cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שחזור חוות מי הנגר
שחזור החווה השנייה בעבדת
בעקבות הבעיות הלוגיסטיות והביטחוניות שהתעוררו בשחזור החווה בשבטה, החלו בשנת 1959 להקים חווה נוספת בעובדת. בחווה התגוררו באופן חלקי אבן ארי ואשתו, וכן צוות תפעול מצומצם. החווה נזרעה בחופזה אחרי השיטפון הראשון, וכעבור שבועיים החלו לגדול נבטי השעורה הראשונים. כך הודגמה שיטת החקלאות במי נגר לראשונה בעידן המודרני בנגב, והוכח כי היא אפשרית. החווה בעבדת הייתה גדולה משמעותית מזו שבשבטה, והושם בה דגש על שדות ניסויי חקלאיים מתוך מטרה לחקור חקלאות מודרנית, ולא רק לשחזר את החקלאות הקדומה. במאי נקצר הייבול הראשון, שנשתל בשיטות פרימיטיביות ובחופזה אחרי השיטפון הראשון. היבול היה סביר בהחלט בהשוואה לשדה רגיל באותה התקופה, מה שהפתיע את החוקרים. החווה שוחזרה ברובה, אך לא כולה. השחזור בוצע תוך הפקת לקחים מהבניה בשבטה, תוך שימוש באבנים מסותתות, חיזוק בבטון ובניה על ידי מומחים. בנוסף, הוקמה מערכת חלוקת מים מודרנית ונשלטת יותר, הכוללת גם אמצעי מדידה רבים יותר לאורך הדרך. פרט לכך, יושרו חלק מהחלקות לפני תחילת העבודה, כדי להבטיח פיזור מים אחיד. בדומה לעבודה שבוצעה על חוות שבטה, גם כאן שוחזרו המתקנים החקלאיים, הגדר ותעלות המים, אך תוך שימוש בבטון, צינורות פלדה, ועוד ציוד מודרני. בחווה הוחלט לגדל פירות, גידולי שדה וצמחי מרעה. הוחלט להשתמש בתוכנית ארבע שנתית בתכנון גידולי השדה, וגם להכין לכל שנה אפשרויות שונות בהתאם למועד ירידת הגשמים.
שחזור החווה השלישית בנחל סכר
בשנת 1968 הוחלט להקים חווה שלישית על שטח גדול משהיה לחוות הקודמות, כדי לבצע ניסויים בקנה מידה שלא היה אפשרי בחוות הללו. כעבור שנתיים, הוקמה החווה בערוץ נחל סכר שהתגלה כאזור המתאים ביותר, לא רחוק מחורבות העיר הקדומה ממשית. שמו של הנחל הגיע משרידי סכרים עתיקים ששימשו בעבר לחקלאות מי נגר. בחווה הוקמה מערכת הטיה. החווה זכתה למימון מארגונים בינלאומיים העוסקים בחקלאות בעולם השלישי, בהם מוסד HEKS (ארגון הסיוע של הכנסייה השווייצרית), המוסדות הגרמניים "לחם עולם" ו"שירות שלום לעולם", והכנסייה האוונגלית של הסן-נסן, וכן למתנדבים רבים. חווה זו הייתה גם מצוידת בציוד מדעי רב יותר בהשוואה לקודמותיה, כגון מדי גשם רבים, וחלקות ניסוי למדידת מי הנגר. בחווה נשתלו מיני העצים וצמחי המרעה שנבחרו בניסויים שנעשו בחוות הקודמות בשבטה ועבדת, והוכחו כמסתגלים ביותר בסביבה היבשה. החווה הוקמה כדי לבחון את הגידולים שנמצאו כיעילים ביותר בניסויים הקודמים בקנה מידה מסחרי, וכן ניסיון להשתמש בשיטת חקלאות מי הנגר למען השבחת שדות מרעה. בחווה גם בוצע ניסוי רחב היקף של גידול עדרי כבשים.
ביקורת
על העבודה נמתחה ביקורת בשנות השישים, לאחר שהתברר שהחווה לא מייצרת תפוקה מספיקה כדי להתאים לחקלאות מודרנית. כשדוד בן-גוריון קיבל את תוצאות הניסוי, הוא פנה לד"ר רענן וויץ וביקש ממנו להקים חמישה יישובים בנגב, שיבססו את פרנסתם על חקלאות מי הנגר. תגובתו של ד"ר וויץ: "כשאתה תצייד את צה"ל בכלי המלחמה של הנבטים, אני אקים התיישבות בכלי החקלאות של הנבטים". אפילו אבן-ארי בעצמו לא היה בטוח בכלכליות השיטה, והעלה ספקות האם היא מתאימה לחקלאי ישראלי, לבדואי או למדינות המתפתחות. ואכן, חקלאות מי הנגר לא התפתחה לרמה מסחרית בישראל, מחוסר כדאיות.
מענה לביקורת
אז מהו הערך שמספקת השיטה בכל זאת, למרות חוסר ההיתכנות הכלכלית של חקלאות המזון המבוססת על שיטה זו? נראה שבכל זאת יש לה כמה שימושים. פרט לשימוש של קק"ל בשיטת מי הנגר כדי לייער חלקות מסוימות בנגב, לשיטה יתרונות אקולוגיים רבים. למשל, בשנת 1978 הוקם פארק אבן ארי-לובנשטיין. גודלו של הפארק 13 דונם והוא מושקה על ידי מי נגר בלבד, במקום להסתמך על מים יקרים שמגיעים בצינור מצפון לנגב, כמו בשאר יישובי הנגב.
שיטה זו גם יכולה לשמש לשיקום שטחי המרעה רחבים ופוריים, שנעלמו מהמדבר בעקבות רעיית יתר, והצטמצמו לכדי שטחי מרעה קטנים המחייבים נדידה מתמדת. בניסוי בחוות עבדת נמצא כי בניהול נכון ושתילת צמחי המרעה הנכונים, ניתן להגדיל את יכולת ייצור המזון של השטח פי 50 לעומת המדבר החשוף. שיטה זו נותנת תקווה להשבת האיזון הטבעי אל מערכות אקולוגיות שנהרסו בעקבות התנהלות לא אחראית של האדם בעבר, ובכך להחזיר את הצומח לנגב.
ולבסוף, יכול להיות שתימצא הדרך להפוך את החקלאות לריווחית. גידול של צמחי מרפא לתעשיית התרופות, או גידולים שערכם יקר מערך המזון שהם מספקים כמו יין, יכולים להיות בעלי ערך גדול יותר מחקלאות לצורכי מזון, ויש מקום לבחון את הכדאיות שלהם. הנבטים בעצמם ייצור כמויות גדולות של יין ושמן זית, ואף ייצאו אותם מעבר לים, ולכן הכלכלה שלהם לא הייתה מבוססת רק על ייצור מזון לצורכי קיום. אולי יש מקום לנהוג כמותם.
999 (שיר)
999 הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית סלינה גומז, ביחד עם הזמר-יוצר והמפיק המוזיקלי הקולומביאני קמילו. השיר יצא לאור על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס, ב-27 באוגוסט 2021. השיר נכתב על ידי גומז, קמילו ואדגר באררה והופק על ידי קמילו ובאררה.
רקע וכתיבה
השיר הוצג לראשונה בטוויטר, כאשר גומז כתבה: "". בתגובה, קמילו השיב: "", ואישר את שיתוף הפעולה ביניהם. השניים צייצו קישור לשמירה מראש של השיר, זמן קצר לאחר מכן. השיר הופץ ב-27 באוגוסט 2021.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-25 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
נכון לאוקטובר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-17 מיליון צפיות.
דניס כריסטופר
דניס כריסטופר (באנגלית: Dennis Christopher; נולד ב-2 בדצמבר 1955) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, התפרסם בזכות תפקידיו בסרטים "תרגילים בהתבגרות", "Fade to Black" ו"ג'אנגו ללא מעצורים".
חייו
נולד בשם כריסטופר קראלי בפילדלפיה. שיחק לראשונה בתפקיד קטן בסרטו של רוברט אלטמן "חתונה" כריסטופר פרץ לתודעה בשנת 1979 בזכות תפקיד ראשי בדרמת ההתבגרות בבימויו של פיטר ייטס "תרגילים בהתבגרות", על הופעתו בסרט בתור רוכב האופניים הצעיר דייב סטולר זכה בפרס באפט"א לפריצת השנה והועמד לאותה הקטגוריה גם בטקס גלובוס הזהב. כריסטופר זכה לביקורות טובות גם בשנת 1980 על תפקידו בקומדיית האימה "Fade to Black" בתור הצעיר אריק בינפורד, הופעה עלייה היה מועמד לפרס סאטורן. ב-1981 השתתף בדרמת הספורט הביוגרפית "מרכבות האש" בתפקיד האצן האמריקאי האגדי צ'ארלי פדוק.
אקרופומיים
אקרופומיים (שם מדעי: Acropomatidae) הם משפחת דגים ימיים מסדרת הדקראים בעלי נהורנות ביולוגית המיוצרת לאורך גופם. דגים אלו חיים בעומק הים באזורים טרופיים עד ממוזגים ברחבי העולם אך לא יורדים הרבה מעל 500 מטרים.
אורכם של הגדולים מביניהם מגיע ל-40 סנטימטרים, אך הם נפוצים יותר באורך 15 סנטימטרים. הם בעלי סנפירי גפיים דקיקים ודמויי-נוצות ובעלי סנפיר גבי קטן שקשקשיו דומים לנוצות. הדגים מחפשים מזון בקרבה לקרקעית הים וניזונים מיצורי ים קטנים יותר.
עליית הנאצים לשלטון
עליית הנאצים לשלטון (בגרמנית נקראת בדרך-כלל Machtergreifung, מַאכטאֶרגרַייפוּנג, קרי "תפיסת השלטון") אירעה בתהליך שארך שנים, ששיאו בתקופת בת פחות מחודשיים (כ-53 ימים), ממינוי אדולף היטלר לקנצלר גרמניה ב-30 בינואר 1933, ועד להעברת חוק ההסמכה ב-23 במרץ (תאריך זה מהווה את המעבר הרשמי מרפובליקת ויימאר לגרמניה הנאצית).
בין שני התאריכים הללו הפכה גרמניה בהדרגה ליותר ויותר סמכותנית ודיקטטורית, כשבכל שלב מרכיב אחר של הדמוקרטיה הויימארית נחלש או מבוטל. במהלך התקופה הקצרה נעשה שימוש בצווי חירום (על סמך סעיף 48 בחוקת רפובליקת ויימאר), בוטלו חירויות אזרח, המפלגה הנאצית ותומכיה הטילו אימה הן על מתנגדיה והן על הציבור הרחב, בניין הרייסטאג נשרף, ובאווירת אלימות ואיומים זאת אף נערכו בחירות נוספות בתחילת מרץ (הקודמות נערכו רק ארבעה חודשים קודם, בתחילת נובמבר 1932), שגם בהן לא הצליח היטלר להשיג רוב למפלגתו, אך מספר מושביו עלה מכשליש לכמעט 44%, ובזכות קואליציה עם מפלגת העם הלאומית הגרמנית הושג הרוב הפרלמנטרי שיאפשר להיטלר לבטל את הדמוקרטיה ולהפוך לדיקטטור.
תחילת דרכו של היטלר במפלגה הנאצית
בקיץ 1919 הוצב היטלר, שעדיין היה חייל מגויס בצבא הגרמני, במינכן בתפקיד סוכן סמוי לניפוי ההשפעה המרקסיסטית בשורות הצבא, על רקע הבהלה הכללית שפשׂתה בו בעקבות ניסיונות ההתקוממות הסוציאליסטיים במינכן ובברלין. לקראת סוף שנת 1919 הוטלה על היטלר המשימה להסתנן ולחקור קבוצה קטנה של אנשים במינכן בשם "מפלגת הפועלים הגרמנית". המושג שמשך את תשומת לבם של מפקדיו הייתה המילה "פועלים" בשם המפלגה, דבר שעורר חשד שמדובר בתנועה מרקסיסטית. היטלר גילה שקווי המפלגה תואמים לשלו - מפלגה לאומנית, פרו-מיליטריסטית ואנטישמית - והצטרף אליה. למרות התרשמותו שמדובר בארגון עלוב, נמשך היטלר לרעיונותיו של אחד ממייסדי המפלגה, אנטון דרקסלר, שטען כי המפלגה עומדת להיות תנועה חברתית גדולה ולא סתם מפלגה פוליטית. בחוסר הסדר ששרר בה ראה היטלר הזדמנות.
מרגע שהצטרף למפלגה, בשנת 1919, כשהוא כבר בן 30, החל לעבוד במלוא המרץ להבטיח את הצלחתה. הוא החל בגיוס חברים חדשים על ידי פרסום הזמנות לכנסים של המפלגה. בהדרגה הגיעו יותר ויותר אנשים לכינוסי המפלגה. באחת האסיפות עלה היטלר לנאום תוך ניצול יכולתו לסחוף אחריו מאזינים והרשים את מנהיגי המפלגה ואת הקהל. הנאום עורר התלהבות ומאותה נקודה הפך היטלר, בנאומיו הנרגשים ובאישיותו הבימתית והכריזמטית, למוקד המשיכה העיקרי של המפלגה.
בתחילת 1920, אחרי שעזב את שירותו הצבאי והתפנה לעיסוק מלא בקידום המפלגה, דחק היטלר במפלגה לקיים עצרת המונים, ביודעו שזו תהיה פרובוקציה בעיני הקומוניסטים. העצרת הסתיימה בהצלחה גדולה, שהביאה לחיזוק מעמדו במפלגה. במקביל, הגה היטלר את רעיון השימוש בסמל צלב הקרס בדגל המפלגה ושינה את שם המפלגה למפלגת הפועלים הגרמנית הלאומית-סוציאליסטית שנודעה מכאן בקיצור בשם המפלגה הנאצית. בכנס של המפלגה, שנערך ב-29 ביולי 1921, הוכרז היטלר לפיהרר של המפלגה הנאצית, תואר שנשא עמו לאורך כל הדרך.
בעקבות כישלון ההשתלטות על השלטון נאסר היטלר יחד עם מנהיגי המרד. היטלר נשפט בעוון של בגידה ונדון לחמש שנות מאסר, אולם הייתה לו האפשרות לשחרור מוקדם עם התנהגות טובה. בפועל, היטלר היה כלוא במצודת לנסדברג במשך 9 חודשים. כישלון הפוטש הרים את מעמדו כדמות פוליטית והמשפט מהווה סימן דרך משמעותי בקריירה הפוליטית של היטלר. תנאי המאסר היו תנאים קלים, הוא זכה לחדר משלו ולעוזר אישי שהיה אסיר בעצמו. במהלך תקופתו במאסר כתב את ספרו "מיין קמפף" - "מאבקי", שלימים הפך ל"אני מאמין" של הנאצים והיווה בסיס לדרכם ולאידאולוגיה שלהם. בספרו "מיין קמפף" האנטישמיות מהווה עמוד תווך, ובסיס ל"פילוסופיה" הפוליטית ולמשנתו של היטלר. לדבריו, "היהודים שואפים לשלוט בתבל כולה. פיזית, היהודים מהווים סכנה לטהרת הגזע הארי, שכן, היהודים הם בני גזע שמי, וזאת בניגוד לגזע הארי הטהור, גזע האדונים." בינתיים ירדה מפלגתו למחתרת. היטלר החליט לנסות ולתפוס את השלטון בדרך דמוקרטית.
דעיכתה של רפובליקת ויימאר
ב-1928 זכתה המפלגה הנאצית ב-12 צירים בפרלמנט. ב-1929 מנתה המפלגה 100 אלף איש. באותה שנה הכה בעולם השפל הגדול ומצבה של גרמניה היה גרוע: אבטלה גדולה, התמוטטות חברות ומפעלים, גירעון תקציבי ועוני שהלך והתפשט ברחבי המדינה. באוקטובר 1929 מת שר החוץ גוסטב שטרזמן, שהיה קנצלר גרמניה ב-1923. אחרי נפילת ממשלתו של הרמן מילר עלו לשלטון שלושה ראשי ממשלה נוספים, שהתקשו בפתרון הבעיה הכלכלית, והכשירו את הקרקע למינויו של היטלר לקנצלר.
השפל הגדול גרם לפילוג בין המפלגות, דווקא כאשר נדרשה אחדות לפתרון הבעיות שהיו גדולות מכפי מידתה של כל מפלגה בודדת. ב-30 במרץ 1930 נבחר היינריך ברינינג לראש ממשלה. למרות הצורך הגדול בתוכנית כלכלית, נתקל ברינינג בהתנגדות גדולה מצד האופוזיציה. כדי לצאת מהמצב שאליו נקלע, הוא ניגש לנשיא וביקש ממנו להפעיל את סעיף 48 לחוקה, שהיה הפעלת מצב חירום, ואיפשר שלטון באמצעות צווי חירום. בקשה זו גרמה למהומה גדולה בגרמניה והאופוזיציה דרשה שמצב החירום יבוטל לאלתר.
בפני הרפובליקאים עמדה בעיה נוספת. לקראת הבחירות לנשיאות גרמניה 1932 הנשיא המכהן פאול פון הינדנבורג, שהיה הדבק שעדיין החזיק את הדמוקרטים בשלטון, הלך והזדקן, ולא היה מעוניין בכהונה נוספת. גם אם ניתן היה לשכנעו לרוץ לכהונה נוספת, הוא היה מסיימה בגיל 92. אם היה מת לפני תום הכהונה, תרחיש שהיה סביר, היה עלול היטלר, שהכריז על התמודדותו לנשיאות, להתמנות לנשיא ללא בחירות. למרות כל אלו, לבסוף רץ הינדנבורג לכהונה נוספת. מולו התמודד היטלר, אשר הצליח לכפות סיבוב שני, כיוון שהינדנבורג קיבל פחות ממחצית הקולות. בסיבוב השני הינדנבורג אמנם זכה ברוב המיוחל, אך כוחו של היטלר עלה - 36 אחוז מן הבוחרים הגרמנים נתנו לו את קולם.
ברינינג סולק מראשות הממשלה ב-29 במאי 1932 לטובת פרנץ פון פאפן, פוליטיקאי שמרני, מן הספסלים האחוריים במפלגתו של ברינינג, אשר "הוכתר" על ידי הינדנבורג ויועץ הסתרים שלו, קורט פון שלייכר. פון פאפן שלט מ-1 ביוני 1932 עד 2 בדצמבר 1932. הוא הרכיב את הממשלה מתומכי הימין והאריסטוקרטיה השמרנית. הוא פירק את הממשלה הפרוסית וביטל את האוטונומיה הפרוסית. הוא הורה על עונש מוות למי שיפעל באלימות וטרור, אך התקשה לאכוף את הוראותיו. בבחירות לרייכסטאג אותה שנה המפלגה הנאצית קיבלה 230 צירים, ואופוזיציה חזקה בהנהגת היטלר הביאה להתפטרותו של פון פאפן.
ביסוס המשטר הנאצי הדיקטטורי
כבר בחודש פברואר 1933 החל תהליך הפיכת המשטר בגרמניה לדיקטטורי. הרמן גרינג מונה לשר הפנים של פרוסיה ובכך היה ראשון מבין חברי מפלגה רבים שימונו לתפקיד ציבורי. בשנים הבאות אויש רוב מנגנון המדינה על ידי נאצים. בחודש פברואר יצאה תקנת החירום הראשונה מני רבות "למען הגנת העם הגרמני". התקנה הסמיכה את שר הפנים לאסור אסיפות ופרסומים העלולים לפגוע בביטחון המדינה.
ב-28 בפברואר הצטרף לתקנה ה"חוק לשעת חירום להגנת האומה מפני האלימות המסוכנת של הקומוניסטים". התירוץ לחוק היה שהיו אלה הקומוניסטים שהציתו את בניין הרייכסטאג יום קודם לכן. אנשים רבים מאמינים שבניין הרייכסטאג הוצת על ידי הנאצים עצמם. החוק ביטל את חירויות היסוד האזרחיות והיווה הבסיס למשטר היחיד של היטלר. הוא לקח לידיו סמכויות רבות יותר והנהיג "מדינת משטרה" בה לפרט אין הגנה. בנוסף הממשלה הגרמנית קיבלה סמכות לעקוף את ממשלות המדינות השונות בגרמניה ובכך החל הרס המבנה הפדרטיבי ששרר שם. הכול כאמור בטענה שיש להתגונן מפני הקומוניסטים.
בראשית חודש מרץ, זמן קצר לאחר שריפת הרייכסטאג, נערכו הבחירות האחרונות תחת שלטונו של היטלר. למרות מסע התעמולה וההפחדה המפלגה הנאצית לא הצליחה לקבל רוב - היא זכתה ב-44 אחוז מן הקולות. אמנם זו עלייה בכוחה, לעומת הבחירות הקודמות, שקבעה אותה כגדולה במפלגות, אך היטלר ראה בכך כישלון והחיש את קצב השתלטותו על המדינה. הסמכויות שהועברו לידי המפלגה הנאצית התרבו והרחוב נשלט על ידי בריוני ה-S.S וה-S.A.
ב־22 במרץ הוקם מחנה הריכוז דכאו בדרום גרמניה, שהיה מחנה הריכוז הראשון. מתנגדיו של היטלר – הקומוניסטים והדמוקרטים (בהם יהודים מעטים), נשלחו ל"חינוך מחדש" במחנות. דכאו ומחנות הריכוז שהוקמו בעקבותיו, עברו בהדרגה לפיקוח ה-S.S, ומטרתם הייתה לבודד את מתנגדי הנאציזם.
לקראת סוף החודש נחנך בניין חדש לרייכסטאג בפוטסדאם (סמל המלוכנות הפרוסית). עם זאת, הפרלמנט החדש שנבחר זה עתה פעל למעשה רק כיומיים. ב-23 במרץ הוא עצמו חוקק (ברוב של 441 מול 94) את "חוק ההסמכה" שמעביר את סמכויות החקיקה ממנו אל הממשלה, אך עדיין מבטיח, באופן רשמי, את שלטון החוק. בכך באה לקצה חוקת ויימאר הדמוקרטית - חוק ההסמכה שימש כמשענת חוקית לשלטונו הרודני של היטלר. בנוסף החוק היה חלק מתהליך ה"האחדה" בגרמניה - ביטול גרמניה הפדרטיבית וריכוז של מנגנוני הממשל. היטלר מינה במדינות השונות מושלים נאצים מטעמו (מושלי הרייך), שמילאו את הוראותיו.
ה-1 במאי הפך "חג הפועלים" לחג לאומי. יום לאחר מכן, פוזרו האיגודים המקצועיים ומנהיגיהם הוכנסו למאסר. הדבר נעשה מפני שהנאצים חששו מפני הכוח הגדול של האיגודים (7 מיליון חברים), על אף שלא התנגדו להם והיו מוכנים לפיקוח נאצי. במקום האיגודים המקצועיים הוקמה "חזית העבודה הגרמנית". היטלר טען כי יש להגן על הפועלים והאיכרים מפני נצלנותם של הקפיטליסטים, וכי הקמת "חזית העבודה הגרמנית" נועדה להיטיב עם הפועלים. השביתות הוצאו אל מחוץ לחוק. אנשי המפלגה הנאצית פשטו על מפעלים, חנויות ובתי עסקים, וחייבו את בעליהם לשלם מיסים למדינה.
האידאולוגיה הנאצית הייתה במהותה אנטי-נוצרית. היטלר ראה בערכים הדתיים הנוצריים של אהבת כל בני האדם ברואי האל אות לחולשה. עם זאת, היו נוצרים רבים שתמכו במפלגה הנאצית על אף הסתירה בין הדת לנאציזם. היטלר רצה בתמיכתם אך חשש מפני מעמדם העצמאי של הכנסיות. לכן ביולי נחתם קונקורדט הרייך עם הכנסייה הקתולית - היטלר יאפשר לכנסייה לפעול בחופשיות והכנסייה תכיר בשלטונו הבלעדי. למרות זאת שנים לאחר מכן הוא התחיל לרדוף אותה בדרישה כי הכנסייה תשרת את המפלגה ותפעל לפיה.
בין החודשים יוני ליולי הוצאו כל המפלגות מהרייכסטאג בסיוע אלימות, איומים וחקיקה. ב-14 ביולי חוקק "החוק לקיום המפלגה הנאצית כמפלגה יחידה" שמכריז כי רק המפלגה הנאצית מותרת, וכל מפלגה אחרת אסורה ונוגדת את החוק. כך הושלמה הפיכת המשטר של רפובליקת ויימאר למשטר חד-מפלגתי המעניק סמכות בלתי מוגבלת למפלגה השלטת. בנובמבר אותה שנה נערכו "בחירות" לרייכסטאג ונבחרו 661 צירים מהמפלגה הנאצית.
פרסום "חוק ההאחדה" בראשית 1934 הפך את גרמניה לאזור אחד שעל כולו חל החוק הנאצי וביטל את האוטונומיה שהייתה למדינות בימי רפובליקת ויימאר. ב-30 בינואר נחקק גם "החוק לשיקום הרייך" שהיה למעשה המשכו של חוק ההסמכה. החוק ביטל את הרייכסראט (הפרלמנט הפדרלי בו נציגים לכל מדינה) ואת הפרלמנטים של המדינות עצמן. הוא הפך את המדינות לאזורים מנהליים, שבראשם מושלים נאצים. בכך למעשה הושלם תהליך איחוד ה"רייך השלישי".
לאחר מותו של הנשיא הינדנבורג, באוגוסט 1934, מינה עצמו היטלר ל"פיהרר", קנצלר ומפקד הצבא הגרמני. הוא לקח לעצמו את סמכויות הנשיא. החיילים חויבו להישבע אמונים ישירות להיטלר, ובתי המשפט חויבו לפעול ברוח עקרון הפיהרר בלבד. הוקמו בתי דין מיוחדים שדנו את מתנגדי המשטר הנאצי. מלבד זאת, נערך משאל עם והיטלר זכה ב–90% מהקולות ובכך גרמניה הפכה לדיקטטורה מוחלטת.
בית הקברות בניוארק שעל הטרנט
בית הקברות בניוארק שעל נהר הטרנט הוא בית קברות אזרחי בעיר ניוארק שעל נהר הטרנט במחוז נוטינגהאם שבבריטניה. הוא ידוע בעיקר בשל החלקה הצבאית שבו, המהווה מעין בית קברות לאומי פולני בבריטניה.
בית הקברות
בית הקברות ממוקם במרכזה של העיר, והוקם גם על מנת לספק לה שטח ירוק שישמש כפארק עירוני. הוא נחנך בשנת 1856. שטחו המקורי הורחב מספר פעמים. צורתו היא מלבנית בעיקרה והוא משתרע על פני כ-650 מטר מצפון לדרום, ובו שדרה מרכזית.
החלקה הצבאית
במהלך מלחמת העולם השנייה היו מספר שדות תעופה של חיל האוויר המלכותי ממוקמים באזור שסביב העיר. לבקשת החיל הוקצתה חלקה בבית הקברות שלה לקבורת חללי היחידות שהוצבו בבסיסים אלו. שטחה הנוכחי הוא כ-1.2 דונם.
בשדות התעופה שבקרבת העיר היו מוצבות מספר טייסות שאוישו על ידי אוויראים פולנים. מציאות זו הביאה לקבורת חללים פולנים רבים בחלקה. כיום (2023), מתוך 530 הקברים בחלקה, 391 הם של פולנים, ומהם 343 אנשי צוות אוויר. חללים אלו נפלו ברובם בשנים 1940-1944. על קברי החללים בחלקה הוצבו מצבות לוח אנכיות כמקובל בבית הקברות הצבאיים הבריטיים, כאשר המצבות לפולנים מעוצבות בתבנית מחודדת בראשה.
ריכוז קברי החללים הפולנים בחלקה לרבות קברי ארבעת הנכבדים הפך אותה למעין בית קברות לאומי של פולין בתחומי בריטניה.
ב-1993 הועבר ארונו של שיקורסקי מהחלקה לקבורה בקרקוב שבפולין, ושלט לזכרו הוצב בחלקה. בנובמבר 2022 הועברו מהחלקה לקבורה בוורשה ארונותיהם של רצקייביץ', זלנסקי ואוסטרובסקי.
Pa' Ti + Lonely
Pa' Ti + Lonely (בעברית: בשבילך + לבד) הוא סינגל כפול שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'ניפר לופז, ביחד עם המוזיקאי הלטיני מאלומה, מתוך פסקול הסרט "חתונה בהפתעה", שעלה לאקרנים ב-11 בפברואר 2022. השיר יצא לאור ב-24 בספטמבר 2020, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק לטין. "Pa' Ti" נכתב על ידי הצמד (לופז ומאלומה), לצד אנדראה מנג'ימארצ'י ("אלנה רוז"), ג'ון ליאונה ואדגר באררה והופק על ידי השניים גם כן. "Lonely" נכתב על ידי הצמד גם כן, לצד קווין מאוריסיו ג'ימנס לונדונו ובריאן סניידר לזקנו צ'אברה ("צ'אן אל ג'ניו"), שהפיקו את השיר בשמות הבמה שלהם "קווין ADG" ו"צ'אן אל ג'ניו" - "The Rude Boyz".
רקע וכתיבה
בזמן שקידמה את הסינגל "Medicine" באפריל 2019, אמרה לופז לאברו דרדן מרדיו Beats 1 כי האלבום הבא שהיא תוציא "יהיה קשור כנראה לסרט חדש". מאוחר יותר באותו החודש, הוכרז כי היא תככב לצד אוון וילסון בקומדיה הרומנטית, חתונה בהפתעה, שיעלה לאקרנים בשנת 2021. ביולי 2019 לוהק הזמר הקולומביאני מאלומה לגלם את ארוסה של לופז בסרט. במהלך שבוע הצילומים הראשון שלהם, שהתקיים ב-5 באוקטובר 2019, ביצעו לופז ומאלומה את שירה "No Me Ames" בהופעה שהתקיימה במדיסון סקוור גארדן בניו יורק. בפברואר 2020 אישרה לופז שהיא תוציא אלבום חדש לצד "Marry Me", שישמש גם כפסקול הסרט. היא אמרה לג'ימי פאלון שהאלבום יכלול שירים ("שישה או שמונה") שהוקלטו על ידה ושירים ("שניים או שלושה") שהוקלטו על ידי מאלומה, כמו גם דואט בין השניים שיהיה גם שיר קצבי וגם בלדה.
ב-18 ביוני 2020, לופז חשפה כי היא עובדת על מוזיקה חדשה והצהירה כי: "אני לא יכולה לחכות שתשמעו כבר את "Pa' Ti"." חודש לאחר מכן, היא פרסמה תמונה שלה באולפן ההקלטות שלה, יחד עם מאלומה עם הכיתוב: "Pase lo que pase 'toy pa' ti". בהמשך חשפה בראיון לווראייטי כי היא הקליטה שני שירים חדשים עם מאלומה שייצאו לאור "בזמן הקרוב". לדברי לופז, הם "עברו כימיה כל כך מהנה וטבעית" בזמן שעבדו על "Marry Me", מה שהוביל אותם לרצות להקליט מוזיקה נוספת מעבר למה שכבר הקליטו עבור הסרט. ב-21 בספטמבר 2020, לופז ומאלומה פרסמו הצצה בת 15 שניות ברשתות החברתיות שלהם, במטרה להודיע כי הם יוציאו שיתוף פעולה כפול, שנקרא "Pa' Ti + Lonely", ביומיים האחרונים, מאלומה פרסם 2 הצצות קטנות לקליפ הצפוי להשתחרר ב-24 בספטמבר. ב-24 בספטמבר 2020. מאוחר יותר, אושר שהשיר הכפול יהיה חלק מפסקול הסרט "Marry Me", תוך שהוא יהיה שיר הנושא שלו.
הרכב
"Pa' Ti" הוא שיר מסוגת הרגאטון, בו לופז ומאלומה שרים על "מה שיש לאחד להציע לאחר באמצעות כסף, עושר ודברים בסגנון הזה". הפזמון מדבר על כך וניתן לראות זאת בשורות: "Todo lo que tengo es pa 'ti, pa' ti / Pase lo que pase, estoy pa 'ti, pa' ti"; שמשמעותן: "כל מה שיש לי הוא בשבילך, בשבילך / מה שקורה, אני כאן בשבילך, בשבילך". מנגד, "Lonely" הוא שיר שהפעימות בו איטיות והוא עצמו מאוד עמיד ושקט.
ביקורת
ג'ון קרמניקה מהניו יורק טיימס תיאר את "Pa' Ti + Lonely" כ"שיר חד ויעיל של ג'ניפר לופז ומלאומה. הקולות של השניים תואמים היטב וניתן לראות שהם מעוניינים בעיקר בקצב ולא בכוח. כמו כן, השיר מושקע במלודרמה יותר מאשר בעומק. 'Pa Ti' הוא העלייה; מעין פלירטוט פריך שקשה להתווכח איתו. ואז 'Lonely' הוא הקריסה. כלומר, יש בו פחות יציבות".
ג'סיקה רואיז מבילבורד תיארה את הלחן של שתי הרצועות כ"מדבקות" והדגישה שיש "כימיה קולית בין לופז ומאלומה". כמו כן, כתב ג'ייסון ליפשוץ מבילבורד כי "הכימיה הקולית של השניים ניכרת בשתי הרצועות, שכן לופז מציגה צד יותר קליל בקול שלה, על מנת להתאים אותו לקולו של מאלומה; אם לצמד יהיה שיתוף פעולה נוסף ואפילו ארוך יותר, ניתן לראות כי הוא יהיה זכור עד מאוד".
וידאו קליפ
הקליפ הכפול של "Pa' Ti" ו-"Lonely" בוים על ידי ג'סי טררו וצולם במשך שלושה ימים בהנטינגטון, ניו יורק, שבמדינת ניו יורק. השיער של לופז בקליפ עוצב על ידי כריס אפלטון ואת האיפור שלה עשתה מרי פיליפס. כאשר תואר המראה של לופז בקליפ, נאמר כי: "במחצית הראשונה של הקליפ מוצגת לופז כשהיא יותר נחמדה ומתונה, ואז בחצי השני היא הופכת לגרועה ורעה כביכול. החצי הראשון הוא די נקי מבחינת המעשים שהשניים מבצעים ובחצי השני הוא הופך למלוכלך עד כדי כך שניתן לראותה בורחת מהכלא". לופז שיתפה פעולה עם רוב זנגארדי ומריאל האן במהלך הצילומים של הקליפ.
הקליפ מתחיל ב-"Pa' Ti", בו ניתן לראות את לופז כמיליארדרית שנחקרת בעקבות גילוי של שחיתות; מאלומה מגלמת את שומר הראש שלה. סצנות שונות מציגות את לופז רוקדת במשרדה, כמו גם שרה עם מאלומה בווילה שלה ובגג המשקיף על העיר ניו יורק. ככל שמתקדם הקליפ של "Pa' Ti", השניים מתקרבים בהדרגה ובסופו של דבר מגיעים למיטה יחד. "Lonely" מתחיל איפה ש-"Pa' Ti" מסתיים ובו ניתן לראות את לופז ומאלומה במיטה כאשר ה-FBI מתחיל לפשוט על הווילה שלה. לופז נעצרת ועד מהרה מגלה ששומר הראש והמאהב שלה הוא למעשה סוכן FBI סמוי. מאוחר יותר, השניים נקלעים למפגש סוער כשהם מתעמתים זה עם זה בחדר החקירות אליו לופז נלקחת. לאחר מכן, לופז מבצעת קטע ריקוד בכלא, לפני שמאלומה עוזר לה לברוח. כעבור חודשיים, מאלומה מוצא את לופז כשהיא יושבת בבר באבו דאבי; לופז מתרחקת כש-"Lonely" מסתיים וכך נגמר הקליפ.
הווידאו קליפ, כמו גם קליפ של מאחורי הקלעים, הוקרנו לראשונה ב-24 בספטמבר 2020, ב-TikTok Live. צ'לסי סאנצ'ס מהרפרס בזאר תיארה את הקליפ של "Pa' Ti + Lonely" כ"נרטיב קולנועי (דוגמה: "הזאב מוול סטריט" פוגש את "שיקגו")" והוסיפה כי "כמה מרגעי האופנה החמים ביותר הופיעו לנו על המסך בעת הצפייה בו". מייק ווס מ-Idolator הצהיר כי "התקציב שבקליפ עולה על התקציב של רוב הסרטים העצמאיים", וכינה אותו כ"נהדר מההתחלה ועד הסוף".
קידום
עם הקרנת הבכורה של הקליפ בטיקטוק, לופז הזמינה את שתי הטיקטוקריות המצליחות ביותר באפליקציה, צ'ארלי ד'אמליו ואדיסון ריי, להתחיל בפלטפורמה "אתגר ריקודים" לקידום המכירות של "Pa' Ti". אתגר הריקודים מציג בתוכו את הכוראוגרפיה של לופז בקליפ של "Pa 'Ti", ונכון ל-29 בספטמבר 2020, פוסטים עם ההאשטאג "#PaTiChallenge" הניבו מעל 1.3 מיליארד צפיות בפלטפורמה. כחלק מהאתגר, לופז וטיקטוק חברו לחברת היוגורט יופלה, שהחליטה לתרום דולר ל-Feeding America עבור כל האשטאג "#PaTiChallenge" ו-"#YoplaitimeDonation", עד ל-30 באוקטובר 2020.
טמרין
מאפיינים
תפוצתו של הטמרין, מדרום אמריקה המרכזית ועד למרכז אמריקה הדרומית, ניתן למצוא את הטמרין באגן האמזונאס ובבוליביה ביערות ויערות גשם אך לא בשטחים הרריים.
צבע המינים בסוג זה יכול להשתנות משחור ללבן ואף לשילוב של שחור, לבן, זהב וחום. למספר מינים יש שפם אופייני כמו לטמרין קיסרי. גודל גופם בין 18 ל-30 סנטימטר (לא כולל הזנב באורך של 25 עד 44 סנטימטר) משקלם בין 220 ל-900 גרם. בטמרין שונה מהסוגים האחרים במשפחת המרמוסטיים בניבים אשר ארוכים יותר מהשיניים החותכות.
הטמרין הם פעילי יום ושוכני עצים, הם רצים וקופצים בזריזות בין העצים. הטמרין חיים בקבוצות של עד 40 פרטים אשר יכולים לכלול מספר משפחות, אולם לרוב גודל הקבוצות נע בין שלושה לתשעה פרטים.
הטמרין הוא אוכל-כול, הוא אוכל פירות, עלים וחלקי עץ שונים (פרחים, ענפים דקים וכדומה) ואוכל גם עכבישים, חרקים, בעלי חוליות קטנים וביצי ציפורים.
הטמרין הוא מונוגמי. ההיריון נמשך כ-140 ימים שלאחריו נולדים תאומים. האב מטפל בקופים הצעירים ומביא אותם לאימם כדי לינוק. חודש לאחר שנולדו, מתחילים גורי הטמרין לאכול אוכל מוצק, אך הם ממשיכים לינוק עוד שלושה חודשים. הם מגיעים לבגרות במהלך שנתם השנייה.
בשבי, הטמרין חי 18 שנה.
מינים
בסוג טמרין 14 מינים:
המינים טמרין חום-ראש, טמרין שחור-אדרת וטמרין זהוב-אדרת הועברו לסוג טמרין גב-אוכף
מוכוואר
מוּכַּווַאר (בערבית: مكوار; ידוע גם בשמות מגרסם, ג'זירת מגרסם או ג'בל מגרסם) הוא אי לא מיושב בים סוף מול חופי מדינת אל-בחר אל-אחמר בסודאן, מדרום למפרץ דונגונאב. ביחד עם המפרץ האי הוא חלק מפארק לאומי ימי של סודאן. פארק זה, יחד עם הפארק הלאומי הימי סנגניב (המכיל אטול ששוכן דרומית לאי ולמפרץ), הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-2016.
אורך האי כ-12 קילומטרים ורוחבו כ-3 קילומטרים, ושיא גובהו בגבעה בגובה 94 מטרים. האי סלעי, עם מספר צוקים תלולים המורכבים מאבן חול, שככל הנראה נשחקו מגשמים כבדים לאורך השנים. אין בו כמעט צמחייה בכלל למעט כמה מנגרובים בקצהו הדרומי, ובקצהו הצפוני יש שונית.
אפיגוניים
אפיגוניים (שם מדעי: Epigonidae) הם משפחת דגי גרם ימיים מסדרת הדקראים בתוכה 7 סוגים ו-43 מינים. הם שוכני מים עמוקים ברחבי האוקיינוסים הטרופיים ברחבי העולם ומגיעים עד לעומק של 3 ק"מ מתחת פני הים. הם קרוביהם הרחוקים של האפוגוניים.
מוכוואר
בהסבר להכרזה נכתב כי
אפיגוניים
המין הגדול ביותר במשפחה Epigonus telescopus מגיע לאורך 75 סנטימטרים אך מרביתם אינם עולים על 20 סנטימטרים. הם כמעט חסרי צבע ועור, אך בעלי עיניים גדולות המותאמות לתנאי חשיכה ופיות קטנים. גופם מוארך ובעל סנפירים מצוייצים וקטנים והזנב קצר. הם נוטים שלא לשחות הרבה אלא לנוח על הקרקעית ולחפש מזון הכולל יצורי ים קטנים מהם.
מוכוואר
האי, המפרץ ואיונים בקרבתם הוכרזו כ"אתר ציפורים חשוב" על ידי ארגון BirdLife International בשל היותם אתרי מחיה ורבייה משמעותיים של מספר מינים; באי נצפתה אוכלוסייה של כ-800 זוגות Thalasseus bengalensis (מין מהסוג תלאסאוס) ועוד כ-450 באיונים הקרובים, וכן רבייה של המינים שחפית שוניות (Sterna repressa), Onychoprion anaethetus (מין מהסוג שחפית חומת-גב) ושחף כהה. בנוסף על הציפורים יש בחוף המזרחי של האי נקודת קינון חשובה של צב ים ירוק וצב ים קרני, אחת החשובות ביותר בים סוף.
אפיגוניים
חלק ממינים אלה מצויים בים סוף בעומק ומרביתם אינם נראים לאנשים.
מחלת בלוטת התריס בהיריון
מחלת בלוטת התריס בהיריון (באנגלית: Thyroid in pregnancy) מתחלקת לשני מצבים עיקריים. הראשון הוא פעילות יתר של בלוטת התריס - היפרתיארודואיזם, שהוא מצב בו בלוטת התריס מפרישה עודף של הורמונים. השני הוא תת-פעילות של בלוטת התריס - היפותיאורוזידם, כאשר בלוטת התריס נמצאת בתת-פעילות, ולא מפרישה מספיק הורמוני תריס. תיתכן התפתחות של תת-פעילות או עודף פעילות בבלוטת התריס אצל נשים שלא לקו בכך לפני כן, במהלך ההיריון. מחלת בלוטת התריס בהיריון יכולה להשפיע על בריאות האם וכן על בריאות הילד לפני ואחרי הלידה. הפגיעה בילד בעקבות כך עלולה להיות פגיעה בהתפתחות הפיזית והשכלית של העובר.
תפקוד בלוטת התריס בהיריון וחשיבותו
הפרעות בבלוטת התריס נפוצות אצל נשים בגיל הפוריות ולכן הן מופיעות בדרך כלל כמחלה קיימת (בהיריון או אחרי הלידה), שאינה נגרמת כתוצאה של ההיריון. לחוסר תפקוד של בלוטת התריס בהיריון יש השפעות שליליות על רווחת העובר והאם. ההשפעות המזיקות של תפקוד לקוי של בלוטת התריס עלולות להתרחב גם מעבר להיריון וללידה ולהשפיע על ההתפתחותו הנוירו-אינטלקטואלית של הילד בתחילת חייו. עקב עלייה בגלובולין קושר תירוקסין (T4), עלייה בתריודוטירונין, והעברת התירוקסין האימהי דרך השלייה מהאם לעובר, הביקוש להורמוני בלוטת התריס בגוף גדל במהלך ההיריון. העלייה ההכרחית בייצור הורמון בלוטת התריס מתאפשרת על ידי ריכוזים גבוהים של גונדוטרופין כוריוני אנושי (hCG), שקושר את קולטן ה-TSH(הורמון שתפקידו גירוי בלוטת הטריס) ומגרה את בלוטת התריס האימהית להגדיל את ריכוז הורמוני בלוטת התריס שלה בכ-50%. אם לא ניתן לקיים את העלייה הנחוצה בתפקוד בלוטת התריס, הדבר עלול לגרום להחמרה של הפרעה (קלה) בבלוטת התריס שלא הייתה מורגשת בעבר, שתתבטא כעת כמחלת בלוטת התריס בהיריון. נכון לעכשיו, אין מספיק ראיות המצביעות על כך שבדיקה לאיתור תפקוד לקוי של בלוטת התריס מועילה, במיוחד מכיוון שטיפול תוספי הורמון בלוטת התריס עשוי לבוא עם סיכון של טיפול יתר. לאחר שנשים יולדות, כ-5% מפתחות דלקת בלוטת התריס לאחר לידה שיכולה להופיע עד תשעה חודשים לאחר מכן. הדלקת מאופיינת בתקופה קצרה של פעילות יתר של בלוטת התריס ולאחריה תקופה של תת-פעילות של בלוטת התריס; 20-40% נשארות עם תת-פעילות של בלוטת התריס לצמיתות.
תירוקסין עוברי מתקבל בתחילת ההיריון רק מהאם, מאחר שבלוטת התריס של העובר נתחילה לתפקד רק בשליש השני של ההיריון. מכיוון שתירוקסין חיוני להתפתחות העצבית של העובר, הכרחי שהעברת תירוקסין מהאם לעובר תקרה בשלב מוקדם של ההיריון. אחד הסיבות לשיבוש פעילות בלוטת התריס בהיריון הוא אובדן של יוד, שהוא מרכיב חשוב בהרכבת הורמוני בלוטת התריס, דרך השתן ודרך יחידת השליה העוברית. בעקבות כך נוצר מצב של מחסור יחסי ביוד בגוף האם. לכן, יש דרישה שנשים בהיריון יצרכו יוד מעבר לכמות הרגילה. צריכת יוד יומית של 250 מיקרוגרם מומלצת בהיריון, אך כמות זו לא תמיד מושגת, אפילו באזורים בעולם בהם יש יוד מרובה. במצבים של מחסור גדול ביוד, בלוטת הטריס לא מצליחה לתפקד כראוי. על פי נתוני משרד הבריאות, בישראל ישנו מחסור משמעותי ביוד בתזונה, במיוחד אצל ילדים ונשים הרות.
הערכה קלינית
תת פעילות של בלוטת התריס מצוי בהיריון עם שכיחות משוערת של 2-3% עבור תת-פעילות תת-קלינית, ו-0.3-0.5% עבור תת-פעילות גלויה של בלוטת התריס. ברוב העולם, מחסור ביוד אחראי לרוב תת-הפעילות בלוטת התריס בנשים הרות, בעוד דלקת בלוטת התריס אוטואימונית כרונית היא הסיבה השכיחה ביותר להיפותירואידיזם באזורים בעלי כמות מספקת של יוד בעולם. ההצגה של תת-פעילות בלוטת התריס בהיריון אינה תמיד היפותירואידיזם קלאסית, ולעיתים קשה להבחין בה מהסימפטומים של היריון תקין. לכן נדרשת רמה גבוהה של חשד וערנות, במיוחד בנשים בסיכון למחלת בלוטת התריס, לדוגמה נשים עם היסטוריה אישית או משפחתית של מחלת בלוטת התריס, זפקת או הפרעה אוטואימונית ראשונית קיימת כמו סוכרת מסוג 1.
סיכונים של היפותירואידיזם על בריאות האם והעובר
תת פעילות בלוטת התריס מאובחנת על ידי ציון TSH גבוה הקשור לריכוז T4 נמוך מהתקין. היפותירואידיזם תת-קליני (SCH) קיים כאשר ה-TSH גבוה, אך רמת ה-T4 נמצאת בטווח הנורמלי אך ברמה נמוכה. SCH היא הצורה הנפוצה ביותר של תת-פעילות בלוטת התריס בהיריון, ובדרך כלל נובעת מהרס מתקדם של בלוטת התריס עקב מחלה אוטואימונית של בלוטת התריס.
שקרטיניזם (כלומר ירידה גסה ב-IQ) מתרחשת באזורים של מחסור חמור ביוד עקב העובדה שהאם אינה מסוגלת לייצר T4 עבור העובר, במיוחד בשליש הראשון. ליקוי נוירו-אינטלקטואלי זה הוכח כעת באזור בו יש צריכה של מספיק יוד (ארצות הברית), במחקר שהראה כי ציוני ה-IQ של ילדים בני 7 עד 9, שנולדו לאמהות עם היפותיאוראיזם לא מאובחנת ולא מטופלת, היו נמוכים בשבע נקודות מאלו של ילדים לנשים שהיו בעלות תפקוד תקין של בלוטת התריס בהיריון. מחקר אחר הראה שהיפותירוקסינמיה (ריכוז נמוך של תרוקסין בגוף) מתמשכת בשבוע ה-12 להיריון הייתה קשורה לחסר של 8–10 נקודות בציוני תפקוד נפשי ומוטורי בילדים הללו, בהשוואה לילדים לאמהות עם תפקוד תקין של בלוטת התריס. אפילו נוגדני פרוקסידאז (אנזים) של בלוטת התריס של האם הוכחו כקשורים להתפתחות אינטלקטואלית לקויה בצאצאים של אמהות עם תפקוד תקין של בלוטת התריס. הוכח שרק רמות ה-T4 של האם קשורות ל-IQ של הילד ולתוצאות מורפולוגיות של המוח, בניגוד לרמות TSH של האם שלא משפיעות.
טיפול בהיפותירואידיזם בהיריון
תרופות לטיפול בהיפותיאוראיזם נמצאו בטוחים לשימוש במהלך ההיריון. לבוטירוקסין (Levothyroxine) הוא הטיפול הנבחר בהיפותירואידיזם במהלך היריון. חשוב שנשים הלוקות במחלת טריס ינרמלו את תפקוד בלוטת התריס לפני ההתעברות. לאחר אישור ההיריון יש להעלות את רמת התירוקסין בכ-30-50% וטיטרציות הבאות צריכות להיות מונחות על ידי בדיקות תפקוד בלוטת התריס (FT4 ו-TSH). יש לנטר אותן נשים בשבועות 4–6 עד להשגת תפקוד רגיל של בלוטת התריס. מומלץ לשמור על רמות TSH מתחת ל-2.5 mU/l בשליש הראשון של ההיריון ומתחת ל-3 mU/l בהיריון מתקדם יותר. מינון התחזוקה המומלץ של תירוקסין בהיריון הוא כ-2.0-2.4 מיקרוגרם/ק"ג ליום. הדרישות לתירוקסין עשויות לעלות בהיריון מתקדם ולחזור לרמות טרום ההיריון בלידה עבור רוב הנשים. יש לטפל גם בחולות הרות עם היפותירואידיזם תת-קלינית (FT4 תקין ו-TSH מוגבר), שכן תוספת של לבוטירוקסין במקרים כאלה מביאה לשיעור לידה מוצלחת גבוה משמעותית, עם סיכוי יחסי מאוחד של 2.76.
הערכה קלינית
פעילות יתר של בלוטת התריס מופיעה בכ-0.2-0.4% מכלל ההיריונות. רוב המקרים נובעים ממחלת גרייבס, אם כי גורמים פחות שכיחים (כגון גושים רעילים ודלקת בלוטת התריס) עשויים לגרום לפעילות יתר של הבלוטות גם כן. הערכה קלינית לבדה עשויה לעיתים להיות בלתי מספקת בהבחנה בין היפר-תירואידיזם למצב ההיפר-דינמי של ההיריון בשל התסמינים הדומים. מאפיינים קליניים בולטים של מחלת גרייבס כוללים נוכחות של אופתלמופתיה (בליטת העיניים החוצה), זפקת מפוזרת ומיקסדמה. כמו כן, יש להבחין בין פעילות יתר של בלוטת התריס לבין תירוטוקסיקוזיס חולף בהיריון, מצב יתר של בלוטת התריס המגביל את עצמו עקב ההשפעות המעוררות של בלוטת התריס של בטא-hCG. הבחנה זו חשובה מכיוון שהמצב האחרון הוא בדרך כלל קל ובדרך כלל לא ידרוש טיפול ספציפי נגד בלוטת התריס. אבץ תאים אדומים עשוי להיות שימושי גם בהבחנה בין השניים. פעילות יתר של בלוטת התריס כתוצאה ממחלת גרייבס עלולה להחמיר בשליש הראשון של ההיריון, יגיע להפוגה בהיריון מאוחר יותר, ולאחר מכן עלול להישנות לאחר הלידה.
סיכונים להיפרתירואידיזם על בריאות האם והעובר
היפר-תירואידיזם בלתי מבוקר בהיריון קשור לסיכון מוגבר לרעלת היריון חמורה ועד לסיכון מוגבר של פי ארבעה ללידות במשקל נמוך. חלק מהתוצאות השליליות הללו ניכרות יותר אצל נשים שמאובחנות בהיפתירואידיזם בפעם הראשונה בהיריון. מחקר שנערך הראה גם שרמות גבוהות של FT4 אימהי כבר קשורות לירידה ב-IQ של הילד ובנפחי החומר האפור וקליפת המוח, בדומה להשפעות של תת-פעילות בלוטת התריס.
פעילות יתר של בלוטת התריס של אימהית שאינה מבוקרת או מטופלת בצורה לא מספקת, עלולה גם לגרום להיפר-תירואידיזם עוברי. זה עקב העברה טרנס-שלייתית של נוגדנים מעוררים לקולטן TSH. היפר-תירואידיזם קליני של ילודים מופיע בכ-1% מהתינוקות שנולדו לאמהות עם מחלת גרייבס. לעיתים רחוקות עשויה להופיע תת-פעילות של בלוטת התריס של יילודים גם אצל תינוקות של אמהות עם יתר בלוטת התריס של גרייבס. זה עשוי לנבוע ממעבר שלייתי של נוגדנים אוטואימוניות נגד בלוטת התריס מהאם.
מחלת בלוטת התריס לאחר לידה
המחלה שכיחה מאוד, בשכיחות של 5-9% מתוך נשים לאחר לידה. בדרך כלל יש שלב חולף של היפרתיארוידאיזם ולאחריו מגיע שלב של היפותיארוידאיזם. תת-פעילות קבועה של בלוטת התריס מופיעה ב-30% מהמקרים לאחר 3 שנים, וב-50% לאחר 7–10 שנים. פעילות יתר של בלוטת התריס לא תדרוש בדרך כלל טיפול, אך לעיתים רחוקות, ניתן להשתמש בפרופנולול לשליטה בתסמינים במקרים חמורים. יש לטפל בשלב תת-פעילות בלוטת התריס עם תירוקסין במקרים הו המטופלות הן סימפטומטיות, מתכננות להיכנס להיריון, או אם רמות ה-TSH שמעל 10 mU/L. יש צורך במעקב ארוך טווח בשל הסיכון להיפותירואידיזם קבוע.
כמעט לכל הנשים עם הפרעה בתפקוד בלוטת התריס לאחר לידה יש נוגדנים נגד פרוקסידאז של בלוטת התריס. עובדה זו יכולה להיות סממן למחלת בלוטת התריס לאחר ההיריון כבר בתחילת ההיריון, משום ש-40%-60% מהנשים עם נוגדנים אלו יפתחו הפרעה בתפקוד בלוטת התריס לאחר הלידה.
המרגל שזרק אותי
המרגל שזרק אותי (במקור באנגלית: The Spy Who Dumped Me) הוא סרט קומדיית פעולה אמריקאי שבוים על ידי סוזאנה פוגל ומככבות בו השחקניות מילה קוניס וקייט מקינון. הסרט פורסם לראשונה בארצות הברית ב-3 באוגוסט 2018 ובישראל ב-2 באוגוסט 2018. אורך הסרט הוא 117 דקות.
עלילה
אודרי ומורגן בנות ה-30, הן החברות הכי טובות ושותפות לדירה בלוס אנג'לס. יום אחד ללא התראה מוקדמת, מופיע בדירתן החבר לשעבר של אודרי ומספר כי רודפת אחריו חבורת מתנקשים רצחניים. השתיים מחליטות לצאת למשימה בינלאומית במהלכה הן בורחות מהמתנקשים ברחבי אירופה עם סוכן בריטי חשוד אך שובה לב, ומנסות לרקום תוכנית להצלת העולם.
השקה
הסרט הושק לראשונה בארצות הברית ב-3 באוגוסט 2018 ובישראל ב-2 באוגוסט 2018.
בית הקברות היהודי של אובודה
בית הקברות היהודי של אובודה (בהונגרית: Óbudai zsidó temető) נמצא ברובע השלישי של בודפשט, רובע אובודה.
היסטוריה
בית הקברות נפתח על ידי הקהילה היהודית באובודה בשנת 1922. ההקמה הייתה 12 שנים לאחר שבית הקברות הציבורי-הכללי שהוקם במקום בשנת 1910 חולק לשלושה חלקים באותה תקופה. חלק אחד מתוך השלושה נועד לקהילה היהודית. את התפילה הראשונה של חנוכת המקום ערך הרב איגנץ שרייבר, אז רבה של בית הכנסת של אובודה, בן השלושים ואחד. בנאומו אמר: "מי יהיה המת הראשון שייקבר כאן? אדם פשוט או אדם דגול?" האירוניה של הגורל הייתה ששלושה ימים לאחר פתיחת בית הקברות נדרס הרב שרייבר על ידי חשמלית מספר 51 מול בית הכנסת ולכן הוא היה הראשון שנקבר שם. עצמותיהם של אנשים רבים שנפטרו ונקברו בבתי קברות אחרים שכבר לא היו בשימוש נחפרו ונקברו מחדש בבית הקברות החדש, כולל הרב הגדול ביותר של אובודה, משה מינץ, היסטוריון של הספרות, הרב דיולה ולס והרב הראשי של אובודה דיולה קליין. קברו של משה מינץ הוא מקום עלייה לרגל משמעותי ביותר ומגיעים אליו גם רבים מחוץ לארץ. עם זאת, אומרים שהאורתודוקסים לא מתקרבים לקבר ומתפללים רק מהרחוב, מאחורי הגדר.
קברים המוניים הוקמו במקום לשרידי יהודים שנרצחו במלחמת העולם השנייה. תושבי רחוב לבורץ (Laborc) קבורים בסמוך לבית הלוויות של בית הקברות ואילו מצבת הזיכרון של יהודי טאבורהג'י (Táborhegy) שהוקמה בשנת 1957 נמצאת בקצה בית הקברות.
באזור הקברים ניתן למצוא גם כמה קברים צבאיים ממלחמת העולם הראשונה.
קבר קורבנות הצעדה
אדולף אייכמן דרש בסתיו 1944 מהשלטונות ההונגריים להעמיד לרשותו חמישים אלף עובדים מתוך יהודי בודפשט. אלה נאספו במפעל הלבנים אובודה ואז הוצעדו ברגל לכיוון סני וגיור בצעדות מוות בודפשט-הדיישהאלום (סתיו 1944) אל מחנות העבודה באוסטריה ובגרמניה וגם לעבודות ביצורים בגבול הונגריה-אוסטריה נגד הצבא האדום שהתקדם מערבה. צעדת המוות הזו הייתה זרועה בגוויות של אלפי יהודים שהתמוטטו ממחלות, מתשישות ונורו על ידי החיילים ההונגרים ואנשי צלב החץ המלווים. בשנת 1947 הוקם לזכרם קבר אחים סמלי של חללי השואה בבית קברות זה של אובודה.
לגנדה
המערכת פותחה במקום מערכת דומה שהתבססה על תחנות קרקע ומטוסי ביון שפעלה החל משנת 1965. עד לשנת 1965 הלוויינים פותחו במפעלי "משינוסטרויניה" ובהמשך תכנון וייצור עברו למפעל "ארסנל" שבלנינגרד. אחריות כוללת על המערכת הייתה על "משרד תכנון מס' 1" שבמוסקבה. לצורך כיסוי כלל המרחב הימי על ידי מסלולי הלוויינים בוצעו חישובים בהשתתפות מסטיסלב קלדיש. כל הלוויינים של המערכת שוגרו תחת שם "קוסמוס" מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר מדגם "ציקלון 2".
המערכת התבססה על 2 סוגי לוויינים:
בשנת 1993 פותח לוויין משופר US-PM שהיה יכול להחליף לוויינים של הדור הקודם. הוא פעל בגובה 420 ק"מ. שיגורים של לוויין מסוג זה נמשכו עד לשנת 2006. בסך הכול שוגרו 13 לוויינים. בלוויין זה הותקנו חיישני מודיעין אותות ומק"ם.
כיום מערכת זו מוחלפת בהדרגה במערכת "ליאנה" שמבוססת על לוויינים מדגם "פיון". הלוויין הראשון שוגר בשנת 2021.
גדעון צבס
גדעון צבס (15 באוגוסט 1939 - 16 בינואר 2000) היה פרופסור מן המניין למתמטיקה ולהוראת המדעים באוניברסיטת תל אביב.
קורות חיים
נולד בתל אביב ולמד בתיכון עירוני א'. היה פעיל בתנועת הצופים והשתייך ל"שבט דיזנגוף" ובהמשך הפך למדריך השבט וכן הדריך כשנה ב"שבט צופי ים" ועסק בחינוך הנוער והכנתו לחיים גם בעזרת סירות חתירה ומפרש בנחל הירקון.
בצה"ל שירת בגרעין נח"ל. לאחר טירונות קרבית, נבחר לשליחות להדרכה, כמדריך בכיר בתפקיד רשג"ד (ראש גדוד מדריכים וחניכים). שירותו הצבאי היה למעשה המשך פעילותו המנהיגותית בצופים, שנמשכה עד לסיום שירותו הצבאי ב-1959.
ב-1966 שב למחלקה למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב, ברמת אביב, המשיך בהתמדה ובהצלחה רבה את התקדמותו בסולם הדרגות האקדמיות במחלקה מדרגת מדריך (1966), מרצה בכיר (1967), פרופסור חבר (1975) ופרופסור מן המניין למתמטיקה והוראת המדעים (1987) בבית הספר למדעי המתמטיקה וב-בית הספר לחינוך של אוניברסיטת תל אביב.
בתחום החינוך המתמטי, פעל מתקופת לימודיו במכון ויצמן,במקביל להיותו מדען, להקמת פעילות העשרה מדעית לנוער, לראשונה בארץ, במסגרת "נוער שוחר מדע" במכון ויצמן ב-1964. עם שובו לאוניברסיטת תל אביב, הקים ב-1965, את "מועדון פאי", לנוער תיכוני מצטיין במתמטיקה. פעילותו לעידוד ולהעשרת הנוער במתמטיקה התרחבה באוניברסיטה. הנהיג את קרן הפרס על שם "שי בליימן" מ-1983 לתחרות שנתית של עבודות במתמטיקה ומדעי המחשב לתלמידי תיכון, שנערכה באוניברסיטת תל אביב. במסגרת מינויו לפרופסור מן המניין, שכלל את בית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב, חקר ופיתח את השימוש במעבדות מיקרו-מחשבים בחינוך המתמטי, בשיתוף עם עמיתיו,פרופסור שלמה ברויאר ופרופסור יהודית גלעזר-להמחשת המתמטיקה באמצעות שיטות לפתרון בעיות מתמטיות בעזרת מיקרו-מחשבים.
היה ממקימי המחלקה למתמטיקה שימושית באוניברסיטת תל אביב ועמד בראשה בשנים 1979–1980.
תחום מומחיותו - מתמטיקה שימושית, אנליזה נומרית, אלגוריתמיקה, הוראת מתמטיקה משולבת מחשב, מעבדה מיקרומחשבית לימודית.
ב-1966 נישא לד"ר צילה צ'רניאק שלימים ניהלה את המחלקה לרפואה גרעינית במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר ונולדו להם גילה ואייל.
יחד עם עמיתו פרופסור שלמה ברויאר פרסם שלושה ספרים (ברשימה למטה).
מאמרים נבחרים בספרות המדעית
Zwas, G. and Abarbanel, S. 1972. Third and fourth order accuracy schemes for two dimensional hyperbolic equations. International Journal of Computer Mathematics. 3: 209–223.
Zwas, G. 1972. On two step Lax-Wendroff methods in several dimensions. Numerische Mathematik. 20: 350–355.
Zwas, G. and Roseman, J. 1973. The effect of nonlinear transformation on the computation of weak solutions. Journal of Computational Physics. 12: 179–186.
Goldberg, M., Tadmor, E. and Zwas, G. 1975. The numerical radius and specttural matrices. Linear and Multilinear Algebra. 2: 317–326.
Isaacson, E. and Zwas, G. 1981. Mountain winds revisited. SIAM Journal of Numerical Analysis. 18: 277–288.
Breuer, S. and Zwas, G. 1983. Area approximations in the mathematical laboratory. International Journal of Mathematical Education in Science and Technology. 14: 373–383.
Breuer, S. and Zwas, G. 1984. Computer root extraction by a priori design. Computers & Education. 8: 305–316.
Breuer, S. and Zwas, G. 1988. Polynomial iterations for root extraction. Computers & Education. 12: 289–300.
Gal-Ezer, J. and Zwas, G. 1993. Corrected summation of alternating series. International Journal of Mathematical Education in Science and Technology. 24: 171–176.
Roseman, J. and Zwas, G. 1999. Second order iterations. The College Mathematics Journal. 30: 393–396
ספרים
Breuer, S. and Zwas, G. 1976. Computational Mathematics. Tel Aviv University Press, Publishing Projects. Pp. 240.
Breuer S. and Zwas, G. 1977. First Steps in Numerical Mathematics. Dekel Publishing, Israel. Pp. 170.
Zwas, G. and Breuer, S. 1993. Numerical Mathematics: A Laboratory Approach. Cambridge University Press. Pp. 267.
גביע המדינה בכדורגל 1980/1981
גביע המדינה בכדורגל 1980/1981 הייתה התחרות ה-43 מאז היווסדה וה-28, לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו בספטמבר 1980 והסתיימו ב-27 במאי 1981.
השנה הוחלט שבמקרה של תיקו יערך משחק חוזר. החלטה זו לא התייחסה למשחקי חצי הגמר והגמר שהיו צריכים להסתיים ללא משחק חוזר.
בני יהודה תל אביב ניצחה במשחק הגמר ובכך זכתה בגביע השני שלה. זוהי הייתה גם הפעם הראשונה בגביע המדינה בישראל שמשחק הגמר הוכרע בדו-קרב בעיטות הכרעה, מאז החלו להכריע בשיטה זו משחקים שהסתיימו בתוצאת תיקו בגביע המדינה (החל מ-1965).
השלבים המוקדמים
בשלב המוקדם השתתפו קבוצות של ליגה ג'. בסיבוב השישי לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגה לאומית.
שלבי הגמר
הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
הערה:
דה גול (סרט)
דה גול (בצרפתית: De Gaulle) הוא סרט צרפתי בבימויו של גבריאל לה בומין, שיצא לאקרנים בבתי הקולנוע בצרפת ב-4 במרץ 2020. הסרט הופק בתקציב של 11.65 מיליון יורו.
עלילה
בחודש מאי 1940, שארל דה גול, מקודם לאחרונה לדרגת בריגדיר גנרל ומתעמת עם הצבא והמערכת הפוליטית של צרפת. הוא התנגד לתבוסתנותה של הממשלה בפני הנאצים, המגולמת בחלקה על ידי המרשל פיליפ פטן. לאחר שברח לבורדו עם כמה מחברי הממשלה, נסע שארל דה גול ללונדון לבקש את עזרתו של וינסטון צ'רצ'יל ולנסות להמשיך במאבק. מצידה, אשתו איבון חייבת לעזוב את הרכוש בקולומביי לס דו ליז. היא מוצאת את עצמה עם שלושת ילדיה בגלות מלאה ועליה להימלט מפני הגרמנים. היא עזבה ראשונה ללוארט, לקראנטק, לפני שעזבה את צרפת באונייה.
החיים קשים במיוחד עבור הצעירה במשפחה, אן, הסובלת מתסמונת דאון. מלונדון, הגנרל יעשה הכל כדי להניע את הכוחות החמושים של המחתרת הצרפתית. ב-18 ביוני 1940, הוא משגר שיחת רדיו על גלי ה-BBC. למחרת הוא מוצא את משפחתו.
הפקה
הפרויקט פותח בתחילה תחת הכותרת Libres. הצילומים התרשחו בטירת מילאר בברסט (פיניסטר) ובדנקרק (נור). הטנקים בסרט מגיעים ממוזיאון דה בלינדס בסאמור.
מחר ניסע ללונה פארק
מחר ניסע ללונה פארק הוא רומן פרי עטה של אילנה ברנשטיין, שראה אור בספטמבר 2018 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר. הספר קיבל ביקורות מצוינות וזיכה את ברנשטיין בפרס ספיר לספרות לשנת 2019. מהשורות בספר מתגוללת מציאות דיסטופית בה מתנהלים גיבוריו.
ספרה של ברנשטיין מכניס את הקורא לביתה ונבכי נפשה של אישה דיכאונית, בודדה וענייה שבריאותה הנפשית מעורערת, בחורה צעירה המגדלת לבדה את שני ילדיה הקטנים (המכונים בספר "הגדולה" ו"הקטן"), מצויה כפסע מהתמוטטות. האישה מבטיחה לילדיה כי "מחר ניסע ללונה פארק" בעוד הביקור המצופה בלונה פארק הוא מייצג השפיות והנורמליות. זהו גם שם הספר. עלילת הספר דלה; כמעט דבר אינו מתרחש בימי החורף הסוערים והוא רצוף במונולוגים אישיים של הגיבורה הראשית ומסופר מנקודת מבטה. כושר הביטוי העשיר של המספרת עומד בניגוד למציאות חייה העלובה.
הנושא המרכזי בספריה של ברנשטיין הוא מערכות יחסים בין בני זוג ובין הורים לילדים וזהו ספרה ה-12. זירת ההתרחשות המרכזית היא דירה קטנה ומדכאת בעיר המצויה בישראל של שנות ה-80 של המאה ה-20 במהלך ימים ספורים כאשר ברקע חורף קשה. את הספר ערכה נועה מנהיים.
ביקורת
"ברנשטיין נותנת קול ומלים לזירה של הטראומה ברגע התרחשותה" כותב איתן גלס בהארץ. "היא מציבה מול הקוראים את הנחווה מבחוץ כלפי פנים ומהפנים כלפי חוץ. גיבורת ספרה נלחמת חרף מוגבלותה, חולשתה וקריסתה הקרבה, והיא נאחזת בציפורניים במסגרת כמיהתה להרפות סופית. זו דמות הרואית בעיני, וההרואיות שלה ניכרת למול האימהות המשוחקת היטב במסגרת הקוד המוסכם הבורגני הנורמטיבי של יתר האימהות של הילדים בגינה, בגן הילדים של הילד שלה ובבית הספר של הילדה שלה". גלאס כתב כי הרומן מהווה הישג ספרותי ויצירה וירטואוזית שמעוררת טלטלה עוצמתית. "ספר מושלם, אבל לא ספר טוב" כותב אורין מוריס במקור ראשון. "הספר הזה הוא שצף לא נפסק של טורי פרוזה מבריקים, מטפסים זה על גבי זה, בהתקפה גודשת השוטפת את קוראיו." כמו כן כותב מוריס כי "זה ספר ללמוד ממנו, אבל לא ספר לדבר איתו. כי אין בו החלל שצריך להשמיע הד, וכך הוא נותר סוליפסיסטי ומוגבל. יתום מאב, וסובל מלקות חריפה עקרונית ובלתי מטופלת במפגיע. לקות חגיגית מאוד, והבטחה חגיגית, שאי אפשר שלא לחזור על הכותרת שמתממשת במלואה, כהבטחת האם הדפוקה אבל המקוימת לעילא: "מחר ניסע ללונה פארק"."
הסופרת דריה מעוז כתבה בישראל היום כי "הרבה עצב יש בספר. דיכאון, גרוטסקה ומקאבריות, ולולא שני האחרונים - היה קשה מאוד לקרוא בו. ההומור השחור מציל את הקורא מליפול לתהומות, מלעזוב את הספר כדי לא להקשות על עצמו." ומוסיפה כי הספר "חזק ומטלטל אשר מצטרף ליתר ספריה של ברנשטיין שחושפים את הסודות המושתקים של משפחות ואת הכוחנות ביחסים בין חבריהן. למרות היותו ספר יוצא דופן בחתרנותו תחת מוסד האימהות, הוא משתלב היטב בטרנד הקיים של ספרים, טורים עיתונאיים ויצירות אמנות שמביעים רגשות אמביוולנטיים של הורים כלפי ילדיהם, ומעמיקים את הסדק במסכת ההורות המושלמת." יוני ליבנה כתב ב-ynet כי הספר "נקרא כמעט כמחזה, כמונולוג שחודרות אליו מדי פעם תמונות או הבזקים של נוף ביתי, חיצוני, הזיות וזיכרונות שמתארת הגיבורה. אם היה מותר מבחינה חוקית ומוסרית ללהק ילדים למחזה כזה, היה אפשר לעשות פלאים עם התיאור הגרוטסקי, המוגזם, ההיפר-ריאליסטי הזה של סיטואציה משפחתית. כמו הילדים, גם הצופים במחזה מחכים לראות איזה מופע של אימהות עומדת ברנשטיין לבשל... האם הגיבורה תצטרף לאימהות הרצחניות, או פשוט תתפלפ באופן סופי, בלתי הפיך. לחלופין, האם תצליח להקשיב לקול הפנימי השפוי... לגרור את עצמה בשערות ראשה ולהעניק לילדיה יום אחד של חסד, של משפחתיות לפי הספר."
טענות בדבר דמיון ליצירה צרפתית
ב-14 בינואר 2021 התפרסמה כתבה בת 10 עמודים במוסף "גלריה שישי" של עיתון הארץ, מאת גילי איזיקוביץ, העוסקת בדמיון בין ספרה של ברנשטיין לנובלה "לצד הים" (במקור: Bord de mer) של המחזאית והסופרת הצרפתייה ורוניק אולמי, שראתה אור בצרפת ב-2001. הכתבה משווה בין היצירות העוסקות שתיהן באמהות דיכאוניות לשני ילדים, ומעלה את השאלה האם מדובר בהשראה או העתקה לא מודעת. "בעקיפין אך באופן ברור עלתה מהכתבה טענה כי ברנשטיין העתיקה או לפחות נטלה אלמנטים רבים מהנובלה... שפורסמה בצרפת והצליחה בה שנים לפני כן." כתב בהארץ המשפטן יובל קרניאל ארבעה ימים לאחר מכן, אשר במהלכם רעשה וגעשה קהילת הספרות הישראלית. קרניאל כתב גם כי "כמי שעוסק 30 שנה בזכויות יוצרים אני יכול לומר כי גם לאחר שהודגשו בכתבה כל קווי הדמיון בין היצירות — עדיין הדבר רחוק מהעתקה של חלק מהותי מהיצירה המוקדמת, ובוודאי לא ניתן לקבוע שאין לקווי הדמיון האלה הסבר אפשרי אחר, שאינו העתקה."