cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אחמד סוראדג'י
הרציחות
ב-24 באפריל 1997 ביקשה סרי קמלה דיווי מנהג ריקשה בן 15 לקחת אותה לביתו של סוראדג'י, וביקשה ממנו לשמור על כך בסוד. שלושה ימים לאחר מכן נמצאה גופתה הערומה והמרקיבה של דיווי בתוך שדה קני סוכר. נהג הריקשה דיווח למשטרה ולמשפחתה של דיווי שהוא הוריד אותה בביתה של סוראדג'י שלושה ימים קודם לכן, והמשטרה הגיעה לביתו של סוראדג'י כדי לעמת אותו עם הסיפור. אף על פי שהכחיש כל קשר להריגתה של דיווי, המשטרה מצאה בביתו את תיק היד, השמלה והצמיד של דיווי, וב-30 באפריל 1997 הוא נעצר.
במהלך חקירתו נשבר סוראדג'י והודה ברציחתה של דיווי, ואז חשף כי הרג עוד 42 נערות וקבר אותן בשדה קנה הסוכר בו אותרה גופתה של דיווי. בחיפושים שנערכו בשדה נמצאו 42 חלקי גופות, אך חלקן היו רקובות עד כדי כך שלא ניתן היה לזהותן.
הוא סיפר לחוקריו כי בשנת 1986 הופיעה רוח הרפאים של אביו בחלומו ואמרה לו לשתות רוק של 70 צעירות מתות כחלק מהליך פולחן כדי שיוכל להפוך לבעל יכולות מרפא על-טבעיות. סוראדג'י חשש שייקח לו יותר מדי זמן להיתקל ב-70 נשים מתות, ועל כן החליט להרוג 70 נשים בעצמו. בשל תפקידו כשאמאן וכמכשף הגיעו אליו נשים צעירות כדי לקבל עצות רוחניות על מנת להפוך את עצמן ליפות או לעשירות יותר, או כדי שסוראג'י יוכל להטיל כישוף על בני זוגן כדי שלעולם לא יהיה להם רומן. הוא היה לוקח אותן לשדה קנה הסוכר וקובר אותן עד המותניים, בטענה שזה חלק מהטקס. לאחר מכן הוא היה חונק אותן למוות ושותה את הרוק שלהן, מפשיט את הבגדים מגופן כדי להאיץ את הריקבון וקובר אותן שוב באדמה כשראשיהן מופנים לעבר ביתו.
המשפט וגזר הדין
משפטו של סוראדג'י החל ב-11 בדצמבר 1997, וכתב האישום נגדו כלל 363 עמודים. יחד איתו הואשמו שלוש נשותיו, שהיו אחיות, בכך שסייעו ברציחות ובהטמנת הגופות. סוראדג'י טען לחפותו, ונשותיו טענו שהודאותיהן הוצאו בעינויים על ידי המשטרה. ב-27 באפריל 1998 נפסק כי הוא אשם, והוא נידון למוות על ידי כיתת יורים. גם אחת מנשותיו, טומיני, נידונה למוות על סיועה במעשי הרצח, אך עונשה הופחת למאסר עולם. גזר דינו של סוראדג'י בוצע ב-10 ביולי 2008. גופתו הובאה לקבורה בחשאי לאחר זמן מה, מפני שמשפחות הקורבנות תכננו לשבש את הליך לווייתו ביום ההוצאה להורג.
וסילי הראשון, נסיך מוסקבה
וסילי הראשון (ברוסית: Василий I Дмитриевич; 1371 - 26 בפברואר 1425) היה נסיך ולדימיר ונסיך מוסקבה ממשיך דרכו של אביו בהתמודדות נגד אורדת הזהב ואיסוף אדמות רוסיות סביב נסיכות מוסקבה.
לאחר פשיטה של חאן אורדת הזהב על מוסקבה בשנת 1384 הועבר לחצר החאן בתור בן ערובה. לאחר מספר שנים שוחרר תמורת סכום כסף גדול. בהתאם לצוואה של אביו התמנה לנסיך מוסקבה בשנת 1389. זאת ללא קבלת אשרור מאורדת הזהב, דבר שהיה תקדימי באותם הימים. דמיטרי דונסקוי גם דאג שלא יהיה יריבות פנימית מצד בן דודו ולדימיר, נסיך סרפוחוב שבהיותו נכד של איוואן הראשון, נסיך מוסקבה גם היה יכול להתמודד על התפקיד.
מהלך שלטונו
כדי לחזק את מעמדו נגד אורדת הזהב כרת ברית עם נסיכות ליטא ולא התנגד לחיזוק מעמדה בסמולנסק וסביבתה.
בשנת 1392 הוא צירף את נסיכות ניז'ני נובגורוד ואת נסיכות מורום לנסיכות מוסקבה. בשנת 1397–1398 הוא הצליח לצרף לנסיכות מוסקבה את וולגדה, ערי הצפון שנוספו ושטחים מאוכלסים על ידי קומי. ניסיונות לקחת מרפובליקת נובגורוד שטחים לאורך נהר דבינה הצפונית לא צלחו.
בשנת 1396 כוחות של טימור לנג פלשו לנסיכות מוסקבה, לאחר מערכה מוצלחת מול אורדת הזהב. אומנם הם נעצרו וחזרו מזרחה. וסילי ניצל את הזדמנות של חולשה באורדת הזהב והפסיק את התשלומים השנתיים לאורדת הזהב.
בתחילת המאה ה-15 התרחש איחוד של ליטא עם פולין והוקם האיחוד הפולני-ליטאי. מעמד המדינה המאוחדת בתקופה זו היה חזק מאוד, בשנים 1403–1404 הם כבשו שטחים רוסים במערב כולל סמולנסק וויאזמה. חיזוק מעמד פולין בנסיכות ליטא גרם להתנגדות הנסיכים הרוסים בתוך נסיכות ליטא. חלק מהם עברו לנסיכות מוסקבה והדבר גרם למתחים בין המדינות. בשנת 1408 החל מאבק צבאי אך הוא לא התפתח לעימות כולל.
בשנת 1408 חאן אורדת הזהב ידיגיי התקדם עד למוסקבה אך העיר עמדה במצור. נסיך טבר קיבל דרישה מהחאן להגיע למוסקבה עם התותחים שלו ולא נענה לדרישה. בסופו של דבר ידיגיי חזר לשטחי האורדה ללא כיבוש מוסקבה. אומנם וסילי נאלץ לחדש תשלומים שנתיים לאורדת הזהב אך מבחינת הרוסים המערכה הייתה די מוצלחת. וסילי נסע לאורדת הזהב רק בשנת 1412.
בכל מהלך שלטונו הייתה רק פשיטה משמעותית אחד של כוחות אורדת הזהב לשטחי הנסיכות, וגם במהלך זו מוסקבה לא נכבשה.
במהלך השנים 1395–1405 עבד במוסקבה תאופנוס היווני, הנחשב לאחד מגדולי ציירי איקונינות ברוסיה.
המשפחה
בשנת 1390 התחתן עם סופיה, בתו של ויטאוטאס הגדול, הדוכס הגדול של ליטא. ככל הנראה, האצולה המוסקבאית לא קבלה אותה והמתח היה גם ביחסים בין בני הזוג. לפי עדויות הכרוניקות וסילי חשד שבן היורש שלו למעשה נולד מאב אחר.
ארבעה בנים ראשונים של בני הזוג נפטרו בגיל צעיר. לאחר מכך, נולדו להם ארבע בנות. רק בשנת 1415 נולד הבן וסילי והתחנך בליטא בחצר סבו.
אל-איתיחאד (עיתון)
אל-איתיחאד (בערבית: الاتحاد - "האיחוד"; בתעתיק מדויק: אלאתחאד) הוא עיתון יומי בשפה הערבית של המפלגה הקומוניסטית הישראלית. מרבית כותביו הם חברי המפלגה, והעיתון משמש שופר לראשי המפלגה ולנציגי חד"ש בכנסת. כיום העיתון הוא היומון היחיד אשר רואה אור בשפה הערבית בישראל.
היסטוריה
העיתון יצא לאור לראשונה כשבועון בשנת 1944 על ידי הליגה לשחרור לאומי, מפלגה ערבית קומוניסטית שהתפלגה מהפק"פ. עם האיחוד מחדש והקמת מק"י הפך לביטאון המפלגה בשפה הערבית. עם הפילוג במק"י ב-1964 העיתון עבר לבעלותה של רק"ח, אשר כיום נקראת מק"י. בעיתון כתבו כמה מהאישים המובילים במק"י וברק"ח, בהם תופיק טובי, אמיל חביבי ואמיל תומא וכן כותבים יהודים קומוניסטים יוצאי עיראק.
בשנת 1953 פרסמו העיתון ומקבילו העברי "קול העם" מאמר בו נכתב שהממשלה מחרחרת מלחמה "ומספסרת בדם הנוער הישראלי". שר הפנים, ישראל רוקח, החליט לסגור את העיתון ל-15 יום, ובעקבות כך הגישו העיתונים עתירה לבג"ץ. בג"ץ, בראשותו של השופט שמעון אגרנט, קיבל את טענת העיתונים ופסק כי אין להגביל את חופש הביטוי של העיתונים מאחר שאין ודאות קרובה שמימוש חופש הביטוי במקרה זה יביא לסיכון שלום הציבור ("בג"ץ קול העם").
בשנת 1964 העניקה ברית המועצות את פרס לנין לשלום למנהיג אלג'יריה אחמד בן-בלה. עם קבלת הפרס קרא בן-בלה להשמדת ישראל, דבר שעורר ויכוח חריף במפלגה הקומוניסטית. ב-20 בספטמבר 1964 פרסם מזכ"ל המפלגה שמואל מיקוניס מאמר בעיתון המפלגה בעברית, "קול העם", ובו גינה את הענקת הפרס למנהיג המצהיר בראש חוצות על מחויבותו להשמדת ישראל. סירובו של אל-איתיחאד לפרסם את המאמר העמיק את השסע. בפילוג בתוך המפלגה הקומוניסטית בשנת 1965 העיתון נשאר נאמן לקו של הפלג הפרו-סובייטי של רק"ח, בניגוד לרוב במק"י שאימץ קו ביקורתי יותר כלפי ברית המועצות. מכיוון ש"קול העם" נשאר בידיה של מק"י, ייסדה רק"ח את "זו הדרך", שהפך לעיתון המקביל בעברית של אל-איתיחאד. עם הפילוג והקמת רק"ח העיתון הפך לדו-שבועון והחל לצאת פעמיים בשבוע, ב-1983 הוא הפך ליומון.
במהלך מלחמת לבנון השנייה פגע טיל של החזבאללה בבניין המערכת הישן של העיתון בחיפה, הנמצא בוואדי ניסנאס, ופגע קשות בארכיון העיתון. המבנה שופץ על פי תוכניתו המקורית.
אתר האינטרנט של העיתון הושק בפברואר 2019.
עורכים
עורך העיתון מיום הקמתו היה אמיל חביבי, שהודח ממשרתו כאשר סולק מהמפלגה ב-1989 בעקבות התנגדותו לקו השמרני שמנהיגות המפלגה בחרה. אחריו מונה לעורך העיתון סאלם ג'בראן, בשנים הללו ממש כמו המפלגה העיתון נקלע למשבר והחל לדעוך. ב-1992, מונה לעורך נזיר מג'לי, תחת הנהגתו נעשה תהליך של ליברליזציה בעיתון - האוריינטציה המפלגתית הופחתה והוכנס תוכן חדש כגון מדור ספורט. ניסיון זה בא לקיצו ב-1999 כאשר מג'לי פוטר בעקבות פרסום כתבה ביקורתית על מזכ"ל מק"י מוחמד נפאע וויכוח על הקו האידאולוגי שהעיתון צריך לנקוט. עורכת העיתון הייתה עאידה תומא סלימאן.
וירוס: המשחק
וירוס: המשחק הוא משחק וידאו מסוג אקשן/אסטרטגיה שפותח על ידי הסטודיו הישראלי קידום מולטימדיה ושווק על ידי Sir-Tech. שלבי המשחק מתרחשים בכונן הקשיח של המשתמשים כאשר הקבצים והתיקיות מיוצגים כחדרים בתלת מימד דרכם יכול השחקן לנווט.
סיכום
מטרת המשחק היא להילחם נגד 'וירוסים' שפלשו למבנה התיקיות והקבצים של המשתמשים. המשחק והפרסום שלו כללו אזהרות המזכירות לשחקן ש"זהו רק משחק", ושהמשחק אינו גורם לקובצי המחשב נזק בפועל. קובצי התמונות של המשתמש שימשו כטקסטורה של הקירות וקובצי הקול היוו את מוזיקת הרקע.
ביקורות
הביקורות המרכזיות היו בעיקרן שליליות. GameSpot טען ש"לווירוס יש את כל התכונות של משחק אשר לעולם לא ממש מתחברות".
Next Generation ביקר את גרסת ה-PC של המשחק עם דירוג של שני כוכבים מתוך חמישה וציין כי "הוא כמעט בלתי שחיק. תוסיפו עוד כוכב אחד אם תמצאו את הטלאי."
פרסום
קמפיין פרסום מעין-ויראלי למשחק החל-אחד מהראשונים בתחומו. הפרסום, נקרא "Russ", נצפה בתצורה של קובץ להורדה מסוג EXE. כשהקובץ הורץ נוצרה תצוגה מלאה של שולחן העבודה של המשתמש. בשלב זה החלה התוכנה לדמות מחיקה של תיקיות. כאשר תהליך זה הסתיים החלה להופיע הודעה מוקלדת שאומרת "תודה לאל שזהו רק משחק". מסך עם פרטים אודות רכישת המשחק הופיע ולאחר מכך התצוגה חזרה לשולחן העבודה. אף נזק לא נגרם למחשב במהלך הפרסום. הפרסום הזה לא התקבל ברוח טובה, בעיקר בגלל שיטת ההפחדה שהייתה מעורבת בו.
הפיגוע בקו 9 באשדוד
פיגוע התופת באשדוד הוא פיגוע טרור פלסטיני, שהתרחש ב-7 במרץ 1984 באוטובוס שנסע ברחוב רוגוזין בפאתי רחוב חיים משה שפירא ברובע ד' באשדוד, בו התפוצץ רימון יד ונרצחו 3 מתושבי העיר ונפצעו 8, כולם מנוסעי האוטובוס.
הפיגוע
קו 9, שמסלולו נע מהשוק העירוני בחוף לידו בצמוד לשפת הים לרובעים ד', ה' ו-ו', אוסף תלמידים מבתי הספר הסמוכים לציר התנועה שלו. סמוך לשעה 9 בבוקר, האוטובוס, בו נסעו תלמידים רבים ממקיף ג' שנסעו לבית הספר מביתם, עמד להיכנס לרחוב משה שפירא בסמוך לבית עיריית אשדוד הישן וקופת חולים – ואז רימון היד שהוטמן בסל אחד הנוסעים על ידי מחבל עזתי, חבר בארגון אבו נידאל שביצע גם פיגוע תופת שבוע קודם בירושלים – התפוצץ.
את האוטובוס המו כ-20 נוסעים, מרביתם נשים שנסעו חזרה לביתן מהשוק. , שרימון היד הוטמן בסלו, שם לב לכך וניסה להיפטר ממנו, אך הוא התפוצץ בידו. כתוצאה מכך נרצחו קיקוזאשוילי (46) ועוד שתי נוסעות – ' שנפצעה קשה (72) ו' (52) שנפצעה אנושות בראשה ובבטנה. נפצעו בפיגוע 8 אנשים באורח בינוני, בין השאר משברי זכוכית שניתזו לרגליהם ולפניהם. כמה מטרים לפני חזיתו חצו עשרות תלמידי מקיף ג' את הכביש, שחייהם ככל הנראה ניצלו.
רופאים עוברי אורח העניקו במהירות עזרה ראשונה לנפגעים עד פינויים לבתי החולים קפלן וברזילי על ידי מגן דוד אדום. ראש העירייה אריה אזולאי, שהדף הפיצוץ נשמע היטב ממשרדי העירייה הסמוכים, סייע להחשת מתנדבי המשמר האזרחי למקום. 3 חלונות באוטובוס התנפצו, השמשות הקדמיות נסדקו ובדופן השמאלי נוקבו חורים. ביציאות מהעיר הוקמו מחסומים והחלו מעצרים בחיפוש אחר המפגע. עד לצהרי היום בלבד נעצרו 144 חשודים.
נרצחי הפיגוע נטמנו בבית העלמין המקומי, ומונצחים באנדרטה בהר הרצל.
בעקבות הפיגוע
בעקבות הפיגוע התעורר חשש במרחב לכיש במשטרת ישראל כי "אזרחים חמומי מוח" ינסו לפגוע בערבים בעיר, לאור קריאות "נקמה" על ידי אחדים בזירת האירוע. הנהלת העירייה התכנסה לישיבה מיוחדת שהסתכמה בהחלטה לפעול להרגעת הרוחות בעיר.
רדיו כל האמת
רדיו כל האמת הייתה תחנת רדיו פיראטית בישראל, התחנה שידרה משנת 1995 עד 2008 והייתה בעלת אופי חרדי-מזרחי.
בשנת 1995 הקים העיתונאי הישראלי החרדי, שמואל בן עטר את התחנה. תחילה שידרה התחנה בירושלים בלבד, וב-1996 הורחבו אזורי השידור.
התוכניות הבולטות ביותר בתחנה היו "פרלמנט" עם שמואל בן עטר, אריה דרעי ואלי ישי; "לקרב" עם אורי זוהר; "בכותרות" עם דוד חכם; "שאלות לשבת" עם הרב מרדכי אליהו; "תוכנית המוזיקה" עם מרדכי לביא.
במשך שנות פעילות התחנה פשטו עליה אנשי משרד התקשורת, אבל היא המשיכה לפעול. בשנת 2008 פשטו אנשי המשטרה בהוראת משרד התקשורת על התחנה, החרימו את כל הציוד ועצרו את השדרנים. ביוני 2008 גזר בית משפט השלום על בן עטר 9 חודשי מאסר בפועל וקנס של 100,000 שקלים עקב הפעלת התחנה. ב-19 באפריל 2009 נכנס בן עטר לבית הסוהר מעשיהו לרצות את עונשו.
באוגוסט 2013 הקים בן עטר אתר חדשותי ותחנת רדיו אינטרנטית בשם "כל האמת".
צילום עיתונות
צילום עיתונות (פוֹטוֹג'ורנליזם) הוא אחד מענפי הצילום ואחת הפרקטיקות של עיתונאות (איסוף, עריכה והצגה של מידע אקטואלי לצורך פרסום באמצעי תקשורת או שידור), המייצרת דימויים חזותיים שונים על מנת לספר סיפור חדשותי.
כריעות
בלוגיקה, בעיית הכרעה (שְׁאֵלָה עליה יש תשובה של כן או לא) נקראת כריעה אם קיים אלגוריתם שקובע מה התשובה עבור קלט נתון. לדוגמה, בעיית ההכרעה "האם הקלט הוא מספר ראשוני?" היא כריעה, מכיוון שקיים אלגוריתם אשר מבדיל בין מספרים ראשוניים לבין מספרים פריקים. מערכת פורמלית נקראת כריעה אם ניתן להחליט האם כל טיעון הוא תקף. בעיות חשובות רבות אינן כריעות, כלומר, ניתן להוכיח שלא קיים אלגוריתם אשר עונה נכונה עליהן לכל קלט.
צילום עיתונות
צילום עיתונות נבדל מתחומים דומים (כגון צילום תיעודי וצילום רחוב) במספר איכויות:
כמו כתב העיתונות, צלם העיתונות גם הוא עיתונאי, אך בשונה מהכתב עליו להגיע להחלטות מהירות, לשאת ציוד צילום ולהיתקל לעיתים במכשולים כגון סכנה פיזית, קהל ומזג אוויר.
כריעות
הגדרה פורמלית
באופן פורמלי, שפה L תיקרא כריעה אם קיימת מכונת טיורינג M אשר עוצרת על כל קלט ומקבלת בדיוק את השפה L. במילים אחרות, אם מכונת טיורינג M תקבל כקלט מילה בשפה, היא תעצור ב"מצב מקבל", ואם הקלט הוא מילה שאינה בשפה L, המכונה תעצור ב"מצב לא מקבל" (או "מצב דחייה"). את מחלקת הבעיות (השפות) הכריעות מסמנים ב-R.
צילום עיתונות
היסטוריה
פרסומם של צילומים לצד הטקסט בעיתון התאפשר הודות להתפתחויות הטכנולוגיות שהתרחשו בין השנים 1880–1897. עד לאותו הזמן העיתונים אוירו בתחריטים שהועתקו מצילומים.
ב-4 במרץ 1890 פרסם העיתון "דיילי גראפיק" (Daily Graphic) הניו יורקי את הצילומים הראשונים שהופיעו בעיתונות בטכניקה של הדפס רשת (במקום התחריט).
ב-1907 הומצא הטלפרינטר, שאיפשר הפצת תצלומים של חדשות "חמות" כמעט במהירות הפצה של טקסטים כתובים.
כריעות
שפות שאינן כריעות
קל להוכיח כי קיימות בעיות שלא ניתן לכתוב אלגוריתם לפתרונן, וכך למעשה, השפות המתאימות אינן כריעות. עובדה זו נובעת משיקולי ספירה: אנחנו יכולים ליצור רק \aleph_0 (אָלֶף אֶפֶס) מכונות טיורינג ואילו יש \aleph (אלף – עוצמת הרצף) שפות.
את שאלת קיומן של שפות "מעניינות" (זאת אומרת, ניתנות לתיאור סופי) שאינן כריעות, פתר אלן טיורינג כאשר הוכיח כי בעיית העצירה אינה כריעה. משפט רייס הרחיק לכת והוכיח כי למעשה כל בעיה ששואלת שאלה לא טריוויאלית על אודות השפה של מכונת טיורינג (כלומר, שהתשובה היא בהכרח כן או לא, ללא תלות בקלט), אינה כריעה.
צילום עיתונות
היסטוריה
עם שכלול חומרי הצילום ניתן היה להרבות בתצלומי פעולה בסיוע נורות מבזק בתנאי תאורה גרועים.
כריעות
שפות כריעות-למחצה
בצורה מקבילה מגדירים את מחלקת השפות co-RE להיות קבוצת כל השפות L עבורן קיימת מכונת טיורינג אשר עוצרת ודוחה עבור כל מילת קלט שאינה בשפה L, אבל ייתכן שאינה עוצרת עבור מילים השייכות לשפה L.
צילום עיתונות
היסטוריה
באותן שנים הונהג באירופה חוק חינוך חובה שהביא לגידול במספרם של יודעי קרוא וכתוב (אם כי ברמה נמוכה). יחד עם המשך הפיתוחים באמצעי הדפוס ובמצלמות נוצרו התנאים ליצירת השבועונים המצולמים ואיתם שנות הפריחה של צילום העיתונות.
שנות הפריחה
ראשיתם של השבועונים המצולמים הייתה במחצית שנות ה-20 של המאה ה-20 בגרמניה. המגזין המצולם הראשון היה ה"ברלינר אילוסטרירטה צייטונג" (Berliner Illustrirte Zeitung - "העיתון המאויר של ברלין"), שהחל להופיע ב-1928. במהלך שנות ה-30 כבשו השבועונים המצולמים גם את אירופה ואת ארצות הברית. המו"לים של השבועון "טיים" הוציאו את "לייף" ב-1936, המתחרים הוציאו לשוק את "לוק" שנה לאחר מכן. "פיקצ'ר פוסט" ו"אילוסטרייטד" הופיעו בבריטניה ב-1938 וב-1939 בהתאמה. ה"פארי מאץ'" (Paris Match) ראה אור לראשונה ב-1949.
כריעות
שפות כריעות-למחצה
החיתוך של שתי המחלקות לעיל מהווה את המחלקה R. מאידך, ישנן גם בעיות שהן ב-RE אך לא ב-co-RE ולהפך, למשל, בעיית העצירה.
לעומת זאת, ישנן שפות שהן לא ב-RE וגם לא ב-co-RE. כך למשל בעיית העצירה המוכללת, ששואלת בהינתן כקלט מכונת טיורינג, אם המכונה עוצרת על כל הקלטים האפשריים. כמו כן, השפה המכילה את כל מכונות טיורינג שהשפות שלהן רגולריות, והשפה המכילה את כל מכונות טיורינג שהשפות שלהן חסרות הקשר, שתיהן לא ב- RE ולא ב- co-RE (ובפרט אינן כריעות).
צילום עיתונות
השפעת הטכנולוגיה החדשה
המצאות טכנולוגיות שפותחו החל משנות ה-60 כגון המבזק האלקטרוני, הפוקוס האוטומטי, עדשות טובות יותר ומצלמות קלות וקטנות יותר, חיזקו את תפקידו של צלם העיתונות והפכו את הצילום לקל יותר.
צילום העיתונות בעולם האמנות
משנות ה-70 המאוחרות, צילום עיתונות וצילום תיעודי קיבלו מקום בגלריות ובמוזיאונים לצד צילום אמנותי.
קנקן התה של ראסל
קנקן התה של ראסל (באנגלית: Russell's teapot), המכונה לעיתים קנקן התה השמימי או קומקום התה הקוסמי, הוא אנלוגיה אשר טבע לראשונה הפילוסוף הבריטי ברטראנד ראסל, ואשר נועדה להפריך את הטיעון שגורס כי במקרה של אמונה דתית, שאי אפשר להפריכה, נטל ההוכחה עובר אל הספקן ועליו להוכיח שהאמונה לא נכונה.
הטַענה נכתבה לראשונה במאמר "הֲיש אלוהים?", ששלח ראסל למגזין Illustrated ב-1952, אולם המגזין לא פרסם את המאמר.
ב-1958 הזכיר ראסל את הטענה כסיבה לכפירתו באלוהים.
גרסה מפורסמת ומאוחרת יותר של הטיעון משתמשת בחד-קרן הוורודה הבלתי נראית. היתרון בגרסה מעודכנת זו הוא שקיום האובייקט אינו ניתן להפרכה בעקרון, ולא רק באופן מעשי בזמן זה או אחר ובעזרת טכנולוגיה מסוימת.
בתגובה, אמר הפילוסוף פול צ'מברלין שזוהי שגיאה לוגית לטעון שנטל ההוכחה רובץ על טוען טענה חיובית (קרי, יש אלוהים) בעוד הוא אינו רובץ על טוען טענה שלילית (קרי, אין אלוהים). לדוגמה, על השולל קיומה של דמות משמעותית בהיסטוריה האנושית, כדוגמת וינסטון צ'רצ'יל, רובץ נטל ההוכחה. בדיוק כמו, ואולי אף יותר, מהטוען שדמות כזו אכן קיימת.
חברה (סוציולוגיה)
בסוציולוגיה ובאנתרופולוגיה, חברה היא קבוצת בני אדם המאוגדת על ידי פעילות משותפת אחת לכל הפחות. בעולם (ובהיסטוריה האנושית) קיימות חברות רבות, הממויינות באופנים שונים. למעשה, כל צורת ארגון אנושית (לאום, יישוב, מקום בילוי וכו') יוצרת מפגש על בסיס כלשהו בין בני אדם, ולכן יוצרת חברה מסוימת.
סוגים של חברות
קיימים שני סוגים של חברה הנבדלים אחד מהשני בצורה ניכרת:
יסודות החברה
בחברה רלוונטית, שבה הרוב המוחלט של בני האדם מקיים יחסים חברתיים כלשהם עם בני אדם אחרים, מלבד אנשים בודדים החיים בפרישות מוחלטת כל חייהם, מבוססים היחסים החברתיים על הגורמים הבאים:
על פי יסודות אלו קיימת תלות הדדית חזקה ביותר בין האדם והחברה בה הוא חי. תלות זו באה לידי ביטוי בתחומים רבים ושונים שיש להם חלק בחייו של האדם. התחומים העיקריים הם: כלכלה, תעשייה, אמנות, ממשל, משפט, שפה, השכלה, דת, רפואה ומידע.
האדם והחברה
מלבד ההשפעה ההדדית של האדם והחברה, בכל חברה מתקיימת סינרגיה שמתבטאת על ידי קיומה של ישות חברתית, הניתנת להתייחסות מובחנת מלבד ההתייחסות לכל אחד מהפרטים שלה. החברה במובנה זה היא התלכדות של המגמות הקיימות בה עם הגורמים השונים המרכיבים אותה. לכל חברה יש היסטוריה, מבנה, החלטות משותפות וכדומה. על-פי השקפות מסוימות, המושג "חברה" קודם, מבחינה לוגית ואמפירית, למושג "פרט". פירוש הדבר הוא שהאדם הפרטי ותודעתו, אינם אלא נגזרת של מצבים-חברתיים שיוצרים בנסיבות מסוימות גם את התודעה שאנו מכנים "פרטית" או "אינדוידואלית". על פי גישה זו, ההיסטוריה האנושית היא היסטוריה חברתית כלומר, שמעולם לא התקיים מצב טרום-חברתי (כפי שהציעו הוגי המאה ה-18, במושג "המצב הטבעי"), וכי אין כל משמעות לדון בבני-אדם מחוץ להקשר החברתי. במובן אחר, זו השקפה הרואה בחברה ישות רחבה בעלת הגיון-היסטורי משלה שחורג מעבר לפעולותיהם, רצונותיהם ותודעתם של האנשים שמרכיבים אותה - החברה היא יותר מסך-כל מרכיביה (גישה המאפיינת, למשל, חלק מן ההשקפות הסוציאליסטיות, אולם לא רק).
התהליך המשלים את הסינרגיה החברתית הוא התפלגות חברתית - שהיא אופייה של חברה המתפתחת על ידי תהליכים, מתחים וחברות-משנה רבים ומגוונים שמתרחשים בה.
במקרים רבים, תהליכים אלו מרובדים: הם פועלים במישורי התייחסות שונים המשולבים זה בזה - תהליכים כלכליים, תרבותיים ולשוניים שעשויים להתקיים במישורי התייחסות שונים אך שזורים אלו באלו במכלול של השפעות הדדיות.
ההתפלגות החברתית יוצרת בכל חברה חלוקת כוח מסוימת בין חלקיה השונים (פרטים ותת-חברות) ומביאה לעיצוב פוטנציאלי של פני החברה. כוח זה נקרא הכוח החברתי והוא לעולם אינו מחולק באופן שווה בין כל הפרטים בחברה, אופן חלוקתו נקבע על פי שני הקריטריונים הבאים:
חשיבות המוסר והאתיקה בחברה
לשמירה על החוק, למודעות של הפרט למוסר ואתיקה, כמו כן, פיתוח המוסר ואימוץ של קודים אתים מוסריים אישים (כמו למשל האיסור לשקר, לרכל או לגנוב) חשיבות עליונה בהתקיימות של חברה אנושית תקינה והרצון להשתייך אליה.
חברה לא יכולה לתפקד כראוי כאשר חבריה בעלי רמה מוסרית ואתית נמוכה או לא שומרים על החוק (כמו למשל חברה שחבריה נוהגים לשקר אחד לשני, חברה שחבריה נוהגים לרכל ולדבר לשון הרע אחד על השני, חברה שחבריה נוהגים לרמות אחד את השני או לגנוב אחד מהשני). חברה שחבריה יהיו יותר מוסריים ואתיים, בעלי מודעות למוסר ואתיקה, תהיה חברה איכותית וטובה יותר.
חוקיות
הממשל הוא ציר עיקרי של הנהגה שקיים כמעט בכל חברה אנושית, הוא נחשב לתחום חיים בעל כוח רב שמתקיים בזכות עצמו ועליון על שאר תחומי החיים. תחום זה אינו מנהיג באופן מוחלט את החברה, אלא אחראי על תחומים חלקיים בה. חברה טוטאליטרית היא חברה בה הכוח החברתי כולו מרוכז בידי הממשל וכל תחומי החיים כפופים לו באופן מוחלט. חברה אנארכית היא חברה בה אין כלל ממשל, והכוח החברתי מפוזר בין תחומי החיים השונים. בניגוד לחברה טוטאליטארית.
לכל חברה יש חוקיות מסוימת על-פיה היא מתקיימת. חוקיות זו, מושפעת מהטבע הסובב אותה, הכלים החומריים והרוחניים הנמצאים ברשותה, הערכים וההתנהגות של בני האדם הפרטים המרכיבים אותה וההיסטוריה שלה. חוקיות זו, המתארת את מכלול ההתרחשויות הקבועות בחברה, מחולקת לשני גורמים:
ההפרדה בין גורמים אלו אינה מוחלטת, והם שזורים זה בזה ומשפיעים זה על זה. התרבות והמבנה החברתי הם גורמים הייחודיים לכל חברה אנושית בפני עצמה ומגדירים את התנהלות החיים בה, כמו כן, הם עשויים להשתנות ובכך הם חופפים להשתנות החברה.
יציבות חברתית
אחד הביטויים הבולטים ביותר של חברה הוא קיומם של כללים המקבעים את החוקיות החברתית. כללים אלו מתקיימים לאורך זמן, ומספקים לחברה את היכולת לשמר דפוסי התנהלות קבועים יחסית ולהיות חברה יציבה. הכללים בכל חברה תלויים בשימורם על ידי רוב הפרטים בחברה. חלק גדול מכללים אלו נוצר בעקבות חריגה מהם, המתקיימת באופן חלקי בכל חברה. אך למנהיגים בחברה יש את האפשרות לשנות או לשמר את הכללים על פי רצונם האישי. הכללים מחולקים לשני סוגים:
בניגוד ליציבות החברתית, קיימים בכל חברה תהליכי שינוי במידות שונות. שינויים אלו מובחנים על פי מדדים שונים כגון חשיבותם, מהירותם וסיבת התרחשותם, ומושפעים לרוב מאופן הפילוג ומהמורכבות הרבה של בחברה. שינויים אלו עשויים לקרות בהשפעה של בני האדם מתוך החברה או לא בהשפעתם. כמו כן הם עשויים להיעשות בהתאם למאמץ חברתי משותף שנועד להביאם, שינויים אלה הם מכוונים, או שהם עשויים להיגרם עקב פעולות של בני אדם שמטרתן אינה לבצע את השינויים שהתרחשו, שינויים אלה הם לא מכוונים.
על-פי ההשקפה הסוציאליסטית, היציבות אינה אלא מראית-עין, והחוקיות ההיסטורית של תהליכי העיצוב החברתי, מצויים דווקא בקונפליקט בין-מעמדי, המתבסס על, ונובע מחוסר-שוויון. על-פי ניסוח קיצוני של השקפה זו, הקונפליקט והמאבק הגלוי והסמוי, אימננטיים לחברה, ולמעשה, הם מגדיריה היסודיים ביותר - מקום שאין בו קונפליקט, אין בו היסטוריה, ולכן כלל לא ברור אם ניתן להגדירו כ"חברה".
השתייכות חברתית
חיברות היא התהליך שבו אדם יחיד מסתגל למבנה ולתרבות של החברה אליה הוא משתייך. תהליך זה המתרחש בתקופת המעבר לחברה חדשה או בהתאמה הממושכת לחברה הנוכחית אליה משתייך האדם. השתייכות חברתית היא הפן החברתי בחייו של אדם שהוא חלק בלתי נפרד מהגדרתו. ההשתייכות החברתית מורכבת מחלקים מודעים ובלתי מודעים.
תפיסה חברתית
האדם עסוק בניסיון לגבש רושם מדויק על האנשים בסביבתו בהקשרים רבים ושונים. התהליכים שדרכם האדם מנסה להבין את הזולת יוצרים את התפיסה החברתית שלו.
התפיסה החברתית יכולה להיות מושפעת מהטיות קוגניטיביות שונות.
חקר בנושא החברה
סוציולוגיה היא תחום המחקר העוסק בחברה. קבוצת מדעים העוסקים בחקר תחומי החברה האנושית, נקראת מדעי החברה.
בולע אש
בולע אש או אוכל אש הוא בדרן המופיע לרוב בקרקס או במופעי רחוב. במסגרת המופע מכניס הבדרן לפיו לפידי אש בוערים, ומכבה אותם בפיו.
מקורה של אכילת או בליעת האש בטקסים דתיים הינדואיסטים. הפאקירים בהודו נהגו לבצע את הטקס כטקס דתי, המעיד על עוצמת אמונתם (יחד עם פעולות אחרות שנועדו להראות את עוצמת הרוח של הפאקיר והתגברותו על הטבע - כגון הליכה על גחלים או שינה על מיטת מסמרים).
בהשפעת אוכלי האש הדתיים, החלו להגיע לאירופה מופעים של אוכלי אש כבר בשלהי ימי הביניים. אחד האזכורים הראשונים לבליעת אש היה מעשיו של אנגלי בשם ריצ'רדסון אשר הופיע בצרפת בשנת 1667.
בין בולעי האש הידועים היה רוברט פאול אשר בלע לפידים, גחלים לוחשות, שעווה נמסה וגופרית בפני אצילים ובתי מלוכה בשלהי המאה ה-18.
רק עם הפיכתה של הודו לחלק מהאימפריה הבריטית, בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 הפכה אכילת או בליעת האש למופע בידורי פופולרי ולמופעי רחוב.
Surrender
Surrender (בעברית: כְּנִיעָה או הִכָּנְעוּת) הוא פסקול משותף של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן והמלחין האנגלי אנדרו לויד ובר. בפסקול מבצעת ברייטמן מחדש שירים כדוגמת "The Phantom of the Opera" ו-"Wishing You Were Somehow Here Again". הסינגל "Unexpected Song" נכלל בפסקול גם כן.
הפסקול הגיע למקום ה-42 במצעד האלבומים שבניו זילנד.
רקע והוצאה
Surrender הוקלט בין 1994–1995, ויצא לאור ב-30 באוקטובר 1995, על ידי חברות התקליטים רילי יוזפול גרופ ופולידור רקורדס. הוא יצא לראשונה בממלכה המאוחדת ופרק זמן מסוים לאחר מכן, גם בשאר רחבי העולם. ב-Surrender נכללו שירים שנלקחו ברובם מתוך מחזמרים כמו "קאטס" (1980), "אוויטה" (1978) ו"שדרות סאנסט" (1993).
הפסקול יצא במהדורה בינלאומית מיוחדת, שכללה ביצוע של ברייטמן לשיר, "The Phantom of the Opera", בהשתתפות מייקל קרופורד.
מארק יוז (כדורגלן)
לסלי מארק יוז (באנגלית: Leslie Mark Hughes; נולד ב-1 בנובמבר 1963 ברואבון (Ruabon), רקסהאם) הידוע בשם מארק יוז הוא כדורגלן עבר ולשי ששיחק בעמדת החלוץ, ומאמן קבוצת ברדפורד סיטי. כשחקן נבחרת ויילס, הוא ערך 72 הופעות וכבש 16 שערים.
קריירה
במהלך קריירת המשחק שלו, יוז נודע בעיקר בשל שתי תקופותיו במנצ'סטר יונייטד, אבל שיחק גם בקבוצות ברצלונה מספרד, באיירן מינכן ממערב גרמניה, בנוסף למועדונים האנגליים צ'לסי, סאות'המפטון, אברטון ולבסוף בלקברן רוברס, לפני שפרש בשנת 2002.
יוז זכה בתארים רבים במהלך הקריירה שלו ככדורגלן, ביניהם שתי אליפויות הפרמייר ליג, ארבעה גביעים אנגליים ושלושה גביעי הפוטבול ליג; וכמו כן שתי זכיות בגביע אירופה למחזיקות גביע. הוא הגיע פעם אחת למקום השני בגביע האנגלי ופעמיים למקום השני בגביע הפוטבול ליג. כמו כן, הוא זכה פעם אחת בתואר הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית.
מינויו למאמן הנבחרת הלאומית של ויילס היה תפקיד האימון הראשון שלו – הוא מונה לתפקיד בשנת 1999 ונשאר בו עד שנת 2004; אף על פי שכשל בהעפלה עם הנבחרת לטורנירי גביע העולם או אליפות אירופה, הוא היה קרוב להוביל אותה להעפלה לטורניר יורו 2004.
לאחר מכן אימן במשך ארבע עונות את בלקברן רוברס, וב-2008 עבר לאמן את מנצ'סטר סיטי. הוא פוטר ממנצ'סטר סיטי בדצמבר 2009. ביולי 2010 מונה למאמן פולהאם, וביוני 2011 התפטר מתפקידו. בינואר 2012 מונה למאמן קווינס פארק ריינג'רס, ובנובמבר של אותה שנה פוטר לאחר פתיחה כושלת לעונת 2012/13.
ב-30 במאי 2013 מונה יוז למאמנה של סטוק סיטי מהפרמייר ליג האנגלית. ב-6 בינואר 2018 פוטר מתפקידו.
ב-14 במרץ 2018 מונה יוז למאמנה של סאות'המפטון מהפרמייר ליג.
ב-24 בפברואר 2022 מונה למאמנה של ברדפורד סיטי מהפוטבול ליג השנייה.
לך לך אמרינן לנזירא
לך לך אמרינן [ל]נזירא, סחור סחור לכרמא לא תקרב (תרגום: "לך לך אומרים לנזיר, סביב לכרם אל תתקרב") הוא משל המופיע בתלמוד במספר מקומות כדי להסביר מדוע צריך לעיתים לאסור דבר שבעיקרו מותר. כפי שנזיר, שאסור לו לאכול ענבים או לשתות יין, מורחק אפילו מהתקרבות לכרם כדי שלא ייכשל באכילת ענבים, כך נאסר דבר המותר בעיקרו עקב החשש שאם הוא יותר, האדם עלול להיכשל בגוף האיסור.
תוקף האיסור
למרות האיסורים הנובעים משימוש במשל זה, ניתן להצביע על הבדלים בין איסורים אלו לאיסורים מעיקר הדין, כפי שמביא התוספות בשם רבינו תם, שהאיסור הוא על השתייה ולא על ההנאה, וכך במוזג מים לתוך יין, למרות שהוא נאסר בשתייה, הוא מותר בהנאה, הבדל נוסף הוא אם נעשה הדבר, לדוגמה אם הוליך גוי ענבים לגת לצורך סחיטתם, בדיעבד אין הם נאסרין, שכן ההוראה הנובעת מהמשל היא לכתחילה, בשל הצורך להרחיק מהאיסור עצמו.
יעל ישראל
יעל ישראל (נולדה ב-17 במאי 1960) היא סופרת, עורכת ספרות ומבקרת ספרים וסרטים ישראלית. זוכת פרס אס"י של איגוד סופרי ישראל לשנת 2009 על הרומן "אני ואמא בבית המשוגעות", שראה אור בהוצאת ספרא.
ביוגרפיה
נולדה וגדלה בתל אביב, למדה בבית-הספר לדוגמה ובגימנסיה הרצליה, ולאחר שירות הצבאי למדה קולנוע בבית צבי, אמנות פלסטית במדרשה לאמנות ברמת השרון וצילום בקמרה אובסקורה. בין השנים 1982–1983 השתתפה בסדנת כתיבה בבית אריאלה, בהנחיית הסופרים עמליה כהנא-כרמון ויורם קניוק.
ישראל פרסמה חמישה ספרים (קובץ סיפורים וארבעה רומנים), שעלילותיהם מתרחשות בתל אביב, ועוסקות בהוויה הפנימית של האדם בעיר. עם הדמויות המופיעות בספרים נמנות ילדות משכונה ליד מלון הילטון בראשית שנות השבעים (ברומן "רואות מכאן את כל העולם"), אלמנה צעירה המתמודדת עם קשיים נפשיים ופיזיים בתל אביב עתידנית ואפוקליפטית (ברומן "סוף סוף רומן"), או אם חד-הורית שמגדלת ילד מפלצת ברב-קומות ברמת אביב גימל, ומתמודדת עם השיגעון המשפחתי (ברומן "אני ואמא בבית המשוגעות").
הרומן החמישי שלה, "אני ואמא בבית המשוגעות", זכה בפרס אס"י של איגוד סופרי ישראל, לשנת 2009. מנימוקי צוות השופטים (פרופ' זיוה שמיר, פרופ' אביבה דורון, ד"ר חיים נגיד): "זהו ספר מלא תשוקות, הכתוב בלהט, מערב דימויים מפתיעים בשפת סיפור ישירה ודיבורית ומגולל הוויה אישית רבת חיוניות. כתיבתה המקורית של יעל ישראל בורחת מן הבנאליות, מלאת סקרנות, רבת תובנות וחפה מכל זיוף. בזכות השגים אלה היא ראויה לפרס אס"י".
הרומן "אני ואמא בית המשוגעות", אף זכה ב-2013 במענק תרגום מטעם "קרן עם הספר" של "קרן רבינוביץ", ותורגם לאנגלית.
שישה מסיפוריה ראו אור באנתולוגיות בשפה הספרדית, שראו אור דרום אמריקה. סיפורים רבים שלה פורסמו באנתולוגיות בשפה העברית.
ספרה, הרומן, "רואות מכאן את כל העולם", נלמד מאז שנת 1998 בקורס של ד"ר רוני הלפרן באוניברסיטת תל אביב. ב-2013 ראה אור ספר המחקר של הלפרן, "גוף בלא נחת", בסדרת מגדרים בהוצאת הקיבוץ המאוחד, והמאמר הפותח בו הוא על הספר "ראות מכאן את כל העולם". מתוך המאמר: "הרומן מציע אפשרות מסעירה של כינון עצמי חריג הפורץ את גבולות החלוקה המגדרית הנוקשה בין "גבר" ל"אישה"."
וכך כתב פרופ' חנן חבר, עורך הרומן, על "רואות מכאן את כל העולם": "זהו רומן התבגרות עדין, החושף עולם פרטי, אינטנסיבי ופנטסטי, שאליו נמלטות הילדות ממציאות חייהן העוינת. אך הלשון שבה כתוב הסיור המרתק הזה, מערבת בתוכה נקודות תצפית בלתי מתיישבות, לעיתים אפילו סותרות, החותרות תחת מראית העין של סיפור הנעורים, ומגלות בו תובנות מפתיעות ההופכות אותו להישג ספרותי רב עוצמה."
בין 1984 ל-1995 שימשה ישראל כמבקרת הקולנוע של עיתון על המשמר, ובמסגרת עבודתה מונתה כשופטת מטעם תא מבקרי הקולנוע הבינלאומי, במספר פסטיבלי קולנוע באירופה. במקביל, כתבה ביקורת קולנוע גם במקומון כל העיר, בירחון נעמ"ת ובמקומון צפון העיר. בין השנים 1992- 1995 שימשה במקביל כמבקרת המסעדות של עיתון על המשמר. בין שנת 1995–1996 כתבה ביקורות וכתבות בכל תחומי התרבות בעיתון דבר. בין השנים 1997 עד 2000 פרסמה ביקורת קולנוע וטלוויזיה בהעיר ובמקומון זמן תל אביב. בין השנים 2000–2003 הייתה מבקרת ספרי הילדים והנוער של תרבות מעריב. בין השנים 1985–2009 פורסמו ביקורות ספרים פרי עטה בעיתונים ובירחונים הבאים: מעריב, דבר, ידיעות אחרונות, הארץ, מאזניים, עיתון 77, על המשמר, שופרא. בין השנים 2007–2008 הייתה מבקרת הספרים של nrg מעריב. בין השנים 2008–2011 כתבה ביקורת הספרים במגזין Time Out תל אביב ב-2011 כתבה ביקורת קולנוע במגזין ZOOZ.
מאז שנת 2000 עורכת ישראל ספרים עבריים ומתורגמים עבור הוצאות שונות. היא ערכה מעל 250 ספרים בתחומים שונים, החל מספרות יפה ועד לספרות פופולרית ועיונית. בשנת 2007 הייתה בצוות ההקמה של פלטפורמת הבלוגים "בננות Blogs", פלטפורמת הבלוגים של אתר "בננות", המיועדת לסופרים ומשוררים, אותו ניהלה עד שנת 2012. ב-2007–2008 לימדה כתיבה ב"קמרה אובסקורה".
פורטסי
האי פורטסי (באנגלית: Portsea Island) הוא אי שטוח לחופה הדרומי של אנגליה. כיום כל שטחו של האי נמצא בשטח העיר פורטסמות'. באי מתגוררים כ-147,000 תושבים והוא הצפוף באיים המקיפים את בריטניה הגדולה ואירלנד.
על האי התפתח נמל פורטסמות' וסביבו התפתחה העיר פורטסמות'. בין האי לבין אנגליה מפרידה תעלת סולנט (המפרידה גם בין האי וייט לבין אנגליה) וכן מיצר פורטס (Ports Creek).
עד לסוף המאה ה-17 היה האי חווה בלבד. הבתים הראשונים נבנו סביב כיכר סנט ג'ורג' (St Georges Square). במלחמת העולם השנייה הופצץ האי על ידי הגרמנים ורבים מבתיו נהרסו. עבודות השיקום נעשו בשנות ה-50, ה-60 וה-70.
שלושה גשרי תנועה לכלי רכב, גשר רכבת, וגשר להולכי רגל ולרוכבי אופנים מקשרים את האי לאנגליה. גשר נוסף מקשר את האי לאי וייל הסמוך.
העיר פורטסי שבמדינת ויקטוריה שבאוסטרליה קרויה על שם האי.
די בוטצ'ר
בשנת 2018 הצטרפה לצוות שחקני הסדרה "חדר מיון" בתפקיד ג'אן ג'נינגס.
ביוגרפיה
בוטצ'ר נולדה ב-1959 בטאיבאך שבפורט טאלבוט בוויילס למשפחה בת שני ילדים של ברנרד וגלניס בוטצ'ר. הוא למדה אנגלית ודרמה באוניברסיטת וורוויק, ואחרי סיום התואר למדה משחק באקדמיית ובר דאגלס לאמנות הדרמה בלונדון. בשנות השמונים של המאה העשרים התקבלה לאיגוד השחקנים (Equity).
במהלך הקריירה הארוכה שלה על הבמה ועל המסכים קיבלה בוטצ'ר ביקורות חמות. הופעתה במחזמר "אחים בדם" ב-1986 עם להקת התיאטרון שרמן צוינה לשבח כאחת הנקודות הטובות בהפקה. על הופעתה במחזה "Black Milk" משנת 2003 כתב מבקר "בתוך קאסט חזק די בוטצ'ר היא כמו מגדלור". היא זכתה להערכה כללית על הופעתה בהפקה מחודשת של המחזה "Follies". תפקידה הידוע ביותר בטלוויזיה הוא בדמות הדודה ברנדה בסדרת הדרמה "סטלה". ב-2018 החלה להופיע בתפקיד ג'אן ג'נינגס בסדרה הרפואית "חדר מיון".
Galaxy Zoo
גלקסי זוּ (באנגלית: Galaxy Zoo, תרגום חופשי לעברית: גן חיות לגלקסיות) הוא אתר אינטרנט ויישומון מבית היוצר של Zooniverse project. האתר משתף מאות אלפי גולשים בכל העולם במחקר גלקסיות ובעיקר סיווג מורפולוגי של גלקסיות. בין השאר משתתפים בפרויקט: אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת נוטינגהאם, אוניברסיטת פורטסמות', אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת ג'ונס הופקינס ועוד. האתר פועל גם בשפה העברית.
תחילת הפרויקט
הצורך בשיתוף מתנדבים בפרויקט נוצר כשהתקבלו צילומים של עשרות מיליוני גלקסיות מ"סקר השמים של סלואן". והחוקרים החלו למיין גלקסיות לקריטריונים פשוטים, והתברר, שיכולת ניתוח התמונות האנושית, גבוהה לאין ערוך מיכולת המחשב. כך שמחשבים משוכללים לא היו מסוגלים לנתח את התמונות, ולעומת זאת בן אדם ללא הכשרה, עם הדרכה פשוטה, יכול בקלות למיין את התמונות למספר קריטריונים בסיסיים. כך שבמקום שמדענים יבזבזו עשרות אלפי שעות למיין גלקסיות יוכלו גולשים לעשות זאת במהירות ובאותה יעילות.
בהשראת פרויקט דומה של נאס"א לחקר התווך בין-כוכבי, קבוצת המדענים הקימו אתר אינטרנט שנותן לכל אחד את האפשרות לסווג גלקסיות. הסיווג היה לגלקסיות אליפטיות, גלקסיות ספיראליות בכיוון השעון ונגד כיוון השעון, וגלקסיות מתמזגות. תוך שנה התקבלו 50 מיליון סיווגים, על ידי 150,000 אנשים. מחקר של הנתונים הראה שהגולשים סיווגו סיווגים טובים כמו אלה שנעשו על ידי אסטרונום מקצועי.
ממצאים ותגליות
הנתונים שנאספו שימשו בסיס למספר רב של מאמרים מדעיים, וחוקרים אששו והפריכו בעזרתם תאוריות על התפתחות של גלקסיות. בנוסף במהלך הפרויקט התגלו עצמים מעניינים והופנו אליהם טלסקופים מקצועיים כדי לחקור אותם. מהנתונים שנאספו הסיקו החוקרים, בין השאר, שאין כיוון סיבוב מועדף של גלקסיות בכלל היקום, אך גלקסיות שכנות נוטות להסתובב לאותו כיוון.
קבוצת משתמשים באתר גילתה סוג חדש של גלקסיות שכונו "גלקסיות אפונה" - הגלקסיות שנמצאו הן ירוקות, עגולות וקטנות יחסית (כ־10,000 שנות אור). החוקרים חושבים שמדובר בגלקסיות צעירות שנוצרים בהם כוכבים בקצב מהיר מאוד, ולמעשה הן מהוות את אזורי יצירת הכוכבים היעילים ביותר ביקום. גלקסיות אלו קלות לאיתור על ידי מחשב, אך ללא האנשים ששמו לב אליהם החוקרים היו 'מפספסים' אותן בשל נדירותן היחסית.
אובייקט נוסף שנמצא על ידי משתמשים באתר הוא האובייקט של הני. מורה הולנדית בשם הני ון ארקל זיהתה כתם ענק (כ־50,000 שנות אור) ומסתורי של גז שזוהר באור ירקרק, וקראה לו Voorwerp (אובייקט בהולנדית). האובייקט נמצא ליד הגלקסיה IC 2497 בקבוצת הכוכבים אריה קטן. החוקרים לא ידעו לומר מהו האובייקט והפנו אליו טלסקופים כדי לחקור אותו, ההשערה הראשונית הייתה שמדובר בענן של גז מיונן מאוד. ליינון ברמה גבוהה של גוף ענק צריך להיות מקור אנרגטי במיוחד, החוקרים העלו השערה שמדובר בקוואזר שנכבה ובענן אנחנו רואים "הד" מהאור של הקוואזר.
פרויקטים נוספים
לאחר ההצלחה הגדולה של הפרויקט הבינו החוקרים שאפשר לבקש יותר מהמשתתפים, ואף לקחת את הרעיון לפרויקטים נוספים. בפרויקט Galaxy Zoo 2 נדרשו הגולשים לסווג ברמה הרבה יותר גבוהה. בין השאר התבקשו המשתתפים לסווג את צורת הגלקסיה, מספר זרועות הגלקסיה והצורה שלהן. בנוסף התבקשו המשתתפים לדווח על גלקסיות מיוחדות כמו גלקסיית טבעת, גלקסיה לא-סדורה ועידוש כבידתי. ב־14 חודשי הפעילות של Galaxy Zoo 2 התקבלו 60 מיליון סיווגים, על ידי 250,000 משתמשים. בגרסה החדשה של Galaxy Zoo נוספו תמונות מטלסקופ החלל האבל, שמביא תמונות מאזורים הרבה יותר מרוחקים בחלל. תמונות אלו יכולות לתת לנו מידע על התפתחות היקום.
שלמות
שלמות (באנגלית: Completeness) בלוגיקה ובלוגיקה מתמטית היא תכונה של מערכת אקסיומטית. מערכת נתונה של אקסיומות וכללי היסק היא שלמה אם אפשר להכריע בה לגבי כל נוסחה אמיתית, כלומר, אפשר להוכיח את הנוסחה או את שלילתה. במילים אחרות, אין בה טענות עצמאיות.
שלמות ונאותות
הלוגיקה בוחנת את תכונותיה הצורניות של כל מערכת לוגית אקסיומטית. מערכות פורמליות כאלו כוללות נוסחאות בנויות כהלכה מבחינה תחבירית, שחלקן מקבלות מעמד מיוחד של אקסיומות, וכן מערך של כללי היסק באמצעותם ניתן לבצע גזירות של נוסחאות אחדות מתוך נוסחאות אחרות, דהיינו להוכיח אותן. למחקר של התכונות של מערכות מסוג זה קוראים גם מטא-תאוריה או מטאלוגיקה. השלמות היא אחת התכונות החשובות ביותר של מערכות לוגיות. ייקל להבין אותה בהשוואה לשתי תכונות נוספות, עקביות ונאותות:
הוכחות לשלמות ולנאותות מעידות על הזיקה שבין התחביר (סינטקס) והסמנטיקה של המערכת. התחביר קובע איזו נוסחה היא תיאורמה (או משפט), דהיינו איזו נוסחה ניתנת לגזירה מן האקסיומות, באמצעות כללי ההיסק. הסמנטיקה קובעת איזו נוסחה היא טאוטולוגיה, דהיינו איזו נוסחה היא אמיתית בהכרח מכוח משמעותם של המונחים המקושרים בה והאופן בו הם מקושרים. לפי הגדרות אלו, למערכת יש שלמות, כאשר כל טאוטולוגיה היא גם תיאורמה. למערכת יש נאותות, כאשר כל תיאורמה היא טאוטלוגיה.
מגש הכסף (סדרת טלוויזיה)
מגש הכסף היא סדרת טלוויזיה דוקומנטרית זוכת פרס האקדמיה לטלוויזיה על המצב הכלכלי והחברתי של מדינת ישראל שנוצרה על ידי דורון צברי ואמיר בן-דוד בשנת 2015. הסדרה מורכבת משלושה פרקים: הפרק הראשון מועבר על ידי גיא רולניק, הפרק השני על ידי ירון זליכה והפרק השלישי על ידי דני גוטווין. הסדרה שודרה בערוץ 8.
על פי רולניק, תוך שבועיים מעלייתה לשידור, נחשפו יותר ממיליון איש לסדרה ולסרטונים קצרים מתוכה שהופצו ויראלית באינטרנט.
נושאים
לסיכום: השיח הציבורי מוסט בכוונת מכוון מנושאי דיור, מיסוי, גז, יוקר מחיה, חינוך וחברה לפוליטיקה ולהפחדה.
פרק שלישי - דני גוטוויין ושודדי מדינת הרווחה
המרצה משווה בין פינלנד, שהיא מדינת רווחה סוציאל-דמוקרטית לבין ישראל, שלהגדרתו שולטת בה מדיניות ניאו ליברלית. בשנת 1977, עם עליית הליכוד בראשות מנחם בגין לשלטון, התחיל פירוק שלטון הכלכלה הריכוזית במדינה וריסוק ההסתדרות על כל נכסיה.
שלב ההרס (1984-1979)
האינפלציה הייתה אחד המכשירים לפירוק הכלכלה הישנה, בכך שהרסה את יכולת האזרחים לתכנן את חייהם. ביטול הסובסידיות על מוצרי היסוד גרם לעליית מחירים בעשרות אחוזים. המע"מ עלה מ-8% ל-12% והריבית עלתה מ-26% ל-57%. הצעדים האלה הרסו את התשתית הכלכלית של חברת העובדים וההסתדרות.
מפעלים רבים נסגרו ועשרות אלפי אנשים פוטרו מעבודתם. אנשים רבים פנו בשלב זה לבורסה, כדי לנסות לשמור על ערך כספם. המניות הבנקאיות ווסתו עד שב-1983 קרסו גם הן.
תוכנית הייצוב - הפרטה ושלטון הכסף (1985-)
קמה ממשלת אחדות והיא עצרה במחי-יד את האינפלציה הדוהרת. התחיל קיצוץ נרחב בתקציבי משרדי הממשלה, שבעקבותיו ירדה רמת השירותים הציבוריים וכך הוכשרה הדרך להשתלטות בעלי ההון על המשק ועל נכסיו. מפלגת העבודה בראשות שמעון פרס שיתפה פעולה עם המדיניות הנאו-ליברלית. לאחר מכן, בתקופת כהונתו השנייה של רבין כראש ממשלה 1995-1992 חלה הגדלה בתקציבי החינוך, הבריאות והרווחה והועברו כספים רבים למגזר הערבי, שעד אז הופלה לרעה. באותו זמן התחוללה ההפרטה הגדולה ביותר: אל על, בזק, צים, בנק הפועלים, בנק לאומי, כימיקלים לישראל, IDB, כור, שקם, מספנות ישראל ועוד. בסה"כ 17 חברות הופרטו.
חיסול העבודה המאורגנת
בתקופת חיים רמון כיו"ר ההסתדרות נותקה ההסתדרות מקופת החולים ובכך חוסלה העבודה המאורגנת בישראל. ב-1977 80% מהעובדים במדינה היו מאורגנים. ב-2015 רק 25% מהעובדים מאורגנים.
בריאת הטייקונים
השלטון המפריט נזקק לבעלי הון כדי למכור להם את נכסיו. כיוון שלא נמצאו לו כאלה, הוא נאלץ ליצור אותם בעצמו וכך עלו לגדולה האחים עופר, משפחת דנקנר, יצחק תשובה ודומיהם. אנשים אלה עשו שימוש בכספי הציבור והכניסו את הרווחים לכיסיהם הפרטיים.
עליית תרבות המגזרים
במקום רעיון כור ההיתוך שביטא בשנים הראשונות למדינה שאִיפָה לאחד בין השונים, המדינה המופרטת הדגישה את ההבדלים בין המגזרים והמעמדות. דוגמה לכך היא עליית ש"ס, שפעלה ועשתה חייל באופן פלגני.
חיזוק ההתיישבות בשטחי יהודה ושומרון על חשבון היישובים בגבולות הקו הירוק
בשטחים הוקמה מדינת רווחה עם תקציבים גדולים ובנייה מואצת. אזרחים שלא היה להם סיכוי להצליח בתחומי גבולות 67 קיבלו תנאי חיים משופרים בהתנחלויות. דוגמאות (לפי נתוני שנת 2012):
הכספים מועברים מהממשלה באמצעות החטיבה להתיישבות. התנחלות בית אל קיבלה 51,500,000 ש"ח, סכום גבוה ממה שקיבלו יחד כל יישובי הנגב והגליל.
כל אלה גרמו לכך שעלה מספר המתנחלים ובשנת 2015 הוא 400,000.
תקופת נתניהו בכלכלת ישראל
במהלך שנות כהונתו בנימין נתניהו מעדיף לחזק את אנשי ההון על חשבון האזרח הפשוט. לכן הוא "מפחית, מייעל ומצמצם" את הסקטור הציבורי.
ישראל בהשוואה למדינות העולם:
מדיניות נחוצה
יש לטפח את המעמדות הנמוכים ולחזק את הפריפריה. כך ישראל תוכל להגיע לממוצע נתוני ה-OECD תוך שלוש שנים ולשליש הגבוה של הנתונים תוך 6 שנים.
ביקורות ומחלוקות
באתר העין השביעית פורסם כי ערן טיפנברון, העורך הראשי של אתר "ynet" מקבוצת ידיעות אחרונות, שבמסגרתו משודרים התכנים של HOT באינטרנט, נתן הוראה ישירה לא להעלות את פרקי הסדרה לאתר, דבר המחזק את טענותיו של רולניק בסדרה בנושא האינטרסים הזרים של התקשורת בישראל.
ביקורת על הסדרה
הצלחתה של הסדרה לוותה גם בביקורות. לדברי המבקרים הסדרה עשויה באופן מוטה. על פי רוגל אלפר הצגת הדברים בסדרה נעשית בשפת סרטי תעמולה, כך שלצופים קשה לערער על הנאמר בסדרה. טיעון נוסף הוא שהסדרה מציגה אג'נדה כלכלית המזוהה עם תנועות השמאל, ולא ניתן איזון לדעות המזוהות עם הימין הכלכלי.
ביקורות נוספות התייחסו לכך שהדוברים בסדרה מייצגים סדר חברתי מסוים – של גברים יהודים חילונים. בסדרה כמעט שלא מרואיינות נשים, אף על פי שחלק ניכר ממובילי המחאה החברתית בשנת 2011 היו נשים. בנוסף, הסדרה מתעלמת מנושאי דת ולאום ועל פי מאיר עמור, לא עוסקת מספיק בשסע העדתי ובהבדלים בין בני הזהויות החברתיות השונות.
היו כאלה שטענו שהרבה מהנתונים שהוצגו בסדרה חלקיים, או שגויים. כמו כן נטען שחלק מהנתונים שהוצגו נכונים, אך הפתרון ההגיוני לבעיות שהנתונים הציגו הפוכים מאלו שהעלו המגישים בסדרה.
על רקע דבריהם של דורון צברי ואמיר בן-דוד, כי יצרו את הסדרה על מנת לעורר מחאה, נטען שאופן עריכת הסדרה (הרצאות המועברות בכיתות לימוד), שידורה בערוץ 8, הניסיון להגדיל את החשיפה לה באמצעות הרשתות החברתיות ועיתון "הארץ" והיעדרותם של סקרי דעת קהל משדרים תחושה של אליטיזם.
על פי עמית קלינג, נקודת המוצא של הסדרה היא שאם הציבור הישראלי ייחשף למידע, הוא יצא למחאה. אך הנחה זו מוטעית, שכן, גם בטרם שידור הסדרה המידע הזה היה זמין וקודם באופן עקבי על ידי יחידים וקבוצות דוגמת העיתונאי שאול אמסטרדמסקי וקבוצת "באים לבנקאים", אך בכל זאת המחאה לא פורצת. הסדרה מציפה בעיות, אך לא מציעה פתרונות ממשיים ומסתפקת במתן סיסמאות כמו "הצבעה נכונה בבחירות". על אף הביקורות הללו, חלק ניכר מהמבקרים מצביעים על חשיבותה של הסדרה ועל הנחיצות שבשידורה.
ביקורת על פרק 1
בפרק הראשון של הסדרה טוען גיא רולניק כי בישראל לא קיים חופש עיתונאי אמיתי, המאפשר לעסוק בבעיית הריכוזיות במשק הישראלי באופן ביקורתי. כנגד טענה זאת כתב רוגל אלפר כי סיקר בהרחבה ובאהדה את אירועי המחאה החברתית בשנת 2011, סיקר בהרחבה את מחאת הקוטג', אף על פי שעפרה שטראוס היא מבעלי הערוץ, וביקר את חברת קוקה-קולה על המחירים שהיא גובה, אף על פי שמוזי ורטהיים המחזיק בזכיינית קוקה קולה בארץ, גם הוא מבעלי הערוץ. הערוץ ביקר גם את מתווה הגז, ושלי יחימוביץ' מקבלת בו במה נרחבת לשטוח את משנתה.
ביקורת על פרק 3
על פי חלק מהמבקרים, הפרק השלישי בסדרה שמעביר דני גוטווין, מקטלג אותה פוליטית, זאת בניגוד להצהרות יוצרי הסדרה כי "זה לא פרויקט של הימין או השמאל". התייחסותו של גוטווין בסוף הפרק להתנחלויות מבטאת זאת.
בנוסף, נטען שדבריו של גוטווין סותרים את תמונת המציאות שהציגו גיא רולניק וירון זליכה בשני הפרקים הראשונים. גוטווין עצמו תקף בעבר מספר פעמים את רולניק, ואף ראה בו כמי ש"פועל, למעשה, לקדם את משטר ההפרטה בנוסח נתניהו".
משה פוקסמן, המשנה למנכ"ל מרכז מורשת מנחם בגין פנה במכתב תלונה למועצת שידורי הכבלים והלווין ביחס לפרק השלישי בסדרה, שבו לטענתו מוצג "נרטיב שקרי שאינו מעוגן במציאות" בהקשר לכהונתו של מנחם בגין בראשות הממשלה והמדיניות הכלכלית-חברתית שהוביל.
פיאט C 611
פיאט C 611 (באיטלקית: Fiat 611 C) היא משאית מתוצרת Fiat Veicoli Industriali, חברת בת של קונצרן הרכב האיטלקי פיאט שיוצרה בין השנים 1930–1931 באיטליה.
גאבריל דז'או
גאבריל דז'או (ברומנית: Gavril Dejeu; נולד ב-11 בספטמבר 1932) הוא פוליטיקאי רומני, חבר המפלגה הנוצרית-דמוקרטית, שירת כשר הפנים בממשלתו של ויקטור צ'ורביה ולאחר התפטרותו כיהן במשך שבועיים כראש ממשלה זמני (30 במרץ - 17 באפריל 1998).
גאבריל הוא משפטן במקצועו ונכנס לפוליטיקה בשנת 1990, לאחר המהפכה הרומנית, בהצטרפותו למפלגת האיכרים.
אחים ואחיות
"אחים ואחיות" (באנגלית: Brothers & Sisters) היא סדרת דרמה המשכית ששודרה ברשת ABC האמריקאית, ובישראל בערוץ HOT 3. שידורה החל ב-24 בספטמבר 2006 בארצות הברית. הסדרה מספרת את סיפורה של משפחת ווקר מפסדינה, לוס אנג'לס, משפחה ממוצא אירי ויהודי, המנסה להתגבש מחדש לאחר מותו הפתאומי של אב המשפחה, ויליאם ווקר. עם שחקני הסדרה נמנים זוכת פרס אמי (על משחקה בסדרה) סאלי פילד, קליסטה פלוקהארט, רייצ'ל גריפיטס והזוכה בפרס "טוני", רון ריפקין. הסדרה נוצרה על ידי ג'ון רובין בייטס, אשר עזב את הסדרה בינואר 2008, בגלל חילוקי דעות אמנותיים בינו ובין רשת ABC. הסדרה מופקת על ידי גרג ברלנטי וקן אולין, שהצטרף לצוות השחקנים של הסדרה בעונתה השנייה.
ב-13 במאי 2011 הודיעה רשת ABC על ביטולה של הסדרה, לאחר חמש עונות.
עונה 1
פרקים 1–23 (23 פרקים). החלה ב-24 בספטמבר 2006 והסתיימה ב-20 במאי 2007.
קיטי ווקר, שדרנית רדיו פוליטית מפורסמת, שגרה בניו יורק בשלוש השנים אחרונות, חוזרת הביתה ללוס אנג'לס בעקבות הצעת עבודה שקיבלה בטלוויזיה ויום הולדתה שחל בימים אלה. יחסיה בינה לבין אמה, נורה ווקר, מתוחים מאוד. נורה מאשימה את בתה שהיא תמכה בהחלטתו של ג'סטין, האח הצעיר, להתגייס לצבא ארצות הברית לאחר אירועי 11 בספטמבר. ג'סטין, שסבל מהלם קרב, שוחרר זמנית מהשירות והתמכר למשככי כאבים ולסמים אחרים. בעת שכל משפחת ווקר מתכנסת סביב שולחן אחד, אב המשפחה, ויליאם, לוקה בהתקף לב ונפטר. עקב האירוע קיטי מחליטה להישאר בלוס אנג'לס כדי לנסות להשלים עם אמה וכדי לפתח קריירה טלוויזיונית. לאחר הלוויה מתברר לבני המשפחה כי החברה שניהל ויליאם ווקר, "אוהיי פודס", עומדת בסכנה לפשיטת רגל. שרה, הבת הבכורה במשפחה, מתמנה למנכ"לית החברה על פי צוואת אביה ומגלה כי המפתח להצלת "אוהיי פודס" נמצא אצל המאהבת הסודית של אביה, הולי הרפר, שעמה ניהל ויליאם רומן במשך 20 שנים. וכך מתגלה הקשר הסודי שניהל אב המשפחה. לחיי משפחת ווקר נכנסת רבקה, בתם של ויליאם ווקר והולי הרפר שלא ידעה עד גיל 20 על זהותה האמיתית. המפגש בין משפחת ווקר לבין הולי ורבקה טעון מאוד וגורם לסדרת התרחשויות דרמטיות. לשרה ולבעלה ג'ו מתפתח משבר בנישואים. לאחר שבמהלך העונה הם מנסים להתגבר עליו, אך לא מצליחים, הם נפרדים.
ג'סטין מקבל זימון לחזור לשירות הצבאי, והפעם הוא אמור לשרת בעיראק. הוא מנסה להתחמק מהצו, אך ללא הועיל. קיטי מחליטה לבקש עזרה בנוגע לג'סטין מהסנטור רוברט מקליסטור, שבא להתראיין בתוכניתה. אחרי ששמועות על כך שעברה על כללי האתיקה העיתונאית מתחילות להתפשט, נאלצת קיטי להתפטר מעבודתה בטלוויזיה. אולם הסנטור מקליסטור שסירב לעזור לה להשיג פטור לג'סטין, מציע לקיטי משרה כדוברת אישית במטהו. קיטי מסכימה ובין השניים מתפתחים יחסים רומנטיים ובסוף העונה הם מחליטים להתחתן. בהמשך רוברט מודיע לקיטי על כוונתו לרוץ לנשיאות ארצות הברית.
אח נוסף במשפחת ווקר, טומי, המשמש גם סגן המבצעים של "אוהיי", מנסה עם אשתו ג'וליה, להרות זה זמן רב. לאחר שהוא מתגלה כעקר הם מחליטים לבקש תרומת זרע מאחיו של טומי, ג'סטין וקווין, כאשר זהותו של האב תישאר אנונימית. ג'וליה נכנסת להיריון ונושאת תאומים, אך נאלצת לעבור לידה מוקדמת. הלידה המוקדמת גורמת לתאום הראשון, הנקרא על שמו של ויליאם, לזיהום ולמוות, כאשר התאומה השנייה אליזבת, נשארת בריאה. קווין, אח נוסף במשפחה המשמש כעורך הדין שלה ושל "אוהיי", הוא הומוסקסואל מוצהר. במהלך העונה מתוארים יחסיו עם המשפחה ועם הקושי שהיה לו לצאת מהארון. הוא מנהל מספר מערכות יחסים כושלות, כאשר אחת מהן היא עם סקוטי ונדל, איתו הוא אף מתחתן בסוף העונה השנייה. מסיבת האירוסין של קיטי ורוברט נערכת בבית משפחת ווקר. קווין מתנשק עם אחיו של רוברט וג'סטין נוסע לצבא.
עונה 2
פרקים 24–39 (16 פרקים). החלה ב-30 בספטמבר 2007 והסתיימה ב-11 במאי 2008.
קיטי ורוברט מתכננים את החתונה שלהם ובו זמנית מנהלים את קמפיין הנשיאות של רוברט. קיטי מגלה שהיא בהריון ועוברת הפלה טבעית, היא ורוברט מתחתנים לבסוף. רוברט מפסיד בהתמודדות לנשיאות ומחליט לקחת פסק זמן ולהשקיע בהקמת משפחה עם קיטי. הם עוברים טיפולי פוריות לאחר שהם לא מצליחים להיכנס שוב להריון טבעי. לאחר מספר כישלונות הם מגיעים להחלטה שיתחילו בתהליכי אימוץ. טומי וג'וליה מתמודדים עם אובדן בנם. ג'וליה מחליטה שהיא זקוקה לזמן לבד ונוסעת להוריה בפיניקס. בזמן זה טומי מנהל רומן עם לינה – המזכירה החדשה שלו וחברתה הטובה של רבקה. כשג'וליה חוזרת הביתה היא מגלה את הרומן של טומי ולינה אך מתוודה שניהלה גם היא רומן בפיניקס. הם מחליטים לשקם את יחסיהם.
רבקה מבלה את הקיץ אצל נורה, ומסייעת לה להתמודד עם חזרתו של ג'סטין לעיראק. ג'סטין נפצע ומוחזר הביתה. רבקה עוזרת לו בתהליכי ההחלמה. ג'סטין מתנגד ליטול משככי כאבים כי הוא חושש להתמכר שוב לסמים. נורה ורבקה משכנעות אותו לקחת אותם בצורה מבוקרת, אך הוא חוזר לקחת מנות יתר, הוא גם מנהל מערכת יחסים עם לינה מיד לאחר סיום יחסיה עם טומי. רבקה מגלה למשפחה את מצבו של ג'סטין ולאחר שהוא רב איתה היא חוזרת לביתה של הולי. לאחר מכן רבקה פוגשת את דייוויד, חבר מעברה של הולי ומתחיל להתעורר אצלה חשד שאולי הוא בעצם אביה ולא ויליאם ווקר. רבקה מחליטה לבצע בדיקת אבהות והתוצאה היא שאכן דייוויד הוא אביה. היא וג'סטין מחליטים לבחון את מערכת היחסים שלהם מחדש, לאחר שגילו שהם אינם אחים.