cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ועדה רפואית (המוסד לביטוח לאומי)
ועדה רפואית של הביטוח הלאומי דנה בבקשות של אזרחים לקבל מהביטוח הלאומי את אחת מהקצבאות האלה: קצבת נכות כללית, קצבת נכות מעבודה, קצבה לילד נכה, קצבה לשירותים מיוחדים או קצבה לנפגעי פעולות איבה וכן ועדה רפואית למס הכנסה.
הוועדה הרפואית חוקרת את המוזמנת או המוזמן ומבקשת לדעת מה השינויים שחלו במצבם הבריאותי.
רופא אחד או שניים בוחנים את הליקויים הרפואיים ובהתאם לחומרתם יקבעו את אחוז הנכות. אם יש מקום לבדיקה נוספת של רופא או רופאה עם מומחיות אחרת, יזומנו הנבדק או הנבדקת לוועדה נוספת.
ניתן לעיין בספר הליקויים, שבו מפורטים אחוזי הנכות שנקבעו לכל ליקוי.
הגשת תביעה לוועדה רפואית
כדי להיות מוזמנים לוועדה רפואית יש למלא ולהגיש טופס בהתאם לסוג התביעה:
בנוסף, אנשים שמקבלים קצבאות אלה מוזמנים מעת לעת לוועדה רפואית ביוזמת הוועדה לבחינת שינוי תנאים.
הכנה לקראת הגעה לוועדה
יש להכין לקראת הביקור תיק מסמכים הכוללים:
קפרובריקס
קפרובריקס (שם מדעי: Caproberyx) הוא סוג של דג מקרין סנפיר קדום מסדרת הברקנאים. המאובנים שלו נמצאו בין אירופה לאפריקה, אך נמצאו גם בקנזס שבארצות הברית. הדג חי במימי הקרטיקון בימים רדודים. בסוג היה מין אחד - Caproberyx pharsus.
ועדה רפואית (המוסד לביטוח לאומי)
הכנה לקראת הגעה לוועדה
בשנת 2012 יזם המוסד לביטוח לאומי תוכנית להקמת מרכזי "יד מכוונת". המרכזים מסייעים למגישי התביעות לזהות את בעיותיהם התפקודיות הרלוונטיות לתביעה ולהכין את התיקים הרפואיים ואת התובעים עצמם לוועדות הרפואיות. בניגוד לנעשה בחברות פרטיות, השירות למרכזי "יד מכוונת" ניתן לכל פונה ללא עלות וללא קשר לסיכוי ההצלחה של תביעתו. במחקר הערכה שבוצע על ידי מכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל נמצא כי המסתייעים במרכז היו שבעי רצון במידה רבה מהיבטים שונים של השירות וחשו כי הוא תורם להם בהכנה למפגש עם הוועדה.
קפרובריקס
לא ידוע איך חי הדג, אך ייתכן כי התקבץ בלהקות גדולות וניזון מיצורי ים קטנים ממנו. בתורו הוא נאכל בידי פטרוזאורים, מוסזאוריים, דגים אחרים ויצורים ימיים נוספים.
בתרבות
להקה של דגים אלו מופיעה בסרט מפלצות ים.
ועדה רפואית (המוסד לביטוח לאומי)
הוועדה הרפואית עצמה
ניתן להביא מלווה לצורך עזרה וכן עורך דין מייצג.
ניתן להגיש בקשה להחזר הוצאות שנגרמו בשל התייצבות בוועדה.
ערעור על החלטת הוועדות הרפואיות
ניתן להגיש ערעור על החלטת הוועדה הרפואית.
ביקורת
במהלך השנים הועלו טענות על אופן פעילותן של הוועדות הרפואיות של הביטוח הלאומי. בין היתר בדבר פגיעה באי תלותן של הוועדות. נטען כי הביטוח הלאומי הוא שמשלם את ההטבות הנובעות מהחלטות הוועדות הרפואיות, ומשכך יש לו עניין למזער את היקף התשלומים. יתר על כן, הביטוח הלאומי מעורב במינוי ובשיבוץ של חברי הוועדות ומשלם את שכרם, והדבר עלול להשפיע או להטות במידה מסוימת את החלטות הוועדות.
בחודש אוקטובר 2021 פורסם שהוועדות הרפואיות יוקלטו מעכשיו והלאה.
בחינת הסוגיה על ידי גורמים מקצועיים ומשפטיים
בשנת 2004 קבע בג"ץ כי אף שהוועדות הרפואיות מופעלות על ידי הביטוח הלאומי מבחינה ארגונית ותקציבית, אין הן בשר מבשרו, אלא הן גופים סטטוטוריים המוחזקים כעצמאיים. בג"ץ קבע כי אף ש הסדר חקיקתי חדש ומתוקן דרוש ואף חיוני, אין אחיזה מספקת לקביעה שמתכונת הפעולה הקיימת של הוועדות הרפואיות מעמידה את כלל חבריהן בחזקת פסולים מחמת ניגוד עניינים.
ועדות ציבוריות שמינו הכנסת והממשלה נתנו גם הן את דעתן בסוגיית אי-תלותן של הוועדות הרפואיות, ולהלן כמה מהמלצותיהן:
בשנת 2002 המליצה הוועדה ליישום הוצאת הוועדות הרפואיות מהביטוח הלאומי בראשות פרופסור אשר אור-נוי כי בשלב הראשון תוצאנה מהביטוח הלאומי ועדות הערר של נכות כללית ושל נכות מעבודה, ותוקם לשם כך רשות מינהלית ארצית הכפופה למשרד הבריאות, למשרד המשפטים או למשרד ממשלתי אחר.
בשנת 2005 המליצה הוועדה הציבורית לבדיקת ענייני הנכים ולקידום שילובם בקהילה בראשות השופט בדימוס אפרים לרון להשאיר את הוועדות הרפואיות במוסד ולהקים ועדה לקביעת כללים והסדרים לבחירת רופאים ושיבוצם בוועדות הרפואיות. בשנת 2007 המליץ הצוות הבין-משרדי לבחינת הקמתה של רשות לוועדות רפואיות בראשות פרופסור אשר אור-נוי על מינוי גוף חיצוני מקצועי, כפוף למשרד הבריאות, שיטפל בכל נושא הוועדות הרפואיות במוסד, ושמתפקידו יהיה גם לייעץ להן, לבקר אותן ולפקח עליהן.
המלצות הוועדות הציבוריות בנוגע לצעדים להתמודדות עם הקושי הטמון במעורבותו של הביטוח הלאומי בקביעת הרכבן וסדרי עבודתן של הוועדות הרפואיות טרם יושמו, אף שמרביתן נדונו בכנסת ובממשלה, וחלקן אף אומצו.
בשנת 2009 בחן מבקר המדינה את אופן ניהולן ותפקודן של הוועדות הרפואיות. המבקר המליץ למשרדי הממשלה הנוגעים בדבר–משרד הרווחה ומשרד הבריאות לשקול ליזום הצעה שתביא לשינוי ההסדר הקיים, בין אם על ידי הוצאת הוועדות מהביטוח הלאומי ובין בדרך אחרת שתחזק את אי-תלותן. עוד הוסיף המבקר כי אף אם החשש לפגיעה באי-תלותן של הוועדות הרפואיות הוא רק למראית עין, עלולה להיות לוהשפעה על אמון הציבור בהליך המתקיים בוועדות ובביטוח הלאומי.
קוד אתי לרופא הוועדות הרפואיות ונוהל ניגוד עניינים
המוסד לביטוח לאומי הפיק מסמך ובו כללים להתנהלות הנדרשת מהרופאים. המסמך נועד להבטיח שירות אתי, מקצועי ויעיל.
בין השאר קובע הקוד האתי כלהלן:
סלסט (זמרת)
סלסט אפיפני וייט (באנגלית: Celeste Epiphany Waite; נולדה ב-5 במאי 1994), הידועה בשם סלסט, היא זמרת ופזמונאית אמריקאית-בריטית.
ביוגרפיה ופעילות
סלסט אפיפני וייט נולדה בקולבר סיטי שבקליפורניה ב-5 במאי 1994 לאם אנגלייה ולאב ג'מייקני. לאחר פרידת הוריה, עברה סלסט לממלכה המאוחדת. כשהייתה סלסט בת 16, אביה נפטר מסרטן הריאות בגיל 49.
סלסט החלה את דרכה בשנת 2014 במתן שירה למפיקים כגון אביצ'י, טיקס ו-Real Lies, תוך כדי שהיא גם פרסמה תוכן עצמי ב-SoundCloud. היא הוציאה את סינגל הבכורה שלה "Daydreaming" תחת חברת התקליטים של לילי אלן, Bank Holiday Records, באוקטובר 2016.
בשנת 2020 הוציאה את הסינגל "Stop This Flame". באותה שנה זכתה בפרס הכוכב העולה בפרסי המוזיקה הבריטית. אלבום הבכורה שלה, Not Your Muse, יצא בשנת 2021 והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי. באותה שנה, סלסט הייתה גם מועמדת לפרס האוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר עם השיר "Hear My Voice" מתוך הסרט "משפט השבעה משיקגו".
מחוז קאוואן
מחוז קאוואן (באנגלית: County Cavan, באירית: Contae an Chabháin) הוא מחוז באירלנד. המחוז ממוקם בפרובינציית אלסטר, ובירת המחוז היא העיר קאוואן, על שמה הוא נקרא. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2016, מתגוררים במחוז כ-76,092 תושבים, רובם נוצרים קתולים. המחוז גובל במחוז מית' מדרום מזרח, במחוז לונגפורד מדרום מערב, במחוז ליטרים ממערב, במחוז מונאהן מצפון מערב, ובמחוז פרמנה שבצפון אירלנד מצפון.
מקורות נהר שאנון מתחילים בהרים שבמחוז קאוואן. המחוז ידוע בכינוי ״ארץ האגמים״ מאחר שבשטחו ישנם כ-365 אגמים שונים, כשהגדול ביניהם הוא לוך שילין. על אף שמבחינה היסטורית המחוז היה שייך לפרובינציית קונכט, עם הפיכתו הרשמית למחוז בשנת 1584 הוחלט על העברתו לפרובינציית אלסטר. אזורים מסוימים בקאוואן נפגעו בצורה קשה מרעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד, בעיקר מהתפרצותן של מחלות כמו טיפוס וחולרה. אוכלוסיית המחוז צנחה בהדרגתיות מאז הרעב ועד לאמצע המאה ה-20 - אם בשנת 1841 התגוררו במחוז כ-243,158 תושבים, בסוף המאה ה-19 התגוררו בו כ-97,541 תושבים בלבד, ואילו עד שנות ה-70 של המאה ה-20 חלה ירידה נוספת והתגוררו בו כ-52,618 תושבים. עלייה החלה להרשם רק משנות ה-80 של המאה ה-20, למרות שעד היום לא הצליחה אוכלוסיית המחוז להתאושש, והיא עומדת על פחות מ-40% מאוכלוסייתו המקורית. השפה המדוברת במחוז היא אנגלית, כשרק כ-35% מאוכלוסייתו יודעים לדבר באירית בצורה כזו או אחרת. פרט למחוז ליש, גידול האוכלוסין במחוז הוא הגבוה ביותר באירלנד.
היסטוריה של אזרבייג'ן
לאורך השנים הושפעו השטחים אשר מרכיבים כיום את אזרבייג'ן תחילה בידי ממלכת ארמניה העתיקה ומאוחר יותר בידי ממלכות מקומיות אשר ניתנו רבות לחסותה של ממלכת פרס והתרבות האיראנית. מאוחר יותר התייצבה באזור תרבות העמים הטורקיים עם עלייתה של האימפריה הסלג'וקית ויורשותיה. העמים בעבר אזרבייג'ן הושפעו מדתות הסובבים אותם, תחילה היו זורואסטרים, מאוחר יותר מוסלמים סונים וכיום רוב האוכלוסייה היא שיעית. אזרבייג'ן ניתנה במהלך המאה ה-19 לחזקתה של האימפריה הרוסית והפכה למדינה עצמאית ומודרנית בשנת 1991, במהלך התפרקות ברית המועצות.
הודות להשפעה רוסית אזרבייג'ן היא המדינה בת הרוב המוסלמי השנייה בהיסטוריה להפוך חילונית לפי חוקה (לאחר הרפובליקה העממית של קרים), נוסף על כן ההשפעה הרוסית גם באה לידי ביטוי בתרבות אירופאית בתוך המדינה, כגון העובדה שהייתה המדינה בת הרוב המוסלמי הראשונה בהיסטוריה לפתוח בתי אופרה.
פרהיסטוריה
הצורה הגאוגרפית המוכרת של אזרבייג'ן נוצרה לפני 3 מיליון שנים. המערב של המדינה סלעי והררי בעוד מזרח המדינה ממוקם בשפלה. לחופיה ממוקם הים הכספי והמדינה עשירה בגז טבעי, בייחוד נפט. במרכז המדינה, בין השפלה לרכסי ההרים נמצאים יערות גדולים אשר נפרסים מצפון לדרום.
קבוצות אתניות עתיקות, קודמותיה של האומה האזרית, תרמו תרומה רבה להיווצרותן של תרבויות קדומות, שהוקמו באזור. ממצאים ארכאולוגיים משמשים כעובדה לריבוי עמים ולתרבויות שונות אשר חיו באזור. כמות הממצאים ההיסטוריים בעבר שטחה של אזרבייג'ן מעידים על העובדה שמדינה זו היא אחת ממרכזי מעבר בני האדם העתיקים ביותר בהיסטוריה האנושית. דבר זה ניתן להסבר עקב המיקום של אזרבייג'ן; את השפלה לאורך החוף קל לחצות והיא משמשת למעבר דרך הקווקז.
מאז המהפכה הנאוליתית המוקדמת אוכלוסיית אזרבייג'ן המקומית ניהלה אורח חיים מיושב ועסקה בחקלאות, בגידול בקר ובמלאכות אחרות. האוכלוסייה חולקה רבות לשניים: המיושבים (המקומיים) והנוודים אשר רובם עברו דרך הקווקז מצפון לדרום. הציוויליזציה של קור-אראז (באזורים ההרריים בין נחצ'יבאן, ארמניה ונגורנו קרבאך של היום), שנוצרה בסוף האלף הרביעי לפני הספירה, הייתה האומה המפותחת הראשונה אשר התפשטה לאזורים אחרים בעבר הקווקז, מזרח אסיה הקטנה וצפון הקווקז.
העת העתיקה
מנּי כפי שנודעה בעברית מקראית שהוקמה בתחילת האלף הראשון לפנה"ס הייתה אומה אשר התפתחה בעבר דרום אזרבייג'ן וצפון מערב איראן של היום, אנשיה הושפעו מהדת האיראנית הזורואסטרית והיו תחת השפעה איראנית זמן רב. המדינה, שהופיעה לראשונה בימת אורמיה - התפתחה צפונה והשפיעה על האומות הקווקזיות של השפלה האזרבייג'נית.
השפעה איראנית (616 לפנה"ס–654)
התרבות של המנּי (לפי אנציקלופדיה איראניקה) מקורה בעם החורים של צפון מסופוטמיה. המנּי היו אחד ממספר עמים ותרבויות אשר שגשגו בהתפתחותם בעברי רכס הרי זגרוס. בשנת 616 לפנה"ס מלך ממלכת מדי, הַווָּחְשַׁתְרָא, כבש את מנּי במסגרת התפשטות התרבות הפרסית ברחבי המזרח התיכון שאירעה בתקופתו.
מאוחר יותר הוחלפו המדים בידי הממלכה האחמנית אשר נוסדה בידי כורש. בתקופה האחמנית נכבשו כלל העמים של עבר הקווקז והגבול של האומה האחמנית הגיע עד לקווקז הגדול. תחת השלטון האחמני כלל התרבויות של השפלה ועבר אזרבייג'ן הפכו זורואסטריות וניתנו להשפעה פרסית אשר נגעה לנושאי שפה, אוכל, משק בית ואורח חיים כללי.
בעבר הדרומי נוסדה ממלכת אטרופָּטֶנָה, הראשונה להיקרא בפרסית אזרבייג'ן (آذربایجان). אטרופטנה נוסדה בעת התפרקות ממלכתו של אלכסנדר הגדול, היא גבלה בנהר אראס, מחוז גילאן והים הכספי. בעבר המרכז והצפון כמו גם דאגסטן של היום, נוסדה במהלך המאה ה-2 לפנה"ס אלבניה הקווקזית, ממלכה אשר מקורה באנשי האודי, קבוצה אתנית שמקורה מדרום לקווקז הגדול.
עקב כיבוש האימפריה הפרסית על ידי אלכסנדר הגדול, התרבות ההלניסטית החלה להשפיע על עבר אטרופטנה ואלבניה הקווקזית לזמן מה אך במהלך המאה ה-2 לפנה"ס ההשפעה הזאת התפרקה עם היחלשות הממלכה הסלאוקית והתרבות האיראנית שבה להשפיע על חיי התושבים באזרבייג'ן. נוסף על כך, תחת טיגראנס הגדול, ממלכת ארמניה העתיקה הפכה את הממלכות האזרבייג'ניות לבנות חסות שלה לאורך מספר עשורי שנים.
בסביבות המאה ה-1 דרום אזרבייג'ן, אשר הייתה מאוכלסת יותר בצפיפות ורוב תושביה היו מיושבים נשלטה בידי חסות האימפריה הפרתית אשר קודם לכן הטילה השפעתה על ממלכת אטרופטנה כדי למנוע את התפשטותה של הרפובליקה הרומית, זאת בעוד מרכז וצפון אזרבייג'ן נשלטו ישירות בידי אלבניה הקווקזית אך בעקיפין בידי הסקיתים, אשר היו עמים נוודים בעלי השפעה על האזור אך לא פעלו כמדינה מיושבת בעלת ממשל ריכוזי. שתי התרבויות, הפרתים והסיקיתים, היו איראנים.
ארמניה ואזרבייג'ן היו במרכז מאבק ההשפעה בין הפרתים והרפובליקה הרומית, מאוחר יותר האימפריה הרומית. אטרופטנה שימשה כשטח נייטרלי לביצוע שיח בין שליחים רומאים של אוגוסטוס קיסר ושליחים פרתים של פראטס הרביעי למען החזרת הגבול הרומאי-פרתי כפי שהיה לפני התבוסה הרומאית בקרב חרן.
מאבק בנוודים
במהלך המאה ה-3 והאלה, עלייתן של שושלות מונגוליות בערבה האירואסייתית הביאה להגירה של עמים טורקיים מערבה. עמים אלו עברו מדרום להרי האורל עד אשר הגיעו ממזרח אירופה אל מרכזה, שם נפגשו באימפריה הרומית ושם ביצעו את פלישתם הגדולה הראשונה בתור ההונים. מאז פלישות ההונים לתוך אירופה במהלך המאה ה-4, שבטים נוודים, רובם טורקים, החלו לפשוט בשכיחות על הממלכות המיושבות של רומא דרך מזרח אירופה ושל פרס דרך צפון הקווקז.
פעולות נוודים אלו הגיעו דרך המעבר הקטן בקווקז הגדול אשר נודע כ"שער אלבניה", בקירוב לחוף הים הכספי, אל תוך צפון האימפריה הסאסאנית ואסיה הקטנה באימפריה הרומית. הסאסאנים הגיעו להסדר עם האימפריה הרומית המזרחית שהאחרונים יעבירו כספים לסאסאנים אשר בתמורה ישמרו על "שער אלבניה" מפני פשיטות הנוודים, בין עם ינועו נוודים אלה לעברי הרומאים או לעברי הסאסאנים.
ימי הביניים
האימפריה המוסלמית כבשה במהלך המאה ה-7, זמן קצר לאחר עלייתה, שטחים נרחבים מהאימפריה הרומית המזרחית ואת כל האימפריה הסאסאנית כמו גם הרבה מעבר. הכיבוש המוסלמי התמשך צפונה אל אלבניה הקווקזית אשר סופחה לגמרי לתוך האומה המוסלמית. השפעת דת הזורואסטרים נפלה תוך זמן קצר בקרב האוכלוסייה האזורית של אזרבייג'ן, אשר ברובה קיבלה את האסלאם הסוני.
השפעה ערבית (654–1055)
במהלך הכיבוש המוסלמי כלל עמי אזרבייג'ן אוחדו תחת שלטונו של הח'ליפה המוסלמי. מאוחר יותר, תחת בית עבאס, הגנרל הערבי יזיד בן מזיאד אל-שאיבני הוסדר במהלך המאה ה-8 המאוחרת כמושל אזרבייג'ן. שושלת מושלים אשר ירשה אותו הקימה במהלך המאה ה-9 את שירבאן-שאה, ממלכה ערבית אשר שלטה על השפלה האזרבייג'נית ושימשה מדינת חסות של הח'ליפות העבאסית.
בשנת 889, כעת בעוד תושבי אזרבייג'ן מוסלמים כמעט לגמרי, נוצרה השושלת הסאג'ית בת מוצא איראני שמקורו בסוגדיה (מקום אבותיו של אן לושאן). השושלת הסאג'ית התמודדה בהצלחה נגד מרידתו של באבכ ח'ראמדין, זמן קצר לאחר הקמתה ונודעה על פועלה לכבוש את ארמניה הבאגרטית אשר תושביה נותרו נאמנים אל הנצרות ואל הכנסייה האפוסטולית הארמנית. הסאג'ים התפרקו לאחר מות שליטם ללא יורש בשנת 929, בזמנם בשלטון הם השיגו שלטון עצמאי דה פקטו מהשלטון של הח'ליפה.
השושלות לאחר מכן, אשר עירבו השפעה כורדית והשפעה ערבית ואיראנית כולן היו חלק מן האינטרמצו האיראני, כאשר השושלות האיראניות הגדולות, ובראשם השושלת הבויהית תחת עצ'ד אל-דולה, היו למרכז העולם המוסלמי.
השפעה טורקית (1055–1828)
בזמן האינטרמצו האיראני ההגירה הטורקית אל מרכז אסיה הביאה את העמים הטורקיים לפגישה עם המדינות המוסלמיות האיראניות. השושלת הקרא-ח'אנית הייתה המדינה המוסלמית טורקית הראשונה בהיסטוריה, היא ניתנה תחת החסות וההשפעה של השושלת הע'זנווית עד אשר בתחילת האלף השני הע'זנווים נכבשו בידי השושלת הע'ורית. פעולה זאת שהעלתה את חמתם של הטורקים הביאה לכיבוש הטורקי של ממלכת פרס ולהקמתה של האימפריה הסלג'וקית. הסלג'וקים, בהסכמת הח'ליפה העבאסי בבגדאד כבשו את רוב המזרח התיכון במטרה לאחד מחדש את כל העולם המוסלמי תחת דגל אחד. לאחר שכבשו את עבר הקווקז והביאו את השושלות באזרבייג'ן לסור למרותם, פנו הסלג'וקים לכיבוש האימפריה הביזנטית. הייתה זאת נקודת ההתחלה, של ההשפעה הטורקית על אזרבייג'ן.
אזרבייג'ן נעה בין השפעות; השפעה איראנית חוזרת תחת האימפריה הח'ווארזמית, אחר כך במהלך המאה ה-13 המוקדמת השפעה ישירה של הממלכה הגאורגית המאוחדת בעוד האחרונה הייתה בשיא התפשטותה ומאוחר יותר, במסגרת הפלישה המונגולית לאזור הים הכספי, האימפריה המונגולית הפכה לראשונה לשלוט גם בצפון הקווקז וגם בעבר הקווקז, בתוכו גם באזרבייג'ן. השושלת האילח'אנית אשר ירשה את המונגולים התפרקה לאחר המוות השחור ואזרבייג'ן שוב החליפה ידיים בשכיחות.
לאורך זמן זה התרחשה הגירה טורקית ממושכת לעבר השפלה האזרית. עם התפתחות העם האזרי התפתחה גם השפה האזרית, שהחלה דרכה בהגירה הטורקית המוקדמת במהלך התקופה הסלג'וקית, והוסדרה כשפה המודרנית במהלך המאה ה-17.
לאחר פועל הכיבושים של טימור לנג, שושלת האק קויונלו הפכה לשלטת על אזרבייג'ן והרי הזגרוס, היא נותרה במצב שלטוני יציב זה עד לתחילתה של המאה ה-16 ולעליית כוח אזורי חדש.
העת החדשה
ניצחון שאה אסמאעיל הראשון על שושלת האק קויונלו בנחצ'יבאן בעשור האחרון של המאה ה-15 סימנה את עלייתה של האימפריה הספווית אשר שליטיה היו נאמנים לאסלאם שיעי, אותו הסדירו על האוכלוסייה של ממלכת פרס ושל אזרבייג'ן. מנקודה זאת היו האנשים באזרבייג'ן (ברובם) טורקים ושיעים.
השיעיזציה של איראן ואזרבייג'ן לא באה בקנה אחד עם מדיניות ההתפשטות הסונית של האימפריה העות'מאנית, אשר זמן קצר מאוחר יותר הפאדישאה השלט מעליה ייקח את התואר של ח'ליפה. עקב זאת הפרסים והטורקים החלו ביריבות ארוכת שנים (המלחמות העות'מאניות–פרסיות) אשר במסגרתם תהיה אזרבייג'ן גם כן בתוך שדה הלחימה.
למרות המלחמות הרבות עם העות'מאנים לא היו האחרונים אשר הביאו לנפילת הספווים אלה האפגנים תחת השושלת ההותכית אשר פלשה לאיראן דרך ח'וראסאן. המצביא נאדיר שאה ביצע במהלך המאה ה-18 ניסיון למנוע את התפרקותה של הממלכה הפרסית בהקמת השושלת האפשארית, אך במותו לא היה בעל יכולת לרשת אותו והממלכה התפרקה. אזרבייג'ן מצידה התפרקה לתוך ח'אנויות מפולגות אשר נשמעו כבנות חסות לשושלות הפרסיות או לכוח העולה מצפון של האימפריה הרוסית.
השפעה רוסית (1828–1991)
בימיו של פיוטר הגדול החלה דריסת הרגל הרוסית לתוך עבר הקווקז במהלך מלחמת רוסיה–פרס של 1722–1723. ההשפעה הרוסית גברה עם הזמן ובמהלך המאה ה-19 המוקדמת, האומה הפרסית אמנם התאחדה מחדש תחת השושלת הקאג'ארית, אך לא היה בכוחה לעצור את הרוסים. במהלך מלחמת רוסיה–פרס של 1804–1813 ומלחמת רוסיה–פרס של 1826–1828 כלל עבר הקווקז נלקח לידי רוסיה, אזרבייג'ן התחלקה בין האימפריה הרוסית לשושלת הקאג'ארית והתושבים של אזרבייג'ן הרוסית ניתנו כעת לשלטון האוטוקרטיה הרוסית בראש הכנסייה האורתודוקסית הרוסית.
נוסף על כך האזרים נאלצו לחיות ביחד עם הארמנים והגאורגים כאשר השטחים הרוסים של עבר הקווקז אוחדו למלכות המשנה של הקווקז. העם האזרי פגש בשינוי מטאורי, ההשפעה הרוסית אירופאית חיברה אותם עם התרבות המערבית, בתי אופרה נפתחו, בתי ספר מודרניים וגימנסיאות חילוניות. עם הגעת המהפכה התעשייתית אל רוסיה הקיסרית מסילת ברזל הביאה לחיבור השטחים שמדרום לקווקז הגדול עם שאר רוסיה ועם אירופה.
ברית המועצות
עקב מלחמת העולם הראשונה האימפריה הרוסית התפרקה לתוך סדרת מהפכות אשר הובילו למלחמת האזרחים ברוסיה. במאי 1918, עקב המהפכות הפנים-רוסיות התפרקה האומה המאוחדת של עבר הקווקז ונוסדו הרפובליקות של אזרבייג'ן, ארמניה וגאורגיה. ראשית פרצה מלחמה בין ארמניה ואזרבייג'ן אשר רק השיגו עצמאותן על רקע לאומני. מבין החשובים במדינאים האזרים של אותה העת, פתאלי חאן חויסקי, נרצח בידי מתנקשים ארמנים על מעורבותו ברצח העם הארמני.
ניצחון נגד הצבא הלבן אפשר לרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית לפלוש ולכבוש את עבר הקווקז מחדש, הפעם תחת שלטון סובייטי, אזרבייג'ן תחילה אוחדה בשנית עם עבר הקווקז לתוך הרפובליקה הסובייטית הפדרלית הסוציאליסטית עבר-הקווקז, ומאוחר יותר רעיון איחוד זה התפרק ונוסדה הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית, חלק מברית המועצות. בימי השלטון הסובייטי החוף האזרי התגלה כעשיר בנפט וגז טבעי, דבר אשר השפיע על יוקרתה של הרפובליקה האזרית.
אזרבייג'ן המודרנית
עם היחלשות ברית המועצות במהלך שנות השמונים החלה התפרקותה של המדינה. במהלך שנת 1991 הכריזה אזרבייג'ן על עצמאותה. ישירות עם עצמאותה נכנסה אזרבייג'ן לתוך עימות צבאי מלא עם ארמניה על השלטון בחבל נגורנו קרבאך, בעל הרוב הארמני אשר בחלוקת השטחים שביצעו הסובייטים הושם בצד האזרי של הגבול. סכסוך זה התלקח לתוך מלחמת נגורנו קרבאך ובשנת 1994 הצבא הארמני כבש שטחים רבים מעבר למובלעת המדינית של נגורנו קרבאך אשר דרש לשליטה עליו.
בשנת 2020 התכתשות בין הכוחות האזרים-ארמנים ליד הגבול עם הרפובליקה האסלאמית של איראן הביאו למלחמה חדשה בין ארמניה ואזרבייג'ן על נגורנו קרבאך (ראו עימות אזרבייג'ן–ארמניה על נגורנו קרבאך (2020)) שני הצדדים דחו הסדר ובאוקטובר 2020 יצאו הכוחות האזרים בפלישה מרכזית על דרום נגורנו קרבאך ואיימו לנתק את ארמניה עצמה מנגורנו קרבאך.
משה קטאווי
מואיז קטאווי (נקרא גם מוסא או מוריס תלוי בנסיבות; 1850 – 1924) היה איש עסקים יהודי-מצרי מעשירי מצרים, בן למשפחת קטאווי, אשר כיהן גם כראש הקהילה היהודית בקהיר ארבעים שנה.
הוא הקים את מסילות הרכבת של אסואן והדלתא המזרחית וחברת חשמלית באמצע הדלתא. הוא היה חבר באספה המחוקקת. בשנת 1925 מונה לשר האוצר והתפטר מתפקידו, משום ששלח מברק ברכות לרגל החג לסעד זע'לול, מה שהרגיז את המלך.
עונת 2008/2009 בליגה הבלקנית בכדורסל
עונת 2008/2009 בליגה הבלקנית בכדורסל (BIBL) הייתה העונה ה-1 של תחרות אירופית זו לקבוצות כדורסל.
מתכונת התחרות
לעונה זו נרשמו למפעל כ-10 קבוצות ששובצו לשני בתים של כ-5 קבוצות, הקבוצות שיחקו במתכונת של שני סבבים, בית וחוץ נגד כל אחת מקבוצות הבית, בסך הכל כ-8 משחקים, כאשר 4 הראשונות בכל בית מעפילות לרבע גמר בשיטת הצלבה, מקום 1 בבית א' נגד מקום 4 בבית ב' וכן הלאה.
רילסקי ספורטיסט זכתה באליפות הליגה בפעם הראשונה.
Dear Old Nicki
Dear Old Nicki (בעברית: ניקי הישנה היקרה) הוא שיר שהוקלט על ידי הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז', מתוך אלבום הבכורה שלה, Pink Friday.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ניקי מינאז' וקיין ביטס והופק על ידי קיין ביטס. בשיר מתארת מינאז' את עצמה לפני פרסומה.
יחד עם צאת האלבום, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-10 מיליון השמעות.
ג'יוטי אמגה
ג'יוטי אמגה (נולדה ב-16 בדצמבר 1993) היא שחקנית הודית הבולטת בהיותה האישה הנמוכה ביותר בעולם על פי גינס שיאי עולם.
ביוגרפיה
ב־2012, היא פגשה את הגבר (והאדם) הנמוך ביותר בעולם, צ'אנדרה בהדור דנגי מנפאל. השניים הופיעו יחד במהדורה ה־57 של ספר שיאי גינס ב־2013.
באוגוסט 2014, אמגה לוהקה לתפקיד משני באימה אמריקאית: פריק שואו, שם הופיעה בתור מא פטיט.
רפסודת פומיס
Pumice raft
חיים יעקב
הרב חיים יעקב היה רב ופוסק הלכה בצפת ושד"ר במאה השמונה עשרה. מחבר השו"ת סמא דחיי.
תולדותיו
בשנת ה'תע"ח יצא בשליחות מטעם עירו צפת לצפון אפריקה, ובדרכו זו השיב תשובות רבות לשואליו. בתפ"ט היה באלג'יר, שם הסכים עמו על פסק בענייני הקדשות, הרב רפאל ידידיה שלמה צרור וכן פגש את הרב יהודה עייאש, מחבר ספר בית יהודה, שמכנהו . בניסן התפ"א שהה בתוניס, שם נשאל על כשרות שכר תאנים בפסח, בשל הקמח שמפזרים עליהן ועל התרת עגונה . בטבת התפ"ג, היה במראכש, שם נשאל על ידי רב העיר, הרב שלמה עמאר לגבי היתר כלים בהם בושל ספק איסור. כששהה במרוקו, הסכימו שני רבני פאס, רבי יעקב אבן צור ורבי משה בירדוגו, לפסקו בעניין היתר לשלוחי מצווה להתלבש במלבושי גויים בעודם בדרכים כדי שלא ינזקו. הגיע גם למכאנס . במהלך מסעו זה שב לתקופה מסוימת למכורתו, אזמיר.
בשנת ה'תצ"ו, לאחר חזרתו לצפת, יצא בשנית לשליחות מטעם רבני העיר, הפעם לאירופה, יחד עם הרב מאיר די שיגורא. בהגיעו לאמסטרדם, התפעל מבית הדפוס במקום והחליט להוציא את ספריו לאור בעיר.
חיבוריו
לספריו הסכימו רבני אמסטרדם הספרדים, הרב דוד ישראל עטיאס, הרב יצחק חיים אבן דנא בריטו, והרב האשכנזי לעיר, הרב אלעזר מקראקא, וכן מהרב רפאל מילדולה, עת שימש רבה של באיון. את ספריו הדפיס במהלך שליחותו האחרונה, בעזרת הרב דוד מלדולה, מחבר שו"ת דברי דוד ובנו של הרב רפאל מילדולה מחבר שו"ת מים רבים.
אליאורה זולקובסקי
אליאורה זולקובסקי (Zholkovsky; נכתב גם זולוקובסקי; נולדה ב-5 במרץ 1993) היא מתעמלת אמנותית ישראלית וחברת נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית.
ביוגרפיה
זולקובסקי מתגוררת באשדוד ומתעמלת באגודת מכבי בני עייש. בתיכון למדה במקיף ט' בעיר מגוריה.
באליפות העולם שנערכה במונפלייה בצרפת בספטמבר 2011 זכתה הנבחרת בהישג השיא שלה כאשר זכתה במדליית ארד בגמר התרגיל המשולב של 3 סרטים ו-2 חישוקים בתוצאה של 26.675 נק'. הנבחרת בתחרות הקרב-רב ביצעה מספר טעויות בתרגיל הכדורים, בו דורגה במקום 14, והגיעה למקום העשירי בסיכום שני התרגילים. בכך החמיצה את השלב הראשון בהשגת הקריטריון הנדרש להשתתפות באולימפיאדת לונדון (2012), אולם בתחרות קדם-אולימפית שהתקיימה ב-17 בינואר 2012 זכתה עם הנבחרת במקום השלישי בתחרות, ובמדליית כסף בגמר הקרב רב ואף העפילה לאולימפיאדה!.
יהדות הקרפטים
יהדות הקרפטים מתייחס ליהודים שהתיישבו בשש המאות האחרונות בחבל קרפטורוס הנמצא כיום במערב אוקראינה. האזור מרובה תרבויות ואתניות ומרובה שמות בשל חילופי שלטון תדירים במיוחד במאה ועשרים. יהודים הגיעו אליו בעקבות פרעות והתפתחו בו קהילות יהודיות רבות ורבנים בני שושלות רבנים ידועות התיישבו באזור.
מידע כללי
קרפטורוס, רותניה הקרפטית או זקרפטיה באוקראינית Закарпатська область - זקרפטסקה אובלאסט בהונגרית Kárpátontúli terület ו-Kárpátalja ברוסינית Подкарпатьска област בסלובקית ובצ'כית akarpatská oblasť ידוע גם כטרנסקרפטיה וסאב קרפטיה בפי תושבי החבל שעבר שינויים מדיניים ושלטוניים רבים. החבל כולל 4 מחוזות: אונגוור, ברג, אוגוצ'ה ומארמורוש ומשתרע על שטח של כ-12,800 קמ"ר.
היסטוריה של יהדות קרפטורוס
יהודים התיישבו באזור קרפטורוס כבר במאה ה-15 כששליטים מקומיים אפשרו גם לאזרחים יהודים להחזיק בקרקע ולעסוק במלאכות רבות מהם היו מנועים במקומות אחרים. עדויות כתובות ראשונות להימצאות של יהודים באזור קיימות החל מהמאה ה-17 לאחר שבעקבות פרעות חמלניצקי נמלטו יהודים לאזור הקרפטים בלחץ תושבי פולין שראו בהם מתחרים כלכליים. יהודים שהתיישבו באזור הקימו קהילות שבנו בתי כנסת גדולים, בתי ספר, בתי דפוס, עסקים מגוונים, תעשיית עץ חקלאות וכרמים.
עם חלוקת פולין הראשונה ב-1772 סופחה גליציה לאימפריה האוסטרו-הונגרית ועקב כך החלו יהודים מגליציה להגיע לקרפטורוס בחיפוש אחר פרנסה טובה יותר. הגירה זו נמשכה עד מלחמת העולם הראשונה והטביעה את חותמה על אפיונן של רבות מהקהילות בקרפטורוס כי ראשוני הרבנים בחבל היו מגליציה והשפעתם הרבה באמצעות החסידות הייתה מכרעת.
בסוף הרבע הראשון של המאה ה-18 נספרו בחבל כ-450 יהודים השייכים לכ-100 משפחות. לאחר חלוקת פולין בשנת 1772 והפיכתה של גליציה לחלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, גבר זרם המהגרים היהודים מגליציה ואז גם ממוראביה ואוסטריה התיישבו יהודים באזור.
לאחר אביב העמים ומלחמתם של ההונגרים באוסטרים בשנת 1848 פנה הרב מנחם א"ש רבה של אונגוור לשלטונות ההונגריים והציע תוכנית לארגון הקהילות היהודיות בכל החבל. תוכנית זו כוונה בעיקרה כנגד הזרם הרפורמי ביהדות וסימנה את תחילת ההשפעה של החתם סופר ותלמידיו על יהודי קרפטורוס . שנות הששים של המאה ה – 19 היו שנות מפנה ותסיסה פנימית בקהילות החבל. בשנת 1865 נאספו 25 רבנים במיכאלובצה שבמזרח סלובקיה בקרבת העיר הגדולה אונגוור ויצאו כנגד יוזמות הרפורמה שהחלו חודרים מהונגריה באותה עת. אספה זו קבעה את היידיש כשפת הדרשה המותרת היחידה, וגרמה למורת רוח רבה בקרב הזרם הרפורמי שנטה לאמץ את השפה ההונגרית. סך הכול חתמו על פסק-הדין המפורסם של האספה 71 רבנים מתוכם 16 היו מקהילות קרפטורוס. בשנת 1868 התכנס בבודפשט הקונגרס של יהודי הונגריה בו נגרם קרע אדיר בין תומכי האורתודוקסים לבין תומכי הזרם הנאולוגי הרפורמי. האורתודוקסים פרשו מן הקונגרס בשנת 1870 והקימו את איחוד הרבנים האורתודוקסים של קרפטורוס בהנהגת הרב משה שיק מחוסט אשר במזרח קרפטורוס. ארגון זה אסר במפורש על כל מגע עם הקהילות הנאולוגיות והפילוג בין הזרמים הפך להיות שגרת חיים ועובדה מוגמרת. גם בקרב הרבנים האורתודוקסים עצמם היה פילוג בין מתנגדים לבין חסידים שהוביל למחלוקות, מריבות והלשנות.
באותה עת חלו גם תמורות חשובות במצבם הפוליטי של היהודים וביחס השלטונות ההונגריים אליהם. בשנת 1840 נחקק החוק הראשון להטבת מצב היהודים. החוק אפשר ליהודים בהונגריה ובכללם יהודי קרפטורוס חופש מגורים וחופש כלכלי מלא. בעיר סגד הוענקו ליהודים זכויות מלאות בשנת 1849 כתמורה לתרומתם במאבק הלאומי של ההונגרים, ובשנת 1867 הוענק שוויון זכויות מלא לכלל יהודי הונגריה. יחד עם זאת הגירת היהודים לתוך החבל קיבלה תנופה מחודשת לאחר הפוגרומים ברוסיה בתחילת שנות השמונים של המאה ה–19. ההגירה עוררה התנגדות של תושבי האזור בגלל חששותיהם לפגיעה בפרנסתם ואף התקיים דיון ציבורי ופרלמנטרי בבודפשט. כתוצאה מכך הוקשחה השמירה על הגבולות. מהגרים עניים גורשו חזרה למקומות מהם הגיעו והשלטונות קבעו קריטריונים נוקשים לקבלת היתר ישיבה קבוע בחבל, דבר שעתיד לגבות את הקורבנות הראשונים של שואת יהודי קרפטורוס. במקביל התקיימה הגירה יהודית שלילית מקרפטורוס ליעדים אחרים בעולם ובעיקר לאמריקה. עם זאת קהילות החבל הלכו וגדלו ועד סוף המאה ה-19 חיו באזור כ-150,000 יהודים.
תעסוקה
חבל הקרפטים היה דל בחומרי גלם ולכן התפתחות התעשייה בו הייתה איטית. רוב האוכלוסייה ובכללם היהודים התרכזו בכפרים ובעיירות ורבים היו עניים מרודים. אלה שעבדו עסקו בעיקר בעבודת אדמה ומרעה, כריתת עצים והשטתם על דוברות בנהרות, רוכלות זעירה, עגלונות, וייצור ומכירה של משקאות אלכוהוליים. בערים ובעיירות הגדולות יותר היהודים עסקו במסחר, תיווך ובנקאות ומעטים היו בעלי מקצועות חופשיים, בעיקר עורכי-דין ורופאים. יהודים התפרנסו גם ממשרות דת – רבנים, דיינים, גבאים, שוחטים ומלמדים בחדרים. היו גם יהודים ששימשו מורים בבתי ספר לא יהודיים בעיקר כמורי דת לילדים היהודיים שלמדו בהם. שכבה דקה מאוד של יהודים נמנו על בעלי המעמד הגבוה ונהנו מחיי רווחה של ממש.
בקרפטורוס היו המתיישבים היהודים הראשונים חוכרי הזיכיונות, הזיכיון לייצר ולמכור יי"ש, לקנות את התבואה ולמכרה, לכרות ולמכור את העצים ולהשיטם במורד הנהרות אל מחוזות שלא נתברכו ביערות צפופים כאלו של קרפטורוס. כמו במזרח אירופה כולה, היו יהודי קרפטורוס המניע של כלכלת הארץ הכפרית, הנבערת והנחשלת, וגם שנואים בדיוק בשל תפקידם זה.
יהודי קרפטורוס במיוחד באזור ההרים במחוז מראמורש נעשו דומים לנוף הפראי שבתוכו חיו. כבר במאה ה־18 היה היהודי של קרפטורוס לא העסקן, המלווה בריבית, חוכרו של הפריץ, אלא דווקא עובד אדמה חסון. יהודי האזור היו איכרים, כורמים ויוגבים, חוטבי עצים, עגלונים, שורפי סיד ונפחים, מגדלי צאן ומגבני גבינות, היו פה בוקרים ונוקדים יהודיםשחכרו שדות מרעה וגידלו בהמות. הם בצרו ענבים ועשו את יין הפסח שלהם בכוחות עצמם. במארמרוש חיו אף "כ־10,000 רפסודאים, עם חזק וגבה קומה, וביניהם גם יהודים אמיצים, בעלי שיער אדום!".
מוסדות קהילתיים
בסוף המאה ה-18 ותחילתה של המאה ה-19 התפתחו קהילות יהודים בחבל לא מעט בזכות פועלם של רבני הקהילה. מונקץ' הייתה אחת הערים הגדולות שכבר עם ייסודה של הקהילה ב-1741 מנתה כ-80 יהודים ואז נוסד גם בית הכנסת הראשון בעיר. ב-1769 התנהלו חיים יהודיים פעילים במונקאץ’ פעל בה בית מדרש קבוע לתורה ולתפילה, והיו בעיר כמה חדרים. ב-1814 נוסדה החברה קדישא שהפעילה גם בית חולים עם רופאים ורוקחים קבועים. בשנות ה-40 של המאה ה-19 הוקם בית חולים יהודי במונקץ' ובשנת 1871 כבר היו בו חמישה רופאים יהודים. ב-1903 עלה מספרם לשמונה. ב-1840 הוקמה אגודת פועלי צדק שנועדה לסייע לבעלי מלאכה בהלוואות. החברה לגמילות חסדים נוסדה ב-1846 ויושבי הראש, הגזברים והמבקרים הפנימיים שלה פעלו בהתנדבות ונבחרו מדי שנה. נשים פעלו באגודות שסייעו ליתומים, אלמנות וחולים. באישור הקיסר בחרה הקהילה מדי שנה ראש קהילה וחברי ועד, חזנים ושרתים, שוחטים, שמש וסופר. הרב הראשי, הדיין והרופא מונו למשרה קבועה. בעיקר העשירים שבהם היו בעלי זכות בחירה. ב-1871 הקים ר' פנחס בלייער את בית הדפוס העברי הראשון בעיר שהפך למרכז הוצאה לאור בעברית לכל הונגריה. מוסדות החינוך היהודי היו חדרים וישיבות לבנים בלבד. מצב התברואה בחדרים רבים היה ירוד והם נוהלו בידי מלמדים בעלי השכלה תורנית בלבד. במונקאץ’ הוקם ב-1866 בית ספר יהודי שהעניק השכלה כללית ובו שלוש כיתות. משפחות עשירות יכלו להבטיח לבני-ביתם השכלה כללית מידי מורים פרטיים. שמעון נומיס, בעל בית מסחר לספרים בעיר, הוציא לאור קטלוג ספרים עבריים. בשנת 1907 פעלו בעיר חמישה בתי דפוס יהודיים.
היהדות החרדית בקרפטורוס
בין המלחמות הייתה קרפטורוסיה מרכז חשוב של היהדות החרדית כולל קבוצות חסידיות. רבנים ידועים רבים חיו כאן ניהלו ישיבות והחזיקו חצרות. קבוצות אלו התחרו לעיתים קרובות זו בזו, הייתה גם תחרות בין הקבוצות החילוניות השונות. המדנים בין חסידים ומתנגדים, ואף בין הרבנים והחצרות השונים, הגיעו לעיתים לשיאים. קשה במיוחד היה מצבם של רבנים מתנגדים גדולים בתורה ככל שהיו שנתקבלו לכס הרבנות בערים ובעיירות חסידיות. שנאתם של חסידי העיר מונקאץ' לרבה הפרושי חיים שרייבר סופר הגיעה לכדי כך שזרקו את ספרו "מחנה חיים", לבית הכיסא. רב אחר ר' יעקב צבי וואלדמאן רבה של בורשה נודה והוחרם על ידי חסידי ויז'ניץ משום שהגדיר כעבודה זרה את התפארותם ברבם כבמלך המשיח, והוא הגיע עד פת לחם. מחלוקת מרה ניצתה על רקע החידוש של שירי תפילה בבית הכנסת ובבֶּרֶגְסאס ברהובו עזב הרב את בית הכנסת ולא חזר לשם עוד לאחר שעבר לפני התיבה שלו חזן אחד "ריק ופוחז עם שישה כלבים משוררים". עד כדי כך מיררו חסידי העיר חוסט את חייו של ר' עמרם בלום אף שהיה גדול בתורה עד שסיכם ואמר: "למה קראו למחוז זה מארמרוש? כלום לא הספיק היה לכנותו 'מר'? אלא שאין 'מר' לבדו ממצה את המצב, שהוא 'מר מרוש'!".
המחלוקות לא נתגלעו רק בין חסידים למתנגדים. כאשר פרצה מחלוקת בין זרם חסידי אחד למשנהו היא נוהלה במרירות ובחריפות. מחלוקת קשה התקיימה בין חסידי סיגֶט ושושלת האדמו"רים לבית לבין חסידי ויז'ניץ במשך שנים על רקע סכסוך טריטוריאלי בתחום השחיטה וכדי כך הגיעו פני הדברים שחסידי ויז'ניץ האשימו את חסידי סיגט כי הלשינו לז'נדרמריה על האדמו"ר הצעיר ר' ישראל לבית ויז'ניץ, כדי שיגייסוהו לצבא ביום ברית המילה של בנו הבכור. לעומתם החלו חסידי סיגט חוטפים את קופסאות הצדקה של רבי מאיר בעל הנס שנקבעו על ידי כולל ויז'ניץ לפרנסת עניי ארץ ישראל. גרועים מכולם היו כנראה חסידי הרב חיים אלעזר שפירא ממונקאץ' שנהגו לפזר מסמרים במקווה של יריביהם. כדי כך ניטשה המלחמה בין חסידי הרבי ממונקאץ' לחסידי הרבי מבאלז כשעיתונאי יהודי זר שהגיע למונקאץ' כתב: "וכי מה הם אמריקה ואסיה עם כל ארמונותיהם ואוצרותיהם, קיסריהם ומלחמותיהם, לעומת המלחמה הגדולה שבין הרבי ממונקאץ' ובין הרבי מבאלז הנמשכת זה שני דורות ובה משתתפים דרי מַטָה וצבאות השמים, השרפים וכוכבי מעלה כאחד". בקרפטורוס התגבש מחנה אורתודוקסי בעל מאפיינים ייחודיים שניתן לכנות אורתודוקסיה קיצונית. השפעתו של מחנה זה הורגשה בעיקר בהונגריה עד מלחמת העולם הראשונה, ובטרנסילבניה ובקרפטורוס לאחריה. התואר חסידות הונגרית הפך מציין של קנאות דתית אף שמרבית יהודי הונגריה לא החזיקו כלל בהשקפות דתיות קיצוניות. למן שנות השלושים של המאה העשרים ובמיוחד לאחר השואה פשטה השפעתה של האורתודוקסיה הקיצונית והגיעה גם לארץ ישראל וגם לארצות הברית. כאשר מתחקים אחר מקורותיהם האידאולוגיים והגנאלוגיים של מרבית המנהיגים בעלי ההשקפות הדתיות הקיצוניות, דוגמת האדמו״רים מסאטמר וממונקטש או חלק מרבני העדה החרדית העקבות מובילים אל אותו חבל ארץ מצומצם. בראייה רטרוספקטיבית אפשר לקבוע שהיווצרות האורתודוקסיה הקיצונית והתפתחותה במשך למעלה ממאה וחמישים שנה נבעו מפיצולם ומשילובם של פתילי רעיונות דתיים שונים שהתפתחו לאורך כמה דורות בסמיכות גאוגרפית זה לזה ובקרב חברה בעלת מאפיינים חברתיים ודתיים ייחודיים. על אף קווי דמיון מסוימים בין הפתילים, הן הרעיונות הן הדרך אשר בה התפתחו והועברו מדור לדור היו שונים.
ההשכלה
תנועת ההשכלה פסחה על החבל והגיעה אליו באיחור רק בימי הרפובליקה הצ'כוסלובקית לאחר מלחמת העולם הראשונה. השפעתם החזקה של הרבנים על בני קהילותיהם הייתה מכרעת והוסיפה ממד של ניתוק רוחני לניתוק הפיסי של החבל. חינוך יהודי לא דתי כמעט ולא היה קיים לפני מלחמת העולם הראשונה. הילדים הקטנים חונכו מגיל צעיר בחדר ואלה שלא, נדרשו לעבוד באופן מלא ולסייע בפרנסת משפחותיהם. היו גם נערים שלמדו לאחר מכן בישיבות בעיירות השונות בחבל. החל משנות העשרים של המאה העשרים, עם עליית כוחה של הציונות בחבל החלו לצוץ גם ניצני החינוך העברי החילוני, למורת רוחם הרבה של הרבנים האורתודוקסים.
תחילת המאה ה-20
כמאה אלף יהודים התגוררו בחבל במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20 עד גירושם באביב 1944 לאושוויץ. מפקד האוכלוסין האחרון של השלטון האוסטרו הונגרי התקיים ב-1910 ונמנו בו 129,000 יהודים. ארבעה מחוזות היו בשטחה של רותניה הקרפטית אונג, ברג, אוגוצה ומאראמארוש. מחקרים היסטוריים מספקים עדויות רבות לכך שבמאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 יחסי רותנים-יהודים היו בדרך כלל טובים.
מחוזות אוגוצה ומארמארוש חולקו בין צ'כוסלובקיה ורומניה בשנת 1920 לאחר התפוררות האימפריה האוסטרו-הונגרית עם הפסדה במלחמת העולם הראשונה.
היהודים בין שתי מלחמות העולם
מלחמת העולם הראשונה הציבה את יהודי קרפטורוס בפני תהפוכות פוליטיות גדולות ואתגרים חדשים חשובים החל גל נוסף של פליטים יהודים שברחו מגליציה לאזור הקרפטים ויותר מאוחר פלישת רומניה לבוקובינה ומולדביה גרמה לגל של פליטים יהודים נוספים שהגיעו לאזור. המלחמה נמשכה בקרפטורוס לתוך שנת 1919 והחבל הפך למוקד סכסוך בין ההונגרים, הרומנים והצ'כים. מונקאץ’ עצמה חולקה באפריל 1919 לזמן קצר ביו הרומנים לבין הצ'כים, ובסופו של דבר סופח החבל כולו לגבולות צ'כוסלובקיה שהייתה מדינה חדשה.
יהודי קרפטורוס שעד אז הצליחו לשמר את אורח החיים המסורתי ומסגרותיהם הדתיות, נחשפו לתהפוכות פוליטיות, חברתיות ותרבותיות גדולות. סיומה של המלחמה והמציאות הפוליטית החדשה שזו יצרה עם נפילת האימפריה האוסטרו הונגרית וסיפוח קרפטורוס לרפובליקה הצ'כוסלובקית החדשה, חשפה את יהודי קרפטורוס המסוגרים כמו גם את שאר תושבי החבל למציאות מודרנית ודמוקרטית. החיים היהודיים בקרפטורוס בתקופה שבין מלחמות העולם והתפתחות היחסים בינם לבין האוכלוסייה המקומית עומדים בסימן של משבר המודרניזם המאוחר הזה בקרפטורוס ותוצאותיו.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה החמירו הרשויות האוסטרו-הונגריות את הפיקוח על גיוס הצעירים. יהודים רבים ביקשו להתחמק מהשירות שכן התקשו להקפיד על מצוות הדת בעודם משרתים בצבא. היהודים שגויסו נאלצו לשרת בסביבה זרה ועוינת שעל פי רוב הייתה גם אנטישמית.עם זאת, היו יהודים שראו בשרות הצבאי פתח לקבלת אזרחות. בעיקר היו אלה מהגרים חדשים לקרפטורוס שביקשו אחיזה חוקית באזור.
חלק גדול מהפליטים היהודים הצליחו לבסוף להשתרש במקומותיהם החדשים ותרמו להגדלת הקהילות הוותיקות. בין המגיעים היו רבנים חסידיים ידועי שם וביניהם האדמו"ר מבעלז והאדמו"ר מוויזניץ'. גם למונקאץ’ הגיעו פליטים רבים. מוסדות הקהילה שביקשו לסייע לאלפי הפליטים היהודים כרעו תחת נטל העול. רב הקהילה ואדמו"ר חסידות מונקאץ’ הרב חיים אלעזר שפירא, עמד בראש מפעל העזרה לפליטים שהוקם בעיר.
להקלה מסוימת למצוקה של יהודי החבל תרמה פעילות הג'וינט בקרפטורוס. למעשה, נציגות של הג'וינט פעלה בצ'כוסלובקיה מפראג כבר במרס 1919 ושני נציגים חלוציים הגיעו לקרפטורוס בקיץ, 1920. את מרכז הג'וינט בחבל הוחלט להקים במונקץ' שם גם פעלו כבר נציגים של הצלב האדום הצ'כי. מזון בסיסי נשלח לחבל הן מטרנסילבניה השכנה דרך נציג ג'וינט שם והן מהולנד. בגדים נשלחו מהמחוזות המערביים של צ'כוסלובקיה בסיוע הצלב האדום הצ'כוסלובקי והממשל המקומי בקרפטורוס. הרעיון להקים בית חולים יהודי מצויד כהלכה במונקץ' הועלה על ידי אחד מעובדי ג'וינט הראשונים ד"ר אולקון Olkon שסייר בחבל וחזה במו עיניו במצב הבריאותי הירוד של היהודים. מדיווח של נציג ג'וינט אחר בעיר ד"ר עמנואל פרנקל Fränkel עולה שבראשית פעילותו שם הארגון נתקל בחוסר נכונות של עשירי העיר לסייע ולקחת חלק במאמצי השיקום והסעד. עם זאת תוך זמן קצר נפתחו ברחבי החבל כ–150 מרכזי פעילות של הג'וינט ובאוגוסט 1922 נערך במונקאץ' כינוס של נציגי הקהילות היהודיות בחבל בנושאי סעד ושיקום כלכלי. לנציגי הג'וינט היה חשוב מלכתחילה שהפלגים השונים בקהילה היהודית יהיו מאוחדים, על מנת שפעולות הסיוע והשיקום תהיינה יעילות ומועילות ככל שניתן אלא שהמציאות של הקהילה המפולגת הקשתה. הג'וינט השקיע בקרפטורוס ובסלובקיה המזרחית סכום של מעל מיליון דולר בין השנים 1919–1937 למטרות שיקום.
הסכסוכים החסידיים-ציוניים גלשו גם לפוליטיקה. במהלך השנים האחרונות של השלטון האוסטרו-הונגרי, יהודים דוברי הונגרית שחיו באזורים עירוניים נמשכו לתנועת השמאל הסוציאליסטית. כמה מהם מילאו תפקיד פעיל במהפכה של בלה קון ב-1919 שיצרה משטר קומוניסטי בהונגריה ורובם הצטרפו למפלגות בינלאומיות סוציאליסטיות וקומוניסטיות לאחר סיפוח החבל לצ'כוסלובקיה. כתומכי אידאולוגיה שדגלה באתאיזם, אנשים אלה דחו או אפילו הכחישו את המורשת היהודית שלהם. המפלגה הקומוניסטית בקרפטורוס הצליחה לסחוף מצביעים יהודים רבים בשנים שבין המלחמות. בעידן צ'כוסלובקיה הוקמו מפלגות יהודיות ספציפיות. מפלגה יהודית כלל-לאומית Židovská strana נוסדה על ידי ציונים בפראג. הפעיל המוביל שלה בקרפטורוס היה חיים קוגל והמפלגה נתמכה על ידי גופי עיתונות שפורסמו הן בהונגרית והן ביידיש. הציונים הצליחו למשוך חלק מהחסידים האורתודוקסים במיוחד מבני הדור הצעיר, מפלגתם הצליחה לבחור סגן משלה לפרלמנט הצ'כוסלובקי והשתתפה בקואליציה עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הצ'כוסלובקית. כל חייו נלחם הרב שפירא בציונות על כל גווניה והתנגד לעליה לארץ-ישראל. ב-1925 כשהונחה אבן הפינה לבנין הגימנסיה העברית במונקאץ’ קיים הרב שפירא אספה בבית הכנסת הגדול לאור נרות שחורים והטיל חרם על מורי הגימנסיה ועובדיה ועל ההורים המתעתדים לשלוח אליה את ילדיהם. את הגימנסיה כינה בית התיפלה מלשון תפל.
המנהיגים האורתודוקסים הקימו מפלגה יהודית אורתודוקסית משלהם Židovská strana orthodoxí בראשות סנדור אלכסנדר קרואו. המפלגה האורתודוקסית נכנסה לעיתים לקואליציה עם המפלגה האגררית רפובליקנית הצ'כוסלובקית בפעמים אחרות הוא פעל באופן עצמאי בבחירות המקומיות והמוניציפליות, ותמך באוטונומיה של קרפטורוס. רוב היהודים תמכו במפלגה הקומוניסטית.
מלבד בעיותיהם עם היהודים התומכים בציונות החסידים היו מפולגים עמוקות על רקע סכסוכים שנגרמו בעיקר מיריבות אישיות בין הרבנים הכריזמטיים והסמכותיים שלהם, שכל אחד מהם חש מחויב להגן על האינטרסים של שושלות הרבנים שלהם. בין אלה היו חסידי ספינקא בראשות רבי יוסף מאיר וייס ובנו יצחק ממונקץ' וחסידות סיגט סאטמר בראשות רבי יואל טייטלבאום. הריב הנלהב ביותר התרחש בין הרב החזק ביותר באזור לזר שפירא ממונקץ' שנתמך על ידי העיתון יידישע ציטונג לבין הרב יששכר דב רוקה פליט מלחמת העולם הראשונה מבעלז שבגליציה שהתיישב ב-1918 באזור קרפטורוס ועד מהרה משך אליו קהל רב. ב-1922 הקים הרב חיים אלעזר שפירא את הישיבה הגדולה דרכי תשובה שמשכה אליה תלמידים רבים מכל רחבי הונגריה וצ'כוסלובקיה והייתה אחת הישיבות הגדולות בהונגריה כולה.
חלוקת היהודים בזקרפטיה לאזורים על פי מפקד אוכלוסין משנת 1910 בשנת 1921 כ-27% מיהודי רוסיה התת-קרפטית חיו מחקלאות כך שאחוז האיכרים היהודים היה הגבוה ביותר בכל אירופה. במפקדי האוכלוסין של 1921 ו-1930, 87 ו-93 אחוזים בהתאמה מכלל היהודים קרפטורוס תפסו את הלאום שלהם כיהודים. זו נחשבת לקבוצה הפחות מתבוללת דוברת יידיש בצ'כוסלובקיה. ב-1939 רישומי מפקד האוכלוסין הראו כי 80,000 יהודים חיו במחוז האוטונומי של קרפטורוס.
התנועה הציונית
האגודה הציונית הראשונה שהוקמה במונקאץ’ בירת החבל הייתה התחיה והצטרפו אליה רבים מעסקני הציבור החשובים בקהילה. האגודות הציוניות הקימו בקרפטורוס קורסים ללימוד עברית, פעילות שטופחה גם על ידי נשים ציוניות ובהמשך הוקמו גם בתי ספר עבריים. ב-1920 הוקמה במונקאץ’ ההסתדרות של בתי הספר העבריים בקרפטורוס ובאותה שנה הוקם בעיר בית ספר עברי עממי עם 45 תלמידים בכתה א'. בשנת הלימודים 1923–1924 למדו בבית הספר 200 תלמידים עם שלושה מורים ומורה אחת. גולת הכותרת של הפעילות הציונית החינוכית הייתה הקמת הגימנסיה העברית במונקאץ’ שהחלה לפעול בשנת הלימודים 1924–1925 תחת ניהולו של ד"ר חיים קוגל.
עיקר הפעילות התרכזה בידי תנועות הנוער שרבות פעלו במונקאץ’ ובכל קרפטורוס. תנועת החלוץ שהתחילה לפעול בצ'כוסלובקיה ב-1920 שלחה שליחים גם למונקאץ’. סמוך לשנת 1920 נוסדה אגודת המזרחי בעיר ושנה אחר כך אגודת 'צעירי מזרחי'. תנועות נוער ציוניות נוספות שפעלו בעיר היו החלוץ הצעיר, בני עקיבא, כחול לבן והנוער הציוני וכן בית"ר והשומר-הצעיר. עוד פעלה תנועת צופים שלא הייתה קשורה לציונות. בעיר פעלו גופים ציוניים נוספים, קרנות לאומיות כמו קק"ל, ארגון ויצו ועוד.
התנועות הציוניות, ובמיוחד התנועות הדתיות המזרחי ואגודת ישראל, היו נתונות למתקפות קשות מצד הציבור האורתודוקסי האדוק, המציית לרבניו ואדמו"ריו האנטי ציוניים. אגודת ישראל למרות היותה אנטי ציונית נרדפה בשל תמיכתה בעלייה לארץ-ישראל ובהתיישבות בה.
בנוסף למתקפות מחוץ נפגעו התנועות הציוניות בעיר גם עקב סכסוכים מבית. פלגנות בין הזרמים השונים ומיעוט האפשרויות לעלות לארץ-ישראל כרסמו בפעילות התוססת. צעירים מבתים דתיים התקשו להסתגל לחיי קומונה בהכשרות הציוניות. המפלגה הקומוניסטית החזקה הציעה חלופה להיחלצות מהעוני והמצוקות, ובכך פגעה גם היא בתנועה הציונית.
ב-1938 עם סיפוח קרפטורוס ומונקאץ’ בכלל זה להונגריה פורקו הארגונים הציונים והפעילות ירדה למחתרת ובקיץ 1940 נאסרה לגמרי. אנשי תנועות הנוער החלוציות פעלו בנתיבי ההצלה והבריחה מהונגריה לאורך כל שנות המלחמה. במסגרת המחתרת החלוצית בהונגריה בתקופת השואה בבודפשט הצליחו להציל יהודים רבים כולל כאלה מאזור קרפטורוס שנענו לקריאתם לברוח וכולל גם את בני המקום שהיו מגויסים לפלוגות העבודה והצליחו להימלט הודות לתעודות המזויפות ונתיבי ההברחה שהוכנו עבורם.
שפה ותרבות
בראשות הרב שפירא ממונקץ' מנהיגים אורתודוקסים בקרפטורוס ניסו ליצור לשכה יהודית מרכזית שתרכז את כל הקהילות הדתיות באזור. זה היה מאפשר להם כוח רב של האוכלוסייה היהודית אך הייתה התנגדות להקמת הלשכה. מונקץ' הפכה להיות המרכז הציוני של כל קרפטורוס ובתי הספר העבריים שלה היו המודל לאלה שנוסדו בערים אחרות באזור. הארגון הציוני הלאומי בחר בקרפטורוס כאתר למחנות הקיץ שלו בשפה העברית.
מלחמת העולם השנייה
תגובתם של מרבית היהודים לשובו של השלטון ההונגרי הייתה בהתחלה נלהבת בשל זיכרונותיהם מן התקופה האוסטרו-הונגרית. אולם במהרה התברר שהכיבוש ההונגרי החדש הוא הרבה יותר בעייתי ושהיהודים סומנו לאפליה ורדיפה אלימה. פרנסתם של יהודי החבל נפגעה קשות והחלה פגיעה בחינוך ובחיי הדת.
במהלך מלחמת העולם השנייה סבלו היהודים מקשיים כלכליים לאחר שנושלו מרכושם ולא הורשו לעסוק במקצועותיהם. ממשלת הונגריה וגורמיה הפשיסטים מילאו תפקיד בולט ברדיפת והרג יהודים עוד מתחילת המלחמה.
החל משנת 1939 התקבלו חוקים דרקוניים שאסרו על יהודים ללכת לבית הספר או להפעיל את העסקים הקודמים שלהם. בקיץ 1941 גירשו השלטונות ההונגרים כ-18,000 יהודים מקרפטורוס שלא יכלו להוכיח את אזרחותם, לגליציה בפולין. זה נעשה במסווה של גירוש פליטים זרים אך בפועל רוב המגורשים היו ממשפחות שחיו באזור במשך 50–100 השנים הקודמות. רוב המגורשים נמסרו ליחידות האיינזצגרופן הגרמניות הנאציות בקמינץ פודולסק ונורו במכונות ירייה במהלך שלושה ימים בסוף 1941. כמה מאות הצליחו להמלט על נפשם אך נספו לאחר מכן בגטאות ובמחנות מוות יחד עם תושבים יהודים אחרים של האזור.
אותם יהודים שהתמזל מזלם להימנע מהגירושים של 1941 עמדו בפני מחסור נוסף תחת השלטון ההונגרי. גברים בגיל העבודה גויסו למחנות עבודה בכפייה, שיעור גבוה מהם נספו בשל תנאים קשים, רעב, מחלת הטיפוס והתעללות. חלקם הקטן הצליחו לחזור לבתיהם ואז גורשו יחד עם כל יהודי האזור למחנות ההשמדה תחת השלטון הנאצי ב־1944. חלקם נלקחו בשבי הרוסים למחנות באורל. לאחר מספר חודשים בתנאים נוראיים התגייסו ללגיון הצ'כי שהקים הגנרל סבובודה כדי ללחום בחסות הצבא האדום ולשחרר את אוקראינה צ'כיה וסלובקיה. מוצגים נתוני מפקד האוכלוסין שנערך בהונגריה בינואר 1941כולל כל שמות העיירות והערים ומספרי התושבים היהודים בהן.
פלוגות העבודה - מחנות העבודה בכפייה
ב-17 במרס 1942 ערב שילוחה של הארמייה השנייה השל צבא הונגריה לחזית המזרחית יצאה הוראה להעסקת היהודים בפלוגות עבודה לצורכי תמיכה במלחמה ובין השאר נקבעה גם צורת הלבוש בבגדים אזרחיים, כובע צבאי וסרט צהוב. בהנחיה סודית נאמר כי ליחידות עבודה אלה יש לצרף 10-5 אחוזים של אישים יהודיים או ממוצא יהודי ידועי שם או בעלי הון במקרים יוצאים מן הכלל אף כאלה שגילם מעל 42. העבודות בחזית היו קשות מנשוא בהכנת ביצורים, הובלת ציוד צבאי ותחמושת כשהיהודים רתומים לא אחת לעגלות כתחליף לסוסים, סלילת כבישים וחפירת תעלות, ובעיקר פינוי שדות מוקשים. חוליות של אנשי פלוגות העבודה הופעלו בשעות הלילה כדי לגלות מוקשים ולפרקם, מכשירי גילוי לא ניתנו להם. עבודה זו נעשתה לא אחת תחת אש מהצד הרוסי. בעלי מלאכה מסוימים כגון מכונאים ומסגרים הועסקו בסדנאות הצבא בעיר קייב וזכו לתנאים טובים יותר. מצבם הפיזי של המגויסים הלך ורע עם התקרב החורף הרוסי. מפקדים רבים השאירום בזדון בקיץ ובחורף תחת כיפת השמיים, שעות המנוחה שניתנו להם היו מעטות מדי. הגורם העיקרי לחולשתם היה הרעב שכן המזון שהוקצב לפלוגות העבודה ניתן בידי המפקדים, שעשו בו כרצונם ואף מכרו אותו לפקודיהם תמורת סכומים מוגזמים ותכשיטים. מפקדים אחדים עיכבו את חלוקת המזון ובכלל זה את מנת הלחם עד שהעלה עובש. יותר מכל הציקו לאנשי פלוגות העבודה היחס האכזרי והעינויים שהיו מנת חלקם מידי המפקדים. בדו"ח רשמי, שנשלח למיניסטריון ההגנה ההונגרי מתואר המצב בזו הלשון: אכזריות, אלימות ושחיתות היו לתופעות קבע לאורך קווי החזית.
מספר עשרות מיהודי הקרפטים שנפלו בשבי הרוסים התנדבו מאוחר יותר בשנת 1943 לשרת בבריגדה הצ'כוסלובקית בפיקודו של לודביק סבובודה והשתתפו בקרבות לשחרור שטחים באוקראינה וצ'כוסלובקיה ואף זכו להשתתף במצעד הניצחון בפראג.
השואה וההשמדה
19 במרס 1944 - הצבא הגרמני כובש את הונגריה.
23 במרס 1944 - חובת נשיאת טלאי צהוב באזור קרפטורוס.
16 באפריל 1944 - יהודי קרפטורוס מרוכזים ב-17 גיטאות.
15 במאי 1944 - במהלך שלושה שבועות גורשו יהודי קרפטורוס וצפון טרנסילבניה למחנות ההשמדה. ב-19 במרס 1944 פלש הצבא הגרמני להונגריה וכבש גם את חבל קרפטורוס. לאחר נפילת השלטון ההונגרי החל שלב הפתרון הסופי של יהדות הונגריה באופן מהיר והורחב גם לקרפטורוס. תוך פחות משלושה חודשים חוסלו הקהילות היהודיות בערי השדה ובכלל זה קהילות אזור קרפטורוס שתושביהן שולחו לאושוויץ.
הטבלה הבאה מציגה את רכבות המוות שמקורן בארבעת המחוזות הללו שעברו דרך קושיצה. יש לזכור שרבים מהגברים היהודים שהו במחנות לעבודות כפייה munkaszolgálat וכן כמה רכבות לא עברו דרך קושיצה וכמה יהודים מהאזור עלו על רכבות שיצאו ממחוזות שכנים: עד סוף יוני 1944 כלומר עד סיום המבצע ברוב ערי השדה לא עוררו המאורעות בהונגריה הד מיוחד בעולם החופשי. הוכחה לכך מובאת במכתבו של וזנמאיר מיופה-כוח הרייך בבודפשט לממונה על העיתונות הגרמנית שמידט, בתשובה לחששותיו של האחרון מפני תגובות על גירוש יהודי בודפשט. וזנמאיר הרגיע את שמידט: אין סיבה לדאגה יתרה עד היום 8( ביוני) לא הייתה תגובה פומבית ניכרת. אומנם ידוע כי הקונגרס היהודי העולמי פנה בתחילת אפריל 1944 לכמה מוסדות בינלאומיים וביקש את עזרתם הדחופה. אנשיו אף פעלו למען התערבותן המיידית של הארצות הנייטרליות ושל ארצות-הברית מתוך יותר מ-100,000 יהודים מקרפטורוס, כ-90,000 נרצחו. מעטים הצליחו לברוח, רק מספר קטן של יהודים ניצלו על ידי רותנים שהסתירו אותם.
לאחר מלחמת העולם השנייה
המספר המשוער של יהודים מהאזור ששרדו היה 15,000–20,000 איש. רובם עזבו את קרפטורוס לפני סגירת הגבולות הסובייטיים החדשים בסתיו 1945 כך שנותרו רק 4,000 יהודים בחבל בשנת 1948. בזמן המפקד הראשון שלאחר מלחמת העולם השנייה בברית המועצות בשנת 1959, עמד מספר היהודים במחוז זקרפטיה על 12,569 רובם היו מהגרים מחלקים אחרים של ברית המועצות.
לאחר מלחמת העולם השנייה ומשהורד מסך הברזל על השטחים שנותרו בידי ברית המועצות נותרו בקרפטורוס שנקראת עכשיו זאקרפטיה יהודים בעיקר בערים הגדולות. לאחר פתיחת מסך הברזל רבים מיהודי זאקרפטיה עזבו את האזור, כמה אלפי יהודים היגרו לארצות הברית ולישראל במהלך שנות ה-70 בעקבות תיקון ג'קסון-וניק בעוד שכמה מהם נסעו להונגריה. במפקד הסובייטי האחרון ב-1989 נמצאו 2,700 יהודים באזור אך רובם עזבו את זאקרפטיה לישראל או לארצות הברית.