cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חסידות ברסלב
חסידות ברסלב בפולין
בראשית המאה העשרים עבר מרכז הכובד של חסידות ברסלב לפולין. לאירוע המכונן של תהליך זה נחשב מסעם של שבעה חסידים מלובלין לאומן בשנת 1906. הרב יצחק ברייטר, יזם את המסע, והשתתפו בו האחים יחזקל-אפריים ויהודה מנדלאיל, שאז היו בשלהי שנות העשרה. החסידים שחזרו מהמסע היו לגרעין שממנו צמחה חסידות ברסלב בפולין.
בתי כנסת של החסידות הוקמו בלובלין ובווארשה. מקום כינוסם השנתי של חסידי ברסלב בראש השנה עבר ללובלין, שם זכו לתמיכה מצד ראשי הקהילה החסידית. המנהיגים המרכזיים של חסידות ברסלב אז בפולין היו רבי יצחק ברייטר ורבי אהרן לייב ציגלמן. הוצאת הספרים שבראשות ציגלמן הדפיסה והפיצה רבבות עותקים מספרי ברסלב.
תחיית החסידות בפולין השפיעה רבות על התאולוגיה, הספרות והמנהג של חסידי ברסלב גם בדורות לאחר מכן. אמירת התיקון הכללי, שלפני כן היה פעילות של היחיד, החלה להעשות בקבוצות. חדרי התבודדות נבנו בערים. ערך ההתקשרות לצדיק קיבל ניסוח ליטורגי קבוע בטקסט שנקרא 'הריני מקשר'. לראשונה התארגנו נסיעות לנשים לקבר רבי נחמן באומן. הדפסת ספרי החסידות גדלה למאות אלפי עותקים עד 1939 והפכה לדרך התעמולה המרכזית של החסידות. בנוסף נכתבו והופצו 'עיקרי האמונה בצדיק' שקובצו בספר 'חלוקי הנחל' של ברייטר, וכוללים ריכוז שאין לו תקדים של הצהרות על מרכזיותו של רבי נחמן ותפקידו בבריאת ותיקון העולם.
קהילת ברסלב בירושלים
"חצר ורשא" הייתה הריכוז המשמעותי של חסידי ברסלב בירושלים. רוב תושביה היו חסידים שעלו בעקבות רבי אברהם חזן עוד לפני המהפכה הקומוניסטית. ותיקי הקהילה מספרים שחסידי ברסלב שעלו מפולין העדיפו להתיישב בבני ברק ובתל אביב על פני התנאים הקשים של ירושלים העתיקה. מרכז ברסלב בעיר העתיקה היה בית הכנסת "נתנ'ס שול", סמוך לבתי מחסה.
לאחר פטירת רבי אברהם חזן, מנהיג החסידים עד מלחמת העולם הראשונה, הנהיגו את הקהילה תלמידו רבי אליהו חיים רוז'ין ורבי שמואל הורביץ.
באותה תקופה הצטרפו לחסידות ברסלב רבי שמואל שפירא, אברך בישיבת עץ חיים הליטאית בירושלים, וכן רבי בנימין זאב חשין ורבי נחום יצחק פרנק שעזבו את הקהילה הליטאית.
חסידות ברסלב בזמן מלחמת העולם השנייה ולאחריה
רובם של חסידי ברסלב הושמדו בזמן השואה. המרכז החסידי הגדול בפולין חוסל ועימו גם שרידי הקהילות באוקראינה, כולל קהילות אומן וברסלב. ישנן עדויות על כך שכמה מהם נותרו נאמנים לדרכם ולמנהגיהם בגטאות ובמחנות ההשמדה. גם בשנות השואה היו חסידי ברסלב שניסו ואף הצליחו להגיע להשתטח על קברו של רבי נחמן מברסלב באומן. למעשה נותרה מהחסידות רק הקהילה הקטנה בירושלים העתיקה שהונהגה אז על ידי הרב יחזקאל אפריים מנדלייל ומנתה פחות משבעים משפחות. בשנת 1940 ייסד הרב אברהם שטרנהרץ, נינו של רבי נתן מברסלב, את הקיבוץ במירון בראש השנה כתחליף לקיבוץ באומן, שהייתה אז תחת שלטון סובייטי. לדברי הרב שמואל הורוויץ, מהבולטים בין חסידי ברסלב הירושלמים, באותה תקופה לא התגוררו חסידי ברסלב בצפת. מכה נוספת הונחתה על החסידות ברסלב במלחמת העצמאות, כאשר הלגיון הערבי כבש את הרובע היהודי. חסידי ברסלב שגורשו מבתיהם ב"חצר ורשה" יושבו בחלקם בשכונת קטמון. חלקם עבר להתגורר בבני ברק, ברחוב מימון, שם הקים בשנות הארבעים הרב מרדכי נתן דוד יגלניק, ניצול השואה, בית כנסת של חסידי ברסלב. בית כנסת נוסף הוקם ברחוב אלשיך, והוא מכונה "הכולל". בראש הכולל עמד רבי נתן צבי קניג.
לאחר קום המדינה
חסידי ברסלב שפונו מהעיר העתיקה בירושלים, פונו ברובם לשכונת קטמון ומשם נדדו במהלך השנים בעיקר לשכונות גאולה ומאה שערים. שם, בקצה המזרחי של רחוב מאה שערים הוקם בשנות החמישים "בית המדרש הגדול לחסידי ברסלב בירושלים", הידוע בכינוי "השול".
השנים שלאחר מלחמת העצמאות היו שנות שפל קשה לחסידות ברסלב. כניעת הרובע היהודי, חיסלה למעשה את הקהילה המגובשת האחרונה של חסידי ברסלב בארץ ישראל, להוציא את קהילת צפת שמנתה פחות מעשרים משפחות. החסידים שגורשו מבתיהם נבלעו בתוך העדה החרדית בירושלים ובבני ברק.
לצד התרחבות חסידות ברסלב, נותרה גם התנגדות כלפיה. בשנת 2006 יצא קונטרס ובו תמלול שיחה של הרב ירמיה כהן מצפת התוקף את דרכו של רבי נחמן. הדבר גרר מחאה עד שכהן נאלץ להתנצל, אם כי לא חזר בו לחלוטין מדבריו.
תחייתה של חסידות ברסלב
מאז קום מדינת ישראל ועד שנות ה-70 של המאה ה-20 הייתה חסידות ברסלב קבוצה קטנה וסגורה בתוך הציבור החרדי, שפעלה בפרופיל נמוך בשני הריכוזים החרדיים הגדולים במדינת ישראל, בבני ברק ובאזורים החרדיים בירושלים. שלושים שנה לאחר מכן מנתה חסידות ברסלב עשרות אלפי אנשים והיא נפוצה כמעט בכל הערים בישראל וגם בריכוזים יהודיים בחו"ל.
הרב בנדר ותלמידיו
הדמות הבולטת בחסידות ברסלב במאה העשרים היה רבי לוי יצחק בנדר. הוא היה תלמידם של משפיעי הדור הרביעי כמו הרב שמשון ברסקי והרב אברהם חזן. הוא נלחם במדיניות האנטי דתית של השלטונות הסובייטים לאחר המהפכה הקומוניסטית והצליח לחמוק מהנאצים ומהמשטרה החשאית הרוסית בזמן מלחמת העולם השנייה. הגיע לארץ לאחר קום המדינה ונתפס כסמל של חסידות ברסלב המקורית באוקראינה ובפולין.
בשנות השישים, לאחר מותו של הרב אברהם שטרנהרץ, ניסה הרב בנדר לבטל את הקיבוץ במירון, על מנת שכל חסידי ברסלב יחגגו את ראש השנה יחד בירושלים. תלמידיו של הרב שטרנהארץ, ובראשם הרב גדליה קעניג, סירבו לכך. בעקבות כך נוצר קרע בין הפלג הצפתי ובין שאר חלקי החסידות, שעד אותה תקופה הייתה הומוגנית למדי.
בתחילת שנות השבעים ניסה תלמידו של הרב בנדר, הרב אליעזר ברלנד, להפיץ את תורת חסידות ברסלב בקרב תלמידי הישיבות הליטאיות הגדולות בבני ברק, כמו ישיבת פוניבז' וישיבת סלובודקה. הוא זכה להצלחה מסוימת, כאשר כמה אברכים ליטאיים יצרו "חבורת לימוד", שהתרכזה סביב בית כנסת ברסלב בבני ברק (שהוקם עוד בשנות הארבעים על ידי הרב יגלניק). לאחר מלחמת יום הכיפורים צמחה תנועת התשובה בעיקר בפעילותם של שליחי חב"ד ושל ישיבות ליטאיות כמו אור שמח. חסידות ברסלב הייתה אז קבוצה קטנה בתוך העדה החרדית שלא עוררה עד אז עניין אצל חילונים מחפשי דרך. בשנת 1974 הגיע הזמר דדי בן עמי לשמוע שיעורים של ברלנד בבני ברק. שנה לאחר מכן, הציע בן עמי לברלנד לקיים את מנהג ההקפות של שמחת תורה במושב נהלל, שבו התגוררו הוריו של בן עמי. בהקפות אלו השתתפו מבני הקיבוצים בעמק יזרעאל והן היוו מפגש ראשון בין בני ההתיישבות העובדת ובין חסידי ברסלב. בעקבות המפגש הזה התקיימו מפגשים נוספים שגרמו להקמת ישיבת שובו בנים בשנת 1978. חסידות ברסלב הפכה לגורם דומיננטי בתנועת התשובה. ישיבות ברסלביות נוספות לחוזרים בתשובה נפתחו בשנות השמונים ולאחריהן גם מדרשות לבנות ומוסדות חינוך יסודיים עבור ילדי החוזרים בתשובה.
השתלבותם של החוזרים בתשובה בחסידות ברסלב נתקלה גם בהתנגדות. בשנת 1985 החל הרב ישראל מאיר ברנר, תלמיד של הרב בנדר, להעביר ב"שול" שיעורי חסידות בעברית. מאוחר יותר גרם הדבר עימותים שבמהלכם סולקו מרבית בעלי התשובה מה"שול", ובראשם אליעזר ברלנד. הפילוג הסתיים למעשה בה'תשנ"ג, כאשר יצא פסק דין של בד"ץ העדה החרדית שהביע התנגדות לסגירת בית הכנסת בפני יהודי כלשהו. פסק הדין גרם לחזרתם של בעלי התשובה לבית הכנסת ולעזיבתם של רבים מהחסידים המקוריים, שהקימו בתי כנסת נפרדים, בהם "אנשי מוהר"ן" ו"באר שבע".
תלמידיו של הרב אברהם שטרנהרץ
בשנת 1955 נפטר הרב אברהם שטרנהרץ, שהיה נינו של רבי נתן מברסלב. תלמידו הרב גדליהו אהרן קניג הגשים את צוואתו לבנות קהילה של חסידי ברסלב בצפת, באמרו כי עד שלא תיבנה צפת לא תיבנה ירושלים. תלמיד נוסף של הרב קניג, הרב שמחה בר לב, לימד את תורת ברסלב לקבוצות של אברכים ותלמידי ישיבה ליטאיים בבני ברק החל מאמצע שנות השמונים.
הרב ישראל אודסר
הרב ישראל אודסר נמנה עם זקני חסידי ברסלב בירושלים. אחרי שמלאו לו שמונים עבר לבית אבות גריאטרי ברעננה. מספר חודשים אחר כך סיפר שעשרות שנים קודם לכן קיבל "פתק" מרבי נחמן שבו מופיעה לראשונה המנטרה נ נח נחמ נחמן מאומן. הרב אודסר עזב את בית האבות בעזרת מעריציו ויצא למסעות הסברה ברחבי העולם, שבהם ניסה להסביר את חשיבות המסר שקיבל. במקביל ייסד את הוצאת הספרים "קרן רבי ישראל אודסר". סמלה של הקרן, "האש שלי", נמצא בשימוש גם אצל חסידי ברסלב אחרים. המילים לקוחות מדברי רבי נחמן: "מיין פייערל וועט שוין טלויען ביז משיח וועט קומען" ("האש שלי תוקד עד ביאת המשיח").
בראשית שנות התשעים גדלה תנועתו של הרב אודסר. בזרם המרכזי של חסידות ברסלב התנהלו ויכוחים סביב היחס לבעלי התשובה ולשפה העברית, ובעלי תשובה רבים נמשכו לדמותו העממית של הרב אודסר, כשהם מזדהים גם עם ההתנגדות שהייתה לו כלפי מנהיגי הציבור החרדי.
פלגים בחסידות ברסלב כיום
חסידות ברסלב כוללת מספר רב של תת-קבוצות. בהסתמך על ספרי הטלפון הפנימיים הזמינים של הפלגים השונים, היא מנתה כ-14,000 משפחות נכון ל-2016, אם כי הקריטריונים להשתייכות של מרבית קהילותיה גמישים בהרבה ביחס לכל חסידות אחרת (החוקר מרצ'ין וודזינסקי הציע להפחית את המספר ב-50% על מנת שניתן יהיה להשוות לחצרות אחרות).
פלג השוּל
אחד הזרמים בחסידות ברסלב מכונה "פלג השוּל" או "שול מֵישוֹרים" (הגיה חסידית של שם השכונה "מאה שערים"), הקרוי על שם בית המדרש הגדול של החסידות במאה שערים", מורכב בעיקר מצאצאי חסידי ברסלב בעבר אך גם מחרדים אחרים וחוזרים בתשובה. זרם זה שואף ללכת בדרכו של הרב בנדר והוא ממשיך במידה רבה את חסידי ברסלב של הדורות הקודמים. בני הפלג לומדים במוסדות חרדיים רגילים. הפלג אינו קנאי באופן רשמי ונושאי קנאות כמו השתתפות בבחירות ודיבור בעברית נתונים לבחירה אישית.
על מנהיגי זרם זה נמנים: הרב נתן ליברמנש, הרב יהודה לייב פרנק, הרב בנימין זאב קנפלמכר, הרב ניסן דוד קיוואק, הרב ישראל מאיר ברנר והרב שמעון טייכנר. חלק ממתפללי בית הכנסת נוהגים להתפלל בצעקות, לאור דברי רבי נחמן שיש להיות "כחיות הנוהמות ביער". בעבר היו מנהיגי הזרם הרב יעקב מאיר שכטר והרב שמואל משה קרמר, אך לאחר מחלוקות על אופי הנהגת החסידות הזרם התפלג, ולאחר מספר שנים הקים הרב שכטר בית כנסת נפרד.
בית הכנסת הראשון בירושלים של הזרם, בו הוקמה תנועת הנוער של הזרם המרכזי "מורשת הנחל", הוא בית הכנסת "אור אברהם" בשכונת גוש 80 שהוקם על ידי הרב משה בורשטיין בקטמון ובשנות ה-90 נמכר ועבר למקומו החדש. בית כנסת זה היה מרכזו של "זרם המרכזי", עד שגם ה"שול" עבר לשליטתם. בית כנסת נוסף בולט בירושלים הוא בית הכנסת "אנשי מוהר"ן" של משפחת ירבלום, בשכונת הבוכרים. בית כנסת זה הוקם בשנת 2006 לאחר החיכוכים בין הזרמים בברסלב. הוא אינו משתייך רשמית לאחד הזרמים ומתפללים בו הן אנשי הזרם המרכזי והן אנשי הרב שכטר.
בבני ברק יש לזרם המרכזי בית הכנסת ברחוב אלשיך. החל מאמצע שנות התשעים הוקמו מרכזים גם בבית שמש, מודיעין עילית, ביתר עילית ועוד.
לזרם המרכזי יש ישיבה בבני ברק.
חבורות "מורשת הנחל"
"מורשת הנחל" הוא ארגון המארגן חבורות לגילאים מגוונים. הארגון משתייך לזרם המרכזי בברסלב. הארגון הוקם בשנת ה'תשס"ב - 2002 בידי הרב אליעזר בורשטיין, ובהכוונת המשפיע הרב נתן ליברמנש. הארגון הוקם מלכתחילה עבור בחורים ממשפחות ברסלביות ותיקות שאינן דוברות יידיש, שעד אז לא היו להם חבורות. בשנת ה'תשס"ג - 2003 הוקמו מסגרות דומות גם לדוברי יידיש שהגיעו ברובם מחבורת "קרן אור" בראשות הרב יעקב מאיר שכטר, המתקיימות בבית הכנסת המרכזי של ברסלב במאה שערים. החבורות מתאספות בבית כנסת "אור אברהם" בשכונת עזרת תורה בירושלים. מקימי החבורות סברו שחבורות "קרן אור" פועלות באופן דומה מדי לשאר החסידויות, המדגישות טישים, התוועדויות, שירה סוערת, אמירת לחיים ופורים שפיל; בזמן שדרכו של רבי נחמן מדגישה את עבודת התפילה ואת הלימוד בכתבי ברסלב, כולל לימוד עצמי.
כחמש שנים לאחר הקמת הארגון, בעקבות הצטרפות חברי הנהלת בית הכנסת המרכזי של ברסלב במאה שערים (ה"שול") לארגון, עברו החבורות לבית הכנסת. במקביל מתקיימות שם גם החבורות של קרן אור.
נכון לשנת ה'תשע"ג - 2013, משתתפים בפעולות הארגון כמאתיים בחורים בירושלים וכמאתיים ילדים בירושלים ובבית שמש. זאת בנוסף לכמה מאות בחורים בביתר, בני ברק, מודיעין עילית ועוד, ולמעלה מאלף אברכים במקומות אלה. הארגון עורך לחברים בו שבתות התאחדות במירון ובמקומות נוספים.
הרב אליעזר שלמה שיק ותלמידיו
הרב אליעזר שלמה שיק (מכונה מוהרא"ש) היה רבה של קהילת "היכל הקודש". תלמידיו מתרכזים בעיקר ביבנאל (המכונה בפיהם "עיר ברסלב") ובניו יורק. בשני המוקדים הם מחזיקים גני ילדים, תלמוד תורה ובית ספר לבנות, ישיבות וכוללי אברכים, וכן מפעלי חסד ועזרה הדדית בקהילה. הקהילה מדפיסה את ספרי ברסלב וספרי הרב שיק. בארצות הברית יש לקהילה בתי מדרש בבורו פארק, במונרו, במונסי ועוד.
הרב שיק חיבר מאות קונטרסים וספרים, שחיבר, ובפרט סדרת ספרי השאלות והתשובות 'אשר בנחל' (כ-150 כרכים שהודפסו). הקונטרסים העיקריים הודפסו ב-12 שפות ומופצים במחיר הקרן. הוא עודד את תלמידיו להפיץ ברחובות את ספרי ברסלב והקונטרסים שחיבר.
רבים התקרבו דרכו לחסידות ברסלב, בהם הרב ניסן דוד קיוואק. החל מסוף שנות השבעים נמתחה עליו ביקורת בקרב חלק מרבני ברסלב, על כך שאנשי קהילתו מתייחסים אליו כאדמו"ר, בניגוד למקובל בחסידות ברסלב לאחר פטירת רבי נחמן.
בקהילה זו מקובל היה בעבר להינשא בגיל צעיר במיוחד (16 ואילך), כדי לחסוך התמודדויות עם היצר הרע. מחמת הסתבכויות עם החוק הדבר אינו שכיח יותר.
פלג שובו בנים
פלג שובו בנים, הוא פלג גדול בחסידות ברסלב, המתבסס ברובו על בעלי תשובה. חברי הפלג האלו הם חסידיו של הרב אליעזר ברלנד, והם נקראים על שם הישיבה שהקים, ונקראת כיום נחמת ציון. הפלג מונה כאלף וחמש מאות משפחות המתגוררות בירושלים ובביתר עילית. ניתן לשייך לפלג זה גם את תלמידי הרבנים עופר ארז, שלום ארוש, שמואל שטרן ומיכאל גול, כולם ראשי ישיבות, כותבי ספרים המנהלים כיום קהילות רוחניות עצמאיות ועצמאיות-למחצה. הפלג עבר משבר כאשר ברלנד הואשם והורשע במעשים מגונים ובתקיפות מיניות, ברח מישראל למשך מספר שנים, ובסופו של דבר הוסגר, הורשע וריצה עונש מאסר של כשנה. בהמשך שוב הועמד לדין והורשע בפרשיות הונאה וניצול כספי.
באמצע העשור השני של המאה ה־21, על רקע פרשת מעצרו ומשפטו של ברלנד, נוצר עימות חריף בין חסידיו ובין חסידי ברסלב אחרים שיצאו נגדו עקב ההאשמות נגדו. העימות הוביל בינואר 2017 לתגרה מרובת משתתפים בבית הכנסת המרכזי של החסידות בשכונת מאה שערים.
פלג הננחים
לאחר מותו של הרב ישראל בר אודסר באמצע שנות התשעים, המשיך פלג ה"ננחים" להתרחב ולכלול עשרות קבוצות קטנות ומאות בודדים, המאמינים ברב אודסר כממשיכו של רבי נחמן מברסלב. ריכוזיו הבולטים של הפלג הם בצפת, ירושלים, בית שמש, אלעד, נתניה ועוד.
בניגוד לשאר הפלגים בברסלב, שהוקמו על ידי תלמידיו של רבי לוי יצחק בנדר, הננחים מאמינים שרבי נחמן כתב את "הפתק" לרבם. הם מוכרים בשל מנהגם לרקוד ברחובות.
קהילה בולטת נוספת בקרב פלג הננחים היא קהילת "שיר חדש" במרכז העיר תל אביב. מנהיג הקהילה הוא הרב ישראל יצחק בזנסון והיא מונה כ-30 משפחות. לקהילה בית מדרש, תלמוד תורה וחנות דיסקים בדרום תל אביב והיא מחזיקה גם בית כנסת ברחוב ארלוזורוב בצפון העיר.
ישנם מהננחים השואפים להעלות את עצמותיו של רבי נחמן מאומן לקבורה בישראל. רבי ישראל בעצמו עסק בזה אך לאחר התנגדות חסידי ברסלב חזר בו מדעתו בנושא זה.
ישנם מהננחים הסוברים שהרב אודסר הוא בעצמו רבי נחמן, ואף סוברים כי הוא המשיח. הם מסתמכים על משפטים שנאמרו בהקלטות שונות על ידי הרב אודסר: "אני המלך", "אני נ נח נחמ נחמן מאומן", "אז אני צריך להיות המשיח", "אחריי אין אף אחד", "אבל לגלות בפירוש שאני הוא", "נקי לגמרי", "אומן נגמר" ומשפטים דומים. יש הסוברים כי הרב אודסר אמר משפטים אלו בשם רבי נחמן. אנשי פלג ננחי זה מקיימים קיבוץ נפרד בראש השנה בכותל המערבי.
זרם נוסף בפלג הננחים הם תלמידי הרב שלום (שרלי) סבג. אשר רובם בעיקר חוזרים בתשובה. החבורה שובתת בקברי צדיקים. תפילותיו מתנהלות בשירה, גם בקטעים שלא נהוג בדרך כלל לשיר אותם. שיעוריו מתקיימים בציון בנימין בן יעקב בכפר סבא.
קהילת "נחל נבע מקור חכמה" בצפת
הקהילה הוקמה בשנת תשל"ט (1979) על ידי הרב גדליהו אהרן קניג, כקיום צוואת רבו, רבי אברהם שטרנהרץ, להחיות את היישוב הדתי בצפת, אשר הייתה בעבר מרכז לימוד תורה וקבלה. נפטר בה'תש"ם במהלך גיוס תרומות בחו"ל למען מטרה זו. לאחר פטירתו מילא את מקומו בנו, הרב אלעזר מרדכי קניג עד לפטירתו בתשע"ט. כיום עומד בראש הקהילה אחיו, הרב אפרים. מוסדות הקהילה כוללים בניין מרכזי בעיר העתיקה שבו בית כנסת מפואר. הקהילה מונה כאלפיים איש.
ישיבת "נצח מאיר" בראשות הרב שמעון יוסף הכהן ויזנפלד
ישיבת נצח מאיר היא ישיבה לבעלי תשובה ומתחזקים בראשות הרב שמעון יוסף הכהן ויזנפלד, מתלמידי הרב בנדר. הישיבה שואפת לשמור על הסגנון והתכנים המקוריים של החסידות כפי שהועברו על ידי הרב בנדר. עם זאת הם חלוקים בכמה נושאים עם שאר תלמידי הרב בנדר, ובניגוד אליהם נשות אנשי הפלג הולכות עם פאות נכריות.
קהילת שדה צופים
הקהילה מונה כמה מאות משפחות בביתר עילית, מעלות, מצפה רמון, ראשון לציון, צפת ועוד. לקהילה מוסדות לימוד הכוללים גני ילדים ובתי ספר יסודיים. הקהילה מוציאה מגזין חודשי בשם "אדרבה", שבו כותבים בין היתר חוזרים בתשובה ידועים כמו אהוד בנאי.
תלמידי הרב אברהם צבי קלוגר
תלמידיו של הרב אברהם צבי קלוגר מגיעים בעיקר מחסידויות ותיקות כמו קלויזנבורג בעלז, ויז'ניץ וסאטמר. תלמידי הרב קלוגר מאריכים מאוד בתפילתם ומוסיפים לה קטעי שירה וניגונים מעבר למקובל בחסידויות אחרות.
בהמשך הצטרפו מאות חסידים אל הרב קלוגר בקיבוץ הגדול. פעילותו של הרב קלוגר הקימה נגדו חסידויות ותיקות רבות ואפילו הוצאו הודעות חרם נגד חסידים, שהצטרפו אליו למסעות לאומן ונטשו את חצרות המוצא שלהם.
תלמידי הרב יוסף שובלי
קהילת "מוסדות תיקון המידות" של תלמידי הרב יוסף שובלי היא קהילה גדולה ובלתי מוכרת יחסית שמרכזה באזור הקריות ויש לה שלוחה באלעד. רוב חבריה הם בעלי תשובה מבני עדות המזרח ויהודי תימן. הקבוצה מדפיסה ספרים הקשורים בחסידות ברסלב. הם אינם נוהגים להשתתף בקיבוץ באומן ובמקומו הם מצטרפים לקיבוץ במירון.
תורת חכם
זהו הפלג הקבלי ביותר בברסלב, בראשו עומד הרב יצחק מאיר מורגנשטרן. הקהילה מונה מאות חסידים, שרובם התקרבו לתורת ברסלב על ידי הרב מורגנשטרן. חלק מתלמידי הרב מורגנשטרן אינם מחשיבים עצמם חסידי ברסלב.
חבורת א"ז בהנהגת אברהם זגדון
חבורת א"ז, בראשות אברהם זגדון, מונה עשרות אנשים בירושלים ובביתר עילית ורבים בחסידות מתנכרים לה. זגדון מתנגד לעיסוק מופרז בתלמוד ובפרטי הלכה ובמקום זאת מדגיש את הקישור לצדיק, הן רבי נחמן והן זגדון עצמו. הגאולה השלמה נרמזת לדעתו במילה א"ז, ראשי התיבות של שמו, והוא רואה את עצמו כמבשר הגאולה. זגדון אינו לבוש כרב חסידי ומותח ביקורת על העולם הדתי ועל התמסדותה לדעתו של חסידות ברסלב. לדבריו, אחרים עוסקים בתורה מוגבלת ואינם מבינים שהתורה אינה מטרה אלא אמצעי להכרת האל. תלמידיו מרססים בישראל את כתובות הגרפיטי "א"ז".
חסידות ברסלב בארצות הברית
התפשטותה של חסידות ברסלב בארצות הברית התחילה לאחר מלחמת העולם השנייה, כאשר חסיד ברסלב ניצול שואה בשם ר' בירך רובינזון הקים חוג ללימוד ספריו של רבי נחמן מברסלב בשכונת לואר איסט סייד בניו יורק. בשנת 1952 עמד מספר המתפללים במניין בנוסח חסידי ברסלב על חמישה עשר בלבד. כיום מונים חסידי ברסלב בארצות הברית כמה אלפים המרוכזים בעיקר בסביבות העיר ניו יורק. קהילת "היכל הקודש" בהנהגת הרב אליעזר שלמה שיק (ראו לעיל) מונה מאות משפחות את תלמידיו בויליאמסבורג מנהיג הרב יואל ראטה. פלג נוסף, קנאי המתנגד לציונות בחריפות, הוא "נחלי דעת" בהנהגת הרב אברהם יצחק מרמלשטיין.
משפיע בולט בין חסידי ברסלב האמריקאים הוא רבי אליעזר ברודי, שהרצאותיו מופצות גם באמצעות האינטרנט ומופנות לעיתים גם אל ציבור לא יהודי. אנשי החסידות בארצות הברית מתאימים את תורתה לקהל היעד, כגון הצגת מנהג ההתבודדות כמדיטציה יהודית.
חסידות ברסלב בשאר העולם
החל מאמצע שנות התשעים ניכרת פעילות משמעותית של חסידות ברסלב מחוץ לישראל ולארצות הברית. בתי כנסת ברסלביים הוקמו בצרפת ובאנגליה. במונטריאול בקנדה הוקם בשנת 2010 מבנה המהווה מרכז לפעילות חסידות ברסלב בעיר. במבנה מתקיימות תפילות ושיעורים לנשים ולגברים.
האל והקשר האנושי אתו
רבי נחמן היה בעל תפיסה טרנסצנדנטית של האל. לדבריו: "כי אף על פי שאנו מוצאים מקומות שהי' בהם השראת השכינה כגון בבית המקדש אין הכוונה ח"ו שנתצמצם שם אלוהותו ית' ח"ו, כמו שאמר שלמה "הנה השמים ושמי השמים לא יכלכלוך אף כי הבית הזה"... היינו שהשם יתברך המשיך רק קדושתו לבית המקדש אבל הוא יתברך בעצמו אין העולם מקומו".
הטרנסצנדנטיות של האל קיצונית בחסידות ברסלב. לא זו בלבד שמהותו של האל אינה ניתנת להשגה שכלית, אלא שהשכל והחושים מכחישים את היות העולם נברא ומונהג ברצונו והשגחתו של האל. הסתרה זו של האל היא החלל הפנוי שבקבלת האר"י.
לאור זאת, סבר רבי נחמן שהקשר הבסיסי עם האל מבוסס על הרצון והכיסופים אליו. הוא מתאר געגועים עד כדי גוויעה. במקום אחר הוא מתאר היכללות ברצון הרצונות עד כדי איבוד התודעה העצמית. מאידך, דווקא משום שתכלית ידיעת האל היא להגיע לאי ידיעה הרי שניתן להגיע לקשר נעלה זה אפילו מהמקומות הכי נמוכים בהם האל אינו גלוי על ידי עצם ההבנה שהוא נסתר ובקשתו. רצון זה הוא ללא גבול ומידה ואינו יכול להתבטא במעשים. כיוון שבכל זאת רצון ה' הוא שקבלתו של האדם את עול מלכות שמים תתבטא במידותיו ובמעשיו - עליו לעשות בליבו "חלל פנוי" מהתלהבות חסרת גבולות זו ובאותו חלל לעבוד את האל במעשים טובים ובמידות טובות.
אין סוף
האל עצמו קרוי אין סוף כי אין בו תפיסה. עליו לא ניתן לומר דבר ואף על פי כן העבודה היא רק לו. הוא קרוי גם בעל הרצון, בניגוד ל"אור אין סוף", שקרוי גם רצון אין סוף, שהוא רצון פשוט העומד בבסיס כל היקום. אור אין סוף קיים בכל איש מישראל, היינו תשוקה ללא גבול וללא תמונה, כלומר ללא שהאדם יודע למה הוא משתוקק.
הצמצום והחלל הפנוי
כיוון שלהיפרטות השכל האלוהי לשיח אנושי קדם חלל פנוי לגמרי מהחכמה האלוהית, הרי שכל שיח דתי מתבסס על אמונה שנוגדת את השכל האנושי, היינו בחלל פנוי משכל. ברעיון אחרון זה נוקט רבי נחמן עמדה אקזיסטנציאליסטית המקדימה את המציאות למשמעות. מתפיסה זו של הרצון כבסיס למציאות (בריאתנות) נובעת התנגדות לפילוסופיה המתבססת על חוק והכרח.
היקום האמיתי מורכב מהתגלויות של טוב צרוף. כיוון שהבורא הוא טוב מוחלט - כך גם כל השלכותיו. ההתגלויות השונות של הטוב האלוהי קשורות זו אל זו באמצעות "בחינות", כלומר תהליכים של קישור והשפעה, שצורתן מוצפנת בתוך כתבי הקודש. באמצעות לימוד כתבי הקודש זוכה החסיד לפענח את דרך התנהלות היקום האמיתי וכך הוא גם מקשר את עצמו למציאות האמיתית ומנתק את עצמו מהאשליות החומריות. האם מחויב לצאת מתוך עולם האשליה אל תוך המציאות האמיתית, על ידי המצוות.
הטוב והרע
כאמור, הבריאה מתקיימת מאותיות התורה שבהן נברא העולם ומהן באה תחושת הישות העצמית של האדם. געגועיו של האדם לקב"ה אינם ניתנים לביטוי מעשי. מאותה חשיבה מודעת של האדם ניתן ליצור מילים ומחשבות, לטוב ולרע. החשיבה הטובה היא זו הבאה מהשראת הביטול, הגעגועים והכיסופים האינסופיים לאל ותחת רושם זה (המקביל כנראה ל"רשימו" שבתורת הצמצום). הרושם הנוצר מהביטול הוא שמחה על כך שכל תוכני העולם, גם הרעים שבהם, נבראו לתכלית טובה ונובעים מאהבת ה' לאדם. הרע מגיע מחוסר מודעות לכך שגם את הרע מחיה הקב"ה. החוטא יוצר צירופים רעים מאותיות התורה המחיים את העולם ועל ידי זה הוא מעלים את מקורם האלוהי ומשתמש בכוחות אלה לתועלת עצמו ולא לשם שמיים. תיקונו הוא שיחזור למקור ב"רצון אין סוף" שהיא החזרת המלכות לקב"ה על ידי תפילה ומשם "יברא" שוב את הבריאה הטובה בעזרת מחשבות טובות ולימוד הלכה.
התפילה
כיוון שביסוד הבריאה עומד רצון חסר תמונה ושינוי ולא הכרח חוקי הרי שיש לאדם אפשרות לשנות את המציאות. הכלי המרכזי לשינוי המציאות הוא התפילה, שהיא ביטול ודבקות באין סוף. כיוון שכאמור החלל הפנוי מהרצון הוא בחשיבה האנושית הרי שכדי להידבק באין סוף על האדם להגיע לביטול דעתו. התפילה היא הנותנת לאדם את הכוח לשנות את המציאות כשהשינוי בפועל הוא דווקא על ידי התורה, שהיא בריאה בפועל. אף על פי שנראה שהגאולה תבוא על ידי תפילתנו ותורתנו, האמת היא שהכול בחסד ה', כי גם התפילה היא מאתו.
דמות הצדיק
הצדיק הוא מי שמצליח להגיע לביטול היש והדעת ודבקות באין סוף ברצוא ושוב. הצדיק יודע להתפלל (כוח הקשור בשמירת הברית), ועל ידי זה הוא שולט במציאות. יש לקשר את כל התפילות לצדיק הדור, שהוא בבחינת משה ומשיח, וביכולתו להעלות את התפילות ולבנות את קומתה של השכינה מעט מעט. האדם הפשוט, בעל התאווה, הבא לצדיק עם רצון להתקרב לה' ולעובדו, יכול להיכלל בנפש הצדיק על ידי אהבה שלמה, כלומר שרצונו הקטן נבלע ברצון הגדול של הצדיק ומשתתף בעליית הצדיק לביטול באינסוף והמשכת התורה והדעת משם. לכן הקרבה אליו מתקנת את האדם מהרע שבו. כיוון שלדעת רבי נחמן דעת האדם היא ישותו, על המתקשר לצדיק לבטל את כל דעתו כאילו אין לו שום שכל חוץ ממה שיקבל מהצדיק.
רבי נחמן אינו טוען בכתביו שהוא צדיק האמת או התגלמותו, אולם בכמה מקומות הוא רומז זאת.
"כמוני ממש"
היסוד הפרדוקסלי בחסידות ברסלב מתבטא בהרבה אפנים, כולל הצורה בה מתאר רבי נחמן מברסלב את עצמו. מצד אחד הוא מתאר את עצמו כאדם הנעלה ביותר שנולד, ומצד שני הוא מפציר בחסידיו להמשיך בהתפתחותם הרוחנית, כי בכוחם להגיע אף למדרגה שלו או בלשונו:
הרצון להידמות לצדיק היה לעיקרון המרכזי המנחה את העבודה הרוחנית בחסידות ברסלב והוא אחד מהגורמים המבדילים אותה מיתר החסידויות.
"נקודה טובה"
כאמור, המציאות האמיתית היא התגלמות הטוב ולכן הדרך לחיות במציאות האמיתית היא לחשוף את הטוב הטמון בכל אובייקט או התרחשות בעולם הפיזי. זהו היסוד החשוב בפרקטיקה של חסידות ברסלב המכונה "נקודה טובה" לפי האמור בתורה רפ"ב בליקוטי מוהר"ן.
"אלפיים תחום שבת"
אופן ההתפתחות הרוחנית של האדם ע"פ חסידות ברסלב מבוסס על התפיסה שהאדם עובר באופן תמידי בין מצב של התעלות רוחנית, שמחה ואמונה לבין מצב של ירידה רוחנית, פחד, עצבות וייאוש. מצבים אלו נקראים בטרמינולוגיה של חסידות ברסלב "רצוא ושוב". רבי נחמן מברסלב הנחה את חסידיו איך להתנהג בשני המצבים. במצב עלייה אל לו לאדם להסתפק בכך אלא לרצות לעלות עוד ובמצב של ירידה להאמין שהקב"ה איתו גם שם ולבקשו משם. בתורה אחרת מייעץ רבי נחמן לאדם הנופל לחפש בעצמו נקודות טובות ולשמוח בהן.
רבני החסידות קבעו על פי דבריו דרך להתקדמות רוחנית בתנאים משתנים המכונה "אלפיים תחום שבת". האלפיים מייצגים את א|האות אלף פעמיים. האלף הראשונה מייצגת את המילה "אזמרה", המבטאת את הצורך למצוא בכל עניין "נקודות טובות", גם כאשר האדם נמצא במקומות שפלים מבחינה פיזית ונפשית. האלף השנייה מייצגת את המילה "איה" בפסוק "איה מקום כבודו להעריצו", כלומר הצורך לחפש את הקב"ה גם במקומות הנמוכים. על החסיד להתקדם בשתי דרכים בו זמנית כשהוא מיואש ומדוכא: לעודד את עצמו במציאת נקודות טובות ולחפש אחר הבורא.
מנהגי החסידות
לחסידות ברסלב פרקטיקות ומנהגים המייחדים אותה, בשל התפיסה הדתית המיוחדת שלה, שיש לה השלכות פרקטיות ניכרות, וכן בשל מצבה המיוחד משנת 1810, כחסידות ללא אדמו"ר חי.
התבודדות
ההתבודדות היא הפרקטיקה המיוחדת החשובה והמרכזית של חסידי ברסלב. בליקוטי מוהר"ן, הספר המרכזי בחסידות, נכתב כי "ההתבודדות היא המעלה הגדולה והעליונה מהכל". משמעות ההתבודדות היא התרחקות מבני אדם או מגירויים אחרים במשך שעה כדי לדבר אל אלוהים בשפה חופשית ופשוטה. רבי נחמן כותב שפרקטיקה זו יכולה להביא את האדם לביטול והיכללות נפשו בשורשה, היינו בקב"ה. לא כל החסידים מצליחים לבצע זאת, בשל קושי למצוא זמן או מקום מתאימים, או בשל קושי נפשי לבצע את ההתבודדות. מלבד ספרים ומאמרי אינטרנט העוסקים בהתבודדות, בשנים האחרונות נלמדת הפרקטיקה בחוגים ובסדנאות.
קימת חצות
קימת חצות (מכונה לעיתים "חצות" סתם), היא התעוררות מהשינה מעט לאחר חצות הלילה כדי לעסוק בלימוד תורה ובתפילה בשעות שעד עלות השחר. פרקטיקה זאת מצריכה בדרך כלל את האדם ללכת לישון בשעה מוקדמת מאוד. חלק מן הקמים בחצות אומרים תיקון חצות ואת התיקון הכללי או טובלים במקווה. בעבר נהגו רק בודדים מחסידי ברסלב לקום בחצות. כיום קיימים מספר "כוללי חצות" המתייחדים בכך.
הרב לוי יצחק בנדר ראה בהתבודדות ובקימת החצות את שני היסודות העיקריים בחסידות ברסלב. תלמידיו, שחלקם הפכו לימים למנהיגי רוב הפלגים בחסידות ברסלב, הפיצו מסר זה בפלגים השונים.
התיקון הכללי
אחד מהעקרונות החשובים בתורת רבי נחמן מברסלב, הוא שמירת הברית. כדי לתקן פגמים הקשורים בשמירת הברית, קבע רבי נחמן את התיקון הכללי, שכולל אמירת עשרה מזמורי תהילים מסוימים. רבי נחמן גם הבטיח להציל מהגהנום כל מי שיעלה אל קברו, ייתן פרוטה לצדקה ויאמר את התיקון הכללי. חסידי ברסלב נוהגים לומר את התיקון הכללי בכל הזדמנות, כמו לאחר טבילה במקווה, או בזמן התבודדות או בזמן השתטחות על קברי צדיקים. נוסח התיקון הכללי הודפס בגרסאות רבות ובמהדורות רבות, ובאחרונה משתמשים בו גם בתור קמע לנשיאה או בגרסה ממוסגרת לתליה בפתח הבית.
הקיבוץ
התאספותם של חסידי ברסלב מכונה בחסידות "קיבוץ". בחייו של רבי נחמן יועד ה"קיבוץ" למפגש של החסידים איתו. באותה תקופה יועדו לכך שלושה זמנים: ראש השנה, שבת חנוכה וחג השבועות. בחייו של רבי נחמן התקיים גם קיבוץ לנשים בערב ראש חודש אלול.
במהלך הקיבוצים היה רבי נחמן דורש לפני חסידיו, ומרבית הדרשות קובצו מאוחר יותר בספר ליקוטי מוהר"ן.
הקיבוץ באומן
רבי נחמן ציווה להכריז שעל כל חסידיו להגיע אליו לראש השנה, שהוא "היום שלו". הוא אמר שאז יש לו כוח מיוחד "להמתיק את הדינים הרעים" מעל אלה שישהו במחיצתו. התכנסות זו מכונה הקיבוץ באומן או בקיצור "קיבוץ", על שם "הקיבוץ הקדוש של הבעל תפילה", אחת הדמויות בספר "סיפורי מעשיות". קיבוץ זה התקיים באומן רק פעמיים בחיי רבי נחמן, בראש השנה שחל כשבועיים לפני מותו ובחג השבועות שקדם לו.
בנותיו של רבי נחמן ותלמידו רבי נתן, שהחליפו בהנהגת החסידות, הבינו מדבריו של רבי נחמן בראש השנה האחרון של חייו כי ברצונו שחסידיו יבואו גם אחרי פטירתו אל קברו כדי לקבל "תיקון לנפש", בנתינת פרוטה לצדקה ואמירת עשרה מזמורי התהילים שאותם כינה "התיקון הכללי". עוד הבינו שברצונו שחסידיו ימשיכו להתקבץ לתפילות ראש השנה בצוותא סמוך לקברו באומן.
חסידי ברסלב נוהגים לנסוע אל קבר רבי נחמן מברסלב מדי שנה בראש השנה. קיבוץ זה התקיים ברציפות מאז מותו של רבי נחמן ב-1810 ועד מותו של רבי אברהם חזן ב-1938, בעקבות סגירת שערי ברית המועצות בפני אזרחי חוץ. בשנת 1986 השיג אליעזר ברלנד אישורי כניסה לברית המועצות בסיוע חבר הכנסת מאיר וילנר. בשנת 1988, בעקבות הפרסטרויקה, ולאחר מכן עם התפרקות ברית המועצות, חזר להתקיים מנהג הקיבוץ באומן בראש השנה. החל משנות התשעים של המאה ה-20 מצטרפים ל"קיבוץ" בראש השנה גם רבים מחוץ לחסידות ברסלב. בשנים האחרונות שהו בראש השנה במקום עשרות אלפי יהודים.
הקיבוץ בלובלין
לאחר מלחמת העולם הראשונה לא יכלו חסידי ברסלב בפולין להגיע לאומן ולכן קיימו קיבוץ בעיר לובלין. הקיבוץ בלובלין הוקם בשנת 1917 על ידי הרב יצחק ברייטר. הקיבוץ גדל בהתמדה בין מלחמות העולם והיה הגדול של חסידי ברסלב באותה תקופה. הקיבוץ התקיים בישיבת חכמי לובלין, ובלילות ראש השנה השתתף בתפילות הקיבוץ הרב יהודה מאיר שפירא מלובלין. השואה שמה קץ לקיבוץ זה. שרידי חסידי ברסלב נמלטו בעיקר לארץ ישראל, שם הצטרפו לקיבוץ בירושלים.
הקיבוץ בארץ ישראל
קיבוץ בירושלים התקיים מאז 1908 וגדל עם גידול אוכלוסיית החסידים בארץ, בפרט בעקבות העלייה החמישית. בשנת 1941 ייסד הרב אברהם שטרנהארץ את הקיבוץ במירון, פעולה שגרמה למחלוקת בין חסידי ברסלב בשנות השישים. לאחר גירושם של חסידי ברסלב מהעיר העתיקה, במלחמת העצמאות, עבר הקיבוץ הירושלמי לחצר ישיבת "חיי עולם". בשנת 1989 נערך הקיבוץ הגדול ביותר בירושלים והשתתפו בו כ-800 חסידים מהארץ, מארצות הברית ומקנדה. באותה שנה התקיים גם קיבוץ גדול בקבר רשב"י במירון, שמנה כ-250 חסידים.
ישנן קבוצות בחסידות ברסלב שאינן נוהגות לצאת מישראל כדי להצטרף לקיבוץ באומן, כמו תלמידיו של הרב שמעון ויזנפלד ותלמידיו של הרב יוסף שובלי. אנשי קבוצות אלה מתקבצים בבית המדרש של ברסלב במאה שערים, בציון רשב"י במירון ובכותל המערבי. גם הרב יצחק מאיר מורגנשטרן נוהג להישאר בירושלים החל מתשע"ג.
מנהגים הקשורים בלוח השנה
חוץ מהקיבוצים, לחסידות ברסלב גם מנהגים מיוחדים הננהגים במועדי ישראל השונים.
ח"י תשרי - שמחת בית השואבה
בליל היארצייט של רבי נחמן מברסלב, ליל י"ח בתשרי, החל בחול המועד סוכות, נוהגים לשלב את סעודת ההילולא עם שמחת בית השואבה.
חנוכה
בחסידות ברסלב נחשבים נרות חנוכה כמיצגים את הארת כבוד ה', ידיעתו, הרצון וההשתוקקות אליו. יש חסידי ברסלב שנוהגים לבקש לאחר הדלקת הנרות בקשות רוחניות, כמו הצלחה בלימוד תורה, בתיקון המידות או בשמירה על לשון נקייה.
י' בטבת - ההילולה הגדולה
בליל עשירי בטבת נוהגים חסידי ברסלב לערוך סעודה חגיגית לכבוד ההילולה של רבי נתן מברסלב. זוהי ההילולה המרכזית של חסידי ברסלב במשך השנה והיא נחוגה על ידי כל הפלגים. בהילולה נוהגים להזכיר את חשיבותו של רבי נתן, כמי שבזכותו שרדה חסידות ברסלב והופצו ספרי רבי נחמן בעולם. החסידים מקפידים לחגוג הילולה זו באופן בולט יותר מן ההילולה של רבי נחמן.
בבילון (סרט)
בבילון (באנגלית: Babylon) הוא סרט קולנוע אמריקאי רחב יריעה מסוגת דרמה היסטורית קומית בבימויו של דמיאן שאזל ובכיכובם של, מרגו רובי ובראד פיט, אשר יצא לאקרנים ב-14 בנובמבר 2022.
עלילת הסרט מתרחשת בראשית המאה ה-20 על רקע תור הזהב של הוליווד והמעבר בין הראינוע לקולנוע, וסובבת את גורלם של כמה מהכוכבים המפורסמים ביותר של אותה העת, פיקטיביים והיסטוריים כאחד.
חסידות ברסלב
ספירת העומר - ושמע צעקתנו
על פי הקבלה, ספירת העומר נועדה להכין את האדם לקבלת התורה בשבועות באמצעות ארבעים ותשעה תיקונים, שכל אחד מהם שקול כנגד אחד מימי הספירה. על פי אמונת חסידי ברסלב, אמירת נוסח ספירת העומר בקול רם מעניקה כוח לימי הספירה לבצע את התיקון. לכן נוהגים חסידי ברסלב לבצע את ספירת העומר בצעקות רמות ובזמן ממושך.
שבועות - המקווה הגדול
בליל חג השבועות, מקפידים חסידי ברסלב לטבול במקווה דקות מעטות לפני עלות השחר. לפי דברי רבי נחמן, זוהי הטבילה החשובה ביותר בשנה.
עגה ברסלבית
בחלק מפלגי החסידות מקובלות מילים ייחודיות, לדוגמה, המונח אורות מתאר מצב של שמחה ומוטיבציה, המילה מניעות (בדרך כלל על ידי ה"בעל דבר") מתארת כל דבר המפריע לעבודת ה' ומילתא היא בדיחה. תיקונים היא מילה שמשמעותה סבל שיש לו מטרה שמיימית ומוחין מתארת השראה, בעיקר בקרב הנוער הברסלבי. רוב המושגים האמורים מבוססים על כתבי רבי נחמן.
בבילון (סרט)
המסיבה
מאני מגיע לשערי האחוזה בשעת בין ערביים כשמאחוריו המשאית עם הפיל ושיירה ארוכה של רכבים, כולם מלאים באישים שנאלץ לשחד באמצעות הזמנה למסיבה וזאת בתמורה לעזרתם בהזזת החיה הענקית. האירוע מתגלה כחגיגה פרועה וחסרת גבולות, מעין בכחנליה צבעונית ורועשת השופעת מין, סמים ואלכוהול, בה מספקים האורחים את דחפיהם החייתיים ביותר ללא כל שמץ של צניעות או של ענווה.
בתוך המולת צלילי התזמורת, בלוני הענק, האורחים המחופשים והנשים העירומות, נאלץ מאני להתרוצץ ממקום אחד למשנהו בניסיון למלא אחר בקשותיהם הבלתי פוסקות של החוגגים, כאשר לפתע הוא נתקל בדמות אקסצנטרית הפורצת לשטח האחוזה ברכב גנוב ומרסקת את אחד מפסליו היקרים של דון וולך: נלי לה-רוי (מרגו רובי), רוח חופשית וזוהרת אשר הופכת במהרה למרכז העניינים של המסיבה כולה. מאני נחלץ לעזרתה ומסייע לה לעבור מבעד לשומרים, והשניים מסניפים קוקאין יחדיו בחדר צדדי ומשוחחים על חלומותיהם למצוא את מקומם בעולם הקולנוע.
המסיבה מקבלת תפנית רגועה יותר כאשר ליידי פיי ז'ו (לי ג'ון לי), בדרנית לסבית ממוצא אסיאתי, פותחת את מופעה עם שיר גס וקליט אשר נועד להרגיע מעט את הרוחות בטרם יגיע הלילה לשיאו. מאני נקרא לאחד החדרים העליונים בכדי לטפל בשחקנית שצרכה מנת יתר של סמים, ומציע לשחרר את הפיל בכדי להסב אליו את תשומת לבם של האורחים כך שיוכלו לסלק אותה משם בחסות ההמולה. אחד המפיקים מבחין בלה-רוי הרוקדת בפרעות במרכז הרחבה, ומחליט ללהק אותה כמחליפת מקום עבור השחקנית המעולפת.
לקראת שעות הבוקר המוקדמות ובתום החגיגה נקרא מאני להסיע את ג'ק קונרד (בראד פיט), שחקן הדגל המפורסם של חברת מטרו גולדווין מאייר, חזרה לביתו. מתוך אדי השכרות חושף בפניו קונרד את חזונו האישי עבור עולם הראינוע ומתעלף לתוך בריכת אחוזתו, אך לא לפני שהוא מציע לו לבוא לעבוד בשירותו. בצורה זו, הן מאני והן לה-רוי הצליחו להשיג את מבוקשם, וצעדו את צעדיהם הראשונים לתוך עולמה של הוליווד.
סט הצילומים
לתדהמתו של קונרד מגלה מאני יכולות ניהול מוצלחות ביותר, לאחר שהוא משתלט על עדר אלים של מכורים לסם אשר הובאו לשמש בתור כוח עבודה זול בידי צוות ההפקה, ובהמשך אף מציל את יום הצילומים כולו כאשר עולה בידו להשיב עמו את המצלמה השלמה היחידה שנותרה באזור כולו, ובכך להשלים את סצנת השקיעה בה מנשק קונרד את אהובתו ומסיים את הסרט.
לה-רוי, מנגד, חושפת כישרון משחק מולד לאחר שהיא מפגינה הופעה רגשית כה מוצלחת עד שהיא לוכדת את תשומת לבם הן של השחקנים, הבמאים, ואף של המפיק הראשי עצמו, דון וולך.
תור הזהב
בעקבות הופעת הבכורה המוצלחת שביצעה על הסט הופכת לה-רוי לכוכבת הוליוודית ידועה ולאיט גירל: פניה מופיעים על שערי כל המגזינים והיא דוחקת בקלות את שאר השחקניות מכלל התפקידים הנחשקים. מאני משגשג אף הוא תחת שירותו של ג'ק קונרד, אשר ממשיך באורח חייו הראוותני ומפוצץ את קשרי נישואיו בזה אחר זה. לבסוף, עם זאת, מחליט הלה לעזוב את קונרד לטובת קריירה עצמאית כמפיק בחברה המתחרה של דון וולך, קינוסקופ.
לאור הקשיים המתעוררים בשל המעבר מהראינוע לקולנוע ותפיסת התאוצה של הסרטים המוזיקליים, הוגה מאני מספר תוכניות מבריקות עבור מעסיקיו החדשים: ראשית, שינוי תדמיתה של לה-רוי מרקדנית זולה לכדי שחקנית מתוחכמת אשר תשתלב היטב בעולם הקולנוע העולל, בנוסף לשילוב של שחקנים אפרו-אמריקאים, וביניהם סידני פאלמר, חצוצרן מוכר ונאהב, על מנת להשביע את תאוות הצופים לתרבותם של כהי העור.
עידן הזהב תם במסיבה פרועה אחרונה בלב המדבר בה מנסה לה-רוי להילחם בנחש פעמונים לעיני כל עמיתיה, אך מוקשת בצווארה ומתמוטטת ארצה. ליידי פיי ז'ו נחלצת לעזרתה ועורפת את ראשו של הנחש, בטרם מתחילות שתיהן להתנשק בחושניות.
כוכבים נופלים
בה בעת מנסה ג'ק קונרד להתמודד עם כישלונו של סרטו החדש, אך בלית ברירה נאלץ לשים סוף להתכחשויותיו כאשר הוא נתקל באולם קולנוע מלא בצופים הצוחקים בלעג למראה אחת מהופעותיו הדרמטיות. בתום ליהוק אחרון בסרט כושל נוסף, גומר הלה בדעתו לשים קץ לחייו ומתאבד באמצעות ירייה בראשו.
לא חולף זמן רב בטרם מאבד מאני את אחד מנכסיו החשובים ביותר, החצוצרן כהה העור סידני פאלמר, לאחר שהוא דורש ממנו למרוח את פניו בפחם כתוש כדי שייראה "שחור" יותר לעיני המצלמות. במקביל הוא קורס תחת צרותיה של לה-רוי, אשר סופגת איומים על חייה בשל חובותיה הרבים. הוא מבקר באחוזתו של אחד מנושיה, ג'יימס מקיי (טובי מגווייר), אשר לוקח אותו עמו לצינוק אימים תת-קרקעי בלוס אנג'לס בו מתרחשות הצגות זוועה שונות.
כאשר מבחין מקיי כי הכסף שהביא לו מאני מזויף הוא מנסה להורגו, אך הלה מצליח להימלט ולשוב אל לה-רוי. יחדיו בורחים השניים מלוס אנג'לס לקול הפצרותיו של מאני, המתחנן אליה לבוא עמו למקסיקו, שם יוכלו לחיות בבטחה, אולם היא נעלמת אל תוך חשכת הלילה בעודה רוקדת בחוסר דעת, ולא נראית עוד לעולם. המתנקש של מקיי עולה על עקבותיו של מאני, אך נוהג בו במידת הרחמים ודורש ממנו לעזוב את העיר בהקדם ולא לשוב לעולם.
אחרית דבר
מאני שב להוליווד כעבור עשרים שנה, כעת נשוי ואב לילדה קטנה, ומבקר באולפניה של חברת קינוסקופ. הוא נכנס לבדו לאחד מאולמות הקולנוע וצופה בסרט שיר אשיר בגשם. הסרט תם במעין מונטאז' מהיר של עשרות קטעים קצרים מסרטי קולנוע מפורסמים שונים, ביניהם אווטאר, מטריקס ופרסונה. בנוסף מוצג קטע קצר מתוך סצנת המסיבה שפתחה את הסרט, בה מספר מאני ללה-רוי על חלומו לעבוד בתעשיית הקולנוע ולהיות חלק מדבר גדול יותר.
פיתוח
תחילת העבודה על הסרט הוכרזה לראשונה ביולי 2019, כאשר נודע שהבמאי דמיאן שאזל החל לעבור על הפרויקט הבא שלו, דרמה היסטורית העוסקת בתור הזהב של הוליווד. השמועות הראשונות הציעו כי חברת ההפקה, אשר הפיצה את אחד מסרטיו הקודמים של הבמאי, לה לה לנד, הייתה עתידה לרכוש את הזכויות על הפרויקט. בנוסף נכתב כי בראד פיט ואמה סטון לוהקו לסרט בתור השחקנים הראשיים, כאשר מספר מקורות טענו כי שאזל, אשר כבר עבד קודם לכן עם סטון, ביקש ללהק אותה במיוחד לתפקיד שזוהה עם השחקנית קלרה בואו, אשר פעלה באותה העת. במהלך חודש נובמבר אותה שנה נודע כי חברת סרטי פרמאונט רכשה את הזכויות לסרט כאשר פיט וסטון עדיין מיועדים לשמש בתור השחקנים הראשיים, והקרנת הבכורה של הסרט נקבעה ל-25 בדצמבר 2020 והפצתו הציבורית ל-7 בינואר 2021, מעט לפני טקס פרסי האוסקר ה-93. מספר דיווחים מאותה העת העידו על חששות בקרב חברות ההפקה לגבי רכישת הזכויות לסרט, זאת בשל תסריטו הארוך יחסית, בן כמאה ושמונים עמודים, וכן התקציב הנדרש לשם הפקתו, בין שמונים למאה מיליון דולרים. בהמשך לשמועות הקודמות אודות תפקידה של סטון נודע כי פיט נועד לגלם תפקיד היסטורי גם הוא, המזוהה עם השחקן.
ליהוק
זמן קצר לאחר מכן נפתח סבב ליהוק נוסף, עם הצטרפותה לצוות של השחקנית האסיאתית אשר נועדה לגלם דמות המזוהה עם, כוכבת עבר הנחשבת לשחקנית הסינית-אמריקאית הראשונה בהוליווד.
מספר חודשים לאחר מכן, במרץ 2021, פורסם כי השחקן המקסיקני ילוהק לסרט בתפקיד ראשי לצדה של מרגו רובי, אשר ערכה עמו קודם לכן מספר הכנות על מנת לבדוק את השילוב ביניהם. לאחר שנבחר, החל שאזל להדריך אותו באופן אישי בכדי ללטש את כישורי המשחק שלו ולהכינו לדרישות התפקיד.
לאורך החודשים הבאים התקיים סבב הליהוק הגדול ביותר של הפקת הסרט עד לאותה עת, עם גיוסם של עשרות שחקנים לצוות, חלקם אישים הוליוודים ידועים זה מכבר, וביניהם, מקס מינגלה, פלי, , , אריק רוברטס, , ,  , אוליביה ויילד, ספייק ג'ונז, פיבי טונקין, טובי מגווייר , , ג'ף גרלין,  ואחרים.
צילום
צילומי הסרט, אשר היו אמורים להתקיים בשלהי 2020, נדחו, כאמור, בשל מגפת הקורונה, על אף שהפרויקט היה אחד מבין שלושה עשר סרטים בודדים, חלקם עצמאיים וחלקם בראשות אולפני הפקות, שקיבלו אישור מוועדת הקולנוע של קליפורניה להתחיל בהפקה בין גבולות המדינה ב-2020. כמו כן קיבל הסרט זיכוי מס בשווי של כ-17.5 מיליון דולרים עבור הוצאותיו. הצילומים החלו, אפוא, באיחור של שנה, ב-1 ביולי 2021, ונמשכו מעט יותר מארבעה חודשים, עד ה-21 באוקטובר אותה שנה.
לדברי שאזל, ניסתה ההפקה להציג לצופים את לוס אנג'לס של שנות ה-20 באמצעות צילום הסצנות במקומות המדבריים שבשולי העיר אשר טרם הפכו לאורבניים,. סצנות החוץ של המסיבה הפותחת את הסרט צולמה ב, מעון פרטי שנבנה ב-1924 בידי הברון ריצ'רד פיטר שיה. סצנות הפנים של אותו תרחיש נערכו בתיאטרון האמנים המאוחדים שב, במרכז העיר. פלורנסיה מרטין, מעצבת ההפקה, תיארה אותו בדבריה,. הסצנות הבאות, המציגות את יומם הראשון של מאני ולה-רוי על סט הצילומים, צולמו במיקומים שונים, שכן כל אחת מהדמויות הגיעה להפקה שונה. סט הצילומים של מאני, בו משתתף גם ג'ק קונרד, צולם בחווה הקולנועית בלו סקיי, אשר שימשה סרטים הוליוודים נוספים כגון אין מצב. סט הצילומים של לה-רוי צולם ב, אזור מדברי גדול ורחב לא רחוק מ, קליפורניה.
מספר סצנות בודדות כגון המפגשים המאוחרים בין ג'ק קונרד לזמרת ליידי פיי ז'ו או מבקרת הקולנוע אלינור סנט ג'ון צולמו בטירת גרין שבפסדינה. לדבריה של פלורנסיה מרטין נעשתה בחירה זו כדי ליצור אקלים אשר אינו מזוהה עם לוס אנג'לס,.
פסקול
פסקול הסרט הולחן בידי ג'סטין הורוויץ, בשיתוף הפעולה החמישי בינו לבין דמיאן שאזל עד לאותה העת, ועבודתו על הפסקול, שאורכו כמעט שעתיים, נמשכה כשלוש שנים. רבות מהמנגינות שהלחין שואבות את השראתן ממקורות שונים, כגון עולם הג'אז, המאופיין בחצוצרות וסקסופונים, מוזיקת רוק אנד רול, וכן מקצבים מודרניים יותר.
האתגר העיקרי בהלחנת הפסקול, לדבריו של הורוויץ, היה להתאים בין אופיו הפרוע של הסרט לבין התקופה בה הוא מתרחש, קרי שנות ה-20:.
הפתרון עבור הלחנת הפסקול בצורה קצבית כך שיתאים לרוח התקופה אך מבלי שיהפוך למשעמם או מיושן, כך טען, נמצא לבסוף בשימוש בכלים מאותה העת, אך בצורה עכשווית יותר:.
ישנן ארבעים ושמונה רצועות שמע בתוך הפסקול, כאשר שתיים מתוכן, "וודו מאמא" ו"קראו לי מאני", ראו אור גם באופן נפרד בתור סינגלים. בנוסף לכך, שלוש מהרצועות, "החתול \ הכוס של חברה שלי", "לילה על הר קירח", ו"שיר אשיר בגשם", אינן מקוריות, אלא נלקחו ממקורות קודמים והולחנו בהתאם לאווירת הסרט. רצועות השמע הן כדלהלן :
קדימונים
הקדימון הראשון של הסרט הוקרן במהלך של פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו ב-12 בספטמבר 2022, במהלך ראיון מסוג "שאלות ותשובות" שנערך עם הבמאי, דמיאן שאזל, ועם מנכ"ל הפסטיבל, . הקדימון הופץ לידי הציבור למחרת היום, יחד עם מספר כרזות לא רשמיות שהציגו את צוות השחקנים  . בעקבות העירום הבלתי מצונזר הנראה בו, בנוסף לשיח המכיל גסויות וניבולי פה, וכן סצנות המציגות שימוש בסמים, השוו מספר מפרסמים בין האווירה של הקדימון לבין סרטים אחרים כגון הזאב מוול סטריט  וגטסבי הגדול  . הקדימון השני והסופי של הסרט שודר ב-28 בנובמבר, ויחד עמו פורסמה לראשונה גם כרזת הסרט הרשמית . מספר סרטונים קצרים מסוג מייקינג אוף אודות הסרט פורסמו בחודש הקרנת הבכורה שלו. הראשון מביניהם ראה אור ב-21 בנובמבר, והציג את צוות השחקנים המגוון שלוהק עבור הסרט. סרטונים נוספים העוסקים בעבודות הבימוי, הצילום, הפסקול, העריכה ועיצוב ההפקה פורסמו גם הם, כך שבסך הכל פורסמו כשישה מהם.
הקרנת הבכורה
הקרנת הבכורה של הסרט יועדה לאישי ומבקרי תעשיית הקולנוע בלבד, ונערכה ב, לוס אנג'לס, ארצות הברית, ב-14 בנובמבר 2022, ולמחרת היום גם בניו יורק. הפצת הסרט לציבור החלה באופן מוגבל רק כעבור יותר מחודש, ב-23 בדצמבר אותה שנה.
קופות
הסרט גרף כ-15.4 מיליון דולרים בארצות הברית ובקנדה לאחר שהוקרן בכ-3,342 בתי קולנוע ברחבי שתי המדינות, וכ-35.1 מיליון דולרים בשאר העולם, כלומר בסך הכל כ-50 מיליון דולרים. בשבוע הראשון להקרנתו בארצות הברית גרף כ-5.3 מיליון דולרים, כ-1.5 מיליון מתוכם במהלך יומו הראשון. בשבוע הראשון להקרנתו במדינות אירופה גרף כ-3.3 מיליון דולרים בצרפת וכ-1.6 מיליון דולרים בממלכה המאוחדת.
מספר מקורות טענו כי חלק מהסיבות לכישלונו היחסי של הסרט בקופות היו החששות שנפוצו בקרב אוכלוסיית העולם מפני התפרצות נוספת של מגפת הקורונה, וכן סערת החורף שהכתה בצפון אמריקה באותה העת.
גרסאות ביתיות
גרסת הסרט לשירותי וידאו על פי דרישה הופצה ב-31 בינואר 2023, וגרסאות ה-4K, הדי וי די, והבלו-ריי, צפויות להיות מוכנות ב-21 במרץ אותה שנה. גרסת האקדמיה האמריקאית לקולנוע תכיל ארבעים דקות נוספות העוסקות בתעשיית הקולנוע במהלך התקופה בה מתרחש הסרט, והגרסה האמריקאית תכיל צילומי מייקינג אוף ומספר סצנות שהוסרו הן מהגרסה התיאטרלית והן מגרסת הבמאי.
מסכמי ביקורות
אתר האינטרנט עגבניות רקובות העניק לסרט ציון מבקרים שלילי של כ-56 אחוזים מתוך סיכום של כ-332 ביקורות, ציון קהל שלילי של כ-52 אחוזים מתוך סיכום של יותר מאלף דירוגי משתמשים, וניקוד ממוצע סופי של כ-6.40 מתוך 10 נקודות. הקונצנזוס הכללי שהביע צוות המבקרים של האתר הוא:, בעוד שדבר הקהל קבע כי. אתר האינטרנט מטקריטיק העניק לסרט ציון ממוצע של כ-60 מתוך 100 נקודות על פי סיכום של כ-63 ביקורות, כאשר ציון המשתמשים עמד על כ-7 מתוך 10 נקודות על בסיס 147 דירוגי צופים מאומתים.
עיתונים
דונלד קלארק מהאייריש טיימס העניק לסרט ביקורת מעורבת אך חיובית בעיקרה, לאחר שטען כי הסרט מציג בחלקו את עבודתו המוצלחת ביותר של דמיאן שאזל, אך באותה העת גם את כמה מטעויותיו המגושמות ביותר. לדבריו,. הוא מסכם את דעתו כי למרות כל הבלבול והכאוס הקיימים בו, הסרט אכן מתפקד, בסופו של דבר, כחגיגת ניצחון של אמצעי אמנותי אשר היה נתון תחת סכנה במשך זמן רב,. בנוסף שיבח את עבודתו של ג'סטין הורוויץ על פסקול הסרט ושל פלורנסיה מרטין על עיצוב ההפקה.
מארק קרמוד מהאובזרבר פתח את ביקורתו השלילית אודות הסרט בתיאור בעלי החיים הנראים לכל אורכו, ביניהם פיל המטיל את צואתו על פועל מקסיקני ועכברים הנאכלים בעודם בחיים בידי בדרן, ותיאר את הסרט במילים,. לדבריו, ניסה שאזל לדמיין את יצירתו בתור סיפור הנגזר מהסרט המוזיקלי שיר אשיר בגשם, על אף שלדעתו עבודתם של סטנלי דונן וג'ין קאלי הרבה יותר מוצלחת משלו. קרמוד סיכם את דעתו בכך ש.
שרלוט או'סאליבן מה כינתה את הסרט. לדבריה, צוות השחקנים המופלג שלוהק עבור הסרט אינו חסר את הכישרון בכדי להפוך אותו למוצלח, מאחר שהבעיה, הלכה למעשה, היא שכל חבריו משמשים כמריונטות בידיו של הבמאי, אשר אינו בטוח איזה מסר הוא מעוניין להעביר. שאזל, לטענתה, נוגע בנושאים אקטואליים לתקופתו כגון הומוסקסואליות וגזענות, אולם שחקנים המייצגים דמויות כאלו, כגון ליידי פיי ז'ו וסידני פאלמר, אינם מקבלים די זמן מסך. דעתה הסופית של או'סאליבן היא כי.
לינדה מאריק מהג'ואיש כרוניקל טענה כי הסרט אינו סטנדרטי במובן של חלוקה לשני חצאים נפרדים, אלא שרק שליש מתוכו מכיל תוכן מבריק בזמן שכל השאר מורכב מכאוס ובלאגן המעורבבים זה בזה. נטייתו של שאזל לבימוי קולנועי מדויק, לטענתה, אינה מסתמנת כאן, מפני שהפעם, בניגוד לסרטיו הקודמים, בחר לשחרר לחופשי את יצריו העמוקים ביותר. לדבריה, סצנות הפתיחה שלו הן מהמוצלחות ביותר שנראו בעולם הקולנוע אי פעם, על אף שהסרט מתחיל להתפרק עם סיומן. , כתבה, וסיימה את ביקורתה באכזבה מסוימת, בטענה כי ציפתה לתוצר יותר קוהרנטי מבמאי סרטים כה מוצלח.
דייוויד סטרטון מ מצא את הסרט מעניין אך ארוך מדי, רועש, לא מעודן, וכינה את ניסיונותיו של שאזל להצחיק את הצופים ולהשתמש בהומור כלא נעימים לעין. על אף טבעו המוגזם נשם סטרטון מספר אנחות רווחה לאורך הצפייה, כגון במהלך שיחת הנפש בין ג'ק קונרד לאלינור סנט ג'ון או בסצנת המונטאז' המסיימת את הסרט, סצנות שנתפשו בעיניו כמוצלחות. הוא מסכם את דעתו במילים,.
ריצ'רד רופר מהשיקגו סאן-טיימס כינה את הסרט. לדבריו, חווים הצופים התקפה באורך של כשלוש שעות על חושיהם, מעין מראה זוהר ומסנוור אשר באופן מסקרן אינו מתפתח לשום דבר אמיתי ומעת לעת אף מעורר בחילה. כמו כן טען כי קיבל מהסרט את הרושם כי בטרם ביים אותו חטף שאזל מכה בראשו והתעורר בתוך חלום בלהות, מתוכו הכין סרט שעם סיומו יוצר בצופיו צורך להתקלח. במהלך הצפייה, עם זאת, טען רופר כי עדיין ניתן לקבל הצצה חטופה מעת לעת על מה שעשוי היה להיות סרט נהדר או לפחות מבדר.
כתבי עת ומגזינים
ק. אוסטין קולינס מהרולינג סטון טען כי הסרט מציג מספר נקודות מעניינות תוך כדי שהוא מנסה להיות גדול וגרנדיוזי כמו הוליווד עצמה, אך התאכזב מכך שהוא וכינה אותו בשם. כמו כן כתב כי הסרט מבחין במספר בעיות אשר שררו בתקופה בה הסיפור מתרחש, כגון אפליות על רקע מיני, גזעי או מגדרי, אך לדעתו סרט מוצלח באמת היה עושה משהו לגביהן.
אתרי אינטרנט
אליסה וילקינסון מ כתבה ביקורת אמביוולנטית במקצת אודות הסרט, בטענה כי גם לאחר שחלפו מספר שבועות מצפייתה הראשונה בו עדיין לא הצליחה להחליט האם מדובר בסרט טוב. עם זאת, אמרה וילקינסון כי בעת הצפייה חשה מכושפת, מרוגשת, מתוסכלת ומושאת, תחושות שעליהן, לדעתה, בנתה הוליווד את הישגי עסקיה.
דיוק היסטורי
הסרט דמיוני ברובו, אך רבים מהמקורות עליהם הוא נשען הם בשר-ודם, בין אם אלו שחקני עבר ומפיקים הוליוודים מפורסמים אשר היו פעילים במהלך תקופת הראינוע, או כותרות קולנועיות וסצנות אייקוניות שלקחו חלק במציאות. למעט מקרים בודדים נמנע שאזל משימוש בשמות של אישים אמיתיים בתסריטו, כך שניתן רק להתחקות אחר קווי הדמיון המתגלים בין עולמו הפנימי של הסרט לבין המציאות ההוליוודית של שנות ה-20 וה-30.
ג'ון גילברט
ההשוואה המתבקשת ביותר היא בין דמותו של ג'ק קונרד, אותה מגלם בסרט השחקן בראד פיט, לבין כוכב הראינוע המפורסם אשר פעל בין השנים 1914–1934. במהלך שלבי ההפקה המוקדמים ועוד קודם לתחילת הצילומים, מיד עם פרסום הידיעות הראשונות אודות ליהוקו של פיט בסרט, נודע כי הלה יגלם, ככל הנראה, דמות כלשהי המבוססת על חייו וסרטיו של גילברט, ואכן, שניהם חולקים נקודות דמיון רבות ביניהם.
גילברט, מנגד, החל לעבוד בחברת מטרו גולדווין מאייר (בדומה לקונרד) ופרץ לתודעת הקהל האמריקאי ב-1925 לאחר הקרנת הבכורה של סרטו, אשר זכה להצלחה מסחררת ונחשב לאחד הסרטים הרווחיים ביותר של אותו עשור. בתחילת דרכו של הקולנוע המדבר ניסה להשתלב בתעשייה הצעירה ואף חתם ב-1928 על חוזה חדש בשווי של כ-1.5 מיליון דולרים מול חברת מטרו גולדווין מאייר, אך לא הצליח להשיב את תהילת עברו, ובראשית שנות ה-30, מותש ומאוכזב מכישלונותיו, הודיע על פרישתו מעולם המשחק. על אף כן חזר לשחק במספר סרטים בהמשך, אך בה בעת החל להטביע את יגונו בשתיית משקאות חריפים והפך במהרה לאלכוהוליסט. עד לשנת 1934 התדרדרה בריאותו באופן כה חמור כך שעבר התקף לב כעבור שנה אשר הותיר אותו במצב רעוע, והוא נפטר בביתו שבלוס אנג'לס ב-9 בינואר 1936.
מספר מקורות טענו כי דמותו של קונרד מבוססת הלכה למעשה על חייו של השחקן דאגלס פיירבנקס, אשר החל גם הוא לאבד את הצלחתו עם פריצת הקולנוע המדבר. השערות אחרות גורסות כי מקור השראתה של הדמות היא בכלל בשחקן קלארק גייבל, או שילוב של כל השלושה.
קלרה בואו
דמותה של נלי לה-רוי, המגולמת בידי השחקנית מרגו רובי, מבוססת על שחקנית העבר קלרה בואו, אשר נודעה בשערוריות הציבוריות שעוררה בהוליווד בשל שפתה הגסה, התנהגותה הלא מרוסנת, והשמועות שנפוצו על נטייתה המינית וחייה המשותפים עם מזכירתה, דייזי דה-וו, על אחת כמה וכמה בתקופה בה התנהגות מסוג זה נתפשה כמושחתת, בלתי מוסרית, וחורגת מהנורמה.
מהרגע הראשון להופעתה בסרט, קרי כאשר היא מרסקת רכב גנוב אל תוך אחד מפסלי השיש היקרים של דון וולך, מתגלה דמותה של לה-רוי כרוח חופשית, פראית ובלתי ניתנת לריסון. מעבר לאופייה הפרוע הכולל שתייה לשכרה, הסנפת קוקאין והפגנת אקטים מיניים פרובוקטיביים וגסים, נוהגת לה-רוי להתעלם מכל מוסכמות חברתית באשר היא, דפוס המגיע לשיאו במהלך סצנת מסיבת האליטה אשר נועדה להציל את הקריירה שלה, אלמלא בוחרת הלה לפוצץ אותה בנאום גס במיוחד המסתיים כאשר היא מקיאה על אחד מבני המעמדות.