cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מערכת הנון-היילס
לצורך תיאור המערכת לעיל, הנון והיילס השתמשו בפוטנציאל לא ליניארי פשטני ודו־ממדי בעל סימטריה סביב ציר אלכסוני, ומצאו כי האינטגרל השלישי, שהוא למעשה קבוע תנועה, קיים עבור סך מוגבל של תנאי התחלה אפשריים. במונחים בני זמננו, תנאי ההתחלה שעבורם לא מתקבל האינטגרל השלישי של התנועה, נקראים מסלולים כאוטיים.
תיאור מתמטי
פוטנציאל הנון-היילס הוא כדלקמן (ביחידות מנורמלות):
כאשר הפרמטר \lambda הוא חסר יחידות, ובדרך כלל נלקח כ-1 לשם פשטות.
בהתאם, ההמילטוניאן של המערכת, אשר מורכב מהאנרגיה הקינטית ומהפוטנציאל גם יחד, הוא:
ארבע המשוואות המצומדות שיתקבלו מהצבת המילטוניאן זה במשוואות המילטון, הן:
פתרונה הנומרי של המערכת ניתן לעיתים לטיפול באמצעות Painlevé transcendents. כאנלוג קוונטי, ניתן להציב את המילטוניאן הנון-היילס בתוך משוואת שרדינגר.
לאדה XRAY
Lada XRAY הוא רכב שטח קרוסאובר קומפקטי, המיוצר על ידי יצרנית הרכב הרוסית AvtoVAZ. עוצב על ידי צוות בראשות סטיב מאטין, המעצב הראשי של לאדה וסטה. הוא הוצג לראשונה כקונספט באוגוסט 2012 בסלון הרכב הבינלאומי במוסקבה. גרסה חדשה יותר, Lada XRAY Concept 2, יצאה לראשונה באוגוסט 2014. Lada XRAY שוחרר למכירה בתחילת 2016.
סקירה כללית
אב הטיפוס הופק על ידי ורמארמודל סארו באיטליה בעלות של 1,000,000 $. הקרוסאובר מתאפיין בעיצוב חד, עם כיסוי מושב מצופה עור, יחד עם לוח מחוונים עתידני ומערכת הדמיה. יש לו מראה חיצוני מסוגנן, הכולל זוג פנסים ארוכים ודקים. הסורג הקדמי דומה לאות "X".
AvtoVAZ מקווה שהמומחיות של מאטין תביא את המותג לקדמת השוק הרוסי שיתחיל עם הקונספט החדש.
לשם יש שתי משמעויות: בתור X-Ray (קיצור לקרינה אלקטרומגנטית) וכראשי תיבות (X - קיצור ל"קרוסאובר", Recreation, Activity, Youth).
הרכב נוצר בדצמבר 2015. לאדה XRAY הוא הקרואוסבר העירוני הקומפקטי הראשון בתולדות החברה. עיצוב המכונית מבוסס על פלטפורמת Dacia B0 והוא תוצאה של עבודת משולבת של המומחים של רנו ו-AVTOVAZ. הייצור החל בדצמבר 2015 בהתאמה מלאה ללוח הזמנים שהוכרז בעבר על ידי החברה. הוא מיוצר באתר הייצור בעיר טוליאטי במחוז סמרה. תחילת המכירות החל ב־14 בפברואר 2016.
לאדה XRAY מגיע עם 1.6 ליטר 106 PS (78  קילוואט) או 1.8 ליטר 122 PS (90 מנועי בנזין kW), תיבת הילוכים ידנית אוטומטית בעלת 5 הילוכים זמינה כאופציה לגרסת 1.8 ליטר. מנוע הבנזין של הרנו-ניסאן HR16 בנפח 1.6 ליטר (110 HP, 81  kW) ששולב בעבר, חדל להיות חלק מהרכב מיולי 2016.
ייצור
גוף המכוניות הראשון הורכב בטוליאטי באוקטובר 2015 לצורך נסיעות מבחן, ואילו הייצור בפועל של רכבי השוק החל בדצמבר 2015. רכבי ה-XRAY הראשונים הופיעו בשוק הרוסי ב-14 בפברואר 2016.
ג'ון מונטרול
ביוגרפיה
ג'ון מונטרול נולד בוושינגטון הבירה. הוא בנו של אליוט ווטרס מונטרול, מדען ומתמטיקאי אמריקאי. יש לו תואר ראשון במתמטיקה מאוניברסיטת רוצ'סטר, תואר שני בהנדסת חשמל מאוניברסיטת מישיגן, ותואר שני במתמטיקה שימושית מן האוניברסיטה של מרילנד.
כבר בגיל שש, למד מונטרול את ספר האורגמי הראשון שלו, "איך לעשות אוריגמי" מאת איסאו הונדה. באותו גיל הוא התחיל ליצור לעצמו אוריגמי חיות. הוא הפך להיות חבר במרכז אוריגמי באמריקה בגיל שתים עשרה. הוא השתתף בכנס האוריגמי הראשון שלו בגיל 14. מונטרול לימד מתמטיקה בבית מנזק סנט אנסלם של בית הספר בוושינגטון הבירה, לימד קבוצות קטנות של מתמטיקה מתקדמת לתלמידים, חדו"א, גאומטריה, וכן קורס אוריגמי. אחד התחביבים של ג'ון מונטרול הוא שריקה – הוא יכל לשרוק ב-5 אוקטבות, וגם הוכיח כישרון זה בשתי ועידות שריקות בלואיסברג, צפון קרוליינה.
ג'ון מונטרול היה חלוץ האוריגמי המודרני עם פרסום ספרו הראשון, "אוריגמי עבור חובבים" ב־1979, אשר היה ספר האוריגמי הראשון שבו כל דגם הוא גיליון מקופל מרובע יחיד ללא חתכים. באותו ספר הוא גם הציג את המונח אוריגמי "קיפול אוזן ארנב כפול."
לאדה ספורט
לאדה ספורט היא חברת שיווק, פרסום והנדסה רוסית, שמוקמה בטוליאטי, והיא חברה בת של יצרנית הרכב AvtoVAZ. היא מייצרת את דגמי מכוניות ספורטיביים המבוססים על דגמי לאדה גרנטה ולאדה קלינה, ומנהלת גם את צוות התחרויות של לאדה באליפות העולם לרכבי תיור (WTCC). העונה הראשונה שלהם הייתה עונת 2009 (שנוהלה על ידי צוות "הדובים הרוסים").
היסטוריה
הקבוצה נכנסה לעונת אליפות העולם במכוניות תיור 2009, והפכה ליצרנית הרביעית באליפות לצד SEAT, ב.מ.וו ושברולט. הצגת הפריורה החדשה בפורטו והתוספת של אלוף מכוניות התיור הבריטי לשעבר ג'יימס תומפסון למערך הנהגים עזרו לקבוצה להגביר את התחרותיות שלהם במהלך העונה. נקודות נהגים הושגו על ידי תומפסון לצמד של 6 מקומות בסיבוב אימולה. לאחר שהשתתף בשני אירועים בשנת 2012 עם מכונית אחת של גרנטה ספורט שננהגה בידי זוכה מרוץ ה- WTCC ג'יימס תומפסון, צוות לאדה ספורט התחרה עם שתי מכוניות בעונת 2013, אחת לתומפסון ואחת לנהג הרוסי מיכאיל קוזלובסקי. הצוות הבטיח את שיתוף הפעולה עם חברת פיתוח מכוניות המירוץ הצרפתית אורקה לפיתוח הטכני של השלדה ומנוע הטורבו 1.6 ליטר. נוסף על כך, התוכנית נתמכה על ידי לוקאויל, חברת הנפט הגדולה ברוסיה.
לאדה לרגוס
לאדה לרגוס הוא מכונית מסחרית קומפקטית, שנבנית על ידי יצרנית הרכב הרוסית AvtoVAZ מאז 2012. זוהי למעשה גרסה של רכב רנו מהדור הראשון, דאצ'יה לוגאן MCV ומיוצר כפרויקט משותף עם רנו ניסאן.
היסטוריה
לאחר שרכב לאדה ריבה יצא מהייצור בדצמבר 2010, חברת AvtoVAZ כבר לא ייצרה דגמי סטיישן זולים ומרווחים. רכבי הסטיישן קו הדגם הנוכחי לאדה קלינה ולאדה פריורה הן בעלות השלמה גבוהה יותר ומחיר גבוה בהרבה. הלרגוס הוא הפרויקט המשותף הראשון בין AvtoVAZ לרנו-ניסאן (בהשקעה של 550 מיליון דולר). מהווה חלק מתוכנית משותפת גדולה יותר של החברות לייצר חמישה דגמים ברוסיה, המבוססת על פלטפורמת Dacia B0. סך הייצור בשנת 2012 הגיע ל-27,000 מכוניות (לרוב של רכבי לרגוס).
לרגוס מיוצר ביחידת ייצור מלאה. הוא מצויד במיזוג אוויר, מערכת בלימה נגד נעילה, 2 כריות אוויר קדמיות, 5 או 7 מושבים, דיבורית Bluetooth ונגן MP3. הוא זמין בשתי גרסאות: כ-MPV לנוסע וכטנדר בעל קיבולת גבוהה. שתי הגרסאות זמינות עם אחת משתי אפשרויות מנוע הבנזין: שסתום 8 ליטר עם 84 כ"ס או שסתום 1.6 ליטר 16, המסוגל לייצר . הם קשורים לתיבת הילוכים ידנית בעלת חמישה הילוכים. השינויים המשמעותיים היחידים מהדגם המקורי הם הסורג, הפגוש הקדמי, המצפים את לוח הפאנל והפנסים הקדמיים.
ב-4 באפריל 2012 השיקה AvtoVAZ את הייצור הסדרתי של לאדה לרגוס בטקס בו השתתף ולדימיר פוטין. בביקורו בטוליאטי סייר פוטין במפעל וחתם על לאדה לרגוס הראשונה. המכירות החלו ב־16 ביולי 2012. גרסת הפאנל של המכונית יצאה למכירה באוגוסט 2012 וגרסת הקרוס הושקה בשנת 2015.
דאנאקוד
מבנה
לכל דאנאקוד יש שני ייצוגים: הייצוג המורחב שמכיל 12 ספרות שמתחלקות ל־4 ספרות יצרן, 7 ספרות פנימיות של היצרן, וספרת ביקורת אחת המיועדת לזיהוי שגיאות. הייצוג השני, הדאנאקוד המקוצר, מורכב ממספר היצרן (בלי אפסים מובילים), מקף אמצעי, והמספר הפנימי של היצרן (גם הוא בלי אפסים מובילים). לדוגמה, למהדורת "התרנגולים והשועל" שיצאה לאור בשנת 2005 יש דאנאקוד מקוצר, שמיוצג גם בגרסתו המורחבת בעלת 12 ספרות כ־003100040907.
ספרת הביקורת
הספרה הקיצונית מימין בקוד המורחב היא ספרת ביקורת, אשר יכולה לקבל את הספרות העשרוניות 0–9. לדוגמה, לדאנאקוד שגרסתו המקוצרת היא  וגרסתו המורחבת היא 003100040907, ספרת הביקורת היא 7.
חישוב ספרת הביקורת מתבצע באופן הבא:
סוֹכְמים את מכפלות אחת־עשרה הספרות השמאליות בקוד במקדם תלוי־מיקומן, כשהמיקום נספר משמאל לימין והמקדם הוא 7 במיקומים אי-זוגיים (המיקום הראשון, השלישי, וכו׳) והמקדם הוא 9 במיקומים זוגיים (המיקום השני, הרביעי, וכו׳). עבור הדאנאקוד בדוגמה שלעיל יתבצע החישוב הבא:
= 147 ספרת היחידות של התוצאה היא ספרת הביקורת. לכן, ספרת הביקורת שהתקבלה לדאנאקוד בעל גרסה מקוצרת של היא 7.
לבדיקה (הבקרה) יש לבצע את החישוב הנ״ל מחדש, אבל הפעם עם כל שתים־עשרה הספרות (ספרת הביקורת נכללת). ספרת היחידות של התוצאה צריכה להיות 0. להדגמה, ספרת הביקורת, 7, כפול המקדם 9, זה 63. הסכום של לפני, 147, פלוס 63 זה 210. ספרת היחידות היא 0. כך, זה מוכיח ש־7 אכן היא ספרת הביקורת של הדאנאקוד.
כתב טענות
בסדר הדין האזרחי, כתבי טענות הם כתבי בי הדין המוגשים לבית המשפט, בשלב הראשון של הדיון, שמטרתם להגדיר ולתחום את המחלוקת בין הצדדים. בתיק אזרחי רגיל, כתב התביעה הוא המסמך הראשון המוגש בתיק והוא נדרש לשם פתיחתו.
בישראל, כתבי הטענות נחלקים למספר סוגים:
הדין קובע הוראות כלליות, החלות על כל כתבי הטענות לסוגיהם.
ישנם כתבי בי דין שאינם כתבי טענות, כגון בקשה בכתב וסיכומים בכתב. בחלק ניכר מהתיקים האזרחיים, רוב כתבי בי הדין המוגשים אינם כתבי טענות, אלא בקשות וכתבי בי דין הקשורים אליהן (תשובה לבקשה, תגובה לתשובה וכדומה). בקשות עשויות להיות מוגשות בכל שלב משלבי הדיון, בעוד שכתבי הטענות מאפיינים את השלב הראשון של הדיון.
ניסוח כתבי טענות
לניסוח כתבי הטענות יש חשיבות רבה, מכיוון שעל בסיס המידע הכלול בהם נוטה להתנהל הדיון על התיק כולו. אמנם, גם בהמשך הדיון, לאחר הגשת כתבי הטענות, מתנהלים הליכים המיועדים לחשוף מידע נוסף לפני הצדדים ובית המשפט: בירור מקדמי של המחלוקת במסגרת קדם המשפט, הליכי גילוי מסמכים, הגשת תצהירי עדות ראשית, חקירה נגדית וסיכומים. עם זאת, כתבי הטענות הם היסוד, הן לכתבי טענות אחרים (כתב ההגנה וכתב התשובה) והן לניהולם של שאר שלבי הדיון.
אולם, דווקא העובדה שכתבי הטענות מוגשים בשלב הראשון של התיק יוצרת בעיה עבור הצדדים המתדיינים, שכן במועד זה כמות המידע המצויה בידיהם נמוכה יחסית. דבר זה נכון במיוחד במצבים של חוסר שוויון במידע (information asymmetry), לדוגמה, כאשר התובע הוא אדם פרטי ואילו הנתבע הוא נושאי המשרה של תאגיד, או רשות שלטונית. באופן טיפוסי, אלו אוחזים בידיהם את מרבית המידע הנוגע לעילת התביעה. התובע יודע שנגרם לו נזק, או שקמה לו עילת תביעה אחרת, אך אין בידיו את כלל המידע הנדרש כדי להוכיח את התביעה, או כדי לברר את סכום התביעה המדויק. לשם כך נועדו הליכי הגילוי והליכי הבירור הנוספים, המתקיימים במהלך הדיון האזרחי. הדברים נכונים גם כאשר הצד החלש הוא הנתבע, אשר לעיתים עשוי להתקשות להעמיד כתב הגנה מפורט. לא ראוי לחסום את דרכו של המתדיין לבית המשפט, רק מכיוון שאין בידיו את כלל המידע כבר בשלב כתבי הטענות.
על כן, הגישה הנהוגה לגבי ניסוח כתבי טענות היא הגישה של ניסוח כללי, או ניסוח מיידע (notice pleading). לפי גישה זו, הנהוגה הן בישראל, הן בארצות הברית והן בארצות אחרות של המשפט המקובל, כתב התביעה נדרש רק לעורר את העניינים הכלליים הנדונים בתיק. גם כתב ההגנה אינו נדרש להיות מפורט במיוחד. כתבי הטענות אף אינם צריכים להיתמך על ידי תצהיר. זאת, לעומת בקשות בכתב וכתבי בי דין נוספים, אליהם נדרש לצרף תצהיר. רוב הבירור העובדתי והמשפטי נעשה בהמשך הדיון, לאחר שכתבי הטענות הוגשו. לגישה זו אמנם יש גם חסרונות, אך היא מגשימה במידה הרבה ביותר את זכות הגישה לערכאות. מבחינה מעשית, חסרונותיה של גישת ה-notice pleading מצטמצמים אף מבלי להגביה את הרף הנדרש ממנסח כתבי הטענות. צמצום זה נעשה, למשל, בשלב גילוי המסמכים ובשלב קדם המשפט, בו על השופט לגלות מעורבות רבה יחסית כדי לברר מה הן השאלות שהן באמת שנויות במחלוקת.
תיקון כתבי טענות
הדין מאפשר לתקן טעויות שנפלו בכתבי טענות. אפשרות זו נחלקת לתיקון לפי בקשת בעל הדין המתקן ולתיקון מיוזמת בית המשפט או לפי בקשת בעל הדין שכנגד. לאחר שהוגש כתב טענות מתוקן, "ישיב עליו בעל הדין שכנגד, או יתקן בלי נטילת רשות, את כתב טענותיו הוא, תוך הזמן העומד לרשותו אותה שעה להגשת כתב טענותיו או תוך חמישה עשר ימים מיום שהומצא לו כתב הטענות המתוקן, הכל לפי התאריך המאוחר יותר, אם לא קבע בית המשפט או הרשם מועד אחר. תיקון של טענה עובדתית או הוספתה, טעונים הגשת תצהיר המאמת את העובדות."
נישאל'ה
נִישָָאלֹ'ה (בדארי نشلا; בפרסית نشلا; בטג'יקית Нишалло; באוזבקית Nisholda) הוא ממתק, המזכיר ריבה סמיכה בצבע לבן. המאכל נפוץ במטבח יהודי בוכרה, אפגניסטן, איראן, טג'יקיסטן, אוזבקיסטן. מבשלו נקרא נישאלופּאַז.
באופן מסורתי בחברה המוסלמית הוא מבושל במהלך הרמדאן ונאכל במהלך האפטאר, יחד עם פיתה או לחם אחר, ועם תה חם (לרוב ירוק). נאכל בחברה היהודית בצאת שביעי של פסח.
הכנה
החלבון הלא מבושל של ארבע ביצים מוקצף על מנת להגדיל את נפחו, עד למצב שבו קצף סמיך נשמר על כף. אחרי זה מנקים שורשי צמחים ממשפחת ציפורניים, בעלי סאפונין הנותן קצף דמוי סבון, הם נחתכים ומבושל במים למשך 25 דקות. הנוזל המסונן מקורר ונוסף לחלבוני ביצה שמוקצפים שוב.
בינתיים, מבושל סירופ המורכב מסוכר, חומצת לימון ומים. אחרי שקורר הוא נוסף לחלבון המוקצף והם מעורבבים ברציפות עד שכל התערובת נהיית אחידה כמו שמנת סמיכה. נישאל'ה מעורבב עם כף עץ מיוחדת. מוגש בכוס או קערה גדולה. מעליו באופן מסורתי מפזרים קמצוץ אבקת אניס כוכב, ויש המוסיפים תמצית וניל.
מיגל נטו
מיגל נטו (באנגלית: Miguel Gaspar Fernandes Neto) הוא דיפלומט אנגולי שכיהן בתפקיד שגריר במספר מדינות.
לאחר סיום הלימודים מיגל נטו החל לעבוד במשרד החוץ של אנגולה שהוקם בשנת 1975 לאחר קבלת העצמאות. נטו הוא בעל תואר שלישי.
בשנת 1977 הוא מונה לשגריר בניגריה. הוא היה השגריר הראשון של אנגולה במדינה זו שכמו אנגולה חברה באופ"ק. נטו כיהן בתפקיד זה עד לשנת 1984 כאשר הנשיא ז'וזה אדוארדו דוש סנטוש מינה אותו לשגריר ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
בשנת 2005 הוא מונה לשגריר בדרום אפריקה. בשנת 2009 הנשיא החדש של אנגולה ג'ייקוב זומה ביקר בדרום אפריקה בראש משלחת שכללה 11 שרים. בעקבות הביקור נחתמו מספר הסכמים כלכליים. הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת 2011 ובתפוקה זו היחסים בין המדינות היו ברמה טובה תוך גידול הסחר בין המדינות.
בשנת 2012 נטו הגיע לשגרירות של אנגולה בממלכה המאוחדת במקום אנה מריה טלס קאריירה ובמקביל היה שגריר לא תושב באירלנד. בשנת 2013 הוא חתם על הסכם בנושא סחר ימי. בשנת 2014 הוא הודיע שמדינתו תתרום 100 אלף $ לטובת לחימה נגד שוד ימי במרחב הימי של מערב אפריקה. הוא כיהן בתפקיד עד לשנת 2020.
מייגן די סטליון
מייגן ג'ובון רות פיט (באנגלית: Megan Jovon Ruth Pete; נולדה ב-15 בפברואר 1995), הידועה בשם הבמה מייגן די סטליון (Megan Thee Stallion), היא ראפרית ופזמונאית אמריקאית. מייגן די סטליון נולדה וגדלה במחוז בקסר, טקסס שבארצות הברית.
מייגן די סטליון הוציאה בשנת 2017 את המיני-אלבום הראשון שלה, Make It Hot. שנה לאחר מכן, הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, Tina Snow. הוא זכה להצלחה נאה כאשר נכנס אל מצעד הבילבורד 200, ומתוכו יצא הסינגל "Big Ole Freak", שהצליח להיכנס אל מצעד הבילבורד הוט 100, תוך שנכנס למצעד שירי R&B/היפ הופ השנתי של בילבורד.
בשנת 2019, זכתה מייגן די סטליון להצלחה רבה כאשר הוציאה את המיקסטייפ הראשון שלה, Fever. הסינגל הראשון "Sex Talk" והשני "Realer", זכו להצלחה נאה, בעוד השיר "Cash Shit" שלא יצא כסינגל, הפך ללהיט בארצות הברית. באוקטובר 2019, העניק איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי את תואר הפלטינה לשיר, עבור מכירות של למעלה ממיליון עותקים במדינה. בסמוך לכך, יצא השיר "Hot Girl Summer", בו השתתפה הראפרית ניקי מינאז'. השיר זכה להצלחה רבה, תוך שהגיע אל המקום הראשון במצעד של הרולינג סטון טופ 100, וה-11 במצעד הבילבורד הוט 100, וקיבל את תואר הפלטינה בארצות הברית גם כן. בשנת 2020, יצא המיני-אלבום השלישי שלה, Suga.
ביוגרפיה
מייגן ג'ובון רות פיט נולדה ב-15 בפברואר 1995, במחוז בקסר, טקסס שבארצות הברית. מייגן די סטליון ואמה עברו בסופו של דבר לפרלנד, טקסס, פרוור ליוסטון, כשהייתה בת 14, וחיה שם עד שהייתה בת 18. כאשר חשפה בפני אמה שהיא רוצה להיות ראפרית, זו ענתה לה שהיא תצטרך לחכות עד שהיא תהיה בת 21.
בסופו של דבר, החלה מייגן די סטליון את הקריירה שלה בשנת 2016.
קריירה
בשנת 2017, יצא לאור סינגל הבכורה של מייגן די סטליון "Pull Up Late". בהמשך, הוציאה את "", ואת המיני-אלבום הראשון שלה, Make It Hot. בשנת 2018, יצאו לאור השירים "Cocky AF" "No Pressure" ו-"Poledancer". ביוני 2018, הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, Tina Snow. בארצות הברית, הוא הופץ כמה חודשים לאחר מכן, תוך שהצליח להגיע אל המקום ה-166 במצעד הבילבורד 200. הסינגל השני מתוכו "Big Ole Freak", זכה להצלחה בארצות הברית.
בשנת 2019, הוציאה את "Fire in the Booth, Pt.1", ומיד לאחר מכן את "Sex Talk". בהמשך, השתתפה ביחד עם יו גוטי וחאליד בשיר "", תוך שהשתתפה בשירים "Bestie" של דניאל ברגולי, "She Live" של מקסו קרים, "Three Point Stance" של ג'וסי ג'יי וסיטי גירלס, "Pastor" של קוואבו, ו-"Big Booty" של גוצ'י מיין. באותו הזמן, יצא לאור השיר "Realer", שנכלל ביחד עם "Sex Talk" במיקסטייפ הראשון שלה, Fever.
במאי 2019, יצא לאור המיקסטייפ הראשון שלה, Fever. בשבוע צאתו, נמכר המיקסטייפ בלמעלה מ-27,956 עותקים, ובכך הגיע אל המקום ה-10 במצעד הבילבורד 200. מתוך המיקסטייפ יצא הלהיט "Cash Shit", שזכה להצלחה, כאשר הגיע אל המקום ה-36 במצעד הבילבורד הוט 100, ה-16 במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ, וה-27 במצעד של הרולינג סטון טופ 100, בלי שיצא כסינגל. במצעד סוף השנה של בילבורד, הגיע השיר אל המקום ה-90. בנוסף לכך, קיבל את מעמד הפלטינה בארצות הברית, על מכירות של למעלה ממיליון עותקים במדינה. באוגוסט 2019, יצא הלהיט "Hot Girl Summer" ביחד עם הראפרית ניקי מינאז'. באותה השנה זכתה להשתתף בתוכנית "אפל מיוזיק: הבא".
בתחילת שנת 2020, הוציאה ביחד עם נורמני את השיר "Diamonds". השיר הוא שיר הנושא של הסרט "ציפורי הטרף: והארלי קווין המהממת" והוא יצא כסינגל הראשון מתוך הפסקול שלו. ב-24 בינואר 2020, הוציאה את השיר "B.I.T.C.H", כסינגל המוביל מתוך המיני-אלבום השלישי שלה, Suga. ב-10 במרץ 2020, יצא הסינגל השני מתוך המיני-אלבום, "Captain Hook". הסינגל השלישי מתוך המיני-אלבום הוא "Savage", שהפך לשירה המצליח ביותר והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
ביולי 2020, די סטליון נורתה פעמיים ברגל, לטענתה ככל הנראה ניסו להתנקם בה. חודש לאחר מכן, באוגוסט 2020, התארחה בסינגל "WAP", של הראפרית קארדי בי. באותה השנה הופיעה ברשימה השנתית טיים 100 של מגזין טיים. בשנת 2021, זכתה בשלוש קטגוריות בטקס פרסי גראמי ה-63, כולל פרס גראמי לתגלית השנה.
סיכניים
סִכָּנִיִּים או דגי ארנב (שם מדעי: Siganidae) היא משפחת דגים מסדרת הדקראים בתוכה סוג יחיד - סיכן (Siganus) ובו 29 מינים. דגים אלה קיבלו את שמם השני עקב דמיונם לארנבים, בעיקר בעיניהם הקטנות וכן בשפתיים המשורבבות. ואולם לא כל המינים מזכירים במראם ארנבים. הם חיים בעיקר בשוניות אלמוגים טרופיים. תפוצתם העיקרית היא באזור האינדו-פסיפי אך כמה מינים עברו לים התיכון באמצעות הגירה לספסית. הסיכן ההודי והסיכן המשויש הם כמה מהפולשים האגרסיבית ביותר בים התיכון והפכו לדומיננטיים שבין דגי הסלע. הם ניזונים מאצות ובשל כך פוגעים בבית הגידול הטבעי ובמגוון המינים במקומי.
דגים אלה בעלי ראש גדול עם שפתיים קטנות משורבבות ולחלקם פס שחור לאור העיניים (למינים אלה קוראים באנגלית foxfaces - "פני שועל"). אורכם הממוצע 25–35 ס"מ והם בעלי סנפיר גב ארוך הנגמר בציצות קוצים גדולים לקראת הזנב וכן בסנפיר שת גדולים וקוצניים, אשר מכילים ארס. עם זאת הארס לא קטלני לבני אדם.
מינים אלו בעיקרם הם צמחוניים וניזונים מאצות בין האלמוגים. אך חלקם ניזונים גם ממדוזות, מסרקניות ואף מסרטנים קטנים. הסיכניים הם דגי נוי מבוקשים ולפעמים גם דגי מאכל.
בחופי ישראל
במפרץ אילת ארבעה מיני סיכניים: סיכן פצול-זנב (Siganus argenteus), סיכן הכוכבים (Siganus stellatus), סיכן הודי (Siganus luridus) וסיכן משויש (Siganus rivulatus).
שני מינים (הודי, ומשויש) מצוים כיום בחופי הים התיכון, אחר שחדרו דרך תעלת סואץ. השם העממי בישראל לדג זה הוא ארס (אראס) או קומוניסט. הארס פופולרי לדייג בארצינו, ידוע כדג מסוכן ונדרשת בצידתו זהירות רבה מקוצים הגדלים בסנפיריו, מכילים ארס, ועשויים לגרום לפציעה חמורה.
שאלת כשרותו אינה ברורה. וקיים ויכוח בין מומחי הכשרות. הרב יוסף זריצקי כתב שחיפש בכמה מינים ולא מצא קשקשים, מנגד הרב שניאור זלמן רווח הכשיר. וכתב שאמנם קשה למצוא אבל ישנם ובעיקר על גבו
הר דידו
הר דידו או הר דיידו (באנגלית: Mount Dido) הוא הר נישא, באזור העמקים היבשים מקמרדו, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הר דידו ממוקם בן הר אלקטרה, לבין הר בוריאס, שברכס אולימפוס.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת החקר האנטארקטית של אוניברסיטת ויקטוריה בוולינגטון (Victoria University of Wellington Antarctic Expedition) מוולינגטון שבניו זילנד שחקרה את אנטארקטיקה, שהתקיימה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1958–1959.
דגי זאב
דגי זאב (שם מדעי: Anarhichadidae) היא משפחת מסדרת הדקראים בתוכה 2 סוגים של דגים דמויי־צלופחים, אך אינם קרובים אליו.
הר דידו
לקריאה נוספת
• CHRISTOPHER P. McKAY, REBECCA WEED, DAVID A. TYLER, J. ROBIE VESTAL, E. I. FRIEDMANN Studies of cryptoendolithic microbialcommunities in the antarctic cold desert
דגי זאב
כל המינים הם טורפים המשתמשים בלסתותיהם כדי לרסק קונכיות ושריונות של חסרי חוליות ימיים שונים, כמו צדפות, רכיכות שונות, סרטנים וקיפודי ים, שהם עיקר מזונם. לעיתים נדירות יאכלו גם דגים.
תל חי
תל חי הייתה חווה חקלאית קטנה באצבע הגליל בראשית תקופת ההתיישבות הציונית בארץ ישראל. ב-1 במרץ 1920 (י"א באדר תר"פ) התחולל בה קרב שהפך לסמל ללחימת מעטים מול רבים ולערך ההתיישבות כחלק מהאתוס הציוני. בקרב נהרגו שישה יהודים, ובהם יוסף טרומפלדור. החווה, שהפכה לקיבוץ תל חי, אוחדה ב-1926 עם כפר גלעדי, ואנשיה עברו לשם. בשטח החצר הוקמו אתר זיכרון, המכללה האקדמית תל-חי, המכללה הטכנולוגית תל חי, פארק תעשייה ואכסניית נוער.
תחילת ההתיישבות וההתקפות
הברון רוטשילד, באמצעות חברת יק"א, רכש בשנת 1893 שטח של כ-13,000 דונם בצפון הגליל מבעל האדמות ג'בור בֵּיי. רוב השטח (כ-10,000 דונם) הוקצה למושבה מטולה, שהוקמה ב-1896.
חלק משטח אדמות טלחה שנרכשו נשאר לא מעובד, ולכן נמסר בשנת 1905 לקבוצה בת שישה חלוצים על מנת לקבוע נוכחות ושליטה. המתיישבים היו אליהו אליוביץ, מאיר לישנסקי, פייביש גולדברג, זכריה חיותמן, ג'סי חיותמן ומאיר פרידמן. פרידמן עזב כעבור כחודשיים, ובמקומו הגיע המדריך החקלאי מיכאל פפו, שבא לנסות לגדל כותנה בעמק החולה.
בתחילה היו ששת החקלאים יוצאים מדי בוקר ברגל ממטולה עד טלחה ושבים לביתם בערב. לאחר שהבינו שצורת עבודה כזו קשה מדי, עברו לגור במהלך השבוע בשתי מערות קבורה ביזנטיות שמצאו בקרבת מקום. ב-1907 החלה בניית החצר, שנקראה אז "החאן בטלחה", ונבנו בה מספר מבנים, בהם רפת, אורווה וחדר שינה. ב-1910 התפרקה קבוצת החקלאים ממטולה והחבר האחרון שנשאר בטלחה, מרדכי חדור, נפטר ממלריה. ב-1913 ישב במקום שומר ערבי עם משפחתו. ב-1916 נאחזה במקום קבוצה מאנשי "הרועה" לזמן קצר. בקיץ 1918 שימשה החצר כאסם מספוא לסוסי הצבא העות'מאני הנסוג. בספטמבר 1918 התיישבה במקום קבוצת פועלים בראשות דוד באום וקלמן כהן. עם נסיגת הצבא העות'מאני המובס, הקימה חבורה זו קיבוץ וקראה לו תל חי.
בהתאם להסכם סייקס–פיקו, אשר הגדיר את חלוקת שטחיה של האימפריה העות'מאנית במזרח התיכון בין צרפת ואנגליה, ולהסכם דוביל שנחתם ב-15 בספטמבר 1919 בין לויד ג'ורג', ראש ממשלת בריטניה, לבין ז'ורז' קלמנסו, ראש ממשלת צרפת, פינו האנגלים את האזורים שכבשו מצפון לקו שנמתח בין ראש הנקרה לבין בואזיה בחולה, ואזור הגליל העליון המזרחי עבר לשלטון המנדט הצרפתי. השלטון הצרפתי באזור היה רופף, וכבר ב-12 בדצמבר 1919 החלו התקפות של ערבים שמרדו בצרפתים ורצו לסלקם מהאזור. תושבי ארבעת היישובים היהודיים שהוקמו בגליל העליון - כפר גלעדי, מטולה, חמארה (שננטשה על ידי מתיישביה בעקבות הפרעות באחד בינואר 1920) ותל חי - ניסו להישאר נייטרליים בכל הקשור לסכסוך הערבי-צרפתי. מטולה הייתה מושבה שמנתה כ-120 איש, רובם הגדול נמלטו לצידון בסוף 1919, בעוד שבכפר גלעדי ותל חי היו רק כ-20 איש בכל יישוב. הם שלחו קריאה ובה בקשת סיוע למגינים לצורך חיזוק המקום. אל תל חי הגיעו מספר מתנדבים בפיקודו של יוסף טרומפלדור. ב-12 בדצמבר 1919 נהרג בתל חי שניאור שפושניק בעקבות ירי שמחה של שודדים ערביים לאחר ביזת כפר. ובמהלך מאבק עם שודדי בהמות שנערך ב-6 בפברואר 1920 נהרג בשדה סמוך לתל חי אהרון שר שבא לעזרת היישוב.
אחת הבעיות המרכזיות בהגנה על היישוב הייתה מחסור בנשק בכלל ובנשק כבד בפרט, כפי שמשתקף בעיתונות התקופה. איש העלייה השנייה אהרן בן-ברק, שבא לתל חי כחודשיים לפני נפילתה, כתב בעיתון "הפועל הצעיר": "אין לחשוב שנגד הבדואים הלוחמים נוכל לעמוד אפילו אם נכפיל את מספר האנשים לכמה מונים, אלא אם יהיה להם גם נשק כבד. בלי זה יכולים הם לעשות מכל "תליי-החיים" שלנו תל מָוֶת אחד.
נפילת תל חי
ב-1 במרץ 1920 (י"א באדר תר"פ) הגיעה אל חצר תל חי קבוצה גדולה של ערבים בדואים חמושים, שבראשם עמד כאמל אפנדי. הם הורשו להיכנס מכיוון שדרשו לבדוק אם אין כוחות צרפתיים בחצר. בחיפושיהם הגיעו הערבים אל "העלייה" (הבניין המרכזי בחצר) ושם עלו לקומה השנייה. לפי אחת הגרסאות, דרש כאמל מדבורה דרכלר, שהייתה חברת ארגון "השומר" ונשאה על עצמה אקדח, שתמסור לו את אקדחה. דבורה סירבה, וכשכאמל ניסה לחטוף את אקדחה נפלט כדור.
טרומפלדור שמע את הירייה, נתן הוראה להשיב באש, ומיד החל קרב יריות. התוקפים הטילו מיד בתחילת הקרב פצצה שנשאו עימם לתוך חדר העלייה, שרה צ'יזיק, דבורה דרכלר, בנימין מונטר וזאב שרף, ששהו בחדר העלייה, נהרגו מהפיצוץ, ויצחק קנייבסקי ששהה אף הוא שם עימם נפצע קשה. מחדר העלייה שלטו הערבים באש על החצר. להתקפה הצטרפו גם המוני ערבים שהיו מחוץ לחצר. יוסף טרומפלדור, שניסה לצאת מחדר האוכל אל המדרגות שהובילו לחדר העלייה, נפצע בידו וחזר פנימה. כשניסה לצאת שוב, נפצע בבטנו ופונה על ידי חבריו לתוך חדר המשפחה ששימש בעת הקרב כחדר הפצועים. יעקב טוקר, שעמד על סולם ליד שער החצר וניסה להדוף בירי את הפורעים, נפצע ונפל לאחור, אך בשל המרחק בינו לבין שאר החברים פונה לתוך חדר הפצועים רק בתום הקרב. לאחר שניהלו משא ומתן בצעקות עם כאמל והקרב תם, החליטו מגיני החצר לנטוש את תל חי ולשורפה באש. משלחת של כ-15 אנשים הגיעה לעזור למגיני החצר, בהם גם אברהם הרצפלד והרופא ד"ר גרי. לאחר הטיפול בפצועים עלו כולם לכפר גלעדי. טרומפלדור נפטר בדרך מפצעיו. אברהם הרצפלד כתב ביומנו כי לשאלתו "מה שלומך" ענה טרומפלדור: "לא נורא, טוב למות בעד ארצנו". יומיים לאחר מכן נטשו האנשים את כפר גלעדי והדרימו אל היישוב איילת השחר שהיה בשטח שבשליטת המנדט הבריטי. בעקבותיהם נטשו גם תושבי מטולה את היישוב.
החזרה לתל חי
הכוחות הצרפתיים לחמו בצורה נחרצת נגד הפורעים הערבים בגליל העליון, עד להשגת שקט בחודש יולי 1920. באוקטובר חזרו המתיישבים היהודיים אל שלושת היישובים שננטשו ויישבו אותם מחדש. בסוף השנה נמסר האזור לשליטה בריטית, ונוצרה "אצבע הגליל". עמידת הגבורה של המגינים הייתה לסמל, ובקרב היישוב רווחה האמונה כי בזכותם נכללה ה"אצבע" בתחום שלטון המנדט הבריטי ואחר כך בתחום מדינת ישראל. בפועל השפעת פרשת תל חי הייתה עניין בעל משמעות פחותה בהשפעתו ממה שסברו במשא ומתן בין הבריטים לצרפתים עד לקביעת גבולות המנדט ב-1924. היישוב תל חי אוחד ב-1926 עם כפר גלעדי, ואנשיו עברו לשם.
הנצחה
נופלי תל חי נקברו בבית הקברות הנמצא בין תל חי לכפר גלעדי. מעל קברם הוצב פסל "האריה השואג" של הפַּסָּל אברהם מלניקוב. לאחר קום המדינה פעל איש כפר גלעדי נחום הורביץ בשיקום ושיחזור חצר תל חי הנטושה. החצר משמשת אתר הנצחה ומוזיאון, בו מוצגים אורח החיים של אנשי ראשית ההתיישבות, תיאור קרב תל חי ומסמכים שונים.
בהשראת עמידת הגבורה של יוסף טרומפלדור וחבריו בחצר תל-חי חיבר אבא חושי באביב 1920 את מילות השיר "בגליל בתל חי". ברל כצנלסון חיבר לזכרם תפילת יזכור, אשר נקראת עד היום, בשינויים קלים, בטקסי יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, ובשנת 1929 חיבר זאב ז'בוטינסקי שיר נוסף המתאר את תל חי כסמל של גבורה וחלוציות. לזכר שמונת נופלי תל חי נקראה העיר קריית שמונה.
בשנת 1921, י"ב כסלו, הוקם על ידי גדוד העבודה קיבוץ תל יוסף, ע"ש יוסף טרומפלדור.
גדוד העבודה
לאחר נפילתו של טרומפלדור בהגנת תל-חי הוסיף גדוד העבודה לשמו את טרומפלדור ונקרא גדוד העבודה ע"ש יוסף טרומפלדור. בכך חרת על דגלו הגדוד את מורשת בניין הארץ, ההתיישבות השיתופית וההגנה של יוסף טרומפלדור, והוסיף לחנך אלפי חלוצים וחלוצות על רעיונות אלה.
בית"ר
בתנועת הנוער שהקים זאב ז'בוטינסקי, בית"ר (ברית הנוער העברי ע"ש יוסף תרומפלדור), נהוג לברך זה את זה לשלום בברכת תל חי, וכן לחתום כך על מכתבים.
מכבי צעיר
בתנועת הנוער ה"מכבי הצעיר" במשך שנים רבות נהגו לעלות בכל שנה אל אנדרטת האריה השואג ולערוך שם טקס לזכר המאורע.
י"א באדר
יום י"א באדר הוא יום ציון ממלכתי, מכונה בשם "יום תל חי", ובו מתקיים מדי שנה ברחבת האריה השואג טקס זיכרון ממלכתי לזכר מגיני תל חי. תנועת הנוער העובד והלומד עולה לתל-חי לעצרות זיכרון מאז יום הקמתה, וכיום מציינים יום זה על ידי עלייה של חניכי שכבה ט' לתל-חי במסגרת כנס ט' השני - לקראת הדרכה. בתנועת הנוער בית"ר נהוג לציין יום זה בנסיעה לתל-חי, קיום צעדה באזור וטקס אזכרה לנופלי תל-חי ברחבת האריה השואג. בתנועת הנוער בני עקיבא מציינים יום זה בנסיעה של תלמידי כיתות ח' מסניפי התנועה (שבט הרא"ה) לביריה, לזכר אירוע העלייה לביריה, בו התנגדו אלפים לניסיונם של הבריטים להוריד את ההתיישבות העברית בביריה, שאירע אף הוא בי"א באדר, בשנת 1946.
תל חי כיום
בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 החל לפעול בחצר תל חי אולפן לאומנויות של מועצה אזורית גליל עליון, שלימים היה לבסיס של מכללת תל חי. בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 הוקמה במקום אכסנית נוער שנקראה על שם אנה פרנק. הקמת האכסניה במימון גרמני עוררה מחאות מצד המתנגדים לשיתוף פעולה עם גרמניה. בשנת 1965 נפתחה בחצר תל חי תצוגה מתמדת לתולדות ההתיישבות שכללה שחזור של חצר תל חי. ביולי 2005 הוכרז האתר כגן לאומי.
מצפון לחצר תל חי פועלת כיום מכללת תל חי. ממזרח לה נמצא פארק התעשייה תל חי, ובו סניף של חברת Nvidia המוזיאון הפתוח לצילום ומוזיאון מכוניות.
אלן טרסקוט
אלן טרסקוט (באנגלית: Alan Fraser Truscott; 16 באפריל 1925 - 4 בספטמבר 2005) היה שחקן ברידג' בריטי ואמריקאי. טרסקוט גם כתב וערך בנושא ברידג'. הוא כתב מדור ברידג' יומי במשך 41 שנים בעיתון הניו יורק טיימס בשנים 2005-1964. היה עורך ראשי של האנציקלופדיה הרשמית לברידג' בשנים 1964 - 2002.
ביוגרפיה בבריטניה
טרסקוט נולד בבריקסטון שבדרום לונדון רבתי. בשנות ה-40 וה-50 של המאה העשרים הצטיין בשחמט.
טרסקוט שירת במשך שלוש שנים בצי הבריטי המלכותי לקראת סיום מלחמת העולם השנייה ואחריה. החל משנת 1947 הוא למד באוניברסיטת אוקספורד אותה יצג בשחמט ובברידג'. בגיל 26 שיחק בנבחרת בריטניה בברידג' שזכתה במדליית הארד באליפות אירופה בשנת 1951. טרסקוט שיחק בנבחרת עם Robert d'Unienville, שותפו מאוניברסיטת אוקספורד. בנבחרת שיחקו גם טרנס ריס ושותפו בוריס שפירו. טרסקוט שיחק פעמיים נוספות בנבחרת בריטניה באליפות אירופה. ב-1958 שיחק עם Maurice Harrison-Gray והיה שותף לזכייה במקום השני. גם ב-1958 שיחקו איתם בנבחרת ריס ושפירו. בשנת 1961 זכתה הנבחרת הבריטית במקום הראשון. שותפו של טרסקוט היה Tony Priday.
ביוגרפיה בארצות הברית
ריצ'רד פריי, מנהל הפרסומים של התאגדות הברידג' האמריקאית (ACBL), שכר את טרסקוט לתפקיד של עריכה באנציקלופדיה הרשמית לברידג', שהייתה כבר בשלבי כתיבה ולתפקיד של עריכת העיתון לחברי ההתאגדות. טרסקוט עבר עם אשתו הראשונה, גלוריה גילינג, ושלושת ילדיו להתגורר בניו יורק. החל מה-1 בינואר 1964 ערך גם את מדור הברידג' של הניו יורק טיימס. בשנת 1971 התגרש ובשנת 1972 נשא לאישה את דורותי היידן. היידן הייתה מורה למתמטיקה שהפכה לשחקנית ברידג' מקצוענית ובשיאה דורגה ראשונה בעולם בין הנשים. בשנת 2005 נפטר ממחלת הסרטן.
טרסקוט רץ ריצת מרתון במרתון ניו יורק בשנת 1986. היה לו זיכרון פנומנלי למילים של שירים הומוריסטיים והוא הצטיין גם במשחקים כמו בוטיצ'לי וCutlery Game. במשך כל חייו לא עישן סיגריה, לא שתה קפה או תה ולא ענד טבעת.
אליפויות צפון-אמריקה
3 פעמים זכה באליפויות צפון-אמריקה ופעמיים סיים במקום השני, על פי הפירוט הבא:
אליפויות אירופה
זכייה אחת באליפות אירופה לקבוצות פתוחות בשנת 1961. מקום שני באותה תחרות בשנת 1958.
תרומתו כתאורטיקן ככותב ועורך
טרסקוט היה העורך הראשי של שש מהדורות של האנציקלופדיה הרשמית לברידג' במשך יותר מ-30 שנים. הוא כתב וערך את מדור הברידג' של הניו יורק טיימס בשנים 1964–2005. בנוסף לכך כתב 21 ספרי ברידג'. חמישה מהם נכתבו ביחד עם אחרים: שניים עם רעיתו דורותי היידן. שניים עם ג'ורג' רוזנקרנץ ואחד ביחד עם שותפיו לעריכת האנציקלופדיה הרשמית לברידג', אלברט מורהד ופיליפ אדלר. טרסקוט פיתח בשנות ה-90 של המאה העשרים את שיטת ההכרזה Truscott Symmetric Relay Opening Bids זוהי שיטת הכרזה הדומה לשיטת ההכרזה Precision. השיטה מבוססת על תפיסה של Symmetric Relay, שפותחה על יד שחקני ברידג' בניו זילנד. טרסקוט פיתח גם שיטת הגנה נגד הכרזות פתיחה חזקות באמצעותה ניתן להראות סדרה אחת ארוכה או שתי סדרות ארוכות.
פרשת בואנוס איירס
באליפות העולם לקבוצות (Bermuda Bowl), שנערכה בשנת 1965 בבואנוס איירס הושעו טרנס ריס ושותפו בוריס שפירו (Boris Schapiro) מהתחרות בעוון העברה אי-חוקית של מידע ביניהם במהלך המשחק. ההאשמה נבעה מתלונה של נבחרת ארצות הברית. במפגש בין שתי הנבחרות שם לב השחקן האמריקאי ב. ג'יי בקר (B. Jay Becker), שותפה של דורותי היידן, שריס מחזיק את הקלפים באופן מוזר עם שתי אצבעות בצורת האות V. הוא היה מתעלם מכך לולא שם לב מאוחר יותר, שגם שפירו מחזיק את הקלפים באותו אופן. בייקר שיתף בחשדות את שותפתו היידן את קפטן הנבחרת האמריקאית ג'ון גרבר ואת טרסקוט.
עובש לחם שחור
עובש לחם שחור (שם מדעי: Rhizopus stolonifer) הוא פטריה הנחשבת למין החשוב ביותר בסוג Rhizopus, שהוא אחד מהפטריות הנפוצות בעולם, ויש לו תפוצה עולמית אף על פי שהוא נפוץ בעיקר באזורים טרופיים וסובטרופיים. הוא פעיל בפירוק מזון מאוחסן, וכמו שאר סוגי הריזופוס גדל במהירות בעיקר בתוך בתים.
אלן טרסקוט
פרשת בואנוס איירס
לטרסקוט ולרעיתו לעתיד היידן היה תפקיד מרכזי בחשיפת שיטת הרמאות של שותפיו לשעבר לנבחרת בריטניה. טרסקוט אף העיד לפני הוועדה שדנה בענינם.
עובש לחם שחור
גילוי
הפטרייה הזו התגלתה בשנת 1818 על ידי המדען הגרמני כריסטיאן גוטפריד אהרנברג, שכינה אותה Rhizopus nigricans. השם שונה בשנת 1902 לRhizopus stolonifer על ידי המיקולוג הצרפתי J. P. Vuillemin.
גידול ואקולוגיה
עובש הלחם השחור הוא מין נפוץ ברחבי העולם. הוא נמצא על כל סוגי החומרים המשמשים בסיס לעובש ולעיתים קרובות הוא אחד מן התבניות הראשונות המופיעות על לחם מעופש. יכול להתקיים באדמה כשם שמתקיים באוויר. במעבדה פטרייה זו גדלה היטב על גבי מדיות שונות, כולל אלה המכילות מלחי אמוניום או תרכובות אמינו. עובש זה חי בעיקר בנבגים בוגרים.
צמיחה ופיזיולוגיה
מין זה ממלא תפקיד חשוב בהתיישבות המוקדמת של המצעים באדמה, אך עם זאת הוא גם יכול להיות טפיל ולגרום לעובש על כל מיני פירות וירקות. כמו מינים אחרים של הריזופוס הוא גדל במהירות ומתפשט באמצעות הסטולונים, הסטולונים מספקים מבנה אווירי לצמיחת המיסיום וכיבוש שטחים גדולים. הם יכולים לטפס אנכית כמו גם אופקית. הנבגים מעוצבים בצורה שונה בהתאם לחומרים המזינים הזמינים. הם יכולים להיות אובליים, מצולעים או זוויתיים.
הטמפרטורה האופטימלית לגידול היא 25–30 מעלות צלזיוס. נקודת המוות התרמית, המוגדרת כטמפרטורה הנמוכה ביותר שיכולה להרוג את כל התאים בעשר דקות, היא 60 מעלות צלזיוס.
עובש הלחם השחור יכול לצמוח בסביבות חומציות עם pH נמוך עד 2.2. טווח החומציות יכול להשתנות בין 2.2 ל 9.6. קרינה אולטרה סגולה יכולה להאט את נביטת הנבגים.
מחלות ומניעה
המחלה הנגרמת על ידי פטרייה זו מופיעה בעיקר על פירות בשלים, כמו תות שדה, מלון ואפרסק, הרגישים יותר לנגעים ובעלי אחוז סוכר גבוה יותר. לאחר מספר ימים הפירות הנגועים הופכים רכים ומשחררים מיצים עם ריח חומצי. כאשר הלחות והטמפרטורה נאותים, צמיחת התפטיר מתרחשת במהירות על פני הפרי הנגוע והמחלה גורמת להתפתחות של תפטיר סטולוני עם ספורנגיה שחורה ונבגים. כאשר הפטרייה נובעת, היא מייצרת אסטרזות מסוגים שונים, כולל קוטינאז, המסייעים לפטרייה לחדור לדופן התא הצמחי. המחלה יכולה להשפיע גם על פירות בריאים אחרים סמוכים כאשר היא מופצת על ידי רוח או פעילות חרקים.
מין זה הוא גורם אופורטוניסטי למחלות ומכאן שיגרום לזיהום רק אצל אנשים עם חסינות מוחלשת. זיגומיקוזיס היא המחלה העיקרית שעלולה להיגרם כתוצאה מפטרייה זו בבני אדם ואף שהיא עדיין לא לגמרי מובנת, היא מסוכנת מאוד ויכולה להיות קטלנית. הרחת מזון מקולקל יכולה להיות הגורם לחשיפה למחלה זו.
חשיבות
מין זה חשוב כלכלית לדעיכת אחסון לאחר הקטיף, הוא גם משמש לייצור חומצה פומרית וחומצה לקטית בעלות טוהר גבוה. נוכחות של אבץ מפחיתה את כמות החומצה המיוצרת על ידי הפטרייה.
הסכם TRIPS
הסכם TRIPS הוא הגנה ושמירה על זכויות הקניין הרוחני מעוגנת בהסכמים בינלאומיים. הידוע שבהם הוא הסכם TRIPS (trade related aspects of intellectual property rights) של ארגון הסחר העולמי. הסכם TRIPs, ההסכם המקיף ביותר בתחום הקניין הרוחני, מציב את הסטנדרטים המינימליים בתחום הקניין הרוחני, שאותם יש לקיים בכל מדינה ומדינה. ישראל, כחברה בארגון הסחר העולמי, מחויבת להסכם TRIPs, החל משנת 2000.
ייחודו של הסכם TRIPS הוא בהיותו מקיף היבטים רבים ומגוונים של נושא הקניין הרוחני, תוך קביעת סטנדרטים מינימליים שעל המדינות החברות לאמץ בחקיקתן הפנימית. המדינות החברות מתחייבות גם להבטיח את קיומם של אמצעי אכיפה משפטיים כדי לאפשר לבעלי הזכויות לפעול באפקטיביות נגד הפרות של זכויותיהם, ולאפשר ביקורת שיפוטית על כל החלטה מנהלית בקשר לזכויות בקניין רוחני. הסכם TRIPS מסדיר נושאים אשר לא הוסדרו לפני כן במסגרת אמנה בין לאומית רב צדדית כלשהי, כגון ההגנה על סודות מסחריים ועל ציונים גאוגרפיים. בניגוד לאמנות שהתקבלו בחסות WIPO, הסכם TRIPS נתמך במנגנון אכיפה חזק - מנגנון יישוב הסכסוכים של GATT (הסכם כללי על תעריפים ומסחר), אשר התחזק מאוד בעקבות סבב אורוגוואי בשנת 1994. גוף נוסף המפקח על יישומו של הסכם TRIPS ואחראי על תחום הקניין הרוחני במסגרת ארגון הסחר העולמי הוא מועצת TRIPS, הפועלת מתוקף ההסכם. מאז קבלת הסכם TRIPS, ארגון הסחר העולמי וארגון WIPO מקיימים שיתוף פעולה ביניהם, המתבטא בעיקר במעקב אחר יישום הסכם TRIPS ובהחלפת מידע בתחומי הקניין הרוחני השונים.
באופן ספציפי, הסכם TRIPS דורש מחברי ארגון הסחר העולמי להמציא זכויות יוצרים, שיכסו יוצרי תוכן כולל מוזיקאים, מופיעים, במאים של הקלטות וחברות שדרניות; ציונים גאוגרפיים, כולל כינויי מקור; עיצובים תעשייתיים; עיצובי מעגלים משולבים; פטנטים; סוגי צמחים חדשים; סימני מסחר; עיצוב מסחרי; ומידע חסוי או סודי. הסכם TRIPS גם מציין הליכי אכיפה, תקנות, ונוהלי יישוב סכסוכים. הגנה ואכיפה של כל זכויות הקניין רוחני תעמוד במטרה לתרום לקידום חדשנות טכנולוגית, להעברה והפצת הטכנולוגיה, לטובה ההדדית של יצרנים ומשתמשים של ידע טכנולוגי ובאופן תורם לרווחה חברתית וכלכלית, תוך כדי שמירה על איזון בין זכויות וחובות.
רקע והיסטוריה
TRIPS הושג בתום סבב אורוגוואי של ההסכם הכללי בדבר תעריפים וסחר (GATT) בשנת 1994. הכללתו היה שיאה של תוכנית של שתדלנות אינטנסיבית של ארצות הברית, שנתמכה על ידי האיחוד האירופי, יפן ומדינות מפותחות אחרות. קמפיינים לעידוד כלכלי חד צדדי תחת שיטת ההעדפות הכללית וכפייה לפי סעיף 301 של חוק הסחר מילאו תפקיד חשוב בהבסת עמדות מדיניות של מדינות מתחרות שהעדיפו מדינות מתפתחות וברזיל, תאילנד, הודו ומדינות האיים הקריביים. אסטרטגית ארצות הברית שקישרה מדיניות סחר לתקני הקניין הרוחני יכולה להיות נעוצה ביזמות ההנהלה בכירה של חברת Pfizer בתחילת 1980, אשר גייסה את התאגידים בארצות הברית והעמידה את זכויות קניין הרוחני בעדיפות הראשונה של מדיניות הסחר בארצות הברית (Braithwaite and Drahos, 2000, פרק 7).
לאחר סבב אורוגוואי, GATT הפך לבסיס להקמת ארגון הסחר העולמי. מאחר שאשרור הסכם TRIPS הוא דרישת חובה של חברות בארגון הסחר העולמי, כל מדינה שמנסה להשיג גישה לשווקים הבינלאומיים הרבים שנפתחו על ידי ארגון הסחר העולמי חייבת לחוקק חוקי הקניין הרוחני הקפדניים הנדרשים על ידי הסכם TRIPS. מסיבה זו, הסכם TRIPS הוא כלי רב-הצדדי החשוב ביותר של הגלובליזציה של דיני קניין רוחני. מדינות כמו רוסיה וסין שהיו מאוד לא סבירים להצטרף לאמנת ברן ראו את הסיכוי של חברות בארגון הסחר העולמי כפיתוי חזק.
יתר על כן, בניגוד להסכמים אחרים על קניין רוחני, להסכם TRIPS יש מנגנון אכיפה חזק. ניתן לקרוא מדינות למשמעת באמצעות המנגנון ליישוב סכסוכים של ארגון הסחר העולמי.
דרישות הסכם TRIPS
הסכם TRIPS דורש ממדינות חברות לספק הגנה חזקה עבור זכויות קניין רוחני. לדוגמה, תחת הסכם TRIPS: רבות מהוראות הסכם TRIPS על זכויות יוצרים הועתקו מאמנת ברן להגנת יצירות ספרותיות ואמנותיות ורבים מהוראות סימני מסחר ופטנטים עוצבו על בסיס אמנת פריז. זהו המקרה של הגנה על תוכנה ומסד נתונים.
סעיף 10 של האמנה קובע:
"1. תוכניות מחשב, בין אם מקור או קוד אובייקט, תוגנה כמו יצירות ספרותיות על פי האמנה ברן (1971). 2. אוספים של נתונים או חומר אחר, בין אם קריא במכונה או בצורה אחרת, אשר שמכוח הבחירה או הסדר של תוכנם מהווה יצירות רוחניות תוגנה ככזה. הגנה כזו, אשר לא תחול על הנתונים או החומר עצמו, לא תפגע בכל זכויות היוצרים בנתונים או החומר עצמו."
גישה לתרופות חיוניות
העימות הבולט ביותר נרשם על תרופות לטיפול באיידס באפריקה. למרות תפקיד הפטנטים בשמירת עלויות גבוהות יותר לתרופות עבור תוכניות בריאות הציבור ברחבי אפריקה, מחלוקת זו לא הובילה לשינוי של הסכם TRIPS. להפך, בנובמבר 2001 יצאה הצהרת דוהה, וממנה עולה כי הסכם TRIPS לא צריך למנוע ממדינות לעסוק במשברי בריאות הציבור. לאחר דוהה, PhRMA, בארצות הברית, ובמידה פחותה מדינות מפותחות אחרות החלו לעבוד כדי למזער את ההשפעה של ההצהרה.
הסכם 2003 ריכך את הדרישה של שוק מקומי, ואפשר למדינות מתפתחות לייצא למדינות אחרות בן קיימת בעיית בריאות ממלכתית, כל עוד תרופות המיוצאות אינן חלק ממדיניות מסחרית או תעשייתית. תרופות מיוצאות תחת הסכם כזה עשויים להיות ארוזים שונה או להיות בצבע שונה כדי למנוע מהם לפגוע בשווקים בעולם המפותח.
בשנת 2003, ממשל בוש שינה את עמדתה, והגיע למסקנה כי טיפולים גנריים עשויים להיות חלק מאסטרטגיה יעילה כדי להילחם ב-HIV. בוש יצר את התוכנית PEPFAR, שקיבלה 15 מיליארד $ בין השנים 2003–2007, וקיבלה הרשאה מחודשת בשנת 2008 עבור 48 מיליארד $ למשך חמש השנים הבאות. למרות התלבטויות בנושא של [רישיונות כפייה], PEPFAR החל להפיץ תרופות גנריות ב-5–2004.
פטנטים של תוכנה ושיטות עסקיות
עוד מחלוקת עלתה בהקשר של סעיף 27 של הסכם TRIPS אשר עוסקת ברישום פטנט "בכל תחומי טכנולוגי", ובסוגיה האם זה מחייב להעניק פטנטים על תוכנה ועל שיטות עסקיות.
יישום במדינות מתפתחות
לפיכך נטען כי תקן TRIPS אשר מחייב כל המדינות ליצור מערכות קניין רוחני קפדניות יזיק להתפתחות של המדינות עניות. הועלתה טענה כי, לכאורה, האינטרס האסטרטגי של רוב אם לא כל המדינות המתפתחות להשתמש בגמישות של הסכם TRIPS ולחוקק חוקי קניין רוחני חלשים בכל המידה האפשרית.
ברוב המקרים זה לא קרה. דו"ח שהוכן על ידי ארגון הבריאות העולמי בשנת 2005 מצא כי מדינות מתפתחות רבות לא ניצלו גמישות של הסכם TRIPS (רישיונות כפייה, יבוא מקביל, מגבלות על הגנת נתונים, שימוש במחקר רחב וסייגים אחרים לפטנטביליות, וכו ') לתוך החקיקה שלהם במידה שהצהרת דוהה אפשרה.
זה נגרם ככל הנראה עקב חוסר מומחיות משפטית וטכנית לניסוח הצעות חוק מיישמות גמישות, אשר מביא לכך שפעמים רבות מדינה מתפתחת מעתיקה חקיקת קניין רוחני של מדינה מפותחת, או מסתמכת על סיוע טכני מן הארגון העולמי לקניין רוחני (WIPO), אשר, על פי מבקרים כגון קורי דוקטורוב, מעודד אותם ליישם מונופולין חזק בקניין רוחני.
בנרג'י ו ונייאק [15] העלו תצפית כי להסכם TRIPS יש השפעה חיובית על הוצאות מו"פ של חברות תרופות הודיות.
הרחבה שלאחר הסכם TRIPS
בנוסף לתקני הקניין רוחני הבסיסיים שיסד הסכם TRIPS, מדינות רבות סיכמו הסכמים דו-צדדיים כדי לאמץ סטנדרטים גבוהים יותר של הגנה. אוספים של סטנדרטים אלה, המכונים TRIPS + או TRIPS-Plus, יכולים לקבל צורות רבות. מטרות כלליות של הסכמים אלה כוללים:
ביקורת
מאז שהסכם TRIPS נכנס לתוקף, הוא מהווה נושא לביקורת ממדינות מתפתחות, אקדמאים, וארגונים לא ממשלתיים. למרות שחלק ביקורת זו נגד ארגון הסחר העולמי באופן כללי, תומכים רבים של ליברליזציה בסחר גם רואים הסכם TRIPS כמדיניות גרועה. ריכוז ההון כהשפעת הסכם TRIPS (הזזת כסף מאנשים במדינות מתפתחות אל בעלי זכויות יוצרים ומחזיקי פטנטים במדינות מפותחות), והטלת מחסור מלאכותי על אזרחי מדינות שאחרת היו בהם חוקי קניין רוחני חלשים, הם בסיס משותף לביקורת זו. ביקורת נוספת התמקדה בכישלון של הסכם TRIPS להאיץ זרמי השקעות וטכנולוגיה למדינות בעלות הכנסה נמוכה, יתרון שקודם רבות על ידי חברי ארגון הסחר העולמי כדגל מוביל עד להיווצרותו של ההסכם. מהדוחות של הבנק העולמי עולה כי הסכם TRIPS לא הוביל האצה של השקעות למדינות בעלות הכנסה נמוכה, למרות שאולי כן גרם לזה עבור מדינות בעלות הכנסה בינונית. תקופות תוקף פטנט ארוכות שמעוגנות בהסכם TRIPS כבר נבחנו כמאטות כניסת תחליפים גנריים והתחרות בשוק באופן מופרז. בפרט, מאשימים את חוסר החוקיות של ניסויים פרה-קליניים והגשת דוגמאות לאישור עד שתקופת תוקף פטנט פגה בגרימת צמיחה של כמה חברות ענק, במקום לעודד ייצור מקומי.
הצהרת דוהה של 2002 אשרה כי הסכם TRIPS לא צריך למנוע מחברים לנקוט בצעדים הדרושים על מנת להגן על בריאות הציבור. למרות הכרה זו, מדינות מפותחות פחות טענו כי ההוראות הגמישות של TRIPS, כגון רישיונות כפייה, הם כמעט בלתי אפשריים ליישום. בפרט, מדינות מפותחות פחות צטטו מצב עוברי של ענפי התעשייה וטכנולוגיה המקומיים כעדות בוטה של המדיניות.
תנאי TRIPS-Plus שמציבים סטנדרטים גבוהים מעבר להסכם TRIPS גם נשאו ביקורת. הסכמי סחר חופשיים אלה מכילים תנאים המגבילים את היכולת של ממשלות להכניס תחרות עבור יצרנים גנריים. בפרט, ארצות הברית זכתה לביקורת לקידום הגנה של מעבר לסטנדרטים הנדרשים על ידי הסכם TRIPS. הסכמי סחר חופשי של ארצות הברית עם אוסטרליה, מרוקו ובחריין הרחיבו פטנטביליות לפטנטים לשימושים חדשים של מוצרים ידועים. הסכם TRIPS מאפשר מתן רישיונות כפייה בשיקול של המדינה. תנאי TRIPS-Plus בהסכמי סחר חופשי של ארצות הברית עם אוסטרליה, ירדן, סינגפור ווייטנאם הגבילו את היישום של רישיונות כפייה למצבי חירום, תרופות ההגבלים העסקיים, וכן מקרים של שימוש לא מסחרי בציבור.
ג'ון לורי בוורידג'
ג'ון לורי בוורידג' (באנגלית: John Lourie Beveridge; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאילינוי, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אילינוי ה-16 בשנים 1873–1877, וקודם לכן כסגן המושל במשך 10 ימים וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית החל מ-1871. במלחמת האזרחים האמריקאית הוא שירת בצבא האיחוד, והיה ב-1864 לקולונל ברגימנט הפרשים ה-17 של אילינוי, וב-1865 קודם לדרגת ייצוג של בריגדיר גנרל.
ראשית חייו
ג'ון לורי בוורידג' נולד בעיירה גריניץ' שבמדינת ניו יורק, כבנם של אן (לבית הוי) וג'ורג' בוורידג'. ב-1842 הוא עבר עם משפחתו למחוז דהקלאב, אילינוי. בוורידג' למד באקדמיית גרנוויל במשך שנה אחת ולאחר מכן בקולג' רוק ריוור. לאחר תום לימודיו הוא עבר לטנסי, שם לימד בבית ספר. ב-1851 שב בוורידג' לאילינוי כדי ללמוד משפטים בעיר סיקאמור. שלוש שנים לאחר מכן הוא עבר לאוונסטון והחל לעסוק בעריכת דין בשיקגו. הוא הקים שותפות עם ג'ון פ. פראנסוורת' שפעלה עד פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית.
מלחמת האזרחים
עם פרוץ המלחמה התנדב בוורידג' לשירות. בתחילה הוא שירת כקצין יחד עם פראנסוורת' ברגימנט הפרשים המתנדבים השמיני של אילינוי. יחד עם יחידתו הוא לחם בקרב פרדריקסברג, ב ובקרב גטיסברג, כשבזה האחרון הוא פיקד עליו. בנובמבר 1863 הוא קיבל אישור להקים רגימנט משלו, רגימנט הפרשים המתנדבים ה-17 של אילינוי, והועלה לדרגת קולונל. היחידה שירתה במיזורי. במרץ 1865 הוא קודם לדרגת ייצוג של בריגדיר גנרל, וב-6 בפברואר 1866 הוא שוחרר מן השירות.
קריירה פוליטית
עם שובו מהמלחמה, נבחר בוורידג' לשרת כשריף של מחוז קוק. ב-1870 הוא נבחר לסנאט של אילינוי מטעם המפלגה הרפובליקנית. בשנה שלאחר מכן הוא נבחר לאייש מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית במקומו של ג'ון לוגן שהתפטר. גם בבית הנבחרים הוא כיהן שנה אחת בלבד, שלאחריה הוא התפטר כדי לקבל על עצמו את תפקיד סגן מושל אילינוי שאליו נבחר. הוא הושבע לתפקידו ב-13 בינואר 1873 כסגנו של המושל ריצ'רד אוגלסבי שהתפטר לאחר עשרה ימים כדי לאייש מושב בסנאט של ארצות הברית, ובוורידג' הושבע כמושל ה-16 של אילינוי במקומו.
מושל אילינוי
תקופת כהונתו של בוורידג' כמושל עמדה בסימן של שפל כלכלי ארוך. תנועת החוואים הקימה את המפלגה האנטי-מונפוליסטית, שנודעה מאוחר יותר כ"מפלגת השטרות הירוקים" (Greenback Party), ושהתנגדה לרפובליקנים של בוורידג'. בבחירות אמצע הכהונה של 1874 נבחרו כמה מנציגי המפלגה, בתמיכת הדמוקרטים, לכמה משרות בממשל המדינתי, כולל סגן המושל ארצ'יבלד גלן. באותה שנה שונה גם תפקיד המושל לאחר ניסוח מחדש של חוקת אילינוי. בוורידג' מינה תפקידי ניהול של התצוגה של אילינוי בתערוכת המאה. הוא גם אישר את הקמתם של בית הספר לחרשים של אילינוי, בית הספר לעיוורים של אילינוי, בית החולים של מזרח אילינוי לחולי נפש, ואת פתיחתם מחדש של בית החולים של צפון אילינוי לחולי נפש, בית החולים של מרכז אילינוי לחולי נפש, הבית ליתומי המלחמה, ובית החולים המדינתי אנה.
שנותיו האחרונות
לאחר תום כהונתו כמושל, מונה בוורידג' על ידי הנשיא צ'סטר ארתור כעוזר גזבר ארצות הברית בשיקגו. ב-1895 הוא עבר להוליווד, קליפורניה, שם הוא התגורר עד למותו.
ג'ון לורי בוורידג' נפטר ב-3 במאי 1910. הוא נטמן בבית הקברות רוזהיל שבשיקגו.
לאדה גרנטה
לאדה גרנטה היא מכונית שפותחה על ידי יצרנית הרכב הרוסית AvtoVAZ בשיתוף פעולה עם רנו, המבוססת על פלטפורמת לאדה קלינה. מכירות המוניות החלו ברוסיה ב-1 בדצמבר 2011.
ייצור נוסף במפעל איז'בסק החל בספטמבר 2012, לאחר שדגם VAZ-2107 הישן יצא מהייצור. גרסת האצ'בק 5 דלתות, שמטרתה להחליף את סדרת לאדה סמארה 2 שייצורה הופסק, עלתה לראשונה לכביש בשנת 2014.
סקירה כללית
לאדה גרנטה נחשבת לצעד נוסף של מפעל אווטוואז בייצור מכוניות מודרניות בהתאמה לצרכיהם של רוסים צעירים ומשפחות רוסיות קטנות המעוניינות במכוניות מסגמנט הסופר-מיני, אשר היו לפופולריות יותר ברוסיה אחרי 2010. יתרה מזאת, הגרנטה התמודדה בהצלחה עם מכוניות מייבוא ברוסיה מכיוון שרוב רכבי הסופרמיני האירופאים הם קטנים יותר בממדיהם ויקרים יותר.
בטיחות
הגרנטה נבדקה על ידי ARCAP בשנת 2012, וזכתה לציון של שני כוכבים מתוך ארבעה. ברכב המבחן הייתה כרית אוויר של טאקאטה לנהג, אך לא לנוסע. הקריטריון לפגיעות ראש היה 522 עבור הנהג ו-880 לנוסע.
הגרנטה ברמת גימור "לוקס" זכתה שלושה כוכבים מתוך ארבעה ו-10,5 נקודות מתוך 16 במבחן ריסוק שנערך בשנת 2015 על ידי ARCAP. ניקוד פגיעות הראש, ה-HIC, היה 590 עבור הנהג ו-428 לנוסע, ואילו הדחיסה של חלל בית החזה נמדדה כ-28 מ"מ ו-25 מ"מ בהתאמה. המכונית נבדקה עם שתי כריות אוויר וחגורות בטיחות.
מרוצים
לאדה גרנטה WTCC, במסגרת צוות לאדה ספורט, מתמודדת באליפות העולם לרכבי תיור מאז עונת 2012. הנהג הראשי של הצוות הוא ג'יימס תומפסון בעוד מכונית שנייה נהגו אלכסיי דודוקאלו ומיכאיל קוזלובסקי. בעונת 2014, רוברט הוף, אלוף עונת 2012, הצטרף גם הוא לקבוצה ברכב שלישי.
מורי אלילי
מורי אלילי (שם מדעי: Zanclus cornutus) הוא דג שונית בינוני המזכיר בצורתו את דגי הפרפרוניים (Chaetodontidae), אך שייך למשפחה אחרת - מורים אליליים (Zanclidae). זהו המין היחיד במשפחה כיום. מקור שמו הוא עקב המורים המוסלמים מאפריקה שהאמינו שדג זה יכול להביא לאושר.
לאדה גרנטה
ריקול
במאי 2013, "AvtoVAZ" קראה לצרכנים להחזיר כ-30,000 מכוניות לאדה גרנטה וקלינה שנמכרו בשל בעיות שהתגלו במערכת הבלימה.
עיצוב מחדש
בשנת 2018 הושק דגם "LADA Granta FL". ייצורו החל ב-14 באוגוסט 2018.
מורי אלילי
דג זה מצוי בימים הטרופיים של האזור האינדו-פסיפי בימי שוניות אלמוגים. קשה מאוד להחזיק אותו בשבי עקב תזונתו הבררנית ומקומות הקיום היקרים בהם הוא חי.
לאדה גרנטה
עיצוב מחדש
העיצוב החדש לא הוגדר כדור חדש של כלי רכב מהדגם אלא כעיצוב מחודש לאותו רכב תחת השם LADA Granta FL (כאשר FL הוא ראשי תיבות באנגלית למילה Facelift = מתיחת פנים לרכב). במפעל עצמו של החברה הדגם מכונה "לאדה גרנטה החדשה".
מכירת הדגם המחודש החלה ב-1 בספטמבר 2018, כאשר ב-25 בדצמבר החלו המכירות המסחריות של Lada Granta. ב-8 בפברואר 2019 החברה הציגה דגם מיוחד לבתי ספר לנהיגה. אל משפחת LADA Granta המחודשת, צורפו דגמי האצ'בק ויוניברסל המהווים חידוש לדגם לאדה קלינה (שהופסק ייצורו).
בשנת 2019 הופיעו כמה שינויים חדשים. גרסת השטח של הקרוס היא דגם קלינה קרוס מחודש. דגם LADA Granta Drive Active עם טיפול משופר, שונה מהסדאן הרגילה על ידי כוונון שלדה והתאמתה לגרסת "לאדה ספורט", באמצעות קפיצים, תמוכות מתלה קדמיות ובולמי זעזועים של גרסת Vesta Sport, המרווח בין השלדה לקרקע הונמך ב-18 מ"מ, ישנם מספר אלמנטים חיצוניים ופנימיים בעיצוב: פגושים מדגם "לאדה ספורט" עם פסים אדומים, אדני דלתות, צינור פליטה מצופה כרום, גלגלים בדוגמה מיוחדת ועוד.
מורי אלילי
בדרך כלל המורים משייטים לבדם או בזוג שכמו אצל הפרפרונים נשאר רק לסוף עונת הרבייה. הצעירים שוחים בלהקות.
כרבולתן הסלעים
כרבולתן הסלעים (שם מדעי: Rupicola peruvianus) הוא עוף טרופי כתום החי באמריקה הדרומית ביערת ובמורדות הרים וצוקים. הוא שייך למשפחה דרום אמריקאית הנקראת קוטינגיים. זוהי הציפור הלאומית של פרו. בנוסף הוא חי בוונצואלה, אקוודור, קולומביה ובוליביה.
אצל ציפורי ג'ונגל אלה ישנה דו צורתיות זוויגית גדולה כשהזכר מקושט בכתום עז וכנפיו שחורות ומעל ראשו כרבולת, שנתנה לו את שמו. לעומתו הנקבה חומה, רגילה וקטנה בהרבה. הזכרים מתחרים בתצוגות ראווה על העצים בניסיון למשוך את הנקבות ולהזדווג עם כמה שיותר. הנקבות לעומתם מטפלות בביצים ובגוזלים לבד.
מבצע מלט
מבצע מלט הוא מבצע שניהל "המוסד" משנת 1969 עד שנת 1972 להעלאת יהודים מסוריה לישראל.