cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קוואוטמוק בלנקו
נבחרת מקסיקו
לאחר שהתאושש מפציעה קשה שספג במהלך מוקדמות מונדיאל 2002, במשחק מול, חזר בלנקו לכושר וזומן על ידי חבייר אגירה לסגל מקסיקו לקראת מונדיאל 2002. בלנקו פתח בכל ארבעת משחקיה של מקסיקו בטורניר, וכבש בפנדל את שער הניצחון במשחקה הראשון של מקסיקו בשלב הבתים, 1-0 מול. כמו במונדיאל הקודם, גם הפעם סיימה מקסיקו את דרכה בשמינית הגמר.
לקראת טורניר מונדיאל 2006 בגרמניה, החליט המאמן ריקרדו לה וולפה להותיר את בלנקו מחוץ לסגל מקסיקו. מי שהחזיר את בלנקו לסגל היה הוגו סאנצ'ס, שהתמנה לאחר הטורניר למאמן הנבחרת. הוא זימן את בלנקו לגביע הזהב 2007, שם כבש שער אחד בפנדל, ולקופה אמריקה 2007, שם כבש פעמיים, גם כן בפנדלים.
בספטמבר 2008 הודיע בלנקו על פרישתו מהנבחרת וזכה לתשואות רבות מהקהל המקסיקני, אך במאי 2009, בעקבות חזרתו של המאמן אגירה, הודיע בלנקו כי הוא מחדש את פעילותו הבינלאומית. חזרתו של בלנקו הוסיפה רבות לביטחון ולכושר של שחקני הנבחרת, שהבטיחה את עלייתה למונדיאל 2010. בלנקו זומן על ידי אגירה לסגל מקסיקו בגיל 37 וחצי. הוא עלה מהספסל במשחק הפתיחה מול המארחת. במשחק השני מול שוב עלה מהספסל וכבש בפנדל את שערה השני של מקסיקו בניצחון 2-0. בזכות השער, היה בלנקו למקסיקני הראשון אי פעם שכובש בשלושה מונדיאלים שונים, ולשלישי בטבלת הכובשים המבוגרים ביותר בתולדות הגביע העולמי. בלנקו עלה בהרכב כקפטן בהפסד 1-0 ל בסיום שלב הבתים, ולא שותף בהפסד 3-1 ל בשמינית הגמר. היה זה משחקו התחרותי האחרון במדי נבחרת מקסיקו.
ב-28 במאי 2014 זכה בלנקו למשחק הוקרה מול באצטדיון האצטקה, בו נפרד באופן רשמי מהנבחרת. בסך הכל רשם בלנקו 120 הופעות במדי מקסיקו, בהן כבש 39 שערים. הוא ממוקם שלישי בטבלת מלך שערי הנבחרת בכל הזמנים, וחולק עם רונאלדיניו הברזילאי את תואר מלך שערי גביע הקונפדרציות בכל הזמנים, עם תשעה כיבושים.
חגיגת השערים
חגיגת השער המזוהה עם בלנקו היא חגיגת "הקשת", בה הוא מדמה ירי בחץ וקשת לאחר כיבוש שער. בלנקו טען בריאיון לעיתון מקסיקני כי העתיק את חגיגת הכיבוש מקיקו, הכדורגלן הספרדי של אתלטיקו מדריד, בעת צפייה במשחקה של הקבוצה יחד עם חברו לקלוב אמריקה, חרמן וייה. השניים הסכימו כי הבא שכובש במשחקה של אמריקה יחגוג עם התנועה המזוהה.
קוואוטמיניה
בלנקו זכור בשל התרגיל שזכה לכינוי "קוואוטמיניה", אותו ביצע בטורניר מונדיאל 1998. בתרגיל, כאשר שני שחקנים או יותר מהיריבה לוחצים עליו כדי לחטוף לו את הכדור, לוכד בלנקו את הכדור בין רגליו וקופץ מעל רגלי היריבים. הוא משחרר את הכדור בעודו באוויר, ומשתלט עליו תוך שהוא מותיר את יריביו מאחור. התרגיל אמנם פשוט לביצוע, אך מרשים למראה ואף זכה להפוך ל-"יכולת מיוחדת" בסדרת המשחקים FIFA.
קריירה פוליטית
בינואר 2015, בלנקו הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית, על מנת להתמודד מטעמה לראשות עיריית קוארנבקה, שבמדינת מורלוס. בבחירות שנערכו כחודשיים לאחר מכן, בלנקו ניצח ונבחר לראשות העיר וכיהן בתפקיד עד שנת 2018.
יחסי ארמניה–מרוקו
יחסי ארמניה–מרוקו הם היחסים הדיפלומטיים שבין ארמניה לבין ממלכת מרוקו.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ביוני 1992. הסחר בין המדינות מצומצם, ובשנת 2019 הסתכם ב-357,000 דולר. בין השנים 1994–2009 יוצגה ארמניה במרוקו באמצעות שגרירותה בקהיר, מצרים. משנת 2013 מיוצגת מרוקו באמצעות שגרירותה בקייב, אוקראינה.
יחסי מולדובה–סלובניה
יחסי מולדובה–סלובניה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מולדובה לבין רפובליקת סלובניה.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מולדובה לרפובליקת סלובניה כוננו ב-27 באוקטובר 1993.
סלובניה תומכת בכניסת מולדובה ל אך זו מצידה אינה מעוניינת.
טואור
טואור (באנגלית: Tuor) היה דמות בדיונית מהלגנדריום של הסופר טולקין. טואור היה אחד מהאדין לבית הדור ואחד מגיבורי האדם הגדולים. טואור היה בנם היחיד של הואור וריאן, ובן דודו של טורין טורמבר.
ראשית חיים
טואור נולד בשנת 472 לעידן הראשון, ימים ספורים לאחר סוף תבוסתה של ברית מיד'רוס בקרב נירנת ארנוידיאד, בו נהרג אביו הואור. לאחר ששמעה כי הפסידו בקרב, ריאן שקעה בייאוש ועזבה את דור-לומין בעודה בהריון עם טואור. היא הייתה הולכת לאיבוד ומתה אלמלא עלפי הסינדר ממיתרים חילצו אותה ולקחו אותה לביתם בהרי מיתרים. טואור נולד במהרה ואומץ לראשונה על ידי הסינדר. מאוחר יותר, מנהיגם אנאל סיפר לאמו ריאן כי הואור נספה בקרב. עד מהרה היא נקלעה לצער בתחילת שנות העשרים לחייה והלכה להוד-אן-נדנגין, גבעת ההרוגים, וראתה את תלוליות השרידים הנרקבות והמושחתות, ואז לקתה בחולי ומתה.
כשבני המזרח הגיעו לתבוע את גמולם בגין סיוע למורגות בנירנת ארנודיאד, הם כבשו את היתלום ולקחו בשבי את אנשיה כעבדיהם. הסינדר העביר את מחנהם למערות אנדרות ושם בילה טואור את נעוריו. בשנתו השש עשרה הוא כעס על בני המזרח ובעלי בריתם על המעשים הרעים שעשו לעמו ורצה להילחם בהם. אנאל אסר על כך וטואור ציית. כאשר מחנה העלפים התכוון לעבור מחדש למקלטים בטוחים יותר בשערי הסיריון דרך מעבר הנולדור, טואור הלך איתם אך הקבוצה נקלעה למארב של אורקים והתפזרה במהלך הלילה. טואר נלכד, נשלח לבני המזרח ונמכר לעבדות.
תרמית בהיתלום
טואור שירת את מפקד בני המזרח, לורגן האכזרי, שנשלח לשם על ידי מורגות לדכא באכזריות את שארית בית הדור. הוא עבד כעבד במשך שלוש שנים, ובאותה נקודה הוא גדל למלוא קומתו, והפך לגבוה ומהיר יותר מכל אחד מבני המזרח.
נדודים
כשגדל למלוא קומתו וחוזקו, הצליח טואור להימלט מעבדות וחי את חייו כפורע חוק. הוא נדד במורד היתלום אל קירית ניניאך, ואז דרך מעבר הנולדור אל נברסט. במעבר הנולדור הוא פגש שני עלפים מסיעת הנולדור, גלמיר וארמינס, שהראו לו את הדרך לנברסט. הוא בילה את שארית השנה בנברסט, עד שראה שבעה ברבורים, ופירש את זה כאות לכך שהוא שהה שם זמן רב מדי. הוא עקב אחרי הברבורים האלה לאורך החוף עד שהגיע לחורבות וינימר, ביתם הקודם של המלך טורגון, ואנשיו.
בשלב זה, הוולא אולמו, אדון המים, הגיח מהים הגדול בלגיר והופיע בפני טואור, והעניק לו גלימה גדולה שתגן עליו מעיני אויביו, ואמר לו לנסוע לגונדולין; ובהגיעו לגונדולין, להזכיר לטורגון את קללת מנדוס, ולהזהיר אותו מפני נפילת גונדולין. לאחר מכן, הוא מצא את וורונווה, עלף גונדולין, שהיה ימאי במסע הנולדור האחרון לולינור, אותו הציל אולמו מזעמו של אוסה.
טואור וורונווה הלכו אז דרך חורף המפל על פני בריכות יברין, שם הם ראו בפעם הראשונה והאחרונה את בן דודו של טור, טורין, כשהוא אוחז בגורטנג, ועושה את דרכו לעבר חורבות דור-לומין.
בגונדולין
לאחר שחלף החורף, הגיעו בסופו של דבר טוור וורונווה לגונדולין בשנת 494 לעידן הראשון. עם הגיעו, הוא הכריז כי נשלח מאת אולמו עם מסר לטורגון. כשראה את טור מסודר במכשירי אולמו, הוא נלקח מיד לראות את המלך, שם העביר את אזהרתו לאולמו לעזוב, שכן שמורגות התקרב לגלות את סוד מיקומה של גונדולין. עם זאת, מיגלין טען כנגד טואור ואז טורגון היה בדילמה. כיוון שהוא אהב מאוד את העיר שלו, שכבר אז הייתה אדירה כמו טיריון עצמה, והוא עדיין סמך על סודיותה ועוצמתה. ככזה, הוא לא שאה להתפנות מיד כפי שעצה אולמו. עם זאת, הוא לא התעלם לחלוטין מחוכמתו של אולמו, וקבע כי אף אחד לא ייצא לעולם מהעיר הנסתרת. הוא הורה לאטום את המעבר דרך ההרים מסביב, וכך וידא שאף לא אחד לא יצא מגונדולין, אף על פי שעשה זאת בשמחה. טואור זכה במהירות לכבוד בעיר, בעל קומה רבה מבחינה פיזית ורוחנית וזכה לשוחח ישירות עם אולמו. שבע שנים לאחר שהגיע לגונדולין, התאהב טואר בבת המלך טורגון, ידריל קלבינדל, שאהבה אותו גם הוא. טורגון, שכבר חשב על טואור קרוב משפחה, נתן לבני הזוג את ברכתו. הם נישאו בחגיגה של אושר גדול, וזמן קצר לאחר מכן נולד ילדם היחיד, אארנדיל הספן, שבעצמו הפך לאביהם של אלרונד ואלרוס.
כפי שנאמר ב-The Book of Lost Tales Part Two, העלפים בגונדולין התייחסו לטואור בכבוד: "פעם המלך ביקש מהאומנים המוכשרים ביותר שלו לעצב חליפת שריון לטואור כמתנה נהדרת, והיא הייתה עשויה מ"ולדורין". פלדה מעוטרת בכסף, וקסדתו עוטרה בנזר של מתכת ותכשיטים כמו שתי כנפי ברבור, אחת בכל צד, וכנף ברבור אף נרקמה על מגן. בית נבנה עבורו על הקירות הדרומיים, מכיוון שהוא אהב את האוויר החופשי ולא אהב את הסביבה הקרובה של בתי מגורים אחרים. שם זה היה מקור שמחתו לעיתים קרובות לעמוד על החומה עם צאת השחר, ואנשים שמחו לראות את מנצנץ בכנפי הברבור שעל קסדתו."
טוור היה ממנהיגי גונדולין במהלך נפילת גונדולין, ונלחם למען העיר בהתקפה על ידי כוחות מורגות. הוא השיג מעשים ראויים לרבות אילוץ אורולוקה הגדול לסגת. הוא גם עצר את ההתקפה על אשתו ובנו על ידי מגלין, אותם הצליח להרוג אותו באמצעות השלכתו מהחומה מטה אל האש. לאחר מכן הוא, אשתו, בנם אארנדיל ושרידים מאנשי גונדולין ברחו בדרך סודית בהרים ונסעו לשערי הסיריון. שם נשאו שנים רבות. אך בסופו של דבר ערגה אהבתו של טואור לים, לכן, בסופו של דבר בנה טואור את הספינה אארנה והפליג למערב עם ידריל.
למרות היותו בן תמותה, על פי הנולדור, המסורת היא שכאשר הגיע טואור עם ידריל לולינור, ועקף את איסור הולאר, הוא הפך לבן התמותה היחיד שהתקבל כאחד הבכירים, וכך חלק את גורלו עם ברן ולותיין, שקיבלו גם הם חיים שניים על אדמת הארץ התיכונה, גורלם יוצא הדופן של חיי אלמוות בוולינור החזיק כל עוד ארדה החזיקה מעמד. לא ידוע אם אארנדיל אי פעם מצא או ראה שוב את הוריו.
מורשת
ברית הנשואים בין טואור וידריל הייתה השנייה בין אדם בן תמותה לבין עלפית. בנו אארנדיל התחתן עם אלווינג, בתו של דיור הנאה, בנם של ברן ולותיין, ובכך נהיה לנינם של ברן ולותיין; אז טואור יהפוך לסב ם של אלרונד ואלרוס, הראשון היה אחד הדמויות המשפיעות ביותר בעידן השני והשלישי והשני נהפך למלכה הראשון של נומנור. שושלתו עברה לבית המלוכה של אלרוס ממלכת נומנור, ולאחר מכן לדונדין, גברים שחיו בגלות הארץ התיכונה, והלאה הלאה.
הופעה חיצונית
הערה היחידה בנוגע למראהו הפיזי של טור מופיעה בסילמריליון: "בהיר פנים, וזהוב שיער כדרך קרובי משפחתו של אביו, והוא נהיה גבוה וחזק ואמיץ".
יאנוש פילינסקי
יאנוש פילינסקי (הונגרית: Pilinszky János; 27 בנובמבר 1921 – 27 במאי 1981) היה משורר הונגרי.
פילינסקי, יליד בודפשט, עבד כעוזר לעורך כתב-העת "אלט" (Élet "חיים") עד שנת 1944, שבה גויס. במשך השנה האחרונה של מלחמת העולם השנייה היה שבוי מלחמה ונחשף למראות של מחנות הריכוז הנאצים למשל בראוונסבריק שבגרמניה, וזוועות המלחמה הן אחד הנושאים המרכזיים בשירתו הנוצרית המטאפיזית.
שיווק מזון
שיווק מזון הוא חלק מתהליך שרשרת האספקה של תעשיית המזון, המיועד לכוון את מוצרי הצריכה אל הצרכנים באמצעות שרשרת פעילויות שיווק.
רקע
הגדרה מרחיבה של שיווק מזון רואה זאת כשרשרת של פעילויות המתבצעות בתוך תעשיית המזון בין ארגון מזון לצרכן. יש לזה פוטנציאל להיות הליך מסובך, שכן ישנם תהליכים רבים המשמשים לפני מכירת מוצר המזון. הם כוללים עיבוד מזון, סיטונאות, קמעונאות, שירות מזון ותחבורה. בשל תהליכים רבים אלה, ארגונים רבים צריכים להיות מעורבים במכירת מוצר מזון אחד. לדוגמה, כחמישים ושישה ארגונים מעורבים בהכנת פחית אחת של מרק אטריות ועוף. הארגונים כוללים לא רק את המעבדים שמייצרים את המרכיבים למוצר, אלא גם מערבים את החברות שמייצרות את הפחיות, מדפיסות את התוויות ומובילות את המוצר. לכן, בקנה מידה עולמי, תעשיית המזון היא אחד העסקים הישירים והעקיפים הגדולים ביותר.
הגדרה אחרת מצמצמת את שיווק מזון לפעולת התקשורת לצרכן באמצעות מגוון טכניקות שיווק על מנת להוסיף ערך למוצר מזון ולשכנע את הצרכן לרכוש. זה כולל את כל הפעילויות המתרחשות בין השלמת המוצר ועד לתהליך הרכישה של הצרכנים. מערכות שיווק מזון שונות בעולם תלויות בשל רמת הפיתוח במדינה המסוימת, מבחינה כלכלית וטכנולוגית. ההבנה של מדינות מסוימות היא שטכניקות שיווק מזון מחייבות גם לקחת בחשבון את הסביבה החברתית-כלכלית, התרבותית, המשפטית-פוליטית והטכנולוגית של אותה מדינה.
ארצות הברית
בארצות הברית ישנם שלושה שלבים היסטוריים של שיווק מזון: שלב הפיצול (לפני 1870–1880), שלב האיחוד (1880–1950) ושלב הפילוח (1950 ואילך).
שלב הפיצול (לפני 1870–1880)
בשלב הפיצול, ארצות הברית חולקה לאזורים גאוגרפיים נפרדים, כיוון שהובלת מזון הייתה יקרה, והותירה את רוב הייצור, ההפצה והמכירה מקומית.
שלב האיחוד (1880–1950)
בשלב האיחוד התאפשרה ההפצה על ידי מסילות ברזל, תיאום כוחות המכירות התאפשר באמצעות בטלגרפיה, הטלפון ועקביות המוצר התאפשרה על ידי התקדמות הייצור. מערכת ההפצה החדשה הזו הובלה על ידי מעבדי בשר כמו Armour ו-Swift בערים במערב התיכון ועל ידי חברות כמו היינץ וקוקה-קולה, שמכרו את המותגים שלהן בארץ. פרסום במדיה המודפסת ושיווק ישיר באמצעות הדגמות בחנויות ובמקומות ציבוריים היו בין כלי השיווק העיקריים.
שלב הפילוח (1950 עד היום)
בשלב הפילוח (1950 ואילך) הפרסום ברדיו, בטלוויזיה ובאינטרנט אפשרו למגוון רחב יותר של מוצרים מתחרים להתמקד ביתרונות ובדימויים שונים ובכך לפנות לשווקים דמוגרפיים ופסיכוגרפיים שונים. ההפצה במשלוחים באמצעות מערכת הכבישים הארצית החדשה חיזקה את המותגים הלאומיים.
תמהיל שיווקי
ארבעת המרכיבים של שיווק מזון נקראים לעיתים קרובות "ארבעת ה-Ps" של תמהיל השיווק מכיוון שהם מתייחסים למוצר, מחיר, פרסום ומקום. אחת הסיבות שיצרני המזון מקבלים את האחוז הגדול ביותר מסכום המזון הקמעונאי היא שהם מספקים את השירות המבדיל ביותר, בעל הערך המוסף. הכסף שהיצרנים משקיעים בפיתוח, תמחור, פרסום והצבת מוצריהם עוזרים לבדל מוצר מזון על בסיס איכות והכרה כאחד. בסך הכל, תמהיל השיווק יכול להוסיף ערך למוצר של ארגון מזון.
המוצר
בהחלטה איזה סוג של מוצרי מזון חדשים הצרכן הכי יעדיף, היצרן יכול לנסות לפתח מוצר מזון חדש או לנסות לשנות ולהרחיב מוצר מזון קיים. למשל, משקה יוגורט מתוק בטעמים יהיה מוצר חדש, אבל חלב בטעם חדש (כגון תות ושוקולד) יהיה הרחבה של מוצר קיים. ישנם שלושה שלבים לפיתוח ולהרחבה: הפקת רעיונות, בדיקת היתכנות ובדיקת רעיונות לערעור. רק לאחר השלבים האלו מוצר המזון יגיע לשוק הלאומי. מתוך מאה רעיונות למוצרי מזון חדשים שנחשבים, רק שישה מגיעים למדף בסופרמרקט.
תעשיית המזון עומדת בפני החלטות שיווקיות רבות. ניתן להשקיע כסף בבניית מותג (באמצעות פרסום וצורות קידום אחרות) כדי להגדיל את הכמות הנדרשת או את המחיר שהצרכנים מוכנים לשלם עבור מוצר. קוקה-קולה, למשל, מוציאה הרבה מאוד כסף הן על שכלול הנוסחה שלה והן על קידום המותג שלהם. זה מאפשר לקולה לגבות יותר עבור המוצר שלה מאשר יצרניות של מותגים קטנים יותר. ייתכן שיצרנים יוכלו למנף את שמות המותג הקיימים שלהם על ידי פיתוח מוצרים חדשים. לדוגמה, היינץ התחילה את דרכה כמותג לחמוצים אך הסתעפה לקטשופ. חלק מהרחבות המותג עשויות להיות כרוכות בסיכון של נזק למותג המקורי אם המוצר לא מספיק טוב. קוקה-קולה סירבה להחיל את השם קולה על משקה דיאטטי, כאשר לממתיקים מלאכותיים היה טעם פחות אטרקטיבי משמעותית. היא יצרה את טאב קולה, אבל רק כשהאספרטיים אושר לשימוש במשקאות קלים, קוקה קולה יצאה עם דיאט קולה. יצרנים שהשקיעו הרבה מאוד כסף במותגים אולי פיתחו רמה מסוימת של נאמנות למותג הצרכן – כלומר נטייה של צרכנים להמשיך לקנות מותג מועדף גם כאשר מבצעים הצעה אטרקטיבית מצד המתחרים. כדי שנאמנות תהיה נוכחת, לא מספיק רק לראות שהצרכן קונה את אותו מותג באופן עקבי. הצרכן, כדי להיות נאמן למותג, חייב להיות מסוגל להתנגד באופן פעיל למאמצי קידום המכירות של מתחרים. צרכן נאמן למותג מסוים ימשיך לקנות את המותג המועדף גם אם מוצר מתחרה ישתפר או יציע קידום מחיר או פרימיום או יקבל שטח תצוגה מועדף. לחלק מהצרכנים יש נאמנות לכמה מותגים. כאן, צרכן עובר בין כמה מותגים מועדפים. הצרכן יכול להחליף לגוון או לקנות את אחד מהמותגים המועדפים במבצע. צרכן זה, לעומת זאת, לא היה עובר למותגים אחרים במבצע. נאמנות למותג היא עניין של מידה. חלק מהצרכנים לא יחליפו להנחה קטנה, אלא יחכו להנחה גדולה או יקנו מדי פעם מותג אחר מטעמי נוחות או מגוון.
התוצר של תמהיל השיווק מתייחס לסחורות או לשירותים שהחברה תציע לצרכן. חברה יכולה להשיג זאת על ידי יצירת מוצר מזון חדש, או על ידי שינוי או שיפור מוצר מזון קיים. לדוגמה, משקה יוגורט שקדים אורגני ייחשב למוצר חדש, ואילו משקה חלב בטעם שוקולד יהיה הרחבה של מוצר קיים. שלושת השלבים לפיתוח והרחבה של מוצר מזון כוללים הפקת רעיונות, ניתוח הרעיונות להיתכנות ובדיקת רעיונות לביקוש. לאחר ששלבים אלה הושלמו בהצלחה, ניתן לייצר את מוצר המזון לשוק המזון.
המחיר
בתמחור רווחי של המזון, על היצרן לזכור שהקמעונאי מוסיף כ-50 אחוז למחיר של מוצר סיטונאי. לדוגמה, מזון קפוא שנמכר בחנות קמעונאית תמורת 4.50₪ מייצר הכנסה של 3.00₪ ליצרן. הכסף הזה צריך לשלם עבור עלות הייצור, האריזה, המשלוח, האחסון והמכירה של המוצר.
המחיר כולל את סכום הכסף ששולם על ידי הצרכן על מנת לרכוש את מוצר המזון. בעת תמחור מוצרי המזון, על היצרן לזכור כי הקמעונאי יוסיף אחוז מסוים למחיר המוצר הסיטונאי. סכום זה באחוזים שונה בכל העולם. האחוז משמש לתשלום עבור עלות הייצור, האריזה, המשלוח, האחסון והמכירה של מוצר המזון. לדוגמה, רכישת מוצר מזון במרכול הנמכר ב-3.50₪ מייצרת ליצרן הכנסה של 2.20₪.
הפרסום
פרסום מזון לצרכנים נעשה מחוץ לחנות, בחנות ובאריזה. פרסומות בטלוויזיה ובמגזינים הן ניסיונות לשכנע צרכנים לחשוב בחיוב על מוצר, כדי שילכו לחנות כדי לרכוש את המוצר.
בשנות ה-50, היזמית פרידה רפופורט קפלן חוללה מהפכה בתעשיית התוצרת הטרייה על ידי הצגת אריזה וסימון של פירות וירקות טריים.
המקום
מקום מתייחס למאמצי ההפצה והאחסנה הדרושים להעברת מזון מהיצרן למקום שבו הצרכן יכול לקנות אותו. זה יכול גם להתייחס למקום שבו המוצר ממוקם בחנות קמעונאית (פרסום סמוי; למשל, קצה מעבר; המדף העליון, התחתון או האמצעי; בוויטרינה מיוחדת וכו'.)
מערכת שיווק המזון בארצות הברית היא מערכת גמישה להפליא. מיקוד צרכנים עוזר למשווקים לצפות את הדרישות של הצרכנים, ומיקוד הייצור עוזר להם להגיב לשינויים בשוק. התוצאה היא מערכת העונה ומשפיעה על הדרישות המשתנות ללא הרף של הצרכנים.
ביקורת
בשנים האחרונות, שיווק מזון ספג ביקורת מצד אנשי מקצוע כגורם מרכזי בתרומה להשמנה בקרב בילדים. נסטלה אמרה כי שיווק מזון מכוון בכוונה לילדים אשר מושפעים בקלות בגיל כה צעיר לאכול משקאות עתירי סוכר ומזון עם תועלת תזונתית מועטה. העובדה שתחומי שיווק מזון קשורים להשמנה מדאיגה, כמו גם כמה קל לשווק לילדים ולהשפיע על בחירת המזון שלהם. הטלוויזיה והמדיה המודפסת עדיין עומדים כערוצי התקשורת המסורתיים לשיווק מזון, אך גם גישות פופולריות אחרות נפוצות יותר בימינו. אלה כוללים את האינטרנט, צעצועים, אריזות, משחקי וידאו, סרטי שוברי קופות, רישוי דמויות של צעצועי ילדים ופרסום של ידוענים. השימוש באסטרטגיות שיווק מזון אלה גדל, ונאמר שהם אחראים חלקית לשיעורי הנפיחות של השמנת ילדים.
מיקום מוצר בסרטי ילדים ובתוכניות טלוויזיה נותן למשווקי מזון כוח רב יותר לגרום לילדים להכיר את המותג שלהם וליצור אינטראקציה ישירה עם פלח שוק זה. הכוח שיש למותגים באמצעות שיווק מזון בטלוויזיה הוא משמעותי מכיוון שקהל הטלוויזיה באופן אוטומטי מתפתה יותר בפרסומת כשהיא מתנגנת מולם, ויוצרים קשר חזק יותר למותגים. האשמות באות לידי ביטוי כאשר הרוויה הזו מתרחשת מכיוון שילדים אינם מצוידים בידע הולם לבצע בחירות תזונתיות חכמות, ולכן שיווק מזון מואשם לפעמים באורח החיים הלא בריא של ילדים. משווקי מזון מנצלים את העובדה שרוב הילדים מטרידים את הוריהם עבור מוצר שהם ראו בטלוויזיה עד שהם מקבלים אותו, מה שמעניק לילדים כוח מיקוח גבוה. נטען כי משווקים גם מציגים מאכלים מסוימים לילדים כבלעדיים רק להם, מה שמרמז שילדים יודעים טוב יותר על התזונה שלהם מאשר הוריהם. זה בתורו ראה מגמות של ילדים שמתעלמים מעצת ההורים ולוקחים על עצמם לבחור מה הם אוכלים.
נציגויות דיפלומטיות של טוגו בעולם
טוגו היא מדינה במערב אפריקה, הגובלת בגאנה במערב, בבנין במזרח ובבורקינה פאסו בצפון. טוגו מחזיקה מספר קטן של נציגויות דיפלומטיות בעולם, שרובם שוכנים במעצמות הגדולות כגון ארצות הברית, גרמניה והרפובליקה העממית של סין. יתר על כך, כחלק מהקולוניאליזם הצרפתי בעבר, טוגו דואגת להחזיק שגרירות בצרפת.
שמחה ברבירו
שמחה ברבירו (נולד ב-27 באפריל 1967) הוא שחקן ומדבב ישראלי.
בתיאטרון
בפסטיבל עכו: ב-1991 שיחק בהצגה "הנה בא אליהו" מאת יואב כץ שביימה רויטל מרום.
בתיאטרון הספרייה: ב-1992 שיחק בהצגה "בשפל" מאת מקסים גורקי שביימה אופירה הניג, ובהצגה "פאל ג'ואי" מאת ג'והן אוהרה, לורנץ הארט וריצ'רד רודג'רס שביים יואב מיכאלי. ב-2007 גילם את הסטינגס בהצגה "ריצ'רד השלישי" מאת שיקספיר שביים ארתור קוגן.
בתיאטרון באר שבע: ב-1996 שיחק בהצגה "המלאך הכחול" מאת פם ג'יימס שביים פיטר ג'יימס. ב-2001 גילם את פנטלון בהצגה "אדונן של שתי משרתות" מאת אפרים סידון שביים חנוך רוזן.
בתיאטרון החאן: ב-1996 גילם את צ'יקו בהצגה "צוואתו של כלב" מאת אריאנו סואסונה שביים עירן בניאל. ב-1997 גילם את אדוארד בהצגה "הנסיכה איבון" מאת ויטולד גומברוביץ' שביימה אופירה הניג.
בתיאטרון תמונע: בשנת 2000 שיחק בהצגה "כינים" שכתבו וביימו עדו בורנשטיין ושלמה פלסנר.
בתיאטרון העברי: ב-2005 גילם את וייסקופ בהצה "גטו" מאת יהושע סובול שביים גדי צדקה.
בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא: ב-2006 שיחק בהצגה "קופסת התכשיטים של לי הו" מאת גילי א. דנון שביים אייל נחמיאס.
בתיאטרון המדיטק: ב-2008 שיחק בהצגה "מכתבים לצופיה" שעיבד קובי דורון (על פי הספר מכתבים לצופיה של אסתר שטרייט-וורצל) וביימה איה שבא.
בתיאטרון המסחרי: ב-2011 שיחק בהצגת הילדים "קריוס ובקטוס" בתפקיד בקטוס, לצידו של דובי גל, ובבימויו של אבי דור.
בתיאטרון הקאמרי: ב-2012 שיחק בהצגה "ריצ'רד השני" מאת שייקספיר שביים ארתור קוגן ובמחזה "ריצ'רד השלישי" מאת שייקספיר שביים ארתור קוגן. ב-2013 שיחק בהצגה "סיראנו דה ברז'ראק" מאת אדמון רוסטאן שביים גלעד קמחי וגילם את לנוקס בהצגה "מקבת'" מאת שייקספיר שביים עמרי ניצן. באותה שנה שיחק גם בהצגה "איש קטן מה עכשיו?" מאת הנס פאלאדה שביים איתי טיראן. ב-2015 שיחק במחזה "אופרה בגרוש" מאת ברטולט ברכט שביים גלעד קמחי. ב-2016 החל לשחק במחזה "מפיסטו" מאת הלל מיטלפונקט (על פי קלאוס מאן) שביים עמרי ניצן. מ-2017 משחק במחזה "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש" מאת א' ב' יהושע שביים איציק ויינגרטן. באפריל 2018 החל לשחק בקומדיה "רומיאו ואמא" מאת גור קורן וגלעד קמחי בבימויו של האחרון. ב-2020 החל לשחק במחזה "תחושת בטן" מאת עמית גור שביים ניר ארז. החל משנת 2021 משחק בהצגה "עוץ לי גוץ לי" מאת אברהם שלונסקי שביים ארז שפריר בתפקיד הטוחן. החל מ-2023 משחק בהצגה "הבן של מושיקו הגדול" מאת גיל ארי כהן שביים עירד רובינשטיין.
בתיאטרון הבימה: ב-1991 גילם את מר הבקוס הספר בהצגה "פצפונת ואנטון" שעיבד אפרים סידון על פי אריך קסטנר וביימה אופירה הניג. ב-1992 שיחק בהצגה "מלך היהודים" מאת דבורה עומר שביים אורי פסטר; בהצגה "חגיגת חורף" מאת יוסף בר-יוסף שביים מיכאל גורביץ' וגילם את טטרי בהצגה "בשפל" מאת מקסים גורקי שביימה אופירה הניג. ב-1994 גילם את רודה ולדימיר קרלוביץ' בהצגה "שלוש אחיות" מאת צ'כוב שביים שחר סגל; גילם את ברטון במחזמר "זעקי ארץ אהובה" שכתב מקסוול אנדרסון וביים אורי פסטר, וגילם את ליפשיץ בהצגה "מלינקי" מאת רוביק רוזנטל שביימה עדנה שביט. ב-1995 שיחק בהצגה "החייל האמיץ שוויק" בהצגה "החייל האמיץ שוויק" מאת ירוסלב האשק שביים אילן רונן ושיחק בהצגה "הקוקוריקו" מאת ז'ורז' פדו שביים רוג'ר סמית. ב-1998 החל לגלם את הרב אהרון ויסטוזו ואת מרקו מוכר הבורקס בהצגה "בוסתן ספרדי" מאת יצחק נבון שביים צדי צרפתי בתיאטרון הבימה. באותה שנה השתתף בהצגה "לא בגלל הזכרונות" - הצגה ליום השואה שכתבה וביימה נויה לנצט. ב-2000 גילם את ג'עפר בהצגה "נאסר א-דין" מאת דן אלמגור שביים צדי צרפתי. ב-2008 גילם את וויני בהצגה "הזוג המוזר" מאת ניל סיימון שביים משה נאור.
מוזיקאי
כמוזיקאי היה חבר ב-1985 בלהקת דורלקס סדלקס, כמתופף שניגן על ברזלים. הוא השתתף במופע "לא קיבלו חנינה" (1986) שתועד על גבי קלטת וידאו ובקלטת האודיו "משפילים עיניים וממשיכים ליראות - משפילים עיניים וממשיכים לירות" (שהופצה ב-100 עותקים שלהם הוצמד קליע, כדי להדגיש הכוונה בשם האלבום רצינית). ב-1989 פרש ברבירו מההרכב.
דיבוב
לאורך השנים ברבירו דיבב סדרות טלוויזיה וסרטים, ביניהם את סילבסטר החתול ואלמר פאד (לאחר מותו של יוני חן) ב"לוני טונס", הארווי בולוק בסדרה "באטמן", ורנון פנוויק (כמחליפו של יוסי מאיר) ב"צבי הנינג'ה", תומס הקטר בסרט "תומס ומסילת הקסמים", קרירין, פריז ומר פופו בסדרות האנימה "דרגון בול Z", "דרגון בול GT", ו"דרגון בול סופר", סקינר ב"רטטוי", מר הרימן ב"בית פוסטר לחברים דמיוניים" ומינימוס בעונה השלישית של "אטומיק בטי", כמחליפו הזמני של גיורא קנת, בין 2007 לבין 2008.
ברבירו השתתף גם ב"איפה אפי?", "אנטול", "בילבי", "נסיך הרעם", "וואן פיס", "בובספוג: הסרט", "הפיל שרצה להיות הכי", "קובי קובי", "פנו דרך לנאדי", "טוטלי ספייס", "החמישייה הסודית", "המחליפים", "טוני הוק: בום בום סאבוטז'", "תומס הקטר" (קריינות בעונות הראשונות), "קפטן קררו", "לה לה לנד", "צ'יקן ליטל", "זאפ לראשון", "שמש", "מנדלבאום בלש פרטי", "הסקטיניני דיונות הזהב", "הפינגווינים ממדגסקר", "שרק", "מפלצות נגד חייזרים", "פקפק ביל", "חיים בזרם", "סיפורי כתם שמש", "עיר הארנבים", "מועדון החברים של מיקי מאוס", "החלילן מהמלין", "טינקרבל", "טינקרבל והאוצר האבוד", "ג'ימי קול", "המשימה המיוחדת של דוג", "טינקרבל והסוד הקסום", "טינקרבל וסוד הכנפיים", "טינקרבל: תחרות אפייה", "רולבוטס", "מרטין על הבוקר", "בי הגדולה מכולם!", "הרפתקאות מקס", "סרט לגו 2: החלק השני", "אנגרי בירדס - הסרט 2", "אקשן של הורים", "מכוניות", "אגדות אלף לילה ולילה", "הניצוצות של מאור", "אמפיביה", "הרוח ומולי מגי", "לירוי וסטיץ'" ועוד.
DB לה-מאן
DB לה-מאן (בצרפתית: DB Le Mans) היא מכונית ספורט, בעלת מרכב מפיברגלאס  אשר יוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב הצרפתית Automobiles René Bonnet בין השנים 1959–1963.
סך הכול יוצרו 232 יחידות.
זה היה הדגם האחרון שנבנה במשותף על ידי מייסדי החברה רנה בונה וצ'ארלס דויטש
הרוקדים ממירון
תיאור זה דומה בתכניו לאחד מן ההדפסים מן הסדרה "מבקשי אלוהים", שיצר רובין בשנת 1923. ייתכן כי נושא התיאור קשור לתהלוכת נשיאת ספר התורה המסורתית של משפחת עבו מצפת למירון בל"ג בעומר. היהודים מתוארים במישור הקִדמי של הציור כדבוקה של שמונה אנשים אשר מקיפה רב הנושא ספר התורה. הם לבושים בגד הדומה לקפוטה וחובשים שטריימל. לצדם מתוארת עז אפורה ושיחים. בצדם מופיעה דבוקה נוספת של שש נשים יושבות המקיפות אישה האוחזת בתינוק. הן מתוארות בבגדים לבנים-ורדרדים. ברקע מתואר ייצוג של נוף גלילי הכולל שביל ועליו יהודי בלבוש מסורתי אף הוא, רכוב על חמור או פרד, גבעות עם עצי זית ובתי יישוב רחוקים.
הדימוי הובא בסדרת בולים של השרות הבולאי בישראל.
יחסי אנטיגואה וברבודה–מולדובה
יחסי אנטיגואה וברבודה–מולדובה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין אנטיגואה וברבודה לבין רפובליקת מולדובה.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין אנטיגואה וברבודה לבין רפובליקת מולדובה כוננו ב-18 בנובמבר 2011.
על פי המידע שהתקבל מהמטה הלאומי המולדובני לסטטיסטיקה, ב-2015 הייבוא המולדובני מאנטיגואה וברבודה הוערך ב-400 דולר אמריקאי בלבד, לעומתו הייצוא המולדובני לאנטיגואה וברבודה הוערך ב-908,000 דולר אמריקאי. מ-2016 לא נערך סחר רשמי בין שתי המדינות.
משה ביטון
משה ביטון (נולד ב-18 בנובמבר 1982 בבת ים) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
בעונת הוא עבר לקבוצת בני יהודה, שם הצטיין, ובתקופה זו ערך 4 הופעות בנבחרת ישראל.
לקראת עונת הצטרף למכבי תל אביב. כעבור שנה חזר ביטון לבני יהודה, והיה מלך השערים של הקבוצה בעונת, ובכך עזר לה בהישארותה בליגה. ביוני 2011 חתם ביטון בהפועל חיפה.
בקיץ 2012 חזר ביטון לקבוצת נעוריו מכבי יפו מליגה א', במדיה שיחק עד אוקטובר 2013.
סוניה דוויל
דריה ברנאטו (באנגלית: Daria Berenato; נולדה ב-24 בספטמבר 1993), הידועה יותר בשם הבמה שלה, סוניה דוויל היא מתאבקת אמריקאית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית הדגל Raw, שבה היא אלופת זוגות הנשים של ה-WWE.
ביוגרפיה
ברנאטו נולדה בשאמונג, ניו ג'רזי ובגיל 17 החלה להתאמן ולהתחרות ב-MMA. דריה בעלת מאזן של שני ניצחונות והפסד אחד.
Tough Enough ו-NXT (2015–2017)
ביוני 2015 ה-WWE הכריזו על שלושה עשר מתאבקים שיתחרו בעונה השישית של Tough Enough. ברנאטו הייתה המודחת השלישית מהתוכנית, מה שהציב אותה במקום האחד עשר הכולל.
Fire and Desire (2017–2020)
ב-20 בנובמבר דוויל ערכה את הופעת הבכורה שלה ברוסטר הראשי, בתוכנית Raw, ביחד עם מנדי רוז ומי שחזרה לאחר היעדרות ארוכה, פייג'. השלוש תקפו את סשה בנקס, ביילי ומיקי ג'יימס ומאחורי הקלעים תקפו את אלופת הנשים של Raw, אלכסה בליס, מה שהגדיר את דמותה של דוויל כדמות הרעה. ב-22 בנובמבר הפסידה לרובי ריוט בפרק של התוכנית NXT. שבוע לאחר מכן בפרק של Raw נודע כי שם הקבוצה הוא Absolution (שפירושו בעברית: מחילה) ולפני הקרב שלהן נגד ביילי, מיקי ג'יימס וסשה בנקס, הן תקפו את ביילי וג'יימס מאחורי הקלעים, והקיפו את בנקס בזירה ולאחר מכן הכו אותה. ב-6 בדצמבר בפרק של NXT ניצחה את רובי ריוט בקרב חוזר שסוגו היה ללא חוקים. ב-27 בדצמבר בפרק של NXT נקבע קרב על אליפות הנשים של NXT בין דוויל לאלופה, אמבר מון, בקרב זה דוויל הפסידה וכשלה בניסיונה לזכות בתואר. דוויל ויתר קבוצתה אישרו ב-1 בינואר 2018 שיהיו חלק מקרב הרויאל ראמבל הנשים הראשון במסגרת האירוע רויאל ראמבל. ב-8 בדצמבר דוויל ורוז הפסידו בקרב זוגות נגד סשה בנקס וביילי כתוצאה מתרגיל ההכנעה של בנקס על רוז. ב-15 בינואר 2018 דוויל גברה על סשה בנקס. ב-22 בינואר 2018 במסגרת הפרק לכבוד 25 שנים לתוכנית Raw דוויל, רוז, ג'קס ואלישה פוקס הפסידו לאסקה, סשה בנקס, ביילי ומיקי ג'יימס בקרב ארבע על ארבע. ב-28 בינואר באירוע הרויאל ראמבל בקרב הראמבל הנשים הראשון בתולדות הארגון נכנסה כמספר ה-10 והודחה על ידי מישל מק'קול. ב-5 בפברואר בתוכנית Raw הפסידה דוויל למיקי ג'יימס. ב-12 בפברואר דוויל ורוז ניצחו בקרב זוגות את אלופת הנשים, אלכסה בליס, ומיקי ג'יימס. ב-19 בפברואר, סוניה ביחד עם מנדי רוז ואלופת הנשים, אלכסה בליס, הפסידו בקרב שלוש על שלוש לקבוצה של ביילי, מיקי ג'יימס וסשה בנקס. באירוע תא ההדחות, שנערך ב-25 בפברואר השתתפה בקרב תא ההדחות הראשון בתולדות מחלקת הנשים, אך הודחה על ידי מיקי ג'יימס. ב-12 במרץ הוכנעה על ידי סשה בנקס בקרב ביניהן. שבוע לאחר מכן דוויל ורוז ניצחו בקרב זוגות את ביילי וסשה בנקס, לאחר הצמדה של רוז על ביילי. ב-26 במרץ קבוצת Absolution הפריעה לקטע שהתנהל בין קורט אנגל ורונדה ראוזי, בכך שהמתאבקת פייג' הציעה לרונדה להיות הצלע הרביעית בקבוצה. עקב סירובה של רונדה, דוויל ורוז תקפו את רונדה, אך האחרונה בלמה את שתיהן ויצאה עם ידה על העליונה. בחודש אפריל, פייג' פרשה מפעילות בזירה עקב פציעות צוואר, לאחר מכן, נודע שהיא הפכה לג'נרל מנג'רית של המותג סמאקדאון. באחד הקרבות המקדימים לאירוע רסלמניה 34, דוויל השתתפה בקרב הבאטל רויאל נשים הראשון של רסלמניה.
זמן קצר לאחר האירוע פאסטליין, שהתקיים בחודש מרץ, החלו להופיע רמזי פירוק הצמד של דוויל ורוז, כשהן עלו אחת לשנייה בהפסדים בקרבות לאלופת הנשים של סמאקדאון, אסקה. במופע המקדים לאירוע רסלמניה 35, שנערך ב-7 באפריל, דוויל ורוז השתתפו בקרב באטל רויאל נשים על גביע הבאטל רויאל נשים של רסלמניה, לעומת זאת, אף אחת מהן לא הצליחה לזכות בגביע, כששתיהן הודחו מהקרב בשלבי הסיום. ב-16 באפריל, דוויל, רוז, בילי קיי ופייטון רויס הפסידו בקרב ארבע נגד ארבע לאסקה, ביילי, אמבר מון וקיירי סיין. ב-7 במאי, דוויל ומנדי רוז ניצחו בקרב זוגות את כרמלה ואמבר מון. שבוע לאחר מכן, דוויל ורוז הפסידו בקרב זוגות לאסקה וקיירי סיין. ב-11 ביוני, דוויל ניצחה את כרמלה. ב-25 ביוני, דוויל ניצחה בקרב יחידים את אמבר מון. ב-16 ביולי, דוויל ורוז הפסידו בקרב זוגות לביילי ואמבר מון. ב-5 באוגוסט בתוכנית Raw, דוויל ורוז כשלו בניסיונן לזכות בחגורות אליפות זוגות הנשים של ה-WWE לאחר שהפסידו בקרב הדחות זוגות מרובע. קרב זה כלל את האלופות לשעבר, בילי קיי ופייטון רויס, אלכסה בליס וניקי קרוס, והקבוקי ווריורס (אסקה וקיירי סיין), שבסופו בליס וקרוס ניצחו וזכו בתואר. ב-19 באוגוסט בתוכנית Raw, דוויל ומנדי רוז הפסידו בקרב זוגות לאלכסה בליס וניקי קרוס בקרב שאינו היה חגורות אליפות הזוגות של האחרונות. ב-3 בספטמבר בתוכנית סמאקדאון, דוויל ומנדי רוז ניצחו את אלכסה בליס וניקי קרוס בקרב שאינו היה על חגורות האליפות. באירוע התנגשות של אלופים, שנערך ב-15 בספטמבר, דוויל ומנדי רוז כשלו בניסיונן לזכות בחגורות אליפות זוגות הנשים של ה-WWE לאחר שהפסידו לאלכסה בליס וניקי קרוס. ב-24 בספטמבר, דוויל ומנדי רוז נוצחו בקרב זוגות על ידי הקבוקי ווריורס. ב-18 באוקטובר בתוכנית סמאקדאון, דוויל התחרתה בקרב משושה נגד כרמלה, דנה ברוק, לייסי אוואנס, מנדי רוז וניקי קרוס אשר קבע את זהות המועמדת לאליפות הנשים של סמאקדאון, ובו קרוס יצאה עם ידה על העליונה. ב-1 בנובמבר, דוויל ומנדי רוז הפסידו בקרב זוגות לריאה ריפלי וטיגן נוקס. שבוע לאחר מכן, דוויל ומנדי רוז הפסידו לכרמלה ודנה ברוק בקרב זוגות אשר קבע את זהות המתאבקות אשר תייצגנה את קבוצת סמאקדאון במסגרת קרב ההדחות המסורתי של האירוע סדרת ההישרדות. ב-29 בנובמבר, דוויל נוצחה על ידי ניקי קרוס. שבועיים לאחר מכן, דוויל ומנדי רוז הפסידו לאלכסה בליס וניקי קרוס. ב-20 בדצמבר, דוויל נוצחה על ידי כרמלה. ב-17 בינואר 2020, דוויל נחלה הפסד לאלכסה בליס. באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-26 בינואר, דוויל התחרתה בקרב הרויאל ראמבל המסורתי, כשנכנסה לקרב כמספר העשירי, הספיקה להדיח את מרסדס מרטינז, אך הודחה על ידי אלכסה בליס וביאנקה בלאייר. חמישה ימים לאחר מכן, דוויל ורוז הפסידו בקרב זוגות לאלכסה בליס וניקי קרוס. ב-6 במרץ, דוויל ורוז ניצחו את כרמלה ודנה ברוק.
תחרות יחידנית ותפקיד סמכותי (2020–היום)
לאחר שרוז הייתה מעורבת בעלילה רומנטית עם אוטיס ודולף זיגלר בשנת 2020, נחשף ב-3 באפריל בפרק של התוכנית סמאקדאון, שדוויל הייתה אחראית ביחד עם זיגלר להרחקת אוטיס מרוז. דוויל ליוותה את אותו זיגלר לקרב שלו מול אוטיס בלילה השני של האירוע רסלמניה 36, שנערך ב-5 באפריל, כשבמהלך הקרב היא הותקפה על ידי אותה רוז; בקרב זה, אוטיס היה בצד המנצח, כשלאחר הקרב, אוטיס ורוז התנשקו בזירה. מאוחר יותר באותו החודש, דוויל נשבעה להרוס את חייה של רוז, כשב-8 במאי, דוויל גברה על מנדי רוז. שבועיים לאחר מכן, דוויל ודולף זיגלר גברו על מנדי רוז ואוטיס בקרב זוגות מעורב. בחודש יולי, דוויל תקפה את רוז מאחורי הקלעים ואף גזרה חלק משיערה של האחרונה. השתיים היו אמורות להתמודד זו מול זו בקרב שיער נגד שיער באירוע סאמרסלאם, אך עקב החובה של דוויל להיות נוכחת בבית המשפט לאחר ניסיון חטיפה בביתה, עורך דינה הציע לה לא לגזור את שיערה, לכן התניית הקרב ביניהן שונתה לקרב ללא פסילות המפסידה עוזבת את ה-WWE. בקרב זה, שנערך ב-23 באוגוסט, דוויל הפסידה וכתוצאה מכך נאלצה לעזוב את הארגון. לאחר הפסד זה, היא נעדרה מן המרקע.
ב-1 בינואר 2021 בפרק של התוכנית סמאקדאון, דוויל חזרה ל-WWE. לאחר מכן, היא קיבלה תפקיד סמכותי כעוזרת של בכיר הנהלת הארגון, אדם פירס במותג סמאקדאון. בנוסף, היא החלה להופיע במותג Raw, כשקיבלה החלטות בעצמה ואף ביטלה את השעייתה של שארלוט פלייר לאחר שפירס היה אחראי להשעיה זו ואף הוסיפה אותה לקרב על אליפות הנשים של Raw באירוע רסלמניה באקלאש. באוגוסט 2021, היא הייתה מעורבת בפיוד עם נעמי, פיוד שהתפתח בעקבות העקשנות של נעמי לקבל קרבות. ב-28 בינואר 2022 בפרק של התוכנית סמאקדאון, דוויל הפסידה בקרב יחידים לנעמי. באירוע תא ההדחות, שנערך ב-19 בפברואר, דוויל יחדיו עם שארלוט פלייר הפסידו לנעמי ורונדה ראוזי. ב-4 במרץ בפרק של התוכנית סמאקדאון, דוויל הפסידה בקרב יחידים לרונדה ראוזי כתוצאה מהכנעה. ב-16 במאי בפרק של התוכנית Raw, דוויל הפסידה לאלכסה בליס. ב-22 ביולי, דוויל הפסידה לראקל רודריגז. ב-9 בספטמבר בפרק של התוכנית סמאקדאון, דוויל הפסידה לרונדה ראוזי כתוצאה מהכנעה. ב-12 בספטמבר בפרק של התוכנית Raw, דוויל הפסידה לביאנקה בלאייר בקרב שאינו היה על תוארה של האחרונה. ב-3 בפברואר 2023 בפרק של התוכנית סמאקדאון, דוויל כשלה בניסיונה לזכות באליפות הנשים של סמאקדאון לאחר שהפסידה לאלופה, שארלוט פלייר.
חיים אישיים
ברנאטו היא לסבית, מה שהופך אותה למתאבקת המוצהרת הראשונה מקהילת הלהט"ב בארגון ה-WWE.
ב-1 במרץ 2023, דווח שברנאטו נעצרה בניו ג'רזי בגין החזקת נשק שלא כדין.
יהודייה עם תפוזים
יהודייה עם תפוזים הוא ציור שמן על בד מעשה ידי הצייר הפולני אלכסנדר גרימסקי, שהושלם בשנת 1881. הציור ונרכש על ידי ב-1928, נבזז על ידי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה, והוחזר לפולין רק בשנת 2011.
תיאור
הציור נעשה על ידי גרימסקי בוורשה בין 1880 ל-1881. בציור נראה בעלת חנות יהודייה (שהונצחה על ידי האמן בציור אחר, "יהודיה עם לימונים"). האישה לבושה בבגדים בלויים. יש לה כיסוי על הראש וצעיף על הכתפיים. היא נושאת שני סלי תפוזים. ברקע נראים גגות בתי העיר ורשה. פניה של האישה רציניות. לחייה המודגשות והקמטים הבולטים מגבירים את השפעת העצב וחוסר האונים המשתקפים בדמותה. לעומתם עומדים התפוזים, שצבעם מהווה התייחסות לחיים, לחום ולאקלים הדרומי. הצייר חתם את שמו בפינה השמאלית התחתונה ושם את שם העיר שבה צייר את התמונה.
היסטוריה
התמונה הייתה שייכת במקור לחנות העתיקות Dom Sztuki בוורשה, והיא נרכשה על ידי המוזיאון הלאומי של ורשה ב-23 בפברואר 1928. במהלך הביזה של פולין במלחמת העולם השנייה, הציור נגנב על ידי הנאצים. מאז 1945 חיפשו הרשויות בפולין את מקום הימצאה. ב-26 בנובמבר 2010 הופיע הציור בשוק עתיקות בבוקסטהודה, גרמניה. משרד התרבות והמורשת הפולנית החל במשא ומתן להחזרת הציור לפולין. ב-15 ביולי 2011, לאחר ששילמה קרן PZU הפולנית לבעלים הגרמני, חזרה התמונה למוזיאון הלאומי. הסכום ששולם לא פורסם.
צמחיית ארץ ישראל
צמחיית ארץ ישראל היא שם כולל לצמחים הגדלים בר ברחבי הארץ, מלבד צמחי תרבות הגדלים בזכות פעולת אדם.. צמחיית הארץ כוללת כ-2,700 מינים המתחלקים ל-130 משפחות, מתוכם 264 מינים הוגדרו כצמחים מוגנים על פי חוק.
הצומח בארץ מתאפיין בגיוון רב עקב ריבוי אזורי האקלים השונים של ארץ ישראל. החל מההאזור האירנו-טורני המאפיין את צפון ישראל וכלה באקלים המדברי של הנגב. צורות הצומח הנפוצות בארץ ישראל הם החורש הים-תיכוני, הבתה והגריגה.
העצים האופייניים לארץ ישראל הם הזית, האלון, האלה, התאנה, החרוב והשיטה. בארץ ישראל מספר עצים עתיקים, שנשמרו הודות לפולחן מקומות וקברים קדושים וכן חקלאות מצד תושבי הארץ לאורך ההיסטוריה. עם הקמת מדינת ישראל החלה קרן קיימת לישראל בנטיעת יערות רבים, רובם הם יערות מחטניים.
בארץ ישראל פרחים רבים, כאשר האהובים והידועים ביותר ביניהם הם כלנית מצויה, רקפת מצויה, אירוסי ההיכל, צבעוני, נרקיס, תורמוס ההרים ושושן צחור - כולם צמחים מוגנים בישראל. לצידם פורחים בשפע גם חרציות, סביונים, לוטם, פרג אגסני, חרדל השדה, פשתה שעירה, מרגנית השדה ומספר מינים פולשים בהם החמציץ הנטוי וטיונית החולות.
נוף הצומח
נוף צומח הוא המראה של חבל ארץ מסוים מבחינת הצמחים הגדלים בו – גודלם, צפיפותם, צורות החיים הנפוצות, שכיחות יחסית של צורות חיים וכדומה. נוף הצומח הוא ביטוי מדויק מאוד של תנאים פיזיים בשטח ושל ההיסטוריה של ההפרעות שעבר השטח.
רב-גווניות בצומח
הגורמים המשפיעים על הרב-גווניות של המינים על פני כדור הארץ בכלל וכמובן גם בארץ ישראל הם אלה:
ה"סינדרום"
פיטוגאוגרפיה היא תחום בבוטניקה העוסק בחקר התפוצה הגאוגרפית של צמחים. מכונה גם גאובוטניקה. אזור גאוגרפי מוגדר של צמחים הוא מתוחם פיזית ומתאפיין על ידי אקלימו, צמחייתו והצומח שלו. כלל הגורמים המשפיעים על מאפייני הצמחייה האזורית: האקלים, הקרקע והטופוגרפיה הנקראים בשם הקולקטיבי סינדרום
יש ארצות שכל שטחם הוא בתוך אזור אחד, כמו בארצות מרכז אירופה. יש ארצות, כמו ארץ ישראל בה נפגשים ארבעה אזורים פיטוגאוגרפיים: האזור הים-תיכוני, האזור האירנו-טורני, האזור הסהרו-ערבי וההאזור הסודאני.
מאמצי שימור מקומיים
בנק הגנים לצמחי ארץ ישראל שבמנהל המחקר החקלאי הממוקם בקריה החקלאית בבית דגן משמש כבנק הזרעים של צמחי ארץ ישראל.
כסמלים לאומיים
הכלנית (Anemone coronaria) נבחרה לפרח הלאומי של ישראל במשאל שערכו החברה להגנת הטבע ו-ynet ב-2013 ובו השתתפו עשרות אלפי ישראלים. הכלנית פורחת בשלל צבעים (לבן, סגול-כחול, ורוד ואדום עז) ויוצרת מרבדי פריחה בתקופת החורף. במקורות היהודיים נקראה גם "שושנת המלך". הכלנית היא צמח מוגן וקטיפתו אסורה.
בט"ו בשבט 2021, הוכרז עץ הזית כעץ הלאומי בתחרות שקיימה קק"ל לציון חגיגות ה-120 שנה לקרן קיימת לישראל. הזית הוא אחד משבעת המינים בהם נשתבחה הארץ.
ישנם מספר פרחים נוספים המזוהים במיוחד עם ישראל:
בקולנוע ובטלוויזיה
בסדרת-טבע התיעודית, ישראל הפראית, מופיעים צמחים ארץ-ישראלים שונים במהלך הפרקים.
בוסניה והרצגובינה
בּוֹסְנִיָּה וְהֶרְצֶגוֹבִינָה (בבוסנית וקרואטית: Bosna i Hercegovina; בסרבית באותיות קיריליות: Босна и Херцеговина) היא מדינה באזור חבל הבלקן שבדרום אירופה עם שטח של כ-51,129 קילומטר רבוע ואוכלוסייה של 3,247,759 נכון ל-2022. המדינה כוללת אוכלוסין משלושה לאומים: בוסניאקים-מוסלמים המהווים את רוב אזרחיה, ולצדם מיעוטים משמעותיים של סרבים-נוצרים-אורתודוקסים ושל קרואטים-קתולים; שלושה לאומים אלה מכונים גם בשם "העמים המרכיבים". אזרחי המדינה בכללותם נקראים בוסנים. המדינה מורכבת משתי ישויות בעלות ניהול עצמי רחב: הפדרציה של בוסניה והרצגובינה ורפובליקה סרפסקה.
המדינה גובלת מצפון וממערב בקרואטיה, ממזרח בסרביה, ומדרום במונטנגרו. המדינה מוקפת כולה יבשה, למעט קו חוף של כ-24 קילומטרים בחוף הים האדריאטי, מה שהופך אותה למנותקת מהים ומהמסחר הימי. עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר היא סרייבו.
בעבר הייתה המדינה חלק משש המדינות שהרכיבו את הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. בוסניה והרצגובינה קיבלה את עצמאותה במהלך מלחמות יוגוסלביה, בשנות ה-90 של המאה ה-20.
מבחינה מדינית, המדינה מחולקת לשתי ישויות: רפובליקה סרפסקה הסרבית, והפדרציה של בוסניה והרצגובינה הבוסניאקית-קרואטית. בוסניה היא האזור הגאוגרפי המרכזי של המדינה, והרצגובינה היא האזור הדרומי, שקיבל את שמו במאה ה-19.
מקור השם
השם בוסניה מקורו בשם הנהר בוסנה, ששמו גזור מהשורש 'בוס', שמשמעותו בשפות הודו-אירופיות רבות "מים זורמים". האזכור הראשון של השם בוסניה הוא משנת 958, עת הפך הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס את האזור לאזור מנהלי בשם בוסניה בתוך האימפריה הביזנטית.
ב-1440 נשלט האזור על ידי השליט סטייפאן ווקצ'יץ' קוסאצ'ה (Stjepan Vukčić Kosača). אותו שליט קרא לעצמו בכמה שמות, ביניהם "הרצוג (בגרמנית: דוכס) של סנט סאוה", הלורד של חאום ופרימוריה, והדוכס הגדול של ממלכת בוסניה. האזור בו שלט נקרא מאוחר יותר בשם אדמת הרצוג או הרצגובינה.
התקופה הפרה-סלאבית
בוסניה יושבה בסוף תקופת האבן החדשה. בראשית תקופת הברונזה אנשי תקופת האבן הוחלפו על ידי שבטים הודו-אירופאים אילירים. הקלטים החלו להגר לאזור במאה השלישית לפני הספירה ובמאה ה-4 לפני הספירה תוך כדי גירוש השבטים האילירים. עם זאת, ישנם כמה שבטים קלטים ואילירים שהתמזגו ביניהם. השוני הרב בין השבטים בא לידי ביטוי בעיקר בשפת הדיבור. במאה השלישית לפני הספירה פרצה מלחמה בין השבטים האילירים לרומאים. בתקופה הרומאית התיישבו באזור אנשים מכל רחבי האימפריה הרומית לצד השבטים האילירים. הנצרות הגיע לאזור במאה הראשונה לספירה.
לאחר פיצולה הסופי של האימפריה הרומית, האזורים דלמטיה ופאנוניה שהיו בבוסניה של היום סופחו לאימפריה הרומית המערבית. האזור נכבש על ידי האוסטרוגותים בשנת 455, ומאוחר יותר על ידי האלנים וההונים. במאה ה-6, הקיסר יוסטיניאנוס הראשון כבש את האזור וסיפח אותו לאימפריה הביזנטית.
הסלאבים היגרו לאזור מאזורים בצפון מזרח אירופה יחד עם עמים אחרים שהגיעו מאותו אזור. הם פלשו לאימפריה הרומית המזרחית והתיישבו בבוסניה והרצגובינה של היום. הקרואטים והסרבים הגיעו בפלישה השנייה של העמים הסלאבים.
תקופת ימי הביניים
בימי הביניים הוקמה ישות פוליטית במערב חבל הבלקן, עם הפלישה הסלאבית שהתחוללה מוקדם יותר. שבטים אלה הביאו עמם את המבנה הסוציאלי והשבטי והקימו שיטה פיאודלית רק עם פלישת הפרנקים במאה ה-9, באותה העת בה העמים הדרום סלאבים קיבלו את הנצרות.
ממלכת סרביה וקרואטיה פיצלה את השליטה בבוסניה והרצוגבינה. בהמשך, השליטה באזור עברה לסירוגין בין ממלכת הונגריה לאימפריה הביזנטית והאזור נהפך לאזור סכסוך. במאה ה-12 האזור פוצל שוב ומאוחר יותר נעשה עצמאי תחת שלטון שליט מקומי הנושא בתואר באנס. השליט הראשון, באן קואלין, השיג שקט ושלום שנמשכו כ-20 שנים, על אף צורך לתמרן בין הנאמנות לכנסייה הבוסנית לבין הנאמנות לכנסייה הקתולית. בתקופת שלטונו פרח המסחר עם אזורים שכנים כונציה.
היסטורית בוסניה במאה ה-14 החלה בסכסוך בין שתי משפחות - שוביץ' (Šubić) וקוטרומניץ' (Kotromanić). הסכסוך הסתיים ב-1322 כאשר סטייפאן קוטרומאניץ' ה-2 (Stjepan II Kotromanić) היה לבאן (שליט). עד למותו ב-1353 הוא הצליח להגדיל את שטחי הממלכה מצפון וממערב וכן סיפח את זאומליה וחלקים מדלמטיה. תחת שלטונו של אחיינו-יורשו טוורטקו (Tvrtko), בוסניה גדלה גם בכוחה וגם בשטחה, עד שלבסוף הפכה לממלכה עצמאית ב-1377. לאחר מותו ב-1391, בוסניה החלה נחלשת.
התקופה העות'מאנית
האימפריה העות'מאנית שהחלה בכיבוש אירופה היוותה איום גדול על אזור חבל הבלקן באמצע המאה ה-15. לבסוף לאחר עשור של אי יציבות בבוסניה נפלה בוסניה ב-1463, הרצגובינה נפלה בשנת 1482. בגיבויה של ממלכת הונגריה מוקמת מחדש "ממלכת בוסניה" עד לפירוקה בשנת 1527.
נפילת בוסניה לידי האימפריה העות'מאנית החלה תקופה חדשה בהיסטוריה של בוסניה והביאה לשינויים מהותיים בתרבותה ובפוליטיקה במדינה. העות'מאנים התירו לבוסניה לשמר את זהותה בכך ששילבו אותה כפרובינציה נפרדת באימפריה העות'מאנית, תוך שמירה על שמה ההיסטורי ושלמותה הטריטוריאלית. בכך הייתה בוסניה למקרה יוצא דופן בשליטת האימפריה העות'מאנית בבלקנים.
העות'מאנים הביאו למספר שינויים משמעותיים במינהל הסוציו-מדיני, כולל שיטת רישום המקרקעין והבעלות בהם, ארגון מחדש של יחידות השלטון המקומיות והשיטה מורכבת של דירוג חברתי על פי מעמדות ודתות. לשלוש מאות שנות השלטון העות'מאני הייתה גם השפעה ניכרת על הרכב האוכלוסייה בבוסניה, אשר השתנתה מספר פעמים עקב כיבושי האימפריה, המלחמות התכופות עם המעצמות האירופיות, גלי הגירה כתוצאה מאילוצים כלכליים והוראות שלטוניות, ומגיפות. בסיום השלטון העות'מאני היה המגזר המוסלמי, דובר שפה סלאבית, לגדול ביותר באוכלוסייה, זאת כתוצאה מהגבלות שהטיל השלטון והמרות דת מטעמי נוחיות. הקהילות הנוצריות בבוסניה ידעו גם הן שינויים משמעותיים. הפרנציסקנים הבוסנים (והקהילה הקתולית כולה) זכו להגנה כלשהי בצווים שלטוניים רשמיים, בעוד הכנסייה הבוסנית נעלמה לחלוטין.
ככל שהתארך שלטון האימפריה העות'מאנית בבלקנים השתפר המצב הביטחוני בבוסניה והשתפרה הרווחה בפרובינציה. מספר ערים, בהן סרייבו ומוסטאר, נוסדו והתפתחו לכלל מרכזים אזוריים למסחר ולתרבות עירונית, כפי שתיעד בשנת 1648 הנוסע העות'מאני אווליה צ'לבי. ערים אלה זכו למימון הסולטאן לבניית מבנים רבים בסגנון האדריכלות הבוסנית, כך למשל נבנתה הספרייה הראשונה בסרייבו, מדרסות, בית ספר להגות סופית, מסגדים, הגשר הישן במוסטאר, ועוד.
כמה מבני בוסניה אף השפיעו על תרבותה ומדיניותה של האימפריה העות'מאנית באותה עת. מגויסים מבני בוסניה היוו חלק משמעותי מהצבא העות'מאני בקרב מוהאץ' ובעימותים צבאיים אחרים, רבים מבני בוסניה עלו בסולם הדרגות והגיעו לעמדות פיקוד בכירות. כמה מבני בוסניה בלטו בהגות הסופית ובשירה בטורקית, אלבנית, ערבית ובשפות הפרסיות.
בית הכנסת צוף דבש
בית הכנסת קרוי על שם רבי דוד בן שמעון, (ראשי תיבות דב"ש), שהגיע לארץ ישראל ממרוקו בשנת 1854, והקים את שכונת מחנה ישראל, אחת השכונות הראשונות שנבנו מחוץ לחומות העיר העתיקה.
בוסניה והרצגובינה
שלטון אוסטרו-הונגריה
לאחר ההשתלטות הגיעו שלטונות האימפריה האוסטרו-הונגרית להסכם עם הבוסנים, אולם בחלקים הדרומיים של בוסניה נותרו מתחים. שלטונות אוסטרו-הונגריה החלו בשורה של רפורמות חברתיות ומינהליות במדינה, אשר הפכו את בוסניה והרצגובינה ל"מושבה קולוניאלית למופת". במטרה לבסס את היציבות המדינית באזור, ולהפיג את המתחים עם לאומנים סלאביים בדרום, בית הבסבורג פעל לקודיפיקציה של מערכת החוקים המקומית, להנהגת מדיניות שלטונית חדשה ולהנהגת מודרניזם. בסרייבו בנה השלטון שלוש כנסיות קתוליות.
בית הכנסת צוף דבש
היסטוריה
מִרְשם הרכוש של הקהילה, אשר נכתב אחרי מותו של בן שמעון ב-1879, מונה חצר עם שני בתי כנסת, כשבית כנסת צוף דבש מתואר כגדול שביניהם, ומקוואות. המִרְשם מוסיף, כי אנשים היו קמים בכל חצות כדי ללמוד בבית הכנסת. הקומה העליונה אשר כללה שלושה חדרים, הכילה את התלמוד תורה. בקומה התחתונה שוכנו חדר הישיבות של מועצת הקהילה, כמו גם שני חדרים קטנים שבהם חיו האלמנות שניקו את החצר.
בוסניה והרצגובינה
שלטון אוסטרו-הונגריה
ב-18 ביוני 1881, שלוש שנים לאחר שהשתלטה על בוסניה והרצגובינה, קיבלה האימפריה האוסטרו-הונגרית הכרה גרמנית ורוסית בסיפוח חבל ארץ זה, עם הקמתה מחדש של ברית שלושת הקיסרים. אולם, עם עלייתו לשלטון של ניקולאי השני, קיסר רוסיה, חזרה בה רוסיה מן ההסכם והודיעה בשנת 1897 כי יש מקום לבחון מחדש את סיפוח בוסניה במועד עתידי שלא צוין.
בית הכנסת צוף דבש
היסטוריה
החדרים הכיפתיים הוקדשו ב-1988 על ידי הקהילה הצרפתית. הבניין משמש גם כישיבה.
בוסניה והרצגובינה
שלטון אוסטרו-הונגריה
ב-2 ביולי 1908 בתשובה לתביעה אוסטרו-הונגרית, הציע שר החוץ הרוסי אלכסנדר איזוולסקי (ברוסית: Александр Петрович Извольский) לתמוך בסיפוח בוסניה בתמורה לתמיכתה של וינה במאמצי רוסיה לזכות בגישה של הצי הרוסי לים התיכון דרך הדרדנלים. לאור התמיכה הרוסית, לראשונה מזה 11 שנים, בסיפוח בוסניה, פרסמו שלטונות אוסטרו-הונגריה ללא תאום מראש עם הרוסים, ב-6 באוקטובר 1908, הכרזה על סיפוח בוסניה והרצגובינה. התגובה הבינלאומית החריפה להכרזה זו גרמה לתחילת משבר בוסניה. מאמץ רוסי נגד הסיפוח כשל לאחר שבריטניה וצרפת סירבו לתמוך בו, משכך הרוסים ומדינת החסות שלהם סרביה, נאלצו להכיר בסיפוחה של בוסניה והרצגובינה לאימפריה האוסטרו-הונגרית במרץ 1909.
המתחים המדיניים באזור הגיעו לשיא ב-28 ביוני 1914 כאשר גברילו פרינציפ, חבר בקבוצת היד השחורה, רצח את יורש העצר האוסטרו-הונגרי הארכידוכס פרנץ פרדיננד ורעייתו בסרייבו. אירוע זה היה הניצוץ שהצית את מלחמת העולם הראשונה. אף שבין הכוחות הלוחמים של מדינות שונות היו אף בוסנים, בוסניה והרצגובינה כמעט ולא ידעה נזקים ישירים מן המלחמה הגדולה.
ממלכת יוגוסלביה
בעקבות מלחמת העולם הראשונה שולבה בוסניה במדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים (שהצטרפה מאוחר יותר לסרביה). החיים בבוסניה והרצגובינה הושפעו משני גורמים עיקריים: המצב הסוציו-אקונומי והמצב הפוליטי. הממשלות והקואליציות ביוגוסלביה התחלפו בצורה תכופה יותר ויותר. המאבקים הפוליטיים העיקריים היו בין הקרואטים שרצו פיזור ממשלות וסמכויות לאזורים השונים לבין הריכוזיות של הסרבים. במהלך תקופה זו חולקה בוסניה והרצגובינה ל-33 מחוזות שנקראים אובלאסטה (Oblast) על פי אזורים גאוגרפיים. חלוקה זו החליפה את החלוקה הישנה לששת המחוזות.
ייסוד ממלכת יוגוסלביה ב-1929, חילק מחדש את בוסניה והרצגובינה למספר אזורים על פי מוצא אתני והיסטורי, עקב זאת הזהות הבוסנית המאוחדת התפרקה. המתיחות הסרבית-קרואטית על מבנה יוגוסלביה לא הביאה בחשבון את מצב בוסניה והרצגובינה. הסכם צווטקוביץ'-מאצ'ק (Cvetković-Maček), שהוליד את מדינת קרואטיה ב-1939, מיקם את בוסניה והרצגובינה בין סרביה לבין קרואטיה. יוגוסלביה נכבשה לבסוף על ידי הצבא הגרמני ב-6 באפריל 1941.
מלחמת העולם השנייה
כאשר ממלכת יוגוסלביה נכבשה על ידי הכוחות הגרמנים במלחמת העולם השנייה, כל בוסניה הועברה לשלטון מדינת קרואטיה שהייתה בובה נאצית (כמו צרפת של וישי).
השלטון הנאצי בבוסניה הוביל רדיפות ורציחות, ומאוחר יותר השמדה כללית של האוכלוסייה היהודית. מדינת הבובה הקרואטית התנכלה גם לאוכלוסייה הסרבית המקומית. בעקבות זאת סרבים רבים הצטרפו לצ'אטניקים, ארגון מורדים סרבי מלוכני שנלחם מלחמת גרילה נגד כוחות הכיבוש. אנשי הארגון ביצעו גם רציחות, בעיקר נגד אזרחים מוסלמים בוסניאקים שהיו תחת אזור שלטונם.
בתחילת 1941, יוגוסלביה הקומוניסטית תחת שלטונו של יוסיפ ברוז טיטו ארגנה קבוצות התנגדות רב-אתניות, שנקראו הפרטיזנים, שנלחמו נגד כוחות הציר והפרטיזנים המלוכנים (הצ'טניקים). ב-25 בנובמבר 1943 המועצה האנטי פשיסטית לשחרור יוגוסלביה החליטה בוועידה ביאיצה לייסד מחדש את בוסניה והרצגובינה כרפובליקה בתוך יוגוסלביה בגבולות שנקבעו על ידי העות'ומנים במאה ה-19 (באופן רשמי, בוסניה והרצגובינה הוקמה רק ב-1946 לאחר כתיבת החוקה שהפכה את בוסניה והרצגובינה באופן רשמי לאחת משש הרפובליקות שהרכיבו את המדינה החדשה). בסוף מלחמת העולם השנייה הוקמה הרפובליקה הפדרלית העממית של יוגוסלביה שאיגדה בפדרציה את המדינות מקדוניה, מונטנגרו, סרביה, בוסניה והרצגובינה, קרואטיה וסלובניה. ב-1963 הפדרציה שינתה את שמה לרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
יוגוסלביה ה"עממית" וה"סוציאליסטית"
בזמן תקופת המשטר הקומוניסטי הייתה בוסניה והרצוגבינה מדינה במסגרת פדרציה של יוגוסלביה. בשל מיקומה של בוסניה בלב הפדרציה, היא נבחרה לשמש כמרכז פיתוח תעשיית הביטחון הצבאית. הדבר גרם לריכוז גדול של נשק ואנשי צבא בבוסניה. במשך רוב התקופה היוגוסלבית, בוסניה הייתה מדינה שלווה ומשגשגת מאוד, עם תעסוקה גבוהה, כלכלה תעשייתית ויצואנית חזקה, עם מערכת חינוך טובה וביטחון חברתי ורפואי לכל אזרח. החל משנות ה-60 וה-70 מספר חברות בינלאומיות כגון פולקסווגן, מרלבורו, הולידיי אין וקוקה-קולה הקימו מפעלים במדינה. בשנת 1984 העיר סרייבו אירחה את אולימפיאדת החורף.
בשנות החמישים, השישים והשבעים החלה בבוסניה עלייה של אליטה פוליטית, המורכבת מפוליטיקאים שעבדו עם המערכת הסוציאליסטית, אך הגנו על הריבונות הבוסנית. שאיפותיהם נעשו רלוונטית בסערה הפוליטית של שנות השמונים, לאחר מותו של טיטו, וכיום הם נחשבים כמבשרי העצמאות הבוסנית. ברם, הרפובליקה לא יכלה להימנע מעליית הלאומנות שאפיינה את התקופה, כאשר עם נפילת הקומוניזם ופירוק יוגוסלביה התערערה דוקטרינת הסובלנות שאפיינה משטר זה.