האפשריות לשינויים אלה. לשם כך יבנה בסיס נתונים רחב אליו יוזנו הנתונים שיתקבלו מיחידות הניטור.
מעקב מתמשך זה יתרום לניהול ויעיל יותר של משאבי טבע ולהעלאת פתרונות לעצירת הידרדרות המערכות האקולוגיות והמגוון הביולוגי בישראל. מעל 70 מדענים, אנשי מקצוע מתחומים שונים ומנהלי שטחים פתוחים היו מעורבים בגיבוש התוכנית הלאומית לניטור מגוון ביולוגי יבשתי במהלך תקופה של שנתיים. התהליך כלל חלוקה של ישראל ל-13 יחידות של מערכות אקולוגיות. לכל יחידה הוקם צוות מומחים לשם עיצוב תוכנית ניטור מותאמת עבור אותה יחידה; בכך, הניטור מתבצע הן בסקלה הלאומית והן בסקלה המערכתית.
גיבוש התוכנית הושלם ב-2011, וניטור מספר מערכות החל בתחילת 2012. בין המערכות שיכללו בתוכנית הניטור: צמחייה שנתית ורב-שנתית, יונקים, עופות, זוחלים ופרוקי רגליים. הניטור יעשה באמצעות טכנולוגיות ושיטות מדעיות מתקדמות כגון מצלמות חישה מרחוק שיהיו פזורות בעשרות מיקומים ויופעלו על ידי חיישני תנועה, שימוש בצילומי לוויין ועוד.
ניטור ימי
לאורך חוף הים התיכון של ישראל ישנו מגוון ביולוגי שעליו ידוע אך מעט. ידע זה חשוב לשם ניהול נכון יותר של המערכת הטבעית. על המערכות האקולוגיות בים התיכון פועלים איומים שונים: מינים פולשים, זיהום, ניצול יתר ושינויי אקלים. זאת לצד ההשפעות השליליות הפוטנציאליות של תשתיות מתוכננות בים (כגון מתקני התפלה וקידוחי גז טבעי).
לאור איומים אלה ישנה חשיבות להשגת הבנה יסודית של המגוון הביולוגי הימי מכיוון, ושל שינויים ומגמות לאורך זמן לשם ניהול המערכות האקולוגיות ומשאבי טבע אלה באופן יעיל ובר-קיימא.
תחום הניטור הימי הוא חדש במארג, ונכון ל-2012 נמצא בשלבי פיתוח.
תוכנית לאומית להערכת מערכות אקולוגית
"שרותי מערכת" מייצגים את התועלת שבני אדם מפיקים, באופן ישיר או עקיף, ממערכות אקולוגיות מתפקדות. המארג החל להפעיל תוכנית לאומית להערכת מערכות אקולוגית, בעקבות עבודה מקדימה באיסוף ידע על תוכניות לאומיות דומות ברחבי העולם ומחקר הנעשה בתחום זה בישראל.
לשם הבנת המונח שירותי מערכת אקולוגית יש להגדיר קודם מהי מערכת אקולוגית (אקוסיסטמה): הסביבה הביולוגית של אזור גאוגרפי מסוים, הכוללת את כל היצורים החיים בו, והיבטי סביבה איתם באים האורגניזמים הללו במגע, כגון קרקע, אוויר, מים, שמש. דוגמאות למערכות אקולוגיות: יער, שונית אלמוגים, אוקיינוס, מדבר.
שירותים ממערכות אקולוגיות הם התועלות שבני האדם מפיקים, במישרין או בעקיפין, ממערכות אקולוגיות פעילות.
סוגי תועלות
מטרת גישת שירותי המערכת היא להעריך את התועלות ואת חשיבותן של מערכות אקולוגיות. לשם כך מתבצע הליך של ייחוס ערך מדיד לשירותים שהמערכות מספקות לאדם.
מטרת התוכנית לשירותי מערכת אקולוגית במארג
התוכנית עוסקת בפיתוח וביישום תוכנית לאומית לשירותי מערכת ולהעברת ממצאיה אל קובעי המדיניות בתחומים הרלוונטיים ואל הציבור.
לשם כך התוכנית מסתמכת על מידע הנאסף בתוכניות אחרות במארג: תוכנית ניטור המגוון הביולוגי ורשת תחנות ה-LTER. המארג נמצא נכון ל-2012, בשלבי גיבוש מסגרת קונספטואלית לתוכנית, לאור ידע שנאגר מבחינת תוכניות לאומיות דומות ברחבי העולם ולאור מחקרי עבר או עבודה מחקרית מההווה בתחום זה בישראל.
רשת תחנות מחקר אקולוגי ארוך-טווח
האתגרים הסביבתיים המורכבים של היום דורשים מחקרים ארוכי-טווח חדשניים בסוגי בתי-גידול רבים ושטחים נרחבים. כלי מרכזי אשר משתמשים בו להתמודדות עם אתגרים אלה הוא תחנות ורשתות LTER (Long-Term Ecological Research). המארג הוא ארגון הגג של ה-LTER בישראל.
אחת הדרכים להשגת מידע זה היא ניהול תחנות ורשתות LTER. תחנות אלה אוספות ומנתחות מידע הנאסף בהתאם למדדים (אינדיקטורים) עליהם הוחלט מראש. ניתוח המידע מאפשר זיהוי מגמות ושינויים לאורך זמן.
ראשית ה-LTER
רשת LETR הוקמה לראשונה בארצות הברית ב-1980, ומאז הקמתה הפיקה הרשת (על 26 תחנותיה) מידע ותובנות רבי ערך ששימשו להתייעלות ביכולת התגובה של חוקרים ומקבלי החלטות בנוגע לנושאים סביבתיים דחופים כגון: שינוי אקלים, שינויים בשימושי קרקע, שיפור תוכניות פיתוח עירוני ותוכניות חקלאיות.
בשנת 1993 הורחב מערך התחנות למערך בינלאומי של רשתות תחנות מחקר במדינות שונות – ILTER. נכון ל-2012, יש חלוקה ל-5 אזורי רשתות בעולם.
ישראל – תחנות ופלטפורמות
רשת ה-LTER הישראלית הוקמה בשנת 1997 ומשויכת לרשת האזורית האירופית. כעשור לאחר מכן הוקם המארג כפרויקט שנועד לקשר בין ידע אקדמי לבין ניהול ומדיניות בנוגע לשטחים הפתוחים בישראל.
נכון ל-2012 קיימות בישראל 13 תחנות LTER הפרוסות לאורך מפל הגשמים מצפון לדרום, מכסות את כל סוגי האקלים שונים (טווח של 100–900 מ"מ בממוצע הגשמים השנתי) ואת רוב סוגי המערכות האקולוגיות ומגוון רחב של שימושי קרקע.
מחקר בשלבי תכנון לפני הוצאה לפועל: חקר השפעות שינויי אקלים על מגוון ביולוגי, שירותי מערכת אקולוגית ותפקוד השטחים הפתוחים לאורך מפל הגשמים של ישראל. המחקר אמור לתת מענה על המצב הנוכחי של חוסר במידע קוהרנטי ועל הצורך לפתח בגישות אפשריות להתמודדות עם השינויים הללו, שידרשו סוגי ממשק חדשים עבור שמורות טבע, יערות ושאר השטחים הפתוחים בישראל.
הפקת דוח מצב הטבע בישראל
דוח מקיף זה יופק מדי 3 שנים במטרה לתת לקובעי מדיניות בנוגע לשטחים הפתוחים בישראל תמונת מצב עדכנית ומהימנה של מצב הטבע בישראל. מיפוי המידע הקיים בנושא מגוון ביולוגי הוא שלב מקדים הכרחי לביצוע תוכניות ניטור. המהדורה הראשונה של דוח מצב הטבע הופקה במרץ 2011, ונועדה לשמש כבסיס נתונים מקיף על המצב הנוכחי ועל מגמות במערכות האקולוגיות ובמגוון הביולוגי של ישראל וכקנה מידה להשוואה לנתונים שיאספו במסגרת הניטור.
המארג יפיק באופן תקופתי מהדורות נוספות של הדוח, בהן ישולבו נתונים חדשים שיתקבלו מתוכניות הניטור (יבשתי וימי), תחנות ה-LTER והתוכנית לשירותי מערכת אקולוגית.