cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קריס קריסטופרסון
ביוגרפיה
נולד בבראונסוויל שבטקסס ובילה בה את רוב שנות ילדותו. עבר בנעוריו, יחד עם משפחתו, לקליפורניה ושם השלים את לימודיו. למרות הצטיינותו בענפי ספורט שונים, המשיך ללימודי קולג' בתחום הספרות האנגלית והשלים תואר ראשון. הוא זכה למלגת רודז היוקרתית ללימודים באוניברסיטת אוקספורד והשלים תואר שני בספרות אנגלית ב-1960. קריסטופרסון התגייס לשירות בצבא ארצות הברית ושירת כטייס מסוק בתחילת שנות השישים, כשאת רוב שירותו עשה בגרמניה. למרות שהוצעה לו משרת הוראה במכללת וסט פוינט, העדיף לנטוש את הקריירות הצבאית והאקדמאית ולהתמסר למוזיקה. הוא פרש מהצבא ועבר ב-1965 למרכז מוזיקת הקאנטרי - נשוויל בטנסי.
קריירה מוזיקלית
בסוף שנות השישים ובתחילת שנות השבעים כתב להיטים רבים לזמרים שונים, ביניהם גם ג'רי לי לואיס וג'וני קאש. ב-1970 אף הוציא אלבום סולו ראשון שלא זכה להצלחה רבה. שיר אחד מתוך האלבום, Me and Bobby McGee, זכה ב-1971 להצלחה גדולה בביצועה של הזמרת ג'ניס ג'ופלין. ב-1972 זכה בפרס גראמי על להיט הקאנטרי שכתב לזמרת סמי סמית.
ב-1985 חבר לויילון ג'נינגס, ג'וני קאש ווילי נלסון ויחד יצרו סופרגרופ שהתמקד במוזיקת הקאנטרי בשם The Highwaymen. ב-2004 צורף להיכל התהילה של מוזיקת הקאנטרי. במשך כל השנים המשיך להופיע עד שבינואר 2021 הודיע על פרישתו מהופעות.
קריירת משחק
במקביל לקריירה המוזיקלית שלו, פיתח גם קריירת משחק משגשגת. בשנת 1976 כיכב בסרט הקולנוע "כוכב נולד" יחד עם ברברה סטרייסנד. בשנת 1997 קריין בסדרת הטלוויזיה מסוג מערבון "אקדח של איש מת" שהפיק הנרי וינקלר לרשת שואוטיים, וב-1998 בעונתה השנייה. בשנת 1999 שיחק בסרט "כוח הרשת" שמבוסס על סדרת הספרים של טום קלנסי.
בשנת 2002 שיחק בסרט המתח "טיהור מוחלט". בשנת 2005 שיחק בסרט האימה "החליפה" לצד קירה נייטלי. בשנת 2006 שיחק בקומדיית הדרמה "אומת המזון המהיר" שבוים על ידי ריצ'רד לינקלייטר ונכתב על ידי אריק שלוסר. באותה שנה שיחק בסרט הקצר "חדר 10" (Room 10) שבוים על ידי ג'ניפר אניסטון ואנדריאה בחנן. הסרט נוצר כחלק מפרויקט לקידום יצירות של נשים, ובו נשים פיתחו את הסרטים. הסרט זכה בפרס בפסטיבל לאס וגאס כסרט הקצר הטוב ביותר.
בשנת 2012 שיחק בסרט "המלכודת" לצד סיסי ספייסק. בשנת 2014 שיחק בסרט הפשע "7 דקות" לצד ג'ייסון ריטר.
חיים אישיים
קריסטופרסון נשוי בשלישית ואב לשמונה, חמישה מהם מאשתו השלישית.
אה"מ טיטניה
אה"מ טיטניה (באנגלית: HMS Titania) הייתה אנייה תומכת צוללות אשר פעלה בשרות הצי המלכותי הבריטי בין השנים 1915–1949, ונטלה חלק במאמץ המלחמתי ב-מלחמת העולם הראשונה, ובמלחמת העולם השנייה.
משנת 1919 "אה"מ טיטניה" הייתה חלק מ"משט הרביעי" ("4th Flotilla"). מאוקטובר 1919 ועד מרץ 1928 הפליגה להונג קונג.
משנת 1930 "אה"מ טיטניה" הייתה חלק מ"משט השלישי" ("3th Flotilla"), משנת 1936 "אה"מ טיטניה" הייתה חלק מ"משט השישי" ("6th Flotilla"), ומשנת 1945 "אה"מ טיטניה" הייתה חלק מ"משט החמישי" ("5th Flotilla").
במהלך שנות פעילותה, פיקדו על האנייה 23 רבי חובלים. מפקדה הראשון Capt. Stanley L. Willis, RN פיקד על האנייה בין ה-21 באוקטובר 1915 ל-אוקטובר 1918.
אנטוניה נובלו
קורות חיים
אנטוניה נובלו נולדה בפוארטו ריקו בשנת 1944. היא נולדה למשפחה ענייה. הוריה התגרשו ואביה מת כשהיא הייתה בת 4. אמה הייתה מורה, ולאחר מכן מנהלת בית ספר, והחדירה בנובלו את החשיבות שבחינוך, מה שהשפיע על נובלו וגרם לה להיות תלמידה מצטיינת.
בצעירותה, נובלו סבלה ממחלה במעי הגס הנקראת מחלת הירשפרונג אשר הגבילה אותה מאד במהלך כל שנות ילדותה. חוסר יכולת כלכלי של משפחת נובלו לממן את הניתוח הדרוש לטיפול גרר אשפוזים ממושכים בבית החולים המקומי. החוויה הזו השפיעה על נובלו מאד וכבר כנערה צעירה היא החליטה לעסוק ברפואה כדי שהיא תוכל לעזור לילדים חולים אחרים ולהנגיש טיפול רפואי לאלו הזקוקים לו. נובלו קיבלה מלגה לאוניברסיטת פוארטו ריקו, שם היא למדה רפואה. כשהייתה בשנה הראשונה שלה, דודתה של נובלו מתה מאי ספיקת כליות. כתוצאה מכך, נובלו הייתה נחושה ללמוד על המחלה ועל הנושא של השתלות איברים. בגיל 18, בזמן שלמדה באוניברסיטה, נובלו עברה ניתוח כדי לטפל במחלה שממנה סבלה, ולאחר מכן, בגיל 20, היא עברה ניתוח נוסף בארצות הברית על מנת לטפל בסיבוכים מהניתוח הקודם. נובלו סיימה את לימודי הרפואה בשנת 1970, ולאחר מכן התמחתה ברפואת ילדים במישיגן עד שנת 1974, שם הייתה האישה הראשונה שזכתה לתואר ״המתמחה של השנה״. בשנת 1976 סיימה נובלו התמחות בנפרולוגיה (חקר מחלות הכליה) בבית החולים האוניברסיטאי ג׳ורג׳טאון.
עבודתה בתחום בריאות הציבור
בשנת 1976, עם סיום ההתמחות, נובלו עבדה במשך שנתיים במרפאה פרטית, אבל רצתה לעבור לתחום של בריאות הציבור כדי לעזור לאוכלוסיות שלמות במקום למטופלים בודדים. לכן, בשנת 1978 היא הצטרפה לחיל הממונה על שירותי בריאות הציבור של ארצות הברית. היא קיבלה תואר בבריאות הציבור בשנת 1982 מבית הספר להיגיינה ובריאות הציבור ע״ש ג׳ונס הופקינס, ובין השנים 1982–1983 היא השתתפה בצוות ועדת העבודה ומשאבי אנוש של הקונגרס, ויעצה למחוקקים כיצד להתמודד עם עלויות של נושאים בריאותיים כמו השתלת איברים, וכמו כן עם נושאים הנוגעים לבריאות הציבור כגון תוויות הזהרה על סיגריות. בשנת 1986 היא מונתה לסגן מנהל של המכון לבריאות הילד והתפתחות האדם, שהם היא התמקדה באיידס בילדים.
בשנת 1990 אנטוניה נובלו מונתה לתפקיד קצינת הרפואה הראשית של ארצות הברית על ידי הנשיא ג׳ורג׳ בוש והושבעה לתפקיד על ידי שופטת בית המשפט העליון סנדרה דיי אוקונור. היא הייתה האישה הראשונה וההיספנית הראשונה שמונתה לתפקיד כקצינת רפואה ראשית, נובלו התמקדה בבריאותם של נשים, ילדים ומיעוטים. היא התעסקה בהשפעות שתיית אלכוהול מתחת לגיל המותר, בעישון, סמים, מניעת פציעות וחיסון ילדים. בנוסף, היא הייתה בין הראשונים לעלות מודעות למקרי איידס בנשים ובנוער. אחד מהקמפיינים הכי חשובים ומשמעותיים שלה היה נגד חברות טבק ששיווקו את המוצרים שלהן לילדים, על ידי שימוש בדמות מצוירת.
במהלך מלחמת המפרץ, נובלו זירזה את אישור החיסונים של מנהל התרופות הפדרלי לצבא, ועל כך הוענק לה לגיון ההצטיינות על ידי גנרל קולין פאוול. עם סיום השירות כקצינת רפואה ראשית, נובלו ההתמנתה להיות נציגה מיוחדת של קרן הילדים של האו״ם בין השנים 1993–1996, שם היא הרחיבה את המאמצים שלה לטפל בצרכים הבריאותיים והתזונתיים של נשים, ילדים ומתבגרים בקנה מידה עולמי. בין השנים 1996–1999 היא הייתה פרופסורית אורחת למדיניות וניהול בריאות בבית הספר להיגיינה ובריאות הציבור ע״ש ג׳ונס הופקינס, ובשנת 1999 מונתה לתפקיד נציבת הבריאות של מדינת ניו יורק על ידי המושל ג׳ורג׳ פטאקי, תפקיד אותו היא מילאה עד שנת 2006.
בין השנים 2008–2014, נובלו עבדה בבית החולים לילדים של פלורידה באורלנדו, והגיעה לתפקיד מנכ״לית מדיניות בריאות הציבור לפני שפרשה לגמלאות. גם לאחר שיצאה לגמלאות, נובלו המשיכה לתרום מזמנה כדי לספק טיפול רפואי לאלו שזקוקים לו. בשנת 2017, כחלק מהתמודדות עם השלכות הוריקן מריה, נובלו השתתפה במשימה ממשלתית שהביאה אספקה וטיפול רפואי לפוארטו ריקו. בשנת 2021, נובלו סיפקה חיסונים לקורונה לסן חואן (בירת פוארטו ריקו) ועודדה אנשים להתחסן ולשים מסיכות. באוגוסט של אותה שנה, היא נפגשה בבית הלבן עם כל קציני הבריאות לשעבר שעדיין חיים כדי לדון בהרחבת הגישה לחיסונים ולמידע הנוגע לנגיף הקורונה לאוכלוסיות לא לבנות.
פרסים
אנטוניו נובלו זכתה בפרסים הבאים על עבודתה בתחום בריאות הציבור:
איקונוקלאזם
אִיקוֹנוֹקְלָאזם (מיוונית: εἰκονοκλασία – "εἰκών" תמונה, "κλάστειν" לשבור) הוא השחתת סמלי דת. לרוב מתייחסים למושג כאשר מדברים על השחתה בידי אנשים השייכים לאותה הדת, אולם המושג מתייחס לכל השחתה כזו. השחתה זו נעשית בדרך כלל ממניעים דתיים או פוליטיים. איקונוקלאזם מתרחש לעיתים קרובות על רקע שינויים יסודיים, דתיים או פוליטיים בתרבות מקומית. אין המונח איקונוקלאזם מתייחס להשחתת דמויותיו של שליט לאחר מותו, או לאחר שהודח מכסאו.
אנשים העוסקים באיקונוקלאזם מכונים "איקונוקלאסטים". השימוש במונח זה הורחב, והוא מיוחס באופן ציורי לכל מי שמנתץ או דוחה דוגמות או אמונות מקובלות. מנגד, המונח המקובל לאנשים אשר מקדשים סמלים דתיים הוא איקונופילים (Iconophile), או איקונודולים (Iconodule).
אנשים המאמינים בדת שונה עשויים לעסוק באיקונוקלאזם, אולם לעיתים איקונוקלאזם נובע ממחלוקות מגזריות באותה הדת. בנצרות נבע איקונוקלאזם מפרשנות מילולית לעשרת הדיברות, ובמיוחד מן הדיבר השני הקובע:.
איקונוקלאזם ביהדות
במקורות היהודיים מספר סיפורים המתארים מקרים של איקונוקלאזם, אחד מהם הוא מספר שמות שבו משה לאחר ששב אחרי ארבעים יום וארבעים לילה מהר סיני למראה עם ישראל עובד צלם עגל מזהב שהם יצרו לייצג את האל. הוא ניפץ את לוחות הברית שניתנו לו בידי אלוהים ושרף את העגל עצמו.
מקרה שני שמתואר בבראשית רבה הוא של אברהם שהושאר בצעירותו לשמור על החנות של אביו תרח שהיו נמכרים בה צלמים. אברהם שבר את כל הצלמים מלבד הגדול מביניהם, וכשחזר אביו הסביר לו שהם רבו על הסולת שהקריב להם והאל החזק ביותר ניצח. תרח טען שהפסלים לא יכולים לעשות דבר כזה ובכך הוכיח אותו אברהם שאין הם יכולים להיות אלוהים.
מקרה שלישי הוא מספר מלכים ב' על המלך חזקיה, שטיהר את המקדש ואת ארץ ישראל מפסלים, כולל נחש הנחושת.
ככלל היו היהודים ברוב הדורות עקביים יחסית במה ואיך מותר ואסור לייצג לפי הדיבר השני, בניגוד לנצרות שהיו בה תקופות של מתירנות והחמרה בציווי, ולכן לא היו בה אותם מקרים של אייקונקלאזם פנים דתי.
איקונוקלאזם באסלאם
בשנת 2001 הטליבאן החריבו זוג פסלים בודהיסטים באפגניסטן. זה נעשה בטענה שהפסלים עלולים להיות גורם לעבודת אלילים וזה מנוגד לעקרונות האסלאם.
עם עליית דאעש איימו אנשיו להחריב את האבן השחורה במכה לאור טיעונים כי התפילות בזמן העלייה לרגל הפכו מכוונות לאבן במקום לאל. בפברואר 2015 הרסו אנשי דאעש פסלים עתיקים מתקופת האימפריה הבבלית והאשורית. במרץ 2015 לאחר שהשתלטו על האזור השחיתו אנשי דאעש את אתר כלח (תל נמרוד) ואת אתר חאטרה.
איקונוקלאזם ביזנטי
החל מהמאה ה־8 הופיעו בנצרות הביזנטית ויכוחים לוהטים, לעיתים אלימים, על נושא הסגידה לתמונות, שלעיתים נראתה תמימה וראויה לשבח, ולעיתים נראתה כצורה של עבודת אלילים. ויכוחים אלה הובילו לעיתים קרובות לניפוץ המוני של איקוניות. ראויים לציון במיוחד האיסור המוחלט על איקונות שהטיל לאון השלישי בשנת 730 בכל רחבי האימפריה הביזנטית והוויכוח שערך עם האפיפיור גרגוריוס השלישי בנושא. בסופו של דבר האיקונוקלאזם נאסר בשנת 787 על ידי ועידת ניקיאה השנייה, הייתה לו עדנה חוזרת בתחילת המאה התשיעית ונאסר שוב סופית בשנת 843.
איקונוקלאזם בתקופת המהפכה הצרפתית
הדילמה המרכזית אשר עמדה בפני אנשי המהפכה הצרפתית הייתה מחד ההכרה בהיותה של צרפת בית אוצר לאמנות מערבית שהיא מורשת שיש לשומרה לדורות הבאים, ואולם מאידך אנשי המהפכה ידעו כי יצירות אמנות (ובהן ציורים, פסלים ומבנים) שמשו לפני שנת 1789 לצורך שליטה וחינוך חברתי המטמיע את ערכי הממלכה הצרפתית הפאודלית, בדיוק באופן שבו עשו זאת ספרי מוסר. מן הבחינה הזו, הדימויים שהציגה האמנות בצרפת טרום-המהפכה היו שקריים בעיני המהפכנים. הסופר והפילוסוף דני דידרו, אשר חי בתקופה הסמוכה לפרוץ המהפכה, ביטא את ניצניה של הדילמה הזו כאשר כתב כבר בשנת 1765:.
עד לשנת 1792 הייתה בקרב המהפכנים הצרפתים הנטייה לשמר את יצירות האמנות מן העבר. כך, כאשר הולאם רכוש הכנסיות בצרפת בחודש נובמבר 1789 והחלה מכירת מבני כנסיות לגורמים פרטיים, התעוררו חששות כי יצירות האמנות במבנים אלה יהרסו או יפורקו. כדי לענות לחשש זה יצרה האספה המחוקקת הצרפתית את הוועדה ליצירות אמנות בשנת 1790, אשר ניהלה רישום ואיסוף מסודר של אותן יצירות אשר הוחלט כי ראויות למשמרת המדינה.
גישת המהפכנים השתנתה באופן מהותי לאחר ההתקוממות של הקומונה הפריזאית ב-10 באוגוסט 1792 וגל של איקונוקלאזם שטף את צרפת במשך שלוש השנים הבאות. במהלכו נותצו על ידי ההמונים פסלים של מלכי צרפת. ב-14 באוגוסט, רק שלושה ימים לאחר ההתקוממות, נחקק בצרפת חוק ולפיו:
בעקבות החוק פשט הרס נרחב של יצירות אמנות בכל צרפת. בשנת 1793, לאחר הרצחו של ז'אן-פול מארה, החלה אף הריסה שיטתית של סמלים דתיים. בכל רחבי צרפת שבו וחזרו מראות הכרזת מבנה של כנסייה כ"היכל התבונה", פסלו של מארה הוצב במקום ומיד לאחר מכן הוקמה מדורה בה הועלו באש תגליפים, ציורים וכתובות שהיו קיימות במקום "לזכרו של מארה".
לאור דאגה כי הרס סמלי העבר אינו מתקדם בקצב יאות, פורסם ב-14 בספטמבר 1793 צו ולפיו פקידי ממשל מקומי אשר לא ימלאו את חובתם על פי החוק משנת 1792 יפוטרו ממשרותיהם. בחודש אוקטובר פורסם צו נוסף הדורש כי כל סמלי השלטון הישן יושמדו בתוך שמונה ימים, ובאותו חודש ציוותה מועצת הקומונה הפריזאית כי כל סמלי הדת בעיר פריז יושמדו באופן מיידי.
מוזיאון הלובר ומוזיאון יצירות האמנות הצרפתי (צרפתית: Musée des Monuments Français) הם תוצאה של גל האיקונוקלאזם בעת המהפכה הצרפתית. במוזיאונים אלה שמרה ועדת יצירות האמנות וכן הוועדה הזמנית ליצירות אמנות אשר קמה אחריה, רבות מיצירות האמנות המכילות סמלים אסורים ואשר ראוי היה לשומרם כחלק ממורשת העם הצרפתי. מוזיאון הלובר נפתח לראשונה לציבור בחודש אוגוסט 1793 ובעת שהציג יצירות אלה, הושמדו והושחתו יצירות דומות ברחבי צרפת.
אותות ראשונים לדאגה נוכח האובדן העצום של יצירות תרבות צרפתית החלו להשמע בחודש אוקטובר 1793, אז חוקק חוק חדש הקובע כי יצירות אמנות שלהן ערך אמנותי, היסטורי או חינוכי ואשר נשאו סמלים של המשטר הישן, צריכות להילקח למוזיאון הקרוב לצורך שימורן. הפיסקה האחרונה בחוק קובעת כי: "כל האזרחים הטובים נקראים להיות נמרצים בהשמדת סמלים כפי שנקבע בצווים קודמים... כפי שהם נקראים להבטיח כי תשמרנה אותן יצירות אמנות שעיקר עניינן לאמנות, היסטוריה וחינוך." האיקונוקלאזם בתקופת המהפכה בא לקיצו רק בשלהי שנת 1794 כאשר מנהיגים שונים האשימו מרגלים אנגלים בהשמדת יצירות האמנות הצרפתית.
Rust in Peace
Rust in Peace הוא האלבום הרביעי של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית מגאדת'. האלבום יצא תחת חברת התקליטים קפיטול רקורדס בשנת 1990, האלבום נחשב בעיני רבים כקלאסיקה וכאחד האלבומים הכי טובים של הז'אנר, של התקופה, ושל סצנת המטאל בכלל. חלק ניכר ממעריצי הלהקה רואים באלבום הזה כתקופת שיא בקריירה של מגאדת'. האלבום הוא גם הראשון שכלל את ההרכב הקלאסי והפופולרי של הלהקה שכלל את דייב מאסטיין, מרטי פרידמן, ניק מנזה ודייוויד אלפסון.
האלבום יצא בגרסה מחודשת בשנת 2004, הגרסה החדשה מכילה איכות שמע משופרת, חידוש שירה, שיר נוסף (My Creation) ושלושה דמואים של שירים קיימים.
דייב מאסטיין העיד שהרעיון לשם האלבום בא ממדבקת מכוניות שראה שנכתב בה "Nuclear Weapons May They Rust In Peace" (מדבקה המתנגדת לנשק גרעיני המביעה תקווה כי הם "יעלו חלודה בשלום", משחק מילים על הביטוי "Rest in peace" - ינוח על משכבו בשלום, ביטוי המתייחס למתים).
רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דייב מאסטיין אלא אם צוין אחרת.
יאסוג'י מיאזאקי
יאסוג'י מיאזאקי (ביפנית: 宮崎 康二; 15 באוקטובר 1916 - 30 בדצמבר 1989) היה שחיין יפני. אלוף אולימפי בעל שתי מדליות זהב. האלוף האולימפי הצעיר ביותר במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי, בהיותו רק בן 15 שנים ועשרה חודשים.
ביוגרפיה
מיאזאקי נולד בקוסאי שבמחוז שיזוקה, יפן.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה מיאזאקי בשתי מדליות זהב. במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.2 שניות לפני בן ארצו טצוגו קוואישי (58.6 שניות) ואלברט שוורץ מארצות הברית (58.8 שניות). בגמר שחו שלושה שחיינים מיפן ושלושה שחיינים מארצות הברית. רק שחיין יפני אחד החמיץ גמר אולימפי בלוס אנג'לס. מדליסט הכסף מהאולימפיאדה הקודמת השחיין אישטוואן באראן מהונגריה, לפי הצילומים נראה שסיים במקום השני בחצי הגמר ולא רביעי כפי שקבעו השופטים ולכן לא שחה בגמר. בשלב המוקדמות קבע מיאזאקי שיא אולימפי חדש בתוצאה של 58.0 שניות. ב-4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש בתוצאה של 8:58.4 דקות, לפני הרביעייה האמריקאית (9:10.5 דקות) והרביעייה ההונגרית (9:31.4 דקות). מיאזאקי כשחיין ראשון קבע שיא אולימפי חדש ב-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:14.1 דקות.
קוואישי, שסיים שני אחרי מיאזאקי, שרת במלחמת העולם השנייה בצי היפני ונהרג ב-1945 במהלך קרב איוו ג'ימה, בגיל 33.
הופעתם המוצלחת של מיאזאקי וחבריו למשלחת השחייה היפנית במשחקים האולימפיים, הביאה לידי ביטוי את השליטה היפנית בשחייה בשנות ה-30 של המאה ה-20 עד למלחמת העולם השנייה.
ישיבת הרעיון היהודי
הישיבה הוקמה בשנת 1987 בירושלים בידי הרב כהנא. בראש הישיבה עומד הרב יהודה קרויזר, רב היישוב מצפה יריחו. בנו של הרב כהנא, הרב בנימין זאב כהנא למד בישיבה עם פתיחתה ואף לימד בה מספר שנים.
במחזור הראשון של הישיבה למדו גם מיכאל בן-ארי, נעם פדרמן ונתי עוזרי.
לאחר רצח כהנא חל פיצול בתנועה ובנו בנימין זאב, שהקים את כהנא חי, הקים ישיבה בשם זהה בכפר תפוח, והישיבות פעלו במקביל. בשנים 2004–2005 מושבה של הישיבה היה בגבעה באזור כפר תפוח.
בישיבה מתקיימות אזכרות לרב כהנא, לבנו הרב בנימין זאב, ולבוגר הישיבה נתי עוזרי שנרצח בפיגוע.
Portable Executable
PE (קיצור של Portable Executable) הוא כינוי לפורמט קבצים שפותח על ידי חברת מיקרוסופט עבור קובצי הרצה, קובצי אובייקטים וספריות קישור-דינמי (DLL). הפורמט נועד לשמש את כל הגרסאות של מערכת ההפעלה חלונות התומכות במערך 32 ביט (ומאוחר יותר 64 ביט), ומכאן שמו.
היסטוריה
הפורמט פותח על ידי מיקרוסופט והחליף את פורמט NE, ששימש את הגרסאות הקודמות של חלונות שפעלו במערך 16 ביט. חלקים גדולים ממנו לקוחים מפורמט COFF של יוניקס, ולכן הוא נקרא לעיתים PE/COFF. התמיכה ב-PE החלה עם גרסה 3.1 של חלונות NT וכל הגרסאות שיצאו מאז תמכו בו. על מנת לשמור על תמיכה לאחור במערכת ההפעלה DOS, כל קובץ בפורמט PE נפתח עם מבנה נתונים הזהה לזה של קובצי הרצה במערכת הפעלה זו (קובצי MZ). כיום, רוב קובצי ה-DLL וקובצי ההרצה המיועדים לחלונות כתובים בפורמט זה. מאז פיתוחו פורסמו מספר פורמטים שמרחיבים אותו, בהם פורמט PE32+, .NET PE הפועל בסביבת 64 ביט ומפרט מיוחד לחלונות CE.
פרטים טכניים
פורמט PE מורכב ממספר מבני נתונים שמופיעים אחד אחרי השני בתוך הקובץ. רוב המבנים האלו מוגדרים בקובץ winnt.h. מבנה הנתונים הראשון נקרא DOS header, וכאמור לעיל הוא זהה לפורמט ששימש את מערכת ההפעלה DOS עבור קובצי הרצה. בדרך כלל המבנה מכיל תוכנית קטנה שמדפיסה שורה המודיעה למשתמש שהתוכנה מיועדת למערכת ההפעלה חלונות, ויוצאת.
שימושים במערכות הפעלה אחרות
הפורמט משמש גם את מערכת ההפעלה ReactOS, שתוכננה לתמוך בכל פורמט הנתמך על ידי חלונות. בנוסף, מספר מערכות הפעלה, בהן SkyOS ו-BeOS R3, השתמשו בעבר בפורמט PE, אך הן עברו בסופו של דבר לפורמט ELF המשמש כיום את רוב מערכות ההפעלה המבוססות על יוניקס. סביבת הפיתוח מונו מיועדת להיות מתואמת עם Micorosoft .NET, ולכן היא משתמשת בהרחבה שנוצרה לפורמט PE עבור סביבת NET..
דוד עמירן
דוד עמירן (קלנר Kalner) (1910 – 2003) היה גאוגרף וחוקר ארץ ישראל, חתן פרס ישראל לשנת תשל"ז (1977) על תרומתו לחקר הגאוגרפיה בארץ.
קורות חיים
עמירן נולד בשם הורסט קֶלְנֶר בשנת 1910 בברלין בירת גרמניה. למד גאוגרפיה באוניברסיטאות פרייבורג ופרנקפורט בהנחייתו של הנס שראפפר. לאחר מכן עבר לאוניברסיטת ברלין, ממנה יצא להרי אורל ברוסיה לסקר גיאומורפולוגי, ובסיום מחקרו החליט לעבור לשווייץ, עקב עליית הנאצים לשלטון. באוניברסיטת ברן סיים דוקטורט על נהרות באיטליה. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל.
לאחר עלייתו לארץ ישראל התקבל כעוזר בספרייה של הגאולוג יהודה פיקרד. בשנת 1937 יזם את הוצאת אטלס ארץ ישראל, אך בטרם מימוש הרעיון גויס לשורות הצבא הבריטי ושירת ביחידת המיפוי במצרים ובאירופה. בשובו ארצה שירת בשירות המיפוי המנדטורי ובמלחמת העצמאות השתתף בלחימה.
בתום המלחמה הקים את המחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית בירושלים - הראשונה בארץ - ועמד שנים רבות בראשה. היה פעיל בתוך מוסדות האוניברסיטה העברית (בין השאר כיהן כסגן נשיא האוניברסיטה) ומחוץ לה. הוא שימש גם כיו"ר המועצה המדעית במשרד ראש הממשלה והיה הנשיא הראשון של האגודה הגאוגרפית הישראלית (1961–1977).
דוד עמירן היה חבר ועד של החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה במשך עשרות שנים. בשנות החמישים יסד עם פרופ' רייפנברג את הרבעון Israel Exploration Journal והיה בין עורכיו שנים רבות. בעבודתו האקדמית הביא לייסוד המכון לחקר המדבר ומכון ירושלים לחקר ישראל, בראשו עמד בשנים 1978–1984.
העמיד תלמידים הרבה – רבים מהם היו פרופסורים לגאוגרפיה באוניברסיטאות השונות בארץ.
היה הראשון לזכות בפרס ישראל בתחום הגאוגרפיה, בשנת 1977.
היה נשוי לרות עמירן, ארכאולוגית וחוקרת ארץ ישראל, זוכת פרס ישראל לשנת 1982. היו לבני הזוג הראשונים שזכו בפרס זה.
ארכיונו מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.
מחקרים מדעיים
עמירן מביא איתו מלימודיו בגרמניה, תפיסת עולם גאוגרפית מוצקה וברורה על הדרך בה צריך לחקור נושאים גאוגרפיים, ועל תוכניות הלימודים וההכשרה של סטודנטים בדרגות השונות. גישתו המדעית נשענה על הגאוגרפיה הרגיונלית, ועל היחסים ההדדים בין הנוף הפיזי ובין פעילות האדם. כמו כן ראה במפות ביטוי מרכזי של דיסציפלינת הגאוגרפיה. תכונות אלה כיוונו את מחקריו כל השנים, ואותם הקנה לדור הממשיכים.
הערכת פועלו המדעי של דוד עמירן פירושה הערכת צמיחתה והתבססותה של הגאוגרפיה המודרנית בארץ-ישראל במשך שני הדורות האחרונים. סקירת פרסומיו המדעיים של דוד עמירן, למעלה מ-120 במספר, מגלה את תרומתו הגדולה לפיתוחם של כל ענפי הגאוגרפיה המודרנית בארץ-ישראל, לקביעת כיווני החקירה המדעית ושיטותיה עבור דורות של תלמידים, אשר היו במשך השנים לעמיתים למחקר, להוראה ולאהבת הגאוגרפיה של ארץ-ישראל.
דוד עמירן חקר נושאים מרכזיים בכל תחומי הגאוגרפיה: גאומורפולוגיה, כרטוגרפיה, אקלים, גאוגרפיה רגיונלית, גאוגרפיה כפרית ועירונית. פיתוח אזורי ובעיית הסובב. נושאי העבודות המדעיות ותחומי ההוראה שעסק בהם מגלים מעבר הדרגתי של מוקדי החקירה וההתעניינות, החל מגאומורפולוגיה ואקלים בשנות השלושים והארבעים, דרך הדגשת הנושא היישובי העירוני בשנות ה-50 וה-60 וכלה בהתעמקות בנושאי פיתוח אזורי, בעיקר באזורים צחיחים, והפניית מאמץ מחקרי לנושאים של איכות הסביבה בישראל.
אך ככל שתחומי החקירה משתנים ומתחדשים, קבועה ועומדת הגישה המחקרית הבסיסית, גישה כוללנית ורחבת מבט המחפשת תמיד את השפעות הגומלין שבין תנאים טבעיים לפעילות אנושית, הרואה בנתונים פיזיים- מורפולוגיים ואקלימיים אתגרים שהאדם מתמודד עמם בתהליך של פיתוח ושינוי מרחבי וכלכלי.
הקו הראשי המאפיין את עבודותיו של עמירן זיהוי פוטנציאל הפיתוח האזורי על רקע הבנה מעמיקה של היתרונות והמגבלות הפיזיים של האזור. ביסודה של גישה זו, גישת יחסי-הגומלין שבין האדם לסובב הטבעי, מונחת תפיסה הומניסטית הרואה בחינוך ובהקניית דעת את התנאי העיקרי לקשר הרמוני ויעיל בין הפעילות האנושית ובין המשאבים הטבעיים.
גולת הכותרת של הסינתיזה המחקרית של דוד עמירן היא פרסום "אטלס ישראל". האטלס הלאומי של ישראל יצא לאור בשלוש מהדורות.. דוד עמירן שימש יושב-ראש המערכת של האטלס הלאומי במהדורותיו השונות והייתה לו השפעה מכרעת בקביעת תוכנו ובעיצוב צורתו. 'אטלס ישראל' הוא סיכום קרטוגרפי ומילולי של הידע הגאוגרפי על ארץ-ישראל בכל תחומי החקירה: הגאוגרפיה הפיזית, ההיסטורית והאנושית של ארץ-ישראל. מחקר פוטנציאל הפיתוח של אזורים צחיחים בדרך של ניצול יתרונות אקלימיים שהם מיוחדים לאזורים אלה באמצעות יישום טכנולוגיות מתוחכמות בהשקאה ובשיטות גידול הוא נושא מרכזי נוסף בעבודתו המדעית של דוד עמירן. מוקד התעניינות זה בא לידי ביטוי בשלל הפרסומים המדעיים העוסקים בהיבטים שונים של חקר המדבר בישראל ובאזורים אחרים של העולם. על מרכזיות חקר המדבר ואפשרויות יישובו בעבודתו המדעית של דוד עמירן תעיד העובדה, שזהו התחום שלו הוקדש המספר הגדול ביותר של פרסומים בכלל עבודותיו המדעיות: כשליש מכלל הפרסומים של דוד עמירן עוסקים בנושאים שונים של חקר המדבר.
חקר אזורים צחיחים ואפשרויות פיתוחם מצאו הד בין- לאומי בעבודותיו בדרום אמריקה. ביבשת זו, המהווה מוקד של התעניינות רגיונלית בהוראה ובמחקר של דוד עמירן, נחקרו המרכיבים הגאוגרפיים בתהליך התכנון והפיתוח של אזורים צחיחים, וזאת באזור הבצורות הענקי בצפון-מזרח ברזיל ובמדבריות החוף שלאורך האוקיינוס השקט בצ'ילה ובפרו. עבודות ייעוץ אלה נערכו בדרום אמריקה לפי הזמנת גופי פיתוח ממלכתיים כגון משרד החקלאות של פרו ורשות התכנון האזורית של צפון-מזרח ברזיל.
עבודותיו המדעיות של דוד עמירן בחקר המדבר בישראל ובעולם מבססות קו אופי בולט בגאוגרפיה הישראלית: זהו הקשר ההדוק בין המחקר הגאוגרפי ובין הפיתוח המרחבי. מחקר האזורים הצחיחים של עמירן אינו מסתפק בחקר ההשפעה של גורמים טבעיים על הפעילות האנושית. כמו כן, הוא אינו מוכן לקבל כמובנת מאליה את התפיסה הנפוצה שהמדבר נידון להישאר לעולם אזור בלתי מיושב. מחקריו נושאים השלכות יישומיות חשובות ומצביעים על כיווני פיתוח אפשריים, שיש בהם כדי לשנות את הערכתנו את פוטנציאל ההתיישבות באזורים צחיחים. גישה יישומית זו, הרואה בפיתוח אזורי ובהרחבת תחום הנושב מטרה לאומית ממדרגה ראשונה, שימשה מקור השראה לעבודות רבות בגאוגרפיה הישראלית, שניתן להכלילן בקטגוריה הרחבה של 'גאוגרפיה של פיתוח'.
להשלמת מעגל המחקר בגאוגרפיה יישובית, מצטרפות עבודותיו בתחום הגאוגרפיה הכפרית והעירונית. סדרת המפות והטקסטים המלווים אותן בפרקים על היישובים העירוניים והכפריים ב"אטלס ישראל", ממצים את עיקרי הממצאים של המחקר הגאוגרפי בתחום זה. בתחום המחקר הגאוגרפי-עירוני תרם דוד עמירן תרומה מכרעת בעצבו את כיווני המחקר הראשיים, את שאלות המחקר העיקריות ואת שיטות החקירה המיוחדות למחקר עירוני. מחקריו מקיפים את כל צורות היישוב העירוניות החל מירושלים, דרך הערים הגדולות וכלה בערי הפיתוח.
דוד עמירן היה נציגה המוכר של הגאוגרפיה הישראלית באיגוד הגאוגרפי הבין- לאומי, ושימש חבר פעיל בוועדות האיגוד בנושאי אזורים צחיחים ואדם וסובב.
וולפגנג סרטוריוס פון ואלטרסהאוזן
הברון וולפגנג סַרְטוֹרִיוּס פון וַאלְטֶרְסְהַאוּזֶן (גרמנית: Wolfgang Sartorius Freiherr von Waltershausen; 17 בדצמבר 1809, גטינגן – 16 במרץ 1876, שם) היה גאולוג ומינרלוג גרמני.
חייו ועבודתו
ואלטרסהאוזן נולד בגטינגן. אביו, פרופ' גאורג פרידריך סרטוריוס (מאוחר יותר סרטוריוס פון ואלטרסהאוזן), שהיה סופר ומרצה לכלכלה ולהיסטוריה באוניברסיטת גטינגן, נודע בשל תרגום הספר "עושר העמים" של אדם סמית לגרמנית. הוריו של וולפגנג ואלטרסהאוזן היו חברים קרובים של הסופר והמשורר יוהאן וולפגנג פון גתה, והם קראו לבנם על שמו.
וולפגנג ואלטרסהאוזן למד באוניברסיטת גטינגן והתמחה במדעי הטבע ובפיזיקה, עם דגש על מינרלוגיה. במהלך סיור שערך באירופה בשנים 1834–1835 ביצע ואלטרסהאוזן סדרת מדידות של מגנטיות באזורים שונים. מאוחר יותר התמקדה תשומת לבו במחקר מקיף של הר הגעש אטנה בסיציליה. מחקר זה התנהל לסירוגין עד 1843, ובו השתתף גם האסטרונום הגרמני כריסטיאן היינריך פרידריך פטרס (Peters). התוצאה העיקרית ממשימה זו הייתה "אטלס האטנה" (Atlas des Ätna; 1861–1858) הגדול, בו זיהה את זרמי הלבה שנוצרו במאות השנים המאוחרות.
כשחזר מאטנה ביקר ואלטרסהאוזן באיסלנד. כתוצאה מביקורו שם הוציא לאור את הספרים "מפה גאוגרפית-פיזית של איסלנד" (Physisch-geographische Skizze von Island; 1847), "על הסלעים הגעשיים בסיציליה ובאיסלנד" (Über die vulkanischen Gesteine in Sizilien und Island; 1853) ו"אטלס גאולוגי של איסלנד" (Geologischer Atlas von Island; 1853). בתוך כך קיבל ואלטרסהאוזן מינוי כפרופסור למינרלוגיה וגאולוגיה בגטינגן – משרה שבה החזיק במשך 30 שנים, עד מותו.
ב-1866 פרסם ואלטרסהאוזן מסה חשובה שכותרתה "מחקר על אקלימים בימינו ובתקופות קדומות ("Recherches sur les climats de l'époque actuelle et des époques anciennes"). בחיבור זה הוא הביע את אמונתו שעידן הקרח נבע משינויים בפני כדור הארץ.
ואלטרסהאוזן מת ב-1876 בגטינגן.
ב-1880 ערך המינרלוג והפטרולוג הגרמני ארנולד פון לסאולקס (Arnold von Lasaulx) הערות שכתב ואלטרסהאוזן, והוציאן לאור בספר "האטנה" (Der Aetna).
בנו של ואלטרסהאוזן, אוגוסט (August Sartorius von Waltershausen), היה כלכלן נודע כסבו. ספרו על תנועת הפועלים בארצות הברית בשלהי המאה ה-19 תורגם לאנגלית.
תגליותיו בפטרולוגיה ובמינרלוגיה
ואלטרסהאוזן היה הראשון לדון בקיומם ובתפוצתם של יסודות קורט בסלעים געשיים – מהם מנה 23, כמו גם בהימצאות תחמוצות באותם סלעים. ממחקריו על סלעים פירוקלסטיים עלה כי היווצרותם נובעת מהשפעת מים על המאגמה.
במסעות שערך בסיציליה בשנת 1835 זיהה ואלטרסהאוזן לראשונה סוג של טוף חום, לו קרא "פלגוניט" על שם העיירה הסמוכה, פלגוניה (Palagonia). מבדיקה כימית שערך בסלע עלה כי הוא עשיר באופן לא רגיל במים (12-23%) ובברזל. במסע שערך בשנת 1845 לאיסלנד עם רוברט בונזן, הוא הבחין כי בסמיכות לפלגוניט נמצא חומר זכוכיתי נטול מים הדומה לאובסידיאן, לו קרא סידרומלן. ואלטרסהאוזן הוכיח כי פלגוניט הוא בעצם סידרומלן שספג מים, וממיקומו הגאולוגי הסיק כי הוא תוצר של התפרצות תת-קרחונית.
ואלטרסהאוזן זיהה לראשונה את המינרל ארגנטופיריט (AgFe2S3) ב-1866.
זכרו של גאוס
ואלטרסהאוזן כתב את "זכרו של גאוס" (Gauss zum Gedächtnis) – ביוגרפיה של קרל פרידריך גאוס שיצאה לאור ב-1862. נקודת ההשקפה המקובלת היא כי סיפור חייו של גאוס, כפי שהוא מופיע בביוגרפיה שיצאה לאור סמוך למותו, מתואר כפי שגאוס עצמו היה מעוניין כי יסופר. הביוגרפיה היא המקור לאחד הציטוטים הידועים: "מתמטיקה היא מלכת המדעים", וכן לסיפור לפיו חיבר גאוס במהירות סדרה של מספרים עוקבים. כשנפטר גאוס בגטינגן, נשאו שני אנשים הספדים על קברו: ואלטרסהאוזן – שייצג את סגל אוניברסיטת גטינגן, והיינרך אוואלד – חתנו של גאוס.
הנצחות
על שמו של ואלטרסהאוזן קרויים המינרל סרטוריט (PbAs2S4) ו"קרחון ואלטרסהאוזן" (Waltershausen Gletscher) שבגרינלנד.
יהודה הימית
יהודה הַיַּמִּית (בלטינית: Ivdaea Navalis) הוא כיתוב שהופיע על מטבע שהוצג כרומאי ונדיר. הגישה שהתקבלה תחילה היא שהמטבע הוטבע לרגל הכיבוש השני של יפו בידי הצבא הרומי בשנת 67, לאחר קרב ימי עקוב מדם. החוקר יעקב משורר ציין כי המטבע הוכרז כמזויף בשנת 1872.
תיאור המטבע
על צדו האחד של המטבע מצויה הצדודית הימנית של הקיסר הרומי טיטוס והכיתוב "T-CAES-IMP-AVG-F-TR-P-COS-VI-CENSOR" (רשימת קיצורי תאריו של טיטוס; למשל - CAES=CAESAR) ועל צדו השני דמות אישה היושבת בוכיה לרגלי עץ תמר המסמלת את יהודה עם הכיתוב IVDAEA NAVALIS, והתוספת SC בתחתית המטבע, קיצור המילים senatus consulto, כלומר "בצו הסנאט". קיימת גרסה נוספת שבה רואים את ויקטוריה אלת הניצחון עם הכיתוב VICTORIA NAVALIS ("ניצחון ימי"). מטבעות אלה דומים למטבעות מסדרת יהודה השבויה מבחינת מאפייניהם הגרפיים (דמות הקיסר מצד אחד, האישה הבוכייה מן הצד השני), הגם שהכיתובית עליהם שונה.
המחלוקת על המטבע
בספרות המחקר הוזכר המטבע לראשונה ב-Numismatic Journal מ-22 ביולי 1836, במכתב שהופנה אל מ' דומרסן (צרפתית: Dumersan), אוצר האוסף המלכותי למטבעות בפריז, שבו הודיע האספן מ' לייס על מטבע ברונזה נדיר ולא ידוע שברשותו. המטבע נמצא, על פי ההודעה, סמוך לפון סיר יון שבצרפת. בעוד שמטבעות "יהודה השבויה" (IVDAEA CAPTA) ו"יהודה המובסת" (IVDAEA DEVICTA) היו ידועים עוד קודם לכן, הכיתוב "יהודה הימית" לא היה מוכר לקהילה המדעית קודם לפרסום זה, ועל כן נדרש הסבר לכיתוב המיוחד.
בעקבות ספקות שהועלו בדבר אמיתותו של המטבע, החליטו חוקרי המטבעות בקבינט הנומיסמטי שבספרייה הלאומית בפריז לבדוק אותו, ובשנת 1872 הכריזו עליו כמזויף. לדבריהם, הזיפן נטל מטבע שחוק מסוג "יהודה השבויה" ושינה את הכיתוב ל"יהודה הימית".
מופעים בתרבות הישראלית
זאב וילנאי הביא את ציור המטבע במדריך ארץ ישראל מפרי עטו, שראה אור בשנות השלושים והארבעים בארץ ישראל. לאחר קום המדינה, הציע וילנאי לקרוא לרחוב ראשי ביפו, אשר נסלל על ידי הבריטים לאחר מלחמת העולם הראשונה ונקרא על שם פייסל, בשם יהודה הימית, ושם הרחוב הוחלף לזכר המטבע והקרב. הרחוב מחבר את שדרות ירושלים לאזור הנמל. בין היתר שוכנת בו תחנת הרדיו גלי צה"ל.
ג'ייגנטו והדינוזאורים
ג’ייגנטו והדינוזאורים (באנגלית: Gigantosaurus) היא סדרת הנפשה ממוחשבת צרפתית-קנדית לילדים הסדרה מבוססת על ספריו של ג'וני דאדל.
הסדרה שודרה לראשונה ב-18 בינואר 2019 בערוץ דיסני. הסדרה היא בת עונה אחת הכוללת 68 פרקים באורך כ-21–22 דקות.
עלילה
הסדרה עוקבת אחר ארבעה דינוזאורים ילדים החוקרים את נפלאות העולם ואת ג'ייגנטו - הדינוזאור האדיר ביותר בעולם הדינוזאורים.
הדמויות והמדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי מייה קדוש, והופק על ידי אסנת סדן.
בעונה הראשונה הדמויות ביל ורוקי דובבו על ידי עידו רבי ואריאל קלטר.
Heroes (שיר של דייוויד בואי)
Heroes הוא שיר שנכתב על ידי הזמר וכותב השירים האנגלי דייוויד בואי. השיר נכתב על ידי בואי ובריאן אינו, הופק על ידי בואי וטוני ויסקונטי והוקלט ביולי ואוגוסט 1977 ב-Hansa Tonstudio. השיר יצא לאור ב-23 בספטמבר 1977 בתור השיר המוביל מאלבומו "Heroes" יחד עם השיר -V-2 Schneider. השיר לא היה להיט גדול בבריטניה או בארצות הברית לאחר שחרורו, אבל מאז זה הפך להיות אחד משיריו הבולטים. בינואר 2016, לאחר מותו של בואי, השיר הגיע לשיא חדש, המקום ה-12 במצעד הסינגלים הבריטי. השיר "Heroes" נחשב לשיר השני של בואי אשר מבצעים לו הכי הרבה גרסאות כיסוי מיד לאחר "Rebel Rebel".
בהשראתו של המפיק של בואי, טוני ויסקונטי, נכתב השיר אשר מספר על שני אוהבים, אחד מהצד המזרחי והשני מהצד המערבי של חומת ברלין. הביצוע של בואי לשיר "Heroes" ב-6 ביוני 1987, ברייכסטאג הגרמני במערב ברלין נחשב לזרז לנפילת חומת ברלין מאוחר יותר לאחר המוות של בואי בינואר 2016, הממשל הגרמני הודה לבואי עבור "עזרתו להפלת החומה", הממשל הוסיף כי "כעת אתה בין גיבורים".
כותרת ומילים
כותרת השיר היא הפנייה לשיר מ-1975 "Hero" שנכתב על ידי הלהקה הגרמנית Neu!, אשר בואי ואנו העריצו. זה היה אחד השירים המוקדמים אשר הוקלטו במהלך העבודה על האלבום, אך נותר כקטע אינסטרומנטלי עד לסוף ההפקה. הגרשיים בכותרת השיר מסמנים העמדת פנים מכוונת שנועדה להעביר מסר אירוני בנוסף למילות הגבורה והמילים הרומנטיות והמוזיקה.
מוזיקה
בואי אמר כי "הקצב והקצב הצורם" היו בהשראת השיר "אני מחכה לגבר " של להקת הרוק האמריקאית Velvet Underground.
ריצ'רד בוסקין מהמגזין סאונד על סאונד תיאר את" 'Heroes' "כקטע 'ניסיוני של אמנות רוק ". המוזיקה, שנכתבה ביחד על ידי בואי ואינו, נמצאת בהתקדמות של שני אקורדים (D – G), עם" טיול קצר לאקורדים מוכרים "בסולם של סול מז'ור. הביוגרף דייוויד באקלי משווה זה להפקה של Wall of Sound, עיבוד כוחני ורועש של גיטרות, כלי הקשה וסינתיסייזרים. אינו אמר שהשיר תמיד "נשמע מפואר והרואי" ושיש לו "את המילה הזו בדיוק - גיבורים - בשלי מוחו "עוד לפני שבואי כתב את המילים. רצועת הליווי מורכבת מעיבוד קונבנציונלי של פסנתר, גיטרה בס, מקצב גיטרה ו- תופים <223 החלקים האחרים כוללים סינטיסייזר חלקים מאת אינו באמצעות EMSVCS3 כדי לייצר מזל"טים בתדרים נמוכים, עם תדרי פעימות משלושת מתנדים, ומייצרים אפקט שיפוטי. בנוסף, קינג קרימזון הגיטריסט רוברט פריפ יצר צליל מתמשך יוצא דופן בכך שהוא מאפשר לגיטרה שלו להזין חזרה ולשבת במיקומים שונים בחדר כדי לשנות את גובה הצליל של המשוב. ויסקונטי ערבב את תוף הבעיטה של דניס דייוויס, וקבע כי נראה שהמסלול "צונח" איתו אך היה לו תחושה אנרגטית יותר בלעדיו.
התקדמות השערה הקולית
הקול של בואי הוקלט לאחר שרוב מוזיקאי הסשן עזבו את ברלין, עם מערכת "רב-תפס" שהגה ויסקונטי שעשתה שימוש לרעה ביצירת שער. שלושה מיקרופונים שימשו כדי ללכוד את הקול, כאשר מיקרופון אחד נמצא 9 סנטימטרים מבואי, אחד 20 מטר משם ואחד 50 מטר משם. כל מיקרופון הושתק כשמופעל הבא. ככל שהמוזיקה נבנתה, נאלץ בואי לשיר בכמויות גדולות כדי להתגבר על אפקט השערה, מה שהוביל להופעה ווקאלית נלהבת יותר ויותר ככל שמתקדם השיר. ג'יי הודג'סון כותב,
הביצועים של בואי גדלים בעוצמה בדיוק ככל שהאווירה יותר ויותר מפיצה את המסירה שלו, עד שבפסוק האחרון הוא צריך לצעוק רק כדי להישמע ... ככל שבואי צועק רק כדי להישמע, למעשה, האחורית בתמהיל מערכת רב-התפסים של ויסקונטי דוחפת את רצועותיו הקוליות, ויוצרת מטאפורה גסה למצבם של אוהבי הנידון של בואי.
הוצאה לאור
'Heroes' הוצא לאור במגוון שפות ואורכים ("חלום רטוב של אספנים" נאמר על ידי העורכים בNME, רוי קאר וצ'ארלס שאר מיורי ). בניגוד למצב האודיו המבלבל, הווידאו (שבויים על ידי ניקולס פרגוסון) היה פשוט, הזמר ביצע את השיר במה שנראה שצולם בטייק אחד בכמה מצלמות, מתנדנד מול הזרקור מה שיצר אפקט מונוטוני של צללית.
'Heroes' הוצא לאור ב-23 בספטמבר 1977 בתור השיר המוביל באלבום ה-12 של בואי "Heroes" על ידי RCA Records (בתור RCA / PB 11121), באורך של 3:32, יחד עם שיר נוסף "V-2 Schneider". לאחר מכן הופיע השיר באורך ארוך יותר, 6:07, בתור השיר השלישי בין "Joe the Lion" לבין "Sons of the Silent Age", באלבום באוקטובר באותה השנה. עוד שיר 12" אשר מכיל את גרסות האלבום והשיר, הוצא לאור בארצות הברית על ידי RCE Victor (בתור RCA / JD-11151) באותה השנה. הגרסות הגרמנית והצרפתית אשר מכונות 'Helden' ו- 'Héros' הוצאו לאור על ידי RCA ( בתור RCA / PC-9821). למרות יח"צ רב, הכולל את הגרסה החיה הראשונה של בואי מאז 1973 ,Top of the Pops, השיר 'Heroes' הגיע למקום ה-24 במצעד הבריטי ולא העלה בידו להגיע ל Billboard Hot 100 האמריקאי. באיטליה השיר הוגדר כתקליט זהב על ידי הפדרציה של תעשיית המוזיקה האיטלקית.
בואי צילם סרטון מוזיקה לקידום השיר ב-1977 שהופק על ידי ניק פרגוסון וצולם בפריז, הסרטון מציג קטעים רבים של בואי כנגד תפאורה של אור לבן בעודו לובש את אותו ג'קט אותו הוא לבש בכיסוי של השיר -"Heroes".
קבלת השיר ומורשת
צ'ארלי גילט מתח ביקורת על השיר וכתב לNME כאשר השיר שוחרר ש: "הוא די היה שווה את הכסף שלנו, יחסית למישהו שהוא לא זמר. אבל אני חושב שזמנו עבר, וזה פשוט נשמע מתיש. ושוב יכול להיות שקטעי המוזיקה החוזרים הכבדים יקלטו ברדיו והתחושה המונוטונית אולי תהיה מהפנטת מספיק כדי לגרור אנשים לקנות את זה. אני מקווה שלא." למרות הביקורת המצערת זה הגיע למקום ה-6 של בסקר סוף שנת 1977 של "NME".
ביקורות מאוחרות יותר היו מפרגנות יותר. בפברואר 1999, מגזין "Q", הכניס את "Heroes" לרשימת 100 השירים הגדולים בכל הזמנים וזאת בהתאם להצבעת הקוראים. במרץ 2005, אותו המגזים מיקם את השיר במקום ה-56 ברשימת 100 קטעי הגיטרה הגדולים. ב-2004 Rolling Stone דירג את השיר במקום ה-46 של 500 הלהיטים הגדולים בכל הזמנים. ב-2008 השיר נכלל ב Pitchfork Media 500: המדריך שלנו לשירים הטובים ביותר מפאנק ועד ההווה. ג'ון ג'יי מילר מ- National Review דירג את השיר במקום ה-21 ברשימת 50 שירי הרוק הקונסרבטיבים הגדולים. לאור התוכן הפוליטי האנטי סובייטי זה גם הפך להיות ההמנון של הקהילה הגאה. מגזין Uncut מיקם את השיר במקום הראשון ברשימת השירים הגדולים של בואי ב-2008.
תוארי כבוד
n/a מסמל רשימות לא מסודרות
קרדיטים
על-פי הביוגרף כריס או'לירי:
הוצאות אחרות לאור
Best of Bowie (2002) - "Helden" במהדורה גרמנית / שווייצרית / אוסטרית
השמעות של השיר
US promo CD
Australian CD single
European maxi-single
אנשים אשר ביצעו
הקרדיטים נלקחו מהערות של Australian CD.
The Wallflowers
אחרים
בילי ברק
ויליאם אלברט ברק (באנגלית: William Albert Burke; נולד ב-25 בנובמבר 1966) הוא שחקן וכותב שירים אמריקאי. הוא ידוע בתפקידו כצ'רלי סוואן בסדרת סרטי דמדומים.
ביוגרפיה
ברק נולד וגדל בעיר בלינגהאם שבוושינגטון. הוא התחיל לשיר בגיל תשע וכנער הצטרף ללהקה, התמקצע במוזיקה ובאומנויות ב"אוניברסיטת מערב וושינגטון". לאחר שהופיע בסרט הבכורה שלו ב-1990, עבר ברק להתגורר בלוס אנג'לס כדי לפתח קריירה כשחקן וכזמר.
קריירה
לברק היו מספר הופעות בתוכניות טלוויזיה שונות ביניהן במסע בין כוכבים: חלל עמוק 9, שולחן לחמישה, בנות גילמור, פרינג', מונק, והמפענחת (עונה 4, פרק 13) שם גילים את פיליפ סטרו, אנס סדרתי ורוצח. הדמות הזו הופיעה בהמשך בכל עונות הסדרה המפענחת: פשעים חמורים.
ב-2007 הוא הופיע בסרט Feast of Love בכיכובם של סלמה בלייר ומורגן פרימן, וב-2008 הוא גילם את הבלש אריק בוקס בסרט ללא עקבות עם דיאן ליין. ב-2008 שיחק בדרמת הנעורים "דמדומים" בתפקיד צ'ארלי סוואן, אביה של גיבורת העלילה בלה סוואן (קריסטן סטיוארט) ומפקד משטרת העיירה פורקס. באותה שנה שיחק בנוסף בתור הבלש אריק בוקס במותחן "ללא עקבות"
הוא שיחזר את תפקידו בתור צ'רלי סוואן בסרטי ההמשך של דמדומים, ירח חדש, ליקוי חמה ושחר מפציע – חלק 1 וחלק 2.
בפברואר 2010 לוהק בורק לתפקיד ג'ונה קינג, האנטגוניסט הראשי שהופיע במותחן מרדף עצבני, שבויים על ידי פטריק לוסייר בהשתתפות אמבר הרד, ניקולס קייג ' וויליאם פיכטנר. הסרט יצא לאקרנים ב-25 בפברואר 2011. ביולי 2011, ברק החל להופיע בסדרת הדרמה ריזולי ואיילס.
בשנת 2012, הוא לוהק לתפקיד הראשי בסדרת המדע הבדיוני מהפכה של NBC, שנוצרה על ידי אריק קריפקה והופקה על ידי ג'יי ג'יי אברהמס. באותה שנה ברק חזר לתפקידו ב"המפענחת " (עונה 7, פרק 16, "עד עוין", שם גילם את האנס והרוצח, עורך הדין פיליפ סטרו). הוא הופיע שוב בסיום הסדרה, "המילה האחרונה", בהתמודדות מול LAPD. הוא חזר בתפקיד פיליפ סטרו בתפקיד חוזר בספין-אוף המפענחת: פשעים חמורים שם הופיע בכל עונות הסדרה עד לסיום שלה ב-2018. בין השנים 17–2015, ברק כיכב בתור מיץ' מורגן בסדרה גן החיות של CBS, המבוסס על הרומן של ג'יימס פטרסון. הוא גם הופיע בסרטים Good After Bad (2017) ו- Breaking In (2018).
ב-2020 הופיע בתוכניות כמו שיקגו PD, ומוקד 911: טקסס.
ב-2023 הוא כיכב בסדרה עוזרת בית, סדרת נטפליקס חדשה שנוצרה על ידי מולי סמית' מצלר ובהשראת ספר הזיכרונות של סטפני לנד, שהוצגה לראשונה ברחבי העולם ב-1 באוקטובר 2021 והפכה לאחת התוכניות הנצפות ביותר במדינות רבות ושונות, וכן זכתה במספר מועמדויות בפרסי AFI לשנת 2022, פרסי בחירת המבקרים וגלובוס הזהב.
ברק דיבב את הנציב ג'יימס גורדון בסרטי האנימציה של באטמן: באטמן: ליל כל הקדושים הארוך - חלק 1 (2021)באטמן: ליל כל הקדושים הארוך - חלק 2 (2021). בשנת 2022, הוא הצטרף לצוות של הסדרה הדרמה החדשה Fire Country בכיכובו של מקס ת'יריוט. ברק מגלם את וינס ליאון, דור שלישי של כבאים ומפקד הכיבוי של קהילת אדג'ווטר, קליפורניה.
מוזיקה
בשנת 2010, ברק הוציא אלבום בשם Removed. אלבומו השני, The Underkill, יצא ב-2018. הסינגל האחרון שלו הוא Burn, שיצא ב-20 בינואר 2023 והופיע בפרק 1x11 של ארץ האש, Mama Bear באותו היום.
חיים אישיים
ברק היה נשוי לשחקנית פוליאנה רוז, הם התגרשו ב-2017. יש להם בת אחת, השחקנית בלוזי לארו ברק. נמצא במערכת יחסים עם הסופרת צ'יין קרסון.
גרסת בטא
בטא (באנגלית: Beta) הוא כינוי לאחת מגרסאותיו של מוצר תוכנה הנמצא בפיתוח. הגרסה נקראת כך על פי האות השנייה באלפאבית היווני. בטא היא הגרסה שלאחר שיפור אב טיפוס בעקבות סדרת ניסויי פיילוט, אך בשלה דיה להפצה לבודקים חיצוניים (אלו נקראים בודקי-בטא; באנגלית: beta testers).
מקור השם הוא במחזור החיים של פיתוח תוכנה: בשלב בדיקות התוכנה נערכות הבדיקות הראשוניות על גרסה ראשונה שנקראת "גרסת אלפא"; בדיקות אלו מבוצעות על ידי קבוצת המפתחים או קבוצת הבדיקות של הארגון. לאחר שלב זה (אך בטרם הפצת גרסה סופית ורשמית), מפיצים גרסת בטא אל קבוצת משתמשים גדולה (לרוב מחוץ לשורות הארגון) לשם בחינת התוכנה "בתנאי אמת". לאחר תיקון התקלות המתגלות בבדיקת הבטא, מופצת גרסה סופית (לרוב מסומנת כגרסה 1.0 – הגרסה הרשמית הראשונה של התוכנה).
בגרסת בטא בדרך כלל כל מאפייני התוכנה כבר פותחו (Feature Complete) אך עדיין קיימים מספר באגים הידועים למפתחים. הגדרת השם בטא, בא להדגיש כי אף על פי שהגרסה יצאה לקהל רחב, יש לדעת כי עדיין אינה מושלמת ועל המשתמשים לקחת זאת בחשבון. גרסת הבטא עלולה לסבול מבעיות של מהירות ביצועים, אובדן מידע ותוכן ואף קריסות. משתמשי גרסת הבטא משמשים, הלכה למעשה, כבודקי תוכנה ״על רטוב״ והם מעודדים על ידי המפתחים לדווח על תקלות, כדי שיתוקנו לקראת שחרור הגרסה הרשמית.
לגרסת בטא אין אורך חיים מוגדר - תוכנה יכולה להישאר בשלב הבטא מספר שנים, כאשר היא משמשת כבסיס ואליה מתווספות תכונות חדשות ושיפורים נעשים בה על בסיס קבוע, ללא הוצאה של גרסה סופית רשמית.
אמיתי רגב
אמיתי רגב (נולד ב-7 בדצמבר 1940) הוא מתמטיקאי ישראלי, ידוע בזכות עבודתו בתורת החוגים. רגב הוא פרופסור למתמטיקה במכון ויצמן למדע, ומופקד הקתדרה על שם הרמן טאובמן למתמטיקה.
רגב סיים את עבודת הדוקטורט שלו בשנת 1972 באוניברסיטה העברית בירושלים בהנחייתו של שמשון עמיצור.
גרסת בטא
בודקי בטא הם לקוחות אמיתיים אשר מוכנים ומתנדבים לבדוק את התוכנה בארגון שלהם, על מידע אמיתי. לרוב, בודקי בטא אינם משלמים מחיר מלא עבור השרות אותו הם בודקים או אפילו משתמשים בו בחינם, בתמורה למשוב שהם מספקים למפתחי התוכנה.
אמיתי רגב
ידוע בעיקר בשל תרומתו לתאוריה של חוגים עם זהויות פולינומיות. בין השאר הוכיח שהמכפלה הטנזורית של שתי אלגברות עם זהויות היא אלגברה עם זהויות. פיתח את מה שמכונה "תורת רגב", שמקשרת חוגים עם זהויות פולינומיות להצגות של החבורה הסימטרית, ובכך גם לטבלאות יאנג.
דמטרה הראשון, מלך גאורגיה
חייו
דמטרה היה בנו הבכור של המלך דוד הבנאי מאשתו רוסודן מארמניה. כמפקד בצבא הגאורגי, הוא השתתף במספר קרבות יחד עם אביו, ובמיוחד קרב דידגורי (1121) וקרב שירואן (1123).
אמיתי רגב
ביחד עם ויליאם בקנר הוכיח את השערת Macdonald-Selberg לאלגברות לי מטיפוסים B, C ו-D.
גרסת בטא
גופים אשר משחררים גרסאות בטא של תוכנות ללקוחות מוסיפים לעיתים סעיף בתנאי השימוש אשר מבהיר כי הגרסה הנוכחית היא גרסת בטא ועל כן אינה מייצגת את הגרסה הסופית של המוצר, עלולה להכיל תקלות העלולות לגרום לכשלים כולל אובדן מידע.
דמטרה הראשון, מלך גאורגיה
חייו
דמטרה ירש את כס המלוכה עם מות אביו ב-24 בינואר 1125. כשעלה לכס המלוכה תקפו הסלג'וקים את העיר אני, שהייתה באותם ימים בשליטת הממלכה הגאורגית המאוחדת. דמטרה הגיע לפשרה עם הסלג'וקים וויתר על העיר לטובת הסלג'וקים בתנאים של וסאליות.
בשנת 1138 הוא השתלט על העיר גנג'ה (Gəncə, כיום העיר השנייה בגודלה באזרבייג'ן). הוא הביא את שער הברזל של העיר שנכבשה לגאורגיה, ותרם אותו למנזר גלאתי שבכותאיסי. למרות הניצחון, הצליח דמטרה להחזיק בעיר מספר שנים בלבד.
בשנת 1130 חשף דמטרה מזימה של אצילים גאורגים המונהגים על ידי בנו הבכור דוד. המלך אסר את הקושרים והוציא להורג את אחד ממנהיגי הקשר, יואנה אבולטיסדזה, בשנת 1138 (או 1145). דוד מרד בשנית בשנת 1154, והכריח את אביו לוותר על כס המלוכה, ולהפוך לנזיר. למרות זאת, דוד מת לאחר שישה חודשים ודמטרה חזר לכס המלוכה. דוד הניח אחריו בן בשם דמנה, שהיה מוכר בקרב האופוזיציה האריסטוקרטית כטוען חוקי לכתר.
הרשומות הארמניות מציגות גרסה שונה מזו המסופרת ברשומות הגאורגיות. על פי כותב הרשומות הארמני, ורדן ארוולצי, כי דוד שלט במשך חודש אחד בלבד, ונרצח בידי אציליו, סומבט ואיוון אורבלי, שעשו הסכם סודי עם גיאורגי, אחיו הצעיר של דוד. סטפנוס אורבליאן, צאצא של שבט אורבלי, כתב זמן קצר אחרי ורדן, כי דוד שלט במשך שנתיים, והכחיש כל מעורבות משפחתית ברציחתו של דוד. לדבריו, גיאורגי נשבע לאחיו שישלוט בממלכה רק עד שבנו של דוד, דמנה, יגיע לבגרות, אבל הפר את הבטחתו. הוא טען כי האורבלים היו עדים לשבועתו של גיאורגי, ולכן הובילו את המרידה בשנת 1177, כדי להכתיר את הטוען החוקי לכתר, דמנה, לכס המלוכה.
למרות שדמטרה לא היה מוצלח כאביו דוד הבנאי, נותרה הממלכה הגאורגית כוח פאודלי חזק, עם צבא מאורגן היטב, ובעלת משטר מדיני וחיי תרבות וכלכה מפותחים.
דמטרה מת בשנת 1156 ונקבר במנזר גלאתי.
פואמות
המלך דמטרה היה מחברם של מספר פואמות, בעיקר בנושאים דתיים, שהמפורסם מביניהם הוא: "את הינך בכרם" ("שֶן חַר וֶנאחשי"), פיוט למרים, אם ישו.
נונאטאק ולקאם
נונאטאק וֶלְקָאם (באנגלית: Welcome Nunatak) הוא נונאטאק קטן יחסית, אך בולט, בצורת חרוט, הניצב מצפון לנונאטאקי רות'ר (אך בנפרד מהם), בפסגות פאונדרז, ברכס הריטג' שבאנטארקטיקה.
גובהו של הנונאטאק 1,476 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
שמו של הנונאטאק ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגית של אוניברסיטת מינסוטה שחקרה את האזור בין השנים 1964–1963.
מקור שמו של הנונאטאק ("ולקאם" באנגלית "ברוך הבא") מאחר שבהגיעם ממסעות המחקר כאשר הם ראו את הנונאטאק הם ידעו כי הם סמוכים למחנה המחקר.
לקריאה נוספת
• Damien Gildea, Ellsworth Moutains - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide
סמנטיקה לקסיקלית
בין השאר עוסקת הסמנטיקה הלקסיקלית בדרך בה אנו יוצרים קטגוריות מחשבתיות, תכונותיהן של קטגוריות אלו, והמידה בה אותן תכונות נחוצות על מנת שהמושג יישאר אותו מושג. אחת מתכונות המילה "כלב", למשל, היא "חיה בעלת ארבע רגליים". עם זאת, כולנו מסוגלים לזהות כלב פיסח ככלב, ולא כחיה שונה לגמרי. משמעות הדבר היא שתכונות מסוימות הכרחיות פחות ("בדרגת פרוטוטיפיות נמוכה", כהגדרתה של אלינור ראש) מאשר תכונות אחרות.
שאלות נוספות הן הדרך בה מידע זה מאוחסן (האם, למשל, אנו חושבים על מונחים מסוימים באופן חזותי יותר מאשר מופשט?), והקשר בין מילים מסוימות לשדה הסמנטי שלהן.
חשיבות הסמנטיקה הלקסיקלית, אם כך, אינה נעוצה אך ורק בפן מסוים של חקר השפה, אלא אף בדרך בה אנו חושבים, מקטלגים ויוצקים משמעות לקטגוריות.
Bad (מסע ההופעות)
Bad World Tour הוא שמו של מסע ההופעות הסולו הראשון שקיים הזמר מייקל ג'קסון לאחר הוצאת האלבום "Bad" בשנת 1987. מסע ההופעות, שזכה לחסות של חברת "פפסי" נמשך 16 חודשים, במהלכם הופיע ג'קסון 123 פעמים ב-15 מדינות שונות, בפני קהל של כ-4.4 מיליון צופים.
1987
סיבוב ההופעות נפתח ב-12 בספטמבר בטוקיו. ב-14 ההופעות שהתקיימו ביפן צפו כ-570,000 צופים. ההופעה שהתקיימה ב-27 בספטמבר באצטדיון יוקוהמה שבעיר יוקוהמה צולמה והוקלטה ויצאה לשוק ב-2009 כדיסק כפול ו-DVD לצפייה בשם "One night in Japan". באוקטובר בוטלו הופעות שתוכננו להתקיים בפרת', אדלייד וניו זילנד בוטלו עקב העלות הגבוהה של הקמת הבמות - 8 מיליון דולר להופעה.
1988
החלק השני של הסיבוב החל ב-23 בפברואר בקנזס סיטי ובמהלכו התקיימו עוד 30 הופעות ברחבי ארצות הברית, שלאחריהן יצא סיבוב ההופעות למסע ברחבי אירופה. ב-23 במאי עלה המופע ברומא. הביקוש הגדול ביותר לכרטיסים נרשם בבריטניה, כאשר כל הכרטיסים לשבעת ההופעות שהתקיימו באצטדיון ומבלי, במהלך החודשים יולי ואוגוסט, נמכרו תוך זמן קצר. ניסיונות לקיום מופעים נוספים לא צלחו עקב מגבלות תאריכים. בהופעות אלו צפו 504,000 צופים, ביניהם גם הנסיכה דיאנה והנסיך צ'ארלס. ב-30 ביולי שידרה רשת NBC את התוכנית "Michael Jackson Around the World" - 90 דקות של תיעוד דקומנטרי של מסע ההופעות. הסבב האירופאי הסתיים ב-11 בספטמבר בהופעה שהתקיימה בליברפול, במהלכה נפגעו כ-1,550 צופים, בעיקר עקב צפיפות.
בספטמבר חזר המסע לסבב נוסף בארצות הברית, שכלל 22 הופעות בחודש וחצי. בדצמבר התקיימו 9 הופעות נוספות בטוקיו. המסע הסתיים בנובמבר 1989 עם 5 הופעות שהתקיימו בלוס אנג'לס.
בריאיון לתקשורת הישראלית בעת ביקורו של מייקל ג'קסון בישראל בשנת 1993, מפיק ההופעות העולמי של ג'קסון, מרסל אברם, טען שהיה ניסיון להביא את הזמר במהלך סיבוב ההופעות של BAD להופעה בישראל, אך ההופעה לא התקיימה לבסוף.
1988-89
הדרן
אופרטור אוניטרי
באלגברה ליניארית, אופרטור אוניטרי הוא אופרטור ליניארי של מרחב מכפלה פנימית מעל שדה המספרים המרוכבים, המקיים את התנאי, כאשר U^* הוא הצמוד ההרמיטי של U ו-I הוא אופרטור הזהות. באופן דומה, מטריצה ריבועית מרוכבת A היא אוניטרית אם AA^*=I, כאשר A^* הוא הצמוד המרוכב של המטריצה המשוחלפת A^t (ההגדרות מתלכדות, אם חושבים על המטריצה כאופרטור, ביחס למכפלה הפנימית הסטנדרטית של מרחב הווקטורים) ו-I היא מטריצת היחידה. אופרטור אוניטרי אנלוגי במובנים רבים למספר מרוכב שערכו המוחלט הוא 1, וזאת בגלל הקשר בין מושג הצמידות ההרמיטית למושג ה"צמוד המרוכב", ומשום שכל מספר מרוכב z שערכו המוחלט הוא 1 מקיים: z\bar{z}=1.
הגדרה שקולה
יהי V מרחב וקטורי ממימד סופי מעל שדה המספרים המרוכבים עם מכפלה פנימית.
יקרא אופרטור אוניטרי אם מתקיים:
שמירת מרחק
אופרטור אוניטרי שומר על הגאומטריה של המרחב. הוא אינו משנה אורך של וקטורים, ושומר גם על הזוויות. למעשה כל אופרטור שומר אורך (כלומר, המקיים לכל x) הוא אוניטרי. הדוגמה המובהקת לאופרטור אוניטרי הוא סיבוב או שיקוף של המרחב, שאפשר לתאר גם כהחלפה של בסיס אורתונורמלי אחד באחר (אכן, מטריצת המעבר בין בסיסים אורתוגונליים היא אוניטרית). בפרט, העמודות של מטריצה אוניטרית מהוות בסיס אורתונורמלי.
במכניקת הקוונטים אופרטור אוניטרי מייצג פעולה שמכבדת את חוקי השימור, לרוב את חוק שימור ההסתברות וחוק שימור זרם ההסתברות.