cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Loud
S&M
S&M- יצא כסינגל הרביעי מהאלבום ב-21 בינואר 2011. השיר קיבל ביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה: חלק מהם מתחו ביקורת של השימוש הגלוי במיניות, בעוד אחרים ציינו שהוא השיר הטוב ביותר באלבום. הרמיקס לשיר בשיתוף בריטני ספירס יצא ב-11 באפריל 2011 להורדה דיגיטלית. השיר הגיע לעשירייה הפותחת ב-40 מדינות וביניהן: קנדה, אוסטרליה וארצות הברית.
Man Down
Man Down- יצא כסינגל החמישי מאלבום ב-3 במאי 2011, ובחלק ממדינות אירופה ביולי 2011. השיר זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים, שכינו את השיר חזרה לקצב מהול הקריביים של ריהאנה. השיר לא זכה להצלחה במצעד הבילבורד והגיע למקום ה-59 בלבד, ואילו בצרפת השיר הגיע למקום הראשון תוך 5 שבועות רצופים.
California King Bed
California King Bed יצא כסינגל הבינלאומי הרביעי מן האלבום ב-13 במאי 2011, וכסיגנל השישי בארצות הברית. ב-16 במאי 2011 נשלח לתחנות הרדיו Hot/Modern adult. השיר זכה להצלחה בעולם כאשר הגיע למקום ה-4 באוסטרליה וניו זילנד, ולמקום ה-8 בבריטניה.
(Cheers (Drink to That
(Cheers (Drink to That- ריהאנה הודיעה על שחרורו כסינגל השביעי באלבום ב-24 ביולי 2011. הסינגל יצא ב-2 באוגוסט 2011, והגיע למקום ה-7 בארצות הברית, ולמקום הראשון במצעד שירי הפופ בארצות הברית.
הוצאה וקידום
האלבום שוחרר ב-12 בנובמבר 2010 בכמה מהדורות נפרדות: גרסה רגילה, מהדורת דלוקס ארוזה ב-digipak, שיצאה באופן בלעדי בארצות הברית ואוסטרליה וכוללת DVD באורך חצי שעה, מהדורת קוטור המכילה את מהדורת הדלוקס של האלבום עם ליטוגרפיה עטיפת הדלוקס וממיר עם כיסוי משופר ברור, קוטור וספר תמונה בגודל מלא. בנוסף לכך גם הופקה מהדורת קוטור אולטרה המכילה עותק של מהדורת הדלוקס עליה חתמה ריהאנה וגרסה נוספת יצאה להורדת MP3 של האלבום על מועד רחוב ואת כל התכונות של מהדורת קוטור. מהדורת קוטור אולטרה אזלה ואינה זמינה בחנויות המקוונות. גרסה מפורשת של Loud שוחררה גם וכוללת מדבקת אזהרה להורים בשל חלק מהתוכן הלירי של השירים. המהדורה היפנית של האלבום יצאה עם שני רמיקסים נוספים של "Only Girl (In the World)" וגרסת הפסנתר של "Love the Way You Lie (Part II)" והייתה זמינה רק במהדורת ה-iTunes של האלבום. עם זאת, הגרסה שכוללת את אמינם הייתה זמינה לרכישה.
ביצועים חיים
ריהאנה יצאה לסיבוב הופעות רשמי לקידום האלבום בצפון אמריקה, אירופה ודרום אמריקה. את השיר "Only Girl (In the World)", ביצעה לראשונה בצפון אמריקה בתוכנית Saturday Night, ב-30 באוקטובר אותה שנה, ולאחר מכן ביצעה גם את "What's My Name?". יום למחרת ריהאנה שרה את "Only Girl (In the World)", בעונה השביעית של X פקטור בבריטניה. בטקס ה-EMA ביצעה ריהאנה שוב את "Only Girl (In the World)", ב-7 בנובמבר 2010 במדריד, ויומיים לאחר מכן גם באקס פקטור באיטליה, ויום לאחר מכן גם ב-Le Grand Journal בצרפת. ב-11 בנובמבר 2010 ריהאנה הופיעה במופע מוקלט מראש של נורטון הצג גרהם בבריטניה, שם היא נתנה ראיון ושרה שוב את "Only Girl (In the World)". ב-15 בנובמבר 2010, ריהאנה ביצעה את "What's My Name?" ב-MTV's The Seven, בשידור חי בניו יורק. למחרת ביצעה שוב את השיר בתוכנית של דייוויד לטרמן. ב-17 בנובמבר 2010, ריהאנה התראיינה ובציעה את Only Girl (In the World)" ו- "What's My Name?" ב-Good Morning America. בטקס ה-AMA שהתקיים ב-21 בנובמבר 2010 ריהאנה ביצעה את השירים: "Love the Way You Lie (Part II)", "What's My Name" ו- "Only Girl (In the World)" במחרוזת.
ב-11 בדצמבר 2010, חזרה לאקס פקטור בבריטניה על מנת לבצע את "Unfaithful" עם מאט קרדל, ולאחר מכן ביצעה גם את What's My Name?". בעקבות כך הוגשו אלפי תלונות על הביצוע הפרובוקטיבי של ריהאנה במופע. ריהאנה ביצעה את השיר בפעם הראשונה עם דרייק בטקס פרסי גראמי ה-53. עם השיר S&M, ריהאנה הופיעה בפעם הראשונה בטקס פרסי המוזיקה הבריטית, במחרוזת עם Only Girl ו-"What's My Name?". ריהאנה התבקשה למתן את הביצועים שלה בשיר S&M על ידי מפיקי התוכנית, כדי שהם לא יקבלו תלונות דומות לאלה שקיבלו מפיקי התוכנית X פקטור, מה שגרם לה לשיר רק פסקה אחת מהשיר. ריהאנה התארחה באופן מיוחד ב-NBA All Star Game, שם ביצעה מספר שירים ובניהם את What's My Name?" עם דרייק.
את "California King Bed" ביצעה לראשונה בטקס ACM, ב-3 באפריל 2011. ב-14 באפריל 2011 ביצעה שוב את השיר, הפעם בעונה ה-10 של אמריקן איידול. את השיר ריהאנה המשיכה לקדם עם הופעות במילאנו, פריז והמבורג, משום שהיא מונתה לשגריר מוצרי טיפוח לעור של Nivea. ב-22 במאי 2011 בטקס פרסי הבילבורד, ריהאנה שרה את גרסת הרמיקס ל-S&M, עם בריטני ספירס. הביצועים של ריהאנה לקידום האלבום המשיכו לקבל תלונות על האופי מיני הגלוי בשידור ערוץ טלוויזיה בבעלות ציבורית. ריהאנה הופיעה בתוכנית היום של NBC ב-27 במאי 2011 כחלק מסדרת קונצרטים בקיץ, שם ביצעה את: "S&M", "Only Girl (In the World)", "What's My Name" ו-"California King Bed".
סיבוב הופעות
כדי לקדם יותר את האלבום, יצאה ריהאנה לסיבוב הופעות רשמי ברחבי העולם, ביוני 2011, כאשר הודיעה עליו בפברואר אותה שנה. הסיבוב הופעות הורכב מ-98 יעדים: 33 בצפון אמריקה, 61 באירופה ו-6 בדרום אמריקה. בעקבות הצלחת המופע בבריטניה, נוספו 10 הופעות באצטדיון O2 בלונדון. ריהאנה התראיינה עם ריאן סיקרסט באמריקן איידול ודיברה על העיצוב של הבמה, כאשר אמרה: "רק עיצבנו את הבמה ויש לנו עוד כל כך הרבה דברים לעשות... המעריצים במופע יוכלו להיות קרובים לבמה יותר מאשר אי פעם, זה VIP אמיתי." הרגל בצפון אמריקה של הסיור החלה ב-4 ביוני 2011 בבולטימור, ארצות הברית. במקור, ג'יי קול וסי-לו גרין תוכננו להיות זמרי חימום בצפון אמריקה אך, גרין עזב את הסיור, בגלל צפיפות בלוח הזמנים. במקום זאת דרייק, קניה וסט וג'יי זי התארחו בכמה תאריכים במופע כדי לבצע ביחד עם ריהאנה את "What's My Name?", "Run This Town" ,"All of the Lights" ו- "Umbrella" בהתאמה. סיבוב ההופעות קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים, כאשר כינו אותו: הסיור הטוב ביותר של ריהאנה, עדיין". ג'יין סטיבנסון מ"שמש טורונטו" ציין כי "שתי שעות ביממה, המופע גדול מהחיים עד היום." ג'ון ברין מ"מיניאפוליס סטאר טריביון" ציין: "הזמרת הברבדית הייתה הרבה יותר מבחינה ויזואלית, קולית ודינמית, ממה שהיא הייתה אי פעם בעבר."
ברק פלדמן
ברק פלדמן (נולד ב-27 ביולי 1972) הוא פזמונאי ישראלי.
ביוגרפיה
פלדמן גדל בעומר. הוא מהנדס אלקטרוניקה.
את שיריו הראשונים פרסם באתר האינטרנט "במה חדשה", המאפשר ליוצרים להציג את יצירותיהם באופן עצמאי ללא תיווך.
דרך "במה חדשה" הכיר פלדמן לראשונה את המוזיקאי יוני בלוך, לאחר שהאזין לשיריו באתר נוצר שיתוף הפעולה הראשון בין השניים. אחד השירים הראשונים שיצרו יחד היה "מכיר אותו", שאותו כתב פלדמן בתחילה כסיפור קצר. לאחר שקרא בלוך את הסיפור, פנה אל פלדמן בבקשה לעבד אותו לשיר. באלבומו הראשון של בלוך, "אולי זה אני" שיצא בשנת 2004, כתב פלדמן את רוב השירים, ובהם "התקף לב קטן", "נעים בחוץ", "מכיר אותו" ו"תפוזים". רובם פורסמו עוד קודם לכן בעיבודים שונים ב"במה חדשה".
במקביל חברו פלדמן ובלוך לזמרת אפרת גוש, שאותה הכיר בלוך כשחיפש זמרת ליווי לשיריו. אלבומה הראשון של גוש, "אפרת גוש", יצא בשנת 2005. למעט גרסת כיסוי לשירו של עמיר לב "פעם בחיים", כתב פלדמן את כל שירי האלבום, כולם ללחנים של בלוך. בין היתר התפרסמו בו השירים "תמיד כשאתה בא", "טוב לבד", "ג'ורג'יה" ו"מה שקרה". בשנת 2016 קיבל האלבום אלבום זהב.
בשנת 2007 יצא אלבומו השני של בלוך, "הרגלים רעים" בו היה פלדמן הכותב העיקרי, ובין היתר כתב את "אחריות", "נוף אחר" ו"סיבה לעזוב". באותה שנה הוציאה אפרת גוש את אלבומה השני, "הסליחה ואני", שעבורו כתב פלדמן מספר שירים, ובהם "לראות את האור" ו"כמו שזה היה".
בשנת 2008 יצא אלבומו השלישי של בלוך "על מי אני עובד", פלדמן היה הכותב העיקרי. במקביל יצא DVD המכיל קליפים לאחד עשר שירי האלבום המתאספים יחד לסרט אחד. פלדמן היה גם אחד מהתסריטאים של הקליפים לשירי האלבום.
במקביל כתב פלדמן שירים לאמנים נוספים בהם: גידי גוב, צביקה פיק, נינט טייב, מירי מסיקה, בועז מעודה, שלומי סרנגה, רוני דואני, עדי כהן, רז שמואלי ועוד. בין היתר כתב את שירי הפתיחה של תוכניות הטלוויזיה "מיכאלה" ("לעוף"), "השיר שלנו" ("עוד מעט"), "הפיג'מות" ("המסיבה של הפיג'מות" יחד עם אילן רוזנפלד), "פיק אפ" ("רחוק"), "דני הוליווד" ("כל מה שחלמת"), "על קצות האצבעות" ("מה שאני לא יודעת") ואת שיר הנושא של העונה הרביעית של "כוכב נולד", "כל כך הרבה שירים" ששר יהודה סעדו. פרט ל"לעוף", הלחין בלוך את כל השירים.
ברק כתב את השירים להצגה "פיטר פן - הקסם חוזר" שהועלתה בתיאטרון אורנה פורת בשילוב עם תיאטרון חיפה ולהצגה "זאב בודד" של תיאטרון אורנה פורת.
ב-2017 כתב ברק את השירים למחזה "Next stop" שמוצג בניו יורק, המחזה נכתב על ידי נגה מילשטיין ובבימויה של מילי אביטל ועוסק בגל ההגירה של ההיי-טקיסטים הישראלים לניו יורק.
ב-2016 הוציא את ספר שיריו הראשון, "אהבה זה החלק הקל".
ב-2017 הוציא פלדמן את אלבום הילדים הראשון שלו, "שקוף". את רוב השירים בתקליט הלחינה מוריה לוי, הוא הופק על ידי דניאלה בוס ועל השירה הופקדו כמה שמות מוכרים כמו אלון עדר, סיון טלמור, ליאורה יצחק, שילה פרבר.
החל מ-2013 מפרסם ברק את שיריו בדף הפייסבוק "ברק פלדמן - שירים" (לשעבר: "שירים קטנים") ולו מעל ל-44,000 עוקבים (נכון לפברואר 2018)
עמוד הפייסבוק של האלבום "שקוף", הוא מאגר מגוון של טקסטים מקוריים המגיעים מתוך נקודת מבטם של ילדים והורים ובו אפשר גם לשמוע שירים מולחנים ולצפות בקריאות משעשעות וקליפים אינטראקטיביים חדשניים.
ייסוד חברת Eko
בשנת 2010 ייסד פלדמן, יחד עם המנכ"ל והמוזיקאי יוני בלוך וטל זובלסקי, את חברת האינטרנט "Eko" (עד 2018 נקראה "Interlude"). החברה ממוקמת בניו יורק ובישראל, ומעצבת, מפתחת ומשווקת פלטפורמה המאפשרת ללקוחות ליצור סרטוני וידאו אינטראקטיביים. בין השאר יכולים יוצרים להפיק וידאו קליפ לשיר, שבו הצופים בוחרים את הזמר שישיר או הכלי שינוגן – הכל, תוך כדי השיר המתנגן, מבלי להמתין לטעינה נוספת. בין היתר הופקו קליפים לקולדפליי, סי-לו גרין ולזמר בוב דילן. שימושים נוספים שהציגה החברה כוללים פרסומות אינטראקטיביות שבהן הצופה יכול לבחור ולשנות אלמנטים בסרט כמו לבוש, התנהגות גיבורים והעלילה. במסגרת זו הציגה החברה שיתופי פעולה עם קוקה קולה, רבלון ו-MAC. החברה גם הציגה תוכן אינטראקטיבי, שחלקו ממותג וחלקו מיועד לערוצים שונים כמו MTV ו-FOX. ב-2016 נכנסה החברה לתחום המשחקים כאשר הציעה מספר משחקונים שמתבססים על הטכנולוגיה שלה.
פלדמן מתגורר בניו ג'רזי, נשוי לתמר ואב לשניים.
ארמון קנזינגטון
ארמון קנזינגטון (באנגלית: Kensington Palace) הוא ארמון בגני קנזינגטון בלונדון שבאנגליה. הארמון נמצא ב"רובע המלכותי קנזינגטון וצ'לסי" - אחד מרובעי לונדון.
היסטוריה
המבנה המקורי הוקם בראשית המאה ה-17 עבור הרוזן מנוטינגהאם. באותה עת היה קנזינגטון כפר קטן, והרוזן הקים את ביתו הכפרי באתר וקרא לו "בית נוטינגהאם" (Nottingham House).
בשנת 1689 קנה המלך ויליאם השלישי את הארמון מנכדו של הרוזן, מאחר שהמלך רצה בית קיץ המרוחק מהעיר המזוהמת בשל האסתמה ממנה סבל. קנזינגטון היה כפר קטן בפאתי לונדון, שהגישה אליו הייתה קלה יותר מאשר הגישה אל ארמון המפטון קורט (אליו הגיעו בהפלגה על התמזה).
דרך פרטית נסללה עבור המלך מאזור וסטמינסטר לקנזינגטון (כיום הרוטן רו), ומבנה הארמון הוגדל על ידי האדריכל סר כריסטופר רן. רן בנה בארמון שני ביתנים לאור המבנה המרכזי, והוסיף לו את חדרי המגורים עבור המלך, אולם מועצה וקפלה מלכותית, וכן גרם מדרגות ייצוגי מרכזי. כמו כן רן בנה אגף דרומי ואגף צפוני לארמון על מנת לבנות חצר כניסה מרכזית אליה יכנסו דרך כניסה רשמית.
הארמון המשיך להיקרא "בית קנזינגטון" (Kensington House) ולא נקרא "ארמון". גני הארמון סיפקו ירקות ופירות לארמון סנט ג'יימס שהיה באותה עת מקום מגוריה הרשמי של משפחת המלוכה. במשך מרביתה של המאה ה-18 היה ארמון קנזינגטון מקום המגורים החביב על מלכי בריטניה, אף שמקום מושבם הרשמי נותר ארמון סנט ג'יימס. מרי השנייה נפטרה בארמון קנזינגטון בשנת 1694, ובשנת 1702 המלך ויליאם נפל מסוסו בהמפטון קורט והובא לארמון קנזינגטון בו נפטר זמן קצר לאחר מכן בשל פציעתו.
לאחר מותם של ויליאם ומרי, עברה להתגורר בארמון המלכה אן. בשנת 1704 בנה סר ג'ון ואנברוג את ה"אורנז'רי" (חממת התפוזים) עבורה בסגנון בארוק, וגני הארמון בשטח של 121,000 מ"ר נשתלו על פי תכנונו של הנרי וייס.
המלך ג'ורג' הראשון הורה על שיפוץ חדרי המגורים המלכותיים בשנת 1718, וויליאם קנט עיטר את חדר המדרגות והתקרות בשנים 1718–1722. בשנת 1722 עיצב קנט את "חדר הכיפה" - החדר הממלכתי הרשמי של הארמון, ובו הוטבלה המלכה ויקטוריה בשנת 1819 (ויקטוריה נולדה בארמון).
האחרון ממלכי בריטניה שהתגורר בארמון היה המלך ג'ורג' השני. בתקופתו עוצבו מחדש הגנים על ידי צ'ארלס ברידג'מן אשר הפך את הגנים הרשמיים לגני קנזינגטון של ימינו - בסגנון אנגלי כפרי, וכן בנה את הסרפנטין, ואת האגם העגול שבגנים.
לאחר מותו של ג'ורג' השני, המשיכו בני משפחת המלוכה להתגורר בארמון, אך לא המונרך. בין היתר נולדה בארמון מרי מטק בשנת 1867.
החל משנת 2011 מתגוררים בארמון הדוכס והדוכסית מקיימברידג' הנסיך ויליאם וקייט מידלטון, וילדיהם, ג'ורג', שארלוט ולואי. בספטמבר 2022, לאחר מותה של אליזבת השנייה והכתרת צ'ארלס השלישי למלך עברו הזוג עם ילדיהם לקוטג' בווינזדור. גם הנסיך אדוארד, דוכס קנט מתגורר בארמון.
החדרים הממלכתיים בארמון מנוהלים על ידי רשות הארמון המלכותיים ופתוחים לציבור.
לוי הנדרסון
לוֹי הנדרסון (באנגלית:  Loy Wesley Henderson; 28 ביוני 1892 – 24 במרץ 1986) היה דיפלומט אמריקאי שהיה הממונה על ענייני המזרח התיכון במחלקת המדינה של ארצות הברית. אנטי ציוני שהתנגד להקמת מדינה יהודית בארץ ישראל ופעל בשנת 1947 למנוע את קבלת תוכנית החלוקה על ידי עצרת האו"ם.
ראשית דרכו
לוי הנדרסון נולד בשנת 1892 בעיר רוג'רס שבמדינת ארקנסו, כאחד משני בנים תאומים. אביו ג'ורג' מילטון הנדרסון היה מטיף מתודיסטי עני. בצעירותו למד בקולג' בעיירה קטנה במדינת קנזס ולאחר מכן למד באוניברסיטת נורת'ווסטרן ובשנת 1915, לאחר סיום לימודיו בה, למד משפטים באוניברסיטת דנוור. במלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא, אך נפסל משירות בשל מום בזרועו. במקום זאת שירת בצלב האדום באירופה. לאחר סיום המלחמה נשאר באירופה ופעל בגרמניה ובמדינות הבלטיות במסגרת הוועדה להשבת שבויי מלחמה למולדתם. עם שובו לארצות הברית הצטרף בשנת 1921 לשירות החוץ של ארצות הברית.
דיפלומט
תפקידו הראשון של לוי הנדרסון בשירות החוץ היה מינויו, בשנת 1922, לסגן הקונסול האמריקאי בדבלין בירת אירלנד. לאחר מכן, בין השנים 1924 ל-1933, שימש כמזכיר, בזו אחר זו, בנציגויות ארצות הברית בריגה בירת לטביה, בקובנה בירת ליטא ובטאלין בירת אסטוניה. בעת שירותו בריגה הכיר בחורה לטבית בשם אליס מריה הנריכסון, שלמדה נגינה בקונסרבטוריון בריגה והייתה פעילה אנטי סובייטית מוצהרת.
בשנת 1933, כאשר הממשל של הנשיא רוזוולט הכיר בברית המועצות, נשלח הנדרסון יחד עם שני דיפלומטים נוספים למוסקבה על מנת לארגן את פתיחת השגרירות האמריקאית והפעלתה והוא נתמנה כמזכיר ראשון בשגרירות. להנדרסון הייתה כבר דעה אנטי סובייטית מוצקה, אותה ספג בצעירותו מידידיו הקרובים של אביו שהיו כמרים קתולים, שהתנגדו למה שהם כינו "הכופרים הקומוניסטים". גישתו זו התחדדה עם נישואיו לאשתו המתנגדת הנחרצת לברית המועצות. ככאלו לא היו בני הזוג הנדרסון מקובלים בחוגי הממשל הסובייטי. בשנת 1936, כאשר השגריר האמריקאי ויליאם בוליט הוחזר לארצות הברית על רקע טענה של עיתונאי כי הוא עסק בעסקאות מטבע בברית המועצות, נתמנה לוי הנדרסון לממונה על היחסים בשגרירות. במלאו תפקיד זה הוא הזהיר את וושינגטון כי ברית המועצות תשתף פעולה עם גרמניה הנאצית, דבר שהתממש מאוחר יותר בהסכם ריבנטרופ–מולוטוב.
בשנת 1938 נקרא הנדרסון לשוב לוושינגטון כדי לשמש כעוזר ראש המחלקה לענייני אירופה במחלקת המדינה. בחוגים הדיפלומטיים הוא נחשב כמבקר חריף של ברית המועצות ובשנת 1940, כאשר ברית המועצות סיפחה את המדינות הבלטיות, היה להנדרסון חלק במהלך שהביא להצהרתו של סגן מזכיר המדינה סאמנר ולס שגינתה את הסיפוח וסירבה להכיר במדינות שסופחו כרפובליקות סובייטיות. למרות זאת, כאשר גרמניה הנאצית תקפה בשנת 1941 את ברית המועצות, נשלח הנדרסון שוב למוסקבה כאיש הצוות של אווריל הרימן, שליחו של הנשיא רוזוולט שבא לחזק את הקשרים של בעלות הברית המערביות עם ברית המועצות.
כמתנגד של המשטר הסובייטי נוצר קרע בין הנדרסון לבין דעת הקהל האמריקאית והנשיא רוזוולט שראו את ברית המועצות כבעלת בריתם במלחמה נגד גרמניה הנאצית. הגיעו הדברים עד כדי כך שאשת הנשיא, אלינור רוזוולט, שהייתה הפעילה ביותר מבין כל רעיותיהם של נשיאי ארצות הברית ועזרה בטיפוח הקשרים עם בנות בריתה של ארצות הברית במלחמה, הביאה להעברתו מברית המועצות ולמינויו בשנת 1943 לשגריר ארצות הברית בעיראק.
במזרח התיכון
מאז הגיעו לבגדאד ועד לפרישתו לגמלאות בשנת 1960 עסק הנדרסון בענייני המזרח התיכון, למעט שירותו כשגריר בהודו ונפאל בין השנים 1948 ל-1951. בהיותו בעיראק הוביל הנדרסון מהלכים להכרה של ארצות הברית ברוב המדינות מפיקות הנפט במזרח התיכון. הדבר הביא למינויו בשנת 1945 לראש מחלקת המזרח התיכון ואפריקה במחלקת המדינה. במסגרת תפקידו זה היה על הנדרסון להתמודד עם מספר משברים בינלאומיים:
התנגדותו לתוכנית החלוקה
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה עלתה על סדר היום העולמי בעוצמה רבה שאלת ארץ ישראל ובעיית הפליטים היהודים ששרדו את השואה, שנעקרו מבתיהם ומדינותיהם. הם קיבלו את הכינוי "שארית הפליטה" ובעיתונות העולם נקראו "העקורים" (displaced persons). בעלות הברית הקימו למענם מחנות מיוחדים, בעיקר בגרמניה, באוסטריה ובאיטליה, שם חיו בצפיפות גדולה כ-250,000 פליטים. הפתרון הטבעי והאנושי היה לאפשר עלייתם לארץ ישראל, אך בריטניה, ששלטה בארץ ישראל, נעלה בפניהם את שערי הארץ.
במסגרת המהלכים הבינלאומיים לפתרון הבעיה התגלה לוי הנדרסון כמתנגד חריף של הציונות, ואף גילה בהתנהגותו קווים אנטישמיים, וניסה בכל כוחו למנוע את פתרון עליית העקורים לארץ ישראל.
המהלכים כללו הקמתן, בזו אחר זו, של שלוש ועדות בינלאומיות. הוועדה הראשונה הייתה ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית שהוקמה בסוף שנת 1945 ופעלה עד אפריל 1946. הוועדה הורכבה משישה נציגים בריטים ומשישה נציגי ארצות הברית והתכנסה בירושלים. לפני יציאת המשלחת האמריקאית לארץ ישראל היא נועדה עם הנדרסון, שהזהיר אותה כי מסקנותיה עלולות להביא לחדירה סובייטית למזרח התיכון, באומרו: "אם תגיע הוועדה לכלל מסקנה שתפורש כמסקנה יותר מדי נוחה ליהודים, יוכל עולם ערבי נסער לפנות לברית המועצות ולבקש תמיכתה". ההמלצות היו לבסוף כי ממשלת המנדט תמשיך לשלוט בארץ ישראל עד אשר יכונן משטר של נאמנות בפיקוח האו"ם. כמו כן המליצה לאשר רישיונות עלייה ל-100 אלף מן העקורים וכי ליתר העקורים יש למצוא מקלט במדינות נוספות. המלצות הוועדה נדחו על ידי בריטניה.
הוועדה השנייה הייתה ועדת מוריסון-גריידי, ועדת מומחים שנשלחה לארץ-ישראל ביולי 1946 על ידי ממשלות ארצות הברית ובריטניה, לאחר שבריטניה דחתה את מסקנותיה של ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית. ועדה זו המליצה שארץ ישראל תחולק לארבע טריטוריות הקשורות זו לזו בקשר פדרטיבי: האחד, אזור יהודי שיכלול את הגליל המזרחי, עמק יזרעאל ורצועת החוף מחיפה ועד תל אביב, שיהווה 17% משטח הארץ ואליו תתאפשר כניסתם של 100 אלף עקורים. שלושת האזורים האחרים, שיהוו 83% משטח הארץ היו אזור ערבי ושני אזורים שיהיו נתונים תחת שלטון בריטי ישיר, ובהם בין היתר גם ירושלים. גם המנהיגות הערבית וגם הסוכנות היהודית דחו את ההצעה והנשיא טרומן הוציא גילוי דעת ובו דחה את התוכנית והודיע שארצות הברית תומכת בדרישת הסוכנות היהודית להעלות 100 אלף יהודים לארץ ישראל לאלתר, ובהקמת מדינה יהודית על פני חלק משטחי ארץ ישראל. החלטות הוועדה היו למורת רוחו של הנדרסון. ב-29 באוגוסט 1946 הגיע דוד בן-גוריון לארצות הברית ונפגש עם תת-מזכיר המדינה דין אצ'יסון ועם הנדרסון, אך לא עלה בידו להזיז את הנדרסון מעמדתו העוינת.
בסופו של דבר העבירה בריטניה את שאלת ארץ ישראל לידי האו"ם, שהקים בשנת 1947 את הוועדה השלישית - ועדת אונסקו"פ - הוועדה המיוחדת של האו"ם לענייני ארץ ישראל. שמונה מתוך אחד-עשר חברי הוועדה המליצו על חלוקת הארץ בין מדינה יהודית למדינה ערבית והוועדה הציעה לאו"ם את תוכנית החלוקה.
ברגע מכריע זה הפעיל לוי הנדרסון את כל כוחו וסמכויותיו כדי לסכל את קבלת הצעת החלוקה על ידי האו"ם. מרגע שפורסמו החלטות הוועדה, אחזה דאגה במשרד החוץ ומשרד ההגנה, שמא ייפגעו האינטרסים של ארצות-הברית במזרח התיכון בשל ההתנגדות העזה של העולם הערבי והמוסלמי לתוכנית החלוקה ולהקמת מדינה יהודית בלב המרחב הערבי. פקידי מחלקת המדינה היו עוינים לרעיון הקמת המדינה היהודית. הנדרסון ריכז את מאמצי המשרד למנוע את קבלת תוכנית החלוקה על ידי עצרת האו"ם. הוא נתמך על ידי מזכיר המדינה, ג'ורג' מרשל ותת-מזכיר המדינה רוברט לווט, שחששו מפני שאיפות ההתפשטות של ברית המועצות.
יועצו של הנשיא טרומן דייוויד נילס, שהיה תומך נלהב בהקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, שיגר תזכיר לנשיא בו הפנה את תשומת לבו לקו האנטי-ציוני של הנדרסון, שאינו עולה בקנה אחד עם מדיניותו של הנשיא. נילס הציע להעמיד בראש המשלחת האמריקנית למושב עצרת האו"ם, בו תידון תוכנית החלוקה, לא מישהו מאנשי אמונו של הנדרסון, כי אם את גנרל ג'ון הילדרינג התומך במתן רישיונות עלייה ל-100 אלף מן העקורים שבמחנות העקורים.
תוכנית החלוקה התקבלה בסופו של דבר בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, ברוב של 33 קולות, כולל קולה של ארצות הברית, כנגד 13 קולות של מדינות מתנגדות ו-10 קולות של מדינות נמנעות, ניתן לה השם הרשמי: "החלטה מספר 181 של העצרת הכללית של האו"ם". בישראל היא מכונה "החלטת כ"ט בנובמבר".
ביום שלאחר החלטת האו"ם החל השלב הראשון של מלחמת העצמאות, כאשר כוחות ערביים בלתי סדירים, המורכבים בעיקר מערביי ארץ ישראל וכוחות ערביים סדירים-למחצה שבאו ממדינות סמוכות, תקפו את היישוב היהודי, יישוביו ודרכי התחבורה שלו.
אליעזר קפלן, גזבר הסוכנות היהודית, הגיע לארצות הברית בדצמבר 1947 לגייס כספים למימון המלחמה הצפויה. ב-28 בדצמבר נפגשו קפלן ואליהו אילת עם הנדרסון. קפלן אמר להנדרסון כי היישוב זקוק למלווה של מיליארד ורבע דולר. הנדרסון הבטיח לעיין בבקשה זאת. את החומר שנתן לו קפלן העביר הנדרסון לעוזריו שדחו את הבקשה.
ב-6 בינואר 1948 נפגשו נציגי הסוכנות היהודית, אבא אבן ואליהו אילת, עם הנדרסון ובכירי מחלקת המדינה, וביקשו שארצות הברית תשפיע על ממשלת המנדט לתת ליהודים נמל בארץ ישראל ותתמוך במשלוח כוח שיטור בינלאומי לארץ, מאחר שלארגון "ההגנה" המגן על היישוב יש ציוד דל. הנדרסון השיב להם כי טבח בתי הזיקוק בחיפה שאירע ב-30 בדצמבר 1947 בא כתגובה על רצח ערבים, על כן אשמים בו היהודים. לדבריו אם יימשך הטרור, יש מקום לבדוק שוב אם אומנם בשלים היהודים והערבים לשלטון עצמי.
במרץ 1948 החמיר מאוד מצבו של היישוב היהודי. מספר יישובים בצפון הארץ ובדרומה נותקו לגמרי משאר יישובי הארץ והפכו למובלעות בשטחים ערביים, וירושלים הייתה נתונה לסירוגין במצור. מספר ההרוגים היהודים בארץ ישראל עלה ומצבור הנשק שעמד לרשות כוח המגן העברי, היה דל. כישלונות היישוב בשלב זה של המלחמה הביאו את נציג ארצות הברית באו"ם, וורן אוסטין, להעלות ב-17 במרץ 1948 הצעה במועצת הביטחון, להקפיא את תוכנית החלוקה ולכונן בארץ ישראל משטר נאמנות של האו"ם.
בין יתר הסיבות להכרזה בדבר כינון משטר הנאמנות הסתתר גם החשש של אנשי מחלקת המדינה כי אם תתמוך ארצות הברית בתוכנית החלוקה, היא עלולה לסכן את קשריה עם העולם הערבי והמוסלמי ולאבד זכויות נפט וקווי תעופה במזרח התיכון.
בהתקרב מועד סיום המנדט הבריטי חשו הנדרסון ופקידיו כי הציבור האמריקאי אינו תומך בעמדתם השוללת הקמה של מדינה יהודית בארץ ישראל. הם החליטו לחזק את טענתם על ידי אישים מארץ ישראל השוללים את תוכנית החלוקה. לשם כך הזמינו לארצות הברית את יהודה לייב מאגנס נשיא האוניברסיטה העברית בירושלים שתמך ברעיונות קבוצת "ברית שלום", שהטיפה להקמת מדינה דו-לאומית בארץ ישראל ואת עזאם פאשה מזכיר הליגה הערבית, שהתנגד לעצם נוכחותם של היהודים בארץ ישראל. עזאם סירב להגיע ואילו מאגנס בא ברצון והגיע לארצות הברית בסוף אפריל 1948. ב-4 במאי ארגנו לו אנשי מחלקת המדינה פגישה עם מזכיר המדינה ג'ורג' מרשל. מאגנס ביקש ממרשל להפעיל לחץ כבד על היישוב היהודי באמצעות הטלת סנקציות על היישוב, החי לדבריו מתרומות מארצות הברית ואלו משמשות בעת הזאת רק למימון המלחמה. מאגנס טען כי אם תמנע ארצות הברית הזרמת כספים לארץ תיעצר המלחמה בשל מחסור בדלק ובמטוסים. מרשל דאג לקיים פגישה של מאגנס עם הנשיא טרומן ב-4 במאי, בה שטח מאגנס את טענותיו, אך הנשיא לא חזר בו מכוונתו שארצות הברית תפעל למימוש תוכנית החלוקה.
מזכיר המדינה מרשל והנדרסון ביססו את התנגדותם לביצוע תוכנית החלוקה על הנימוק שהמדינה היהודית, לכשתקום, לא תוכל להגן על עצמה מפני צבאותיהן של מדינות ערב. ב-8 במאי 1948 נפגש משה שרת עם ג'ורג' מרשל, אשר יעץ לו לדחות את תאריך הכרזת המדינה ולקבל עד אז משטר נאמנות של האו"ם, היות שהכרזת המדינה תעורר התנגדות הערבים ותסכן את קיומם של היהודים בארץ ישראל. מאחורי עמדה זו הסתתרו גם החששות מסיכון יחסי ארצות הברית עם מדינות ערב, ומפני התערבות סובייטית. בניגוד לעמדה זאת עמדה עמדתם של יועצי הנשיא דייוויד נילס וקלארק קליפורד שתמכו בתוכנית החלוקה. על הנדרסון נמתחה ביקורת חריפה בציבור האמריקאי. הבולט מבין מתנגדיו היה העיתונאי בארטלי קראם שהיה חבר בועדת אונסקו"פ שדרש את פיטוריו של הנדרסון. בתגובה האשים הנדרסון את קראם בכתיבה לא אובייקטיבית ובאהדה לקומוניזם.
שישה ימים לאחר פגישתו של שרת עם מרשל, ב-14 במאי 1948 הכריז דוד בן-גוריון על הקמת מדינת ישראל. שלושה חודשים לאחר מכן, באוגוסט 1948, הועבר הנדרסון מתפקידו במחלקת המדינה ונתמנה לשגריר בהודו ונפאל. הדעה שרווחה בוושינגטון הייתה כי העברתו נבעה מגישתו המנוגדת לגישת הנשיא טרומן וכן מלחצים שהפעילו ציוני ארצות הברית.
סוף דרכו
הנדרסון שירת כשגריר בהודו ונפאל, הרחק מזירת המזרח התיכון, עד לשנת 1951. בשנה זאת חזר הנדרסון למזרח התיכון כשגריר של ארצות הברית באיראן ועמד בראש שגרירות ארצות הברית בטהראן. היה זה בעת שמוחמד מוסאדק, לאומן איראני, הביא להלאמת תעשיית הנפט האיראנית שפעלה בחסות בריטית, והוכרח לפנות את מקומו ב-1952, אך חזר תוך זמן קצר והכריח את השאח לברוח. זמן לא רב לאחר מכן השאח חזר ואילץ את מוסאדק לפרוש בעזרת הפיכה שיזם הCIA, שהתבצעה בהכוונתו של הנדרסון.
בשנת 1954 נתמנה הנדרסון לעוזר מזכיר המדינה לענייני מנהלה, מבלי שהיה מעורב שוב בעניינים מדיניים בין לאומיים. הוא פרש לגמלאות בשנת 1960 ובמשך שבע השנים שלאחר מכן שימש כמרצה ליחסים בין לאומיים באוניברסיטה של הכנסייה המתודיסטית בוושינגטון.
לוי הנדרסון מת בשנת 1986 והוא בן תשעים ושלוש שנים.
בני אלמוות
בני אלמוות (באנגלית: Immortals) הוא סרט פנטזיה אמריקאי משנת 2011 בבימויו של טרסם סינג ובכיכובם של הנרי קאביל, סטיבן דורף, לוק אוונס, ג'ון הרט, איזבל לוקאס, קלאן לוץ, פרידה פינטו, ג'וזף מורגן, דניאל שרמן ומיקי רורק. הסרט נקרא בשמות שחר המלחמה (Dawn of War) ומלחמת האלים (War of the Gods) לפני שקיבל רשמית את שמו הנוכחי. הוא משתמש במוטיבים של המיתוסים היווניים של תסאוס, שובם של ההרקלידאה, המינוטאורוס והטיטאנומכיה, אך העלילה אינה דומה לנרטיב קוהרנטי כלשהו שמקורו במיתולוגיה היוונית.
עלילה
כאשר האלים האולימפיים כלאו את הטיטאנים מתחת להר טרטרוס, הם איבדו את קשת האפירוס. המלך היפריון הרצחני מחפש את הקשת כדי לשחרר את הטיטאנים. היפריון לוכד את האורקל הבתולה פדרה, על מנת להשתמש בחלומותיה ובחזיונותיה כדי למצוא את הקשת האגדית.
תסאוס הוא הופליט שאומן על ידי אדם זקן, שמספר לתסאוס שהוא נבחר על ידי האלים. הוא ואימו אייתרה הם מנודים בשל היותו של תסאוס ילד ממזר. היפריון תוקף את הכפר של תסאוס, אך האחרון הורג רבים מאנשיו לפני שהוא נתפס ונאלץ לצפות בהיפריון רוצח את אימו לנגד עיניו.
האולימפיים, במיוחד אתנה, רוחשים רחמים כלפי בני האדם הסובלים מנחת זרועו של היפריון, אך זאוס אוסר עליהם להתערב בענייני בני התמותה. למעט אם הטיטאנים ישוחררו, הם חייבים להאמין בבחירה החופשית של האנושות בהבסת היפריון. זאוס עצמו אימן את תסאוס במסווה של אותו אדם זקן, אך הסיבה לכך שהוא עזר לו כבן אדם ולא כאל.
תסאוס נעשה עבד במכרה מלח. פדרה, המוחזקת בשבי בקרבת מקום, רואה חזיון בו תסאוס חובק את היפריון כשבידו קשת האפירוס. פדרה ואחיותיה תוקפות את השומרים של היפריון ומעוררות מהומה, היא משתמשת בכאוס שנוצר כדי לברוח עם תסאוס ועבדים אחרים. הם רודפים אחרי היפריון, אך מותקפים על ידי כוחותיו כאשר הם מנסים להשתלט על סירה. פוסידון, לא בנוכחותו של זאוס, צולל מהאולימפוס לתוך האוקיינוס וגורם לנחשול גאות שמחסל את אנשיו של היפריון. לאחר מכן, פדרה מספרת לתסאוס על חזיונה כשהיא מציינת שהוא עומד ליד גופה מכוסה בתכריכים. היא מבינה מכך שתסאוס חייב לחזור הביתה כדי לתת לאימו קבורה ראויה.
כאשר תסאוס קובר את אימו במבוך הקדוש של הכפר, הוא מגלה את קשת אפירוס בלועה בתוך סלע. הוא מחלץ אותה, אך מותקף על ידי העוזר של היפריון, החיה, אדם גדול ורחב שהשריון שלו דומה למינוטאור. תסאוס הורג אותו ומשתמש בקשת כדי להרוג את השובים של בני בריתו לפני שהוא מתמוטט משריטות מורעלות שנגרמו על ידי החיה. פדרה מטפלת בתסאוס ואט אט מתאהבת בו. היא מתחננת ממנו שייקח את בתוליה, בכדי לפשוט ממנה את החזיונות שהיא מחשיבה כקללה והשניים מקיימים יחסי מין.
הם חוזרים למקדש של פדרה כדי להרוג את היפריון אך נופלים למארב והקשת נלקחת על ידי הצבוע של היפריון. ארס מופיע ומתערב בדיוק בזמן כדי להציל את תסאוס, בכך שהוא הורג את כל התוקפים. לאחר מכן אתנה מספקת להם סוסים כדי להגיע להר טרטרוס. זאוס יורד פתאום והורג את ארס על אי ציותו לחוק, אך חס על חייה של אתנה כי איננה התערבה פיזית כמו ארס. זאוס אומר לתסאוס שהוא ובני בריתו לא יקבלו יותר עזרה מהאלים שכן עליו להצדיק בעצמו את האמונה שלזאוס יש בו.
תסאוס מזהיר את המלך קסנדר, מנהיג ההתנגדות ההלנית, מתוכניותיו של היפריון להשמיד את ההלנים ולשחרר את הטיטאנים, אך קסנדר דוחה את עניין האלים כמיתוס, מתוך כוונה לנהל משא ומתן לשלום. היפריון משתמש בקשת כדי לפרוץ את החומה העצומה של העיר בעוד תסאוס מגייס את הצבא ההלני ומוביל אותם נגד היפריון. היפריון מסתער, עורף את ראשו של קסנדר, ולפני שתסאוס מצליח לעצור אותו, משתמש בקשת אפירוס כדי לשחרר את הטיטאנים. זאוס והאלים יורדים להילחם בטיטאנים ודוחקים בתסאוס להילחם בהיפריון; זאוס הורס את קשת אפירוס עם הפטיש קרב של ארס. האלים מתגלים כחזקים יותר מהטיטאנים, אך הם מוצפים ומוכנעים על ידם, כולם נהרגים מלבד זאוס ופוסידון הפצוע קשה. כאשר אתנה מתה, היא מתחננת לזאוס לא לנטוש את האנושות. היפריון פוצע את תסאוס אנושות, אך תסאוס מתגבר ונועץ בו סכין באמצעות "חיבוק". זאוס ממוטט את הר טרטרוס על הטיטאנים ואנשיו של היפריון ועולה לאולימפוס עם גופתה של אתנה ותסאוס.
עם הזמן הסיפור של תסאוס הופך לאגדה. פדרה יולדת את בנו של תסאוס, אקמאס. האיש הזקן אומר לאקמאס שהוא יילחם נגד הרוע. אקמאס רואה את השמים מלאים באולימפיים, טיטאנים ואביו תסאוס, בקרב אדיר ואפי.
שחקנים
שחקנים נוספים כוללים את המתאבק הקנדי רוברט מיילט שמגלם את המינוטאור (החיה), קאניטיו הורן, עיישה עיסא ומרסדס לג׳ט כאחיותיה של האורקל, קורי סביאר בתור אפולו, סטיב באיירס בתור הרקולס ומארק מרגוליס בתפקיד ללא קרדיט בתור כומר המקדש של פדרה.
הפקה
הסרט משלב כמה אלמנטים מהמיתוסים היוונים הקלאסיים וצולם באמצעות טכנולוגיית תלת-ממד. הבמאי טרסם סינג אמר שהוא מתכנן סרט פעולה תוך שימוש בסגנונות ציור מתקופת הרנסאנס. לאחר מכן הוא המשיך ואמר שהסרט הוא "בעיקרון, קאראווג'ו פוגש את 'מועדון קרב'. זהו סרט פעולה ממש הארדקור שנעשה בסגנון ציור הרנסאנס. אני רוצה לראות איך זה ייצא; זה הפך למשהו ממש מגניב. נוסף על כך אני הולך על מראה מאוד עכשווי אז אני קצת הולך עם, אתה יודע, תקופת הרנסאנס עם חשמל. כך שזה קצת כמו באז לורמן עושה 'רומיאו וג'ולייט' במקסיקו; זה פשוט לקחת סיפור יווני מסוים (לעשות אותו עכשווי) ולספר אותו". לסרט היה תקציב הפקה של 80 מיליון דולר (75 מיליון דולר לאחר ניכוי מס) עד 120 מיליון דולר ועלות השיווק "לפחות" 35 מיליון דולר.
הפצה
הסרט הוקרן בבכורה בלוס אנג'לס ב-8 בנובמבר 2011, ויצא לאקרנים ב-11 בנובמבר 2011 בארצות הברית.
ספר קומיקס
חברת ההוצאה לאור של חוברות קומיקס, Archaia Press, פרסמה רומן גרפי שכותרתו "בני אלמוות: אלים וגיבורים" (Immortals: Gods and Heroes), הספר בכריכה קשה כלל סיפורים חדשים שהתרחבו על היקום שהוקם בסרט.
הכנסות
באמריקה הצפונית, הסרט הופץ ב-11 בנובמבר 2011. בחצות היו לו הקרנות בשווי 1.4 מיליון דולר ולאחר מכן גרף סך של 14.8 מיליון דולר ביום הפתיחה שלו, תופס את המקום הראשון בקופות היומיות. לאחר מכן הוא סיים את סוף השבוע של 11–13 בנובמבר 2011 במקום הראשון עם 32.2 מיליון דולר, מדורג כסוף שבוע הפתיחה הגדול ביותר לסרט של רלטיביטי מדיה עד אז, מתמודד מול "ג'יי אדגר" ו"ג'ק וג'יל". הקרנות התלת-ממד היוו 66% ניכר מהברוטו של סוף השבוע. קהל הסרט היה 60% גברים ו-75% מתחת לגיל 35.
מחוץ לאמריקה הצפונית, הסרט הרוויח 38 מיליון דולר מ-35 מדינות מעבר לים בסוף שבוע הפתיחה שלו. המדינות המרוויחות ביותר היו רוסיה (8.2 מיליון דולר), סין (5.7 מיליון דולר) וקוריאה הדרומית (4.5 מיליון דולר). הסרט הרוויח 83,504,017 דולר בארצות הברית ובקנדה ו-143,400,000 דולר במדינות אחרות, בסך כולל של 226,904,017 דולר ברחבי העולם.
ביקורות
באתר Rotten Tomatoes, לסרט יש דירוג של 49% על סמך 138 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 5.4/10. ב-Metacritic, לסרט יש ציון של 46 מתוך 100, המבוסס על 23 מבקרים, דבר המציין "ביקורות מעורבות או ממוצעות". קהלים שנסקרו על ידי CinemaScore העניקו לסרט ציון ממוצע של "B" בסולם +A עד F, ציון שעלה ל-"+B" בקרב צופים מתחת לגיל 25.
בביקורת מעוררת חיבה אך לא חיובית, רוג'ר איברט העניק לסרט שני כוכבים מתוך ארבעה, בעוד שהגרדיאן העניק לסרט שלושה כוכבים מתוך חמש. טוד מקארתי מהוליווד ריפורטר נתן לסרט ביקורת מעורבת וציין שהוא מעין שילוב של "300" עם מיתולוגיה יוונית.
מבין אלו ששיבחו את הסרט, היא זכתה לציון כבוד מ-MTV כאחד הסרטים הטובים ביותר של השנה וכן נכנס לרשימת עשרים הסרטים המובילים של גיא לודג' לשנת 2011 ב-HitFix. יתר על כן, הוא היה ברשימת עשרת הגדולים של מגזין TORO, וכן ברשימת עשרת הסרטים המובילים של Glasgow To The Movies לשנת 2011. מארק איסטמן, מ-Are You Screening, דירג את "בני אלמוות" כסרט מספר 3 של 2011. הוא גם היה מועמד למספר פרסי סאטורן, כולל סרט הפנטזיה הטוב ביותר. הסרט נתפס כעת כלהיט פולחני ולאחרונה הוגדר כאחד מעשרת סרטי הפנטזיה הלא מוערכים של העשור על ידי Screen Rant. בשנת 2018, Vocal Media בחר אותו לאחד מחמשת סרטי הפנטזיה הלא מוערכים ביותר.
חגים ומועדים בתאילנד
חגים ומועדים בתאילנד מוסדרים על ידי הממשלה, ורובם מצוינים הן על ידי המגזר הציבורי, והן במגזר הפרטי. בדרך כלל יש 19 חגים ומועדים בשנה, אך הממשלה יכולה להכריז על מועדים נוספים. מועדים נוספים – הן רשמיים והן בלתי-רשמיים, הן מקומיים והן בינלאומיים – מצוינים בדרגות שונות בכל רחבי תאילנד.
כל החגים הציבוריים מצוינים על ידי סוכנויות ממשלתיות, בעוד הבנק של תאילנד מסדיר את החגים בבנק, אשר שונה במקצת מאלה שמצוינים על ידי הממשלה. עסקים פרטיים נדרשים על ידי חוק הגנת העבודה לקיים לפחות 13 חגים בשנה, כולל יום העבודה הלאומי, אבל הם יכולים לבחור את שאר המועדים שהם מציינים. אם החג נופל על סוף שבוע, הממשלה מציינת אותו ביום העבודה הבא.
החגים והמועדים
נכון לשנת 2017, יש 17 חגים ציבוריים שהתקבלו על ידי הממשלה:
יום פגרה רשמי
חגים שמצוינים על ידי מוסדות פיננסיים (לא להתבלבל עם ימי פגרה רשמיים בבריטניה) מוסדרים על ידי הבנק של תאילנד. אלה בדרך כלל שונים מהחגים הממשלה כי הבנקים אינם מציינים את יום החורש המלכותי (Phuetchamongkhon) או תחילת ואסה (קאו פאנסה), אבל במקום הם צופים את 1 מאי כמו יום העבודה הלאומי ואת 1 יולי כמו באמצע השנה הבנק חג. (לפני שנת 2007, תחילתו של ואסה צוינה כחג ולא באסלה פוגה). ראש השנה הסיני, עיד אל-פיטר ועיד אל-אדחא מיועדים גם לחגים למוסדות פיננסיים במחוזות נרת'יוואט, פטאני, יאלה וסאטון אם הם כבר לא נופלים בסוף שבוע או בחופשה.
מועדים לאומיים
מועדים אלה מוסדרים על ידי הממשלה, אך אינם מצוינים באותו אופן כמו חגים. השמירה בפועל משתנה, וחלקם מצוינים רק על ידי מגזרים ספציפיים.
דינג לירן
דינג לירן (בסינית: 丁立人; נולד ב-24 באוקטובר 1992 בג'ג'יאנג שבמזרח סין), הוא שחמטאי סיני בדרגת רב אמן, אלוף העולם בשחמט נכון לשנת 2023, ואלוף סין שלוש פעמים.
חייו
ביוני 2009, בגיל 16, הפך דינג לצעיר ביותר שזכה באליפות סין לשחמט. באפריל 2011 זכה באליפות בפעם השנייה, ושנה לאחר מכן זכה באליפות בפעם השלישית, בגיל 19. בחודש אוקטובר הפך דינג לרב האמן ה-30 של סין. דינג השתתף בגביע העולם 2011 אך הודח בסיבוב הראשון על ידי וסלי סו 2.5-1.5. בתחרות טאטא סטיל 2015 חלק דינג מקום שני, מחצית הנקודה אחרי קרלסן. לאחר התחרות התאמנו השניים יחדיו בקטר.
דינג למד בפקולטה למשפטים של בייג'ינג.
באוגוסט 2015 הפך דינג לסיני השני אחר ואנג יו שהגיע לעשיריה המובילה בדירוג העולמי של פיד"ה. דינג הוא המדורג הגבוה ביותר אי פעם בסין.
דינג לירן באולימפיאדת השחמט
בין השנים 2012 ל-2018 השתתף דינג לירן בארבע אולימפיאדות שחמט:
דני מינוג
דניאל ג'יין "דני" מינוג (באנגלית: Danielle Jane "Dannii" Minogue נולדה ב-20 באוקטובר 1971) היא שחקנית, זמרת וכותבת שירים אוסטרלית. התפרסמה לאחר שהשתתפה באופרת הסבון קרוב רחוק.
ביוגרפיה
מינוג נולדה במלבורן לרונלד וקרול מינוג. אחותה הגדולה היא הזמרת קיילי מינוג. כבר בתור ילדה החלה מינוג לשחק והשתתפה באופרות סבון שונות. בשנת 1981 הצטרפה לתוכנית "Young Talent Time" שמסגרתה הקליטה את אלבומה הראשון. בשנת 1989 החלה מינוג לשחק באופרת הסבון קרוב רחוק, שם שיחקה במשך שנה. בספטמבר 1988 השיקה מינוג את קו האופנה שלה הנקרא "Dannii". בגדיה נמכרו בזריזות בעקבות הפופולריות שלה, מה שהוביל להשקת 3 קווי אופנה נוספים ב-1989.
1990-1995: תחילת הקריירה
בינואר 1989 חתמה מינוג על חוזה הקלטות עם חברת Mushroom Records. ב-1 באוקטובר 1990 יצא לאור אלבום הבכורה שלה שנקרא Dannii. האלבום יצא לאור ב-1 באפריל 1991 ביפן בשם Party Jam. בארצות הברית יצא האלבום ביוני 1991 ונקרא Love and Kisses. הסינגל הראשון שיצא היה "Love and Kisses" שהגיע למקום הרביעי במצעד השירים האוסטרלי. הסינגל השני מהאלבום היה "Success". אחריו יצא "Jump to the Beat". הסינגל הרביעי מהאלבום היה "Baby Love" והסינגל החמישי והאחרון מהאלבום היה "I Don't Wanna Take This Pain". ב-4 באוקטובר 1993 הוציאה מינוג את אלבומה השני שנקרא Get Into You. הסינגל הראשון מהאלבום היה "Get Into You" אחריו יצא "Love's on Every Corner" ואז "This Is It". בספטמבר 1993 יצא הסינגל הרביעי מהאלבום שנקרא "This Is the Way" אחריו הופץ "Get Into You" שהיה הסינגל החמישי והאחרון מהאלבום.
1996-2000: אלבום שלישי
ב-1996 הנחתה מינוג את התוכנית Top of the Pops במצעד הסינגלים הבריטי. ב-1997 השתתפה במחזה "Grease". ב-18 באוגוסט 1997 יצא הסינגל הראשון מאלבומה בשלישי שהיה "All I Wanna Do". האלבום עצמו יצא ב-8 בספטמבר 1997 ונקרא "Girl". הסינגל השני מהאלבום היה "Everything I Wanted" ואחריו יצא הסינגל השלישי והאחרון מהאלבום שהיה "Disremembrance". ביוני 1998 יצאה מינוג לסיבוב הופעות בשם "Unleashed '98 UK Tour" שכלל 23 הופעות. בנובמבר 1998 יצא באוסטרליה אוסף להיטים שנקרא "The Singles", מהאלבום יצא לאור השיר "Coconut". במקביל יצא אלבום שנקרא "The Remixes" וכלל רמיקסים לשיריה של מינוג. בסוף 1998 הופיעה מינו במופע המרדי גרא ההומו-לסבי של סידני ובינואר 1999 הוציאה לאור את השיר "Everlasting Night".
2001-2004: אלבום רביעי
בנובמבר 2001 יצא השיר "Who Do You Love Now?" שהיה הסינגל הראשון מאלבומה הרביעי של מינוג. לאחר מכן חתמה מינוג על חוזה הקלטות עם חברת London Records. הסינגל השני מהאלבום היה "Put the Needle on It" ששוחר כשנה לאחר הראשון ב-4 בנובמבר 2002. אלבומה הרביעי של מינוג נקרא "" ויצא ב-17 במרץ 2003. הסינגל השלישי מהאלבום היה "I Begin to Wonder" אחריו יצא סינגל הרביעי והאחרון מהאלבום שהיה "Don't Wanna Lose This Feeling". האלבום זכה להצלחה רבה בממלכה המאוחדת, דבר שהוביל להוצאתו בארצות הברית בסוף שנת 2003 על ידי חברת וורנר מיוזיק גרופ.
2004-2006: אלבום להיטים
באוקטובר 2004 שחררה מינוג את השיר "You Won't Forget About Me". שנה לאחר מכן שחררה את "Perfection". ביוני 2006 הוציאה מינוג אלבום להיטים שנקרא "The Hits & Beyond" והכיל רצועות חדשות לצד להיטי העבר. שיר חדש שיצא היה "So Under Pressure".
2007-2010: אלבום חמישי והאקס פקטור
ב-5 בנובמבר 2007 שחררה מינוג את האלבום "Unleashed" שהכיל רצועות וחומרים שהקליטה מינוג בעבר ולא הושמעו קודם לכן. במקביל החלה מינוג לעבוד על אלבום סטודיו חמישי. ב-8 בינואר 2007 יצא הסינגל "I Can't Sleep at Night". אחריו יצא השיר "He's the Greatest Dancer". אלבומה החמישי נקרא "Club Disco" ויצא ב-5 בנובמבר 2007. הסינגל השלישי מהאלבום היה "Touch Me Like That". אלבום להיטים נוסף שיצא היה "The Early Years" שיצא בדצמבר 2008. שנה לאחר מכן יצא The 1995 Sessions שהכיל חומרים עליהם עבדה מינוג בשנת 1995 ולא פורסמו בגלל חילוקי דעות בינה לחברת התקליטים באותה שנה.
2012-הווה
לאחר שמועות בהן תחזור מינוג להפקת האקס פקטור אושר כי היא לא תשוב לתוכנית. מינוג התראיינה לאחרונה והופיעה בטלוויזיה האוסטרלית שם היא דיברה על האוטוביוגרפיה חדשה שלה הנקראת "My Story". בפברואר 2012 חנכה מינוג את מוזיאון השעווה מאדאם טוסו בסידני אשר הציג בובת שעווה בדמותה.
טלוויזיה
בספטמבר 2008 הנחתה מינוג את טקס נבחרי הילדים הבריטי של ערוץ ניקלודיאון. בשנת 2007 הציע סיימון קאוול למינוג להנחות את תוכנית הכישרונות האוסטרלית "Australia's Got Talent". מינוג מנחה את התוכנית כבר שש עונות. לאחר מכן השתתפה מינוג כשופטת בתוכנית האקס פקטור בעונה הרביעית אשר בה שניים מהמתמודדים של מינוג הגיעו לגמר אשר בו ניצח לבסוף הזמר ליאון ג'קסון. מינוג המשיכה כשופטת בתוכנית גם בעונות הבאות עד להחלפתה בעונה השמינית.
בדצמבר 2012 נבחרה מינוג להשתתף בצוות השופטים בגרסה הבריטית לתוכנית המציאות "הטופ מודל הבאה" לצידם של אל מקפירסון וטייסון בקפורד.
בשנת 2018 שימשה כפרשנית בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי ספורט האמריקאית "הביסטמאסטר האולטימטיבי".
בשנת 2019 עלתה תוכנית המציאות האוסטרלית "הזמר במסכה" בערוץ 10, שהיא מבוססת על פורמט קוריאני באותו שם, בו משתתפים ידוענים ששרים קאברים לשירים מפורסמים כשהם לבושים בתחפושות מכף רגל ועד ראש ובמסכות פנים שמסתירות את זהויותיהם. מינוג שימשה כחברת פאנל בשלוש העונות הראשונות.
תיאטרון
ב-1999 השתתפה מינוד במחזה מקבת' בפסטיבל באדינבורו. היא שיחקה את תפקידה של ליידי מקבת' וקיבלה ביקורות מעורבות. בשנת 2001 הופיעה בתיאטרון הוסט אנד עם המחזה הגיבן מנוטרדאם שם שיחקה את איזמרלדה. ב-2002 זכתה מינוג בתואר המשחק הטוב ביותר על תפקידה במחזה לפי מגזין מקסים. ב-2001 השתתפה גם במחזה מונולוגים מהווגינה.
רדיו
ב-2003 הנחתה מינוג תוכנית רדיו משלה שנקראה "Dannii Minogue's Neon Nights". במהלך השתתפותה בתוכנית חברה מינוג למפיקים שונים והקליטה שירים חדשים אשר פורסמו מאוחר יותר באלבומה Unleashed אשר יצא ב-11 בנובמבר 2007. בשנת 2003 היא אף חתמה על חוזה עם חברת ההקלטות All Around the World Productions.
חיים אישיים
בינואר 1994 נישאה מינוג לשחקן ג'וליאן מקמהון אותו הכירה על הסט של קרוב רחוק. השניים התגרשו ב-1995. באוקטובר 1995 הצטלמה מינוג בעירום למהדורה האוסטרלית של פלייבוי. באוקטובר 1999 התארסה מינוג לנהג הפורמולה 1, ז'אק וילנב אך השניים נפרדו בשנת 2001. בתחילת 2002 החלה לצאת עם קרייג לוגאן שהיה מפיק מוזיקלי איתו עבדה על אלבומה השלישי, השניים נפרדו בסוף אותה שנה. באוגוסט 2008 החלה מינוג לצאת עם הדוגמן ושחקן הרוגבי לשעבר, כריס סמית'. בינואר 2010 הודיעו מינוג ובן זוגה כי הם מצפים לילד ראשון. ב-5 ביולי ילדה מינוג את בנה הראשון, איתן אדוארד מינוג סמית'.
רצף לנגפורד
במתמטיקה קומבינטורית, רצף לנגפורד (מכונה גם זוגות לנגפורד) הקרוי על שמו של המתמטיקאי הסקוטי ק' דדלי לנגפורד, הוא תמורה של הרצף של 2n מספרים 1, 1, 2, 2, ..., n, n כך שבין שני מספרי אחת מפריד מספר אחד, ובין שני מספרי השתים מפרידים שני מספרים וכן הלאה.
בעיית לנגפורד היא המשימה של מציאת רצף לנגפורד לערך נתון (n).
היסטוריה
ק' דדלי לנגפורד התבונן בבנו המשחק בשש קוביות צבעוניות - שתיים מכל צבע. הוא הבחין שהילד סידר אותן כך שבין קוביות מצבע א' הפרידה קובייה אחת, ובין שתי קוביות מצבע ב' הפרידו שתי קוביות ובין הקוביות הנותרות הפרידו שלוש קוביות. בשנת 1958 הצליח לנגפורד להוכיח שזהו הסידור האפשרי היחיד, מלבד היפוכו. הוא בדק גם רצף של ארבעה צבעים, וגילה שגם בזה יש רק סידור אחד אפשרי.
לנגפורד מצא כי אין סידור מתאים לחמישה ושישה צבעים, אך לשבעה צבעים יש 26 סידורים אפשריים.
באופן כללי, יש פתרונות אפשריים רק למספרים שהם כפולה של 4 (n = 4k) או כפולה של 4 פחות 1 (n = 4k - 1).
מיכאל קרייצקי, כריסטוף ז'ילטואלן בי הריצו בשנת 2005 תוכנית מחשב במשך שלושה חודשים ומצאו שיש בדיוק 46,845,158,056,515,936 סידורים אפשריים של 24 זוגות צבעים.
דוגמה
לדוגמה, רצף לנגפורד עבור n = 3 ניתן על ידי הרצף: 2,3,1,2,1,3. זהו הרצף היחיד הקיים עבור n=3, מלבד היפוכו.
וקטור WX-8
וקטור WX-8 (באנגלית: Vector WX-8) היא מכונית קונספט בעלת תכונות של מכונית ספורט בתצורה קופה המוגדרת מכונית על מתוצרת יצרנית הרכב Vector Motors אשר יוצרה בארצות הברית בשנת 2007
שרקרק אדום-פס
שרקרק אדום-פס (שם מדעי: Nyctyornis amictus) הוא מין של עוף ממשפחת השרקרקיים, החי בדרום-מזרח אסיה, בחצי האי המלאי, בורנאו וסומטרה. לשרקרק זה תפוצה רחבה והוא אינו בסכנה.
מאפיינים
אורכו של השרקרק עד 31 סנטימטרים ומשקלו עד 92 גרמים ואילו הנקבה שוקלת עד 70 גרמים. המצח, הפנים והגרון אדומים ושאר הגוף בצבע ירוק.
תפוצה
השלדג חי בבתי גידול רבים כמו יער גשם טרופי ויערות נשירים, נחלים וביצות כמו גם בערים ובכפרים.
תזונה ורבייה
השרקרק ניזון בעיקר מחרקים מעופפים כמו דבוריים, צרעות, זבובאים, חיפושיות, פשפשאים, חגבאים, פרפראים ושפיריות ומקנן במחילות.
GPT-4
גרסה מוגבלת של המודל (ללא עיבוד תמונה) שוחררה ב-14 במרץ 2023, וצפויה להיות זמינה דרך API של חברת OpenAI, ובנוסף למשתמשי ChatGPT Plus (גרסה משופרת של ChatGPT בתשלום). חברת מיקרוסופט, אשר מעט קודם לשחרור המודל הודיעה על שילוב מודל GPT במנוע החיפוש שלה בינג, אישרה כי למעשה השימוש היה ב-GPT-4 לפני שחרורו הרשמי של המודל. המודל הוא מסוג טרנספורמר (המעבד יחידות טקסט שלמות בו זמנית) וככזה הוא אומן ליצור טקסט באמצעות הן נתונים ציבוריים והן נתונים שסופקו לו ברישיון מטעם צדדים שלישיים, ולאחר מכן, מאמנים אנושיים ביצעו למודל "כוונון" סופי בשיטת למידת החיזוק (מתן פידבק אנושי על תוצאות חיזוי המודל).
אימון ויכולות
במסגרת הכרזתה של OpenAI על שחרור המודל, כתבה החברה כי המודל "אמין ויצירתי יותר מקודמו, GPT-3, ומסוגל להתמודד עם הוראות ניואנסיות בצורה טובה יותר." המודל מסוגל לקרוא, לנתח וליצור טקסט באורך של עד 25,000 מילים, והדבר מהווה שיפור משמעותי ביחס לקודמיו. עוד ציינה החברה כי המודל נבנה כחלק ממאמצי החברה להרחיב את תחום הלמידה העמוקה (שיטת למידת מכונה שבבסיסה שימוש במספר שכבות).
כקודמיו, וכנובע משמו, המודל הוא טרנספורמר, כלומר מודל העובד בשיטת "קשב עצמי" ומעבד יחידות טקסט שלמות בו-זמנית. יש לציין כי המפרט הטכני של GPT-4 נמנע במפורש מלציין את גודל המודל, תוך ציון המשמעות התחרותית וההשלכות הבטיחותיות הקשורות במודלים בקנה-מידה גדול. חברי הקונגרס של ארצות הברית דון בייר וטד ליאו אישרו ל"ניו יורק טיימס" כי סם אלטמן, מנכ"ל חברת OpenAI, ביקר בקונגרס בינואר 2023 על מנת להדגים את יכולותיו של GPT-4 ואת "בקרות האבטחה" המשופרות שלו בהשוואה לדגמי אינטליגנציה מלאכותית אחרים.
לפי ה"ניו יורק טיימס", GPT-4 הראה שיפורים מרשימים ברמת הדיוק בהשוואה ל-GPT-3.5, בהן בולטת היכולת לסכם ולהגיב על תמונות. כמו כן, על פי המגזין, המודל הצליח לסכם טקסטים מורכבים, ואף עבר מבחן לשכת עורכי דין של מספר מדינות בארצות הברית, ומבחנים סטנדרטיים נוספים בתחומים אחרים כגון אמנות, ביולוגיה, סטטיסטיקה ועוד. במגזין צוין כי המודל עודנו לוקה בבעיית ה"הזיות" (hallucination), מונח מתחום למידת המכונה המתאר תגובות שנדמות למודל כסבירות, על אף שהן שגויות עובדתית, מבלי שהמודל מבין זאת. הדבר נחשב לתכונה שלילית בולטת אף אצל המודלים שקדמו לו.
ביקורות
החלטת OpenAI שלא לחשוף פרטים טכניים אודות המודל ספגה ביקורת מצד חוקרי AI שונים, בהם בכירים בחברת HuggingFace, שטענו כי הסתרה זו פוגעת באופי הפתוח של קהילת הבינה המלאכותית, בכך שהיא מונעת פיתוחים המשפרים את ביצועי GPT-4.
כשבועיים לאחר שחרורו של המודל, בסוף חודש מרץ 2023, חתמו למעלה מ-1,000 חוקרי בינה מלאכותית על מכתב הקורא להשעות את פיתוחי הבינה המלאכותית המתקדמים יותר מ-GPT-4 למשך שישה חודשים. זאת, בשל דאגות הנוגעות לאובדן שליטה ביכולתה של הבינה המלאכותית, ולהיעדר הרגולציה בתחום זה. בין החותמים על המכתב מצויים יובל נח הררי, אילון מאסק וסטיב ווזניאק (ממייסדי אפל).
שימושים
המודל משמש את גרסת ה-Plus של ChatGPT. מעבר לכך, מיקרוסופט הודיעה ב-17 במרץ 2023 כי תשלב את המודל במוצרי מיקרוסופט אופיס, בהם Word, Excel, PowerPoint, Outlook, Teams ועוד. כמו כן הודיעה גיטהאב, הנמצאת בבעלותה של מיקרוסופט, כי היא מתכננת להשתמש במודל כחלק ממוצר הבינה המלאכותית שלה, Copilot (שיכולתו המרכזית היא להשלים קוד של מתכנתים ולהקל על עבודתם).
חברות נוספות הודיעו על כוונתן לשלב את GPT-4 במוצריהן, בהן אקדמיית קהאן, המספקת שיעורים מוקלטים לציבור הרחב ללא כוונת רווח.
גיי בוב
גיי בוב (באנגלית: Gay Bob) היא בובה שנוצרה ב-1977 והיא הבובה הגאה הראשונה שיוצרה בעולם. יוצרה היה מנהל פרסום לשעבר בשם הארווי רוזנברג, והיא שוּוקה על ידי החברה שלו, Gizmo Development. המגזין האמריקאי "אסקווייר" העניק לבובה את "פרס ההישג המפוקפק" (Dubious Achievement Award) לשנת 1978.
מחוגה
מְחוּגָה היא כלי המשמש לשתי מטרות:
גיי בוב
הייתה זו בובה נכונה מבחינה אנטומית. בגובה 13 אינץ' (כ-33 ס"מ). היא לבושה חולצת פלנל, מכנסי ג'ינס צמודים, מגפי בוקרים ופירסינג על אוזן אחת. קופסת האריזה של גיי בוב הייתה מעוטרת כארון וכללה קטלוג שממנו ניתן היה להזמין תלבושות נוספות. רוזנברג תיאר אותה כאיחוד בין פול ניומן לרוברט רדפורד.
מחוגה
היסטוריה
המחוגה הייתה בשימוש כבר בעת העתיקה. המחוגה נזכרת לראשונה בספר ישעיה:
גיי בוב
הבובה ספגה ביקורת מקוראי הטור "שאלו את אן לנדרס" ב-"שיקגו סאן-טיימס", אשר חזה כי היא תוביל ליצירת בובות "מגעילות" אחרות, כמו "פריסילה הזונה" ו"דני סוחר הסמים". רוזנברג הודיע על תוכניות לשורת "בובות מתירניות", אך ללא סוחרי סמים או זונות. בעלת הטור, אפי לדרר, השיבה שהיא מאמינה שבובה כזאת לא תימצא בחנויות "מכובדות" עליהן התנשאה.
מחוגה
היסטוריה
אוקלידס הקדיש את ספרו לצורות שניתן ליצור בעזרת סרגל ללא סימונים ומחוגה. במוזיאון הבריטי ישנן מחוגות מימי הרומאים.
בגאומטריה
בגאומטריה הסרגל חסר המדידה והמחוגה הם הכלים היחידים שניתן להשתמש בהם לפתרון בעיות בנייה. נדגיש שהסרגל והמחוגה של הגאומטריה אינם כלים מוחשיים אלא כלים אידיאליים, המקיימים את הנחות היסוד של הגאומטריה, כפי שהן משתקפות באקסיומות שלה, (למשל ההנחה שלקו אין רוחב, הנחה שלא ניתן לממש בסרגל מוחשי או במחוגה מוחשית). היטיב לבטא זאת הפילוסוף ברטרנד ראסל, בספרו "היסטוריה של הפילוסופיה המערבית", באומרו: "הגאומטריה עוסקת במעגלים מדויקים, אך אין עצם מוחשי שהוא מעגל מדויק. ככל שנדייק בשימוש במחוגה שלנו, תמיד יתגלו פגמים וסטיות".
בשימוש במפה
מחוגה משמשת לשם מדידת מרחקים על מפות. לשם כך קובעים את המרווח בין רגלי המחוגה כך שייצג מרחק ידוע (לפי קנה המידה של המפה), ואז סופרים כמה פעמים נכנס מרווח קבוע זה במסלול שאת אורכו רוצים למדוד.
כסמל
מחוגה בדרך כלל משמשת כסמל לדיוק ואבחנה. בין היתר ניתן למצוא את המחוגה בלוגו של הבונים החופשיים ובצלמיות מחשב.
גואם במשחקים האולימפיים
גואם משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת סיאול (1988). אף שגואם היא שטח חסות של ארצות הברית, יש לה ועד אולימפי עצמאי המנהל בנפרד את ענייניו, ללא תלות בוועד האולימפי האמריקני. זאת בדומה לשטחי חסות אמריקאיים אחרים - איי הבתולה, סמואה האמריקנית ופוארטו ריקו. היא השתתפה גם באולימפיאדת חורף אחת, אולימפיאדת קלגרי (1988), בה ייצג אותה הביאתלט האמריקאי ג'אד בנקרט. הישגיהם של הספורטאים הגואמים במשחקים היו סמליים בעיקרם, ואיש מהם לא זכה במדליה אולימפית, ואף לא התקרב לכך.
סיק איירוני
סיק איירוני (באנגלית: Seek Irony, בתרגום לעברית "חפשו אירוניה", דו-משמעות הומונימית עם "אירוניה חולנית") היא להקת Modern Rock ישראלית אשר הוקמה בשנת 2001 על ידי האחים כפיר גוב (שירה) ורום גוב (תופים), יחד עם יואב וולנסקי (אלקטרוניקה וקלידים), ערן מונטנר (גיטרות) ודניאל שטרוסברג (בס) (הצטרף ללהקה בשנת 2004).
הלהקה משלבת בסגנונה את הכוחניות המאפיינת את מוזיקת הרוק הכבד האמריקאי יחד עם סאונד וביטים המאפיינים מוזיקה אלקטרונית. בשנת 2005 חתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם המפיקה האמריקאית סילביה מאסי (אשר עובדת עם הלהקות סיסטם אוף אה דאון, Tool, Red Hot Chili Peppers) אשר הזמינה את הלהקה להקליט אלבום באולפני RadioStar Studios שבבעלותה, בקליפורניה שבארצות הברית. עם סיום הקלטת האלבום, במהלך שנת 2006, נחשפה סיק איירוני במספר ראיונות בעיתונים ומגזינים בישראל ומחוצה לה, כולל מספר מגזינים של תעשיית המוזיקה האמריקאית. באפריל 2007 נבחר להיטה של הלהקה, "Tech'N'Roll", להשתלב באחת התוכניות היומיות הפופולריות ביותר של ערוץ הספורט האמריקאי "Fox Sports", The Best Damn Sports Show, והלהקה זכתה לחשיפה בשידור פריים טיים בטלוויזיה אמריקאית.