cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אליפות האמריקות בכדורסל 2005
בית רבע הגמר
31 באוגוסט 2005
1 בספטמבר 2005
2 בספטמבר 2005
איוואן אובליאקוב
איוון סרגייביץ אובליאקוב (ברוסית: Иван Сергеевич Обляков; נולד ב-5 ביולי 1998, האי וינדין, מחוז המשנה וולחוב, מחוז לנינגרד, רוסיה) הוא כדורגלן רוסי, המשחק כקשר בצסק"א ובנבחרת רוסיה. הוא משחק בעיקר כקשר מרכזי, אבל הוא יכול לשחק גם כקשר התקפי וקשר צד.
ילדותו בסנקט פטרבורג
מילדותו שיחק אובליאקוב כדורגל. הוא התחיל את הקריירה בקבוצת הילדים של מועדון פורטונה, שהוקם על ידי אביו באי וינדין שבמחוז לנינגרד. לאחר מכן התקבל לבית הספר לכדורגל של מועדון הפאר זניט סנקט פטרבורג, איוואן בלט בטורניר לזכר גרנאטקין והבקיע שם שני שערים. הוא התאמן עם קבוצת הנוער של זניט ועם קבוצת המילואים זניט-2 סנקט פטרבורג ואף צורף למחנה האימונים של דינמו סנקט פטרבורג. אך לבסוף ב-28 ביוני 2016 הוא חתם במועדון הכדורגל הבשקירי אופה.
אופה
ב-31 ביולי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי אופה בליגת העל הרוסית בכדורגל, כשהחליף בדקה ה-77 את איגור בזדנג'ניך, במשחק הראשון של אופה לעונת 2016/2017 בליגת העל הרוסית בכדורגל בו הפסידו 0-2 נגד אורל. ב-9 באפריל 2017 אובליאקוב הבקיע את הגול הראשון שלו בקריירת המועדונים בהפסד ביתי 1-3 לספרטק מוסקבה.
בעונה שלאחר מכן, אובליאקוב הבקיע 2 גולים ב-20 משחקים, ועזר לאופה לסיים במקום השישי, המיקום הגבוה ביותר של אופה בליגה עד כה. ב-26 ביולי 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתחרויות המועדונים של אופ"א, שם גם כבש את שער הניצחון בניצחון 2-1 על המועדון הלוקסמבורגי פרוגרס נידרקורן.
צסק"א
ב-31 באוגוסט 2018 חתם בצסק"א מוסקבה על עסקה לחמש שנים תמורת 4 מיליון אירו. ב-1 בספטמבר עשה את הופעת הבכורה בצסק"א, כשהחליף בדקה ה-61 את אילזט אחמטוב, במשחק ניצחון של 4-0 נגד אורל.
קריירה בינלאומית
ב-23 במאי 2019, אובליאקוב שיחק לראשונה בנבחרת רוסיה במשחקי מוקדמות יורו 2020 נגד סן מרינו וקפריסין. שנה וחצי לאחר מכן, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרים במשחק ידידות נגד מולדובה ב-12 בנובמבר 2020. ב-18 בנובמבר 2020, אובליאקוב ערך את הופעת הבכורה התחרותית שלו כמחליף במחצית של אנטון מירנצ'וק בהפסד 0-5 לסרביה בליגת האומות.
מועדונים
נכון ל-21 במרץ 2022
בינלאומי
נכון ל-26 במרץ 2021 סה"כ: 2 משחקים, 0 שערים, 0 ניצחונות, תיקו אחד והפסד אחד.
בנבחרת הנוער של רוסיה
נכון ל-1 באפריל 2021 סה"כ: 30 משחקים, 6 שערים, 19 ניצחונות, 4 תיקו ו-7 הפסדים.
צבי כיתאין
צבי כיתאין (1885–1932) היה רופא ארץ ישראלי. בתקופת מאורעות תרפ"ט - שירת כרופא בחברון, טיפל בפצועים ובהרוגים בטבח חברון ב-י"ח באב תרפ"ט (24 באוגוסט 1929), והיה היהודי האחרון שיצא מהעיר.
ביוגרפיה
כיתאין נולד בכפר לובביץ' ברוסיה, במחוז סמולנסק סמוך לגבול עם בלארוס בכ"ד אדר תרמ"ה (שנת 1885), לשניאור זלמן ולבתיה חיה בת יהודה ליב סולומינסקי. בן שנתיים נתייתם מאביו והתחנך בבית הסבא, שהיה שוחט. כיתאין קיבל חינוך תורני-חסידי בנוסח חסידות חב"ד.
בנערותו התעניין כיתאין בהשכלה. בשנת 1901 התיישב בערים סמולנסק וקאזאן, השתלם בשפה הרוסית, ועבר את בחינות הבגרות.
בשנת 1905 הצטרף כיתאין למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית (הסוציאליסטים המהפכנים), בלט כנואם וכמארגן פועלי הרכבת, ונאסר פעמים אחדות בשל פעילותו הפוליטית.
בשנת 1912 יצא כיתאין לגרמניה ולמד רפואה באוניברסיטאות שטרסבורג ופרייבורג. השתתף ביסוד אגודת הסטודנטים העברים "החבר" והתבלט בוועידה הראשונה של הסטודנטים היהודים יוצאי מזרח-אירופה שהתכנסה בקרלסרוהה.
בשנת 1916 היה בין המייסדים של ה"יידישע פולקסהיים" בברלין – מרכז קהילתי יהודי שעסק בשיקום ובחינוך ילדים ובני נוער עזובים מקרב יהודי מזרח אירופה.
כיתאין סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת ברלין, הוסמך לדוקטור לרפואה והוסיף להשתלם בענפים מיוחדים, בכוונה להועיל בהם בארץ ישראל.
בשנת 1922 עלה כיתאין לארץ ישראל והתיישב בקיבוץ עין חרוד כחבר הקיבוץ. התחיל לעבוד מטעם הדסה בטבריה, חיפה, יסוד המעלה, משמר הירדן, כנרת, יבנאל ובית גן.
עבר לתל אביב והחל לעבוד בבית החולים הדסה בתל אביב.
בשנת 1925 התחתן עם רבקה לבית לרנר. לזוג נולדו בן ובת: גבריאל ואלישבע.
משנת 1927 עבד בבית החולים הדסה בתל אביב.
לאחר הטבח בחברון כיתאין חזר לעבוד בבית החולים הדסה בתל אביב.
ב-15 באפריל 1931 ליווה כיתאין את רחל המשוררת (עם האחות וילקיס) יום לפני פטירתה, מבית החולים בגדרה, לבית החולים הדסה בתל אביב. כיתאין היה רופאה של רחל בשבועות האחרונים של חייה.
כיתאין היה חבר ב-הסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, באחדות העבודה ובמפא"י.
נפטר ב-30 ביוני 1932, (יום חמישי, כ"ו בסיון תרצ"ב) בבית החולים הדסה, לאחר מחלת לב.
נטמן בבית הקברות טרומפלדור.
משפחה
בנו גבריאל נמנה עם גרעין השומר הצעיר שהקים את קיבוץ שובל בנגב במסגרת מבצע 11 הנקודות ב-1946. גבריאל היה נשוי לנעמי כיתאין, אחותו של האמן דני קרוון, ולשניים נולדו שני בנים: בועז ושי. בתו של ד"ר כיתאין, אלישבע, הייתה חברה בקבוצת אלומות - ביתניה.
נינו, תום כיתאין, בנו של נכדו בועז כיתאין, נפל באסון המסוקים.
עידו בי וצוקי
עידו בי וצוקי (באנגלית: Ido B Zooki) היו הרכב היפ הופ, הארדסטייל, טראנס ומוזיקה אתנית מתל אביב, והוא כלל את עידו בן דב (Ido B) וצוק אלגזי (Zooki), שניהם מפיקים, פרפורמרים, זמרים, כותבים, מלחינים, פזמונאים ודי-ג'יים שגדלו במודיעין.
נכון לשנת 2021 הוציאו עידו בי וצוקי למעלה ממאה שירים, שחלקם זכו לפרסום רב. הצמד מרבה לשתף פעולה עם אמנים אחרים. נכון ליוני 2021 בערוץ היוטיוב הרשמי של עידו בי וצוקי רשומים מעל 190 מיליון צפיות בכלל השירים.
היסטוריה
עידו וצוק גדלו במודיעין. מגיל צעיר היו השניים חברים טובים ולמדו יחד עד התיכון, כאשר הקימו אולפן ביתי בבתיהם. הם התחילו את הקריירה שלהם בסוף שנת 2008 בהיותם בני 15, כאשר הם התחילו להופיע במועדונים ברחבי הארץ וצברו קהל מעריצים גדול על ידי שחרור שירים בעלי סגנונות שונים בעזרת Cubase ו-Abelton Live.
הם עסקו בהתחלה המוזיקה ביתית ובשנת 2012 יצרו את השיר "Crazy Shit" שנתמך על ידי הדי-ג'יים ז'ואקים גארו (Joachim Garraud), צ'אקי (Chuckie), דיג'יי בלנד (DJ Bl3nd) סקרילקס (Skrillex) ואחרים. לאחר מכן, הוציאו את השיר "Yokozuna" כאשר שניהם הביאו להצלחה רבה ברחבי העולם. כמו כן הוציאו את הלהיט "לא נורמלי" עם הראפר איזי.
שנת 2013 עשויה להחשב לשנת הפריצה של השניים, ואף היו בשנה זו בין המועמדים הישראלים לטקס פרסי המוזיקה האירופאי (EMA) של רשת MTV לשנת 2013.
כמו כן בשנת 2013 הובילו, לצד אומנים נוספים, מיזם מבית היוצר של MTV ישראל, עם סינגל חדש בשם "לזוז", במטרה להעלות את המודעות לפעילות גופנית בקרב הנוער.
בשנת 2014 כבר נחשבו על ידי גורמים שונים לאחד מההרכבים ה"חמים" בסצנה האלקטרונית, לפחות בקרב הקהל הצעיר, בזכות ההאזנות הרבות לשירים שלהם.
בנוסף הופיעו באותה השנה בפסטיגל עם השירים "דבר איתי חופש" ו"מי משוגע" שבוצעו בהתאמה עם להקת פרנקלין ואיזי.
בשנים אלו הוציאו מספר להיטים, ביניהם – "Zooloo", "Pufin Marleys", "Pumpy", "The Force".
מלבד קידום ערכים חיוביים, הצמד הוציא ביחד עם ההרכב האולטראס את השיר "תאילנד", בו מסרים הנחשבים שליליים כמו החפצת נשים, רמזים לתקיפות מיניות, להט״בופוביה והצגת אלימות כדבר חיובי. בעקבות מחלוקת בדבר הזכויות על השיר, השיר "תאילנד" נגנז באופן רשמי על ידי הצמד, אך עדיין ניתן למצוא אותו בעמוד היוטיוב של האולטראס, וכמו כן בצורות פיראטיות אחרות.
בשנת 2016 הוציאו את "בא קליל" ו"חשמליה" עם אביעדוס, ואת הטראק Mexicano - כולם הגיעו למיליוני צפיות ביוטיוב.
בספטמבר 2017 הוציאו לאור את השיר "תן לי לבד" בשיתוף פעולה עם הרכב ההיפ הופ אפוקליפסה, שזכה לפרסום רב ונכון ליוני 2021 עומד על 42 מיליון צפיות ביוטיוב. בשנת 2018 בשיתוף פעולה עם Faustix יצאה סינגל "Ara".
בשנת 2021 התמודדו בתוכנית המציאות אקס פקטור לייצוג ישראל באירוויזיון 2022. הם עברו את שלב האודישנים והודחו מאוחר יותר.
בשנת 2022 הודיעו השניים על פירוק הצמד. ביוני 2023 הוא היה שותף להוצאת שיר "ברולטה".
חיים אישיים
נכון לשנת 2021, השניים מתגוררים בתל אביב.
בשנת 2023 עידו בי מתגורר בעיר מודיעין
דוב נמלים זוטי
דוב נמלים זוטי (שם מדעי: Cyclopes didactylus) הוא מין של דוב נמלים החי בדרום ומרכז אמריקה, והיחיד ממיני דובי הנמלים שמשתייך לסוג Cyclope ולמשפחת דובי נמלים זוטיים (Cyclopedidae). חי במקסיקו, ברזיל, דלתא אמאקורו, ונצואלה ונמצאים אחדים גם בצפון פרגוואי. גודלו נע בין 32 ל-52 ס"מ, משקלו יכול להגיע ל-400 גרם, והוא הקטן מבין דובי הנמלים. במקביל, היחיד המבלה את כל חייו על עצים. פרוותו חומה, ולסתו מעוצבת כמעיין שפופרת צרה. כמו אחרים מדובי הנמלים, הוא ניזון מטרמיטים ונמלים. זנבו מסוגל לתפוס ענפי עצים.
דובי נמלים זוטיים חיים במרכז ודרום אמריקה שמזרחית לאנדים ושטח המחיה שלהם משתרע בין דרום מקסיקו לבוליביה וברזיל ביערות עד בשפלה.
דוב הנמלים הזוטי חי על עצים בחופה, ששם הוא יכול לעבור מצמרת עץ אחת לשנייה בלי לרדת מהעץ. דוב הנמלים הזוטי פעיל בלילה. המזון המועדף עליו הוא נמלים, והוא יכול לאכול עד כ-100 מהם ביום.
תת מינים:
מיתרני זנב
מיתרני זנב (שם מדעי: Tunicata או גם Urochordata) היא תת-מערכה של מיתרניים הכוללת שלוש מחלקות:
בלועזית נקראים האיצטלנים tunicaTa מהמילה טוניקה - לבוש ארוך שנראה כמו גלימה. לכן בעברית נקראת החיה איצטלן מהמילה איצטלה שמשמעותה גלימה - על שם הרקמה שמקיפה את בעל החיים שמכסה אותו כמו גלימה.
בחיה הבוגרת לא יהיה דבר המזכיר מיתרן. היא בנויה מבנה דמוי שק עם פתח לכניסת מים ופתח ליציאת מים. החיה ניזונה מסינון מזון: היא בולעת את המזון, מסננת אותו וזורקת את העודפים. כוח השאיבה שלהם הוא עצום. השק החיצוני נקרא טוניקה. מבחינת רבייה היא הרמאפרודיטית ויש לה מחזור מיני ואל-מיני.
דן גולדברג
ביוגרפיה
דן גולדברג נולד בירושלים לד"ר אריה (לובה) גולדברג, מנהל תחנת הבריאות העברית בירושלים ולמרים גולדברג, בוגרת "בצלאל", ציירת ואשת חברה. בשנת 1921 עזבה המשפחה את ירושלים והשתכנה בתל אביב, שם הקים אביו (שהיה ממייסדי בית חולים אסותא), את המעבדה הבקטריולוגית הראשונה והשתתף בביעור הבילהרציה בנחל הירקון. אמו התנדבה בליגה למלחמה בשחפת, והפכה לפעילת ציבור מוכרת בעיר.
בשנת 1933, עם סיום לימודיו התיכוניים, נשלח גולדברג על ידי הוריו לאנגליה, כדי להשתלב בפקולטה ללימודי רפואה; אך על אף המסורת המשפחתית, הוא בחר להתמקד בלימודי הנדסה. את לימודי התואר הראשון סיים בהצטיינות יתרה במוסד הלימודים "קווין מרי קולג'" שבלונדון, מה שאפשר לו בשנת 1936 להמשיך ללימודי תואר שני בהנדסה אזרחית תחת מלגה מלאה באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה, אותם השלים בהצלחה בשנת 1939.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, בשנת 1939, שב גולדברג ללונדון והתגייס לשירות הצבא הבריטי, "הרויאל אינג'נירס" (הנדסה קרבית), ושימש כקצין קרבי. השירות הצבאי נמשך 6 שנים, מתוכן שהה 3 שנים בדרום איטליה. גולדברג השתחרר מהצבא הבריטי בשנת 1945 בדרגת מייג'ור; לאורך השירות קיבל מספר עיטורים צבאיים.
בשנים 1948-1953 עבד כמהנדס מים בסוכנות היהודית. ב-1953 הקים יחד עם שני חבריו את "איחוד מהנדסים לעבודות מים והנדסה אזרחית", במסגרתו פעל בארץ ובעולם בתחום הנדסת מים.
תרומתו לתחום ההשקיה בטפטוף
במקביל לעבודתו בארגון "איחוד מהנדסים לעבודות מים והנדסה אזרחית", החל גולדברג להרצות וללמד השקיה בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות, בתחילה במשרה חלקית ובחלוף הזמן מונה לפרופסור מן המניין ולראש החוג להשקיה. בשנת 1969, במסגרת עבודתו בפקולטה לחקלאות, התוודע לשיטת ההשקיה בטפטוף; מאז ועד מותו פעל למען הפצת הידע ויישום השיטה ברחבי העולם, באמצעות כתיבה מקצועית בנושא והשתתפות בכנסים בינלאומיים.
במהלך השנים יצא גולדברג בהתנדבות לשליחות מש"ב (מחלקה לשירותים בינלאומיים), מטעם משרד החוץ, למדינות שונות בדרום-מזרח אסיה, מרכז ודרום אמריקה ואפריקה, שם הפיץ את שיטת ההשקיה בטפטוף, כחלק ממדיניות הסיוע החקלאי הישראלי בקרב מדינות מתפתחות. פעילותו זכתה להערכה; בשנת 1970 התפרסם מאמר אותו כתב גולדברג עם תלמידו מנחם שמואלי, על המצאת והפצת שיטת ההשקיה בטפטוף, בספר "אוסף המאמרים הקלאסיים שהביאו למהפכה בחקלאות ב-200 השנים האחרונות" שראה אור בארצות הברית וזכה להצלחה בשל חשיבותו.
פרסומיו
ספרו של גולדברג, אותו כתב בשיתוף עם ד"ר ברוך גורנת וד"ר דניאל רמון, נחשב לראשון והחשוב בתחום ההשקיה בטפטוף. הספר נלמד ברחבי העולם על ידי העוסקים בתחום. בספר מפורטים רקע היסטורי ולימוד מעשי אודות השקיה בטפטוף, בין השאר באמצעות אילוסטרציות ותמונות רבות.
נוסף על ספרו זה, כתב גולדברג עשרות מאמרים בתחום ההשקיה בטפטוף, בשיתוף עם תלמידיו וממשיכי דרכו.
חייו האישים
גולדברג נישא למרים לבית כרסנטי מראש פינה. לזוג נולדו שני בנים ובת: עודד גבע עו"ד ונוטריון, ד"ר אמיר גבע (מינהל עסקים) ואריאלה גלמן.
ארטאווסדס השני, מלך ארמניה
ארטאווסדס השני (בארמנית: Արտավազդ Երկրորդ) היה מלך ארמניה בשנים 34 לפנה"ס - 54 לפנה"ס.
חייו
ארטאווסדס ירש את כיסאו של אביו, טיגראנס הגדול בשנת 54 לפנה"ס. בראשית תקופת שלטונו (53-54 לפנה"ס) הוא המשיך את מדיניותו של אביו, שכרת ברית עם המצביא הרומי פומפיוס בשנת 66 לפנה"ס, ושמר על נאמנותה של ארמניה לרומא. הוא אף הציע למצביא מרקוס ליקיניוס קראסוס סיוע צבאי משמעותי במסע המלחמה, שתכנן האחרון נגד האימפריה הפרתית, בתנאי שהצבא הרומאי יתקוף את האימפריה הפרתית דרך ממלכתו, אך הצעתו נדחתה על ידי קראסוס. לאחר שהמלך הפרתי אורודס השני פלש לארמניה באביב 53 לפנה"ס, ובעקבות תבוסת הצבא הרומאי בקרב חרן, נאלץ ארטאווסדס לנטוש את בריתו עם הרומאים, להכיר בכפיפות ממלכתו לאימפריה הפרתית ולהסכים לנישואי בתו עם בנו של אורודס השני, פאקורוס.
עליסה בארץ הפלאות (סרט, 1951)
עליסה בארץ הפלאות (באנגלית: Alice in Wonderland - אליס בארץ הפלאות בתרגום חופשי) הוא סרט הנפשה שהופק על ידי וולט דיסני ומבוסס על "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" מאת לואיס קרול. זהו הסרט ה-13 באורך מלא שהופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני ויצא לבתי הקולנוע ב-28 ביולי 1951.
הסרט הוביל ליצירת זיכיון הכולל סרטי לייב אקשן, סדרות ומשחקים, בין היתר סדרת הטלוויזיה "אליס במאפיית הפלאות".
עלילה
על גדות נהר שקט, נערה צעירה בשם עליסה נעשית עייפה מסיפורה של אחותה הגדולה על ההיסטוריה של ויליאם הראשון. כאשר אחותה נוזפת בחלומות הקיץ של עליסה, עליסה מספרת לחתולה שלה דינה שהיא מעדיפה לחיות בארץ חלומות שטותית בשם ארץ הפלאות. עליסה ודינה מבחינות בארנב לבן לבוש וסט שעובר, ועליסה רודפת אחריו כשהוא רץ בטענה שהוא מאחר לאירוע לא ידוע. עליסה עוקבת אחריו לתוך חור ארנבים ונופלת לתוך מבוך. היא רואה את הארנב הלבן נעלם לתוך דלת קטנה ומנסה לעקוב, אבל הידית המדברת של הדלת מייעץ לה לשנות את הגודל שלה באמצעות משקה ומזון מסתורים. מתוך תסכול, עליסה ממררת בבכי ודמעותיה גורמות לשיטפון. עליסה בסופו של דבר מצליחה להתכווץ עובר דרך חור המנעול של הדלת לתוך ארץ הפלאות. היא פוגשת כמה דמויות מוזרות מספר כולל דודו וטווידלדם וטווידלדי המספרים את הסיפור של "סוס הים והנגר".
עליסה פוגשת חתול צ'שייר המייעץ לה לבקר את הכובען המטורף, ארנביב ונמנמן. השלושה מארחים מסיבת תה מטורפת וחוגגים את "אין יום הולדת" שלהם ושל עליסה, כלומר, כל יום שאינו יום הולדת. הארנב הלבן מופיע, אבל ארנביב והכובען המטורף הורסים את שעון הכיס שלו וזורקים אותו מחוץ למסיבה. עליסה מוותרת על המרדף אחרי הארנב הלבן ומחליטה ללכת הביתה, אבל הולכת לאיבוד ביער. חתול הצ'שייר מופיע ומוביל את עליסה למבוך גידור ענק הנשלט על ידי מלכת הלבבות הרודנית ובעלה הקטן, מלך הלבבות. המלכה מוציאה להורג כל מי המרגיז אותה, ומזמינה את עליסה למשחק קרוקט ביזארי שבו משתמשים בפלמינגו וקיפודים כציוד.
חתול הצ'שייר מופיע שוב ושולף טריק על המלכה והיא מאשימה את עליסה במעשה, ועליסה נכנסת למשפט. עם זאת, היא אוכלת את שאריות הפטרייה של הזחל וצומחת לגובה עצום אשר לטענת המלך אסור בבית המשפט. עליסה מעליבה בגלוי את המלכה עד שהיא מתכווצת לגודל הרגיל שלה, ונאלצת לברוח לאחר שהמלכה מצווה להורגה. עליסה נרדפת על ידי רוב הדמויות של ארץ הפלאות עד שהיא סוף סוף מתאחדת עם ידית הדלת. ידית הדלת אומר לה שהיא חולמת, מה שמאלץ את עליסה להעיר את עצמה. הסרט מסתיים כשעליסה ואחותה חוזרות הביתה לתה.
Under Control
Under Control (בעברית: תחת שליטה) הוא שיר של הזמר, הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי הסקוטי קלווין האריס והדי ג'יי השוודי אלסו, בהשתתפות צמד הרטס. השיר פורסם ב-7 באוקטובר 2013 בתור הסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן השביעי של האריס, Motion וכסינגל השני מתוך אלבום האולפן הראשון של אלסו, Forever.
"Under Control" כבש את המקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי בזמן שבשבועו הראשון נמכרו 74,704 עותקים, והפך לשיר החמישי של האריס שהגיע לראש המצעד, והראשון של אלסו והרטס.
רקע
"Under Control" בוצע בבכורה ב-2 באוגוסט 2013, במהלך הופעה באושאיה, איביזה, אשר שודרה ב-BBC רדיו 1. האריס ביצע את השיר בסוף הסט שלו בפסטיבל V ב-20 באוגוסט. ב-18 בספטמבר, האריס פרסם תצוגה מקדימה של השיר ב-SoundCloud. עטיפת הסינגל נחשפה בדף הטוויטר של אלסו ב-4 באוקטובר.
N5
N5 הוא שיר בביצועה של הזמרת הארגנטינאית לאלי, שנכתבה בשיתוף עם מרטין ד'אגוסטו ומאורו דה טומסו ובהפקתו של טומסו. הוא יצא לאור ב-22 ביוני 2022 דרך סוני מיוזיק ארגנטינה, כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן הבא שלה.
רקע והוצאה
הזמרת הוציאה את הסינגל ב-22 ביוני 2022, יום אחד בלבד לפני תחילת סיבוב ההופעות שלה, Disciplina Tour. זמן קצר לאחר הוצאתו החלו המעריצים והתקשורת לשייך את השיר לזמרת הספרדית לולה אינדיגו, לאחר שתועדו מתנשקות במסיבה חודשים קודם לכן במדריד, באמצע חודש מרץ 2022, ודבר זה סוקר באמצעי התקשורת השונים. השמועות הללו התפשטו במהירות כשמילות השיר מזכירות שלאלי ואישה מסתורית מצולמות מתנשקות במסיבה ואז מופיעות בתקשורת. מאוחר יותר, לאחר ספקולציות רבות, לאלי אישרה שחלק מההשראה מאחורי השיר היא אכן אינדיגו. בראיון ל-Canal 9 Televida, לאלי הסבירה את ההשראה שלה ביתר פירוט: גם הזמרת הספרדייה התייחסה לשיר מצדה וציינה שהיא שומרת על חברות יפה עם לאלי; והצהירה. מאוחר יותר, במהלך שידור חי באינסטגרם, ענתה אינדיגו ואמרה שהיא תהיה מוכנה להיות חלק מרמיקס לסינגל.
הרכב
באתר פילו ניוז, המבקר פאטו סמינק העיר כי לאלי מראה התרחקות ברורה מז'אנר הפופ האורבני תוך שילוב צלילי פופ הקשורים לשנות ה-90 ותחילת שנות ה-2020. סמינק הדגיש את הפקת השיר, שלדעתו היא בעלת "תיבול מיוחד" של צלילי גיטרה אקוסטית ספרדית שמתנגנת, בניגוד לבס האלקטרוני של השיר. בעוד המרקם של הקול של לאלי משתנה, באותו אופן, עם הבס. כמו כן, הוא משתנה ומשמש כאילו היה סינתיסייזר; אלמנט בשימוש כללי בתת-ז'אנר ההיפרפופ. המבקר סיכם את הניתוח שלו ואמר כי:.
ביקורות
Exitoina שיבחו את השיר וכתבו:. Télam ציינו את השיר כאחד הטובים ביותר שיצאו בחודש יוני 2022.
הצלחה מסחרית
"N5" הצליח במידה בינונית. בארגנטינה, הוא הופיע לראשונה במקום ה-86 במצעד הארגנטינה הוט 100 לשבוע של ה־10 ביולי 2022. בשבוע השני, הוא הגיע למקום ה־14 ברשימה והיה לקפיצה הגדולה ביותר של השבוע במצעד, לאחר שעלה ב-72 מקומות. בשבוע החמישי שלו במצעד, הוא עלה למקום התשיעי. לפיכך, הוא הפך לשיר המצליח ביותר שלה במצעד וסימן את הכניסה הראשונה שלה לעשירייה הפותחת של המצעד. מצד שני, השיר הופיע לראשונה במקום השני במצעד הרדיו של מוניטור לטינו. בשבוע שלאחר מכן השיר עלה ישירות למקום הראשון. הוא גם הצליח להוביל את המצעד הלאומי של מוניטור לטינו, והפך לסינגל השביעי של הזמרת שהגיע לעמדה זו. בנוסף, הוא קיבל תואר של סינגל זהב שהוענק על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הארגנטינאי, לאחר שמכר 10,000 עותקים במדינה.
צילום ועלילה
ב-20 בפברואר 2022, חשפה לאלי שהקליפ של "N5" יצא לאור במקביל לשיר למחרת בפלטפורמות שונות כמו יוטיוב ואפל מיוזיק. את הקליפ ביים לאוטרו פוריולו וצולם בעיקר בתוך האולמות של האגודה האיטלקית יוניון ואסטרלה בארגנטינה. הצילומים בוצעו ב-7 ביוני 2022, ונערכו במשך יום אחד, אף על פי שנמשכו עד השעות הקטנות של הלילה. בראיון תיארה את הרעיון ואת הסיפור האורקולי של הקליפ והסבירה כי:
עלילתו של הקליפ מתפתחת במסגרת של פיתוי כשלאלי משחקת בקליפ בנרטיב מלא זוהר ופיתוי המשתקף בדימויים המאופיינים בריקוד, מסתורין וחושניות. כמו כן, בקליפ משתתפים השחקנים הארגנטינאים לאונרדו סברגליה וורוניקה לינאס, איתם עבדה בעבר בפרויקטים שונים. הקליפ מתחיל בכך שלאלי נכנסת לחדר מלון בו נערכת ארוחת ערב אלגנטית, עם שולחן הימורים שבו לינאס מלווה בכמה אנשים ואישה שמושכת את תשומת לבה של הזמרת. בסצנה היא לובשת שמלה אדומה אלגנטית עם כמה שרשראות יהלומים באותו הצבע. לאחר החלפת מבטים, מצליחה הזמרת לפתות אותה, שתיהן יוצאות מהאולם המרכזי כדי לבצע ריקוד חושני, תחילה לבד ולאחר מכן עם תריסר רקדנים שונים. מאוחר יותר, שתיהן חוזרות למקומותיהן וממשיכות להתעלם ממה שקרה קודם לכן, סברגליה, המגלם את בן זוגה, נכנס למקום ומחליף מבטים עם לאלי, שממשיכה להיות מוקסמת מהאישה. לקראת הסוף, בני הזוג שולחים קלף טארוט לאישה: קלף "הנאהבים", שמזוהה בדרך כלל עם הצורך בבחירה, דחפים מיניים ורומנטיים.
הופעות חיות
הזמרת הופיעה לראשונה עם השיר יום לאחר צאתה לסיבוב ההופעות שלה Disciplina Tour, במהלך מופע הפתיחה של סיבוב ההופעות ב-23 ביוני 2022. במופע היא ביצעה יחד עם רקדניה את הכוריאוגרפיה שפותחה בווידאו קליפ של הסינגל. כמו כן, במהלך ביצוע השיר של במופעים השונים של סיבוב ההופעות, לאלי התנשקה עם כמה מהרקדנים שלה. ב-10 ביוני 2022, היא שרה את "N5" כחלק מסט של ארבעה שירים בפסטיבל הווירטואלי "Sounds on TikTok", שאורגן על ידי טיקטוק.
A Dramatic Turn of Events
A Dramatic Turn of Events (בתרגום חופשי: "מפנה דרמטי באירועים") הוא אלבום האולפן האחד עשר של להקת הפרוגרסיב מטאל דרים ת'יאטר, שיצא לאור ב-13 בספטמבר 2011. זהו האלבום הראשון של הלהקה בו משתתף המתופף מייק מנג'יני וזאת לאחר עזיבתו של המתופף הקודם ומייסד הלהקה, מייק פורטנוי, בספטמבר 2010.
האלבום נכתב, הוקלט ונערך בין ינואר ליוני 2011 באולפני Cove City Sound בלונג איילנד, ניו יורק. הוא הופק על ידי ג'ון פטרוצ'י ועבר מיקסינג בידי אנדי וואלאס. הסינגל הראשון של האלבום, "On the Backs of Angels", יצא לאור ביוטיוב ב-29 ביוני 2011.
הפנטגון
הפנטגון הוא בניין המשרדים הגדול ביותר בעולם. שטחו הפנימי הכולל עולה על 600,000 מטרים רבועים, מתוכם תופסים משרדים כ-344,000 מטרים רבועים. בבניין מועסקים כ-23,000 אנשי צבא ואזרחים, ועוד כ-3,000 אנשי שירותים שאינם אנשי משרד ההגנה. לבניין צורה של מחומש ומכאן שמו, ויש בו חמש קומות מעל הקרקע ועוד שתיים מתחתיה. בכל קומה ישנם חמישה מסדרונות, ואורכם הכולל של כל המסדרונות בבניין הוא 28.2 קילומטרים. באמצע הפנטגון ישנה חצר פנימית ששטחה 5 אקר, כ-20 דונם, והיא מכונה בהלצה גראונד זירו, "נקודת האפס", מתוך ההנחה שהבניין יהווה מטרה עיקרית במהלך מלחמה גרעינית.
ב-11 בספטמבר 2001, שישים שנה בדיוק לאחר טקס תחילת הבנייה של הפנטגון, נחטפה טיסה 77 של אמריקן איירליינס וחוטפיה הטיסו את המטוס אל תוך בניין הפנטגון. כל נוסעי המטוס, 59 במספר, נהרגו בהתרסקות, ועמם נספו גם 125 בני אדם שהיו בבניין באותה עת. בהתרסקות נהרגו גם חמשת החוטפים. זו הייתה ההתקפה הראשונה על בנייני הממשל בוושינגטון די. סי. מאז מלחמת 1812, אז נשרפה העיר על ידי הצבא הבריטי.
הפנטגון מופיע במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים של ארצות הברית והבניין הוא נקודת ציון היסטורית לאומית.
רקע
לפני בניית הפנטגון שכנה מחלקת ההגנה (שאז נקראה מחלקת המלחמה של ארצות הברית) בבניין זמני שנקרא בניין החימוש, שהוקם במהלך מלחמת העולם הראשונה לאורך שדרת החוקה על המול. מחלקת המלחמה, שהייתה סוכנות אזרחית שהוקמה כדי לנהל את צבא ארצות הברית, שכנה בבניין זה ובבניינים נוספים לאורך המול, בתוך העיר וושינגטון די. סי. וכן במרילנד ובוירג'יניה. בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 הוקם בניין משרדים חדש עבור מחלקת המלחמה אך עם השלמתו התברר שהבניין אינו מספק מענה למשרד המלחמה, ובסופו של דבר עברה אל המבנה מחלקת המדינה, והבניין נקרא בניין הארי טרומן. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה באירופה התרחבה מאוד מחלקת המלחמה, כהיערכות למצב שבו ארצות הברית תיגרר אליה. מזכיר המלחמה, הנרי סטימסון, סבר שהמצב שבו משרדי המחלקה מפוזרים ברחבי העיר ובשכנותה, וחלקם נמצאים בצפיפות רבה בבניין החימוש, אינו מתקבל על הדעת.
הצורך בבניין הועלה על ידי סטימסון אל הנשיא, פרנקלין דלאנו רוזוולט במאי 1941, וב-17 ביולי ביקש הקונגרס הצעות למבנה. נציגי מחלקת המלחמה עמדו על כך שיינתן פתרון מקיף לבעיית המקום של המחלקה ולא בניית מבנים זמניים נוספים.
תכנון
פקידי הממשל הסכימו על מיקום המבנה, שנקרא תחילה "בניין משרדים מס' 1"; המיקום הנבחר היה במחוז ארלינגטון, מעבר לנהר הפוטומאק, בוירג'יניה. הדרישות מן המבנה היו שבמבנה יהיו ארבע קומות ולא יותר, ושייעשה שימוש מינימלי בפלדה. דרישה נוספת הייתה שהרצפה בקומות השונות תוכל לעמוד במעמס של 732 ק"ג למטר רבוע (1,000 קילו-פסקל), וזאת כדי לאפשר את הסבת הבניין למתקן לאחסון תיעוד ותיקים לאחר המלחמה. משמעות הדרישות הייתה שהמבנה המתוכנן יתפרש על שטח רחב במקום שיהיה בעל קומות רבות. הוצעו מספר אתרים להקמת המבנה, והנשיא הכריע לבסוף על מיקום שלא יסתיר את העיר וושינגטון מבית הקברות הלאומי ארלינגטון. המיקום שנבחר היה על שדה תעופה שיצא משימוש, ובשל ממדיו היו המתכננים יכולים לתכנן את המבנה כמחומש מושלם.
הקונגרס אישר את המימון למבנה משרדים חדש עבור מחלקת המלחמה בארלינגטון ב-28 ביולי, מבנה שייתן מענה למחלקה כולה תחת קורת גג אחת. הנשיא רוזוולט אישר את המיקום ב-2 בספטמבר. בנוסף לשטח שדה התעופה נרכשו עוד 287 אקר (1.16 קמ"ר, כ-1,160 דונם), שנרכשו תמורת 2.2 מיליון דולר (כ-30 מיליון דולר בערכי 2019). בנוסף לשטח שדה התעופה פונתה ממקומה שכונה שכללה כ-150 בתים, ומבנים מסחריים נוספים.
בנייה
ב-11 בספטמבר 1941 הושלמו החוזים עם קבלני הבניין, ובאותו יום נערך, כאמור, טקס תחילת הבנייה. עלות הבנייה, כפי שבאה לידי ביטוי בחוזים שנחתמו, הייתה 31,000,000 דולר (423 מיליון דולר בערכי 2019). הקבלן העיקרי שנבחר לבצע את הבנייה היה ג'ון מקשיין, שכונה"האיש שבנה את וושינגטון": הוא היה אחראי, בין השאר, על בניית אנדרטת ג'פרסון, מרכז ג'ון פ. קנדי לאמנות הבמה, הרחבת ספריית הקונגרס, ונמל התעופה וושינגטון נשיונל, כולם בעיר הבירה. הוא היה אחראי גם לשיפוץ הבית הלבן בשנים 1949–1950. בנוסף למקשיין עסקו בפרויקט גם שתי חברות בנייה נוספות מוירג'יניה.
במהלך הבנייה נעשה שימוש מינימלי בפלדה בשל הצורך המלחמתי הדוחק במתכת, ובמקום זאת נבנה הפנטגון מבטון מזוין. לצורך הבנייה נחפרו 680 אלף טון של חול וחצץ מנהר הפוטומק הסמוך; החפירה יצרה לגונה בצידו של הבניין הסמוך לנהר. כדי לצמצם את השימוש בפלדה הועדף השימוש בכבש על פני מעליות. פני הבניין צופו באבן גיר מאינדיאנה. תנאי הקרקע באזור - מישור ההצפה של נהר הפוטומק - הציבו אתגר לבונים, שעליו התגברו על ידי עמודי בטון שהוחדרו לקרקע כדי לייצב עליהם את המבנה. גובה הקרקע באזור הבנייה נע בין 3 ל-12 מטרים מעל פני הים, ועליו התגברו על ידי בניית קירות תמך.
מלאכת התכנון האדריכלי והמבני התנהלה במקביל לבנייתו בפועל, והשרטוטים הראשונים היו מוכנים בתחילת אוקטובר 1941. רוב עבודת התכנון הושלמה עד 1 ביוני 1942. בחלק מהזמן התקדמה בניית הפנטגון מהר יותר מתכנונו, ונעשה שימוש בחומרים שונים מאלה שהוגדרו בתכנון. הלחץ להאיץ את התכנון והבנייה גבר עוד יותר לאחר ההתקפה על פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941. בריגדיר גנרל (לימים גנרל) ברהון סומרוול, שהיה מפקד מחלקת הבנייה בגיס הלוגיסטיקה של צבא ארצות הברית והיה האחראי על בניית הפנטגון, תבע מהקבלנים שעד 1 באפריל 1943 יהיו 93,000 מטרים רבועים (מיליון רגל רבוע) מהבניין מוכנים לאכלוס. הבניין נבנה אגף אחר אגף, וכל אחד מהם אוכלס מיד, במקביל לבניית האגפים הבאים. ב-15 בינואר 1943 הושלמה הבנייה, לאחר כ-16 חודשי עבודה. עלות הבנייה הייתה 83 מיליון דולר (כ-1.13 מיליארד דולר בערכי 2019). גובהו של הבניין הוא בערך 22 מטרים, ואורכה של כל אחת מחמש צלעותיו היא 281 מטרים.
הפנטגון נבנה על פי כללי ההפרדה הגזעית שהיו נהוגים אז במדינת וירג'יניה. על פי כללים אלה נבנו חדרי אוכל וחדרי שירותים נפרדים ללבנים ולשחורים. חדרי השירותים נבנו זה בצד זה, וחדרי האוכל לשחורים היו בקומת המרתף. עם זאת, הנשיא רוזוולט ביקר בבניין לפני טקס הפתיחה והורה על הסרת השלטים "לבנים בלבד", והפנטגון היה הבניין היחיד בוירג'יניה שבו לא נאכפו כללי ההפרדה הגזעית (שנותרו בתוקף עד 1965). חדרי השירותים הנפרדים נותרו כשהיו, אך השימוש בהם הוא כללי, ללא הפרדה.
שיפוץ
בין השנים 1998–2011 עבר הפנטגון שיפוץ כללי, שנועד להביאו לסטנדרטים מודרניים, לשפר את הביטחון ולהגביר את היעילות. השיפוץ נעשה טריז אחר טריז, החל מטריז מס' 1. בעת שיפוץ הטריז הועברו עובדיו למשרדים זמניים בתוך וסביב המבנה. לצורך שיפוץ כל טריז נדרשו מבנים זמניים בשטח כולל של 93,000 מטרים רבועים, והיה צורך בהקמת מערכות תקשורת בין מבנים אלה לבין משרדי הפנטגון בחלקים שבהם לא היה שיפוץ. במהלך העבודה פונו מן הבניין חומרים מסוכנים ובעיקר אזבסט, שחלק נרחב מהבניין היה עשוי ממנו. כל החלונות במבנה הוחלפו ונאטמו והותקנו מערכות חימום, מיזוג אוויר ואוורור חדשות. מרחבי העבודה הוחזרו למתכונת של "מרחב פתוח" (Open Space, או Open Plan), שבמהלך השנים בין הבנייה לשיפוץ עברו שינויים מקומיים רבים. גם הריהוט בבניין עבר האחדה וסטנדרטיזציה. בבניין הותקנו מעליות חדשות, דרגנועים המקשרים בין כל הקומות וצוהר בתקרת הבניין.
תשתית התקשורת שהייתה במבנה התאימה לשנות הקמתו, באמצע שנות ה-40 של המאה ה-20; באותן שנים היה מכשיר טלפון אחד לכל שלושה עובדים. עם השנים, וכניסתן של מערכות תקשורת מתקדמות, החל במכשירי פקס, מחשבים אישיים, מערכות לשיחת ועידה, מערכות טלפוניה דיגיטלית ומערכות תקשורת נתונים, הפכה התשתית ללא יעילה והגיעה לקצה גבול יכולתה להכיל מערכות חדשות. בחלק מהמשרדים התקינו יחידות שונות מערכות משלהן. בשל כך התמקד השיפוץ בטיפול מעמיק בתשתיות התקשורת, כולל הנחת כבלי תקשורת באורך 2,700 קילומטרים ויותר מ-100,000 נקודות קצה לקול, נתונים ווידאו. מספר חדרי השרתים צומצם מ-70 ל-16.
בתחום התחבורתי שונתה הגישה מהמטרו אל הבניין; עד השיפוץ הייתה הכניסה מהרכבת התחתית ישירות דרך מעבר תת-קרקעי. במהלך השיפוץ הורחקה תחבורת כלי הרכב כדי להגדיל את הביטחון ונבנו תחנות מטרו ואוטובוס חדשות במיקומים מותאמים לכך. גם מערכת הכבישים סביב המבנה שופרה ושונתה. נבנה מרכז ספורט חדש בחלק הצפוני של הבניין גדול ב-50% מהמרכז הישן ומותאם ל-8,000 משתמשים ביום, לעומת 2,000 משתמשים במרכז הישן. מרכז הספורט הישן הפך לספרייה חדשה עבור הצבא ולששה עשר חדרי ישיבות. במרתף של טריז 4 נבנה מרכז חדש עבור צי ארצות הברית. המרתף הורחב ליצירת מרחב בגודל 2,800 מטרים רבועים עבור משרדים, חדרי ישיבות ומרכזי אימון, וכן מרחבי סיוע הכוללים חדרי ציוד, חדרי שרתים וחשמל, שירותים, ועוד. בצמוד לפנטגון נבנה מתקן מסירה מרוחק (Remote Delivery Facility, RDF), שנועד לטפל במשלוח ובקבלת דואר ומשלוחים עבור הפנטגון. המרכז מרוחק מהמבנה כדי לשפר את הביטחון הפיזי ולאפשר מיון וסינון של החומר המגיע לבניין מדי יום.
חלק מן השיפוץ כלל גם את שיקום הבניין לאחר מתקפת הטרור ב-11 בספטמבר (ראו להלן). פרויקט השיקום כונה "פרויקט פניקס" ובמסגרתו נבנו מחדש טבעות C, D ו-E שנהרסו בהתרסקות טיסה 77 של אמריקן איירליינס אל תוך הבניין. המטוס פגע בין טריזים 1 ו-2, וגרם נזק בעיקר לטריז 1. ליד נקודת ההתרסקות נבנתה אנדרטת זיכרון לחללי הפיגוע.
תיאור כללי
כאמור, הפנטגון משתרע על שטח של 116,000 מטרים רבועים (28.7 אקר, 116 דונם), ועוד חצר מרכזית ששטחה 21,000 מטרים רבועים (5.1 אקר, 21 דונם). אורך כל אחת מצלעות הבניין הוא 280 מטרים, וגובהו 24 מטרים. למבנה חמש חזיתות כניסה, הנקראות (מצפון, בכיוון השעון) כניסת המול, כניסת הנהר, הרחבה (Concourse) או תחנת המטרו, החנייה הדרומית ומנחת המסוקים. כניסת המול, בחזית הצפונית, בנויה כפורטיקו, ולפניה רחבה באורך 180 מטרים המיועדת לטקסים. גם בכניסת הנהר ישנו פורטיקו ברוחב של שישה מטרים. כניסה זו פונה אל הלגונה ואל וושינגטון, וממנה ישנה ירידה מדורגת אל הלגונה. עד שנות ה-60 של המאה ה-20 היה בלגונה מזח ששימש מעבורת, שהעבירה אנשים בין הפנטגון לבסיס חיל האוויר בולינג, בעברו השני של הנהר. הכניסה העיקרית לאורחים היא מהצלע הדרום-מזרחית, ושם נמצאת גם תחנת המטרו ותחנת האוטובוס. בתוך הבניין, בקומה השנייה בצידו הדרום-מזרחי, ישנה רחבה ובה מיני קניון. מגרש החנייה הדרומי גובל בחזית הדרום מערבית, וצידו המערבי של הפנטגון פונה אל שדרות וושינגטון.
חמש הטבעות הקונצנטריות של הפנטגון מסומנות מ-A עד E, מן הטבעת הפנימית החוצה. המשרדים בטבעת E הם היחידים שיש להם נוף החוצה, והם בדרך כלל משרדיהם של בעלי תפקידים בכירים. מכל אחד מקודקודיו של המחומש הפנימי יוצאים שני מסדרונות, הניצבים לטבעות ועוברים בכולן. מסדרון מס' 1 מגיע אל הקצה הדרומי של הרחבה, ובסך הכל ישנם 10 מסדרונות. המשרדים בכל טבעת ממוספרים בסדר עולה בכיוון השעון, ומספרם מורכב משני חלקים: מספרו של המסדרון הקרוב (מ-1 עד 10) ומספר החדר, כך שמספרי החדרים מתחילים ב-100 ומסתיימים ב-1099. מספר החדר כולל גם את הקומה - 1 עד 5 מעל הקרקע, M עבור הקומה הראשונה שמתחת לקרקע (Mezzanine, קומת ביניים) ו-B עבור קומת המרתף (Basement), וכן את האות של הטבעת שבה נמצא המשרד, כאמור מ-A ל-E. חדר 2B315 יהיה אם כן בקומה 2, טבעת B, וסמוך למסדרון 3. מבנה הפנטגון כולל, כאמור, חדרי אוכל, מתקני כושר גופני, חדרי תפילה ומדיטציה. בבניין ישנן כמה תצוגות היסטוריות, במיוחד בטבעות A ו-E. חלוקה נוספת של הפנטגון היא לטריזים: המבנה מחולק לחמישה כאלה. כל טריז מתחיל באמצע מחזיתות המבנה, וממשיך עד לאמצע החזית הבאה. טריז 1 מתחיל מאמצע החזית הדרום-מערבית, והמספור ממשיך לחזית המערבית, הצפונית וכן הלאה.
ב-1968 נפתח בפנטגון "אולם הגיבורים", המוקדש ל-3,460 מקבלי מדליית הכבוד, העיטור הצבאי הגבוה ביותר של ארצות הברית. שלוש הגרסאות של המדליה - של חיל האוויר, הצבא והשירותים הימיים (הצי, חיל הנחתים ומשמר החופים) - מוצגות, לצד שמות מקבלי המדליה. אולם הגיבורים משמש גם לטקסים שונים, כמו טקסי קידום בדרגה, פרישה, ועוד.
סביב הבניין ישנם 16 מגרשי חנייה, ובסך הכל יש במגרשים אלו 8,770 מקומות חנייה.
הפגנות ומחאות
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 היה בניין הפנטגון היה למוקד להפגנות נגד מלחמת וייטנאם. ב-15 בפברואר 1967 הפגינו 2,500 בני אדם, ביוזמת תנועת הנשים שביתת הנשים למען השלום, מחוץ למשרדו של מזכיר ההגנה של ארצות הברית, רוברט מקנמארה, במחאה על המלחמה. במאי 1967 התקיימה שביתת שבת של 20 איש מול משרדו של ראש המטות המשולבים. השביתה נמשכה ארבעה ימים, עד למעצר המפגינים. אחת התקריות הידועות יותר התרחשה ב-21 באוקטובר 1967, כאשר כ-35,000 מפגינים התאספו להפגנה מול מחלקת ההגנה, במה שנקרא "המצעד על הפנטגון". סביב הפנטגון נפרשו 2,500 חיילים חמושים, כדי למנוע את כניסת המפגינים למתחם. אחת התמונות המפורסמות מהפגנה זו היא תמונתו של מפגין נועץ פרחי ציפורן בקני הרובים של החיילים. המצעד הסתיים בניסיון "לגרש את השדים" מן הבניין.
ב-17 במרץ 2007 התקיימה ליד הפנטגון הפגנה נגד מלחמת עיראק. ההערכות לגבי מספר המשתתפים בהפגנה נעות בין 4,000 ל-15,000 בני אדם, שצעדו מאנדרטת לינקולן עד למגרש החנייה הצפוני של הבניין.
פיגועי 11 בספטמבר 2001
בדיוק 60 שנה לאחר טקס תחילת הבנייה של הפנטגון, ב-11 בספטמבר 2001, השתלטו חמישה מחבלים מארגון אל-קאעידה על מטוס בואינג 757 בטיסה 77 של אמריקן איירליינס, שהיה בדרכו מנמל התעופה הבינלאומי וושינגטון דאלס לנמל התעופה הבינלאומי לוס אנג'לס. החוטפים ריסקו את המטוס אל תוך צידו המערבי של הפנטגון בשעה 9:37, זמן מקומי. התקפה זו הייתה חלק מסדרת פיגועים שהתרחשו באותו יום. בהתרסקות נהרגו 64 נוסעי המטוס (כולל חמשת החוטפים) ועוד 125 מעובדי הפנטגון. 106 בני אדם נפצעו.
עוצמת הפגיעה בבניין גרמה לפגיעה קשה בטבעת החיצונית, טבעת E, וזו קרסה בחלקה. למרות העוצמה הרבה, מספר הנפגעים היה קטן בהרבה ממה שעלול היה להיות: המטוס החטוף פגע בדיוק בטריז שהיה בשיפוצים באותה תקופה, וחלק גדול מהמשרדים לא היה מאוכלס. באזור שנפגע היו 800 עובדים באותה עת, לעומת 4,500 בני אדם שהיו אמורים להיות בו לו היה האגף בפעילות מלאה. עובדה נוספת שמנעה מספר גדול בהרבה של נפגעים קשורה גם היא בעבודות שיפוץ שנעשו בבניין, עבודות שהחלו דווקא בחזית שנפגעה: כלקח מהפיגוע באוקלהומה סיטי ב-1995 חוזק המבנה ברשת של עמודים וקורות מפלדה כדי שיעמוד בהדף של פיצוץ. מערכת החיזוקים נבנתה כך שתהווה רשת תמיכה בכל חמש הקומות, והדבר מנע את התמוטטות הבניין במשך 30 דקות. פרק הזמן הזה איפשר למאות מהעובדים להיחלץ בשלום מהמבנה הפגוע. שיפורים נוספים שהותקנו בדיוק באותו חלק מהמבנה שנפגע היו התקנת מערכת מתזים לכיבוי שריפות, חלונות עמידים להדף - בעובי 2 אינץ' (כ-5 סנטימטרים) ובמשקל כ-1,135 קילוגרם - שנותרו שלמים לאחר ההתפוצצות, וכן דלתות אש שנפתחו אוטומטית ופתחי מילוט חדשים שאיפשרו יציאה מהירה מהמבנה.
שיקום הבניין מנזקי ההתפוצצות כונה "פרויקט פניקס", וביצועו הוטל על הקבלנים שעסקו בשיפוץ הכללי של הבניין שהתנהל באותם ימים. היעד שנקבע היה חזרה למשרדים שנפגעו עד 11 בספטמבר 2002. עם השלמת שיפוץ המקטע שנפגע נבנתה בנקודת הפגיעה מצבת זיכרון קטנה וקפלה. ביום השנה החמישי לפיגוע הודלקו 184 אלומות אור מהחצר המרכזית של הפנטגון, לזכר כל אחד מהחללים. בכל יום שנה נתלה דגל ארצות הברית בנקודת הפגיעה, וחזית הבניין שאליה התרסק המטוס מוארת בלילה בכל יום שנה בכחול. מחוץ לפנטגון מונצחים החללים בפארק, שבו 184 ספסלים, אחד עבור כל קרבן. הספסלים מוצבים לאורך נתיב הפגיעה של המטוס בבניין ולפי גילאי הקרבנות, מ-3 עד 71. הפארק נפתח לציבור ב-11 בספטמבר 2008.
סוכנות ההגנה כוח הפנטגון
ב-3 במאי 2002 הוקמה סוכנות ההגנה כוח הפנטגון (Pentagon Force Protection Agency, PFPA), סוכנות פדרלית שמטרתה הגנה על הפנטגון. הסוכנות היא חלק ממחלקת ההגנה ומשימתה הגנה על עובדי הבניין ואורחיו ועל התשתית הפיזית. הסוכנות מופקדת גם על הגנת מבנים נוספים בבירה. כוח האדם של הסוכנות כולל קציני אכיפת חוק (משטרת הפנטגון), חוקרים פליליים וסוכני שירותי הגנה. כמו כן משרתים בסוכנות סוכני ניהול איומים, חבלנים לטיפול בחומר נפץ פלסטי וחומרי לחימה לא קונבנציונליים וכוח הגנה מפני טרור ואיומים פיזיים.
פייר
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
1774 בצרפת
שנת 1774 בצרפת הייתה השנה בה צרפת ציינה 787 שנות לאום.
גמבוזיה מצויה
גמבוזיה מצויה (שם מדעי: Gambusia affinis, בקיצור: G. affinis), הוא מין של דג טורף, השייך לסוג גמבוזיה, שמוצאו מדרום ארצות הברית וצפון מקסיקו, ואשר ניזון מאצות, צמחים, חסרי חוליות שונים דוגמת חרקי מים ואף דגים קטנים אחרים.
בישראל יש מיני דגים מקומיים, דוגמת אמנון מצוי, שעשויים למלא את תפקידו האקולוגי של הגמבוזיה (אף שלא בהתאמה מלאה). מינים אלו נוטלים חלק במאמצים למגר את אוכלוסיית היתושים מפיצי המחלות באמצעות הדברה ביולוגית שמקורה מקומי.
כיום לדג זה תפוצה כמעט כלל עולמית, והוא נחשב למין פולש במקומות רבים.
תיאור
אצל הגמבוזיה המצויה מתבלטת דו צורתיות זוויגית. הזכר (5 ס"מ) תמיד קטן יותר מן הנקבה ויש לו איבר הזדווגות שקרוי גונופודיום (Gonopodium), שהתפתח מסנפיר השת וקרניו הקדמיות חזקות יותר והן משמשות מכשיר להעברת תאי הזרע לנקבה בשעת ההזדווגות. לצורך כך לזכר שרירים מיוחדים המאפשרים את כיפופו של הגונופודיום הצידה ולפנים. הנקבה (7 ס"מ) גדולה יותר וכרסה המנופחת על פי רוב, מרוב הביצים שבתוכה, מזדקרת לעין. בעונת הרבייה אפשר להבחין אצלה ברקמה שחורה של קרום צפק פנים הבטן, הנשקפת דרך דפנות הגוף. כתם כהה זה מכונה כתם ההיריון. לאחר שחיית חיזור מיוחדת, שבמהלכה רודף הזכר אחר הנקבה, מתבצעת ההפריה. הזכר מתקרב אל הנקבה מן הצד ותוך תנועת כיפוף של הגונופדיום, הוא נוגע בפתח המין הנקבי ומעביר לתוך צינור הביצים שלה את תאי הזרע. הביצים מופרות בהפריה פנימית בתוך גוף הנקבה אשר משריצה 60-50 דגיגים חיים (בניגוד לשאר דגי ישראל המטילים ביצים). מסתבר שההשרצת ולדות חיים, המסוגלים מיד עם היוולדם לצוד בעצמם את טרפם וכן עמידותם בתנאי קיום קשים, סייעו בידם להתחרות בדגים מקומיים ולהעמיד אוכלוסיות גדולות.
ליילה מסחי
ליילה מסחי (בגאורגית: ლეილა მესხი, נולדה ב-5 בינואר 1968, טביליסי, גאורגיה הסובייטית כיום גאורגיה) הייתה שחקנית טניס לשעבר מגאורגיה. דירוג השיא שלה היה המקום ה-12, ב-5 באוגוסט 1991.
גמבוזיה מצויה
תיאור
יעילותה של הגמבוזיה המצויה בטיהור מקווי מים מזחלי היתושים המקננים בהם נובעת מן הגורמים הבאים:
ליילה מסחי
תארים אישיים
ליילה מסחי זכתה במהלך הקריירה שלה ב-5 תארים אישיים:
פיינליסטית יחידות
כמו כן, היא סיימה כסגנית בעוד 6 טורנירים:
תוארי זוגות
5 תוארי זוגות:
השתתפויות בגמר טורניר זוגות
7 משחקי גמר בטורנירי זוגות:
Com Hem
Com Hem הייתה קבוצת תקשורת שוודית שמספקת שירותי תקשורת הכוללים אינטרנט בפס רחב, טלוויזיה בכבלים, טלפון. שמה, 'Com Hem' הוא משחק מילים בשוודית שפירושו "בוא הביתה". בתחילה הוקמה החברה כציבורית, אך כיום היא חברה פרטית, לאחר שנמכרה ל-Telia Digital-tv.
היסטוריה
בשנת 2021, זמן קצר לפני הפסקת פעילות המותג, היו לחברה 135 ערוצים זמינים. החברה הציגה שידורי טלוויזיה דיגיטלית בשנת 1997, ופס רחב המתבסס על רשת הכבלים של החברה בשנת 1999. בשנת 2004 הוצג שירות הטלפון של החברה שהפך אותה לשירות הטריפל הראשון בפריסה ארצית בשוודיה.
לכל משקי הבית המחוברים לרשת של Com Hem גישה לשירותי האינטרנט בפס רחב, לשירות הטלוויזיה ולטלפוניה נייחת.
לחברה היו כ-1,000 עובדים עם משרדים בסטוקהולם, גטבורג, מאלמה, וסטרוס ובמקומות נוספים בשוודיה.
בשנת 2011 נרכשה החברה על ידי החברה הפרטית Com Hem. ב-17 ביוני 2014 היא נרשמה בבורסת סטוקהולם. ב-27 באפריל 2017 רכשה Kinnevik, חברת השקעות שוודית, 18.5% מהמניות והפכה לבעלת השליטה הגדולה ביותר ב-Com Hem.
ב-27 באפריל 2021, הופסק השימוש במותג Com Hem והוא הוחלף ב-Tele2 שמציע את אותם השירותים תחת המותג שלו.
טירת שנטילי
טירת שנטילי (בצרפתית: Château de Chantilly) היא טירה (שאטו) היסטורית הממוקמת בעיר שנטילי שבאזור פיקרדי בצרפת.
בטירה שני מבניים העיקריים - מבנה הטירה המרכזי (Grand Château) שנהרס במהלך המהפכה הצרפתית ונבנה מחדש בשנות ה-70 של המאה ה-19, והמבנה הקטן (Petit Château) שנבנה בשנת 1560. כיום המבנה נמצא בבעלות המכון של צרפת ופועל במבנה מוזיאון קונדה.
היסטוריה
מבנה האחוזה הראשון באתר הוקם בין השנים 1528–1531 על ידי האדריכל פייר שאמביג'ה (Pierre Chambiges) עבור בית מונמורנסי (אשר אזור הטירה היה בבעלותו מאז שנת 1484). זמן קצר לאחר מכן נבנתה הטירה הקטנה, בשנת 1560, ככל הנראה על ידי ז'אן בולאן. בשנת 1632, לאחר מותו של אנרי השני דה מונמורנסי, עברה האחוזה לידי לואי השני, נסיך דה קונדה.
בין השנים 1875–1881 נבנה מבנה הטירה מחדש על ידי אנרי ד'אורליאן, דוכס אומייל על ידי האדריכל הונורה דומה (Honore Daumet). הדוכס הוריש את הטירה, במותו למכון של צרפת.
סביב הטירה גנים נרחבים שתוכננו על ידי אדריכל הגנים הצרפתי אנדרה לה נוטרה. בגנים נמצא ההמו דה שאנטילי - כפר דמה כפרי שהיווה השראה לכפר המלכה שנבנה עבור מארי אנטואנט בגני ורסאי.
בשנת 1985 צולם בטירה הסרט "רצח בעיניים" מסדרת סרטי ג'יימס בונד. בסרט זה שימשה הטירה כביתו של הנבל מקס זורין. ב-30 וב-31 ביולי 1994 נערכו בטירה שתי הופעות של להקת פינק פלוייד.
בראשית המאה ה-21 שוקמה הטירה בעלות של 70 מיליון אירו.
הטירה והשטח הסובב אותה הופיעו במשחק המחשב Battlefiled 1 שמתרחש במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 2020 צולם הווידאו קליפ של הגרסה המחודשת לשיר "Just Show Me How to Love You" של שרה ברייטמן, בטירת שנטילי.
מוזיאון קונדה
כיום פועל בטירה מוזיאון קונדה לאמנות המציג את אחד האוספים הגדולים ביותר בצרפת. בין היתר מוצגות במוזיאון היצירות הבאות: "סתיו" של בוטיצ'לי, "דיוקנה של סימונטה וספוצ'י" של פיירו די קוזימו, "שלוש הגרציות" ו-"המדונה של לורטו" של רפאל, "דיוקנו של מולייר" מעשה ידי פייר מיניאר וכן יצירות של פרה אנג'ליקו, ז'אן-בטיסט קאמי קורו, פיליפינו ליפי, הנס ממלינג, פרנסואה לואה וז'אן קלואה, פאולו ורונזה, בארוצ'י, אניבאלה קרצ'י, דומניצ'ינו, סלבטור רוסה, ניקולא פוסן, פיליפ דה שאמפן, אנתוני ואן דייק, גווידו רני, ז'אן-בטיסט גרוז', ג'שואה ריינולדס, ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר, תאודור ז'ריקו ואז'ן דלקרואה.
גלים גלים
גלים גלים הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אלון אולארצ'יק. את השיר הוציאה לאור בשנת 1985 חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה השלישית באלבום הבכורה של הזמר, "אולארצ'יק".
רקע והשמעה
השיר נכתב והולחן על ידי אולארצ'יק, והופק על ידי איתן גדרון. זהו שיתוף הפעולה השלישי בין השניים לאחר הוצאת השירים "בא לשכונה בחור חדש" ו"היא הולכת בדרכים". הוא הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-7 במאי 1985. בשבוע לאחר מכן דורג במקום ה-23. ב-23 ביולי עלה למקום הראשון, שם שהה שבוע אחד בלבד. ב-27 באוגוסט יצא מהמצעד השבועי לאחר שלושה-עשר שבועות צעידה. במצעד הפזמונים של שנת ה'תשמ"ה הגיע השיר למקום ה-37.
ארסמוס הקדוש מאנטיוכיה
ארסמוס הקדוש מאנטיוכיה, המכונה לעיתים גם אלמו הקדוש (240, אנטיוכיה - 303 לערך, פורמיה), הוא קדוש נוצרי הנחשב למרטיר ולאחד מארבעה-עשר הקדושים המסייעים. ארסמוס הקדוש הוא פטרונם של יורדי הים. תופעת הטבע המוכרת לימאים המכונה אש אלמו הקדוש נקראת על שמו.
מאז המאה ה-6 קיים פולחן סביב ארסמוס הקדוש. ארונו הועבר במהלך המאה ה-9 לקתדרלה של גאטה, שם הוא נמצא עד היום. מאז המאה ה-14 הוא נחשב לאחד מארבעה-עשר הקדושים המסייעים.
מרים שתל
מרים שתל (12 בדצמבר 1903, אמסטרדם - 2006, באר שבע) הייתה ביולוגית, ציירת ומלחינת יצירות מקהלה הולנדית-ישראלית.
ראשית חייה וחינוכה
שתל נולדה בשם מריאן שיפרה "ג'אני" פינקהוף (Marianne Schifra "Jannie" Pinkhof). היא הייתה אחותה של קלרה אשר-פינקהוף, לימים סופרת מצליחה שכתבה ספרי ילדים. בשנת 1929 קיבלה דוקטורט בביולוגיה מאוניברסיטת אמסטרדם. בגרמניה בשנות ה-30 ניסתה לתווך בסכסוך ציוני בין פנחס רוזנבליט לתנועת הנוער בראשות הנרייטה סאלד.
שתל, ניצולת השואה, עלתה לישראל ב-1948, וכעבור כשנה התיישבה בבאר שבע. היא אימצה השם הפרטי העברי מרים. ב-1951 הצטרפה למקהלה בה השתתפה עד 1985. משנת 1956 החלה להלחין למקהלה ומשנת 1968 גם ציירה. שתל למדה קומפוזיציה אצל חיים אלכסנדר, פאול בן-חיים וארתור גידרון.
חייה ומורשתה
בשנת 1930 נישאה שתל לד"ר איזידור "איס" (יצחק) שפנגנטל, אף הוא מאמסטרדם, ולהם נולדו שבעה ילדים. יצחק היה רופא בבאר שבע ועברת את שם משפחתם לשתל. בשנת 1988 קיבלה שתל את פרס יקירת העיר באר שבע, בין היתר על תמיכתה בבעלה במתן טיפול רפואי בתנאים קשים. התכתבותה עם פאול בן-חיים נשמרת בספרייה הלאומית.
קומפוזיציות
החיבורים הווקאליים של שתל כוללים:
המוזיקה של שתל יצאה לאור בהוצאת המכון למוסיקה ישראלית.
הר נורקווי
הר נורקווי (באנגלית: Mount Norquay) הוא הר ברכס ורמיליון בהרי הרוקי הקנדיים, בשטח הפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהו של ההר 2,133 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא לגובה של 1,630 מטרים מעל סביבתו.
ההר ממוקם צפונית מערבית לעיר באנף, והוא אחד משלושת אתרי הסקי העיקריים של הפארק הלאומי באנף.
ההיסטוריה של אתר הסקי
מסלול הסקי הראשון בהר הוקם בשנת 1926, ובשנת 1929 נבנתה אכסניית הגולשים (ski lodge) הראשונה באתר. מסוע סקי לגולשים (משיכה על ידי חבל) הותקן בשנת 1942, ורכבל עם כיסאות סקי הותקן בשנת 1948 (אתר הסקי השני בקנדה בו הותקן רכבל כזה).
באתר בוצעו במהלך השנים מרוצי סקי (Ski racing) בינלאומיים, שנועדו לעודד תיירות חורף לאזור. באתר מבוצעות גם תחרויות קפיצות סקי (ski jumping) בינלאומיות.
ספורט חורף
אתר הסקי התמודד שלוש פעמים על אירוח אולימפיאדת החורף, בשנים 1964 (שנת אולימפיאדת אינסברוק), 1968 (שנת אולימפיאדת גרנובל), וכן בשנת 1972 (שנת אולימפיאדת סאפורו).
בשנת 1972 אירח האתר את גביע העולם בגלישה (גלישת סלאלום ומרוצי סלאלום).
פני השטח
באתר הסקי 74 מסלולי גלישה באורך כולל של 16,382 מטרים. באתר מסלולי סקי מהקשים ביותר לגלישה בצפון אמריקה. האתר הוא האתר היחיד באזור באנף שמאפשר גלישה בשעות הלילה (בחודשים דצמבר - מרץ, בשעות 5 - 9 בערב).
פעילויות בעונת הקיץ
רכבל נורקווי פועל בחודשי הקיץ ומאפשר גישה לבית התה בראש ההר ולנקודת התצפית הסמוכה לו.
לקריאה נוספת
• Cheryl Williams, The Banff Winter Olympics: Sport, tourism, and Banff National Park, University of Alberta' 2011
• Brian Patton, Bart Robinson, Canadian Rockies Trail Guide, PP 22 - 24
עולם אחר
עולם אחר (באנגלית: A Different World) היא קומדיית מצבים אמריקאית ששודרה ברשת NBC בין השנים 1987–1993, ספין אוף של הסיטקום משפחת קוסבי. הסדרה מתרחשת בקולג' הפיקטיבי הילמן, קולג' שבו רוב התלמידים אפרו-אמריקאים.
עלילה
העונה ראשונה עוסקת בעיקר בדניס הקסטבל, בחייה החברתיים והאקדמיים, הצלחותיה וכשלונותיה בלימודים ובחברה. בקיץ 1988, לאחר העונה הראשונה, הודיעה השחקנית הראשית בסדרה, ליסה בונה, שהיא ובעלה לני קרביץ מצפים לתינוק. יוצרי הסדרה הרגישו כי הצופים לא יקבלו את דמותה של דניס בהריון כיוון שדניס נחשבה לסוג של "ילדה טובה". בעקבות כך, בתוך הסדרה, מחליטה דמותה של דניס לעזוב את הילמן. לאחר עזיבתה של דניס עוסקת הסדרה בשאר הדמויות הראשיות בסדרה חבריה וחברותיה של דניס ובפרט דוויין, וויטלי, ג'ליסה מאגי ואחרים.
רייטינג
"עולם אחר" שודרה מיד לאחר הסדרה משפחת קוסבי, בימי חמישי, מה שהעלה את הרייטינג של הסדרה.
דואט בביירות
דואט בביירות הוא ספר מתח מאת מישקה בן דוד, שיצא לאור בהוצאת כתר בשנת 2002. את הספר ערך אורי אדלמן.
הספר הוא מותחן בדיוני המסתמך על אירועים דוגמת ניסיון החיסול של ח'אלד משעל בירדן בשנת 1997, מבצע אביב נעורים וחיסול מנהיג הג'יהאד האסלאמי ד"ר פתחי שקאקי במלטה בשנת 1995. הספר מתמקד במערכת היחסים שבין לוחם "המוסד" למפקדו בעקבות מבצע כושל בביירות. בין קוראי הספר שהתרשמו ממנו עמוקות היה גם מאיר דגן, אשר כלל את הספר בחומר הקריאה הדרוש לו עת התכונן לתפקיד ראש המוסד.
עלילת הספר
תחילתו של הספר בוועדת בדיקה למבצע של "המוסד" בביירות. מטרת המבצע הייתה לחסל את "אבו חאלד", ראש מנגנון פיגועי חו"ל של חזבאללה. הכוח המבצע היה "החוליה" של המוסד, קרי צוות נבחר של לוחמי המוסד המיומנים בביצוע פעולות מבצעיות. מפקד "החוליה" והגיבור והפרוטגוניסט של העלילה, הוא גדי, בנם של ניצולי שואה יוצאי מזרח אירופה, לוחם מוסד מיומן ומנוסה, אשר בעברו שירת כלוחם וקצין בצנחנים ונחשב לנווט ושדאי מצטיין. גדי פיקד על "החוליה" בשורה ארוכה של מבצעים מוצלחים לאורך השנים, בהם מבצעי איסוף מודיעין, סיכול פעולות טרור וכן סיכול ממוקד, בין היתר במבצע התנקשות בקפריסין בו התנקשו לוחמי המוסד בחיי בכירים בארגון החזית העממית לשחרור פלסטין. את תפקיד "מספר 1" במבצע הטיל גדי על רונן דולב, לוחם ותיק בחוליה, יוצא שייטת 13. תפקידו של "מספר 1" בכל מבצע הוא למעשה להיות זה "הלוחץ על ההדק" והורג את המחבל. אולם במבצע הזה שהתרחש בלב השכונות השיעיות בביירות, שהן מעוז חזבאללה, למרות שרונן שלף את אקדחו מול אבו חאלד הוא לא ירה. מאוחר יותר מתברר כי רונן לא ירה משום שבתו הקטנה של המחבל עמדה לצדו, ומצפונו של רונן לא הניח לו להרוג את אביה לנגד עיניה. בהמולה שהתפתחה מיד לאחר מכן נורו בגבם רונן ולוחם נוסף, ורק תעוזתו של גדי, שעמד בצד הרחוב כדי לפקח על המבצע הצילה את הלוחמים מלהישחט על ידי ההמון הזועם שהתאסף שם.
המלצותיה של ועדת הבדיקה, שקמה בעקבות הכישלון, היו קשות כלפי רונן. הוחלט כי הוא לא ייקח חלק בשום פעילות המבצעית של המוסד, ולא יהיה חבר באף יחידה מבצעית. המוסד, ובמיוחד ראש אגף המבצעים, דורון, קיבלו את ההמלצה במלואה. רונן הפגוע מסרב לכל תפקיד אחר ופורש לביתו במושב על שפת הים. לעומתו גדי המפקד מזוכה כמעט מכל אשמה, אולם הוא "הזכאי" חש למעשה שגילה במבצע "נחישות פושעת". הוא חש כי המבצע תוכנן ובוצע בלחצי לו"ז קשים ולא על פי הנהלים והשיטות הנהוגות במוסד ובחוליה בדרך כלל. רונן לא סולח לגדי על כך שהוא נמצא אשם ואילו לגדי לכאורה אין חלק בכישלון שלו. על יחסי השניים מעיבה גם העובדה שאשתו של רונן, נעמה, בעצמה לוחמת מוסד בחוליה בעברה, היא חברתו לשעבר של גדי. המתח הזה מצטבר במשך שנה שלמה אצל רונן, עד שפיגוע גדול בעפולה מביא אותו לנקודת רתיחה. כשהפרשן בטלוויזיה מסביר כי את הפיגוע ביצע למעשה מנגנון פיגועי חו"ל של חזבאללה, מחליט רונן לפעול.
יומיים לאחר מכן מתקשרת נעמה לגדי ומספרת לו שהיא חושבת שרונן טס לביירות כדי להרוג את אבו חאלד. גדי מבין מיד את דחיפות העניין, שהרי אבו חאלד כבר לא משמש בתפקידו הקודם, הוא קודם לתפקיד מדיני במטה חזבאללה ועל כן הוא כבר לא יעד לחיסול. גדי מבין שחיסול כזה יכול להוביל למתקפת קטיושות קשה של חזבאללה על יישובי הגליל, ממש כפי שהייתה לאחר חיסול מזכ"ל חזבאללה הקודם, עבאס אל-מוסאווי, ב-1992. לאחר פגישה אצל ראש המוסד, המכונה "בופור", מקבל גדי אישור לצאת לרומא על מנת שיוכל להמשיך משם לביירות במידה והמוסד יאשר לו. גדי יוצא לביתו לארוז תיק ולהיפרד מאשתו, הלנה, שאותה פגש באוניברסיטה זמן קצר לאחר שנעמה נפרדה ממנו. הלנה מפצירה בגדי שלא לנסוע, אולם לבסוף נעתרת כאשר גדי מבטיח שלאחר המבצע הזה הוא פורש מהמוסד. בהגיעו לרומא מחליט גדי לצאת לביירות על דעת עצמו.