cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חטיבת אגרוף הברזל
מלחמת ששת הימים
במלחמה זו הייתה חטיבה 200, בפיקודו של מייסדה, אל"ם יששכר שדמי, חלק מאוגדה 31. היא כללה שני גדודי טנקי שוט (גדוד 94 בפיקוד סא"ל אברהם ברעם וגדוד 125 בפיקוד סא"ל אהרן פלד) וגדוד חרמ"ש 61 בפיקוד יהודה ירושלמי. בנוסף, כללה החטיבה פלוגת סיור ויחידות תומכות לחימה. קצין האג"ם היה רס"ן אביגדור (יאנוש) בן גל.
במהלך המלחמה הייתה החטיבה חלק מאוגדה 31, בפיקודו של אברהם יפה, שהייתה מסופחת לפיקוד הדרום. תפקיד האוגדה היה לתקוע טריז בין הדיוויזיות המצריות שהגנו על ציר ניצנה-אבו עגילה-ג'בל ליבני. במלחמה זו כללה אוגדה 31 רק שתי חטיבות: חטיבה 200 וחטיבה 520. חטיבה 520 הועברה לעתודת המטה הכללי וכך נותרה חטיבה 200 היחידה לביצוע המשימה.
ביום הראשון למלחמה הבקיעה החטיבה את שדות המוקשים וחצתה את ואדי חרידין, הקשה למעבר. ביום השני למלחמה בשעות הערב ניהלה החטיבה קרב שריון בשריון עם חטיבת טנקים מצרית באזור ג'בל ליבני.
בימים הבאים נשלחה החטיבה לחסום את מעברי המיתלה והגידי בפני הכוחות המצרים הנסוגים, כוחות החטיבה ביצעו זאת בהצלחה והגיעו ביום הרביעי לתעלה.
מלחמת יום הכיפורים
החטיבה, שמספרה היה כעת 205, בפיקודו של יוסי פלד גויסה כחלק מכוחות אוגדה 146 השייכים לפיקוד המרכז. החטיבה כללה שלושה גדודי טנקי שוט עם מנועי בנזין: גדוד 94 בפיקוד סא"ל גיא יעקובזון, גדוד 125 בפיקוד סא"ל טוביה תורן, (לאחר נפילתו של תורן החליפו סא"ל דוד כספי), וגדוד 61 בפיקוד סא"ל משה מלר.
האוגדה, ואיתה חטיבה 205, הוכפפה לפיקוד הצפון, והחטיבה החלה בתנועה מהימ"ח במחנה עופר לרמת הגולן. גדוד 61 עלה על מובילים ושאר החטיבה נסעה על זחלים לרמת הגולן. ברמת הגולן עבר גדוד 61 לחטיבת קרייתי והחטיבה קיבלה את גדס"ר 288 בפיקוד סא"ל צביקה דהב.
החטיבה השתתפה בקרבות הבלימה ובמתקפת הנגד הישראלית, נלחמה בכוחות הסוריים שכבשו את דרום רמת הגולן וכבשה מחדש את כל השטח שנפל לידי הסורים בשני ימי הלחימה הראשונים. ב-12 באוקטובר הועברה החטיבה לפיקוד אוגדה 210 והשתתפה בקרבות נגד הכוחות העיראקיים במובלעת הסורית.
ב-29 באוקטובר 1973 נשלחה החטיבה לדרום והופקדה על שמירת הגשרים בתעלת סואץ מהצד הישראלי כנגד ארמייה 2. החטיבה הייתה הכוח הישראלי האחרון שפינה את תעלת סואץ באפריל 1974 כאשר פלוגה ג' של גדוד 94 מסרה את אזור גזרת התעלה לכוחות האו"ם במסגרת הסדר הפרדת הכוחות.
מלחמת לבנון
החטיבה, שמספרה שונה ל-514, בפיקודו של אל"ם יורם אלדר, כללה 3 גדודי טנקי שוט - גדוד 9206 בפיקוד סא"ל מנחם לוי, גדוד 9215 בפיקוד סא"ל אורי קפלן, וגדוד 9212 בפיקוד סא"ל דוד ליבנה. החטיבה מופחתת בגדוד אחד, שימשה כעתודה גייסית ונעה ב"ציר ההר". החטיבה הוכנסה לקרב כחלק מ"כוח יוסי" מול הכוחות הסורים בבקעת הלבנון. גדוד השריון 9206 הופעל לצד אוגדת סקל בציר ואדי שבעא.
החטיבה במאה ה-21
החטיבה עברה הסבה בשנת 1998 לטנקי מרכבה, ומשתייכת כיום לאוגדת המפץ. בשנת 2011 שונה מספר החטיבה שוב ל-205, בהתאם למספרה ההיסטורי ממלחמת יום הכיפורים.
בשנת 2015 קיבל גדוד 9206 של החטיבה (לשעבר גדוד 61) תעודת הוקרה כיחידה מצטיינת. בשנת 2019 קיבל גדוד 9215 (לשעבר גדוד 125) תעודת הוקרה כיחידת מילואים מצטיינת.
פדקס
פדקס (באנגלית: FedEx), לשעבר פדרל אקספרס (Federal Express), היא חברת שילוח מטענים שמרכזה בארצות הברית, המציעה שירותי שליחים בארצות הברית וברחבי העולם. החברה מציעה גם שינוע מטענים כבדים, ביבשה ובאוויר, וכן שירות העתקת מסמכים ושירותים לוגיסטיים. "פדקס" הוא קיצור של שמה המקורי של החברה, "פדרל אקספרס".
היסטוריה
החברה נוסדה בשם "פדרל אקספרס" בשנת 1971 על ידי פרדריק וו. סמית בעיר ליטל רוק בארקנסו. בשנת 1973 העבירה החברה את מרכזה העסקי לעיר ממפיס בטנסי, לאחר שרשויות נמל התעופה של ליטל רוק סירבו לספק שירותים למטוסי החברה. המילה "פדרל" בשמה נועדה להדגיש את פעילותה של החברה בכל רחבי ארצות הברית, ולסייע בגיוס חוזים ממשלתיים. החברה החלה לפעול באופן רשמי ב-17 באפריל 1973, עם 14 מטוסי דאסו פלקון 20, אשר טסו ל-25 ערים בארצות הברית. פדקס הייתה הראשונה מבין חברות התעופה למטענים אשר השתמשה במטוסי סילון. היא צמחה מאוד לאחר הדה-רגולציה של שוק הטסת המטענים בארצות הברית. בזכות שיטת הפצת המטענים שלה הפכה פדקס למובילה עולמית בתחומה. רוב פעילות החברה בארצות הברית, בהובלת מטענים בין-לילה, נעשית דרך מרכז המבצעים של החברה בממפיס. לחברה מרכזים נוספים באינדיאנפוליס, ניוארק, אוקלנד, אנקורג' ואליאנס (טקסס). מרכז החברה בקנדה פועל בנמל התעופה הבינלאומי של טורונטו, באירופה פועלת החברה במרכזים: קלן ופריס. מרכז החברה במזה"ת הוא בדובאי ובמזרח הרחוק (אסיה פסיפיק) בגואנגג'ואו שבסין.
באוגוסט 1989 רכשה פדקס את חברת פליינג טייגרס (Flying Tigers), חברת תעופה בינלאומית למטענים. מחברת "פליינג טייגרס" ירשה פדקס את החוזה של צבא ארצות הברית, שנמשך עד אוקטובר 1992, להטסת מטענים ונוסעים בין ארצות הברית לבין בסיסי הצבא מעבר לים. לאחר רכישת חברות נוספות בתחום המטענים והלוגיסטיקה, בשנת 1998, שינתה החברה את שמה באופן רשמי ל"פדקס", אף כי שם זה כבר שימש שנים כשמה הלא-רשמי וכמותג לשירותיה. בשנת 2000 נעלם לחלוטין השם הישן מכל רישומי החברה והיא אימצה את סיסמתה "העולם בזמן" ("The World On Time").
בשנת 2001 רכשה פדקס את חברת אמריקן פרייטוויס (American Freightways), חברה מובילה בארצות הברית בתחום המטענים הקטנים (פחות ממטען משאית שלמה) היא שילבה את פעולותיה של חברה זו עם חברה נוספת בשם ויקינג ויצרה את חברת "פדקס פרייט". בחודש פברואר 2004 רכשה פדקס, במחיר של 2.4 מיליארד דולר, את "קינקוס" (Kinko's), רשת חנויות כלל-ארצית מדאלאס המספקת שירותי הדפסה, שכפול ושירותי משרד.
כמה מסיסמאות הפרסום של החברה השתרשו בתרבות הצרכנית האמריקאית, בהן הסיסמה "בלי פאניקה" שאותה נושאים עובדי החברה בכפתורים על דש בגדם. באירופה סיסמת החברה היא "(נעשה) כל מה שצריך", המתייחסת למאמצים שמתחייבים עובדי החברה לעשות כדי שהחבילה תגיע בזמן.
ב-2016, רכשה פדקס תמורת 4.8 מיליארד דולר את חברת המשלוחים הגלובלית T.N.T שמרכזה בהולנד במטרה לחזק את פעילותה באירופה, בעקבות כך הודיעה פדקס על העברת משרדי המטה האירופי מבריסל להופדורף בהולנד, כמו כן הודיעה החברה על מעבר צפוי למרכז המיון של T.N.T בליאז'.
מתחרותיה העיקריות של פדקס הן DHL, ו-UPS.
יחידות תפעוליות בחברה וסימנים מסחריים
פדקס מאורגנת ביחידות תפעוליות, לכל אחת מהן לוגו משלה. בכל הגרסאות של הלוגו, האותיות Fed הן בצבע סגול. האותיות Ex מופיעות בצבע שונה לכל יחידה תפעולית. בלוגו של החברה כולה מופיעות האותיות Ex בצבע אפור. בלוגו המקורי של החברה האותיות Ex הופיעו בצבע כתום, היום משמש לוגו זה את יחידת "פדקס אקספרס". הלוגו של פדקס, אשר זיכה את מעצביו בפרס על עיצובו, נודע בזכות העובדה כי בין האותיות E ו-x מסתתר סימן חץ המצביע ימינה, עובדה שרבים לא מבחינים בה.
סטארלייט אקספרס
סטארלייט אקספרס (באנגלית: Starlight Express) היא אופרת רוק שהלחין אנדרו לויד ובר, והיא אחד ממחזות הזמר הפופולריים ביותר. ההצגה הועלתה לראשונה בשנת 1984 בווסט אנד בלונדון, ולאחר הצלחתה הועלתה בברודוויי שבניו יורק, בלאס ווגאס, בגרמניה, יפן, אוסטרליה וניו זילנד.
כל הדמויות המוצגות בהצגה הן של קטרי רכבת, קרוניות נוסעים וקרונות משא, אשר אותם משחקים שחקנים הנועלים לרגליהם גלגיליות. העלילה מתארת כיצד הקטרים השונים - קטר דיזל, קטר חשמלי וקטר קיטור - מתחרים זה בזה, כאשר מטרת המרוץ הלא-מוצהרת היא זכייה בליבה של קרונית נוסעים צעירה ויפהפייה, אשר מצידה חושקת בקטר הטוב ביותר, שיהיה לבן-זוגה.
היסטוריה
במהלך שנות השבעים תכנן לויד ובר עיבוד מחזמר לספרי "סדרת הרכבות" מאת הכומר וילברט אודרי, בכיכובו של תומס הקטר. עם זאת סירב אודרי להתיר ללויד ובר להשתמש בדמויותיו בטענה כי לויד ובר רצה "חופשיות רבה מדי" עם תומס ועם שאר הדמויות. אי לכך המציא לויד ובר את הרעיון מחדש כ"סיפור סינדרלה" בו ממלא ראסטי את תפקידה של סינדרלה, גריזבול ואלקטרה הם האחיות החורגות והסטארלייט אקספרס היא הפיה הסנדקית.
מערכה ראשונה
כרוז מרכז השליטה של הרכבות מודיע על פתיחת ליל המרוצים. במסגרת התחרויות יתקיימו מספר מקצים, כאשר המנצח של כל מקצה ישתתף בגמר הגדול. חוקי התחרות קובעים שלכל קטר שמשתתף בתחרות צריך להיות קרון המחובר אליו, והדמויות בהצגה מתייחסות להשתתפות הזוגית במרוץ כאל דייט רומנטי.
לאחר ההכרזה, עולה לבמה גריזבול, ביחד עם החבורה שלו. גריזבול, קטר בעל מנוע דיזל, הוא הקטר הפופולרי ביותר, ובשיר הפתיחה הוא מצהיר, בצורה מאוד שחצנית, על כוונתו להתמודד בתחרות ולנצח בה.
ראסטי, קטר בעל מנוע קיטור, עולה לבמה, וזוכה ליחס שלילי מגריזבול וחבריו, אך הוא מצהיר שיתמודד מולו בתחרות, על אף מנועו המיושן. קרוניות הנוסעים פרל, דיינה, באפי ואשלי, מנסות לשכנע אותו שיוותר, ואז מתגלה כי בעבר פרל, הקרונית היפה והנחשקת ביותר, הסכימה להשתתף עם ראסטי במרוץ (כלומר, לצאת איתו לדייט רומנטי), אך שינתה את דעתה. כל הבנות מציגות את עצמן, ומתארות כיצד הן חושקות בקטר המוצלח ביותר - הקטר שינצח בתחרות, ושעדיין לא ידוע מי זה יהיה.
גריזבול חוזר לבמה, ומראה כיצד הוא מתאמן לקראת התחרות. לאחר מכן, קרונות נוספים עולים לבמה בשיר משותף, ומציגים את עצמם. לבסוף, מגיע קטר חדש ומסתורי - אלקטרה, הקטר בעל המנוע החשמלי. במקצה הראשון של התחרות מנצח גריזבול, אשר השתתף ביחד עם בת-זוגו הקבועה דיינה. בסוף המרוץ דיינה מתלוננת בפני גריזבול שהוא מרמה, ואז גריזבול מחליט לעזוב אותה.
ראסטי נפגש עם פאפא, קטר בעל מנוע קיטור, ומספר לו כי אינו יכול להשתתף בתחרות, כי פרל עזבה אותו. פאפא מציג בפניו את בל, קרונית השינה הבוגרת. פאפא ובל מספרים לראסטי על קטר רכבת מסתורי בשם סטארלייט אקספרס - רכבת חצות. ההתייחסות אל הסטארלייט היא כאל אגדה פנטסטית, שניתן לבחור אם להאמין בה או לא. ראסטי לא מאמין, מתחרה במקצה השני ביחד עם בל, ומפסיד לאלקטרה שהתחרה ביחד עם פרל. פאפא מנסה לגרום לראסטי להאמין בסאטרלייט, ומחליט להשתתף במקצה השלישי של התחרות ומנצח בו, אך מסיים אותו באפיסות כוחות. המערכה מסתיימת בשיר של ראסטי, הקורא לסטארלייט להתגלות בפניו, ולהוכיח אם הוא אמיתי או לא.
מערכה שנייה
לגמר עלו גריזבול, אלקטרה ופאפא, אך משום שפאפא אינו בריא מספיק כדי להתחרות שוב, הוא החליט לתת לראסטי לתפוס את מקומו. שיר הפתיחה של המערכה מציג ויכוח בין כל הדמויות, האם לאפשר או לא לראסטי להשתתף בגמר. בסופו של דבר סי.בי. מצליח לשכנע את גריזבול ואלקטרה להסכים, ובהמשך הוא מגלה את פרצופו האמיתי, כנוכל שזומם להכשיל את ראסטי. דיינה בוכה על כך שגריזבול זרק אותה, ושאר הבנות, בראשן בל, מעודדות אותה, שהיא צריכה להאמין בעצמה.
בחלקו הראשון של מרוץ הגמר ישנו תיקו בין גריזבול, שהתחרה ביחד עם פרל, לבין אלקטרה, שהתחרה ביחד עם דיינה. ראסטי, שהתחרה ביחד עם סי.בי., נשאר הרחק מאחור משום שסי.בי. רימה, והשתמש במעצורים שלו (ברייקסים) כדי להאט את ראסטי.
ראסטי מנצח בתחרות, בשעה שגריזבול, סי.בי. ואלקטרה מפסידים ומתרסקים. אלקטרה, פגוע מההפסד, עוזב בזעם. גריזבול וסי.בי. באפיסת כוחות, לא מצליחים להשתקם. ראסטי יוצא לחפש אחרי פרל, שברחה מן המרוץ באמצע מבלי לגלות מי המנצח.
פרל שרה שיר, בו היא מצהירה על אהבתה האמיתית לראסטי, שמגיע למקום, וביחד הם חוזרים לתחרות, לטקס הניצחון. דיינה מגיעה לעזור לגריזבול הפצוע, ופאפא מציע לו שישדרג את המנוע שלו למנוע קיטור. כל הדמויות פוצחות ביחד בשיר הסיום.
סגנונות מוזיקליים
בהצגה ישנו שימוש בסגנונות מוזיקליים שונים ומגוונים, אשר באמצעותם מתוארות הדמויות השונות.
משמעויות בסיפור
מבנה הסיפור מזכיר סיפורי ילדים כגון פרח לב הזהב, הסיפור שאינו נגמר או הקוסם מארץ עוץ, בו ילד יוצא למסע, רק בשביל לגלות שמה שהוא חיפש כבר נמצא בתוך-תוכו (הארה זו במחזמר חווים ראסטי, פרל ודיינה).
מוסר ההשכל של הסיפור הוא שעליך להאמין בעצמך כדי שתוכל להגשים את חלומותיך. בפעם הראשונה שהמוסר הזה בא לידי ביטוי זה בתחילת המערכה הראשונה, בשיר Call me Rusty, בו ראסטי אומר כאשר הוא יתחרה במרוץ - זו תהיה הוכחה כי עליך להקשיב לחלומות שלך. בתחילת המערכה השנייה, הבנות שרות את השיר (Rolling Stock (Reprise כדי לעודד את דיינה הבוכייה, לאחר שגריזבול עזב אותה. פעם נוספת שהמסר הזה מגיע לידי ביטוי הוא בשיר I Am The Starlight, שבו הסטארלייט אומר לראסטי שעליו להאמין בעצמו, וכך יוכל להגשים את חלומותיו.
בנוסף, ניתן לפרש את הסיפור כהטפה דתית: הגיבור, כישו, צריך לעבור מסלול ייסורים, עד אשר הוא זוכה להצלחה בעקבות גילוי האמונה שלו באלוהים. וכפי שישו חווה בגידה מצד יהודה איש קריות, כך גם סי.בי. בוגד בראסטי. בשיר הסיום של המחזה הדמויות שרות כי הן "ראו את האור". הן מתייחסות אל "האור שבקצה המנהרה" (מטבע-לשון מעולם הרכבות), אולם ביטוי זה גם מתייחס לחיזוק האמונה הדתית בקרב בני-אדם, וחזרתם בתשובה. דבר המקבל חיזוק במיוחד מכך שהשיר מבוצע בסגנון של מוזיקת גוספל, מוזיקת כנסיות פופולרית, בו פאפא כביכול משמש על תקן של כומר, המטיף לקהל המגיע לכנסייה ביום א', וזאת לאחר שהוא עצמו כמעט מת בסוף המערכה הראשונה, אך "חזר לחיים" (כפי שישו חזר מן המתים). מילות שיר זה אף כולל אזכור מפורש של המלאך גבריאל.
שירות הביטחון והביון הכללי (הולנד)
שירות הביטחון והביון הכללי (בהולנדית: Algemene Inlichtingen-en Veiligheidsdienst, בראשי תיבות: AIVD) הוא שמה של סוכנות המודיעין והביטחון של הולנד, המופקדת על איסוף מודיעין פנימי וחיצוני, מודיעין אותות וביצוע תפקידי הגנה על הביטחון הלאומי.
משימה
השירות מתרכז בעיקר במאבק באיומים פנימיים על הביטחון הלאומי, בעוד שירות הביטחון והמודיעין הצבאי (MIVD) מתמקד באיומים בינלאומיים, במיוחד צבאיים ומניעת ריגול זר. השירות אחראי לאיסוף מודיעין ומסייע במאבק נגד איומים זרים ופנימיים על הביטחון הלאומי.
פיקוח ואחריות
שר הפנים הוא האחראי על השירות. בנוסף, תפקידי הפיקוח על השירות מתבצעים על ידי שלושה גופים: השירות מפרסם דו"ח שנתי הכולל את נתוני התקציב שלו.
פעילויות
פעילויותיו העיקריים כוללים:
שיטות וסמכויות
השיטות שלו וסמכויותיו של השירות כוללים:
השירות פועל בקשר הדוק עם שירות המודיעין האזורי (Regionale Inlichtingen Dienst, RID), אשר חברי והם אנשי המשטרה הממונים בכל מחוז משטרתי. השירות גם משתף פעולה עם מעל מאה שירותי מודיעין.
נטען לעיתים קרובות כי להולנד יש את המספר הגדולה ביותר של האזנות ומעקב אחר רשת האינטרנט.
Cobra Gold
Cobra Gold הוא שם-קוד לתרגיל הצבאי הבין-לאומי האסיאתי הגדול בעולם. התרגיל נערך בתאילנד כל שנה.
התרגיל הראשון נערך ב-1982 כתרגיל משותף של צבאות ארצות הברית ותאילנד. משתתפות נוספות קבועות יחסית הן אינדונזיה, יפן, מלזיה, סינגפור וקוריאה הדרומית. בשנת 2014 השתתפה לראשונה גם סין בתרגיל.
מוזמנות קבועות נוספות הן קמבודיה, לאוס, מיאנמר, הולנד, ניו זילנד, רוסיה, דרום אפריקה, סרי לנקה ומזרח טימור.
נתן צבי שקד
נתן צבי שקד (נולד ב-10 באוקטובר 1976) הוא פרופסור מן המניין וראש המחלקה להנדסה ביו-רפואית בפקולטה להנדסה ע"ש איבי ואלדר פליישמן באוניברסיטת תל אביב. חוקר בתחום הביו-פוטוניקה ומערכות אופטיות לדימות מיקרוסקופי וננוסקופי.
ביוגרפיה
שקד נולד בתל אביב וגדל בישראל. את התואר הראשון, השני והשלישי שלו השלים בשנים 2002, 2004 ו-2008, בהתאמה, כולם בהנדסת חשמל ומחשבים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
גווירצטרמינר
גֶווירְצְטְרָמינֶר (נכתב לעיתים גוורצטרמינר או בקיצור גוורץ; בגרמנית: Gewürztraminer) הוא זן ענבים המשמש לייצור יין לבן. מקורו של הזן הוא ככל הנראה מנפת דרום טירול דוברת-הגרמנית שבצפון איטליה.
מקור שמו של הזן הוא בשם הגרמני של העיירה האיטלקית טרמנו (בגרמנית: Tramin an der Weinstraße; באיטלקית: Termeno sulla strada del vin) הנמצאת בצפון איטליה, במחוז טרנטינו-אלטו אדיג'ה ו"גווירץ" פירושו ארומטי או מתובל.
נתן צבי שקד
ביוגרפיה
בשנת 2011, שב שקד לישראל והצטרף כחבר סגל במחלקה להנדסה ביו-רפואית באוניברסיטת תל אביב, בדרגת מרצה בכיר. בשנת 2015 – קודם לדרגת פרופסור חבר, בשנת 2019 – קודם לדרגת פרופסור מן המניין, ובמרץ 2022 – התמנה לראש המחלקה להנדסה ביו-רפואית.
גווירצטרמינר
זן הגווירצטרמינר הוא מוטציה ארומטית של זן הסאבנין רוז ומכונה גם סאבנין רוז ארומטי. הזן נוצר במאה ה-19 בחבל אלזס שבצרפת ומשם הוא נדד לגרמניה ולאוסטריה. כאשר גם הסאבנין רוז וגם הגווירצטרמינר כונו שם בשם טרמינר, הדבר יצר בלבול בין שני זנים אלו.
נתן צבי שקד
מחקר
שקד עומד בראש קבוצת מחקר גדולה העוסקת במיקרוסקופיה, ננוסקופיה ואינטרפרומטריה אופטיות ביו-רפואיות (בראשי תיבות באנגלית – OMNI). קבוצתו מפתחת כלים ניסויים ואנליטיים לצורך דימות תלת-ממדי תוכני-כמותי של תאים ביולוגיים, ללא צביעה כימית העלולה להזיק להם, המשתלבים בצורה ייחודית עם שיטות בינה מלאכותית בעזרת למידה עמוקה.
גווירצטרמינר
הזן מהווה 20% מהכרמים באלזס (25,000 דונם), ועד שנות התשעים גדל רק שם. במהלך שנות התשעים החלו לגדל את הזן גם מחוץ לאלזס בעיקר בגרמניה (7,000 דונם), באוסטריה (5,000 דונם) ובאיטליה (2,000 דונם). הזן גדל גם מחוץ לאירופה בארצות הברית (25,000 דונם), באוסטרליה (6,000 דונם) ובדרום אפריקה (3,000 דונם). בישראל מגדלים את הזן בעיקר ברמת הגולן בו תנאים דומים לתנאי הגידול של הזן באלזס.
נתן צבי שקד
מחקר
בין הפיתוחים הטכנולוגיים בקבוצתו ניתן למנות פיתוח מודולים אינטרפרומטריים והולוגרפיים קליניים שמאפשרים צילום של תאים ביולוגיים ללא צביעה כימית ועם קונטרסט כמותי, שאותם ניתן למקם אותם חיצונית למערכות מיקרוסקופיות קיימות, ושאינם דורשים תנאי יציבות מכנית או כיוון מחמירים כפי שמתקיים במערכות אינטרפרומטריות רגילות; פיתוח כלי למידה עמוקה עבור סיווג של תאים ביולוגיים וצביעתם הווירטואלית על סמך המידע העמוק המופק; טומוגרפיה אופטית לצורך דימות תלת־ממדי מהיר של תאים חיים בעזרת מקדם שבירה; וננוסקופיה אינטרפרומטרית של תאים ביולוגיים ואלמנטים דקים אחרים.
הנרי קוב
הנרי קוב (באנגלית: Henry N. Cobb; 8 באפריל 1926 – 2 במרץ 2020) היה אדריכל אמריקאי ושותפו הראשי של איי אם פיי במשרדם "פיי, קוב, פריד ושות'", אחד ממשרדי האדריכלות החשובים בעולם.
נתן צבי שקד
מחקר
שני יישומים רפואיים מרכזיים במחקרו הם דימות כמותי, ניתוח ובחירה של תאי זרע להפריה חוץ-גופית (יישום אשר התגבש לכדי חברת QART Medical אותה ייסד) ודימות וניתוח בזרימה של תאי סרטן בביופסיות נוזליות, כגון מציאת ואבחון תאי סרטן בדגימות דם.
גווירצטרמינר
הגווירצטרמינר הוא גפן חזק אך אשכולותיו נוטים להתנתק מהגפן והוא רגיש מאוד למחסור בכלורופיל וליובש אך עמיד מפני קור. עליו קטנים וכך גם האשכולות שבצבע זהוב. החולשה הפיזית של הגפן מפוצה ברמת סוכרים גבוהה בענביו.
הנרי קוב
ביוגרפיה
קוב נולד בבוסטון. הוא היה בוגר אוניברסיטת הרווארד ובית הספר הגבוה לעיצוב של האוניברסיטה, והוא כיהן בין 1980 ל-1985 כראש המחלקה לאדריכלות באוניברסיטה. נוסף לכך, הוא החזיק בתואר כבוד ממכללת בודווין.
נתן צבי שקד
מחקר
שקד הוא מחבר של מעל 100 מאמרים אקדמיים בעיתונים מדעיים מובילים ומעל 170 מאמרים בכנסים. הוא ממציא של מספר פטנטים, ושימש כעורך-שותף של ספר מדעי בתחום מיקרוסקופיית הפאזה לשימושים ביו-רפואיים. שקד מכהן כראש הכנס השנתי לדימות וחישה ביורפואיים ללא סימון (SPIE LBIS) המתקיים מדי שנה בסן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית, ועמית בקהילה האמריקאית לאופטיקה (OPTICA Fellow) וכן בקהילת הבינלאומית לאופטיקה ופוטוניקה (SPIE Fellow).
גווירצטרמינר
היין שנוצר מענביו של הגווירצטרמינר עשיר בסוכר ובעל טעמים ארומטיים הדומים לוורד ולליצ'י. בדרך כלל מייצרים מזן זה יין לבן חצי יבש (מכונה: יין גוורץ).
הנרי קוב
ביוגרפיה
נפטר ב-3 במרץ 2020.
מורמנסק (מחוז)
מחוז מורמנסק (ברוסית: Мурманская область; תעתיק: מורמנסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי הצפון-מערבי. המחוז גובל עם פינלנד ונורווגיה.
המחוז הוקם ב-28 במאי 1928. המחוז נמצא בשטח של חצי האי קולה, וברובו מעבר לחוג הקוטב הצפוני. המחוז נמצא על שפת הים הלבן וים ברנץ.
מבחינה אדמיניסטרטיבית המחוז מחולק ל-6 אזורים וכ-20 אזורים עירוניים.
שטח חצי האי קולה היה במחלוקת בין נורווגיה לבין רפובליקת נובגורוד. בהתאם להסכם משנת 1326 השליטה באזור עברה לרוסים. בהמשך השטח היה חלק מנסיכות מוסקבה. לאור ריחוקה ממרכז המדינה ותנאי אקלים קשים אוכלוסיית האזור הייתה דלה. תנופת הפיתוח חלה בתחילת המאה ה-20 עם הקמת מסילת רכבת לכיוון סנקט פטרבורג והחלטה על הקמת נמל חדש באזור מורמנסק של היום.
דמוגרפיה
הרוסים מהווים כ-89% מאוכלוסיית המחוז. בנוסף לכך, ניתן לציין את האוקראינים (4.8%). עמי הצפון (קרלים ופינים) מהווים כ-0.3% מאוכלוסיית המחוז. העיר הגדולה - מורמנסק ובה מתגוררים כ-317 אלף תושבים.
כ-90% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים.
כלכלה
בשטח המחוז נמצאים מרבצים של אפטיט, ברזל, ניקל, ונחושת. בים ברנץ נמצאים שדות נפט וגז טבעי.
בשטח המחוז נמצאת תחנת כוח גרעינית הצפונית בעולם. בעיר מורמנסק יש נמל חשוב המהווה גם בסיס של הצי הרוסי.
טולי ליבגוט
טולי ליבגוט (נולד ב-6 בפברואר 1970) הוא שחקן כדוריד ישראלי, ששיחק בתפקיד השוער בהפועל קריית אונו.
חייו
ליבגוט הוא יליד ריגה, לטביה. בילדותו שיחק כדורסל. לאחר שירותו הצבאי שיחק במכבי רחובות, ולאחר מכן באס"א תל אביב, רמת השרון, הפועל ראשון לציון (במשך שנה), א.כ. נס ציונה (במשך שלוש שנים), ומכבי קריית שרת חולון.
את דרכו החל בנוער של הפועל ראשון לציון בה גדל במחלקת הנוער וכאשר היה בן 17 היה שותף לזכייה הראשונה של הפועל ראשון לציון באליפות, לאחר שירותו הצבאי חתם ליבגוט במכבי רחובות, בה היה שותף להישארות המועדון בליגה. לאחר שנתיים במכבי רחובות חתם בא.כ. נס ציונה בה שיחק במשך שלוש שנים ולאחר מכן חתם בקבוצת אס"א תל אביב בה שיחק במשך חמש שנים, וסייע הוביל לצמרת ליגת העל בכדוריד, אך לא זכה עימה בתארים. לאחר מכן חתם ברמת השרון, ובהמשך בהפועל ראשון לציון, בה שיחק עונה אחת שכללה הופעות שיחקה בליגת האלופות בכדוריד, אך לא זכה עימה בתארים. בשנת 2002 חתם ליבגוט בא.כ. נס ציונה, אותה הוביל לגמר הגביע לאחר שעצר פנדל ניצחון לעידן מימון בחצי הגמר, כאשר נותרו 30 שניות לסוף המשחק, והעלה את נס ציונה לגמר הגביע בו הפסידה למכבי ראשון לציון. ב-2007 חתם ליבגוט במכבי קריית שרת חולון, ביחד עם אחיו דני ליבגוט, לאחר מכן חזר לא.כ. נס ציונה ואחר כך חזר לשחק בשירותיה של במכבי קריית שרת חולון. בעונת 2014\2013, לאחר שמכבי קריית שרת חולון עלתה לליגת העל סיימה הקבוצה במקום ה-6, בזכות הופעות טובות של טולי ליבגוט וירמי סידי ובה אימן דני ליבגוט. במשך מספר עונות הוביל את מכבי קריית שרת חולון להישגים יפים למרות מעמדו של המועדון.
טולי ליבגוט הודיע כי עונת 2017\2018 תהיה עונת פרישה.
טולי נחשב לאחד השוערים הישראלים הטובים שהיו בארץ. בנו החורג, מושיקו אלימלך הוא שוערה של הדאבליסטית הפועל ראשון לציון.
בנו חן ליבגוט, משחק בעמדת הקיצוני במועדון כדוריד חולון.
דוד יורצ'נקו
דוד ויקטורוביץ' יורצ'נקו (ברוסית: Дави́д Ви́кторович Ю́рченко; נולד ב-27 במרץ 1986, באשגבאט, טורקמניסטן הסובייטית, ברית המועצות) הוא כדורגלן ארמני-רוסי.
קריירה
בשנת 2004 שיחק במועדון מהליגה השנייה "טיטאן מוסקבה", לאחר מכן עבר לשנתיים למועדון מטאלורגס מליאפייס, לטביה.
ב-2007, הצטרף למועדון "דינמו מינסק" (והופיע ב-11 משחקים בליגת העל הבלארוסית).
בתחילת 2008 הוא הוזמן למועדון ליגת העל הרוסית "קריליה סובייטוב סמרה", ב-8 בפברואר השוער חתם לארבע שנים. ב-6 באוגוסט 2008 הוא עשה את הופעת הבכורה שלו בשלב 16 האחרונות בגביע רוסיה 2008/09 במשחק נגד גזוביק אורנבורג. בליגת העל הופיע לראשונה ב-13 במרץ 2010 במשחק נגד "זניט".
ב-4 ינואר 2012 חתם על חוזה עם "מורדוביה". ב-22 ביוני 2013 חתם על חוזה עם מועדון "אופה". במהלך עונת 2014/15 יורצ'נקו הוכתר 5 פעמים רצופות כ"שחקן החודש" ואוהדי אופה בחרו בו לשחקן הטוב ביותר בקבוצה. בפברואר 2016 הוא עבר לאנז'י מחצ'קלה בהשאלה. בקיץ 2016, חתם על חוזה לשלוש שנים עם המועדון.
לקראת עונת 2017/18 הצטרף למועדון "טוסנו". ב-18 באפריל 2018 עזר ל"טוסנו" לנצח את ספרטק מוסקבה בחצי הגמר של גביע רוסיה 2017/18, לאחר שבלם את בעיטות העונשין של פרננדו ודניס גלושאקוב בשלב בעיטות ההכרעה. חוזהו בטוסנו הסתיים במאי 2018.
ביוני 2018 חתם ביניסיי קרסנויארסק, העולה החדשה לליגת העל הרוסית בכדורגל, אך גם בה לא שיחק יותר מעונה אחת.
ב-22 בינואר 2020 חתם בשחטאר קאראגנדי מליגת העל הקזחית בכדורגל. בתום שנה עבר לארמניה בה חתם בינואר 2021 בקבוצת אלשקארט מהליגה הארמנית.
רוברט בארנס
רוברט בארנס (באנגלית: Robert Henry Barnes; 2 באוקטובר 1849 – 1916) היה שחמטאי בריטי-ניו זילנדי.
קריירה
בשנת 1880 הפסיד בארנס בניו-יורק בדו-קרב לאז'ן דלמאר -7 +0 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). לאחר מכן שיחק בתחרות פרנקפורט 1884 וסיים במקום הרביעי עם 7.5/11. במוקדמות תחרות פרנקפורט 1887 סיים במקום הראשון עם 8/9 ובגמר הגיע למקום ה-5-6. במוקדמות תחרות לייפציג 1894 סיים במקום הראשון עם 5/5 ובגמר חלק מקום 3-5 עם 4/7. באליפות גרמניה העשירית ניצח עם 10.5/14. בארנס השתתף באליפויות ניו זילנד- בשנת 1911 הגיע למקום השביעי עם 5/10, בשנת 1913 הגיע למקום הרביעי עם 7.5/11 בשנת 1914 למקום השני עם 10/14 ובשנת 1915 למקום השני עם 9/10.
משפחת אלעזר
משפחת אלעזר היא משפחה יהודית-ספרדית.
ספרד
משפחת אלעזר הייתה מבין "פורעי המס" (גובי המיסים) בעיר סרגוסה שבחבל אראגון. לפי ספרו של חיים ביינרט הם נזכרים בכתובים החל מאמצע המאה הי"ג. כמשפחות רבות של גובי מיסים, גם הם חתרו להשפעה וסמכות בקרב בני קהילתם. ישנה סברה כי מקור המשפחה הוא ברבי אלעזר שהגיע לספרד לאחר חורבן בית שני. בהיותה בספרד עסקה המשפחה בתחומי קודש וחול, חלק מבני המשפחה עסקו בכספים וחלקם אף הגיע לשרת בחצרם של מלכי אראגון וקסטיליה, אחד המפורסמים בהם היה דון יהודה אלעזר חצרן ומנהיג הקהילה היהודית של קטלוניה.
לאחר גירוש ספרד
עם גירוש ספרד היגר הענף הראשי של משפחת אלעזר מזרחה, בתחילה עבר חלקם לדרום איטליה. אך ב -1510 גורשו היהודים מאזורים אלו. הם פנו לסלוניקי. בשנת 1534 משפחת אלעזר נרשמה כמי שהקימה את בית הכנסת אוטרנטו בעיר. במשך כמעט ארבע מאות שנים הייתה קשורה המשפחה בחיי העיר סלוניקי, למרות העובדה שהיו ענפים של המשפחה אשר התיישבו ברחבי הבלקנים. בעיקר בארצות כמו יוגוסלביה ובולגריה. בשנת 1755 היגר האנוס יצחק אלעזר מחצי האי האיברי לניופורט שברוד איילנד, ארצות הברית, שם שבה משפחתו ליהדות ועזרה לבנות שם את הקהילה היהודית. במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית עברו לצ'ארלסטון שבדרום קרוליינה.
הענף היוגוסלבי
דוד אלעזר, נולד בשנת 1790 בקיוסטנדיל שבבולגריה. בסביבות 1820, נשלח דוד על ידי הממשלה העות'מאנית לסרייבו לעבוד בתפקיד וסל, הוא השאיר את אשתו עם כמה ילדים ונתן לה גט על תנאי, אשר אמר כי אם הוא לא חוזר תוך זמן מסוים, היא נחשבת גרושה ויכולה להתחתן שוב ללא תשלום מזונות. הוא בא לסרייבו שם הפך לחבר בקהילה היהודית, שם נישא לבחורה צעירה, בת 17, ונולדו להם ארבעה בנים. האגדה אומרת כי הבן מנישואיו הראשונים של דוד בבולגריה, הלך בעקבות אביו אל סרייבו על מנת לחפשו ולהתחקות אחריו. הוא ביקר בבית האב. אך האב לא היה שם באותו הרגע. אשתו פתחה את הדלת, וכשהיא ראתה את האיש הצעיר העייף מן המסע הארוך (בלי לדעת במי מדובר), היא הזמינה אותו, הציעה לו לרחוץ את רגליו והכינה לו ארוחת ערב. היא אמרה, כי בעלה יחזור מאוחר מדי. הבן היה מאוד נרגש מחסדיה של אשת האב, עד כי עזב את סרייבו כחבר טוב, על אף שמטרתו הייתה בהתחלה שונה. דוד אלעזר הוא אבי סבו של הרמטכ"ל לשעבר דוד אלעזר.
הענף הסלוניקאי
לאחר שהות של כ-350 שנה בסלוניקי, עלה ר' יצחק אלעזר עם משפחתו לארץ ישראל בשנת 1878 והשתקע בעיר העתיקה בירושלים. בנו, חכם יהודה אלעזר הנהיג את קהילת יהודי מונסטיר בירושלים. חכם יהודה נשא לאשה (שנייה, לאחר מות אשתו הראשונה) את נעמה (נעמצ'י) לבית אבולעפיה מגליפולי שבטורקיה. שתי בנותיו של ר' יצחק עבדו כתופרות והיו מהראשונות שהשתמשו במכונות תפירה בעיר.
ככל שידוע, נספו כל בני המשפחה שנותרו בסלוניקי בשואה עם שאר יהודי העיר, לבד משני בני משפחה שאימם נישאה ליהודי מאיטליה, וניצלו בזכות אזרחותו. האחרון מבני המשפחה בארץ שפגש בהם היה אברהם (אלברט) אלעזר, בנו של חכם יהודה, שביקר את משפחתו בשנות העשרים של המאה העשרים.
הענף מהרפובליקה הדומיניקנית
בתקופת הגירוש, לא עזבו כל בני המשפחה, וחלקם הפכו לאנוסים. לפחות חלק מאלו היגרו לפורטוגל (כדוגמת אותו יצחק אלעזר המוזכר לעיל). לאחרונה נודע כי חלק מאלו היגרו מאוחר יותר לאי היספניולה, בו שוכנים היום האיטי והרפובליקה הדומיניקנית. היום נמצאים חלק מבני המשפחה בתהליך חזרה ליהדות, ואחד מהם אף קיבל הסמכה מהרבנות בארץ כשוחט. יהונתן אלעזר-ד'מוטה, המתגורר בסנטו דומינגו ברפובליקה הדומיניקנית ומשמש שם ראש ישיבת "נדחי ישראל". בנוסף לכך פיתח אלעזר-דמוטה ענף מוזיקלי הנקרא בפיו "Sephardic Jazz".
פרסי המוזיקה האמריקאית 2012
טקס פרסי המוזיקה האמריקאית ה-40 התקיים ב-18 בנובמבר 2012 בתיאטרון נוקיה לייב, לוס אנג'לס, קליפורניה, תוך הכרה באמנים ובאלבומים הפופולריים ביותר בשנת 2012. המועמדים הוכרזו באופן רשמי בשידור חי ב-9 באוקטובר 2012 על ידי כריסטינה אגילרה. טקס הפרסים היה ללא מנחה ושודר ברשת ABC. ג'סטין ביבר זכה בשלוש המועמדויות שלו, בעוד שריהאנה וניקי מינאז' הועמדו ארבע פעמים. קייטי פרי זכתה בשני פרסים, תוך שטיילור סוויפט ואדל זכו בפרס אחד.
מכתש קלאופטרה
מכתש קלאופטרה הוא מכתש פגיעה בעל טבעת כפולה ובקוטר 105 ק"מ, על כוכב הלכת נוגה. המכתש נקרא על שם מלכת מצרים העתיקה המפורסמת קלאופטרה.
המכתש ממוקם ברכס ההרים אישתאר טרה הרכס הגבוה ביותר בנוגה, בסמוך להרי מקסוול, בקואורדינטות 65.90 צפון ו-7.00 מזרח. המכתש הוא מאפיין נוף בולט ויחודי בסביבתו ונוצר ככל הנראה בעקבות פגיעת מטאוריט על פני ההר בסמוך למורדות הדרום מערביים.
בהתבסס על צילומים ראשונים של הגשושיות ונרה 15 וונרה 16 מכתש קלאופטרה נחשב בעבר קלדרה וולקנית. סריקות מכ"ם ברזולוציה גבוהה שנעשו על ידי הגשושית מגלן הראו כי זהו מכתש פגיעה בעל אגן פנימי וחיצוני, ופני שטח מחוספסים מסדרה של פגיעות כתוצאת מהעפת סלעים עם הפגיעה.
צילומי המכ"ם ממגלן מציגים את אזור הרצפה המרכזית שמופיע כהה, עקב כיסויו באבק דק המחזיר רק מעט קרינה במכ"ם. מעבר לטבעת הפנימית של המכתש, קיים כיסוי אפל של חומר פליטה, המייצג שכבות חלקות יותר יחסית. כיוון שהן מחזירות מכ"ם טוב יותר, האזור נראה בהיר יותר. שטחי הפריפריה של המכתש מאופיינים בתנאי שטח קשים וניתן לראות בהם מה שנראה כזרימה דמוית לבה כנראה מהתכת פני השטח בעת פגיעת המטאוריט שיצר את המכתש לפני כ-300 מיליון שנים.
Superg!rl
Superg!rl הוא שיר באנגלית שנכתב והולחן על ידי דימיטריס קונטופולוס וקבוצת המפיקים המוזיקליים "ארקייד" ובוצע על ידי סטפניה ליבראקאקיס.
השיר נבחר לייצג את יוון באירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד, במסגרת ועדת הבחירה הלאומית של רשות השידור היוונית. זהות המבצעת והשיר נחשפו ב-3 בפברואר 2020.
ב-18 במרץ 2020 בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בעולם, הוחלט לבטל את אירוויזיון 2020.
פלאומגנטיזם
פלאומגנטיזם הוא תחום לימוד בגאולוגיה העוסק בחקר עברו של השדה המגנטי של כדור הארץ כפי שנשמר במינרלים מגנטיים לאורך זמן. המחקר בתחום זה הגיע לידי השערה כי השדה המגנטי של כדור הארץ משתנה בצורה ניכרת הן בכיוונו והן בגודלו לאורך הזמן.
לימוד השדה המגנטי ההיסטורי מתבצע על ידי מדידת הכיוון המגנטי של מינרלים וסלעים כפי שהוטבע בהם בעת היווצרותם. נבדקים מדגמים מסלעים המצויים בשכבה, שמועד היווצרותה נקבע על פי קריטריונים מקובלים. תוצאות הבדיקה מאפשרות להעריך את מאפייני השדה המגנטי של כדור הארץ בזמן שהתגבשו.
שינויים בשדה המגנטי של כדור הארץ
לכדור הארץ שדה מגנטי, וקטביו קרובים כיום לקטבים הגאוגרפיים של הכדור: הקוטב הצפוני והקוטב הדרומי. הקטבים המגנטיים ועצמתם משתנים עם הזמן, ונמדדים באופן יומי. נראה שבמאפייני השדה חלים שינויים גדולים על פני טווחי זמן גאולוגיים, המגיעים אף להיפוך הקטבים המגנטיים. כיוונו של הצפון המגנטי (יחסית לצפון האמיתי) נקרא נטייה מגנטית.
הנטייה המגנטית בארץ ישראל בשנת 2006 היא 3.6 מעלות מזרחה. היא גדלה לאורך השנים, כאשר בשנת 1976 - השנה הראשונה בה בוצעו המדידות הארץ - הייתה 2.6 מעלות מזרחה. הבדלים בנטייה קיימים בין אזורי הארץ. מידת הנטייה מן האופק של השדה המגנטי נקראת אינקלינציה והיא משתנה מכאפס בקו המשוה עד 90 מעלות - כלפי מעלה - בקוטב המגנטי הדרומי ועד 90 מעלות - כלפי מטה - בקוטב המגנטי הצפוני.
השתמרות נתוני השדה המגנטי בסלעים
בסלעים רבים יש כמות זעירה של מינרלים מגנטיים (כמו מגנטיט והמטיט), השומרים על נתוני השדה המגנטי כפי שהיו בזמן היווצרותם. המינרלים "מסתדרים" בהתאם לכיוון השדה תוך התגבשות הלבה לסלע געשי או תוך שקיעה על קרקעית של סביבה מימית בסלעי משקע. כך נוצרת בסלע מגנטיות מסוימת, שהיא תוצאה מצטברת של גבישים מגנטיים זעירים רבים.
מגנטיות זו מוטבעת בסלע ואינה משתנה עוד אלא אם הסלע מתחמם עד לנקודת קירי - שבה הוא מאבד את התכונות המגנטיות. טמפרטורות קירי של ברזל היא 770 מעלות צלזיוס ושל ניקל - 360.
במחקר פלאומגנטי נדגמים סלעים מתאימים, תוך קביעה מדויקת של הכיוון שלהם. הכיוון המגנטי של המדגמים - שנקבע בעת היווצרותם - נבדק במעבדה באמצעות מכשור רגיש. הכיוון המגנטי כולל את זווית הנטייה המגנטית ואת זווית הנטייה מאופק השדה המגנטי, כך שניתן להשוות את הכיוון המגנטי הנוכחי של הבלוק ממנו נלקח המדגם ביחס לכיוון המקורי. אם השינוי בכיוון מיוחס לפעילות טקטונית, ניתן לשחזר את מגמת הפעילות ואת עצמתה.
חקר האדם הקדמון
כיום נעשה שימוש בפלאומגנטיזם לצורך חקר שרידי האדם הקדמון ברמות הבזלתיות של מזרח אפריקה לאורך השבר הסורי-אפריקני. כיוון השדה המגנטי המוטבע בסלעי הבזלת מאפשר לתארך את הממצאים בדיוק רב וכך לקבוע את תקופת התקיימותם של מיני הומינינים קדומים.
חקר תופעות קדמוניות אחרות בארץ ישראל
מי שנחשב לאב המייסד של המחקר הפליאומגנטי בישראל הוא פרופ' חגי רון, שהקים את המעבדה הראשונה בארץ לחקר הפליאומגנטיזם. בתחילה שכנה במכון הגיאופיסי לישראל ואחר כך, רון העביר אותה למכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים.
באוגוסט 2020 פורסם, ששוחזר השדה המגנטי מיום חורבן בית המקדש הראשון. מדובר במחקר משותף לאוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית ורשות העתיקות. החוקרים הגיעו לממצאיהם על בסיס ניתוח שרידי מבנה גדול שקרס בזמן חורבן הבית. עבודה זו היא דוגמה מובהקת למחקר בין תחומי, ולשיתוף פעולה של ארכאולוגים עם גאופיזיקאים, כאשר הארכאולוגים מביאים את התמונה ההיסטורית ולעיתים גם את התיארוך, והגאופיזיקאים עוסקים בניתוח מסוג אחר של השרידים שנמצאו בחפירה.
הרי השומרון
תצפיות פלאומגנטיות בסלעים געשיים וגיריים מאפשרים שיחזור היסטוריה טקטונית. יעקב מימרן וגדעון בר מהמכון הגיאולוגי לישראל בדקו את התפתחות ההעתקה בקמר הפריעה במזרח השומרון. הקמר התאים למטרה שכן הטור הסטרטיגרפי החשוף - השכבות הגלויות - כולל סלעים בעובי העולה על 2,500 מטר השייכים לחבורת ערד מגיל היורה ולחבורות: כורנוב, יהודה, הר הצופים, עבדת, טבריה וים המלח מגיל הקרטיקון ועד להווה.
במחקר הראשוני נבדקו רק סלעים געשיים, שלהם תכונות מגנטיות ברורות יותר מאשר לסלעי משקע. הסלעים שייכים לתצורת תיאסיר מגיל קרטיקון תחתון, הכוללת שני שפכי בזלת שונים לפחות, ומהבזלת התיכונה שגילה מיוקן עליון. מדגמים הוצאו מ-24 אתרים בארבעה ריכוזים עיקריים: באזור ואדי מאליח ובין מרמא פיאד וסדת א-טליב שבשולי בקעת הירדן.
החוקרים מסכמים: "קמר הפריעה התנהג כבלוק 'עצמאי'". רוטציה של בלוקים בקמר תוך תזוזה ימינה על העתקים בין הבלוקים תואמת מבחינה טקטונית את התנועה האופקית השמאלית לאורך בקע הירדן". תנועה זו באה לידי ביטוי בהעתקי הרוחב לאורך הרי השומרון.
פלאומגנטיזם ברמת הגולן
ניתן להבחין בפלאומגנטיזם הפוך, חזק ביותר, באתר סלע בבזלת המכונה "נקודת הפלאומגנטיזם" (Paleomagnetism site) ברמת הגולן. האתר נמצא בכביש 959 היוצא מצומת גונן בגולן בואכה צומת האמיר (צומת וסט) משמאל לכביש. באתר עצמו ישנם סלעים רבים בעלי סטייה מגנטית, ואם נקרב אליהם מצפן, הוא יסטה מן הצפון המגנטי בסטייה של 20 עד 40 מעלות. אין זה המקום היחידי בגולן בו התגלתה תופעה זו, אך זהו המקום הנוח ביותר לגישה. סטייה זו אינה תוצאה של היפוך מגנטי, אלא של מכת ברק בסלע תוך כדי התקשותו לפני גיבושו הסופי. פגיעת הברק משבשת את הסתדרות מולקולות המינרלים בהתאם לצפון המגנטי. כאשר הברק פוגע בסלע באמצע שלב ההתקשות שלו, המולקולות לא מספיקות להסתדר בחזרה, והן מתקשות בכיוון "שגוי".
באתר ישנו סלע מנוסר, עליו חרוט, לרווחת המטיילים, "סלע הפליאומגנטיזם". הניסור והחריטה הרסו את המגנטיות שלו. לעומת זאת, כמה צעדים מזרחית לסלע זה, ישנו סלע אחר, הבולט מן הקרקע (למעשה, זהו חלק מגוש סלע גדול מאוד, השקוע באדמה) אשר התגבש בתקופה של מגנטיות הפוכה (דרומית). אם נניח מצפן על סלע זה, תיסוב המחט ישירות לכיוון דרום, בסטייה של 180 מעלות בדיוק. המעוניינים למצוא את הסלע, יסתובבו עם מצפן באתר, יניחו אותו על אבנים (באוויר זה לא עובד), עד שימצאו את הסלע המבוקש, בקרבת הסלע המסומן. לרווחת המטיילים, סודרה הכניסה לאתר עבור כלי רכב, כולל כיכר בכניסה, ושביל אספלט סלול המקיף את האתר במבנה מעגלי.
אלן ברוק
אלן פרנסיס ברוק, D.S.O עם פס אחד, G.C.V.O, G.C.B, O.M, K.G, (23 ביולי 1883 – 17 ביוני 1963) היה קצין בכיר בצבא בריטניה. ברוק היה ראש המטה הכללי הקיסרי, התפקיד המקצועי הבכיר ביותר בצבא בריטניה. הוא מילא תפקיד זה במשך חלק ניכר ממלחמת העולם השנייה, וקודם לדרגת פילדמרשל בשנת 1944. כראש וועדת ראשי המטות שימש ברוק כיועץ הצבאי הראשי לראש ממשלת בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל, והיה אחראי על תיאום המאמץ הצבאי הבריטי כחלק מניצחון בעלות הברית ב-1945. לאחר פרישתו מהצבא שירת בתפקיד לורד המשטרה הגדול של אנגליה (Lord High Constable of England, שר המשטרה) בזמן הכתרת המלכה אליזבת השנייה ב-1953. יומני המלחמה שכתב משכו תשומת לב בשל ביקורתו על וינסטון צ'רצ'יל ודעותיו גלויות הלב על דמויות מובילות אחרות במלחמה.
שנותיו המוקדמות
אלן ברוק נולד ב-1883 בבנייר-דה-ביגור (Bagnères-de-Bigorre) שבהרי הפירנאים בצרפת, למשפחה אנגלו-אירית בעלת היסטוריה צבאית ארוכה. הוא היה הבן השישי והילד התשיעי של הברון סר ויקטור ברוק ממחוז פרמנה באירלנד (כיום: בצפון אירלנד) ואליס בלינגהם, בתו השנייה של הברון סר אלן בלינגהם ממחוז לאות' (Louth) שבאירלנד. בגיל 10 התייתם ברוק מאביו. לאחר מות אמו, ברוק התחנך בפנימייה בצרפת, שם הוא חי עד לגיל 16. לאחר מכן החל בלימודים באקדמיה הצבאית המלכותית בוולוויץ' בלונדון, אליה פנה בעקבות שניים מאחיו הבוגרים.
תחילת הקריירה הצבאית
ב-1923 קודם ברוק לדרגת קולונל ושימש כמרצה במכללה הצבאית בקימברלי (Camberley). ב-1929 התמנה ברוק למפקד בית הספר לארטילריה בלארקהיל (Larkhill). תפקידו הבא היה מרצה ב (Imperial Defence College), שם הכיר את רוב האנשים שמאוחר יותר הפכו למנהיגים של הצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה. בשנות השלושים שירת כמפקד בריגדה, אחר כך כמפקח על הארטילריה במשרד המלחמה ובהמשך כאחראי על האימונים הצבאיים. עם הקמת הדיוויזיה המשוריינת הבריטית הראשונה מונה למפקדה, וב-1938 התמנה למפקד ההגנה האנטי-אווירית בבריטניה. במסגרת תפקיד זה היה עליו להגדיל בבהילות את היקף הכוחות שתחת פיקודו משתיים לחמש דיוויזיות, שכן היה ברור כי מלחמה נגד גרמניה ממשמשת ובאה.
מלחמת העולם השנייה
בשנת 1939 מונה להיות מפקד הפיקוד הדרומי ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה יצא לצרפת כמפקד הקורפוס ה-2, שהיה חלק מחיל המשלוח הבריטי בפיקודו של לורד גורט. ביוני 1940 שימש בתפקיד מפתח בנסיגה הבריטית לדנקרק. לאחר פינוי הכוחות מדנקרק, חזר לזמן קצר לצרפת, מתוך כוונה שחיל משלוח בריטי ימשיך להילחם לצד צרפת בחלקיה שטרם נכבשו, אולם במהרה התברר שאפסו הסיכויים. ברוק חזר לבריטניה ביולי 1940 והחליף את אדמונד איירונסייד כמפקד הכוחות הבריטיים שנותרו במדינה. למרות וויכוחים קשים עם וינסטון צ'רצ'יל בנושאים אסטרטגיים, צ'רצ'יל מינה אותו למפקד הכוחות האימפריאליים בדצמבר 1941.
אף על פי שברוק קיבל הבטחה מצ'רצ'יל שיינתן לו הפיקוד על פלישת בעלות הברית למערב אירופה, בעקבות לחץ של הנשיא האמריקאי פרנקלין רוזוולט לאחר וועידת קויבק הראשונה באוגוסט 1943 מונה דווייט אייזנהאואר לתפקיד.
בינואר 1944 קודם ברוק לדרגת פילדמרשל.
יחסיו עם צ'רציל
במהלך שנותיו כראש הכוחות האיפריאליים של הצבא הבריטי, לאלן ברוק היו יחסים סוערים עם וינסטון צ'רצ'יל. ברוק היה פעמים רבות מתוסכל מההרגלים ושיטות העבודה של ראש הממשלה, מהיחס שלו כלפי הגנרלים ומהתערבותו הבלתי פוסקת בעניינים אסטרטגיים. בו בזמן ברוק העריץ את צ'רצ'יל על הדרך בה עורר השראה בקרב בעלות הברית, ועל עמידתו בנטל הכבד שהוטל עליו כמנהיג בזמן מלחמה. בפיסקה אופיינית אחת ביומניו של ברוק צ'רצ'יל מתואר כ"גאון מעורב עם אדם בעל חוסר חזון משווע". למרות הקושי של ברוק לעבוד עם צ'רצ'יל הוא כתב ביומנו שלא היה מחמיץ את ההזדמנות לעבוד איתו בעד שום הון שבעולם.
כאשר הרעיונות האסטרטגיים של צ'רצ'יל התנגשו עם האסטרטגייה הצבאית, אלן ברוק התנגד נחרצות לעמדתו של ראש הממשלה. צ'רצ'יל בתגובה קרא לו "מהגר אירי קשה עורף". יש מי שמייחסים חלק מגדולתו של צ'רצ'יל לעובדה שמינה את ברוק בתור ראש המטה הכללי ושמר אותו בתפקיד למשך כל המלחמה.
תלונה כללית של ברוק הייתה שצ'רצ'יל דוגל בהטייה ובפיצול של הכוחות, בעוד המטה הכללי העדיף לרכז אותם. ברוק התרגז במיוחד עקב הרעיון של צ'רצ'יל לכבוש את חלקה הצפוני של סומטרה. אבל בחלק מהמקרים ברוק לא ראה את הסיבות הפוליטיות לפעולותיו של צ'רצ'יל. לדוגמה, המטה הכללי התנגד להתערבות צבאית של הצבא ביוון בסוף 1944, מתוך אמונה שצעד זה ידלל את הכוחות במרכז גרמניה. אך צ'רצ'יל העדיף להעביר כוחות ליוון על מנת למנוע את הפיכתה למדינה קומוניסטית, מתוך מחשבה שהמערכה בגרמניה כמעט הוכרעה והזזת כוחות לא תשנה את עובדת ניצחון בעלות הברית.
כאשר בשנת 1943 אדמירל אנדרו קנינגהם החליף בתפקיד את אדמירל דאדלי פאונד כמפקד חיל הים הבריטי, ברוק הרוויח בעל ברית נוסף במטה הכללי בוויכוחיו עם צ'רצ'יל. בעקבות זאת התרחש העימות החריף ביותר בין ראש הממשלה והמטה הכללי, בנושא ההכנות של בריטניה לצעדים האחרונים של המלחמה בפסיפיק. ברוק ויתר המטה הכללי רצו להקים את הכוחות באוסטרליה בעוד צ'רצ'יל העדיף להשתמש בהודו כבסיס למאמצי בריטניה. זה היה וויכוח עליו המטה הכללי היה מוכן להתפטר מתפקידו, אולם בסוף הצדדים הגיעו לפשרה.
יומני מלחמה
אלן ברוק כתב יומן במהלך מלחמת העולם השנייה. במקור היומן נכתב עבור אשתו, בניטה, אך מאוחר יותר, בשנות ה-50, הוסיף להם הערות. היומנים מכילים תיאורים על ההתנהלות היומיומית של מאמצי הצבא הבריטי.
היומנים הפכו לפופולריים בעיקר בעקבות ההערות והביקורות הרבות על וינסטון צ'רצ'יל. אף על פי שביומנים ברוק לעיתים מביע הערכה והערצה כלפי צ'רצ'יל, הם משמשים גם כפורקן לתיסכולו בקשר לעבודתו עם ראש הממשלה. היומנים מספקים דעה קשה על מנהיגים בכירים אחרים של בעלות הברית. הגנרלים האמריקאיים דווייט אייזנהאואר וג'ורג' מרשל מתוארים כאסטרטגים גרועים, והפילדמרשל הבריטי הרולד אלכסנדר מתואר כטיפש. לעומת זאת דאגלס מקארתור, פילדמרשל ג'ון דיל ויוסיף סטלין זוכים לדעות חיוביות. ברוק העריץ את סטלין על חשיבתו המהירה ויכולת התפיסה האסטרטגית שלו. אבל לא היו לו אשליות לגבי סטלין, והוא תיאר אותו כ:"איש בעל פרצוף לא נעים, קר, ערמומי ומת". הוא טען שכאשר הוא מסתכל על סטלין הוא יכול לדמיין איך הוא שולח אנשים למותם מבלי שזה בכלל 'יזיז' לו.
אף על פי שהיומנים נכתבו למטרות אישיות בלבד, ברוק החליט לפרסמם מכיוון שסבר שבספר הזכרונות שפרסם צ'רצ'יל לא נתן מספיק קרדיט לתרומתו של המטה הכללי בראשותו להצלחת המלחמה. לטענתו, צ'רצ'יל הציג את רעיונותיהם כאילו היו שלו. היומנים פורסמו בשני חלקים: הראשון ב-1957 והשני ב-1959, לאחר שנערכו על ידי היסטוריונים ועברו צנזורה. ב-2001 יומני המלחמה יצאו לאור במהדורה לא מצונזרת ומשכו שוב תשומת לב לדמותו של אלן ברוק.
לאחר המלחמה
בשנת 1946 פרש ברוק משירות פעיל. ברוק חזר לאחוזתו בהמפשייר, עסק בטיפול בנכי מלחמה, ובנוסף, חזר לצפרות, תחביבו משכבר הימים. לאחר פרישתו מהצבא שירת בתפקיד שר המשטרה בזמן הכתרת המלכה אליזבת השנייה ב-1953. וכמנכ"ל של בנק מידלנד.
חייו הפרטיים
אלן ברוק נישא בשנת 1914, לאחר שש שנות אירוסין, לג'יין ריצ'רדסון (Richardson), אף היא ממחוז פרמנה. שישה ימים לאחר הנישואין, בעוד הזוג בירח דבש, נקרא אלן לשירות פעיל עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה. לזוג נולדו בת ובן. בשנת 1925, בעת שירותו בקימברלי, נהרגה אשתו של אלן ברוק בתאונת דרכים, בעת שאלן נהג במכוניתם. בשנת 1929, ברוק נישא בשנית, זו הפעם לבניטה ליס (Lees), אלמנה ובת למשפחת אצולה בריטית, וגם ממנה נולדו לו שני ילדים: בת, קתלין (Kathleen), ובן.
בונגו (בעל חיים)
בּוֹנְגוֹ (שם מדעי: Tragelaphus eurycerus) הוא מין בסוג קודו במשפחת הפריים.
אלן ברוק
חייו הפרטיים
שני בניו המשיכו בדרכו ושירתו בצבא הבריטי. האחד שוחרר כנכה בעקבות פציעה. השני שירת כ-20 שנה (1972-1952), בין היתר בגרמניה ובמלאיה. ביתו קתלין נהרגה ב-1961 בתאונת רכיבה.
בונגו (בעל חיים)
מאפיינים
הבונגו הוא מגדולי אנטילופות היער האפריקניות, האוכל עשב והפעיל בעיקר בשעות הלילה. הבונגו מתאפיין בפרווה חומה אדמדמה בולטת, שעליה סימנים שחורים ולבנים ופסים לבנים-צהובים, ובקרניים ארוכות וסליליות. הבונגו הוא מין הקודו היחיד שלשני המינים יש קרניים. לאוכלוסיות בונגו יש מעמדות חברתיים מורכבים.
הבונגו חי ביערות גשם טרופיים עם שיחים צפופים בגבהים של עד 4,000 מטר במרכז אפריקה, עם אוכלוסייה נפרדת בקניה, ובמדינות מערב אפריקה הבאות: אנגולה, בנין (ייתכן שנכחד מהאזור), בורקינה פאסו, קמרון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, חוף השנהב, גינאה המשוונית, אתיופיה, גבון, גאנה, גינאה, גינאה ביסאו, קניה (המקום היחיד בו מתקיים בטבע תת-המין בונגו מזרחי), ליבריה, מאלי, ניז'ר, סיירה לאון, סודאן, טוגו (ייתכן שנכחד מהאזור) ואוגנדה (נכחד מהאזור).
אלן ברוק
מותו
ב-17 ביוני 1963, ברוק לקה בליבו ומת בשקט במיטתו כאשר אשתו לצידו. באותו היום הוא אמור היה להיות נוכח במסדר גארתר (Garter Service) בכנסיית ג'ורג' (George's Chapel) שבווינדזור. תשעה ימים לאחר מכן נערכה הלווייתו בווינדזור והוא נקבל בבית הקברות שליד כנסיית סנט מארי, קרוב לביתו בהארטלי וינטני, שם בנו, היורש האחרון לשושלת האצולה, עדיין חי.
בונגו (בעל חיים)
מאפיינים
בעבר התקיים הבונגו בשלושה אזורים של אפריקה: מזרח, מרכז ומערב אפריקה. כיום שלושת אזורי תפוצה אלו הצטמקו, מפאת אובדן שטחי מחיה בגלל חקלאות וכריתת עצים לא מבוקרת וכן בשל ציד של בונגו, שבשרו משמש למאכל.
גודלם של הזכרים הבוגרים ושל הנקבות הבוגרות דומה. גובהו של בוגר 1.1-1.3 מטר ואורכו 1.7-2.5 מטר. משקלן של הנקבות כ-210-235 ק"ג, ואילו משקלם של הזכרים כ-240-405 ק"ג. הן לזכרים והן לנקבות יש קרניים סליליות - קרניו של הזכר גדולים ומסיבים יותר משל הנקבות.
משך ההיריון של נקבת הבונגו הוא 285 יום (כ-9.5 חודשים) בקירוב, ובסופו נולד גור יחיד הנגמל מיניקה כעבור שישה חודשים. הם מגיעים לבגרות מינית בגיל 24-27 חודשים.
המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית
המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית (באנגלית: The United States Department of Homeland Security, בראשי תיבות: DHS) היא מחלקה בממשל האמריקני הנושאת באחריות להגנה על הטריטוריה של ארצות הברית מפעולות טרור ותגובה לאסונות טבע.
היות שמחלקת ההגנה של ארצות הברית אחראית על פעולות צבאיות מחוץ למדינה, המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית עובדת בשדה האזרחי על מנת להגן על ארצות הברית מתוך, מחוץ ובגבולותיה של המדינה. מטרתה העיקרית של המחלקה היא להתכונן, למנוע ולהגיב למצבי חירום המתייחסים לענייני פנים של המדינה, בעיקר פעולות טרור.
עם מעל 200,000 עובדים, המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית היא הלשכה השלישית בגודלה בארצות הברית.
מאז פברואר 2021 מכהן אלחנדרו מיורקס כמזכיר ביטחון המולדת של ארצות הברית.
הקמת המחלקה
ב-20 בספטמבר 2001, בתגובה לפיגועי 11 בספטמבר, הודיע הנשיא ג'ורג' בוש על הקמת המשרד לביטחון המולדת (Office of Homeland Security) על מנת לרכז את המאמצים לביטחון המולדת, ושבראש המשרד יעמוד טום רידג'.
המחלקה עצמה נוסדה ב-25 בנובמבר 2002, והתחילה לפעול באופן רשמי ב-24 בינואר 2003, אך רוב הסוכנויות המרכיבות את המחלקה לא הועברו אליה עד ה-1 במרץ.
אחרי שייסד את המבנה הבסיסי של המחלקה ועבד על מנת לשלב את הגורמים השונים ולגרום למחלקה לתפקד, הודיע רידג' על התפטרותו ב-30 בנובמבר 2004.
ג'ורג' בוש הציע את המשרה לממונה על משטרת העיר ניו יורק, ברנרד קריק, אך ב-10 בדצמבר קריק דחה את המינוי מסיבות אישיות וטען שלקיחת המשרה לא תשרת את האינטרסים של המדינה.
פסח שנער
פסח שִׁנְעָר (שוסר) (6 בפברואר 1914 - 24 במרץ 2013) היה חוקר תרבות האסלאם והשפה הערבית ומילונאי ישראלי - אחד משני המחברים של מילון איילון-שנער. עד מותו היה פרופסור אמריטוס במכון ללימודי אסיה ואפריקה שבאוניברסיטה העברית בירושלים.
חייו ופועלו
פסח שנער נולד כפסח שוסר בריגה שבלטביה ב-1914, בתקופת מלחמת העולם הראשונה. בעת המלחמה נקלע אביו כסוחר למזרח הרחוק, ונשאר שם עד תום המלחמה, אז הצטרף למשפחה. בילדותו למד בחדר ובנערותו בבית ספר עממי גרמני ובהמשך בגימנסיה פרטית גרמנית, שם למד לטינית. בריגה הצטרף לשורותיה של היודנשטאט-פארטיי (Judenstaatpartei - "מפלגת המדינה היהודית"), כפי שנקראה שם מפלגת המדינה העברית, מפלגתם של רוויזיוניסטים שהחליטו להישאר בהסתדרות הציונית, כאשר זאב ז'בוטינסקי הקים את ההסתדרות הציונית החדשה ב-1935. שנער עבר הכשרה חקלאית בחוה של גוי ואחר כך הכשרה עירונית בבית חרושת של זכוכית ליד ריגה וקיבל סרטיפיקט של פועל (חלוץ בלשון הימים ההם), הוא נפרד ממשפחתו ולא ראה אותם שוב, כולם נספו בשואה. עלה לישראל ב-17 באפריל 1935, בריגה התחייב ללכת לקיבוץ שתקים מפלגת יודנשטאטפארטיי ליד נס ציונה בגבעת טירת שלום. הקיבוץ התפרק אחרי חצי שנה, אך שנער נשאר לעבוד בפרדסי הסביבה, שם עבד יחד עם ערבים בדואים, מהם למד את השפה הערבית בלהג בדואי. ב-1937 עבר לירושלים ללמוד באוניברסיטה העברית. למד לתואר שני בשפה וספרות ערבית כמקצוע ראשי ובתרבות האסלאם (כולל דת האסלאם) ולימודים קלאסיים (יוונית ולטינית) כמקצועות משניים (באותה תקופה היו שלושה חוגים, והלימודים היו ישירות לתואר שני). הוא התפרנס ממתן שיעורים פרטיים וקיבל תואר שני ב-1945.
ב-1940 התחתן עם בלומה (בוסיה) לבית רפופורט. בתקופת מלחמת העולם השנייה התנדב להגנה ושירת בפלוגת הרכבות שהקימו הבריטים. בתום לימודיו ב-1945 התקבל למחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, ושקד על הקמתו של ארכיון של המזרח התיכון.
בשנות הארבעים חיבר יחד עם דוד איילון את המילון הערבי-עברי ללשון הערבית החדשה, שראה אור ב-1947. מילון איילון-שנער נותר המילון הפופולרי ביותר לשפה הערבית בישראל במשך עשרות שנים, והמשיך להתפרסם למעלה מיובל שנים לאחר מהדורתו הראשונה. על יסוד מילון זה נבנה המילון הערבי-עברי המקוון של פרופ' מנחם מילסון.
ב-1949, לאחר הקמת המדינה, הצטרף שנער למחלקת החקר של משרד החוץ והיה הממונה במשרד החוץ על חקר מדינות המגרב (צפון אפריקה) כולל יהודיהן. הוא עסק בכתיבת סקירות דו-שבועיות על העולם הערבי. ב-1957 קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית על עבודה בנושא: "תקורת הלאומנות הערבית באפריקה הצפונית המערבית". הוא כתב את הדוקטורט בהנחייתו של פרופסור שלמה דב גויטיין. באותה שנה הוזמן למשך שלוש שנים וחצי להיות מרצה בדרופסי קולג' שבפילדלפיה, שימש כמרצה בכיר ללימודי ארצות האסלאם, והיה מרצה אורח באוניברסיטה המורמונית בריגהאם יאנג שביוטה. הוא שב לישראל ביולי 1960 והתקבל כמרצה בכיר במכון למדעי המזרח שבאוניברסיטה העברית, לימים המכון ללימודי אסיה ואפריקה, שם לימד הן שפה וספרות ערבית והן את דת האסלאם. שנער הנהיג את לימודי המגרב באוניברסיטה העברית. הוא עשה שבתונים במרכז ללימודים ים-תיכוניים באקס-אן-פרובאנס, באוניברסיטת פריז ובמכון הלאומי לשפות ולתרבויות המזרח (INALCO ) בפריז. ב-1983 יצא לפנסיה כפרופסור מן המניין.
בנו הבכור דוד שנער הוא פרופסור מן המניין באוניברסיטת בן-גוריון לארגונומיה והמדען הראשי של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים. בנו הצעיר יוסי (ג'וזף) שנער הוא פרופסור מן המניין לפיזיקה באוניברסיטת מדינת איווה. נכדו אדם שנער הוא חבר סגל בבית הספר למשפטים ע"ש רדזינר באוניברסיטת רייכמן בהרצליה.
תיאור מחקריו
פסח שנער עסק בעיקר בשלושה תחומים: האחד הוא תולדות הספרות הערבית הקלאסית למן תחילתה עד המאה ה-12–13, חורבנה של בגדאד בידי המונגולים ב-1258. התחום השני היה תרבות האסלאם ובראש ובראשונה דת האסלאם לחלקיה השונים ולדיניה, למוסדותיה וגלגוליה בפוליטיקה ובהלכה. התחום השלישי היה המגרב, הכולל את ארבע המדינות הערביות המצויות ממזרח לאוקיינוס האטלנטי: לוב, מרוקו, תוניסיה ואלג'יריה.