cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנדז'ייובקה
אנדזייובקה (בפולנית: Andrzejówka, בעבר גם Jendrzejowka; באוקראינית: Андріївка - אנדריאיבקה) הוא כפר הנמצא בגמינה מושינה שבמחוז (פוביאט) נובי סונץ', בפרובינציה פולין קטן, בדרומה של פולין, קרוב לגבול עם סלובקיה. הוא שוכן כ-7 ק"מ מערבית למושינה, 32 ק"מ דרומית מנובי סונץ' ו-102 ק"מ דרומית-מזרחית מבירת האזור, קרקוב. הכפר נמצא בחבל ההיסטורי שנודע בעבר כארץ הלמקים (למקיבשצ'ינה).
בתי זיקוק לנפט
המאבק הציבורי כנגד זיהום האוויר
פעולות ארגונים אלו וכן הדיונים על הנושא בכנסת והסיקור התקשורתי, הולידו גם פעולות אזרחיות והתארגנויות פרטיות של קבוצות תושבים במפרץ חיפה, ואלו מרכזים את פעולתם בקבוצות ברשתות החברתיות.
אנדז'ייובקה
עמדה גאוגרפית
הכפר אנדז'ייובקה נמצא בחלק הדרומי של הרכס יבוז'ינה של הרי בסקיד סונדצקי שהם חלק מרכס הבסקידים, על הגדה הימנית של נהר פופרד ובעמק קטן של יובל שלו. משלושה צדדים מוקף הכפר בגבעות השייכות לבסקיד סונדצקי: סטאביסקה (759 מ'), סקאלה (769 מ'), פרהיבה (673 מ'), פיוטרוסינה (645 מ') וזפאלה (639 מ'). הכפר כולל שלושה יישובים קטנים: לוגי, מיינדזימוסטקי ואושרודק. היישוב נמצא בשטח "הפארק האזורי פופרד" על הדרך האזורית 971 ועל מסילת הרכבת 96. הערים בקרובות ביותר אליו הן מושינה (7 ק"מ) ופיבניצ'נה-זדרוי (21 ק"מ). אל מרכז היישוב ניתן להגיע בדרך אחת בלבד.
בתי זיקוק לנפט
המאבק הציבורי כנגד זיהום האוויר
כחלק מהמאבק הציבורי כנגד מתחם בתי הזיקוק בפרט והתעשייה המזהמת במפרץ בכלל, הושק בשנת 2016 הישומון "סביבתית" - יוזמה אזרחית לדיווח על מפגעי סביבה במטרופולין חיפה, דרכה עושים שימוש אלפי מדווחים אשר מדווחים על מפגעי איכות הסביבה בעיקר ממתחם בז"ן. כמו כן, מכילה האפליקציה מערך מעקב אוטומטי אחר חריגות מהתרי הפליטה אשר מתועדים במערך ניטור האוויר בכלל ובמתחם בז"ן בפרט.
בחודש אוקטובר 2016, הוציאה עיריית חיפה למפעל כרמל אולפינים צו סגירה, לאור מספר מקרים בהם תועדה פעילות חריגה בלפיד המפעל שגרמה לזיהום אוויר. על צו זה הוגש ערר מטעם בז"ן אשר התקבל, ובית המשפט לעניינים מקומיים בחיפה החליט לבטל את הצו.
על עבירות אלו שתועדו, הטיל המשרד להגנת הסביבה קנסות בגובה 2.7 מיליון ש"ח על המפעל ופתח כנגדו בהליך שימוע פלילי בטרם הגשת כתב אישום.
אנדז'ייובקה
היסטוריה
לפי היסטוריונים פולנים במאה ה-16 התיישבו בו ולאכים, שהיו נוצרים אורתודוקסים ומאוחר יותר הפכו ליוונים-קתוליים. ההיסטוריונים האוקראינים טוענים שמדובר היה מלכתחילה בהתיישבות רוסינית-למקית ושהשם "ולאכים" ניתן על ידי הפולנים בגלל חוקי "משפט הוולאכים" שחלו עליהם באותה תקופה. עד לאמצע המאה ה-20 באזור חיו בעיקר למקים-אוקראינים. בשנת 1939 מנתה אוכלוסיית הכפר 540 תושבים מתוכם 505 היו אוקראינים ו-35 - שומרי גבול פולנים.
בתי זיקוק לנפט
המאבק הציבורי כנגד זיהום האוויר
ב-25 בדצמבר 2016, בעקבות טיפול שגוי במפגע, ניצת אחד ממכלי הבנזין במתחם בז"ן. השרפה נמשכה מספר שעות רב ועקב רגישות האזור הוקפצו 40 צוותי כיבוי מרחבי הארץ לכיבוי השרפה. בזמן השרפה הונחו תושבי האזור להסתגר בבתיהם ולהגיף את התריסים. כמו כן, נסגרו לתנועה שלושה צירי תנועה מרכזיים המקשרים בין חיפה והקריות: כביש 4 (שד׳ ההסתדרות) וכביש 22 (עוקף קריות) העוברים בצמוד למכל שנשרף והמקטע המזרחי של כביש 23 (מנהרות הכרמל). כשנה וחצי לאחר מכן, ב-6 ביוני 2018, הוגש כתב אישום כנגד ארבעה מבכירי החברה באשמת זיהום אוויר ומעשי פזיזות ורשלנות בחומרים מסוכנים והפרת תנאים בהיתר פליטה ובהיתר רעלים.
אנדז'ייובקה
היסטוריה
ב-28 ביוני 1876 נחנך הענף טרנוב-פלאווץ' של מסילת הברזל "חוצה גליציה", שעבר דרך אנדרייבקה, אנדז'ייובקה של היום. בין נובמבר 1918-ינואר 1920 היה הכפר חלק מהרפובליקה הלמקית בכפר פעלה אגודה פילורוסית ע"ש מיכאיל קצ'קובסקי. כמו כן עד 1945 פעלה שלוחה של פארוכיית מיליק של הנציגות היוונית-קתולית (דקאנות או ויקאריות) במושינה. נשמרו בה פנקסי קהילה החל משנת 1784.
אחרי מלחמת העולם השנייה ארץ הלמקים או למקיבשצ'ינה סופחה לפולין, אף על פי שתושביה רצו להשתייך לאוקראינה. האוכלוסייה האוקראינית עברה או גורשה ברובה לאוקראינה הסובייטית. בשנים 1945–1947 התנהלו עדיין קרבות בין הצבא הסובייטי ליחידות של המחתרת הלאומנית האוקראינית "צבא המרד האוקראיני". התושבים האוקראינים עוד נשארו בשטח גורשו בשנת 1947 במסגרת מבצע ויסלה למחנה הריכוז יאבוז'נו או אזורים שסופחו לפולין על חשבון גרמניה במערב.
בתי זיקוק לנפט
המאבק הציבורי כנגד זיהום האוויר
במאי 2018 פרסם מרכז המחקר והמידע של הכנסת דו"ח ובו תיעוד של אלפי חריגות מהיתרי הפליטה בארובות בז"ן.
אנדז'ייובקה
היסטוריה
בשנים 1975–1988 השתייכה אנדז'ייובקה לפרובינציית נובי סונץ'.
בתי זיקוק לנפט
המאבק הציבורי כנגד זיהום האוויר
בינואר 2019 נתגלה זיהום ים ברציף הכימיקלים בנמל חיפה, בעקבותיו נפתחה חקירה סמויה. כ-4 חודשים לאחר מכן, פשטו משטרת ישראל והמשרד להגנת הסביבה על משרדי חברת "גדיב" והחרימו מסמכים ומחשבים הנוגעים לדליפה של תרכובות אורגניות נדיפות למי הים.
אנדז'ייובקה
דמוגרפיה
בשנת 1866 חיו באנדז'ייובקה-אנדריאיבקה 303 תושבים שגרו ב-62 בתים. מתוכם 289 נוצרים יוונים-קתוליים ו-10 יהודים. בשנת 1921 מנה היישוב 73 בתי מגורים, 403 תושבים, כולל 372 יווניים-קתוליים, 27 רומיים-קתוליים ו-4 יהודים. 371 מתוכם הכריזו עצמם רוסינים ו-32 כפולנים. בשנת 1939 יהודי בשם בנימין קלאוזנר היה עדיין חבר במועצת הכפר. הוא גורש תחת הכיבוש הגרמני לגטו מושינה אחר כך לגטו נובי סונץ' ונספה באושוויץ עם מרבית בני משפחתו. חבר מועצה אחר, קז'ימייז' אולשוסקיף כנראה ממוצא פולני, נספה גם הוא באושוויץ-בירקנאו רבים מקרב חברי מועצת הכפר - אוקראינים-למקים - היגרו אחרי מלחמת העולם השנייה לברית המועצות. כמה מהם גורשו למערב פולין בעת מבצע ויסלה או נעצרו.
בתי זיקוק לנפט
המאבק הציבורי כנגד זיהום האוויר
ב-4 בפברואר 2019, יום המודעות הבינלאומי לסרטן, התקיימה בחיפה צעדה של ארגוני סביבה נגד בז"ן בדרישה לסגור את המפעלים המזהמים, לאמץ מדיניות שימוש באנרגיה חלופית ולפרסם את דו"ח מקינזי. בין הארגונים המפגינים היו פעילי מגמה ירוקה, הקואליציה לבריאות הציבור, מרכז מחקר סביבתי וגופים נוספים, ובסך הכל השתתפו בה כ-300 מפגינים.
אנדז'ייובקה
דמוגרפיה
להלן מספר התושבים לאורך השנים:
בתי זיקוק לנפט
המאבק הציבורי כנגד זיהום האוויר
באוקטובר 2019, פרסם המשרד לאיכות הסביבה את נתוני מרשם הפליטות לסביבה לשנת 2018. אחד מעיקרי הממצאים בדוח מצביעים על כך שבמפרץ חיפה התרחשה הפחתה בפליטות לאוויר בשנת 2018 של 10% עד 45%, חלקית כתוצאה מהשבתת מפעל שמנים בסיסיים של בז"ן.
אנדז'ייובקה
אתרים חשובים
בכפר נבנתה בשנת 1864 כנסייה יוונית-קתולית מעץ ועם איקונוסטאזיס מיוחד, המוקדשת לעליית מרים השמיימה. היא נהפכה בימינו לכנסייה רומית-קתולית. בכפר נמצאים גם אסמים מעץ מן המאות ה-18–19.
בתי זיקוק לנפט
המאבק הציבורי כנגד זיהום האוויר
בנובמבר 2019 זכה המאבק החיפאי בפרס נחמה ריבלין לקיימות אשר הוענק לראשונה במסגרת ועידת האקלים הישראלית הרביעית.
אנדז'ייובקה
אטרקציות
הכפר ידוע גם במעיינות של מים מינרליים ובשדות חומעה.
בתי זיקוק לנפט
המאבק הציבורי כנגד זיהום האוויר
בדצמבר 2019, לאחר מכתב פעילי סביבה למשרד להגנת הסביבה, שנכתב בעקבות חריגות חוזרות ונשנות במזהם בנזן, זימן המשרד את מנהלי בז"ן לשימוע, בעקבותיו קיבל בזן צו לסגירת המתקן לייצור ביטומן עד אפריל 2020. בין מועד השימוע למועד הוצאת הצו, פרצה שרפה במתקן הביטומן, בעקבות נזילת שמן . באפריל 2020 תוצאות דיגום הפליטות ממתקן הביטומן הראו שהחברה עומדת בתקני הפליטה ובהתאם לכך הודיע המשרד להגנת הסביבה על ביטול הצו.
אנדז'ייובקה
קישורים חיצוניים
Antoni Schneider (ed) Enciklopedya Krajoznawstwa Galicyi, tom 1 Lwow 1871 Łemkowskie Archivum Prasowe (Małgorzata Krystyna Przyboś Protokoły Rady Gromadzkiej wsi Andrzejówka z lat 1939-1949)
בתי זיקוק לנפט
המאבק הציבורי כנגד זיהום האוויר
בפברואר 2020 זומנו מנהלי בז"ן וגדיב לשימוע נוסף במשרד להגנת הסביבה, בגין הפרות ועבודה שלא על פי הנהלים, לאחר צו הפסקת עבודה שהוצא לחברה על ידי עיריית חיפה . ביולי 2020 זומנו מנהלי גדיב לשימוע עקב אי עמידה בתנאי היתר הפליטה להקמת והפעלת מערכת להפחתת פליטות חומרים אורגנים לאוויר. בעקבות שימוע זה, חיברה החברה את המתקן המזהם למתקן טיפול קיים . בנובמבר 2020, נקנסה גדיב בשל אי עמידה בתנאי היתר הפליטה להקמת מתקן להפחתת פליטות במועד, לאחר הליך מנהלי שארך כ-3 שנים. בדצמבר 2020 זכתה בז"ן במענק משרד האנרגיה להקמת תשתית ומתקן לשיווק מימן לצורכי תחבורה. באפריל 2021 פרצה שרפה במתקן ה-CCR והוקפצו למקום כוחות כיבוי והצלה רבים. איגוד ערים חיפה להגנת הסביבה והמשרד להגנת הסביבה פתחו בחקירה. על פי דיווחי החברה, השבת המתקן לפעולה תארך מספר שבועות, במהלכם תפגע גם פעילות מתקנים נוספים במפעל ויגרם הפסד של 20–30 מיליון דולר. בחודש מאי 2021 הוקם מאהל מחאה בירושלים,על רקע פרסום טיוטת המלצות ועדת המנכ"לים במטרה לקבוע את שנת 2025 כשנת יעד לסגירת המפעל.
על פי נתוני המשרד להגנת הסביבה, כפי שפורסמו במפל"ס (מרשם פליטות לסביבה) באוגוסט 2022, במפרץ חיפה חלו הפחתות בפליטות מזהמים לאוויר של 50% עד 95% במצטבר משנת 2012. על פי דירוג עשרים המפעלים הגדולים בישראל לשנת 2021 בתי הזיקוק במקום השמיני, לאחר מפעלי חברת החשמל (אורות רבין, רוטנברג, גזר, אשכול וחגית), נשר מפעלי מלט ישראליים, מפעל רותם אמפרט של חברת ICL (כיל לשעבר).
השוואת פליטות מבתי הזיקוק בישראל עם בתי זיקוק באירופה, בנרמול לפי כמות זיקוק נפט גולמי, מעידה על תמונת המצב הבאה: פליטות תחמוצות חנקן בישראל דומות לממוצע באירופה; פליטות תחמוצות גופרית נמוכות ביחס לפליטות באירופה; ופליטות NMVOC ובנזן בישראל הן הנמוכות ביותר מבין המדינות שנבדקו.
דו"ח מקינזי הערכת נחיצות וחלופה
חרף היותו מפעל העוגן של התעשייה הכבדה בישראל, משקלו המכריע בין מזהמי הסביבה והיותו סיכון בטיחותי בשגרה וסיכון ביטחוני בחירום, לא ריחפה סכנת סגירה על בתי הזיקוק מאז הקמתם לצרכיי האימפריה הבריטית ושאלת נחיצותו לרווחת הציבור הישראלי מעולם לא עלתה לדיון ציבורי. בין השנים 2009 ל-2012 נע היקף היצוא של בז"ן מ-24% עד 35% מכלל היצור. בעשור השני של המאה ה-21 מקדמים בעלי המפעל תוכנית לשלש את השטח הבנוי בחצרם. עולה השאלה הסביבתית/מוסרית מדוע על מדינת ישראל לאפשר לעסק פרטי לייבא לארץ נפט גלמי מזוהם ולייצא תזקיקי נפט נקיים כאשר נזקי תהליך הזיקוק, הזיהום הקטלני והסיכונים, נותרים בארץ.
בחודש יוני 2018 הובאה לידיעת הציבור עבודתה של חברת הייעוץ מקינזי במסגרת דו"ח, שהוזמן על ידי המועצה הלאומית לכלכלה.
במסגרת עבודתה, בחנה החברה 4 חלופות לעתידה של בז"ן:
בחודש אוקטובר אותה השנה, פורסם כי מסקנת החברה היא שניתן לסגור את החברה עד לשנת 2025, ללא פגיעה כלכלית במשק הישראלי. על פי הפרסום, הקמת אלפי יחידות דיור, שטחי מסחר ותעסוקה תכלכל את המהלך.
בחודש מרץ 2019, פורסמה עבודתה של רשות מקרקעי ישראל הקרויה "צפון ירוק" (שמות נוספים - "עמק החדשנות", "מפרץ החדשנות"), לפיה במקום מתחמי בז"ן ותש"ן המצויים בחיפה, יבנו בין 80,000 ל-100,000 יח"ד, כמו גם מרכזי תעסוקה ומסחר ופארק מטרופוליני בן כ-4000 דונם. עוד באותו היום, הביעו ראשי המועצות באזור המפרץ את תמיכתם בתוכנית. ביום שלמחרת הצגת התוכנית, הצביעה מליאת מועצת העיר חיפה, במושבה כוועדה המקומית לתכנון ובנייה, פה אחד לאישור התוכנית. בהמשך החודש זכתה התוכנית לתמיכת כל ראשי הרשויות הסובבות את המתחם, במפגש שנערך במעמד שר האוצר, מנכ"ל רשות מקרקעי ישראל ונציגי משרדי האדריכלים המעורבים בתוכנית ובינואר 2020 הצביעה מליאת המועצה המקומית קריית טבעון בעד תמיכה בתוכנית. בחודש יוני 2019, דיווחה החברה לבורסה, כי על פי דו"ח מקינזי סגירת המפעל בשנת 2030 תניב את הערך הכלכלי הגבוה ביותר. בחודש ספטמבר 2019, הוצגה התוכנית בפני הוועדה לאיכות הסביבה בעיריית חיפה. בחודש נובמבר 2019, שיגר מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה מכתב למנכ"ל משרד ראש הממשלה, בו נכתב כי יש לסגור את בתי הזיקוק עד לשנת 2030. בישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה ביוני 2020 יושב ראש המועצה הלאומית לכלכלה, אבי שמחון טען כי "אפשר וכדאי לסגור את בזן עד 2025. התשלובת הזו מונעת את קידום מטרופולין חיפה. הוא מידרדר כבר 30 שנה, ובלי סגירת התשלובת הוא ימשיך להידרדר" . באותו החודש, פורסמה גרסה מצונזרת של הדו"ח בעקבות עתירה של עמותת "הצלחה". בחודש אוקטובר 2020 החליטה הממשלה על הקמת ועדת מנכ״לים לפיתוח וקידום מפרץ חיפה, אשר תציג את מסקנותיה לממשלה תוך 90 ימים. בכתב המינוי של הוועדה, נכתב כי הוועדה תדון בנושאים הבאים :
בחודש ינואר 2021, לקראת סיום עבודת הוועדה, 7 ראשי רשויות הסובבות את המתחם שיגרו מכתב המפציר ברוה"מ לפנות את המתחם הפטרוכימי לפי תוכנית "מפרץ החדשנות" וכן הודיע מנכ"ל רשות מקרקעי ישראל, שהרשות לא תשא בעלויות תוכנית "מפרץ החדשנות" הכוללת פינוי בתי הזיקוק מחיפה. כמו כן, הודיע יו"ר המועצה הלאומית לכלכלה שגם אם יפונו בתי הזיקוק, האזור עשוי לשמש כמחסן דלקים . בחודש פברואר הודיע מנכ"ל רמ"י כי ימשיך לתמוך בתוכנית "מפרץ החדשנות" . בחודש אפריל 2021, פורסמה טיוטת המלצות הוועדה ובראשה הגדרת יעד ממשלתי לסגירת התעשייה הפטרוכימית במפרץ חיפה תוך עשור, בכפוף לעמידה בצרכי משק האנרגיה ובנובמבר 2021 מונו צוותי תכנון ברמ"י במטרה להכין תוכנית מתאר חדשה למפרץ חיפה על בסיס תוכנית "מפרץ החדשנות" והמלצות ועדת המנכ"לים . בחודש מרץ 2022 התקבלה החלטת ממשלה 1231 לפיתוח וקידום מפרץ חיפה, במסגרתה תופסק הפעילות הפטרוכימית במפרץ חיפה תוך עשור . בחודש יוני 2023, נקבעה שנת 2029 כשנת היעד לסגירה.
הרחבת המתחם
בשנת 2015 אושרה תוכנית חפא"ג 1200ב' להרחבת מתחם בתי הזיקוק בוועדה המקומית לתכנון ובנייה ובשנת 2016 נדחו העררים שהגישו הארגונים ופעילי הסביבה במפרץ חיפה למועצה הארצית לתכנון ובנייה. בעקבות המאבק הציבורי אשר התגבר באותה העת, ובעקבות חוות הדעת של היועץ המשפטי לממשלה לפיה למועצה הארצית סמכות לשנות את החלטתה או לדון בנושא מחדש, בחודש ינואר 2017 קיבל יו"ר המועצה הארצית אביגדור יצחקי החלטה לדון מחדש בתנאים מסוימים בתוכנית להרחבת מתחם בתי הזיקוק. למעשה, הייתה זאת הפעם הראשונה בה החלטתה של המועצה הארצית לתכנון ובנייה נפתחה לעיון לחוזר. בחודש יוני 2017 אישרה המועצה הארצית לתכנון ובניה את בקשת בתי הזיקוק להתרחב ב 44,000 מ"ר, חרף המאבק הציבורי והצהרת בתי הזיקוק לפיה עתידים לקום מתקני יצור נוספים.
בעקבות ההחלטה התקיימו צעדי מחאה מטעם פעילי הסביבה במפרץ חיפה, במשך כחודש וחצי נערכו מדי מוצאי שבת הפגנות מול ביתו של שר האוצר משה כחלון האחראי על התכנון והבנייה, כמו גם משמרות מחאה יומיות וצעדים אלו אף הוחרפו כאשר הוקם מאהל מחאה מול ביתו של השר. בד בבד עם צעדי המחאה, הגישו ארגוני הסביבה "אדם טבע ודין", "מגמה ירוקה" ו"הקואליציה לבריאות הציבור" עתירה משותפת לבית המשפט המחוזי בחיפה ופעלו לקדם עתירה נוספת ומשותפת של הרשויות הסובבות את מתחם בתי הזיקוק. בעקבות פעילות זו, שמונה הרשויות (חיפה, קריית אתא, נשר, מועצה אזורית זבולון, קריית ביאליק, קריית מוצקין, קריית ים וקריית טבעון) חברו והגישו עתירה יחדיו. לאחר הגשת העתירה פורק המאהל. ב-28 ביולי 2019 קיבל בית המשפט העליון את ערעור הרשויות על פסק דינו של בית המשפט המחוזי בחיפה בשבתו כבית המשפט לעניינים מנהליים, ופסק כי אם לא תתוקן התוכנית תוך 12 חודשים, לא יורחב מתחם בז"ן.
צו 45
בחודש מאי 2017, תועדה בשכונת קריית בנימין בקריית אתא חריגה במזהם מסוג בנזן, מזהם קריטריון המדורג כחומר מסרטן וודאי על פי ארגון הבריאות העולמי. לאחר פניית ארגוני הסביבה ו"סביבתית" למשרד להגנת הסביבה בוצעה על ידי המשרד בדיקה אשר העלתה שהמקור לחריגת הבנזן הוא ככל הנראה מבתי הזיקוק בחיפה, שכן נמצאה התאמה בין הפעילות במפעל, משטר הרוחות והחריגות שנמדדו.
בעקבות החריגה שתועדה פרסם המשרד להגנת הסביבה הודעה לפיה רק בשנת 2017 תועדו כבר 3 חריגות מההיתר ברמה היומית. בעקבות החריגות נפתח כנגד בית הזיקוק הליך שימוע במשרד להגנת הסביבה.
אליזבת, נסיכת יוגוסלביה
אליזבת, נסיכת יוגוסלביה (בסרבית: Јелисавета Карађорђевић Karađorđević; נולדה ב-7 באפריל 1936) היא נסיכה סרבית, בת משפחת המלוכה קאראג'ורג'ביץ' ופעילת זכויות אדם.
ביוגרפיה
אליזבת נולדה בבלגרד כילדה השלישית ובתם היחידה של פאבלה, נסיך יוגוסלביה ואולגה, נסיכת יוון ודנמרק. היא התחנכה במספר מדינות ולמדה תולדות האמנות בפריז.
ב-1961 נישאה להרווארד אוקסנברג, יוצא צי ארצות הברית שלחם במלחמת העולם השנייה, ובעל קו לעיצוב שמלות. לזוג נולדו שתי בנות, השחקנית קתרין אוקסנברג וכתבת המגזינים כריסטינה אוקסנברג. ב-1966 היא התגרשה מאוקסנברג, ב-1969 נישאה לבנקאי והמשקיע הבריטי ניל בלפור וב-1970 נולד בנם ניקולאס. ב-1978 היא התגרשה מבלפור וב-1987 נישאה לראש ממשלת פרו לשעבר מנואל אולואה אליאס. ב-1989 הם נפרדו.
ב-1990 היא הקימה את "קרן הנסיכה אליזבת", ארגון ללא מטרת רווח העוסק בהעברת מיוד רפואי ומזון לפליטים.
ב-2004 היא התמודדה לנשיאות סרביה על אף התנגדותו של בן דודה אלכסנדר, נסיך הכתר של יוגוסלביה, אשר הצהיר שבני משפחת המלוכה צריכים להתרחק מהפוליטיקה, ולבסוף דורגה במקום השישי מתוך חמישה-עשר מתמודדים עם 2.1 אחוז מקולות הבוחרים. כסופרת היא כתבה ארבעה ספרים לילדים וכמו כן היא הוציאה שני בשמים.
רונן פארק
רונן פארק (באנגלית: Ronan Parke; נולד ב-8 באוגוסט 1998 ) הוא זמר אנגלי, שהגיע למקום השני בעונה החמישית של Britain's Got Talent.
ראשית חייו
רונן פארק נולד למגי וטרבור פארק בפורינגלנד, נורפוק, הממלכה המאוחדת. יש לו אח גדול יותר, דקלן. שחקן העבר של נוריץ' סיטי, בראיין גאן, הוא קרוב משפחה של פארק. בתו של גאן עזרה לפארק להביא את טופס הבקשה שלו ל-Britain's Got Talent. פארק לקח מספר שיעורי שירה בעיר הולדתו לפני שהגיש את מועמדותו לתוכנית.
פארק למד בבית הספר התיכון ארלינג פרמינגהם בנורפוק. הוא מגדיר את עצמו כהומו.
קריירה
כשהיה בן 12, פארק ביצע את "Feeling Good" באודישן ל-Britain's Got Talent בלונדון מול השופטים אמנדה הולדן, מייקל מקינטייר ולואיס וולש (שהחליף את דייוויד הסלהוף). הוא זכה לביקורות נלהבות לאחר הופעתו וקיבל שלושה קולות "כן" ועבר לסיבוב הבא, כאשר וולש הכריז כי פארק "הוא זה שינצח". לאחר שידור האודישן שלו בתוכנית האודישנים השלישית ב-30 באפריל 2011, נהיה פארק במהרה לחביב ההימורים לזכות בתוכנית.
פארק הופיע בפעם השנייה בתוכנית במהלך חצי הגמר ב-30 במאי 2011. הוא ביצע את הסינגל "Make You Feel My Love" של בוב דילן. לאחר הופעתו הוא זכה לשבחים מכל ארבעת השופטים דייוויד הסלהוף (שלא נכח באודישן של פארק), מקינטייר, הולדן וסיימון קאוול. פארק זכה לההצבעה הציבורית הגבוהה ביותר בלילה, והעפיל אוטומטית לגמר.
בגמר שנערך ב-4 ביוני 2011, פרק ביצע את "Because of You" של קלי קלרקסון, וזכה לתשואות מהקהל והשופטים, ששוב העניקו לו שבחים על הביצוע החזק שלו לשיר. לואי וולש, שנכח בגמר בקהל, התייחס לקאוול וגם שיבח את פארק באומרו: "הוא גרם לשערות לעמוד על עורפי". עם זאת, פארק הגיע למקום השני, אחרי ג'אי מקדואל, בהפרש של 2.6% מהקולות.
ביוני 2011, פארק הופיע בסיבוב ההופעות Britain's Got Talent Live Tour 2011. במהלך סיבוב ההופעות, פארק שר את כל שלושת השירים שהופיע בתוכנית, כאשר באחד מהם ("Make You Feel My Love"), הוא שיתף פעולה עם הפסנתרן פול גבבג'ה.
ב-2011, הוא הוחתם אצל סוני מיוזיק אנטרטיינמנט וסייקו אנטרטיינמנט. ב-24 באוקטובר 2011, הוא הוציא את אלבום האולפן הראשון שלו, Ronan Parke,.
ב-28 ביולי 2011, הוא הוציא גרסת כיסוי אקוסטית לסינגל "The Edge of Glory" של ליידי גאגא. ב-10 באוגוסט 2011, הוא הוציא גרסת כיסוי אקוסטית לסינגל "Make You Feel My Love" של בוב דילן. ב-6 בספטמבר 2011, הוא הוציא גרסת כיסוי אקוסטית לסינגל "Jar of Hearts" של כריסטינה פרי.
ב-14 בספטמבר 2011, הוא הוציא גרסת כיסוי לסינגל "A Thousand Miles" של ונסה קרלטון.
ב-24 באוקטובר 2011, הוא הוציא את אלבום האולפן הראשון שלו, Ronan Parke. האלבום הגיע, בשיאו, למקום ה-22 במצעד האלבומים הבריטי.
ב-2012, הוא עזב את חברת התקליטים שלו, והוחתם אצל AD רקורדס. ב-6 באוגוסט 2012, הוא הוציא את הסינגל "We Are Shooting Stars". מאוחר יותר, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם לוסיאל ג'ונס, את הסינגל "Not Alone This Christmas".
ב-31 בדצמבר 2012, הוא ביצע את "Feeling Good" ב-CCTV New Year's Gala. ביולי 2012, הוא הוציא את הסינגל "Move". בינואר 2014, הוא הוציא את הסינגל "Defined".
ב-2014, הוא עזב את AD רקורדס.
ב-2017, הוא הוחתם אצל Entertainment Management Limited.
ב-2017–2018, פארק שיחק בתפקיד הראשי במחזה פנטומימה בבית המשפט לזכר צ'שייר בנורת'וויץ'. הוא היה מועמד בקטגוריית האמן העולה בפרסי הפנטומימה הבריטים של 2018.
ב-27 ביולי 2018, הוא הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, No Love (Like First Love).
ב-9 בנובמבר 2018, הוא הוציא את אלבום האולפן השני שלו, Found My Way.
ב-23 בנובמבר 2018, הוא הוציא את הסינגל "Cheers".
ב-2019, הוא עזב את Entertainment Management Limited.
.eh
סהרה המערבית הוא שטח שנוי במחלוקת, ולכן אין לה סיומת אינטרנט של מדינה (ccTLD). סיומת האינטרנט .eh שמורה למצב בו הסכסוך בסהרה המערבית יופסק וייווצר הסכם בין סהרה המערבית ומרוקו.
האותיות e ו-h הן חלק מראשי התיבות של שמה הקודם של סהרה המערבית, סהרה הספרדית (Sáhara Españo; ESH).
היסטוריה
ב-1 באוגוסט 2007, הוצע ל-IANA לנהל את סיומת האינטרנט, אך מרוקו טענה טענות כנגד כך, ולכן ההצעה אינה התקבלה.
ב-16 באוקטובר 2007, החליטה ICANN שלא לאשר את שם התחום עם הטענה שאין הסכמה על כך בין הצדדים הלוחמים והיריבים בסהרה המערבית, ושם התחום יאושר רק לאחר הסכמה כללית והפסקת הסכסוך, אך עד כה הסכסוך אינו נפסק והתחום עדיין אינו פעיל.
ב-1 באפריל 2013, כחלק מבדיחת אחד באפריל, הודיעה רשות רישום האינטרנט הקנדית על הפעלת הסיומת עבור צרכנים.
אל-ח'דר (דמות קוראנית)
אל-חַ'דִר (בערבית: ٱلْخَضِر) הוא דמות מהקוראן שמתואר כמשרת אלוהים צדיק בעל חוכמה רבה או ידע מיסטי, אך לא מוזכר בשמו. באופן מסורתי מזוהה נבי אל-ח'דר על ידי תאולוגים עם אליהו הנביא.
במסורות אסלאמיות ולא אסלאמיות שונות, ח'דר מתואר כשליח השומר על הים, מלמד ידע סודי ומסייע למי שנמצא במצוקה. הוא בולט כפטרונו של הקדוש האסלאמי אבן ערבי. דמותו של אל-ח'דר עברה סינקרטיזציה לאורך זמן עם דמויות וצורות שונות אחרות כולל הצמח הזורואסטרי "האומה", וסורוש באיראן, סראושה וסנט ג'ורג' באסיה הקטנה והלבנט, סמאל ביהדות ויוחנן המטביל בארמניה.
אף על פי שאינו מוזכר בשמו בקוראן, הוא נקרא על ידי חוקרים איסלאמיים כדמות המתוארת בקוראן כעבד אלוהים שקיבל ידע ואשר מלווה ונשאל על ידי הנביא מוסא (משה) על הפעולות הרבות שלכאורה לא צודקות או בלתי הולמות שהוא (אל-ח'דר) נוקט (הטבעת ספינה, הרג צעיר, גמול על חוסר הכנסת אורחים על ידי תיקון חומה). בסוף הסיפור אל-ח'דר מסביר את הנסיבות הלא ידועות למשה שהפכו כל אחת מהפעולות לצודקת.
מיסטיקנים וחוקרים המאמינים בחדית' מאמינים כי אל-ח'דר עדיין חי.
אטימולוגיה
"אל-ח'דר" בערבית פירושו "הירוק" או "הצמחייה". אולם ישנם חוקרים המצביעים על התייחסות אפשרית לדמות המסופוטמית אוטנאפישתים מהאפוס של גילגמש דרך הערביזציה של כינויו, "חסיסתרה". לפי דעה אחרת, השם ח'דר אינו גרסה ערבית או קיצור של חסיסטרה, אך ייתכן שהוא נגזר משמו של האל הכנעני כושר וחסיס ומאוחר יותר הוא נטמע בשפה הערבית כאל-ח'דר.
בקוראן
בקוראן מוסא (משה) פוגש את עבד האלוהים, המכונה בקוראן "אחד מעבדינו אשר רחמנו מאתנו ואשר לימדנו ידע מעצמנו". חוקרים מוסלמים מזהים אותו כח'דר, למרות שהוא לא נקרא כך במפורש בקוראן ואין שום התייחסות לכך שהוא בן אלמוות או קשור במיוחד לידע אזוטרי או לפוריות.
לאחר מכן, עבד האלוהים הורג בחור צעיר. משה שוב זועק בתדהמה ובחרדה, ושוב מזכיר המשרת למשה את אזהרתו, ומשה מבטיח שלא יפר שוב את שבועתו, ואם כן יפטור את עצמו מנוכחות המשרת. לאחר מכן הם ממשיכים לעיירה שבה מונעים מהם הכנסת אורחים. הפעם, במקום לפגוע במשהו, משקם עבד ה' חומה מרושלת בכפר. שוב משה נדהם ומפר את שבועתו בפעם השלישית והאחרונה, ושואל מדוע המשרת לא גבה לפחות "איזה פיצוי על כך" שלא הכניסו אורחים.
משיב עבד ה': "זאת תהיה הפרדה ביני לבינך; עתה אודיע לך על המשמעות של מה שלא יכולת לסבול עמו. מעשים רבים הנראים כרעים, זדוניים או קודרים, למעשה הם רחמנים. הסירה נפגעה כדי למנוע מבעליה ליפול לידיו של מלך שתפס כל סירה בכוח. ולגבי הבחור שעבד ה' הרג, הוריו היו מאמינים והבחור היה מביא עליהם אי ציות וכפירה. אלוהים יחליף את הילד באחד טוב יותר בטוהר, חיבה וצייתנות. באשר לתיקון החומה שעשה עבד ה', הסביר המשרת שמתחת לחומה נמצא אוצר השייך לשני יתומים חסרי ישע שאביהם צדיק. כשליחו של אלוהים, החזיר המשרת את החומה, תוך שהוא מגלה את חסד ה' בכך שגמל לחסידות אבי היתומים, וכדי שכאשר החומה תחלש שוב ותתרסק, היתומים יהיו מבוגרים וחזקים יותר וייקחו את האוצר ששייך אותם.
בחדית'
בין הסיפורים על חייו של אל-ח'דר בחדית' יש שני סיפורים, האחד מסופר על ידי אחמד אבן חנבל, לפיו נאמר כי מוחמד הצהיר כי אליהו (איליאס) הנביא ואל-ח'דר נפגשים מדי שנה ומבלים את חודש הרמדאן בירושלים, והשני מסופר על ידי יעקב בן סופיאן שסיפר על עומר השני, לפיו אדם שהוא נראה הולך איתו היה למעשה אל-ח'דר.
המלומד האסלאמי סעיד נורסי גם טוען אל-ח'דר חי, אבל יש חמש דרגות חיים; ואל-ח'דר נמצא בדרגה השנייה של החיים, ולכן חלק מהחוקרים הדתיים היו בספק לגבי זה.
אל-ח'דר ואליהו הנביא
מאמינים כי אל-ח'דר הוא אדם בעל מראה של אדם עם זקן ארוך ולבן.
מוחמד אל-בוח'ארי מטוען כי אל-חד'ר ("הירוק") קיבל את שמו לאחר שנכח על פני קרקע כלשהי שהפכה ירוקה כתוצאה מנוכחותו שם. ישנם דיווחים מאל-בהאקי כי אל-ח'דר היה נוכח בהלווייתו של מוחמד והיחיד שזיהה אותו היה עלי, שראה שהגיע כדי להראות את צערו ועצבותו על מותו של מוחמד. הופעתו של אל-ח'דר בהלווייתו של מוחמד תיארה גבר בעל עוצמה, בעל מראה נאה, עם זקן לבן, הגיע מזנק על גב האנשים עד שהגיע למקום שבו מונחת הגופה הקדושה. בבכי ממרר, הוא פנה לעבר החברים ושלח את תנחומיו. עלי אמר שהוא ח'דר. [37]
בסיפור אחר נפגש אל-ח'דר עם עלי על יד הכעבה והדריך אותו לגבי תחינה שהיא ראויה מאוד כאשר היא נאמרת לאחר תפילות החובה.
ג'עפר א-צאדק כותב ב"כיתאב אל-קאפי" כי לאחר הכניסה למסגד הקדוש במכה, ביקר עלי, חסן אבן עלי וחוסיין בן עלי איש נאה ולבוש היטב ששאל אותם שורה של שאלות. חסן ענה על השאלות ועל כך העיד האיש על הנבואה של מוחמד ואחריו העיד כי עלי ומלוויו הם היורשים האמיתיים. עלי ביקש מחסן לעקוב אחר מקום הימצאו של המבקר, אך משלא הצליח, עלי חשף את זהותו של האיש שהוא אל-ח'דר.
באמונה הדרוזית
אל-ח'דר נחשב לדמות מרכזית באמונה הדרוזית ויש האומרים כי הוא ממקימי הדת הדרוזית. הם רואים במערת אל-ח'דר כקדושה ורואים בו כנביא הירוק המסמל מים וחיים, ניסים ומרפא חולים. דרוזים, מאמינים אל-ח'דר חזר בתור יוחנן המטביל, או כג'ורג' הקדוש, מאחר שהם מאמינים בגלגול נשמות.
ג'ורג' הקדוש גם מתואר כדמות נבואית במקורות הדרוזיים ובכמה מקורות הוא מזוהה עם אליהו או "אליאס" ונקרא גם "סידנא אבו איברהים".
החל משנת 1958 רואים הדרוזים בישראל את מקאם נבי אל-ח'דר שבכפר יאסיף ליד עכו כמקום בו קבור הנביא.
בייאואולו
בייאואולו (בטורקית: Beyoğlu) הוא רובע הממוקם בחלק האירופי של העיר איסטנבול שבטורקיה, מצפון לקרן הזהב וממול העיר העתיקה של איסטנבול (חצי האי ההיסטורי של קונסטנטינופול). בימי הביניים ועד למאה ה-20 נודע בשם פֶּרָה (Πέρα, ביוונית: מֵעֵבֶר ל-).
רובע בייאואולו הוא מרכז האמנות, הבידור וחיי הלילה הפעיל ביותר באיסטנבול.
אנדרטת המחתרות
אנדרטת המחתרות היא אנדרטה שהוקמה ברמת גן בשנת 2006 במטרה להנציח את שלוש המחתרות: ההגנה, האצ"ל והלח"י. את האנדרטה עיצב מנשה קדישמן.
הקמה
האנדרטה הוקמה כחלק ממיזם פיוס של איש ההגנה, יהודה אראל, להנצחה משותפת המחתרות תוך הצגת המשותף להן כמו גם את ערכיהן. נציגי המחתרות וראש עיריית רמת גן צבי בר, בחרו להקים בעיר את "גינת המחתרות", ולהציב בה את האנדרטה. למיקום הגינה, אותה תכננה האדריכלית רחל אסף, נבחר צומת פלד (דרך בן-גוריון פינת רחוב אבא הלל סילבר). האנדרטה הוצבה במקום ב-11 באפריל 2006 ונחנכה ביום העצמאות שחל מעט לאחר מכן.
סמוך מאוד לאנדרטת המחתרות ניצבת אנדרטת הצליחה, המציינת את קרב צליחת מעברות הירקון.
תיאור
רעיון הפסל המרכזי אומץ משירו של אורי צבי גרינברג, "הזכרת נשמות". בעת שלחם במלחמת העולם הראשונה חזה גרינברג בחיילים שנהרגו ונותרו תלויים הפוכים על גדר תיל, כשנעליהם המסומרות מופנות מעלה.
רגלי החלל מחזיקות את אדמת המדינה, וממנה צומחים שלושה ברושים המסמלים את שלוש המחתרות.
האנדרטה מופיעה על בול שיצא לציון 70 שנה לתנועות המרי העברי
כינורית כדת-ראש
כינורית כדת-ראש (שם מדעי: Rhina ancylostoma) היא מין של דג סחוס ממשפחת הכנוריתיים שבסדרת הגיטרנאים והיא המין היחיד בסוגה. הכינורית חיה ברחבי הימים הטרופיים של האזור האינדו פסיפי ומצויה גם במפרץ אילת.
הכינורית היא בטאי מגודל הקרוב לגיטרנאים ולתריסנאים והיא קרובת משפחתו של הכינורן הלבן הנקוד. הכינורית היא דג גדול מאוד באורך של 2.7 מ' ומשקל 135 ק"ג. היא בעלת סנפירים שטוחים הדומים לכינור ומהם קיבלה את שמה. צבעה חום-אפור ועל גופה נקודות לבנות דהויות. מראה הגוף מזכיר גוף של כריש לווייתני, והראש הגדול בעל כמה תלמים מוגבהים עם סימונים בצבע שחור. בניגוד לכריש הכינורית בעלת פה המצוי מתחת לגופה.
היא שוחה במים בעומק נמוך מעל הקרקעית במים עד לעומק 90 מ', בדרך כלל בשוניות אלמוגים, שוניות סלעים, חוליות ואדמות בוץ ימיות. הכינורית מחפשת בחול טרף קטן כמו דגי גרם, סרטנים ורכיכות. היא חיה בבדידות והנקבה משריצה 2-11 צאצאים, הניזונים מחלמון בבטנה.
הכינורית נמצאת בסכנה בטבע עקב דיג למאכל, הסתבכות ברשתות דיג גדולות ועקב פגיעה במישורים בהם היא אוכלת. כינורית זו נמצאת לעיתים באקווריומים ציבוריים גדולים.
סלאם מוניר דיאב
סלאם מוניר דיאב (בערבית: سلام منير ذياب; נולד ב-7 באפריל 1979) הוא אמן, מפיק ספרי אמנות ותרבות, אוצר ומורה ערבי-ישראלי. מצייר בעיקר באקריליק על עץ ונייר, ומשלב בעבודותיו טכניקות מעורבות.
ביוגרפיה
סלאם מוניר דיאב נולד וגדל בטמרה, בגליל התחתון, בה הוא מתגורר ויוצר עד היום. למד אמנות וחינוך לאמנות וסיים תואר ראשון ב-2002, ותואר שני ב-2010 במכללת אורנים.
סלאם קיבל תמיכה רבה ללמוד אמנות ממשפחתו ובמיוחד מאביו מוניר דיאב דמות מוכרת בחברה הערבית, היה מנהל המתנ"ס הראשון בחברה הערבית מ 1973 ועד 1998, מתנ"ס טמרה הקהילתי ע"ש שיך זכי דיאב.
בשנת 2005 נסע ללמוד בברלין. במסגרת לימודיו יצר עבודות שזכו לפרסום הן בברלין והן בישראל. אחת התערוכות בהן השתתף בזמן זה הייתה התערוכה peace of art בהמבורג (2006), בה השתתפו אמנים מישראל, פלסטין, מצרים וגרמניה. העבודה "פלסטין" אותה הציג סלאם הכילה מילה כתובה שהורכבה מהדבקה של גרעיני חמניה יחד עם אקריליק ואדמה על גבי עץ. דוברי השפה הערבית יוכלו לזהות גם את המילים 'עאלם' (דגל) וכן 'עילם' (ידע). העבודה הופכת להיות סוג של משחק בין ידע, תקשורת של מידע, זהות ועמדה פוליטית. במילה "פלסטין" ניתן לראות את הזרע של דורות הבאים שיצמחו ויתעוררו לחיים חדשים מפיסת אדמה פורייה..
יצירותיו של דיאב לרוב מושפעות מההיסטוריה והגאוגרפיה הפלסטיניות ומהן הוא שואב את השראתו. ליחסו של סלאם למקום משמעות רבה, ואפשר לחוש את נוכחותו של הבית ברבות מיצירותיו. דיאב אוהב לפצל את האובייקטים שהוא יוצר לשניים או שלושה חלקים. בדרך זו, הוא מבטא את עמדתו האישית שהוא רואה כפעולת איזון בין כמה עולמות בכמה מישורים.
בין התערוכות הרבות בהן השתתף דיאב בישראל, בולטת התערוכה in house מטעם הגלריה לאמנות אום אל-פחם. הפרויקט נמשך 9 חודשים ולקחו בו חלק אמנים יהודים וערבים שיצרו קשר עם משפחות ביישוב ופעלו איתם ובביתם. לכבוד הפרויקט הופק קטלוג מקיף מלווה בדברי האמנים והדוברים בסימפוזיון שעסק בשאלת מקומו, ייעודו ותפקידו של האמן הצעיר בחברה הישראלית.
בנוסף השתתף סלאם לאורך השנים בפסטיבלים שונים לפיסול באבן בבית הגפן, כפר יאסיף, ירכא, שפרעם, ג'וליס, גינוסר וכפר מיעליא.
סלאם חבר פעיל בעמותת "איבדאע" – איגוד האמנים הערבים בישראל – שנוסדה ב-1994 בכפר יאסיף. לימים הפך לחבר בוועד המנהל של העמותה, ומ 2021 ועד היום יו"ר ההנהלה האמנותית של העמותה - בה מתנדב עד היום.
חיים אישיים
בשנת 2009 התחתן עם שיראז, להם שני בנים ובת.
אנג ריטה
אנג ריטה שרפה (בנפאלית: आङ्गरिता शेर्पा; 1948 – 21 בספטמבר 2020), שנודע בכינויו "נמר השלג", היה מטפס הרים נפאלי, שהעפיל עשרים ושתיים פעמים לפסגת האוורסט, מתוכן עשר פעמים ללא מכלי חמצן.
ביוגרפיה
אנג ריטה היה מבני השרפה ונולד בכפר קטן במזרח נפאל. בגיל 13 החל לעבוד כמדריך הרים.
במהלך השנים 1983–1996 טיפס עשר פעמים להר האוורסט ללא מכלי חמצן. הישגו זה הוכר כשיא גינס ב-2017. כמו כן, ב-1987 היה הראשון שהגיע לפסגת האוורסט ללא מכלי חמצן בחורף.
נפטר ב-21 בספטמבר 2020, בביתה של בתו בקטמנדו.
נפתלי רוזנפלד
הרב נפתלי רוזנפלד (ז' תשרי התרע"ד, 8 באוקטובר 1913 - ח' שבט תשע"ב 31 בינואר 2012) מייסד בית לפליטות בירושלים ובית החלמה ליולדות וחבר העדה החרדית.
קורות חייו
נפתלי רוזנפלד נולד בקליינוורדיין שבהונגריה, לר' בנימין ולפיגא פרלמוטר. הרב רוזנפלד גדל והתחנך בקהילה החרדית בהונגריה. בין השאר למד והתחנך אצל הרב חיים אלעזר שפירא ממונקאטש ורבי אהרן ראטה. בשנת תרצ"ו (1936) התחתן והוליד 3 בנות, ושימש כרב של בקשצ'בה בהונגריה.
במלחמת העולם השנייה איבד הרב רוזנפלד את כל משפחתו: הוריו, אשתו ובנותיו נרצחו כולם בשואה. הרב רוזנפלד עצמו הצליח לשרוד וגויס לעבודות כפייה במחנה עבודה מונקא-טאבור
לאחר המלחמה, חזר לשמש כרב בקהילת בקשצ'בהשם ייסד מחדש שירותי קהילה יהודית כמו כשרות ונישואין, ונישא בשנית ליוטא, בת הרב משה יונה שלזינגר. בשנת 1947 מונה לרב העיר של הקהילה היהודית של לאנס בצרפת.
עם הקמתה של מדינת ישראל, עלה הרב רוזנפלד עם אשתו והצטרף לקהילתו של האדמו"ר רבי אברהם יצחק קאהן מתולדות אהרן. כמו כן, היה חבר הנהלת העדה החרדית.
רוזנפלד התפרנס כשוחט למחייתו.
בית לפליטות
אחרי המלחמה התחיל האדמו"ר רבי אברהם יצחק קאהן לטפל בבנות אשר נותרו מיותמות מהוריהן עקב המלחמה, משראה כי מדובר במעמסה כבדה מדי עבורו, פנה לתלמידו הרב נפתלי רוזנפלד שיקים עבורן מוסד קבע. הרב רוזנפלד, יחד עם שותפו הרב שלמה פפנהיים, שכרו מספר דירות בירושלים לצורך מגוריהן של הבנות, משגדל היקף הבנות תחת השגחתן, בשנת 1955 הקימו עבורן את בית היתומות "בית לפליטות",
בשנת 1972 הקים הרב רוזנפלד ושותפיו את "קריית בנות" ברחוב סורוצקין בירושלים, שהיווה הרחבה של בית לפליטות. בשנת 1974 הקים הרב רוזנפלד ושותפיו את 'בית החלמה ליולדות' בשכונת בית וגן בירושלים. כאשר נוצר צורך במבנה גדול יותר הקימו בשנת 1986 את הקמפוס 'בית החלמה ליולדות' בטלז סטון בסיוע הרב חיים קרייזווירט רבה של אנטוורפן.
הרב נפתלי רוזנפלד נפטר בגיל 98 ונקבר בהר הזיתים בירושלים. בנו, משה יונה, מנהל כיום את בית לפליטות.
קוונטין בלייק
סר קוונטין בלייק (באנגלית: Quentin Blake; נולד ב-16 בדצמבר 1932) הוא מאייר וכותב ספרי ילדים בריטי. הוא נודע בעיקר בזכות איוריו המופיעים ברוב ספריו של רואלד דאל.
ביוגרפיה
בלייק נולד בסידקאפ, קנט, שבדרום-מזרח בריטניה. הוא פונה למערב המדינה במהלך מלחמת העולם השנייה. במהלך שנות בגרותו הוא יצר קשר והושפע מהצייר והקריקטוריסט אלפרד ג'קסון שהיה בעלה של המורה שלו ללטינית. כשהיה בן 16 ג'קסון עודד אותו להגיש את הפרסום הראשון שלו לשבועון הסאטירי פאנץ'.
בלייק היה מורה בקולג' המלכותי לאמנות ובין השנים 1978–1986 ניהל את מחלקת האיור.
בלייק צבר מוניטין כמאייר הומוריסטי של למעלה מ-300 ספרי ילדים, כולל כמה שנכתבו על ידי ג'ואן אייקן, אליזבת בואן, רואלד דאל, נילס-אולוף פרנז'ן, ויליאם סטייג וד"ר סוס.
הוא כתב ואייר את הסיפור "כינור הפלא" שדודו זר סיפר ב"פרפר נחמד" בפרק "שקט בבקשה".
בשנת 2002 זכה בפרס אנדרסן למאיירים.
בשנת 2005 בלייק מונה למפקד מסדר האימפריה הבריטית (CBE) עבור שירותיו לתחום ספרות הילדים. בשנת 2002 הוא מונה לאביר מסדר האמנויות והספרות בצרפת והועלה לדרגת קצין בשנת 2007.
בשנת 2013 קיבל תואר אבירות, ובמרץ 2014 הוענק לו תואר לגיון הכבוד.
אוסטרלפס
אוסטרלפס (שם מדעי: Austrelaps) הוא סוג של נחשים ארסיים ממשפחת הפתניים החיים ביבשת אוסטרליה. בסוג זה 3 מינים. מכונים "ראשי נחושת", בדומה למוקסין הנחושת האמריקאי שאיננו קרוב אליהם.
נחשים אלה בעלי קשקשים שחורים עד אפור, צהבהב ואדמדם. אורכם הממוצע 1.4-1.7 מטר ולעיתים רחוקת גם 1.8 מטר.
הם חיים סביב דרומה של אוסטרליה ביערות, ערבות ממוזגות ובמקווי מים שונים. הם פעילי יום ברובם, אז הם מחפשים טרף של צפרדעים וזוחלים אחרים, אם כי הם יצודו כל טרף מתאים. בעת שהצפרדעים נדירות אוכלוסיית הנחשים פוחתת.
הנחש קטלני לבני אדם אך יימנע מתקיפה ויעדיף לברוח מהאדם. הניבים החלולים שלו מזריקים ארס רב, הדומה לזה של קוברה הודית ויכול להרוג בקלות. לארס זה אין נוגדן אך נוגדן של נחש טיגריסי יעיל עבורו.
סימביוט (קומיקס)
הקלינטאר (באנגלית: Klyntar Symbiote, משלב דיבורי לסימביוטים) הוא גזע בדיוני של סימביוטים חוצנים המופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס, לרוב אלה המשוייכים לגיבור-העל ספיידרמן. האזכור הראשון לגזע החייזרי הופיע בסיפור "סאגת החליפה החייזרית" בחוברת Amazing Spider-Man #252 מינואר 1984 והוא נוצר על ידי הכותב טום דפלקו והמאייר רון פרנץ. הסימביוטים יוצרים קשר סימביוטי עם הפונדקאים שלהם, וקשר זה יוצר ישות יחידה ונפרדת משניהם. הם מסוגלים לשנות את האישיות של הפונדקאים שלהם ו/או הזיכרונות שלהם על ידי השפעה על תשוקותיהם העמוקות ביותר, בנוסף להגברת יכולותיהם הפיזיות והמנטליות, מה שמקנה להם כוחות על-אנושיים. ישנם כ-40 סימביוטים ידועים ביקום מארוול.
הסימביוט הראשון והידוע ביותר הוא ונום, שמיזג את עצמו לתוך ספיידרמן בקשת הסיפור "מלחמות סודיות" של שנת 1985. אחרי שספיידרמן דחה אותו מעליו כשגילה את טבעו האמיתי והמרושע, הסימביוט התמזג לתוך אדי ברוק, יריבו של פיטר פארקר, שאיתו הפך לונום. מאז, הדמות תוארה כארכי-נבל העיקרי של ספיידרמן, אם כי לעיתים הוא תואר גם כאנטי-גיבור. דמויות אחרות התמזגו עם הסימביוט במשך השנים, ביניהם מאק גרגן ופלאש תומפסון, שהפך לגיבור בשם הסוכן ונום. סימביוטים ידועים נוספים הם קרנג', צאצא של ונום שברגע שהתמזג עם הפונדקאי קליטוס קסדי שימש כיריב קטלני ורצחני גם לספיידרמן וגם לונום; ואנטי-ונום, שנוצר לאחר שסימביוט ונום התחבר מחדש לאדי ברוק לאחר היפרדות ארוכה וזכה למראה לבן ולכוחות נוספים תודות לכך שמרטין לי - הנבל הידוע בכינוי מיסטר נגטיב - השתמש בכוחותיו על ברוק כדי לרפא את עצמו ממחלת הסרטן.
מרגע יצירתם, הסימביוטים הופיעו במגוון עיבודים נוספים לקומיקס, ביניהם סרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה ומשחקי מחשב. גזע הקלינטאר הופיע בסדרות האנימציה "שומרי הגלקסיה" ו"ספיידרמן (2017)", כאשר בשאר הסדרות היו אלה הסימביוטים ונום וקרנג' שהופיעו לרוב, כמו למשל ב"ספיידרמן: סדרת האנימציה" בפרק המבוסס על הסיפור סאגת החליפה החייזרית, בפרק הפיילוט של סדרת האנימציה "ספיידרמן ללא גבולות", בסדרה "ספיידרמן המדהים", בסדרה "האלק וצוות הריסוק" בפרק The Venom Within, בסרט הלייב אקשן "ספיידרמן 3" ובתור הפרוטגוניסט הראשי בסרט יקום ספיידרמן של סוני "ונום". דמותו של קרנג' ערכה את הופעתה הקולנועית הראשונה בסרט ההמשך "ונום 2".
גבת
גְּבַת הוא קיבוץ בעמק יזרעאל, השוכן כ-3 קילומטרים דרומית-מערבית למגדל העמק, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל. הוא משתייך לתק״מ
מקור השם
שם היישוב נגזר מ"גבתא", עיירה בתחומי ציפורי מתקופת בית שני ששרידיה נמצאים באתר ארכאולוגי בתחום הקיבוץ. שם זה השתמר בשמו של הכפר הערבי הנטוש ג'בתא, שעל אדמותיו הוקם הקיבוץ.
היסטוריה
הקיבוץ נוסד ב-28 בנובמבר 1926 על ידי קבוצת עולים, אנשי העלייה השלישית והרביעית, מהעיר פינסק שבפולין (כיום בבלארוס). העולים התארגנו בשנת 1922, עלו ארצה והקימו את "הקבוצה על שם קדושי פינסק" לזכרם של 35 מאנשי הקהילה היהודית בעיר שהוצאו להורג על ידי הצבא הפולני בשנת 1919 לאחר שנחשדו בקומוניזם.
בראשית דרכה הצטרפה הקבוצה לגדוד העבודה, אך היא פרשה ממנו כעבור שנה והקימה קבוצה עצמאית שהמשיכה לקלוט עולים מגרמניה ומפינסק וסביבותיה. במקום פעלה תחנת מחקר חקלאי בה עבד יעקב קוסטרינסקי עד שעבר לרחובות.
במהלך שנות ה-30 הצטרף הקיבוץ לקיבוץ המאוחד.
בסוף שנות ה-30 נבנה בגבת אולם תרבות שנקרא "בית הרשל" על שמו של חבר הקיבוץ הרשל פינסקי שהיה מזכיר סניף מפא"י בחיפה ואשר נסחף וטבע בנחל שממערב לקיבוץ בליל חורף בינואר 1935. בין השנים 1936–1960 פעל בגבת צריף בית כנסת עם מניין ושוחט, שתפקד בתור רב. בית הכנסת שימש בעיקר את הורי החברים שביקשו לשמור על אורח חיים דתי, ואליו הגיעו גם הורים מרמת דוד הסמוכה.
בראשית מלחמת העולם השנייה פעלה בקיבוץ תחנת שידור מחתרתית של ההגנה ובמהלך שנות ה-40 נקלטו והתגוררו בו מחלקות פלמ"ח שחילקו את זמנן בין עבודה ובין אימונים. בין מבני הקיבוץ הוחבאו עוד ארבעה סליקים, מחסני נשק גדולים, ליד חדרי הילדים, המסגריה, הספריה ובארווה. שמיקומם היה ידוע למספר מצומצם של חברים.
באירוע השבת השחורה ביוני 1946 הגיעו כוחות בריטים רבים שערכו חיפוש מקיף בקיבוץ. חברי הקיבוץ פיזרו מראש שאריות מתכת בשטח הקיבוץ, כדי להערים על מתקני מגלי המתכות של הבריטים. בנוסף, ביצעו חברי הקיבוץ פעולת הסחה מול הבריטים, חתרו לעימות מילולי ופיזי, במטרה למשוך תשומת לב. חברת הקיבוץ חיה וינברג הייתה אחת מראשי ההתנגדות. כששני שוטרים בריטים ניסו לאחוז בה, היא נשכה אותם. ובכך, הייתה וינברג לאישה היחידה שהובאה למאסר במחנה המעצר הבריטי בעתלית. הסליקים בגבת לא התגלו והמשיכו לפעול עד סוף מלחמת העצמאות.
בעקבות הפילוג בקיבוץ המאוחד בראשית שנות ה-50 התפלג גם קיבוץ גבת: חברי מפא"י, שהיוו כ-40% מהחברים, עזבו את הקיבוץ והצטרפו לקבוצת השרון, להקמת קיבוץ יפעת הסמוך.
במלחמת יום הכיפורים פגעה בקיבוץ רקטת פרוג-7 שנורתה מסוריה. היא גרמה לנזק אך לא לנפגעים.
בשנת 1966 רכש הקיבוץ את מפעל "פלסטרו" לייצור צנרת, שהיה לענף הכלכלי העיקרי של הקיבוץ והתמחה בייצור ושיווק מערכות השקיה בנפח נמוך. בשנת 2004 הנפיק הקיבוץ בבורסה את החברה. בשנת 2008 מכר הקיבוץ את כל מניות חברת "פלסטרו" לחברת הענק האמריקנית ג'ון דיר לפי שווי של 254 מיליון ש"ח. ב-2014 מכרה ג'ון דיר ווטר את המפעל ל"rivulis". לקיבוץ גם משק חקלאי הכולל לול עופות, גידולי שדה ורפת.
בעבר הייתה לקיבוץ קבוצת כדורסל ששיחקה בליגות המובילות בשנות השבעים ושנות השמונים תחת שמות שונים - "הפועל גבת/יגור", "הפועל גבת", "הפועל גבת העמק" ו"איתן גבת", ואף זכתה בגביע המדינה (כהפועל גבת/יגור) בשנת 1976.
במאה ה-21
משנת 2004 גבת הוא קיבוץ מתחדש (מופרט), שחבריו משתכרים שכר דיפרנציאלי (לא שוויוני) ומשלמים לקיבוץ מס קהילתי למימון השירותים הקהילתיים ומס איזון למימון הערבות ההדדית לאלו הזקוקים לכך.
בשנת 2010 החלה בנייתה של שכונת הרחבה קהילתית ובה 20 בתים דו-משפחתיים בצידו הדרומי של הקיבוץ, הצופה על עמק יזרעאל. אכלוס השכונה החל ב-2011 ואמור להסתיים בסוף 2012. דיירי השכונה אינם חברי הקיבוץ ולכן מוקמת במקביל לאכלוס אגודה קהילתית מוניציפלית שאליה ישתייכו כל התושבים ביישוב. בשנת 2018 החלה בניית שכונת הרחבה נוספת שהסתיימה בשנת 2023, דיירי השכונה התקבלו לחברות מלאה בקיבוץ.
בתחום הקיבוץ "תחנת שרה" – סליק תת-קרקעי ששימש כתחנת שידור של "ההגנה" בשנים 1939–1943 ונקרא על שם חברת המשק שהפעילה את המשדר בשיטת מורס. היא שידרה בקוד מוצפן לחיים ויצמן בלונדון ולניו יורק. כיום פתוח האתר לביקורי קבוצות.
כן יש בגבת אולם התרבות "בית הרשל", אולם ספורט אזורי ובית קברות אזורי לגבת, יפעת ורמת דוד ובו פינת הנצחה ליהודי פינסק.
בית הרשל כיום משמש כפאב ומקום לקיום ערבי תרבות.
חינוך
בקיבוץ קיים מערך גנים המשרת את ילדי המקום.
תלמידי היסודי לומדים בבית הספר שגיא בקיבוץ שריד ותלמידי התיכון מתחנכים בבית הספר העמק המערבי בקיבוץ יפעת
צ'ארלס בוקובסקי
הנרי צ'ארלס בוקובסקי (באנגלית: Henry Charles Bukowski; 16 באוגוסט 1920 - 9 במרץ 1994) היה משורר, סופר ופובליציסט אמריקאי.
בוקובסקי לא זכה להכרה רבה בארצות הברית, שבה חי, ונחשב בה למשורר וסופר מחתרתי עד שלב מאוחר בחייו. באירופה, לעומת זאת היה לאחד מהמשוררים האמריקאים הידועים ביותר. במדינות אירופיות רבות הפכו ספריו לרבי מכר (בגרמניה לבדה נמכרו כשני מיליון עותקים מספריו) ותורגמו לשפות רבות, ובהן עברית. לבוקובסקי הייתה השפעה רבה על משוררים רבים, ביניהם ריימונד קארבר.
תולדות חייו
בוקובסקי נולד בשנת 1920 כהיינריך קארל בוקובסקי באנדרנאך שבגרמניה. אימו, קטרינה פט, ילידת גרמניה, פגשה את אביו, חייל אמריקאי ממוצא פולני, לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה. בוקובסקי נהג לטעון כי הוא נולד מחוץ לנישואין, אך הרישומים באנדרנאך מראים שהוריו נישאו כחודש לפני הולדתו.
בשנת 1923, כאשר היה בן שלוש, עברה משפחתו לבולטימור שבארצות הברית, בעקבות המשבר הכלכלי בגרמניה לאחר מלחמת העולם הראשונה. לאחר שחסכו כסף, עברו לפרברי לוס אנג'לס, שם גרה משפחתו של אביו. בוקובסקי חי בה את רוב חייו. בילדותו, אביו היה לרוב מובטל והתעלל בו מילולית ופיזית. בוקובסקי סבל גם מאקנה חריף במיוחד - במהלך כל נעוריו פניו היו מכוסים בפצעים מוגלתיים ובבגרותו נותרו לו צלקות רבות. לאחר שסיים את בית-הספר התיכון בלוס אנג'לס, למד במשך שנתיים אמנות, ספרות ועיתונאות בקולג' של העיר לוס אנג'לס ולאחר שנשר מלימודיו הוא עבד בדואר.
בגיל 24, התפרסם לראשונה סיפור קצר שלו, וסיפור קצר נוסף פורסם שנתיים מאוחר יותר. בוקובסקי לא טיפח תקוות בנוגע לפרסום יצירותיו, והפסיק לכתוב למשך תקופה של כמעט עשר שנים לאחר שסיפוריו נדחו שוב ושוב. במהלך תקופה זו שהה בעיקר בלוס אנג'לס, ובחלק מהזמן הסתובב ברחבי ארצות הברית, כשהוא עובד בעבודות מזדמנות ולן באכסניות זולות. בשנות ה-50 המוקדמות, עבד כדוור, בשירות הדואר של ארצות הברית בלוס אנג'לס, אך עזב לאחר שנתיים וחצי. בשנת 1955 אושפז בבית חולים עם כיב מדמם, שכמעט גרם למותו. אחרי שעזב את בית החולים, החל לכתוב שירה. בשנת 1957 נישא למשוררת ברברה פריי, אך הם התגרשו ב-1959. פריי התעקשה כי הפרידה שלהם לא הייתה קשורה לכתיבתו, אף שלא פעם הטילה ספק ביכולתו כמשורר. בעקבות הגירושין, חזר בוקובסקי לשתות, והמשיך לכתוב שירים.
ב-1969, לאחר שקיבל מלגה בסך 100 דולר לחודש לכל החיים מג'ון מרטין, הבעלים של ההוצאה לאור 'אנקור שחור', התפטר בוקובסקי מהדואר והפך את הכתיבה לעיסוק העיקרי שלו. כפי שבוקובסקי כתב במכתב מאותה תקופה: "היו לי שתי אפשרויות - להמשיך לעבוד בדואר ולהשתגע ... או להיות כותב ולגווע ברעב. העדפתי לגווע". פחות מחודש לאחר שעזב את עבודתו בדואר, הוא סיים את הרומן הראשון שלו 'שירות הדואר'. מתוך הערכה למרטין, שהעניק תמיכה לכותב לא ידוע יחסית, הוציא בוקובסקי את רוב ספריו הבאים בהוצאת אנקור שחור.
ב-1976 הכיר את לינדה לי בייגל, בעלת מסעדה למזון בריאות. כעבור כשנתיים, עברו בני הזוג ממזרח הוליווד, שם גר בוקובסקי את רוב חייו, לאזור הנמל של סאן פדרו, בקצה הדרומי ביותר של לוס אנג'לס. בוקובסקי ובייגל נישאו ב-1985. ברומן 'הוליווד' התייחס בוקובסקי לבייגל דרך הדמות 'שרה' וברומן 'נשים' דמותה נשאה את שמה בחיים האמיתיים, לינדה. ב-1987 הופיע הסרט "עכבר ברים", בבימויו של ברבט שרדר. הסרט לא זכה להערכה וכשל בקופות.
בוקובסקי מת מלוקמיה בסן פדרו שבקליפורניה ב-9 במרץ 1994 בגיל 73, זמן קצר לאחר שסיים את הרומן האחרון שלו 'ספרות זולה'. טקס הקבורה של בוקובסקי התנהל על ידי נזירים בודהיסטים, ועל מצבתו נכתב "אל תנסו". לפי לינדה לי בוקובסקי, המשמעות מאחורי הכתובת היא פשוט "אם אתם מבזבזים את כל חייכם בלנסות, אז כל מה שאתם עושים זה לנסות. אל תנסו. פשוט תעשו".
סגנון הכתיבה של צ'ארלס בוקובסקי
הפואמות הנרטיביות היו גם אלו שבגינן זכה בוקובסקי לביקורת הרבה ביותר. אלה, התאפיינו בשפה פשוטה, גדושה במילים כמו 'איכשהו', 'מאוד' ו'למדי', ומשפטים פשוטים המחוברים בצורה כמעט מושלמת. זאת, בניגוד לשירה ה'מהודקת' שלה היו רגילים הקוראים.
ספריו שיצאו לאור בעברית
ספריו של בוקובסקי שיצאו לאור בעברית:
בהוצאת 'הקיבוץ המאוחד':
בהוצאת 'אסטרולוג':
בהוצאת 'זמורה ביתן':
מירב
מֵירַב הוא קיבוץ דתי מופרט על מורדות הרי הגלבוע, סמוך לעיר בית שאן, בסמיכות לקיבוץ הדתי מעלה גלבוע.
עקב היותם שני קיבוצים דתיים, הוחלט כי למרות מיקומם על הרי הגלבוע, הם לא ישוייכו מבחינה מוניציפלית למועצה אזורית גלבוע, אלא למועצה אזורית עמק המעיינות, שבה קיים גוש הקיבוצים הדתיים טירת צבי, שדה אליהו, עין הנצי"ב ושלוחות.
היישוב הוקם בתחילה כהיאחזות נח"ל על הר מלכישוע. היישוב אוזרח בשנת 1982 וישב כ-5 שנים במקום שבו הוקמה ההיאחזות, עד שבשנת 1987 עבר למיקומו הקבוע כיום - על הר אבינדב.
הקיבוץ מוגדר כחלק מאזור עדיפות לאומית. ילדי היישוב לומדים בשדה אליהו ובבתי ספר נוספים שבסביבה. במירב פועל סניף של תנועת בני עקיבא.
שם הקיבוץ
יש הקושרים את שם היישוב לסיפור מות שאול המלך ובנו יהונתן על הרי הגלבוע במלחמתם בפלשתים. יש המאמינים כי היישוב נקרא על שם בתו הבכורה של שאול המלך - מרב, אך ניתן להתייחס לשם כ"מי-רב" ובעצם כך נקרא היישוב, הפוך ממה שהיה עליו להקרא לפי קינת דוד ("אל טל ואל מטר עליכם").
היישוב נמצא בתחומי הקו הירוק, אך מעבד גם 1,500 דונם שנמצאים מעבר לקו הירוק.
טימותי טילמן
טימותי ג'סטין טילמן (בגרמנית: Timothy Justin Tillman; נולד ב-4 בינואר 1999) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי והקיצוני בלוס אנג'לס.
קריירה
טילמן נולד בנירנברג לאב אפרו-אמריקאי שהוצב שם במהלך שירותו בצבא ארצות הברית, ולאם גרמנייה.
לאחר שעבר במחלקות נוער במועדונים מקומיים, ב-2009 הצטרף למחלקת הנוער של גרויטר פירט. בשנת 2015 נרכש תמורת חצי מיליון אירו על ידי באיירן מינכן, ושולב במחלקות הנוער השונות שלה, בהן הצטיין.
את עונת 2017/2018 בילה במדי באיירן מינכן ב', וסיים את העונה עם שישה שערים ב-31 הופעות.
ביולי 2018 הושאל לנירנברג, החל את העונה בקבוצת המילואים של המועדון ומדי פעם שולב בסגל הקבוצה הבוגרת. ב-10 במרץ 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, כשעלה כמחליף בדקה ה-52 בהפסד החוץ 1–2 להופנהיים.
הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-15 בפברואר 2020, בהפסד קבוצתו 2–4 לארמיניה בילפלד, ובישל את שני שערי הזכות של קבוצתו. בתום עונת 2020/2021 העפיל עם הקבוצה לבונדסליגה.
חצוצרן מזרח אטלנטי
חצוצרן מזרח אטלנטי (שם מדעי: Aulostomus maculatus) הוא מין של דג ממשפחת החצוצרניים, החי במימי מזרח האוקיינוס האטלנטי, סביב שוניות. הוא קרוב למין חצוצרן אטלנטי (Aulostomus strigosus), ולעיתים מבלבל איתו.
מאפיינים
דג זה יכול להגיע עד לאורך של 100 ס"מ, אך לרוב מגיע עד לאורך 60 ס"מ. הוא בעל מבנה מוארך מאוד ודומה קצת לחלילון והוא בעל ראש דחוס, מוארך וקטן עם לסתות נשלפות בולטות. מבנה הלסת התחתונה והסנטר מופנה מעט כלפי מעלה ואין לו שיניים, כך שהוא תופס טרף בידי יניקה בכוח. הוא בעל סנפירים דקים וקצרים, רובם סביב חלקו האחורי והוא שט באופן אנכי.
זהו דג איטי המצוי לאורך שוניות אלמוגים סביב חופי מפרץ מקסיקו והים הקריבי ולאורך האוקיינוס האטלנטי הטרופי שבין פלורידה לברזיל. הוא טורף אורב אוכל דגים המתמקד בלהקות דגים קטנות השוחות לצידו ולעיתים הוא נע לתוך הלהקה בחרישיות וחוטף דגים ששוחים לצידו. אפשרות נוספת שלו היא להתמין בצורה אנכית לצד אלמוגים רכים ולינוק טרף חולף בהפתעה ובמהירות.
דג זה אינו ניצוד למאכל ואינו בסכנה, אך הוא עלול להיפגע מההיכחדות העולמית של שוניות האלמוגים וערוגות עשב הים, בהם הוא חי וניזון.
איזבל מוויזאו
איזבל מוויזאו (בפורטוגזית: Isabel de Viseu; 1459–1521) הייתה אשתו של פרננדו השני, דוכס ברגנסה. היא הייתה חברה בבית אביש ואחר כך, בבית ברגנסה.
ביוגרפיה
איזבל נולדה בשנת 1459, לפרננדו, דוכס ויזאו וביאטריש מפורטוגל, דוכסית ויזאו והייתה אחותם של מנואל הראשון, מלך פורטוגל, ולאונור מוויזאו. סבה וסבתה מצד אמה היו ז'ואאו, מושל פורטוגל ואיזבל מברסלוש. סבה וסבתה מצד אביה היו דוארטה, מלך פורטוגל ולאונור מאראגון, מלכת פורטוגל.
בת דודתה של איזבל הייתה איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה, אשתו של פרננדו השני, מלך אראגון ואמה של המלכה האנגלית, קתרין מאראגון.
גם בגיל צעיר, יוחנן השני מפורטוגל לא היה פופולרי בקרב בני גיל הממלכה שכן הוא היה חסין מהשפעה חיצונית ונראה שהוא מתעב תככים. האצילים (כולל במיוחד בעלה של איזבלה, הדוכס מברגנסה) פחדו ממדיניותו העתידית כמלך. האירועים הוכיחו שהם צודקים.
בשנה שלאחר מכן אחיה של איזבל נרצח על ידי המלך ז'ואאו עצמו מכיוון שהיו ידיעות על מזימה חדשה שכללו גם את בת דודסתה השנייה של איזבל וגיסו של אביה. משפחתה של איזבל הרגישה בטוחה מכיוון שאחותה לאונור הייתה נשואה לז'ואאו השני, אך הם כלל לא היו בטוחים. רבים מבני משפחתה של איזבל אחרים נרצחו, כולל אחיה הבכור דיוגו, דוכס ויזאו.
בשנת 1495 נפטר ז'ואאו השני ללא יורש לגיטימי ואחיה של איזבל עלה לשלון כמנואל הראשון, מלך פורטוגל. בהתחלה, אחותה לאונור מונתה ליורשת העצר, אולם מכיוון שלא היו לה ילדים, התפקיד הועבר לידי איזבל, אשר העבירה אותו לבנה הבכור ז'יימה, שהיה יורש העצר בין השנים 1495–1498, כאשר בנו של מנואל מיגל דה פאס, נסיך פורטוגל נולד.
איזבל נפטרה בשנת 1521 במנזר ליסבון של אם האלוהים, אחיה נפטר בהמשך השנה, אחותה לאונור נפטרה 4 שנים לאחר מכן. מתוך ארבעת ילדיה ז'יימה ודיניש הגיעו לבגרות.