cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סהרה הספרדית
התקופה הספרדית
בכניסתם לשטח ב-1884 נתקלו הכוחות הספרדיים מיד בהתנגדות עזה של השבטים הסהראווים הילידים, הברברים שחיו בנאות מדבר רבים וכפרי חוף. הילידים עבדו בעיקר בדיג וברעיית גמלים, ודיברו בשפת החסניה, ניב ערבי בדואי. ב-1904 הובל מרד על ידי המרבוט מסמארה, שייח' מא אל-עינין, אך הוא דוכא על ידי צרפת, ששלטה באלג'יריה השכנה, ב-1910. בעקבות זאת הגיע גל של התקוממויות תחת בניו, נכדיו ומנהיגים פוליטיים אחרים שירשו את מא אל-עינין.
בשנת 1886 חתמה ספרד על הסכם אידג'יל, בו ויתרה אמירות אדראר על אדמת הקולוניה לספרד. לאמנה זו לא היה כל ערך משפטי, מאחר שלאמיר לא הייתה כל תביעה על השטח, והספרדים "המציאו" תביעה שהאמיר יכול היה לוותר עליה מיד.
מרוקו טוענת שהשטח היה תחת ריבונות מרוקאית כשהספרדים תבעו אותו ב-1884, ומגבה את טענותיה באמצעות שתי אמנות מהמאה ה-16: אמנת אלקאסובאס ואמנת סינטרה בין ספרד לפורטוגל, בהן מכירות שתי המדינות בכך שסמכותה של מרוקו השתרעה מעבר לכף בוז'דור. אמנות נוספות מוזכרות על ידי הממלכה ומרחיבות את ריבונותה דרומה יותר, כמו זו בין הסולטנות השריפיאנית לספרד מ-1 במרץ 1767 או ההסכם האנגלו-מרוקני מ-13 במרץ 1895. עם זאת, בית הדין הבין-לאומי לצדק מצא בחוות דעתו המייעצת על סהרה המערבית משנת 1975 כי אמנות אלה רק הוכיחו קשרי נאמנות (ביעה ) בין טריטוריה זו לבין ממלכת מרוקו, ולא קשרים משפטיים המעידים על ריבונות על השטח.
גבולות הטריטוריה לא הוגדרו בבירור עד להסכמים בין ספרד לצרפת בתחילת המאה ה-20. סהרה ספרדית נוצרה מהשטחים הספרדיים ריו דה אורו וסגייה אל-חמרה ב-1924, לא הייתה חלק ממרוקו הספרדית ונוהלה בנפרד.
היסטוריה מודרנית
ספרד ניסתה לדכא התנגדות פוליטית, אילצה חלק מתושביה הנוודים סהרה הספרדית להתיישב באזורים מסוימים והגבירה את קצב העיור. בשנת 1958 איחדה ספרד את השטחים של סגייה אל-חמרה וריו דה אורו ליצירת המחוז מעבר לים סהרה הספרדית, תוך ויתור על כף ג'ובי באותה שנה למרוקו.
בשנות ה-60 המשיכה מרוקו לתבוע את הסהרה הספרדית, והשיגה את הסכמת האו"ם להוספת השטח לרשימת הטריטוריות שיש לבצע בהן דה-קולוניזציה. ב-1969 ויתרה ספרד על איפני למרוקו, אך המשיכה להחזיק בסהרה הספרדית.
בשנת 1967, אותגר השלטון הספרדי על ידי חרכת תחריר (תנועת השחרור), תנועת מחאה שאורגנה בחשאי על ידי ממשלת מרוקו. ספרד דיכאה את אינתיפאדת זמלה ב-1970.
ב-1973 הוקמה חזית פוליסריו בתחיית הלאומיות הסהראווית המיליטנטית. צבא הגרילה של החזית גדל במהירות, וספרד איבדה שליטה אפקטיבית על רוב השטח עד תחילת 1975. מאמצה לייסד יריבה פוליטית לחזית, מפלגת האיחוד הלאומי הסהראווי, זכה להצלחה מועטה. ספרד המשיכה לאסוף את מנהיגי השבטים על ידי הקמת הדג'מע, מוסד פוליטי המבוסס באופן רופף על מנהיגי שבטים סהרהיים מסורתיים. חברי הדג'מע נבחרו בידי השלטונות, אך קיבלו הרשאות בתמורה להיותם חותמת גומי להחלטות מדריד.
בחורף 1975, רגע לפני מותו של הדיקטטור גנרליסימו פרנסיסקו פרנקו, עמדה ספרד בפני מסע אינטנסיבי של דרישות טריטוריאליות ממרוקו ובמידה פחותה ממאוריטניה. אלה הגיעו לשיאם ב, בו הפגנה המונית של 350,000 בני אדם בתיאום עם ממשלת מרוקו התקדמה מספר קילומטרים לתוך שטח סהרה המערבית, תוך עקיפת חוות הדעת המייעצת של בית הדין הבינלאומי שפורסמה שלושה שבועות לפני כן. לאחר משא ומתן על הסכמי מדריד עם מרוקו ומאוריטניה הסיגה ספרד את כוחותיה ואזרחיה מהשטח.
מרוקו ומאוריטניה השתלטו על האזור. מאוחר יותר ויתרה מאוריטניה על תביעתה לאחר מלחמה לא מוצלחת נגד חזית פוליסריו. בתהליך סיפוח האזור החלה מרוקו להילחם בחזית פוליסריו, ולאחר 16 שנים ניהל האו"ם משא ומתן על הפסקת אש ב-1991. כיום ריבונות השטח נותרה במחלוקת בין מרוקו לעם הסהראווי, ומשאל עם לא היה אפשרי עד היום עקב מחלוקת על מי רשאי להצביע בו.
מצב נוכחי
סהרה המערבית רשומה על ידי האומות המאוחדות כטריטוריה שלא עברה דה-קולוניזציה, ולכן נכללת ברשימת האומות המאוחדות של שטחים ללא שלטון עצמי. לפי החוק הבינלאומי סהרה המערבית אינה חלק חוקי של מרוקו והיא נשארת תחת החוקים הבינלאומיים של כיבוש צבאי.
המתיישבים המרוקאים מהווים כיום יותר משני שלישים מתושבי השטח. על פי המשפט הבינלאומי, העברת אזרחיה של מרוקו לשטח כבוש מהווה הפרה ישירה של סעיף 49 של אמנת ז'נבה הרביעית.
מאמצי השלום של האו"ם כוונו לקיום משאל עם לעצמאות בקרב האוכלוסייה, אך זה טרם התקיים. האיחוד האפריקאי ויותר מ-80 ממשלות מחשיבים את השטח כמדינה הריבונית של רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית (SADR), עם ממשלה גולה הנתמכת על ידי חזית פוליסריו.
כזאת הייתה אמא
כזאת הייתה אימא (באנגלית: I Remember Mama) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1948 בבימויו של ג'ורג' סטיבנס.
התסריט הוא עיבוד של מחזה בשם זה מאת ג'ון ואן דרוטן (1944) שהוא עצמו מבוסס על הרומן "חשבון הבנק של אמא" מאת קתרין פורבס (1943) ומתאר חיי משפחת מהגרים מנורווגיה בסן פרנסיסקו בתחילת המאה ה-20.
בתפקיד הראשי משחקת איירין דאן בתור אם המשפחה והדמות הדומיננטית בה. סטיבנס הציע את התפקיד לגרטה גרבו אבל היא סירבה להופיע בתפקיד אם משפחה. ברברה בל גדס משחקת את בתה קתרין, סופרת שמסיימת לכתוב רומן אוטוביוגרפי. העלילה מובאת באמצעות פלשבקים מחייה עם משפחתה.
המחזה הועלה בהצלחה בברודוויי ב־1944. פרט לעיבוד לקולנוע הופקה ב-CBS סדרת טלוויזיה בשם Mama בשנים 1949–1957. ב-1979 הופק עיבוד למחזמר, שהיה המחזמר האחרון עם מוזיקה של ריצ'רד רוג'רס.
המחזה הוצג בתיאטרון הקאמרי ב-1948 בתרגומו של יאיר בורלא, שנתן לו את שמו העברי. אורנה פורת הופיעה בו בתפקיד קתרין וזה היה תפקידה הראשון בישראל.
הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר: פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (איירין דאן), פרס אוסקר לשחקני משנה:(אוסקר הומולקה, אלן קורבי, ברברה בל גדס) ופרס אוסקר על הצילום.
אלן קורבי זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
תקציר העלילה
הסרט מתחיל כאשר קתרין הנסון (ברברה בל גדס) משלימה את השורות האחרונות באוטוביוגרפיה שכתבה על משפחתה, משפחת הנסון. בעודה מהרהרת על עברה, מציג הסרט פלשבק לחיי משפחתה בשנת 1910 בסן פרנסיסקו. ההורים מרתה (איירין דאן) ולארס (פיליפ דורן) היגרו לארצות הברית מנורווגיה. ילדיהם, נילס קתרין, כריסטין ודאגמר, נולדו בארצות הברית.
המשפחה חיה בדחק ומדי שבוע יושבת האם ומחלקת את התקציב לצורכי היום-יום. היא מקציבה את הכספים בצמצום מתוך חשש שיזדקקו להלוואה.
למרתה שלוש אחיות, יני וסיגריד התוקפניות וטרינה (אלן קורבי) הביישנית, שרוצה להתחתן בגיל 42 עם פיטר תורקלסון הקברן ומפחדת מאחיותיה.
בראש המשפחה עומד הדוד כריס (אוסקר הומולקה), שכולם מפחדים ממנו בגלל התנהגותו הרועשת והבוטה, על אף שהוא אדם טוב התומך במשפחתו. כשהוא מת מגלה מרתה שאת כל כספו חילק לנזקקים, כמו לניתוח של דאגמר והאחיין ארנה.
מרתה היא הדמות החזקה במשפחה ועושה הכל למען ילדיה. כאשר דאגמר עוברת ניתוח בבית החולים ולא מרשים לה להיכנס, היא מצליחה לחדור לחדר האשפוז כמנקה. כאשר קתרין עומדת לפני סיום לימודיה היא קונה לה ערכת איפור על ידי מכירת סיכה יקרה שירשה מאימה. כאשר קתרין מגלה זאת היא דורשת להחזיר את הסיכה ומוותרת על המתנה. מרתה מעניקה לה את הסיכה כמתנה להתבגרותה.
טרינה המבוגרת מתחתנת לבסוף עם הקברן ונולד להם לשמחתם תינוק.
קתרין כותבת סיפורים, אבל הם נדחים על ידי הוצאות הספרים, והיא מיואשת ומתכוונת לחדול מכתיבה. מרתה נפגשת עם סופרת מצליחה וחובבת בישול ומשכנעת אותה, על ידי שיתופה במתכונים, לעיין במספר סיפורים. הסופרת ממליצה לבסוף שקתרין תכתוב על דברים שהיא מכירה היטב. קתרין כותבת על סיפור על משפחתה, והוא מתקבל להדפסה. לראשונה, קתרין מקבלת תמורה עבור כתיבתה, המחאה על סך 500 דולר, והיא מחליטה להשתמש בו כדי לקנות מעיל חם למרתה.
עונת 2019/2020 בליגת המשנה הרוסית בכדורגל
עונת 2019/2020 בליגת הכדורגל הלאומית היא העונה ה-28 של ליגת המשנה הרוסית בכדורגל.
בליגה השתתפו שתי קבוצות מילואים של מועדוני כדורגל מליגת העל (ספרטק-2, קרסנודאר-2), להן אין זכות להעפיל לליגת העל אם תסיימנה באחד משלושת המקומות הראשונים.
טורפדו מוסקבה חזרה לליגה הלאומית אחרי היעדרות של 5 שנים. נפטכימיק חזרה אחרי 2 עונות וטקסטילשצ'יק איוואנובו חזרה אחרי היעדרות של 11 שנים. אליהן הצטרפה צ'ייקה מהכפר פסצ'אנוקופסקויה במחוז רוסטוב, שהעפילה לליגה הלאומית לראשונה בתולדותיה.
בלטיקה קלינינגרד ופאקל וורונז' אומנם היו אמורות לרדת ליגה, אך בשל פירוקה של אנז'י מחצ'קלה, שנשרה מליגת העל וסירובה של סחלין מהליגה השנייה לעלות ליגה, שתי הקבוצות שמרו על מקומן ותמשכנה להתמודד בליגה הלאומית.
בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה והאיסור על עריכת אירועים המוניים, הליגה הוקפאה וב-30 באפריל 2020 הוחלט לעצור את הליגה: רוטור וולגוגרד וסגניתה חימקי מוסקבה הוכרזו כמעפילות לליגת העל הרוסית בכדורגל בעונת 2020/2021, בעוד טקסטילשצ'יק איוואנובו, פאקל וורונז' ומורדוביה הוכרזו כיורדות לליגה המקצוענית. בנוסף, בעקבות אובדן הכנסות לוץ' ולדיווסטוק ירדה לליגה החובבנית וארמאוויר הורדה לליגה המקצוענית.
אירועים
בעונה זו נשברו כמה שיאים:
במרץ 2020, בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה, החליטה מנהלת הליגה על השבתת הליגה עד ל-10 באפריל 2020.
באפריל 2020 קבוצת ארמאוויר ירדה מהליגה בעקבות קשיים כלכליים ותתמודד בליגה המקצוענית מעונת 2020/2021. המועדון היה במקום 12 עם 30 נקודות ב-27 משחקים. לדברי נשיא הליגה, התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה לא היוותה שיקול בהחלטת הקבוצה, מאחר שהקבוצה נמצאת בקשיים כלכליים עוד מלפני פרוץ המשבר. על פי תקנון הליגה, כל יריבותיה של ארמאוויר במחצית השנייה של העונה מקבלות אוטומטית ניצחונות 0–3 עליה, כולל משחקים שכבר שוחקו. כתוצאה מכך, פאקל וורונז', טורפדו מוסקבה וספרטק-2 מוסקבה (שהפסידה לארמאוויר במחצית השנייה של העונה) קיבלו 3 נקודות נוספות, כך גם טום טומסק (שסיימה בתיקו מול ארמאוויר) תקבל 3 נקודות.
שינויים
בסיכום עונת 2018/2019 באליפות רוסיה, נשרה הקבוצה הבאה לליגה הלאומית:
בסיום העונה האחרונה בליגה הלאומית הודחו לליגה השנייה הקבוצות הבאות: בסיום העונה האחרונה של הליגה הלאומית העפילו לליגת העל הקבוצות הבאות:
אומנם על פי תוצאות העונה שתי הקבוצות הבאות היו אמורות לרדת ליגה אך הן שמרו על מקומן בליגה:
תמיכת מודול ליבה דינמי
תמיכת מודול ליבה דינמי (באנגלית: Dynamic Kernel Module Support; בראשי תיבות: DKMS) הוא תוכנה או שלד תוכנה, אשר מאפשר יצירת מודול ליבה נטען בלינוקס שמקורו הוא מחוץ לקוד המקור. מודולים אלו אמורים להיטען כל פעם מחדש בעת התקנת ליבת לינוקס חדשה.
היסטוריה
DKMS נוצר במקור על ידי דל על מנת "להקל על דל להפיץ טלאי תוכנה ללקוחות באופן מבוקר".
תוכנה
יתרון של ה-DKMS הוא שכל המודולים במסגרתו מהודרים מחדש אוטומטית בעת התקנת ליבה חדשה, דבר אשר מאפשר תמיכה במכשירים שונים מעבר למכשירים הנתמכים באופן כללי על ידי ליבת הלינוקס, גם לאחר שדרוג הליבה. יתרון נוסף הוא שאין צורך בהידור ידני נוסף או בחבילות תוכנה נוספות מהיצרן.
DKMS תומך הן במנהל החבילות RPM והן ב-deb ומצוי בהפצות לינוקס רבות דוגמת אובונטו, פדורה, Arch Linux וכדומה.
אלפקה (מתכת)
ראשית השימוש באלפקה מיוחסת לסינים, משם הגיעה המתכת בדרכי מסחר לאירופה. במאה ה-18 נעשה שימוש בסגסוגת דומה על ידי מספר חברות בגרמניה, ובשנת 1823 נערכה תחרות למציאת התחליף הטוב ביותר לכסף. יצרן בשם ברנדורף (Berndorf) הפיץ את המתכת מתוצרתו תחת שם המותג אלפקה (Alpacca) ומכאן נובע הכינוי הנפוץ. עם המצאת הציפוי החשמלי למתכות, נפתחו שווקים חדשים לשימוש במתכת אלפקה, כגון חלקים בכלי נגינה, בעיקר כלי נשיפה כגון סקסופון, קלרינט ואבוב.
הסגסוגת ידועה גם בשמות: כסף גרמני, כסף חדש, פליז-ניקל וכסף-ניקל. כלים שעשויים מחומר זה ומצופים בכסף, מסומנים באותיות EPNS.
איתן טייב
איתן טייב (נולד ב-4 באפריל 1971) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם. זכור בעיקר בגלל חלקו במשחק השרוכים, אשר זכה לכינוי כאשר טייב קשר את שרוכיו במהלך שהוביל לשער הניצחון של בית"ר ירושלים.
קריירה
טייב גדל במחלקת הנוער של הפועל בית שאן ובגיל 18 הצטרף לקבוצה הבוגרת. טייב היה שותף לעליה של המועדון לליגה הראשונה ואף נבחר לשחקן העונה בליגה הארצית. בקיץ חתם במכבי נתניה במדיה שיחק 15 משחקים. בסיום העונה, נתניה ירדה לליגה השנייה וטייב חזר לבית שאן.
ב-27 באפריל 1996 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה הראשונה בדקה ה-90 בתיקו 2-2 נגד בית"ר ירושלים. בעונת 1997/1998 רשם טייב את עונת השיא שלו מבחינת מספרים כאשר הבקיע 8 שערים מעמדת הבלם. בעקבות זאת טייב משך את תשומת ליבן של הקבוצות הגדולות בליגה. אולם ב-2 במאי 1998 התקיים משחק ליגה נגד בית"ר ירושלים בו ניצחה בית"ר 2-3. המוני טענות כנגד מכירת המשחק עלו נגד שחקני בית שאן בכלל בטענה שנתנו לבית"ר להגיע למצבים וכנגד טייב בפרט בגלל העובדה שקשר את שרוכיו במהלך שהוביל לשער של בית"ר. דבר זה אף נתן למשחק את השם משחק השרוכים. פרשת השרוכים מנעה מטייב להתקדם לקבוצה גדולה יותר.
בקיץ חתם במכבי אחי נצרת ובסיום העונה פרש מכדורגל.
פוליטיקה
במשך שנים שימש כעוזרו של ראש עיריית בית שאן ז'קי לוי, ובהמשך עוזרו של ראש עיריית נצרת, עלי סלאם.
באוגוסט 2021 הודיע על כוונתו להתמודד נגד לוי לראשות העיר.
LSASS
שירותי מערכת משניים של רשות האבטחה המקומית (באנגלית: Local Security Authority Subsystem Service או LSASS) הוא תהליך במערכות הפעלה חלונות מבית מיקרוסופט האחראי על היבטי אבטחה רבים. ביניהם אימות משתמשים בעת התחברות, שינוי סיסמאות, יצירת Access Tokens ועוד. בנוסף הוא גם התהליך שמייצר את ה-Security logs ל-Event Viewer.
עוד תפקיד של התהליך הוא שמירת פרטי הזדהות של משתמשים (דומיינים) בשביל לאפשר את עיקרון ההתחברות היחידות SSO (Single Sign ON), כדי שלא נצטרך להקיש שם משתמש וסיסמה מחדש בכל פעם שנרצה לגשת למשאב בדומיין.
השירות מבצע אימות משתמש מול המתחברים אל תחנת הקצה או השרת, מטפל בשינוי סיסמה, יוצר אסימוני גישה ומתעד אירועים ביומן האבטחה.
קובץ lsass.exe הנמצא בנתיב הבא:  הוא קובץ מערכת חיוני וככזה הוא מהווה מטרה פופולרית בפני תוקפים פוטנציאלים.
במידה ותהליך lssas מופיע יותר מפעם אחת במנהל המשימות ואינו רץ מספריית המקור, משמעות הדבר היא שמדובר בווירוס, תוכנת ריגול או סוס טרויאני.
תפילה לילד
תפילה לילד הוא פזמון שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אבי סינואני. השיר יצא לאור בשנת 2000 כסינגל מתוך האלבום "כשאת שותקת".
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי הפזמונאי משולם שמואלי, והולחן על ידי אבי סינואני בעצמו, על העיבוד אמון יעקב למאי.
בשיר פונה הדובר אל "היושב שם במרומים", שיפתח עבורו את שערי השמיים ויעתר לבקשתו היחידה ילד (צאצא יוצא חלציו). בשיר הדובר חוזר ומזכיר שכל בקשתו זה ילד, שהוא לא מעוניין בכסף או זהב, ושיענה לעתירתו בטרם יחדל לחיות.
הצלחה
במהרה הפך השיר ללהיט קאלט וזכה לעשרות גרסאות כיסוי על ידי אמנים שונים, בהם ניתן למנות את שלומי שבת, דקלון, ויובל טייב. בשנת 2002 סינואני ביצע את השיר בשנית בתוך מחרוזת הנקראת "מחרוזת תפילה לילד".
ג'ק ריד
ג'ון פרנסיס ריד (באנגלית: John Francis Reed; נולד ב-12 בנובמבר 1949), הידוע כג'ק ריד, הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, המכהן כסנאטור מטעם מדינת רוד איילנד מאז שנת 1997. קודם לכן כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה
ריד נולד בקרנסטון שברוד איילנד, כבנם של מרי לואיס (לבית מונהאן) וג'וזף אנתוני ריד. הוא סיים את לימודיו באקדמיית לה סאלה שבפרובידנס, וכן באקדמיה הצבאית של ארצות הברית שנמצאת בבסיס וסט פוינט, ניו יורק, שם הוא סיים תואר ראשון במדע ב-1971. לאחר השלמת השכלתו האקדמית, שירת שנים אחדות בצבא ארצות הברית, עבר קורס קציני חי"ר ושירת כצנחן עד שחרורו ב-1979 בדרגת קפטן. הוא שירת בגדוד השני, במסגרת הרגימנט ה-504 בדיוויזיה המוטסת ה-82, שם היה למפקד מחלקה, מפקד פלוגה וקצין מטה גדודי. גם לאחר שחרורו מהצבא, המשיך ריד לשרת במילואים עד שנת 1991.
ריד למד בבית הספר לממשל ג'ון פ. קנדי שבאוניברסיטת הרווארד, שם סיים תואר שני במדיניות ציבורית. לאחר מכן חזר לווסט פוינט ב-1978, שם שירת כפרופסור חבר במחלקה למדעי החברה. לאחר סיום שירותו הצבאי, נרשם ללימודים בבית הספר הרווארד למשפטים, שם הפך לחבר במועצת יועצי הסטודנטים. ב-1982 סיים תואר J.D במשפטים ושימש כעמית בפירמת עורכי דין בוושינגטון די. סי., הנקראת "Sutherland Asbill & Brennan".
לאחר מכן נבחר ריד לשרת כחבר בסנאט המדינתי של רוד איילנד ב-1984. הוא נבחר לשתי כהונות נוספות, עד סיום שירותו ב-1990. בהמשך נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1991, כשזכה ב-59% ממניין הקולות, על תקן המחוז השני של רוד איילנד, ונבחר לתפקיד זה לשתי כהונות נוספות. ב-1996 החליט להתמודד לסנאט של ארצות הברית, לאחר שהסנאטור הדמוקרטי המכהן קלייבורן פל, ששירת בתפקיד זה מ-1961, הודיע כי יפרוש מתפקידו. ריד הביס את יריבתו הרפובליקני ננסי מאייר, ברוב של 63% מן הקולות. הוא נבחר לסנאט לשלושה כהונות נוספות, כשהאחרונה בהן הייתה ב-2014.
בסנאט חבר ריד בוועדת הכוחות המזוינים, שם הוא הדמוקרט הבכיר ביותר, וכן בוועדת ההקצבות ובוועדה לבנקאות, שיכון ועניינים אורבניים. החל מ-3 בפברואר 2021 הוא משמש כיושב ראש ועדת הכוחות המזוינים של הסנאט.
ריד נשוי ואב לילדה. הוא קתולי באמונתו.
אסיף בן ישי
אסיף בן ישי (נולד ב-22 בספטמבר 1975) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
קריירה
בן ישי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי יבנה מהליגה השנייה. בקיץ חתם בהפועל חיפה מהליגה הראשונה. ב-18 בנובמבר 1995 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-4 נגד מכבי יפו.
בקיץ הושאל למכבי עירוני אשדוד עד לסיום העונה. ב-9 באוגוסט 1997 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה הראשונה בניצחון 0-1 נגד הפועל חיפה. באותה עונה אף רשם 5 בישולים.
בקיץ הצטרף להפועל פתח תקווה וכעבור שנה חתם בצפרירים חולון.
בקיץ חזר לשחק בליגת העל כאשר חתם במכבי קריית גת במדיה שיחק שנתיים. בהמשך חזר לקדנציה שנייה במכבי יבנה במדיה שיחק ארבע שנים עד לפרישה בשנת בגיל 33.
בשנת חזר לשחק כדורגל עונה אחת כאשר שיחק בבית"ר יבנה.
הר פינצ'ו (מונטנה)
הר פינצ'ו (באנגלית: Mount Pinchot) הוא הר ברכס לואיס, במחוז פלטהד במדינת מונטנה שבארצות הברית.
ההר ממוקם בשטח הפארק הלאומי גליישר.
הר פינצ'ו מתנשא לגובה של 573 מטרים מעל סביבתו.
ההר ממוקם 2.4 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית מהר סטימסון.
אגם ביוור וומן ממוקם דרומית-מזרחית מהר פינצ'ו.
מקור השם
הר פנצ'ו נקרא על שמו של גיפורד פינצ'ו, יערן חלוץ וראש שירות היערות של ארצות הברית, שהיה פעיל מרכזי בהקמת וארגון שירות היערות.
השם אושר רשמית על ידי המועצה הגאוגרפית של ארצות הברית ב־6 במרץ 1929.
קדחת חוזרת
קדחת חוזרת הוא שמם של שתי מחלות הנגרמות על ידי חיידקים בסוג Borrelia.
סבינה ליבלינג
סבינה ליבלינג (1 באפריל 1908 - 21 במאי 1999) הייתה רופאת עיניים, מנהלת מחלקת עיניים בבית החולים איכילוב, (1963) - (1970), האישה הראשונה שניהלה מחלקת עיניים במדינת ישראל, והאישה הראשונה שנתמנתה למנהלת מחלקה בבית החולים איכילוב.
ביוגרפיה
ליבלינג למדה רפואה בגרמניה עד שגורשה על ידי הנאצים וסיימה את לימודיה בשווייץ. עלתה לארץ ללא ניסיון רפואי וללא ידיעת השפה ותוך זמן קצר התאקלמה. התמחתה בבית החולים הדסה תל אביב, ובמהלך השנים התמנתה לסגנית מנהל המחלקה. עסקה רבות בכירורגיה של העין, ובניתוחי "טוטי" אשר למדה מעמיתה הד"ר יוליוס יעקובי.
ליבלינג התגוררה בקרבת בית החולים הדסה, ברחוב ג'ורג' אליוט 9, ולפני שהיה בביתה מכשיר טלפון, בזמן חרום רפואי, אח או סניטר היה דופק על מפתן ביתה, ותוך מספר דקות הייתה מתייצבת בחדר מיון. ליבלינג הרחיבה את שירותי מרפאות העיניים, והמחלקה גדלה בתקופתה ל-25 מיטות אשפוז.
ד"ר אפרים סיני שבמחלקתו התמחתה ועבדה תחתיו כרופאה בכירה שנים רבות נזכר : בשנים האחרונות בהדסה נשאה בעול המחלקה ובשנת 1963 קיבלה את ניהול מחלקת העיניים באיכילוב עד לפרישתה לגמלאות ב-1970, ובכך הפכה לאישה הראשונה שניהלה מחלקה באיכילוב..
נפטרה ב-1999, נקברה בבית העלמין ירקון.
לודמילה פבליצ'נקו
לודמילה מיכאילובנה פבליצ'נקו (ברוסית: Людми́ла Миха́йловна Павличе́нко; 12 ביולי 1916 - 27 באוקטובר 1974) הייתה צלפית בצבא האדום גיבורת מלחמת העולם השנייה. במהלך הקרב על אודסה וקרב סבסטופול הרגה 309 חיילי ורמאכט.
ביוגרפיה
נולדה בשם לודמילה בֶלְוֹבַה בעיר בילה צרקווה בחלקה הדרומי של האימפריה הרוסית (נמצאת בתחומי אוקראינה). כשהייתה בת 14 עברה עם משפחתה לקייב, שם עבדה כפועלת במפעל הנשק "ארסנל". התחתנה ובעקבות נישואיה שינתה את שם משפחתה לפבליצ'נקו. בשנת 1937 החלה בלימודי היסטוריה באוניברסיטת קייב. בזמנה החופשי התאמנה בירי ספורטיבי והשתתפה בתחרויות.
בקיץ 1941, זמן קצר לפני פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות, נסעה לאודסה. עם פרוץ המלחמה התנדבה לצבא האדום. היא דחתה את ההצעה לשרת בתפקיד עורפי ודרשה להיות לוחמת. הבקשה נענתה בחיוב והיא נשלחה לשרת בדיוויזיית חיל רגלים מספר 25. היא נשלחה לשרת בצוות הצלפים של הדיוויזיה, בשל עברה הספורטאי בתחום קליעה למטרה.
במהלך קרב אודסה, שארך כחודשיים וחצי, הרגה פלוצ'נקו בעזרת רובה SVT-40 187 חיילי אויב. באוקטובר 1941 התפנו כוחות הצבא האדום מאודסה. הדיוויזיה שבה שירתה פבליצ'נקו, נשלחה לסבסטופול. במהלך המצור על סבסטופול הרגה פבליצ'נקו 122 חיילי אויב נוספים. בסך הכל 309 חיילים גרמנים ורומנים והפכה לצלפית המוצלחת ביותר בצבא האדום.
שמה כטובת הצלפים יצא לפניה, והנאצים חשבו שמכיוון שהיא אישה, היא מטרה קלה. הם נהגו לצעוק את שמה מדי יום, והבטיחו לה כי אם תערוק - תמונה למפקדת. הם גם נהגו לצעוק לעברה שהם ידאגו לבתר את גופה ל-309 חתיכות, אחת עבור כל חייל נאצי שהרגה. בתגובה פבליצ׳נקו הצהירה שהיא שבעת רצון שהישגיה הולכים לפניה וידועים גם לאויב הנאצי.
בסוף 1942 היא צורפה למשלחת רשמית של ברית המועצות שיצאה לארצות הברית. בבית הלבן היא נפגשה עם הנשיא פרנקלין רוזוולט. במהלך הפגישה פבליצ'נקו השאירה רושם רב על אשת הנשיא, אלינור רוזוולט, וזו הזמינה את הצלפית לערוך סיור ברחבי ארצות הברית. במהלך הסיור, שנמשך כחודש, היא נפגשה עם אישי ציבור ותעשיינים אמריקאים. בשיקגו, במהלך הפגישה עם כמה מאות מתושבי העיר שבאו לפגוש אותה, אמרה: "רבותיי, אני אישה בת 25 ועד כה חיסלתי 309 חיילי אויב. לא נראה לכם, רבותיי, שאתם הסתתרתם מאחורי גבי זמן רב מדי?". הקהל הריע לה במשך דקות ארוכות.
במהלך ביקורת בארצות הברית, פבליצ׳נקו נהגה לבקר את התקשורת האמריקאית על הסקסיזם והשובינזם באופן בו סוקרה. כך למשל, במהלך ראיון שבו נשאלה האם מותר לחיילות סובייטיות להתאפר השיבה: ״אין חוק נגד זה, אבל למי יש זמן לחשוב על הפודרה על אפה בזמן הקרב״?
בהמשך ביקרה פבליצ'נקו בקנדה ובבריטניה. בדצמבר 1942 היא שבה לברית המועצות.
נפטרה ב-27 באוקטובר 1974 ונקברה בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.
אורל איירליינס
אוּרל איירליינס (ברוסית: Ура́льские авиали́нии, באנגלית: Ural Airlines) היא חברת תעופה רוסית מהעיר יקטרינבורג. בסיסה הראשי של החברה נמצא בנמל התעופה קולצובו.
תולדות החברה
החברה הוקמה ב-1943 בשם Sverdlovsk State Air Enterprise, ובהמשך הפכה לחלק מאירופלוט. ב-1993 הפכה לחברה עצמאית.
באוגוסט 2019 ביצעה טיסה U6-178 של אורל איירליינס נחיתת אונס על שדה תירס במחוז מוסקבה לאחר התנגשות עם להקת שחפים במהלך ההמראה, שגרמה להשבתת המנועים. כל 226 הנוסעים יצאו בחיים.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:
פעילות החברה בישראל
החברה מפעילה לישראל טיסות ישירות ממוסקבה, סנקט פטרבורג, יקטרינבורג, סמארה, סוצ'י, מינרלנייה וודי וקרסנודאר.
לנמל התעופה בן-גוריון מפעילה החברה 2 טיסות שבועיות מנמל התעופה ז'וקובסקי הסמוך למוסקבה, 2 טיסות שבועיות מנמל התעופה הבין-לאומי פולקובו בסנקט פטרבורג, 3 טיסות שבועיות מיקטרינבורג, טיסה שבועית אחת מסמארה, טיסה שבועית אחת ממינרלנייה-וודי, 2 טיסות שבועיות מסוצ'י וטיסה שבועית אחת מקרסנודאר.
במהלך עונת הקיץ מפעילה החברה טיסות בין נמל התעופה רמון לנמל התעופה הבין-לאומי דומודדובו במוסקבה, ולנמל התעופה הבין-לאומי פולקובו בסנקט פטרבורג.
פרס בובליק
פרס בובליק הוא פרס שנקרא על שם שלמה בובליק ומוענק אחת לשנתיים מטעם האוניברסיטה העברית החל משנת 1949. הפרס מוענק לאדם שתרם תרומה נכבדה לקידומה ופיתוחה של מדינת ישראל. עד שנת 1960 גובה הפרס עמד על כ-1,500 דולרים. משנת 1960 ואילך גובה הפרס עומד על כ-1,000 דולרים ומדליה עשויה מכסף.
שלמה בובליק היה יהודי אמריקאי שנפטר בשנת 1945 והקדיש את צוואתו לשם חלוקת הפרס במדינה היהודית העתידית.
גשר בנג'מין פרנקלין
גשר בנג'מין פרנקלין הוא גשר מעל נהר דלאוור המחבר את פילדלפיה עם קמדן. הגשר נפתח ביולי 1926 ונטל אז את כתר הגשר הארוך ביותר בצפון אמריקה מגשר הר הדובים.
מתכנן הגשר היה ליאון מוסאייב. בניית הגשר ארכה 4 וחצי שנים ועלתה 40 מיליון דולר. הגשר נפתח ביולי 1926 לכבוד חגיגות 150 שנה לחתימת הכרזת העצמאות של ארצות הברית.
הגשר הוא גשר תלוי ואורכו 533 מטר. הגשר נישא על עמודים בגובה 175 רגל וששטח בסיסו של כל אחד הוא כ-2.5 דונם.
כמות צירית
בסטטיסטיקה, כמות צירית (באנגלית, pivot) היא פונקציה של התצפיות ושל הפרמטרים, אשר התפלגותה אינה תלויה בפרמטרים הבלתי ידועים.
לעיתים נוטים להתבלבל בין כמות צירית לבין סטטיסטי. כמות צירית מובחנת מסטטיסטי בכך שסטטיסטי הוא פונקציה של התצפיות בלבד, ואילו כמות צירית היא פונקציה העשויה להיות תלויה בנוסף גם בפרמטרים של המודל, אולם התפלגותה אינה תלויה באותם פרמטרים.
הגדרה
יהי מדגם אקראי מהתפלגות שתלויה בפרמטר (או וקטור של פרמטרים) \theta. אם הוא משתנה מקרי אשר התפלגותו זהה לכל \theta, ואיננה תלויה בו, אזי g נקרא כמות צירית.
כמויות ציריות הן הכרחיות בבנייה של סטטיסטי מבחן, מאחר שהן מאפשרות לסטטיסטי להיות בלתי תלוי בפרמטר. בנוסף, כמויות ציריות הן כלי לבנייה של רווחי סמך.
התפלגות נורמלית עם סטיית תקן ידועה
יהיו משתנים מקריים בלתי תלויים המתפלגים נורמלית, כאשר הפרמטר \sigma ידוע. מתוקף היותם מתפלגים נורמלית אנו יודעים שמתקיים:
לכן, ניתן להחסיר \mu ולקבל:. נמשיך ונחלק ב- ונקבל קיבלנו ביטוי שהוא פונקציה של התצפיות (\bar Y, n) ושל הפרמטרים (\mu,\sigma), אולם ההתפלגות שלו היא ההתפלגות הנורמלית עם ממוצע 0 וסטיית תקן 1. בפרט, מדובר בכמות צירית, שכן ההתפלגות של אותו הביטוי איננה תלויה בפרמטרים \mu,\sigma.
התפלגות מעריכית
יהיו משתנים מקריים בלתי תלויים המתפלגים מעריכית. נשים לב לקשר:. לפיכך מתקבל גם כי:. נכפול ב-2\theta ונקבל:. קיבלנו ש: היא כמות צירית, מאחר שההתפלגות שלה איננה תלויה בפרמטר \theta.
פיליפ מולר
פיליפ מולר (3 בינואר 1922 - 9 בנובמבר 2013) היה יהודי סלובקי, ניצול השואה, מאחרוני עובדי הכפייה ביחידת הזונדרקומנדו באושוויץ, מחנה ההשמדה הגדול והפעיל ביותר במלחמת העולם השנייה והשואה. חזה במו עיניו בתהליך השמדת היהודים במחנה, שרד את תלאות המחנה וכתב ספר עדות מרכזי העוסק בשואה – "עד ראייה באושוויץ - שלוש שנים בתאי הגזים".
חייו
מולר נולד בסרד שבצ'כוסלובקיה. באפריל 1942, בהיותו בן עשרים, נשלח למחנה אושוויץ באחד מן הטרנספורטים הראשונים אל המחנה. ניתן לו מספר אסיר 29236, והוא נשלח לעבודות בנייה בקרמטוריום של המחנה ובהתקנת תאי גזים. כחבר ביחידת הזונדרקומנדו (בגרמנית: "יחידה מיוחדת") הוא היה עד "למשפחות, לעיירות ולערי היהודים שנקלטו אל המחנה". הנאצים הורו לו לשרוף את גופות המתים בתנורים. מטלת שריפת הגוויות הייתה הסיבה היחידה לכך שהנאצים הותירו אותו בחיים.
יחידת הזונדרקומנדו של מולר טיפלה במשלוחי אסירים חדשים באופן יום-יומי באזור שכונה "אזור הנקיון". במסגרת תפקידו נהג מולר להבטיח לאסירים כי הם בטוחים וכי לא יאונה להם דבר רע, בעודו מכין את תאי הגזים לפעולה.
לאחר שהיהודים חוסלו בתאי הגזים, הוטל עליו להיכנס לתאי הגזים יחד עם אסירים נוספים, ולמיין את הנרצחים לפי גודל גופם ומשקלם. וזאת על מנת למקסם את כמות הגופות שתישרף בשעה. אחר כך, הוא ויתר חברי הזונדרקומנדו הרימו את הגופות והעמיסו אותן לתוך הקרמטוריום. בגדי הנרצחים נאספו וחוטאו, וכל פריט ערך שנמצא עליהם נלקחו על ידי אנשי האס אס, או נגנב על ידי אחד מן האסירים על מנת לסחור בו תמורת מזון או תרופות.
מולר סיפר כי פעם אחת עלה בידו לאכול עוגה וגבינה שנמצאו בתא גזים לאחר הפעלתו.
עד ראייה
מולר סיפר כי לאחר שהבין שעברה תקופה בת שלוש שנים, בה צפה מדי יום ביומו באלפי אסירים יהודים המוצאים להורג, חשב להתאבד ונכנס לתא גזים בעוד הגז הרעיל מוזרם לתוכו. בספרו, הוא מתאר את מה שאירע כאשר התקרב לתא הרצח: הוא ראה אנשים כפריים ששרו את התקווה ואת ההמנון הלאומי הצ'כי בעודם מוכנסים לתא. הוא הצטרף לקבוצה זו לתוך תא הגזים, ולאחר מספר דקות ניגשה אליו ילדה ודיברה אליו. לפי מולר, אלה היו מילותיה:
בעקבות חוויה זו החל להאמין שעליו לשרוד על מנת שהוא ושורדים אחרים יוכלו לספר על שאירע במחנה. מולר נותר אסיר ביחידה המיוחדת של אושוויץ עד לחודש ינואר 1945. שחרורו מרדיפת הנאצים הגיע רק בחודש מאי 1945, עם כניעת גרמניה הנאצית ושחרור מחנה מאוטהאוזן.
לאחר המלחמה
מולר העיד לראשונה על זוועות המחנה בהיותו בבית חולים. דבריו נרשמו באוסף עדויות בצ'כית. מולר אף העיד במשפט אושוויץ השני בפרנקפורט שנערך בשנת 1964. כמו כן, היה בין המרואיינים בסרטו הדוקומנטרי של קלוד לנצמן "שואה".
מאז שנת 1969 חי במערב. נפטר ב-9 בנובמבר 2013, בגיל 91.
ג'אווניסים
הג'אווניסים (Javanese) הם קבוצה אתנית החיים באי ג'אווה באינדונזיה ודוברים את שפת הג'אווה. הג'אווניסים מונים כ-100 מיליון אנשים, ונחשבים לקבוצה האתנית הגדולה ביותר באינדונזיה. הם ממוקמים בעיקר במרכז ובמזרח האי. אנשים ממוצא ג'אווניסי חיים גם במלזיה, סינגפור, סורינאם, ערב הסעודית, מצרים, מרוקו והולנד.
מרבית הג'אווניסים מזדהים כמוסלמים, ומיעוט מהם מזדהים כנוצרים והינדים. אולם הציוויליזציה הג'אווניסית הושפעה במשך יותר מאלף שנים מהתרביות ההינדו-בודהיסטית והקאג'וונית, אשר את תוצאותיה ניתן לראות גם היום בהיסטוריה, בתרבות, במנהגים ובאמנות הג'אווניסית.
פיאט 10 HP
פיאט 10 HP (באיטלקית: Fiat 10 HP) היא מכונית משפחתית, בתצורת קבריולה, 4 מושבים, מתוצרת קונצרן הרכב האיטלקי פיאט אשר יוצרה בין השנים 1900–1901.
יוצרו 3 יחידות בלבד.
היפוקמפ
היפוקמפ הוא ירח של כוכב הלכת נפטון, שהתגלה ביולי 2013. את הירח גילה מארק ר׳ שואוולטר ממכון SETI מסריקות של טלסקופ החלל האבל מהשנים 2004–2009 והוא נרשם בשם S/2004 N 1 עד ששונה להיפוקמפ, על שם יצור מיתולוגי בשם היפוקמפוס, בפברואר 2019. הירח משלים סיבוב אחד סביב נפטון כל 22 שעות ו־28.1 דקות.
היפוקמפ הוא הירח ה־14 הידוע של נפטון, והקטן מבין ירחיו. בשל קוטנו לא ניתן היה לזהותו בסריקות של הגשושית וויאג'ר 2 משנת 1989. את הירח גילה שואוולטר ב־1 ביולי 2013. הסריקות שמהן נתגלה היפוקמפ היו פתוחות לציבור, כך שכל אחד יכול היה לאתרו.
קול רנה
יושב ראש העמותה, אביה של רנה, הרב איתן שנרב השיא משואה ביום העצמאות תשפ"א בעקבות פעילות העמותה.
רשת חנויות יד שנייה - "סיבוב שני"
לדברי המשפחה רִנה הי"ד סייעה רבות בהפעלת חנות חסד קהילתית בעיר מגוריה – לוד, ולזכרה הוחלט להעצים את הפרויקט לעוד ערים ולשכונות נוספות.
שולחן שבת
מיזם "שולחן שבת" הוא מיזם הפועל בכמה מוקדים ברחבי הארץ, במהלכו נערכות על ידי אנשים פרטיים או קבוצות, סעודות ערב שבת וחג הפתוחות לציבור הרחב ומספקות מענה לעשרות אנשים הזקוקים למקום שיארח אותם בערבי שבתות וחגים. סביב כל שולחן ישנה קהילה של כמה עשרות משתתפים קבועים הרואים בו את ביתם ומשתתפים בסעודות באופן קבוע. ביניהם בעלי משפחות קשות יום ומבוגרים בודדים, ותיקים ועולים חדשים מבני כל עדות ישראל.
הקמת מעיינות, מצפים ופינות טבע
העמותה מקימה ומתחזקת מעיינות, שבילים, מצפים ופינות טבע לזכרה של רנה. בפסח תשפ"ב (אפריל 2022) נחנך מעיין חדש בשם "עין רנה" ביישוב מחולה שבבקעת הירדן.
העמותה הקימה יחד עם משפחת יונה מחיספין את "פק"ל רנה" - ארגזים חברתיים במעיינות בארץ שמכילים דברים שמטיילים עשויים להצטרך במהלך הטיול.
מיזמים לצמצום השימוש במסכים
לדברי המשפחה, אחד הדברים שהיו חשובים באופן אישי לרִנה ז"ל, היה להתנתק מהמדיה מעט כל יום, כדי להתחבר יותר לעצמה ולאנשים בסביבה. לזכרה הוקם פרויקט "זמן רנה", ובו כל אחד לוקח אחריות על פרק זמן קבוע של התנתקות מן המסכים, באמצעות יישומון ייעודי שפותח למטרה זו.
הגדלת לימוד תורה
העמותה יצאה בקמפיין לעידוד פתיחת שיעורים בספר ההלכה פניני הלכה לזכרה של רנה. הוקמו במסגרת העמותה מעל 80 מוקדי לימוד ומעל לעשר מדרשות במקומות שונים ברחבי הארץ, העמותה מסייעת למדרשות ולמוקדי השיעורים.
מיזם שידוכים
העמותה הקימה מיזם שידוכים לזכרה של רנה בשם "קורעים את הים" (על בסיס מאמר חז"ל ש"קשה זיווגו של אדם כקריעת ים-סוף"), המיזם מנהל מאגרים של כרטיסים של בחורים ובחורות ללא פרטים מזהים כגון שם או תמונה - כדי לאפשר גם למי שרוצה להכיר אבל רוצה שפרטיו המזהים יישארו חסויים.
מיזמים נוספים
בנוסף לכל אלה, העמותה מפעילה מיזמי חסד ותורה נוספים לזכרה של רנה. כגון, מסע רנה - יום של מסע חוויתי "מתנתקים מרעשי הרקע ומתחברים לדברים שחשובים לנו באמת", חופת רנה, "אוהבי הארץ" - סיוע לחקלאים, בעלי חוות וישובים קטנים להתמודד עם פשיעה חקלאית, גניבות והצקות ועוד.
הנלורה שמידט-גלזר
הנלורה "לוקי" גלזר-שמידט (בגרמנית: Hannelore "Loki" Schmidt née Glaser; 3 במרץ 1919 – 21 באוקטובר 2010) הייתה פעילה סביבתית גרמנית, רעיית קנצלר גרמניה המערבית הלמוט שמידט.
הנלורה גלזר נולדה בהמבורג, רפובליקת ויימאר, ב-1919. ב-1942 נישאה להלמוט שמידט, שאותו הכירה לראשונה בעת היו חברים לכיתה בלימודים, ולזוג היו שני ילדים: בנם הבכור, הלמוט-ולטר, נולד עם נכות קשה ונפטר בהיותו תינוק בן פחות משנה. בתם, סוזנה, אשר נולדה ב-1947, עובדת בשידורי רשת החדשות בלומברג בלונדון, הממלכה המאוחדת.
ב-1974 התמנה בעלה לקנצלר גרמניה המערבית מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית וכיהן בתפקיד עד ל-1982. הנלורה נהנתה מאהדה ציבורית נרחבת שנבעה מעיקרה מהמוניטין שלה כאדם היורד אל העם ונאמנותה הרציפה במשך כמעט שבעה עשורים של נישואים לבעלה. במקצועה הייתה בוטנאית וקידמה מודעות סביבתית.
הנלורה נפטרה ב-2010, בגיל 91, ונקברה בבית הקברות אולסדורף. ב-2015 נפטר בעלה ונקבר לצידה.
עמי ויינברג
עמי ויינברג (נולד ב-26 באוקטובר 1953) הוא שחקן, קריין ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה
ויינברג שירת בצה"ל בלהקת חיל האוויר.
קולנוע
שיחק בסרטים במקום חלום, מבצע יונתן, חמש דקות בהליכה, העיט, אישה זרה ובזמק, מינכן אינרציה ובשם הבת
טלוויזיה
ויינברג שיחק לאורך השנים בסדרות הטלוויזיה קשת וענן (ענן), קשרים מצוירים (זרוס), הופה היי, המחסן של כאילו, רמת אביב גימל, שלוש ארבע חמש וחצי (אינשם), גינת ההפתעות (שפיץ), בחצר של פוקס (פוקס), 5 דקות בהליכה, שוקו טלעד (שוקו), פרפר נחמד (דיבב את בץ לאחר פטירתו של יוני חן), החיים זה לא הכל, אהבה מעבר לפינה, החצר, קרוב לבית, הופ כתמתמים! (כתם), גינת השטוזים של דתיה (יויו), השמיניה, על קצות האצבעות, אולי הפעם, מרחב מוגן, עכשיו או לעולם לא, האלופה, חוטא, הבורר, חטופים, מבצע קיפוד, החולמים, שבאבניקים, נבסו, נויורק ,ושתיקת הצופרים.
תיאטרון
בתיאטרון שיחק ויינברג בהצגות "מירל'ה אפרת", "ביבר הזכוכית", "האב", "מחול המוות" ו"המפקח בא" בתיאטרון הבימה; "ינטל", "יסורי איוב" ו"סיפור משפחתי" בתיאטרון הקאמרי; "אביב מתעורר" ו"המדובר בוורדים" בתיאטרון באר שבע; "עקומים" בשנת 1983 בתור הדמות רוּדי, "גטו" ו"חיי נישואים" בתיאטרון חיפה; וב"אורח בא", "ילדה של כולם", "שיחות עם אבי","מבזק חדשות", "משאלה אחת ימינה", "לצאת מהארון" ו"הסודות" בתיאטרון בית ליסין. בשנים 2011–2012 זכה לשבחים משחקו במחזה של דייוויד אוסבורן, "ההוכחה", שהוצג בתיאטרון הספרייה ברמת גן בבימויו של יגאל זקס.
ב-2012 השתתף בסדרה נויורק וגילם את דמותו של דימה, פושע רוסי החי בניו-יורק.
דיבוב
ויינברג עוסק גם בדיבוב. הוא דיבב בתוכניות וסרטי הילדים דובוני אכפת לי, פיקניק הארנבים, אנדריי כלב הים, רובוטס, פאבלו השועל האדום, וואלאס וגרומיט והארנב הקטלני, חוות הקסמים, גלקטיק פוטבול וצעצוע של סיפור 3. בנוסף, בשנת 2021 דווח כי הוא ידבב את דמותו של בץ, בגרסה חדשה של פרפר נחמד בהפקת כאן חינוכית.
בימוי
ויינברג ביים בבתי ספר למשחק: סופי מוסקוביץ, בית צבי ותיאטרון חולון.
חיים אישיים
ויינברג היה נשוי לשוש מרציאנו.
חואן ורגאס
ביוגרפיה
ורגאס נולד בחווה לגידול תרנגולים בעיר נשיונל סיטי שבמחוז סן דייגו, קליפורניה. בילדותו משפחתה הייתה נתונה לעוני רב. הוא השלישי מבין עשרת ילדיהם של תומאס וסלינה ורגאס, שהיגרו לארצות הברית ממקסיקו בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 כחלק מתוכנית בראסרו (Bracero program). ורגאס השלים בכבוד רב את לימודיו לתואר ראשון באוניברסיטת סן דייגו, ומאוחר יותר קיבל תואר שני במדעי הרוח באניברסיטת פורדהם השוכנת בברונקס שבניו יורק. לאחר לימודיו הגבוהים הצטרף ורגאס למוסד של חברת הישועים בסנטה ברברה. אצל הישועים עבד ורגאס בבית יתומים בג'ונגלים של אל סלוודור, שסבלה באותם ימים ממלחמת אזרחים. לאחר שעזב את המוסד הישועי בו עבד, החליט ללמוד משפטים ובשנת 1991 קיבל תואר שני מבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד.
בשנת 1992 החליט ורגאס להתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-50 אשר נוסד זה עתה, ובסיסו בסן דייגו. בבחירות מקדימות שהתקיימו במפלגה הדמוקרטית, הפסיד וסיים במקום הרביעי עם 19% מהקולות. בוב פילנר זכה בפריימריז עם עם רוב יחסי בן 26% מהקולות בלבד, ובבחירות הכלליות הוסיף להיבחר לקונגרס. תקוותיו הפוליטיות של ורגאס לא נגוזו, ובשנים 1993–2003 היה חבר במועצת עיריית סן דייגו. כחבר מועצת העיר, הוא יצר את "מבצע שחזור" כדי להעסיק חסרי בית בהסרת כתובות גרפיטי ולמען שיקום בתי מגורים. בשנת 1996 החליט ורגאס להתמודד בשנית מול פילנר בפריימריז הדמוקרטים. ורגאס לא היה מעוניין להתעמת עם פילנר, לכן פילנר נאלץ להתעמת מול מגזרת קרטון בגודלו הטבעי של ורגאס. ורגאס אמר שהוא מסכים עם פילנר ב"99 אחוזים" מהסוגיות, אך פילנר גבר עליו שוב עם 55% מהקולות.
בשנת 2000 החליט ורגאס להתמודד למחוז הבחירה ה-79 של האספה המדינתית בקליפורניה. הוא נבחר לתפקיד אחרי שגבר על יריבו מהמפלגה הרפובליקנית עם 77% מהקולות. כהונתו החלה ב-4 בדצמבר 2000. בשנתו הראשונה באספה מונה לעוזר מנהיג הרוב. הוא חיבר את הצעת החוק "AB 188", האוסרת על עישון בגני שעשועים לילדים. הוא גם הציג חקיקה שמטרתה להגן על ילדים ממשחקי וידאו ארקייד. בנוסף, ורגאס גם חיבר חקיקה הטלת מאסרי עולם על אנשים שביצעו עבירות מין בילדים. ב-2006 שוב ניצב בפני פילנר, הפעם במחוז הקונגרס ה-51 של קליפורניה. הוא האשים אותו בהיותו חלק מתרבות שחיתות השלטונית בוושינגטון די. סי., וטען כי פילנר שילם לרעייתו למעלה מחצי מיליון דולר אמריקני מכספי קמפיין עבור שירותי ייעוץ פוליטי שבוצעו מבית המשותף בוושינגטוןף בסופו של דבר פילנר הביס את ורגאס בשנית.
לאחר שעזב את האספה המדינתית בשנת 2006 עקב הגבלת כהונה, פתח ורגאס בקריירה עסקית. ב-2010 נבחר אל הסנאט המדינתי של קליפורניה, מטעם מחוז הבחירה ה-40. ב-2012 הודיע פילנר על התמודדותו לראשות עיריית סן דייגו וורגאס תמך במועמדותו חרף יריבותם המרה. ורגאס החליט להתמודד שוב אל בית הנבחרים, והפעם ללא התמודדותו מחדש של פילנר. הוא גבר על יריבתו מרי סאלאס ב-22 קולות בלבד וזאת לאחר שבוצעה ספירה חוזרת בקלפיות שהוצבו במחוז סן דייגו ובמחוז ריברסייד. כהונתו החלה עם התכנסות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית. ורגאס חבר בוועדת החוץ ובוועדת החקלאות.
אליפות העולם בכדורסל נשים 1994
אליפות העולם בכדורסל נשים 1994 היא אליפות העולם בכדורסל נשים ה-12 שאורגנה על ידי פיב"א ונערכה באוסטרליה בין ה-2 ביוני ל-12 ביוני 1994.
ברזיל ניצחה בתחרות בפעם הראשונה בתולדות האליפות.
שיטת המשחקים
תחילה התקיים השלב המוקדם בשני בתים בו נקבעו העולים לבית העליון (המשך התמודדות על מקומות 1-8) ולבית התחתון (המשך התמודדות על מקומות 9-16). בבתים אלו הקבוצות חולקו ל-2 תת-בתים. זוג הקבוצות החזקות בכל תת-הבית של הבית העליון המשיכו להתמווד על מקומות 1-4 בשיטת פלייאוף.
משחקים עבור המקומות 1-4
משחק על המקום השלישי
טים סקוט
טימותי יוג'ין "טים" סקוט (באנגלית: Timothy Eugene "Tim" Scott; נולד ב-19 בספטמבר 1965) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. סקוט מכהן כסנאטור מטעם מדינת קרוליינה הדרומית משנת 2013. קודם לכן כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.
אנדי בישיר
אנדרו גרהאם בישיר (באנגלית: Andrew Graham Beshear; נולד ב-29 בנובמבר 1977) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כמושל קנטקי. בישיר, חבר המפלגה הדמוקרטית, הוא בנו של המושל לשעבר סטיב בישיר.
טים סקוט
ביוגרפיה
סקוט נולד בצפון צ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית, הוא גדל יחד עם אחיו בתנאי עוני במשפחה חד-הורית לאחר שאמו נמלטה מאביו. בתיכון התדרדר בלימודיו. בעל מסעדת מזון מהיר, שזיהה את הרעב והמצוקה הכספית שלו העניק לו כריכים חינם, הפך לדמות אב בשבילו והנחיל לו את עמדותיו הכלכליות השמרניות. בשנים 1983–1984 למד בסיוע מלגת פוטבול בקולג' פרסביטריאני וב-1988 סיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת צפון צ'ארלסטון. לאחר הלימודים פתח סוכנות ביטוח שזכתה להצלחה.
אנדי בישיר
ביוגרפיה
בישיר נולד בלואיוויל שבקנטקי לג'יין וסטיב בישיר, מושל קנטקי בשנים 2007–2015. ולמד בבית ספר התיכון הנרי קליי שבלקסינגטון. בישיר למד באוניברסיטת ואנדרבילט, שם סיים את לימודיו בכבוד רב עם תואר ראשון במדע המדינה ובאנתרופולוגיה. לאחר מכן המשיך ללמוד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וירג'יניה, שם קיבל תואר במשפטים (Juris Doctor). ב-2005 התקבל לעבודה במשרד עורכי הדין "Stites & Harbison".
טים סקוט
ביוגרפיה
בשנים 1995 עד 2008 כיהן כחבר במועצת מחוז צ'ארלסטון. ב-2009 נבחר לבית הנבחרים של קרוליינה הדרומית. בנובמבר 2010 נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ברוב של 65%. ב-2012 נבחר לכהונה נוספת ברוב של 63%.
אנדי בישיר
ביוגרפיה
בנובמבר 2013 הכריז בישיר על מועמדותו לתפקיד התובע הכללי של קנטקי בבחירות שייערכו ב-2015, בשאיפה להחליף התובע הכללי המכהן ג'ק קונווי, שלא היה יכול להתמודד פעם נוספת בשל הגבלת כהונה. ביום הבחירות הכלליות גבר בישיר על מועמדת המפלגה הרפובליקנית ויטני וסטרפילד. באפריל 2016 תבע בישיר את המושל מאט בווין על רקע הקיצוצים שערך בתקציב מערכת האוניברסיטאות של קנטקי, שלדברי בישיר בווין לא היה מורשה לעשות זאת. בית המשפט העליון בקנטקי פסק ברוב של 2–5 לטובת בישיר וקבע לבווין לא הייתה הסמכות לערוך קיצוצים בתקציב ללא אישור האספה הכללית של קנטקי.
טים סקוט
ביוגרפיה
בינואר 2013 מונה על ידי מושלת קרוליינה הדרומית ניקי היילי לסנאטור, בעקבות פרישתו של ג'ים דמינט. בנובמבר 2014 נבחר להשלים את כהונתו של דמינט בסנאט ברוב של 61%. הוא היה בכך לאפריקאי אמריקאי הראשון שנבחר לסנאט מאחת ממדינות דרום ארצות הברית מאז המאה ה-19. בנובמבר 2016 נבחר לכהונה מלאה ראשונה ברוב של 61%. סקוט מכהן בסנאט כחבר בוועדת הכספים, בוועדת החינוך, בריאות ועבודה, בועדת הבנקאות, השיכון והעניינים האורבניים, בוועדת העסקים הקטנים והיזמות ובוועדה המיוחדת לענייני הזדקנות.
במאי 2023 הכריז על מועמדותו בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2024.
אנדי בישיר
ביוגרפיה
באפריל 2018 תבע בישיר את בווין בהצלחה פעם נוספת, בשל חתימתו על הצעת חוק 151 של הסנאט של קנטקי, תוכנית שנויה במחלוקת לרפורמה בפנסיות המורים. בית המשפט העליון של קנטקי קבע כי הצעת החוק אינה חוקתית. בדצמבר אותה השנה חבר בישיר ל-15 תובעים כלליים של מדינות אחרות בהתנגדות לפסק דין של שופט מטקסס שקבע כי חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה אינו חוקתי. בישיר נימק את חבירתו לעמיתיו התובעים הכלליים באומרו כי "בעבור כל כך הרבה משפחות, חוק הגתנ החולה וטיפול בר השגה הוא עניין של חיים ומוות".
ב-9 ביולי 2018 הכריז בישיר על התמודדותו למועמדות הדמוקרטית למושלות קנטקי לקראת הבחירות לתפקיד בנובמבר 2019. עמיתתו למירוץ הייתה ז'קלין קולמן, אשת חינוך. במאי 2019 זכה בישיר בבחירות המקדימות עם 38% מקולות הבוחרים כשהוא גובר על שני מועמדים אחרים.
בליל הבחירות ב-5 בנובמבר 2019, רשת הטלוויזיה "NBC News" קבעה כי בישיר גבר על המושל המכהן מאט בווין, אף על פי שסוכנות הידיעות "AP" קבעה כי המירוץ "צמוד מדי בשביל הכרעה" עם פחות מחצי אחוז המפריד ביניהם. ג'ון היקס, מועמד המפלגה הליברטריאנית קיבל כמעט פי 5.5 יותר קולות מאשר פער הניצחון של בישיר. ימים לאחר מכן, בווין לא הודה בהפסדו לבישיר וטען לאי סדרים בבחירות חרף העובדה שלא הציג ראיות לכך. עם זאת, משרד מזכירת המדינה של קנטקי, אליסון לונדרגן גרימס, הכריז על בישיר כמנצח הבחירות. בישיר גבר על בווין בקושי, בפער בן 0.4%. הוא הושבע לתפקיד ב-10 בדצמבר 2019. ‎‏
סלפוס
סלפוס (באיסלנדית: Selfoss) היא עיירה בדרום איסלנד, בירת מחוז סוד'ורלנד והיישוב הגדול ביותר במועצה האזורית אאורבורג (Árborg). העיירה מרוחקת כ-50 קילומטרים מהבירה רייקיאוויק, והיא שוכנת על גדת נהר אולפוסה (Ölfusá).
סלפוס היא העיירה הגדולה ביותר בדרום איסלנד, ונחשבת למרכז מסחרי חשוב באזור. בשנת 2011 התגוררו בעיירה 6,512 תושבים.
כביש הטבעת עובר בעיירה ומקשר אותה לשאר חלקי המדינה. לשדה התעופה של העיירה שני מסלולי חצץ, אורכו של הארוך בהם 1,060 מטרים.
קבוצת הכדורגל של העיירה; UMF סלפוס, משחקת, בליגה האיסלנדית השנייה, מועדון הכדורסל של העיירה, משחק בליגות הנמוכות.
טיירון גאתרי
סר ויליאם טיירון גאתרי (באנגלית: William Tyrone Guthrie; 2 ביולי 1900 – 15 במאי 1971) היה במאי תיאטרון אנגלי, ממייסדי פסטיבל התיאטרון סטרטפורד, תיאטרון גאתרי במיניאפוליס, מינסוטה, ומרכז טיירון גאתרי במולדת משפחתו, אנגמקריג (Annaghmakerrig), במחוז מונגהאן (Monaghan), אירלנד.
הוא נחשב לאחד מבמאי התיאטרון הבריטים החשובים של תקופתו.
ביוגרפיה
גאתרי נולד בטאנברידג' וֵלס (Tunbridge Wells) במחוז קנט באנגליה, כבנם של ד"ר תומאס גאתרי (נכדו של המטיף והנדבן הסקוטי תומאס גאתרי) ושל נורה פאוור. אמו נורה הייתה הבת של סר ויליאם ג'יימס טיירון פאוור, מפקד חיל האספקה בצבא הבריטי מ-1863 עד 1869, ושל מרתה, בתו של ד"ר ג'ון מורהד מבית אנגמקריג ואשתו מפילדלפיה סוזן (אליבון) המפריז. הסבא-רבא שלו היה השחקן האירי טיירון פאוור (Tyrone Power). כמו כן, הוא היה בן-דוד שני של השחקן ההוליוודי טיירון פאוור. אחותו, סוזן מרגרט, נישאה לחברו הטוב מהאוניברסיטה, המסאי הוברט בטלר.
הוא רכש תואר בהיסטוריה באוניברסיטת אוקספורד, בה היה פעיל בתיאטרון הסטודנטים, ועבד במשך עונה אחת בבית התיאטרון של אוקספורד (Oxford Playhouse) שהוקם ב-1923 (והיה אז בימיו הראשונים).
קריירה
ב-1924 הצטרף גאתרי ל-BBC בתפקיד שדר והחל להפיק תסכיתים לרדיו. בשנה שלאחר מכן ביים בקבוצת התיאטרון Scottish Natioanl Players, ולאחר מכן חזר ל-BBC, שם היה לאחד הכותבים הראשונים שכתבו מחזות במיוחד לרדיו (תסכיתים).
בתקופה שבין 1929 ל-1933 ביים בתיאטראות שונים, לרבות בהפקה של "שש נפשות מחפשות מחבר" מאת לואיג'י פיראנדלו בשנת 1932. בשנים 1933–1934 ובשנים 1936–1945 היה במאי "חברת הרפטואר השייקספירי" (Shakespeare Repetory Company). לאחר מכן עבר למונטריאול, קנדה, שם הפיק סדרה של תסכיתים לרדיו בשם "הרומנטיקה של קנדה" (Romance of Canada) שעוסקת ברגעים מכוננים בהיסטוריה הקנדית. סדרת התסכיתים שודרה ברשת הרדיו של חברת הרכבת הלאומית של קנדה (CNR Radio).
ב-1934 ביים גאתרי הפקה של "גן הדובדבנים" מאת אנטון צ'כוב. הייתה זו אולי ההפקה הראשונה בשפה האנגלית של המחזה. את הטקסט להפקה תרגם גיסו הוברט בטלר.
בשנות ה-40 החל גאתרי לביים אופרות, וזכה לשבחי הביקורת. בהפקותיו ניתן למנות העלאה של "כרמן" בתיאטרון סדלר'ס ולס בלונדון ובמטרופוליטן אופרה בניו יורק. בהמשך חזר לסקוטלנד, וב-1948 העלה יחד עם ג'יימס ברידי (James Bridie) את העיבוד המודרני הראשוני, מאת רוברט קמפ, לקומדיה הימי-ביניימית Ane Pleasant Satyre of the Thrie Estaitis ("סאטירה על שלוש המעמדות") מאת סר דייוויד לינדסאי (David Lyndsay). ההפקה הועלתה בפסטיבל הבינלאומי השני של אדינבורו, שהיה אירוע מעצב בתחייה המודרנית של התיאטרון הסקוטי. המחזה הועלה ב"היכל הכנסים של הכנסייה הסקוטית" על ה"מאונד" (תל ידוע באדינבורו), והותאם להיות מוצג בשיטת ה-"thrust stage" שהייתה מזוהה עם גאתרי, ובה הבמה מוקפת בקהל משלושה צדדים; אירוע זה נחשב ככזה שנתן תוקף איתן לשיטה זו ונחשב לביצוע מיטבי שלה.
פסטיבל סטרטפורד של קנדה
ב-1953 הוזמן גאתרי לסייע בהקמת פסטיבל סטרטפורד של קנדה, פסטיבל להעלאת מחזות שייקספיר. גאתרי התלהב מהרעיון להקים תיאטרון שייקספירי במיקום קנדי מרוחק, וביקש ממעצבת התיאטרון טניה מויסייוויץ' (Tanya Moiseiwitsch) להצטרף אליו, ולשכלל את שיטת ה-"thrust stage", שאולתרה בהצלחה באדינבורו. כמו כן ליהק את השחקנים אלק גינס ואיירין וורת' לשחק במחזה הפותח של הפסטיבל, "ריצ'רד השלישי". כל ההופעות בעונות הראשונות של הפסטיבל הועלו באוהל גדול על גדות נהר אייבון (Avon). במשך שלוש עונות שימש גאתרי מפקח אמנותי, ועבודתו בסטרטפורד נחשבת כבעלת השפעה חשובה בפיתוח התיאטרון הקנדי. ב-1963 הקים את תיאטרון גאתרי במיניאפוליס, מינסוטה, שעוצב בידי האדריכל רלף רפסון (Ralph Rapson).
בישראל
בשנת 1947 נקרא לתיאטרון "הבימה" הישראלי כדי לביים את ההצגה "אדיפוס המלך" מאת סופוקלס, בתרגומו של שאול טשרניחובסקי. בהצגה השתתפו כל שחקני התיאטרון, והיא זכתה להצלחה גדולה. הצגת הבכורה התקיימה ב-9 בפברואר 1947, ובסה"כ הועלו 55 הצגות.
מורשתו
בהקדמה לביוגרפיה שלו כתב ג'יימס פורסית' (James Forsyth): "גאתרי היה אנטי-ברודוויי, אנטי-וסט אנד, אנטי כל דבר שיכול להיחשב 'תיאטרון לגיטימי', אך לבסוף הגיע להיות מתמודד ראוי לתואר 'במאי התיאטרון הבריטי החשוב ביותר בזמנו'". במאי התיאטרון סר פיטר הול כתב כי "אחד מהגדולים שנולדו בתיאטרון הבריטי... גאתרי היה דמות גדולה בכל מובן. הוא סלל את הנתיב לתיאטרון המסובסד של שנות השישים. הוא הראה כיצד לנהל חברה ואיך להריץ תיאטרון. והוא היה גאון ולעיתים במאי גדול...".
גאתרי כתב שני ספרים חשובים על בימוי תיאטרון דרמטי: Theatre Prospect (1932) ו-A Life in the Theatre (1959).
עיסוקים נוספים
בשנים 1963 עד 1970 שימש נשיא אוניברסיטת המלכה של בלפסט (Queen's University Belfast) בבלפסט שבצפון אירלנד.
חייו האישיים
ב-1931 גאתרי נישא לג'ודית ברטרטון (Judith Bretherton), שנפטרה שנה אחריו. ב-1961 קיבל תואר אבירות, ומת עשור לאחר מכן בביתו שבאנגמקריג בניובליס, במחוז מונגהן (Monaghan) באירלנד, בגיל 70. הוא נקבר בבית הקברות של כנסיית אגהבוג של אירלנד (Aghabog Church of Ireland) בניובליס.
קריאת הקוקייה
קריאת הקוקייה (באנגלית: The Cuckoo's Calling) הוא ספר מסוגת ספרות בלשית שנכתב על ידי הסופרת ג'יי קיי רולינג תחת שם העט רוברט גלבריית'. הספר הוא הראשון סדרת ספרים שגיבוריה הם החוקר הפרטי קורמורן סטרייק ועוזרתו רובין אלקוט.
הספר עובד לשלושה פרקים בסדרת טלוויזיה "סטרייק".
רקע
רולינג דיברה רבות על כתיבת רומן בלשי במהלך השנים. במהלך פסטיבל הספרים של אדינבורו ב-2007, הסופר איאן רנקין טען כי אשתו הבחינה ברולינג "משרבטת" ברומן בלשי בבית קפה. מאוחר יותר חזר בו רנקין מהסיפור, וטען כי מדובר בבדיחה. בגרדיאן המשיכו להעלות השערות שהספר הבא של רולינג יהיה רומן בלשי.
הוצאה לאור
ה-BBC דיווח כי רולינג שלחה את הספר לחברות הוצאה לאור בעילום שם, וזו נדחתה פעם אחת לפחות, על ידי ספרי אוריון. בסופו של דבר הספר הוצא לאור על ידי סְפֶר בוקס (Sphere Books), שהיה שם החותם של ליטל, בראון & קמפני (Little, Brown & Company), אותה הוצאה שהוציאה את הספר הקודם שלה, "כיסא פנוי".
תקציר העלילה
קורמורן סטרייק הוא בלש פרטי חסר מזל, יש לו מעט לקוחות, הוא בחובות, בדיוק סיים מערכת יחסים, וגר במשרד שלו. סטרייק הוא חייל לשעבר באפגניסטן שאיבד את רגלו בעקבות פיצוץ מוקש. סטרייק נשכר על ידי ג'ון בריסטו, אחיה של הדוגמנית המפורסמת לולה לנדרי, שנקראת "קוקייה" על ידי חבריה. בריסטו רוצה שסטרייק יחקור את התאבדותה לכאורה של אחותו, שנפלה אל מותה כמה חודשים קודם לכן. בעודו חוקר את המקרה, סטרייק מגלה רבדים של החברה שנסגרו בעברו. בסוף הסיפור סטרייק מפענח את התעלומה, וחושף טוויסט מפתיע בעלילה.
מכירות
לפני שזהותה של רולינג כמחברת האמיתית של הספר נחשפה, נמכרו 1,500 עותקים של הספר מאז אפריל 2013. לאחר שזהותה של רולינג נחשפה ב-14 ביולי, הספר זינק מהמקום ה-4,709 למקום הראשון ברשימת רבי המכר של אמזון, וכמות המכירות של הספר קפצה ב-150,000%.
הספר זכה לשבחי ביקורת כמעט אוניברסליים אף על פי שלא היה "אירוע מסחרי ענק". אתר האינטרנט של האינדפנדנט אמר ש-"הספר היה מצוין והיה עתיד להפוך לרב מכר גדול גם ללא חשיפתה של רולינג". באתר הקריאה החברתי Goodreads, הספר קיבל את הדירוג 4 מתוך 5, כלומר הוא קיבל ביקורות חיוביות כמעט לחלוטין מתוך 82 הצבעות ו-36 ביקורות. במגזין Publishers Weekly נכתב כי "רומן בלשי מורכב ומשכנע ודמות משכנעת ועוזרת באותה מידה, ועם זאת, מסתירה בעברה פשע מביך, וכל זה הופך את הספר ל-'רומן ביכורים מרגש'".
ספר המשך
ב-2014 הוציאה רולינג ספר המשך בסדרה בשם "תולעת משי" (The Silkworm).
ב-2015 הוציאה רולינג ספר שלישי בסדרה בשם "דרך הרשע" (Career of Evil).
ב-2018 הוציאה רולינג בפר רביעי בסדרה בשם "לבן קטלני" (Lethal White).
ב-2020 הוציאה רולינג ספר חמישי בסדרה בשם "דם חם" (Troubled Blood).