cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סוכנות הדוגמנות עלית
הצלחה מחודשת
באוגוסט 2005 נפתחו משרדים במקומות נוספים כמו: אינדונזיה, מלזיה, הפיליפינים ותאילנד. באוקטובר 2005 נערכה תחרות הדוגמניות השנתית של הסוכנות גם בסינגפור. ב-2009 נעצר נשיא החברה, ברטרנד הנט, על סמים. בפברואר 2011 נבחר חבר מנהלים חדש בחברה והשליטה בסוכנות הועברה לסילביו סטגליה האיטלקי. לאחר מכן נפתח משרד של החברה בסין.
ב-2013 פתחה החברה שלוחה בניו יורק תחת השם "The Society Management".
בשנת 2019 הוקמה Elite World Group ובהמשך ג'וליה הארט, אשתו של סטגליה מונתה למנכ"לית החברה. ג'וליה הארט בעבר הייתה יהודיה-חרדית וחייה תוארו בסדרת טלוויזיה של נטפליקס "חיי: מהלכה למעשה". בשנת 2022 היא פוטרה ביום בו הודיע על גירושין. היא הגישה תביעה משפטית בה טענה שבשליטה 50% ממניות החברה. התביעה נדחתה באוגוסט 2022.
פאולו ברביירי מכהן בראש החברה החל משנת 2022.
דוגמניות של הסוכנות
סוכנות דוגמנות עלית גילתה לעולם הדוגמנות את סינדי קרופורד, סטפני סימור, ג'יזל בונדשן, אלסנדרה אמברוזיו, קטרינה באלף ולארה סטון. דוגמניות נוספות היו חתומות בסוכנות - לינדה אוונג'ליסטה, נעמי קמפבל, מוניקה בלוצ'י, אליס קרומבז, אלינה וקאריו, איריס סטרובגר, האנטר שפר ורבות נוספות.
ג'י-פאנק
ג'י-פאנק (באנגלית: G-funk) או גאנגסטה פאנק הוא תת-סגנון מוזיקלי של מוזיקת היפ הופ שנוצר מהיפ הופ של החוף המערבי בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.
מאפיינים
ג'י-פאנק (שהוא פאנק (Funk) במפעם מלאכותי משתנה) משלב סינתיסייזרים רב-שכבתיים ומלודיים, גרוב איטי ומהפנט, בס עמוק, קולות רקע נשיים, סימפול נרחב של צלילי פי פאנק ופורטמנטו של סינתיסייזר. תוכן השירים תלוי באמן המבצע ויכול להיות, למשל, סקס, סמים, אלימות, ונדליזם ונשים, אך גם תוכני אהבה לעיר או לחבר, או טקסטים מרגיעים שונים. הסגנון מקושר גם לדרך "עצלה" או "חלקלקה" של ראפינג שמטרתה להדגיש מילים מסוימות או להישאר בקדנצה.
בשונה מסגנונות ולהקות ראפ מוקדמים יותר שהשתמשו גם הם בסימפולים של קטעי פאנק, בג'י-פאנק ישנו שימוש מועט יותר בסימפולים. חוקר המוזיקה אדם קרימז תיארו כ"סגנון של ראפ חוף-מערבי ששיריו כוללים לרוב מכשור חי, שימוש רב בקלידים ובבס, עם סימפול מועט (לעיתים אינו קיים), ולרוב התקדמות הרמונית הדרגתית". ד"ר דרה, אחד ממייסדי הז'אנר, משתמש לרוב במוזיקאים בהופעותיו החיות כדי לחזור על המוזיקה המקורית של ההקלטות המסומפלות. דבר זה מונע ממנו את השימוש בצליליו שלו בהופעות, ויותר מכך, גם את השימוש בעותקים המקוריים של שיריו.
מקורותיו
השם "ג'י-פאנק", שניתן לסגנון על ידי Laylaw מהפקות לווהאוס (Lawhouse Production), הפך סגנון היפ הופ פופולרי בשנת ה-90. אף על פי שהוא הומצא בלוס אנג'לס, סגנון הג'י-פאנק הושפע רבות מהסגנון המוזיקלי "מוזיקת מוב" מאזור מפרץ סן פרנסיסקו, שמייסדיו היו ראפרים מאוקלנד, דוגמת טו שורט ואי-40. טו שורט התנסה רבות בשימוש בסימפולים של פי פאנק ובס כבד בהקלטותיו מאמצע עד סוף שנות ה-80. עם זאת, בשונה ממוזיקת המוב ממפרץ סן פרנסיסקו, בז'אנר הג'י-פאנק, מדרום קליפורניה, ישנו שימוש רב יותר בפורטמנטו של סינתיסייזרים ופחות מכשור חי. סגנון ההגשה האיטי והעצל של טו שורט השפיע גם הוא על מוזיקאי ג'י-פאנק מאוחרים, כמו סנופ דוג.
ישנה מחלוקת על זהות "אבי הג'י-פאנק". ד"ר דרה בדרך כלל מזוהה כממציא הז'אנר, אך Cold187um וחבריו לקבוצת Above the Law טוענים להמצאת הז'אנר גם הם. Cold187um טוען שד"ר דרה לא הודה להם על תרומתם להתפתחות הז'אנר כשהוציא את אלבומו הראשון בדת' רואו רקורדס, The Chronic. שניהם הוציאו אלבומים ברות'לס רקורדס קודם לכן. וורן ג'י וסנופ דוג עבדו עם Cold187um לפני שהחלו לעבוד עם ד"ר דרה.
השימוש המקודם ביותר בסינתיסייזרים בסגנון ג'י-פאנק ובגרובים בסגנון פרלמנט-פאנקדליק בעבודתו של ד"ר דרה הוא ב-Alwayz into Somethin', סינגל של N.W.A מהאלבום Niggaz4Life (1991). כשב-1992 יצא האלבום The Chronic, הוא הפך במהירות לפופולרי והפך את סגנון הג'י-פאנק לסגנון היפ הופ פופולרי.
מייסד נוסף לז'אנר הוא DJ Quik, שהשתמש בצלילי פי פאנק כבר ב-1991, באלבומו Quik Is the Name, אך סגנון הג'י-פאנק בולט במיוחד באלבומו מ-1995, Safe + Sound.
זמרים ואמנים נוספים שמזוהים עם הז'אנר הם Bone Thugs-n-Harmony, טופאק שאקור, נייט דוג, מאק דרה, גטו בויז, ספייס 1, B.G. Knocc Out, דרסטה, Rappin' 4-Tay, 3X Krazy ווורן ג'י. אלבום הבכורה של וורן ג'י אף נקרא Regulate...G Funk Era, ואירח את נייט דוג, שקרא לעצמו "מלך הג'י-פאנק".
זאב כרמי
זאב כרמי (12 באפריל 1884 – 13 ביוני 1964) היה מחנך, מייסד בית הספר "עממי אי" בחיפה, מנהלה הראשון של מחלקת החינוך בחיפה, חבר אספת הנבחרים ואזרח כבוד של חיפה.
ביוגרפיה
כרמי נולד בעיירה חוּדיאקי (Худяки) שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה), יישוב קטן בפרוור מרוחק מהעיר צ'רקאסי שבפלך קייב, במשפחה חסידית, בנו של הרב ר' זלמן, רב העיירה. להוריו נולדו עשרה ילדים, מהם נותרו שבעה בחיים. מגיל ארבע למד בכמה "חדרים", ולאחר שסבל מעונשי המלמד ואביו, למד אצל אמו, שלימדה אותו את ידיעת העברית.
בגיל 13 עזב את בית הוריו, למד בעצמו ועבר את הבחינות האקסטרניות. כשהיה בן 19 החל ללמוד בבית הספר להוראה כדי לקבל פטור מגיוס לצבא לקראת מלחמת רוסיה–יפן. בתקופת המלחמה עזב לאנגליה והתגורר בלונדון, שם עבד במספר עבודות, בהן כשוליה של חייט, סבּל, שוליה של ספר ורוכל תפוזים, אך עבודותיו נסתיימו בכישלון, והוא שב לגליציה והגיע אל העיר לבוב, שם נעצר עם הגיעו יחד עם חבריו והושם בבית‑סוהר לעצירים העומדים לפני חקירה בשם "מאטקה בוסקה" ('אם ישו'), אולם בהעמדה לדין מול "הקומיסר" אשה מבוגרת סייעה לו ולחבריו בדבריה ואף רכשה עבורם כרטיסים לרכבת לטרנופול. בטרנופול החל בעבודת ההוראה, נתן שעורים לסטודנטים בבית אגודת בר‑כוכבא ושיעורים פרטיים לתלמידי בתי‑הספר. לאחר זמן מה עבד כמנהל שני בבית-הספר העברי ברוהאטין.
כרמי נבחר לחבר ומזכיר בוועדה המכינה את יסוד ההסתדרות בגליציה ובאסיפת היסוד של אגודת המורים בסטאניסלאבוב, ונשלח לבוריסלאב מטעם אגודת המורים לייסד בית ספר עברי ולהפעילו במשך מספר חודשים. שם לימד עברית את בלומה פּוֹמֶרַאנץ (לימים: פרחה כרמית), אשתו לעתיד, ובסיום לימודיה ביקש שתסייע לו בהוראה לכיתות הנמוכות.
בארץ ישראל
בשנת 1908 עלה לארץ ישראל במסע שהחל בווינה ונמשך באונייה שעברה מטריאסט דרך אלכסנדריה ופורט סעיד שבמצרים ומשם ליפו בישראל.
לאחר עלייתו נשלח תחילה ללמד בבית הספר "אליאנס" בביירות שבלבנון, ולאחר מכן השתלם בראש פינה וניסה ליישם את שיטת החינוך הגלילית בחינוך עירוני. הוא המשיך ללמד ביבנאל ולאחר מכן במנחמיה (אז מלחמיה) והתגורר בזכרון יעקב, בה פעל עד לסוף מלחמת העולם הראשונה. משם המשיך להוראה בת שנה במושבה ראשון לציון, בה הקים חבורת מורים שהגתה את הרעיון של "דגניה פדגוגית", ולאחריה הגיע לחיפה.
בשנת 1920 ייסד בחיפה את בית הספר "עממי א", שאותו ניהל במשך 27 שנים, והפעיל פנימייה עבור הילדים. בית הספר הוקם כעצמאי ולא כמכינה לבית הספר הריאלי, והוא הצטיין בחדשנות פדגוגית. ללימודים נוספה עבודה פיזית והונהגו בו שלוש שיטות לסיכום והערכה של התלמידים וחומר הלימוד. בסיומו של יום הלימודים נעשתה שיחה כוללת בין המורים לתלמידים, שעודדה את החקר ההשכלה הכללית ואת תרבות השיח אצל התלמידים.
בשנת 1922 נבחר לוועד העיר חיפה מרשימת מועצת פועלי חיפה. כרמי התבלט בשיטת חינוך חדשנית והיה מנהלה הראשון של מחלקת החינוך בעיריית חיפה עד לפרישתו בשנת 1956. שימש כמזכיר המכון לחקר סוציאלי של ההסתדרות הכללית.
בשנת 1935 שימש ציר לקונגרס הציוני בלוצרן שבשווייץ, ונבחר לאספת הנבחרים הראשונה.
בשנת תשכ"ג היה בין מקבלי תעודת כבוד מיוחדת שהוענקה על ידי נשיא המדינה ל"קבוצת ראשונים".
בשנת 1959 העניקה לו מועצת העיר חיפה תואר "אזרח כבוד".
ב-20 במאי 1951 נפטרה אשתו פרחה. נקבר בבית העלמין בחיפה. הותיר אחריו ארבע בנות: ציונה, גאולה, דרורה ותמר.
לאחר מותו התפרסם ספר זכרונותיו "מחנך ודרכו".
עיריית חיפה קראה על שמו את רחוב כרמי (זאב) בשכונת רוממה בחיפה.
שמעון רייף
שמעון רייף הוא רופא ישראלי, מנהל מחלקת ילדים בהדסה עין-כרם. מומחה עולמי ברפואת ילדים ובפרט בגסטרואנטרולוגיה של ילדים. הוא מכהן כפרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה
למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר ולאחר מכן שירת בנח"ל המוצנח.
למד בבית הספר לרפואה בטכניון בחיפה, את ההתמחות ברפואת ילדים עשה בבית החולים לילדים 'דנה' שבמרכז הרפואי תל אביב. את התמחותו בגסטרואנטרולוגיית ילדים עשה בבית החולים לילדים בעיר באפלו שבמדינת ניו יורק.
בשנת 1996 התמנה למנהל יחידת גסטרו ילדים בבית החולים דנה.
בשנת 2000 שהה כפרופסור אורח במחלקת הגסטרו ובמעבדה לחקר מחלות כבד בבית החולים האוניברסיטאי בצפל היל, מדינת צפון קרוליינה ועסק שם במחקר בפירוזיס כבדי, ולבסוף כתב שני מאמרים שפורסמו בכתב העת הרפואי הנחשב - JBC.
בשנת 2003 התמנה למנהל מחלקת הילדים בבית החולים הדסה.
בין השנים 2009–2011 ניהל את אגף הילדים בבית החולים דנה-דואק לילדים.
בנוסף לתפקידיו משמש כמזכיר החברה הישראלית לחקר הכבד. חבר בחברה הישראלית לפדיאטריה קלינית. חבר בוועדת הגסטרו.
וכן יו"ר איגוד האיגוד הישראלי לגסטרואנטרולוגיה ותזונת ילדים.
משמש גם כעורך המשנה של ה-journal of pediatric gastroeherology עיתון עולמי לענייני גסטרו.
כיום הוא משמש כחבר במספר ארגונים בינלאומיים בתחום הגסטרו ילדים.
בנוסף בעל מרפאה פרטית בעיר תל אביב.
פעילותו המחקרית
פרופ' רייף פרסם מעל 100 מאמרים בתחום רפואת ילדים גסטרו ילדים ומחלות כבד. מחקריו מתמקדים בתחום מחלות מעי דלקתיות, שלשולים, זיהום בהליקובקטר, אנדוסקופיות בילדים, בעיות בגדילה ותזונת ילדים.
מחקרו המעבדתי העיקרי מתמקד בפיברזיס כבדי. הוא חקר יחד עם מעבדתו של פרופ יואל קלוג באנטגוניסט ספציפי ל-RAS בשם FTS כמונע ואף מטפל בפיברוזיס כבדי.
בשנת שבתון במעבדה לחקר הכבד חבר לאיש מוביל בתחום הפיברוזיס, פרופ' ברנר מ- UNC NORTH CAROLINA, שם התמקד בפעילות של AKT ומתווכים נוספים ב SIGNAL TRUNSDUCTION PATHWAY בעיקר בתפקידם בפיברוזיס ועיכובם על ידי מעכבים כימיים או בטרנספקציות. כיום במעבדת המחקר שלו הוא ממשיך בחקר פיברוזיס כבדי.
בנוסף הוא חקר את הפעילות האנטי פיברוטית של ויטמין D.
משפחתו
נשוי לנעמי ואב לחמישה. מתגורר בירושלים ולפרקים בקרני שומרון, שם התגורר בקביעות למעלה משלושים שנה.
אלדד גינוסר
אלדד גינוסר (נולד ב-14 ביוני 1981) הוא שחקן ברידג' מקצועני ישראלי. אלדד זכה בהישגים רבים בעשור הראשון של המאה העשרים ואחת בברידג' הישראלי ובברידג' העולמי, רובם ביחד עם שותפו הקבוע רון פכטמן. בין הישגיו זכייה באליפות אירופה לקבוצות בשנת 2007 (ביחד עם רון פכטמן ואב ובן מצרפת מישל בסיס ותומא בסיס) וזכייה במקום השני באליפות אירופה לזוגות. אלדד שיחק מספר פעמים רב בנבחרת ישראל וזכה באליפויות הארץ ובתחרויות חשובות נוספות בישראל.
ביוגרפיה
אלדד הוא בעל תואר ראשון בפילוסופיה ובהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב. הוא אחד ממייסדיו ומבעליו של מועדון הברידג' השרון בכפר סבא. הוא מלמד ברידג' בבית-הספר לברידג' במועדון השרון ובמסגרות אחרות. ביחד עם שירי פאור מלמד החל משנת 2011 קורס למורי ברידג' בשיטה המודרנית. גינוסר אחראי על פרויקט פיסגה של ההתאגדות הישראלית לברידג'. במסגרת פרויקט זה הוא מלמד צעירים בעלי פוטנציאל להיכלל בעתיד בנבחרות הצעירות של ישראל. גינוסר הוא כותב קבוע בירחון הברידג' הישראלי ובשנת 2012 התפרסם ספרו: הכרזת 2 על 1 מחייבת למשחק מלא.
מטרת הספר היא לאפשר לשחקנים ישראליים רבים להשתמש בשיטת ההכרזה 2 על 1 מחייבת למשחק מלא, באנגלית: Two Over One Game Forcing. שיטה זו, שמקורה בארצות הברית פופולרית בשנים האחרונות בקרב שחקני ברידג' מקצוענים ושחקנים נוספים. בשנת 2016 פרסם ספר נוסף, ברידג' ב-60 שניות, הכולל הסבר של חוקי המשחק, מוסכמות וטכניקות בסיסיות, כללים והמלצות ומילון מונחים.
אלדד גינוסר היגר לארצות הברית וקיבל אזרחות אמריקאית.
אליפויות עולם
.
שיחקו בנבחרת הארצות הברית: דנה ברקוביץ, ששיחקה איתו, מיגרי צור-קמפינלה, דבי רוזנברג, אנדרו רוזנטל, וכריס וילנקן. .
קונטר-אדמירל
קונטר-אדמירל (בקצרה: KAdm, ברשימות KADM) הוא קצין דגל של הצי הגרמני. הוא שווה ערך לגנרל-מיור בצבא היבשה או בלופטוואפה.
בצי הגרמני קונטר-אדמירל שווה ערך לדרגת אדמירל אחורי, שהיא דרגת שני כוכבים עם קוד נאט"ו OF-7. עם זאת, בכוחות ימיים אחרים דוברי גרמנית, למשל הצי הקיסרי הגרמני, הקריגסמרינה, הפולקסמרינה והצי האוסטרו-הונגרי, קונטר-אדמירל היה קצין דגל בדרגת כוכב אחד של OF-6.
סימני הדרגה
סימני הדרגה שלו, שנלבשים על השרוולים והכתפיים, הם כוכב אחד עם חמש נקודות מעל פס זהב גדול ופס רגיל (ללא הכוכב כאשר לולאות דרגה נלבשות). זו דרגה B7 בכללי השכר של משרד ההגנה הפדרלי. רצף הדרגות (מלמעלה למטה) הוא כדלקמן:
הצי הגרמני הקיסרי והקריגסמרינה
בשורות הצי הקיסרי הגרמני והקריגסמרינה, קונטר-אדמירל היה בדרגת קצונה של כוכב OF-6 שווה ערך לגנרל מיור בשורות הצבא והלופטוואפה, ולבריגדפיהרר בשורות הוואפן אס אס.
סמלי הדרגות כללו רצועת כתפיים ופסי שרוול. בנוסף, רצועות כתף נענדו על מעילים אחידים והורכבו מצמות זהב קלועות (ללא מעוינים או כוכבים) על רקע בצבע כחול כהה.
סמלי השרוול כללו פס אחד גדול זהוב, פס רגיל אחד וכוכב ימי בן חמש נקודות מעל. פסי השרוול הקיפו את קצות השרוולים.
האחרון ששרד מבין הקונטר-אדמירלים של הקריגסמרינה, אברהרד גודט, נפטר בגיל 95 ב-13 בספטמבר 1995.
הצי האוסטרו-הונגרי
בשנות הצי האוסטרו-הונגרי (1849–1918) היה מדרג קציני הדגלים קונטר-אדמירל, ויצה-אדמירל, ואדמירל, כמו גם גרוס-אדמירל.
צבא העם הלאומי
בפולקסמרינה של גרמניה המזרחית היו שלוש דרגות קציני דגל: קונטר-אדמירל, ויצה-אדמירל ואדמירל. מועצת המדינה של גרמניה המזרחית החליטה ב-25 במרץ 1982 להנהיג את דרגת פלוטנאדמירל.
רוברט אברמס
רוברט ברוס "אייב" אברמס (באנגלית: Robert Bruce "Abe" Abrams; נולד ב-18 בנובמבר 1960) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל בצבא ארצות הברית.
מבצר באץ'
מבצר באץ' או מצודת באץ' (בסרבית: Бачка тврђава; בהונגרית: Bácsi vár) הוא מבצר מימי הביניים שנמצא ליד הנהר מוסטונגה בבאץ', וויבודינה, סרביה. המבצר, שנבנה במאה ה-14, רשום ברשימת אתרי המורשת של סרביה.
רוברט אברמס
ביוגרפיה
ב-1982 סיים את לימודיו בווסט פוינט והתגייס לצבא ארצות הברית, עבר קורס קציני שריון ושירת כקצין בדיוויזיית השריון השלישית, בדיוויזיית הפרשים הראשונה ובדיוויזיה השלישית. הוצב בין השאר במשימות בגבול מערב ומזרח גרמניה, בערב הסעודית, כווית, עיראק ואפגניסטן. כמפקד פלוגה בחטיבת הפרשים השמינית השתתף במלחמת המפרץ. פיקד על הגדוד הראשון בחטיבה ובמבצע חופש לעיראק II ב-2004 פיקד על צוות קרב שלה בלחימה במזרח בגדאד. סיפורו תואר בהרחבה בספרה של העיתונאית מרתה ראדץ "The Long Road Home: A Story of War and Family". ביולי 2005 מונה לראש מטה החטיבה.
מבצר באץ'
היסטוריה
האוסטרים השתלטו על המבצר ב-1687, אך לאחר מרד הנסיך ההונגרי פרנץ ראקוצי (1703–1711) נשרף המבצר וננטש. למרות זאת, באץ' נותרה המצודה מימי הביניים השמורה ביותר בוויבודינה.
רוברט אברמס
ביוגרפיה
בשנים 2009–2010 פיקד על מרכז האימונים הלאומי בפורט ארווינג. במרץ 2011 מונה למפקד דיוויזיה השלישית, ובספטמבר 2012 קיבלה הדיוויזיה תחת פיקודו את האחריות על מרחב דרום אפגניסטן. באוגוסט 2013 מונה לעוזרו הצבאי הבכיר של מזכיר ההגנה של ארצות הברית. באוגוסט 2015 מונה למפקד פיקוד כוחות צבא ארצות הברית. בנובמבר 2018 מונה למפקד פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה ושירת בתפקיד עד יולי 2021.
מבצר באץ'
המבצר כיום
מתוך שמונת המגדלים של המבצר המקורי נותרו שרידים של ארבעה מגדלים צדדיים וכן המגדל המרכזי שגובהו 18 מ' שחלק ממנו שוחזר מחדש.
רוברט אברמס
ביוגרפיה
אברמס בעל תואר שני בניהול מאוניברסיטת מרכז מישיגן ותואר שני באסטרטגיה צבאית ממכללת המלחמה של הצבא.
חופית מגלית
חופית מגלית (שם מדעי: Calidris ferruginea) הוא מין של עוף מהסוג חופית ממשפחת החרטומניים. חופית זו היא נודדת יבשתית. היא נודדת בעיקר בחורף באפריקה, אבל גם בדרום-מזרח אסיה ובאוסטרליה. משם היא נודדת לצפון אמריקה.
מזון החופית הם חרקי מים תולעים וסרטנים. חיה בעיקר בבריכות מים רדודות ובחופי ים, מקום מוצאה הוא אירופה, אסיה, וצפון אמריקה.
החופית גדולה יותר מסוגי הביצניות ב-19.5-21 ס"מ. היא בעלת צוואר ורגליים ארוכים, מקור ארוך ועגול, ראש מפוספס, ועיניים שחורות. גב כהה עם כתמים לבנים ואפור בהיר ומקור שחור דק וארוך.
פיגוע הירי ליד דומא (2015)
פיגוע הירי ליד דומא (2015) הוא פיגוע ירי שביצעו מחבלים פלסטינים ב-29 ביוני 2015, י"ב בתמוז ה'תשע"ה, בצומת המפגש של דרך גדעון עם כביש אלון, סמוך לכפר דומא. בפיגוע נרצח מלאכי רוזנפלד בשובו ממשחק כדורסל ביישוב עלי, ונפצעו שלושת חבריו.
שליו-שיחים
שליו-שיחים (שם מדעי: Perdicula) הוא סוג של שלווים ממשפחת הפסיוניים המזכירים את השליו, אך חיים באזורי שיחים ויערות בתת-היבשת ההודית. בדומה לשליו הם בעלי נוצות מנומרות כהות והם איטיי מעוף ועפים לעיתים רחוקות.
מינים
בסוג זה ארבעה מינים:
פיגוע הירי ליד דומא (2015)
הפיגוע
ביום שני, 29 ביוני 2015, י"ב בתמוז ה'תשע"ה, חזרו ארבעה תושבי היישוב כוכב השחר לביתם. נוסעי הרכב היו חברי קבוצת הכדורסל היישובית ששבו ממשחק ליגת כדורסל אזורית שהתקיימה ביישוב עלי שבמזרח בנימין. סמוך לשעה 23:00, כשהגיעו מדרך גדעון בצומת בו הוא נפגש עם כביש אלון, ובקרבת הכפר דומא, רכב המחבלים שארב לרכבם חסם את הכניסה לצומת וראש החוליה פתח בירי לעבר הרכב. כשמונה עשר כדורים פגעו ברכב ופצעו את כל יושביו. נהג הרכב ניסה להימלט ופנה לכיוון צפון אך המנוע נפגע והוא נעצר לאחר כמה עשרות מטרים. הפצועים פונו לבית החולים שערי צדק. לאחר כמה ימים אחד הפצועים, מלאכי רוזנפלד, נפטר מפצעיו בבית החולים שאליו פונה. רכב המחבלים נמלט מן המקום. פיגוע זה אירע יומיים לאחר שחוליית המחבלים ביצעה פיגוע ירי סמוך לבית אל בו לא היו נפגעים.
הלוויה
הנרצח, מלאכי רוזנפלד, הוא אחיו של הטייס יצחק רוזנפלד שנהרג 13 שנים לפני הפיגוע בנפילה בנחל צאלים. בהלוויה שר אביהם, הזמר והנגן אליעזר רוזנפלד את השיר 'ואפילו בהסתרה'. האסון הכפול שפקד את המשפחה והשיר ריגשו את הציבור וסוקרו בתקשורת.
מעצרם ועונשם של המחבלים
בינואר 2017 הוטל עונש מאסר עולם, 30 שנות מאסר במצטבר ופיצויים בסך כולל של 325 אלף ש"ח על עבדאללה אסחאק, חבר החולייה שרצחה את רוזנפלד.
בשלהי ספטמבר 2017 בית המשפט הצבאי ביהודה הטיל עונש של מאסר עולם על אמג'ד חאמד, חבר החולייה שביצעה את הפיגוע. חאמד הורשע בכך שהיה שותף לרציחתו של רוזנפלד, בניסיון לרצוח את האזרחים שנפצעו בפיגוע, במעורבות בשני ניסיונות פיגוע נוספים ובעבירות ביטחון נוספות. בנוסף נגזרו עליו פיצויים בסך 325 אלף ש"ח וקנס בסך 25 אלף ש"ח.
באפריל 2022 כוחות הביטחון עצרו בכפר כובאר את פעיל חמאס מועאז חאמד שהיה שותף לחולייה שביצעה את הפיגוע, לאחר שנמלט ממתקן מנגנוני הביטחון בנובמבר 2022 בית המשפט הצבאי הרשיע את חאמד, על-פי הודאתו, בעבירות של גרימת מותו בכוונה (המקבילה לעבירת הרצח באיו"ש) של מלאכי. המחבל הורשע גם בניסיון לגרימת מוות בכוונה, בחברות ופעילות בהתאחדות בלתי מותרת ובעבירות ביטחון נוספות. ביוני 2023 גזר בית המשפט הצבאי על חאמד, שני מאסרי עולם, בנוסף חייב אותו לשלם פיצויים למשפחת רוזנפלד ולנפגעי העבירה בסך כולל של מיליון ו-90 אלף שקלים.
פרופילקטיקה
פרופילקטיקה (מיוונית: προφυλαξις) הוא מונח בשחמט שמשמעו היא פעילות מונעת. מסע פרופילקטי מיועד לא רק על מנת לשפר את העמדה של השחמטאי, אלא גם למנוע מיריבו מלשפר את עמדתו. אחד הרעיונות השכיחים הוא לקדם את רגלי ח' או א' כדי למנוע מהיריב לתת מט. פרופילקטיקה מובילה למשחקים עמדתיים, שעלולים לתסכל שחקנים בעלי גישה טקטית חזקה. שחקנים בעלי סגנון פרופילקטי מונעים את היוזמות הטקטיות באיומים שמביאים לתוצאות לא נעימות. אחד היתרונות של גישה זו היא שהיא שומרת על סיכון מינימלי וגורמת ליריבים תוקפניים לאבד סבלנות ולשגות. החסרון הוא שגישה זו לא מצליחה מול יריב שמסתפק בתיקו.
כל מסע שמונע מהיריב לאיים איום מסוים יכול להיקרא פרופילקטי, גם אם אין זו המילה המתאימה לתאר את סגנונו של השחמטאי. לדוגמה מיכאל טל וגארי קספרוב שיחקו לעיתים קרובות את המסע ח3 בפתיחה הספרדית - מסע שמונע מהשחור לשחק רז4 וליצור כפיתה על הפרש ב-ו3, ואיש לא היה מגדיר את שני השחקנים הללו כבעלי סגנון פרופילקטי. כל רבי האמנים מבצעים מסעים פרופילקטיים מעת לעת.
עמדה זו הופיעה במספר גדול מאוד של משחקים, והמסע ח3 הוא מסע גמיש שכמעט בכל המשחקים השתמשו בו. בעמדה זו אין במסע ח3 משום בזבוז זמן ובנוסף העמדה איננה פתוחה. המסע מגביל את השחור במשחק נגדי ומונע לחלוטין את המסע רז4. לסיכום - זו החלטה מוצדקת.
לעומת זאת, מסעים כאלו שנעשים מפחד של מה שעשוי לקרות, ללא סיבה ספציפית מובילים לאיבוד זמן יקר. להלן דוגמה למה שיכול לקרות כתוצאה ממסע לא הכרחי של הרגלי ליד הצריח. עמדות דומות לעמדות הסיום נקראות מט לגל.
עידית נוידרפר
עידית נוידרפר (נולדה ב-16 ביולי 1979) היא שחקנית ישראלית, יועצת להעצמת הנוכחות העסקית ומנחת סדנאות.
ביוגרפיה
עידית נוידרפר נולדה ברמת גן, בה גדלה עד גיל 18 ולמדה במגמת תיאטרון בתיכון עירוני א' בתל אביב. בגיל 19 החלה ללמוד בסטודיו למשחק ניסן נתיב, אותו סיימה בשנת 2001. בתום לימודי המשחק עברה נוידרפר סדנת תיאטרון תנועה אצל נאוה צוקרמן בתיאטרון תמונע. ב-2002 היא יצרה ביחד עם רננה רז את המופע "להכניס להוציא", שעוסק בקשר בין אנשים, רגש ומתוק. נוידרפר כתבה ורז יצרה את הכוריאוגרפיה. הן הציגו אותו בפסטיבל "אישה" בחולון ובמקומות נוספים.
נוידרפר טסה לאיטליה, בעקבות בן זוגה. כעבור שלושה חודשים נסעה לאמסטרדם לתקופה של חצי שנה, שם עברה קורס במחול ובקומפוזיציה ב-"S.N.D.O".
כששבה לישראל למדה פילאטיס ופתחה סטודיו פרטי בשם "לנשום עמוק".
במהלך השנים השתתפה נוידרפר בסדנאות מודעות שונות והחלה להעביר סדנאות מודעות גוף-נפש ומפגשים אישיים שמשלבים בין משחק, שחרור פיסי ומודעות.
ב-2011 פיתחה קונספט חדשני של מופע יחיד וסדנה בשם "לקחת נשימה" בו היא משחקת, רוקדת ושרה בליווי גיטריסט. במופע עידית עוברת בין דמויות שונות של נשים, שהן ה"וונדרוומן" של העידן המודרני, ומשקפת לנשים בקהל כמה חשוב לקחת נשימה, תוך כדי הצורך לנהל את חיי היומיום. תוך כדי המופע שוברת נוידרפר את "הקיר הרביעי" ומייצרת אינטראקציה עם המשתתפות, ובכך מעניקה כלים יישומיים להפגת לחצי היום-יום. באותה שנה, בה פיתחה את "לקחת נשימה", עזבה נוידרפר העיר והתגוררה במשך שלושה חודשים בקומונה אלטרנטיבית בקיסריה, בה התנהלו סדנאות גוף נפש על בסיס קבוע.
ב-2012 פיתחה נוידרפר את ה-"Red Head Technique", טכניקה המשלבת את עולם המשחק עם עולם השיווק והמכירות. באמצעות הרצאות, סדנאות ותוכניות אישיות היא מייעצת ומלווה חברות וארגונים גדולים בישראל ובמדינות נוספות, ומדריכה אותם איך להפוך ל"אמני הפרזנטציה". בינואר 2014 נבחרה למנטורית השנה בתחום אומנות הפרזנטציה, ב-"Start Up Boot Camp", חממת יזמים, אשר סניפיה ממוקמים באמסטרדם, ברלין ותל אביב.
במרץ 2015 יצאה לסיבוב הופעות והרצאות בטורקיה ובארצות הברית והופיעה מול אנשי עסקים אמריקאיים, נורווגיים ורוסים.
קריירת משחק
נוידרפר למדה שיעורי משחק אצל מאמנת השחקנים איוונה צ'אבק, בלוס אנג'לס. פיתוח קול אצל יפעת גורן ואביה טרי. בנוסף היא עברה מספר קורסים בסדנאות הבמה: בהדרכת הבמאים שמי זרחין, ניר ברגמן ועודד דווידוף, וקורסים אצל ציפי פינס ורני בלייר. כמו כן עברה קורס משחק מול מצלמה עם רות דייכס. בשנת 2002 שיחקה נוידרפר בטלנובלה לחיי האהבה בתפקיד ענת.
ב־2004 שיחקה נוידרפר בסרט הסטודנטים "בעיניים עצומות", בבימויה של עדי חלפין, ביחד עם מאיה מרון. הסרט מספר על תמר (נוידרפר) שסיימה את הקשר הזוגי שלה עם מאיה (מרון) ועומדת לעזוב את הארץ. מאיה אינה מקבלת את המציאות ועושה כל שביכולתה למנוע מתמר לעזוב את ישראל. הסרט הוצג בפסטיבלים רבים ברחבי תבל בכללם קאן וזכה במקום הראשון בפסטיבל פוטסדאם ב-2005.
ב־2005 יצרה ושיחקה במופע היחיד "סירנות" - מופע תיאטרון תנועה המבוסס על מסעותיה של נוידרפר שעסק במסע פואטי של בחורה ובתחנות בחייה: איבוד האהוב שלה, אובדן האמונה והשבתה ונוגע בקשר לבית, משפחה, האמא, הסבתא ואלוהים. באותה שנה הוא הוצג בפסטיבל האישה בחולון, בבית תמי ובצוותא. בעקבות המופע, הוציאה לאור נוידרפר ספר שירה שנשא אף הוא את אותו שם. הספר מכיל טקסטים ותמונות מתוך המופע.
ב־2005 נוידרפר גילמה את דמותה של המשוררת רחל בהצגה "התשמע קולי", שרצה בצוותא בבימויו של ישראל גוריון.
נוידרפר שיחקה בבית ליסין בהצגה "איש הגשם" (2007), לצידם של ששון גבאי וליאור אשכנזי ובהצגה "טניה עולה חדשה" (2009), לצידה של זהרירה חריפאי.
בטלוויזיה עידית נוידרפר הופיעה בתפקיד הראשי של תמר לזר בסדרת הילדים "קופיקו" (2009) ובסדרת הטלוויזיה "קופיקו – חוקי הג'ונגל" (2010). היא שיחקה בסדרות ובדרמות "על אש קטנה", "לחיי האהבה", "היה או לא היה", "המקום", "רמזור", "האמת העירומה", "פולישוק", "מתלהבת", "ישראל", "שנות ה-80". היא שיחקה בסרטו של חיים בוזגלו "ג'נאם ג'נאם" (2005).
ב־2013 נוידרפר הייתה מועמדת לפרס בתחרות פרסי הטלוויזיה, בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר, בסדרת דרמה/מיני סדרה/סדרת ילדים ונוער.
קירילו בודאנוב
קירילו אולכסיוביץ' בודאנוב (באוקראינית: Кирило Олексійович Буданов; נולד ב-4 בינואר 1986 בקייב) הוא קצין אוקראיני בדרגת בריגדיר גנרל. ראש מנהלת המודיעין הראשית של משרד ההגנה של אוקראינה, מנגנון המודיעין הצבאי האוקראיני (מאז 2020).
ביוגרפיה
הוא נולד ב-4 בינואר 1986 בקייב שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית.
הוא סיים את לימודיו במכון אודסה של כוחות היבשה האוקראיניים (2007) ולאחר מכן החל לשרת בכוחות המיוחדים של מנהלת המודיעין הראשית של משרד ההגנה של אוקראינה, שם מילא תפקידים שונים.
מאז אביב 2014 הוא השתתף בסכסוך המזוין במזרח אוקראינה ובמהלך הלחימה שם נפצע. לפי ערוץ הטלוויזיה רוסיה-24, בודאנוב, יחד עם קבוצה של קצינים נוספים מהמודיעין הצבאי האוקראיני, השתתפו בתקרית ליד העיר ארמיאנסק שבקרים באוגוסט 2016.
ב-4 באפריל 2019 נעשה ניסיון לא מוצלח להתנקש בחייו של בודאנוב בקייב. אז פוצצה מכונית שברולט אוונדה ברחוב האקדמאי ויליאמס שבקייב, שמתחתיה הונח מוקש. משרד התובע הכללי של אוקראינה הודיע מאוחר יותר על מעצרה של קבוצת חשודים ובית המשפט המחוזי של גולוסייבסקי בקייב גזר על שני אזרחים רוסים 7 ו-8 שנות מאסר, בהתאמה.
מ-2018 עד 2020 שירת בתפקידים מבצעיים. בשנת 2020, מונה לסגן מנהל מחלקה בשירות הביון החוץ של אוקראינה.
ב-5 באוגוסט 2020, נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי מינה את קולונל בודאנוב לראש מינהלת המודיעין הראשית של משרד ההגנה של אוקראינה (מנגנון המודיעין הצבאי האוקראיני). בתפקיד זה, בודאנוב החליף את וסיל בורבה. ב-24 באוגוסט 2021 הוענקה לו דרגת בריגדיר גנרל. בנובמבר 2021 פרסם דו"ח מודיעין לפיו רוסיה ריכזה כוחות בגבול ובכוונתה לפלוש לאוקראינה במהלך שנת 2022.
ב-12 באוקטובר 2022 פורסם שלפי שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה מארגן פיצוץ משאית על גשר קרים היה ראש המודיעין הצבאי של אוקראינה קירילו בודאנוב.
ב-21 באפריל 2023 פורסם שבית המשפט לפורטובו של מוסקבה עצר שלא בפניו את בודאנוב בקשר לתיק פיצוץ משאית על גשר קרים. בודאנוב הוכנס לרשימת המבוקשים הבינלאומית, ציינו בבית המשפט.
יחסי גרמניה–סלובניה
בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין סלובניה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים. כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים בין גרמניה לסלובניה כוננו ב-15 בינואר 1992. במהלך השנים הראשונות לעצמאות סלובניה, גרמניה תמכה באופן נלהב בעצמאות סלובניה, והקימה תוכנית ייעוץ ותמיכה מקיפה לקידום תהליך הדמוקרטיזציה והרפורמה בשוק בסלובניה. כמן כן גרמניה גם תמכה כניסת סלובניה לאיחוד האירופי ולנאט"ו.
בגרמניה חיים כ-50,000 סלובנים, ומאידך בסלובניה חיים כ-50,000 גרמנים, אולם על פי החוקה הסלובנית אין הגנה על זכויות המיעוטים בסלובניה. סוגיית המיעוט הגרמני בסלובניה נותרה עדיין ללא פתרון, והפרות זכויות אדם מתרחשות לעיתים קרובות בשטיריה תחתית ובקרניולה.
יחסים דיפלומטיים
סלובניה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-4 קונסוליות בדרזדן, פרנקפורט, המבורג ומינכן, ואילו גרמניה מחזיקה בסלובניה רק שגרירות בליובליאנה.
ביקורים רשמיים
קנצלר גרמניה גרהרד שרדר ביקר בילובליאנה ב-26 ביוני 2001, לרגל יום השנה העשירי לעצמאות סלובניה. במרץ 2003 וולפגנג תירזה, נשיא הבונדסטאג, ביקר בליובליאנה, צליה וקופר, ונשיא גרמניה יוהאנס ראו היה ממקדמי פגישתם של נשיאי מרכז ומזרח אירופה מה-29 במאי ועד ה-1 ביוני 2002 בבלד, ליובליאנה ומריבור. מאז הצטרפות סלובניה לנאט"ו ולאיחוד האירופי באביב 2004, השותפות של שתי המדינות הגיעה לרמה חדשה. ב-11 ביולי 2006 נערך ביקור של חברי מפלגת האיחוד הנוצרי-סוציאליסטי בבוואריה בבונדסטאג הגרמני עם שר הכלכלה הפדרלי גלוס ושר החקלאות הפדרלי זיהופר בליובליאנה, וב-15 בינואר 2007 ביקרה קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל בליובליאנה.
כריסטוף מצלדר
כריסטוף טוביאס מצלדר (בגרמנית: Christoph Tobias Metzelder; נולד ב-5 בנובמבר 1980) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הבלם בבורוסיה דורטמונד, ריאל מדריד ושאלקה 04. לזכותו של מצלדר 47 הופעות במדי נבחרת גרמניה.
בורוסיה דורטמונד
מצלדר החל את קריירת הבוגרים במועדון החובבני פרוסיה מינסטר מנורדריין-וסטפאליה בשנת 1999, וכעבור שנה הוחתם על ידי קבוצת בורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה. בעונתו הראשונה בקבוצה, 2000/01, ערך מצלדר 19 הופעות ליגה והציג יכולת גבוהה, כשהוא משתף פעולה בהגנה עם יורגן קולר, כריסטיאן ורנס ויורג היינריך. את העונה הזו סיימה דורטמונד במקום השלישי בבונדסליגה, מרחק חמש נקודות מהאלופה באיירן מינכן. בעונת 2001/02 זכה מצלדר עם בורוסיה דורטמונד באליפות הבונדסליגה, מרחק נקודה מהסגנית באייר לברקוזן, כשהוא מהווה עוגן חשוב בהגנת הקבוצה. באותה עונה הגיע מצלדר עם בורוסיה דורטמונד לגמר גביע אופ"א, בו הפסידה הקבוצה 2–3 לפיינורד. באותה שנה זכה מצלדר בפרס בראבו, הניתן לכדורגלן הצעיר המצטיין באירופה. בעונת 2002/03 מצלדר המשיך להוות חלק חשוב בהגנת דורטמונד, על אף שהקבוצה סיימה רק שלישית בבונדסליגה, מרחק 17 נקודות מהאלופה באיירן מינכן. מליגת האלופות הודחו דורטמונד ומצלדר בתום שלב הבתים השני. את עונת 2003/04 החמיץ מצלדר במלואה, ובעונת 2004/05 ערך רק 16 הופעות, בגין פציעה חמורה בעקב האכילס. בעונת 2005/06 הבקיע מצלדר לראשונה בבונדסליגה, בתיקו 1-1 מול מיינץ 05 במסגרת המחזור השביעי, בו הבקיע מצלדר שער שוויון בדקה ה-90. לאחר מכן הוסיף מצלדר שער נוסף בתיקו 1-1 מול המבורג במסגרת המחזור העשירי. את העונה הזו סיימה דורטמונד במקום השביעי, ואת עונת 2006/07, שהייתה האחרונה של מצלדר בקבוצה, סיימה דורטמונד במקום התשיעי. בתום עונת 2006/07, לאחר שלא צלח משא ומתן להארכת חוזהו, עזב מצלדר את בורוסיה דורטמונד לאחר שבע עונות, וחתם בריאל מדריד בהעברה חופשית.
קריירה בינלאומית
במהלך עונתו הראשונה בבורוסיה דורטמונד, 2000/01, זומן מצלדר לסגל נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, ועד מהרה זומן לסגל הנבחרת הבוגרת, כאשר את הופעת הבכורה ערך במשחק ידידות מול נבחרת הונגריה בניצחון 2–5 באוגוסט 2001. מצלדר זומן לסגל הגרמני למונדיאל 2002, ופתח בהרכב בכל שבעת משחקי הנבחרת, לרבות משחק הגמר, בו הפסידה גרמניה לנבחרת ברזיל בתוצאה 0–2. מצלדר הצטיין בטורניר זה, בו ספגה גרמניה שלושה שערים בלבד בשבעה משחקים, שניים מהם בגמר. בין השנים 2003 ו-2004 לא שיחק מצלדר בנבחרת בגלל פציעה קשה, ואף החמיץ את יורו 2004. בשנת 2005 חזר מצלדר לנבחרת, ונכלל בסגל למונדיאל 2006 שנערך בגרמניה. גם בטורניר זה היה מצלדר שחקן משמעותי, והחמיץ רק את המשחק השלישי בשלב הבתים מול נבחרת אקוודור, ששוחק לאחר שגרמניה הבטיחה עלייתה לשמינית הגמר. מצלדר וגרמניה הפסידו בחצי הגמר לנבחרת איטליה בתוצאה 0–2 בהארכה, וניצחו 2–3 את נבחרת פורטוגל במשחק על המקום השלישי. בשנת 2008 זומן מצלדר לסגל הגרמני ליורו 2008, על אף שמיעט מאוד לשחק במדי ריאל מדריד באותה עונה. למרות עובדה זו, מצלדר לא החמיץ ולו דקה אחת בטורניר זה, בו הגיעה גרמניה עד לגמר, בו הפסידה לנבחרת ספרד בתוצאה 0–1. לאחר טורניר זה, פרש מצלדר מנבחרת גרמניה, לאחר שערך במדיה 47 הופעות.
חיים אישיים
בספטמבר 2020, הכדורגלן לשעבר נעצר אחרי שנעשתה פשיטה על ביתו, לאחר שנחשד באחזקה והפצה של חומרים אסורים של פורנו שבו מעורבים קטינים.
יחסי איטליה–סלובניה
בין איטליה לבין סלובניה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים. כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
יחסים דיפלומטיים
היחסים בין המדינות כוננו בשנת 1992. סלובניה מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא ו-3 קונסוליות במילאנו, פירנצה וטריאסטה, ואילו איטליה מחזיקה בסלובניה שגרירות בליובליאנה וקונסוליה כללית בקופר.
שיתוף פעולה
מלבד האיסטריאנים איטלקים והסלובנים איטלקים, חיים באיטליה גם כ-3,500 איש ממוצא סלובני. החל משנת 2010 מבקרים בסלובניה מדי שנה כ-400,000 איטלקים.
למרות המחלוקת בין הלאומנים בסלובניה לאיטלקים על השליטה בטריאסטה, היחסים בין שתי המדינות מצוינים, וקיים שיתוף פעולה בין המדינות במגוון תחומים.
קרן יוסט
קרן יוסט-רוזנבלום (נולדה ב-24 ביוני 1974) היא עורכת דין ישראלית. החל מיולי 2023 משמשת פרקליטת מחוז ירושלים (אזרחי) (כולל אזור יהודה ושומרון) בפרקליטות המדינה.
ביוגרפיה
נולדה בארצות הברית לחיה ופרופ' ישראל יוסט, ששימש מנהל מחלקה פנימית בבית החולים איכילוב. בעלת תואר ראשון ושני במשפטים, וכן תואר שני במנהל עסקים בהצטיינות, שלושתם מאוניברסיטת בר-אילן. כן בוגרת קורס מנהלים באוניברסיטת הרווארד, בוגרת תוכנית מעוז ועמיתה פעילה בה.
פרקליטות המדינה
בשנת 1999 התמחתה יוסט תחת עורכת הדין נעמי שטרן, פרקליטת מחוז ת"א (אזרחי). עסקה בדיני עבודה (ובכלל זה סכסוכים קיבוציים), דיני מקרקעין (תביעות הבעלות של המושבים על קרקעות המדינה), משפט מינהלי ומשפט מסחרי (חובות עיריית טייבה, פירוק חברת אגרקסקו והתביעה להרמת מסך כנגד המדינה) ועוד.
בשנת 2016 מונתה למנהלת המחלקה המינהלית בפרקליטות מחוז תל אביב, והקימה מחדש את המחלקה. במסגרת עבודתה ייצגה את המדינה בעתירות ביטחוניות מסווגות ועתירות חופש מידע, מינהל אוכלוסין, תכנון ובניה ומכרזים, וכן בתחומי מעמד אישי ופסיכיאטריה, עתירות דוגמת תחבורה ציבורית בשבת, תמ"א 38 ועוד. בתקופת מגפת הקורונה הובילה הבאת תינוקות שנולדו בפונדקאות בחו"ל, בתקופות מורכבת של סגרים ברחבי העולם.
בשנת 2020 מונתה למנהלת מחלקת המקרקעין. במסגרת עבודתה הובילה טיפול בתיקי מקרקעין בעלי השלכות רוחב, תוך ייצוג רשות מקרקעי ישראל והרשות לרישום מקרקעין, עסקה בהגשת תביעות להשבת קרקע במקרים של שינויי ייעוד, פינוי פולשים והריסת מבנים, הפסקת שימושים בלתי חוקיים במקרקעין, תשלום דמי שימוש ודמי הרשאה, ותביעות פיצוי בשל שימוש במקרקעי המדינה ללא הרשאת רמ"י. הובילה אישית את הטיפול בתיקי הגוש הגדול (שדה דב) בתביעות פינוי משמעותיות.
פרקליטות מחוז ירושלים (אזרחי)
ביולי 2023 נבחרה יוסט לתפקיד פרקליטת מחוז ירושלים (אזרחי) (כולל אזור יהודה ושומרון), במקומה של עורכת הדין כוכבית נצח-דולב.
חיים אישיים
יוסט נשואה בשנית ואם לשניים. מתגוררת בגבעת שמואל. אחותה היא פרופ' שלומית יוסט-כץ, מנהלת היחידה לנוירו-אונקולוגיה במרכז דוידוף לסרטן במרכז הרפואי רבין.
בית הסוהר באדר
באדר הוא בית סוהר במחוז אל-בחירה שבפאתי קהיר שבמצרים, שנפתח בשנת 2021, למטרות כליאה ושיקום.
בית סוהר שהוצג במצרים כחדשני וכחלק מרפורמה שאמורה לשקף את "מידת ההתקדמות והמודרניזציה" של מערכת הכליאה המצרית, ובמקביל להשקת הנוסח החדש של "אסטרטגיית זכויות האדם הלאומית" במצרים. עם זאת, בית הסוהר ספג מארגוני זכויות אדם ביקורת רבה על זכויות האסירים בפועל.
אסירים רבים הועברו לכלא מכלא טורה, בית סוהר ישן יותר הנמצא באזור. בית הסוהר מכיל גם אסירים המוכרים לציבור הרחב, ביניהם מנהיגי האחים המוסלמים שהוצעו מחוץ לחוק, ופעילים פוליטיים אחרים.
הטענות לפגיעה בזכויות האדם של אסירים
קרובי משפחה של אסירים וארגוני זכויות אדם סיפרו לכלי תקשורת מערביים על מקרים בהם הכלא מנע מאסירים טיפול רפואי או מזון ראוי, שהאמצעים והציוד שעומדים לרשות האסירים שהועברו לבאדר דלים לעומת אלו שעמדו לרשותם בבתי הסוהר הקודמים שלהם וכן שהיכולת של משפחותיהם של האסירים להיות איתם בקשר נפגעה מאוד. במקרים מסוימים אף העידו משפחות שלא יכלו לבקר את האסירים במשך כל תקופת שהותם בבאדר, ושבית הסוהר לא מאפשר החלפת מכתבים בין האסירים לבני משפחותיהן, או העברת חבילות עם מצרכים בסיסיים כמו תרופות ומזון מבני המשפחה. על פי ארגון אמנסטי אינטרנשיונל אף נמנעת כניסה של עורכי הדין של האסירים לבית הסוהר. בדיווח אחר סיפר אסיר לשעבר לגארדיאן על עינויים שמבצעים הסוהרים באסירים בכלא. ארגוני זכויות אדם שניסו להעריך את מצבם של האסירים בפועל דיווחו לכלי תקשורת מערביים כי קשה מאוד לקבל מידע אמין על המתרחש בבאדר, אך לצד זאת מייחסים כמה מהארגונים ארבעה מקרי מוות של אסירים לתנאי הכליאה הירודים ורשלנות רפואית, ביניהם אסיר ששבת רעב במחאה על תנאי הכליאה. בהדלפות שבכל זאת הוצעו לתקשורת מהאסירים עצמם, טענו האסירים כי מי שמוחה נגד תנאי הכליאה, או מגיש בקשה לשיפור תנאים, סופג עונשים קשים והתעללויות. חוסיין באומי, האחראי מטעם אמנסטי אינטרנשיונל לבירור מצב זכויות האדם במצרים ולוב, העריך כי רשויות מצרים פוגעות בזכויותיהם של האסירים באופן מכוון בגלל זהותם והרקע הפוליטי שלהם. כחלק מההתמודדות עם הביקורת, מספר פעמים הזמינה מצרים עיתונאיים מערביים לסיור בבית הסוהר, אולם לא השיבה לשאלות מכלי התקשורת וארגוני זכויות אדם. אגנס קלמרד, מזכ"לית אמנסטי אינטרנשיונל, התבטאה כי על פי הראיות שאסף הארגון, הסיורים לעיתונאים בבתי הסוהר והמידע שמפיצים השלטונות אודות הכלא, אינם אלא יחסי ציבור שנועדו לטשטש את מצבם העגום של האסירים.
ארגוני זכויות אדם סיפרו כי לפי המידע שבידם אסירים רבים מוחזקים לאורך זמן בכלא כעצורים זמניים לפני משפט, מבלי שבית המשפט האריך באופן רשמי את שהותם בכלא, כלומר, באופן המנוגד לחוק המצרי. אמנסטי אינטרנשיונל דיווחו על מקרה בו נעצר אדם, לטענתם, רק מכיוון שאביו היה חבר במפלגת האחים המוסלמים. הארגון העולמי נגד עינויים העריך את מספרם של אסירים אלו בכלמעלה מ־900. בנוסף על פי הארגון, ישנם אסירים בכלא אשר מקבלים תנאים טובים יותר, ואחרים שבאופן שרירותי נמנעים מהם תנאי מחיה בסיסיים.
AFTE, ארגון זכויות אדם ממצרים, הגיש תלונה משפטית כנגד בית הסוהר בעקבות תקרית בה העיד אסיר כי איבר מינו נתפס באלימות במהלך חיפוש. גם תלונה זו טרם טופלה בידי ברשויות.
ארצ'ר (משחית טנקים)
הארצ'ר (Archer, מאנגלית: קַשָת), או בשמו המלא וולנטיין, תותח מתנייע 17 ליטראות, סימן 1, ארצ'ר היה משחית טנקים בריטי מתקופת מלחמת העולם השנייה. הארצ'ר נבנה על בסיס תובת טנק החי"ר הבריטי ולנטיין.
תכנון ופיתוח
תותח ה-17 ליטראות פותח על ידי הבריטים על מנת לשמש כתותח לטנקים, אולם בעת כניסתו לשירות לא היה בידי הבריטים טנק בעל צריח שהיה גדול מספיק לשאת את התותח, מפאת ממדיו הגדולים ומשקלו הרב. היו מספר פרויקטים לכלים שנועדו לשאת את התותח החדש, בהם משחית טנקים חדש שהתבסס על טנק הצ'רצ'יל והסבה של משחית הטנקים האמריקאי M10 שזכתה לכינוי אכילס, אך פרויקטים אלה לא היו זמינים בעת כניסתו של התותח לשירות.
כדי לגשר על הפער המבצעי, הציגו הבריטים פרויקט נוסף אשר בחן את האפשרות לביצוע הסבה על בסיס תובות של טנקים מיושנים. במסגרת פרויקט זה נבחנו תובות של שני טנקים - הולנטיין, שנבחר בשל הצדודית הנמוכה שלו ואמינותו הגבוהה, והקרוסיידר, בשל יחס הכוח\משקל הגבוה שלו. בסופו של דבר נבחר טנק הוולנטיין מאחר שאף על פי שכבר נחשב מיושן כטנק, עדיין היה בייצור סדרתי.
התובה של הוולנטיין הייתה קטנה באופן יחסי, ולא אפשרה את התקנתו של צריח שיהיה גדול מספיק להכיל את תותח ה-17 ליטראות. עקב כך הוצב התותח בתוך מבנה עילי משוריין אשר היה חשוף בחלקו העליון, בדומה למשחיתי הטנקים הגרמניים מטיפוס פנצריאגר. ואולם המבנה של תובת הוולנטיין חייב את התקנת המבנה העילי המשוריין ממש בחזית הטנק, וכדי לשמור על איזון הכלי, חייבו גודלו ומשקלו הרב של תותח ה-17 ליטראות את התקנתו כאשר הוא פונה לאחור. מיקומו הלא שיגרתי של התותח אפשר אומנם לשמור את הארצ'ר קצר יחסית, אך בעת הירי היה מכנס התותח נהדף עד כדי ס"מ ספורים מראשו של הנהג.
בתחילה נתפסה התקנת התותח כשהוא פונה לאחור כמגבלה, אך זו התבררה במהרה דווקא כיתרון טקטי מרכזי. הצדודית הנמוכה של הארצ'ר אפשרה להסוותו בעמדת מארב בקלות, בעוד שהתותח הפונה לאחור אפשר לצוות לירות מספר פגזים, ולסגת במהירות מהעמדה, מבלי לבזבז זמן על סיבוב לאחור.
שירות מבצעי
ייצורו של הארצ'ר החל באמצע 1943, והכלים הראשונים נמסרו לצבא הבריטי באוקטובר 1944. הארצ'רים עברו את טבילת האש שלהם במהלך הפלישה לאיטליה וכן לחמו בחזית המערבית, על אדמת אירופה. בסך הכל יוצרו כ-655 ארצ'רים עד לתום מלחמת העולם השנייה.
בשירות הצבא הבריטי, סווג הארצ'ר, כמו גם משחית הטנקים אכילס, כתותח מתנייע, ולכן הופעלו במסגרת חיל התותחנים המלכותי.
לאחר מלחמת העולם השנייה שירתו ארצ'רים בצבא המצרי, אשר הציב כלים מסוג זה בחצי האי סיני. במבצע קדש, הופעלו הארצ'רים המצריים כנגד כוחות צה"ל במהלך קרב אבו עגילה ומספר כלים נפלו שלל לאחר שצוותיהם נטשו אותם. בקרב סכר הרואיפה שממזרח לאבו עגילה, נתקלו כוחות חטיבה 7 במערך משולב של כלים נגד טנקים שביניהם היו גם 14 תותחים מתנייעים מסוג ארצ'ר. מספר ארצ'רים נלקחו שלל בידי צה"ל והוצגו במצעד צה"ל ביום העצמאות 1957.
בובווייט
בובווייט (שם מדעי: Colinus) הוא סוג של שלווים ממשפחת השלווים אמריקניים.
אלו תרנגולאים קטנים החיים בערבות אמריקה הצפונית ומזכירים את השליו מהעולם הישן, אך הם שייכים למשפחה שונה. הם בעלי ציצה גדולה יותר על ראשם.
התפתחות ציורי ילדים
תהליך התפתחותם של ציורי ילדים מתאר את השינויים במאפיינים הגרפיים בציור לאורך הילדות. ההנחות הרווחות הן שהציור מייצג את חוויית הקיום של הילדים בעולם ומתפתח במשולב עִמה, וששלבי ההתפתחות גמישים ודינמיים. ילדים יכולים לנוע משלב אחד לשני ואף לנוע בו-זמנית על פני מספר שלבים, ללא התאמה מדויקת לגיל שבו הם נמצאים. השינויים במאפיינים הגרפיים מקבילים בדרך-כלל לתהליך ההתפתחות הגופנית, השכלית והרגשית בשנות הילדות. התפתחות זו נחשבת לאוניברסלית ומושפעת רק במעט מן הסביבה. תהליך התפתחות ציורי ילדים נחקר לרוב בענפי החינוך, הפסיכולוגיה ההתפתחותית, הפסיכולוגיה הקוגניטיבית, הפסיכולוגיה הקלינית והטיפול באמנות.
רקע היסטורי תאורטי
שלבי התפתחות ציורי ילדים נחקרים מאז שלהי המאה ה-19. בעבודות המוקדמות שנערכו, תיארו החוקרים שלושה שלבים מרכזיים של התפתחות אמנותית: שלב השרבוט, שלב הסכימה והשלב הנטורליסטי. ב-1921 יצר הפסיכולוג החינוכי סיריל ברט ( Cyril Burt) חלוקה חדשה של התפתחות ציורי ילדים לארבעה שלבים. אחריו, בשנת 1927, יצר ז'ורז'-אנרי לוקה ( Georges-Henri Luquet) שלבים, שבבסיסם עומדת ההנחה שהילד מצייר באופן ריאליסטי זמן רב לפני שהוא מסוגל לצייר את מה שהוא רואה באמת. על בסיס שלביו של לוקה, קבעו הפסיכולוגים ההתפתחותיים ז'אן פיאז'ה וברבל אינהלדר ( Bärbel Inhelder) כי התפתחות הציור מקבילה להתפתחותו האינטלקטואלית של הילד, המתבטאת בהתפתחות הראייה ההנדסית והמרחבית (ארגון המרחב, שליטה ובקרה בעיצוב הקו), ובהתאם להתפתחות החשיבה. בשנת 1947 תיאר איש החינוך לאמנות ויקטור לוונפלד ( Viktor Lowenfeld) שישה שלבים עיקריים בהתפתחות הגרפית של ילדים, וזאת על בסיס עבודתו של ברט ובדומה לתאוריית ההתפתחות הקוגניטיבית של פיאז'ה; עבודתו זו מהווה עד היום בסיס לבחינת התפתחות ציורי ילדים.
התפתחות המחקר
במהלך השנים התרחבה ההתבוננות על תהליך התפתחות הציור. לדוגמה, תאוריית 'מסגרת הזמן' שבנה הפסיכולוג והאמן טַרמוֹ פַּסטוֹ מתארת כיצד צורות כמו עיגול מייצגות דמויות אם וריבועים מסמלים יצירת זהות מופרדת מהסביבה, וכיצד ההתפתחות האמנותית מושפעת לא רק מהגיל הביולוגי וממיומנויות קוגניטיביות, אלא גם מצמיחה רגשית. במחקר מאוחר יותר שערכו לב-ויזל, אהרוני ובר-דויד, בקרב בוגרים עיוורים מלידה, נמצא כי שלבי ההתפתחות הגרפית מושפעים גם מרמת ההשכלה: ככל שרמת ההשכלה גבוהה יותר, ההתפתחות הגרפית מתקדמת יותר. המחקר הראה כי שלב התפתחותם האמנותית של המציירים תאם במרבית הציורים את השלב הביולוגי שבו הם נמצאים, בשל יכולתם של עיוורים לרכוש תפיסה מרחבית באמצעות חושים אחרים. המטפלת באמנות קת'י מלקיודי מציינת כי גם אצל ילדים בעלי נכות קשה ההבעה הגרפית מקבילה להתפתחותם הקוגניטיבית. במחקר נוסף, שבחן התדרדרות של חולי אלצהיימר כפי שבאה לידי ביטוי בציור דמות אנוש, נמצא שככל שהמחלה החמירה, שלב ציור הדמות תאם לשלב התפתחות גרפית מוקדם יותר.
מחקר אחר הראה כי לשפה יש השפעה על הציור כגורם מתווך בין הגירוי הוויזואלי לפעולת הציור. דני וולף (Dennie Wolf) ומרטה דייוויס פרי (Martha Davis Perry) בדקו שלושה שלבי התפתחות גרפית סימבולית ומצאו כי בקבוצת הגיל 12–15 חודשים הילדים לא ציירו ולא שִרבטו. לטענתם, קיימת מערכת חוקים בציור המתבססת על דמיונם המפותח של הילדים בגיל זה. מערכת חוקים זו כוללת את סוגי המידע שחיוני לפעוט להראות לסביבה (מיקום, גודל וכו') וכוללת היבטים התנהגותיים שלו. ארו טומלה (Aaro Toomela) הראה במחקרו מ-1999 כיצד התפתחות השלבים מופיעה מבחינה גאומטרית. הוא קבע 4 שלבים להתפתחות ציור קובייה לדוגמה: שלב ראשון - שרבוט של הקובייה, עד גיל שנתיים וחצי; לאחר מכן יופיעו צורות ריבוע; מגיל 3 ו-10 חודשים נראה דימויים הניתנים להבחנה כמו סולם; ולבסוף מגיל 7 ניתן לראות דימויים תלת-ממדים – קובייה.
ישנן גם התייחסויות שונות לשלבי הציור ומשמעותם. רודה קלוג (Roda Kellogg) מצאה שדגם ההתפתחות, אופן הציור, השימוש בצבע ובקו זהים בכל מקום. לטענתה, הילד אינו משרבט על מנת לחקות מציאות, אלא מונחה על ידי זיכרון קולקטיבי ותורשתי. גם מורין קוקס טענה כי ילדים יבחרו דרכי ציור מהתרבות המקיפה אותם, גם אם לא לימדו אותם להעתיק אותן בכל דרך ישירה שהיא.
שלב השרבוט (גילאי 2–4)
השנים הראשונות בחייו של הילד מהוות בסיס להתפתחותו הרגשית והקוגניטיבית. זוהי תקופה בה הילד מגיע להישגים רבים: רכישת השפה; שליטה מוטורית טובה יותר – שיפור תיאום עין-יד, מתחיל לטפס, ללכת, לרוץ; מגלה את העולם ואת הסביבה שבה הוא חי; מפתח מושג ראשון של העצמי שלו. בשלב הזה הילד חוקר ומגלה לראשונה את יכולתו ליצור באמצעות צבע על נייר, לשרבט על גבי חלון מכוסה אדים באמצעות אצבעו, או ליצור צורות בחול באמצעות מקל. זהו שלב של חשיבה קינסטתית, הסימנים הראשונים על הנייר נעשים באופן ספונטני, כאשר לילד אין כוונה לצייר משהו, אלא רק ליצור סימנים ולחקור. שלב זה נקרא שלב השרבוט האקראי. בשלב המוקדם של השרבוט, הילד אינו מודע תמיד לכך שהסימנים שיצר הצבע על הנייר אכן נעשו על ידו. בשלב זה הילד מניע את ידו בתנועות גדולות ולעיתים קרובות אף מסיט את מבטו מהדף בזמן שהוא מצייר.
לפי גונס ויונס, ילדים נהנים מחוויית התנועתיות, אך גם מהסימנים שהם יוצרים, שכן אם יוחלף הצבע בו אוחז הילד בצבע שאינו משאיר סימן, הילד יפסיק לשרבט. גודינף וברט ראו בשרבוטים יצירה לא מכוונת של סימנים, אך על פי המחקר העכשווי לשרבוטים ישנה משמעות בכך שהם מייצגים משהו עבור הילד, גם אם לא בהכרח ייצוג תמונתי. בשנת 1970 טען שץ כי השרבוטים משקפים לילד את יכולותיו והישגיו, ואילו קלוגס טען כי הציור עבור פעוטות דומה למכשיר שמקליט את תנועות הידיים שלהם. שלב השרבוט האקראי מהווה בסיס להתפתחות השלב השני בתקופה זו, הנקרא שלב השרבוט האורכי. בתקופה זו הילד מודע לכך שהסימנים על הדף נוצרו על ידו, הוא חוזר עליהם שוב ושוב ומבלה זמן ממושך יותר בשרבוט. הכישורים המוטוריים שלו מתפתחים ומאפשרים מידה של שליטה בציור הסימנים כמו יצירת קווים אנכיים או אופקיים.
בשלב הבא, שלב השרבוט המעגלי, השרבוטים הופכים משוכללים ונשלטים יותר. הילד יכול לצייר צורות עגולות, לשפר את הקו, להוליכו לפי רצונו ולעצב צורות שיובילו בגיל 4 בערך לציור תיאורי. בשלב זה אין הרבה שימוש מודע בצבע.
בחלקו הרביעי של שלב השרבוט, שלב השרבוט השמי (גילאי 3–4), נוצר שינוי ומעבר מתנועתיות לחשיבה דמיונית-יצירתית. בשלב זה ילדים מתחילים להיות עסוקים יותר במתן שמות והמצאת סיפורים על השרבוטים. ישנה חשיבות גוברת והולכת לשפה, מופיעה חשיבה סמלית וילדים יכולים למיין את עולמם על-פי צורה, צבע וגודל. זהו שלב חשוב בהתפתחות, מפני שבו ילדים יכולים לקשר בין הסימנים שהם עושים על הנייר לבין העולם הסובב אותם. בשלב זה אין שינוי משמעותי בשרבוטים, אך יש שינוי משמעותי בחשיבה של הילד, והוא מצליח לזהות שהשרבוט שיצר דומה בצורתו לאובייקט בעולם הסובב אותו. את השלב זה מכנה מלקיודי "שלב הצורות הבסיסיות".
לוקה טען כי הילד מצייר כבר בראשית דרכו את מה שהוא יודע על אדם או על עצם הרבה זמן לפני שהוא מסוגל לצייר את מה שהוא רואה באמת. הוא תיאר את שלב ה'ריאליזם המקרי' שבו מתגלה המשמעות תוך כדי עשייה, ושלב ה'ריאליזם הכושל', שבו אין לילד את היכולת לחבר רכיבים אחד לשני, והוא יצייר, למשל, כובע מרחף הרחק מעל לראש.
ציורי דמות אנוש מופיעים בשלב השמי של השרבוט. המבוגר המסתכל על השרבוט של הילד יתקשה לראות דמות אדם מצוירת, אולם ילדים בגיל זה מבטאים כוונה בציור דמות אדם ונותנים שמות אדם לשרבוטים שלהם ("זוהי סבתא", "אני ואבא" וכדומה).
במרחב הציור, בשלבים הראשונים לשרבוט, ילדים משרבטים לעיתים קרובות מחוץ לדף הציור שלהם ומשרבטים מעל שרבוטים קודמים על הדף. בשלבים מתקדמים יותר הם שומרים על גבולות הדף ומציירים מסביב לשרבוטים קודמים שכבר מופיעים על הדף.
השימוש בצבע פחות משמעותי בשלבים הראשונים לשרבוט, והילדים עסוקים בעיקר בתנועתיות על הדף. ילדים נהנים גם להשתמש בחומרים מגוונים, כגון בצק וצבעי ידיים. בשלב השרבוט השמי, הצבעים מתחילים לקבל משמעות והשימוש בהם נעשה כדי לתאר את השרבוט.
שלב הטרום-סכימה (גילאי 4–7)
שלב זה מתרחש בתקופת גיל הגן ועד הכיתה הראשונה או השנייה בבית הספר. הביטוי האמנותי בגיל זה הוא שופע וחסר עכבות. זמן קצר אחרי שהילד התחיל לתת שמות לשרבוטים שלו, הציורים שלו הופכים נשלטים ומכוונים יותר והסימנים על הדף אינם קשורים עוד רק לתנועות הגוף שלו, אלא מבטאים את מה שרצה והתכוון לייצג. אחד המאפיינים לשלב זה הוא החיפוש אחר הסכימה, הדרך בה ניתן לייצג אובייקט מסוים בציור. הילד חוקר דרכים שונות בהן הוא יכול לצייר את אותו האובייקט. ההתפתחות המרכזית בשלב זה היא התפתחות הסכמה של דמות אנוש בסיסית כאשר בהמשך מתחילות להופיע סכמות של בתים מצורות בעלות קווים ישרים.
בנוסף, ניתן לראות, כי בשלב זה ניכרת התקדמות בכושר המוטורי וביכולת תפיסת המרחב, אך עדיין ניתן לראות ציורים בלתי מאורגנים ודמויות המעופפות בחלל הציור – ללא כל קשר מציאותי ביניהם.
במרחב הציור הילדים מבטאים את החשיבה האגוצנטרית שלהם באופן שהאובייקטים מצוירים מסביב להם והמרחב בציור משמש כמיכל עבור האובייקטים. בתקופה זו הילדים תופסים, בדרך כלל, את המרחב כקשור לעצמם ולגופם. הילד אינו עסוק בסידור האובייקטים בתמונה על קו בסיס, אלא רואה את האובייקטים בציור ככאלה הקשורים כולם אליו ולכן נראה בציורי ילדים בגיל זה אובייקטים צפים מסביב לציור, בסדר המתאים לתפיסתו של הילד והגיוני עבורו.
השימוש בצבע בתקופה זו הוא סובייקטיבי ולרוב אין קשר בין הצבעים המופיעים בציור לאלו המופיעים במציאות ובאופן זה יכול הילד לצייר שמש כחולה ודשא כתום. השימוש בצבעים השונים מחזק את הביטוי הרגשי, כפי שתארו פיאז'ה ואנהלר.
שלב הסכימה (גילאי 7–9)
בתקופה זו הילד חווה עצמאות גדולה יותר ותחומי העניין שלו מתרחבים. יחסים עם אחרים וחברויות מקבלים משמעות רבה יותר. לילד אכפת יותר מהסביבה החברתית והוא מתעניין במה אחרים מתעניינים, מה הם חושבים וכיצד הם מרגישים כלפי נושאים מסוימים. כיוון שילדים בגיל זה פחות אגוצנטריים הם מציירים את עצמם כחלק מהסביבה ולא כמרכזה. בשלב זה המוטוריקה והקואורדינציה משתכללות ובהתאמה, היכולת האמנותית מתפתחת במהירות. הילד מצליח לצייר עצמים וסכמות המזוהים בקלות על ידי עולם המבוגרים. המקוריות פוחתת ובמקום ציורים בעלי סצנות דרמטיות נראה קומפוזיציות נאות, סטטיות וצפויות מראש.
ההישג המשמעותי בשלב זה הוא התפתחות הסמל הוויזואלי או הסכימה עבור דמויות אדם, חיות, בתים, עצים ואובייקטים אחרים מהסביבה. הילד מפתח דרך שבה הוא מביא לידי ביטוי אובייקטים שונים בעולם. מהרגע שהצליח להרכיב לעצמו את הסכמה, הוא יחזור עליה שוב ושוב כדרך בטוחה להביא עצמו לידי ביטוי בציור ובאופן המדגיש את הישגיו ביצירת ומציאת הסכמה. הסכמה נשארת קבועה והיא בדרך כלל משתנה רק אחרי חוויות משמעותיות הקשורות באובייקט המצויר.
ילדים בשלב זה מציירים אובייקטים שניתן לראות דרכם, או ציורי רנטגן. ווינר ציין שקיימים שני סוגים של ציור רנטגן. סוג אחד כולל ציורים המראים תוכן של אובייקט וסוג שני כולל שקיפות. למשל, כדי להראות אדם מאחורי השולחן, עשוי הילד לצייר שולחן שקוף המאפשר לראות את הדמות מאחוריו. בשלב הזה ילדים משתמשים בהגזמה על מנת להדגיש חשיבות, ובאופן זה, פרטים בציור יודגשו ויופיעו בצורה מוגזמת ואילו פרטים אחרים, חשובים פחות לילד, יכולים להיעלם מן הציור. לבסוף, ישנה עלייה גוברת ביכולת ליצור רצפי זמן, ציורים המעידים על רצף של אירועים.