cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עזרא עטייה
כראש ישיבה
בתחילת מלחמת העולם הראשונה התבקש על ידי הרב אברהם חיים עדס לעבור למצרים על-מנת לחמוק מגיוס לצבא העות'מאני, כך שיוכל להמשיך ללמוד תורה. במצרים לימד תורה במשך שמונה שנים בישיבת "כתר תורה" ובישיבת "אהבה ואחווה". כשחזר לארץ החל ללמד בישיבת פורת יוסף, שנוסדה ב-1923, כמשגיח (בין תפקידי המשגיח בתקופה הזו היה גם מסירת שיעורים). בשנת 1925, לאחר מותו של ראש הישיבה הרב רפאל שלמה לניאדו, נתמנה לראש הישיבה. הוא כיהן במשרה זו במשך 45 שנה, עד לשנת 1970. בישיבה זו העמיד תלמידים הרבה, ורבים מהם הפכו לאחר מכן להיות ראשי קהילות בישראל, בארצות הברית ובדרום אמריקה. המפורסם מבין תלמידיו הוא הרב עובדיה יוסף, אשר הרב עטייה שימש עבורו כאב רוחני. תלמידים מפורסמים נוספים הם: הרב יהודה צדקה, הרב בן ציון אבא שאול, הרב מרדכי אליהו, הרב חיים דוד הלוי, הרב דוד שלוש רבה של העיר נתניה, הרב ציון לוי (הרב הראשי של פנמה), והרב ברוך בן-חיים רב בקהילת החלבים בניו יורק.
הרב מונה להיות חבר בבית הדין הספרדי, תפקיד אותו מילא 20 שנה. הרב היה מקובל מאוד על הרבנים צבי פסח פרנק והחזון איש. החזון איש אמר עליו שסברתו כשל אחד מן הראשונים.
נודע כמתמיד גדול, ותלמידיו העידו כי לא היו רואים אותו מעולם יושב בטל, אלא עסק בלימודו בכל עת.
נפטר במוצאי ל"ג בעומר, י"ט באייר תש"ל (1970). הוא נטמן בהר המנוחות בגבעת שאול בירושלים. השאיר אחריו שישה בנים ובת אחת. אחד מבניו, הרב דוד עטייה, היה חבר בבית הדין בירושלים והקים בית מדרש לזכרו בשם "היכל עזרא".
מורשתו החינוכית והתורנית
הרב עטיה דגל בשיטת דרך קצרה, ולימודו היה בהיר ביותר ומסודר מאוד. בשל בהירותו הבלתי רגילה יכול היה לקצר בלשונו אף בדיונים תלמודיים מורכבים.
כתביו
ספרי החידושים והשו"ת שלו היו בספרייה בישיבת פורת יוסף, והם אבדו עם הכיבוש הירדני של העיר העתיקה והרס הישיבה במלחמת העצמאות. בשנת תשכ"ח קיבל פרס כבוד מטעם פרס הרב קוק.
בשנת 2011 הוציא לאור נכדו-הרב יהודה עטיה את הספר "האיש על העדה" בהוצאת פלדהיים ובו קורות חייו של הרב עזרא עטיה ומשפחתו ותמונות נדירות.
בשנת 2021 יצא לאור ספר "משנת רבינו" בהוצאת טקסט רץ, ובו פסיקות הלכתיות וכן הגות ממשנתו.
רייר ונציה
היסטוריה
מחלקת הכדורסל הוקמה בשנת 1925 כחלק ממועדון בספורט "רייר" שהיה קיים עוד משנת 1872. צבעי הקבוצה הם רימון וזהב, והסמל הוא האריה המכונף שבכיכר סן מרקו. בשנות ה-40 זכתה הקבוצה בשתי אליפויות איטליה, והאליפות השלישית (1943/44) לא אושרה עקב הקפאת הליגה לפני סיומה. בעונת 1980/81 הגיעה הקבוצה עד לגמר גביע קוראץ', אך הפסידה לקבוצת חובנטוד באדלונה 105-104. בהמשך התנדנדה בין הליגה הראשונה והשנייה. בסיום עונת 1993/94 ירדה הקבוצה לליגה דואה מהמקום האחרון.
בסיום עונת 2010/11, לאחר שהפסידה בגמר הפלייאוף את העלייה לליגה הבכירה לקבוצת קזאלה מונפראטו, ערערה הקבוצה לבית הדין של מנהלת הליגה והוקפצה לליגה הבכירה. בעונת 2011/12 סיימה במקום השביעי והפסידה בשלב רבע גמר הפלייאוף לקבוצת ארמני מילאנו 3-0. בעונת 2015/2016 מתמודדת הקבוצה במסגרת היורוקאפ. בעונות 2016/2017, 2018/2019, זכתה הקבוצה באליפות איטליה. בעונת 2019/2020 זכתה הקבוצה לראשונה בגביע האיטלקי לאחר ניצחון בגמר 67-73 מול קבוצת ניו באסקט ברינדיזי.
הקבוצה מארחת בהיכל ג'וספה טליירצ'ו בעיר הסמוכה מסטרה, שנבנה בשנת 1978 ומכיל 3,506 מקומות.
משולם עמית
משולם עמית (נולד ב-1935) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל, כיהן כמפקד משמר הגבול.
קורות חייו
ב-1963 התגייס למשמר הגבול ושירת כמפקד מחלקה. בשנים 1964-1966 שירת באתיופיה במסגרת צוות ההקמה של המשטרה המקומית. לאחר שובו לישראל שירת כסגן מפקד פלוגה ח', מפקד פלוגה ח', מפקד פלוגה י"ג, קצין הדרכה וקצין מבצעים. לאחר לימודים בפו"ם מונה ב-1974 לסגן מפקד מחט"ב בדרגת סגן-ניצב, בשנים 1975–1978 שירת כראש מחלקת הדרכה במטה הארצי, החל מאוגוסט 1976 בדרגת ניצב משנה. ב-1978 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לעוזר ראש אג"ם במטה הארצי, ב-1981 מונה למפקד מרחב הנגב ובשנים 1981-1985 כיהן כמפקד מרחב חיפה. ב-1985 מונה לראש אגף מבצעים בדרגת ניצב. בין השנים 1989 - 1993 פיקד על משמר הגבול.
לאחר פרישתו מפיקוד על משמר הגבול היה בין השנים 1994 - 1999 נציג בוועדה העירונית לענייני חינוך, תרבות וספורט מטעם סיעת "ירושלים מלוכדת" בראשות ראש העיר אהוד אולמרט. בבחירות בשנת 1996 הוצב במקום השלישי ברשימת מולדת לכנסת, אולם מולדת זכתה רק בשני מושבים והוא לא נכנס לכנסת.
חיים אישיים
עמית נשוי לסופרת גלילה רון־פדר-עמית.
בן אשנדן
בן אשנדן (באנגלית: Ben Ashenden; נולד ב-1989) הוא שחקן, קומיקאי ותסריטאי בריטי ממוצא אירי.
ביוגרפיה
בן אשנדן נולד ב-1989 לאב בנאי ולאם מוכרת ספרים כאשר יש לו אחות אחת. הוא נולד בווטפורד שבאנגליה וגדל בברדלט. הוא למד בבית הספר "Haberdashers" שבהרטפורדשייר, הופיע עם הלהקה הבריטית "Chickenshed" ובהמשך החל ללמוד ספרות אנגלית בטריניטי הול באוניברסיטת קיימברידג'.
לצד עמיתו אלכס אוון יצרו לצד הקומיקאים: ג'ואי בייטי, ג'ו באניסטר, מארק פידמן וסימון היינס תוכנית המערכונים: "Good Clean Men", כחלק מהתוכנית המצליחה: "The Pin" ששודרה ב-"BBC Radio 4". בהמשך החלו להופיע בסבבי הופעות באמריקה.
אשנדן החל גם לשחק במחזות החל מ-2009 בכמה הצגות מאדינבורו פרינג' פסטיבל וכן הופיע במספר תפקידים בטלוויזיה ובקולנוע ביניהם: באווניו 5, W1A, המשחק האנגלי של נטפליקס, "Brotherhood", ברידג'ט ג'ונס בייב, ועולם היורה: עולם חדש ו-The Bubble מ-2022. בנוסף הוא כתב מספר פרקים לכמה קומדיות.
רגש חיובי
רגש חיובי (Positive Affect) משקף את המידה בה הפרט נלהב, פעיל דרוך ועירני. אדם החווה רגש חיובי גבוה יהיה בעל אנרגיה רבה, סף ריכוז מלא ויהנה מפעילויות ומפגשים חברתיים. מצב של רגש חיובי נמוך מאופיין בעצבות, תשישות, מצוקה וחוסר הנאה מפעילויות ומפגשים חברתיים ועוד.
החוקרים ווטסון וקלארק הגדירו "רגש חיובי" כממד תחושתי–רגשי, המשקף הבדלים אישיים באופן בו הפרט חווה רגשות חיוביים ומגדיר את תפיסת העצמי שלו.
מאפיינים
רגש חיובי (Positive Affect) הוא למעשה ממד רגשי. החוקר טאלאגן (Tellegen, 1985) מצא כי קיימת שונות באופן בו כל פרט מביע וחווה רגש חיובי. התכונה "רגש חיובי" מקושרת בצורה חזקה למאפיין ותכונת האישיות מוחצנות - אקסטרוברטיות. רגש חיובי הוא על פי רוב מאפיין של הפרט לאורך זמן ועשוי להשפיע על פעילויותיו השונות ובפרט על מילוי שאלונים.
מחקרים מעלים כי רגש חיובי קשור למשתנים שונים, כגון פעילות חברתית ותדירות גבוהה של חוויות נעימות ואירועים מהנים. רגשות חיוביים מקושרים גם לשביעות רצון כללית: אנרגיה רבה, מחויבות, אופטימיות ועניין החברתי – אלו מאפיינים אנשים בעלי רמה גבוהה של רגשות חיוביים ומעידים על נטייתם להיות יותר שבעי רצון מחייהם. למעשה, הדמיון והקישור התוכני בין רגשות חיוביים (ואף רגשות שליליים) ושביעות רצון הובילו חוקרים שונים לראות בממדים אלו מחוונים ייחודיים למבנה הנרחב של תחושת הרווחה הסובייקטיבית (Subjective Well Being).
חשיבות
רגש חיובי הוא מרכיב מרכזי בחיי היום-יום. רגש חיובי מסייע ומועיל בפעילויות שונות, למשל: עיבוד מידע רגשי בצורה מדויקת ויעילה, פתרון בעיות, הצבת מטרות וייעדים בחיים – השגתם ומימושם. מודל הבנייה וההרחבה (The Broaden and Build Theory of PA) של הרגש החיובי מציע כי רגשות חיוביים מרחיבים את מגוון ההתנהגויות והמחשבות הרגעיות, ובנוסף יוצרים ובונים את המשאבים האישיים ארוכי הטווח.
רגשות חיוביים מספקים הפוגה ממצבי לחץ ותעוקה, ומהווים מקור לגיוס כוחות מחודשים למילוי המשאבים שהדלדלו בעקבות מצב התעוקה. כלומר, רגשות חיוביים חיוניים לבריאותנו. הם מהווים חוצץ מרגשות שליליים ומבעיות בריאות הנובעות ממצבי לחץ ותעוקה. בנוסף, לאנשים שמחים יכולות התמודדות טובות יותר; צמד החוקרים McCrae & Costa, 1986 מצאו כי אנשים בעלי רגשות חיוביים גבוהים הראו יכולת התמודדות טובה ובוגרת יותר.
רגשות חיוביים עשויים להשפיע על הקשר בין משתנים מגוונים, למשל בתחום המחקר הארגוני. רגשות חיוביים מסייעים במיקוד תשומת הלב של הפרט והרחבת הרפרטואר ההתנהגותי שלו. רגשות חיוביים מעצימים את המשאבים - בעזרתם יכול הפרט להתמודד עם מצבים מתסכלים. המשאבים הללו הם פיזיולוגיים (למשל בריאות טובה יותר), חברתיים (למשל רשת תמיכה חברתית), אינטלקטואלים ופסיכולוגים (כגון גמישות, אופטימיות ויצירתיות).
ספרות זכויות האדם
ספרות זכויות האדם, היא סוגה ספרותית המקדמת ערכים של זכויות האדם באופן ישיר או עקיף. מטרתה לשלב בין הכוח המניע הספרותי, לבין הנעה לפעולה, המהווה חלק בלתי נפרד ממאבק או הגנה על זכויות האדם. ז'אנר ספרותי זה מבוסס על רעיון "הספרות המגויסת" אותו הגה הפילוסוף והסופר הצרפתי, ז'אן-פול סארטר. "ספרות זכויות האדם" מחויבת לחברה ומאמינה במחויבותו ובכוחו של כל אדם לפעול למען שינוי חברתי. היא מתבססת על האמונה בכוחה העצום של הספרות לחולל שינוי, ובאחריותו של הסופר כלפי קוראיו בהיבט החברתי לצד זה האמנותי.
רקע
ספרים שדנו בסוגים שונים של זכויות האדם הודפסו במשך תקופה ממושכת, והיו חלק מהסוגה הדנה בזכויות האדם. ביניהם, אוהל הדוד תום שהודפס עוד בשנת 1852, ואחרים, שדנו בעבדות האדם השחור בארצות הברית, A Literature of their own (איליין שוולטר) ואחרים, שדנו בהיעדר זכויות נשים, עגבניות ירוקות מטוגנות ואחרים, העוסקים בהיעדר זכויות ללהט"ב, ועוד רבים. ספרים מסוגת זכויות האדם יצאו כבודדים במהלך השנים. הם הוכרו לרוב כביקורת נוקבת על היעדר זכויות האדם בתחומים השונים, ופרסומם היה בין הגורמים להעלאת הסוגיות בהם עסקו, לסדר היום.
ההקדמה לספר, אותה כתבה ורד כהן ברזילי, ונקראה "כוחה העצום של הספרות", עסקה בקשר שבין נובלה איטלקית בשם: Prima di Lasciarsi "לפני הפרידה"/גבריאלה אמברוסיו לבין שינוי חברתי וזכויות אדם. הספר Freedom תורגם למגוון שפות ופורסם בעולם במדינות: בריטניה, ארצות הברית, קנדה, פולין, ספרד, אמריקה הלטינית, איטליה ועוד. באוגוסט 2010 התקיים דיון ראשון בנושא בפסטיבל הספרים באדינבורו, בריטניה ובמרץ 2012 הוא הוצג לראשונה באופן רשמי באוניברסיטת אוקספורד, בריטניה, במסגרת דיון בשם "כוחה של הספרות וזכויות אדם". בשנה זו נוסדה Novel Rights, תנועה חברתית המתמחה בקידום והוצאת ספרות זכויות אדם.
הספרות המחויבת והקשר לספרות זכויות האדם
"ספרות זכויות האדם" מבוססת על רעיון "הספרות המחויבת" אותו הגה הפילוסוף והסופר הצרפתי ז'אן-פול סארטר בספרו: "הספרות מה היא?" סארטר טען כי אינטלקטואליים, כמו גם האזרח הפשוט מחויבים לנקיטת עמדה בייחוד לגבי קונפליקטים פוליטיים גדולים אשר מתרחשים באזורם. סארטר קיווה כי שהספרות תהיה ככלי אשר באמצעותו קבוצות מיעוט מדוכאות יוכלו להרוויח את הכרת הקבוצה, וכי חברים מן האליטה ינועו לפעולה עקב כך. הוא טען כי אם הרומן הסתיים בקריאה מכוונת לפעולה, עליו לכוון ביודעין לציבור אשר יכול לבצע את הפעולה. סארטר מציע בספרו פעולה כפולה של הספרות אשר תפעל גם כמראה לתוקף וגם כמדריך והשראה למדוכאים. הוא אינו מסביר מהי הפעולה אשר צריכה להינקט או כיצד יש לנקוט אותה במסגרת הספרות המחויבת. סוגי הפעולה יבחרו על בסיס התרומה שלהם לתפיסת הדמוקרטיה הסוציאליסטית, אבל אסור שהסופר יחליט לפי תפיסה, במובן של רעיון מצפוני, טען. ספרות זכויות האדם עוסקת באופן ישיר או עקיף בזכויות האדם ומכוונת את קוראיה להבין ולפעול למען שמירה והגנה על זכויות האדם. ליצירה הספרותית נלווה מידע כללי על זכויות האדם והארגונים הפועלים בשמם, כמו גם הצעות לנקיטת פעולה ישירה בהתאם לנושאים שעלו מן היצירה הספרותית.
הקשר בין ספרות לתנועות זכויות האדם
בניגוד לספרות המחויבת אשר מחויבת לנקיטת פעולה חברתית ערטילאית, ספרות זכויות האדם בחרה למקם את זכויות האדם במוקד המחויבות החברתית אליה היא מכוונת. כשנה לאחר יציאתו לאור של הספר הספרות מה היא? ותיאורית הספרות המחויבת, קיבלה ב-1948 עצרת האומות המאוחדות את "ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם" שמשמשת מאז כמסמך היסוד של הקהילה הבינלאומית בנושא זכויות האדם והאזרח. ההכרזה מתארת את זכויות האדם היסודיות שצריכות לחול בכל מדינות החברות באו"ם ומהווה את ההגדרה הבינלאומית הראשונה של זכויות האדם. ספרות זכויות האדם מאמינה כי קיים קשר הדוק ומיוחד בין תנועת זכויות האדם ליצירה הספרותית. במאמר אשר פורסם במגזין של אוניברסיטת סטנפורד ה"סטאנספורד ריפורט" טענה פרופסור לין האנט (Lynn Hunt), מומחית להיסטוריה מודרנית אירופאית באוניברסיטת קליפורניה-לוס אנג'לס כי הרומן הספרותי היווה כלי מרכזי בגיבוש המושג זכויות אדם במאה ה-18. האנט טענה כי הרומן, באמצעות כוחו לעורר "אמפתיה דמיונית" הוביל בחלקו להתפתחותו של רעיון זכויות האדם. כך למשל תרומתו המשמעותית של ספרה של הרפר לי (Nelle Harper Lee) "אל תיגע בזמיר", אשר סייע לשינוי בתודעה הציבורית בארצות הברית והעולם כנגד הגזענות בארצות הברית. הספר אף זיכה אותה בפרס פוליצר. ספרים נוספים דומים הם: "אוהל הדוד תום" אשר כתבה הסופרת הארייט ביצ'ר סטואו מן המאה ה-19. הספר אשר היה לרב מכר עולמי הצליח להשפיע על דעת הקהל בארצות הברית נגד תופעת העבדות בארצו. יש הסבורים כי האווירה שהקרין הרומן עודדה את פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית ואת התנועה לביטול העבדות. ספרים נוספים הם: "חמדת" שנכתב על ידי זוכת פרס נובל ופרס הפוליצר טוני מוריסון, "המשפט" של פרנץ קפקא ועוד.
כוחה של הספרות אל מול תחומי האמנות השונים
סארטר מסביר כי הקורא מניח את עצמו ודעתו לפני הספר, נוטש את קיומו הגשמי לדמות אחרת בעת שהוא קורא. הוא חי את הבעיה אשר הוא עצמו סייע ליצור, ושם עצמו בעמדה הסימפתית ביותר ביחס למה שהסופר ביקש להגיד. הסופרת מרינה נעמת, מחברת רב המכר "אסירה מטהראן" וזוכת פרס "הכבוד האנושי" מטעם הפרלמנט האירופי גורסת כי "הספרות מאפשרת לקרבן להפוך לניצול ולעמוד מול עברו על מנת להבטיח עתיד טוב יותר". "הספרות אשר נושאת את הניסיון האנושי, נוגעת בלבנו וגורמת לנו לחוש את הכאב של אלו אשר חוו אי צדק. ללא הספרות והנרטיב, נאבד את זהותנו כבני אדם ונעלם לחשכת הזמנים, ולשגיאות החוזרות ונשנות שלנו אשר מובילות אותנו מאסון בלתי נמנע אחד למשנהו". ספרות זכויות האדם מדגישה את אחריותו של הסופר להתעמק בכתיבה שאיננה מנותקת במתכוון מן העולם והתמורות הגאופוליטיות כמו גם המשברים החברתיים שבאזורו של הסופר או אלו הכלל עולמיים בתקופתו. היא איננה דוגלת בכתיבה לצרכים אסתטיים אמנותיים בלבד וקוראת לסופר לממש את מחויבותו החברתית מתוקף כוחה של היצירה אותה יוצר אשר כוח השפעתה על הציבור הוא עצום ואינו בא לידי מימוש לעיתים קרובות.
במאמרה "כוחה העצום של הספרות", כותבת כהן ברזילי "הספרות יכולה להיות עוצמתית כמו החיים עצמם. היא יכולה להיות כנבואה, היא יכולה להשפיע עלינו לשנות את עולמנו ומעניקה לנו ביטחון, תקווה, תשוקה והכוחות שאנו צריכים על מנת ליצור לנו עתיד טוב יותר, כמו גם לאנושות כולה. עלינו רק להמשיך ולקרוא ולאפשר לכוחה העצום של הספרות לחדור ללבנו ולהוביל אותנו לדרכנו שלנו" ספרות זכויות אדם, בהתאם, איננה מטילה על הסופר את הבחירה הממשית לפעולה, "תפקידו" של הסופר מסתיים ברגע שסיים את תהליך בריאת היצירה. על השאלה האם יצירתו תצליח לעורר שינוי חברתי או להניע לפעולה ממשית יענו קוראיה. ספרות זכויות אדם מעניקה לקוראים הזדמנויות ישירות לפעולה ואולם זו לעולם אינה מחויבת. המחויבות היא למעשה חוזה לא כתוב אשר נכרת בין הקורא ליצירה בעת תהליך הקריאה ואוצר בתוכו גם את החירות של הקורא לפעול.
ביקורת על ספרות זכויות האדם
המבקרים של הרעיון ספרותי זה טוענים כי כל דרך לחייב את הספרות משמעו ספרות מגויסת, שמטרתה אינה ספרותית-איכותית והיא נכתבת לצורכי תעמולה. בנוסף טוענים כי כדי לחדור לכלל הציבור עליה יהיה להנמיך עצמה זאת על מנת שכל קוראיה יוכלו להבינה וכי הקריטריונים לרומן טוב יתמקדו אך ורק ביכולת שלו לגרות לפעולה. ביקורת נוספת אשר נשמעה כנגד הספרות המחויבת היא שמחויבותה לפעול למען אירועים או קונפליקטים גדולים בצורך השעה תטביע עליה תאריך תפוגה. זאת בעוד שהרומן איננו בר חלוף וגדולתו שהוא יכול להתקיים בחלל הספרותי שהוא חסר זמן.
מענה לביקורת
תשובתו של ז'אן קלוד סארטר למבקריו מתפרסת על פני מאמריו בסקירה היסטורית מעמיקה המחולקת לשאלות בסיס כמו הכתיבה מה היא? לשם מה כותבים? ולמי כותבים? בכתביו טען כי אלו אשר תוקפים את הספרות בימיו חוזרים למניפסט הישן ומתעלמים מן האירועים אשר יום אחד אולי יהיו מנת חייהם. הסופרים, טען מנסים לשווא לבודד עצמם מהמציאות הקיימת, ומרומנים תובעניים אשר מנותקים גם כן מבעיות חברתיות. הרומן אשר תמיד הציג בפני הקורא ידע מן החיים האמתיים, משנה עתה את צורת ההגשה שלו במטרה להתאים עם התפיסה האמיתית של היחסים אשר בין הפרט למציאות.
ספרות זכויות האדם היא ספרות ערכית אשר שומרת גם על ערכי החברה מחוץ למסגרת הרומן וגם בתוכה. לו הספרות תגלוש לתעמולה הקורא יחוש בזאת והקסם, אותו תהליך של התייחדות בין הקורא לקולו הפנימי של הסופר לא יתקיים כראוי. לו ייכשל תיכשל גם הדרך להבנה הדדית ערכית ויכולת ההנעה חזרה מן העולם המוסרי-ערכי של הרומן לעולם ולמציאות שבחוץ.
באשר לטענה על הוויתור לכאורה של איכותו הרומן לטובת יכולתו להניעה לפעולה, שאלת המחויבות נפרדת מסוגיית הרומן. סארטר מבהיר כי על הסופר כמו המנהיג החברתי לחפש תמיד כיצד להעלות את הרמה האינטלקטואלית של קוראיו. בעוד שהוא מציג בפניהם דברים אותם הם מבינים עליו להציע בו זמנית גם הזדמנות להרחיב את אופקיהם.
באשר לסוגיית תג הזמן, ערכי זכויות האדם אשר גובשו במסמך "ההכרזה לכל באי העולם בדבר זכויות האדם" מלכדות סוגיות חברתיות בוערות אשר בבסיסן של קונפליטים גדולים. סוגיית הגזענות בארצות הברית אשר הייתה במוקד הספר "אל תיגע בזמיר" היא אוניברסלית ועל זמנית, על אף שהתייחסה לאירועים שהתרחשו בתקופתה ובמקום מושבה של הסופרת. בניגוד לספרים שאינם מחויבים לסוגיות חברתיות גדולות, ספר זה הצליח להביא לא רק לשינוי בסוגיה המקומית אלא הפך רב השפעה בקרב דורות רבים של קוראים בכל העולם.
תומכי הספרות המחויבת משיבים למתנגדיה אשר מבקשים להסיר מן הספרים והסופרים את האחריות החברתית בטענה כי הרומן המחויב מצריך כישורים גדולים יותר מהסופר. הוא דורש כישרון גדול יותר של הסופר וידע נרחב יותר ממה שנדרש אליו עד כה.
רדיפה אחרי סופרים וחופש הביטוי
שלטונות אנטי דמוקרטיים ומשטרים מדכאים, פועלים לדכא את חופש הביטוי והדיבור בארצם וזו על מנת למנוע התנגדות או הפיכה במשטרם. הם מטילים צנזורה על כל פרסום ולעיתים רבות רודפים, כולאים ואף הורגים סופרים ועיתונאים אשר מבקשים ליהנות מזכות זו אשר מעוגנת בהכרזה לכל באי העולם בדבר זכויות האדם, והיא זכות יסוד בדמוקרטיה. חתן פרס נובל לשלום, (2010) ליו שיאבו הוא מבקר ספרות ופעיל זכויות האדם סיני אשר מרצה מאסר בכלא בסין. שיאבו נידון בשנת 2009 ל-11 שנות מאסר בעוון פעילות פוליטית אסורה. שיאבו כתב מניפסט הקורא לחופש הביטוי במדינה ולבחירות חופשיות. את הפרס קיבל בעודו בכלא. בעבר נאסר ל-20 חודשים לאחר שייעץ ותמך להפגנת הסטודנטים בכיכר טיין-אן-מן ב-1989. סופרים נרדפים בשל ההכרה של השלטונות ביכולתם של הסופרים להשפיע על ההמונים. ¹המסאי והסופר הבריטי-מוסלמי ממוצא הודי, סלמאן רושדי פרסם בספטמבר 1988 את ספרו "פסוקי השטן", שזכה בפרס "וויטברד". הספר עורר את זעמם של מוסלמים רבים בשל הדרך שבה מוצגת בו דמותו של הנביא מוחמד, ובפברואר 1989 נאסר לפרסום ולהפצה בכל מדינה מוסלמית. ב-24 בפברואר 1989, בעקבות פרסום הספר, הוציא מנהיג איראן, האייתולה ח'ומייני, פתווה הקוראת לרצח רושדי. רושדי כיהן מאוחר יותר כנשיא ארגון הסופרים הבינלאומי פן אינטרנשיונל Pen International אשר פועל לקידום הספרות והגנה על חופש הביטוי בעולם.
אאורוס סנאט
אאורוס סנאט (Aurus Senate) היא לימוזינה שנבנתה במקור עבור נשיא רוסיה והיא המכונית הנשיאותית, מתוצרת מכון המחקר המדעי לרכבים ומנועים (NAMI), אשר נחשפה בשנת 2018 ומשרתת כרכב השרד הנשיאותי. ברישומי המכון, הפרויקט מכונה רשמית בשם מודל הפלטפורמה המאוחדת ומהווה חלק ממותג אאורוס.
רוב פרטי המכונית מסווגים מטעמי ביטחון ובדומה לנהוג ברכבי שרד נשיאותיים, על קצוות מכסה המנוע הקדמי של הרכב, מורכבים דגל המדינה והדגל הנשיאותי (בסיורים מקומיים). כאשר הנשיא מבקר במדינה זרה, דגל הנשיאות מוחלף בדגל המדינה הזרה. אורך רכב הדגל, לימוזינת הסנאט מגיע לכדי 6.62 מטרים. מנוע ה-V12, פותח בשיתוף פעולה עם Porsche Engineering.
מאז ספטמבר 2020, אאורוס סנאט משמש באירועים רשמיים את מושלי הפדרציה הרוסית. בפרט, גרסת סדאן לבנה שימשה במהלך טקס השבעת נשיא טטרסטן.
כפר ניעמה
כפר ניעמה (בערבית: كفر نعمة) הוא כפר פלסטיני המשתייך לנפת רמאללה ואל-בירה, ונמצא 13 ק"מ צפונית מערבית לרמאללה, ממזרח לבלעין. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2007 מנתה האוכלוסייה הפלסטינית 3,750 תושבים. אדמות הכפר גובלות בכפרים דיר איבזי וכפר אל ג'אנייה ממזרח, הכפרים ראס כרכר, ח'רבת'א בני חרית מצפון, סאפא ובילעין ממערב, וכפר דיר איבזי וסאפא מדרום.
היסטוריה
במפקד של 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בכפר היו אוכלוסייה של 517, כולם מוסלמים, במפקד 1931 גדל המספר ל-681 תושבים, בכ-170 בתים. בשנת 1945 האוכלוסייה הייתה 780 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל היה 10,286 דונם, כשמתוכם 5,363 דונמים היו מטעים ואדמות להשקיה, 2,148 גידולי דגנים, ואילו 31 דונם סווגו כשטחים בנויים.
בעקבות מלחמת השחרור, ולאחר הסכמי שביתת הנשק של 1949, עבר כפר ניעמה לשלטון ירדני.
לאחר מלחמת ששת הימים ב -1967, עבר כפר ניעמה לשליטה ישראלית. בעקבות הסכמי אוסלו, 70.2% מאדמות כפר ניעמה מוגדרות כשטח B ואילו 29.8% הנותרות מוגדרות כשטח C.
רכס ורמיליון (קולומביה הבריטית)
רכס וֶרְמִילִיוֹן (באנגלית: Vermilion Range; מילולית: רכס השָׁנִי) הוא רכס הרים בהרי הרוקי הקנדיים, בשטח הפארק הלאומי קוטניי, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גאוגרפיה
שטחו של הרכס 568 קמ"ר.
אורכו של הרכס כ-46 קילומטרים מצפון לדרום, ורוחבו 33 קילומטרים ממזרח למערב.
שיאו של הרכס בהר ורנדריה שגובהו 3,085 מטרים מעל פנים הים.
הרים עיקריים
רכס זה כולל את האתרים הבאים:
רכס ורמיליון "האחר"
ישנו בסמוך, רכס נוסף בשם זה - רכס ורמיליון בפרובינציית אלברטה; שני הרכסים בעלי שם זה נמצאים בהרי הרוקי הקנדיים.
לקריאה נוספת
• Dave Birrell, 50 Roadside Panoramas in the Canadian Rockies, PP 62 - 65
• Brian Patton, Parkways of the Canadian Rockies: A Touring Guide to Banff, Jasper, Kootenay, PP 62 - 64
ז'ונתן בורלה
ז'ונתן בורלה (בצרפתית: Jonathan Borlée; נולד ב-22 בפברואר 1988) הוא אתלט בלגי, המחזיק בשיא בלגיה בריצת 400 מטר.
בורלה נולד בוולווה-סן-למבר שבבריסל. אחותו אוליביה, הגדולה ממנו בשנתיים, אף היא אצנית, המתחרה בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. אחיו התאום קווין ואחיו הצעיר דילן מתחרים, כמוהו, בריצת 400 מטר. את השלושה מאמן אביהם, ז'אק בעצמו אתלט מצטיין סגן אלוף אירופה בריצת 200 מטר (1983). בעוד שקווין הגיע להישגים גבוהים יותר באליפות העולם ובאליפות אירופה, ז'ונתן הוא שהשיג תוצאות טובות יותר, והוא מחזיק בשיא בלגיה.
הישגים ספורטיביים
הישגו המשמעותי הראשון של בורלה בקנה מידה לאומי היה כשהיה בן 18, כשניצח בריצת 200 מטר באליפות בלגיה באולם שנערכה בגנט ב-2006. שנה מאוחר יותר ניצח בריצת 400 מטר בתחרות זו.
בשנת 2008 היה שותף לכמה הישגים מרשימים של נבחרת השליחים הבלגית ל-400X4 מטרים. הנבחרת, שכללה בתחילה אותו, את אחיו, את סדריק ואן ברנטגם ואת קריסטוף ביינס, שיפרה את השיא הבלגי בן 27 השנים בלמעלה משנייה, והעמידה אותו על 3:02.51 דקות. עם זאת, תוצאה זו הייתה חלשה במאית השנייה מהתוצאה הדרושה לשם השתתפות באולימפיאדת בייג'ינג (2008). ביינס הוחלף בנילס דוארינק, ובתחרות נוספת בה השתתפו, שיפרו את השיא פעם נוספת, ל-3:02.13 דקות, מה שהבטיח את השתתפותם במשחקים בבייג'ינג.
באולימפיאדה עצמה המשיכה רביעיית השליחים הבלגית לשבור את השיא הלאומי. לשלב הגמר עלתה במקום השישי, בתוצאה 3:00.67 דקות, ובגמר עצמו סיימה במקום החמישי, בתוצאה 2:59.37 דקות. בורלה התחרה גם בריצת 400 מטר ליחידים. הוא העפיל לשלב חצי הגמר, קבע שיא אישי חדש (45.11 שניות), וסיים חמישי במקצה שלו, בתוצאה ה-16 בטיבה בשלב חצי הגמר.
לאחר האולימפיאדה עברו האחים בורלה לארצות הברית, והחלו להתאמן באוניברסיטת מדינת פלורידה שבטלהאסי. באליפות ה-NCAA סיים ז'ונתן במקום הראשון בריצת 400 מטר, תוך שהוא שובר את שיאו הלאומי של קווין, ומעמיד אותו על 44.78 שניות. השניים היו שותפים לזכייתה של נבחרת השליחים של אוניברסיטת מדינת פלורידה במדליית הזהב במירוץ השליחים. זמן קצר לאחר מכן אובחן שבר מאמץ בעצמות שורש הרגל שלו, והוא נעדר בשל כך מאליפות העולם שנערכה ב-2009 בברלין. אחיו סבל מאותה פציעה ממש שבועות ספורים לאחר מכן.
2011
באליפות העולם שנערכה בטגו ב-2011 סיים במקום החמישי בתוצאה של 45.07 שניות, וקווין זכה במדליית הארד בתוצאה של 44.90 שניות. נבחרת השליחים בה היו חברים סיימה במקום החמישי.
No Shame
No Shame (בעברית: אין בושה) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-היוצרת הפופ הבריטית לילי אלן. האלבום יצא לאור ב-8 ביוני 2018, על ידי חברות התקליטים פרלופון, וורנר רקורדס. הסינגל הראשון מהאלבום, "Trigger Bang", יצא לאור ב-12 בדצמבר 2017.
ז'ונתן בורלה
2014
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בציריך העפיל בורלה לשלב הגמר אך הוא לא השתתף בו לבסוף.
האל ספרקס
האל ספרקס (באנגלית: Hal Sparks; שמו המלא: האל הארי מייג' ספרקס, נולד ב-25 בספטמבר 1969 בסינסינטי, אוהיו) הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי שהתפרסם בתפקיד מייקל נובוטני בסדרת הטלוויזיה האמריקאית הפופולרית "הכי גאים שיש", כמו כן הוא היה מנחה בערוץ המוזיקה VH1. קודם לכן הוא הנחה את התוכנית "Talk Soup" בערוץ הבידור "E!".
קריירה
בנוסף למשחק, האל הוא גם סולן וגיטריסט בלהקת הרוק "Zero 1" (שכונתה בעבר "The Hal Sparks Band"). בלהקה חברים: רוברט האל (חבר של האל ספרקס) בבאס ומיילס לורטה (בן דוד של האל ספרקס) בתופים. האלבום הראשון שלהם הופק על ידי סולן להקת "King's X", דאג פיניק. הניסיון המוזיקלי שלו השתלם כשהשתתף בעונה הראשונה של "אבק כוכבים". הוא הצטרף ללהקת "Metal Skool" לעיתים קרובות בשירי "Skid Row".
האל ספרקס הוא גם מנחה קבוע בסדרת התוכניות "אני אוהב את ה..." של רשת VH1: "אני אוהב את שנות ה-70", "אני אוהב את שנות ה-80", "אני אוהב את שנות ה-80 הספירה לאחור", "אני אוהב את שנות-80 3-D", "אני אוהב את שנות ה-90", "אני אוהב את שנות ה-90: Part Deux", "אני אוהב את החגים", "אני אוהב צעצועים" ו"אני אוהב את שנות ה-70: חלק ב'".
האל היה הקפטן של קבוצת השיקגו היטמן ב-GSN אקסטרים דודג'בול. היו לו מספר תפקידי אורח בכמה סרטים, ביניהם: "דיק רוברטס: ילד פלא לשעבר" ו"ספיידרמן 2" שם הוא שיחק נוסע במעלית עם הרבה מאוד שורות. התפקיד הראשון שלו בסרט מדע בדיוני היה ב"אחי, איפה האוטו שלי?" בתפקיד זולטן, מנהיג של אגודת חנונים שאובססיביים לחלל החיצון. הקריירה המוקדמת של האל החלה כשהוא נהפך להיות המנחה הכי צעיר של שעשועון הטלוויזיה "קניון האוצרות".
האל היה אחד מחמשת הכוכבים שהופיע בפרק הראשון של "פרויקט הסופר כוכבים" ברשת VH1.
אולימפיאקוס (אגודה)
אולימפיאקוס, מועדון ידידי פיראוס (ביוונית: Ολυμπιακός Σύνδεσμος Φιλάθλων Πειραιώς) או בקיצור אולימפיאקוס הוא מועדון רב-ספורט יווני הממוקם בעיר הנמל פיראוס, אתונה הנחשב למועדון הספורט האהוד ביותר במדינה. למועדון ישנם 17 מחלקות ספורט בכללן כדורגל, כדורסל, כדורעף, פולו מים, שחייה ועוד.
היסטוריה
המועדון הוקם ב-10 במרץ 1925 בנמל פיראוס כאשר שתי קבוצות כדורגל ותיקות, "מועדון הספורט והכדורגל של פיראוס" ו"מועדון אוהדי הכדורגל של פיראוס", החליטו להקים מועדון חדש בשם "מועדון אולימפיאקוס של פיראוס". שם המועדון שואב השראה מהמשחקים האולימפיים ביוון העתיקה, וחזון המייסדים היה ליישם את ערכי המשחקים האולימפיים בקבוצות הספורט השונות שיקימו חברי האגודה.
קישורים חיצוניים
ֻ
סברין
סֶבְרִין (בצרפתית: Séverine; נולדה ב־10 באוקטובר 1948) היא זמרת צרפתייה, שניצחה באירוויזיון 1971 כשייצגה את מונקו.
ביוגרפיה
סברין נולדה בפריז, צרפת בשם ז'וזיאן גריזוֹ (בצרפתית: Josiane Grizeau).
סברין ייצגה את מונקו באירוויזיון 1971 שנערך בדבלין, אירלנד עם השיר Un banc, un arbre, une rue (בתרגום לעברית: "ספסל, עץ, רחוב"), וזכתה במקום הראשון עם 128 נקודות. זו הייתה הפעם היחידה בה מונקו זכתה באירוויזיון. בהמשך הוקלט שיר בשלוש שפות נוספות: באנגלית (Chance in time), בגרמנית (Mach die Augen zu) ובאיטלקית (Il posto).
ב-1972 הופיעה באולם האולימפיה בפריז.
היא לימדה תקופה בבית ספר למוזיקה.
קונפדרציה
קוֹנְפֶדֶרַצְיָה או תַאֲחִיד היא צורה מסוימת של פדרציה, שבה לישויות החברות יש מידה רבה יותר של אוטונומיה ועצמאות ביחס לשלטון הפדרלי המרכזי.
דוגמאות לקונפדרציות
הדוגמאות לקונפדרציות הן מעטות, משום שמדובר במבנה משטר חלש ולא-יציב, הגובל בברית של מדינות עצמאיות. דוגמאות לקונפדרציות הן הקונפדרציה של השושלת הבויהית ששלטה באזור בגדאד בין אמצע המאה ה-10 לאמצע המאה ה-11, ובתקופה יותר מאוחרת ניתן למצוא את ארצות הברית מיסודה ב־1776 ועד לכניסת תוקף חוקתה ב־1789, ולאחר מכן קונפדרציית מדינות הדרום שפרשו מארצות הברית בשנת 1861. בנוסף, הקונפדרציה הגרמנית בין השנים 1866-1815, קונפדרציית "סרביה ומונטנגרו" שהתקיימה כשריד האחרון ליוגוסלביה ופורקה ביוני 2006, ויש המחשיבים גם את שווייץ ובלגיה כקונפדרציות. ניתן גם לומר כי האיחוד האירופי בצורתו הנוכחית הוא צורה מסוימת של קונפדרציה, ועם הקמתו, שש המדינות המייסדות הגדירו את הרעיון כקונפדרציה.
רעיון הקונפדרציה עלה בשנות ה-50 כפתרון לחלוקת גרמניה בין מזרח גרמניה למערב גרמניה.
בישראל
בשנת 1948, הציע נחום גולדמן נשיא הקונגרס היהודי העולמי קונפדרציה בין מדינת ישראל למדינות ערב כפתרון להשגת שלום אזורי. גולדמן העלה שוב את הרעיון בשנת 1958, בשנת העשור למדינת ישראל. בשנת 1960 הציע יושב ראש הליגה הערבית שתוקם קונפדרציה בין מדינות ערב. כשנשאל על האפשרות שישראל תצטרף לקונפדרציה ערבית, ביוני 1960, הודיע ראש הממשלה דוד בן-גוריון שאינו שולל אפשרות כזאת כשייכון השלום. לעומת זאת שרת החוץ גולדה מאיר ביקרה את הצעת גולדמן, ואת העובדה שאינו גר בישראל בעצמו, אך מעלה הצעות שלום.
ב-1966 העלה משה דיין את רעיון הקונפדרציה כפתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני, במסגרת ההצעה תקום קונפדרציה בין ישראל, ירדן וישות פלסטינית אוטונומית בגדה המערבית. באוגוסט 1974 הציג אלימלך-שמעון רימלט, יושב ראש המפלגה הליברלית שהייתה אז חלק מהליכוד, תוכנית מדינית לקונפדרציה כלכלית בין ירדן לישראל. בינואר 1977 העלה שוב שר הביטחון שמעון פרס את הרעיון לקונפדרציה בין ישראל, ירדן וישות פלסטינית. מאז עלה רעיון הקונפדרציה בקביעות כפתרון ליישוב של הסכסוך הישראלי־פלסטיני. צמיחתו של הרעיון מונעת משתי הנחות עבודה עיקריות: האחת, הערבובייה היחסית שבה מתקיימות האוכלוסיות שבין הירדן לים פוגעת בהיתכנות של פתרון שתי המדינות. לשיטתם של המצדדים בפתרון זה, ישראל לא תוכל לפנות את 30 אלף המשפחות החיות בהתנחלויות המבודדות ולקלוט אותן בישראל. השנייה, פתרון שתי המדינות אינו יכול להוביל לסיום הסכסוך, בשל הזיקה שיש לכל אחד משני הצדדים לכל שטחי הארץ, ובשל הצורך והזכות של כל אחד משני הצדדים לנוע ולהתיישב בכולה. אחרים שוללים את הרעיון שאינו ישים לטענתם.
בשנת 2015 הסכים נשיא המדינה ראובן ריבלין לרעיון הקונפדרציה כפתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני, לאחר שבמשך עשרות שנים היה מתומכי רעיון ארץ ישראל השלמה.
כחלק מתוכנית "עסקת המאה" הוצע לפלסטינים על ידי ממשל טראמפ קונפדרציה עם ירדן. ב-24 באפריל 2019 פורסמה הכחשה מצד ג'ייסון גרינבלט, שליחו של נשיא ארצות הברית למזרח התיכון, בה נאמר כי אין תוכנית להקמת קונפדרציה של ישראל, ירדן, והרשות הפלסטינית.
המלחמה האיומה על החמאה
המלחמה האיומה על החמאה (באנגלית: The Butter Battle Book) הוא ספר ילדים שנכתב בשנת 1984 על ידי דוקטור סוס. הוא תורגם לעברית על ידי לאה נאור.
עלילה
גיבור הסיפור, שהוא סבו של הדובר הרשמי, הוא שומר החומות של היוקים. תפקידו להגן על שטח היוקים, ולעמוד לצד החומה עם נשק שיבריח כל פוק שרוצה להתקרב לחומה. גם מצידה השני של החומה, בשטחם של הפוקים, ישנו שומר חומות שכזה, ברנש ושמו פוקש. במהלך הסיפור שני הצדדים מפתחים נשקים יותר ויותר משוכללים, מתוך מטרה לגבור על הנשק של השומר מן הצד השני. לשומר יש גם תפקיד מוראלי בקרב העם, ועם התפתחות ההתרחשות נוספות לשומר גם מקהלות ולהקות שמעודדות אותו להמשיך ולהגן על הערך שעליו הם נלחמים.
צנזורה
בזמן פרסומו, הספר עורר התנגדויות כיוון שהוא מתייחס בסלחנות למרוץ החימוש. בקנדה הוא אפילו הוסר ממדפי ספריות בגלל יחסו למלחמה הקרה. חלק מההתנגדויות נבעו מכך שנראה כי יחסו של סוס למלחמה הקרה הייתה כי ההבדלים בין הגושים זהה לוויכוח על צד הלחם בו יש למרוח את החמאה.
ערבית יהודית בגדאדית
ערבית יהודית בגדאדית (בערבית: عربية يهودية بغدادية; עַרָבִּיָּה יְהוּדִיַּה בַּגדָאדִיַּה) הוא הדיאלקט הערבי המדובר על ידי יהודי בגדאד וערים אחרות בדרום עיראק. ניב זה שונה מהדיאלקט המדובר של היהודים בצפון עיראק, כגון מוסול וענה.
מתיחות
בפיזיקה, מתיחות (מסומנת לרוב ב-\ T) היא כוח תגובה, הפועל על ידי מיתר מתוח (כגון חבל, או שרשרת), על העצם שמותח אותו. כיוון הכוח הוא תמיד לאורך המיתר, מן העצם למיתר.
המתיחות קיימת אף בתוך המיתר עצמו: אם המיתר היה מחולק לשניים, כל חצי היה מפעיל את אותו הכוח על החצי השני. המתיחות של המיתר קובעת תכונות של רעידת המיתר, ואורך הגל העצמי של המיתר, ומשפיעה לפיכך על התדר. לכן בכלי מיתר מוזיקליים המיתרים מתוחים במתיחויות שונות - על מנת ליצור צלילים שונים.
כוח המתיחות
עוצמת כוח המתיחות גדל, ככל שהמתיחה חזקה יותר. במתיחה חלשה, הכוח פועל על פי חוק הוק בדומה לכוח הפועל על קפיץ: הוא תלוי בקבוע הקפיץ (קבוע המשתנה על פי תכונות כמו החומר, הצפיפות וצורת המיתר) ובהפרש אורך המיתר שנוצר עקב מתיחתו. כך גם בעת השימוש בחץ וקשת עוצמת כוח המתיחות שנצטברה במיתר עוברת אל החץ כאנרגיה קינטית, הגורמת לו לעוף אל עבר המטרה. ככל שהמתיחות גדולה יותר, גדל המרחק אליו יגיע החץ.
חישוב כוח המתיחות
למשל, עבור מיתר מקובע בקצה אחד ובקצה השני קיימת משקולת במסה m ניתן לחשב את המתיחות לפי החוק הראשון של ניוטון מקבלים ש- כאשר T היא המתיחות ו-g היא תאוצת הכובד.
השפעת המתיחות על מהירות של גלים במיתר
מתיחות של מיתר משפיעה על מהירות גלים המתקדמים בו, ועל התדירויות העצמיות שלו. מהירות הגל נתונה על ידי, כאשר T היא המתיחות ו-\rho היא צפיפות המיתר.
מימי רוזנברג
ציורה "גירוש ספרד" מוצב דרך קבע בבית התנ"ך בתל אביב.
ביוגרפיה
מימי רוזנברג נולדה בשם מרי דוד בבית היולדות הסקוטי (שהוסב בשנת 1959 ל"המלון הסקוטי") בעיר טבריה. אימה של מימי התעקשה ללדת בבית היולדות היוקרתי בטבריה (עיר הולדתה) אף כי התגוררה בירושלים. בהיות מימי בת שנתיים התגרשו הוריה. אימה עזבה את הבית ומימי נשארה בחזקת אביה. במשך שלש השנים הבאות הועברה מימי (בתשלום מלא) ממשפחת אומנה אחת לשנייה. בהיות מימי בת שמונה שיכן אותה אביה במנזר האחיות ציון בעין כרם. בלחץ משפחתה שומרת המצוות של האם, הוציאה האם את מימי מהמנזר ונטלה אותה תחת חסותה. בשנת 1946 עזבו מימי ואימה את ירושלים ועברו לשכונת בית יעקב בתל אביב.
השם הלא עברי "מרי" לא נשא חן באוזני מורתה בבית הספר, ושמה שונה למרים. השם "מימי" נקבע כפשרה בין מרי למרים. ב-8 בדצמבר 1947 תקפו כוחות חסן סלאמה את שכונת בית יעקב וביתה של מימי נבזז ועלה באש. מימי ואימה נמלטו על נפשן בחוסר כל. הן מצאו מחסה בבית הכנסת "נצח ישראל" שליד התחנה המרכזית בתל אביב. בהמשך הן עברו לדירת חדר בשכונת הקווקזים.
בשנת 1951, בהגיעה לגיל חמש עשרה החלה מימי לעבוד לפרנסת המשפחה בשירות המטאורולוגי. הקריירה שלה בשירות נמשכה בהפוגות קצרות עד פרישתה המוקדמת לגמלאות בשנת 1985. בשירות המטאורולוגי היא נחשפה לראשונה בחייה לאנשים הדוברים "שפות של משכילים" שעודדו אותה ללמוד, לרכוש השכלה ולפתח את כשרונותיה בציור פיסול ומשחק. לאחר פרישתה היא התפנתה ללימודים פורמליים ולהרחבת אופקים.
בשירותה בצה"ל, פגשה את אריה רוזנברג, ונישאה לו. בעקבות הנישואים שוחררה לאחר שירות צבאי קצר של פחות משנה. מימי שבה לשירות המטאורולוגי אותו עזבה עקב גיוסה לצבא. עד מהרה נולדו להם בת ובן. נישואיהם חוו עליות ומורדות, והסתיימו בגירושים לא יפים. על מנת לממשם ויתרה מימי על חלקה ברכוש המשותף. שוב נותרה בחוסר כל. באין ברירה היא עברה לגור בשכונת המצוקה ג'סי כהן בחולון. בתחילה השכונה התייחסה בחשדנות ל"גברת רוזנברג" האשכנזיה (אף כי אביה יליד איראן ואימה צאצא ליהודי פקיעין שלא גלו מהארץ). בהמשך למדו אנשי השכונה להכיר את מימי האמיתית שתרמה וממשיכה לתרום מכשרונותיה בתחומי הציור והמשחק במתנ"ס השכונתי.
משפט ז'ורדן-הלדר
בתורת החבורות, משפט ז'ורדן-הלדר קובע שכל סדרות ההרכב של חבורה סופית הן שקולות. כלומר גורמי ההרכב של כל זוג סדרות הרכב הם זהים עד כדי סדר ואיזומורפיזם.
משפט ז'ורדן הולדר נובע בקלות ממשפט העידון של שרייר שקובע: לכל שתי סדרות נורמליות בחבורה קיימים עידונים שקולים. כאשר עידון של סדרה נורמלית הוא תהליך בו מוסיפים תתי-חבורות נורמליות מתאימות לסדרה.
תיאור ההוכחה
ההוכחה טכנית בעיקרה, ולכן נסקור את שלביה בכלליות.
מלמה זו ניתן להוכיח את משפט העידון של שרייר.
כעת נראה שמשפט ז'ורדן הלדר נובע בקלות ממשפט העידון.
בית הכנסת הגדול של ביילסקו
בית הכנסת הגדול של ביילסקו או בית הכנסת של ביליץ (Bielitz, שמה הגרמני של העיר שהיה בשימוש בעת הקמתו) היה ממוקם בעיר ביליץ, שהייתה לביילסקו בתקופה הסובייטית והפולנית, וכיום חלק מהאיחוד ביילסקו-ביאלה. בית הכנסת שהיה ממוקם ברחוב פרנץ יוזף, ולאחר מלחמת העולם הראשונה ברחוב ה-3 במאי (על שם חוקת 3 במאי 1791) בעיר, נחרב עד היסוד בשואה.
היסטוריה
מבנה בית הכנסת תוכנן על ידי האדריכלים לודוויג שנה וקרל קורן (שתכנן גם את בית הכנסת בביאלה הסמוכה) ונבנה בין השנים 1879–1881. הוא תוכנן בסגנון אוריינטלי-מורי והיו לו שני מגדלי-פינה.
ב-13 בספטמבר 1939 נהרס בית הכנסת עד היסוד בידי כוחות גרמניה הנאצית שפלשו לפולין. היסודות וחלק מהמרתף שרדו ולאחר המלחמה נבנה על מקומו של בית הכנסת מבנה אחר. ב-1991 נקבע שלט זיכרון קטן בפולנית על קיר המבנה.
פוארטו איורה
פוארטו איורה (בספרדית: Puerto Ayora) היא עיירה באי סנטה קרוס שבאיי גלאפגוס שבאקוודור. העיירה ממוקמת על חופו הדרומי של האי בקנטון סנטה קרוס. העיירה נקראת על שמו של נשיא אקוודור איסידרו איורה (Isidro Ayora). לעיתים נקראת העיירה בטעות סנטה קרוס.
פוארטו איורה היא העיירה המאוכלסת ביותר באיי גלאפגוס ואוכלוסייתה מונה 11,974 נכון לשנת 2010. התשתיות בה הן המפותחות ביותר בקבוצת האיים. בעיר פועלים שניים מסניפי הבנקים בגלאפגוס, בתי ספר, בתי מלון, מסעדות, חנויות הלבשה, חנויות לכלי עבודה, חנויות מכולת, חנויות לצורכי ימאות, חנויות לתיירים ומועדוני לילה. ב-2006 נפתח בעיר בית חולים שבו פועל בין השאר תא הלחץ היחידי באיים.
פיוס השלישי
כשמת אלכסנדר השישי ב-1503 נבחר פיקולומיני ב-8 באוקטובר לאפיפיור בתמיכתו האקטיבית של הקרדינל דלה רוברה (מאוחר יותר יוליוס השני). נחשב לבעל עמדה מוסרית ללא דופי ולמתנגד לשחיתות של אלכסנדר השישי ובנו צ'זארה בורג'ה. מיד עם כניסתו לתפקיד הורה לעצור את בורג'ה ולקדם את הרפורמות בחצר האפיפיור. לאחר 26 ימים בלבד בתפקיד הרם מת מכיב (פצע פתוח) ברגלו, או לפי תאוריות אחרות, הורעל בידי פנדולפו פטרוצ'י, מושל סיינה.
פוארטו איורה
השדרה הראשית בעיירה נקראת על שם צ'ארלס דרווין. ראשיתה של השדרה על הרציף הראשי של העיירה וסופה בתחנת המחקר על שם דרווין. כמקום משכנם של מכון המחקר על שם דרווין ושל מרכז הפארק הלאומי גלאפגוס, פורטו איורה היא מקום מרכזי במאמצי השימור של גלאפגוס. התיירים מבקרים בתחנת המחקר כדי ללמוד על ההיסטוריה של האיים ועל תוכניות השימור. האי צפון סימור, שהוא אי בלתי מיושב עם מגוון רחב של בעלי חיים, נמצא במרחק שעת הפלגה מהעיירה. מפרץ טורטוגה (Tortuga) נמצא במרחק הליכה קצרה ממרכז העיירה ובו ניתן לצפות באיוגאנות ימיות, בציפורים, בסרטן סלעים אדום, במנגרובים, בכרישון לבן-קצוות (Triaenodon obesus) ובצבי הגלאפגוס הענקיים.
פוארטו איורה נמצאת במקום מוגן, לאורך חופי מפרץ אקדמיה (Bahía de la Academia), שבו הרוח הקלילה גורמת למזג האוויר להיות נעים. הטמפרטורות נעות בין 18-29 מעלות צלזיוס. העונה החמה היא בדרך כלל בין דצמבר למאי. תעלת איטבקה (Canal de Itabaca) מפרידה בין האי דרום סימור לבין האי סנטה קרוס. את התעלה חוצות סירות שמסיעות תיירים בין שני האיים.
מפרץ האקדמיה הוא נמל פעיל מאוד, השוקק בדרך כלל בסירות השטות לאיים, ביאכטות ובסירות דייגים מקומיות. המפרץ הוא מקום טוב לצפות בשקנאים חומים, בטאים, איוגאנות ימיות, אנפתיים, שחפים אמריקאים, פרגטות, אריות ים גלאפגוס וכמויות גדולות של סולות כחולות-רגל הצדות דגים בתנועת צלילה מרשימה.
מי השתייה מצויים בצמצום באי ובעיר. המקומיים מורגלים לאגור את מי הגשמים. מפעל התפלה פועל באי וקיימת מערכת של הפרדת מים באיכויות שונות לצרכים שונים.
Remember Us to Life
Remember Us to Life (מאנגלית: זכור אותנו לחיים) הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת וכותבת השירים רג'ינה ספקטור. ב-22 ביולי 2016, ספקטור, הודיעה כי האלבום יצא לאור ב-30 בספטמבר 2016. הסינגל המוביל של האלבום הוא "Bleeding Heart", שזמין להאזנה במלואו באמצעות SoundCloud דרך ספקטור עצמה.
סקירה
ב-12 ביולי 2016, ספקטור, הודיעה בדף הפייסבוק הרשמי שלה ובאתר הרשמי שלה שבימים הקרובים יפורסמו חדשות. ב-22 ביולי 2016, ספקטור, הודיעה כי השם של אלבום האולפן השביעי שלה יהיה Remember Us to Life. הכרזה זו באה עם העטיפה של האלבום ועם הסינגל המוביל של האלבום, שהוא גם הרצועה הפותחת את האלבום, "Bleeding Heart". בנוסף, התפרסם כי האלבום יהיה זמין בשתי מהדורות: מהדורה סטנדרטית, הכוללת 11 שירים, ומהדורת דלוקס, הכוללת את כל 11 השירים של המהדורה הסטנדרטית, ביחד עם שלוש רצועות בונוס. חנות המוזיקה של האחים וורנר שחררה את האלבום להזמנה מראש בעותקים פיזיים ובעותקים ל-MP3, יחד עם מהדורת ויניל.
גניאורניס
גניאורניס (שם מדעי: Genyornis; מיוונית: "מלתעות עוף") הוא סוג של עוף גדול נכחד בגובה של מעל 2 מטרים שחי באוסטרליה בסוף הפליסטוקן. עוף זה היה קרוב לדרומורניס הענקי והשתייך יחדיו למשפחת הדרומורניטיים, הקרובה מעט לאווזאים.
עוף זה היה גדול מאוד בגובה 2-2.15 מטר ומשקל של 250 קילוגרם, אך היה קטן ביחס למינים אחרים במשפחתו. הוא חי באופן דומה ליען או אמו והיה בעל מקור קצר וקטן יחסית. לא ידוע ממה ניזון אך מאחר שמצאו בבטנו גסטרוליתים הוא כנראה אכל עלים וכתש אותם בזפקו בדומה ליען. ייתכן שהוא גם גיוון במזון מהחי. עוף זה היה כבד מכדי לעופף.
הכחדה
אחרוני הגניאורניסים נכחדו לפני ±5 30 אלף שנה כחלק מהכחדה המונית כוללת. ישנן שתי תאוריות להסבר הכחדתם:
ב-2010 נמצאה מערה אוסטרלית ובה פטרוגליף על סלע של שני גניאורניסים שצוירו בידי האבוריג'ינים, שתוארך לתקופה שלפני 40,000 שנה.
בתרבות
עוף זה הופיע בסדרה מפלצות שפגשנו.
אומלבס
אוּמְלָבָּס (מלאבס, בערבית: ملبس ) היה כפר ערבי אשר אדמתו נרכשה על ידי יהודים, ובשטחו נבנתה בשנת 1878 המושבה פתח תקווה, היום העיר פתח תקווה.
הכפר שכן בצפונה של פתח תקווה של היום בגבעה שעליה נמצא היום פארק לב סביונים ממזרח לדרך משה סנה וממערב בית הקברות סגולה של היום.
הגבעה היא תל ובו שרידי יישוב מהתקופה הביזנטית ועד התקופה העות'מאנית.
מקור השם
מובן השורש ל.ב.ש. בעברית ובערבית זהה (לבוש בעברית, ملابس בערבית), פירוש השם מְלַבַּס בערבית (ملبس) הוא ממתק העשוי שקדים שלמים עם קליפתם המצופים בסוכר, כך שהשקד כביכול "לובש" או מצופה בגלימת סוכר ולכן פירוש השם אומלבס היא אם הממתק השקדים ומצביע על כך שהם יוצרו במקום.
הסבר אחר לשם היה שפרוש השם הוא "המתלבש" מאחר שחדשות לבקרים היו תושבים חדשים בכפר מחליפים את אלה שמתו בקדחת כפי שמחליפים לבוש ישן בחדש.
אולם על פי מפת ה PEF את שם הכפר מבטאים כ Mulebbis (מיולביס), שם המזכיר את המילה Moulin (מטחנה או טחנת קמח) בצרפתית, molendini בלטינית.
בתעודה מהתקופה הצלבנית מוזכרת באזור יפו טחנה בעלת שלושה גשרים "des moulinsdes trois ponts" השוכנת בכפר Bulbus ולכן הוצע שמקור השם מלבס הוא בשם הכפר Bulbus זיהוי שהוצע לראשונה על ידי החוקר הצרפתי Delaville Le Roulx או במילה טחנה Moulin.
בחפירות שנערכו בתל נחשף מערך בניה מרשים שכלל מאגר מים וכמה קשתות או קמרונות שהובילו עליהם את המים, שניצב בנקודה הגבוהה ביותר על גבעה שצפתה אל יובלו של הירקון והחופר הציע שזו התחנה המוזכרת בתעודה הצלבנית.
התקופות הקדומות
שפע מי הירקון, אפשריות הציד והדיג במימיו ובביצות שלאורכו והיכולת לקיים חקלאות שילחין משכו את בני האדם לאזור כבר בתקופות הקדומות, אך היישוב בתל עצמו נוסד רק בתקופה הביזנטית.
בתקופה הביזנטית עמד התל במרכזו של אזור חקלאי פורה אשר תוצרתו עובדה על ראש התל, בין השאר נמצאו גת גדולה, תנור וכבשן כלי חרס אשר ניצל את הטין שהובא על ידי הירקון ושהחופר משער שבכלי החרס שנוצרו בו אחסנו את תוצרת הגת.
מכיוון שאחד השמות שבו נקרא התל בתקופה העותמאנית היה ג'דר, הוצע (על ידי א. קפלן שחפר בתל) כי יש לזהות את התל עם היישוב אוגדור שמוזכר בתלמוד בסמיכות לכפר פגש שזוהה עם הכפר פיג'ה.
היישוב המשיך להתקיים גם בתקופה האסלמית הקדומה תוך שימוש לפחות בחלק מהמבנים מהתקופה הקודמת.
בתקופה הצלבנית היה התל ככל הנראה מקום מושבו של הכפר בולבוס שבו הייתה "טחנת קמח של שלושת הגשרים" מחפירות ארכאולוגיות עולה כי על התל הוקם מאגר מים גדול שניזון ככל הנראה ממעין או באר ומתקן להובלת מים שהתבסס על כמה קשתות.
במקור מן התקופה הצלבנית נכתב שבשנת 1133 לסה"נ מסר רוזן יפו את אזור הכפר בולבוס לידי מסדר ההוספיטלרים, ובכלל זה 'הטחנה/טחנות של שלושת הגשרים' ('des moulins des trois ponts').
בראשית התקופה העותמאנית הכפר אינו מוזכר בשמו אם כי ייתכן והמשיך להתקיים בשם מילוס.
התקופה העותמאנית המאוחרת
במפת ז'אקוטן (1799) מופיע הכפר בשם Melebbs במרכזו של אזור חקלאי וכקשור על ידי דרך ליפו. על פי מסורת שהשתמרה על ידי ראשוני פתח תקווה הכפר שכן ליד עמק פורה שהיה משני צידי נחל הירקון. טיבה של האדמה משך למקום תושבים, אך האזור כלל ביצות. היתושים ששרצו בביצות גרמו למחלות ולמוות של תושבי הכפר ולבריחתם של אחרים וכך מספרם פחת משנה לשנה. גם הרועים שבאו לעמק הירקון מהכפרים השכנים, אשר היו בגבעות החול מצפון ומדרום לעמק, חלו משתיית מי הנחל. התושבים שנותרו בכפר לא יכלו לעמוד בפני תושבי הכפרים הערבים השכנים: מגדל, יהודיה ובני ברק לפי מפת הקרן לחקר ארץ ישראל ניתן לזהות את מג'דל יאבא מזרחית מפג'ה, יהוד של היום, איבן ברק – היום ליד מחלף מסובים. תושבים אלה היו גוזלים מתושבי אומלבס כל שנה "רצועות קרקע ... ויהי הכפר מלבס בעיני כל הכפרים שכניו כמקולל ונידון למות".
חמד נבלוסי
לפי מסורות המקום, הגיע לאומלבס גיבור מקומי משכם בשם חמד נבלוסי בשל ריב דמים שהיה לו עם שכניו. הוא החליט כי משפחתו הגדולה, עם בנו וחתניו יתיישבו בכפר. הוא הרג את תושבי המקום והקים במקום מאהל. כן גרש את הרועים שבאו עם צאנם לעמק ליד הירקון ואת הפלחים שזרעו באדמות הכפר. משה סמילנסקי מספר כי "ויגדל האיש משנה לשנה ויעש עושר רב ובכל אשר יפנה ויעשה – יצליח." עם זאת, גם משפחתו החלה לסבול מהקדחת, בני משפחתו מתו ולבסוף גם הוא מת.
כאשר שמעו תושבי הר שכם על גורל המשפחה שהיה להם עימם ריב דמים, ירדו לאומלבס, הרגו את התושבים הנותרים, וכמנהג המקום "טבלו מטפחת לבנה בדם האחרון לבית חמד וישימוה על ראש כידון".
חמד אלמצרי
בשנת 1831, כאשר אבראהים פאשא בא ממצרים, הגיע לכפר מלבס "חמד אל מצרי" וארבעים עבדים עמו. הוא מצא עניין באדמת הכפר הפוריה ובמקורות המים, שילם פיצויים לחורשי האדמות שנותרו במקום והתיישב עם הבאים עמו בכפר. גורלו לא היה שונה מקודמיו, מרבית אנשיו ועבדיו מתו. השאר עברו לכפר פג'ה הסמוך, שגם הוא התנוון במשך השנים.
כאשר חמד אל מצרי ראה כי אין עתיד לכפר, אשר שטחו הצטמצם ל-14,000 דונם, הוא פנה לסוחר מיפו בשם טיאן והציע לו את השטח.
הסוחר רימה אותו והוציא ממנו תעודת מכר על חצי השטח, השייח' החליט לתבוע אותו לדין ומכר 2,000 דונם לסוחר אחר, בשם סלים קַסָּר, למימון הוצאות המשפט.
שופטי יפו פסקו לטובת טיאן. לחמד אל-מצרי נותרו 2,600 דונם. כאשר מת, אדמות אלה נלקחו על ידי השכנים.
בסוף התקופה העותמאנית היה אזור הירקון ומלבס בפרט חלק משטח שלטונם של שבט אבו כישכ והכפריים היו אריסים להם.
ויקטור גרן וההקרן לחקר ארץ ישראל
ויקטור גרן תיאר את הכפר ככפר קטן המונה 150 איש והמוקף בשדות טבק ומלונים וסוקרי הקרן לחקר ארץ ישראל תיארו את הכפר Mulebbis ככפר הבנוי מבקתות בוץ, מוקף בחומה וקרוב עליו שני כפרים נוספים פיג'ה ואל מיר הנמצאים על גדות הירקון ממש.
פתח תקווה
מתיישבי פתח תקווה קנו תחילה את האדמות שהיו רשומות על שם האפנדי מיפו – סלים קַסָּר.
החלקה הייתה רחוקה מעט מהירקון ולכן פחות מסוכנת מבחינה בריאותית, באזור זה נמצא היום מרכז העיר פתח תקווה – כיכר המייסדים, בית הכנסת הגדול ורחוב חובבי ציון. השטח היה כולו בבעלות סלים קסר, בשונה מחלקו האחר של הכפר שהיה בידי אפנדי אחר מיפו (אנטואן בישארה טיאן), שהיה משותף לו ולאריסים שישבו במקום וליד נחל הירקון.
כך הייתה אומלבס לפתח תקווה (שכינויה בערבית הוא מלאבס). ביום י"ב באלול תרל"ח התכנסו המייסדים ביפו וביום ז' בחשון תרל"ט, 3 נובמבר 1878, יצאו לפתח תקווה לעבודה: אלעזר ראב ובנו, יהושע שטמפפר, דוד גוטמן ויואל משה סלומון. שנה לאחר מכן נרכש גם חלקו של טיאן, שהיה גדול יותר.
מאורעות תרפ"א
מאורעות תרפ"א התחילו ב 1 במאי 1921 בהתנפלות ערבית על יהודים ביפו, תושבי פתח תקווה שהיו מודעים למתרחש ביפו נערכו להגנה על המושבה תחת פיקודם של אברהם שפירא "זקן השומרים" ואבשלום גיסין שהיה קצין בצבא הטורקי כסגנו, המגנים תוגברו באנשי עין חי (לימים כפר מל"ל) וכפר סבא שניטשו מחוסר יכולת להגן עליהם אך עדיין מספרם (כמה עשרות) היה מועט בהרבה ממספרם של התוקפים (כמה מאות).
עם שחר של יום ה-5 במאי 1921 גילו תצפיתנים כוח של כ-400 ערבים מערביי שבט אבו כישכ ותושבי הכפרים הערביים שבסביבה מתקרבים למושבה מצפון לאחר שהעלו באש את עין חי וכפר סבא, במקביל עלו תושבי הכפרים הערבים מבקעת אונו על המושבה מדרום.
התל כיום
התל מוקף כיום בבנייני שכונת אם המושבות החדשה, על ראש התל פארק ובו נשמרת הגת מהתקופה הביזנטית.
הסדרה ההרמונית
במתמטיקה, הסדרה ההרמונית היא הסדרה. הסדרה קרויה כך כיוון שאורכי המיתרים שהצלילים העיליים מרעידים פרופורציונליים לסדרה אחת, חצי, שליש וכו׳.
הטור ההרמוני
הטור האינסופי מכונה הטור ההרמוני או הטור ההרמוני המוכלל והוא מתבדר (כלומר הוא אינו מתכנס למספר סופי).
הטור ההרמוני הוא אחד הטורים הפשוטים שהאיבר הכללי שלהם מתכנס לאפס (כי הגבול של הסדרה ההרמונית הוא אפס), ובכל זאת סכום הטור מתבדר. יתר על כן, הטור ההרמוני מהווה מעין חסם:
הסכומים החלקיים של הטור ההרמוני נקראים מספרים הרמוניים ומסומנים \ H_n, כלומר. המספרים ההרמוניים הם רציונליים אך לא שלמים (למעט \ H_1), ואף ההפרש בין כל שני מספרים הרמוניים שונים הוא לא שלם.
סדרת המספרים ההרמוניים שואפת לאינסוף אך לאט מאוד – בקצב של הלוגריתם הטבעי. למעשה, לאונרד אוילר הוכיח שהסדרה מתכנסת, וגבולה מכונה על שמו קבוע אוילר.
התבדרות הטור ההרמוני
העובדה שהטור ההרמוני מתבדר מפתיעה אינטואיטיבית, משום שהאיבר הכללי של הטור שואף ל-0 ולכן ניתן היה לצפות שנוכל להזניח את האיברים הרחוקים. כך לדוגמה, סכום הטור עובר את 10 רק באיבר ה־12,367 שלו, ואת 11 באיבר ה־33,617. ניתן להוכיח את התבדרות הטור בדרכים רבות.
דמיון הטור ללוגריתם הטבעי
על פי סכומי דארבו של אינטגרל רימן, הסכום חוסם את האינטגרל המסוים  מלמעלה (שכן זהו סכום דארבו עליון), כלומר לכל \ n טבעי:
היות שפונקציית הלוגריתם הטבעי שואפת לאינסוף כאשר המשתנה שלה שואף לאינסוף, הסדרה הימנית שגדולה ממנה שואפת לאינסוף גם כן ולכן הטור עצמו מתבדר.
או בניסוח שקול: לכל \ n, מתקיים האי-שוויון.
זהו מקרה פרטי של מבחן לבדיקת התכנסות של טורים באמצעות התכנסות אינטגרלים ולהפך. אם \ f פונקציה מונוטונית יורדת אז הטור מתכנס אם ורק אם האינטגרל הלא אמיתי  מתכנס.
מבחן הדילול
ניתן לסכם את הטור בצורה שתראה את ההתבדרות שלו בדרך יותר ברורה: נקבץ יחד את כל האיברים בין שתי חזקות של 2 ונסכם אותם יחד. לדוגמה, נסכם את \frac{1}{2} לבד, את \frac{1}{3} ואת \frac{1}{4} ביחד, את עד \frac{1}{8} וכן הלאה. בכל אחד מסכומי הביניים האלו כל האיברים גדולים מהאיבר האחרון, שהוא בעצמו חזקה שלילית של 2. בנוסף, בסכום הביניים שבו האיבר האחרון הוא \ 2^{-k} יהיו בדיוק \ 2^{k-1} איברים, ולכן ערך כל סכום ביניים כזה גדול מחצי. ניתן לבטא את סכומי הביניים האלו בנוסחה מפורשת בעזרת הערך השלם של הלוגריתם עם בסיס 2:
זהו סכום אינסופי של מספר חיובי (1/2) ולכן הוא מתבדר. בדרך הזו קיבלנו גם הערכה מסוימת לקצב הגידול של הטור (הסכום החלקי גדול מ־).
טורים דומים
טור חשוב שמתקשר לטור ההרמוני הוא הטור ההרמוני המתחלף (טור לייבניץ), שהוא טור הרמוני עם סימנים מתחלפים:
טור זה מתכנס וערכו הוא \ \ln 2 (הדבר נובע מהצבת \ x=1 בטור טיילור של הפונקציה \ \ln(1+x)). זוהי דוגמה למבחן לייבניץ להתכנסות טורים הקובע כי טור מתחלף המורכב מסדרה מונוטונית יורדת שהאיבר הכללי שלו שואף לאפס – מתכנס. הטור הוא דוגמה סטנדרטית למשפט רימן, שכן שינוי סדר איבריו משנה את הסכום.
אם נשמיט מן הטור ההרמוני את כל האיברים המכילים את הספרה 9 נקבל טור מתכנס וסכומו הוא. הטור נחקר לראשונה על ידי A.J. Kempner בשנת 1914. קמפנר הוכיח כי בניגוד לאינטואיציה, הטור הזה מתכנס, וסכומו הוא פחות מ־90. מאוחר יותר חושב במדויק סכום הטור.
קול העם
"קול העם" היה עיתון יומי עברי של המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה ושל ממשיכתה, המפלגה הקומוניסטית הישראלית (מק"י), שיצא לאור בין השנים 1937 עד 1975. פסק הדין בעתירה שהגיש העיתון כנגד סגירתו, הידוע כ-"בג"ץ קול העם" (1953) מהווה את אחד מן הניסוחים החשובים להגנה על חופש הביטוי בישראל.
רוסטוב (כדורגל)
מועדון הכדורגל רוסטוב (ברוסית: Футбольный клуб Ростов) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר רוסטוב על הדון, המשחק בליגת העל הרוסית.