cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כדוריד
קפטן
בכדוריד נהוג כי קפטן הקבוצה עונד סרט על היד. הקפטן הוא שחקן אשר נבחר על ידי הנהלת הקבוצה והשחקנים והוא מייצג את הקבוצה באירועים (לא רק אירועים ספורטיביים). לרוב, נבחר שחקן אשר מזוהה עם הקבוצה ועם חוג אוהדיה. לפני תחילת המשחק שני הקפטנים של הקבוצות עומדים ליד צמד השופטים ומברכים אחד את השני, ואז מתקיימת הגרלה על ידי אחד השופטים ובה נקבע מי מבין הקבוצות תתחיל את המשחק.
שחקני ספסל
שחקני ספסל משמשים כשחקני חילוף לשחקני השביעייה שעל המגרש. מכיוון שבכדוריד אין הגבלת חילופים, שחקנים היושבים על הספסל יכולים להחליף בתדירות גבוהה שחקנים מהשביעייה הפותחת (בדרך כלל למטרות טקטיות או כדי לתת לשחקן ששיחק הזדמנות לנוח). לעיתים שחקן מסוים משחק רק בהתקפה, ואילו בזמן שקבוצתו נמצאת בהגנה, הוא מתחלף עם שחקן אחר, שמשחק בדרך כלל בהגנה. החילוף מתבצע רק במקום אחד במגרש בסמוך למרכזו. אם השחקן הנכנס לא עבר שם קבוצתו מקבלת עונש של הרחקת שחקן לשתי דקות. לעיתים יוחלף השוער בשחקן שדה על מנת לתגבר את ההתקפה, אולם מצב זה חושף את השער באופן חמור במקרה והכדור אובד בהתקפה.
כרטיס כחול
כרטיס כחול, בנוסף לצהוב ואדום מספק בהירות יתר לגבי פסילה של שחקן. אם כרטיס זה מוצג, דו"ח בכתב ילווה את דף הניקוד וועדת המשמעת תהיה אחראית לפעולות נוספות מעבר להוצאתו של השחקן מהמשחק (בדרך כלל הרחקה לשלושה משחקים).
כדוריד בישראל
משחקי כדוריד ראשונים בארץ ישראל החלו לשחק כבר ב-1927 במתכונת של 11 שחקנים כשלרוב דובר בליגת חובבים וקבוצות בתי ספר. משחקי כדוריד התקיימו עוד לפני קום המדינה גם במסגרת כינוס הפועל והמכביה. ב-1935 בעקבות המכביה השנייה ועליית מספר ספורטאים יהודים מחו"ל זכה הענף להתפתחות מקצועית מסוימת. בין 1939–1946 (תקופת מלחמת העולם השנייה) ובין 1947–1950 (תקופת קום המדינה ומלחמת העצמאות) לא שיחקו כלל כדוריד סדיר בארץ. מ-1946 עת חודש משחק הכדוריד בארץ לזמן מה וכן בתקופת המכבייה השלישית ב-1950 כשחודש המשחק בשנית בארץ במתכונת מוגבלת, עברו לשחק בשיטת 7 שחקנים שהפכה לשיטה המקובלת ומאז התפתח הענף בהדרגה. ב-1951 נוסדה קבוצת הכדוריד המקצועית הראשונה של מכבי רחובות שכונתה "השדים האדומים" (אם כי קבוצת כדוריד חובבים בשם "מכבי רחובות" נוסדה כבר בשנות ה-30). ב-1954 נוסדה רשמית ליגת העל בכדוריד בצורה מצומצמת ובשנים שלאחר מכן הגדילה בהדרגה את מספר הקבוצות בליגה. בשנותיה הראשונות הליגה שיחקה במתכונת המיושנת של 11 שחקנים בקבוצה. ב-1959 החלו לשחק בליגה בצורה מעורבת בשיטת 11 שחקנים ובשיטת 7 שחקנים לסירוגין. ב-1964 עברו לשחק רק בשיטת ה-7 שחקנים המקובלת עד היום. איגוד הכדוריד בישראל עצמו נוסד ב-1956. בשנת 1960 הוקמה לראשונה ליגת נשים בכדור יד.
הכדוריד הישראלי מנוהל על ידי איגוד הכדוריד בישראל. ליגת העל לגברים, מונה 12 קבוצות והיא מתקיימת במתכונת של סיבוב ראשון שבו משתתפות כל הקבוצות, שני סיבובים נוספים שבהם מחולקות הקבוצות לשני בתים בני 6 קבוצות שנקבעים לפי המיקום בסיום הסיבוב הראשון ופלייאוף שבו משתתפות 4 הקבוצות הראשונות בבית העליון. הקבוצה שמסיימת במקום האחרון בבית התחתון יורדת אוטומטית לליגה הלאומית וזו שמסיימת במקום הלפני אחרון מתמודדת בשני משחקי מבחן מול זו שמסיימת במקום השני בליגה הלאומית על מקום בליגת העל.
בליגה הלאומית לנשים משתתפות 11 קבוצות והיא מתקיימת בשיטת בית וחוץ בסיום הסיבוב השני ארבע הראשונות נפגשות למשחקי חצי הגמר והגמר (הראשונה נגד הרביעית והשנייה נגד השלישית) בשיטת "המפסיד יוצא" בסדרה של 3 משחקים לקביעת האלופה.
הכדוריד הישראלי בעל ליגות ילדים, נערים, נוער ומבוגרים, לנשים ולגברים. כמו כן, הכדוריד הישראלי מיוצג על ידי נבחרת ישראל בכדוריד ברמות הגילאים השונות החל מקדטים ונוער ועד לנבחרת הבוגרת לגברים ולנשים.
בשנים האחרונות השליטה בכדוריד הגברי נמצאת בידי קבוצות מכבי ראשון לציון והפועל ראשון לציון המחזיקות במרבית אליפויות הליגה והגביע. בליגת הנשים מובילות מכבי ארזים רמת גן את מירב הזכיות באליפות והפועל פתח תקווה את מירב הזכיות בגביע, בשנים האחרונות בני הרצליה שולטת בענף וזכתה בשבע אליפויות רצופות.
בין שחקני הכדוריד הבולטים לאורך השנים נמנים יעקב סנדלר (קפטן נבחרת ישראל בתקופת ה-11), חיים כצמן, יורם אברקוביץ', משה ונגלוביץ', משה לגיל, שלמה הופמן, יוסי צאיג, ישראל פלטה, מוטי פליישר, עקיבא לפלר, אמיר פופקו, רפי קוט, יואב נאמן, דובי ישועה, דני טורקניץ, מישה יוסיפוביץ, עידן מימון, דודי בלסר, מישה לוין, עודד נאמן, ליאוניד (לוניה) דורושנקו, ולדימיר זייקמן, שחר לוין טולי ליבגוט, תום מטלון, ארז פפו, גל אברהם, דורון בן עטייה, משה הלפרין, דוד עמר, איזי רפאלי, אבי רש ותומר שמעוני. אחדים מהשחקנים הבולטים שיחקו בעבר או משחקים כיום בקבוצות אירופיות. הבולטים ביניהם כיום הם חן פומרנץ, ערן אברמוביץ ואבישי סמולר.
תחרויות
במהלך העונה הספורטיבית מתחרות הקבוצות והנבחרות זו בזו במטרה לזכות בתארים. התחרויות הללו מגדירות את השנה הספורטיבית ואת לוח הזמנים של שחקני הכדוריד המקצועיים. את התחרויות מארגנים הגופים הרשמיים. לרוב התחרויות מתכונת ליגה או גביע.
ארטי לאנג
ארתור סטיבן "ארטי" לאנג ג'וניור (באנגלית: Arthur Steven Lange Jr; נולד ב-11 באוקטובר 1967) הוא קומיקאי אמריקאי, שחקן, סופר ומנחה פודקאסטים. לאנג ידוע כחבר קבוע בתוכנית המערכונים והסאטירה Mad TV בה השתתף בין השנים 1995 ועד 1997 וכהיותו חבר קבוע בצוות התוכנית The Howard Stern Show עד לעזיבתו בשנת 2009.
תחילת דרכו
נולד וגדל בליווינגסטון בניו ג'רזי, לנג עבד תחילה כסבל בנמל ונהג המונית כדי לעזור בפרנסת משפחתו לאחר מותו של אביו המשותק. ב-1987, הוא הופיע בפעם הראשונה בתור סטנד-אפיסט ובתחילת שנות ה-90 החל להופיע באופן קבוע במועדונים בניו יורק וסביבותיה.
בשנת 1995, לאנג עבר ללוס אנג'לס כחבר בצוות העונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה Mad TV. במהלך העונה השנייה נעצר בגין החזקת קוקאין דבר שהוביל לעזיבתו את התוכנית ותחילת תהליך שיקום.
בשנת 1998 שיחק לאנג בסרט "עבודה מלוכלכת" של הבמאי בוב סאגט, ובסדרת הטלוויזיה "המופע של נורם" ברשת ABC בכיכובו של נורם מקדונלד.
בשנת 2001 שב לאנג לניו ג'רזי והפך לחבר קבוע בתוכנית The Howard Stern Show עד לשנת 2009. במהלך עבודתו בתוכנית הוא כתב, הפיק וכיכב בסרט Beer League, הפיק שני אלבומים של מופע הסטאנד אפ שלו ופרסם את ספרו הראשון Too Fat to Fish.
בשנים 2017—2019 שיחק בסדרת הטלוויזיה נופל וקם.
בר סלטים
בר סלטים (מאנגלית: salad bar) הוא מזנון המכיל רכיבי סלט. סוג מזנון זה מקובל במסעדות ובתי מלון ומאפשר לאוכלים לבחור את רכיבי הסלט ואת רטביו. מרבית ברי הסלטים כוללים חסה, עגבניות, מלפפונים וכן רטבים כגון רוטב אלף האיים, רוטב איטלקי, שמן זית ומיץ לימון. יש ברי סלטים הכוללים גבינות, פסטה וסוגי סלטים מוכנים (כגון סלט ביצים, או סלט רוסי או סלט תירס).
היסטוריה
מקורו של בר הסלטים אינו ידוע. מספר מסעדות טוענות לכתר המצאת מושג זה. מסעדה בשם "הצוקים" (The Cliffs) בספרינגפילד פרסמה בראשית שנות ה-50 על קיומו של בר סלטים. מסעדה אחרת מהוואי - "Chuck's Steak House" - בית הסטיקים של צ'אק - טוענת כי היא המציאה את המושג בשנות ה-60. המושג הפך נפוץ ופופולרי בארצות הברית בשנות ה-70 ובמהלך שנות ה-80 התפשט ברחבי העולם. בסוף שנות ה-80 הפך פופולרי גם בישראל.
מילון מריאם ובסטר מציין כי המונח הפך נפוץ ומקובל בשפה האנגלית בשנת 1973.
פהד חלבי
פהד חלבי (נולד ב-1 בינואר 1970) הוא צייר ואמן מיצג ווידאו ארט ישראלי.
ביוגרפיה
פהד חלבי נולד במג'דל שמס, השביעי מבין 14 ילדים, למשפחה דרוזית. משפחתו חיה ברמת הגולן על קצה הגבול הצפוני של ישראל עם סוריה. אזור שהיה שייך לסוריה עד מלחמת ששת הימים ושתושביו רואים עצמם כאזרחי סוריה וחלק מהעדה שנותרה מעבר לגבול. בבגרותו עבר לתל אביב כדי ללמוד אמנות במדרשה לאמנות. חי ופועל בגרמניה מאז 2012.
עבודתו
משפחתו של חלבי קשורה קשר הדוק לאמנויות. שתי אחיותיו תרמו אף הן יצירות לתערוכה משותפת בשם "לחם שושנים" ב-2015. בתערוכה הושם דגש על הקשר החברתי תרבותי שבין יהודים וערבים ועל האפשרויות לעבוד ולחיות יחד. התערוכה ביקשה להדגיש את האפשרות לקיומו של "דו-קיום".
תערוכות יחיד
ב-2008 הציג את תערוכת יחיד הראשונה "יאללה ביי" אוצר: דורון רבינא, בגלריית המדרשה בתל אביב. בתערוכה ניסה האומן לתת ביטוי לרעיונות העוסקים בשמאל התל אביבי כפי שפגש ולמד להכיר. השמאל שמבקש להזדהות עם סבלו של עם אחר, אבל במינימום סיכון והקרבה ובצורה מגוחכת, אירונית ושטחית שמאפשרת להסיר את הנטל ואת רגשות האשמה. גם אם יש שמאל הנלחם עבור האחר או עבור דו קיום עדין אין בכך די.
ב-2016 לאחר כשש שנים בגרמניה, חזר לארץ, כדי להציג בתערוכת יחיד נוספת "עוד סיבוב", אוצרת : לאה אביר, בגלריית רו-ארט, תל אביב. גליה להב במאמר על התערוכה ציינה כי "בתערוכה החדשה שלו, פהד חלבי כועס פחות". בעבודותיו משנים אלו הוא מבטא חיפוש של דרך המבטאת את תחלואי החברה הישראלית, הקפיטליסטית והלא שוויונית. המבנים אותם הוא מצייר מסמלים ומבטאים את השתלטות הכוח היצרני על התושבים הערבים וגם את ההשתלטות על האוכלוסיות המוחלשות והפיכתם לכוח עבודה זול. בנוסף זהו ניסיון לעסוק בממד האסתטי בתוך מקום שאולי נעדר כל אסתטיקה.
כפועל בניין למעלה מ-20 שנה לצד אחיו ומשפחתו, אומן המתפרנס מעבודת כפיים, הוא יוצר בתערוכה סדרת עבודות שמרכזן אתרי בנייה, עבודות אלו הן סוג של ביוגרפיה אישית של חוויותיו וזיכרונותיו כפועל בניין למעלה מעשרים שנה. עוד כילד, אבא שלו עבד בבניין, אחיו הגדול היה קבלן. עבודה בבניין היה חלק מהחיים וממשפחותו. גם בעת לימודין במדרשה עבד כפועל בבניין כדי לסבסד את לימודיו. הוא חי בין שני העולמות, בין הפרדוקס הזה של העבודה כפועל בניין ובין הציור והאמנות.
פרויקט "עולם אחר אפשרי"
ב-2011 השתתף בפרויקט משותף בשם: "עולם אחר אפשרי" אוצרת: מעין עמיר, פרויקט בתמיכת הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה שבו הציג חלבי סרט וידאו בשם "Condescended"(יהירות). היצירה עוסקת בעבודתם השגרתית של הפועלים, הבנאים מייצגת וומצביעה כל אמצעי הייצור של הבניין, כחומרי הגלם. מצלמה תלויה על מנוף לשינוע בטון מתפקדת כמצלמת רחף. המצלמה מוצבת בתוך מערבל הבטון הופכת למעין מערבל תמונות. כך העבודה הופכת מאתר המתאר את עבודת הפועלים למקור של שיח העוסק בקונסטרוקציה, במובנה הגשמי לבין פעולות של דה-קונסטרוקציה. המכונות והחומרים מתוארים באופן ריאליסטי ופורמליסטי, הוא מבודד אותם ומציב מחדש בשטח אסתטי כמעט סטרילי, מבלי ליפול בקלות לקטגוריה סגנונית ולקיטש. הבניין על חלקיו הלא גמורים נראה מצד אחד כבתהליך של הרכבה אך מצד שני גם של פירוק. האומן מנסה להתעמת עם הממדים האסתטיים של המקום שנראה אולי חסר ולא אסתטי. בכך יוצר ישיח שעוסק בבניה ובפירוק משמעויות.
עיסוקו הרב גוני בציור ובווידאו ארט מתאפיין ברצון לנטרל מצד אחד את היותו חלק מקבוצת השתייכות או זהות מסוימת, אך מתחברת לעולם המציאות בו חי כפועל בניין לצד משפחתו, חיבור שבא לידי ביטוי בעבודותיו באופן מינימליסטי, מתומצת ובנוי כמו המבנים אותם צייר, צלם, עיצב ובנה.
כשל חלוקה
כשל חלוקה הוא כשל לוגי של ערפול מקבוצת כשלי הפצה, המתרחש כאשר מסיקים משהו כנכון ביחס ל"חלק" מקבוצה משום שהוא נכון ביחס לקבוצה כולה. לדוגמה, אם נאמר ש"ניתן לנסוע במכונית מתל אביב לחיפה" יוסק על פי כשל זה שגלגל המכונית יכול לנסוע אף הוא מתל אביב לחיפה. היפוך כשל זה הוא כשל הרכבה.
דוגמאות:
אמיל אדה
אמיל אדה (ערבית: إميل أده; 1886–1949) פוליטיקאי לבנוני ממוצא מרוני.
חייו
אדה נולד למשפחה בעלת נכסים רבים באזור ג'ֻבַּיל הצפוני, את ילדותו עשה בביירות ואת נעוריו בצרפת, שם השתלם בעריכת דין. בסוף 1918 חזר ביוזמת הצרפתים ללבנון, לאחר גלות בפריז בעת מלחמת העולם הראשונה. היטמעותו בחברה הצרפתית הייתה שלמה, ומשחזר ללבנון התגורר ברובע הנוצרי האריסטוקרטי של ביירות, "אל אשרפיה". השפה הצרפתית נעשתה שפתו הראשונה, בעוד שהערבית שלו הייתה עילגת והוא העדיף שלא להשתמש בה.
אדה היה נשיא בית הנבחרים ולקראת הבחירות בשנת 1925 הוביל קבוצה מרונית שזוהתה כ"קלאריקלית" כנגד קבוצה מרונית ליברלית בראשות ג'ורג' ת'אבת, בבחירות לבית הנבחרים. קבוצה של אדה הפסידה בבחירות לבית הנבחרים ואדה מונה לסנאט הלבנוני. לקראת הבחירות לנשיאות בתחילת 1929 עלה שמו של אדה כמועמד מרוני לרשת את מקומו של שארל דבאס.
ב־1929 מונה אדה לראשות הממשלה. באותה עת החל המשבר הכלכלי העולמי לקעקע את חיי הרווחה היחסית של העשור, שעמד להסתיים. אדה ניצל את המשבר לקידומו של הקו האוטוריטטיבי המרוני, שייחל לו. בתמיכת הצרפתים פיזר את הפרלמנט, ושלט באמצעות צווים וזכה לכינוי הדיקטטור של לבנון. אולם הוא הצליח לשמור על מעמד זה חמישה חודשים בלבד. במהלך פרק זמן זה הרחיב את החינוך המיסיונרי ואף עודד את הלכי הרוח שבישרו לאומנות מרונית הנשענת על תודעת מורשת הפיניקיות. אדה קיצץ בתקציב ופיטר עובדי מדינה רבים, דבר שהביא עליו תרעומת רבה. בסוף מרץ 1930 הוא הוחלף על ידי אוגוסט אדיב פאשא.
ב-1934 השתתפה לבנון בתוקף החלטה אישית של אדה ביריד המזרח בתל אביב, מה שלדבריו נועד ל"טיפוח הידידות המסורתית בין שתי השכנות". אדה ספג על כך ב-1936 ביקורת קשה מהאופוזיציה, שמחתה על אדישותו למרד הערבי.
בינואר 1936, נבחר ברוב של 15 נגד 10, בתמיכת רוב הצירים המוסלמים, לנשיא לבנון. הוא מינה את איוב ת'אבת למזכיר המדינה.
זמן קצר לפני פרסום מסקנות ועדת פיל, נפגש חיים ויצמן עם אדה בפריז ומסר לו את דו"ח על חלוקת הארץ והקמת מדינה יהודית הגובלת בלבנון, ואדה השיב ש"יש לו הכבוד לברך את נשיאה הראשון של מדינת היהודים העתידה לקום" וביקש שחוזה הידידות הראשון שלה ייחתם עם לבנון.
באוגוסט 1943 התמודד בראש "הגוש הלאומי" בבחירות לפרלמנט הלבנוני, אל מול הגוש הקונסטיטוציוני של בשארה אל-ח'ורי. לאחר הבחירות הצליח אל-ח'ורי להיבחר לנשיא לבנון ואדה נותר באופוזיציה. אולם בנובמבר 1943, לאחר שממשלתו של אל-ח'ורי הכריזה על עצמאות, עצרו הצרפתים את אל-ח'ורי ואת חברי הממשלה ומינו את אדה באופן זמני לראש ממשלה כדי שיערוך בחירות חדשות. לאחר שלושה ימים הרכיב אדה ממשלה בת 14 פקידים, אולם לאחר מספר ימים שחרר הגנרל ז'ורז' קאטרו את ממשלתו של אל-ח'ורי ואדה שב לאופוזיציה. באפריל 1944 הודח אדה מהפרלמנט. במרץ 1945, בעקבות הקמת הליגה הערבית, נפגש עם איוב ת'אבת ואלפרד נקאש לדון בדרכים לשמור על עצמאות לבנון.
אדה התמודד שוב בבחירות, הוביל את האופוזיציה נגד הממשלה, אך הובס בבחירות.
ארטמיסיה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אמיל אדה
עמדותיו
אדה ייצג באורח מובהק את אגף המשכילים בעדה המרונית. אדה ראה בלבנון מבצר נוצרי, שיש להגן עליו מפני המוסלמים, גם אם היו הם ערבים לאומיים מודרניים. אדה טען כי פער תרבותי-זהותי זה חצץ בין נוצריי לבנון לבין המוסלמים אשר בה. בעוד המוסלמים היו בעיניו ממשיכי מסורתה של תרבות המדבר, היו המרונים חלק אורגני מתרבות הים התיכון.
במקביל לירידת כוחה של הכמורה עלה מעמדו של אדה כמנהיג הלאומיים המרוניים האנטי-מוסלמיים והפרו-צרפתים. בשלב מסוים היה מוכן אף לשקול את השתחררותה של לבנון מאזורים מאוכלסים במוסלמים, בתנאי שיישמרו ההגמוניה המרונית ונוכחותה של צרפת. אולם בעיקרו של דבר נותר אדה נאמן לרעיון "לבנון הגדולה". הוא וחבריו שאפו להגיע בארצם לשליטה מרונית רבה יותר ממה שיצרה מערכת האיזונים המנדטורית. לשם כך חתר אמיל אדה עם הכרזת הרפובליקה לקבלת הנשיאות, אך דבר זה לא עלה בידו.
סיקסטוס השלישי
ביוגרפיה
סיקסטוס היה יליד רומא, והוא בלט בקרב אנשי הכמורה המקומיים. היבחרותו לאפיפיור ב-432 לא הייתה הפתעה: סיקסטוס השלישי היה ממקורביהם של זוסימוס, בוניפקיוס הראשון ושל קודמו בתפקיד סלסטינוס הראשון. על אף שבצעירותו נטה אל הפלגיאניזם, הוא אימץ לבסוף את האורתודוקסיה הקתולית, לאחר חליפת מכתבים עם אוגוסטינוס.
עם מינויו לאפיפיור, הוא ניסה להשכין שלום בין קירילוס האלכסנדרוני והפטריאך יוחנן הראשון מאנטיוכיה. כמו כן, הגן על זכות השליטה של האפיפיור על איליריה, ועל מעמדו של ארכיבישוף סלוניקי כראש הכנסייה המקומית למול תביעותיו של פטריארך קונסטנטינופול.
סיקסטוס קשור לבנייתם של כמה מן המבנים הידועים בזמנו: הבזיליקה של סנטה סבינה בגבעת האוונטין הושלמה בתקופת כהונתו, והוא בנה גם את בזיליקת סנטה מריה מג'ורה, שהוקדשה למרים, אם האלוהים. ההקדשה למרים מצביעה על העובדה שסיקסטוס קיבל את החלטות הועידה האקומנית של אפסוס, שדנה בטבעו האלוהי של ישו וננעלה ב-431. בוועידה עלתה השאלה האם מרים יכולה להיחשב למולידת האלוהים, או רק כאמו של ישו. הוועידה החליטה להעניק למרים את התואר היווני תאוטוקוס ("יולדת האלוהים"). ההקדשה של הכנסייה הגדולה ברומא למרים שיקפה החלטה זו.
ארנן עזריהו
ארנן (סינִי) עזריהו (26 ביוני 1917, חיפה - 26 בנובמבר 2008, יראון) היה מוותיקי הפלמ"ח, עסק בפעילות ציבורית בתנועה הקיבוצית, והיה יועץ קרוב לשניים מראשי תנועת העבודה, ישראל גלילי ויגאל אלון.
ביוגרפיה
עזריהו נולד בחיפה לשרה עזריהו, מורה ופעילה ציונית-פמיניסטית; וליוסף עזריהו, איש חינוך ומראשי הסתדרות המורים. הוריו היו ממייסדי אחוזת בית, שהפכה לימים לתל אביב. ארנן כונה "סינִי" בשל עיניו המלוכסנות.
כשהיה בן שנתיים עברה המשפחה לירושלים, כאשר אביו מונה למפקח על בתי הספר של ההסתדרות הציונית. בגיל 13 הצטרף עזריהו לתנועת המחנות העולים, ובהמשך הצטרף לארגון "ההגנה" ושימש שליח על אופניים להעברת מסרים. בתיכון למד תחילה בגימנסיה הרצליה, ומ-1934 עבר לבית הספר החקלאי כדורי, כתלמיד המחזור הראשון של בית הספר. שם הכיר את יגאל פייקוביץ, שלימים החליף את שמו ליגאל אלון, שהיה גם הוא תלמיד מחזור זה.
בגיל 19 התנדב לתפקיד נוטר במשטרת היישובים, שפעלה בחסות שלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל. ב-1937 היה ממקימי קיבוץ גינוסר. ב-1941 גויס לפלוגה א' של הפלמ"ח, יחידת ריגול שפעלה לקראת פלישת הבריטים לסוריה וללבנון, בפיקודו של משה דיין. במהלך מלחמת העולם השנייה עבר קורס מ"כים בכפר גלעדי, ובהמשך הופסק הקורס ועזריהו ירד עם חבריו להגן על דרום ארץ ישראל, בעקבות התקדמות כוחותיו של רומל במצרים.
בשנת 1943 מונה לקצין תרבות וראש מטה ההסברה של הפלמ"ח, בתקופת הוויכוח על נחיצות הארגון ועל מטרותיו. שירת בתפקיד זה עד פירוק הפלמ"ח ב-1948. מ-1947 שימש כשלישו של ישראל גלילי, ראש המפקדה הארצית של "ההגנה". ב-1948 התמנה לקצין שלישות של חזית הדרום במלחמת העצמאות, תחת פיקודו של יגאל אלון. השתתף ב-1949 בוועדה שקבעה את הסכם שביתת הנשק עם מצרים.
לאחר סיום המלחמה, מ-1949 עד 1951, היה חבר מזכירות הקיבוץ המאוחד. ב-1957 היה שליח הקיבוץ המאוחד לארצות הברית. ב-1962 הצטרף אל רעייתו ריקה ועבר להתגורר בקיבוץ יראון. לבני הזוג נולדו שתי בנות (לעזריהו בן נוסף מנישואים קודמים). ב-1965 התמנה ליועצו הצבאי והאסטרטגי ומנהל לשכתו של השר ישראל גלילי, ושימש כעוזרו הקרוב ואיש סודו, עד שנת 1977.
ב-1979 הקים את "מרכז גלילי", שעסק בנושאי ביטחון בישראל, ביד טבנקין, המרכז הרעיוני של התנועה הקיבוצית. בשנות ה-80 היה פעיל מרכזי ביד טבנקין. במקביל עבד במפעל "פסקל רוכסנים" בקיבוץ יראון, והיה שותף לוועדות בקיבוץ.
ב-2008 יצא לאור ספר ראיונות עמו, שערכה אורה ערמוני - "חבר ואיש סוד: שיחות עם סיני". בראיונות תיאר אירועים ותהליכים היסטוריים ופוליטיים מתקופת שירותו כאיש סודו של גלילי, בהם נושא מדיניות הגרעין של ישראל. בראיון נוסף, לאבנר כהן, תיאר עזריהו את המידע שקיבל מגלילי, על הצעתו של שר הביטחון, משה דיין, ביום השני למלחמת יום הכיפורים, להפעלת נשק גרעיני, הצעה שנדחתה בתוקף על ידי ראש הממשלה, גולדה מאיר.
פרנסיס טרוויל-פיטר
משפחתו, ילדותו ולימודיו
פרנסיס טרוויל-פיטר נרשם למכללת אקסטר באוניברסיטת אוקספורד ולמד שם אנתרופולוגיה פיזית ואנתרופולוגיה תרבותית אצל רוברט רנולף גארט. סיים לימודיו עם תעודה באנתרופולוגיה פיזית בשנת 1922 ועם דיפלומה בשנת 1924.
פעילותו המדעית - כארכאולוג ואנתרופולוג
בתום לימודיו באוקספורד נסע פרנסיס טרוויל-פיטר לארץ ישראל, שנמצאה אז תחת שלטון המנדט הבריטי, ולמד בבית הספר הארכאולוגי הבריטי בירושלים. בשנת 1925 הצטרף לפרופסור ג'ון גרסטנג, מנהל בית הספר וראש רשות העתיקות של שלטון המנדט וביצע חפירות בגליל העליון, ממערב לכנרת, בשתיים מהמערות במורד נחל עמוד: מערת זוטייה (מערת הגולגולת) ומערת אמירה (מערת הנסיכה). בעבודותיו במערה הראשונה - זוטייה -, יחד עם שרלוט ביינס, טרוויל-פיטר גילה שאריות מעצם המצח מגולגולת של אדם קדמון שקיבל את השם "האדם הגלילי" או ה"גולגולת הגלילית". בהתחלה תגלית זאת נחשבה הוכחה ראשונה לקיומו של האדם הניאנדרטלי באסיה (א. קיית, הרדליצ'קה). כעת החוקרים מייחסים את הגולגולת לסוג מאוחר של הומו ארקטוס, הדומה לאדם משוקוטיין מסין, או לחליפין לסוג מוקדם של אדם מודרני (הומו ספיינס), מן הסוג של האדם מהיידלברג) . קיימת גם אפשרות שהיה זה אחד מאבותיו של האדם מניאנדרטל. בנוסף, חשף טרוויל-פיטר מאובנים שייצגו פאונה עשירה שאכלסה את צפונה של ארץ ישראל בתקופה הפלאוליתית, ושכללה קרנפים, סוסי יאור, דב חום, צבאים וכו' (לפי מחקרה של הפלאונטולוגית דורותיאה בייט).
באוקטובר -דצמבר 1928, יחד עם עמיתה מפורסמת, דורותי גארוד, גם היא תלמידה של גארט באוקספורד, טרוויל-פיטר נסע לאזור סולימניה בכורדיסטן העיראקי. שם לקח חלק בחפירות במערות בזארזי ובחזאר מרד. ב-1931 בחזרתו למזרח התיכון אחר שהייה בת כמה שנים בברלין, עוד הספיק לבצע, להזמנתה של גארוד, במשך שלשה חדשים את החפירות הראשונות במערת כבארה על המדרון המערבי של הכרמל, על יד זכרון יעקב. שם חשף את שרידי התרבות החומרית שנקראה על ידי גארוד "כבארית" (Kebaran) (מ-20,000- 16,500 קודם זמננו), ראשית התקופה האפיפלאוליתית, וכן הסיר את השכבה מהתרבות הנאטופית (סוף התקופה האפיפלאוליתית) ומצא בה כלי עצם וחפצי אמנות נאים.
בגלל מצבו הבריאותי, אחרי חפירות אלה נאלץ להפסיק את פעילותו הארכאולוגית.
חייו בברלין וביוון
ב-1928 פרנסיס טרוויל-פיטר עבר לברלין ופעל והתגורר במכון לסקסולוגיה של הד"ר מגנוס הירשפלד. כמו כן היה חבר פעיל בוועדה המדעית-הומניטרית שנאבקה למען ביטול החקיקה הפלילית שדיכאה את ההומוסקסואליות. בתור שכזה השתתף טרוויל-פיטר בקונגרס בקופנהגן של הברית העולמית למען רפורמה מינית, גם היא מיסודה של מגנוס הירשפלד. טרוויל-פיטר, שניהל חיי בילויים סוערים, התחבר לסופרים בני ארצו, אישרווד, אודן וספנדר ששהו בסוף שנות ה-20 בברלין ועשה להם היכרות עם חיי הלילה והמועדונים והברים ההומוסקסואלים של בירת גרמניה. אולם, בשנת 1931, כשבריאותו לקויה בגלל עגבת, וצריכה מופרזת של סמים ואלכוהול הוא עזב את ברלין כדי להשתקע ביוון על אי קטן ששכר - ניקולאוס הקדוש (אגיוס ניקולאוס),על יד חופי האי אביה, שם קיבל ביקורים של ידידיו כריסטופר אישרווד - בשנת 1933 וסטיפן ספנדר - ב-1936.
פיטר היה ידוע בכינוי "פרוני" (Fronny) ודמותו של פרנסיס טרוויל-פיטר שימשה השראה לגיבור אחד המחזות האבודים של אודן - The Fronny - (1930) ובמידה מסוימת - לגבור הראשי של מחזה אחר, משותף לאודן ולאישרווד, The Dog Beneath the Skin משנת 1935. בשנת 1959 זכרונות מהביקור אצל טרוויל-פיטר באי 'אגיוס ניקולאוס', עמדו בבסיס יצירה אחרת של אישרווד - Down There on a Visit בה מופיע דמות בשם אמברוז, המלך המשוגע של אי יווני קטן.
בימי מלחמת העולם השנייה פונה טרוויל-פיטר מיוון למצרים על ידי חיל הים המלכותי. פרנסיס טרוויל-פיטר מת בגיל 40 בקהיר, ב-16 באוגוסט 1941.
אוניברסיטת פיטסבורג
אוניברסיטת פיטסבורג (באנגלית: University of Pittsburgh; בדרך כלל קרויה Pitt) היא אוניברסיטת מחקר עצמאית ו"ציבורית" הממוקמת בפיטסבורג, פנסילבניה, ארצות הברית. אוניברסיטת פיטסבורג הוקמה ב-1787, וידועה כמובילה בשטחים אקדמיים מגוונים כמו פילוסופיה ורפואה, כמו גם ידועה בעבודה חלוצית בפיתוחו של החיסון נגד שיתוק ילדים, אותו פיתח יונה אדוארד סאלק, בין הישגיה השונים.
האוניברסיטה נוסדה בשם אקדמיית פיטסבורג ב-1787, במה שהיה אז ספר אמריקאי, אחד המוסדות הוותיקים ביותר שהוענקה להם הזכות להורות השכלה גבוהה בארצות הברית. פיטסבורג התפתחה מאוניברסיטת ווסטרן של פנסילבניה לשינוי בכתב הזכויות שלה ב-1819, והיא העתיקה את מושבה למקומה הנוכחי בשכונת אוקלנד שבפיטסבורג ב-1908, אז קיבל בית הספר את כינויו הנוכחי, אוניברסיטת פיטסבורג. במשך רוב ההיסטוריה שלה, הייתה פיטסבורג מוסד פרטי עד שהייתה לחלק מה-Commonwealth System of Higher Education (אוניברסיטאות עצמאיות שגם מקבלות מימון מן המדינה) ב-1966.
עלייתה הדרמטית של אוניברסיטת פיטסבורג מהתחלתה הצנועה כמוסד של ספר למעמדה הנוכחי נזקפת באופן חלקי לזכות יכולתה לעמוד בלחצים מוקדמים שהופעלו עליה לנטוש את מחויבותה לחינוך ליברלי.
במשך שנות קיומה קנתה לעצמה פיטסבורג מוניטין במנעד רחב של דיסציפלינות אקדמיות בכללן פילוסופיה, פיזיקה, אסטרונומיה, היסטוריה של המדע, כתיבה יוצרת, כימיה, מנהל עסקים, מדעי החיים, ג'אז, הנדסה, חינוך, יחסים בינלאומיים, ומגוון של מקצועות, המשתייכים למדעי הרפואה והבריאות. ב-2006 מוקמה פיטסבורג באשכול העליון של 7 אוניברסיטאות המחקר הציבוריות הטובות בארצות הברית ונמנתה בין 26 אוניברסיטאות המחקר המובילות בארצות הברית, דורגה על ידי שבועון החדשות האמריקאי U.S. News & World Report בצמרת עשרים האוניברסיטאות הציבוריות ומוכרת גם כאחת הטובות באוניברסיטאות ברחבי העולם בלימודים רב-תחומיים. אוניברסיטת פיטסבורג היא אחת מ-62 החברות של התאחדות האוניברסיטאות האמריקנית (Association of American Universities), היא אחת מהאוניברסיטאות שהוצאותיהן על מחקר הן הגבוהות ביותר ובית הספר לבריאות שלה ממוקם כאחד מעשרת מוסדות המחקר האמריקאיים, שהוצאותיו על בריאות הן הגבוהות ביותר, היא משקיעה כ-430 מיליון דולרים על ביומדיקל ומדעי הרפואה מדי שנה. אוניברסיטת פיטסבורג ובית הספר לרפואה שלה מצויים בקשר הדוק עם המרכז הרפואי של אוניברסיטת פיטסבורג, מרכז רפואי אקדמי מוביל, שבו מתבצעים רוב השתלות האיברים בארצות הברית. הדבר הביא להיותה של אוניברסיטת פיטסבורג בעלת תפקיד מוביל במחקר תאי הגזע, הגנה נגד טרור ביולוגי והנדסת רקמות. אוניברסיטת פיטסבורג ידועה בציבור בשל בניין קתדרלת הלמידה שלה (המתנשאת לגובה של 163 מטרים), בניין ההוראה הגבוה ביותר בחצי הכדור המערבי, ובנוי בסגנון נאו-גותי. היא ידועה גם בשל אגודת האתלטים המצליחה שלה, המתחרה בליגה הגבוהה של הקולג'ים בארצות הברית, Division I.
מצודת אנטוניה
מצודת אנטוניה היא מצודה מתקופת הבית השני שהקים הורדוס בירושלים.
במקורות ההיסטוריים
בשנת 35 לפנה"ס בנה הורדוס את המצודה, על בסיס מצודה קיימת בשם "מצודת בריס" או "מצודת הבירה" שהייתה קיימת כנראה כבר מתקופת שיבת ציון. המצודה נבנתה בקצהו הצפון מערבי של הר הבית. למצודה היו קירות חיצוניים גבוהים, והיא דמתה כולה למגדל שבארבעת קצותיו ארבעה מגדלים. אולמות תת-קרקעיים חיברו את המצודה להר הבית. גובה המגדלים 50 אמה (כ-25 מטרים) פרט למגדל הדרום מזרחי שגובהו כשבעים אמה (כ-35 מטרים). המצודה נקראה על שם פטרונו הפוליטי של הורדוס – מרקוס אנטוניוס. חשיבותה של המצודה במקום גבוה השולט על הר הבית מוצאת את ביטויה במילים של יוספוס פלביוס: . יוספוס מתאר את המצודה במילים אלו:
המצודה שימשה את הרומאים להשגיח על אזור הר הבית, ושהה בה חיל מצב רומאי.
יש המזהים את המצודה כמקום בו נשפט ישו, ולפיכך כתחנה הראשונה בארבע עשרה תחנות הצלב שמהן מורכבת הוויה דולורוזה, היא "דרך הייסורים" שעבר ישו ממשפטו ועד לקבורתו. על פי אלו, "מרצפת האבנים" או ה"גובתא" המוזכרת בבשורה על-פי יוחנן בברית החדשה היא מצודת אנטוניה.
בימי המרד הגדול, בשנת 66, כאשר ניסה הנציב העריץ גסיוס פלורוס להגיע להר הבית עם חייליו, על מנת לבזוז את אוצרות המקדש – אחד ממעשי המרד הראשונים היה הריסת האולמות התת-קרקעיים המובילים מן האנטוניה להר הבית. בהמשך הלחימה, התבצרו חיילים רומאים במצודת אנטוניה. המתקוממים, בהנהגת אלעזר בן חנניה, צרו על מצודת אנטוניה, והצליחו לבסוף לכובשה, לאחר שהרומאים שנמצאו בה נכנעו. לאחר שהניחו הרומאים את נשקם הם נרצחו על ידי המורדים, פרט למפקדם מטיליוס, שהתחייב להתגייר.
בשנת 70, בעת המצור על ירושלים, כבשו הרומאים את מצודת אנטוניה, ופרצו דרכה להר הבית. טיטוס ציווה להרוס את כל הבניינים במתחם הבירה, על מנת לפלס דרך רחבה להר הבית.
זיהוי
מצפון לפינה הצפונית מערבית של מבנה הר הבית נחשפו בעבר כמה שרידי בנייה מרשימים שזוהו בטעות בידי כמה חוקרים ונתקבלו במסורת הנוצרים כשייכים למבנה מצודת אנטוניה. עיקר השרידים נחשף בשנות ה-60 של המאה ה-19, בעת הקמת מנזר האחיות ציון שבו הם משולבים כיום. השריד הבולט ביותר הקשור למצודת אנטוניה הוא גוש סלע חצוב שמידותיו 45X120 מטר, המתנשא לגובה של כמה מטרים מעל לפינה הצפונית מערבית של מתחם הר הבית. על מצוקו הדרומי בנוי בית הספר אל-עומריה. מצפון לו, בשטח מנזר האחיות ציון מצויה בריכת הסטרותיון, שמתיאורו של יוספוס ניתן להסיק שהייתה מצויה בחפיר מצפון למצודת אנטוניה. החוקרים מסכימים כי כמה שרידי בנייה מרשימים שבעבר שויכו בטעות למצודת אנטוניה שייכים לתקופת איליה קפיטולינה: ריצוף האבן המכונה ליתוסטרטוס, קמרונות הקירוי של בריכת הסטרותיון שהריצוף מונח עליהם, וקשת אקה הומו.
גאודה
גאודה או חאודה (בחית חוככת, לא גרונית) (בהולנדית: Goudse kaas, מילולית "גבינה מחאודה") היא גבינה קשה הולנדית הקרויה על שם העיר חאודה שבמרכז הולנד, בין הערים רוטרדם, אוטרכט והאג, בה יוצרה הגבינה לראשונה. הגבינה עשויה מחלב בקר שמעובד ומחומם עד שהגבן נפרד ממי הגבינה. זמן ההתיישנות של הגבינה אורך בין ארבעה לשמונה עשר חודשים, דבר המאפשר הוספת תבלינים מיוחדים היוצרים גבינות גאודה מיוחדות בתוספות קימל, עשבי תיבול, סרפדים, פלפל ועוד. הגבינה מכילה 28% שומן לפחות, והיא מיוצרת באופן מסורתי בכיכרות גדולות וכבדות של 5–8 קילוגרם עטופות בשעווה בצבעי אדום או צהוב.
הגאודה מהווה 60 אחוז מכלל ייצור הגבינות בהולנד, וענף ייצואה למדינות זרות גם הוא משגשג. הגאודה המשמשת לייצוא היא בדרך כלל צעירה יותר (מיושנת בין חודש אחד לשישה חודשים), ומרקמהּ שונה ממרקם גבינת הגאודה ההולנדית המקומית, שמיושנת בין 12 ל־18 חודשים, כך שצבעה מתכהה והופך צהוב־כתום. גאודה מיושנת זו נוהגים לעטוף בשעווה בצבע שחור.
בעיירות חאודה ואלקמאר אשר בהולנד מתקיימים שוקי גבינות בהם משחזרים את מכירת הגבינות בימים עברו, שהייתה חלק מ. בשווקים מתבצעות שקילות ומכירות פומביות של גבינות, בעיקר גבינת הגאודה, כמו גם הדגמות של תהליך הייצור שלה.
אי דיוק בשמה של הגבינה קיים באנגלית ובעברית. עובדה זו נובעת עקב תיעתוק לקוי של האות G מהולנדית, הנהגית כ־ח חוככת בשפת המקור, בעברית בתור גּ דגושה ובאנגלית בתור G.
חבורת גלואה
במתמטיקה, ובפרט בתורת גלואה, חבורת גלואה של הרחבת שדות \ E / F היא חבורת האוטומורפיזמים של השדה \ E, המעבירים כל איבר של השדה \ Fלעצמו.
חבורה זו נקראת על שם אווריסט גלואה, אבי תורת החבורות.
לחבורה זו חשיבות גדולה באפיון ההרחבה \ E / F, זאת בזכות המשפט היסודי של תורת גלואה המציג את הקשר בין שדות הביניים של ההרחבה, לבין תת החבורות של חבורת הגלואה של ההרחבה.
הגדרה
יהי \ F שדה, ותהי \ E / F הרחבת שדות. חבורת הגלואה של ההרחבה \ E / F המסומנת ב-, או ב- מוגדרת להיות
כאשר היא חבורת האוטומורפיזמים של השדה \ E.
קל לבדוק שזוהי אכן חבורה.
שדה השבת
יהי \ E שדה. תהי תת-חבורה של חבורת האוטומורפיזמים של \ E. נגדיר את שדה השבת של \ G, המסומן גם ב-\ E^G להיות הקבוצה הבאה:
כלומר, שדה השבת של \ G הוא קבוצת כל האיברים מהשדה \ Eשכל איברי \ G משאירים אותם במקום.
קל לבדוק שזהו אכן שדה. מתקיים כי אם \ E / F הרחבת שדות ו- אז F \le E^G.
שוויון לא בהכרח מתקיים, למשל אם ו-, אז ראינו קודם ש-\ G מכילה רק את העתקת הזהות ולכן מתקיים כי
בילי גראטי
ויליאם (בילי) גראטי (באנגלית: William Garraty; 6 באוקטובר 1878 – 6 במאי 1931) היה כדורגלן אנגלי, ששיחק בעמדת החלוץ. מלך שערי הליגה האנגלית לעונת 1899/1900, לאחר שכבש 27 שערים במדי אסטון וילה.
ביוגרפיה
גראטי נולד ב-1878 בעיר ברמינגהאם, וכשהיה בן 19 החל לשחק בקבוצה העירונית, אסטון וילה. אחרי שתי עונות על ספסל הקבוצה, הפך גראטי ב-1899 לשחקן מפתח וכבר בעונתו הראשונה בהרכב הראשון זכה עם הקבוצה באליפות הליגה. באותה עונה, הוא אף כבש 27 שערים ב-33 משחקים וסיים כמלך השערים של הליגה. עד היום, הוא השחקן שכבש הכי הרבה שערים לעונה במדי אסטון וילה, למעט טום וורינג ב-1931.
ב-1903 ערך גראטי את הופעתו הראשונה והאחרונה במדי נבחרת אנגליה, במשחק נגד ויילס במסגרת אליפות הבית הבריטית. שנתיים לאחר מכן, בגמר הגביע האנגלי ב-1905, ניצחה אסטון וילה 0–2 את ניוקאסל יונייטד וזכתה בתואר בפעם הרביעית בתולדותיה. גראטי, שהיה אחד מחמשת החלוצים הפותחים של הקבוצה, נבחר לשחקן המצטיין של המשחק.
שנה אחרי הזכייה בגביע, איבד גראטי את מקומו בהרכב הפותח של אסטון וילה, וב-1908 החליט לעזוב ללסטר פוס. הוא שיחק רק 6 משחקים במדי הקבוצה, ובסיום אותה עונה ירד עימה לליגה השנייה. לאחר מכן עבר גראטי לוסט ברומיץ' אלביון, ששיחקה גם היא בליגה המשנה באותם ימים. במהלך שתי עונות במועדון, הוא כבש 22 שערים ב-53 משחקים. עונתו האחרונה של גראטי כשחקן הייתה ב-1911, בה שיחק בלינקולן סיטי ובסופה פרש מכדורגל.
גראטי הוא סבא רבא-רבא של ג'ק גריליש, קשרה של מנצ'סטר סיטי ונבחרת אנגליה כיום.
הסופר קאפ הרוסי בכדוריד נשים
הסופר קאפ הרוסי בכדוריד נשים (ברוסית: Суперкубок России по гандболу среди женщин) הוא גביע שמשוחק בתחילת כל עונה בין אלופת רוסיה בעונה שעברה לזוכה בגביע הרוסי בעונה שעברה. אם האלופה ומחזיקת הגביע הם אותה קבוצה, אזי גמר הגביע ישוחק מול האלופה במשחק הסופר קאפ. הגביע נערך על ידי הפדרציה הרוסית לכדוריד ומורכב ממשחק אחד. הגביע שוחק לראשונה בשנת 2014. נותנת החסות של הטורניר הוא חברת ההימורים Olimp, לאחר שהחליפה את הרשת החברתית VKontakte, שהייתה הספונסר בשנים הראשונות.
תקנון
יש רק משחק אחד לסופר קאפ לפני שאחת הקבוצות תנצח. אם המועדונים מסיימים בשוויון, המנצחת נקבע לפי תוצאה של משחקון נוסף. המשחקון כולל שתי מחציות של חמש דקות כל אחת עם הפסקה של דקה. אם לאחר מכן התוצאה נשארת שווה, נקבעת הארכה שנייה נוספת, היא כוללת גם שתי מחציות של חמש דקות כל אחת עם הפסקה של דקה. לאחר מכן, אם המצב לא השתנה, מוענקת סדרה של זריקות עונשין משבעה מטרים.
משחקי הסופר קאפ
אלופת רוסיה בעונה הקודמת מודגשים בכחול בהיר
עזריה פיגו
ביוגרפיה
למד בישיבתו של רבי אברהם אבוהב וכן אצל רבי יששכר בר איילנבורג. בשנת שס"ז (1607) החל לשמש כרב קהילת פיזה, תפקיד אותו מילא במשך כ-20 שנה. בשנים אלו עסק בכתיבת פירושו לספר התרומות של רבי שמואל הסרדי העוסק בדיני ממונות. את חיבורו זה כתב כמעט ללא ספרים בעקבות גזירת האפיפיור על שריפת ספרי התלמוד בשנת שי"ד (1554), גזירה שתוצאותיה ניכרו גם שנים רבות אחר כך במיוחד בקהילות הקטנות. בהקדמת הספר מציין רבי עזריה כי בזמן כתיבת חיבורו לא היו בידו כי אם שלוש מסכתות מהתלמוד: בבא קמא, שבועות ונזיר. בספרו הוא מברר את דברי ספר התרומות ואת מקורותיו, ומשווה אותם לדברי פוסקים אחרים. פירושו, גידולי תרומה, זכה להערכה רבה בקרב האחרונים, והש"ך מרבה להביאו בפירושו לשולחן ערוך.
בשנת שפ"ז (1627) שב לוונציה ושימש בה כדרשן בבתי הכנסת. דרשותיו נדפסו בספרו בינה לעיתים הכולל כ-75 דרשות, ואשר יצא לראשונה בשנת ת"ח (1648), ומאז נדפס עשרות פעמים וזכה לפופולריות רבה בקרב הדרשנים והמון העם.
הרב ברוך ישר, שליקט והוציא לאור את דרשותיו של רבי עזריה פיגו מסודרות על פי סדר הפרשיות, כותב על סגנונו: "הוא משתדל לא להיכנס בעיונים מופשטים ורעיונות פילוסופיים שאין להם אחיזה בעולם המעשה, כדרכם של דרשני איטליה בימים ההם, אלא חודר לתוך עומקם של הדברים ומפתיע אותנו בהברקותיו למצוא פשט הדברים. אחרי שאנו מתעמקים בדבריו אנו מתפלאים על עצמנו איך נעלמו דברים כה גלויים מעינינו".
חיבר גם ספר שו"ת, אך הוא לא הגיע לידינו. חלק מתשובותיו נדפסו בספר "באר שבע" מאת הרב יששכר בער איילנברג (ונציה שע"ד).
היה גם סופר סת"ם מומחה, וספר תורה שכתב נמצא עד היום בבית כנסת בגיברלטר. החיד"א מביא שספר התורה יצא מתחת ידי רבי עזריה ללא שגיאה אחת בחסירות ויתרות.
רבי עזריה פיגו נפטר בא' באדר א' ה'ת"ז (1647) ברוויגו, כנראה בעת שהיה בשליחות בעניין פולמוס המקווה שפרץ בעיר, ונקבר שם.
מצאצאיו ידוע לנו על שני בניו, רבי אליעזר ורבי אפרים שהחל לחבר ביאור על הספר "תולדות אדם וחוה" לרבנו ירוחם. שניהם נפטרו עוד בחייו של רבי עזריה במגפה שפרצה באיטליה.
קישורים חיצוניים
ספריו
ג'נטל דוג
ג'נטל דוג (GentleDog) הוא סרט קומי ישראלי בן 10 דקות (2012) פרי עטו, בבימויו ובהפקתו של דוד שאדי (דדי).
עלילה
הסרט מספר על בחור (דוד שאדי) שהכיר בחורה (יעל דואני) בחתונה, הם מגיעים לדירתה שתויים וכשהיא הולכת להחליף בגדים, הכלב שלה ניגש אליו, מתחיל לדבר איתו ואומר לו שהוא בקשר קרוב עם הבחורה ומוטב שיעזוב את הדירה.
הרעיון לסרט והמסר
שאדי קיבל את הרעיון לסרט מכך שהגיע אל בחורה הבייתה והרגיש שהכלב שלה תופש את המקום של הגבר בבית. הוא שב לביתו, כתב את הסיפור, העלה אותו לאינטרנט וזכה לתגובות אוהדות.
זוהי קומדיה על התפוררות החברה המערבית בשם החופש. היא עוסקת בתופעה הקיימת במטרופולין, בה אנשים חווים בדידות וניכור ומוצאים נחמה בחיות המחמד שמקבלות אותם ללא תנאי, זאת במקום להיכנס למערכות יחסים זוגיות, שדורשות מהם פשרה.
ההפקה
הצילומים נערכו בדירתו של שאדי, במהלך סופשבוע אחד של יומיים אינטנסיביים: ביום הראשון צילמו במשך 16 שעות וביום השני צילמו במשך 12 שעות. חצי מהצוות עבד בהתנדבות.
דדי כתב את התסריט, הפיק את הסרט, ביים אותו ודיבב את קולו של הכלב. מכיוון שאיש לא רצה להפיץ את הסרט, שאדי הפיץ את הסרט בכוחות עצמו. הסרט נעשה בתמיכת קרן מקור.
מלחין הפסקול הוא אורן ברזילי (המייסד והמלחין של להקת "מופע הארנבות של ד"ר קספר"), עוזר הבמאי הוא הבמאי ינאי גוז (במאי סרטי הקולנוע "יותר איטי מלב" ו"אלנבי רומאנס") והמפיק בפועל הוא דביר אקרמן, שהיה מפיק בהוליווד. התאורן הוא אורי ליפשין. הצלם הוא אייל רפאלוב והעורך הוא שחר בן חור. מעצבת התפאורה היא אדל ירושלמי, אחותו של שאדי, שהיא ציירת.
בטעות רשם שאדי את הסרט דרך אתר אמריקני לפסטיבל בטהראן, איראן. הוא הופתע לראות שקיבל מייל ממנהל הפסטיבל ששלח לו למלא טופס בקשת ויזה וביקש צילום של הדרכון והוא חתם ב "For sure peace and love will come to all humankind. kind regards and shalom", בליווי סמיילי. אחר-כך המשטר האיראני התערב והסיר את הסרט מרשימת המשתתפים בפסטיבל. ההזמנה מאיראן חוללה הד תקשורתי ברחבי תבל ונערך על כל דיון בעמוד הפייסבוק של רשת BBC בפרסית.
פסטיבלים
הסרט השתתף בפסטיבלים רבים, בהם פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. בפסטיבל הסרטים הקצרים הבינלאומי בניו זילנד, בפסטיבל סרטי הקומדיה הבינלאומי בקלן, גרמניה, פסטיבל הקולנוע הים תיכוני במונפלייה צרפת, פסטיבל skepto הבינלאומי לסרטים קצרים בקלגירי איטליה. הפסטיבלים היהודים בארצות הברית ובקנדה: Greater Phoenix Jewish film festival בפיניקס, Atlanta Jewish film festival באטלנטה, East Bay Jewish film festival בסן פרנסיסקו, Montreal Israel film fesival במונטריאול, קנדה. ISFF Detmold Germany בגרמניה.
מורדים (סרט)
מורדים (באנגלית: The Divergent Series: Insurgent) הוא סרט מדע בדיוני בבימויו של רוברט שוונטקה המבוסס על הספר השני "מורדים" בסדרת הספרים "מפוצלים" מאת ורוניקה רות'. זהו סרט ההמשך לסרט "מפוצלים" משנת 2014 ובדומה לקודמו נעשה בהפקת לוסי פישר, פויה שבזיאן, דגלאס ויק ועל פי תסריט של בריאן דאפילד ועקיבא גולדסמן. על כיסא הבימוי הופקד רוברט שוונטקה בעוד ניל בורגר שביים את "מפוצלים" נותר המפיק הראשי.
בסרט מככבים בין היתר שיילין וודלי, תיאו ג'יימס, אנסל אלגורט, ג'יי קורטני, ריי סטיבנסון, קייט וינסלט ונעמי ווטס.
עלילת הסרט ממשיכה את קורותיה של טריס פריור, לאחר אירועי הסרט הקודם טריס מנסה לגלות מה עומד מאחורי ההתקוממות של אנשי פלג אוריינות והסיבה לכך שאנשי פלג הקרבה עצמית שומרים על כך בסוד.
צילומי הסרט החלו במאי 2014 באטלנטה והושלמו בספטמבר אותה שנה. הסרט יצא לאקרנים ב-20 במרץ 2015 בארצות הברית. במקביל להפקת הסרט, הזכיינים Summit/Lionsgate הצהירו כי הסרט השלישי בסדרה ייצא לאקרנים ב-18 במרץ 2016.
הסרט שוחרר לאקרנים בדו־ממד, 3D (תלת-ממד), וגם ב-Digital 3D ברחבי העולם ובישראל, והיה הסרט הראשון בסדרת "מפוצלים" שיצא בתלת-ממד.
עלילת הסרט
טריס, פור, קיילב ופיטר הגיעו למחנה של הפלג "ידידות" במנוסתם מג'נין שם הם התקבלו בברכה וקיבלו תמיכה וקבלה בחברה. פיטר מתגרה בטריס וגורם לה להשתמש באלימות שנוגדת את חוקי הפלג "ידידות" אך היא מקבלת הזדמנות נוספת מפני שאחד עקרונות הפלג "ידידות" הוא מחילה. בעוד שטריס מתמודדת עם סיוטים, כעס ואשמה כלפי עצמה ג'נין שולחת כוחות חיפוש אחריהם ואחרי מפוצלים אחרים מפני שבבית הוריה של טריס נמצאה תיבה בעלת ערך רב שתיפתח רק באמצעות מפוצל. פיטר בוגד בהם ומסגיר את מיקומם אך בסוף בעזרת הקרבה עצמית של אביו של פור הם חומקים, בעוד הם בורחים מג'נין הם נתקלים בחסרי פלג עוינים ונאלצים להילחם בהם, הקרב מפסיק כאשר פור מתגלה בפניהם כטובאייס איטון. טריס, פור וקיילב מובלים אל מחנה חסרי הפלג שם הם פוגשים את אמא של טובאייס שנטשה אותו עם אביו המתעלל בעודו היה ילד צעיר. פור שומר לה טינה ומסרב לשתף איתה פעולה בתוכנית שלה להפיל את ג'נין. אמו של פור מגלה להם ששאר חברי הפלג "אומץ לב" נמצאים במחנה של פלג "כנות". בדרך לשם קיילב נוטש אותם בטענה שהוא לא בנוי למשימת ההתנגדות. כאשר הם מגיעים שאר חברי הפלג "אומץ לב" מקבלים אותם באהדה ושמחה, טריס פוגשת את כריסטינה ששואלת אותה על וויל (אחד מקורבנות ההתנגדות) טריס משקרת לה ואומרת שאינה יודעת דבר על מיקומו. זמן קצר לאחר מכן טריס ופור נעצרים כי זוהו כעבריינים למשטר של ג'נין על ידי ג'ק קנג (מנהיג פלג "כנות"), פור משכנע את ג'ק שהמשפט שלהם יערך בפלג "כנות". במשפט של טריס היא נאלצה לחשוף את מה שקרה לוויל מול קהל רב (בהם כריסטינה) ומתגלה שהם חפים מפשע. במהלך שהותם של טריס ופור בפלג "כנות" כוחות הצבא של ג'נין מנסים לתפוס פיקוד על הפלג ויורים בכולם כדורים שמרדימים את כל אלה שאינם מפוצלים ובין אלה שנשארו ערים נעשית סלקציה ומחפשים את המפוצל שייחודיותו היא הגדולה ביותר. טריס מתגלה כמפוצלת שג'נין צריכה אך פור וכוחות של ג'ק קנג מתפרצים לחדר ומנטרלים את כוחות הצבא של ג'נין. הקרב מסתיים בכך שפור הורג את אריק ומוכיח שכוחו גדול יותר.
הפלגים מבינים שעליהם לפנות נגד ג'נין ולהפיל אותה אך עקב מספרם הקטן נאלצים להצטרף לחסרי הפלג. בתמורה לעבודה במשטר של ג'נין ואפשרות להתפתר לעלות רמה פיטר עוזר לג'נין ומסביר לה שטריס נולדה לפלג "הקרבה עצמית" ולכן אם ג'נין תפגע באחרים טריס תאלץ לצאת מהמחבוא. הכדורים שתקועים בגופם של חברי הפלגים מתגלים כחיישנים ומכשירים בלתי ניתנים להסרה שגורמים למחזיקים בהם להתאבד. טריס וטורי מצליחות להציל שני מתאבדים (טריס מצילה את כריסטינה) אך השלישית מצליחה להתאבד. המתאבדים מביאים מסר שמסביר כי הסגרתה של טריס תמנע התאבדויות נוספות (שימוש בעובדה שטריס נולדה בפלג "הקרבה עצמית"). חברי הפלג "אומץ לב" (בראשם פור וכריסטינה) מסרבים להסגיר אותה אך טריס משוכנעת כי זה הפתרון היחיד. טריס ופור שוכבים וכשפור נרדם טריס עוזבת ומסגירה את עצמה כאשר אוולין (אמו של פור) עדה למעשה אך נותנת לטריס לעזוב. כאשר טריס מגיעה פיטר מסביר לה שהמעשה שעשתה היה טיפשי ושהיא הולכת לסבול, ג'נין מכניסה את טריס לחדר ההדמיה למפוצלים אך טריס מסרבת לשתף פעולה, היא גונבת מפיטר את האקדח שבידו ומאיימת ליטול את חייו, ג'נין מסבירה לה שפיטר עובד זוטר ולכן לא תרגיש בחסרונו. פיטר מבין שג'נין לא תתמוך בו ולמזלו טריס מבינה שכך באמת המצב והיא מאיימת שתהרוג את עצמה ובכך תמנע את פתיחת התיבה. קיילב, שכעת עובד אצל ג'נין, נכנס לחדר ולוקח ממנה את האקדח ובכך בוגד בה.
לבסוף טריס נכנסת להדמיה ועוברת את שלושת השלבים בהדמיה של הפלגים: "אומץ לב" (שם היא נאלצת להילחם על חייה של אימה), "כנות" (שם היא נאלצת להתוודות בפני אמה שהיא שונאת את העובדה שהיא מפוצלת ושהיא חושבת שמפוצלים יכולים להיות כמו שג'נין חושבת שהם- רעים לחברת הפלגים), "אוריינות" (שם היא מגלה שפור הוא חלק מההדמיה ושלא בא באמת להציל אותה). לאחר שלושת השלבים קיילב ופיטר משכנעים את ג'נין שהמצב הבריאותי של טריס הידרדר עקב שהותה בהדמיה ועליה לנוח אחרת תמות ופתיחת התיבה תהיה בלתי אפשרית. ג'נין מסכימה וטריס מקבלת מנוחה ליום, בזמן מנוחתה קיילב מבקר אותה ומסביר לה את חשיבות התיבה וטריס כועסת עליו על שבגד בה.
נכסים שוטפים
בתחום החשבונאות, נכסים שוטפים הם ערכים כספיים המוצגים במאזן של החברה והכוללים את כל אותם משאבים אשר ניתן להמירם למזומן בתקופה הקרובה (לרוב עד שנה). לפיכך, סך הנכסים השוטפים לעומת סך ההתחייבויות השוטפות מאפשר להבין עד כמה החברה נזילה (יחס ההון החוזר או יחס שוטף).
מורדים (סרט)
עלילת הסרט
פיטר מוציא את קיילב מהחדר ובא לקחת את טריס לשלב הרביעי והאחרון בהדמיה, בדרכם לחדר ההדמיה פיטר מראה לה שהם כלאו את פור דבר שגורם לה להתנגד ולהילחם ובסופו של דבר הוא מזריק לה חומר הרדמה והיא מובלת אל חדר ההדמיה. טריס נכשלת בשלב הרביעי וכולם משוכנעים שהיא מתה, פיטר מוביל את גופתה אל תא הכלא בו מוחזק פור ומראה לו שהיא עדיין חיה כי הוציא אותה מההדמיה לפני שמתה ומסביר כי כרגע כולם בטוחים שהיא מתה. הם מחליטים לגנוב את התיבה ולברוח אבל טריס מתחרטת ומחליטה לפתוח את התיבה בטענה שג'נין לא יודעת מה בפנים ושמה שבפנים יכול להוביל לגאולה. טריס עוברת את השלב הרביעי שלב של הפלג "ידידות" (בו היא צריכה לסלוח לעצמה על כל הקורבנות והנפגעים).
נכסים שוטפים
מבין הנכסים השוטפים ניתן למנות: מזומנים ושווי מזומנים, ניירות ערך המוחזקים לזמן קצר, פיקדונות בבנקים (עם אפשרות יציאה בתוך השנה הקרובה), חובות של לקוחות, חייבים שוטפים, מלאי וכן רכוש קבוע המיועד למכירה בטווח הזמן הקרוב.
מורדים (סרט)
עלילת הסרט
התיבה נפתחת ובה מסר מהעולם מחוץ לחומה שמסביר שעיר הפלגים הייתה ניסוי והפלגים שוררו שלום בעיר אך המפוצלים היו שאריות האנושיות ואם הם רואים את המסר הזה אז זה הוכחה לכך שיש תקווה לאנושות והמפוצלים הם הגאולה ושהעיר צריכה להצטרף לחיים מחוץ לחומה. ג'נין מסרבת להודות בטעות שלה ומורה על כוחותיה לקבור את התיבה ולמנוע מהמסר לדלוף לשאר האנשים בעיר אך כוחות ההתנגדות פורצים לחדר כולאים את ג'נין והמסר מופץ בעיר.
צילומים
צילומי הסרט יצאו לדרך באטלנטה, ג'ורג'יה, ב-27 במאי 2014 והסתיימו ב-6 בספטמבר.
פוסט פרודקשן
לאחר שצילומי הסרט הושלמו בספטמבר 2014, החלה עבודת העיבוד על הסרט, שהוקרן ב-IMAX, בדומה לקודמו.
שיווק
הקדימון הרשמי הופץ עם צאתו לאקרנים של החלק הראשון של הסרט "משחקי הרעב: עורבני חקיין".
Empire: Original Soundtrack from Season 1
Empire: Original Soundtrack from Season 1 הוא אלבום הפסקול הבכורה של צוות השחקנים של סדרת הדרמה המוזיקלית "אימפריה" המשודרת ברשת פוקס. האלבום כולל שירים שהופיעו במהלך בעונה הראשונה של הסדרה, ומבוצע על ידי אמנים שונים. הוא הוצא לאור על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס ב-10 במרץ 2015. הפסקול זכה לשבחים וביקורות חיוביות ודורג במקום הראשון במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200. ב-11 בספטמבר 2015, יצא פסקול נוסף בשם Empire: The Complete Season 1, המכיל כל שיר שהושמע בסדרה שלא נכללו בפסקול הרשמי.
רקע
"אימפריה" עלתה לשידור ב-7 בינואר 2015 ברשת פוקס. לאחר שמצא את השחקנים הראשיים, החל יוצר הסדרה לי דניאלס לחפש מפיק מוזיקלי מוכשר. מאחר שדניאלס מחשיב את טעמו המוזיקלי כ"מיושן", הוא ביקש עצה מילדיו. אחרי שילדיו המליצו לו ליצור קשר עם מפיק העל טימבלנד, שאחראי ללהיטים רבים בתעשיית המוזיקה, דניאלס עשה זאת. טימבלנד בסופו של דבר נענה לבקשה וניהל צוות המורכב מפזמונאים ואמני מוזיקה מוכשרים. טימבלנד תיאר את תהליכו היצירתי כמבוסס על "עבודה הדוקה עם הכותבים" על מנת לעזור לו להפיק שירים שמבוססים על הדמות ששרה אותם. לפרק הפיילוט לבד, הופקו 12 שירים.
בעקבות הצלחתה של הסדרה, הודיעו קולומביה רקורדס כי אלבום פסקול ייצא לאור ב-10 במרץ 2015.
קידום
בעקבות יציאת האלבום, ביצע ג'סי סמולט את השיר "Good Enough" בתוכנית האירוח של אלן דג'נרס. סמולט התראיין אצל דג'נרס וניצל את ההזדמנות כדי לצאת מהארון, וקיבל תשומת לב תקשורתית משמעותית. בריישר גריי וסמולט ביצעו גם את השיר "You're So Beautiful" בתוכנית הבוקר "בוקר טוב אמריקה". במהלך טקס פרסי המוזיקה של בילבורד 2015, גריי, סמולט ואסטל ביצעו שני שירים מהאלבום. בנוסף, יצא צוות השחקנים לסיבוב הופעות תקשורתי ברחבי המדינה.
הצלחה מסחרית
האלבום זכה להצלחה מסחרית. בארצות הברית, הוא הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200 עם 130,000 עותקים נמכרים, ובכך עקף את אלבומה ה-13 של מדונה, Rebel Heart. למרות שאלבומה של מדונה היה האלבום הנמכר ביותר של השבוע, אימפריה עקפה את האלבום בסטרימינג. נכון לאוקטובר 2015, מכר האלבום 439,000 עותקים בארצות הברית.
האלבום הגיע למקום 26 במצעד האלבומים הקנדי עם 1,300 עותקים נמכרים.
יגדראסיל
יגדראסיל (בנורדית עתיקה:  Yggdrasill) הוא עץ מרכזי במיתולוגיה הנורדית, הניצב במרכז העולם (ציר העולם). בעץ זה קשורות אגדות רבות. יגדראסיל מתואר כעץ מילה (עץ ממשפחתו של הזית). במקורות, בעיקר האדה הפרוזאית והאדה הפואטית, הוא מכונה גם "עץ העולם".
כל העולמות בתמונת היקום במיתולוגיה הנורדית מחוברים על ידי העץ יגדראסיל (Yggdrasil), בכל עולם ישנו ענף של העץ ובשלושה עולמות ישנם שורשים, אולם המקורות לא עקביים בכל הנוגע למיקומם. לפי גרסה אחת השורשים של העץ מצויים באסגארד, ניפלהיים ויוטונהיים. לפי גרסה אחרת השורשים נמצאים בהלהיים, בעולם ענקי הכפור (ככל הנראה יוטונהיים או ניפלהיים) ובמידגארד.
ישנה גם גרסה נוספת שלפיה השורשים מצויים בהלהיים, ביוטנהיים, ובמוספלהיים, ובגרסה אחרת השורשים נמצאים באסגארד, מידגארד ואוטגארד.
על צמרת העץ נמצא עיט (או לפי גרסה אחרת תרנגול) עצום אשר נקרא וידופניר (Vidofnir). על מצחו יושב הנץ ודפולניר (Vedrfolnir). את השורש העמוק ביותר מכרסם הדרקון נידהוג (Níðhöggr). הסנאי רטטוסק (Ratatoskr) רץ הלוך ושוב על העץ ומעביר עלבונות וקללות בין הדרקון והנץ. בנוסף, ארבעה איילים - דוני (Duneyrr), דורתרור (Durathror), דוואלין (Dvalin) ודאין (Dainn) - ניזונים מקליפת העץ.
בצל העץ יושבות הנורנות, הטוות את גורל היצורים החיים. חייו של כל אדם הוא חוט אשר נשזר לתוך אריג החיים. שלוש הנורניות, המתוארות כנשים זקנות, הן אורד (Urd), ורדנדי (Verdandi) וסקולד (Skuld), ניתן לתרגם את השמות בפשטות כ"זה אשר קרה", "זה אשר קורה" ו"זה אשר יקרה" בהתאמה. הנורניות שולטות גם בגורל האלים.
מסופר שאודין, אבי-הכול והאל המרכזי בפנתאון האלים הנורדי, תלה ושיפד את עצמו על גזע העץ במשך תשעה לילות, על מנת להחכים עוד, שכן אודין לא פוסק מחיפושו אחר הרחבת ידיעותיו והגדלת חוכמתו, והוא מוכן אף להקריב ולסבול לשם כך.
הוא השאיר את עצמו על יגדראסיל, כשהוא משופד בחניתו שלו, גונגניר (Gungnir). בסוף תשעת הלילות קיבל אודין הארה וגילה את סוד הרונות - הכתב הנורדי העתיק, ששימש גם לכתיבה וגם להטלת גורל וכישוף.
אריק צ'רניאק
אריק צ'רניאק (נולד ב-26 באפריל 1975) הוא יזם הייטק, משקיע הון סיכון ישראלי.
ביוגרפיה
הוא בעל תואר ראשון במתמטיקה, פיזיקה ומדעי המחשב ותואר EMBAF מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1993 התגייס לתוכנית תלפיות, ומשסיים התנדב לקורס טיס והיה טייס קרב עד שנת 2015.
פעילותו העסקית
בשנת 2003 הקים את מטאקפה, בה שימש כמנכ"ל. מטאקפה נחשבה בשנת 2006 לאחד מאתרי שיתוף הווידאו הגדולים ברשת. החברה גייסה בשנות פעילותה כ-50 מיליון דולר מהקרנות בנצ'מרק ואקסל. בשנת 2007 עזב צ'רניאק את תפקידו כמנכ"ל החברה.
בשנת 2008 הקים את חברת "סופרסוניק" יחד עם גיל שהם, וב-2009 הצטרף בתפקיד COO וניהל את פעילות החברה בארץ. "סופרסוניק" פעלה בתחום הפרסום הדיגיטלי, ונמכרה בספטמבר 2015 לחברת "איירון סורס" בסכום שהוערך בכ-200 מיליון דולר, במה שהוגדר המיזוג הגדול ביותר של חברות אינטרנט בישראל. צ'רניאק עזב את איירונסורס בנובמבר 2016.
בשנת 2019 הקים את "אקסון", קרן הון סיכון, יחד עם אופיר שוהם וערד נווה. הקרן משקיעה במיזמי טכונולוגיה של בוגרי תלפיות בשלב הסיד.
בשנת 2021 הנפיק את "ביג-טק 50" יחד עם צחי סולטן, שותפות מו"פ נסחרת בבורסה בתל אביב, ומשמש בה בעל שליטה ויו"ר. ביג-טק 50 בונה אינדקס של חברות הטכנולוגיה הגדולות בישראל.
פעילותו כסופר
במרץ 2017 יצא לאור ספרו הראשון של צ'רניאק, "גיבור", בהוצאת לוקוס וידיעות ספרים. הספר הפך לרב-מכר, וזכה לחשיפה נרחבת בכלי התקשורת. הספר מספר את סיפורו של טייס קרב צעיר שהפצצה שהוא מטיל בעזה מדרדרת את מדינת ישראל לסכנה קיומית. בביקורת של אהרון לפידות נכתב על הספר: "ספר חשוב, הוא מסמל נקודת מפנה בכתיבה העברית העכשווית".
מרסלו מלי
ססאר מרסלו מלי (בספרדית: César Marcelo Meli; נולד ב־20 ביוני 1992) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר בליברפול מליגת העל האורוגוואית.
קריירה
מלי התחיל את הקריירה שלו באתלטיקו קולון. ב־9 בדצמבר 2012, מלי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 2–2 נגד אינדפנדיינטה סנטה פה. ב־4 במרץ 2014, מלי הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 1–1 נגד גודוי קרוס.
ב־18 ביולי 2014 חתם מלי בבוקה ג'וניורס תמורת 550 אלף אירו. ביולי, מלי הושאל לספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית, בה לא הצליח לרשום דקות משחק בליגה.
בינואר חתם מלי בראסינג קלוב.
בעונת הושאל מלי לוויטוריה מליגת העל הברזילאית.
בקיץ הושאל מלי לבלגראנו וכעבור שנה הושאל לסנטראל קורדובה.
ב־5 בספטמבר 2020 הושאל מלי להפועל באר שבע מליגת העל. ביוני 2021 הסתיימה תקופת השאלתו ומלי שב לראסינג קלוב.
גוזל (אונייה)
גוזל הייתה אוניית משא, מהספינות הראשונות בצי העברי של היישוב היהודי בארץ ישראל. היא נרכשה על ידי "נשר", חברת המלט הארצישראלית בחיפה, ופעלה בין השנים 1927-1932. האונייה נרשמה באנגליה והפליגה תחת דגל בריטי. "גוזל" סימנה את ראשית המפנה לעצמאות ימית, להצלחת היישוב, גם בשיט מסחרי בנוסף על ראשיתן של הצלחות בדיג, ראשית כיבוש הימים.
מיכאל פולק בעל מפעלי המלט "נשר" רצה להיות גם בעלים של אמצעי תובלה ימית לתוצרתו, ולכן רכש באנגליה אונייה קטנה ששימשה קודם לכן להעברת בלוקים בין הולנד לבריטניה.