cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מה אם...? (סדרת טלוויזיה)
שידור
הסדרה עלתה לשידור ב-11 באוגוסט 2021, והיא כוללת 9 פרקים, ומהווה חלק מהשלב הרביעי של היקום הקולנועי של מארוול. עוד נמסר על תחילת פיתוחה של עונתה השנייה של הסדרה.
מצפור גלית
מצפור גלית הוא אתר הנצחה בעיר נשר. הוא מוקדש לזכרה של השוטרת גלית ארביב.
גלית ארביב, תושבת נשר, שירתה במשטרת ירושלים ונהרגה בשנת 2002 במהלך לחימה עם מחבל שביצע פיגוע בעיר. היא עוטרה בעיטור האומץ של המשטרה.
המצפור ממוקם בצידו של כביש 705, המעפיל מנשר אל חיפה. הוא כולל רחבת תצפית מגודרת הצופה אל נוף מפרץ חיפה, עמק זבולון והרי הגליל התחתון. בגדר הרחבה משולב סלע הנצחה שעליו מופיע בכתב סיפור חייה של גלית ארביב. הסלע נושא את סמל עיריית נשר וסמל משטרת ישראל.
ברחבה מוצבת פרגולת מתכת דמוית כנפיים פרושות, ולידה ספסל לישיבה ומספר כורסאות בטון.
Sort (פקודה)
Sort (אנגלית: Sort; "מיון") היא פקודה במערכות ההפעלה יוניקס. הפקודה מסדרת מחדש שורות בקובץ טקסט לפי סדר אלפבית, מספרים, סדר הפוך, צמצום רווחים או שורות ריקות ועוד.
לפקודה מספר חוקים המוגדרים כברירת מחדל:
סביבת Unix
סידור לפי ABC בעזרת פקודת, יהיה כדלקמן:
סידור לפי ABC, מהסוף להתחלה, בעזרת פקודת, יהיה כדלקמן:
סידור מספרים בעזרת פקודת, יהיה כדלקמן:
תפריט העזרה של פקודת :
קישורים חיצוניים
רשימת פקודות יוניקס (באנגלית)
רשימת פקודות CMD (באנגלית)
קולגיאליות
קולגיאליות (מאנגלית (collegiality) בעברית: עמיתנות) היא מערכת היחסים בין עמיתים. קולגה מתייחסת לכינוי חבר לחברי אותו המקצוע, קבוצת עמיתים המאוחדת במטרה משותפת, ומשמשת בשמות ראויים, חבר אלקטורים. עמיתים הם אלה המאוחדים במפורש במטרה משותפת ומכבדים זה את היכולות של זה לעבוד למען מטרה זו. עמית הוא מקורב במקצוע או במשרד אזרחי או כנסייתי. קולגיאליות יכולה לרמז על כבוד למחויבותו של אחר למטרה והיכולת המשותפת לעבוד לקראתה. במובן הצר יותר, חברי סגל האוניברסיטה או המכללה הם עמיתים זה של זה.
סוציולוגים של ארגונים משתמשים במילה קולגיאליות במובן טכני, כדי ליצור ניגודיות למושג ביורוקרטיה. סופרים קלאסיים כמו מקס ובר רואים בקולגיאליות כמכשיר ארגוני המשמש את האוטוקרטים, כדי למנוע ממומחים ואנשי מקצוע לקרוא תיגר על סמכויות מונוקרטיות ולעיתים שרירותיות. לאחרונה, מחברים כמו אליוט פרידסון (ארצות הברית), מלקולם ווטרס (אוסטרליה) ועמנואל לזגה (צרפת) הראו שכעת ניתן להבין קולגיאליות כצורה ארגונית מן המניין. זה שימושי במיוחד כדי להסביר תיאום בארגונים עתירי ידע, בהם חברים תלויים זה בזה מבצעים יחדיו משימות לא שגרתיות - צורה מתאימה יותר ויותר בכלכלות הידע. תחום חברתי ספציפי מתחבר לצורה ארגונית זו, תחום המתואר במונחים של חיפוש נישה, תחרות סטטוס, שליטה לרוחב וכוח בקרב עמיתים בשותפויות בתחום דיני חברות, בדיוקסיות, במעבדות מדעיות וכו '. השקפה זו של קולגיאליות היא בבירור מאוד שונה מהאידאולוגיה של הקולגיאליות, המדגישה בעיקר אמון ושיתוף במכללה.
ברפובליקה הרומית
ברפובליקה הרומית, קולגיאליות הייתה הנוהג להכיל לפחות שני אנשים, ותמיד מספר שווה, בכל עמדה שיפוטית של הסנאט הרומי. הסיבות היו לחלק את הכוח ואת האחריות בין כמה אנשים, הן כדי למנוע את עלייתו של מלך אחר, והן כדי להבטיח שופטים יעילים יותר. דוגמאות לקולגיאליות רומית כוללות את שני הקונסולים והקנסורים; שישה פראיטורים; שמונה קוואיסטורים; ארבע איידילים עשרה טריבונים ודקמווירי וכו '.
באקדמיה
באופן מסורתי, קולגיאליות היה גורם חזק במכללות בממשל של אוניברסיטאות ובמוסדות להשכלה גבוהה אחרים. מדובר בסביבות בהן עצמאות מחשבתית וכבוד הדדי נחוצים, במיוחד במוסדות עם בסיס מחקרי חזק. לעיתים קרובות קולגיאליות מנוגד למנג'רליזם, שבו יש מבנה היררכי יותר, עם מנהלים מקצועיים בתפקידים מובילים. לעיתים קרובות מוצעת גישה ניהולית כזריזה ויעילה יותר בקבלת החלטות מהירות, בעוד שמבקרים טוענים כי היתרון שלה הוא שיותר סביר שתעמוד בצרכים מסחריים וממשלתיים.
מיקלוש מרקוש
מיקלוש מרקוש (במקור מרקוביץ', בהונגרית: Markos Miklós; שארבוגארד, 15 ביולי 1924 – 7 ביוני 2000) היה במאי קולנוע יהודי-הונגרי, תסריטאי, היסטוריון ספרות ואחיה הצעיר של היסטוריונית הספרות והספרנית ג'רג'י מרקוביץ' (1919–1985).
ביוגרפיה
מיקלוש מרקוביץ' נולד במשפחה יהודית כבנם הצעיר ביותר של אהרון מרקוביץ' (1885–1944) וטרינר ושל ארז'בט דויטש (1891–1944). הוריו גורשו למחנה ההשמדה אושוויץ בשנת 1944 ונרצחו שם. הוא סיים ארבע כיתות חטיבת הביניים בעיר הולדתו ולאחר מכן נשלח על ידי הוריו לגימנסיית סנט אישטוואן בבודפשט (כי הגימנסיה בעיר הולדתו נסגרה). בשנים 1942 עד 1945 למד צילום ועבד כעוזר צלם. בדרך נס הצליח להתחמק גם השרות העבודה וגם מהרדיפות בבירת הונגריה. אחותו התחתנה ועברה לגור בטימישוארה שלא עברה לשליטה הונגרית במלחמה וכך ניצלה. בשנים 1949 עד 1953 היה סטודנט בקולג' הכל-פדרלי לקולנוע במוסקבה. מ-1951 עשה סרטים דוקומנטריים. משנת 1953 היה הבמאי והתסריטאי של אולפני הסרטים Mafilm.
היו לו שני ילדים: קטלין מרקוש (1965–) וגאבור מרקוש (1968–).
המפלגה הליברל-דמוקרטית
{{פירושונים|
ראו גם
}}
נשים יהודיות באירופה של ימי הביניים
מעמד האישה ביהדות עבר שינויים ותמורות במהלך הדורות, והושפע הן מתהליכים פנימיים ביהדות והן מתהליכים חיצוניים. במשך ימי הביניים, תקופה בהיסטוריה של אירופה שנמשכה מהמאה ה-5 לערך ועד ל, השתנה מעמד האישה בהתאם למסורת התנ"כית והתלמודית, לשינויים במעמד האישה בחברה האירופאית הנוצרית, ולמעמד הכלכלי של היהודים. במהלך תקופה זו תפסה האישה היהודית, כמו שכנתה הנוצרית, חלק חשוב וחיוני בפרנסת המשפחה ובחיים הדתיים בקהילה. נשים מלומדות המוכרות מאותה תקופה מעידות על שינויים בחינוכה ובהשכלתה של האישה היהודית. כמו כן, חלו במעמדה המשפחתי שינויים שבאו לידי ביטוי בחרם דרבנו גרשום (סביבות 1000 לספירה) שאסר פוליגמיה.
תדמית האישה
זרם דומיננטי במחשבה היהודית בימי הביניים זיהה נשים באופן רעיוני עם גשמיות, עם חומר; זאת, בניגוד לגבר, שטבעו האמיתי טמון בשכלו או בנשמתו. הפרדיגמה האפלטונית הזו, שהתקבלה בהתלהבות על ידי הרמב"ם, ראתה את האישה כבעלת מיניות יתר חייתית, חסרת יכולת לשלוט ביצריה הבסיסיים, לעומת הגבר שנתפס כנמצא תמיד בשליטה כוללת על גופו שלו. גישה נוספת הייתה זו של הרלב"ג, שראה בנשים מעצם הווייתן יצירות פחותות מהגברים ולכן צריכות לשרתם.
גישה זו הייתה קיימת בתרבויות שונות, בכללן אירופה של ימי הביניים, ותפסה את האישה כבעלת תכונות שליליות שמובנות בנשיות. בימי הביניים תדמית שלילית זו הוצגה בעיקר בספרות הפבליו שרווחה בחברה הבורגנית. נאמר שם שהנשים קמצניות, עצלניות, חמדניות, אנוכיות, נצלניות, מלאות תאוות הוללות, יורדות לחיי בעליהן, נוטות לעסוק בכישוף ובוגדניות. תאולוגים נוצרים הדגישו את הצד השלילי שבתאוות המין של הנשים.
סביבה זו תרמה להשרשת תדמית זו גם בקרב החברה היהודית. יחס שלילי זה עולה בעיקר מהדיונים אודות "האישה הרעה" במדרש, בתלמוד, ובחיבוריהם של חכמים בימי הביניים. ספרות זו מפרטת באופן טכני את הסכנה שבנשים, הסבל שהן גורמות לבעליהן ודרכים להתגונן מפניהן. אין מונח מקביל לגבר וכן אין דיונים רבים אודות "האישה הטובה", מתוך הנחת היסוד שלנשים רבות תכונות פגומות אלו. כנגד אפליה זו של האישה עומדות גם כמה דוגמאות מצד חכמי ישראל שראו באישה "שותף" ולא "אחר", אך לא זו הייתה העמדה הפופולרית.
תדמית לעומת מציאות
המרחק בין תדמית האישה למציאות חייה היה גדול מאוד. היחסים במשפחה הושפעו בעיקר מאינטרסים משותפים, הדאגה למשפחה, גידול הילדים, חלקה של האישה בפרנסת הבית ופחות מתאוריות מופשטות. למשל במערכת היחסים בין ר' אלעזר מוורמייזא לאשתו דולצא שנהרגה על קידוש השם, רואים שיתוף מלא, ואהבה והערכה הדדית גדולה מאוד.
נישואים, אלימות במשפחה וגירושים היו כולם נושאים בהם דנו חכמים יהודיים של עולם ימי הביניים.
נישואים וגירושים
גיל הנישואין של האישה בחברה היהודית היה לעיתים קרוב נמוך למדי, בדרך כלל 8–9, למרות התנגדות רבנית וחוסר שכיחות נישואי קטנות בסביבה האירופאית הנוצרית. נישואי קטינות נעשו לתופעה שכיחה בשל עליית מעמדם הכלכלי של היהודים והרצון "לתפוס" חתן טוב ומיוחס לבנותיהם. לגיל הנישואין הצעיר היו השלכות רבות ביניהן לידות בגיל צעיר לפני שהאישה בשלה פיזית ומנטלית לכך, צמצום השכלתה של האישה, והכאת האישה שפער הגילאים בין בני הזוג גרם לבעל להתייחס לאישה כאל בתו. התנגדות החכמים לנישואי קטנות היו חלק ממגמה רבנית להגן על האישה בתוך המשפחה. רבנו גרשום כונן פסק הלכה רבני האוסר על פוליגמיה והאיסור לגרש אישה בלי הסכמתה. הרבנים כוננו שיטות לגאליות כדי לאפשר לנשים לעתור לבית דין רבני בשביל לאלץ גירושים. הרמב"ם פסק שאישה שמצאה את בעלה מעורר דחייה יכלה לדרוש לאלץ את הבעל לתת גט.
אלימות נגד נשים
למרות התנגדות מסוימת של אנשי הכנסייה, הכאת נשים בידי בעליהן באירופה הייתה נורמה חברתית מקובלת ואף הייתה מעוגנת בחוקות ערים מסוימות. חכמי ישראל היו מודעים היטב למציאות זו ולהשפעתה על החברה היהודית ופעלו כנגדה.
רבי פרץ בן אליהו מקורביל פסק "קול שוועת בנות עמינו ממרחק נשמע, על אודות בני ישראל המרימים זרועותיהם להכות נשותיהם. ומי השליט האיש בעניין הזה להכות אשתו?" בנוסף על סנקציות שננקטו נגד הבעל, נקבע בתקנה האמורה, כי אישה, הזונחת את בית בעלה משום התנהגותו הרעה כלפיה, זכאית למזונות לפי כבודה ולפי מנהג בנות מקומה. המהר"ם מרוטנברג פסק ש"דרך הגוים בכך אבל חלילה וחלילה לשום בן ברית מעשות זאת והעושה יש להחרימו ולנדותו ולהלקותו ולעונשו בכל מיני רידוי ואף לקוץ ידו אם רגיל בכך... מכין ועונשין שלא יקילו ראשם בכך". וכן פסק כי "אם היא רוצה לצאת יוציא ויתן כתו" אישה מוכה יכולה לעתור לבית דין רבני לחייב את הבעל לתת גט, עם קנס כספי שהוא חייב לה על פי הכתובה.
מקום האישה בבית
המעמד המשפטי העדיף של הגבר בעניינים שונים, דבריהם של בעלי מוסר ומשוררים בשבח מעלותיו לעומת האישה, והתפיסה החברתית הרווחת על עליונות הגבר - כל אלה לא נתנו בהכרח את אותותיהם ביחסים ההדדיים שבין בני הזוג. לנשים רבות הייתה השפעה גדולה בביתן, ולעיתים קרובות האישה מתוארת כמי שקובעת את נוהלי הבית.
החיים הדתיים
התפתחויות דתיות במשך ימי הביניים כללה רגיעה באיסורים על לימוד תורה לנשים, ועלייתן של תפילות נשים.
המקום המרכזי בו נטלו הנשים חלק בפרקטיקה הדתית היה בית הכנסת שם הוקדש להן מקום משלהן מופרד מעזרת הגברים. מקום זה היה לעיתים חלק מבית הכנסת, כמו מרפסת ולעיתים במבנה נפרד לגמרי. דבר זה הפך את בית הכנסת למקום ביטוי לרגשותיהן הדתיים וליצירת סדרי תפילה משלהן. היו שבין המבנים חיבר מסדרון צר בו עמדה חזנית שהעבירה לנשים את הנעשה בעזרת הגברים כדי שיהיו חלק מהריטואל הכללי. הן הגיעו באופן פעיל וקבוע לתפילות ולא רק בשבתות כי אם גם בימי חול. אך למרות זאת, הן לא לגמרי היו שותפות בריטואל: גם כיוון שלא ידעו עברית- מה שהקשה עליהן להתפלל ולהבין את התפילות וגם בשל היחס לווסת כבעלת אופי דמוני שגרמה להרחקת נשים מבית הכנסת בזמן הנידה. אם כי חכמי ההלכה לא הרחיקו לכת כאותו מקובל ולא מתחו ביקורת על המסורת התלמודית, ניכרת בהם נטייה להשוות את מעמד שני המינים. מהמאה ה-11 נשמעו קולות לאפשר לנשים לקיים מצוות עשה שהזמן גרמן, שמההלכה היא פטורה מהן. במגנצא אף הייתה אישה שהטילה ציצית בבגדיה.
בכרוניקות המספרות על קידוש השם, בעיקר בגרמניה ודרום צרפת במאות ה-11 וה-12 תופסות הנשים מקום נכבד. הן מתוארות כ"קדושות" "טהורות "צדקניות" "חסידות" ואף כי האמת ההיסטורית של כרוניקות אלה מוטלת בספק הן יצרו תדמית הרואית על מעשי הקרבה של נשים לשם שמים.
כלכלה
המעמד הכלכלי של האישה היהודית הושפע בעיקר מתחומי הפרנסה של הקהילה היהודית ומצב הנשים בחברה הסובבת אותם וכן השפיע אחר כך על מעמדה המשפחתי וההלכתי. בימי הביניים עברו היהודים מהעבודה החקלאית, אל העיר והפכו לעם שעיקר פרנסתו ממסחר ומהלוואה בריבית שתפסה תאוצה בקרב היהודים מהמאה ה-12. הנשים היהודיות היו מעורבות באופן אקטיבי הן במסחר והן בהלוואה בריבית, ורובן היוו מרכיב משמעותי בהכנסה המשפחתית. בעת היעדרות הבעלים מביתם - לעיתים קרובות לתקופות ממושכות בשל לימוד תורה או נסיעות עסקים, הן ניהלו את כל עסקי הבית והיו אחראיות גם על חינוך הילדים.
תופעות סביבתיות שתרמו להתפתחות מעמד כלכלי זה היו ירושת הפיאודום של נשות האצולה על ההשפעה והסמכות שהגיעו איתה; והמציאות בחברה הנוצרית שהקלה בצניעות ואפשרה לאישה לצאת בפומבי. מציאות זו הביאה את הנשים היהודיות לצאת למסעות עסקים ואף לסחור עם סוחרים גברים לבדן, כשרבני התקופה סומכים על צניעותן בפגישות עם גויים ואם תיפולנה בשבי.
חוץ מניהול ענייני הבית השוטפים וסיוע לבעל עסקו הנשים במלאכות שלמדו מאביהן, כמו הנשים הנוצריות, דוגמת הכנת עותקים או במיילדות ובטוויה ואריגה.
השפעות
לפי יהודית בסקין במאמרה על חינוך נשים יהודיות והשכלתן בימי הביניים היו שלושה גורמים שהשפיעו על החינוך שתקבל האישה היהודיה:
לימוד תורה לנשים
בניגוד לקיום מצוות ומעשים טובים לא ראתה החברה היהודית ורבניה את לימוד התורה כאחד מייעודיה של האישה היהודייה. בעוד שלנשים נוצריות הייתה האפשרות ללכת למנזר בו יכלו להתמסר ללימוד, לנשים יהודיות לא הייתה האופציה הזו. היעדר מציאות חלופית והמנהג להשיא בנות בגיל צעיר - יצרו את העמדה המושרשת ביהדות כי אין להתיר לאישה ללמוד תורה.
מקום ההשכלה במציאות
רוב הנשים היהודיות בארצות הנוצריות לא ידעו קרוא וכתוב והשכלתן נפלה מזו של שכנותיהן הנוצריות. בגלל הנישואין בגיל צעיר, הטיפול התמידי במשפחה והמורשת תלמודית. באופן חריג למציאות רוב בנות מינן היו נשים מסוימות, בנות למשפחות רבנים שקיבלו חינוך ספרותי. מבין הנשים שזכו לחינוך ספרותי חלק שימשו כחזניות לנשים דוגמת דולצה אשת ר' אלעזר בן יהודה מוורמייזא וכן נשים שהצטיינו בידע התורני שלהן מגרמניה וצרפת, כולן ממשפחות חכמים מפורסמים, כגון: בלה, אחותו של ר' יצחק בר מנחם, חנה בתו של רבנו תם ואשתו של ר' יהודה שירליאון. היו גם נשים שעסקו בהעתקת ספרים עבריים, פעולה שלא הייתה טכנית גרידא ומצביעה על למדנותן והבנתן בסוגיות ההלכתיות. בין המעתיקות המפורסמות הייתה פולה בת ר' אברהם הסופר ומרים בתו של בניה הסופר. חוץ מהשכלה בעניינים שבקודש, קיבלו הנשים השכלה שסייעה לשילובן בכלכלה. רבות מהן למדו קרוא וכתוב בלשון המדינה, חשבון כדי לעסוק במסחר ומשכונאות.
אליפות ישראל באתלטיקה 1955
אליפות ישראל באתלטיקה נערכה בין התאריכים 17 - 18 ביוני 1955 בתל אביב.
רפאל מסעוד אבן מוחא
רבי רפאל מסעוד אבן מוחא (ה'תקנ"ז, 1797- י"ח בתמוז ה'תרל"ד, יולי 1874) היה מקובל אב בית דין ורבה של מרקש, במאה ה-19.
קורות חייו
נולד לרב יעקב ולמרים, שמו היה 'מסעוד' ומחמת מחלה הוסיפו לו את השם 'רפאל'. בשנת ה'תקנ"ז (1797) במרקש. נשא לאשה את מרת דונא בת הרב יעקב אלבייליא שהיה נגיד ותלמיד חכם חשוב. למד בין היתר בישיבת רבי שלמה אסבאג ובישיבת רבי יוסף חרוש. על לימודו מצינו בכתב המינוי לדיינות של בנו שכתב עליו:
על כס הדיינות
רבי רפאל מסעוד נתמנה לדיין במרקש בשנת ה'תקצ"ו, כנראה אחר פטירת רבי מימון פינטו. שימש עם רבי דוד צבאח ורבי אלעזר חזן, ורבי רפאל מסעוד היה דיין שלישי. בשנת ה'תרכ"ג אחר עליית רבי אלעזר חזן לארץ ישראל, התמנה לאב בית הדין ולרב העיר. בתפקיד זה שימש עד לפטירתו. חביריו לבית הדין היו: רבי יעקב בטאן, רבי דוד לוסקי, רבי שלם הכהן, רבי רפאל יוסף חרוש, ורבי ימין צבאח.
לרבי רפאל מסעוד נולדו שני בנים: רבי אברהם אבן מוחא שלימים נתמנה לדיין במרקש. ורבי מכלוף אבן מוחא שהיה תלמיד חכם וסוחר.
נפטר במרקש בגיל 80 לערך, בי"ח תמוז בשנת ה'תרל"ד, בחודש יולי בשנת 1874.
חיבוריו
חיבר הרבה חיבורים נדפסו מהם:
מארק קומפרנול
מארק קומפרנול (בהולנדית: Marc Compernol; נולד ב-8 באפריל 1957) הוא גנרל בלגי בדימוס.
ביוגרפיה
קומפרנול נולד בברוז' ב-8 באפריל 1957. ב-1972 החל ללמוד בבית הספר המלכותי לצוערים בלאקן, וב-1975 החל ללמוד באקדמיה הצבאית המלכותית בבריסל. לאחר סיום לימודיו החל לשרת בחיל התותחנים. הוא השתתף במשימות בינלאומיות בקונגו ובסומליה וב-2002 הועלה לדרגת קולונל. ב-2006 מונה למפקד כוחות היבשה הבלגיים. ב-2009 הועלה לדרגת לוטננט גנרל. ב-2013 מונה לסגן ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). ב-13 ביולי 2016 מונה לראש ההגנה. ב-10 ביולי 2020 פרש מהצבא והוחלף בידי מישל הופמן.
מרדכי זוסיא טברסקי
רבי מרדכי זוסיא טברסקי (ה'תר"ך - כ"ז באדר ה'תרצ"ו) היה האדמו"ר מטריסק-הוצלס-יאס והשלישי לשושלת חסידות טריסק. נכד רבי אברהם טברסקי (המגיד מטריסק).
ביוגרפיה
נולד בעיר טוריסק שברוסיה לרבי מנחם נחום טברסקי, האדמו"ר מטריסק-בריסק השני לשושלת טריסק, ולחיה בת רבי דוד טברסקי מטולנה. נישא בי"ב באדר א' ה'תרל"ח לחוה גיטל בת רבי יצחק פרידמן מבוהוש והתגורר ליד בית חותנו בבוהוש.
לאחר פטירת סבו רבי אברהם טברסקי בב' בתמוז תרמ"ט נקרא רבי מרדכי זוסיא לכהן למלא מקומו בטוריסק אך סירב, ורק בשנת ה'תרנ"א השפיעה עליו אמו להיענות לבקשת יהודי הוצלס (מחוז חרסון) ולהתמנות שם כאדמו"ר. לאחר מספר שנים עבר לבוהוש ולבסוף קבע מושבו ביאס שם כיהן כאדמו"ר עד לפטירתו בכ"ז באדר ה'תרצ"ו ושם נקבר.
בנו השלישי רבי יעקב אריה טברסקי מילא את מקומו כאדמו"ר הרביעי מטריסק בלונדון ובבני ברק.
GJ 1005
GJ 1005 (נקרא גם LHS 1047) הוא כוכב כפול אשר כולל שני ננסים אדומים, המערכת ממוקמת בקבוצת הכוכבים לווייתן במרחק של 19.58 שנות אור (6 פארסק) מכדור הארץ.
מלתוסיאניזם
מלתוסיאניזם היא תורה חברתית שהוצעה באנגליה של המאה ה-18 על ידי הכלכלן והכומר תומאס מלתוס (1766–1834).
עקרונות
את עקרונות תורתו פרסם מלתוס בשנת 1798 בספרו "מסה על עקרון האוכלוסייה". בדף הראשון לספרו הוא בחר באנלוגיה לעולם החי ובו כתב כי לכל המינים יש נטייה להתרבות מעבר למשאבים העומדים לרשותם וכי דבר אינו מגביל את מספרם הכולל של יחידים מלבד "הצטופפותם וההתנגשות ביניהם על אמצעי המחיה". מכאן יצר אנלוגיה לחברה האנושית וטען כי שום תורה חברתית ושום מהפכה לא תוכל למגר את העוני מהחברה האנושית. האדם כמו בעלי החיים תלוי בקרקע ובתוצרתה (מזון) לשם מחייתו. מאידך, לאדם יש יצר מיני חזק מאוד המביא לצמיחה מהירה ביותר של האוכלוסייה האנושית. צמיחה זו היא בקצב הרבה יותר גדול מקצב גידול הידע והטכנולוגיה האנושית, כלומר מהאפשרות להגדיל את היבולים ואת כמות המזון. כך נוצר פער מסוכן שהולך וגדל בין מספר האנשים לבין כמות המזון הקיימת. את הפתרון לבעיה חילק לשלוש קטגוריות עיקריות להן קרא "מעצורים", והן: ריסון מוסרי, רשע ומחסור.
פתרון נוסף עליו חשב הוא "חיי חטא", כלומר קיום יחסי מין עם הימנעות מהולדת ילדים. ככומר, התנגד מלתוס לפתרון זה מסיבה מוסרית-דתית. מלתוס גם סבר שריבוי ילודה מביא, בסופו של דבר, לעודף של כוח עבודה, ועל ידי כך להקטנת השכר ולהגברת העוני. כוח עבודה עודף גורם גם להגברת הפשע אליו יפנו אלו שלא יצליחו למצוא עבודה. עקב כך התנגד מלתוס למדיניות רווחה של מתן קיצבאות לעניים, שלטענתו הייתה גורמת לגידול האוכלוסייה הענייה.
מלתוס ביסס את תורתו על שני מונחים, כושר נשיאה ואדפטציה (במישור חברתי, קוגניטיבי-הבנתי, מוסדי וטכנולוגי). באמצעותם הציע שלושה תרחישים להבנה האם האנושות צועדת לקראת התפוצצות אוכלוסין:
לפי התרחיש הראשון, קצב גידול האוכלוסייה מהיר, כושר הנשיאה מוגבל ואין יכולת התאמה. במצב זה תתרחש התפוצצות אוכלוסין והאנושות תכחד. לפי התרחיש השני, קצב גידול האוכלוסייה נמצא בשליטה, כושר הנשיאה מוגבל אך ישנה יכולת התאמה. במצב זה נוכל להמשיך להתקיים למשך דורות, על אף גידול מסיבי בכמות האוכלוסייה. לפי התרחיש השלישי, קצב גידול האוכלוסייה מהיר משום שאין הגבלה על ילודה, כושר הנשיאה בלתי-מוגבל וכושר ההתאמה גדול. זהו התרחיש האוטופי ביותר.
פרשנות
מלתוס הוא דוברה של החברה הבורגנית-קפיטליסטית שהחלה להתפתח במאה ה-18. מכאן שתורתו:
נאו-מלתוסיאניזם
רעיונות מלתוסיאניים החלו להופיע שוב במאה ה-20. הוגים חברתיים חזרו אל רעיון הסכנה שבגידול אוכלוסייה אך הפעם לא בחברה המערבית המבוססת, כמו אצל מלתוס, אלא בארצות הבלתי מפותחות של העולם השלישי. על כן, הדוגלים בדעות אלו, שבו אל רעיונות הגבלת הילודה, לדוגמה על ידי מדיניות הילד האחד בסין. בפועל, מדינויות מסוג אלו נכשלות ואף עשויות להוביל למחסור בכוח עובד המוביל לתופעת מהגרי עבודה.
עמדות אנטי-מלתוסיאתיות הופיעו בין כלכלני המאה ה-20. אחת מהן הייתה אסתר בוסרופ, אשר פיתחה תאוריה ביקורתית על מלתוס וממשיכי דרכו.
סקוט באקולה
סקוט סטיוארט באקולה (באנגלית: Scott Stewart Bakula; נולד ב-9 באוקטובר 1954) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בעיקר בשל גילום דמותו של סם בקט בסדרת הטלוויזיה המצליחה "זינוק לאתמול" - תפקיד אשר עבורו זכה בשנת 1991 בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה והיה מועמד לעוד 3 פרסי גלובוס הזהב וארבעה פרסי אמי. באקולה נודע גם בשל תפקידו הראשי בסדרת המדע בדיוני "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" בתור קפטן ג'ונתן ארצ'ר, ובסדרת המשטרה "NCIS: ניו אורלינס" בתור דווין קסיוס.
ביוגרפיה
באקולה נולד בסנט לואיס, מיזורי, וסיים את לימודיו בתיכון קירקווד שבמדינת מיזורי בשנת 1973. במהלך לימודיו בתיכון באקולה למד תיאטרון ושם למעשה החל את קריירת המשחק שלו. בהמשך למד באוניברסיטת קנזס.
לבסוף החליט באקולה להפסיק את לימודיו בקולג' על מנת להתמקד בקריירת המשחק. בשנת 1983 התקיימה הופעת הבכורה של באקולה בברודוויי במחזמר "Marilyn: An American Fable". הופעת הבכורה של באקולה בטלוויזיה כללה פרסומת למותג המשקאות הקלים "Canada Dry" ולקפה נטול הקפאין "Folgers".
בהמשך באקולה שיחק בתפקיד הראשי במחזמר "Romance, Romance" בברודוויי - תפקיד עליו היה מועמד בשנת 1988 לפרס טוני.
המועמדות לטוני סייע לבאקולה לקבל את התפקיד הראשי בסדרה המצליחה "זינוק לאתמול". בסדרה זו, באקולה גילם את ד"ר סם בקט, מדען מחונן השוקד על המצאת מכונה למסע בזמן. עקב תקלה במכונת הזמן סאם מוצא את עצמו בעבר. בכל פרק סם "מזנק" לגופו של אדם אחר בעבר ומנסה בפעולותיו לתקן עוול היסטורי כלשהו שאותו אדם מסוגל להשפיע עליו, ובכך לשפר את חייו של האדם ואת חיי הסובבים אותו.
בשנת 1995 שיחק בסרט האימה "אדון האשליות" לצד פמקה ינסן. בשנת 1999 באקולה גילם את דמותו של ג'ים אולמייר בסרט "אמריקן ביוטי", ושיחק בסרט "כוח הרשת" שמבוסס על סדרת הספרים של טום קלנסי.
בשנת 2001 החל באקולה לגלם את קפטן ג'ונתן ארצ'ר בסדרת המדע בדיוני "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", עד לסיום הסדרה ב-2005 לאחר 4 עונות מוצלחות.
בשנים 2009–2010 שיחק באקולה בסדרת הטלוויזיה "צ'אק", ובשנים 2009–2011 שיחק לשתי עונות בסדרה "גברים בגיל הזה" בכיכובו של ריי רומנו. ב-2001 שיחק בסרט "קוד מקור" בכיכובו של ג'ייק ג'ילנהול.
בשנת 2013 שיחק בסרטו של סטיבן סודרברג "חיי עם ליברצ'ה" שהוקרן ב-26 במאי 2013 ברשת הטלוויזיה האמריקאית HBO. באקולה, אשר גילם את דמותו של בוב בלאק, קיבל מועמדות פרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר במיני-סדרה או סרט.
בשנת 2014 החל באקולה לככה בסדרת המשטרה של רשת CBS, "NCIS: ניו אורלינס" - ספין אוף לסדרה המצליחה "NCIS", בתור הסוכן דווין "קינג" קסיוס פרייד.העונה הסתיימה ב-2021 לאחר שבע עונות.
עוד בשנת 2014 שיחק בסדרה הקומית של HBO, "לוקינג", ושנה לאחר מכן שב לשחק בעונה השנייה והאחרונה שלה. ב-2018 שיחק בסרט הדרמה "בסמטי בלוז".
חיים אישיים
באקולה נישא לקריסטה נוימן בשנת 1981. הזוג התגרש בשנת 1995. לזוג נולדו שני ילדים. באקולה נמצא במערכת יחסים עם השחקנית צ'לסי פילד מאמצע שנות התשעים. לסקוט ולצ'לסי יש שני ילדים.
2001 בארצות הברית
2001 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 225 שנה מיום היווסדה.
משחקי חובה
משחקי חובה (באנגלית: Nerve, שמשמעותה בעברית: אומץ לב, הֶעָזָה) הוא מותחן הרפתקאות טכנולוגי משנת 2016, בבימוים של הנרי ג'וסט ואריאל שולמן ובכיכובם של אמה רוברטס ודייב פרנקו. הסרט מבוסס על ספר באותו שם משנת 2012 מאת הסופרת ג'ין ראיין, אשר השתתפה בכתיבת התסריט יחד עם ג'סיקה שרצר. הפיקו אליסון שירמר ואנטוני קאטאגאס.
הסרט הופץ לבתי הקולנוע בארצות הברית ב-27 ביולי 2016, בישראל - יום לאחר מכן, זכה לביקורות מעורבות והכניס יותר מ-85 מיליון דולר.
העלילה עוסקת בבני נוער המשתתפים במשחק ריאליטי לא חוקי המתנהל ברשת האפלה, בסגנון אמת או חובה, אך ללא אופציית ה"אמת" (ומכאן שם הסרט בעברית). במהלך המשחק מוטלות משימות הכרוכות באומץ לב, ומנהליו האנונימיים של המשחק עוקבים אחר הביצועים דרך מצלמות הטלפונים הסלולריים של המשתתפים, ובאמצעות רחפנים מצוידים במצלמות רשת. המשחקים מתחרים תמורת כסף כאשר המנצח זוכה בכל הקופה, ודירוגם נקבע לפי מספר העוקבים ברשת שהם צוברים במהלך המשחק.
עלילה
וִינֶס "וי" דלמוניקו (אמה רוברטס) היא תלמידת תיכון חסרת ביטחון עצמי וחנונית חובבת צילום, המתגוררת בסטטן איילנד עם אמה ננסי (ג'ולייט לואיס), אחות במקצועה. אחיה הגדול, מייקל, מת שנתיים קודם בנסיבות שאינן מוסברות בסרט, לפני שהתחיל ללמוד במכללה. שני חבריה הטובים הם טומי מנקוזו (מיילס הייזר), האקר חובב המאוהב בה בסתר, וסידני "סיד" סלואֹן (אמילי מיד), נערה הרפתקנית ופרועה שהיא ההפך המוחלט של וי, אשר חיה בצלה של סיד, ומאוהבת בג'יי.פי. גֶרֶרוֹ (בראיין מארק), שהוא גם שחקן פוטבול.
וי התקבלה ללימודים במכון לאומנויות בקליפורניה - CalArts, אך נאלצת לדחות את ההצעה כדי לא להשאיר לבד את אמה שעדיין מתאבלת על בנה המת, ומכיוון שאין ידן משגת לממן מגורים במעונות סטודנטים. וי משוחחת בסקייפ עם חברתה סיד, אשר כמו בני נוער רבים ברחבי ארצות הברית, משחקת במשחק המציאות Nerve. אפשר להצטרף למשחק כ"שחקנ/ית", או כ"צופה" בתשלום. כאשר משתמש נרשם כשחקן, היישומון אוסף את כל המידע אודותיו, כולל חשבונות ברשתות החברתיות, ובהתאם לכך, הצופים מטילים על השחקנים "חובות" המאתגרות את חולשותיהם ופחדיהם. על ביצועים מוצלחים מועברים סכומי כסף לחשבונות הבנק של השחקנים בהתאם לרמת הקושי והסכנה. סיד פופולרית ביותר במשחק וזוכה לאלפי עוקבים. היא מנסה לשכנע את וי להצטרף למשחק, אך זו נרתעת. במהלך אירוע עידוד של קבוצת הפוטבול של ג'יי.פי., שבו צופים וי, טומי וחבריהם, סיד המעודדת עולה לכר הדשא וחושפת לפני הקהל את עכוזה כחובת מונינג שקיבלה במשחק. כאשר הם יושבים בדיינר, סיד וחבריה של וי מקנטרים אותה על היותה פסיבית וחסרת תעוזה, מדגימים לה איך נקבעות חובות במשחק, ומטילים עליה "חובה" לפנות אל ג'יי.פי. היושב בשולחן סמוך עם חבריו. היא מתביישת ומסרבת, וסיד פונה אל ג'יי.פי. ומגלה לו שווי מעוניינת בו, אך הוא מגיב בחוסר עניין. וי המושפלת עוזבת את המקום, חוזרת הביתה נסערת, וכדי להוכיח אומץ, היא מתחברת למשחק כשחקנית בכינוי "וי_99". כאשר היא מקליקה על מקש "שחקנ/ית", היישומון אוסף את כל המידע עליה מהרשת, ומסביר לה שלושה כללים בסיסיים:
בשלב הגמר יתחרו שני השחקנים עם מספר העוקבים הגדול ביותר.
החובה הראשונה שמוטלת על וי היא להגיע לדיינר "קולונייד", ולנשק שם אדם זר על שפתיו במשך חמש שניות. היא מזעיקה את טומי שיסיע אותה לדיינר, ובמהלך הנסיעה הוא מנסה להניא אותה מלשחק, ומספר לה על נער שנהרג בסיאטל בעת שביצע חובה. וי לא מאמינה, משום שאם מישהו היה נהרג, המשחק היה נסגר, אך טומי מסביר שאי אפשר להפיל את המשחק כי אין שרת יחיד, אלא כל המתחברים למשחק משמשים שרתים. בדיינר, וי מנשקת בחור בשם איאן (דייב פרנקו) שקורא את הספר האהוב עליה: "אל המגדלור" מאת וירג'יניה וולף, בעוד טומי מצלם את המעשה. מיד אחרי הנשיקה, קם איאן ומתחיל לרקוד ברחבי הדיינר, תוך שהוא שר את You got it של רוי אורביסון, ומתברר שזו חובה שהוא קיבל במסגרת המשחק. וי מרוויחה 100 דולר ורוצה לפרוש, אך הצופים סבורים שהיא ואיאן יהיו צוות מוצלח, ומטילים עליהם לצאת יחד לעיר על האופנוע של איאן תמורת 200 דולר. וי מחליטה להמרות את פי אמה ולצאת מסטטן איילנד, והשניים נוסעים למנהטן. לאחר שחובה זו הושלמה, הם נפרדים. בעוד וי מתכוונת לנסוע חזרה הביתה, מוטלת עליהם חובה להיכנס לחנות הכל-בו היוקרתית "ברגדורף גודמן", ווי נדרשת למדוד שמלה יקרה מאוד. היא נענית, ומחוץ לתא ההלבשה, וי פוגשת את איאן שעליו הוטל למדוד חליפה מפוארת, ואז הוא נדרש להתאים זוג נעליים לשמלה שלבשה. בחזרם לתאי ההלבשה, השניים מגלים שבגדיהם וחפציהם נגנבו, ובעודם בבגדים שמדדו, מוטל עליהם לצאת מהחנות. מאחר שווי מסרבת לגנוב בגדים, הם בורחים כשרק בגדיהם התחתונים לגופם, ומוצאים על האופנוע שקית עם הבגדים והנעליים שמדדו בצירוף חשבונית תשלום. איאן משער שאחד הצופים המתגודדים ברחוב ומצלמים אותם, שילם עבור הבגדים. כעת, וי נדרשת לקעקע על גבה קעקוע לפי בחירתו של איאן. הוא בוחר קעקוע של מגדלור, משום שבפגישתם הראשונה בדיינר וי אמרה לו שבספר שקרא, המגדלור מסמל את שאיפות הגיבורים. תוך כדי עבודת המקעקע, איאן משמיע בטאבלט שבחנות שיר של להקת וו טאנג קלאן שאחיה של וי אהב.
וי מתחילה לצבור עוקבים, וחברה אחרת בשם ליב (קימיקו גלן), מדווחת לסיד על התקדמות וי בדירוג השחקנים. כאשר זו נכנסת לרשימת עשרת המדורגים ראשונים והפופולריות שלה עולה, סיד המקנאה וחוששת למעמדה, מתקשרת לטומי ומביעה דאגה לגורל וי. טומי מבין שווי לא פרשה אחרי משימת הנשיקה, מתחבר למשחק כצופה אלמוני, ורואה את וי ואיאן מבצעים חובות יחד. טומי בודק ברשת האפלה ומוצא שאיאן היה מעורב בחובה שבה נהרג הנער בסיאטל. בנוסף, איאן גנב את האופנוע כמשימה שקיבל במשחק. במהלך מסיבה שעורכים צופים במשחק, סיד פונה לצופים בבקשת תמיכה. לחדר נכנס טיי (קולסון בייקר), שחקן מוביל, ומציע לסיד לשתף פעולה. היא סולדת ממנו ומסרבת ( אותו טיי נראה בחטף מספר פעמים כמעורב בקידום חובות המוטלות על וי ואיאן). לחדר נכנס ג'יי.פי. המביע סלידה אף הוא, ומגרש את טיי. וי ואיאן מקבלים משימת אמון: עליו לנהוג באופנוע ברחובות ניו יורק בעיניים מכוסות ולהגיע למהירות של 60 מייל לשעה (כ-96 קמ"ש) תוך חמש דקות, כאשר וי מנווטת. הם מצליחים במשימה ומתנשקים, ואז וי שופכת באוזני איאן את מרי לבה על סיד המתנשאת עליה, ומכנה אותה "דלת מסתובבת של גברים". הדברים משודרים לצופים שבמסיבה מהטלפון של איאן. בחמת זעם ובעודה שתויה, סיד הפגועה נענית לחובה ללכת על סולם המונח בין שני בניינים בגובה עשר קומות. על הסולם היא נתקפת חרדה, שומטת את הטלפון, מתקפלת ומודחת מהמשחק.
טיי עובר למקום הראשון אחרי שביצע חובה לשכב על מסילת ברזל מתחת לרכבת נוסעת. ננסי, שרואה את ההפקדות לחשבון הבנק, חוששת שהחשבון נפרץ ומתקשרת לטומי שינסה להסביר לה. הוא משקר ומרגיע אותה שווי זכתה בכסף במשחק פוקר מקוון חוקי. איאן משכנע את וי ללכת למסיבה, שם הם מתקבלים בהתפעלות נוכח הישגיהם. וי מחפשת את סיד, מוצאת אותה מתעלסת עם ג'יי.פי. ובין השתיים פורצת מריבה קולנית שבסופה וי מקבלת עליה להשלים את החובה שסיד נכשלה בה עם הסולם, מצליחה ועוברת למקום הראשון. טומי נחוש בדעתו לעצור בעדה של וי מלהמשיך לסכן את עצמה, מגיע למסיבה ומספר לה על הקשר של איאן למות הנער בסיאטל, ושאיאן קיבל חובה להביא את וי למסיבה ולסכסך בינה לבין סיד, והוא סיבך אותה במשחק לתועלתו. היא נשברת, יוצאת לרחוב ומספרת לשוטר על המשחק, אך הלה מגיב באדישות. הצופים מכריזים עליה "מלשינה", ומנהלי המשחק האלמונים מחרימים את כל הכסף שהיה בחשבון הבנק. טיי, השואף לנצח במשחק, תוקף את וי ומהמם אותה במהלומת אגרוף. כאשר היא מתעוררת מעלפונה, וי מוצאת את עצמה בתוך מכולה על רציף בנמל. המכולה ריקה מלבד מסך מחשב שדרכו מסבירים לה מנהלי המשחק שבגלל ההלשנה, היא עברה לקטגוריה שלישית במשחק: "אסירה", הם שולטים בה, במשפחתה ובעתידה, והדרך היחידה שלה להיחלץ היא לעלות לשלב הגמר. היא נדרשת לעלות למעבורת לסטטן איילנד, שם צופה אלמוני יפגוש אותה. למקום מגיע איאן, והיא דורשת ממנו הסברים מדוע סיבך אותה. איאן מספר לה על האירוע בסיאטל, שבו הוא, טיי ונער בשם רובי, קיבלו משימה להיתלות בידיהם מזרוע של עגורן, ורובי נפל ונהרג. איאן וטיי פנו למשטרה שלא עשתה דבר, והם הפכו ל"אסירים". לכן שניהם חייבים להגיע לגמר, וכעת גם וי היא אסירה כמותם (מכך מובן שאיאן וטיי משחקים בניגוד לרצונם, בהיותם בני ערובה בידי מנהלי המשחק האלמונים). הוא מסביר לה שביקש מהצופים חובה שתאפשר לו לדחוק את טיי, לעלות לגמר מול וי, ואז יפסיד לה בכוונה, כי טיי יעשה הכל כדי לנצח. לאחר שאיאן מצליח לעמוד במשימה להיתלות בידו האחת מזרוע של עגורן, כפי שהיה בסיאטל, הוא עולה למשימת הגמר מול וי.
וי פוגשת את טומי וסיד שבאים לשכנע אותה "להתקפל", אך היא מסבירה שכעת עליה להשתתף במשימת הגמר, והם נחלצים לעזרתה. השניים מגייסים את חברי מועדון ההאקרים המחתרתי של טומי בראשותה של "Hacker Kween" ("מלכת ההאקרים"), ובקיצור - אייץ'.קיי. (HK) (סמירה ויילי), במטרה לשבש את הקוד הפתוח של המשחק ולהפיל אותו. ננסי, שאיבדה את כל כספה, מתקשרת בבהלה אל טומי שמזמין אותה להצטרף אליו ואל חבריו הצופים במתרחש. וי עולה למעבורת ומקבלת מאלמוני אקדח לצורך משימת הגמר המתקיימת לעיני קהל צופי המשחק בתוך מבצר עתיק. איאן נשלח לרכבת ומקבל אקדח אף הוא. שניהם נכנסים לאצטדיון וניצבים עם אקדחים לעיני הצופים, כאשר החובה היא לירות זה בזה, ומי שיורה ראשון - מנצח. וי ממאנת לירות באיאן ופונה לצופים בתוכחה על שהם רעולי פנים ומסתתרים מאחורי זהויות בדויות. איאן מציע ששניהם יתקפלו, אך טיי יוצא מהקהל ומתנדב למלא את החובה לירות בווי, והצופים מצביעים "בעד". טיי יורה בה והיא נופלת לזרועות איאן לעיני חבריה ואמה.
אייץ'.קיי. מצליחה להחדיר בוטים למשחק. לכל הצופים נשלחת הודעה בשמותיהם האמיתיים "את/ה שותפ/ה לרצח", הצופים ממהרים להסתלק מהמבצר וכל המשתמשים מתנתקים. וי פוקחת את עיניה, והיא וטיי מסבירים לאיאן שזה היה תכסיס שתואם מראש: סיד התקשרה לטיי, סיפרה לו על הכוונה להפיל את המשחק, והם סיכמו שהוא יירה כדור סרק בעוד וי תעמיד פני מתה. טיי ואיאן מתפייסים, טיי הוא המשתמש האחרון שמתנתק, והמשחק קורס. הכסף מוחזר לחשבון הבנק של ננסי בסיוע אייץ'.קיי., וסיד מתאהבת בטומי. עם שחר, אחרי תום האירועים, איאן מתוודה באוזני וי ששמו האמיתי הוא סאם. בסוף הסרט, כשהם מתנשקים, מישהו מצלם אותם בחשאי, מה שרומז שמנהלי המשחק עדיין עוקבים אחריהם.
לפי תמונות המשולבות בכתוביות הסיום של הסרט, וי הגשימה את שאיפתה ונסעה ללמוד בקליפורניה.
הפקה
הצילומים החלו ב-13 באפריל 2015, הסתיימו ב-5 ביוני באותה שנה וכללו אתרים אותנטיים בעיר ניו יורק, מקום התרחשות העלילה, בין היתר:
הבמאים ג'וסט ושולמן ראו אתגר בעשיית סרט שעלילתו מתרחשת באינטרנט, משום שלדבריהם, אינטרנט יכול להיות טוב או רע לפי האופן שפועלים בו, ובהתאמה, המשחק Nerve יכול להיות מעצים או "הדבר הנורא ביותר שאפשר לדמיין". בגלל המסר הזה, היה חשוב לבמאים שבני נוער יצפו בסרט, ולכן הם הקפידו על כך שהסרט יוכל לקבל סיווג צפייה PG-13 לפי שיטת הסיווג MPAA של התאחדות הקולנוע של אמריקה. סיווג זה קובע שהשגחת הורים נדרשת לילדים למטה מגיל 13. לשם כך הושמטה מהתסריט משימת חובה שכללה סצנת מין.
ג'וסט ושולמן השתמשו בטכניקות צילום של סרטי פאונד פוטג' שהיו לסמל המסחרי שלהם בעקבות סרטים קודמים שביימו: קאטפיש וסרטי "פעילות על-טבעית" השלישי והרביעי: אפקט מצלמה רועדת, צילום מנקודת מבט של המשתמש/ים ; איכות צילום וצליל נמוכה במתכוון, וכמו כן השתמשו בהרכבת שכבות ואנימציה ממוחשבת להדמיה של צגי טלפונים חכמים ומחשבים באופן שהצופה בסרט רואה התרחשויות מהזווית של המשתתפים במשחק. בנוסף על אלה, תחילת הסרט מוצגת בסגנון פאונד פוטג': סצנת הפתיחה מתרחשת על צג המחשב של הגיבורה, ללא כתוביות פתיחה, כשמוזיקת פתיחה מושמעת ממחשב אישי הממלא תפקיד בסרט. על אף זאת, הסרט לא משויך לתת-סוגה של פאונד פוטג', אלא מוגדר כתוצר של הקולנוע האמריקאי המסורתי, בשילוב סרטוני אייפון המצולמים בגוף ראשון.
סיום הסרט במה שנראה כקליף האנגר, עורר ציפיות לסרט המשך. הסופרת ג'ין ראיין אמרה בראיון שהיא נשאלת רבות לגבי ספר וסרט המשך. ראיין הסבירה שהספר נכתב כיצירה העומדת בפני עצמה, והסוף הפתוח הוא מטפורה לכך שכאשר מעלים תוכן כלשהו לרשת, לעולם אי אפשר למחוק אותו לגמרי. עם זאת, היו לה פה ושם הרהורים לגבי המשכים אפשריים של הסיפור, אך במועד פרסום הראיון (אוקטובר 2016) היא לא עבדה על משהו באופן רשמי.
הפצה
הקרנת הבכורה התקיימה ב-12 ביולי 2016 בבית הספר לאמנויות חזותיות במנהטן, ניו יורק, בנוכחות אמה רוברטס, דייב פרנקו וג'ולייט מילס. ב-21 בחודש הוקרן הסרט במסגרת פסטיבל קומיק-קון. הבכורה לקהל הרחב תוכננה בתחילה ל-16 בספטמבר, אולם משום שבני נוער היו קהל היעד העיקרי, החברה המפיצה (Lionsgate) הקדימה את המועד ל-27 ביולי כדי לנצל את חופשת הקיץ בבתי הספר. הקרנת הבכורה בישראל התקיימה יום לאחר מכן, ב-28 ביולי 2016. ב-25 באוקטובר באותה שנה הופץ הסרט להזרמת מדיה.
הכנסות
כנגד תקציב של 19 מיליון דולר, סך ההכנסות מהסרט בבתי הקולנוע בעולם הגיע ל-85.2 מיליון דולר, מתוכם 38.5 מיליון בצפון אמריקה ו-46.7 בשאר מדינות העולם. בשלושת ימי סוף שבוע הבכורה הסתכמו ההכנסות ב-9.4 מיליון דולר, סכום שעמד בתחזית המוקדמת של 9–10 מיליון.
בעולם
באתר "Rotten Tomatoes", מתוך 138 מבקרים קיבל הסרט 67% דעות חיוביות, עם דירוג ממוצע של 5.78/10. סיכום הביקורות הוא שקצב מהיר ושחקנים ראשיים מקסימים מסייעים לסרט להתגבר על כמה פגמים בסיסיים ולהוות מותחן מהנה לבני הנעורים, עם אנרגיה שמפצה על ביצוע מבולבל. ב-CinemaScore קיבל הסרט ציון A- בסולם מ-A (הגבוה ביותר) עד F (הנמוך ביותר). באתר Metacritic הסרט קיבל ציון 58 מתוך 100 על-פי 33 מבקרים.
בישראל
מבקר הקולנוע של אתר סרט, יאיר הוכנר, העניק לסרט ציון של שלושה כוכבים מתוך חמישה, והציון המשוקלל של הצופים הוא 7.1 מתוך 10. גולשי אתר סרטים העניקו לסרט שבעה כוכבים מתוך עשרה.
מועמדויות לפרסים
הסרט קיבל שלוש מועמדויות בטקס פרס טריילר הזהב לשנת 2017: סרט המתח הטוב ביותר, הפרסומת הטובה ביותר בטלוויזיה לסרט מתח, והכרזה הטובה ביותר לסרט מתח. במסגרת פרסי ההתאחדות הבינלאומית של מבקרי המוזיקה בסרטים (IFMCA) לשנת 2016, הסרט קיבל מועמדות לפרס הפסקול הטוב ביותר לסרט פעולה, הרפתקאות או מתח. כמו כן, "משחקי חובה" היה מועמד לפרס בחירת הקהל בקטגוריית סרט המתח המועדף לשנת 2017.
מסנן Raised cosine
מסנן Raised cosine הוא מסנן בשימוש תדיר בעיצוב פולסים בתקשורת דיגיטלית עקב יכולתו למזער את תופעת הפרעה-בין-סימנים (Intersymbol Interference). שמו של המסנן נובע מהעובדה כי החלק הלא מאופס שלו בספקטרום בצורתו הפשוטה ביותר (\beta = 1) היא פונקציית קוסינוס, 'מורמת' לשבת מעל ציר התדר (f האופקי).
תיאור מתמטי
מסנן raised-cosine הוא יישום של מסנן נייקוויסט מעביר נמוכים. משמעות הדבר שהספקטרום שלו אי-זוגי סביב, כאשר T מסמל את קבוע הזמן של מערכת התקשורת (אורך הסימבול). הייצוג שלו בציר התדר נתון על ידי פונקציה מחולקת:
והוא מאופיין על ידי שני ערכים; \beta, פקטור roll-off, ו-T, זמן סימבול.
פקטור Roll-off
פקטור ה-Roll off, \beta, הוא אמצעי מדידה של רוחב פס עודף של המסנן, כלומר רוחב הפס התפוס מעבר לתדר נייקוויסט שהוא . יש מחברים המשתמשים בסימון .
אם נסמן את רוחב הפס העודף כ-\Delta f אז: כאשר  הוא קצב הסימבול.
הגרף מראה את תגובת המשרעת ככל ש-\beta נע בין 0 ל-1, ואת התגובה המקבילה בתגובת ההלם. כפי שניתן לראות, בתחום הזמן, ככל ש-\beta קטן, כך הגליות בתחום הזמן גדלה. זה מראה כי עודף רוחב הפס של מסנן יכול להיות מופחת, אבל רק על חשבון תגובת הלם מוארכת.
מקרה בוחן ראשון: \beta = 0
ככל ש-\beta שואף ל-0, אזור ה-Roll-off הופך להיות צר יותר ולכן: כאשר  היא פונקציית המלבן, אז תגובת התדר מתקרבת ל- . לפיכך, הוא ישאף למסנן מלבני אידיאלי במקרה זה.
מקרה בוחן שני: \beta = 1
כאשר \beta = 1, החלק שאינו אפס של הספקטרום הוא raised-cosine טהור (קוסינוס מורם), המוביל לפישוט:
רוחב פס
רוחב הפס של המסנן, מוגדר לרוב על ידי רוחב האזור הלא-מאופס של הספקטרום, כלומר:
יישום
כאשר נעשה שימוש כדי לסנן זרם סימבולים, למסנן נייקוויסט יש תכונה של ביטול ISI, מפני שתגובתו להלם היא אפס לכל nT (כאשר n הוא מספר טבעי), פרט ל- n = 0.
לכן, אם הגל המועבר נדגם כראוי במקלט, הסימבול המקורי יכול להיות משוחזר בשלמותו.
מבצע אחים לנשק
מבצע אחים לנשק הוא מבצע של חטיבת הצנחנים שבוצע בעקבות אירועי טרור רבים, בהם הפיגוע בשכונת בית ישראל בירושלים, פיגוע במסעדת סיפוד מרקט בתל אביב ופיגוע בקפה מומנט. על חטיבת הצנחנים הוטל לכבוש את בית לחם ממנה יצאו הרוצחים. משימת החטיבה הייתה להשתלט על בית ג'אלה, השכונות המערביות של בית לחם ואל חאדר, ומחנה הפליטים אל עיידה. בשלב שני תוכנן להשתלט על מחנה הפליטים דהיישה.
מהלך המבצע
על גדוד 890 בפיקוד יהודה יוחננוף הוטל להשתלט על בית ג'אלה, יחד עם פלוגת החבלה החטיבתית בפיקוד גיא לוי. משימת ההשתלטות על אל חאדר הוטלה על גדוד 101 בפיקוד דוד בלומנפלד, ועל סיירת צנחנים בפיקוד נמרוד אלוני הוטל לארוב למחבלים בדרום העיר.
הכוחות יצאו למבצע ביום חמישי, 7 במרץ, ונכנסו כל אחד לגזרתו. לאחר שהשתלטו על היעדים ביצעו סריקות אמל"ח ומעצר מבוקשים. לאחר יומיים הוטל על החטיבה להשלים את כיתור דהיישה. לטובת המשימה הוקצה גדוד 101, הסיירת החטיבתית וגדוד שריון שהחלו להשתלט על המחנה ביום ראשון. ביום שני בערב נכנסו כוחות מכמה כיוונים: גדוד 101 ממזרח, גדוד 890 ממערב, והסיירת מדרום. במהלך המבצע כבשו הכוחות את חלקה המערבי של בית לחם, ועד לציר 60. ביצעו איסוף אמל"ח נרחב, ומעצר של כחמישים מבוקשים. כמו כן נהרגו כעשרה מחבלים.
יחסי גאורגיה–גרמניה
יחסי גאורגיה–גרמניה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
הרפובליקה הראשונה
המעורבות הגרמנית בגאורגיה הייתה קצרת ימים אך יעילה במיוחד - ברלין לחצה על טורקיה לכבד את גבולותיה של גאורגיה, וביולי 1918 העבירה טורקיה לגאורגיה את כל הנמלים והרכבות בהן שלטה בתחום המדינה החדשה. גרמניה הלוותה מיליוני מארקים גרמניים למדינה החדשה. למרות היחסים הלבביים שהתפתחו בין גרמניה לגאורגיה, נאלצה גרמניה לסגת מהארץ זמן קצר לאחר שהפסידה במלחמת העולם הראשונה. בריטניה החליפה אותה בשמירה על האינטרסים של המדינה - עד לכיבוש הסובייטי.
התקופה הסובייטית
בשנות הארבעים של המאה העשרים התגוררו בגאורגיה יותר מ-24,000 גרמנים שהתפרשו על פני 20 ערים. כתוצאה ממדיניות אנטי גרמנית במלחמת העולם השנייה של הממשלה הסובייטית, מאוקטובר 1941 ועד אפריל 1942 רוב הגרמנים בגאורגיה, בסה"כ 19,186, גורשו מהרפובליקה על ידי השלטונות הסובייטים.
גרמנים בגאורגיה
ב-21 בספטמבר 1818 הוקם על ידי קבוצת גרמנים שוואבים היישוב הגרמני הראשון בגאורגיה - מרינפלד, כיום חלק מהבירה טביליסי. חודשיים לאחר מכן הקימה קבוצה נוספת של מתיישבים התנחלות על גדת הנהר אסורטי וקראה לה אליזבטל, על שם אשתו של הקיסר - אליזבת אלכסייבה. בשנה הקרובה הוקמו עוד חמש מושבות: ניו טיפליס ואלכסנדרסדורף (שתיהן חלק מטביליסי המודרנית), פטרסדורף (כיום חלק מסרטיצ'אלה) וקתריננפלד (כיום נקראת בולניסי). שלוש מושבות נוספות הוקמו באבחזיה: נאודורף, גנאדנברג ולינדאו.
בין השנים 1906–1922 פרסם קורט פון קוטשנבאך את העיתון הגרמני "Kaukasische Post", שכונה "העיתון הגרמני היחיד בקווקז". העורך הראשי היה הסופר והעיתונאי ארתור לייסט.
שאנל וסט קואסט
צ'לסי שאנל דודלי (באנגלית: Chelsea Chanel Dudley; נולדה ב-1 בספטמבר 1988), ידועה בשם הבמה שאנל וסט קואסט (Chanel West Coast), היא אשת טלוויזיה, ראפרית, זמרת, פזמונאית, שחקנית ודוגמנית יהודייה-אמריקאית.
ביוגרפיה
שאנל נולדה בלוס אנג'לס שבקליפורניה, אולם כשהיא גדלה, בילתה את חייה בצפון הוליווד עם אימה, ובניו יורק עם אביה. אביו של שאנל היה תקליטן. במסגרת עבודתו כתקליטן, בילדותה, לקח את שאנל למועדוני לילה ברחבי העיר. שאנל לקחה שיעורי ריקוד בגיל צעיר. היא החלה להאזין למוזיקת היפ הופ בגיל 11, והחלה לראפרפ בגיל 14, תוך שהיא מציינת את שירו של הראפר טופאק שאקור, "How Do U Want It", כשיר שהעניק לה השראה להתחיל לראפרפ. אימה ממוצא אנגלי ואביה ממוצא יהודי-רוסי.
קריירה מוזיקלית
שאנל החלה להקליט מוזיקה בשנת 2009 ושיתפה פעולה עם אמנים רבים. באותה השנה, הקליטה את השיר "Melting Like Ice Cream" בהשתתפות טיפאני אנדרסון. בהמשך, הופיעה בשירו של פלאנט הוליווד, "PHAMOUS". בשנת 2011 הכריזה כי חתמה בחברת התקליטים "זון 4", אם כי לאחר מכן עזבה את החברה ללא הוצאה לאור של אף פרויקט. במהלך תקופה זו, החלה להוציא לאור חומר משלה להורדה בחינם באינטרנט. בהמשך אותה השנה, הוציאה וידאו קליפ רשמי לשירה, "I Love Money".
בשנת 2012, החתים הראפר ליל ויין את הראפרית בחברת תקליטיו, "יאנג מאני". בשנה שלאחר מכן, הוציאה את המיקסטייפ "Now You Know". במיקסטייפ התארחו סנופ דוג, פרנץ' מונטנה, טיי דולה סיין, ואמנים נוספים. המיקסטייפ זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה.
באוגוסט 2015, הוציאה את המיקסטייפ "Waves".
בשנת 2014, דיווחה כי החלה להקליט את אלבום הבכורה שלה וכי הוא צפוי לצאת לאור בשנת 2016. מתוך האלבום יצאו מספר סינגלים, אך יציאתו בוטלה מסיבות שאינן ידועות.
אנה ג'. קופר
אנה ג'וליה הייווד קופר (באנגלית: Anna Julia Haywood Cooper; 10 באוגוסט 1858 – 27 בפברואר 1964) הייתה אשת חינוך, סופרת, סוציולוגית, מרצה ודוברת, פעילה ולוחמת ידועה למען זכויות השחורים, ואחת מהאקדמאיות האפרו-אמריקאיות הבולטות בהיסטוריה האמריקאית. תואר הדוקטורט שלה בהיסטוריה אשר קיבלה מאוניברסיטת סורבון ב-1924, הפך את קופר לאפרו-אמריקאית הרביעית בעולם בעלת תואר זה. ד"ר קופר הייתה חברה מובילה וידועה בקרב קהילת הנשים האפרו-אמריקאיות בוושינגטון וחברה באגודת האלפא קפא אלפא, ולעיתים היא אף נקראת "אם הפמיניזם השחור".
שנותיה הראשונות
אנה "אנני" ג'וליה הייווד נולדה למשפחת עבדים בראלי, שבקרוליינה הצפונית, ב-1858. אמה, האנה סטנלי הייווד, הייתה שפחה של בעל מטע לבן ידוע בשם ג'ורג' וושינגטון הייווד, והרתה לו או לאחיו פאביוס. לאנה היו שני אחים בוגרים, אנדרו ג'יי הייווד ורופוס הייווד, וכל האחים שימשו כמשרתים בילדותם.
הזדמנות הראשונה לרכוש השכלה הייתה בגיל 9, בשנת 1868. הכומר ג'יי ברינטון הציע לשלם עבור לימודיה בבית ספר סיינט אוגוסטין (Saint Augustine's Normal School and Collegiate Institute) בו נפתחה תוכנית לימודים חדשה המיועדת לעבדים לשעבר ומשפחותיהם, המעוניינים להשתלב במוסד לימודי. הרמה בבית הספר נעה מהשכלה יסודית לתיכונית. לאורך 14 שנות לימודיה הישגיה העידו כי היו לה יכולת אקדמית יוצאת דופן, היא בעלת כישרון ואמביציה בולטים, אשר הקנו לה שליטה הן בנושאים הומניים והן בתחומים אנליטיים כמתמטיקה ומדע. היא הגבירה לימודי שפות זרות (לטינית, צרפתית, יוונית), ספרות אנגלית, מתמטיקה ומדע. באותן שנים בבית הספר היה מסלול לימודים ייעודי לתלמידות בו היו קורסים בסיסיים, וכן מסלול שכלל קורסים מתקדמים שהיה מיועד לבנים. הייווד נלחמה על זכותה לבחור במסלול הלימודים המתקדם, והצלחתה הראשונית בלימודים היוותה ביסוס לתביעתה שנתקבלה. באותן שנים במערכת הלימודית של בית הספר אוגוסטין היה דגש על הכנת תלמידים ללימוד לקראת משרת כומר, והשכלה אקדמאית של 4 שנים באחת האוניברסיטאות. במסלול שיועד לכמורה למד ג'ורג' אי. סי. קופר, אשר לימים נישא לאנה הייווד, ונפטר כשנתיים בלבד לאחר חתונתם.
בזכות הצטיינותה בלימודים, מגיל צעיר היא החלה לשמש מורה לתלמידים צעירים ממנה, ושכרה מעבודה זו סייע לה לממן את ההוצאות הנלוות ללימודיה. כשסיימה את התיכון, המשיכה לשמש מורה במוסד בו למדה. בשנת 4–1883 היא שימשה מורה למקצועות קלאסיים, ההיסטוריה המודרנית, אנגלית למתקדמים (higher English), נגינה ושירה, בשנה לאחר מכן, היא אינה רשומה בתור מורה, אך בשנה העוקבת היא רשומה כמורה ללימודים קלאסיים, רטוריקה ועוד.
פלה ברתלסן
ברטל פלה ברתלסן (בדנית: Berthel Palle Berthelsen; 26 בינואר 1857 - 8 במרץ 1920) היה גנרל מאיור דני אשר שימש כראש המטה הכללי של הצבא המלכותי הדני בין 1912–1917.
אנה ג'. קופר
שנותיה הראשונות
באותה תקופה לא היה נהוג שאישה נשואה תמשיך ללמוד ולעבוד, אך ככל הנראה בשל המוות בטרם עת של בעלה אפשרו לה להמשיך בכך. לאחר מות בעלה, קופר החלה ללמוד באוברלין קולג', אשר באוהיו, במסלול שיועד באותם זמנים לגברים, ולאחר ששימשה כמרצה לתקופה קצרה ב-Wilberforce University, היא חזרה ללמד בבית הספר סיינט אוגוסטין בשנת 1885. מאוחר יותר היא חזרה לאוברלין ושם קיבלה את התואר השני שלה.
שיטת החינוך בה דגלה הייתה, כפי שהגדיר בל הוק, "פדגוגיה מעורבת" (Engaged pedagogy). בו המחנך מציג מחויבות עמוקה לתלמידיו את הדרך הנאותה להביא לשימוש את ההשכלה במטרה להתקדם בחיים. היא דאגה לשלוח את תלמידיה לאוניברסיטאות יוקרתיות כגון הרווארד אף על פי שהצלחתה באקדמיה התקבלה בעוינות עקב השקפותיה הסוציאליסטיות ומאחר והסגל האקדמאי לא היה מעוניין בקידום של נוער שחור. היא פוטרה מעבודתה בשנת 1906 מבית ספר "אם סרטיט", זאת מאחר שהצלחתה ספגה בוז ממנהליה הלבנים, אולם התקבלה שוב לבית ספר בשנת 1910 על ידי מפקח חדש.
קופר תרמה משמעותית בתחום מדעי החברה, ובעיקר בסוציולוגיה. היא נקראת לעיתים "האמא של הפמיניזם השחור".
לימודים והשכלה
את התואר הראשון קיבלה בשנת 1884, ובשנת 1887 קיבלה את התואר השני למתמטיקה במכללת אוברלין. היא החלה את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת קולומביה, אך נאלצה להפסיק את לימודיה בשנת 1915, וזאת בשל טיפולה בחמשת ילדיו של אחיה למחצה שאותם אימצה לאחר מות אימם. מאוחר יותר הצליחה להתקבל לאוניברסיטת סורבון בפריז, אך נדרשה לכתוב תיזת דוקטורט חדשה. היא עבדה על התיזה במשך 10 שנים, ובשנת 1924, כשהייתה בת 65, הייתה לאישה השחורה הרביעית בארצות הברית שקיבלה תואר ד"ר לפילוסופיה. נושא התיזה היה "היחס של צרפת לעבדות במהלך המהפכה" והיא נכתבה בצרפתית. עבודתה עוסקת במהפכה הצרפתית ומספקת תובנות וניתוחים רלוונטיים לפילוסופיה חברתית ופוליטית. בעבודתה תיארה את המוסד "סחר עבדים שחור" את הניצול של הממסד את האלימות וכתבה על שיעורי התמותה הרבים של המשועבדים, במיוחד ב"אי סנט דומינגו".
פעילותה ומאבקה לזכויות האדם
במהלך כל חייה חרתה על דגלה את נושא החירות ושיוון של נשים וגברים אפרו-אמריקאים, קופר נאבקה על חברה צודקת ושוויונות, וסירבה להיענות לדרישות ולציפיות של חברה לבנה, הנשלטת על ידי גברים. היא יסדה את הפילוסופיה הפמיניסטית שבאה בין המאות 19 ו-ה20, זאת עלי ידי יסוד ארגוניים של נשים אפרו-אמריקאיות, והפעלת חוגי סלון בהשתתפותם של אפרו-אמריקאים. חייה הובילו אותה מגורל של בת עבדים שחורה, לתנועה של זכויות האזרח שבראשה מרטין לותר קינג. היא הובילה לשינוי חברתי והבאת קול נשים השחורות לסדר היום, וכן זכויות שוות של נשים להצבעה. עודדה נשים לצאת ללימודים על מנת לרכוש השכלה ולצאת לעבודה, וטענה שכל עוד האישה לומדת ורוכשת מקצוע מתאים אין צורך בתלות בגברים לצורך פרנסתה.
קול מהדרום
הספר "קול מהדרום" (באנגלית: A Voice from the South) פורסם בשנת 1892, נכתב בזמן היותה מורה ומנהלת בית הספר התיכוני M Street High. זהו אחד הספרים הראשונים אודות הפמיניזם השחור. הספר הוא עב כרס, התזה המרכזית שלו היא ההתקדמות האינטלקטואלית של הנשים האפרו-אמריקאיות, נשים שחורות משכילות ומצליחות שחייבות לתמוך בחברותיהן הבלתי משכילות. רוב הספר בנוי ממאמרים שעוסקים באפליה של הגזע השחור, ובמציאות הסוציו- אקונומית הנמוכה של משפחות שחורות, ובמיוחד של הנשים האפרו-אמריקאיות. לדעתה יש לתקן את המערכת שמעוותת ומדכאת את הנשים השחורות. הספר הוא ניתוח תאורטי ומביא את הקשר ההיסטורי ורעיוני לגבי "גזע תרבותי", ובעקבות כתיבתו נסללה את הדרך לשיח חדש באקדמיה, שיח שלא היה מוכר באותה תקופה.
בספר פרסמה מכתבים, וקטעי מאמרים מתוך עבודת הדוקטורט שלה, שעל בסיסם נשאה לאחר מכן דברים בקונגרס.
פעילות ציבורית ואינטלקטואלית למען החברה
קופר נאמה רבות על נושאים מגוונים העוסקים במתן זכויות שוות לאזרחים אפרו-אמריקאים ומשום כך זכתה לשם: "האינטרנציונליזם החדש" כל דרכון אמריקאי מכיל ציטוט של אנה ג'וליה קופר – בעמודים 26–27 יש את המשפט "חופש אינו מטרה של גזע או סקטור, מפלגה או מעמד – זאת התכלית של המין האנושי, זכות מלידה של האנושות".
הנצחה
בשנת 2009 שירות הדואר של ארצות הברית פרסם בול לזכרה. בשנת 2009, נפתח בית ספר תיכון פרטי וללא שכר לימוד הנושא את שמה מיועד לאוכלוסייה האפיסקופלית.
הוקם מרכז רוחני סביב נושאים של מין, גזע, ופוליטיקה על שמה באוניברסיטת וייק פורסט.
ישנו רחוב בוושינגטון די. סי. הנושא את שמה.
מדי שנה ב-28 בפברואר, נערכת לה אזכרה ותפילה בקמפוס של מכללת סנט אוגוסטין שם החלה הקריירה האקדמית שלה, היא קבורה לצד בעלה בבית הקברות בראלי.
איסין
איסין הייתה עיר-מדינה חשובה בשומר העתיקה. האתר שוכן בתל אל-בחריאת (Ishan al-Bahriyat) בדרום עיראק כ-36 ק"מ דרומית לניפור במחוז אל-קאדסיה.
תקופת שלטונה של העיר בדרום מסופוטמיה ולאחר מכן שלטונה של לרסה, נקראת על ידי ההיסטוריונים תקופת איסין-לרסה.
היסטוריה
האתר של איסין היה מיושב כבר בתחילת השושלת הקדומה של שומר באמצע האלף ה-3 לפנה"ס. וייתכן שהיה מיושב כבר בתקופת עובייד האלף ה-6 וה-5 לפנה"ס. באתר נמצאו לוחות בכתב יתדות שהמוקדמים בהם שייכים לתקופת אור 3.
השלטון של השושלת השלישית של אור החל להתדרדר בעקבות פלישת האמורים שהביאו לפגיעה חזקה בכלכלה ובמסחר. המחסור בתבואה הביא את מלך אור איבי-סין לשלוח את אחד מפקידיו הבכירים אישבי-ארה לקנות תבואה בצפון. אישבי-ארה כתב לו שיש קשיים בהעברת התבואה לאור והציע למנותו לשליט איסין וניפור והצעתו התקבלה. לאחר זמן לא רב, פלשו אף העילמים לממלכה המתפוררת, החריבו את הבירה אור ואת מקדשה, הרגו את תושביה והגלו את המלך איבי-סין לעילם, שם מצא את מותו. בדרך זו נסללה הדרך בפני אישבי-ארה להיות אחד המלכים החשובים הבאים במסופוטמיה וליסוד שושלת מלוכה חדשה וחזקה שנקראת "שושלת איסין" הוא מלך על איסין בין השנים 2017-1985 לפנה"ס.
כדי לחזק את שלטונו השתדל אישבי-ארה להמשיך בכל סממני השלטון של השושלת השלישית של אור ובכך להפוך את עצמו לשליט הלגיטימי. בתקופה שבה עלה לשלטון החלו בצפון מסופוטמיה אשור וממלכת אשנונה להתחזק ולהפוך למרכז עוצמה, כך שלא הייתה לו את היכולת להרחיב את ממלכתו לכיוון צפון. בדרום מסופוטמיה הוא הצליח לגרש את העילמים מאזור אור ובכך נתן לאיסין את השליטה על מרכזי התרבות החשובים בדרום מסופוטמיה: אור, ארך והמרכז הדתי בניפור.