cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שלמה הלל
ביוגרפיה
בשנת היובל למדינה (1998) זכה בפרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה. בנוסף קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים, מאוניברסיטת תל אביב ומאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, וזכה בתואר אביר איכות השלטון מהתנועה למען איכות השלטון בישראל. זכה בפרס בן-גוריון בשנת 2014.
ב-1952 נשא את תמימה (ממנה התאלמן ב-2011), ולזוג נולדו בן, אהרון, ובת, הגר, שנפטרה ב-2005, ושלוש נכדות. כלתו נתמר, שעלתה לארץ מאתיופיה, הדליקה משואה בטקס יום העצמאות ה-43.
הלל התגורר ברעננה, שם נפטר ב-8 בפברואר 2021 בגיל 97 והיה האחרון מבין חברי הכנסת השנייה והשלישית שנפטר. נקבר לצד רעייתו בחלקת גדולי האומה בהר הרצל.
מולהוזן
מולהוזן (בצרפתית: Mulhausen, באלזסית: Mielhüse, בגרמנית: Mühlhausen) היא קומונה הנמצאת במחוז ריין תחתון, בחבל גראנד אסט שבמזרח צרפת.
טופונומיה
שמה של העיירה מורכב מהמילים הגרמניים "Mühle" (טחנת הרוח) ו-"Husen", צורת הרבים של "Haus" (בית) בגרמנית עתיקה. תרגום מלולי של מולהוזן יהיה "הבתים של טחנת הרוח".
היסטוריה
היישוב מופיע לראשונה ב-884 תחת השם של Munilhuson במסמך של מלך פרנקיה המזרחית קרל השמן.
מולהוזן שוחררה על ידי האמריקאים ב-15 במרץ 1945. כ-45% מהכפר נהרס בהפצצות מהצדדים השונים וכתוצאה מהקרבות האכזריים על קו מודר.
קהילה יהודית
בית כנסת ראשון נבנה במולהוזן בשנת 1745.
עם הזמן, הקהילה היהודית עזבה את הכפר לטובת עיירות גדולות יותר כמו שטרסבורג, סאברן, ננסי ועוד.
במהלך מלחמת העולם השנייה הכפר התרוקן לגמרי מיהודים. עם הכיבוש הגרמני, משפחות גרמניות באו להתיישב בבתים הנטושים.
בעשור השני של המאה ה-21, תושב חדש שקנה בית במולהוזן מצא בה מה שנראה לו כסוג של מרתף סתום. אחרי בירורים הסתבר שמדובר במקווה.
שברולט 400
שברולט 400 (באנגלית: Chevrolet 400) היא מכונית משפחתית גדולה, בגרסה אחידה של 4 דלתות סדאן, דגם של חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית בארגנטינה אשר יוצרה בין השנים 1962–1974.
דגם ה"שברולט 400" יוצר על ידי חברת הבת "General Motors de Argentina" של חברת ג'נרל מוטורס.
יוצרו כ-93,000 יחידות מדגם "שברולט 400".
יחסיות תרבותית
יחסיות תרבותית (באנגלית: Cultural Relativism) היא גישה הטוענת כי על-מנת להבין תרבות אחרת, יש להימנע משיפוט. כל תרבות מתאימה למאפיינים של חבריה. אין להעריך תרבות כטובה יותר או פחות מהאחרת, אלא יש ללמוד ולהבין תרבות על פי אמות המידה שלה עצמה.
הגישה של יחסיות תרבותית תורמת לסובלנות כלפי אורחות חיים שונים ומעודדת את הבנתם.
הסוציולוג ויליאם סאמנר ביטא השקפה זו באומרו: "המנהגים השוררים בזמן ובמקום כלשהם, ימצאו או לא ימצאו צידוקם ביחס לאותו זמן ולאותו מקום. מנהגים טובים הם אלה המתאימים היטב למצב. מנהגים רעים הם אלא שאינם מותאמים. תרבויות מתפתחות בתנאים הייחודיים לחברה נתונה: תנאי אקלים, משאבים טבעיים, פוליטיקה, כלכלה והיסטוריה, משום כך יימצאו הבדלים בין תרבויות."
אחד המאמרים החשובים בתחום היחסות התרבותית הוא פולחן הגוף של ה"יאקירמא" של הורס מינר.
TCO
TCO הם ראשי תיבות של Total Cost of Ownership, ובתרגום לעברית: עלות הבעלות הכוללת, מהווה שיטת הערכה כלכלית המיועדת לעזור לצרכנים ומנהלי מפעלים לשערך את העלויות הישירות והעקיפות המתייחסות לרכישה של (אבל לא רק) תוכנה או חומרה של מחשבים. הערכת TCO אידיאלית מציעה סיכום המשקף לא רק את עלות הרכישה אלא את כל ההיבטים של השימוש העתידי ותחזוקת הציוד, המכשיר או המערכת הנשקלת.
עלות הבעלות הכוללת מביאה בחשבון, בין השאר, את עלויות אימון אנשי תמיכה ומשתמשי המערכת, עלויות הקשורות בתקלות או השבתות (יזומות ושאינן כאלה), מקרים של ביצועים ירודים (למשל אם משתמשים ממתינים זמן רב), עלויות של פריצות אבטחה (אובדן מוניטין ועלות השחזור), עלויות מוכנות לאסון והתאוששות ממנו, שטח נדרש, חשמל, הוצאות פיתוח, מערך בדיקה, בקרת איכות, הוצאות גדילה, ועוד. מכאן שלעיתים TCO נחשב כראשי תיבות של Total Cost of Operation, כלומר "עלות תפעול כוללת". כאשר TCO מיושמת כחלק מחישובי כדאיות (כגון ROI, IRR, EVA, ROIT, RJE), ה-TCO מספק את הבסיס לעלות כדי להחליט על הערך הכלכלי של ההשקעה.
לדוגמה, ההחלטה לקנות מחשב יכולה להיות מלווה בניתוח TCO הבא: העלות הגבוהה של מחשב חזק מיצרן ידוע, מתאזנת אל מול עלויות התיקונים וההחלפה המוקדמת של מחשב זול יותר מיצרן נחות. בשקלול שאר הגורמים מחיר הרכישה הוא רק הצעד הראשון בחישוב העלויות לאורך חיי המוצר.
שיטה זו הומצאה לראשונה על ידי חברת המחקר גרטנר בשנת 1987 ומאז פותחה במספר מתודולוגיות וכלי תוכנה שונים. רכישת ציוד יכולה לכלול מחיר רכישה, תיקונים, תחזוקה, שדרוגים, שירות ותמיכה, רשת תקשורת, אבטחה, הכשרת משתמשים ורישוי תוכנה בין שאר ההוצאות.
תעשיית הרכב עושה שימוש נרחב בעקרון ה-TCO. בהקשר זה, ה-TCO מאפיין את מחיר הבעלות על רכב מרגע הרכישה, דרך אחזקתו ולבסוף במכירתו כרכב משומש. מחקרי TCO השוואתיים בן דגמים שונים של מכוניות עוזרים לצרכנים לבחור את המכונית שתתאים לצרכיהם ולתקציבם.
צרכנים רבים, ארגונים וממשלות נכשלים בהבנת וחישוב ה-TCO, ובמקום זאת נשענים על TCA (מחיר רכישה כולל) כדי לקבל את ההחלטות לגבי רכישה. כמו כן, בכמה מקרים, קניינים לא מביאים בחשבון את כל העלויות המיוחסות ל-TCO, מאחר שיחידות אחרות בארגון נושאות בעלויות אלו (מושג הקרוי הזזת עלות). קורה לא אחת שתוצאות חישוב ה-TCO סותרות באופן משמעותי חישובי TCA, והוא הרבה יותר רלוונטי בהחלטה לגבי הנחיצות של כל השקעת הון, במיוחד בשוקי אשראי מודרניים. בנוסף בהתייחס גם להערכת עלויות של עסק עם כל הפרויקטים והתהליכים שלו, מפיקים על ידי ה-TCO את הריווחיות של העסק.
"עלות בעלות כוללת" כנגד "עלות שימוש כוללת"
מאחר שאין "בעלות" על תוכנה (אלא רישיון לשימוש), קיימת טענה ש-TCO הוא מושג מטעה בהקשר זה. יש הטוענים כי "עלות שימוש כוללת" או "עלות שכירות כוללת" הם מושגים מתאימים יותר בהקשר זה.
אכילת דג עם חלב
אכילת דג עם חלב היא נושא לדיון הלכתי. למספר פוסקים (בעיקר ספרדים) הדבר אסור, ולמספר פוסקים (בעיקר אשכנזים) הדבר מותר.
מקור האיסור
רבי יוסף קארו בספרו בית יוסף כותב שאין לאכול דגים בחלב מפני הסכנה.
הרמ"א בספרו דרכי משה כתב על דברי הבית יוסף שלא ראה מימיו שנוהגים כן, וכנראה כוונת הבית יוסף הייתה לאיסור אכילת דג עם בשר:.
כמו כן לדעת רבי דוד הלוי סגל מדובר בטעות סופר בדברי הבית יוסף, מספר פוסקים הסכימו איתו ביניהם החיד"א.
טעם האיסור
יש מהאחרונים הסבורים שסיבת האיסור היא מטעם שאכילת דג עם חלב הוא סכנה. כך למשל מביא הפתחי תשובה את דברי רבינו בחיי שכותב בפירושו לתורה שהדבר מסוכן לבריאות.
בהקשר לכך כתב רבי יצחק למפרונטי שאף הוא שאל על כך רופאים, שטענו בפניו שאין בדבר כל סכנה, אך הוא סבור שבכל זאת יש לאסור את אכילתם יחד, מפני "שהדבר יצא מפי המלך הוא מרן הבית יוסף".
בשו"ת בית דוד כתב שטעם האיסור הוא שהדבר נחשב כמו אכילת דג עם בשר, מכיוון שהחלב יוצא מהפרה ודינו כבשרה.
המתירים
מנגד, הפרישה ופוסקים אחרים כתבו להתיר אכילת דגים בחלב והוכיחו כן מגמרא מחולין:.
הרב יהודה לנדא כתב שדברי הבית יוסף נאמרו על פי הוראת הרופאים בימיו, והדבר נתון להחלטת הרופאים, כך פסק גם הרב אליעזר מלמד.
חומרות נוספות
יש שכתבו להחמיר אף ליטול ידיים ולהדיח את הפה בין דגים לחלב. יש שכתבו שהדבר לא עוזר מכיוון שאיסור העירוב הוא במערכת העיכול ולא בפה או בידיים.
המנהג כיום
בקרב רוב הספרדים המנהג להחמיר באכילת דג עם חלב כדברי הבית יוסף, ואילו האשכנזים ברובם אינם מחמירים בזה, הרב שלום משאש סבר שהדבר מותר גם לספרדים.
כמו כן ישנם חסידויות מעטות שמקפידים על אכילת דגים עם חלב.
הרב בן ציון אבא שאול כתב שאין לתמוה כיצד ייתכן שדבר יהיה אסור משום סכנה לעדה אחת ולעדה שנייה אינו מסוכן, משום שמאחר והרמ"א פסק שאין איסור באכילתם, שוב אין סכנה לאשכנזים.
דגים המטוגנים בחמאה
בשו"ת חינוך בית יהודה כתב בשם רופאים שאין בעיה לאכול דגים מטוגנים בחמאה, כך כתב גם הרב עבדאללה סומך והוסיף שכך המנהג, הרב יוסף חיים מבגדאד טען שמדברי הבית יוסף לא משמע שיש חילוק בעניין, הרב עובדיה יוסף פסק שניתן להקל ולאכול דגים המטוגנים בחמאה.
יוגורט וג'לטין דגים
מספר יוגורטים מיוצרים עם ג'לטין דגים, בעקבות כך יש שרצו לאסור לאכולם לספרדים, יש שהתירו משום ביטול בשישים, יש שהתירו מפני שהג'לטין עובד ולא נחשב לדג, ויש שאסרו.
פולה קבלו
פולה קבלו (בספרדית: Paula Kabalo; נולדה ב-9 בינואר 1963) היא היסטוריונית, וחוקרת חברה אזרחית שייסדה ועומדת בראש מרכז עזריאלי ללימודי ישראל (מעל"י) במכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ביוגרפיה
פולה קבלו נולדה בבואנוס איירס, ארגנטינה ועלתה לישראל עם הוריה בשנת 1968.
קריירה
פרופ' פולה קבלו כיהנה במשך כעשור כמנהלת מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנים 2011–2016 היא הקימה ועמדה בראש התכנית הבין לאומית בלימודי ישראל (תואר שני) ע"ש וודמן ושלר והחל משנת 2017 היא עומדת בראש מרכז עזריאלי ללימודי ישראל (מעל"י) הפועל במכון בן-גוריון. מעל"י מאגדת צוותי מחקר סביב שאלות ליבה בחקר החברה הישראלית והרעיון הציוני לגווניו. במעל"י חברים תלמידי ותלמידות מחקר, עמיתי ועמיתות בתר דוקטורט וכן חברי וחברות סגל בכיר ממכון בן-גוריון וממוסדות נוספים ברחבי הארץ והעולם. מעל"י פונה גם לציבורים שמחוץ לאקדמיה וחותרת להנכחת שיח מעמיק ומורכב על התופעה הישראלית בקרב אנשי מקצוע ופעילי שטח כמו גם קובעי מדיניות.
בשנים 2021-2022 לימדה כפרופסור אורח במחלקה להיסטוריה של אוניברסיטת קליפורניה, ברקלי.
פרופ' קבלו מתגוררת עם משפחתה במדרשת בן-גוריון החל משנת 1995.
מחקרה
מחקריה של פרופ' פולה קבלו, עוסקים בהיסטוריה של התאגדויות אזרחים וחברה אזרחית בישראל ובקהילה היהודית הארצישראלית בשנים שקדמו להקמת המדינה ובמדינת ישראל בשלושה העשורים הראשונים. בנוסף היא בוחנת את מערכת היחסים שהתקיימה בין דוד בן-גוריון למגזרים שונים בחברה הישראלית, בקהילות היהודיות בעולם ובקהילייה הבין לאומית בכללותה. לשם כך היא נשענת על תיאוריות של יחסי מנהיגים מונהגים (Leadership-Followers).
מחקריה הנוכחיים עוסקים בתופעת החוסן הקהילתי (community Resilience), תופעה שעליה היא מצביעה בספרה האחרון, Israeli Community Action: Living Through the War of Independence שיצא לאור בסתיו 2020 בהוצאת אוניברסיטת אינדיאנה (Indiana University Press). הספר זכה ומאז זכה בפרס יונתן שפירא של האגודה ללימודי ישראל לספר הטוב ביותר בלימודי ישראל לשנת 2020.
פורסטריט
פורסטריט הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים) השייך לקבוצת האוליבין.
תכונות
נוסחת המבנה הכימי של פורסטריט טהור היא Mg2SiO4, והוא הקצה העשיר במגנזיום של האוליבין, שורת מינרלים איזומורפיים (כלומר תרכובות דומות בהרכבן), שבהן כמויות משתנות של מגנזיום וברזל. בקצה השני של השורה האיזומורפית מצוי הפאיאליט העשיר בברזל (Fe2SiO4). שורה איזומורפית נוספת קיימת בין הפורסטריט לטפרואיט (Mn2SiO4). יסודות נוספים כדוגמת ניקל, וסידן יכולים להחליף את המגנזיום והברזל באוליבין, אבל רק בכמויות זעירות כשהתופעה מתרחשת בטבע. למינרלים כדוגמת מונטיצ'ליט (CaMgSiO4), מינרל נדיר העשיר בסידן יכול להיות מבנה דומה לאוליבין, אלא ששורה איזומורפית בין אוליבין ומינרלים אחרים אלו מוגבלת. מונטיצ'ליט מצוי בדולומיט שעבר התמרת מגע.
הפורסטריט מתגבש במערכת האורתורומבית (חבורת סימטריות מרחבית Pbnm) כשהפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=4.75, b=10.20Å, c=5.98Å.
לפורסטריט יש שני פולימורפים מוכרים: ודסלייט (wadsleyite, נתגלה ב-1983), שגם מבנהו אורתורומבי, ורינגוודיט (ringwoodite, נתגלה ב-1969), שמבנהו איזומטרי. שני הפולימורפים נתגלו במטאוריטים.
איתמר ורהפטיג
הרב איתמר ורהפטיג (נולד ב-תש"ג, 1943) עומד בראש צוות המחקר במכון "משפטי ארץ" בעפרה, מעביר שיעורים בדיני ממונות, מכהן כאב בית דין פרטי לממונות הפועל במעלה אדומים, וכרב קהילת "מעלות דוד" בעיר. הוא מרצה למשפט עברי באוניברסיטת בר-אילן ומעורכי כתב העת "תחומין".
פורסטריט
תכונות
פרידוט הוא סוג של פורסטריט בעל גוון ירוק. עומק הצבע הירוק תלוי בכמות ברזל הכלולה במבנה הגביש, ומשתנה מצהוב-ירוק לצבע זית לירוק חום במקצת. הפרידוט בעל הצבע הנאה ביותר מכיל פחות מ-15% ברזל וכולל יסודות קורט של ניקל וכרום. בניסיון להגדיל את שיווקו יש צורפים המשווקים את הפרידוט תחת השם המסחרי "אזמרגד של ערב" (Evening Emerald), אבל לעומתם יש המכנים בלעג את הפרידוט "אזמרגד לעניים" (לאזמרגד יש גוון ירוק כהה בהשוואה לגוון הירוק צהבהב של הפרידוט).
הפורסטריט מופיע בטבע בדרך כלל במקבצים גרגיריים או חסרי צורה. גבישים מפותחים הם נדירים. גודלם עד 17 ס"מ, וצורתם פריזמות לוחיות שטוחות או דמויות תיבה, שפאותיהן מקווקוות, המסתיימות בפירמידה כפולה. גבישים תאומים נדירים, אבל כשהם מופיעים בשלושה (טרילינגים) נוצרת לעיתים צורת כוכב. הפורסטריט נשבר בצורת קונכייה. הקשיות של המינרל בינונית-גבוהה, 7 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 3.2.
איתמר ורהפטיג
ביוגרפיה
איתמר ורהפטיג נולד למשפחת משפטנים. אביו היה השר ד"ר זרח ורהפטיג, ודודו, ד"ר שילם ורהפטיג, כיהן כיועץ למשפט עברי במשרד המשפטים. בצעירותו למד בישיבת ההסדר כרם ביבנה, נפצע במלחמת ששת הימים בעת כיבוש מוצב ג'לבינה ברמת הגולן.
פורסטריט
תכונות
אופטית המינרל הוא דו-צירי והוא ניחן בשבירה כפולה. מקדם השבירה של הפורסטריט נע בין 1.64ל-1.71. גבישי הפורסטריט הם לפעמים שקופים לחלוטין וחסרי צבע, אבל בדרך כלל הם מופיעים בגוונים של ירוק בהיר, צהוב, ירוק צהבהב ולבן.
איתמר ורהפטיג
ביוגרפיה
בשנת 1973 קיבל תואר שני במשפטים מהאוניברסיטה העברית ובשנת 1977 קיבל תואר דוקטור למשפטים מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים על עבודה שכותרתה "למהותו של החוזה במשפט העברי". למד בישיבת הר עציון ובשנת 1980 עם הקמת כתב העת "תחומין", היה לעורכו.
פורסטריט
תכונות
המינרל נתגלה לראשונה ב-1824 בהר סומה שסמוך להר הגעש וזוב שבמחוז קמפניה, שבאיטליה. את השם למינרל נתן המינרלוג הצרפתי יהודי ארמן לוי באותה שנה על שם ג'ייקוב פורסטר (Adolarius Jacob Forster 1806-1739), מינרלוג חובב, אספן וסוחר במינרלים. פורסטר אסף בחייו אוסף עשיר של מינרלים אותו הוריש לאחיינו הנרי היולנד (John Henry Heuland, על שמו היולנדיט) שהגדיל את האוסף ואז מכר אותו. ב-1820 ביקש היולנד מלוי למיין ולקטלג את אוסף המינרלים שפורסטר החל בבנייתו. לוי קרא למינרל על שם פורסטר בשל "תרומותיו לקידום המינרלוגיה על ידי אוספיו הנרחבים בענף זה של המדע". כמה מקורות טוענים בטעות כי המינרל קרוי על שם המינרלוג וחוקר הטבע הגרמני "יוהאן רינהולד פורסטר" (Johann Reinhold Forster 1798-1729).
מבנה המינרל
פורסטריט בנוי בעיקר מהאניון SiO2-4 והקטיון Mg2+. צורן הוא האטום המרכזי באניון SiO2-4. כל אטום חמצן קשור לאטום הצורן בקשר קוולנטי בודד. לארבעת אטומי החמצן יש מטען חשמלי שלילי שיורי בשל הקשר הקוולנטי עם הצורן. לכן אטומי החמצן חייבים להתרחק האחד מהשני על מנת לצמצם את כוח הדחייה שביניהם. הגאומטריה הטובה ביותר לצמצם את הדחייה עד למינימום היא צורת הארבעון. הקטיונים תופשים אחד משני אתרים שונים המסומנים באיור שמשמאל כ-M1 ו-M2 כשהם יוצרים קשר יוני עם מולקולות הסיליקט. M1 ו-M2 שונים במידת מה. אתר M2 גדול וסדיר יותר מ-M1 כפי שמופגן באיור שמשמאל. האריזה במבנה הפורסטריט היא דחוסה. חבורת הסימטריות המרחבית היא Pbnm וחבורת הסימטריות הנקודתית היא 2/m 2/m 2/m (מערכת גבישית אורתורומבית).
מבנה זה של הפורסטריט יכול ליצור תמיסה מוצקה מלאה על ידי החלפת המגנזיום בברזל. ברזל מסוגל ליצור שני סוגי קטיונים שונים: Fe+2, ו-Fe+3. ליון הברזל בערכיות 2 יש מטען חשמלי זהה לזה של יון המגזיום וקוטרו דומה מאוד לזה של המגנזיום. עקב כך יכול הקטיון Fe+2 להחליף את קטיון המגנזיום באוליבין.
איתמר ורהפטיג
ביוגרפיה
במסגרת עבודתו חקר את כתבי הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג ואף הוציא לאור חלק מכתביו. כיום הוא מגדיר עצמו משומעי לקחו של הרב זלמן נחמיה גולדברג. נכון לאפריל 2016 ראו לאור 11 ספרים פרי עטו ומאות רבות של מאמרים.
פורסטריט
מבנה המינרל
אחד הגורמים החשובים שיש להגדלת חלקו של הפורסטריט בתמיסה המוצקה של האוליבין היא היחס שבין יוני הברזל בערכיות 2+ ליוני הברזל בערכיות 3+ במגמה. כאשר יוני הברזל בערכיות 2 מתחמצנים והופכים ליונים בערכית 3, לא יכולים יוני הברזל בערכיות 3 ליצור אוליבין בשל המטען החשמלי החיובי הגדול יותר. היווצרות פורסטריט כתוצאה מהתחמצנות הברזל נתגלתה בהר הגעש סטרומבולי. כאשר נבקע הר הגעש, נמלטו גזים ויסודות קלים מתא המגמה. הטמפרטורה של התגבשות המגמה עלתה כשהגזים נמלטו. מכיוון שבמגמה של סטרומבולי התחמצנו יוני הברזל בערכיות 2, נותרו מעט מאוד יוני ברזל כאלו על מנת ליצור אוליבין. מכאן שהאוליבין שהתגבש היה עשיר במגנזיום ונוצרו סלעי יסוד עשירים בפורסטריט.
שימושים
בשל נקודת ההיתוך הגבוהה של הפורסטריט נעשה לעיתים שימוש בו בלבנים חסינות אש, כחול לטש, וכעפרה של מגנזיום. הסוג המכונה פרידוט הוא אבן חן ירוקה. לעיתים קרובות מוצאים גבישים גדולים של פורסטריט במטאוריטים של ברזל-ניקל. נוהגים לנסר מהמטאוריטים פיסות דקות, ללטש אותן ולמכור את התוצאה המוגמרת. לפיסות כאלו יש ברק של פלדה מלוטשת המשובצת בגבישים שקופים בצבע ירוק באיכות של אבן חן. לעיתים מחלצים גבישי הפורסטריט ממטאוריט על מנת לחתוך אותם כאבני חן. גבישי פורסטריט, כמו מינרלים אחרים, נמכרים בחנויות לאספנים.
איתמר ורהפטיג
קישורים חיצוניים
ממאמריו:
פורסטריט
מקור ותפוצה
הפורסטריט מצוי בדרך כלל בסלעי יסוד ובסלעים מותמרים ונמצא גם במטאוריטים. ב-2005 הוא גם נמצא באבק שבשביט שהוחזר לכדור הארץ על ידי הגשושית סטארדאסט. בשל נקודת ההתכה הגבוה של הפורסטריט הוא המינרל הראשון המתגבש ראשון בשורת בואן, והפאיאליט אחריו. אוליבין עשיר בפורסטריט הוא המינרל הנפוץ ביותר במעטפת כדור הארץ בעומקים של עד 400 קילומטרים מנקודת ההשקה עם קרום כדור הארץ. פירוקסנים גם הם מינרלים חשובים בחלק עליון זה של המעטפת. אף על פי שסלעי יסוד אינם מכילים פורסטריט טהור, דוניט לעיתים קרובות מכיל פורסטריט עם תכולת מגנזיום גבוהה כדי Fo92 (92% פורסטריט, 8% פאיאליט). הפרידוטיט הנפוץ מכיל אוליבין עשיר במגנזיום עד כדי Fo88. אוליבין בסלעים מאפיים ואולטראמאפייים הוא בדרך כלל עשיר בפורסטריט.
מכיוון שקוורץ הוא בין מינרלים האחרונים להתגבש בשורת בואן לא ימצא קוורץ יחד עם פורסטריט. יותר מכך פורסטריט מגיב עם קוורץ על מנת ליצור את המינרל אנסטטיט בתגובה הכימית הבאה
ניתן למצוא פורסטריט גם בשיש דולומיטי שמקורו בהתמרה של אבני גיר עשירות במגנזיום ודולומיטים. פורסטריט טהור כמעט לחלוטין נוצר בכמה סרפנטיניטים מותמרים. אוליבין עשיר בפאיאליט נפוץ פחות. פאיאליט טהור כמעט לחלוטין הוא מרכיב שולי בכמה סלעים דמויי גרניט, והוא מרכיב ראשי ב"תצורות ברזל מפוספס" שעברה התמרה.
הפורסטריט הוא מינרל נפוץ למדי. מקומות בהם ניתן למצוא את גבישי מינרל מפותחים כוללים את הר סומה שסמוך להר הגעש וזוב שבמחוז קמפניה, שבאיטליה (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה). גבישים גדולים יש במסיב קובדור בחצי האי קולה ובזלאטוסט והר איטקול, בהרי אורל ברוסיה. כמו כן בפורסטברג שבחבל הרי האייפל בגרמניה. גבישים באיכות של אבני חן בספט, כ-24 ק"מ צפונית מזרחית לנארן, שבפקיסטן, וכן בקבוצת האיים זגברגד המכונים גם "האי של יוחנן הקדוש" (כיום זבירגט בים האדום מול חופי מצרים). היוונים קראו לאי טופאזיוס (יוונית "לחפש", רמז לעובדה שהיה קשה לאתר את האי) ועל שמו לפורסטריט שבאי (סוג של פרידוט) "טופזיון" (המקור לשם האבן טופז שהיא כיום סוג אחר של אבן חן).
תגרים
מינוח
אין שם כולל מוסכם לכלל דוברי השפה התגרית באריתריאה לדוגמה אלו מכונים באופן מוזר ע"ש השפה שלהם "בהר תגריניה" (עם התגריניה).
מלבד העם התגרי, קיימות קבוצות אתניות נוספות הדוברות את השפה התגרית, ביניהן הצלים בית, האירובים, האזובו רייה וחלק מעולי ביתא ישראל.
Boig per Tu
Boig per Tu (באנגלית: Crazy for You, ובעברית: מטורף בשבילך) הוא שיר בסגנון רוק קטלאני של הלהקה הלטינית סאו. השיר יצא לאור ביוני 1990, כחלק מתוך אלבומם השלישי שיצא בסמוך לכך, Quina nit.
השיר הפך לאחד מהידועים ביותר של הלהקה, ולאחד מהשירים הידועים ביותר בקטלאנית.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי כל חברי הלהקה יחדיו, פפה סלה, קרלס סאבטר וג'ואן קדווילה. בשל הצלחתו הרבה של השיר, בוצעו לאורך השנים מספר רב של גרסאות כיסוי, רמיקסים, וסימפולים.
הופעה מוכרת של הלהקה עם השיר הייתה באמנסטי אינטרנשיונל, בשנת 1993.
גרסת הכיסוי של שאקירה
בשונה מהשיר המקורי, שיר זה נכתב על ידי פפה סלה, קרלס סאבטר, ג'ואן קדווילה, שאקירה, הילרי לינדס ומארק ברייט.
מיקומי שיא
למרות שלא יצא כסינגל, השיר בגרסה הקטלאנית הצליח לכבוש את פסגת המצעד הספרדי, והפך את שאקירה לאחד מהאמנים עם מרבית הזכיות במצעד זה. בגרסתו בשפה הספרדית הצליח השיר להגיע אל המקום ה-19 במצעד השירים הדיגיטליים שבארצות הברית.
שחר אבן צור
שחר אבן צור (נולד ב-23 באפריל 1972) הוא זמר-יוצר ישראלי והמתופף של להקת הרוק מוניקה סקס.
ביוגרפיה
אבן צור נולד בתל אביב. הוא התחיל לנגן בתופים בגיל צעיר בעקבות אביו, שמעון אבן צור, שהיה מתופף.
ב-1993, הקים את מוניקה סקס עם חבריו, יהלי סובול ויוסי חממי. מאוחר יותר הצטרף פיטר רוט. ב-1995 יצא אלבום הבכורה של הלהקה "פצעים ונשיקות", שזכה להצלחה. אבן צור ניגן באלבום בתופים, השתתף בעיבודי השירים והיה הסולן בשיר "180", שאותו כתב והשתתף בהלחנתו.
לאחר צאת "פצעים ונשיקות" נסעו חברי מוניקה סקס לניו יורק. לאחר פירוק הלהקה נשאר אבן צור בניו יורק והקים את הרכב הרוק אלטרנטיבי "527", שאף הגיע להופעות בישראל. בשנת 2000 חזר אבן צור לישראל והצטרף שוב ללהקת מוניקה סקס, שהתאחדה בינתיים. באותה תקופה השתתף אבן צור בכתיבת שני שירים של להקת נעליים של אחיו, אייל אבן צור.
ביולי 2001 יצא אלבומה השני של מוניקה סקס, "יחסים פתוחים". אבן צור כתב, הלחין ושר את אחד הלהיטים הגדולים של האלבום, "גשם חזק", וכן את השיר "מוצ"ש בקניון".
בשנת 2003 הוציאה מוניקה סקס את אלבומה השלישי, "חיות מחמד", שבין שיריו המצליחים היו "שנים חסומות" ו"הקונפורמיסט". עוד באותה שנה הפיק אבן צור את אלבומו של שלומי ברכה "צ'אפלין צ'ארלי".
באוגוסט 2003 הוציא אבן צור אלבום סולו ראשון, "עירומים", שאת כל שיריו כתב והלחין בעצמו. בעיבודי השירים באלבום השתתף יוסי חממי, בסיסט להקת מוניקה סקס באלבומה הראשון. הלהיט הגדול של האלבום היה שיר הנושא, "עירומים", שהגיע לראש מצעדי הפזמונים ואף נכלל בסיכום המצעדים השנתיים העבריים באותה שנה.
ב-2004 הפיק אבן צור את אלבומה של להקת שייגעצ "משקאות חריפים". ב-2005 הפיק את האלבום "הולדת התינוק" של הלהקה הצעירה "זבל".
בשנת 2006 הוציא אבן צור את הסינגל "רוקנרול", שיועד להיות הראשון מתוך אלבומו השני. אותו אלבום נגנז בסופו של דבר. אבן צור החליט על שינוי כיוון, וב-2008 הוציא את האלבום "כיכר מגן דוד", שמתוכו הצליח הסינגל "אישה יפה". אותו אלבום התאפיין בשירים פחות רוקיסטיים ויותר שקטים.
בשנת 2018 שיחק בסרטם של יוסי מדמוני ובועז יהונתן יעקב, "גאולה".
בשנת 2019 הפיק ללהקתו מוניקה סקס את אלבומם השישי "לילה חדש".
בשנת 2020 הפיק את אלבומם הראשון של להקת "חמישה לאחת" - כאן ועכשיו.
בשנת 2022 כתב, הלחין וביצע אלבום בשם "אגדה חיה" במיזם משותף עם מוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט. כל שיר באלבום מוקדש לבעל חיים אחר בארץ ישראל (כחל מצוי, נשפון פגום-אוזן, קרקל, מלפפון ים, קוצן זהוב, בריום, נוטריה, אילנית מצויה, שממית חרמונית).
אבן צור נשוי ואב לשלושה.
נוסח וינה
נוסח וינה או מנהג וינה (בגרמנית: Wiener Ritus) היה מתכונת התפילה והטקס שאומצו בבית הכנסת הגדול של וינה ב-1826. עיקרה של מתכונת זו היה סדר, הדר, כובד ראש ושילוב מוזיקה בנוהג הקיים, שהיו שונים מאוד ממסורת התפילה האשכנזית המוכרת. "נוסח וינה" התקבל הן על הקהילה ויותר מזה על השלטונות האוסטריים.
בבית הכנסת הוזמן לכהן הדרשן יצחק נח מנהיימר. רשמית אסור היה ליהודים להעסיק בעלי תפקידים דתיים למעט משגיח כשרות, ותפקידו הרשמי היה מנהל בית-הספר. כחזן שימש סלומון זולצר, שפיתח בווינה סגנון חדש לניהול המוזיקלי של טקס התפילה שכלל מקהלה, המלווה את החזן ואת התפילה בקטעים קבועים.
סגנון זה, שהתקבע בבית הכנסת שטאדטטמפל, התפרסם בכל רחבי העולם בכינוי "נוסח וינה" או "מנהג וינה", ועד היום מושפעים בתי הכנסת מסגנון התפילה שהונהג בו. מנהיימר היה רדיקלי יחסית בנעוריו, אך זנח את מנהגו זה במהרה. הוא נמנע לחלוטין מכל שינוי אידאולוגי ודחה את דוגמת ההיכל בהמבורג. התמורות שהנהיג היו אסתטיות בלבד, ותוקנו בקפידה כדי להימנע מלעורר את עוינות השמרנים בקהילה ובמיוחד השלטונות. ההיסטוריון מיכאל מאיר כתב: מתינותו של מנהיימר השתלמה. הוא התקבל בכבוד לביקור בפרשבורג, וב-1828 שיגר החת"ם סופר לווינה את תלמידו, אלעזר הלוי איש הורוביץ, שנתמנה בהמלצתו לרב ועבד יחד עם הדרשן. אחדות הקהל נשמרה, והורוביץ התפלל בבית-הכנסת הגדול.
בין אלה שעשו שימוש בנוסח וינה היו בית הכנסת הספרדי של פראג, שנפתח לאחר שיפוצים ב-1837, בתי-כנסת רבים בבוהמיה, מוראביה והונגריה והיכל קורל של בוקרשט שנחנך ב-1867. הקמתו של סמינר להכשרת רבנים בווינה הוסיפה להפצת הנוסח, כי בוגרי הסמינר, שנפוצו על פני אירופה, הביאו אותו לקהילותיהם.
מהר"ץ חיות, בחיבורו הגדול נגד הרפורמים מ-1849, "מנחת קנאות", כתב על יחסו לכך:
ב-1868, בעקבות הענקת שוויון מלא ליהדות אוסטריה, החלו פרנסים מקהילת וינה ללחוץ לכיוון הנהגת רפורמה של ממש בעבודת בתי הכנסת. בהשפעת החלטות ועידת לייפציג ב-1869, שהנחו במוצהר להסיר את התפילות הנוגעות לחידוש עבודת הקורבנות וקיבוץ גלויות – שינויים שנערכו כבר ברוב הקהילות בגרמניה, שנטו לרפורמים – קראו גם פעילים בווינה למהלך דומה. כמו כן ביקשו להתקין עוגב שיפעל בקביעות בשבתות בשני בתי הכנסת הקהילתיים.
בעימות שהתחולל בעניין איימו האורתודוקסים בפרישה מלאה מהקהילה כמו שנעשה בהונגריה; יורשו של ילינק, הרב משה גידמן, הודיע שיתפטר אם התפילות תוסרנה. לבסוף הוחלט על פשרה - התקנת העוגבים בוטלה והתפילות האמורות יאמרו מאותו זמן בלחש בלבד, כך שכל מתפלל יחליט בעצמו אם לומר ואיך לנסח את התפילות. ההסכם שהתקבל ב-1872 לא כונה בשם "רפורמה" אלא "מודיפיקציה", כדי לפייס את השמרנים. האורתודוקסים, שהתפללו במניינים נפרדים, נחלקו ביניהם: חלקם, כמו המוראבים והפולנים, לא עסקו בעניינה של הקהילה הכללית, אך ההונגרים יצאו בכל כוחם למאבק בנידון. לבסוף מנעה הפשרה את פיצול העדה המאוחדת. , קבעה מרשה רוזנבליט,
יהדות פיזה
יהדות פיזה היא קהילה יהודית ותיקה באחת הערים החשובות באיטליה. הקהילה נוסדה במאה ה-12, ואולי עוד קודם לכן. יהודי פיזה היו מעורבים לאורך הדורות בחיי העיר ותרמו לה רבות.
היסטוריה מוקדמת
העדות הקדומה ביותר להימצאות יהודים בעיר פיזה באה מפיו של הנוסע היהודי בן המאה ה-12, רבי בנימין מטודלה, שרשם בספרו: "ובה כמו עשרים יהודים והראש שלהם ר' משה ור' חיים ור' יוסף". במסמך מאוחר יותר ניתן למצוא 750 פעולות שכירת דירות בעיר על ידי יהודים, והוא מעיד על התבססות יהודים בעיר. בשנת 1400 לערך יסד יחיאל, אבי משפחת דה פיסא, בנק בפיזה. גידול משמעותי במספר התושבים היהודים בפיזה התרחש משנת 1492 בעקבות גירוש יהודי ספרד. באותה שנה, איזאקו (יצחק) דה פיסא, נדיב יהודי תושב העיר, סייע לפליטים יהודים מספרד להשתקע בפיזה. איזאקו, שמוצאו ממשפחת בנקאים, הקים את הבנק "מונטה די פייטה", אשר סייע בין היתר לנזקקים בפיזה, והיה בכך לאחד ממוסדות הרווחה הראשונים בעולם. יכולתו של איזאקו לתמוך בנזקקים נבעה גם מהצלחותיו העסקיות. הבנק שבבעלותו הפך להיות מוסד מוביל בתחום ההלוואות בטוסקנה, ומהחשובים באיטליה כולה. איזאקו, שפתח סניפים ("שולחנות") בכל רחבי איטליה, נכנס כשותף בעסקים מסחריים, הגיע למעמד נכבד בעירו והתפרסם בתור אדם התומך בסופרים ובאומנים.
בשנת 1593, על מנת שיהיה לו ממי לגבות מיסים, הזמין פרדיננדו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, סוחרים מכל רחבי העולם להתיישב בערים פיזה וליבורנו. בין הסוחרים, לא נפקד מקומם של היהודים. לסוחרים הובטחו תנאים מיוחדים. ראשית, הובטח רישיון מעבר חופשי לכל מי שנאשם בפשעים כולל כפירה, דבר שנגע במיוחד לעניינם של האנוסים. כמו כן, הובטח חופש תנועה, שהיה חיוני לכלל הסוחרים, וביטול חובת ענידת הטלאי ליהודים. היהודים שזכו למידה של חופש ולהכרת זכויותיהם כ"אומה יהודית", נענו להזמנה וכך החלה הפריחה של שתי הערים.
בשנים 1607 עד 1627 שימש הרב עזריה פיגו כרבה של הקהילה היהודית בפיזה.
בעת החדשה
ההתעוררות הלאומית באיטליה במאה ה-19 גרמה ליהודים ליטול חלק פעיל יותר בחיים הציבוריים. רבים מהם הצטרפו לתנועת התחיה הלאומית שהביאה בסופו של דבר לאיחוד איטליה ולהקמת המדינה האיטלקית. בשנת 1872 ג'וזפה מציני, ממנהיגי התנועה, מת בבית של יהודייה מפיזה, ג'יאנטה נתן רוסלי (Giannetta Nathan Rosselli), אשר הציעה לו מקלט. חללים יהודים נפלו במלחמות האיטלקיות ובכל בית כנסת, כולל זה בפיזה, יש לוחות זיכרון לחללים של כל מלחמה ומלחמה. באותה תקופה, יהודי פיזה תרמו לא מעט לכלכלת העיר. בין השאר, שני מפעלי טקסטיל הוקמו בעיר על ידי משפחות יהודיות, ובית דפוס הוקם על ידי שמואל פואה.
במאה ה-20 צעירים יהודים מפיזה הצטרפו למפלגה הפשיסטית, אשר חרתה על דגלה את החזרת הכבוד לאיטליה אחרי תלאות מלחמת העולם הראשונה. חלקם אף השתתפו ב"מצעד על רומא" שנועדה לכבוש את השלטון עבור בניטו מוסוליני. שותפות זו, בין היהודים והאיטלקים, הסתיימה ב-15 ביולי 1938 כאשר פורסמו "חוקי הגזע". מנשר "מדעי" קבע כי אין כל קשר בין העברים הקדמונים ובין היהודים המצויים היום באיטליה. היהודים נדונו לשלילת זכויותיהם האזרחיות, ובקיץ 1943, עם הכיבוש הגרמני, נחרץ גורלם.
ב-2 בספטמבר 1944 חצו חיילים אמריקאים את נהר הארנו בפיזה ושחררו את העיר. זמן מה לאחר מכן הציף הארנו את העיר וזיהם את מקורות השתייה. פלוגת מובילי המים 148 מארץ ישראל, אשר צורפה לארמייה השמינית של הצבא הבריטי, הגיעה לעיר וסיפקה מי שתייה לתושבים. הקורפורל הארץ-ישראלי, אריה אבישר, יזם פעולת הצלה של היהודים שנותרו בעיר, הביאם לפירנצה ומשם דאג להעלותם לארץ ישראל.
בית הכנסת העתיק
חנוכת בית הכנסת העתיק בפיזה בדרך פלסטרו (via palestro), שנמצא בשימוש עד היום, נערכה בטקס מפואר בשנת 1594. בית הכנסת הוא אחד העתיקים ביותר באיטליה. אמנם החזית ואולם התפילה קיבלו את עיצובם הנוכחי רק בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, ברם לאחר הורדת חלקים מהטיח החיצוני נתגלו שרידי סטרוקטורה אופיינית למאה ה-14 ולמאה ה-15, לרבות קשתות עתיקות. יש לציין, שבאזור זה בעיר בו שוכן בית הכנסת היה ריכוז יהודי במשך מאות שנים. המבקר במבנה מבחין בשני שלבי בניה: תחילה תוכנן המבנה לקומה אחת עם גן פתוח. לאחר מכן נוספה קומה אשר נועדה לבית הכנסת ולמשרדי הקהילה. הקומה הראשונה פונתה למתן שירותים תרבותיים לחברי הקהילה. בשנת 1996 שופץ מבנה בית הכנסת במימון הבנק האיטלקי "Cassa de Risparmio".
מעל משקוף הכניסה נמצא תבליט, חצוב מאבן, הדומה לשופר. ההנחה מבוססת על היותו של השופר סמל יהודי מובהק בתבליטים ובפסיפסים, שהיה קיים בבתי כנסת מימי המשנה והגמרא, בארץ ישראל ובתפוצות. החוקרים סבורים שהמיקום הנוכחי של התבליט אינו המיקום המקורי. הגג של בית הכנסת העתיק קרס. המבנה שהוקם בסוף המאה ה-16 נסגר. ציודו הועבר לקומת הקרקע. הקהילה מצפה למימון באמצעות תוכנית Beni da salvare 6 – Pisa, “La sinagoga è minacciata - שימור התרבות היהודית באיטליה. עד אז הפעילות התרבותית היהודית בעיר, שאינה כוללת רק את 120 חברי הקהילה פסקה.
בית הקברות
בית הקברות היהודי, המשמש לקבורה עד היום, נמצא מחוץ לחומה העתיקה של העיר, לא רחוק ממגדל פיזה המפורסם. בית הקברות הוקם בשנת 1674, וקדמו לפחות שלושה בתי קברות יהודיים עתיקים יותר, שהראשון ביניהם הוקם כנראה במאה ה-12.
בית הקברות, שצורתו טרפזית ייחודית, משיק לחומת העיר. הקברים הסמוכים לחומה, העתיקים יותר, הוסרו בחלקם בשנים האחרונות על מנת לפנות מקום לקברים חדשים. מצבות הזיכרון של קברים אלו, מצויות היום בכניסה לבית הקברות ובמרכזו, ומוצגות למבקרים. המצבות הפזורות בבית הקברות מעוצבות בסגנון יהודי, אך ניכרות גם השפעות ספרדיות וגותיות. כיום ניתן לבקר בבית הקברות בתאום עם משרד הקהילה היהודית בעיר.
הקהילה היהודית כיום
כיום (2007) הקהילה היהודית בפיזה מונה כ-500 נפש, ואליהם מצטרפים סטודנטים יהודים מרחבי העולם, וגם ממדינת ישראל שהגיעו לעיר ללמוד רפואה ווטרינריה באוניברסיטת פיזה. למעשה, לאורך ההיסטוריה היה ליהודים באוניברסיטה משקל מכובד. בין השאר ידועים הפרופסורים דה-קורי, ונטורה, סאדון, ניסים, פיראני, ארייטי, פרנקו, סאמאיה, לאסקאר ונפתלי אמדין יליד רוסיה.
מארסק
'''קבוצת אה. פה. מולר - מארסק (בדנית: A.P. Møller – Mærsk Gruppen), הידועה בשם מארסק''', היא קונצרן דני הפועל במגוון רחב של מגזרים עסקיים, בעיקר בתחום התחבורה והפקת אנרגיה. מארסק היא חברת אוניות המכולות ואוניות אספקה הגדולה בעולם מאז שנת 1996. בחודש אפריל 2022 הודיעה גם על הקמת חברת שילוח אווירי
היסטוריה
תחילתה של קבוצת אה. פה. מולר - מארסק כחברת ספנות דנית בשם Dampskibsselskabet Svendborg, אשר נוסדה בשנת 1904 על ידי פיטר מארסק מולר (Peter Mærsk-Møller) ובנו ארנולד פיטר מולר (Arnold Peter Mølle; ראשי תיבות שמו הם אה. פה. מולר) בסבנדבורג, דנמרק. אחד מארבעת ילדיו של אה. פה. מולר, ארנולד מארסק מק'קיני מולר (Mærsk Mc-Kinney Møller) הפך בשנת 1939 שותף בחברה ועם מות אביו, בשנת 1965, התמנה למנהל החברה, משרה בה החזיק עד לשנת 1993. מארסק מק'קיני הלך לעולמו בשנת 2012.
הלוגו של החברה נקבע על ידי מייסדה, פיטר מארסק מולר, אשר היה נוצרי אדוק. בלוגו מופיע כוכב משובע לבן על רקע כחול, וזה נקבע על ארובת האונייה שנצבע בשחור. זאת לאחר שאשתו לורה החלימה ממחלה קשה. במכתב שכתב לאשתו באוקטובר 1886 הסביר כי הכוכב על הארובה הוא "לזכר הלילה שבו התפללתי בעבורך וביקשתי סימן: אם יופיע כוכב בשמיים האפורים והמעוננים, פירושו של דבר שהאל נענה לתפילותי." אותו סמל הפך ללוגו של קבוצת מארסק כולה.
מגזרי עסקים
פעילויותיה העסקיות של קבוצת מארסק מאורגנות במספר חטיבות עסקיות: אוניות מכולות ופעילויות נילוות; חברת APM Terminals המפעילה מסופי מכולות בנמלים; מכליות, אסדות ופעילויות נילוות; פעילות בתחום הגז והנפט; פעילות קמעונאית; מספנות, חברות תעשייה אחרות והשקעות בבנק הדני (Danske Bank) וחברות אחרות.
שינוע מכולות ופעילויות נילוות
שינוע מכולות ופעילויות נילוות היא החטיבה העסקית הגדולה ביותר בקבוצת אה. פה. מולר - מארסק, והכנסותיה מהוות כמעט מחצית מהכנסות הקבוצה כולה. החטיבה מפעילה שירותי מכולות ברחבי תבל, כולל שירותי לוגיסטיקה, פתרונות שילוח ומסופי מכולות, תחת השמות המסחריים: קווי מארסק (Maersk Line), ספמרין ודמקו (Safmarine, Damco). מאז שנת 1996 מארסק היא חברת אוניות המכולות הגדולה בעולם.
קווי מארסק
קווי מארסק היא היחידה העסקית הגדולה ביותר בקבוצת מארסק בשיעור הכנסותיה ובמספר עובדיה. החברה מעסיקה כ-22,000 עובדים בעולם ומפעילה קווי מכולות ברחבי תבל באמצעות כ-550 אוניות שלהן קיבולת כוללת של כ-2.2 מיליון TEU. החל משנת 2006 ועד לשנת 2012 קווי מארסק הפעילו את דגם אוניות המכולות הגדול בעולם, E-class. האוניה הראשונה בדגם זה, Emma Maersk, אשר נבנתה במספנות בדנמרק, נכנסה לשירות באוגוסט 2006 וקיבולתה 14,770 TEU, מאז נבנו עבור מארסק שבע אוניות נוספות מאותו הדגם. בפברואר 2011 מארסק הזמינה 20 אוניות מכולה גדולות עוד יותר, מסדרת Triple E, ממספנות דייוו בקוריאה הדרומית בקיבולת של 18,000 TEU. האונייה הראשונה בדגם זה סופקה ב-14 ביוני 2013 ונקראה Mærsk Mc-Kinney Møller על שם המייסד של קווי מארסק.
APM Terminals
מטה חברת APM Terminals, בבעלות מלאה של קבוצת מארסק, נמצא בהאג, הולנד. החברה אחראית להפעלת מסופי מכולות ב-56 נמלים בעולם, הפזורים ב-36 מדינות על פני חמש יבשות וכן 155 יחידות עסקיות הנותנות שירותי מכולות יבשתיים ב-47 מדינות. בין הנמלים ומסופי המכולות שמפעילה החברה נמצאים:
מכליות, אסדות ופעילות ספנות אחרת
מכליות, אסדות ופעילות ספנות אחרת היוו 8.8% ממחזור העסקים של הקבוצה בשנת 2008 ו-25% מן הרווח של הקבוצה לאותה שנה. חטיבה זו מפעילה את חברת מארסק מכליות (Maersk Tankers), מארסק שרותי אספקה, קידוחי מארסק וחברות נוספות. חברת מכליות מארסק הפעילה בשנת 2009 140 מכליות לשינוע נפט וגז טבעי, בהן מכליות נפט גולמי, מכליות מוצרי נפט, ומכליות גז טבעי. כל המכליות בשרות מארסק בנויות בשיטת דופן כפולה להגברת הבטיחות ולמניעת נזקים סביבתיים. מאז שנת 2009 יישמה החברה שיטות להפחתת זיהום האוויר הנגרם מאוניותיה, בדרך של הפחתת מהירות האוניות.
חברת קידוחי מארסק פועלת בקידוחי נפט וגז ברחבי תבל ומספקת שירותים לחברות חיפושי נפט וגז שונות. לחברה אסדות קידוח ודוברות קידוח. מארסק שירותי אספקה מפעילה אוניות אספקה וגוררות לצורך הפעלת אסדות קידוח.
פעילות נפט וגז
חברת Maersk Oil נוסדה בשנת 1962 כאשר מארסק זכתה בזיכיון לחיפושי נפט וגז ולהפקתם בשטחיה הכלכליים של דנמרק בים הצפוני. מאז התפתחה החברה והיא עוסקת בחיפושי נפט וגז באזורים שונים בעולם ומפיקה למעלה מ-600 אלף חביות נפט מדי יום ולמעלה מ-28 מיליון מ"ק גז טבעי מדי יום. רוב תפוקת הנפט והגז של החברה מרוכזת בים הצפוני, באזורים בשליטת דנמרק ובריטניה, אולם החברה מפיקה גם בקאטר, אלג'יריה וקזחסטן. בשנת 2008 תרמו ההכנסות מפעילות נפט וגז 68% מכלל רווחי הקבוצה.
פעילות קמעונאית
מארסק מפעילה חברה להכשרת בעלי מקצוע לתעשיות שונות, כך למשל, בתעשיית קידוחי הנפט והגז, טורבינות רוח ועוד. לחברה מרכזי הכשרה בסבנדבורג ואסברג בדנמרק, באברדין וניוקאסל בבריטניה, סטוונגר בנורווגיה, צ'נאי בהודו, פורט הרקורט בניגריה, ובחריין. בחטיבה זו אף חברת תעופה, Star Air, המפעילה מטוסי מטען וכן מטוס מנהלים וכן חברת רכבות מטען. בין השנים הפעילה הקבוצה את חברת מארסק אייר (Maersk Air), חברת התעופה דנית. החברה נמכרה בשנת 2005 לחברת השקעות איסלנדית ומוזגה לתוך חברת Sterling Airlines.
מעין דוידוביץ'
מעין דוידוביץ' (נולדה ב-21 במאי 1988) היא גולשת רוח עבר ישראלית, שהתחרתה על גלשן מדגם ניל פרייד. היא אלופת ישראל בדגם זה, סגנית אלופת אירופה ובעלת שתי מדליות ארד מאליפות העולם (2013 ו-2014).
ביוגרפיה
דוידוביץ' נולדה לאב שייט בעברו, ולאמה גלינה ויינר, אלופת ישראל בשחייה, העובדת בעסק לנגררים שעובד עם ענף השיט. סבתה מצד אמא של, יהודית ויינר, הייתה האישה המצילה הראשונה בישראל ודודתה מצד אמא, מלכה טננבאום הייתה אלופת צליחת הכנרת והאישה הראשונה שצלחה את הכנרת לאורכה. לה חמישה אחים, ושני אחיה, ירין ודן ואחותה-התאומה, סיון, היו אלופי ישראל בגלשני רוח. בצבא שירתה בחיל הים. היא מתאמנת במועדון הפועל תל אביב. מתגוררת כיום בהרצליה.
בגיל 14 זכתה דוידוביץ' באליפות העולם לקדטיות שנערכה בספרד. בשנת 2004 זכתה במקום השני באליפות העולם לנערות, וב-2005 חזרה על ההישג וסיימה במקום השני. באותה שנה, החליטה פדרציית השיט הבינלאומית להחליף את דגם הגלשנים האולימפיים מ"מיסטרל" ל"ניל פרייד", ודוידוביץ' החלה להתאמן בדגם זה.
אולימפיאדת בייג'ינג
בראשית 2008 סיימה דוידוביץ' במקום תשיעי בתחרות הקדם אולימפית שנערכה בפלמה דה מיורקה והבטיחה את השתתפותה באולימפיאדת בייג'ינג, תוך שהיא מקדימה את לי קורזיץ, אלופת העולם לשעבר שייצגה את ישראל באולימפיאדת אתונה (2004). באולימפיאדה עצמה סיימה במקום עשירי.
בשנת 2009 סיימה דוידוביץ' במקום שביעי באליפות אירופה שנערכה בתל אביב.
ב-2011 סיימה דוידוביץ' במקום שישי באליפות העולם באוסטרליה.
סגנית אלופת אירופה
ב-2012 זכתה במדליית כסף באליפות אירופה שנערכה בפורטוגל, וכחודש לאחר מכן סיימה במקום שמיני באליפות העולם שנערכה בספרד.
מדליית ארד באליפות העולם
ב-6 במרץ 2013 זכתה דוידוביץ' במדליית ארד באליפות העולם שנערכה בבוזיוס שבברזיל. במדליית זהב זכתה בפעם השלישית ברציפות לי קורזיץ ובמדליית כסף זכתה ביירוני שואו מהממלכה המאוחדת.
במאי 2013 זכתה במדליית הכסף בתחרות סבב הגביע העולמי שנערכה בהולנד.
באליפות העולם שנערכה בסנטנדר ספרד ב-19 בספטמבר 2014 זכתה דוידוביץ' במדליית ארד בפעם השנייה ברציפות, ובכך קבעה את הקריטריון האולימפי הבינלאומי להשתתפות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
אולימפיאדת ריו ופרישה
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה דוידוביץ במקום שביעי עם 78 נקודות. אל שיוט המדליות היא עלתה מהמקום החמישי הכללי ובשיוט המדליות היא סיימה במקום התשיעי.
לאחר אולימפיאדת ריו דוידוביץ' לקחה הפסקה ולא התאמנה או התחרתה. בשנת 2018, בגיל 30, היא החליטה לפרוש ולהתמקד במנהל עסקים לאחר שסיימה לימודי תואר שני.
יוני רועה
יוני רועה (נולד ב-28 בנובמבר 1962) הוא זמר, מלחין, סופר ופזמונאי ישראלי.
ביוגרפיה
רועה נולד בנתניה להורים שעלו מתוניסיה. בגיל 14 הקים את להקת "נערי החוף", שביצעה גרסאות כיסוי ללד זפלין, צביקה פיק ועוד. את שירו הראשון הקליט בשנת 1979 - "האם זה נכון" יחד עם חבריו בן חיים משה (פולו) חיים סרוסי וגמליאל אלברט באולפני "טריטון". בשירותו הצבאי שירת בלהקת פיקוד גדנ"ע, ולאחר מכן הצטרף ללהקת הרוק "גן עדן".
קריירה כמלחין ופזמונאי
להצלחתו הראשונה זכה רועה בשנת 1986, לאחר שחברו ללהקה הפגיש אותו עם אלי לוזון, אז זמר מתחיל. רועה, שלימד את לוזון לנגן בקלידים, הבחין בכישרון השירה של לוזון, והשניים הקימו צמד. באותה שנה טס הצמד לבריסל שבבלגיה, ושם הופיעו במועדון ישראלי. כעבור שנה חזרו לישראל והקליטו אלבום לאלי לוזון. רועה הלחין את כל שירי האלבום, ממנו זכור בעיקר השיר "איזו מדינה" שכתב במשותף עם לוזון. בשנת 1988 נפרד הצמד וכל אחד הלך לדרכו. בשנת 2013 לפני יום הבחירות כתב בית נוסף לשיר "איזו מדינה" לבקשת שרית חדד, את השיר ביצע אחד הזמרים ששרית סיפחה לעצמה כמנטורית ב"דה וויס".
בשנת 1988 חופני כהן הכיר לרועה את שלומי שבת, אז זמר מתחיל שחזר ארצה מארצות הברית. השניים החלו לעבוד יחד, לאחר ששלומי נכשל עם אלבומו הראשון - "מן החושך חזרתי". זמן קצר לאחר מכן הקליטו אלבום חדש בהפקתו המוזיקלית וניהולו האמנותי של רועה עם הסינגלים המצליחים - "מחרוזת מרגריטה", "האדמירל", "נשירה" ו"בגלל הרוח". האלבום זכה להצלחה גדולה מאוד, כעבור שנתיים הקליטו השניים את האלבום "אל תלכי רחוק מדי" שיצא ב-1991, ולאחר צאתו נפרדו דרכיהם.
זמן קצר לאחר מכן הכיר רועה את הזמרת אביבה אבידן. רועה כתב והלחין את שירה המוכר ביותר, "פרי גנך", אותו יצר לזכר חברו חן ברוד שנהרג ב-1985 בתאונה מבצעית בלבנון. השיר נולד בראשו של רועה, לאחר שראה את אמו האבלה של חן ברחוב, והבחין כמה הכאב והצער שינו אותה. השיר הוקלט פעם נוספת בדואט של אביבה אבידן ואלי לוזון.
בתחילת שנות ה-90 הפך רועה לפזמונאי ומלחין מצליח, וכתב שירים רבים, ביניהם "לכי אחרי במדבר" לאורנה ומשה דץ, "כותל המזרח" בביצוע אביבה אבידן ודקלון, "את לי אור" בביצוע לאה לופטין ועופר לוי, "חלום בלבן" לאלכס, ו"זודיאק" לירון חדד, איתו הופיע בקדם אירוויזיון 1992.
לאלבומו הרביעי של ישי לוי "מביט מהצד", שיצא בסוף 1991 הלחין את "אחי הטוב".
ב-1992 כתב רועה את מילות השיר "יום סבבה" (ביחד עם סולן להקת אטרף" - רובנס) שבוצע על ידי להקת "אטרף" ושלומי שבת. עוד באותה שנה כתב רועה את הגרסאות החדשות לשיריה של זהבה בן לסרט "טיפת מזל".
בשנת 1994 יצא האלבום "יוצא לדרך", ובו שירים שכתב והלחין לזמרים אחרים. האלבום נמכר בלמעלה מ-50,000 עותקים. באותה שנה הועלה ערב מחווה לשיריו בפסטיבל ערד, ובו הופיעו אמנים איתם עבד. רועה זכה לפרסום כלל ארצי, ומאוחר יותר עלה המופע בכל רחבי הארץ. עוד באותה שנה הלחין את "מנואל" לגליקריה, ואת "משהו בלב" ללאה לופטין, עימו הופיעה בפסטיגל.
לאלבום הבכורה של אייל גולן שהוקלט ב-1995 הלחין את השיר "שר ברוח". באותה השנה הלחין לשרית חדד את השיר "האשה שלי", שנכלל באלבום בכורתה, ניצוץ החיים.
בשנת 1997 קיבל רועה פרס הוקרה ממשרד החינוך והתרבות על כתיבת האורטוריה "שירת הים", היצירה נכתבה עבור מופע שורשים במסגרת פסטיבל ישראל והוצגה על בימת תיאטרון ירושלים בליווי תזמורת הסימפונט, מקהלה בת 50 זמרים עם הסולנים ישראל רנד, אלי לוזון, אבי כהן, ג'נט רוטשטיין.
לאלבומה החמישי של שרית חדד חוק החיים, שיצא ב-1998 הלחין את "ירח שחור".
בשנת 1999 הלחין לשייקה לוי את השיר "חברים" למילים של דודו ברק, את "חברים בכל מיני צבעים" לשרית חדד, שכתבה חנה גולדברג (לאלבומה כמו סינדרלה), לאלבום הבכורה של בר כהן כתב והלחין את השיר "לאהבה", וכן הלחין את "קסם נעלם" וצל עובר". עוד בשנה זו כתב רועה את "שיר ישראלי" ביחד עם חמי רודנר לכבוד שבוע הזמר העברי.
בשנת 2000, הלחין את השירים "תצלום שהצהיב" ו"עכשיו כמו פעם" לנורית גלרון, ואת "אין כמוך בעולם" מתוך אלבומה של שרית חדד לעשות מה שבא לי.
בשנת 2003 הלחין רועה יחד עם יהודה יוג'י גבאי את השיר "מילים לאהבה" שכתב יוסי גיספן, איתו התחרה ליאור נרקיס באירוויזיון. באותה שנה כתב והלחין לזהבה בן את השיר "גשם של ברכה", לאלי לוזון את "שיבוא שלום" והלחין לשרית חדד את "אהבה מעבר לפינה" שכתב יואב גינאי, אשר שימש כשיר הפתיחה של סדרת הטלוויזיה "אהבה מעבר לפינה".
ב-2004 כתב והלחין לבר כהן את השיר "בלעדייך מרגיש אבוד".
ב-2010 הלחין את השיר "מודה אני" לאלבום של הזמר החסידי אמריקאי יעקב שוואקי.
בשנת 2011 הלחין רועה לזמר עומר אדם את הלהיט הגדול "נמס ממך" ואת "ילד טוב בגוף של ילד רע". באותה שנה כתב והלחין את השיר "פצצה" לליאור נרקיס, לאייל גולן את "לילד הזה התפללתי", שבוצע במקור על ידי חיים ישראל. בשנת 2012 כתב לשרית חדד את השיר "כמה כמה" ביחד עם הזמר והיוצר קובי אוז. עוד באותה שנה הלחין את "השגחה עליונה", שיר האודישנים של תוכנית הטלוויזיה "אייל גולן קורא לך". ב-2014 הלחין לזמר רז חדד את השיר "אל תבכי", ולזמרת שני יצהרי את "צמוד צמוד". בנובמבר 2015 יצא השיר "מלכודת התשוקה" שכתב, הלחין ועיבד רועה ביחד עם קובי אוז, ואותו ביצעו בדואט אלי לוזון ורז חדד.
2019- יוני הפיק מוזיקלית לזמר שלומי שבת את מופע החורף שלו: " בגלל הרוח "
קריירה כמבצע
בשנת 1998 הקליט רועה את אלבום הבכורה שלו, "זו אותה הרוח". הלהיט הגדול ביותר ממנו היה הדואט "זו אותה הרוח" עם חוה אלברשטיין, שכתבה והלחינה את השיר, והייתה היועצת האמנותית של האלבום. באלבום בלטו גם השירים "שיר אושר" שכתב רוני סומק, "כשתבוא", שכתב רועה לבנו הבכור ובוצע במקור על ידי אביבה אבידן, "אז מה אם היא אוהבת" ושיר הבונוס "פרי גנך" שהוקלט מתוך הופעתו.
בשנת 2005 הוציא את אלבומו השלישי, "בלדות", בו שבעה שירים שאת כולם הלחין, פרט לדואט "בשקט שנשאר" עם מפיקו המוזיקלי יוסי פרץ, שכתב והלחין את השיר.
ביולי 2007 הוציא רועה את אלבומו הרביעי - "זעפרן" אשר שילב רוק כבד עם התזמורת הערבית בת 30 נגנים מהעיר נצרת בניצוחו של סוהיל רדואן. העבודה על האלבום תועדה בסרט דוקומנטרי בערוץ 24. הסינגלים הבולטים מהאלבום היו: “מעגל שבור” (מילים: יענקל'ה רוטבליט), “מקום עזוב”, "בחיבאק" ו"חלום בלבן".
יצחק אשר טברסקי
רבי יצחק (איזידור) אשר טברסקי (באנגלית: Isadore Twersky; כ"ד באלול ה'תר"ץ 9 באוקטובר 1930 - י"א בתשרי ה'תשנ"ח 12 באוקטובר 1997) היה האדמו"ר מטולנא ופרופסור לספרות עברית ולפילוסופיה באוניברסיטת הרווארד.
יוני רועה
קריירה כמבצע
ביולי 2009 הוציא את האלבום "תחנת איסוף" בו חידש שירים שכתב והלחין לאחרים כמו "פרי גנך", "זודיאק", "לכי אחרי במדבר", "מנואל", "כותל המזרח" ועוד. בהקלטות האלבום השתתפו אשר פדי, אבי יפרח, יאיר מיכאל, ניצן עין-הבר, אריק כהן, נדב ביטון, עמית יצחק, שמוליק דניאל, ודורון פיקר, שגם עיבד והפיק מוזיקלית. האלבום גם הכיל שיר אחד מקורי - "מעיין" שהלחין רועה למילותיה של אהובה עוזרי.
יצחק אשר טברסקי
חייו
בנו הצעיר של רבי משולם זושא טברסקי, שכיהן כאדמו"ר בדור הרביעי של חסידות טאלנה, בבוסטון (נינו של מייסד השושלת ר' דוד טברסקי).
יוני רועה
קריירה כמבצע
במרץ 2014 הוציא את האלבום "שדות", שכלל 11 שירים. פרט לחומרים שלו נכללו בו גם טקסטים של מני בגר, יואב גינאי, נועם חורב ואסתר שמיר. השירים הבולטים באלבום זה היו: "הבית ריק", "ברך", "למונילי", "שתמיד יהיו לי מילות תודה", "נאחז בחלום". בהקלטות האלבום השתתפו מישל עמר בתופים, עמית יצחק בגיטרות, אילן אביב בבס, ורד פיקר, ודור רועה בקלידים ופסנתר.
ב-2015 הלחין וביצע את שירו של המשורר ארז ביטון "צבעים" במסגרת הסדרה "גיבורי תרבות" שהפיקו צוותא ת"א למשורר. השיר יצא כסינגל לרדיו.
יצחק אשר טברסקי
חייו
את חינוכו קיבל בבתי ספר כלליים ועבריים, ומורה מיוחד לימדו לימודי קודש. תואר ראשון עשה באוניברסיטת הרווארד, שם פגש את הארי אוסטרין וולפסון, שהיה לרבו המובהק באקדמיה. ב־1949 למד כשנה בישראל באוניברסיטה העברית. בישראל הכיר אישים כיצחק בער וגרשם שלום, והתיידד עם ש"י עגנון.
יוני רועה
קריירה בטלוויזיה
בשנת 1993 מונה למנהל המוזיקלי של התוכנית בטברנה בערוץ הראשון, ובשנת 2000 התחיל להנחות את התוכנית.
בשנת 2002 הופק הסרט "אגדה ים-תיכונית" שתיעד את סיפור חייו והצלחתו של רועה.
יצחק אשר טברסקי
חייו
כשחזר לארצות הברית, עבד על הדוקטורט שלו, שהוקדש לראב"ד, ולימים יצא כספר, והוא המחקר המדעי הראשון בארצות הברית על דמות הלכתית מימי הביניים. במהלך כתיבת הדוקטורט למד אצל הרב יוסף דוב סולובייצ'יק, ונשא את בתו עטרה (נפטרה 24 בפברואר 2023). עם חותנו למד גמרא בקביעות כשלושים שנה, וההשפעה ניכרה גם במחקריו, בהם שילב תובנות מהתרבות ההומניסטית המערבית. לאחר הדוקטורט החל ללמד בהרווארד, כארבעים שנה.
מרק פטריות בשמנת
מרק פטריות בשמנת הוכן לראשונה ב-1934 במערב ארצות הברית שם הוא מכונה "מרק משומר מעושן". המרק משמש כמאכל בסיסי בבתי מלון ברחבי העולם. מרק זה הוא אחד הפופולריים ביותר במטבח האירופי. באירופה, הפטריות מהן המרק עשוי הן טריות או מומלחות ומיובשות או כבושות. במטבח האסייתי, המרק עשוי בדרך כלל מפטריות לבנות.
יצחק אשר טברסקי
חייו
כשאביו חלה הוא החל ללמד בבית המדרש של החסידות, "בית דוד". כשנפטר האב בשנת ה'תשל"ב, הוא גידל זקן וקיבל על עצמו את המנהגים החסידיים, והפך לדמות דומיננטית מאוד בבית המדרש. כעשור לאחר מכן החל לכהן כאדמו"ר מטולנא-בוסטון, ובכך היה לשילוב נדיר וייחודי של אדמו"ר ופרופסור.
יוני רועה
קריירה בטלוויזיה
בשנים 2002–2004 הנחה את התוכנית "שירה בשידור" בערוץ 1. התוכנית הוקלטה במועדון "האומן 17" בירושלים, ובה שר רועה עם הקהל, זמרים אורחים, ועם זמרות מלוות קבועות דוגמת: איגי וקסמן, מיקה קרני, ולילה מלקוס.
יצחק אשר טברסקי
משפחתו
בנו, הרב משה טברסקי, חתנו של הרב אבא ברמן, כיהן כראש הכולל בישיבת תורת משה בשכונת סנהדריה המורחבת בירושלים. נרצח בכ"ה במרחשון תשע"ה (18 בנובמבר 2014) בטבח בבית הכנסת קהילת בני תורה בירושלים.
יוני רועה
קריירה בטלוויזיה
בשנת 2011 השתתף בפאנל השופטים של התוכנית היכל התהילה בערוץ מוזיקה 24.
יצחק אשר טברסקי
משפחתו
בנו, הרב מאיר טברסקי ראש ישיבה בישיבת רבינו יצחק אלחנן, ומנהל שטיבל קטן של חסידות טאלנא בריברדייל, שבניו יורק.
יוני רועה
קריירה בטלוויזיה
בשנת 2012 השתתף בוועדה המקצועית בעונה העשירית של התוכנית כוכב נולד.
קריירה כסופר
בשנת 2004 כתב וערך רועה את האנתולוגיה "סלסול ישראלי" אשר עוסק בהתפתחות המוזיקה הישראלית והים-תיכונית משנות הארבעים ועד היום. הספר מכיל 120 שירים נבחרים המסודרים בצורה כרונולוגית לפי עשורים, עם תווים ומילים. בספר מופיעים מאמרים ממספר רב של יוצרים ומוזיקאים כגון: אביהו מדינה, עוזי חיטמן, שלמה בר, אהובה עוזרי, ננסי ברנדס, וקובי אוז.
יצחק אשר טברסקי
מחקריו
היה מומחה בעל שם עולמי בספרות הראשונים ובפילוסופיה יהודית, ובפרט בכתבי הרמב"ם והראב"ד. עבודתו הידועה ביותר היא "מבוא למשנה תורה לרמב"ם" - ספר מקיף ביותר על חיבורו ההלכתי המפורסם של הרמב"ם. חיבור ידוע נוסף שלו הוא על הראב"ד: "Rabad of Posquieres: A Twelfth-Century Talmudist" שהתבסס על עבודת הדוקטורט שלו.
היה העורך של "Harvard Studies in Medieval Jewish History and Literature" (שלושה כרכים), זכה במלגת גוגנהיים ב-1989, והיה חבר באקדמיה האמריקאית למחקר יהודי ובאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. זכה בפרס קפלון לשנת 1969.
בשנת 2020, הוציא לאור מרכז זלמן שזר, את הספר "כמעיין המתגבר: הלכה ורוח ביצירת חכמי ימי הביניים", אותו ערך פרופ' כרמי הורוביץ, תלמידו של טברסקי, ובו שלושים ואחד ממאמריו של פרופ' טברסקי בתחום מדעי היהדות.
הארי בבקוק
הנרי סטודרד "הארי" בבקוק (באנגלית: Henry Stoddard "Harry" Babcock; 15 בדצמבר 1890 – 5 ביוני 1965) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (סטוקהולם 1912) ופעמיים אלוף ארצות הברית (1910 ו-1912) בקפיצה במוט.
ביוגרפיה
בבקוק נולד בפלהאם מנור, ניו יורק. הוא בוגר הנדסה מאוניברסיטת קולומביה, בשנת 1912.
אלוף ארצות הברית
באליפות ארצות הברית שנערכה בניו אורלינס, לואיזיאנה בשנת 1910 זכה בבקוק במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 3.68 מטר. שנתיים לאחר מכן, באליפות ארצות הברית שנערכה בפיטסבורג, פנסילבניה הוא זכה שוב במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 3.66 מטר.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה בבקוק במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אולימפי חדש של 3.95 מטר, לפני בני ארצו פרנק נלסון ושיאן העולם הטרי מארק רייט (3.85 מטר) שזכו בצוותא במדליית הכסף וויליאם הולפני מקנדה, בן ארצו פרנק מרפי וברטיל אוגלה משוודיה (3.80 מטר) שזכו בצוותא במדליית הארד.
לאחר שפרש מספורט תחרותי עבד בבקוק כאיש מכירות בחברת עץ באירווינגטון, ניו יורק.
דומוזיד
דומוזיד (נקרא גם "הרועה") היה מלך מיתולוגי של שומר. שירים ומזמורים מצביעים על כך שמאוחר יותר הוא נחשב לאלוהות, מבשר של האל הבבלי תמוז. הוא שלט מעיר באד-טיבירה. לפי רשימת המלכים השומרית הוא היה המלך החמישי של התקופה הטרום-שושלתית. אחרי תקופת שלטונו, המרכז השלטוני עובר מבאד-טיבירה ללרסה. לפי הרשימה הוא שלט במשך 36,000 שנים.
ארט טייטום
ארט טייטום (באנגלית: Art Tatum; 13 באוקטובר 1909 - 5 בנובמבר 1956) היה פסנתרן ג'אז אמריקאי וירטואוז, שנודע ביכולתו הטכנית הגבוהה וכישורי האלתור שלו בנגינה בפסנתר.
ביוגרפיה
טייטום נולד ב-1909 בטולדו, אוהיו, למשפחה מוזיקלית. מילדותו סבל מקטרקטים שגרמו לעיוורון בעינו האחת ולראייה קלושה בעינו השנייה. למרות ניסיון לשקם את ראייתו בניתוח, הוא נכשל בכך לאחר אירוע תקיפה ב-1930, כאשר היה בן 21.