cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זהר וגנר
שנותיה הראשונות
וגנר נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית. היא בתם של איש העסקים אליהו וגנר, שעבד אז בארצות הברית כשליח עליה של הסוכנות היהודית ושל אשת יחסי הציבור והמרצה לתקשורת דסי וגנר. היא אחותו הגדולה של גל וגנר. כשהייתה בת ארבע, שבו היא ומשפחתה לישראל. למדה בבית הספר היסודי רמת אביב ג'. בתיכון למדה בגימנסיה העברית "הרצליה" ובצבא שירתה בדובר צה"ל. בשנת 1993 החלה וגנר לכתוב בעיתון "העיר" מקבוצת הארץ. היא הייתה כתבת המוזיקה השחורה של העיתון, וסיקרה גם את חיי הלילה ותרבות המועדונים בישראל ומחוצה לה. באותן שנים הפכה לתקליטנית המתמחה במוזיקת ראפ, וארגנה את מסיבות הראפ והמוזיקה השחורה הראשונות בתל אביב. בהמשך כתבה סדרת פורטרטים במוסף הספורט של העיתון, שנקראה "הכדורגלנים" ו"הכדורסלנים". בכתבות אלו נתנה במה להגיגיהם של ספורטאים שבדרך כלל נשאלו רק על ספורט, אבל וגנר דיברה איתם על הכול חוץ מספורט. בשנת 1994 ערכה וגנר את "YO", אוסף הראפ הראשון בישראל שיצא בחברת התקליטים NMC. לאוסף צורפה חוברת עם מילון מרוכז ובו תרגום לעברית של מילות הסלנג השגורות במוזיקת הראפ. החוברת הפכה פריט לאספנים. בהמשך למדה לתואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, ותואר ראשון נוסף בקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
קריירה קולנועית
בסרט זה פיתחה וגנר את שיטת העבודה שאפיינה גם את סרטיה הבאים. היא עבדה בשיטת ה-One man unit, לפיה היא הבמאית, הצלמת והמקליטה, ובמקרה שלה אף המצולמת. כדי לצלם את עצמה נעזרה בחצובה, כשהיא מחליפה בזמן ההתרחשות את זוויות הצילום אחת לכמה דקות, והמצלמה ממשיכה לצלם גם בהיעדר הצלמת. לפעמים המצולמים, והיא ביניהם, יצאו במהלך הסצנה מהפריים והמצלמה הקליטה את השוט הריק. הפריימים הריקים או החצי ריקים הפכו לסימן היכר של היצירה שלה. כשוגנר מגיעה לחדר העריכה, רבים מהסיקוונסים ערוכים משום שהיא מצלמת וחותכת את השוטים כך שהעריכה מתרחשת בזמן הצילום.
את הסרטים הבאים המשיכה לצלם לפי שיטות אלו. "זורקי" שודר ב-Yes דוקו וזכה לפרס חביב הקהל בפסטיבל דלריי בפלורידה (2007) ולפרס הזהב בפסטיבל יוסטון (2007).
בישראל הסרט שודר ב-HOT והתקבל בסערה בגלל העירום הישיר. וגנר הואשמה בפרובוקציה ובאקסהביציוניזם. אבל הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל לקולנוע תיעודי Vision Du Reel והמשיך להסתובב בפסטיבלים בכל העולם. הסרט הפך ללהיט ויראלי ביוטיוב וצבר קרוב לשבעה מיליון צפיות.
ב"ימי הזהר" (2012) בן זוגה של וגנר נחשף לקלטות מהארכיון הפרטי שלה, קלטות שצולמו בווידאו 8 מילימטר בשנות התשעים בניו יורק על ידי אמן ניו יורקי המכונה "איליגילי", שהיה אסיסנט של אמן מיצבי הווידאו נאם ג'ון פייק. בן הזוג מבקש לחקור מי הצלם בעל הכינוי המסתורי, ומדוע הסכימה לשתף איתו פעולה לעיני המצלמה. המחלוקת על אודות החומרים המצולמים מובילה את וגנר למסע בעקבות השנים שבהן חייתה בניו יורק (1990–1993) ובעזרת חבריה לתקופה היא חושפת איך מנגנון ההדחקה שלה הוליך אותה שולל. הסרט עוסק בניצול מיני וטוען שנשים שנוצלו מינית אינן מודעות לכך בזמן אמת, ומתקשות להבין זאת אף בהסתכלות לאחור.
ב"מעשה בשני בלונים" (2016) מתבשרת וגנר שהיא חולה בסרטן שד, ויוצאת למסע הישרדות נואש שמטרתו לשמור על חזה מושלם. הסרט התכתב במודע עם סרטה השני "סימני מתיחה". וגנר חזרה לבחון את מרכזיותם של השדיים בדימוי הגוף הנשי, ואת פגיעותה של המיניות הנשית.
"21 יום ולילה" (2019) הוא סרטה הראשון שלא עסק בחייה. במרכזו 21 ימי המעצר והחקירה של אישה בדואית החשודה ברצח בנה. במהלך 21 הימים מנצלים השוטרים את כל חולשותיה של האשה כדי לגרום לה להודות בפשע. בסרט נעשה שימוש נרחב בחומרי ארכיון משטרתיים ובטכניקות שחזור מקוריות, וכך הוא מגולל את סיפורה המבעית של אישה בדואית מסורתית. הסרט זכה בפרס הגדול בפסטיבל הקולנוע Fipadoc בביאריץ בקטגוריית Impact לסרטים העוסקים בזכויות אדם.
בשנת 2015 הקימה וגנר באמצעות תרומות את "קולנוע יפו", בית ספר לקולנוע תיעודי לנוער ערבי. לימודי בית הספר מתקיימים בשעות אחר הצהריים במרכז הנוער השכונתי "יאפאתי". הלימודים מיועדים לתלמידי חטיבת ביניים, והם לומדים עיתונאות, צילום, בימוי תיעודי ועריכה, ויוצרים שני סרטים תיעודים קצרים מדי שנה. בין הסרטים שנוצרו במסגרת זו: "יפו בוערת", "המואזין לא ישתוק", "יום האשה הוא לא יום חג", ועוד.
בשנת 2022 יצרה (בימוי, תסריט והפקה) את הסרט התיעודי "סבוי", המציג את הפיגוע במלון סבוי ואת גבורתה של כוכבה לוי.
קריירה מוזיקלית
להקת "זהר וגנר והמסריחים" הוקמה בשנת 2004. וגנר הקימה את הלהקה יחד עם ימי ויסלר (הבילויים) שלמד איתה קולנוע באוניברסיטת תל אביב. ללהקה חברו שני מוזיקאי הג'אז טל הפטר (בעל ההרכב "ניסים והנפלאות") ועודד גולדשמיט. החבורה נפגשה ב"הירקון 70", מועדון שהקימה רנן מוסינזון. לאחר שהופיעו כשלוש שנים הוציאו את אלבומם הראשון "חומר זול" שהופק על ידי אסף אמדורסקי. את הז'אנר שבו הם פועלים הגדירו כ"סליז פופ". סגנון ההגשה של וגנר היה מסוג ספוקן וורד. וגנר שרה טקסטים פרי עטה, המתארים עלילות זימה בתל אביב הקרה היודעת להתאכזר אל נשותיה. היא סיפרה על אהבות נכזבות, גברים מרים ושיכורים, משגלים כושלים, לילות רווי אלכוהול, בדידות, ריקנות, ושיעבוד לקוסמטיקה וסמים. אלבומם השני יצא כשמונה שנים מאוחר יותר, ב-2016, ונקרא "קרם ברולה". השיר "שטוחה" הופיע בפסקול הסרט קצפת ודובדבנים ואף יצא על תקליט ויניל במסגרת האוסף "Contemporary Sounds Of Tel Aviv".
חיים אישיים
וגנר אם לבת, חיה בזוגיות ומתגוררת בתל אביב.
שורש 92
שורש 92, או יַה בּוּ (בסינית: 牙部, פיניין: Yá bù) הוא השורש התשעים ושניים של הכתב הסיני. פירושו "שן", או "ניב" והוא אחד מתוך 34 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מארבעה קווים.
במילון קאנגשי יש 9 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
מגניט
מגניט (ברוסית: Магнит) היא חברה רוסית, המנהלת רשת קמעונאית הפועלת ב־3,700 יישובים ובהם כ־15 אלף חנויות מכולת קטנות, 500 סופרמרקטים, חמשת אלפים חנויות בשמים וקוסמטיקה, אלף בתי מרקחת וכן מספר חנויות בפורמטים אחרים. החברה מעסיקה יותר מ־300 אלף עובדים. הרשת מפעילה חממה וצי רכב עצמאי של 5,700 מכוניות.
היסטוריה
היוצר של רשת "מגניט", סרגיי גאליצקי, הקים את חברת "טנדר" בשנת 1995. החברה מפתחת 30 חנויות סיטונאיות ובשנת 1996 הפכה לאחת המפיצות הגדולות ביותר של כימיקלים ביתיים, בשמים וקוסמטיקה. מגניט פותחת נקודות מכירה בקרסנודאר ובערים אחרות בדרום רוסיה. לאחר מיתוג מחודש התמקדה בפיתוח רשת קמעונאות והחנויות הסיטונאיות נסגרו. בשנת 1997, החברה מרחיבה את קו המוצרים ועוברת לשוק תפעול מעדניות. למרות המשבר במדינה, בשנת 1998 החברה פתחה מרכז סחר במזומן וסחר בכסף בקרסנודאר. על בסיס מרכז זה הוקמה רשת "מגניט" שכיסתה בעיקר מרכזים אזוריים ומחוזיים, ולא את אזורי הבירה. בשנת 1999, כחלק מפיתוח עסקי, נפתח סניף בסנקט פטרבורג.
השם "מגניט" הוא ראשי תיבות למילים "חנות בתעריפים נמוכים" (Магазин Низких Тарифов ברוסית), שם שטבע עובד בחברה בשנת 2000. בשנת 2001 "מגניט" מציגה את המוצרים הראשונים של סימן המסחר שלה. לאחר מכן, מוצרי המותג הפרטי יהוו 9% מסך המחזור וישמשו כמניע להשקת ייצור עצמי לחנויות שרשרת האספקה. בשנת 2001 צמחה רשת מגניט ל־159 חנויות והפכה לגדולה ביותר באותה תקופה בתחום הקמעונאות ברוסיה. בשנת 2002 הופיעו חנויות במוסקבה. בשנת 2003, במסגרת ההכנות לכניסה לבורסה, הוקמה חברת "מגניט" וחברת "טנדר" הפכה לחברה מפעילה.
בשנת 2004 נערך מיתוג מחדש וכתוצאה מכך החלה להפעיל רשת חנויות שכונתיות. במקביל, הושלמה המכירה הסיטונאית של כימיקלים ביתיים ובשמים, ויכולות מרכז הסחר הסיטונאי בקרסנודאר הועברו למרכז ההפצה בקרופוטקין הסמוכה. לאחר 6 שנים מתחילת קיומה, רשת מגניט גדלה לאלף חנויות ברחבי הארץ.
בשנת 2006, ההנפקה הציבורית הראשונית של מניות מגניט נערכה בבורסות מוסקבה MICEX ו־RTS. הכספים שהתקבלו אפשרו לחברה להיכנס לשוק במתכונת חדשה: שלושת הסופרמרקטים הראשונים של מגניט נפתחו כבר בשנת 2007. בשנת 2008 מגניט מגישה בנוסף את מניותיה בבורסת לונדון והפנתה את הכספים ל־10 סופרמרקטים חדשים של הרשת ול־300 חנויות נוחות חדשות. בשנת 2009 מתבסס על ייבוא ישיר של מוצרים מחברות עם נציגות משלהן ברוסיה.
בשנת 2010 נפתחה החנות הראשונה של מגניט שהתמקדה במכירת מוצרים קוסמטיים ונקראה בשם "מגניט קוסמטיק" (Магнит Косметик).
בשנת 2011 הקימה החברה מתחם חממה "קו ירוק" בקרסנודאר לייצור ירקות ועשבי תיבול משלה.
בשנת 2012 החל לפעול "המגניט המשפחתי" הראשון כחנויות משפחתיות בשטח של כ־1,500 מ"ר. עד סוף השנה, החזיקה החברה ב־100 סופרמרקטים ו־6,000 חנויות נוחות.
בשנת 2013 הושקה "מגניטאנרגו", חברת האנרגיה הקמעונאית הראשונה במדינה שמספקת אנרגיה לחנויות הרשת, ובכך מוזילה את עלויות האנרגיה בחנויות ושומרת על מחירים נמוכים. בסוף הרבעון הראשון של 2013, הכנסות החברה הגיעו ל־131 מיליארד רובל, מה שהפך אותה למובילה באותה תקופה בתחום הקמעונאות הרוסית.
בשנת 2014, החברה מתחילה לבנות מתחם חממות משלה בקרסנודאר. בשנת 2015, רשת מגניט פתחה לראשונה ברוסיה את הסניף ה־10,000 שלה והפגינה שיעורי שיא בצמיחה.
בשנת 2017 מספר מרכזי ההפצה של הרשת גדל ל־36. נפתחים גם הסניפים הראשונים של בתי מרקחת. בשנת 2018, מגניט, יחד עם דואר רוסיה, החלה במכירות בנקודות בדיקה המבוססות על סניפי דואר במוסקבה, בקרסנודאר ובריאזאן. באותה שנה הפכה מגניט לאחת החברות הציבוריות הגדולות בדירוג פורבס העולמי 2000 והפכה לקמעונאית הרוסית היחידה ברשימה זו.
בשנת 2018 רכשה מגניט את מפיץ התרופות SIA Group מקבוצת מרתון הרכישה הייתה חלק מהאסטרטגיה לפיתוח חנויות הקוסמטיקה ובתי המרקחת של הרשת.
בפברואר 2019 רשת חנויות מגניט הכריזה על מיתוג חדש. כך, כל חנויות הרשת עוטרו בסגנון אחיד תחת הסיסמה החדשה "בואו להתיידד במשפחות!".
ביולי 2021 מגניט רכשה את Dixy Holding Limited, המפעילה 2,438 חנויות תחת המותג דיקסי ו־39 חנויות תחת המותג Megamart ברוסיה. מרבית חנויות הנוחות של Dixy ממוקמות במוסקבה ובפרבריה (1,319 סניפים), סנקט פטרבורג ומחוז לנינגרד (438 סניפים). יתר חנויות הנוחות ממוקמות באורל במחוז סברדלובסק (35 סניפים), עוד ארבע חנויות ממוקמות במחוז טיומן. במסגרת העסקה רכשה מגניט גם חמישה מרכזי הפצה ומעל 700 משאיות של רשת דיקסי.
הנהלה
מרגע הקמת החברה ועד פברואר 2018, סרגיי גליצקי היה המנכ"ל של קבוצת החברות מגניט. בפברואר 2018 החליט גליצקי למכור את מרבית חלקו בחברה לבנק VTB. לאחר מכן נבחר הרכב חדש של הדירקטוריון והוקם צוות ניהול חדש.
מאז 26 ביוני 2019 משמש יאן דנינג בתפקיד המנכ"ל (בעבר כיהנה אולגה נאומובה, שעזבה את החברה ברבעון השני של 2019, כיהנה בתפקיד המנכ"לית). במקביל, מאז 17 בינואר 2019, דנינג הוא נשיא רשת מגניט.
חרטום (אנטומיה)
חַרְטוֹם (ברבים: חַרְטוֹמִים) הוא חלק קדמי מוארך ומחודד בראשם של בעל חיים. אצל חלק מהמינים החרטום משמש לצייד, ואצל בעלי חיים ימיים הוא מאפשר ניווט במעמקי הים.
מבנה
החרטום כולל את הפה ואת החוטם של בעל החיים, או את המקור אצל עופות. אצל הלווייתנאים, במקום נחיריים בקדמת החרטום ישנו פתח נשימה בחלק העליון של ראשם. דגי סחוס רבים מצוידים באיברי חישה מיוחדים (אמפולות לורנציני) לאורך החרטום או הראש כולו, מה שמאפשר להם לחוש שינוי בשדות אלקטרומגנטיים או בטמפרטורת המים.
אורך החרטום נע בין סנטימטרים בודדים ועד לעשרות סנטימטרים. הוא עשוי להיות קצר יחסית, כמו אצל חזיר הבר, או ארוך במיוחד כפי שניתן למצוא אצל המסורניים.
בידול מינים
מיני בעלי חיים מסווגים לעיתים על פי מאפייני החרטום שלהם. כך הוא המקרה של סטנלה ארוכת-חרטום ממחלקת היונקים, וכן אצל האלבטרוס צהוב-חרטום הודי ממחלקת העופות. דוגמאות כאלה קיימות בקרב מינים ממגוון מחלקות בעלי החיים.
מקור השם
במסכת טהרות פרק א', משנה ב' מופיע: "החרטום והצפרנים מיטמאין ומטמאין ומצטרפים." כך גם במסכת חולין דף קכא עמוד א': "החרטום והצפרנים מיטָמאין ומְטַמְאין ומצטרפין", ובפירוש רש"י בגמרא במסכת קידושין דף פ עמוד ב': "שמא שתוּ התרנגולין ממשקין הטמאים ובעוד המשקה טופח בחַרטוּמיהם נקרוּ בעיסה".
בסיס בינארי
היסטוריה
המשכיל ההודי פיתח עקרונות מתמטיים לתיאור משקל בשירה ובזאת למעשה הציג את התיאור הראשון למערכת ספירה בינארית. הוא עשה שימוש בסמלים לייצוג הברות, וחילק בין הברות קצרות וארוכות. שני הסמלים ששימשו אותו לא היו 0 ו-1 אלא קו קצר וקו ארוך השווה באורכו לשני קווים קצרים, בצורה הדומה לקוד מורס. הוא יצר טבלאות על מנת לתת לכל רצף ערך ייחודי. דוגמה לטבלה שכזו: (ההצגה הזו היא בכיוון ההפוך מהשיטה המודרנית)
הבגואה הם שמונה שלשות בשימוש הקוסמולוגיה של הטאואיזם לייצוג העקרונות היסודיים של המציאות. שלשה מורכבת משלושה קווים, כאשר כל קו הוא "שבור" או "לא שבור", לייצוג יין ויאנג בהתאמה. המבנה הזה אנלוגי למספרים בינאריים תלת ספרתיים. המבנה היה בשימוש לכל הפחות מתקופת שושלת ג'ואו, שכן הוא מופיע בספר אי צ'ינג. הספר מחולק לשישים וארבעה פרקים המיוצגים על ידי סדרה של שישיות של קווים, מה שמקביל למספרים בינאריים בעלי שש ספרות.
שיטת הספירה הבינארית המודרנית פותחה על ידי גוטפריד וילהלם לייבניץ בשנת 1679. השיטה של לייבניץ עושה שימוש ב-0 ו-1, כמו בשיטה המודרנית. כחובב התרבות הסינית, לייבניץ הכיר את האי צ'ינג וציין בהתפעלות את ההתאמה בין השישיות והמספרים הבינאריים בעלי שש ספרות.
בשנת 1854 פרסם המתמטיקאי הבריטי ג'ורג' בול את ספרו העיקרי בתורת ההיגיון, "חקירה של חוקי החשיבה" ובו הציג את האלגברה הבוליאנית. האלגברה הבוליאנית מהווה בסיס ללוגיקה בוליאנית- ענף העוסק בפסוקים אלגבריים שערכי איבריהם אמת או שקר בלבד. הערכים מיוצגים על ידי הסימונים '1'\ ו- '0'\ בהתאמה. לענף זה שימוש רב בתחשיב פסוקים, באלקטרוניקה ובמדעי המחשב.
השיטה המקובלת לספירה בבסיס בינארי
בשיטה זו, ערכה של כל ספרה "1" הוא 2^n כאשר n הוא מיקום הספרה מימין, החל מ-0. לדוגמה, הייצוג של המספרים הטבעיים הקטנים מ-8 יהיה: בסיס בינארי משמש כיום בעיקר בתחום מדעי המחשב, זאת כיוון שבמעגלים לוגיים אלקטרוניים נוח להסתפק בהבחנה בין שתי רמות מתח בלבד, גבוה ונמוך, המיוצגות על ידי "1" ו-"0" בהתאמה. ולכן זהו הבסיס הטבעי להביע בו מספרים במחשב המורכב ממעגלים כאלו.
מאפיינים נוספים ייחודיים לשיטה זו הם הדמיון שלה לבסיס הסטנדרטי באלגברה ליניארית, וכן היותה הבסיס הנמוך ביותר בשימוש נפוץ בייצוג מספרים.
קיימות שיטות ייצוג אחרות, המבוססות על הבסיס הבינארי, כמו קוד גריי או שיטת משלים ל-2 המאפשרת ייצוג מספרים שליליים, או ייצוג נקודה צפה של מספרים רציונליים.
מעבר ממספרים בינאריים למספרים עשרוניים
אנו רואים כי הבסיס המשותף לכל האיברים הוא 10. בסיס הספירה הבינארית הוא 2 (לספירה זו שני סימנים), לכן נפרק את המספר הבינארי הבא בהתאם לפירוק המספר העשרוני:
מכאן שהמספר 1101 בספירה בינארית שקול למספר 13 בספירה עשרונית.
או, באמצעות נוסחת נסיגה,
כאשר X מייצג את מס' הספרות של המס' הבינארי, Y מייצג את הערך העשרוני של המספר הבינארי ללא הספרה השמאלית ביותר, וידוע כי a(0) = 0 וכן a(1) = 1.
לדוגמה,
ומכאן
ולכן,
מעבר ממספרים עשרוניים למספרים בינאריים
מעבר ממספר עשרוני למספר בינארי יתבצע באמצעות המרה של המספר העשרוני למספרים בחזקה בעלת בסיס 2 וסידורם בסדר כרונולוגי. דוגמה: ניקח את המספר 73. תחילה נמצא את החזקה בבסיס 2 הקרובה ביותר למספר (אך קטנה ממנו). החזקה הקטנה ביותר המתאימה היא: 2^6=64. כדי להגיע למספר 73 נצטרך להוסיף עוד חזקות בעלות בסיס 2. נבדוק אם 2^5 יתאים לנו:
קיבלנו מספר גדול מהמספר 73. לכן יש לחפש חזקה קטנה יותר. נבדוק אם 2^3 יתאים לנו:
המספר 72 קטן מהמספר 73, לכן החזקה 2^3 מתאימה לנו.
כדי להגיע מ-72 ל-73 נצטרך להוסיף עוד מספר. ברור כי 2^2, ו-2^1 לא יתאימו לנו, אבל 2^0=1 יתאים לנו.
אם כן פירוק המספר 73 לחזקות בעלות בסיס 2 הוא:
כדי להגיע למספר הבינארי המתאים, נוסיף את החזקות החסרות בין החזקות הללו:
דרך מקוצרת
דרך קלה יותר לבצע את ההמרה הזו מתבצעת על ידי חלוקה חוזרת של המספר העשרוני ב-2 ובדיקת השארית:
בסוף התהליך, השאריות הן הייצוג של המספרי הבינארי בסדר ההפוך.
דוגמה
ואם נקרא את השאריות מלמטה למעלה, נקבל את ייצוג המספר בבסיס בינארי: 1001001
(אילו היינו ממשיכים את החלוקה ב-2, היינו מקבלים את המספר 000001001001…, השווה למספר המצומצם 1001001.)
שיטה זו שקולה לשיטה הקודמת, אבל קלה יותר ליישום אלגוריתמי.
בסיס בינארי במחשבים
סיבית (קיצור של סיפרה בינארית; באנגלית: bit או ביט, קיצור של "binary digit") היא ספרה בינארית המשמשת כיחידת הנתונים הקטנה ביותר שבה משתמש המחשב. סיבית יכולה להכיל ערך 0 או 1 בלבד. הסיבה לשימוש בשיטה הבינארית היא פשטות המימוש האלקטרוני והלוגי של שיטה זו - נדרש טיפול בשני מצבים בלבד (למשל: יש זרם = 1, אין זרם = 0).
ניתן ליצג מידע באמצעות דפוסים של סיביות על ידי תהליך של דיגיטציה.
מספן המטה
מספן המטה הוא יחידה ראשית במפקדת חיל הים. המספן מופקד על בניין הכוח, מבקר את מימושו ומתאם את עבודת המטה הבין-מספנית. המספן מאפיין את צורכי הזרוע בהיבט אמצעי הלחימה וכלי השיט, קובע את סדר העדיפויות בהצטיידות ובפיתוח אמצעים אלו ואחראי על תקצובם בהתאם לתוכניות עבודה שנתיות ורב-שנתיות. ראש מספן המטה (רמ"ט) הוא קצין בדרגת תת-אלוף, המשמש גם כסגנו של מפקד החיל וממלא מקומו בהיעדרו. ראש המספן הנוכחי הוא תא"ל גיא גולדפרב.
קישורים חיצוניים
מספנים, באתר הרשמי של זרוע הים
אמליה מנדוסה
אמליה מנדוסה גרסיה (באנגלית: Amalia Mendoza García; 10 ביולי 1923 – 11 ביוני 2001), שכונתה לה טאריאקורי (La Tariácuri), הייתה זמרת ושחקנית מקסיקנית. "Échame a mi la culpa" ו-"Amarga navidad" היו כמה מלהיטיה הגדולים ביותר.
קריירה
טאריאקורי, שממנו קיבלה מנדוסה את כינויה, היה מנהיג ילידים של בני הפורפצ'ה, אשר אכלסו את מיכואקן של ימינו. כינוי זה שימש בעבר בהרכב המוזיקלי של אחיה (Trío Triácuri) ובצמד שלה עם אחותה, פרלה (Las Tariacuritas). גרסיה זכתה להכרה כזמרת סולו כשהחלה לשיר עבור תחנת הרדיו XEW בשנת 1954. גרסיה הקליטה 36 אלבומים. בשנת 1962, זכתה בפרס Macuilxóchitl לזמרת הבולרו הטובה ביותר של מוזיקת רנצ'רה ( bolerista de ranchero ). במהלך רוב הקריירה שלה ליווה אותה המריאצ'י ורגאס דה טקאליטלן, והיא הקליטה מספר רב של רנצ'רות ובולרוסים מאת חוסה אלפרדו חימנס, קוקו סאנצ'ז, חוסה אנגל אספינוזה, גבריאל רואיז וטומאס מנדז.
חברתה הטובה מאז נעוריה הייתה מרתה דה מירנדה חימנז "מרטוקיה" כפי שהיא כינתה אותה, היא הייתה בת לווייתה במשך שנים רבות כאשר גרסיה הייתה בסיבובי הופעות;
גרסיה נפטרה ב-11 ביוני 2001, חודש לפני יום הולדתה ה-78.
ינאי פרישר גוטמן
ינאי פרישר גוטמן (נולד ב-29 באפריל 1981) הוא מעצב פנים, דוגמן ומנחה ישראלי.
ביוגרפיה
פרישר נולד וגדל בקיבוץ ניר יצחק הצעיר מבין שלושת ילדיהם של עמנואל ואלסה פרישר. כאשר מלאו לו 16 עזבה משפחתו את הקיבוץ ועברה להתגורר בנתניה.
פרישר החל את דרכו המקצועית כדוגמן בגיל 18 כאשר התגלה על ידי סוכן דוגמנים. קריירת הדוגמנות שלו התנהלה לאורך 4 שנים אשר במהלכן השתתף בקמפיינים לחברות פוקס, אורנג', היינקן, דלתא תמנון ועוד.
בשנת 2003 זכה בתואר תגלית השנה של עולם הדוגמנות בארץ.
פרישר הוא בוגר לימודי עיצוב פנים של המכללה למנהל ובעל סטודיו עיצוב פנים הממוקם בתל אביב. בשלוש השנים האחרונות, פרישר מעביר כיתות אמן למעצבים מתחילים וחובבי עיצוב.
ביוני 2017 זכה בפרס מעצב הפנים המבטיח של אותה שנה מטעם מגזין העיצוב הישראלי "דירה נאה".
במאי 2018 החל להגיש פינה העוסקת בנושא בתים מעוצבים בתוכנית "חי בלילה".
באוקטובר 2018 יצאה קולקציית מוצרים ורהיטים לבית בעיצובו, בשילוב עם חברת golf&co, המשווקת מוצרים ורהיטים לבית ולחצר.
ביוני 2019 זכה בשנית בפרס מעצב הפנים המבטיח של השנה מטעם מגזין העיצוב דירה נאה.
חיים אישיים
פרישר היה נשוי לזמר, השחקן והבמאי אמיר פיי גוטמן. השניים הביאו לעולם בן בהליך פונדקאות בהודו. בחודש יולי 2017 טבע אמיר פרישר גוטמן למוות כשהציל את אחייניתו שנסחפה לים בעתלית. התמודדותו של פרישר עם מותו של בן זוגו תועדה בסרט הדוקומנטרי "אמיר פרישר גוטמן - היממה האחרונה", אשר שודר בשידורי קשת בדצמבר 2017.
אורי ש. כהן
אורי שמואל כהן (נולד ב-1970) הוא סופר וחוקר ספרות ישראלי, מלמד באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת קולומביה בניו יורק, עוסק בספרות עברית ואיטלקית ובתרבות עברית ואיטלקית.
ביוגרפיה
נולד בשנת 1970 בשיקגו שבארצות הברית למשפחה ישראלית, האם ממוצא גרמני והאב ממוצא מרוקאי. בגיל חמש הגיע עם משפחתו לישראל. שירת בחיל הים, עבר קורס חובלים והשתחרר בדרגת סגן.
למד באוניברסיטה העברית בתוכנית "אמירים". עבד כמלצר במסעדת "אוקיינוס" בירושלים. עם שני מלצרים נוספים פתח בית קפה בנווה צדק. קיבל תואר דוקטור לספרות מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים. היה כתב של העיתון "דבר" ברומא.
בשנת 2004 הפיק, יחד עם רוני אבולעפיה, את הסרט הדוקומנטרי "רישומים לקורות חיים" על הסופרת אידה פינק.
ספריו
תרגם לעברית את ספרו של ארי דה לוקה "היפוכו של אחד".
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
על כתביו:
איפור
איפור הוא שם כולל לחומרים קוסמטיים המשמשים לצביעת הפנים (ולעיתים הגוף), בדרך-כלל במטרה לשפר את המראה. המילה "איפור" משמשת גם כשם הפעולה לשימוש בחומרים אלה, ולתיאור תוצאת הפעולה.
תכשירי האיפור השונים כוללים אודם, שפתון (ליפסטיק), מייק-אפ, קונסילר, פודרה, מסקרה, צלליות לעיניים, אייליינר, סומק, ברונזר ועוד.
מטרות האיפור
האיפור משמש בימינו כדי לשוות לפני המאופר מראה צעיר, בריא ומושך. עיקר השימוש באיפור בעולם המערבי הוא בידי נשים אך לא רק.
ההיסטוריה של האיפור
השימוש באיפור נפוץ בחברות אנושיות עוד משחר ימי האנושות; ידוע על שימוש באיפור ברומא העתיקה, ביוון העתיקה, ואף במצרים העתיקה, כ-6,000 שנה לפני זמננו. גם ביפן ובסין נעשה שימוש באיפור זה אלפי שנים.
גם בתנ"ך מוזכר איפור, למשל בפסוק: "כִּי-תִקְרְעִי בַפּוּךְ עֵינַיִךְ--לַשָּׁוְא, תִּתְיַפִּי" (ירמיהו, ד', ל').
תכשירי איפור מיוצרים בעיקר על ידי יצרני קוסמטיקה.
החל משנת 1986 פועל בישראל "בית הספר למקצועות היופי ירין שחף". בשנת 1996 נפתחה רשת בתי ספר לאיפור שייסדה גלית ורטהיים ומשנת 1999 בית הספר "סטודיו עדה לזורגן" ו- "בית הספר רוית אסף"
כיום פועלים בתי ספר נוספים ורבים בישראל, כגון "בית ספר לאיפור נטאשה דנונה" שנפתח בשנת 2002.
מאזן א-תל
מאזן א-תל (נולד ב-1952) הוא שגריר ירדני בדימוס. בין השנים 2000–2004 מאזן א-תל היה הממונה על היחסים בין ישראל לירדן בשגרירות הירדנית בתל אביב.
קריירה
ב-1976 מאזן א-תל נכנס לשירות החוץ של ירדן. מ-1978 עד 1983 היה נספח בשגרירות ירדן בפריז.
בין השנים 1984–1988 הוא היה המזכיר השני ליד הנציגות הירדנית שליד מטה האו"ם בז'נבה, בארמון האומות.
מ-1991 עד 1992 מאזן א-תל, היה חבר בקבוצת המומחים הטכניים, במשלחת הירדנית בוועידת מדריד ב-1991. מ-1992 עד 1994 הוא היה יועץ ליד המטה האו"ם במנהטן. בשנים 1995–1999 היה יועץ וסגן ראש שגרירות ירדן בניו דלהי.
משנת 2000 עד 2004 כיהן כממונה על היחסים בשגרירות ירדן בתל אביב. מ-2005 עד הוא היה שגריר בפרטוריה ( דרום אפריקה ) עם הסמכה דיפלומטית במקביל במפוטו  שבמוזמביק.
מ עד מאזן א-תל היה ראש המחלקה האירופית במשרד החוץ בעמאן. מ- עד- היה שגריר ירדן בברלין.
צבי ארץ-ישראלי
צבי ארץ-ישראלי (שם מדעי: Gazella gazella gazella) הוא תת-מין של המין צבי מצוי. הצבי הוא אחד מסמליה של ארץ ישראל הנקראת בתנ"ך גם ארץ הצבי. הצבי הארץ-ישראלי הוא אוכל העשב הגדול היחיד שנותר בישראל בתפוצה רחבה, והוא נתון בסכנת הכחדה.
תיאור
פרוות הצבי היא ברובה חומה-אפורה. גון הצבאים משתנה בין האוכלוסיות, והצבאים הדרומיים נוטים להיות בהירים יותר. לכל הצבאים יש כסות חורף כהה וצפופה יותר אותה הם משירים באביב. צבעם החום של הצבאים מותאם להסוואה ומכסה את רוב גופם. הבטן והאחוריים מתאפיינים בצבע לבן, ובהם ממוקם הזנב, שצבעו שחור. לאורך צידי הגוף נמתח לרוב פס כהה, בצידי הפנים עוברים כתמים לבנים ששוליהם כהים-שחורים. בעת מנוחה, הצבאים יושבים בתנוחה המכסה את בטנם ואחוריהם הצבועים בצבעים בולטים וכך חשופים רק צבעי ההסוואה, וקרוב לבלתי אפשרי להבחין בהם ממרחק. מלבד תפקיד ההסוואה המובהק של הצבעים המאפיינים את הגב הראש והרגליים, קיימות השערות שונות לגבי תפקיד הצבעים השונים, והטענת נוגעות בתפקידים כגון וויסות חום ותקשורת חזותית.
לעיתים נדירות, נולדים צבאים בעלי צביעה חריגה: בעמק הצבאים בירושלים נולדה ב 2016 עופרה בעלת כתמים לבנים בולטים על הגב, וברמות יששכר נצפו ב-2013 שתי צביות לבנות לחלוטין. ישנם הבדלים מורפולוגיים בין הזוויגים: הזכרים גדולים יותר, משקלם הממוצע 22 ק"ג וצווארם עבה יותר. משקל הנקבות הממוצע הוא 18 ק"ג, וגופן עדין יותר. לשני הזוויגים יש קרניים, אך קרני הזכר גדולות יותר באופן משמעותי, מכוסות בליטות עבות, מפושקות מעט בחלקן העליון ונוטות לאחור. בניגוד לקרני הזכרים, שאינן משתנות באופן ניכר בין פרטים שונים וכמעט תמיד סימטריות, קרני הנקבות קטנות משמעותית מקרני הזכרים, מלבד זאת הן דקות יותר, ובמקרים רבים עקומות, לא סימטריות ואף מעוותות.
תפוצה
הצבי הארץ-ישראלי היה נפוץ בעבר בכל החבל הים-תיכוני של ארץ ישראל, ובמדינות השכנות לה, אבל התפשטות היישוב החקלאי, המודרניזציה והנשק החם החל מסוף המאה ה-19 המיטו אסון על אוכלוסיות הצבאים, כמו גם על יונקים גדולים אחרים. תרמה לכך גם העובדה כי בשר הצבי הוא חלאל ולכן ציד הצבאים, נוסף על היותו נחשב כמאפיין "גבריות" ו"גבורה" במזרח, היה יעיל כלכלית לצייד (זאת בניגוד לחזירי הבר שאינם חלאל ולכן הונחו לנפשם).
מאז שנות ה-80 אוכלוסיות הצבי הארץ-ישראלי מצטמצמות בהדרגה עקב שילוב של גורמים:
אוכלוסיית הצבאים בארץ, נכון לדצמבר 2021 היא 4,300 פרטים לעומת 2017 שבה האוכלוסייה הוערכה בכ-3,000 פרטים המרוכזים בעיקר בגולן, בגליל, ובהרי יהודה. להלן תוצאות הספירה של השנים האחרונות:
תזונה ובתי גידול
בהינתן האפשרות, לרוב בסוף החורף ובאביב, הצבי אוכל עשבים ירוקים, בעיקר בשדות פתוחים. הצבי ניזון בעיקר מדגניים, ומאוחר יותר בשנה גם מצמחים דו-פסיגיים. בעונות העשירות במים, הצבאים רועים בעיקר בשטחים פתוחים רחבי ידיים. כאשר זמינות המזון יורדת, הצבאים עוברים בהדרגה להתקיים על עלי שיחים ועצים. הצבאים ממעיטים לשתות מים נוזליים בעונות קרות, וצורכים את המים להם הם זקוקים מהמזון, אך בקיץ הם לרוב מסתובבים בקרבת מקור מים גדול ושותים מספר פעמים ביום. בית הגידול הטיפוסי שלהם לרוב כולל שטחי עשב רחבי ידיים, או אזור חורש דליל. הצבאים מעדיפים אזורים הרריים, ועל כן המין אליהם הם משתייכים נקרא באנגלית "Mountain Gazelle". בחורף, בעמק הצבאים, הצבאים עוברים מאכילת עשב יבש, לאכילת עלי שלכת, ציפות שקדים וזיתים, בעלי ערך תזונתי גבוה וכמות קלורית גבוהה.
בית גידול חשוב לצבאים בארץ, הוא עמק הצבאים, בירושלים. ב-2008 היו בעמק 12 צבאים, ב-2019, היו 45 פרטים, ובאפריל 2021, נספרו 75 פרטים. העופר הראשון שנולד ב-2021 נקרא "פייזר" ברוח התקופה. בסוף חודש מאי 2022, נספרו בעמק 83 פרטים.
התנהגות וארגון חברתי
הצבי פעיל בשעות הקרירות של היום, וקל לאתרו בשעות הבוקר המוקדמות או בשעות בין הערביים. הצבאים לרוב מבלים את שעות הבוקר המוקדמות באכילת כמויות גדולות של עשב, ובשעות החמות רובצים באזור מוסתר ומוצל, נחים ומעלים גירה. הצבאים פעילים במשך כל שעות היום במזג אוויר קריר, ואינם רגישים לגשמים. בשעות החמות הצבי נח בצל עץ ובלילה הוא רובץ בשטח פתוח, בתוך גומה שחפר ברגליו. באזורים בהם קיימת פעילות אדם, הצבאים מעבירים את פעילותם באופן חלקי לשעות הלילה, בעיקר בלילות מוארים היטב, כגון לילות של ירח מלא.
לצבאים יש יכולת למידה והסתגלות, שמתבטאת במספר תחומים. כאמור, הצבאים לומדים מאימם לזהות את המזון הראוי לאכילה. הצבאים מסוגלים גם ללמוד להתאים את דפוסי פעילותם לסביבה משתנה. בפארק עמק הצבאים הסתגל עדר לשעות הפתיחה והסגירה של הפארק, על מנת לשמור מרחק מבני אדם, ושעות הפעילות של הצבאים בשטח הנגיש למבקרים חופפות לשעות בו הפארק ריק מאדם. כמו כן, לצבאים יש יכולת להבדיל בין אינדיבידואלים, לא רק בקרב בני מינם, אלא גם בקרב בני אדם עימם הם באים במגע בקביעות. בישראל נצפו צבאים בקרבת שטחים חקלאיים, המפגינים אדישות כלפי חקלאים בטרקטורים אשר אין חשש שיפגעו בהם, אך בורחים בבהלה ממכוניות פרטיות, העלולות להשתייך לציידים.
הצבי הוא חיה חברתית. הנקבות נעות בטריטוריה בעדר קטן, שמורכב בעיקר מקרובות משפחה, ונקבות נוהגות להישאר בעדר בו נולדו עד סוף חייהן. גודל העדר נע בין שתי נקבות לשש עשרה, ונקבע בעיקר לפי היצע המזון בסביבה, כאשר באזורים עשירים במזון הנקבות יכולות להרשות לעצמן לקיים עדר גדול ובטוח מטורפים מבלי לחשוש ממחסור במזון. עדרי נקבות מגנים על שטחן מפני נקבות חיצוניות, אך מפגינים אדישות לכניסת זכרים לשטחן. זכרים בוגרים וחזקים יחסית, אשר יכולים לגונן על שטח מפני זכרים אחרים ביעילות, תוחמים לעצמם טריטוריות שגודלן עד חצי קמ"ר, בשטחים העשירים במזון, לרוב בחפיפה חלקית או מלאה לטריטוריה של עדר נקבות מסוים. הזכרים מסמנים את השטח בערמות גללים ובשתן (תחנות ריח). ברוב המקרים, הזכר הטריטוריאלי מזדווג באופן בלעדי עם הנקבות בשטח שלו, וכל העופרים הם צאצאיו. הזכר הטריטוריאלי הודף כל זכר שמנסה להיכנס לשטחו, במחוות גוף מאיימות, ובמקרה הצורך באלימות של ממש. קרבות צבאים זכרים לרוב מתקיימים רק כשהזכר הפולש מסרב לסגת, ואף זכר לא מכיר בדומיננטיות של האחר ונכנע. הזכרים הולמים זה בזה בקרניהם, עד ההכרעה, שלרוב כרוכה בפציעה ואף מוות של הזכר המובס. קרבות אלו אינם שכיחים וקשה לצפות בהם, אך לעיתים קרובות זכרים צעירים, עופרים ונקבות נלחמים זה בזה בעדינות כמשחק. לעיתים נדירות עימותים טריטוריאליים בין נקבות מגיעים גם הם לכדי אלימות. העופרים הזכרים מגורשים בהגיעם לבגרות, לרוב בגיל חצי שנה מעדר הנקבות על ידי הזכר הטריטוריאלי, והזכר לא מהסס לגרש את צאצאיו שלו.
הזכרים שאינם חזקים מספיק להחזיק בטריטוריה מובחרת הכוללת נקבות, חיים ב"עדרי רווקים", שהם לרוב ניידים יותר, ובעלי הרכב יציב הרבה פחות. זכרים מצטרפים לעדרים אלו כאשר הם צעירים, לאחר שגורשו מהעדר בו נולדו, ונשארים בעדר הרווקים עד שהם מתבגרים ומחליטים לצאת למצוא טריטוריה משל עצמם. זכרים מבוגרים שהודחו משטחם על ידי זכר צעיר וחזק יותר מוצאים גם הם את דרכם לעדרי רווקים. זכרים מסוימים, לעיתים אלו שטרם מצאו עדר רווקים או גורשו מאחד, חיים לבדם, והחזקים בהם מחזיקים טריטוריה זמנית בעונת הרבייה.
מימון בן-עטר
הרב מימון בן-עטר (1867 – 1958) היה מחנך וחזן, רב בקהילה היהודית באלכסנדריה שבמצרים וחבר בית הדין שבה.
ביוגרפיה
נולד במקנס שבמרוקו ב-20 ביולי 1867 (י"ז בתמוז ה'תרכ"ז) למסעודה ולרב יוסף בן-עטר. בין השנים 1872–1877 למד את מקצועות התורה והכתיבה בתלמוד תורה בעיר אצל הרב שלמה טולדנו. לאחר סיום לימודיו בתלמוד תורה החל ללמוד בישיבה אצל הרב שלמה בן עמארה. בישיבה זו צבר ידע רב בתורה, ובהגיעו לגיל 17 כבר נחשב לאחד מגדולי רבני מקנס.
בסביבות חודש אוגוסט 1885 (אב ה'תרמ"ה) יצא יחד עם אמו האלמנה, אחיו הגדול ושאר בני משפחתו למסע שבסופו התכוון להגיע לישראל. בתחילת המסע הגיע לטנג'יר, שם התעכב עם משפחתו בעקבות מגפת הכולרה. לאחר חמישה חודשים נסע לג'יבלרטר וממנה יצא בהפלגה בת שמונה ימים לאלכסנדריה שבמצרים. כשהגיע לאלכסנדריה תכנן להישאר מספר ימים בעיר כדי לנוח, ומשם להתקדם לישראל. לאחר התייעצות עם מכרים מקומיים, החליט להישאר עם משפחתו באלכסנדריה למשך תקופה ארוכה יותר, בעקבות העוני ששרר בישראל.
בתחילת תקופת שהותו באלכסנדריה הקים יחד עם אחיו, הרב יעקב, תלמוד תורה מסורתי לילדים, שהכיל בשיאו כ-300 תלמידים, ולימד בין היתר בשפות ערבית, אנגלית וצרפתית. לצורך הקלה על המורים והתלמידים, חיבר ספרי לימוד בשם "חינוך נערים" בעברית, ודאג לתרגם גם ספרי קודש נוספים לשפה המדוברת במדינה. לאור הצלחתו בתחום החינוך, הוזמן בשנת 1891 (ה'תרנ"א) לנהל גם את בית הספר העברי של הקהילה היהודית בעיר, שם שימש בתפקיד עד לשנת 1924 (ה'תרפ"ד).
הרב בן-עטר ניחן בקול ערב, ובין השנים 1907–1954 (ה'תרס"ח - ה'תשט"ו) שימש כחזן ושליח ציבור בבית הכנסת הגדול "אליהו הנביא" שבאלכסנדריה. בשנת 1925 (ה'תרפ"ו) החל לכהן כרבה של אלכסנדריה וחבר בית הדין היהודי בעיר.
ביום ב' י"א כסלו ה'תשט"ו ה-6 בדצמבר 1954 עלה לארץ ישראל לאחר כ-70 שנות שרות ומסירות נפש לקהילה היהודית באלכסנדריה. הלך לעולמו ב-19 בינואר 1958 (כ"ז בטבת ה'תשי"ח) ונקבר בבית העלמין "שער מנשה" הסמוך לפרדס חנה.
פעילותו והנהגתו
הקים באלכסנדריה את חברת "גמילות חסדים" שעסקה בכל צורכי האבלים, וכן חברת "ביקור חולים" שעסקה בכל צורכי חולים עניים ומשפחותיהם. בעת ששימש כרב הקהילה בעיר, יצר קשרים בין קהילתו ליישוב היהודי בישראל, וייבא משם תשמישי קדושה כדוגמת תפילין, מזוזות, ספרי תורה וטליתות. כמו כן דאג לטפל בכל עסקי הקהילה כדוגמת כתיבת ספרי הלכה, מסירת שיעורי תורה, סידור חופות וקידושין והכשרת נערים לקראת כניסתם לעול מצוות.
נודע כבעל צדקה. בכל יום חמישי נהג לחלק למשפחות מעוטות יכולת שוברים עם חתימתו, באמצעותם קנו מצרכים לשבת, ואחת לחודש היה עובר בין החנויות ומשלם את חובות השוברים. בכל יום שישי היה מגיה את ספרי התורה בכל בתי הכנסיות בעיר. לאחר מכן היה יוצא לשוקי אלכסנדריה כדי להזכיר לסוחרים היהודים על כניסת השבת. תושבי אלכסנדריה היהודים והערבים כאחד כיבדוהו, והיו פונים אליו להתייעצות בכל עת. גם מצד הרשויות במצרים זכה לכבוד ואהדה, וכשאושפז בעקבות מחלה בבית החולים הממשלתי באלכסנדריה, הגיע לבקרו נשיא מצרים הראשון, מוחמד נגיב.
היה תומך נלהב בחידוש השפה העברית, ובמלאת 50 שנים לתחיית השפה שלח לאליעזר בן-יהודה מכתב ברכה שהתפרסם בעיתוני התקופה.
לקריאה נוספת
אהרון סורסקי, אורות ממזרח - תולדות רועים רוחניים ליהדות הספרדית, בני ברק 1974 (עמ' רמ - רנ)
Zotye T500
Zotye T500 הוא דגם של קרוסאובר קומפקטי מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Zotye Auto (שם מלא: "Zotye International Automobile Trading Co., Ltd") אשר מיוצר משנת 2017 (מודל 2018) ועד היום,
Zotye T500
,,
Whenever, Wherever
Whenever, Wherever (בעברית: בכל זמן, בכל מקום) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקולומביאנית שאקירה, מתוך אלבומה החמישי, "Laundry Service". השיר יצא לאור ב-27 באוגוסט 2001, כסינגל הראשון מהאלבום, והיה לסינגל הפריצה של הזמרת בשוק האמריקאי והארצות דוברות האנגלית, וכן באמריקה הלטינית, כאשר נמכר בסדר גודל עצום ברחבי כל העולם, הושמע ללא הרף בכל מצעד ותחנת רדיו, ובנוסף הגיע ל-23 מצמרות המצעדים ברחבי העולם.
השיר הצליח להגיע לצמרות המצעדים כמעט בכל מדינה אשר נמצאת בדרום אמריקה. בארצות הברית זכה השיר להצלחה רבה כאשר הגיע למקום השישי במצעד בילבורד הוט 100, דבר שנחשב בזמנו להישג עצום לזמר ששר בשפה לטינית. לשיר יצאה גרסה בספרדית הנקראת "Suerte" – גרסה זו זכתה להצלחה עולמית במצעדים הדרום אמריקאיים, כאשר כבשה את צמרת מצעד השירים הלטיניים והייתה לשיר השלישי של הזמרת שעשה זאת. השיר שהה בצמרת המצעד במשך כשבעה שבועות, דבר אשר היה הישג חסר תקדים באותה תקופה.
הגרסה הספרדית לשיר היא אחת מהגרסאות בספרדית/אנגלית המצליחות ביותר של הזמרת עד היום.
רקע והוצאה
לאחר יציאת אלבום האולפן הרביעי של שאקירה, אשר השיג הצלחה עצומה ברחבי אמריקה הלטינית, הוציאה היא את אלבום ההופעה החיה הראשון שלה אשר נקרא, MTV Unplugged. עם זאת, שאקירה רצתה לפרוץ בארצות הברית ותוך כדי גם בעולם עם שירים בשפה האנגלית.
שאקירה אמרה, "לפני שהתחלתי לממש את האתגר הגדול הזה של כתיבה בפעם הראשונה בשפה האנגלית, והקלטת וכתיבת האלבום האנגלי הראשון שלי הצגתי אותו לעולם... כמובן שהרגשתי שאני מוכנה לזה, הייתי מפוחדת... ממש מפוחדת. ידעתי שאני יכולה לעשות את זה והאינסטינקטים שלי תמיד אמרו לי להתקדם ולקפוץ למים", (כמו בקליפ השיר, שבסוף ניתן לראותה קופצת למים). לאחר מכן, השיר "Whenever, Wherever" יצא כסינגל הבכורה של הזמרת בשפה האנגלית, ב-27 בספטמבר 2001. במקביל, היא גם הוציאה את הגרסה הספרדית של השיר, ששמה היה "Suerte", כלומר "מזל", עבור השווקים הספרדיים.
השיר
השיר נכתב והופק על ידי שאקירה וטים מיטשל, עם זיכיונות נוספים של כתיבה משותפת של הזמרת האמריקנית גלוריה אסטפן. השיר הוא שילוב של מוזיקה לטינית ומוזיקת עולם, עם שימוש במכשירים ייחודיים. לאורך כל השיר ניתן לשמוע נגינה קיצבית בחליל. השיר מושפע מאוד מהסגנון האינדיאני, ומסגנונות רבים אחרים. באופן כללי, השיר מדבר על הגורל וכיצד הוא מילא וממלא תפקיד מרכזי ברומנטיקה של שאקירה. השיר מתחיל בנגינה על גיטרת בס, ולאחר מכן ניתן לשמוע את החליל המנוגן בכל השיר. שאקירה מדברת כי הרעיון מאחורי ההר הגבוה שאליה היא מטפסת בקליפ, זה בעקבות החבר שלה. היא מנסה להראות לו שיש בה כוח לטפס עד ראש ההר הגבוה, תוך כדי שזה מסכן את החיים שלה. לאורך כל השיר ניתן לשמוע את השורה; "לה-רו-לה-לה-לו". השיר מדבר על רומנטיקה וניתן להבין זאת מתוך השורות, "בכל מקום, בכל מקום / אנחנו אמורים להיות ביחד / אני אהיה שם ואתה תהיה קרוב / וזו העסקה שלי יקירי" (שורות מתוך השיר).
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המוזיקלי צולם על ידי פרנסיס לורנס מול מסך ירוק, ובנוסף הווידאו קליפ מראה את שאקירה כשהיא מוקפת בפלאי הטבע של כדור הארץ. זה מתחיל כשרואים אותה שקועה בים, לפני שהיא מזנקת על הסלעים שמסביב היא מתבוננות בנוף של ההרים; ואז ניתן לראות בז מתנשא לעברה. לאחר מכן היא ממשיכה ללכת יחפה אל המדבר, שם היא נמצאת בין עדר של סוסים הרצים במהירות גדולה בלי לפגוע בה בעוד היא רוקדת באמצע כל ההמולה. ההמולה נעצרת פתאום, ושאקירה כורעת על ברכיה בבוץ רדוד, ומתחילה לזחול את דרכה חזרה. ככל שהסרטון מתקרב למסקנתו ולסיומו, ניתן לראות אותה כשהיא נמצאת על הר מושלג ולאחר מכן היא שוב קופצת למים ושוקעת בהם, משמע זהו קליפ הסוגר מעגל. כמו בפתיחה ככה גם הסוף, שאקירה שוקעת בתוך המים.
הווידאו קליפ הפך למכה מיידית בהמון תוכניות מוזיקה ופורסם והוצג פעמים רבות. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הספירה לאחור והוא היה הווידאו קליפ הראשון של הזמרת לעשות זאת. השיר זכה בפרס גראמי הלטיני לשנת 2002 עבור "הווידאו קליפ הקצר הטוב ביותר". בנוסף לכך, הועמד לפרס הווידאו קליפים של MTV בקטגוריית "הקליפ הנשי הטוב ביותר".
מיקומי שיא
השיר נחל הצלחה עולמית עצומה בכך שהגיע למקום ה-1 בלמעלה מ-23 מצעדים שונים והוא אחד מהשירים המצליחים בכל הזמנים במצעדים. השיר נכנס למצעדי העשור, מצעדים שנתיים והגיע למקומות לצמרות במצעדים רבים. השיר הוא השני המצליח בכל הזמנים של הזמרת במצעד בארצות הברית כאשר הצליח להיכנס לעשירייה הפותחת ולהגיע למקום ה-6. (קודמו היה Hips Don't Lie שהגיע לצמרת המצעד).
המוזיאון הארכאולוגי הלאומי באתונה
המוזיאון נמצא בשכונת אקסרכיה שבמרכז אתונה, והכניסה אליו נמצאת ברחוב פטיסיון, בסמוך לאוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה.
היסטוריה
בשנת 1829, לאחר מלחמת העצמאות היוונית, הוקם באגינה המוזיאון הראשון של יוון המודרנית. לאחר קביעת אתונה כבירת יוון, החלה חיוניותו של מוזיאון מרכזי לעתיקות בעיר להתבהר. באוקטובר 1866 נוסד מבנה המוזיאון בחלקה שנתרמה על ידי אלני טוסיטסה, והבנייה החלה על פי תוכניות של האדריכלים לודוויג לאנגה ופנגי קלקוס. צורתו הסופית נקבעה על ידי האדריכל ארנסט זילר, שגם פיקח על הבנייה עד שנת 1889, בה נסתיימה בניית הכנף המערבית של המבנה. המוזיאון נחנך ב-9 באוגוסט 1893. למוזיאון הועברו ממצאים ארכאולוגיים שהיו בבעלות השירות הארכאולוגי היווני.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הוסתרו העתיקות מהמוזיאון במבנה עצמו, בכספות של בנק יוון ובמערות טבעיות ברחבי יוון. בשנת 1948, על אף המלחמה שהתנהלה ביוון, נפתח מחדש המוזיאון ושיקומו החל. מנהל המוזיאון דאז, כריסטוס קארוזוס, השתמש בפינוי המוזיאון כדי לבצע ארגון מחדש של המוצגים במוזיאון. הארגון נמשך עד שנת 1964, אז חזר המוזיאון לתפקודו הרגיל.
תערוכות
במוזיאון 6 תערוכות קבועות:
התערוכה הפרהיסטורית
התערוכה מכילה ממצאים מהתרבויות שהתפתחו סביב הים האגאי בין 9,000 ל-3,000 שנה לפני זמננו. הממצאים משויכים ליוון הנאוליתית, לתרבות הקיקלאדית וליוון המיקנית.
תערוכת הפסלים
התערוכה מציגה את התפתחות הפיסול היווני בין המאה ה-7 למאה ה-5 לפני הספירה. בתערוכה מעל 17,000 מוצגים.
תערוכת הואזות והחפצים הקטנים
מכילה בין השאר דוגמאות לקדרות יוונית החל מהמאה ה-11 לפנה"ס ועד לתקופת יוון תחת שלטון רומא. בתערוכה שישה אוספים, ובהם אוסף כלי טרקוטה, אוסף תכשיטים ואוסף אגרטלי זכוכית.
תערוכת העתיקות המצריות
תערוכה זו היא היחידה של ממצאים שאינם ממקור יווני, ומקורם בין האלף ה-5 לפנה"ס לתקופה הרומית. התערוכה המקורית מורכבת משתי תרומות עיקריות של ממצאים: אוספו של יואניס דימטריו שנתרם ב-1890, ואוספו של אלכסנדרוס רוסטוביץ' שנתרם ב-1904.
התערוכה הקפריסאית
התערוכה מכילה כ-180 ממצאים שמקורם בקפריסין, בין המאה ה-25 לפנה"ס עד למאה ה-4.
הספרייה
בספרייה שוכן גם ארכיון תצלומים, אשר נחשב לאחד מהארכיונים הגדולים והעשירים מסוגו. הארכיון מכיל כ-250,000 שקופיות וסרטים וכ-1,300,000 תמונות מודפסות.
עמק טאמארוס
עמק טאמארוס (באנגלית: Tamarus Valley) הוא עמק שאינו מכוסה קרח, המצוי מדרום למצוק סברינה, ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
העמק נמצא 4.6 קילומטרים צפונית מזרחית להר הנדרסון.
מקור השם
העמק נקרא על שמו של הנהר טאמאר אתר בבריטניה הרומית (בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס בריטניה שנקראים על שם אתרים בבריטניה הרומית).
בסיס (אריתמטיקה)
במתמטיקה, בסיס (Radix) הוא תחום הספרות הנמצא ביסודה של שיטת ספירה מבוססת מיקום.
הבסיס המקובל לספירה הוא בסיס 10 (הבסיס העשרוני), המשתמש בספרות 0 עד 9. משערים שמקורו של בסיס זה במספר אצבעות הידיים ששימשו כדי להציג מספרים ולחשב אותם. העיקרון בכל שיטת ספירה הוא שערכה של ספרה ברצף כלשהו של ספרות נקבע על פי המיקום שלה ברצף. לדוגמה, בבסיס העשרוני, אנו קוראים לספרה הראשונה משמאל לנקודה העשרונית ספרת האחדות, לשנייה ספרת העשרות, לשלישית ספרת המאות וכו'. בדומה, לספרה הראשונה מימין לנקודה העשרונית אנו קוראים ספרת העשיריות, לשנייה ספרת המאיות וכו'.
בבסיס העשרוני מוצג כל מספר, למעשה, כסכום של חזקות של 10. למשל, המספר 1,035.43 מוצג כך:
אולם אין שום דבר ייחודי במספר 10 דווקא - ניתן לבחור כל מספר טבעי (גדול מ-1) כבסיס לספירה. כך, למשל, בסיס 7 משתמש בספרות 0 עד 6, ומספרים בבסיס זה ניתנים לייצוג באמצעות חזקות של 7. משמעותו של המספר 1,035.437 (האינדקס 7 מציין שזהו מספר בבסיס 7) היא:
העיקרון בספירה באמצעות בסיס מסוים k, הוא שכל המספרים מוצגים באמצעות k ספרות שונות בלבד. לדוגמה, בבסיס 2 (בסיס בינארי) קיימות שתי ספרות - 0,1 שבאמצעותן ניתן לייצג כל מספר. במעבר מבסיס כללי K כלשהו לבסיס עשרוני, תיוצג המילה כך:
.
באלקטרוניקה ספרתית ובפרט במחשבים משתמשים בדרך כלל בבסיס 2 (בסיס בינארי) בו יש משמעות לספרות 0 ו-1 בלבד, מכיוון שקל יותר לתכנן מעגלים בעלי שתי רמות לוגיות בלבד (המייצגות מתח נמוך ומתח גבוה, בהתאמה).
מכיוון שהיצוג הבינארי של מספרים הוא ארוך ואינו נוח לשימוש אנושי, ומאידך, ההמרה בינו ובין הבסיס העשרוני אינה נוחה, משתמשים מתכנתי מחשבים, בדרך כלל, בבסיס האוקטלי בן 8 הספרות (23) (0 עד 7) או בבסיס ההקסדצימלי בן 16 הספרות (24)  (מיוצגות על ידי הספרות 0 עד 9 והאותיות A עד F).
הבבלים הקדמונים נהגו להשתמש בבסיס 60 (בסיס סקסגסימלי), ששרידים ממנו מופיעים בחלוקת השעה ל-60 דקות וחלוקת הדקה ל-60 שניות, וכן בחלוקת המעגל ל-360 (60×6) מעלות. כדי להימנע מהצורך בשימוש ב-60 ספרות שונות, הם השתמשו בנוסף בשיטת ספירה משנית, של שני סימנים - אחד לעשרות ואחד ליחידות.
מרבית תכונות המספרים הנחקרות במתמטיקה, כגון ראשוניות, אינן תלויות בבסיס שבו נכתב המספר. תוצאותיהן של ארבע פעולות החשבון אף הן אינן תלויות בבסיס שבו נכתב המספר. תכונות מסוימות, כגון היותו של המספר מספר קפרקר, מספר ליישרל או היותו של המספר שבר בעל הצגה סופית כשבר עשרוני, תלויות בבסיס שבו נכתב המספר (לתכונות כאלה לא מיוחסת חשיבות רבה, משום שאינן עוסקות במאפיין מהותי של המספר, אלא במאפיין התלוי בייצוג מסוים שלו).
טריגליים
טריגליים (שם מדעי: Triglidae) היא משפחת דגים בסדרת העקרבנונאים.
דגים אלה חיים באזור הטרופי של האזור האינדו פסיפי ובאוקיינוס האטלנטי, בשוניות ובחולות. הם חיים בימים רדודים עד עומק 200 מ'. דגים אלה שטוחים בצורתם ובעלי סנפירים דמויי-כנפיים העוזרים להם "לדאות" בין הימים. הם מוצאים את טרפם בחולות. ראשם גדול והחוטם שטוח ויש להם 2 זיזי סנפירים מתחת לראשם. אורכם 40-30 ס"מ. דגים אלה קרובים למשפחת הטייריים.
הטריגליים הם גם דגי מאכל חשובים.
איימי מאדיגן
איימי מרי מאדיגן (באנגלית: Amy Marie Madigan; נולדה ב-11 בספטמבר 1950) היא שחקנית, זמרת ומפיקת קולנוע אמריקאית זוכת פרס גלובוס הזהב, ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1985 על הופעתה בסרט "פעמיים במשך החיים".
ביוגרפיה
מאדיגן נולדה בשיקגו, אילינוי. בתם של עובדת איגוד בשם דולורס ושל מנחה הטלוויזיה ג'ון מאדיגן. למדה פילוסופיה ב"אוניברסיטת מרקיוט" שבמילווקי, למדה שיעורי פסנתר בקונסרבטוריון שבמכללה המוזיקלית של שיקגו ומשחק בבית ספר למשחק של לי סטרסברג בניו יורק.
קריירה
את הופעת הבכורה ערכה ב-1982 בדרמה הביוגרפית "ילד אהבה" ועליה קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית פריצת השנה. התפרסמה לראשונה ב-1984 עם תפקידה בתור המורה ויולה בעיירה הקטנה בדרמה של רוברט בנטון "מקום בלב" ומק'ויי חיילת לשעבר החוברת ללוחם קר הרוח טום בסרט הפשע המוזיקלי "רחובות לוהטים".
הועמדה ב-1985 לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב על תפקידה בתור סאני בדרמה העצמאית "פעמיים במשך החיים". ב-1989 הופיעה בתור אנני אשתו של בעל החווה ריי קינסלה (קווין קוסטנר) בדרמת הבייסבול "שדה החלומות" ובדמותה של צ'אנדיס חברתו של באק בקומדיית ההתבגרות "דוד באק". לאחר שתי מועמדויות זכתה מאדיגן בפרס גלובוס הזהב ובמועמדות לפרס אמי בשנת 1990 על הופעתה בסרט הטלוויזיוני "אשה במבחן החיים". השתתפה ב-1993 בעיבוד הקולנועי לספר האימה של סטיבן קינג "החצי האפל".
מדיגן שיחקה לצד בעלה אד האריס בשבעה סרטים, הבולט שבהם היה בשנת 2000 בסרט הביוגרפי בבימויו של האריס "פולוק" המבוסס על חייו של הצייר ג'קסון פולוק, בסרט גילמה את דמותה הביוגרפית של אספנית האומנות היהודייה פגי גוגנהיים. הייתה חלק מקאסט הסדרה הבדיונית "קרניבל" במשך שנתיים בהן הופיעה בתור אייריס קרואו אחותו הגדולה של ג'סטין. לוהקה על ידי בן אפלק ב-2007 לסרטו הראשון כבמאי "נראתה לאחרונה", בסרט הופיעה בתור ביאטריס מק'ריידי. הופיעה בתפקיד אורח במשך שמונה פרקים בתור ד"ר ווייט בסדרת הדרמה "האנטומיה של גריי".
חיים אישיים
מאדיגן התחתנה בשנת 1983 עם שחקן הקולנוע אד האריס, לאחר שפגשה אותו בצילומי הסרט "מקום בלב". למאדיגן ולהאריס נולדה בת אחת. מאדיגן ובעלה אד האריס היו חלק ממיעוט אשר לא הסכים לכבד את זכייתו של איליה קאזאן בפרס הכבוד בטקס האוסקר ה-73 בשנת 1999, השניים מחו על תמיכתו של קאזאן ברשימה השחורה של הוליווד שפורסמה בזמן המלחמה הקרה.
המנון אסטוניה
מולדתי, האושר והשמחה שלי (באסטונית: Mu isamaa, mu õnn ja rõõm) אומץ כהמנון הלאומי של אסטוניה בשנת 1920 ושוב בשנת 1990.
השיר הוצג לציבור כיצירה מקהלתית בפסטיבל הזמר הגדול של אסטוניה בשנת 1869 ועד מהרה הפך לסמל התחייה הלאומית באסטוניה.
בשנים 1944 ו-1988, בעת קיומה של אסטונית הסובייטית, אומץ המנון שונה, כאשר המנון זה נאסר על ידי השלטון הסובייטי.
חולות חלוצה
חולות חלוצה הוא שטח של חולות נודדים בדרום מערב מדינת ישראל. שטח החולות ממוקם דרום מזרחית לרצועת עזה ומזרחית לגבול ישראל-מצרים. שטח החולות כמעט שאינו מיושב, ומשמש בעיקר כשטח אש של צה"ל.
גבולות
גבולות השטח הגאוגרפי של חולות חלוצה הוא רצועת עזה והקיבוצים כרם שלום וגבולות בצפון, כביש 211 בדרום באמצע פתחת ניצנה, גבול ישראל מצרים במערב וכביש 222 במזרח. שטח האזור מצוין כ-1,090 קמ"ר, באתר המשרד להגנת הסביבה.
גאוגרפיה
שטח חולות חלוצה מאופיין גאולוגית באדמה נודדת האופיינית לאזור הנגב, בעיקר אדמת לס. השטח ברובו בגובה של בין 10 ל-100 מטר מעל גובה פני הים ויש בו מאגר מי תהום מליחים המכיל כמות מים כפולה מזו של הכנרת אך הוא מנוצל רק על ידי יישובי חבל שלום לצורכי חקלאות.
מקורם של החולות הוא בבליית הרי גרניט במזרח אפריקה, שהוסעו לאורך הנילוס לעבר הים התיכון, ונישאו על ידי הרוח לפנים הארץ מצפון סיני.
התיישבות
במאי 2001 ממשלת ישראל הסכימה על הצעת ההחלטה, שהביא לממשלה שר התשתיות אביגדור ליברמן, בגיבוי ראש הממשלה, אריאל שרון, על תוכנית להקמת חמישה יישובים בחולות חלוצה. מטרת ההחלטה הייתה למנוע מסירת השטח במסגרת הסכם לחילופי שטחים כחלק מהסדר הקבע עם הפלסטינים. זאת לאחר שעלתה אפשרות שהאזור ישמש כחלק ממדינה פלסטינית עתידית, במסגרת חילופי שטחים, ותיתן מענה לצפיפות האוכלוסין ברצועת עזה. הצעה כזו נכללה, לדוגמה, ביוזמת ז'נבה, וגם אהוד ברק תמך ברעיון זה בהיותו ראש הממשלה, בשנת 2000. מיד הוחל בתכנון שלושה יישובים, שלומית, ניצנית וחלוצית והוקמה ועדת היגוי.
במקביל, בשנת 2002, אישרה הוועדה המקומית לתכנון ובניה רמת נגב את הכרזתה של שמורת טבע בחולות חלוצה על מנת למנוע בנייה שתפגע בשטחי הטבע שבהם נמצאים בעלי חיים וצמחים מוגנים. בין המתנגדים לפיתוח השטח היה ארגון חיים וסביבה שטען כי הקמת יישובים חדשים לא רק תפגע בטבע, אלא גם תחליש יישובים קיימים בפריפריה, על ידי הפניית תקציבים לפיתוח חדש על חשבון השקעה ביישובים קיימים.
בינואר 2003, החלו העבודות על הקמת היישוב באר מילכה בדרום חולות חלוצה כחלק מפיתוח פיתחת ניצנה, וביוני 2006 אוכלס.
בינואר 2005 אישרה הוועדה מקומית לתכנון ולבנייה אשכול את התוכניות להקמת שלומית, בה בשלב הראשון 1,500 יחידות דיור וחלוצית 4, שתוכנן, בשלב ראשון, ל-300 יחידות דיור, שבחלקן נחלות חקלאיות. בפברואר 2005 הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה הפקידה תוכנית מפורטת ליישוב שלומית, בה רק 500 יחידות דיור ואת התוכנית להקמת שני יישובים: חלוצית 1 וחלוצית 4 (שקיבלו אחר כך את השמות בני נצרים ונווה) שנועדו למפוני רצועת עזה לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות.
אנה (לשבור את הקרח)
אנה מארנדל (באנגלית: Anna of Arendelle) היא דמות בדיונית שהופיעה לראשונה בסרט האנימציה ה-53 של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, "לשבור את הקרח". את אנה מדבבת באנגלית קריסטן בל כמבוגרת, ובתחילת הסרט הראשון מדבבות אותה ליבי סטאבנראוץ' ואגאת'ה לי מון כילדה.
אנה נוצרה על ידי הבמאים כריס באק וג'ניפר לי, והיא מבוססת באופן רופף על דמויותיהם של גרדה וקאי מהאגדה "מלכת השלג", מעשייה דנית מאת הנס כריסטיאן אנדרסן. בעיבוד הקולנועי של דיסני מוצגת אנה כנסיכת ממלכת ארנדל, אחותה של המלכה אלזה (אידינה מנזל). בתחילת הסרט מכניסה אלזה את ארנדל לתוך חורף נצחי בטעות בערב הכתרתה. במהלך הסרט מחפשת אנה את אלזה על מנת להשיבה, תוך הפקדת האחריות על הממלכה בידי הנסיך הנס.
דמותה של אנה זכתה לקבלות חיוביות רבות ממבקרי קולנוע, ששיבחו את אפיונה ואת פגיעותה המורכבים. כמו כן, גם קריסטן בל זכתה לשבחים רבים על ביצועה הקולי בדמותה של אנה, ובפרט על רקע ביצועה לשיר "Love Is an Open Door".
אנה הופיעה בכל סרטי "לשבור את הקרח": "לשבור את הקרח" (2013), "קדחת הקרח" (2015), ההרפתקה של אולף" (2017), "לשבור את הקרח 2" (2019) ו"היה היה איש שלג" (2020).
בסוף הסרט "לשבור את הקרח 2" מוכתרת אנה כמלכת ארנדל, ואלזה עוברת ליער המכושף לחיות עם שבט הנורתולדרה.
אנה מאורסת לבן זוגה קריסטוף.
וילי נאולס
ויליאם דין "וילי" נאולס (באנגלית: William Dean "Willie" Naulls; 7 באוקטובר 1934 – 22 בנובמבר 2018) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1956–1966. לאורך הקריירה זכה 3 פעמים באליפות ה-NBA, השתתף 4 פעמים במשחק האולסטאר ורשם ממוצעים כוללים של 15.8 נקודות, 9.1 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות
נאולס נולד בדאלאס שבטקסס, ובילדותו עבר עם משפחתו ללוס אנג'לס, קליפורניה, בשל ההפרדה הגזעית בעיר הולדתו. בעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של "תיכון סן פדרו", 1951/1952, זכה בפרס שחקן התיכונים המצטיין של קליפורניה ("California Mr. Basketball").
בין השנים 1952–1956 למד נאולס באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ("UCLA"), ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן ג'ון וודן. בעונתו האחרונה בקבוצה נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות ("Second-team All-American") לאחר שרשם ממוצעים של 23.6 נקודות ו-14.6 ריבאונדים למשחק, והוביל את UCLA לשמינית גמר טורניר אליפות המכללות. במשחק שמינית הגמר הפסידה קבוצתו מול האלופה שבדרך, אוניברסיטת סן פרנסיסקו, אותה הוביל ביל ראסל. בעת סיום לימודיו הוביל נאולס את כל שחקני UCLA בסך נקודות (1,225) וריבאונדים (900) בקריירה.