cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כנפי העל
עלילה
הסדרה עוקבת אחר 4 ציפורים, סוויפט, פני, ברודי ורוד, שנבחרו השנה להיות בבית הספר "רב כנף", ושם הם יוצאים להרבה הרפתקאות, הם פותרים תעלומות, ועושים טעויות רבות אבל בסופו של דבר מתקנים אותן.
דיבוב
בימוי הדיבוב על ידי תומר שביט (2018), וענת ניב (2019-2020). הפקת הדיבוב על ידי ענבר שטגר עזרא.
עונת 2023/2024 בסרייה א'
עונת 2023/2024 בסרייה א' צפויה להיות העונה ה-122 של התחרות שמאורגנת על ידי Lega Serie A. העונה צפויה להתחיל ב-20 באוגוסט 2023 ולהסתיים ב-26 במאי 2024.
קבוצות
בליגה צפויות להשתתף 20 קבוצות. 17 שימשיכו מהעונה הקודמת ועוד 3 קבוצות שיעפילו מהסרייה ב'. התחרות מתקיימת בשיטת ליגה עם משחקי בית וחוץ. עבור ניצחון מוענקות שלוש נקודות, ועבור תוצאת תיקו מוענקת נקודה אחת.
הקבוצות פרוזינונה, גנואה וקליארי הן הקבוצות שעלו מהסרייה ב'.
הפיגוע בשכונת בית ישראל
הפיגוע בשכונת בית ישראל היה פיגוע התאבדות שבוצע ב-2 במרץ 2002, י"ט אדר ה'תשס"ב, בשכונת בית ישראל בירושלים ובו נרצחו עשרה אזרחים, בהם שישה ילדים. את האחריות לפיגוע נטל ארגון גדודי חללי אל-אקצא.
הפיגוע שבוצע בתחילת חודש מרץ הוא ראשיתו של גל הטרור שזכה לכינוי "מרץ השחור" במהלך האינתיפאדה השנייה.
הפיגוע
הפיגוע אירע במוצאי שבת בשכונת בית ישראל, שכונה חרדית ירושלמית, השוכנת סמוך לקו התפר בין מזרח העיר למערבה, שנפגעה כבר בעבר מפיגועי טרור. שנה קודם לכן התפוצצה מכונית תופת בקרבת מקום.
בשעות הערב של יום השבת עורר אדם בלבוש חרדי את חשדם של עוברים ושבים באזור, זמן קצר לאחר השעה 19:00 בערב עם תום תפילת ערבית של צאת השבת, היו הרחובות הומי אדם. ביציאה מישיבת "מחנה ישראל" בשכונה, התגודדו רבים ובהם בני משפחות חזן וחג'בי שבאו לשבת לירושלים לחגוג את בר המצווה של בניהם. המחבל פוצץ את עצמו בסמוך לקבוצת נשים שעמדו עם עגלות תינוקות והמתינו לבעליהן שיצאו מהתפילה. בין ההרוגים בפיצוץ היו ילדים ותינוקות בני אותה משפחה. שמונה מההרוגים היו בני משפחת נחמד, תושבי ראשון לציון וקרובי משפחת חג'בי שחגגה את בר המצווה. אחת הנשים ששרדו את הפיגוע הייתה הרה ואיבדה את זוג התאומים שברחמה.
הסיקור התקשורתי
לפני הפיגוע שודר בערוץ 2 על ידי חברת טלעד משחק כדורגל ובזמן הפיגוע בחרה חברת טלעד להמשיך ולשדר את המשחק ואת העדכונים על הפיגוע במסך מפוצל, דבר שגרר ביקורת על התקשורת בישראל.
ברית מכבים עתיד
ברית מכבים עתיד הייתה אגודת ספורט ישראלית מתל אביב השייכת לתנועת מכבי. נוסדה בשנת 1935 על ידי מספר שתדלנים ציונים ונקראה "בר כוכבא עתיד", כתוצאה מאיחוד בין מספר אגודות. ממייסדיה היו לוי אידלסון, יונה הירשלר, ולטר פרנקל וארנסט פרוידנטל. האגודה הייתה מעיין סניף של המכבי הצעיר, כמו כן הייתה מסונפת כ"אגודת בת" למכבי תל אביב. במהלך שנות ה-70 צומצמה פעילותה של האגודה, וחלק ממחלקותיה נסגרו, בעוד שחלק אחר התאחד עם מחלקות אחרות, בעיקר ממועדון מכבי תל אביב. במסגרת האגודה פעלו מחלקות בשלל ענפים, ביניהם: שחיה, כדורמים, כדוריד, הוקי שדה, סייף, טניס שולחן, אתלטיקה וכדורסל.
כדוריד
מחלקת הכדוריד של האגודה לימים התאחדה עם קבוצת מכבי צפון תל אביב אל תוך מכבי תל אביב.
כדורמים
מחלקת הכדורמים של האגודה הייתה מהמובילות בתחום הכדורמים בישראל ואף זכתה בחמישה תוארי אליפות (1953, 1957, 1961, 1975 בצוותא עם הפועל גבעת חיים ו-1976) ופעם אחת בגביע המדינה ב-1976 בזכיית "דאבל". כמו כן, שיחק בשורותיה נחום בוך שכאמור, גם היה שחיין באגודה.
כדורסל
מחלקת הכדורסל של האגודה שיחקה ב"מגרש עמירם" שהיה קיים בצפון תל אביב. המגרש קרויי על שמו של שחקן העבר של הקבוצה,, חלק מ"הארבעה" שנהרגו ב-22 בפברואר 1946 במהלך התקפה על מחנה הצבא הבריטי בשרונה שבתל אביב, המקום הנקרא כיום הקריה. ההתקפה הייתה חלק מפעולת מחאה נגד סגירת שערי הארץ בפני עולים יהודים. המחלקה קיימה לזכותו של עמירם טורניר "גביע עמירם", שבו אף השתתפו קבוצת "הפועל", מה שהיה יוצא דופן נוכח העוינות הרבה בין האגודות באותם ימים, יש הטוענים כי ההשתתפות המשותפת בטורניר הייתה אחת הדחיפות להקמת הליגה המשותפת. עם פתיחת ליגה הלאומית (אז הליגה הראשונה באיגוד הכדורסל בישראל) הוחלט במסגרת הסכם ה"פיפטי פיפטי", שמרכזי "מכבי" ו"הפועל" ישלחו 10 נציגות לטובת ליגות המבחן, 4 לליגה העליונה (מכבי תל אביב, מכבי חיפה, מכבי דרום תל אביב ומכבי צפון תל אביב) ו-6 לליגה השנייה, ביניהם הייתה ברית מכבים עתיד. לאחר עונה בליגה השנייה, עלתה הקבוצה לליגה הראשונה ושיחקה בה במשך שתי עונות רצופות (1954/1955 ו1956/1957. ב-1956, העונה בוטלה עקב מלחמת סיני), לאחריהן ירדה ליגה. שמואל "שמלוק" מחרובסקי, לימים מנהלה המיתולוגי של מכבי תל אביב בכדורסל, התחיל את דרכו בקבוצה.
ליטל ג'ו
הליטל ג'ו (באנגלית: Little Joe - "ג'ו קטן") היה משגר רקטי שפותח על ידי נאס"א, סוכנות החלל של ארצות הברית, על מנת לבחון את התנהגותן של חלליות המרקורי והאפולו ברגעים הקריטיים של השיגור, במיוחד בזמן שהלחץ האווירודינמי נמצא בשיאו (Max Q), וכן לבחינת מערכת המילוט של החלליות במהלך השיגור.
הליטל ג'ו תוכנן כך שיהיה זול ואמין, ועל כן נבנה מרכיבים קיימים שכבר הוכיחו את יעילותם.
הגרסה הראשונה של המשגר - ליטל ג'ו 1 - שימש לבחינת חלליות המרקורי, ושוגר 8 פעמים בין 1959 ל-1961, מתוכם שני שיגורים נכשלו. הגרסה השנייה של המשגר - ליטל ג'ו 2 - שימש לבחינת חלליות האפולו, ושוגר בהצלחה 5 פעמים בין 1963 ל-1966.
ליטל ג'ו 1
בניית הגרסה הראשונה של הליטל ג'ו (ליטל ג'ו 1) החלה עם תכנון תוכנית מרקורי, תוכנית החלל המאוישת הראשונה של ארצות הברית, והתבססה על תכנונים קודמים של מקסים פאגט ופאול פורסר. מטרת המשגר הייתה לאפשר את בחינת מערכת המילוט של חללית המרקורי ואת מערכת המצנחים והנחיתה שלה, כל זאת בעלות הזולה ביותר. מחירם של המשגרים האחרים שתוכננו לשימוש בתוכנית, המרקורי-רדסטון והאטלס, עלו מיליון דולר ו-2.5 מיליון דולר (בהתאמה), והיו יקרים מדי לשימוש בטיסות המבחן של החללית (שמטרתם הייתה לבחון את מערכות החללית בעת הנחיתה והשיגור ולא בטיסה מסלולית - עבור משימות מבחן אלו השתמשו במרקורי-רדסטון ובאטלס). על ידי שילוב מאיצי דלק מוצק קיימים לשלב ראשון לא-מונחה התקבל משגר השווה בעוצמתו למרקורי-רדסטון, אך בחמישית ממחירו.
הליטל ג'ו 1 כלל שילוב של מאיצי דלק מוצק שכבר היו בייצור: 2 עד 4 מאיצים מסוג קסטור או פולוקס (259 קילו ניוטון למשך 37 שניות כל אחד) יחד עם 1-4 מאיצים מסוג ריקרוט (167 קילו ניוטון למשך 1.53 שניות כל אחד) שסיפקו עוד דחף ברגע ההתרוממות. משקל המשגר היה תלוי במספר המאיצים מכל סוג, ונע בין 11 ל-18 טון. מאיצי הקסטור והפולוקס הופעלו בשני אופנים: או כולם בבת אחת בעת השיגור, או בשני שלבים כדי להאריך את זמן הטיסה.
הליטל ג'ו היה למעשה מעין גליל שבתחתיתו גומחות, אליהן ניתן היה להכניס את המאיצים. גובה הגליל היה כ-7.5 מטרים וקוטרו כ-2 מטרים. יחד עם חללית המרקורי ומערכת המילוט, שהורכבו בראש הגליל, הגיע גובה הליטל ג'ו ל-15 מטרים. בתחתית הגליל הורכבו 4 כנפונים שייצבו את המשגר בעת הטיסה. הליטל ג'ו 1 נבנה על ידי חטיבת הטילים של נורת' אמריקן אוויאיישן, שזכתה בחוזה לייצורו בדצמבר 1958.
ליטל ג'ו 2
גרסה זו הליטל ג'ו נועדה לבחון את צירוף ה-CSM (תא הפיקוד + תא השירות) של חללית האפולו, שבטיסות מבחן אלו שקלו כ-15 טון (החלליות המבצעיות שקלו כ-50 טון). כדי להשיג מספיק דחף, הוחלפו מאיצי הפולוקס והקסטור ב-1 עד 6 מאיצים מסוג אלגול 1D (465 ק"נ למשך 40 שניות כל אחד) שפותחו במקור עבור טיל הסקאוט. כמו קודמו, המשגר כלל גם עד ל-6 מאיצים מסוג ריקרוט.
כמו בגרסתו הקודמת, ניתן היה להתאים את סוג ומספר המאיצים של המשגר בהתאם לצורכי המשימה, ועל כן משקלו (לא כולל חללית האפולו) נע בין 15 טון ל-48 טון. כמו כן ניתן היה להפעיל את המאיצים בשלבים, על מנת להגדיל את זמן הטיסה.
קוטר הליטל ג'ו 2 היה 3.9 מטרים (כקוטר חללית האפולו) וגובהו היה כגובה מאיץ האלגול - 10 מטרים. יחד עם חללית האפולו מערכת המילוט בחרטומו הגיעה גובה המשגר ל-26 מטרים.
כמו הליטל ג'ו 1, גם הליטל ג'ו 2 היה גליל בעל 7 תאים שעברו בתוכו ולאורכו: אחד במרכז ו-6 סביבו במעגל. בכל תא ניתן היה להכניס או מאיץ אלגול יחיד או בין 1 ל-3 מאיצי ריקרוט. בתחתית הגליל הורכבו 4 כנפונים לייצוב המשגר בעת טיסתו.
מרתון התנ"ך
מרתון התנ"ך הבינלאומי, או בקיצור מרתון התנ"ך, הוא מרוץ מרתון למרחק של 42.2 ק"מ המשחזר את הריצה המקראית מאפק לשילה הקדומה לאחר תבוסת בני ישראל לפלשתים בקרב אבן העזר לפי המתואר ב.
ייזום התחרות וחידושה
לאחר מלחמת ששת הימים מדד יוזם המכביה, יוסף יקותיאלי, את אורך המסלול מראש העין (אפק המקראית) לשילה שבשומרון והופתע לגלות שאורך המסלול ההיסטורי בציר הכבישים תאם בדיוק את אורך ריצת המרתון המודרנית - 42 קילומטרים. נושא זה נחקר גם על ידי חוקר הספורט פליקס דניאל פינצ'ובר. ב-15 באפריל 1968 יזמו יקותיאלי ויצחק ברא"ז לראשונה מרוץ מרתון בציר זה, שקיבל את השם מרוץ איש בנימין והמנצח, צבי סגל, השלים אותו ב-3:30 שעות. המרוץ השני התקיים ב-2 באוגוסט 1969 ושולב במסגרת המכביה השמינית, והמרוץ השלישי התקיים ב-25 באפריל 1970. במרתון הרביעי, שהתקיים ב-22 במאי 1971 השתתפו תשעה רצים, והמנצח, ציון חצרוני, השלים אותו ב-2:43:55 שעות. את הזמן הטוב ביותר ב"מרוץ איש בנימין" (2:36:28) קבע דני משרקי במרוץ החמישי שהתקיים בשנת 1972.
"מרוץ איש בנימין" משך מעט משתתפים שרצו את המרחק באותה תקופה (במרוץ השלישי, הגדול מכולם, השתתפו 14 רצים בסך הכל) והיוזמה נפסקה לאחר חמישה מרוצים בלבד. כעבור 43 שנה, בשנת 2015, חודש המרוץ בשם מרתון התנ"ך. המרוץ מתקיים מאז, להוציא את שנת חידושו ב-2015, במהלך חג הסוכות.
הלוגו הרשמי של המרוץ מכיל מספר מרכיבים, כאשר העיקריים שבהם הם איש רץ ולצידו הכיתוב "איש בנימין" בכתב עברי עתיק.
תיאור המסלול
מרתון התנ"ך הוא מרתון כביש הררי שתחילתו ברחוב נחל רבה סמוך לאגם הצלילים בראש העין, המשכו לאורך כביש 5, כביש 4775 וכביש 60 עד לסיומו בשילה הקדומה שבשומרון. למסלול טיפוס וירידה מצטברים של 1,097 ו-454 מטרים בהתאמה; מנקודת הזינוק ברום של 49 מטרים ועד לנקודת הסיום ברום של 694 מטרים מעל גובה פני הים. מקצה ה-42.2 ק"מ מוגבל למשתתפים מעל גיל 18.
המרוץ כולל גם מקצים נוספים:
הפולמוס סביב המרוץ
יש התוקפים את מרתון התנ"ך בטענה שהוא משלב מרוץ ספורטיבי עם אירוע פוליטי, מכיוון שרוב מסלול המרוץ עובר בשטחי יהודה ושומרון. רק 3 ק"מ בתחילת המסלול נמצאים בגבולות הקו הירוק, ושאר המסלול עובר דרך אריאל ושטחים נוספים ביהודה ושומרון, ומסתיים בהתנחלות שילה. המסלול עובר ליד יישובים פלסטיניים רבים, אך הם אינם מוזכרים בתיאור המסלול מטעם המארגנים.
ההקשר הפוליטי של המרוץ מעורר מחלוקת בקהיליית הרצים בישראל. אחד הרצים תיאר אותו כ"מרוץ מראש העין לשילה, דרך מציאות שרבים רוצים להדחיק."
הפלסטינים מכנים את האירוע "המרתון של המתנחלים" ונמנעים מלהשתתף בו, למרות שהם מוזמנים להצטרף. בכל שנה נחסמים ביום המרוץ כביש 60 וכבישים נוספים בקרבת יישובים פלסטיניים ויהודים החל מהשעה 5:30 בבוקר, והתנועה משכם לרמאללה נחסמת למשך שעות. בשנת 2015 הפגינו נגד המרוץ עשרות פלסטינים וכן פעילי שמאל ישראלים.
מרתון התנ"ך פורסם בתחילה בלוח האירועים של ארגון המרתונים הבינלאומי, אך לאחר מספר פניות לארגון, בין השאר מצד תנועת "לוחמים לשלום", הוא הוסר מלוח האירועים.
שיאי מרתון התנ"ך
בשנת 2019 נקבע שיא חדש במרתון התנ"ך, כאשר אדיסו אוסקנו, מראשון לציון, סיים את המרוץ בזמן שיא של 3:02:42 שעות. השיא של אוסקנו שבר את הישגו של יפתח פשחור משנת 2018 שעמד על 3:14:00 שעות.
South of the Border (שיר של אד שירן)
South of the Border (בעברית: דרומית לגבול) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הבריטי אד שירן, ביחד עם הזמרת-יוצרת קמילה קביו והראפרית האמריקאית קארדי בי, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלו, No.6 Collaborations Project.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-24 במצעד הסינגלים הבריטי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של אד שירן ב-4 באוקטובר 2019, כמה שבועות לאחר צאתו של השיר כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את החזית של אחוזה מסוימת, בה נמצאים אד שירן, קמילה קביו וקארדי בי. בהמשך ניתן לראותם, כשהם שרים את השיר.
נכון לדצמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-50 מיליון צפיות.
רבי שמעון בר כרסנא
רבי שמעון (בר) כרסנא היה אמורא ארצישראלי בדור החמישי, המוזכר בתלמוד הירושלמי בלבד. במספר מקומות נקרא "רבי שמעון בר ברסנא".
תורתו
בתלמוד הירושלמי אמר בשמו "רבי לעזר", ונראה שהיה תלמידו. מקובל לזהותו כרבי אלעזר ברבי יוסי או כרבי אלעזר דרומה.
מקום מגוריו
הערוך כתב ש"כרסנא" או "ברסנא" זוהי עיר, בה התגורר רבי שמעון כרסנא. לעומת זאת, יש המשערים שהיה גר ביפו, ונראה שהם מפרשים ש"כרסנא" זהו שם אביו.
קרוב (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פארק קרסו למדע
פארק קרסו למדע הוא מוזיאון מדע השוכן בבאר שבע והוקם על ידי קרן רש"י, עיריית באר שבע ומשרד החינוך בשיתוף מפעל הפיס ומשפחת קרסו.
המיתחם מציע חוויה מדעית ללמידת העקרונות המדעיים שבבסיס תופעות טבעיות באמצעות משחק והתנסות. במבנים השונים שבמיתחם קיימות 10 תערוכות אינטראקטיביות העוסקות בנושאי מדע שונים: אור וחוש הראיה, תקשורת, גנטיקה ועוד, תערוכות גלריה מרתקות: שדרת זוכי פרסי נובל, מדענים על שטרות כסף ועוד. בשטחו החיצוני של המיתחם שוכן גן משחקי מדע רחב המשמש כ- "לונה פארק מדעי".
המוזיאון מציע פעילות המתבססת על אינטראקטיביות בין המבקר למוצגים. המוצגים בתערוכות תוכננו ועוצבו "כמשחק" מעורר מחשבה המלווה בהסבר קצר שנועד לאפשר לילדים בגילאים שונים לרכוש ידע תוך כדי משחק.
המיתחם נפתח לקהל הרחב בטקס חגיגי, שנערך ב-30 ביוני 2013 ובמעמד נשיא המדינה שמעון פרס. בשנת 2020 נתרם למוזיאון עוגב חלילים גדול אשר נבנה בידי גדעון שמיר. עוגב זה היה בביתו של המלחין עמי מעייני.
המיתחם
המיתחם ממוקם בקמפוס גוסטאב לוואן יחד עם בית יציב ובית הספר מעוף ונמצא בעיר העתיקה. המיתחם משתרע על שטח של 17 דונם המכילים מבנים מהתקופה העות'מאנית, התקופה המנדטורית ומתקופת המדינה. אולמות התצוגה נמצאים במבנים, ובחצר מפוזרים מתקנים ומזרקות. המיתחם ממוקם בשדרת המוזיאונים שבעיר. חלק מהמוזיאון שוכן במבנה בית הספר לילדי הבדואים שהוקם בשנת 1914.
תערוכות
תערוכות הפארק נוגעות בנושאי מדע מגוונים כגון - אנרגיה, חשמל, תקשורת וכו'.
תערוכת גרעין המדע
התערוכה נוצרה בשיתוף קמ"ג ומדמה כור גרעיני, חושפת את סודות האטום, מעבירה מידע על הרכבי אטומים שונים, מלמדת על הקרינה ותכונותיה, נותנת הצצה לכור גרעיני, תחנות כוח, יישומים רפואיים, היסטוריית חלוצי האטום ואירועים מרכזיים בהיסטוריה של התחום.
עולמו של צ'יפ
בתערוכה זאת, מובלים המבקרים למסע בעולמו המיוחד של השבב במטרה ללמוד ולהבין את חייו בעולם הטכנולוגי. התערוכה מתמקדת במספר נושאים מרכזיים - מחשבים הנמצאים בכל מקום, שפת המחשבים והדיגיטציה, מזעור הרכיבים, טכנולוגיות הייצור של המוליכים למחצה, נפלאות ההייטק הישראלי - הכרת הסביבה התעשייתית בישראל וחברות מובילות בתחום ומגמות עתידיות להתפתחות השבב.
צופן החיים
ביולוגיה מולקולרית וגנטיקה הם ענפים בתחום הביולוגיה המתמקדים בקשרי הגומלין של המערכות השונות של התא והשפעתן על היצור החי. נושאים אלה מוצגים בתערוכת "צופן החיים", המתמקדת במספר נושאים מרכזיים - חקירת תא, התפתחות תא בודד ליצור חי, התמודדות התא החי עם הסביבה, שימושים בחיינו בתחום הביולוגיה והגנטיקה, מי אני? - משחק טריוויה בנושא גנטיקה ותורשה.
קול וחוש השמיעה
התערוכה מתמקדת במספר נושאים מרכזיים - מהו הקול, האופן שבו נוצר הקול, כיצד שומעים את הקול, הכרת מרכיביה של אוזן אנושית, תהליכי יצירת קולות באמצעות כלים שונים, מדידתם ושמיעתם.
אנרגיה
התערוכה מתמקדת במספר נושאים מרכזיים - חוקי שימור אנרגיה, סוגים שונים של המרות אנרגיה, תהליכי ייצור אנרגיה, השפעת האנרגיה על חיינו וסביבתנו, ממציאים פורצי דרך בתחום האנרגיה.
הגנת הצומח
תערוכת הגנת הצומח נועדה להמחיש את הקשר שבין אתגר המזון הגלובלי לבין המקרר של הצופה, ומציעה חקר בשלושה מישורים מקבילים – במעבדה, בשדה, ובעולם.
התערוכה, בשיתוף חברת מכתשים אגן, ממחישה כיצד מדע וטכנולוגיה שימושיים משתלבים כדי לפתור את בעיית ייצור המזון.
מתחם לפעוטות וילדים
מתחם שהוקם במיוחד לפעוטות וילדים בגילאים הרכים. המתחם עשיר בגירויים תחושתיים ותנועתיים ומשחקים בהקשרים מדעיים טכנולוגיים.
מיצגי החוץ
במקביל לתערוכות שמוצגות במיתחם מציע המוזיאון מיצגי חוץ העוסקים גם הם בתחום המדע והטכנולוגיה: אקוסטיקה - אפקט התהודה באמצעות נגינה על סלע, מיצג המסביר ומלמד על עקרון המנוף, מטוטלת כוח מגנט, צלחות קול - גלי הקול ופיזור וכיווניות, מהירות קול, חוקי התנועה וכוח צנטריפוגלי, שימור התנע וחוק ההוק, חוקי התנועה, שימור התנע, מנוע רקטה ומיצגים נוספים.
מעבדת פאב לאב
מעבדה הכוללת כ-15 מדפסות המדפיסות דגמים בתלת־ממד. הפארק מפעיל סדנאות להתנסות ביצירת מוצרים שיודפסו בתלת־ממד, פעילות חשיפה והיכרות עם עולם ההדפסה בתלת־ממד, תוכנות מידול, שימושים קיימים במדפסות תלת־ממד ושאיפה לשימושים עתידיים. במעבדה מוצגים מוצרים שהודפסו בטכנולוגיית תלת־ממד כדוגמת גולגולת, דמויות מצוירות, שעון שמש דיגיטלי ועוד.
הר מוניק
הר מוניק (באנגלית: Mount Monique) הוא הר בחלקו הצפוני של האי שארקו, המצוי במזרח ים בלינגסהאוזן באזור ארץ פאלמר, שבאנטארקטיקה.
פלנטריום גלילאו גליליי
פלנטריום גלילאו גליליי (בספרדית: Planetario Galileo Galilei) הוא פלנטריום השוכן בפארק 3 בפברואר בשכונת פלרמו של בואנוס איירס, ארגנטינה.
הר מוניק
גובהו של ההר 600 מטרים מעל פני הים, והוא ההר הגבוה ביותר באי שארקו; הר מוניק הוא ההר ה-2,490 בגובהו באנטארקטיקה.
להר מדרונות דרומיים המכוסים קרח, ומדרונות צפוניים סלעיים.
פלנטריום גלילאו גליליי
היסטוריה
בניית הפלנטריום החלה תחת הנהלתו של האדריכל אנריקה חן ב-1962 והוא נחנך ב-20 בדצמבר 1966. השימוש הראשון בוצע ב-13 ביוני 1967, עבור התלמידים של בית הספר למסחר מספר אחד של בנפילד ומכללת "האיחוד הקדוש של הלבבות הקדושים" של בואנוס איירס. הפרופסור לגאוגרפיה ומתמטיקה אנטוניו קורנחו הראה להם את השמיים מעל בואנוס איירס, אנטארקטיקה הארגנטינאית והקוטב הדרומי. המתקן נפתח באופן רשמי לציבור ב-5 באפריל 1968.
מבנה
הפלנטריום בן חמש קומות ובעל מבנה כיפה בקוטר 20 מטר עם 360 מושבים. הכיפה מצופה מבפנים באלומיניום. הפלנטריום עצמו נמצא במרכז ובו מעל 100 מקרנים כשמשקלו יותר מ-2.5 טון. הוא מורכב ממסגרת גלילית עם מקרנים עצמאיים לירח, השמש וכוכבי לכת הנראים לעין (כוכב חמה, נוגה, מאדים, צדק ושבתאי) ושני תחומים בקיצוניות שצופים על 8,900 כוכבים, קבוצות כוכבים וערפיליות.
הר מוניק
גילוי ההר
ההר התגלה ומופה באופן גס ב־11 בינואר 1910, על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
פלנטריום גלילאו גליליי
עובדות נוספות
בפלנטריום נמצאת חתיכת סלע ירח שהובאה לכדור ארץ על ידי משימת אפולו 11, חתיכת הסלע הוענקה לפלנטריום על ידי ריצ'רד ניקסון. בפלנטריום אפשר גם למצוא אוסף של בעלי חיים ימיים ומאובני אמוניטים מפרובניציית נאוקן שגילם מוערך ב-100 מיליון שנה. מטאוריט מתכתי מפרובינציית צ'אקו מוצג על מרפסת הכניסה של הפלנטריום.
הר מוניק
גילוי ההר
ההר מופה לראשונה באופן מדויק, בשנת 1960, על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על תצלומי האוויר.
מקור השם
צוותו של שארקו התעקש שקראו לאזור שהתגלה על ידם "ארץ שארקו" (בצרפתית: Terre Charcot) (בעת גילויו, לא ידוע כי מדובר באי). שארקו הסכים לכך, מתון כוונה ברורה לקרוא לאי על שם אביו - ז'אן-מרטן שארקו, רופא צרפתי מפורסם (ולא על שמו שלו), שארקו קרא להר מוניק, לנונאטאקי מריון ולהר מרטין, על שם בנותיו.
הר מוניק קרוי על שם מוניק שארקו (בתו של שארקו) שנולדה בשנת 1907; השם ניתן להר ב-11 בינואר 1910.
אזור אנטארקטי מוגן במיוחד
ההר מהווה חלק מהאזור האנטארקטי המוגן במיוחד 170 - "נונאטאקי מריון" (ASPA No.170).
האזור הוגדר כאזור מוגן במיוחד, בשל ערכיו הביולוגיים.
לקריאה נוספת
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 374
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°, PP 166 - 170
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, PP 379 - 381
הכנופיה הסגולה
הכנופיה הסגולה (באנגלית: The Purple Gang) ובשמה האחר כנופיית בית הסוכר הייתה כנופיה של עבריינים שפעלה בעיר דטרויט שבארצות הברית משנות העשרה של המאה ה-20 ושלטה בעולם התחתון של העיר במשך מספר שנים, עד 1935. מרבית חבריה היו יהודים. היא פעלה בתקופת היובש ועסקה בהברחת אלכוהול, אך שלחה ידה גם בפשעים חמורים (החל מהימורים ועד לסחיטה, גנבה, שוד מזוין, חטיפות ורצח).
הכנופיה הבריחה אלכוהול דרך דטרויט בשל קרבתה לקנדה, שבה לא שרר איסור על הפצתו.
מנהיגיה של הכנופיה היו ארבעת האחים ברנסטיין (אייב, ג'ו, ריימונד ואיזדור). הכנופיה קנתה לעצמה מוניטין ברוטליים, ופשע שכיח שביצעה היה חטיפת משלוחים מוברחים של אלכוהול תוך פגיעה במי שהובילו אותם.
מקור שמה של הכנופיה איננו ברור. לפי טענה אחת הוא נבע מכך שאחד מחבריה, שהיה מתאגרף, נהג ללבוש מכנסיים סגולים במהלך קרבותיו. הכינוי "כנופיית בית הסוכר" דבק בכנופיה עקב קשריה עם שני אנשי מאפיה ותיקים בדטרויט, בעליו של מפעל לסוכר תירס, והעבירות שביצעה בשירותם.
הכנופיה שימשה בידי מנהיגים מושחתים של איגודי עובדים בדטרויט ככלי כדי להטיל אימה ומרות על חברי האיגודים ועל מי שנתפסו כיריבי האיגודים. משפט שנערך לרבים מאנשי הכנופיה ב-1928 הסתיים בזיכוי כולם. הכנופיה הפכה לשליטת העולם התחתון של דטרויט למשך שבע השנים הבאות, תוך הטלת אימה על כל עד פוטנציאלי נגדה. אל קפונה אף החליט להישאר מחוץ לדטרויט ולנהל עסקים עם הכנופיה, שהפכה לספקית של ויסקי קנדי מוברח לכנופייתו בשיקגו.
בשנת 1959 הופק סרט קולנוע הנושא את שמה של הכנופיה, המתאר את עלילותיה. הכנופיה גם נזכרת במילות שירו של אלביס פרסלי "רוק בית הסוהר" (Jailhouse Rock).
ג'ון ויליאם בראון
ראשית חייו
ג'ון ויליאם בראון נולד באת'נס שבאוהיו. ב-1932 הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון לנקסטר ופתח בקריירה עסקית. בין שאר עיסוקיו הוא עבד במכירות, ביטוח, מקרקעין. הוא גם שירת כסייר בכבישי אוהיו. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, התגייס בראון למשמר החופים של ארצות הברית. לאחר המלחמה הוא שב לעיר מדינה שבאוהיו, לשם הוא עבר כבר ב-1941.
ב-1950 החלה הקריירה הפוליטית של בראון במסגרת המפלגה הרפובליקנית, לאחר שניצח בבחירות למשרת ראש עיריית מדינה. הוא כיהן כראש העיר עד 1952, כאשר נבחר כסגן מושל אוהיו.
סגן מושל אוהיו
מכל סגני מושלי אוהיו לדורותיהם, היה בראון זה שכהונתו הייתה הארוכה ביותר. הוא כיהן תחת שלושה מושלים שונים בשנים 1953–1957 ובשנים 1963–1975. ב-1952 הוא נבחר לתפקיד בפעם הראשונה לאחר שניצח את סגן המושל המכהן, הדמוקרט ג'ורג' ניי. באותה עת התמודדו המושל וסגנו בבחירות בנפרד, לא כעמיתים למרוץ. ב-1954 ניצח בראון את ניי כאשר התמודד לכהונה שנייה.
ב-1956, במקום להתמודד לכהונה נוספת כסגן המושל, התמודד בראון בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית על משרת התובע הכללי של אוהיו מול צ'. ויליאם אוניל, בהן הוא זכה ב-27.5 אחוזים מהקולות מול 72.5 האחוזים מהקולות שקיבל אוניל.
מושל אוהיו
בינואר 1957, כאשר עמד המושל הדמוקרטי פרנק לאושי לסיים את כהונתו, הוא התפטר 11 יום לפני תום הכהונה כדי לאייש את מושבו בסנאט של ארצות הברית, שאליו הוא נבחר בנובמבר הקודם. לפיכך, כסגן המושל, הושבע בראון כמושל אוהיו. יורשו של לאושי כמושל, צ'. ויליאם אוניל, שניצח את בראון בבחירות המקדימות, כבר היה המושל הנבחר באותה עת בה לאושי נבחר כסנאטור. עם זאת, באותה שנה מושב הסנאט החל ב-3 בינואר, ואילו תקופת הכהונה של מושל אוהיו החלה ב-14 בינואר.
לתוך פער זה נכנס בראון מתוקף תפקידו כסגן המושל והושבע כמושל אוהיו ה-58. הוא לקח ברצינות את תקופת כהונתו הקצרה בת 11 הימים. הוא עבר להתגורר במעון המושל, זימן את האספה הכללית של אוהיו כדי לנאום את נאום מצב המדינה, דרש וקיבל את משכורת המושל במשך 11 ימים אלו, והפקיד חמש תיבות של מסמכים שהונפקו במהלך ימים אלו בידי החברה ההיסטורית של אוהיו. בין מסמכים אלו היה מכתב, שנכתב על נייר המכתבים הרשמי של משרד המושל, שנשלח לראש עיריית קולומבוס, ג'ק סנסנברנר, ובו הוא ביקש ממנו לדאוג עבורו לתו חניה. בין שאר המכתבים היה גם מכתב לנשיא דווייט אייזנהאואר בו הוא ביקש ממנו משרה בממשל הפדרלי לאחר תום תקופת כהונתו כמושל.
המשך הקריירה
ב-1958 נבחר בראון לבית הנבחרים של אוהיו, שם הוא כיהן בשנים 1959–1961. לאחר מכן הוא נבחר לסנאט של אוהיו וכיהן בו עד 1963. ב-1962 הוא נבחר פעם נוספת כסגן המושל. באותה עת היו כבר הבחירות למשרות המושל וסגנו לתקופת כהונה של ארבע שנים. בראון נבחר לכהונה נוספות שתי פעמים נוספות, ב-1966 וב-1970 וכיהן עד ינואר 1975 תחת המושלים ג'ים רודס וג'ון ג'יי גיליגן. בבחירות של 1974 הוא נוצח על ידי הדמוקרט דיק סלסט.
לאחר תום כהונתו כסגן המושל, פעל בראון להקמתה מחדש של המיליציה הימית של אוהיו, שפורקה ב-1947, והחל מהקמתה מחדש ב-1977 הוא שימש כמפקדה הראשון.
ג'ון ויליאם בראון נפטר במדינה ב-29 באוקטובר 1993. הוא נטמן בבית הקברות ספרינג גרוב שבעיר. על שמו קרויה הארנה של מרכז הירידים של אוהיו שבקולומבוס.
לקריאה נוספת
Usher, Brian (2007), Lamis, Alexander P.; Usher, Brian (eds.), Ohio Politics: Revised and Updated, Kent, Ohio: The Kent State University Press, pp. 65–67.
האדם הבלתי נראה
האדם הבלתי נראה הוא רומן של הסופר האפרו-אמריקני רלף אליסון, אשר יצא לאור בשנת 1952. הספר מתייחס לסוגיות חברתיות ואינטלקטואליות שעמדו בפני שחורים בארצות הברית בעשורים הראשונים של המאה ה-20, כולל לאומנות שחורה, היחסים בין זהות שחורה למרקסיזם, והפוליטיקה הגזעית הרפורמיסטית של בוקר טי. וושינגטון, בנוסף לעניינים שקשורים לאינדיבידואליזם וזהות אישית.
האדם הבלתי נראה זכה בפרס הספר הלאומי של ארצות הברית לשנת 1953. ב-1988 הספרייה המודרנית דירגה את הספר מספר 19 ברשימת 100 הספרים הטובים בשפה האנגלית של המאה ה-20. טיים מגזין כלל אותו ברשימת 100 הספרים הטובים בשפה האנגלית משנת 1923–2005.
תרגום לעברית
האדם הבלתי נראה, תרגם אורי בלסם, הוצאת זמורה-ביתן, 1988.
אורלי פרומן
אורלי פרומן (נולדה ב-14 ביוני 1955, כ"ד בסיון ה'תשט"ו) היא פוליטיקאית שכיהנה כחברת הכנסת מטעם תל"ם בסיעת יש עתיד – תל"ם, כמנכ"לית משרד התרבות והספורט (2009–2015) וכמנהלת מחוז תל אביב במשרד החינוך (2001–2009).
ביוגרפיה
פרומן נולדה וגדלה בראשון לציון, בתם של ישראל לולק ודבורה פופקו. למדה בבית ספר חביב ובגימנסיה הריאלית, הדריכה בתנועת מכבי הצעיר, ובהמשך הייתה רכזת סניף. בתקופת הלימודים החלה לשחק כדוריד, שיחקה בתפקיד המרכזת והייתה חברה בנבחרת הגימנסיה הריאלית, במכבי ראשון לציון ובנבחרת ישראל בכדוריד. כמו כן הייתה פעילה בענפי האתלטיקה קלה והייתה רקדנית בלט ומחול ג'אז.
בצה"ל שירתה כמפקדת פלוגת טירוניות בבה"ד 12 וכמדריכה בקורס קצינות. השתחררה בדרגת סגן.
בעלת תואר ראשון במתמטיקה ובמדעי המחשב מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בעלת תעודת הוראה במתמטיקה ובעלת תואר שני בתקשורת משלוחת אוניברסיטת קלארק בישראל. כמו כן למדה בתוכנית למדיניות חברתית ומינהל באגף לפיתוח כוח אדם (אלכא) של ג'וינט ישראל. ובתוכנית לדירקטורים ונושאי משרה מהמרכז הבינתחומי הרצליה.
במהלך לימודי התואר הראשון עבדה כמדריכת של"ח בבית ספר תיכון. בשנת 1976 החלה לעבוד כעוזרת מחקר במחלקה לחינוך באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בהמשך כיהנה כסגנית מנהלת בתי הספר תל"ם בבאר שבע ובגבעתיים, הייתה שותפה בהקמת בית הספר תיכון חדש ברמת גן והייתה המנהלת שלו בשנים 1990 עד 1996. מ-1996 כיהנה כסמנכ"לית למינהל ומשאבי אנוש במסלול האקדמי המכללה למינהל.
ב-1997 מונתה למשנה לראש אגף החינוך וכמנהלת החינוך העל יסודי בעיריית רמת גן. בין השנים 2001 עד 2009 שימשה מנהלת מחוז תל אביב במשרד החינוך, ובמהלך כהונתה זכתה בפרס המצוינות בניהול בשירות המדינה מטעם נציבות שירות המדינה. ב-2001, זכתה פרומן גם ב"אות הוקרה אישי" מטעם מנהל חברה ונוער, במשרד החינוך מחוז תל אביב. בספטמבר 2009 מונתה על ידי לימור לבנת למנכ"לית משרד התרבות והספורט וכיהנה בתפקיד עד יולי 2015, עת עזבה לבנת את המשרד.
באוקטובר 2016 החלה לכהן כמנהלת אגף החינוך בעיריית כפר סבא. בתפקיד זה שימשה עד סוף 2018.
ב-1 בינואר 2019 הודיעה על סיום תפקידה כמנהלת אגף החינוך בעיריית כפר סבא ועל כוונתה להתמודד לכנסת בבחירות לכנסת העשרים ואחת מטעם מפלגת תל"ם של הרמטכ"ל ושר הביטחון לשעבר משה יעלון. היא שובצה במקום ה-31 ברשימת כחול לבן לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת. הרשימה קיבלה 35 מנדטים ופרומן נכנסה לראשונה לכנסת העשרים ואחת.
ועדות ציבוריות
מנכ"לית משרד התרבות והספורט: לאחר סיום תפקידה במשרד התרבות:
But Beautiful
But Beautiful הוא שיר פופולרי שהולחן על ידי ג'ימי ואן האוזן, לצד מילים שנכתבו על ידי ג'וני בורק. השיר יצא לאור בשנת 1947.
השיר הוא אחד מחמישה שירים שנכתבו על ידי ואן האוזן ובורק שנכללו בסרט "הדרך לריו" (1947) של סרטי פרמאונט. הוא בוצע על ידי בינג קרוסבי, ומזוהה גם עם דורותי לאמור. השיר הפך ללהיט בשנת 1948 ובוצע על ידי אמנים כמו פרנק סינטרה (מקום 14 במצעד הבילבורד הוט 100), בינג קרוסבי (מקום 20), מרגרט וייטינג (21) וארט לונד (מקום 25).
הסולם המקורי של השיר הוא סול מז'ור שמתפתח בקצב של A–B1–A–B2. צ'יק קוריאה הקליט אותו לצד שימוש בפסנתר, בסולם המקורי שלו. עם זאת, במרוצת השנים הוקלט השיר בסולמות שונים, כמו פה מז'ור (סינטרה), דו מז'ור (ביל אוונס וסטן גץ), רה מז'ור (טוני בנט וליידי גאגא), סול במול מ'זור (בילי הולידיי) ומי מז'ור (נט קינג קול). בדרך כלל, הוא מבוצע כבלדה.
גרסאות כיסוי
במרוצת השנים, הוקלט השיר במאות גרסאות שונות, ביניהן גרסתם של:
מסדר הכתר היקר
מסדר זה שמור לרוב לנשים, אך גם גברים קיבלו את הכבוד בעבר. עם זאת, לרוב מקבלים גברים את עיטור מסדר השמש העולה. עיטור מסדר הכתר היקר הוענק ב-1917 לקבוצה של עשרים ותשעה חיילים אמריקאים שהשתתפו במלחמת רוסיה–יפן. מקבלי עיטור המסדר היו עשר אחיות מתנדבות ותשעה-עשר כתבים של עיתונים אמריקאים.
עיטור הדרגה הראשונה של המסדר מוענק באופן מסורתי לבנות המשפחה הקיסרית. בניגוד למקביליו האירופאים, ניתן להעניק עיטור זה לאחר המוות.
תג המסדר הוא אובל מוזהב, עם עיטורים פרחוניים בארבעת קצותיו; במרכז מופיע הכתר העתיק של יפן על רקע כחול, מוקף בטבעת אדומה. התג תלוי מתג קטן יותר, המשתנה בהתאם לדרגה, ומחובר לסרט צהוב בעל שוליים אדומים. בדרגה הראשונה נתלה העיטור כאבנט מכתף, ובשאר הדרגות - כעיטור מכתף שמאל.
לכוכב המסדר, אותו עונדים רק חברי הדרגה הראשונה, יש חמש זרועות משובצות פנינים, ובניהם עיטורי פרחים. במרכז הכוכב מופיע הו-או, ציפור מיתולוגית הדומה לעוף החול, על רקע כחול ומוקף בטבעת אדומה.
מקבלי העיטור
להלן רשימה חלקית של מקבלי עיטור המסדר:
צ'. ויליאם אוניל
'''צ'. ויליאם אוניל (באנגלית: C. William O'Neill'''; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, חבר המפלגה הרפובליקנית, שכיהן בכל אחת מזרועות הממשל של המדינה בתפקיד הבכיר ביותר בה: כמושל אוהיו ה-59, כנשיא בית המשפט העליון של אוהיו, וכיושב ראש בית הנבחרים של אוהיו.
ראשית חייו
צ'. ויליאם אוניל נולד בעיר מריאטה שבאוהיו. ב-1938 הוא סיים את לימודיו בקולג' מריאטה, וב-1942 הוא סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים על שם מוריץ של אוניברסיטת המדינה של אוהיו. בעת לימודיו בקולג' הוא הצטרף לאחוות דלתא-אפסילון.
קריירה ציבורית
אוניל כיהן כחבר בית הנבחרים של אוהיו, ובתקופת כהונתו הוא נבחר כיושב ראש הבית. ב-1950, כאשר היה בן 34, הוא היה לאדם הצעיר ביותר שנבחר למשרת התובע הכללי של אוהיו. הוא כיהן בתפקיד בשנים 1951–1957. לאחר מכן הוא נבחר כמושל אוהיו וכיהן בתפקיד עד 1959. כאשר ניסה אוניל להיבחר לכהונה שנייה כמושל הוא נוצח בבחירות בשל תמיכתו בתיקון השנוי במחלוקת לחוקת אוהיו שנגע ל"זכות לעבודה". החל מ-1960 ועד למותו הוא כיהן בבית המשפט העליון של אוהיו, בתחילה כשופט, ולאחר מכן כנשיא בית המשפט. הוא היה אזרח אוהיו היחידי בכל ההיסטוריה של המדינה שכיהן בכל שלוש זרועות הממשל: הזרוע המבצעת, הזרוע המחוקקת והזרוע השופטת.
חיים אישיים
ב-1945 נשא אוניל לאישה את בטי יוסון. לזוג נולדו שני ילדים.
צ'. ויליאם אוניל נפטר ב-20 באוגוסט 1978 בקולומבוס, בעת כהונתו כנשיא בית המשפט העליון של אוהיו. הוא נטמן בבית הקברות אוק גרוב שבמריאטה. על שמו קרויים בניין במרכז התערוכות של אוהיו שבקולומבוס, ומרכז לאזרחים ותיקים במריאטה.
פנחס בן-פורת
פנחס (פיניה) בן פורת (10 באוקטובר 1914 – 27 ביולי 1955) היה מראשוני הטייסים בפלמ"ח ובחיל האוויר הישראלי.
נולד ב-1914 בקריבה אוזרו שבאוקראינה, וב-1921 ובעלייה השלישית עלה ארצה עם הוריו. דרך הנוער העובד בירושלים הגיע לכפר הנוער בן שמן ומשם לקיבוץ נען. הוא הצטרף להגנה ועסק בהעברות נשק במחתרת.
בשלהי 1940 הצטרף לקורס טיס בחברת אווירון וצבר שעות טיס רבות. בשנת 1942 הצטרף לפלמ"ח ושירת בגדוד הרביעי בפלוגה ז'. בשנים 1945–1947 שירת במחלקת הטיס של הפלמ"ח מ-17 ביולי 1946 - 4 באוגוסט 1947 עבר באנגליה קורס למדריכי טיסה וחזר עם רישיון לעוזר מדריך טיסה, רישיון לטייס מסחרי ורישיון לניווטים. במלחמת העצמאות צורף לשירות האוויר.
ב-17 בדצמבר 1947 התקיפו כ-200 ערבים את נבטים שבצפון הנגב. אש נפתחה לעבר כמה מחברי המושב שיצאו עם שחר להניע את משאבת המים ושניים מהם נפצעו.
בשעה 08.00 המריא בן פורת משדה דב במטוס קל RWD-13 עם רופא מהשירות הרפואי ונחת ליד בית אשל. לקצין בריטי שהיה במקום אמר כי הוא שליח של חברת אווירון וכי מגן דוד אדום שלח את הרופא לבית אשל. הקצין האמין לו, נסע לנבטים וחזר לבית אשל בהודיעו כי כ-200 ערבים מתקיפים את נבטים וכי הוא נוסע לבאר שבע להזעיק עזרה. למרות החשש להסתבכות עם הבריטים החליט בן פורת על דעת עצמו לטוס לנבטים כדי להציל את הנקודה.
אלי אביבי שהיה בבית אשל התנדב לשמש כמקלען. הוא נקשר לכיסא, שתי הדלתות הצדדיות הוסרו וחברי המקום ציידו אותו ברימוני יד. בן פורת המריא מבית אשל לנבטים, הנמיך מעל הנקודה והמקלען פתח באש וזריקת רימונים על התוקפים שנסוגו במהירות. הוא נחת בנבטים, השאיר את המקלען וחזר לשדה דב עם הפצוע. בכך ביצע את התקיפה והפינוי בהיטס בפעם הראשונה במלחמת העצמאות. לאחר שקבל בן-גוריון דיווח אישי מבן פורת על פעולתו כתב ביומנו: "הדבר הגיע לערבים בירושלים ועשה רושם כביר".
בן פורת עבר עם השירות האווירי לחיל האוויר הישראלי. מונה למפקד טייסת 69 של מטוסי B-17. ב-1951 השתחרר מצה"ל ועבר לשרת כטייס בחברת אל על.
הוא התקדם באל על ועמד להתמנות לקברניט אך לא זכה לכך. ב-27 ביולי 1955 ביצע טיסת הסמכה במטוס לוקהיד קונסטליישן שלאחריה היה אמור לקבל הסמכה לקברניט. המטוס הופל על ידי מטוסים בולגרים בשמי בולגריה. בן פורת ו-57 נוסעים ואנשי צוות, נספו. בו-פורת נקבר בקבר האחים בבית העלמין קריית שאול ביחד עם שאר ההרוגים בתאונה.
ג'ואן בנהם
ג'ואן בנהם (באנגלית: Joan Benham; 17 במאי 1918 - 13 ביוני 1981) הייתה שחקנית אנגלייה שידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד ליידי פרודנס פיירפקס בסדרת הדרמה התקופתית של רשת ITV "על אדונים ומשרתים".
ביוגרפיה
בנהם נולדה בלונדון והיא בת דודה של השחקנית ההוליוודית אוליב סטורגס.
על אף שהקריירה שלה התרכזה בעיקר בטלוויזיה, בנהם התחילה את דרכה בתיאטרון על במות הווסט אנד בשנות ה-40 של המאה העשרים, והמשיכה להופיע בתיאטרון במשך כל הקריירה. ב-1954 הופיעה בברודוויי בתפקיד הלנה במחזה "חלום ליל קיץ" מאת ויליאם שייקספיר לצדו של פטריק מקני בתפקיד דמטריוס.
ג'ואן בנהם שיחקה ב-16 פרקים בסדרת הטלוויזיה "על אדונים ומשרתים" מהעונה הראשונה ועד האחרונה. היא גילמה את ליידי פרודנס פיירפקס, חברתה הטובה של ליידי בלאמי ושל כל המשפחה. תפקידים נוספים שלה בטלוויזיה היו בסדרה "רופא בבית", הקומדיה "Doctor in Charge", "האב בראון", "הדוכסית מרחוב דיוק", "Doctor on the Go", הסדרה לילדים "Just William", ובסיטקום "Take My Wife". בקולנוע השתתפה בסרט "גברת מרפל בולשת בצי" (1964) מסדרת סרטי מיס מארפל, הקומדיה "Ladies Who Do" (מ-1963), הסרט "Perfect Friday" (מ-1970) וב-"Carry On Emmannuelle" (מ-1978) מסדרת סרטי "Carry On".
התפקיד האחרון ששיחקה בנהם היה בדמות מלינדה ספריי בסיטקום "טרי וג'ון". הפרק בהשתתפותה "The Lawnmower" שודר ב-13 בנובמבר 1981, חמישה חודשים אחרי מותה.
בנהם נפטרה בווסטמינסטר בלונדון בגיל 63.
הנרי רויס
סר פרדריק הנרי רויס (אנגלית: Frederick Henry Royce; ) מהנדס, מעצב רכב ותעשיין אנגלי אשר ייסד עם צ'ארלס רולס וקלוד ג'ונסון את יצרנית הרכב רולס-רויס.
רויס מונה לקצין מסדר האימפריה הבריטית.
הנרי רויס - ראשית דרכו
רויס נולד לג'יימס ומרי רויס, ב- Alwalton במחוז Huntingdonshire בבריטניה. רויס היה הצעיר מבין חמשת ילדי הזוג. משפחתו של רויס ניהלה טחנת קמח, אך העסק נכשל והמשפחה עברה להתגורר בלונדון. עקב מותו של האב בשנת 1872 נאלץ רויס הילד לעסוק במכירת עיתונים, ובמסירת מברקים, לצד לימודיו העיוניים. בשנת 1882 עבר לליברפול שם עסק בעסקי תאורת רחוב לתיאטרון. בשנת 1884 נכנס עם ארנסט קלרמונט (Ernest Claremont) לשותפות לעסק של אביזרי חשמל ביתיים.
הקמת חברת "רולס-רויס"
דגם ה-רולס-רויס 10 כ"ס תוכנן על ידי הנרי רויס בשנת 1903, ויוצר בבית המלאכה של רויס ושל שותפו צ'ארלס רולס ברחוב קוק במנצ'סטר, לאחר שחתמו על הסכם איחוד ב-23 בדצמבר 1904. הדגם שווק על ידי סוכנות C.S.Rolls & Co
חברת רולס-רויס המשותפת שהייתה קרויה "רולס רויס לימיטד" נוסדה ב-15 במרץ 1906. בשנת 1908 עברה חברת "Rolls-Royce Limited" ל- דרבי.
רויס עיצב את דגם ה-רולס-רויס V-8 (1905), את דגם ה-רולס-רויס 30 כ"ס ואת ה-רולס-רויס פנטום 3.
ב- 1910 עם מותו של רולס בתאונת מטוס השותפות הסתיימה. ב- 1912 עבר להתגורר ב- דרבי. ב-1917 עבר למערב ויטרינג (West Wittering) ב-West Sussex, בבריטניה. ב-1928 פיתח את: "מנוע R" אשר הורכב על מטוס מדגם "Supermarine S.6B" וזכה לשיא אווירי של 357.7 מייל לשעה.
באוקטובר 1932 השיק את מנוע ה- "PV12", מנוע אשר הורכב על מטוסים בריטיים. מנועיו של רויס תרמו רבות להתפתחותו של חיל האוויר המלכותי, בעיקר בתקופת מלחמת העולם השנייה.
רויס נפטר ב- 1933. לא הותיר צאצאים. היה נשוי ל- Minnie Punt בין השנים 1893–1912.
חברת רולס-רויס
רולס-רויס (באנגלית: Rolls-Royce) היא יצרנית בריטית לכלי רכב ומנועים לתעופה. שני התחומים הופרדו לחברות נפרדות בשנות ה-80 של המאה ה-20. תחום הרכב נמצא בבעלות יצרנית הרכב הגרמנית BMW משנת 2003.
Yes (שיר של פאט ג'ו, קארדי בי ואנואל AA)
Yes (בעברית: כן) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי פאט ג'ו ביחד עם הראפרית האמריקאית קארדי בי ואנואל AA. השיר יצא לאור ב-6 בספטמבר 2019, על ידי חברות התקליטים RNG רקורדס ואימפריה רקורדס. השיר הופק על ידי קול & דרה.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-23 במצעד השירים הקצביים של בילבורד.
רקע וכתיבה
על תהליך יצירה השיר "Yes" אמר פאט ג'ו כי "השיר הזה הוא שיר מיוחד. אתה מבין למה אני מתכוון? שון קומבס וקול אמרו לי כי לכל להיט יש סיפור כזה או אחר, וגם לשיר הזה יש סיפור משלו". השיר הוא שיר בסגנון ההיפ-הופ.
השיר מסמפל בתוכו קטעים מתוך השיר "Aguanilé", אשר יצא לאור במקור בשנת 1972.
רוני בוסאני
רוני בוסאני (נולד ב-25 בנובמבר 1956) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל ישראלי, ששיחק ואימן בקבוצות בכירות בליגת העל הישראלית ובנבחרות ישראל. משמש פרשן כדורסל בתקשורת.
ביוגרפיה
נולד בתל אביב לזוג עולים מתימן, למד בבית ספר "בלפור". שירת בצה"ל בגדוד קשר אמ"ן.
כשהיה בן 17 שיחק בסרט "עיניים גדולות" בבימויו ובכיכובו של אורי זוהר, לצד אריק איינשטיין.
במקביל להיותו שחקן כדורסל ומאמן, הוא עובד בבנק דיסקונט בתחום שוק ההון. היה אחד מנציגיו של הבנק כמבצע במסחר הפומבי בבורסה לניירות ערך.
נכון לשנת 2018 הוא מנהל מדור ניהול תיקים בבנק.
מתגורר בראשון לציון עם בת זוגו ספיר, ולו שלושה ילדים.
כדורסל - קריירת המשחק
בגיל 11 הצטרף לקבוצת הילדים של מכבי תל אביב, ושיחק שם בכל קבוצות שלבי המעבר: ילדים, נערים, נוער, מכבי דרום ובוגרים. בעונת 1978/79 שיחק בקבוצת הבוגרים של מכבי תל אביב תחת המאמן רלף קליין, לצד השחקנים מיקי ברקוביץ', מוטי ארואסטי, אולסי פרי ועוד. בוסאני זכה עמה באליפות הליגה ובגביע המדינה. ממכבי תל אביב עבר לשחק בקבוצות נוספות כגון מכבי רמת גן לצדו של דורון ג'מצ'י, הפועל רמת גן ביחד עם סטיב קפלן, אביגדור מוסקוביץ' ועוד, ובמכבי ראשון לציון ביחד עם מיקי ברקוביץ' וחיים זלוטיקמן.
בעונת 1990–1991 היה הקלע הטוב בליגה, עם 55.3 אחוזי קליעה משלוש נקודות, 90 אחוזי קליעה מהעונשין ו-69 אחוזי קליעה משתי נקודות.
קריירת האימון בליגת העל
עם פרישתו כשחקן פעיל בסיום עונת 1992/3 שימש עוזר מאמן של משה ויינקרץ בקבוצת מכבי ראשון לציון, ובעונה לאחר מכן היה עוזרו של פיני גרשון, ואז שוב אימן תחת ויינקרנץ.
בעונת 1995/96 מונה למאמן ראשי במכבי ראשון לציון; בעונת 1997/98 שימש מאמן ראשי באליצור גבעת שמואל; בעונת 1998/99 היה מאמן ראשי בהפועל תל אביב; בעונת 2000/01 היה מאמן ראשי במכבי ראשון לציון; בעונות 2004 עד 2006 שימש מאמן ראשי בא"ס רמת השרון; בעונת 2006/07 היה מאמן ראשי בעירוני אשקלון, והיה המאמן הראשון בארץ שזכה בגביע ווינר; בעונת 2007/08 היה מאמן ראשי בעירוני נהריה, והגיע עם הקבוצה לפיינל פור; בעונת 2012/13 חזר לאמן את מכבי ראשון לציון. בשנת 2013, טרם פתיחת העונה, הודיע על התפטרותו רצונו להפסיק לאמן.
קריירת האימון בנבחרות ישראל
בשנים 1999–2005 שימש בוסאני מאמן ראשי של נבחרת ישראל עד גיל 16 (קדטים), ולקח חלק בארבע אליפויות אירוע לנוער. בשנים אלו היה שותף בגידול שחקנים, כגון עומרי כספי, גל מקל, יוגב אוחיון, אבי בן שימול, שון דניאל ועוד. בשנים 2007–2009 היה עוזר מאמן של צביקה שרף בנבחרת הלאומית של ישראל, במהלכן שותף בשתי אליפויות אירופה. בשנים 2009–2011 היה מאמן ראשי של הנבחרת האולימפית של ישראל. השתתף עם הנבחרת באוניברסיאדה שנערכה בסין בשנת 2011.
יחסי גאורגיה–קניה
יחסי גאורגיה–קניה הם היחסים דו-צדדיים בין גאורגיה, המצויה בעבר הקווקז, לבין הרפובליקה של קניה, הממוקמת במזרח אפריקה.
היסטוריה
על פי נתוני משרד החוץ של גאורגיה, הבסיס העיקרי ליחסי שתי המדינות הוא שיתוף פעולה כלכלי.
גאורגיה וקניה היו שותפות מוגבלות למאבק העולמי בטרור. בינואר 2012 שייטים גאורגים נלקחו כבני ערובה על ידי שודדי ים סומלים בים סוף, ושוחררו לבסוף כשקניה שימשה כמתווכת. גאורגיה גינתה את פיגוע הטרור באוניברסיטת גאריסה בשנת 2015, בו נהרגו 150 אנשים, וכן את מתקפת הטרור בניירובי בינואר 2019, בה קיפחו את חייהם 21 בני אדם. גאורגיה הצהירה על תמיכתה הגלויה במדיניות הקנייתית נגד הטרור.
בשנת 2016, מוזיקאים קנייתים היו בין האמנים הבינלאומיים שהשתתפו בפסטיבל מוזיקה בינלאומי בנפת מרנאולי אשר בגאורגיה.
מדיניות אשרות שהייה
אזרחי גאורגיה המעוניינים לנסוע לקניה חייבים לקבל אשרת תייר או אשרת עסקים במשרד הקונסולרי של שגרירות קניה בבלגיה, או בגבול קניה. בנסיבות מסוימות, ניתן להעניק ויזה לטווח קצר גם באמצעות בקשה מקוונת על ידי ממשלת קניה.
ביג בוי
אנטוואן אנדרה פאטון (באנגלית: Antwan André Patton; נולד ב-1 בפברואר 1975), הידוע בשם הבמה ביג בוי (Big Boi), הוא ראפר, פזמונאי, שחקן ומפיק מוזיקלי, הידוע בעיקר בשל היותו חבר בהרכב ההיפ-הופ אאוטקאסט, לצד אנדרה 3000.
ביוגרפיה
פאטון נולד ובילה את המחצית הראשונה של ילדותו בסוואנה, ג'ורג'יה, ולמד בבית הספר התיכון הרשל ו. ג'נקינס, לפני שעבר לאטלנטה עם דודתו רנה. הוא החליט להמשיך את התעניינותו במוזיקה בבית הספר התיכון Tri-Cities, בית ספר למגנטים לאמנות חזותית.
פאטון פגש את הראפר אנדרה 3000 כשלמדו בתיכון. השניים איחדו כוחות כהרכב ההיפ הופ אאוטקאסט בשנת 1992 וחתמו בחברת "לה-פייס רקורדס". בשנת 1994 הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, Southernplayalisticadillacmuzik, שצבר פופולריות לאחר שהסינגל "Player's Ball" הגיע למקום הראשון במצעד שירי הראפ של הבילבורד. לאחר מכן, הוציא הצמד את האלבומים ATLiens בשנת 1996 ו-Aquemini בשנת 1998 ופיתח את הצליל שלו, התנסה במגוון סגנונות וזכה להצלחה מסחרית. בשנת 2000 הוציא הצמד את האלבום Stankonia, שכלל את הסינגלים "Ms. Jackson" ו-"B.O.B", והגיע למקום השני במצעד הבילבורד 200. האלבום זכה בפרס גראמי לאלבום הראפ הטוב ביותר והשיר "Ms. Jackson" זכה בפרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר של צמד/להקה.
בשנת 2010 הוציא ביג בוי את אלבום הסולו הראשון שלו, Sir Lucious Left Foot: The Son of Chico Dusty. האלבום הגיע היישר אל המקום השלישי במצעד הבילבורד 200, עם 62,000 עותקים שנמכרו בשבוע הראשון לצאתו, ושהה במצעד סך של 13 שבועות. בנוסף, זכה האלבום לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה, תוך שקיבל ציון של 90 מתוך 100 מ-Metacritic, בהתבסס על 33 ביקורות מקצועיות.
בשנת 2012 הוציא את אלבומו השני כאמן סולו, Vicious Lies and Dangerous Rumors, המציג הופעות אורח של אמנים כגון T.I., לודאקריס, קיד קאדי, קלי רולנד, אייסאפ רוקי ובי.או.בי. האלבום זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה.
בשנת 2017 הוציא את אלבומו השלישי, Boomiverse.
רונית שריד
ביוגרפיה
רונית שריד נולדה בתל אביב ולמדה בגימנסיה הרצליה בתל אביב. ב-1981 החלה ללמוד לתואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת תל אביב ובמקביל למדה הוראה. את לימודי המוסמך והדוקטורט השלימה בהצטיינות במחלקה למיקרוביולוגיה הומנית, בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב. עבודת הדוקטורט שלה, אותה עשתה בהנחייתם של פרופ' ארנונה גזית ופרופ' אברהם יניב, עסקה בחקר מולקולרי ופונקציונלי של ה- Lymphoproliferative Disease Virus of Turkeys - נגיף ממשפחת ה- Retroviridae המוכר כמחולל מחלה לימפופרוליפרטיבית אקוטית בעופות.
משך כשנתיים, לאחר סיום הדוקטורט, חקרה נגיפי הרפס במחלקה לחקר התא ואימונולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1995-1998 השתלמה באוניברסיטת קולומביה ניו יורק במסגרת לימודי פוסט-דוקטורט, שם התמקד מחקרה בנגיף ההרפס האנושי מספר 8, המכונה גם נגיף סארקומת קאפושי (Human herpesvirus 8, HHV-8 / Kaposi's sarcoma-associated herpesvirus, KSHV). שריד שבה לישראל ב-1998 והקימה קבוצת מחקר בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת בר-אילן, בה היא חוקרת ומלמדת עד היום ומכהנת כפרופסור מן המניין.
המחקר במעבדתה מתרכז בנגיף ה-KSHV – נגיף המוגדר כמחולל סרטן באדם וכגורם לסארקומת קאפושי, לימפומה מסוג Primary effusion lymphoma וכן למחלת Castleman. במעבדה נחקרים אספקטים שונים הקשורים למחזור ההדבקה ולפתוגנזה של KSHV ובהם אפיון מסלולי אותות הקשורים בשפעול התרבות הנגיף, אפיון תפקידם של תוצרי גנים נגיפיים במהלך מחזור ההדבקה בנגיף לשלביו השונים וזיהוי וחקר אינטראקציות בין חלבונים המקודדים ב-KSHV לחלבונים תאיים. בנוסף, היא חוקרת את השפעתם של תכשירים ננומטריים שונים על יכולת ההדבקה וההתרבות של נגיפים.
קריירה
שריד עסקה בתפקידים נוספים, בהם -
נוסף על כך כיהנה כחברת ועדות שונות, בהן החברה הישראלית למיקרוביולוגיה (2005–2007), הוועדה להערכת הצעות למענקי מחקר של משרד המדע הישראלי, האגודה לחקר הסרטן בישראל ובבריטניה, ועמדה בראש הוועדה להערכת הצעות למענקי מחקר של משרד הבריאות.
שריד מתגוררת בקריית אונו, נשואה לנדב והיא אם לשלושה.
הוקרה ופרסים
1987 - הצטיינות דיקן באוניברסיטת תל אביב. 1992 - פרס פדרציית ספרדי עולמי למצוינות. 1998- מלגת אלון. 2000 - פרס טאובנבלט למצוינות במדעי הרפואה, אוניברסיטת בר-אילן. 2001 - פרס מ. שילה למצוינות במחקר מיקרוביולוגי מטעם החברה הישראלית למיקרוביולוגיה
נסיכה בהחלפה: בעקבות הכוכב הרומנטי
נסיכה בהחלפה: בעקבות הכוכב הרומנטי (באנגלית: The Princess Switch 3: Romancing the Star) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי לחג המולד. הוא מהווה את סרט ההמשך של נסיכה בהחלפה ונסיכה בהחלפה: חילוף חוזר, בו מככבים ונסה הדג'נס, סם פלדיו, רמי היי, ניק סגאר וסואן בראון. הסרט הוקרן לראשונה בנטפליקס ב-18 בנובמבר 2021.
עלילה
הסיפור עוקב אחר המלכה מרגרט דלקורט והנסיכה סטייסי דנובו, כאשר חפץ יקר ערך הקשור לחג המולד נגנב הכפילות המלכותיות מרגרט וסטייסי פונות לעזרתם של הכפילה הנועזת שלהן פיונה – ושל האקס הכובש שלה.
הא ג'ין
הא ג'ין (נולד ב-21 בפברואר 1956) הוא משורר, מסאי, סופר ד"ר לספרות, אזרח ארצות הברית ממוצא סיני הכותב את יצירותיו באנגלית. ב-1999 זכה בפרס הספר הלאומי ובפרס פן פוקנר בעבור סיפרו בינתיים. ספרו אשפת מלחמה זכה ב-2005 בפרס פן פוקנר, בעבור ספר זה הסופר אף היה מועמד לזכייה בפרס פוליצר.
ביוגרפיה
הא ג'ן הוא שם העט של Jīn Xuěfēi הוא נולד ב-1956 בפרובינציה ליאונינג בסין. מאידך שם העט שלו: הא הוא קיצור של העיר האהובה על הסופר חרבין (Hā'ěrbīn) אביו היה קצין בצבא השחרור העממי. בהיותו בן 19 הוא השתחרר מהצבא והחל ללמוד בפרובינציה חיילונגג'יאנג בעיר חרבין באוניברסיטת חיילונגג'יאנג ושם ב-1981 סיים את לימודי התואר הראשון. את התואר השני השיג באוניברסיטת שאנדונג המצויה במחוז שאנדונג ב- 1984. ב- 1985 הוא זכה במלגת לימודים מאוניברסיטת ברנדייס אשר בארצות הברית והחל ללמוד בה. בעקבות אירועי כיכר טיין - אן - מן החליט הסופר לא לחזור לסין ולכתוב באנגלית את יצירותיו הספרותיות. ב-1993 הוא סיים את לימודיו האקדמיים עם תואר דוקטור בספרות אנגלית. הוא מרצה בין היתר באוניברסיטת בוסטון ובאוניברסיטת אמורי אשר בארצות הברית.
בין השנים 1990 ל- 1996 פרסם ג'ין חמישה ספרי שירה ובין השנים 1996 ל-2011 הוא פרסם ארבע אסופות של סיפורים קצרים וחמישה רומנים, בנוסף למאמרים האקדמיים שפרסם במסגרת עבודתו כמרצה וחוקר ספרות. יצירתו המפורסמת ביותר היא הרומן אשפת מלחמה, הספר מתאר את קורותיו של יו יואן, חייל סיני בצבא מתנדבי העם אשר לחם במלחמת קוריאה. הספר מתאר את אירועי המלחמה, ואת עולמו הפנימי של יו-יואן. את הספר הקדיש הסופר לאביו אשר היה חייל בצבא מתנדבי העם במלחמת קוריאה. הניו יורק טיימס כתב על הספר: " יו-יואן הוא מהדמויות המורכבות והעשירות שקמו לעולם הספרות בשנים האחרונות... יצירה מוסרית שהיא גם נצחית ואוניברסלית..."
לייזר לויד
לויד פנחס בלומן (נולד ב-7 במאי 1966), ידוע בשם הבמה שלו לייזר לויד (באנגלית: Lazer Lloyd), הוא זמר-יוצר, וגיטריסט ישראלי-אמריקאי. סגנונו מושפע מבלוז, גוספל וגרוב מטאל, ומשלב בלוז מסורתי עם מוזיקה יהודית וניגונים חסידיים.
ביוגרפיה
נולד בשם לוייד פול בלומן בניו יורק וגדל בקונטיקט. אביו שר וניגן בגיטרה עם פול סיימון. בגיל חמש עשרה החל לנגן במועדוני לילה לאורך קו החוף בקונטיקט ובניו הייבן עם להקתו Legacy, שעשתה קאברים ללהיטים משנות ה-50. בגיל שמונה עשרה החל ללמוד מוזיקה קלאסית בניו יורק בסקידמור קולג אצל מילט הינטון, נגן הבס של הזמר לואי ארמסטרונג, ואצל רנדי ברקר מההרכב דם, יזע ודמעות. עם סיום לימודיו חזר לקונטיקט שם הקים להקת רוק המבוססת על בלוז בשם The Last Mavericks. בהמשך נסע למנהטן כדי לבצע הקלטות עבור חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס.
ב-1993 פגש בניו יורק את הזמר הרב שלמה קרליבך והושפע ממנו עמוקות. קרליבך הזמין אותו לנגן עמו בישראל אך נפטר כעבור זמן קצר. בשנת 1994 פרש מלהקתו, התקרב לדת ועבר ללמוד בישיבה בירושלים. בהמשך הצטרף ללהקת רבע לשבע כנגן גיטרה מוביל וכזמר שני והקליט איתם במשך עשור. בשנת 2004, הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו "Higher Ground", ששילב רוק פולק, שירה מלאת רגש לצד קטעי גיטרה "מלוכלכים" ו"אגרסביים".
לויד הקים שלישיית בלוז-רוק וכתב והפיק את אלבומי הלהקה "Passin'over" בשנת 2007 ו-"Real people" בשנת 2008. הלהקה סיירה בישראל, כמו גם בקמפוסים בארצות הברית. בשנת 2012 הוציא אלבום כפול אקוסטי ואלקטרוני, My Own Blues, שנבחר על ידי ארגון הבלוז הישראלי כאלבום הבלוז הטוב ביותר.
נשוי ואב לחמישה ילדים, מתגורר בבית שמש.
סגנון מוזיקלי
לויד משלב את אורח חייו הדתי בנגינת בלוז ורוק שורשיים. במהלך השנים הופיע לצד מיטב הנגנים והזמרים בישראל, צבר פופולריות בקרב חוגי הבלוז, הרוק האלטרנטיבי והמוזיקה היהודית והוצב על ידי מבקרי מוזיקה אחדים בשורה הראשונה של הגיטריסטים בישראל. סגנונו המוזיקלי הושווה לנגינה של נגני בלוז ורוק שחורים כגון בי בי קינג וג'ימי הנדריקס ושל נגנים לבנים שהלכו בעקבותיהם כגון אריק קלפטון.
עונת 2023/2024 בליגת העל הפורטוגלית
עונת 2023/2024 בליגת העל הפורטוגלית (בפורטוגזית: Primeira Liga, מוצגת גם בשם Liga Portugal Bwin בשל חסות מסחרית) היא העונה ה-90 של ליגת העל הפורטוגלית, הליגה המקצוענית הבכירה בפורטוגל. העונה החלה ב-11 באוגוסט 2023 וצפויה להסתיים להסתיים ב-26 מאי 2024.
קבוצות ואצטדיונים
מתוך 18 הקבוצות שמשתתפות בעונה זו, 15 המשיכו מהעונה הקודמת. אליהן התווספו מוריירנסה ופארנסה שסיימו בשני המקומות הראשונים בליגה הפורטוגלית השנייה, והחליפו את סנטה קלרה ואת פאסוס דה פריירה שסיימו בשני המקומות האחרונים בעונת 2022/2023. אסטרלה דה אמדורה שסיימה במקום השלישי בליגת המשנה, העפילה גם היא לאחר שניצחה בפלייאוף את מאריטימו שסיימה במקום ה-16 בעונת 2022/2023. מוריירנסה שבה לליגת העל לאחר היעדרות של שנה ופארנסה לאחר היעדרות של שנתיים, עבור אסטרלה זו הופעת בכורה בליגה הבכירה (המועדון הוקם בשנת 2020 לאחר שהמועדון הקודם בעל שם זהה פורק בשנת 2011)
טבלת הליגה
מעודכן ל-14 באוגוסט 2023
אנטואן לקרואה
אנטואן פרנסואה אלפרד לקרואה (צרפתית: Antoine François Alfred Lacroix; 4 בפברואר 1863, מאקון (Mâcon) - ב-12 במרץ 1948, פריז). היה מינרלוג וגאולוג צרפתי.