cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דריוס סונגאילה
ראשית הקריירה
התחיל את קריירת הכדורסל שלו בלייטובוס ריטאס מריאמפולה (Lietuvos rytas Marijampolė) מליגת המשנה הליטאית (LKAL) בשנת 1995. בשנת 1997 עבר לארצות הברית, ולמד בבית הספר ניו המפטון בניו המפטון שבניו המפשייר. בשנת 1998 שיחק במשחק נייקי הופ סאמיט, בו מתמודדים שחקני נבחרת ארצות הברית הצעירה מול שחקני תיכון מצטיינים מרחבי העולם. במשחק זה ייצג את "נבחרת העולם", לצד דירק נוביצקי, דן גדזוריץ', אנטוניס פוטסיס ולואיס סקולה. הוא קלע שש נקודות ב-19 דקות משחק. הוא נבחר גם לחמישייה השנייה של אליפות אירופה מתחת לגיל 22.
קריירת מכללות
סונגאילה שיחק עבור אוניברסיטת וייק פורסט. נבחר לחמישיית העונה השלישית של ACC (אטלנטיק קוסט קונפרנס - חטיבת החוף האטלנטי של NCAA) בשנת 2000, ובשנת 2002 לחמישייה השנייה. בחמישיית הכל-אמריקאית של Associated Press הופיע כ"ראוי לציון" בשנתו האחרונה במכללה.
קריירה מקצוענית
סונגאילה נבחר בבחירה ה-50 בדראפט ה-NBA 2002 על ידי בוסטון סלטיקס, שהעבירו בסופו של דבר את הזכויות עליו לסקרמנטו קינגס.
שיחק במדי צסק"א מוסקבה בעונת וזכה במדיה באליפות ליגת העל הרוסית בכדורסל גברים. הוא חתם שנית במדי הקינגס ביוני 2003, ובמהלך 154 משחקים ששיחק במדי הקבוצה במהלך שתי עונות (28 כפותח בחמישייה) קלע 6.1 נקודות ותפס 3.7 ריבאונדים למשחק.
ב-17 ביולי 2006 חתם סונגאילה בוושינגטון ויזארדס. על פי דיווחים כלל החוזה תשלום של 23 מיליון דולר לחמש שנים. הוא החמיץ את 45 המשחקים הראשונים בעקבות ניתוח לפתירת פריצת דיסק שעבר, וב-37 שבהם שותף (אחד בחמישייה) היו ממוצעיו 7.6 נקודות ו-3.6 ריבאונדים.
בהמשך היה לשחקן חשוב בספסל הוויזארדס ולעיתים עלה כפותח. ממוצעיו בעונת היו 6.2 נקודות ו-3.4 ריבאונדים למשחק. בסיומה של עונת היה סונגאילה לפותח בעקבות פציעות חבריו לקבוצה ברנדן הייווד ואנדריי בלאטץ'. הוא פתח ב-29 משחקים, שיא קריירה עבורו, וממוצעיו היו 7.4 נקודות ו-2.9 ריבאונדים למשחק.
ב-23 ביוני 2009 הועבר בטרייד למינסוטה טימברוולבס עם אולכסיי פצ'רוב ואיתן תומאס תמורת בחירת סיבוב ראשון עתידית בדראפט, רנדי פוי ומייק מילר. ב-9 בספטמבר 2009 הועבר בטרייד לניו אורלינס הורנטס לצד בובי בראון, תמורת אנטוניו דניאלס ובחירת דראפט בסיבוב השני בדראפט 2014.
ב-23 בספטמבר 2010 הועבר סונגאילה בטרייד לפילדלפיה 76' לצד קרייג בראקינס, תמורת וילי גרין וג'ייסון סמית'. ממוצעיו בסיקסרס היו הנמוכים בקריירה המקצועית שלו, במיוחד בנקודות (1.6 נקודות למשחק). בסיומה של עונת היה לסוכן חופשי.
ביולי 2011 חתם על חוזה לשנה אחת בגלאטסראיי הטורקית תמורת 1.5 מיליון דולר. במרץ 2012, מספר שבועות לאחר שעזב את גלאטסראיי, חתם סונגאילה בוואיאדוליד. מאוחר יותר באותה שנה חתם בדונצק.
ב-8 באוקטובר 2013 חתם בריטאס וילנה לעונה אחת. ב-22 ביולי 2014 חתם סונגאילה על חוזה לשנה אחת בז'לגיריס קובנה.
בסיומה של אותה עונה פרש ממשחק מקצועני.
קריירת אימון
ב-5 באוגוסט 2015 מונה לעמדת עוזר המאמן בז'לגיריס קובנה.
Good Girl Gone Bad Live
בנוסף להופעה עצמה ה-DVD מכיל גם קטעים מאחורי הקלעים המראים את ההכנות של סיבוב ההופעות. ה-DVD היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "הסרט המוזיקלי הארוך הטוב ביותר".
ביקורת והצלחה
דעות המבקרים על המופע היו חלוקות. הם שיבחו את המופע, את השירים ואת הרקדנים, אם כי היו גם ביקורות שליליות כלפי דברים טכניים כמו זוויות הצילום. ה-DVD הגיע לעשרייה הפותחת ב-9 מדינות, בהן ארצות הברית, שם הגיע למקום ה-6 ואף הגיע למעמד זהב עם מכירות של 50 אלף עותקים.
בשווייץ ובאוסטרליה הגיע למקום הראשון, ובאוסטרליה אף הגיע למעמד פלטינה עם מכירות של 15 אלף עותקים.
רקע והוצאה
לאחר יציאת אלבומה השלישי Good Girl Gone Bad, יצאה ריהאנה לסיבוב ההופעות "Good Girl Gone Bad Tour" על מנת לקדם את האלבום. זהו היה סיבוב ההופעות הבין לאומי הראשון שלה לאחר שסיבוב ההופעות הקודם שלה היה בתחומי צפון אמריקה בלבד. ב-6 בדצמבר 2007 קיימה ריהאנה הופעה במנצ'סטר שבאנגליה. אותה הופעה צולמה באופן מקצועי ויצאה במסגרת ה-DVD.
ב-9 ביוני 2008 יצא ה-DVD באופן רשמי. במספר מהמדינות בעולם הוא פורסם בתאריכים מאוחרים יותר, כמו למשל בבריטניה ובגרמניה. בחלק מהמדינות הוא יצא גם בפורמט של הורדה דיגיטלית.
מיקומי שיא
כל מצעדי האלבומים שלהלן, הם מצעדי אלבומי וידאו בלבד.
אריאל פלג
אריאל פלג הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. פיקד על חטיבה 188.
ביוגרפיה
פלג התגייס לחיל השריון ושירת במגוון תפקידי לוחמה ופיקוד. במלחמת לבנון שירת כתותחן טנק בגדוד 74 של חטיבה 188. שימש סגן מפקד גדוד 53, מפקד גדוד 74 בחטיבה ומפקד חטיבת מרכבות הפלדה. במאי 1999 מונה למפקד חטיבה 188 ופיקד עלייה עד מאי 2001. בתפקידו הבא שירת כסגן מפקד אוגדת אזור יהודה ושומרון.
ב-2005 מונה לסגן הצבאי למבקר מערכת הביטחון וראש חטיבת ביקורת מוכנות צה"ל במשרד הביטחון.
ביולי 2010 השתחרר משירות הקבע בצה"ל.
הסכם התאגדות האיחוד האירופי–ישראל
הסכם התאגדות האיחוד האירופי–ישראל המכונה "הסכם האסוציאציה" הוא המסגרת המשפטית ליחסים בין ישראל לבין האיחוד האירופי. ההסכם נחתם ב-20 בנובמבר 1995 ונכנס לתוקף ב-1 ביוני 2000. הוא יוצר משטר מקיף וכוללני ביחס לרוב תחומי הסחר הבינלאומי ואף ביחס לתחומים מדיניים, חברתיים ותרבותיים.
ההסכם הראשון מ-1964
בשנת 1964 נחתם בין ישראל לבין שש המדינות שהקימו את הקהילה הסכם סחר ראשון. תוקף ההסכם ארך שלוש שנים, והיה בעל אפשרות הארכה. ההסכם היה מצומצם בהיקפו, והתמקד בעיקר בהפחתת מכסים והגבלות על הסחר במוצרים מסוימים כגון מוצרים תעשייתיים ותוצרת חקלאית. בשנת 1967 החלו שיחות במטרה להאריך את תוקפו של ההסכם ולהרחיב את תחולתו, אשר הובילו ל'הסכם העדפה' בין הצדדים בשנת 1970, לתקופה של חמש שנים. בהסכם זה הורחב היקף הפחתת המכסים וחסמי הסחר על הסחר בטובין, אף על פי שההסכם לא הקיף עדיין כשליש מהיצוא התעשייתי הישראלי, ורק מעט מהמוצרים החקלאים הנכללים בו.
הסכם להקמת אזור סחר חופשי מ-1975
בעקבות הרחבת הקהילה האירופית, ובהתאם ליישום "תוכנית הגלובלית למדינות הים התיכון" של הקהילה, נחתם הסכם להקמת אזור סחר חופשי (אס"ח) משנת 1975, שהיה הסכם הסחר החופשי הראשון של ישראל. הסכם זה יצר מסגרת מהותית כוללת להסדרת יחסי הסחר, ופועלו העיקרי של הסכם זה היה הביטול ההדרגתי של כל המכסים על הסחר בסחורות תעשייתיות בין שני הצדדים. ההסכם הביא להגברת תנועת הסחר בין המדינות, ויצר מנגנון ראשוני להסרת מחסומי סחר באמצעות משא ומתן, ללא הגעה לסכסוך. בנוסף, ההסכם אף הביא לקירוב הצדדים ויצירת מוכנות לעליית מדרגה בהידוק היחסים.
חסרונות ההסכם מ-1975
ביטול המכסים נגע רק במוצרי תעשייה, ואילו בתחום החקלאות לא בוטלו המכסים ואף מחסומי סחר אחרים, כגון מכסות וסובסידיות, המשיכו לחול בתחום זה. ההסכם לקה בחסר גם ביחס להסדרת מחסומי הסחר הלא מכסיים, על אף איסור כולל על הטלת דמי מכס חדשים כלשהם או מס שווה ערך חדש וכל הגבלה כמותית או אמצעים שווי ערך (Measures of Equivalent Effect) להגבלות כמותיות.איסור זה חל רק על הגבלות על היבוא, ואילו בהגבלות על היצוא, ההסדר היה מצומצם יותר ולא חל על הגבלות כמותיות או אמצעים שווי ערך. ואכן, על יסוד הבחנה זו הפעילה בריטניה, למשל, איסור מוחלט על יצוא נפט לישראל, ולא ניתן היה לתקוף אותו על בסיס ההסכם.
גם הפרוטוקול בדבר כללי המקור (Rules of origin) שחלו ביחס להסכם טמנו בחובם מוקשים נסתרים, אשר הם למעשה מחסומי סחר מסווים. מטרתם הייתה למנוע מצב שמדינות שלישיות "יתפסו טרמפ" על הסכם האס"ח בין ישראל והקהילה על ידי ייצוא מוצרים לקהילה דרך ישראל, או להפך. חלק מכללים אלו העמידו דרישות מחמירות, אשר הגנו על התעשייה האירופית המקומית, באופן שמוצרים רבים מישראל לא קיבלו את הפטור ממכס אשר נקבע בהסכם.
ההסכם היה מוגבל גם בהיבט המוסדי, מכיוון שהיה למעשה חסר כל מנגנון משפטי ליישוב סכסוכים בין הצדדים. אומנם ההסכם הקים 'ועדה מעורבת' (שאחר כך הוסבה ל'ועדת שיתוף פעולה') שתפקידה היה לנהל את ההסכם ולשקוד על ביצועה התקין, אך זוהי ועדה המורכבת ממספר שווה של נציגים בין הצדדים והחלטותיה מתקבלות רק בהסכמה הדדית. על כן, לא הייתה דרך להגיע להכרעה בעת סכסוך או מחלוקת ביחס להסכם, למעט אימוץ פשרה דיפלומטית. גישה לא-משפטית זו לפתרון סכסוכים הייתה נפוצה באותה תקופה ברוב הסכמי הסחר. צד שסבור שהצד האחר מפר את ההסכם יכול היה להביא את תלונתו בצינורות הדיפלומטיים לפני הוועדה, ולנסות לשכנע את הצד שכנגד בצדקת עמדתו, יחד עם איומים בנקיטת צעדי נגד חד-צדדיים. כל מה שההסכם דרש היה שלפני נקיטת צעדים שכאלה תימסר הודעה לוועדה המעורבת, כדי לנסות לפתור את הסכסוך בדרכי נועם.
הסכם ההתאגדות
ב-7 ביוני 1995, ממשלת ישראל אישרה את טיוטת הסכם ההתאגדות, וב-20 בנובמבר 1995 נחתם בבריסל באופן רשמי הסכם התאגדות בין ישראל לאיחוד האירופי, אשר נקרא גם "הסכם האסוציאציה" ("Association Agreements"). הסכם ההתאגדות הווה חלק מ"תהליך ברצלונה", שהוא למעשה מתווה המדיניות "שותפות אירופית - ים תיכונית" של האיחוד האירופי (European Mediterranean Policy). מטרת השותפות היא קידום היחסים הכלכליים, המדינתיים והחברתיים בין האיחוד האירופי והמדינות החברות בו מצד אחד, לבין שתים עשרה מדינות הים התיכון שלא היו באותה עת חברות באיחוד האירופי, מהצד האחר. חמש שנים ארך תהליך אשרור ההסכם באיחוד האירופי, בין השאר עקב התדרדרות המצב המדיני במזרח התיכון ואי הרצון הפוליטי להתקדם כתוצאה מכך. הסכם ההתאגדות אושרר על ידי הפרלמנטים של 15 המדינות שהיו חברות באותה עת באיחוד, הפרלמנט האירופי ועל ידי הכנסת, ונכנס לתוקף ב-1 ביוני 2000. אף 13 המדינות שהצטרפו לאחר מכן לאיחוד אשררו את ההסכם.
מאפייני הסכם ההתאגדות
ההסכם יוצר משטר מקיף וכוללני ביחס לרוב תחומי הסחר הבינלאומי ואף ביחס לתחומים החורגים מתחומי הסחר כגון מדיניות חוץ וזכויות אדם. הוא מסוג ההסכמים שבא ליצור יחס קרוב מאוד בין האיחוד לבין מדיניות שלישיות, יחס העולה על זה הקיים מכוח סתם הסכם סחר, אך הוא נופל מחברות מלאה באיחוד. הוא בא קודם כל לחזק את אזור הסחר החופשי בין הצדדים, שהוקם ב-1975.
ניתן לחלק את הוראות ההסכם ל-3 קבוצות עיקריות:
1. הוראות ראשוניות- מבטיחות את המשך המצב שנוצר בין הצדדים כתוצאה מן ההסכם ב-1975. ביניהן ניתן למנות, למשל:
2. הוראות חדשות, המהוות ביטוי לשדרוג היחסים וניתנות לביצוע מתוך עצמן (self executing)- די בלשון ההסכם כדי שניתן יהיה לבצען, דהיינו: ביצוען אינו מצריך אקטים נוספים כגון משא ומתן או כריתת הסכמים מפורטים. בין הוראות אלו נכללות, למשל, האיסור על הגבלות כמותיות על הייצוא וכל אמצעי שווה ערך (סעיף 17), הקמת ועדת האסוציאציה ומועצת האסוציאציה (סעיפים 67–75).
הוראות הסכם ההתאגדות
1. מבוא- כמקובל בהסכמים בינלאומיים, ההסכם נפתח במבוא שמהווה הצהרת עקרונות הבסיס לכריתת ההסכם. מבוא זה יכול להעיד על כוונת הצדדים בעת כריתתו ולשמש ככלי בפירוש הוראותיו. העקרונות הנמנים במבוא להסכם האסוציאציה (סעיפים 1 ו-2) הם:
2. פרק I- עוסק בקיום דיאלוג מדיני רציף בין ישראל והאיחוד האירופי (סעיפים 3–5).
3. פרקים II עד VII- עוסקים בשינוע חופשי של סחורות על ידי חיזוק אזור הסחר החופשי בין המדינות, ובשיתוף פעולה כלכלי ותרבותי (סעיפים 6–66).
ההיתר מכללא שהיה קיים בהסכם מ-1975 להטיל מגבלות כמותיות על הייצוא בוטל בהסכם ההתאגדות החדש, ונאסרה כל מגבלה כמותית או אמצעי בעל השפעה שוות ערך הן על יבוא והן על יצוא (סעיפים 16–18). מאידך, אזור הסחר החופשי לא הורחב עדיין למוצרי חקלאות (סעיפים 10–15). עם זאת, הסכימו הצדדים להנהיג בהדרגה ליברליזציה רבה יותר בסחר ביניהם במוצרים חקלאיים (סעיף 11). בשנת 2003, כשלוש שנים לאחר אשרור הסכם ההתאגדות, הצדדים כרתו הסכם ליברליזציה לסחר הדדי של מרבית המוצרים החקלאיים. מעת לעת נחתם בין ישראל והאיחוד האירופי פרוטוקול חקלאי, המשפר את תנאי הכניסה לשוק של מוצרים חקלאיים באופן הדדי. הפרוטוקול החקלאי האחרון נחתם בשנת 2010.
הסכם ההתאגדות כולל גם הוראות באשר למחסומי סחר לא מכסיים בסוגיות כגון:
נוסף על כך, ישנה התפשטות לעבר תחומים החורגים מתחום הסחר המסורתי. כך למשל יש בהסכם הרחבת היקף ההסכם לכיסוי זכות כינון (right of establishment) של פירמות של צד אחד בשטח הצד השני. מדובר בהרחבת ההסכם לליברליזציה של אספקת שירותים על ידי פירמות של צד אחד בשטח הצד האחר, מעבר לאמור בהסכם גאט"ס (GATS)(סעיף 29). ואולם, לשם כך מועצת ההתאגדות הייתה אמורה לגבש את ההמלצות הנחוצות ליישום יעד זה (ס' 29(ב)) והיא עדיין לא עשתה זאת.
ישנן הוראות הבאות להסיר מגבלות הדדית על תנועות הון (סעיפים 31–34), וכן הגנה על קניין רוחני (סעיף 39). ישנה גם הגברת שיתוף הפעולה במדע וטכנולוגיה (סעיף 40).
ההסכם מכיל גם הוראות ביחס לשיתוף פעולה בין הצדדים בתחומים נרחבים. תחומים אלו כוללים: תעשייה (סעיף 45), חקלאות (סעיף 46), איכות הסביבה (סעיף 50), אנרגיה (סעיף 51), תשתיות מידע ובזק (סעיף 52), תחבורה (סעיף 53), תיירות (סעיף 54), קירוב דינים (סעיף 55), המלחמה בסמים ובהלבנת כספים (סעיף 56), מדיניות הגירה (סעיף 57) ותרבות (פרק VII).
4. פרק VIII- הוראות ביחס לעניינים סוציאליים, כגון הבטחת זכויותיהם של עובדים העובדים במדינה האחרת ועוד (סעיפים 63–66).
5. פרק IX - מנגנון הפיקוח ויישוב סכסוכים - מדובר בהוראות המוסדיות של ההסכם. ההסכם מקים את "מועצת האסוציאציה", אשר תפקידה להתכנס בדרג של שרים לפחות פעם בשנה (סעיף 40). על מנת לאפשר טיפול שוטף יותר ויעיל בעניינים הרבים הנידונים בהסכם, מוקמת גם "ועדת האסוציאציה" הפועלת בדרג של פקידים (סעיפים 70–71). סמכויות הוועדה הן לקבל החלטות לניהול ההסכם, וכן בתחומים בהם מועצת האסוציאציה אצלה לה מסמכויותיה. שני גופים אלו מקבלים החלטות בהסכמה בין שני הצדדים בלבד. אולם, משהתקבלו החלטות בהסכמה, הן מחייבות את הצדדים, והם חייבים לנקוט באמצעים הדרושים ליישמן.
ההסכם החדש מאפשר הפניית מחלוקת הקשורה להסכם לבוררות (סעיף 75), כאשר מועצת האסוציאציה לא יישבה מחלוקת בהסכמה. החלטות הבוררות מחייבות. במקרה של חוסר הסכמה, על כל צד להודיע לצד האחר על מינוי בורר, ואז הצד האחר חייב למנות בורר שני תוך חודשיים. מועצת האסוציאציה ממנה בורר שלישי. בהליך זה יש פגם עיקרי - היעדר הוראה בדבר סמכות ייחודית ועליונה - שכן צד נתבע יכול להשהות את הסכמתו למינוי בורר שלישי או לסרב לכל מועמד מוצע, ובכך לחסום את ההליכים, שהרי החלטת מועצת האסוציאציה צריכה להתקבל פה אחד. על כן ישנה הצהרה מפורשת על פיה "הצדדים ישתדלו להבטיח שמועצת האסוציאציה תמנה בורר שלישי בתוך חודשיים ממינוי הבורר השני" (סעיף 75(4)).
מלשון הסכם ההתאגדות משתמע כי הפניית סכסוך למועצת האסוציאציה היא זכות, ולא חובה, ואין בהסכם הוראה האוסרת על נקיטת צעדים חד צדדיים ללא הסכמה של הבוררים. מנגנון הבוררות לא הופעל מעולם.
סימון מוצרי ההתנחלויות
במחלוקת שהייתה בין ישראל לבין האיחוד האירופי בנושא הייצוא משטחי יהודה ושומרון וחבל עזה ורמת הגולן, נשקלה האפשרות לקחת את הסכסוך להליך של בוררות, אך לבסוף לא נעשה כן מחשש להשלכות הפוליטיות של הפסד בבוררות כזו. במקום זה, החליט שר התמ"ת, אהוד אולמרט, להתפשר עם האיחוד האירופי, ולהסכים לכך שהמוצרים מהשטחים יחויבו במכסים בייבואם לאיחוד האירופי.
במסגרת הסכמי הסחר בין ישראל לבין האיחוד האירופי, ביקשו האירופאים לסמן מוצרים המיוצרים בהתנחלויות. בשנת 2004 הוסכם על הסדר טכני לפיו היצרנים הישראלים יציינו רק את מקום הייצור של המוצרים הנשלחים לאירופה, ובפועל לא בוצעה כל הבחנה בין מוצרי ההתנחלויות למוצרים אחרים. מדיניות זו השתנתה ב-16 במאי 2023. הנציבות האירופית, האחראית על הסחר הבינלאומי, פרסמה תקנה לסימון ברור של מוצרי ההתנחלויות. מוצרים המיובאים לאירופה שיוצרו בגבולות הקו הירוק יסומנו בקוד "Y864" ויזכו לשיעורי מכס מופחתים, בניגוד לסחורה מההתנחלויות ומרמת הגולן.
המובחר שבמובחרים 2
המובחר שבמובחרים 2 (באנגלית: 2 Best of the Best) הוא סרט אמנויות לחימה אמריקאי משנת 1993 בבימויו של רוברט רדלר. הסרט הוא סרט המשך לסרט "המובחר שבמובחרים" משנת 1989, ומככבים בו אריק רוברטס, פיליפ ריי וכריס פן.
הסרט עוקב אחר שלושה מחברי קבוצת הלוחמים האמריקאים לאחר שובם מהתחרות הקודמת בקוריאה, טומי לי (פיליפ ריי), אלכס גריידי (אריק רוברטס), וטרוויס בריקלי (כריסטופר פן). הסרט מתאר עולם אפל של קרבות רחוב מחתרתיים המנוהלים על ידי ארגון פשע בזירה תת-קרקעית סודית. אחד הלוחמים לוחם בזירה זו ונהרג בידי מתמודד בלתי מנוצח ואכזר, ברקוס (ראלף מולר). חבריו נחושים לנקום את מותו ויוצאים למסע עקוב מדם שמעמיד את כישוריהם במבחן הקשה ביותר.
עלילה
לאחר שחזרו הביתה מדרום קוריאה, שלושה מחברי נבחרת ארה"ב הקימו סטודיו לאומנויות לחימה בלאס וגאס. טראוויס בריקלי מתחרה בחשאי ב"הקולוסיאום", זירת לחימה תת-קרקעית אכזרית בניהולו של וולדון מרדאנו (וויין ניוטון), שבן חסותו גוסטב ברקוס הוא הבעלים של המקום והאלוף הבלתי מנוצח. בדרך כלל מתמודד חייב להביס שלושה מה"גלדיאטורים" שלו כדי להתמודד עם ברקוס, אבל טראוויס מאתגר את ברקוס באופן מוחלט. משועשע מהיהירות של טראוויס, וולדון ממלא את רצונו.
בנו בן האחת-עשרה של אלכס גריידי, וולטר (עדן גרוס), מתחיל להתאמן לקראת קבלת החגורה השחורה שלו, אך נכשל. לאחר שאביו נושא נאום נלהב המשבח את בנו על בגרותו, וולטר מבטל את הבייביסיטר שלו. אלכס מתעקש שוולטר ילווה את טראוויס לליגת הבאולינג שהוא מתחרה בה, אלא שבכוונתו של טראוויס להתחרות בברקוס באותו ערב. טרוויס מגלה את סודו לוולטר, שסוחט את טרוויס לתת לו לצפות בקרב עם ברקוס. ברקוס מכה את טראוויס, שובר את צווארו, והורג אותו.
וולטר רץ הביתה ומזעיק את אביו ואת טומי לי, ויחד הם ממשיכים למועדון הריקודים המשמש כחזית לקולוסיאום. הם מרומים על ידי וולדון, שטוען שטרוויס עזב את הקולוסיאום בכוחות עצמו. טומי מחפש בעיר עד שהמשטרה מוצאת את גופתו של טראוויס צפה בנהר יחד עם מכוניתו ההרוסה, אירוע שהמשטרה מפרשת כתאונת דרכים.
אלכס וטומי חוזרים למועדון ומתעמתים עם ברקוס, שמודה שהרג את טראוויס. במהלך העימות, אגרוף של טומי בפניו של ברקוס גורם לברקוס להתרסק במראה ומצלק את לחיו. לאחר מכן האבטחה מגיעה, מה שמאלץ את אלכס וטומי להילחם בדרכם לצאת מהבניין. לאחר מכן ברקוס דן את אלכס ואת בנו למוות, אך מורה לאנשיו של וולדון להחזיר את טומי בחיים.
בהלוויה של טרוויס, אלכס וטומי מופתעים מהופעתם של דה-האן פארק, יריבו הוותיק של טומי מדרום קוריאה, שהפך לאחיו המאומץ. דיי האן אסיר תודה לטומי על כך שחס על חייו, ומתחייב לעזרתו להביא את רוצחו של טראוויס לדין, הצעה שלה טומי מסרב בנימוס. אלכס מבקש את עזרתו של חברתו סו מקאולי (מג פוסטר), שעובדת כשדרנית ספורט בתחנת החדשות המקומית, כדי לחקור ולהוציא את הרצח של טראוויס לאור. אך ללא הוכחה מהותית לפשע, היא אומרת לו בצער שאינה יכולה לעשות זאת.
בעודו רוכב על אופניו הביתה מבית הספר, וולטר מלווה במכונית שחורה. הוא חוזר הביתה כדי להזהיר את אביו ואת טומי, אך הם מותקפים על ידי קבוצת גברים חמושים. לאחר שהדפו אותם, הם אורזים ויוצאים מהעיר לחפש מקלט אצל סבתו האינדיאנית של טומי לי. שם הם נתקלים בדודו של טומי ג'יימס לי, לוחם מבטיח לשעבר שהקריירה שלו נהרסה עקב התנגשות עם ברקוס. בטענה שהוא יודע איך להביס אותו, ג'יימס מתחיל לאמן את אלכס וטומי.
האימונים שלהם מופרעים כאשר אנשיו של וולדון תוקפים אותם ומאיימים עליהם. ג'יימס מנסה להתערב אך נורה למוות. בעוד טומי נאלץ להיכנס למסוק הממתין, אלכס והאחרים נשלחים חזרה אל הבית. בזמן שאנשיו של וולדון מתכוננים להוציא אותם להורג ולפוצץ את הבית, וולטר מספק הסחת דעת שמאפשרת לאלכס להכריע את היורה. סבתו של טומי מנחה את אלכס לירות ארבע יריות כדי לסמן את מותם, ובשלב זה הבריונים הציתו את שביל הבנזין, וגרמו לפיצוץ אדיר. לאחר שיצא מהמרתף ללא פגע, אלכס עוזב את וולטר עם סו, ואז מגייס את דיי-האן וחבריו הקוריאנים סא-ג'ין קוון ויונג קים כדי להסתער על הקולוסיאום ולהציל את טומי.
בקולוסיאום, טומי נלחם את דרכו דרך הגלדיאטורים הכוללים מתאגרף בריטי המכונה "הפטיש", המתאבק היווני סטברוס והלוחם המונגולי חאן (מיונג קו קים), ולבסוף זוכה בזכות להילחם בברקוס, הקרב אינו מוכרע באופן מוחלט אך בשלב מסוים ברקוס מצליח להתגבר על טומי. בעוד ברקוס מתכונן לסיים לשבור את מפרקתו של טומי, אלכס פורץ לזירה, נוכחותו מעניקה לטומי הסחת דעת. מטח בעיטות שולח את ברקוס אל הרצפה, וטומי מזהיר אותו להישאר למטה. ברקוס מעמיד פנים בתחילה שנכנע, אך לא נענה לבקשתו של טומי ומסתער עליו בשנית מאחורי גבו בעודו עוזב את הזירה, מה שלא משאיר לטומי ברירה אלא לשבור את צווארו.
כשהאלוף שלו מובס, וולדון מכריז על טומי כבעלים החדש של הקולוסיאום ומזמין אותו לומר כמה מילים לקהל. טומי לוקח את המיקרופון ומכריז שהקולוסיאום סגור. כאשר וולדון מוחה, אלכס משתיק אותו עם מרפק לפנים. אלכס וטומי עוזבים את הזירה ומכבים את האורות.
יוהאן פרידריך אנגל
יוהאן פרידריך אנגל (בגרמנית: Johann Friedrich Engel; 24 באפריל 1844 – 2 במרץ 1921) היה צייר ומאייר גרמני. הוא חי זמן מסוים בארצות הברית.
קריירה
אנגל היה צייר פורטרטים וצייר סצינות ז'אנריות. עבודותיו כוללות פורטרטים של ילדים בתלבושות בוואריות מסורתיות או סצינות המתרחשות באזור בוואריה עילית, למשל הדייגת (1879) או חזרה מהדייג.
משפחתו של אנגל שימשה לו השראה, כשנכדו הוגו היה דוגמן לציור אחד לפחות.
עבודתו המאוחרת כוללת סצינות ז'אנריות, בעיקר ציורים כמו מזל טוב, סבתא שלנו, אורחים ליד הקיר, בדידות עליזה (1898) והסוד (1901). בשנת 1910 הוא יצר שלושה ציורים עם ייצוגים אלגוריים של עונות השנה.
מנואל ביהר
מנואל טום ביהר (בתאית: มานูเอล ทอม เบียรห์; נולד ב-17 בספטמבר 1993 בהרנברג שבגרמניה) הוא כדורגלן תאילנדי יליד גרמניה המשחק בעמדת הבלם בקבוצת בנגקוק יונייטד מליגת העל התאילנדית ובנבחרת תאילנד.
חיים אישיים
ביהר נולד בגרמניה לאב גרמני ולאם תאילנדית.
קריירת מועדונים
ביהר גדל במחלקת הנוער של שטוטגרט. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בנירנברג מהבונדסליגה השנייה, ולאחר מכן עבר לשטוטגרטר קיקרס מהליגה הגרמנית השלישית.
ב-4 ביולי 2016 חתם ביהר בבנגקוק יונייטד מליגת העל התאילנדית.
קריירה בינלאומית
ב-8 באוקטובר 2017 ערך ביהר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תאילנד, בניצחון 1-0 על נבחרת קניה במשחק ידידות.
בולשאיה קניגה
בולשאיה קניגה (ברוסית: Большая книга, "הספר הגדול") הוא פרס ספרותי המוענק ברוסיה החל משנת 2005.
לאחר הגדרת "הרשימה המצומצמת" על ידי חבר השופטים שמונה 100 מומחים בתחום הספרות מתחילה הצבעת קוראי ספרים שעל בסיסה מוענק הפרס. הפרס הראשון הוא 3 מיליון רובל. בנוסף לשלושה פרסים מוענקים בדרך כלל פרסים נוספים, כגון "עבור תרומה לספרות", "עבור יושר ספרותי" וכו'.
זוכי הפרס הראשון:
מחשב לכל ילד (אלבום)
האלבום כולל 12 רצועות ורצועת בונוס שהופקו על ידי כהן, מיכאל מושונוב, יונתן ריקליס, אורי שוחט ועומר קליין.
באלבום מתארחים אקסום ופלד.
ניקולאי קליוייב
ניקולאי אלקסייביץ' קליוייב (ברוסית: Никола́й Алексе́евич Клю́ев,; 22 באוקטובר 1884 - בין 22 - 25 באוקטובר 1937) היה משורר רוסי, נציג זרם "המשוררים - האיכרים החדשים" בשירה הרוסית במאה ה-20.
ילדותו וצעירותו
כפי שציין בכתביו בעלי צביון אוטוביוגרפי Гагарья судьбина (גורלו של צוללן ) מנעוריו הירבה לטייל ברחבי רוסיה. על טיוליו ומעשיו נהג קליוייב לספר פרטים מופלאים רבים פרי דמיונו הפורה. למשל סיפר ששהה במנזרים באיי סולובקי בצפון הרחוק, או שחבר לכת הנוצרית הקרויה "היונים הלבנות של דוד המלך" וברח ממנה ברגע האחרון לפני שביצעו בו את טקס הסירוס הנהוג אצל חסידיה. קליוייב אהב לספר גם על היכרותו בקווקז עם עלי יפה-התואר, שהתאהב בו נואשות בלילת -אל -קדר, ב"ליל הגזירה" שנמשך אלפי חדשים, על פגישותיו עם גריגורי רספוטין ועם לב טולסטוי עו ישיבתו שלוש פעמים בבית סוהר.
תחילת הקריירה הספרותית
עוד בעת שהותו בווירגה התכתב עם המשורר אלכסנדר בלוק ובעקבות התכתבות זאת נסע לבסוף לפטרבורג והכיר את חוגי הספרות שם. שיריו הראשונים פורסמו בשנת 1904. בסוף העשור הראשון של המאה ה-20 קליוייב לא נמשך לשירה המינורית של ה"משוררים לעם" במסורת של אי. ז. סוריקוב, אלא אימץ טכניקות סימבוליסטיות, יצר בהשראה דתית ותוך שימוש באוצר מילים מקומי. קובץ השירים הראשון שלו התפרסם בשנת 1911. מצא חן בעיני המשוררים המחדשים מאותה תקופה, לרבות אלכסנדר בלוק, ולרי בריוסוב וניקולאי גומליוב שמצד אחד השפיעו עליו, ומצד שני ראו בו "מבשר התרבות העממית". ניקולאי קליוייב קשר מערכת יחסים סוערים עם המשורר הצעיר סרגיי יסנין אותו החשיב לתלמידו. הקשר ביניהם ידע עליות וירידות רבות, אבל בשנים 1916-1918 הם בילו זמן רב ביחד והופיעו בערבי שירה משותפים (כולל לפני הקיסרית אלכסנדרה פיודורובנה). בהמשך דרכיהם נפרדו ונפגשו פעמים חוזרות.
משורר-נביא
מוקדם בקריירה שלו, ראה קליויב את עצמו כמעין נביא. הצטרף לפרק זמן לקבוצה נוצרית בשם "גלגלתא" ובהשראתה כתב "שירי אחווה" bratskie pesni בלוק עצמו התרשם מאוד מהיסודות הדתיים בזהותו וביצירתו של קליוייב ואמר לגביו לאשתו של המשורר גורודצקי: "ישו נמצא בינינו". Hristos sredi nas
בשנים 1917–1923 קליויב חי בויטרגה שם כתב שירים ליריים רבים. קיבל בהתחלה בברכה את המהפכה הבולשוויקית, שלח משיריו ללנין, ניסה לזהות באירועים משמעויות משיחיות והתקרב לקבוצת הספרותית "הסקיתים" בעלת זיקה לשמאל הסוציאליסטי רבולציוני. בבית ההוצאה של קבוצה זו בברלין הופיעו שלשה מקבצי השירים שלו. ועבר לגור תקופה לפטרוגרד שם חש יותר ויותר התנכרות כלפי הקו הספרותי הרשמי. בסוף שנות ה-1920 עבר למוסקבה. קליויב היה כותב פורה מאוד אבל עם התחזקות השלטון הסובייטי הפסיקו לפרסם את יצירותיו. נקלע מהר למצוקה קשה למרות שבשנת 1924 פרסם קובץ שירים על לנין. הבקורת הרשמית התחילה להציגו כאידאולוג של ה"קולאקים" (כלומר ,של האיכרים העשירים). בשנת 1926 כתב עקב התאבדותו של יסנין את השיר "קינה על יסנין" שהועלם מהר.
רדיפתו על ידי השלטונות הסובייטים
המשורר משך מהר את שנאתו של הממסד הסובייטי. הוא נעצר לראשונה עוד בשנת 1920 כשבילה שלושה ימים ב"חדר האדים"  של הבולשת OGPU בפטרוגרד ושוחרר.
בשנת 1934 והוגלה לסיביר. היו לכך כמה סיבות. אחת מהן הייתה ככל הנראה נטייתו ההומוסקסואלית. בשנת 1929 הכיר קליויב את האמן הצעיר אנטולי יאר-קרבצ'נקו אליו הקדיש את שירי האהבה  והמכתבים  מאותה תקופה. קליויב הופיע בשירתו כמעריץ גדול של היופי הגברי. לפי זכרונותיו של איוואן גרונסקי, עורך כתב העת "נובי מיר" ,כאשר קליויב שלח לעיתון המנון אהבה המוקדש לגבר צעיר במקום לאשה, דרש העורך ממנו לכתוב שירים נורמליים, אך המשורר סרב. אז גרונסקי התקשר לראש הבולשת, גנריך יגודה וביקש "הרחקתו" של קליויב ממוסקבה. דבר שבוצע באישורו האישי של סטלין. פרטים שסיפר בשיחות פרטיות הסופר מיכאיל בחטין, מצביעים גם הם על אהבת הגברים של קליויב כעל סיבה עיקרית לרדיפתו. מצד שני, קליויב עצמו, במכתבים אל ידידיו סרגיי קליצ'קוב וויאצ'סלב שישקוב הציג כעילה עיקרית להגלייתו את הפואמה שלו Погорельщина שהובנה כפמלפט נגד הקולקטיביזיציה של החקלאות בברית המועצות וכהתנגדות למדיניות המפלגה הקומוניסטית ולשלטון הסובייטי. גם יצירות אחרות שלו, "שיר הגמאיון " Песня Гамаюна ן" אילו השדים של הדבר, הצרעת והכולרה", ממחזור השירים הבלתי גמור "חורבן" Разруха יכלו להיחשב עוינים לשלטון. באחד השירים הזכיר קליויב את חפירת התעלה הים הלבן - הים הבלטי שבו שועבדו בעבודת פרך אסירים פוליטיים רבים. ב-2 בפברואר 1934 נעצר קליוייב כשהואשם רשמית ב"יצירה והפצה של ספרות אנטי מהפכנית" וב 5 במרץ נשלח לגלות סיביר, בקולפשבו, כפר שהיה בירת חבל נארימסק, שהוא כעת חלק מהאזור טומסק. בהתערבותו של גורקי הורשה לעבור אחר כך לגור בעיר טומסק. אחרי מעצרים חוזרים הוצא להורג על ידי הרשויות הקומוניסטיות בשנת 1937.
בגל נוסף של הטרור הסטליניסטי ב-5 ביוני 1937 המשורר נעצר שוב ובסוף חודש אוקטובר הוצא להורג בירי על ההר קשטאק סמוך לטומסק.
ניקולאי קליויב טוהר כחף מפשע על ידי השלטונות הסובייטים בתקופת הדה-סטליניזציה בשנת 1957, אבל רק בשנת 1977 הותרו שוב לפרסום בארצו יצירות פרי עטו.
שפורסמו בימי חייו
(שירי אחווה -ספר שני) הארץ החדשה 1912. היו מכוסי יער.
קישורים חיצוניים
[http://vologda-oblast.ru/persones.asp?code=276 : ס.י. בראנוב - בנים מפורסמים של האזור וולוגדה. רישומים ביוגרפיים. וולוגדה, 2005 ]
SEEJ,vol 49 Nr 4, 2005 p.591-611 (מייקל מייקין -  ניקולאי קליויב, נביא האובדן, ג'ורנל למחקרים סלבים ומזרח אירופים, כרך 49, מס 4 חורף 2005 ) Robert Conquest ''The Great Terror a Reassessment'', Pimlico London 1996, Marea Teroare, ed. Humanitas, Bucuresti, 1998,  (תרגום לרומנית)
רנטורציה
רנטורציה תביא להתקפלות מחודשת של החלבון ולחזרה כמעט מלאה של התפקוד הביוכימי, זאת משום שהאינפורמציה לגבי ההתקפלות של החלבון נמצאת ברצף חומצות האמינו, כלומר במבנה הראשוני של החלבון, אשר לא מושפע מהתהליך הדנטורטיבי.
הראיה הראשונה לכך שהמבנה הראשוני של הפוליפפטיד מכיל את כל המידע הנחוץ לו להתקפלות למבנה הנטיבי שלו סופקה בדוגמה של אנפינסן, שהראה שהאנזים ריבונוקלאז A עובר רנטורציה מלאה מבלי נוכחות של גורמים מסייעים. תהליכי הדנטורציה והרנטורציה הם בעלי אופי קואופרטיבי, כלומר יצירה של קשר כימי ראשון, מובילה ליצירת קשרים כימיים נוספים.
ג'ייק אוקינקלוס
ג'ייקוב "ג'ייק" דניאל אוקינקלוס (באנגלית: Jacob Daniel Auchincloss; נולד ב-29 בינואר 1988) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים יהודי-אמריקאי שנבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-4 של מסצ'וסטס.
ביוגרפיה
אוקינקלוס הוא בנם של האימונולוגים לורי גלימשר ויו אוקינקלוס, סגנו הראשי של ד"ר אנתוני פאוצ'י במכון הלאומי לאלרגיה ומחלות מידבקות ; אביו החורג, גרגורי פצקו , הוא ביוכימאי ויזם שהיה מומחה עולמי בתחום מחלת האלצהיימר . אוקינקלוס הוא יהודי וזאת לאחר שגדל בהתאם לאמונתה של אמו . סבא רבא מצד אביו של אוקינקלוס, הארווי בונדי, היה אחד האדריכלים של תוכנית מרשל וסבו מצד אמו, מלווין ג'יי גלימר, היה חלוץ בזמנו בפיתוח תותבות ועבד באקדמיה הלאומית למדעים.
אוקינקלוס גדל בעיר ניוטון שבמסצ'וסטס וגר עם אמו ושני אחיו. הוא למד בתיכון ניוטון נורת'.
לאחר סיום לימודיו באוניברסיטת הרווארד, הצטרף אוקינקלוס לחיל הנחתים של ארצות הברית. במהלך שירותו הצבאי הוא פיקד על חי"ר במחוז הלמנד שבאפגניסטן כבר ב-2012, שנתיים לאחר מכן פיקד על יחידת סיור בפנמה, ובנוסף לכך אוקינקלוס הוביל סיורים קרביים בכפרים שהתמודדו עם הפרעות והכיבושים שארגן ארגון הטרור האפגני הטליבאן.
אוקינקלוס השלים הן את אימוני החי"ר בקוואנטיקו ולבסוף הוא סיים את לימודיו בבית הספר הישרדות, התחמקות, התנגדות ובריחה (ה-SERE).
לאחר שחזר הביתה מהצבא, רץ אוקינקלוס למועצת העיר ניוטון, הוא נבחר ב-2015 והביס בבחירות חבר מועצה מכהן. הוא נבחר מחדש למועצת העיר ניוטון ב-2017 ובפעם השלישית גם ב-2019.
ב־2 באוקטובר 2019 הודיע אוקינקלוס על כוונתו לרוץ בבחירות שנערכו ב-2020 ועל כוונתו להיבחר להיות חבר בית הנבחרים מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מסצ'וסטס ולרשת את ג'וזף קנדי השלישי, חבר בית הנבחרים שניסה לקבל מושב בסנאט והפסיד במירוץ לסנאטור הדמוקרטי המכהן, אד מרקי.
בפריימריז שנערכו בספטמבר 2020 קיבל כ-22.4% מהקולות, סוכנות הידיעות איי-פי פרסמה שקרוב למיליון מהקולות נשלחו באמצעות הדואר וזאת לאור התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית.
בבחירות הכלליות שנערכו בנובמבר 2020 ניצח אוקינקלוס את המועמדת הרפובליקנית, ג'ולי הול, והוא נכנס לתפקידו ב-3 בינואר 2021.
יוסף טוליפמן
יוסף בועז טוליפמן (6 במרץ 1926 – 14 ביוני 2009) היה מנהל הקריה למחקר גרעיני ומנהל בכיר במגזר הציבורי והפרטי בישראל.
ביוגרפיה
יוסף בועז טוליפמן נולד בירושלים. אביו, דוד טוליפמן, בנו של אלכסנדר זוסיה טוליפמן, מאנשי העלייה הראשונה וממתיישבי ראשון לציון. אמו, שפרה, הייתה בתו של יעקב מרדכי זינגר, שו"ב בראשון לציון, וגיסתם של שמעון כהנוב (בנו של פייבל כהנוב) ויעקב איכילוב (בנו של אברהם זלמן איכילוב). אחותו הגדולה, שולמית, נישאה לימים לאליקום אוסטשינסקי, אגרונום וראש המועצה ראשון לציון.
המשפחה שבה למכורתה ראשון לציון, שם חזר אביו לחקלאות (ונרצח ב-1943 על ידי שודדים ערבים בפרדסו). טוליפמן גדל במושבה, ולמד בה בבית הספר חביב ובגימנסיה הריאלית. היה פעיל בארגון "ההגנה", ובשנת 1947 הוכשר כמפקד מחלקה, במקביל לשירותו במשטרת היישובים העבריים. במלחמת העצמאות שירת כמפקד פלוגה, ולאחר מכן היה מדריך בבית הספר לקצינים. בשנים אלו החל ללמוד הנדסה כימית בטכניון, ובסיום לימודיו החל לעבוד בוועדה לאנרגיה אטומית.
בשנת 1957 החל לעבוד במכון ויצמן למדע. במסגרת תפקידו כמהנדס הראשי של חברת הפוספטים עסק מטעם משרד הביטחון במחקר הפקת אורניום מפוספטים. במשך שלוש שנים שהה בצרפת ועסק שם בעבודות מטעם הוועדה לאנרגיה אטומית. בשנת 1963 מונה למשנה למנכ"ל משרד הפיתוח ומתוקף תפקידו הממונה על החברות הכימיות בישראל ודירקטור בחברת החשמל, אך כעבור זמן קצר יצא לשנת השתלמות באוניברסיטת הרווארד ובשנת 1965 מונה למנהל הקריה למחקר גרעיני ועמד בראשה עד 1973. בתפקידו היה חבר הוועדה לאנרגיה אטומית.
בשנים 1973–1976 היה טוליפמן מנכ"ל המועצה לשיווק פרי הדר, ובשנת 1980 היה מספר חודשים מנכ"ל חברת החשמל. בין תפקידיו במגזר העסקי והפרטי היה יו"ר הנהלת חברת פרוטרום (1982–1985), מנכ"ל כלל סחר, יו"ר חברת פיתוח משאבי אנרגיה (1991–1993) ודירקטור בבנק דיסקונט.
היה נשוי משנת 1950 לאהובה לבית טְבֶרְדין (1928–2003), ואב לארבעה.
בתו, נילי, שנישאה לכדורגלן הפועל באר שבע ונבחרת ישראל, אלון בן דור, הייתה בין חטופי מטוס "אייר פרנס" לאנטבה בשנת 1976.
בשנותיו האחרונות בת זוגו הייתה ד"ר שושנה קיני.
שי צור
שי צור (נולד ב-21 במאי 1983) הוא מקצוען פוקר ישראלי. צור זכה בצמיד אליפות העולם בפוקר בשנת 2017. ממייסדי האקדמיה הישראלית לפוקר. ידוע בכינוי "גאבור מרטון".
קריירה
צור נולד וגדל בפתח תקווה. שירת בצה"ל בחיל השריון. בשנת 2006 כשחזר מטיול בדרום אמריקה, החל צור לשחק פוקר במשחקים חבריים ביתיים על סכומים זעומים של 50 ש"ח. בהמשך, כשהיה סטודנט לפיזיקה, המשיך לשחק גם באמצעות האינטרנט וגילה שהוא מצליח להרוויח סכומים גדולים. עת ששיחק באינטרנט השתמש בכינוי "גאבור מרטון" על שם שחקן הפועל פתח תקווה, אליל ילדותו - כינוי זה דבק בו ומשמש אותו עד היום.
בשנת 2010 החל לשחק פוקר מקצועני. באותה השנה בטורניר בעיר נוטינגהאם באנגליה, סיים מקום 72 מתוך 620 שחקנים וזכה ב-1,263 דולר.
החל מ-2010 משתתף קבוע בתחרויות ב-IPC (סבב הפוקר הישראלי) - לאורך השנים זכה בסבב זה ב-5 גביעים והגיע 10 פעמים לשולחנות גמר.
בשנת 2013 סיים צור מקום 8 באירוע המרכזי של סבב WPT וזכה בסך של 20,974 דולר.
בשנת 2014 הקים צור ביחד עם שותפים את האקדמיה הישראלית לפוקר, שהוא המוסד הישראלי היחיד שמלמד תוכני פוקר, לאחר מכן שימש כמנכ"ל שלה וכיום מרצה. בהמשך פיתח אפליקציית לימוד פוקר בשם "Poker Fighter".
ב-7 ביולי 2014 סיים במקום הרביעי בטורניר בסבב אליפות העולם בפוקר וזכה ב-209,805 דולר.
בשנת 2015 סיים במקום ה-38 באירוע המרכזי של אליפות העולם (דמי כניסה בסך של 10,000 דולר) וזכה ב-164,086 דולר.
בשנת 2016 סיים צור במקום השמיני בטורניר בסבב אליפות העולם בפוקר וזכה ב-58,543 דולר.
ב-5 ביולי 2017 רשם צור את הישגו היוקרתי ביותר, כאשר גבר על 1,413 שחקנים, סיים במקום הראשון בטורניר בסבב אליפות העולם בפוקר, וזכה בסך של 223,241 דולר ובצמיד אליפות העולם בפוקר.
בשנת 2018 סיים במקום ה-11 בטורניר מסבב אליפות העולם וזכה ב-55,222 דולר.
סטטיסטיקות
נכון ליולי 2022, צור זכה בסך של כמיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-770 אלף דולר בסבב אליפות העולם.
צמידי אליפות העולם בפוקר
בסבב אליפות העולם הגיע 3 פעמים לשולחן הסופי וסיים 9 פעמים במיקומים שמקנים זכיות כספיות.
חיים אישיים
בעל תואר בפיזיקה. נשוי ואב לשניים.
שחיטה ביום טוב
מלאכת שוחט היא אחת משלושים ותשע המלאכות שנאסרו בשבת. כחלק מהיתר התורה לבצע 'מלאכת אוכל נפש' ביום טוב, הותרה גם שחיטת בעלי חיים לצורך אכילתם.
היתר השחיטה ביום טוב
יסוד ההבדל בין שבת ליום טוב, הוא שבשבת אסור לעשות כל מלאכה (אחת משלושים ותשע מלאכות), אולם ביום טוב אסור לעשות רק מלאכת עבודה שפוגעת ביסוד השביתה מעבודות המשק, אבל מלאכת אוכל נפש, המשרתת את מצוות השמחה בסעודת יום טוב, מותרת.
לפיכך, מותר לשחוט בעלי חיים כשרים ביום טוב לשם אכילתם, מאחר שמצוות השמחה בחג באה לידי ביטוי בעיקר באכילת בשר, וכמאמר חז"ל . בעבר, לא היו אמצעי שימור מוצרים (מקרר), ולכן היתר זה היה נחוץ מאוד בשביל לאכול בשר טרי, ולכן הותרה השחיטה אפילו לצורך אכילה מועטת מהבשר (כזית) ביום טוב.
בדיקת סכין השחיטה
ע"פ ההלכה כדי שהשחיטה תהיה כשרה יש להקפיד שהסכין תהיה חדה וחלקה, שאם תיפגם- השחיטה פסולה. לכן תקנו חכמים שלפני השחיטה ימסרו לבדיקה את הסכין לחכם. אמנם ביום טוב אסרו חכמים להראות את הסכין לחכם שמא הסכין תמָצֵא פגומה, ויבוא להשחיזה, ויעבור על איסור תורה. ולכן התקינו שכבר לפני יום טוב יראו השוחטים לחכם את הסכין. כיום, השוחטים מקבלים כתב סמיכה, ולכן סומכים עליהם שיודעים לבדוק כראוי את סכיניהם. אולם גם הם צריכים לבדוק את סכיניהם לפני יום טוב. לרב העיר, מותר לבדוק את סכינו גם ביום טוב, כי אין חשש שיבוא לחדדה עם משחזה, וכן מותר לו להשאיל את סכינו לאחרים.
הפשטת העור
אף על פי שהפשטת העור היא אחת משלושים ותשע המלאכות האסורות, התירו חכמים להפשיט את העור ביום טוב, ולשטוח אותו במקום שאנשים הולכים. הטעם שחכמים התירו את ההפשטה, הוא משום שהעור היה חשוב מאוד לייצור מוצרים רבים, על ידי תהליך של עיבוד (נעליים, בגדים, שטיחים וכו'). הפשטת העור ושטיחתו היא השומרת על העור שלא יירקב, וע"י כך יוכל לאחר יום טוב לעבד את העור שנשמר, ולהפוך אותו למוצרים שונים. אם חכמים היו אוסרים את ההפשטה, אזי אנשים היו נמנעים מלשחוט, לפי שהיו מפסידים את העור שהיה נחוץ. לכן התירו חכמים את ההפשטה כדי שלא יימנעו משמחת יום טוב- אכילת הבשר. היתר ההפשטה הוא בתנאי שבעל החיים נשחט ביום טוב ולא לפני כן.
איסור גזיזה בעת השחיטה
אף על פי שמותר לשחוט ביום טוב, גזיזת צמר הכבשה אסורה משום מלאכת גוזז. לפיכך, הבא לשחוט בהמה בעלת צמר - אסור לתלוש שערות מצווארה, כדי לעשות מקום נח עבור השחיטה, שהיא מלאכת גוזז האסורה. אלא יפנה את השערות לצדדים. ואם כשפינה נתלשו מעט שערות, לא עבר באיסור. וכן לאחר השחיטה, הרוצה לאכול את העור, אינו רשאי לגזוז את שיער הבהמה, שנראה שעושה זאת לצורך השיער. אבל יכול להבהבו באש.
הרמת מתנות הכהונה
אף על פי שאסרו חכמים להפריש תרומות ומעשרות משום שהוא נראה כ'מתקן כלי', התירו להרים מתנות כהונה מן הבהמה הנשחטת, לכהן. ולכן מותר להביא ביום טוב מתנות כהונה (זרוע לחיים וקיבה) כיוון שאינו מתקן דבר, שכן המתנות לא מעכבות את האכילה. מה שאין כן בהפרשת תרומות ומעשרות, שאם לא מפרישים, הפירות הם טבל, ואסורים באכילה.
שחיטה ביום טוב כיום
במהלך הדורות, בחלק מהמקומות (אשכנז) התעוררו שתי בעיות עיקריות:
2. חשש לטריפות - במהלך הדורות רבו הסירכות (חולי שמקורו בריאות, שבמצבים רבים קובע כי הבהמה שנשחטה נחשבת לטרפה) בעיקר בבהמות (לעיתים כ-50%). מטעם זה יש שהחמירו שלא לשחוט בהמה ביום טוב, כי יש חשש סביר שזו שחיטה שלא לצורך. ורוב הראשונים התירו אף במצב זה.
רבים מאחרוני אשכנז, החמירו בשחיטת בהמה, אמנם בעוף היקלו, מאחר שאחוז הטריפות היה יותר נמוך, וכן החשש למקח וממכר היה פחות שכיח. ויש שכתבו שכיום לפי מנהג אשכנז גם עוף לא ישחטו, כיוון שיש לנו מקרר ואמצעי אחסון ושימור יעילים נוספים, ואין צורך לשחוט דווקא ביום טוב. אמנם כאשר יש צורך גדול, כגון שהבהמה נוטה למות- גם לדעתם מותר לשחוט, ובתנאי שעוד יוכלו להספיק להכין מבשרה כזית צלי ולאוכלו ביום טוב.
Because of the Times
Because of the Times הוא אלבום האולפן השלישי של להקת הרוק האמריקאית קינגס אוף ליאון. האלבום יצא לאור ב-2 באפריל 2007 בממלכה המאוחדת וביום שלאחר מכן בארצות הברית. רוב הביקורות על האלבום היו חיוביות והוא קיבל ציונים גבוהים באתרי המוזיקה השונים. האלבום הגיע למקום השישי במצעד האלבומים השנתי של מגזין NME ולמקום ה-31 במצעד של מגזין רולינג סטון.
פאלון (שוודיה)
האזור המטרופוליטני של העיר פאלון יחד עם העיר בורלאנג (Borlänge) הצמודה אליו מונים יחדיו כמאה אלף תושבים.
במשך מאות שנים מכרה הנחושת היווה ענף תעשייה מרכזי בשוודיה. במאה ה-16 וה-17 כריית הנחושת באזור סייעה לשוודיה להתפתח למעצמה אירופית גדולה, ובקשר לכך החלה לבוא לידי ביטוי שאלת עיר במקום. ב-7 בינואר 1608, קרל התשיעי, מלך שוודיה, העניק הרשאות לבניה לעיר פאלון, אולם מעולם לא הוקמה עיר על פי זכויות אלה, אף על פי שבאותה שנה נבנה בית עירייה. הרשאות חדשות ניתנו בשנת 1624 ושוב ב-30 באוקטובר 1641, ורק אז הוקמה עיירה בפועל.
כיום מכרה הנחושת אינו פעיל, ולמעשה המכרה נסגר כבר בשנת 1992. על אף שמכרה הנחושת כבר אינו פעיל, גם כיום העיר פאלון בעלת חשיבות בזכות ענף השירותים והתעשייה בה.
בעיר זורם נהר פאלון (Faluån) שלמעשה חוצה את העיר ומחלקת אותה לשניים. מכרה הנחושת ממוקם בצדו האחד של הנהר (מדרום-מערב לנהר) והתושבים נהגו לקרוא לאזור זה "הצד הנורא" בגלל העשן הרעיל וזיהום הקרקע מכריית הנחושת שהובילו לדילול הצמחייה. ובצידו האחר של הנהר (מצפון-מזרח לנהר) אליו הזיהום והעשן הרעיל מהכרייה לא הגיעו נמצאים מספר אזורי מגורים, בתים, ווילות יפות וגדולות, ולאזור זה נהגו לקרוא התושבים "הצד היפה".
מרכז העיר של פאלון הממוקם בצידו המזרחי של הנהר ובו מספר רחובות להולכי רגל בהם חנויות קטנות. בשנת 1998 זכתה העיר בתואר "מרכז העיר של השנה" בשוודיה.
בשנת 2001, העיר, מכרה הנחושת, ואזורי הכרייה בפאלון, התווספו לרשימת אתרי המורשת העולמית של האו"ם. הכרה זו הפכה את העיר לראויה לשימור, ולאזור בעל עניין עולמי.
בעיר פאלון ממוקם קמפוס של אוניברסיטת דלרנה (Högskolan Dalarna), הקמפוס ממוקם קרוב לאצטדיון הסקי הלאומי בו נערכים תחרויות ואליפויות סקי בינלאומיות, והעיר מארחת מידי שנה את "משחקי הסקי השוודים" בארנת הסקי Lugnet.
בשוודיה מספר מוצרים ומותגים נושאים את השם פאלון, וביניהם חטיף בשם Falu rågrut, נקניק הנקרא Falukorv, חומץ מאכל בשם Falu ättika, מוצר 'צבע פאלון' בשם Falu rödfärg בגוון אדום המכיל פיגמנטים מאזור מכרה הנחושת.
פסטיבל מוזיקה שנתי
החל משנת 2008 פאלון היה הבית של פסטיבל רוק ומטאל בשם Sabaton Open Air: Rockstad Falun.
דיוויזיית השריון ה-11 (ארצות הברית)
דיוויזיית השריון ה-11 של צבא ארצות הברית (באנגלית: 11th Armored Division) הייתה דיוויזיית שריון אמריקאית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-15 באוגוסט 1942 בפורט פולק, לואיזיאנה, ובהמשך השתתפה בתמרוני לואיזיאנה. ב-29 בספטמבר 1944 הפליגה הדיוויזיה מנמל ניו יורק לאנגליה, אליה הגיעה ב-11 באוקטובר, שם התאמנה במישור סולסברי. הדיוויזיה נחתה בחופי נורמנדי ב-16 בדצמבר 1944, ומיד הופנתה להגן על גשרי המז מפני מתקפת הארדנים הגרמנית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בבלגיה והשתתפה בחיסול הבליטה הגרמנית בארדנים. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה באזור הסאר והמוזל, ובמרץ חצתה את הריין והשתתפה בקרבות בגרמניה. הדיוויזיה התקדמה ברחבי בוואריה ואף חצתה את הדנובה, ובתחילת מאי נכנסה לאוסטריה והייתה היחידה הראשונה של הארמייה השלישית שנפגשה עם כוחות הצבא האדום. לאחר מכן שירתה הדיוויזיה כחיל כיבוש עד לפירוקה ב-31 באוגוסט 1945. במהלך המלחמה נהרגו 432 מחיילי הדיוויזיה ו-2,394 נפצעו.
דוד פתאל
דוד (דייוויד) פתאל (נולד ב-22 ביוני 1957) הוא מלונאי ואיש עסקים ישראלי, בעל השליטה ברשת מלונות פתאל.
ביוגרפיה
פתאל נולד ליוסף, עורך דין, ולקטי, עקרת בית. הוריו, ילידי עיראק, התגוררו בשכונת מרכז הכרמל בחיפה. למד בבית הספר היסודי "הרצל", ובתיכון עירוני ה'. השתתף בפעילות בתנועת הצופים - שבט צופית, כחניך, מדריך, ו'מרכז שבט קהילה'. בשנת 1975 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם בחטיבת הנח"ל. לאחר שירותו הצבאי, הדריך מטעם הסוכנות היהודית, במחנה קיץ לנוער בארצות הברית, ועם חזרתו ארצה החל את לימודיו במלון תדמור במגמה לניהול בתי מלון.
קריירה
בשנת 1980, עם תום לימודי המלונאות, החל פתאל לעבוד כמנהל ערב במלון דן כרמל בחיפה. תוך כדי עבודתו זאת, למד באוניברסיטת חיפה לימודי תואר ראשון בכלכלה וסוציולוגיה. בשנת 1985 קודם על ידי הנהלת רשת מלונות דן, לתפקיד סמנכ"ל מלון דן אכדיה בהרצליה, ובשנים 1987 ו- 1989 בהתאמה, ניהל את המלונות סונסטה בים המלח, והמלך שלמה באילת, השייך לרשת המלנות ישרוטל.
ניהול בתי מלון
בשנת 1992 החליטה הנהלת חברת ההשקעות אפריקה ישראל להקים חברה לניהול בתי מלון בשם "מלונות אפריקה ישראל" והעמידה את פתאל בראש הרשת החדשה. כמנכ"ל ניהל את המשא ומתן לקבלת הזיכיון הישראלי של רשת הולידיי אין, ופעל להטמעת המותג בישראל. תוך 5 שנים פיתח את הרשת כך שמ- 50% במלון אחד בטבריה, הפכה חברת מלונות אפריקה ישראל, לבעלים של עשרה בתי מלון. כמנכ"ל הרשת, הוביל פתאל, את הנפקתה של מלונות אפריקה ישראל בבורסה לניירות ערך. כמו כן, הוביל שיתוף פעולה בין הרשת, לבין משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, משרד התיירות ועיריית טבריה, והקים את מכללת הולידיי אין (כיום: רימונים – המכללה למלונאות), מוסד ללימודי מלונאות והסעדה.
בשנת 1997 החל לנהל את קבוצת קלאב הוטל. כמנכ"ל הרשת היה תפקידו לפתוח את המלון באילת, ולהנחיל סטנדרטים של שירות איכותי למלונות טיים שרינג בישראל. בשנת 1998 ייסד את חברת פתאל ניהול ויזמות בע"מ, והחליט לעזוב את קבוצת קלאב הוטל.
מלונות בבעלות פרטית
החברה החדשה הוקמה במטרה לתת ייעוץ למלונאים, ושירותי ניהול למלונות, ותוך חודשיים מיום הקמתה, בפגישה אקראית בבית קפה בתל אביב עם ליאורה עופר הוצע לדוד לשמש כיועץ למלון "שנגרילה" באילת, שהיה אז בתהליך של בנייה על ידי קבוצת האחים עופר. פתאל יצר קשר עם רשת מלונות מרידיאן העולמית, יצר אצלם את הרושם שהחברה בעלת ניסיון רב בתחום המלונאות, שכנע אותם למסור בידיו את הזיכיון למלונות מרידיאן בישראל, וכך הפך שנגרילה למרידיאן. עם ההודעה לעיתונות, על מסירת ניהול המלון לחברתו, הודיע פתאל על כוונתו לפתח את הרשת למלונות בירושלים, טבריה, חיפה, וים המלח, ואכן תוך פרק זמן קצר צברה הרשת תחת ניהולה, מלונות נוספים ברחבי הארץ, וביניהם השייכים למותגי המלונות המובילים בעולם, כמו הרודס, מלונות לאונרדו, מלון רוטשילד 22 תל אביב, NYX, מג'יק, ומלונות יו. אך דוד לא שקט על שמריו והחל במקביל לניהול, גם לרכוש מלונות כגון: מג'יק נירוונה קלאב בים המלח, פלמירה באילת, פרדייז באילת, בזל ת”א, אשר בנוסף לאחרים, הפכו למלונות שבבעלות הרשת.
בשנת 2013, הוענק לדוד פתאל, על ידי התאחדות המלונות בישראל, אות הוקרה, המוענק אחת לשלוש שנים במהלך וועידת המלונאים השנתית, על הישג אישי מיוחד בתחום היזמות המלונאית.
אבני דרך בהתפתחות הרשת
1998 - הקמת רשת מלונות פתאל וחתימת חוזה הניהול הראשון (מרידיאן אילת).
2005 - רכישת המלון הראשון: לאונרדו קלאב ים המלח (נירוונה).
2006 - הרחבת הפעילות לאירופה והשקת מותג בינ"ל חדש: Leonardo.
2007 - השקעת מגדל -חברה לביטוח בפתאל והקמת "קרן מלונות פתאל" לרכישת מלונות באירופה.
2009 - נחתמה עסקת אזורים: רכישת "אזורים תיירות" המהווים 11 מלונות (שרתון ואקור בעבר).
ג'ון ראבה
ג'ון ראבה (בגרמנית: John Rabe; 23 בנובמבר 1882 - 5 בינואר 1950) היה איש עסקים גרמני-נאצי, שהתפרסם בזכות מאמציו לעצור את הזוועות של הצבא היפני במהלך טבח ננקינג (נאנג'ינג) ועבודתו כדי להגן ולעזור לאזרחים הסיניים במהלך האירוע. האזור הבטוח בנאנג'ינג שהוא עזר להקים הגן על כ-200,000 סינים מהטבח. הוא ייצג באופן רשמי את גרמניה ושימש כמפקד הבכיר של הממסד האירופי האמריקאי שנשאר בנאנג'ינג, הבירה הסינית באותה העת, בזמן שהעיר נפלה בידי החיילים היפניים.
דוד פתאל
אבני דרך בהתפתחות הרשת
2016 - Sale & lease back של מלונות QMH, גיוס חוב סחיר בחברת פתאל (נכסים) אירופה בע"מ.
2017 - עסקת JURYS INN לניהול ושכירת 8,013 חדרים ב-36 מלונות בבריטניה ואירלנד.
2018 - הנפקה ראשונה לציבור (IPO) של מניות החברה.
ג'ון ראבה
חייו לפני האירועים בסין
ג'ון ראבה נולד בהמבורג, גרמניה. הוא פיתח קריירה במהלכה נסע לאפריקה למספר שנים. בשנת 1908 הוא עזב לסין ועבד שם עבור חברת סימנס עד 1938. ראבה היה נאמן לאידאולוגיה הנאצית והיה סגן ראש הסניף המקומי של המפלגה הנאצית.
דוד פתאל
אבני דרך בהתפתחות הרשת
עסקת Apollo 13 מלונות בהולנד.
ג'ון ראבה
הקמת אזור הביטחון בנאנג'ינג
באותה תקופה אנשים רבים מהמערב עזבו את נאנג'ינג, בשעה שהצבא היפני התקדם לעבר העיר והחל להפציץ אותה. כל הזרים ברחו מהעיר למעט 22, בהם 15 אמריקנים ואנשי עסקים ומיסיונרים אירופאים. ב-22 בנובמבר 1937 כשהצבא היפני התקדם לעבר נאנג'ינג, ראבה, יחד עם קבוצה נוספת של זרים הקימו את הוועד הבינלאומי לאזור הבטוח של נאנג'ינג ואת האזור הבטוח שסיפק לפליטים סינים מקלט ומזון מהטבח היפני המתקרב. בשאלה לגבי הסיבה להקמת האזור אמר ראבה: "זוהי שאלה של מוסר, אני לא יכול להביא את עצמי לבגוד באמון של האנשים האלה ומרגש לראות איך הם האמינו בי."
דוד פתאל
אבני דרך בהתפתחות הרשת
2019 - עסקה לניהול ושכירות 4 בתי מלון בלונדון 1,311 חדרים.
ג'ון ראבה
הקמת אזור הביטחון בנאנג'ינג
האזור הבטוח מוקם בשטח השגרירויות הזרות ואוניברסיטת נאנג'ינג.
דוד פתאל
אבני דרך בהתפתחות הרשת
2021 - רכישת 50% מבעלות 4 בתי המלון בלונדון.
חיים אישיים
פתאל היה נשוי להדסה ולזוג שלושה בנים: נדב, אסף ויובל. טליה ואמה נולדו לפתאל ולבת זוגו ריקי.
ג'ון ראבה
הקמת אזור הביטחון בנאנג'ינג
ראבה נבחר למנהיג הקבוצה לאור חברותו במפלגה הנאצית (טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה) והיחסים הטובים בין גרמניה ויפן. הממשלה היפנית הסכימה לא לתקוף אזורים בעיר שלא הכילו כוחות צבא סינים וחברי הוועד שבראשו עמד ראבה ניסו להפעיל לחץ על הממשלה היפנית להוציא את כוחותיהם מהאזור וזכו בהצלחה חלקית. בראשון בדצמבר 1937 הורה ראש עיריית נאנג'ינג לכל האזרחים הסינים שנותרו בנאנג'ינג לעבור אל האזור הבטוח ולאחר מכן ברח מהעיר. בנוסף קלט האזור הבטוח 650 פליטים נוספים.
דוד פתאל
חיים אישיים
גרושתו הדסה מחזיקה בנתח ממניות החברה.
פתאל תורם לזכרו של אביו, עו"ד יוסף פתאל, את הפרס השנתי לחקר המשפט פרס פתאל, המוענק לחוקרי משפט מובילים באוניברסיטת חיפה.
ג'ון ראבה
הטבח בננקינג
בטבח בנאנג'ינג נרצחו על ידי הצבא היפני בין 200 ל-300 אלף סינים.
דוד פתאל
חיים אישיים
ב-2 באפריל 2023, פורסם ברשת 13 כי בדיון בקבוצת ווטסאפ של בכירים במשק על הרפורמה המשפטית שמקודמת על ידי ממשלת הימין, כתב פתאל כי "אסור לעצור את המחאה, זה לא רק בג"ץ, זה 140 חוקים של שחיתות וגניבה".
ג'ון ראבה
הטבח בננקינג
במהלך הטבח תיעד ראבה את האירועים ובין היתר כתב:
דוד פתאל
בתקשורת
מגזין TheMarker ציין את פתאל כאחד ממאה האנשים המשפיעים ביותר על כלכלת ישראל לשנת 2009. בגלובס תואר פתאל כ"טייקון בעשר שנים, ועשר אצבעות".
ג'ון ראבה
הטבח בננקינג
"רק כשאנו מסתובבים בעיר אנו רואים את היקף ההרס, אנחנו נתקלים בגופות כל 100–200 מטר, גופות הנרצחים היו מנוקבות בכדורים בגבם מה שמראה שאנשים אלה ברחו בזמן שנורו מאחור.
החיילים היפנים צעדו בעיר בקבוצות של כ-10–20 חיילים ובזזו חנויות, אני עצמי ראיתי איך בזזו את בית הקפה של האופה הגרמני. גם בית המלון המפל נפרץ כמו כמעט כל חנות באזור צ'ואנג שאנג ורחוב טאייפינג."
בששת השבועות בהם נערך הטבח מצאו מקלט באזור הבטוח כ-200 אלף סינים ונערך עימות מתמשך בין ראבה אל מול ניסיונות שונים של הצבא היפני לפגוע בפליטים הסינים.
שובו לגרמניה
ב-28 בפברואר 1938 עזב ראבה את נאנג'ינג וחזר לגרמניה כשאיתו חומר תיעודי רב על הטבח שביצעו היפנים בנאנג'ינג.
ראבה הציג סרטים ותמונות בהרצאה שנתן בברלין וכמו כן כתב להיטלר כדי שיפעיל השפעתו להפסקת הפעולות האלימות עלי ידי הצבא היפני. כתוצאה מכך ראבה נעצר ונחקר על ידי הגסטאפו ומכתבו מעולם לא הועבר להיטלר. בעקבות התערבותה של חברת סימנס שוחרר ראבה. הוא הורשה לשמור את התיעוד שברשותו לאירועים למעט הסרט, אך לא הורשה יותר לכתוב או להרצות בנושא.
ראבה חזר לעבוד בחברת סימנס עד סיום המלחמה באפגניסטן ובברלין.
אחרי המלחמה
ראבה נעצר לחקירה על ידי ה-נ.ק.ו.ד. ולאחר מכן על ידי הצבא הבריטי אך שניהם שחררו אותו לאחר חקירה. ראבה המשיך לעבוד באופן חלקי עבור סימנס והשתכר שכר נמוך ביותר. לבסוף אף איבד את עבודתו לחלוטין. משפחתו של ראבה חייתה בעוני רב בדירת חדר קטנה וברעב מתמיד כשלאוכל היו אוספים עשבים ומבשלים אותם כמרק בתוספת של לחם יבש.
באותה עת התנער ראבה מהאידאולוגיה הנאצית, ועבר תהליך של דה-נאציפיקציה אותו סיים בשנת 1946.
בשנת 1948 נודע לאזרחי נאנג'ינג על מצבם הקשה של משפחת ראבה והם אספו במהירות כ-2,000 דולר (שווה ערך לכ-19 אלף דולר היום). ראש עיריית נאנג'ינג עצמו נסע לגרמניה והביא מלאי רב של מזון למשפחתו של ראבה. מאז כל חודש שלחו תושבי ננקינג משלוחי מזון למשפחת ראבה עליה הגיב ראבה במכתבי תודה רבים.