cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טד ויליאמס
שירותו הצבאי
ב-1942 התגייס ויליאמס לצי ארצות הברית ושירת בזמן מלחמת העולם השנייה כמדריך טיסה על מטוסי ווט F4U קורסייר בבסיס חיל הנחתים האמריקני בפלורידה ולאחר מכן בהוואי. הוא השתחרר ב-1946 אך נשאר בחיל המילואים. ב-1952, בגיל 34, גויס שוב ונשלח למערכה בקוריאה ושירת כטייס F9F פאנת'ר. הוא השתתף במשימה להפגזת כוחות אויב, כאשר מטוסו נפגע מאש נ"מ, ויליאמס הצליח להנחית את המטוס בשלום בבסיס ידידותי ועוטר על כך במדליית האוויר.
למרות שהשירות הצבאי גזל לו מעל 4 שנים בתקופת השיא שלו כשחקן, ויליאמס מעולם לא התלונן על כך בפומבי, וראה זאת כשירות מתחייב למולדת. במהלך שירותו עוטר שלוש פעמים במדליית האוויר.
לאחר הקריירה כשחקן
לאחר פרישתו ממשחק שימש ויליאמס כמנג'ר של הוושינגטון סנטורס שהפכו באותה עת לטקסס ריינג'רס, הוא נבחר למנג'ר העונה ב-1971, אך קריירת האימון שלו לא האריכה ימים והוא פרש ממנה לאחר עונת 1972. הוא פנה לקריירת דייג מקצועני, הנחה תוכנית טלוויזיה בתחום, ואף נבחר להיכל התהילה של ארגון הדיג הספורטיבי.
מצר סינגפור
מצר סינגפור (אינדונזית ומלאית Selat Singapura) הוא מצר ים באורך של 105 ק"מ וברוחב של 16 ק"מ, המחבר בין מצר מלאקה ממערב לבין ים סין הדרומי ממזרח. מצפון למצר שוכן האי סינגפור וחופיו הדרומיים של חצי האי המלאי, ומדרום הוא גובל באיי ריאו השייכים לאינדונזיה. נמל סינגפור, ששוכן בחופו הצפוני של המצר, הוא מהנמלים הגדולים בעולם בהיקף הפעילות שלו, והמצר, המחבר בין האוקיינוס ההודי לאוקיינוס השקט, הוא מנתיבי הספנות העמוסים והצפופים בעולם. לצפיפות תנועת כלי השיט במצר תורמים רוחבו הקטן והאיים הרבים הפזורים בתחומו.
קנטונים של לוקסמבורג
החל משנת 2015 לוקסמבורג מחולקת ל-12 קנטונים. בתקופת 1843–2015 היא הייתה מחולקת ל-3 מחוזות וכל מחוז היה מחולק למספר קנטונים. בשנת 2015 רמת המחוזות בוטלה. גבולות הקנטונים נותרו ללא שינוי.
חיים כץ
ביוגרפיה
כץ נולד בגרמניה ועלה ארצה בגיל שנתיים, ב-1949. למד בבית הספר המקצועי אורט בגבעתיים, במקצועו טכנאי אלקטרוניקה. שירת בצה"ל והשתחרר בדרגת רס"ר.
ב-1968 החל לעבוד בתעשייה האווירית. הוא קודם לתפקיד ראש צוות ולמשרת מנהל מחלקה, בטרם נבחר ב-1982 לחבר מועצת עובדי התעשייה האווירית וכיהן כיו"ר נציגות הטכנאים וההנדסאים. במסגרת זו רשם את כל עובדי התעשייה האווירית בהסתדרות הטכנאים הארצית.
ב-1993 נתמנה למזכיר הארגון הארצי של עובדי התעשייה האווירית.
היה חבר דירקטוריון בחברת "סאן דור", חברת "המשקם" וחברת "מבטחים".
בשנת 1996 נתמנה ליו"ר צוות גיבוש של ההסתדרות. בשנת 1997 היה חבר ההתאחדות לכדורגל.
בשנת 1998 הקים את סיעת "עוז" בהסתדרות, אשר קיבלה בבחירות להסתדרות 15% מן הקולות.
קריירה פוליטית
כץ כיהן בכנסת ה-16 כיושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות. לקראת הבחירות לכנסת ה-17 נבחר במקום ה-13 ברשימת הליכוד, אך נותר מחוץ לכנסת לאחר שהליכוד קיבל 12 מנדטים בלבד.
ב-20 בנובמבר 2006, לאחר התפטרות נתן שרנסקי מהכנסת ה-17, הושבע כץ כחבר כנסת מטעם הליכוד.
בכנסת ה-18 נחשב כץ לפרלמנטר פעיל שפועל בעיקר בתחומי חברה, בריאות וכלכלה. ועדת העבודה הרווחה והבריאות של הכנסת בראשותו הפכה לשיאנית חקיקה של הכנסת ה-18. כיו"ר הוועדה סיכל כץ את ניסיון משרד האוצר להעלות את גיל הפרישה לנשים ל-64.
בנובמבר 2009 בהיותו יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות היה מיוזמי התיקון ל"חוק משפחות חיילים שנספו במערכה" הידוע בכינויו - חוק אלמנות צה"ל, שקבע כי אלמנות חללי צה"ל שנישאו מחדש, ימשיכו לקבל את ההטבות והתגמולים המגיעים להן.
כץ הוא חבר קרוב של קובי מימון, בעל השליטה בחברת "ישראמקו", המחזיקה ב-28% מקידוח הגז תמר; בשנת 2005 רכש כץ מניות בחברת ישראמקו. בעבר שכנו משרדי סיעת "עוז" במשרדיו של קובי מימון בפתח תקווה. כץ פסל את עצמו מלעסוק בהמלצות ועדת ששינסקי בשל ניגוד עניינים, אך חבר הכנסת לשעבר חיים אורון, שנחשב לאחד מהתומכים הבולטים במיסוי משמעותי של ענקי הגז, סיפר ל”הארץ” כי כץ יזם פגישה בינו לבין קובי מימון בעניין תמלוגי הגז.
בבחירות המקדימות שנערכו בליכוד בנובמבר 2012, הגיע כץ למקום ה-13. במהלך הבחירות פנה מבקר המדינה יוסף שפירא ליועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין וליושב ראש ועדת הבחירות המרכזית, אליקים רובינשטיין, והתריע מפני האפשרות שכץ ישתמש במשאבי התעשייה האווירית לשם קידומו. בממשלת ישראל ה-34 מונה לשר הרווחה ובעקבות זאת נאלץ לפרוש מתפקידו בתעשייה האווירית.
בכנסת ה־19 שימש ראש קבוצה עמית של קבוצת הידידות הפרלמנטרית ישראל–גרמניה.
רבי לוי
רבי לוי היה אמורא בדור השני והשלישי לאמוראי ארץ ישראל. התפרסם כדרשן וכבעל אגדה.
חיים כץ
קריירה פוליטית
ב-29 בדצמבר 2015 נבחר ליו"ר מרכז הליכוד לאחר פרישתו של קודמו בתפקיד דני דנון עקב מינויו לשגריר ישראל באו"ם.
עם בחירתו לכנסת, יצא לחל"ת מהתעשייה האווירית כשהוא עדיין רשום בה כעובד, והמשיך להעסיק מזכירה בלשכתו שם. כמו כן, המשיך לכהן כיו"ר העובדים בתעשייה האווירית, לצד כהונתו כחבר כנסת, גם לאחר שמלאו לו 67 שנים (גיל פרישה).
שר העבודה והרווחה
כץ הביע שביעות רצון מתפקיד שר העבודה והרווחה, שתחומי עיסוקו הם בתחום התמחותו. כהונתו במשרד התאפיינה בעימותים עם משרד האוצר על נושאי תקציב. בשנים 2014–2018 עלה תקציב השירותים החברתיים ב-25%.
רבי לוי
רבי לוי העיד על טיב דרשותיו "אית דידע למחרוז ולא ידע למקדח, ואית דידע למקדח ולא ידע למיחרוז, ברם אנא הוינא חרוזא ואנא הוינא קדוחא". כלומר, שמלבד הבנתו הרבה בעומקן של הפסוקים (למקדח) הוא גם יודע לחבר היטב פסוקים ומקראות הקשורים זה לזה (למיחרוז).
חיים כץ
שר העבודה והרווחה
בתקופת כהונתו נמשכה ואף החמירה בעיית הבטיחות בעבודה. מספר ההרוגים בתאונות עבודה הגיע ב-2018 ל-70, והתופעה הייתה חמורה במיוחד בקרב פועלי בניין. כן התפרסם מקרה מותה של מרים פרץ, בהקשר של מוסדות רשות חסות הנוער.
רבי לוי
רבי לוי הרבה למסור מאמרים מחכמי דורות קודמים, בייחוד הרבה למסור בשם רב חמא בר חנינא (הראשון) (בנו של רבי חנינא בר חמא) ורבי שמואל בר נחמן. בשמו מסרו כמה מדרשני הדור הרביעי ובייחוד רבי יהושע דסכנין שמסר משמו יותר ממאה דרשות.
חיים כץ
שר העבודה והרווחה
באוגוסט 2019 התפטר מתפקידו זה בעקבות החלטה על הגשת כתב אישום נגדו.
רבי לוי
נראה ששהה תקופה מסוימת ב"ערביא". הידיעות שהביא משם שימשו אותו בפירוש מקראות שונים.
באם מרג'רה
ברנדון קול "באם" מרג'רה (באנגלית: Brandon Cole "Bam" Margera; נולד ב-28 בספטמבר 1979) הוא גולש סקייטבורד מקצועי המייצג מספר חברות סקייטבורד. מרג'רה הוא גם שחקן, מפיק במאי ושדרן רדיו.
חיים כץ
לאחר התפטרותו
עם הקמת ממשלת ישראל ה-35 מונה כץ לעמוד בראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
באם מרג'רה
ביוגרפיה
מרג'רה נולד בווסט צ'סטר, פנסילבניה, ארצות הברית לפיל ואפריל מרג'רה. הכינוי "באם" ניתן לו על ידי סבו כשהיה בן 3, משום שהיה נוהג להתנגש בקירות הבית. במהלך השנים, השם הפך לשמו הפרטי המקצועי. באם מרג'רה הוא גולש סקייטבורד מקצועי מאז שהיה בן 17. באם הוא גם שחקן, מפיק במאי של קליפים מוזיקליים ושדרן רדיו. הוא מייצג את חברות הסקייטבורד: Element, Adio, Speed Metal, Destructo, Electric, Fairman's Skate Shop.
חיים כץ
לאחר התפטרותו
במרץ 2022 דורג בפַּרלמטר של "שקוף" כאחד מבין חמשת חברי הכנסת העצלים ביותר.
באם מרג'רה
ביוגרפיה
באם מרג'רה השתתף עם טוני הוק כסקייטר מקצועי בהפקת משחקי המחשב Tony Hawk Underground המשחק הראשון והמשחק השני. הוא התפרסם לאחר שהפיק את CKY, בראשי תיבות Camp Kill Yourself היא סדרת סרטים שצילם עם חברים והלהקה CKY שהוקמה במיוחד להפקת סדרת הסרטים. הסרטים מציגים אותו ואת חבריו עושים פעלולים מסוכנים בסקייטבורד וגם דברים טיפשיים במיוחד. לאחר גילויו, MTV חתמה איתו חוזה להופעה בתוכנית הטלוויזיה ג'קאס, בה כמו ב-CKY המשתתפים עושים דברים מטורפים, כמו ירי כדורי צבע על אחד מחברי הצוות.
חיים כץ
לאחר התפטרותו
בבחירות לכנסת העשרים וחמש נבחר למקום ה23 ברשימת הליכוד ולאחר שהרשימה קיבלה 32 מנדטים, נכנס גם לכנסת הזו, בה הוא זקן חברי הכנסת. בממשלת ישראל השלושים ושבע מונה לשר התיירות. ב-2 בינואר התפטר מחברותו בכנסת במסגרת החוק הנורווגי.
באם מרג'רה
ביוגרפיה
מרג'רה ביצע תעלולי סקייטבורד במסגרת התוכנית. התוכנית הביאה אותו להשתתף בעוד תוכנית בשם Viva la Bam אותה הוא מפיק כאשר משפחתו וחבריו משחקים ומופיעים בה איתו. צולמו לתוכנית עד כה 5 עונות ו-2 ספיישלים שמשודרים ב-MTV ובMTV2.
חיים כץ
חשדות לפלילים והרשעה
על רקע התמודדותו בבחירות המקדימות במפלגת הליכוד בשנת 2003, נפתחה חקירת משטרה נגד כץ, בחשד שאלפי עובדי התעשייה האווירית שפקד לא שילמו את דמי ההתפקדות מכיסם, אלא באמצעות העמותה לקידום העובד השכיר בישראל, שעליה שלט כץ, דבר המנוגד לחוק מימון מפלגות. חקירת המשטרה בעניין, שנוהלה בראשית העשור הראשון של המאה ה-21, הובילה להמלצת המשטרה ופרקליטות המדינה, באוגוסט 2006, להגיש כתב אישום נגד כץ. ב-2007 החליט מני מזוז, אז היועץ המשפטי לממשלה, לסגור את התיק לאחר שימוע שערך לכץ, בשל קשיים ראייתיים שהתגלו בתיק ו"חוסר עניין לציבור במיצוי ההליך", כפי שהסביר מזוז במכתב לעורכי דינו של כץ. מזוז הוסיף שלטובת כץ עמדה גם העובדה שהוא השתמש בייעוץ משפטי ולא ניסה להסתיר את פעולותיו.
באם מרג'רה
ביוגרפיה
מרג'רה עורך סרטים וקליפים ללהקות כמו CKY, HIM, Bloodhound Gang. לבאם מרג'רה הייתה להקה בשם GnarKill. לגנרקיל יצא אלבום אולפן אחד. מאז נובמבר 2004, משדר מרג'רה תוכנית רדיו לוויני מביתו, אשר נקראת "רדיו באם" ומשודרת פעם בשבוע.
חיים כץ
חשדות לפלילים והרשעה
ב-4 בפברואר 2018 המליצה המשטרה להעמיד לדין את כץ (ואת בנו יאיר), לאחר שנאספו די ראיות מפלילות לכאורה בשתי פרשיות הקשורות לתעשייה האווירית, אך לבסוף התיקים נסגרו: גם את בנו של כץ, יאיר, המליצה המשטרה להעמיד לדין על חלקו בפרשת התפקדויות לליכוד. אך בסופו של דבר נסגר תיק חקירה זה.
באם מרג'רה
ביוגרפיה
מרג'רה אימץ, באישור, את הסמל "הארטאגרם" של הלהקה הפינית "HIM" והוא משתמש בו על המוצרים שלו.
חיים כץ
חשדות לפלילים והרשעה
ב-17 במאי 2016 נחקר כץ באזהרה בידי רשות ניירות ערך, בחשד שגרף רווחים באמצעות שימוש במידע פנים. בדצמבר 2016 נחקר פעם נוספת בהקשר זה, הפעם בחשד לקבלת שוחד.
באם מרג'רה
ביוגרפיה
ב-3 בפברואר 2007, נישא מרג'רה למליסה רוטשטיין.
חיים כץ
חשדות לפלילים והרשעה
ב-14 באוגוסט 2019 הודיע היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, על החלטתו להגיש כתב אישום נגד כץ בעבירה של מרמה והפרת אמונים, בעקבות קשריו עם איש העסקים מוטי בן ארי. בעקבות החלטה זו התפטר כץ מהממשלה, וציין שהחלטת היועץ המשפטי לממשלה גורמת לו עוול רב. ועדת הכנסת, שדנה בבקשתו לחסינות, החליטה להיענות לבקשתו, וב-17 בפברואר אושרה בקשתו במליאת הכנסת. התנועה לאיכות השלטון עתרה לבג"ץ נגד הענקת החסינות, בתגובה לעתירה אמר מנדלבליט כי "החלטת הכנסת להעניק חסינות לח"כ חיים כץ בטלה וחסרת תוקף, כיוון שהיא לוקה ביישום שגוי של עילות החסינות, תנאיהן ומבחניהן".
באוקטובר 2020 הודיע מנדלבליט על כוונתו להעמיד לדין את כץ, בכפוף לשימוע, באשמת העלמת הכנסות בסך 2.2 מיליון ש"ח מנכסים שבבעלותו.
בנובמבר 2021 הוגש, בעקבות הסדר טיעון, כתב אישום שבו הואשם כץ בקשירת קשר להשגת מטרה כשרה באמצעים אסורים, על קשריו עם איש העסקים מוטי בן ארי. תיק החקירה בעניין העלמת הכנסות נסגר בשל שיקולים ראייתיים. בדצמבר 2021 כץ הודה והורשע בקשירת קשר להשגת מטרה כשרה באמצעים אסורים, ונגזר עליו עונש של שישה חודשי מאסר על תנאי וקנס בסך 75,000 ש"ח.
חיים אישיים
על פי דירוג פורבס, הונו של כץ הוערך ב-2019 בשווי של כ-28 מיליון שקל, והוא נמנה עם שמונת הפוליטיקאים העשירים בישראל.
קתרין וולף ברוס
קתרין וולף ברוס (באנגלית: Catherine Wolfe Bruce; 22 בינואר 1816, ניו יורק - 13 במרץ 1900, ניו יורק) הייתה נדבנית אמריקאית אשר תמכה רבות בתחום האסטרונומיה.
ביוגרפיה
ברוס נולדה ב-22 בינואר 1816, לג'ורג' ברוס (1781–1866), תעשיין, בעל בית דפוס וממציא בתחום הדפוס, שנולד באדינבורו, סקוטלנד וקתרין וולף (1785–1861) מניו יורק. היו לה ארבע אחיות ושני אחים.
ברוס למדה ציור, מספר שפות ובהן לטינית, גרמנית, צרפתית ואיטלקית, וגם את הספרות בשפות אלו.
בשנת 1890 פרסמה תרגום של היצירה הלטינית "דיאס אירה".
ברוס מעולם לא נישאה. לקראת סוף חייה, עקב מחלה ממושכת, היא הייתה מרותקת לביתה.
היא מתה ב-13 במרץ 1900 בביתה בשדרה החמישית בניו יורק.
תמיכה במדע ואסטרונומיה
בשנת 1877 תרמה 50 אלף דולר לבניית בניין ספרייה ורכישת ספרים לזכר אביה. הספרייה, הידועה בשם "ספריית ג'ורג' ברוס", הושלמה בשנת 1888 ונבנתה בפינת הרחובות 42 עם 226 מערב, בעיצוב שתוכנן על ידי הארכיטקט ג'ורג' אדוורד הארני. בשנת 1913 הבניין נמכר והתמורה שימשה לבניית הספרייה הנוכחית של ג'ורג' ברוס, הממוקמת ברחוב 125 בהארלם.
ברוס הייתה אסטרונומית חובבת, אולם היא התחילה בתרומה לתחום האסטרונומיה רק בגיל 73, לאחר שהיא קראה מאמר של האסטרונום סיימון ניוקומב הטוען כי כל התגליות המשמעותיות באסטרונומיה כבר התגלו. היא פנתה אל יצרן הטלסקופים אלוין קלארק, מחברת טלסקופי חלל ידועה, כדי לברר איך אפשר לתרום משמעותית ולקדם את המחקר.
ברוס העניקה למעלה מ-54 תרומות משמעותיות בתחום האסטרונומיה, בסכום שהצטבר לכ-275,000 דולר, בין השנים 1889 ו-1899. התרומות כללו תרומות 50 אלף דולר לקניית טלסקופים חדשים במצפה הכוכבים של מכללת הרווארד, בארצות הברית, 35 אלף דולר למצפה דאלדי, 90 אלף דולר למצפה הכוכבים Yerkes של אוניברסיטת שיקגו בארצות הברית ובמצפה הכוכבים בהיידלברג, גרמניה, שהיה בהנהלתו של מקס וולף.
כמו כן, ברוס ייסדה את מדליית הזהב על שם קתרין וולף ברוס הניתנת לאסטרונומים על הישגים משמעותיים ועל מפעל חיים בתחום האסטרונומיה. זו אחת מהמדליות היוקרתיות בתחום זה.
הנצחה והוקרה
ברוס קיבלה מדליית זהב על ידי הדוכס הגדול של באדן.
האסטרואיד 323 ברוסיה שהתגלה על ידי מקס וולף, ומכתש "ברוס" על הירח נקראים על שמה.
האסטרונום יוהאן פאליזה נתן לה האפשרות לבחור שם לאסטרואיד 313 Chaldaea כאות הוקרה על תרומתה. היא בחרה לקרוא לאסטרואיד על שם הכשדים, שהיו ידועים בתצפיות השמיים שלהם.
חיים צינוביץ'
חיים אלעזר צינוביץ' (נולד ב-27 בספטמבר 1967) הוא מוזיקאי, זמר, מלחין, מדבב וקריין ישראלי.
ביוגרפיה
נולד וגדל בראשון לציון כבן יחיד לאם שהייתה מורה ומנהלת בית ספר ולאב עולה חדש ממרוקו שהיה סוחר תכשיטים. כשהיה צינוביץ' כבן שלוש עזב אביו את הבית, השתקע בארצות הברית וניתק קשר עם משפחתו. בעקבות הניתוק בחר חיים לשנות את שם משפחתו לשם נעוריה של אמו, צינוביץ'. עוד בהיותו ילד בבית הספר היסודי הרבה להשתתף בטקסים לשיר ולנגן בגיטרה.
את שירותו הצבאי עשה צינוביץ' בלהקת חיל האוויר, שלא הצליחה כמו בעברה. היא הקליטה שירים אחדים וביניהם "ביום הטוב הזה", שכתבה עדנה פלג והלחין חנן יובל (שגם הקליט את השיר שנתיים אחר כך), והיה שיר השירותרום של שנת 1988.
לאחר שחרורו מהצבא הוציא צינוביץ' את שירו הראשון, "ציפור שלי טורפת", שאותו כתב והלחין. את השיר עיבד צינוביץ' עם טל הרצברג. בשיר השתתפו דודי לוי בגיטרות, ניר צדקיהו בתופים, זוהר פרסקו בכלי הקשה וגיל לנדאוי בפסנתר. השיר יצא על גבי תקליט שדרים, אך לא זכה להצלחה רבה.
ב-1989 השתתף צינוביץ' כמלווה של ורדינה כהן בשירה "שביל הזהב" בקדם אירוויזיון שהתקיים באותה השנה.
ב-1990 השתתף צינוביץ' במופע "העיקר זה הרומנטיקה", בו בוצעו שירים חדשים וישנים של המלחין יוני רכטר. המופע תועד על גבי אלבום באותו השם שיצא ב-1991 ובו שר צינוביץ' את השירים "בלעדייך", "הכל קלוי" ו"שיר התשובה".
בין השנים 1990- 1991 הנחה צינוביץ' את התוכנית "עד פופ" ששודרה בערוץ הראשון.
ב-1992 השתתף בתפקיד אורח בסדרה "עניין של זמן" בתפקיד דורון החבר של גלי. כמו כן, השתתף בתור עצמו בתפקיד אורח בסיטקום הישראלי, "שתוק שואו" וגם השתתף בתוכנית "מוצ"ש".
אלבומו הראשון של צינוביץ', "פרויקט הג'יבריש", יצא בפברואר 1993. האלבום כלל שירים בשפת הג'יבריש בסגנונות עמים שונים כגון צרפתית, בולגרית וצפון אפריקאית. השיר הידוע ביותר באלבום היה "סוניה". בשנת 2006 יצא האלבום בהוצאה מחודשת, לאחר שבמשך שנים ניתן היה להשיגו רק בחנויות יד שנייה ובמחירים גבוהים. באותה שנה הוא השתתף בפסטיבל עין גב עם השיר "בשדות בית לחם".
ב-1994 יצא אלבומו השני "קצת פורקן קצת חום קצת אהבה". האלבום נכתב ביחד עם הגיטריסט המלחין והמעבד רוני הלפרין, וידוע כיום בפי רבים כפרויקט המטאל. האלבום רווי גיטרות והטקסטים בו חדורי זעם; השירים הידועים מהאלבום הם "לך עם הכעס" ו"תן לו בראש".
שני אלבומיו הראשונים של צינוביץ' קיבלו עם השנים מעמד של אלבומי קאלט, בעיקר בשל היותם נדירים וכן בשל שינוי הסגנון והפריצה למיינסטרים בתפקיד "השרוף".
ב-1996 הקליט צינוביץ' את השיר "גדל הילד" שנכלל בפסקול הסרט "צעירים לנצח".
ב-1997 הפיק והשתתף צינוביץ' באלבום של להקת "Human Beat Box", להקה בת שלושה אחים שהתבססה על סימפול קולות אנושיים. במקביל הקים אולפן מצליח להפקת פרסומות ולדיבוב, והתפרנס מכתיבת ג'ינגלי פרסומת ומוזיקה לתוכניות טלוויזיה (כגון "הכספת"). חיים צינוביץ' מדבב את דמותיהם של קרלו החתול של תנובה, מקס האריה של גלידת שטראוס, צ'אק העגל של שוקולד עלית וצ'סטר הצ'יטה של צ'יטוס ועוד ובנוסף, קריין את הפרסומות בכיכובן של דמותיהם ועיבד ושר את הג'ינגלים לפרסומות.
הוא דיבב בשני סרטי דיסני, "חתולים בצמרת" ו"מולאן", ושירים שהלחין השתתפו בסדרות ובסרטים של רשת הטלוויזיה האמריקאית HBO
פרשת השרוף
במשך כמה חודשים במהלך שנת 2000 התחזה צינוביץ' ל"השרוף" – לכאורה אמן חדש בזמר המזרחי, שמאחוריו סיפור חיים בלתי רגיל של נכות והתאכזרות של הממסד. הסינגל הראשון של "השרוף", "הבל החן שקר היופי", שיר רוק בסגנון מזרחי, זכה להצלחה גדולה ולהשמעות רבות ברדיו. צינוביץ' התראיין לכתבת שער במוסף "7 ימים" של העיתון "ידיעות אחרונות" כשכל גופו חבוש בתחבושות לבנות וכשהוא חובש מסכה, כביכול בשל ה"כוויות הקשות שעל גופו". הוא סיפר שבלון גז התפוצץ בביתו וכי הוא לא יכול היה לברוח מהשריפה כי הוא משותק ברגליו מאז שנפל מפיגום. הוא סיפר כי רק השירה מוסיפה מעט טעם לחייו המדוכאים.
לאחר מספר שבועות בהם גילו כלי התקשורת עניין בסיפור, חשף צינוביץ' בראיון טלוויזיוני בתוכנית יאיר לפיד את פרצופו האמיתי של "השרוף" והסיר את המסכה בשידור חי. התרמית (בדיה עיתונאית) גררה פולמוסים רבים בנוגע ליחס התקשורת לאמנות ולביקורת על אופן התייחסות המדיה בכלל ל"סקופ" עיתונאי ללא חשיבות לטיב התוכן וללא בדיקה עיתונאית מעמיקה כנדרש מהעיתון. צינוביץ' עצמו טען בראיונות כי התרמית נועדה לחשוף את נטייתם של כלי התקשורת להתעניין בסיפורים הסנסציוניים שסביב האמנים ולא במוזיקה עצמה. כמו כן טען שחש בעצמו "שרוף" מבחינה נפשית לאחר שיצירתו זכתה להתעלמות מצד התקשורת וחברות התקליטים.
לאחר חשיפת פרצופו של "השרוף", שפגעה באמינות "ידיעות אחרונות", פרסם העיתון המתחרה, "מעריב", כתבת שער במוסף "סופשבוע", שעסקה בפירוט רב בתרמית. כותרת הכתבה הייתה "המצית".
אלבומו של "השרוף" נקרא "הדמעות של היום הן הדבש של מחר". צינוביץ' כתב את רוב שירי האלבום והלחין ועיבד אותם יחד עם תומר בירן. פרט ל"הבל החן שקר היופי", הצליחו מהאלבום גם השירים "אהבה" (שהופיע באלבום "קצת פורקן קצת חום קצת אהבה" בגרסה קצרה יותר) ו"הקשיבי לקול". באלבום נכללה גם גרסת כיסוי לשירה של להקת איפה הילד? "נפלת חזק".
בשנת 2001 הוציא צינוביץ' אלבום שני תחת הכינוי "השרוף", "ושהאש תמשיך לבעור". באלבום בלט בעיקר השיר "מכונת הלהיטים". באלבום נכלל קרדיט לצינוביץ' עצמו.
בשנות האלפיים
יצר מוזיקה לפתיחים ולנעימות נושא של תוכניות טלוויזיה רבות. ביניהן "ארץ נהדרת", "הישרדות", "מפרץ האהבה" ("האם זו אהבה" של דנה אינטרנשיונל), "המרוץ למיליון", "הכספת", "רק בישראל" ו"הערב עם גיא פינס".
בספטמבר 2021 התארח בהופעה של להקת "ויתרתי" בפסטיבל TELEPORT.
חיים אישיים
ב-2012 נישא להודיה יריומין הצעירה ממנו ב-21 שנים. ב-2019 נולדה לשניים בת בשם אליאנה.
מתגורר בשכונת ביצרון בתל אביב.
מולדובה (חבל ארץ)
מולדובה (ברומנית: Moldova) הוא חבל ארץ בצפון-מזרח רומניה. מאז הכרזת העצמאות של רפובליקת מולדובה מכונה החבל גם בשם "מערב מולדובה" (Moldova occidentală או Moldova de vest).
גאוגרפיה
החבל, המשתרע על פני 35,806 קילומטרים רבועים, שוכן באזור שהיה בעבר שייך לנסיכות מולדובה. במהלך ההיסטוריה של האזור ספחה האימפריה הרוסית חלק משטחי הנסיכות. שארית הנסיכות התאחדה עם נסיכות ולאכיה ויצרו בכך את המדינה הקרויה רומניה. חלק מהאזורים שסופחו לאימפריה הרוסית מהווים כעת מדינה עצמאית הנושאת את השם רפובליקת מולדובה ובחלקם הקטן משתייכים לאוקראינה.
חבל מולדובה שברומניה גובל בצפון עם אוקראינה, בצפון מערב עם חבל בוקובינה המחולק בין אוקראינה לרומניה, במערב עם טרנסילבניה, בדרום עם מונטניה, בדרום מזרח עם דוברוג'ה ובמזרח עם רפובליקת מולדובה.
חבל מולדובה שברומניה כולל בימינו את המחוזות הבאים (מצפון לדרום):
אוכלוסיית החבל, לפי נתוני שנת 2011, כוללת 4,284,062 תושבים.
פירורפטור
פירורפטור (שם מדעי: Pyroraptor; מילולית: "שודד אש") הוא סוג של דינוזאור נכחד ממשפחת הדרומאוזאוריים אשר היה קרוב לולוצירפטור וחי באזור פרובאנס שבדרום צרפת לפני 70.6 מיליון שנה, בסוף הקרטיקון. מאובניו התגלו בשנת 2000 וכללו רק שלדים חלקיים. את שמו קיבל עקב התגלותו לאחר שרפת יער גדולה באזור בו נמצא - הר האולימפוס, שעל שמם קרוי שם המין. הוא בין הבודדים בתרופודים שהתגלו באזור כשקדם לו מאובן של מגלוזאורוס.
הפירורפטור היה דרומזאור באורך של 1.6 מטר והיה דו-רגלי בעל טפרים קטלניים בקצוות רגליו והיה בעל רגליים בינוניות באורכם. הטפרים שלו הגיעו לאורך 6.5 ס"מ והיו כלי נשק קטלניים מאוד, אשר ננעצו בגולגולות או בצווארי הטרף וקרעו אותו. לדינוזאור היה זנב ארוך ששימש לאיזון וייתכן מאוד שהיה מכוסה נוצות בדומה לסוגים דומים במשפחה כמו המיקרורפטור או הסינאורניתוזאורוס.
IAR
IAR מערכות היא חברת תוכנת מחשבים שוודית, המתמחה בכלי פיתוח למערכות משובצות. IAR מערכות הוקמה בשנת 1983 והיא רשומה ב-NASDAQ OMX בסטוקהולם. "IAR" הוא ראשי תיבות של: Ingenjörsfirman Anders Rundgren, שפירושו אנדרס רונדגרן הנדסה.
IAR מפתחת מהדרים, מנפי שגיאות ל C ו C++, וכלים אחרים לפיתוח ודיבוג קושחה עבור מעבדי 8, 16, ו 32-bit. החברה החלה את דרכה בשוק 8 הביט, ועברה לשוק 32 הביטים המתרחב, במיוחד בשוק המיקרו-בקרים של 32 ביט.
מטה IAR נמצא באופסלה שבשוודיה, ומונה מעל 200 עובדים. החברה פועלת עם חברות בנות בגרמניה, צרפת, יפן, קוריאה הדרומית, סין, ארצות הברית ובריטניה ומגיעה לשאר העולם באמצעות מפיצים. מערכות IAR היא חברת בת של הגוף הניהולי "IAR Systems Group".
מוצרים
תאימות לתקני ISO / ANSI C: (נכון למרץ 2017)
תאימות לתקני ISO / ANSI C ++: (נכון למרץ 2017)
תאימות ל C ++ Embedded: (נכון לפברואר 2015)
כלל בדיקת התאמה של MISRA C:
מולדובה (פירושונים)
ראו גם
}}
מגלן מצויץ
מגלן מצויץ (שם מדעי: Geronticus) הוא סוג של עופות ממשפחת הכפניים, החיים בביצות באירופה, אסיה (כולל ישראל) ואפריקה ולהם נוצות שחורות היוצרות ציצה סביב הצוואר. יש להם פנים קירחות ומקורים אדומים.
בסוג זה ישנם 2 מינים:
חיבור בטור ובמקביל
במעגל חשמלי, חיבור הרכיבים יכול להתבצע באינספור דרכים שונות. הדרכים הפשוטות ביותר הן חיבור בטור או חיבור במקביל. בחיבור בטור כל הרכיבים מקבלים אותו זרם חשמלי, ולעומת זאת, בחיבור במקביל כל הרכיבים מקבלים אותו מתח חשמלי.
את המתח והזרם במעגל מחשבים בדרך כלל דרך רכיב שקול, שהוא רכיב שיכול להחליף כמה אחרים יחד, תוך שהמעגל כולו נשאר זהה. החוקים המשמשים לחישוב המתח, הזרם והרכיב השקול, נובעים מחוקי קירכהוף למעגלים חשמליים.
ברכיבים פשוטים כגון נגד, סליל השראה, קבל או מקור מתח, יש שתי אפשרויות לחוקי החיבור: הרכיב השקול שווה לסכום ערכם של הרכיבים, או שווה להופכי של סכום אחד חלקי הערכים הבודדים (ראו בהמשך). אם הערכים מחוברים בהופכי, הערך השקול קטן מערך כל הערכים הבודדים, בניגוד לחיבור ערכים שבו הערך השקול גדול מכל אחד מהערכים הבודדים. לדוגמה, עבור נגדים המחוברים במקביל, הנגד השקול יהיה קטן מכל אחד מהנגדים הבודדים.
חוקים נוספים:
בתחומי פיזיקה אחרים גם ניתן לחבר במקביל או בטור אלמנטים, לדוגמה קפיצים במכניקה, או צינורות בזרימה.
מעגל טורי
בחיבור טורי הזרם בכל האלמנטים שווה, והמתח הכולל בהדקים הקיצוניים שווה לסכום המתחים על כל אלמנט בנפרד. מתוך שיקולים אלה ניתן לחשב את האלמנט השקול עבור סוגים שונים של רכיבים.
דוגמה למעגל טורי: 4 סוללות של 1.5 וולט המחוברות בטור, ויחד נותנות מתח של 6 וולט. דוגמה נוספת: 10 נורות קטנות המחוברות בשרשרת - המתח על כל נורה יהיה 220 וולט חלקי 10, כלומר 22 וולט, והזרם בכולן יהיה שווה.
כאשר מספר רכיבים מחוברים בטור, נתק בכל אחד מהם יגרום לנתק בכולם. לדוגמה: אם כמה נורות מחוברות בטור, ואחת מהן נשרפת, כולן מפסיקות לפעול (אבל לא נשרפות).
בחיבור נגדים בטור, ההתנגדות השקולה שווה לסכום ההתנגדויות הבודדות: בחיבור משרנים בטור, ההשראות השקולה שווה לסכום ההשראויות הבודדות: בחיבור מקורות מתח בטור, המתח השקול שווה לסכום המתחים הבודדים, אך צריך לחבר או להחסיר על פי כוון המתח.
בחיבור קבלים בטור, הקיבול השקול שווה להופכי של סכום ההופכיים של הקיבולים הבודדים:
מעגל מקבילי
בחיבור מקבילי המתח על כל האלמנטים שווה, והזרם הכולל בהדקים הקיצוניים שווה לסכום הזרמים בכל אלמנט בנפרד. מתוך שיקולים אלה ניתן לחשב את האלמנט השקול עבור סוגים שונים של רכיבים.
דוגמה למעגל מקבילי: מערכת החשמל בבית פרטי בנויה באופן מקבילי, כך שכל השקעים מקבלים מתח 220 וולט ישירות מרשת החשמל. הזרם שרושם מד-הזרם בבית מתחלק על כל הצרכנים (מכשירי החשמל) בבית.
בחיבור קבלים במקביל, הקיבול השקול שווה לסכום הקיבולים הבודדים:
בחיבור נגדים במקביל, ההתנגדות השקולה שווה להופכי של סכום אחד חלקי ההתנגדויות הבודדות: בחיבור משרנים במקביל, ההשראות השקולה שווה להופכי של סכום אחד חלקי ההשראויות הבודדות:
חיבור מקורות מתח במקביל לא אמור להתבצע שכן הוא יגרום לפריקה של אחד מהם. אפשר למצוא רכיב שקול למעגל שבו מקורות מחוברים במקביל רק כאשר יש גם התנגדויות למקורות, כלומר נוסף נגד למעגל.
פרשת שנאו
פרשת שנאו הייתה חטיפה של בני ערובה יהודים באוסטריה והמשבר שהתפתח בעקבותיה ביחסי אוסטריה–ישראל. החטיפה התרחשה ב-28 בספטמבר 1973, שמונה ימים לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים.
העלייה מברית המועצות
בראשית שנות ה-70 החל גל עלייה מברית המועצות שהתאפשר מחד עקב התעוררות רגשות ציוניים בקרב יהודי ברית המועצות, ומאידך מרגישות סובייטית לדעת הקהל העולמית שהתעוררה עקב פעולות של אלה, כדוגמת מבצע חתונה.
בקשת אשרת יציאה משלטונות ברית המועצות הייתה כרוכה בסיכון רב. שלטונות ברית המועצות נטו לפגוע במבקשים על ידי סילוקם ממקום העבודה ושלילת זכויות אחרות, ולפעמים אף מעצרם. ליהודים שביקשו אשרת יציאה לא הייתה כל דרך לדעת איזו תשובה יקבלו ומתי. בדרך כלל, ניתנה האשרה במפתיע, ולמקבלי האשרה הוקצו ימים מועטים להסתלק מברית המועצות. לעיתים היה מדובר בפרק זמן כה קצר עד שאלו אפילו לא הספיקו להפרד מיקיריהם.
מחנה המעבר בשנאו
דרך היציאה העיקרית הייתה ברכבת הנוסעת ממוסקבה לווינה. היהודים עלו על הרכבת ללא מסמכים למעט אשרת היציאה. לאחר מעבר הגבול האוסטרי, הייתה הרכבת עוצרת במרשג, פקידים אוסטרים הוציאו אשרות מעבר ואנשי הסוכנות היהודית היו רושמים את שמות המגיעים. הרכבת המשיכה עד וינה, משם הובלו העולים באוטובוסים לטירת שנאו - מבנה אותו שכרה הסוכנות והחל משנת 1965 הפעילה כמחנה מעבר, בו לנו העולים בהמתנה לטיסה והוכנו לעלייתם לישראל. לאחר כיומיים-שלושה במחנה היו העולים ממשיכים בדרכם לישראל בטיסה מנמל התעופה הצמוד. בשנים 1965–1973 עברו במחנה יותר מ-70,000 יהודים.
לבקשת ממשלת אוסטריה, פעל המחנה תחת מעטה סודיות. הממשלה האוסטרית חששה שהמחנה יהיה מטרה לפיגוע, על רקע גל הטרור הפלסטיני ששטף את אירופה באותה עת (ראו להלן). ממשלת ישראל הפעילה צנזורה ומנעה מכלי התקשורת בישראל לפרסם את פעילות המחנה בטענה שהדבר יפגע במתן האשרות על ידי ממשלת ברית המועצות. בסוף יולי 1969 ניסו עיתוני ישראל לבטל את ההגבלות. ד"ר הרצל רוזנבלום טען כי לממשלת ברית המועצות דווקא יש אינטרס לפרסם את דבר מתן האשרות, שכן היא מעוניינת לצמצם את הביקורת עליה בדעת הקהל העולמית.
עם זאת, תוך כדי פעולת המחנה, ערכה המגבית היהודית המאוחדת סיורי תורמים במחנה, אליהם נלוו לא פעם כתבים וצלמים. כתבות אודות סיורים אלו התפרסמו בעיתונים שיצאו בארצות הברית, וצוטטו באמצעי התקשורת בישראל.
ב-18 בינואר 1973 התבררו החששות האוסטריים כמוצדקים. בווינה נתפסה חוליה בת שלושה מחבלים, שהודו כי תכננו לבצע פיגוע במחנה המעבר. ברשות המחבלים נתפסו תרשימים של המחנה.
הטרור הפלסטיני באירופה
בעקבות מלחמת ששת הימים וההצלחה הישראלית בהצמתת פעילות הטרור בשטחים שנכבשו במהלכה, החלו ארגוני טרור פלסטיניים בביצוע פיגועים נגד מטרות ישראליות בחוץ לארץ. בנוסף לפגיעה בישראל, היה לפיגועים אלו פרופיל תקשורתי גבוה והם עזרו להסב את תשומת לבה של התקשורת העולמית ל. רבים מהפיגועים הללו בוצעו נגד מטרות באירופה המערבית. כאמור, ממשלת אוסטריה חששה מהתרחשות פיגוע נגד מטרה ישראלית כה מובהקת הפועלת בשטחה, פיגוע שאכן התרחש. בריאיון שנערך עמו בשנת 1990, טען שר הפנים האוסטרי דאז, אוטו רש, כי האוסטרים ראו במחנה סיכון ביטחוני ודנו באפשרות סגירתו גם לפני האולטימטום.
לטענת אביתר בן-צדף, בעקבות הטבח בנמל התעופה לוד, טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן, ופרשת לילהאמר, זיהו הערבים כי, והבינו כי הטרור הבינלאומי הוא הבטן הרכה של קהילת המודיעין הישראלית.
החטיפה
פעולת החטיפה התבצעה על פי הוראה של נשיא סוריה חאפז אל-אסד, כפעולת הסחה להכנות של צבא סוריה לקראת 6 באוקטובר.
ב-28 בספטמבר 1973 תקפו שני מחבלים מארגון א-סאעקה רכבת נוסעים שהייתה בדרכה ממוסקבה לווינה. בין נוסעי הרכבת היו 39 מהגרים יהודים מברית המועצות. המחבלים, שנשאו מזוודות ובהן תתי-מקלעים ורימוני יד, עלו על הרכבת בברטיסלאבה, ולאחר מעבר הגבול אוסטריה-צ'כוסלובקיה, כאשר עצרה הרכבת במרשג, תפסו המחבלים 3–7 יהודים, ביניהם גבר בן 73, אישה חולה, וילד בן שלוש, ובנוסף קצין מכס אוסטרי, ואיימו להרוג את בני הערובה, בדרישה שאוסטריה תעצור את הגירת היהודים מברית המועצות ותסגור את מחנה המעבר בשנאו. בנוסף, דרשו המחבלים מעבר חופשי למדינה ערבית.
תגובת ממשלת אוסטריה
לאחר משא ומתן בתיווך שגרירים של מדינות ערב שנמשך כמה שעות, הסכימה ממשלת אוסטריה בראשות הקנצלר קרייסקי להיענות לדרישות החוטפים במלואן. הממשלה הצהירה כי תסגור את מחנה המעבר בשנאו, ותספק לחוטפים מטוס שיטיסם ללוב. החוטפים והחטופים הובלו באוטובוס נהוג בידי קצין המכס החטוף לנמל התעופה של וינה, כאשר משטרת אוסטריה מוכנה לחילוץ החטופים אך נמנעת מלעשות כן. בבוקר ה-29 בספטמבר שוחררו החטופים, והחוטפים הועלו על מטוס קל עליו הוטסו ליוגוסלביה ומשם המשיכו ללוב. החטופים הוטסו לישראל.
ממשלת אוסטריה סגרה את מחנה המעבר בשנאו ב-12 בדצמבר 1973.
תגובות ממשלת ישראל
מיד עם קבלת הידיעה על הסכמת ממשלת אוסטריה לדרישות המחבלים, החזירה ממשלת ישראל את השגריר באוסטריה, יצחק פטיש,. בתום ישיבת הממשלה שנערכה ב-29 הוצאה הודעה לפיה:
הממשלה תבעה מהאוסטרים לבטל את ההחלטה שניתנה למחבלים בלחץ של איומים ואלימות. הבטחה כזו, טענה, פוגעת פגיעה חמורה ביסודות המוסר והמשפט הבינלאומי, ועלולה לעודדה מעשי אלימות. הממשלה החליטה לפעול לביטול החלטת ממשלת אוסטריה על ידי יצירת לחץ בינלאומי על האוסטרים לחזור בהם מהתחייבויותיהם. משרד החוץ פעל באופן אינטנסיבי בקרב ממשלות זרות, שגרירים, אמצעי התקשורת ומעצבי דעת קהל על מנת לבודד את אוסטריה. משרד החוץ ניסה לגייס אנשי ציבור לא יהודים ולעורר החלטות בפרלמנטים, בדגש על מצבם חסר התקווה של המהגרים.
ראש הממשלה, גולדה מאיר, שיצאה ב-28 בחודש לישיבה של האספה המייעצת למועצת אירופה שהתקיימה בשטרסבורג, שינתה את תוכן נאומה והתייחסה למשבר המתחולל באוסטריה:. מאיר הביעה תקוה כי אוסטריה וראש ממשלתה "ישובו להתנהגות היאה להם יותר".
מאיר גם שינתה את תוכנית נסיעתה וב-2 באוקטובר נפגשה עם קרייסקי בווינה. הפגישה בין השניים הייתה קשה ביותר והם לא הצליחו להגיע להסכמות.
תגובות בינלאומיות
כאמור, עודד משרד החוץ הישראלי את תשומת הלב הבינלאומית לפרשה. העיתונות המערבית אכן תקפה את החלטת אוסטריה, ומאמרי ביקורת התפרסמו במדינות מערביות רבות, ובהן ארצות הברית, גרמניה, שוודיה, ואיטליה, ואף באוסטריה עצמה. גם האופוזיציה האוסטרית תקפה את החלטת הממשלה.
מועצת אירופה בתום כינוסה הביעה את.
ארצות הברית
ארצות הברית הייתה מעורבת במשבר מיד עם תחילתו, ולבקשת ישראל הפעילה לחץ כבד על ממשלת אוסטריה לשנות את החלטתה, ועל ממשלות נוספות (כבריטניה והולנד) להתערב בפרשה. ב-1 באוקטובר נפגש שגריר ארצות הברית בווינה עם קרייסקי כדי לנסות ולמצוא פתרון, אך קרייסקי עמד על שלו. השגריר דיווח גם כי משרד החוץ האוסטרי טוען כי הפרשה עברה דרמטיזציה מיותרת, וכי האוסטרים ימצאו פתרון חלופי לפני שהמחנה יסגר. באותו יום אמר מזכיר המדינה הנרי קיסינג'ר בראיון ל"טיימס" כי החלטת קרייסקי להבטיח את דרישות המחבלים הייתה נכונה כי מנעה נפגעים, אך הוא אינו מחויב לקיים את הבטחתו, ואם יקיימה זה יהיה אסון.
ב-2 באוקטובר הוציא הסנאט האמריקאי הצהרה, לפיה ההחלטה האוסטרית לסגור את אוסטריה למעבר יהודים מסכנת את חיי הפליטים מברית המועצות. הסנאט קרא לנשיא:
מדינות ערב
עיקר ההתייחסות לפרשה במדינות ערב הייתה בעיתונות. העיתונים הערביים כינו את הפעולה "פעולת קומנדו" ומבצעיה כונו בחלק מהעיתונים "פדאין" ובחלקם סתם "חמושים".
ב-3 באוקטובר נפגש בווינה שר התיירות המצרי, איסמעיל פהמי, עם קרייסקי. פהמי הודה לקרייסקי בשמו של הנשיא סאדאת על סגירת מחנה שנאו.
מלחמת יום הכיפורים
פעולת ההסחה שביצעה סוריה השיגה את מטרותיה. תשומת הלב של הצמרת הישראלית ובמיוחד של ראש הממשלה גולדה מאיר, שהעלייה מברית המועצות הייתה אחד הנושאים החשובים ביותר עבורה, הייתה נתונה למשבר עם אוסטריה והסיחה דעתם במידת מה מהנעשה בגבולות ישראל.
ארבעה ימים לאחר שובה של מאיר מווינה פרצה מלחמת יום הכיפורים, ותשומת הלב הישראלית והבינלאומית הוסטה באחת מהפרשה.
עם זאת, בדיעבד התברר לשגריר פטיש כי בפגישת קרייסקי עם פהמי (ראו לעיל) אמר פהמי כי עד סוף 1973 יֵצאו המצרִים למלחמה, וכי הם "לא ישלימו עם המצב הקיים, ואת מפלתם הנוראה ב-67 חייבים למחוק". קרייסקי הביע צער שלא דיווח על כך לפטיש, וטען שלא התייחס אז לדברי פהמי ברצינות.
יעל אלקנה
יעל אלקנה (נולדה ב-20 בנובמבר 1992) היא שחקנית ודוגמנית ישראלית, שהייתה מועמדת לפרס האקדמיה לטלוויזיה.
ביוגרפיה
אלקנה נולדה וגדלה בתל אביב. בנעוריה למדה במגמת מוזיקה והיסטוריה בתיכון עמל ע"ש ליידי דייוויס. במקביל, למדה במסלול לרקדנים של מרכז ביכורי העתים ופיתוח קול אצל חיים פנירי. היא הייתה זמרת בלהקת הנוער "השכנים של צ'יץ'" במסגרתה הופיעה, בין היתר, במחזות הזמר "לא רק בלונדינית" ו"הנוטרדם של פריז".
את שירותה בצה"ל עשתה כמדריכת כושר קרבי בבה"ד 8.
בטלוויזיה
בשנת 2014 גילמה את דקלה בסדרה "מתים לרגע" בערוץ HOT3.
בשנת 2016 שיחקה בסדרת הדרמה "פלאשבק", בערוץ הילדים למנויי HOT, בתור דריה ריבק, נערה שלומיאלית המתאהבת בבריון של בית הספר.
בשנים 2019–2020 שיחקה בתפקיד הנשי הראשי בסדרה "קיבוצניקים" מבית הוט, בתור רזי שדה.
בשנת 2020 גילמה את שרה בסדרת הדרמה "הטבח", ששודרה ב-Yes. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית "השחקנית הראשית הטובה ביותר בסדרת דרמה".
בשנת 2021 שיחקה בעונה השלישית של סדרת הדרמה "להיות איתה" בקשת 12, בתור אביגיל, בת הזוג של עמוס דהרי.
בשנת 2021 גילמה אישה שמאבדת את בן זוגה החייל בפרויקט של ישראל בידור, "שושנים עצובות".
ב-2022 השתתפה בפסטיגל, שם גילמה כתבת חדשות המנחה את התוכנית "נשים חזקות". כמו כן שיחקה באותה שנה בסדרה "גדול עלינו" עם "שלישיית מה קשור" בערוץ זום.
בשנת 2023 זכתה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "הזמר במסכה", כאשר הייתה מחופשת לעכבישה..
תיאטרון
ב-2020 השתתפה בהצגות "בין המילים" ו"אינטימיות", וב-2021 ב"לעבור את הקיר", בתיאטרון בית ליסין.
הנחיה
בשנת 2022 הנחתה את התשדיר בקשת 12 "כנפיים של קרמבו".
קולנוע
בשנת 2022 השתתפה בסרט קצר שיצר וביים מיכאל אלוני. באותה שנה גילמה את ללי הדמות הראשית בסרטה של שי לי עטרי "אור פנס בודד". הסרט זכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בירושלים לשנת 2023
עיסוקים נוספים
אלקנה היא פרזנטורית של רשת האופנה הישראלית "גולף", של "הבורסה לתכשיטים" (יחד עם בעלה, תומר מחלוף) ושל המותג הצרפתי "שאנל".
חיים אישיים
ב-2021 נישאה אלקנה לשחקן תומר מחלוף, אותו הכירה בלימודי המשחק. השניים מתגוררים בתל אביב.
הלוויית המלכה ויקטוריה
הלווייתה הממלכתית של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, קיסרית הודו, התרחשה ב-2 בפברואר 1901. זו הייתה אחת ההתכנסויות הגדולות ביותר של בני המלוכה האירופיים שהתקיימו אי פעם.
תיאור
בווינדזור, כאשר הארון המלכותי הועמס על גבי כרכרת התותח, נשבר יצול הכרכרה. משמר מלכותי מלווה מ-HMS Excellent קיבל הוראה לגרור את כרכרת התותח עם חבלים במקום זאת, שיבוש שהפך לאחר מכן למסורת הלוויה ממלכתית. נכדתה של המלכה ויקטוריה, הנסיכה אליס, רוזנת אתלון, נכחה והבחינה שהתותחנים המלכותיים, האחראים על הסוסים וכרכרת התותחים, "זעמו... הושפלו ללא מילים" על ידי הגזרה של הצי המלכותי.
ילדיה של ויקטוריה התחתנו עם משפחות המלוכה הגדולות של אירופה ומספר מלכים זרים נכחו בהלוויה, כולל וילהלם השני מגרמניה וכן יורש העצר של כס המלוכה האוסטרו-הונגרי הארכידוכס פרנץ פרדיננד.
משפחה מדרגה ראשונה
צאצאים נוספים של סבה של המלכה המנוחה מצד אביה, המלך ג'ורג' השלישי ומשפחותיהם:
ברווז צולע
ברווז צולע (באנגלית: Lame Duck) הוא ביטוי המשמש לתיאור נושא משרה נבחר אשר כהונתו קרבה לסיומה, ובמיוחד נושא משרה אשר יורשו כבר נבחר. נושאי משרה שכאלו הם לא פעם בעלי כוח פוליטי מופחת, ונושאי משרה נבחרים אחרים מגלים נכונות מעטה יותר לשתף עמם פעולה.
תיאור
מעמדו של נושא משרה כברווז צולע עשוי לנבוע מן הנסיבות הבאות:
בצד יכולתו הפוליטית המקוצצת, נמצא "ברווז צולע" בעמדה ייחודית, שבה הוא איננו צפוי לשאת במסגרת בחירות עתידיות בתוצאות המעשים שיעשה בשלהי כהונתו. עובדה זו מעניקה לו חירות רבה יותר לקבל החלטות לא פופולריות. כך, נשיא ארצות הברית השני, ג'ון אדמס, והקונגרס ה-6 היוצא, חוקקו ערב כניסת יורשיהם למשרותיהם את חוק השפיטה, 1801 (Judiciary Act of 1801). חוק זה - שכונה "חוק שופטי החצות", יצר משרות נוספות של שופטים פדרליים, שאדמס הזדרז לאייש והסנאט הזדרז לאשר. דוגמה נוספת היא חנינות שנויות במחלוקת ל-140 איש שהעניק הנשיא ה-42, ביל קלינטון, ביום האחרון שלפני סיום כהונתו בשנת 2001.
היסטוריה
הביטוי ברווז צולע נטבע במאה ה-18 בבורסה לניירות ערך בלונדון, שם שימש לתיאור סוחר בבורסה אשר לא עמד בחובותיו הכספיים. באופן מילולי הוא מתאר ברווז אשר איננו מסוגל לעמוד בקצב התנועה של להקתו, והופך בשל כך למטרה לטורפים. הביטוי החל לשמש לתיאור פוליטיקאים במחצית המאה ה-19.
בפוליטיקה של ארצות הברית מכונה התקופה שלאחר מערכת הבחירות לקונגרס בחודש נובמבר ועד להתכנסות הקונגרס החדש בראשית השנה שלאחר מכן, כ"תקופת הברווז הצולע". בדומה, נשיא מכהן וסגנו שמחליפיהם כבר נבחרו, נחשבים במהלך תקופה זו לברווזים צולעים ועוסקים במהלכה בהעברת השלטון.
עד 1933 היו הנשיא והקונגרס החדשים נכנסים לתפקידם ב-4 במרץ. המושב האחרון של הקונגרס היוצא היה נערך מחודש דצמבר שלאחר הבחירות ועד לחודש מרץ, וכונה בשל כך "מושב הברווז הצולע". הביקורת על מציאות זו והבעיות התפקודיות שהיו כרוכות בה הביאה ב-1933 לקבלת התיקון ה-20 לחוקת ארצות הברית, אשר הקדים את מועד התכנסות הקונגרס החדש ל-3 בינואר ואת מועד השבעת הנשיא החדש ל-20 בו. בעקבות זאת קוצרו תקופות הברווז הצולע שלהם.
אפשר שתקופת הברווז הצולע הגרועה ביותר בארצות הברית הייתה תקופת המעבר בין ממשלו של הנשיא ג'יימס ביוקנן לבין ממשל הנשיא אברהם לינקולן, במהלך חורף 1860–1861. עמדת ביוקנן הייתה שלמדינות ארצות הברית אין הזכות לפרוש מן הברית, אך גם שהממשל הפדרלי לא היה רשאי לפתוח במלחמה כדי למנוע זאת מהן. בין הבחירות לנשיאות לבין מועד כניסת לינקולן לתפקידו פרשו מן הברית שבע מדינות ואירעה ההידרדרות שהובילה לפרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית חודש לאחר מכן. גם תקופת הברווז הצולע של הנשיא הרברט הובר ב-1932–1933 הייתה קשה: יורשו, פרנקלין דלאנו רוזוולט, סירב לבקשתו לפגישה במטרה לגבש תוכנית משותפת לחילוץ כלכלת ארצות הברית מהמשבר המחריף שבו הייתה נתונה, וטעמו לכך היה שצעד כזה יכבול את ידיו בכהונתו. התקופה שנמשכה עד כניסת רוזוולט לתפקידו הייתה למעשה נטולת מנהיגות, ובמהלכה הגיעה כלכלת המדינה לעצירה לאחר שאלפי בנקים נסגרו.
בישראל
במקרה יוצא דופן, ראש הממשלה אהוד אולמרט הודיע ב-30 ביולי 2008 על כוונתו להתפטר מתפקידו כשמפלגת קדימה תבחר את מחליפו, אך המשיך לכהן כשמונה חודשים עד להקמת ממשלה בראשות בנימין נתניהו, תקופה במהלכה מחליפתו ציפי לבני נכשלה בהקמת ממשלה, הבחירות הכלליות הוקדמו, ובסמוך אליהן ישראל יצאה למבצע עופרת יצוקה.
אוסטרוה
אוֹסטרוֹהְ או אוסטרוג (באוקראינית וברוסית: Острог; ביידיש ובספרות היהודית: אוסטראה או אוסטרהא) היא עיר במערב אוקראינה במחוז רובנו. בשנת 2007 התגוררו בעיר מעל 15,000 תושבים.
היסטוריה
העיר ידועה מהמאה ה-10 כחלק מרוס של קייב. במאה ה-11, חלק מרוס הווהלינית, כנחלת ענף אוסטרוז'סקי של בית ריוריק. לאחר מכן במאות ה־12-14 חלק מליטא. מ־1569 בממלכה המאוחדת של פולין וליטא ("רץ' פוספוליטה"). בשנת 1585 הוענקו לה זכויות עיר. במאה ה-17 משפחת אוסטרוז'סקי נכחדה, לאחר מריבות בין אצילים פולניים, משפחת ליובומירסקי זכתה בעיר. בחלוקת פולין השלישית ב־1792 עברה לרוסיה. מ־1918 בפולין העצמאית, ומ־1939 חלק מאוקראינה הסובייטית. ב־1991 באוקראינה העצמאית.
תולדות הקהילה
היהודים התיישבו בעיר החל מהמאה ה-15. התאריך הראשון שמופיע במצבות העתיקות ביותר הוא ה'ר"ה (לערך 1445). על יהודי העיר נגזר גזרת גירוש יחד עם שאר יהודי ליטא ב־1495, אך התאפשר להם לשוב ב־1503. יהודי העיר התפרנסו בעיקר ממסחר עם פולין, הם היו ממבקריו הקבועים של יריד דנציג, וכן עם נסיכות ולאכיה. הודות לקשרי המסחר הענפים אוכלוסייתה היהודית של העיר גדלה מאוד, והעיר נהייתה החשובה שבין ערי ועד ארבע ארצות.
עם רבניה נמנו ישעיה הלוי הורוביץ - ה'של"ה הקדוש', והמהרש"א שעם שמו נקשרה העיר וכונתה אף "עיר המהרש"א". בעיר נתפרסם 'בית הכנסת המהרש"א' שנחשב לאחד היחידים בעל קדושת בית כנסת, ללא ההיתר המיוחד ללמוד בה ולסעוד בה ולשמש אף כ'בית מדרש'.
בין רבניה הידועים היה גם רבי דוד הלוי סג"ל - המכונה 'הט"ז' (על שם ספרו 'טורי זהב'), המהרש"ל (רבי שלמה לוריא), ורבי נפתלי כ"ץ מחבר 'סמיכת חכמים' היה אב בית הדין בה. ר' נתן מברסלב (נתן מנמירוב) חי בה תקופה. נתח נכבד מהקהילה היו החסידים מאז שלרב העיר נבחר תלמיד הבעל שם טוב הרב מאיר מרגליות (נפטר בה'תק"ן, סביבות 1790). הרב פנחס מקוריץ חי בעיר זו תקופה מסוימת ורבי ייב"י יסד בה את חצרו החסידית. כמו כן פעלו בעיר הרב אשר צבי מאוסטראה והרב יצחק אייזיק כץ, שניהם תלמידי המגיד ממזריטש.
בעיר היו מספר בתי דפוס עבריים מוכרים, וביניהם מראשוני בתי הדפוס לספרי החסידות.
בשל גדולי התורה הרבים שישבו בעיר, היו שכינוה: "אות תורה" (בהגייה אשכנזית "אות תורה" נשמע קרוב מאוד לשם העיר אוסטראה).
בגזירות ת"ח ות"ט נרצחו שבעת אלפים היהודים תושבי העיר, לפי קינה שנכתבה לזכרם. בין הנמלטים בהתקפה הקוזקית הראשונה על העיר מתקופה זו היה רבי דוד סג"ל - בעל הט"ז. ישנם מספר תיאורים שכולם כוללים זוועות והתנהגות פרועה ואכזרית מצד הלוחמים האוקראינים נגד יהודי העיר.
באסרו-חג פסח (כלומר יום לאחר 'אחרון של פסח', בכ"ג בניסן ה'תקכ"ח 1768), בימי טבח עשרות אלפי יהודי העיר אומן בעת "מרד ההיידמקים", יהודי העיר שכרו שכירי חרב טטרים אשר פירקו ועצרו את מסעם של האיכרים מסביבת העיר שמטרתם הייתה לטבוח ביהודי העיר.
בשנת תקל"א בשריפה שפקדה את בניין הקהילה, נשרף ספר הקהילה ואיתו רשומות היסטוריות חשובות מתולדות היישוב היהודי שם.
לאחר מלחמת העולם הראשונה ועם עצמאותה של פולין נערכו פרעות ביהודים, אך היו רק פצועים ונזק לרכוש. עם התרת פעילות ציונית גלויה, הוקמו תנועות נוער ומוסדות ציוניים בעיר, אף שרוב יהודיה היו שומרי מצוות.
בשואה
עד מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-8,500 יהודים, והיוו 52% מאוכלוסייתה. מספטמבר 1939, תחת המשטר הסובייטי, חלק מיהודי העיר בעיקר אנשי עסקים, הוגלו לגולגים בסיביר, ומצאו שם את מותם. ראש העיר בתקופה זו היה יהודי. פליטים יהודים רבים התכנסו אל העיר, שאי אפשר היה להמשיך ממנה מזרחה ללא אישור מיוחד, והאוכלוסייה היהודית צמחה ערב הכיבוש הגרמני לכ-10,500 נפש.
כ-1000 מיהודי העיירה נמלטו מזרחה עם כיבוש העיר בידי הגרמנים, ביוני 1941, וכ-500 נהרגו תוך כדי הקרבות העזים שנמשכו ימים אחדים, סביב העיר המבוצרת. מיד למחרת כיבוש העיר בידי הגרמנים נמסרו הוראות ללבישת סרט מזהה על היד והגבלות שונות, וימים אחדים לאחר מכן מונה יודנרט. חודשיים לאחר מכן, בי"א מנחם אב ה'תש"א (14 באוגוסט 1941) יום לאחר הצום הנדחה של תשעה באב, נערך רצח של נשים יהודיות, זקנים וחולים תושבי העיר, בבור חצוב ביער הסמוך לעיר, בידי שוטרים אוקראינים ושבויי מלחמה סובייטים מתנדבים, תחת פיקודה של חטיבה 1 של יחידות המוות הגרמניות (האיינזצגרופן) שהורכבה משומרים לשעבר במחנות ריכוז. היהודים הועמדו בקבוצות, ובעלי מקצוע שוחררו. היהודים שנשארו במקום הופשטו, הושכבו בשכבות ונורו בידי השוטרים האוקראינים, ושבויי המלחמה הרוסים. לאחר מכן הקצינים הגרמנים עברו עם אקדח נעמדו על הגופות, וירו במי שנותר בחיים. לפי רישומי הקהילה נרצחו ביום זה כ-3,000 יהודים. עם ערב שוחררו כל מי שלא הספיקו לירות בו. הנשארים אולצו למסור את כל תכשיטיהם ובתי הכנסת נשדדו אף הם במשך יום המחרת. הגרמנים מילאו שישה ארגזים גדולים בתכשיטי היהודים.
ביום ה'שלושים' לטבח הקודם, פחות מחודש אחר כך, בט' באלול (6 בספטמבר) אותה שנה, נערכה 'פעולה' (אקציה - כלומר פעולת טבח מתוכנן) נוספת. הפעם נאספו מרצונם כשלושת אלפים נשים וגברים יהודיים והובלו לכאורה לעבודת כפייה, אך למעשה נאספו במרחק רב מהעיר בבית חרושת שהיה שייך ליהודי 'לייבל', בתוך חורשת 'העיר החדשה' הסמוכה לעיר. המתחם הוקף במשטרה אוקראינית, ומעט חיילי ס.ס. שהסתובבו קודם לכן בתוך העיר. משם היהודים הועלו לתוך משאיות בקבוצות של שלושים איש ונלקחו ליער ניקיטין - שם נרצחו. לאחר מכן, חזרו המשאיות לאסוף קבוצה. הרצח נמשך עד שעות הערב, ואז קבוצה של זקנות וזקנים שוחררו לשוב לביתם. לפי רישומי הקהילה היהודית נרצחו ביום זה עוד כ-2,500 מיהודי העיר.
ביוני 1942 היהודים הוכנסו לגטו, ובו גרו עשר נפשות בחדר. הוקם יודנראט חדש, וכן משטרה יהודית בת חמש נפשות. אהרן וולדמן, השריד היחיד מאנשי היודנראט שנורו מאוחר יותר בידי הגרמנים על קיר בית הכנסת הגדול - מקום משרדם, תיאר את השוטרים היהודים על ידי מראה עיניו ומשמע אזניו, כאשר שוטר יהודי הוביל יהודי זקן ועיוור בן שמונים, כבן ערובה לגרמנים:
באוגוסט 1942 הוחלף השלטון המקומי, בגרמני זואולוג במקצועו, ושונא יהודים בחריפות. הוא הכניס לתוך הגטו כפריים נוצרים שהיו נשואים ליהודים, שבע משפחות יהודיות של רופאים, רופאי שיניים וכדומה, שהיו מחוץ לגטו "ברישיון", וכן יהודים שהמירו את דתם לנצרות. כמו כן הוקטנו מנות המזון, והוחמרה השמירה על הגטו. אנשי ההנהגה היהודית שמעו שכך היה לפני חיסול הגטאות האחרים בסביבתם, והבינו שסופם המתוכנן קרב.
בספטמבר 1942 נודע ליודנראט וליהודי הגטו, על חיסול רובה הנחרץ של יהדות ווהלין בערים הגדולות והם נותרו בין אחרוני המחוזות שיהודיהם עדיין לא הושמדו. ארגון של אנשי יודנרט במחוזות הנותרים בקשו לשחד את הגרמנים ולהכריז על מחוזם כ"שטח מוגן". נאסף מצבור זהב גדול, אך מי שעמד בראש הפעולה, ה' שלפשטיין ראש יודנרט זדולבונוב, נורה בידי הגרמנים, והתוכנית מוססה. הזהב נותר מוסתר, ושומרי הסוד היודעים על מקום המצאו, נרצחו בבור ההריגה עם שאר יהודי זדולבונוב.
קצת יותר משנה אחר הרצח הקודם, החלה השמדת יהודי אוסטראה ביום חמישי ד' מרחשוון ה'תש"ג ה-15 באוקטובר 1942. בכל ערי ועיירות הסביבה כבר הושמדו היהודים, ואוסטראה נותרה אחרונה בווהלין עם יהודים, ללא מפלט שאפשר להימלט אליו. שלשה ימים קודם לכן נמסר ליהודים בסוד על התוכנית להשמידם. על מנת להרגיעם, מפקד המשטרה המקומית קומרובסקי, מפקד כוחות המשמר האוקראינים - טקצ'נקו, והשליט הגרמני נפגשו עם היודנראט, יומיים לפני הטבח, ודנו עמם בעניינים שוטפים, דרשו עוד שלל של רהיטים, והתלוצצו עמם, שהם 'מרוצים מיהודי אוסטראה'. למחרת עם שחר הגטו הוקף בכוחות המשטרה הפולנית המקומית ואנשי המשמר האוקראינים, ובשמונה בבוקר קומורובסקי מסר לאברהם קומדנט, ראש היודנרט, פקודה לכל היהודים להתייצב עד הצהריים במגרש של מנסרה בפאתי העיר והגטו, עם מזון וצידה לשני ימים.
רוב יהודי העיירה הלכו אל החצר בתהלוכה בוכיה, מרצונם החופשי, ביודעם שהם הולכים אל מותם. ב-12 בצהריים כוחות השיטור הפולנים והאוקראינים פרצו לגטו, הובילו את הנותרים אל מקום ההתכנסות תוך מכות רצח, וירו במסתתרים ובבורחים. היחידה הגרמנית האחראית על פעולות ההשמדה הייתה עסוקה בפעולת ההשמדה במקומות אחרים במחוז שלהם, ויהודי העיירה נותרו לישון במקום במשך ליל הסתיו הגשום. למחרת ביום רביעי, ג' במרחשוון ה-14 באוקטובר, הגיעה היחידה הגרמנית. במשך יום זה נרשמו מפי היהודים מקומות מסתור של דברי ערך, והובטח שכל המוסר דברי ערך אלו ינצלו חייו. לאחר שמילאו שתי מכוניות בחפצי ערך, והאוקראינים שבעו אף הם מהשלל, הובלו אנשי היודנראט אל קיר בית הכנסת תוך כוונה להוציאם להורג ביריה. אהרן וולדמן, חבר היודנראט, לפתע עקר את רגליו והצליח להימלט. שאר אנשי היודנראט נורו ונהרגו במקום. בגטו הוא מצא מספר משפחות יהודיות הנמצאות בתוך מחבואים בבתים ובחצרות.
למחרת, עדי ראייה נוצרים, העידו על התעללות ואכזריות קשה מצד הרוצחים, לפני שאחרוני יהודי העיר נרצחו בבורות ירי שחפרו לעצמם בחצר. כ-800 מהיהודים ברחו, אך רוב הבורחים נרצחו על ידי הלאומנים האוקראינים.
ב-1944 חזרו למקום יחידות גרמניות ובעזרת אסירים יהודים שרפו את הגופות בניסיון להעלים עדויות.
בשנת 2005 הבי.בי.סי שידרה סדרה על אושוויץ ובה ראיונות עם קרבנות ועם פושעי השואה, וביניהם ריאיון עם אחד הקצינים ממינכן, שתיאר את הטבח באוסטראה. בעקבות השידור האיש נעצר ונחקר, אך לא הועמד לדין.
בשואה נכחדה רוב הקהילה, רק כ-60 מיהודי העיר שנותרו בה עם הכיבוש הגרמני שרדו, ורק חמש משפחות יהודיות חזרו לחיות במקום. כיום אין יהודים באוסטרואה. רבים מהפליטים שעברו תלאות במעבר דרך ברית המועצות תוך כדי המלחמה, היו בין המעפילים העצורים בידי הבריטים, ועם הקמת המדינה הגיעו לארץ.
T-84
T-84 הוא טנק מערכה עיקרי מתוצרת אוקראינה. הוא פותח בחרקוב בסוף שנות ה-90 של המאה העשרים, כפיתוח של טנק ה-T-80 הסובייטי, ובפיתוחו שולבו לקחים ממלחמת צ'צ'ניה הראשונה.
מיגון
מיגונו של הטנק דומה לזה של ה-T-80 אם כי הצריח בנוי בצורה שונה (מכמה חלקים ולא יציקה אחת). בנוסף פלטות הבזוקה שונו כדי להגן על חלקים נוספים במזקו"ם. המיגון של ה-T-84 כולל גם מיגון ריאקטיבי מובנה KONTAKT-1 הרוסי. כמו כן מותקנת מערכת SHTORA הרוסית, היעילה במיוחד נגד טילי נ"ט מונחי לייזר.
מכירה וייצוא
רכיבים מפרויקט ה-T-84 הוכנסו לטנקי T-80UD שנמכרו על ידי אוקראינה לפקיסטן, בנוסף לרכיבים נוספים כגון המנוע ומערכת השיבוש של הטנק (מתוצרת עצמית) שנמכרו לפרויקט האל-חאליד צבא טורקיה ערך ניסויים בגרסה של הטנק מוסבת לתותח\משגר טילים 120 מ"מ אך לא בחר בטנק.
טנק נושא גייסות
נבנה אב טיפוס עבור גרסה של טנק נושא גייסות הנושא את השם BTMP-84 ויכול לשאת בחלקו האחורי של הטנק 5 חיילי חי"ר הנכנסים דרך דלת אחורית.במצב כזה, ככל הנראה חטיבת הכוח עוברת לחלקו הקדמי של הטנק וישנה דלת כניסה אחורית לטנק. למעשה, המרכבה לדורותיו הוא הטנק היחיד מלבד ה-T-84 שלו יכולת לשאת חיילי רגלים בחלקו האחורי ובנוסף לשמש כטנק לוחם.
טנק גישור
על בסיס ה-T-84 נבנה אב טיפוס לטנק גישור לא ברור אם מדובר בטנק גישור שיישא גשר צמד קצר או גשר מספריים (מתקפל לשניים) ארוך יותר המאפשר לעבור מכשולים רציניים יותר.
טנק חילוץ
בדומה ל-T-84 שעל בסיסו נבנה טנק חילוץ משוריין, בשל העובדה כי לו עבירות מעולה ומנוע חזק, דבר המאפשר לטנק לשאת ציוד רב גם בתנאי שטח קשים ומזג אוויר סוער במיוחד.
T-84 Oplot-M
M=Modernized) Oplot-M T-84) הוא טנק מערכה מודרני מתוצרת אוקראינה המבוסס על ה-T-84. הטנק מצטיין בעבירות גבוהה ומנוע עוצמתי.
לב סטרינקובסקי
ביוגרפיה
סטרינקובסקי הוא יליד ברית המועצות, שעלה לישראל מבאקו שבאזרבייג'ן בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20. מילדותו למד נגינה בכינור.
בנעוריו לא הצליח להגשים את שאיפתו ללמוד בניית כינורות, משום שבונה הכינורות שאליו פנה לא רצה להעביר את סודות המקצוע למי שאיננו בן משפחה.
סטרינקובסקי המשיך לנגן ולמד לתואר ראשון ושני במוזיקה באוניברסיטה. כשעלה לארץ נשלח לבאר שבע והתקבל לעבודה בתזמורת הקאמרית.
בירושלים התוודע אל בעל בית מלאכה לכלי קשת, יוסף בועזסון, שהסכים לקבלו כשוליה וכשרונותיו הטבעיים סייעו לו להצליח במקצוע ולפתוח בית מלאכה משלו לבניית כלי קשת בשנת 1980.
הוא נזכר בביקור הקבוע של הכנר אייזק שטרן במקום ומתנחם בעבודה היום מול חברי התזמורת הפילהרמונית הישראלית, סטודנטים ומורים למוזיקה, שכולם מבקרים בבית המלאכה שלו וחולקים עמו את האהבה המשותפת לצליל המיתר.