cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלן מור
מיינסטרים אמריקאי
עבודותיו הבריטיות של אלן מור, משכו את תשומת לבה של DC קומיקס וב-1983, שכר אותו העורך של די. סי., לן וויין, לכתוב את יצור הביצה. (Swamp thing) עד אז, קומיקס מפלצות נוסחתי, עם מכירות נמוכות. מור בשיתוף עם הציירים Stephen R. Bissette, Rick Veitch ו-John Totleben בנו מחדש את הדמות ואף ציירו אותה בצורה שונה. הם כתבו לה סדרה של סיפורים נסיוניים ששילבו נושאים חברתיים וסביבתיים במקביל לאימה ולפנטזיה. עלילת הסדרה גובתה במחקרים אודות תרבותה של לואיזיאנה, מקום התרחשות הסיפורים. בסדרה, ניתנה למור הזדמנות להחיות רבים מגיבורי DC הקסומים והעל טבעיים שנזנחו במהלך השנים. בין גיבורים אלו, Spectre, The Demon, the Phantom Stranger, Deadman ואחרים. הוא גם הציג בסדרה את ג'ון קונסטנטין, קוסם אנגלי בן מעמד הפועלים אשר חזותית מבוסס היה על סטינג. כעבור שנים ספורות, קיבל קונסטנטין סדרה משלו. כיום, הסדרה הארוכה ביותר שעדיין רצה ב"וורטיגו". הרצתו של מור ליצור הביצה, הייתה הצלחה הן ביקורתית והן מסחרית. בעקבות כך, DC גייסו כותבים אירופאים ובעיקר בריטים כגון ניל גיימן, גראנט מוריסון, ג'יימי דלאנו ופיטר מיליגן על מנת שיכתבו קומיקסים עם הלך רוח דומה, שמכיל לרוב, הצגה רדיקלית מחודשת של טיפוסים/דמויות קודרות. הכותרים אשר המשיכו את קו זה, היוו את התשתית למה שנהייה מאוחר יותר, "ורטיגו".
מור עצמו, כתב באותה תקופה, מספר קומיקסים נחשבים ל-DC קומיקס. בין אלו, ההוצאה השנתית של סופרמן, ב-1985. שם הכותר היה "For the Man Who Has Everything", נוסף על סיפור זה, הוא גם כתב את שני החלקים האחרונים של סופרמן, "Superman: Whatever Happened to the Man of Tomorrow?" לפני ש-John Byrne החיה אותו מחדש ב-1986. ב-1988 כתב מור את ההוצאה החד פעמית של באטמן, "Batman: The Killing Joke" כשאת הציורים עשה האומן בריאן בולנד. לימים, קיבצו די.סי. את כל עבודותיו מתקופה זו לאוגדן אשר מכיל את כולם.
Watchmen
יצירה משמעותית נוספת שלו בת התקופה, היא "Watchmen" אשר החל לכתוב ב-1986 ושנאספה לאוגדן ב-1987, שצוירה על ידי דייב גיבונס. סדרה קצרה זו בנתה למעשה את המוניטין שלו. בסדרה הוא יצר תרחיש אשר בו גיבורי העל קיימים כבר משנות הארבעים של המאה העשרים, ובעקבות אירוע כלשהו כמה עשורים אחר-כך הם נמאסים על אוכלוסיית ארצות הברית ומוצאים מחוץ לחוק - חוץ מכמה גיבורי-על שמשתפים פעולה עם ממשלת ארצות הברית. בעולם שבסדרה הטכנולוגיה התפתחה בצורה ניכרת, אבל הוא מאוים באופן קבוע על ידי המלחמה הקרה ואיום אטומי.
הייחודיות של הסדרה הייתה הכנסת האלמנט הפסיכולוגי שמתמרן את גיבורי העל לפעול, עלילה לא ליניארית ומגוון הקולות אשר מספרים את סיפור העלילה. אלמנט מיוחד נוסף אשר משולב בעלילה, הוא העיצוב הסימטרי של חלק מהחוברות. הכוונה, דף ראשון בחוברת הוא זהה כמעט לחלוטין לדף האחרון השני ללפני האחרון וכו'. זו דוגמה מוקדמת להתעניינות של מור בתפיסת הזמן של בני האדם והשפעותיו על הרצון החופשי. זהו הקומיקס היחיד אשר זכה בפרס הוגו בקטגוריה אשר הייתה קיימת פעם אחת בלבד, האומנות השונה הטובה ביותר.
יחד עם יצירות נוספות שנכתבו באותה התקופה כגון "מאוס - סיפורו של ניצול" של ארט ספיגלמן, "באטמן, האביר האפל חוזר" של פרנק מילר, "Love and Rockets" של Jaime Hernandez ו"Gilbert Hernandezpart", נחשב "Watchmen" לקו מסוף שנות השמונים של הקומיקס האמריקאי לפנות לקהל מבוגר יותר ולרגש שלו. מור נהיה במהרה סלבריטי והדבר גרם לו לעזוב את הפנדום שלו ולא לפקוד יותר כינוסי קומיקס. ידוע מקרה מאותה התקופה בו מור, באחד הכנסים בלונדון, נרדף בידי צידי חתימות לבית השימוש.
מארוולמן
"Marvelman" הודפס באותה התקופה מחדש בשוק האמריקאי ואף הוסיפו לו מספר פרקים. בשוק זה, שונה שם הסיפור ל"Miracleman" ופורסם על ידי המוציא לאור העצמאי, Eclipse Comics. שינוי השם, נעשה בשל תלונות של Marvel Comics על חשש להפרה של סימן מסחרי. על אף סכסוך של המוציאים לאור עם מור והאשמה של מור על כך שלא שילמו לו, סיים מור את הסדרה ביחד עם האומנים Chuck Austen, Rick Veitch ו-John Totleben, והעביר את הגיבור לידיו של ניל גיימן ולאומן Mark Buckingham על מנת שימשיכו את הסדרה. הבעלות החוקית על הדמות המשיכו לעורר מחלוקת ולהיות לא ברורה. אחרי סיום הסדרה, המשיכו מור ולויד את Vendetta ב-DC סיפור אשר התחילו עוד בתקופת "Warrior". הוא הודפס שם מחדש, נצבע בצורה מלאה אוגד בכריכה רכה ושווק.
דמדומי גיבורי העל
ב-1987, הסכים לקבל הצעה לכתוב מיני סדרה בשם דמדומי גיבורי העל. שם הסדרה, היווה טוויסט על האופרה של ריכרד וגנר Götterdämmerung שמשמעותה דמדומי האלים. הסדרה מוקמה ביקום די.סי. עתידי כשהעולם נשלט על ידי שושלות של גיבורי על. השושלות מחולקות לבית הפלדה אשר מונהג על ידי סופר-מן וונדרוומן ובית הרעם שמורכב מקפטן מארוול ומקורביו. שני בתים אלו אמורים להתאחד בשל נישואי שושלות. הכוח האדיר המשולב של שני הבתים הוא בעל פוטנציאל אדיר לאיים על החופש וכמה גיבורים ובכללם ג'ון קונסטנטין מנסים לעצור את האיחוד ולשחרר את האנושות מכוחם של גיבורי העל. הסדרה גם אמורה הייתה לשחזר את העולמות האין סופיים של די.סי. אשר חוסלו בסדרה מ-1985, המשבר בעולמות האינסופיים. סדרה זו מעולם לא הופקה אבל עותקים מרשימותיו המפורטות של מור אודות הסדרה, הופיעו באינטרנט ובדפוס, למרות המאמצים של די.סי., המתייחסת לרעיון לסדרה כרכושם. אלמנטים דומים מהסדרה כגון תפיסת ה-Hypertime הופיעה מאז בקומיקסים שונים של DC. המיני סדרה מ-1996, "Kingdom Come", שנכתבה וצוירה על ידי מרק וויד ואלכס רוס מוקמה אף היא בקונפליקט בין גיבורי על ביקום עתידי של די.סי. שני המחברים אמרו כי הם קראו את ההצעה לסדרה לפני שהחלו לעבוד על הסדרה שלהם אבל הדמיון אשר נוצר בין ההצעה לבין הסדרה שלהם הוא קטן ונוצר ללא כוונה.
סיום יחסיו עם DC קומיקס
יחסיו של מור עם DC החלו להתערער בעקבות ויכוחים לגבי זכויות יוצרים של מחברים ומרצ'נדייס. מור וגיבונס לא קיבלו תמלוגים על צעצועים שונים אשר יצאו בעקבות הקומיקס "Watchmen" כיוון ש-DC הגדירו את החפצים כאמצעי קידום. בנוסף קבוצת יוצרים אשר כללה את מור, פרנק מילר, מארב וולפמן והאוורד צ'ייקין התקוממו מאוד אודות הצעה כוללת של DC להתחיל לציין דירוג מבוסס גיל בקומיקס שהחברה מוציאה לאור, בדומה לשיטת הדירוג של תעשיית הסרטים. אחרי שסיים את "V for Vendetta" ב-1989, הפסיק מור לעבוד עבור DC קומיקס.
תקופתו העצמאית
אחרי שעזב את DC, החל מור לעסוק במגוון פרויקטים עם מוציאים לאור עצמאיים. פרויקטים אלו כללו בין השאר את "מובא לאור", היסטוריה של הפעולות הסודיות של סוכנות הביון של ארצות הברית. את הספר כתב ביחד עם הצייר ביל סיינקוויצ (Bill Sienkiewicz) לחברת אקליפס קומיקס (Eclipse Comics).
AARGH-Artists Against Rampant Government Homophobia
באותה התקופה, הוא גם לקח חלק באנתולוגיה AARGH, אומנים נגד הומופוביה ממשלתית משתוללת. האנתולוגיה יצאה כנגד תחיקה אנטי הומוסקסואלית אשר התקבלה באותה התקופה בבריטניה. האנתולוגיה התפרסמה על ידי מור בשיתוף עם אשתו פיליס מור והמאהבת, דבורה דלאנו. הספר התפרסם בחברה הפרטית שלו אשר נוסדה באותה התקופה לערך Mad Love Publishing, כל הרווחים מאותו הספר, נתרמו לארגון למען פעולה הומו לסבית.
מספרים גדולים
אחרי שדורבן על ידי המאייר והמצדד בפרסום עצמי דייב סים, החל מור לפרסם בהוצאה שלו את הפרויקט הבא, "מספרים גדולים", קומיקס אשר במקור הוצעו לו 12 פרקים ושמוקם בנורט'המפטון של אותה התקופה. עלילת הקומיקס קיבלה השראה מתורת הכאוס והרעיונות המתמטיים של בנואה מנדלברוט המאייר של הסיפור היה Bill Sienkiewicz בסגנון אשר התבסס רבות אודות צילומים. אחרי שתי חוברות, עזב המאייר את הסדרה. יצאה הודעה כי העוזר שלו, אל קולמביה, יחליף אותו אך מעולם לא יצא המשך לסדרה.
From Hell
בתקופה העצמאית שלו, כתב מור בנוסף שתי סדרות לאנתולוגיית האימה Taboo אשר נערכה על ידי Stephen R. Bissette. הראשונה, ממעמקי הגיהנום, (From Hell) בוחנת את הרציחות של ג'ק המרטש כמיקרוקוסמוס של שנות השמונים של המאה התשע עשרה ואת היותם, למעשה, שורשי המאה העשרים. את ההשראה לסיפור, הוא לקח מהנובלה של דגלאס אדמס, דירק ג'נטלי, סוכנות בילוש הוליסטית. מור נימק את הדבר בכך שאמר כי על מנת לפתור פשע בצורה הוליסטית, החוקר צריך לפתור את כל החברה אשר בה התרחש הפשע ולתאר את הפשע כתוצאה של הפוליטיקה והכלכלה של אותו הזמן. בשל גישה זו, כמעט כל דמות ידועה מאותה התקופה, קשורה בדרך זו או אחרת לעלילת הסיפור. בין דמויות אלו, איש הפיל, אוסקר ויילד, הסופר האמריקאי הילידי, הדישון השחור. ויליאם מוריס, וולטר סיקרט ואליאסטר קרוו'לי אשר מופיע בקצרה כנער צעיר. ג'ק המרטש מבצע את רציחותיו כפולחן תורת הנסתר בצורה המיועדת לאכוף את ההגמוניה של הרציונלי והגברי על התת מודע והנשי. הספר גם מראה את רעיונתיו של מור אודות תפיסת הזמן, נושא אשר בו נגע לפני ב"Watchmen". הסיפור צויר על ידי אדי קמפבל בסגנון מפויח ודיו אשר הולמים את עלילת הסיפור. למור לקח כמעט עשר שנים לסיים את הסיפור פרק זמן אשר גרם לאנתולוגיה להאריך ימים ולעבור מספר הוצאות ספרים עד אשר אוגדה בספר אחד על ידי Eddie Campbell Comics. הספר קיבל ביקורות חיוביות. מחבר הקומיקס וורן אליס, קרא לו,. עיבוד לסרט יצא ב-2001 ובוים על ידי האחים Hughes, הסרט קיבל ביקורות מעורבות.
A Small Killing
הוא כתב ב-1991 את ספר הקומיקס "הריגה קטנה" (A Small Killing) להוצאת "Victor Gollancz Ltd". הספר צויר על ידי אוסקר זרטה (Oscar Zarate). עלילת הספר עוסקת בפרסומאי אידיאליסט לשעבר, בעולמו הפנימי, ובאידיאל תרבות שנות ה-80 כפי שמשתקפים באישיותו.
סגירת Mad Love Publishing
למרות הציפיות הרבות של מור להמשיך לכתוב את מספרים גדולים, הפסיק לצאת הקומיקס אחרי שני גליונות, ומערכת היחסים שלו עם המאהבת שלו ועם אשתו הגיעו לסופם. (הוא התגרש מאשתו והמאהבת המשיכה הלאה בחייה). חברת הקומיקס אשר הקים עם אשתו Mad Love Publishing התפרקה.
חזרתו למיינסטרים
אחרי מספר שנים אשר היה מחוץ לזרם המרכזי בקומיקס, החל מור לחזור לקומיקס גיבורי העל בשעה שכתב מספר קומיקסי סופר גיבורים לכמה סדרות של Image Comics ומספר חברות קומיקס אשר התפצלו ממנה.
1963 (סדרת קומיקס)
באותה תקופה קיבל את ההרגשה כי השפעתו על עולם הקומיקס הייתה במובנים רבים מזיקה. במקום לקחת השראה מההבטים החדשניים של עבודותיו, יוצרים אשר המשיכו את דרכו, חיקו את האלימות ואת הקדרות. כתגובת נגד לנטישת התמימות בז'אנר גיבורי העל, מור והאומנים Stephen R. Bissette, Rick Veitch ו John Totleben הגו את 1963, סדרת קומיקס אשר חיקתה (פסטיש) את סגנון העבודה המוקדם של מארוול. בשעה שחיקה מור את הגרסאות המוקדמות של ספיידרמן, דוקטור סטריינג', איירון מן, ארבעת המופלאים והאוונג'רס, שחזר את סגנון הקומיקס של התקופה. בין ההיבטים שמאפיינים ניתן לראות את הסקסיזם והגישה הפרו קפיטליסטית אשר שחקה תפקיד משמעותי באותה התקופה אך מתאימה גם לקהל של שנות התשעים. הסדרה גם כללה קידום עצמי בסגנון התקופה, קו של קידום עצמי, סאטירה על טורי העורך הבומבסטיים של מארוול וכן על המדיניות של סטן לי. הסדרה אמורה הייתה להסתיים עם גיליון שנתי אשר בו הגיבורים היו עוברים בזמן לשנות ה-90 על מנת לפגוש את אב הטיפוס הקודר והאלים במיוחד של חברת Image Comics. גיבורי 1963 היו אמורים להזדעזע מהצאצאים שלהם אף על פי שהשינוי מארבעה צבעים במקור של שנות השישים, לסגנון עם הצללות של שנות התשעים, אמור היה לעורר ביקורת גם על כך. השנתון מעולם לא הופיע בשל סכסוך עם חברת הקומיקס ועם היוצרים האחרים.
אחרי 1963, עבד מור על "Wildcats" של ג'ים לי ומספר כותרים של רוב לייפלד, בהם: "Supreme", "Youngblood" ו"Glory". בכותרים אלו, עבד מחדש על הדמויות, על הרקע הבסיסי שלהן ועל הדמויות החדשות שנגזרו מהן. מור גם מיקם את הדמויות בסדרות יישומיות יותר. בידיים של מור, "Supreme", המקבילה האלימה של לייפלד לסופרמן, נהייתה מחווה פוסט-מודרניסטית רבת תושייה לקומיקסי גיבורי העל משנות ה-40 ובמיוחד מקומיקס סופרמן מתקופתו של Mort Weisinger. פלשבקים להרפתקאות העבר של הדמות, היוו פרשנות להיסטוריית הקומיקס, סיפור סיפורים והמיתוס של סופרמן.
America's Best Comics
אחרי שסיים לעבוד על WildC.A.T.s, של ג'ים לי יצר מור את הקו של America's Best Comics, קבוצה חדשה של דמויות אשר תפורסם על ידי חברתו של לי Wildstorm.
ליגה של ג'נטלמנים מובחרים
ב"ליגה של ג'נטלמנים מובחרים", מספר דמויות מספרים בני התקופה הוויקטוריאנית (שזכויות היוצרים עליהם פגו) קובצו יחדיו על מנת לעבוד עבור האימפריה הבריטית, כדי להחזיר חפץ שבידיים הלא נכונות יכול לשמש כדי לתקוף את אנגליה. בין הדמויות שאיגד יחדיו מור בספר, כוללים אלן קווטרמיין הפרוטגוניסט ממכרות המלך שלמה של הנרי ריידר הגרד. הרואה ואינו נראה של הרברט ג'ורג' ולס, קפטן נמו של ז'ול ורן, ד"ר ג'קיל מספרו של רוברט לואיס סטיבנסון, ווילהלמינה מאריי מדרקולה של ברם סטוקר. הקומיקס הזה היה הראשון שיצא תחת ABC. הוא צויר על ידי קווין אוניל (Kevin O'Neill). באוגדן השני החבורה נלחמת בפלישת חייזרים לאנגליה, והחלק השלישי בסדרה נקרא "תיק המסמכים השחור" (The Black Dossier). בשל בעיות של זכויות יוצרים, הקומיקס לא הוצא לאור מחוץ לארצות הברית. עיבוד לקולנוע של האוגדן הראשון יצא ב-2003 בכיכובו של שון קונרי. סדרת קומיקס זו היא היחידה תחת סדרת ABC שמור (ביחד עם אוניל) מחזיק בזכויות היוצרים שלה, ובעקבות זאת ובעקבות בעיות עם ההוצאה לאור, הסדרה עברה להוצאה לאור חדשה עם החלק השלישי בסדרה ("תיק המסמכים השחור" לא נחשב לחלק רגיל מהסדרה, אלא לתוספת).
Tom Strong
בליין של ABC יצר מור גם את Tom Strong, סדרת גיבור על פוסט מודרניסטית שבמידה שווה מהווה פארודיה וכן מחווה לז'אנר גיבורי העל. ההשראה לעיצוב כוכב הסדרה נלקחה מגיבורים מהעידן של לפני סופרמן כגון Doc Savage וטרזן. אריכות החיים של הדמות שמושגת בזכות סמים, נתנה למור אפשרות לכלול בסדרה פלשבקים מכל אורך המאה ה-20. בשעה שמצוירים הפלשבקים, סגנון ציור הסדרה הופך לסגנון תקופתי אשר מהווה פרשנות אודות תולדות הקומיקס וספרות הפאלף. מירב הסדרה צוירה על ידי Chris Sprouse.
Top Ten
Top 10, קומדיה משטרתית, חסרת הבעה אשר בה, לכל דמויות העלילה, מהשוטרים והאזרחים ועד לחיות המחמד, יש כוחות על, תלבושת וזהות סודית. הסדרה נכתבה כך שכל חלק עמד בפני עצמו ולא צריך היה לקרוא את כל הפרקים הקודמים על מנת להבין את התגלגלות העלילה. הסדרה צוירה על ידי Gene Ha אשר צייר את עיקר החומר ו-Zander Cannon אשר צייר את קווי הדמויות. הסדרה הסתיימה אחרי שנים עשר פרקים אבל המשיכה לארבע סדרות בת:
Promethea
סדרה נוספת אשר כתב מור בקו של ABC הייתה Promethea. סדרה זו עסקה בסטודנטית ניו יורקית, גיבורת על אשר מגלמת בתוכה ישות בשם פרומיתי'אה אשר מטרתה להביא את האפוקליפסה. הסדרה צוירה על ידי J.H. Williams III. הסדרה מבטאת את רעיונותיו של מור אודות תודעה, מיסטיקה, כישוף, כתיבה נשית וקבלה. הסדרה קיבלה ביקורת אודות היותה שופר לדעותיו של מור אודות אמונותיו הדתיות אבל במקביל קיבלה ביקורות חיוביות אודות על יופייה של אומנות הסדרה והחדשנות של השימוש במדיום. בהתייחסו לנקודה הראשונה, אמר מור כי הסדרה היא לדעתו דידקטית:
סיפורי מחר
סיפורי מחר (Tomorrow Stories) - סדרת אנתולוגיה של סיפורים קצרים שהושפעה מז'אנר הספרות הזולה. הסדרה נכתבה על ידי אלן מור, וכל חוברת בסדרה מתמקדת בדמות אחת או שתיים. הסדרה רצה בין אוגוסט 1999 ל-2002. בשנת 2000 היא זכתה בפרס איינר לאנתולוגיה הטובה ביותר.
כתיבתו בשנים האחרונות
מור הגה את המיני סדרה אלביון לווילדסטורם, חברת בת של DC קומיקס. הסדרה נכתבת על ידי ביתו של מור, ליאה מור ובעלה ג'ון רפיון. ב-2009, הוכרז כי מור הולך להוציא את המגזין המחתרתי הראשון למאה העשרים ואחת, אשר ייקרא "Dodgem Logic". על פי הפרסום, יכיל המגזין עבודות של מספר כותבים וכן יצירות מקוריות של מור עצמו. בנוסף על מגזין זה, כותב מור עם סטיב מור את The Moon and Serpent Bumper Book of Magic. הספר אמור להתפרסם על ידי הוצאת Top Shelf Production בשנת 2013. בראשית 2009 יצא ספר הקומיקס Light of thy Countenance בהוצאת Avatar Press, ספר אשר מבוסס על סיפור קצר שכתב ויצא במקור ב-1995. סדרת אימה נוספת אשר יצאה ב-2009 הייתה "Neonomicon". מור חזר ב-2009 גם ל"ליגה של ג'נטלמנים מובחרים" ובמאי 2009 הוציא את החלק השלישי. החלק הבא צפוי לצאת ב-2010 כשהאחרון יצא ב-2011. יצירה משמעותית נוספת מהתקופה האחרונה הייתה נערות אבודות.
נובלות, שירה וספרים אחרים
מור כתב את "קול האש" נובלה הכוללת מספר סיפורים קצרים אודות אירועים שונים הקשורים אחד לשני ומתרחשים בעירו, נורת'המפטן לאורך השנים, מעידן הברונזה ועד ימינו. כל הסיפורים ביחד יוצרים סיפור אחד גדול. בימים אלו, הוא עובד על הנובלה השנייה שלו, "ירושלים", אשר גם מתרחשת בעירו. עבודתו המתוכננת הבאה, "דקדוק", ננטשה לבסוף והוא החליט לא לכותבה. אחרי שיסיים את ירושלים, הוא מתכנן לכתוב ספר אודות קסמים: נוסף על אלו, פרסמה Top Shelf ב-2004 מהדורה בכריכה קשה של הפואמה הארוכה שלו, "מראת האהבה". עם תמונות חדשות של האמן חוזה וילארביה. הפואמה הודפסה לראשונה ב-1980 בספר הצדקה "אומנים נגד הומופוביה משתוללת של המשטרה" ואויר על ידי סטיב ביסט וריק וייץ'.
מור גם כתב מספר סיפורים קצרים. "החצר", פורסם בקובץ סיפורי מחווה ללאבקרפט, "לטאה היפותטית" פורסם כחלק מאנתולוגית פנטזיה בשם Liavek: Wizard's Row. שני הסיפורים עובדו לקומיקס על ידי הכותב אנטוני ג'ונסטון ופורסמו על ידי Avatar Press. ב-2006, פרסם מור יצירה בשם האלף בית של התשוקה. היצירה עוצבה והופקה כהדפס של "11 על "17 במהדורה מוגבלת של 500 עותקים על ידי רושם הקומיקס(letterer) טוד קליין וניתנה להשגה רק דרך הבלוג של קליין. במהרה אזלה המהדורה המקורית ומהדורה שנייה של 500 עותקים יצאה בשישה במרץ 2008.
סרטים
מור כתב תסריט בשם "חיית אופנה" אשר מבוסס בכלליות על גרסתו של ז'אן קוקטו ל"היפה והחיה" מ-1946 ועל חיי מעצב האופנה כריסטיאן דיור. התסריט הופקד אצל מנהלם לשעבר של הסקס פיסטולס מלקולם מקלארן אך עד היום לא הופק לסרט. מור השתתף וכיכב בסרט הדוקומנטרי "The Mindscape of Alan Moore". הסרט בוים על ידי דז ויילנז (DeZ Vylenz) והופק על ידי סרטי Shadowsnake. זה הסרט היחיד אשר שיתף איתו פעולה והתיר להשתמש בעבודותיו. בנוסף, כמה מיצירותיו הופקו לסרטים. בין סרטים אלה, "ממעמקי הגיהנום", "ג'נטלמנים מובחרים", "השומרים" ו"ונדטה". מור בידל עצמו לחלוטין מהפקות הוליוודיות אלו.
מאמרים
מור כתב מאמרים אודות קומיקס, מוזיקה וקסם. ב-2006, הוא פרסם מאמר בן שמונה עמודים שעוקב אחר תולדות הפורנוגרפיה ושטוען כי הקצב של החברה והצלחתה, קשורים לסבלנותה לגבי נושאים מיניים. במאמר הוא הפגין זילזול כלפי צריכה של פורנוגרפיה נגישה אשר נחשבת למבישה וקרא לפורנוגרפיה חדשה ואומנותית שיוכלו להתדיין לגביה בפתיחות ושיהיה לה השפעה חיובית אודות החברה.
טלוויזיה
מור שיחק בתפקיד עצמו בפרק, "בעלים וסכינים" משנת 2007 של "משפחת סימפסון". הפרק שודר ביום הולדתו החמישים וארבע. מור ידוע כמעריץ של הסדרה. בפרק הופיע מור ביחד עם הקומיקסאים דן קלואס (Dan Clowes) וארט ספיגלמן. בפרק יש טיזינג כלפי מור וגישתו האנטי קולנועית מסחרית בשעה שהוא מתרתח כשרואה את העיבוד הקולנועי לילדים שמילהאוס מבקש ממנו לחתום אודותיו "Watchmen Babies in V for Vacation" פרודיה כפולה אודות השומרים וונדטה וכן אודות גישתו האנטי קולנועית, מסחרית. מור גם הופיע ב-1994 בסרט "החשמן והגופה".
מוזיקה
מור גם עסק במוזיקה לתקופה קצרה. בשנות השמונים הוא הקים להקה בשם הברווזים זוממי הרעה. (The Sinister Ducks) עם נגן הבאס של להקת הפוסט פאנק, באוהאוס דייוויד ג'י ומקס אקרופוליס. הם שחררו את הסינגל מצעד הברוזים זוממי הרעה כשמור מופיע תחת הפסבדון Translucia Baboon את הציורים על עטיפת האלבום צייר קווין אוניל. מור ודייוויד ג' שחררו יחדיו גם תקליטון 12 האינץ' שכולל הקלטה של "קברט אכזרי זה" מונדטה. הסינגל יצא ב-1984 תחת הלייבל של גלאס רקורדס. הוא גם הופיע עם הלהקה מנורט'המפטון קיסרי הגלידה. כמה משיריו אף עובדו לקומיקס במספר קובצי שירים. מור גם מקריא קטע שירה מהפואמה של אדמונד בלונדן, רוחה של קלייר באלבום משנת 2003. ב-2007, לכבוד הוצאת חלק נוסף של ליגה לג'נטלמנים מובחרים, הקליט מור, מספר שירים לסינגל שהיווה סוג של מחווה לתומאס פינצ'ון. על היצירה חתם בשם המזכיר דמויות מתוך ספרו הידוע של פינצ'ון, ארץ הכרמים. שני שיריו המופיעים על הדיסק הם אהבה נצחית והביתה אתך. אף על פי שבתחילה הייתה כוונה להוציא את הסינגל יחד עם מהדורת הכריכה הקשה של הספר ואחר כך הוכרז שהסינגל יכלל במהדורת האבסולוט אדישן של הספר, לבסוף לא יצא השיר באופן רשמי. מור גם כתב את השיר "Leopardman At C&A" לדייוויד ג' מבאוהאוס. מיק קולינס הכניס את השיר לאלבומו "אתם מוקפים" של להקתו של מיק קולינס, הפצצות המלוכלכות.
קוסמות
מור הוא קוסם יישומי (איש העוסק בעל טבעי), הסוגד לאל הרומי גלייקון. מור גורס כי האל הוא מתיחה גמורה. הוא מתאר את הבנתו של הקסם כזהה בבסיסו לאומנות: שימוש במילים, דימויים ויזואליים ומעשים על מנת להשפיע על אנשים ועל דרכי חשיבתם. מור נוהג לתת הופעות ספוקן וורד והקראת שירה במסגרת ההופעות של קבוצת האומנות The Moon and Serpent Grand Egyptian Theatre of Marvels. חלק מההופעות של הקבוצה יצאו על תקליטורים כששתיים מהם אף עובדו לקומיקס על ידי אדי קמבל. במסגרת הופעות אלה משתלב גם הכישוף של מור כאשר הוא מקריא מילים מסוימות שנחשבות לבעלות כוח וטקסיות.
פילוסופיה
במשך השנים, הפילוסופיה של מור, אשר מתייחסת בין השאר לפוליטיקה, חברה, מיניות בני האדם ונושאים שונים, השפיעה על הקריירה שלו. דבר זה הוביל לראיונות רבים אשר נתן לאורך השנים אודות תפיסותיו וההשפעות שלהן על עבודותיו השונות.
סכסוכים
מור ידוע בתעשיית הקומיקס כיוצר בעל עקרונות ומוסר אשר פעמים רבות לא מתפשר ודבר זה הביא אותו לסכסוכים רבים בתעשייה עם אנשים רבים.
מארוול קומיקס
מור חדל לעבוד עם מארוול קומיקס אחרי שמארוול בריטניה פיטרה את ברני ג'יי (Bernie Jay) ובטלה את המגזין The Daredevils. המגזין כלל את גרסת "קפטן בריטניה" של מור ואלן דייוויס אך מור תרם לסדרה גם סיפורי קומיקס קצרים וקטעי פרוזה. הוא נשבע אחר-כך לא לעבוד בשביל מארוול בשנית. הסכסוך עם מארוול התפרץ פעם נוספת בשנות ה-80 בשעה שהם הדפיסו מחדש חלק מסיפורי "דוקטור הו" שלו ממארוול בריטניה בלי רשותו. בעקבות מקרה זה, הוא מנע כל אפשרות להדפסה מחודשת של הסיפורים בעתיד. הדבר גרם לצינון היחסים בינו לבין דייוויס, שותפו ל"קפטן בריטניה", כיוון שנמנעו ממנו תמלוגים על הדפסות חוזרות וחשיפה של עבודותיו. בשנות ה-90, מור התפשר במקצת כטובה לדייוויס ונתן למארוול להוציא מחדש את הסיפורים של "קפטן בריטניה" בסדרה "X-Men Archives Featuring Captain Britain" ב-2002.
העורך הראשי של מארוול, ג'ו קסאדה (Joe Quesada), ניסה לשכנע את מור ליצור עבודה חדשה למארוול. מור כבר תרם לפני כן לקומיקס המחווה של מארוול לאסון התאומים, "גיבורים". קסאדה שכנע את מור שהחברה השתנתה ומור הסכים להוצאה מחדש של אוסף סיפורים של קפטן בריטניה ביודעו כי הוא יקבל קרדיט כפי שמגיע לו על זכות היוצרים שיש לו בסדרה. אולם זכויות היוצרים של מור הופרו והוא לא הוזכר כיאות בחוברת. קסאדה הוציא במהרה הסבר לציבור כי אי ציונו של מור מקורו בטעות דפוס ושהוא מתנצל ושהטעות אף תתוקן במהדורות הבאות. מור בכל מקרה לא הראה מאז המקרה כל עניין בלעבוד עם מארוול והודיע לאחרונה כי הוא, נפטר מכל אוסף מארוול ו-DC קומיקס שלו ושהוא לא הולך לקרוא שום דבר שיוצא באחת משתי החברות. מור נימק את הדבר בסלידה שיש לו באופן אישי לגבי היחס שקיבלו יוצרי קומיקס כמו ג'ק קירבי ממארוול. דווח גם כי מור לא אהב את ההתעקשות לכאורה של מארוול לכך שבפרסומים האמריקאים של Eclipse Comics למארוול מן ישונה שמם ל לMiracleman. העורך של מארוול, קסאדה, הגיב לנושא בדף המייספייס שלו ובשעה שנשאל האם מור שונא את מארוול אמר כי "ככל שאני יודע, אין שום טינה בין מור למארוול ולהפך".
DC קומיקס
במהלך הזמן, נוצרו למור סכסוכים גם עם היריבה של מארוול, DC קומיקס שהובילה להחלטתו שלא להמשיך לכתוב להם מאז שלהי שנות השמונים. בין הסיבות לסכסוך אשר דווחו, הייתה כוונת DC לצאת בלייבל לקוראים בוגרים יותר בחלק מהספרים אשר הם מפרסמים. בנוסף, המשיכה DC בהוצאה לאור של "ונדטה" ו"Watchmen" מחוץ לסדרות המקוריות שלהם, מהלך אשר מנע ממור ומגיבונס את הזכויות שלהם על הקומיקס. בנוסף ניסתה DC לשלם למור ולגיבונס תמלוגים מופחתים על מרצ'נדייס אשר DC התייחסו אליו כחפצים לקידום מכירות של "Watchmen". כתוצאה מהמקרה, מור וגיבונס הצליחו למנוע ייצור של דמויות משחק ליובל ה-15 של הסדרה בשנת 2000, וכן להוציא לאור מהדורת יובל בכריכה קשה. למרות מצב יחסים זה בין מור ל-DC ובחפיפה ליובל העשרים לסדרה, מהדורת האבסולוט יצאה ב-2005. לסכסוך עם DC והצהרתו כי לא יעבוד עמם בשנית היה פן נוסף בשעה ש-DC רכשו את אולפני ווילדסטורם של ג'ים לי. רכישה אשר גרמה למור לעבוד מחדש עם DC כמיופה כח שלהם. בלתי מרוצים מהמקרה, נסע בעל האולפן והעורך סקוט דונבייר (Scott Dunbier) לאנגליה על מנת להיות בטוחים שמור לא יושפע מהמכירה ושלא יעורב באופן ישיר עם DC. תקוותיו של מור לכך ש-DC לא יתערבו בעבודותיו ב-ABC נגוזו בשעה שחלקים משתי חוברות קומיקס אשר הוציא באותה התקופה, ליגה של ג'נטלמנים גיליון 5 מיוני 2000 וגיליון 8 של סיפורי מחר מינואר 2001, שונו לפני שהגיעו לכלל הציבור. גם גיליון 22 של פרומיתי'אה שונה במקצת בשעה שכמה פאנלים של הסיפור צונזרו. הפאנלים המקוריים הוכנסו לאוגדנים של הסיפור.
"ג'נטלמנים מובחרים" ו"ממעמקי הגיהנום"
העיבודים הקולנועיים של "The League of Extraordinary Gentlemen" (ג'נטלמנים מובחרים) ו"From Hell" (ממעמקי הגיהנום) היו מעוררי מחלוקת. בתחילת הפרויקטים מור היה שבע רצון שיעבדו אותם, כל עוד לדעתו אנשים יוכלו להפריד בין הקומיקס והסרטים, אבל לאחר צאת הסרטים מור שינה את עמדתו עקב דעתו על הקולנוע העכשווי. בעקבות עוד מספר מקרים, כגון תביעה שהוגשה כנגד מור על גנבת הרעיון (לכאורה) לסרט "ג'נטלמנים מובחרים" מתסריט אחר, מור החליט שכל יצירותיו שהוא מחזיק בזכויות שלהן לא יעובדו בשום צורה, והוא ביקש ששמו יוסר מיצירות אחרות שיש אפשרות שיעובדו (למשל לסרט), ושהתמלוגים שהוא יקבל מהעיבודים יחולקו בינו ובין האמנים או רק בין האמנים, שיצרו איתו את היצירה המקורית.
המודל ההיוריסטי-סיסטמטי של שלי צ'ייקן
המודל ההיוריסטי-סיסטמטי של שלי צ'ייקין (Shelly Chaiken) מהווה מודל מרכזי בתחום עיבוד המידע. המודל גורס שהאדם מעבד מידע שהוא מקבל בשני אופנים. אופן העיבוד הראשון הוא היוריסטי, כלומר, האדם נשען על רמזים חיצוניים (כמו שטף דיבורו או מראהו של האדם המספק את המידע) או ניסיון עבר. אופן העיבוד השני הוא סיסטמטי, כלומר, האדם מתייחס לתוכן המידע עצמו. כמו כן, המודל מציין את מוטיבציית האדם כגורם נוסף המשפיע על עיבוד המידע. כאשר מוטיבציה גבוהה תוביל לעיבוד סיסטמטי ומוטיבציה נמוכה תוביל לעיבוד היוריסטי. לפי המודל, לאדם יש נטייה לעבד את המידע באופן היוריסטי מכיוון שהוא מעוניין לחסוך עד כמה שניתן במשאבים העומדים לרשותו, ולכן, הוא משתמש בעיקרון הנקרא עיקרון "הכמות המספקת" הגורס שהפרט מאזן בין שימוש מינימלי במשאביו לבין סיפוק המוטיבציות שלו.
רקע
שלי צ'ייקין היא חוקרת בתחום ההשפעה החברתית שהתמחתה במחקר עמדות, שיפוט חברתי ושכנוע, בעיקר בעובדה שבמצבים שונים אנשים מעבדים מידע בצורה שונה. לאור זאת, היא פיתחה את המודל היוריסטי-סיסטמטי.
תאוריות עיבוד מידע
תאוריות עיבוד המידע מתמקדות בהתייחסות הפרט לאירועים סביבתיים, אופן קידוד מידע שנלמד, השוואתו למידע הקיים בזיכרון ושליפתו בעת הצורך. התאורטיקנים טוענים שהפרט בוחר להתייחס למאפיינים מסוימים של הסביבה, מנתח מידע שמוצג בפניו, משווה אותו למידע שרכש בעבר ומסדר את המידע על מנת לתת לו משמעות. חלק מהתאוריות משתייכות לתת-קבוצה של תאוריות עיבוד מידע והן נקראות תאוריות דו-מסלוליות.
תאוריות דו-מסלוליות
תאוריות דו-מסלוליות גורסות שתהליכים מנטליים של האדם, הנמצאים בבסיס שיפוטים חברתיים, מתחלקים לשתי קטגוריות: תהליכים אוטומטיים ותהליכים נשלטים. לתהליכים אוטומטיים ישנם ארבעה תנאי תפעול: (1) הם מתרחשים באופן בלתי נשלט, (2) דורשים מעט משאבים קוגניטיביים, (3) לא ניתן לעצור אותם באופן רצוני ו-(4) הם מתרחשים מחוץ למודעות האדם.
לתהליכים נשלטים ישנם גם ארבעה תנאי תפעול: (1) הם מופעלים באופן רצוני, (2) דורשים משאבים קוגניטיביים רבים, (3) ניתן לעצור אותם באופן רצוני ו-(4) פועלים במסגרת מודעות האדם.
בעבר תאוריות אלה התמקדו בתופעות של תחומים ספציפיים כמו: שכנוע, סטריאוטיפים ודעות קדומות ויחסים של עמדות והתנהגות, אך בעשור האחרון תאוריות אלה עשו מעבר לחיפוש וזיהוי עקרונות כלליים שאינם קשורים לתחום ספציפי מסוים. אחד התחומים המרכזיים שתאוריות אלו התמקדו בעבר היה של שכנוע וכיצד זה השפיע על עיבוד מסרים חברתיים.
תופעת השכנוע
מחקר שנעשה בתחום השכנוע בוחן שינוי עמדות הפרט בשל עיבוד מידע. בדרך כלל, זה מתרחש בנושא שעליו מתבססת העמדה. שני המודלים המרכזיים שחקרו את תופעת השכנוע היו המודל הדו-מסלולי של החוקרים ריצ'רד א. פטי וג'ון קסיופו והמודל היוריסטי-סיסטמטי של החוקרת שלי צ'ייקן. השאלה העומדת בבסיס מודלים אלה היא כיצד היבטים שונים של מסר שכנועי (כגון: טענות המסר או אטרקטיביות האדם המעביר את המסר) ישפיעו על אפקטיביות המסר ועל עיבודו.
המודל היוריסטי-סיסטמטי של שלי צ'ייקן
המודל הושפע רבות מעולם התאורטי של שכנוע ושינוי דעות. מחקרים ותאוריות רבים הראו ששינוי דעות מושפע לא רק מתוכן המסרים המוצגים במהלך שיח בין שני אנשים אלא גם מהאנשים המעבירים אותם, וכן מהמוטיבציות של הפרט. המודל מבחין בין שני תהליכי עיבוד המשפיעים על שיפוט המסר אותו מקבל הפרט מאדם אחר: תהליך עיבוד היוריסטי ותהליך עיבוד סיסטמטי. באמצעות תהליכי עיבוד אלה הפרט מפתח עמדות על מסרים שונים שהוא מקבל מסביבתו. ניתן להתייחס לשני תהליכים אלה כשני קצוות של אותה סקאלה – תהליך עיבוד היוריסטי הנמצא בצד אחד של הסקאלה ותהליך עיבוד סיסטמטי הנמצא בצד השני שלה. אף על פי שמדובר בסקאלה, שני תהליכים אלה יכולים לפעול בו זמנית. עצם העובדה שהפרט מעבד מידע באופן סיסטמטי אינו מונע ממנו לעבד מידע באופן היוריסטי. מודל זה פותח כנגד הדעה הרווחת שהייתה קיימת בשנות ה-60 וה-70 של המאה הקודמת ששיפוט ופיתוח עמדות נעשה על ידי בחינה רציונלית ומדוקדקת בלבד של מידע שכנועי.
תהליך עיבוד היוריסטי
בתהליך עיבוד היוריסטי הפרט מסתמך על מידע יותר זמין כגון האדם העומד מולו או רמזים אחרים שאינם קשורים לתוכן המסר כמו מידע שנלמד במהלך השנים ונשמר בזיכרון, ניסיון עבר או מצבים דומים בהם הוא נכח. היוריסטיקות הן אסטרטגיות שהפרט משתמש על מנת להגיע לפתרון בעיות או קבלת החלטות באופן מהיר ויעיל. ניתן לכנות היוריסטיקות כקיצורי דרך מחשבתיים והיתרון שבהן הוא שהן חסכניות ואינן דורשות מאמץ מחשבתי גדול. לכן, כאשר הפרט משתמש בסוג עיבוד זה, הוא חשוף יותר לשכנוע משום ששימת הדגש היא על אמינות מעביר המסר באמצעות רמזים חיצוניים כגון מהירות דיבורו, מראהו החיצוני או דעת הקהל עליו ללא התייחסות למידע המועבר במסר עצמו. למרות זאת, החיסרון בעיבוד היוריסטי הוא שהפרט יכול להסכים למסר שהיה דוחה אילו היה מעבד את תוכנו יותר לעומק. בדרך כלל, הפרט ישתמש בסוג עיבוד מידע זה כאשר יתבקש לדון בנושא שהוא אינו חשוב עבורו, במצבים בהם עצתו לא תשפיע עליו או כאשר המוטיבציה שלו ירודה ואין לו משאבים קוגניטיביים זמינים. עיבוד מידע היוריסטי מבוסס על זמינות, נגישות ויישום המידע. כלומר, על מנת להשתמש במידע שיעזור בשיפוט המסר, הוא חייב להיות מאוחסן בזיכרון (זמינות המידע), מוכן לשימוש (נגישות המידע) וניתן ליישום בסיטואציה עצמה (יישום המידע). על פי המודל, אנשים מונעים לידי חיסכון מרבי במשאבים קוגניטיביים ולכן יעדיפו להשתמש בעיבוד היוריסטי כאשר הם מעבדים מסרים.
תהליך עיבוד סיסטמטי
בתהליך עיבוד סיסטמטי הפרט מעבד באופן מעמיק את תוכן המסר אותו הוא קיבל. על מנת לעבד באופן זה יש צורך במאמץ רחב יותר של היכולות המחשבתיות של הפרט. כדי לשפוט את המסר הפרט, באופן מודע, מנסה להבין ולהעריך את הטיעונים העומדים בבסיס המסר, לבחון מידע קודם והשוואתו למסר הרלוונטי ושילובו של המסר עם המידע הקיים אצל הפרט כדי להגיע לידי שיפוט מושכל. הפרט יעבד מידע באופן סיסטמטי כאשר מדובר בסיטואציה בה הוא צריך לשפוט בצורה מדויקת ואמיתית את המידע אותו קיבל למשל מידע אישי על הפרט או מצב שבו שיפוט הפרט יכול להשפיע עליו. כמו כן, עיבוד מידע סיסטמטי יתרחש במצבים בהם המוטיבציה גבוהה וישנם משאבים קוגניטיביים מספקים.
פעולות משותפות של עיבודים היוריסטיים וסיסטמטיים
אף על פי ששני תהליכים אלה נראים כמנוגדים, הם עדיין יכולים לפעול יחד. המודל היוריסטי-סיסטמטי לא טוען שסגנון עיבוד אחד בא על חשבון סגנון העיבוד השני. סגנון עיבוד היוריסטי יכול להמשיך לפעול גם ברמות גבוהות של מוטיבציה וכאשר ישנם משאבים קוגניטיביים מספקים. שני סגנונות העיבוד יכולים לעבוד ביחד או כל אחד בנפרד על שכנוע האדם. פעולות משותפות אלה תוארו על ידי ארבע השערות: השערת החיבוריות, השערת הצמצום, השערת ההטיה והשערת הניגודיות.
השערת החיבוריות
השערה זו גורסת ששני סגנונות העיבוד יכולים להשפיע כל אחד בנפרד על שיפוט האדם ושכנועו כאשר תוצאת העיבוד ההיוריסטי אינו נוגד את תוצאת העיבוד הסיסטמטי.
השערת הצמצום
השערה זו גורסת שהתהליך הסיסטמטי הוא יעיל יותר בעיבוד המידע, כך שכל תוספת שהתהליך ההיוריסטי מניב אינה משפיעה ואף הפרט אינו שם לב אליה.
השערת ההטיה
השערה זו מתייחסת לאינטראקציה בין שני סגנונות העיבוד. כאשר המסר השכנועי הוא דו-משמעי או שמכיל בתוכו תוכן בעל טיעונים חזקים וחלשים יחד, הפרט, רק אם הוא בעל מוטיבציה גבוהה ויש לו משאבים קוגניטיביים מספקים, יעבד את המידע אך יתייחס אל העיבוד כאל רמז היוריסטי. כאשר המסר הוא חד-משמעי, ההשפעה החזקה יותר תהיה חוזק הטיעונים והתהליך יהיה דומה כמו בהשערת הצמצום.
השערת הניגודיות
כאשר ציפיות האדם עקב עיבוד מידע היוריסטי מופרות, הוא יעבור לעבד את המידע באופן סיסטמטי היכול לנגוד את הציפיות הקודמות. אם לאדם היו ציפיות שליליות מהמצב, ישנה אפשרות שלאחר עיבוד מדוקדק יותר הציפיות שלו ישתנו לחיוביות וההפך.
עיקרון "הכמות המספקת"
המודל היוריסטי-סיסטמטי מניח שהפרט מעדיף לחסוך עד כמה שניתן במשאבים קוגניטיביים ולכן יעדיף לעבד מידע באופן היוריסטי מאשר באופן סיסטמטי. מצד שני, המודל מזהה שישנם מוטיבציות נוספות מאשר חיסכון במאמץ הקוגניטיבי המניעות את הפרט. עיקרון הכמות המספקת גורס שבני אדם מנסים לאזן בין כמות המאמץ הקוגניטיבי שיהיה מינימלי עד כמה שניתן לבין הרגשת ביטחון המקסימלית שתספק את המוטיבציות שלהם. העיקרון מציע רצף של ביטחון שיפוטי שבקצה אחד של הרצף מייצג את הביטחון האמיתי של הפרט והקצה השני מייצג את הביטחון הרצוי. הנקודה בה הפרט מרגיש ביטחון בשיפוט שלו נקראת "סף הכמות המספקת". במילים אחרות, הפרט ישתמש במשאביו הקוגניטיביים עד שרמת הביטחון שלו תגיע לסף הכמות המספקת, או עד רמת הביטחון הרצויה. לעומת זאת, עיבוד סיסטמטי של מידע יותר יעיל בהגברת ביטחון הפרט, ולכן, כאשר הפער בין רמת הביטחון האמיתית לבין רמת הביטחון הרצויה גדל הפרט יעדיף להשתמש בעיבוד סיסטמטי מאשר עיבוד היוריסטי. כמו כן, כאשר הפרט נתון בסיטואציה בה עיבוד היוריסטי אינו מספק את רמת הביטחון הרצויה, הוא יעבור לעיבוד סיסטמטי כדי לכפר על הפער ברצף. המודל היוריסטי-סיסטמטי מציין גם את השפעת מוטיבציות האדם על אופן עיבוד המידע.
מערכת המוטיבציות המרובה
מוטיבציות האדם גם משפיעות על אופן עיבוד המידע המוצג בפניו. כאשר המוטיבציה גבוהה, הפער בין רמת הביטחון האמיתית לרמת הביטחון הרצויה גדל והפרט מדורבן לעבד את המידע באופן סיסטמטי. כאשר המוטיבציה נמוכה, זה מקטין את הפער בין רמות הביטחון והסיכויים לעבד את המידע באופן היוריסטי גדלים. המודל היוריסטי-סיסטמטי מדבר על שלוש מוטיבציות עיקריות אשר מרכיבות ביחד את מערכת המוטיבציות המרובה ומשפיעות על עיבוד מידע: מוטיבציית הדיוק, מוטיבציית ההגנה ומוטיבציית הרושם.
מוטיבציית הדיוק
מוטיבציית הדיוק משקפת את רצון הפרט ליצור שיפוטים שישקפו באופן מדויק את העמדות והאמונות שלו. כאשר המוטיבציה נמוכה ומשאביו הקוגניטיביים של הפרט מועטים, הוא יעדיף לעבד את המידע על סמך רמז היוריסטי שבעזרתו המידע יראה כמדויק יותר. כאשר המוטיבציה גבוהה וישנם משאבים קוגניטיביים מספקים, הפרט יעבד את המידע באופן סיסטמטי על מנת להגיע לתחושת דיוק מקסימלית.
מוטיבציית ההגנה
מוטיבציית ההגנה משקפת את רצון הפרט ליצור שיפוטים אשר הולמים את האינטרסים החומריים שלו או במטרה להגן על הערך העצמי שלו. כתוצאה מכך הוא יעבד את המידע בצורה שלא תפגע באינטרסים או בערכים שלו. בעיבוד מידע היוריסטי, הפרט יבחר בהיוריסטיקות אשר הולכות ביחד עם האמונות שלו, ויתעלם מהיוריסטיקות הנוגדות אותן. כאשר המוטיבציה של הפרט גבוהה והמשאבים הקוגניטיביים שלו זמינים, הפרט יעדיף לעבד את המידע באופן סיסטמטי אך ההערכה והבחינה של המידע תהיה מוטית. מידע אשר מתאים לאמונות הפרט ישפטו בצורה חיובית יותר מאשר מידע הנוגד אותן.
מוטיבציית הרושם
מוטיבציית הרושם משקפת את רצון הפרט ליצור שיפוטים אשר מספקים את המטרות החברתיות שלו. לכן, בבסיס מוטיבציה זו ישנה התחשבות של הפרט בתוצאות הבין-אישיות שלו עם סובביו לאור הבעת שיפוט מסוים בהקשר חברתי. בדומה למוטיבציית ההגנה, גם כאן עיבוד המידע של הפרט הוא בררני אך כאן הפרט מתמקד בלספק מטרות חברתיות ולא לשמר את הערך העצמי שלו. למשל, כאשר הפרט פוגש אנשים הוא יכול להשתמש בהיוריסטיקות מסוימות כדי להרגיש שייכות ולעשות רושם על הסביבה כמו מיתון דעותיו האישיות או הסכמה עם דעת הכלל. כאשר המוטיבציה גבוהה וישנם משאבים קוגניטיביים מספקים, הפרט יעבד את המידע באופן סיסטמטי ומדוקדק אך בדומה למקודם בצורה שתיצור רושם על הסביבה.
נאוטילוסאים
נאוטילוסאים (שם מדעי: "Nautiloidea") היא תת-מחלקה גדולה של סילוניות (מחלקה של רכיכות) השייכים לתת-המחלקה "Nautiloidea" שהופיעה לראשונה בשלהי הקמבריון, ומיוצגת על ידי הסוגים נאוטילוס ("Nautilus") ואלונאוטילוס ("Allonautilus") במשפחה נאוטילוסיים. הנאוטילוסאים שגשגו בתחילת עידן הפליאוזואיקון, שבו היוו את מרבית הטורפים, ופיתחו מגוון יוצא דופן של צורות של קונכיות. למדע מוכרים כ-2,500 מינים של מאובנים של נאוטילוסאים, אבל רק קומץ של מינים שרדו עד ימינו.
טקסונומיה
הנאוטילוסאים הם חלק מקבוצת בעלי החיים הידועים כסילוניות, סדרה מתקדמת של רכיכות הכולל גם את האמוניטים, הבלמניטים, ומיני הדיונונאים המודרניים כדוגמת התמנון והדיונון. רכיכות אחרות כוללות את מחלקת החלזונות, שיני-ים והצדפות.
הסיווג המסורתי הנפוץ ביותר של הסילוניות היה לשלוש חטיבות (על פי הצעה של Francis Arthur Bather, פלאונטולוג בריטי, ב-1888): נאוטילוסאים, אמוניטים ודיונונאים. הערך הנוכחי הוא על נאוטילוסאים על פי הגדרה מרחיבה זו, המכונה בלטינית "Nautiloidea sensu lato".
במונחי קליידיסטיקה, הנאוטילוסאים הם קבוצה פרפילטית שבין חבריה יש מאפיינים פרימיטיביים משותפים שאינם מצויים במיני סילוניות אחרים שנגזרו ממנה. במילים אחרות, הם קבוצה שמשערים כי ממנה התפצלו האמוניטים והדיונונאים, והמוגדרת ככלל מיני הסילוניות למעט שתי קבוצות צאצאים אלו. ההשערה המסורתית היא שהן האמוניטים והן הדיונונאים הם צאצאים של בעלי חיים שנכחדו מהסדרה Bactritida שמקורם בנאוטילוסאים בעלי קונכייה ישרה מהסדרה Orthocerida שנכחדו.
תת-המחלקה ammonoidea הכוללת את האמוניטים ואת הסדרה Goniatitida הם קרובי משפחה שנכחדו של נאוטילוסאים שהתפתחו בתחילת תור הדבון לפני כ-400 מיליון שנים.
כמה חוקרים משייכים לתת-המחלקה Nautiloidea קבוצה מצומצמת יותר של בעלי חיים (Nautiloidea "sensu stricto"). טקסון זה כולל רק את הסדרות הקשורות בבירור לנאוטילוס המודרני. חלוקה זה משתנה במידת מה בין החוקרים, אבל כוללת בדרך כלל את הסדרות Tarphycerida, Oncocerida ו-Nautilida.
מאפיינים
תת-המחלקה של הנאוטילוסאים (על פי ההגדרה המרחיבה), מתייחדת בשני מאפיינים פיזיולוגיים: הראשון, מחיצות השלד (septa) שבין התאים קעורות כלפי הפתח בקונכייה כשהתפרים שהן יוצרות (נקודות החיבור בין מחיצות השלד לקונכייה) פשוטים בהשוואה למשל לאמוניטים והשני, סיפונקל (siphuncle). שניהם נוצרים במהלך האונטוגנזה של בעל החיים.
מחיצות השלד שבין התאים בחלק של השלד שיש בו תאים (phragmocone) נוצרות במהלך פרצי הצמיחה של בעל החיים. בשלב זה חלקה האחורי של הגלימה מפריש מחיצה חדשה תוך יצירת תא נוסף בעוד שחלקה הקדמי מרחיב את הקונכייה. גוף בעל החיים, הקרביים, ממשיך לשכון בתא הקדמי ביותר בקונכייה – התא החי (באנגלית Body chamber).
במחיצות השלד יש נקב דרכו עובר הסיפונקל דרך כל התאים הפנימיים בקונכייה. סביב הצינור הבשרני של הסיפונקל יש מבנים עשויים מארגוניט (פולימורף של פחמת הסידן שבמהלך התאבנות מותמר לקלציט): ההתארכות דמויות הצינור מצדה האחורי של מחיצת השלד דרכה עובר הסיפונקל (septal necks) וטבעות מחברות. כמה מהנאוטילוסאים המוקדמים השקיעו פחמת סידן בתאים הריקים (המכונים "משקעים תאיים" - "cameral deposits") או בתוך הסיפונקל ("endosiphuncular deposits"), תהליך שייתכן שהיה קשור לשליטה בציפה. טבעו של הסיפונקל ומיקומו בתוך הקונכייה חשובים בסיווג הנאוטילוסאים.
התפרים (באנגלית Sutures) גלויים לעין כסדרה של קווים על פני הקונכייה ונוצרים בכל מקום שבו יש חיבורים בין מחיצות השלד לקונכייה החיצונית. התפרים של הנאוטילוסאים פשוטים בצורתם, הם ישרים או מעט מעוגלים. מאפיין זה שונה מהתפרים בצורת הזיגזג של סדרת ה-Goniatitida או התפרים המורכבים מאוד של האמוניטים.
נאוטילוסאים מודרניים
מרבית מה שאנו יודעים על נאוטילוסאים שנכחדו מבוסס על מה שאנו יודעים על הנאוטילוסיים המודרניים, כדוגמת "nautilus pompilius", השוכן בדרום מערב האוקיינוס השקט מסמואה ועד הפיליפינים, ובאוקיינוס ההודי מול חופי אוסטרליה. מין נאוטילוס זה שוכן במים שעומקם מעל ל-100 מטרים ועד עומק של 500 עד 700 מטרים.
הנאוטילוסיים הם בעלי חיים בעלי כושר שחייה. הם בעלי ראש ובו שתי עיניים פשוטות נטולות עדשות, וזרועות (או זרועות ציד). קטע הקונכייה מעל התא החי הגדול הוא חלק, ומחולק לתת-תאים המלאים בגז אדיש (דומה בהרכבו לאוויר באטמוספירה, אבל עם יותר חנקן ופחות חמצן) המאפשרים לבעל החיים יכולת ציפה טבעית במים. מספר רב של זרועות ציד (עד 90) מסודרים בשני מעגלים סביב הפה. הנאוטילוס הוא טורף בעל לסתות קרניות דמויות מקור, המאפשרות לו להיזון מסרטנאים.
קונכיות נאוטילוס ריקות יכולות להיסחף למרחק ניכר ונמצאו במקומות כמו יפן, הודו ואפריקה. תופעה זו אירעה ללא ספק גם עם הקונכיות של המאובנים של נאוטילוסאים. הגז שבתוך הקונכייה שומר על כך שהיא תצוף אחרי שבעל החיים מת, ומאפשר לקונכייה הריקה להיסחף למרחק רב מהמקום בו שכן בעל החיים בטרם היא שוקעת לבסוף לקרקעית הים.
נאוטילוסיים נעים בעזרת הנעת סילון, כשהם פולטים מים מצינור מוארך המכונה "היפונומה" (hyponome), הניתן לשינוי כיוון על מנת לשלוט על תנועתו. שלא כמו הבלמניטים ומיני סילוניות אחרים, אין לנאוטילוסאים מודרניים שק דיו, ואין שום עדות לכך שלמינים שנכחדו היה שק כזה. יותר מכך, שלא כמו האמוניטים שנכחדו, לנאוטילוסאים מודרניים אין אפטיכוס (aptychus), או כל סוג של לוחית הסוגרת את הקונכייה. למעט יוצא דופן אחד, לא נמצאה לוחית כזו באף אחד ממיני הנאוטילוסאים שנכחדו.
לקונכייה של נאוטילוסאים מודרניים יש גוונים בולטים, ובמקרים נדירים נשמר הצבע גם במאובנים של נאוטילוסאים. תבניות הצבע מופיעות בדרך כלל רק על חלקה העליון של הקונכייה, מה שמעיד על כך שבעל החיים שחה במאוזן.
מאובנים
מאובני נאוטילוסאים מתגלים בדרך כלל בסלעי מתחילת הפליאוזואיקון (פחות בשכבות צעירות יותר). הקונכיות של מאובני הנאוטילוסאים יכולות להיות ישרות (כמו בסוגים "Orthoceras" ו-"Rayonnoceras") מעוגלות (כמו בסוג "Cyrtoceras"), מפותלות (כמו בסוג "Cenoceras"), או במקרים נדירים סלילים לולייניים (כמו בסוג "Lorieroceras"). כמה מהמינים – בייחוד משלהי הפלאוזואיקון ותחילת המזוזואיקון – הצטיינו בקונכיות מקושטות בקוצים ובצלעות, אבל לרובם הייתה קונכייה חלקה.
הקונכיות בנוין מארגוניט, אם כי "המשקעים התאיים" עשויים להכיל בעיקר קלציט.
הסלעים מחוף הים הבלטי וחלקים מארצות הברית מתור האורדוביק מכילים מגוון של מאובני נאוטילוסאים, ודוגמאות של "Discitoceras" ו-"Rayonnoceras" מתגלות באבן הגיר מתור הקרבון באירלנד. בסלעים הימיים מתור היורה בבריטניה מתגלים לעיתים קרובות מאובנים של "Cenoceras" ומאובני נאוטילוסאים כדוגמת "Eutrephoceras" התגלו בתצורת פצלי פייר (Pierre Shale formation) מתור הקרטיקון בצפון מרכז ארצות הברית.
נאוטילוסאים מסוימים הצליחו להגיע לממדים מרשימים. נתגלו מאובנים של האנדוצרס (Endoceras) המגיעים לאורך של 3.5 מטרים ויש המעריכים שהסוג קמרוצרס הגיע לגודל של 11 מטרים, אם כי יש המפקפקים בכך. מן הסתם היו נאוטילוסאים טורפים גדולים אלו אימת בעלי חיים ימיים אחרים בתקופה שבה חיו.
במקומות מסוימים, כמו בסקנדינביה ובמרוקו הצטברו מאובנים של נאוטילוסאים בעלי קונכייה ישרה בכמויות כאלו שהם יצרו אבן גיר המורכבת ממקבצים המכונים בספרות הגאולוגית "מרבצי סילוניות" ("cephalopod beds"), "אבן גיר סילונית"("cephalopod limestones"), "אבן גיר נאוטילוסאים" ("nautiloid limestones") או "אבן גיר אורתוקראס" ("Orthoceras limestones"). אף שהמונח "אורתוקראס" (Orthoceras) מתייחס בשנות האלפיים רק לסוג מתור האורדוביק מחוף הבלטי, בעבר היה זה שם כללי לכל הנאוטילוסאים בעלי קונכייה ישרה שחיו מהאורדוביק ועד הטריאס (אבל היו נפוצים בעיקר בתחילת תור הפליאוזואיקון).
אבולוציה
מרבית מינים קדומים אלו נכחדו, אבל משפחה אחת, ה-Ellesmeroceratidae, שרדה עד לתחילת האורדוביק, ובסופו של דבר היא הייתה לאב הקדמון של כל הסילוניות. בתחילת האורדוביק ובאורדוביק התיכון עברו הנאוטילוסאים התרחבות אבולוציונית. כשמונה סדרות הופיעו בתקופה זו וכיסו מגוון גדול של מבנים וצורות של קונכיות ואורח חיים אקולוגי.
במהלך האורדוביק הסילור והדבון המשיכו הנאוטילוסאים לשגשג ולהתפתח תוך יצירת מגוון צורות המותאמות לתנאי הסביבה, כשבמקביל מתקיימים מינים של נאוטילוסאים בעלי קונכייה ישרה, מעוגלת או מסולסלת. כמה מהסדרות המוקדמות יותר נכחדו במהלך תקופות אלו, אבל במקומן צצו אחרות.
מגוון מיני הנאוטילוסאים החל להצטמצם בדבון, ייתכן בשל התחרות עם צאצאיהם וקרוביהם האמוניטים והדיונונים, ורק סדרת הנאוטילואיים (Nautilida) מחזיקה מעמד (ואפילו מגדילה את מגוון המינים). הקונכיות הפכו יותר ויותר מסולסלות, כשבמקביל המינים האחרים ממשיכים להצטמצם הן במספרם והם במגוונם במהלך הקרבון והפרם
סיווג
סיווג הנאוטילוסאים כפוף לשינויים ככל שמתגלה מידע חדש ולנקודת המבט של החוקרים השונים. כך למשל קיימת טקסונומיה שהציע קורט טיישרט (Curt Teichert; 1996-1905) ב-1988 או טקסונומיה כפי שהוצעה ב-1964 בחלק K באנציקלופדיה Treatise on Invertebrate Paleontology העוסקת בסילוניות.
מרי וייד (Mary Julia Wade; 2005-1928) חילקה ב-1988 את תת-המחלקה Nautiloidea לשש על סדרות תוך צירוף סדרות הקשורות פילוגנטית, והן: שלוש מתוכן נקבעו כמתאימות לשבץ לתוכן את Endocerida, Actinocerida, ו-Discosorida. שלוש מאחדות סדרות קשורות המשתפות אב קדמון משותף ויוצרות ענף בעץ הטקסונומי של הנאוטילוסאים, Plectronoceratoidea, הכוללת צורות קטנות מהקמבריון הכוללות את האבות הקדמונים של המינים הבאים; Orthoceratoidea, המאחדת סדרות שונות בעלות קונכייה ישרה שמתוכן אחת היא המקור ל-Bacritida ול-Ammonoidea, וה-Nautilitoidea, הכוללת את הסדרה Tarphycerida שבה הסילוניות הראשונות בעלות קונכייה מסולסלת, כמו גם את הסדרה Nautilida, הכוללת את המין נאטילוס ששרד עד ימינו.
סדרה נוספת, Bactritida שמקורה בסדרה Orthocerida נכללת לעיתים יחד עם Nautiloidea, לעיתים עם Ammonoidea, לעיתים מסווגת כתת-מחלקה משלה ה-Bactritoidea.
לאחרונה הגיעו כמה חוקרים בתחום למסקנה ש-Dissidocerida היא סדרה נפרדת, יחד עם Pseudorthocerida, שתיהן נכללו קודם ב-Orthocerida כתת-טקסון.
ניאסלנד
ניאסלנד הייתה מדינת חסות בריטית באפריקה, אשר הוקמה בשנת 1907 על ידי שינוי שמה של מרכז אפריקה הבריטית. בין השנים 1953–1963 הייתה ניאסלנד חלק מהפדרציה של רודזיה וניאסלנד. לאחר פירוק הפדרציה, ניאסלנד הפכה עצמאית מבריטניה ב-6 ביולי 1964 ושמה שונה למלאווי.
היסטוריה
משנות ה-30 של המאה ה-20, מעמד הולך וגדל של אליטה אפריקאית משכילה, שרבים למדו בבריטניה, נעשה פעיל יותר ויותר פוליטית בקול רם לגבי השגת עצמאות. הם הקימו אגודות, ואחרי 1944 את הקונגרס האפריקאי ניאסלנד (NAC). המתיישבים הלבנים התנגדו והפכו לתומכי האיחוד עם שתי הרודזיות להקמת פדרציה, אך מלחמת העולם השנייה עצרה את התוכניות הללו לזמן מה.
כאשר הצטרפה ניאסלנד בשנת 1953 לפדרציה עם רודזיה הדרומית והצפונית, חלה עלייה בתסיסה האזרחית, מכיוון שהדבר לא היה פופולרי מאוד בקרב תושבי המדינה. כישלונה של ה-NAC למנוע זאת גרם לקריסתה. זמן לא רב לאחר מכן, דור צעיר ולוחמני יותר החיה את ה-NAC. בסופו של דבר הם הזמינו את הייסטינגס באנדה לחזור לארץ ולהוביל אותה לעצמאות כמלאווי ב-1964.
אוכלוסייה
מפקד האוכלוסין של 1911 היה הראשון לאחר מכן שמה של מדינת החסות שונה ל-ניאסלנד. האוכלוסייה על פי מפקד זה הייתה: כ־969,183 אפריקאים, שסווגו כ"ילידים", כ־766 אירופאים, כ-481 אסייתים. במרץ 1920 מנו האירופים כ־1,015 ואסייתים כ־515. מספר האפריקאים נאמד (לפי שנת 1919) כ-561,600 גברים ונשים. סך של כ־1,226,000 תושבים. בבלנטייר, העיר הראשית, היו כ-300 תושבים אירופאים. מספרם של תושבי אירופה תמיד היה קטן, רק כ־1,948 תושבים בשנת 1945. ב-1960 מספרם עלה לכ-9,500, אך הם פחתו לאחר מכן בעקבות המאבק לעצמאות. גם מספרם של תושבי אסיה אתניים, שרבים מהם היו סוחרים, היה קטן.
הקטגוריה של 'ילידים' הייתה גדולה, אך לא הייתה ההגדרה הכללית למונח. בתיק בית משפט בניאסלנד משנת 1929, השופט קבע כי, "יליד פירושו יליד אפריקה שאינו ממוצא אירופי או ממוצא אסייתי; כל השאר אינם ילידים. גזעו או מוצאו של אדם אינם תלויים במקום בו הוא נמצא. או שהיא נולדה. הגזע תלוי בדם בוורידים...". בניגוד לאירופים ממוצא בריטי, ילידי ניאסלנד לא החזיקו באזרחות בריטית על פי חוק הלאום הבריטי, אך היו בעלי מעמד נמוך יותר של אדם מוגן בריטי. המונח 'יליד' שימש בכל מפקדי האוכלוסין הקולוניאליים עד וכולל 1945.
נתוני מפקד האוכלוסין ממפקדי האוכלוסין הקולוניאליים והמפקד הראשון לאחר העצמאות בטבלה למטה מראים אוכלוסייה שגדלה די מהר. האוכלוסיות בפועל סופרות את התושבים; אוכלוסיות דה יורה כוללות מהגרי עבודה נעדרים שנתנו כתובות במלאווי כביתם הקבוע
מפקדי האוכלוסין הקולוניאליים לא היו מדויקים: אלה של 1901 ו-1911 העריכו את האוכלוסייה האפריקאית על סמך רישומי מס בקתות, וגברים בוגרים מחדלי מס (עד 10% מהכלל) לא נרשמו. מפקדי האוכלוסין של 1921, 1926 ו-1931 לא ערכו ספירות בודדות של האוכלוסייה האפריקאית, כנראה שנעדרים לא הוערכו ולא נספרו באזורים מרוחקים. המפקד של 1945 היה טוב יותר, אבל עדיין לא תיעוד אמיתי של האוכלוסייה האפריקאית. מפקדי האוכלוסין של 1921, 1931 ו-1945 תיעדו כולם את מספר העולים ממוזמביק. אלה שנערכו לפני 1945 אולי לא תיעדו במידה ניכרת את מספר האפריקאים וגם את מלוא היקף הגירת העבודה מניאסאלנד.
במפקד האוכלוסין של 1921 נמנו 108,204 "אנגורו" (מהגרים דוברי לומה ממוזמביק). סביר להניח שחלק גדול מאלה הרשומים בשמות שבטיים אחרים חצו את הגבול גם ממוזמביק. כמו כן, סביר להניח שמספר המהגרים מקבוצות שבטיות שהאמינו שהם שייכים לטריטוריות הסובבות, בעיקר מוזמביק וצפון רודזיה, הוכפל בין 1921 ל-1931. רוב תנועת ההגירה הגדולה הזו התרחשה לאחר 1926. אוכלוסיית האנגורו גדלה עוד יותר בשיעור גבוה יותר. מ-60 אחוזים בין 1931 ל-1945. במפקד האוכלוסין של 1966 נרשמו 283,854 אפריקאים ילידי חוץ, מתוכם כ-70 אחוזים נולדו במוזמביק.
הגירה פנימה זו של משפחות הייתה מאוזנת במקצת על ידי הגירת עבודה חיצונית, בעיקר על ידי גברים, לדרום רודזיה ולדרום אפריקה. התפתחותה של ניאסלנד הושפעה ככל הנראה לרעה מהניקוז של עובדים למדינות אחרות. ממשלת ניאסלנד העריכה כי 58,000 גברים בוגרים עבדו מחוץ ל-ניאסלנד בשנת 1935. המפקד בדרום רודזיה של 1931 לבדו רשם שם 54,000 זכרים של ניאסלנד אפריקאים, כך שההערכה הקודמת כנראה ספגה פחות את המספר הכולל של עובדים במדינות אחרות. בשנת 1937, הוערך כי למעלה מ-90,000 גברים בוגרים היו מהגרי עבודה: רבע מהם נחשבו שאינם בקשר עם משפחותיהם במשך יותר מחמש שנים.
עד 1945 כמעט 124,000 גברים בוגרים וכמעט 9,500 נקבות בוגרות היו ידועים נעדרים, למעט אלה שלא היו בקשר עם משפחותיהם. הרוב הגדול של מהגרי העבודה הגיע מהאזורים הצפוניים והמרכזיים הכפריים: בשנת 1937, מתוך 91,000 אפריקאים שתועדו כנעדרים, פחות מ-11,000 היו ממחוזות בדרום, שבהם היו יותר מקומות עבודה זמינים. הגירת העבודה נמשכה עד ואחרי העצמאות. ההערכה הייתה שבשנת 1963 נעדרו ועבדו בחו"ל כ-170,000 גברים: 120,000 בדרום רודזיה, 30,000 בדרום אפריקה ו-20,000 בזמביה.
שלטון מרכזי
במהלך השנים 1907-1953, ניאסלנד הייתה נתונה לפיקוח ושליטה ישירה של המשרד הקולוניאלי והפרלמנט של בריטניה. המושל שעמד בראשו מונה על ידי ממשלת בריטניה ואחראי למשרד הקולוניאלי. ניאסלנד נזקקה לתמיכה פיננסית באמצעות מענקים. בין השנים 1953-1963 ניאסלנד הייתה חלק מהפדרציה של רודזיה וניאסלנד. הפדרציה של רודזיה וניאסלנד לא הייתה מדינה עצמאית לחלוטין כיוון שהיא הייתה כפופה חוקתית לממשלת בריטניה. המושלים שלה כמדינת חסות שמרו על האחריות למינהל המקומי, לאיגודי עובדים ולאיגודים של סחר בהם, חינוך יסודי ותיכוני אפריקאי, חקלאות וייעור באפריקה ומשטר פנימי. רוב הסמכויות הקודמות של המושלים הועברו לממשלה הפדרלית. סמכויות אלו היו האחריות הבלעדית לענייני חוץ, הגנה, הגירה, השכלה גבוהה, תחבורה, משרות והיבטים עיקריים של מדיניות כלכלית, התפקיד השולט בבריאות, פיתוח תעשייתי וחשמל. המשרד הקולוניאלי שמר על השלטון האולטימטיבי בענייני אפריקה והבעלות האפריקאית על קרקעות. הפדרציה פורקה רשמית ב-31 בדצמבר 1963. במקביל נקבעה עצמאותה של ניאסלנד ב-6 ביולי 1964. רוב המושלים חייו בטריטוריות אחרות אך נעזרו בראשי מחלקות שחיו בניאסלנד. חלק מבכירים אלה לקחו חלק גם בשתי הרשויות שייעצו למושלים. הרשות המחוקקת הוקמה רק מפקידים ב-1907 כדי לייעץ למושלים בנושא חקיקה.
שלטון מקומי
החסות חולקה למחוזות משנת 1892, עם גובה הכנסות (שנקרא מאוחר יותר נציב מחוזות) האחראי על כל אחד מהם. במקור היו כתריסר מחוזות, אך המספר גדל לכ-24 עם העצמאות. 12 האספנים ו-26 העוזרים בשנת 1907 היו אחראים לגביית מיסים ומכסים של צריפים; היו להם גם אחריות שיפוטית כשופטים, אם כי מעטים היו בעלי הכשרה משפטית כלשהי. משנת 1920 דיווחו הנציבים המחוזיים לשלושה נציבים מחוזיים במחוזות הצפון, המרכז והדרום. הם דיווחו למזכיר הראשי בזומבה. מספרם של נציבי המחוז ועוזריהם עלה באיטיות.