cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אינסיסיווזאורוס
דינוזאור זה יכול להיות אותו המין של הפרוטארכאופטריקס (Protarchaeopteryx) שחי באותו אזור.
ריוונדל
המקום נבנה באמצע העידן השני והיה אחד מהמעוזים העיקריים של המלחמה בסאורון בסוף העידן השני. ממקום זה יצאה בנוסף אחוות הטבעת במסע להשמדת הטבעת.
היסטוריה של ריוונדל
מייסדה של ריוונדל היה אלרונד שבנה אותה בתחילת העידן השני לאחר נסיגתו מארגיון.
ריוונדל הייתה אחד מארבעת המעוזות הראשיים של האלפים נגד סאורון. שלושת המעוזות האחרים היו לינדון, שהייתה ממלכה של עלפים. ארנור, שהייתה בברית עם הממלכה השלישית גונדור. שתי האחרונות היו ממלכות של בני אדם שהיגרו מנומנור. במהלך הקרבות הוטל על ריוונדל מצור על ידי צבאות מורדור שתקפו מדרום ארידור, אך ריוונדל הצליחה לשבור אותו ולתקוף חזרה את צבא מורדור. בקרב הברית האחרונה שהיה הקרב האחרון נגד מורדור ריוונדל שלחה כוחות גדולים שהיו חיוניים לצבא הברית האחרונה, מה שגרם לסאורון להפסיד בקרב ובמלחמה.
תושבי ריוונדל
תושביה של ריוונדל הם האלפים אך בעידן השלישי שכנו בה גם הנוטרים (שמהם היה אראגורן). ובנוסף שכן בה בילבו בגינס למשך תקופה של בערך חצי יובל. תושבי ריוונדל המוכרים ביותר הם:
קישורים חיצוניים
Regionen und Orte in Tolkiens Welt Länner a Stied aus Middle-earth
כרים עבדול-ג'באר
כּרים עבדול-ג'באר (באנגלית: Kareem Abdul-Jabbar; נולד ב-16 באפריל 1947 בניו יורק בשם פרדיננד לואיס אַלְסִינְדוֹר הבן, באנגלית: .Ferdinand Lewis Alcindor, Jr, התפרסם בתחילת הקריירה בתור לו אלסינדור) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הסנטר בקבוצות מילווקי באקס ולוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA. גובהו 2.18 מטר. התפרסם בזריקת הוו (Hook Shot) שלו. הוא הצטיין כסנטר ונחשב לאחד מגדולי הכדורסלנים בכל הזמנים, ולדעת רבים לאחד הסנטרים הגדולים בהיסטוריה. הוא פרש ממשחק פעיל ב-1989, אחרי 20 עונות ב-NBA, ולאחר מכן נהיה להיסטוריון ולסופר. לאורך קריירת המשחק שלו קלע עבדול-ג'באר 38,387 נקודות בסך הכול בעונה הסדירה, שיא אשר החזיק קרוב ל-40 שנה (ניצב במקום השני ברשימת הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA.) כמו כן פרש כשיאן החסימות בהיסטוריה של הNBA (כיום ניצב במקום השלישי ברשימת החוסמים המובילים בתולדות ה-NBA.) ובמקום השלישי ברשימת הריבאונדרים המובילים בתולדות ה-NBA.
ביוגרפיה
פרדיננד לואיס אלסינדור הבן נולד בעיר ניו יורק למשפחה נוצרית-קתולית. אביו, פרדיננד לואיס אלסינדור האב, היה שוטר במשטרת העיר ניו יורק, שהשתתף כחייל בשחרור מחנה הריכוז בוכנוואלד. מגיל צעיר התבלט אלסינדור בגובהו ובבגרותו הגיע ל-2.18 מטר. הוא הוביל את נבחרת הכדורסל של בית ספרו, "פאוור ממוריאל אקדמי", לשלוש אליפויות רצופות בליגה הקתולית העירונית של ניו יורק ול-71 משחקים רצופים ללא הפסד.
ב-1968, בזמן שהותו באוניברסיטת UCLA, מצא עניין באסלאם הסוני, חדל להיות נוצרי והתאסלם. עם זאת, הוא החליף את שמו רשמית ל־כרים עבדול ג'באר (בערבית: كَرِيم عَبْدُ ٱلْجَبَّار; תעתיק מדויק: כַּרִים עַבְדֻ אלְגַ'בָّאר) רק בשנת 1971.
כשחקן כדורסל
אלסינדור שיחק בין השנים 1967–1969 במדי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA), ובמשך תקופתו בקבוצה זכתה המכללה בשלוש אליפויות רצופות בטורניר אליפות המכללות בכדורסל (NCAA). באחד ממשחקיו במכללה נשרט עבדול-ג'באר בעינו השמאלית ומאז שיחק תמיד עם משקפי מגן, שהפכו לאחד מסימני ההיכר שלו.
מילווקי באקס
אלסינדור נבחר ראשון בדראפט ה-NBA לשנת 1969 על ידי מילווקי באקס, שהוקמה שנה אחת בלבד לפני כן ודורגה בתחתית טבלת האזור המזרחי ב-NBA. כבר בעונתו הראשונה ב-NBA מימש אלסינדור את הציפיות הגבוהות ממנו, בכך שנבחר להשתתף במשחק האולסטאר וזכה בתואר רוקי השנה ב-NBA. הוא סיים את העונה הסדירה במקום השני בין קולעי הנקודות בליגה (28.8 נקודות למשחק), והפך את מילווקי לאחת הקבוצות החזקות בליגה. בפלייאוף, אליו הגיעו הבאקס מהמקום השני במזרח, ניצחה הקבוצה את פילדלפיה 76' בתוצאה 4–1 בחצי גמר המזרח, אך הודחה בגמר האזורי על ידי ניו יורק ניקס, שזכתה באותו פלייאוף באליפות הראשונה שלה.
בעונת הגיע כוכב ה-NBA הוותיק אוסקר רוברטסון למילווקי, ובכך חיזק את מועמדותה של מילווקי לאליפות. באותה עונה שיחק אלסינדור במשחק האולסטאר השני שלו וזכה לראשונה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה לאחר שהעמיד ממוצעים של 31.7 נקודות ו-16.0 ריבאונדים למשחק. בסיום העונה זכו המילווקי באקס באליפות הראשונה של הקבוצה, לאחר שהביסו בסדרת הגמר את בולטימור בולטס בתוצאה 4–0. ביום שלאחר הזכייה באליפות הודיע אלסינדור על אימוץ השם המוסלמי "כרים עבדול-ג'באר", ומאז הוא נודע בשמו החדש ושמו המקורי נשכח במידה רבה.
בעונה הבאה זכה עבדול-ג'באר בתואר ה-MVP השני שלו לאחר שהעמיד ממוצעים של 34.8 נקודות ו-16.6 כדורים חוזרים למשחק. בפלייאוף הפסידו הבאקס בגמר האזורי ללוס אנג'לס לייקרס, שהמשיכו לזכייה באליפות ה-NBA. אחד משיאי הסדרה בין מילווקי ללוס אנג'לס היה המאבק בין עבדול-ג'באר לכוכב הלייקרס וילט צ'מברלין, שהיה כבר בשלהי הקריירה אך הצליח במשחק הגנה מצוין לנטרל במידה רבה את עבדול-ג'באר.
בעונת זכה עבדול-ג'באר בתואר ה-MVP השלישי שלו (לאחר חמש עונות בלבד) ובבחירה לחמישיית העונה בפעם הרביעית. במשחקי הפלייאוף הפסידה מילווקי בגמר ה-NBA בתוצאה 3–4 לבוסטון סלטיקס, ובתום העונה פרש ממשחק כוכבה השני של הבאקס, אוסקר רוברטסון. בעונת, האחרונה של עבדול-ג'באר במילווקי, הוא שבר את ידו, שיחק 65 משחקים בלבד והקבוצה לא הצליחה להעפיל לפלייאוף.
לוס אנג'לס לייקרס
בעונת חזר עבדול-ג'באר לעיר לוס אנג'לס, בה שיחק בשנותיו ב-UCLA, לאחר שהועבר בטרייד לקבוצת לוס אנג'לס לייקרס. בקבוצה כיכבו באותו זמן גייל גודריץ', לושיוס אלן וקאזי ראסל ואימן את הקבוצה ביל שרמן. עבדול-ג'באר זכה לשחק במשחק האולסטאר השביעי שלו, נבחר לחמישיית העונה ואף זכה בתואר ה-MVP (הרביעי בשבע שנים) אף על פי שקבוצתו לא העפילה לפלייאוף. בעונה הבאה הוחלף המאמן ביל שרמן על ידי כוכב הקבוצה שפרש ג'רי וסט, ועבדול-ג'באר זכה שוב בתואר ה-MVP, אך בשלב הפלייאוף הובסו הלייקרס בגמר המערב על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, בה כיכב אז ביל וולטון, בתוצאה 0–4.
לפני עונת בחרו הלייקרס כבחירה הראשונה בדראפט את הכוכב המבטיח ארווין "מג'יק" ג'ונסון. באותה עונה, עם פול ווסטהד בעמדת המאמן הראשי, זכה עבדול-ג'באר בתואר ה-MVP השישי והאחרון שלו בקריירה, וכן באליפות הראשונה במדי הלייקרס. עבדול-ג'באר וקבוצתו הגיעו להתמודדות מול פילדלפיה 76' וכוכבה ג'וליוס אירווינג בסדרת הגמר. במשחק החמישי בסדרה נפצע עבדול-ג'באר אך המשיך לשחק, קלע 40 נקודות והוביל את קבוצתו לניצחון. במשחק השישי נעדר עבדול-ג'באר בשל פציעתו, אולם מג'יק ג'ונסון הראה כבר בעונתו הראשונה כי נכון לו עתיד מזהיר, וכשהוא מחליף את כרים בעמדת הציר קלע 42 נקודות, קלט 15 ריבאונדים, מסר 7 אסיסטים והוביל את הקבוצה לניצחון במשחק ולזכייה באליפות. משחק זה עם יכולתו הטובה בכל הסדרה הקנו למג'יק את תואר ה-MVP של סדרת הגמר.
בעונת עבדול-ג'באר היה השחקן הבולט בקבוצה בשנה שנחשבה לכישלון ואשר הושפעה מחסרונו, בחלק ניכר מהעונה, של מג'יק ג'ונסון עקב פציעה. הלייקרס הודחו כבר בסיבוב הראשון בפלייאוף על ידי היוסטון רוקטס. בעונה הבאה ג'רי באס, הבעלים של הלוס אנג'לס לייקרס, פיטר את המאמן פול ווסטהד לאחר 11 משחקים ומינה תחתיו את שחקן העבר ועוזר המאמן פט ריילי. בהדרכתו של ריילי זכתה הקבוצה, יחד עם עבדול-ג'באר, בארבע אליפויות נוספות בשנות השמונים. כבר בעונתו הראשונה של ריילי בקבוצה זכו הלייקרס באליפות ה-NBA, לאחר שניצחו בגמר את פילדלפיה 76' בתוצאה 4–2.
בעונת הלוס אנג'לס לייקרס הצליחו שוב לשים יד על הבחירה הראשונה בדראפט ובחרו בג'יימס וורת'י, שהיווה יחד ג'ונסון ועבדול-ג'באר את שלד קבוצת השואו-טיים המלהיבה של הלייקרס באותו עשור. ב-5 באפריל 1984 שבר עבדול-ג'באר את שיא צבירת הנקודות של שחקן ב-NBA כאשר קלע את הנקודה ה-31,420 שלו וחלף על פני וילט צ'מברלין שהחזיק בשיא לפניו. בסיום אותה עונה, לאחר סדרת גמר מותחת במיוחד, נוצחו הלייקרס 3–4 על ידי בוסטון סלטיקס בכיכובו של לארי בירד. בגמר של עונת הלייקרס התמודדו שוב מול הסלטיקס וזכו באליפות לאחר ניצחון 4–2 בסדרה. עבדול-ג'באר קיבל את טבעת האליפות הרביעית שלו בגיל 38 יחד עם תואר ה-MVP של סדרת הגמר.
בעונת, עונתו ה-17 בליגת ה-NBA, שבר עבדול-ג'באר את שיאי הליגה בדקות משחק ובמספר המשחקים המצטברים בקריירה לשחקן. בעונת שינה המאמן פט ריילי את משחק ההתקפה של הקבוצה כך שיתבסס יותר על כישוריו של מג'יק ג'ונסון ופחות על יכולתו של עבדול-ג'באר בן ה-39, שלראשונה בקריירה לא הוביל את קבוצתו בממוצע הנקודות למשחק. בשלב הפלייאוף הגיעו הלייקרס לגמר מול הבוסטון סלטיקס כמועמדים לניצחון, ואמנם, הלייקרס גברו בסדרת הגמר על יריביהם בתוצאה 4–2 ועבדול-ג'באר זכה בטבעת האליפות החמישית שלו.
בסדרת הגמר של עונת התמודדה הקבוצה מול הדטרויט פיסטונס בסדרה שהבליטה את הניגודים בין שתי הקבוצות. הלוס אנג'לס לייקרס עם משחק ההתקפה המבריק מול הפיסטונס שהציגו את ההגנה החזקה והקשוחה ביותר בליגה. הסדרה המרתקת הסתיימה בניצחון 4–3 של הלייקרס. עבדול-ג'באר זכה בטבעת האליפות השישית שלו (בגיל 40), והודיע שהוא מתכוון לפרוש בסיום העונה הבאה.
בעונת עבדול-ג'באר נבחר למשחק האולסטאר בפעם ה-19 בקריירה, למרות ממוצעים נמוכים של 10.1 נקודות, 4.5 ריבאונדים למשחק. בשלב הפלייאוף ניצחו הלייקרס את שלוש הסדרות הראשונות ללא אף הפסד, כך שהציפיות מהקבוצה לפני סדרת הגמר מול דטרויט פיסטונס היו גבוהות במיוחד. למרות זאת, דטרויט, שהציגה משחק קבוצתי משובח בהנהגתו של אייזיאה תומאס, ניצחה בסדרה בתוצאה 0–4. בסיום סדרת הגמר הודיע עבדול-ג'באר על פרישתו ממשחק, בגיל 41.
כמאמן כדורסל
לאחר פרישתו החל עבדול-ג'באר לערוך מחקר היסטורי על מעמדם של האפרו-אמריקאים בארצות הברית ופרסם מספר ספרי עיון בנושא. כּרים עסק באופן חלקי גם כמאמן כדורסל, על פי רוב בהתנדבות. משנת 1998 התנדב עבדול-ג'באר לאמן קבוצה של בית ספר תיכון בשמורה אינדיאנית בוייטריבר שבאריזונה, תמורת דולר אחד. בשנת 2000 הוא שימש כעוזר מאמן של קבוצת לוס אנג'לס קליפרס. בשנת 2002 הוא מונה למאמן קבוצת אוקלהומה סטורם מליגת ה-USBL. ב-2 בספטמבר 2005 הוא מונה כעוזר המאמן בקבוצת הלוס אנג'לס לייקרס, בין היתר על מנת לסייע בפיתוח הקריירה של אנדרו ביינום, הצעיר בן ה-17 שנבחר על ידי הקבוצה בדראפט 2005.
חיים אישיים
עבדול-ג'באר היה תלמידו של אמן הלחימה ברוס לי, ואף הופיע בסרטו "משחק המוות" בשנת 1978. מלבד זאת הוא הופיע במספר סרטים ותוכניות טלוויזיה נוספות, ובראשם הסרט "טיסה נעימה" בשנת 1980.
ב-2016 העניק לו נשיא ארצות הברית ברק אובמה את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה במדינה.
קולמן הוקינס
קולמן רנדולף הוקינס (באנגלית: Coleman Randolph Hawkins; 21 בנובמבר 1904 – 19 במאי 1969), ידוע גם בכינויים "הוק" ("Hawk") ו"בין" ("Bean"), היה סקסופוניסט טנור אמריקאי, שהשפיע רבות על הג'אז. הוא היה מוזיקאי הסווינג הראשון שעשה שימוש בכלי הנגינה. יכולת האלתור שלו שהתפתחה בנגינת הסולו בתזמורות הביג בנד בהן השתתף היוותה השראה למבשר הבי בופ לסטר יאנג ולנגנים כצ'ארלי פארקר וג'ון קולטריין ואיפשרה לו לקחת חלק בהתפתחות זו ולהמשיך לנגן עד שנות השישים המאוחרות.
הוקינס ניגן עם רבים ממוזיקאי הג'אז הגדולים ביותר בתקופתו, החל בלואי ארמסטרונג, בני קרטר וג'נגו ריינהארדט, וכלה בת'לוניוס מונק, מיילס דייוויס ומקס רואץ'.
תולדות חייו
הוקינס נולד במדינת מיזורי ולמד בקנזס. הוא ניגן מגיל צעיר פסנתר וצ'לו ואל הסקסופון הגיע בגיל תשע. ב-1921 הצטרף ללהקה בשם "Jazz Hounds" ונדד עמה בהופעות ברחבי ארצות הברית עד שהגיע עמה לניו יורק, שם הצטרף ללהקתו של פלטשר הנדרסון, עמו שהה עד 1934. בתחילה קיבל תפקידי בס בסקסופון בס במסגרת חטיבת קצב (דבר יוצא דופן למדי) וניגן גם בקלרינט, אולם בהמשך ניגן בעיקר בסקסופון טנור. הנדרסון נתן להוקינס חופש אמנותי גדול ודון רדמן, המעבד בתזמורתו של הנדרסון, יצר עבורו תפקידי סולו מורכבים בהשפעתו של חבר אחר שהצטרף לתזמורת ב-1924, לואי ארמסטרונג.
בשנת 1934 עזב הוקינס את תזמורתו של הנדרסון ונענה להזמנה להצטרף לתזמורתו של ג'ק היילון בלונדון. הוא נדד באירופה עד 1939, רוב הזמן כסולן. בשנת 1937 הופיע עם בני קרטר וג'נגו ריינהארדט. עם חזרתו לארצות הברית הקליט עיבוד לסטנדרט "גוף ונשמה" (Body and Soul). הקלטה זו הייתה לאבן דרך בהתפתחות הג'אז; הוקינס מתעלם כמעט לגמרי מהקו המלודי, למעט ארבע התיבות הראשונות, וחוקר בסולו שלו את המבנה ההרמוני של הקטע באופן שמסכם את תפקיד הסולן בסווינג ומבשר את תפקיד הסולן בבי-בופ.
בהמשך חבר להרכב שמנה את ת'לוניוס מונק, מיילס דייוויס, מקס רואץ' ואוסקר פטיפורד במועדון ברחוב 52 והיה למארגן הקלטת הבי בופ הראשונה עם דיזי גילספי ומקס רואץ' בפברואר 1943, בהיותו המבוגר שבחבורת הצעירים. הוא הקליט גם עם ג'יי ג'יי ג'ונסון ופאטס נאבארו והופיע עם ג'אז בפילהרמונית.
ב-1948 הקליט יצירה חלוצית בשם פיקאסו לסקסופון-סולו. בשנות החמישים הופיע באירופה ובארצות הברית במסעי הופעות ופסטיבלים. בשנות השישים הופיע באופן קבוע במועדון הוילג' ונגארד בניו יורק. הוא המשיך לשתף פעולה, הן עם אמנים מובילים בבי בופ (השתתף בהקלטת התקליט "ת'לוניוס מונק וג'ון קולטריין" ב-1960 ובסוויטה "We Insist! - Freedom Now" של מקס רואץ') והן עם אמנים ותיקים כדיוק אלינגטון, בן ובסטר, רוי אלדרידג', אוסקר פיטרסון, הרב אליס וריי בראון.
ברקת באהיה
ברקת באהיה (באנגלית: Bahia Emerald) היא אבן ברקת הגדולה בעולם שהתגלתה עד היום והאבן היחידה הגדולה בעולם. משקלה של האבן כ-360 ק"ג (כ-1,900,000 קרט), היא הוערכה בכ-400 מיליון דולר, אך הערך האמיתי שלה אינו ידוע. האבן נכרתה בברזיל במדינת באהיה, ומכאן שמה.
היסטוריה
האבן נכרתה במכרות ברלי במדינת באהיה שבמערב ברזיל. נטען כי האבן הוחזקה על ידי המאפיה הברזילאית, שניסתה למכרה ללא הצלחה. לאחר מספר שנים היא הועברה לארצות הברית, כאשר בלואיזיאנה האבן אוחסנה בכספת בנק שטבעה למשך מספר חודשים בעקבות הוריקן קתרינה בשנת 2005. בשנת 2010 היה ניסיון למכור אותה דרך eBay תמורת 75 מיליון דולר. בהמשך, האבן הגיעה לידי דילרים של אבני חן בלאס-וגאס, בעסקה שהסתבכה בעקבות חטיפת אחד המעורבים. מאז האבן נמצאת במאבק משפטי מתוקשר בנוגע לבעלות בה, במהלך המשפט שמונה אנשים שונים טענו לבעלות באבן. כיום, ברקת באהיה מוחזקת על ידי משרד השריף של לוס אנג'לס, עד גמר המשפט וקביעת הבעלים החוקי של האבן.
קלאודיה הייל
קלאודיה הייל (בגרמנית: Claudia Heill; 24 בינואר 1982 - 31 במרץ 2011) הייתה ג'ודוקא אוסטרית. בעלת מדליית כסף אולימפית.
ביוגרפיה
הייל, אשר נחשבה בעבר לאחת מן הג'ודוקות הטובות ביותר באירופה, זכתה במדליית כסף באולימפיאדת אתונה (2004) ובחמש מדליות נוספות באליפויות אירופה במשקל עד 63 ק"ג. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה הייל במקום החמישי, וכשנה לאחר מכן פרשה מתחרות מקצוענית.
מיית'לון
מיית'לון (בערבית: ميثلون) הוא כפר פלסטיני בשומרון, הממוקם 28 ק"מ דרומית מג'נין. היישוב מונה, נכון לשנת 2006, כ-7,006 תושבים מוסלמים.
גיאוגרפיה
הכפר מיית'לון שוכן בצפון השומרון, ומשתייך לנפת ג'נין של הרשות הפלסטינית. הישובים הסמוכים הם סנור, סיריס וג'ודידה מדרום, עקאבה ממזרח, סיר וא-זבאבדה מצפון מזרח, ומיסיליה מצפון.
הכפר ממקום על הקצה המערבי של עמק סנור, שהופך בשלהי החורף לאגם עונתי. זהו הישוב הגדול ביותר מבין שבעת הישובים השוכנים לצידי העמק, והוא מחזיק בחלק הארי של אדמותיו הפוריות. הגובה הממוצע של הכפר הוא 385 מטר מעל פני הים. הגרעין העתיק של הכפר בן 18 דונמים, והישוב מחזיק סה"כ ב-12,495 דונמים.
ח'ירבת חייבר
צפון מזרחית מהכפר נמצא ח'ירבת חייבר, אתר ארכאולוגי השוכן על גבי גבעה בגובה 423 מטרים מעל פני הים. במקום נמצאו שרידי תל מבוצר, יסודות בניינים, קבר ומאגרי מים חצובים בסלע.
סילת אל-חארית'יה
סילת אל-חארית'יה (בערבית: السيلة الحارثية, אַ-סִּ֫ילַה אל-חַארִתִ֫'יַּה) הוא כפר פלסטיני בצפון השומרון, הממוקם 10 ק"מ מצפון־מערב לג'נין. היישוב מונה, נכון לשנת 2017, כ־11,450 תושבים מוסלמים.
בכפר נולד עבדאללה עזאם, מייסד אל-קאעידה, שלאחר מלחמת ששת הימים היגר עם משפחתו לירדן.
תזמורת בולטימור
תזמורת בולטימור (באנגלית: Baltimore Symphony Orchestra) היא תזמורת אמריקאית שמקום מושבה הקבוע הוא בולטימור, מרילנד.
התזמורת נוסדה בשנת 1916 והייתה בראשיתה מוסד עירוני. בשנת 1942 הייתה התזמורת למוסד פרטי.
המנהל המוזיקלי משנת 1998 עד אמצע 2006 היה יורי טמירקאנוב. מנהלים מוזיקליים בעבר היו סרג'יו קומיסיונה (1966 - 1985) ודייוויד זינמן (1985 -1998). בזה אחר זה שינו את פני התזמורת להרכב בעל שם בינלאומי.
בשנת 2005 התמנתה מרין אלסופ למחליפו של טמירקאנוב והייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה בראש תזמורת אמריקאית גדולה. היא מתוכננת להיכנס לתפקיד בסתיו 2007. המינוי יצר חילוקי דעות בין ועד המנהלים לנגני התזמורת, שסברו כי לא הייתה התייחסות לעניינים הנוגעים להם בתהליך קבלתו של מנהל מוזיקלי חדש.
משכנה העיקרי של תזמורת בולטימור הוא אולם הקונצרטים על שם ג'וזף מאיירהוף. ביתה המשני הוא מרכז המוזיקה בסטראתמור, במחוז מונטגומרי, מרילנד, במרחק 50 מייל מבולטימור. מנהיגותו של מנהל המבצעים של התזמורת, ג'ון גידוויץ (בין השנים 1984 ל-2003) היא שעמדה מאחורי התמורה שחלה בתזמורת מלהקה מחוזית למעמדה המודרני. על אף קשיים בסוף שנות ה-80' בנושא יחסי עבודה, תזמורת בולטימור נודעה עם הזמן כתזמורת האמריקאית הראשונה שיצאה לסיור מעבר למסך הברזל (בייחוד התפרסמה בתשואות הנלהבות שקיבלה בנגינת הדרנים של "טוויסט וצעקה"), ובהמשך, כאחת התזמורות הטובות בארצות הברית. היוזמה האחרונה של גידוויץ הייתה הקמת אולם סטראתמור. האולם, שנבנה בעזרה משמעותית ממדינת מרילנד ומוועד הנאמנים של התזמורת, מאפשר גישה לקונצרטים של התזמורת לפרבריה העשירים של וושינגטון הבירה, שהיו מעוזה המסורתי של התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית.
זלמן שלו
זלמן שלו (4 ביוני 1923 – 25 במרץ 2009) היה קצין קשר ראשי בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, מייסד חברת אלישרא.
חייו
שלו נולד בחיפה ולמד בבית הספר הריאלי. ב-1938 הצטרף לארגון ההגנה וב-1941 למשטרת המנדט בה שימש מדריך קשר. התגייס לצבא הבריטי ושירת בו בתפקידי קשר שונים עד שחרורו ב-1946.
במלחמת העצמאות שירת בחטיבת כרמלי כסגן קצין הקשר החטיבתי ובהמשך מונה לקצין הקשר של החטיבה. שירת בחיל הספר בו בנה את מערך הקשר. ב-1951 מונה לקצין הקשר של פיקוד הצפון. במלחמת סיני שירת במטה חיל הקשר כקצין המבצעים. לאחר המלחמה מונה לסגן קצין קשר ראשי. ביוני 1962 מונה לקצין קשר ראשי, במאי 1963 קודם לדרגת אלוף-משנה ושירת בתפקיד עד אוגוסט 1966.
לאחר שחרורו הקים את חברת אלישרא, מהחברות שהצמיחו את תעשיית האלקטרוניקה בישראל, ושימש כמנהלה הכללי. ב-1977 זכה בפרס התעשייה מטעם התאחדות התעשיינים. בשנים 1983–1987, שימש יו"ר אגף המתכת חשמל והאלקטרוניקה בהתאחדות התעשיינים, כיהן כסמנכ"ל בתדיראן לאחר רכישת אלישרא על ידה.
קלדוסלאכה
קלָדוֹסֶלָאכֶה (שם מדעי: Cladoselache) הוא סוג של כריש נכחד שחי בתור הדבון. הוא שחה באוקיינוסים של אמריקה הצפונית לפני 400–360 מיליון שנה. סוג זה ידוע ממאובנים שנמצאו ליד קליבלנד שבאוהיו, ובהם עצמות משומרות ואף שרידי עור ואפילו איברים פנימיים שהשתמרו, והם המאובנים המשומרים ביותר של דג סחוס.
כריש זה שייך לסדרה קדומה של כרישים שנכחדו והיו מראשוני דגי הסחוס. אורכו של כריש זה הגיע ל-1.8 מטרים והוא היה בעל גוף צר שהותאם לתאוצה במים. היה לו זנב רחב וכמה סנפירים גביים נמוכים וחרטום קצר ובעל שיניים חלשות, אך לסתות בעלות עוצמה רבה. לכריש היו שבעה פתחי זימים, ובשונה ממרבית הכרישים, לא היו לו קשקשים.
מבנה גופו נועד לנוע במים במהירות ובזריזות וכן להתפתל במקום, דבר שעזר לו להימלט מטורפים כבדים כמו הדנקליאוסטיוס, שהגיע לאורך שישה מטרים.
אמפיקיון
אמפיקיון (שם מדעי: Amphicyon; מילולית: "כלב מעורפל") הוא סוג נכחד של טורף נכחד מהמשפחה כלבי דב, מאבות הכלביים המודרניים, שחי לפני 16.9-2.6 מיליון שנה באמריקה הצפונית, אסיה, דרום אירופה ודרום אפריקה בין המיוקן לפליוקן.
מאפיינים
יצור זה היה טורף גדול שאורכו הגיע לאורך 2.5 מטרים ושקל מעל 600 קילוגרם, על פי צורות המדידה "המפריזות", בכך הוא היה מהטורפים הגדולים ביותר שהיו מעולם.
היצור היה דומה בצורתו לדוב בעל מאפיינים כלביים והיו לו לסתות גדולות, זנב עבה וניבים המזכירים ניבי זאב. ייתכן שהוא היה אוכל-כול כמו הדובים המודרניים והיה כבד מכדי לרדוף אחרי טרף לאורך זמן, מה שלבסוף גרם להיעלמותו. ייתכן שהוא אכל נבלות, חטף טרף מטורפים אחרים או התמקד במינים איטיים כמו הכליקותריום שחי בתקופתו. מעריכים שאכל גם צמחים בנוסף לבשר.
נתגלו מינים שונים של האמפיקיון באפריקה, אמריקה הצפונית ואירואסיה. התיארוך המאוחר ביותר שלהם מגיע ל-2.6 מיליון שנה, בסיום הפליוקן.
בתרבות
האמפיקיון מופיע בפרק החמישי של הסדרה מפלצות חוזרות לתחייה שם הוא מהווה טורף-על שמסוגל להבריח את הדיאודון, אך הפרטים הצעירים נטרפים על ידי להקת אפיקיונים.
אנסיקלופדיה אוניברסל מיקרונט
אנסיקלופדיה אוניברסל מיקרונט (Enciclopedia Universal Micronet) היא האנציקלופדיה המודפסת השנייה בגודלה בעולם, לאחר האנסיקלופדיה אספאסה. היא מכילה למעלה מ-182,000 ערכים הכתובים בשפה הספרדית, וכן היא זמינה מעל גבי רשת האינטרנט ומדיה אחרת – תקליטורים ו-DVD. האנציקלופדיה אף כוללת כ-80,000 הגדרות של מילים בספרדית, 32,000 מהן כוללות את המקבילה האנגלית. צוות הפרויקט מונה למעלה מ-600 כותבים, בהשוואה ל-70 בראשיתו. הכותבים השונים הם בני ארצות דוברות ספרדית שונות, הגם שהמוציא לאור (Micronet S.A) הוא חברה ספרדית. האנציקלופדיה כוללת כ-53,500 ערכי אישים. אורכם של חלק מהערכים עובר את רף 100 העמודים. האנציקלופדיה שמה דגש על נושאים היספניים, ובמיוחד ספרדיים.
איצקה ריז'ינאשווילי
איצקָה (אברהם) ריז'ינאשווילי (בגאורגית: იცკა რიჟინაშვილი, 12 באפריל 1886 - 17 ביולי 1906) היה מהפכן יהודי גאורגי, שנורה למוות בידי סוכן משטרתי בהיותו בן 20. מספר רחובות בגאורגיה קרויים על שמו.
חייו
ריז'ינאשווילי נולד בכותאיסי למשפחה יהודית ענייה ולמד בגימנסיה הריאלית של כותאיסי, שם גם נהיה מעורב בתנועה סוציאל-דמוקרטית. איצקה ראה בתנועה המהפכנית את הנתיב לשחרור היהדות מהמשטר הצארי, המשטר של הפוגרומים, תחום המושב ונומרוס קלאוזוס, בכל תחומי החיים. השלטונות עקבו אחריו ואיימו לעצרו. הוא התחבא, ונסע לגרמניה, בשנת 1904, ללמוד באוניברסיטת לייפציג, שם הוא הצטרף לקבוצה בולשביקית מקומית. הוא חזר לגאורגיה בשנת 1905, ועזר בהפצת רעיונות המרקסיזם בין חיילי הצבא שהיו מוצבים באימרתי וסמגרלו. הוא נהרג בהתנקשות על ידי סוכן המשטרה הצארית בכותאיסי בהיותו בן 20 בלבד.
בשנת 1936 פרסם הרצל באזוב מחזה בשם איצקה ריז'ינשווילי על חייו ומותו. במוזאון ההיסטורי-אתנוגרפי ליהודי גאורגיה הובלטה דמות של ריז'ינאשווילי בפינה שמתחת לכותר "יהודי גאורגיה בתקופת הצאר" בו הודגש, בניגוד למעמדם הירוד של יהודי גאורגיה באותם ימים, פועלם במהפכת 1905. כאשר דמותו של ריזינאשווילי ביניהם הובלטה במיוחד.
פרקליטות המדינה
פְּרַקליטות המדינה מייצגת את מדינת ישראל ואת רשויות השלטון בפני בתי המשפט ובתי הדין השונים, על כל ערכאותיהם. הפרקליטות היא חלק מהרשות המבצעת של מדינת ישראל, ופועלת ארגונית כחלק ממשרד המשפטים. עשיית הפרקליטות מתפרסת על תחומי משפט רבים, בהם הפלילי, האזרחי, החוקתי והמינהלי, הכלכלי-פיסקאלי, דיני עבודה וכן המשפט הבינלאומי. בתחום אכיפת החוק הפלילי פועלת הפרקליטות באופן עצמאי ובלתי תלוי.
פרקליטות המדינה מורכבת מ-14 יחידות מטה ומ-13 פרקליטויות מחוז. יש בה כ-1,750 עובדים, בהם למעלה מ-950 פרקליטים וכ-350 מתמחים. בראש הפרקליטות עומד פרקליט המדינה ולו ארבעה משנים – המשנה לעניינים פליליים, המשנה לעניינים אזרחיים, המשנה לעניינים מיוחדים והמשנה לאכיפה כלכלית.
על פי רוב, יחידות המטה הן המופיעות בבית המשפט העליון ובבית הדין הארצי לעבודה, ופרקליטויות המחוז הן המופיעות בבתי משפט השלום והמחוזי, בבית המשפט לענייני משפחה, בבית הדין האזורי לעבודה ובטריבונלים אחרים (כגון: ועדות שחרורים שמונו לפי חוק שחרור על-תנאי ממאסר, התשס"א-2001) ובמקרים חריגים גם בערכאות אחרות דוגמת בית משפט לעניינים מקומיים, בית הדין הרבני
בפרקליטות כ-2,060 עובדים, בהם כ-1,100 פרקליטים, כ-260 עובדים מנהליים, כ-45 חוקרים במחלקה לחקירות שוטרים, כ-375 מתמחים, כ-140 סטודנטים וכ-105 בני ובנות שירות.
הפרַקליטות כמאשימה במשפטים פליליים
חוק העונשין ודינים פליליים נוספים כפקודת הסמים המסוכנים, קובעים איסורים פליליים, שהפרתם תביא להגשת כתב אישום מטעם המדינה כנגד המפר. הפרקליטות, המייצגת את המדינה, היא המאשימה במשפטים אלו. בעבר, היה המאשים במשפט הפלילי היועץ המשפטי לממשלה. מאז אמצע שנות השבעים המאשימה היא מדינת ישראל.
במקרים של עבירות קלות, הנידונות בבית משפט השלום, כעבירות תעבורה, עבירות סמים קלות, ושאר עבירות שהעונש עליהן אינו כבד, מטפלים תובעים משטרתיים. תובעים אלו, שהם שוטרים, אינם עובדים בפרקליטות, ומקבלים את הסמכתם ממפכ"ל המשטרה.
ישנם סוגי עבירות, כעבירות על חוקי התכנון והבנייה או עבירות על חוקי רישוי עסקים, או על דיני איכות הסביבה בהן מייצגים את המדינה תובעים מטעם רשויות מקומיות, או משרדי ממשלה מסוימים. תובעים אלו הם לרוב משרדי עורכי דין פרטיים, המקבלים הסמכה מאת היועץ המשפטי לממשלה. גם עבירות אלו הן לרוב עבירות קלות. כמו כן, בעבירות מסוימות, גם אדם פרטי רשאי להגיש כתב אישום, הקרוי "קובלנה פלילית".
טיפולה של הפרקליטות בתיק מתחיל לעיתים עוד בשלב בו אוספת המשטרה את הראיות נגד החשוד, בייעוץ לחוקרים ובליווי ההתנהלות סביב התיק, על מנת לוודא כי איסוף הראיות תקין או כי צעדים מסוימים בחקירה, כגון הפעלת סוכן או מתן מעמד עד מדינה הם חוקיים. לאחר מכן מטפלת הפרקליטות בענייני המעצר ובהארכתו מעת לעת. בהמשך, מוגש על ידי הפרקליטות כתב אישום, ומתנהל משפט, אותו מלווה הפרקליטות עד למתן גזר הדין. אם מוגש ערעור, מטפלת הפרקליטות אף בכך. בערעורים המוגשים לבית המשפט העליון מטפלת פרקליטות המדינה שמקום מושבה בירושלים. בערעורים אחרים מטפלים פרקליטי המחוזות. אם הורשע הנאשם בדין, ונגזרה עליו תקופת מאסר, מייצגת הפרקליטות את המדינה גם בפני ועדת השחרורים המחליטה על שחרורו בשל התנהגות טובה, ובעתירות אסירים בפני בתי המשפט בהם מוגשות עתירות אלו, הנוגעות לתנאי המאסר וזכויותיו של האסיר.
הפרקליטות כקובעת מדיניות אכיפת החוק
דוגמה לקביעת מדיניות שכזו על ידי פרקליט המדינה היא הנחיה 2.5 של הפרקליטות, הקובעת את "מדיניות התביעה, בהעמדה לדין של עד תביעה או מתלונן שחזר בו במשפט מעדותו במשטרה", ומיושמת על ידי המשטרה לפי ההוראה המעשית שמספרה 30.300.226.
דוגמה נוספת היא הנחיה מס' 14.13 – הקלטת חקירה על ידי נחקר, שניתנה ב-2013 ובוטלה ב-2016. ההנחיה הפכה את ההיתר החוקי של אדם להקליט שיחה בה הוא משתתף, לאיסור כשמדובר בהקלטת חקירתו במשטרה, עקב הגדרת המעשה כמנוגד, לכאורה, לסעיף 3 לחוק האזנת סתר, לפיו.
מבנה הפרקליטות
פרקליטות המדינה מחולקת לשניים: 14 יחידות המטה, אשר מרביתן יושבות בירושלים, והן המייצגות בדרך כלל את המדינה בפני בית המשפט העליון ועוסקות בקביעת מדיניות משפטית, ו-13 פרקליטויות מחוז, המייצגות את המדינה בתביעות פליליות ואזרחיות ביתר בתי המשפט ברחבי הארץ. בראש פרקליטות המדינה עומד פרקליט המדינה. אשר לו ארבעה משנים: לעניינים פליליים, לעניינים אזרחיים, לתפקידים מיוחדים ולאכיפה כלכלית.
בפרקליטות כ-2,060 עובדים, בהם כ-1,100 פרקליטים, כ-260 עובדים מנהליים, כ-45 חוקרים במחלקה לחקירות שוטרים, כ-375 מתמחים, כ-140 סטודנטים וכ-105 בני ובנות שירות.
המשנים לפרקליט המדינה
ישנם ארבעה משנים לפרקליט המדינה המשנה לעניינים פליליים, המשנה לעניינים אזרחיים, המשנה לתפקידים מיוחדים והמשנה לאכיפה כלכלית, כהונתם של המשנים לפרקליט המדינה קצובה ל-8 שנים.
המשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים
החל משנת 2017 ממלא תפקיד זה עו"ד שלמה (מומי) למברגר
המשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים עוסק בתחום המשפט הפלילי, בנושאים בעלי השלכות רוחב משמעותיות ובהנחיה המקצועית הניתנת בתחום הפלילי לכלל היחידות הפליליות בפרקליטות: שבעת מחוזות הפרקליטות ויחידות המטה בחטיבה הפלילית: המחלקה הפלילית בפרקליטות המדינה, המחלקה הכלכלית, המחלקה לחקירות שוטרים, מחלקת הסייבר, המחלקה לאכיפת דיני מקרקעין, יחידת עררים ויחידת עיכוב הליכים. בנוסף, מנחה המשנה לעניינים פליליים גופי תביעה נוספים בתחום הפלילי.
תפקידיו של המשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים:
המשנה לפרקליט המדינה לעניינים אזרחיים
החל משנת 2016 ממלאת תפקיד זה עו"ד אורית קוטב
המשנה לפרקליט המדינה לעניינים אזרחיים מרכזת את עבודת המטה בפרקליטות האזרחית ועוסקת במגוון סוגיות אזרחיות, מכל תחומי המשפט האזרחי, בעיקר בשאלות בעלות השלכות רוחב משמעותיות. המשנה מובילה התווית מדיניות רחבה בנושאים אזרחיים אשר עולים מחיי "היום יום" של הפרקליטות האזרחית ומסדר היום הציבורי בכלל. המשנה לעניינים אזרחיים אחראית על ההנחיה המקצועית בתחום האזרחי לכלל היחידות האזרחיות בפרקליטות: ששת מחוזות הפרקליטות ויחידות המטה בחטיבה האזרחית: המחלקה האזרחית בפרקליטות המדינה, המחלקה הפיסקאלית, המחלקה למשפט העבודה והיחידה לאכיפה אזרחית.
המשנה לפרקליט המדינה לאכיפה כלכלית
החל משנת 2019 ממלאת תפקיד זה עו"ד ליאת בן-ארי שווקי.
המשנה לפרקליט המדינה לאכיפה כלכלית עומד בראש המטה לאכיפה כלכלית משולבת שהוקם בשנת 2010 בפרקליטות המדינה. מטרת העל של המטה לאכיפה כלכלית משולבת היא להגביר את אפקטיביות האכיפה על ידי הפרקליטות, באמצעות חוליות אכיפה כלכלית במחוזות הפרקליטות, ובאמצעות הרפרנטים המקצועיים ביחידות הפרקליטות השונות.
תפקידיו של המשנה לפרקליט המדינה לאכיפה כלכלית:
המשנה לפרקליט המדינה לתפקידים מיוחדים
החל ממאי 2022 ממלא תפקיד זה עו"ד אלון אלטמן.
המשנה לפרקליט המדינה לתפקידים מיוחדים עוסק בתחום המשפט הפלילי בעבירות ובנושאים הנוגעים לביטחון המדינה, להם השלכות רוחב משמעותיות. בכלל זה אמון המשנה לתפקידים מיוחדים על האכיפה בעבירות נגד ביטחון המדינה ובליווי מקצועי בתיקים ביטחוניים רגישים, בשיתוף עם צה"ל ושירות הביטחון הכללי (שב"כ).
תפקידיו של המשנה לפרקליט המדינה לתפקידים מיוחדים: לצד תפקידיו אלו, מוביל המשנה לפרקליט המדינה לתפקידים מיוחדים, מספר פרויקטים ניהוליים ארציים, עומד בראש מספר צוותי עבודה ומשמש כיו"ר ועדת האתיקה בפרקליטות המדינה.
יחידות המטה
בראש כל אחת מיחידות המטה עומד מנהל מחלקה או מנהל יחידה, הכפוף לפרקליט המדינה.
היחידה לעיכוב הליכים ויחידת העררים כפופות למשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים. היחידה לאכיפה אזרחית כפופה למשנה לפרקליט המדינה לעניינים אזרחיים. החל משנת 2002 כהונתו של מנהל מחלקה קצובה ל-8 שנים למעט מנהלי מחלקות שמונו לפני 2002 שכהונתם איננה מוגבלת.
פרקליטויות המחוז
בכל מחוז גאוגרפי קיימות שתי פרקליטויות מחוז: פרקליטות פלילית, האמונה על ייצוג המדינה כמאשימה בתיקים הפליליים שהתרחשו בשטחה ושהטיפול בהם הוא בסמכות הפרקליטות (להבדיל מהתביעה המשטרתית); ופרקליטות אזרחית, אשר אמונה על ייצוג המדינה כתובעת וכנתבעת בהליכים אזרחיים. בתל אביב ישנה פרקליטות מחוז שלישית, העוסקת בתיקי מיסוי וכלכלה בפריסה ארצית. פרקליטות המחוז הצעירה ביותר היא פרקליטות מחוז צפון (אזרחי), אשר הוקמה בשנת 2018.
בראש כל אחת מפרקליטויות המחוז עומד פרקליט מחוז, הכפוף לפרקליט המדינה, כהונתו של פרקליט מחוז קצובה ל-7 שנים.
פרקליטויות המחוז הן:
ביקורת מוסדית
בעקבות תלונות על אופן התנהלות הפרקליטות הוקמה בשנת 2013 נציבות הביקורת על מערך התביעה ומייצגי המדינה בערכאות, ("נבת"ם"), הכפופה למשרד המשפטים, ותפקידה לבצע ביקורת מערכתית יזומה, ולברר תלונות על פרקליטות המדינה, מערך התביעה במשטרת ישראל ועורכי הדין שקיבלו מהיועץ המשפטי לממשלה ייפוי כוח לצורך ייצוג. באוגוסט 2016 הוחלפה נציבות זו בנציבות תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות.
הצעות לשינוי מבני
בנייר מדיניות של פורום קהלת הוצע לחזק את ההפרדה המוסדית בין הגוף האחראי לייצג את הממשלה בערכאות לבין הגוף המייעץ לה משפטית, זאת בדומה למצב בארצות הברית ובבריטניה. (מבחינה מנהלית אכן קיימת הפרדה בין פרקליטות המדינה (ייצוג) לבין מחלקת ייעוץ וחקיקה והיועצים המשרדיים (ייעוץ). אך שניהם כפופים ליועץ המשפטי לממשלה ונטען כי ניכרת השפעה של הקשרים בין המחלקות.) הנימוק להפרדה הוא שמתן ייעוץ פתוח הכולל את ההסתייגויות יקשה על אותו הגוף לייצג לבסוף את ההחלטה שהתקבלה, לעיתים על אף ההסתייגויות. בנוסף, הבדל מהותי בין תפקיד הייעוץ לתפקיד הייצוג הוא שבעוד שייעוץ מכוון לשקף את המצב המשפטי הקיים, ייצוג בבית המשפט אמור לעיתים לחתור לשכנע את בית המשפט לשנות את ההלכה הנוהגת. אם בשלב הייעוץ תמך הפרקליט בהתנהלות מסוימת לאור תפישתו את הדין הקיים, הרי שלא יהיה לו עניין בשלב הייצוג לחתור לשינוי ההלכה, כדי להצדיק את עמדתו המוקדמת. בהקשר לנוהג בארצות הברית הוזכר כי חשיפת מוקדמת של הצד השני לטיעון המשפטי (בשלב הייעוץ) עלולה ליצור בעיה לממשל בדיון שיתקיים בבית המשפט.
זאב טננבוים
ביוגרפיה
טננבוים סיפר כי ב-1991, בעקבות יציאתו של הדמו Millions Slaughtered ("מיליונים שנטבחו" באנגלית), כתב לו מוזיקאי הבלאק מטאל הנורווגי וארג ויקרנס, הבסיסט לשעבר בלהקת מייהם והאיש שמאחורי פרויקט בורזום על כך שהמוזיקה מוצאת חן בעיניו, אבל הוא שנא את מילות השירים, וציין כי לדעתו סיילם צריכה לתמוך במלחמות ובהרג, וכי "חבל שאדולף היטלר לא השלים את מלאכתו" וכי "סדאם חוסיין היה צריך להרוג יהודים נוספים". טננבוים סיפר כי הוא כתב לוויקרנס שהדעות שלו מעוותות, ומספר שבועות לאחר מכן המשטרה המקומית הגיעה לביתו ומסרה לו שוויקרנס שלח לו מעטפת נפץ שהתגלתה בבדיקת רנטגן וכן קלטת וידאו, דבר שגרר את התערבות האינטרפול. שנתיים לאחר מכן הורשע ויקרנס ברציחתו של יורונימוס, מנהיג להקת מייהם, בה היה גם ויקרנס חבר, על רקע מאבקי כוח פנימיים בסצנת הבלאק מטאל הנורווגית. ויקרנס ריצה 16 שנים מתוך תקופת מאסר בת 21 שנים, ובתחילת 2009 זכה בשחרור מוקדם.
טננבוים ציין בין הלהקות המועדפות עליו את קריאייטור, סודום, ונום, דת', בהמות ו-Lamb of God. הוא אף ציין כי מבין אמני הזרם המרכזי של המוזיקה הישראלית הוא "מאוד מעריך" את כנסיית השכל "שיש להם את הדיכאון במוזיקה".
טננבוים הוא מנהל מחלקת פיקוח וחנייה בעיריית גבעתיים, העיר בה פועלת סיילם במשך כל שנות קיומה. בתו יובל מופיעה על עטיפת האלבום Necessary Evil.
עונת 1985/1986 בליגת המשנה ההולנדית
עונת 1985/1986 בליגת המשנה ההולנדית הייתה העונה ה-30 של ליגת המשנה ההולנדית, שהיא הליגה ההולנדית השנייה. בסיום עונה זו, דן האג, זוולה ופיינדאם העפילו לליגה הראשונה.
מבנה
על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 19 קבוצות, 15 ששיחקו בעונה הקודמת בליגה, אליהן הצטרפו, היורדות מליגת העל, זוולה, נאק ברדה ווולנדם והמצטרפת מהליגות החובבניות, אמן. ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 18 משחקים כל אחד - 36 מחזורים בסה"כ. בסיומם הקבוצות במקומות 1 ו-2 העפילו לליגה הראשונה. הקבוצות שהעפילו לפלייאוף הדירוג התמודדו בבית פנימי והמנצחת העפילה לליגה הראשונה.
יהושע שטמפפר
יהושע שטַמפּפֶר (שטאמפּפֿער) (ח' באב תרי"ב, 9 ביולי 1852 – ה' בסיוון תרס"ח, 4 ביוני 1908) היה ממייסדי העיר פתח תקווה.
קורות חיים
שטמפפר נולד בשנת 1852 ב"קאמאראן" (קומארום) (לפי עדות אביו בנימין) אז בהונגריה, בימינו בסלובקיה, (לפי מקורות אחרים - בסומבטהיי בהונגריה). בצעירותו השתלב בתנועת האמנציפציה וההשכלה, למורת רוחו של אביו בנימין, שהיה דיין בשטיינאמנגר (סומבטהיי). לפיכך יהושע נשלח לבית דודו אליעזר ראב, אביו של יהודה ראב, שחי בכפר ועסק בחקלאות, וכך התוודע לעבודת האדמה. לדוד היו קשרי מכתבים עם הרב צבי הירש קלישר, ממבשרי הציונות. לאחר מכן למד בבית המדרש של הרב עזריאל הילדסהיימר באיזנשטט, ושם שמע דברים על ארץ ישראל. לאחר אכזבה מרה מהאנטישמיות שהמשיכה להתקיים בהונגריה החליט, כדבריו, "לפנות קדמה אל ארץ אבותינו ולהקריב חיי על מזבחה".
בשנת 1869 עלה שטמפפר לארץ ישראל במסע רגלי שארך חמישה חודשים. כשהגיע בסופו לירושלים פגש שם את הורי אמו, שלמה ואסתר (בת חזקיהו הכהן -ניימן) ראב, שעלו ארצה לפניו. עם עלייתו הוא נשא את דייכה בת יצחק רוזנטל, מאנשי כולל הו"ד.
בשנת 1871 נפטרה אימו ואביו נשא לאשה את אחותה יהודית -איטל לבית ראב שטיפלה ביתומים. בשנת 1872 עלתה המשפחה לארץ והתיישבה בירושלים.
בין השנים 1876–1879 התפרסמו 15 מכתבים ודיווחים של שטמפפר לעיתון "ג'ואיש כרוניקל" (Jewish Chronicle) שיצא לאור בלונדון, בענייני היישוב בכלל והניסיונות להקמת התיישבות יהודית חקלאית בפרט.
בשנת 1878, והוא בן 26 בלבד, היה שטמפפר אחד ממייסדי המושבה פתח תקווה והיה ממחדשי ישובה בשנת 1883. שטמפפר הוא שנתן את השם למושבה, על פי האמור בספר הושע פרק ב', י"ז: הניסיון הראשון לרכישת האדמות בארץ ישראל היה באזור יריחו- עמק עכור, אך הוא לא צלח. מכאן הקשר בין עמק עכור לפתח תקווה. שטמפפר היה עסקן פעיל במושבה והיה מזכיר המושבה עד יום מותו. הוא היה הרוח החיה בחיבור תקנון המושבה אשר הניח תשתית לארגון חברתי, קהילתי ומוניציפלי, תקנון שהיווה בסיס לתקנוני כל שאר המושבות. כך הוסדרו הבעלות על קרקעות המושבה, סידור המים וההשקיה, תיקון הריצוף ברחובות, המאור, הפיקוח הסניטרי ועוד. בין התקנות קבע שטמפפר שמנהגי ירושלים בענייני מועדי כניסת השבת, מנהגי קבורה ועוד, יחייבו גם את אנשי פתח תקווה.
שטמפפר היה גם הרוח החיה בחפירת הבאר הראשונה במושבה. הוא ארגן את השמירה על המושבה והפגין מנהיגות כאשר הותקפה המושבה ביום השבת ושטמפפר עזב את בית הכנסת, נטל רובה, עלה על סוסו וארגן את התושבים לצאת להגנתה.
שטמפפר ייצג את פתח-תקוה בוועד הפועל של "חובבי ציון" ביפו, היה בין היוזמים והמארגנים של הכנסייה הארצישראלית בתרס"ג, יזם ופעל להקמת אגודת פרדס ששיווקה פרי הדר מכל מושבות יהודה, וכן הקים עם דב ימיני את אגודת כורמי התקוה שיצרה ושיווקה יין בישראל ומחוצה לה.
שטמפפר נשלח בשליחות המושבה לאירופה ולארצות הברית לצורך גיוס כספים.
שטמפפר נפטר ב-1908 והוא בן 56 שנים. נקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.
רחובות מרכזיים בפתח תקווה ובנתניה, נושאים את שמו.
שטמפפר מוזכר בשיר "הבלדה על יואל משה סלומון", המספר את ייסוד פתח תקווה, שכתב יורם טהר-לב, וביצע במקור אריק איינשטיין.
משפחתו
בנו, שלמה יצחק שטמפפר, היה ראש ועד המושבה וראש העיר הראשון של פתח תקווה. חתנו, מרדכי בן-ציון, היה מייסד בנק אמריקה-ארץ ישראל ומבוני חיפה.
ג'ון דנס סקוטוס
ג'ון דנס סקוטוס (בלטינית: Joannes Duns Scotus, "יוחנן איש דנס הסקוטי"; סביב 1265 - 8 בנובמבר 1308) היה תאולוג ופילוסוף פרנציסקני סקוטי. יחד עם תומאס אקווינס וויליאם מאוקהם נמנה כאחד משלושת ההוגים הסכולסטים החשובים ביותר של ימי-הביניים המאוחרים. הגותו מושפעת ומתפלמסת בעיקר עם הנרי מגנט, החשוב שבתאולוגים לאחר אקווינס, ומבטאת סינתזה שבין אריסטו ואוגוסטינוס התואמת את השלכות הגינוי של 1277. תזות מפורסמות הן לדוגמה דוקטרינת היוניווקאליות של הישות, האבחנה הפורמלית, הקוגניציה האינטואיטיבית, תפיסת הרצון וכן דוקטרינות כריסטולוגיות מרכזיות. סקוטוס נחשב כמי שניסח באופן השלם ביותר את תורת הטרנסצנדטלים הימי-ביניימית (Scientia transcendens). לודגר הונפלדר, מחשובי פרשני סקוטוס, פוסק שתורה זו היא "ההתחלה השנייה של המטאפיזיקה [בהיסטוריה של הפילוסופיה]". מיד לאחר מותו של סקוטוס החליפה מחשבתו של סקוטוס את זו של בונהוונטורה כתאולוג המרכזי של הזרם הפרנציסקני. בית הספר הסקוטיסטי, או הסקוטיזם, היווה יחד עם התומיזם, את אחד משני בתי הספר הסכולסטים המרכזיים, שהגיע לשיאו במאות ה-16 וה-17. למחשבתו של סקוטוס השפעה מעצבת על הוגים מרכזיים במאה העשרים, לדוגמה בהגותם של צ'ארלס סנדרס פרס ומרטין היידגר.
היסטוריה
ג'ון דנס נולד בדנס שבסקוטלנד. הוא הוסמך ככומר בנורת'המפטון שבאנגליה, למד ולימד באוניברסיטת אוקספורד ובפריז וככל הנראה גם באוניברסיטת קיימברידג'. בנוסף, לימד בסטודיום בקלן שבגרמניה משנת 1307 עד 1308, ושם גם מת.
בחייו, נחשב ל"דוקטור עידון" בגלל יכולתו למזג בעידון השקפות שונות, כדרך הסכולסטים. מאוחר יותר, ועל שום הקושי הרב ודקויות מחשבתו, הפך שמו לגינוי (Dunce, באנגלית: אדם קשה תפיסה, סתום).
הגותו
סקוטוס מתאפיין בריאליזם מיוחד, מה שמאוחר נתפס כחלק מהתנועה הנומינליסטית שתקפה את התומיזם בעוז במאה ה-16. בתחום הכלכלה (כמו בתחומים אחרים), סירב לקבל פתרונות אריסטוטליים מעשיים בסגנון התומיסטי ודרש הסברים מקיפים. במסגרת זו, יצר את תיאורית ה"עלות" של הערך וניסח כמה טיעונים חשובים ביחס לטבעה של תחרות טהורה ומונופוליסטית.
סקוטוס הוא זה ש"השלים" את תורת הטרנסצנדנטאלים הימי ביניימית. כמו כן, סקוטוס גם מבטא פיתוח עמוק ביותר לתפיסה יוניווקאלית. בנוסף, פיתח הבנה ייחודית לגבי מהות הקונטינגנטיות באמצעות פיתוח תורת האפשרויות הסינכרוניות ודרכה הבנה משמעותית לגבי הרצון החופשי ויחסו לאינטלקט. סקוטוס גם פיתח משמעותית את מושג האינדיבידואציה (ומושג ה-haecceitas). כמו כן, מפתח תפיסה ייחודית ביחס ל"טבעים המשותפים" וה"אבחנה הפורמלית".
סקוטוס נודע בדעותיו האנטי-יהודיות, שהיו נוקשות אף יחסית לימיו. בניגוד ליריבו תומאס אקווינס, תמך בהתלהבות בכפיית היהודים להתנצר והטבלה בכח של ילדים יהודיים. את הנימוק הנגדי ברוח אוגוסטינוס, לפיו יש לשמר אותם עד קץ הימים כהוכחה לקדמוניות התורה וההתגלות, דחה בטענה שניתן לבחור מספר קטן של יהודים ולשגרם לאי מבודד בו יוסיפו לקיים את המצוות, אך כל השאר צריכים להיות מומרים בכח.
תאולוגיה טבעית
תאולוגיה טבעית הנה הניסיון לבסס את האמת האלוהית באופן בלתי תלוי בהתגלות. סקוטוס תרם רבות לתחום, בעיקר בזכות מה שנתפס כתיקון לכמה מהתמות של תומאס אקווינס. סקוטוס מקבל את הנחת היסוד של אקווינס כי (1) ניתן להגיע לאמת האלוהית באופן בלתי-תלוי בהתגלות ו(2) ניתן לדבר על אלוהים. עם זאת, בניגוד לאקווינס, סקוטוס סובר כנגד "הטיעון האנלוגי" של אקווינס. אקווינס סבר כי ניתן לדבר על אלוהים רק בדרך אנלוגית: "האדם הוא טוב כמו שאלוהים הוא טוב, אך לא באותו האופן". סקוטוס תוקף את הטיעון האנלוגי של אקווינס דרך היגד המשותף לשניהם ושהם מאמצים מאריסטו - שכל הידע מקורו בניסיון האנושי כיצורים. לטענת סקוטוס, אין זה ייתכן ליחס (לדוגמה) "טוב" לאלוהים אבל לומר שזה נאמר במשמעות אחרת משזה נאמר על סוקרטס. משום שאחד מהשתיים יהיה נכון: או (1) שסוקרטס טוב ואנחנו מדברים על תכונה המשותפת לאלוהים ולסוקרטס באותו האופן וזה נמנע או (2) שאנחנו מייחסים לאל את המילה "טוב" ואומרים שהמילה מוסבת על סוקרטס באופן אנלוגי ובכך בוגדים בהיגד שמקורו של הידע שלנו הוא מניסיוננו כיצורים חיים (שכן, "טוב" לכתחילה הוא משהו שאנו למדים לראשונה כתכונה של יצורים).
לאחר מכן, סקוטוס ממשיך בניסיון מעניין לפתח את הטיעון לגבי הטבע האלוהי של אנסלם. לטענת סקוטוס, יש לנו את קבוצת כל ה האפשריים. מתוכם, אנחנו מחסירים את כל הפרדיקטים שמקורם בעיקר ביחס דו-כיווני ("בורא","מתגלה","היש העליון" וכדומה') משום שאלה מבטאים יחס ולא דבר מה אודות הישות עצמה. לאחר מכן אנחנו מחלקים את הקבוצה של הפרדיקטים לשתיים: אלה (1) שבכל מובן טוב להיות מאשר לא להיות (נניח, "טוב" עדיף להיות בכל מצב) ואלה (2) שלפעמים טוב לא להיות מאשר להיות (נניח, "עצלן" לפעמים עדיף לא להיות מאשר להיות). לפרדיקטים מקבוצה 1 סקוטוס קורא "שלמויות טהורות" ומסכים עם אנסלם שהם תקפים לגבי האל.
לטענת סקוטוס, ה"שלמויות הטהורות" הן דבר שנודע לנו לראשונה מהידע שלנו לגבי עולם הניסיון. כיוצא בכך, ה"שלמויות הטהורות" הן משהו שנודע לנו בתהליך אבסטרקציה מהניסיון שלנו וההבדל בין השלמויות שאנחנו מייחסים לישים שאינם אלוהים לבין השלמויות שאנחנו מיחסים לאלוהים הוא הבדל שבדרגה בלבד. באופן זה אנחנו מגיעים לפרדיקטים שניתן להסב על אלוהים באופן לא אנלוגי, אלא יוניקי ובכך לייצר לעצמנו מושג כללי של אלוהים.
מסטודונזאורוס
מסטודונזאורוס (שם מדעי: Mastodonsaurus; מילולית: "לטאה בעלת שיני חזה") הוא סוג של דו-חיים גדול מהסדרה הנכחדת טמנוספונדילים שחי בטריאס התיכון.
מאפיינים
יצור זה היה בעל מראה דמוי תנין, והיה בעל חרטום ארוך בצורת משולש, אך מעוגל בקצוות. היו לו עיניים בולטות וזוג ניבים קטנים שבלטו מהלסת התחתונה דרך פתחים קטנים בלסת העליונה. אורך הגולגולת הגיע ל-1.25 מטר ואורך הגוף הגיע ל-4–6 מטרים. ליצור היו גפיים קטנות, אך זנב ארוך ושרירי.
המסטודונזאורוס היה טורף מימי שחי בביצות באירופה (בגרמניה, צרפת ואנגליה), רוסיה ואפריקה. הוא ארב לטרף מימי כמו דגים ועט עליו במהירות עם לסתותיו בעלות הניבים. ייתכן שהוא תפס גם טרף יבשתי כמו ארכוזאורים קטנים.
בתרבות
יצור זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.
כביש הטבעת המזרחי
כביש הטבעת המזרחי (כביש 4370) נקרא גם הכביש האמריקאי הוא כביש וחלק ממיזם לבניית כביש טבעתי, אשר חוצה את ירושלים דרך שכונותיה המזרחיות, וכיוון נסיעתו הוא מצפון לדרום. אורך הכביש במיזם הכולל הוא באורך של כ-15 קילומטר, אך נכון ל-2021 סלולים בו רק 3.7 קילומטר בצפון (מכביש 1 בין ענאתא לא-זעיים אל כביש 437 בסמוך למחנה ענתות ואבו דהוק). ו-2.5 ק"מ בדרום (בין כביש נחל דרגה לג'בל מוכאבר). קטע הכביש הצפוני נפתח ב-9 בינואר 2019, עם שני נתיבים המופרדים על ידי גדר המיועדים למעבר נפרד של ישראלים ופלסטינים.
נכון ל-2021, הכביש הוא הכביש הראשי היחידי בישראל הפתוח רק 5 ימים בשבוע, והוא פועל במתכונת 24/5,מפאת היעדר תקצוב לאבטחת הכביש בסוף השבוע.
תוואי הכביש
הכביש במקור היה אמור להיסלל במורדותיה המזרחיים של ירושלים מול מדבר יהודה ולחבר בין בית לחם לרמאללה, ולהביא להסטת תנועת כלי הרכב העומסים את מרכז ירושלים מזרחה. תוואי הכביש היה אמור לעבור לאורך גבול השיפוט המזרחי של העיר, ובחלקו בשטחי יהודה ושומרון. ראשיתו של הכביש הוא מצפון לשכונה הערבית עיסאוויה ממזרח להר הצופים שם הוא היה אמור להתחבר לכביש המהיר כביש 45 וכביש 60 לכיוון רמאללה, ומשם לעבור דרומה דרך השכונות א-טור, ראס אל עמוד, ואדי קדום, ערב א-סואחרה, ג'בל מוכאבר, אום ליסון וצור באהר, וסיומו בשכונה היהודית הר חומה. לאורכו היו מתוכננים ארבעה צמתים: בא-טור, בערב א-סואחרה, בג'בל מוכאבר ובצור באהר, וכן מחלף אחד בהר הזיתים. התוואי אף אמור היה לכלול שלוש מנהרות, האחת מתחת לשכונת אלעיזריה באורך של 1,200 מטר, וכן שלושה גשרים, שאחד מהם, באורך כ-600 מטר, שיעבור מעל נחל קדרון.
היסטוריה
כבר בשנת 1940 הציעה ממשלת המנדט לסלול כביש טבעתי שיעקוף את אגן העיר העתיקה ממזרח ויקל על התנועה בעיר. תוואי הכביש תוכנן לעבור סמוך לקמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים והיא התבקשה להשתתף במימון סלילתו אך סלילת הכביש נדחתה.
תכנון "כביש הטבעת המזרחי" נמשך כ-10 שנים על ידי: חברת "אמאב תחבורה ותנועה", "יורם גדיש-חברה להנדסה" ומשרד אדריכלים "רכס אשכול". במהלך התכנון נערכו סקרים ארכאולוגיים, סקרים סביבתיים ונבחנו עשרות חלופות לתוואי הכביש. התכנון המפורט של הכביש הושלם בשנת 1993 והחל תהליך אישור הכביש בוועדה המקומית לתכנון ולבנייה בירושלים ובמקביל במועצת התכנון העליונה של המנהל האזרחי, מכיוון שחלק מתוואי הכביש עובר ביהודה ושומרון. הכביש תוכנן ככביש מהיר בו שניים או שלושה נתיבי נסיעה לכל כיוון, שיעקוף את ירושלים ממזרח, חלקו במנהרות וגשרים. עלותו המוערכת הייתה כ-1.2 מיליארד שקל. ניהול וקידום הכביש כולו הייתה באחריות עיריית ירושלים, אך בשנת 1999 הועבר ניהול הפרויקט לידי מע"צ, בגלל חוסר תקציב של העירייה.
בשנת 2003, לאחר שמע"צ לא עשתה כמעט דבר לקידום התוכניות, חזרה האחריות לרוב קטעי הכביש לעיריית ירושלים. במשרד התחבורה נקבע כי עיריית ירושלים, באמצעות "חברת מוריה", תהיה אחראית לסלילת קטע הכביש העובר בתחום המוניציפלי של העיר, ומע"צ תבצע את הקטעים האחרים. שר התחבורה, אביגדור ליברמן, הנחה את אנשי משרדו להעביר 30 מיליון שקל מתקציב 2003 כדי לקדם את התוכניות לסלילת הכביש בקטע א-זעיים-ענתות. אך ביולי 2003 קוצץ תקציב מע"ץ והפרויקט הוקפא.
התנגדויות לכביש
תוכנית הכביש אושרה בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה של אזור ירושלים בשנת 2001. הוועדה החליטה להפקיד את התוכנית להתנגדויות הציבור. לתוכנית הוגשו התנגדויות רבות של התושבים הערביים באזור ועמותת במקום, מאחר שלצורך סלילת הכביש נדרשה הפקעה של כ-650 דונם מהאדמות השייכות לתושבי עיסאוויה, א-טור, אלעיזריה, אבו דיס וראס אל עמוד. והריסת כ-40 בתים לאורך התוואי, מרביתם בשכונת ג'בל מוכאבר. לטענת עמותת במקום, הכביש תוכנן כערוץ תחבורה בלבד, מנותק תכנונית מהשכונות שלאורך התוואי שלו. הוא פוגע בעתודות הקרקע המעטות שנותרו בכמה מהשכונות, מנתק דרכי גישה לבתים ופוגע בשטחי חקלאות ומטעים. במקביל החלה עיריית ירושלים להרוס בתים על התוואי המתוכנן של כביש, בשכונות אום טובא, ג'אבל מוכאבר, א-סוואחרה א-שרקייה, וואדי קאדום.
באוגוסט 2003, עתרה קבוצה של תושבי מזרח ירושלים לבית המשפט המחוזי בירושלים נגד הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה ירושלים, בדרישה לחייבה לקבל החלטה בעניין ההתנגדויות לתוכנית. לטענת העותרים השיהוי בקבלת ההחלטה גורם להם וליתר המתנגדים לתוכנית המופקדת נזקים כבדים.
לעומת ההתנגדויות טענו מחייבי הכביש, שיש בו נחיצות ביטחונית ותחבורתית רבה, שהוא ישפיע מאוד על נפח התנועה במרכז העיר, ויפחית את העומס ברחובותיה המרכזיים. הכביש גם יביא תועלת לתושבי מזרח ירושלים, כך שישמש עמוד שידרה לתכנון ופיתוח השכונות במזרח ירושלים הממוקמות בטופוגרפיה קשה המופרדות ביניהן פיזית בציר צפון דרום ולאפשר את חיזוק הזיקה ביניהן.
שינוי התוכנית בעקבות בניית גדר ההפרדה
הכביש תוכנן מנקודת הנחה שלתושבי השטחים אין הגבלות תנועה והם יכלו להשתמש בכביש כדי לנסוע בין בית לחם, רמאללה ומזרח ירושלים ללא הגבלה. אך בעקבות בניית גדר ההפרדה, שחצתה את התוואי המתוכנן, מימוש התוכנית המקורית לא התאפשר. התוכנית למנהרה מתחת לשכונת אלעיזריה בוטלה ותוואי כביש הטבעת בין מחלף הזיתים לצומת עיסאוויה ולצומת ענתות הפך למעשה לכביש המערכת של מכשול עוטף ירושלים.
קטע הכביש שבין ענתות לא-זעים וחיבורו לכביש 437 וכביש 45 (שהיה אמור להיות המשכו הצפוני של הכביש), הוסב לחלק ממערכת ההפרדה ושולב בתוואי גדר ההפרדה באזור זה. סלילת קטע כביש זה החלה בשנת 2005 במחצית שנת הסתיימה 2007 כמעט לחלוטין סלילת קטע זה. באמצע הכביש נבנתה חומה כדי להפריד בין תנועה של ישראלים ושל פלסטינים. באותו הזמן, הושלם רק קטע הכביש ששימש לתנועת ישראלים, בקטע המחבר את יישובי המועצה האזורית מטה בנימין עם ירושלים. בו בזמן הושלמה בניית המרכיבים הביטחוניים בצד שבו ינועו הפלסטינים אך הכביש לא נפתח לתנועה.
בשנת 2013 אושרה תוכנית חדשה, שתחבר בין קטע כביש הטבעת שנסלל למחלף הזיתים, כך שיאפשר חיבור ישיר של הכביש למנהרת הר הצופים ומשם לתוך ירושלים, ויקל מאוד על תנועת כלי רכב מההתנחלויות לתוך העיר ויחסוך למי שאינו רוצה להגיע לצפון ירושלים את המעבר במחסום חיזמה, בו ישנם פקקי תנועה כבדים בכל בוקר. על פי התוכניות, יאפשר המחלף תנועה פלסטינית באותו כביש בו ייסעו הישראלים, אך בנתיבים שונים שהופרדו על ידי חומה גבוהה העוברת במרכזו. חלקו הפלסטיני של הכביש נועד לאפשר מעבר חלק לתושבים פלסטינים מצפון הגדה לדרומה בדרך מהירה יותר, ללא מחסומים ומבלי להיכנס לירושלים עצמה. הכביש והשלב החדש במחלף נחנכו, לאחר עיכובים רבים, בינואר 2019.
הכביש האמריקאי
בעשור השני של המאה ה-21 החלה מוריה חברה לפיתוח ירושלים לקדם תוכנית אלטרנטיבית לחלקו המרכזי והדרומי של כביש הטבעת המזרחי, בין מחלף הזיתים לכביש 398. הקטע המרכזי של התוכנית מתבסס על שדרוג "הכביש האמריקאי" הקיים ולא על סלילת כביש מהיר חדש. התוואי כולו יעבור בתוך תחומי ירושלים ולא ישמש לקישור בין בית לחם לרמאללה כמו בתוכנית המקורית, עקב גדר ההפרדה והגבלות התנועה לפלסטינים תושבי השטחים. "הכביש האמריקאי" נסלל בשנת 1966 במימון אמריקאי בזמן השלטון הירדני, על פי תוכנית מתאר למזרח ירושלים שתכנן האדריכל הבריטי הנרי קנדל.
הפרויקט חולק לשלושה מקטעים:
סגירת הכביש בסוף השבוע
החל משנת 2019 כביש הטבעת הוא הכביש הראשי היחידי במדינת ישראל אשר סגור בסופי השבוע. הכביש סגור במהלך השבוע החל מיום שישי בבוקר ועד יום ראשון בבוקר.
בחודש אפריל 2022 החלו תושבי בנימין במחאה לפתיחת הכביש באופן מלא. "חיינו וחיי ילדינו מופקרים מטעמים תקציביים במשך יומיים בשבוע" כך אומרים התושבים שחשים הזנחה ממשלת ישראל ומועצת בנימין. "אנו לא מוכנים לשתוק עוד, לא נשקוט ולא ננוח עד שכביש הטבעת המזרחי יהיה פתוח לתנועה בכל ימות השבוע". באפריל 2023 נמסר מהמשרד לביטחון לאומי כי "השר לביטחון לאומי רואה חשיבות רבה בתקצוב אבטחת הכביש בכל ימות השבוע. לאחר שנים של היעדר טיפול, ובעקבות פניות אזרחים לשר לפני כשבועיים, החליט השר בן גביר לקיים דיון עם המשטרה כך שתתוגבר האבטחה בכביש באופן שיאפשר את אבטחת הכביש גם בסופי השבוע למען ביטחון האזרחים".
ב-5 ביולי 2023 הודיע השר לביטחון לאומי השר בן גביר על פתיחת כביש הטבעת המזרחית 24/7 באופן רשמי.
נאוסטיקואורוס
יצור זה היה מהקטנים שבבני סדרתו והגיע לאורך של 18 סנטימטרים בלבד. היו לו צוואר ארוך ולסתות קטנות, רגליים קטנות שהותאמו להליכה על הקרקע וזנב ארוך ושרירי.
תזונתו הורכבה בעיקר מדגים אותם הוא תפס עם לסתותיו מלאות השיניים.
שרת HTTP
שרת HTTP (נקרא גם שרת דפי אינטרנט, שרת web או שרת אינטרנט) הוא תוכנת שרת המתקשרת בפרוטוקול HTTP. השם משמש לעיתים גם ככינוי למחשב עליו פועלת תוכנת השרת, אם כי לאותו מחשב יכולים להיות גם תפקידים נוספים. שרתי HTTP הם שרתי התוכן המרכזיים ברשת האינטרנט וברשתות מחשבים אחרות, ומשמשים להפצת דפי HTML, תמונות, וקבצים אחרים.