cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מיני אנדן
קריירת דוגמנות
הופיעה בין היתר על שערי המגזינים "ווג", "Elle", "קוסמופוליטן", מארי קלייר" ו"GQ", ודיגמנה לחברות נודעות כמו "הוגו בוס", "גוצ'י", "לואי ויטון", "ארמני", "קלווין קליין", "מושינו" ו"Celine", ולקמפיינים של מעצבי אופנה מצליחים כמו דונה קארן, טומי הילפיגר, מקס עזריה ועמנואל אונגרו.
קרייר בטלוויזיה וקולנוע
בשנת 2001 היא הייתה שופטת בתחרות מיס תבל, בין היתר לצד הזמר מארק אנתוני. החל מ-16 בפברואר 2005 החלה להנחות את הגרסה השוודית של תוכנית המציאות "הטופ מודל הבאה" בשתי עונותיה הראשונות.
תפקידה הקולנועי הראשון היה בסרט "Point and Shoot", כשלאחריו החלה להופיע באופן קבוע בסדרות טלוויזיה ובסרטים, בין היתר בסדרות "הפמליה", ב"ניפ/טאק", ב"צ'אק", ב"בטי", ב"CSI: מיאמי", ובסרטי הקולנוע "המכונאי" ב"החברה של החבר הכי טוב שלי" ו"פשוט מאוהבת".
חיים אישיים
בשנת 2001 נישאה לדוגמן טאבר שרודר. לזוג יש ילד אחד יחד והם מתגוררים בלוס אנג'לס.
כלא אוקרסטין
בית המעצר אקרסצנה, הנקרא באופן רשמי בית המאסר הפלילי של משטרת מינסק (בבלארוסית: Цэнтра ізаляцыі правапарушальнікаў ГУУС Мінгарвыканкама), הוא כלא לפני משפט בעיר מינסק שבבלארוס הידוע לשמצה כמרכז מעצר לפעילי האופוזיציה בבלארוס שנעצרו במהלך הפגנות המוניות נגד המשטר האוטוריטרי של הנשיא אלכסנדר לוקשנקו.
שם
בית הכלא מכונה לרוב בשמו הבלתי פורמלי אוקרסטינה או אקרסטצינה. מקור השם בשמו של הרחוב בו הוא נמצא (הרחוב נקרא על שמו של טייס מטוס התקיפה ממלחמת העולם השנייה, גיבור ברית המועצות בוריס אוקרסטין).
עינויים
על פי דיווחים רבים, מפגינים רבים שנעצרו במהלך ההפגנות בבלארוס בשנת 2020 עברו עינויים באוקרסטין על ידי שוטרים וסוהרי המקום.
קלי קרפט
קלי נייט קרפט (באנגלית: Kelly Knight Craft, לבית גילפויל נולדה ב-24 בפברואר 1962) היא אשת עסקים ודיפלומטית אמריקאית, שכיהנה כשגרירת ארצות הברית באומות המאוחדות. לפני כן כיהנה כשגרירת ארצות הברית בקנדה, והאישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה. ב-2007 היא התמנתה על ידי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש לנציגה מתחלפת של ארצות הברית באומות המאוחדות, שם התמקדה באינטרסים של ארצות הברית באפריקה. היא הייתה נציגה של הוועידה הרפובליקנית הלאומית שנערכה בקנטקי היא עמדה בראש חברת ייעוץ כלכלי, "Kelly G. Knight LLC", שמרכזה בלקסינגטון, קנטקי.
ב־22 בפברואר 2019 הודיע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ כי החליט למנות את קרפט לתפקיד שגרירת ארצות הברית באו"ם.
ביוגרפיה
קלי קרפט נולדה ב-1962, בתו של הווטרינר ד"ר בובי גילפויל ושרי דייל גילפויל. אביה היה פעיל המפלגה הדמוקרטית, שפעם כיהן כיושב ראש מחוז ברן, של המפלגה הדמוקרטית של קנטקי. היא גדלה בגלאזגו, קנטקי, וסיימה את בית הספר התיכון גלאזגו בשנת 1980. היא סיימה תואר ראשון מאוניברסיטת קנטקי בשנת 1984.
קלי קרפט תוארה כתורמת נדיבה למועמדים פוליטיים.
בשנת 2004, הייתה קרפט תומכת בולטת של ג'ורג' ווקר בוש, אשר מינה אותה כנציגה חלופית לאו"ם בשנת 2007. במסגרת המשלחת, האחריות שלה כללה ייעוץ לשגריר האו"ם בנוגע למדיניות ארצות הברית לגבי אפריקה.
בשנת 2016 תרמו קרפט ובעלה הנוכחי מיליוני דולרים למועמדים רפובליקנים, שהתמודדו במסגרת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. לפני שתרמו יותר משני מיליון דולר לקמפיין של דונלד טראמפ, תמכו בני הזוג במרקו רוביו.
קרפט כיהנה בחבר הנאמנים של האלמה מאטר שלה, אוניברסיטת קנטקי, לתקופה המתחילה באוגוסט 2016, אך התפטרה כדי לקבל את תפקיד השגרירה בקנדה כעבור שנה.
ב-15 ביוני 2017, הייתה קרפט מועמדת של הנשיא דונלד טראמפ להיות שגרירת ארצות הברית בקנדה. מינויה אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-3 באוגוסט, והיא נכנסה לתפקיד ב-23 באוקטובר.
לאחר שניקי היילי הודיעה על התפטרותה מתפקיד שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות, הציע הנשיא טראמפ את התפקיד להת'ר נאוארט, ולאחר שהיא ויתרה על התפקיד, הודיע הנשיא טראמפ בחשבון הטוויטר שלו ב-22 בפברואר 2019, כי החליט למנות את קלי קרפט לתפקיד. היא תחליף את ג'ונתן כהן, שמכהן כשגריר בפועל, בכפוף לאישור הסנאט. ביוני במהלך השימוע בסנאט אמרה: "לא תהיה לישראל חברה טובה ממני באו"ם".
ב-31 ביולי 2019 אושר מינויה בסנאט, והיא נכנסה לתפקיד ב-12 בספטמבר אותה שנה.
חיים אישיים
קרפט נשואה בשלישית. היא נישאה לבעלה הראשון, דוד ס. מורוס, ואחר-כך נישאה לג'דסון נייט. היא נישאה לבעלה השלישי והנוכחי, ג'ו קרפט באפריל 2016. בעלה של קרפט הוא מיליארדר, מנהל בחברת כרייה שהיא יצרנית הפחם השלישית בגודלה במזרח ארצות הברית.
עמנואל בלבן
עמנואל בָּלָָּבָן (באנגלית: Emanuel Balaban; 27 בינואר 1895 – 17 באפריל 1973) היה פסנתרן ומנצח פרילנס, שלימד בבית הספר איסטמן למוזיקה ואחר בבית הספר ג'וליארד.
חייו
בלבן נולד לג'וזף בלבן ואולגה ריבמן בלבן בברוקלין, ניו יורק. הוא למד במכון לאמנות המוזיקה, אחר המשיך בלימודיו אצל פריץ בוש בגרמניה. אומנם כפסנתרן ניגן כמלווה לאפרם צימבליסט, מישה אלמן ואריקה מוריני, אך הוא נשא עיניו לניצוח. הוא היה מנצח בזמפר-אופרה בדרזדן וכן ניצח על תזמורות בברלין, ליפציג, ניו יורק ווושינגטון הבירה.
משנת 1929 עד 1944 ניהל את מחלקת האופרה בבית הספר איסטמן למוזיקה. ב-1947 הצטרף לסגל המורים של בית הספר ג'וליארד, משרה בה המשיך עד מותו. מ-1953 עד 1956 היה בסגל המורים של מרכז ברקשייר למוזיקה.
בניצוחו הוקלטו שתי אופרות מאת ג'אן קרלו מנוטי, "המדיום" ו"הטלפון".
כלב כנעני
כֶּלֶב כְּנַעֲנִי, המוכר גם בשמות "זאב כנעני", "רועה ארץ ישראלי" ו"רועה כנעני", הוא הכלב הגזעי היחיד שמוצאו בארץ ישראל. הגזע הכנעני משתייך לתת-המשפחה כלבי שפיץ.
היסטוריה
בעבר היה הגזע הכנעני נפוץ מאוד בכל אזור ארץ ישראל, מסיני עד סוריה. הוא מוכר עוד מימי התנ"ך ומופיע בציורי קיר באתרים ארכאולוגיים בני אלפי שנים. בתקופה העתיקה חיו כלבים אלה ככלבי להקה פראיים. במהלך השנים התרחש חיבור בינם לבין נוודי האזור, הבדואים, והכלבים שימשו ככלבי עבודה וככלבי שמירה.
מי שהביאה בעת החדשה להיכרות עם הגזע הייתה פרופ' רודולפינה מנצל, שהגיעה לארץ ישראל מאוסטריה בשנת 1934 והקימה ארגון של כלבי שירות לטובת "ההגנה". פרופ' מנצל מצאה כי הכלבים שמוצאם באזור זה הם המתאימים ביותר לשמש ככלבי עבודה משום יכולתם להסתגל לתנאי הסביבה הקשים ולתנאי אקלים קיצוניים, ומשום היותם קלים לאילוף ובעלי תכונות של נאמנות ונכונות לעבודה.
כיום כלבים אלו נמצאים בשימוש נרחב אצל הבדואים, לטובת שמירה על עדרי כבשים ומרעה.
אופי והתנהגות
כבן למשפחת כלבי השפיץ, הכנעני הוא כלב נאמן ביותר למשפחתו, אולם מעט מרוחק. נטייתו לחפור בורות מעידה על חיי הבר, בהם נהג דרך קבע לחפור בורות כדי להטמין בהם מזון לעת חירום. עקב אופיו הפראי, הכנעני ניחן באינטליגנציה וביכולת הישרדות גבוהה מאוד. הכנעני הוא כלב טריטוריאלי ביותר ושומר בקנאות על סביבתו, לכן הוא כלב שמירה מעולה. הוא כלב חשדן ולרוב לא ייתן לאף אדם לגעת בו למעט בעליו. אם פולש לשטחו כלב זר, הוא עלול לתקוף במטרה להרוג.
בטבע הכנענים חיים בלהקות. בדומה לזאבים, הלהקות נשלטות על ידי זכר אחד ונקבה אחת ושאר חברי הלהקה מדורגים במדרג חברתי. קיימות להקות של כלבים כנעניים פראיים שחיות בטבע. בישראל ישנם כלבים פראיים בצפון בצבעי שחור ושחור לבן וככל שמדרימים הופכים הצבעים בהירים יותר ויותר.
הכנעני רואה במשפחה של בני האדם את הלהקה שלו ולכן יכול לקרות מצב שבו הוא ינסה לתפוס את ה"מנהיגות" על להקה זו וינהג בתוקפנות. על-מנת למנוע מצב זה יש לאלף את הכנעני מגיל צעיר. הכנעני לא יתקוף אדם, אלא אם כן יראה צורך לעשות זאת על-מנת להגן על הטריטוריה שלו, על זכויותיו ועל מעמדו בלהקה. במקרים רבים, הוא נוטה לגונן באופן מוגזם על הילדים במשפחה.
תיאור
הכנעני הוא כלב בינוני. שרירי, זריז וחזק ביחס לגודלו. כמו רוב כלבי השפיץ, אוזניו זקופות וזנבו נישא גבוה ומגולגל מעל הגב. פרוותו עבה וקשה והיא מגנה עליו מפגעי מזג האוויר. צבעה אדמדם, לבן, שחור, מנוקד או גוונים של חול. צבעי המדבר - חול, זהב, אדום וקרם - טיפוסיים לגזע.
ידועים שני טיפוסים של כנענים: 'טיפוס הקולי', בעל המבנה הריבועי; ו'טיפוס הדינגו', שאינו כלול עוד בתקן הגזע, גופו מאורך יותר, צווארו קצר יותר, אוזניו נפולות או מקופלות למחצה, ראשו מסיבי וכבד יותר.
גובהו הממוצע של הכנעני נע בין 50 ל-60 ס"מ, ומשקלו הממוצע בין 18 ל-25 ק"ג.
תוחלת החיים של הכנעני ארוכה יחסית – בין 16 ל-18 שנה, והוא אף יכול להגיע לגיל 20.
הכרה
הגזע הוכר על ידי ההתאחדות הישראלית לכלבנות בשנת 1963, על-פי המפרט הקביל הראשון אשר נכתב אודותיו על ידי פרופ' מנצל בשנת 1953. מאז נחשב הכלב הכנעני לגזע הלאומי של ישראל, ובשנת 1966 הוא הוכר גם על ידי הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות.
דומיניק מארו
דומיניק מארו (בסלובנית: Dominic Maroh; נולד ב-4 במרץ 1987) הוא כדורגלן סלובני-גרמני, המשחק בעמדת המגן באורדינגן 05 מהליגה הגרמנית השלישית. למארו שבע הופעות במדי נבחרת סלובניה.
קריירת מועדונים
מארו התחיל לשחק כדורגל מקצועני בקבוצת הילדים של TSV נקרטיילפינגן, משם עבר לשחק בשנת 2000 בקבוצת הנוער של SSV רויטלינגן. הוא קודם לסגל הבכיר של קבוצתו בשנת 2006. ב-21 ביוני 2008, מארו עבר לשחק בקבוצת המילואים של נירנברג. משחק הבכורה שלו בקבוצה הבכירה של נירנברג, היה ב-7 בנובמבר 2008 מול פ.ס.וו פרנקפורט. הוא כבש את שערו הראשון בקבוצה, ב-23 בנובמבר 2008, במשחק מול גרויטר פירת'. ב-8 ביוני 2012, מארו הצטרף ליורדת מהבונדסליגה, פ.צ. קלן. בשנת 2018 שוחרר מהקבוצה לאחר שירדה ליגה. בקיץ 2018 הצטרף מארו לעולה החדשה אל הליגה הגרמנית השלישית, אורדינגן 05.
קריירה בינלאומית
כבן לאב סלובני, מארו היה רשאי לשחק עבור הנבחרת הסלובנית, והוא יצא בהצהרה פומבית על רצונו לשחק עבורה, על אף שנולד בגרמניה. ב-2012, הוא זכה לזימון בכורה לנבחרת סלובניה על ידי המאמן סלבישה סטויאנוביץ'. בכורתו הבינלאומית הייתה ב-15 באוגוסט 2012, במשחק ידידות מול נבחרת רומניה, כאשר נכנס כמחליפו של מרקו שולר בדקה ה-90 של המשחק.
חזרת הש"ץ
חזרת שליח הציבור (או חזרת הש"ץ) היא חלק מהתפילה היהודית, בו שליח הציבור חוזר על תפילת העמידה לאחר שכל המתפללים במניין אמרו אותה בלחש. חזרת הש"ץ מתקיימת בתפילות שחרית, מוסף, מנחה ובתפילת נעילה.
היסטוריה
חזרת הש"ץ תוקנה על ידי אנשי כנסת הגדולה, בשביל שגם האנשים שאינם יודעים את נוסח תפילת העמידה בעל־פה יוכלו להתפלל, בכך שהם שומעים את שליח הציבור ועונים אמן. לתקנה זו הייתה משמעות רבה טרם המצאת הדפוס, שכן לרוב המתפללים לא היה סידור כתוב, והאנשים שלא ידעו בעל־פה את נוסח התפילה לא יכלו להתפלל לבד.
גם לאחר המצאת הדפוס והימצאות סידורים בבתי הכנסת, מנהג חזרת הש"ץ ממשיך להתקיים בכל תפוצות ישראל, מכמה סיבות: א. תקנות חז"ל, גם אם בטל טעמן, הן אינן בטלות. ב. בחזרת הש"ץ נאמרים קטעי תפילה חשובים, כגון קדושה ומודים דרבנן, שלא נאמרים בתפילה שכל יחיד אומר בלחש. ג. חזרת הש"ץ מועילה לפי חלק מהדעות להוציא ידי חובה יחיד שטעה בתפילתו, על ידי שיאזין לשליח ציבור.
סדר החזרה והלכותיה
בשבתות מיוחדות ובחגים, אצל קהילות מסוימות נוספים פיוטים בתוך חזרת הש"ץ.
לקיום חזרת הש"ץ יש צורך במניין, ולכן היא נחשבת לעיקרה של התפילה בציבור, שחשובה מאוד ביהדות. מסיבה זו, יחיד או אפילו מספר יחידים שמתפללים אינם חוזרים על התפילה. אם ישנם מספר אנשים שכבר התפללו והם משלימים למניין לאחרים שטרם התפללו או שהזמן קצר ניתן לקיים תפילה קצרה שבה נאמרות רק שלוש הברכות הראשונות וקדושה בקול והשאר בלחש וזאת ללא תפילה בלחש קודם החזרה.
על פי ההלכה היהודית, במהלך חזרת הש"ץ הציבור צריך לשתוק ולהקשיב לחזן כדי לענות "אמן" לאחר הברכות, וגם לא יתפלל או ילמד תורה אז. רבנו אשר כתב בשו"ת שלו שאם אין בבית הכנסת תשעה אנשים המקשיבים לחזן,.
יש נוהגים לעמוד בשעת חזרת הש"ץ.
הצורך בתפילת הלחש
במשנה במסכת ראש השנה מובאת דעת חכמים, שיש להתפלל תפילה בלחש בנוסף לקיום החזרה. בברייתא ביארו חכמים, שהחזרה נועדה לאלה שאינם יודעים להתפלל בעצמם, אך היודעים צריכים להתפלל בעצמם. בהמשך המשנה מובאת שיטת רבן גמליאל, אשר חלק עליהם. לשיטתו, ניתן לקיים את החזרה ללא תפילת הלחש וכולם ישמע אותה ויצאו בה ידי חובתם.
בתלמוד פסק רבי יוחנן כדעת רבן גמליאל בתפילות ראש השנה ויום הכיפורים, בהן יש ברכות מיוחדות, שסביר שהציבור אינו מכיר. הרמב"ם פסק על פי רבי יוחנן, שבראש השנה וביום הכיפורים, יש לסמוך על שיטת רבן גמליאל.
בהמשך התלמוד (שם), הובאה דעת רבי שמעון חסידא, הסובר שגם לדעת רבן גמליאל, רק העם שבשדות נפטרים בתפילת שליח הציבור. הרי"ף והרא"ש הסבירו, שהעם שבשדות הם אלו שאינם יכולים לבוא להתפלל בבית הכנסת, מחמת טרדת הפרנסה. לשיטתם, אנשים אלו יוצאים ידי חובה, אף על פי שאינם באים לבית הכנסת כלל. לעומת באור זה, באר בבית יוסף לשיטת רמב"ם, שמפני טרדתם בפרנסה, אנשים אלו אינם יכולים ללמוד להתפלל בעצמם. אך גם הם יוצאים ידי חובה, רק כשהם מגיעים לבית הכנסת.
לשיטת הרמב"ם, דברי רבי שמעון חסידא אינה להלכה, משום שדבריו נאמרו רק על שאר ימות השנה, שבהם ממילא אין הלכה כרבן גמליאל. אולם העיטור פסק, שגם בתפילות ראש השנה ויום הכיפורים יש להתפלל חזרה, שכן לשיטתו, דברי רבי שמעון חסידא נאמרו גם על ראש השנה ויום הכיפורים.
בטור נפסק, שלא לסמוך על דברי רבן גמליאל אף בתפילות ראש השנה ויום הכיפורים, וזאת בשל החשש שמא לא יקשיבו לכל החזרה ולא יצאו ידי חובה. כך פסק גם בשולחן ערוך. לכן, הנוהג הרווח כיום הוא, להתפלל את תפילת החזרה גם בראש השנה ויום הכיפורים. עם זאת, בחלק מיהדות תימן, בתפילת מוסף של ראש השנה, מתפללים עד היום תפילה אחת בלבד.
קיצור חזרת הש"ץ (חזרה קצרה)
לפי התקנה המקורית, שליח הציבור צריך לחזור על כל ברכות התפילה. רב האי גאון הורה שכשאין שהות ביום קודם השקיעה להתפלל את כל חזרת הש"ץ של תפילת מנחה, יחזור שליח הציבור או החזן לאחר תפילת הלחש רק על שלוש הברכות הראשונות כדי לומר קדושה. הרדב"ז ובית יוסף הביאו מנהג ספרדי שבתפלת מנחה שליח הציבור אומר בקול רק את 3 הברכות ראשונות ו־3 האחרונות, ואילו את שאר התפילה אומרים כולם בלחש. חכמי צפת בדור שלפני הבית יוסף החרימו את הנוהגים כן (כשיש שהות ביום) מאחר שצריך לחזור על כל הברכות. יש נוהגים במנחה שאף כשיש שהות לומר כל חזרת הש"ץ שהחזן אומר בהתחלה בקול 3 ברכות ראשונות עם קדושה, וכולם מתפללים ביחד איתו בלחש עד אז, ואחר כך ממשיכים כולם את התפילה בלחש עד סופה. כך היה המנהג ברוב קהילות צפון אפריקה בשחרית ומנחה בחול, ובמוסף ובמנחה בשבת ויום טוב.
כיום, יש נוהגים לקצר את חזרת הש"ץ בתפילת מנחה כפי שכתוב לעיל. מנהג זה נהוג בעיקר במקומות עבודה, בפרט בחורף, ובקרב חלק מהישיבות הליטאיות, מפני ביטול תורה. ביהדות אשכנז, יש נוהגים שבזמן שלוש הברכות הראשונות, הציבור שותק ולאחר קדושה מתחילים להתפלל בלחש מתחילת התפילה, ויש מעדיפים להתחיל עם הש"ץ כמו שמובא בשולחן ערוך וכמו שנוהגים בעדות המזרח.
ביטול חזרת הש"ץ
כבר לפני מאות שנים כפילות התפילה בלחש ובקול גרמה לשעמום הציבור שכן ידע את נוסח התפילה בעל־פה בזמן חזרת הש"ץ, והם החלו לפטפט או להתעסק בעניינים אחרים בשעת חזרת הש"ץ – דבר שגרם לחילול השם. מחמת זה, ביטל הרמב"ם את הכפילות כהוראת שעה, ותיקן שיאמרו את התפילה רק פעם אחת, החזן בקול להוציא את שאינם בקיאים, וציבור הבקיאים בלחש ביחד איתו. הרמב"ם אף חשש מתדמית התפילה היהודית בעיני הגויים: " ...ותימנע אריכות החזרה ויסר חילול השם שנתפשט בין הגויים, והוא שהיהודים רוקקין וכחין ומסיחין בתוך תפילתם".
תקנה זו התקיימה במצרים כמה מאות שנים עד זמנו של הרדב"ז, והוא ביטל את תקנה זו, והורה להתפלל בחזרה שתי תפילות כדין הגמרא. גם האר"י בשער הכוונות אמר, כי אין לבטל את החזרה, כיוון שעל־פי הקבלה, מעלתה הרוחנית גבוהה מתפילת הלחש.
כמו כן, אצל הספרדים במערב אירופה, חזרת הש"ץ נהוגה רק בתפילת שחרית, אבל בתפילות המוסף והמנחה אין היא נאמרת כלל. החריגים הם שחוזרים במוסף כשאומרים גשם וטל ובימים נוראים, וכן במנחה של תעניות ושל יום כיפור.
ברוב קהילות התנועה הרפורמית בוטלה חזרת הש"ץ, וישנה רק התפילה בלחש.
רבי יהושע בן קרחה
רבי יהושע בן קרחה היה תנא בדור הרביעי, חברם של רבי מאיר, רבן שמעון בן גמליאל ושל תלמידי רבי עקיבא. יש המזהים אותו עם רבי יהושע בנו של רבי עקיבא, שהיה קירח.
משנתו
במשנה לא מוזכרות אמרות הלכתיות רבות בשמו של רבי יהושע בן קרחה, וההלכות הבודדות המוזכרות בהקשר אליו הן או בשם תנא אחר, או נאמרות במשותף לו ולתנא אחר. כך במקום אחד מביא הוא הלכה בשמו של רבי אלעזר בן עזריה. ובמקום אחר בשם רבי יוחנן בן נורי, וכך הוא פוסק הלכה ביחד עם רבי יוסי בן חלפתא, בעניין בנייתה של יריחו.
כאשר מינו הרומאים את רבי אלעזר בן רשב"י לתופס גנבים, כעס על כך רבי יהושע, ואמר לו: "חומץ בן יין! עד מתי אתה מוסר עמו של אלהים להריגה?" ענה לו רבי אלעזר: "קוצים אני מכלה מן הכרם". ענה לו רבי יהושע: "יבוא בעל הכרם ויכלה את קוציו". כלומר, לדעת רבי יהושע, אין לשתף פעולה עם השלטונות הרומיים, אפילו על מנת למגר את הפשיעה, והקב"ה הוא שייפרע מן הגנבים.
באגדה
לעומת דברי ההלכה המעטים, רבים הם דברי האגדה המוזכרים בשם רבי יהושע בן קרחה.
תחנת הרכבת באר שבע – מרכז
תחנת הרכבת באר שבע – מרכז היא תחנת הקצה הדרומי של שירות הרכבות הבין-עירוניות של רכבת ישראל. התחנה ממוקמת בסמוך לתחנה המרכזית של באר שבע, ומרוחקת מרחק הליכה מקניון הנגב ומקניון קריית הממשלה.
היסטוריה
תחנת הרכבת נפתחה ב-20 בספטמבר 2000 ועד מהרה זכתה לקהל נוסעים נרחב בשל מיקומה בלב העיר ובסמוך למספר רב של מרכזים מסחריים. מפתיחתה בשנת 2000 עד לפתיחת תחנת דימונה בשנת 2005, הייתה זו תחנת הנוסעים הדרומית ביותר של רכבת ישראל. גם כיום נותרה התחנה תחנת קצה משום שהנסיעות לדימונה יוצאות מתחנת הרכבת באר שבע – צפון / אוניברסיטה הנמצאת כחמישה קילומטרים מצפון לה.
בשנת 2001, עקב צפיפות רבה שנוצרה ברכבות היוצאות מתחנה זו, הוכפל מספר הרכבות היוצאות ובאות לתחנה, כך שבכל שעה יוצאת רכבת.
ביולי 2012 החלה רכבת ישראל להפעיל בשעות העומס שתי רכבות בשעה מהתחנה לכיוון צפון – רכבת מאספת שעוצרת בכל התחנות בקו, וברוב שעות היום ממשיכה לחיפה ולנהריה, ורכבת מהירה שעוצרת רק בתחנות באר שבע צפון, קריית גת, תחנות תל אביב ומסיימת את נסיעתה בתחנת הרצליה. זמן הנסיעה ברכבת זו מבאר שבע מרכז לתל אביב ההגנה אורך כשעה בלבד.
בתאריך 18 בספטמבר 2022 הוחלט לסגור את תחנת באר שבע מרכז במוצאי שבת ועד להודעה חדשה זאת בגלל עבודות החשמול.
מבנה התחנה
התחנה נבנת על ידי האדריכל אלי ארמון. התחנה היא מעין מבנה של "באר" בחיפוי אבן מצפה מקומית, כזו שלא עברה עיבוד. עמודי הפלדה הם כמו עצים הנושאים את חלון הגג מבפנים ואת הסככות מבחוץ, וכך נוצר מעין "בוסתן". בתחנה נמצאת גם רפליקה של גשר הרכבת הטורקי על נחל באר שבע, התאפיין בקשתות אבן רחבות. מתחת ל"גשר" מוצבות מכונות הכרטוס ובקרת הכניסה לרציפים, וכך נוצרו שערים מקושתים המקשרים בין הרציפים ובין בניין הטרמינל שבו נוצרה "הבאר".
במשך חמש שנות קיומה, הונחו בתחנה שתי מסילות בסמוך לשני רציפים. ב-2006 החלה תוכנית שדרוגים לתחנה, שבין היתר כללה הנחת שתי מסילות נוספות בסמוך לשני רציפים חדשים, הרחבת מפלס הרציפים, בניית גגונים מעל הרציפים והתקנת דלתות אוטומטיות בכניסה אליהם. בשנת 2011 סיימו את עבודות הרציפים הנוספים ורכבות החלו להיכנס אף אליהם.
בטקס חגיגי, שנערך ב-27 באוקטובר 2014, בהשתתפות ראש העירייה רוביק דנילוביץ', ומאות נכבדים, נחנכה כיכר נאוי על שם ראש העיר אליהו נאוי, המהווה את מתחם התחבורה המטרופוליני החדש בבאר שבע, שמחבר את התחנה המרכזית (טרמינל באר-שבע) ותחנת הרכבת באר שבע מרכז.
קווי אוטובוס העוברים בתחנה
התחנה ממוקמת בסמוך לתחנה המרכזית של באר שבע. בה מופעלים קווי אוטובוס בין עירוניים של אגד, אגד תעבורה, דן בדרום ומטרופולין, וקווי אוטובוס עירוניים של דן באר שבע.
אשמה
אשמה היא קיומה של אחריות פלילית למעשה המהווה עבירה.
חזקת החפות מפשע
עקרון עתיק יומין לפיו חשוד, ואף נאשם, בפלילים, זכאי הוא, וחף מפשע, כל עוד לא הוכחה אשמתו. עקרונות נגזרים מעקרון יסוד זה הם: כי על התביעה הכללית רובץ נטל ההוכחה להוכיח את כל יסודות האחריות הפלילית של הנאשם, באמת מידה מחמירה של מעבר לספק סביר, על מנת שיוטל קלון פלילי.
עם זאת, על מי שהוגש נגדו כתב אישום חלות הגבלות שונות. בחוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה, תשנ"ח-1998, למשל, נקבע שלא יינתן היתר לניהול אתר לאומי לתאגיד שהוגש נגדו או נגד נושא משרה בו או נגד מנהלו כתב אישום בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין התאגיד ראוי לניהול אתר לאומי. בהלכת דרעי-פנחסי קבע בג"ץ שהגשת כתב אישום נגד שר או סגן שר עשויה לחייב, בחלק מהמקרים, את פיטוריהם על ידי ראש הממשלה.
אין עבירה ללא אשמה
כדי להטיל אחריות בפלילים יש צורך שההתנהגות תישא 'אשמה פלילית' הכוללת 4 רכיבים מצטברים שחייבים להתקיים במלואם. בהיעדר אחד מהמרכיבים - מבצע העבירה פטור מאחריות פלילית:
כאמד א-לוז
העיירה מזוהה עם העיר מהעת העתיקה הידועה בשם כּוּמִידוּ (תעתיק מדויק כֻּמִדֻ) או כּוּמִידִי שהייתה בתקופת הברונזה המאוחרת עיר חשובה בה ישב נציב מלך מצרים, שסמכותו חלה על ערים בבקעת לבנון או לפחות על דרום הבקעה המכונה "ארץ עמקו".
חפירות ארכאולוגיות
האתר הארכאולוגי תל כאמד א-לוז נמצא בצד הצפוני-מזרחי של העיירה המודרנית, באזור בו שוכן בית הקברות של הכפר. התל הוא בעל צורה סגלגלה, ציר מזרח-מערב אורכו 240 מטר, והציר מצפון לדרום אורכו 300 מטר. גובה התל מעל פני סביבתו 26 מטר ובגובה 874 מטר מעל פני הים. העיר העתיקה התפתחה בצומת של שתי דרכים עתיקות, הדרך שהובילה מזרחה מצידון דרך בקעת הלבנון הרי מול הלבנון לדמשק. והדרך שהובילה דרומה מדמשק למצרים דרך בקעת הירדן וארץ ישראל.
התל התגלה בשנת 1954 על ידי ארנולף קושקה (Arnulf Kuschke), פרופסור לתאולוגיה מאוניברסיטת מיינץ. כבר בשנת 1897 סבר התאולוג הגרמני הרמן גותה שיש קשר בין השם כאמד א-לוז לכומודי.
העת העתיקה
לאחר ניצחונו של תחותמס השלישי בקרב מגידו הוא הקים מערך מנהלי-שלטוני בכנען. הוא השאיר את השלטון הישיר על הערים בידי השליטים המקומיים, אולם מספר ערים הופקעו והוקמו בהן מרכזים שלטוניים ישירים של מצרים. העיר ששימשה כמרכז השלטון המצרי בכנען הייתה עזה, במקביל הופקעו ערים נוספות ביניהן: כומידו, יפו, בית שאן, ינועם בעבר הירדן, ובחוף הפיניקי צומור ואולזה. העיר הוזכרה ברשימת 118 הערים שנכבשו על ידו.
בתקופת הברונזה התיכונה והמאוחרת הייתה העיר מוקפת חומה וכללה מקדשים וארמונות. באתר הארכאולוגי נמצאו גם בתים פרטיים, בתי מלאכה, מערכות הגנה ובתי קברות. בשנת 1969 התגלו בקרבת הארמון באתר שבעה לוחות חרס בכתב יתדות שישה מתוכם מתוארכים לתקופת אל־עמארנה. המכתבים מכונים "מכתבי כומידו". מכתבים אלה נחשבים כאחד הממצאים החשובים שהתגלו באתר. המכתבים משקפים את הלשון האופיינית למכתבי אל־עמארנה. שני מכתבים נכתבו במצרים ונשלחו ממנה אל כומידו. גילוי הלוחות אישר סופית את השערת החוקרים לגבי זיהוי האתר עם כומידו שהופיעה בטקסטים העתיקים. בדרום כאמד א-לוז נמצא הנקרופוליס של העיר. מחוץ לעיירה ליד הכביש נמצאת מחצבה גדולה מתקופת בית אומיה. באתר ניתן לראות קברים חצובים בסלע וכתובות הנקראות כתובות 'בלטמיא' שרובן בשפה הסורית. אתר זה התגלה בשנת 1934. המחצבה סיפקה אבנים במאה ה-8 לספירה לעיר ענג'ר השוכנת בבקעת הלבנון. החציבה נעשתה על ידי נוצרים שהובאו מעיראק במיוחד למטרה זאת.
מכתבי אל־עמארנה
שמה של העיר כומידו מופיע בחמישה מכתבים א"ע 116, 129, 132, 197 ו-198. המכתבים משויכים לשתי פרשות שונות בקורפוס מכתבי אל־עמארנה.
מכתבים 197 ו-198 קשורים לפרשת מושל העיר קִידְשִי (קֶדֶש) שפעל נגד האינטרסים המצריים. הנציב המצרי ישב בכומידו או בדמשק, וסמכותו חלה על הערים בבקעת הלבנון. מכתב 197 הוא מכתבו של ביריאווזה שהיה מושל בכומידו/דמשק והוא מתלונן על מושלי הערים השונות החותרים נגדו, ומציין שהוא שומר על כומידו עיר המלך. מכתב 198 הוא מכתבו של אַרַשַה מושל כומידו למלך מצרים שבו הוא מציין מספר פעמים שהוא נאמן למלך מצרים, ומבקש שמלך מצרים יחיה-נא את עבדו, ומספר ששלח אליו את בנו (כנראה כבן ערובה).
מכתבים 116, 129 ו-132 הם מכתביו של ריבּהַדַה מושל גבל למלך מצרים שנאבק כנגד עַזירוּ מלך ממלכת אמורו שחתר כנגד מלך מצרים, הסתפח לחתים וניסה להשתלט על גבל, שמלכה היה נאמן למלך מצרים. במכתביו הוא מתלונן על פעולות מושלי הערים שונות, על כיבוש עיר המלך צומור ועל אחד המושלים שלא התייצב בכומידו, ומבקש שמלך מצרים ישלח לו עזרה.
מכתבי כומידו
אחד ממכתבי כומידו נשלח ממלך מצרים למושל דמשק זַלַיַה. מלך מצרים מבקש שיישלחו אליו אנשי העפירו כדי שיושיבם בארץ כוש, בנוסף הוא מודיע ששלום לו, וכי צבאו רב והוא נמצא בארץ העליונה ובארץ התחתונה. במכתב נוסף כותב מלך מצרים לעַבּדִימִלכּי מושל שַזַאֶנַה (עיר בדרום בקעת לבנון) וגם ממנו הוא מבקש שישלח אליו את אנשי העפירו. באחד המכתבים שזהות שולחו ונמענו אינם ידועים עוסק ברכושו של איש בשם בירידיה. שולח המכתב מזכיר שלמרות בקשותיו הקודמות לא נשלח אליו רכושו. השם בירידיה היה שמו של מושל מגידו ששלח מספר מכתבים למלך מצרים. לא ברור אם מדובר באותו אדם, ייתכן והוא נהרג ושולח המכתב (אולי קרוב משפחתו) מבקש שישלחו אליו את רכושו.
המקדש מתקופת הברונזה
בכומידו נמצא מקדש פיניקי ובו פעילות פולחנית רציפה ענפה בתקופת הברונזה, בין 1750–1150 לפנה"ס, בתוך היישוב העירוני.
כתובות בלטמיא
בשנת 1934 התגלו במחצבה הנמצאת ממזרח ומדרום-מזרח לכאמד, מספר כתובות בשפה הסורית האתר נחקר על ידי פאול מוטרד (P. Mouterde), והוא מצא שלושים ושלש כתובות חקוקות בסלע. 31 כתובות היו בשפה הסורית, כתובת אחת בשפה היוונית, ואחת בפהלווית. הכתובות הארוכות כוללות 15-14 שורות ובכל שורה מילה עד שלוש מילים. בשנת 1967 התגלתה כתובת נוספת שנחקרה גם היא על ידי מוטרד. כתובת נוספת התגלתה בשנת 1982 בעת מלחמת לבנון הראשונה, בעת סלילת דרך על ידי צה"ל.
ליד חלק גדול מהכתובות חקוק צלב לצידן ליד חמש כתובות נמצא תאריך שאפשר לתארך את הכתובות לשנים 715–714 לספירה. בשתי כתובות מוזכר הח'ליף וליד אבן עבד אל־מלכ.
בכתובות השונות חוזרת התיבה 'בלטמיא' במספר וריאציות. על פי החוקרים זאת כנראה צורה מקוצרת של 'בית לטמיא', שלטמיא פירושה מחצבה. שמות האנשים החקוקים בסלע מופיעים לרוב עם שמות של מקומות. בין המקומות שנחקקו נמצאים חלב, מוסול ועוד. המקומות הם מאזור הפרת העליון, כורדיסטן, עמק נינוה ועוד. בחלק מהכתובות מופיע כינוי של כהן דת. מופיע גם כינוי בשם 'ריש פתורא' שמשמעותו ראש השולחן, כינוי זה הוא ייחודי למקום זה. לדעת אליצור הכוונה היא לראש מנזר, או ראש חבורת נזירים. המסקנה מהכתובות שמדובר במסדרי נזירים נסטוריאנים, שהגיעו מהצפון בימי וליד אבן עבד אל־מלכ ועסקו בחציבה.
נבחרת גביע דייוויס של מרוקו
נבחרת גביע דייוויס של מרוקו היא נבחרת טניס הגברים הלאומית של מרוקו. שיחקה בעבר בבית העליון של גביע דייוויס.
כאמד א-לוז
מלחמת לבנון
ממזרח לכפר נמצא צומת כבישים, שכונה על ידי צה"ל "משולש טובלנו" וסביבו התנהל ב-1982 במלחמת לבנון הראשונה קרב סולטאן יעקוב, שהיה אקורד הסיום של חלקה הראשון של המלחמה. קו הפסקת האש שנקבע ב-11 ביוני 1982, בין צה"ל ובין צבא סוריה, עבר כמה מאות מטרים מצפון לעיירה, שהייתה בשליטת צה"ל עד נסיגת צה"ל לרצועת הביטחון ב-1985.
האתר הטרום־היסטורי בקרבת כאמד א-לוז
מצפון מזרח לעיר במרחק של 1.2 ק"מ נמצא אתר ארכאולוגי שנקרא "כאמד א-לוז I", באתר נמצאו ממצאים שהם מתקופת המעבר בין התקופה הפלאוליתית לתקופה הנאוליתית. הממצאים כוללים מגרדים, גרזנים ומכושים שונים מצור. הממצאים שייכים לתרבות הנקראת התרבות הקרעונית (Qaraoun culture) השייכת לתחילת המהפכה הנאוליתית. התרבות נקראת על שם העיירה קרעון השוכנת ליד אגם קרעון.
נבחרת גביע דייוויס של מרוקו
הישגים
2001, 2002, 2004
דגל גאנה
דגל גאנה אומץ בשנת 1957. הוא הוחלף בגרסה שכללה פס לבן במרכז בין השנים 1964 - 1966.
הדגל עוצב על ידי תאודוסיה אוקו כדי להחליף את דגל בריטניה לאחר קבלת העצמאות בשנת 1957. הוא מורכב מהצבעים הכלל-אפריקאיים של אתיופיה, כלומר אדום, צהוב וירוק, בפסים אופקיים עם כוכב שחור בעל חמישה קודקודים במרכז הפס הזהוב. דגל גאנה היה הראשון באפריקה שכלל צבעים אלו.
האדום מסמל את דמם של אלו שנפלו במאבק לעצמאות, הזהב מסמל את עושר המחצבים של המדינה, והירוק את היערות והטבע העשיר שהמדינה התברכה בהם, בעוד הכוכב השחור מסמל את העיקרון המנחה של החופש האפריקני.
סמלטים
סמלטים (שם מדעי: Osmeridae) היא משפחה של מקריני סנפיר החיים באוקיינוסים השקט והאטלנטי. הם קיבלו את שמם על שם ריחם החזק. הם קרובי משפחה רחוקים של דגי הסלמון אך מזכירים אותם במראה.
אורכם יכול להגיע מ-20 ס"מ ל-70 ס"מ. הם שקופים עם גוון ירקרק ובעלי מספר סנפירים זקופים. כמו הסלמוניים הם חיים בים אך נודדים לנהרות ומים מתוקים או לחופים כדי להתרבות, כולם למעט המין Hypomesus pretiosus.
דגים אלה מתקהלים בלהקות גדולות המחפשות פלנקטון במים ומזינות טורפים ימיים רבים, ביניהם כרישים, כלבי ים, דגי בקלה, עופות ים רבות ולווייתנים. כמו כן הם דגי מאכל חשובים.
אסף גיל
אָסַף גִּיל (נולד ב-3 באוגוסט 1962) הוא מפיק טלוויזיה, מייסד ומנהל חברת "גיל הפקות".
ביוגרפיה
אסף גיל הוא בנו של הבמאי חיים גיל. כנער, שיחק בתיאטרון הנוער של החאן עם ענת וקסמן, והיה פעיל בתנועת הנוער השומר הצעיר. בתיכון למד בבית הספר בויאר, ובצבא שירת כקצין במודיעין.
קריירה כשחקן
לאחר השירות הצבאי נסע גיל ללונדון ועבד תחילה כקציו ביטחון באל על. אחר כך למד משחק ובימוי בבית הספר למשחק "The Poor School". במהלך לימודיו שיחק בתפקיד ראשי במחזה "חיי גליליאו" מאת ברטולט ברכט בתיאטרון שוליים מקומי.
בתחילת 1989 חזר לישראל, תרגם וביים את המחזה "גוף להשכיר" שעלה בתיאטרון הספרייה.
ב-1990 החל לשחק בתיאטרון העירוני בחיפה והשתתף במחזה הלילה השנים עשר מאת ויליאם שייקספיר בבימוי רוני פינקוביץ', במחזה "המעברה ליד חדרה נסגרת" מאת יוסי הדר, ובמחזה ״שבת, ראשון, שני״ שביים עודד קוטלר.
קריירה כמפיק
ב - 1989 עם שובו מלונדון, עבד גיל ככותב ומנחה במסגרת טלעד שהיו אחראים על שידורי המקור על ערוץ הילדים של הכבלים שנוסדו בשנה זו. קצת אחרי כן התמנה למפיק שידורים אלה אך בחר להתמקד במשחק ועזב את תחום ההפקה. זאת עד ל-1992, בגיל 29, אז החליט להקים את חברת "גיל הפקות" יחד עם אביו, הבמאי חיים גיל. מ-1994 מנהל גיל הבן את החברה, המתמקדת בייבוא פורמטים (בעיקר בריטיים) לישראל. ההפקות הראשונות שלו היו: "אותותו" ששודר בכבלים, "למה מי?" ששודר בערוץ 2 הניסיוני בהנחייתו של גיל, ו"התקדם וזכה" בטלוויזיה הכללית. בשנים 1993–1995 הפיק גיל את "המטמון" ו"אהבה ראשונה" בחינוכית 2.
ב-1996, כפעיל בוועד אגודת ההומואים, הלסביות, הביסקסואלים והטראנסקסואלים בישראל, היה שותף להפקה היחידה (עד היום) של מגזין טלוויזיוני בהנחיית רבקה נוימן שעסק בציבור ההומו-לסבי ואשר שודר בערוץ הקהילתי בכבלים - "גאים להציג". תוכניות נוספות שהפיק בין 1996–2001 כללו את: "קזינו עולמי" ברשת, "החצי השני" ו"מסיבות MTV" עבור ICP, "תופסים קו" לחינוכית 2, "כן או לא" לרשות השידור, "של מי השורה הזאת?" עבור טלעד ו"הסצנה" עבור ערוץ 3 בכבלים.
עד שנת 2005 הפיק את סרטי התעודה: "משחקים עליזים", "I love Ori" "עדויות" ואת הסרטים: "סיבת המוות הומופוביה" ו"אחרוני העדים". כמו כן, ב-1998 הקים את מועדון הסרט הוורוד שייבא סרטי איכות בנושא הומוסקסואליות, והקרין אותם בסינמטקים ברחבי הארץ. המועדון פעל עד שנת 2001. באותה שנה פתח גיל את "קולנוע לונדון" שפעל עד שנת 2004 - שנה שבה הפסיק לפעול בתחום הפצת הסרטים והחליט להתמקד בהפקת תוכניות איכות.
את הפריצה המרכזית שלו לפריים טיים בערוץ 2 ביצע בשנת 2004 בתוכניות "דייט לסטרייט" (טלעד), תוכנית השידוכים של אביעד קיסוס, ועם קומדיית מערכונים "קצרים" ((פורמט של ערוץ ITV בגרסה ישראלית), שגם נמכרה גם להפקה במדינות ברית המועצות לשעבר בשותפות עם גיל. בהמשך עסק גיל ביצירה והפקה של פורמטים טלוויזיוניים של שעשועונים ותוכנית מציאות, כולל: "גריז", "רוקדים עם כוכבים", "בוס בהסוואה", "גומרות הולכות", "אינסטינקט בסיסי", "קצרים", "תוצאות האמת", "שחקו אותה בגדול", "חכמים בריבוע" ו"כפיות" (רשת); מאסטר שף, "תמיד נישאר אבא ואמא", "הצילו! אני לא יודע לבשל" ו"סופר נני" (פורמט של ערוץ 4 הבריטי) בשידורי קשת; בייבי בום, "של מי השורה הזאת?" (עונות 3–4), "החוליה החלשה", "מתלהבת" ו"הכרישים" (ערוץ 10); "דיוקן", "מי אתה חושב שאתה?" (פורמט של ה-BBC בגרסה ישראלית), "קול מן העבר" ו"בואו לאכול איתי" (פורמט של ערוץ 4 הבריטי) ברשות השידור; "של מי השורה הזאת?" (עונות 1–2); "חברים מהתנ"ך" (ערוץ תכלת); "הכלב של המדינה" (ערוץ הילדים).
ב-2009 זכתה התוכנית "קצרים" בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית תוכנית המערכונים הטובה ביותר.
בשנת 2010 הפיק גיל את משדר קדם האירוויזיון עם הראל סקעת ששודר ברשת, ובאוקטובר 2010 עלו למסך הטלוויזיה במקביל התוכניות "מתלהבת" עם מיה דגן בערוץ עשר, העונה השישית של "רוקדים עם כוכבים" ברשת, "מאסטר שף" בקשת ו"שחקו אותה בגדול" ברשת. גיל שבר שני שיאים במקביל: הוא הצליח להיות המפיק הראשון שתוכניות בהפקתו שודרו בשישה ערבים באותו שבוע על מסך ערוץ 2 (בקשת וברשת במקביל), וכן השיג את הרייטינג הגבוה ביותר לתוכנית טלוויזיה שאינה משדר ספורט בעשור האחרון (משדר הגמר של מאסטר שף) - 41.6%, שיא שנשבר בגמר העונה השנייה של מאסטר שף ב-2011 - 46.1%, ונשבר בשנית בגמר העונה השלישית של מאסטר שף - 46.6%. גמר העונה הרביעית הייתה התוכנית הנצפית ביותר מאז תחילת מדידת הרייטינג בישראל, שיותר ממחצית מהאוכלוסייה צפתה.
בתחילת 2013 עלתה העונה הראשונה של הסדרה "בוס בהסוואה" ברשת בהפקתו של גיל, התוכנית זכתה לממוצע רייטינג של 34.1%. עם זאת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו קבע שהתוכנית כוללת. הסדרה גם קיבלה ביקורות שליליות באופן גורף ממבקרי הטלוויזיה.
בתחילת 2014 עלתה הפקה חדשה של גיל - "בייבי בום" בערוץ עשר. במהלך השנה הפיק גיל גם את "קול מן העבר", פורמט מקורי, בערוץ הראשון, וכן את "הצילו! אני לא יודע לבשל", פורמט מקורי נוסף, בקשת. בשנה זו הפיק את התוכנית הנצפית ביותר בשנה בערוץ 2 ("מאסטר שף") ובערוץ 10 ("בייבי בום") גם יחד.
בינואר 2015 זכה גיל בפרס הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה על תרומתו ארוכת השנים לנראות להט"בית בערוצי המדיה השונים.
בפברואר 2015 עלתה לשידור גרסת הסלבס של "מאסטר שף", מאסטר שף ויאייפי בהפקתו של גיל, באפריל באותה שנה עלתה לאוויר ברשת העונה השנייה של בוס בהסוואה, ביולי עלתה לראשונה ברשת הסדרה "ארבע חתונות", במהלך אוקטובר שודרו בקשת שני סרטים תיעודיים בשם "לשמוע בפעם הראשונה" ובנובמבר 2015 עלתה לשידור עונה נוספת של "בייבי בום" בערוץ 10 בהפקת גיל, עונה שזיכתה את התוכנית בתואר התוכנית הנצפית ביותר בערוץ 10 לשנה זו.
באוגוסט 2015 הקים גיל חברה חדשה בשם "גיל פורמטס" שמתמחה ביצירת ומכירת פורמטי טלוויזיה בעולם.
ביוני 2016 עלו לשידור בעת ובעונה אחת שלש הפקות של גיל שכולן פורמטים מקוריים שנוצרו על ידו - "גיבורים" בערוץ 10 (בשיתוף יובל כהן) העוקבת אחרי אנשים שעובדים במשטרה, בתי החולים ומכבי האש בשגרה המבצעית שלהם ובחייהם הפרטיים, "קרב השפים הגדול" בערוץ 2 (קשת) ו"בחזרה אל הרגע" בערוץ הראשון (בשיתוף אמיר בן סירא, יובל כהן ודורית גבירצמן). בחודש זה זכה גיל גם בשני פרסי אקדמיה לשנת 2015 - לתוכנית הריאלטי הטובה ביותר (מאסטר שף) ולתוכנית הדוקו-ריאלטי הטובה ביותר (בייבי בום).
במהלך 2017 עלתה עונתה הראשונה של הסדרה "החיפוש" בהנחיית ענת גורן, שיזם והפיק עבור ערוץ 10. באוקטובר עלתה העונה הראשונה של התוכנית "חתונה ממבט ראשון" שגיל יזם את יבוא הפורמט שלה לישראל והפיק אותה.
בפברואר 2018, הושקה מחדש בקשת 12 בהפקת גיל הסדרה "הכרישים", ששתי עונות שלה הופקו על ידי גיל יותר מעשור לפני כן בערוץ 10.
בסוף 2018 השלים גיל עסקה למכירת הפורמט "הכלב של המדינה" לפייסבוק שמופקת בארצות הברית תחת השם "World's Most Amazing Dog". זו עסקת התוכן האודיו-ויזואלית הראשונה של גוף ישראלי לפייסבוק.
חיים אישיים
גיל הוא הומוסקסואל, רווק, ולו בן. מתגורר בתל אביב.
אתרוג פלורנטין
אתרוג פלורנטין (שם מדעי: Citrus limonimedica) הוא זן כלאיים של מין האתרוג, הנקרא על שם מקום גדילתו העיקרי - פלורנס (פירנצה), איטליה.
זן זה הוא הכלאה בין לימון ואתרוג, ולכן אינו כשר לפי ההלכה לארבעת המינים. הוא משמש לצרכים קולינריים וכן כצמח נוי.
תיאור
אתרוג פלורנטין הוא זן חומצי, לצד אתרוג בלאדי הישראלי, אתרוג קלבריה האיטלקי ואתרוג קורפו היווני. עקב טעמו הלימוני, שימשו עליו באופן מסורתי לתיבול שמן זית.
העץ גדל במהירות. ענפיו מלאים בקוצים, בעלי עלים ארוכים וצבעו של הגזע סגול. צורתם של עלי העץ אובלית, והם גדלים יחדיו במעין אשכולות.
היסטוריה
אתרוג פלורנטין תואר ב-1674 כ-"לימון מתוק ובעל הריח הטוב ביותר לשתילה". הוא הוצג לראשונה בבתי הגידול של בית מדיצ'י בפייטרסנטה שבאיטליה, עוד במהלך המאה ה-17, שם, לפי ההשערות, התפתח מין האתרוג לראשונה. ב-1780 כתב הבוטניקאי ג'ובני טרגיוני טוזטי כי לאתרוג פלורנטין "ריח נעים ביותר". רק במחצית השנייה של המאה ה-20 הביאה משפחת טינטורי את אתרוג פלורנטין למטע עצי האתרוג שלה בפסקיה, שהוא אחד המטעים הגדולים בעולם מסוג זה (לרבות המטע שהיה שייך לבית מדיצ'י).
יחסי בהוטן–ישראל
יחסי בהוטן–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין ממלכת בהוטן לבין מדינת ישראל.
בהוטן ידועה כמי שמחזיקה במדיניות בידוד מכוונת על רקע "הגבלת השפעה זרה במדינה" אשר כתוצאה מכך, מקיימת יחסים דיפלומטיים עם 54 מדינות בלבד ברחבי העולם, שאינן כוללות מדינות גדולות כמו ארצות הברית, מקסיקו, רוסיה וסין. בין ישראל ובהוטן החלו יחסים דיפלומטיים דה יורה לראשונה בשנת 2020. היחסים בין המדינות דה פקטו החלו מספר שנים לפני כן בשיתוף הידע הישראלי בתחום החקלאות, אותו סטודנטים מבהוטן החלו ללמוד בישראל לאורך השנים.
היסטוריה
ב-17 בפברואר 1994 נפגש גד יעקבי, שגריר ישראל באומות המאוחדות עם מקבילו הבהוטני לשיחה בנוגע לכינון יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות. השגריר של בהוטן הסביר שמחמת מגבלותיה השונות של מדינתו, הנהגת בהוטן נוהגת להרחיב את יחסי החוץ שלה בְּהִלּוּךְ נָמוּךְ, בכל שנה עם שתיים-שלוש מדינות בלבד. יחד עִם זֹאת, בהוטן מוכנה להידברות עם ישראל ולשתף עמה פעולה בנושאים שונים. בחודש אפריל של אותה השנה נפגש שגריר ישראל בניו דלהי עם שר החוץ של בהוטן. השר אמר כי לא ידע על עניינה של ישראל בכינון יחסים דיפלומטיים עם ארצו והוסיף שהוא רואה בחיוב אפשרות של קיום יחסים בין שתי המדינות בדרגת שגריר לא-תושב והבטיח להביא עניין זה להכרעת המאהאראג'ה (העומד בראש הנסיכות הבהוטנית). השר אמר כי בהוטן "לא זקוקה לסיוע חוץ" והוסיף כי עשוי לחלוף זמן רב עד להכרעה בעניין.
ב-1997 השתלמו בישראל שלושה בהוטנים בתחומי החינוך, החקלאות והמדע והטכנולוגיה. שנה לאחר מכן הגיעו לישראל חמישה בהוטנים נוספים לקורסים שונים. מאז 2012, סטודנטים בהוטנים לומדים חקלאות בישראל באמצעות תוכנית "AgroStudies" בת 11 חודשים.
באוגוסט 2016 ביקר לראשונה ליונפו ישי דורג'י, שר החקלאות והיערות של בהוטן למשך 3 ימים בישראל, והשתתף בטקס הסיום של 30 סטודנטים מארצו שסיימו קורס בנושא חקלאות בישראל. בכך, ביקורו של דורג'י סימן את ביקורו הראשון של פקיד מטעם ממלכת בהוטן בישראל. השר הכריז על אפשרות להקמת נציגות דיפלומטית בין בהוטן לישראל בעת כינון יחסים דיפלומטיים בעתיד, ונפגש עם נציגי חברת הנסיעות הישראלית "FLY east" איתם שוחח על זרם התיירים הגובר מישראל לבהוטן.
ב-12 בדצמבר 2020 חתמו ישראל ובהוטן על ידי שגריר ישראל בהודו רון מלכא ושגריר בהוטן בהודו וטסופ נמגייל על הסכם לכינון יחסים דיפלומטיים מלאים. לדברי מלכא, שביקר בממלכה פעמיים, "ממשלת בהוטן עצמה יצרה קשר עם הנציגים הישראלים. הם התרשמו מההישגים הישראלים בשנים האחרונות. ייעצנו להם בנושאים רבים וחשובים, כמו ניהול מים, חקלאות, טכנולוגיה, חינוך, הכשרה מקצועית ורפואה". בתחילת דצמבר 2020, שר החוץ הישראלי גבי אשכנזי קיים שיחת טלפון עם מקבילו הבהוטני טנדי דורג'י. במהלך השיחה נדון שיתוף פעולה בין שתי המדינות בתחומי אספקת מים, חקלאות ובריאות. אשכנזי הזמין בנוסף את מלך בהוטן לבקר בירושלים בשנת 2021.
ביוני 2022, ביקר שגריר ישראל בהודו נאור גילאון, המוסמך גם בבהוטן בבירה טהימפהו, שם הציג את כתב האמנתו למלך בהוטן ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק בטקס רשמי שזכה לסיקור נרחב בטלוויזיה הבהוטנית. במסגרת הביקור נפגש גילאון גם עם ראש הממשלה ושר החוץ של הממלכה, איתם שוחח בסוגיות של שיתוף פעולה בתחומי מים וחקלאות.
Believe It
Believe It (בעברית: תאמין בזה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר והראפר הקנדי PartyNextDoor בהשתתפות הזמרת הברבדית ריהאנה. הסינגל יצא מתוך אלבום האולפן השלישי של הזמר, Partymobile. השיר יצא לאור ב-27 במרץ 2020 על ידי חברת תקליטים OVO סאונד ווורנר מיוזיק גרופ.
ריהאנה התארחה בסינגל זה לאחר שלוש שנים בהן לא עשתה כן. הסינגל הקודם בו התארחה היה "Lemon" של N.E.R.D, שיצא בשנת 2017.
רקע וכתיבה
PartyNextDoor כתב בעבר מספר שירים לריהאנה, ביניהם "Work", "Sex with Me" ו-"Wild Thoughts".
מפיק חברת התקליטים קארדיאק, בתחילה יצר קטע אינסטרומנטלי של הסינגל, הכולל "גיטרה שזורה ומדגם קולי מורכב". לאחר מכן הוא שלח אותו לביזנס בו, שהיה במחנה כתיבה בפריז, אף על פי שעבד על השיר עם אמן ללא שם, הוא העביר אותו לנינטפור, שהעביר את השיר ושלח אותו אל PartyNextDoor, חברו. לאחר מכן החל להקליט את השיר והמתין לאישורה של ריהאנה שתקליט את חלקה בסופו של דבר. ריהאנה סיימה את שירה בשבוע שיצא האלבום. ביזנס בו ונינטפור לא שמעו את הגרסה הסופית של השיר עם ריהאנה על המסלול עד ליציאת האלבום עצמו ב-27 במרץ.
בסמוך לצאת כסינגל, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שצבר למעלה מ-62 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
טרם יציאת הווידאו קליפ של השיר, העלה PartyNextDoor לערוץ היוטיוב שלו את האודיו המלא של השיר, אשר כלל את מילות השיר