cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חסידות חב"ד
השתתפות בבחירות ובפעילות פוליטית במדינת ישראל
בשנת 1990 כאשר ניסה שמעון פרס להרכיב ממשלה לאחר נפילת ממשלת שמיר, במסגרת "התרגיל המסריח", סיכל זאת הרבי מליובאוויטש. פרס הצליח לכאורה להשיג רוב של 61 ח"כים, ובהם חברי אגודת ישראל. ואולם ביום המיועד לאישור הממשלה החדשה התברר כי שניים מחברי הכנסת של האגודה, אליעזר מזרחי (חסיד חב"ד) ואברהם ורדיגר, לא באו לתמוך בממשלה החדשה והיא לא הוקמה. השניים הושפעו בעניין זה מעמדות הרב שניאורסון בעניין שלמות הארץ
עם זאת, בבחירות לרשויות המקומיות, בערים שבהן מתגוררות קהילות גדולות של חסידי חב"ד, יש מעורבות גדולה יותר מצד חב"ד. בשנת 2003 התמודד נציג חב"ד בקריית מלאכי ברשימה משותפת עם הליכוד (וזכתה ל-3 מנדטים). בצפת התמודדה התנועה בראשות משה אוחיון וזכתה למנדט אחד. בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2008 רצה חב"ד בקרית מלאכי עם רשימתו של ראש העירייה מוטי מלכה 'נס' וזכתה בשני מנדטים מתוך ארבעה לרשימה כולה. בצפת הגדילה את כוחה ל-2 מנדטים.
עמדות במחלוקת פוליטיות במדינת ישראל
הרבי מלובביץ לא נמנע מהבעת עמדות בסוגיות במחלוקות פוליטית בישראל, בנימוק שעמדותיו אלה אינן פוליטיקה אלא דאגה לקיומו הרוחני והפיזי של העם בישראל.
בסוגיית הסכסוך הישראלי ערבי הציג קו ניצי המתנגד בחריפות לכל מסירת שטחים לערבים. הסיבה לכך הייתה פיקוח נפש ולא אידאולוגיה לאומית. הוא סבר כי ויתורים ונסיגות יסכנו את ביטחונה של ישראל, יחליש אותה, יגבירו את הלחצים עליה וירחיקו את השלום. עם זאת, הוא לא הורה לחסידיו להתיישב בהתנחלויות, מתוך חשש שכעבור תקופה יפונו במסגרת ויתורים או נסיגות. בין השאר נאבקו בחב"ד נגד ויתורים במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים.
אלברט, דוכס שלזוויג-הולשטיין
אלברט, דוכס שלזוויג-הולשטיין (בגרמנית: Prinz Albert John Charles Frederick Arthur George von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg; 26 בפברואר 1869 - 27 באפריל 1931), היה נכדה של המלכה ויקטוריה. בנוסף הוא היה ראש בית אולדנבורג ובית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג ודוכס שלזוויג-הולשטיין בין 1921–1931.
ביוגרפיה
הנסיך אלברט נולד ב-26 בפברואר 1869 בבית פרוגמור, והיה בנה השני של בתה של המלכה ויקטוריה, הלנה, נסיכת הממלכה המאוחדת ובעלה כריסטיאן, נסיך שלזוויג-הולשטיין. הוא גדל בקמברלנד לודג' בפארק הגדול של ווינדזור. הוא כונה בשם "אבי" במשפחתו. הוא הוטבל בקפלה הפרטית בטירת וינדזור ב-31 במרץ 1869. הסנדקים שלו היו המלכה האלמנה של דנמרק (יוצגה על ידי המלכה ויקטוריה), הנסיכה מוויילס (יוצגה על ידי הנסיכה לואיז), הנסיכה אליס מהסן (יוצגה על ידי הדוכסית מרוקסבורגה), הדוכס מאדינבורו (יוצג על ידי הנסיך ארתור), הדוכס של שלזוויג-הולשטיין (יוצג על ידי הנסיך לאופולד), מלך סקסוניה (יוצג על ידי הברון אוסוולד פון פבריס) והדוכס מקיימברידג'.
כמו אחיו הבכור, הנסיך כריסטיאן ויקטור, הלך לבית הספר למכינה למברוק בברקשייר, אלברט נועד לקריירה צבאית. עם זאת, בעוד כריסטיאן ויקטור שירת בצבא הבריטי, אלברט שירת בצבא הפרוסי. הוא החל כלויטננט במשמר הדרגונים ההסיאני ה-1 והגיע בסופו של דבר לדרגת אוברסט לויטננט ברגימנט האולאנים ה-3 של המשמר. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא נפטר משירות נגד הבריטים על ידי הקיסר הגרמני, ובילה את המלחמה בברלין במטה של מושל העיר.
בשנת 1921, הנסיך ירש את ראשות בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג של בית שלזוויג-הולשטיין, בעקבות בן דודו חסר הילדים ארנסט גינתר, דוכס שלזוויג-הולשטיין. זה היה הענף הבכיר של בית אולדנבורג, אליו השתייכו הדוכס של בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, קיסר רוסיה, מלך דנמרק, מלך נורווגיה, מלך ההלנים והדוכס הגדול של אולדנבורג.
אלברט מת בברלין ב-27 באפריל 1931, ובן דודו הרחוק פרידריך פרדיננד, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, שהיה גם בעלה של אחותו של אלברט, קרולינה מתילדה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג, ירש את תאריך כדוכס שלזוויג-הולשטיין וכראש בית אולדנבורג.
משפחתו
הנסיך אלברט מעולם לא התחתן, אבל הוא הוליד בת לא לגיטימית, ולרי מארי, אשר נולדה ב-3 באפריל 1900 בליפטובסקי מיקולש, הונגריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית. היא אומצה כמעט מיד לאחר לידתה על ידי אנה רוזנטל ובעלה רובין שוואלב, ממוצא יהודי. ב-15 באפריל 1931, זמן קצר לפני מותו, כתב לה אלברט והודה בפניה באבהותו. לאחר מכן, ב-12 במאי היא שינתה את שם משפחתה משוואלב, שם משפחת האומנה, ל"zu Schleswig-Holstein".
שמה של אמה של ולרי מארי מעולם לא פורסם ברבים. אלברט לא סיפר לאיש. הוא אכן הודיע לשתי אחיותיו שהאישה היא "אישה אצילית גבוהה".
ב-28 ביוני 1925, בווינה, התחתנה ולרי מארי (לפני הודאתו של אלברט באבהות) לעורך הדין ארנסט יוהאן ואגנר, אך התגרשה ממנו ב-14 בפברואר 1938; הנישואים ללא ילדים בוטלו רשמית בזלצבורג ב-4 באוקטובר 1940. כאשר התכוונה להינשא שוב, היה חשוב לבסס את מוצאה באופן רשמי, שכן חוקי נירנברג אסרו נישואים בין יהודים לארים. זה נעשה בסיוען של דודותיה, הנסיכות הלנה ויקטוריה ומארי לואיז; הם חתמו על הצהרה המעידה על השושלת האבהית שלה ב-26 ביולי 1938, תוך הכרה רשמית בה.
ב-15 ביוני 1939 התקיימו נישואים אזרחיים בברלין - שרלוטנבורג בינה לבין הנסיך אנגלברט-שארל, הדוכס העשירי מארנברג, ולאחר ביטול נישואיה הראשונים התקיים טקס דתי במינסטר ליד וסטפאליה, ב-9 באוקטובר 1940. כמו נישואיה הראשונים, גם האיחוד הזה היה חסר ילדים. ולרי מארי מתה במון-בארון, ניס, צרפת, ב-14 באפריל 1953 בהתאבדות לכאורה.
Saved My Life
Saved My Life (בעברית: הציל/ה את חיי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האוסטרלית סיה. השיר יצא לאור ב-2 במאי 2020, כסינגל ראשון מתוך אלבום הפסקול Music – Songs from and Inspired by the Motion Picture, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, מאנקי פאזל מיוזיק.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי סיה, גרג קורסטין, דואה ליפה והופק על ידי גרג קורסטין גם כן. חשיפת השיר התקיימה במהלך פסטיבל "COVID Is No Joke live comedy", בו השתתפה סיה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית בפסטיבל עצמו ביצעה את השיר לראשונה בביצוע חי בביתה כאשר במהלך ההופעה הסתתרה סיה מאחורי גוף תאורה את ההופעה ליווה נגן קלידים בביתה. הרווחים של השיר עצמו ילכו לתרומה.
וידאו קליפ
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של סיה ב-2 במאי 2020. עטיפת האודיו מציגה את עטיפת הסינגל עצמו ללא מילות השיר.
אורדינגן 05
קרפלדר פוסבול-קלוב אורדינגן 05 (בגרמנית: Krefelder Fußball-Club Uerdingen 05) הוא מועדון כדורגל מרובע אורדינגן שבעיר קרפלד שבמחוז נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה. נכון לעונת 2018/2019, המועדון משחק בליגה הגרמנית השלישית.
היסטוריה
המועדון הוקם בנובמבר 1905 בעיר קרפלד, ובמהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20 שיחק בעיקר בליגות אזוריות שונות. בשנת 1953 חבר המועדון למועדון הכדורגל של קונצרן התרופות הגרמני באייר, ושם הקבוצה הפך לבאייר אורדינגן. המועדון שיחק רוב שנותיו בליגות הנמוכות של גרמניה עד אשר העפיל בשנות ה-60 לליגה השלישית. בשנת 1971 עלה המועדון לליגה השנייה בפעם הראשונה בתולדותיו, ולאחר שסיים את עונת 1974/1975 במקום השני קודם לראשונה לבונדסליגה אך לאחר עונה אחת בלבד שב לליגה השנייה. לאחר שלוש עונות שב המועדון לליגה הבכירה. עיקר הצלחתו של המועדון היה בשנות ה-80 של המאה ה-20, כאשר שיחקו בו שחקנים כמו וולפגנג פונקל, מתיאס הרגט ושטפן קונץ. בזמן זה רשם המועדון את התקופה הטובה ביותר שלו כאשר זכה בגביע הגרמני בעונת 1984/1985, בפעם היחידה בתולדותיו, וסיים במקום השלישי בבונדסליגה בעונת 1985/1986. באותה עונה אף הגיע המועדון לחצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע, שם הודח על ידי אתלטיקו מדריד, כאשר ברבע הגמר, המועדון זכה בניצחון יוקרתי במיוחד על דינמו דרזדן מליגת העל המזרח-גרמנית בתוצאה 7-3. בעונה הבאה, הקבוצה הצעירה של המועדון הייתה לקבוצה הראשונה שזוכה בבונדסליגה עד 19 ובבונדסליגה עד גיל 17.
בשנות ה-90 התנדנד המועדון בין הבונדסליגה לבונדסליגה השנייה, ושחקניו העיקריים היו ברנד דרהר השוער, הלמוט ראנר, מוסטפא דואן והזר יאן היינצה מדנמרק. בשנת 1995 חברת באייר משכה את שמה משם המועדון, ושמו שונה לשם המקורי, KFC אורדינגן 05. עונת 1995/1996 הייתה העונה האחרונה שמועדון זה שיחק בבונדסליגה, ולאחר ירידת ליגה זו, המועדון נקלע לקשיים כלכליים, בעיקר עקב הפסקת הסיוע הכלכלי מחברת באייר. קשיים אלו הובילו להידרדרות הקבוצה עד לליגות האזוריות של גרמניה. בשנת 2018 ניצחה אורדינגן 05 את ולדהוף מנהיים בפלייאוף והעפילה אל הליגה הגרמנית השלישית.
מטמון נחל משמר
מטמון נחל משמר התגלה בשנת 1961, במסגרת מבצע חיפושים אחר מגילות גנוזות נוספות. בעקבות גילוי מגילות מדבר יהודה, יצאו למדבר יהודה משלחות ארכאולוגיות רבות. אחת המשלחות בראשות פסח בר אדון, מצאה ממצאים מהתקופה הכלקוליתית במערה סמוך לראש המפל הגבוה במצוק הצפוני של נחל משמר; המערה מכונה כיום מערת המטמון. המטמון, שהיה טמון בכוך בפינה מרוחקת של מערת מגורים כלקוליתית, עטוף במחצלת, כלל 442 חפצים, מהם 429 מנחושת, ובהם שרביטים וכלי שנהב, שישה חפצים מהמטיט, אחד מאבן, חמישה מניב של היפופוטם ואחד מחט של פיל.
תיארוך
תיארוך הממצאים נעשה בשיטת תיארוך פחמן-14, כאשר המחצלת בה היו עטופים הממצאים משמשת כמצע האורגני לבדיקה. התארוך הצביע על שנת 4300 לפנה"ס בערך.
למה שימשה המערה
הארכאולוגים חלוקים על טיבם של הכלים שנמצאו. יש הטוענים שאלו כלי הקודש של מקדש עין גדי מאותה התקופה, המרוחק כ-12 ק"מ מהמקום, ואשר היו בו סימנים של עזיבה מהירה אך ללא סימני הרס מכוון; אחרים טוענים שלא נמצאה הוכחה לקשר כלשהו למקדש, ומכאן השערתם שאלו ממצאים של חפצי פולחן של תושבי המדבר, כמו אלו שנמצאו בנחל חמר והוטמנו במערה כגניזה כדי שלא יחוללו.
תאוריות אחרות טוענות שהממצאים אינם פולחניים, וריבוים מעיד על כך שהם שייכים לסוחרים – כך שבעצם המערה היא מחסן המכיל כמויות רבות של כלים למכירה וכן חומרים משומשים להתכה והכנת כלים חדשים.
תזת הקוד הוויזואלי
בעשור השני של המאה ה-21 חקר את המטמון ניסים אמזלג מן המחלקה למקרא, ארכאולוגיה ומזרח קדום באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. לדבריו, פענח את משמעות המטמון המסתורי והראה שהוא מהווה קוד ויזואלי (צורה קדומה של כתב), שבו סמלים ויזואליים מסמנים מילים בעלות מצלול דומה. כך, הסמל הנפוץ במטמון, של צמד עופרים, מסמל שתי עפרות (סוג סלע המכיל מחצבים) הדרושות להתכת סגסוגת. זאת לפי השימוש בשורש הפרוטו-שמי ע.פ.ר שהוראתו כפולה - עופר ועפרה. כדור מנוקב לארכו יכול להצביע על כבשן כתוצאה מהשימוש בשורש ח.ר.ר (המשתמש הן לדבר מה נקוב - חור והן לציון חום). לפיכך, טוען אמזלג, חפצי המטמון מייצגים שפה המדברת על תהליכים במטלורגיה (עיבוד מתכות), ידע הקשור בבריאה. אמזלג מוסיף עוד ש"הנפחים ידועים במיתולוגיות של העולם העתיק כממציאי הכתב, המביאים אותו לעמים. עד עצם היום הזה ידועים הנפחים בחברות המסורתיות מעמק הניז'ר שבאפריקה בהמצאת כתבי סתרים, והשימוש בהם נעשה כדי להתבונן ולהעביר מידע אזוטרי למפענח חלומות ולנביא".
תכולת המטמון
המטמון מכיל מספר רב של כלי נחושת. רובם אינם כלי עבודה אלא כלים מיוחדים, שחלקם מעוטרים בתבליטים וחריטות.
כלים מיוחדים אלו נוצרו בשיטת השעווה האבודה (lost-wax) – שיטה שבה יוצרים ראשית כול את צורת המוצר בדונג או שרף עצים, ועוטפים את הצורה בטין; כששורפים את הטין, הדונג נעלם ונשארת תבנית, שאליה יוצקים את המתכת. כאשר המתכת מתקררת, שוברים את הטין ומלטשים את המוצר הסופי לידי גימור. כמו כן נראה שהשתמשו בשני סוגי נחושת להכנת הכלים: את כלי העבודה, כגון אזמלים ופטישים, יצרו מנחושת כמעט נקייה, ואילו לייצור הכלים המיוחדים השתמשו בסגסוגת של נחושת, המכילה הרבה ארסן. השימוש בארסן שיפר את קשיותהּ של הנחושת ואת טיב היציקה. (על אף שהנחושת הנקייה חלשה יותר, בכל זאת היא שימשה לייצור כלי העבודה). כמו כן, בחלק מהכלים ישנה רמה גבוהה של ארסן: בין 2 ל-12 אחוז – יסוד שככל הידוע לא היה קיים בסביבת ארץ ישראל, והמקור הכי קרוב לו הוא בקווקז. מכאן מסיק המחקר כי כבר בתקופה הכלקוליתית התקיימה רשת מסחר ענפה בלבנט ובאנטוליה, בין אם ישירה או בין אם באמצעות מתווכים בדרך.
כלים אחרים
בנוסף לכלים שנמנו לעיל, נמצאו 5 חפצים עשויים מניבים של היפופוטם, חתוכים לאורכם בצורת חרמש. החפצים חוררו בשלוש שורות של חורים עגולים, ובמרכזם חור מוקף שולים מוגבהות. כלים אלה נמצאו בצרור של כלי הנחושת. המטרה שלשמהּ שימשו הכלים אינה ידועה.
קישורים חיצוניים
מערת המטמון, נחל משמר, באתר מוזיאון ישראל
הזחל (אליס בארץ הפלאות)
הזחל (ידוע גם כזחל מעשן הנרגילה) הוא דמות ספרותית בדיונית המופיעה בספרו של לואיס קרול "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות".
הזחל מופיע לראשונה בפרק הרביעי ומהווה דמות מרכזית בפרק החמישי, שם הוא מתואר כישוב על פטרייה ומעשן נרגילה. גודלו, "גודל טוב מאוד בהחלט", לדבריו. במפגשם הראשון אליס לא אוהבת את הזחל משום שבתחילה הוא לא מדבר אליה, ולאחר מכן, כאשר הוא מתחיל לשוחח עמה, הוא עושה זאת במשפטים קצרים, בגסות רוח או בשאלות קשות. בהמשך הוא מלמד את אליס איך לגדול ולהצטמק באמצעות אכילה מן הפטרייה עליה הוא יושב.
בגרסה המקורית של הספר שנקרא "הרפתקאותיה של עליסה מתחת לאדמה", הזחל מעשן מקטרת.
בציור המקורי של ג'ון טניאל פניו של הזחל ניתנים לפירוש בשני אופנים שונים: כפני אדם בעל אף וסנטר מחודדים, או כראש זחל וחלק מרגליו.
דמותו של הזחל מופיעה ביצירות ספרות אחרות כמו בעיבוד האנימציה לספר מבית דיסני וכן בסדרת "בית העכבר" ובשיר "White Rabbit" של להקת ג'פרסון איירפליין.
Calma
גרסת רמיקס בהשתתפות פארוקו הופצה ב-5 באוקטובר 2018. הרמיקס צבר יותר מ-2.0 מיליארד צפיות ביוטיוב. מאז יציאתו, השיר זכה להצלחה רבה, והגיע לראש המצעדים של ארגנטינה, בוליביה, צ'ילה, קולומביה, קוסטה ריקה, הרפובליקה הדומיניקנית, אל סלוודור, גואטמלה, איטליה, מקסיקו, פנמה, פרגוואי, פרו, ונצואלה ואורוגוואי. השיר גם קיבל את תואר הפלטינה הלטינית הכפולה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) על מכירות של למעלה מ-120,000 עותקים.
ב-18 ביולי 2019, קאפו ופארוקו ביצעו גרסה בלעדית של השיר עם לאלי ב-Premios Juventud 2019. סוזט פרננדז מבילבורד ציינה את ההופעה כאחת משש ההופעות הטובות של הערב, ואמרה שהיא "התאימה בצורה מושלמת לטקס, כיוון שהיא הביאה את אווירת הקיץ שהפרסים ידועים בה".
סיטרואן C3 WRC
סיטרואן C3 WRC היא מכונית מרוצי ראלי, שנבנתה על ידי סיטרואן להתמודדות באליפות העולם בראלי. המכונית שימשה את קבוצת המרוצים החל מעונת 2017, כמחליפתה של הסיטרואן DS3 WRC.
המכונית לקחה חלק ב-39 מרוצים, בהם ניצחה 6 פעמים.
היסטוריית מרוצים
סיטרואן הכריזה במהלך עונת 2015 על פרישה מאליפות העולם לעונה אחת על מנת להתמקד בפיתוח ה-C3 WRC. הקבוצה השתתפה במהלך מרוצים נבחרים במהלך עונת 2016 תוך שהיא עושה שימוש בדגם ה-DS3 WRC לבחינת חלקים מסוימים לצורך הפיתוח העתידי.
בעונת 2017 ניצח כריס מיק בשני מרוצים. סבסטיאן לב חזר להתחרות בעונת 2018 בשלושה מרוצים לאחר שלא התחרה במשך שנתיים. הוא ניצח בראלי ספרד, הניצחון היחיד של הקבוצה באותה עונה. בשל שיקולים כלכליים וקושי במימון צמצמה סיטרואן את היקף הפעילות לקראת עונת 2019 ושיתפה רק שני כלי רכב במקום שלושה. סבסטיאן אוז'ייה שב לקבוצה אחרי שבע שנות היעדרות. בסיום העונה הודיע על עזיבת הקבוצה ומעבר לטויוטה. בעקבות כך הודיעה סיטרואן על פרישה מיידית מהאליפות.
יחסי אריתריאה–מקסיקו
יחסי אריתריאה–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים בין מדינת אריתריאה לבין המדינות המקסיקניות המאוחדות. שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה
אריתריאה ומקסיקו כוננו יחסים דיפלומטיים ב-23 ביוני 1993. הקשרים התפתחו בעיקר במסגרת פורומים רב-צדדיים.
בנובמבר 2010, ממשלת אריתריאה שלחה משלחת בת שלושה חברים כדי להשתתף בוועידת שינוי האקלים של האו"ם 2010 בקנקון, מקסיקו.
בשנת 2019, כמה מאות מהגרים אריתראים נכנסו למקסיקו דרך גבול ארצות הברית–מקסיקו. רבים מהמהגרים ניסו לחפש מקלט בארצות הברית ונמלטו בשל פגיעה בזכויות אדם באריתריאה וחובת שירות צבאי. עם זאת, רובם נדחו כניסה לארצות הברית וחלק מהאריתראים השיגו מקלט במקסיקו.
לוקומוטיב קלינינגרד (כדורעף נשים)
לוקומוטיב הוא מועדון כדורעף נשים רוסי מהעיר קלינינגרד, המתמודד בליגת העל הרוסית בכדורעף נשים.
היסטוריה
בשנים 2006–2009 קלינינגרד יוצגה בליגת העל לנשים בכדורעף על ידי קבוצת דינמו-ינטאר, שאורגנה מחדש כדינמו מחוז מוסקבה. בשלוש השנים הללו הקבוצה לא שיחקה אף משחק בקלינינגרד ובשנת 2009 היא כבר הועברה באופן חוקי למוסקבה.
מלאכת מפשיט
מְלֶאכֶת הַמַּפְשִׁיט היא אחת מל"ט מלאכות שבת. ככל הל"ט מלאכות, אב המלאכה נלמד ממלאכת המשכן, שלצורך הכנתו היו מפשיטים את העורות מהאילים ומהתחשים.
לוקומוטיב קלינינגרד (כדורעף נשים)
היסטוריה
ב-9 באפריל 2018, במסיבת עיתונאים בקלינינגרד בהשתתפות נציגי ממשלת מחוז קלינינגרד, התאחדות הכדורעף הרוסית ומועדון לוקומוטיב נובוסיבירסק הוכרז כי מועדון כדורעף לוקומוטיב קלינינגרד נוצר בעיר, כקבוצת בת של לוקומוטיב נובוסיבירסק. אנדריי וורונקוב, לשעבר מאמן נבחרת רוסיה לגברים, מונה למאמן הקבוצה החדשה, שנכללה בהרכב ליגת העל הרוסית בעונת 2018/2019. הושג הסכם עם מספר שחקניות כדורעף והמועדון החל להתמודד באליפות הלאומית.
מלאכת מפשיט
הגדרת המלאכה היא הפשטת עור מבעל חיים לאחר מותו.
לוקומוטיב קלינינגרד (כדורעף נשים)
היסטוריה
עונת הבכורה הייתה מוצלחת. לאחר שלוקומוטיב סיימה במקום השני באליפות רוסיה, לוקומוטיב העפילה לגמר פלייאוף האליפות, שם הפסידה לדינמו מוסקבה וסיימה כסגנית האלופה. ב-16 בנובמבר 2019 זכתה לוקומוטיב בתואר הראשון שלה כשגברה 3:0 על דינמו מוסקבה במשחק הסופר קאפ. בעונת 2020/2021 שוב גברה על אותה דינמו, הפעם בגמר אליפות רוסיה ובכך זכתה לראשונה באליפות הלאומית. מה שהקנה לה זכות השתתפות בשלב הבתים של ליגת האלופות בכדורעף נשים לצד דינמו מוסקבה ואק בארס קאזאן.
מלאכת מפשיט
הרמב"ם פסק כי מלאכה זו היא רק בשיעור הפשטת עור שניתן לעשות ממנו קמיע, אבל פחות מכך אין איסור כלל מהתורה, אפילו מדין חצי שיעור. הרב שמואל וואזנר מסביר, כי בניגוד לשאר המלאכות שיש חשיבות לעשייתם גם בחצי שיעור, הפשטת עור בפחות משיעור זה אינה נחשבת כלל להפשטה גם לא במובן רגיל.
לוקומוטיב קלינינגרד (כדורעף נשים)
היכל הבית
לוקומוטיב מארחת את משחקיה בהיכל הספורט יאנטארני (קיבולת האולם הגדול היא 6,800, האולם הקטן - 500 צופים). ההיכל נפתח באוקטובר 2009 ועד 2013 היה זה היכל הבית של קבוצת כדורעף הגברים דינמו-ינטאר.
אחזור קרקע
אִחזור קרקע או אחזור אדמה (באנגלית: Land reclamation או פשוט Reclamation, וגם מכונה בשל כך בעברית לפעמים רקלמציה) הוא תהליך בו יוצרים קרקע יבשה חדשה, שלפני כן הייתה חלק מאוקיינוס, מנהר או מאגם.
שיטות
אחזור אדמה ניתן להשגה במספר אופנים. השיטה הפשוטה ביותר היא למלא אזור מוצף בכמות גדולה של אבן קשה ו/או בטון, ואחר כך למלא עם עפר עד להשגת הגובה הנדרש. התהליך מכונה "Infilling", והחומר מכונה בהתאמה "Infill". אזורים יבשתיים שהוצפו מאוחזרים לפעמים על ידי שאיבה של המים המציפים כדי לצור שטחי קרקע לחקלאות. ערבוב בטון עמוק (DCM) משמש בעיקר בסיטואציות בהן החומר המוצא בשאיבה עלו להיות נגוע, רעיל או מסכן ולכן יש צורך להכילו.
שחזור חופים
בניית חופים היא תהליך של תיקון חופים שנפגעו, בעזרת חול או בוץ מהיבשה. הפעולה שגרתית בחופים הסובלים מארוזיה או שינויים טבעיים בלתי רצויים בקו החוף. הפתרון אינו מספק לטווח ארוך אולם הוא לפעמים זול יותר לעומת פתרונות חלופיים.
21 בפברואר
21 בפברואר הוא היום ה-52 בשנה, בשבוע ה-8 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 313 ימים (314 בשנה מעוברת).
גטו ביסטריצה
גטו ביסטריצה (ברומנית: Ghetoul Bistrița) היה גטו נאצי לאירופאים יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא היה ממוקם בביסטריצה, מחוז ביסטריצה-נאסוד, ממלכת הונגריה (כיום: ביסטריצה, מחוז ביסטריצה-נאסוד, רומניה) מכוון שהשטח הפך לחלק מהונגריה בהרחשות תכתיב וינה בצפון טרנסילבניה עד לסוף מלחמת העולם השנייה. הגטו היה פעיל באביב 1944, לאחר מבצע מרגרטה.
היסטוריה
הגטו הוקם בחוות סטמבולי כ-5 ק"מ מחוץ לבשסטרצה (ביסטריצה); כ-6,000 יהודים מהעיר ומקהילותיה הסובבות נדחסו בחווה. קרוב ל-2,500 מהם הגיעו מהעיר עצמה, והשאר הובאו מהמחוזות העליונים והתחתונים, וכן מהמחוזות נאסוד ואורדנה.
השטח הפך לגטו בהוראת נורברט קואלס, ראש עיריית ביסטריצה ומפקד המשטרה שלו, Miklós Debreczeni. בחלקים אחרים של המחוז, המבצע בוצע על ידי לאסלו סמולנסצקי, עוזרו של אישפאן של המחוז ארנו פסטאי. יחד עם עוזרו של אדולף אייכמן, לאסלו אנדרה, הארבעה השתתפו בוועידת תכנון ב-Marosvásárhely (Târgu Mureș) ב-28 באפריל. קואלס גנב חפצים יקרי ערך מהעצורים, ולקח אותם איתו כאשר התפטר מתפקידו כראש העיר ועזב לגרמניה באותו הקיץ.
הגטו לא התאים לצרכים בסיסיים, ותושביו שוכנו בצריפים או בדיריות חזירים. אחד מן הנאצים, היינריך סמולקה, היה צריך לספק מים ומזון ליהודים, דבר אשר רבים טוענים כי גרם לתנאים בגטו להיות גרועים מאוד. בין אלה שרדפו יהודים לצד סמולקה היה גוסטאב ורנדי, סוכן גסטפו מבשטרץ' (ביסטריצה). כוחות משטרה מקומיים שמרו על הגטו עם 25 ז'נדרמים מנאגידמטר (דומיטרה), שנשלחו לשם על ידי "קולונל פקסי-קיס". ב-10 במאי, קלמן בורבלי הפך לאישפאן של המחוז. ביולי באותה שנה, 5,981 יהודים גורשו מבשטרץ' (ביסטריצה) למחנה ההשמדה אושוויץ בשני טרנספורטים שונים.
שוף על הפרצוף
שוף על הפרצוף היא סדרת טלוויזיה מצוירת קומית ישראלית לילדים, ששודרה בערוץ הילדים בשנת 2001. הסדרה עוקבת אחר שני חייזרים שטסים בספינת חלל ומנסים להשתלט על כדור הארץ.
הסדרה כוללת עונה אחת בת 15 פרקים בני 4–5 דקות.
עלילה
הסדרה מספרת על הקיסר זולגאר ועוזרו פופקין אשר כבשו את היקום ומנסים לכבוש גם את כדור הארץ בכל פרק, אולם הילדים מכדור הארץ משבשים את תוכניותיהם.
שיר הפתיחה
שיר הפתיחה בוצע על ידי יוסי פולק וחיים אלמקיס והולחן על ידי דני רייכנטל.
שוף על השבת
בעקבות הצלחת הסדרה, בשנים 2002–2003 שודרה בערוץ הילדים רצועת שידור ששודרה בשבתות בשם "שוף על השבת", בין הסדרות ששודרו ברצועה היו: ארתור, בנות הפאוור פאף, הרפתקאות ג'קי צ'אן ופוקימון.
קרל בן אילסון
קרל בנג'מין "בן" אילסון (באנגלית: Carl Benjamin "Ben" Eielson; 20 ביולי 1897 - 9 בנובמבר 1929) היה טייס ומגלה ארצות אמריקאי.
שנים ראשונות
אילסון נולד בהאטון, דקוטה הצפונית, להורים שהיגרו לארצות הברית מנורווגיה. למד באוניברסיטת דקוטה הצפונית ואוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. ב-1917 ניצל את כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה והתנדב ל"שירות האוויר הצבאי", בהמשך עבר אימוני טיסה בכנף שהוקמה עבור חיל הקשר האמריקאי. עם תום המלחמה שוחרר אך היה נחוש להמשיך בקריירה של טיס.
אילסון עבר לוושינגטון די. סי. ולמד משפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון, כאשר פגש בשליח אלסקה (שלא הייתה עוד מדינה) לקונגרס, דניאל סתרלנד, שהזמינו לאלסקה.
קריירת הטיס
ב-1923 הפעיל לראשונה טיסות מסחריות באלסקה למטרות מסחר ותיירות כמו גם להטסת רופאים, חילוץ כורים והובלת ציוד ואספקה למחנות מרוחקים. ב-1924 החל להפעיל שירות דואר אוויר באלסקה בין פיירבנקס למקגרת במטוס דה הבילנד Airco DH.4, הטיסה ארכה ארבע שעות, בעוד המסלול החליפי, באמצעות מזחלת רתומה לכלבים, נמשכה 20 יום. ב-1926 ערך טיסת דואר מאלסקה לג'קסונוויל, פלורידה.
ב-1927 יצא, יחד עם החוקר האוסטרלי יוברט וילקינס, למשטחי הקרח של צפון אלסקה. במסגרת מסע זה נחת מטוסם על הקרח, בנחיתה הראשונה של מטוס על קרח. ב-15 באפריל 1928, שנה לאחר טיסתו של צ'ארלס לינדברג, ערכו וילקינס ואילסון טיסה טרנס-אטלנטית חוצת-קוטב מפוינט בארו שצפון אלסקה לשפיצברגן שבצפון נורווגיה, עם נחיתת ביניים באי אלסמיר. הטיסה לאורך 3,540 ק"מ ארכה 20 שעות.
בקיץ האנטארקטי של 1928–1929 יצא עם וילקינס לטיסות בשמי אנטארקטיקה, במסגרת זו גילו השניים איים שלא נודעו קודם לכן.
עם שובו התבקש אילסון לייסד את חברת התעופה של אלסקה, אולם הוא נהרג לפני שעלה בידו להשלים את המשימה. הוא נהרג ב-9 בנובמבר 1929 בהתרסקות מטוסו בסיביר, במהלך ניסיונות לחלץ את צוות הספינה "נאנוק" שנלכדה בקרח.
הנצחתו
על שמו של אילסון נקראו ספינת ליברטי SS Carl B. Eielson, בסיס חיל האוויר האמריקאי Eielson Air Force Base באלסקה, בניין בקמפוס אוניברסיטת אלסקה בפיירבנקס, בית הספר היסודי בבסיס חיל האוויר גרנד פורקס בדקוטה הצפונית ובית ספר תיכון בפארגו.
לאחר מותו זכה במספר פרסים בדקוטה הצפונית ואלסקה. ב-1985 נכלל בהיכל התהילה הלאומי לתעופה של המוזיאון הלאומי של חיל האוויר של ארצות הברית ליד דייטון, אוהיו.
ארדבניה
ארדבניה (בהונגרית: Erdőbénye) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית ארדבניה קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-1,588 תושבים בשנת 1990 עד 962 תושבים בשנת 2022 (ירידה של כ-40%). היישוב נמצא על דרך רבני הפלאים (הונגריה).
יהודי ארדבניה
יהודים התיישבו לראשונה במקום בתחילת המאה ה-18 והקהילה השתייכה לזרם האורתודוקסי והייתה כפופה לקהילת אולסליסקה. הקהילה הקימה חברה קדישא, מוסדות חינוך ובית כנסת.
בסביבות שנת 1941 גויסו 30 צעירים יהודים מהקהילה לעבודות כפייה וכולם נותרו בחיים.
בשנת 1944, לאחר כניסת הגרמנים להונגריה, הועברו תושבי הכפר היהודים לגטו טוקאי ומשם לגטו שאטוראליאויהיי. כעבור כמה שבועות שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו לכפר עשרה ניצולים ושיפצו את בית הכנסת ששימש את הצבא הגרמני כרפת. 15 ספרי תורה שהוסתרו בידי תושב העיירה הוחזרו לידיהם והוקמה אנדרטה בכפר לזכר הנספים בשואה.
בשנת 1963 נותרו בכפר רק שלוש משפחות יהודיות ובמקום נותר עד היום בית קברות יהודי.
מצעד 40 הרצועות
מצעד 40 הרצועות (באנגלית: Top 40 Tracks) היה מצעד פזמונים, שהופעל על ידי מגזין הבילבורד והושק לראשונה בגיליון 5 בדצמבר 1998, כאשר בילבורד שינה את חוקי מצעד שירי הרדיו, על מנת ששירי רית'ם אנד בלוז, קאנטרי ורוק, יצליחו להשתלב במצעדים גם כן. כדי לשמר את הקונספט של המצעד הקודם, המצעד כלל בתוכו כ-40 רצועות ושירים בסך הכול. 40 הרצועות המצליחות ביותר התבססו על נתונים שהגיעו מתחנות הרדיו הבאות: רדיו מיינסטרים, רדיו שירים קצביים ורדיו שירים עכשוויים למבוגרים.
מצעד 40 הרצועות הוחלף במרץ 2005, במצעד שירי הפופ.
מסיפורי מר קשקש
מסיפורי מר קשקש הוא ספר-ילדים מאת לאה גולדברג. את הספר אייר שמואל כץ. יצא בהוצאת ספרית פועלים בשנת 1987.
על האיורים בספר זכה שמואל כץ בעיטור אנדרסן לאיור.
חלק א': פתיחה
בתחילת הספר יש קטע פתיחה המציג לקורא את מר קשקש ואת הרגלו לבלבל את מוחם של צעירים וגדולים בשנות חייהם.
חלק ב': דוד קוסם
בחלק זה מסופר על קוסם יחיד במינו, "דוד קוסם", המסוגל לחולל מעשים בלתי הגיוניים בעליל הודות ליכולותיו המופלאות. קוסם זה גר ב"עיר החלומות" ובסוף הסיפור נראה הילד שחלם על קוסם זה ואף צילם אותו בחלום. כהוכחה נראה הילד אוחז בתצלום של "דוד קוסם" כשאפו עטוף בתחבושת{לא נאמר מדוע}.
חלק ד': עושה הלהטים
כמו "דוד קוסם", גם "עושה הלהטים" מסוגל לבצע קסמים מרהיבים. "עושה הלהטים", בשונה מ"דוד קוסם", מבצע את קסמיו אל מול קהל ובנוסף גובה כסף על צפייה במופעו. התחלתו של סיפור זה זכתה ללחן והשיר הופיע בקלטת הילדים "המפוזר מכפר אז"ר"{מאת אותה הסופרת} בכיכובו של גדי יגיל.
דוד וולף מרקס
דוד בן זאב [וולף] מרקס (אנגלית: David Woolf Marks; ו' בכסלו תקע"ב, 22 בנובמבר 1811 – י"א באייר תרס"ט, 2 במאי 1909) היה ראש עדת "בית-הכנסת מערב לונדון" בבריטניה.
ביוגרפיה
מרקס נולד בלונדון לסוחר בנימין זאב (וולף) מרקס ואשתו מרי. אביו מת ביולי 1821, ואמו שלחה אותו ללמוד ב'ח"ק תלמוד תורה וחינוך ילדים' (Jews' Free School) בבל ליין שבאיסט אנד. הוא התגלה במהרה כתלמיד מוכשר, ובילה את רוב זמנו בהוראת הילדים האחרים בעברית בעודו שוקד על חומר מתקדם יותר בלילות. הוא השתכר מאמירת קדיש אחר יהודי ערירי בשם קייזר ומקריאת תורה ומדרשים באוזני אשתו העיוורת של הרב הראשי האשכנזי שלמה הירשל, וכך נעשה למקורבו. כשמת מנהל הח"ק, מילא מרקס את חובותיו בפועל, ועל כך שולם לו סכום גדול של מאה ליש"ט, שמימן את שהותו כמורה-מתלמד בפנימיה של הירשל בהמרסמית במשך חמש שנים. הוא עזב את ההוראה ובטרם מלאו לו עשרים מונה לבעל קורא ומזכיר בבית-הכנסת האשכנזי בווסטמינסטר, וב-1833 קיבל את אותו התפקיד בקהילת ליברפול. בעת כהונתו גילה לראשונה דעות בלתי-מקובלות: הוא סירב לקרוא את התורה ביום טוב שני של גלויות.
בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-19 רחשה בקרב יהודי אנגליה תנועה אינטלקטואלית קטנה שהושפעה מהחברה האנגליקנית האדוקה שהקיפה אותה. הנוצרים ייחסו קדושה לתנ"ך לבדו, ובזו ליהודים על יחסם לתלמוד. יעקב יוסף פטוחובסקי הצביע על כך שלרעיונות דומים היו שורשים עמוקים ביהדות בריטניה, עוד מהימים שאנוסים רבים שלא הכירו את התורה שבעל פה אילצו את חכם דוד ניטו לצאת להגנתה יותר ממאה שנה קודם לכן. ב-1833 חיבר אייזק ד'יזראלי מנשר בעילום-שם בו תיאר בבוז את התושב"ע כ"המצאה של חכמים תלמודיים" ושיבח את הקראים, אותם "פרוטסטנטים יהודים שמרדו בעריצות הרבנים." ב-1842, כשכותב שתמך בהשקפה הרבנית ציין כי לא ניתן היה לשמור את השבת ללא פירושי חז"ל לאיסורים, התפרסם בתגובה עוד מנשר אלמוני (שחובר על ידי אברהם בניש) כי יש קבוצה יהודית שהצליחה בכך בכל פזוריה: הקראים. רעיונות דומים חלחלו בשכבות הגבוהות. למרות ההתייחסויות של כמה מפעיליה לקראות, וההשוואות התכופות שערכו מתנגדיהם בינם להללו, היה הידע הבלתי-אמצעי שלהם אודותיה מועט יחסית.
מרקס הושפע מהשקפת עולם זו, וסירובו למלא את תפקידו ביום טוב שני, פרי הוראת חז"ל, נבע מכך. מעמדו בקרב הקהילה היה חזק, והפרנסים לא פיטרו אותו אלא דאגו למחליף באותם ימים. בליברפול פגש את הנער ג'ון סימון, יליד ג'מייקה אותו לימד עברית עם יתר ילדי הקהילה. כשבגר סימון הצטרף לקבוצה בלונדון שהונהגה בידי נציגים ממשפחת מוקאטה הספרדית וגולדסמיד האשכנזית, שהיו מחותנות זו עם זו. הם התמרמרו על הנהוג בבתי-הכנסת ותבעו שינוי באורחותיהם. העילות היו מעשיות בעיקרן: יצחק אריה גולדסמיד התלונן על אורך מי שברך, ובני מוקאטה דרשו לבטל תקנה מ-1664 שאסרה להקים מניינים בטווח של עשרה מילין מבית הכנסת בוויס-מרקס ואילצה אותם לצעוד מרחק גדול בשבתות. הם שאפו גם לסדר וליופי בתפילות ולנוסח משולב שיאפשר להם להתפלל ביחד. הרעיונות על קדימות התורה שבכתב רווחו בתודעה הציבורית היהודית, ולנגד עיניהם עמדה גם דוגמת בית-הכנסת הרפורמי בהמבורג, שמקימיו פרשו אף הם מהקהילה הישנה. ב-15 באפריל 1840, אחרי שנים של עימותים עם הממסד, התפלגה הקבוצה מבתי-הכנסת הרשומים והכריזה על כוונתה להקים מניין מאוחד. זה מוסד ל"בית-הכנסת מערב לונדון של היהודים הבריטים." ב-1841, בתיווכו של סימון, התפטר מרקס ממשרתו בליברפול והגיע לשמש כשליח הציבור ומנהל בית-הכנסת שלהם. הוא לא השתמש בתואר רב, גם משום שהרב הראשי העתידי נתן מרקוס אדלר הפקיע אותו לשימושו הבלעדי; כמו הש"צים בבתי-הכנסת הרגילים, נקרא "כהן דת" (Minister) או "נכבד" (Reverened).
פטוחובסקי ציין כי כמו רוב האוחזים בדעותיו באנגליה, ידע מרקס מעט על הקראים ואין עדויות לכך שהושפע מדרכם ישירות. הוא לא דחה כליל את התורה שבעל פה, אך סירב לראות בה קדושה: "חכמי התלמוד הסיקו את קביעותיהם מתוך יראת שמים ואמונה כנה... אך ספרים אלה הם יצירה אנושית, ועל אף שאנו מכבדים אותם כדרכי אבותינו... עבור בן ישראל ישנו אך חוק אחד שאין לשנותו – ספר התורה הקדוש שניתן מה' למשה להנחות את עמו ללא כל שיבוש וטעות עד קץ הימים." השקפתו הייתה קוטבית לזו שהנחתה את ראשוני היהדות הרפורמית שפעלו אז ביבשת: בעוד שהם העריצו את התנאים וראו בהם דוגמה לפיתוח מתמיד של הדת, מרקס שאף להחזיר את הגלגל אחור ליהדות קדם-תלמודית. במכתב לסימון מ-1840 קישר בין יחס הסביבה לדרכי היהודים: "לא נוכל ללחום בהאשמותיהם עד שהיהודי יתנער מכבלי הרבנים ויצעד קדימה במלוא תפארתה של תורת משה הנצחית.".
בשנים הבאות חיבר סידור תפילה לעדתו הקטנה, כמו גם הגדה של פסח. מרקס דחה רבות מההנהגות שמקורן רבני: הוא הקריא את עשרת הדיברות בכל שבת, ביטל את שתיית ארבע כוסות, שינה את נוסח ברכת נטילת לולב ל"אשר צונו על נטילת פרי עץ הדר וכפת תמרים וענף עץ עבות וערבי נחל" (אף כי לא ניסה לשנות את הרכב ארבעת המינים), השמיט את הברכות על הדלקת נרות חנוכה ומקרא מגילה בפורים ותרגם את הקדיש לעברית. הרפורמה המשמעותית ביותר שביצע, שהעלתה מיד את חמת הרבנות הרשמית, הייתה ביטול יום טוב שני. בקיץ 1841 פרסם הרב הירשל 'מודעת אזהרה' שהייתה למעשה חרם לכל דבר, אליה הצטרף גם ראב"ד הספרדים חכם דוד מילדולה. ועד שליחי הקהילות, בראשות משה מונטיפיורי, מנע הכרה חוקית בבית-הכנסת מערב לונדון במשך זמן רב. רק ב-1857 הצליח מרקס, בעזרת השפעתם של חברים בבית הלורדים, לאפשר בחוק להניח לו לערוך נישואין.
בנוסף לתפקידו כרב, ועל אף שלא הייתה לו כל השכלה אקדמית, מונה ב-1844 לפרופסור לעברית בקתדרה שמימן גולדסמיד בקולג' האוניברסיטאי של לונדון. הוא החזיק במשרה עד 1898, ושימש אף כדקאן המוסד בין 1875 ל-1877. הוא היה גם פרופסור לעברית בקולג' ריג'נטס פארק שבאוניברסיטת אוקספורד, היה חבר הנהלה בקרן היברט האוניטרית. היברו יוניון קולג' העניק לו תואר דוקטור לתאולוגיה. מרקס היה ידוע כדרשן מחונן: בהספד הג'ואיש כרוניקל שנכתב לרגל מותו הוערך כי נשא כ-2,000 דרשות בימי חייו, כולל כמה מפורסמות במיוחד במלחמת קרים.
בימי חייו, בין היתר בגלל המרמור על הסגנון הריכוזי של הרב הראשי אדלר, קמה קהילה פורשת גם במנצ'סטר ב-1856. אף כי היו לה קשרים רופפים עם מערב לונדון, היא הושפעה מרעיונות הרפורמה ביבשת: רוב מייסדיה היו יהודים גרמנים. מרקס מחה על העובדה שהותירו את יום טוב שני של גלויות. "בית אלוהים", בית-כנסת שכן נהג לפי דוגמתו ואימץ את נוסח התפילה שלו, קם ב-1867 באי סנט תומאס. ב-1870 הכריזה עדה קטנה בברדפורד על עצמאות מהממסד, אך גם היא דמתה לזו שבמנצ'סטר.
מרקס נישא ב-1842 לשרה (ססיליה) לבית וולף. היו להם ארבע בנות ושני בנים. שניהם התפרסמו: חננאל הארי היה חבר פרלמנט, וקלוד לורי שירת כרב-סרן במלחמת הבורים והוענק לו צלב השירות המצוין. הוא מת במיידנהד ב-1909 ונקבר בבית-העלמין של בית-הכנסת מערב לונדון בבל פונד. השקפתו הייחודית – שהייתה בעלת השפעה מעטה למדי גם בימיה הטובים; רוב חברי הקהילה השתייכו לבית-הכנסת כמעט אך ורק מסיבות מעשיות – גוועה עמו: יורשו מוריס יוסף, שהחליף אותו ב-1893, היה חסר עמדה מגובשת. המוסד שהותיר הושפע בהדרגה מקלוד מונטיפיורי, ההוגה הרפורמי החשוב ביותר שפעל בבריטניה; בשנות ה-30, לאחר הגירתם של רבבות יהודים מגרמניה הנאצית, הם הביאו את דרכי הקהילות הליברליות שלהם עמם, ומערב לונדון היה לאחד מבתי-הכנסת שהושפעו מכך. כיום הוא חבר בתנועה ליהדות רפורמית בבריטניה.
גל התפשטות
גל התפשטות או מניפת התפשטות הוא תהליך פיזיקלי המתרחש כאשר זרימה על קולית מגיעה לפינה קהה ומוסטת מכיוון זרימתה המקורי לכיוון הזרימה המקביל לכיוון המשטח שמאחורי הפינה. לעיתים גל התפשטות נקרא גם מניפת התפשטות או התפשטות פרנטל מאייר. גל ההתפשטות למעשה מורכב מאינספור גלי מאך אינפיטיסימליים, כאשר גל מאך קדמי הוא גל המאך הראשון שבו נתקלת הזרימה וגל מאך אחורי זהו גל המאך האחרון שבו עוברת הזרימה.
גל מאך קדמי יוצר זווית ,μ1, בין הגל לבין המישור ממנו הזורם הגיע. בעוד גל מאך אחורי יוצר זווית, μ2, בינו לבין המישור מאחורי הפינה.
גלי מאך מהגדרתם הם גלים חלשים אשר משמרים אנטרופיה (איזנטרופים) לכן כל תהליך ההתפשטות איזנטרופי. משמעות תהליך איזנטרופי היא שחלק מהתכונות של הזורם אינן משתנות למשל: לחץ סטגנציה (Po) וטמפרטורת סטגנציה (To).
מספר תכונות אשר משתנות לאורך מניפת התפשטות:
מהירות הזורם גדלה וכתוצאה מכך מספר מאך (M) של הזורם גדל.
לחץ סטטי (P), צפיפות וטמפרטורה קטנים.
תכונות הזורם
בתהליך פיתוח המשוואות נעשו מספר הנחות - גז מושלם קלורית, ללא הוספת חום למערכת, איזנטרופי.
מתקבלים הקשרים הבאים:
תכונה נוספת אשר משתנה במעבר דרך מניפת התפשטות היא מהירות הזורם, אשר מביאה לשינוי במספר מאך.
ניתן לקשר בין מספר מאך לפני מניפת ההתפשטות למספר מאך אחרי המניפה באמצעות זווית הגל ופונקציית פרנטל מאייר.
פונקציית פרנטל מאייר:
קשר בין מספר מאך לפני מניפת ההתפשטות למספר מאך אחרי המניפה:
קיימות מספר טבלאות בספרות אשר מרכזות נתונים עבור פונקציית פרנטל מאייר - ערך פונקציית פרנטל מאייר עבור מספרי מאך שונים.
זווית הטיה מקסימלית
קיימת זווית הטיה מקסימלית שבה הזורם מסוגל לפנות ולהישאר מקביל למשטח הנמצא אחרי הפינה. עבור זוויות גדולות מזווית זו הזורם לא יצליח להסתובב ולהיות מקביל למשטח שאחרי הפינה.
ניתן למצוא זווית זו באמצעות פונקציית פרנטל מאייר - הצבה של מספר מאך של הזורם לפני הפינה, והצבה של מספר מאך השואף לאינסוף לאחר הפינה. עבר תנאים אלה נקבל את הזווית המקסימלית עבור אותו זורם. למשל - עבור זורם המגיע לפינה עם מספר מאך שווה ל -1, ומספר מאך גדול מאוד (שואף לאינסוף) אחרי הגל נקבל את הביטוי הבא:
באופן כללי, ככל שמהירות הזורם לפני הפינה נמוכה יותר כך הזווית המקסימלית שבה הזורם יכול להסתובב גדולה יותר.
לוקרו
הלוקרו (בספרדית locro - מקצ'ואה ruqru או lukru) הוא נזיד או מרק על בסיס דלעת, שעועית ותירס שמקובל לאורך רכס הרי האנדים מארגנטינה ועד לדרום קולומביה; דרך בוליביה, פרו ואקוודור.
מקורו של התבשיל פרהיסטורי - עוד קודם לאימפריית האינקה שימש את העמים והשבטים באזור שתזונתם התבססה על תירס, קטניות ותפוחי אדמה.
ארגנטינה
בארגנטינה, תצרוכתו התפשטה מהאזור הצפון-מערבי וקוז'ו ליתר המדינה. במקומות מסוימים הוא מקובל עם אפונה, יוקה, בשר בקר, בשר חזיר ועוד; אך תמיד מדובר בבישול איטי בו הוא מקבל את צבעו הכתום-צהוב האופייני מהדלעת, ואת הסמיכות הרצויה.
התירס בו נעשה שימוש יהיה לרוב אחד מסוגי התירס הטיפוסיים לאזור, שאינם מוכרים מחוץ לדרום אמריקה.
נהוג להגיש לצידו רוטב חריף בשם קיקירמיצ'י (quiquirmichi) עשוי משמן, שום, פלפל חריף, בצל ירוק ועוד.
מקובל לאכול את הלוקרו בחורף או באזורים קרים, ביום העצמאות הארגנטינאי ב-25 במאי, וכן בחגיגות ובחתונות.
ללוקרו יש בדרך כלל גרסה בשרית "עשירה" וגרסה צמחונית "עניה" (huaschalocro).
בוליביה
בבוליביה מרבים לאכול לוקרו בשבוע הקדוש שלפני חג הפסחא, ללא בשר, אך עם תירס, גבינה, תפוחי אדמה ודלעת.
פרו
בפרו אוכלים לוקרו בכל האזורים במהלך כל השנה, ובכל אזור יש לו גרסה אחרת; כולל גרסאות עם דגים ופירות ים באזורי החוף.
גם כאן נעשה שימוש רב ברכיבים מסורתיים מקומיים, ולרוב הוא יהיה חריף.
ריאד עלי
ריאד עלי (בערבית: رياض علي) הוא עיתונאי דרוזי-ישראלי, המשמש ככתב בערוץ כאן 11. קודם לתחילת שידורי תאגיד השידור הישראלי, שימש באותו תפקיד בחדשות הערוץ הראשון.
ביוגרפיה
עלי נולד בכפר מע'אר (מראר) שבגליל.
עלי הוא גם עורך דין בהכשרתו, את לימודי התואר הראשון במשפטים הוא סיים במכללה האקדמית קריית אונו ואת התואר השני, אף הוא במשפטים, סיים באוניברסיטת חיפה. עלי גם שימש כמדריך קבוצות בכפר היהודי-ערבי, נווה שלום.
בספטמבר 2004, במהלך עבודתו העיתונאית ברצועת עזה, נחטף עלי על-ידי חמושים פלסטינים בעזה, אך שוחרר כעבור יממה.
במאי 2020 יצר סדרת כתבות במסגרת מהדורת החדשות של כאן 11 על עבודה מהבית.
חיים אישיים
כיום מתגורר בכפר מע'אר שבצפון. נשוי ואב לשלושה, כשאחד מהם הוא הזמר לואי עלי.
תהילים קמ"ב
תהילים קמ"ב הוא המזמור ה-142 בספר תהילים ומיוחס לדוד המלך. קריאת הפרק הומלצה בספרי הסגולות כסגולה לחולי השוקיים.
תוכן המזמור
מזמור קמ"ב מורכב משמונה פסוקים ומחולק לשני חלקים:
א'-ה'
חלקו הראשון של המזמור נפתח בתפילת המשורר לאלוהיו: "קוֹלִי אֶל ה' אֶזְעָק קוֹלִי אֶל ה' אֶתְחַנָּן" (ב') המשורר מפרט בתיאור מצבו בזמן תפילתו: "אֶשְׁפֹּךְ לְפָנָיו שִׂיחִי צָרָתִי לְפָנָיו אַגִּיד" (ג'), מזכיר בקצרה את צרתו: "טָמְנוּ פַח לִי" (ד') ומבליט את הרגשתו כי אין לו מי שיוכל לעזור לו ולהושיע אותו: "הַבֵּיט יָמִין וּרְאֵה וְאֵין לִי מַכִּיר אָבַד מָנוֹס מִמֶּנִּי אֵין דּוֹרֵשׁ לְנַפְשִׁי" (ה').
ו'-ח'
חלקו השני של המזמור נפתח בפנייה נוספת של המשורר לאלוהים: "זָעַקְתִּי אֵלֶיךָ ה' אָמַרְתִּי אַתָּה מַחְסִי חֶלְקִי בְּאֶרֶץ הַחַיִּים" (ו'). המשורר מתפלל מאלוהים שיקשיב לתפילתו: "הַקְשִׁיבָה אֶל רִנָּתִי כִּי דַלּוֹתִי מְאֹד" (ז') ושיציל אותו משונאיו: "הַצִּילֵנִי מֵרֹדְפַי כִּי אָמְצוּ מִמֶּנִּי" (ז').
בתפילה היהודית
יהודי תימן נוהגים לומר בין תפילת מנחה לתפילת ערבית את פרקי קמ"א וקמ"ב בתהילים.
אורי מוראי
אורי מוראי (נולד ב-2 בספטמבר 1983) הוא ראפר ישראלי-אמריקאי. ידוע בעיקר כמקים וסולן להקת ההיפ הופ היהודית "שטר".
ביוגרפיה
מוראי נולד בסיאטל שבוושינגטון די. סי. כרורי מוראי, לאב אירי ואם יהודייה, אף על פי שגדל עם מעט קשר לתרבות היהודית. אביו, רוד מוראי, היה מדריך אמנויות לחימה בכיר עם בית ספר בסיאטל. אורי עצמו התאמן באופן פעיל בקראטה ודיסציפלינות אחרות מגיל צעיר, כולל פעילות של כמה שנים כמתאבק במכללה. מוראי הושפע ממוזיקת היפ הופ בעיקר בתקופתו בתיכון.
קריירה
מוריי החל לראפרפ במקצועיות כשגר בסיאטל. הוא הקליט את אלבומו הראשון "Madsteez" בגיל 19 והופיע בתוכניות ברחבי החוף המערבי.
שטר
בשנת 2006 פגש מוראי את חברו לאש התורה בראד רובינשטיין, שהיה בעבר גיטריסט בלהקת ההיפ הופ האנגלית "Lisp". הם התחילו לכתוב מוזיקה יחד והקימו את להקת שטר, בתחילה כצמד, לפני שצירפו להקה מלאה לחיזוק ההופעה החיה שלהם.
ב-2012 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה, "Infinity", באמצעות חברת התקליטים Shemspeed.
ב-2016 התמודדו בעונה הרביעית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא", והגיעו למקום התשיעי.
חיים אישיים
מוראי מתגורר בבית שמש עם אשתו וילדיו. בנוסף לקריירת המוזיקה שלו, הוא מלמד קונג פו ועובד בנדל"ן.
וייטנאם במשחקים האולימפיים לנוער
וייטנאם משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הווייטנאמים תשעה מדליות, מתוכן ארבע מדליות זהב.
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של וייטנאם למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 13 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי ספורט. המשלחת זכתה בארבעה מדליות, מתוכן מדליית זהב יחידה. המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים הרמת משקולות עם זכייה במדליית זהב בקטגוריית משקל עד 56 ק"ג נערים ודירוג במקום הרביעי בקטוגריות המשקל עד 62 ק"ג נערים ועד 48 ק"ג נערות, בטאקוונדו עם זכייה במדליית כסף בקטגוריית משקל עד 55 נערות ובמדליית ארד בקטגוריית משקל עד 55 ק"ג נערים. המשלחת זכתה גם במדליית ארד בטורניר הנערות בבדמינטון ודורגה במקום הרביעי בענף ההיאבקות בקטגוריית משקל עד 52 ק"ג נערות בסגנון היאבקות חופשי. ספורטאי המשלחת התחרו גם בענפים אתלטיקה, קליעה ושחייה אולם לא הגיעו להישגים גבוהים.
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 13 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי ספורט. המשלחת זכתה בשתי מדליות, מתוכן מדליית זהב יחידה. המשלחת הגיעה להישגים בענף השחייה עם זכייה במדליית זהב במשחה 200 מטר בסגנון שחייה מעורב אישי לנערות, דירוג במקום הרביעי במשחה 800 מטר בסגנון שחייה חופשית לנערות ודירוג במקום השישי במשחה 200 מטר בסגנון שחייה מעורב אישי לנערים. בענף הרמת משקולות המשלחת זכתה במדליית כסף בקטגוריית משקל עד 56 ק"ג נערים ודורגה במקום החמישי בקטגוריית משקל עד 48 ק"ג נערות. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים בדמינטון, התעמלות, חתירה, טאקוונדו וכדורעף חופים.
מדליות לפי משחקים
width="20px"|
דימונה טוויסט
דימונה טוויסט הוא סרט תעודה ישראלי, זוכה פרס ון-ליר לסרט הדוקומנטרי הישראלי הטוב ביותר לשנת 2016 בפסטיבל הקולנוע ירושלים. הסרט הופק עבור Yes דוקו ושודר בו לראשונה ב-2016.
תקציר
שבע נשים הגיעו מהאונייה בשנות החמישים והשישים היישר אל דימונה, עיירת פיתוח שזה אך הוקמה. הן מספרות על חיים שמעולם לא סופרו מנקודת מבטן. מה קרה ב־15 שנותיהן הראשונות בארץ? הילדות והנשים שהגיעו עם משפחותיהן מצפון אפריקה ומפולין ומצאו עצמן מקימות עיר במדבר מספרות על כאבי העקירה מהמולדת שהשאירו מאחור, על דלות המולדת החדשה, על קשיי ההסתגלות ועל נסיונותיהן העיקשים והיצירתיים ליצור חיים עשירים ומלאי משמעות. הסרט משלב בין שיחות עם הגיבורות וחומרים שלוקטו בארכיונים פרטיים וציבוריים.
Haima Familia M5
Haima Familia M5 היא מכונית משפחתית גדולה המוגדרת מכונית קומפקטית מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Haima Automobile (שם רשמי: "FAW Haima Automobile Co., Ltd"), חברת בת של קונצרן הרכב FAW Group  אשר מיוצרת משנת 2014 ועד היום בסין.
שלום אדלר-רודל
שלום אדלר-רודל (בגרמנית: Schalom Salomon Adler-Rudel; 23 ביוני 1894, צ'רנוביץ, אוסטריה-הונגריה - 14 בנובמבר 1975, ירושלים) היה פעיל חברתי, ומחלוצי ארגוני הרווחה היהודיים באוסטריה, גרמניה, בריטניה וישראל.
קורות חיים
בין השנים 1915–1918 שימש אדלר-רודל כמזכיר הכללי של פועלי ציון בווינה ובשנים 1919–1934 ניהל את משרד הרווחה היהודי (Arbeiterfürsorgeamt) שפעל בברלין למען מהגרים ממזרח אירופה. ב-1930–1934 שימש כמנהל הכללי של מרכז לשכות התעסוקה (Arbeitsgemeinschaft der Jüdischen Arbeitsnachweise) של הקהילה היהודית בברלין, ומ-1934–1936 שימש כמזכיר הכללי של הנציגות הארצית של יהודי גרמניה, ובין 1936 ל-1945 ייצג את יהודי גרמניה בארגונים בינלאומיים וניהל את הקרן הבריטית המרכזית למען יהודי גרמניה בלונדון.
בדצמבר 1935 גורש מגרמניה, בהיותו אזרח אוסטרי. בין השנים 1940–1942 ניהל אדלר-רודל תכתובת קצרה עם חנה ארנדט, שעסקה גם היא בעבודת סיוע למען פליטים יהודים, במיוחד במסגרת ארגון עליית הנוער. מכתבים אלו הם בין העדויות הבודדות שנותרו משנות פליטותה של ארנדט בפריז ומתקופת בריחתה מאירופה, ומשקפים את מצבם של הפליטים היהודיים באירופה בשנות הרייך השלישי.
אדלר-רודל מצא מקלט בבריטניה, שם היה פעיל בארגוני סיוע יהודיים שונים. הוא ואשתו סיפקו סיוע ראשוני לפליטים יהודים רבים שברחו מגרמניה. ב-1946 היגר אדלר-רודל לפלשתינה. לאחר קום מדינת ישראל, בין השנים 1949–1955, ניהל את המחלקה הבינלאומית של הסוכנות היהודית. במסגרת זו היה מעורב בהסכם השילומים, ופעל כגורם המקשר בין הארגונים היהודים בחו״ל לבין ממשלת ישראל. בשנים 1958–1975 ניהל את מכון ליאו בק ירושלים.
הוא פרסם כתבים רבים על יהודי מזרח אירופה ועל סוגיות חברתיות יהודיות.
רונן דן
רונן דן (נולד ב-25 באפריל 1961) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת כמפקד בסיס חצור, מפקד בסיס תל נוף ונספח חיל האוויר בארצות הברית.
ביוגרפיה
דן התגייס לצה"ל ב-1979 וב-1981 סיים קורס טיס במגמת קרב. שירת כטייס קרב על מטוסי F-16 ו-F-15, ושימש מפקד קורס ראשוני קרב בבית הספר לטיסה. ב-1993 מונה למפקד טייסת 110, טייסת F-16. ב-1995 מונה למפקד טייסת 109. ב-1997 עבר למטה חיל האוויר ושימש ראש מחלקת ארגון, ב-1999 מונה לראש מחלקת הדרכה במטה חיל האוויר וב-2003 מונה למפקד בסיס חצור ופיקד עליו עד יולי 2006. לאחר מלחמת לבנון השנייה, הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד בסיס תל נוף, הוא פיקד על הבסיס בתקופת מבצע עופרת יצוקה ועד מרץ 2009. בשנים 2009 עד 2012 שימש נספח חיל האוויר בארצות הברית וקנדה. בשירות המילואים משמש מדריך בבית הספר לטיסה, ממיין במרכזי הערכה לאלופי משנה ובהצבת חירום במטה המבצעי של חיל האוויר.
לאחר שחרורו מונה לסמנכ"ל שיווק חטיבת מערכי מל"ט בחברת אלביט מערכות. כמו כן שימש מנכ"ל חברת גורן תעופה, חברת בת של גורן חקלאות.
דרום אפריקה במשחקים הפאראלימפיים
דרום אפריקה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים טוקיו (1964), היא השתתפה בטורנירים עד אולימפיאדת הנכים ארנהם (1980), בה הוכרזה כ"בלתי רצויה", וחזרה לקחת חלק במשחקים באולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992). אל משחקי החורף שלחה דרום אפריקה משלחת בכל אחד מהטורנירים מאז אולימפיאדת הנכים נאגנו (1998) ועד אולימפיאדת הנכים ונקובר (2010).
היסטוריה
בשנת 1964 שלחה דרום אפריקה משלחת ראשונה למשחקים הפאראלימפיים שהתקיימו בטוקיו. המשלחת, שכללה תשעה ספורטאים, קטפה 19 מדליות פאראלימפיות (8 מזהב, 8 מדליות כסף ו-3 ארד) וסיימה שישית בדירוג המדליות הכללי בתחרויות. האתלט דניאל ארסמוס בלט, כשקטף שתי מדליות זהב בזריקת דיסקוס והדיפת כדור ברזל עליהן הוסיף שתי מדליות כסף.
דרום אפריקה השתתפה לראשונה במשחקי החורף שנערכו בנאגנו שביפן בשנת 1998, ומאז השתתפה בכל אולימפיאדות החורף לנכים שנערכו. דרום אפריקה הייתה למדינה השנייה ששולחת ספורטאים להשתתף במשחקי החורף הפאראלימפיים, אחרי אוגנדה ששלחה משלחת לאולימפיאדת הנכים אורנסקולדויק (1976). בכל התחרויות ייצג את דרום אפריקה רק ספורטאי אחד, ברוס ורנר, שהתחרה במקצועות הסקי האלפיני, אך לא הצליח לזכות במדליה פאראלימפית.
בית הכנסת החיילים (טומסק)
בית הכנסת החיילים (רוסית: Солдатская синагога) - הוא בית הכנסת הממוקם בעיר טומסק ברוסיה וכולו בנוי מעץ. הוא בין בתי הכנסת הבודדים הבנויים מעץ הנמצאים ברחבי רוסיה.
היסטוריה
החל משנת 1827 בה|אימפריה הרוסית הוחל חוק גיוס חובה גם על היהודים (קנטוניסטים). היהודים גויסו בגיל 12, ועד גיל 18 הם למדו בבתי ספר ייעודיים לקנטוניסטים ולאחר מכן הם התחילו את השירות הצבאי שלהם למשך 25 שנים. בטומסק התגוררו לא מעט יהודים קנטוניסטים. חיילים אלו הם אשר בנו את בית הכנסת.
יוזם ההקמה היה קצין יהודי בצבא הרוסי בשם צבי הרץ צם אשר היה פעיל מאוד בקרב הקהילה היהודית של טומסק. ב-1864 החיילים היהודים בטומסק החלו לאסוף כסף לצורך רכישת ספר תורה והספר נרכש ב-1865, באותה שנה נפתח בית תפילה זמני. ב-1872 הוקם מבנה בית הכנסת ובכך הוא הפך לבית הכנסת השלישי בטומסק. המבנה הוקם אחרי מגבית בקרב החיילים, הרץ צבי צם היה לגבאי הראשון של בית הכנסת.
ב-1930 מבנה בית הכנסת הולאם, היה ניסיון פניה של 20 חברי קהילת בית הכנסת החיילים אל שלטונות העיר, אך זה לא הועיל והמבנה שימש למגוריהם של עובדי אוניברסיטת טומסק.
בראשית שנת 2018 החליטו שלטונות העיר להעביר את בית הכנסת לידיה של הקהילה היהודית המקומית. בפברואר של אותה שנה נחתם הסכם ההעברה בין ראש עיריית טומסק לבין הרב הראשי של רוסיה ברל לזר.
אלפלד
ה"אלפלד" מהווה מרבית המישור הפאנוני. מבחינה גאולוגית מדובר באגן משקעים. הוא נחצה על ידי נהרות הדנובה והטיסה.
עריה העיקריות הן: בהונגריה - סגד, דברצן, קצ'קמט וסולנוק; ברומניה - סאטו מארה, אוראדיה, ארד וטימישוארה; בקרואטיה - אוסייק, סלבונסקי ברוד וווקובאר; בסרביה - סובוטיצה, סומבור, קיקינדה, זרניאנין ובדרום - נובי סאד; במזרח סלובקיה - מיכלובצה, ובטרנסקרפטיה באוקראינה, - אוז'הורוד.
גבולותיו הם הרי הקרפטים מצפון וממזרח, רמת הטרנסדנוביה והרי קרואטיה דרומית-מערבית ובערך - הנהר סאווה מדרום.
בסביבות 1850 היה עדיין האלפלד שטח ביצתי (שמו ההונגרי האחר - פוסטה - משמעותו "שממה") שאיפשר בעיקר את גידול הבקר. ה"אלפלד" מכוסה בימינו שדות מעובדים והאקלים מאפשר בו את גידול התירס, החמנית, העצים ובגפן.
בהונגריה
הנהר העיקרי של המישור הוא הטיסה. מפורסמות הן עיירות הקיט עם מרחצאות ההבראה שלהן המפוזרות ברחבי האלפלד: ברקפירדה (Berekfürdő), צ'רקסלה (Cserkeszőlő), גיולה (עיר) (Gyula), היידוסובוסלו, סנטש (Szentes) וסולנוק (Szolnok).
באלפלד מתקיימים פסטיבלי תרבות ופולקלור רבים כמו פסטיבל הצ'אנגו-ים (Csángófesztivál) ביאסברן (Jászberény), פסטיבל הדובדבנים (Cseresznyefesztivál) בנאג'קרי (Nagykörű), פסטיבל הגולאש, (בהונגרית - גויאש) בסולנוק, יריד הגשר (Hídi Vásár) בהורטובאג', הוניאדה (הוניאליש) באופוסטאסר (Ópusztaszer), "משחקים תחת כיפת השמיים" (Szabadtéri Játékok) בסגד, משחקי הטירה (Várjátékok) בגיולה, קרנבל הפרחים (Virágkarnevál) בדברצן ו"פסטיבל מרק הדייג" (Bajai Halászléfőző Népünnepély) בבאיה.
החלק ההונגרי של האלפלד כולל את האזורים הבאים:
קווי מתאר
האזור שטוח לחלוטין והוא מעוצב על ידי הנהרות והנחלים החוצים אותו. הוא מכוסה בלס ובחול. כאן נמצאות הנקודות הכי נמוכות שבאגן הקרפטים, אחת כ-2 קילומטר מרחק מטיסאסיגט, והשנייה - באזור גיאלארט לודוואר, שתיהן בגובה של 75.8 מטר, מעל פני הים.
הפצצת תל אביב במלחמת העצמאות
העיר תל אביב הופצצה במלחמת העצמאות על ידי חיל האוויר המצרי. ההפצצות נמשכו ממאי ועד יולי 1948, וגרמו למותם של 150 איש ויותר. רובם, כ-130, היו אזרחים.
אלפלד
הידרוגרפיה
באלפלד קיימים אגמים מלאכותיים רבים וחוצים אותו נהרות, ביניהם נהרות חשובים כמו:
הפצצת תל אביב במלחמת העצמאות
ההפצצות נחלקו לשתי תקופות - הראשונה מתום המנדט הבריטי וההכרזה על הקמת מדינת ישראל ועד ההפוגה הראשונה, והשנייה במהלך קרבות עשרת הימים.
במקביל להפצצת תל אביב התקיפו המצרים מהאוויר גם יישובים שבשכנותה, ובהם רמת גן, חולון, ראשון לציון ורחובות.
אלפלד
נהרות
החשובים שבהם הם הדנובה והטיסה. יובליהם העיקריים הם:
הפצצת תל אביב במלחמת העצמאות
תקופת ההפצצות הראשונה
תקופת ההפצצות הראשונה נמשכה מ-15 במאי ועד כניסת ההפוגה הראשונה לתוקפה ב-11 ביוני.
שיטת התקיפה המצרית הייתה בדרך כלל גיחה של שני מטוסי הפצצה, בדרך כלל מטוסי דקוטה, שלוו במטוס קרב אחד או שניים מדגם ספיטפייר.
אלפלד
נהרות
ב. של הטיסה
הפצצת תל אביב במלחמת העצמאות
תקופת ההפצצות הראשונה
למחרת, 16 במאי, תקפו המצרים מהאוויר את נמל תל אביב, שבו נמצאו באותו זמן אוניות מעפילים ואוניות נושאות תחמושת. בהתקפה זו נהרגו חמישה אנשים. אחת הספינות הייתה פולנית וכתוצאה מכך השגריר הפולני במצרים הגיש קובלנה ותבע פיצויים.
ב-17 במאי הפציצו המטוסים את תל אביב שלוש פעמים. לפנות ערב הופצץ סניף "הדסה" בצפון העיר. לפי דיווח אחד נהרגו בהפצצה זו אחות ורופא ולפי דיווח אחר - שני חולים ואחות. באותו יום פנה שר החוץ, משה שרת למועצת הביטחון בתלונה על התוקפנות המצרית ובכלל זה על ההפצצה בתל אביב.