cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
להרוג את רומל
עלילה
הספר מתחיל באנגליה, ועוקב אחר קצין בריטי בשם לורנס צ'פמן בן 22, המתגייס לצבא בריטניה במלחמת העולם השנייה. צ'פמן מוצא את עצמו נלחם במסגרת המערכה בצפון אפריקה, כנגד קורפוס אפריקה הגרמני-איטלקי. הגרמנים נהנים מטקטיקה וכלי נשק מעולים, אולם יתרונם הגדול ביותר הוא מנהיגם האגדי הפלדמרשל ארווין רומל המכונה "שועל המדבר". כל עוד רומל בסביבה, נראה שלבריטים אין סיכוי לנצח. צ'פמן מצטרף לקבוצת המדבר ארוכת הטווח, יחידה מיוחדת של העוסקת באיסוף מודיעין צבאי וביצוע פשיטות תחת המוטו "לא בכוח כי אם בעורמה". הבריטים הוגים תוכנית נואשת - לשלוח כוח קטן, קל תנועה וחמוש היטב אל מאחורי הקווים של הגרמנים, להרוג את רומל ולהנחית מכה שתעצור את התקדמותו של קורפוס אפריקה. היחידה של צ'פמן, כוח ססגוני המורכב מבריטים, אוסטרלים, ניו זילנדים ומחיילים וממדינות אחרות של חבר העמים הבריטי, מקבל את המשימה. הקבוצה נעה דרך מאה קילומטרים של מדבר צחיח, ועוברת חוויות רבות בדרכה ואנשיה לומדים להתגבר על מחלות, עייפות, התייבשות, ועוד סכנות. בדרכם נוצרת ביניהם אחוות לוחמים. והם לומדים להעריך זה את זה מתוך מצוקה.
המנון קמבודיה
תעתיק לטיני
Moha rth koeut mien you ang veanh hey.
להרוג את רומל
עלילה
רומל עצמו מופיע רק בסצנה אחת בספר, אולם המיתוס שלו מתנשא מעל כל העלילה.
המנון קמבודיה
תעתיק לטיני
Kroup vath aram lu tè so sap thoeur
Sot doy am no rom lik koun poth sasna
Chol yeung chea neak thioeur thiak smos smak tam bep donnta
Kong tè thévoda nùng chuoy chrom chrèng phkot phkang pra yoch oy
Dol prateah Khmer chea Moha Nokor
תרגום חופשי מאנגלית
מי ייתן והמלאכים ישמרו על מלכנו, יעניקו לו אושר ושגשוג. אנחנו משרתיו מבקשים לחסות בשלמות שושלת השליטים, שנועדו לבנות מקדשים ולשלוט על אדמת חמר המפוארת.
מקדשים של אבן חבויים ביער. חשוב על הממלכה הגדולה מנצחת. גזע חמר עומד מוצק כאבן. אנחנו מתפללים לייעוד הטוב של קמבודיה, האומה המפוארת ביותר שקמה.
דהרמה קומו, עלו מהמנזר. שירו בשמחה, משמרי הבודהיזם. היו נאמנים לאמונת אבותיכם. בוודאי נזכה בברכת המלאכים, בשביל האומה הגדולה של חמר.
ג'סי לי סופר
ג'סי לי סופר (באנגלית: Jesse Lee Soffer; נולד ב-23 באפריל 1984) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה
סופר נולד בעיר אוסינג, ניו יורק. הוא למד בבית הספר פרדריק גאן וסיים את לימודיו בשנת 2003. הוא שיחק כדורגל בבית הספר במהלך בנבחרת הבוגרים. הוא למד באוניברסיטת ניו יורק (NYU).
קריירה
קריירת המשחק של סופר החלה בגיל שש כששיחק בפרסומת לדגנים של קיקס. בשנת 1993 בגיל שמונה ערך את הופעת הבכורה שלו עם ג'ון גודמן וקת'י מוריארטי בקומדיה "הצגה יומית".
בשנת 1994 השתתף סופר בתפקיד פרסיוול בדרמה "מעבר בטוח". בשנת 1995 השתתף סופר בתפקיד בובי בריידי בסרט הקומדיה "חבורת בריידי" ובסרט ההמשך "A Very Brady Sequel" כעבור שנה. בשנת 1998 לוהק סופר בתפקיד טיילור דונובן עם מרי קייט ואשלי אולסן בסיטקום של ABC "טובות השתיים". הוא גילם את מקס ניקרסון באופרת הסבון "Guiding Light'' בשנת 1999. לאחר ארבעה חודשים בסדרה, הוא עזב להתמקד בלימודיו.
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, חזר סופר לקריירת הטלוויזיה שלו. בשנת 2004 הוא גילם את וויל מונסון באופרת הסבון של רשת CBS "כשהעולם מסתובב". הוא שיחק בסדרה עד 4 באפריל 2008. החל משנת 2008 הוא היה מועמד שלוש פעמים לפרס אמי בשעות היום לשחקן הצעיר המצטיין בסדרת דרמה על משחקו בסדרה וכן לפרס מועמד לפרס אופרה דייג'סט עבור השחקן הראשי הצעיר המצטיין לשנת 2005. בשנת 2007 חזר סופר לקריירה הקולנועית שלו וכיכב יחד עם קרלי שרדר בדרמת הספורט "גרייסי" של הבמאי דייוויס גוגנהיים, על פי סיפור אמיתי. ביולי 2010 חזר סופר לגלם את וויל מונסן באופרת הסבון "כשהעולם מסתובב". בזמן משחקו בסדרה "כשהעולם מסתובב" הוא לוהק לפרק של חוק וסדר: מדור מיוחד של המפיק דיק וולף. עם זאת, הוא לא הצליח להצטלם לסדרה בגלל ההתחייבויות קודמות. בשנת 2011 השתתף סופר במותחן האקשן המדע בדיוני הדיסטופי " עולם הזמן.
מאז הוא שיחק במספר תפקידי אורח בסדרות טלוויזיה כולל CSI: מיאמי, המנטליסט ו-"Rizzoli &amp; Isles". בשנת 2012 הוא כיכב יחד עם ירדנה ספירו בדרמה הרפואית של פוקס קצרה "הרופא ההמון" בתפקיד נייט דבלין, אחיו הרחוב של ד"ר גרייס דוולין (ספירו). מאוחר יותר באותה שנה, הוא השתתף בתפקיד טראוויס אלכסנדר בסרט המקורי "ג'ודי אריאס: הסוד הקטן והמלוכלך".
ביוני 2013 דווח כי סופר הצטרף לצוות השחקנים של סדרת הדרמה של NBC - שיקגו PD, בתפקיד הבלש ג'יי הלסטד, ובתפקיד אורח בסדרת האם של מותג הסדרות "וואן-שיקגו", שיקגו FIRE. הוא החל לשחק בעונה השנייה של "שיקגו Fire". הקרנת הבכורה של "שיקגו PD." שודרה ב־8 בינואר 2014. ב־19 במרץ 2014 NBC חידשה את הסדרה לעונה שנייה. רשת NBC הודיעה רשמית כי העונה השנייה תעלה בבכורה ב־24 בספטמבר 2014. סופר עושה פעלולים משלו בתוכנית ולא נזקק לפעלולן. לקראת עלייתה של העונה העשירית של הסדרה, פורסם באתר חדשות הבידור האמריקאי, Variety, כי לאחר 10 שנות עשייה כאחד משחקני הקאסט המקוריים של הסדרה, סופר החליט לעזוב את הסדרה. סופר יחזור לסדרה לעונתה העשירית, ועזיבתו תתרחש במהלך החלק הראשון של העונה.
ב־24 בספטמבר 2014 הופיעה סופר בבכורת העונה השנייה של סדרת הרשת "Talking Marriage with Ryan Bailey".
חיים אישיים
סופר היה בקשר עם שותפתו לסדרה שיקגו PD, סופיה בוש ממאי 2014 עד נובמבר 2016.
סופר החל לצאת עם כוכבת שיקגו MED טורי דה ויטו, שאישרה רשמית את הרומנטיקה שלהם באוגוסט 2018, לאחר שנה של זוגיות. הצמד הודיע שהם סיימו את מערכת היחסים שלהם במאי 2019.
מרי אליזה רוג'רס
מרי אליזה רוג'רס (באנגלית: Mary Eliza Rogers; 1 במאי 1827, גריניץ', אנגליה – 18 בפברואר 1910, לונדון, אנגליה) הייתה אמנית, אתנוגרפית וסופרת אנגליה. נודעה בספרה "חיי יום-יום בארץ-ישראל" (1862).
קורות חייה
מרי אליזה רוג'רס נולדה בגריניץ' שבמחוז קנט. אביה היה אמן גילוף בעץ והיא סייעה לו בעיצוב יצירותיו. רוג'רס שהתה בארץ ישראל וסיירה בה בשנים 1855–1859 בעת שירותו של אחיה, אדוארד תומאס רוג'רס, כסגן-קונסול אנגליה בחיפה. בשובה לביתה באנגליה השלימה את כתיבת ספרה 'חיי יום-יום בארץ ישראל' (Domestic Life in Palestine), שנסמך על יומן דרכים שניהלה בנסיעותיה. מרי רוג'רס הייתה בעלת השכלה כללית ובקיאה בכתבי הקודש. בשהותה במזרח למדה לדבר ערבית ולהכיר את החי והצומח בארץ ישראל. מאמרים פרי עטה נכללו באנתולוגיה "ארץ ישראל הציורית" מהשנים 1881–1883 שערך צ'ארלס וילסון. כמו כן פרסמה מאמרים, חלקם בשיתוף אחִיה, בנושאי המזרח התיכון בכתבי עת שונים, בהם The Art Journal. ב-1865 ראה אור קובץ שירים פרי עטה. מרי רוג'רס לא נישאה לאיש והתמסרה לגידול אחייניה שהתייתמו בגיל צעיר. חוג מכריה בלונדון כלל סופרים ומלומדים, ובידידיה הקרובים נמנו מבקר האמנות ג'ון ראסקין והצייר ויליאם הולמן האנט שעימו התראתה בארץ-ישראל.
בארץ ישראל
אחרי שובה לאנגליה פרסמה מרי אליזה רוג'רס את ספרהּ 'חיי יום-יום בארץ-ישראל' (Domestic Life in Palestine), שהושתת על תצפיותיה וחוויותיה בתקופת שהותה בארץ. מהדורה עברית בתרגום שולמית הרן הופיעה ב-1984 בסִדרת "ספריית מסעות ארץ-ישראל" שערך רחבעם זאבי. המהדורה העברית מעוטרת בשפע איורים שלוקטו מסִפרוּת הנוסעים, רובם מסִדרת "ארץ ישראל הציורית" שהפיק צ'ארלס וילסון ב-1881 ובה הופיעו מאמריה. במקורו לא היה ספרהּ מעוטר באיורים כלשהם. בהקדמה לספר ציינה רוג'רס כי נמנעה מלהציג נושאים שכבר פורטו בכתבי אחרים, וכן הדגישה כי הנשים ואורחות חייהן עניינו אותה במיוחד וכי העוּבדוּת שליקטה הנוגעות אליהן לא תוארו ולא הוצגו קודם לכן.
את מסעותיה בארץ, שחלקם נעשו ברכיבה על גבו של סוס, ערכה בלוויית אחיה, אדוארד תומאס רוג'רס, ששימש בתקופת ביקורהּ כסגן-הקונסול האנגלי בחיפה ובתוקף תפקידו נשלח לדווח על המתרחש במחוזות השונים. הודות למעמדו הגיעה למקומות רבים וקיימה קשרים עם אנשים מעדוֹת דתיות שונות וממעמדות שונים, נכחה בדיונים פוליטיים של הקונסולים ונפגשה עם ראשי יישובים ונכבדי עדות, על אף היותה אישה. מגעיה עם המקומיים היו בלתי-אמצעיים הודות לידיעת שפתם, ובכל אתר התאפשר לה להיכנס למעונות הנשים וללמוד מקרוב על חייהן ועל הליכותיהן, שאותם סקרה בפירוט.
בספרה דיווחה על מאורעות התקופה, בהם מתקפת אנשי הכפר טירה על חיפה בספטמבר 1855, הקטטה הגדולה בכנסיית הקבר בשבת האור 1856 בין הארמנים והיוונים על חלוקת "האש השמיימית". רוג'רס כתבה על תושבי הארץ היהודים והאירופים, על הדרוזים והבדואים, סיפרה על אמונת השומרונים ועל חיי הצוענים, על טקסי קבורה ומנהגי האבלות אצל עדות שונות, על חתונות, על מאכלים וסעודות, על תלבושות, חייטוּת ורפדוּת, על סדרי קניית אדמה ועל ציד בעלי חיים, על מגפת הכולרה בחיפה בסתיו 1855 ועל מגפת האבעבועות השחורות בחורף 1856. היא גילתה עניין בבתים וברהיטים בערים ובכפרים והרבתה לספר על בעלי-חיים ועל צמחים. רוג'רס התמקדה בתיאור חיפה שבה שהתה רוב הזמן, ודיווחיה תרמו לחקר תולדות העיר. בין היתר סיפרה על רעידת אדמה שחוותה בחיפה ב-10 באוקטובר 1856 ועל הנזקים שגרמה ביישובים בחופי הגליל ולבנון.
הידע שצברה רוג'רס בא לביטוי בששת מאמריה שכלל צ'ארלס וילסון בסִדרת "ארץ ישראל הציורית" לצד מאמריהם של גדולי המחקר הארץ-ישראלי באותה תקופה – הנרי בייקר טריסטראם, צ'ארלס וורן, קלוד קונדר, אדוארד הנרי פאלמר וסלה מריל. בספר השני בסִדרה פורסם מאמרה "שומרון ועמק יזרעאל", ובספר השלישי – חמישה מאמרים: "עכו – המפתח לארץ ישראל", "הר הכרמל ונחל קישון", "ערי החוף ומישורי ארץ ישראל", "הֹר ההר וצוקי אדום" ו"מנזר סנטה קתרינה".
קישורים חיצוניים
Mary Eliza Rogers, Domestic Life in Palestine, London, 1862
קלוג'רו מארונה
קלוג'רו מארונה (באיטלקית: Calogero Marrone; 12 במאי 1889 – 15 בפברואר 1945) היה עובד ציבור איטלקי אשר שימש כמנהל לשכת רישום האוכלוסין בעיריית וארזה שבלומברדיה בתקופת שלטונו של מוסוליני והנפיק מסמכים כוזבים ליהודים ולמתנגדי משטר בתקופת השואה. נעצר בעקבות הלשנה ונפטר במחנה הריכוז דכאו. על מעשיו ההירואיים הוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם.
ביוגרפיה
מארונה נולד בפווארה שבסיציליה. הוא לחם כסמל במלחמת העולם הראשונה ואז הפך למזכיר המקומי של איגוד הווטרנים בעיר הולדתו. כאשר השתלט בניטו מוסוליני על השלטון, מארונה סירב להיות חבר במפלגה הפשיסטית הלאומית והוכנס לכמה חודשים לכלא. בשנת 1931 מצא עבודה בעיריית וארזה, ועבר לצפון איטליה יחד עם אשתו ג'וזפינה וארבעת הילדים פיליפינה, סלבטורה, דינה ודומניקו.
קלוג'רו מארונה הושעה מעבודתו כבר ב-1 בינואר, וב-4 בינואר הוא הוזהר על ידי דון לואיג'י לוקאטלי, כומר שהיה קשור למחתרת, כי האס אס עומד לעצור אותו. למרות זאת לא ניסה לברוח, משום שהוא הבטיח לפודסטה דומניקו קסטלטי כי ישתף פעולה בחקירות הנוגעות אליו, בעיקר כדי להגן על משפחתו מפני תגמול. הוא נעצר ועונה בבתי כלא רבים, אך לא גילה דבר. הוא נשלח למחנה הריכוז בולצאנו, ובסופו של דבר הועבר לדכאו ושם נפטר ב־15 בפברואר 1945 מטיפוס.
בשנת 2012 הוכר כחסיד אומות העולם.
שקוף - גוף התקשורת של הציבור
שקוף – גוף התקשורת של הציבור הוא כלי תקשורת המתמקד בעיתונות חוקרת, ופועל במודל כלכלי של מימון המונים ובעלות מלאה של תומכי המיזם. במודל זה נושאי התחקיר של המיזם נבחרים באמצעות הצבעותיהם של תומכי המיזם.
שקוף הוקם על ידי העיתונאים תומר אביטל וניר בן צבי, שמיזגו בשנת 2018 שני מיזמים מוקדמים יותר: 100 ימים של שקיפות וקרן התחקירים. המיזם פועל במסגרת עמותת "שקוף - עיתונות למען שמירת הדמוקרטיה". בשנת 2020 התמזגו עם אתר ביקורת התקשורת העין השביעית, ובשנת 2022 התמזגו עם כלי תקשורת עצמאי נוסף: המקום הכי חם בגיהנום, כאשר כחלק מתנאי המיזוג, כלי התקשורת ישמרו על עצמאות, אך ינוהלו יחד על ידי שקוף.
שקוף מצהיר על אג'נדה של קידום שקיפות וצמצום שחיתות במסגרת פעילות הרשות המחוקקת והרשות המבצעת בישראל. עבודת המיזם מתמקדת בביצוע תחקירים והפעלת חוקרים פרטיים על מנת לקדם שקיפות, לחשוף אינטרסים סמויים וקשרי הון-שלטון. המיזם מפרסם מידע על חברי הכנסת מכל קצות הקשת הפוליטית.
רקע
תחילת המיזם נדחתה במספר חודשים בעקבות פיזור הכנסת, עד להתכנסות הכנסת מחדש לאחר הבחירות. בהמשך, אסטרטגיית המיזם שונתה והורחבה לתקופה העולה על 100 הימים המקוריים. בשנת 2017 יזם המיזם קמפיין מימון המונים נוסף בשם "88 ימים של פגרה" כדי לממן את המשך פעילותו, עם דגש על הגברת השקיפות על פעילות הח"כים במהלך הפגרה הארוכה מהכנסת.
לאורך שנות פעילות המיזם יצר שיתופי פעולה עם מיזמים משלימים. בשנת 2018 התאחדו המיזמים "מאה ימים של שקיפות" ו"קרן התחקירים" תחת "שקוף", ויצרו גוף תקשורת לו מודל עסקי שונה, בו מימון קבוע של תומכים שקובעים את פעילות הארגון.
מערכת שקוף מאחדת את שיטות העבודה של שני המיזמים הקודמים, ומשתמשת בכלים עיתונאיים מגוונים כגון מקורות, חוקרים פרטיים, בקשות חופש מידע, סטטיסטיקות של הצבעות וחשיפת נתונים על ידי נבחרי הציבור וניתוח מאגרי מידע שלטוניים. המיזם שוכר שירותים של משרדי חקירות לאיסוף מידע וקידום שקיפות, וכן מפעיל מערך מתנדבים על מנת לקדם את מטרות המיזם. המיזם דוגל בשקיפות ומציג את כל הוצאותיו ברשת האינטרנט.
פעילות "100 ימים של שקיפות" לפני איחוד המיזמים ל"שקוף"
החל מסוף שנת 2014, טרם האיחוד תחת "שקוף" בשנת 2018, עסק מיזם "100 ימים של שקיפות" בפעילות רבה:
פעילות "קרן התחקירים" לפני איחוד המיזמים ל"שקוף"
קרן התחקירים הוקמה כמיזם עיתונות חוקרת, במודל ראשוני אשר מזכיר את המודל של שקוף. לפני שהתאחדה הקרן אל מיזם שקוף, השלימה גיוס המונים של למעלה מ-100 אלף שקל, וביצעה כמה תחקירים ומיזמים, ביניהם: תחקיר על הסכם הסחר בשירותים , אשר עורר שיח ציבורי בנושא ואף הוביל לדיון בכנסת בנושא; תחקיר הממפה את שוק הלובינג בישראל ; וכן תחקיר על בכירי המשרד להגנת הסביבה שעוברים לעבוד בחברות אשר יוצרות לכאורה ניגוד עניינים עם תפקידם הציבורי.
איחוד עם העין השביעית
בספטמבר 2020, לאחר הצבעת התומכים (המו"לים), הוחלט על איחוד בין שקוף להעין השביעית.
מודל כלכלי
שקוף ממומן במלואו בידי תומכים פרטיים המצטרפים בתשלום חודשי קבוע. סכום התמיכה משתנה בין תומך לתומך ומוגבל ב-1,000 ש"ח לחודש, כדי למנוע היווצרות תלות כלכלית בתומך בודד . כל תמיכה מעניקה זכות הצבעה אחת להכוונת העבודה העיתונאית, ללא קשר לגובה התמיכה החודשית (לפי עיקרון קול אחד לכל אחד).
שקוף מציגים לציבור פירוט מלא של הוצאותיהם והכנסותיהם באתרם. בחודש פברואר 2023, היו לאתר 9,302 תומכים תומכים קבועים המשקיעים 359,000 ש"ח בחודש.
פעילות
לאחר איחוד המיזמים בשנת 2018, החל שקוף בגיוס כספים מהתומכים ובהשקת מיזמים שונים אשר נבחרו על ידי התומכים במיזם.
תחקירים וניתוחים
פעילותו המרכזית של שקוף היא פרסום תחקירים העוסקים בתופעות שונות בחברה הישראלית ובעיקר בתחומי השחיתות השלטונית. חלק מתחומי הסיקור נקבעים על ידי ציבור התומכים במיזם. נכון לאפריל 2021 בין התחומים העיקריים שמסוקרים על ידי שקוף הם "תיקון הכנסת", "שקיפות" ו"סביבה".
שקוף נוהגים להשקיע מאמצים מתמשכים בהנגשת מידע הנוגע לפעילותם של נבחרי ציבור או גורמים הממומנים מכספי ציבור, ולבצע ניתוחי עומק של המידע לכשהתקבל.
שקוף משקיעים רבות בכתבות פולו־אפ, ואף בשלבים מסוימים הוקצתה כתבת מיוחדת לנושא זה. מטרת הפולו־אפ היא לחזור לגורמים שטענו שיטפלו בבעיות מסוימות, ולבדוק האם הנושא כבר טופל.
במקרים מסוימים קיימו בשקוף מיזמים ייחודיים בהקשר זה:
אקטיביזם
לצד תיעוד המתרחש, עוסקים בשקוף גם בניסיון להשפיע על המציאות הפוליטית בישראל.
במקרים שונים פונים שקוף - לעיתים בשיתוף פעולה עם ארגונים נוספים - לגורמים שונים בכנסת, דוגמת ועדת האתיקה או היועץ המשפטי, ומגישים בקשות חופש מידע, ואלו לעיתים השפיעו על החלטות ופעולות פרלמנטריות.
באוקטובר 2019 גייס הארגון כתבת חדשה ותחום פועלה נבחר על ידי תומכי המיזם כ"כתבת פולו אפ" שמטרתה לבצע מעקב מתמשך אחר הבטחות לתיקונים שנמסרו בעת חשיפת ליקויים. בדיקות פולו-אפ חוזרות מטעם שקוף השפיעו במספר מקרים על תיקון הליקויים.
לאורך שנות פעילותם קיימו שקוף מספר מהלכים ארוכי טווח בהקשר זה:
מיזמים משלימים
צוות שקוף מפעיל במקביל כמה מיזמים משלימים שמטרתם לחזק את הקשר בין המיזם לקהילה.
אליפות צרפת בטניס 1966
אליפות צרפת 1966 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-23 במאי והסתיימו ב-5 ביוני. זו הייתה האליפות ה-65 מאז ייסודה.
תחרות הגברים
מנצח תחרות 1965 פרד סטולי הודח ברבע הגמר. במשחק הגמר טוני רוץ' נפגש עם השחקן הלא מדורג אישטוואן גויאש  וניצח ב-3 מערכות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 93 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1965 לסלי טרנר בורי לא השתתפה בתחרות. במשחק הגמר אן ג'ונס נפגשה עם ננסי ריצ'י  וניצחה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. מזוג מנצחי תחרות 1965 רק פרד סטולי השתתף בתחרות. במשחק הגמר קלארק גרבנר ודניס רלסטון נפגשו עם איליה נסטסה ויון ציריאק  וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 37 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
מזוג מנצחות תחרות 1965 רק מרגרט קורט השתתפה בתחרות. במשחק הגמר מרגרט קורט וג'ודי טגארט נפגשו עם ג'יל בלקמן ופיי טוין  וניצחו ב-3 מערכות. למרגרט קורט זה היה הניצחון השלישי ברציפות בתחרות זוגות נשים באליפות צרפת הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 59 זוגות. להלן זוגות שזכו לדירוג:
יוג'ין סקאליה
ביוגרפיה
סקאליה נולד באוגוסט 1963 בקליבלנד שבאוהיו, בנם של מורין (לבית מקארתי) ואנטונין סקאליה, לימים שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית. הוא למד באוניברסיטת וירג'יניה, שם סיים את לימודי כלכלה בהצטיינות, נוסף על לימודי תואר משני במדע המדינה. לאחר מכן למד סקאליה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו, שם היה העורך הראשי כתב העת המשפטי של האוניברסיטה וקיבל תואר דוקטור במשפטים בכבוד.
בשנים 1985–1987 היה עוזרו של מזכיר החינוך של ארצות הברית ויליאם ג'. בנט. בשנים 1992–1993 שימש כעוזר המיוחד של התובע הכללי של ארצות הברית ויליאם בר. סקאליה עסק בעריכת דין פרטית בוושינגטון הבירה ובלוס אנג'לס שבקליפורניה. בשנת 2000 ייצג משרד עורכי הדין שלו "גיבסון, דאן וקראטצ'ר" את מושל טקסס ג'ורג' ווקר בוש בדיוני בית המשפט העליון על אודות הספירה החוזרת בפלורידה במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000.
ב-2001 מונה סקאליה בידי הנשיא בוש לפרקליט המדינה הראשי לענייני עבודה, ונכנס לתפקיד זה ב-2002. באותה העת הואשם על ידי חברי המפלגה הדמוקרטית בסנאט של ארצות הברית ואיגודי עובדים בכך שהוא עוין כלפי עובדים ונמתחה ביקורת על מאמריו נגד הארגונומיה. מנגד, פקידים במחלקת העבודה של ארצות הברית תיארו את סקאליה כ"תומך נלהב בהתדיינות משפטית על מנת לאשש את זכויות העובדים, הן ברמת המשפט והן ברמת הערעור". ב-2019 נכתב בעיתון "הניו יורק טיימס" כי סקאליה נהג בעברו לייצג את וולמארט וחברות אחרות שהתנגדו לאיגודי עובדים ולחוקי עבודה נוקשים יותר.
ב-18 ביולי 2019, הודיע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על כוונתו למנות את סקאליה למזכיר העבודה של ארצות הברית, במקומו של אלכסנדר אקוסטה. ב-26 בספטמבר אישר הסנאט את מועמדותו ברוב של 53–44. סקאליה הושבע לתפקידו בידי סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס ב-30 בספטמבר. עם ההשבעה של ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית, סיים את כהונתו באופן מידי.
Talk About Love
Talk About Love (בעברית: מדברים על אהבה) הוא סינגל, שהוקלט על ידי הזמרת השוודית זארה לארסון בשיתוף הראפר האמריקאי יאנג ת'אג. השיר יצא לאור ב-8 בינואר 2021, על ידי חברות התקליטים אפיק, TEN וסוני מיוזיק, כסינגל השלישי מתוך האלבום Poster Girl.
רקע והוצאה
"Talk About Love" נכתב על השלב המקדים לזוגיות; עוד לפני שזוג מרגיש יחסים האחד כלפי השני. הוא נכתב על ידי איימי אלן, יאנג ת'אג, דוויין ויטמור ג'וניור ומייק סאבאת' ותואר כ"יפה ושברירי", תוך שנאמר עליו שהוא עוסק ברגשות הקודמים ליצרים של כל אחד מבני הזוג לכאורה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-8 מיליון השמעות.
השמחה שלנו (שיר של איתי לוי ודודו אהרון)
השמחה שלנו הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי איתי לוי, יחד עם הזמר-יוצר הישראלי דודו אהרון. השיר יצא לאור ב-23 באפריל 2019, על ידי חברת התקליטים NMC. השיר יצא כסינגל הראשון מתוך אלבומו השמיני של אהרון, השמחה שלנו וכסינגל ה-11 מתוך אלבומו הרביעי של לוי, שתישרף האהבה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי איתי לוי, דודו אהרון ואבי אוחיון, והופק על ידי יעקב למאי. השיר הוא בסגנון הפופ אשר משלב בתוכו את הסגנון הים-תיכוני.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר פורסם בערוץ היוטיוב של לוי ב־23 באפריל 2019, בסמוך לצאת הסינגל עצמו. נכון ליוני 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-4 מיליון.
פנגור באן
פנגור באן הוא שיר באירית עתיקה מהמאה ה-9 שכתב נזיר אודות החתול שלו, בו הוא משווה בין עיסוקו בלימוד לעיסוקיו של החתול. זהו ככל הנראה השיר המפורסם ביותר ששרד מאירלנד המוקדמת, והוא היווה מקור השראה לכמה יצירות מודרניות בתחום הספרות, המוזיקה והקולנוע.
השיר מופיע רק בכתב יד הקרוי (Reichenauer Schulheft), שנכתב במנזר הבנדיקטני שברייכנאו או בסביבותיו על ידי נזיר אירי, וכולל רשימות הקשורות ללימודיו. מלבד השיר, כתב היד מכיל רשימות בנושאים מגוונים, ביניהם דקדוק, לוגיקה, אסטרונומיה, קטע מהפואמה אינאיס, ועוד. כתב היד שמור כיום ב שבאוסטריה. שם מחבר השיר אינו ידוע.
פירוש המלה "באן" הוא "לבן", ו"פנגור" היה כנראה שם נפוץ לחתולים באירלנד. ייתכן גם שמקור המלה "פנגור" מוולשית, ופירושה עובד בניקוי של צמר (כחלק מתהליך הפקת הבד) בעזרת אבקה לבנה הקרויה. החזקת חתולים במנזרים הייתה מנהג שגור במטרה להגן על המזווה ועל כתבי היד שבסקריפטוריום מעכברים ומזיקים אחרים. חתולים כאלה מופיעים גם באיורים של הספר של קלס שנכתב באירלנד באותה התקופה.
בתרבות המודרנית
לשיר מספר תרגומים מודרניים לאנגלית, על ידי ויסטן יו אודן, ג'יימס מרקנד, רובין פלאוור, שיימוס היני פול מולדון, ואיוון בולאנד. גרסתו של אודן הולחנה על ידי סמואל ברבר ונכללה במחזור השירים Hermit Songs (שירי נזירים) תחת השם The Monk and His Cat (הנזיר וחתולו). השיר היווה השראה גם ליצירות נוספות, ביניהם ספרי נוער וילדים.
בסרט האנימציה הסוד של קלס, השואב מהמיתולוגיה הקלטית, שניים מדמויות המשנה הם נזיר בשם איידן ובן לווייתו, חתול לבן בשם פנגור באן. בזמן הקרנת כתוביות הסיום, איידן (השחקן ), מדקלם קטע באירית מודרנית בהשראת השיר.
גביע המלומדים העולמי
גביע המלומדים העולמי (באנגלית: World Scholar's Cup, בראשי תיבות: WSC) הוא תחרות אקדמית בינלאומית המיועדת לקבוצות תלמידים, וכיום משתתפות במסגרת התחרות יותר משבעים מדינות, ביניהן גם ישראל. התחרות נוסדה בשנת 2006 בידי דניאל ברדיצ'בסקי, יהודי מלוס אנג'לס, מנהל ארגון "דמידק" (Demidec) ואישיות ידועה בתחום החינוך העולמי. מנהל נוסף של התחרות כיום הוא זאק אלינגטון, חבר ילדות של דניאל. התחרות גדלה במהלך השנים הן בפופולריות שלה והן בהכרתה העולמית.
סימן ההיכר של התחרות הוא אלפקה והתלמידים המשתתפים בה מקבלים אלפקות כמזכרת מהתחרות.
מטרת התחרות היא "יצירת קהילה בינלאומית של משכילים ומנהיגים עתידיים", בעודה מקדמת את העובדה ש"התחרות מאפשרת לתלמידים לגלות חוזקות ויכולות שלא בהכרח ידעו שיש להם קודם". למרות התחרות שבו, מדגיש "גביע המלומדים העולמי" גם את הצד החברתי ומתמקד בהבאת תלמידים שונים מתרבויות שונות לדיון משותף בנושאים, בעיות ורעיונות המתקשרים להווה ולעתיד.
מבנה התחרות
בתחרות, משתתפות קבוצות המורכבות משלושה תלמידים. הקבוצות בדרך-כלל בנויות מתלמידים מאותו בית-הספר, אך לא תמיד זהו המקרה: לתלמידים יש את האפשרות ליצור קבוצות "עצמאיות" שיכולות לכלול תלמידים מבתי-ספר אחרים או אף ממדינות אחרות. ישנה חלוקה לשכבות גיל בתחרות - בוגרים וצעירים. גילו של התלמיד מייעד אותו לשכבת גילו. תלמידים בגילאי 11-14 משתייכים לשכבת הגיל הצעירה, בזמן שתלמידים בני 15 ומעלה משתייכים לשכבת הגיל הבוגרת. תלמידים משכבת הגיל הצעירה החפצים להשתתף בשכבת הגיל הבוגרת יכולים לעשות זאת. שתי שכבות הגיל מתחרות במקביל, למרות שצעירים יכולים להתחרות אך ורק כנגד צעירים, בעוד בוגרים יתחרו אך ורק כנגד בוגרים. לכל מדינה יש סיבוב אזורי בו היא משתתפת, והקבוצות הטובות ביותר בסיבוב האזורי עולות לסיבוב העולמי. התנאים לעלייה לסיבוב העולמי הם:
ישראל בתחרות
בשנת 2010, נערך הסיבוב העולמי של התחרות בשאנגחאי, ובו השתתפו לראשונה שתי קבוצות מישראל, ממרכז חינוך ליאו באק בחיפה.
בשנת 2015 התנהל הסבב הארצי במרכז חינוך ליאובק בחיפה, בסבב זה חלה עלייה גדולה במספר המשתתפים שעמד על כ-300 תלמידים מעשרות בתי ספר, סבב זה היה הגדול ביותר בתולדות התחרות בארץ. באותה השנה נסעו קבוצות ישראליות (מתיכון אחד העם וחטיבת רשיש בפתח תקווה, תיכון אורט כרמים בכרמיאל, ומהמרכז למחוננים ברחובות) לסיבוב האלופים באוניברסיטת ייל.
בשנת 2016 התקיימה התחרות הארצית ברחובות, בשונה משנים קודמות. בסיבוב העולמי הגדול (Global Round) באותה השנה, שהתקיים בבנגקוק, השתתפו קבוצות מתיכון אחד העם ומחטיבת רשיש בפתח תקווה, וממרכז המחוננים מערבה ומרחובות.
בשנת 2017 התקיימה התחרות הארצית ברחובות בפעם השנייה.
בסיבוב העולמי באתונה בשנת 2017 זכו שתי קבוצות מהמרכז למחוננים ברחובות במקום הראשון בשתי קבוצות הגיל: הבוגרים והצעירים
בגמר שנת 2017, שהתקיים באוניברסיטת ייל, קבוצה ממרכז המחוננים ברחובות זכתה במקום השני בקבוצת הצעירים
הסיבוב העולמי ב-2018 נערך בברצלונה והשתתפו בו נבחרות ישראליות רבות.
בסיבוב העולמי בבייג'ינג בשנת 2019 זכתה קבוצה מהמרכז למחוננים ברחובות במקום הראשון בקבוצות גיל הבוגרים.
בשנת 2022 התקיימה בפתח תקווה תחרות ארצית נוספת.
באותה השנה, התקיים הסיבוב העולמי בפראג. בסיבוב השתתפו משלחות ישראליות רבות והוא הניב את אחוז הזכיות הישראלי הגבוה ביותר בהיסטוריית התחרות.
בקבוצה הצעירה, במקום הראשון הכללי, במבחן ובחידון הידע הקבוצתי זכו שיראל אייזמן, ארבל ריכטר ויערה הלר מחטיבת הביניים אחד העם בפתח תקווה. במקום הראשון בקטגוריית הדיבייט הקבוצתי ובמקום השני הכללי זכו אמיתי חולתא, אגם שטוף ויעל שרם מחטיבת הביניים שרת בכפר סבא. כמו כן, במקום הראשון בקטגוריית הכתיבה הקבוצתית זכו רובין שילה חלפון, עמית יוסיפוביץ וליה פרידמן מחטיבת הביניים שרת בכפר סבא.
נוסף על כך, בקבוצה הבוגרת של אותו הסבב זכה במקום הראשון בקטגוריית הדיבייט האישי יובל בר יוחאי מחטיבת הביניים שרת בכפר סבא. במקום הראשון הכללי זכו ליאב כהן, אביב ריכטר וחגי דרג'י מתיכון אחד העם.
ועוד, בסבב העולמי בפראג זכתה בתיה טקר מבית הספר אורט כרמים בכרמיאל בתואר coach of the year (מדריכת השנה).
בגמר 2022, שהתקיים באוניברסיטת ייל, זכתה הקבוצה של שיראל אייזמן, ארבל ריכטר וזיו קטנוב מחטיבת אחד העם במקום ה-2 בג׳וניורים, מבין כ-200 קבוצות מרחבי העולם. בנוסף, זכה דניאל יהושע מתיכון אחד העם במקום ה-2 במבחן האישי בסניורים, מבין כ-900 מתחרים.
במרץ 2023, התקיים סיבוב נוסף של התחרות בפתח תקווה, מהגדולים ביותר מהסיבובים הארציים בעולם באותה השנה עם יותר מ-400 תלמידים. באותו סיבוב, הקבוצה של שאולי מילוא ליבנת, רומי אלדר ועידן אלברט מחטיבת הביניים שרת בכפר סבא זכו במקום הראשון הקבוצתי בג'וניורים, וליה קצבמן מחטיבת הביניים אחד העם בפתח תקווה זכתה במקום הראשון האישי.
באותו סיבוב הקבוצה של גיא וידרה, חגי דרג'י וקארין לוי מתיכון אחד העם זכו במקום הראשון הקבוצתי בסיניורים וגיא וידרה זכה גם במקום הראשון האישי. שבעת התלמידים במקומות הראשונים בסיניורים באותו הסיבוב - אמיתי חולתא, רובין שילה חלפון, ליה פרידמן, אגם שטוף, ירין חן, יעל שרם וגיא וידרה - הניבו את התוצאות האישיות הגבוהות ביותר בסבבי ה-״regionals” באותה שנה, בכל העולם; כמו גם הקבוצה הטובה ביותר שהניבה את התוצאה הקבוצתית הגבוהה ביותר.
בסיבוב העולמי שהתרחש בלונדון, ביולי 2023, זכה בקבוצה הצעירה עידן אלברט מחטיבת הביניים שרת בכפר סבא במקום השני האישי ויחד עם חברי קבוצתו שאולי מילוא לבנת ורומי אלדר, במקום השלישי הקבוצתי. במקום הראשון הקבוצתי באותה קטגוריה זכו שירה כרמל, נועם בריל וליה קצבמן, כולן מחטיבת אחד העם. ליה גם ניצחה את קטגוריית ה״צאלנג״ וזכתה בפרס הJac Khor היוקרתי. מבחינת קטגוריית הדיבייטים, הייתה זאת עדי מועלם מחטיבת הביניים אחד העם שקטפה את המקום הראשון, וגם הגיעה למקום שלישי אישי כללי. בקבוצה הבוגרת, הקבוצות של מתן דולב, עומר אלרום וזיו ליבוב, ושל גיא וידרה, ירין חן ונדב גיל, במקומות ה-3 וה-2 במבחן האישי בסניורים, בהתאמה. כמו כן, זכה גיא וידרה במקום השני האישי, וקבוצתו זכתה במקום השני הקבוצתי, והמקום השני בבואול.
בנוסף, באותו סיבוב זכו סיגל ברום אלדר מחטיבת שרת בכפר סבא בתואר coach of the year (מדריכת השנה), ויפה גלוסקא מחטיבת אחד העם בפתח תקווה בתואר coach of the decade (מדריכת העשור).
הארמייה ה-56 (ברית המועצות)
הארמייה ה-56 הייתה ארמיית שדה של הצבא האדום אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.
וירג'יל צ'פמן
וירג'יל מונדיי צ'פמן (באנגלית: Virgil Munday Chapman; 15 במרץ 1895 - 8 במרץ 1951) היה פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, אשר ייצג את מדינת קנטקי בקונגרס של ארצות הברית.
חייו
צ'פמן נולד במידלטון שבקנטקי. הוא התמחה בחוק ומשפט בערים פריז ואירווין, ולבסוף בבירת קנטקי לקסינגטון. בשנים 1918–1920 כיהן כתובע העיר אירווין.
ב-1948 ניצח צ'פמן את הסנאטור הרפובליקני המכהן של קנטקי, ג'ון שרמן קופר, ונבחר לסנאט של ארצות הברית. צ'פמן נהרג בתאונת דרכים בוושינגטון הבירה ב-8 במרץ 1951, ומותו נקבע בבית החולים של צי ארצות הברית בבת'סדה. הוא נטמן בבית העלמין של פריז שבקנטקי. מאוחר יותר, נתברר כי צ'פמן סבל מאלכוהוליזם. בספרו של רוברט קארו, זוכה פרס פוליצר, "מאסטר הסנאט", צ'פמן תואר כסנאטור שנהג להסתגר באורח שגרתי בגבעת הקפיטול.
צ'פמן הוחלף הן בבית הנבחרים והן בסנאט על ידי תומאס אנדרווד. זה מצב די נדיר אם כי לא ייחודי. גם חברי הקונגרס דן קווייל, ויליאם האת'וויי, ספארק מאטסונאגה, הנרי הנסברו וג'ונתן צ'ייס הוחלפו על ידי אותו האיש הן בקונגרס והן בסנאט.
טום רוברטס
תומאס ויליאם רוברטס (באנגלית: Thomas William Roberts; 8 במרץ 1856 – 14 בספטמבר 1931) היה אמן אוסטרלי יליד אנגליה וחבר מפתח באסכולת היידלברג, הידועה גם בשם אימפרסיוניזם אוסטרלי.
ביוגרפיה
רוברטס נולד בדורצ'סטר, דורסט, אנגליה. הוא היגר עם משפחתו לאוסטרליה בשנת 1869 לגור אצל קרובי משפחה. הם התיישבו בקולינגווד, פרבר של מלבורן, ויקטוריה. הוא עבד כעוזר של צלם בשנות ה -70 של המאה ה -19, בזמן שלמד אמנות בלילה אצל לואי בובלו והתיידד עם אמנים בולטים, בעיקר פרדריק מק'קבין. במהלך תקופה זו, אמו התחתנה בשנית עם גבר שרוברטס לא הסתדר איתו. לפיכך החליט להמשיך את לימודי האמנות, וחזר לאנגליה לשלוש שנות לימוד אמנות במשרה מלאה בבתי הספר המלכותיים של האקדמיה בין השנים 1881–1884. הוא נסע לספרד בשנת 1883 עם האמן האוסטרלי ג'ון ראסל, שם פגש את אמנים ספרדים שהכירו לו את עקרונות האימפרסיוניזם והציור באוויר הפתוח. בהיותו בלונדון ובפריז, הוא קיבל את ההשפעה המתקדמת של הציירים ז'ול בסטיאן-לפג' וג'יימס אבוט מקניל ויסלר.
משנת 1884 ועד שנות ה-90 של המאה ה-19 רוברטס עבד שוב בוויקטוריה, בסטודיו שלו במתחם האולפנים המפורסם של גרוסוונור צ'יימברס, במלבורן. בשנת 1885 החל לצייר את מה שיהפכו אחר כך לפרברים חיצוניים של העיר, והיה בין יוצרי מחנות האמנים בבוקס היל ובהיידלברג, שם עבד לצד מק'קבין, ארתור סטריטון וצ'ארלס קונדר, ועבד על ייצוג האור, החום והמרחבים של אוסטרליה.
בשנת 1896 הוא התחתן עם אליזבת (לילי) ויליאמסון בת ה-36 ונולד להם בן. רבים מציוריו המפורסמים ביותר מגיעים מתקופה זו. רוברטס היה יצרן מומחה של מסגרות לתמונות, ובתקופה 1903–1914, כאשר צייר מעט יחסית, ככל הנראה חלק גדול מהכנסותיו הגיעו מפרנסה זו. רוברטס בילה את מלחמת העולם הראשונה באנגליה בסיוע בבית חולים. באוסטרליה הוא בנה בית בקליסטה, ליד מלבורן.
אליזבת נפטרה בינואר 1928, ורוברטס התחתן בשנית באוגוסט 1928.
הוא נפטר בשנת 1931 מסרטן בקליסטה ליד מלבורן. אפרו קבור בחצר הכנסייה בטסמניה.
יצירה
רוברטס צייר מספר לא מבוטל של נופי שמן ודיוקנאות משובחים, חלקם צוירו במחנות אמנים עם חברו מק'קבין. אולי המפורסמים ביותר בתקופתו היו שני ציורים, "גז הכבשים", שהוצג בגלריה הלאומית של ויקטוריה ו"התמונה הגדולה", שהוצג בבית הפרלמנט בקנברה. "התמונה הגדולה", היא תיאור הישיבה הראשונה של הפרלמנט באוסטרליה, הייתה עבודה עצומה, הבולטת באירוע המתואר כמו גם באיכות עבודתו של רוברטס.
"גז הכבשים" התבססה על ביקור בחוות גידול כבשים בברוקלסבי בדרום ניו סאות' ויילס, תיאר את תעשיית הצמר שהייתה תעשיית הייצוא הראשונה באוסטרליה ומהווה מרכיב מרכזי בחיים הכפריים. כשהוצג הציור לראשונה, נשמעו מיד קריאות שהציור חייב להיכנס לגלריה ציבורית, בעיתונות בסידני נאמר: "אם נאמני הגלריה הלאומית שלנו היו הכי פחות פטריוטים, הם היו עדיין רוכשים את הציור." חלק מהמבקרים לא חשו שהתמונה הזאת מתאימה להגדרה של "אמנות גבוהה". עם זאת, מכיוון שתעשיית הצמר הייתה אז ענף הייצוא הגדול באוסטרליה, נושא שאנשים אוסטרלים רבים יכלו להזדהות איתו. בציור הזה, כפי שאמר אחד המבקרים המודרניים, רוברטס העביר את הכשרת האמנות הרשמית שלו לעבודה, ותרגם את "הפסלון הקלאסי לעובדים בסככת הגז".
רוברטס עשה ציורים רבים אחרים המציגים אנשי הכפר בעבודתם, עם תמונה דומה של סככות הגז ב"צמר הזהב "(1894), ו"כריתת עצים" (1886). ציורים רבים של רוברטס היו נופים או רעיונות שנעשו על בדים קטנים שהוא צייר מהר מאוד, כמו תצוגותיו בתערוכה המפורסמת 9 \ 5 במלבורן, "9 על 5" בהתייחס לגודל באינץ' של מכסי קופסת הסיגרים שעליהם רוב הציורים נעשו. בתערוכה זו הציגו לרוברטס יותר עבודות מכל אחד אחר.
בשנת 1888 פגש רוברטס את צ'ארלס קונדר בסידני והם ציירו יחד בחוף קוגי. קונדר הצעיר מצא כי מסעות הציור הללו משפיעים לטובה והחליט לעקוב אחר רוברטס למלבורן מאוחר יותר באותה השנה כדי להצטרף אליו ולסטריטון במחנה האמנים שלהם בהיידלברג. בעוד קונדר צייר את מפרץ קוגי תוך שימת דגש על האיכויות הדקורטיביות של צורה וצבע, הרישום של רוברטס בקוגי (1888) מגלם את התמקדותו העיקרית בהשפעות הטבעיות של הנוף. זוהי עדות מוקדמת לטכניקת ה'אימפרסיוניזם של רוברטס, שהוציאה את בוהק השמש על הים הכחול הבהיר, חול לבן מולבן, דשא יבש וצמחייה חוף ים.
הנסיך קאנין קוטוהיטו
הנסיך קָאנְיִן קוֹטוֹהִיטוֹ (ביפנית: 閑院宮載仁親王; 10 בנובמבר 1865 – 21 במאי 1945) היה בן משפחת הקיסרות היפנית (בנו המאומץ של קומיי, קיסר יפן), אשר שירת בין השנים 1931–1940 כראש המטה הכללי של הצבא היפני הקיסרי. במהלך שירותו השתתף במלחמת סין–יפן הראשונה, מלחמת רוסיה–יפן ומלחמת סין–יפן השנייה. ביחד עם הידקי טוג'ו היה מבין התומכים הראשיים של ההסכם התלת-צדדי עם גרמניה הנאצית ואיטליה הפאשיסטית להקמת מדינות הציר.
ביוגרפיה
הנסיך קוטוהיטו נולד בקיוטו, ביפן של שוגונות טוקוגאווה, בנו ה-16 של הנסיך קוני מסניף פושימי של המשפחה הקיסרית היפנית. הוא אומץ על ידי קומיי, קיסר יפן, ובכך הפך ליורש פוטנציאלי לכס קיסר יפן, אולם בסופו של דבר בנו של קומיי, מוצוהיטו, הפך לקיסר עם מות אביו.
בשנת 1868, כשהיה בן שלוש, נשלח ללמוד במקדש הבודהיסטי של סמבו-אין לאריסטוקרטים, אך בשנת 1872 חזר לביתו כדי לשרת בתור ראש ענף קאנין של המשפחה הקיסרית עקב מות אביו הביולוגי. בשנת 1877 נכנס לאקדמיה הצבאית היפנית וסיים את לימודיו בשנת 1881. בשנת 1882 לאחר שעבר בהצלחה את לימודיו והפך לצוער, הוא נשלח על ידי הקיסר מייג'י (מוצוהיטו), אחיו החורג, לרפובליקה הצרפתית השלישית כנספח צבאי.
בין השנים 1897–1899 היה קצין הפיקוד של גדוד חיל הפרשים הראשון. בשנת 1901 קיבל את הפיקוד על חטיבת הפרשים השנייה; מאוחר יותר באותה שנה הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל. הוא השתתף בפעולה צבאית נוספת במלחמת רוסיה-יפן.
הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל בשנת 1904 וקיבל את הפיקוד על אוגדת הפרשים הראשונה בשנת 1906. בשנת 1911 מונה למפקד אוגדת המשמר הקיסרי. בשנה שלאחר מכן הועלה לדרגת גנרל והפך לחבר במועצת המלחמה העליונה. בשנת 1919 הועלה לדרגת פילדמרשל. בשנת 1921 סייר באירופה ביחד עם יורש העצר הירוהיטו.
בשנת 1931 הפך לראש המטה הכללי של הצבא היפני, וכיהן בתפקיד זה עד 1940. בשנת 1937 החלה מלחמת סין–יפן השנייה, במהלכה אישר משרדו שימוש בנשק כימי בסין ובמונגוליה הפנימית. הנסיך קוטוהיטו, יחד עם פוליטיקאים נאצים, התנגד למיסוד היחסים עם ארצות הברית והאימפריה הבריטית ותמך בחתימה על ההסכם התלת-צדדי להקמת מדינות הציר.
אף על פי שפרש מהצבא באוקטובר 1940, קוטוהיטו נשאר חבר במועצת המלחמה העליונה. הוא נפטר בבית הקיץ של משפחת קאנין באודווארה, קנאגאווה, כשלושה חודשים לפני כניעת האימפריה היפנית ולא הספיק לעמוד לדין בבית הדין הבין-לאומי הצבאי למזרח הרחוק. הנסיך קוטוהיטו נקבר בהלוויה ממלכתית ביוני 1945, שהייתה אמורה להיות ההלוויה הממלכתית האחרונה של יפן הקיסרית. בנו, הנסיך הרוהיטו ירש אותו כראש סניף קאנין של המשפחה הקיסרית.
Tame Impala (אלבום)
הקלטה
השירים במיני-אלבום נבחרו מתוך כ-20 שירים שקווין פארקר, סולן הלהקה, כתב כבר ב-2003, שאותם שלח לחברת התקליטים "Modular Recordings". כשדיבר על שחרורו של המיני-אלבום, פארקר אמר: "רוב השירים על המיני-אלבום לא נועדו להישמע על ידי כל פרת', שלא לדבר על כל העולם. הם הוקלטו רק בשביל ההאזנה שלי, וכדי שאוכל לצרוב CD של זה ולשים אותו במכונית או לתת אותו לחברים שלי".
איברמקטין
איברמקטין (Ivermectin) היא תרופה, המשמשת לטיפול בהתפשטות של טפילים. אצל בני אדם הטפילים הללו כוללים בין היתר כינים, סקביאס, אונקוצרקיאזיס, ואלפנטיאזיס. ברפואה הווטרינרית התרופה משמשת בין היתר למניעה ולטיפול בלדירופילריאזיס, ובאקריאזיס. איברמקטין פועל באמצעות מנגנוני פעולה רבים אשר גורמים למותם של הטפילים. ניתן ליטול את התרופה באמצעות בליעתה או על ידי מריחתה על פני העור על מנת למנוע התפשטות חיצוניות של טפילים.
התרופה התגלתה במקור בשנת 1975 ונכנסה לשימוש רפואי בשנת 1981. הביוכימאי האירי ויליאם קמפבל והביוכימאי היפני סטושי אומורה זכו בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 2015 על גילויה ועל גילוי היישומים של התרופה. התרופה נמצאת ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי, והיא מאושרת על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי כתרופה המונעת התפשטות של טפילים. בשנת 2018, איברמקטין דורגה במקום ה-420 מבין התרופות הנמכרות ביותר בארצות הברית, כאשר מעל למאה אלף מרשמים הנחו להשתמש בה. איברמקטין זמינה גם כתרופה גנרית.
Kickstarter
Kickstarter (מאנגלית "נותן דחיפה ראשונית") היא חברה לתועלת הציבור המפעילה אתר המממש רעיונות יצירתיים באמצעות מימון המונים. מהקמתו ב-2008, מימן האתר מגוון רחב של פרויקטים, כגון סרטי אינדי, מוזיקה וקומיקס, עיתונות, משחקי מחשב ופרויקטים הקשורים במזון.
בשנת 2012 החל גיוס המונים לפיתוח משחק מחשב "Castle Story", כאשר המטרה הייתה לגייס 80 אלף $, מהר מאוד היקף הגיוס הגיע ל-700 אלף $.
בתחילת שנת 2014 פרסם האתר כי במהלך שנת 2013 חלה צמיחה של 50% בהיקף הגיוסים, וגויסו סך הכל כ-480 מיליון דולר, ב-3 במרץ 2014 פרסם האתר כי גויסו בסך הכל מיליארד דולר.
מנגנון
Kickstarter הוא אתר המשמש פלטפורמה לגיוס כספים בשיטת מימון המונים. שיטה זו חוסכת פנייה למשקיעים מקצועיים, הדרך המרכזית להשגת מימון.
באפשרותם של הנרשמים לאתר לפרסם את הרעיון שלהם בצורה של פרויקט עתידי, ולבקש מגולשים תמיכה כלכלית בתמורה לגמול כלשהו. לכל סכום אותו הגולש מעוניין "לתרום" ("Pledge"), היזם מציע גמול ההולך וגדל בהתאם לגודל התרומה. על יוצרי הפרויקט לבחור תאריך יעד ומטרה כספית מינימלית, כך שאם הפרויקט לא צובר את הסכום הנדרש עד לתאריך הנבחר, הכסף לא נגבה כלל. הכסף עבור הפרויקט "נתרם" באמצעות אתר אמזון.
אם הפרויקט עמד ביעדיו, הכסף מועבר לידי היזם, כאשר 5 אחוזים מועברים לאתר וכ-5 אחוז נוספים מועברים לאמזון. בשונה מצורות השקעה וגיוס כספים אחרות, Kickstarter לא תובעים בעלות כלשהי על הפרויקט או תוצריו. למרות זאת, לאחר שהפרויקט מומן נשמר דף מסכם בארכיון האתר, הנגיש לכלל הגולשים, ואינו ניתן לעריכה או הסרה.
מגבלות
ליזמים אין מחויבות משפטית להשתמש בכסף שצברו למימון הפרויקט, או לספק תוצר כלשהו, והאתר הואשם בחוסר בקרת איכות על הפרויקטים שבו. Kickstarter ממליץ לגולשיו להשתמש בשיקול דעת לפני שהם תורמים לפרויקט ומזהיר את היזמים מפני תביעות משפטיות במידה ולא יעמדו בהבטחותיהם.
גיוס כספים יכול להיעשות רק על ידי תושבי מדינות מסוימות, בחלקן תחת הגבלות מסוימות. בארצות הברית ובאוסטרליה לדוגמה אין הגבלות, בקנדה יש תלות בסוג כרטיס האשראי של מבקשי המימון, ובישראל אין כלל יכולת ליצור פרויקטים.
יורוקורפוס
יורוקורפוס הוא כינויה של יחידה צבאית המורכבת מחיילים מעשר מדינות שונות החברות באיחוד האירופי.
היסטוריה
יורוקורפוס הוקם ב-1993 בידי צרפת, גרמניה ובלגיה. ב-1994 הצטרפה גם ספרד וב-1996, לוקסמבורג. חמש המדינות האלו הן החברות הקבועות המרכיבות את היורוקורפוס. מדינות נוספות השולחות חיילים ליורוקורפוס הן יוון, איטליה, רומניה וטורקיה. הולנד ובריטניה שולחות קציני קישור למטה היורוקורפוס. ב-2002 חתמו אוסטריה ופינלנד על אמנה שבמסגרתה החלו לשלוח חיילים ליורוקורפוס. פינלנד הפסיקה ב-2006 ואוסטריה ב-2011. בין 2003–2007 גם קנדה שלחה חיילים ליורוקורפוס. ב-2010 חתמה פולין על אמנה במסגרתה הסכימה לשלוח חיילים ליורוקורפוס החל מ-2017, אולם בעקבות חילופי השלטון במדינה ב-2015 נקטע המהלך.
היורוקורפוס הוא למעשה מטה משותף של האומות. הוא אינו כפוף לאף גוף צבאי אלא רק לוועדה מיוחדת בה חברים נציגי האומות. עם זאת, ליורוקורפוס אין הכרה רשמית מצד האיחוד האירופי. מטה היורוקורפוס ממוקם בשטרסבורג. שפת העבודה הרשמית במטה הייתה גרמנית וצרפתית עד 2002 אז עברה האנגלית לשמש כשפה רשמית. מצבת כוח האדם של היורוקורפוס היא 1,000 איש בלבד, אולם הבריגדה הצרפתית-גרמנית כפופה אליו באופן רשמי. בנוסף, חמש החברות הקבועות ביורוקורפוס מחזיקות כוחות ייעודיים אשר במקרה חירום אמורים להיות מוכפפים למטה היורוקורפוס. סך כל הכוחות הללו עומד על 60,000 איש.
אנשי היורוקורפוס היו חלק מכח שמירת השלום בקוסובו ובהמשך השתתפו בלחימה באפגניסטן.
שיטת קסיסקי
הסבר השיטה לפענוח הצופן
שלבים לחישוב אורך המפתח (KEY) שבו השתמשו להצפנת המסר/הטקסט:
שלב ב'
מציאת המחלק הגדול ביותר (GCD) בין כל המרחקים שמצאנו בשלב א'. כיוון שכל המרחקים הם מכפלה באותו מפתח, כאשר נמצא את המחלק הגדול ביותר נמצא את אורך המפתח.
הערה - ישנם מרחקים שאינם נכונים, מכיוון שהמילה חזרה על עצמה לא מכיוון שהיא זהה, אלא בגלל מקריות של הטקסט. ולכן אם ישנה תוצאה שאינה מתאימה לשאר התוצאות שמצאנו נתעלם ממנה (למשל אם ל-10 תוצאות שמצאנו יש מחלק גדול = 7, ולתוצאה ה-11 אין כזה מחלק --> נתעלם ממנה). בנוסף אם המפתח גדול דיו רוב הסיכויים שהמרחק יהיה מכפלה של המפתח (הסתברות למקריות קטנה).
שלב ג
נבנה טבלה עם K עמודות (K=אורך המפתח) - נכניס לכל עמודה את האות בצופן במקום המתאים שלה לפי אורך המפתח. למשל האות הראשונה בצופן תהיה בעמודה הראשונה, השנייה בעמודה השנייה עד לעמודה ה-K ואת האות ה-K+1 לעמודה ה-1 שוב. וכך הלאה עבור על אותיות הצופן. בסיום - כל עמודה הוצפנה בעזרת התמרה מונו-אלפביתית - ונפענח את ההצפנה של כל עמודה לפי אנליזה של תדירות האותיות בשפה. ההצפנה תהיה נכונה לגבי כל העמודות, כלומר אם האות e הוצפנה בעמודה 1 לפי אות s, היא תוצפן כך גם בשאר העמודות בטבלה.
שלב ד'
על ידי פיענוח הצופן - ניתן למצוא את המפתח שבו השתמשו להצפנה. או ניתן גם לנחש את המפתח במהלך הפיענוח.
שיטה נוספת
שיטה דומה למציאת אורך המפתח של קסיסקי: א'- משתמשים בעותק זהה של הצופן. שמים הודעת צופן אחת על העותק, ומזיזים את העותק הזזה אחת כל פעם. כאשר בכל פעם סופרים את מספר ההתאמות בין שתי ההודעות, כלומר כמות הפעמים שהאותיות זהות אחת מעל השנייה.
ההמשך כמו מקודם - פיענוח המפתח באותה צורה (חלוקה לעמודות)
אלברכט השלישי, רוזן הבסבורג
אלברכט השלישי, רוזן הבסבורג (נפטר ב-25 בנובמבר 1199) הידוע גם בשם אלברכט העשיר, היה רוזן הבסבורג ואב קדמון של בית הבסבורג.
ביוגרפיה
אלברכט היה בנו של ורנר השני, רוזן הבסבורג, וירש את נחלותיו לאחר מותו בשנת 1167. אלברכט התחתן עם איטה פון פולנדורף, בתו של רודולף, רוזן פולנדורף. כמו אביו, הוא היה תומך נאמן של בית הוהנשטאופן. ב-1186 הוא קיבל לשליטתו רוזנות אלזס עילית.
אלברכט היה אביו של רודולף השני, רוזן הבסבורג, אשר ירש את נחלותיו לאחר מותו ב-25 בנובמבר 1199.
רובע קונטורהאוס
רובע קונטורהאוס (בגרמנית: Kontorhausviertel) הוא החלק הדרום-מזרחי של העיר העתיקה (Altstadt) של המבורג בגרמניה, התחום בין הרחובות שטיינשטראסה, מסברג, קלוסטרוול וברנדסטוויטה. נוף הרובע מאופיין בבנייני משרדים גדולים בסגנון אקספרסיוניזם של לבנים (Backsteinexpressionismus) של ראשית המאה ה-20.
ב-5 ביולי 2015, נוספו חלקים מרובע קונטורהאוס ורובע שפייכרשטאדט הסמוך לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו. בהחלטה להוסיף את האתר לרשימה נכתב:.
רקע היסטורי
מאז המאה ה-17 האזור בנוי בצפיפות; התוצאה הייתה מה שנקרא גנגפירטל (Gängeviertel - "רובע המסדרונות") עם סמטאות צרות רבות. צפיפות הבניינים עלתה עוד יותר כאשר היה מחסור בדיור לאחר בשנת 1842. בשנת 1892 פרצה והתנאים ההיגייניים הירודים בשכונה גרמו למחלה להתפשט באופן דרמטי - אז הוחלט לפתח מחדש את האזור. כתוצאה מכך יושבו תושבים רבים מחדש במקומות אחרים.
האדריכל, שהיה מנהל הבנייה מאז 1909, גבר על הצעות אחרות בתכנון מחדש של האתר. אף על פי שניתן היה לחזות בתחילה גם שימוש חלקי כשטח מגורים, דרישות המקום ההולכות וגדלות של סוחרי המבורג היו אמורות להיפתר בבניית בנייני משרדים גדולים. כיכר בורכרדפלץ (Burchardplatz) מהווה את מרכז המתחם שתוכנן על ידי שומאכר.
אדריכלות
המבנים היו עשויים בעיקר מבניית שלד מבטון מזוין. המבנים החדשים השונים היו תוכננו באופן אינדיבידואלי. המאפיינים האופייניים הם חזיתות לבני קלינקר וגגות נחושת. על מנת להפוך את הרחובות לפתוחים יותר בחלקם העליון, הקומות העליונות מוסטות לעיתים קרובות מהחזית הראשית של הבית. אלמנטים דקורטיביים בחזית עשויים גם הם מלבני קלינקר. בנוסף, נעשה שימוש בעיצוב אלמנטים (לעיתים קרובות פסלים) מקרמיקה, שרובם קשורים למסחר ומלאכה בהמבורג.
פאיתון (מצביא)
פאיתון הידוע לעיתים גם בשם פיתון (ביוונית:  Πείθων; ? - 314 לפנה"ס) היה מצביא מוקדוני אשר שימש כסומאטופילקס של אלכסנדר הגדול, ומאוחר יותר היה דמות שולית במלחמות הדיאדוכים.
ביוגרפיה
פאיתון היה בנו של אציל מוקדוני בשם קרטרוס מאזור אאורדיה במערב מוקדון. הוא נזכר לראשונה בשנת 326 לפנה"ס כטריארארך, היינו מפקד צי, אשר סייע לאלכסנדר הגדול לחצות את האינדוס במהלך פלישת אלכסנדר הגדול להודו. בשנה הבאה הוא נזכר כאחד משמונת הסומאטופילקס ("שומרי ראש") של המלך. אריאנוס מספר שבשנת 323 לפנה"ס הוא ושישה קצינים נוספים ישנו לילה במקדש סראפיס כדי לבקש רחמים מהאל עבור אלכסנדר החולה. הסיפור הוא ככל הנראה המצאה, שכן סראפיס הוא עיבוד יווני של אל בבלי אשר פולחנו החל רק במאה ה-3 לפנה"ס.
עם מותו של אלכסנדר באותה שנה, עדיין החזיק פאיתון במשרת הסומאטופילקס, ולפיכך השתתף בהסכמי בבל. במסגרת ההסכמים, הוא מונה לסטרטגוס של מדי. עם זאת, היה מדובר באזור גדול וחשוב מדי, והעניק לפאיתון הרבה מדי כוח. לפיכך הוא נאלץ להסתפק רק בחלק הדרומי של הארץ, בעוד החלק הצפוני נמסר לאטרופטס. עם מותו של אלכסנדר, פתחו היוונים שיושבו באסיה הקטנה בידי אלכסנדר במרד. עוצר הממלכה, פרדיקס, הקים כוח שכלל 3,000 חי"ר ו-800 פרשים, והפקיד אותו בידיו של פאיתון עם הוראה להביס את המורדים ולהרוג את מנהיגיהם. פאיתון שמח על הכוח שהופקד בידיו, ותכנן להשתמש בו כדי לכרות ברית עם המורדים ולהפוך לשליט בלעדי של האזור. הוא הגיע להסכם עם אחד ממפקדי המורדים, והורה למורדים לחזור לבתיהם לאחר שיישבעו לו אמונים. עם זאת, חייליו של פאיתון, שזכרו את הוראותיו המפורשות של פרדיקס, הרגו את כל המורדים וסיכלו את מזימתו. עם זאת, ייתכן שפרדיקס צפה שפאיתון עלול לנקוט בקו פעולה מעין זה, ואולי אף הורה לו מראש להרוג את כל המורדים, ולחלק את השלל בין החיילים כדי לוודא שהם אכן יעשו זאת. חלק מהחוקרים אף סבורים שפאיתון כלל לא תכנן לבגוד, אלא הכיר בעובדה שחייליו מעטים יחסית, ושהמושלים באזור אינם יכולים להרשות לעצמם לאבד עוד חיילים, ולכן ניסה להגיע להסכם.
ייתכן שבאותה העת החל פרדיקס לחשוש שפאיתון חזק מדי, אולם לא היה מסוגל להדיחו מתפקידו ללא סיבה ולפיכך החל לקחת אותו עמו למסעות המלחמה כדי שיוכל לשלוט בו. פאיתון השתתף במסע המלחמה כנגד אריארתס הראשון המנהיג המורד מקפדוקיה. עם פרוץ מלחמת הדיאדוכים הראשונה בשנת 322 לפנה"ס, תמך פאיתון בפרדיקס, וזה האחרון הורה לו להצטרף למסע המלחמה כנגד תלמי שליט מצרים. הכוחות ניסו לחצות את הנילוס ליד ממפיס, אולם נכשלו בכך כישלון מוחץ. על פי דיודורס, האבדות הקשות במחנה פרדיקס, ובכללם כמה ממפקדיו הבולטים, הביאו זעם כלפי פרדיקס. במקביל, תלמי החליט לנהוג בכבוד כלפי גופות החיילים ממחנה פרדיקס שנותרו בשטחו והורה לשרוף אותן, כמנהג הקבורה היווני ואף שלח את עצמותיהם לקרוביהם, דבר אשר הגביר את האהדה אליו על חשבון פרדיקס. עם לילה, הוביל פאיתון מרד במחנה, וקבוצה של פרשים פרצה לאוהלו של פרדיקס ודקרוה אותו למוות.
לאחר מותו של פרדיקס, למשך תקופה קצרה שימש פאיתון כעוצר יחד עם ארהידאוס. אולם במסגרת הסכם טריפרדיסוס התעלמו ממנו לחלוטין, ומינו כעוצר במקומו את אנטיפטרוס. בניגוד לשאר הדיאדוכים שתמכו באנטיפטרוס במהלך המלחמה, פאיתון לא תוגמל כלל, וללא ספק חש מרומה. בשנת 319 לפנה"ס מת אנטיפטרוס, ובכך נפתח חלון הזדמנויות חדש בפניו של פאיתון. בשנת 318 לפנה"ס הוא תקף את פיליפוס מושל פרתיה, כבש את ארצו ומינה את אחיו כמושל החדש. שאר הדיאדוכים באזור התנגדו לצעד ואיחדו כוחות נגדו. הצבא המאוחד כבש חזרה את פרתיה, והיה מוכן לצעוד כנגד מדי ולהדיח את פאיתון. אלא שאז הגיעה מלחמת הדיאדוכים השנייה בין קסנדרוס לפוליפרכון לשיאה, ופוליפרכון כרת ברית עם אאומנס ומינה אותו למצביא עליון באסיה. לעומת זאת קסנדרוס כרת ברית עם אנטיגונוס מונופתלמוס. מרבית הדיאדוכים באסיה החליטו לחבור אל אאומנס, בעוד פיתון וסלאוקוס החליטו לחבור אל אנטיגונוס. בשנת 316 לפנה"ס הביס אנטיגונוס את אאומנס בקרב גביינה.
יצחק מג'לד
הרב יצחק אברהם שלמה מְגַ'לֵד (ה'תקצ"ה, 1835 – א' באלול ה'תר"ף, 15 באוגוסט 1920) היה דיין, שוחט וממלא מקום החכם באשי של בגדאד.
ביוגרפיה
חכם יצחק מג'לד נולד בשנת ה'תקצ"ה (1835), בבגדאד שבאימפריה העות'מאנית (בתחומי עיראק של ימינו). שמו היה יצחק, והיה חותם כיצחק אברהם שלמה, שמשמעותו - כמקובל בארצות ערב - "יצחק בן אברהם בן שלמה". אביו היה הרב אברהם בן שלמה, המכונה "מג'לד" ("כורך ספרים" בערבית), ואימו מרים, הייתה בתו של הרב משה בן שמואל הלוי, פייטן, ואחד מראשי חכמי בבל במחצית הראשונה של שנות ה'ת"ר, שבעידודו והכוונתו הוקם בשנת ה'תקצ"ב בבגדאד תלמוד תורה גדול, שבראשו עמד בנו הרב אהרון, ובו התחנכו רבבות ילדים, בעיקר בני עניים. אחיו התאום היה הרב שמואל מ'גלד. היו לו שני אחים נוספים, הרב משה שמש, שהיה שמש בית הכנסת "שיך יצחק". והרב יעקב מועלם, שהיה חזן בבית הכנסת "נעסה".
למד במדרש בית זלכה, והיה מתלמידיו המובהקים של הרב עבדאללה סומך, כמו אחיו הרב שמואל. רבו החשיבו מאוד. לימים הספידו הרב מג'לד ברבים, בחר את השם לספרו 'זבחי צדק' וכתב לו הסכמה (הספר נדפס בבגדאד בשנת ה'תרס"ד).
בשנת ה'תרט"ו (1855) למד שחיטה, ומאז החל לשמש כשוחט ובודק בבגדאד. היה שוחט מפורסם ומומחה שהסמיך שוחטים ובודקים רבים בעיר ונודע בשם 'חכם יצחק השוחט'. הדפיס ספרים על ענייני שחיטה (להלן).
בשנת ה'תרל"א (1871) החל לשמש כדיין שני ושלישי בבית הדין בבגדאד, לצד הרבנים נסים חי הלוי, עזרא יחזקאל הכהן, אברהם יהושע חורש, והראב"ד הרב אלישע נסים דנגור. וחתם על פסקי דין. לא ידוע עד מתי שימש בתפקידו, אולם בשנת ה'תרמ"ו עוד היה חבר בבית הדין. באדר ב' ה'תרמ"ו נמנה בין חמשת החכמים שמונו להשגיח על הקהל.
נקבר בבגדאד.
חיבוריו
כמו כן כתב מחידושיו על הש"ס ב'המאסף' בשנים ה'תר"ס-ה'תרס"א כששימש חכם באשי. והשיב לשאלות הלכתיות שנשאל. איגרת הלכתית שלו (נכתבה אחרי שנת ה'תרס"א) אל הרב יוסף חיים אודות מה שנשאל בספרו 'רב פעלים' (חלק א, יורה דעה סימן ט"ו) בדין מים שסוננו מתולעים, ותשובת הרב יוסף חיים אליו, נדפסו בספר 'הוד יוסף' (סימנים נ"ט-ס, ירושלים ה'תשנ"א)
בונזי קולסון
בונזי אלכסנדר קולסון השני (באנגלית: Bonzie Alexander Colson II; נולד ב-12 בינואר 1996) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד במכבי תל אביב.
קריירה
קולסון החל לשחק כדורסל בבית הספר התיכון סנט אנדרו שבברינגטון, רוד איילנד. כשסיים את התיכון, שוכנע על ידי עוזר מאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת נוטרדאם להצטרף לאוניברסיטה, שתתאים ותטפח את הצד ההתקפי שלו.
ב-18 בספטמבר 2018 חתם בקליבלנד קאבלירס, שוויתרה עליו ב-13 באוקטובר ושלחה אותו לקאנטון צ'ארג' מליגת הפיתוח של ה-NBA. במשחקו הראשון בליגה קלע 23 נקודות ואסף 15 ריבאונדים.