cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ספרטוי
סטפנוס מביזנטיון (המאה ה-6 לספירה) ציין במילונו הגאוגרפי, שעל פי קלאודיוס יולאוס (Claudius Iolaus, חי לא לפני ייסוד קיסריה), מקור השם של ארץ יהודה הוא באודאיוס (Udaeus), "אחד (מחמשת) 'האנשים שנזרעו' בתבאי, שהיה בין בני לווייתו הצבאיים של דיוניסוס". ייתכן וניתן להסביר את הקשר בין השם המיתולוגי "אודאיוס" לשם "יהודה" (נהגית ביוונית: "יודאיה") בדמיון הצלילי ביניהם. ייתכן וקשר זה מקורו במסורת הידידות בין היהודים וספרטה, שהופיעה בתקופה ההלניסטית (כפי שמסופר ב), כמו גם מתוך סיפור הגירתם של הספרטוי לספרטה.
בספרו של ריק ריירדן "פרסי ג'קסון וקללת הטיטאן", אשר הוא השלישי בסדרת "פרסי ג'קסון והאולימפיים", נמלטים הגיבורים מהספרטוי הרודפים אחריהם בשירות הטיטאנים. הספרטוי מופיעים גם בסדרת ההמשך "גיבורי האולימפוס", בספר השני בסדרה: "בן נפטון". הספרטוי מופיעים גם בספרו של מייקל סקוט, "האשפית" - האחרון בסדרת "הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות".
הווארד וב
הוֹוארד מלטון וב, MBE (באנגלית: Howard Melton Webb; נולד ב-14 ביולי 1971) הוא שופט כדורגל אנגלי לשעבר. וב שפט משחקים באנגליה וכן משחקים בינלאומיים במפעלים של אופ"א ופיפ"א. ב-2010 היה וב לשופט הראשון ששופט באותה שנה גם את גמר ליגת האלופות וגם את גמר המונדיאל.
קריירה
וב נולד ברות'רדאם שביורקשייר. אביו, בילי וב, היה שופט גם הוא במשך 35 שנה. לפני שהפך את שיפוט הכדורגל למקצוע היה סמל במשטרת דרום יורקשייר.
באנגליה
את הקריירה כשופט החל הווארד וב ב-1993 כששימש כקוון בליגת הכדורגל של המחוזות הצפון מזרחיים באנגליה וב-1995 החל לשמש כשופט ראשי. וב חזר לעמדת הקוון כשהתקדם לפוטבול ליג ב-1996 ולפרמייר ליג ב-1998. במקביל לתפקידו כקוון בפרמייר ליג שימש וב גם כשופט ראשי בפוטבול קונפרנס. בשנת 2000 עזב את תפקידיו הקודמים והחל לשמש כשופט ראשי בפוטבול ליג. בשנת 2003 עבר לשפוט בפרמייר ליג בה הוא שופט עד היום. לצד משחקיו בליגה שפט וב גם במשחקים במפעלים אחרים באנגליה. ביניהם בולטים: מגן הקהילה של שנת 2005, גמר גביע הפוטבול ליג של 2007 וגמר גביע ה-FA של 2009.
משחקים בינלאומיים
המשחק הבינלאומי הראשון אותו שפט וב היה משחק ידידות בווינדזור פארק בין ל ב-2005.
ב-2006 נמנה בין שופטי טורניר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 שהתקיים באותה השנה בפורטוגל. וב שפט שני משחקים בשלב הבתים, ניצחון 0-1 של צרפת על פורטוגל וניצחון באותה תוצאה של איטליה על אוקראינה. וב שפט גם את אחד ממשחקי חצי הגמר, ניצחון בפנדלים של אוקראינה על סרביה ומונטונגרו לאחר 0-0 בתום תשעים הדקות, והיה השופט הרביעי במשחק הגמר של הטורניר. ב-26 בספטמבר בהמשך השנה, לאחר הטורניר, שפט לראשונה משחק בליגת האלופות: ניצחון חוץ של ליון 0-3 על סטיאווה בוקרשט בשלב הבתים.
ב-2007 היה וב בין חמשת השופטים שנשלחו מאופ"א לשפוט במשחקי אליפות העולם בכדורגל עד גיל 20. הוא שפט שלושה משחקים בשלב הבתים, את משחק רבע הגמר בו הביסה צ'ילה את ניגריה 0-4 כשכל השערים נכבשו בהארכה, ואת חצי הגמר בו נצחה צ'כיה את אוסטריה 0-2.
ב-2011 הוכתר לחבר במסדר האימפריה הבריטית (MBE) על תרומתו לכדורגל. באוגוסט 2014 הודיע וב על פרישה משיפוט, ומונה להיות המנהל הטכני של איגוד השופטים האנגלי.
ישנוניות
ישנוניות היא מצב של תשוקה חזקה לשינה, או שינה לתקופות ארוכות בצורה יוצאת דופן. יש לזה משמעויות וסיבות ברורות. זה יכול להתייחס למצב הרגיל שלפני ההירדמות, למצב של ישנוניות עקב הפרעות בשעון ביולוגי, או סימפטום של בעיות בריאותיות אחרות. זה יכול להיות מלווה עייפות, חולשה וחוסר זריזות נפשית.
ישנוניות עלולה להיות מסוכנת בעת ביצוע משימות הדורשות ריכוז מתמיד, כגון נהיגה ברכב. כאשר אדם עייף מספיק, עלולות להיווצר שינה זעירה. אצל אנשים שאין להם שינה, ישנוניות עלולה להתפוגג באופן ספונטני לפרקי זמן קצרים; תופעה זו היא הרוח השנייה, ונובעת מהמחזור הרגיל של הקצב הצירקדי המפריע לתהליכים שהגוף מבצע כדי להכין את עצמו למנוחה.
הפרעות בשעון הביולוגי
הפרעות בשעון הביולוגי הן גורם שכיח לנמנום כמו מספר מצבים אחרים כגון דום נשימה בשינה, נדודי שינה ונרקולפסיה. הפרעות בשעון הביולוגי מסווגות כחיצוניות או פנימיות. הסוג הראשון הוא הפרעת שינה בעבודה במשמרות, הפוגעת באנשים שעובדים בלילות או במשמרות מתחלפות. הסוגים הפנימיים כוללים:
מחלה גופנית
ישנוניות יכולה להיות גם תגובה לזיהום. ישנוניות כזו היא אחת ממספר התנהגויות חולי או תגובות לזיהום שחלק מהתאורטיות התפתחו כדי לקדם התאוששות על ידי שימור אנרגיה בזמן שהגוף נלחם בזיהום באמצעות חום ואמצעים אחרים. סיבות אחרות כוללות:
הערכה
בדיקת ישנוניות דורשת הערכה מדויקת. האבחנה תלויה בשני גורמים, אם הישנוניות היא כרונית או הפיכה. כרונית מסמלת שהמטופל, בניגוד לאנשים בריאים, חווה ישנוניות מתמשכת, שאינה חולפת. הפיכה מייצגת את העובדה שגם אם האדם הולך לישון, ייתכן שהישנוניות לא תיעלם לחלוטין לאחר ההתעוררות. הבעיה בהערכה היא שחולים עשויים לדווח רק על ההשלכות של ישנוניות: אובדן אנרגיה, עייפות, חולשה, קושי לזכור או להתרכז וכו'. חיוני לשאוף לאמצעים אובייקטיביים כדי להקטין את רמת הישנוניות.
חומרה
מספר בדיקות אבחון זמינות כדי לסייע בבירור החומרה והגורמים הסבירים לישנוניות חריגה.
טיפול
ישנוניות היא סימפטום, ולכן הטיפול יהיה תלוי בגורם הישנוניות. אם הסיבה היא ההתנהגות ובחירות החיים של המטופל זה עשוי לעזור לנוח הרבה ולהיפטר מהסחות דעת. חשוב גם לבדוק מה גורם לבעיה, כמו לחץ או חרדה, ולנקוט בצעדים להפחתת התחושה.
פורקיוס פסטוס
פורקיוס פסטוס (בלטינית: Porcius Festus) היה נציב יהודה מטעם הרומאים בין השנים 60 עד 62 לספירה.
בימי כהונתו של הנציב פורקיוס פסטוס גברו המשיחיות ותנועת המרדנות. בימיו הופיע עוד מתנבא, הוזה, שמשך רבים אחריו למדבר. הרומאים מיהרו להתערב, ורבים מצאו את מותם כתוצאה מכך. כדי להבליט את המתיחות בעם מציין יוסף בן מתתיהו סכסוך שפרץ בין המלך אגריפס השני לבין העם. בין ארמונו של אגריפס לבין המקדש נבנתה חומה שנועדה למנוע מאגריפס לצפות מארמונו בעבודת הקרבנות במקדש. אגריפס זעם ופסטוס ביקש להסיר את החומה. היהודים פנו לקיסר נירון אשר פסק דווקא לטובתם. זאת משום שביקש לרצות בכך את אשתו, פופאיה, אשר נטתה ליהדות, אם כי אין להוציא מכלל אפשרות את השיקול הפוליטי - הרגעת הרוחות ביהודה שעלולות להזין את מדורת המרידה.
עם מותו של פסטוס נשלח ליהודה נציב חדש, אלבינוס.
מדד מחירי דירות בבעלות הדיירים
מדד מחירי הדירות הוא מדד מחירים, המחושב בטכניקות סטטיסטיות ומשתנה מזמן לזמן, אשר מיועד למדוד את השתנות מחירי הדירות בישראל. בסיס המדד נקבע לפי מחיר הדירות הממוצע בשנת 1993.
חישוב המדד
המדד (בדומה למדדים האחרים) מוצג בנקודות המבטאות את היחס של רמת המחירים לרמה שנקבעה בתקופה מוגדרת (הקרויה "תקופת הבסיס") שבה רמת המחירים היא 100 נקודות. בכל תקופה נמדדת רמת המחירים הממוצעת ומחולקת לרמת המחירים בתקופת הבסיס ומוצגת בנקודות השקולות לאחוזים המתקבלים בחלוקה זו ולא בערכים כספיים מוחלטים. המדד מחושב על סמך נתוני המערכת הממוחשבת כרמ"ן (כרטסת מחירי נדל"ן) בשיטה ההדונית (המקובלת במרבית המדינות המתקדמות בעולם) המתגברת על בעיית שינוי האיכות המאפיינת מוצרים הטרוגניים במאפייניהם.
המדד כולל דירות חדשות ודירות יד-שנייה. המדגם המשמש לקביעת המדד הוא העסקאות שבוצעו ב-67 יישובים עירוניים ב-9 אזורים גאוגרפיים: ירושלים, תל אביב, חיפה, גוש דן, מרכז, דרום, שרון, צפון וקריות. המדגם אינו כולל דירות שנבנו בבניה עצמית וקבוצות רכישה.
בשונה ממדדי מחירים אחרים המתפרסמים על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, נתוני הבסיס לחישוב המדד אינם נאספים על ידי עובדי הלמ"ס, אלא מתבססים על דיווחי המוכרים לרשות המיסים. מסיבה זו, המדד המפורסם לגבי התקופה האחרונה ולפעמים גם לתקופה הקודמת לה, הם ארעיים וצפויים להשתנות לאחר קבלת מלוא בנתונים שדווחו לרשויות המס. נתונים אלה מדווחים על ידי המוכרים על פי החוק בטווח של 50 ימים ממועד החוזה.
מאפייני המדד
המדד הוא דו חודשי והוא אינו רכיב במדד המחירים לצרכן אלא מהווה תוצר סטטיסטי חשוב נפרד. המחירים והשינויים נמדדים בשקלים חדשים. המדד הושפע בעבר מהתנודתיות בשער החליפין של הדולר האמריקאי. כיום, כתוצאה מהעובדה שמחירי הדירות נקובים בשקלים השפעת שע"ח של הדולר הפכה לזניחה.
ראו גם
מספר משכורות נדרשות לרכישת דירה
וויבולו
וויבולו (באנגלית: Waybuloo) היא סדרת טלוויזיה בריטית-קנדית לילדים שיצר דן גוד ו-CGI ושודרה לראשונה ברשת BBC בישראל שודרה בערוץ הופ! ברצועת הופל'ה בשנת 2017 ובערוץ לולי בקיץ 2010 היא הוזמנה על ידי מייקל קרינגטון ב-Absolutely Cuckoo במאי 2009 הסדרה היא בת 100 פרקים ונכתבה על ידי מארק סיל (שעבד על "בוב הבנאי") צולמה על הקרן בגלאזגו והונפשה וביומה על ידי Gallus Entertainment.
עלילה
התוכנית עוקבת אחר ארבעה פיפלגינים בדמויות חיות (ארנב, קוף, דוב וחתול), החיים בארץ הנארה ועושים יוגה.
Dark Souls III
Dark Souls III (נפש אפלה III) הוא משחק וידאו RPG, שפותח על ידי חברת FromSoftware היפנית והופץ על ידה רק ביפן ועל ידיNamco Bandai ברחבי העולם. היא מהווה החלק של סדרת המשחקים Souls.
זהו המשחק השלישי בטרילוגיית Dark Souls, שנוצר בשנת 2011 עם צאתם של Dark Souls הראשונים. את המשחק ביים Hidetaka Miyazaki ויש לו תפאורת "פנטזיה אפלה".
המשחק יצא לאקרנים ברחבי העולם ב־12 באפריל 2016, אם כי הוא זמין ביפן מאז 24 במרץ, וזכה להצלחה אדירה שזכה לציונים גבוהים מצד הקהל והמבקרים כאחד. בין אוקטובר 2016 למרץ 2017 הופצו גם ההרחבות "Ashes of Ariandel" ("האפר של אריאנדל") ו-"The Ringed City" ("עיר הטבעות"). גם המשחק הראשי וגם ההרחבות פורסמו עבור פלייסטיישן 4, Xbox One ו-Microsoft Windows. ב-PS4 המשחק כולל רזולוציה שמגיעה ל-1,080 פיקסלים; בעוד ב-Xbox One הוא מגיע לכ־720 פיקסלים. בשנת 2021 הם הועברו גם לפלייסטיישן 5 ול-Xbox Series X / S.
היסטוריה
קול פעמון מודיע כי עידן האש עומד להסתיים, ואילו הלהבה הקדומה שהולידה את העולם גוועת. "האדמות החשוכות" מתכנסות כולן במקום אחד: ממלכת Lothric. זו הסיבה שקללת המתים מופיעה שוב והם קמים מקבריהם כדי להצית מחדש את הלהבה.
לאחר מכן השחקן יוצא למסע הארוך שלו שם הוא פוגש אויבים מכל הסוגים: אבירים מטורפים, שלדים מונפשים, שדים ורוחות רפאים. על הגיבור למצוא את ארבעת "אדוני הגחלת", גיבורים שהקריבו את עצמם פעם כדי להדליק את הלהבה העתיקה, אך כעת מסרבים לחזור למקומותיהם (למעט אחד שכבר יושב במושבו). על הגיבור להרוג את אדוני הגחלת כדי לקחת מהם גביע ולהניח אותו על כסיהם.
סוף המשחק תלוי בפעולות המשתמש: הגיבור יכול להקריב את עצמו כדי להדליק את הלהבה הקדומה (ובכך להפוך לאדון הגחלת) או לתת לעידן האפל לבוא או להפוך לאדון האפל של המתים.
הרחבת "Ashes of Ariandel" מציגה תחום מחקר חדש: Painted World of Ariandel. הגיבור עומד מול קתדרלה ומוצא ציור ונוגע בו. הציור הוא למעשה בבעלות אביר העבדים האימתני גל. הגיבור מוצא את עצמו מועבר The Painted World of Ariandel שבסופו של דבר נועד להישרף. כדי להימלט, הגיבור יצטרך להתמודד עם אבירי שבט מילווד, זאבים מסוכנים ושומרי הקבר, כמו גם עם Friede והאב Ariandel. בהרחבה השנייה של המשחק "The Ringed City" הגיבור הולך למקום בו מסתיים המשחק הראשי, שם מתכנסים האזורים המטלטלים של העבר, אך נופל לעמק עמוק והורג שני שדים מסוכנים לפני שיישאו על ידי שני שדים מכונפים ל-The Ringed City. במדבר במקום לא ידוע זה הוא יצטרך להתמודד עם האביר גל עצמו.
מצב משחק
המשתמש שולט בדמות שיכולה לשנות מאפיינים פיזיים, קול, ציוד ו"סטטוס"' מגואל אציל לגנב אכזרי. לאחר אישור הדמות, כבר לא יהיה ניתן לשנות אותה להמשך המשחק.
אתה יכול לצייד נשק או מגן ביד שמאל או ימין. לכל נשק יש מהלכים שונים אך כמעט לכולם יכולת מיוחדת. עם מגנים מסוימים אתה יכול להתחמק ממכות האויב ולהדהים אותו ואז לגרום לו נזק נוסף. אתה יכול גם להשתמש בקסמים, כמו לחשים אפלים או קסמי אש, כדי לתקוף ולהתמודד עם נזק, אך לשם כך אתה זקוק לאובייקט שהוא "הזרז", כמו שרביט או להבה חזקה.
לאחר חקר שטח גדול, תוכלו למצוא מדורות. אם תדליק אותם תוכל לנוח לידם וזה יאפשר לך להחלים את הבריאות שלך, לתקן ציוד פגום ולהגיע במהירות למדורות אחרות שנמצאות באזורים אחרים. ניתן להשתמש בבקבוקונים רפואיים להחזרת הבריאות, בעוד שיש אבקה כלשהי המשמשת לתיקון כלי נשק.
פיתוח
המשחק פותח על ידי היפנים של FromSoftware. מנהל המשחק Hidetaka Miyazaki אמר כי התכונות של המשחק השני בטרילוגיה, Dark Souls II, יינטשו לפיתוח Dark Souls III. פיתוח המשחק הושפע ממשחק FromSoftware מוקדם יותר, Bloodborne, משנת 2015,, שהשפיע על הגרפיקה, העיצוב והמשחקיות שלו.
הפצה
המשחק יצא ברחבי העולם בשנת 2016. תחילה ביפן ב-24 במרץ ואז בשאר העולם ב-12 באפריל. ההרחבות "Ashes of Ariandel" ו - "The Ringed City" פורסמו ב־25 באוקטובר 2016 וב־28 במרץ 2017, בהתאמה. המשחק שוחרר בפלייסטיישן 4, Xbox One ו-Windows PC. בשנת 2021 הוא שוחרר גם בפלייסטיישן 5 וב-Xbox Series X / S.
צילומי מסך של המשחק הוצגו ב-Electronic Entertainment Expo 2015, ואילו המשחק הוצג ב-Gamescom 2015.
קבלה ומכירות
המשחק זכה לציונים גבוהים מאוד מצד מבקרים ומשתמשים. באתר הצבירה Metacritic המשחק השיג ציון כולל של 89/100 עבור גרסאות PS4 ו-PC וציון של 87/100 עבור גרסת XB1, בעוד שהתוכן להורדה "Ashes of Ariandel" ו-"The Ringed City" קיבלו ציון נמוך יותר מהמשחק הראשי.
ביפן מכרה גרסת הפלייסטיישן 4 למעלה מ 200,000 עותקים בשבועיים הראשונים לשחרורו. זה הפך למשחק הווידאו הנמכר ביותר שיצא על ידי Bandai Namco Entertainment America, והפך להשקה המצליחה ביותר של החברה. ב־10 במאי 2016, הודיע בנדאי נאמקו כי Dark Souls III הגיע לסך כולל לשלושה מיליון עותקים שנשלחו ברחבי העולם, כולל 500,000 ביפן ובאסיה, 1.5 מיליון בצפון אמריקה ומיליון באירופה. עוד דווח כי Dark Souls III הייתה התוכנה הנמכרת ביותר בצפון אמריקה בחודש השחרור. נכון למאי 2020, המשחק נמכר ביותר מ-10 מיליון עותקים.
טיסה 56 של אזרבייג'ן איירליינס
טיסה 56 של אזרבייג'ן איירליינס הייתה טיסה של חברת הדגל של אזרבייג'ן, אזרבייג'ן איירליינס, שהייתה בדרכה מנמל התעופה הבינלאומי נחיצ'יבאן שבנחיצ'יבאן, אזרבייג'ן, לנמל התעופה הבינלאומי באקו-היידר אלייב שבבאקו, אזרבייג'ן. המטוס התרסק ב-5 בדצמבר 1995, סמוך לשעה 17:52, סמוך לנחיצ'יבאן, כשעל סיפונו 76 נוסעים ו-6 אנשי צוות. 52 מהם נהרגו כתוצאה מההתרסקות.
תיאור המקרה
המטוס המריא מנמל התעופה הבינלאומי נחיצ'יבאן סמוך לשעה 17:52. בגובה של 60 מטרים ובמהירות אווירית של 317 קמ"ש כשל מנוע מספר 1, המנוע השמאלי של המטוס. טייס המשנה סרגיי קולייב, אשר היה ליד ההגאים, הגיב על ידי גלגול המטוס לצד שמאל, אך 5 שניות לאחר מכן מהנדס הטיסה אלכסנדר סוקולוב הודיע, באופן שגוי, כי מנוע מספר 2, המנוע הימני של המטוס, הוא שכשל. הקפטן אדוארד חסנוב השתלט על המטוס, אך בשל גלגול המטוס לצד שמאל על ידי טייס המשנה, לא היה לקפטן את המידע הדרוש כדי להבחין כי מנוע מספר 1 הוא שכשל. המטוס המשיך לטפס והקפטן ביקש לכבות את מנוע מספר 2. מהנדס הטיסה כיבה את מנוע מספר 2 ושם לב כי כוחו של המנוע הפועל יורד ועל-כן ניסה להחזיר אותו לפעולה, אך גם מנוע זה כשל. 8 שניות לאחר מכן דיווח מהנדס הטיסה כי שני המנועים כשלו. בשלב זה המטוס הגיע לגובה של 197 מטרים ומהירותו פחתה למהירות של 290 קמ"ש. הקפטן החליט לבצע נחיתת חירום, אך התקרב לבניין דירות וביצע פנייה חדה ימינה כדי להימנע מכך. המטוס התרסק בשדה בנטייה של 37 מעלות ימינה ובמהירות צלילה של 10 מטר לשנייה. 30 אנשים שרדו את ההתרסקות (26 נוסעים ו-4 אנשי צוות).
חקירת התאונה
ועדת התעופה הבין-מדינתית, יצרנית המטוס, יצרנית המנוע והמשרד לביטחון לאומי של אזרבייג'ן ביצעו חקירה משותפת. אזרבייג'ן איירליינס טענה שחלקים רזרביים פגומים גרמו להתרסקות. ועדת החקירה המשותפת העלתה שרטיטות גרמו לאומים במנוע להשתחרר וליפול, מה שגרם לטורבינות במנוע לזוז ולהינזק. כתוצאה מכך התרסק המטוס. עם זאת, טען סגן יו"ר אזרבייג'ן איירליינס, נזים ג'באדוב, שהשימוש בחלקים פגומים עבור תיקונים הותר על ידי יצרנית המנוע, החברה הרוסית פרם מוטורס.
לזלי וייט
ביוגרפיה
וייט נולד בסלידה אשר בקולורדו למהנדס אזרחי נודד. הוא גר בתחילה בקנזס ולאחר מכן בלואיזיאנה. הוא התגייס לצבא על מנת להילחם במלחמת העולם הראשונה, אך השתתף רק בסופה - שירת שנה בחיל הים של ארצות הברית לפני שנרשם ללימודים גבוהים באוניברסיטת לואיזיאנה ב-1919. ב-1921 עבר וייט לאוניברסיטת קולומביה שם למד פסיכולוגיה, קיבל תעודת B.A ב- 1923 ו- M.A ב-1924. בתחילת הקריירה האקדמית שלו התעניין במספר תחומים, והשתתף בשיעורים בכמה דיסציפלינות ומוסדות כולל פילוסופיה ב- UCLA ופסיכיאטריה קלינית, עד שלבסוף גילה את האנתרופולוגיה דרך הקורסים של אלכסנדר גולדנויסר ב"בית הספר החדש למחקרים חברתיים". ב-1925 החל את לימודיו לדוקטורט באנתרופולוגיה וסוציולוגיה באוניברסיטת שיקגו ובילה מספר שבועות עם שבטים של ילידים-אמריקאים המנומיני והוינבגו בוויסקונסין.
אחרי הצעת התיזה הראשונה שלו- התזה שבישרה את עבודתו העיונית המאוחרת - הוא ערך עבודת שדה בפואבלו אקומה, בניו מקסיקו. לאחר שסיים את הדוקטורט, החל ללמד באוניברסיטת בופאלו ב-1927, שם הוא שקל מחדש את הדעות האנטי-אבולוציוניות שהחינוך ה"בועזיאני" השריש בו. ב-1930 הוא עבר לאן ארבור שם נשאר למשך הקריירה שלו. התקופה בת ה-3 שנים בבופלו סימנה נקודת שינוי בביוגרפיה של וייט. זו הייתה התקופה שבה הוא פיתח השקפת עולם- אנתרופולוגית, פוליטית ואתית, בה תמך והיה חסיד שלה עד יום מותו.
ב-1929 ביקר וייט בברית המועצות וכשחזר הצטרף למפלגה הסוציאליסטית בארצות הברית וכתב מאמרים תחת השם הבדוי "גון סטיל" בשביל העיתון שלהם. וייט חזר למישיגן כאשר הוא התמנה להחליף את ג'וליאן סטיוארד שעזב את אן ארבור ב-1930. למרות שלאוניברסיטה הייתה היסטוריה ארוכה ומעורבות גדולה בעניינים אנתרופולוגים, וייט היה הפרופסור היחיד במחלקה לאנתרופולוגיה עצמה. ב-1932 הוא עמד בראש בית ספר שדה בדרום מערב ארצות הברית, שבו לקחו חלק גם פרד איגן ומישה טיטיב בין האחרים. כפרופסור באן ארבור וייט הכשיר דור של תלמידים משפיעים. בזמן שאחרים כמו רוברט קרנרו, בת' דיליגהם וגרטרוד דול המשיכו את עבודותיו התאורטיות של וייט בצורתן המקורית, מלומדים אחרים כמו אריק וולף, אלמן סרביס ומרשל סהלינס חברו אל וייט במטרה לפתח את הדרך שלהם באנתרופולוגיה.
תרומתו התאורטית
וייט התנגד להשקפות הבועזיוניות אף על פי שהיה מחובר אליהן מבחינה מוסדית ואינטלקטואלית. התנגדות זו לעיתים קיבלה צורה קיצונית: בכתב העת American Journal of Sociology התייחס וייט לסגנון הכתיבה של פראנץ בועז כ"נדוש". רוברט לואי התייחס לעבודתו של וייט עצמו כ"ערבוביה של רעיונות מטאפיזיים לא מפותחים" שעוצבו על ידי "כוח אובססיבי של קנאות אשר באופן בלתי מודע עיוותו השקפה אחרת".
אחת הסטיות הגדולות מהתאוריה הבועזיונית הייתה השקפתו של וייט על טבע האנתרופולוגיה והקשר שלה למדעים אחרים. וייט סבר שהעולם מחולק לרמות של תופעות תרבותיות, ביולוגיות ופיזיקליות. חלוקה זו היא השתקפות של סדר העולם ולא אמצעי היוריסטי. לכן בניגוד לאלפרד ל. קרובר, קלוקהון ואדוארד ספיר, וייט ראה את תיאור אובייקט המחקר לא כהישג קוגניטיבי של האנתרופולוג אלא הכרה בקיומה של תופעה כלל עולמית. ההבחנה בין מדע "טבעי" למדע "חברתי" לא מבוסס על מתודה אלא על האובייקט המחקרי – פיזיקאים חוקרים תופעות פיזיקליות, ביולוגים תופעות ביולוגיות וחוקרי תרבות חוקרים תופעות תרבויות.
בעוד שפראנץ בועז טען שהמדע שלו מבטיח ראות מורכבת ולא תלוית תרבות, וייט חשב שזוהי אנתרופולוגיה לא לגיטימית אם היא באה מעמדה שאינה לוקחת חלק בשיח המדעי הכללי. וייט ראה את גישתו כמקשרת בין הגישה ההיסטורית והפונקציונלית בגלל שהן משלבות את הראיה הדיאכרונית של הגישה ההיסטורית עם הראייה הכוללת של יחסים פנימיים מהגישה הפונקציונלית. כתוצאה מכך וייט הרבה להגן על התאורטיקנים האבולוציונים הקלאסיים ועבודתיו ממשיכות את התובנות המושגיות שלהם יותר מאשר נאו-אבולוציוניים אחרים דוגמת סטיוארד.
תרבות בשביל וייט הייתה ישות סופראורגנית מיוחדת, שיכולה להיות מוסברת רק במונחים שלה. התרבות הורכבה משלוש רמות: טכנולוגי, אידאולוגי וארגוני-חברתי. כל רמה נשענת על הקודמת לה, ולמרות שכל הרמות נמצאות באינטראקציה, הרמה הטכנולוגית היא המכריעה. וייט קורא לה "הגיבור של היצירה שלנו" ו "הדמות המרכזית של המופע שלנו". זהו הגורם המשפיע ביותר בתאוריה של וייט ועל כן הוא כתב בספרו על טכנולוגיה: "מערכות חברתיות מונעות בעזרת מערכות טכנולוגיות". זה היה הד לתאוריה של לואיס הנרי מורגן שקדמה לו.
וייט דיבר על תרבות כעל תופעה אנושית כללית ודרש שלא לדבר על תרבויות בצורת רבים. התאוריה שלו אשר פורסמה ב-1959 ב"האבולוציה של התרבות: מהתפתחות של תרבות לנפילתה של רומא", הציתה מחדש את העניין ברעיון האבולוציה החברתית ונחשבה מאוד בקרב הנאו- אבולוציוניסטים. וייט האמין שהתרבות כוללת את סכום כל ההתנהגויות של האדם על כדור הארץ והיא כל הזמן מתפתחת. גישתו של וייט היא מטריאליסטית, וניתן לראות זאת בציטוט הבא: "האדם כמין של חיה, והתרבות כתוצאה מכך, תלויה בחומריות, באמצעים מכניים של הסתגלות לסביבה הטבעית". חשיבות הטכנולוגיה על פי וייט באה לידי ביטוי בקביעותיו: בשביל וייט "הפונקציה הבסיסית של תרבות" ומה שקבע את רמת ההתקדמות זה היכולת שלה לשלוט באנרגיה ולתרום אותה לצורכי האדם. השורה התחתונה של וייט הייתה, שהאמצעי שבעזרתו בוחנים את ההתפתחות היחסית של כל תרבות היא כמות האנרגיה שיש באפשרותה ללכוד. וייט הבחין בין חמישה שלבים של התפתחות האדם. תחילה, אנשים משתמשים באנרגיה של השרירים שלהם. שנית, הם משתמשים באנרגיה של חיות מבויתות. שלישית, הם משתמשים באנרגיות של צמחים (וייט מכנה את שלב זה כמהפכה החקלאית). רביעית, בני אדם לומדים להשתמש באנרגיית המשאב הטבעי: פחם, שמן וגז. בשלב החמישי הם רותמים את האנרגיה הגרעינית.
בניין קרייזלר
בניין קרייזלר (באנגלית: Chrysler Building) הוא גורד שחקים הממוקם בצומת שדרת לקסינגטון ורחוב 42 במנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה 319 מטרים והוא בעל 77 קומות. בזכות כך, החזיק בתואר "הבניין הגבוה ביותר בעולם" במשך 11 חודשים, בין השנים 1931-1930, עד השלמת בנייתו של בניין אמפייר סטייט. לאחר התמוטטות מגדלי התאומים, שב להיות הבניין השני בגובהו בעיר ניו יורק עד שנת 2007, בה הונח התורן של מגדל בנק אוף אמריקה שהקנה לו את גובהו הסופי, 365.8 מטרים. בנוסף, בניין ניו יורק טיימס, שנחנך בשנת 2007, ובניין קרייזלר הם בעלי אותו גובה בדיוק. מאז 2019, בניין קרייזלר, יחד עם בניין הניו יורק טיימס, הוא הבניין ה-11 בגובהו בעיר ניו יורק.
בניין קרייזלר הוא דוגמה קלאסית לסגנון האדריכלי אר דקו ונחשב על ידי אדריכלים רבים, לאחד הסמלים של העיר ניו יורק כולה. בשנת 2007, הוא דורג במקום התשיעי ב"רשימת המבנים האהובים בארצות הברית", שנערכה על ידי ארגון האדריכלים האמריקאי. הבניין תוכנן ועוצב במיוחד עבור יצרן הרכבים קרייזלר (צורתו של המבנה נועדה להזכיר את חזית המכוניות מתוצרת קרייזלר) ושימש כמטה משרדי חברת קרייזלר משנת 1930 ועד אמצע שנות ה-50 של המאה ה-20. החברה לא השקיעה בהקמתו והוא לא היה בבעלותה, כי וולטר קרייזלר החליט לממן אותו באופן פרטי.
היסטוריה
הבניין תוכנן על ידי האדריכל ויליאם ואן אלן עבור יצרנית כלי הרכב, חברת קרייזלר, בבעלות וולטר קרייזלר. טקס הנחת אבן הפינה לבניין, שהתקיים ב-19 בספטמבר 1928, נתן את האות לתחילתה של תחרות בלתי ממוסדת לבניית גורד השחקים הגבוה בעולם. למרות קצב הבנייה הגבוה (מהירות ממוצעת של 4 קומות בשבוע), אף לא עובד אחד נהרג במהלך הבנייה בזכות אמצעי הבטיחות שננקטו.
תכנון
תכנונו המקורי של האדריכל ויליאם ואן אלן לגורד השחקים, כלל כיפת זכוכית בראשו שנתפסה ככתר דקורטיבי. בבסיסו של הבניין תוכננו וטרינות זכוכית גבוהות היוצרות תחושה שהבניין מרחף באוויר וגובהו הכולל של הבניין היה 246 מטרים. עיצוב זה ייקר את עלויות התכנון והביצוע ואף הקשה על המהנדס, ויליאם ריינולדס, לתכננו ועל כן נזנח התכנון המקורי של הבניין. לאחר מכן, הקרקע וזכויותיה נרכשו על ידי וולטר קרייזלר, שהמשיך לעבוד עם ואן אלן, אך דרש ממנו לתכנן את הבניין מחדש כדי שיהיה ניתן להוסיף בו עוד קומות. בתכנון המחודש הגיע הבניין לגובה של 282 מטרים ווולטר קרייזלר, כיושב ראש חברת קרייזלר, ייעד את הבניין עבור מטה המשרדים של החברה. בנוסף, עיצובו המחודש הוא דוגמה לעידן המכונות והתעשייה של שנות ה-20 של המאה ה-20.
בנייה
הבנייה החלה ב-19 בספטמבר 1928. בסך הכל השתמשו בכ-400,000 מסמרות ובכ-3,826,000 בלוקים, היוצרים את קירותיו שלא נושאים עומס. קבלנים, בנאים ומהנדסים נדרשו לתאם ולתזמן כל העת את פעולות הבנייה.
בטרם הושלמה בנייתו, עמד בניין קרייזלר בתחרות מול בניין וול סטריט 40, שנבנה באותה תקופה ותוכנן על ידי האדריכל ה. קרייג סברנס. סברנס הוסיף שתי קומות לבניינו וטען כי בניינו הוא הבניין הגבוה בעולם (כאשר אין מתייחסים למבנים שאינם משמשים למגורים או עסקים, כגון מגדל אייפל). בתגובה לכך, השיג ואן אלן היתר לבניית צריח בגובה 38.1 מטרים בראש המבנה. הצריח נבנה בהיחבא בתוך בניין קריזלר והועלה למקומו ב-23 באוקטובר 1929. עם השמת הצריח במקומו הפך בניין קרייזלר לבניין הגבוה בעולם. שיא זה הוחזק משך שנה אחת בלבד, עד שהושלמה בנייתו של בניין אמפייר סטייט, ועל כן סירב וולטר קרייזלר לשלם לואן אלן את שכרו.
עם סיום עבודות הבנייה, ב-20 במאי 1930, היה לבניין הראשון שגובהו עולה על 1,000 רגל (305 מטרים). הבניין נפתח לציבור שבוע לאחר מכן, ב־27 במאי 1930.
בעלות
בשנת 1902 נתרם השטח עליו עומד המבנה ל-The Cooper Union for the Advancement of Science and Art. לאחר מכן, הוחכר השטח לוויליאם ריינולדס שניסה לגייס מימון לפרויקט שתכנן בשטח. לאחר שנכשל בניסיונות גיוס המימון לפרויקט, מכר ריינולדס, בשנת 1928, את השטח וכל הזכויות בו לוולטר קרייזלר.
בשנת 1953, מכרה משפחת קרייזלר את המבנה לויליאם זקנדורף. בשנת 1957 נמכר שוב לסול גולדמן ואלכס דילורנצו והיה בבעלות חברת הביטוח Massachusetts Mutual Life. בשנת 1979 נרכש הבניין בידי ג'ק קנט קוק (Jack Kent Cooke). בשנת 1998 נרכש הבניין כחלק מעסקה הכללה גם את בניין קנט ב-220 מיליון דולר אמריקאי (שווה ערך ל-320 מיליון דולר בשנת 2013) על ידי חברת Tishman Speyer Properties ו-The Travelers Companies.
בשנת 2001, נמכרו 75% מהבניין לחברת TMW ב-300 מיליון דולר אמריקאי (שווה ערך ל-400 מיליון דולר בשנת 2013). בשנת 2008, רכשה קרן ההשקעות של אבו דאבי 90% מהבניין ב-800 מיליון דולר אמריקאי והיא מחזיקה בו מאז, 10% הנותרים, מוחזקים בידי חברת הנדל"ן Tishman Speyer.
אדריכלות
לובי המבנה ידוע בעיצוב האר דקו שלו וכן סוג מרפסת הצפייה שבראש המגדל, אשר הפכה כעבור כמה שנים למסעדה יוקרתית. במהלך השפל הכלכלי הגדול נסגרה המסעדה ונפתח במקומה מועדון פרטי בשם מועדון קלאוד (מועדון העננים).
בשל צורת הבניין, קומותיו הגבוהות הן צרות ובעלות תקרות מוטות דבר המאפשר שימוש בקומות אלה כחדרי תחזוקה ומכונות בלבד.
בבניין 32 מעליות, ושטח הרצפות בו 111,201 מטרים רבועים.
פרס גראמי לביצוע הפופ הטוב ביותר של צמד/להקה
פרס גראמי לביצוע הפופ הטוב ביותר של צמד/להקה הוא פרס שמוענק בטקס פרסי גראמי, טקס שהוקם בשנת 1958 ונקרא במקור פרסי הגראמופון. על פי התיאור של טקס פרסי גראמי ה-54, הוא מיועד להקלטות פופ על ידי צמד/להקה או ביצועים שיתופיים (ווקאליים או אינסטרומנטליים) ומוגבל לסינגלים או שירים בלבד.
הפרס מוענק לאומנים המבצעים. המפיק, המעבד הקולי, המהנדס וכותב השיר יכולים להגיש בקשה לתעודת זכייה.
זו הייתה אחת מכמה מהקטגוריות החדשות שנוספו לטקס פרסי גראמי החל משנת 2012. הקטגוריה משלבת את הקטגוריות הקודמות "שיתוף הפעולה הווקאלי הטוב ביותר", "ביצוע הפופ הטוב ביותר מאת צמד/להקה" ו"ביצוע הפופ האינסטרומנטלי הטוב ביותר". ארגון מחדש של קטגוריות אלה היה כתוצאה מרצונה של האקדמיה להקלטה לצמצם את רשימת הקטגוריות והפרסים ולבטל את ההבחנות בין שיתופי פעולה וצמדים או להקות.
הנס שינק
הַנְס אֶנְסְט שִינְק (בנורווגית: Hans Ernst Kinck; 11 באוקטובר 1865 – 13 באוקטובר 1926) היה סופר ופילולוג נורווגי שכתב רומנים, סיפורים קצרים, מחזות ומסות. הוא היה מועמד לפרס נובל לספרות שבע פעמים.
ביוגרפיה
שינק נולד ב ב, בפינמרק, שם אביו, תאודור שינק (Theodor Kinck; 1832–1903), היה מפקח בריאות מקומי ואימו, הנה גוליינטה יוהנסן (Hanna Guliante Johannesen; 1840–1923), הייתה בתו של איכר. הוא למד פילולוגיה וקלאסיקה באוניברסיטת המלך פרדריק בכריסטיאניה (כיום אוסלו). הוא התחתן עם סופרת עמיתה, (1859–1924), בשנת 1893. היו להם לפחות שני בנים, יוהאן ירגן שינק (Johan Jørgen Kinck; 1873–1955) וטורה (Tore). גם טורה שינק וגם מינדה ראם כתבו זיכרונות על שינק "מלאים בפרטים ביוגרפיים" לאחר מותו.
שינק מת באוסלו, יומיים לאחר יום הולדתו ה-61.
עבודותיו
שינק כתב רומנים, סיפורים קצרים ומחזות וכן מספר מסות היסטוריים ופוליטיים. הוא נסע רבות וחי באיטליה למשך תקופות ארוכות. מחצית מתפוקתו הספרותית קשורה לנושאים איטלקיים.
לעיתים קרובות הוא חקר את פעולתן של אהבה ורוך, ואת ההבדל בין המסה האנושית ליחידים. ביצירותיו הפוליטיות יותר הוא מזהיר מפני הפשיזם, מגמה שמתעצמת בכתביו המאוחרים. שינק כתב גם על אמנים הנאבקים על דרכם, אי ההבנות שבהן נתקלו והתגובות שלהם כלפיהן.
מחזות
מחזותיו של שינק ארוכים מאוד, ולעיתים קרובות נחשבים כיצירות לקריאה, לא לביצוע. כשהם משוחקים במלואם, חלק מההצגות שלו נמשכות שבע שעות או יותר. לעיתים קרובות הם קשורים קשר הדוק למאמריו; מרחיבים וממחיזים את הרעיונות שבהם. המחזה ההיסטורי הגדול שלו Mot Karneval (לקראת הקרנבל), המבוסס על חייו של ניקולו מקיאוולי הוא דוגמה בולטת; כמו כן, מחזה המבוסס על חייו של בשם Den Sidste Gjæst (האורח האחרון).
יצירותיו האיטלקיות האחרות מבוססות על סיפורים מאת ג'ובאני בוקאצ'ו, ומושרשות במסורת מימי הביניים, בוחנת את דרכי האהבה והתשוקה.
שינק כתב גם ארבעה מחזות "נורווגיים", על רקע בן זמנו של שינק. הם מתרחשים בעמקים מערביים קטנים, בוחנים את מלחמת המעמדות ואת הגעת המודרניות. המחזה הגדול ביותר שלו נחשב בדרך כלל ל-Driftekaren ("הרועה", עם אזכורים לפר גינט). הוא מספר על אדם שהוא "סוחר ומשורר", וכיצד "צומחת בו האנושיות" בו, כדברי שינק. המחזה האחרון שלו, שנכתב ב-1925, היה המשך למחזה זה.
רבים ממחזותיו הוצגו בתיאטרון שיצרה, שהייתה מוכנה להעלות אפילו את הצגות המרתון הארוכות ביותר; חלקן נמשכו עשר שעות.
סיפורים קצרים
אוסף הסיפורים הראשון שלו, Flaggermusvinger {כנפי עטלף), הוא יצירה סימבוליסטית טיפוסית. הוא חוקר את הקשר בין האדם לטבע ואת הקונפליקט בין כוחות הטבע לכוחות הנפש האנושית, במיוחד אשמה, תשוקה ופחד. חלק מהסיפורים מזכירים בסגנונם את הסגנון של אדגר אלן פו. הספר מכונה "סיפורים מהמערב", שכן כולם מתרחשים במערב נורווגיה.
רומנים
הרומנים של שינק ממוקמים ברובם בסביבה נורווגית. הם כרוכים בדרך כלל בההגעה של מודרניות והיעדר דיאלוג בין חקלאים לבעלי השלטון.
מסות
המסות של שינק הן בעיקר היסטוריות. הוא כתב הרבה על נושאים איטלקיים, וניתח את הרנסאנס ואת ההגעה של הפשיזם. הוא גם כתב על המאפיה הסיציליאנית. המסות הנורווגיות ניתחו את הפיצול בין הסאגה לבלדה מימי הביניים, תוך התמקדות בשינויים במצב הרוח ובסגנונות הסיפור מהתקופה הפגאנית ועד התקופה הנוצרית בנורווגיה.
מוזיקה וסרטים
ארבעה מלחינים כתבו מוזיקה ליצירות של שינק. כתב מספר שירים המבוססים על טקסטים ממחזותיו של שינק. הסימפוניה הראשונה שלו נוצרה בהשראת המחזה Driftekaren ("הרועה"). ו גם הלחינו מוזיקה המבוססת על נושאים מהרומנים שלו.
כתב מוזיקה לסרט Flaggermusvinger ("כנפי עטלף", 1992), המבוסס על שלושה מסיפוריו הקצרים של שינק. שינק קיבל קרדיט ככותב מחזה הטלוויזיה Når eplene modnes ("כשהתפוחים מבשילים") משנת 1981.
גיא מזרחי
גיא מזרחי (נולד ב-30 במרץ 2001) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני במכבי תל אביב.
קריירה
מזרחי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל פתח תקווה ובגיל 12 הצטרף למחלקת הנוער של מכבי תל אביב. בקיץ הושאל לבית"ר תל אביב בת ים מהליגה הלאומית במדיה שיחק 34 משחקי ליגה ו-5 נוספים בגביע המדינה בו הגיעה קבוצתו לחצי הגמר.
בתחילת עונת 2021/2022 חזר למכבי תל אביב. ב-13 בספטמבר 2021 הושאל לעירוני קריית שמונה מליגת העל עד לסיום העונה. 6 ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–1 להפועל חיפה. ב-17 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–2 נגד צעירי טייבה.
באוגוסט הושאל להפועל חיפה. ב-21 בינואר 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 0–1 נגד עירוני קריית שמונה.
הזר (סרט, 1946)
הזר (באנגלית: The Stranger) הוא סרט אפל אמריקאי משנת 1946, עם אורסון וולס, לורטה יאנג ואדוארד ג'י רובינסון.
התסריט מבוסס על סיפור של ויקטור טריבס שהיה מועמד לפרס אוסקר לסיפור הטוב ביותר. העלילה עוסקת ברדיפה אחרי פושע נאצי המסתתר בארצות הברית בזהות מזויפת. זה סרטו היחיד של וולס כבמאי שהיה רווחי.
תקציר העלילה
מר וילסון (אדוארד ג'י רובינסון) הוא חוקר במשלחת האו"ם לחקירת פשעי מלחמה . הוא מחפש פושע מלחמה נאצי בשם פרנץ קינדלר (אורסון וולס) שהצליח לברוח לארצות הברית. לשם זה הוא מורה לשחרר את פושע המלחמה קונרד מיינקה (קונסטנטין שיין) כדי שדרכו יוכל לאתר את קינדלר.
הוא עוקב אחרי מיינקה שמגיע לעיירה הרפר בקונטיקט. וילסון מציג את עצמו כסוחר עתיקות בפני בעל מסעדה ופקיד העיירה, פוטר, (ביל האוס) שמעביר לו מקבל מידע על התושבים החדשים בעיירה וחשדו נופל על צ'ארלס רנקין.
קינדלר הגיע להרפר בזהות מזויפת בשם צ'ארלס רנקין והתמנה למורה בבית הספר התיכון בהרפר. הוא אדם מכובד והתלמידים אוהבים אותו. רנקין אוהב לתקן שעוני כנסייה והתנדב לתקן את שעון הכנסייה המכני עם בובות נעות במגדל הכנסייה. כדי לבסס את מקומו בעיה הוא "מתאהב" במרי לונגסטריט (לורטה יאנג) בתו של אדם לונגסטריט (פיליפ מרוויל) שהוא שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית והם מתחתנים.
מיינקה פוגש את רנקין ומבקש ממנו להודות על פשעיו. בתגובה חונק אותו רנקין וקובר אותו ביער. את כלב משפחה לונגסטריט שמרחרח סביב מקום הקבורה, הוא מרעיל למוות.
וילסון מוזמן לארוחה אצל משפחת לונגסטריט ורנקין משמיע דעות אנטישמיות כמו "מרקס לא היה גרמני אלא יהודי". כעת הוא משוכנע שרנקין הוא קינדלר ומגלה זאת לנוח לונגסרטיט (ריצ'רד לונג), אחיה של מרי.
לבסוף מגלה וילסון לאדם לונגסטריט ומרי את המידע על ריצ'רד רנקין שהוא למעשה פושע המלחמה פרנץ קינדלר. הוא מקרין להם סרטים על מחנות ריכוז והשמדה של גרמניה הנאצית. מרי מסרבת להודות בכך ומגלה זאת לרנקין שרוצה לחנוק אותה ורק העוזרת שרה (מרתה וונוורת') שנכנסת לחדר, מונעת זאת ממנו.
סימון אלפסי (ראש עירייה)
ביוגרפיה
סימון אלפסי נולד בשנת 1945 בעיירה אוריקה שבמרוקו לניסים וחסיבה. למד בבית הספר "אליאנס", ובמקביל עבד על מנת לסייע בכלכלת המשפחה. בשנת 1962 עלתה משפחת אלפסי לישראל. סימון, אז בן 16, הוביל את המשפחה שסירבה בהוראתו להתפנות ממרכז הקליטה עד שישלחו אותה ליישוב בו מתגורר חברו הטוב, שאמר לו ל"הגיע ליישוב שנמצא 22 קילומטר מחיפה". לאחר מספר ימי המתנה הגיעה המשפחה ליקנעם עילית.
אלפסי שירת בצה"ל, ונפצע במלחמת יום הכיפורים בקרב על גבעת חמוטל. במהלך המלחמה נולד בנו צחי, וברית המילה נדחתה בכחודש ימים על מנת שיוכל להשתתף בה.
ראש העירייה
אלפסי הוביל להקמת פארק התעשייה "מבוא כרמל" המשותף ליקנעם עילית, למועצה האזורית מגידו, לעוספיא ולדלית אל-כרמל. בימים אלו עמל אלפסי ביחד עם ראש המועצה האזורית עמק יזרעאל, אייל בצר, ועם רכבת ישראל על הקמת פארק נוסף - פארק תעסוקה, מסחר ובילוי הכולל אטרקציות לילדים. הפארק צפוי לקום בסמוך לתחנת הרכבת יקנעם – כפר יהושע.
בשנת 2014 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי של אלפסי: "הרץ למרחקים ארוכים".
בבחירות שהתקיימו באוקטובר 2018 נבחר אלפסי לראשות העירייה בפעם השביעית עם כ-75% מהקולות. אלפסי קיבל כ-75% גם בבחירות בשנת 2013.
אלפסי הוא איש מפלגת העבודה, והיה מקורבם של ראש ממשלת ישראל יצחק רבין ונשיא המדינה שמעון פרס. לאחר הבחירות לכנסת העשרים ושלוש קרא ליו"ר מפלגת העבודה, עמיר פרץ, להצטרף לקואליציה בראשות בנימין נתניהו.
ביוני 2022, הודיע אלפסי כי אינו מתכוון להתמודד לקדנציה נוספת בבחירות לרשויות המקומיות ב-2023 ובכך הוא צפוי לסיים כהונה של 35 שנה בראשות יקנעם עלית.
ארנסט ויגפורס
ארנסט יוהנס ויגפורס (בשוודית: Ernst Johannes Wigforss; 24 בינואר 1881 – 2 בינואר 1977) היה פוליטיקאי שוודי, שנמנה עם החברים המרכזיים במפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה, בתקופה שזו ביססה את שליטתה בשוודיה ויצרה את מודל מדינת הרווחה השוודית. ויגפורס, ששימש במשך מספר שנים כשר האוצר השוודי, היה אחד מהתאורטיקנים החשובים בביסוס המודל הסוציאל-דמוקרטי השוודי, והושפע מהמרקסיזם הרוויזיוניסטי של אדוארד ברנשטיין אך בה במידה מליברלים שמאליים בריטים כלאונרד הובהאוס, ר. ה. טאוני וג'. א. הובסון. הגותו הפוליטית והכלכלית של ויגפורס התייחסה למספר תחומים כדמוקרטיה תעשייתית וניהול עצמי של העובדים.
חייו
ויגפורס נולד בעיר הלמסטד שבמחוז הלנד שבדרום-מערב שוודיה. הוא החל ללמוד בלשנות באוניברסיטת לונד בשנת 1899 ובשנת 1913 השלים דוקטורט. עד 1914 שימש כמורה בבית ספר תיכון וכמרצה לשפות סקנדינביות באוניברסיטה.
ויגפורס פרסם מאמרים על נושאים פוליטיים עוד בתקופת לימודיו, והיה מזוהה עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בשנת 1919 נבחר כחבר הבית העליון של הפרלמנט השוודי. בשנת 1924 כיהן לראשונה כשר בממשלתו קצרת-הימים של יילמאר ברנטין. לאחר פרישתם של ברנטין ושל שר האוצר שלו פרדריק תורסון, מונה ויגפורס בינואר 1925 כשר האוצר בממשלתו של ריקארד סנדלר, שהחזיקה מעמד עד ליוני 1926.
בתקופה זו היה ויגפורס מראשי התאורטיקנים הכלכליים של הסוציאל-דמוקרטים השוודים, לצידו של נילס קרלבי. ויגפורס ראה עצמו כמרכסיסט רפורמיסט, אך בה בעת היה מושפע מאנשי שמאל ליברלים באנגליה כהובהאוס, הובסון וטאוני. כברנטין, הוא סבר כי הדרך להשגת הסוציאליזם היא דרך רפורמות שיביאו לשיפור במצב העובדים. לטענתו, את המשבר הכלכלי של השפל הגדול ניתן לפתור באמצעות תוכנית יזומה ליצירת מקומות עבודה, והעלאת כוח הקנייה של הפועלים, וזאת כאשר הקפיטליזם מאפשר בזבוז של משאבים כלכליים ומוריד באופן מלאכותי את רמת החיים של רוב האנשים. במאמר משנת 1932 שכותרתו "האם אנו יכולים להרשות לעצמנו לעבוד?" (Har vi råd att arbeta) טען כי תוכנית יצירת מקומות העבודה הממשלתית, והעלייה בכוח הקניה שתיווצר כתוצאה מכך, הן הדרך היחידה להחזיר את הכלכלה על רגליה, ולעג לאמירה הליברלית כי קיצוצים בתקציב הם הדרך להתגבר על משבר כלכלי. מאמר זה שהופץ כעלון בחירות נחשב אחד הגורמים לניצחונה של מפלגתו בבחירות של שנת 1932, ניצחון שהוביל לעשרות שנים של הגמוניה של מפלגתו בפוליטיקה השוודית, וליישום תוכנית שהובילה ליצירת מדינת הרווחה השוודית.
במידה מרובה היו אלו רעיונות הדומים לאלו של ג'ון מיינרד קיינס, ונראה כי ויגפורס אף קדם לקיינס ברעיונות אלו. ויגפורס הושפע מהכלכלן השוודי קנוט ויקסל והשפיע על דור שלם של כלכלנים שוודים כגונאר מירדל ואנשי אסכולת סטוקהולם. ג'ון קנת גלבריית כתב בספרו "היסטוריה של הכלכלה: עבר ועתיד" כי "הוגן יותר לדבר על 'המהפכה השוודית' ולא על 'המהפכה הקיינסיאנית' בכלכלה, וויגפורס היה הראשון בטרנספורמציה זו של החשיבה הכלכלית והמעשה הכלכלי".
לאחר ניצחון מפלגתו בבחירות של 1932 היה ויגפורס לשר האוצר בממשלתו של פר אלבין הנסון, ולאחר מכן בממשלתו של טאגה ארלנדר, וכיהן במשרה זו (עם הפסקה קצרה במהלך שנת 1936) עד שנת 1949. סכסוכים אישיים בתוך מפלגתו עם השר לעניינים סוציאליים גוסטב מלר מנעו אותו מלרשת את הנסון עם מותו בשנת 1946.
עם פרישתו בשנת 1949, ועד למותו בשנת 1977, המשיך ויגפורס בכתיבה ופעילות ציבורית, ונחשב אחד החדשנים והמעזים שבפוליטיקאים הסוציאל-דמוקרטיים. כך, למשל, היה ממנהיגי התנועה לפירוז גרעיני בשנות החמישים, ונחשב אחד האחראים להחלטה על הפסקת תוכנית הגרעין השוודית בשנת 1962.
בפברואר 2009 חשף העיתון דגנס ניהטר כי בכספות משרד האוצר השוודי נמצא מסמך בחתימתו של ויגפורס, בו ויגפורס מאשר מתן אשראי מבנק שוודי למספר מספנות גרמניות בשנת 1941, דבר שהיה בו כדי תרומה של ממש למאמץ המלחמתי הגרמני.
טום דולאן
טום דולאן (באנגלית: Tom Dolan נולד ב-15 בספטמבר 1975) הוא שחיין עבר אמריקאי. אלוף אולימפי בעל שתי מדליות זהב משתי אולימפיאדות שונות ואחת מכסף, אלוף עולם ושיאן עולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי. החזיק בשיא העולם במשחה זה כ-8 שנים, יותר מכל שחיין אחר לפניו.
ביוגרפיה
טום דולאן נולד בארלינגטון, וירג'יניה. דולאן החל להתאמן בגיל צעיר בקבוצת השחייה שבמועדון הגולף בוושינגטון. אחר כך הוא עבר למועדון השחייה קארל בורק והתאמן תחת הדרכתו של ריק קארל. הוא סבל מאסתמה קשה שנבעה מאימוני השחייה, מהתעלפויות ובלקאווט שלא מנעו ממנו להמשיך באימונים הקשים. הוא למד באוניברסיטת מישיגן באן הרבור ושם שחה תחת הדרכתו של המאמן הראשי ג'ון אורבנצ'ק לצד מתחריו הגדולים מרסל ואודה ההולנדי ואריק ניימסניק, כן שחו בקבוצתו טום מלצ'ו והברזילאי גוסטבו בורג'ס.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בקוב, יפן בשנת 1993 זכה דולאן במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:20.72 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1994 זכה דולאן במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש 4:12.30 דקות, לפני יאני סיבינן מפינלנד (4:13.29 דקות) שקבע שיא עולם בחצי המרחק (1:58.16 דקות) וניימסניק בן ארצו (4:15.69 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באטלנטה, ארצות הברית בשנת 1995 זכה דולאן בשתי מדליות זהב במשחים ל-200 מטר מעורב אישי (2:00.89 דקות) ול-400 מטר מעורב אישי (4:14.77 דקות) ובמדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב (2:00.18 דקות).
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה דולאן במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:14.90 דקות, לפני בן ארצו ניימסניק (4:15.25 דקות) וקרטיס מיידן מקנדה (4:16.28 דקות). במשחה ל-200 מטר מעורב אישי הוא סיים במקום השביעי בתוצאה של 2:03.89 דקות אחרי המנצח אטילה צ'ן מהונגריה שקבע שיא אולימפי חדש 1:59.99 דקות. בנוסף הוא שחה 400 מטר חופשי בשלב המוקדמות וסיים במקום ה-11 (3:53.91 דקות) ולא עלה לשלב הגמר אלא לגמר ב' המאכזב. הוא החליט להימחק ודורג לבסוף במקום ה-17.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1998 זכה דולאן במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:14.95 דקות, לפני מרסל ואודה מהולנד (4:15.53 דקות) ומיידן (4:16.45 דקות). במשחה ל-200 מטר מעורב הוא סיים במקום השמיני בתוצאה של 2:05.82 דקות, המנצח היה ואודה שקבע תוצאה של 2:01.18 דקות.
באולימפיאדת סידני (2000) זכה דולאן בשתי מדליות. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ובכך הגן על תוארו בשיא עולם חדש של 4:11.76 דקות, לפני בן ארצו אריק ונט (4:14.23 דקות) ומיידן (4:15.33 דקות). במדליית כסף ב-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:59.77 דקות אחרי מאסימיליאנו רוסולינו מאיטליה שקבע שיא אולימפי חדש 1:58.98 דקות ולפני בן ארצו טום ווילקנס (2:00.87 דקות).
דלעת: מוצב אחד בלבנון
דלעת: מוצב אחד בלבנון, הוא ספר מאת העיתונאי והסופר הישראלי מתי פרידמן, המתאר את סיפור המוצב הצבאי דלעת, שבו העבירו לוחמים רבים את שירותם הצבאי בשנים בו היה קיים.
רקע
הספר ראה אור בעברית בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר בינואר 2017. בספר מסופר סיפורם של החיילים בחזית של הלחימה בדרום לבנון במהלך 18 השנים בהם היה קיים (1982–2000).
פרידמן פרסם את הספר בקנדה באנגלית, ולאחר כשנה ראתה אור הגרסה העברית.
הספר מביא את סיפור מוצב דלעת, מוצב צה"ל שהיה ממוקם על בקצה רצועת הביטחון של דרום לבנון, על תל דבשה שברכס עלי טאהר ממזרח לנבטיה, בו שירת פרידמן כלוחם בפלוגת העורב של חטיבת הנח"ל. בספר כותב פרידמן על המוצב בשנים האחרונות של היערכות צה"ל בלבנון (2000-1994), בעת שהיה יעד בולט לתקיפה על ידי ארגון חזבאללה (עם המוצבים בופור, עיישיה, ריחן, גלגלית, טייבה וכרכום) ומתמקד במספר אירועים:
בספר מתואר סיפורם של חיילי צה"ל ששירתו שם, בין היתר המחבר ושאר בני דורו ששירתו במוצב דלעת ובמוצבים אחרים, במהלך מלחמת שמונה־עשרה השנים בהם אייש צבא ההגנה לישראל את המוצבים בדרום לבנון.
הספר מתאר את האירועים במדינה לאורך השנים מנקודת מבט פוליטית ומדינית אך גם את הסיפורים האישיים של החיילים ששירתו שם.
בין התיאורים של המאורעות שהתרחשו יש בספר גם תיאור של האווירה במוצב דלעת, בו העבירו לוחמים לאורך השנים את מרבית שירותם הצבאי, נוף הררי ושקט פסטוראלי, שהיה מופר בשעות לחימה. בסיפור מובאות נקודות מבטם של החיילים שאיישו את המוצב ונעו בין מצבים שונים של שהות לא נוחה בתעלות המוצב, לבין יציאה לסיורים בלב לבה של ארץ החזבאללה.
על הספר
הספר תורגם למספר שפות. המהדורה באנגלית של הספר נבחרה לרשימת 100 הספרים הטובים של השנה בעיתון "הניו יורק טיימס", ולאחד מ־10 הספרים הטובים של השנה באתר "אמזון".
הוא נכתב והתפרסם במקור באנגלית, שפת האם של פרידמן.
הגרסה בעברית עברה שינויים שונים שעל פי המחבר, מטרתם היא הניסיון להעביר את הסיפור לשפה "הטבעית שלו", עברית. הספר הוא פרויקט עיתונאי שנכתב בעקבות מחקר ארוך. הפרקים מבוססים על עשרות ראיונות, מאות מסמכים, וזיכרונות אישיים של המחבר שחלקם נכתבו סמוך לזמן בו התרחשו במציאות.
המחבר מציין שבספר לא הוספו פרטים בדיוניים והעובדות המתוארות בו הן כפי שקרו במציאות. הציטוטים בו מובאים בלשונם. בטקסט במהלך הספר מופיעים לרוב שמות פרטיים בלבד והשמות המלאים של הדמויות נמצאים ברשימת מקורות בסוף הספר.
ביקורות ציינו לטובה את איכות התיאורים בספר: "פרידמן מיטיב לתאר את ה"שגרה" של הקבוצה הקטנה ששירתה במוצבים החודרים בלבנון באמצעות סיפור חייו הצבאיים שלו" וגם את הבחירה לעסוק בנושא בצורה ממצה ומייצגת: "ספר תמציתי, חכם ומטלטל שמתאר היכן החלו סוגי העימותים שאיתם מתמודדת ישראל מאז ועד עתה".
מבנה
הספר מחולק לארבעה חלקים:
ארמיית מזרח פרוסיה
ארמיית מזרח פרוסיה (בגרמנית: Armee Ostpreußen) הייתה ארמייה קצרת ימים של הוורמאכט, שלחמה לקראת סוף מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
ארמיית מזרח פרוסיה הוקמה ב-7 באפריל 1945 בפיקוד דיטריך פון זאוקן, על בסיס הארמייה השנייה. ארמיית מזרח פרוסיה איגדה תחתיה את שרידי כל הכוחות הגרמניים במזרח ומערב פרוסיה, ולחמה נגד הצבא האדום באזור גדיניה. הארמייה כותרה במפרץ דנציג, ונכנעה לכוחות הסובייטיים ב-8 במאי 1945, עם סיום המלחמה.
אומוס
טולולופה אומוגבהין (באנגלית: Tolulope Omogbehin; נולד ב-16 במאי 1994) הידוע יותר בשם הבמה שלו, אומוס הוא מתאבק ניגרי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE בתוכנית הדגל Raw. בעברו, הוא היה שחקן כדורסל מכללות עבור אוניברסיטת דרום פלורידה ואוניברסיטת מורגן משנת 2014 ועד לשנת 2015. אומוגבהין חתם על חוזה ב-WWE בינואר 2019. הוא פעם אחת אלוף הזוגות של Raw ביחד עם AJ סטיילס.
ביוגרפיה
אומוגבהין נולד ב-16 במאי 1994 בלאגוס, ניגריה. הוא נשלח לבד לארצות הברית כחלק ממלגה, כשהיה בן 15 בלבד, בעוד שמשפחתו נשארה בניגריה. במהלך שהותו בתיכון, הוא שיחק כדורסל, כשהמשיך לעסוק בענף ספורט זה גם כשלמד באוניברסיטת דרום פלורידה, שבה שיחק בעמדת הסנטר. כשהיה באוניברסיטה בשנת 2012, הוא אובחן על ידי רופאי האוניברסיטה עם גידול בבלוטת יותרת המוח, שאיבחנו בנוסף גם ענקיות. לאחר הסרת הגידול, הוא הספיק לשחק גם בעבור אוניברסיטת מורגן של בולטימור, מרילנד.
תחילת קריירה ובכורה (2019–2020)
ב-1 בינואר 2019, ארגון ההיאבקות ה-WWE דיווח על החתמת גיוס חדש של שישה ספורטאים אשר נשלחו למתחם ה-WWE Performance Center. ב-18 ביולי של אותה השנה, אומוגבהין ערך את קרב הבכורה שלו במהלך מופע לא טלוויזיוני כקרב האנדיקאפ 2 נגד 1. לאחר שרשם מספר קרבות במופעים שלא הועברו לטלוויזיה, הוא הופיע לראשונה ב-15 ביוני 2020 בתוכנית Raw, כאחד הנינג'ות בקבוצתו של אקירה טוזאווה. בעקבות העובדה שהיה הגבוה ביותר בקבוצה, אומוגבהין כונה כ"נינג'ה הענק", כאשר הוא עמד במתחם הזירה במהלך קרבותיו של טוזאווה. לעומת זאת, דמותו קיבלה תפנית מהירה בעלילה, כשהוא הפך להיות שומר הראש של שיין מקמהן במהלך הפינה Raw Underground של התוכנית השבועית.
הציוות ל-AJ סטיילס (2020–2021)
באוקטובר 2020, לאחר ביטולה של הפינה Raw Underground, אומוגבהין החל להיות מקושר ל-AJ סטיילס, צעד שביסס אותו כדמות בלתי חביבה על הקהל. באירוע סדרת ההישרדות, שנערך ב-22 בנובמבר, הוא הוצג תחת שם במה חדש, אומוס. באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות, שהתקיים כחודש לאחר מכן, אומוס התערב בקרב על אליפות ה-WWE, כשמנע מהמיז לזכות בתואר. באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-31 בינואר 2021, אומוס היה אחראי להדחתם של ביג אי וריי מיסטריו מקרב הרויאל ראמבל המסורתי, אף על פי שלא היה משתתף רשמי בקרב.
ב-15 במרץ בפרק של התוכנית Raw, אומוס הודיע שהוא יערוך את קרב הבכורה הטלוויזיוני שלו ברסלמניה 37 לצד סטיילס בקרב זוגות מול הניו דיי (קופי קינגסטון ואקסבייר וודס) על אליפות הזוגות של Raw. בלילה הראשון של אירוע זה, שנערך ב-10 באפריל, אומוס וסטיילס ניצחו את הניו דיי וזכו באליפות הזוגות לאחר שאומוס ביצע על קינגסטון את מהלך הצ'וקסלאם ולאחר מכן הצמיד אותו. באירוע סאמרסלאם, שנערך ב-21 באוגוסט, השניים הפסידו את התואר לצמד RK-Bro (רנדי אורטון ורידל). באירוע חוקי אקסטרים, שנערך בחודש ספטמבר, אומוס וסטיילס הצטוותו לשורותיו של בובי לאשלי בהפסדם לניו דיי. לאחר מכן, השניים קיבלו קרב חוזר על אליפות הזוגות של Raw מול אורטון ורידל באירוע היהלום שבכתר ב-21 באוקטובר, אך הם הפסידו בקרב זה ולא צלחו במשימתם.
באירוע סדרת ההישרדות, שנערך ב-21 בנובמבר, אומוס השתתף בקרב הבאטל רויאל בן 25 המשתתפים לכבוד חגיגות 25 השנים של הבכורה של דה רוק באירוע סדרת ההישרדות של שנת 1996. אומוס היה אחראי להדחתם של תריסר מתאבקים, כשהאחרון מביניהם היה ריקושט. לאחר מספר שבועות של מתיחות בינו לבין סטיילס, ב-20 בדצמבר בפרק של התוכנית Raw, אומוס סירב להיכנס לזירה בקרב שלהם מול ריי ודומיניק מיסטריו, במה שלבסוף גרם להפסדם. תיגרה פרצה בין השניים, דבר שבישר על קץ הברית ביניהם.
הציוות ל-MVP (2022–היום)
ב-3 בינואר 2022 בפרק של התוכנית Raw, שבוע לאחר שנפרד מסטיילס, נקבע קרב יחידים ביניהם ובו אומוס יצא עם ידו על העליונה. באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-29 בינואר, אומוס השתתף בקרב הרויאל ראמבל המסורתי, כשנכנס לקרב כמספר ה-11 והיה אחראי להדחתם של מונטז פורד, אנג'לו דוקינס ודמיאן פריסט, עד שמצא את עצמו מודח בידי מספר מתאבקים: AJ סטיילס, אוסטין ת'יאורי, צ'אד גייבל, דומיניק מיסטריו, ריקושט ורידג' הולנד. בלילה השני של האירוע רסלמניה 38, שנערך ב-3 באפריל, אומוס נחל הפסד לבובי לאשלי, הפסד שהיה הראשון במאזן הקרבות שלו ב-WWE, שנבע כתוצאה מהצמדה. בפרק העוקב של התוכנית Raw, אומוס פיתח את הפיוד עם לאשלי, כששכר לשורותיו את MVP כמנהל האישי שלו לאחר שהאחרון בגד בלאשלי. בקרב החוזר בין השניים חודש לאחר מכן באירוע רסלמניה באקלאש, אומוס היה זה שניצח. לעומת זאת, הוא הפסיד לאותו לאשלי ב-16 במאי בפרק של התוכנית Raw לאחר שהשניים התמודדו בקרב כלוב. באירוע גיהנום בכלוב, שנערך ב-5 ביוני, אומוס ו-MVP הפסידו ללאשלי בקרב האנדיקאפ 2 נגד 1, שלמעשה חתם את הפיוד.
ב-20 ביוני בפרק של התוכנית Raw, אומוס העפיל לקרב הכסף בבנק של הגברים במסגרת האירוע כסף בבנק לאחר שגבר על רידל. באירוע עצמו, שנערך ב-2 ביולי, הוא לא הצליח לנצח בקרב, זאת לאחר שהמנצח בקרב היה ת'יאורי.
ב-14 באוקטובר בפרק של התוכנית סמאקדאון, אומוס התעמת עם ברון סטרומן, צעד שהצית פיוד בין השניים. באירוע היהלום שבכתר, שנערך ב-5 בנובמבר, אומוס הפסיד לסטרומן. באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-28 בינואר 2023, אומוס השתתף בקרב הרויאל ראמבל המסורתי לאחר שנכנס לקרב כמספר 24, שהה בקרב כשתי דקות עד שהודח על ידי סטרומן.
ILAC
האקדמיה הבינלאומית לשפה בקנדה (The International Language Academy of Canada, ILAC) הוא בית ספר פרטי ללימוד השפה האנגלית (בה הוא מתנהל), המציע קורסים באנגלית הן לטווח הקצר, והן לטווח הארוך לסטודנטים מרחבי העולם. ILAC מפעיל כיום קמפוסים במרכז העיר טורונטו, אונטריו, ובמרכז העיר וונקובר, קולומביה הבריטית אשר בקנדה.
האקדמיה מציעה מגוון תוכניות ושירותים הכוללים: אנגלית כללית, אנגלית עסקית, הכנת בחינות (IELTS, TOEFL, קיימברידג 'FCE & CAE), מסלול מכללות ואוניברסיטה, מסלול נוער לבני נוער, בית ספר לילי, שנת GAP, דיור, ופעילויות.
המוסד מספק גם שירותי השמה באוניברסיטה ובמכללות, וייעוץ על תיכוני. קורס מסלול האוניברסיטאות שלהם מוכר על ידי למעלה מ־70 אוניברסיטאות ומכללות קנדיות.
היסטוריה
ILAC נוסדה על ידי ג'ונתן קולבר, אילן כהן וברנרדו ריוורוס בשנת 1997.
תפוצת הסטודנטים
מדי שנה ILAC מקבל אלפי סטודנטים מלמעלה מ 75 מדינות. בעוד שמספרי ההרשמה משתנים ללא הרף, האקדמיה הבינלאומית לשפה בקנדה שומרת לרוב על יחס קבוע בין התלמידים, לפי החלוקה הבאה:
מגורים
לסטודנטים המגיעים ללמוד במוסד מוצע להשתכן אצל משפחות הגרות בעיר (או ברחבי המטרופולין שלה), ולקבל מהן שלוש ארוחות ביום (או פחות, תלוי בתשלום).
מנגד, ניתן גם לשכור דירה באופן עצמאי ברחבי העיר ללא תיווך של בית הספר, ולשלם לבית הספר אך ורק על הלימוד עצמו. ישנם גם סטודנטים המתארחים אצל קרובי משפחה.