cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי ישראל–צ'כיה
חידוש היחסים הדיפלומטיים
מאז חידוש היחסים מביעה צ'כיה באופן עקבי יחס חם ואוהד כלפי מדינת ישראל. במשרד החוץ הישראלי מגדירים אותה כמדינה האירופית האוהדת ביותר לישראל. בשנת 2002 אף השווה מילוש זמאן, ראש ממשלת צ'כיה דאז, בריאיון לעיתון "הארץ" בין יאסר ערפאת לאדולף היטלר ורמז להיסטוריה הצ'כית: "היטלר היה אז הטרוריסט הגדול ביותר בעולם. לא היה צריך לנהל איתו משא ומתן, כשם שכיום אין לנהל משא ומתן עם טרוריסטים". הצ'כים אף משווים בין זכות השיבה של הפלסטינים שרוצים לחזור לשטחי מדינת ישראל למיעוט הגרמני שהוגלה מצ'כיה בתום מלחמת העולם השנייה ודורש כיום לחזור. דברי זמאן הביאו למתיחות דיפלומטית בין צ'כיה לעולם הערבי.
בספטמבר 2005 הגיע נשיא צ'כיה, ואצלב קלאוס, לביקור בישראל.
באפריל 2009, נערכה פגישה רשמית בין ראש ממשלת צ'כיה לנשיא מדינת ישראל, שמעון פרס, במשכן הנשיא בירושלים.
במהלך מבצע עופרת יצוקה בשנת 2009 הדגישה צ'כיה, בתפקידה כנשיאה התורנית של האיחוד האירופי, כי הפעולה הישראלית ברצועה איננה 'התקפית' כי אם 'הגנתית'. בהמשך, ובעקבות אירועי המשט לעזה בשנת 2010, הדגיש נשיא הפרלמנט הצ'כי, פרמיסל סובוטקה, כי "החמאס הוא ארגון טרור וכל חברה דמוקרטית צריכה להילחם בטרור. אתם חיים את המציאות הזו כל יום אבל גם אנחנו בצ'כיה עלולים למצוא את עצמנו באותו המצב". ב-29 בנובמבר 2012, צ'כיה הייתה מבין ה-9 מדינות היחידות (והמדינה האירופאית היחידה) שהצביעו לצד ישראל נגד קבלתה של הרשות הפלסטינית לאו"ם כמדינה משקיפה.
ב-24 במאי 2017, יום השנה ה-50 לשיחרור ירושלים, הכיר הפרלמנט הצ'כי באופן רשמי בירושלים כבירת ישראל. כמו כן, צ'כיה מכירה בעצמאות מדינת פלסטין.
בעקבות הכרזת נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ ב-6 בדצמבר 2017, כי ארצו מכירה בירושלים כעיר הבירה של ישראל, הודיעה גם ממשלת צ'כיה כי היא מכירה בירושלים המערבית כבירת ישראל וכי תלך אף היא בדרכה של ארצות הברית ותעביר את השגרירות לירושלים. מאוחר יותר הודיע נשיא צ'כיה כי תחילה תועבר לירושלים הקונסוליה הצ'כית, ולאחר מכן השגרירות עצמה.
במחווה יוצאת דופן של הנשיא הצ'כי שגרירות ישראל בפראג חגגה 70 שנה למדינת ישראל באולם הטקסים הספרדי במצודת פראג, משכנו של נשיא צ'כיה ובהשתתפותו. זהו אירוע יוצא דופן וכנראה המקרה הראשון בהיסטוריה המודרנית, כאשר חגיגות של אומה זרה התקיימו במצודת פראג ותחת חסותו הרשמית של הנשיא.
בנובמבר 2018 ביקר שוב נשיא צ'כיה מילוש זמאן בישראל ונפגש עם ראש הממשלה בנימין נתניהו ועם נשיא המדינה ראובן ריבלין, נשא נאום בכנסת ונפגש שם עם יושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין.
ב-11 במרץ 2021, נפתחה שלוחת השגרירות הצ'כית בירושלים, שלוחת השגרירות נחנכה במעמד ראש ממשלת צ’כיה, אנדריי באביש, שר החוץ גבי אשכנזי, השר לביטחון הפנים, אמיר אוחנה ואף שגרירי שתי המדינות, דניאל מירון ומרטין סטרופינצקי.
כחודשיים לאחר מכן, ב-14 במאי 2021, במהלך העימות בין ישראל לבין החמאס, אשר כונה בשם מבצע שומר החומות, הוחלט על ידי נשיא צ'כיה, מילוש זמאן, להניף את דגל ישראל לצד דגל צ'כיה, כאות לסולידריות עם ישראל. שר החוץ הצ'כי, יאקוב קולהאנק, צוטט בין היתר באומרו: "ישראל מתמודדת בפני התקפה ברברית. יש לה את תמיכתנו." בנוסף לכך, בעמוד הטוויטר של שר החוץ הצ'כי פורסמה תמיכתו בישראל, כולל תמונה של סיכת מתכת המשלבת את דגלי שתי המדינות.
יחסי מסחר ותיירות
עם חידוש היחסים בין המדינות הגיעה היקף הסחר ההדדי לכ-7 מיליון דולר ב-1988, והוכפל ל-14 מיליון ב-1991. ביוני 1991 נחתמה טיוטת הסכם סחר בין ישראל לצ׳כוסלובקיה. עם חתימת ההסכם בוטלו ההגבלות על יבוא מהמדינה. בנסף הוקם ביתן צ׳כי ב"יריד אדם ומעונו" בתל אביב.
בשנת 1997 נחתם הסכם סחר חופשי בין צ'כיה לישראל. באותה שנה גם נחתם הסכם על הפעלת טיסות שכר בין ישראל לפראג.
בשנת 2002 זכתה חברת שיכון ובינוי במכרז של ממשלת צ'כיה לסלילת כביש אגרה בעלות של כ-4 מיליארד דולר. בנוסף הקימה החברה מספר פרויקטים למגורים במדינה.
לאחר 2004, עם כניסת צ'כיה לאיחוד האירופי גדל הסחר בין המדינות בצורה מהירה עקב הסכם ההתאגדות בין ישראל והאיחוד האירופי.
מאז התפרקותה של צ'כוסלובקיה, נרשמה מגמה מתמדת של עליה משמעותית בכמות התיירים הישראלים בצ'כיה. לתהליך זה סייע שיתוף פעולה הדוק בין המדינות בתחום התיירות, אשר הוביל במהלך שנת 2011 לחתימה על הסכם הבנות בתחום התעופה, אשר הרחיב משמעותית את התנועה האווירית בין שתי המדינות. נכון לעשור השני של המאה ה-21, צ'כיה נחשבת כיעד תיירותי פופולרי בישראל, ובמהלך שנת 2013 ביקרו בה למעלה מ-100,000 אזרחים ישראלים.
במהלך חודש ינואר 2011, הוקמה לראשונה לשכת מסחר רשמית המשותפת לשתי המדינות, וזאת בהשקתם של סגן שר החוץ, דני אילון, ושר החוץ של צ'כיה, קארל שוורצנברג. הצעד בא בעקבות התהדקות יחסי המסחר בין שתי המדינות, כאשר בשנת 2010 היקף הסחר השנתי שבין ישראל וצ'כיה עמד על למעלה מ-400 מיליון דולר. הלשכה שמה לה למטרה לקדם את שיתוף הפעולה הכלכלי בין המדינות, בתחומי המסחר, מיזמים משותפים בענף התרבות, ובתחומי התיירות.
יחסים ביטחוניים
בשנת 2006 חתמה רפאל - מערכות לחימה מתקדמות על עסקה לאספקת מערכות נשק בעלות של כ-120 מיליון לצבא צ'כיה. בשנת 2020 מכרה חברת אלתא מכ"ם עבור מערך ההגנה האווירית של המדינה.
שיתוף פעולה מדעי
שיתוף הפעולה המדעי בין ישראל וצ'כיה החל בשנת 1991, עם חתימת הסכם מסגרת בתחום שיתוף הפעולה המדעי בין ישראל לצ'כוסלובקיה. הסכם המסגרת מהווה בסיס לתוכנית לשיתוף פעולה במדע בין המדינות, ומתחדש מדי מספר שנים. הסכם מחודש נחתם לאחרונה בספטמבר 2011, בעת ביקורו של ראש ממשלת צ'כיה בישראל.
רשימת המלכים מאבידוס
רשימת מלכים מאבידוס, הידועה גם בשם לוח אבידוס, היא תבליט המכיל רשימה של 76 מלכי מצרים ממצרים העתיקה. רשימה זאת נמצאה על קיר במקדשו של סתי הראשון מהשושלת ה-19, שמלך במאה ה-14 לפנה"ס באבידוס במצרים.
התבליט מורכב משלוש שורות, בשתי השורות הראשונות מופיעים שמות המלכים, 38 שמות בכל שורה. השורה השלישית מציינת את שמותיו השונים של סתי.
הרשימה מתחילה ממנס המוגדר כמלך הראשון ועד סתי שהכין את הרשימה. הרשימה מספקת מידע לגבי סדר המלוכה של המלכים השונים. יחודה הוא בכך שהיא היחידה שנותנת מידע לגבי ששמות המלכים בשושלות השביעית והשמינית שמלכו בתקופת הביניים הראשונה במאה ה-21 לפנה"ס. מהרשימה הושמטו מסיבות פוליטיות או דתיות, חמישה ממלכי מצרים מהשושלת ה-18 כמו חתשפסות, אחנתון, סמנח כא רע, תות ענח' אמון ואיי וכן מלכים מהשושלת ה-12.
בצד התבליט משמאל לרשימת המלכים, הוצג תבליט נוסף של סתי הראשון ובנו רעמסס כנער (בעתיד רעמסס השני) והוא מוצג כיורש המיועד שלו בשורה של אבות המלוכה.רשימה זו ביחד עם רשימות מלכים אחרות שנמצאו רשימת המלכים מכרנך, רשימת המלכים מטורינו, אבן פלרמו ספרו של מנתון "אגיפטיקה" ועוד שימשו את האגיפטולוגים במחקרם ליצירת רשימה של מלכי מצרים בעת העתיקה, וכתיבת הכרונולוגיה המצרית, תוך הצלבת המידע מהמקורות השונים.
יחסי אירלנד–צרפת
יחסי אירלנד–צרפת מתייחסים ליחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין הרפובליקה הצרפתית לרפובליקה של אירלנד. שתי המדינות חברות במועצת אירופה, האיחוד האירופי והארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי.
היסטוריה
בין צרפת ואירלנד יש היסטוריה ארוכה של יחסים קרובים בין המדינות. מאז ומעולם הייתה הגירה דו-צדדית בין המדינות. בשנת 1578 הוקמה המכללה האירית בפריז כבית ספר קתולי להכשרת סטודנטים איריים. בשנת 1689, צרפת תמכה באירלנד במלחמה הוויליאמית להשבת ג'יימס השני, מלך אנגליה לכסאו. לאחר אמנת לימריק, במשך מאה השנים הבאות, הצבא הצרפתי כלל חטיבה אירית. האירים שנלחמו למען צרפת (ומדינות זרות אחרות) כונו אווזי בר. חיילים אירים רבים שירתו עם הצרפתים בחקירה ובקולוניזציה של צרפת החדשה.
בשנת 1796, בהשראת המהפכה הצרפתית, החלה אגודת האירים המאוחדים התקוממות נגד השלטון הבריטי באירלנד שנודעה בכינוי המרד האירי של 1798 והונהגה על ידי לוחם המהפכה האירי וולף טון. צרפת תמכה במרד האירי ובדצמבר 1796 שלחה חיל משלוח של 12,000 חיילים לבאנרי ביי, מחוז קורק; עם זאת, החיילים לא הצליחו לנחות מכיוון שהיו 40,000 חיילים בריטים באזור שהמתינו להם. באוגוסט 1798 נחת צי צרפתי במפרץ קיללה שבמחוז מאיו עם 1,060 חיילים בפיקודו של הגנרל ז'אן ג'וזף אמבל הומברט. מורדים איריים הצטרפו לצרפתים נגד הבריטים אך הפסידו בקרב על בלינמוק בספטמבר 1798. המורדים האירים הוצאו להורג בזמן שהחיילים הצרפתים ששרדו הוחזרו חזרה לצרפת. מאז הקרב נודע בשם Bliain na bhFrancach (שנת הצרפתים). בשנת 1803 הקים נפוליאון בונפרטה את הלגיון האירי שנלחם למען צרפת במבצע וולצ'רן ובמלחמת חצי האי. הלגיון פורק בשנת 1815. בשנת 1873 הפך פטריס דה מק-מהון לנשיא צרפת הראשון ממוצא אירי.
כחלק מהאימפריה הבריטית, חיילים אירים לחמו בצרפת במלחמת העולם הראשונה (1914–1918) וכוחות איריים נלחמו בקרב על הסום. בשנת 1922 השיגה מדינת החירות האירית את עצמאותה מבריטניה. בשנת 1929 פתחה אירלנד נציגות דיפלומטית בפריז ומינתה את ג'רלד אדוארד אוקלי דה גאלאג אט טיקולי לנציג האירי הראשון בצרפת. בשנת 1930 פתחה צרפת את הנציגות הדיפלומטית הראשונה שלה בדבלין. במהלך מלחמת העולם השנייה (1939-1945) אירלנד נותרה נייטרלית רשמית. כחמישים גברים ונשים איריים הצטרפו למחתרת הצרפתית, ביניהם הסופר האירי סמואל בקט. לאחר המלחמה שדרגו שתי המדינות את הנציגויות הדיפלומטיות שלהן לשגרירויות.
בשנת 1969 ערך נשיא צרפת שארל דה גול ביקור רשמי באירלנד ונפגש עם נשיא אירלנד איימון דה ואלירה. מאז כינון היחסים הדיפלומטיים היו היחסים בין צרפת לאירלנד קרובים ושתי המדינות פעלו יחד בתוך האיחוד האירופי. צרפת היא שוק התיירות הרביעי בגודלו באירלנד. 9,000 אזרחים צרפתים מתגוררים באירלנד ו-15,000 אזרחים אירים מתגוררים בצרפת.
ביקורים רשמיים
ביקורים רשמיים מצרפת לאירלנד
ביקורים רשמיים מאירלנד בצרפת
היחסים בין שתי המדינות
צרפת ואירלנד חתמו על הסכמים דו צדדיים רבים כמו הסכם סחר (1959); הסכם להימנעות ממיסוי כפול ומניעת התחמקות פיסקלית בגין מיסים על הכנסה (1968); הסכם בנושא הובלת מטענים בינלאומית (1976); הסכם להקמת בצרפת מלאי נפט גולמי ו / או מוצרי נפט מוגמרים מטעם התחייבויות שהוקמו באירלנד (1985) והסכם בדבר החזקה הדדית במלאי נפט גולמי ו / או מוצרי נפט (2015).
סחר
בשנת 2015 הסתכם המסחר בין צרפת לאירלנד ב-8.9 מיליארד אירו. הייצוא העיקרי של צרפת לאירלנד כולל מוצרים מבוססי כימיקלים ומוצרי תרופות. הייצוא העיקרי של אירלנד לצרפת הוא מוצרי תרופות. בשנת 2015 הסתכמו ההשקעות הצרפתיות באירלנד ב-17 מיליארד אירו עם 350 חברות צרפתיות הפועלות באירלנד. ההשקעות האיריות בצרפת הסתכמו בכ-5 מיליארד אירו עם 200 חברות איריות שפעלו בצרפת, והפכו את אירלנד ליעד ההשקעות הזרות ה-9 בגודלה בצרפת.
נואי איטו
נואי איטו (ביפנית: 伊藤 野枝; 21 בינואר 1895 - 16 בספטמבר 1923) הייתה סופרת אנרכיסטית ופמיניסטית יפנית.
חייה המוקדמים
נואי איטו נולדה באי קיושו שביפן. בגיל 14 החלה לעבוד בדואר, ושנה לאחר מכן עברה להתגורר בטוקיו ושם למדה בבית ספר תיכון לבנות. בשנתה החמישית ללימודים היא נישאה לגבר בשם פוקוטארו ששודך לה בידי דודה. היא הסכימה להינשא לו מכיוון שהוא בדיוק שב מארצות הברית, לשם רצתה להגיע בעצמה, ותכננה להפרד ממנו ברגע שתגיע לשם, אך לדאבונה הם נשארו ביפן, ופוקוטארו לא תמך ברצונה להמשיך בלימודיה.
לאחר נישואיה, נואי איטו התיידדה עם יון צוג'י, אחד המורים בבית ספרה, שהיה גם סופר ניהליסט ופמיניסט. בתמיכתו של מורה, נואי איטו סיימה את לימודיה ועזבה את בעלה. לאחר סיום לימודיה במרץ 1912, הפכו יחסיה עם יון צוג'י לרומנטיים, והם נישאו בשנת 1915. השניים היו יחד 4 שנים, ונולדו להם שני ילדים, ובשנת 1916 נפרדו כשנואי איטו התאהבה בפעיל האנרכיסט סקאה וסאגי ועברה לגור איתו.
מותה
לאחר רעידת האדמה הגדולה בקאנטו, הכריזה ממשלת יפן על ממשל צבאי, והשתמשה במצב על מנת להתנקש במתנגדים למשטר הקיים. ב-16 בספטמבר 1923 נעצרו נואי איטו, סקאה וסאגי ואחיינו בן ה-6 בידי המשטרה הצבאית היפנית והוכו למוות. לאחר מכן גופותיהם הושלכו לבאר נטושה.
פאולה אספינוסה
פאולה מילאגרוס אספינוסה סאנצ'ס (בספרדית: Paola Milagros Espinosa Sánchez; נולדה ב-31 ביולי 1986 במקסיקו סיטי) היא קופצת למים מקסיקנית, סגנית אלופה אולימפית (לונדון 2012) בקפיצה סינכרונית מ-10 מטרים ואלופת העולם (רומא 2009) בקפיצה מ-10 מטרים.
קריירה ספורטיבית
בשנת 2004 השתתפה אספינוסה לראשונה במשחקים האולימפיים, באולימפיאדת אתונה. היא סיימה במקום ה-12 בשני מקצי הקפיצות ליחידות. במקצי הזוגות התחרתה אספינוסה לצדן של שתי שותפות שונות: עם לאורה סאנצ'ס בקפיצה מ-3 מטרים ועם ג'אשיה לונה בקפיצה מ-10 מטרים. בשני המקצים סיימו הזוגות במקום החמישי.
באוניברסיאדה שנערכה באיזמיר ב-2005, זכתה במדליית הארד בקפיצה מ-3 מטרים. יחד עם לונה, זכתה במדליית כסף בקפיצה סינכרונית מ-3 מטרים ובמדליית ארד בקפיצה מ-10 מטרים.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בריו דה ז'ניירו ב-2007, הייתה אספינוסה הקופצת למים המעוטרת ביותר. היא זכתה בשתי מדליות הזהב במקצי היחידות, ובמדליית זהב נוספת בקפיצה סינכרונית מ-3 מטרים, יחד עם לאורה סאנצ'ס. בתחרות הקפיצה הסינכרונית מ-10 מטרים התחרתה לצדה של טטיאנה אורטיס, והשתיים זכו במדליית הכסף. גם באוניברסיאדה שנערכה באותה שנה בבנגקוק הגיעה אספינוסה להישגים נאים. יחד עם אורטיס זכתה בשתי מדליות הזהב בקפיצות הסינכרוניות, ובמקצי היחידות זכתה במדליית כסף בקפיצה מ-10 מטרים ובמדליית ארד בקפיצה מ-3 מטרים.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכו אספינוסה ואורטיס במדליית הארד בתחרות הקפיצה הסינכרונית מ-10 מטרים. במקצה היחידות ל-10 מטרים סיימה אספינוסה במקום הרביעי.
באליפות העולם שנערכה ברומא ב-2009 רשמה אספינוסה את הישג השיא שלה, כשזכתה במדליית הזהב בקפיצה מ-10 מטרים, והוכתרה כאלופת העולם. בתחרויות הקפיצות הסינכרוניות, בהן התחרתה עם לאורה סאנצ'ס, היו הישגיה נמוכים יותר. השתיים סיימו במקום השביעי בקפיצה מ-3 מטרים ובמקום התשיעי בקפיצה מ-10 מטרים. באותה שנה התחרתה שוב באוניברסיאדה, שנערכה בבלגרד. היא זכתה במדליית הזהב בקפיצה מ-10 מטרים ובמדליית הארד בקפיצה מ-3 מטרים. בקפיצות הסינכרוניות, בהן התחרתה לצדה של לאורה סאנצ'ס, זכתה במדליית זהב בקפיצה מ-3 מטרים ובמדליית כסף בקפיצה מ-10 מטרים.
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי ב-2011 איבדה אספינוסה את תוארה בקפיצה מ-10 מטרים, אך זכתה במדליית הארד. בקפיצה מ-3 מטרים העפילה רק לשלב חצי הגמר, בו סיימה במקום ה-16. בקפיצה הסינכרונית מ-10 מטרים, התחרתה עם טטיאנה אורטיס, והשתיים סיימו במקום השמיני. באוניברסיאדה שנערכה באותה שנה בשנג'ן זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית הזהב בקפיצה מ-10 מטרים. כן זכתה במדליית ארד בקפיצה מ-3 מטרים, ויחד עם טטיאנה אורטיס זכתה במדליית כסף בקפיצה סינכרונית מ-10 מטרים. תחרות גדולה נוספת בה השתתפה אספינוסה ב-2011 הייתה במסגרת המשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגואדלחרה. כמו במשחקים שנערכו ארבע שנים קודם לכן, זכתה אספינוסה ב-3 מדליות זהב מתוך 4 אפשריות: בקפיצה מ-10 מטרים, בקפיצה סינכרונית מ-3 מטרים (יחד עם לאורה סאנצ'ס) ובקפיצה סינכרונית מ-10 מטרים (יחד עם טטיאנה אורטיס). בקפיצה מ-3 מטרים זכתה במדליית ארד.
באולימפיאדת לונדון (2012) התחרתה אספינוסה לצדה של אלחנדרה אורוסקו בקפיצות הסינכרוניות מ-10 מטרים. השתיים זכו במדליית כסף.
נורמן וייטסייד
נורמן וייטסייד (באנגלית: Norman Whiteside; נולד ב-7 במאי 1965 בבלפסט) הוא כדורגלן עבר צפון אירי ששיחק בעמודת הקשר והחלוץ.
וייטסייד שיחק לאורך רוב הקריירה בקבוצת מנצ'סטר יונייטד. הוא ייצג את נבחרת צפון אירלנד בשני טורנירי מונדיאל, לפני שנאלץ לפרוש בגיל 26 עקב פציעה בברך. לאחר הפרישה הוא התמחה כפודיאטור, ועדיין עובד עם מנצ'סטר יונייטד בחלק מצוות האירוח של אצטדיון אולד טראפורד.
קריירת משחק
וייטסייד אותר על ידי מחלקת הסקאוטים של מנצ'סטר יונייטד עוד בטרם מלאו לו 14, וכבר מגיל צעיר זכה להשוואות לכוכב העבר הצפון אירי של הקבוצה, ג'ורג' בסט, גם הוא יליד בלפסט. ב-24 באפריל 1982, כשבועיים לפני יום הולדתו ה-17, עלה להופעת בכורה במדי הקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף בניצחונה של קבוצתו, 1-0 על ברייטון. הוא היה לצעיר ביותר שעושה זאת מאז דאנקן אדוארדס כשלושים שנים קודם לכן. במחזור הסיום של העונה, שמונה ימים לאחר יום הולדתו, כבש וייטסייד בניצחון הביתי של קבוצתו 2-0 על סטוק סיטי, ובכך הפך לצעיר כובשיה בכל הזמנים.
לקראת עונת, החליט מאמן הקבוצה רון אטקינסון להציב את וייטסייד כחלוץ פותח לצידו של פרנק סטייפלטון. וייטסייד פתח את העונה היטב וכבש ארבעה שערים בחמשת מחזורי הפתיחה, אך לאחר מכן לא הצליח לכבוש במשך 17 משחקים רצופים. וייטסייד סייע לקבוצתו להעפיל למשחקי גמר גביע הפוטבול ליג וגמר גביע ה-FA באותה עונה. בגמר גביע הפוטבול ליג העלה וייטסייד את קבוצתו ליתרון 1-0 על ליברפול כבר לאחר 12 דקות, והיה לשחקן הצעיר ביותר שכובש בגמר המפעל, אך קבוצתו ספגה שער שוויון רבע שעה לסיום ההתמודדות ושער נוסף בתוך ההארכה, והפסידה 2-1 בסיום. בגמר הגביע האנגלי פגשה מנצ'סטר את ברייטון. בדקה ה-55, במצב של 1-0 לברייטון, בישל וייטסייד לסטייפלטון את שער השוויון של מנצ'סטר, אך המשחק הסתיים בשוויון 2-2 לאחר הארכה. הגמר הוכרע במפגש חוזר, שהסתיים בניצחונה של מנצ'סטר 4-0. וייטסייד כבש את השער השני לזכות קבוצתו בדקה ה-30, והיה לכובש הצעיר בכל הזמנים בגמר הגביע האנגלי. עונת הפריצה של וייטסייד הסתיימה עם 57 הופעות בכל המסגרות, בהן כבש 14 שערים.
עונה אחר כך אישרה יונייטד את העברתו של החלוץ למילאן האיטלקית ואף הציעה לוייטסייד סכום כסף בתמורה למעברו, אך וייטסייד סירב מתוך רצון להישאר בקבוצה ובעיר. הוא הוסיף להיות חלק מרכזי בהתקפת הקבוצה, למרות תחרות קשה על המקום בהרכב. למעט זכייה במגן הצדקה עם פתיחת העונה, יונייטד לא הצליחה להשיג תארים באותה עונה, לאחר שהודחה משני מפעלי הגביע על ידי קבוצות מהליגה השלישית והפסידה בחצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע ליובנטוס. וייטסייד איבד את מקומו בהרכב במהלך עונת, ועד לחודש פברואר 1985 רשם שמונה הופעות בלבד. אמנם, לאחר פציעה של אחד הקשרים במרכז השדה, הוכיח וייטסייד יכולות גבוהות גם בתפקיד הקשר. שיתוף הפעולה בינו לבין בובי רובסון במרכז השדה היה מצוין, ויונייטד הפסידה רק פעם אחת ב-15 המשחקים הראשונים של הצמד במרכז הקישור. המקום של וייטסייד כקשר נשמר עד לסיום דרכו של אטקינסון במועדון ב-1986. ב-9 במרץ 1985 כבש וייטסייד את השלושער היחיד בקריירה שלו, בניצחון 4-2 על ווסטהאם יונייטד ברבע גמר גביע ה-FA. היה זה "שלושער מושלם" (שער בכל אחת מהרגליים ובראש) שהעלה את קבוצתו לחצי גמר הגביע, משם הצליחה להעפיל גם למשחק הגמר מול אברטון. בדקה ה-110 של המשחק, כשיונייטד בעשרה שחקנים, כבש וייטסייד את שער הניצחון והעניק לקבוצתו את הגביע עם ניצחון 1-0, גביע שני בקריירה לשחקן.
בנובמבר 1986, לאחר עונה נוספת נטולת הישגים ופתיחת עונה מאכזבת, הגיע ליונייטד המאמן אלכס פרגוסון. וייטסייד, אחרי שלוש עונות כשחקן הרכב בקבוצה בגיל 21 בלבד, החל לסבול מבעיות בברך ימין, שהייתה צריכה טיפולים אינטנסיביים כדי למנוע ממנו לפרוש ממשחק. פרגוסון נתן לחלוץ הצעיר מנוחה, והאחרון השיב לו עם שלושה שערים בארבעת משחקיו הראשונים מאז חזר. יונייטד סיימה את העונה במקום ה-11 בלבד, לאחר שוייטסייד שיחק 37 משחקים בכל המסגרות, 14 פחות מהעונה שקדמה לה, וכבש עשרה שערים. בעונת חזרה יונייטד למאבקי הצמרת, כשסיימה שנייה בטבלה אחרי האלופה ליברפול. אמנם, לקראת סיום העונה סבל וייטסייד מפציעה שהשביתה אותו קרוב לשנה, מה שהגביל אותו לשש הופעות בלבד בעונת.
לאור מצבו הבריאותי ורצונו של פרגוסון לבנות את הקבוצה מחדש, הוחלט בסיום העונה לשחרר את וייטסייד מהקבוצה. פרגוסון סייע לוייטסייד להשיג חוזה גבוה בקבוצת אברטון, שבאותן שנים נחשבה לקבוצה מצליחה יותר מיונייטד במהלך שנות ה-80. יחד עם וייטסייד הצטרפו לקבוצה שחקנים מובילים נוספים, דוגמת מרטין קיאון, שמיצבו את אברטון כמועמדת לזכייה בתארים. וייטסייד הוביל את הקבוצה כעושה המשחק במהלך העונה, והוביל אותה עם 13 שערים ב-35 הופעות בכל המסגרות. אברטון לא הצליחה לקרוא תיגר על התואר, וסיימה במקום השישי בלבד, 20 נקודות מליברפול שבמקום הראשון.
ב-20 בספטמבר 1990, כחודש לאחר פתיחת עונת, נפצע וייטסייד פעם נוספת בברכו הימנית במהלך משחק אימון, והוא נזקק לניתוח נוסף. על אך שניסה לחזור לשחק ולחזור לכושר, הוא נאלץ לפרוש בסיום העונה ממשחק פעיל בגיל 26 בלבד. במאי 1992 נערך עבורו משחק הוקרה בין מנצ'סטר יונייטד ואברטון, קבוצותיו היחידות בקריירה, באצטדיון אולד טראפורד במנצ'סטר.
נבחרת צפון אירלנד
תחילת הדרך של וייטסייד במדי נבחרת צפון אירלנד הייתה כשזומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1982 בספרד. וייטסייד, שחגג את יום הולדתו ה-17 רק כחודש לפני הטורניר והספיק לרשום רק שתי הופעות רשמיות במדי הקבוצה הבוגרת של מנצ'סטר יונייטד, פתח בהרכבה של הנבחרת במשחק הפתיחה שלה בשלב הבתים, שהסתיים בשוויון 0-0 מול. המשחק התקיים ב-17 ביוני, כשוייטסייד היה בן 17 ו-41 ימים, ובכך הוא שבר את שיאו של פלה כשחקן הצעיר ביותר אי פעם בטורניר גביע העולם. וייטסייד פתח בכל ארבעת משחקיה הנותרים של הנבחרת בטורניר. הוא העפיל איתה משלב הבתים הראשון לאחר שוויון 1-1 מול וניצחון 1-0 מפתיע על  המארחת, אך הודח עימה בשלב הבתים השני לאחר שוויון 2-2 עם  והפסד 4-1 ל.
וייטסייד ונבחרתו הוגרלו לבית קשה מאוד במוקדמות יורו 1984, והיו קרובים מאוד להעפלה, לאחר ניצחון במשחקה האחרון של צפון אירלנד בטורניר, 1-0 על. וייטסייד כבש את השער היחיד במשחק בדקה ה-50. אמנם, ארבעה ימים אחר כך, ניצחה גרמניה המערבית 2-1 את וסיימה בראש הבית בזכות פער שערים בלבד. מכיוון שרק קבוצה אחת עלתה מכל בית, צפון אירלנד החמיצה את טורניר יורו 1984, אך באותה שנה זכתה במהדורה ה-100 והאחרונה של אליפות הבית הבריטית. וייטסייד כבש שער אחד במהלך הטורניר.
צפון אירלנד הצליחה לסיים במקום השני בבית במוקדמות מונדיאל 1986 אחרי. שלושה שערים של וייטסייד בטורניר, כולל צמד בניצחון הביתי 2-0 על, סייעו לנבחרתו להעפיל לטורניר מונדיאל 1986 במקסיקו. צפון אירלנד פתחה את טורניר המונדיאל מול, וכבר בדקה השישית העלה אותה וייטסייד ליתרון 1-0, בדרך לשוויון 1-1 בסיום. בשני משחקיה הבאים הפסידה הנבחרת 2-1 לספרד ו-3-0 ל, וסיימה את דרכה בטורניר.
לאחר טורניר זה כשלה צפון אירלנד בטורנירי מוקדמות יורו 1988 ומוקדמות מונדיאל 1990. במסגרת מוקדמות המונדיאל, כבש וייטסייד את שערו האחרון במדי הנבחרת, בהפסד 2-1 ל ב-6 בספטמבר 1989. באותה שנה סיים וייטסייד את הקריירה הבינלאומית עם 38 הופעות, בהן כבש תשעה שערים.
חיים אישיים
וייטסייד נשוי בפעם השנייה, ויש לו שלושה ילדים מנישואיו הראשונים. לאחר פרישתו החל וייטסייד בלימודי פודיאטריה. החל משנת 1994 הוא חלק מצוות האירוח והדוברות באצטדיון אולד טראפורד, אצטדיון הבית של מנצ'סטר יונייטד.
מועדונים
{|
יורם כנפו
יורם (אברהם) כנפו (נולד ב-26 בפברואר 1972) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשמש ראש מטה אגף כוח האדם. קודם לכן שימש ראש מטה פיקוד הצפון, ראש מחלקת ארגון באגף התכנון, מפקד חטיבת האש 282, מפקד עוצבת הרעם, מפקד בא"ח תותחנים ומפקד גדוד 334 במלחמת לבנון השנייה.
ביוגרפיה
כנפו, נולד בבית שאן שם גדל עם עוד 5 אחים ואחות, למד במקיף דתי אורט בית שאן בשנים 1984 עד 1989 והתמחה באלקטרוניקה ומחשבים.
התגייס לצה"ל ב-1990, כלוחם בחיל התותחנים, עבר קורס מפקדי כיתות וקורס קציני תותחנים.
לאחר קורס הקצינים שובץ כקצין סיוע אש בגדוד 51 של חטיבת גולני במשך שנה. לאחר מכן שובץ בתפקיד קצין סיוע בעוצבת חירם בשנים 1994 עד 1995 והשתתף במבצע דין וחשבון בגבולה הצפוני של ישראל. בשנים אלו השתתף בהיתקלויות רבות, הוביל הפעלות אש מורכבות למטרת תקיפת כוח חזבאללה וחילוץ פצועים בתקופת שהיית צה"ל בלבנון.
בהמשך, בשנת 1995 שימש כמפקד סוללת איכון בעוצבת הגליל. בשנת 1996 שימש סגן מפקד גדוד 411 ("קרן") והשתתף במבצע ענבי זעם. בסיום התפקיד בשנת 1997 יצא כנפו ללימודי תואר ראשון במשפטים ומנהל עסקים במרכז הבינתחומי הרצליה והתמחה במערכות מידע.
לאחר סיום לימודיו, היה ראש מדור תותחנות במפקדת קצין תותחנים ראשי בשנים 2002 עד 2003 ובמקביל למד תואר שני במשפטים מאוניברסיטת תל אביב.
בשנים 2003 עד 2004 היה חניך בפו"ם ברק ולמד תואר שני בצבא וביטחון מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בסיום הקורס מונה לקצין אג"ם באגד ארטילרי 215.
במלחמת לבנון השנייה פיקד על גדוד 334 ("הרעם"), לאחר מכן שימש מפקד בא"ח תותחנים ומפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי.
בשנים 2011 עד 2014 פיקד על עוצבת הרעם. בשנתיים הראשונות בתפקיד שימש במקביל ראש מחלקת תורת חיל התותחנים ובשנה לאחר מכן היה חניך במב"ל.
באוגוסט 2014 מונה למפקד עוצבת גולן ושירת בתפקיד עד ספטמבר 2016.
בשנים 2016 עד 2018 היה ראש מחלקת ארגון באגף התכנון והארגון.
בשנת 2018 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לראש מטה פיקוד הצפון.
ב-5 בספטמבר 2021, החל את תפקידו כראש מטה אגף כוח האדם.
השכלה וחיים אישיים
כנפו מתגורר במושב כפר חיים שבמועצה האזורית עמק חפר, נשוי לאפרת מייקין כנפו ולהם שלושה ילדים. בוגר פו"ם ברק ומב"ל, בעל תואר ראשון במשפטים ומנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה, תואר בשני במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בצבא וביטחון מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
אליפות אירופה בכדורסל 1983
אליפות אירופה בכדורסל 1983, המכונה גם יורובאסקט 1983, היא האליפות ה-23 לנבחרות כדורסל אירופאיות. האליפות התקיימה בין ה-25 במאי עד ה-4 ביוני 1983 בערים קן, לימוז' ונאנט שבצרפת. באליפות השתתפו 12 נבחרות לאומיות ובסיומה זכתה נבחרת איטליה בתואר האליפות הראשון בתולדותיה, לאחר שגברה על נבחרת ספרד במשחק הגמר. שחקן נבחרת ספרד, הרכז חואן אנטוניו קורבלאן, זכה בתואר ה-MVP של הטורניר לאחר שקלע 10.7 נקודות בממוצע למשחק.
נבחרת ישראל סיימה את הטורניר במקום השישי, לאחר שרשמה מאזן כולל של 3 ניצחונות ו-4 הפסדים, כולל ניצחון מפתיע על נבחרת יוגוסלביה במשחקי הדירוג. הקלעים המובילים של נבחרת ישראל היו מיקי ברקוביץ' (21.3 נקודות למשחק), דורון ג'מצ'י (18.6) ולו סילבר (15.0).
שלב הבתים
בשלב הראשון של הטורניר חולקו 12 הנבחרות לשני בתים, ושתי הקבוצות שסיימו ראשונות בכל בית העפילו לשלב חצי הגמר. יתר הנבחרות התמודדו ביניהן על מקומות 3–12, בהתאם למיקומן בשלב הבתים.
מדנים
מדנים (בערבית: مدنية) הם קבוצה מעמדית של ערבים, רבם בני דת האסלאם, אך גם ערבים נוצרים, המתגוררים בערי הלבנט והיו היסטורית למעמד המשכיל והעשיר. בני המעמד העירוני המשכילים מזוהים גם כבעלי המבטא הרהוט בערבית - המבטא המדני. לעיתים קרובות המדנים המוסלמים היו בעלי האדמות, אשר עובדו בידי הפלאחים מחוץ לערים.
באופן מסורתי הערבים מדנים מחולקים למשפחות, אשר לרב נחשבים למעמדות עשירים יותר ומשכילים יותר לעומת הפלאחים והבדואים, על אף שבמהלך המאה ה-20 גם אלה היגרו בהמוניהם לערים.
מדנים בישראל
בשנת 1961, היוו בישראל העירוניים 60% מהערבים הנוצרים, 17% מהערבים המוסלמים ורק 9% מהדרוזים. עם השנים גדל מאוד היחס של תושבי הערים בקרב הערבים בישראל ובמדינות הערביות עקב תהליכי הגירה של הפלאחים והבדואים אל העיר וכן עקב אורבניזציה של כפרים שגדלו לידי גודל של ערים קטנות. בשנת 1983, היחס של העירוניים היה 58.6% מהערבים הנוצרים, 25.4% מהמוסלמים ורק 5.6% מהדרוזים.
מקור השם
בערבית המדנים נקראים מדניה (مدنية). השם נגזר מהמילה הערבית מדני (مدني), שפירושה עירוני.
המדנים לרב מכנים את עצמם פשוט כערבים (عَرَب).
ג'ון ניומן
ג'ון ניומן (באנגלית: John Newman; נולד ב-16 ביוני 1990) הוא זמר, מלחין, פזמונאי ומפיק מוזיקלי אנגלי. מוכר בעיקר בזכות השיר "Love Me Again", אשר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ביולי 2013. בנוסף היה לאמן המצליח במצעד הדאנס הבריטי לשנת 2012 עם השירים "Feel the Love" ו-"Not Giving In" של רודימנטאל שדורגו במקומות הראשון והארבעה עשר במצעד בהתאמה.
ביוגרפיה
ניומן גדל ביורקשייר שבבריטניה ולמד במכללה הקהילתית. ניומן התחיל את דרכו במוזיקה בגיל 14, כאשר כתב והלחין שירים משלו על גיטרה. בהמשך הקליט והפיק את שיריו באולפן ביתי שבנה. בגיל 20 עבר ניומן לגור בלונדון והקים להקה. לאחר מכן הוחתם בחברת התקליטים המצליחה "איילנד" ("Island records"), בה הוציא את השיר "Cheating" לרשת והופיע עם השיר בגרסה האקוסטית בהופעות.
2013-2012: תחילת דרכו ופריצת הדרך
במאי 2012 ג'ון ניומן נכנס לתודעת העולם בשיתוף עם Rudimental עם השיר "Feel the love". חודש לאחר מכן השיר זכה להתמקם במקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי. השיר גם היה בין חמשת השירים המובילים באותה תקופה בניו זילנד, בלגיה ואוסטרליה. השיר היה להצלחה באוסטרליה וזכה לתקליט פלטינה כפול על ידי איגוד תעשיית המוזיקה האוסטרלי. גל ההצלחה באוסטרליה לא פסק רק בכך. השיר זוהה בהמשך עם משחק הווידאו המפורסם "Need for Speed: Most Wanted", ובהמשך גם התנגן בשיווק המכירות של החברה האוסטרלית "Foxtel Australia". הדי- ג'יי פאולי די התחיל את דרכו בתוכנית ריאליטי ששודרה בערוץ MTV האמריקאי. בהמשך הקים פאולי די את הפרויקט הלטיני אמריקאי בתכונית ריאליטי נוספת שגם כן שודרה בערוץ MTV. השיר "Feel the love" הושמע בפרומו לתוכנית וגם פה עשה קידום ושיווק התוכנית לקראת שידורה.
הסינגל הבא שהוציא, גם כן בשיתוף עם rudimental בשיר "Not Giving In". השיר הגיע הפעם למקום ה-14 במצעד הבריטי, והיה בין 20 השירים המובילים במצעדים באוסטרליה ובניו- זילנד. ביום אוסטרליה הלאומי, בשנת 2013, הגיע למקום ה-16 בין מאה השירים הטובים ביותר לאותה שנה במוזיקה בעולם. השיר הושמע במספר סדרות אמריקאיות, ביניהן הסדרה המצליחה "Teen wolf".
2013-הווה: Tribute
השיר "Love me again" שוחרר כסינגל ביוני 2013 כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה של ג'ון ניומן. השיר הגיע לשיא במקום הראשון במצעד הסינגלים בבריטניה והיה ללהיט במספר מדינות ביניהן אוסטרליה, אוסטריה, בלגיה, דנמרק, גרמניה, ניו זילנד ועוד. השיר היה לפסקול במשחק הווידאו הפופולרי "FIFA 14". השיר התפתח לרמיקס וקיבל בעקבות כך השמעות רבות יותר בערוצי המוזיקה ובתחנות הרדיו המובילות בעולם. בתחילת אוקטובר שחרר ניומן את השיר "Cheating" והיה לסינגל השני ששוחרר מתוך האלבום שייצא. השיר זינק למקום התשיעי במצעד הסינגלים בבריטניה והושמע רבות במדינות בלגיה ואירלנד. בסוף אותה שנה, 14 באוקטובר 2013, יצא אלבום הבכורה של ג'ון ניומן "מחווה", "Tribute", בבריטניה בהוצאת יוניברסל ואיסלנד- חברות ענק בתעשייה המוזיקה. בדצמבר 2013 ניומן שחרר את הסינגל השלישי שנקרא "Losing Sleep".
ב-21 ביולי 2023 הוציא את הסינגל "Call Your Name" עם אלסו.
טגנגה
ההגעה לכפר נעשית דרך העיר סנטה מרתה, הנמצאת כ-5 קילומטרים דרומית מהכפר. ההתניידות מ- ואל הכפר נעשית באמצעות מוניות, ואוטובוסים היוצאים בתכיפות מרשימה בשעות היום מסנטה מרתה לטגנגה.
צלילה
טגנגה נחשבת למקום אטרקטיבי לצלול בו בצד הקאריבי של קולומביה. הבתוליות של האזור, שוניות האלמוגים הרחבות, מגוון רב של צומח וחי, והחופים מיוחדים הם אלו שעושים את המקום כה מבוקש על ידי אוהבי הצלילות. בנוסף לכל אלו, יש לציין כי יחסית למקומות אחרים ביבשת המחירים המוצעים לקורסי הצלילה באזור הוא נמוך משמעותית. במקום קיימים קורסי צלילה מסוגים שונים, לפי הדרגות השונות וניתן גם לצאת לספארי צלילה הכולל שינה בפארק טיירונה.
פארק טיירונה
פארק טיירונה היא שמורת טבע בגודל 150 קמ"ר (120 על היבשה ועוד 30 בים). בפארק מספר רב של מינים מהצומח ומהחי שמתפרסים מקרקעית הים ועד ל-900 מטר גובה. כיום חיים בשמורה 100 מינים של יונקים בהם קופים, איילים ויותר מ-70 מיני עטלפים. במקום 300 מיני ציפורים שונות, הכוללות דורסים כמו עיטים לבנים, קונדורים ועופות. בנוסף קיימים בפארק כמה מיני צבים בסכנת הכחדה כגון צב ים ירוק, צב ים קרני וצב ים חום. וזוחלים כלטאות נחשים ואיגואנות.
בשטח השמורה שרידים ארכאולוגים שונים המצביעים על התיישבות אנושית מקומית של בני שבט הטיירונה, עוד לפני גילויו של קולומבוס. אנשי השבט היו ידועים כצורפי תכשיטים ברמה גבוהה.
כלכלה
הכלכלה בטגנגה בעיקרה מתבססת על דייג. הדייגים עוגנים את סירותיהם במפרץ הקטן עליו יושב הכפר, רוב הסירות ששימושן דיג הן סירות מעץ. רוב הדייגים קרובים זה לזה בקרבה משפחתית, או מאורגנים בחמולות. יש להם כללי התנהגות ברורים והם מחלקים את שטחי הדייג ביניהם. למעוניינים לדוג ניתן לצאת לדיג של מספר שעות בתשלום עם הדיגים המקומיים. לדייגים היותר מקצועיים יש היום סנייפרים (רובי חיצים) המאפשרים לצוד דגים. פרט לדיג טגנגה מצטיינת ביופיה, באופיה הכייפי והרגוע, ונקודה המשמשת כנמל לחוזרים וליוצאים לאטרקציות באזור. התיירות היא האמצעי השני עליה מתבססת כלכלתה של טגנגה. בכפר, בעיקר באזור החוף ישנן מסעדות דגים רבות המציעות את מרכולתן של הדייגים המקומיים. בערבים, יוצאים תושבי האזור והתיירים המשתכנים באכסניות ובמלונות לשחק סנוקר, לשתות בירה בפאב המקומי ולרקוד במועדונים השונים. במקום פועלים עסקים רבים של זרים, אשר גילו את הפוטנציאל התיירותי האדיר הטמון בטגנגה. במקום פועלים אף כמה עסקים בבעלות ישראלית. אחד מהם, המלון "בנימין" נסגר בידי הרשויות ב-2017 בעקבות ארגון של מסיבות סמים וניצול מיני של קטינות בידי התיירים הישראלים, ובעליו, אסי מוש, נעצר וגורש מהמדינה לישראל.
יוז'ף באנוצי
יוז'ף באנוצי (במקור וייס, בהונגרית: Bánóczi József; סנטגאל, 4 ביולי 1849 – בודפשט, 20 בנובמבר 1926) היה מחנך, מבקר יהודי-הונגרי וסופר בתחום הפילוסופיה ותולדות הספרות.
ביוגרפיה
באנוצי שנולד במשפחה יהודית במערב הונגריה למד בבודפשט, בווינה, בברלין, בגטינגן ובלייפציג. לאחר סיום וקבלה של תעודת ההוראה היה תחילה מורה בבית ספר בתחום הריאלי ואחר כך הפך למרצה מן המניין בבית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1887 קיבל עליו את הניהול של בית הספר הארצי להכשרת מורים יהודים. האוניברסיטה למדעים בבודפשט צירפה אותו לשורותיה בשנת 1878 כמרצה לפילוסופיה, והאקדמיה ההונגרית למדעים בחרה בו בשנת 1879 כחבר. שני התחומים החשובים ביותר בעבודתו הספרותית היו תולדות הפילוסופיה ותולדות הספרות.
יצירותיו הפילוסופיות
מטעם חברת ההוצאה לאור "אקדמיה" באנוצי תרגם את שלושת הכרכים של הפילוסוף האנגלי ג'ורג' הנרי לויס "תולדות הפילוסופיה מתאלס עד אוגוסט קונט". הוא ערך ביחד עם ברנאט אלכסנדר את "הסופרים הפילוסופים בטארה", תרגם להונגרית את ספרו של עמנואל קאנט ביקורת התבונה הטהורה (יחד עם ברנאט אלכסנדר) וכן תרגם להונגרית כמה תיזות חשובות של ארתור שופנהאואר. "מילון המונחים המקצועיים" שיצר בפילוסופיה עדיין משמש את התחום גם כיום.
תפקידו בחיים האינטלקטואלים היהודיים
הוא זכה להישגים בלתי מבוטלים סביב החינוך והפיתוח האינטלקטואלי של יהדות הונגריה. כמרצה בבית המדרש הארצי להכשרת הרבנים הוא העביר לתלמידיו גם את חיבתו לשפה ולספרות ההונגרית בהכשרת רבני הונגריה. כמנהל המכון הלאומי להכשרת מורים יהודיים ללימודי היהדות, הוא כתב את תולדות המכון ושדרג את המכון בכמה רפורמות חשובות לסטנדרטים הגבוהים ביותר של הפדגוגיה המודרנית. בטיפול האבהי תמך בחלק גדול מהנערים העניים מאוד במכון והקים אגודת הסעד ופנימייה להכשרתם כמורים, כדי לסייע להם. יחד עם הרב וילמוש (בן זאב) בכר השיק בשנת 1884 את כתב העת החברתי-מדעי "הסקירה ההונגרית-יהודית" וערך אותו עד 1889. בכתב העת הזה התנהל מאבק גדול על עצם קבלתו ועל האוטונומיה שלו, וכתב העת הפך לשופר הקבוע של המדע היהודי בשפה ההונגרית. באנוצי היה ממקימי האגודה הספרותית היהודית-הונגרית (בהונגרית: Izraelita Magyar Irodalmi Társulat, בקיצור: IMIT), והיה המזכיר והנשמה האמיתית של האגודה במשך שנים רבות. לכל אורך חייו ערך את ספר השנה של האגודה, בו הוצגו מיטב הרבנים, הסופרים, המשוררים ומלומדים היהודים הנחשבים ביותר אז בהונגריה. כמעט כל אחד מהפרסומים המדעיים של האגודה נבע מיוזמתו ומעידודו. כאשר האגודה פרסמה את תרגום התנ"ך להונגרית, הוא ביצע את העבודה הקפדנית והאחראית של סקירת הטקסט והתאמת התרגום לשפה ההונגרית.
פעילותו להגנה על ילדים
יש לבאנוצי גם זכויות גדולות בעניין הגנת הילדים בהונגריה. הוא השתתף יחד עם ברנאט אלכסנדר בהקמת בית החולים לילדים בשם "הצלב הלבן", והיה המזכיר ולאחר מכן סגן הנשיא של בית החולים במשך שנים רבות. הוא גם ערך את לוח השנה של "הצלב הלבן" למען הגנה על ילדים.
אוסטרלוספנידה
אוסטרלוספנידה (שם מדעי: Australosphenida) היא אינפרא-מחלקה של יונקים הכוללים כיום רק סדרה אחת - יונקי הביב. מינים אלה הם הפרימיטיביים ביותר מבין היונקים והם חיים אך ורק באוסטרליה, גינאה החדשה והאיים סביבה. בעבר נמצאו מאובנים של מינים אלה במדגסקר ובארגנטינה.
הם שונים מכל יונק אחר בכך שהם מטילי ביצים, בעלי פתח ביב ובעלי עצמות גפיים כמו של זוחלים. עם זאת הם בעלי שיער קשה ומיניקים את ולדותיהם בחלב.
איינהרד
איינהרד (בגרמנית: Einhard; 770 – 14 במרץ 840) היה מלומד פרנקי, ומזכירם של המלכים קרל הגדול, ובנו לואי החסיד. חיבורו הביוגרפי "חיי קרל הגדול" (Vita Karoli Magni) הוא אחת מהביוגרפיות המפורסמות ביותר שנשתמרו מימי הביניים.
חייו
איינהרד נולד סמוך לשנת 770 למשפחת אצולה פרנקית, שלא ידועים עליה פרטים רבים. מסמך הענקה שערך איינהרד עצמו, מספר על אדמות שהעניקו בני הזוג איינהרד ואנגילפרית' (כנראה הוריו) למנזר פולדה, ומכאן יש חוקרים המניחים כי מוצא משפחתו של איינהרד מפרנקיה המזרחית.
איינהרד נשלח בנערותו להתחנך במנזר פולדה, שהיה מרכז אינטלקטואלי חשוב בתקופת הרנסאנס הקרולינגי. אב המנזר בתקופת לימודיו, באוגולף (780–802) היה זה ששלח אותו בשנות ה-20 לחייו (שנות ה-90 של המאה ה-8) לחצרו של קרל הגדול.
בחצרו של קרל הגדול
איינהרד, כמו רבים באימפריה הפרנקית (ביניהם גם קרל הגדול), היה גם תלמידו של המלומד האנגלי אלקווין, אשר גם הוא היה מבין אנשי שלומו של המלך קרל.
בפתיחה לחיבורו חיי קרל הגדול מספר איינהרד שמיום בואו לחצר, פרס עליו קרל הגדול את חסותו:
כפי שניתן לראות בציטוט שהובא לעיל, איינהרד נעשה חברם הטוב של 3 בניו החוקיים (שכן היו לו ממזרים רבים) של קרל: פפין, קרל ולואי, שלימים יהיה היורש של קרל הגדול. בתוך זמן קצר לאחר בואו לחצר המלכותית נעשה איינהרד לאיש סודו ואחד מיועציו הבכירים של קרל הגדול. קשריו של איינהרד עם קרל התהדקו עוד יותר עם פרישתו של אלקווין מהחצר המלכותית.
לאחר מותו של קרל הגדול
בשנת 830 פרש איינהרד מפעילותו בשירות המלך הפרנקי, וכאות הוקרה לשירותיו קיבל את משרת אב המנזר של זליגנשטט (Seligenstadt), ליד פרנקפורט.
צי האוויר הרביעי (לופטוואפה)
צי האוויר הרביעי (בגרמנית: Luftflotte 4) הייתה אחת היחידות המשמעותיות ביותר שלחמו במסגרת הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
צי האוויר הוקם ב-18 במרץ 1939 בווינה והשתתף בעיקר בלחימה בחזית המזרחית במסגרת המערכה הצבאית נגד ברית המועצות, שם העניק סיוע אווירי לקבוצת ארמיות מרכז ולקבוצת ארמיות דרום. זמן קצר לפני תום המלחמה, ב-21 באפריל 1945, שונה שמו לפיקוד האוויר הרביעי והוא סופח לצי האוויר השישי.
דלאוור
דלאוור (באנגלית: Delaware ) היא מדינה במזרח ארצות הברית, הידועה בכינויה "המדינה הראשונה" מהיותה הראשונה מבין 13 מושבות אמריקה שאישרה את חוקת ארצות הברית ב-7 בדצמבר 1787. היא גובלת בדרומה ובמערבה במרילנד, בצפון-מזרחה בניו ג'רזי ובצפונה בפנסילבניה.
מקור השם
שם המשפחה דה לה וור (De La Warr) מגיע מסאסקס והוא ממקור אנגלו-נורמני.
היסטוריה
המתיישבים האירופאים הראשונים שהתיישבו בדלאוור, היו מתיישבים הולנדיים שהתיישבו במקום שנקרא על ידם "סוואננדייל" (כיום לואיס), בשנת 1631. מאוחר יותר נקרא המקום "שוודיה החדשה" על ידי מתיישבים שוודים בהנהגתו של פטר מינואי שהתיישבו בשנת 1638 בפורט כריסטינה (כיום וילמינגטון).
שם המדינה, דלאוור, נקרא על שם תומאס וסט, הברון דה לא וור, שהיה מושל מושבת וירג'יניה.
הזיכיון להקמת המושבה ניתן לוויליאם פן בשנת 1682 על ידי מלך אנגליה ג'יימס השני עוד בהיותו הדוכס מיורק, והמושבה הייתה בהתחלה חלק ממושבת פנסילבניה. בשנת 1704 הפכה למושבה עצמאית ולה בית נבחרים עצמאי, ובשנת 1710 הוקמה מועצה מבצעת נפרדת מזו של פנסילבניה.
דלאוור הייתה אחת מ-13 המושבות שמרדו נגד השלטון הבריטי במהפכה האמריקנית בשנת 1776. בשנת 1792 אימצה המדינה את החוקה הראשונה שלה, וקראה לעצמה "מדינת דלאוור" ולמושל הראשון ניתן התואר "נשיא מדינת דלאוור".
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, על אף היותה של דלאוור מדינת עבדות, נשארה חלק מהאיחוד לאחר משאל עם שנערך בה ב-3 בינואר 1861 בה הצביעו האזרחים נגד פרישה.
לאחר תום המלחמה הצביעו התושבים ב-18 בפברואר 1865 נגד קבלת התיקון ה-13 לחוקת ארצות הברית, אולם התיקון עבר ברוב של מדינות אחרות. התיקון אושר לבסוף על ידי המדינה ב-12 בפברואר 1901 - 40 שנה לאחר כניסתו לתוקף.
גאוגרפיה
דלאוור גובלת בצפונה במדינת פנסילבניה, במזרחה בנהר דלאוור ובאוקיינוס האטלנטי, ובמערב ובדרום במדינת מרילנד.
העיר הגדולה במדינה היא וילמינגטון, ובירת המדינה היא העיר דובר.
טופוגרפיה
דלאוור שוכנת בשטח מישורי. הנקודה הגבוהה ביותר במדינה, גובהה כ-100 מטרים מעל פני הים. בצפונה של המדינה ישנן גבעות נמוכות. בדרומה של המדינה מישור חולי, ולעיתים אזורי ביצות.
נהר הדלאוור נשפך למפרץ צ'ספיק. הנהרות העיקריים הם כריסטינה וברנדיווין. נהר כריסטינה מאפשר לאוניות משא להגיע לווילמינגטון.
אקלים
דלאוור מצויה במישור החוף האטלנטי. האקלים ממוזג בשל הקרבה לאוקיינוס האטלנטי, החלק הדרומי של המדינה הוא בעל אקלים סובטרופי, עם קיצים חמים ולחים, וחורף מתון. צפון המדינה הוא בעל אקלים מעבר עם חורפים מושלגים.
ממשל ופוליטיקה
דלאוור היא רפובליקה ובה שלוש רשויות שלטון: מבצעת - מושל מדינת דלאוור, מחוקקת - המורכבת משני בתים: האספה הלאומית של דלאוור והסנאט של דלאוור, ושופטת, בראשה עומד בית המשפט העליון של דלאוור. המדינה מאפשרת התערבות ישירה של האזרחים על ידי יוזמה אזרחית, משאל עם, Recall Election ואישור חוק. בירת המדינה הנוכחית היא דובר. דלאוור ייחודית בכך שיש בה בתי דין של אוצר (Chancery), הדנים בסעדים מן היושר (equity). כמו כן, מתאפיינת בחוק חברות נוח לחברות ובבית משפט לדיני חברות שזוכה למוניטין מעולה בקנה מידה עולמי.
בבית המחוקקים 21 חברי סנאט הנבחרים לתקופה של ארבע שנים ו-41 חברי אספה מחוקקת הנבחרים לתקופה של שנתיים. בחירות נעשות מדי שנתיים, ומחצית מחברי הסנאט מועמדים לבחירה בכל מערכת בחירות. למפלגה הדמוקרטית רוב בשני בתי המחוקקים.
בבית המשפט העליון של דלאוור חמישה שופטים, הממונים על ידי המושל ומאושרים על ידי בית המחוקקים. שיטת המשפט היא שיטת המשפט המקובל האנגלי, אך ישנה השפעה של המשפט האזרחי הספרדי.
דלאוור היא מדינה ליברלית באופייה, ומאז מערכת הבחירות של שנת 1992 היא מצביעה באופן קבוע למפלגה הדמוקרטית. בנוסף רוב מצביעיה הרשומים חברי המפלגה הדמוקרטית.
לדלאוור 3 קולות (אלקטורליים) - 2 סנאטורים וחבר בית הנבחרים בודד המייצגים אותה, בבחירות לנשיאות ארצות הברית. הסנאטורים המייצגים את המדינה הם טום קארפר וכריס קונס הדמוקרטים. נציגה היחידי בבית הנבחרים הוא דמוקרטי. נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן ייצג את דלאוור במשך 36 שנים, מ-1973 ועד 2009. לאחרונה נבחרה לסנאט שרה מקברייד הסנטוארית הטרנסג'נדרית הראשונה בסאנט של ארצות הברית
כלכלה
התוצר המדינתי הגולמי של דלאוור בשנת 2003 היה 49 מיליארד דולר אמריקאי. התוצרת לנפש היא $34,199 (התשיעית בארצות הברית).
התוצרת החקלאית של דלאוור מתבססת על עופות, פולי סויה ותירס. התוצרת התעשייתית העיקרית היא: מוצרי נייר, גומי ופלסטיק.
השכלה
מועצת החינוך של דלאוור, הייתה אחת מהמועצות שבעקבות פסק דין שניתן לטובתן - פסק דין בלטון נגד גבהארט הוגש ערעור לבית המשפט העליון הידוע כפסק דין בראון נגד מועצת החינוך שבעקבותיו נאסרה הפרדה בין תלמידים שחורים ולבנים בבתי הספר. מקרה בנטון, עליו ערערה המדינה דווקא, היה היחיד מבין ארבעה המקרים שהדיון בהן אוחד במסגרת פ"ד בראון, בו בית המשפט קבע כי אכן יש להתיר הרשמה של שחורים לבתי ספר לבנים.
ספורט
בדלאוור שתי קבוצות ספורט מקצועניות - הסלעים הכחולים של וילמינגטון (Wilmington Blue Rocks) - קבוצת כדור בסיס, והגריפונים של דלאוור (Delaware Griffins) קבוצת כדורגל אמריקני לנשים.
Mean
Mean (בעברית: מְרֻשָּׁע) הוא שיר מתוך Speak Now, אלבום האולפן השלישי של הזמרת-היוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. השיר נכתב על ידי סוויפט, שגם הפיקה אותו לצד נתן צ'פמן. השיר נשלח לרדיו הקאנטרי בארצות הברית ב-13 במרץ 2011, כסינגל השלישי מתוך האלבום. "Mean" זכה לביקורות מעורבות עד חיוביות ממבקרי מוזיקה על תוכנו המילולי ועל צלילי הקאנטרי העמוקים. השיר זכה להצלחה מסחרית בארצות הברית ובקנדה, והגיע למקום ה-11 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום העשירי במצעד קנדה הוט 100. השיר נכנס גם למצעד האוסטרלי, שם דורג במקום ה-45.
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי דקלן וייטבלום, שפיתח את הרעיון של הקליפ יחד עם סוויפט. הקליפ קיבל ביקורות מעורבות מצד מבקרים שהרגישו שהמסרים בו אמביוולנטיים, למרות נושאי ההעצמה העצמית והמאבק בבריונות בהם הוא עוסק. "Mean" בוצע לראשונה על ידי סוויפט בטקס פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי ה-46 ב-3 באפריל 2011. השיר זכה בפרסי גראמי עבור שיר הקאנטרי הטוב ביותר והופעת הסולו קאנטרי הטובה ביותר בטקס פרסי גראמי ה-54. רולינג סטון דירג את השיר במקום ה-24 ברשימת "100 שירי הקאנטרי הגדולים ביותר בכל זמנים".
רקע והוצאה
לפני יציאת השיר כסינגל, אמרה סוויפט בראיון כי השיר הוא תגובה לאנשים שמבקרים את כל מה שהיא עושה, לא בצורה מקצועית ובמטרה לתת ביקורת בונה אלא פשוט כדי לתקוף את אותו אדם. בראיון אחר הבהירה סוויפט כי השיר לא עוסק ברגשות או במערכות יחסים, אלא מופנה למבקר מוזיקה. בראיון נוסף חשפה סוויפט כי המבקר עליו נכתב השיר תקף את ההופעה שלה עם סטיבי ניקס בטקס פרסי גראמי ה-52. בנוסף לכך, טענו כי המבקר המדובר הוא בוב לפסטץ, שכתב ביקורת חריפה על ההופעה בבלוג שלו, "The Lefsetz Letter".
"Mean" יצא כסינגל שיווקי עבור Speak Now ב-19 באוקטובר 2010, כחלק מהספירה לאחור לקראת האלבום, קמפיין שהיה בלעדי לחנות האייטונס. השיר יצא כסינגל השלישי מתוך האלבום ב-13 במרץ 2011. עם יציאת השיר הוצעו בחנות הרשמית של סוויפט שתי חבילות בלעדיות – האחת כללה חולצת טריקו, תקליטור ייחודי עם השיר "Mean" והדפס אבן חתום על ידי סוויפט, והחבילה האחרת כללה רק חולצה ותקליטור. יוצרו רק 2,500 עותקים של התקליטור עם הסינגל. חבילה בלעדית שהוצעה מאוחר יותר כללה את מהדורת הדלוקס הבלעדית לטארגט של האלבום, זוג אוזניות, ובחירה בין התקליטורים של " Sparks Fly", "The Story of Us", או "Mean".
הלחנה וכתיבה
השיר כלל מחיאת כפיים, ופריטות על בנג'ו. באתר "RoughStock" נכתב כי השיר הוא השיר הכי קאנטרי באלבום, כמעט בלוגראס. השיר נכתב במפתח E major, והמנעד הקולי של סוויפט משתרע על אוקטבה אחת ושלושה תווים מ-G3 ל-C5. ב"ניו יורק טיימס" נכתב כי לשיר יש צליל שורשי, בו שרה סוויפט על רצועת בלוגראס אקוסטית בשונה מכל השירים האחרים אותם הקליטה.
המילים של השיר מיועדות למי שמטיל ספק ביכולתה של סוויפט לשיר. לפי ג'יל סרג'נט מ"בילבורד", "[השיר] מכוון למבקרים שלעגו לביצועים הקוליים הרעועים של סוויפט בטקס פרסי גראמי 2010 ובהופעות חיות אחרות בשנה שעברה". בנוסף, מילות השיר עוסקות בנושא הבריונות, כפי שבא לידי ביטוי בביקורת של Roughstock: ""Mean" הוא שיר מעניין בכך שהוא מוצא את טיילור גוערת באנשים רבים, במיוחד בריונים. זה שיר שבאמת יכול להפוך לחלק מהקמפיינים נגד בריונות בבתי הספר בכל מקום".
ביקורת
השיר זכה לביקורות מעורבות עד חיוביות ממבקרי מוזיקה. באנטרטיינמנט ויקלי שיבחו את ההפקה של השיר, וכתבו כי השיר "מביא כנות לכאבה ומאפשר לך להתמקד במילים, שתעשינה, לקראת הסוף, חצופות (מה שמוכיח שהיא מתמודדת עם זה בעזרת חוש הומור)". בווילג' ווייס תואר השיר כשיר "ענק ומלא חמלה, ועשויים ללא חת" ושיבח אותו על היותו "עליז ומצחיק, כי המספרת מנבאת בריחה ממישהו שהיא לא אוהבת: "יום אחד, אני אגור בעיר גדולה / וכל מה שאי פעם תהיה הוא מרושע". ב-"Country Universe" זכה השיר לציון A והחמיאו למסר של השיר ש"מבטא את ההבחנה בין היושר ואכזריות בצורה כל כך טובה". מצד שני, ב-"Slant Magazine" הותקף התוכן המילולי של השיר, ונכתב כי "במקום באמת לעשות משהו כדי לשפר את חוסר היכולת שלה למצוא או להחזיק את הפיץ' באופן עקבי, סוויפט פשוט כתבה שיר על איך זה 'מרושע' מצדם של אנשים להצביע על בעיה זו".
השיר זכה בטקס פרסי גראמי ה-54 בפרס לשיר הקאנטרי הטוב היותר ובפרס להופעת הסולו קאנטרי הטובה ביותר.
הצלחה מסחרית
בארצות הברית – עם יציאתו של "Mean" כסינגל שיווקי עבור Speak Now נחת השיר במקום השני במצעד השירים הדיגיטליים, עם כ-163,000 הורדות. השיר הגיע למקום ה-11 במצעד הבילבורד הוט 100, מה שהפך את סוויפט לאמן הראשון עם שלוש הכניסות החזקות ביותר של שירים למצעד בשלושה שבועות רצופים. לאחר יציאת השיר כסינגל רשמי, הוא הגיע למקום השני במצעד שירי הקאנטרי, מה שהפך את סוויפט לאישה השנייה בהיסטוריה שמתחילה את הקריירה עם 13 שירים שהגיעו לעשרת הגדולים במצעד, יחד עם קארי אנדרווד. באוגוסט 2011 חצה השיר את רף מיליון העותקים, והיה לשיר ה-13 של סוויפט שעושה זאת – יותר מכל אמן קאנטרי אחר בהיסטוריה דיגיטלית. השיר הגיע למקום ה-24 במצעד סוף השנה של שירי הקאנטרי לשנת 2011. השיר הגיע למעמד פלטינה משולשת מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. נכון לנובמבר 2014, מכר השיר למעלה מ-2.3 עותקים בארצות הברית. נכון לשנת 2021, השיר הוסטרם יותר מ־307 מיליון פעמים ברחבי העולם ונצפה יותר מ-200 מיליון צפיות ביוטיוב..
בקנדה הגיע השיר למקום העשירי במצעד קנדה הוט 100 ולמעמד זהב. באוסטרליה הגיע השיר למקום ה-45 ובקוריאה הדרומית למקום ה-95.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי דקלן וייטבלום ויצא ב-6 במאי 2011.
נכון לינואר 2022, צבר הקליפ לשיר מעל ל-209 מיליון צפיות ביוטיוב.
סייבר מאנדיי
סייבר מאנדיי (באנגלית: Cyber Monday, מילולית: "יום שני המקוון") הוא כינוי שיווקי ליום שני שחל לאחר חג ההודיה בארצות הברית מדי שנה. הוא נוצר על ידי חברות שיווק כדי לעודד קניות ברשת.
המונח הופיע לראשונה ב-28 בנובמבר 2005 בהודעה לעיתונות של האתר Shop.org. בהודעה נכתב כי סייבר מאנדיי הופך במהירות לאחד מימי הקניות באינטרנט הגדולים ביותר בשנה. סייבר מאנדיי הפך לכינוי שיווקי בינלאומי, והתרחב גם לקנדה, לבריטניה, לפורטוגל, לגרמניה, לצ'ילה, לקולומביה, וליפן.
מפת ון דה ולדה
מפת העיר ירושלים וסביבותיה או מפת קרל ויליאם מרדית ון דה ולדה היא מפה של העיר ירושלים משנת 1858 מעשה ידי הקרטוגרף ההולנדי קרל ון דה ולדה.
המפה ראתה אור ב-1858 בספר זכרונותיו של טיטוס טובלר בהוצאת יוסטוס פרתס בגותה שהתמחתה בפרסומים גאוגרפיים למיניהם.
היסטוריה
ון דה ולדה היה קרטוגרף הולנדי שצבר ניסיון רב ביצירת מפות בעבודתו במשרד ההידרוגרפי המלכותי ההולנדי באי יאווה בין השנים 1839–1841. ון דה ולדה היה פרוטסטנט אדוק, והחליט למפות את ארץ הקודש. הוא ערך שני מסעות מחקר לארץ ישראל – המסע הראשון בין השנים 1851–1852 והמסע השני בשנת 1861.
ון דה ולדה פרסם את מחקריו שכללו מאות ציורים בצבעי מים של הארץ, מפה בקנה מידה 1:315,000 ומספר מפות של אזור ירושלים.
בעת ציור מפת ירושלים הסתמך ון דה ולדה על שני מקורות: המיפוי הטריגונומטרי של ירושלים שנעשה על ידי קציני צבא בריטניה בשנת 1840, ומפת ירושלים מעשה ידי הרופא השווייצרי טיטוס טובלר משנת 1849.
תיאור המפה
המפה צוירה בקנה מידה 1:10,000.
גודלה 800 מ"מ על 630 מ"מ.
המפה פונה לכיוון צפון ומציגה את העיר העתיקה במרכזה, ואת הר הזיתים בימין המפה. כמו כן ניתן לראות במפה את גיא בן הינום ואת בריכת הסולטאן. במפה מופיעים מרבית הרחובות העיקריים של העיר העתיקה (לא כל הסימטאות), וכן מבנים עיקריים ובהם כנסיית הקבר, מגדל דוד, כיפת הסלע ומסגד אל-אקצא.
בראש הר הזיתים ניתן לראות את הכפר א-טור ואת כנסיית וירי-גלילאי, ובמערבו סומן בית הקברות היהודי.
חיי שנים-עשר הקיסרים
חיי שנים־עשר הקיסרים (בלטינית: De Vita Caesarum, "על חיי הקיסרים") הוא חיבור ידוע של 12 ביוגרפיות המספרות על קיסריה הראשונים של האימפריה הרומית החל מיוליוס קיסר ועד לתקופתו של דומיטיאנוס, אשר נכתב בידי גאיוס סווטוניוס טרנקוילוס.
הספר
הספר הוקדש לחברו של סווטוניוס גאיוס ספטיקיוס קלרוס, ששירת בכוח המשמר הקיסרי.
רשימת 12 הביוגרפיות
הספר מציג את הביוגרפיות המקוצרות של הדיקטטור הרומאי האחרון ואחד-עשר הקיסרים הרומיים הראשונים ששלטו אחריו: יוליוס קיסר, אוגוסטוס, טיבריוס, קליגולה, קלאודיוס, נירון קיסר, גלבה, אותו, ויטליוס, אספסיאנוס, טיטוס ודומיטיאנוס.
בעקבות הסיפורים הקסומים
בעקבות הסיפורים הקסומים היא תוכנית טלוויזיה ישראלית לילדים ששודרה בערוץ הילדים ובערוץ לוגי. הסדרה בת 30 פרקים ושודרה בשנים 1998–2000.
חיי שנים-עשר הקיסרים
ביקורת
הביוגרפיות שכתב מתמקדות בחייהם האישיים ואופיים של הקיסרים, ורק לאחר מכן בחייהם הציבוריים ופעולותיהם. מצד אחד ניתן לטעון כי מדובר באוצר בלום של מידע, זניח בדרך כלל, שאין ספק שלא היה משתמר ללא פעולתו של סווטוניוס. מאידך, מקטרגי הספר טוענים כי סווטוניוס גולש לעיתים קרובות לרכילות אנקדוטלית לא אמינה אשר לא הייתה ניתנת לאימות על ידו בעת כתיבת הספר שכן הסתמך על דיווחים ממקורות משניים.
בעקבות הסיפורים הקסומים
לרוב הפרקים מוטיב שקשור לחגים ואירועים, כגון סוכות, יום הזיכרון ותשעה באב ולכן הם שודרו בסמוך אליהם. הסדרה משודרת לסירוגין במספר מועדים גם שנים רבות לאחר סיום תקופת השידור המקורית.
חיי שנים-עשר הקיסרים
ביקורת
ביקורת נוספת אשר מושמעת לגבי סווטוניוס מתייחסת לנטייתו לאהוד את הצד של הסנט במאבקים מול הקיסרים השונים, עובדה שיוצרת הטיה מודעת ולא מודעת בכתיבתו כנגד עמדת הקיסר. למרות כל אלו, הספר מספק מידע חשוב על המורשת, ההרגלים הפרטיים, המראה החיצוני, החיים והקריירה הפוליטית של הקיסרים הראשונים. סווטוניוס מציין פרטים שאחרים לא העבירו לנו. למשל, סווטוניוס הוא המקור העיקרי לחיי קליגולה דודו קלאודיוס והמורשת של אספסיאנוס, שכן החלק אודותם בכתבי טקיטוס נעלם.