cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מיכאל אלקיים
ציור בסגנון יודאיקה
טכניקת טמפרה על קלף בגוונים עזים. עיקר יצירתו. יצירותיו עשירות במוטיבים וסמלים יהודיים המבוססים על קבלה, סיפורי התנ"ך, חגי ישראל ומעגל החיים היהודי. על עבודותיו חלים כללים אשר מקורם במצוות "לא תעשה לך כל פסל וכל תמונה". ציוריו סובבים סביב מעגלי החיים ומעגל השנה היהודיים ובאים לידי ביטויי בעיצוב כתובות, מזוזות וכרזות סביב חגים. חלקם מצוירים כמעגל, בסגנון "מנדלה". בנוסף ישנה חלוקה בציוריו בתבנית "קומות" הבאה לסמל את הספירות השונות ביקום, השפעות מהקבלה והמיסטיקה.
הציור מפגין סינתזה מקורית בין ישן וחדש, אומנות קליגרפית יהודית קלאסית עם עקרונות מתקדמים של ציור וקומפוזיציה בת ימינו, תוך שילוב אלמנטים של סימבוליזם יהודי ומיסטיקה.
ציור בצל אובדן
טכניקת רישום בדיו, ציורי אקוורל על נייר וציורי שמן על בד בגוונים של חום צהוב אפור. הציורים מנציחים את זכרם של שני אחיו שנפלו במלחמות ישראל. בציורים אלו יש חיפוש מתמיד אחר השלום ופחד מהבלתי נודע. האמן מנסה לחפש בנבכי בדידותו את הקשר בין החיים לבין אלה שאינם. רישומי הדיו מתארים את השלום באמצעות היונה, המסמלת את השלום עוד מימי נח.
בסגנון ציורו זה מצויים גם ציורים של דיוקנאות משפחתיים: יצירותיו דנות בקשרים ובמערכות היחסים בינו ובין משפחתו. בשנות האובדן צייר את אחיו הנופלים, סבתו חנינה ואת אביו. בשנים האחרונות העיסוק בשורשי המסורת והמשפחה עבר לדור הבא כאשר בתו היוצרת נטע אלקיים ממשיכת דרכו באומנות והדבר בא לידי ביטויי ביצירה משותפת.
תערוכות
מיכאל אלקיים הציג בתערוכות בארץ ובעולם, ביניהן:
הנעה וקטורית
השוואה לשיטת ההנעה אווירודינמית
להנעה וקטורית יתרון בשליטה בכלים כמו טילים בליסטיים ולוויינים מחוץ לאטמוספירה, סביבה שמאופיינת בריק, שם אמצעי ניהוג אווירודינאמים כמו הגה גובה, מדפי כנף של מטוס או כנפיים בטיל המבוססים על התנגדות האוויר אינם יעילים.
שיטת הניהוג הווקטורי מורכבת יותר מבחינה חישובית. בשיטת הניהוג האווירודינמי, נדרש לשנות את זווית הכנפיים בכיוון מסוים כדי לייצר כוח אווירודינמי בכיוון ניצב למהירות הטיל, מה שמאפשר פנייה. בשיטת הניהוג הווקטורי, לעומת זאת, ביצוע פנייה מתואמת אינו אפשרי, משום שבכל כיוון שיופעל דחף תיווצר פנייה של מרכז המסה וסיבוב של הטיל סביב ציר מסוים (אחת מדרגות החופש של הסיבוב שלו) שהן במגמות הפוכות.
למשל טיל במצב אנכי שנדרש להפנותו ימינה. לשם כך יש להטות את הדחף מעט ימינה כך שייווצר רכיב דחף ימינה. אולם, במצב זה ייווצר מומנט סיבוב על הטיל בכיוון הפוך לכיוון השעון, ולכן לא יהיה תיאום בין כיוון ציר הטיל וכיוון התנועה שלו, כלומר תהיה זווית התקפה שונה מאפס.
בנוסף לכך השגת ניהוג בשיטה הווקטורית לעולם אינה מתקבלת באמצעות שימוש בכיוון דחף יחיד. בפועל כדי לפנות בכיוון מסוים, יש להפעיל דחף בכיוון מסוים ומהר מאוד לשנות אותו, תוך ניצול מהירות הסיבוב בציר המתאים שהטיל צבר.
אסטרחן (מחוז)
מבחינה אדמיניסטרטיבית המחוז מחולק ל-2 ערים בעלות חשיבות מחוזית, 11 אזורים מוניציפליים ואזור מוניציפלי סגור (באזור זה ממוקם שטח ניסויים צבאיים ונמל חלל קפוסטין יאר שפותח כאתר לניסוי טילים בשנת 1946).
היסטוריה
שטח המחוז היה חלק מממלכת הכוזרים. לאחר מכך, האזור היה החלק המרכזי מחאנות אסטרחן הטטרית. השטח נכבש על ידי רוסיה בשנת 1556 על ידי איוואן הרביעי. בשנת 1717 הוקמה גוברניית אסטרחן, והיא הייתה הגבול הדרום-מערבי של האימפריה הרוסית עד להתרחבותה לכיוון הרי הקווקז במהלך המאה ה-19.
כלכלה
בשטח המחוז נמצא שדה גז מהגדולים ברוסיה. כמו כן, קיימים שדות נפט ומרבצים גדולים של גופרית.
בעיר אסטרחן נמצאות מספנות גדולות. בעבר, המחוז התאפיין בתעשיית עיבוד דגים מפותחת ביותר. לאחרונה, לאור הבעיות האקולוגיות פחתה מאוד הדגה בדלתה של נהר הוולגה ובים הכספי.
דמוגרפיה
ב-67% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים.
קארל אנצ'רל
קארל אנצ'רל (בצ'כית: Karel Ančerl; 11 באפריל 1908 – 3 ביולי 1973) היה מנצח יהודי-צ'כי, שזכה לכבוד על ביצועיו במוזיקה מודרנית ולהוקרה מיוחדת על פרשנויותיו למוזיקה של מלחינים צ'כיים.
קורות חיים
אחרי המלחמה המשיך לנצח ברדיו פראג עד 1950 ואז התפרסם כאשר התמנה למנהל אמנותי של התזמורת הפילהרמונית הצ'כית. שמונה-עשרה שנות עבודתו עם התזמורת הזאת נחשבות בדרך כלל לשנותיה המוצלחות ביותר, שכללו הכרה בינלאומית רבה. בשנת 1968, אחרי הכיבוש הסובייטי של צ'כוסלובקיה בעקבות מהפכת הקטיפה והאביב של פראג, החליט אנצ'רל להגר לקנדה והשתקע בטורונטו. שם ניצח על התזמורת הסימפונית של טורונטו עד מותו בשנת 1973.
השליטה הראויה לציון של אנצ'רל בדינמיקה תזמורתית, יחד עם תפיסה יוצאת מן הכלל של צורות ופרטים במוזיקה, עשו אותו לאמן הקלטה מצליח במיוחד. קשת ההקלטות הרחבה שלו לחברת סופראפון הצ'כית השתמרה היטב הודות לטכנולוגיה הדיגיטלית. נוסף לביצועים מדויקים של גדולי המלחינים הצ'כים, דבוז'אק, סמטנה ויאנאצ'ק, הפליא אנצ'רל לעשות בניצוח מבריק על יצירותיהם של המלחינים מראשית המאה ה-20, סטרווינסקי, בארטוק ופרוקופייב. ביצוע הסימפוניה ה-9 של מהלר בניצוחו בשנת 1968, אולי בהשפעת סבלו במלחמת העולם השנייה, הוא מסמך ייחודי בעוצמתו.
אנצ'רל נפטר בטורונטו שבקנדה ב-3 ביולי 1973.
קאבוס בן סעיד אאל סעיד
קָאבּוּס בִן סעיד אאל סעיד (בערבית: قابوس بن سعيد آل سعيد; 18 בנובמבר 1940 – 10 בינואר 2020) היה הסולטאן של עומאן בין השנים 1970–2020 וצאצא שושלת סעיד, אשר שולטת בעומאן כבר מעל 260 שנה. הוא היה החוליה ה-14 בשושלת.
חינוך וצבא
קאבוס חונך תחילה בעיר מולדתו סלאלה ואז נשלח ללמוד בפונה, הודו. בגיל 16 נשלח לאנגליה להשלים את לימודיו. בגיל 20 התחיל ללמוד באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. לאחר שהשלים את לימודיו התגייס לחיל הרגלים הבריטי ושירת ביחידה מובחרת שהוצבה על אדמת גרמניה במשך שנה.
לאחר שחרורו מהצבא, נרשם קאבוס ללימודי שלטון מקומי באנגליה, לאחר מכן טייל בעולם ולבסוף חזר לסלאלה, שם המשיך בלימודיו - הפעם למד אסלאם והיסטוריה של עומאן.
קאבוס היה מוסלמי איבאדי.
ההפיכה
אביו, הסולטאן הקודם, סעיד אבן תיימור (سعيد بن تيمور), שלט בעומאן מ-1932, ונחשב לשליט קשה שאינו דואג לעמו. בשנותיו האחרונות, בעיקר משנת 1965 ואילך היו מספר ניסיונות הפיכה ואף התנקשות בחייו, ככל הנראה בעזרת סין ומספר מדינות ערביות. בתקופה זו הפך אבן תיימור לשליט קפריזי ופרנואיד שמירר את חיי עמו באופן קיצוני. באותה תקופה דווח שהוא דן אנשים שהופיעו בחלומו כקושרים נגדו, ושהוא מתנגד לחבישת משקפיים על ידי נתיניו. אפילו בנו היחיד, קאבוס, לא היה בטוח מפניו, והוא נשלח למעצר בית בסלאלה.
קאבוס ארגן הפיכה שהוכתרה בהצלחה. ב-23 ביולי 1970 הוא הכריז על עצמו כסולטאן הבא לאחר שאביו, לדבריו, ויתר על הכתר. בתמיכת הכתר הבריטי, הוא הגלה את אביו ללונדון, שם מת לאחר כשנתיים. הוא גם שינה את שם הממלכה מ"מאסקט ועומאן" ל"סולטנות של עומאן".
שלטון הסולטאן
מיד לאחר הכתרתו נאלץ הסולטאן לטפל בבעיה הבוערת של מרד קומוניסטי שמקורו בתימן השכנה, שהחל עוד בימי אביו, בשנת 1965. המרד דוכא רק ב-1975, בעזרת צבא שנשלח מידידו מלך ירדן, ובסיוע כוחות בריטיים כולל חיל האוויר.
שלטונו של הסולטאן היה אבסולוטי, ולא היה בו מקום להתערבות כלשהי גם מצד חברים אחרים במשפחת המלוכה (כמו למשל בערב הסעודית).
בשנת 1976 נשא הסולטאן את בת-דודו קמילה, אך התגרש ממנה במהרה.
הסולטאן קאבוס נחשב לאדם משכיל ותרבותי. הוא פיתח גישה מוסלמית ליברלית, ואף תרם לבניית מבני דת לא מוסלמיים. הוא זכה לאהדה בקרב נתיניו. הסולטאן היה אוהד מושבע של מוזיקה קלאסית והוא החזיק בתזמורת מפורסמת בת 120 נגנים.
לקאבוס לא היו ילדים ולא אחים, ולכן על פי חוקת עומאן, היה יכול רק להמליץ בפני מועצת הביטחון של עומאן את מי למנות כיורשו במכתב שנפתח לאחר מותו.
ב-10 בינואר 2020 נפטר קאבוס ממחלת סרטן המעי הגס, ממנה סבל משנת 2015. לאחר מותו מונה בן דודו היית'ם בן טארק אאל סעיד לסולטאן עומאן.
אילנתה בלוטית
אילנתה בלוטית, (שם מדעי: Ailanthus altissima) ידועה גם בשם אילנטוס או אלנטוס, היא עץ ממשפחת הסימרוביים, הגדל בצפון-מזרח סין ובמרכזה. בעבר ניטעה לאורך רחובות בישראל בתור עץ נוי, אך הפכה למין פולש חמור. מוגדרת כפולש במקומות רבים בעולם: באמריקה, אירופה, אפריקה ואוסטרליה.
מאפיינים
המין הוא אופורטוניסט – הוא משגשג תחת שמש מלאה ובאזורים מופרעים. הוא מתפשט באופן אגרסיבי גם באמצעות זרעים, וגם באמצעות קנה שורש זוחל. הוא מתחדש במהירות לאחר כריתה. זהו אחד הצמחים העמידים ביותר לזיהום אוויר ולחומציות הקרקע. כמו כן הוא עמיד גם ליובש. ניתן למצוא אותו לעיתים קרובות לאורך צידי דרכים, בשטחים עירוניים נטושים, במכרות נטושים, ובאזורים אחרים בהם מעט מאוד עצים מסוגלים לשרוד.
האילנתה הבלוטית מסנתזת חומרים אללופתיים, המעכבים את צמיחתם של מינים אחרים בקרבתה. נראה שמינים הנחשפים לחומרים אלו מפתחים כלפיהם עמידות עם הזמן; אוכלוסיות שלא נחשפו אליהם הן הפגיעות ביותר.
האילנתה הבלוטית מהווה גורם אלרגיה, לפי הספרות הבוטנית. בתקופת הפריחה האבקה מתפזרת ברוח. תדירות האלרגניות לאבקת אילנתה לא נחקרה בארץ, אך באיסטנבול שבטורקיה ידוע עץ זה כאלרגן משמעותי.
רקע
המין הובא לישראל מסין בשנות ה-60 וה-70 וניטע כעץ נוי במדרכות ירושלים. מאז הוא מפיץ עצמו באופן בלתי נשלט בעיר ובקרבתה. יכולותיו לצמוח ולהתחדש לאחר עקירה לא מוצלחת הן מהירות במיוחד. יש הסוברים כי הצמח עתיד להרוס גינות ולגרום לנזק בלתי הפיך בתחום הגינון בירושלים. לאחרונה נצפו עצים בוגרים גם בבאר שבע, תל אביב וחיפה, ולכן גם בערים אלה ישנה סכנת התפשטות של העץ.
מניעה
המניעה הטובה ביותר היא עקירת העץ טרם פוריותו – טרם הבשלת הזרעים. גם עץ צעיר יכול להפיץ מאות זרעים, ובאקלים לח עד יבש למחצה – אחוז הנביטה שלהם גבוה מאוד.
ניתן גם לקצור את אשכולות הזרעים טרם הבשלתם, אך טכניקה זו קשה לביצוע, שכן לעץ בוגר ישנם מאות אשכולות זרעים, ובכל אשכול עשרות עד מאות זרעים.
עקירה
עקירת העץ צריכה להתבצע מן השורש. יש לחפור סביב שורש העץ עד לגילויו המלא, ולעוקרו. ניסיון לעקור את הצמח מן השורש על ידי משיכה של הגזע, צפוי לשבור את הגזע בבסיסו ולהשאיר את השורש בשלמותו באדמה. שאריות שורש שנשארו באדמה יוסיפו לחיות, יאגרו מים ויתחזקו, אף יותר מאשר היו טרם ניסיון העקירה. לאחר מכן, השורש יצמיח גזע חדש, בעל סיכויי הישרדות גבוהים יותר מקודמו. צמח שגזעו נגדם מספר פעמים אך שורשו נשאר באדמה – צפוי כי השורש יהיה מעובה ביותר ונטוע בחוזקה באדמה.
עם זאת, יתרונו העיקרי של השורש הוא מיעוט סעיפיו. בדומה לגזר, צפוי לצמוח קנה שורש עיקרי אחד, וממנו הסתעפויות זעירות. בעת העקירה, די בהוצאת עיקר השורש, שכן ההסתעפויות לא צפויות להוסיף ולחיות בלעדיו. מבנה השורש הוא בצורת האות L. בעת העקירה יש לוודא הן הוצאת חלק השורש האנכי והן החלק האופקי מן האדמה. לאחר העקירה אין להשאיר על הקרקע את השורש או את חלקי העץ העיליים, שכן סיכויי ההשרשה שלהם גבוהים.
עיקור
כאמור, אין להשאיר חלקים מן הצמח על הקרקע שכן הם צפויים להשריש. יש לעוקרם על ידי ייבוש בשמש, שרפה וכיוצא באלה. במיוחד אין להשאיר חלקים מן העץ באזורים המושקים תדיר.
שימוש בעץ כחומר גלם
לפני שימוש כלשהו בעץ כחומר גלם, יש לוודא כי הוא מעוקר. אחרת, הסיכוי להשרשת הענפים, גם ענפים הנראים יבשים במבט ראשון, הוא גבוה. קליפת העץ שומרת על הלחות בתוכו, וכך העץ יכול להחזיק בתוכו למשך חודשים ארוכים די מים על מנת להשריש את עצמו בקרקע. עיקור החזירים יכול להתבצע באמצעות ייבוש בשמש במשך חודשי הקיץ החמים.
מיצד
מיצד (אַסְפָר) היא התנחלות ויישוב קהילתי במדבר יהודה בדרום הר כנוב בין בית לחם לחברון. היישוב שייך לארגון יישובי פועלי אגודת ישראל ולמועצה אזורית גוש עציון, בה הוא מהווה את היישוב הדרומי ביותר. שטחו של היישוב הוא כ-15,000 דונם.
הנוף הנשקף ממיצד הודות לגובהו הרב, צופה מגשר המיתרים שבירושלים מצפון ועד ערד בדרום, ומחברון במערב ועד ים המלח באזור עין גדי ממזרח. המוטו של מיצד הוא: תורה ושלווה בהרי יהודה.
היסטוריה
בשנת 1983 הוקמה במקום היאחזות נח"ל בשם "נח"ל אספר". שנה לאחר מכן, בי' באב תשמ"ד (1984), נוסד היישוב על ידי עולים מארצות הברית, מבריטניה, מדרום אפריקה ומצרפת, שלמדו בישיבת התפוצות בירושלים.
שם היישוב הרשמי הוא "אספר". מקור השם מבאר אספר, בה חנו יונתן הוופסי, שמעון התרסי ויוחנן הגדי, אחיו של יהודה המכבי לפני חידוש המרד בסלאוקים, כאמור: הבאר מזוהה כיום עם ח'רבת זפרן הסמוכה.
באוגוסט 2000 הוקם ממזרח למיצד המאחז פני קדם, המנהל אורח חיים קהילתי דתי ובשנת 2013 התגוררו בו 55 משפחות והחלה הרחבתו ב-300 יחידות דיור.
אוכלוסייה וחיי קהילה
היישוב בעל צביון יהודי חרדי, ולפי נתוני הלמ"ס לסוף 2021, התגוררו בו כ-1,100 תושבים. תושבי מיצד הם משפחות בני תורה המחנכים ילדיהם בתלמודי תורה ובבית יעקב. המגורים במיצד מותנים באישור ועדת קבלה. תפקיד הוועדה הוא שימור הצביון החרדי של מיצד. קהילת מיצד מונה כמאה משפחות בוגרי מגוון רחב של ישיבות וסמינרים. בשנים האחרונות נוצר ביקוש של משפחות בני תורה בעיקר מקהילתו של הרב יצחק שלמה זילברמן מהרובע היהודי בירושלים להצטרף למיצד, עקב כך נבנתה ביישוב שכונת רמות מיצד.
בבית הכנסת מתקיים כולל אברכים בחמש מסגרות שונות בכל שעות היממה. נוסח התפילות בבית הכנסת הוא נוסח אשכנז. רב היישוב הוא הרב ישראל גולדשטיין, בוגר ישיבת חברון ובנו של הרב מרדכי גולדשטיין ראש ישיבת התפוצות.
בפאתי היישוב ממוקם בסיס צבאי החולש על כל מזרח גוש עציון.
חינוך
ביישוב מסגרות חינוכיות ממעון תינוקות ועד תלמוד תורה ובית ספר לבנות. החינוך נפרד לבנים ולבנות החל מגיל הגן. בנים הלומדים בכיתות הגבוהות, אשר אין להם מענה מקומי, נוסעים ללמוד בתלמודי תורה בביתר עילית או בירושלים. בנות היישוב לומדות בבית ספר המקומי "בית יעקב מיצד" (א-ד) וחלקן נוסעות לבית הספר "בית יעקב" במעלה עמוס.
במיצד שוכנת ישיבת "נחלת יאיר", בראשות הרב יצחק לופוליאנסקי (בנו של ראש עיריית ירושלים לשעבר אורי לופוליאנסקי).
תעסוקה
היישוב מספק תעסוקה במוסדות החינוך שביישוב בהוראה או כצוות מסייע. ישנם שעובדים במקצועות כגון: כתיבת סת"ם, סחר בינלאומי, סוכני נסיעות וכו' וישנם שעובדים בערי וביישובי הסביבה. כמו כן קיים במקום סניף של "יד שרה" המעסיק מוקדניות.
Valerie
Valerie (בעברית: ולרי) הוא סינגל שנכתב על ידי הלהקה האנגלית הזוטונים, ויצא ב-19 ביוני 2006, כסינגל השני מתוך אלבומם השני Tired of Hanging Around, שיצא באותה שנה גם כן, כמה חודשים לפני הוצאת הסינגל.
השיר הצליח להגיע אל המקום ה-9 במצעד הסינגלים הבריטי, ובשיאו הצליח להגיע אל המקום ה-32 במצעד שבאירלנד. מכירותיו של השיר בבריטניה בשילוב עם הזרמות המדיה, עומדות על כ-200 אלף עותקים.
לשיר יצאו גרסאות כיסוי רבות, ואף צוות Glee, באחד מפרקי הסדרה ביצעו את השיר. את השיר ביצעו שלוש נערות.
גרסתם של מארק רונסון ואיימי ויינהאוס
Valerie לאחר כמה חודשים מצאת השיר המקורי, הוציאו מארק רונסון ואיימי ויינהאוס גרסת כיסוי לשיר, וב-15 באוקטובר 2007, הגרסה יצאה כסינגל השלישי מתוך אלבומו השני של רונסון Version, שיצא בסמוך להוצאת הסינגל.
עם השיר הופיעה איימי ב-BBC Radio 1 בסמוך לצאתו, וירדן גלאנד היה זה שניגן על הפסנתר אלקטרוני בשיר. הרולינג סטון אמרו שהשיר הוא "הקלטה בולטת", לאחר הוצאת אלבומה השני והאחרון, Back to Black. בנוסף לכך, ויינהאוס ביצעה גרסה נוספת ואיטית יותר של השיר, וזאת נכללה בגרסת הדלוקס של אותו האלבום.
השיר נכלל גם בסרט שיצא לאחר מותה ונקרא על שמה, Amy בשנת 2015. השיר אף נוסף גם לפסקול שיצא עבור הסרט. בסרט 27 שמלות שיצא בשנת 2008, השתמשו אף בשיר כחלק מהפסקול.
וידאו קליפ
הווידאו הקליפ הנלווה שיצא לשיר, היה בבימויו של רוברט הלס, והוא צולם בלונדון ב-28 באוגוסט 2007. תחילה מראה הקליפ את רונסון וקבוצת נגני ג'אז שרים ומנגנים, ולאחר שהם מסיימים הם מזמינים אישה מהקהל (איימי ויינהאוס), ומיד אחריה עולים לבמה גם חבריה.
ברובו הקליפ הוא בסגנון של מופע קריוקי. מאחורי איימי ניתן לראות קבוצת אנשים המתרגמת לפנטומימה את כל אשר היא שרה.
יהדות הוואי
יהדות הוואי היא קהילה יהודית קטנה המתקיימת בקבוצת איי הוואי שבשטחה של ארצות הברית. מבחינה גאוגרפית, הקהילה היהודית בהוואי היא הקהילה המערבית ביותר בעולם.
היסטוריה
היהודים הראשונים שהגיעו להוואי הגיעו לקבוצת איים זאת במאה ה-19. אחד הניסיונות הראשונים לייסד בהונולולו קהילה יהודית היה ב-1901. בגרעין הראשון היו כ-40 יהודים, שייסדו את הקהילה היהודית של הוואי (The Hebrew Congregation of Hawaii), אולם זו התפרקה כעבור שש שנים בלבד.
אחרי מלחמת העולם הראשונה פתח הארגון National Jewish Welfare Board סניף בבית פרטי בהונולולו. פעילותו הסניף הביאה בשנת 1938 לייסודה של הקהילה היהודית של הונולולו, שמנתה כ-35 משפחות. לאחר מכן הוקם מרכז קהילתי, שהפך לבית הכנסת הראשון ואחריו הוקם בית הכנסת "עמנואל".
גם לאחר מלחמת העולם הראשונה המשיכה הגירת היהודים להוואי. במהלך מלחמת העולם השנייה שימשו חלק מאיי הוואי כבסיסים של הצבא האמריקאי ובין הלוחמים שישבו בבסיסים אלו היו גם יהודים.
כיום חיים בהוואי כ-10,000 יהודים, בעיקר באואהו, הונולולו, מאווי, שאר היהודים חיים באי הוואי.
היהודים באי מאווי
כיום חיים במאווי כ-2,500 יהודים כאשר המספר נמצא בשפל בתקופת החורף ובשיא בתקופת הקיץ מכיוון שחלק מהיהודים שבתיהם נמצאים באי בעצם גרים בארצות הברית היבשתית ורק גרים בבתיהם אלו בתקופת הקיץ.
בשנות ה-50 התפתח האי במהירות כמרכז תיירות ונופש שמשך אליו מהגרים מאזורים אחרים בארצות הברית, בהם יהודים. בשנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70 התיישבו כמה משפחות יהודיות, בעיקר של גמלאים, באזור לאהאינה-קאנאפאלי, בצפון-מערב מאווי.
באי ישנן מספר קהילות לפי הזרמים השונים: אורתודוקסית, קונסרבטיבית ורפורמית. כמו כן קהילה חסידית שמורכבת בעיקר מחסידי חב"ד וחסידי צאנז (נשלחו לשם בהוראת הרבי מלובביץ' והרבי מצאנז).
לינדה לינגל, אשר כיהנה כמושלת מדינת הוואי בשנים 2002–2010, היא היהודייה הראשונה והיחידה עד כה בתפקיד זה, והמושלת היהודייה השנייה בתולדות ארצות הברית כולה.
6 (מספר)
6 (במילים בלשון זכר: שישה; בלשון נקבה: שש) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 5 והבא לפני 7.
6 הוא גם ספרה המשמשת בכתיבת מספרים לפי בסיס עשרוני (ולפי כל בסיס גדול מ-6, כגון בסיס אוקטלי ובסיס הקסדצימלי).
כריס ג'ריקו
כריסטופר (כריס) קית' אירוויין (באנגלית: Christopher Keith Irvine; נולד ב-9 בנובמבר 1970) הידוע יותר בשם הבמה שלו, כריס ג'ריקו הוא זמר, שחקן ומתאבק אמריקאי-קנדי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). הוא ידוע בעיקר בשל הופעותיו בארגון ההיאבקות WWE.
תחילת קריירת ההיאבקות
אירוויין החל את דרכו בעולם ההיאבקות ב-1990, כשהיה בן 19. תחילה הופיע במופעים עצמאיים ואט-אט הצליח לחדור לליגות ומופעי ארגונים קטנים בארצות הברית, קנדה, יפן ומקסיקו. באותה תקופה אימץ לעצמו את שם הבמה ג'ריקו (Jericho). אירוויין זכה להכרה גדולה יותר כשהועסק לבסוף על ידי ארגון ECW האמריקאי, כאשר החל להפוך פופולרי יותר ויותר, באמצע שנות התשעים. אירוויין שולב בעלילות השונות והופיע בקרבות מבוימים לצד כוכבי הארגון באותה התקופה.
WCW
ב-1996 החל לעבוד בעבור הארגון המתחרה - WCW. הוא הופיע לראשונה ב-26 באוגוסט 1996, וב-15 בספטמבר, הופיע באירוע הגדול הראשון שלו, בקרב מול כריס בנואה. אחרי קרבות עם בנואה, סיקס ואדי גאררו, ב-28 ביוני 1997 ג'ריקו ניצח את סיקס בלוס אנג'לס וזכה באליפות למשקל בינוני. ב-12 באוגוסט הוא זכה בתואר בפעם השנייה לאחר שניצח את אלכס רייט. דמותו של ג'ריקו הפכה לדמות "רעה" כשזכה בתואר בפעם השלישית מריי מיסטריו. לאחר הקרב, ג'ריקו תקף את הברך של מיסטריו ופצע אותו. אז הוא התחיל יריבות עם חובנטוד גאררה, שהסתיים בקרב תואר מול מסכה, בו ניצח ג'ריקו. הוא החל לאסוף חפצים מיריביו, כמו המסכה של גאררה, שמלה הוואית של "הנסיך איוקייה" וסרט הראש של דיסקו אינפרנו.
אז ג'ריקו התחיל יריבות עם דין מלנקו. ג'ריקו אמר שהוא מתאבק יותר טוב ממלנקו אבל לא נלחם מולו. בשל יכולותיו הטכניות, כונה מלנקו "האיש בעל אלף האחיזות". ג'ריקו אמר שהוא "איש 1,004 האחיזות" ולאחר שזכה בקרב, הוציא רשימת נייר והקריא ממנה "אחיזות" שהוא מכיר, שרובן מזויפות וחצי מהן הן גרסה נוספת למהלך שכבר אוזכר. ג'ריקו ניצח את מלנקו באירוע וגרם למלנקו לצאת להפסקה קצרה. לפני האירוע הבא, נקבע קרב מרובה משתתפים שבו המנצח יפגוש את ג'ריקו על התואר. המתאבק שניצח בקרב עטה מסכה, והתברר שזהו מלנקו, שמיידית לאחר מכן התמודד מול ג'ריקו וזכה ממנו בתואר, אך לאחר מכן התואר פונה, כיוון שג'ריקו הלין על כך שלא ידע שיפגוש במלנקו, ואף טען שהוא קורבן לקונספירציה תוך כדי שהאשים את ביל קלינטון בתכנון העניין. ג'ריקו ניצח את מלנקו בפסילה במהלך קרב על התואר הפנוי לאחר שמלנקו הכה אותו עם כיסא, ואז מלנקו הושעה.
באירוע לאחר מכן, ג'ריקו נלחם מול ריי מיסטריו ששב אל הארגון. האחרון גבר עליו בקרב ללא פסילות על התואר לאחר שמלנקו התערב. האליפות הוחזרה לג'ריקו בגלל ההתערבות. בחודש לאחר מכן, הוא הפסיד את התואר לחובנטוד גררה בקרב שבו מלנקו שפט. בשנת 1998 הוא ניצח בתחרות World War 3.
אלוף הטלוויזיה
יומיים לאחר שהפסיד את תואר משקל הקל, ג'ריקו ניצח את סטיבי ריי (שהחליף את בוקר טי) וזכה באליפות הטלוויזיה. מיד לאחר מכן, ג'ריקו איתגר את אלוף העולם, גולדברג לקרב. ג'ריקו ניצח גמד שהיה לבוש כמו גולדברג ואמר שהוא ניצח את גולדברג 4 פעמים, אבל לעולם לא התאבק איתו באמת באותה תקופה. הוא אמר שחוסר הרצון של ההנהלה לשים אותו בקרב מול גולדברג גרם לו לעזוב את הארגון.
בנובמבר 1998, ג'ריקו הפסיד את תואר הטלוויזיה לקונאן. אז הוא התחיל יריבות עם פרי סאטורן. היריבות הסתיימה במרץ, שם ג'ריקו הפסיד לסאטורן בקרב קולר כלבים.
WWE
ב-9 באוגוסט 1999 אירוויין הצטרף לארגון ה-WWE (דאז WWF), כאשר היה בתחרות עזה עם הארגון WCW. הפופולריות הרבה לה זכה דמותו, עמה המשיך ב-WWE, חוזקה באמצעות גימיק פרסומי אשר השווה אותו לבאג אלפיים. כאשר לבסוף נכנס בהופעת בכורה לאחד המופעים זכתה דמותו לתשואות מהקהל, במקום צעקות הבוז השמורות בדרך כלל לדמויות "רעות". ב-26 באוגוסט, במהדורה הראשונה של התוכנית סמאקדאון, ג'ריקו עשה את הבכורה שלו בקרב מול רוד דוג, בו הוא נפסל לאחר שהעביר את רוד דוג דרך שולחן.
ג'ריקו התחיל יריבויות קצרות עם רוד דוג, אקס פאק וקן שמרוק, והפסיד בפסילה לאקס פאק באירוע הגדול הראשון שלו ב-WWF. היריבות הארוכה הראשונה שלו הייתה עם צ'יינה, האלופה הבין יבשתית. לאחר שהפסיד לצ'יינה באירוע "סדרת ההשרדות" 1999, ג'ריקו זכה בתואר הביניבשתי הראשון שלו חודש לאחר מכן באירוע "ארמגדון". בקרב חוזר, שניהם הצמידו אחד את השני והוכרזו כאלופים משותפים, עד שג'ריקו ניצח את צ'יינה ונהיה האלוף היחיד. הברית של ג'ריקו עם צ'יינה וההתלהבות מכישורי הזירה שלו והכריזמה שלו הפכו אותו לדמות "טובה". לאחר מכן, הוא התחיל יריבות עם קורט אנגל והפסיד לו את התואר הבין יבשתי.
ב-2 באפריל, ג'ריקו השתתף ברסלמניה 2000 בקרב משולש מול קורט אנגל וכריס בנואה, כאשר אנגל היה האלוף האירופאי והאלוף הביניבשתי. נקבע שהראשון שמשיג ניצחון בקרב יזכה בתואר הביניבשתי, והשני שיזכה יהיה האלוף האירופאי. בנואה הצמיד את ג'ריקו וזכה בתואר הביניבשתי, וג'ריקו הצמיד את בנואה וזכה בתואר האירופאי. למחרת היום הוא הפסיד את התואר לאדי גאררו לאחר שצ'יינה עזרה לגאררו. כעבור שבועיים, ג'ריקו ניצח את טריפל H בקרב על אליפות ה-WWF. השופט ספר מהר את הניצחון של ג'ריקו, ולכן טריפל H אמר שאם השופט יהפוך את החלטתו, הוא לא יתקוף יותר את השופט. השופט הפך את החלטתו והניצחון נמחק מדפי ההיסטוריה. לאחר מכן, ג'ריקו חזר ליריבות עם בנואה על התואר הבין-יבשתי. הוא ניצח את בנואה בסמאקדאון וזכה באליפות בפעם השלישית שלו, אבל הפסיד לו את התואר כעבור 4 ימים.
הפופולריות של ג'ריקו נסקה כשהתחיל יריבות עם טריפל H ועם אשתו (רק בעלילה באותו זמן) סטפני מקמהן. הוא העליב את סטפני והציק לטריפל H בכך שגרם לו להפסיד בקרבות. היריבות הסתיימה באירוע בו הם נלחמו בקרב שבו מי שלא מצליח לעמוד בספירת 10 הוא המפסיד. טריפל H קם ממש בשנייה האחרונה. לאחר מכן ג'ריקו חזר ליריבויות שוליות, כמו כריס בנואה, אקס פאק, וקיין עד לסוף השנה.
כוכבות בקרבות המרכזיים והיריבות עם טריפל H
ברויאל ראמבל 2001, ג'ריקו ניצח את בנואה בקרב סולם וזכה בתואר הביניבשתי הרביעי שלו. הוא הגן על התואר חודש אחר כך מול בנואה, אקס פאק ואדי גאררו, וברסלמניה 17 הגן על התואר מול ויליאם ריגל, רק כדי להפסיד את התואר כעבור ארבעה ימים לטריפל H. ג'ריקו חזר ליריבות עם ריגל.
באירוע של חודש מאי - "יום הדין" 2001, ג'ריקו ובנואה ניצחו קרב זוגות מרובה משתתפים וקיבלו קרב למחרת היום מול אלופי הזוגות, סטיב אוסטין וטריפל H. בנואה וג'ריקו זכו בקרב, בו טריפל H נפצע בשריר הארבע ראשי. לאחר מכן הצוות הגן על התארים בקרב שולחנות, סולמות וכיסאות עם 4 צוותים בו בנואה נפצע בצווארו. טריפל H נעדר למשך שאר השנה וחזר בינואר, ואילו בנואה המשיך להתאבק לזמן מסוים, עד שהוא וג'ריקו הפסידו את תוארי הזוגות שלהם לדאדלי בויז, ועד שהוא וג'ריקו הפסידו לאוסטין בקרב משולש על תואר ה-WWF, ואז בנואה יצא לחופשה של שנה.
כשהוכרז שטריפל H ילחם מול ג'ריקו על התואר הבלתי מעורער, הם התחילו יריבות. ג'ריקו הפסיד לטריפל H את התואר בקרב המרכזי של רסלמניה 18. לאחר מכן, ג'ריקו הועבר לתוכנית סמאקדאון כחלק מהליך הדראפט והמשיך את היריבות מול טריפל H, כשהוא מפסיד לו בקרב תא הגיהנום.
צוות עם כריסטיאן
אז ג'ריקו התחיל יריבות של חודשיים עם אדג' לאחר שהוא פצע אותו בכתף. לאחר סיום היריבות, ג'ריקו הועבר לתוכנית Raw ותקף את ריק פלייר. ג'ריקו התחיל יריבות עם פלייר בה הפסיד לפלייר בקרב הראשון ביניהם, אך ניצח אותו בשני. הוא זכה בתואר הביניבשתי בפעם החמישית מרוב ואן דאם וגם זכה באליפות הזוגות יחד עם כריסטיאן. את התואר הביניבשתי הוא הפסיד לקיין ואת תוארי הזוגות הוא וכריסטיאן הפסידו לבוקר טי וגולדאסט.
ב-13 בינואר 2003, ג'ריקו ניצח בקרב את קיין, רוב ואן דאם ובטיסטה ויכל לבחור את מספר הכניסה שלו לקרב הרויאל ראמבל. הוא בחר במספר 2, כדי להיכנס יחד עם שון מייקלס שנכנס מספר 1. מייקלס וג'ריקו התחילו יריבות בה ג'ריקו טען שהוא יותר טוב ממייקלס. לאחר הכניסה של מייקלס, כריסטיאן הופיע על רמפת הכניסה כדי להסיח את דעתו של מייקלס, וג'ריקו תקף את מייקלס מאחור וזרק אותו מהזירה. מייקלס חזר מאוחר יותר ועזר לטסט להדיח את ג'ריקו. ג'ריקו שרד בקרב הזה יותר זמן מכל מתחרה אחר. אז הוא היה ביריבות עם טסט, מייקלס וג'ף הארדי.
ג'ריקו ושון מייקלס נלחמו ברסלמניה 19, בקרב בו מייקלס ניצח ולאחר הקרב, ג'ריקו הכה את מייקלס במפשעה. אז ג'ריקו נכנס ליריבות עם גולדברג. הוא דיבר על כך שגולדברג סירב להילחם נגדו ב-WCW. במהלך תוכנית האירוח של ג'ריקו, "הזרקורון", ג'ריקו אירח את גולדברג ואז העליב אותו ואמר שאף אחד לא רוצה לראות אותו. ב-12 במאי, מישהו ניסה לדרוס את גולדברג. שבוע לאחר מכן, המנכ"ל למחצה סטיב אוסטין חקר את המתאבקים בנוגע לדריסה וגילה שמתאבק בשם לאנס סטורם נהג במכונית. לאחר שגולדברג ניצח את סטורם, סטורם הודה שג'ריקו שלח אותו לדרוס את גולדברג. ג'ריקו אמר שהוא השיג הכל בקריירה שלו חוץ מלנצח את גולדברג. באירוע לאחר מכן, גולדברג ניצח את ג'ריקו. אז ג'ריקו התחיל יריבות עם קווין נאש, יריבות שהסתיימה בכך שג'ריקו ניצח את נאש בקרב שיער מול שיער, ולאחר הקרב, גזר את שיערו של נאש.
בסוף 2003, לאחר עוד זכייה בתואר הביניבשתי והפסד, ג'ריקו התחיל רומן עם טריש סטראטוס בזמן ששותפו כריסטיאן התחיל רומן עם ליטה. התברר שהם התערבו על דולר קנדי מי יצליח לשכב עם החברה שלו קודם. סטראטוס סיימה בעקבות כך את מערכת היחסים שלה עם ג'ריקו וג'ריקו הרגיש רע על כך שהשתמש בה. הוא ניסה להשלים איתה והציל אותה מקיין, וכך הפך שוב למתאבק טוב. לאחר שכריסטיאן תקף את טריש, ג'ריקו רצה נקמה והשניים נפגשו ברסלמניה 20. טריש סטראטוס עזרה לכריסטיאן לנצח בקרב ולאחר הקרב גילתה שהם זוג. זה הוביל לקרב שניים על אחד אותו ג'ריקו ניצח.
ג'ריקו זכה באליפות הביניבשתית השביעית שלו בספטמבר, לאחר שניצח את כריסטיאן בקרב סולם. כעבור חמישה שבועות, הוא הפסיד את התואר לשלטון בנג'מין.
רדיפה אחרי התואר והיעלמות
ברסלמניה 21, ג'ריקו השתתף בקרב סולם של שישה אנשים, הידוע בתור קרב "כסף בבנק", כאשר המנצח יכול לפדות את המזוודה שזכה בה על כל אלוף שיבחר בכל זמן שירצה. הוא הפסיד בקרב אחרי שאדג' לקח את המזוודה. לאחר מכן, ג'ריקו הפסיד לשלטון בנג'מין בקרב על התואר הביניבשתי.
החזרה השנייה
מאז ה-24 בספטמבר 2007, ה-WWE הציגו וידאו שבו מספרים נפלו בסגנון מטריקס. הווידאו הכיל צפנים שרמזו על חזרתו של ג'ריקו. ג'ריקו חזר ב-19 בנובמבר והתערב בנאום של אלוף ה-WWE, רנדי אורטון. ג'ריקו ניסה לזכות בתואר מאורטון, אך הפסיד לאחר ש-JBL תקף אותו. הוא נלחם מול JBL ונפסל בקרב שלהם לאחר שהכה אותו עם כיסא. ב-10 במרץ, הוא זכה בתואר הביניבשתי השמיני שלו לאחר שניצח את ג'ף הארדי.
המהפך לדמות הרעה
ביוני, ג'ריקו תקף את שון מייקלס, כיוון שהרגיש שהקהל מעודד אותו יותר. מייקלס גרם לג'ריקו להפסיד את התואר שלו לקופי קינגסטון. לאחר מכן, ג'ריקו התחיל לשנות את עצמו: הוא התחיל ללבוש חליפה עם עניבה והאשים את המעריצים בצביעות. הוא ניצח את מייקלס באירוע לאחר מכן. בספטמבר, הם נלחמו בקרב ללא חוקים בו ג'ריקו הפסיד, אבל מאוחר יותר, ג'ריקו חזר כדי להחליף את CM פאנק בקרב על אליפות העולם, וגם זכה בקרב. ג'ריקו ניצח את מייקלס בקרב סולם כדי לשמור על התואר. אז הוא הפסיד את התואר לבטיסטה אבל זכה בו שוב כעבור 8 ימים בקרב כלוב. אז הוא הפסיד את התואר לג'ון סינה.
מעבר לסמאקדאון
באפריל, ג'ריקו עבר לסמאקדאון. כריס ג'ריקו ניצח את ריקי סטימבוט באפריל ואז התחיל יריבות מול ריי מיסטריו. מיסטריו הגן על האליפות הביניבשתית במאי. ג'ריקו ניצח את מיסטריו כעבור חודש וזכה באליפות בפעם התשיעית. כעבור שלושה שבועות הוא הפסיד שוב את התואר למיסטריו, אבל זכה באליפות הזוגות עם אדג'. לאחר שאדג' נפצע, ג'ריקו בחר בביג שואו שיחליף את אדג' בתור אלוף.
יריבות עם DX
הצוות של ג'ריקו וביג שואו ניצח צוותים כמו "קריים טיים", MVP ומארק הנרי וגם בטיסטה וריי מיסטריו כדי לשמור על התארים. הכהונה שלהם הסתיימה בדצמבר בו הם הפסידו את התארים לטריפל H ושון מייקלס. לאחר מכן, ג'ריקו לא היה יכול להופיע בתוכנית Raw (כשהיה אלוף, הוא יכל) וניסה לנצח את טריפל H ושון מייקלס כדי לזכות בתארים שוב ולחזור להופיע ב-Raw, אך הוא לא הצליח.
יריבות עם אדג'
ברויאל ראמבל, ג'ריקו נכנס מספר 28, אך הודח בידי אדג' החוזר. כעבור חודש, ג'ריקו זכה באליפות העולם. למחרת היום, אדג' הכריז שהוא יפגוש את ג'ריקו ברסלמניה 26. אדג' התחיל לתקוף את ג'ריקו בכל הזדמנות, אבל ג'ריקו ניצח ברסלמניה. כעבור 4 ימים, אדג' תקף את ג'ריקו ועזר לג'ק סוואגר לזכות בתואר. הם ניסו לזכות בתואר העולמי מסוואגר, ולאחר מכן, ג'ריקו הפסיד לאדג' בקרב כלוב.
המעבר ל-Raw והעזיבה
ג'ריקו חזר ל-Raw. הוא יצר צוות עם המיז והם ניסו לזכות בתואר הזוגות, אך לא הצליחו. אז הוא התחיל יריבות עם אוון בורן, ולאחר שהפסיד לו באירוע, ניצח אותו ב-Raw כשהקריירה שלו הייתה על הכף. אז נראה שג'ריקו שוב הפך לטוב כשעזר לג'ון סינה מול קבוצה בשם "הנקסוס", אך ג'ריקו אמר שהוא מתאים להנהיג את Raw מול "הנקסוס" ולא סינה. ג'ריקו ואדג' חזרו להצתוות והתחילו יריבות עם סינה, אך בסופו של דבר חזרו לצוות של סינה. לאחר מכן, ג'ריקו התגלה בתור טוען לתואר ה-WWE בקרב משושה. לאחר שג'ריקו הוצא מהקרב ואז חזר אליו, הוא הודח ראשון מהקרב. ב-27 בספטמבר, כדי לצאת לחופשה, הוא נלחם מול רנדי אורטון על תואר ה-WWE. אורטון ניצח בפסילה ואז בעט לג'ריקו בראש, ופצע אותו. מאז ג'ריקו לא הופיע בתוכניות.
החזרה ל-WWE בשנת 2012 והעזיבה
ב-Raw של ה-2 בינואר 2012, לאחר שבועות של תשדירים מסתוריים שדיברו על כוח מוכר שיחזור ל-WWE, ג'ריקו חזר לתוכניות. בהתחלה הוא הקשיב לעידוד הקהל ונהנה מכך, אולם לאחר שלא עשה כלום מלבד לבקש מהקהל לעודד אותו שוב ושוב, הקהל התחיל להתעצבן ואז ג'ריקו בכה והלך מבלי לומר כלום. לאחר שגם עזב קרב שלשות באמצע, ג'ריקו דיבר ב-23 בינואר כשציטט מהתשדירים שבישרו על חזרתו והכריז שבאירוע הרויאל ראמבל באותו יום ראשון, יגיע סוף העולם כפי שהוא. ג'ריקו נכנס לראמבל במספר 29, אולם הודח אחרון בידי המנצח, שיימוס. למחרת היום, הוא תקף את אלוף ה-WWE, CM פאנק, מיד לאחר שהוכרז בתור אחד מהמשתתפים בקרב תא ההדחות. בקרב תא ההדחות ג'ריקו לא ניצח, אך גם לא הודח לאחר שפאנק בעט בראשו והוציא אותו מן הכלוב. ג'ריקו לא חזר לקרב אחרי שיצא מכלוב, עקב פציעה מבוימת. באותו ערב ג'ריקו היה מאחורי הקלעים ואפשר היה לדעת שזו לא הולכת להיות פציעה בתסריט. בתוכנית Raw שלאחר תא ההדחות, ג'ריקו ניצח בקרב המלכותי (Battle Royal) על מנת להפוך לטוען מס' 1 לכתר לאליפות ה-WWE לאחר שהדיח את ביג שואו בעזרתו של קודי רודס. ג'ריקו פגש את CM פאנק ברסלמניה 28 על אליפות ה-WWE.
ברסלמניה 28 כריס ג'ריקו נכנע ל"חניקת האנקונדה" של CM פאנק ולא הצליח לזכות באליפות. באירוע "חוקי אקסטרים", הפסיד ג'ריקו לפאנק פעם נוספת. וב-Over The Limit הפסיד בקרב מרובע על האליפות העולם שכלל את שיימוס רנדי אורטון ואלברטו דל ריו. שבוע אחרי הושעה ג'ריקו ל-30 ימים עקב בעיטה בדגל ברזיל במופע הביתי בברזיל. אחרי ההרחקה חזר ג'ריקו ל-Raw בזמן שג'ון סינה הכריז ידיעה חשובה ובעצם תוך כדי פיתח איתו יריבות קטנה בינו לבין סינה וביג שואו. באירוע כסף בבנק השתתף ג'ריקו בקרב סולמות נגד המיז, ג'ון סינה, ביג שואו וקיין. ג'ריקו לא ניצח בקרב אלא ג'ון סינה. כעבור כשבועיים הוא התחיל לפתח יריבות עם דולף זיגלר שטען שהוא מתחיל לאבד את הכישרון שלו והיכולת לזכות באליפויות, כשכריס ג'ריקו שמע על כך שזיגלר אמר את זה, הוא תקף אותו באמצע קרב שלו. יום לאחר האירוע "סאמרסלאם", ב-Raw הוחלט לעשות קרב חוזר בין דולף זיגלר לג'ריקו שבו אם כריס מפסיד הוא יאולץ לעזוב את ה-WWE ואם דולף זיגלר מפסיד, מזוודת הכסף בבנק שלו עוברת לג'ריקו. בקרב הזה זיגלר ניצח על ידי הצמדה ולכן ג'ריקו נאלץ לעזוב. לאחר הקרב ג'ריקו תקף את זיגלר עם המזוודה ומסר מסר ל-WWE שהוא עוד יחזור. אף על פי שלפי העלילה פוטר ג'ריקו מה-WWE, במציאות הוא לקח זמן הפסקה מהיאבקות כדי להשקיע בלהקת הרוק שלו פוזי (Fozzy).
יריבות עם CM פאנק
ב-Raw ב-3 ביוני, ג'ריקו איתגר את פול היימן, מנהלו של CM פאנק, לקרב מול CM פאנק לאירוע הקרוב פייבאק, היימן הסכים לתיגר והקרב נקבע. באירוע זה, שהתקיים ב-16 ביוני, ג'ריקו הפסיד לפאנק לאחר שפאנק ביצע עליו פעמיים ברצף את תרגיל הסיום שלו.
יריבות עם אנזו וקאס, המעבר ל-Raw, החברות עם קווין אואנס וזכייה באליפות ארצות הברית
ב-19 ביולי 2016 ג'ריקו הועבר מסמאקדאון ל-Raw כחלק מהדראפט, הצטוות ביחד עם קווין אואנס והחל ביריבות עם אנזו וקאס. בסאמרסלאם נקבע קרב בין ג'ריקו ואואנס לבין אנזו וקאס, ג'ריקו ואואנס זכו בקרב לאחר שג'ריקו הצמיד את אנזו לספירה אחרי שהוא ואואנס ביצעו את התרגיל פופ אפ קודברייקר וניצחו. ב-9 בינואר 2017 ג'ריקו זכה באליפות ארצות הברית כאשר זכה בקרב שניים על אחד עם קווין אואנס נגד רומן ריינס לאחר שעשו ביחד את מהלך הפופ אפ קודברייקר.
יריבות עם קווין אואנס
ב-13 בפברואר 2017 התקיים ״פסטיבל החברות״ ב-WWE. אואנס הביא לג'ריקו רשימה חדשה שנקראת "הרשימה של KO" ואז תקף אותו.
בפאסטליין אואנס הפסיד את האליפות האוניברסלית לגולדברג לאחר שג'ריקו הפריע בקרב, הקרב נמשך כ-22 שניות, גולדברג ביצע על אואנס את המהלכים המסיימים שלו: ספיר וג'קהאמר.
בפייבאק 2017, ג'ריקו ניצח את אואנס והועבר לסמאקדאון בשל העובדה שזכה בתואר האליפות.
AEW
ב-8 בינואר 2019, במהלך מסיבת עיתונים של AEW הגיע ג'ריקו והפתיע את המעריצים.
ב-25 במאי 2019, ג'ריקו עשה את ההופעה הראשונה שלו ב-AEW כאשר נלחם נגד קני אומגה באירוע Double or Nothing.
ב-31 באוגוסט 2019, ג'ריקו ניצח את אדם פייג' בקרב המרכזי של האירוע All Out וכתוצאה מכך הפך לאלוף העולם הראשון של AEW.
ב-29 בפברואר 2020, ג'ריקו הפסיד את האליפות לאחר קרב נגד ג'ון מוקסלי (הידוע בתור דין אמברוז) באירוע Revolution ובכך הסתיימה תקופה הכהונה של ג'ריקו כאלוף שנמשכה כ-182 ימים.
הווארד דין
הווארד דין (באנגלית: Howard Dean; נולד ב-17 בנובמבר 1948) הוא פוליטיקאי אמריקאי, ממנהיגי המפלגה הדמוקרטית בארצות הברית, מושל ורמונט לשעבר. פרץ לתודעה הלאומית בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2004 כשהפך תוך שנה ממועמד אלמוני נטול תמיכה, למועמד מוביל, בשל התנגדותו למלחמה בעיראק ובזכות קמפיין חדשני שהתבסס על השימוש באינטרנט בשביל יצירת בסיס תמיכה עממית רחב. אף על פי שבסיס תמיכה זה לא הספיק לו לזכות במועמדות ומסע הבחירות שלו התרסק לאחר הפסדו בהתמודדות הראשונה באיווה, המנגנון שהוא בנה המשיך לפעול למען עשרות מועמדים דמוקרטיים לתפקידים שונים בבחירות המקדימות ובבחירות הכלליות, השאיר את דין בעמדת מפתח במפלגה, והוביל אותו לתפקיד יו"ר הוועדה הדמוקרטית הלאומית. הוא רופא במקצועו.
ראשית חייו
דין נולד בניו יורק וגדל במשפחה אפיסקופלית שמרנית ואמידה. סיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת ייל בשנת 1971, ועבד כמה חודשים כברוקר, אך עד מהרה עזב. לאחר מכן למד בבית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין בישיבה יוניברסיטי, וקיבל תואר ד"ר לרפואה בשנת 1978. שם גם פגש את רעייתו לעתיד, ג'ודית סטיינברג, רופאה גם היא. עם סיום לימודיהם הם עברו לוורמונט ופתחו שם מרפאה.
בשנת 1982 נבחר לבית הנבחרים של ורמונט מטעם המפלגה הדמוקרטית, ובשנת 1986 נבחר לסגן המושל, אך המשיך לעסוק ברפואה. בשנת 1991 נפטר המושל במפתיע וד"ר דין נקרא למלא את מקומו. בשנת 1992 הוא נבחר למשרה, ומאז נבחר מחדש כל שנתיים עד שנת 2000. כמושל הוא נחשב כבעל מדיניות מרכזית שאכזבה רבים מהדמוקרטים. במיוחד הוא שמר על איזון התקציב במחיר קיצוצים בהוצאות הממשל. הוא נכשל בניסיונו להביא לביטוח בריאות כללי לתושבי מדינתו, אבל הצליח להנהיג רפורמה שהעניקה ביטוח רפואי לכל הילדים, ולקשישים מעוטי ההכנסה. במישור הארצי הוא נודע בעיקר בגלל חתימתו על החוק ל"איחוד אזרחי" (Civil Union), שלראשונה בארצות הברית העניק לבני זוג מאותו המין זכויות שוות לזוגות נשואים.
הבחירות המקדימות בשנת 2004
בשנת 2002, לקראת תום כהונתו כמושל, הודיע על כוונתו לרוץ לנשיאות ארצות הברית. בתחילה הוא נראה כמועמד חסר סיכוי ממשי, ואף הוא עצמו חשב כך. אולם כוכבו החל לדרוך כאשר היה אחד מהמועמדים הדמוקרטים היחידים שהתנגד ליציאת ארצות הברית למלחמה נגד עיראק, ודיבר בחריפות כנגד ראשי המפלגה שהצביעו בקונגרס בעדה. דבר זה איחד סביבו את רוב מתנגדי המלחמה בקרב המפלגה.
גורם שני לעלייתו היה השימוש המתוחכם של מטה הבחירות שלו באינטרנט וברוחו. בניגוד לקמפיינים קודמים, הקמפיין של דין השתמש באתר האינטרנט הרשמי לא רק ככלי פרסום אלא ככלי ליצירת קהילה, וזאת בעזרת הבלוג הרשמי. בבלוג כתבו אנשי המטה, אורחים, ולעיתים דין עצמו, לרוב בצורה לא פורמלית, תוך מתן אפשרות נרחבת לגולשים להגיב. רבות מהתגובות האלה הפכו ליוזמות רשמיות של הקמפיין.
בניגוד למסעות בחירות אמריקאים טיפוסיים בהם נשמרת בקפדנות משמעת מרכזית, ו"אחידות המסר" (כמו הקמפיין של קלינטון בשנת 1992), לקמפיין של דין היה אופי מבוזר, והוא עודד את תומכיו לנקוט ביוזמות עצמאיות. הוא משתמש באתרי אינטרנט שנבנו במיוחד, כמו גם באתרי אינטרנט קיימים, כדי לגבש קבוצות תומכים על בסיס מקומי או על בסיס נושאי; כדי לבנות קשר בין קבוצות התומכים השונות ולהעביר ביניהן מידע ויוזמות; כדי להעביר מסרים לפעולה לתומכים, אבל גם כדי לקבל מהם מסרים ולאמץ יוזמות. בכך הפך הקמפיין למעין מקבילה פוליטית של תוכנת קוד פתוח.
מהפכה נוספת שמסע הבחירות של דין יצר הוא בשיטת גיוס הכספים. השיטה המסורתית מתבססת על גיוס תרומות גבוהות ממעט תורמים גדולים בערבי התרמה. דין התמקד, בעזרת האינטרנט, בגיוס תרומות קטנות ממספר רב של תורמים. במשך תקופה ארוכה היה המוביל מבין המועמדים במפלגה בדמוקרטית בגיוס כספים, דבר אשר הזניק את מועמדותו עד שערב פתיחת עונת הפריימריז הוא הפך למועמד המוביל, הזוכה למרב התמיכה בסקרים.
מנהל מסע הבחירות עד לסוף ינואר 2004, ג'ו טריפי, היה יועץ פוליטי למועמדים דמוקרטיים, אולם בשנים האחרונות ייעץ דווקא לחברות הייטק, דבר אשר ללא ספק השפיע על אופי הקמפיין.
בדצמבר זכה ד"ר דין בתמיכתו של סגן הנשיא לשעבר אל גור במועמדותו, דבר שמיצב אותו סופית למועמד המוביל לקראת פתיחת עונת הפריימריז.
אולם בימים האחרונים לקראת אספות הבחירה באיווה ב-19 בינואר הוא החל להתדרדר בסקרים. מהקרב שהוא ניהל עם ריצ'רד גפהראט נפגעו שניהם, ועל חשבונם עלו ג'ון קרי וג'ון אדוארדס. בסופו של דבר דין זכה במקום השלישי עם 18 אחוזים מצירי המדינה לעומת 38 אחוזים לקרי ו-32 לאדוארדס.
לא פחות מעצם המפלה הזיק לו נאום התבוסה בליל הבחירות באיווה. בנאום ששלהב את הקהל אך נראה גרוע בטלוויזיה, הוא פשט את הז'קט, קיפל את השרוולים, ומנה בהתלהבות את המדינות אליהם מסע הבחירות ימשיך עד כיבוש הבית הלבן, כשלבסוף הוסיף צרחה. הנאום זכה לכינוי "I have a scream" (בהשאלה מ- "I have a dream ") והקטע שודר ללא הרף בטלוויזיה, ששלחה כלפיו חצי לעג שוב ושוב, וגרם בקרב המצביעים הדמוקרטיים לחשש באשר לאופיו, ולסיכוייו להיבחר. כתוצאה מכך התדרדר מאוד מצבו בסקרים בניו המפשייר, והוא איבד את ההובלה שם. לקראת הבחירות הוא החל להתחזק שוב, אולם הגיע רק למקום שני עם 26% מהקולות לעומת 39% של ג'ון קרי.
עמדותיו
כאמור, דין בלט בייחוד בעמדותיו כנגד המלחמה בעיראק. הוא ביקר את הממשל של ג'ורג' ווקר בוש בחריפות עוד בטרם היציאה למלחמה, ואת פעולותיו עם כיבוש עיראק. הוא גרס כי בוש ייצא למלחמה בטענות שווא, וכי המלחמה בעיראק רק הסיחה את ארצות הברית מהמלחמה כנגד הטרור וארגון אל-קאעידה. לדבריו, אף על פי שסדאם חוסיין היה דיקטטור רצחני, הרי שנפילת משטרו יצרה בעיראק ואקום שלטוני שיכול דווקא להועיל לארגוני הטרור, ולאפשר להם להשתמש בעיראק בצורה שלמרבה הפרדוקס דווקא לא התאפשרה להם בתקופת שלטון סדאם. עם זאת דין מתנגד ליציאה חד צדדית מהירה מעיראק, בשל הכאוס שצעד כזה עלול ליצור שם.
בנוגע לישראל ולפלסטינים, עמדותיו לא היו ברורות. הוא טען שעמדותיו קרובות יותר לעמדות אייפק מאשר לעמדות "ידידי שלום עכשיו". אולם המועמד ג'ו ליברמן תקף אותו על אמירת כי "ארצות הברית אינה צריכה לקחת צד בסכסוך הישראלי-פלסטיני", וטען כי בכך הוא מאיים לפגוע בקשרים המיוחדים בין ארצות הברית לישראל. אולם דין דחה בתוקף את ההאשמות וטען כי הוא ימשיך את דרכו של ביל קלינטון בכל הנוגע לתמיכה בישראל.
דין תקף באופן חריף את מדיניותו הכלכלית של ממשל בוש, וטוען שהגרעון הגדול שהוא יצר באמצעות הורדת מיסים גבוהה מסכן את כלכלת ארצות הברית. הוא הבטיח שאם ייבחר הוא יבטל את הקיצוץ במיסים של ממשל בוש, שלטענתו מיטיב בעיקר עם בעלי ההון, בעוד ההטבות לאזרח הקטן מתבטלות על ידי עליה במיסים המדינתיים ובהוצאות המשפחה בתחומים שונים.
עוד תקף גם את תלותו של בוש בבעלי אינטרסים כלכליים שתורמים רבות למסע הבחירות הנשיאותי, ושרבים ממקורביו באים מהן. במיוחד שם דגש על חברות נפט שמשפיעות על מדיניות האנרגיה והמדיניות הסביבתית, חברות תרופות ובריאות שהלוביסטים שלהם העבירו רפורמה במערכת הבריאות שלטענתו פועלת לטובתם וכנגד האזרחים, וחברות שהרוויחו מכיבוש עיראק ומהחוזים לשיקומה. במהלך מסע הבחירות שלו הדגיש כי הסתמכותו על תרומות קטנות של אזרחים רבים הופכת אותו לבלתי תלוי בבעלי אינטרסים כאלה.
פעילותו אחרי הפרישה מהמרוץ
אחרי שפרש דין מהמירוץ הוא לא המליץ על תמיכה באף אחד מהמועמדים שנותרו. אחרי שג'ון קרי נבחר הוא התגייס לתמיכה בו במיוחד בקרב מצביעי השמאל, וערך עימות רדיופוני עם ראלף ניידר שרץ בבחירות הכלליות וניסה לזכות בקולות מצביעים אלה.
דין הפך את הקהילה שבנה סביב למסע הבחירות שלו ולאתר האינטרנט שלו, לארגון שנקרא "דמוקרטיה לאמריקה" ("democracy for America"). במסגרת זו המליץ על כמה קבוצות של תריסר מועמדים דמוקרטיים למשרות ברמות שונות (החל משריפים וכלה במועמדים לסנאט של ארצות הברית) - רובם שייכים לאגף הליברלי, וכולם היו מתמודדים חדשים לתפקיד. מועמדים אלה זכו לתמיכה הן בבחירות המוקדמות והן בבחירות הכלליות. ביניהם היה הסנאטור ברק אובמה.
פאסיל גמב
פַאסִיל גִמבּ (געז ፋሲል ግቢ - "מגדל פאסיל", ובעבר "אצה גמב"), המכונה גם "המתחם הקיסרי" או "המתחם המלכותי", הוא מתחם מבוצר מוקף בחומת אבן, השוכן במרכזה של העיר גונדר שבצפון אתיופיה, ושימש כמרכז השלטון וכמעונם של קיסרי אתיופיה במשך 220 שנה עד מחצית המאה ה-19. המתחם נוסד על ידי פאסילידס (ፋሲልደስ), קיסר אתיופיה (המכונה גם פאסיל, ומכאן שמו של האתר), ב-1635 או בשנה שאחריה. קודם להקמת פאסיל גמב שכן באתר שבו נמצאת גונדר, כפר קטן וחסר חשיבות ובו כנסייה; לכן מועד ייסוד פאסיל גמב נחשב גם למועד הקמתה של העיר גונדר. בכך נפתחה תקופת גונדר בתולדות האימפריה האתיופית, כשגונדר בירתה.
פאסיל גמב משתרע על פני שטח של 70 דונם (70,000 מ"ר), והוקמו בו ארמונות, כנסיות ומבני ציבור. מבנים אלו נבנו על ידי קיסרי הענף הבוגר של השושלת הסולומונית בסגנון אדריכלי ייחודי שהושפע ממספר סגנונות זרים ומסגנון אתיופי מקומי. ב-1855 העביר הקיסר תוודרוס השני את הבירה מגונדר לדברה תבור, וזמן קצר לאחר מכן, הותקפו העיר והמתחם, ונחרבו בידי הקיסר החדש עצמו וצבא המהדייה.
חלק גדול מהמבנים בפאסיל גמב לא שרד את מאורעות הזמן, אך המקום עדיין עשיר במבנים ששופצו הן על ידי הכובש האיטלקי בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20, והן לאחר שאתיופיה זכתה שוב בעצמאותה. האתר הוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו ב-1979, אשר קבע בהחלטתו שהאתר מייצג נאמנה את הציוויליזציה האתיופית המודרנית ברמה שמצפון לאגם טאנה אשר הופיעה בראשית המאה ה-17, והשפיעה על האדריכלות האתיופית לאורך שנים רבות. יחד עם פאסיל גמב, נכללו בהכרזה גם מרחצאות פאסילידס, שהקמתן מיוחסת גם היא לפאסילידס, והמתחם הקיסרי של הקיסרית מאנטאוואב בקוסקאם. פאסיל גמב נחשב לאחד היעדים התיירותיים החשובים במדינה.
מיקום
פאסיל גמב שוכן בחלקו המזרחי של מרכז העיר גונדר, בגובה של 2,226 מטרים מעל פני הים. צורתו של המתחם היא אליפטית, אם כי גבולו המזרחי נמתח לאורך קו ישר. אורכו מצפון לדרום הוא כ-340 מטרים, רוחבו המרבי מגיע ל-210 מטרים והיקפו כ-900 מטרים. המתחם מוקף רחובות מכל צדדיו, ובצדו הצפוני משתרע מגרש חניה. מיד מדרום למתחם, במקום בו שכן ה"אדבבאי" (አደባባይ - "כיכר עירונית"), כיכר העיר ההיסטורית, נמצא המרכז האזרחי של גונדר המודרנית, ובו הגן הציבורי החדש, בניין העירייה ו"כנסיית ישו באדבבאי". בקצהו הצפון-מזרחי של האדבבאי, מזרחית לחלקו הדרומי של המתחם, שוכנת "כנסיית תקלה היימנות באדבבאי".
ייסוד פאסיל גמב
ב-1270 התחולל באתיופיה מהפך שבמהלכו תפסה השושלת הסולומונית את השלטון מידי שושלת זאגווה. לליבלה, בירתה של שושלת זאגאווה, חדלה מלשמש בתפקידה, והקיסרים החדשים לא ייסדו בירת קבע להחליפה, אלא קבעו את מרכזם ב"בירה נודדת", סגנון שלטוני וכלכלי שהתקיים לעיתים לצד בירת קבע. הם חיו חיי נוודות חלקית, עסקו בדיכוי בלתי פוסק של מרידות, גבו מסים, קיימו משפט והקימו כנסיות. הם סיפקו את מזון החיילים ישירות מהאזורים אליהם הגיעו, וחצר המלוכה לא חרגה בדרך כלל ממחנה אוהלים. המאהל הקיסרי כונה בשם "קטאמה" ("עיר") או "מקבאביה". שם אחרון זה שמשמעותו "מתחם", דבק לימים גם בפאסיל גמב.
בכרוניקה של הקיסר גלאוודיוס, ששלט באתיופיה בין 1540 ל-1559, צוין כי:
עם זאת, גם ניסיון זה היה קצר מועד, ומנהג הנוודות של קיסרי אתיופיה נהג כמעט ללא יוצא מן הכלל במשך למעלה מ-360 שנים.
קיסרי אתיופיה החלו מתמקדים בחופי אגם טאנה, כ-35 ק"מ מדרום לגונדר, לפחות בתחילת המאה ה-17, וייתכן שכבר במחצית השנייה של המאה ה-16. הקיסר זה דנגל, ששלט במדינה בשנים 1603–1604, הקים מספר מבנים "גבוהים מאוד" בחופו הדרום-מזרחי של האגם, וערך שם קבלות פנים ושימועים. המתחם הוקף בשתי חומות היקפיות והבתים יכלו לשאת את העונה הגשומה. לאחד המבנים הייתה מרפסת בחזיתו, אך ספק אם אכן התנשא לגובה רב, וסביר יותר שהיה בן קומה אחת ונשא גג שטוח אליו ניתן היה לעלות.
לפי האגדה, נגלתה מרים, אם ישו לקיסר דווית השני (שלט 1540-1507), ובישרה לו כי בירתו המבורכת בידי שמים תקום במקום ששמו מתחיל בצליל "ג", או ליתר דיוק, בהברה "גו". אגדה זו הייתה כה מושרשת בראשית המאה ה-17, עד כי לא רק פאסיל גמב וגונדר עתידים היו לקום בהשראתה, אלא אתרים מבוצרים קצרי מועד נוספים, דוגמת גוזרה, ששירתה את הקיסר סרצה דנגל, סבו של פאסילידס, וכן גורגורה וגומנגה שהוקמו על ידי סוסניוס, אביו של פאסילידס ומושל סימן. שלושת האתרים האלה שכנו גם הם לחופיו של אגם טאנה או לא הרחק ממנו. לפי אגדה אחרת, רווחת פחות, הונחה פאסילידס אל גונדר על ידי האל, בעת שעשה במסע ציד ועקב אחר תאו אל המקום.
ב-7 בספטמבר 1632 עלה פאסילידס לשלטון לאחר שאביו, הקיסר סוסניוס, ויתר על הכתר. פאסילידס אימץ את השם הקיסרי "אלמסגד" (כתיב) או "עלמסגד" (קרי), היינו, "לו סוגד העולם (ዓለም ሰገድ). במשך שלוש שנים נע הקיסר החדש ונד ממקום למקום, ובשנה הרביעית למלכותו (1635-1636) בחר בגונדר להקמת פאסיל גמב, המתחם המבוצר המלכותי שלו. האזור היה שייך עד 1627 לממלכת סמין, הממלכה היהודית של ביתא ישראל, אם כי לא ידוע אם שלטו בגונדר עצמה. באתר עצמו שכן כפר קטן וחסר ייחוד, והמבנה המשמעותי היחיד שניצב בו היה כנסייה המוקדשת לקדוש תקלה היימנות שהוקמה על ידי הקיסר סוסניוס, זמן לא רב קודם לכן. לא ידוע אם פאסילידס הקים את גונדר מתוך כוונה שזו, בניגוד למתחמים המבוצרים של קודמיו, תהפוך לבירת קבע של ממש, ותשמש בתפקיד משך מאתיים שנים לאחר מותו; אולם בניגוד למבצרים האחרים שהקימו אבותיו באזור, בחר פאסילידס באתר המרוחק מחופיו של אגם טאנה מרחק של כ-35 ק"מ בקו אווירי, ושוכן בלב הרים בגובה של יותר מ-400 מטרים מעל פני האגם. לעובדה זו מצטרפים מספר יתרונות ברורים המאפיינים את מיקומה של גונדר. ראשית, האתר שכן במקום מפגשן של שתי דרכי מסחר בינלאומי מרכזיות - הדרך המוליכה מחופי ים סוף שבאריתריאה והלאה אל ממלכות תימן במזרח, ואל מישורי סודאן ונתיב השיט של הנילוס הכחול המוליך למצרים במערב; וזו המקשרת בין צפונה של אתיופיה לדרומה. עוד הצטיין האתר באספקה קבועה של מים בדמות שני יובלים הזורמים בעמק בו הוא נמצא, ובגישה נוחה אל האזורים המעובדים של דמביה שלחופי אגם טאנה מדרום לו; ואל המישורים שמצפון לו. גונדר אף הייתה מרוחקת מעט מחופי אגם טאנה, חבל ארץ שיושב על ידי בני האורומו, מאויביה הקשים של האימפריה הנוצרית המדולדלת באותה עת, ונוסף על אלה, בהרים סכנת המלריה הייתה פחותה בהשוואה למצב לאורך חופיו של האגם.
תקופת התחייה האתיופית (1632-1769)
תקופת התחייה האתיופית החלה עם עלייתו של פאסילידס לשלטון וגירוש הפורטוגזים הקתולים מאתיופיה, בהוראתו. פאסילידס שיקם את כוחה של הכנסייה האורתודוקסית האתיופית, ובהשראתו פרחה הקיסרות האתיופית מבחינה מדינית ותרבותית. הפרספקטיבה ההיסטורית שקבעה לימים את חלוקת דברי ימי אתיופיה לתקופות, ניזונה בוודאי גם ממאפיינים לאומיים נוספים, ובהם ייסוד מתחם שלטוני קבוע וצמיחתה של עיר בירה של ממש מסביב לו.
הכרוניקה של יוהנס מציינת כי בתקופתו שכן גם היפודרום במתחם.
כשייאסו הראשון, "הגדול", עלה לשלטון ב-1682, הוא בנה באתר טירה משלו, או שמא, כאמור, רק השלים או שיפץ את טירת אביו. טירתו, המכונה "טירת האוכף" קטנה מזו של סבו, אך סגנונה דומה וגם היא מרשימה. הטירה נבנתה בצמוד לטירת פאסילידס, מצידה הצפוני, וזכתה לשמה בשל חדר במגדל הצפון-מערבי שתקרתו עשויה בצורת קמרון חבית. עוד מבנה שבנה ייאסו הראשון בפאסיל גמב הוא "גשר הקשת בענן" - גשר קשתות שהוביל מסמוך לארמון שהקים, מזרחה, מעל לדרך ההיקפית הסובבת את החומה, אל כנסיית תקלה היימנות שהוא הקים באדבבאי (להלן). חלקו המערבי של גשר זה (בתחומי המתחם המלכותי), ניצב גם כיום. ייאסו הראשון הקים גם מבנים ארעיים במתחם. הכרוניקה שלו מספרת כי בשנת 1693 הקים אוהל שכונה "אדרש" ושימש כבית משפט. השם השתרש ורכש עם הזמן את המשמעות של אולם קבלת פנים מלכותי. לפי המקורות, ב-1696 ניצבו לא פחות מ-120 מבנים שונים בפאסיל גמב.
ב-1700 עלתה באש כנסיית גימג'בית מריאם בחלקו המערבי של המתחם, ונהרסה יחד עם מספר מבנים סמוכים. לקראת סוף שלטונו של ייאסו הראשון פקדה רעידת אדמה את גונדר, ואחד המגדלים, שזהותו המדויקת איננה ידועה, קרס והתמוטט. טקס שערך הקיסר יוסטוס ב-1716, ונועד לטהר את ארמונו מכישוף בעזרת עשן שמקורו בהצתת אבק שרפה, הסתיים בשריפת המבנה עד עפר, וכנסיית מיכאל הקדוש עלתה באש וחרבה ב-1726. גורל דומה פקד מבנים נוספים באתר, שהוקמו בתחומו במהלך השנים. אודות חלק מהם קיימות ראיות חלקיות, בין בכתובים ובין בדמות שרידי יסודות שחוצים את הרחבות הגדולות לרוחבן ולאורכן.
בגדולתו, היה המתחם המלכותי רוחש פעילות: מעבר לשגרת העבודה היום-יומית, כל תנועה של הקיסר בין המבנים לוותה בנגינת חלילים, הלמות תופי נגרית ותרועת חצוצרות, ובכוחות שיטור מיוחדים שפינו לו את הדרך. אוהלים ומבנים ארעיים רבים ששימשו למגורים ולעבודה מילאו את השטח בין מבני הקבע. המונים נהגו לפקוד את כנסיות המתחם לתפילה, ולהגיע לאדבבאי (አደባባይ - "כיכר עירונית"), הרחבה שמדרום למתחם, סמוך לשער העיר הדרומי. רחבה זו שימשה, כבר בימיו של פאסילידס, ככיכר העיר, ומשמעות שמו של "מגדל אוואג' מנגאריה", ששולב בחומת המתחם וחולש עליה גם כיום, היא "מגדל ההכרזה", או ליתר דיוק "מגדל הכרוז". כאן, באדבבאי, הוכרז הקיסר החדש מאז ימי יוהנס הראשון ופורסמו צווים, כאן נערך השוק השבועי ונערכו מסדרים צבאיים; וכאן הוצאו להורג בוגדים, שבויים ופושעים. כך למשל, באדבבאי הקיסר טאוופלוס הוציא להורג את אלה שרצחו את אחיו, הקיסר ייאסו הראשון, בפקודת בנו של האחרון, תקלה היימנות הראשון. אלמנתו של ייאסו הראשון (גיסתו של טאוופלוס), שניצבה מאחורי המזימה, נתלתה כאן קבל עם ועדה, שני אחיה נדקרו למוות ואיתם הוצאו להורג 34 בני אדם נוספים.