cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אבא מתארס (סרט, 1998)
עלילה
אחרי שהם חוזרים מהטיול ניק מראה לאליזבת את אוסף בקבוקי היין שלו, הכולל את בקבוק היין ממנו שתו ביום חתונתם. המחווה נוגעת באליזבת, אך היא בכל זאת מחליטה לחזור ללונדון יחד עם אנני, לאחר שהבנות קיימו את הבטחתן וגילו מי היא מי. כאשר אליזבת ואנני נכנסות לביתן בלונדון הן מוצאות להפתעתן את ניק והאלי ממתינים להן שם. ניק אומר לאליזבת שהוא לא היה מוכן לוותר עליה שוב, ולכן מיד כשעזבה יחד עם אנני הוא והאלי עלו על מטוס קונקורד שהביא אותם ללונדון לפניהן. אליזבת וניק מתנשקים לשמחת התאומות, ובסוף הסרט מוצגות תמונות מחתונתם השנייה של ניק ואליזבת, שהתקיימה גם היא על ה-QE2, עם האלי ואנני כשושבינות. באחת התמונות רואים גם את מרטין מציע נישואין לצ'סי.
ביקורות והכנסות
הסרט זכה לביקורות טובות, וקיבל ציון 86% באתר Rotten Tomatoes.
בסוף השבוע הראשון להקרנתו הכניס הסרט למעלה מ-11 מיליון דולר ב-2,247 בתי קולנוע ברחבי ארצות הברית וקנדה, והגיע למקום השני בקופות. עד לסיום הקרנתו הכניס הסרט למעלה מ-66 מיליון דולר בארצות הברית וכ-25.8 מיליון בשאר מדינות העולם, כך שבסך הכול הכניס למעלה מ-92 מיליון דולר.
התייחסות לסרט מ-1961
הסרט הוא גרסה מחודשת של "אבא מתארס" מ-1961, והוא כולל מספר התייחסויות אליו:
התייחסויות לתרבות הפופולרית
אחרי שהאלי מגיעה ללונדון היא הולכת עם אמה לסטודיו שמלות הכלות שלה. בדרך הן חוצות את אותו הרחוב המופיע בעטיפת האלבום "Abbey Road" של הביטלס, ואפילו אותן מכוניות חונות בצדי הרחוב כאשר ברקע מושמע "Here Comes the Sun" של ג'ורג' האריסון. הסצנה עוצרת לרגע כאשר האלי ואמה נמצאות בתנוחה זהה לזאת של חברי הביטלס.
המוזיקה המושמעת בזמן שהאלי ואנני מובלות אל "בקתת העונשין" לקוחה מהסרט "הבריחה הגדולה", מהסצנה שבה דמותו של סטיב מקווין מובלת אל תא הבידוד.
במספר סצנות התאומות קוראות למרידית' קרואלה דה ויל, דמות מהסרט "על כלבים וגנבים".
כאשר ניק רואה לראשונה את אליזבת' במלון הוא נמצא בתוך מעלית שדלתה בדיוק נסגרת. סצנה זו זהה לסצנה מסרט הקומדיה המטורפת "אשתי המועדפת" מ-1940 בכיכובם של איירין דאן וקרי גרנט, ולסצנה מסרט הרימייק שלו מ-1963, "Move Over, Darling", בכיכובם של דוריס דיי וג'יימס גארנר.
כאשר האלי שואלת את מרידת' "דיברת אליי?", מרידית' עונה "מי את? רוברט דה נירו?", כמחווה למשפט המפורסם ביותר בסרט "נהג מונית" מ-1976 בכיכובו של דה-נירו.
בקעת סיירים
בקעת סיירים היא בקעה באזור דרום הנגב.
גאוגרפיה
הבקעה גובלת בצפון בבקעת עובדה וצוקי עובדה, במזרח בהר ברך, בדרום בהרי אילת ובמערב בהר הוגן, הר שגוב וגבול ישראל-מצרים.
פישביין
פיישביין הוא שם משפחה יהודי הנפוץ בקרב יהודים אשכנזים ושמקורו בהלחם מילים בגרמנית: פיש (דג) ו-ביין (עצם).
בקעת סיירים
גאוגרפיה
רוחבה של הבקעה הוא כ-2 ק"מ ואורכה כ-6 ק"מ. הבקעה נמצאת באחד מקטעיו של נחל חיון הזורם אל אזור הערבה.
הבקעה נכבשה במהלך מלחמת העצמאות במבצע עובדה שנערך בשנת 1949. הבקעה נקראה על שם סיירי הפלמ"ח מחטיבת הנגב אשר סיירו באזור במהלך מבצע עובדה בניסיונם למצוא דרך לאילת אשר תעקוף את מעבר ראס א-נקב שנשלט על ידי הצבא המצרי ואשר היה המעבר היחידי דרכו היה ניתן להגיע למפרץ אילת (מלבד המעבר מכיוון הערבה בה פעלה חטיבת גולני). במהלך מבצע עובדה הוקם במקום מנחת בשם "שדה אברהם", ששימש להנחתת כוחות למבצע.
רענן פוגל
רענן פוגל (נולד ב-11 בספטמבר 1991) הוא מוזיקאי, זמר-יוצר, מלחין, ומפיק מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה
פוגל פרץ לתודעה לראשונה בגיל 15 עם הלהקה ביט 69, בה כתב את השירים, שר וניגן. הלהקה הוכרזה כהבטחת השנה של ערוץ 24 (2007), ושיריה נכנסו לתחנות הרדיו השונות. הלהקה אף שיתפה פעולה עם נינט טייב בכפר המוזיקה בניצנים.
בשנים 2011–2014 שירת בצה"ל כגיטריסט וזמר בלהקת הנח"ל וכמעבד מוזיקלי בלהקות הצבאיות. באותה תקופה למד גיטרה אצל שלמה יידוב. לקראת סוף שירותו הצבאי, החל לעבוד על אלבום הסולו הראשון שלו, "סנטימנט", שיצא לאור בנובמבר 2013. את האלבום הפיק מוזיקלית לצד רן רייטן והתארחה בו אליאנה תדהר. הקליפ לשיר הנושא מהאלבום זכה בפרס הראשון בתחרות "קליפ צעיר" לשנת 2013.
בשנים 2016–2018 ניגן גיטרה בהרכב ההופעות של "קפה שחור חזק", ובמסגרת זו ניגן לצד מוקי, רביד פלוטניק, מיכאל מושונוב, אלון אולארצ'יק וכנסיית השכל.
ביולי 2017 הוציא את אלבומו השני, "בדרך למצפה רמון", אותו הפיק בעצמו, תוך ליווי וייעוץ אמנותי של יובל מנדלסון. פוגל ניגן גיטרה בשירו של מנדלסון "עקרון הגבלת השלטון", ומצטרף לעיתים כגיטריסט להופעותיו של מנדלסון. במרוצת השנים שיתף פעולה עם אמנים נוספים כמו יהלי סובול, חמי רודנר, אבי גרייניק, לוקץ' ועוד.
בספטמבר 2022 הוציא את אלבומו השלישי, "פוגל השלישי", עליו עבד עם המוזיקאים יוגב גלוסמן, מתי גלעד והילה רוח. לאלבום קדמו הסינגלים ״טריפו״, ״תמצא כיוון״, ״טרוד״ ו-״מסיבות בריכה״ אשר זכו לביקורות חיוביות. האלבום כלל גם את השיר "משחק ילדים", דואט של פוגל עם נומקה (נועם סדן). באותה שנה החל להשתתף במופע אינדי ילד לצד מיקה שדה.
חוק יסוד: הממשלה
חוק יסוד: הממשלה הוא חוק יסוד המגדיר את אופן הרכבתה של ממשלת ישראל, תפקידיה וסמכויותיה. החוק משוריין ודרושה תמיכה של לפחות 61 ח"כים כדי לשנותו. החוק נחקק בשנת 1968 ומאז הוחלף פעמיים בשלמותו, וגרסתו הנוכחית תוקנה אחת עשרה פעמים.
היסטוריה חקיקתית
החוק נחקק לראשונה בידי הכנסת השישית ב-13 באוגוסט 1968 (י"ט באב התשכ"ח).
החוק הוחלף על ידי הכנסת ה-12 ב-18 במרץ 1992 (י"ג באדר ב' התשנ"ב) לצורך שינוי שיטת הבחירה של ראש הממשלה לשיטת בחירה ישירה.
החוק הוחלף פעם נוספת, על מנת לבטל את שיטת הבחירה הישירה, בידי הכנסת ה-15 ב-7 במרץ 2001 (י"ב באדר התשס"א). ב-2014 החוק תוקן להקשחת הצעת אי אמון לאי אמון קונסטרוקטיבי.
במאי 2015, לקראת כינונה של ממשלת ישראל השלושים וארבע תוקן חוק היסוד בהוראת שעה, הקובעת שבממשלה זו לא יחולו ההגבלות על מספר השרים ומספר סגני השרים. בהוראת שעה נוספת, לתקופת כהונתה של הכנסת העשרים, תוקן חוק היסוד כחלק מ"החוק הנורווגי". תיקונים נוספים מתוארים בהמשך ערך זה.
לקראת הקמתה של ממשלת ישראל השלושים וחמש אושר תיקון לחוק היסוד שבא לאפשר הקמתה של ממשלת חילופים, ממשלה שבמהלך כהונתה יעמדו בראשה, לסירוגין, חבר הכנסת שהרכיב את הממשלה וחבר כנסת נוסף. במספר מקרים יחליף ראש הממשלה החלופי את ראש הממשלה המכהן, ללא התפטרות הממשלה.
לקראת הקמתה של ממשלת ישראל השלושים ושבע אושר תיקון לחוק היסוד שנועד לאפשר את מימוש ההסכמים הקואליציוניים:
במרץ 2023 אישרה הכנסת תיקון לחוק יסוד: הממשלה, שבו נקבעו כללים לקביעת נבצרות של ראש הממשלה. התיקון נועד למנוע אפשרות של הכרזת נבצרות לגבי ראש הממשלה נתניהו ונעשה חרף ההתנגדות של הייעוץ המשפטי לממשלה. נגד התיקון הוגשה עתירה לבג"ץ בנימוק שזהו חוק פרסונלי, והעתירה תידון בהרכב של 11 שופטים.
במסגרת דיון בוועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת בשנת 2004 הביע היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז את דעתו על השינויים התכופים בחוק היסוד:
פרופ' יצחק זמיר מתח ביקורת אף הוא על מאפייניו של חוק יסוד זה:
עיקרי החוק
על כל שר להיות אזרח ותושב ישראל. לא יתמנה לשר מי שהורשע בעבירה ונידון לעונש מאסר בפועל וביום מינויו טרם עברו שבע שנים מהיום שגמר לרצות את עונש המאסר או מיום מתן פסק הדין, לפי המאוחר, אלא אם כן קבע יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית כי אין עם העבירה שבה הורשע, בנסיבות העניין, משום קלון. בממשלת ישראל השלושים וחמש היה אמור להיות מספר השרים מוגבל ל-19, אך סעיף קטן זה בוטל לפני כינון הממשלה.
לחבר הכנסת שהתפקיד להרכיב ממשלה הוטל עליו לפי סעיף זה נתונה למילוי תפקידו תקופה של 28 ימים.
לחבר הכנסת שהתפקיד להרכיב ממשלה הוטל עליו לפי סעיף זה נתונה למילוי תפקידו תקופה של 14 ימים.
אם אין לו ממלא מקום הממשלה תקבע לממלא מקומו שר שהוא גם חבר הכנסת. רק הממשלה רשאית להכריז על נבצרותו של ראש הממשלה, וזאת ממטעמים בריאותיים בלבד. ההכרזה תתקבל ברוב של שלושה רבעים מהשרים, ואם ראש הממשלה יתנגד להכרזה, היא מחייבת תמיכה של 90 חברי כנסת.
נבצר מראש הממשלה, דרך קבע, למלא את תפקידו, רואים את הממשלה כאילו התפטרה ביום ה-101 שבו מכהן ממלא מקום במקומו.
סעיף זה אינו חל על ראש הממשלה.
בכנסת ה-23, כל שר יכול למנות שני סגני שרים, במקום אחד.
הבעת אי-אמון בממשלה תיעשה בהחלטה של הכנסת, ברוב חבריה, להביע אמון בממשלה אחרת שהודיעה על קווי היסוד של מדיניותה, על הרכבה ועל חלוקת התפקידים בין השרים כאמור בסעיף 13(ד); הממשלה החדשה תיכון משהביעה בה הכנסת אמון, ומאותה שעה ייכנסו השרים לכהונתם. פרטים לעניין הגשת הצעה להביע אי-אמון בממשלה והדיון בה ייקבעו בחוק או בתקנון הכנסת; הוגשה ההצעה בידי 61 חברי הכנסת, יתקיים הדיון בהקדם האפשרי, ולא יאוחר משבוע מיום הגשתה.
במקרה זה רואים את הממשלה כאילו התפטרה.
תקופת תוקפה של ההכרזה תהא כפי שנקבע בה, אך לא תעלה על שנה; הכנסת רשאית לחזור ולהכריז על מצב חירום כאמור.
תקנות שעת חירום יונחו על שולחן ועדת החוץ והביטחון של הכנסת סמוך ככל האפשר לאחר התקנתן. ראה ראש הממשלה כי לא ניתן לכנס את הממשלה וכי קיים צורך דחוף וחיוני להתקין תקנות שעת חירום, רשאי הוא להתקינן או להסמיך שר להתקינן. תקנות שעת חירום כוחן יפה לשנות כל חוק, להפקיע זמנית את תוקפו או לקבוע בו תנאים, וכן להטיל או להגדיל מסים או תשלומי חובה אחרים, והכל זולת אם אין הוראה אחרת בחוק. אין בכוחן של תקנות שעת חירום למנוע פניה לערכאות, לקבוע ענישה למפרע או להתיר פגיעה בכבוד האדם. תוקפן של תקנות שעת חירום יפקע כעבור שלושה חודשים מיום התקנתן, זולת אם הוארך תוקפן בחוק, או שבוטלו על ידי הכנסת בחוק או בהחלטה של רוב חברי הכנסת. חדל מצב החירום להתקיים, יוסיפו תקנות שעת חירום להתקיים לתקופת תוקפן אך לא יותר מ-60 ימים מסיום מצב החירום; תקנות שעת חירום שתוקפן הוארך בחוק, יוסיפו לעמוד בתוקפן.
תיקון לחוק היסוד, שאושר בכנסת ב-30 באפריל 2018, איפשר לממשלה לאצול סמכות זו לוועדת שרים (הקבינט המדיני-ביטחוני), שתקבל החלטה זו בנוכחות של לפחות חצי ממספר חבריה. בנסיבות קיצוניות התיר החוק לראש הממשלה ולשר הביטחון לקבל את ההחלטה במניין חוקי מצומצם יותר (ובכלל זה בפורום של שניהם בלבד). תיקון זה בוטל ב-17 ביולי 2018.
ממשלת חילופים
בממשלת חילופים, כל שר וסגן שר יזוהה כבעל זיקה לראש הממשלה או לראש הממשלה החלופי. מספר השרים בעלי כל זיקה יהיה שווה, או אם מספר השרים לא שווה, תקבע הממשלה מנגנון הצבעה שלפיו כוח ההצבעה של כלל השרים בעלי הזיקה לראש הממשלה בממשלה יהיה שווה לכוח ההצבעה של כלל השרים בעלי הזיקה לראש הממשלה החלופי. משהורכבה ממשלת חילופים, תתייצב לפני הכנסת, תודיע על זהות ראש הממשלה וראש הממשלה החלופי, מועד החילופים, זהות השרים וזיקתם, ותבקש הבעת אמון: ממשלת החילופים תיכון משהביעה בה הכנסת אמון ומאותה שעה ייכנסו השרים לכהונתם.
חדל ראש הממשלה בממשלת חילופים לכהן בתפקידו מאחת הסיבות המנויות, ראש הממשלה החלופי יכהן במקומו כראש הממשלה לפרק הזמן שראש הממשלה החלופי אמור היה לכהן כראש ממשלה ממועד החילופים ועד תום תקופת כהונתה של הכנסת; חדל ראש הממשלה לכהן בתפקידו מסיבות בריאותיות ומצבו הבריאותי מאפשר את חזרתו לתפקיד – ישוב לכהן בתפקיד ראש הממשלה. חדל ראש הממשלה לכהן בתפקידו – רשאית סיעתו לבחור חבר כנסת מאותה סיעה, והוא יבקש מהכנסת הבעת אמון לכהן במקומו של ראש הממשלה שכהונתו חדלה כאמור, והכול עד שבוע לפני סיום תקופת כהונתו של ראש הממשלה החלופי כראש הממשלה. חדל ראש הממשלה בממשלת חילופים לכהן בתפקידו מכל סיבה שהיא לאחר מועד החילופים, יכהן ראש הממשלה החלופי בתפקיד במקומו.
ראש הממשלה החלופי בממשלת חילופים רשאי, לאחר שהודיע לממשלה על כוונתו לעשות כן, להעביר מכהונתו שר בעל זיקה אליו. החליטה ממשלת חילופים לצרף שר נוסף לממשלה על פי הצעת ראש הממשלה או ראש הממשלה החלופי; תודיע על כך, על תפקידו של השר הנוסף ועל זיקתו לראש הממשלה או לראש הממשלה החלופי לכנסת. במהלך כהונת הכנסת העשרים ושלוש, ממשלת חילופים רשאית להחליט, באישור הכנסת, כי במשרד שממונה עליו שר יתמנה שר נוסף, שיהיה אחראי, בכפוף לשר שממונה על המשרד, לתחומים מסוימים בתחומי פעילות המשרד, והכול בהתאם לתנאים שנקבעו בהחלטת הממשלה, ובהסכמת ראש הממשלה וראש הממשלה החלופי; החליטה הממשלה על מינוי שר כאמור, תודיע לכנסת על המינוי, על התחומים שנמסרו לאחריות השר הנוסף ועל זיקתו לראש הממשלה או לראש הממשלה החלופי.
במהלך כהונת הכנסת העשרים ושלוש, רשאי שר בממשלת חילופים למנות שני סגני שרים. ראש הממשלה רשאי להפסיק את כהונתו של סגן שר בעל זיקה אליו, בלבד, וראש הממשלה החלופי רשאי להפסיק את כהונתו של סגן שר בעל זיקה אליו, בלבד; שר אינו רשאי להפסיק את כהונתו של סגן שר שמינה, אם זיקתו של סגן השר שונה מזיקתו של השר.
למשך כהונתה של הכנסת העשרים ושלוש משוריינים סעיפי ממשלת החילופים ודרוש רוב של 70 חברי כנסת על מנת לשנותם. בהצעת החוק המקורית עמד הרוב על 75 ח"כים, אך בעקבות ביקורת מצד בג"ץ ומפלגות בכנסת, הופחת המספר.
כלקח מאי-קיום החילופים במהלך כהונתה של הכנסת העשרים ושלוש תוקן חוק היסוד, ונקבע בו שהחילופים יבוצעו גם במקרים הבאים:
פסיקה
חוק יסוד הממשלה בנוסחו המקורי לא התייחס לשאלת סמכותו של ראש הממשלה לכהן במקביל כשר הממונה על משרד. בחוק היסוד שחוקק בשנת 1992 הוסף סעיף מפורש המסמיך את ראש הממשלה לכהן גם כשר ממונה על משרד. עם החזרה לנוסח הקודם בשנת 2001 הוסר סעיף זה מהחוק, בגלל השיבה למתכונת המקורית של החוק משנת 1968. בשנת 2016 פסק בית המשפט העליון ברוב של ארבעה שופטים נגד דעת המיעוט של השופט חנן מלצר שראש הממשלה רשאי לכהן במקביל כשר הממונה על משרד.
בעקבות עתירה של מפלגת "יש עתיד" פסק בג"ץ באוגוסט 2015 כי "מוסד 'סגן השר במעמד שר' אין לו תוקף, וככל שנהגו בו – חלף מן העולם ללא שוב". בעקבות פסק דין זה נאלץ סגן שר הבריאות, יעקב ליצמן, להתמנות לשר הבריאות, על מנת להמשיך לעמוד בראש משרד הבריאות. לאחר שליצמן התפטר ממשרת שר הבריאות אך חפץ לחזור למעמד של סגן שר במשרד זה, בינואר 2018 תוקן חוק יסוד: הממשלה, ונקבע בו שכאשר ראש הממשלה מכהן כשר הממונה על משרד, רשאי הוא לאצול את סמכותו גם לסגן שר באותו משרד. תיקון זה איפשר את מינויו של ליצמן לסגן שר הבריאות.
ארנון בר-דוד
ארנון בר-דוד (נולד ב-26 באפריל 1957) הוא יושב ראש ההסתדרות החדשה החל ממרץ 2019.
ביוגרפיה
נולד לפנחס בר-דוד שעבד במפעל המים של עיריית תל אביב-יפו. שירת בצה"ל כמ"פ בחיל השריון.
שימש כמרכז הנהגת הצופים וכמנהל מחלקה במינהל החינוך בעיריית תל אביב-יפו. כיהן במשך למעלה מעשור כיו"ר ארגון עובדי עיריית תל אביב-יפו. משנת 2006 כיהן כיו"ר הסתדרות המעו"ף.
יו"ר ההסתדרות
במרץ 2019, בעקבות הצטרפותו של אבי ניסנקורן לרשימת "כחול לבן" ופרישתו מתפקיד יו"ר ההסתדרות, בחרו חברי בית נבחרי ההסתדרות בבר-דוד לתפקיד יו"ר ההסתדרות. מינויו זכה גם לביקורת.
אחת מפעולותיו הראשונות, ימים ספורים לאחר כניסתו לתפקיד, הייתה סגירת אתר החדשות האינטרנטי דבר ראשון, אשר מתח ביקורת על הליך כניסתו לתפקיד, על קודמו ניסנקורן ועל משה כחלון, והורדת חלק מתכניו מהרשת. ב-1 במאי העלה אתר חדשות בשם דבר העובדים בארץ ישראל.
באוגוסט 2019, חתם על הסכם כחלק מהבנות הרפורמה בנמלי הים, על פיו תועבר מחלקת הים של נמל חיפה לחברה ממשלתית חדשה בבעלות חברת נמלי ישראל, אשר תשרת את שני הנמלים במפרץ חיפה, הישן והחדש. בדצמבר 2019 חתם על הסכם מקביל גם באשר למחלקת הים בנמל אשדוד שיועברו לעבוד בחנ"י או בחברת בת של חנ"י ויתנו שירותי ים לשני הנמלים באשדוד. בינואר 2020 חתם על הסכם ההתייעלות בנמל חיפה, ובמרץ 2021 על הסכם ההתייעלות בנמל אשדוד.
בספטמבר 2019, התערב בר-דוד במשבר שפרץ בחברות הסלולר הישראליות פלאפון וסלקום, אשר ביקשו לפטר מאות עובדים ערב חגי תשרי. בעקבות התערבותו הוקפאו הפיטורים, ובנובמבר נחתם הסכם קיבוצי חדש בפלאפון אשר הסדיר את התייעלות החברה.
במהלך המגעים להרכבת הקואליציה לאחר הבחירות לכנסת ה-21, קרא למפלגת העבודה בראשות עמיר פרץ לחבור לקואליציה בראשות בנימין נתניהו.
בדצמבר 2019 חתם ראש הממשלה ושר העבודה והרווחה בנימין נתניהו על צו הרחבה, להסכם שנחתם בין בר-דוד ליו"ר נשיאות הארגונים העסקיים שרגא ברוש באשר לפיצוי עובדים שנעדרו ממקום עבודתם בשל הוראות פיקוד העורף בטווח של 40 ק"מ מרצועת עזה, בסבבי לחימה שאירעו בין מאי 2019 לסוף אותה שנה, ובכללם הסבב בנובמבר בעקבות חיסולו של בכיר הג'יהאד האיסלאמי בהאא' אבו אל-עטא.
בתקופת משבר הקורונה, חתם בר-דוד על שני הסכמים קיבוציים אשר הסדירו את יציאתם של עובדי המגזר הציבורי לחופשה, שרובה על חשבון ימי החופשה הצבורים שלהם ומיעוטה על חשבון המעסיקים. ב-1 במאי 2020 חתם על הסכם נוסף אשר הסדיר את חזרתם של כלל עובדי המגזר הציבורי לעבודה, והסדיר תשלום שכר חלקי לעובדים שתפקידם לא נדרש באופן זמני.
במהלך תקופת הקורונה הידק בר-דוד את שיתוף הפעולה בין ההסתדרות לבין ארגוני המעסיקים במשק. בין היתר פנה לצד ארגוני המעסיקים בקריאה להגדלת הסיוע הממשלתי למשק ולעסקים שנקלעו למשבר, להארכת תקופת הזכאות לדמי אבטלה, וליצירת מנגנון דמי אבטלה ורשת ביטחון לעצמאים. עוד קרא בר-דוד לצד חלק מארגוני המעסיקים לממשלה, לאמץ מודל חלופי למודל החל"ת ודמי האבטלה - אשר יאפשר העסקת עובדים בתקופת המשבר בחלקיות משרה, תוך פיצויים על ידי המדינה בגין ההקטנה במשרתם.
ביולי 2020 חנך בר-דוד את פורום ארלוזורוב, מרכז רעיוני שנועד להוות משקל נגד למול התחזקותם של מרכזי מחקר נאו-ליבראליים.
באוגוסט 2020 פעל להקמת פורום עצמאים, הפועל בחסות ההסתדרות, במטרה לסייע למגזר זה שנפגע קשה במשבר הקורונה אך איננו מיוצג בהסתדרות. מטרת הפורום היא לרתום את כוחה של ההסתדרות לקידום חקיקה שתסייע לעובדים העצמאים בישראל.
באוקטובר 2020 הנחה להקים בהסתדרות קרן לסיוע הדדי שנועדה לסייע למשפחות חד הוריות ומקבלי שכר נמוך שנפגעו בהכנסתם המשפחתית בשל משבר הקורונה. הקרן סיפקה בין היתר סלי מזון, ערכות מחשב לילדים בגילאי בית ספר, מוצרים לתינוקות, שמיכות ומוצרי חימום לבית.
לאורך רוב שנות חייו היה בר דוד חבר מפלגת העבודה, אולם בינואר 2021 הודיע למפלגה רשמית על עזיבתו. במכתבו למזכ"ל המפלגה נימק את ההחלטה בכך שההסתדרות כבר אינה ארגון שהטון הדומיננטי בו מושפע ממפלגה אחת או מצד אחד של המפה הפוליטית, וכי פועלים בה עובדים מכל גוני הקשת הפוליטית. עוד הוסיף כי בכוונתו להדק את שיתוף הפעולה של הארגון עם שותפיו בכלל המפלגות.
בתחילת נובמבר 2021 חתם בר-דוד על עסקת חבילה עם הממשלה וארגוני המעסיקים, במסגרתה הסכים להקפאת שכר במגזר הציבורי בשנת 2022, ומנגד הוסכם על העלאת שכר המינימום ב-700 שקלים בפעימות לאורך חמש שנים עד לסכום של 6,000 שקלים בחודש בדצמבר 2025. עוד הוסכם במסגרת ההסכם כי העובדים במגזר הציבורי יוכלו לעבוד יום עבודה מהבית ואל חישוב גלובלי חודשי של עד 17 שעות נוספות בחודש לעובדים המשתכרים מעל 7,950 שקלים וכן על תוספת יום חופשה לעובד לשנה.
במרץ 2023 הושגו הבנות לקראת חתימת הסכם מסגרת במגזר הציבורי, במסגרתם שולם במשכורת אפריל מענק על סך 6,000 שקלים לכל עובד. ביולי 2023 חתם בר-דוד מול האוצר והשלטון המקומי על הסכם מסגרת הסופי לעובדי המגזר הציבורי הכולל תוספות שכר של 11% עד שנת 2027, וכן קיצור שבוע העבודה במגזר הציבורי מ-42 ל-40 שעות בשתי פעימות. תוספות השכר כללו רכיב שיקלי מצמצם פערים על סך 500 שקלים לעובד, ועוד 6% כתוספת אחוזית. ההסכם כלל גם מסגרת עלות של 3% לפתרון בעיות לסקטורים ספציפיים במהלך תקופת ההסכם.
באוגוסט 203 נחתם הסכם רפורמה לכ-55 אלף סייעות בשלטון המקומי, המגדיר מחדש את המקצוע כתומכות חינוך, תוך ביטול רכיב ההשלמה לשכר מינימום בשכרן וקביעת שכר התחלתי הנע בין 7,000 ל-8,000 שקלים לפי תפקיד (עליה של כ-20% בממוצע) וקובע להן תוספות שכר בגין השתלמויות ו-וותק וכן מענקים בגין אי-היעדרות.
בסוף מרץ 2023 הכריז במשותף עם ראשי המגזר העיסקי על שביתה מיידית בכל המשק, בדרישה לעצירת רפורמת לוין וקידום רפורמה בהסכמה רחבה ועל פיטורי שר הביטחון.. השביתה נמשכה יום אחד ונסתיימה עם הודעת ראש הממשלה על השהיית תהליכי חקיקת הרפורמה.
חייו האישיים
נשוי בשלישית להילה קניסטר, מנכ"לית עמותת "שחר און" לקידום מקצועי-חברתי מבית הסתדרות המעו"ף. הוא אב לשישה ילדים. מתגורר בקריית אונו.
כנסיית גבירתנו (ברוז')
כנסיית גבירתנו (בהולנדית: Onze-Lieve-Vrouwekerk) היא כנסייה גותית בברוז', בלגיה. הכנסייה היא מהמאות ה-13, ה-14 וה-15. המגדל, ובראשו צריח מחודד, מתנשא לגובה 115.6 מטר ובכך נהייה המבנה הגבוה ביותר בברוז' ומגדל הלבנים השני בגובהו בעולם.
המבנה
המזבח שבקפלה הגדולה בספינה הדרומית מכיל את אחד האוצרות החשובים של הכנסייה, פסל של המדונה והילד משיש שפוסל על ידי מיכלאנג'לו בסביבות 1504. הפסל כנראה יועד במקור לקתדרלת סיינה והוא נרכש מאיטליה בידי סוחרים מברוז', האחים יאן ואלכסנדר מוסקרון, בשנת 1514 נתרם לכנסייה. הפסל נבזז והוחזר פעמיים: פעם אחת ב-1794 בידי מהפכנים צרפתיים ופעם שנייה ב-1944 בידי נאצים.
פריצ'ר (סדרת טלוויזיה)
פריצ'ר (באנגלית: Preacher) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת הרפתקאות ופנטזיה שפותחה על ידי סם קטלין, אוון גולדברג וסת' רוגן עבור רשת AMC בכיכובם של דומיניק קופר, ג'וזף גילגון ורות נגה. הסדרה מבוססת על סדרת הקומיקס בעלת אותו שם שיצרו גארת' אניס וסטיב דילון, ופורסמה על ידי DC קומיקס.
העונה הראשונה החלה את שידוריה ב-22 במאי 2016, ושידור העונה הרביעית והאחרונה הסתיימה ב־29 בספטמבר 2019.
תקציר העלילה
ג'סי קסטר הוא מטיף נוצרי המרבה לעשן ולשתות שתייה חריפה, מקבל כוחות-על מישות עליונה במהלך משבר אמונה שהוא חווה. הוא יוצא למסע על מנת להבין טוב יותר את המתנה החדשה שקיבל ולמצוא את אלוהים שבינתיים נעלם, פשוטו כמשמעו. שותפיו למסע הם חברתו לשעבר, טוליפ, וערפד מתייסר בשם קסידי.
הפקה
ב־16 בנובמבר 2013, הוכרז כי AMC תצלם פרק פיילוט לקומיקס פריצ'ר.
ב־18 בנובמבר 2013 פורסם כי סת' רוגן ואוון גולדברג יפיקו את הפיילוט יחד עם עם סם קטלין.
הסדרה הייתה אמורה להיות משודרת כבר בסוף 2015, כפי שהוכרז על ידי סת' רוגן, כאשר התסריט לסדרה הושלם והפיילוט הוזמן על ידי האולפנים, אך בסופו של דבר ההפקה נידחתה עד לשנת 2016.
צילומי שלוש העונות הראשונות התקיימו באלבקרקי, ניו מקסיקו, ארצות הברית וגם בניו אורלינס, לואיזיאנה, וצילומי העונה הרביעית והאחרונה התקיימו באוסטרליה.
די ג'יי מש
מישר (מש) כהן (נולד ב-12 בדצמבר 1982), הידוע בשם הבמה "די ג'יי מש" (DJ Mesh), הוא די ג'יי ומפיק מוזיקלי ישראלי. כהן נחשב אחד המייסדים של סצנת הפטיפוליזם בישראל. הוא חלק מקולקטיב מפיקי ההיפ הופ LBT.
סגנון ההפקה של מש מבוסס על דגימת סימפולים בשילוב נגנים חיים וסקראצ'ינג.
חיים אישיים
כהן נשוי ואב לשלושה ילדים.
אחיו הוא הזמר והשחקן מאור כהן.
ארבע רשויות השבת
ארבע רשויות השבת הן ארבעה מרחבים בהלכות שבת. ארבעת המרחבים הם: רשות הרבים, רשות היחיד, כרמלית ומקום פטור. לכל אחד מארבעת המרחבים וליחסים ביניהם הלכות ייחודיות בשני פרמטרים: הוצאת חפצים מרשות אחת לשנייה וטלטולם (העברתם ממקום למקום) בתוך אותה הרשות.
התורה אסרה עשיית מלאכה בשבת וחז"ל פירטו ומנו ל"ט (39) אבות מלאכה האסורים בשבת. המלאכה האחרונה, המלאכה ה - 39, היא מלאכת ההוצאה מרשות לרשות, למשל העברה מרשות היחיד לרשות הרבים. רוב הדיון במלאכות שבת ובכללן מלאכת הוצאה נכלל במסכת שבת. גם מסכת עירובין במשנה ובגמרא והלכות עירובין אצל הרמב"ם עוסקות בנושאים המשיקים לכך. ההלכה עוסקת ב"ארבע רשויות לשבת". תחומים של רשויות קיימים גם בדיני נזיקין ובדיני טומאה וטהרה, אבל במובן שונה במקצת.
מקור ההלכה
על פי התלמוד הבבלי מקור הדין הוא בבקשתו של משה מהעם לחדול מלהעביר את תרומותיהם לבניית המשכן מרשות היחיד שלהם לרשות הרבים של המשכן:
על פי פרשנותו של רש"י, המעשה היה בשבת, ומשה, שהיה במחנה לוייה (חצר המשכן) שנחשב כרשות הרבים, ביקש מהעם להפסיק להוציא תרומות וחפצים מרשות היחיד שלהם. על פי פירושו של רב האי גאון, המעשה לא היה בשבת, אך העובדה שהפסוק משתמש במילה "מלאכה" כדי להגדיר הוצאה, דיַה כדי להגדירה כאב מלאכה.
התוספות ( דיבור המתחיל פשט) והרא"ש (שם) כתבו מקור נוסף על פי הגמרא בעירובין מהפסוק שנאמר בפרשת המן:
איסור מפורש על הוצאה מרשות לרשות בשבת מופיע בספר ירמיהו:
יש הקושרים זאת באיסור מסחר בשבת, על אף שזה מוגדר בהלכה כאיסור דרבנן בלבד. לעומת זאת, ישנן דעות הרואות באיסור העברה מרשות לרשות את המלאכה החקלאית האחרונה: אספת התבואה והפירות והכנסתם לרשותו של האדם אל תחום היחיד שלו.
ארבע הרשויות
על פי התורה ישנן שלוש רשויות - רשות הרבים, רשות היחיד, ומקום פטור. חכמים הוסיפו עוד רשות - כרמלית. מדין התורה רוב מה שחכמים החשיבו ככרמלית נידון כ"מקום פטור" פרט לכמה חריגים שבהם מדין תורה הם נחשבים כ"רשות היחיד".
בעקבות זאת, מתברר שרובו של העולם עצמו נידון ככרמלית ויש בו איים של אזורים אחרים: רשויות יחיד, רשויות רבים, ומקומות פטורים. על מנת להמחיש את ההבדלים אפשר להביא את דברי השולחן ערוך, שבו הוא מבחין בין ארבע הרשויות, בחפירה הנמצאת ברשות הרבים. אותם דינים חלים גם לגבי עמוד בשיעורים הנ"ל העומד ברשות הרבים.
רשות היחיד
רשות היחיד היא תחום שנועד לשימוש של היחיד. זהו שטח בכל תחום בשטח של לפחות ארבעה על ארבעה טפחים, מוקף לפחות בשלוש מחיצות, שגובהן או עומקן לפחות עשרה טפחים (80 ס"מ). מחיצות רשות היחיד נחשבות אף הן כרשות היחיד, וכמו כן "רשות היחיד בוקעת ועולה עד לרקיע" (דין זה שייך למשל בעפיפון שאסור להעבירו לרשות הרבים גם באוויר). כפי שמוסבר בקיצור שולחן ערוך, שטח בנפח כזה נחשב לשטח חשוב שראוי להשתמש בו (סימן פ"א סעיף ב').
השטח יכול להיות תל, תעלה, או מקום סגור במחיצות. מקומות שנחשבים לרשות היחיד: אוהל, בית, סוכה, דיר, סירה, מכונית, חצר משותפת, באר מים רחבה, בסיס צבאי המוקף גדר ואף קרטון אריזה גדול כגון זה המשמש לאריזת מקרר חדש.
כיום, הערים בישראל מוקפות בדרך כלל ב"עירוב". דבר זה מסתמך על השיטה שמקום שאין בו שישים ריבוא הוא "כרמלית", ועירובו נותן אפשרות לטלטל בו. כך שלשיטה זו הופכת העיר ל"רשות היחיד".
כרמלית
כרמלית היא תחום ביניים שאינו רשות הרבים ואף לא רשות היחיד. הוא מוגדר כשטח בגודל של לפחות 4×4 טפחים, שגובהו יותר משלושה טפחים ופחות מעשרה טפחים, כמו תל או תעלה רחבים ונמוכים. אוויר כרמלית תופס רק עד גובה עשרה טפחים. שטחים אופייניים כאלו הם שדות (אם כי לפי הרמב"ם אלו נחשבים רשות הרבים), עמקים, נהרות וימות. גם שטחי רשות הרבים בעלי גג או צדדיהם נחשבים ככרמלית, וגם מדרכה או מפתן בית. בשל היותה שטח ביניים, אסור לטלטל בה חפץ או להעביר חפץ אליה או ממנה לרשות היחיד או לרשות הרבים מדרבנן. לשיטת המצריכים שישים ריבוא איש כתנאי לרשות הרבים, גם כל דרך שאינה מקיימת תנאי זה (כלומר, רוב הדרכים בישראל) היא כרמלית.
חכמים גזרו דינים מסוימים של כרמלית גם על רשות היחיד:
מקום פטור
זהו שטח שאינו יכול להיחשב אפילו כרשות היחיד, והוא מוגדר כשטח שרוחבו פחות מ-4×4 טפחים וגובהו משלושה טפחים ומעלה. חפצים הקיימים ברשות הרבים כמו באר צרה, פח אשפה, גדר, עמוד חשמל, מדחן, והחלל של רשות הרבים וכרמלית, שנמצא למעלה מעשרה טפחים. מותר לטלטל בו חפצים או להעביר אליו חפץ מרשות היחיד, או מרשות הרבים ולהפך (אולם להעביר מרשות היחיד לרשות הרבים ולהפך, כאשר החפץ נח באמצע במקום פטור, אסור מדרבנן). אוויר רשות הרבים מעל עשרה טפחים וכן אוויר כרמלית מעל עשרה טפחים נחשבים גם הם כמקום פטור. כמו כן יש דעה שאדם יכול להיות גם מקום פטור (כתפו או ידו) אולם הפסיקה המקובלת אינה נוהגת כשיטה זו.
רשות הרבים
רשות הרבים היא תחום שנועד לשימושם של הרבים. הגדרת תחום זה היא שטח שרבים מהלכים בו, שאינו מקורה ושרוחבו למעלה מ־16 אמה (כ-8 מטרים). בהגדרה זו נופלים רחובות שעוברים בכל העיר, שווקים ודרכים בינעירוניות. ישנם המוסיפים תנאי נוסף והוא שיעברו בו או שיהיו בסביבתו שישים ריבוא (600,000) איש ביום, כמספרם של דור המדבר. אף שתנאי זה מאוחר יותר ואינו מופיע בתלמוד, יש מן הפוסקים הסוברים שהוא נדרש. לכן כיום רוב הערים והרחובות שבהן, אינם נחשבים לשיטה זו לרשות הרבים אלא לכרמלית (כפי שיוסבר להלן), בשל העובדה שלא מהלכים בהם שישים ריבוא איש ביום. למעשה לדעה זו, בישראל, רק נתיבי איילון או כביש גהה, ויש הסוברים שגם נמל התעופה בן-גוריון, הם רשות הרבים, וגם כאן ישנו ספק לגבי כמות המכוניות העוברות - האם להחשיב האנשים שבהן וכן כאמור לעיל אם נדרש שיעברו או שיהיו באזור. שאר הרחובות הראשיים אינם כלולים בהגדרה זו. על דעה זו סומכים כיום כשמטלטלים/מעבירים לכביש ראשי. לדעת המחמירים כל רחוב עירוני שרוחבו למעלה מ־8 מטר ומפולש מצידה של העיר לצידה השני יהיה רשות הרבים. רבים מאוד מן היהודים המקפידים על קיום ההלכה אכן אינם מטלטלים כלל בשבת במקום שאין בו גדר מלאה.
המקורות הראשוניים להגדרת רשות הרבים הם בתוספתא: במשנה נזכרת ההגדרה כבדרך אגב:  התלמוד הירושלמי מוסיף להגדרות הללו גם מדבר, מפני שהגדרת התחומים נובעת מדור המדבר.
הרמב"ם, שייתכן שהושפע בעניין מהירושלמי, אפיין תחום זה כדלקמן: רבים תמהו עליו, וסברו שמדבר הוא "כרמלית" על פי התלמוד הבבלי, אולם יש שהראו שגם בבבלי ניתן ללמוד את דינו של הרמב"ם.
איסורי רשויות השבת
על פי התורה ישנם שני איסורים עיקריים:
כמו כן הוסיפו חכמים איסורים נוספים:
על פי איסורים אלו ניתן ללמוד שמותר לטלטל חפץ פחות מארבע אמות ברשות הרבים. מותר לטלטל בגדים, אביזרי לבוש ותכשיטים שנלבשים ונענדים כפי שנהוג על גוף האדם. לכן למשל הרכבת משקפיים לא תחשב להוצאה או טלטול.
צורת הפתח
צורת הפתח בנויה מחוט המתוח מעל מוטות התקועים בקרקע. דיני החוט והמוטות מפורטים במסכת עירובין. כיום, רוב הערים במדינת ישראל מוקפות צורת הפתח ומותר לטלטל בהן. כדי לבדוק שהחוט לא נקרע ישנן ערים אשר הופכות את החוט לחשמלי כדי שאם החוט יקרע הזרם יחדל והדבר יתוקן. במתקני צה"ל דואגת הרבנות הצבאית לפטרולים בערב שבת כדי לבדוק את תקינות צורת הפתח. על פי רוב הפוסקים הפתרון של העירוב נועד לפתור בעיה מדרבנן, מכיוון ששטח הערים נחשב בימינו ככרמלית, שאיסור הטלטול אליה ובה הוא מדרבנן.
עירוב חצרות - שיתוף מבואות
כאמור, ישנו איסור לטלטל בין רשויות היחיד בבעלויות שונות, מכך נגזר איסור דומה לגבי רחובות שונים. עקרונית, אם ישנו מקום אכילה משותף (חדר אוכל או מטבח. בנוסף במלון (אפילו ללא אכילה בו) או במחנה היוצא למלחמה אין צורך בעירוב) לכל באי רשויות היחיד או הרחובות מותר להם לטלטל זה אל זה. הפתרון ההלכתי לטלטול מבוסס על כך. ברשויות היחיד מכונה הדבר "עירוב חצרות", ולגבי הרחובות מכונה הדבר "שיתוף מבואות". כיום, נהוג לעשות רק עירוב חצרות שלפי ההלכה ניתן להסתמך עליו גם לרחובות (מבואות).
בזמן הנחת העירוב מברכים "על מצוות עירוב", ומוסיפים:
העירוב מזכה ומתיר כל עוד הוא קיים באופן שניתן לאכילה (ולא נאכל או התעפש) - בשל כך נהוג להשתמש במצות המשתמרות יותר זמן.
כיום העירוב נעשה על ידי הרבנות המקומית. אדם כלשהו נוטל פת שלא הייתה שייכת לאף אחד מהאזור, מגביהה מעל הקרקע ובכך מזכה את כל אנשי האזור בבעלות על הפת. את העירוב מניחים בדרך כלל בבית כנסת. בשל הכלל "זכין לו לאדם שלא בפניו", ניתן לעשות עירוב גם אם לא כולם יודעים על כך. כיום, בשל העובדה שבערים יש לעיתים מחללי שבת בפרהסיא הכופרים בעירוב, ובמקרה זה אי אפשר לשתפם ולעשות עירוב, נהוג לשכור את דירתם מהרשויות (שיכולות להיכנס פוטנציאלית לכל בית - ובכך יש להן חלק בו), ובכך ניתן לעשות עירוב.
בשעת הדחק
מכיוון שהאיסור להעביר מרשות לרשות או לטלטל מורכב משלשה חלקים - עקירת החפץ, טלטולו או העברתו, הנחתו, כל זאת בצורה רגילה. אך ישנן מספר תקנות לשעת הדחק - על מנת לטלטל חפץ ולא לעבור על איסור טלטול, או לעבור על כמה שפחות איסורים. ישנן מספר שיטות אולם העיקריות והפשוטות ביותר לפי סדר עדיפויות הן:
גודלנדס
גודלנדס (בצרפתית: Goodlands) הוא יישוב השוכן במחוז ריבייר דו רמפאר במאוריציוס.
גאוגרפיה
גודלנדס ממוקם כ-20 ק"מ מבירת המדינה פור לואי.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 23 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא דצמבר (26 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (20 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 615 מילימטרים בשנה. חודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (208 מ"מ גשם), וחודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (5 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה
גודלנדס ממוקם ליד הכבישים B15, B14, ו-A5. בנוסף, בגודלנדס יש סוכנות להשכרת רכב.
מוסודות ביישוב
בגודלנדס יש בית חולים, 2 בתי מרקחת, מספר כנסייות, מסגד, מספר מרכזי קניות, מספר סופרמרקטים, מספר מסעדות, סניף בנק וחדר כושר. בנוסף, בגודלנדס יש את הקונסוליה של גרמניה במאוריציוס ותחנת משטרה.
יניב שרון
יניב שרון (נולד ב-1 באוקטובר 1978) הוא טניסאי שולחן ישראלי. אלוף ישראל ביחידים, בזוגות ובזוגות מעורבים. שחקן נבחרת ישראל בין השנים 1990–2016 ומנכ"ל חברת "הרשתות הכחולות" העוסקת בלימוד טניס שולחן ברחבי הארץ ביחד עם שותפו איסק אברמוב. נכון לשנת 2022 משחק שרון בהפועל לוד מליגת העל.
ביוגרפיה
שרון נולד בתל אביב, בן לאיתמר ומרים שרון. הוא החל לשחק טניס שולחן בגיל 9 בקנטרי בחולון ובנוסף התנסה בענפי ספורט אחרים כגון: טניס, כדורגל, בדמינטון ושחיה. בשנת 1988 החליט להתמקצע בענף טניס השולחן והתחיל להתאמן באגודת הפועל חולון בהדרכת ניסים ארגיל. ביולי 1991 השתתף לראשונה באליפות אירופה לקדטים בספרד ובאוגוסט אותה שנה הצטרף לפנימיית המחוננים במכון וינגייט והתאמן בהדרכתם של צקה רטהויז רז ואיזי כהן.
1992
סיים במקום שמיני באליפות אירופה לקדטים קבוצתי בסלובקיה ביחד עם ארז סלע ועמית להב.
1993
זכה בדאבל קבוצתי (אליפות וגביע המדינה) בהפועל רמת גן ביחד עם גיא בסיס, יוסי בוגן ורן קוניק, בהדרכתו של אהרון גולדנברג. באליפות אירופה לקדטים שנערכה בסלובניה הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף ביחידים לאחר הפסד במשחק הגמר לרוברט גארדוש 2:1 ובמדליית ארד קבוצתית ביחד עם שמעון רבינוביץ', שמעון קלברס ורון דוידוביץ'. באותה שנה צורף לנבחרת ישראל.
1995
שייקח בקבוצת בורוסיה שבדיסלדורף, גרמניה בהדרכת מריו אמיציץ' מקרואטיה.
1996
באליפות אירופה לנוער שנערכה בצ'כיה הוא זכה במדליית ארד בזוגות ביחד עם אדי קרישיאן.
1997
בשנת 1997 הוא התגייס לצבא ושירת כספורטאי מצטיין. הוא החל לשחק בשורותיה של מכבי תל אביב בליגה הבכירה ביחד עם איסק אברמוב וגיא בסיס.
1999
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1999 זכה במדליית ארד.
אלוף ישראל
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2000 זכה במדליית זהב. באותה שנה הוא זכה ביחד עם שמעון רבינוביץ' ואיסק אברמוב באליפות העולם דרג ב' שנערכה במלזיה.
2002
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2002 זכה במדליית כסף. באותה שנה הוא זכה בדאבל קבוצתי (אליפות וגביע המדינה) עם איסק אברמוב ושמעון רבינוביץ'.
2003
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2003 זכה במדליית זהב.
2004
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2004 זכה במדליית כסף. הוא השתתף בטורניר הקדם אולימפי שנערך בלוקסמבורג ולא עלה למשחקים האולימפיים.
אלוף המכביה
במכביה ה-17 שנערכה בשנת 2005 זכה שרון במדליית זהב בטורניר ליחידים לאחר שניצח במשחק הגמר את איסק אברמוב 2:4.
2006
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2006 זכה במדליית זהב. הוא שיחק בקבוצת הפועל לוד.
2007
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2007 זכה במדליית זהב. הוא שיחק בקבוצת מכבי זכרון יעקב.
2011
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2011 זכה במדליית כסף. הוא שיחק בקבוצת בית"ר מיכה ראשון לציון.
2012
זכה בדאבל קבוצתי (אליפות וגביע המדינה) ושיחק בשורותיה של נצרת עילית ביחד עם אוהד פניאל ורון דוידוביץ'.
2014
מונה למאמן נבחרת ישראל לנוער.
2016
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2016 זכה במדליית זהב ביחידים ובזוגות ביחד עם איסק אברמוב. הוא שיחק בליגת העל בקבוצת הפועל גליל תחתון. באותה שנה מונה למנהל המקצועי של איגוד טניס השולחן בישראל.
חיים אישיים
שרון נשוי ואב לשלושה ילדים, שניים מהם משחקים בענף. בשנת 2003 סיים קורס מאמני טניס שולחן במכון וינגייט. הוא מאמן באגודת בית"ר מיכה ראשון לציון ומכבי ארזים.
חסידות מונסטריץ'
חסידות מונסטריץ (ביידיש: מאניסטערישטשע) היא חסידות שפעלה בפודוליה (כיום בשטח אוקראינה), ענף מחסידות ליניץ. אבי השושלת היה רבי יהושע העשיל רבינוביץ, בן נינו של רבי גדליה מליניץ.
תולדות החסידות
רבי יהושע העשיל נולד בכ"ד באדר תר"כ לרבי יצחק יואל מקנטקוזבה. היה חתנו של דודו רבי פנחס מסוקלובקה. לאחר פטירת אביו בשנת תרמ"ה החל לכהן באדמו"רות באומן וב. כאביו לפניו, אף הוא סבל בברית המועצות ובשנת תרפ"ד היגר לארצות הברית. שם התיישב בבראונזוויל שבניו יורק. חיבר ספרים רבים ביניהם: "דברי יהושע" (על התורה), "תורת אבות" (על מסכת אבות) ו"נחלת יהושע". נפטר בכ"ו בניסן תרצ"ח
בניו היו רבי גדליהו אהרן ורבי יעקב משולם זושא. חתניו היו רבי יעקב יצחק ממקארוב-שיקגו, רבי שלום יוסף מטריסק-פרוסקורוב ו (בזיווג ראשון) רבי יחיאל גרטנר מלענטשנע.
שושלת בגרטיוני
שושלת בַּגרַטִיוֹנִי (בגאורגית: ბაგრატიონთა დინასტია, מילולית: בַּגרַטִיוֹנתַה דִינַסטִיָה או בקיצור בגרטיוני, בגאורגית: ბაგრატიონი) הייתה שושלת מלוכה ששלטה בגאורגיה בתקופה שנמשכה מימי הביניים ועד לתחילת המאה ה-19. בין שושלות המלוכה הנוצריות הקדומות ביותר בעולם. לעיתים עבר שמה של השושלת הלניזציה, והם נקראים "הבגרטידים הגאורגים" או "בַּגרַטוֹנִים".
טפנוזאורוס
טפנוזאורוס (שם מדעי: Tappenosaurus; מילולית: "הלטאה של טפן") הוא סוג של בעל חיים קדום מקבוצת הסינאפסידה, אשר חי במשך הפרם התיכון שלפני.
תיאור
המאובנים שלו התגלו בתצורות סן אנגלו שבטקסס והוא תואר למדע ב-1953 בידי החוקרים: אוורסט ס. אולסון (Everett C. Olson) וג'יימס בארבאואר (James Beerbower). הוא ידוע משלושה דגימות שהתגלו באותם ממצאים ואלה רמזו שהיה קרוב לדימטרודון, הספנקודון ושאר פליקוזאורים. הסוג הכיל מין אחד - Tappenosaurus magnus, שפירושו: ""עצום".
שושלת בגרטיוני
חלק מהחוקרים מסכימים על כך שמוצאם משותף לשושלת בַּגרַטוּנִי הארמנית. הרשומות הגאורגיות מציינות את תחילת כרונולגיית שושלת בגרטיוני במאה ה-6, ומתארת אותה כשושלת המלוכה המוקדמת ביותר. יחד עם זאת, חוקרים מערביים בני זמננו גורסים כי נסיך משושלת בַּגרַטוּנִי הארמנית נישא לבת משושלת צ'וסרויד  שליטי נסיכות איבריה  בסוף המאה השמינית. בשנת 888 החזיר נסיך נסיכות איבריה, אַדַארנַאסֶה, את המלוכה לגאורגיה. השליטים הגאורגיים השונים אוחדו לממלכה הגאורגית, שהתקיימה בין המאות ה-11 עד ה-13. בתקופה זו, במיוחד בתקופת שלטונם של דוד הבנאי (1089–1125) ונינתו תמר המלכה (1184–1213), חנכו את תור הזהב בגאורגיה.
טפנוזאורוס
תיאור
ממצאיו של טורף קדום זה ידועים ממספר שלדים מקוטעים בעלי חלקים שונים מהגולגולת, פיסות של מספר שיניים וצלעות, חוליות שונות, קטעים מעמוד השדרה, חלקי ירך ואגן וחלק מהדגימות ידועות רק מצלעות.
לפי ממצאיו נראה שהיצור היה גדול אף יותר מהדימטרודון ואולי הוא הכיל מפרש גבי לייצוב או לשימור טמפטורה. לפי ההערכות הוא הגיע לאורך של 5.5 מטרים, גדול כמו הגדולים שבדינוצפאלים המתקדמים והמאוחרים יותר. ככל הנראה היה זה טורף-על בתקופתו בטקסס הקדומה, אשר ניזון בדומה לדימטרודון מזוחלים קטנים, סינאפסידים אחרים ואולי גם מפגרים.
שושלת בגרטיוני
מוצא
שמות השושלת בתחילת דרכה היו בַּגרַטוֹנִיאַנִי (ბაგრატონიანი), בַּגרַטוּנִיאַנִי (ბაგრატუნიანი) ובַּגרַטוֹבַאנִי (ბაგრატოვანი) והשתנה לאחר מכן לבַּגרַטִיוֹנִי. שמות אלה, כמו גם בַּגרַטוּנִי הארמני והשם המודרני בגרטיד, משמעותם "הילד של בַּגרַט" או "בית בַּגרַט" או "הבית שהוקם על יד בַּגרַט".
על פי האמור ברשומות הגאורגיות, בחיבורו של סומבאט דוויתיס-דזה - "ההיסטוריה של הבגרטידים". עליה חזר מאוחר יותר וחושטי (1696-1757), טענה השושלת כי היא נצר למלך ממלכת ישראל, דוד והגיע מאזור ארץ ישראל בסביבות 530. על פי המסורת זו היו שבעה אחים, פליטים מבית דוד. שלושה מהם התיישבו בארמניה ויתר הארבעה הגיעו לכארתלי (ידועה גם בשם איבריה). שם הם נישאו בנישואי תערובת עם בית המלוכה המקומי וקיבלו חלק מהאדמות בירושה. אחד מארבעת האחים, גואראם שנפטר בשנת 532, הקים את שושלת בגרטיוני שנקראה על שם בנו בגרט. יורשו גואראם מונה כנסיך השליט של נסיכות איבריה (מדינת חסות של הביזנטים), שהעניקו לו בשנת 575 את התואר הביזנטי "קורופלאטס"  שהייתה בתקופת יוסטיניאנוס אחת התארים הבכירים בחצר הביזנטית, השמור בדרך כלל לחברי המשפחה האימפריאלית. תדירות הענקת התואר לחברי השושלות הגאורגיות והארמניות הדגישו את חשיבותן בפוליטיקה של אותם ימים. כך, על פי מסורת זו, החלה שושלתה הבגרטידים, ששלטו עד לשנת 1801.
האמור ברשומות הגאורגיות ווחושטי הייתה הדעה הרווחת בקרב החוקרים עד לתחילת המאה העשרים. אולם החוקרים החלו להתייחס בספקנות לטענה למוצא יהודי ובמיוחד לעניין המוצא משושלת המלוכה התנ"כית של בית דוד. ההיסטוריון סיריל טומאנוב שחקר את הנושא, הסיק כי הבגרטידים הגאורגים הם ענף של הבגרטידים הארמנים שהסתעף בידי אַדַארנַאסֶה, שאביו ואסאק, היה בנו של אשוט השלישי , הנסיך השליט של ארמניה בין השנים 732 עד 748. אַדַארנַאסֶה חצה בשנת 775 לכארתלי בניסיון מרד כושל  כנגד השלטון הערבי. בנו של אַדַארנַאסֶה, אשוֹט , הגיע לנסיכות כארתלי בשנת 813 וייסד את בית המלוכה האחרון של גאורגיה. ומכאן נובע כי האגדה על מוצא השושלת הוא מבית דוד, הייתה התפתחות מאוחרת יותר של טענות מוקדמות של השושלת הארמנית על מוצא מבית דודו, כפי שנמסרו על ידי ההיסטוריון והכרוניקן הארמני משה מחורן. ברגע שהבגרטידים הגאורגים נטמעו בסביבתם החדשה והניח את היסוד לכוח המלכותי, המיתוס על מוצאם התנ"כי עזר ללגיטימיות שלהם כשליטים והמיתוס הפך לנדבך אידאולוגי מרכזי לשלטון הבגרטיונים רב השנים.
אף על פי שההיסטוריה של הבגרטיונים כדור אחר דור, החלה רק מסוף המאה ה-8, טען ההיסטוריון סיריל טומאנוב כי ייתכן וניתן להתחקות אחרי הענף הגאורגי של הבגרטידים כבר במאה השנייה. הוזכר כי שלטו בנסיכות אודזרחה, שנמצאת כיום באזור דרום-גאורגיה. הענף האוזדרחי, המוכר ברשומות הגאורגיות בשם "בִּיוורִיטִיאַנִים", המשיכו את שלטונם עד למאה החמישית. יחד עם זאת הם אינם יכולים להיחשב כאבותיהם הקדמונים של הבגרטידים שהחלו את המלוכה הגאורגית.
על פי ההיסטוריון הגאורגי ניקולוז בֵּרדזֵנִישווִילִי, מוצאה של השושלת המפוארת של הבגרטיונים במחוז היסטורי עתיק של גאורגיה סְפֵּרִי. באמצעות מדיניות גמישה ומרחיקת ראות הצליחו הבגרטיונים להשיג השפעה רבה בין המאות השישית עד השמינית. אחד מענפי המשפחה עבר לארמניה והשני לאיבריה, ושניהם הצליחו להביא את עצמם לעמדה דומיננטית מבין שאר שליטי עבר הקווקז.
שושלת בגרטיוני המוקדמת
משפחת בגרטיוני צמחה באופן בולט בתקופת שבה המונרכיה הגאורגית (ממלכת איבריה) הובסה בידי האימפריה הסאסאנית במאה השישית. שושלות הנסיכים המקומיים המובילות היו מותשות מהתקפות הערבים. צמיחת שושלת חדשה התאפשרה עקב שני דברים. הכחדת שושלת גוּרַאמִיאַנִי והכחדה כמעט מלאה של שושלת צ'וסרויד  - שתי שושלות גאורגיות מוקדמות, עמם נטמעו הבגרטידים באופן נרחב בנישואי תערובת. העניין השני שאפשר את צמיחתה של שושלת חדשה הוא שקיעת בית עבאס במלחמות פנימיות משלהן והמאבק שלהם באימפריה הביזנטית. אף על פי שהשלטון הערבי אפשר להם להניח את כף רגלם בבירתם העתיקה אל-תפליס ומזרח כארתלי, הצליחו הבגרטידים להחיל את שליטתם בהצלחה בתחילה בקלארג'תי וסאמצחה והרחיבו את שלטונם, תחת חסות ביזנטית, דרומה לתוך צפון מערב ארמניה. הם להקים את נסיכות על אזור נרחב המוכר בימינו בשם טאו-קלארג'תי. בשנת 813, השושלת החדשה השיגה, בהנהגת אשוט הראשון, את התואר אריסתווי של איבריה (כארתלי). הקיסר הביזנטי צירף גם תואר ביזנטי - "קואורופלאטס".
למרות הפחת רוח חיים מחודשת של המונרכיה הגאורגית, אדמות גאורגיה נותרו מחולקות בין ממלכות יריבות. הבירה טביליסי נותרה בידי הערבים. בניו של אשוט הראשון ונכדיו ייסדו שלושה ענפים נפרדים - ענף כארתלי, ענף טאו  וענף קלארג'תי, שלעיתים התעמתו אחת מול השנייה ועם השליטים השכנים. ענף כארתלי גבר על הענפים האחרים; בשנת 888, אַדַארנַאסֶה הראשון, הוא שחזר את המלוכה הגאורגית, שלא הייתה פעילה משנת 580. הצאצא שלו, בגרט השלישי איחד את הנסיכויות בגאורגיה לכדי ממלכת גאורגיה. הוא חיזק את נחלותיו בטאו-קלארג'תי ובממלכת אבחזיה, כפועל יוצא מפעולות אביו דוד השלישי - דיפלומטיה וכיבושים נמרצים.
תור הזהב
למרות מקרים חוזרים ונשנים של סכסוכים בין נציגי השושלת, המשיכה הממלכה לשגשג גם בימיו של דמטרה הראשון (1125–1156), גיאורגי השלישי (1156–1184), ובמיוחד בתקופת בתו תמר המלכה (1184–1213). עם מותו של גיאורגי השלישי נקטע רצף הזכרים השליטים משושלת בגרטיוני והשושלת המשיכה דרך נישואיה של תמר המלכה עם הנסיך האלאני דוד סוסלן שנחשב לנסיך ממוצא הבגרטידים.
נפילה
פלישות הח'ווארזמים (מאזור הח'ווארזם) בשנת 1225 ושל המונגולים ב-1236 שמה קץ לתור הזהב של גאורגיה. המאבק כנגד השלטון המונגולי יצר דיארכיה, עם ענף צדדי ושאפתני של שושלת בגרטיוני שהחזיק במערב גאורגיה (אימרתי). במשך תקופה קצרה היה איחוד מחדש של גאורגיה בתקופתו של גאורגי החמישי המזהיר (1299–1302, 1314–1346), אולם שמונה התקפות של הכובש הטורקו-מונגולי  טימור לנג, שנערכו בין השנים 1386–1403, הנחיתו מכה קשה על הממלכה הגאורגית. כמאה שנה לאחר מכן, פורקה סופית אחדותה של גאורגיה בידי תוקפנותם של איחודי שבטי נוודים טורקיים יריבים: קארה קויונלו ואק קויונלו. ב-1490/91 פוצלה המונרכיה החזקה לשלוש ממלכות עצמאיות כארתלי (מרכז ומזרח גאורגיה), קאחתי (מזרח גאורגיה) ואימרתי (מערב גאורגיה). כל אחת מהממלכות הונהגה בידי ענפים יריבים של שושלת בגרטיוני, וחמש נסיכויות חצי עצמאיות: אודישי -סמגרלו, גוריה, אבחזיה, סוואנתי וסאמצחה שנשלטו על ידי האצילים הפאודליים המקומיים.
במשך שלוש המאות שבאו לאחר מכן, הצליחו השליטים הגאורגיים לשמור על האוטונומיה השברירית של ממלכותיהם תחת ההגמוניה של העות'מאנים, הספווים, האפשארים והקאג'ארים, אם כי לעיתים שימשו יותר כשליטי בובה בידי האימפריות השליטות. כחלק מהתנאים להסמכתם לשליטים נאלצו שליטי גאורגיה להתאסלם ורבים מהם אכן עשו זאת.
הענף האימרתי הסתבך ללא הרף במלחמות אזרחים, ורציפות שליטת השושלת נקטעה לא פעם. השליטים העות'מאנים לא היססו לפלוש לתחומה. באופן דומה כארתלי וקאחתי היו כפופים לשליטיהם הפרסים, שמאמציהם להשמיד את הממלכות הווסליות המורדות, היו לשווא, ושתי הממלכות המזרח גאורגיות שרדו עד לאיחוד מחדש בשנת 1762, תחת שלטונו של ארקלה השני. ארקלה איחד תחת שלטונו את הענפים הקאחתיים והכארתלים, והשריד הגבר האחרון היה בענף הצעיר שלו בבית מוחראני משנת 1658.
המונרכיה האחרונה
בשנת 1744 העניק נאדיר שאה את המלוכה על ממלכת כארתלי לתאימורז השני והשליטה על ממלכת קאחתי לבנו ארקלה השני, כפרס על נאמנותם. תאימורז וארקלה ניצלו את חוסר היציבות באיראן כתוצאה ממותו של נאדיר שאה בשנת 1747, והכריזו על עצמאותם בפועל. לאחר מותו של תאימורז בשנת 1762, ירש אותו ארקלה כשליט כארתלי ובכך איחד את שתי הממלכות. בכך הפך לשליט הגאורגי הראשון ששלט פוליטית במזרח גאורגיה המאוחד מזה שלוש המאות האחרונות. בערך באותו הזמן עלה כארים חאן זנאד לכס השלטון בפרס. ארקלה השני מיד הציע את צייתנותו לשליט הפרסי החדש אבל בפועל היה מנהיג אוטונומי כל תקופת שלטונה של שושלת זאנד.
לאחר מותו של ארקלה השני בשנת 1798, פנה בנו ויורשו גאורגי השנים עשר לקיסר הרוסי פאבל הראשון, וחידש את בקשת ההגנה מרוסיה. בנוסף הוא קרא לו להתערב בסכסוך המריר בין הבנים והנכדים הרבים ארקלה השני. פאבל הציע לשלב את ממלכת כארתלי-קאחתי לתוך האימפריה הרוסית, תוך שמירה המעמד השושלתי ומידה מסוימת של אוטונומיה פנימית, במעמד של כפיפות ישירה לקיסר הרוסי. במקביל בשנת 1799 צעדו חיילי האימפריה הרוסית לטביליסי. ב-18 בדצמבר 1800, חתם פאול על מניפסט המכריז על סיפוח ממלכת כארתלי-קאחתי לאימפריה הרוסית באופן חד-צדדי, כשהמשא ומתן על התנאים היה עדיין בתהליך. הכרזה זו נשמרה בסוד עד למותו של גאורגי השנים עשר ב-28 בדצמבר של אתה שנה. בנו הבכור של גאורגי, דוד, הוכר רשמית כיורש מוחלט על ידי הקיסר פאול ב-18 באפריל 1799, אבל הכתרתו למלך לאחר מות אביב לא הוכרה.
ב-12 בספטמבר 1801 אשרר אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה את החלטת קודמו פאבל, שעל פיה יש להדיח את שושלת בגרטיוני מכס המלוכה. אם כי היו חלוקים בינם לבין עצמם, התנגדו חלק מנסיכי בגרטיוני לסיפוח הרוסי וניסו ליזום מרד. רובם נעצרו בסופו של דבר וגורשו מגאורגיה.
שלטונו של בית אימרתי הגיע לסיומו כעבור פחות מעשור מאוחר יותר. ב-25 באפריל 1804, שוכנע סולומון השני, מלך אימרתי, שהיה בפועל וסאל עותמאני, לחתום על הסכם אֶלַאזַנאוּרִי עם רוסיה, בתנאים דומים לחוזה גאורגייבסק. למרות זאת, ב-20 בפברואר 1810, הדיחו הרוסים את סולומון מכס השלטון. ניסיון המרד שלו כשל והוא נפטר בשנת 1815, בגלות בטרבזון שבטורקיה העות'מאנית. השלטון הרוסי על גאורגיה הוכר בסופו של דבר בהסכמי שלום שונים עם פרס והעות'מאנים, והשטחים הגיאורגיים הנותרים נכבשו על ידי האימפריה הרוסית בהדרגה במהלך המאה ה -19.
בגרטיונים ברוסיה
הבגרטיונים הפכו למשפחה אריסטוקרטית בולטת באימפריה הרוסית. המפורסם שבהם היה פיוטר בגרטיון, נינו של יֶסֶה מלך כארתלי, שהפך לגנרל רוסי וגיבור המלחמה הפטריוטית של 1812. אחיו - רומן בגרטיוני היה גם הוא גנרל רוסי שהתבלט במלחמת רוסיה–פרס (1826–1828) והיה הראשון שנכנס לירוואן בשנת 1827. רומן היה ידוע גם בכך שפרש את חסותו על האמנויות, הספרות והתיאטרון. תיאטרון הבית שלו בטביליסי נחשב לאחד הטובים ביותר בקווקז. בנו הנסיך פיוטר רומנוביץ' בגרטיון היה מושל אובלסט טבר ולאחר מכן מושל-גנרל הפלכים  הבלטיים. הוא היה גם מהנדס מתכות ידוע בקיאניזציה של זהב ברוסיה. הנסיך דמיטרי בגרטיון היה גנרל רוסי שלחם במלחמת העולם הראשונה במתקפת ברוסילוב ולאחר מכן הצטרף לצבא האדום.
בגרטיונים היום
רוב בני משפחת בגרטיוני עזבו את גאורגיה לאחר שהצבא האדום השתלט על טביליסי בשנת 1921.
ענף מוחראני
בעוד שבגרטיון-מוחראנלי היה הענף השושלתי של הבן הצעיר  של ענף השושלת ששלט בממלכת כארתלי, הם הפכו לענף בכיר ביותר מבחינה גנאלוגית במשפחת בגרטיוני בתחילת המאה ה-20. יחד עם זאת איבד הענף הבכיר את השליטה על כארתלי בשנת 1724, תוך שמירה על נסיכות מוחראני עד שסופחה לאימפריה הרוסית יחד עם ממלכת כארתלי-קאחתי בשנת 1801.
ארקלה בגרטיון-מוחראני, מהענף הבכיר של השושלת, הכריז על עצמו כראש בית המלוכה של גאורגיה בשנת 1942, בהיעדר עדות לכך שהבגרטיונים מהענף הקאחתי (ששלטו עד שנת 1801), עדיין שרדו מעבר למסך הברזל. הוא ייסד בגולה (ברלין) את "איחוד הגאורגיים המסורתיים". אשתו השנייה מריה אנטונייטה פסקוויני, ביתו של אוגו, רוזן קוסטאפיוריטה, ילדה לו בן ויורש - ז'ורז'ה בגרטיון-מוחראני, אבל נפטרה בעת הלידה בפברואר 1944. ב-1946 התחתן שנית עם הנסיכה מריה דה לאס מרסדס נכדתו של אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד וביתו של דון פרדיננד, נסיך בוואריה, אשר ויתר על זכויות לכתר ממלכת בוואריה כדי להפוך לאינפנטה בספרד.
החל משנות התשעים של המאה העשרים החלו בכירים מצאצאי בגרטיון-מוחראני לשוב למולדתם, מספרד לגאורגיה, ולסיים דורות של גלות. בנו הבכור של ארקלה בגרטיון-מוחראני, ז'ורז'ה בגרטיון-מוחראני, הוכר רשמית על ידי הממשלה ומנהיגי הכנסייה הגאורגית, כשהביא את עצמותיהם של אבותיו לקתדרלת סווטיצחובלי במצחתה בשנת 1995. בשנת 2005 הוא התיישב בטביליסי עד למותו בשנת 2008. בנו הבכור ארקלה (נולד ב-1972) שב לגאורגיה בשנת 1999, אבל למרות שאומץ כטוען לכתר עתידי על ידי מונרכיסטים גאורגיים מסוימים, חזר לספרד ודחה את טענתו לכתר. אחיו הצעיר דוד קבע את מושבו בטביליסי, קיבל אזרחות גאורגית, תבע את תוארי משפחת מוחראני והפך לראש מועצת המשפחה. מוחראני היה הענף הפטרילינארי הבכיר ביותר, שמוצאו הוא ישירות מקונסטנטין השני מלך גאורגיה.
פרנק ספלמן
ביוגרפיה
באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1946, הראשונה לאחר מלחמת העולם השנייה זכה ספלמן במדליית ארד במשקל בינוני (372.5 ק"ג), אחרי האלוף האולימפי מברלין 1936 חאדר אל טוני ממצרים (377.5 ק"ג) ובן ארצו ג'ון טרפק (375.0 ק"ג).
סגן אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בפילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית בשנת 1947, זכה ספלמן במדליית כסף במשקל בינוני (375.0 ק"ג), אחרי בן ארצו סטנלי סטנצ'יק (405.0 ק"ג) ולפני קים סונג-ג'יפ מקוריאה הדרומית (352.5 ק"ג).
אלוף אולימפי
באולימפיאדת לונדון (1948) זכה ספלמן במדליית זהב בהרמת משקולות במשקל בינוני (עד 75 ק"ג) בשיא אולימפי חדש של 390 ק"ג (120 ק"ג, 152.5 ק"ג, 117.5 ק"ג), לפני בן ארצו פיט ג'ורג' (382.5 ק"ג) וקים סונג-ג'יפ (380.0 ק"ג) וחאדר אל טוני.
במכביה השלישית שנערכה בשנת 1950 זכה ספלמן במדליית זהב בתוצאה של 357 ק"ג (115 ק"ג, 107 ק"ג, 135 ק"ג)
לאחר המכביה פרש מספורט תחרותי הוא עבד כצלם מקצועי.
רמון (כדורגלן)
רמון מנזס רומא (בפורטוגזית: Ramon Menezes Roma; נולד ב-3 במאי 1995) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת המגן באתלטיקו גויאניינסה הברזילאית.
קריירה
רמון מנזס רומא גדל במועדון הקטן באהיה דה פיירו, שם שיחק כקשר, לפני שהצטרף לוויטוריה בגיל 19. הקבוצה ירדה לליגה השנייה לקראת עונת 2015, ולכן עברה מהפכה גדולה בסגל. רמון הוסט לעמדת הבלם, ותפס מקום בהרכב. הוא הצטיין בזכייתה של ויטוריה באליפות האזורית של באהיה בתחילת 2016, ונכלל בנבחרת המצטיינים של הטורניר.
ב-29 בינואר 2017 חתם רמון במכבי תל אביב יחד עם חברו לקבוצה, מרסלו. בתום העונה חזר לוויטוריה.