cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית הכנסת של כיכר בתלן
בית הכנסת של כיכר בתלן (בהונגרית: Bethlen téri zsinagóga) שוכן בבניין של מכללת מקדניאל והוא חלק מהקהילה היהודית בבודפשט. הבניין הוא המכון הלאומי לחרשים-אילמים יהודים לשעבר ברובע 7 בבודפשט בכיכר בתלן גאבור שאינו מתפקד עוד בתפקידו המקורי. נכון לעכשיו זוהי "מכללת מק'דניאל בודפשט" שהיא אוניברסיטה מוסמכת שמציעה תואר אמריקאי. המכון הלאומי של בודפשט לחרשים-אילמים יהודים הוקם בשנת 1874 על ידי אנטל פוֹכס. הבניין נבנה בשנים 1876–1877 על פי התוכניות של האדריכל וילמוש פרוינד ויאנוש קאוזר בסגנון אקלקטי. הוא נמסר בשנת 1876 ותוכנן מחדש בשנות ה-20 של המאה ה-20 בסגנון נאו-רנסאנס על ידי כישרון האדריכלות המפורסם של התקופה, ליפוט באומהורן. אולם התפילה של המכון הורחב מאוחר יותר לבית כנסת, ובמצבו הנוכחי שימש בשנת 1931 את קהילת הסטטוס קוו אנטה. בנוסף לליפוט באומהורן, חתנו, ג'רג' שומוג'י, השתתף גם הוא בתכנון ובהרחבת בית הכנסת.
במהלך השואה
בשנת 1944, במהלך הכיבוש הגרמני, פעל בבניין כולו וגם בבית הכנסת אחד מבתי החולים לשעת חירום של המועצה היהודית של בודפשט (יודנראט) בשיתוף עם הכובשים הנאצים ובהגנת הצלב האדום הבינלאומי. (בית החולים השני היה בתחומי גטו בודפשט ברחוב ושלני 44). הגיעו לכאן על פי רוב בני משפחות עשירות ששוכנו בבניין וטופלו בנפרד על ידי השלטונות הגרמנים ולכן לא הוכנסו לגטו בודפשט, אלא הועברו תחילה למחנות הריכוז של רחוב רוק סילרד וקישטארצ'ה. ממחנות אלה הועברו מספר גדול של זקנים וחולים לבית החולים בכיכר בתלן תמורת סכום גדול. תמורת 10,000 עד 20,000 פנגו הונגרי כל אחד היה יכול להיות מוכרז כחולה הזקוק לטיפול בבית חולים. בית החולים הוקם תוך שעות ודר' אדולף וולף הצטייד בכל ממחסן סמוך בכיכר בתלן כדי לעזור גם ליהודים עניים. הוא הקים במהירות 350 מקומות אשפוז. בית החולים נפתח על ידי דר' דנש פוקס, לימים נוהל המקום על ידי דר' יאנוש בידרמן. הרופאים ג'רג' פרנק, פרנץ גרוסמן ולאסלו בנדק הצילו את חייהם של אנשים רבים באמצעות הניתוחים והעבודה המסורה שלהם. ב-28 בדצמבר 1944 הותקף בית החולים על ידי אנשי מפלגת צלב החץ וחיילי אס אס, נבזז ונחטפו ונרצחו שני תריסר גברים. עם זאת, האחרים שרדו את השואה.
אחרי השואה
לאחר המלחמה פעל במקום הוועדה הלאומית לטיפול במגורשים של יהודי הונגריה (DEGOB), במימון הוועדה האמריקאית המשותפת. לאחר מכן הבניין היה ביתה של המכללה להכשרת מורים לחינוך מיוחד עד סוף שנות התשעים, אך בחלקו פעל בית הכנסת רוב הזמן. כיום הבניין מאכלס כאמור את הסניף ההונגרי של מכללת מקדניאל האמריקאית, מכללה בינלאומית לכלכלה, מדע המדינה ואמנות. בצדו השמאלי של הבניין נמצא בית הכנסת המשוחזר של כיכר בתלן. בית הכנסת (שהיה במקור בית התפילה של המוסד לחרשים-אילמים) היה ועדיין בית כנסת של הזרם סטטוס קוו אנטה, כלומר הוא לא נקט עמדה בדיון אורתודוקסיה-ניאולוגיה. לאחר הפסקה קצרה בשנות ה-70 של המאה ה-20 בית הכנסת הוחזר לקהילה היהודית של בודפשט בשנת 1980 והתחיל לפעול שוב בשנת 1985. יש בו קהילה המתפתחת כל הזמן. לקהילת בית הכנסת היה תפקיד משמעותי בהקמת האגודה הציונית ההונגרית בשנת 1990.
עודד שריג
עודד שריג (נולד ב-25 במאי 1955) היה הממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון במשרד האוצר מינואר 2010 עד אוגוסט 2013. עם פרישתו מתפקיד זה חזר לשמש פרופסור במרכז הבינתחומי הרצליה. במקביל לתפקידיו האקדמיים היה שריג יועץ לחברות וגופים אחרים בנושאי ניהול השקעות, ניהול פיננסי והערכת שווי נכסים וחברות.
ביוגרפיה
ב-1979 קיבל תואר ראשון בכלכלה ובחשבונאות מאוניברסיטת תל אביב, ב-1981 קיבל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי וב-1983 קיבל תואר דוקטור במנהל עסקים עם התמחות במימון מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
בשנים 1983–1987 שימש מרצה באוניברסיטת קולומביה, ניו יורק. בשנים 1987–1991 שימש מרצה בבית הספר למנהל עסקים, אוניברסיטת תל אביב. בשנים 1991–1993 היה פרופסור אורח בבית הספר למנהל עסקים וורטון, אוניברסיטת פנסילבניה. בשנים 1993–1997 היה מרצה בכיר בבית הספר למנהל עסקים, אוניברסיטת תל אביב, ובמסגרת זו היה ראש המחלקה למימון וחשבונאות בשנים 1995–1997. בשנת 1997 עלה לדרגת פרופסור חבר. במקביל היה משנת 1994 ואילך ​פרופסור נילווה בבית הספר למנהל עסקים וורטון.
בשנת 2000 עבר למרכז הבינתחומי הרצליה והיה ​מופקד קתדרת שרם, פודים, קלנר למימון, בי"ס אריסון. בשנים 2002–2006 היה דיקן בי"ס אריסון.
במקביל לתפקידיו האקדמיים יעץ לחברות וגופים אחרים בנושאי ניהול השקעות, ניהול פיננסי והערכת שווי נכסים וחברות. בכלל זה ביצע מספר רב של הערכות שווי בחברות פרטיות וציבוריות, נתן חוות דעת מומחה בנושאי מומחיותו והיה חבר במספר דירקטוריונים וועדות השקעה, כולל דירקטוריון הבורסה לניירות ערך בתל אביב ודירקטוריון בנק הפועלים. הוא העיד לטובת הנאשמים בפרשת קרטל המרצפות ובית המשפט לא קיבל את עדותו וקבע כי "יש לדחות את חוות דעתו של המומחה בהיותה בלתי־מקצועית ואינה מתאימה למאטריה המיוחדת שבפני, תחום דיני ההגבלים העסקיים, שאינו תחום מומחיותו של המומחה." הוא היה חבר בדירקטוריון בנק הפועלים בתקופה בה הודח מנכ"ל הבנק צבי זיו ומונה במקומו ציון קינן בהמלצת היו"ר דני דנקנר. דו"ח ביקורת של בנק ישראל קבע כי היו כשלים בעבודת הדירקטוריון וכי הדירקטורים היו בפועל חותמת גומי להחלטות היו"ר.
בינואר 2010 מונה לממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון במשרד האוצר. ביולי 2013 הודיע על פרישתו המוקדמת מהתפקיד בסוף חודש אוגוסט. תקופתו בתפקיד התאפיינה בהידוק הרגולציה על חברות הביטוח וקרנות הפנסיה, הפחתת דמי הניהול בקופות הגמל ובביטוחי המנהלים עקב לחץ ציבורי, והקמת המסלקה הפנסיונית. מנכ"לית הבורסה לניירות ערך בתל אביב, אסתר לבנון, מתחה ביקורת על אגף שוק ההון בטענה שהוא יוצר אפליית רגולציה לטובת השקעת מוסדיים בחו"ל על פני השקעה בשוק ההון הישראלי. הוועדה לשכלול המסחר ולעידוד הנזילות בבורסה (ועדת בן-חורין) המליצה בדו"ח הביניים שלה בספטמבר 2013 שיש לטפל ברגולציה של אגף שוק ההון ובפרט ציינה שאפליית הרגולציה שהאגף יצר בין השקעה מקומית של מוסדיים והשקעה בחו"ל היא גורם אפשרי להתייבשות שוק ההון הישראלי. שריג הותקף על ידי יעל גרמן ורוני גמזו כמי שפעל לשמירה אל האינטרסים של חברות הביטוח אל מול האינטרסים של מערכת הבריאות הציבורית. גמזו אף בירך על פרישתו מתפקיד הממונה על הביטוח.
בספטמבר 2014 הודיע שלמה אליהו על כוונתו למנות את שריג למנכ"ל חברת אליהו חברה לביטוח, אך מינוי זה סוכל בידי אגף שוק ההון, ביטוח וחיסכון במשרד האוצר, בשל החשש לניגוד עניינים, מאחר ששריג היה זה שאישר לאליהו לרכוש בשעתו את השליטה במגדל. אגף שוק ההון ציין ניגוד עניינים נוסף, בכך ששריג השפיע על חברת אסיקורציוני ג'נרלי, בעלת השליטה במגדל ביטוח, והוביל לעסקה שהניבה לאליהו סכום עתק. אגף שוק ההון קבע כי שריג יוכל לכהן בתפקיד בגוף מוסדי שקשור למגדל רק בתום שלוש שנים ממועד פרישתו מהאוצר, וקנס את אליהו חברה לביטוח ב-1.7 מיליון ש"ח בשל אי-קיום הוראות בדבר מינוי מנכ"ל.
לנוכח פסילת מינויו כמנכ"ל "מגדל חברה לביטוח", מונה שריג לתפקיד בכיר במגדל אחזקות ביטוח ופיננסים, חברת האם הציבורית של "מגדל חברה לביטוח" ושל "מגדל שוקי הון", שלגביה אין לאגף שוק ההון סמכות פיקוח. בספטמבר 2014 מונה כיועץ מיוחד לשלמה אליהו, ובינואר 2015 החליף את אליהו בתפקיד יו"ר הדירקטוריון של "מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים". בספטמבר 2015 הודיע שריג על פרישתו, על רקע המגבלות שהטיל על עצמו במילוי התפקיד. באפריל 2018 מונה ליו"ר מגדל חברה לביטוח. הוא התפטר מתפקיד זה בדצמבר 2018.
פרסומים מקצועיים
פרסם מאמרים בכתבי עת מקצועיים, וכן שני ספרים:
תום אורן
תום אורן (נולד ב-4 בנובמבר 1994) הוא פסנתרן ג'אז ישראלי וזוכה בתחרות הבינלאומית לפסנתר של מכון תלוניוס מונק לשנת 2018.
ביוגרפיה
אורן נולד בתל אביב. הוא בנה של המוזיקאית דורלי אורן חזון. הוא סיים את לימודיו בקמפוס אריסון לאמנויות בתל אביב, ובתיכון לאמנויות תלמה ילין. הוא בוגר הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה בתל אביב, בהצטיינות. הוא למד שנתיים ברימון בית ספר למוסיקה, וסיים בשנת 2015. לאחר מכן למד במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון עם מלגה לארבע שנות לימוד החל משנת 2012.
קריירה
אורן חבר ברביעיית אלי דג'יברי משנת 2017.
בשנת 2018 זכה אורן בתחרות הפסנתר הבינלאומית של מכון ת'לוניוס מונק של ג'אז לאחר הופעות תחרותיות במרכז ג'ון פ. קנדי לאמנויות הבמה. הפרס מגיע עם מלגה של $25,000 וחוזה הקלטות בלייבל הידוע קונקורד מיוזיק. השירים שהוא ניגן היו " Just as Though You Were Here ", ו-" Just One of These Things ".
מגדל הפעמונים של מריזו
מגדל הפעמונים של מריזו הוא מגדל פעמונים במריזו, גואם, שנבנה ב-1914 או ב-1919. הוא נרשם במרשם הלאומי של ארצות הברית של מקומות היסטוריים בשנת 1975.
גובהו של המגדל מעל בסיס מרובע בגובה ; הוא בנוי מ"בנייה כבדה הנקראת manposteria, המורכבת מאבן עם טיט מכוסה במלט".
Freaks
Freaks (בעברית: פריקים או מִפלֶצֶות) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי פרנץ' מונטנה, ביחד עם הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז', מתוך האלבום, Excuse My French. השיר יצא לאור ב-14 בפברואר 2013, כסינגל השני מתוך האלבום.
מגדל הפעמונים של מריזו
המגדל נבנה על ידי כומר קתולי, האב קריסטובל דה קאנלס, שבנה גם את הכנסייה שלידו, ונקט בצעדים רבים לקידום החקלאות ולהעלאת רמת החיים בכפר מריזו.
Freaks
השיר הגיע למקום ה-78 במצעד הבילבורד הוט 100.
מגדל הפעמונים של מריזו
מבחינה אדריכלית, המגדל מסמל מעבר בין אדריכלות ספרדית קולוניאלית לשיטות מודרניות יותר; מרכיב עיקרי בעיצובו הוא תפישת המרחב שלו.
Freaks
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי פרנץ' מונטנה, ניקי מינאז', ריקו לאב, ארל הוד, אריק גאודי השלישי, דאגלס ל. דייוויס, קוואמי ריילי, אברטון בונר, סלי דונבר, ג'ון כריסטופר טיילור ולויד אוליבר וויליס והופק על ידי ריקו לאב וארל & אי. השיר מכיל בתוכו את סוגת ההיפ הופ והדאנסהול.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-19 מיליון השמעות.
מחוז טיירון
מחוז טיירון (באנגלית: County Tyrone, באירית: Contae Tír Eoghain) הוא אחד מששת מחוזות צפון אירלנד שבממלכה המאוחדת. כמו כן, הוא אחד מ-32 מחוזות אירלנד המסורתיים, כחלק מפרובינציית אלסטר. בירת המחוז היא העיר אומה, בו היא גם העיר הגדולה והמאוכלסת ביותר. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2011, מתגוררים במחוז כ-177,986 תושבים, רובם משתייכים לנצרות הקתולית. המחוז גובל במחוז פרמנה מדרום מערב, במחוז לונדונדרי מצפון ובמחוז ארמה מדרום מזרח, שלושת האחרונים בצפון אירלנד, ובמחוז דניגול ממערב ובמחוז מונאהן מדרום, שני האחרונים מחוזות באירלנד. שם המחוז נלקח מהממלכה הגאלית טיירון, שהתקיימה באלסטר עד המאה ה-17.
המחוז שוכן לחופיו הדרום-מערביים של לוך ניי. בעבר המחוז חלש על שטחים נוספים שכיום הם חלק ממחוז לונדונדרי. המחוז נשלט עד המאה ה-17 על ידי שבט או׳ניל, מהשבטים האיריים החזקים ביותר באלסטר. השטחים הכפריים במחוז נפגעו קשות מרעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד, הן בשל מוות מרעב או מחלות והן בשל הגירה. אוכלוסיית המחוז צנחה בהדרגתיות מאז הרעב ועד לאמצע המאה ה-20 - אם בשנת 1841 התגוררו במחוז כ-312,956 תושבים, בסוף המאה ה-19 התגוררו בו כ-150,567 תושבים בלבד, ואילו עד שנות ה-30 של המאה ה-20 חלה ירידה נוספת והתגוררו בו כ-127,586 תושבים. עלייה החלה להרשם רק משנות ה-50 של המאה ה-20, למרות שעד היום לא הצליחה אוכלוסיית המחוז להתאושש, והיא עומדת על בערך 55% מאוכלוסייתו המקורית.
Dreamchaser
Dreamchaser (בעברית: רודפת החלומות) הוא אלבום האולפן האחד עשר של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן. האלבום יצא לאור ב-16 בינואר 2013, על ידי חברת התקליטים שמחה LLC. כמו כן, מתוך האלבום יצאו הסינגלים; "Angel", "One Day Like This", "Closer" ו-"Glósóli".
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הקלאסיים.
רקע והוצאה
Dreamchaser הופק על ידי מייק הדג'ס וסאלי הרברט. הוא הופץ לראשונה ב-16 בינואר 2013, ביפן בהוצאת שמחה LLC. לאחר מכן, ב-5 באפריל הופץ גם באוסטרליה וגרמניה. יומיים לאחר מכן, הופץ בממלכה המאוחדת, ופרק זמן לאחר מכן, גם בארצות הברית, קנדה, ומדינות נוספות ברחבי העולם.
מהדורה מיוחדת
בשנת 2013, יצאה לאור מהדורת הסופר הדלוקס של האלבום. המהדורה כוללת בתוכה גלובוס של כדור הארץ בו חבוי התקליטור של, Dreamchaser. הגלובוס יושב על בסיס אקרילי, ויחד איתו מצורפת חוברת אומנות המציגה תמונות ייחודיות של ברייטמן.
התקליטור אשר נכלל במהדורה, מכיל בתוכו ארבע רצועות נוספות: "In The Air", "Hawaii '78", "7th Heaven" ו-"So Long Ago So Clear". ארבע הרצועות אשר נכללות בתקליטור, לא נכללות בתקליטור הרגיל של Dreamchaser. המהדורה יצא באופן מוגבל ברחבי העולם.
רבי מנחם
רבי מנחם (הידוע גם בפשטות כ"מנחם") היה אמורא ארצישראלי בדור השני-שלישי.
ביוגרפיה
קיבל תורה מפי רבי יוחנן, מפי רבי שמעון בן לקיש, מפי רבי יונתן בן אלעזר ואולי גם מפי רבי אמי.
משמו מסרו תורה רבי חגי ורבי יוסי (כנראה רבי יוסי בר חנינא). ייתכן שאף רבי יוסף בר אבא ורב הונא בר יהודה.
בתלמוד ירושלמי הוא מופיע ללא התואר "רבי", למעט פעם אחת.
ולטר דניאל באטלי
ולטר דניאל באטלי (באנגלית: Walter Daniel Batley; 1850 – 1936) היה אמן שבסיסו באיפסוויץ'. אף שהיה ידוע בעיקר בנופיו, הוא צייר גם דיוקנאות, נופי עיר וסצינות ז'אנריות.
קורות חייו
וולטר דניאל באטלי נולד בשנת 1850, בנו השני של מעצב בתים. כתוצאה ממחלת אבעבועות שחורות כילד, ולטר ואמו עברו להתגורר בפליקססטו בשנת 1860, בעודם שומרים על הבית באיפסוויץ'. הוא למד בבית הספר לאמנות באיפסוויץ' בין השנים 1868 עד 1873, חבר לכיתה של פרדריק ג'ורג' קוטמן וויליאם רוברט סימונדס. הוא עזב כדי להמשיך את לימודיו בדרום קנזינגטון ובבתי הספר המלכותיים של האקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון.
בשנת 1874 הוא היה אחד מתשעת האמנים שנבחרו להעתיק את התמונות של רפאל. באותה שנה הוא זכה במדליית הזהב של דרום קנזינגטון על ציור בשחור לבן המבוסס על דמות יצוקה עתיקה.
בשנת 1878 הוא התחתן עם קתרין (קייטי) אמילי בירד באיפסוויץ', שם התיישבו. לזוג נולדו חמישה ילדים יחד.
קריירה
אף שהפיק כמה פורטרטים מוקדמים, באטלי הראה העדפה לנופים. החל משנת 1874, הציג או שלח עבודה באופן קבוע לאקדמיה המלכותית, והמשיך בפרקטיקה זו עד לפחות שנות העשרים של המאה העשרים.
מקומות אחרים שבהם הוצגו עבודתיו כוללים את הגלריה לאמנות ווקר בליברפול, הגלריה לאמנות מנצ'סטר סיטי והחברה המלכותית לאמנים בריטיים. הוא הציג מדי פעם במועדון האמנות האנגלי החדש בלונדון ובסלון פריז. הוא היה חבר מייסד במועדון האמנות היפה איפסוויץ', שם הציג בין השנים 1874 עד 1935.
בתערוכת הבכורה שלו הציג כמה נופים של ערים ועיירות. עבודתו של באטלי הצליחה ונמכרה היטב באיפסוויץ'. ככל הנראה נסיעתו היחידה לאירופה הייתה לשווייץ בשנת 1882 והציג ארבעה נופי הרים שווייצריים לאחר שובו. באותה שנה הוא זכה להצלחה מיוחדת באקדמיה המלכותית לציור שכותרתו "בור קרייג הישן", שנמצא מחוץ לאיפסוויץ'. העבודה תוארה כ"בין הנופים האמנותיים ביותר".באטלי עשה גיחה קצרת מועד לסצינות הז'אנר, שנראה בציור "הצבעה ראשונה" שלו מ־1884. הוא תרם למועדון האמנות של וודברידג', שם זכה בפרס ראשון בשנת 1887 על ציור בצבעי שמן.
הוא ערך מדי פעם טיולים לקורנוול, יורקשייר ודרבישייר. עם זאת, איכות האור והשמים של מזרח אנגליה היו המיוצגים בצורה הטובה ביותר בנופיו. בשנות ה-90 של המאה ה-19, תוך שהוא מפגין תחושה רבה יותר לאווירה, החל באטלי למרוח את צבעיו במרץ ובחופש רב יותר.
באטלי ומשפחתו עברו בשנת 1898 לרושמיר סנט אנדרו, והתגוררו בבית חווה שכינה 'ליטל ראונדווד'. העצים והקוטג'ים שמסביב הפכו לנושאים המועדפים עליו. למרות היותו בשנות השישים לחייו, במהלך מלחמת העולם הראשונה התנדב לתפקידי סיור. בשנים אלה, ההכרה שלו בסגנון החופשי יותר התבטאה בציוריו ששלח לאקדמיה המלכותית, שם היו לו כמה דחיות.
ניתוח מוצלח בשנת 1919 החזירה את ראייתו הכושלת בגלל גלאוקומה. עם רוב ילדיהם מעבר לים, בשנת 1921 התיישבו באטלי ואשתו בפליקססטו, שם הנהרות והים סיפקו נושאים חדשים לבאטלי. כמה יצירות ראויות לציון נבעו מטיול באיי התעלה. בשנת 1928, באטלי העביר את מגוריהם שוב לאיפסוויץ'.
בשנת 1932 הציג באטלי בחוג האמנות נורפוק ונוריץ'. והוענקה לו תערוכת כבוד בגלריה לאמנות וולסי בשנת 1935.
באטלי נפטר ב־29 בספטמבר 1936. אשתו נפטרה שלוש שנים מאוחר יותר.
באטלי היה אמן סאפוק פופולרי, הידוע בחמימות צבעו, בביצועו העדין ובמגוון הנושאים. הוא זכה לשבחים מהאמן סטנהופ פורבס, ותואר כצייר "גאון לעבודות נוף".
מוטי מלכא
מרדכי "מוטי" מלכא (נולד ב-16 בדצמבר 1958) הוא מנכ"ל המשכן לאמנויות הבמה הפיס אשדוד, מייסד ויו״ר המרכז לתרבות האנדלוסית ולפיוט בישראל, מייסד התזמורת האנדלוסית הישראלית אשדוד, ומנהל הפסטיבלים ״מדיטרנה״, "אושפיזין מוזיקלי", ״תור הזהב״ ו״אשדודשירה״.
קורות חיים
בשנת 1963 עלה ביחד עם משפחתו לישראל, אל מעברת פרדס חנה בה יושבה המשפחה בשנים הראשונות בישראל. מלכא החל את לימודיו בבית הספר היסודי רמב"ם באשדוד ואת לימודיו התיכוניים עשה בתיכון מקיף (ב) הממלכתי-דתי. בראש חודש אדר 1986 נשא מלכא לאשה את אסתר ממשפחת קנינו.
בוגר היחידה לפעילי ציבור באוניברסיטת בר-אילן. תואר ראשון B.A במדעי החברה והרוח מהאוניברסיטה הפתוחה. תואר שני M.A מוסמך בממשל, בהתמחות במדיניות ומנהל ציבורי מבית הספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה, המרכז הבינתחומי הרצליה.
מלכא היה מדריך, רכז תרבות ומנהל הפנימייה בבית הספר החקלאי מקוה ישראל בשנים 1980–1985. ניהל את מתנ"ס תקוותנו באשדוד בשנים 1985–1999. היה מנכ"ל המרכז לפיוט ושירה אשדוד בשנים 1988–2011, מנהל אמנותי של המרכז וממייסדיו. מנכ"ל התזמורת האנדלוסית הישראלית אשדוד בשנים 1994–2008 אשר אותה ייסד יחד עם יחיאל לסרי.
יו"ר אגודת הידידים-קרן התזמורת האנדלוסית בשנים 1996–1998 וממייסדיה. ניהל את הקמתו של המשכן לאמנויות הבמה הפיס אשדוד בשנים 2009–2012, והוא המנכ"ל מ-2013.
מלכא חבר מועצת המוזיאונים, הנהלת איגוד מנהלי תרבות ברשויות המקומיות ובחוג הידידים של האקדמיה ללשון העברית.
כוח מיקוח
כוח מיקוח הוא היכולת היחסית של צדדים בסיטואציה של ויכוח (כגון מיקוח, כתיבת חוזה או חתירה להשגת הסכם) להשפיע זה על זה. אם שני הצדדים נמצאים במעמד שווה בוויכוח, אז יהיה להם כוח מיקוח שווה, באותו האופן בו הדבר מתקיים בשוק תחרותי לחלוטין, או בין מונופול למונופסון אשר במעמד שווה בוויכוח.
ישנם מספר תחומים שבהם מושג כוח המיקוח הוכח כמכריע לניתוח קוהרנטי, כולל תורת המשחקים, הסדרי משא ומתן קיבוציים, משא ומתן דיפלומטי, יישוב ליטיגציה, קביעת המחיר של ביטוח ובאופן כללי כל תהליך של משא ומתן.
כוח קנייה
כוח קנייה הוא סוג של כוח מיקוח הנוגע לרוכש ולספק. לדוגמה, קמעונאי עשוי להיות מסוגל להכתיב את המחיר לספק קטן אם יש לו נתח שוק גדול או יכול לקנות פריטים מסוימים בכמויות גדולות.
ערן אוליאל
ערן אוליאל (נולד ב-17 באוקטובר 1977) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה. שימש מפקד חטיבת כפיר, ראש מחלקת מבצעים באמ"ץ, מפקד חטיבת שועלי מרום, קצין אג"ם של אוגדת עזה ומפקד גדוד 890.
ביוגרפיה
אוליאל גדל ביד אליהו. התגייס לצה"ל במרץ 1996, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 101. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד 101 ומונה למפקד מחלקה, והשתתף בלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן שירת כסגן מפקד פלוגה. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול - פלוגת "הארזים". לאחר מכן מונה למפקד פלוגה מסייעת בגדוד 101. בשנת 2004 מונה למפקד פלחה"ן צנחנים והשתתף בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. במלחמת לבנון השנייה היה בחפיפה לתפקיד סגן מפקד גדס"ר צנחנים, ולאחר המלחמה נכנס לתפקיד ושימש בו בין השנים 2006–2008. לאחר מכן יצא ללימודים בפו"ם. בסיום הלימודים חזר לחטיבה ומונה לקצין אג"ם של חטיבת הצנחנים בין השנים 2009–2010.
בשנת 2010 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לראש ענף גדס"ר במרכז לאימונים באש במל"י, ושימש בתפקיד עד שנת 2011. בהמשך שירת כמפקד גדוד 890 בין השנים 2011–2013. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של אוגדת עזה בין השנים 2013–2015, ושימש בתפקיד בין היתר במבצע צוק איתן. באפריל 2015 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת שועלי מרום, ושימש בתפקיד עד יולי 2017. באוגוסט 2017 מונה לראש מחלקת מבצעים באמ"ץ, ושירת בתפקיד זה עד 12 ביוני 2019. ב-4 ביולי 2019 מונה למפקד חטיבת כפיר. במהלך תפקידו הוכפפה החטיבה לעוצבת הבזק, ושודרגו יכולותיה במסגרת הפיכתה לחטיבת חי"ר-אש מתמרנת ורב זירתית. בתפקיד זה שירת עד 27 במאי 2021. לאחר מכן יצא ללימודים באוניברסיטה לביטחון לאומי, בוושינגטון שבארצות הברית.
ב-6 בספטמבר 2022 הוחלט על העלאתו לדרגת תא"ל ומינויו לקצין חי"ר וצנחנים ראשי הבא.
חיים אישיים
אוליאל מתגורר בכפר סבא, נשוי לדפנה ואב לשלושה. בעל תואר ראשון בכלכלה ובמנהל עסקים מאוניברסיטת אריאל.
סיפור רצפה בת איה
סיפורה של רצפה בת איה מופיע בספר שמואל. עיקרו של הסיפור הוא תקופת רעב שמסתיימת על ידי מסירת שבעה מצאצאיו של שאול לגבעונים, והריגתם על ידם, כנקמה על מעשי שאול.
רקע
בסיפור זה מסופר על נקמתם של הגבעונים בשל הפרתו של שאול את הברית שהייתה קיימת מימי יהושע בן נון אשר גרמה לרעב בישראל בימי מלכות דוד.
הברית עם הגבעונים
על פי המסופר, בתקופת דוד המלך שרר רעב בארץ. דוד פנה אל ה' וקיבל תשובה שהרעב הוא עונש על מעשי שאול אשר המית את הגבעונים. בגמרא מבואר שנתבע שאול על מעשה מוות עקיף, בכך שהרגו בציוויו את נוב עיר הכהנים שהם היו המעסיקים של הגבעונים, והריגתם הסבה לגבעונים מוות מרעב:.
דוד המלך קרא לגבעונים, וביקש לכפר על מעשי שאול ולקבל מהם ברכה להסרת העונש. הגבעונים טענו תחילה כי אין להם רצון בפיצוי או בנקמה:, אך בהמשך ביקשו להוקיע (להרוג) שבעה אנשים מבניו של ב. דוד בחר שבעה מצאצאי שאול, ונתן אותם לגבעונים אשר הוקיעו אותם. הגבעונים מוציאים להורג את צאצאי שאול. הכתוב מספר כי כך נפתרה בעיית הרעב ונראה שהגבעונים באו על סיפוקם.
במחקר
במאמרו משנת 1967 טוען מנחם בן ישר כי רצפה בת איה מנעה את קבורתם של שבעת בני שאול, מפני שהיו נקיי כפיים ובכך ביקשה לגרום לנקמה שמיימית. התוצאה של פעולתה זו הייתה המטר המשחית, שבר ענן מקומי שירד בראשית הקציר. מטר זה מסמל פורענות, באשר השחית את היבול המועט שניתן בשנת הבצורת. פורענות דומה ניתן למצוא במטר הזעם בימי שמואל להרתיע את העם. כמו בימי שמואל, גם כאן המטר המשחית הוא עונש לעם..
רוני מגידוב טוענת כי במעשיה, הצליחה רצפה בת איה לשנות את התנהגותו של דוד המלך. לטענתה, נחישותה הובילה את דוד לשנות את התייחסותו לגופות בני שאול. נחישותה הובילה לכך שדוד הכיר בטעותו והביא את גופות שאול ויהונתן לקבר ישראל, ובנוסף הביא דוד את גופות המוקיעים לקבר ישראל.
אגדת אקהת
בין סיפורה של רצפה בת איה לסיפור המופיע באפוס העלילתי הקדום עלילת אקהת (חלק מהמיתוס האוגרתי, שנמצא בעיר אוגרית), קיימים קווי דמיון רבים. הסיפור מספר על אקהת, בנו של דנאל המלך, אשר נרצח. המלך שאינו מודע לידיעה על מות בנו, ממשיך לשפוט ולהנהיג את עמו. המלך מרגיש כי אסון פגע בביתו. בצורת תוקפת את האזור, אך הנשרים המרחפים מעל ראשו שלו מהווים סימן לבאות. דנאל מקלל שיירד גשם שוטף ביום קיץ בזמן בציר הענבים ומוסיף ומקלל שתשרור בצורת במשך שבע שנים. למרות הקללה דנאל מנסה להציל את היבול בעזרת טקסי מאגיה. לאחר כל זאת מופיעים שליחים המספרים לו אודות רצח בנו האהוב. דנאל יוצא לחפש את גופת בנו כדי שיוכל להביאו לקבורה. תיאור החיפוש בקובץ העלילה הוא רב. הסיפור מתאר בפירוט חיפוש אחר כל חלקי הגופה. דנאל מגיע ל"צמל אם הנשרים" ושם הוא מוצא את שאר חלקי גופת בנו. לאחר קבורת אקהת, מקיים דנאל טקסי אבלות. בתו פועת מבקשת לנקום את דמו השפוך של אחיה.
בשני הסיפורים, עלילות אקהת וסיפורה של רצפה בת איה מופיע מוטיב הבצורת והגשם השוטף אשר החברה רואה בהם קללה. כך גם סבורים דוד בסיפור המקראי ודנאל בעלילות אקהת. אך עם זאת דנאל הוא זה המחפש אחר גופתו וחלקי גופו של בנו, ובסיפור המקראי רצפה בת איה היא זו שמגנה על הגופות מפני עופות דורסים. במעשיה רצפה היא זו שמבקשת, שיביאו את גופות בניה ובני מיכל לקבורה נאותה. בעלילת אקהת כך גם מבקש דנאל. בשני הסיפורים מופיע בנוסף למוטיב קללת הבצורת מוטיב גאולת הדם. בסיפור המקראי הגבעונים הם אלה המבקשים את הנקמה ובסיפורו של אקהת את הנקמה מבקשת אחותו. בשונה מהסיפור בעלילות אקהת אין יודע אם תמה תקופת הבצורת. הסיפור המקראי מבקש לעדכן כי " וַיֵּעָתֵר אֱלֹהִים לָאָרֶץ, אַחֲרֵי-כֵן".
אנטיגונה
בין המחזה "אנטיגונה" שכתב סופוקלס (בן המאה החמישית לפני הספירה) ובין סיפור רצפה בת איה קיימים כמה קווי דמיון. שני הסיפורים עוסקים בקבורת המתים. בשני הסיפורים עומדת הסמכות הגברית למבחן. במעשיהן, רצפה ואנטיגונה קוראות תיגר על סמכות זו, אשר באה לידי ביטוי בסמכות המלך, קריאון במחזה אנטיגונה ודוד בסיפורה של רצפה. קיימות גם נקודות שוני בין שני הסיפורים. בניגוד להחלטת קריאון, קוברת אנטיגונה את אחיה המת. רצפה לעומת אנטיגונה אינה קוברת את צאצאיה ואת צאצאי מיכל וכוח עליון הבא בצורת גשם שוטף בא לעזרתה.
בספרות חז"ל והראשונים
סיפור רצפה בת איה עורר קשיים בעיניי חז"ל. בתלמוד הבבלי התחבטו בשאלה כיצד אפשר דוד את ההוצאה להורג למרות האמור בתורה:, וכיצד אפשר את התלייה ארוכת הטווח בניגוד להוראת התורה: . והשיבו: "מוטב שתעקר אות אחת מן התורה ואל יתחלל שם שמים בפהרסיא" או: " מוטב שתעקר אות אחת מן התורה ויתקדש שם שמים בפרהסיא שהיו עוברים ושבים אומרים מה טיבן של אלו? הללו בני מלכים הם ומה עשו פשטו ידיהם בגרים גרורים, אמרו אין לך אומה שראויה להדבק בה כזו ומה בני מלכים כך, בני הדיוטות על אחת כמה וכמה ומה גרים גרורים כך, ישראל על אחת כמה וכמה".
הרמב"ם בחיבורו משנה תורה, ציין את אכזריותם של הגבעונים ואי נכונתם למחול, כתכונה המבדילה בין ישראל לעמים ערלי הלב:
בתרבות
רצפה בת איה היא דמות מרכזית במחזהו של אהרן אשמן, "מיכל בת שאול", שהועלה בתיאטרון "הבימה", בשנת 1941.
רצפה בת איה נמצאת במרכזו של הרומן ההיסטורי "בת איה" מאת אריה קוצר, שיצא לאור בשנת תש"ך.
קרחון מוזר (אנטארקטיקה)
קרחון מוזר או קרחון מואוזר (באנגלית: Moser Glacier) הוא קרחון באזור חוף דנקו, של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
הקרחון נשפך אל הלשון הצפון מזרחית של מפרץ אנדוורד, דרומית מזרחית לקרחון אראגו, בחוף המערבי של ארץ גרהאם.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897–1899, בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
הקרחון צולם מהאוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1956–1957
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1960 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של לודוויג פ. מוזר (Ludwig F. Moser), פיזיקאי גרמני, אשר המציא בשנת 1844 את הצילום הסטריאוסקופי.
שם זה ניתן לקרחון, בדומה לשנות אתרים נוספים באזור הקרויים על שם חלוצים בתחום הצילום (כגון קרחון רודולף, וקרחון אראגו).
רשיד באבא אחמד
רשיד באבא אחמד או בקיצור רשיד באבא (בערבית: رشيد بابا أحمد, בצרפתית: Rachid Baba-Ahmed; 20 באוגוסט 1946 תלמסאן - 15 בפברואר 1995 אוראן) היה מפיק, מלחין וזמר ראיי אלג'יראי. אחרי שנת 1976 נודע בהפצת ז'אנר הראי-פופ החדש, באמצעות שימוש עדין ומתוחכם של כלים חשמליים והשפעות מן הפופ, דיסקו, פאנק והרגאיי. בעקבותיו בשנות ה-70 ושנות ה-80 של המאה ה-20 הלכו זמרים נוספים הידועים בשמות "שב" ו"שבה" ("צעירים" - לעומת "שייח" ו"שייחה" מבעבר) שהפיצו את המוזיקה הזאת באלג'יריה ומחוץ לגבולותיה.
חייו
רשיד באבא אחמד נולד למשפחה של תכשיטנים אמידים בעיר תלמסאן, הנחשבת למבצר של המוזיקה הערבית-אנדלוסית. בנעוריו נמשך למוסיקת רוק וטויסט. בשנות ה-60 יחד עם שלושה חברים מהתיכון הקים להקה בשם Vautours (נשרים, בצרפתית) שהתקיימה עד שנת 1969.
בהמשך יחד עם אחיו פתחי הרכיב את הצמד "רשיד ופתחי" שעירבב מקצבים מודרניים ומסורות אלג'יראיות. הצמד זכה להצלחה רבה בתוכניות של הטלוויזיה הממלכתית (עם להיטים כמו Youk baba jim, Ya aini, Galouli ennas, Magboun, Ana Ghrib) ובעקבות זאת החליט לפתוח אולפן הקלטות והוצאת תקליטים בעירם. למרות שבית ההפקות שלהם קיבל את השם "ראלי" (בגלל חיבת האחים למרוצי מכוניות שהתקיימו בארצם), הוא המשיך להיות ידוע בציבור כ"רשיד ופתחי". פתחי לקח על עצמו את הניהול הכלכלי של העסק, בעוד רשיד באבא עסק יותר בצד האומנותי. הוא גילה וטיפח, בין היתר, את הכישרונות של שאבה פדילה ובעלה, שב סהראווי (הפיק למשל את הלהיט של מוחמד סהראווי - "נ'סל פיק" - "את שלי"), שב חאלד ,שב אנוואר, שב ג'לל, נוג'ום אסאף. רשיד באבא הקליט תקליטים וגם קליפים ותוכניות טלוויזיה (למשל "וש ראייכום").
עורר תרעומת בקרב החוגים האיסלמיסטים בגלל שירי הראי שדיברו על אהבה ועל חיי היום יום, למרות שהקפיד על צנזורה של קטעים העלולים לפגוע ברגשות דתיים. בתקופה האחרונה התעניין בחידושה של מסורת מוזיקלית נוספת, זו של ה"סאף", מוזיקה מיסטית ולוחמנית במקורותיה במזרח מרוקו ובמערב אלג'יריה.
רשיד באבא נודע במראהו המיוחד שהזכיר את פידל קסטרו: מזוקן, עם קסקט לראשו, מדים בסגנון צבאי, לעיתים הרכיב גם משקפיים. נראה תכופות נוהג במהירות בג'יפ או בב.מ.וו שלו בין תלמסאן ובין אוראן.
בין שיריו ידוע השיר "מקסיקו" לכבוד קבוצת הכדורגל הלאומית של אלג'יריה, שהוצא לאור למחרת ניצחונה על תוניסיה לקראת מונדיאל 1986.
קישורים חיצוניים
Abdi Nidam Daoudi Bouziane -Un pionnier du raï tué à Oran, Libération 17/2/1995
שיער פנים
שיער פנים הוא סימן מין משני אצל גברים. בנים, לרוב, מתחילים לפתח שיער פנים במהלך השנים הראשונות של גיל ההתבגרות או ההתבגרות המינית, בין הגילים 17 עד עשרים. יש לציין כי גיל ההתבגרות הרשמי מתחיל בגיל 11 ומסתיים בגיל 30. רובם לא יכולים לגדל זקן עד תחילת גילאי העשרים ואף תקופה קצרה לאחר מכן. הדבר משתנה מאוד מאדם לאדם, שכן יש נערים המתחילים לפתח שיער פנים בין הגילים 14 עד 16. בנוסף, שיער הפנים יכול להיות שיער עבה או שיער דק וזיפי. גם לנשים עשוי לצמוח שיער פנים, במיוחד לאחר גיל המעבר, אם כי לרוב שיער הפנים שלהן צומח באיטיות גדולה בהרבה מזו שאצל הגברים. גברים יכולים לעצב את שיער הפנים שלהם בצורת זקן, זקן חלקי, פאות רחבות או צרות ושפמים. בתרבות המערבית כיום הרוב בוחרים לגלח את שיער הפנים.
בגיל ההתבגרות
השפם צומח בשלבים אצל בנים בגיל ההתבגרות. שיער פנים לא תמיד מופיע בסדר קבוע אצל בנים בהתבגרות המינית והוא משתנה מאדם לאדם, אך הוא יכול להתפתח לפי השלבים הבאים: זהו סדר צמיחת שיער הפנים הנפוץ יותר, הוא יכול להשתנות לחלוטין אצל אחרים ולהתחיל מהסנטר לכיוון הפאות.
בתרבות
ברוב הצבאות בעולם חל איסור על חיילים לגדל שיער פנים, בעוד שישנן מדינות שבהם החייל נדרש לגדל שיער על פניו ואפילו בסגנון מסוים.
דמויות דתיות רבות מתוארות במהלך ההיסטוריה כבעלות שיער פנים רב. למשל, כל הנביאים בדתות האברהמיות (יהדות נצרות ואסלאם), היו ידועים בכך שגידלו זקן עבות. דתות אחרות, כגון סיקיזם, מעודדות הצמחת שיער פנים. ישנם מלומדים בקרב המוסלמים הסונים שרואים בגידול זקן חובה, שכן מוחמד הנביא עשה בו שימוש כדי להבדיל את אנשיו ממרגלים וממסיגי גבול בזמן מלחמה. אנשי קהילת האמיש מגדלים זקן לאחר שהם נישאים, אם כי הם מגלחים את שפמיהם כדי להימנע מההקשר הצבאי של השפם, שנוגד את אמונותיהם הפציפיסטיות.
סרינה סקוט תומאס
סרינה הרייט סקוט תומאס (באנגלית: Serena Harriet Scott Thomas; נולדה ב-21 בספטמבר 1961) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה
סקוט תומאס נולדה במחוז דורסט שבדרום-מערב אנגליה. אחותה היא השחקנית קריסטין סקוט-תומאס.
בשנת 2001 שיחקה סקוט תומאס בסדרת הדרמה הרפואית "כל הנשמות", שבוטלה לאחר עונה אחת. בשנת 2005 היא גילמה את אשתו של ברוס וויליס בסרט "בן ערובה". בשנת 2011 שיחקה את אמה של קתרין, דוכסית קיימברידג' בסרט "ויליאם וקייט".
כמו כן, השתתפה סקוט תומאס בסדרות הטלוויזיה "NCIS" ו-"ניפ/טאק", ושיחקה תפקיד קבוע בסדרת המשטרה "נאש ברידג'ס" ברשת CBS.
ראקובסקי
ראקובסקי (בבולגרית: Раковски) היא עיר בדרום בולגריה בשטח מחוז פלובדיב, השוכנת 142 קילומטרים מהבירה סופיה ו-25 קילומטרים מבירת המחוז פלובדיב.
היסטוריה
שרידי ישוב מאורגן שנתגלו באזור מתוארכים לתקופת הברונזה המאוחרת, עידן הממלכה התראקית. בהמשך עבר השטח לשליטת האימפריה הרומית. במהלך המאה ה-14 נכבש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית. עדויות לקיומם של 3 כפרים במקום מצויות בתעודות עות'מאניות משלהי המאה ה-15. ראקובסקי הוקמה ב-1966 כתוצאה מאיחודם של שלושת הכפרים: גנרל ניקולאבו, סקירובו ופארצ'ביץ'. העיר נושאת את שמו של המהפכן הבולגרי גאורגי ראקובסקי שהיה אחד מראשי תנועת התחייה הלאומית הבולגרית באמצע המאה ה-19.
כלכלה
כלכלת העיר נסמכת על תעשיית טקסטיל, כימיקלים ועיבוד מזון. בסמיכות לעיר הוקם ב-2004 אזור תעשייה מחוזי. כמו כן בשטח הרשות המקומית קיימים שטחים חקלאיים ובהם מגדלים חיטה, שעורה, חמניות וירקות.
דמוגרפיה
אוכלוסיית העיר מצויה במגמת גידול מתונה. אף על פי ששיעור התמותה גדול משיעור הילודה, קיים מאזן הגירת עבודה חיובי לעיר, בעיקר מאז הקמתו של אזור התעשייה. בין 2007 ל-2010 גדלה אוכלוסיית העיר בשיעור של 1.6 אחוזים. מרבית תושבי העיר הם קתולים וזאת בניגוד למאפייני האוכלוסייה בבולגריה שרובה נוצרית אורתודוקסית. בעיר מספר כנסיות ומנזרים.
התמרה חושית
בפיזיולוגיה, התמרה חושית או טרנסדוקציה היא תהליך של הסבת גירוי חושי מצורה אחת לאחרת. תהליך התמרה זה מתרחש במערכת העצבים והוא אופייני לתאי חוש.
טרנסדוקציה במערכת העצבים מתייחסת לאירועים בהם גירוי מכני, פיסי וכו' נהפך לפוטנציאל פעולה, אשר בהמשך מועבר לכיוון מערכת העצבים המרכזית שבה הגירוי מעובד.
בתהליך ההתמרה החושית הופכים גירויים חושיים חיצוניים לאותות חשמליים בתוך התא. הגירויים הפיזיקליים (למשל פוטונים, לחץ פיזי, או מולקולה מסוימת) פוגעים בקולטני חישה, ובאמצעות תהליכים שונים גורמים לשינוי במתח החשמלי של ממברנת התא. האות החשמלי שנוצר בתא החוש מכונה פוטנציאל קולטן (Receptor Potential), והוא נושא בתוכו מידע על אופיו של הגירוי החושי. מידע זה מועבר הלאה דרך סינפסות לתאי עצב במערכת העצבים ההיקפית והמרכזית.
תהליך זה נקרא התמרה חושית, כיוון שהאירועים החושיים מותמרים, כלומר "הופכים", לשינויים בפוטנציאל הממברנה של התא. ניתן לתאר את התהליך גם כהמרה של אנרגיה מצורה אחת לאחרת. בחוש השמיעה למשל, אנרגיה מכנית מתנודות של אוויר הנקלטות באוזן עוברת המרה לאנרגיה חשמלית ואנרגיה כימית המשמשות להעברת מידע בתוך מערכת העצבים.
התמרה חושית במערכת הראייה
במערכת החזותית התמרה היא אחת מן המערכות, השנייה בסדר הפעולה (1. קליטה, 2. התמרה, 3. קידוד), שתפקידה להעביר את האנרגיה הפיזית לדפוסים אלקטרו-כימיים בעצבי החישה. תאי חישה הנקראים "מדוכים" ו"קנים" ברשתית מעבירים את האנרגיה הפיזית של אותות האור לדחפים חשמליים המגיעים למוח. גירוי האור גורם לשינוי הסתגלותי בחלבון רודופסין (אופסין מיוחד המצוי בקנים). השינוי ההסתגלותי גורם לתחילתה של סדרת אירועים מולקולאריים שסופה בהקטנת המדרון האלקטרוני סביב הפוטורצפטור. הירידה בשיפוע האלקטרו-כימי גורמת להקטנת האותות החשמליים הזורמים אל המוח. לכן, בדוגמה הזאת יותר אור פוגע בפוטורצפטור הגורם לטרנסדוקציה של אות לתוך פחות דחפים חשמליים, ובאופן אפקטיבי מועבר הגירוי אל המוח.
הצהרת חובות האדם ואחריותו
הצהרת חובות האדם ואחריותו (באנגלית: Declaration of Human Duties and Responsibilities, או בקיצור DHDR) היא הצהרה הנוגעת לחיזוק יישום זכויות האדם הנכתבה על ידי ארגון אונסק"ו והנציב העליון לזכויות האדם של האו"ם. ההצהרה פורסמה בשנת 1998 לציון 50 שנה להכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם בעיר ולנסיה שבספרד. לכן, היא מכונה גם הצהרת ולנסיה.
ההצהרה נכתבה מתוך רצון להתכתב עם השינויים בעולם ומתוך יחס גם לחובותיו של הפרט בחברה. כמו כן, חלקים מן ההצהרה מתכתבים עם הצהרות ואמנות חדשות, ובנן הצהרת המילניום של האו"ם, אמנת רומא, הגלובלי קומפקט, אמנת האדמה, פרוטוקול קיוטו והצהרות ואמנות אחרות של אונסק"ו.
ניסוח ההכרזה היה תוצאה של עבודה של קבוצת חברי אונסק"ו ששולבה עם חתני פרס נובל - יוסף רוטבלט, וולה סויינקה דאריו פו ואנשי רוח נוספים - פרופסור, ריצ'רד פאלק, רוד לוברס, לורד פרנק ג'אד, סרגיי קפיצה, יעקב פון אקסקול, פרננדו סבאטר. בראשות צוות העבודה עמד ריצ'רד גולדסטון.
קישורים חיצוניים
1) https://globalization.icaap.org/content/v2.2/declare.html
2) https://www.cambridge.org/core/books/abs/between-rights-and-responsibilities/human-duties-and-responsibilities-for-the-reinforcement-of-human-rights-the-declaration-of-human-duties-and-responsibilities-1998/978C3F1725AF62FA56731B9F7DB62E2D
https://wikimili.com/en/Declaration_of_Human_Duties_and_Responsibilities (3
4) https://static1.squarespace.com/static/5097fe39e4b0c49016e4c58b/t/5c815b42ec212d711747ec4f/1551981379157/Declaration-Human-Duties.pdf
5) https://www.interactioncouncil.org/publications/universal-declaration-human-responsibilities
מיפוי סאמון
מיפוי סאמון (באנגלית: Sammon Mapping או Sammon projection) הוא אלגוריתם שממפה מרחב ממימד גבוה אל מרחב ממימד נמוך, תוך ניסיון לשמר את המבנה של המרחקים בין הנקודות במרחב הרב ממדי, במרחב ממימד נמוך. האלגוריתם הוצע על ידי ג'ון סאמון בשנת 1969.
האלגוריתם מציג גישה לא-ליניארית שכן המיפוי לא בהכרח מיוצג כקומבינציה ליניארית של המשתנים המקוריים, בניגוד לשיטות ליניאריות כמו PCA.
תיאור האלגוריתם
נגדיר את המרחק בין האובייקט ה-i והאובייקט ה-j מהמרחב המקורי כ-, ואת המרחק בין ההטלות שלהם על המרחב ממימד נמוך כ-.
מטרת האלגוריתם היא להביא למינימום את פונקציית השגיאה שנתונה על ידי:
המינימיזציה יכולה להתבצע בעזרת אופטימיזציית Gradient descent, או בשיטות אחרות, בדרך כלל שיטות איטרטיביות.
מיפוי סאמון היה אחת מהשיטות הלא-ליניאריות להורדת ממדים המצליחות ביותר מאז פרסומה בשנת 1969.
תחרות (בידור)
מופעי בידור שונים, באמצעי התקשורת או בפני קהל צופים, מתקיימים במתכונת של תחרות, שבסופה מוכרז המנצח.
בדומה לתחרויות ספורט גם תחרויות בתחום הבידור מפוקחות על ידי שופט או חבר שופטים, אך בנוסף לכך פעמים רבות משתתף גם הקהל בקביעת המנצח.
תחרות זמר היא תחרות בידור פופולרית שבה המתחרים מתמודדים בזמרה, בדרך כלל בשירים חדשים שנכתבו לתחרות. פופולרית במיוחד היא תחרות הזמר השנתית - האירוויזיון, המשודרת בטלוויזיה וברדיו וזוכה מדי שנה למאות מיליוני צופים ומאזינים.
שעשועון הוא תוכנית רדיו או תוכנית טלוויזיה שבה המשתתפים מתחרים ביניהם במילוי משימות למטרת זכייה בפרס. שעשועונים רבים מבוססים על שאלות טריוויה, משימות קצובות בזמן, וכדומה, המוצגים על ידי מנחה התוכנית למתמודדים. הפרס בשעשועונים הוא, לרוב, פרס כספי או חפצים בעלי ערך.
תוכניות מציאות רבות הן תחרות בין המשתתפים בהן. דוגמאות:
לתחרות יש תפקיד מרכזי באמנות הבמה ובמיוחד בתחום המוזיקה. כגון תחרות רובינשטיין לנגינה בפסנתר. קיימת תעשייה גלובלית ענפה המתבססת על תחרויות מוזיקליות.
קנאה נוסח איטליה
קנאה נוסח איטליה (באיטלקית: Dramma della gelosia) הוא סרט קולנוע איטלקי מסוגת דרמה קומית משנת 1970 בבימויו של אטורה סקולה, עם מרצ'לו מסטרויאני, מוניקה ויטי וג'אנקרלו ג'אניני בתפקידים הראשיים. בישראל הוקרן הסרט בשם "קנאה איטלקית".
הסרט מתחיל בחקירת מקרה רצח והעלילה מתוארת בפלשבק.
הסרט מתאר את רומא השקועה בלכלוך ואנשי המעמד התחתון ביותר שמשתתפים בהפגנות נגד השלטון ותולים את תקוותם במפלגה הקומוניסטית שתחלץ אותם ממצבם.
מרצ'לו מסטרויאני זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן (1970). מוניקה ויטי זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר ב-Globo d'oro (גלובוס הזהב האיטלקי).
תקציר העלילה
אורסטה (מרצ'לו מסטרויאני) הוא עובד בניין מתוסכל ובודד שמספר את כל צרותיו לחברו לעבודה אוגו (מנואל סארסו). אורסטה נשוי לאלמנה עם שני ילדים שאינו נמשך אליה והתחתן אתה רק בגלל רחמים עליה ושני ילדיה.
יום אחד הוא מבחין במוכרת פרחים יפה בשם אדלידה (מוניקה ויטי) ומתחיל לחזר אחריה במרץ ועוזב למענה את אשתו.
הם יושבים לאכול במסעדת פיצה ואחד העובדים, נלו (ג'אנקרלו ג'אניני) מתאהב בה ומביא לה משולש פיצה בצורה של לב. היא מתחילה לצאת עם נלו עד שאורסטה הקנאי מוצא אותה במסעדה ומעורר מהומה. אדלידה נפצעת ונזקקת לאשפוז. היא מנסה לקבל טיפול אצל פסיכיאטר אבל הוא לא יכול לעזור לה והיא מנסה להתאבד אך נלו מציל אותה.
אחותה אנטוניה העובדת בזנות, מקשרת אותו עם קצב שמן ועשיר בשם אמבלטו (הרקולס קורטס). הם עומדים להינשא אבל אז מנסה נלו להתאבד ומאושפז במצב קשה.
אדלידה בורחת מהקצב ומגיעה לבית החולים, מצליחה לעורר את נלו והם מחדשים את יחסיהם ומחליטים להתחתן.
בינתיים מפוטר אורסטה, גר במזבלה והולך לברר את מזלו אצל צוענים.
אדלידה ונלו מלובשים כחתן וכלה נוסעים להירשם לנישואים בבית העירייה. בדרך מתקלקל הרכב ומופיע אורסטה מלובש בסחבות. מתחיל ריב בין אורסטה ונלו. נלו שולף מספרים לחיתוך פרחים ובמאבק ביניהם נפגע אורסטו שדוקר למוות את אדלידה.
אורסטה מקבל חמש שנות מאסר בהן שנתיים באשפוז פסיכיאטרי. לאחר שחרורו הוא ממשיך להסתובב ברחובות רומא.
סרגיי קבוצ'קין
סרגיי פרוקופייביץ' קבוצ'קין (6 באוקטובר 1938 - 29 בדצמבר 2007) היה כדורגלן קזחי שבילה את רב הקריירה שלו בקבוצת קאיראט אלמטי בעמדת החלוץ וכבש במדיה 62 שערים ב-232 הופעות. לקראת סוף הקריירה שיחק בוסטוק בה שימש כעוזר מאמן לאחר הפרישה, ובהמשך מונה למאמן הקבוצה ואף חזר ל-2 קדנציות אימון בקבוצה. הוא אימן גם באוקז'טפס ובאקיבסטוז.
טקס פרסי אופיר לשנת 1990
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-1 על שם השחקן ואיש הקולנוע הישראלי שייקה אופיר, המכונה גם "האוסקר הישראלי", התקיים ב-1990 בישראל. הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
קוצב זמן
קוצב זמן (טיימר) הוא סוג מיוחד של שעון הסופר זמן אחורה מטווח זמן קצוב, כדוגמת שעון חול; זאת בשונה משעון עצר, המודד את הזמן מאז ביצוע פעולה. קוצבי זמן יכולים לשמש לבקרה על רצף של אירועים או תהליכים. קוצב זמן עשוי להיות מכני, אלקטרומכני, אלקטרוני (שעון קוורץ) או אף תוכנה, שכן כל המחשבים המודרניים משתמשים בקוצבי זמן דיגיטליים מסוג כלשהו. כאשר אזל הזמן הקצוב לשעון, הוא עשוי להתריע על כך (למשל באמצעות קול), או להפעיל מעגלים חשמליים.
במובן הרחב, המונח "טיימר" מתייחס גם לשעון שבת המשמש את הציבור החילוני בהדלקת מערכת תאורה או דוד חשמלי.
דוגמאות מוכרות לשימוש בקוצבי זמן הם בבקרה על פיצוץ מרעום בחומרי נפץ או בטיימר ביצים.
שעונים מכניים הם לרוב זולים ופחות מדויקים, ועשויים להסתמך על התנגדות אוויר.
קוצבי זמן אלקטרומכניים לזמן קצר עשויים להיבנות באמצעות דו-מתכת. זרם חשמלי מועבר ברצועה המתכתית וגורם לחימום המתכות, כאשר צד אחד מתרחב יותר מהשני, והזרם החשמלי בקצה הרצועה מתרחק או מתקרב למפסק. שעונים כאלו משמשים בין היתר פנסי איתות במכוניות.
קוצבי זמן אלקטרוניים מסוגלים להשיג דיוק גבוה יותר משל קוצבי זמן אלקטרומכניים, והם מתבססים על שעון קוורץ.
מערכות מחשב מכילות לרוב לפחות קוצב זמן יחיד. אלו לרוב מונים דיגיטליים אשר גדלים או קטנים בתדירות קבועה, ובהגיעם לאפס מקבל המעבד פסיקה. מאחר שמספר השעונים בחומרה סופי ומוגבל, מערכות הפעלה ומערכות משובצות מחשב משתמשות בקוצב זמן חומרתי יחיד למימוש מספר בר הרחבה של שעוני תוכנה.
ויל בארטון
ויליאם דנארד "ויל" בארטון (באנגלית: William Denard "Will" Barton; נולד ב-6 בינואר 1991) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת טורונטו ראפטורס מליגת ה-NBA, בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
נעורים ומכללות
בארטון נולד בעיר בולטימור שבמרילנד, ולמד באוניברסיטת ממפיס בין השנים 2010–2012. בעונתו הראשונה בממפיס הוביל את קלעי הקבוצה עם 12.3 נקודות בממוצע למשחק, ובעונת ה שיפר את ממוצעיו ל-18.0 נקודות ו-8.0 ריבאונדים למשחק, אשר זיכו אותו בפרס השחקן המצטיין של "מחוז USA" (Conference USA Player of the Year).
פורטלנד טרייל בלייזרס
בארטון נבחר בבחירה ה-40 של דראפט ה-NBA לשנת 2012, על ידי קבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס. בשתי עונותיו הראשונות בפורטלנד שימש כמחליפם של וסלי מת'יוז וניקולא באטום בשתי עמדות הכנף, וסיפק ממוצעים צנועים של 4.0 נקודות ו-1.9 ריבאונדים למשחק.
דנוור נאגטס
בעונת קבע בארטון שיאי קריירה בממוצעי דקות (28.7), נקודות (14.4), ריבאונדים (5.8) ואסיסטים (2.5) למשחק, ואף סיים את העונה כקלע המוביל של הנאגטס עם 1,178 נקודות בסך הכול. ב-20 בדצמבר 2015 קלע שיא קריירה של 32 נקודות בהפסד קבוצתו לניו אורלינס פליקנס. בהצבעה לתואר השחקן השישי של עונת 2015/2016 סיים בארטון במקום הרביעי, אחרי ג'מאל קרופורד, אנדרה איגודלה ואנס קאנטר.
בעונת פתח ב-40 משחקים עבור הנאגטס, בשל פציעות של שחקני החמישייה פול מילסאפ וגארי האריס, ורשם שיאי קריירה חדשים בממוצעי נקודות (15.7) ואסיסטים (4.1) למשחק. בסיום אותה עונה חתם על הארכת חוזה בדנוור בסך 54 מיליון דולר ל-4 עונות נוספות. בעונת השתתף ב-43 משחקים בלבד, בשל פציעה במפרק הירך.
בעונת היה הקלעי השלישי של הנאגטס, עם ממוצע של 15.1 נקודות בממוצע למשחק, אולם בשל פציעה בברכו החמיץ את כל משחקי פלייאוף 2020, בו העפילה דנוור לגמר המערב.
יאן רדזינסקי
קורות חייו
ב-1977 עבר לארצות הברית כדי ללמוד באוניברסיטת ייל אצל המלחין הפולני הנודע קשישטוף פנדרצקי ואחר כך עם. קיבל שני תארים שניים, ב-1979 ו-1980, ודוקטורט ב-1984.
מ-1980 עד 1994 לימד בייל, ומ-1994 מלמד באוניברסיטת אוהיו, שם ייסד רדזינסקי פסטיבל לביצוע יצירות של מלחינים ישראליים ויצירות עם השפעת מוזיקה יהודית. יאן רדזינסקי זכה במספר פרסים, ביניהם מטעם ASCAP.
בין התזמורות שניגנו את יצירותיו, ניתן לכלול את: תזמורת קליבלנד, תזמורת קולומבוס, הפילהרמונית של קרקוב, התזמורת הסימפונית ירושלים, תזמורת הרדיו של קלן, הפילהרמונית הישראלית, תזמורת הבולשוי, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת התזמורת הלאומית של מקסיקו ועוד.
בנו, דוד רדזינסקי, מכהן החל משנת 2015 כאחד משלושת הכנרים הראשיים בתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
מייק מורהיים
מיכאל "מייק" מורהיים (באנגלית: Michael "Mike" Morhaime, נולד ב-3 בנובמבר 1967) הוא יהודי-אמריקאי, נשיא ומייסד Blizzard Entertainment (נוסד ב-1991, בשם Silicon & Synapse), חברה לפיתוח משחקי וידאו הממוקמת באירוויין, קליפורניה, בבעלות Activision Blizzard. הוא גם בוגר של Triangle Fraternity וקיבל את תואר ראשון ב-1990 מ-UCLA.
בשנת 2008, מורהיים זכה בפרס אמי השנתי (ה-59) לטכנולוגיה והנדסה על יצירת העולם של וורקראפט. יחד עם דון דגלאו מ-Stormfront Studios וג'ון קרמאק מ-id Software, מורהיים הוא רק אחד מתוך שלושה מעצבים או המפיקים שקיבלו פרס אמי ופרס האקדמיה האינטראקטיבית לאמנות ומדע.
פרסים
מורהיים קיבל את פרס יזם השנה הלאומי (ארצות הברית) של ארנסט אנג יאנג בתחום הטכנולוגיה ב-2012. ב-2015 מורהיים קיבל את פרס IGDA (אגודת מפתחי המשחקים הישראלית) ל-"Game Innovation Spotlight Award".
אריה לוין (שגריר)
אריה לוין (נולד ב-1930) הוא דיפלומט ישראלי שכיהן כשגריר ישראל ברוסיה בין השנים 1991–1992 וכסגן שגריר ישראל באו"ם.
ביוגרפיה
לוין נולד למשפחה רוסית-יהודית בטהראן, איראן ב-1930, ולמד בבית ספר יסודי יהודי איראני ובבית ספר תיכון אמריקני בטהראן. לפני שעלה לישראל באוקטובר 1950 עבד בארגון עלייה וניהל מחנה פליטים. משעלה לישראל שירת כקצין באגף המודיעין ולמד לימודי מזרח תיכון ומדעי המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1958 מונה לראש יחידת מחקר מודיעיני של מדינות לא ערביות של המזרח התיכון וקרן אפריקה. ב-1962 הצטרף למשרד החוץ כראש דסק איראן וקרן אפריקה. כשנה לאחר מכן שירת כמזכיר הראשון בשגרירות ישראל אדיס אבבה אתיופיה. ב-1965 מונה לוין לראש המשלחת הדיפלומטית לרואנדה במרכז אפריקה. ב-1967 היה יועץ בשגרירות ישראל בפריז צרפת.
לוין שירת כציר מוסמך של המשלחת הדיפלומטית של ישראל לטהראן ב-1973. מספטמבר 1977 שירת כמנהל המחלקה של המזרח התיכון במשרד החוץ בירושלים. בתפקיד זה הוא נשלח למשרד החוץ הטורקי לשיחות עם ראש אגף המודיעין של המשרד. במקביל היה מראשי הוועד של עובדי משרד החוץ.
בשנים 1981–1985 כיהן כסגן ראש המשלחת הישראלית לאו"ם בניו יורק. בשנת 1984 מילא לזמן מה את תפקיד השגריר באו"ם בפועל.
ב-1985 הוא שב לירושלים לשרת כראש המרכז למחקר מדיני במשרד החוץ. ב-1988 הוא מונה על ידי ראש הממשלה יצחק שמיר להוביל קבוצה דיפלומטית לברית המועצות במטרה לחדש את הקשרים הדיפלומטיים בינה לבין ישראל. ב-1990 מונה ליועץ בכיר לברית המועצות ושנה לאחר מכן עם חידוש קשרים דיפלומטיים מלאים עם ברית המועצות הוא מונה לשגריר וציר בכיר בברית המועצות. בפברואר הוא הגיש את כתב האמנתו לבוריס ילצין, נשיא הממשלה הרוסית, שירשה את ברית המועצות. בשנת 2000 הוא נשלח מטעם ישראל כנציג להיות עד לבחירות הנשיאותיות ברוסיה.
לוין פעיל בתחום הסביבתי, בייצור אנרגיה מפסולת כמקור לאנרגיה נקייה. הוא עבד בקידום פרויקטים חדשניים בביולוגיה מולקולרית ובחיפוש מקורות אנרגיה בנגב ובחיפוש נפט וגז בישראל.
הוא מתגורר בירושלים עם אשתו עליזה, מוזיקאית נגנית כנר, שהצטרפה לתזמורת הסימפונית המלכותית של אתיופיה, בעת ששירת כמזכיר ראשון בשגרירות ישראל.
ספרים וכתבים
לוין פרסם מאמרים על יחסי ישראל-רוסיה וישראל-איראן בכתבי-עת רוסיים. הוא המחבר של הספר "שליח למוסקבה: זכרונותיו של שגריר ישראלי 1988-92”. ביחס לספרו ציין אבא אבן ש"לאריה לוין יש סיפור דרמטי לספר בספרו והוא עושה זאת בסגנון וברגש".
רבי פדת
רבי פדת היה אמורא ארצישראלי בדור השלישי, בנו של רבי אלעזר בן פדת.
חייו
רבי פדת נקרא על שם סבו, אבי-אביו רבי אלעזר. היה תלמידו של אביו, ופעם תיקן את אביו ואביו הודה לו. כמו כן היה תלמידו של רבי יוחנן, ומסר שמועות גם מרבי אושעיא.
היה האמורא (כלומר, מי שאומר בקול את דברי החכם) של רבי יסא תלמיד אביו. כשאמר רבי יסא דברים ששמע רבי פדת מאביו בפירוש היה אומר "כך אמר רבי בשם אבא", וכשאמר דברים שרבי פדת לא שמע בפירוש אך ידע שהם בשם אביו, אמר "כך אמר רבי בשם רבי אלעזר". היה חברו של רבי זירא.
כשנפטר, הספיד אותו רבי יצחק בן אלעזר
מסרו משמו: רבי חגי, רב חנן בר אמי, רבי יצחק בר ביסנא, רבי ירמיה.
הלכות ממנו מובאות במספר מקומות בתלמוד הבבלי, ופעמים רבות נוטה דעתו לקולא. מאמר אגדה אחד ממנו הובא במדרש.
סרדאר דורסון
סרדאר דורסון (בטורקית: Serdar Dursun; נולד ב-19 באוקטובר 1991 בהמבורג שבגרמניה) הוא כדורגלן טורקי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית ובנבחרת טורקיה.
קריירת מועדונים
דורסון החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת המילואים של הנובר 96 בשנת 2010, ולאחר מכן עבר לשחק באסקישהירספור בטורקיה, ממנה הושאל לסנליאורפהספור ולדניזליספור. בשנת 2014 עבר לפתיח קארגומרוק. בשנת 2016 חזר לגרמניה ועבר לגרויטר פירט, ולאחר מכן לדרמשטאדט 98. בשנת הבקיע 27 שערים בבונדסליגה השנייה, והיה למלך השערים בעונה זו.
ב-15 ביוני 2021 חתם דורסון על חוזה לשלוש עונות בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית.
קריירה בינלאומית
ב-11 באוקטובר 2021 ערך דורסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה, בניצחון 1–2 על נבחרת לטביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
יחסי ארגנטינה–טורקיה
יחסי ארגנטינה–טורקיה הם יחסי החוץ בין ארגנטינה לטורקיה. ארגנטינה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה, ואילו טורקיה מחזיקה בארגנטינה שגרירות בבואנוס איירס. התמיכה הנחרצת של טורקיה כחברת נאט"ו בבריטניה במהלך מלחמת פוקלנד וההכרה ברצח העם הארמני על ידי הפרלמנט הארגנטינאי גרמו להיחלשות היחסים בין המדינות.
היסטוריה ואירועים דיפלומטיים
היחסים בין שתי המדינות החמיצו במהלך מלחמת פוקלנד, בה טורקיה נתנה תמיכה מלאה לבריטניה. בשנת 1992 ביקר נשיא ארגנטינה קרלוס מנם בטורקיה כראש המדינה האמריקני הלטיני הראשון שאי פעם ביקר בטורקיה. ב-24 באפריל 2007 חתם הפרלמנט הארגנטינאי בחוק על הצעת החוק שכותרתה "יום הפעולה לסובלנות וכבוד בין עמים לזכר רצח העם הארמני", ובכך הכיר ברצח העם הארמני למרות הטענות הבינלאומיות הטורקיות כי לא ניתן לסווגו ככאלה. טורקיה זלזלה ודחתה את הצעת החוק ובהצהרה רשמית הצהירה שהיא "לא אתית ורחוקה מלהיות רצינית". ב-2007 זומן שגריר טורקיה בבואנוס איירס, הארי היירט ילב, להתייעצות במשרד החוץ באנקרה לבחינת היחסים הדו-צדדיים עם ארגנטינה.
לפני ההחלטה להעביר את הצעת החוק באפריל 2007, שהתקבלה בינואר של אותה השנה, היחסים היו בדרך כלל לבביים אם כי לא חזקים במיוחד. העיתון היומי טורקי כתב כי שתי המדינות פעלו בעיקר יחד באו"ם. ה"דיילי ניוז" טען כי שגרירות טורקיה בבואנוס איירס לא הייתה יעילה במיוחד, מה שהביא להידרדרות נוספת של היחסים והגישה לשאר אמריקה הלטינית. הקרן לידידות ארגנטינה-טורקיה (ATFF), ארגון לא ממשלתי הפועל בארגנטינה, ממלאת תפקיד גדול, מסייעת בחילופי תרבות באמצעות הפעלת שיעורים בנושא בישול טורקי והשפה הטורקית, ולעיתים על ידי חלוקת אוכל לעניים.
יחסים כלכליים
טורקיה וארגנטינה חתמו על הסכם לשיתוף פעולה כלכלי ומסחרי. נכון לשנת 2008 היצוא הטורקי לארגנטינה עומד על 35 מיליון דולר ואילו היצוא הארגנטינאי לטורקיה עומד על 221 מיליון דולר. היקף הסחר בין שתי המדינות גדל ל-466 מיליון דולר בשנת 2014. ארגנטינה היא השותפה הכלכלית השלישית בגודלה של טורקיה באמריקה הלטינית אחרי ברזיל ומקסיקו. בשנים האחרונות מיוצאים לארגנטינה סדרות טלוויזיה טורקיות בשווי מיליוני דולרים.