cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלווש
אתרי תיירות ותרבות
אחד מאתרי התרבות החשובים של העיר הוא המוזיאון לאמנות מודרנית (Museu de Arte Contemporânea) מאז 2007, שבו הונגש לציבור "אוסף אנטוניו קשולה" (Colecção António Cachola), אחד האוספים הפרטיים החשובים ביותר של אמנות פורטוגזית עכשווית. שני מוזיאונים צבאיים, מוזיאון לאמנות דתית ומוזיאון אדריכלות הם חלק מהמוזיאונים האחרים בעיר.
תחבורה
לעיר אפשר להגיע ברכבת באמצעות "קו הרכבת המזרחי" (Linha do Leste). בין 1 בינואר 2012 ל-8 באוגוסט 2017 פעלו בקו רק רכבות משא. מאז פועלים על הקו שתי רכבות נוסעים בין בדחוס בספרד לעיר במערב פורטוגל השוכנת על "קו הרכבת הצפוני" (Linha do Norte) המחבר בין פורטו לליסבון.
אלווש היא חלק מרשת האוטובוסים הלאומית (Rede Nacional de Expressos), והיא מחוברת לרשת הכבישים הארצית באמצעות ה והכביש הלאומי N4.
אתר מורשת עולמית
עיר חיל המצב והגבול אלווש וביצוריה (Garrison Border Town of Elvas and its Fortifications) הוא השם שנתן ארגון אונסק"ו לאתר מורשת עולמית המייצג מקבץ של שבעה מונומנטים היסטוריים בעיר אלווש ובסביבתה.
לאחר שפורטוגל החזירה לעצמה את עצמאותה (1640), הפכה אלווש, שהתרחבה לעיר מבצר במאות ה-17 עד ה-19, למשכנם של ביצורי הבאסטיונים הגדולים בעולם שהשתמרו. בתוך חומות העיר ישנם קסרקטינים ומבנים צבאיים אחרים וכן כנסיות ומנזרים, שחלקם מילאו תפקיד צבאי בעצמם. הביצורים, שתוכננו על ידי האב הישועי ההולנדי ז'ואאו פישקסיו קושמנדר (João Piscásio Cosmander), מייצגים את הדוגמה השמורה ביותר בעולם לאדריכלות מבצרים הולנדית. אמת המים ארמורייה, שהיא גם חלק מאתר המורשת העולמית, מילאה תפקיד מפתח באספקת מים לעיר במהלך המצורים.
בהכרזה על אתר המורשת נכתב:
סקירה כללית
עיירת חיל המצב אלווש ממוקמת בנוף המאופיין בנהרות וגבעות על הגבול הפורטוגזי-ספרדי בין הבירות ליסבון ומדריד. המיקום החשוב מבחינה אסטרטגית הוביל לביצור נרחב עם ביצורי באסטיונים וחגורת ביצורים שנבנו על הגבעות שמסביב בין המאות ה-17 וה-19.
חגורת הביצורים, שבנייתה החלה ב-1643, מורכבת משתים עשרה מצודות בודדות, המפוזרות בצורה של מצולע לא סדיר סביב המבצר המרכזי. הבאסטיונים התלולים של העיר מוקפים בחפיר יבש המחוזק בחומה והם גם מוגנים על ידי כמה. הביצורים תוכננו על ידי האב הישועי ההולנדי ז'ואאו פישקסיו קושמנדר (João Piscásio Cosmander), בהסתמך על עבודת ההכנה התאורטית של המהנדס והמתמטיקאי ההולנדי סמואל מרולואיס (Samuel Marolois), שיחד עם המהנדסים והמתמטיקאים הפלמים ואדם פריטך (Adam Fritach), נחשב למייסד בית הספר ההולנדי לבניית מבצרים.
במאה ה-18, בתגובה לטווחי ארטילריה גדולים יותר, נבנו מבצר גראסה (Graça) וארבע מצודות קטנות יותר ממערב לעיר.
הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 1993
מפלגת "הבחירה של רוסיה" שזכתה ב-64 מקומות כללה תומכי הרפורמות של הנשיא בוריס ילצין ומנהיגיה היו יגור גאידר, אנטולי צ'ובאיס ואלה פמפילובה. אומנם יגור גאידר לא הצליח לקבל את תמיכת הדומה לתפקיד ראש הממשלה.
מידענות
מֵידְעָנוּת (באנגלית: Library science), נקרא גם לימודי מידע, היא תחום אקדמי ועיסוק מקצועי, שעיקרן שימוש מושכל במידע, על סוגיו וייצוגיו השונים, לצורך השגת יעד מוגדר. במאה ה-21, מדובר בפעילות של איתור, עיבוד וניהול מידע באמצעות מחשבים ורשתות מחשבים ובעיקר רשת האינטרנט.
העוסק בתחום מכונה "מידען". עיקר עבודתם של המידענים הוא בניהול של מידע, תחום ההולך וגדל, במיוחד בארגוני היי-טק בעשורים הראשונים של המאה ה21.
מהות העיסוק בתחום
מידענות אינה תחום חדש. היא הייתה קיימת גם לפני המצאת רשת האינטרנט, ואף לפני המצאת המחשב, אולם קיבלה משמעות חדשה עקב חידושים אלו. המידענות הופכת לחשובה בשל זמינות וכמות המידע הבלתי מבוקר: אמצעי התקשורת המסורתיים (רדיו, טלוויזיה, כתבי עת וספרים) ובפרט - רשת האינטרנט, מביאים יותר מידע, ליותר מקומות, מהר יותר מאשר בעבר, אולם מידע זה עובר פחות סינון ובקרה. יכולתו של אדם להשתמש במידענות כדי ליצור ולגבש בעצמו את הידע הנחוץ לו, נחשבת לחשובה אף יותר מצבירת ידע ערוך ומוכן. יחד עם הגברת החשיבות ללימוד כישורי חיפוש המידע וארגונו בקרב הציבור, יש להבין כי לרשותו של המידען עומדים כלים, שחלקם אינו זמין לציבור הרחב.
חשיבותה של המידענות בעידן טכנולוגיות המידע והתקשורת הולכת וגדלה, בעיקר משום שלושה מאפיינים של עידן המידע:
ספרנות, היא תחום מסוים במידענות (מסלול לימודים הנקרא מידענות למוסדות תרבות והשכלה). מידען אינו בהכרח ספרן הגם שהם משתמשים בכלים דומים (יצירת אינדקסים, ניהול רשומות וכדומה) מתורת הספרנות, ההבדל איננו רק בכך שמידענים פעילים בחיפוש מידע ממקורות אלקטרונים, אלא גם במתודות השונות של עבודת המידענות הכרוכה בחיפוש ואיתור מידע גולמי, ברירתו, הערכתו, איסופו, ניתוחו, עיבודו והגשתו למבקש המידע באופן שיהיה קריא, ברור ואמין. דוגמה ייחודית לפעולת מידען היא החברה המסחרית SVP הצרפתית המספקת שרותי מידע בעזרת מאות עובדים המומחים בתחומים שונים. מטרתה של החברה אינה לאגור את כל הידיעות, אלא לדעת היכן למצוא מיד את המומחה המתאים שיוכל לענות על כל שאלה.
בנוסף לעיסוק במידענות כללית, התפתחה גם מידענות המתמקדת בתחומים ספציפיים. דוגמה לכך היא המידענות הרפואית, שדורשת בנוסף להכשרה של מידען, ידע נרחב ברפואה או מדעי החיים. תחום זה הוא תחום אקטואלי במיוחד, הואיל ורופאים וחוקרים, נוהגים לפרסם באינטרנט את הידע העדכני ביותר ברפואה. ההתאחדות הבינלאומית לאינפורמטיקה רפואית היא ארגון גג לארגוני מידענות רפואית לאומיים ואזוריים. סוגים נוספים של התמחויות בתחום המידע הם מידענות חינוכית, מודיעין עסקי, אתיקת מידע, ניהול ידע ולימודי ארכיון.
מידענים מעורבים בתעמולה פוליטית לקראת בחירות, בספקם מידע מפורט על הגורמים שמשפיעים על הבוחרים ובתכנון קמפיין "גזור לפי מידה". דוגמאות לכך הם המידענים שעבדו במטה הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012 ובבחירות לכנסת העשרים בישראל.
המידענות כוללת את היכולות הבאות:
לימודי מידענות בישראל
כדי לרכוש השכלה במידענות, ניתן להשתתף בקורסים בנושא. קורס ותיק המעניק כלים פרקטיים, מתקיים במסגרת לימודי החוץ של הטכניון. השכלה פורמלית המוסמכת, ניתנת גם באוניברסיטה. האוניברסיטה העברית הייתה הראשונה שהציעה לימודים בנושא, לתואר שני ואף לתואר שלישי, אך החוג נסגר ב-2005. בעשור השני של המאה ה-21 האוניברסיטה היחידה בישראל בה ניתן ללמוד מידענות לכל התארים היא בר-אילן, במסגרת המחלקה למדעי המידע. נוסף על כך, באוניברסיטת חיפה פועל "המרכז לחקר חברת המידע", אשר גם בו מתבצע עיסוק בתחום, על ידי סטודנטים לתארים מתקדמים וחוקרים מפקולטות שונות. המכללה האקדמית גליל מערב (שהייתה בעבר שלוחה של אוניברסיטת בר-אילן ואיפשרה לימודים בתחום כשלוחה של המחלקה ללימודי מידע) מקיימת "לימודי ניהול מידע וידע" לתואר ראשון. במכללת דוד ילין לחינוך בירושלים יש מסלול לימודים למידענות לכל התארים. במהלך ההכשרה לתואר, הלומדים נדרשים לבצע התנסות מעשית (סטאז').
מידענות על-פי הגדרות משרד החינוך
בישראל, משרד החינוך מכיר בחשיבות של תחום המידענות כמיומנות למידה חשובה עבור האדם של המאה ה-21 ובהוראתו בכל אחד מתחומי הדעת הנלמדים בבית הספר. אם עולה בכיתה בעיה או דילמה, שאינה מבין נושאי הלימוד שבתוכנית הלימודים, היא יכולה לעורר בתלמידים סקרנות ולשמש כנקודת מוצא לתהליך מידעני פורה ומועיל. במספר בתי ספר ברחבי הארץ בחט"ע (כיתה י' - יב'), מציעים לתלמידים הגברה "מידענות" (מערכות מידע וידע) בהיקף של 5 יחידות לימוד. ההוראה בהגברה זו, מבוססת על עקרונות של למידה מבוססת פרויקט (PBL). התלמידים בונים פרויקט שיתופי, שבו עליהם לחקור על ארגון (עסקי, ציבורי, מלכ"ר), לאפיין את פעילות הארגון (מסמך אפיון), הבנת תהליכי עבודה בארגון, בניית מערכת מידע לארגון (בניית מסד נתונים ב- Access), ניתוח המידע (שאילתות, pivot באקסל), עיבוד מידע כולל הצגת מסקנות והצעות לפתרון בעיה או שיפור תהליך עבודה בארגון. המידע שהופק מאורגן בפורטל הארגון, אתר שיווקי באמצעות סביבות עבודה כמו: Shearpoint, Google Sites. במסגרת הגברה זו, התלמידים רוכשים מגוון רחב של מיומנויות המאה ה-21 כמו חיפוש והערכת מידע, ניתוח מידע והסקת מסקנות, ארגון מידע, כישורים חברתיים (אישיים ובינאישיים), חיזוק השליטה באוריינות דיגיטלית.
איסק אברמוב
איסק אברמוב (נולד ב-31 בדצמבר 1971), הוא טניסאי שולחן ישראלי, 6 פעמים אלוף ישראל ליחידים, שחקן נבחרת ישראל בין השנים 2013-1994 ומאמן נבחרת ישראל. מנכ"ל חברת הרשתות הכחולות ביחד עם שותפו יניב שרון. נכון לשנת 2022 משחק אברמוב בבית"ר מיכה ראשון לציון מליגה לאומית.
ביוגרפיה
איסק נולד בעיר דושנבה, טג'יקיסטן, בן לרחמים ורוזה. הוא החל לשחק טניס שולחן בגיל 9 בדינמו דושנבה. מגיל 9 ועד גיל 12 התאמן בהדרכתה של אלה סבורובה ומגיל 12 ועד גיל 19 התאמן בהדרכתו של וולארי אלנתנוב. בשנת 1985 נכנס לנבחרת של טג'יקיסטן ולנבחרת הקדטים של ברית המועצות. בשנת 1987 זכה באליפות טג'יקיסטן ונכנס לנבחרת הנוער של ברית המועצות. בשנת 1989 זכה במדליית ארד באליפות ברית המועצות לגילאי 20.
עלייה לישראל
בשנת 1992 עלה לישראל ושיחק בקריית מלאכי עם נועם ברקאי ודרור פולק. בשנת 1993 זכה במדליית כסף באליפות ישראל לאחר הפסד ליוסי בוגן במשחק הגמר. הוא התגייס לצה"ל ושירת כשנתיים ובמקביל התאמן במכון וינגייט כספורטאי מצטיין בהדרכתם של איזי כהן ולמבי פודגוריינו. בשנת 1994 זכה שוב במדליית כסף באליפות ישראל לאחר שהפסיד שוב ליוסי בוגן במשחק הגמר. הוא עבר לשחק בשורותיה של מכבי תל אביב ביחד עם גיא בסיס וגיל ברכה.
אלוף ישראל
בשנת 1995 זכה במדליית זהב באליפות ישראל. הוא הגן על תוארו בשנת 1996. באליפות אירופה שנערכה בסלובקיה הוא ניצח בשלב 1/64 את אלפרדו קרנרוס מספרד והפסיד בשלב 1/32 ליאן אובה ולדנר. בשנת 1997 זכה באליפות ישראל בפעם השלישית ברציפות.
בשנת 1998 באליפות אירופה לזוגות מעורבים שנערכה בהולנד, הגיע אברמוב ביחד עם מרינה קרבצ'נקו לשלב רבע גמר שבו הפסידו לזוג מאיטליה, למרות שהובילו במערכה השלישית והמכרעת 15:19 הם הפסידו 21:19.
באליפות העולם שנערכה באיינדהובן, הולנד בשנת 1999 הוא הגיע לשלב 1/16 שבו הפסיד לקריסטוף לגו. בשלב 1/64 הוא ניצח את Qian Qialnly ובשלב 1/32 הוא ניצח את בבור מהודו. בשנת 2000 זכה במדליית זהב קבוצתית באליפות העולם דרג ב' במלזיה ביחד עם שמעון רבינוביץ' ויניב שרון. בשנים 2001 ו-2002 הוא זכה במדליית ארד באליפות ישראל. בשנת 2003 זכה במדליית כסף באליפות ישראל לאחר הפסד במשחק הגמר ליניב שרון. בשנת 2004 זכה באליפות ישראל בפעם הרביעית. בשנת 2006 מונה למאמן/שחקן בקבוצת קידום הספורט גבעתיים. בשנת 2007 זכה במדליית ארד באליפות ישראל. בשנת 2008 זכה במדליית זהב באליפות ישראל בפעם החמישית ומונה למאמן נבחרת ישראל (מאמן/שחקן) עד לשנת 2010. בשנת 2009 זכה במדליית ארד באליפות ישראל ובשנת 2010 זכה במדליית זהב באליפות ישראל בפעם השישית. בשנת 2016 עבר לשחק בקבוצת מכבי רחובות.
בין השנים 2016-2014 ומשנת 2018 מאמן את נבחרת ישראל.
חיים אישיים
איסק נשוי, אב ל-4 ילדים ומתגורר בחולון. בנו נתנאל גם שחקן טניס שולחן, ומשחק בבית"ר מיכה ראשון לציון לצד אביו. הוא הקים את חברת הרשתות הכחולות ביחד עם שותפו יניב שרון.
מרכז מורשת הרמב"ם
מרכז מורשת הרמב"ם הוא מרכז מבקרים והנצחה הפועל סמוך לקבר הרמב"ם בטבריה. הוא הוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.
המרכז נחנך בשנת 2009. הוא ממוקם במבנה תלת-קומתי עשוי אבני בזלת המוגדר כמבנה לשימור; המבנה היה נטוש שנים רבות, ושופץ בשנות ה-2000. בתוך המבנה מוצגת תערוכה קבועה המגוללת את קורות חייו של הרמב"ם, חיבוריו ופועלו, וכן תערוכות ומיצבים זמניים הנותנים במה לאמנים. נוסף על תערוכות אלו, שמורים במרכז המבקרים כתבי יד והוצאות דפוס נדירות של ספרי הרמב"ם, המוצגים לקהל הרחב.
על רכישת המבנה ושיפוצו וכן על תפעולו של מרכז המבקרים, אחראית עמותת מרכז מורשת הרמב"ם, האמונה על מגוון פעילויות חינוכיות וסוציאליות בעיר טבריה.
מדי שנה עורך המרכז את הכנס למורשתו של הרמב"ם בטבריה, בו נערכים הרצאות ודיונים העוסקים ברמב"ם.
יו"ר מרכז מורשת הרמב"ם הוא הרב חיים פוגל.
My Life Would Suck Without You
My Life Would Suck Without You (בעברית: החיים שלי היו מבאסים בלעדיך) הוא סינגל של הזמרת האמריקאית קלי קלרקסון, מתוך אלבומה הרביעי All I Ever Wanted. השיר יצא כסינגל הראשון מהאלבום ב-13 בינואר 2009, וזכה להצלחה רבה.
בין היתר הגיע למקום ה-1 בארצות הברית, למקום ה-2 במצעד האירופאי, ולמקום ה-5 במצעד המוזיקה האוסטרלי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי מקס מרטין, לוקאש גוטוואלד וד"ר לוק ובוים על ידי מרטין ולוק. גם קלרקסון במקור הייתה שותפה לכתיבת השיר, אך ביקשה למחוק את שמה מהקרדיטים, כדי שלא יידעו שהיא הייתה שותפה לעבודה עם ד"ר לוק, לאור סכסוך שהיה ביניהם בזמן העבודה על השיר.
השיר נחשף לראשונה בתחנת הרדיו האמריקאית Z100, ולאחר שלושה ימים יצא באופן רשמי. השיר זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים, אשר שיבחו את השילוב של פופ, רוק ודאנס ביחד.
הצלחה
השיר הגיע כבר בשבוע השני שלו למקום הראשון בארצות הברית כאשר קפץ מהמקום ה-97 ובכך עשה את הקפיצה הגדולה ביותר למקום הראשון בתולדות המצעד ובכך היא שברה את השיא של בריטני ספירס עם השיר "Womanizer" שקפץ מהמקום ה-96 למקום הראשון. השיא לא נשבר עד היום.
השיר היה לשיר השני של קלרקסון אשר נכנס למקום ה-1 במצעד והראשון שלה מאז שנת 2002. בארצות הברית הוא הצליח גם במצעדים נוספים כאשר הגיע למקום ה-7 במצעד שירי הדאנס, למקום ה-3 במצעד שירי המיינסטרים, למקום ה-3 במצעד השירים למבוגרים ולמקום ה-16 במצעד העכשווי למבוגרים.
בנוסף לכך, הוא דורג במקום ה-23 במצעד סיכום השנה של בילבורד. בין היתר השיר הגיע למקום הראשון גם בבריטניה, פולין, הונגריה וקנדה, הגיע לחמישייה הפותחת באוסטרליה, ולוניה, אירלנד, ישראל, הולנד, שוודיה ושווייץ, לעשירייה הפותחת ביפן, גרמניה ואוסטריה ולעשרים העליונים בניו זילנד, סלובקיה, צ'כיה, ברזיל ופלנדריה. הגעה למקום הראשון בבריטניה גרמה לה לשבור שיא בכך שלימים הפכה לבוגרת "אמריקן איידול" היחידה שהגיע שם למקום הראשון.
וידאו קליפ
הקליפ לשיר בוים על ידי ווין אישם ובו נראית קלרקסון ובן זוגה שהם חווים עליות ומורדות במערכת יחסים שלהם. הקליפ היה מועמד לפרס "הקליפ הנשי של השנה" בטקס פרסי ה-VMA של שנת 2009 אך הפסיד לטוב הקליפ לשיר "You Belong with Me" של טיילור סוויפט.
שרדונה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
א-דמשקי
שיח' שַׁמְס א-דִּין אלְ-אַנְסַארִי א-דִּמַשְׁקִי (בערבית: شمس الدين الأنصاري الدمشقي; 1256-1327), או בקצרה אַ-דִּמַשְׁקִי, היה גאוגרף ערבי. נולד בדמשק, מכאן כינויו, וכתב בעיקר על ארץ מכורתו, אזור סוריה הגדולה, בתקופה בה הסולטאן הממלוכי ביברס כבש את האזור מידי הצלבנים. מת בצפת בשנת 1327. כתביו פורסמו בסנקט פטרבורג בשנת 1866 ותורגמו לאנגלית ב-1890.
אדריאן דה ז'רלאש
ברון אדריאן ויקטור ז'וזף דה ז'רלאש דה גומרי (בצרפתית: Adrien Victor Joseph de Gerlache de Gomery; 2 באוגוסט 1866 - 4 בדצמבר 1934) היה קצין בצי המלכותי של בלגיה, שעמד בראש המשלחת האנטארקטית הבלגית, 1899-1897.
טושק
טוֹשֶׁק (בפולנית: Toszek; בגרמנית: Tost) היא עיירה במחוז גליביצה, בפרובינציית שלזיה שבפולין. מספר תושביה עומד על כ-3,600.
אדריאן דה ז'רלאש
לימודים וראשית קריירה
ז'רלאש נולד בהַסֶלֶט, בלגיה ולמד בבריסל. מגיל צעיר גילה עניין רב בים ויצא לשלושה מסעות לארצות הברית בשנים 1883 ו-1884, כנער סיפון על אוניית אוקיינוסים. הוא למד הנדסה באוניברסיטה הפתוחה של בריסל. אחרי שסיים את שנתו השלישית שם ב-1885, עזב את האוניברסיטה והצטרף לצי הבלגי ב-19 בינואר 1886.
טושק
היסטוריה
קיימת עדות להתיישבות במקום מן המאה ה-9 או ה-10, כשהאזור היה תחת שליטתו של מיישקו הראשון לבית פיאסט ומאוחר יותר תחת שליטתו של בולסלאב האמיץ. העיירה הוקמה אז כמצודה מיושבת. ב-1235 קיבלה זכויות עיר. למן 1281 ואילך הפכה העיר למושבו של "הדוכס מטושק". במהלך המאה ה-14 עבר השטח של בית פיאסט לאימפריה של בית הבסבורג. ב-1536 קיבלה העיר זכויות מגדבורג מן המלך (ומאוחר יותר הקיסר) פרדיננד הראשון. ב-1593 מכר רודולף השני את הטירה ואת השטח למלכיור פון רדרן. בין השנים 1791–1797 השתייכה הטירה והשטחים שסביב לה ליוזף פון אייכנדורף.
אדריאן דה ז'רלאש
לימודים וראשית קריירה
אחרי סיום לימודיו בקולג' הימי באוסטנד, עבד דה ז'רלאש זמן מה בספינות להגנת הדייג כקצין שני ושלישי. באוקטובר 1887 חתם כימאי על ה"קרייגי ברן", אונייה אנגלית, למסע לסן פרנסיסקו, אבל האונייה לא הצליחה להקיף את כף הורן ונמכרה כגרוטאה במונטווידאו. אחרי שעשה זמן מה באורוגוואי ובארגנטינה, חזר לאירופה. אחרי מסע לקונסטנטינופול ולים השחור עבד בקו ההולנדי-אמריקאי כקצין רביעי, ואז השיג מינוי כלויטננט בצי הבלגי. עד יולי 1894 היה קצין במעבורות בין אוסטנד לדובר, וכל אותה עת המשיך להתקדם בלימודיו, עד שזכה לדרגת רב חובל ב-22 באוגוסט 1894.
טושק
היסטוריה
ב-1921, במסגרת משאל, הצביע רוב (86%) התושבים בעד השארות טושק כחלק מגרמניה. לאחר תום מלחמת העולם השנייה הפכה העיר, יחד עם כל אזור שלזיה לחלק מפולין. הנ.ק.ו.ד. הקים בבית חולים נטוש לחולי נפש מחנה מאסר לתושבי האזור הגרמנים ולמשתפי הפעולה עימם. כ-3,000 מתוך 5,000 העצורים לא שרדו את התנאים הקשים במחנה.
אדריאן דה ז'רלאש
לימודים וראשית קריירה
מתוסכל מחד-גוניות העבודה בקו המעבורות אוסטנד-דובר, הציע דה ז'רלאש את שירותיו ללאופולד השני מלך הבלגים ולהנרי מורטון סטנלי למשלחת לממלכת קונגו, אבל נדחה. גם מכתב לאוטו נורדנשלד לא נענה. לבסוף החל לתכנן ולקדם משלחת אנטארקטית משלו, אותה הציע בשנת 1894 לחברה הגאוגרפית המלכותית.
טושק
היסטוריה
בחלוקה המנהלית הקודמת של פולין (בין 1975 ל-1998) השתייכה העיירה למחוז קטוביץ.
אדריאן דה ז'רלאש
משלחת ראשונה
בשנת 1896 רכש דה ז'רלאש את ספינת ציידי הלווייתנים "פטריה", שנבנתה בנורווגיה. לאחר עבודות שיפוץ מקיפות, שינה את שמה ל"בלגיקה". עם צוות רב-לאומי, שכלל את רואלד אמונדסן, פרדריק קוק, אנטוני בולסלאו דוברובסקי, הנריק ארקטובסקי ואמיל רקאוביצ'ה, הפליג מאנטוורפן ב-16 באוגוסט 1897.
במשך ינואר 1898, הגיעה אל חופי ארץ גרהאם. אגב השיוט בין חופי ארץ גרהאם לבין שרשרת ארוכה של איים מערבית לה, כינה דה ז'רלאש את המעבר "מצר בלגיקה". לאחר זמן שונה השם למצר ז'רלאש, להנצחת שמו. אחרי שמיפו וכינו בשם כמה איים במהלך כ-20 נחיתות נפרדות, חצו אנשי "בלגיקה" את החוג האנטארקטי 15 בפברואר ב-1898.
טושק
יהודים
יהודים התגוררו באזור טושק לפחות מאמצע המאה ה-17. בית עלמין בעיר עצמה הוקם במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-19. ב-20 במאי 1833 פרצה שרפה בעיר שכילתה חלקים נרחבים ממנה, ולאחריה, נבנה בית כנסת שנחנך ב-1836. בית הכנסת חולל ב-9 בנובמבר 1938 והנאצים עצרו את תושבי העיר היהודים. יהודי טושק נשלחו מאוחר יותר למחנות ריכוז ונרצחו שם. מבית העלמין נותרו שמונה מצבות. ב-2006 החלה יוזמה מקומית לשיקום בית העלמין. כיום לא חיים יהודים בטושק.
בין היהודים ילידי העיר, אבי ספורט הנכים לודוויג גוטמן.
אדריאן דה ז'רלאש
משלחת ראשונה
לבסוף, ב-15 בפברואר 1899, הצליחו לנווט אט אט את הספינה אל תוך תעלה, שחצבו במהלך השבועות הקודמים. כמעט חודש נדרש להם לעבור 11 ק"מ, וב-14 במאי יצאו מתחום הקרח. המשלחת חזרה לאנטוורפן ה-5 בנובמבר 1899. ב-1902 זכה ספרו של דה ז'רלאש, Quinze Mois dans l'Antarctique (שיצא לאור ב-1901) בפרס האקדמיה הצרפתית.
השנים הבאות
אדריאן דה ז'רלאש השתתף בעוד כמה משלחות, בהן
משפחה
לאדריאן דה ז'רלאש היו שני ילדים מאשתו הראשונה, סוזאן פולט, שאותה נשא לאישה ב-1904: פיליפ (נולד ב-1906) ומרי-לואיז (נולדה ב-1908). נישואים אלה באו אל קצם ב-1913, התחתן דה ז'רלאש עם אליזבת הייר משוודיה. עמה הוליד עוד בן, גסטון דה ז'רלאש, ב-1919. בשנות ה-50' הלך גסטון בעקבות אביו ועבד בתחנת מחקר בלגית באנטארקטיקה.
אדריאן דה ז'רלאש מת בבריסל בשנת 1934, בגיל 68, מפאראטיפוס.
הנצחה
כמה תוואי נוף גאוגרפיים נקראו על שמו, רובם באנטארקטיקה: כף ז'רלאש, הר ז'רלאש, מפרצון ז'רלאש, האי ז'רלאש ומצר ז'רלאש, כמו גם פיסגת דה ז'רלאש בגרנלנד ומכתש דה ז'רלאש סמוך לקוטב הדרומי של הירח. אחד המזחים באנטוורפן נקרא De Gerlachekaai.
Neotheater
רקע והוצאה
12 רצועות האלבום תוארו כ-"סיפור בו הלהקה משלימה עם ההשלכות המגיעות עם ההתבגרות, כאשר הם בשנות ה-20 לחייהם". עוד נכתב בתיאור האלבום, "המוזיקה התוססת והמרוממת ניצבת לצד נרטיבים מילוליים אפלים יותר הנוגעים בחרדה, תמימות ורדיפת צדק".
מתוך האלבום יצאו שני סינגלים רשמיים ושני סינגלים שיווקיים. ב-29 בינואר 2019 פרסמה הלהקה את הסינגל המוביל, "". ב-12 במרץ 2019 פורסם הסינגל השיווקי הראשון, "Birthday Party", וב-5 באפריל 2019 פורסם הסינגל השיווקי השני, "Dear Winter", שיצא מחדש ב-19 באוגוסט 2019 כסינגל הרשמי השני. ב-25 באוקטובר 2019 פרסמה הלהקה את "Dear Winter 2.0", גרסה חלופית של השיר המקורי עם הפקה שונה.
ביקורות והצלחה מסחרית
האלבום זכה לביקורות חיוביות עד מעורבות. ברולינג סטון קיבל האלבום דירוג של שלושה כוכבים מתוך חמישה, בעוד שב-AllMusic דורג בארבעה כוכבים מתוך חמישה, ותואר כ"לא פחות ממרענן".
Neotheater הגיע למקום השמיני בבילבורד 200 האמריקאי, עם סך מכירות של 32,000 עותקים (מתוכם 22,000 עותקים טהורים). זהו האלבום המצליח ביותר של הלהקה במצעד, והראשון שנכנס לעשירייה הראשונה.
כביש הטבעת של לונדון
הכביש המהיר M25 (באנגלית: M25 Motorway) או בשמו כביש הטבעת של לונדון, הוא כביש טבעת (ברובו הגדול) מהיר המקיף את העיר לונדון, בירת הממלכה המאוחדת.
ה-M25 הוא כביש מהיר מלבד כ-5 קילומטרים בצד המזרחי, היכן שנקודת ההתחלה וסיום הכביש מחוברים בעזרת כביש ה-A282 (כביש אגרה) המורכב מגשר המלכה אליזבת השנייה ומנהרת תנועה. אורכו של ה-M25 הוא 188 קילומטרים והוא מרכז לתוכו כבישים וכבישים מהירים אשר נכנסים לתוך העיר לונדון, כמו גם כבישים היוצאים לשאר האי הבריטי (כמו ה-M3 וה-M4 שיוצאים דרום-מערבה וה-M40 וה-M1 שיוצאים צפונה למרכז אנגליה).
במקור נבנה הכביש עם שלושה נתיבים לכל כיוון, אך בחלקים רבים בכביש הורחבו מספר הנתיבים לכדי ארבעה, חמישה ואף בחלק קטן מהכביש ליד נמל התעופה הית'רו לכדי שישה נתיבים בכל כיוון. רובו הגדול של הכביש מואר כדי להעלות את הבטיחות בנהיגה לאורכו.
היסטוריה
בתחילת המאה ה-20 החלה להיווצר בעיית תחבורה אמיתית בעיר לונדון. לאורך השנים הועלו מספר הצעות להתמודדות עם הבעיה, עד שבשנת 1938 פורסמו מסקנות לגבי פיתוח כבישים מהירים על ידי המהנדסים צ'ארלס ברסלי ואדוארד לוטיינס. מספר שנים לאחר מכן פטריק אלברקרומבי, מעצב ערים ואדריכל, פרסם שני מחקרים (בין 1943–1944) לגבי הבעיות השונות של לונדון. בין היתר הציע אלברקרומבי להקים מספר כבישי טבעת סביב מרכז העיר, כאשר כל אחד מהם רחוק ורחב יותר מקודמו. תוכניות אלו לא מומשו בתקופה זו משום סיומה של מלחמת העולם השנייה והבעיות הכלכליות שבאו לאחריה.
בשנות ה-60 המועצה של לונדון הגדולה הגתה את תוכנית ארבעה כבישי הטבעת סביב העיר. חלקים משתי הטבעות החיצוניות נבנו בתחילת שנות ה-70, אך שתי הטבעות הפנימיות שהיו עתידות להיבנות בתוך החלקים הפנימיים של העיר נתקלו בהתנגדות ורק קטעים בודדים נבנו ולבסוף התוכנית בוטלה בשנת 1973 לאור ההתנגדות הרבה. בשנת 1975 שונו התוכניות המקוריות ושתי הטבעות החיצוניות אוחדו לכדי טבעת אחת שקיבלה את השם M25. כך, החל משנת 1975 ועד 1986 נבנה הכביש בקטעים נפרדים, כאשר כל חלק נבחן וקיבל היתרי בנייה בנפרד. הכביש הגמור נפתח באופן רשמי במעמד ראש הממשלה מרגרט תאצ'ר ב-29 באוקטובר 1986.
סמל דקוטה הדרומית
החותם הגדול של מדינת דקוטה הדרומית או סמל דקוטה הדרומית' (באנגלית: Great Seal of the State of South Dakota) הוא סמלה של מדינת דקוטה הדרומית שבארצות הברית.
הסמל עוצב בשנת 1885, תקופה בה המדינה הייתה עדיין חלק מטריטוריית דקוטה (רק בשנת 1889 הפכה הטריטוריה למדינה).
במרכז הסמל מתוארים גבעות, נהר ובו שטה ספינת קיטור, חקלאי חורש במחרשה הרתומה לזוג שוורים, כורה ובקר, המסמלים את חקלאות המדינה, התעשייה שבה והמסחר, וכן את משאבי הטבע של המדינה.
בראש הסמל, על גבי מגילת קלף מופיע מוטו המדינה: "תחת האל, שלטון העם". סביב החותם מופיע הכיתוב "מדינת דרום דקוטה" באנגלית (State of South Dakota) בראש החותם, ו"החותם הגדול" (Great Seal) בבסיסו, וכן שנת הפיכת הטריטוריה למדינה (1889).
החותם שמור על ידי מזכיר המדינה של דקוטה הדרומית.
ז'ראר בואייה
ז'ראר בואייה (בצרפתית: Gérard Boyer) הוא שף צרפתי.
תורן KVLY-TV
תורן הטלוויזיה KVLY (לשעבר תורן ה-KTHI-TV) הוא מגדל תקשורת המצוי בבלנצ'ארד, מחוז טרייל, צפון דקוטה, שבארצות הברית, ומתנשא לגובה של כ-2,063 רגל (629 מטרים). התורן משמש את תחנת פארגו KVLY-TV של ערוץ 11. המבנה הושלם במהלך שנת 1963, והיה למבנה הגבוה ביותר בעולם עד השלמת אנטנת הרדיו של וורשה במהלך שנת 1974. קריסת האנטנה בשנת 1991, החזירה לו את התואר בשנית, והוא החזיק בו עד שבורג' ח'ליפה עקף אותו בשנת 2008. כיום (2020) הוא נותר המבנה החמישי בגובהו בעולם (כשמעליו מתנשאים מגדל עץ השמיים בטוקיו, מגדל מרדקה 118 בקואלה לומפור ומגדל שאנגחאי), וכן המבנה הגבוה ביותר בחצי הכדור המערבי, וכן תורן השידור הגבוה בעולם.
מיקום
התורן ממוקם במרחק של כשלושה מיל (4.8 קילומטר) מערבית לבלנצ'ארד, באמצע הדרך בין העיר פארגו לגרנד פורקס. הוא היה למבנה הגבוה ביותר בעולם, ולמבנה הראשון מעשה ידי אדם שהיתמר מעל גובה של 2,000 רגל (610 מטרים), עם סיום בנייתו ב-13 באוגוסט 1963.
בנייה
המגדל הוקם על ידי חברת ההקמה של המילטון מיורק, דרום קרוליינה וקליין ברזל ופלדה, ונדרשו כשלושים ימים להשלמתו, בעלות של כ-500,000 דולר אמריקני (בערך 4.18 דולרים במושגים של היום). הבנייה הסתיימה ב-13 באוגוסט 1963.
בעלים
כאשר נבנה התורן, אותות הקריאה של תחנת הטלוויזיה שעבורם הוא נבנה שונו ל-KTHI, כאשר ה-"HI" המתייחס לגובה התורן. ניתן להגיע אל החלק העליון באמצעות מעלית שירות של שני אנשים (שנבנתה על ידי פארק ייצור של שארלוט, צפון קרוליינה) או סולם.
מפרטים
המגדל מורכב משני חלקים: מגדל סריג בגובה של ; בראשו מערך משדר בגובה 7. הגובה הכולל של שניהם יחדיו הוא. מסת האנטנה היא 9,000 ליברות (4,100 קילוגרם), מסת מגדל הסריג עומדת על, מה שנותן מסה כוללת של. המבנה משתרע על כ 160 דונמים (0.65 קילומטרים רבועים) ביחד עם עוגני הקיבוע שלו. גובהו הממוצע מעל פני הים הוא.
שינוי כלל פדרלי
זמן מה לאחר השלמתו, ועדת התקשורת הפדרלית (FCC) ומינהל התעופה הפדרלי (FAA) הטילו מדיניות הקובעת כי "אף על פי שאין מגבלת גובה מוחלטת למגדלי אנטנות, שתי הסוכנויות קבעו rebuttable presumption נגד מבנים שגובהם עולה על 2,000 רגל מעל פני הקרקע." ה-FCC ו-FAA רשאים לאשר מבנה גבוה יותר "במקרים חריגים".
האינאן איירליינס
האינאן איירליינס (בסינית: 海南航空公司, באנגלית: Hainan Airlines) היא חברת תעופה סינית אשר המטה שלה נמצא בעיר האיקואו, בירת מחוז האינאן.
בסיס החברה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי האיקואו מיילאן, לחברה בסיס נוסף בנמל התעופה הבינלאומי בייג'ינג קפיטל.
החברה היא חברת התעופה הפרטית הגדולה בסין, ומדורגת רביעית על פי גודל צי המטוסים שלה. היא טסה ליותר מ -110 יעדים, כולל שירותים מקומיים ובינלאומיים בצי של 235 מטוסים. חברת התעופה מספקת שתי מחלקות נסיעות: מחלקת תיירים: מחלקת התיירים המרווחת מאפשרת לנוסעים לנוח במושבים הרחבים ובמרווח הרגליים הרב. האורחים יכולים ליהנות מארוחותיהם המוכנות עם המרכיבים הטריים ביותר עם מטבח בטיסה. מחלקת עסקים: חברת התעופה היינאן מספקת לכל הנוסעים מיטה שטוחה המצוידת ביציאת USB. החברה מציעה לכל הנוסעים ארוחות שהוכנו עם המרכיבים הטריים כדי ליצור את המטבח הסיני הטוב ביותר יחד עם מגוון של משקאות אלכוהוליים שילוו את המנות.
בשנת 2019 זכתה במקום השביעי בתואר 'חברות התעופה הטובות ביותר'.
תולדות החברה
החברה הוקמה באוקטובר 1989 כחברת התעופה של מחוז האינאן, והחלה להפעיל טיסות ב-2 במאי 1993.
בשנת 1995 רכשה החברה מספר מטוסי בומברדיה לירג'ט 55. בשנת 1998 רכשה 25% ממניות נמל התעופה האיקואו מיילאן.
בשנת 2000 הוקמה קבוצת HNA, שהפכה לחברת האם של האינאן.
ב 29 בינואר 2021 נכנס תאגיד HNA השולט ב 14 חברות תעופה ביניהם האינאן להליך פשיטת רגל עקב משבר פיננסי, וחובות של למעלה מ-109 מיליארד דולר.
הסכמי שותפות קוד
להאינאן איירליינס הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות: בנוסף, להאינאן הסכמים לשיתוף פעולה עם אלסקה איירליינס, בריטיש איירווייז, הורייזון אייר, יונייטד איירליינס ופרונטיר איירליינס.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון למאי 2020:
פעילות החברה בישראל
החל מה-28 באפריל 2016 החברה החלה להפעיל טיסות סדירות מנמל התעופה הבינלאומי בייג'ינג קפיטל אל נמל התעופה בן-גוריון. הטיסות מבוצעות במטוסי איירבוס A330-300.
החל מ-12 בספטמבר 2017 מפעילה קו טיסות סדירות מתל אביב לשנגחאי, שלוש פעמים בשבוע במטוסי בואינג 787-9, הקו נסגר בסוף אוקטובר 2019.
החל מה-2 באוגוסט 2018 הפעילה החברה שלוש טיסות שבועיות מתל אביב לגואנז'ו במטוסי בואינג 787-9. ב-20 בפברואר 2019 החברה סגרה את הקו לגואנז'ו עקב ירידה בכמות התיירים הסיניים, ועקב רצונה של צ'יינה סאות'רן איירליינס לפתוח קו בין היעדים.
החל מ-22 בפברואר 2019 החלה החברה להפעיל שתי טיסות שבועיות בין נמל התעופה הבינלאומי של באואן שנג'ן לתל אביב במטוסי הבואינג 787-9.
החל מ-15 בספטמבר 2023 החברה תפעיל 2 טיסות שבועיות לשנגן בסין, ותפעיל מאותו תאריך כ-6 טיסות שבועיות.
פיני בלילי
פנחס (פיני) פליקס בלילי (נולד ב-18 ביוני 1979) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
בלילי נולד בבת ים לשמעון וקלרה ובילדותו אובחן עם הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות שבגללה החל לעסוק בספורט.
שיחק בקבוצת הנוער של שמשון תל אביב. בעונת עלה לקבוצה הבוגרת של שמשון ושנה לאחר מכן עבר לקבוצת הפועל תל אביב, בה שיחק עד עונת 2002/2003. היה שותף לזכיית הפועל תל אביב בגביע המדינה בשנת 1999 ובדאבל בשנת 2000, בעונה שזכתה לכינוי 'עונת התינוקות של קשטן', שכן בנוסף לבלילי פרצו בעונה זו גם סלים טועמה, כפיר אודי ועמרי אפק, כולם שחקנים צעירים שהיו בני טיפוחיו של המאמן דרור קשטן. בעונת הדאבל כבש בלילי 12 שערים בכל המסגרות, כולל שער הניצחון במשחק מול הפועל כפר סבא באצטדיון בלומפילד, שהבטיח מעשית את האליפות, ובגמר הגביע מול בית"ר ירושלים בישל לדיאן ראצ'וניצה את השער הראשון במשחק. בלילי גם זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו הראשון של הפועל תל אביב בשנת 2002, ובאותה שנה היה שותף להעפלת הקבוצה לרבע גמר גביע אופ"א, הישג השיא של קבוצה ישראלית במפעל.
בעונת עבר לקבוצת הכדורגל הטורקית איסטנבולספור. בלילי נקנס על ידי פיפ"א בסכום של 4,000 דולר בשל מעברו למועדון קייסריספור הטורקי שבו שיחק בעונה שלאחר מכן, ושאותו עזב בשנת 2005 בשל חוב כספי.
לקראת עונת הצטרף בלילי אל העולה החדשה סיוואספור, ושם עשה את מירב שנותיו בטורקיה. במקביל הצטרף בשנת 2008 לקבוצת כדורגל החופים של ראש העין, בה שיתף פעולה עם איציק זוהר. בעונת סייע לסיוואספור לסיים במקום השני בליגה, אחרי בשיקטאש אשר זכתה באליפות. למרות ההישג, שהביא לקבוצה גם מקום במוקדמות ליגת האלופות, בחר בלילי לעזוב את סיוואספור אחרי ארבע שנים בקבוצה, בעיקר בשל מיעוט דקות המשחק שלהן זכה בחציה השני של העונה.
בקיץ 2009 הצטרף בלילי לקבוצת אנטליהספור מעיר הנופש אנטליה. ב-30 בספטמבר 2009 קיבל בלילי אזרחות טורקית לאחר שהייה בטורקיה במשך 7 שנים. כמו כן קיבל את השם הטורקי אטאקן אויגון.
ב-16 ביוני 2010 חזר בלילי לישראל וחתם בבני יהודה תל אביב. בלילי שיחק שנתיים בבני יהודה ובתום חוזהו בסוף עונת 2011/2012 שוחרר מהקבוצה.
לאחר שנותר ללא קבוצה במהלך הקיץ, ב-17 באוקטובר 2012 חתם בלילי במכבי עירוני בת ים מליגה א'. החל מדצמבר 2012 שימש בלילי גם כמאמנה הזמני של הקבוצה, ולקראת עונת מונה למנהל המקצועי ולעוזר המאמן בקבוצה, במקביל להמשך פעילותו כשחקן.
בקיץ 2014 פרש בלילי ממשחק פעיל, ומונה למאמן החלוצים במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. לאחר מכן שימש בתפקיד זה גם במחלקת הנוער של בית"ר טוברוק.
ב-7 בדצמבר 2015 מונה בלילי למאמנה של הפועל אשדוד מליגה ג'. במרץ 2016 סיים את תפקידו בקבוצה.
לומד לתואר ראשון בחינוך וחברה עם התמקדות בהכשרות בספורט ב.
נבחרת ישראל
ב-3 ביוני 2000 ערך בלילי את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת של ישראל, במשחק ידידות מול נבחרת הונגריה. כבר במשחק זה כבש את שערו הראשון בנבחרת. בדיוק שלושה חודשים מאוחר יותר, במהלך משחקי מוקדמות מונדיאל 2002, הבקיע את שערו הראשון במסגרת רשמית, מול נבחרת ליכטנשטיין. בלילי שיחק במדי הנבחרת גם במשחקי מוקדמות יורו 2004, מוקדמות מונדיאל 2006 ומוקדמות יורו 2008.
ב-17 באוקטובר 2007 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת בלארוס. בסך הכל רשם 29 הופעות במדים הלאומיים, בהן כבש 7 שערים.
חיים אישיים
לבלילי בן מנישואיו הראשונים. הוא נשוי בשנית להילה, ולהם תאומים ובת. מתגורר בראשון לציון. הוא בעל אזרחות טורקית עוד מימיו כשחקן בליגות הטורקיות.
הונאה עצמית
הונאה עצמית היא תהליך של הכחשה או שכלון (רציונליזציה) של הרלוונטיות, מידת המשמעותיות או החשיבות של ראיות, אשר מנוגדות לתפיסתו או לאמונתו של המכחיש, או טיעון הגיוני הסותר את תפיסתו או אמונתו של המכחיש.
הונאה עצמית כרוכה בשכנוע עצמי באמיתותו (או חוסר אמיתותו) של טיעון, עובדה או אמת כלשהם. האדם שמבצע הונאה עצמית נמנע מכל חשיפה של עצמו לכל קשר עם - או ידיעה של - הגורם שבנוגע אליו הוא מבצע הונאה עצמית, כלומר מרמה את עצמו.
קיצור תולדות מחקר התחום
בראשיתו של מחקר ההונאה העצמית שלטו הניתוח הפרוידיאני של התודעה המודעת לעצמה והבלתי מודעת. בשנות השבעים הפך מחקר ההונאה העצמית למדעי יותר ויותר. פסיכולוגים החלו לחקור את האופן שבו שני העולמות הנפרדים לכאורה - המודע והלא מודע - יכולים לפעול סימולטנית. עם זאת, חסרו מודלים מכניסטיים עבור מחקר זה. מאוחר יותר הושם דגש על השפעות של הפסיכולוגיה החברתית על ההונאה העצמית.
ניתוח
הפרדיגמה המסורתית של הונאה עצמית מעוצבת בעקבות מחקר ההונאה הבין אישית, כאשר A גורם בכוונה ל-B להאמין לטענה כלשהי p, בעודו יודע או מאמין ב- ¬ p (לא p). הטעיה כזו היא מכוונת, ומחייבת שהרמאי יידע או יאמין ב- ¬ p בעוד המרומה מאמין ה- p. לפי המודל המסורתי הזה, אלה שמפעילים הונאה עצמית צריכים (1) להחזיק באמונות סותרות ו-(2) לגרום לעצמם במכוון להחזיק באמונה שהם מכירים בשקריותה או מאמינים שהיא שקרית.
תהליך הרציונליזציה, לעומת זאת, יכול לטשטש את מוטיב הכוונה שבהונאה העצמית. בריאן מקלפלין ממחיש כי בנסיבות מסוימות, רציונליזציות מאפשרות הונאה עצמית. כאשר אדם שאינו מאמין ב- p, מנסה בכוונה לגרום לעצמו להאמין או להמשיך ולהאמין ב- p על ידי עיסוק ברציונליזציות כאלה, וכתוצאה מכך מטעה את עצמו באופן לא מכוון להאמין - או להמשיך ולהאמין - ב- p באמצעות חשיבה מוטה, הוא מרמה את עצמו באופן שתואם הונאה עצמית. אין צורך בהונאה מכוונת לשם כך.
פסיכולוגיה
הונאה עצמית מעמידה בסימן שאלה את טבעו של הפרט, במיוחד בהקשר פסיכולוגי ואת אופיו של ה"עצמי". אי-רציונליות היא הבסיס שעליו נשענים הפרדוקסים שבהונאה העצמית. לא ברור עד כמה לכל אחד יש יכולת להונאה עצמית. הרציונליזציה מושפעת ממספר גורמים, כולל סוציאליזציה, הטיות אישיות, פחד והדחקה קוגניטיבית. ניתן לתמרן רציונליזציה כזו באופן חיובי ושלילי כאחד; ניתן לשכנע אדם לתפוס סיטואציה שלילית בצורה חיובית ולהפך. עם זאת, רציונליזציה לבדה אינה יכולה להבהיר ביעילות את הדינמיקה של ההונאה העצמית, שכן היגיון הוא רק צורה אדפטיבית אחת של תהליכים נפשיים.
פרדוקסים
עבודותיו של הפילוסוף אלפרד ר' מלה סיפקו תובנה לכמה מהפרדוקסים הבולטים יותר בנוגע להונאה עצמית. שניים מהפרדוקסים הללו כוללים את מצבו הנפשי של הרמאי העצמי ואת הדינמיקה של ההונאה העצמית, ואלה טבעו את פרדוקס ה"סטטי" ופרדוקס ה"דינמי / אסטרטגי", בהתאמה.
מלה מנסח דוגמה לפרדוקס ה"סטטי" כדלקמן:"אם אדם A מרמה אדם B וגורם לו להאמין שמשהו, p, נכון, A יודע או מאמין ש-p הוא שקר תוך שהוא גורם ל-B להאמין ש-p נכון. כך שכאשר A מרמה את A (כלומר את עצמו) וגורם לו להאמין ש-p הוא אמיתי, הוא יודע או באמת מאמין ש-p הוא שקרי תוך שהוא גורם לעצמו להאמין ש-p נכון. לפיכך, A חייב להאמין בו זמנית ש-p הוא שקר ולהאמין ש-p הוא אמיתי. אבל איך זה אפשרי?"לאחר מכן מתאר מלה את פרדוקס "דינמי / אסטרטגי":"באופן כללי, A לא יכול להפעיל בהצלחה אסטרטגיה מטעה כנגד B אם B מכיר את כוונתו ותוכניתו של A. זה נראה סביר גם כאשר A ו-B הם אותו אדם. ידיעתו של רמאי עצמי פוטנציאלי לגבי כוונתו ואסטרטגייתו תהפוך אותם לבלתי יעילים. מצד שני, הטענה שרמאים עצמם מבצעים בדרך כלל בהצלחה את אסטרטגיות ההונאה העצמית שלהם מבלי לדעת מה הם מתכננים עשויה להיראות מופרכת; משום שביצוע יעיל של תוכניותיו של הסוכן נראה בדרך כלל תלוי בהכרתו אותן ואת מטרותיהן. אז כיצד, באופן כללי, יכול סוכן להונות את עצמו על ידי שימוש באסטרטגיה של הונאה עצמית?"מודלים אלה מעמידים בספק את האפשרות להחזיק בו זמנית אמונות סותרות (פרדוקס "סטטי") ואת האפשרות של אדם להונות את עצמו מבלי להפוך את כוונותיו לבלתי יעילות (פרדוקס "דינמי / אסטרטגי"). ניסיונות פתרון יצרו שתי אסכולות: אחת הטוענת כי מקרים פרדיגמטיים של הונאה עצמית הם מכוונים (intentionalists) ואחת המכחישה תפיסה זו (non-intentionalists).
התומכים בתאוריית הכוונה (intentionalists) נוטים להסכים שהונאה עצמית היא מכוונת, אך חלוקים בשאלה האם היא מחייבת החזקה של אמונות סותרות. אסכולה זו משלבת אלמנטים של חלוקה טמפורלית (שלאורך זמן פועלת לטובת המרמה את עצמו, מה שמגדיל את הסיכוי לשכוח את ההונאה לחלוטין) וחלוקה פסיכולוגית (המשלבת היבטים שונים של ה"עצמי").
לעומתם, התומכים בתאוריית אי הכוונה (non-intentionalists) נוטים להאמין שמקרים של הונאה עצמית אינם בהכרח מקריים, אלא מונעים על ידי רצון, חרדה או רגש אחר לגבי p או רגש הקשור ל-p. תפיסה זו מבדילה בין הונאה עצמית לבין אי הבנה. יתר על כן, "חשיבה מייחלת" מובחנת מהונאה עצמית בכך שהרמאים עצמם מכירים בראיות נגד אמונתם המתעתעת או מחזיקים, מבלי להכיר בכך, עדויות נגדיות רבות יותר מאשר בעלי חשיבה מייחלת.
שאלות ודיונים רבים קיימים ביחס לפרדוקסים של הונאה עצמית, ופרדיגמה בהסכמה טרם הופיעה.
התאוריה של טריברס
ייתכן שבני אדם חשופים להונאה עצמית מכיוון שלרובם קשר רגשי לאמונות, שבמקרים מסוימים עשויות להיות לא רציונליות. פסיכולוגים אבולוציוניים ובהם רוברט טריברס הציעו  כי להונאה יש תפקיד משמעותי בהתנהגות אנושית, ובאופן כללי יותר, בהתנהגות בעלי חיים. אדם מביא את עצמו לסמוך על משהו שאינו נכון כדי לשכנע טוב יותר אחרים באותה טענה. כשאדם משכנע את עצמו בדבר הלא נכון הזה, כדאי לו להסוות את סימני ההונאה. טריברס, יחד עם שני עמיתים ( דניאל קריגמן ומלקולם סלאווין), יישמו את תאוריית "ההונאה העצמית בשירות ההונאה" במטרה להסביר כיצד דונלד טראמפ הצליח להפעיל את "השקר הגדול " בהצלחה כה גדולה.
תפיסה זו מבוססת על הלוגיקה הבאה: הטעיה היא היבט בסיסי של תקשורת בטבע, בין מינים ובתוכם. זו התפתחה כך שאחד יכול לקבל יתרון על פני האחר. בין אם בקריאות אזעקה או חיקוי, בעלי חיים משתמשים בהונאה כדי לקדם את הישרדותם. מי שמצליח יותר לתפוס הונאה נוטה יותר לשרוד. כתוצאה מכך, הונאה עצמית התפתחה כדי להסוות טוב יותר את ההונאה של מי שתופס אותה היטב או, כפי שמגדיר זאת טריברס, "להסתיר את האמת מעצמך כדי להסתיר אותה עמוק יותר מאחרים." אצל בני אדם, המודעות לעובדה שפועלים בצורה מטעה מובילה לעיתים קרובות לסימני הונאה מעידים כמו נחיריים מתרחבים, עור מזיע, שינויים באיכות וטון קול, תנועת עיניים או מצמוץ יתר. לכן, אם הונאה עצמית תאפשר לאדם להאמין לעיוותיו-שלו, הוא לא יציג סימני הונאה כאלה, ולכן נראה שהוא דובר אמת.
אדם יכול להשתמש בהונאה עצמית כדי להציג את עצמו כגדול או נחות מכפי שהוא באמת. לדוגמה, אפשר לפעול בביטחון יתר כדי למשוך בן זוג או לפעול כפחות בטוח בעצמו כדי להימנע מאיום כגון טורף. אם אדם מסוגל להסתיר היטב את רגשותיו וכוונותיו האמיתיות, סביר יותר שיצליח להונות אחרים בהצלחה רבה יותר.
ניתן גם לטעון כי היכולת לרמות, או להונות את עצמך, אינה תכונה שעמדה בברירה טבעית אלא תוצר לוואי של תכונה ראשונית יותר הנקראת חשיבה מופשטת. חשיבה מופשטת מאפשרת יתרונות אבולוציוניים רבים כגון התנהגויות גמישות יותר, סתגלניות, המובילות לחדשנות. מכיוון ששקר הוא הפשטה, התהליך הנפשי של יצירתו יכול להתרחש רק אצל בעלי חיים עם מורכבות מוחית מספקת כדי לאפשר חשיבה מופשטת. יתר על כן, הונאה עצמית מורידה את העלות הקוגניטיבית; אם מישהו שכנע את עצמו שדבר מה אכן נכון, פחות מסובך עבורו להתנהג כאילו הוא חושב שהדבר הזה אינו נכון; המוח לא חושב כל הזמן על דבר האמת ואז על דבר השקר, אלא פשוט משוכנע שדבר השקר הוא הנכון.
השלכות אבולוציוניות
מכיוון שיש הונאה, קיימת ברירה חזקה לטובת היכולת לזהות מתי היא מתרחשת. כתוצאה מכך, התנהגות הונאה עצמית מתפתחת כדי להסתיר טוב יותר את סימני ההונאה מאחרים. הנוכחות של הטעיה מסבירה את קיומה של יכולת מולדת לבצע הונאה עצמית כדי להסתיר את האינדיקציות להונאה. בני אדם מרמים את עצמם על מנת להטעות טוב יותר אחרים, וכך לרכוש יתרון עליהם. מאז הציג טרייברס את תאוריית ההונאה העצמית שלו, מתנהל ויכוח מתמשך על הבסיס הגנטי של התנהגות כזו.
הסבר ההונאה וההונאה העצמית כתכונות מולדות הוא אולי נכון, אך ישנם הסברים רבים אפשריים אחרים לדפוס התנהגות זה. ייתכן שהיכולת להונאה עצמית אינה מולדת אלא נלמדת, ונרכשת באמצעות התנסות. לדוגמה, אדם יכול להיתפס כשהוא מרמה בכך שהוא חושף את הידע שלו לגבי המידע שניסה להסתיר. נחיריהו התרחבו, דבר המצביע על כך ששיקר לזולת, וכך לא קיבל את מבוקשו. בפעם הבאה, כדי להשיג הצלחה טובה יותר, האדם ישלה את עצמו באופן פעיל יותר שיש לו ידע בדבר היכולת הנדרשת כדי להסתיר טוב יותר את סימני ההונאה. כך, לאנשים יכולה להיות יכולת ללמוד הונאה עצמית. אולם, משום שמשהו נלמד, אין פרוש הדבר אומר שהוא אינו מולד; מה שנלמד ומה שמולד פועלים בשילוב. כך מתואר בספרי לימוד רבים בפסיכולוגיה אבולוציונית. לדוגמה, מוכנות היא דרך להסביר מדוע התנהגויות מסוימות נלמדות בקלות רבה יותר מאחרות. פסיכולוגים אבולוציוניים טוענים כי ישנם מנגנוני למידה המאפשרים ללמידה להתרחש.
רפואה
להונאה עצמית תפקיד בולט בכמה מצבים רפואיים, כמו הפרעת אישיות גבולית, הפרעת אישיות נרקיסיסטית והפרעת אישיות היסטריונית.
דוגמאות
מקרים פשוטים של הונאה עצמית כוללים התרחשויות שכיחות כגון: האלכוהוליסט שמתעתע בעצמו באמונה כי שתייתו בשליטה, הבעל שמרמה עצמו באמונה כי אשתו אינה מנהלת רומן, הקולגה הקנאי אשר מתעתעת בעצמה בהאמינה שההצלחה המקצועית הגדולה יותר של עמיתה נובעת משאפתנות חסרת רחמים.
דוגמה להונאה עצמית מובאת במקרה שפורסם על ידי רוברט טריברס ויואי פ. ניוטון בניתוח תפקיד ההונאה העצמית של צוות הטיסה בהתרסקות טיסה 90 של אייר פלורידה.
ביקורת
על הטענה שאי מודעות להונאה תפחית את סימני השקר ומחוותיו, נמתחת ביקורת בכך שהיא אינה מתיישבת עם האופי הלא מודע של שפת הגוף המבטאת תהליכים שאינם מודעים, וגם אינה יכולה להסביר מדוע ברירה טבעית לשקר תאפשר לשפת גוף המסגירה שקר להתקיים במקום פשוט לבחור בהיעדר אותות כאלה. עם זאת, מכיוון שאותות כאלה הם חלק בלתי נפרד מצורת הביטוי האנושית בפרט, והפרימאטית באופן כללי, ההתחקות אחר התנהגות שבה נעדרים אותות כאלה דורשת איתור או זיהוי מסלול אבולוציוני חלופי ספציפי, ומסלול כזה טרם אותר.
התפיסה כי הטעיה לא מודעת תהיה יקרה פחות מהונאה מודעת היא תפיסה הנתונה לביקורת, כי שקר לא מודע שאחריו השליה עצמית ידרוש פעילות מוחית רבה יותר, לא פחות, מאשר פשוט המצאת שקר באופן מודע.
ההנחה כי אנשים השואבים הנאה מפגיעה באחרים ישלו עצמם שולל מתוך אמונה שהקורבנות שלהם לא נפגעים, זוכה לביקורת על כך שהיא סותרת את הנחת היסוד שלו, שכן אם הפרט היה נהנה לדעת שהקורבן נפגע הונאה עצמית כזו תפחית ולא תביא לכך להגדיל את ההנאה.
כדורי האבן בקוסטה ריקה
כדורי האבן בקוסטה ריקה (בספרדית: Esferas de piedra de Costa Rica) הם כשלוש מאות כדורי אבן חצובים, שהתגלו לראשונה בשנות ה-30 של המאה ה-20 בקוסטה ריקה. קוטרן של האבנים נע בין כמה עשרות סנטימטרים ל-2 מטרים, כאשר הגדולים שבהם שוקלים עד 16 טונות. רוב הכדורים נחצבו מאבן גרנודיוריט, הקרובה לגרניט. מעריכים שהכדורים נוצרו בתקופה שבין שנת 200 לפני הספירה והכיבוש הספרדי במאה ה-16. מטרת יצירתם אינה ידועה בוודאות. הכדורים התגלו בכמה אתרים בדלתה של הנהר, הנהר הגדול ביותר בקוסטה ריקה, המכונה על ידי הילידים בני הקבוצה האתנית בשם דיקיס (Diquís, מילולית "הנהר הגדול"). על שם הנהר מכונה התרבות שיצרה את כדורי האבן, והשאירה שרידים ארכאולוגיים נוספים בשם. ב-2014 הוכרזו 4 אתרים של תרבות דיקיס כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם: "יישובי משטר צ'יף פרה-קולומביאנים עם כדורי אבן של הדיקיס".
גילוי
הכדורים התגלו במהלך חיפוש של חברת הפירות המאוחדת (United Fruit Company) אחר אתרים חלופיים למטעי בננה, באזור הפסיפי (המערבי) של קוסטה ריקה ב-isla del cano, בעקבות מחלה שתקפה את מטעי החברה באזור הקריבי.
הכדורים התגלו כאשר עובדים הכשירו קרקעות לנטיעה. כאשר התברר שהכדורים הם מלאכת אדם, החלו העובדים לאספם ולרכזם בעזרת בולדוזרים. בעקבות אמונה עממית, שהתגלתה ככוזבת, שהכדורים מכילים זהב, החלו בשלב מסוים העובדים לקדוח בכמה מן הכדורים חורים ולפוצץ בהם מקלות דינמיט, ששימשו אותם לפוצץ גזעים ושורשים בשטח. כדורים אחדים הושמדו בצורה זאת עד שהרשויות המקומיות התערבו. כיום שוחזרו חלק מהכדורים המפוצצים וניתן לראותם במוזיאון הלאומי בבירת קוסטה ריקה, סן חוסה.
אמונות עממיות
חוסר הוודאות בנוגע למקורם ומטרתם של הכדורים מהווים כר פורה לצמיחתן של אמונות עממיות לגביהם. יש טוענים כי מקורם של הכדורים בעיר האבודה אטלנטיס, בעוד שאחרים טוענים שהכדורים נוצרו באופן טבעי. אמונות מקומיות טוענות כי ליוצרי הכדורים היה שיקוי מיוחד שריכך את האבנים, בנוסף יש המאמינים כי בליבם של הכדורים שוכן פול קפה יחיד.
הכדורים אינם מושלמים מבחינה גאומטרית. מדידות לייזר שנערכו על ידי חוקרים מאוניברסיטת פנסילבניה הראו כי הכדורים הם בקירוב 96% מהכדור המושלם.
אתר המורשת העולמית
ב-2014 הוכרזו 4 אתרים ארכאולוגיים של תרבות דיקיס, שלה מייחסים את ייצור כדורי האבן, כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם: "יישובי משטר צ'יף פרה-קולומביאנים עם כדורי אבן של הדיקיס". שטחם יחד קרוב ל-250 דונם, וכל אחד מוקף באזור חיץ בשטח כולל קרוב ל-1,420 דונם. כולם בדלתה של הנהר דיקיס (ריו טראבה) והם מייצגים יישובים שנשלטו על ידי צ'יפים וכוללים שרידים לתלי אדמה, מדרכות וכיכרות מחופים בחלוקים. בכל אתר התגלה לפחות כדור אבן אחד. ארבעת האתרים הם:
היסטוריה
בהתבסס על ממצאים ארכאולוגיים, משערים שהדלתה של הנהר דיקיס הייתה מיושבת מלפחות 1500 לפני הספירה. התקופה הקדומה ביותר עם עדות למגורים, תקופת סיננקרה (Sinancrá Period; 1500–300 לפנה"ס), לא הותירה עקבות בארבעת האתרים, אך יש עדויות לתקופה הבאה, תקופת אגואס בואנאס (Aguas Buenas Period; 300 לפנה"ס עד 800 לספירה). מתקופה זו התגלו גלילי אבן ופסלים בעלי מאפיינים אנושיים. אין ודאות כי בתקופה זו נוצרו כדורי אבן.
יישובי משטר הצ'יף הם מתקופת צ'יריקי (Chiriqui Period; 800–1500 לספירה) שבמהלכה התפתחה חברה היררכית שבה צ'יפים ראשיים שלטו בשטחים גדולים וצ'יפים אחרים שהיו כפופים להם שלטו על שטחים קטנים יותר. באתרים של תקופה זו יש בדרך כלל תלוליות דיור ותלי קבורה בקוטר של עד 30 מטר. מערכת תקשורת ומסחר לאורך הנהר ריו טראבה ויו אפשרו חילופי סחורות. ארבעת האתרים שייכים לתקופה זו.
אתרים עם כדורי אבן ממחישים את תהליכי ההתפתחות האנושיים של חברות היררכיות. מניחים שפינקה 6, שבה סוללת הגישה לתל מגורים מעוטרת בכדורי אבן, היא מרכז עיקרי, בעוד שהאתרים האחרים כמו בטמבל, אל סילנסיו וגריחלבה-2 הם יישובים של צ'יפים מקומיים. בתקופת צ'יריקי הגיע ייצור כדורי אבן לשיא, והרישומים מעידים על נוכחות של למעלה מ-100 כדורי אבן בדלתה של דיקיס, עם מקבצים של עד 14 כדורים באתר אחד. רובם נפלו קורבן לביזה ורק כ-45 אתרים שומרים על כדורי אבן במיקומם המקורי.
כלכלה קיינסיאנית
כלכלה קיינסיאנית (Keynesian Economic Theory) או קיינסיאניזם היא תאוריה כלכלית שפותחה על ידי הכלכלן הבריטי ג'ון מיינארד קיינס. עיקריה נוסחו בספרו "התאוריה הכללית של תעסוקה, ריבית וכסף" (1935), שנכתב בהשפעת המשבר הכלכלי העולמי (השפל הגדול) שפרץ בשנת 1929, והיא אבן הפינה של תורת המקרו כלכלה. גישתו הבסיסית של קיינס הייתה כי לא ניתן לנתח את התרחשות השפל הגדול במסגרת המודל הקלאסי הרואה במנגנון המחירים של היצע וביקוש דרך להשגת שיווי משקל בכל השווקים.
רבים רואים בתורתו של קיינס מהפכה במחשבה הכלכלית של הקפיטליזם. בניגוד לכלכלנים ליברליים כמו אדם סמית (מפתח עקרון "היד הנעלמה"), קיינס טען כי על מנת להבטיח צמיחה כלכלית יש צורך בהתערבות ממשלתית פעילה בשוק. לפי ג'יימס מ. ביוקנן, ההיסטוריה הפיסקלית המערבית מתחלקת לעידן הטרום-קיינסיאני והעידן הפוסט-קיינסיאני.
עיקרי התאוריה
לצורך הפשטות בודק קיינס התנהלות תאורטית של משק סגור (כלומר, משק בו לא קיימים ייבוא וייצוא). אחד המושגים החשובים בכלכלה הוא התוצר הלאומי, כלומר כמות הייצור של כלל המשק בתקופת זמן מסוימת. משק מורכב מהאנשים הפרטיים, בתי העסק והממשלה. האנשים הפרטיים מייצרים שעות עבודה בערך מסוים. בתי העסק מייצרים מוצרי צריכה – מתכלים או לא מתכלים (ארונות, מזון, הצגות תיאטרון וכו'). הממשלה מייצרת כבישים, ביטחון, חינוך וכו' שגם הם מתומחרים ונחשבים לתוצר לאומי. במשק סגור שווה התוצר הלאומי להכנסה הלאומית, שכן כל המסחר נעשה בגבולות המשק.
הביקוש במשק, לדעת קיינס, מורכב משלושה גורמים מרכזיים:
ההחלטה של אדם או חברה (מגזר פרטי או עסקי) לצרוך, לחסוך או להשקיע היא מחשבה במיקרו כלכלה, כשמצב הכלכלה במדינה הוא לא שיקול בהחלטות שלו. הדרך היחידה לצאת ממצבי משבר, בהם שיווי המשקל בין ההיצע לביקוש אינו מצב של תעסוקה מלאה, היא מעורבות ממשלתית.
קיינס גרס שהשיעור היחסי של החיסכון במשק עולה עם עליית רמת ההכנסה, ואילו הגידול בהשקעות נמוך מהגידול בחיסכון. הכספים הנשמרים כחיסכון מקטינים את כוח הקניה הכללי במשק, ולפיכך נוצר פיגור יחסי בביקוש לסחורות ולשירותים, אם כי במספרים מוחלטים ביקוש זה נמצא בעלייה. עודפי ההיצע על הביקוש מפיקים עודפים, ועימם אבטלה גדלה והולכת. לפי קיינס התפתחות זו אופיינית לכלכלת ארצות הקפיטליזם המאוחר, בהן מצוי מלאי גדול של הון בצורת קרקע, מבנים וציוד, לכן קטנה הרווחיות היחסית של השקעות הון נוספות, כך שבעלי הון מעדיפים להחזיק את חסכונותיהם בצורת כסף ולא בהשקעות בייצור. ההשקעות שהולכות וקטנות ועימן החסכונות הגדלים יוצרים פער גדל והולך בין ההיצע לביקוש, והעודפים המצטברים יוצרים שפל ואבטלה גואה.
ההנחה המקובלת של הכלכלה הקלאסית הייתה, קיום איזון אוטומטי בין ההיצע והביקוש מכוחן של מערכות השוק ('חוק השווקים של סיי'), ולכן עודף ייצור כלכלי הוא מן הנמנע. קיינס הראה שההיצע אינו יוצר בהכרח ביקוש בשיעור מספיק לקיום תעסוקה מלאה במשק. ערעורו של קיינס על 'חוק השווקים' נחשב לחידוש החשוב ביותר שלו.
קיינס סבר שהכלכלה הקפיטליסטית עשויה לגבור על המגמות היוצרות אבטלה ושפל בעזרת מדיניות ממשלתית של הרחבת הביקוש לסחורות ולשירותים, והגדלת התמריצים להשקעות הון. לשם כך המליץ על הקטנת שער הריבית ואמצעים אחרים לעידוד האשראי, על הוצאות ממשלתיות גדולות, במיוחד בעבודות ציבוריות נרחבות, שיזרימו למשק ביקושים גדולים. למימון הפעילות הממשלתית המליץ קיינס על מימון גרעוני ואף על אינפלציה מרוסנת, שתגרום לעידודן של השקעות, בהבטיחה רווחים גדולים למשקיעים, אם גם במחיר ירידה כלשהי בשכר הריאלי במשק, בעקבות האינפלציה. קיינס סבר שהגדלת ההשקעות הממשלתיות ופיתוח התעסוקה יביאו לצמיחה בייצור, וכן גם להשקעות נוספות במידה גדולה בהרבה מהאמצעים שהוזרמו למשק על ידי הממשלה, בכך יחודשו מגמות ההתרחבות במשק כולו. אמצעים דומים בכיוון הפוך אמורים, לדעת קיינס, להוות גורם מרסן כשמופיעה פעילות יתר כלכלית עם גילויי אינפלציה לא מרוסנת, מה שאמנם אירע בעקבות יישומה של תורת קיינס בכלכלת אירופה וארצות הברית.
תורתו של קיינס עוקבת במידה רבה את תורת 'עודף הערך' של מרקס. שניהם ראו את הבעיה העיקרית של הקפיטליזם בתופעות של משבר ואבטלה כרונית כתוצאה מהצבר הון והפחתה מגמתית של השקעות במשק. מרקס ראה בכך תופעה אימננטית לא נמנעת בכלכלה הקפיטליסטית, ולכן לא יכול היה להציע פתרונות מעשיים לתופעות אלה, שכן לדעתו האפשרות האחת למניעת המשברים היא במהפכה הסוציאליסטית. קיינס סבור היה שניתן למנוע או לרכך משברים כלכליים על ידי התערבות ממשלתית המכוונת את השווקים, ואף הציע דרכים מעשיות ליישום מיידי של עיקרי תורתו.
התקבלותה של הכלכלה הקיינסיאנית משנות השלושים ועד לשנות השישים והשבעים הייתה כללית ואף הראתה תוצאות שהצדיקו אותה במידה רבה מאוד. הבעיה העיקרית שליוותה את תורתו של קיינס הייתה השאלה של מידת המעורבות הממשלתית הרצויה. פיקוח ממשלתי עמוק ומהודק עשוי היה להוביל לכלכלה של 'קפיטליזם ממלכתי', לפיכך היו שראו בתורתו של קיינס תורה של 'סוציאליזם זוחל'. פיטר טמין אכן טוען בספרו ל'תנועת מטוטלת' בין כלכלה קפיטליסטית של 'שוק חופשי', המתאפשרת כשהשווקים פועלים כסדרם באיזון נכון, לבין כלכלה 'סוציאליסטית' של מעורבות ממלכתית, המופיעה כל אימת שמופר האיזון הכלכלי ונדרשת התערבות ממשלתית, ומשחוזרת הכלכלה לתיקנה חוזרת הכלכלה הקפיטליסטית.
כשלים בשוק החופשי
לטענתו, בשיווי המשקל המגזר העסקי מייצר את כמות המוצרים שמבקש המשק לקנות (על-פי כללי היצע וביקוש), והביקוש שמורכב ממיליוני בתי-אב, אלפי מפעלים, חברות והוצאות ממשלה, לא בהכרח מתיישב במצב של תעסוקה מלאה.
ייתכן, לדוגמה, מצב בו ישנה נקודת שיווי משקל בין היצע וביקוש כך שישנם מובטלים או אנשים המעוניינים לעבוד יותר מהעבודה המוצעת בשוק. המחסור בעבודות נובע מכך שלא משתלם לפתוח תעשייה במקום שבו הביקוש נמוך, ויכולת הקנייה הנמוכה נובעת מההכנסות הנמוכות של העובדים שסובלים ממחסור בתעסוקה. כך למעשה נוצר שיווי משקל בין הייצור לצריכה אך עדיין יש אבטלה.