cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מימון המונים
היסטוריה
ב-1997 מעריצי להקת הרוק הבריטית מריליון כיסו סיבוב הופעות שלם של הלהקה כשהצליחו לגייס 60,000 דולר בעקבות קמפיין אינטרנט של מעריצי הלהקה. יוזמי הרעיון היו מעריצי הלהקה שניהלו אותו לפני שהייתה ללהקה מעורבות כלשהי בנושא. מאז אותו קמפיין השתמשו מריליון בשיטה זו בהצלחה רבה לצורך מימון ההקלטה והשיווק של אלבומיהם Anoraknophobia (האלבום ה-12 של הלהקה), Marbles (האלבום ה-13 של הלהקה) ו-Happiness Is the Road (האלבום ה-15 של הלהקה).
החברה ArtistShare שבסיסה בארצות הברית מתועדת כחברה הראשונה שהפעילה אתרי אינטרנט למימון המונים של תחום המוזיקה בהם Sellaband (2006), IndieGoGo (2008), Pledge Music (2009), Kickstarter (2009), RocketHub (2009), Rock The Post (2011) והאתרים הבריטיים שבסיסם בלונדון Sponsume (2010) and PleaseFund.Us (2011).
פראני ארמסטרונג הייתה חלוצת מימון ההמונים בתחום הקולנוע עם הסרט האקולוגי The Age of Stupid בכיכובו של פיט פוסלתווייט. הסרט מומן במימון המונים בתקציב של 450,000 לירות שטרלינג שגויסו באמצעות מכירת "מניות" ל-223 יחידים וקבוצות אשר תרמו בין 500 ל-35,000 לירות שטרלינג.
מורטון ואלנס הם דוגמה מוקדמת ללהקה אלמונית יחסית אשר נכנסה באופן עצמאי לתחום מימון ההמונים בלי להשתמש באתר של צד שלישי כלשהו דוגמת sellaband. ב-2007 דנה פראני ארמסטרונג על הפרויקט שלה עם מנהיג הלהקה רוברט "האקר" ג'סט אשר גייס 20,000 לירות שטרלינג לצורך הקלטת וקידום אלבום הקונספט שלה Bob & Veronica Ride Again. מאז הפרויקטים הראשונים למימון המונים בתעשיית הקולנוע, Spanner films פרסמו מדריך שימושי לביצוע של מימון המונים. פלטפורמות חדשניות דוגמת RocketHub, אתר אינטרנט המקדם פרויקטים יצירתיים, הסיקו כי יש לשלב את המימון המסורתי עם מקורות מימון המונים ממותגים, לצורך סיוע לאמנים וליזמים להתחבר עם מותגים גדולים ומוכרים, ללא צורך באנשי תיווך.
Professional Contractors Group, איגוד מקצועי לעובדי הפרילנס בבריטניה הוקם באינטרנט בשנת 1999 כאשר אנדי ווייט פרסם קריאה ל-2,000 קבלנים להתחייב על סכום של 50 לירות שטרלינג לצורך גיוס 100,000 לירות שטרלינג כדי שיוכל להתחיל להפעיל את הארגון. חמישה ימים לאחר מכן 2,002 אנשים התחייבו על הסכום המבוקש וכך נולד הארגון. כיום הוא מונה מעל 14,000 חברים וזהו איגוד סחר משגשג.
הציטוט הידוע המוקדם ביותר של המושג "מימון המונים" הוא של מייקל סאליבן ב-12 באוגוסט 2006 ב-fundavlog.
חוק ה-JOBS Act, אשר נחתם ואושר על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה ב-5 באפריל 2012, מאפשר מאגר רחב יותר של משקיעים קטנים יותר לטובת מימון המונים, עם פחות הגבלות. לרשות לניירות ערך של ארצות הברית ניתנו כ-270 ימים מיום החקיקה כדי לקבוע שיטות וכלים ספציפיים על מנת להבטיח שהמימון יתקיים הלכה למעשה.
הלוואות עמית לעמית
פלטפורמות אינטרנטיות בתחום הפיננסים מבקשות לעקוף את מערכת התיווך הקיימת, בנקים וחברות כרטיסי אשראי, וליצור נקודת מפגש בין לווים למשקיעים בתחום "הלוואות עמית לעמית". דוגמאות לפלטפורמות כאלה: Zopa (אנגליה), Lending Club (ארצות הברית), קרדיטפלייס (ישראל) ו-Eloan (ישראל). הלוואות מקהל לא בנקאי צוברות תאוצה ברחבי העולם, כאשר בנקים הגדילו את שיעורי הריבית או נסוגו מהלוואות לצרכנים ולעסקים קטנים. קצב הגידול השנתי של פלטפורמות אלה מרשים ביותר והן זוכות בעולם המערבי לתמיכה ועידוד של המחוקק והבנקים המרכזיים.
פילנתרופיה במימון ההמונים
מגוון של פלטפורמות מימון המונים התפתחו כדי לאפשר לגולשים רגילים לתמוך בפרויקטים ספציפיים של נדבנות ללא צורך בסכומים גדולים של כסף. GlobalGiving, שוק מקוון המחבר תורמים עם פרויקטים של תנועות שורשיות במדינות מתפתחות, מאפשר לאנשים לדפדף בין מבחר של פרויקטים קטנים המוצעים על ידי מוסדות ללא כוונת רווח ברחבי העולם ולתרום כספים לפרויקטים לפי בחירתם. פלטפורמות למתן הלוואות זעירות דוגמת Kiva ו-Wokai, מקלות על הלוואות מימון המונים המנוהלות על ידי ארגונים למתן הלוואות זעירות במדינות מתפתחות. אתר Zidisha, העוסק בתחום מיקרו מימון עמית לעמית ובסיסו בארצות הברית, מציע טוויסט על נושאים אלו כשהוא מחיל מודל הלוואות ישיר מאדם לאדם למיקרו מימון עסקים זעירים שלבעליהם הכנסה נמוכה במדינות המתפתחות. הלווים מ-Zidisha העוברים בדיקת רקע יכולים לפרסם בקשות למיקרו-הלוואות ישירות באתר Zidisha, תוך שהם מפרטים את שיעורי הריבית ותנאי האשראי המוצעים. משתמשי אינטרנט בודדים בארצות הברית ובאירופה יכולים להלוות סכומים קטנים עד כדי דולר אחד ופלטפורמת מימון ההמונים של Zidisha מאפשרת למלווים וללווים לקיים דיאלוג ישיר. קרנות ורווחים שנפרעו מוחזרים למלווים אשר עשויים למשוך את הכסף או להשתמש בו לצורך מימון הלוואות חדשות.
סכסוכים על פטנטים
ב-30 בספטמבר 2011 הגיש אתר מימון ההמונים קיקסטארטר (Kickstarter) תביעה לקבלת סעד הצהרתי נגד Fan Funded שבבעלותו הפטנט שמפרט את "השיטות והמנגנונים למימון ושיווק עבודה יצירתית". ממציא הפטנט הוא המוזיקאי בריאן קמליו, מייסד אתר מימון ההמונים ArtistShare. קיקסטארטר הגיש את התביעה בטענה שהוא עצמו מפר את הפטנט, ותבע לבטל את הפטנט, או לפחות לקבוע כי האתר לא יואשם בהפרתו. קמליו הגיש את הבקשה הראשונית לרשום את הפטנט כבר ב-2003, אולם הרישום הסופי של הפטנט הושלם רק בראשית 2011. בתקופה זו החל קמליו במסע לגביית תמלוגים כשפנה למספר אתרי מימון המונים וביקש לקבל תשלום עבור השימוש בפטנט שלו. קיקסטארטר טען כי הוא חושש שבכוונתו של קמליו לתבוע את האתר על הפרת הפטנט שלו. קיקסטארטר תבע לבטל את הפטנט או לפחות לקבוע שהאתר לא יואשם בהפרתו. בפברואר 2012 הגיבו ב-Fan Funded להאשמות קיקסטארטר כי מעולם לא נעשו מהלכים להגשת תביעה על הפרת פטנט ושבמקום להגיש הצעה נגדית, קיקסטארטר מיהרו להגיש תביעה.
יתרונות וחסרונות
חסידי פלטפורמת מימון ההמונים טוענים כי היא מאפשרת לרעיונות טובים, שלא היו עוברים את המסננת השגרתית של בעלי הון, לפרוץ ולהשיג מימון באמצעות שימוש בחוכמת ההמונים. אם הצליח היזם למשוך את תשומת הלב הראשונית בצורה זו, הוא יוכל לא רק להבטיח מימון לשלב ה-seed לצורך התחלת הפרויקט שלו, הוא אף עשוי לבסס ראיות שיתמכו בו וברעיון מצד לקוחות פוטנציאליים ולהפיק תועלת מקידום מכירות בשיטת "מפה לאוזן".
כנגד תועלות אלו עומדת הדרישה מהיזם לחשוף את הרעיון שלו בשלב בראשיתי. חשיפה זו מעמידה את היזם בסיכון לכך שהרעיון שלו יועתק ויפותח לשלב מתקדם יותר על ידי מתחרים בעלי מימון יציב יותר.
הגבלות משפטיות
חיסרון משמעותי נוסף בפנייה למימון המונים, טמון בסיכון של אובדן בסבך הפתלתל של חוקי ניירות הערך השונים, מכיוון שפנייה לקבלת השקעות מהציבור הרחב היא לרוב בלתי חוקית, אלא אם כן האפשרות הוגשה בשיתוף עם רגולטור ניירות הערך המתאים, דוגמת הוועדה לניירות ערך ולבורסות (ארצות הברית), הרשות לניירות ערך באונטריו, קנדה, הרשות לשווקים פיננסיים בצרפת, או בקוויבק, קנדה, או הרשות לשירותים פיננסיים בבריטניה. לרגולטורים אלו יכולות להיות דרכים שונות לקבוע מהו נייר ערך ומה לא נחשב לנייר ערך, אולם חוק כללי שניתן להסתמך עליו (לפחות בארצות הברית), הוא the Howey Test .the Howey Test קובע כי העִסקה מהווה חוזה השקעה (ולכן נייר ערך) אם יש: 1. חלופה בכסף. 2. ציפייה לרווחים הנובעים. 3. מהפרויקט המשותף. 4. אשר תלויים אך ורק במאמציהם של היזם או של צד שלישי. על פי תקן זה ברור, שכל הסדר למימון המונים שבו אנשים מתבקשים לתרום כסף תמורת רווחים פוטנציאליים המבוססים על עבודתם של אחרים ייחשב לנייר ערך. לפיכך, חוזה ההשקעה הישים צריך להיות מוסדר עם סוכנות רגולציה (כמו הוועדה לניירות ערך ולבורסות (ארצות הברית)) אלא אם כן הוא מתאים לפטור כלשהו. העונש על הפרת כללי ניירות הערך יכול להשתנות במידה רבה ותלוי בחלקו הגדול בכמות הרווחים שהושגו על ידי היזם, הנזק שנגרם למשקיעים, והאם הפגיעה היא עבירה שנעשתה בפעם הראשונה. כך או אחרת, עבירה יכולה להסתיים בענישה אזרחית או פלילית, השבת כל רווח שנעשה ולעיתים, השעיה לכל החיים מעבודה בתעשיית ניירות הערך.
מימון המונים מבוסס הון - Equity Crowdfunding
מימון ההמונים מבוסס הון (השקעה בתמורה למניות בחברה המגייסת השקעה), מאפשרות גם לכל אחד להשקיע בחברות סטארט אפ ובמיזמים פורצי דרך.
בשנים האחרונות אנו עדים למהפכת מימון ההמונים מבוסס הון, אשר מתרחשת במרבית המדינות המערביות החשובות ובכללן מדינת ישראל.
שיטת מימון ההמונים מבוסס הון פותחת בפני משקיעי ההמון את ההזדמנות להשקיע את כספם הפנוי בחברות ובמיזמים נבחרים. השיטה מאפשרת לכל אחד להשקיע בחברות וביזמים בהם הוא מאמין ולא רק לקבל או לקנות מוצר עתידי של החברה אלא ממש להיות בעל מניות בחברה בה הוא מאמין ובה החליט להשקיע את כספו. שיטה זו הפכה לשיטה פופולרית ביותר לגיוס השקעות למיזמים וחברות היי טק בשלביהם המוקדמים.
הארגון הישראלי למימון המונים (ISCA)
הארגון מתחזק אתר אינטרנט בו ניתן להתעדכן בפעילות הארגון, לקבל מידע כללי וללמוד על התחום, ולקבל עצות שימושיות בקשר לגיוס כספים במימון המונים.
מאיר ועקנין
הרב מאיר ועקנין (ז' באדר תרמ"ה - כ"ט באדר ב' תשל"ה; 1885–1975) היה הרב הספרדי ואב בית הדין של טבריה.
ביוגרפיה
בשנת תרס"ג נישא ליעל, בתו של רבי מנשה חמווי מחכמי טבריה.
מצב הדת באותה עת בקרב היהודים היה ירוד, ובראשית בואו לשם נאלץ ללחום בתופעה של יהודים המגיעים לבית הכנסת בשבת ברכבת חשמלית. על פי עדותו: "עמדתי בבית הכנסת הגדול של חברי שערי צדק במעמד כל הקהל בשבת קודש, וצעקתי בקול מר ונאנח על עלבון שבת קודש... ותודה לאל יתברך שדברי אלו שיצאו מקירות לבי עשו פירות, וכל החרדים ושומרי התורה נענו לקולי".
תקופת כהונתו בעיר הותירה את רישומיה על חיי היהודים במקום, ופעילותו התמקדה בשטחי החינוך וההוראה. יסד בעיר תלמוד תורה "שערי צדק" שהוציא תלמידים רבים. כן יסד שם אגודות חסד "אגודת אחים" ו"אחיעזר דמשק".
בשנת ה'תר"פ (1920) חזר לעיר טבריה שם פעל למען ביסוס והרחבת התלמוד תורה בעיר, יחד עם מחותנו הרב רפאל ביבאס. בשנת ה'תר"ץ (1930) מונה לחבר בבית הדין הספרדי בטבריה בראשותו של הרב יעקב חי זריהן שהיה אב בית הדין. בשנת ה'תשי"ג (1953), עם פטירת הרב זריהן, מונה לכהן תחתיו כרב העיר טבריה ואב בית הדין.
התפרסם בחסידותו ופרישותו, והיה לשם דבר בכיסו הפתוח ובפזרנותו לכספי צדקה. משקיבל לידיו את נשיאות כוללות רבי מאיר בעל הנס החליט להקים ישיבה בטבריה, ובסיועו של הנדיב יצחק שלום, יסד את ישיבת "מאיר בת עין" על יד קבר רבי מאיר בעל הנס, הקיימת עד היום.
נפטר בכ"ט אדר ב' ה'תשל"ה (1975), ובהלוויתו נכחו רבנים מפורסמים רבים, ביניהם הרב עובדיה יוסף. בין תלמידיו נמנים הרב שבתאי בן חיים, הרב יצחק ברדא, ורבנים נוספים המכהנים במשרות תורניות.
א-לובן אל-ע'רבי
אַ-לֻּבַּן אל-עַ'רְבִּי (בערבית: اللبّن الغربيّ), או אַ-לֻּבַּן אל-עַ'רְבִּיַּה (اللبّن الغربيّة) הוא כפר פלסטיני במערב נפת רמאללה ואל-בירה, השוכן סמוך לגדר ההפרדה, מזרחית לכפר רנתיס ומערבית לבית אריה. השטח הבנוי של הכפר שוכן ב"שטח B", שבשליטה אזרחית של הרשות הפלסטינית, ואילו השטחים החקלאיים נמצאים ב"שטח C". בכפר כ-1,500 תושבים.
היסטוריה
נוטים לזהות את הכפר עם היישוב "בית לבן" מתקופת התלמוד. בית לבן התפרסמה ביינותיה. היישוב נזכר פעם אחת במשנה:. בתקופה הצלבנית נקרא היישוב במקום "לובן" או "אוליבן".
באמצע התקופה העות'מאנית, במאות ה-18 וה-19, השתייך הכפר לחבל הארץ שנקרא "ג'וֹרַת עַמְרַא" או "בילאד ג'מאעין", אזור החופף במידה ניכרת את נחלת שבט אפרים המקראית. אזור זה היה על התפר שבין הרי יהודה והרי השומרון, וסבל מחוסר יציבות פוליטית עקב הגירת שבטים ותחרות מתמדת בין משפחות תקיפות על גביית מיסים בשם השלטונות העת'מאניים. במאה ה-19 התיישבו בו עקורים מהכפר העזוב ג'ינדאס שבחוצות לוד.
החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר בכפר ב-1863 וגם הקרן לחקר ארץ ישראל מזכירה אותו בדו"ח משנת 1882. הכפר מוזכר כנראה גם בכתביו של בנימין מטודלה שהגיע לארץ ישראל בעת השלטון הצלבני וזיהה אותו, בטעות, עם עמק איילון התנ"כי. במהלך המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה סללו הבריטים את מסילת הרכבת לכפר א-לובן, שהייתה שלוחת רכבת צבאית לתמיכה לוגיסטית בכוחותיהם בחזית שנמתחה לרוחבה של ארץ ישראל. בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת רמלה. במפקד האוכלוסין של המנדט הבריטי בשנת 1922 נמנו בכפר 221 תושבים, ובמפקד של 1931 298 תושבים ב-60 בתים. לפי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל שערכו רשויות המנדט נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-340 תושבים, והכפר השתרע על שטח של 9,854 דונמים. אזור הכפר נכלל בשטח שיועד למדינה הערבית, לפי החלטת החלוקה. בעקבות מלחמת העצמאות סופח הכפר לירדן כמו שאר הגדה המערבית.
כיום
בלובן מסגד אחד, ושני בתי ספר – אחד לבנות ואחד לבנים. בית הספר לבנים נבנה במימון ארגון הסיוע האמריקאי הבלתי-ממשלתי ANERA. חלק מתושבי לובן הם פקידים ברשות הפלסטינית, חלקם חקלאים, וחלקם עובדים כפועלים בבית אריה הסמוכה.
דרך הכפר עוברים כביש 446 וכביש 4653 (כביש הגישה לבית אריה).
חותם גליל
חותם גליל הוא חותם המעוצב בצורת גליל קטן, ששימש בעת העתיקה, והיה נפוץ בעיקר במסופוטמיה מסוף האלף ה-4 לפנה"ס בתקופת ג'מדט נאסר ועד התקופה הפרסית. חותמות גליל היו בשימוש ברחבי המזרח הקרוב הקדום כגון: שומר, אכד, אשור, בבל, מצרים העתיקה, מיתני, החתים ממלכת פרס האחמנית, עילם וארץ ישראל.
החותם היה אישי, לרוב עשוי מאבן קשה, וגם מחומרים נוספים כגון פיאנס מצרי, טין, ומינרלים שונים כגון: המטיט, אובסידיאן, אחלמה, קרנליאן לפיס לזולי ועוד. פני האבן גולפו בעיצוב מסוים, כתובת או תמונה מסוימת כגון בעלי חיים, צמחים, אלים, בני אדם, סצנות פולחניות ועוד. החותם שימש לחתימה באמצעות טביעת חותם, מסמכים שנכתבו על גבי לוחות טין שלא עברו צריפה, ושימשו אישור למקוריות המסמך. העיצוב על פני החותם יכול היה להיות באמצעות שקעים או בליטות, בעת גלגול החותם על גבי הלוחות השאיר החותם את רישומו על גבי הלוח כבליטה או שקע בהתאמה.
חותמות גליל נמצאו באתרים בארץ ישראל. בתל בית שאן נמצא חותם גליל של לבאיה מושל שכם בתקופת הברונזה המאוחרת ב על גבי חותם זה נמצאה כתובת. בתל גמה נמצא חותם קטן כתוב בכתב יתדות מתקופת הברונזה התיכונה II. בתל מבורך נמצאו בתוך מקדש מתקופת הברונזה המאוחרת, שתי חותמות בסגנון מיתני. בתל אשדוד נמצא חותם גליל בשכבות הפלשתיות, בתל דור חותם גליל אשורי מהמאה ה-7 לפנה"ס בתל בית מירסים ועוד. טביעות של חותמות גליל נמצאו גם על כלי חרס בעיקר קנקנים, נוהג זה היה נפוץ במיוחד בארץ ישראל. טביעות חותם גליל נמצאו גם בסוריה. בחפירות הארכאולוגיות שנעשו בקטנה עיר מדינה בסוריה נמצא חותם גליל שנשא את שמו של המלך אישי-אדו שמלך במאה ה-18 לפנה"ס. כתובות נוספות נמצאו גם ביוון ובמקרים ספורים גם במסופוטמיה ובעילם.
ליאופולד אנד סטיבנס
ליאופולד אנד סטבנס בע"מ (באנגלית: Leupold & Stevens, Inc.) היא חברה אמריקאית המייצרת אופטיקה צבאית, כוונות טלסקופיות, כוונות השלכה, משקפות וטלסקופים לצלפים ומאתרים. החברה ממוקמת בביברטאון, אורגון, ארצות הברית. היא נוסדה ב-1907 והיא נמצאת עד היום בבעלות משפחתית של המייסדים.
מוצרי החברה משמשים מספר צבאות, בהם הכוחות המזוינים של ארצות הברית ובפרט צבא ארצות הברית, חיל הנחתים של ארצות הברית ואריות הים. גם צה"ל משתמש בטלסקופים של החברה, ובעיקר בכוונות הטלסקופיות ליאופולד סימן 4 (Leupold Mk 4 LR/T M1 10×40mm fixed-power scope) וליאופולד סימן 6 X3-X18 החדשה.
פול סטמטס (מסע בין כוכבים)
פול סטמטס (באנגלית: Paul Stamets) הוא דמות בדיונית בזיכיון "מסע בין כוכבים". הוא מופיע בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: דיסקברי". את סטמטס מגלם השחקן אנתוני ראפ.
דמות זו היא הדמות הראשונה של הומוסקסואל גלוי בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים". סטמטס הוא מדען ומהנדס המשלב פיזיקה ומיקולוגיה לפיתוח מערכת הנעה בדיונית בעלת יכולת לנוע במהירות הגבוהה יותר ממהירות האור.
אודות הדמות
בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: דיסקברי", סטמטס מרבה לדבר על פטריות בחלל. דמותו מפתחת את מדע המיקולוגיה העכשווי בעולם האמיתי למושגי מדע בדיוני המוצגים בסדרה. סטמטס מאמין שהיקום מאורגן על ידי נבגים ותפטירויות כ-"אבני הבניין של האנרגיה ברחבי היקום".
שמו הוא הרמז לפול סטמטס, מיקולוג אוטודידקט הדוגל בתועלת האקולוגית של פטריות.
תגובות
גופי תקשורת שונים ציינו כי דמות זו יצרה תקדים, הן בעולם הבדיוני של "מסע בין כוכבים" והן במדיה בכללותה, באופן הצגתה של דמות להט"בית.
לוגן מקריי
לוגן מקריי (באנגלית: Logan Macrae; נולד ב-8 באפריל 1988) הוא דוגמן, שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה
מקריי נולד בבולדר קולורדו.
קריירה
מקריי הוא דוגמן ומיוצג על ידי סוכנות פורד מודלס. הופעתו הראשונה על מסך הקולנוע הייתה בשנת 2019 בסרט שמירה. בשנת 2021 שיחק בסרט פה מלא אוויר לצד אמנדה סייפריד ופין ויטרוק. בשנת 2022 הופיע בסרט שירת סרטני הנהר. באותה שנה הופיע מקריי בפרק בסדרה "Black Bird", ובסרט הקולנוע מסירות.
מרילין סטריקלנד
מרילין סטריקלנד (באנגלית: Marilyn Strickland; נולדה ב-25 בספטמבר 1962) היא פוליטיקאית ואשת עסקים אמריקאית ממוצא קוריאני. בנובמבר 2020 נבחרה אל בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס העשירי של מדינת וושינגטון. לצד יאנג קים ומישל סטיל, סטריקלנד היא אחת משלושת הנשים הראשונות בקונגרס ממוצא קוריאני. כמו כן, הוא עתידה להיות היחידה בבית הנבחרים הן ממצוא קוריאני והן ממוצא אפרו-אמריקאי. טרם היבחרה לקונגרס הייתה סטריקלנד גם ראש העירייה ה-38 של טקומה.
ביוגרפיה
סטריקלנד נולדה בסיאול שבקוריאה הדרומית, בתה של אינמין קים, קוריאנית, ו-וילי סטריקלנד, אפרו-אמריקאי. סטריקלנד ומשפחתה עברו מקוריאה הדרומית לארצות הברית ב-1967 והחליטו להעתיק את מגוריהם למערב ארצות הברית, לעיר טקומה שבמדינת וושינגטון וזאת לאחר שאביה הוצב בבסיס פורט לואיס הנמצא ממערב לטקומה. את התואר הראשון שלה במנהל עסקים עשתה באוניברסיטת וושינגטון ואת השני החליטה לעשות באוניברסיטת קלארק אטלנטה.
סטריקלנד הייתה האישה האפרו-אמריקאית האפרו-אמריקאית והאסייאתית-אמריקאית בתפקיד ראש עיירת טקומה, היא השתמשה בקשריה בסין ובווייטנאם כדי למשוך לעיר משקיעים זרים, מאמצים אלו הגיעו לשיאם בביקור שערך נשיא סין, שי ג'ינפינג בעיר.
במאי 2010, מועצת האתיקה של טקומה לחצה על סטריקלנד לוותר על הצעה במסגרתה הציע איש עסקים מקומי לסטרקילנד לערוך טיול רשמי ואף הציע לה גם חברות במועדון הנוסע המתמיד של חברה תעופה מסוימת, בסופו של דבר קיבלה סטריקלנד את המלצתה של המועצה ודחתה את הצעתו של איש העסקים.
סטריקלנד עזבה את לשכת העיירה בתחילת 2020 והצהירה על מועמדותה למחוז הקונגרס ה-10 של וושינגטון בבחירות 2020 שתוצאותיהן קבעו את הרכב הקונגרס ה-117, בפריימריז שנערכו ב-4 באוגוסט, סטריקלנד התמקמה ראשונה במירוץ שבו השתתפו כ-19 מועמדים, ביום הבחירות ניצחה סטריקלנד את יריבתה, בת' דוגליו ועל פי התכנון היא צפויה להישבע אמונים ולהיכנס לתפקידה בקונגרס ב-3 בינואר 2021.
עם השבעתה היא צפויה להיות חברת הקונגרס הראשונה שהיא גם ממוצא קוריאני וממוצא אפרו-אמריקאי יחדיו. היא צפויה להיות חברת הקונגרס השלישית ממוצא קוריאני, לפניה נבחרו יאנג קים ומישל סטיל, לפני היבחרה לקונגרס הייתה סטריקלנד גם ראש העיירה ה-38 של טקומה.
עונת 2022/2023 בסרייה א'
עונת 2022/2023 בסרייה א' הייתה העונה ה-121 של התחרות שמאורגנת על ידי Lega Serie A. העונה החלה ב-13 באוגוסט 2022 והסתיימה ב-4 ביוני 2023. נאפולי זכתה באליפותה ה-3 בתולדותיה. בסיום העונה הקבוצות סמפדוריה, קרמונזה וספציה ירדו לסרייה ב'.
ויקטור אוסימהן מנאפולי זכה בתואר מלך השערים לאחר שהבקיע 26 גולים.
קבוצות
בליגה משתתפות 20 קבוצות. 17 שהמשיכו מהעונה הקודמת ועוד 3 קבוצות שהעפילו מהסרייה ב'. התחרות מתקיימת בשיטת ליגה עם משחקי בית וחוץ. עבור ניצחון מוענקות שלוש נקודות, ועבור תוצאת תיקו מוענקת נקודה אחת.
הקבוצות לצ'ה, קרמונזה ומונצה, הן הקבוצות שעלו מהסרייה ב'.
שארלוט דאנדס (ספינת קיטור, 1801)
"שארלוט דאנדֶס" (באנגלית: Charlotte Dundas) הייתה ספינת הקיטור השימושית הראשונה בעולם, חלוצה ופורצת דרך מבחינה טכנולוגית, והמבשרת של ספינות המשוטה הירכתיות הגדולות בנהרותיה הגדולים של אמריקה. היא תוכננה על ידי הממציא הסקוטי ויליאם סימינגטון (W. Symington) כספינה נסיונית לגרירת אַרְבּוֹת-מַשָּׂא בתעלת פורת' אנד קלייד בסקוטלנד, וערכה הפלגות מבחן בשנים 1803-1801. במהלך אחת מהפלגות המבחן גררה לאורך התעלה שתי אֲרָבוֹת, תפוסת כל אחת מהן 70 טון, למרחק כ-20 ק"מ ב-6 שעות מול רוח נגדית. למרות הצלחתה המוכחת סרבו בעלי חברת התעלה ומנהליה להפעיל את הספינה, מחשש שהאֲדָווֹת שיצרה תוך כדי שיוטה יהרסו את גדות התעלה. הספינה הושבתה ונזנחה וב-1861 נגרטה. ארבע שנים אחרי השבתתה של "שארלוט דאנדֶס", ב-1807, השיק רוברט פולטון בנהר הדסון בניו יורק את "נורת' ריוור" (North River), ספינת הקיטור המסחרית הראשונה בעולם, המוכרת יותר בשם "קלרמונט".
נסיונות ראשונים
ויליאם סימינגטון (1764–1831) נולד בלידסהיל, כפר כורים בדרום לנרקשיר שבסקוטלנד. אביו ואחיו ג'ורג' עבדו כמהנדסי מכונות במכרות הפחם במקום. הוא יועד לכמורה בכנסייה הסקוטית, אך החליט ללכת בעקבות אביו. בשלהי שנות ה-70 של המאה החל לעבוד במכרה ונלוקהד (Wanlockhead), וסייע שם לאחיו להתקין מנוע קיטור מתוצרת "בּוּלטוֹן אֶנד ואט". תוך כדי עבודתם עסקו האחים סימינגטון ומפקח המכרה ג'ון טיילור בתכנון כרכרת קיטור, ואף בנו דגם קטן כדי להציגו בפני משקיעים פוטנציאליים. מנהל המכרה, ג'ילברט מִיסון, שהבחין בכשרונו יוצא הדופן של סימינגטון הצעיר, שלח אותו ללימודי מדעים באוניברסיטת אדינבורו. במהלך לימודיו המשיך סימינגטון לעסוק בשכלול מנוע הקיטור האטמוספרי של ואט, וב-1787 רשם פטנט על המצאתו.
שמעו של סימינגטון הגיע לאוזני הבנקאי הסקוטי פטריק מילר מדֶלְסווינטוֹן, שהתעניין בכלי שיט ובמיוחד בבניית סירות קָטָמָרָן לפנאי שהונעו על ידי גלגלי משוטים בכוח השרירים, ואף רשם על כך פטנט. השניים נפגשו בביתו של ג'ילברט מיסון, וסימינגטון הציג בפניו את דגם כרכרת הקיטור והסביר כי לדעתו אפשר גם אפשר להתאים את מנוע הקיטור להנעת סירות. מילר השתכנע, ויחד בנו את סירת המשוטות הקיטורית הראשונה שלהם. הייתה זו אחת מסירות הקטמרן של מילר, אורכה 25 רגל ורוחבה 7 רגל, עשויה פח ברזל, ובה התקין סימינגטון מנוע קיטור קטן של שני צילינדרים פרי תכנונו (קוטר 4 אינץ' ואורך מהלך 18 אינץ') שיוצר על ידי בית יציקות ברונזה באדינבורו. באוקטובר 1788 נוסתה הסירה בהצלחה באגם דלסווינטון (Dalswinton Loch) והגיעה למהירות של 5 מייל לשעה. מילר היה שבע רצון מתוצאות הניסוי והחליט להמשיך בניסויים בכלי שיט גדול יותר. מנהלי "בית היציקה קֶרון" (Carron Iron Works), שנכחו גם הם בניסוי, הצטרפו למיזם כמשקיעים.
הספינה הנסיונית השנייה הייתה גם היא של מילר – קטמרן באורך 60 רגל ולה שני גלגלי משוטים. סימינגטון התקין בה מנוע שני צילינדרים (קוטר 18 אינץ', אורך מהלך 3 רגל) שיוצר על פי הנחיותיו בבית היציקה קֶרון. מנוע הקיטור סובב את שני גלגלי המשוטות שלה באמצעות שרשרת וגלגל מחגר (ratchet), מתכנונו של סימינגטון. בניית המנוע ארכה זמן רב מהמתוכנן וגם עלות ייצורו הייתה גבוהה משהעריך סימינגטון. הפלגת המבחן הראשונה נערכה בתחילת דצמבר 1789 בתעלת פורת' אנד קלייד בהשתתפות מנהלי חברת קֶרוֹן; בתחילה שטה הסירה היטב, אך כאשר הגדילו למקסימום את מהירות המנוע, לא עמדו גלגלי המשוטים במאמץ והתפרקו. נבנו גלגלי משוטים חדשים וחסונים יותר, ובהפלגת המבחן הנוספת ב-26 בחודש הגיעה הספינה למהירות של 7 מייל לשעה ללא כל תקלות. מילר, שלא השתתף בניסוי השני, סבר כי מנגנון ההנעה של גלגלי המשוטים באמצעות שרשרת וגלגל מחגר אינו אמין, ולאחר התייעצות עם ג'יימס ואט זנח את המיזם. המנוע פורק והוחזר למפעלי קֶרוֹן, וסימינגטון שב לעבודתו בייעוץ הנדסי ובהתקנת מנועים במכרות בוונלוקהד.
ספינת הקיטור השימושית הראשונה בעולם
העניין של סימינגטון בהנעת כלי שיט על ידי מנוע קיטור לא פסק, אך רק ב-1800 נקרתה לו הזדמנות נוספת לממש את רעיונותיו. תומאס, לורד דאנדס, איש אצולה ופוליטיקאי סקוטי, שהחזיק בנתח המניות הגדול ביותר של חברת תעלת פורת' אנד קלייד והיה מנהלה הראשי, הכיר את המיזם של מילר וסימינגטון; הוא פנה אל סימינגטון בהצעה לתכנן ספינת קיטור שתגרור את ארבות-המשא בתעלה במקום סוסי העבודה. הספינה עצמה, שנקראה "שארלוט דאנדס" על שם בתו של לורד דאנדס, תוכננה כנראה על ידי קפטן ג'ון סכֶנק מן הצי המלכותי  ונבנתה על ידי ג'ון הארט מגריינג'מאות'. הניסויים נעשו בקֶרוֹן באוגוסט 1801, אך ביצועי הספינה היו בלתי מספקים, וסימינגטון החליט לבנות כלי שיט חדש ומשופר. בניית הספינה השנייה, שנקראה גם היא "שארלוט דאנדס", מומנה על ידו ועל ידי חברת קֶרון.
מבנה הספינה ומכונותיה
"שארלוט דאנדס" השנייה הייתה בעלת גוף עץ ונבנתה על ידי ג'ון אלן מגריינג'מאות' בפירת' אוף פורת' מיולי עד ספטמבר 1802. אורכה 65 רגל, רוחבה 16 רגל ועומקה 8 רגל ( מטר). גלגל המשוטות הותקן בתוך גומחה מוארכת באמצע חלקה האחורי, וההיגוי נעשה על ידי שני לוחות הגה.
מנוע הקיטור החדשני שלה תוכנן על ידי סימינגטון, ונבנה יחד עם דוד הקיטור והארובה על ידי חברת קֶרוֹן. המנוע היה בעל צילינדר אחד אופקי, מסוג פעולה כפולה, כלומר הקיטור סופק לשני צדדי הבוכנה לסירוגין. קוטר הצילינדר 22 אינץ', אורך המהלך 48 אינץ' ( מטר), וההספק הנומינלי 10 כוחות סוס. החידוש במנוע, שסימינגטון רשם עליו פטנט ב-1801, היה באופן המרת התנועה הקווית של הבוכנה לתנועה סיבובית של החלק המונע, במקרה זה גלגל משוטות; הוא נבדל בכך שהעברת התנועה נעשתה בצורה ישירה, ללא תיווכה של קורה עילית, כנהוג אז בכל מנועי הקיטור. קצה מוט הבוכנה במנועו של סימינגטון התחבר לראש צלב שנשען על גלגלון והחליק קדימה ואחורה לאורך מסילה על מסגרת המנוע; הטלטל שהתחבר לפין ראש הצלב סובב ארכובה על ציר גלגל המשוטים. סידור זה הקטין במידה משמעותית את גובה המנוע ואת משקלו, תרם למהירות קצובה של גלגל המשוטים והיה יעיל יותר.
הפלגות המבחן
הפלגת הניסוי הראשונה נערכה ב-4 בינואר 1803 בתעלת פורת' אנד קלייד, ובמהלכה גררה "שארלוט דאנדס" ארבת משא מסטוקינגפילד אל פורט דאנדס לעיני קהל רב שנאסף על גדות התעלה. לאחר שיפורים ושינויים נוספים יצאה "שארלוט דאנדס" ב-28 במרץ 1803 להפלגת המבחן השנייה, אליה הצטרפו לורד דאנדס וג'נטלמנים נוספים. במהלך הניסוי גררה הספינה שתי ארבות-משא בנות 70 טון כל אחת – "אֶקטיב" ו"יוּפֶמיה" (Active, Euphemia) למול רוח נגדית ולמרחק של 19.5 מייל ב-6 שעות (מהירות 3.25 מייל לשעה = 5.2 קמ"ש), מלוא אורכה כמעט של תעלת פורת' אנד קלייד. סימינגטון כתב לימים, כי אף כלי שיט אחר לא העז להפליג באותו יום בתעלה במעלה הרוח.
ביטול המיזם והשבתת הספינה
למרות התוצאות המוצלחות התנגדו בעלי המניות של חברת התעלה להפעלת "שארלוט דאנדס", מחשש שהגלים שיצר גלגל המשוטים שלה יהרסו את גדות התעלה והנזק שייגרם יהיה גדול מהתועלת. וכאילו לא די בכך, דוכס ברידג'ווטר, הבעלים של תעלת ברידג'ווטר בצפון-מערב אנגליה , שהתעניין בעבודתו של סימינגטון ותכנן לבנות שמונה גוררות קיטור מסוגה של "שארלוט דאנדס" אם תוצאות הניסויים יעלו יפה, מת זמן קצר אחרי הפלגת המבחן השנייה. סימינגטון לא יכול היה להמשיך ללא כל חסות פיננסית, ובלית ברירה פורקו מכונותיה של "שארלוט דאנדס" והיא הושבתה במפרצון בתעלה, שם שכבה נרקבת עד 1861, אז פורקה ונגרטה.
כאן ושם
כאן ושם (בצרפתית: Ici et Ailleurs) הוא סרטם התעודי של ז'אן-לוק גודאר ואן מארי מייוויל משנת 1976. הסרט עוקב אחר חייהן של שתי משפחות - פלסטינית וצרפתית. הסרט בן 53 הדקות דובר צרפתית, ערבית וגרמנית, והוא הראשון אותו ערך גודאר בטכניקת הווידאו. "כאן ושם" הוא יצירת מונטאז' בה משולבים חומרי פילם (16 מ"מ), וידאו וסטילס, ובהם ראיונות עם פעילים פלסטינים, לוחמי פדאיון, סצנות מבוימות המתרחשות בצרפת ותמונות סטילס וקטעי וידאו ארכיוניים מישראל ומגרמניה.
הסרט עושה שימוש בחומרים שצולמו במקור לסרט הבלתי-גמור "עד הניצחון" (בצרפתית: Jusqu'à la victoire). "עד הניצחון" היה סרט תעמולה פרו פלסטיני שיצרו בשנת 1970 גודאר וז'אן פייר גורין, במסגרת קבוצת "דז'יגה ורטוב" ובשיתוף פעולה עם הליגה הערבית. צילומי הסרט נערכו במשך מספר שבועות בירדן, ותועדו בהם אימוניהם של לוחמים פלסטינים. בזמן עריכת הסרט בצרפת פרצו אירועי "ספטמבר השחור", בהם נהרגו גם חלק ממשתתפי הסרט. עקב המורכבות הרבה ביחסים הבין ערביים והתדהמה ממות המשתתפים, זנחו חברי הקולקטיב את המשך העבודה על הסרט. ב-1974 חזרו גודאר ומייוויל לחומרים אלו ושילבו אותם בעבודתם על "כאן ושם".
התמות בסרט
התמות המרכזיות בסרט "כאן ושם" מצויות כבר בשמו, או בתרגום המילולי יותר לשמו "כאן ובמקומות אחרים". השימוש בכותרת "כאן ובמקומות אחרים" משרת את הסרט בניסיונו לחבר את הסכסוך הישראלי-פלסטיני לשאר העולם, זאת בניגוד לתפיסה הנוטה לשוות לסכסוך מורכבות ייחודית וחסרת פתרון. השם מתייחס למקומות הרבים בעולם בהם נעשות עוולות לאנשים, ולפער בין הסובלים לאלו שצופים בהם על גבי המרקע. בסרט ישנה התייחסות לדרך שבה נתפסים מאבקי העולם השלישי בצרפת, ושימוש במקרה הפלסטיני בניסיון להצביע ולהאיר על יחסי הכוחות, הכפייה והניצול שבעולם המערבי.
הסרט, שחושף בתוכו את אופן הכנתו, מטיל ביקורת פנימית על עצמו בהקשרים פמיניסטים וקולוניאליסטים. בסצנות החושפות את הוראות הבימוי מדברים מייוויל וגודאר בקריינות על המניפולציות והסיבות המובילות לבחירות השונות שנעשו במהלך עשיית הסרט.
התגובות לסרט
לאחר פרסום הסרט הואשם גודאר באנטישמיות. בסרט נעשית השוואה ויזואלית בין גולדה מאיר לאדולף היטלר על ידי הצבת תמונותיהם בזו אחר זו לרקע תפילת קדיש לקורבנות השואה. השוואה זו באה להציג את היהודי, הקורבן של פעם, כמקרבן הפלסטינים כיום. הדרך בה נעשה הדבר יצרה התנגדות רבה לסרט ולגודאר. רבים ברחבי העולם האשימו את גודאר באנטישמיות, וארגונים יהודים העבירו ביקורת חריפה על הוליווד ועל האקדמיה האמריקאית לקולנוע, עת הוחלט להעניק לגודאר אוסקר של כבוד.
סמי סגול
סמי סגול (נולד ב-1943) הוא תעשיין ישראלי, בעל השליטה בחברת כתר פלסטיק.
ביוגרפיה
סגול נולד בטורקיה, בגיל 15 עלה עם משפחתו לארץ ישראל. אביו יוסף היה ממקימי חברת כתר פלסטיק ב-1949 וב-1971 רכש את מניות שותפיו בחברה. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 עבר ניהול החברה לידיו של סמי סגול. הוא הוביל את החברה שהתפתחה ממפעל קטן ביפו לקונצרן בינלאומי הכולל 4,000 עובדים, 30 מפעלים ברחבי העולם והכנסות המוערכות בכמיליארד דולר. התפתחות זו עשה באמצעות הכנסת ציוד תעשייתי, בין השאר שימוש בהזרקת פלסטיק לייצור מוצר הדגל של החברה, כיסא פלסטיק העשוי מקשה אחת, מיזוג ורכישה של חברות בישראל ובעולם ופנייה לשוק הבינלאומי, המהווה נכון ל-2015 את רוב הכנסות החברה.
סגול מכהן כנשיא כבוד של הנהלת לשכת המסחר ישראל–צרפת וזכה באות לגיון הכבוד הצרפתי ב-2011. ב-2008 זכה בפרס הכלכלה על שם רמניסיאנו מטעם אוניברסיטת תל אביב. ב-2011 זכה בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת חיפה וב-2012 בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב ובפרס מנשיא מדינת ישראל על פועלו קידום חקר המוח.
בשנת 1997 הקים יחד עם משה תאומים ומוטי אורנשטיין את עמותת מפעלות חינוך וחברה שמטרתה לפעול באמצעות הספורט למען החברה והקהילה. במקביל רכשו את השליטה באגודת הכדורגל הפועל תל אביב אותה החזיק עד 2008.
סגול תרם להקמת חמישה מרכזי מחקר למדעי המוח בבתי חולים ובאוניברסיטאות: המרכז למדעי המוח ע"ש יוסף סגול במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר, מרכז סגול לחקר מוח ותודעה במרכז הבינתחומי הרצליה, בית ספר סגול למדעי המוח באוניברסיטת תל אביב, מרכז סמי סגול לרפואה היפרברית ומחקר במרכז הרפואי אסף הרופא ומרכז המחקר ע"ש סמי סגול של בית הספר לטיפול באמנויות באוניברסיטת חיפה. הוא סייע במימון מחקריהם ולימודיהם של תלמידי דוקטורט ישראליים בתחום המוח ותמך בפרויקטים וחברות שעניינם קידום חקר המוח בישראל. תרומות נוספות שלו היו לשיפוץ היכל התרבות ולמורשת יהודי טורקיה.
מארו
מריאנה סקה (בפורטוגזית: Mariana Secca; נולדה ב-30 באוקטובר 1994) הידועה בשם הבמה שלה מארו היא זמרת פורטוגזית. מארו נבחרה לייצג את פורטגל באירוויזיון 2022 שהתקיים בטורינו שבאיטליה, בו דורגה במקום התשיעי עם 207 נקודות (171 מהשופטים ו-36 מהקהל).
ביוגרפיה
מארו נולדה בשם מריאנה סקה לאב ממוצא איטלקי. היא למדה במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון ולאחר מכן עברה להתגורר בלוס אנג'לס על מנת להתחיל שם את הקריירה המוזיקלית שלה. ב-2018, עם יציאת סדרת אלבומים, תפסה את תשומת ליבו את ג'ייקוב קולייר, אשר העניק לה חשיפה בינלאומית.
ב-21 בינואר 2022, הוכרזה השתתפותה של מארו במהדורה ה-56 של פסטיבל דה קנסאו, תחרות מוזיקלית בפורטוגל המשמשת לבחירת הנציג הפורטוגלי לאירוויזיון. היא הופיעה בגמר של התחרות ב-12 במרץ עם השיר "Saudade, saudade", ניצחה בתחרות ונבחרה לייצג את פורטוגל באירוויזיון 2022 בטורינו. ב-10 במאי 2022 ביצעה מארו את "Saudade, saudade" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-14 במאי הופיעה מארו בגמר התחרות. עם תום הקראת התוצאות היא דורגה במקום התשיעי עם 207 נקודות (171 מהשופטים ו-36 מהקהל).
חגי בן גד
חַגִּי הוא דמות מקראית, בנו השני של גד ונכדם של יעקב ושל זלפה שפחת לאה. לחגי היו שישה אחים: צפיון, שוני, אצבון, ערי, ארודי ואראלי. למשפחתו של חגי קראו משפחת החגי.
שמו
השם חגי (או חגיב) שכיח במכתבי יב ואף ידוע בחותמות עבריות וטביעות על גבי שנמצאו בארץ ישראל, וכן הוא ידוע גם מדרום ערבית ומפיניקית. ככל הנראה, השם חגי הוא קיצור של שם תאופורי, כגון השם חגיה או חגאל.
במדרשים ובחז"ל
דעת מקרא כותב שחגי נקרא כך משום שנולד בחג ומועד.
בספר הישר מסופר שאמו של חגי נקראה עוצית, והיא הייתה אשתו של גד.
מדרש שכל טוב מסביר שחגי נקרא בשם זה מפני שהיה מפחיד כל הנלחמים נגדו, כמו שנאמר בישעיהו, כלומר גורם לפחד ולזעזועים.
מסקר ההכתרה של הצי המלכותי, 1953
מסקר ההכתרה של הצי המלכותי (באנגלית: Coronation Fleet Review, 1953) התקיים ב-15 ביוני 1953. הוא נערך במסגרת חגיגות ההכתרה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, שהתקיימה ב-2 ביוני 1953. נטלו בו חלק 465 כלי שיט מכל הסוגים, צבאיים ואזרחיים, בריטיים וזרים והוא היווה הפגנת עוצמה ימית של האימפריה הבריטית. מספר כלי השיט במסקר עלה על מספרם במסקר של 1937 (שנערך לכבוד הכתרת המלך ג'ורג' השישי), אך רבים מכלי השיט היו בו קטנים יותר.
מהלך המסקר
המסקר - מסורת בריטית בת 600 שנה - התקיים בספיטהד (Spithead), חלקו המזרחי של מצר הסולנט (Solent), המפריד בין האי וייט לבין חוף אנגליה, שמצפונו נמצא נמל פורטסמות'. כלי השיט המשתתפים הגיעו מבסיסיהם בבריטניה ומחוץ לה. הם עגנו במצר ב-18 שורות, שכללו כל אחת מספר שונה של כלי שיט. בשורה הארוכה ביותר ניצבו 44 כלי שיט, ובשורה הקצרה ביותר - שלושה. היאכטות המשתתפות עגנו בארבעה ריכוזים מצפון ומדרום לשורות כלי השיט.
הפריגטה סורפרייז (Surprise) נקבעה לשמש כיאכטה המלכותית למשך המסקר. בבוקר יום המסקר עלתה המלכה על סיפון הפריגטה ועל תורן האונייה הונף הנס המלכותי. לפני הצהריים אירחה המלכה על הפריגטה את מועצת האדמירליות, פגשה קברניטים של חלק מן האוניות וקיימה ארוחת צהריים. בהמשך עלו על הפריגטה המלכה האם, הנסיכה מרגרט וחברים נוספים במשפחה המלכותית.
בשעה 15:00 הפליגה הפריגטה מפורטסמות', כשהיא מלווה בחמש אוניות אחרות שנשאו על סיפוניהן אישים רמי מעלה לרבות ראש הממשלה וינסטון צ'רצ'יל וקודמו קלמנט אטלי. המלכה ובעלה הנסיך פיליפ, שהיה לבוש במדי הצי, התייצבו במרפסת תצפית שנבנתה על גבי המבנה העילי של הפריגטה. בעת שהתקרבה אל שורות כלי השיט ירו כל תותחי הצי בו זמנית לכבוד המלכה מטח הצדעה של 21 יריות.
בשעה 15:30 נכנסה היאכטה המלכותית אל בין שורות כלי השיט. בכל אחד מהם, בריטי כמו גם זר, ניצבו אנשי הצוות במסדר על הסיפונים ובירכו את הפריגטה בעת שעברה לידם בשלוש קריאות הידד למלכה, כאשר הנסיך פיליפ מצדיע להם. בעת שחלפה היאכטה המלכותית ליד אוניית המערכה ונגארד (Vanguard), האונייה הגדולה ביותר במסקר, ניגנה תזמורת הנחתים המלכותיים על סיפונה את ההמנון הלאומי. ההפלגה בין שורות כלי השיט נמשכה עד השעה 17:10. אז עגנה היאכטה המלכותית בקצה אחת משורות כלי השיט, לאחר השלמת שיט של כ-26 קילומטר.
בשעה 17:35 החל מטס מעל הצי של 300 כלי טיס של זרוע האוויר של הצי ושל הצי המלכותי הקנדי והצי המלכותי האוסטרלי. הם המריאו משלושה שדות תעופה ביבשה.
בשעה 20:30 עלתה המלכה על סיפון האונייה ונגארד לארוחת ערב. אחרי רדת הלילה, ב-22:30, הופעלו בכלי השיט מיליון נורות בסך הכל, אשר האירו את צלליות כל כלי השיט שבמסקר. ההארה נמשכה עד חצות הלילה. בשעה 22:40 החלה תצוגת זיקוקין די נור מול הצי העוגן, שנמשכה כעשרים דקות.
שמיד
שמיד (Schmid) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו נפח.
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אתה בכל זאת
אתה בכל זאת (באלבום השיר נקרא: "עלית לי בזיכרון") הוא סינגל שני מתוך האלבום חמצן של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור בינואר 2003. השיר נכתב על ידי מאיר אריאל, הולחן ועובד על ידי רמי קלינשטיין.
כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית
כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית (באנגלית: SOF - Special Operation Forces) הם "אותם כוחות בסדיר ובמילואים בכוחות המזוינים, אשר נקבעו על ידי מזכיר ההגנה כמיועדים ומאורגנים, מאומנים ומצוידים באופן ספציפי לנהל ולתמוך במבצעים מיוחדים".
בראש המערך עומד פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית (USSOCOM) במחלקת ההגנה של ארצות הברית.
טובה קליינר-סדן
טובה קליינר-סדן היא מעצבת תלבושות תיאטרון וציירת ישראלית. סדן הציגה תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות במספר גלריות בארץ ובארצות הברית ועיצבה תלבושות עבור הבימה, התיאטרון הקאמרי, תיאטרון באר שבע, להקת ענבל ועוד.
כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית
מבצעים מיוחדים
מבצעים מיוחדים (SO) כוללים שימוש במסגרות קטנות בפעולות צבאיות ישירות או עקיפות המתמקדות ביעדים אסטרטגיים או טקטיים, במטרה להשיג יעדים צבאיים, פוליטיים, כלכליים או פסיכולוגיים לאומיים. הם דורשים יחידות עם שילובים של אנשי מקצוע מיומנים, ציוד וטקטיקות העולות על יכולותיהם השגרתיות של כוחות צבא קונבנציונליים. מבצעים מיוחדים מאופיינים בתכונות מסוימות המבדילות אותם באופן מצטבר מפעולות קונבנציונליות. פעולות אלה הן משימות רגישות פוליטית בהן יש לפרוס רק את הכוחות המצוינים והמיומנים ביותר כדי למנוע חשיפה וכישלון משימה אפשרי, העלול לגרום לפגיעה ביוקרה ובאינטרסים של ארצות הברית.
טובה קליינר-סדן
קורות חיים
טובה קליינר-סדן נולדה בשנת 1937 בגרמניה. בין השנים 1955–1959 למדה סדן אופנה ותלבושות לתיאטרון בפריז ובקונסטאקדמי במינכן, ולאחר עלייתה לישראל השתלמה במכון אבני. בשנת 1960 עלתה סדן לישראל ומייד לאחר מכן עיצבה את התלבושות עבור ההצגה 'רוזנים ואביונים' של התיאטרון הקאמרי בבימוי אריה נבון. על פי סדן, היא בחרה לעסוק בעיצוב תלבושות לתיאטרון, ולא בעיצוב אופנה, בשל מגוון הסגנונות והתקופות בתיאטרון, ואי קיום התלות בעיצובים של אחרים. שיתוף הפעולה שלה עם התיאטרון הקאמרי נמשך גם בשנים הבאות, כאשר ב-1964 היא עיצבה תלבושות עבור ההצגה 'אדם לכל עת', וב-1968 עבור 'הנרי הרביעי', בשיתוף תיאטרון חיפה וכן 'הבתולה מרומא' ב-1969. בשנות השבעים החלה סדן לעצב תלבושות עבור תיאטרון החאן בירושלים. בשנת 1979 עיצבה סדן תלבושות עבור 'תעלולי נישואין' בתיאטרון הבימה, עבורו עיצבה תלבושות לעוד ארבע הצגות. באותה שנה הציגה סדן את תערוכת ציוריה הראשונה. בשנת 1980 הכינה סדן תלבושות עבור המחול "אגדה בחולות" בהפקת להקת ענבל.
כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית
מבצעים מיוחדים
תשע פעילויות הוגדרו כמשימות עיקריות למבצעים מיוחדים:
טובה קליינר-סדן
קורות חיים
בשנות השמונים, בעודה ממשיכה לעצב תלבושות עבור הקאמרי, הציגה סדן תערוכת ציורים בבית אגודת הציירים בתל אביב. בשנת 1982 השתלמה סדן בפראט גראפיק סנטר בניו יורק. בשנת 1983 עיצבה את התלבושות עבור ההצגה 'תופים בלילה' של תיאטרון באר שבע, בבימוי מיכה לבינסון, וכן עבור האופרה "זיסקינד פון טרימברג" של מרק קופיטמן. באותה תקופה הציגה סדן את תערוכתה הראשונה בניו יורק; ציוריה התאפיינו בשימוש בחומרים מן הטבע כגון חול שיצרו דימויי נוף מופשטים, ובחומרים בלתי קונבנציונליים כגון ממחטות נייר על מצע עץ. כמו כן השתתפה סדן בתערוכה קבוצתית של אמנים ישראלים בסן פרנסיסקו. בשנת 1986 הציגה סדן בתערוכה נוספת, בגלריה בשדרת מדיסון. לאחר מכן עיצבה סדן תלבושות עבור 'מירלה אפרת' ו'מעגל הגיר הקווקזי' מבית הבימה.
כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית
כלי נשק בשימוש הכוחות המיוחדים
כוח דלתא, ה-SEALs של חיל הים ואנשי הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית מופקדים על מגוון רחב של משימות וכלי הנשק והציוד במשימות אלה יכולים להשתנות.
מקלעים
המקלעים שנבחרו עבור כוחות המבצעים המיוחדים בארצות הברית הם MK46 ו-MK48.
טובה קליינר-סדן
קורות חיים
בשנת 1989 השתתפה סדן בתערוכה "הצד האחר - הבטים במימד הטרנסצנדטלי אצל אמנים ישראליים" בבית יד לבנים בפתח תקווה. בשנת 1990 עיצבה סדן תלבושות עבור ההצגות 'להרוג את הזמן' ו-'החולה המדומה' מבית הקאמרי. באותה שנה הציגה סדן תערוכת יחיד בגלריה טובה אוסמן. בדומה לתערוכותיה הקודמות גם תערוכה זו המתמקדה בדימויי נוף; ברם, נעשה שימוש רב יותר בצבעים מבחומרים טבעיים, והדימויים אותם ציירה היו פחות מופשטים. ב-1994 עיצבה סדן את התלבושת להצגה 'תמול שלשום' בקאמרי, והציגה את תערוכת היחיד 'נוף רעיוני' בגלריה נלי אלמן. בשנת 1996 עיצבה תלבושות עבור תיאטרון באר שבע, והעלתה תערוכת יחיד נוספת בגלריה של טובה אוסמן. שנה לאחר מכן השתתפה סדן יחד עם אחותה, הקרמיקאית אסתר בק בתערוכה 'דרך החומר' בגלריית הקרמיקה 'שלוש שלושים' בתל אביב. בשנת 2002 ביצעה סדן תחקיר ועריכה עבור ההצגה 'ליקוי מאורות' שהפיק תיאטרון הספרייה. בשנת 2008 הוצגו תלבושות בעיצוב סדן בתערוכה "הצגת אופנה" בתיאטרון ירושלים. ב-2011 הוצגו תלבושותיה בשנית בתערוכה "מאחורי הקלעים" במגדל שלום. בשנת 2021 קיימה סדן בשנית שיתוף פעולה עם אסתר בק, במסגרת התערוכה LIFE LINE בגלריה BY5 בתל אביב.
כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית
מקלעים
ה-Mk 46 הוא הגרסה הקלה והקומפקטית של מקלע M249 שתוכננה על ידי Fabrique Nationale במיוחד לשימוש על ידי ה-SOF. זהו מקלע קל משקל (LWMG) בקוטר 5.56 המופעל על ידי גז ומקורר אוויר. הוא משמש את כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית (SOF) מאז 2003.
ה-Mk 48 הוא גרסה של ה-Mk 46 בקוטר 7.62 בהתאם לדרישות נאט"ו. הוא פותח עבור פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית (USSOCOM) כתחליף קל ונייד ל-M60.
אפקט הקוברה
אפקט הקוברה המכונה גם אפקט החולדה (באנגלית: Cobra effect או Rat effect) מתרחש כאשר פעולה שמטרתה לפתור בעיה מחמירה את הבעיה.
מקור המונח
מקור המונח אפקט הקוברה באנקדוטה מתקופת הראג' הבריטי. לפי האנקדוטה, הממשל הבריטי גילה דאגה בשל מספר הקוברות בדלהי, וחילק פרס כספי למי שיביא גופה או עור של קוברה למשרדי הממשלה. בתגובה לכך, מספר לא מועט של אזרחים החלו לגדל קוברות על מנת להרוג אותן ולקבל את הפרס. לאחר שהממשל הבין שזה מה שקורה, הפרס בוטל ובתגובה לכך שחררו התושבים את כל הקוברות לחופשי, ומספר הקוברות באזור גדל. את המונח טבע הכלכלן הגרמני הורסט זיבֶּרט.
מקור המונח אפקט החולדה במקרה דומה שהתרחש בהאנוי שבווייטנאם, כאשר האזור היה מושבה צרפתית. הממשל הצרפתי חילק פרס על לכידת חולדות, והבאת זנבן לנציג הממשל. כתוצאה מכך, מעבר לפתיחת חוות לגידול חולדות, החלה לגדול אוכלוסיית החולדות חסרות הזנב בהאנוי, מכיוון שלוכדי החולדות היו לוכדים אותן, קוטעים את זנבן ומשחררים אותן לחופשי.
שימוש
ברוב הדיסציפלינות המדעיות נעשה שימוש במונח במשמעותו המקורית. בכלכלה ובפוליטיקה נהוג להשתמש במונח בהקשר של תמריץ שגוי.
יוז'ף פצ'י
יוז'ף פצ'י (במקור גולדברגר, בהונגרית: Pécsi József; בודפשט, 1 באפריל 1889 – בודפשט, 7 באוקטובר 1956) היה צלם, יהודי-הונגרי מומחה טכני לכתיבה בתחום הצילום ומורה בתחום. יוז'ף פצ'י היה באדם אחד צלם, צלם אמן מוכתר ב"זר זהב", סופר, מורה מומחה ואספן אמנות – והוא היה הטוב בכולם. מה שנגע בו הפך לזהב בידיו.
ביוגרפיה
ספרו אמנות הצלום פורסם במהדורת כתב העת "האור" בשנת 1916 ופורסם גם בשתי מהדורות נוספות. ספר הפרסום שלו Photo und Publizität יצא לאור בשנת 1930.
בשל יהדותו הוא נאלץ להסתתר במהלך מלחמת העולם השנייה והצליח לשרוד את השואה. אחרי שנת 1945 לא מצא את מקומו במשטר החדש. הוא התרושש לחלוטין. בשנות ה-50 של המאה ה-20 נאלץ לעסוק בצילום תמונות לתעודות זהות של עובדי משרד הפנים (ושל כוחות הביטחון שהשתייכו אליו). הוא נפטר בשנת 1956 ממחלה.
חידושיו
הוא דיבר היטב בשפות רבות, היה בעל השכלה רבה, וייצג את תפיסת העולם הבורגנית (משפחה טובה, אורח חיים טוב). הצמא שלו לידע היה לאין שיעור, הוא ספג הכל, הוא התעניין בהכל. הוא פיתח תהליך אצילי משלו, זה היה PEJO. תהליך אצילי להדפסה ה-19 המיוחד. ברוח סגנון הצילום החדש, הוא עשה תמונות נהדרות, וטיפח את כל התהליכים האציליים כאמן. הם מפורסמים בזכות תמונות העירום שלו מלפני מלחמת העולם השנייה וכן בשל צילומי הדיוקנאות שלו של אנשים מפורסמים: בלה בארטוק, הסופר ומשורר לאיוש קשאק, דז'ה קוסטולאני, הצייר יוז'ף אגרי, הצ'לן פבלו קזאלס, רקדנית הבלט אנה פבלובה, הכוריאוגרף ורקדן ואצלב ניז'ינסקי. הוא נקרא גם לצלם את המדינאי הקומוניסטי היהודי-הונגרי, רודן הונגריה בין השנים 1945 לבין 1956 מתיאש ראקושי בן ה-60. עבודותיו פורסמו על ידי ה"דויטשה קונסט" (Deutsche Kunst) ו"הסטודיו האנגלי".
הוא היה גם מומחה אנין טעם מוכר מאוד של חפצי אמנות. נסע למקומות רבים ואסף רהיטים, ציורים וטקסטיל צרפתיים מהמאה ה-18 במומחיות אמיתית. הוא גם החזיק בשני נבלים עתיקים (נבל הולצמן), האחד הפך רכוש המוזיאון לאמנות שימושית והשני של המוזיאון להיסטוריה של המוזיקה של האקדמיה ההונגרית למדעים.
משפחתו
אביו היה שמואל גולדברגר, רואה חשבון יליד פץ', ואמו תרז שומאכר. ב-2 בנובמבר 1929, בבודפשט, ברובע 5, התחתן עם בתם של מארטון באלאז' ושל שרולטה גולדשטיין, עם האמנית היישומית רוזה רוז'ה. אשתו, רוזיקה, תמיד הייתה לצידו, וכדי להמשיך את עבודות בעלה, ייסדה את מלגת הצילום יוז'ף פצ'י, הניתנת לכישרונות צעירים מדי שנה. פצ'י הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
דינה שור
דינה שוֹר (באנגלית: Dinah Shore; 29 בפברואר 1916 – 24 בפברואר 1994) הייתה זמרת יהודייה-אמריקאית מובילה בשנות הארבעים ומנחת תוכניות אירוח ומוזיקה בטלוויזיה בשנות החמישים, השישים והשבעים והמשיכה להנחות תוכניות עד 1994. ב-1944 שיחקה ושרה בסרט אל הנשק לצידו של דני קיי.
זכתה בשישה פרסי אמי. המגזין TV Guide דירג אותה במקום ה-16 בין כוכבי הטלוויזיה של כל הזמנים.
ב-1994 נפטרה שור מסרטן השחלות.
גולן (רק"מ)
רכב משוריין גולן הוא כלי רכב קרבי משוריין (רק"מ) בעל הנעה כפולה (4X4) המשמש כאב טיפוס לרכב לחימה מתוצרת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות הישראלית ו-Protected Vehicles Incorporated האמריקאית.
משימתו העיקרית של הגולן היא לספק הגנה מרבית ומיטבית לנוסעים ואנשי הצוות. פלטפורמת רק"מ גולן יכולה לשמש בין היתר כנושאת לוחמים, אמבולנס משוריין וגם כרכב איסוף מודיעין.
צורת ה-V של הרכב תוכננה במיוחד על מנת שהוא יוכל להגן על נוסעיו בצורה יעילה מפני מוקשים ומטעני צד.
גולן תוכנן כך שיהיה אפשר לעשות שימוש ברמות שונות של מיגון, החל ממיגון פסיבי קל ועד מיגון אקטיבי ומשמעותי, כזה שיוכל להגן גם מפני התקפות של RPG.
חיל הנחתים האמריקני ביצע הזמנה עבור 60 כלי רכב שהיו אמורים להשתתף בלחימה בעיראק. בעקבות רכישה זו, התאפשרה רכישה גדולה יותר הן לכוחות האמריקאים והן לצה"ל, אך לבסוף גולן הודח מהתחרות של חיל הנחתים ורוב כלי הרכב מסוג זה יצאו משימוש פעיל בחיל הנחתים האמריקני.
גלריה מאיה
גלריה מאיה נוסדה ב-2018 במתחם קריית המלאכה בדרום תל אביב על-ידי האמנים מיכאל קובנר ואבנר לוינסון, יחד עם דן טראוב, לשעבר סמנכ"ל משאבים בבנק אוצר החייל.
הגלריה היא מלכ"ר, וקיבלה הכרה של משרד התרבות והספורט ועיריית תל אביב. הגלריה פועלת בשיתוף פעולה רחב עם בית הספר האטליה לציור ולפיסול.
גלריה מאיה מסייעת לאמנים בתחילת דרכם ומעניקה מקום להצגת עבודותיהם והוצאת קטלוגים. נכון ל-2023 יצאו בהוצאת הגלריה 25 קטלוגים לאמנים. הגלריה מקדמת אמנים מהפריפריה, מציגה אמנים מדורות שונים ומקיימת אירועי תרבות.
ב-2020 השיקה הגלריה קמפיין לגיוס מימון המונים להמשך פעילותה. כ-100 אמנים הציעו למכירה כ־400 עבודות, בהם יאיר גרבוז, ציבי גבע, גלעד כהנא, מיכל נאמן, זויה צ׳רקסקי, וכן אמנים צעירים ופחות מוכרים. 50% מההכנסות של מכירת היצירות הועברו לאמנים והיתר למימון קיום הגלריה.
אמנים שהציגו בגלריה
בין האמנים שהציגו בגלריה מהקמתה עד 2023 נמנים שי יחזקאלי שני וייס, מרב סודאי, מריה סאלח מחאמיד, צבי מאירוביץ', רותם מנור, דנה אריאל, נועה טראוב, דניאל אוקסנברג, אריאל ברלצקי, שרה בנינגה, זוהדי קאדרי, שאדי טואפרה, טליה ישראלי, טל ירושלמי, אביטל כנעני ועוד.
קישורים חיצוניים
גלריה מאיה ברשת פייסבוק
פונקטור נגזר
במתמטיקה, ניתן לגזור פונקטורים מסוימים על מנת לקבל פונקטורים אחרים הקשורים לפונקטור המקורי. בעוד שפעולה זו מופשטת מאוד, היא מקשרת מספר בניות במתמטיקה.
מוטיבציה
נביא מספר דוגמאות מאלגברה הומולוגית, הממחישות את הצורך בפונקטורים נגזרים.
נתבונן בפונקטור (כאשר  היא קטגוריית המודולים מעל החוג החילופי R) המוגדר באמצעות:. כידוע, זהו פונקטור מדויק מימין, כלומר - בהינתן סדרה מדויקת קצרה, הפנקטור T_A משרה לנו את הסדרה המדויקת:
שאלה טבעית שעולה כעת היא כיצד ניתן להמשיך את הסדרה משמאל, כך שתתקבל סדרה מדויקת ארוכה? התשובה לשאלה זו ניתנת על ידי הפונקטור הנגזר השמאלי של T_A, שמסומן לכל 1 \leq i וממשיך את הסדרה בצורה הבא:
את הבנייה הזו ניתן להכליל לכל פונקטור מדויק מעל כל קטגוריה אבלית שמקיימת תנאי מסוים.
ואניטי פייר (כתב עת, 1913)
ואניטי פייר (באנגלית: Vanity Fair; מילולית: יריד ההבלים) היה כתב עת שיצא לאור בארצות הברית בין השנים 1913–1936. בשנת 1936 מוזג כתב העת עם כתב העת "ווג".
היסטוריה
קונדה מוטרוז נאסט החל את צעדיו בתחום העיתונות עת שרכש את מגזין האופנה Dress (לבוש) בשנת 1913. נאסט שינה את שם המגזין ל"לבוש ויריד ההבלים" (Dress and Vanity Fair) והוציא לאור ארבעה גיליונות של כתב העת בשם זה, לאחר שרכש את הזכות להשתמש בשם "יריד ההבלים" בארצות הברית. בשנת 1914 שינה נאסט את שם כתב העת ל"יריד ההבלים", ומינה את פרנק קרונינשילד לעורך כתב העת, תחתיו זכה כתב העת להצלחה רבה. בין היתר כתבו בעיתון סופרים רבים ובהם אלדוס הקסלי, ת"ס אליוט, פרנץ מולנר, גרטרוד שטיין ודיונה בארנס.
בשנת 1919 מונה רוברט בנצ'לי לעורך העיתון בפועל, יחד עם דורותי פארקר שעבדה קודם לכן בכתב העת "ווג". בנצ'לי שכר את המחזאי רוברט אי. שרווד לעבוד עמו על העיתון.
בשנת 1925 נחשב כתב העת, לצד כתב העת "הניו יורקר" לכתבי העת המובילים בתרבות האמריקאית. במגזין כתבו הסופרים תומאס וולף, ת"ס אליוט ופי. ג'י וודהאוס ואדוארד שטיכן צילם עבורו.
בעקבות השפל הכלכלי הגדול שאירע בשנת 1929 החל המגזין לסבול הפסדים בשל הירידה בכמות הפרסומים בו.
בשל הירידה בפופולריות שלו בשנות ה-30 של המאה ה-20 מוזג המגזין בדצמבר 1935 עם מגזין "ווג".
בשנת 1983 החלה הוצאת קונדה נאסט להוציא את המגזין מחדש באותו השם.
מתחתנת
מתחתנת הוא סרט קומדיה רומנטית ישראלי, שבוים ונכתב על ידי ערן בן יעקב ומככבים בו הילה סעדה, דין מירושניקוב וענת וקסמן.
הסרט נכתב בהשראת סיפור אמיתי, ועוסק גם בתופעת הסולוגמיה (נישואים עצמיים). הסרט עלה לאקרנים ב-10 במרץ 2022.
תקציר העלילה
גבי (הילה סעדה) היא אישה מצליחה שלא מצאה את בן זוגה. לאחר שהיא תופסת את אהובה (מאור הרוש) בוגד בה, היא מחליטה "לוותר" על גברים לחלוטין – ומכריזה שהיא מתחתנת עם עצמה. החברים והמשפחה לא מקבלים את החלטתה בהבנה, אך היא מתחילה לתכנן את חתונתה, ובדרך מתמודדת עם אמה (ענת וקסמן) והחברות המשוגעות שלה,מור(ליז רביאן) ודנה(הילה ערן), פיתויים של הרגע האחרון מהאקס המיתולוגי, ובמיוחד עם כניסתו המפתיעה של אסי (דין מירושניקוב) לחייה, אסי הוא נגר נאה עם עבר מסתורי שנשלח לעזור לה בהכנת האירוע.
תהילים ע'
תהילים ע' הוא המזמור ה-70 בספר תהילים. (על פי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים זהו המזמור ה-69 במספר).
תוכן המזמור
מזמור זה מביע את זעקתו של המשורר בתפילתו לאל שיצילו ובה בעת יביא בושה וכלימה על אויביו. המשורר מאיץ בה' שימהר ויצילו.
תהילים מ' ומזמור ע'
ששת פסוקי מזמור ע' חוזרים על הכתוב בתהילים מ' בפסוקים י"ד-י"ח. יש הסוברים כי מזמור זה עבר שינויי נוסח עד התהוות נוסחו הסופי בספר תהילים. בין מהדורתו הראשונה של ספר תהילים לבין נוסחו הסופי של הספר עברו מאות שנים. ייתכן כי נפלו מדי פעם טעויות בהעתקתו של הנוסח הראשון. מעבר לכך המזמורים שימשו את כהני בית המקדש וזה היה לעזר בשימורו של הנוסח. קריאתו של המשורר לה' חוזרת פעמיים ובנוסף נכתב במבנה קונצנטרי יש בה להעיד על אחדותו וייחודו של המזמור כעצמאי אף על פי שמילותיו מהוות חלק ממזמור מ'. לדעת אלכסנדר רופא מזמור מ' הוא עצמאי ומקיף יותר בתוכנו.
היום הבין-לאומי ללא עישון
יום ללא עישון (באנגלית: World No Tobacco Day; בראשי תיבות: WNTD) מצוין ב-31 במאי כל שנה ברחבי העולם. יום זה נועד לעודד 24 שעות של התנזרות מכל צורות הטבק. בנוסף יום זה משמש על מנת להעלות את המודעות על ההשפעות הבריאותיות של עישון טבק, שגורמות כיום ליותר מ-7 מיליון מקרי מוות בכל שנה ברחבי העולם, שמתוכם כ-890,000 הם תוצאה של חשיפה של אנשים לא מעשנים לעישון פסיבי.
נוסף למודעות לנזקי העישון, היום משמש להעלאת המודעות ביחס להיבטים אחרים הנוגעים לעישון ולטבק כגון התמכרות לעישון, הכחשת נזקי העישון, פרסום ושיווק סיגריות לקטינים, עישון כפוי, מדיניות ציבורית להפתחתת ההצטרפות של מעשנים חדשים (בעיקר קטינים), גמילה מעישון וכן הקשר בין עישון לעוני ולבעיות סביבה.