cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדוארד אוונס
נעורים וראשית קריירה
אדוארד אוונס נולד בלונדון ב-1881, בן לעורך הדין פרנק אוונס. לאחר שסולק מבית ספרו עקב השתמטות מלימודים, השלים את השכלתו די הצורך להתקבל לאוניית אימונים של צי הסוחר וכעבור שנתיים, ב-1896, להתקבל כצוער בצי המלכותי. אוונס למד בקולג' של הצי המלכותי משנת 1900 עד 1902. בשנת 1900 קודם לדרגת סגן-משנה בפועל, ואחר לסגן-משנה ובשנת 1902, לסגן. באותה שנה שירת כקצין שני על "מורנינג", ספינת הסיוע של משלחת דיסקברי, המשלחת האנטארקטית הראשונה של סקוט בשנים 1904-1901.
המשלחת השנייה של סקוט לאנטארקטיקה, 1913-1910
סקוט הציע לאוונס תפקיד בעל חשיבות במשלחתו השנייה כדי לשכנע אותו לוותר על תוכניותיו למשלחת מתחרה משלו, לחקר ארץ אדוארד השביעי. אוונס ניאות, בתיווכו של קלמנטס מרקהם, להצטרף למשלחתו של סקוט, אבל להסכמתו היה מחיר. הוא דרש להיות המשנה לסקוט, מעמד שסקוט הועיד לידידו ועמיתו משכבר הימים, רג'ינלד סקלטון. ככל שצר היה לסקוט להציב את אוונס במקום סקלטון, לא יכול היה להתעלם מן התמיכה הרבה ומקורות המימון הניכרים שעמדו לרשות אוונס, והוא הסכים לצרפו כמשנה לו. אף על פי כן, יחסי העבודה ביניהם לא התנהלו על מי מנוחות, כיוון שסקוט המשיך לראות באוונס יריב. באנטארקטיקה, היה אוונס אחראי בתחילה על קבוצת המזחלת הממונעת של סקוט. אחרי שהמזחלת התקלקלה, המשיך דרומה כמפקד על קבוצת הגוררים, שנועדה להיות פלוגת הסיוע האחרונה שתלווה את סקוט אל הקוטב. אחרי ששמע מסקוט, שהוא לא יהיה בקבוצה שתעשה את כברת הדרך האחרונה אל הקוטב עצמו, פנה אוונס אחור ב-4 בינואר 1912 בקו רוחב 87° 32′ דרום, במרחק 240 ק"מ מן הקוטב, וחבר אחר מאנשיו, באוארס, המשיך עם קבוצת הקוטב של סקוט. במסע חזרה, חלה אוונס אנושות בצפדינה וב-11 בפברואר, עדיין במרחק 160 ק"מ ממחנה הבסיס, לא יכול היה עוד להלך בכוחות עצמו. שני חבריו הנותרים, טום קרין וויליאם לאשלי, השכיבו אותו על המזחלת וגררו אותו הלאה. אוונס פקד עליהם להשאיר אותו שם ולהמשיך לבדם, כיוון שחשש ששלושתם ימותו בדרך, אך הם סירבו. מאוחר יותר אמר אוונס, כי הייתה זו הפעם היחידה בקריירת הצי שלו, שפקודה שלו נתקלה בסירוב. מצבו המתדרדר והולך של אוונס תועד ביומנו של לאשלי, שציין, כי אוונס "נעשה שחור וכחול ועוד כל מיני צבעים אחרים", ולאחר זאת, כי הוא סובל כאבים קשים ואיננו יכול לעמוד. מצרכי המזון אזלו במהירות, כשלפניהם עוד 56 ק"מ עד לבסיס, ועל כן התנדב קרין ללכת לבדו אל האט פוינט, בעוד שלאשלי יישאר עם אוונס באוהל עד שתגיע עזרה. ב-19 בפברואר, אחרי שהלך במשך 18 שעות ללא עצירה, הגיע קרין אל האט פוינט, שם מצא שניים מחברי המשלחת, הרופא ד"ר אדוארד ל. אטקינסון והכלבן דימיטרי גרוב, שיצאו על מזחלות כלבים וחילצו את אוונס ולאשלי ב-22 בפברואר. בסך הכל, עברו השלושה במסע רגלי מרחק של כ-2400 ק"מ.
בשל מחלתו, נשלח אוונס הביתה בספינת המשלחת "טרה נובה", במרץ 1912, אך הוא הבריא וחזר בשנה שלאחריה כמפקד הספינה, שלקחה את ניצולי המשלחת הביתה.
שירות לאחר אנטארקטיקה
בהמשך לשירותו באנטארקטיקה, ניהל אוונס קריירה מצליחה בצי המלכותי. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, קודם לדרגת קומנדר.
ב-20 באפריל 1917, על המשחתת "ברוק" בסיור לילי ליד קסרקטין דובר סמוך לגודווין סנדס, פיקד על פעולה נגד שש משחתות גרמניות של צי הקייזר, שהחלו להפציץ את דובר. יחד עם האוניה "סוויפט", אסר אוונס על המשחתות מה שנודע בהמשך בשם "הקרב על מצר דובר". טורפדו מ"סוויפט" הטביע אחת ממשחתות האויב, G-85. אז נגחה "ברוק" משחתת אחרת, G-42 וכמעט ניפצה אותה לשניים. שתי הספינות נשארו צמודות ובמשך זמן מה התנהל קרב פנים-אל-פנים על סיפון ה"ברוק", עד שזו הצליחה להיחלץ. המשחתת הגרמנית שקעה ושאר המשחתות הגרמניות נמלטו. "ברוק",שניזוקה מאוד, נגררה אל נמל הבית, ואילו "סוויפט", שגם היא ניזוקה קשות, עשתה את דרכה לנמל בכוחות עצמה. הפעולה זיכתה את אוונס בקידום מיידי לדרגת קפטיין ובאות השירות המצוין (DSO) ועשתה אותו לגיבור העם, שהעיתונות הבריטית הכתירה כ"אוונס מן הברוק". אוונס כתב דין וחשבון על פעילותו במשמר דובר בספרו "על משמר הימים" (Keeping the Seas) (1920).
בשנת 1916 נשא אוונס לאישה את אלזה אנדוורד הנורווגית.
בעת שירותו על אוניית הצי "קרלייל" בתחנת סין, חילץ אוונס 200 ניצולים מן האוניה "הונג מו". פעולותיו, שכללו שחייה כדי להנחות את האונייה הטובעת, הקנו לו כמה אותות הצטיינות על הצלת חיים.
בפברואר 1928 קודם אוונס לדרגת סגן-אדמירל בפיקוד על הצי האוסטרלי המלכותי (התואר הרשמי היה "סגן אדמירל מפקד השייטת האוסטרלית של הוד מלכותו"). בנובמבר 1932 התמנה למשנה לאדמירל. הוא היה המפקד הראשי של תחנת אפריקה וממלא מקומו של מושל מדינות החסות הבריטיות בשנים 1935-1933. בשנת 1935 קיבל תואר אבירות וביולי 1936 קודם לדרגת אדמירל. ב-1939 נקרא חזרה לשירות פעיל ובשנה שלאחריה השתתף במערכה הנורווגית, ולאחר זאת, ב-9 בינואר 1941, פרש מן הצי המלכותי. ביתר שנות מלחמת העולם השנייה שירת בלונדון כמפקח אזורי במערך ההגנה האזרחית. בדצמבר 1945 הוענק לו תואר ברון, לורד מאונטאוונס מן הברוק. משנת 1936 עד 1942 כיהן כנשיא אוניברסיטת אברדין. ב-1947 ישב בראש ועדה לגיבוש חוקים להיאבקות מקצועית בבריטניה. חוקים אלה נודעו כחוקי אדמירל-לורד מאונטאוונס.
אדוארד אוונס כתב כמה ספרים על אנטארקטיקה:
תאוריית השחקן-רשת
תאוריית השחקן-רשת (Actor-Network Theory, ידועה גם כ-Actant-Network Theory או בקיצור "ANT") היא תאוריה במדעי החברה, אשר פותחה בהדרגה החל משנות ה-80, ומיוחסת בעיקר לברונו לאטור ומישל קאלון. התאוריה החלה כגישה ביקורתית בתחום הסוציולוגיה של המדע ובהמשך השפיעה על תחומים נוספים בסוציולוגיה, אנתרופולוגיה, היסטוריה ופילוסופיה של המדע, לימודי מגדר ואף מנהל עסקים. מקובל לראות את התאוריה כאחת מאבני היסוד של המחשבה הפוסט-הומניסטית.
רקע
עד לראשית שנות ה-80, שלטו בסוציולוגיה של המדע שתי אסכולות עיקריות: "הסוציולוגיה של הטעות", אשר הושפעה בעיקר מכתיבתו של רוברט מרטון, וגישת ה"הבניה החברתית של המדע", אשר נחשבה לביקורתית יותר. "הסוציולוגיה של הטעות" הגדירה את המדע כתחום אובייקטיבי, המגן על עצמו מהשפעות חברתיות ופוליטיות באמצעות נורמות ייחודיות לקהילה המדעית. מנקודת מבט זו, השפעתם של גורמים חברתיים על המדע מסתכמת בהסטת המדע מהמסלול לגילוי האמת ולגרימת טעויות. מנגד, גישת ההבניה החברתית של המדע, אשר זוהתה בעיקר עם הסוציולוגים הארי קולינס ודייוויד בלור, טענה כי דיוק ואובייקטיביות מדעיים, ממש כמו טעויות, הם תוצרים חברתיים ולפיכך יש להסביר כל תוצר מדעי כמושפע מכוחות חברתיים, כלכליים ופוליטיים. סוציולוגים של הבניה חברתית של מדע התמקדו בחקר מקרי מבחן של מחלוקות מדעיות, וטענו כי ככלל, מחלוקות בין מדענים מוכרעות בהתאם לכוח הכלכלי, החברתי והפוליטי בו מדענים מחזיקים.
ברונו לאטור, שהיה מההוגים הראשונים שפיתחו את תאוריית השחקן-רשת, ביקר את שתי הגישות הללו. הוא טען בספרו "המדע בפעולה" כי עובדות מדעיות הן התוצר הסופי של תהליך המחקר המדעי, ועל כן לא ניתן להישען על עובדתיותן על מנת להסבירן, כפי ש"הסוציולוגיה של הטעות" עושה. מאידך גיסא, הוא ביקר את גישת ההבנייה החברתית, וטען כי היא מייחסת את יישובן של מחלוקות מדעיות לאינטרסים ויחסי כוח בחברה, ומתעלמת מהעובדה כי יישובן של מחלוקות מדעיות מגדירה מחדש את החברה ואת יחסי הכוח שבה.
מחקרים אמפיריים
הביקורת של "ההבנייה החברתית של המדע" ושל "הסוציולוגיה של הטעות" הובילה את ברונו לאטור ומישל קאלון לנסח מתודולוגיה רדיקלית יותר לחקר המדע. במהלך שנות ה-80 וה-90, השניים פרסמו סדרה של מחקרים היסטוריים ואתנוגרפיים על תהליך הייצור של אמיתות מדעיות, אשר ניסחו את התובנות התאורטיות של גישת השחקן-רשת ויישמו אותן אמפירית. קאלון, למשל, חקר ביולוגים ימיים אשר עקבו אחרי אוכלוסיית הצדפות במפרץ סן בריו שבצרפת וניתח את היחסים ההדדיים בין הביולוגים, אוכלוסיית המדענים המקומית והצדפות. לאטור פרסם את הספר "פיסטורה של צרפת", מחקר היסטורי על עבודתו של לואי פסטר, אשר ניתח את האופן שבו טכנולוגיית הפיסטור עיצבה מחדש את החברה הצרפתית, את הטבע ואת מעמדו האקדמי של פסטר. ב-1996 פרסם לאטור את הספר "ארמיס: או אהבת הטכנולוגיה", בו תיאר את פיתוחו וכשלונו של פרויקט חדשני של תחבורה ציבורית בפריז. כמו כן, פרסמו לאטור, קאלון וכותבים אחרים כמו ג'ון לואו ווויב בקר מחקרים רבים נוספים בתחום הסוציולוגיה של המדע והטכנולוגיה. מחקר בישראל שעשה שימוש בתאורית שחקן רשת הוא המחקר של אפרת נוני וייס (2016) על מדענים במעבדה לנוירוביולוגיה שעושים שימוש בחיית מעבדה בשם אפליזיה, המחקר משקף את הרעיון שלא ניתן להבין את הנעשה במעבדה ללא התייחסות לתכונותיה של האפליזיה כחיית מעבדה, אך יחד עם זאת מעמיד לביקורת את עקרון הסופר סימטריה (supersymmetric) שמציע לאטור ומראה כי לשחקנים האנושיים (המדענים) יש כוח בנייה ותפעול לעומת השחקנים הלא אנושיים (האפליזיות) הנעדרים כוח זה.
סימטריה בין שחקנים אנושיים לשחקנים לא-אנושיים
בניגוד לתאוריות סוציולוגיות אחרות, המתמקדות בניתוח של יחסים בין בני אדם, תאוריית השחקן-רשת מנתחת גם קשרים בין אובייקטים לא-אנושיים לבין בני אדם. העולם על פי תאוריית השחקן-רשת מורכב ממערכים (assemblages) של גורמים אנושיים ובלתי-אנושיים, המצויים ביחסים הדדיים ומעצבים זה את זה. בכך מהווה התאוריה כר פורה לבחינת היחסים בין בני אדם לסביבתם, ובוחנת את האופן שבו גורמים לא אנושיים משחקים תפקיד מרכזי בעיצובם של יחסים חברתיים. תפיסה זו היא אחת מאבני היסוד של המחשבה הפוסט-הומניסטית.
שבירת האבחנה בין מבנה חברתי לבין שחקנים
תאוריית השחקן-רשת שוברת את הדיכוטומיה בין סוכנות למבנה חברתי, אשר אפיינה את מרבית התאוריות הסוציולוגיות מאז שנות ה-60. על פי רוב, סוציולוגים קלאסיים התייחסו למבנה החברתי כעצמאי מאינדיבידואלים, ואל אינדיבידואלים כבעלי פוטנציאל להשפיע על המבנה ובכל מקרה - כמושפעים ממנו תמיד. לעומת גישות אלה, תאוריית השחקן-רשת מתייחסת לכל אדם או אובייקט כגורמים במערכים גדולים יותר, ובו בזמן, כמערכים המורכבים מגורמים אחרים. למשל, פרויקט הרכבת "אראמיס" אותו חקר לאטור היה בעצמו "מערך", שנוצר מהחיבור בין גורמים אנושים ובלתי אנושיים שונים: פוליטיקאים שקידמו אותו, מדענים שפיתחו אותו, טכנאים שתחזקו אותו, כמו גם מסילות ברזל, קווי חשמל, מחשבים וקרונות. כל אחד מהגורמים הללו מקבל בעצמו את תכונותיו מיחסו לגורמים האחרים; למשל, מעמדם של המדענים והטכנאים המעורבים בפרויקט תלוי בהצלחתה של הרכבת לתפקד, ומאידך הרכבת לא תתקיים ללא תמיכתם של גורמים אנושיים - פוליטיקאים, טכנאים ונוסעים. במובן זה, העולם החברתי והלא חברתי מהווה רשת של השפעות הדדיות: כל "מבנה" מורכב מגורמים רבים, וכל אחד מהגורמים הללו מהווה בעצמו מבנה.
כלכלה ומנהל עסקים
החל מסוף שנות ה-90, מישל קאלון ואחריו סוציולוגים נוספים כמו דונלד מקנזי החלו ליישם את עקרונות התאוריה בחקר הכלכלה ובפרט במחקר הסוציולוגי של שווקים פיננסיים. ב-1998 פרסם קאלון מבוא לאסופת מאמרים בעריכתו ובו ניסח אג'נדה מחקרית אשר תנתח את מדע הכלכלה לא כמייצג של החיים הכלכליים, אלא כמעצב אותם. בעשור שלאחר מכן היווה המבוא השראה לשורה של חוקרים צעירים אשר ניתחו את השפעתן של תאוריות כלכליות על הכלכלה. תחום זה הוא מתחומים הפוריים ביותר כיום בענף הסוציולוגיה הכלכלית.
הערות שוליים
7. נוני וייס אפרת (2016) תהליכי בנייה של אובייקט מדעי במעבדת מחקר. מגמות עמ' 386-360
יום המלך
יום המלך (בהולנדית: Koningsdag) או יום המלכה (בהולנדית: Koninginnedag) הוא חג לאומי בהולנד אשר נחוג כל שנה לציון יום ההולדת של המלך או המלכה.
החג כיום נחוג ביום הולדתו של המלך וילם-אלכסנדר, החל ב-27 באפריל, או ב-26 באפריל, במקרה ש-27 באפריל חל ביום ראשון.
עד העברת המלוכה לוילם אלכסנדר נחגג החג ב-30 באפריל (או מוקדם ל-29 באפריל במקרה ש-30 באפריל הוא יום ראשון). תאריך החג נגזר מיום הולדתה של המלכה יוליאנה (1909–2004). כשהמלכה ביאטריקס ירשה את יוליאנה ב-1980, היא החליטה לשמור על תאריך החג, מכיוון שתאריך לידתה 31 בינואר, יפגום באווירת החג עקב מזג האוויר החורפי.
לפני עליית המלכה יוליאנה ב-1949 נחגג החג ביום הולדתה של המלכה וילהלמינה, ב-31 באוגוסט.
מקובל לציין את החג בהנפת דגלי הולנד מעוטרים בסרט כתום. הצבע הכתום מסמל את משפחת המלוכה ההולנדית, כנראה לאור שמה, "אוראניה" (כשמשמעות "אורנז'" היא כתום). הסרט הכתום נקשר לתורן הדגל מעל הדגל עצמו, ואורכו כאורך הדגל.
סאנס (דמות)
סאנס הוא דמות בדיונית שנוצרה על ידי טובי פוקס עבור משחק התפקידים הממוחשב אנדרטייל משנת 2015. בתחילה מופיע כדמות שאינה שחקן ונדמה כידידותי, אך הוא הופך להיות הבוס הסופי דה פקטו אם השחקן בוחר להשלים את ה-"genocide route" (סיום המשחק תוך הריגת כל אויב). שמו מבוסס על הגופן Comic Sans, המשמש לרוב הדיאלוגים שלו במשחק. המבקרים שיבחו את הדמות על הדיאלוג וקרב הבוס שלו, שנחשב לאחד הקשים במשחק. הפופולריות שלו בקרב מעריצים העניקה השראה למספר מודים שנוצרו על ידי משתמשים וסוגים אחרים של פרויקטים.
באנדרטייל
סאנס הוא שלד הלובש ז'קט כחול, מכנסיים קצרים שחורים עם פסים לבנים ונעלי בית לבנות. לפני אירועי אנדרטייל, הוא עבר להתנחלות בסנודין ממקום לא ידוע עם אחיו פפירוס. פפירוס נשכר כזקיף חניך למשמר מלכותי ואילץ את אחיו לעזור במסעו ללכוד אדם.
סאנס מופיע לראשונה בסנודין, בתחילה מופיע כצללית שמתקרבת לשחקן מאחור לפני שהוא לוחץ את ידו של השחקן, ומפעילה כרית נפיחה. הוא מבהיר שאין לו עניין בללכוד בני אדם, בניגוד לפפירוס, שאותו הוא מתאר כ"ציד בני אדם פנאטי". לאחר שעזר לשחקן להתחבא מפפירוס, סאנס עוקב אחרי אחיו לאורך רוב היער, מעיר על חידותיו ואפילו תורם לפתירת תפזורת, למורת רוחו של פפירוס. ככל שהסיפור מתקדם, סאנס ממשיך לבצע תעלולים כמו ניסיון למכור לשחקן שלג מטוגן במחיר מופקע. בהמשך המשחק, סאנס מזמין את השחקן לאכול במסעדה ביחד. אם יבחרו בכך, סאנס מסביר כיצד התיידד עם אישה, טוריאל, מאחורי הדלת הגדולה בסנודין, שחלקה את אהבתו למשחקי מילים. הוא מגלה שהוא הבטיח לא להרוג אף אדם שמגיע למחתרת ומצהיר שאם הוא לא היה מבטיח את ההבטחה הזו, השחקן היה "מת במקום שבו [הוא] עומד".
סאנס מופיע עוד פעם ב"אולם השיפוט", שם הוא חושף את המשמעות האמיתית של ערכי "EXP" ו-"LOVE" שהשחקן צבר במהלך המשחק: 'נקודות ביצוע' ו'רמת אלימות', בהתאמה. הוא שופט את השחקן עד כמה גבוהים ערכי ה-EXP וה-LOVE שלו לפני שנעלם ומאפשר לשחקן להמשיך ולהילחם במלך, ששמו הוא אסגור. לאחר שהשחקן מביס את אסגור ופלוואי (אם הוא לא נלחם בו בעבר) והם עוזבים את המחתרת, סאנס מתקשר להם להודיע להם על מה שהתרחש לאחר עזיבתם, תוך דיאלוג שונה בהתאם לפעולות השחקן במשחק. אם השחקן לא הורג אף מפלצת, סאנס מופיע לצד הדמויות הראשיות האחרות לאחר שהקרב עם אסגור נמנע.
אם השחקן יבחר להרוג כל מפלצת בכל אזור ("genocide route"), ההתנהגות של סאנס תהיה שונה. הוא מאיים על השחקן ב"זמן רע" ("Bad time") אם הם ימשיכו במעשיהם לפני קרב הבוס של פפירוס. אם השחקן מתעלם מהאזהרה של סאנס וממשיך לשחוט כל מפלצת שהוא פוגש, סאנס בסופו של דבר מתעמת איתו באולם השיפוט כדי למנוע מהם להרוס את כל המחתרת, ולשמש כבוס האחרון של המסלול. סאנס מתגלה כבעל יכולות על טבעיות והוא נחשב לעוצמתי ביותר, אך יכול להיהרג על ידי השחקן.
ב-Deltarune
סאנס מופיע כדמות במשחק דלטארון, שם, בפרק 1, הוא נמצא עומד מחוץ לחנות שלו, גרסה משופצת של החנות Grillby's מאנדרטייל. הוא מודיע לשחקן שהוא כבר פגש את אמם, טוריאל, ושואל אותם אם הם רוצים לבוא לביתו כדי לבלות עם אחיו.
בפרק 2, השחקן יכול להיכנס לחנות ולגלות שיש לה נראות של חנות נוחות, כשסאנס מופיע כקופאי, שטוען בצחוק שהוא "רק השרת" למרות היותו העובד היחיד של החנות.
פיתוח
Sans רשום בקרדיטים כפי שנוצר על ידי טובי פוקס עם "השראה מיוחדת" מג'יי-אן ווידל, מחבר הקומיקס Helvetica, סדרה על שלד בעל שם הנקרא על שם הגופן Helvetica. ציור הקונספט הראשון שלו נעשה על ידי פוקס על מחברת מכללה.
סאנס הוא אחת הדמויות היחידות במשחק שבדרך כלל אינן משתמשות בגופן ברירת המחדל של המשחק בדיאלוג שלו; במקום זאת, הוא מוצג בדרך כלל באותיות קטנות מהגופן Comic Sans. הוא משתמש בגופן ברירת המחדל רק אם הוא הצהיר על משהו רציני או, במקרים מסוימים, מאיים על השחקן, וגם בכמה מקרים אקראיים במהלך דיבור רגיל. לעיתים קרובות הוא מזווג עם אחיו בשם פפירוס, שנקרא גם הוא על שם גופן בשם Papyrus.
ביקורת
ההופעה של סאנס ב-Undertale התקבלה בברכה על ידי המבקרים, כאשר דן טאק מ-Game Informer שיבח את קרב הבוס שלו. TheGamer דירג את סאנס כדמות השלישית הטובה ביותר ב-Undertale, והצהיר שהבדיחות שלו היו "בדיוק במקום הנכון". Screen Rant דירג את Sans כאחד מ-7 קרבות הבוס הקשים ביותר במשחקי וידאו. במהלך השאלות והתשובות של אנדרטייל, סאנס ופפירוס היו הדמויות שקיבלו הכי הרבה שאלות מהמעריצים. סאנס דורג כאחת מדמויות משחקי הווידאו הטובות ביותר של שנות ה-2010 על ידי צוות פוליגון והסופר קולין קמפבל, במיוחד המראה שלו וכיצד "כשהוא עושה בדיחה, המצלמה מתקרבת אליו בזמן שהוא קורץ. זה אף פעם לא מזדקן." צוות IGN דירג את סאנס בתור הבוס הסופי השני הטוב ביותר במשחקי וידאו. מתיו בירד מ-Den of Geek כלל את סאנס במקום השביעי מבין "הדמויות השביעית הכי טובה שאינה שחקן במשחקי וידאו", וקבע כי "קשה לדבר על הדמויות הטובות ביותר של המשחק לאורך זמן מבלי שהשיחה תפנה לסאנס".
סאנס גם התקבל היטב על ידי מעריצי המשחק, בהיותו נושא לעבודות מעריצים רבות. המתאבק המקצועי קני אומגה הביע את אהבתו לאנדרטייל, והתלבש כסאנס לפרק של All Elite Wrestling: Dynamite ב-30 באוקטובר 2019. התוספת שלו ב-Super Smash Bros. Ultimate צברה משוב חיובי מהמעריצים, עם מעריצים שיוצרים ממים ואומנות מעריצים לאחר הוספתו למשחק.
המנון סנגל
פרטו כולם על קורותיכם, הכו בבלפונים (בצרפתית: Pincez tous vos koras, frappez les balafons) הוא ההמנון הלאומי של סנגל. השיר נכתב על ידי לאופולד סדאר סנגור והולחן על ידי ארבר פפה. הוא אומץ על ידי המדינה ב-1960. ההמנון מושר בצרפתית שהיא השפה הרשמית במדינה.
הקורה והבלפון שמוזכרים בהמנון ובשמו הם כלי נגינה ייחודיים לסנגל.
טיירון לו
טיירון ג'מאר לו (באנגלית: Tyronn Jamar Lue; נולד ב-3 במאי 1977) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי, המשמש כמאמנה הראשי של קבוצת לוס אנג'לס קליפרס מליגת ה-NBA. שיחק במשך 11 עונות בליגת ה-NBA, במהלכן זכה בשתי אליפויות במדי לוס אנג'לס לייקרס.
קריירת משחק
לו נולד בעיר מקסיקו שבמיזורי, ארצות הברית, ושיחק כדורסל באוניברסיטת נברסקה – לינקולן. בדראפט ה-NBA 1998 נבחר במקום ה-23, על ידי דנוור נאגטס, אולם הועבר מידית בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס. כשחקן הלייקרס זכה לו בשתי אליפויות תוך כדי שהוא מגלה תפקיד משמעותי בסדרת גמר ה-NBA של עונת, מול פילדלפיה 76', בשמירה על כוכב היריבה אלן אייברסון. בשנת 2001 חתם על חוזה בוושינגטון ויזארדס ובהמשך הקריירה, שהסתיימה בשנת 2009, שיחק גם עבור אורלנדו מג'יק, יוסטון רוקטס, אטלנטה הוקס, דאלאס מאבריקס ומילווקי באקס.
קריירת אימון
לאחר פרישתו ממשחק הצטרף לצוותו של דוק ריברס כעוזר מאמן בבוסטון סלטיקס, עמו נדד בעונת ללוס אנג'לס קליפרס.
ב-2014 היה מועמד למשרת המאמן הראשי בקליבלנד קאבלירס, שבחרה להחתים את דייוויד בלאט. לאחר מינויו של בלאט מונה לו כעוזרו הראשי תוך שהוא מקבל את השכר הגבוה ביותר לעוזר מאמן בליגה.
ב-22 בינואר 2016 החליט הג'נרל מנג'ר של הקאבלירס דייוויד גריפין על פיטוריו של בלאט ומינויו של לו כמאמן הראשי לשלוש שנים. בעונתו הראשונה כמאמן זכה לו עם קליבלנד באליפות ה-NBA לאחר ניצחון בסדרת הגמר על גולדן סטייט ווריורס, מה שהייתה האליפות הראשונה בתולדות הקבוצה. בעונות ו- זכתה קליבלנד של לו באליפות המזרח אך כשלה לנצח את גולדן סטייט בגמר ה-NBA. בעונת 2018/2019, לאחר עזיבתו של כוכב הקבוצה לברון ג'יימס ופתיחת עונה עם שישה הפסדים רצופים, פוטר לו מקליבלנד.
בעונת חזר לצוות האימון של דוק ריברס בלוס אנג'לס קליפרס. באוקטובר 2020 החליף את ריברס כמאמן הראשי של הקבוצה.
גנדאם
גנדאם (באנגלית: Mobile Suit Gundam, בתרגום חופשי: "חליפה ניידת גנדאם") הוא זיכיון אנימה מדע בדיוני צבאי שנוצר בידי חברת Sunrise היפנית ומתמקד ברובוטים ענקיים, או מֶכה - שהם למעשה חליפות שריון מתניידות שנקראות גנדאם. הזיכיון החל ב-7 באפריל 1979 עם תחילת שידורה של סדרת המקור Mobile Suit Gundam, סדרת טלוויזיה שהגדירה את ז'אנר האנימה של רובוטים אמיתיים בכך שהציגה רובוטים ענקיים על רקע מיליטריסטי. הפופולריות הרבה שצברה הסדרה והמוצרים שנמכרו בעקבותיה הובילו ליצירתו של זיכיון הכולל סדרות המשך, סרטי מקבץ (OVA), סרטי אנימציה באורך מלא, חוברות מאנגה, רומנים גרפיים ומשחקי מחשב.
זיכיון גנדאם הוא מהארוכים ביותר ששודרו, ונכון לתחילת 2017 הניב רווחים של למעלה מ-78 מיליארד ין, עם מוצרים כחוברות מאנגה, מודלים להרכבה ומארזי DVD.
קונספט
הגנדאמים אינם רובוטים בעלי בינה מלאכותית, אלא כלי רכב ממונעים דמויי אדם, הנשלטים מתא הטייס באזור הטורסו בידי טייס אנושי, כאשר מצלמה הממוקמת בראש הרובוט משדרת את זווית הראייה לצגים המצויים בתא הטייס ומאפשרת לטייס לקלוט את העולם מסביבו.
חדשנות
חידוש נוסף מתבטא בכך, שהסדרות החדשות במחציתה הראשונה של המאה ה-21 הביאו את המוכר מסדרות גנדאם הישנות תוך שימוש בגרפיקת תלת־ממד מעודכנת ואנימציה חלקה, בדומה לסדרות אנימה אחרות כדוגמת הסדרה Ghost In The Shell: Stand Alone Complex והדבר בא לידי ביטוי גם במוזיקת ה-J-Pop היפנית הקצבית.
סדרת Gundam Wing, שיצאה בשנת 1995, זכתה להצלחה רבה מחוץ לגבולות יפן, והיא הייתה הראשונה מבין סדרות גנדאם השונות שהוחלט לדובב אותה לשפה האנגלית. בהמשך, דובבו לאנגלית גם סדרות Gundam Seed, Gundam Seed Destiny, ו-Gundam 00.
תקופות זמן
מרבית סדרות האנימציה של גנדאם, במיוחד המוקדמות שבהן, מתרחשות בתקופת זמן שנודעת בשם "המאה האוניברסלית". סדרות מאוחרות יותר מתרחשות בתקופות זמן חלופיות. אף על פי שהרבה סיפורי גנדאם חדשים נכתבים ביקום חלופי ותקופות זמן משלהם (מה שמביא לחופש יצירתי יותר), סיפורי המאה האוניברסלית ממשיכים להיות פופולריים ביותר. תקופת זמן זו ביססה את הזיכיון כולו והניחה את הסטנדרט למדע בדיוני קשה בסדרות האנימה היפנית.
סדרות ספין-אוף
באמצע שנות ה-80 החלה בשידור סדרת ספין אוף של גנדאם בשם SD Gundam (קיצור ל-Superior Defender Gundam), אשר מתמקדת יותר בקומדיה ובהרפתקאות ומציגה מודלים מוקטנים ומעוותים של רובוטי הגנדאם. זאת ועוד, סדרות כגון Model Suit Gunpla Builders Beginning G ו-Gundam Build Fighters מתרחשות בזמנים מודרניים ומשתמשות במודלים להרכבה של הגנדאמים כאלמנטים עלילתיים.
עלילה מרכזית
העלילה העיקרית לכל התקופות בסדרות גנדאם השונות עוסקת במלחמה עקובה מדם שפורצת בין מושבות חלל בתוך גבולות מערכת השמש לבין כדור הארץ, כאשר במרכז הניצים ניצבות מספר דמויות מפתח משני המחנות. עיקר הנושאים שהוצגו בסדרות כללו פוליטיקה, פילוסופיה, אידיאליזם ופציפיזם.
הסיפור עצמו עוקב אחר רגשות הדמויות, אשר בדרך כלל מושלכות לתוך הקונפליקט ללא אפשרות בחירה, ואשר ניצבות בפני מוות, השמדה, והיעדרה של אנושיות כתוצאה מהמלחמה. חוץ מכמה יוצאים מן הכלל בעלילות משנה, אין גיבורים ונבלים; לכולם יש מניעים, שגיאות, ומעלות משלהם.
זיכיון גנדאם מכיל גם ויכוחים בנושאים פילוסופיים ובאידיאלים פוליטיים. בולט בו החיפוש אחר מהותה של המלחמה והצורך בה, חזון פציפיסטי, והתפתחות מתמשכת של האנושות. אלה הם הנושאים המוצגים בסדרה כנקודות לוויכוח בין הדמות הראשית לבין יריבו לכל אורכו של העימות.
רוב הסיפורים בנויים כדרמות של התבגרות, כאשר הדמות הראשית (ולעיתים גם יריבו) ורוב אישיותם, השקפת עולמם ודרכי פעולתם של צוות המשתתפים משתנים באופן דרמטי לפי הדרך בה האירועים סביבם מתפתחים, מה שהופך את העלילה למציאותית יותר. וזאת בניגוד לסדרות סופר-רובוטים מוקדמות (כדוגמת וולטרון או מקרון 1), שבהם הגיבורים והצוות מתפקדים בדרך כלל בצורה צפויה, כאשר אין להם כל קשר בין פרק לפרק. כמה מהדמויות בסדרות גנדאם השונות משיגות את מטרתן, כמה מתקשחות עקב המלחמה, וכמה אפילו מחליפות צד (בין אם מתוך אינטרס עצמי או מתוך נקיפות מצפון לאחר שינוי בפילוסופיית חשיבתן).
רובוט הגנדאם: אפיונים מיוחדים
לסדרות השונות יש דרכים משלהן לשמור על המראה המסורתי של רובוט הגנדאם, וקיימים מספר מאפיינים בלעדיים המשותפים לכל הגנדאמים מלבד שמם.
החליפה הניידת הידועה בשם גנדאם היא למעשה מעטפת שריון של שלד חיצוני בצורה דמוית אנוש ופנים בעלות עיניים המבזיקות כשהיחידה מופעלת. צורת הסנטר של הרובוט היא קבועה, ושני פתחים של כונסי אוויר מצויים משני צידי הראש. הצבעים השכיח לגנדאמים הם לבן, אדום, כחול ולעיתים צהוב כאשר בכל סדרה באשר היא, לפחות לגנדאם אחד - בדרך כלל זה שמוטס בידי גיבור הסיפור - יהיה טורסו כחול וזרועות וראש לבנים. מערך התקשורת של הגנדאם בנוי בצורת V על ראשו, וברוב המקרים צבוע בצהוב/זהב. רוב הגנדאמים נושאים מוטת כנפיים גדולה ומכנית על גבם, המשתנה מסדרה לסדרה ויכולה להכיל מערך נשק מסיבי.
לבסוף, יחידת הגנדאם מחזיקה בביצועים עילאיים יותר מכל יתר היחידות לתקופתה.
סדרות טלוויזיה וסרטים
כל סדרות גנדאם למעט "גנדאם 00" (המתרחשת בתחילת המאה ה-24 לתקופת הזמן הנוכחית) מתרחשות בתקופת זמן בדיונית אשר מתחילה לאחר אסון קיצוני או רצף של אירועים דרמטיים. הרקע משתנה ככל שהסיפור מתקדם, ונע בין כדור הארץ, החלל, תחנות חלל, הירח ולעיתים גם כוכבי לכת בהליכי הארצה.
לפחות שלוש תקופות זמן נושאות מספרים המייצגים את השנה בה הסדרה עלתה לשידור: Mobile Suit Gundam מתרחשת ב"מאה אוניברסלית 0079", כאשר הסדרה עלתה לשידור ב-1979; Mobile Suit Gundam Wing מתרחשת ב"לאחר התיישבות 195", כאשר הסדרה עלתה לשידור ב-1995; הסרט Mobile Suit Gundam F91 נעשה בשנת 1991; ואילו Gundam Reconguista in G מתרחשת במאת רג'ילד 1014, כאשר הסדרה עלתה לשידור ב-2014.
מאנגה ורומנים גרפיים
עיבודי מאנגה ורומנים גרפיים לסדרות גנדאם פורסמו בשפה האנגלית באמריקה הצפונית בידי מספר חברות הוצאה לאור כדוגמת Viz Media, Del Ray Manga ו-Tokyopop, ובסינגפור בידי חברת Chuang Yi.
משחקי מחשב
זיכיון גנדאם הביא להשקתם של כ-80 משחקי מחשב לפלטפורמות הארקייד, Microsoft Windows ולקונסולות המשחקים, כאשר כמה מהם הציגו דמויות אשר לא הופיעו בעיבודי המדיה השונים. כמה מהמשחקים היוו השראה בעצמם למוצרי ספין אוף כרומנים גרפיים ומאנגה. מרבית המשחקים, למעט Dynasty Warriors: Gundam, שווקו ביפן בלבד.
השפעה תרבותית
זיכיון גנדאם הפך ברבות השנים לאייקון תרבותי ביפן, ונחשב אף בתור המסע בין כוכבים שלה. מבחינה שיווקית, זיכיון גנדאם מקיף כתשעה יקומים בדיוניים ומורכב מכתריסר סדרות טלוויזיה, מעל לעשרים סרטי אנימציה באורך מלא ומעשרות נובלות וחוברות מאנגה. חברת Bandai Namco, הקניין הרוחני של הזיכיון, מדורגת במקום השני ברשימת יצרני הצעצועים המובילים בעולם, ומוצרי גנדאם מהווים כעשרים אחוזים מנתח המכירות של החברה, שהרוויחה למעלה מ-54.5 מיליארד ין בשנה. עד לשנות ה-2000, הפופולריות הרבה של גנדאם עזרה ליצירתם של מאות ערכות מודלים להרכבה, כאשר כ-350 מיליון יחידות נמכרו מתוכם.
צבא וחקר החלל
הרקע המדעי שתואר באופן כה מציאותי בעולם גנדאם השפיע גם על התחום. שם הזיכיון - גנדאם - היה שם הקוד לפרויקט של כוחות ההגנה של יפן לפיתוח מערכת קרב פרסונלית. מגזין יפני בשם "טכנובאן" התייחס לשימושים המדעיים השונים שבסדרת האנימה עם פיתוחם של שני מחקרים ברי ימינו: ב-18 ביולי 2007, הציגה פרופסור דייבה ניומן ממחלקת האסטרונאוטיקה של המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס חליפת חלל ביולוגית בדומה לזו המוצגת בסדרת האנימה. בנוסף, ב-14 בפברואר 2008 העלתה סוכנות החלל נאס"א את האפשרות לתחילתו של מחקר לפיתוח טיל תרמי-גרעיני (לפי הסדרה, היה שימוש נרחב במנועים תרמיים-גרעיניים בחליפות הגנדאם השונות). כמו כן, רובוטי הזיכיון שימשו לצורך קידום כוחות ההצלה ומכבי אש.
מודלים של גנדאם
מאות מודלים של גנדאם יצאו לשיווק, הבנויים לרוב מפלסטיק אך גם משרף, פוליסטירן בהזרקת פלסטיק וציפוי מתכתי (Die-Casting). איכויותיהם משתנות מערכות צעצועים לילדים למודלים לאספנים ותצוגת ירידים וכנסי חובבים. קנה המידה השכיח שלהם הוא 1:35, 1:48, 1:60, 1:100, או 1:144. מודלים פרסומיים בגודל 1:6 ו-1:12 משווקים לחנויות לממכר דגמים ואינם זמינים למכירה. מודלים אלה - הידועים ביפן כ-Gunpla (קיצור ל-Gundam Plastic Model) מגיעים לרוב בערכות הרכבה המיועדות לחיתוך ומחולקות לפי צבעי החלקים, אם כי יש מורכבים מהם המגיעים ללא צבע מוכן מראש ודורשים צביעה פרטנית יותר.
תצוגות
"גנדאם פרונט טוקיו" הוא מוזיאון המציג מגוון רחב של מידע ותצוגות של רובוטי הגנדאם, והוא מכיל אוסף נרחב של כאלף מודלים. לרגל חגיגות 30 שנים לזיכיון גנדאם, נבנה מודל בגודל אמיתי של גנדאם מדגם RX-78-2 מהסדרה המקורית והוצג באי אודאיבה שביפן עד לפירוקו במרץ 2017. בשנת 2011 הוצגו חלקיו של הפסל בתצוגה פומבית שמטרתה נועדה לאסוף מגבית תרומות לרעידת האדמה והצונמי בסנדאי (2011). במקומו נבנה מודל מסדרת "גנדאם חד-קרן". בשנת 2012 הוצג גינון אמנותי של רובוט הגנדאם לצד תצוגת המודל בגודל אמיתי, המורכב מעשרות אלפי בגוניות, חרציות וציניות במטרה לתמוך בתנועה הירוקה.
מוצרים נוספים
חברת Bandai, המחזיקה ברישיון הקנייני למוצרי גנדאם, משווקת מגוון רחב של מוצרי גנדאם. חברות אחרות משווקות מוצרים לא רשמיים כמו צעצועים, מודלים וחולצות. המוצרים כוללים בין היתר אקשן פיגרס (Mobile Suits in Action, בקיצור MSiA) וערכות מודל מורכבות יותר של הגנדאמים בגדלים שונים. לכל סדרה יש אקשן פיגרס ומודלים משלה, ברמת איכות Master Grade ו-High Grade. ליין האקשן פיגרס הנודע ביותר הוא סדרת Gundam Fix, הכולל רובוטים מסדרות האנימה, מהמאנגה ומהרומנים הגרפיים בגרסאות מתכת יוקרתיות. בנוסף לגרסאות ה-Master Grade ו-High Grade, חברת Bandai השיקה ליין מודלים חדש בשנת 2010 לרגל 30 שנים לקיומו של הזיכיון. ליין זה - Real Grade Gundams - שילב את המבנה הפנימי המורכב והפרטני של גרסאות ה-Master Grade עם הפרדת צבעים באיכות גבוהה יותר, מה שהפך את המודלים בקנה מידה 1:144 למורכבים בעיצובם ולקומפקטיים בגודלם. אחרי הצגתו של ליין RG Gundams, חברת Bandai החלה בשיווקו של ליין Metal Build במרץ 2011.
ססיליה בווס-ליון, רוזנת סטראטמור וקינגהורן
ביוגרפיה
במהלך מלחמת העולם הראשונה, שבה נהרג בנה פרגוס, אחוזת המשפחה בגלמיס נהפכה בשנות המלחמה לבית חולים שדה עבור חיילים פצועים, וססיליה טיפלה בהם במסירות עד שנפלה למשכב. ססיליה חלתה בסרטן, ובשנת 1921 עברה כריתת רחם, ועד מאי 1922 הייתה בתהליכי החלמה.
בשנת 1923 התחתנה בתה אליזבת עם אלברט, דוכס יורק, ובשנת 1936 התפטר אדוארד השמיני, מלך הממלכה המאוחדת מתפקידו, ובעקבות כך הוכתר חתנה כג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת.
באפריל 1938 עברה ססיליה התקף לב במהלך חתונת נכדתה אן בווס-ליון לתומאס, וייקונט אנסון, וכעבור חודשיים ב-23 ביוני 1938 מתה ססיליה.
משפחתה
ב-16 ביולי 1881 התחתנה ססיליה עם קלוד ג'ורג' בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן הארבעה-עשר, ממנו היו לה 10 ילדים:
מרסל ינקו
מרסל ינקו (24 במאי 1895 – 21 באפריל 1984) היה צייר, תאורטיקן אמנות ואדריכל ישראלי ורומני. יליד רומניה. ממייסדי זרם ה"דאדא" באמנות, ממנהיגי הקונסטרוקטיביזם במזרח אירופה. ב-1910 הוא והמשוררים טריסטן צארה ויון וינאה התחילו לכתוב טור שבועי במגזין האמנות הרומנית "Simbolul". את עבודותיו הראשונות הקדיש לזרם אר נובו אבל אחר כך מצא את דרכו לזרמי הפוטוריזם והאקספרסיוניזם, לפני שהתחיל להקדיש את כל מפעל חייו באמנות לזרם דאדאיזם. לימים קיבלו ינקו ולון וינה, חברו לעט בעיתון "Simbolul", את משרת העריכה בעיתון "Contimporanul", המגזין המוביל של תנועת האוונגרד הרומנית. בזמן שכתב בעיתון הרומני חזה לראשונה את חזונו לתיכון אורבני. חבר בתנועת "אופקים חדשים" ומייסד כפר האמנים עין הוד.
קורות חיים
מרסל ינקו נולד ב-24 במאי 1895 בבוקרשט בשם מרצ'ל הרמן ינקו כבן הבכור מבין שלושת ילדיהם של הסוחר המבוסס הרמן צבי ינקו ושל רחל לבית יוסטר. אחריו נולדו עוד שני אחים, יוליו וג'ורג'ה ובת אחת, לוצ'יה. למד בבית הספר היסודי ע"ש גאורגה שינקאי ובו זמנית מיוזמת אימו קיבל שיעורים פרטיים לפסנתר ובנוסף, שיעורים לציור מהצייר והקריקטוריסט הידוע יוסיף איסר. כבר בתקופת לימודיו בבית הספר התיכון "גיאורגה לאזר", בשנת 1912, הפיק ינקו, יחד עם טריסטן צארה ויון ויניה (Ion Vinea), פולדי שאפייה וז'אק קוסטין, כתב עת נונקונפורמיסטי בשם סימבולול ("הסימבול"). ינקו הגיע לציריך בשנת 1915, כדי ללמוד אדריכלות במכון הפוליטכני. הצטרפו אליו בציריך גם שני אחיו, ז'ול וז'ורז'. מרסל השתתף במפגשים האמנותיים של קברט וולטר, שם הכיר את ז'אן ארפ ופגש שוב את טריסטן צארה והיה ממקימי קבוצת "אמנים רדיקליים" בה היו שותפים גם טריסטאן צארה, הוגו באל, ארפ, אלברטו ג'אקומטי ועוד. מהקבוצה הזאת צמחה תנועת הדאדא. התנועה הייתה אוונגרדית ומעוררת סערה, והובילה את האמנות, הספרות והשירה לסדרה של חידושים.
בשנת 1921 עבר ינקו לפריז ונפרד מתנועת ה"דאדא". בשנת 1922 חזר לרומניה והיה ממקדמי אמנות האוונגרד. הוא לקח חלק בחוג שהנהיג המשורר יון וינאה, שהפיק את כתב העת "קונטימפורנול" Contimporanul בין השנים 1924 - 1936. ינקו השתתף בתערוכות שארגנה הפסלת מיליצה פטרשקו (Miliţa Petraşcu).
ינקו גם יצר תבליטים ובנה בשנת 1929 את "בית יוסטר" בבוקרשט.
בשנות חייו האחרונות הוקם בעין הוד מוזיאון ינקו דאדא המוקדש ליצירותיו ולסגנון הדאדאיסטי. בשנת 2009 נוסף למוזיאון נדבך נוסף, הסטודיו של מרסל ינקו.
הסטודיו הצמוד למבנה המוזיאון זכה לשימור קפדני בעזרת תצלומים היסטוריים, התצלומים חשפו את העובדה שקירות הבית היו מכוסים בציורי קיר משעשעים על הקיר המזרחי ואת שימורו עשה מומחה השימור שי פרקש. הסטודיו פתוח למבקרים.
במוזיאון ישראל קיימות כמה עבודות מתקופת הדאדא.
ינקו חתן פרס ישראל לציור לשנת התשכ"ז. הוא גם קיבל את פרס דיזנגוף מטעם עיריית תל אביב.
הוא נפטר בעין הוד ב-21 באפריל 1984.
רחוב הקרוי על שמו נמצא בתל אביב, למרגלות גבעת-הפרחים בשכונת נאות אפקה ב'.
פלאנטז' (אמסטרדם)
פלאנטז' (בהולנדית: Plantage) הוא רובע היסטורי במרכז העיר אמסטרדם שבהולנד.
ברובע גרו 1,805 תושבים נכון ל-1 בינואר 2020.
הרובע פותח לראשונה בסוף המאה ה-17 כמיקום בו הסוחרים העשירים של העיר בנו את אחוזותיהם. האזור היה ידוע באדמתו הפורייה ובקרבתו לנהר אמסטל, אשר הפך אותו למיקום אידיאלי לגנים ולחקלאות. עם הזמן, הרובע התפתח למוקד למוסדות תרבותיים ומדעיים. במאה ה-19 הוסבו רבים מהאחוזות לפארקים ציבוריים, גני חיות ומוזיאונים. כיום נמצאים ברובע מספר מוקדי עניין בולטים, בהם גן החיות המלכותי נטורה ארטיס מגיסטרה, הגנים הבוטניים של אמסטרדם, והמוזיאון להיסטוריה יהודית.
השכונה כוללת גם מגוון רחב של חנויות, מסעדות ובתי קפה, וכמו גם כמה פארקים ואזורים ירוקים. חלק גדול מהבניינים ברובע הם מבנים היסטוריים עם סגנונות אדריכליים ייחודיים אשר מוסיפים לקסם של הרובע.
ססר איירה
ססר איירה (בספרדית: César Aira, נולד ב-23 בפברואר 1949) הוא סופר ארגנטינאי, מחברם של למעלה ממאה ספרים אותם הוא מכנה או.
חייו ויצירתו
נולד וגדל בעיירה קורונל פרינגלס שבפרובינציית בואנוס איירס. ב-1967 עבר לעיר בואנוס איירס כדי ללמוד ספרות, ושם הכיר את אלחנדרה פיסארניק ואוסוולדו למבורגיני. עבד למחייתו כמתרגם מאנגלית וצרפתית. ספריו הראשונים, שהחלו להתפרסם בשנות השמונים, היו בפורמט המקובל של למעלה ממאתיים עמודים; אולם החל משנות התשעים הוא מפרסם כמעט כל שנה בין 2 ל-5 רומנים קצרים בני כמאה עמודים ואף פחות.
במהלך שנות התשעים הוכר בארגנטינה כסופר חשוב ומשפיע. בשנות האלפיים החל להיות מתורגם בתכיפות לשפות רבות ולזכות בהכרה בין לאומית. ב-2015 היה בין המועמדים הסופיים לפרס מאן בוקר הבינלאומי ושמו מוזכר תדיר כמועמד לזכייה בפרס נובל. לעומת זאת, בישראל התקבלותו פחות נלהבת.
מעגל משולב
מעגל משולב (לעיתים מכונה: שְׁבָב, ג'וק או צִ'יפּ, באנגלית: integrated circuit או IC) הוא מעגל חשמלי הפועל בעזרת טרנזיסטורים. מספר הטרנזיסטורים בכל מעגל משולב יכולים להגיע לעשרות מיליארדים, וגודלו יכול להגיע עד לננומטרים בודדים. בתהליך ייצור השבבים מתנהל בין החברות מירוץ למיזעורם. בתחילת 2023 הפוטוליתוגרפיה (רוחב הקו הבסיסי) של השבבים הגיעה ל-3 ננומטר.
המעגל המשולב הומצא על ידי ג'ק קילבי ב-1958 אשר זיכה אותו בפרס נובל לפיזיקה בשנת 2000 והאיץ את מהפיכת המזעור האלקטרוני שהחלה עם הופעת הטרנזיסטור כעשור לפני כן. למעגלים משולבים יתרונות רבים, כגון הממדים הקטנים, יעילות גבוהה והאפשרות לייצור המוני.
ייצור
מעגלים משולבים מיוצרים על גבי מצע (Substrate), העשוי מחומר מוליך למחצה - בדרך כלל צורן חד־גבישי, ועבור יישומים ייחודיים, גליום ארסניד או אינדיום-פוספיד. בשיטות הייצור ההמוני משתמשים בדרך כלל בפרוסה של חומר הבסיס, שצורתה עיגול קטוּם. בשל צורתה השטוחה, פרוסה זו מכונה בעגה המקצועית Wafer, רקיק באנגלית (ראו פרוסת סיליקון).
כל שלב בתהליך הייצור מחולק לשלבי המשנה הבאים:
במהלך תהליך הייצור, מופעלות על הפרוסה פעולות כימיות ופיזיות שונות, בהן:
היסטוריה
הרעיון של מעגל משולב הוצע לראשונה בשנת 1952 על ידי מהנדס בשם ג'פרי דאמר (Geoffrey Dummer) שעבד ב"חברה המלכותית לאותות ורדארים" בבריטניה. אך רעיונותיו נראו בזמנו לא מציאותיים, לכן לא הצליח להשיג מימון ממשלתי או פרטי.
המעגלים המשולבים הראשונים נוצרו בנפרד על ידי ג'ק קילבי בשנת 1959 (המעגל הראשון הזה כלל רק טרנזיסטור אחד ומספר מרכיבים אחרים על פרוסת גרמניום) ורוברט נויס בשנת 1961 (זהו הצ'יפ הראשון שהיה עשוי צורן).
הדור הראשון של מעגלים משולבים כלל עשרות בודדות של טרנזיסטורים, ולכן כונה SSI (Small-Scale Integration). מעגלים מדור זה היוו גורם חיוני במחשבים ששימשו את תוכנית אפולו. הביקוש הרב וההשקעות הממשלתיות הביאו להתפתחותה של טכנולוגיית המעגל המשולב ולירידה דרסטית במחירים של המעגלים - במהלך שלוש שנים, מ־1960 עד 1963, ירד מחירו של מעגל בודד מ־1000 דולר עד 25 דולר.
השלבים הבאים בהתפתחותם של מעגלים משולבים היו MSI (Medium-Scale Integration) בסוף שנות ה־60, הדור של מעגלים שכללו מאות טרנזיסטורים, ו־LSI (Large-Scale Integration) באמצע שנות ה־70, שלב שבו המעגלים היו מורכבים מעשרות אלפי רכיבים. בשנת 1971 יצרה אינטל את המיקרו-מעבד הראשון, Intel 4004, אשר כלל 2,300 טרנזיסטורים.
השלב הסופי בתהליך ההתפתחות של מעגלים משולבים, משנות ה־80 ועד ימינו, הוא VLSI (Very-Large-Scale Integration).
מאז, נעשו מספר ניסיונות להגדיל את מורכבותם של מעגלים משולבים. בשנות ה־80 המאוחרות מספר מהנדסים ניסו ליישם את טכניקת WSI (Wafer-Scale Integration), כלומר, לשלב על פלטה אחת את כל הרכיבים של המחשב. אומנם ניסיונות אלה נכשלו, אך הם היוו בסיס לגישת ה-SOC (System-on-a-chip). לפי גישה זו, רכיבים שונים שנוצרו בנפרד וחוברו בעזרת מעגל מודפס, עתה מעוצבים על אותו השבב שכולל מרכיבים שונים.
סיווג ומורכבות
מעגלים משולבים מתחלקים למעגלים אנלוגיים, דיגיטליים ומעורבים (Mixed signal), ויכולים לכלול מאחד עד מיליוני התקנים אלקטרוניים, כגון שערים לוגיים, פליפ פלופים ועוד. מגמת העלייה במורכבות המעגלים מתוארת בחוק מור, אשר גרסתו המודרנית קובעת כי כמות הרכיבים האלקטרוניים במעגל משולב מכפילה את עצמה כל 18 חודשים.
התפתחויות נוספות
בשנות ה-80 הופיעו מעגלים משולבים הניתנים לתכנות (FPGA) - כלומר, מעגלים אשר התפקידים הלוגיים שלהם יכולים להיקבע על ידי המשתמש, ולא על ידי מייצר המעגל.
הטכניקות המשוכללות, המשמשות לייצור מעגלים משולבים, קיבלו שימוש חדש בטכנולוגיית ה-MEMS (Micro Electro-Mechanical Systems), טכנולוגיה של יצירת מכונות מזעריות. ההתקנים המיוצרים בטכנולוגיה זו, בגודל מיקרומטרים ספורים ועד מילימטרים ספורים, נמצאים בימינו בשימוש צבאי ומסחרי רחב - למשל, במדפסות הזרקת דיו, מדי לחץ ותאוצה, מכשירי ניווט ועוד. MEMS, אשר עם הזמן מקטינה את ממדיה, מהווה, לדעת הרבים, שער לננוטכנולוגיה העתידית.
בשנת 1998, הושתל לראשונה שבב תת-עורי בבן אדם, כחלק מהניסוי השבב שימש לפתיחת דלתות והדלקת אורות.
בשנת 2021 התפתח מחסור משמעותי באספקה עולמית של שבבים שנבע בין היתר מביקוש גובר של יצרניות הרכב והמחשבים.
מארקוויין מולין
מארקויין מולין (באנגלית: Markwayne Mullin; נולד ב-26 ביולי 1977) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אוקלהומה. הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת אוקלהומה, בשנים 2013–2022. מולין, חבר המפלגה הרפובליקנית, מייצג את כל מזרח אוקלהומה. טרם היבחרו אל הקונגרס של ארצות הברית היה לוחם אמנויות לחימה משולבות.
ביוגרפיה
מולין נולד ב-26 ביולי 1977 בטולסה שבאוקלהומה. את לימודיו התיכוניים השלים בבית הספר התיכון שבעיר סטילוול באוקלהומה. הוא למד במכללת עמק מיזורי בשנת 1996, אך נשר מלימודיו. ב-2010 השלים לימודי תעודה בטכנולוגיית בנייה מהמכון הטכנולוגי של אוניברסיטת המדינה של אוקלהמה. בגיל 20 השתלט מולין על בית העסק של משפחתו, "מולין אינסטלציה", בשעה שאביו חלה. הוא גם הבעלים של בתי עסק משפחתיים נוספים. במשך זמן מה הנחה את "House Talk", תוכנית רדיו לשיפור בתי מגורים המשודרת ברחבי אוקלהומה בתחנת KFAQ שבסיסה בטולסה.
ביוני 2011 הודיע דו בורן, חבר הקונגרס ואיש המפלגה הדמוקרטית, כי יפרוש מהחיים הפוליטיים בשלהי 2012. בספטמבר 2011 הכריז מולין על מועמדותו לייצוג מחוז הקונגרס השני של אוקלהומה בבית הנבחרים של ארצות הברית, לקראת בחירות 2012. מולין מיתג את עצמו כאאוטסיידר: סיסמת הבחירות שלו הייתה: בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית סיים מולין ראשון מתוך שישה מתמודדים, אחרי שגרף 42% מקולות הבוחרים. ג'ורג' פאוט, חבר בית הנבחרים המדינתי, סיים במקום השני עם 22%, ועל השניים נכפה סיבוב שני. בסיבוב שני זה גבר מולין על פאוט ביחס של 43%–57%.
מחוז הקונגרס השני היה מבחינה היסטורית מחוז בחירה קלאסי מסוג "כלב דמוקרטי צהוב", אך במרוצת השנים שמו הרפובליקנים את ידם על העליונה בהתמדה כשהפרוורים של טולסה סופחו לחלקו הצפוני של המחוז. מסיבה זו היה מולין מועמד מוביל לניצחון בבחירות. ביום הבחירות הכלליות, שהתקיים במקביל אל הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012, גבר מולין על פרקליט המחוז לשעבר רוב וולאס, עם 57% מקולות הבוחרים. בכך נעשה לרפובליקני הראשון שייצג את המחוז מאז טום קובורן בשנת 2001, והשני בלבד מאז 1921.
ב-5 בפברואר 2014 הציג מולין הצעת חוק לביטול חוזה ההתאגדות של שבט מיאמי באוקלהומה, לבקשתו של אותו שבט (הצעת חוק "HR 4002"; הקונגרס ה-113 של ארצות הברית). ההצעה תקבל את בקשת שבט מיאמי באוקלהומה לבטל את חוזה התאגדות שהונפק לה ואושר בידי חבריה ב-1 ביוני 1940. באפריל 2017 נמתחה על מולין ביקורת כאשר הוקלט במהלך אספת בחירות ואמר לבוחריו כי "זה בולשיט שמשלמי המיסים משלמים את משכורתו.
בדצמבר 2020 נמנה בין 126 חברי בית הנבחרים מהמפלגה הרפובליקנית שחתמו על מכתב ידידי בית המשפט לשם הבעת תמיכה בתיק "טקסס נגד פנסילבניה", תובענה ייצוגית שהוגשה לבית המשפט העליון של ארצות הברית בניסיון לערער על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 במספר מדינות מתנדנדות, בהן ג'ו ביידן ניצח את הנשיא המכהן דונלד טראמפ. בית המשפט העליון מיאן לדון בתיק על סמך שלטקסס אין זכות עמידה לערער על תוצאות בחירות במדינה אחרת, זאת מכוח פרק 3 לחוקת ארצות הברית.
במהלך ההסתערות על הקפיטול בינואר 2021, מולין, יחד עם חברי הקונגרס טרוי נהלס (לשעבר שריף ויוצא צבא) ופט פאלון (יוצא חיל האוויר של ארצות הברית) מטקסס, סייע למשרת הקפיטול לבנות מתרסים מאולתרים ולהגן על הכניסות אל מליאת בית הנבחרים מפני הפורעים. בהמשך פונה ביחד עם רבים מעמיתיו למקום מאובטח, שם מיאן לדרישה לעטות מסכה רפואית, בניגוד לכללי בית הנבחרים. מולין אמר כי הוא היה עד לירי שבאשלי באביט, תומכת בטראמפ שהתפרעה בקפיטול ונורתה בידי כוחות המשטרה, ונהרגה מהירי לאחר שטיפסה על מתרס המוביל לעבר מליאת בית הנבחרים. מולין הביע את דעתו וגרס כי לשוטר שירה בבאביט לא הייתה ברירה אלא לירות, וכי פעולה זו "הצילה את חיי האנשים", כאשר חברי הקונגרס ואנשי הסגל שלהם היו נתונים לסכנה מפני האספסוף הזועם.
משהודיע הסנאטור ג'ים אינהוף בפברואר 2022 על כוונתו להתפטר מתפקידו בינואר 2023, בחירות מיוחדות הוכרזו באוקלהומה ותוארכו לנובמבר אותה שנה. מולין הכריז כי בכוונתו להתמודד לסנאט של ארצות הברית בבחירות מיוחדות אלה, ובכך על פרישתו מבית הנבחרים. בבחירות הכלליות גבר על יריבתו, חברת הקונגרס לשעבר קנדרה הורן, ונבחר לסנאט האמריקאי. ב-3 בינואר 2023 הושבע לתפקידו בסנאט.
בלדה לחובש
בלדה לחובש הוא פזמון עברי שכתב דן אלמגור בשנת 1956, הלחין אפי נצר בשנת 1968 ועיבד שמעון כהן. הוא זכה לפרסום ולהצלחה רבה בעקבות זכייתו במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון 1969 העברי, בביצועו של יהורם גאון.
אלמגור חיבר את השיר כשהיה בן 21. כמרומז משמו, השיר שייך לסוגת הבלדה. המתח הוא נושא חשוב בבלדה והוא בדרך כלל נמצא בסיום, שהוא טרגי. בדומה לבלדות אחרות העוסקות בנושא המלחמה, גם בזו הגיבור, החובש, מוצא את מותו באופן דרמטי בסוף השיר. בריאיון סיפר נצר כי אלמגור אמר לו שהשיר לא נכתב על מקרה מסוים. עם זאת השיר דומה לכמה אירועים שקרו במציאות.
כאשר הושמע השיר אחרי מלחמת ששת הימים הוא נתפס בעיני רבים באותה תקופה כמייצג של הנעלה שברוח הגבורה של החייל הישראלי, כפי שהתבטאה גם בשירים אחרים בני התקופה (לדוגמה, בשיר "גבעת התחמושת"). לאחר המלחמה התקשו משפחות שכולות להאזין לשיר וביקשו שלא להשמיעו ברדיו. בלטה פנייתם של הורי החייל שלמה אפשטיין אל מלחין השיר אפי נצר, שהיה מכר שלהם, בבקשה שיתחשב ברגשותיהם ויפעל לאי־השמעתו (פרטי נפילתו דומים מאוד למילות השיר). אחרים הסתייגו מן השיר בגלל דרמטיות היתר של ביצועו של גאון.
במשך שנים רבות לא הושמע השיר ברדיו, אלא רק ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, בעקבות בקשתו של נצר להסירו מהמצעד. למרות זאת נחשב השיר לאחד משיריו האהובים ביותר של יהורם גאון, ובשלושה מצעדים שונים של שיריו הוא זכה במקום הראשון – ב־1999 וב־2010 ברשת ג', וב־2004 בגלי צה"ל. השיר זכה לביצוע מחודש של שרית חדד בשנת 2016 לכבוד יום הזיכרון. כיום השיר מושמע במרבית טקסי הסיום של קורסי החובשים בבית הספר לרפואה צבאית (בה"ד 10).
הטבח בטבריה
מהלך המאורעות
בתקופת המנדט הבריטי הייתה טבריה עיר בעלת אוכלוסייה מעורבת, של יהודים וערבים. בתקופה הקודמת להתקפה, ההגנה בטבריה לא הייתה מאורגנת כיאות. בשכונת קריית שמואל התגוררו 2,000 תושבים, כשמתוכם רק 36 חברי הגנה פעילים. בליל ההתקפה היו בשכונה רק 15 מגינים ולא היה ניתן לאייש את כל העמדות. כתוצאה מכך, הופקרו העמדות בצד הצפוני-מזרחי של העיר, מתוך הנחה שההתקפה מצד זה הפונה לים הכנרת תהיה קשה ביותר. כוחות פלוגות הלילה של אורד וינגייט היו עסוקות בפעולות בגליל התחתון, וכפי הנראה וינגייט הוטעה באותו יום על ידי מידע מסולף שסופק לו על ידי מארגני ההתקפה על טבריה.
עם רדת הלילה חסמו ערבים את כל הדרכים המובילות לטבריה במחסומי אבנים. בשעה 21:00 החלו לירות על העיר מכל עבריה, ובו בעת חדרה לעיר קבוצה של כ-70 ערבים מכיוון צפון-מזרח. הקבוצה שחדרה התחלקה לשתיים: חלקם חדרו לשכונת קריית שמואל, וחלקם התקיפו את בית הממשלה, והציתו אותו ואת המחסן של מחלקת העבודות הציבוריות.
הקבוצה שחדרה לשכונת קריית שמואל לא נתקלה בשום הפרעה. הם התחילו את מעשיהם בבית השמש ברחוב הרצל פינת רחוב אוהל-יעקב תוך התקדמות במורד רחוב הרצל כשהם פורצים לבתים, טובחים בתושבים ושורפים את המבנים. בבית אחד נרצחו אם וחמשת ילדיה, ובבית אחר נרצחה משפחה של ארבע נפשות. בית הכנסת הועלה באש ושָמָשו נרצח ליד ספר התורה. האירוע כולו נמשך כארבעים דקות ובסיומו יצאו הפורעים מהשכונה ללא התנגדות. שני נוטרים שחשו לעזרת השכונה נתקלו במארב ונהרגו.
ליד היישוב מצפה נתקלו הפורעים הנסוגים במארב של פלוגות הלילה שהרג חמישה מהם.
תוצאות
מעודדים מהצלחת פעולתם בטבריה, רצחו ערבים ב-27 באוקטובר 1938 את ראש העירייה היהודי של טבריה, זאכי אלחדיף.
ההגנה הקימה ועדת חקירה בראשות יוסף אבידר, שחשפה כשלים רבים בהגנת העיר והמליצה על צעדים שיש לנקוט. מיכל גרבוביץ, תושבת העיר עזרה לפעילי הגנה לחשוף פעילות עוינת של ערבים בעיר.
יעקב מוריי
יעקב מוריי (ברוסית: Яков Мурей; נולד ב-2 באוגוסט 1941 במוסקבה) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת רב אמן.
ביוגרפיה
יעקב מוריי נולד במוסקבה למשפחה יהודית. הוא השתתף בתחרויות שחמט בברית המועצות. בשנת 1969 הוא העפיל לאליפות ברית המועצות בשחמט וסיים במקום ה-10.
בשנת 1982 יעקב מוריי סיים במקום ה-7 בתחרות בינאזורית (חלק מתהליך העפלה לדו-קרב על אליפות העולם). במחצית השנייה של שנות ה-80 של המאה ה-20 יעקב מוריי עבר להתגורר בצרפת והמשיך להתחרות באופן פעיל. בשנת 1987 הוענקה דרגת רב-אמן בינלאומי.
בתחילת המאה ה-21 יעקב מוריי חזר לישראל והשתתף בהצלחה בתחרויות לסניורים (מקום ראשון באליפות אירופה בשנת 2001, מקום שני ב-2004 ושני ב-2005. באליפות העולם לקבוצות סניורים בשנת 2004 יעקב מוריי הגיע למקום הראשון (ביחד עם מארק צייטלין, יאיר קריידמן וידעאל סטפק).
נכון לאפריל 2021, מוריי בן ה-79, מדורג במקום ה-71 בישראל, לפי מד כושר.
יעקב מוריי באולימפיאדת השחמט
בין השנים 1980 ל-1984 יעקב מוריי ב-3 אולימפיאדות שחמט:
טקהירו מוריוצ'י
טקהירו מוריוצ'י (ביפנית: 森内 貴寛, נולד: ב-17 באפריל 1988), הידוע בכינויו "טאקה", הוא הסולן הראשי של להקת הרוק היפנית ONE OK ROCK, טאקה הוא כותב השירים וכן מלחין את רוב שירי הלהקה.
ביוגרפיה
טאקה נולד ב-17 באפריל 1988, הוא בנם הבכור של הזמרים היפנים המפורסמים Masako Mori ו- Shinichi Mori, לטאקה שני אחים צעירים, הראשון, טומוהירו, עובד בחברת טלוויזיה בטוקיו, השני, הירוקי, ידוע כסולן הראשי של הלהקה MY FIRST STORY.
טאקה למד בבית הספר היסודי "קיו" וסיים את לימודיו במרץ 2001, לאחר מכן הוא למד בחטיבת הביניים של "קיו", בשנת 2004 עבר לתיכון של קיו, ובשנתו הראשונה בתיכון נשר מהלימודים כדי להמשיך את עבודתו בקריירה מוזיקלית, חודש לאחר שנשר הוריו התגרשו.
בעקבות הגירושים, בשנת 2005, טאקה שינה את שם המשפחה שלו מ-מוריוצ'י ל-מוריטה, עם זאת, כאשר התראיין למגזין Rockin'On שביפן, הוא אמר ששם המשפחה האמיתי שלו הוא בעצם מוריוצ'י.
בשנת 2013, הצטלם עם כל חברי להקתו כאשר מוצגים שמותיהם ושמות משפחתיהם לידם, וכמו כן גם בתצלום הופיע כ-מוריוצ'י. התצלום נלקח על ידי הצלם רוי השימוטו.
2002–2004: התחלת הקריירה ועיסוקים מוזיקליים
בשנת 2002 חתם עם החברה היפנית "Johnny's Entertainment", בשנת 2004 עזב כי טען שהוא רוצה "להתמקד בלימודים", טאקה היה חבר להקה בשם Chivalry of Music לזמן קצר.
2005–הווה: ONE OK ROCK
טאקה הוזמן על ידי הגיטריסט ומקים הלהקה טורו יאמאשיטה שיצטרף אל הלהקה שלו בשנת 2005, הלהקה שחררה את התקליטור הראשון שלהם בשנת 2006 ונחתמו על ידי החברה היפנית .Amuse, Inc.
בחודש מרץ 2013, הלהקה SIMPLE PLAN הודיעה על חידוש השיר "Summer Paradise" שיבוצע עם טאקה, מאוחר יותר, טאקה השתתף עם SIMPLE PLAN בפסטיבל המוזיקה Punkspring, שהתקיים בטוקיו שביפן.
בקיץ 2014, השירים החדשים של הלהקה, "Mighty Long Fall" ו-"Heartache", הוצגו כשירי הנושא של הסרטים Rurouni Kenshin: Kyoto Inferno ו-Rurouni Kenshin: The Legend Ends.
בפברואר 2015, טאקה השתתף עם הלהקה "Against the Current" כסולן אורח בשיר "Dreaming Alone" שלהם.
ביולי 2015, ONE OK ROCK חתמו עם warner bros records כדי להקליט את האלבום שלהם 35xxxv לגרסה נוספת באנגלית.
ב-8 באוקטובר 2016, הלהקה SUM 41 הודיעה שתהיה גרסה יפנית לאלבום שלהם, "13 Voices", שכולל את השיר "מלחמה" בו טאקה לקח חלק. דריק ויבלי, סולן הלהקה, התראיין ואמר "זה היה נהדר לשתף פעולה עם טאקה בשיר החדש שלנו "מלחמה", אני מעריץ ענק של הקול שלו ושל ONE OK ROCK, ואני חושב שהקולות שלנו עובדים טוב ביחד"
ב-11 בספטמבר 2016, ONE OK ROCK חתמו עם Fueled by Ramen, האלבום השמיני שלהם, "Ambitions", שוחרר ב-11 בינואר 2017 בגרסה היפנית, וב-13 בינואר שוחרר האלבום בשפה האנגלית.
ביולי 2017, טאקה השתתף כסולן אורח בשיר "Don't Let Me Go" של הלהקה "Goldfinger".
ב-27 באוקטובר 2017, טאקה הופיע במופע לזכר צ'סטר בנינגטון, סולן להקת LINKIN PARK, אשר התאבד בביתו. שם ביצע את השיר "Somewhere I Belong" עם שאר חברי להקת LINKIN PARK.
השפעותיהן של להקות אחרות על סגנונו המוזיקלי
ההשפעה הגדולה ביותר על טאקה הן הלהקות LINKIN PARK, Good Charlotte, Issues ו-Simple Plan, כמו כן, טאקה ציטט בעבר את צ'סטר בנינגטון כגורם העיקרי של ONE OK ROCK לשינוי סגנון המוזיקה.
1937 במדע
רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1937.
בנתוריט
בנתוריט הוא מינרל סולפטי נדיר מאוד המכיל כרום, ניקל וסידן השייך לקבוצת האטרינגיט שעד היום נתגלה בישראל בלבד.
הרכב כימי וקריסטלוגרפיה
נוסחת המבנה הכימי של הבנתוריט היא (Ca6(Cr,Al)2(SO4)3(OH)12•26(H2O
תכונות פיזיקליות
הגבישים קצרים עבים ומשושים עד 0.25 מ"מ, בדרך כלל במקבצים סיביים, גרגריים או כסרטים דקים. לבנתוריט פצילות מושלמת על {1010}, ובלתי מובחנת על {0001}. הקשיות של המינרל נמוכה, 2 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.025 גרם לסמ"ק.
תכונות אופטיות
אופטית המינרל הוא חד-צירי חיובי. מקדמי השבירה של הבנתוריט הם: nε=1.484 ו-nω=1.478. גבישי הבנתוריט שקופים, צבעם סגול עד סגול בהיר. הברק של הבנתוריט הוא זגוגי והנפיצה שלו בינונית. הבנתוריט ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש. מזווית אחת (X) המינרל כמעט חסר צבע, ומזוויות אחרות (Y ו-Z) הוא ורוד או סגול חיוור.
גילוי ומקור השם
הבנתוריט נתגלה ב-1980 על ידי הגאולוגית שולמית גרוס בתצורת חתרורים משברי סלעים שהובאו ממחצבות "שיש ערד", והיא קראה למינרל על שמו של יעקב בן-תור (2002-1910), פרופסור לגאולוגיה ומנהל המכון הגאולוגי.
מקור ותפוצה
הבנתוריט מצוי בעורקים הידרותרמיים של טמפרטורה נמוכה בשיש שחור של קלציט-ספוריט, ונתגלה עד היום במקום אחד בעולם: בתצורת חתרורים, מזרחית לערד. מחשוף של בנתוריט נתגלה בקילומטר ה-82 בכביש מעלה אדומים-ים המלח.
לקריאה נוספת
המאמר המקורי של שולמית גרוס