cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קורט ריינהרד (חסיד אומות העולם)
קורט ריינהרד (בגרמנית: Kurt Reinhard); היה חסיד אומות העולם מאוסטריה.
לפני המלחמה
ריינהרד היה קצין צבא, מהנדס חשמל וצלם חובב.
בתקופת מלחמת העולם השנייה
בשנת 1941 עזבה יחידתו הצבאית של ריינהרד את טרנוב, והוא הוצב בצרפת הכבושה. כשהתוודע לתוכנית לגירוש היהודים למחנות ריכוז, שלח מכתב לידידו היהודי בטרנוב ואף נסע לטרנוב מספר פעמים כדי להאיץ בידידו לברוח ולהכין מסמכים מזויפים.
ביוני 1942 שב ריינהרד לטרנוב, ערב הגירוש של יהודי העיר. כשעזב את העיר לקח עמו ריינהרד 12 יהודים שלהם מסמכים מזויפים והעביר אותם לקרקוב שם הסתתרו.
לאחר מכן שוחרר ריינהרד מהצבא ועבד בחברת סימנס במינכן. כששמע על מעצרו של אחד היהודים שהעביר לקרקוב, השיג את שחרורו בטענה שיהודי זה הוא עובד מומחה ואף הצליח להעביר לגרמניה את יתר היהודים שלהם היו מסמכים מזויפים, מכיוון שסבר ששם יהיו בטוחים יותר. הוא נימק זאת בפני הרשויות הגרמניים בכך שיהודים אלה הם עובדים מומחים שעבודתם דרושה למשק המלחמה של הרייך הגרמני. כך יכלו היהודים לעזוב את קרקוב באופן חוקי ולהגיע לאזורים שונים בגרמניה, בהם אוסטריה המסופחת. רובם הגיעו לאזור מגוריו של ריינהרד, בסביבות מינכן.
בפעילותו סיכן ריינהרד את חייו והשקיע כסף רב מכספו האישי, בלא לקבל תמורה ובלא לבקש תמורה.
הנצחה
ב-18 בפברואר 1981 הכיר יד ושם בקורט ריינהרד כחסיד אומות העולם.
בקינגהאמשייר
בקינגהאמשייר (באנגלית: Buckinghamshire) הוא מחוז בדרום-מזרח אנגליה. בירת המחוז היא איילסברי, וסביבו מצויים המחוזות לונדון רבתי, ברקשייר, אוקספורדשייר, נורת'האמפטונשייר, בדפורדשייר והרטפורדשייר.
BAM (פורמט קובץ)
מפת עימוד בינארית (BAM) היא פורמט של קובץ המכיל נתונים גולמיים מקיפים של רצף גנום; קובץ זה מורכב מהייצוג הבינארי הדחוס של קובצי ה-Sequence Alignment Map.
BAM הוא הייצוג הבינארי הדחוס של SAM (Sequence Alignment Map), ייצוג קומפקטי המאפשר שימוש באינדקסים של עימוד (Alignment) רצף נוקלאוטידים. מטרת השימוש באינדקסים היא לאתר עימודים החופפים למיקום ספציפי במהירות, מבלי לעבור על כל העימודים. לפני יצירת פורמט אינדקס של קובץ BAM, יש למיין את קובץ ה-BAM לפי המזהה של גנום הייחוס משמאל לימין. הפורמט של קובץ BAM הוא BGZF דחוס.
המבנה של קובצי BAM כולל קטע של כותרות בהתחלה (headers) ולאחר מכן את העימוד עצמו:
פורמט BAM משתמש במערכת קואורדינטות מבוססת 0, בעוד שפורמט SAM משתמש במערכת קואורדינטות מבוססת 1.
BAM יכול לייצג ערכים בטווח (32^2 ,31^2-).
לצפייה ברשימה של כלים לריצוף ולניתוח שעובדים עם SAM/BAM לחץ כאן.
מרים ורדיניאן
מרים ורדניאן (בארמנית: Մարո Նազարբեկ; (ידועה גם בשם מארו נזרבק); 1864–1941) הייתה פעילה פוליטית ומהפכנית ארמנית בתקופת האימפריה הרוסית. היא הייתה אחת ממייסדי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הנצ'אק.
מטיפליס (לימים טביליסי), שם נולדה, מארו עברה לפריז, ואז לז'נבה, שם למדה באוניברסיטה מקומית. מהלך זמנה בז'נבה ופריז, חברה לגולים ארמנים אחרים, ויחד הם החליטו במהלך שנות ה-1880–1890 להקים ארגון מהפכני לשחרור ארמניה, והתוצאה הייתה לימים מפלגת הנצ'אק. ורדיניאן הייתה בוועד המנהל הראשון של הארגון החדש, וכתבה את המצע המהפכני שלו. היא הייתה גם חברת מערכת של ביטאון המפלגה. בין השנים 1901–1904 היא פגשה את ולדימיר לנין ב פריז. ב מ-1904 ואילך היא הייתה מעורבת בפעילות מהפכנית באימפריה הרוסית. ב-1910, היא נעצרה ונשלחה לסיביר. לאחר הקמת ברית המועצות היא חזרה לטביליסי.
ורדיניאן נישאה לשותפה בהקמת המפלגה, אווטיס נזארבקיאן. לשניים היו שני ילדים: בן, וטיה, ובת, ביילקה. מאוחר יותר, השניים התגרשו.
ב-1925 היא הצטרפה כחברה למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
פולחן ביזנטי
פולחן ביזנטי או יווני או מנהג קונטנטינופול (בלטינית: Ritus Byzantinus; ברוסית: Византийский обряд; ברומנית: Rit bizantin; באוקראינית: Візантійський обряд) הוא פולחן ליטורגי בשימוש באופן שוטף בנצרות האורתודוקסית ובכמה כנסיות קתוליות מזרחיות. הוא ידוע גם כ"פולחן יווני" או "פולחן קונסטנטינופול", אך אינו משתמש בשפה היוונית מחוץ לקהילות הדתיות היווניות. לעומת זאת המוזיקה הליטורגית היא ביזנטית.
הפולחן מורכב מההליטורגיה הקדושה, השעות הקנוניות, סדרי הסקרמנטים, טקסי המעבר, התפילות, הברכות וטקסי גירוש השדים שפותחו בכנסיית קונסטנטינופול.
הפולחן הביזנטי מתאפיין גם בצביון אדריכלי, אמנותי - איקונין, מוזיקלי - המוזיקה הביזנטית הליטורגית, תלבושות כהני הדת ומסורות אחרות שהתפתחו במהלך מאות השנים של קיומו. באופן מסורתי קהל המתפללים עומד לאורך כל עבודת הקודש כשאיקונוסטאזיס מפריד בין ארון הקודש לבין ספינת הכנסייה. הקהל פעיל מאוד בפולחן, מצטלב וכורע ברכיים לעיתים קרובות (מעל מאה פעמים) ומשתחווה תכופות, ומרגיש חופשי להתנועע בתוך הכנסייה במהלך עבודת הקודש. באופן מסורתי הכמרים הבכירים והנזירים אינם מגלחים את שיערם ואת זקניהם.
כתבי הקודש - הביבליה הנוצרית - ממלאים תפקיד חשוב בפולחן, לא רק על ידי קריאה יומית אלא גם באמצעות ציטוטים מתוכם במהלך התפילה. כל שבוע נקרא כל מחזור התהלים הכלול בפסלטר, בעת הצום הגדול פעמיים בשבוע.
הצום הוא מחמיר לעומת המנהגים במערב. בימי הצום המאמין מוותר לא רק על אכילת בשר, אלא גם על דברי חלב ובהרבה מימי צום אינו אוכל אף דגים ואינו שותה יין ואינו משתמש בשמן בבישול. הפולחן הביזנטי מקיים ארבע תקופות של צום: הצום הגדול, צום המולד, צום השליחים וצום הדורמיציון או של הבתולה הקדושה. בנוסף במהלך השנה רוב ימי הרביעי והשישי הם ימי צום ובהרבה מנזרים מוסיפים גם את היום השני.
היסטוריה
הפולחן המזרחי (וגם הפולחן הגאליקני במערב) התפתח מתוך שתי מסורות ליטורגיות קדומות:הפולחן האלכסנדריני במצרים והפולחן האנטיוכי בסוריה. באשר לשני פולחנים אלה הם התפתחו מהפרקטיקה של הכנסייה המוקדמת. שורשי הפולחן הקונסטנטינופולי הם בפולחן האנטיוכי.
לפני שבישופות קונסטנטינופול הועלתה למעמד פטריארכיה בוועידה האקומנית השנייה בשנת 381, הייתה מקובלת בקרב נוצרי אסיה הקטנה הבכורה המשפטית של פטריארכיית אנטיוכיה.
מכיוון שהפולחן הקונסטנטינופולי התפתח כסינתזה של שני פולחנים נבדלים:הפולחן הקתדרלי של קונסטנטינופול, הקרוי "אסתמטיקי אקולותיה" (סדרי השירה) מחד והטיפיקון המנזרי הארצישראלי של מנזר מר סבא שעל יד ירושלים מאידך, עבודת האל בפולחן זה היא מתוחכמת ומורכבת למדי.
התפתחות הליטורגיה הושפעה גם על ידי אירועים היסטוריים. הפולמוסים הכריסטולוגי וה"טריניטרי" (בנוגע להשילוש) שבשלהי העת העתיקה) משתקפים בשירי ההלל לשילוש הקדוש המושמעים באקפוניות במהלך עבודת הקודש. כתגובה להתקפה של נסטוריוס על תואר "יולדת האלהים" שניתנה לבתולה מרים, דווקא הגבירו הביזנטים את השימוש במונח זה בליטורגיה וכיום כמעט כל סדרת המנונים מסתיימת באחד המוקדש לכבודה, הקרוי "תיאוטוקיון".
כל הפולחנים הליטורגיים השתנו והתפתחו לאורך זמן. כשהושלמה הקנוניזציה של הקדושים החדשים, נכתבו המנונים חדשים; כשהתעוררו צרכים חדשים, הומצאו תפילות חדשות. הפולחן ניצל את העובדה שהמזרח הנוצרי אינו ריכוזי כל כך כמו המבנה הכנסייתי המערבי. נותר משום כך יותר מקום לגיוון, וביקורים של מאמיני כנסייה אחת בכנסייה אחרת הביא להפריה הדדית ולהעשרת שני הצדדים. על אף הדגש על המסורת, כולל הפולחן הביזנטי יסוד של צמיחה והתפתחות פולחנית, המשאיר מרחב לפרקטיקות מקומיות.
ליטורגיות
המסורת של כנסיית קונסטנטינופול מיחסת את הישנה שבליטורגיות שלה לקדוש בזיליוס הגדול (וסיליוס) הקדוש (מת ב-379) שהיה מטרופוליט קיסריה שבקפדוקיה. מסורת זו קיבלה אישור מעדויות כמה מחברים קדומים, מהם אחדים היו בני זמנו. מתקבלת כוודאות העובדה שווסיליוס הקדוש ערך רפורמה בליטורגיה של כנסייתו ושעם כל השינויים שעברה מאז, עבודת הקודש הביזנטית הקרויה על שמו היא בפרקיה הראשיים הליטורגה המחודשת שלו. ואסיליוס הקדוש עצמו מדבר בכמה הזדמנויות על השינויים שערך בליטורגיה בקיסריה ועדים בני זמנו מאשרים זאת. מטרתו של ואסיליוס הייתה לייעל את השירות הקדוש ולהעניק לו יותר קוהרנטיות ואטרקטיביות בעיני קהל המאמינים. הוא פעל גם לרפורמה של הכמורה ולשיפור החיים המוסריים של הנוצרים. הוא קיצר את העבודה הפולחנית וכתב בעצמו מספר תפילות חדשות. היצירה החשובה ביותר המיוחסת לו היא "הליטורגיה של ואסיליוס הקדוש". בבסיסה נמצאת "הליטורגיה של יעקב הקדוש" ששימשה בזמנו את הנוצרים בקפדוקיה, וכן יסודות ליטורגיים מסוימים שנשמרו ב"חוקות השליחים". במשך הזמן נפוצה הליטורגיה של ואסיליוס הקדוש ברחבי אסיה הקטנה ובסוריה. פטרוס הדיאקון מזכיר את הליטורגיה של ואסיליוס כ"נמצאת בשימוש על המזרח". עם זאת הפולחן הקופטי משתמש בליטורגיה אחרת, שגם היא מיוחסת לוואסיליוס, ואז ייתכן כי הערתו של פטרוס הדיאקון איננה מתייחסת בדיוק לליטורגיה של ואסיליוס הקדוש המשרתת את הפולחן הביזנטי.
מי שהמשיך בעבודה הליטורגית של ואסיליוס הקדוש היה יוחנן כריסוסטומוס (מת בסביבות 407) שכיהן בזמנו כפטריארך קונסטנטינופול. הוא כתב תפילות חדשות (וקצרות יותר) במסגרת הליטורגיה ומחוצה לה. הליטורגיה של יוחנן כריסוסטומוס היא צורת הליטורגיה השכיחה ביותר המשמשת את הפולחן הביזנטי בימינו. אולם הליטורגיה של ואסיליוס וזו של יוחנן כריסוסטומוס כפי שידועות בימינו אינן משקפות בדיוק את הליטורגיה שהייתה נהוגה בתקופתם. בנוסף בצום הגדול ביום ד וביום ששי מקיימים את "הליטורגיה של "המנחות המקודשות מראש" מיסודו של גרגוריוס הקדוש הגדול ("גרגוריוס הדיאלוג") בימי הזיכרון לשליח יעקב, אחיו של ישו, משתמשים לפעמים בליטורגיה של השליח יעקב.
הליטורגיה
המסורת הליטורגית הביזנטית מכירה כמה צורות של ליטורגיה כלומר עבודת האוכריסטיה, כשהשלוש מהן הנמצאות בימינו בשימוש הן:הליטורגיה של ואסיליוס הקדוש, הליטורגיה של הקדוש יוחנן כריסוסטומוס והליטורגיה של המנחות המקודשות מראש
הליטורגיה בדרך הרגיל אינה מתקיימת יום יום אלא בקתדרלות ובמנזרים הגדולים יותר. עם זאת רוב הפארוכיות והמנזרים הקטנים מקיימים אותה בימי שבת, יום ראשון ובחגים הגדולים שבמהלך השנה.
כשהתפילה מנוהלת על ידי בישוף, הליטורגיה מקוימת בצורה נרחבת תוך הדר מיוחד. אף שגם טקסים אחרים מושפעים על ידי היותם מנוהלים על ידי בישוף, הליטורגיה היא המושפעת ביותר מכך.
עבודת הקודש היומיומית
המחזור היומי מתחיל עם הערבית ומתקדם בתוך הלילה והיום בהתאם ללוח הבאה:
מקיימים את ה"טיפיקה" כשהליטורגיה אינה מתנהלת כסדרה, למשל כשהליטורגיה היא בערבית או כשאין ליטורגיה בכלל. בימים שבהם מקיימים ליטורגיה בשעתה הרגילה, מנהלים את הטיפיקה אחרי השעה השישית (או בשחרית, כשמקיימים ליטורגיה שחרית) ואת קריאה היומית של איגרות פאולוס והברית החדשה. . בימים ללא ליטורגיה או כשמקיימים ליטורגיה בשעת ערבית, מתנהלות הטיפיקה בצורה קצרה בהרבה, וזאת בין השעה התשיעית לערבית.
בנוסף קיימות "שעות ביניים" בשעה הראשונה, השלישית, השישית והתשיעית. מדובר בסדרי תפילות בעלי מבנה דומה ל"שעות" אך קצרים יותר, וניהולם משתנה לפי המנהג המקומי, בדרך כלל רק בימי הצומות של המולד, של השליחים, ושל הירדמות מרים בימים שבהם ה"הללויה" של הצום הגדול מחליף את קריאת "אלהים הוא האדון" בשחריות, לפי רצון מנהל הטקס בהיעדר הליטורגיה.
בנוסף לתפילות הפומביות האלה, קיימות תפילות פרטיות לנזירים ולמאמינים רגילים. במנזרים מסוימים, גם אלה נקראות בכנסייה. הן כוללות תפילות בוקר וערב ותפילות (הנקראות ברוסיה "קאנונים") הנאמרות בהכנה לקבלת האוכריסטיה".
המחזור השלם של התפילות מתנהל בדרך כלל אך ורק במנזרים, בקתדרלות וב "קתוליקונים אחרים (או ברוסית -"סובור"ים).במנזרים ובפארוכיות לפי המסורת הרוסית, שעות השלישית והשישית נקראות בעת ליטורגיית ההכנה - ה"פרותסיס" או "פרוסקומידיה"; במקרים אחרים, הפרותסיס מתנהל בשחרית, סיומם נשמט וה"ליטורגיה של הקטכומנים" מתחילה ישר אחרי הטרופריון שבתום הדוקסולוגיה הגדולה.
תפילת החצות מתקיימת נדיר בכנסיות פארוכיות פרט לליל השימורים של הפסחא כשהיא התפילה העיקרית בעת שמביאים את האפיטפיוס מן הקבר אל המזבח.
מקבצי תפילות
השעות הקאנוניות השונות, מקובצות, בפרקטיקה הדתית, במקבצים, לפי שלושה זמנים עיקריים לתפילות היום:ערב, בוקר ובצהרים. רוב המקבצים השכיחים הם כלהלן:
בליל השימורים
בערבי החגים הגדולים ולפי מסורות מסוימות, בכל ימי ראשון, משתמשים בלוח הזמנים הבא. עם זאת ליל השימורים הוא בדרך כלל מקוצר, כך שאינו נמשך בפועל "כל הלילה" ויכול להימשך שעתיים בלבד; מצד שני, על ההר אתוס ובמנזרים מאוד מסורתיים, אחרי שירות זה באות "השעות" והליטורגיה יכולה להימשך לא פחות מ-18 שעות.
בערבי חג המולד, תאופניה והבשורה
אם החג נופל ביום חול (או במסורת הרוסית, בכל יום - במקרה חג המולד ותאופניה), מנהלים את הערבית (עם הליטורגיה במרבית המקרים) מוקדם ביום ואז התפילה האחרונה הגדולה פועלת במידה רבה כפי שפועלת הערבית הגדולה בלילות השימורים של ימי הצום האחרים. שחרית, תפילת החצות.
ספרים ליטורגיים
הורולוגיון (ביוונית -῾Ωρολόγιον, בסלאבית הכנסייתית הקדומה Часocлoвъ, ברומנית ceaslov) או "ספר השעות",כולל את ה"הקטעים הקבועים" של המחזור היומי של התפילות (אקולותיאס - ἀκολουθίες) כפי שנוהגים בכנסיות המזרחיות האורתודוקסיות ובכנסיות הקתוליות המזרחיות בתוך מסגרת קבועה זו, מוכנסים חלקים משתנים של התפילה. הם לקוחים ממגוון ספרי תפילות: Ѱалтирь, ברומנית Psaltirea) הוא ספר המכיל את 150 תהלים. קיים גם תהילים 151 אך הוא איננו כלול בעבודת הקודש. הפסלטיריון מחולק ל-20 חלקים הקרויים קתיזמטה יחד עם 9 המנונים מתוך הביבליה, המושרים בשחריות. על אף שהמנונים אלה הושרו בשלמותם, והוסיפו להם עם הזמן המנוני ביניים (בדומה ל "סטיכרה") כדי ליצור את הקאנון ההימנוגרפי, המנונים אלה מושרים בדרך כלל רק בכמה מנזרים גדולים. יוצא מן הכלל - במסורת הרוסית הם מושרים כל שבוע בימי החול של הצום הגדול. הפסלטיריון כולל גם "תהלים נבחרים" שונים, שכול אחד מהם מורכב מפסוקים מתוך מגוון תהלים, המושרים בשחרית בחגים, וכמו כן לוחות הקובעים אילו קתיזמטה נקראים בכל תפילה. בנוסף לתהלים הנקראים בתפילות היומיות, כל התהלים נקראים כל שבוע ובמשך הצום הגדול פעמיים בשבוע. של ערבית (הספרינוס), למשל - "אניקסנטריון" - מקבץ אוקטואיכוס עבור תהלים ק"ג, "קקראגאריון" -עבור תהלים ק"מ, ו"פאסאפנואריון" עבור הפסוק תהלים ק"נ, וגם "דוקסאסטאריון" בנוסף, טקסטים לפולחנם של קדושים מקומיים נערכו בכרכי מילואים, פמפלטים או כתבי יד. תקופה זו מתחלקת לחלקים הבאים: ההמנונים של ספרי אירמולוגיון ואוקטואכוס נקבצו מוקדם יותר בספר הנקרא טרופּרולוגיון או טרופּולוגיון
לוח השנה
באופן מסורתי הכנסיות האורתודוקסיות והביזנטיות קתוליות מחשבים את תאריכי חגיהם לפי לוח השנה היוליאני. החל משנת 1924 הפטריארכיה בקונסטנטינופול ערכה התאמה של השנה הליטורגית על ידי תיאום החלק הקבוע שלה אל לוח השנה הגרגוריאני.עם זאת, מחזור הפסחא המשיך להיות מחושב לפי הלוח היוליאני. לוח שנה מרוכב זה מכונה "לוח השנה היוליאני המתוקן". דוגמת הכנסייה של קונסטנטינופול שימשה את כנסיית יוון ועוד כמה כנסיות אוטוקפליות.רק הכנסייה האורתודוקסית של פינלנד אימצה את החשבון המערבי של תאריך חג הפסחא (computus); כל שאר הכנסיות האורתודוקסיות ומספר כנסיות קתוליות מזרחיות חוגגות את הפסחא באותו זמן, לפי הכללים הישנים.
מחזורים ליטורגיים
המחזורים השונים של השנה הליטורגית משפיעים על האופן שבו משולבים תוכני הספרים הליטורגיים בעבודת הקודש היומיומית
המחזור השבועי
לכל יום בשבוע יש לו משמעות של אזכרה כלשהי.
מרבית הטקסטים באים מה"אוקטואכוס" המכיל קבצים גדולים של המנונים לכל יום בשבוע בכל אחד משמונת הטונים;במשך הצום הגדול ובמידה פחותה בעונת טרום התענית,, מוסיפים מתוך ה"טריודיון" המנונים נוספים לכל יום בשבוע בכל שבוע של התקופה. כך גם מתוך פנטקסוטריון למשך עונת הפסחא. הטקסטים הקבועים עבור כל יום בשבוע קיימים גם ב"הורולוגיון" ו"ספר השירות של הכומר" (למשל ליטורגיות הסיום ו"קתיזמטה" (טקסטים מובחרים מתוך הפסלטיריון)) והם מוכתבים על ידי מחזור השבוע בתאום עם העונה.
המחזור הקבוע
האזכרות של המחזור הקבוע תלויות ביום של לוח השנה וכן לעיתים ימים מסוימים בשבוע שבהם נופלים תאריכים ספציפיים, למשל, יום הראשון שלפני חג הצלב. הטקסטים הנחוצים למחזור הקבוע נמצאים ב"מנאיון".
מחזור הפסחא
האזכרות שבמחזור הפסחא - המחזור המשתנה - תלויות בתאריך הפסחא. הטקסטים הנחוצים למחזור זה נמצאים ב"טריודיון של התענית", ב"פנטקוסטריון", ב"אוקטואכוס" וגם כן, מפני שהקריאות באגרות ובאוונגליונים, נקבעים על ידי מחזור זה, גם ספר האוונגליון וספר השליחים.
מחזור "האוקטואכוס" ממשיך לאורך הצום הגדול, וחלקים משתנים של הליטורגיה בעונת הצום נקבעים על ידי תאריכי חג הפסחא של אשתקד ושל השנה הבאה.
המחזור השבועי של האוקטואכוס
מחזור שמונת השבועות "אוקטואכוס" או של שמונת הטונים, נמצא בספר ה"אוקטואכוס" והוא תלוי בתאריך הפסחא ומתחיל ביום ראשון שלאחר היום השמיני של חג הפסחא או יום ראשון של תומאס. באותו שבוע משתמשים בטונוס הראשון, בשבוע הבא - בטונוס השני, וכך הלאה. בכל יום של "שבוע האור" או שבוע הפסחא משתמשים במוספים בטונוסים שונים, ביום א' - הטונוס אחד, ביום שני -הטונוס שניים, תוך דילוג מעל הטונוס הנמוך (שבע)
מחזור 11 השבועות של קריאות האוונגליונים בשחריות
הטקסטים של האוונגליונים מסיפור התחייה ועד סופם מחולק ל-11 פרשות שנקראות זו אחר זו בשחריות של ימי ראשון. מושרים באותן השחריות מושרים המנונים המתאימים לפרשות הנקראות באוונגליונים.
כנסיות אורתודוקסיות מזרחיות
ברשימה מצוינות רק הכנסיות האוטוקפליות. הכנסיות האוטונומיות נכללות בתוך כנסיות האם שלהן. אותן הכנסיות המשתמשות בלוח השנה היוליאני הישן מסומנות בכוכבית (*), בעוד שאלו המשתמשות בלוח היוליאני המתוקן אינן מסומנות.
כנסיות יווניות-קתוליות
(כנסיות מיוחדות sui iuris) כנסיות אלה נחשבות sui iuris, כנסיות אוטונומיות בשותפות מלאה עם הכס הקדוש בותיקן:
הקהילה הקתולית הגאורגית בעלת פולחן ביזנטי אינה מוכרת ככנסייה מיוחדת.
לותרניזם בעל פולחן ביזנטי
כנסייה זו היא חברה בוועידה הלותרנית האוונגלית הקונפסיונלית, ארגון של 20 כנסיות לותרניות. ישנן עוד כמה קהילות לותרניות המשתמשות בליטורגיה דומה.
קיילאס
קיילאס הבלתי נשכח (באנגלית: Kahless the Unforgettable), הוא דמות בדיונית המופיעה בזיכיון מסע בין כוכבים. הדמות גולמה על ידי רוברט הרון במסע בין כוכבים: הסדרה המקורית, ועל ידי קווין קונוויי במסע בין כוכבים: הדור הבא.
ההיסטורי
קיילאס נחשב לדמות משיחית בהיסטוריה הקלינגונית. קלינגון אשר איחד את העם הקלינגוני והפך לקיסר הראשון. הוא משמש כסמל למנהיגות הולמופת חשוב ביותר של הקלינגוני. על פי קיילאס, הקלינגונים צריכים להילחם לא רק לשפוך דם, אלא גם כדי להעשיר את הרוח. סיפורו של קיילאס הוא אבן יסוד במיתולוגיה הקלינגונית והדת הקלינגונית.
על פי סיפור הרקע המתואר בפרק "Rightful Heir" של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", קיילאס איחד את האימפריה הקלינגונית לפני כ-1,500 שנה, לאחר שנלחם והרג את הרודן מולור עם הבאת'לת הראשון: "חרב של כבוד". הוא חישל את החרב במו ידיו, על ידי תלישת קווצת מהשיער שלו והשלכתן אל תוך הקלחת הרותחת של הר הגעש קרי'סטאק, אותה ערבל עד שהתקשתה והפכה ללהב. סיפור אפי נוסף מספר כיצד קיילאס נלחם באחיו, מוראת', במשך 12 ימים ולילות, משום שמוראת' שיקר לאחיו והביא בושה למשפחתו. כמו כן, מסופר כי קיילאס נאבק בצבא שלם לבדו, ב-"גשר שלושת הסיבובים".
למרות הדגש על ניצחונותיו בשדה הקרב, קיילאס לא היה ידוע רק כלוחם גדול, אלא גם כמאהב גדול. יום אחד, 500 לוחמים הסתערו על האולם הגדול בקאם-צ'י. השומרים נמלטו באימה, ורק הקיסר קיילאס וליידי לוקארה עמדו על שלהם. יחד, הם נלחמו כל הלילה ואחד לאחר השני - כל הלוחמים התוקפים הובסו. לבסוף, לאחר שעות רבות, כאשר ההיכל הגדול היה מוצף בדם עד לגובה הקרסוליים, הם ניצחו, ועשו אהבה בלהט. אז החל הרומן הגדול ביותר בתולדות ההיסטוריה הקלינגונית.
בפרק "Rightful Heir" של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", שאירועיו מתרחשים בשנת 2369, על פני כוכב הלכת בורת' (מקום עלייה לרגל עבור קלינגונים), אנשי דת שאפתנים יצרו שיבוט של קיילאס, מדם יבש שנמצא על הפגיון העתיק של מולור, כאשר זה קרא תיגר נגד קיילאס והציע עצמו כמנהיג במקומו. התכסיס נחשף על ידי וורף, בנו של מוג, אשר גילה את האמת, ולאחר מכן סידר כך שקיילאס המשובט יתמנה לתפקיד הייצוגי "קיסר" באימפריה הקלינגונית.
עם זאת, דמותו של קיילאס כבר הופיעה בזיכיון בעבר, אם בתפקיד שולי ביותר. בפרק "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" "The Savage Curtain". במחקרו של האקסלביאן יארנק על היתרונות של ה"השקפות" טוב לעומת רע, קיילאס הוצג כאחת הדמויות הרעות, לצידם של זורה, קולונל פיליפ גרין וג'ינגיס חאן. אברהם לינקולן וסוראק מוולקן יצגו את הטוב, וסייעו לקפטן קירק ולספוק. קיילאס, בגילומו של השחקן רוברט הרון, מופיע כאן כקלינגון שטוח-המצח הטיפוסי של הסדרה המקורית (עידן השונה מעידנו של קיילאס, כפי שנחשף בסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז"). מאחר שהאקסלביאנים קוראים את דפוסי המחשבה של קירק ושל ספוק, התיאור של קיילאס שכאן היה מקובל על המעריצים, מאחר שנתפס כמבוסס אך ורק על הידע המוגבל והמוטה בכבדות של קירק אודות התרבות הקלינגונית.
מורשת
סיפורי קיילאס הם סיפורי העם הקלינגוני, העוברים מדור לדור. סיפורים אלה מזכירים לעם הקלינגוני מי הוא ומאין הוא בא. הקלינגונים לומדים את סיפורי קיילאס במהלך כל ימי חייהם, ורבים מהם מוצאים אמיתות חדשות בהם בכל פעם. רבים מסיפורים אלה קיימים בתוך הטקסטים המקודשים, למעט מספר בודד של יוצאים מן הכלל. למרות זאת, הם חלק בלתי נפרד מהפולקלור הקלינגוני.
הסיפורים הבאים הם חלק מקטעי השירה ומהפולקלור הסובב סביב חייו של קיילאס:
סיפורה של החרב ידוע רק למספר מצומצם של אנשי הדת הגבוהים, מאחר שאינם כתובים בכתבי הקודש. הדבר נעשה כך על מנת שאם אי פעם קיילאס יחזור, הם יוכלו להיות בטוחים שזה הוא. כאשר תכריכי החרב של קיילאס התגלו, נקבע כי חרב קיילאס חושלה לפני כ-1,400 שנה.
תבוסתו של מולור נחגגת מדי שנה במסגרת פסטיבל קוט'באוול.
סיפור ההבטחה
על פי "סיפור ההבטחה", קיילאס יופיע מחדש במערות הלבה שעל פני כוכב הלכת בורת'. חסידיו של קיילאס, המכונים "שומרים", מחכים שם לשובו. עבור קלינגונים, אין מקום מקודש יותר. במשך למעלה מ-1,500 שנה, הקלינגונים הגיעו אל בורת' על מנת לשאול שאלות. לדברי אנשי הדת, הדרך היחידה בה לוחם קלינגוני יכול למצוא את התשובות שהוא מחפש היא: "פתח את לבך לקיילאס, שאל אותו את השאלות שלך, תן לו לדבר אליך כאשר מחשבתך איננה עכורה עם ספק או היסוס. רק אז תוכל למצוא את מה שאתה מחפש".
שיבוט
שיבוט של קיילאס נוצר על ידי מדען קלינגוני בשם גוטמארה (Gothmara), עם עזרה וסיוע של חומרים אשר סופקו לו על ידי אנשי הדת (רומן חלל עמוק תשע: "The Left Hand of Destiny").
אזכורים אחרים בזיכיון
דמותו של קיילאס נכללת כחלק ממשחק קלפים של "מסע בין כוכבים" - מהדורה ראשונה, וגם במהדורה השנייה, המורחבת.
דובי גל
דובי גל (שם לידה: דב גנדלמן; נולד ב-3 במרץ 1948) הוא שחקן, קומיקאי ובמאי קולנוע ישראלי. קומתו הנמוכה ושפמו הפכו לסימני הזיהוי שלו.
ביוגרפיה
דב (דובי) גל נולד וגדל בנתניה. אמו, יהודית, היא בתה של מאשה סקיאבין לבית אורלוב. לדובי גל שתי אחיות ואח. בשנת 1966 התגייס לצה"ל ושירת בלהקת פיקוד הצפון, יחד עם יגאל בשן, דודו דותן ועדנה לב.
בתיאטרון שיחק, בין השאר, בגרסה הראשונה של נפוליון - חי או מת! מאת נסים אלוני בשנת 1970 בתיאטרון בימות. בשנת 1971 גילם את "עוזי הרזה" בסרט "חסמבה ונערי ההפקר", באותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסרטו של מנחם גולן "מלכת הכביש", בשנים 1974–1975 היה חלק מצוות תוכנית הטלוויזיה הסאטירית "ניקוי ראש" בעונה הראשונה. בשנת 1977 השתתף במופע בידור בשם "אדם וחֲבָל" מאת יהונתן גפן, לצד טוביה צפיר ומיקי גבריאלוב. בשנת 1978 הופיע עם טוביה צפיר בפינה סאטירית בתוכנית "עלי כותרת". בין השנים 1979–1981 השתתף מדי פעם כמנחה הפינות ההומוריסטיות בתוכנית עוד להיט.
בקולנוע שיחק בסרטים: "חסמבה ונערי ההפקר" ו-"מלכת הכביש" (שניהם יצאו ב-1971), "שוד הטלפונים הגדול" (1972), "הגלולה" (1972), "נחצ'ה והגנרל" (1972), "הבלש האמיץ שוורץ" (1973), ו"מסג'יסט הצמרת" (1981). בשנת 1988 ביים את הסרט "מלך הסלים", בו גילם פקיד דואר קטן קומה המתגלה כשחקן כדורסל עילאי, כמו כן ביים את הסרט "ד.צ. חוף אילת" בשנת 1989 לצד נתן נתנזון ואילנה שושן בקומדיה המבוססת על חילופי זהויות, בעל ואישה יוצאים לחוד לחופשה עם מאהביהם באותו המלון באילת. הסרט הוא קומדיית סלפסטיק, ללא עידון מיוחד. ב-1996 הופיע בסרט הקולנוע "מי האבא?" המבוסס על עקרון דומה של חילופי זהויות, בבימויו של אלי קנר.
בשנת 2007 יצא מארז מסרטיו על גבי DVD.
גל גילם את קריוס בהצגת הילדים "קריוס ובקטוס" משנת 1982 ועד היום ביחד עם השחקנים מוצי אביב ואסף אשתר, המבוססת על ספרו של תורביון אגנר העוסק בהיגיינת הפה.
בנוסף השתתף בסדרה "אהבה זה כואב" (2004) שיצרה דנה מודן, ובשנת 2006 השתתף בסרט "השכן של עמי". כמו כן הופיע בתפקידי אורח בתוכניות טלוויזיה לילדים: ב"בלאגן" שיחק מפיק מבולבל, ב"הפיג'מות" שיחק את הדלאי ככה - מנחה רוחני בערוץ החיים הנפלאים וב"פרפר נחמד" בתפקיד מר טיקטוק.
בתחילת אוקטובר 2010 פסקה שופטת בית המשפט המחוזי בתל אביב, ד"ר דפנה אבניאלי, כי גל הפר זכויות יוצרים של אבירמה גולן ומישה בלכרוביץ' בהצגת הילדים "קריוס ובקטוס", הוציאה צו האוסר על המשך קיומה של ההצגה, והורתה לגל ושותפיו להעביר לתובעים דו"ח כספי על ההכנסות מההצגה, וכן חייבה את הנתבעים בהוצאות משפט של התובעים בסך 40,000 שקלים.
בפברואר 2017 העלה הצגה בשם "דיבורים מהרוכסן", שאותה ביים וכתב במשותף עם יריב גוטליב. ההצגה נכתבה בהשראת "מונולוגים מהווגינה" ומדברת על חיי המין בעשור השביעי.
גל מתגורר ברמת השרון, ואב לשתי בנות.
ואדי פיראן
ואדי פֵירָאן (בערבית: وادي فيران) הוא נחל מרכזי בדרום-מערב חצי האי סיני שבמצרים. הנחל מנקז את אזור ההר הגבוה שבדרום סיני וערוצו פונה מערבה עד לשפכו במפרץ סואץ בסמוך לראס שרתיב (כ-20 קילומטר דרומית לאבו רודס).
הנחל הוא נחל אכזב, אך מצויות בו נביעות מים. ריכוז גדול של נביעות נמצא בנווה פיראן, נווה המדבר הגדול בסיני.
הדרך העוברת בנחל הייתה במשך רוב ההיסטוריה הדרך המרכזית לאתרים שנחשבו על ידי רבים כהר סיני המקראי. בתחילה – ג'בל סרבל, שפסגתו מתנשאת לגובה 1,200 מטר מעל ערוץ הנחל, ולאחר מכן – ג'בל מוסא הנמצא במרכז גוש ההר הגבוה, בגובה 2,285 מטרים. לא רחוק ממנו נמצא מנזר סנטה קתרינה.
אגן הנחל
גבולות אגן נחל פיראן הם: בצפון: הגבול אינו ברור. קיים מעבר הדרגתי לאזור "הרי המכרות" שמכוסים באבן חול (בניגוד להרכב המאגמתי של אגן ואדי פיראן). ניתן לראות בוואדי סֶאח את קו הגבול הצפוני. במזרח: הרמות השטוחות של קו פרשת המים המחלק את אזור ההר הגבוה, הנקראות עִלוּ אל-עַגְ'רַמִיה (מישורי היפרוקים). בדרום: ההתרוממות של הרי דרום סיני שנמצאת מדרום לוואדי סֻלאף. במערב: קו ההעתק שמפריד בין ההר הגבוה ומפרץ סואץ.
מזרח ומרכז אגן הנחל בנויים מגרניט אפור ובולטים בו דייקים חיוביים שחורים. במרכז האגן מצוי גם גוש גדול של גרניט אדום. (אזור ביר אִקְנֵה). במזרח ובדרום אגן הנחל קיימת רצועה רחבה של סלעים מותמרים. הכיוון העיקרי של רוב נחלי המשנה העיקריים הוא מערב-דרום-מערב. נחלים אלו הם רחבים ברובם, קרקעיתם שטוחה, מרוצפת בחצץ והם בעלי פיתולים.
צמחייה
במעלה הערוצים שולטים שיחי יפרוק המדבר, פגוניה, רותם המדבר ולענת יהודה. בחלק התחתון של הערוצים נמצאים עצי שיטה ושיחי חמדת השיח. באזור נאות המדבר המצויים לאורך הנחל נטועים אלפי תמרים, כמו גם בוסתני עצי פרי וגינות ירקות.
יישובים
ריכוזי אוכלוסייה נוספים באגן הנחל נמצאים בטַרְפַת אל קִדְרֵין, ואדי סֻלָאף, ואדי עָגֶר ושיח' פַרַנְגִ'י. בחלק ממקומות אלו מתגוררים גם בני שבטים אחרים. שבט המֻזֵינָה נמצא בעיקר בחלקו המזרחי של אגן הנחל, באזור שיח' פרנג'י - קבר שיח' המקודש לבני המזינה. שבט הגַ'בֶּלִיַה, שאנשיו נמצאים ברובם באזור מנזר סנטה קתרינה, נמצא גם במקומות שונים לאורך הנחל; בטרפת קדרין ובנוה פיראן בו הם גם מטפלים במטעי התמרים ובבוסתנים השייכים למנזר. שבט נוסף שחלקו נמצא באזור ואדי פיראן הוא שבט צֻוָּאלְחָה, שהיה בעבר השבט הגדול והמכובד בשבטי סיני אך נמצא בדעיכה. עקבותיו פזורים באזור אגן הנחל וחלק מהתמרים בנוה פיראן שייכים לאנשיו הנמצאים בעיקר באזור ואדי סאח וואדי סדרי.
בחלקו המערבי של הנחל, ממערב לג'בל סרבל ונוה פיראן, מתגורר חלק משבט חֻוֵּיטָאת (שבט ענק שמפוזר במקומות שונים במזרח התיכון). מיעוט מאנשיו הגיע לאזור בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20 והתיישבו באזור בהסכמת שבטי הגרארשה והצואלחה ללא שזכו למעמד כלשהו בקרקע.
דרהאם (מחוז, אנגליה)
מחוז דרהאם (באנגלית: County Durham) הוא מחוז בצפון מזרח אנגליה. עיר הבירה של המחוז היא דרהאם והעיר הגדולה ביותר בו היא דרלינגטון. מסביב למחוז מצויים המחוזות טיין אנד וויר, קאמבריה, נורת'אמברלנד וצפון יורקשייר. כלכלת המחוז מבוססת על מחצבי פחם וברזל ועל חקלאות.
אדלברט פון שאמיסו
אדֵלבֵרט פון שאמיסוֹ (במקור לואי שארל אדלייד דה שאמיסו, 30 בינואר 1781 בחבל שמפן, צרפת - 21 באוגוסט 1838), חוקר טבע, סופר ומשורר גרמני יליד צרפת, ממעמד האצולה, אשר השתייך לזרם הרומנטיקה בספרות הגרמנית. זכורים בעיקר יומני המסעות שלו והנובלה "סיפורו המופלא של פטר שלומיאל".
חייו
שאמיסו נולד רביעי מבין שבעת ילדיו של הרוזן לואי מארי דה שאמיסו באחוזתה של המשפחה, טירת בונקור (Boncourt) בחבל שמפן. רק יום טבילתו, 31 בינואר 1781, נחשב לוודאי, משום שצוין בספרו "מסע מסביב לעולם". עם הרעת התנאים של האצולה הצרפתית עזבו בשנת 1790 הוריו שהתרוששו את אחוזתם, וכעבור שנתיים את צרפת עצמה. במנוסתם מתומכי המהפכה הצרפתית הרחיקו נדוד דרך ארצות השפלה עד לדרום גרמניה, ובשנת 1796 התיישבו לבסוף בברלין, שם עבדו שני אחיו הבכורים כמורים פרטיים. בברלין זכה שאמיסו להתחנך בגימנסיה הצרפתית של העיר, שנוסדה עוד בשנת 1689 על ידי ההוגנוטים.
לאחר שירות צבאי כקצין פרוסי בשנים 1798–1807. בשנת 1805 חווה על בשרו את כניעתה המבישה של העיר המלין לצבאו של נפוליון, שהתאפשרה בגלל בגידה. כשבוי מלחמה צרפתי הועבר לצרפת, ובשנת 1807 פרש מן השירות הצבאי.
החל בשנת 1804 היה שותף ביחד עם רחל ורנהגן להוצאתו לאור של ה-"Musenalmanach" (אלמנך המוזות) שראה אור בברלין, שבו נתפרסמו יצירות של חוג המשוררים שלו שעליו נמנו יוליוס אדוארד היציג, פרידריך דה לה מוט פוקה, קרל אוגוסט ורנהגן פון אנזה (בעלה של רחל ורנהגן) ואחרים. מעתה קרא לעצמו אלדברט פון שאמיסו. לאחר כמה שנים בחוסר כל בברלין, שהה בצרפת מ-1810 עד 1813, ואחר כך עבר לשווייץ ושב לברלין. בשווייץ החל מתעניין במדעי הטבע, ובעיקר בבוטניקה.
בשנים 1815 עד 1818 השתתף כחוקר טבע בהפלגה מסביב לעולם (משלחת רוריק). משלחת חקר זו של רב החובל הרוסי ממוצא גרמני-בלטי אוטו פון קוצבוייה, בנו של המשורר אוגוסט פון קוצבוייה, שאותה מימן שר האוצר הרוסי הרוזן רומאנצוב, חקרה באוקיינוס השקט את פולינזיה ואת הוואי וניסתה למצוא את המעבר הצפון-מערבי. שאמיסו מיפה חלקים גדולים מחופי אלסקה, הגדיר את הצמחייה של אלסקה (על שמו נקרא שם אי שנתגלה בהפלגה) ותיאר את הרגליהם ותנאי חייהם של בני האינואיטים. הוא ביקר בחריפות את השלטון הקולוניאלי הרוסי באזורים אלה. את ההפלגה המפורסמת תיאר בספרו "מסע מסביב לעולם".
בשנת 1819 קיבל משרה בכירה בעשביית-המרפא המלכותית בגנים הבוטניים בברלין, בשטחו של פארק קלייסט של ימינו. בשנת 1833 היה למנהלו של הגן, והתמיד במשרה זו עד מעט לפני מותו. משרה זו הבטיחה את עתידו הכלכלי. שאמיסו נשא אישה, ובשנת 1831 פרסם מחזור שירים ראשון, ובו שירים משנים עברו. שירים חדשים כמעט ולא כתב עוד.
לפי עדותו שלו, היה שאמיסו בונה חופשי, אף שככל הנראה לא פקד את לשכותיהם בברלין.
נקבר בשכונת קרויצברג בברלין. בקרבת מקום מצויה כיכר שאמיסו הקרויה על שמו.
יצירתו
אף ששפת האם של שאמיסו הייתה צרפתית, עלה בידו לכתוב בגרמנית, שפתו השנייה, יצירות ששרדו בהצלחה את מבחן הזמן. בין יצירותיו המוכרות ביותר הנובלה "סיפורו המופלא של פטר שלומיאל" (1814) והשיר "צעצוע הענקים" המתאר את טירת נידק באלזס.
מסיבה זו קרוי על שמו הפרס היחיד לספרות גרמנית של מהגרים וזרים. מאז שנת 1985 מוענק בגרמניה פרס אדלברט פון שאמיסו לסופרים וסופרות ששפת האם שלהם איננה גרמנית.
משטח חימר
משטח חימר הוא אחד משלושה סוגי המגרשים המשמשים למשחק טניס.
משטח החימר מיוצר מתערובת מעוכה של אבן פצלתית ולבנים או סלעים. משטח החימר נחשב זול יחסית לבנייה ביחס לשאר משטחי הטניס כיום, הרבה יותר ממשטח הדשא וגם יותר מהמשטחים הקשים ואחד הצרכים היחידים שדורש המשטח באופן קבוע הוא השקיה, כדי לשמור על שטחיותו ועל יציבותו. מגרשים אלו נפוצים באירופה (במיוחד בצרפת ובספרד), דרום אמריקה ובארצות הברית (שם משתמשים בחימר הירוק).
סגנון המשחק על המשטח
במגרשי החימר החבטה השימושית ביותר היא חבטת סיבוב עילי (טופ ספין) כאשר בין 65–80 אחוז מהחבטות נחבטות בצורה הזו ואת המשחק השחקנים משחקים יחסית רחוק (כ-1 עד 2.5 מטר מהקו האחורי).
משטח החימר נחשב למשטח של משחק "איטי" מכיוון שהרכב החומרים ממנו הוא בנוי גורם לכדורים הפוגעים במשטח לחזור ממנו במהירות איטית בהרבה. דבר זה מקשה עד מאוד על שחקנים המתבלטים בחבטות חזקות להצליח לחבוט בכדור ובכלל, כמות החבטות ללא מענה על משטח זה היא הקטנה ביותר מבין משטחי הטניס. הנקודות על המשטח בדרך כלל ארוכות מה שדורש מצד השחקן יכולות ריכוז, כושר ויציבות גבוהות (המאפיינים של שחקני הגנה) ולעיתים השחקנים חובטים חבטות קצרות כדי להוציא את היריב מקצב המשחק ולהפתיעו.
עקב הרכבו הגרגירי, התנועה על החימר שונה לחלוטין מהתנועה על שאר המשטחים והיא מצריכה יכולת החלקה טובה של השחקנים (בצעדם האחרון) לכדורים קשים כדי שיוכלו לשנות כיוון ריצה לאחר חבטתם ולא להשאיר מגרש "פתוח", כמו כן בעקבות הסיבות האלו אפשר להבחין לעיתים בנפילות והידרדרויות רבות של שחקנים שלא שולטים בתזוזה על משטח זה.
שחקנים אשר מצטיינים על החימר אך ממשיכים לשחק באותו סגנון גם על שאר המשטחים לא מצליחים בהם בדרך כלל ולכן חשוב להם לעשות הכנה נפרדת לאחר עונת החימר כדי להסתגל חזרה למשטחים הקשים.
חימר אדום
החימר האדום הוא סוג החימר הנפוץ ביותר. משטח החימר האדום עשוי בעיקרו מלבנים מעוכות אשר יוצרות תערובת בגוון כתום כהה אשר אותה דוחסים בצורה מאוד חזקה, כדי שתוכל לשמש כמגרש טניס תקין. לעיתים מצפים את התערובת בציפוי עליון על מנת להגביר את בטיחות המשטח. בעיקרון המשטח אינו מצריך השגחה אך בחלק מהמקומות נוהגים ל"השקות" אותו במים מדי פעם כדי שיהיה פחות גרגירי ויותר יציב, מקובל להשתמש בשיטה זו באירופה וצפון אמריקה. משטח החימר האדום משמש בתחרות הגראנד סלאם רולאן גארוס בצרפת וזוהי תחרות הגראנד סלאם היחידה הנערכת על סוג משטח זה.
חימר ירוק
חימר ירוק, (בשמו המסחרי: "Har-Tru") או בכינויו חימר "אמריקאי" (90% מהמגרשים נמצאים בארצות הברית) הוא החימר הפחות נפוץ מבין השניים ודומה לחימר האדום מבחינת הרכב יצורו, אך שונה בצבעו (גוון ירוק-אפור) ומהירותו (מהיר במעט). מגרשים בעלי משטח חימר ירוק אפשר למצוא לרוב בחלקים הצפוניים והמזרחיים של ארצות הברית אך הם ממוקמים בכל רחבי המדינה וכיום יש שלושה טורנירים בסבבים המקצוענים לגברים ולנשים (ATP ו-WTA) אשר נערכים על סוג משטח זה, כולם בארצות הברית.
טניסאיות
כריס אוורט, זוכת 7 תוארי אליפות צרפת הפתוחה ליחידות וגם מחזיקה בשיא ניצחונות רצופים על חימר, כ-125, אותם השיגה בין אוגוסט 1973 למאי 1979.
טניסאים
רפאל נדאל, נחשב לשחקן החימר הטוב בהיסטוריה, זוכה ארבעה עשר תוארי אליפות צרפת הפתוחה וגם מחזיק בשיא ניצחונות רצופים על חימר כ-81, אותם השיג בין אפריל 2005 למאי 2007.
ג' בטבת
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בג' טבת היא ברוב השנים פרשת ויגש אבל אם בר המצוה חל בשנה חסרה המתחילה בשבת (שנה מקביעות זחא או זחג) פרשת בר המצוה היא פרשת מקץ.
הגומץ הסגלגל
החלון הסגלגל או הגומץ הסגלגל (TA: Fossa ovalis) בלב האדם הוא שארית אמבריונלית (מההתפתחות העוברית), שנמצאת בפרוזדור הימני, בחיץ הפרוזדורים. במהלך התפתחות העובר קיים נקב סגלגל ("סגלגל" במובן של אליפטי) בחיץ הפרוזדורים, שמאפשר זרימת דם בין הפרוזדור הימני של הלב לפרוזדור השמאלי. בשעות הראשונות שלאחר הלידה נאטם הנקב הסגלגל (בהתפתחות תקינה), המעבר בין הפרוזדורים נחסם, ונותר ממנו החלון הסגלגל.
מסדר הדרדר
המסדר העתיק ביותר והנאצל ביותר של הדרדר (באנגלית: The Most Ancient and Most Noble Order of the Thistle) הוא מסדר אבירות בריטי השייך לסקוטלנד. בעוד תאריך הקמתו המקורי של המסדר אינו ידוע, ג'יימס השביעי מלך סקוטלנד ייסד את המסדר בגלגולו המודרני בשנת 1687. המסדר כולל את הריבון ו-16 אבירים וגבירות. בנוסף להם חברים במסדר אבירים נוספים, שלא מן המניין - חברי משפחת המלוכה הבריטית ובני מלוכה זרים. הריבון ממנה את חברי המסדר, ובניגוד למסדרים אחרים, הוא עושה זאת ללא עצת הממשלה. שישה-עשר החברים מחויבים להיות ממוצא סקוטי, אך האבירים שלא מן המניין יכולים להיות מכל מוצא שהוא.
רוב מסדרי הממלכה המאוחדת כוללים את כלל הממלכה, אך שלושת המסדרים הנעלים ביותר שייכים כל אחד לאומה אחת. מסדר הדרדר, השייך לסקוטלנד, הוא השני בחשיבותו מבין השלושה. מקבילו האנגלי, מסדר הבירית, הוא מסדר האבירות העתיק ביותר בבריטניה, ותחילתו כבר במאה ה-14. המסדר השלישי הוא מסדר פטריק הקדוש האירי, אשר הוקם ב-1783. אולם מאז עצמאותה של אירלנד המסדר אינו פעיל, והאביר האחרון שלו נפטר בשנת 1974.
ואלרי גזאייב
ואלרי גאורגייביץ' גזאייב (ברוסית: Валерий Георгиевич Газзаев; באוסטית: Валерæ Георгийы фырт Гæззаты; נולד ב-7 באוגוסט 1954) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל רוסי ממוצא אוסטי. משנת 2011 גזאייב מכהן כנשיא מועדון אלניה ולדיקווקז.
קריירה
תחילת קריירת הכדורגל של גזאייב הייתה כחלוץ במועדוני כדורגל הסובייטים. בין השאר שיחק בלוקומוטיב מוסקבה, דינמו מוסקבה, עימה זכה בגביע ברית המועצות, ובדינמו טביליסי. לאורך הקריירה שלו שותף ב-283 משחקים בליגת העל הסובייטית והבקיע 89 שערים.
במדי נבחרת ברית המועצות בכדורגל היה גזאייב שותף בזכייה באליפות אירופה לנבחרות עד גיל 21, אליפות אירופה לנבחרות עד גיל 23 ובמדליית הארד באולימפיאדת מוסקבה.
גזאייב פרש ממשחק פעיל ב-1986 והחל בקריירת אימון, תחילה בקבוצות נוער, אך עד מהרה עבר למועדונים מקצועיים. ב-1995 נחל הצלחה גדולה כאשר נטל את תואר אליפות ליגת העל הרוסית מספרטק מוסקבה עם קבוצתו - ספרטק-אלניה ולדיקווקז. הייתה זו הפעם הראשונה שהקבוצה המוסקבאית כשלה להשיג האליפות בליגה הרוסית. גזאייב עזב לבסוף את ספרטק-אלניה ב-1999 ועבר לאמן לתקופה קצרה את קבוצתו לשעבר - דינמו מוסקבה. אחריה עבר לאמן את צסק"א מוסקבה, שם נחל שוב הצלחות רבות: ב־3 גביעים ו-3 אליפויות מקומיים וב-2004 בגביע אופ"א.
גזאייב אימן לתקופה קצרה את נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 21 ואת הנבחרת הבוגרת, בין שתי תקופות כמאמן צסק"א.
מגומד-שאפי סוליימאנוב
קריירת מועדונים
הוא התחיל לעסוק בכדורגל מגיל 6 והמאמן אצל המאמנים סמיון וליאבסקי, מורזה מורזאייב ורוסטאם איזבולאטוב.
ב-2013 הגיע לאקדמיה של קרסנודאר. במדי קבוצת הנוער של קרסנודאר הבקיע 14 שערים ב-54 הופעות בליגת העל הרוסית בכדורגל לנוער וזכה עמה באליפות רוסיה לנוער בעונת 2017/2018.
ב-16 ביולי 2017 הופיע בהופעת בכורה במדי קרסנודאר בליגת העל הרוסית בכדורגל, כשנכנס כמחליף בדקה ה-90 במשחק נגד רובין קאזאן, כשהחליף את ריקרדו לאבורדה והיה לבוגר אקדמיית קרסנודאר הצעיר ביותר ששיחק במשחק רשמי בהרכב קרסנודאר.
ביולי 2017 השתתף לראשונה במשחקי שלב המוקדמות השלישי בליגה האירופית כששיחק נגד לונגבי. ב-26 באוגוסט 2018 הבקיע שער בכורה באליפות רוסיה במשחק השוויון נגד אורנבורג (1:1).
ב-8 בספטמבר 2021 הושאל לגירסונספור הטורקית. במדיה כבש חמישה שערים ובישל עוד שניים ב-42 הופעות בכל המסגרות.
ב-17 באוגוסט 2022 חתם בהפועל באר שבע על חוזה השאלה לעונה אחת עם אופציית רכישה ב-28 באוגוסט 2022 כבש בבעיטה חופשית שער בכורה בהופעת הבכורה בקבוצה במשחק נגד בית"ר ירושלים.
קריירה בנבחרת
סוליימאנוב שיחק במדי הנבחרות הצעירות של רוסיה. הוא עלה לראשונה לשחק בטורניר לזכר גרנטקין במשחק נגד רומניה ב-2014. במרץ 2019 שיחק לראשונה במדי הנבחרת הצעירה, במשחק ידידות נגד שוודיה שבו הבקיע ובישל.
יחסי קניה–שווייץ
יחסי קניה–שווייץ הם היחסים שבין רפובליקת קניה לשווייץ.
היסטוריה
שווייץ הכירה בעצמאות קניה בשנת 1963, והיחסים הדיפלומטיים בין המדינות החלו בשנת 1964, כאשר שווייץ פתחה שגרירות בניירובי.
סחר ושיתוף פעולה
המשרד של הסוכנות השווייצרית לפיתוח ושיתוף פעולה (SDC) לקרן אפריקה נמצא בניירובי.
בשנת 2013, קניה הייתה שותפת המסחר החמישית בגודלה של שווייץ באפריקה שמדרום לסהרה. היקף הסחר בין המדינות באותה שנה עמד על כ-110 מיליון דולר.
הייצוא העיקרי של קניה לשווייץ כולל פרחים, תה וקפה. הייצוא העיקרי של שווייץ לקניה כולל תרופות ומוצרים כימיים.
ייצוג דיפלומטי
לקניה כח משימה קבוע במשרד האו"ם בז'נבה, הכולל גם קונסוליה כללית המטפלת בכל העניינים הדיפלומטיים במדינה.
לשווייץ שגרירות בניירובי.
הכוחות המזוינים של אוקראינה
הכוחות המזוינים של אוקראינה (באוקראינית: Збройні сили України) הוא השם הכולל לצבא הלאומי של אוקראינה. זהו הכוח המזוין העיקרי במדינה הפועל נגד כל כוח שמטיל איום על ריבונותה של אוקראינה. כל כוחות הביטחון והצבא בכוחות המזוינים כפופים לנשיא אוקראינה ומפוקחים על ידי ועדת הכוחות המזוינים של הראדה העליונה.
על פי נתוני הבנק העולמי, ירדה מצבת כוח האדם של צבא אוקראינה בהדרגה בשנים 1995–2013 משיא של כ-518,000 חיילים ב-1995 לשפל של 121,000 חיילים ב-2013. מגמה זו התהפכה בעקבות הסכסוך עם רוסיה במזרח אוקראינה והשתלטות רוסיה על חצי האי קרים, ומצבת כוח האדם החלה לעלות בהדרגה. בשנת 2019 היא מנתה, לפי נתוני הבנק העולמי, כ-311,000 חיילים. לפי נתוני המכון הבינלאומי ללימודי אסטרטגיה, בשנת 2020 היו לכוחות המזוינים של אוקראינה כ-209,000 חיילים בשירות פעיל; בשנת 2021 היו 196,000 בשירות פעיל בכוחות המזוינים ועוד 102,000 במשמר הלאומי ובארגונים צבאיים למחצה. עם הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022 החלה אוקראינה בגיוס כללי של האוכלוסייה. כתוצאה מכך גדל צבאה, ולפי נתוני אותו מכון היו 688,000 חיילים בשירות פעיל בכוחות המזוינים של אוקראינה, ועוד 250,000 במשמר הלאומי ובארגונים צבאיים למחצה.
הצבא האוקראיני משתתף בקביעות בתמרונים בינלאומיים. רובם כחלק מתוכנית "שותפות לשלום" של ברית נאט"ו.
ביוני 2016 הותר לנשים לשרת ביחידות הקרביות של צבא אוקראינה.
רקע
הצבא הוקם במתכונתו הנוכחית ב-12 בדצמבר 1991 כיורש יחידות הצבא הסובייטי ששהו באוקראינה.
עם התפרקות ברית המועצות ב-1991, כ-780,000 מחיילי הצבא הסובייטי וגם כ-350 ספינות, 1,500 מטוסי קרב, וכ-1,272 ראשי קרב אסטרטגיים גרעיניים שהו באוקראינה, לאחר הסכם מול רוסיה הושמדו מרבית כלי הנשק הגרעיניים או הועברו לידי רוסיה ומצבת כח האדם קוצצה.
ב-24 באוגוסט 1991 אישר הפרלמנט האוקראיני את הקמת הכוחות המזוינים האוקראיניים במסגרת משרד ההגנה האוקראיני. תהליך הקמת הצבא המקומי היה נתון להחלטות פוליטיות של ההנהגה האוקראינית, שהתווכחה בנוגע למעמדה הלא-גרעיני הבינלאומי של המדינה. במסגרת זאת, אושררה האמנה על הכוחות המזוינים הקונבנציונלים באירופה (CFE) ואוקראינה ויתרה על הנשק הגרעיני שנותר בתחומה מהתקופה הסובייטית. הצבא וכוחות הביטחון, כולל הכוחות המזוינים של אוקראינה שהיו בתחילה שורה של יחידות צבאיות עצמאיות תחת פיקודו של נשיא אוקראינה, הוכפפו לפיקוח ועדה פרלמנטרית קבועה של הפרלמנט האוקראיני. עד עלייתו של ויקטור יושצ'נקו לנשיאות, האסטרטגיה הצבאית האוקראינית לא הייתה שונה מזו הסובייטית ותחת שלטונו נוּסחה מדיניות של עצמאות והיפרדות מפני תלות רוסית, ובכך ניסה לשלב באופן מלא את מדיניות הצבא עם המערב, ובמיוחד נאט"ו.
יחידות הצבא האוקראיניות משתפות פעולה עם ברית נאט"ו והאיחוד האירופי, והן השתתפו במשימות שמירת שלום באפריקה ובעיראק. ב-2010 נשיא אוקראינה ויקטור ינוקוביץ' שאף להצטרף לברית נאט"ו, אך הפרלמנט האוקראיני, הראדה העליונה, קיבל הצעת חוק ולפיה ייאסר על אוקראינה להצטרף לכל ברית צבאית בעתיד.
הקמה
ב-16 ביולי 1990 הראדה העליונה של אוקראינה קיבלה את תוכן הכרזת הריבונות של אוקראינה שהכריזה על עצמה כרפובליקה עצמאית.
ב-24 באוגוסט 1991 נתקבלה החלטה על הפיכת יחידות הצבא הסובייטי שבשטחי אוקראינה לחלק צבא אוקראינה החדש כחלק ממשרד ההגנה האוקראיני. באותה עת כמות החיילים עמדה על 700 אלף חיילים והצבא הורכב מ-14 חטיבות ממונעות, 4 חטיבות שריון, 3 חטיבות ארטילריה, 8 גדודים ארטילריה, 4 גדודים של הכוחות המיוחדים, 2 גדודי חיל הצנחנים, 9 גדודי נ"מ, 7 גדודי מסוקים קרביים, 3 ארמיות אוויריות (בהם כ-1,100 מטוסי קרב) וארמייה נפרדת של הגנה אווירית.
עד 1 ביולי 1996 אוקראינה החזיקה בארסנל גרעיני שהורכב מ-176 טילים בליסטיים ביניבשתיים וכ-2,600 יחידות טקטיות של נשק גרעיני.
סך הכל החזיק הצבא האוקראיני בשנות ה-90 של המאה ה-20 כמות של 8,700 טנקים, 11,000 נגמ"שים, 4 ארמיות אוויריות, 10 חטיבות תעופה, 49 גדודי אוויר ו-2,800 כלי טיס.
לאחר התפרקות ברית המועצות בוצע קיצוץ מאסיבי בכוח האש של הצבא ושינוי מבני שלו.
בשנת 1994 מצבת כוח האדם בכוחות המזוינים האוקראיניים עמדה על 517 אלף חיילים.
ב2014, הצבא נתפס לא מוכנה לפלישה הרוסית, הם היו היו לא מאוישים, מצוידים או מאומנים לעמוד בתוקפנות הרוסית.
רפורמה
בסוף שנות ה-90, אוקראינה ניסתה ליישם רפורמות ביטחוניות במטרה לעשות מודרניזציה ולצמצם את הכוחות המזוינים שלה.
מתחילת הסכסוך האוקראיני-רוסי ב2014, החלה הצבא בתהליך מודרניזציה מזורז.
בשנת 2015 צו נשיאותי של פטרו פורושנקו קבע כי על כל הצבא לשנות את שמות היחידות הצבאיות הנושאת שם סובייטי ולשנותן לשמות חדשים. בשנת 2016 משרד ההגנה האוקראיני החל ברפורמה משמעותית למודרניזציה בצבא.
משימות צבאיות
הצבא האוקראיני נטל חלק במשימות שמירת שלום ברחבי העולם. מ-1992 השתתפו למעלה מ-30,000 חיילים מצבא אוקראינה במשלחות צבאיות למדינות יוגוסלביה לשעבר, למזרח התיכון (בדרום לבנון, כווית, עיראק) וליבשת אפריקה (אנגולה, סיירה לאון, ליבריה).
מ-1997 פועל צבא אוקראינה בשיתוף פעולה הדוק עם נאט"ו, ובפרט עם צבא פולין. יחידות אוקראיניות התפרסו בעיראק, כחלק מהכוח הרב-לאומי בעיראק תחת פיקוד הפולנים. חיילים אוקראינים היו פרוסים גם במסגרת גדוד אוקראינה ופולין (UKRPOLBAT) בקוסובו.
הקרב הראשון של הכוחות המזוינים האוקראיניים, במסגרת משימות לשמירת שלום, אירע ב-6 באפריל 2004 בעיראק, כאשר כוח שמירת שלום אוקראיני הותקף על ידי חמושים של צבא המהדי. האוקראינים השיבו אש, ובכך הסתכם האירוע.
הפלישה הרוסית לאוקראינה
החל מיום חמישי, 24 בפברואר 2022, פתחו הכוחות המזוינים הרוסים בפלישה לאוקראינה. הכוחות המזוינים של אוקראינה, יחד עם ארגוני העזר והמזוהים שלו בזמן המלחמה, משתתפים ברבות מפעולות הלחימה של הסכסוך הנוכחי. לצד פעולות הלחימה, הזרמה של כלי נשק ומערכות לחימה מערביות לכוחות המזוינים ממדינות נאט"ו, כמו גם ציוד סובייטי לשעבר ממדינות רבות במזרח אירופה, הביאו גם למודרניזציה והרחבה ובנייה מתמשכת של הכוחות המזוינים בכלל באופן ניכר.
מבנה
הכוחות המזוינים באוקראינה מורכבים ברובם מחיילים סדירים. סד"כ הצבא האוקראיני כולל כ-159,000 חיילים, בהם גם 41,000 עובדים אזרחיים. הפיקוד על הצבא הוא מתפקידי המטה הכללי האוקראיני.
צבא היבשה
כוח האדם בזרוע היבשה עומד על 73,300 חיילים.
צבא היבשה (Сухопутні війська) הוא הזרוע העיקרית של הצבא האוקראיני ובה משרתים מרבית החיילים.
הצבא מחולק לארבעה פיקודים מבצעיים:
צבא היבשה מורכב ממספר חילות לרבות:
חיל האוויר האוקראיני
חיל האוויר האוקראיני (Повітряні сили) אחראי להגנת שמי המדינה ונכון לשנת 2016 שירתו בו 45 אלף חיילים והוא כלל 207 כלי טיס קרביים ו-45 מטוסי תובלה.
חיל האוויר כולל את היחידות הבאות:
הצי האוקראיני
חיל הים האוקראיני (Військово-морські сили) הוא הזרוע הימית של הכוחות המזוינים. הצי נועד להגן על גבולותיה הימיים של אוקראינה והוא המרכיב הקטן ביותר מבין שלושת מרכיבי הצבא.
הצי כולל:
הצי כולל פיקוד, שייטת ספינות, בסיס הצי העיקרי באודסה, גדוד אווירי של הצי, גדוד משמר חופים, יחידות מיוחדות, יחידות רפואיות ותמיכה עורפית, מרכזי מדע ומחקר.
נכון לתחילת 2013 שירתו בצי 14,7 אלף איש וכלל 26 ספינות וסיירות, 4 מטוסי תקיפה ו-8 מסוקי תקיפה. הצי האוקראיני פועל במימי ים אזוב, הים השחור (שעד 2014 בסיסו היה ממוקם בסבסטופול שבחצי האי קרים), נהרות דונאי, דניסטר ודניפר.
שירות פסיכולוגי
22 באפריל 1992 הנחיה של משרד ההגנה האוקראיני הביאה להקמת שירות פסיכולוגי שמטרתו לסייע לתת מענה פסיכולוגי למשרתים בצבא. בנוסף מפעיל השירות את הביטאון הצבאי.
בשנת 2011 התקבלה השקפה כללית לפעילויות החינוכיות של הצבא ופרסום עלונים חינוכיים ופטריוטיים.
הכוחות המיוחדים
הכוחות למבצעים מיוחדים של צבא אוקראינה (Сили спеціальних операцій Збройних сил України) הוקמו במסגרת הרפורמה הצבאית ב-5 בינואר 2016 כיורשי הספצנאז.
ראשי המטה הכללי
תפקיד רמטכ"ל צבא אוקראינה נוצר בשנת 1992 כאשר הצבא הסובייטי אורגן מחדש והמחוז הצבאי של קייב בראשות קולונל גנרל ויקטור צ'צ'וואטוב סירב להישבע אמונים לצבא האוקראיני.
נשק גרעיני
בעקבות התפרקותה של ברית המועצות, אוקראינה ירשה שתי חטיבות של כוחות אסטרטגיים שאבטחו את מלאי הנשק הגרעיני. אוקראינה ויתרה מרצון על מאגר כלי הנשק הגרעיניים. זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה שמדינה ויתרה מרצון על שימוש בנשק גרעיני אסטרטגי.
באוקראינה יש כמויות גדולות של אורניום מועשר, שבארצות הברית רצו לקנות ממכון חרקוב לפיזיקה וטכנולוגיה. באוקראינה גם שני מפעלי כרייה ועיבוד של אורניום, מפעל מים כבדים, טכנולוגיה לייצור מכשירים אלקטרוניים לקביעת ההרכב האיזוטופי של חומרים בקיעים.
בדצמבר 1994 חתמה אוקראינה על מזכר בודפשט, שבו המדינה הסכימה לוותר על כל הנשק הגרעיני שברשותה, והצטרפה לאמנה למניעת הפצת נשק גרעיני. החל מ-1 בינואר 1996 לא נותרו בשטח אוקראינה ציוד או חומרים גרעיניים למטרות צבאיות.
ד' בטבת
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בד' טבת היא ברוב השנים פרשת ויגש. אבל אם בר המצוה חל בשנה חסרה המתחילה בשבת (שנה מקביעות זחא או זחג) פרשת בר המצוה היא פרשת מקץ.
אברהם אביגדורוב
אברהם אביגדורוב (בומצ'יק) (2 ביולי 1929 – 4 בספטמבר 2012) היה בעל אות גיבור ישראל על מעשה גבורה יוצא דופן תוך סיכון חיים שגילה בקרב במלחמת העצמאות.
אביגדורוב נולד וגדל במושבה מצפה שליד טבריה, לרחל וגד אביגדורוב, מאנשי "השומר". בגיל 7 התייתם מאביו, שנהרג במאורעות תרצ"ו. אביגדורוב למד חקלאות בבית הספר מקוה ישראל, ולימים עבד במשך מספר שנים במחלקה להגנת הצומח במשרד החקלאות.
אות גיבור ישראל
נימוקי צה"ל לקבלת אות גיבור ישראל:
על מעשה זה הוענק לאביגדורוב 'אות גיבור ישראל' בטקס שנערך ב-17 ביולי 1949 יחד עם 11 גיבורי ישראל נוספים ממלחמת העצמאות (אשר ארבעה מתוכם נהרגו במלחמה). לאחר שהכנסת הסדירה את נושא העיטורים בחוק בשנת 1970, התקיים באפריל 1973 טקס בו הוענקו עיטורי הגבורה בתצורתם הנוכחית, לכל הלוחמים גיבורי ישראל עד לאותה תקופה.
ביום העצמאות ב-1968 וכן ב-1973, היה בין מדליקי המשואות בהר הרצל. הלך לעולמו בספטמבר 2012.
פורמולה 1 עונת 1985
במסגרת פורמולה 1 של שנת 1985 נערכו 16 מרוצים. באליפות העולם זכה הצרפתי אלן פרוסט ובאליפות היצרנים זכתה קבוצת מקלארן-טאג. זו הייתה האליפות הראשונה של פרוסט.
פרוסט זכה באליפות ביתרון גדול למדי (23 נקודות), כאשר בתחילת העונה עוד היווה אלבורטרו מתחרה רציני, אך בהמשך לא הייתה לפרוסט תחרות רצינית.
אירוע מעניין אירע כאשר מרוץ בלגיה נדחה מתחילת יוני לאמצע ספטמבר עקב קריסתו של ציפוי מיוחד על המסלול (שנועד לעמידה בכל מזג אוויר) בעקבות ניסויי נהיגה במסלול.
דירוג נהגים סופי
עוד 20 נהגים התחרו לאורך העונה אך סיימו ללא נקודות אליפות ועוד נהג אחד השתתף במוקדמות אחד המרוצים אך לא הצליח להתברג לדירוג.
הערה: התוצאה בסוגריים מציינת את סך הנקודות שצבר הנהג. התוצאה בלא סוגריים מציינת את הנקודות שנלקחו בחשבון עבור האליפות בהתאם לתקנון (11 המרוצים הטובים ביותר לכל נהג).
דירוג קבוצות סופי
תשע קבוצות נוספות השתתפו באליפות אך לא זכו באף נקודת אליפות.
מאיר פנים
מאיר פנים - כח לתת הוא ארגון חסד ישראלי המספק מענה לצרכים שונים של האוכלוסייה הנזקקת, ופועל לפיתוח מעורבות ואחריות חברתית בדאגה לחלשים. נכון ל-2009, הארגון מפעיל 40 מוקדי פעילות ברחבי ישראל, מתוכם 14 בתי תמחוי המשרתים אלפי נזקקים מלמעלה ממאה יישובים ברחבי ישראל. יתר המוקדים הם מחסני ציוד יד שנייה, מועדוני נוער ומרכזי השמה.