cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נפת חאשורי
הנפה משתרעת על מישור כארתלי בשטח של 585.2 מ"ר. בנפה זורמים הנהרות: נהר הקורה, סוּראמוּלָה, טיליאני, צֶ'ראתחֶווי, דָזַמָה. בשטח הנפה נמצאים עיירת הנפש סוראמי, והיישוב ההיסטורי (כיום כפר) כּווישחֶתי.
העיר חאשורי מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. יישוב עירוני (דאבא) נוסף בנפה הוא העיירה סוראמי. כמו כן ישנן 11 תמי: אָלִי, גוֹמִי, אוֹסִיאָוּרִי, פּלֶווִי, כּווִישחֶתִי, צוֹצחנַארָה, צחרַאמוּחָה, צָאר'ווְלִי, צרוֹמִי, חָאלֶבִּי וחצִיסִי.
לקוח (כלכלה)
במכירות, עסקים וכלכלה, לקוח (גם: רוכש, צרכן, קונה, קליינט) הוא אדם או ארגון שמקבלים שירותים או קונים מוצר של עסק, תמורת כסף או תמורה בעלת ערך אחר.
להבדיל מקונה מזדמן, נהוג לייחס ללקוח מידה מסוימת של יחסים מתמשכים עם השירותים או המוצר עליהם הוא שילם.
סוגי לקוחות
לכל עסק יש את הלקוחות שלו, עם מאפייניהם הייחודיים וצרכיהם השונים.
שלושת סוגי הלקוחות האפשריים הם:
היחס ללקוחות
כיוון שלקוחות הם מקור ההכנסה לכל עסק בר קימה, בעולם המערבי התפתחה גישה שנועדה לחזק את מעמד הלקוח, לעודד לקוחות חוזרים ולבנות "נאמנות" של לקוחות.
הגישה אף הגיעה לקיצוניות בתחילת המאה ה-20 בה נטבע המשפט "הלקוח תמיד צודק".
אך כיום הגישה הרווחת היא ש"ייתכן שהלקוח לא תמיד צודק". כלומר גישה השמה את הדגש על חווית הלקוח, מתחשבת במידה רבה בדעתו אך לא נותנת לדעתו כוח הכרעה מוחלט. התחשבות בחוויות לקוחותיו של עסק נתפסות כדבר שתמיד ישרת אותו.
עם עידן הגלובליזציה, המידע והרשתות החברתיות נהוג לחשוב כי כיום יש ללקוחות יותר כוח והשפעה על עסקים מאי פעם. לכן עסקים כיום משתמשים בכלים סקרים ומדדים (כגון: מדד נאמנות לקוחות) על מנת להבין את שביעות הרצון של לקוחותיהם.
לקוח לעומת משתמש קצה
נהוג להגדיר מיהו הלקוח ומיהו משתמש הקצה של המוצר, כיוון שהם אינם תמיד אותה הישות.
הלקוח הוא האדם שקנה את המוצר. משתמש הקצה הוא האדם שמשתמש בפועל במוצר, ללא קשר לאם הוא זה שקנה אותו.
דוגמאות למוצרים שבהם הלקוח ומשתמש הקצה אינם אותו האדם:
נחל תקוע
גאוגרפיה
אורכו של נחל תקוע כ-30 ק"מ, והוא למעשה היובל הגדול ביותר של נחל דרגה, גדול אפילו מיובלו הראשי של נחל דרגה העליון עצמו.
רוב מהלכו של הנחל ברמת מדבר יהודה, אפיקו רדוד. אך בשלושה מקומות יוצר הנחל קניונים עמוקים.הקניון העליון הוא בקטע בו חוצה הנחל את מדרגת הכפיפה העליונה במדבר יהודה, ואת קמר מעון-מקוע. אורכו של קניון זה כ-4 ק"מ.הקניון השני הוא בקטע בו חוצה הנחל את קמר קרן אל חג'ר, אורכו כ-2 ק"מ.
הקניון התחתון בנחל תקוע, הוא בקטע בו נכנס הנחל לאזור במת השוליים המזרחיים של מדבר יהודה, אורכו כ-600 מטר. אחרי קטע זה, נשפך נחל תקוע לנחל דרגה.
יובלו החשוב ביותר של נחל תקוע, הוא נחל עמוס.
בערוץ קצר הנשפך לנחל תקוע, סמוך למפגש נחל תקוע ונחל דרגה, נובע מעיין קטן הנקרא עין פרחאן (המעיין השמח). נביעתו דלה מאוד, אך היא נובעת כל השנה ומימיה מתוקים וטובים לשתייה. מעיין זה, הוא אחד מבין שני המעיינות היחידים ברמת המדבר. המעיין השני נמצא מתחת למנזר מר סבא.
בקניון העליון של נחל תקוע (שמתחתר בין היישובים תקוע ונוקדים) נמצאת לאורה עתיקה, היא הלאורה "סוקה" של הנזיר הידוע חריטון. בסמוך לחורבות הלאורה הזו נמצאת מערת חריטון - המערה הקרסטית הגדולה בארץ. בנוסף, בקניון זה נובעים שני מעיינות קטנים - מעין א-נטוף ועין א-ס'חרי. לקראת סוף הקניון נמצא מנזר "סלע הצלבים" מהתקופה הביזנטית.
שמו של הנחל לקוח משמו של היישוב תקוע, הסמוך לקניון העליון של הנחל. שמו הערבי של הנחל הוא ואדי מעלק (נחל התלוי). הקטע העליון של הנחל, עד למפגשו עם נחל עמוס, נקרא על שם הקפלה הקטנה - ואדי אל קוסייר.
ארכאולוגיה
במאי 2022 מצאו חוקרים מאוניברסיטת בר-אילן ומהאוניברסיטה העברית מטבע כסף, הנחשב לנדיר, מתקופת מרד בר כוכבא במערה בנחל תקוע. זהו המטבע הראשון מתקופה זו הנמצא במערות נחל תקוע. צדו האחד של המטבע נושא חזית של בית המקדש, וצדו השני נושא את השם ״שמעון״, על שם מפקד המרד נגד הרומאים. ממצא זה מעיד, לפי החוקרים, על פעילותם של המורדים היהודים באזור המערה. טענה זו מתכתבת עם הקשר בין המורדים למבצר הרודיון, השוכן בסמוך לנחל תקוע, ששימש כמקום שלטוני עבור פקודיו של בר כוכבא.
הקרן החדשה לישראל
הקרן החדשה לישראל (באנגלית: New Israel Fund ובראשי תיבות: NIF) היא מלכ"ר אמריקאי שמטרתו, על פי פרסומיו, היא קידום השוויון והדמוקרטיה בישראל. הקרן מעניקה תמיכה כספית למאות ארגונים, שאת פעילותם היא רואה כמקדמת זכויות אדם, דו-קיום בין יהודים לערבים, זכויות מיעוטים בישראל וקהילת הלהט"ב, העצמה נשית ונושאים סביבתיים. הוצאות הקרן בשנים 2014 ו-2015 היו כ-110 מיליון ש"ח בשנה. לפי ניב גורדון, זוהי הקרן הגדולה ביותר התומכת בארגוני זכויות אדם בישראל. לצד חלוקת המענקים הכספיים מפעילה הקרן את "שתיל", המספק שירותי תמיכה וייעוץ לעמותות, בעיקר לכאלו הנתמכות על ידי הקרן.
החברה רשומה כמלכ"ר בארצות הברית, בקנדה ובבריטניה ויש לה סניפים גם באוסטרליה ובמדינות באירופה. בישראל היא הייתה עמותה רשומה כ"ניו ישראל פאנד" עד שנת 1995, בה ביקשה למחוק את רישום העמותה בישראל. בפרסומיה בעברית היא מציגה עצמה בשם "הקרן החדשה לישראל". בינואר 2006 זכתה הקרן והזרוע הביצועית שלה להכרה מהאו"ם כארגון שפועל ברוח מגילת האו"ם ומקדם את ערכיה.
נשיאת הקרן היא רחל ליאל. מנכ"ל הקרן הוא דניאל סוקאץ' ומנכ"ל הסניף בישראל הוא מיקי גיצין.
היסטוריה
הקרן החדשה לישראל הוקמה בקליפורניה ב-1979 על ידי בני-הזוג ג'ונתן כהן ואלנור פרידמן גייסי תרומות. כהן, פעיל ציבור שנולד וגדל בדרום-אפריקה, התגורר בישראל בשלהי שנות השישים, ובמסגרת עבודתו ביקר בישראל בשנות השבעים. הוא סיפר כי "היה מספר נכבד של תורמים בגילנו שהרגישו מנוכרים מתמיכה בישראל, ולא התייחסו בחיוב למגבית היהודית המאוחדת כהוריהם וסביהם". הקמת הקרן הייתה "הרעיון שלנו לדרך לעירוב אנשים בפילנתרופיה יהודית... על בסיס הניסיון (הפילנתרופי) שלנו, הבנו שכמויות קטנות של כסף יכולות להביא לשינויים גדולים".
יחד עם אלווין באום, ראש ברית הלהט"ב בפדרציה היהודית של סן פרנסיסקו, ונעמי לאוטר, מנהלת אזורית של איפא"ק, הם הגיעו לישראל כדי לבחון הקמת קרן חדשה. שניהם הצטרפו לחברים המייסדים של הקרן שנרשמה בארצות הברית. מטרת הקרן הייתה לתמוך בארגוני חברה אזרחית הדומים בתפיסת פעולתם לארגוני חברה אזרחית אמריקאיים וזאת בניגוד לחלק ניכר מהארגונים, בעשורים הראשונים למדינה, שהיו משויכות למפלגות השונות וקיבלו מימון דרכן.
הסניף הישראלי נרשם ב-1980 לפי פקודת החברות כחברה מסוג "חברת חו"ל" בשם "ניו ישראל פונד", והוקמה עמותה ישראלית שנשאה את אותו שם. בשלוש השנים הראשונות הסכומים שעמדו לרשות הקרן היו מצומצמים יחסית.
ב-1982 הגיעה הנהלת הקרן למסקנה שדרוש שינוי יסודי בדרכי פעולתה. לאחר קיום דו-שיח עם הארגונים הממומנים על ידיה, החליטה הנהלת הקרן שהשינוי הדרוש הוא מעבר מסיוע מימוני בלבד למודל משולב של מימון, ייעוץ והכוונה, ולשם כך הוקמה עמותה נוספת ששימשה כאגף המבצעי של הקרן בשם "שתיל - שירותי תמיכה וייעוץ לקידום שינוי חברתי" על ידי שרה קרניאל, שעמדה בראשה בשנים 1982–1983. אחריה שימשה בתפקיד זה שרי ריבקין עד 1998. בשנת 1985 גדל תקציב סניף הקרן בישראל ל-25,000 דולר. פעילות "שתיל" התרחבה באותה תקופה וכללה גם הכשרת אנשי דוברות ויחצ"נות בקרב הארגונים להם סייעה. ב-1987 נפתח סניף הקרן בחיפה. באותה השנה, לראשונה השתתף ראש הממשלה, יצחק שמיר, בפעילות הקרן: כנס של האגודה הישראלית למען יוצאי אתיופיה בדרישה להעלאת בני משפחה נוספים ארצה.
בשנת 1995 פנו נציגי הקרן לרשם העמותות בבקשה למחוק את שתי העמותות "ניו ישראל פונד" ושתיל, ומאז מנוהלת הפעילות על ידי הקרן בארצות הברית שרשומה בישראל כ"חברה זרה", ומפעילה מטעמה את שתיל.
בין השנים 2002–2008 כיהן כנשיא הקרן פטר אדלמן. לפניו כיהנו בתפקיד זה ד"ר מרדכי בר-און ופרופ' יורם פרי. בשנת 2008 מונתה לנשיאת הקרן נעמי חזן שכיהנה כחברה בהנהלת הקרן בין השנים 1993–1992 עד לבחירתה לכנסת, ומשנת 2007. בשנים 2012–2015 הנשיא היה הרב בריאן לורי, ובשנים 2015–2018 עו"ד טליה ששון.
בין השנים 1991–1997, אבינעם ערמוני שימוש כמנכ"ל הסניף הישראלי. בנובמבר 2009 החליפו דניאל סוקאץ' ורחל ליאל את לארי גרבר ואליעזר יערי בתפקידי מנכ"ל הקרן ומנכ"ל הסניף בישראל, בהתאמה. מיקי גיצין החליף את רחל ליאל ביולי 2017.
למחרת ניצחונו של אהוד ברק בבחירות לראשות הממשלה ולכנסת ה-15 שלח מנכ"ל הקרן בישראל, אליעזר יערי, מכתב באנגלית לתורמים אמריקאים ולצוות הקרן, שבו כינה את קואליציית נתניהו: "קואליציה ביזארית שגילמה סטגנציה פוליטית, הידרדרות מוסרית, וקלריקליות דתית וחברתית", הציג את הקרן כגורם ברור בהבסתו, והתייחס לשמה באמירה "אנו הקרן החדשה לישראל ויש ביכולתנו להיות כוח חשוב ביצירתה של ישראל חדשה" (על פי תרגומו של אמנון לורד).
בספטמבר 2011 פרסם אתר ויקיליקס מסמך מסווג שנשלח משגרירות ארצות הברית בישראל לוושינגטון המסכם פגישה שנערכה בפברואר 2010 בין חדווה רדובניץ', סמנכ"לית הקרן, עם היועץ הפוליטי של השגרירות. במסמך צוטטה רדובניץ' אומרת "בתוך מאה שנה ישראל תהיה בעלת רוב ערבי, אך היעלמותה של המדינה היהודית לא תהיה הטרגדיה שהישראלים חוששים ממנה, משום שהיא תהפוך לדמוקרטית יותר". הקרן החדשה לישראל הגיבה שרדובניץ' עזבה את הארגון משום שדעותיה האישיות סטו מנקודת המבט של הארגון.
למחרת ניצחונו של דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית, פרסם מנכ"ל הקרן, דניאל סוקאץ', מכתב פומבי מטעם הקרן תחת הכותרת "העולם לקח צעד ענק לאחור" בו הביע את אבלו וחרדתו על הניצחון.
סכר ג'ון סי. בויל
'''סכר ג'ון סי. בויל (באנגלית: John C. Boyle Dam''') הוא סכר הידרואלקטרי במחוז קלאמת בדרום מדינת אורגון בארצות הברית. הוא סוכר את הנהר קלאמת בחלקו העליון, מדרום (במורד הזרם) ליישוב קנו, וכ-20 קילומטרים צפונית לגבול קליפורניה. במקור הסכר נבנה בשם "ביג בנד" (Big Bend, "העיקול הגדול"). שמם של מתחם הסכר ותחנת הכוח שונה כדי לכבד את ג'ון סי. בויל (1899–1979), סגן הנשיא, המנהל כללי והמהנדס הראשי הוותיק של "חברת החשמל של קליפורניה ואורגון" (California Oregon Power Company, בראשי תיבות COPCO), חברת חשמל בבעלות פרטית ששירתה את דרום אורגון וחלקים מצפון קליפורניה, ונרכשה אחר כך על ידי חברת החשמל הפסיפית. בויל היה אחראי על התכנון של כמעט כל.
סכר ההטיה בויל כולל מספר קטעים (סכר סוללה, סכר כבידה מבטון, צינורות כניסה ומברץ) המתחברים ליצירת ראש סכר באורך כולל של 217 מטרים בגובה של 21 מטרים. החלק של מברץ הבטון מכיל שלושה שערים ויוצר את. האתר כולל גם מסכי דגים, סולם דגים ומבנים נלווים.
הקרן החדשה לישראל
היסטוריה
בעבר הופיע בדף השאלות והתשובות של הקרן כי היא מתנגדת לכיבוש הישראלי ביהודה ושומרון. בהמשך הניסוח שונה ונאמר שם שהארגונים שהקרן תומכת בהם עושים זאת "מתוך אהבה למדינה ורצון להסיר מעל ישראל את הגיבנת המוסרית של השליטה בעם אחר".
סכר ג'ון סי. בויל
הסכר מייצר חשמל בזמני שיא הצריכה, כלומר לפעמים הוא מייצר חשמל ומחזיר מים לנהר; בפעמים אחרות רק כמות קטנה של מים מוחזרת לנהר. זה גורם לאפקט "טבעת האמבטיה" במורד הזרם מהטורבינות של תחנת הכוח.
הקרן החדשה לישראל
היסטוריה
בתחילת 2023 קבעה עיריית ירושלים שהקרן החדשה לישראל היא גוף פוליטי, ובהתאם לכך נמנעה מלתת הנחה בארנונה לעמותה הנתמכת על ידי הקרן.
סכר ג'ון סי. בויל
פירוק עתידי
ההחלטה היא הצלחה של התנועה לפירוק הסכרים על הנהר קלאמת (Un-Dam the Klamath) הפועלת כבר 20 שנה. התנועה טוענת שיש להסיר את הסכרים מכיוון שהם יוצרים פריחת אצות רעילה, מקטינים מאוד את כמות דגי האלתית בנהר, גורמים למחלות בדגים, מאיימים על אורח החיים של השבטים הילידים, מגבירים את הסיכונים הבריאותיים של בני השבטים ופוגעים בתעשיית הדיג בחוף המערבי. שבעה מיני דגים מאוימים על ידי הסכרים. נטען גם שהסרת הסכרים מועילה כלכלית.
הקרן החדשה לישראל
פעילות הקרן
עיקר פעולתה של הקרן החדשה לישראל היא חלוקת מענקים לארגונים. על פי דוח הקרן מ-2010, מאז היווסדה ב-1979 היא העניקה יותר מ-250 מיליון דולר לכ-850 ארגונים. 30% מהכספים שחילקה הקרן בשנת 2007 הופנו לארגונים הפועלים בקרב ערביי ישראל. מלבד הסניף הראשי בירושלים, מפעילה הקרן סניפי משנה, באמצעות שתיל, בבאר שבע, בחיפה, בלוד ובבאקה אל-גרביה. נכון ל-2010 מועסקים במסגרת הקרן החדשה לישראל ושתיל 130 עובדים.
מלבד תמיכה בארגונים, הקרן תומכת גם בקואליציות של ארגונים, למשל הפורום לדיור ציבורי, ובמאבקים ציבוריים ספציפיים. כך למשל תרמה הקרן ביולי 2011 כ-35,000 ש"ח למאהלים עבור מחאת האוהלים ובינואר 2014 תרמה 3,000 דולר למימון הפגנה של מסתננים מאפריקה בכיכר רבין בתל אביב.
גופים נתמכים
במרוצת השנים תמכה הקרן בארגונים ישראליים רבים. אלו הארגונים שמקבלים תמיכה מהקרן בשנת 2023:
שתיל
בשנת 1982 יזמה הקרן החדשה לישראל את הקמת "ארגון שתיל", המייעץ לעמותות הנתמכות על ידה.
תוכנית המשפטנים
בשנים 1984–2017 הפעילה הקרן תוכנית דו-שנתית במסגרתה העניקה מלגת לימודים למשפטנים ישראלים היוצאים ללימודי תואר שני במשפטים בארצות הברית, תוך התמחות בזכויות האדם. משתתפי התוכנית זכו למלגה הכוללת את מימון שכר הלימוד, הוצאות הנסיעה והוצאות המחיה בארצות הברית. לאחר חזרתם לישראל שובצו משתתפי התוכנית לעבודה במשך שנה באחד מהארגונים העוסקים בתחומי זכויות האזרח בישראל. בשנה זאת מקבלים המשתתפים משכורת חודשית מהקרן. בראש ועדת ההיגוי של התוכנית עומד עו"ד יהושע שופמן. עם משתתפי התוכנית בעבר נמנו עורכי הדין אביגדור פלדמן, חסן ג'בארין, דן יקיר, ד"ר יובל קרניאל, ד"ר נטע זיו ועו"ד שמאי ליבוביץ.
פולמוס
בקרב הימין הישראלי הפך קשר עם הקרן החדשה לישראל, ובפרט קבלת מימון ממנה, לאות גנאי. פוליטיקאים מהימין, ובראשם ראש הממשלה בנימין נתניהו, טענו שמדובר בקרן אנטי ציונית. באפריל 2018 נתניהו טען שהקרן היא הגורם המרכזי שהפעיל לחץ אירופי על ממשלת רואנדה לסגת מההסכם להחזרת מסתננים מאפריקה לתחומה. הוא הוסיף כי מטרת העל של הקרן היא מחיקת הצביון היהודי של ישראל והפיכתה למדינת כל אזרחיה, לצד מדינת לאום פלסטינית נקייה מיהודים בקווי 67' שבירתה ירושלים". נשיאת הקרן הכחישה שהארגון פנה לרואנדה או לגורמים אירופאים והוסיפה כי "ראש הממשלה עבר הערב כל קו אדום בהסתה נגד הקרן החדשה לישראל". בהודעה שהוציאה מפלגת הבית היהודי בשנת 2015 נכתב כי הקרן פוגעת "בחיילי צה״ל ובכל אינטרס ישראלי".
בתחילת 2010 תנועת "אם תרצו" יצאה במסע פרסום נגד הקרן ונשיאתה, נעמי חזן, בטענה שהקרן תומכת בארגונים המגישים תביעות נגד קציני צה"ל מחוץ לישראל בהאשמה של פשעי מלחמה, ובתמיכה בארגונים שסיפקו נתונים לוועדת גולדסטון. הקרן פרסמה מסמך תגובה לטענות "אם תרצו", ובו טענה שהמסמך של "אם תרצו" הוא מניפולציה שקרית.
מוסדות הקשורים בתנועת "הקיבוץ הדתי", ובהם "קרן הרצוג" ונאמני תורה ועבודה, קיבלו תקציבים מהקרן. בפברואר 2011 קראה תנועת "הקיבוץ הדתי" למוסדות אלה שלא לקבל כספים מהקרן, בשל המטרות שלטענתה הקרן מנסה לקדם. באוגוסט 2018 פתח ארגון "חותם" במסע פרסום נגד עמותות ואישים דתיים שקיבלו מימון מהקרן ופעלו לפי הקמפיין למען מטרות כהפרדת הדת מהמדינה, וקרא לציונות הדתית להתנתק מהם. על מסע הפרסום נמתחה ביקורת על ידי אותם ארגונים.
ב-2016 החליט ארגון השמאל "מולד" לוותר על תקצוב מהקרן החדשה בנימוק שהקרן החדשה משתפת פעולה עם ארגונים אנטי-ציוניים.
מנגד פרסמו אנשי רוח, ובהם הסופר א. ב. יהושע והמחזאים יהושע סובול ועדנה מזי"א, עצומה שבה הביעו "שאט נפש ממסע ההסתה והשנאה המתנהל בשבועות האחרונים נגד הקרן החדשה לישראל ונגד ארגוני זכויות האדם בישראל". מספר אמנים וחברי כנסת ערכו אירוע תמיכה בקרן החדשה לישראל. בעקבות הביקורת נגדה יצאה הקרן במסע פרסום תחת הכותרת "לא נסתום" שבמסגרתו הועלה אתר אינטרנט בשם זה וגויסו בלוגרים על מנת שישתתפו במאבקה של הקרן. העיתונאי האמריקאי אדווין בלאק אמר שהקרן מממנת כ-800 ארגונים שהמטרות של מרביתם טובות, אך 80 מהם הם ארגונים פוליטיים הפועלים נגד ישראל.
זיכרון גורלי (סרט, 1990)
זיכרון גורלי (באנגלית: Total Recall) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת מדע בדיוני משנת 1990 בכיכובם של ארנולד שוורצנגר ושרון סטון, ובבימויו של פול ורהובן. הסרט מבוסס על סיפור קצר של פיליפ ק. דיק, "We Can Remember It for You Wholesale". הסרט היה בין הסרטים שוברי הקופות בארצות הברית באותה שנה, וזכה בפרס אוסקר להישג מיוחד באפקטים ויזואליים.
עלילת הסרט
עלילת הסרט עוקבת אחרי דאגלס קוויד, החי חיים פשוטים בכדור ארץ עתידני בשנת 2084. קוויד, העובד למחייתו כפועל בניין, מוטרד מחלומות חוזרים ונשנים אודות מאדים, אשר על פי עלילת הסרט מאוכלס במושבות בני אדם הסובלות מעוני וממוטציות גנטיות ומתמרדות תדיר כנגד בעלי השררה השולטים בהן. קוויד מספר לאשתו, המגולמת על ידי שרון סטון, על רצונו לנסוע למאדים בעקבות החלומות אך זו מנסה להניאו מכך. לבסוף מחליט קוויד לגשת לחברת "ריקול" (Recall - בתרגום לעברית: זיכרון), המשווקת חופשות בתהליך המזכיר שטיפת מוח. קוויד משתכנע לעבור "השתלת זיכרון", במהלכה יוטמעו במוחו זכרונות של חופשה בדיונית במאדים. עוד הוא מסכים להפוך הזכרונות המושתלים למעניינים יותר עבורו, כך שיהפכו את דמותו בזיכרון המושתל לסוכן חשאי, ישלבו תעלומות, קרבות והרפתקאות שונות.
הסרט מציג את השתלת הזיכרון בתחילה כשגרתית, אך זו במהירות משתבשת. קוויד משתולל בקליניקה בה עבר התהליך וטוען כי המדענים הרסו לו את ה"כיסוי". לאחר שהוא מורדם בסם הרגעה ונשלח בחזרה לביתו קוויד מוצא עצמו בעלילה המזכירה את הזמנתו. חבריו לעבודה ואשתו מנסים להורגו, ואשתו מודה בפניו כי הוא עבר מחיקת זיכרון בעברו כסוכן חשאי שערק ממאדים, וכי הנישואים שלהם היו זיכרון מלאכותי שהושתל במוחו והיא סוכנת חשאית שנועדה לשמור שמחיקת זיכרונו יעילה. לאחר שהוא בורח מאשתו ומקבוצת סוכנים חשאיים בהנהגת ריכטר (מייקל איירונסייד), ראש המתנקשים של שליט מאדים וילוס קוהגן (רוני קוקס), הוא מקבל מזוודה מסוכן חשאי אחר ובה הוא מוצא הקלטה שלו, כביכול בטרם שטיפת מח שנעשתה לו כדי להסתיר את זהותו האמיתית. בהקלטה הוא קורא לעצמו האוזר, והאוזר מתוודה בפניו כי בעברו הוא פעל בשליחותו של קוהגן במטרה לדכא את מרד המוטנטים שפרץ נגדו, אך לאחר שפגש אישה בשם מלינה (רייצ'ל טיקוטין) הוא החליט לערוק לצד המורדים, ועל כך נתפס וזיכרונו נמחק. האוזר מורה לקוויד לטוס למאדים ולחבור למנהיג המורדים קואטו, כדי שזה יעזור לו להבין מהו סוד כוחו של קוהגן.
במאדים חובר קוויד למחתרת אנשי המושבות המורדים בניסיון להבין את הסוד בגינו נהרגו כורים רבים באחד המכרות הסמוכים. הוא מנסה לחבור למלינה ברובע וינוסויל מאוכלס המוטנטים, אך זו דוחה אותו מכיוון שהיא חושבת שהוא עדיין האוזר ועדיין עובד עבור קוהגן. לבית המלון שלו מגיעים לורי ומנהל חברת "ריקול", ד"ר אדג'מר, שמנסים לשכנע אותו שהוא בתוך הזיכרון שהושתל לו ושכל מעלליו האחרונים אינם אלא חלום. ד"ר אדג'מר מנסה לשכנע אותו לקחת גלולה למחיקת זיכרון, אך קווייד מזהה את הפחד של ד"ר אדג'מר והורג אותו. אנשיו של ריכטר ולורי תופסים את קווייד, אך מלינה מצילה אותו וקווייד מצליח להרוג את לורי. השניים בורחים בסיועו של נהג מונית בשם בני (מל ג'ונסון) ובסיוע המוטנטים של רובע וינוסויל עושים את דרכם למפקדה הסודית של המורדים. בתגובה לסיוע של המוטנטים לקווייד ומלינה, עוצר קוהגן את אספקת החמצן לרובע וינוסויל ומותיר לתושביו לגסוס לאט מחוסר אוויר. קווייד ומלינה יוצרים קשר עם מנהיג המחתרת קואטו, שמתגלה כמוטנט בעל יכולת לקרוא מחשבות. הוא חודר למוחו של קווייד ומגלה כי סוד כוחו של קוהגן הוא מתקן חוצני המשתמש בקרח כדי להפיק חמצן ובכך לאפשר לאטמוספירה בכוכב הלכת השומם לתמוך בחיים. כל עוד שהמתקן לא יופעל לקוהגן יהיה מונופול על אספקת האוויר למושבות מאדים. כוחותיו של ריכטר מאתרים את בסיס המורדים בסיועו של בני, שמתגלה כבוגד, שובים את קווייד ואת מלינה והורגים את קואטו. קוהגן מראה לקווייד הקלטה של האוזר, בה חושף האוזר כי כל מחיקת הזיכרון הייתה תוכנית שלו עצמו להסתנן לבסיס המורדים ולאתר את קואטו, ובכך לשבור סופית את המרד. קוהגן מנסה להחזיר למחוק את זיכרונו של קווייד ולהחזיר את האוזר, אך קווייד ומלינה מצליחים לברוח ומתקדמים לכיוון המתקן במטרה להפעילו. בדרך הם נתקלים בבני ובריכטר ובכוחותיו ומצליחים להורגם. בסוף קוויד מתעמת באתר המתקן מול קוהגן, שמנסה לפוצץ את המתקן באמצעות פצצת זמן, אך קווייד משליך אותה לתוך מנהרה, מה שיוצר פרצה לפני השטח של מאדים. הריק שנוצר גורם להישאבות של קוהגן אל מחוץ למתחם הסגור ולמותו מחוסר חמצן באוויר הפתוח של מאדים. קווייד מספיק להפעיל את המתקן לפני שהוא ומלינה נשאבים החוצה ומספק את החמצן הדרוש להמשך קיום החיים על מאדים.
על אף שסוף הסרט דומה לסיוטיו של קוויד, הרי שדמיון העלילה לזו אותה הזמין קוויד מחברת "ריקול", לרבות מראה המתקן החוצני, מטשטשים הגבול בין המציאות לזיכרון המושתל. במהלך הסרט אשתו של קוויד אף מנסה לשכנע אותו שלמעשה הוא סובל מהשפעות השתלת הזיכרון. קוויד מזהה את הלחץ בו היא והטכנאים אשר אמורים לתקן הנזק נמצאים בו והורג אותם, בחושדו שמדובר בתרמית. הסרט לא מספק תשובה לשאלה זו ולא נודע האם הצופה אכן חזה בזיכרון המושתל או שמא הדברים אכן היו מציאותיים עבורו.
יחד עם זאת רמז עבה לכך שמדובר בזיכרון מושתל ולא במציאות מתגלגלת מופיע כבר בסצנה מקדמית. קוויד ישוב על מתקן ב"ריקול" לקראת ההשתלה כאשר טכנאי הבוחן את קלטת ההטמעה מעיר: "זה דבר חדש - שמים כחולים במאדים". בנוסף מוזכרת מפלצת דו-ראשית (מנהיג המורדים), ועל מסך המחשב לפני תהליך השתלת המחשבות מוצגים מכונת החייזרים ודמותה של מלינה, בת זוגו של קוויד במאדים.
Good Girl Gone Bad Tour
Good Girl Gone Bad Tour הוא סיבוב ההופעות השני של זמרת הפופ ריהאנה. סיבוב ההופעות נועד לקדם את האלבום Good Girl Gone Bad. סיבוב ההופעות כלל 80 מופעים ב-5 יבשות שונות: 41 באירופה, 22 בצפון אמריקה, 12 באוקיאניה, 3 באסיה, 1 באירואסיה ו-1 באפריקה. בנוסף להופעות אלו תוכננו שתי הופעות נוספות במלזיה ואינדונזיה אך הן בוטלו. זהו למעשה היה סיבוב ההופעות הבינלאומי הראשון של הזמרת, אשר כלל גם יעדים מחוץ לצפון אמריקה. רשימת השירים מורכבת בעיקר משירים מהאלבום הנתמך לסיבוב ההופעות, אך מכילה גם שירים משני אלבומיה הקודמים. הזמר אייקון נבחר להיות זמר החימום בקנדה, בעוד סיארה ודייוויד ג'ורדן, שימשו כזמרי חימום בבריטניה. באוקיאניה שימש כריס בראון כזמר חימום. סיבוב ההופעות התחיל ב-15 בספטמבר 2007 ונגמר ב-24 בינואר 2009.
במהלך סיבוב ההופעות לבשה הזמרת תלבושות עור חושפניות דבר אשר עורר מחלוקת. במהלך סיבוב ההופעות נעשו שינויים רבים ברשימת השירים של סיבוב ההופעות כאשר רשימת השירים המקורית כללה בין היתר גרסת כיסוי לשיר "Is This Love" של בוב מארלי, אך במהלך ההופעות באירופה ב-2008 ירדו מספר שירים מהמופע ובין היתר גם שיר זה. במהלך ההופעות באוקיאניה ואסיה המופע הסתיים עם הדרן. ה-DVD הרשמי של סיבוב ההופעות שוחרר ב-17 ביוני 2008 וכולל את הופעתה של הזמרת במנצ'סטר. המופע גרף 45 מיליון דולר מ-75 מופעים ובכך היה לסיבוב ההופעות המצליח ביותר של הזמרת באותה תקופה.
רקע ופיתוח
סיבוב ההופעות בבימוי הכוריאוגרפית טינה לנדון, היה סיבוב ההופעות העולמי הראשון של ריהאנה אשר יצא מחוץ לגבולות צפון אמריקה. בסיבוב ההופעות ריהאנה הציגה תדמית פרובוקטיבית יותר אשר הייתה חדשה לקהל המעריצים שלה. במהלך ההופעות ריהאנה לבשה תלבושות וחושפניות מעור דבר אשר עורר מחלוקת. המופע היה משוכלל וכלל היקף גדול של אבזור, בין היתר כלל: שני מסכי LCD גדולים שהראו תמונות של ריהאנה וקליפים מיוחדים ושישה מסכי LCD דקים שהיו במרווחים באופן שווה, שלושה בצד שמאל ושלושה בצד ימין. המופע גם היה מורכב מאלף אורות שהבהבו בצבעים שונים ומסך LCD ענק שהתמקד בעיקר בריהאנה עצמה. הבמה הייתה עמוסה בפירוטכניקה ואביזרים שונים על הבמה ואף היו זמרי ליווי בכל צד בבמה. במהלך ההופעות באוסטרליה עלתה ריהאנה על פלטפורמה קטנה בחזית הבמה אשר שימשה לביצועי השירים "Disturbia" ו- "Unfaithful".
הזמר אייקון נבחר להיות זמר החימום של ההופעות בצפון אמריקה. בבריטניה סיארה שימשה כזמרת חימום בכל חודש דצמבר ובמרץ דייוויד ג'ורדן. אדם טנסטה שימש כזמר חימום בתאריכים של אירופה, החל ממרץ 2008. כריס בראון שימש כזמר חימום באוקיאניה וביצע מערכה שלמה של 5 שירים. במקסיקו סיטי הזמרת מריה חוזה ביצעה 4 שירים, שלושת הסינגלים ראשונים שלה, ושיר חדש בשם "No Soy Una Señora" ובמקסיקו סיטי הזמר הספרדי דייוויד ביסבל, ביצע עם ריהאנה את גרסת הרמיקס לשיר "Hate That I Love You". בדצמבר 2007, ריהאנה נאלצה לבטל את ההופעות בנוטינגהאם, ברמינגהאם ובורנמות' בהתראה קצרה מאוד בהוראת רופאים. הופעות אלה נדחו למועד אחר בסופו של דבר. במהלך ההופעה בסידני, אוסטרליה, ב-7 בנובמבר 2008, ריהאנה ירדה מהבמה במהלך ביצוע השיר "Umbrella" אותו ביצעה עם כריס בראון. אתר הרכילות TMZ דיווח כי ריהאנה אולי חשה ברע בשל בעיה במיזוג האוויר במופע. גם המופע באינדונזיה ב-14 בנובמבר 2008 נדחה בעקבות אזהרת מסע אך בסופו של דבר בוטל לגמרי לאחר תקרית התקיפה של כריס בראון ביחד עם ההופעה במלזיה שהייתה אמורה להתקיים יומיים לאחר מכן.
ביקורות
מייק יוסינגר מג'ורג'יה, נתן ביקורת מעורבת על המופע ואמר: "לילידת ברבדוס הצעירה יש הרבה מה ללמוד בשמירה על קהל מרוצה" עם זאת ציין כי: "הדבר הכי טוב שאתה יכול לומר על ריהאנה הוא שהיא הראתה שיפור מסוים מאז הביקור האחרון שלה. בתור התחלה, היא כבר לא נראית חירשת לצלילים". ג'ייסון מקניל מקנדי אינטרנט אקספלורר, נתן ביקורת חיובית על המופע ואמר: "הזמרת עשתה רושם שהיא לא מנקרת עיניים. היא פתחה את המופע עם Pon de Replay, לבושה בלבוש מעור שחור, משובץ וסקסי כמו מלכת סאדו". ההופעה שתוכננה ל-13 בפברואר 2009 במלזיה, בוטלה בגלל המדיניות השמרנית במדינה. לטענתם של מלזיה צריך לאסור על ריהאנה להגיע למדינה שלהם בשל התלבושות החושפניות. שריל לאונג מ-MTV דרום-מזרח אסיה אמר על סיבוב ההופעות: "לא עשיתי את עצמי נהנית מהמופע. זה היה פשוט מטריף ביותר. מה שגם היא עשתה את מה שהיא יודעת לעשות הכי טוב: להביא את כל הלהיטים שלה".
שידורים והקלטות
ב-24 בספטמבר 2007, המופע במונטריאול קנדה הועלה לאתר MSN מוזיקה. הוא הפך במהירות רבה לפופולרי ואף שבר שיא כאשר צבר מעל למיליון צפיות, והופעה זו הייתה לנצפית ביותר בשנת 2007. ההופעה של ריהאנה באישגל, אוסטריה, ב -1 בדצמבר 2007, הוקלטה ושודרה בטלוויזיה הלאומית האוסטרית. המופע במנצ'סטר ב-6 בדצמבר 2007 הוקלט ויצא מאוחר יותר ב-17 ביוני 2008 על גביי DVD תחת השם Good Girl Gone Bad Live. ה-DVD כלל גם סרט תיעודי על ריהאנה, הלהקה שלה ומאחורי הקלעים של סיבוב ההופעות.
רשימות השירים
צפון אמריקה (2007):
אירופה (2007):
אירופה (2008):
אסיה, אוקיאניה ומקסיקו:
פיצוח האניגמה
פיצוח האניגמה היה מאמץ מתמשך שבו עסקו אנשי מודיעין ומדענים פולנים, בריטים ואמריקאים החל משנות השלושים ועד סוף מלחמת העולם השנייה כדי לפצח מסרים שהוצפנו בדגמים שונים של מכונות אניגמה - מכונות הצפנה שנודעו במיוחד בשל השימוש שעשו בהן הנאצים לקידוד מסרים בתקופת מלחמת העולם השנייה. ערך זה סוקר את השיטות שפותחו על מנת לפצח את האניגמה, וכן את הנסיבות ההיסטוריות שבהן יושמו. לדיון במודיעין שנצבר מקריאת מסרי האניגמה ראו ערך אולטרה. לסקירת פרטי המכונה עצמה ראו ערך אניגמה.
עוצמת ההצפנה של האניגמה
אניגמה תוכננה על מנת לאפשר להתגבר על שיטות פיצוח בסיסיות על ידי שינוי אלפבית ההחלפה. בדומה למכונות מבוססות רוטור אחרות, מימשה האניגמה צופן פוליאלפביתי בעל מחזור ארוך. הרוטורים בעלי החריץ הבודד אפשרו מחזור של 16,900. מחזור זה סייע להתגבר על אלפביתים חופפים.
החידוש שהציגה האניגמה היה טמון ברוטורים ובלוח התקעים. לכל רוטור היה מיקום התחלתי משתנה (למשל ABC במקום ACB). דגמים מאוחרים יותר הוסיפו "טבעת אלפבית" משתנה לכל רוטור. רוב מכונות האניגמה הצבאיות הכניסו גם לוח תקעים שהחליף אותיות זו בזו. למרות המורכבות שהציגה המכונה, ניתן היה להעביר בקלות את מפתח הצירופים המורכב למשתמש אחר על ידי חשיפת: הרוטורים בשימוש, סדר הרוטורים, מיקומי הטבעות, מיקומי ההתחלה וחיבורי לוח התקעים.
רמת האבטחה
גרסאות שונות של מכונת האניגמה סיפקו רמות שונות של אבטחה. קיומו של לוח תקעים הגדיל משמעותית את מורכבות האניגמה. באופן כללי, ניתן היה לפצח הודעות שמקורן באניגמה ללא לוח תקעים באמצעות שיטות ידניות בלבד בעוד שפיצוח הודעות ממכונות עם הלוח היה מסורבל יותר ודרש לרוב שימוש במכונות ייעודיות.
תכונה נוספת של האניגמה הייתה אינוולוציה: תהליך ההצפנה היה זהה לתהליך הפיענוח. תכונה זו הטילה אילוצים על סוג הערבול שהאניגמה יכלה לספק בכל מיקום ולכן נוצלה התכונה במספר שיטות פיצוח.
חולשה של דגמי אניגמה רבים הייתה שהרוטור הימני ביותר הסתובב מספר קבוע של פעמים לפני שהרוטור הבא עשה זאת.
מעבר לתכונות הלא אידיאליות של המכונה, החולשה הגדולה ביותר של המכונה בפועל הייתה האופן שבו הופעלה. טעויות המפעילים היו שכיחות ומספר נוהלי הפעלה רשמיים היו פגומים והיוו נתיבים נוחים לפיצוח. כמה מהאנשים שנטלו חלק בפיצוח שהתבצע בבלצ'לי פארק טענו כי האניגמה הייתה בלתי ניתנת לפיצוח לולא היו מפעיליה טועים, ואילו נוהלי התפעול שלה היו מתוחכמים יותר.
אניגמה ללא תקעים
גרסת האניגמה ללא התקעים הייתה יחסית פשוטה לפיצוח. הבריטים קראו הודעות של מכונות אלו כבר במהלך מלחמת האזרחים בספרד. במהלך מלחמת העולם השנייה עלה בידי הבריטים לקרוא מסרים איטלקיים (ראו ערך "מודיעין אולטרה").
הפתרון הפולני
בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20, החל הצבא הגרמני להשתמש באניגמה בעלת לוח תקעים במטרה להגדיל את רמת האבטחה שסיפקה המכונה. בעוד מאמצי הבריטים והצרפתים לפצח את המסרים של המכונה העלו חרס, עלה בידי עמיתיהם הפולנים לפצח את חיווטי הרוטורים ולקרוא את מסרי האניגמה הגרמנית.
פריצת דרך
באותה תקופה הייתה שיטת ה"אינדיקטור" כרוכה בהצפנת הודעה פעמיים באמצעות "תצורת ההודעה" שבחר המפעיל כאשר המכונה הייתה בתצורת הבסיס שלה. תצורה ההודעה הנבחרת הייתה נרשמת בראשית ההודעה. למשל, אם המפעיל בחר QRS כתצורת הודעה אזי האופרטור היה מכוון את המכונה לתצורת הבסיס שלה ואז מקליד QRSQRS. צירוף אותיות זה היה עשוי להיות מוצפן כ-JXDRFT. רייבסקי ניצל את העובדה שהדסקה זזה שלושה מיקומים בין שתי שלשות ה-QRS. הידיעה כי J ו-R היו במקור אותה אות הייתה חיונית. הגם שעל פי האותיות J ו-R לא ניתן היה לדעת מה היו האותיות המקוריות, היה ידוע שבעוד שקיימים צירופים רבים של תצורות רוטורים, הרי שהיו רק מעט חיווטי רוטורים שיכלו לשנות אות מ-J ל-R, מ-X ל-F ומ-D ל-T. רייבסקי כינה את הדפוסים הללו "שרשראות".
הפולנים נעשו מנוסים ביותר בניצול הפרצות והטעויות הקטנות ביותר של הגרמנים. טעות בוטה הייתה הדפסת אוסף מלא של מיפויי טקסט מקור לטקסט מוצפן כדוגמת אימון. רייבסקי הצליח להשיג עותק מודפס זה.
מציאת שרשראות מתאימות מבין 105,456 שרשראות אפשריות הייתה מטלה אימתנית. הפולנים, ובמיוחד רעיו של רייבסקי ג'רזי רוזיקי והנריק זיגלסקי פיתחו מספר שיטות לכך. הבריטים גם כן פיתחו טכניקה דומה כאשר הם הצליחו לפצח את האניגמה המסחרית, אך כשלו בפיצוח גרסאות האניגמה הצבאית.
מכונת הבומבה
ניתוח אלפי אפשרויות באופן ידני כרוך בהקצאת כמות נרחבת של משאבים אנושיים. כדי להקל את המלאכה, המציא רייבסקי באוקטובר 1938 התקן אלקטרומכני שכונה "בומבה". באמצע נובמבר 1938 היו הבומבות הפולניות מבצעיות ואז החלה מחדש מלאכת השחזור של המפתחות היומיים. רייבסקי כתב אודות ההתקן: "שיטת הבומבה, שהומצאה בסתיו 1938, נועדה למכן ולהאיץ את תהליך שחזור המפתחות היומיים. כל מכונת בומבה הייתה אגד של שש מכונות אניגמה. כל מכונה החליפה בערך 100 עובדים וקיצרה את הזמן הדרוש להשגת מפתח לשעתיים בערך." (Rejewski, in Kozaczuk, Enigma 1984, p. 290)
ברם, בשנת 1939 הגביר הצבא הגרמני את מורכבות הליכי ההפעלה של האניגמה. במקור היו בשימוש רק שלושה רוטורים, והסדר שלהם שונה באופן תקופתי. כעת נוספו שני רוטורים נוספים. שלושה רוטורים מתוך חמישה נבחרו בכל שימוש. הגרמנים אף חדלו לשדר בראש ההודעות את צמד השלשות אשר ציין את תצורת ההודעה. כך, מאותה עת, הפכה שיטת הפיענוח הפולנית לחסרת תועלת.
שכפולים של האניגמה
שני ההעתקים של האניגמה נשלחו לפריז וגוסטב ברטראנד הביא העתק אחד ללונדון עבור הבריטים. עד אותה תקופה התייאשו הבריטים והצרפתים מלנסות לפענח את מסרי האניגמה הצבאית של הגרמנים. הם התעמתו עם האפשרות הקשה שהתקשורת הגרמנית תיוותר לוטה בערפל עבורם למשך המלחמה.
בין שני ענקים
במהלך המערכה בפולין בספטמבר 1939 פונו אנשי מפתח בביורו שיפרוב דרום מזרחה. לאחר שהסובייטים פלשו למזרח פולין ב-17 בספטמבר הם פונו לרומניה. בדרך הם השמידו את ציוד הפיענוח ואת התיעוד הנלווה. לבסוף, לאחר חציית יוגוסלביה ואיטליה (שהייתה נייטרלית באותה תקופה) הם הגיעו אל צרפת. שם, באתר בשם "פיסי ברונו" מחוץ לפריז, הם חידשו את עבודת פיצוח הצפנים הגרמניים עד לקרב על צרפת.
מספר חודשים לפני הפלישה הגרמנית לצרפת, בינואר 1940, הגיע המתמטיקאי הבריטי אלן טיורינג ל"ברונו" לביקור בן מספר ימים על מנת להיוועץ עם עמיתיו, המתמטיקאים הפולנים.
לאחר שהושגה הפסקת אש, המשיכה לשכת הצפנים הפולנית את פעילותה ב"אזור החופשי" שבדרום צרפת ובאלג'יריה הצרפתית, תוך סיכון להיחשף ולהיכלא. כאשר השתלטה גרמניה גם על דרום צרפת בנובמבר 1942, היו צריכים הפולנים לברוח שוב. ראשי הביורו שיפרוב, אלוף-משנה גווידו לאנגר, רב-סרן מקסימיליאן צסקי וחלק מהצוותים הטכניים נשבו על ידי הגרמנים אולם למרות חקירות קשות, לא חשפו את סוד פיענוח האניגמה. המתמטיקאים רייבסקי והנריק זיגלסקי, הגיעו לבריטניה לאחר מסע ייסורים שבו עברו דרך צרפת, דרך השבי הספרדי, דרך פורטוגל וגיברלטר. ג'רזי רוזיסקי, מתמטיקאי שלישי, מת בטביעת אוניית נוסעים בעת החזרה בשנת 1942 לדרום צרפת משירות באלג'יריה.
בבריטניה עמלו רייבסקי וזיגלסקי לפצח את צפני ה-SS וה-SD במתקן פענוח פולני שהוקם בבוקסמור. הם לא הוזמנו לעבוד בבלצ'לי פארק.
מלחמת העולם השנייה
מפצחים בריטיים אימצו את שיטות הפיצוח הפולניות, אך נאלצו לבצע בהן התאמות בשל התקדמויות קריפטוגרפיות בצד הגרמני. הצבא הגרמני שינה את נהליו (יותר רוטורים, מערכת אינדיקטורים בטוחה יותר ועוד). הצי הגרמני תמיד נקט בשיטות הפעלה בטוחות יותר.
טיפ הריבל שהציע ג'ון הריבל היה קשור בכך שהמפעילים כשלו בניסיון לבחור מיקומי רוטורים אקראיים עבור האינדיקטורים שלהם, לאחר שינוי תצורות טבעת הרוטורים. בכך הם חשפו את תצורת הטבעת.
מפעילי אניגמה של הצבא וחיל האוויר הגרמניים עזרו למפצחים מבלי דעת, פעמים רבות. במקרה אחד התבקש מפעיל לשלוח הודעת בדיקה, ואז פשוט לחץ על האות "T" מספר פעמים ושלח את האותיות המתקבלות. מפענח בריטי קיבל מתחנות היירוט הודעה ארוכה שבה לא הופיעה האות "T" אפילו פעם אחת. המפענח הבין מיד מה קרה. במקרים אחרים, מפעילי אניגמה השתמשו תדיר באותם תצורות כמפתחות ההודעה. פעמים רבות עשו המפעילים שימוש בראשי התיבות של שמם או של חברותיהם. המפענחים ניסו למצוא הודעות כאלו בים היירוטים הגדול שבו טיפלו כל יום. הודעות כאלו אפשרו לבלצ'לי פארק להשתמש בשיטות הפולניות על מנת למצוא את התצורות ההתחלתיות לאותו יום.
מכונת הבומב
אלן טיורינג, ראש צריף 8 בבלצ'לי פארק, יחד עם עמיתו גורדון וולשמן שעמד בראש צריף 6, תרמו רבות לפיצוח יעיל של האניגמה.
אחת הגישות החשובות לפיצוח הצופן התבססה על העובדה שהמשקף (שהיה פטנט שהוכנס למכונת האניגמה) הבטיח שאף אות לא תוצפן לעצמה. בנוסף היה ידוע שקיימים ביטויים כגון "הייל היטלר" או "אנא הגב" אשר עשויים להופיע תדיר בטקסטים מסוימים. הטקסט הגלוי הושג בדרך כלל בדרכים לא קריפטוגרפיות כדוגמת ניחוש או גנבה, ולכן צוות המנתחים של בלצ'לי פארק כינה אותו בשם "crib" (עריסה) שמשמעותו היא "רמאות" בעגה האנגלית. עם כל הידע הזה ניתן היה להגיע לטקסט המוצפן על ידי ניסוי כל האפשרויות ליישר את העריסה כנגד הטקסט המוצפן (שיטה שהייתה ידועה כ"גרירת עריסה"). מבין הניחושים חלק התבררו כנכונים.
מכונת הבומב הבריטית שפיתחו אלן טיורינג וגורדון וולשמן התבססה על עריסות וניסתה אפשרויות שונות במהירות.
האניגמה של הצי הגרמני
הליכי הקריגסמרינה היו בטוחים בהרבה. באניגמה של הצי הגרמני היו שמונה רוטורים שמהם נבחרו שלושה. המשמעות הקומבינטורית הייתה קיומם של 336 צירופי רוטורים. בבלצ'לי פארק ניסו לשווא לפצח את האניגמה של הקריגסמרינה עד אמצע 1940, אז נלכדה סירת מכמורת בשם "פולרס". על הסירה נמצא חומר הצפנה שלם בכמות כזו שעד יולי 1940 ידע צריף 8 לפחות איזה סוג של תוכן בוודאי יופיע בהודעת קריגסמרינה טיפוסית. בנוסף ידעו גם מהם פרטי ההליכים שננקטו על ידי הגרמנים להצפנה ולפענוח. ברם, קיום 336 הצירופים האפשריים, בנוסף לעובדה שלא היו עריסות, ניוונו את שיטות הפיצוח הרגילות.
צריף 8 פיתח את שיטת הבנבוריסמוס, שהסתמכה על רשת בייסיאנית על מנת להשיג תפריט עבור הבומב מתוך "תצורות ההודעה" ולא מתוך ההודעה עצמה. כך, ניתן היה לזהות את הרוטור הימני ביותר שהיה בשימוש באותו יום. אם המזל שיחק לצריף 8, הם הצליחו לזהות את הרוטורים הימני והאמצעי וכך הותירו רק 6 סידורים שהיה צורך להריץ במכונות הבומב.
מאוחר יותר במלחמה למדו המפצחים הבריטיים לנצל באופן מלא כשל אבטחה קריטי בדיווחי מזג האוויר של הגרמנים. הדיווחים שודרו מספינות בים אל גרמניה בצפנים פשוטים קלים לפענוח ואז שודרו מחדש לצוללות בלב ים באמצעות האניגמה. כך סופקו לבלצ'לי פארק תדיר העריסות שלהן הם נזקקו. הדבר היה חיוני בשיטת ההתקפה על האניגמה של הצוללות שהייתה בעלת ארבעה רוטורים והוכנסה לשימוש בשנת 1942.
חומר הצפנה נלכד בים. הלכידה הראשונה של חומר אניגמה התרחשה בפברואר 1940, אז נתפסו רוטורים VI ו-VII מהצוות של U-33. ב-7 במאי 1941 לכד הצי המלכותי ספינה גרמנית ועליה ציוד הצפנה וקודים. הם ביצעו זאת שוב זמן קצר לאחר מכן. יומיים אחר כך נלכדה צוללת U-110, ועליה מכונת אניגמה, ספר קודים, חוברת הפעלה ומידע נוסף. כך, החל מסוף יוני, הייתה האניגמה של הצי הגרמני קריאה ואחר כך אפשרה שיטת הבנבוריסמוס פיצוח רציף יותר, עד שבאמצע שנת 1943 הוכנסו לשימוש מכונות בומב חדשות ומהירות יותר שהפכו כל פרוצדורת פיצוח אחרת למיותרת.
בנוסף, נלכדו מכונות אניגמה או ספרי תצורה מכשבע צוללות וכשמונה ספינות גרמניות. בין כלי השיט היו: U-505 (1944) ,U-559, שתי סירות מכמורת לדיווח מזג האוויר וכן כלי שיט קטן שנלכד במהלך פשיטה על איי לופוטן שליד נורווגיה. היו מספר הצעות דמיוניות כיצד ללכוד ספינות, ביניהן הצעתו של איאן פלמינג לרסק מפציצים גרמניים לכודים לים ליד ספינות גרמניות ולקוות שצוותי המטוסים יחולצו על ידי צוותי הספינות אשר יילקחו בשבי יחד עם חומרי הצופן שעל גבי הספינות על ידי אנשי קומנדו שיסתתרו בתוך המטוסים.
על מנת לפצח את האניגמה של הצי יצרו בריטניה וארצות הברית מכונות בומבס בעלות ארבעה רוטורים שהיו מסוגלות לבחון במהירות אלפי מפתחות אפשריים. את המאמצים האמריקניים הוביל ג'וזף דש, מהנדס שעבד עבור חברת NCR במעבדת המחשוב של צי ארצות הברית.
חשדות הגרמנים
עד שנת 1945, רוב התעבורה של האניגמה הגרמנית (כולל תעבורת הוורמאכט, הקריגסמרינה, הלופטוופה, האבווהר והאס דה) הייתה מפוענחת תוך יממה או שתיים. הגרמנים נותרו בטוחים ברמת הבטיחות של התקשורת שלהם, וביטחונם היה כה רב עד כי הם דנו בצורה פתוחה וחופשית בתוכניותיהם ובתזוזות צבאם, ובכך סיפקו לבעלות הברית כמויות אדירות של מידע שלא כולו נוצל כהלכה. לדוגמה, גם פעולותיו של רומל בקרב מעבר קסרין וגם ההכנות של הגרמנים לקרב על הבליטה היו ידועות מתוך חומר מפוענח של האניגמה אולם בשני המקרים לא נעשה שימוש במידע.
מאז מלחמת העולם השנייה
מחשבים מודרניים מסוגלים לפצח את האניגמה תוך שימוש במגוון שיטות. נעשים מאמצים לפענח במסגרת פרויקט חדשני חלק מההודעות שלא פוצחו עד היום, באמצעות מחשוב מבוזר. התוכנה בה משתמש פרויקט Enigma@Home נקראת Berkeley Open Infrastructure for Network Computing) BOINC) שיש להתקינה על גבי המחשב. תוכנה זו משמשת פרויקטים נוספים של חישוב מבוזר קהילתי.
סוליה (איבר)
סוליה, היא החלק התחתון של כף הרגל. היא מתחילה מן העקב, נמשכת דרך הקשת ומגיעה עד לכרית כף הרגל - לפני החלק התחתון של אצבעות כף הרגל. זהו החלק של כף הרגל שמונח על הקרקע בעת עמידה והליכה.
תכונות
סוליות כף הרגל מכילות את שכבות העור העבות ביותר בגוף, וזאת על מנת שיעמדו בלחץ שנוצר ממשקל הגוף עליהן בזמן עמידה והליכה, שלא יפצעו.
העור של סוליות כף הרגל חסר שיער, ויש לו הרבה פחות מלנין מאשר שאר הגוף, וזאת הסיבה שצבען של סוליות כפות הרגליים הוא בהיר יותר משאר העור בגוף. לסוליה יש מספר גדול של נקבוביות זיעה, בדומה לכף היד.
בנוסף, הוא אחד החלקים בגוף הרגישים ביותר למגע, וזאת עקב ריכוז גבוה של סיבי עצב, כ-200 אלף לכל סוליה. עובדה זו עושה את סוליות כף הרגל רגישות לדגדוג, וזהו איבר שרבים רואים בו אזור ארוגני, שעיסויו גורם הנאה רבה למעוסה. בשל כך, עיסוי סוליות הרגליים נעשה רבות לשם הרפיה ובילוי, ומחקרים מסוימים אף מראים שעיסוי המקום יכול לגרום לירידה משמעותית בכאבים, ואף להפחית עייפות ולקדם שינה טובה יותר.
יער בארי
יער בְּאֵרִי משתרע על פני כ-11,000 דונם ושוכן בנגב המערבי, בחבל הבשור. ראשיתו של היער בנטיעות שביצעו חברי קיבוץ בארי. הקיבוץ הוקם בשנת 1946, במוצאי יום הכיפורים, כאחד מ-11 נקודות התיישבות שהוקמו בנגב הצפוני, ונקרא ע"ש ברל כצנלסון, שבארי היה שמו הספרותי.
ביער מגוון עצים, עצי מחט, עצי בוסתן ועצים רחבי עלים. והוא מתכסה בחודשי החורף והאביב במקבצים של פרחי כלניות, סחלבים, צבעונים, עיריות, ופרחים רבים נוספים. וכן, מגוון של עולם חי, צבים, לטאות, צבאים ודרבנים.
שמו הקודם של אזור בארי הוא "נאחביר", שפירושו בערבית 'אזור בתרונות'; בתחומו של היער נמצאת "שמורת בתרונות בארי".
ב-2 במאי 2018 נפגע היער קשות משרפת יער שהצית עפיפון תבערה ששילחו מחבלים פלסטינים מרצועת עזה.
שביל הנגב המערבי עובר ביער.
בתרונות בארי
בתרונות בארי היא שמורת טבע המאופיינת במדרונות תלולים ומשתרעת על פני 5,000 דונם. היא נוצרה על ידי מי גשמים המגיעים מאגנו העילי של נחל סחף, אשר חרצו ובתרו את אדמת הלס הצחיחה והאופיינית לאזור. כך במשך הזמן הבתרונות הפכו לעמק דמוי מכתש שקירותיו מתנשאים לגובה של 10–15 מ', וקרקעיתו מבותרת על ידי יובלי הנחל. בחודשי החורף והאביב הבתרונות מתכסים בפרחים. פריחת הכלניות בחורף מהווה מוקד משיכה למטיילים.
במרכזו של העמק נמצא אתר פרהיסטורי שבו ריכוזים גדולים של כלי צור מתקופת האבן הקדומה. כמו כן, בבתרונות שרדו בעלי חיים וצמחייה שנעלמו ממישורים אחרים באזור בשל עיבוד אינטנסיבי.
בתחומי השמורה ישנם כ-175 מיני צמחים, בהם צמחים ים-תיכוניים הנמצאים בסמוך לגבול תפוצתם הדרומי, כדוגמת סירה קוצנית. וצמחים מדבריים הנמצאים בגבול תפוצתם הצפוני, כדוגמת רותם המדבר. בנוסף, השמורה מהווה את גבול תפוצתם הדרומי של מספר בעלי חיים כדוגמת הצב המצוי. חלקם, כמו לטאת שנונית באר שבע, נמצאים בסכנת הכחדה.
בשמורה מטע אגבה, שניטע על ידי מקימי קיבוץ בארי בניסיון להקים תעשיית חבלים מסיביהם, ניסיון שכשל בשל העלות הגבוהה של ייצור חבלים מחומרים טבעיים אל מול זאת של החבלים מחומרים סינתטיים.
אנדרטת יד אנזא"ק
אנדרטת אנזא"ק הוקמה לזכרם של חללי גייסות הצבא האוסטרליים והניו זילנדיים (Australian and New Zealand Army Corps - או ANZAC בראשי תיבות) ונחנכה בשנת 1967 ביער בארי. האנדרטה היא תרומת יהדות אוסטרליה וניו זילנד לזכר הכוחות משתי הארצות שפעלו במקום זה. אזור האנדרטה היה חלק מזירות קרב עזה הראשון וקרב עזה השני. האנדרטה בנויה בצורת האות A שהיא האות הראשונה במילה Anzac.
מחצבות הגופרית בארי
מחצבות הגופרית ממוקמות בסמוך לבתרונות הגופרית, כשלושה קילומטרים מערבית למקום בו נמצא קיבוץ בארי כיום. הם הופעלו בזמן המנדט הבריטי ופעלו מ-1933 עד 1943. לאחר הקמת מדינת ישראל בדקה ממשלת ישראל את כדאיות הפקת הגופרית, הוחלט שההפקה אינה כדאית, והמחצבות ננטשו.
צבי הירש פרבר
הרב צבי הירש פרבר (1879, סלובודקה, ליטא - נובמבר 1966) היה ראש ישיבה ומחבר תורני. ממייסדי הקהילה החרדית באנגליה ומרבני לונדון.
ביוגרפיה
נולד בשנת תרל"ט (1879) בסלובודקה, פרבר העיר קובנה בליטא, לרב שמעון יהודה לייב (נפטר ב-9 במרץ 1906) ולחנה דבורה (נפטרה ב-29 בדצמבר 1911). בבחרותו למד בישיבת סלובודקה, אצל הרב משה דנישבסקי. במהלך לימודיו קיים קשרים עם רבנים חשובים כרבי יצחק אלחנן ספקטור, וגדולי תנועת המוסר כרבי יצחק בלאזר ורבי נפתלי אמסטרדם. כן היה מקורב למקובל הרב שלמה אלישוב, בעל "לשם שבו ואחלמה". נישא לפרידה לבית גולדברג, נכדת ידידיה ליפקין אחי ר' ישראל סלנטר.
בשנת תרס"ו החל לכהן ברבנות בקליקל, עיירה קטנה במחוז קובנה, אולם לאחר זמן קצר התפטר ממשרתו ובחר להתפרנס ממסחר. בשנת תר"ע (1910), בעקבות משבר כלכלי, עקר לבריטניה. מיד לאחר הגיעו, סייע לפיתוחה של ישיבת עץ חיים, ופרסם מנשר בו קרא להגברת מודעות לחשיבות הדגש על לימודי תורה שבעל פה שהיו רפויים וזנוחים. בשנת תרע"א היה ממייסדי סניף של הישיבה האמורה במנצ'סטר, יחד עם הרב יהושע דב סילברסטון, ושימש בה כר"מ הראשון במשך כשלוש שנים.
בשנת תרע"ג (1913) התמנה הרב פרבר לרבה של שכונת סוהו ברובע ה"וסט אנד" בלונדון. תחת הנהגתו גדלה הקהילה, ונפתחו במסגרתה בתי כנסיות רבים. הקהילה הקימה מקוה טהרה שעמד בפרמטרים הלכתיים מחמירים, ואף חנכה בית קברות פרטי. ב-1915 הקים הרב פרבר את החברה קדישא "חסד ואמת". הוא החזיק במשרת הרבנות של סוהו במשך 42 שנים, עד פרישתו לגמלאות בשנת 1955.
כיהן במשך שנים רבות כמזכיר הכבוד של "ועד הרבנים" הלונדוני, והיה יושב ראש איגוד הרבנים "התאחדות הרבנים". הוא התיידד עם הרב אברהם יצחק הכהן קוק, כאשר האחרון כיהן בתקופת מלחמת העולם הראשונה כרבה של קהילת "מחזיקי הדת" בלונדון, קיים לאורך שנים קשר קרוב עם הראי"ה, והביא מדברי הראי"ה בספריו. בסיון תרע"ח הצטרף לתנועת דגל ירושלים שהקים הראי"ה, ואף עמד תקופה קצרה בראש הסניף הלונדוני שלה. בהמשך היה ממקימי סניף אגודת ישראל בלונדון.
נחשב לדרשן מחונן, הוא היה מרתק את קהל שומעיו, ותואר כמי שיכול להביא את הקהל לצחוק מתגלגל ולדמעות שליש בטווח של משפטים ספורים. בעיתונות התקופה היהודית הוא מוזכר פעמים רבות כמי שנשא הספד בהלוויותיהם של אישים יהודיים שונים.
הרב פרבר נפטר בשנת 1966, והותיר אחריו את בנו אליעזר יעקב פרבר, וארבע בנות.
אחיו, הרב אלעזר ליפמן, היה רבה של קוז'ניצה (תרי"ג-תרנ"ב). אח נוסף, ר' מרדכי, היה חתנו של המקובל הרב שלמה אלישוב.
כתביו
הרב פרבר היה סופר פורה, במשך שנים כתב למגירה, אך החל משנת תר"ף הדפיס את כתביו בקצב מואץ, לעיתים ספר מדי שנה. בשנים האחרונות החלו צאצאיו להוציא את ספריו לאור במהדורה חדשה ומתוקנת. להלן רשימת ספריו לפי סדר כרונולוגי:
אמהרים
אמהרים (אמהרית: አማራ, געז: አምሐራ) הם אומה או קבוצה אתנית, שמקורה בקרן אפריקה, והחיים ברובם במדינת אמהרה שבחבל ההיסטורי חבש בצפון הפדרציה האתיופית. עם זה התגבש כחלק מקבוצת העמים החבשים (געז: "ሐበሻ") בתקופת החושך האתיופית במאות ה-9 וה-10, האמהרים נהפכו לקבוצה המשפיעה באימפריה האתיופית כאשר שושלת הקיסרים האמהרים, השושלת הסולומונית עלתה לשלטון בתחילת המאה ה-13. האמהרים משתייכים לעמים האתיושמים ומסווגים במשפחת העמים השמיים. שפתם האמהרית הנכתבת בכתב געז נהפכה לשפת הקיסרות האתיופית מתחילת המאה ה-14 וכיום היא שפתה הרשמית של אתיופיה כמו כן היא השפה השמית השנייה במספר דובריה לאחר הערבית.
מקור השם
המילה "אמהרים" לקוחה משם שפתם ("አማርኛ" - "אמהרניה") שם זה התגלגל לשם "אמהרה" ובשם זה הם ידועים בשפתם. מקור השם הוא בשפת הגעז ״עמי ההרים - אמ הרים״ מפני מקור האמהרים באזורי הרי סמיין, ישנה השערה נוספת שהשם גזור מן המילה "אמהרי" או "מאהר" שפירושו מהנה, נעים, יפה ומהמהם. . ". למרות כל זאת שם זה במהלך ההיסטוריה של אתיופיה לא התייחס לקבוצה אתנית אלא למחוז היסטורי בעל אותו השם "ביתא אמהרה" הרי סמיין.
מיהו אמהרי
השלטון הפשיסטי באימפריה האתיופית תחת שם "מזרח אפריקה האיטלקית" סיווג את האוכלוסייה המקומית לפי מחוזות אתניים ולראשונה נוצר אזור אתני אחיד לכלל האמהרים. לאחר מלחמת השחרור האתיופית החלה הקצנה בין הקבוצות האתניות השונות בעיקר כנגד האמהרים ומנקודה זו החל הדיון על המונח "אמהרים", בהיסטוריה של קבוצה זו שם זה הוא למעשה שם לכור היתוך של שבטים ועמים שונים שקיבלו על עצמם את השפה האמהרית ומרותה של הכנסייה האורתודוקסית האתיופית ובבסיס עומדים החבשים, למעשה שם זה נהפך לשם נרדף לכינוי "אתיופי" וכך רבים מן האמהרים מכנים עצמם.
לאחר סיום מלחמת האזרחים האתיופית, אתיופיה הוכרזה כפדרציה מולטי-אתנית והחלה בחלוקה למחוזות על בסיס לאומי-אתני (קילילוץ') וכך נוצרה בפעם השנייה מחוז שכלול את רוב רובם של האמהרים בשטח מוגדר. המינוח ההיסטורי של מיהו אמהרי כולל בתוכו: האוכלוסייה המוסלמית-אמהרית המהווה אחוז מכובד מדוברי האמהרית יחד עם המוסלמים-תגרים ידועים בכיוני "ג'ברתים" ללא שום קשר לשפתם או למוצאם. כיום המינוח כולל כל דובר אמהרית שמוצאו משטחי דוברי האמהרית בחבל ההיסטורי חבש. יהודי אתיופיה אינם נכללים תחת קבוצה זו אלא בתור יהודים-חבשים מכיוון שלא כול קהילות ביתא ישראל דוברי אמהרית, כמו כן העדה הסתייגה מלהציג את עצמה בתור המינוח "אמהרה" שהוא שם נרדף ל"נוצרי" אלא היא השתמשה במילה - "דובר אמהרית", כיום השם "אמהרים" מקובל ככינוי לדוברי אמהרית מביתא ישראל. דוגמה נוספת הוא הכינוי "אמהרי חדש" שהוא אחד מהכינויים שכונו בני הפרס מורה בפי הנוצרים האמהרים.
פזורה
כ-59% מהאמהרים חיים במולדתם אמהרה כאשר הם מהווים כ-91% מהאוכלוסייה המקומית. כ-7.3% חיים באורומיה בעיקר במחוז ארסי ועל הגבול עם אמהרה וכן במזרח באזור דירה דאווה - הרר ריכוז גדול נוסף של האמהרים הוא באדיס אבבה שם הם כמעט כמחצית מתושבי העיר. כחצי אחוז חיים בבנישנגול-גומאז אך מהווים במדינה זו כ-21%, בהררי האמהרים הם כ-23% שהם רק כ-0.1% מכלל עמם, מספר דומה ישנו גם בדירה דאווה כ-20% שהם כ-0.2% מהאמהרים. כאחוז וחצי פזורים בעפר (5%), תיגראי (1.6%), סומלי (0.66%), גמבלה (8%) ומדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום. כ-1.5% חיים בפזורה מחוץ לאתיופיה במדינות ארצות הברית, סודאן, סומליה, אריתריאה, קנדה, שוודיה, תימן, גרמניה, ג'יבוטי, נורווגיה, מצרים וישראל.
היסטוריה
האמהרים הם אחד מהעמים המרכיבים את החבשים שמוצאם מעמים שמיים שהיגרו ונדדו מחצי האי ערב, בעיקר מתימן דהיום, דרך מצרי שער הדמעות אל עבר צפון קרן אפריקה בגלים שונים. שפת הגעז היא שפה שמית עתיקה והיא שפתו של שבט האגעזי שהיגר לאזור ככל הנראה במאה ה-20 לפנה"ס. במהלך המאה ה-10 לפנה"ס החלה שוב הגירה של עמים ושבטים שמיים, עמים אלו התגבשו ויצרו את ממלכת דעמת, ולאחר התמוטטות ממלכה זו הקימו ממלכה נוספת, קיסרות אקסום. עמים אלו אשר היו ערב רב עברו כור היתוך והחלו להיקרא בשם "חבשים" שמשמעותו "מעורב" ככל הנראה לרמוז על מוצאם הרב שהתערבב, והופיע לראשונה במאה ה-2 בשם "חבשט". במאה ה-3 המלך סאמבראוטאס שינה את תואר שליטי אקסום לקיסר ואקסום הפכה לאימפריה עד תחילת המאה ה-9 אקסום שלטה כל השטח מהנילוס הכחול בדרום ועד לים סוף בצפון וכן שלטה לסירוגין על שטחים נרחבים בחצי האי ערב ובסודאן, בשנת 858 התרחש מרד יהודית המלכה שמוטט את הקיסרות וגרם לבריחתם של משפחת המלוכה דרומה לשאווה שם שליטים אלו המשיכו לשלוט בעוד שבצפון ממלכת ביתא ישראל תפסה אחיזה עד אשר השטח עבר לשליטת שושלת זאגווה תקופה זו ידוע בשם תקופת החושך. תוך כדי זה השפה האמהרית החלה להתפתח והאזור שבו היא התפתחה החל להיקרא בשם "אמהרה", במהלך המאה ה-13 הצליחו האמהרים להשתלט על אתיופיה לאחר מלחמת אזרחים וייסדו את השושלת הסולומונית, האמהרית החלה להתפשט בקיסרות עד אשר החליפה את הגעז בתור שפת האימפריה ("לסנא נגוס") במהלך תקופת תור הזהב עמים חבשים רבים קיבלו עליהם את השפה האמהרית ברחבי אתיופיה.
מאז התבססותם של האמהרים בשלטון הם החלו בהרחבת האימפריה האתיופית לחלקים גדולים בקרן אפריקה, הקיסרים האמהרים הגדולים של ימי הביניים עמדה ציון הראשון וזרע יעקב הרחיבו את האימפריה ותחת שלטונם אתיופיה והתרבות האמהרית שנהפכה לתרבות הקיסרות התפשטה ברחבי הרמה האתיופית. מלחמת התרבות באזור גברה כאשר התרחשה מלחמת אתיופיה-אדאל העמים המוסלמים לחמו כנגד האמהרים הנוצרים וידם של האחרונים הייתה על העליונה, במאות ה-16 וה-17 האורומו החלו לאיים על מרכז האימפריה שבשאווה וביתא אמהרה והחלו להגר ולפלוש לשטחי האימפריה, אחד משבטי האורומו ה"וולו" התיישב והתבסס באמהרה והאזור החל להיקרא בשם זה במהלך תקופת השופטים. השפה האמהרית, קלטה לתוכה השפעות לשוניות מקומיות רבות ונעשתה "לשון הקיסרות" האתיופית כשהיא נושאת בחובה את המסרים התרבותיים של אחדות אתיופיה ושל ריכוזיות פוליטית. האמהרים נישאו בנישואי תערובת עם רבים מבני הקבוצות האתניות הלשוניות והאליטה האמהרית שילבה את בני האליטות האחרות במימסד השולט. בתחילת המאה העשרים כבר לא היו האמהרים קבוצה אתנית, אלא בעצם הדבק התרבותי-פוליטי של הארץ כולה וצמרתם הייתה לאליטה כל-אתיופית שהתרכזה ברובה בשוואה.
תעודת גמר תיכון
תעודת גמר תיכון (בראשי תיבות: תג"ת) היא תעודה מטעם משרד החינוך הישראלי, המעידה על סיום 12 שנות לימוד.
היקף הלימודים
כמות החומר עליה נבחנים היא 7 יחידות לימוד (לא בגרות) ועוד 3 יחידות בגרות, בדרך כלל לפי החלוקה הבאה:
ימי פומפיי האחרונים
ימי פומפיי האחרונים (באנגלית: The Last Days of Pompeii) הוא רומן אנגלי פרי עטו של הסופר הבריטי אדוארד בולוור-ליטון.
הספר נכתב בשנת 1834 על סמך חוויות ורשמים של הסופר באתר החפירות של העיר הרומית פומפיי, שכוסתה בערמות של אפר געשי בעת התפרצותו של הר הגעש וזוב בשנת 79 לספירה. ב-1748 נחשפו שרידי העיר לראשונה. בולוור-ליטון שהה באתר החפירות ובנאפולי הסמוכה תקופה של שנתיים, ובספרו הוא מתאר תיאור בדיוני של החיים בעיר בתקופה שלפני ההתפרצות.
הספר זכה למספר עיבודים קולנועיים, הידוע שבהם בשנת 1959 בידי סרג'ו לאונה. אחד מהעיבודים לראינוע היה הסרט הראשון שהוקרן בראינוע הראשון של תל אביב, ראינוע עדן.
הספר תורגם לעברית לראשונה בירושלים על ידי אליעזר בן-יהודה, תחת הכותרת "ימי פומפיה האחרונים", כסיפור בהמשכים בעיתונו "השקפה" בשנת תרס"ה (1904–1905) ואחר כך כספר בהוצאתו של מו"ל העיתון, שלמה ישראל שיריזלי (שי"ש). בהמשך הופיע בעוד שלושה תרגומים עבריים, מאת אברהם שלונסקי, יעל רון-לרר ושרון פרמינגר.
יוליוס רודל
יוליוס רודל (באנגלית: Julius Rudel; 6 במרץ 1921 - 26 ביוני 2014) היה מנצח יהודי-אמריקאי.