cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מושבות הברון הירש בארגנטינה
המושבות הראשונות
הקבוצות המאורגנות הראשונות שהגיעו לארגנטינה הקימו את המושבה לוסיינוויל (בסווילבסו כיום) המנציחה את זכר בנו היחיד של הברון, לוסיין, אשר נפטר ב-1887.
המתיישבים היהודים נתקלו בקשיים רבים, אשר כללו תנאי אקלים קשים בהם לא היו מורגלים, אסונות טבע שהשמידו את היבולים בשנים הראשונות, ומתחים רבים בין המתיישבים לפקידי הברון בבואנוס איירס.
בשנת 1895 נפגש הברון הירש עם בנימין זאב הרצל בפריז, והשניים דנו ביישוב היהודים בארגנטינה. מאוחר יותר דן הרצל בשאלת מיקומה של המדינה העתידית בספרו "מדינת היהודים" בפרק "פלשתינא או ארגנטינא?".
אחרית דבר
רעייתו של הברון, קלרה, המשיכה את התמיכה ביק"א ובמתיישבים. המתיישבים הקימו בתי כנסת, בתי ספר ומוסדות תרבות אשר שימשו את הקהילה היהודית, ושמרו על קשר עם הציונות.
יהודים מאירופה המשיכו להגר לארגנטינה בעשורים הבאים ובתמיכת יק"א הוקמו מושבות חקלאיות נוספות, בעיקר בפרובינציות אנטרה ריוס, סנטה פה ובואנוס איירס. עם התגברות האנטישמיות בגרמניה לאחר עליית הנאצים לשלטון החלה הגירה של יהודים מגרמניה. יהודים התיישבו במושבות רבות, ביניהן אביגדור, קולוניה לאפין, פלאסיוס (Palacios), וילה דומינגז , ווילגוואי , ריברה , וכן בכמה עשרות יישובים נוספים.
במרוצת השנים עזבו בני הדור הצעיר את החיים הקשים במושבות המרוחקות לטובת מגורים בערים הגדולות, בעיקר בואנוס איירס. חלקם העדיפו לממש את החזון הציוני באמצעות עלייה לישראל, כך שעם השנים התמעט מספרם של היהודים במושבות. באזורים רבים ניתן למצוא בתי כנסת ומבנים של הקהילה, חלקם נטושים וחלקם מתוחזקים על ידי הקהילה היהודית הקטנה שנותרה ביישובים.
טריק דאדי
טריק דאדי (באנגלית: Trick Daddy; נולד ב-23 בספטמבר 1973) הוא שם הבמה של מוריס יאנג, ראפר אמריקאי ממיאמי.
חייו
יאנג נולד במיאמי, פלורידה. שנים רבות פעל יאנג במחתרת המקומית של ההיפ הופ ופרץ לתודעה הציבורית בשנת 1996 כאשר השתתף בשירו של לותר קמפל "Scarred" שהפך ללהיט גדול. הראפר הצעיר והלא מוכר זכה להתעניינות אצל מאזינים וחברות תקליטים. זמן קצר לאחר צאת השיר חתם יאנג בחברת התקליטים 'Slip-n-Slide Records'. אלבום הבכורה שלו "Based on a True Story", שיצא בשנת 1997 תחת השם טריק דאדי דולרס הצליח במידה בינונית.
בשנת 2000 החתימה אטלנטיק רקורדס את טריק דאדי והוציאה את אלבומו השלישי, "Book of Thugs: Chapter AK Verse 47". הסינגל החשוב והמצליח ממנו הוא "Shut Up". בהמשך מכל אלבום יצא לטריק דאדי לפחות סינגל אחד שהצליח מאוד. האלבום הרביעי שלו, "Thugs Are Us" יצא בשנת 2001 וכלל את הסינגל "I'm a Thug". האלבום החמישי שלו "Thug Holiday" שיצא בשנת 2003 כלל את הסינגל "In da Wind" שהוכרז על ידי המבקרים כשיר המעניין ביותר שלו. בשנת 2004 יצא אלבומו השישי "Thug Matrimony: Married to the Streets" בו הסינגל "Let's Go", הדואט עם טוויסטה בהפקת ליל ג'ון בו הוא מסמפל את הגיטרה של אוזי אוסבורן מהשיר "Crazy Train". זה השיר המצליח ביותר של טריק עד כה. באותה שנה הוא השתתף בשיר "What's Happnin!" של Ying Yang Twins שזכה להצלחה. בשנת 2006 יצא אלבומו השביעי Back" by Thug Demand" עם הסינגל "Tuck Ya Ice" אשר לא הצליח כמו הסינגלים הקדומים. בין האלבום השביעי לאלבומו הבא Finally Famous: Born a Thug, Still a Thug הוא השתתף בשירים רבים של חברים כמו דיג'יי חאלד, פיטבול, ריק רוס. האלבום "Finally Famous: Born a Thug, Still a Thug" יצא בספטמבר, 2009 בחברת התקליטים העצמאית שלו, Dunk Ryders Records.
בשנת 2009 השתתף טריק דאדי בסרט עוד יום אחד, בתור רומאן, סוחר סמים ערמומי ורודף נשים. הסרט עוסק בהצטלבות חייהם של ראפר צעיר ושאפתן וראפר ותיק ומצליח במשך יום שלם.
טריק דאדי סובל ממחלת הלופוס, אך הוא הפסיק את הטיפול הרפואי בטענה כי הוא איננו מועיל לו.
אגם מקארתור
{{פירושונים|
אוסטרליה
}}
ניסוי הייפלי-קיטינג
ניסוי הייפלי-קיטינג הוא ניסוי לאימות תורת היחסות שנערך באוקטובר 1971, בו החוקרים ג'וזף הייפלי וריצ'רד קיטינג  הטיסו ארבעה שעונים אטומיים פעמיים סביב כדור הארץ בטיסות מסחריות, ראשית מזרחה ואחר כך מערבה, והשוו את הזמנים שציינו לאלה של שעון שלא הוטס. השעונים שהוטסו סטו מן הזמן שציין השעון שלא הוטס, באופן שתאם את תצפיות תורת היחסות לגבי התארכות זמן.
רקע
על פי תורת היחסות הפרטית, שעון פועם במהירות הנצפית כגבוהה ביותר לצופה אשר נמצא במנוחה ביחס לשעון. במערכת ייחוס שבה השעון אינו במנוחה אלא בתנועה, השעון פועם לאט יותר, ושיעור ההאטה יחסי לריבוע המהירות. במערכת הייחוס שבסיסה במרכז כדור הארץ, שעון שמקיף את העולם מזרחה - כיוון סיבוב כדור הארץ סביב צירו - פועם מהר יותר משעון הנמצא נייח על הקרקע. שעון שמקיף את העולם מערבה - נגד כיוון סיבוב כדור הארץ - פועם לאט יותר.
גורם נוסף נכנס לתמונה על פי תורת היחסות הכללית: העלייה המתונה בפוטנציאל הכבידה הנובעת מהגובה בו נמצא השעון, מאיצה אותו. היות ששני המטוסים טסים בגובה זהה בקירוב, אפקט זה משפיע באופן דומה על שני השעונים.
תוצאות הניסוי פורסמו במגזין Science בשנת 1972:
תוצאות הניסוי כפי שפורסמו התאימו לתחזיות תורת היחסות הפרטית. הפרשי הזמנים הנצפים היו שונים מאפס ברמת ודאות גבוהה, והתאימו לתחזיות ברמת דיוק של כ-10%. בשנת 1976 בוצע הניסוי שנית על ידי אוניברסיטת מרילנד, הפעם בתואם לתחזיות בדיוק של 1%. הניסוי בוצע מחדש ביובל ה-25 לניסוי המקורי, עם שעונים אטומיים מדויקים יותר, ואימת את התוצאות בדיוק גבוה עוד יותר בימינו, תוצאים אלו של תורת היחסות משמשים דרך קבע, למשל במערכות ניווט לוויניות (GPS).
כיוון שהניסוי שוחזר בהצלחה בשיטות מדויקות יותר ויותר, קיים קונצנזוס בקרב פיזיקאים מאז שנות השבעים, לפיו התחזיות של תורת היחסות לגבי השפעות קינמטיות וכבידתיות על הזמן הוכחו למעשה.
כמו כן, Louis Essen, אבי השעון האטומי, פרסם מאמר בשנת 1988 אודות מה שהוא תפס כדיוק הבלתי-מספק של הניסוי.
יחד עם זאת, אף אחד מהפרסומים הללו אינו פרסום שעבר ביקורת עמיתים, והם אינם מטילים דופי באימות התוצאות שבוצעו בשיטות מדויקות יותר, מ-1976 ואילך.
נוסחאות
להלן הנוסחאות הקשורות לתוצאים שנמדדו בניסוי:
השפעת המהירות על התארכות הזמן:
השפעת הכבידה על התארכות הזמן:
אפקט סַנְיַאק:
כאשר:
\ h - גובה
\ v - מהירות
\ \omega - המהירות הזוויתית של סיבוב כדור הארץ
\ \tau - זמן או מרחק טיסה
יש לבצע אינטגרציה של התוצאים במשך הטיסה ובין הטיסות, שכן הפרמטרים משתנים עם הזמן.
קרל השנים עשר, מלך שוודיה
קרל השנים עשר, מלך שוודיה (בשוודית: Karl XII, Kung av Sverige; 17 ביוני 1682 – 30 בנובמבר 1718) היה מלך שוודיה בין השנים 1697–1718 משושלת ויטלסבאך.
ביוגרפיה
קרל היה בנם של קרל האחד עשר ואולריקה אלאונורה מדנמרק. בגיל צעיר היה חולני וחשבו שלא יגיע לבגרות, אך הוא החל לעסוק בספורט, במיוחד ברכיבה על סוסים, ובריאותו וכושרו הגופני השתפרו.
לאחר מות אביו, ב-14 בדצמבר 1697 כשהיה בן 15, עלה על כס המלוכה. למרות הציפייה שהעוצרים ישלטו בשמו עד הגעתו לבגרות, החל מיד לשלוט ביד רמה.
לאחר שלוש שנים על כס המלוכה נאלץ לעזוב את שוודיה על מנת להשתתף במלחמות נגד שכנותיה, רוסיה, פולין ודנמרק. מלחמתו הראשונה הייתה כנגד דנמרק, והוא הוביל את ארצו לניצחון. לאחר מכן פנה להילחם ברוסים. למרות שצבא רוסיה עלה על צבאו פי ארבעה, קרל זכה בניצחון מוחץ בקרב נארווה. מטרתו הבאה הייתה פולין, שם שלט אוגוסט השני מסקסוניה. קרל הנחיל גם לו תבוסות מוחצות בקרבות בקליסוב 1702 ובפוטוסק 1704, והחליפו בבעל בריתו, מושל פוזנן, סטניסלאב לשצ'ינסקי. בינתיים התקדמו הרוסים בגבול המשותף עם שוודיה, ייסדו את סנקט פטרבורג ופלשו לליבוניה ולאינגריה, שהיו בשליטת שוודיה.
רצף הניצחונות של קרל הסתיים כאשר החליט לכבוש את מוסקבה, בירת רוסיה. מזג האוויר פעל לרעתו, הוא איבד שליש מצבאו עד שהגיע לפולטבה, והתחמושת שהיה אמור לקבל נלקחה שלל על ידי הרוסים. קרל נחל הפסד מחפיר בפולטבה ב-27 ביוני 1709, הוא איבד את כל צבאו, וברח לעיר בֶּנדֶרי, שבשטח האימפריה העות'מאנית. בהיותו בגלות, ניסה להגיע להסכם עם הטורקים על מלחמה נוספת ברוסיה, אך הטורקים לא הראו עניין ביוזמה זאת. ב-1713 הם האשימו את קרל במרד וניסו לאסרו. המלך החליט לברוח חזרה לשוודיה. הוא התחפש לפרש פשוט, ותוך חמישה עשר ימים חצה את אירופה דרך היבשה והגיע לשוודיה.
בשובו הייתה שוודיה במצב קשה וכל הטריטוריות שכבש נלקחו ממנה. המסע האחרון של קרל היה בנורווגיה נגד הדנים ב-1718, שם נהרג על ידי צלף או מקליע תותח קטן, שלא ברור האם היה נורווגי או שוודי.
לאחר מותו ב-1718 ירשה אותו אחותו הצעירה, אולריקה אלאונורה, למרות טענתו לכתר של קרל פרידריך, בנהּ של אחותם הבכורה, והיא מיהרה למסור את הכתר לבעלה רוזן הסן-קאסל כדי שיהיה ב-1720 לפרדריק הראשון, מלך שוודיה.
התואר המלא הרשמי של המלך קרל השנים עשר
קרל, בעל זכותו האלוהית, מלך השוודים, הגותים והבאלטים. הנסיך הגדול של פינלנד. דוכס סקונה, אסטלנד, ליוולנד, קארלן, ברמן, וורדן, סטטין, פומראן, קסוביה ווונדן. לורד איניירמנלנד ווויסמאר, וכך גם הפלטין של ראן, בבאיירן, ביחד עם יוליך, קלאבא, ובג-הר (Berg Hertig). רוזן וולדנס, ספאנהיים, מארק וראבנסבורג. לורד רוונסטהיים.
ילדות וחינוך
קרל נולד ב"טירת שלושת הכתרים", ארמון המלוכה שנשרף כמה שנים לאחר מכן ב"שריפה הגדולה", ב-17 ביוני (או 27 ביוני לפי הספירה החדשה) 1682. אביו, קרל האחד-עשר, כתב ביומנו: "'בשבעה-עשר ביוני, בוקר יום שבת, בשעה שלוש ושבע דקות, עשתה בת-זוגתי מעשה נס וילדה בן. מי ייתן והאל הטוב יזכה אותה בתודה ובאהבה, ובאשר הרס את כוחה, יחזירה במהרה לחוסנה'."קרל השנים-עשר נולד עם שליה, חלק מהקרום השפיר, אשר נותר על ראשו. דבר זה נחשב כסימן חשוב, מאחר שעל פי האמונה העממית המקומית, ילד שנולד כך יזכה לאושר והצלחה בחייו.
בילדותו זכה קרל לחינוך משובח. מוריו, אשר רובם הובאו מאוניברסיטת אופסלה, הראשונה והחשובה בשוודיה, היו מראשי המלומדים השוודים באותה התקופה, וכמו כן גם זכה לחינוך דתי על ידי הבישוף אריק בנזליוס "הזקן" (Erik Benzelius the Elder), בישוף אופסלה. קרל השנים-עשר היה ילד מחונן, ולימד את-עצמו לטינית, גרמנית וצרפתית, וכמו גם נודע כבעל הבחנה טובה לזמנו לגבי שאלות תאולוגיות. הוא גילה עניין רב בארצות המקרא, ובשנות גלותו בבנדרי שיגר משלחות לארץ ישראל, בהן משלחת האדריכל קורנליוס לוס והמזרחן מיכאל אנמאן. עוד ב-1700 קצב מלגת קיום למומר יוהאן קמפר כדי שילמד עברית באופסלה, וב-1703, בחסותו, ראה אור בשוודית תרגום מחודש לתנ"ך. בשלב מסוים לימד את עצמו גם מעט פינית, כדי שיוכל להתמודד עם השליטים המקומיים של פינלנד. כמו כן, התעניין גם בלימודי המתמטיקה ותורת החינוך הצבאי. בנוסף לכל הידע הזה, אשר היה חשוב לנסיך בתקופתו לדעת, הוא גם עסק בחינוך גופני, זאת מאחר שכבר בנעוריו נועד להצטרף לעיסוקיו של אביו ולערוך מסעות ארוכים.
פרוץ המלחמה
כבר עם מותו של המלך קרל האחד עשר, ב-1697, ניסתה דנמרק ליצור בחשאי ברית עם רוסיה, כקואליציה נגד שוודיה. ההתערבות של הממשלה המלכותית השוודית לטובת הולסטיין-גוטורפס נתנה משקל נוסף לשאיפת דנמרק ליצור ברית זו; אך, לאור העובדה שהצאר פטר היה במסעו מערבה (1697–1698),לא הייתה שום התקדמות משמעותית בעניין. בשלב זה החל אוגוסט הגדול (מלך פולין ו"הנסיך הגדול" של סקסוניה), נתמך על ידי האציל (הגולה) של ליבוניה והפוליטיקאי יוהאן פטקול, להכין תוכניות לכיבוש ליבוניה (שהייתה בשליטה שוודית). הצעתו לברית-מלחמה (קואליציה) נגד שוודיה מצאה אוזן קשבת בקופנהגן ובמוסקבה, ובחלקה אף בברלין. במהלך הקיץ והסתיו של 1699 תפסו השיחות בין דנמרק, רוסיה והמלך אוגוסטוס תאוצה. בפברואר שנת 1700 החלו המלחמה במתקפה מתואמת של הקואליציה על שוודיה, ונסתיימה ב-1721 עם חתימת חוזה נישטאד והסכמי סטוקהולם.
פרד הויל
סר פרד הויל (באנגלית: Fred Hoyle; 24 ביוני 1915 - 20 באוגוסט 2001) היה אסטרופיזיקאי, אסטרונום, קוסמולוג וסופר מדע פופולרי ומדע בדיוני בריטי, שפיתח את מודל המצב היציב של היקום ולזכותו תרומות חשובות ביותר באסטרופיזיקה, אסטרונומיה ובקוסמולוגיה, ובמיוחד בנוקלאוסינתזה כוכבית ומבנה הכוכבים. היה מגדולי המתנגדים לתאוריית המפץ הגדול.
קורות חיים
הויל נולד בעיירה קטנה במערב יורקשייר. אביו היה סוחר בדים ואמו מוזיקאית. הוא החל לגלות עניין באסטרונומיה עוד בצעירותו. כנער הוא גילה עניין מועט בלימודים הפורמליים וכתוצאה מכך סבל מחיכוכים רבים עם מוריו ואף החליף מספר בתי ספר. לבסוף הוא השתקע בתיכון עיוני בעיירה הסמוכה בינגלי, בסיומו זכה ב-1933 במלגה ללימודי מתמטיקה ואסטרונומיה ב"עמנואל קולג'" שבאוניברסיטת קיימברידג'. לאחר שסיים את לימודיו בהצטיינות, התקבל הויל כדוקטורנט בקיימברידג', ובשנת 1939 החל לעבוד כחוקר וכמרצה באוניברסיטה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נשלח לשירות צבאי בצוות המכ"ם של הצי המלכותי הבריטי, ולאחר מכן קודם והמשיך לעסוק בחקר המכ"ם בתור ראש קבוצת מחקר. במסגרת תפקיד זה נפגש הויל לראשונה עם תומאס גולד והרמן בונדי, שעתידים להיות עמיתי המחקר העיקריים שלו.
עם תום המלחמה החלו הויל, גולד ובונדי לפתח תאוריה חדשה אודות היקום, וב-1946 הגיעו לפריצת הדרך בתחום ופרסמו את מודל המצב היציב, המהווה מודל מתחרה למפץ הגדול. הויל היה זה שטבע את המונח "המפץ הגדול", ככינוי גנאי לרעיון שלפיו היקום החל בפיצוץ אדיר ממדים. באופן אירוני, השם התקבל במהירות ונכנס לשימוש על ידי תומכי התאוריה ומתנגדיה כאחד. לפי מודל המצב היציב של הויל ועמיתיו, היקום קיים מאז ומתמיד. כדי להתמודד עם התצפיות (של אדווין האבל ואחרים) שהראו כי הגלקסיות מתרחקות זו מזו, טען הויל שבין הגלקסיות נוצר כל העת חומר יש מאין, וכך מבנה היקום נשאר אחיד. המודל של הויל התחרה באופן צמוד עם מודל המפץ הגדול, אך לבסוף נדחק הצידה עם ריבוי הגילויים והתצפיות שתאמו את תאוריית המפץ הגדול ולא נמצא להם הסבר משכנע במודל של הויל. הישג מדעי חשוב שלו שאינו שרוי במחלוקת היה פיתוח תאוריות חשובות בתחום הנוקליאוסינתזה כוכבית (תהליכי היווצרות היסודות הכימיים בכוכבים). אולם, הישגיו אלו, שנועדו לחזק את תאוריית המצב היציב, תרמו לא פחות למודל המתחרה של המפץ הגדול, שלימים התקבע כמודל העיקרי בקהילה המדעית. על ההישג הזה זכה שותפו ויליאם אלפרד פוֹלֶר בפרס נובל לפיזיקה ב-1983 (יחד עם סוברהמניאן צ'נדראסקאר), ורבים תמהו מדוע פסחו מעניקי הפרס על הויל.
הויל תמך ברעיון הפאנספרמיה והתכנון התבוני. הוא טען כי הסיכוי ליצירה של חיים ללא מתכנן, שקול לסיכוי שסופת טורנדו שפוגעת במחסן גרוטאות תיצור מטוס בואינג 747.
הויל גם חיבר מספר ספרי מדע בדיוני, שמהם תורגמו לעברית ספריו "הענן השחור" (הוצאת זמורה ביתן, 1983) ו"כוכב הלכת החמישי" (הוצאת כתר).
מספריו המדעיים, ומאמרים נבחרים שלו שאינם שנויים במחלוקת
Hoyle, F., Frontiers of Astronomy, Heinman, London, UK ׂ(1955)
Burbidge, E.M.; Burbidge, G.R.; Fowler, W.A.; Hoyle, F.. "Synthesis of the Elements in Stars". Reviews of Modern Physics. 29 (4): 547-653 (1957). doi:10.1103/RevModPhys.29.547  ׂ(B2FH)
Hoyle, F., Fowler, W.A., Nucleosynthesis in Supernovae. The Astrophysical Journal, v. 132, pp. 565-, (1960)
Hoyle, F., Fowler, W.A., On the nature of strong radio sources, Mon. Not. Roy. Astron. Soc. London, v. 125, pp. 169-176 (1963).
Hoyle, F., Fowler, W.A., Nature of strong radio sources, Nature, v. 197, pp. 533-535 (1963).
Fowler, W.A., Hoyle, F., Neutrino Processes and Pair Formation in Massive Stars and Supernovae. The Astrophysical Journal Supplement Series, (1964)
Hoyle, F., Galaxies, nuclei, and quasars, Heinemann, London, UK (1965).
סמל איווה
סמל מדינת איווה או החותם הגדול של מדינת איווה (באנגלית: Great Seal of the State of Iowa) הוא סמלה הרשמי של המדינה. הסמל נוצר ב-1847, כשנה לאחר הצטרפותה של איווה לארצות הברית.
פרד הויל
מספריו המדעיים, ומאמרים נבחרים שלו שאינם שנויים במחלוקת
Burbidge, G., Hoyle, F.: The problem of quasi-stellar objects, Scientific American 215(6), 40-52 (December 1966).
סמל איווה
עיצוב
הסמל הוא עגול, במרכזו תמונת נוף המציגה אזרח לובש מדים (מתנדב למיליציה אזרחית) העומד בשדה חיטים, מסביבו כלים חקלאיים שונים, ברקע נהר המיסיסיפי ומעליו עיטם לבן-ראש הנושא את מוטו המדינה. הסמלים הרבים המרכיבים את הסמל נועדו לייצג את ההיסטוריה של המדינה ושל המתיישבים שהקימו אותה.
פרד הויל
מספריו המדעיים, ומאמרים נבחרים שלו שאינם שנויים במחלוקת
Wagoner, R.V., William A. Fowler, W.A., Hoyle, F., On the synthesis of elements at very high temperatures, The Astrophysical Journal, Vol. 148, (April 1967)
בנוסף לרמת הויל, הוא הציע בפרסומים לעיל ואחרים את מודל קליפות הבצל של שכבות היסודות בכוכבים, ואת הריאקציות הגרעיניות מהליום ומעלה בתוך הכוכבים, והצביע על כך שהן לא מספיקות לייצור כל ההליום הניצפה בעולם, והציע את ייצור היסודות הכבדים בסופרנובה, והציע מקורות אנרגיה לקוואזרים, ועוד ועוד.
סמל איווה
היסטוריה
לפני אימוץ הסמל הנוכחי בטריטוריה של איווה היה שימוש בסמל טריטוריאלי שכלל נשר שהחזיק במקורו חץ וברגלו קשת. פשטותו של הסמל הטריטוריאלי הפך אותו לפופולרי מאוד והיה בשימוש עד לשנות ה-60 של המאה ה-19, אפילו אחרי שהוחלף רשמית. עיצוב הסמל אומץ רשמית על ידי האספה הכללית הראשונה של איווה ב-25 בפברואר 1847, שם תואר בחוק מדינת איווה 1A.1, בו כתוב:
אף כי לא שונה נוסח החוק מאז אימוצו במאה ה-19, משום שלא הוצג ציור של הסמל בנוסח החוק המקורי, קיימים מספר עיצובים שונים לסמל, שונים זה מזה בצבעים ובסידור מרכיבי הסמל. ב-2010 הציע חבר בית הנבחרים של איווה, ריי זירקלבך, להחליף את ניסוח החוק מ"עם מחרשה באחוריו" ל"עם מחרשה מאחוריו" מחשש כי אנשים עלולים להתבלבל במשמעות החוק וכוונת המחוקק, וכי אי הבנה זו עלולה לפגוע בכבוד המשמר הלאומי של איווה.
הסמל לא היה בשימוש רחב עם אימוצו עקב פופולריות נמוכה. הסמל נתפס כמבולגן ועמוס, ורבים העדיפו להשתמש בסמל הטריטוריאלי שקדם לו.
ארטורו שוורץ
ארטורו שוורץ (בערבית: ارتورو شوارتز; 3 בפברואר 1924 – 23 ביוני 2021) היה היסטוריון, מבקר אמנות, משורר, סוחר אמנות ואספן אמנות יהודי-איטלקי.
ביוגרפיה
שוורץ נולד בשנת 1924 בעיר אלכסנדריה שבמצרים למשפחה יהודית. בשנת 1949 גורש שוורץ ממצרים בעקבות פעילות פוליטית ציונית. הוא היגר לאיטליה והתיישב בעיר מילאנו. שם, פתח חנות ספרים ואחר כך גלריה לאמנות הנושאת את שמו. הוא היה קשור אל קבוצת האמנים הסוריאליסטים ובייחוד אל מאן ריי, אנדרה ברטון ומרסל דושאן.
בשנת 1967 פרסם שוורץ את ספרו "The Complete Works of Marcel Duchamp" על מרסל דושאן. הספר עב הכרס משמש גם כקטלוג של עבודותיו של האמן ומכיל פרשנות ביוגרפית לעבודתו. שוורץ, שהיה בקשרי ידידות ועסקים עם דושאן, טען כי האמן, שנפטר בשנת 1968, קרא את הטקסט ואישר אותו.
במשך השנים נוצרו קשרים הדוקים בין שוורץ לבין מוזיאון ישראל בירושלים. בשנת 1972 תרם שוורץ סט של העתקים מיצירות הרדי מייד של מרסל דושאן למוזיאון. בשנת 1991 תרם שוורץ למוזיאון ספרייה המכילה ספרים, ספרי אמן, מכתבים וחומר תיעודי על תנועות הדאדא והסוריאליזם. אוסף אמנות גדול בן כ-700 יצירות אמנות הקשורות לתנועת אלו נתרם על ידו בשנת 1998. כ-250 מתוכן הוצגו בשנת 2000 בתערוכה "לחלום בעיניים עצומות". תצוגה מקיפה נוספת של העבודות נערכה בשנת 2007 בתערוכה "סוריאליזם ומה שמעבר במוזיאון ישראל". בשנת 2001 תרם שוורץ אוסף נוסף ובו יצירות אמנות של אמנים ישראלים.
נפטר במילאנו ב-23 ביוני 2021.
שן צונג-ון
שן צונג-ון (בסינית: 沈從文; ) היה סופר סיני מודרני, אינטלקטואל סיני בולט, וארכאולוג. למרות שספריו נאסרו לפרסום בסין ונגנזו בשנות החמישים, חשיבותו כסופר והשפעתו על הספרות הסינית המודרנית רבה. יש הסבורים שהוא משתווה בחשיבותו לסופר הסיני לו שון. ספרו "עיירת הגבול" תורגם לעברית.
ילדות
שן צונג-ון נולד במחוז חונאן. מבחינה אתנית הוא השתייך לבני המיאו והטוג'יה שהיוו מיעוט, רוב תושבי מחוז חונאן היו בני האן. באזור כפרי אפוף יערות ונהרות והמפורסם בנהרות המהווים את נוף ילדותו, הוא נהר היאנגצה. יחד עם הנוף המרהיב, שן צונג כילד ונער חזה במעשי זוועה (תוצאה של מהפכת 1911 שבה הסתיימה תקופת השלטון הקיסרי והביאה לגל של מעשי הרג וטבח). מאוחר יותר יהווה הניגוד בין המושלם למעוות מוטיב מרכזי ביצירותיו הספרותיות.
אינטלקטואל וסופר
בהיותו בן 13 הוא נשלח לבית ספר צבאי ולאחר מכן אל הצבא. הוא קטע את שירותו הצבאי ב-1922 ובחר להקדיש עצמו ללימודים ולכתיבה, (בתקופת שירותו הצבאי הוא נחשף שוב לניגודים: מצד אחד המציאות הצבאית בה חי, ומאידך הוא נחשף בתקופת שירותו הצבאי לספרות המודרנית הסינית). הוא עקר לפקין שם חי בדוחק והחל לפרסם את סיפוריו שעוררו תשומת לב בקרב חוגי הספרות.
ב-1927 עקר לשאנגחאי והחל לעסוק בכתיבה ובעריכה ספרותית. החל משנות השלושים ועד פרוץ מלחמת סין יפן, לימד ספרות באוניברסיטאות שונות ובאותו זמן גם כתב את רוב יצירותיו ובין היתר גם את קובץ סיפוריו עיירת הגבול. עם פרוץ מלחמת סין-יפן הוא עקר לדרום מערב סין, הוא לימד באוניברסיטת קונמינג, וכרבים מהאינטלקטואלים הסינים הוא החל לכתוב ספרות פטריוטית שנועדה לעודד את הלוחמים הסינים וגם את העם הסיני. ב-1946 הוא החל ללמד באוניברסיטאות פקין ופו-רן, דעותיו כאינטלקטואל וכסופר הכילו ניגודים, מצד אחד האמין בעצמאותו של האמן ואי תלותו באידאולוגיות ובנאמנותו אך ורק אל היושר האינטלקטואלי. ומאידך ברוח הקומוניזם הסיני הוא סלד מאלילים ומדת ובמיוחד סלד מהקונפוציוסיזם הוא טען שתופעה זו המתבטאת גם כפולחן וגם כדרך חיים היא סכנה לחברה הסינית.
החלק השני של חייו
בעקבות עליית הקומוניסטים לשלטון ב-1949, החל מסע רדיפות שיטתי נגדו, הוא הואשם באי נקיטת עמדה בתקופת מלחמת האזרחים הסינית. מכבש הלחצים שהופעל עליו הביאו בסמוך ל-1950 לנסות לשים קץ לחייו, ובמציאות הפוליטית הסינית הוא מצא עצמו מותקף מימין ומשמאל בגלל סירובו לוותר על עצמאותו כסופר ולשרת צד אידאולוגי כלשהו. ב-1950 הוא אולץ להפסיק להרצות ולעבוד באוניברסיטאות בסין וספריו נגנזו ולא היו נגישים לציבור הסיני. הוא אולץ לעבוד בתפקיד זוטר במוזיאון ההיסטורי של פקין. צונג התמסר אל תפקידו החדש ועד מהרה החל לפרסם מאמרים מקצועיים בתחום הארכאולוגיה, חלק מהמאמרים אף פורסמו מחוץ לסין והקנו לצונג מוניטין כחוקר ארכאולוגיה. צונג בניגוד לסופרים סינים אחרים שרד את מהפכת התרבות הסינית. בשנות השמונים עקב שינוי יחס המשטר אל חופש היצירה, החלו יצירותיו הגנוזות של צונג לצאת לאור לאחר שלושים שנות גניזה. כתביו מעוררים סקרנות גם מחוץ לתחומי סין וחלק מיצירותיו תורגמו למספר שפות.
בחודש מאי בשנת 1988 נפטר שן צונג ון בפקין. טקס הלווייתו היה צנוע, סוכנות הידיעות הסינית דיווחה על הלווייתו של צונג באופן לקוני.
בובאלים
בובאלים (שם מדעי: Alcelaphinae) היא תת-משפחה במשפחת הפריים בה כלולים מיני אנטילופות ממוצא אפריקני החיות בעיקר בסוואנות והאתרים הפתוחים באפריקה.
אנטילופות אלה הם האנטילופות הגדולות ביותר שאינם משתייכות לתת-משפחת הפרים (אך קרובים לקובוס המים ואנטילופת סוס שחורה) והגדול שבהם הוא הגנו הכחול שמגיע לאורך 170–243 ס"מ ולמשקל . אנטילופות אלה רועות יחדיו בעדרים עצומים ונודדים לאורך המישורים בחיפוש מזון ומים.
מיון
סוגים נכחדים:
הבוז למי שיהגה בו רעה
הבוז למי שיהגה בו רעה או ארור החושב אוון (מצרפתית: Honi soit qui mal y pense), הוא המוטו של מסדר הבירית.
מקורו של המוטו מיוחס לפי שמועות לאגדה על ריקוד של המלך אדוארד השלישי עם הרוזנת מסולסברי, אשר במהלכו החליקה הבירית של הרוזנת עד לקרסולה, דבר שגרם לסובבים אותה לצחקק על מבוכתה הגדולה. בצעד של אבירות הלביש אדוארד את הבירית על רגלו שלו והצהיר בקול גדול "Honi soit qui mal y pense", ומאז הפך המשפט למוטו של המסדר.
המוטו מופיע על בירית כחולה המקיפה את המגן בסמל הממלכה המאוחדת לצד "אלוהים וזכותי שלי", המוטו של מלכי בריטניה, החקוק על קלף לבן בתחתית השלט.
פלסטף
פַלְסְטַף (Falstaff), היא אופרה בשלוש מערכות מאת המלחין ג'וזפה ורדי ללברית של אריגו בויטו על פי המחזות נשות וינדזור העליזות, הנרי הרביעי, חלק ראשון והנרי הרביעי, חלק שני מאת שייקספיר. אחרי מקבת' ואותלו, זוהי האופרה השלישית אותה חיבר ורדי למחזה של שייקספיר. זוהי האופרה האחרונה שחיבר ורדי שנכתבה בהיותו בשנות השמונים לחייו. אופרה זו היא הקומדיה השנייה והאחרונה מבין 28 האופרות שחיבר.
מערכה ראשונה
סר ג'ון פלסטף, מוקף בבני לווייתו ברדולפו ופיסטולה. דוקטור קאיוס נכנס ומאשים אותם בשוד, אך פלסטף, המודאג כיצד ישלם את חובו לבעל הפונדק, מסלקו מעל פניו. פלסטף מוסר לברדולפו ופיסטולה שני מכתבים זהים הממוענים לגב' פורד ולגב' פייג', בהם הוא מביע את אהבתו ולכל אחת מהן בנפרד, כאשר הוא אינו חומד אלא את ממון בעליהן. פיסטולה וברדולפו מסרבים להעביר את המכתבים לתעודתם בטענה כי מעשה זה נוגד את ה"כבוד". פלסטף מזלזל בהם ואומר כי "כבוד" אינו נחשב בעיניו (L'onore! Ladri! Voi state ligi all’honor vostro, voi, כבוד! נבלים שכמותכם! הכבוד כובל אתכם..) ומגרש אותם מעל פניו. אליצ'ה ומֶג מקבלות את מכתביו של פלסטף ומשוות אותם. בעצה אחת עם גב' קוויקלי הן מחליטות לנקום בו. באותו הזמן מגיע פורד שהוזהר מפני כוונותיו של פלסטף על ידי ברדולפו ופיסטולה, ומצטרף לנשים בתאוות הנקם. פנטון וננטה מוצאים עצמם לבד, ומתוודים על אהבתם זה לזה. הנשים חוזרות לבית ומטילות על גב' קוויקלי לארגן פגישה בין אליצ'ה לפלסטף. הגברים מגיעים וברדולפו ופיסטולה משתכנעים להציג את פורד לפני פלסטף בשם בדוי.
מערכה שנייה
ברדולפו ופיסטולה חוזרים בשליחות פורד, ומעמידים פנים כאילו הם רוצים לחזור לפלסטף, ומכריזים על בואה של גב' קוויקלי. קוויקלי מוסרת לפלסטף כי אליצ'ה מזמינה אותו לביתה בין שתיים לשלוש. מר פורד נכנס ומציג עצמו כמר פונטנה. הוא מבקש את פלסטף לסייע לו בפיתוי אישה בשם אליצ'ה פורד תמורת כסף. פלסטף מסכים, ומספר ל"פונטנה" כי הוא בדרך לפגישה עם המדוברת. פורד זועם (È sogno o realtà?, הזהו חלום או מציאות?). הנשים מתכננות את הנקמה (Gaie Comari di Windsor, נשות וינדזור העליזות), ומעמידות סל בחדר. גב' קוויקלי מכריזה על בואו של פלסטף, והנשים מלבד אליצ'ה מתפזרות. פלסטף פותח בדברי חיזור בספרו על ההיסטוריה המפוארת שלו (Quand'ero paggio del Duca di Norfolk, כשהייתי הדוכס מנורפוק). גב' קוויקלי קוטעת אותו עד מהרה ומודיעה על בואו של מר פורד. הנשים עוזרות לפלסטף להתחבא בתוך הסל. פורד וחבריו באים לתפוס את פלסטף על חם, ושומעים קול נשיקה מאחורי מסך הנמצא בחדר. פורד הזועם מסיט את המסך ומגלה לתדהמתו את פנטון וננטה מתנשקים. מאחר שהבטיח את ננטה לד"ר קאיוס, משלח פורד את פנטון בכעס, וממשיך לחפש אחר פלסטף. הנשים מורות למשרתים להשליך את תוכן הסל מן החלון, וכך מושלך פלסטף אל תוך התעלה לקול המון מלגלג.
מערכה שלישית
פלסטף המדוכדך מכישלונו מטביע את יגונו בבקבוק יין. גב' קוויקלי מופיעה, ומוסרת לו מסר מאליצ'ה, המאשים את המשרתים בביזיון שחווה, ומבקש אותו להפגש עימה שוב. הפעם נקבע מקום המפגש הרחק מן הבית - ביער וינדזור ליד האלון של הרן הצייד - הצייד השחור. פלסטף מתבקש להגיע מחופש לצייד ולפגוש את גב' פורד בחצות הליל. פלסטף נכנס לפונדק, ואליצ'ה, ננטה ומג, מתכננות את המפגש - ננטה תתחפש למלכת הפיות וקוויקלי לנזירה. הגברים אף הם מתכננים - מר פורד וד"ר קאיוס מסכמים כי בערב יוכרזו אירוסיה של ננטה לד"ר קאיוס שיהיה מחופש לנזיר. אולם גב' קוויקלי שומעת את תוכניתם. פנטון מגיע ושר על אהבתו לננטה (Dal labbro il canto estasiato vola), שמופיעה אף היא ועונה לו בשירה. אליצ'ה ופלסטף מגיעים, ופלסטף לתנות אהבים עם אליצ'ה, אלא שאז יוצאת "מלכת הפיות" עם פמלייתה והם מתחילים להוכיח ולהתעלל בפסלטף. פלסטף מתחנן לרחמים, ומבטיח להיטיב את דרכיו, אך לפתע מזהה את אפו האדום של ברדולפו. המסכות מוסרות, ופלסטף מקבל את המהתלה ברוח טובה. פורד מודיע על הפתעה ומציג זוג העומד להנשא: השניים מחופשים לנזיר ופיה. אליצ'ה אף היא מציגה זוג - גם הוא מחופש. ד"ר קאיוס נדהם לגלות כי בת זוגו היא איננה אחרת מאשר ברדולפו, שלבש אותה תחפושת כננטה. פורד מחליט לתת את הסכמתו לנישואי הזוג שהציגה אליצ'ה - פנטון וננטה. פלסטף מוביל את כולם בפוגה: Tutto nel mondo è burla... Tutti gabbati!, כל העולם מהתלה! אלו הן המילים האחרונות באופרה האחרונה של ורדי.
פלסטף בישראל
פלסטף הוצגה לראשונה באופרה הישראלית ב-5 באוקטובר 1998. בשנת 2007 ביקר אנסמבל של תיאטרון מריאינסקי עם המנצח ואלרי גרגייב מרוסיה וביצע סיבוב הופעות של האופרה, במסגרת בית האופרה הישראלית.
בית עזרא
בֵּית עֶזְרָא הוא מושב הנמצא במישור החוף הדרומי, בין אשדוד לאשקלון, ומשתייך לתנועת המושבים. הוא נקרא ע"ש עזרא הסופר, שעלה לארץ מבבל (458 לפנה״ס בקירוב).
היסטוריה
המושב נוסד על ידי עולים מעיראק ב-28 במרץ 1950, על אדמות הכפר בית דראס שתושביו גורשו במלחמת העצמאות. בתחילה היה המקום מעברה ששמה הזמני היה אשדוד א'. בשנת 1991 החלו לתכנן את שכונת ההרחבה. בהרחבה מתגוררות כ-80 משפחות רובן בני מושב שחזרו לגור במושב.
מדרום למושב בית עזרא נמצאת גבעה 69, ששימשה משלט וזירת קרבות במלחמת העצמאות. בקרבתו נמצא גם גשר עד הלום, שבו נבלם הצבא מצרי בניסיונו לפלוש לתל אביב.
חלק מאנשי המושב מתפרנסים מהפרדסים, לולים, חוות סוסים.
היישוב הוא חלק ממועצה אזורית באר טוביה.
בדיקות יחידה
במחקר ופיתוח, בדיקות יחידה (Unit tests) הן בדיקות ברמת יחידות המערכת הקטנות שמאמתות את פעילותן התקינה של היחידות. בדרך כלל הבדיקה מכסה את יחידת הקוד הקטנה ביותר, שהיא פרוצדורה או פונקציה, אך לעיתים משתמשים בבדיקות יחידה לצורך בדיקה של מודול שלם. הבדיקות נערכות לרוב לאחר הכנת היחידה או לאחר שבוצעו בה שינויים, אך קיימות גם שיטות (כמו פיתוח מונחה-בדיקות) בהן נכתבות בדיקות יחידה בטרם הכנת היחידה, כך שהבדיקה מהווה קריטריון לנכונות היחידה העתידה להיכתב. הרעיון הוא ליצור קבוצה של בדיקות, אשר תכסה את כל פעילות היחידה, והצלחתה תוכיח בוודאות סבירה כי היחידה תקינה. סוג זה של בדיקות מבוצע בדרך כלל על ידי אנשי הפיתוח ולא על ידי משתמשי הקצה.
יתרונות
מטרת בדיקות היחידה היא לבודד כל חלק, ולהראות שכל חלק כזה עובד באופן תקין כאשר הוא עצמאי. בדיקות היחידה מספקות סיכום חד משמעי שהחלק עומד בתנאים בהם הוא אמור לעמוד. התוצאה של בדיקות היחידה מביאה לכמה יתרונות:
מגבלות
בדיקות יחידה לא מבטיחות מערכת תקינה. הן אינן עוסקות בבעיות שילוב, בעיות ביצועים, ובעיות מערכתיות נוספות. כמו כן, בדיקות היחידה לא ישימו בהכרח דגש על קלטים סבירים מצד משתמש הקצה, משום שהן מתוכננות, כאמור, על ידי המפתח. לסיכום, בדיקות אלה יעילות במיוחד אם משתמשים בהן כחלק מפרויקט פיתוח, כהכנה לשלבי בדיקות אינטגרציה ובדיקות מערכת, אך גם במקרה זה מציאתן של בעיות רבות אינה יכולה לשלול את קיומן האפשרי של בעיות נוספות ברמת האינטגרציה וברמת המערכת.
גישות שונות של בדיקות יחידה
קיימות מספר גישות לביצוע של בדיקות יחידה.
בדיקות ידניות מול בדיקות אוטומטיות
בביצוע בדיקות יחידה ניתן להשתמש בכלים אוטומטים המדמים את תנאי הסביבה של המודול, והם מאפשרים ביצוע בדיקות בלחיצת כפתור. לא תמיד מבוצעת ההשקעה הנדרשת בסביבה אוטומטית, ולעיתים ההשקעה אינה משתלמת - וכך נעשה עדיין שימוש בבדיקות ידניות. ראוי להדגיש כי בכל מקרה הגדרת הבדיקות ומימושן הראשוני לא יכול להיות אוטומטי, והוא ספציפי לכל מודול.
בדיקות יחידה בתחום התוכנה
בדיקות יחידה לתוכנה היו בשימוש מאז ימיו הראשונים של התכנות הפרוצדורלי. המתכנת היה כותב לעיתים תוכנית בדיקה שאינה חלק מהיישום על מנת לבדוק נכונות של פרוצדורה. השיטה הייתה ישימה גם בתכנות מודולרי ובכל פרדיגמת תכנות נפוצה מאז, אך חסרונה המרכזי היה נעוץ בקושי לערוך סדרת בדיקות מקיפה המורצת באופן אוטומטי. החל מהעשור הראשון של המאה ה-21 גבר השימוש בחבילות עזר לבדיקות יחידה (Unit testing frameworks), שאיפשרו יצירת תבנית אחידה לכל בדיקת יחידה. ספריות עזר נוספות איפשרו את הגברת הבידוד של כל בדיקה והרצתה בהקשר עצמאי לחלוטין, ללא תלות ביחידות אחרות או בתלויות חיצוניות אחרות דוגמת בסיס נתונים.
בניית בדיקות היחידה באמצעות חבילות העזר מאפשרת אוטומציה מלאה של ההרצה שלהן. בדיקת היחידה נכתבת באמצעות שרותי ספרייה של החבילה המאפשרים לסמן האם הבדיקה הצליחה או נכשלה. כך ניתן להריץ סדרה של בדיקות ולוודא שכולן מצליחות. בשלב ראשון יכולים מתכנתים להריץ בפקודה אחת סדרה של בדיקות השייכות למודולים הנוגעים להם. בשלב הבא ניתן להריץ את כל בדיקות היחידה שנכתבו עבור מערכת במסגרת תהליך בנייה (build) מרכזי. ניתן אף להכשיל בנייה מרכזית במידה ואחת מבדיקות היחידה נכשלת.
Extreme programming
בדיקות יחידה קשורות קשר הדוק ל-Extreme programming, על אף שהן היו בשימוש עוד קודם. פיתוח מונחה בדיקות הוא חלק חשוב ב-Extreme programming ובמסגרתו מפותחת תוכנה במחזורים קצרים בהם נכתבת בדיקת יחידה עבור כל תכונה חדשה ומיד אחריה נכתב קוד התכונה עצמה.
כדורגל שולחן
כדורגל שולחן הוא משחק שולחן המיועד לשניים עד ארבעה שחקנים, המבוסס על עקרונות משחק הכדורגל. המשחק מדמה משחק כדורגל, בין שתי קבוצות של בובות שחקנים המסתובבים על גבי מוטות ומטרתם לפגוע בכדור ולהכניס אותו לשער היריב. באנגלית מכונה המשחק פוסבול (Foosball).
היסטוריה
המשחק קיים בגרסאות שונות כבר משנות ה-90 של המאה ה-19, אולם הוא הומצא כפי שהוא מוכר כיום ב-1921 על ידי הארולד סיריס טורטון (Harold Searles Thorton), ונרשם כפטנט בבריטניה ב-1923. טורטון שהיה אוהד שרוף, רצה להמציא משחק דמוי כדורגל שניתן לשחק בבית. קופסת גפרורים שימשה לו כהשראה. דודו האמריקאי של הארולד, לואיס, הושפע מהרעיון ורשם אותו כפטנט בארצות הברית ב-1927 שם הפך המשחק לפופולרי ביותר.
תיאור
גודלו של שולחן כדורגל מקצועי הוא: 152 ס"מ אורך, 46 ס"מ רוחב ו-80 ס"מ גובה, אולם קיימים גם דגמים מוקטנים המיועדים למשחק נוער וילדים. השולחן תחום מכל צדדיו ולו 8 צירים עם שחקנים, ושני שערים. לצורך "הגשת" הכדור לתחילת המשחק קבועים שני חורים בצידי המגרש דרכם מכניסים את הכדור. כל שחקן שולט ב-4 צירים ועליהם אחד עשר שחקנים המחוברים לציר במותניהם באופן המאפשר לסובב את השחקן. חלוקת השחקנים לצירים:
בעזרת הצירים יכול השחקן להזיז את שחקניו לצדדים ולהגן על השער, או "לבעוט" על ידי סיבוב השחקן.
המשחק נפוץ במועדוני ביליארד, ובמועדוני פעילות לנוער. בהקשר התרבותי המשחק נזכר בסדרה "חברים" כמשחק האהוב על ג'ואי וצ'נדלר.
צביונים
צְבִיּוֹנִים (שם מדעי: Cephalophinae) היא תת־משפחה במשפחת הפריים. גודלם של הצביונים קטן עד בינוני, והם חיים באפריקה באזורים הדרומיים למדבר הסהרה. הצביונים הם חיות ביישניות וחמקניות. מרביתם שוכני יערות, וגם המינים השוכנים באזורים פתוחים יותר נעלמים במהירות בין סבכי השיחים.
גבם מקושת מעט, ורגליהם הקדמיות קצרות מעט מרגליהם האחוריות. הם ניזונים לרוב מעשבים גבוהים, והם אוכלים עלים, נבטים, זרעים, פירות, ניצנים וקליפות. מסיבה זו הם פעמים רבות עוקבים אחר להקות ציפורים או קופים על מנת להשתמש בפירות שהם השאירו אחריהם. לעיתים הם מעשירים את תזונתם בבשר, לרוב חרקים ופגרים. לפעמים הם אף לוכדים מכרסמים או ציפורים קטנות. חלקם אף ניזונים מנמלים.
קרל הרביעי, דוכס לורן
ביוגרפיה
קרל נולד ב-5 באפריל 1604 בננסי, לפרנץ השני, דוכס לורן וכריסטינה מזאלם, בתם של פאול, רוזן זאלם ומארי לה ונור. ב-23 במאי 1621 התחתן קרל עם ניקול ד'לורן, בתם של היינריך השני, דוכס לורן ומרגריטה גונזאגה, אך לא היו להם ילדים.
בשנת 1624 מת חותנו היינריך השני, דוכס לורן, והוא הוריש לקרל ולניקול את הדוכסות, אף על פי שרצונו של רנה השני, דוכס לורן הייתה שהדוכסות תרד ברצף גברי מובהק. בנובמבר 1625 דרש אביו פרנץ את הדוכסות לעצמו, אולם לאחר ששילם את חובות הדוכסות כעבור כמה ימים, הוא התפטר מתפקידו, ומסר את הדוכסות לקרל. בשנת 1631 נטש את אשתו, אולם ניסיונו לגרשה בשנת 1636 נכשל. בשנת 1633 פלש הצבא הצרפתי לדוכסות לורן, בשל תמיכת קרל בגאסטון, דוכס אורליאן, ובשנת 1634 נאלץ קרל להתפטר מתפקידו, ואחיו ניקולאס השני, דוכס לורן עלה לשלטון במקומו. ב-2 באפריל 1637 התחתן קרל עם ביאטריס דה קוסאן, למרות שלא השיג את ביטול הנישואין הרשמי מאשתו הראשונה, ונולדו להם 3 ילדים.
בשנת 1642 הוטל חרם על קרל בשל נישואיו עם ביאטריס דה קוסאן, ובאפריל אותה שנה נפרדו השניים. בשנת 1651 ניגשו לקרל משלחת אירית שחיפשה את תמיכתו להגן על אירלנד מפני פלישת כוחות הפרלמנט של אנגליה. בקיץ 1652 שלח כמה ספינות לסיוע לאירלנד, אולם בשל התנגדות המנהיגים האיריים הוא הפסיק את תמיכתו באירים.
בשנת 1661 פינו הצרפתים את הדוכסות, וקרל חזר לשלטונו. ב-20 במאי אותה שעה התחתן קרל בשנית עם ביאטריס דה קוסאן, על מנת לתת ליליו את הלגיטימיות, אולם ביאטריס מתה כעבור שבועיים. בשנת 1670 שוב כבשו כוחותיו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת את הדוכסות, ובמהלך מלחמת הולנד–צרפת לחם לצד הכוחות האוסטריים ונגד צרפת. בשנת 1675 התחתן קרל עם מארי לואיז ד'אספרימון בת ה-18, אולם לא היו להם ילדים. ב-18 בספטמבר 1675 מת קרל באלנבאך, ואחיינו קרל החמישי, דוכס לורן ירש את תאריו.
משפחתו
ב-2 באפריל 1637 התחתן קרל עם ביאטריס דה קוסאן, ונולדו להם 3 ילדים:
הר כרכום
הר כַּרְכּוֹם (בערבית: גַ'בַּל עִידֵיד או בִּיַאר אל-עִידֵיד) הוא הר בנגב הדרומי, בו התגלו ריכוזים יוצאי דופן של אתרים ארכאולוגיים ואמנות סלע. ההר מזוהה בידי הארכאולוג עמנואל ענתי כהר סיני המקראי, זיהוי שאינו מקובל על רוב הקהילה הארכאולוגית.
מיקום וגאוגרפיה
הר כרכום הוא השם העברי להר גדול ורחב ידיים, שנקרא בעבר בפי הבדואים תושבי האזור "ג'בל עידיד". משמעות השם אינה ודאית: השורש בערבית עשוי להתייחס למילה "עיד" במובן חג, וכן למילה "עדד" במובן מרובה, רב. שמו העברי של ההר ניתן לו לאחר קום המדינה על ידי ועדת השמות הממשלתית. חברי הוועדה הסתכלו על תמונה של ההר על רקע השקיעה ובחרו בשם "הר כרכום", על שם הפרח כרכום שצבעיו הם צהוב ולבן.
ההר ממוקם בנגב הדרומי, בשוליו הצפוניים של נחל פארן, כ-25 ק"מ בקו-אווירי מהקצה הדרומי-מערבי של מכתש רמון. ההר נראה היטב ממרחקים, מן הערבה ומאדום, עד לרדיוס של כ-70 ק"מ ממנו. הר כרכום הוא הר משאר טיפוסי, בו נותרו סלעי משקע גיריים מתקופת האאוקן (טרם נסיגתו של ים טתיס הקדום מאזורי הנגב).
רכס ההר הוא רמה שאורכה כ-9 ק"מ ורוחבה בין ק"מ בודד לשניים. את המשטח המרכזי מנקז נחל אחד, נחל כרכום, שלו ערוצים משניים רבים על פני ההר. הגישה אל ההר קשה משום צלעותיו הזקופות, המתנשאות לגובה של כ-200 מטרים מעל פני סביבתו. שיא גובהו של השטח הרמתי שבראש ההר הוא כ-847 מטרים מעל פני הים.
הממצאים הארכאולוגיים על הר כרכום ובסביבתו
מרבית הסקרים והחפירות הארכאולוגיות בהר נערכו על ידי פרופ' עמנואל ענתי מטעם מרכז קמונו ללימודי פרהיסטוריה (Centro Camuno di Studi Preistorici) בוואל קמוניקה שבאיטליה. ענתי, מקים המרכז, משמש כפרופסור בדימוס לפלאונטולוגיה באוניברסיטת לצ'ה (Università di Lecce) באיטליה.
באזור נחפרו כ-1,200 אתרים, ובמהלכן נמצאו שרידים ארכאולוגיים שרובם מתוארכים לתקופה הפלאוליתית, התקופה הכלקוליתית ולתקופות הברונזה הקדומה ותחילת התיכונה. בנוסף לאתרים אלו הר כרכום וסביבתו הקרובה מלאים בלמעלה מ-40,000 חריטות אמנות סלע, "גני פסלים" ובפסלים אנתרופומורפיים (דמויי אדם).
על פי ענתי המתחם המקודש הפלאוליתי שנתגלה ב-1992 הוא בן יותר מ-30,000 שנה והוא מורכב מארבעים סלעי צור גדולים בעלי צורות טבעיות שנאספו לראש ההר על ידי האדם הקדמון. על הקרקע באזור זה (בשטח של כ-400 מ"ר) נמצאו 220 אבני צור נוספות. אם אכן המתחם המקודש הוא מהתקופה הפלאוליתית התחתונה אזי ייתכן וההר הזה מקודש מהתקופות הראשונות שבהן הגיע אליו האדם. יותר מ-200 אתרים פלאוליתיים נתגלו בהר כרכום שנראה כי היה ממוקם על נתיב נדידה ראשי של האדם הפלאוליתי בין אפריקה לאסיה. בהר נמצאו כלי צור מהטיפוס האפריקני שנעשו בצור מקומי ומתוארכים לתקופה הפלאוליתית העליונה והתיכונה.
האזור ננטש בתקופה הנאוליתית, וחזר להיות פעיל שוב בתקופת BAC (BAC=Bronze Age Complex), כך מכנה ענתי את התקופה החל מחלקה המאוחר של התקופה הכלקוליתית עד סופה של תקופת הברונזה התיכונה א'. בפסגת ההר אתרי קבורה ופולחן, ולמרגלותיו אתרי מגורים/חניה ואתרי פולחן רבים המתוארכים לתקופה זו. על פי ענתי בתקופה זו ההר שימש לפעילות פולחנית נרחבת. לאחר מכן ננטש ההר שוב למשך רוב האלף השני לפנה"ס. ענתי טוען כי הר כרכום היה מרכז פולחני ראשון במעלה באלף ה-3 לפנה"ס, מעין מכה פרהיסטורית שקבוצות גדולות של אנשים באו ובנו את מחנותיהם לרגלי ההר וטיפסו אליו כדי לעסוק בפולחן.
התאוריה של ענתי המקשרת בין הר כרכום להר סיני
ענתי טוען כי בתקופת BAC שימש הר כרכום כהר קדוש. יותר מכך, דמיון בין ממצאים בהר לסיפור המקראי של מעמד הר סיני שכנעו אותו כי הר כרכום הוא לא אחר מאשר הר סיני. ענתי מעלה כמה נימוקים בתמיכה לסברתו.
הר כרכום כמקום יישוב וחניה
לפי ענתי, אם אכן עם ישראל עצר לרגלי ההר הקדוש הוא לא היה היחיד. המקרא רומז לכך:. מן הטקסט משתמע כי על פי המסורת האתר נקרא הר האלוהים לפני שמשה הגיע אליו. ההר המתואר כמצוי על אדמת המרעה של המדיינים היה, כנראה, מקום קדוש לשבטי מדבר שונים (כגון מדיינים, עמלקים וישראלים). ענתי מקשר נתונים אלה אל אתרי החניה שלרגלי ההר.
מיקומו של הר כרכום
נתיבים רבים הוצעו ליציאת מצרים ואף אחד מהם לא כלל את האזור של הר כרכום. ענתי מציע נתיב חדש שכולל את הר כרכום. "על פי התיאור המקראי טענו מספר חוקרים כי יש למקם את הר סיני בצפון חצי האי סיני ולא בדרומו. תיאור הנתיב נמצא במקרא בשני מקומות - בספר שמות ובספר במדבר. לדעת ענתי ניתן לשחזר את הנתיב מארץ גושן להר סיני במידה רבה של דיוק. בספר דברים פרק א', פסוק ב' נאמר: . ענתי מצא כי בדרך מהר כרכום לעין קודרת (קדש ברנע בדעה המקובלת) דרך ג'בל עריף א-נאקה (הר שעיר בזיהויו של ענתי) יש עשר בארות במרחק של 10 עד 15 ק"מ אחת מהשנייה. זהו המרחק המרבי אותו יכולה קבוצה גדולה לעבור ביום, ובסופו של כל יום כזה יזדקקו למים. כך, אם הר כרכום הוא הר סיני המעבר ממנו לקדש ברנע דרך הר שעיר יימשך 11 יום בדיוק.
לפי המתואר בתנ"ך הר סיני ממוקם בין מדבריות צין ופארן וכן בין ארץ עמלק לארץ מדין. בספור של משה במדיין, הר סיני נמצא בקצה אדמת מרעה של המדיינים ועל הדרך בין מקום מגוריו של יתרו לבין מצרים. הר כרכום הוא היחיד בין "הרי סיני" המוצעים שתואם את התיאור. רפידים, המתוארת בתנ"ך כקרובה מאוד להר, מתוארת במקרא כבאר שהיוותה מקור לסכסוך בין עמלקים למדיינים. לפי הטקסט, שני השבטים הופיעו ברפידים ונראה כי היה זה הגבול בין הטריטוריות של שני השבטים. באר כרכום, המצויה 7 ק"מ צפונה מהר כרכום, תואמת תיאור טופוגרפי זה. מרחק ההליכה מהר כרכום לבאר כרכום הוא פחות משעתיים. המקרא מתאר את המדבריות ואזורי השבטים סביב הר סיני. לפי התיאור הר סיני צריך להימצא ליד, או על הגבול בין ארץ מדיין לארץ עמלק. המקרא גם מצביע על כך שהעמלקים אכלסו את אזור הר הנגב המרכזי ואת אזור קדש ברנע, והמדיינים את שני צידי הערבה. הר סיני על פי המקרא אמור להימצא בין שני אזורים אלו, כלומר, באזור הר כרכום. בדיקה מעמיקה של הפרטים הטופוגרפיים במקרא הייתה מצביעה על הר כרכום כהר סיני גם ללא הממצאים הארכאולוגיים.
אמנות סלע
במקום נמצאו חריטות סלע רבות המונות למעלה מ-40,000. זהו המכלול הגדול ביותר של חריטות סלע המוכר בנגב ובסיני, וזמנם החל מן התקופות הפרהיסטוריות עד לעת המודרנית. בשלהי התקופה הכלקוליתית ובתקופת הברונזה הקדומה חלה עלייה במספר החריטות. הציורים נעשו בטכניקה של חריטה בפטינה שעל פני הסלע. חלק מהחריטות מזכירות סצינות מקראיות או מרמזות על אמונה באל אחד, ובהן דמויות אדם העומדות בפני סמלים אבסטרקטיים כמו דמות אדם מתפלל בידיים מורמות העומד בפני פס. לדעת ענתי החריטה מרמזת על פולחן האל המופשט שלא ניתן להביע את דמותו. את חריטת הסלע המתארת נחשים, עקרבים ושרף (לטאה ארסית), מקשר ענתי אל הפסוק. חריטת סלע נוספת, המתארת את המטה והנחש, מיוחסת על ידי ענתי אל הפסוק בשמות ז' ט"ו: . מסגרת מלבנית המחולקת לעשרה חלקים מתארת על פי ענתי את עשרת הדיברות. המסגרת מחולקת ל-2 חלקים, 3 חלקים, 3 חלקים ושוב ל-2 חלקים, ולפי ענתי אלו עשרת הדיברות הנחלקות באופן הבא: חריטות של אליפסה שבתוכה מעגל וסביבו קווים מכונה על ידי ענתי "עין האלוהים".
ממצאים ייחודיים
לרגלי ההר נמצאו 12 מצבות הערוכות בשתי שורות של שש מצבות כל אחת, כשלא רחוק, מצפון, חצר קטנה ובמת אבן. 12 המצבות מסמלות, לדעת ענתי, את 12 שבטי ישראל, כפי שמתואר בשמות כ"ד (ד'-ה'): . על אחת משתי הפסגות של ההר נמצאה נקרה בסלע היוצרת מחסה טבעי. מחסה על פסגת ההר הוא מחזה נדיר בחצי האי סיני. בשמות ל"ג (כ"א-כ"ב), הר סיני אכן מתאפיין בכך:. בנוסף, על הרמה של הר כרכום יש שרידים של מקדש מתקופת ה-BAC עם במת אבן (היכול להיתפס כמזבח) הפונה למזרח. את המקדש מקיפים תילי קבורה בדמות גלי אבנים, גאוגליפים וחרותות סלע, בהן חרותות המתארות עקבות רגלים, הידועות כקשורים בפולחן. בספר שמות יש אזכור של מקדש שנראה על ידי משה על הר סיני -  ושל מזבח. ב-1998 נתגלה טומולוס שנמצא בנקודה הבולטת ביותר על ההר ובו מזבח שעליו אבן לבנה חתוכה בדמות סהר ולידה כלי צור שככל הנראה שמשו לחיתוך האבן. לפני המזבח הובערה אש, ולאחר הטקס האתר כוסה באבנים. לדעת ענתי, הטומולוס הוא גלעד המציין את הקדשת ההר לירח או לאל ירח מתקופת הברונזה הקדומה שנקרא סין. אליבא דענתי הר סיני הוא הר האל סין.
ממצא נוסף הוא אתר יישוב מתקופת הברזל (מהאתרים הבודדים באזור מתקופה זאת), והחרסים שנמצאו זהים לחרסים מאותה התקופה שנמצאו בנגב המרכזי. התקופות הארכאולוגיות המיוצגות בהר כרכום תואמות את הסיפור המקראי: בהתאם למקרא, לאחר שמשה הוביל את בני ישראל הרחק מהר סיני, המבקר הבא בהר סיני היה אליהו הנביא. פער הזמן הארכאולוגי בהר כרכום מסוף תקופת ה-BAC ועד להתיישבות בתקופת הברזל (תקופתו של אליהו לפי ענתי) תואם את סיפור המקרא.
התנגדות לתאוריה של ענתי
רוב רובה של קהילת החוקרים אינו מקבל את התאוריה של ענתי בדבר זיהויו של הר כרכום עם הר סיני. לטענת תומכי התארוך המאוחר או המוקדם של יציאת מצרים, הבעיה העיקרית בתאוריה של ענתי היא פער בין זמן יציאת מצרים המוצעת במאה ה-13 לפנה"ס או מאה ה-15 לפנה"ס, לבין הממצאים הקדומים יותר בהר כרכום מהאלף הרביעי, השלישי והשני לפנה"ס. ענתי גורס כי יש לתארך את סיפור יציאת מצרים לסוף האלף השלישי לפנה"ס, הוא מביא מספר טיעונים כדי לאשש את התאוריה שבה הוא מחזיק. כך לדוגמה הוא טוען שסיפורי האבות משקפים תקופה של שבטי נוודים למחצה, שעוסקים בחקלאות ובעיקר במרעה באזורים פוריים. בתור שכאלה הגיעו למצרים והתיישבו, וקשה לשער שמבחינה פוליטית דבר זה יכול היה להתרחש לאחר השושלת המצרית השישית, כי המשטר בשושלת זו הפך סגור יותר. אורח החיים של תקופת האבות אופייני לתקופה הכלקוליתית ולתקופת הברונזה הקדומה, וקשה לשער שתיאורים מקראיים אלה משקפים תקופה מאוחרת יותר מבחינה אתנולוגית. עוד טוען ענתי כי בכל מזרח סיני ודרום הנגב אין ממצאים המצביעים על נוכחות אנושית במשך המאות ה-13 וה-14 לפנה"ס, ומאידך יש פעילות אנושית ענפה המתבטאת בממצאים ארכאולוגיים רבים בכל אזור המדבר מתקופת BAC, דהיינו מהאלף השלישי בקירוב. ישראל פינקלשטיין תוקף בחריפות את התאוריה של ענתי, וגורס כי תאריך הופעת ישראל בכנען נקבע על ידי נתונים רבים שהצטברו במהלך חפירות וסקרים מרובים והוא כה מבוסס עד כי לא ניתן לערער עליו.
פינקלשטיין טוען עוד כי המקרא מתייחס למספר טופונימים (שמות מקומות) בדרך המסע של יציאת מצרים. מכל הטופונימים המוזכרים ניתן לזהות בוודאות רק שניים: קדש ברנע (עין קודרת) ועציון גבר (ליד אילת של היום). את כל יתר הטופונימים לא ניתן לזהות. מהמקרא עצמו אין שום דרך לקבוע באיזה חלק של המדבריות הדרומיים המשתרעים מהנגב לקצהו הדרומי של סיני מצויים אתרים אלו. כמו כן לא ניתן להסתמך על שמות מודרניים או מאוחרים של הטופונימים הללו מכיוון שלא הייתה במדבר המשכיות יישובית. על כן ההצעות שניתנו לזיהוי על ידי ענתי אינן תקפות. ענתי גם משתמש בשמות כגון "צין" ו"פארן" לאזורים הקרובים להר כרכום בלי לדון בבעיות הקשורות למיקומם. יתר על כן, טוען פינקלשטיין כי החומר התנ"כי קובץ מאות שנים לאחר שהאירוע המדובר קרה, על כן אין אפשרות להתייחס לסיפור תנ"כי זה כאל תיאור היסטורי מדויק. כשמתייחסים למכלול העובדות הזה לא פלא שאין בידינו מידע רב יותר על יציאת מצרים היום מאשר לפני 150 שנה.
אשר לפירושים שנותן ענתי לחריטות הסלע, למצבות ולממצאים האחרים טוען פינקלשטיין כי לא קשה למצוא פירושים מקראיים. דבר זה אפשרי כמעט בכל מקום בדרום: בנגב, במנזר סנטה קתרינה, בצפון סיני ועוד. הפירושים של ענתי, לדעתו של פינקלשטיין, שייכים יותר לתחום האמונה ולא לזה של הארכאולוגיה. ריכוז הממצאים בהר כרכום אינו ייחודי: מצבורי אתרים דומים בגודלם נמצאים בחלקים אחרים בנגב ואף צפיפות הממצאים לקמ"ר גדול יותר באתרים אלו מאשר בהר כרכום. פינקלשטיין מצביע על חוסר היכולת לקבוע תאריך מדויק לחריטות הסלע גם לפי הציורים ובוודאי שלפי הפטינה שקשורה בדברים נוספים מלבד הזמן, לדוגמה: במיקרו אקלים.
לטענתו, לאחר שמתעלמים מהפירושים הדחוקים של ענתי ומהמידע המוטעה, נותרת העובדה כי קיים רכס בנגב עם מצבור רב יותר של אתרי התיישבות אנושית מאשר רכסים הנמצאים בקרבתו המיידית, וכי הר כרכום שונה מרוב חלקי הר הנגב במצבור חריטות הסלע הגדול יותר מבמקומות אחרים. את מצבור החריטות מסביר פינקלשטיין בקיום הנוודי והפסטורלי המצוי בהרי הנגב: אזורים מורמים זוכים לכמויות משקעים גדולות יותר וכך מספקים מרעה גדול יותר לעדרים. בחורף הנוודים משתמשים במרעה שבמקומות הנמוכים ובאביב הם עולים לאזורים הגבוהים יותר. בנגב, בקיץ העדרים נלקחו מזרחה לרכסי הר חריף, הר לוז, הר שגיא והר כרכום. להר כרכום היה יתרון נוסף בדמות באר כרכום שסיפקה את המים לעדרים. זו הסיבה לריכוז הגבוה של אתרי יישוב. גם ההסבר לכמות הגדולה של חריטות סלע טמון בדרך החיים הנוודית. העובדה כי הרכס מוקף במצוקים תלולים הפכה אותו למושך יותר כי כך היה קל יותר לשמור על העדרים. במהלך שהותם של הרועים באתר, הם חרטו ציורים בסלע.
ישנם חוקרים המקבלים את דעת ענתי כי אלו הם ממצאים מימי בני ישראל, אך לא את הזיהוי עם הר סיני, שהרי בני ישראל הסתובבו שנים רבות במדבר גם אחרי שעקרו מהר סיני. בעקבות שמו הערבי של המקום "ג'בל עדיד" זיהה ישעיהו פרס ואחריו לוי ורוטשטיין את ההר דווקא עם חור הגדגד הנזכר כתחנה במסעי בני ישראל.
תיירות להר ותופעת "הסנה הבוער"
המיקום המבודד יחד עם הממצאים הארכאולוגיים העשירים והפולקלור המקשר את הר כרכום עם הר סיני המקראי הפכו את המקום ליעד טיולים עבור מטיילים ישראלים ואף תיירים זרים לא מעטים. בין היתר תופעה אופטית של החזרת אור שמש על אחת מפאות ההר בסמוך ליום הקצר ביותר בשנה זכתה לשם "הסנה הבוער" והפכה לתופעה שמושכת מטיילים רבים להגיע לאזור בדצמבר מדי שנה. תופעה זאת התגלתה ב-2004.
ישראל באולימפיאדת מונטריאול (1976)
משלחת ישראל לאולימפיאדת מונטריאול (1976) כללה 11 ספורטאים ב-9 ענפים האישיים, כמספר הנרצחים בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ארבע שנים קודם, ו-17 שחקני נבחרת הכדורגל אשר העפילה לטורניר האולימפי בפעם השנייה (הראשונה הייתה במקסיקו סיטי ב-1968, בסך הכל 28 ספורטאים (המשלחת השנייה בגודלה עד אז) בעשרה ענפים (שיא באותו זמן). לכל הענפים שהיו במינכן הייתה נציגות (לרוב של ספורטאי אחד) גם במונטריאול, ובכך הוגשמה הבטחתו של שמואל ללקין בטקס האזכרה שנערך באצטדיון האולימפי לאחר רצח י"א הספורטאים שישראל לא תיכנע לטרור ותמשיך את השתתפותה באולימפיאדות.
באולימפיאדה זו השתתפה ישראל לראשונה בענף הג'ודו, בפעם השנייה בהיאבקות, שיט, התעמלות וכאמור כדורגל, ובפעם השלישית בהרמת משקולות. ישראל המשיכה את ההשתתפות הקבועה באתלטיקה, שחייה וקליעה. במשלחת למונטריאול הייתה ספורטאית אחת בלבד שהייתה גם במינכן, האתלטית אסתר רוט-שחמורוב, והיא זו שנשאה את דגל ישראל בטקס הפתיחה. הייתה זו תוצאה ברורה של הטבח, שבעקבותיו פרשו מפעילות רוב הספורטאים שנותרו בחיים. שחמורוב (כפי שנקראה אז), אשר מאמנה עמיצור שפירא היה בין הנרצחים, פרשה אף היא לאחר מינכן, נישאה לפטר רוט וילדה בן (ירון רוט, אשר היה סייף מצטיין), אך שוכנעה על ידי בעלה לחזור לפעילות כאשר הוא משמש כמאמנה.
רוט-שחמורוב, אשר פרשה משלב חצי הגמר בריצת 100 מטר משוכות בעקבות הטבח, השלימה את המשימה שנקטעה במינכן והצליחה להעפיל לריצת הגמר בריצה הזו, בה סיימה במקום הששי עם תוצאה של 13.04 שניות. היה זה הגמר האולימפי הראשון בתולדות הספורט הישראלי, והישגה של רוט-שחמורוב מהווה עד היום הישג שיא במקצועות המסלול באתלטיקה.
נבחרת הכדורגל העפילה עד לשלב רבע הגמר, שם הפסידה לנבחרת ברזיל, והשוותה בכך את הישג השיא שלה מאולימפיאדת מקסיקו סיטי, 8 שנים קודם לכן. בשלב המוקדם סיימה ישראל בתיקו את שלושת משחקיה נגד גואטמלה, מקסיקו וצרפת.
כדורגל
שחקני הנבחרת:
סטלאג 17
סטלאג 17 (אנגלית: Stalag 17) הוא סרט מלחמה אמריקאי משנת 1953 המתרחש במחנה שבויים גרמני במלחמת העולם השנייה.
הסרט מתרחש ב-1944 במחנה שבויים של אנשי חיל האוויר של בעלות הברית מארצות שונות. המחנה נמצא באוסטריה, לא רחוק מהדנובה, והקרבה לשווייץ מעודדת ניסיונות בריחה.
בסרט משתתף הבמאי אוטו פרמינגר בתור מפקד המחנה.
החלק הקומי של הסרט מרוכז בדמותו של אסיר המלחמה סטניסלס "אנימל" קוזאווה (רוברט סטראוס) החולם כל הזמן להיות בין חמוקיה של בטי גרייבל. הוא שיחק באותו תפקיד גם בהפקה בברודוויי.
ויליאם הולדן זכה בתפקידו בסרט זה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 1953 וכן בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה באותה שנה. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (בילי ויילדר) ולפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (רוברט סטראוס).