cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ויאצ'סלב פטיסוב
קריירה בינלאומית
ב-1978, זמן לא רב אחרי הזכייה השלישית שלו באליפות העולם עד גיל 20, הופיע פטיסוב גם באליפות העולם עם נבחרת ברית המועצות הבוגרת וזכה גם איתה במדליית הזהב. הוא המשיך לככב בנבחרת במהלך שנות ה-80, ועזר להוביל את הנבחרת לשבע אליפויות עולם ולעוד מדליית כסף אחת ושתי מדליות ארד.
פטיסוב השתתף עם נבחרת ברית המועצות בשלוש אולימפיאדות, כאשר בראשונה מביניהם - אולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) - הופתעה הנבחרת, שהייתה מועמדת בטוחה למדליית הזהב, על ידי נבחרת ארצות הברית במשחק ה"נס על הקרח" ונאלצה להסתפק במדליית הכסף. הנבחרת הסובייטית הראתה את עליונותה בשתי האולימפיאדות הבאות, עם פטיסוב כקפטן, וזכתה בשתי מדליות זהב ב-1984 ו-1988.
בגביע קנדה זכתה נבחרת ברית המועצות, עם פטיסוב כמעוז ההגנה שלה, ב-1981, אחרי שהביסה במשחק הגמר 8:1 את נבחרת קנדה עמוסת כוכבי ה-NHL כויין גרצקי, מייק בוסי וגי לפלר. פטיסוב פגש עם נבחרת ברית המועצות את נבחרת קנדה פעם נוספת בגמר גביע קנדה ב-1987, והפעם ניצחו הקנדים, עם גרצקי ומריו למיה, בתום סדרה צמודה של שלושה משחקים.
פטיסוב השתתף עם נבחרת רוסיה גם בגביע העולם בהוקי קרח - המפעל שהחליף את גביע קנדה - ב-1996. רוסיה נוצחה בחצי הגמר על ידי ארצות הברית.
ב-2008, במלאת מאה שנה להקמת פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית (IIHF), בחרה ה-IIHF את פטיסוב ל"נבחרת המאה" שלה.
קריירת NHL
פטיסוב היה אחד משמונת השחקנים הסובייטים הראשונים שהורשו לצאת ולשחק ב-NHL על ידי שלטונות ברית המועצות ב-1989, בהתאם למדיניות הגלאסנוסט של מיכאיל גורבצ'וב. הוא החל לשחק בניו ג'רזי דווילס שבחרה אותו בדראפט עוד ב-1983. למעשה נבחר פטיסוב בדראפט בפעם הראשונה עוד ב-1978 על ידי מונטריאול קנדיאנס, אך זכויותיה עליו פגו. פטיסוב סיים את עונתו הראשונה עם 8 שערים ו-42 אסיסטים.
פטיסוב שיחק בדווילס עד עונת 1995 שהייתה עונה מקוצרת בגלל סכסוך עבודה בליגה. במהלך השבתת המגן הארוכה שהשביתה את ה-NHL למשך ארבעה חודשים באותה עונה חזר פטיסוב לרוסיה ושיחק משחק בודד בשורות ספרטק מוסקבה. משהסתיימה השביתה הספיק לשחק ארבעה משחקים אחרונים עם הדווילס לפני שהועבר לדטרויט רד וינגס. עם הרד וינגס העפיל כבר באותה עונה לסדרת הגמר על גביע סטנלי מול קבוצתו לשעבר, הדווילס, שניצחו בגמר וזכו בגביע.
פטיסוב שיחק ברד וינגס עד פרישתו ב-1998, כאשר בשתי העונות האחרונות זכה עם הרד וינגס פעמיים ברציפות בגביע סטנלי.
לאחר תקופת ההמתנה המקובלת של 3 שנים, נבחר פטיסוב להיכל התהילה של ההוקי ב-2001.
כמאמן
לאחר פרישתו התמנה פטיסוב לעוזר המאמן בניו ג'רזי דווילס. הוא שימש בתפקיד עד 2002 והיה שותף לזכייה של הדווילס בגביע סטנלי ב-2000.
באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) שימש פטיסוב כמנהל המקצועי של נבחרת רוסיה ועזר להוביל אותה למדליית ארד.
כפוליטיקאי ועסקן ספורט
באפריל 2002 מונה פטיסוב לעמוד בראש הסוכנות הפדרלית לספורט ותרבות הגוף של רוסיה, גוף הספורט העליון של רוסיה. הוא שימש בתפקיד, עם סמכויות שר, עד שהסוכנות פורקה ב-2008 בצו נשיאותי של דמיטרי מדבדב והוחלפה על ידי משרד הספורט והנוער של רוסיה.
ב-2005 מונה פטיסוב על ידי הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט (WADA) להקים את וועדת הספורטאים שלה ולהיות יושב הראש הראשון שלה. הוא מילא את תפקיד היו"ר עד 2014.
לאחר עזיבתו את תפקידו בממשלת רוסיה נבחר פטיסוב למועצת הפדרציה, הבית העליון של הפרלמנט הרוסי. ימים בודדים לאחר היבחרו מונה ליושב ראש וועדת הספורט ותרבות הגוף של המועצה.
באותה שנה מונה ליושב ראש חבר המנהלים של ליגת ה-KHL, שהחליפה את ליגת העל הרוסית כליגה העליונה של רוסיה בשיתוף קבוצות ממדינות שכנות.
ב-1 במאי 2009 מונה פטיסוב לנשיא קבוצת נעוריו, צסק"א מוסקבה. בעקבות מכת פציעות בקבוצה וסגל חסר, חתם פטיסוב רשמית גם על חוזה שחקן, ושיחק בשורות הקבוצה משחק ליגה אחד בגיל 51. צסק"א נוצחה במשחק 3:2 על ידי סק"א סנקט פטרבורג.
פטיסוב זכה במספר עיטורים הן בברית המועצות והן ברוסיה, הגבוה בהם היה עיטור לנין ב-1988.
בינואר 2012, מיד אחרי משחק ה"אול-סטאר" של ליגת ה-KHL, הודיע פטיסוב במפתיע על התפטרותו מתפקידיו בצסק"א מוסקבה ובחבר המנהלים של הליגה, ועל עזיבתו של עולם ההוקי קרח בכללותו. הוא נימק את צעדו במצב הקשה אליו נקלעה צסק"א, שהפכה לקבוצת תחתית בליגה, ובהתנהלות הלקויה של חברי הנהלתה המונעת ממנו לבצע את תפקידו.
בטקס הפתיחה של אולימפיאדת סוצ'י (2014) היה פטיסוב אחד מנושאי הדגל האולימפי.
"פטיסוב ארנה" בולדיווסטוק, אולמה הביתי של קבוצת אדמירל ולדיווסטוק מליגת ה-KHL, נקרא על שמו.
חייו האישיים
שני המאורעות הבולטים בחייו האישיים היו תאונות דרכים בהן היה מעורב. פטיסוב יצא משתי התאונות יחסית ללא פגע גופני, אך התאונות הסתיימו שתיהן בתוצאות טרגיות לאנשים קרובים אליו.
ב-1985, עוד כשחקן צסק"א מוסקבה, היה פטיסוב מעורב בתאונת דרכים קשה במכונית בה נהג. בתאונה נהרג אחיו הצעיר אנטולי, שישב לצידו במכונית. אנטולי היה בן 18 ושחקן מצטיין בצסק"א מוסקבה בזכות עצמו.
ב-1997, שישה ימים אחרי שזכה עם דטרויט רד וינגס בגביע סטנלי הראשון שלו, חזר פטיסוב ממסיבת הזכייה של הקבוצה בלימוזינה שכורה. נהג הלימוזינה איבד שליטה על הרכב והתנגש בעץ. פטיסוב יצא מהתאונה עם פגיעות קלות בלבד ויכל לחזור לשחק בעונה שלאחר מכן, אולם שניים מנוסעי הרכב - חברו של פטיסוב להגנת הרד וינגס וידידו הטוב, ולדימיר קונסטנטינוב, ומעסה הקבוצה - ספגו פציעות ראש קשות ונותרו נכים.
קישורים חיצוניים
• שבר את הקרח: סלאבה פטיסוב והאומץ לניצחון, באתר מידה
הסכם שארם
הסכם שארם, המוכר גם בשם מזכר "ואי המתוקן" (בהתייחס להסכם ואי), הוא מזכר הסכמות בין מדינת ישראל לארגון אש"ף, כנציג הפלסטינים.
המזכר נחתם בתאריך 4 בספטמבר 1999 על ידי ראש ממשלת ישראל אהוד ברק וראש הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת. במעמד החתימה נכחו נשיא מצרים, חוסני מובראכ, עבדאללה השני, מלך ירדן ומזכירת המדינה האמריקאית מדליין אולברייט.
סעיפי ההסכם
ההסכם מכיל 11 סעיפים אשר עוסקים בנושאים הבאים''', על פי סדר הופעתם במזכר :
הסעיף האחרון (מס' 11 במזכר) הוא סעיף טכני אודות מימוש ההסכם בחגים וכיוצא בזה.
מימוש ההסכם
הנסיגה השנייה, בהיקף של 5%, הייתה אמורה להתבצע ב-15 בנובמבר 1999, אך הפלסטינים התנגדו למפות הנסיגה שהוצגו על ידי ישראל . פריצת הדרך הושגה לפני כשבועיים בעקבות פגישה בין ראש הממשלה, אהוד ברק, ליו"ר הרשות הפלסטינית, יאסר ערפאת, ב-5 בינואר 2000, לאחר עיכוב של כחודשיים. ישראל והפלסטינים גם סיכמו על השלב השני של הנסיגה השנייה, בשיעור של 6.1% שבוצע ב-21 בינואר.
במזכר סוכם על הגעה להסכם כולל על מצב הקבע (עם תאריך היעד ספטמבר 2000). העקרונות לכך היו אמורים להיות מנוסחים במסגרת הסכם על מצב הקבע (עם תאריך היעד פברואר 2000). לצורך הגעה להסכם מסגרת התקיים משא ומתן אשר שלא הניב תוצאות עד קיץ 2000. לכן נפגשו הצדדים ביולי 2000 בארצות הברית בחסות נשיא ארצות הברית בפסגת קמפ דייוויד.
אומונויה
האיחוד הדמוקרטי של המיעוט היווני - אומונויה (ביוונית: Δημοκρατική Ένωση Εθνικής Ελληνικής Μειονότητας – ΟΜΌΝΟΙΑ), הידוע יותר בשמו הקצר אומונויה (ביוונית: Ομόνοια, הרמוניה או שלום), הוא ארגון חברתי, פוליטי ותרבותי באלבניה המקדם זכויות מיעוטים עבור המיעוט היווני בדרום המדינה.
מבנה
לאומונויה יש ארבע שלוחות בערים סרנדה, דלווינו, ארגירוקסטרו וטירנה, וכמה תת-מדורים בקוריצה, איילונה ופרמטי. הארגון מונהג על ידי מועצה כללית המורכבת מ-45 חברים, ונבחרת על ידי הועידה הכללית מתקיימת מדי שנתיים.
היסטוריה
הארגון נוסד בשנת 1991, לאחר התמוטטות משטר המפלגה הקומוניסטית של אלבניה, בכפר דרביצנה , על ידי נציגי המיעוט הלאומי היווני. הוא קרא לאוטונומיה של צפון אפירוס ב-1991 מאחר שהזכויות הניתנות למיעוטים על פי החוקה האלבנית היו רעועות ביותר. הצעה זו נדחתה ובכך דורבן האגף הרדיקלי של הארגון "לקרוא לאיחוד עם יוון".
תחת השם "האיחוד הדמוקרטי של המיעוט היווני", אומונויה התמודד בבחירות לאספה המכוננת של אלבניה במרץ ובאפריל 1991, הבחירות הרב-מפלגתיות הראשונות שהתקיימו מאז מלחמת העולם השנייה. אף על פי שקיבל רק 0.7% מהקולות, אומונויה זכה בחמישה מושבים באספה בת 250 המושבים. עם זאת, הארגון לא התמודד בבחירות שלאחר מכן. על אומונויה נאסר להתמודד בבחירות של 1992 בטענה שהארגון מפר חוק אלבני האוסר על 'הקמת מפלגות על בסיס דתי, אתני ואזורי'. בשל כך התמודדה מטעם אומונויה במהלך הבחירות הבאות מפלגת האחדות לזכויות האדם - מפלגה המייצגת את המיעוט היווני בפרלמנט האלבני.
חטיפות ממניעים פוליטיים נגד הארגון
ביוני 1997 דווח על שתי חטיפות ממניעים פוליטיים של קרובי משפחה של חברי אומונויה. אחד מהם היה אביה של מועמדת האופוזיציה האלבנית, שנדרשה להסיר את מועמדותה מהבחירות הכלליות הקרובות. השני היה חתנו של יושב ראש אומונויה לשעבר.
מחאות למול אי סדרים במפקד 2011
בתחילת אוקטובר 2011 הודיעה ממשלת אלבניה שתערוך מפקד אוכלוסין ברחבי המדינה לצורך מדידת הגודל המדויק של המיעוטים האתניים לראשונה לאחר 1989. עם זאת, לאחר הצעה של מפלגת PDIU בעלת האוריינטציה האלבנית-לאומנית, ממשלת אלבניה החליטה לקנוס ב-1,000 דולר כל אזרח שיצהיר על מוצא אתני שונה מהכתוב בתעודת הלידה שלו, גם אם תעודה זאת הונפקה שלפני 1989 (תחת המשטר הקומוניסטי), אז מעמד המיעוט הוגבל ל-99 כפרים בלבד. אומונויה השיב כי נוהל כזה מכיל אי סדרים חמורים וייפקד אם בעיות אלה לא ייפתרו.
על פי הערכות, מדובר בניסיון למנוע ממיעוטים להכריז על אתניותם, שכן ממשלת אלבניה הצהירה בנוסף כי תעמיד לדין כל מי שלא ישתתף במפקד או יסרב להצהיר על מוצאו האתני.
בשל אי הסדרים בהליך המפקד, נציגי אומונויה ערכו מפקד נוסף על מנת לספור את בני המיעוט היווני האתני. לפי זה נספרו בסך הכל 286,852 פרטים, השווים לכ-10% מאוכלוסיית המדינה, אולם במהלך בזמן המפקד מחצית ממספר זה התגורר דרך קבע ביוון, ושמר על קשרים חזקים עם מולדתו בצפון אפירוס תחת אלבניה.
עונש מאסר למנהיג סניף קוריצה
בינואר 2012 מנהיג סניף קוריצה באומונויה, נחום דישו (ביוונית: Ναούμ Δίσιος, נַאום דיסיוס), נידון למאסר על בניית אנדרטה לזכר החיילים היוונים שנפלו במלחמת איטליה–יוון בבובושטיקה.
בן והבה
בן והבה (נולד ב-27 במרץ 1992) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בעירוני טבריה.
קריירה
והבה התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של בית"ר טוברוק. בינואר 2012 החל לשחק בקבוצת הבוגרים של עירוני קריית שמונה. בעונתו הראשונה זכה עם הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה, אך שיחק רק משחק אחד, בניצחון 3–1 על מכבי נתניה, ואף כבש את שער השוויון בדקה ה-55. בתחילת עונת 2012/2013 רשם שלוש הופעות בליגה, ובינואר 2013 חתם עד תום העונה בהפועל באר שבע, במדיה ערך 11 הופעות.
והבה נכלל בסגל הנבחרת הצעירה של ישראל לקראת אליפות אירופה לנבחרות צעירות 2013, ובסך הכל ערך 19 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש שער אחד.
לקראת עונת 2013/2014 חתם והבה לשנה אחת בקבוצת בני יהודה תל אביב, במהלכה ערך 11 הופעות ליגה וובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
בנובמבר חתם והבה בהפועל רעננה. ב-2 בפברואר 2015 כבש את שערו הראשון במועדון, בניצחון 0–2 על מ.ס. אשדוד. בעונת 2015/2016 כבש שני שערים והיה שותף לעונה הטובה ביותר בתולדות הפועל רעננה, עת העפילה לראשונה לפלייאוף העליון בליגת העל. בסך הכל שיחק והבה חמש שנים בהפועל רעננה, ובמדיה כבש שישה שערים ב-142 הופעות בליגת העל.
לקראת עונת 2019/2020 חתם והבה בהפועל חיפה.
ב-23 באוגוסט 2022 חתם בעירוני טבריה.
הדיוויזיה ה-83 (ארצות הברית)
הדיוויזיה ה-83 (באנגלית: 83rd Infantry Division) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
מלחמת העולם הראשונה
הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1917 במחנה שרמן, אוהיו, וכללה מתגייסים מקנטקי, אוהיו ופנסילבניה. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-165 שהורכבה מהרגימנטים ה-329 וה-330, ומהבריגדה ה-166 שהורכבה מהרגימנטים ה-331 וה-332. הדיוויזיה יצאה לאירופה ביוני 1918, והוגדרה כדיוויזיית המחליפים השנייה. היא סיפקה למעלה מ-195,000 קצינים וגייסה גברים כמחליפים ליחידות אחרות בצרפת מבלי להשתתף בפעולה כיחידה שלמה. יחידות מסוימות של הדיוויזיה השתתפו בקרבות מסוימים, כגון רגימנט הרגלים ה-332 באיטליה, שלחם בקרב ויטוריו ונטו. באוקטובר 1919 פורקה הדיוויזיה.
בין המלחמות
הדיוויזיה הוקמה מחדש כדיוויזיית מילואים ב-24 ביוני 1921 והוקצתה למדינת אוהיו. המטה אורגן ב-27 בספטמבר 1921.
מלחמת העולם השנייה
ב-15 באוגוסט 1942 הופעלה הדיוויזיה מחדש, והיא כללה את הרגימנטים ה-329, ה-330 וה-331. דיוויזיית הרגלים ה-83, בפיקודו של מייג'ור גנרל רוברט מייקון, הגיעה לאנגליה ב-16 באפריל 1944, ולאחר אימון בוויילס, נחתה הדיוויזיה, שהשתתפה בפלישת בעלות הברית לנורמנדי, בחוף אומהה, ב-18 ביוני 1944, ונכנסה למאבק הגדרות מדרום לקרנטן ב-27 ביוני. לאחר תחילת ההתקפה, הגיעה הדיוויזיה ה-83 לכביש סן-לו-פרייר ב-25 ביולי, והתקדמה 8 מייל (13 ק"מ) מול התנגדות חזקה עם סיום המערכה בנורמנדי. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במבצע קוברה כחלק מהקורפוס ה-15 במסגרת הארמייה השלישית, ובהמשך השתתפה בלחימה מול קו זיגפריד. בנובמבר לחמה הדיוויזיה ב, ובדצמבר השתתפה ב. לאחר מכן התקדמה הדיוויזיה אל הריין במהלך מבצע רימון, ובהמשך השתתפה בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה, ובכלל זה השתתפה בשחרור תחת מחנה של בוכנוואלד. במהלך הקרבות נהרגו 3,161 מחיילי הדיוויזיה ו-11,807 נפצעו.
לאחר המלחמה
החל משנת 2014 מרכז הכשרת המילואים ה-83 של צבא ארצות הברית מאמן חיילים בתוכניות מנהיגים, תפקודיות ו-DMOSQ.
מקסוס D60
מקסוס D60 (באנגלית: Maxus D60) הוא SUV (ראשי תיבות: "Sport utility vehicle") מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Maxus (שם רשמי: SAIC Maxus Automotive Co., Ltd) חברת בת של סאיק מוטור אשר מיוצר משנת 2019.
אדן אזאר
אדן מיקאל אזאר (בצרפתית: Eden Michael Hazard; נולד ב-7 בינואר 1991) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הקיצוני השמאלי.
ליל
אזאר התחיל את הקריירה המקצוענית שלו במועדון ליל אליו הוא עבר בגיל 14. בשנת 2007 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון. בעונת שיחק רק 4 משחקים בהם לא כבש. בעונת הרשים בהרבה ועזר לקבוצה לסיים במקום 5 שהוביל למוקדמות הליגה האירופאית בעונה זאת גם זכה בשחקן הצעיר של השנה בצרפת וזאת הייתה הפעם הראשונה שבתואר זה זוכה שחקן זר. עונה לאחר מכן הרשים עוד יותר עם מאזן של 10 שערים ו-9 בישולים ב-49 משחקים בכל המסגרות. גם בשנה זאת זכה בתואר השחקן הצעיר של השנה בצרפת וגם זכה לשחקן החודש של מרץ 2010 והיה חלק מנבחרת השנה בליגה. בשנת 2011 זכה עם ליל באליפות הליגה הצרפתית.
צ'לסי
ביוני 2012 חתם אזאר במועדון הכדורגל האנגלי צ'לסי מהפרמייר ליג, תמורת סכום של 32 מיליון ליש"ט. ב-19 ביולי 2012 הוא כבש שער במשחק הבכורה שלו במדי צ'לסי, בניצחון 2–4 על סיאטל סאונדרס מה-MLS במשחק ידידות. את הופעת הבכורה הרשמית שלו ערך אזאר בהפסד 2–3 למנצ'סטר סיטי במגן הקהילה.
אזאר הסתגל במהרה לסגנון המשחק האנגלי ובמשחקו הראשון בליגה בישל וסחט פנדל נגד וויגאן. במחזור השני בישל פעמיים וסחט עוד פנדל ובמחזור השלישי כבש את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג, בניצחון 0–2 על ניוקאסל יונייטד, ובישל שער נוסף לפרננדו טורס. בסך הכל כבש בעונתו הראשונה בקבוצה 13 שערים בכל המסגרות, וזכה עם צ'לסי בליגה האירופית.
בעונת כבש אזאר 17 שערים בכל המסגרות, ונבחר לכדורגלן הצעיר של השנה באנגליה.
בעונת 2014/15 אזאר כבש 14 שערים ועזר לצ'לסי לזכות באליפות הפרמייר ליג. באותה עונה זכה אזאר בתואר שחקן העונה בפרמייר ליג.
בעונה שלאחר מכן רשם יחד עם צ'לסי ירידה ניכרת ביכולת, בה סיימה הקבוצה במקום העשירי. בעונת 2016/17 היה שותף משמעותי בזכייתה של צ'לסי בפרמייר ליג.
ריאל מדריד
ב-7 ביוני 2019 הודיעה ריאל מדריד על החתמתו של אזאר בקבוצה לחמש שנים תמורת 100 מיליון יורו.
את הופעת הבכורה שלו במדיה ערך ב-14 בספטמבר כאשר עלה כמחליף בדקה ה-60 בניצחון 3:2 על לבאנטה, ואת שער הבכורה שלו כבש ב-5 באוקטובר בניצחון 4:2 על גרנאדה ובנוסף בישל במדים הלבנים.
בעונתו הראשונה זכה עם הקבוצה באליפות הלה ליגה אך נעדר מרובה בשל פציעות מהן סבל. גם בעונתו השנייה סבל מפציעות רבות, ובסך הכל בשתי עונות בריאל מדריד ערך אזאר 43 הופעות בכל המסגרות.
ב-3 ביוני 2023 הודיעה ריאל מדריד על שחרורו מהקבוצה.
קריירה בינלאומית
עד 2008 היה חלק מנבחרת הנוער של בלגיה. לאחר שעבר את גיל הנוער היה חלק מנבחרת בלגיה עד גיל 19 וב-2009 זומן לראשונה לסגל הנבחרת לקראת משחק הידידות של הנבחרת נגד צ'כיה ב-12 באוגוסט 2009, ובמשחק זה גם קיים את הופעת הבכורה שלו כאשר עלה כמחליף. ב-7 באוקטובר 2011 כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1–4 על קזחסטן.
במונדיאל 2014 בישל אזאר שני שערים בשלב הבתים, והיה שותף להגעתה של נבחרת בלגיה לרבע הגמר, בו הפסידה 0–1 ל.
במונדיאל 2018, כבש אזאר שלושה שערים. במונדיאל זה הגיעה נבחרת בלגיה עד שלב חצי הגמר בו הודחה על ידי צרפת לאחר שהפסידה 0–1. במשחק על המקום השלישי, בו כבש אזאר את שערו השלישי, ניצחה בלגיה את אנגליה בתוצאה 0–2 וסיימה את המונדיאל במקום השלישי.
ב-24 במרץ 2019, במוקדמות יורו 2020, במשחק בלגיה נגד קפריסין ערך אזאר את הופעתו ה-100 במדי הנבחרת.
נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר מונדיאל 2022.
ב-7 בדצמבר 2022 הודיע על פרישה מהנבחרת.
קריירת מועדונים
נכון ל-29 באוגוסט 2021
נבחרת בלגיה
נכון ל-29 באוגוסט 2021
אימפריה (יצרנית רכב)
אימפריה (Imperia Automobiles) היא חברה בלגית לייצור כלי רכב. החברה נוסדה ב-1906 ופעלה עד 1948.
בשנת 2009 שב המותג של מכונית ספורט היברידית.
היסטוריה
ב-1910 התמזגה חברת "אימפריה" עם חברת Springuel (יצרני כלי רכב בלגיים משנת 1907–1912).
ב-1921 נבנו מכוניות עם מנוע של 5,600 סמ"ק אשר הוחלפו במנועי 4 צילינדרים 3,000 סמ"ק, 32 שסתומים. בשנת 1937 נבנו מנועי 6 צילינדרים, 1,624 סמ"ק.
במשך 4 שנים השתלטה חברת אימפריה על שלושה יצרני רכב בלגיים: בשנת 1927 השתלטה על חברת "Métallurgique" (חברה לייצור כלי רכב בלגיים (1898 - 1928), בשנת 1929 השתלטה על חברת "Compagnie Nationale Excelsior" (חברה לייצור מכוניות בלגיות אשר נוסדה בשנת 1904), ובשנת 1931 השתלטה על חברת "Fabrique d'armes Émile et Léon Nagant" (נוסדה בשנת 1859).
ב-1934 התמזגה חברת אימפריה עם חברת מינרבה, אבל בשנת 1939 החברות התפצלו.
ב-1948 נסגר המפעל.
מרסלו סילבה
מרסלו אנדרס סילבה פרננדס (בספרדית: Marcelo Andrés Silva Fernández; נולד ב-21 במרץ 1989 במרסדס שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ריאל סולט לייק.
קריירת מועדונים
סילבה גדל במחלקת הנוער של דאנוביו. ב-13 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-77 בהפסד 1-0 לליברפול במסגרת המחזור השלישי בליגת העל האורוגוואית. ב-5 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-49 בניצחון 2-0 על סנטרל אספניול במסגרת המחזור ה-13 בליגה. הוא שיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במשך עונה אחת, בה הבקיע 3 שערים ב-19 הופעות.
ב-1 באוגוסט 2014 חתם סילבה בלאס פאלמס מהליגה הספרדית השנייה. ב-10 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 2-0 על מיורקה במסגרת גביע המלך הספרדי. ב-19 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הספרדית, כשנכנס כמחליף בדקה ה-88 בניצחון 2-0 על נומנסיה במסגרת המחזור התשיעי בליגה. ב-2 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-79 בניצחון 2-1 על סלטה ויגו במסגרת גביע המלך הספרדי. ב-11 בינואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל הספרדית, שער בדקה ה-55 בניצחון 5-3 על ריאל סרגוסה במסגרת המחזור ה-20. הוא שיחק במועדון במשך עונה אחת, בה ערך 23 הופעות ליגה והבקיע שער אחד, שסייעו למועדון להעפיל לליגת העל.
ב-22 ביולי 2015 חתם סילבה בריאל ואיאדוליד מליגת המשנה הספרדית. ב-22 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 1-0 לקורדובה במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-24 בינואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-11 בניצחון 2-0 על קורדובה במסגרת המחזור ה-22 בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך סילבה 31 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד.
מריה (שפה)
מריה או מדיה (Madiya / Maria) היא שפה דראווידית המדוברת בהודו. לעיתים השפה נחשבת כניב של גונדי. נכון לשנת 2000, ישנם 165,000 דוברי מריה ו-23,700 דוברי היל מריה שהוא ניב של השפה. רוב דוברי השפה גרים בצ'האטיסגאר ורוב דוברי השפה אינם יודעים קרוא וכתוב.
שרה ג'יי מאס
שרה ג'נט מאס (באנגלית: Sarah Janet Maas; נולדה ב-5 במרץ 1986) היא סופרת פנטזיה אמריקאית הידועה בזכות סדרות הפנטזיה שלה "כס הזכוכית", "חצר של ורדים וקוצים", ו"Crescent City" (שטרם תורגמה לעברית) נכון לשנת 2022, היא מכרה למעלה משנים עשר מיליון עותקים מספריה ויצירתה תורגמה ל-37 שפות.
חיים מוקדמים
מאס נולדה ב-5 במרץ 1986 בעיר ניו יורק, ארצות הברית. היא גדלה באפר ווסט סייד של מנהטן. נולדה לאם קתולית ולאב יהודי, היא גדלה כיהודיה. כילדה היא נהנתה ליצור סיפורים המבוססים על סיפורים או מיתוסים פופולריים. היא גם נהגה לכתוב ספרונים על סיילור מון בצעירותה.
בשנת 2008 סיימה מאס את לימודיה בהצטיינות במכללת המילטון בקלינטון, מחוז אונידה, ניו יורק, שם התמחתה בכתיבה יצירתית וכן למדה לימודי דת.
קריירה
מאס החלה לכתוב את מה שיהפוך לרומן הביכורים שלה, כס הזכוכית, כשהייתה בת שש עשרה. לאחר שכתבה כמה פרקים ברומן, שנקרא אז מלכת הזכוכית, היא פרסמה אותם ב- FictionPress.com, שם הסיפור הפך לאחד הסיפורים הפופולריים ביותר באתר. מאוחר יותר הוא הוסר מהאתר כשמאס החליטה לפרסם את הסיפור כרומן. קו הסיפור של הסדרה מבוסס על סיפורה של סינדרלה, עם הנחת היסוד של "מה אם סינדרלה לא הייתה משרתת, אלא מתנקשת? ומה אם היא לא הייתה משתתפת בנשף כדי לפגוש את הנסיך, אלא כדי להרוג אותו, במקום זאת?" בשנת 2008, מאס החלה לשלוח את הסיפור לסוכנים לפני שחתמה עם תמר רידז'ינסקי מהסוכנות הספרותית לורה דיאל ב-2009 כס הזכוכית נרכש במרץ 2010 על ידי הוצאת בלומסברי, שלימים רכשה שני ספרים נוספים בסדרה. הסדרה כיום זמינה ב-15 מדינות ותורגמה ל-35 שפות. הספר השני בסדרה, כתר חצות היה רב-מכר של הניו יורק טיימס למבוגרים צעירים. הספר ב־7 והאחרון בסדרה ממלכת האפר יצא לאור ב-23 באוקטובר 2018.
חצר של ורדים וקוצים, סדרת הפנטזיה השנייה של מאס, היא שחזור של האגדה על היפה והחיה. הספר הראשון בטרילוגיה נכתב ב-2009, אך ראה אור רק ב-2015. חצר של ערפל וזעם יצא ב-2016 וחצר של כנפיים וחורבן ב-2017. בשל ההצלחה והפופולריות של הטרילוגיה, היא הוארכה והוכרזה סדרת ספין-אוף שתכלול סיפורים על דמויות פופולריות אחרות. הספר הרביעי בסדרה והראשון מבין הספין-אופים, חצר של להבות כסף יצא לאור ב-16 בפברואר 2021.
ב-16 במאי 2018, מאס הכריזה על סדרת הפנטזיה השלישית שלה שהיא גם סדרת הפנטזיה הראשונה שלה למבוגרים, Crescent City. הספר הראשון, שכותרתו House of Earth and Blood, יצא בהוצאת בלומסברי ב-3 במרץ 2020. הוא דורג כאחד מעשרים ספרי המדע הבדיוני והפנטזיה המובילים של 2020 ב- Kobo. ספר ההמשך, House of Sky and Breath, יצא לאור ב-15 בפברואר 2022. הספר השלישי בסדרה, House of Flame and Shadow, אמור לצאת בינואר 2024.
מאס דורגה כסופרת החמישית הכי פופולרית בין 2016 ל-2021 ב-Goodreads.
ב-2021 הוכרז כי הסדרה חצר של ורדים וקוצים תזכה לעיבוד לסדרת טלוויזיה עבור הולו. בראיון ל"ניו יורק טיימס", מאס אישרה שהיא מפתחת את הפרויקט עם הכותבים כמפיקה בפועל.
סגנון כתיבה והשפעות
בראיון ל- Writers & Artists, מאס סיפרה כי מוזיקה של סרטים ומוזיקה קלאסית הם ההשראה שלה ככותבת. הספר סבריאל שנכתב על ידי גארת' ניקס וספר הגיבור והכתר של רובין מקינלי גרמו לה להתאהב בקריאת פנטזיה ולכתוב אותה. היא זכתה לשבחים עבור פיתוח הדמויות שלה, מה שנחשב כאחד מסימני ההיכר שלה כסופרת. הדמויות שלה נמצאות בתחום האפור מבחינה מוסרית.
אדפטציה לטלוויזיה
במרץ 2020, הוכרז שמאס ורון מור יעבדו יחד על עיבוד של חצר של ורדים וקוצים לסדרת טלוויזיה של הולו. הפרויקט יופק על ידי 20th Television. תאריך ההשקה עדיין לא נקבע.
חיים אישיים
מאס נישאה לבעלה ג'וש בשנת 2010 לזוג בן ובת.
עקיבא אזולאי
עקיבא (משה אבנר) אזולאי (1913 – 8 בספטמבר 1984, י"א באלול ה'תשמ"ד) היה איש ציבור ישראלי, פעיל ארגון ההגנה, מראשוני הנוטרים בירושלים, סגן ראש העיר, סגן יו"ר המועצה הדתית ונשיא ועד העדה המערבית בירושלים.
ביוגרפיה
נולד ביפו כבן זקונים לסוליקה ולרב דוד אזולאי, שהיה מקובל ורבה הראשי של העדה ביפו, מצאצאי החיד"א. מצד אמו היה בן למשפחת אמזלג ממרקש שבמרוקו, ומצד אביו היה בן למשפחת רבנים ספרדית שהגיעה למרוקו עם גירוש ספרד, ומשם הגיעו בהמשך חלק מבני המשפחה לארץ ישראל. סבו, הרב משה אזולאי, יליד ארץ ישראל שהיה אחד מצאצאיו של החיד"א, יצא בשליחות כשד"ר למרוקו והחליט להישאר בה ולהינשא לאשה מקומית. בנו מנישואים אלו היה הרב דוד, אביו של עקיבא. הוריו הגיעו עם משפחתם לארץ ישראל בעלייה של יהודי מרוקו בשנת 1906, וכשנולד, היה אביו בן 89 ואמו בת 25. שמו שניתן לו בלידתו היה משה, אולם לאחר שחלה בחזרת ומצבו היה אנוש, הוחלף שמו לאבנר, והבריא. בגיל שנה חלה שוב, ואביו לקח אותו לקברו של רבי עקיבא, ובהזדמנות זו הוחלף שמו לעקיבא.
בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, גורש עם בני משפחתו למצרים בשל היותם נתינים זרים. בתקופה זו התגוררו במעברה באלכסנדריה, שם החל ללמוד בתלמוד תורה (כותאב). עם סיום המלחמה חזר עם משפחתו לישראל בשנת 1919, ולאחר תקופה עברה המשפחה להתגורר ברובע המוגרבים שבעיר העתיקה, שם החל ללמוד בתלמוד תורה ובישיבה של העדה הספרדית.
בשנת 1921 התייתם מאביו, ובגיל 13 עזב את לימודיו כדי לסייע לאמו בפרנסה. הוא עסק בתיקון פרימוסים ופטיפונים, וכן ניסה לעסוק בנגרות. במקביל התגייס לארגון ההגנה, שהיה אז במחתרת, ותפקידו היה לשמור על ביטחון השכונה. לאחר מאורעות תרפ"ט פונו משפחות העיר העתיקה לבית הספר למל, ששימש כמחנה פליטים. כשהסתמנה רגיעה, ליווה פליט שהיה בבית הספר אל ביתו שבעיר העתיקה, כדי להביא ממנו חפצים אל המחנה המאולתר. באמצע הדרך הותקפו על ידי ערבי מקומי, ואזולאי נעץ בו מסמר כהתגוננות. בשל המקרה הוא היה מבוקש על ידי ערביי המקום, ואמו הבריחה אותו למרוקו, שם שהה במשך כשנה. עם חזרתו לישראל בשנת 1929 חזר שוב לשורות ארגון ההגנה, בו שימש כקשר, ולקח חלק רב בפעילות ההגנה על העיר. במקביל החל לשמש כשרברב באזור ירושלים, מיריחו ועד שכם, והצליח בתקופה זו להשיג מידע מודיעיני, ועסק גם ברכישת כלי נשק.
בשנת 1940 החל לשרת במחלקה הערבית של ארגון ההגנה, ובשנת 1948 הועבר מהנוטרות אל מחלקת המים של עיריית ירושלים, כאחראי אספקת המים לעיר. תפקידו הרשמי היה לפקח על קווי המים המובילים את המים מראש העין ונחל פרת לירושלים. אולם המטרה העיקרית הייתה העברת מידע לארגון ההגנה וכניסה למחנה ריכוז של אסירי מחתרות ישראל לשם סיוע. כדי למלא תפקיד זה עבר להתגורר בלטרון, בסמוך למחנה הריכוז.
במחנה הריכוז רוכזו כל אסירי המחתרות, ובהם יהודים שעלו לישראל באופן לא חוקי, ולא היה בידיהם מסמכים המאשרים את שהותם בארץ. אל המחנה היה נכנס באמתלה של אספקת מים, שם היה מקבל תמונות של האסירים והיה דואג שיסופקו להם תעודות זהות.
עם כניסתו לתפקיד, בכל ארבע התחנות שסיפקו מים לירושלים עבדו רק שני יהודים. בעקבות מידע שהעביר לארגון ההגנה, לפיו אבטחת הדרך לירושלים תלויה בהעסקת יהודים נוספים בתחנות המים, והודות לשוחד שהעביר לאחד ממנהלי התחנות הערביות ולאמון שרחשו לו הערבים, החלו להעסיק יהודים נוספים בתחנות. היהודים שהצטרפו לעבודה בתחנות סייעו רבות להגנה על הדרך לירושלים.
בתקופות פעילותו באספקת המים לירושלים, קיבל סיוע רב מתושבי אבו גוש, והם עמדו איתו בקשר הדוק, תוך שהם עובדים איתו גם תחת הפגזות בסכנם את חייהם.
במלחמת השחרור שימש כסגן מפקד אזור ג' בירושלים ואחראי על חזית שבע, שכללה את השכונות גבעת שאול, קריית משה, הפועל המזרחי, וחרבת אל חממה (שלוחה של הר הרצל).
בשנת 1950 החל לשמש כחבר וועד עובדי עיריית ירושלים, ולאחר מכן כיושב ראש ועד עובדי העירייה, עד לשנת 1969. במסגרת תפקידיו אלו פעל להגביר את המאמצים המשותפים לפיתוחה ולשגשוגה של ירושלים.
במבצע קדש שירת בהג"א ומילא מספר תפקידים חיוניים.
בשנת 1963 מונה על ידי ראש העיר מרדכי איש-שלום לשמש כמנהל מחלקת התברואה בעיריית ירושלים. כשנכנס לתפקיד, הייתה תפוקת עבודת המחלקה מזערית, בעיקר בשל התמרמרות העובדים, ובעזרת גיבוש חברתי הצליח להביא את המחלקה לתפוקת עבודה גבוהה.
במלחמת ששת הימים נשלח לבקר בעמדות בחזית ולעודד את רוחם של החיילים, כלוחם ותיק לשעבר. לאחר המלחמה נשלח מטעם עיריית ירושלים לוועדה הקרואה של בית שאן, שהופגזה קשות, כדי לסייע בארגון מחדש של שירותי העיר. בשליחות זו פעל להחזרת הסדר על כנו, הודות לידע שצבר בנושא הפעלת שירותים משקיים וחברתיים.
בשנת 1965 נבחר לשמש כנציג מרכז מפא"י בירושלים. כן התמודד לחברות במועצת העיר ירושלים ברשימה מטעם מפלגת העבודה, ובשנת 1969 החל לכהן כסגן ראש עיריית ירושלים טדי קולק. בין היתר שימש בשנה זו כראש מטה הבחירות של המערך במזרח ירושלים, ובשנת 1970 מונה לשמש כמתאם פעולות הסיוע לבית שאן.
כשפרץ סכסוך במועצה הדתית בירושלים, מונה מטעם העירייה ליישב את הסכסוך, ובהמשך אף שימש כסגן יושב ראש המועצה הדתית. כן שימש כנשיא ועד העדה המערבית, ובמסגרת פעילותו בוועד יצר קשר עם אישים בארץ ובחו׳׳ל כדי שיסייעו ויתרמו לביסוס העדה.
בשנת 1975 נבחר לשמש כסגן נשיא הוועד הפועל של התנועה העולמית של יוצאי צפון אפריקה. בשנה זו נבחר לשמש גם כיו"ר הוועדה למען השוטר בירושלים.
על פעילותו הציבורית קיבל את התואר "עמית הכבוד של התנועה הציונית העולמית", ואת תואר "יקיר ההסתדרות".
הלך לעולמו ב-8 בספטמבר 1984 לאחר מחלה.
על שמו רחוב בשכונת גבעת שאול בירושלים.
קישורים חיצוניים
[[קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות]
אנטמן והצרעה
אנטמן והצרעה (באנגלית: Ant-Man and the Wasp, בתרגום חופשי לעברית: איש הנמלה והצרעה) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי בלייב אקשן של מארוול אשר יצא לאקרנים ב-2018. הסרט בוים על ידי הבמאי פייטון ריד, שביים גם את קודמו של הסרט, "אנטמן", שיצא לאקרנים בשנת 2015. התסריט לסרט נכתב על ידי אנדרו בארר, גבריאל פררי ופול ראד, וחוזרים לככב בו ראד עצמו, אוונג'לין לילי, מייקל דאגלס, מייקל פניה, טיפ האריס ודייוויד דסטמלצ'יאן. הסרט מהווה את הסרט העשרים במספר של היקום הקולנועי של מארוול והוא חלק מהשלב השלישי של היקום, כשלפניו יצא הסרט "הנוקמים: מלחמת האינסוף", ולאחריו ייצא הסרט "קפטן מארוול".
לאחר יציאת הסרט "אנטמן" לאקרנים, פורסם כי אולפני מארוול התחילו במשא ומתן על כתיבת המשך לסרט. באוקטובר 2015, הכריזו אולפני מארוול כי המשך ייצא ב-6 ביולי 2018, וכי שמו יהיה "אנטמן והצרעה". צילומי הסרט החלו בשנת 2017 באולפני פיינווד ובעיירת פייט קאונטי שבג'ורג'יה.
הבכורה העולמית של הסרט נערכה ב-25 ביוני 2018 בתיאטרון אל קפיטן בהוליווד. הסרט יצא לאקרנים ב-2D ,3D ו-IMAX 3D בישראל ב-5 ביולי 2018 ובארצות הברית וברחבי העולם ב-6 ביולי 2018. עם יציאתו הסרט זכה לביקורות מצוינות מצד מבקרי קולנוע והקהל אשר שיבחו רבות את קטעי האקשן, האפקטים, העלילה, ההומור, המשחק ובעיקר זה של אוונג'לין לילי והיות הסרט גדול יותר מאשר הסרט הראשון, אך הסרט קיבל גם ביקורות שליליות, בעיקר על כך שההומור, האקשן והופעתו של ראד זוכים להתעסקות רבה מדי בסרט מאשר הסיפור העלילתי ובשל נבלים "פושרים" ונשכחים.
הוכרז כי פייטון ריד מקווה לסרט שלישי של אנטמן אם אולפני מארוול יאשרו זאת.
עלילה
בשנת 1987 ג'אנט ואן דיין מתכווצת בין המולקולות של טיל גרעיני סובייטי ומצליחה להשבית אותו אך נלכדת ב"ממלכת הקוואנטים" המיקרוסקופית.
לאחר אירוע זה, האנק פים אשר פעל לצד ג'אנט כאנטמן מגדל את בתם הופ מתוך הנחה שג'אנט מתה.
שנים מאוחר יותר, באנטמן הראשון, הפושע לשעבר סקוט לאנג מצליח למצוא דרך להיכנס ולצאת מממלכת הקוואנטים. פים והופ מתחילים לעבוד על חזרה של פעולה זאת, מתוך אמונה שהם עשויים למצוא את ג'אנט בחיים. לאנג והופ ממשיכים את מערכת היחסים הרומנטית שלהם שהחלה בסוף הסרט הראשון עד שלאנג נחלץ לעזרתו של קפטן אמריקה בעקבות אירועי "מלחמת האזרחים" על רקע סכסוך הנוקמים בהסכמי סוקוביה.
בעקבות פעולה זו, לאנג נלקח למעצר בית אחרי שיצא ממאסרו בבית הכלא "הרפסודה". בעקבות זאת, פים והופ מנתקים קשר עמו ויורדים למחתרת. כשנתיים לאחר מכן, פים והופ מצליחים לפתוח מנהרה לתוככי ממלכת הקוואנטים ואילו לאנג מקבל הודעה מג'אנט עצמה שהוא קשור אליה באופן קוואנטי בעקבות כניסתו לממלכת הקוואנטים בסרט הראשון. למרות שנותרו עבורו מספר ימים לסיום מעצר הבית שלו, לאנג מחליט להתקשר לפים והופ חוטפת אותו אך לא לפני שהיא מותירה אחריה נמלת ענק ש"תוכנתה" לחקות את פעילות היומיום של סקוט לאנג, כדי למנוע חשד מצד סוכן ה-FBI ג'ימי וו שמפקח על מעצר הבית של לאנג.
פים והופ רואים בהודעה של ג'אנט כאישור לכך שהיא עודנה חיה. אז הם יוצרים יחד מנהרה יציבה כדי שיוכלו לקחת כלי רכב לתוך ממלכת הקוואנטים ולהחזיר את ג'אנט. הופ יוצאת לקנות חלק שחיוני להפעלת המנהרה מצד סוחר הנשק סאני בורץ', אולם בורץ' עולה על הפוטנציאל הכלכלי שעשוי להינתן לו ממחקרם של הופ ופים והוא מתמרן את הופ. לאחר שגילתה זאת, הופ הופכת לצרעה ונלחמת בבורץ' ובאנשיו עד לרגע שהיא מותקפת בידי אישה רעולת פנים בעלת מבנה מולקולרי לא יציב, הנותן לה יכולת לעבור דרך קירות וחפצים מוצקים. לאנג מנסה לסייע לה להיאבק ב"רוח הרפאים" הזאת אך היא נמלטת עם מעבדתו המתכווצת של פים.
בעקבות הופעתה של "רוח הרפאים", פים נאלץ לבקר את שותפו לשעבר ביל פוסטר שעבד עמו לפני שנים רבות על פרויקט הנקרא "גוליית" שהצליח להגדיל את פוסטר לגובה הנישא ל-6 מטרים. פוסטר מסכים לסייע להם למצוא את המעבדה וכאשר הם מאתרים אותה רוח הרפאים מביסה את פים, לאנג ואת הופ ולוכדת אותם. כשהם מגיעים למקום המסתור שלה היא מתגלה כאווה סטאר שאביה אליאס שהיה שותף נוסף של פים, הרג את עצמו ואת אשתו בטעות במהלך ניסוי קוואנטים שגרם להתפתחות כוחותיה של אווה שמיד הפכו לבלתי-יציבים.
פוסטר מסביר שהוא עזר לאווה וגידל אותה תחת חסותו ומנסה לעזור לה להחזיר את עצמה למצב נורמלי, בעזרת שאיבת אנרגיה קוואנטית מג'אנט, שספגה הרבה ממנה במהלך 30 השנים בהן הייתה כלואה בממלכת הקוואנטים. מתוך אמונה שזה עלול להרוג את ג'אנט, האנק מסרב בתוקף לעזור להם לעשות זאת לפני שהחבורה נמלטת.
הם פותחים גרסה יציבה יותר של המנהרה הפעם ופים והופ מצליחים ליצור קשר עם ג'אנט שמעניקה להם את מיקומה המדויק בממלכת הקוואנטים כדי שיימצאו אותה אך היא מזהירה שיש ברשותם רק שעתיים לפני שהטבע הבלתי-יציב של הממלכה יפריד ביניהם למשך מאות שנים. בינתיים, בורץ' לומד על מיקום החבורה מצד לואיס, דייב וקורט שעובדים בחברת אבטחה פרטית הנקראת "אקס-קון" ובורץ' מודיע לאיש הקשר שלו ב-FBI ואווה שמצוטטת לשיחה שומעת גם על מיקום המעבדה. לואיס מזהיר את לאנג שממהר לחזור לביתו לפני שהסוכן וו יכול לתפוס אותו. הדבר גורם לפים והופ להיעצר בידי ה-FBI ואילו המעבדה נלקחת בידי אווה.
אחרי הקרב ואחרי שהצליחו במשימה, סקוט חוזר לביתו בזמן בדיוק כשוו החשדן משחרר אותו ממעצר הבית שלו שהסתיים. אווה הולכת ביחד עם פוסטר להסתתר אך פים, סקוט, הופ וג'אנט מתכוונים לקצור אנרגיה מתוך ממלכת הקוואנטים כדי להמשיך לסייע לאווה ולתהליך הריפוי שלה ובזה הסרט מסתיים. בסצנה של אמצע הקרדיטים, לאנג נכנס לממלכת הקוואנטים כדי להתחיל בקצירת האנרגיה למען אווה בזמן שהופ, ג'אנט ופים הופכים לאבק ומתים בעקבות ניצחונו של ת'אנוס על הנוקמים מה שגורם לסקוט להיתקע בתוך ממלכת הקוואנטים כמו ג'אנט. בסצנה שאחרי הכתוביות, בזמן שכולם אינם בבית, הנמלה הענקית של קאסי מנגנת במערכת התופים של קאסי.
קדם הפקה
בתחילת נובמבר 2016, ריד אמר כי ההפקה של הסרט תעבור מ"שלב הכתיבה" ל "שלבי ההכנה" כבר באותו חודש, והוסיף כי "אנחנו מתחילים להיכנס אל כל עניין הפיתוח החזותי של הסרט". ריד דיבר על שיתוף דמויות בין הסרטים השונים של היקום הקולנועי של מארוול, וציין את אכזבתו מהצורה בה הציגו לראשונה את דמותו של האיש הענק בקפטן אמריקה: מלחמת האזרחים, אך במקביל, ציין שוב ושוב את התרגשותו מהצגת הצרעה לראשונה ומ"עיצוב המראה שלה, האופן שבו היא נעה, את הכוח שלה, ואת הדרך לגילוי הופ ואן דיין חדשה כגיבורה". ריד הוסיף כי הוא מבלה "הרבה זמן" עם שאר התסריטאים והבמאים של היקום הקולנועי, וכי הוא והתסריטאי הסרט רצו לשמור על "הפינה הקטנה שלנו של אנטמן ביקום שלנו, מפני שהסרט החדש מציג זווית שונה לגמרי, גם במונחים של מיהו סקוט לאנג, מיהו אנטמן: ... הוא בחור רגיל למדי שבא במגע עם כוח מדהים. אז אנחנו אוהבים את ההיבט הזה."
בפברואר 2017, דאגלס אישר כי הוא יחזור לתפקידו כהאנק פים. בהקרנת הבכורה של שומרי הגלקסיה: חלק 2, דסטמלצ'יאן אישר שהוא יחזור לגלם את דמותו של קורט, וחודש לאחר מכן, האריס גם כן אישר את שובו כדייב. במהלך מאי, אולפני מארוול נפגשו עם מספר שחקניות עבור גילום "תפקיד מפתח" בסרט ההמשך, ובעקבות כך, האנה ג'ון-קאמן לוהקה לתפקיד לא ידוע בתחילת יוני, ונחשף מאוחר יותר שהיא לוהקה לדמותה של רוח. חודש לאחר מכן, רנדל פארק הצטרף לצוות השחקנים כג 'ימי וו, ווולטון גוגינס לוהק לתפקיד לא ידוע, שהתברר מאוחר יותר כסוני בורץ'.
צילומים
צילומי הסרט העיקריים החלו ב-6 ביולי 2017 באולפני פיינווד ובעיירה פייט קאונטי שבג'ורג'יה, תחת הכותרת "Cherry Blue" ("דובדבן כחול"). הצילומים עתידים להימשך עד ה-30 בנובמבר 2017. עם תחילת שלב הצילומים, נודע כי רנדל פארק הצטרף לצוות השחקנים ולוהק לדמותו של ג'יימי וו, דמותו של סוכן S.H.I.E.L.D בכיר.
פסקול
ביוני 2017, ריד אישר כי כריסטוף בק, שהלחין את הפסקול עבור הסרט הקודם, יחזור גם הפעם להלחין את הפסקול עבור הסרט הנוכחי.
יציאה לאקרנים
הסרט "אנטמן והצרעה" יצא ב-6 ביולי 2018 בארצות הברית. הסרט יצא לאקרנים בטכנולוגיית IMAX.
שיווק
אמנות הקונספט הראשונית והטיזר טריילר של קדם ה-CGI הוצגו בכנס הקומיק-קון, סן דייגו 2017. ב-30 בינואר 2018, יצאו הטיזר טריילר והכרזה הראשונים עבור הסרט.
ביקורות
עם יציאתו, זכה הסרט לביקורות מצוינות מצד מבקרי קולנוע והקהל אשר שיבחו רבות את קטעי האקשן, האפקטים, העלילה, ההומור, המשחק בעיקר זה של אוונג'לין לילי. הסרט קיבל ביקורות על כך שהסרט מתמקד יותר מדי בהומור, באקשן ובהופעתו של ראד, ולא בסיפור העלילה. הסרט קיבל ביקורת על זהותם של הנבלים, שהוגדרו "פושרים" ונשכחים.
באתר IGN זכה הסרט לציון של כ-8.4/10 מצד המבקרים של האתר. ארז דבורה, מבקר של אתר ynet, תיאר את הסרט כ"בידור קליל", בעוד נתנאל שלומוביץ' כתב בביקורתו ב"הארץ" ש"הרעיון המהפכני עבור מארוול, אשה שמניעה סיפור, התברר כמשתלם".
ב-Metacritic קיבל הסרט ציון מדורג של כ-70 מתוך 100 בהתבסס על כ-51 ביקורות, כשהאתר מציין כי הסרט קיבל "ביקורות חיוביות".
הכנסות
בסוף השבוע הראשון להקרנתו, הסרט הכניס כ-33,801,000 מיליון דולר ברחבי ארצות הברית בעוד כ-5 מיליון דולר וחצי מחוץ לארצות הברית ולבסוף הגיע להכנסה כוללת של כ-39 מיליון דולר לעומת תקציב של כ-162 מיליון דולר.
סרט המשך
הבמאי פייטון ריד הכריז כי הוא מקווה לסרט שלישי של אנטמן אם אולפני מארוול יאשרו. אנטמן והצרעה הופיעו בסרט הרביעי של הנוקמים שיצא לאקרנים במאי 2019.
בנובמבר 2019 אושר שפייטון ריד יחזור לביים את הסרט השלישי שמתוכנן לצאת בשנת 2022. באפריל 2020 ג'ף לובנס נשכר כדי לכתוב את התסריט
קישורים חיצוניים
ביקורות:
פדגוגיה דיאלוגית
פדגוגיה דיאלוגית היא אסכולה אשר נוסדה על ידי פאולו פריירה.
פאולו פריירה (1997-1921) הברזילאי היה בוגר אוניברסיטת רסיפה במשפטים, בפילוסופיה, ובפסיכולוגיה, אך פנה להיות מורה בבית הספר. משם התקדם לתפקיד מנהל מחלקת החינוך והתרבות בחבל פראנמבוקו. בתפקיד זה התמסר להוראת קרוא וכתוב בקרב עניים ופיתח אסכולה חדשה בחינוך, אותה נהוג לכנות "פדגוגיה ביקורתית", "חינוך דיאלוגי", או "חינוך משחרר".
חינוך זה מתייחס לשיח הפוליטי באמצעות מיפוי מציאות שהלומדים עושים בעזרת הידע שלהם, מתוך אמונה שכך יוכלו לשחרר את חשיבתם מקיבעונות חברתיים. הלומדים מביאים ללמידה את עולם הידע שלהם, את ההבנות שרכשו בניסיון חייהם, ואת ההנחות שלהם על המציאות. הם מסבירים את העולם שהם חיים ויוצרים בו, כיצד הוא פועל ולפי אילו כללים. הם שואלים על המציאות שלהם שאלות, בוחנים ומעריכים אותה, ותוהים אם כדאי לשנותה.
הדיאלוג המשחרר הוא דיאלוג המאפשר לרכוש תובנות חברתיות, ומטרתו להביא שינוי מצב חברתי הנחווה כבעייתי. הדיאלוג המשחרר נעשה בתוך קבוצת ההתייחסות ובתוך הקשר שבוחן ערכים של צדק ושוויון. מטרתו לאפשר ללומדים להתחבר לכוחות שלהם ולעבור תהליך של העצמה, שבו הם מתחברים לעוצמות הפנימיות שלהם כיחידים וכקבוצה. בתהליך זה כל הלומדים מכירים בעובדה שכל אחד חכם, חשוב, משמעותי. תהליך ההעצמה הוא חלק מהתהליך הדיאלוגי המשאיר מרחב למשתתפים בדיאלוג לבדוק את כוחותיהם האישיים והקבוצתיים, ולמצוא דרך לשפר את מצבם במציאות.
הדיאלוג מלכד וחותם את הקשר בין הסובייקטים החושבים, הסובייקטים היודעים והחותרים להרחבת הידיעה. מושא הידיעה איננו רכושו הבלעדי של אף אחד מן הלומדים או המשתתפים. הוא איננו רכושה הבלעדי של המורה, המנחילה אותו לתלמידיה. מושא הידיעה, הוא גורם המתווך בין שני יצורים חושבים. במילים אחרות, מושא הידיעה נמצא בין שני סובייקטים יודעים, הנפגשים סביבו ובאמצעותו, למטרת למידה משותפת. כמובן, המורה היא אדם שצבר התנסות, ניסיון אינטלקטואלי המאפשר לה לבחור בנושא זה או אחר, להכין אותו ולהציגו לשיחה בכיתה. המורה, הבוחרת נושאים ללמידה, אמנם יודעת אותם יותר מן התלמידות והתלמידים בתחילתו של תהליך הלמידה, אך היא לומדת אותם מחדש תוך כדי הלימוד עם תלמידיה. ידיעת המושא מתחדשת בכל פעם בזכות יכולתם של התלמידים והתלמידות לדעת, בזכות יכולתם לפתח בעצמם תובנה ביקורתית. הדיאלוג הוא הקשר המאחד את המורה ואת תלמידיה בפעולה המשותפת של הידיעה ושל המושא הנלמד. וכך, במקום הנחלת הידיעה באורח סטטי, כאילו היא רכושה של המורה, מחייב הדיאלוג חתירה דינמית אל מושאי הלמידה והידיעה.
למורה תפקיד מרכזי, שהרי היא זו המשמשת כמנחה של התהליך הלימודי ועם זאת, היא אינה פטרונית הידע. בשיטה זו, המורה מעורבת מאוד בנושאים העומדים להילמד, היא ניחנת בסקרנות נלהבת ומביאה את התלהבותה זאת לכיתה. ואז- היא ותלמידיה יכולים להאיר את המושא בצוותא. פתיחותה של המחנכת הדיאלוגית ללמידה מחדש, שלה עצמה, משווה לדיאלוג אופי דמוקרטי. הדיאלוג הוא מתח מתמיד בין סמכות לבין חירות. במצב זה ממשיכה הסמכות להתקיים, רק מפני שהיא מתקיימת בד בבד עם חירותם המתעוררת של התלמידות והתלמידים. חירות ההולכת וגדלה, הולכת ומתעדנת, הולכת ומבשילה, הודות לעובדה שהסמכות והחופש חברו יחד ויצרו משמעת- עצמית. הבחירה בדיאלוגים מעצימים בחינוך מונעת על ידי דאגה מוסרית לשלומם ולכבודם של אחרים ולהסדרה צודקת והרמונית של החיים בחברה. לכיתה דיאלוגית דרוש גרעין רחב של השתתפות, כדי לקדם את התהליך וכדי לסחוף את אותם תלמידים ותלמידות שאינם מדברים ומסתפקים בהקשבה.
עקרונות הפדגוגיה הדיאלוגית, שפאולו פריירה התחיל ליישם בברזיל בשנות ה-60 בהוראת קריאה לאיכרים אנאלפביתיים, רלוונטית מאוד גם היום, בעשור השני של המאה ה-21, לנוכח הפער שבין האידיאלים הנעלים והתאוריות הסדורות לבין מימושם המעשי בשדה החינוך. במיוחד לקשיים הנובעים מפערים חברתיים, מכישלונות ומניכור של ילדים בבית הספר. ישנה תחושה שאנו לא מצליחים להעמיד פרקטיקות חינוכיות שיהיו גם מובנות וישימות וגם נאמנות לאידיאלים ההומניסטיים. דרך נוספת לבטא את הצורך העכשווי בתפיסה רחבה של חינוך דיאלוגי היא הפנייה להקשר ההיסטורי והתרבותי של אתונה הקלאסית – תקופת המהפכה ההומניסטית בתרבות המערב וראשיתה של הפילוסופיה החינוכית. כבר בעת העתיקה, נתפס הדיבור כמדיום שבאמצעותו מנכיח האדם את אנושיותו, בורא את עולמו, מגדיר את זהותו ומנהיג את חייו.
חיים קריו
חיים קָריוֹ (נולד בשנת 1954) הוא גיטריסט ישראלי ומעבד מוזיקלי. בין היתר ניגן בגיטרות אקוסטיות וחשמליות עם רותי נבון, דני ליטני, אריק איינשטיין, שלום חנוך, יגאל בשן, מני בגר, יוסי בנאי ואחרים ובהרכבים שליוו תוכניות טלוויזיה.
ביוגרפיה
נולד בטורקיה ועלה לישראל עם משפחתו בגיל 3. התגורר בחולון. בגיל 10 החל לנגן בגיטרה. במלחמת יום הכיפורים בשנת 1973, שובץ לצוות הווי ובידור והופיע בפני חיילים במוצבים עם המתופף מאיר ישראל, יוני נמרי, רותי נבון ולהקת אף אוזן גרון. שנה לאחר מכן הוקלט לראשונה כנגן בשירה של רותי נבון "גשם בעיתו". באותה עת ניגן מדי שבוע בתוכנית "מפגש אמנים" עם אהוד מנור ששודרה בטלוויזיה הישראלית, דבר שהפך אותו למזוהה בציבור.
על סמך הופעותיו אלה הזמין אותו מיקי גבריאלוב לנגן ולעבד את תפקידי הגיטרה באלבום ובמופע "סע לאט" של אריק איינשטיין בשנת 1974.
בשנת 1975 הצטרף קריו ללהקת הפלטינה. עוד באותה שנה ניגן בהקלטות אלבומו של אריק איינשטיין "שירים".
ב-1976 הצטרף כחבר ללהקת "שמיים" שליוותה את דני ליטני באלבומו בשם זה (עם אהרלה קמינסקי בתופים, אוהד אינגר בבס, אלונה טוראל בקלידים וריקי מנור בכלי הקשה וקולות), הופיע עם יגאל בשן וניגן בהקלטות אלבומו של איינשטיין "ילדים".
ב-1977 ניגן בתקליטו של שלום חנוך "אדם בתוך עצמו" ובמסע ההופעות שליווה תקליט זה (שכלל הופעה בפסטיבל נביעות 1978), שתיעוד שלו ראה אור ב-1978 בתקליט "שלום חנוך בהופעה חיה". עוד ב-1977 השתתף עם חבריו הנגנים ללהקת "שמיים" בהקלטות אלבומו של צביקה פיק "קליידוסקופ".
כן השתתף קריו כנגן אולפן ונגן הרכב ליווי בפסטיבל הזמר והפזמון, פסטיבל שירי הילדים וכנגן בתוכנית האירוח של ירון לונדון "עלי כותרת" וביצע את אות הפתיחה של התוכנית עוד להיט עם אילן מוכיח.
ב-1979 השתתף בהקלטות אלבומו של שלמה ארצי "דרכים" והופיע עם אריק איינשטיין ושלום חנוך במסע ההופעות המשותף שלהם, שתועד בתקליט אריק איינשטיין ושלום חנוך בהופעה משותפת. כמו כן השתתף בנגינה ב-2 שירים באלבום הבכורה של דייוויד ברוזה, שהבולט בהם היה "סניוריטה".
ב-1981 ניגן בהקלטות אלבומי הרוק של גלי עטרי "קח אותי הביתה", ובאלבום הבכורה של מני בגר "רוק תל אביב" (שכלל את הלהיט "זה היה ביתי", בו גיבש קריו צליל ליווי רוקיסטי חדש).
ב-1985 עזב את הארץ לארצות הברית. תחילה לניו יורק ולאחר מכן ללוס אנג'לס. בלוס אנג'לס ניגן במועדון הישראלי "הללויה" עם מתי סרי, שרית ברוך, אלי דנקר ואחרים והיה בעל חנות שייבאה מוזיקה וספרים מישראל, עבור הקהילה הישראלית בלוס אנג'לס.
קונקציוניזם
קונקציוניזם (באנגלית: Connectionism; מכונה גם: עיבוד מבוזר מקבילי, חישוביות עצבית) הוא גישה במדעי הקוגניציה ששואפת להסביר את התהליכים המנטליים באמצעות מבנים רשתיים בדומה לרשתות נוירונים מלאכותיות. המבנים הרשתיים במודלים הקונקציוניסטיים ממפים דפוס נוירולוגי נתון (הקלט) לדפוס אחר (הפלט) באמצעות הקשרים בין הנוירונים, כאשר ההפעלה של נוירון על ידי נוירון אחר נקבעת לפי עוצמת הקשר ביניהם. עוצמות הקשרים הן ערכים מספריים שמתעדכנים לפי הניסיון, וכך מתבצע תהליך למידה. זאת לעומת גישות סימבוליות, אשר מבססות את התהליכים המנטליים על ייצוגים מנטליים נפרדים זה מזה והחוקים המפורשים שחלים ביניהם.
קיים, עם זאת, ויכוח באשר לנושא הגישה הקונקציוניסטית והקשר שלה עם הגישה הסימבולית: האם הן מתחרות זו בזו, או שמא הגישה הקונקציוניסטית עוסקת בשכבות עיבוד נמוכות יותר, ובפרט בקשר בין החומרה (המוח) למנטליות, ולכן לא קיימת סתירה בין הגישות. לפי הפרשנות השנייה, רשתות קונקציוניסטיות יכולות לבסס ייצוגים מנטליים נפרדים זה מזה וכללים חישוביים מפורשים אשר חלים עליהם.
המחקר הקונקציוניסטי מבוצע ברובו באמצעות סימולציות ממוחשבות, אשר מדמות תהליכים מנטליים. הסימולציות מדגימות את היכולת לבצע תהליכים מנטליים באמצעות המודלים הקונקציוניסטיים, וכן את תופעות הלוואי שנובעות מאופן העיבוד המשוער.
עקרונות הגישה הקונקציוניסטית
בעוד שהגישה הסימבולית מתארת את התהליכים המנטליים ברמת מופשטות גבוהה ומנותקת מהרמה הפיזיקלית (בדומה לתיאור תוכנת מחשב במנותק מהחומרה), הרי שהגישה הקונקציוניסטית מקבלת את השראתה ממבנה המוח ומערכת העצבים. הגישה מתארת רשת, בדרך-כלל תלת-שכבתית: שכבת הקלט, שכבת הפלט ושכבת עיבוד חבויה. הרשת יכולה לבצע עיבודים שונים סימולטנית.
במאמרם, פלאוט וגונרמן מתארים חמישה עקרונות שמאפיינים את הרשת במודל הקונקציוניסטי:
הגישה הקונקציונסטית לעיבוד מורפולוגי
אחת השאלות המרכזיות בבלשנות היא שאלת הממשות של רמת העיבוד המורפולוגית: האם ישנו מנגנון קוגניטיבי (ובפרט, אזור מוחי) אשר מעבד את המבנה המורפולוגי של המילה, והוא נפרד מהעיבוד הסמנטי שלה, או שמא ניתן להסביר את העיבוד המורפולוגי במונחים של עיבוד פונולוגי וסמנטי בלבד?
הגישה הסימבולית המסורתית טוענת לקיומה של רמת עיבוד מורפולוגית נפרדת, שמפעילה כללים דקדוקיים על המורפמות (המילים הבסיסיות, המוספיות והשינויים הלשוניים). לדוגמה, אחד הכללים המורפולוגיים באנגלית קובע שהוספת הסיומת -ed לפועל משנה את המשמעות שלו והופכת אותו לפועל בזמן עבר. בהתייחס למילים יוצאות דופן, הגישה הסימבולית טוענת שהן מאוחסנות בלקסיקון בשלמותן (למשל המילה gave כצורת עבר של give), וחוסמות את הגישה אל העיבוד הדקדוקי. הדוגלים בגישה מצאו ראיות אמפיריות להפרדה זו.
לעומתה, הקונקציוניזם שולל את קיומה של רמת עיבוד מורפולוגית, וטוען שהעיבוד המורפולוגי הוא תוצאת לוואי של הקשר הנלמד בין העיבוד הפונולוגי/אורתוגרפי לעיבוד הסמנטי. על פי המודל הקונקציוניסטי של רומלהרט ומקללנד לנטיית עבר באנגלית (RMM), הרשת מקבלת בשכבת הקלט ייצוג פונולוגי של הפועל הבסיסי, ובאמצעות ערכי החיבורים של הרשת מפעילה בתגובה את הפלט, שהוא ייצוג פונולוגי של הפועל בצורת עבר. ערכי החיבורים נלמדים באמצעות דוגמאות רבות, ומעצבים את דפוסי הפעולה של השכבות החבויות. הייצוגים הפונולוגיים עצמם, לעומת זאת, הם מולדים ומייצגים את התכונות השונות של כל צליל (פונמה) ושל הצליל הקודם לו והצליל העוקב לו במילה. המורפולוגיה, לפי מודל זה, איננה רכיב עצמאי אלא היא תוצאה של מידת השיטתיות של הרשת.
מודל RMM, בסימולציה ממוחשבת, מקיים את עקומת-U של תהליך הרכישה בקרב ילדים: בתחילת תהליך הלימוד הרשת משתמשת רק בדוגמאות שלמדה, ללא הכללה, ולכן לא מבצעת טעויות. בהמשך הלימוד הרשת מתחילה לגבש חוקיות ומבצעת טעויות של הכללת יתר, בדומה להטיה השגויה "goed" כצורת עבר של "go" בקרב ילדים דוברי אנגלית, או להטיה "ביצות", כריבוי של "ביצה", בקרב ילדים דוברי עברית. בהמשך הרשת לומדת לטפל גם בדוגמאות יוצאות הדופן, ושוב חוזרת למספר מועט של טעויות.
מודל קונקציוניסטי אחר, של פלאוט וגונרמן, למד למפות ייצוג פונולוגי/אורתוגרפי של מילים לייצוג סמנטי, תוך שימוש ברשת עם שכבת ביניים. החוקרים לימדו את הרשת שתי שפות דיגיטליות שונות שהמציאו עבור המחקר: אחת בעלת מורפולוגיה עשירה (רמה גבוהה של רכיביות ושיטתיות), והשנייה בעלת מורפולוגיה ענייה. הם הראו שהמורפולוגיה העשירה הובילה לדפוסי הפעלה שיטתיים יותר בשכבת הביניים, וכן הדגימו שהרשת שלמדה את השפה העשירה-מורפולוגית הצליחה לעבור הטרמה מורפולוגית – תופעה אשר הודגמה במחקרי עבר בקרב דוברי עברית. הדפוסים השיטתיים בשכבת הביניים הם שאפשרו להטרמה המורפולוגית להתקיים, לפי הסבר החוקרים. עד למחקר של פלאוט וגונרמן, הטרמה מורפולוגית נחשבה לקושי עבור הגישה הקונקציוניסטית, מפני שהיא מצביעה לכאורה על תופעה שתלויה ברכיב מורפולוגי נפרד. לכן, המחקר של פלאוט וגונרמן תרם רבות לגישה הקונקציוניסטית כשהוא הראה שגם היא מסוגלת להסביר את התופעה. יתר על כן, המודל הקונקציוניסטי הצליח להסביר מדוע התופעה נמצאה רק בקרב שפות עשירות-מורפולוגית (כמו עברית) ולא בקרב שפות בעלות מורפולוגיה פשוטה יותר (כמו אנגלית).
Are "Friends" Electric?
המקצב של השיר היה ייחודי לאותה תקופה, והוביל לפרסום נוסף של גארי ניומן והלהקה. לאחר שהשיר יצא החליט ניומן להפסיק לפעול תחת שם הלהקה "Tubeway Army" ולהוציא מוזיקה תחת שם הבמה שלו, כיוון שהוא היה כותב השירים, המפיק והפנים של הלהקה, אך שמר על הנגנים של הלהקה כלהקת הגיבוי שלו.
גרסאות כיסוי
המוזיקאי ריצ'רד X יצר את השיר "We Don't Give a Damn About Our Friends" כמאשאפ עם קטע שירה של עדינה הווארד  שנלקח מהשיר "Freak like Me"  ועם המקצב של "".
גרסאות כיסוי לשיר בוצעו גם על ידי "Information Society", באלבומה "Don't Be Afraid" מ-1997, על ידי "The Dead Weather" ועל ידי להקת הרוק האמריקאית "Weezer".
פרוקטור
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אלרגיה לניקל
אלרגיה לניקל או דלקת עור ממגע ניקל (Ni-ACD) (באנגלית: Nickel allergy or nickel allergic contact dermatitis) היא סוג של דלקת עור (אקזמה) הנגרמת על ידי חשיפה ליסוד הכימי ניקל.
פיזיולוגיה
אלרגיה לניקל גורמת לתגובה עורית לאחר שהעור בא במגע עם פריט שמשחרר כמות גדולה של ניקל מעל פני השטח שלו. המגע נקשר בדרך כלל עם אבזמי חגורה המכילים ניקל ובאים במגע ממושך עם העור. תגובת העור יכולה להתרחש במקום המגע, ולפעמים להתפשט לאזורים נוספים בגוף. ניקל חופשי (משוחרר) המסוגל לחדור לעור נלקח על ידי דנדריטים ולאחר מכן מוגש לתאי T במערכת החיסון. כל חשיפה לניקל המתרחשת לאחר מכן, גורמת לתאי T אלה להתגרות ולשכפל את עצמם. בחשיפה מספקת לניקל, השיבוטים המצטברים של תאי T מגיעים לסף והעור מפתח פריחה. הפריחה יכולה להופיע ככתמי עור אקוטיים דמויי אקזמה חריפים, תת-קרקעיים או כרוניים, בעיקר במקום המגע עם הניקל (למשל, תנוך האוזן מעגילי ניקל). מרגע החשיפה, הפריחה מופיעה בדרך כלל תוך 12–120 שעות ויכולה להימשך 3–4 שבועות או למשך המגע/החשיפה לניקל.
שלושה תנאים החייבים להתקיים במקביל על מנת לגרום לתגובה עורית בעת חשיפה לניקל: