cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שבירת סימטריה ספונטנית
בפיזיקה, שבירת סימטריה ספונטנית היא מצב שבו התאוריה סימטרית, אך המצב של מערכת מסוימת בתאוריה אינו סימטרי; המצב שובר את הסימטריה ההתחלתית של התאוריה.
דבקות
בעברית ימי הביניים נטענה המילה דִבּוּק, במשמעות דומה לדבקות, כלומר חיבור או התקשרות רוחנית.
שבירת סימטריה ספונטנית
בתורת השדות (ניסוח פורמלי), שבירת סימטריה ספונטנית היא מצב של חוסר-סימטריה, שאינו נובע מחבורת הסימטריות של המערכת, אלא מאי-סימטריה של מצב היסוד של המערכת (מצב של אנרגיה מינימלית), וזאת בניגוד לשבירת סימטריה מפורשת (explicit symmetry breaking), שבה חוסר הסימטריה נובע מחבורת הסימטריות עצמה.
דבקות
בעת העתיקה
על אדם וחוה כתובה
במקרא כתובה המצווה להדבק באל, לפחות בחמישה מקומות, בהם בספר דברים, למשל, בפסוק:, ובפסוק:. ובספר תהילים כתב המשורר:.
שבירת סימטריה ספונטנית
שבירת סימטריה ספונטנית היא תופעה המתרחשת בפיזיקת חלקיקים (מנגנון היגס) ובפיזיקת המצב המעובה (פרומגנטיות), כמו גם בבעיות יומיומיות: לדוגמה, בעיית חמורו של בורידן שבה חמור ניצב בדיוק באמצע בין שתי ערמות אוכל; המצב סימטרי לחלוטין, ובכל זאת החמור יבחר אחת מהן.
דבקות
בעת העתיקה
בתלמוד, במסכת סוטה טען האמורא רב חמא, שאי אפשר להדבק באל באופן ישיר אלא במידותיו:
שבירת סימטריה ספונטנית
פיזיקת חלקיקים
תורת השדות הקוונטית משתמשת בשדות לתיאור חלקיקי היסוד. ניתן לאפיין מודל פיזיקלי של חלקיקים על ידי לגראנז'יאן שאיבריו מכילים את השדות המתאימים לחלקיקי המודל. המבנה של הלגראנז'יאן חוזה את תכונותיהם של החלקיקים ואת האינטראקציה בין חלקיקים שונים.
במסגרת תורת הכיול (gauge theory) ניתן להפעיל פעולות מסוימות על השדות של הלגראנז'יאן כך שהוא לא ישתנה. פעולות אלו קרויות טרנספורמציות כיול, והן מגדירות חבורת סימטריות המהווה חבורת לי. מספר היוצרים האינפיניטסימליים של החבורה קובע את מספר בוזוני הכיול של המודל.
דבקות
בעת העתיקה
דרך נוספת לדבקות על פי חז"ל היא באמצעות דבקות בתלמידי חכמים, מכיוון שבאמצעות הקרבה לתלמידי החכמים האדם הפשוט יכול להתקרב לבוראו. על כן, נאמר ואף הומלץ: "שכל המשיא בתו לתלמיד חכם, והעושה פרקמטיא (=מסחר) לתלמידי חכמים והמהנה תלמידי חכמים מנכסיו - מעלה עליו הכתוב כאילו מדבק בשכינה".
שבירת סימטריה ספונטנית
פיזיקת חלקיקים
כל עוד הסימטריה מדויקת, לבוזוני הכיול של המודל אין מסה. כך למשל, השדות שמופיעים בלגראנז'יאן של הכרומודינמיקה הקוונטית, שמתארת את פעולתו של הכוח הגרעיני החזק, סימטריים תחת טרנספורמציות כיול המהוות איברים של החבורה (3)SU. לחבורה זו יש שמונה יוצרים ולכן קיימים שמונה בוזוני כיול חסרי מסה הנושאים את הכוח הגרעיני החזק. בוזונים אלו קרויים גלואונים. באופן דומה, הפוטון הוא בוזון כיול חסר מסה שקיומו נובע מהסימטריה של שדות לגראנז'יאן האלקטרודינמיקה הקוונטית לטרנספורמציות כיול המהוות איברים של החבורה (1)U, שיש לה יוצר אחד. אולם, לבוזוני W ו-Z, הנושאים את הכוח הגרעיני החלש, יש מסה, ולכן אינטראקציה זו לא ניתנת לתיאור בעזרת סימטריה מדויקת.
דבקות
בימי הביניים
בספרות ההלכה והמחשבה של ימי הביניים הומלץ לאדם להתדבק באל ובענייני הרוח הנשגבים: "השכל הפועל, וה"המושכלות". יתר על כן, ההתדבקות נחשבה לאמצעי ההתאחדות עם האל. הרמב"ם, רבי משה בן מימון כתב בספרו מורה נבוכים על הבחירה של האדם להשתמש בדברי האל כדי להתדבק בו, ותפקידה של מצוות אהבת ה' לתגבר תהליך זה; כך למשל כתב:
שבירת סימטריה ספונטנית
פיזיקת חלקיקים
משפט נאמבו-גולדסטון
דבקות
בימי הביניים
.
שבירת סימטריה ספונטנית
פיזיקת חלקיקים
יויצ'ירו נאמבו, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2008, היה הראשון שהציע להשתמש במודל של שבירת סימטריה ספונטנית בפיזיקת החלקיקים. הוא עשה זאת בשנת 1960. נאמבו ביצע ניתוח מחודש של תורת BCS, המתארת את מוליכות-העל, ועשה השלכה שלה לפיזיקת החלקיקים לצורך תיאור הכוח הגרעיני החזק. כיום ידוע שהמודל שאותו הגה נאמבו, המבוסס על שבירה ספונטנית של סימטריה כיראלית אינו מדויק, ואף על פי כן פיתוח של אותו מודל, הקרוי תורת ההפרעות הכיראלית, מאפשר את ביצועם של חישובים הנוגעים לכוח הגרעיני החזק שאינם אפשריים באמצעות הכרומודינמיקה הקוונטית, המדויקת יותר.
דבקות
בימי הביניים
רוב חכמי ההגות היהודית בימי הביניים, בדומה לדעה הרווחת בפילוסופיה שנכתבה בתקופתם, החזיקו בדעה כי החומר והרוח נפרדים, והאחד מפריע לשני. כך למשל, תיאר רבי יהודה הלוי בספר הכוזרי את החומר והגופניות להגיע לדבקות באל:
שבירת סימטריה ספונטנית
פיזיקת חלקיקים
בצורתה הפשוטה, המתייחסת לסימטריה גלובלית (שאינה תלויה במיקום), חוזה שבירת סימטריה ספונטנית את קיומם של בוזונים סקלריים (חסרי ספין) וחסרי מסה, המכונים בוזוני גולדסטון. במסגרת תורת הכיול, המבוססת על סימטריה לוקאלית (התלויה במיקום), בוזוני גולדסטון אלו לא מתארים חלקיקים אמיתיים, אלא מסבירים חלק מדרגות החופש של בוזוני הכיול.
לפיכך, משפט נאמבו-גולדסטון טוען שאם באופן ספונטני סימטריה רציפה נשברת, אז נוצרים חלקיקים שהם עירור של בוזון ללא-מסה בשם "בוזון נאמבו-גולדסטון" על שם אלו שגילו אותו.
דבקות
בעת החדשה
בשיח שערך עם מחשבת העת העתיקה וימי הביניים, טען רבי משה חיים לוצאטו, הרמח"ל בספרו דרך ה', כי ככל שהאדם ישתלם במידותיו ובמעשיו, כך תרבה הדבקות באל; כלומר הדבקות מושגת לאו דווקא במחשבה על האל, אלא בכלל המחשבות והמעשים של האדם; לפי דבריו:.
שבירת סימטריה ספונטנית
פיזיקת חלקיקים
מנגנון היגס, הצופה את קיומו של בוזון היגס, עומד בבסיס המודל הסטנדרטי של חלקיקי היסוד. מנגנון היגס מבוסס על שבירה ספונטנית של סימטריית הכוח האלקטרו-חלש, המסומנת על ידי (1)U×(2)SU, באמצעות מצב הוואקום הלא-סימטרי של שדה ההיגס. במסגרת מנגנון זה, בוזוני גולדסטון המתאימים לסימטריה, מסבירים את קיומו של קיטוב אורכי אצל בוזוני הכיול של הכוח האלקטרו-חלש, בוזוני W ו-Z. קיטוב כזה לא קיים אצל הפוטון, המהווה את בוזון הכיול המתאים לסימטריה השיורית (1)U, שנותרת לאחר שבירת הסימטריה הספונטנית. בתור מודל המבוסס על שבירת סימטריה ספונטנית, מסביר מנגנון היגס את היותם של בוזוני W ו-Z בעלי מסה. בנוסף לכך, עקב האינטראקציה של חלקיק ההיגס עם פרמיונים (אינטראקציית יוקאווה) הוא יכול להסביר גם את היותם של פרמיונים בעלי מסה.
במסגרת של תורות רחבות יותר, שהמודל הסטנדרטי מהווה חלק מהן, יש העדפה לחיפוש שבירת סימטריה ספונטנית על פני שבירת סימטריה מפורשת. כך למשל, עבור סופר-סימטריה, שחייבת להיות סימטריה שבורה, משום שהמסה של שותפי-העל בהכרח גבוהה ממסת חלקיקי המודל הסטנדרטי, יש העדפה ברורה לחיפוש אופני שבירת סימטריה ספונטנית. הדבר אינו הכרחי, אך הניסיון שהצטבר בפיתוח המודל הסטנדרטי משפיע על הפיזיקאים להעדיף כיוון זה. באופן דומה, עבור סימטריות רחבות, הנידונות במסגרת התאוריה המאוחדת הגדולה, נחקרות בדרך כלל אפשרויות של שבירת סימטריה ספונטנית.
דבקות
בעת החדשה
בתורת החסידות שייסד רבי ישראל בעל שם טוב במאה ה-18 במזרח אירופה, הודגשה הדבקות באל כערך מרכזי. אך בשונה ממחשבת ימי הביניים, בחלק ניכר מן ההגות החסידית החומר והגוף אינו מונגד בהכרח אל ההשגה הרוחנית ואל הדבקות באל ובענייני הרוח.
שבירת סימטריה ספונטנית
פיזיקת המצב המעובה
שבירת סימטריה ספונטנית בפיזיקת המצב המעובה קשורה למעברי פאזה. בעת מעבר הפאזה משתנה באופן מיידי ערכו של פרמטר סדר (order parameter) מסוים מאפס לגודל סופי כלשהו.
פרומגנטיות היא דוגמה לשבירת סימטריה ספונטנית. כאשר הטמפרטורה של חומר פרומגנטי גבוהה מנקודת קירי, החומר חסר מגנטיזציה. הדבר נובע מסימטריה לסיבוב במרחב של כיווני הספין אצל אלקטרוני הערכיות באטומי הפרומגנט. הסימטריה הבסיסית נשמרת בכל הטמפרטורות, אולם מתחת לטמפרטורת קירי הספינים של האלקטרונים נוטים להסתדר בכיוון אחד, גם ללא שדה מגנטי חיצוני, משום שמצב זה עדיף מבחינה אנרגטית. כלומר, המערכת עדיין סימטרית לסיבוב במרחב, אבל מצב היסוד שלה, שהאנרגיה בו מינימלית, איננו סימטרי.
דבקות
בעת החדשה
בראשית המאה ה-20, טען הראי"ה קוק כי ציווי הדבקות במידותיו של האל משמעו התדבקות בדרכיו ובמידותיו; ואילו אל השאיפה להתדבק בעצמותו של האל, עלולה להצטרף שמץ של עבודה זרה.; וכך כתב:
. על האדם לדעת כי.
בתקופת היישוב החדש הורחב המונח לביטוי: "דבקות במטרה" או "דבקות במשימה", והיה לעיקר חשוב במערך הרעיונות של התנועה הציונית בארץ ישראל, ולאחר הקמת מדינת ישראל, אומץ לאחד מעקרונות רוח צה"ל.
ZiS-2
תותח 57 מ"מ ZiS-2 (ראשי תיבות של Завод имени Сталина - מפעל על שם סטלין) היה תותח נ"ט מתוצרת ברית המועצות שפותח בשנת 1940 על ידי משרד התכנון של וואסלי גרבין. כ-13,710 יחידות של ה-ZiS-2 נבנו בשנים 1941–1949. התותח הותקן גם על משחית טנקים ZiS-30.
אליעזר פרנקל
אליעזר פרנקל (29 באוקטובר 1929 – 9 באפריל 2012) היה אדריכל, צייר ומחנך ישראלי.
ביוגרפיה
פרנקל נולד בפריז, בנם של הציירים יצחק פרנל-פרנקל ומרים אניס (אניספלד)-פרנקל. גם אשתו, נורה פרנקל (1931–1996), הייתה ציירת. פרנקל למד בגימנסיה שלווה ובגימנסיה הרצליה, וכן למד אמנות בסדנתם של הוריו. במקביל פרסם שירה ופרוזה בכתבי עת ספרותיים.
בשנת 1953 נסע לאירופה ללימודים וב-1954 הגיע לארצות הברית ללמוד אדריכלות במכון פראט בניו יורק. עבודת הגמר שלו ב-1958 הייתה הצעה לבינוי כפר האמנים עין הוד.
תערוכתו הראשונה הייתה בגלריה קארוס במנהטן, ובה הציג תחת השם אליעזר שֶבֶת. בשנת 1960 שב ארצה ופתח משרד עצמאי בתל אביב. בארץ המשיך לצייר ולקיים תערוכות יחיד וכן תערוכות קבוצתיות עם קבוצת +10.
אליעזר פרנקל נודע בזכות עבודות השיקום של יפו העתיקה, הרובע היהודי בירושלים ובית הסראייה בצפת. בנוסף נודע כאדריכל מתחם ישיבת הכותל על שם וואהל. פרנקל החל בתכנון ישיבת הכותל כבר בסוף שנות ה-60, לאחר שיועד אתר לבניין הישיבה. תכנון מתחם הישיבה נתקל בקשיים בראשית חפירת יסודות הבניין, בגלל חשיפת אתר ארכאולוגי בעל חשיבות גדולה. הנהלת הישיבה נאלצה להפסיק את מלאכת הבנייה עד שיושלמו החפירות הארכאולוגיות. במקביל שינה פרנקל את תוכניות העמדת יסודות הבניין. עיכוב זה הביא לכך שחנוכת בניין הישיבה נערכה רק באמצע שנות ה-80.
ב-1981 ייסד פרנקל וניהל את "מכללת הסביבה – סדנא לעיצוב ואדריכלות". בשנת 1999 זכתה המכללה להכרה של המועצה להשכלה גבוהה. היא נסגרה ב-2003. בין בוגרי הסדנה, אלי גולדשטיין, נגה פאוסט, עמוס רימון, מיכאל יניב, ארנסטו חבין, איציק אלחדיף, מוטי כהן, רינת דקל קינן, רונית עדן, רועי שפירא, טליה תורג'מן, אריק שיבי, עופר סיאקי, יחיעם קרוא ומירה משקיט.
ארכיונו המקצועי של פרנקל הופקד לאחר פטירתו בארכיון אדריכלות ישראל.
דאלאסוזאורוס
דאלאסוזאורוס (שם מדעי: Dallasaurus; מילולית: "לטאת דאלאס") הוא סוג של זוחל ימי נכחד ממשפחת המוזאזאוריים שהיה מבין הקטנים שבבני משפחתו.
מאפיינים
זוחל ימי זה שאולי היה חצי-אמפיבי הגיע רק לאורך של מטר והיה מהקטנים שבבני משפחתו שיכלו להגיע לאורך של 15 מטר במינים הגדולים. מאובניו התגלו בתצורות אבני הגיר של קמפ ראנץ' (Kamp Ranch Limestone) שבמחוז דאלאס, טקסס. בתצורות התגלו שני שלדים של הזוחל שנראו כמו מאובני מוזאזאורוס קטנים. היצור חי לפני 92 מיליון שנה בקרטיקון העליון שלחופי הים הפנימי המערבי.
עקב ממדיו סביר להניח שהוא יכל לצאת מהמים ולנוע על היבשה, אף שרגליו הקטנות הקשו עליו לנוע מהר ומצורת הזנב נראה שלא היה אמפיבי לחלוטין והיה יותר איטי מהמינים הגדולים יותר. הוא נע בהם בדומה לנחש או לקמטן מודרני. הוא היה בעל לסתות קטנות עם שיניים חדות אשר הזכירו לסתות נחש, רגליים קצרות וחוליות רבות בצווארו. הוא ניזון מדגים ומרכיכות.
הדאלאסוזאורוס מוצג לעיתים רבות כמאובן מעבר מראשוני המוזאזאורים, לצד האיגיאלוזוריים אשר התפתחו להיות ענקיים יותר וטורפי-העל של הימים כמו המוזאזאורוס והטילוזאורוס.
בתרבות
זוחל ימי זה הופיע בסדרה מפלצות חוזרות לתחייה.
י"ד באדר א'
י"ד באדר א' הוא היום הארבעה-עשר בחודש אדר א', הנוסף ללוח העברי בשנה מעוברת.
ג'וליאנו דה מדיצ'י
ג'וליאנו די פיירו דה מדיצ'י (באיטלקית: Giuliano di Piero de' Medici; 1453 - 26 באפריל 1478) היה בנו השני של פיירו דה מדיצ'י ואחד משליטי פירנצה, יחד עם אחיו, לורנצו דה מדיצ'י. השניים השלימו זה את זה, לורנצו כפטרון האמנויות וג'וליאנו כחובב בילויים. בין היתר נודע כמאהבה של "היפה בנשות פירנצה" (כדבריו), סימונטה וספוצ'י.
הצעד הראשון במסגרת ניסיונה של משפחת פאצי להשתלט על פירנצה היה רציחתו של ג'וליאנו, בידי פרצ'סקו דה פאצי וברנרדו ברונצ'לי, בקתדרלה של פירנצה, סנטה מריה דל פיורה. השניים דקרו את ג'וליאנו 19 פעמים לפני שהותירו אותו מתבוסס בדמו.
בנו, ג'וליו די ג'וליאנו דה-מדיצ'י, שנולד מיחסיו עם פילגשו פיורטה גוריני, הפך מאוחר יותר לאפיפיור קלמנס השביעי.
הוא קבור לצד אחיו בקפלת משפחת מדיצ'י בזיליקת סן לורנצו די פירנצה. את אזור קברם מעטר הציור "המדונה עם הילד" של מיכלאנג'לו.
אזכורים בטלוויזיה
ג'וליאנו דה מדיצ'י הוא דמות משנה בסדרת הטלוויזיה הסודות של דה וינצ'י ובסדרה מדיצ'י שליטי פרינצה.
חצי נחמה (מאמר)
חצי נחמה הוא מאמר ידוע מאת אחד העם, שהתפרסם לראשונה ב-5 באוקטובר 1892 (י"ד בתשרי תרנ"ג) בעיתון העברי "המליץ".
המאמר מפתח בהדרגה ובדרך לוגית פשוטה את הטיעון שהסכמה כללית איננה הוכחה לקביעתה של אמת עובדתית, ומכאן שהאנטישמיות שפשטה בעולם אינה מהווה הוכחה כלשהי למעמדו הבזוי כביכול של העם היהודי. כעדות לטענתו מביא אחד העם את סיפורי עלילות הדם, שמאשימים, בהסכמה כללית גורפת, את היהודים בשתיית דמם של ילדים נוצרים. אנחנו כיהודים יודעים, טוען אחד העם, ששתיית דם היא תועבה עבור היהודי, ומכאן שגם הסכמה כללית יכולה לנבוע מהנחה מוטעית ושקרית לחלוטין. עלילות הדם, אם כן, על אף הצד הנורא שבהן, מהוות מעין "חצי נחמה" ליהודים, בהיותן הוכחה בוטה לכך שלאנטישמיות אין כל בסיס עובדתי.
המאמר
לאחרונה, מקדים ואומר אחד העם, התרבו שוב עלילות הדם הנתעבות, והסכנה שעומדת לפתחו של העם היהודי מהן, היא פחות גשמית ויותר נפשית-רוחנית. בתקופה קדומה יותר היה העם חסין בנפשו בפני עלילות אלו בהיותו משוכנע במעמדו המיוחד בפני האלוהים, מעמד של "אתה בחרתנו". אבל אם גם עתה עודנו מגיבים בחלחלה לשמע המשפט 'עלילת־דם', וממהרים להתנער בזריזות מהתועבה הזו – אין זה הפחד הגשמי שמניע אותנו, אלא רוח העם היא זו שנפגעה קשות וממהרת להגיב.
כי עתה, אומר אחד העם, כשאיננו מתבדלים משאר העמים, ואנחנו מעורים יותר ביניהם ותרבותם, אנחנו מושפעים יותר מכוחה ההרסני של ההסכמה הכללית.
הטעות שעושה ההסכמה הכללית היא ייחוס תכונות של הפרט אל הכלל. אם יימצא סוחר יהודי רמאי, מיד מייחסים תכונה זו לשאר היהודים ולא לשאר הסוחרים. זוהי הכללה שעושה עוול למציאות בכלל וליהודים בפרט. דומה הדבר לאותו אורח שהגיע לאכסניה שבה שימש משרת מגמגם. האשים האורח את כל משרתי האכסניות בעיר זו בגמגום. הטעות שאנחנו, היהודים, עושים היא, שאנחנו מסכימים ומודים בהאשמות חסרות הבסיס הללו, "אין דבר מסוכּן לגוי ולאדם כהודאה על חטאים שאין בו". מחד גיסא מביאה הודאתו זו של הפרט למצב שבו הוא מאמין שאין הוא יכול להיפטר מהחטא, ומאידך גיסא, הוא בהחלט עלול להתנהג על פי ההתוויות שהצמידו לזהותו היהודית.
באה עלילת הדם, שכולנו יודעים שהיא מבוססת על שקר מוחלט, שהרי היהודים מצווים בחומרה על איסור אכילת דם, ומוכיחה לנו שכולם טועים ואנחנו צודקים. ההסכמה הכללית מבוססת על בדייה מוחלטת, על עלילה שפלה. ואם ישאל יהודי מישראל:
התקבלות המאמר
במאמרו הידוע על מנדלי מוכר ספרים, "הערכת עצמנו בשלושת הכרכים" מביא יוסף חיים ברנר את עיקרי המאמר "חצי נחמה" של אחד העם, אך מגיע, בסופו של דבר למסקנה קצת שונה; ייתכן, טוען ברנר, שהעלילה הכי כוזבת הזו, אינה הסיבה לשנאה, אלא תוצאה של השנאה. וזאת, מסביר ברנר, משום שאנו נמצאים תמיד בקרבם של התושבים כעם זר, כצוענים, שרק מבקשים שיתנו לנו לשבת בשלוה, שלא יעשו לנו צרות, ושאחרים יוציאו את עגלותינו מהבוץ. משמע, ברנר מאשים את היהודים בפסיביות, בחוסר יוזמה, באין-אונות. עם כזה מעורר בוז ולעג, ובעקבותיהם מגיעות בקלות האמונות הטפלות והעלילות.
בדברי נעילה של כנס שהתקיים בצפת בשנת 1961 התייחס דוד בן-גוריון למאמר "חצי נחמה", תוך שהוא נותן תיאור מלא של עלילה המבוססת על בדייה. המתנגדים לנו, [למפא"י], טען בן-גוריון בהתבססו על דבריו של אחד העם, מאשימים את השלטון שלנו בחוסר דמוקרטיה. והרי אנחנו המפלגה היחידה שהביאה את הדמוקרטיה למדינה ולמזרח התיכון כולו. כפי שהאשמה זו היא עלילה, כך גם שאר האשמותיהם.
חיים איזק, עיתונאי ועורך, כתב בשנת 1974 כי "מאמרו של אחד העם, 'חצי נחמה' כבר היה לנכס צאן ברזל קלאסי של הפובליציסטיקה היהודית והציונית, ולא מעט עשה מאמר זה לחיסון עצמנו מפני תעמולה עוינת".
מוות (פירושונים)
מוות הוא מצב שבו גוף חי חדל לחיות.
{{פירושונים|
בתרבות:
מקומות
ראו גם
}}
הוועדה הדמוקרטית הלאומית
הוועדה הדמוקרטית הלאומית (באנגלית: Democratic National Committee; בראשי תיבות: DNC) הוא הגוף המנהל הרשמי של המפלגה הדמוקרטית של ארצות הברית. הוועדה מרכזת את האסטרטגיה לתמיכה במועמדי המפלגה ברחבי ארצות הברית למשרות מקומיות, ארציות, ולאומיות. היא מארגנת את כינוס הוועדה שנערך כל ארבע שנים כדי למנות ולאשר את מועמד המפלגה לנשיאות ארצות הברית, ולנסח את המצע המפלגתי. על אף שהוועדה מספקת תמיכה למועמדי המפלגה, אין לה סמכות ישירה על נבחרי הציבור.
הוועדה מורכבת ממעל ל-200 חברים שנבחרו על ידי המפלגה הדמוקרטית בכל 50 מדינות ארצות הברית ושאר הטריטוריות שלה. יושב ראש הוועדה נבחר על ידי הוועדה. הוא מבצע גיוס כספים לתמיכה בפעילויותיו.
אבי סוכר
אבי סוכר (נולד ב-11 בספטמבר 1976) הוא כדורסלן עבר ישראלי, ומאמן כדורסל בהווה.
קריירת משחק
סוכר החל את דרכו בכדורסל במחלקת הנוער של מכבי ראשון לציון. בעונת הוא הושאל לאליצור בת-ים מהליגה השלישית על מנת לצבור ניסיון ודקות משחק, וסייע לה להעפיל לליגת המשנה. הוא שיחק עונה נוספת במדי בת-ים ועונה אחת במדי מכבי גבעת שמואל בליגת המשנה, ובעונת עבר לאליצור אשקלון מליגה זו וסייע לה לעלות לליגת העל.
בעונת חזר סוכר למכבי ראשון לציון, וערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל. הוא שיחק בקבוצה הבוגרת של ראשון לציון במשך שתי עונות. עם זאת, בעונת הוא עבר שוב לאליצור אשקלון מליגת המשנה. הוא העפיל עם אשקלון לליגת העל בעונה זו, ושיחק בקבוצה במשך שתי עונות בליגת העל. בקיץ 2005, לאחר סיום תקופתו באליצור אשקלון, זומן סוכר לראשונה לסגל נבחרת ישראל בכדורסל, ששיחקה בטורניר ההזדמנות האחרונה להעפלה לאליפות אירופה.
בעונת עבר סוכר לעירוני נהריה, קבוצת צמרת דאז בכדורסל הישראלי ביחס לקבוצותיו הקודמות. הוא סיים עם קבוצתו במקום הרביעי בליגה, וערך את הופעת הבכורה בקריירה שלו בפיינל פור. בסיום אותה עונה הוא זומן שוב לסגל נבחרת ישראל למוקדמות אליפות אירופה. בתחילת עונת הוא התנסה לראשונה בליגות האירופיות כאשר שיחק בקבוצת בי.סי. קייב מאוקראינה ומיד לאחר מכן עבר לצסק"א סופיה הבולגרית, אך לאחר תקופה לא מוצלחת בקבוצה הוא עבר עוד באותה עונה להפועל גלבוע/עפולה. בעונת הוא חזר לעירוני נהריה והעפיל עמה, שוב, בפעם השנייה בקריירה לפיינל פור. בעונה שלאחר מכן חזר שוב למכבי ראשון לציון, הפעם בתור שחקן מוביל.
בעונת חזר סוכר לקדנציה שלישית בעירוני אשקלון. בדצמבר 2010 עבר לאליצור נווה-דוד רמלה מהליגה הלאומית, לקראת עונת עבר למכבי הוד השרון, המשחקת גם היא בליגה זו ובשנת 2014 פרש והתמנה למאמן הקבוצה.
קריירת אימון
בנובמבר 2016 התמנה למאמנה של עירוני רמת גן, אך בינואר 2017 התפטר.
בתחילת עונת התחיל לאמן את קבוצת אליצור "איתו" אשקלון. בסיום עונת הבכורה שלו באשקלון הוביל את הקבוצה למקום השישי ולרבע גמר הפלייאוף העליון.
ביוני 2020 חתם במכבי עירוני רחובות, אותה הוביל בסיום העונה למקום השני בליגה הארצית.
בספטמבר 2021 חתם במכבי חיפה מהליגה הלאומית במקומו של טל נתן. ב-4 במרץ 2022 התפטר מתפקידו ועופר רחימי מונה כמאמן במקומו.
ביולי 2022 מונה בשנית למאמנה של אליצור "איתו" אשקלון במקומו של יניב בורגר.בפברואר 2023 פוטר מתפקידו.ב-9 באפריל 2023 מונה למאמן מכבי ראשון לציון עמה העפיל לשלב רבע הגמר בו הודחה הקבוצה על ידי אליצור איתו אשקלון.
משתנה RR בנבל
כוכב משתנה מסוג RR בְּנֶבֶל (או בקיצור משתנה RR בְּנֶבֶל, באנגלית:  RR Lyrae variable) הוא סוג של כוכבים משתנים בעל מאפיינים הדומים לקפאידיים. מקור השם הוא בכוכב הראשון מסוג זה שהתגלה, RR בנבל. כוכבים אלה משמשים לעיתים קרובות כנרות תקניים למדידת מרחק לצבירים כדוריים וגלקסיות שכנות.
משתני RR בנבל הם כוכבים פועמים מהענף האופקי בדיאגרמת הרצשפרונג-ראסל. אלה כוכבים זקנים, הנמצאים בשלב היתוך הליום, ובעלי מסה נמוכה יחסית, כמחצית מזו של השמש. בשלב מוקדם יותר במהלך חייהם הם כנראה איבדו מסה, כך שבמקור היו קצת פחות מסיביים מהשמש, עם מסה של כ-0.8 מסות שמש.
מחלקים את משתני RR בנבל לשלוש קבוצות עיקריות:
קשר בין אורך מחזור הפעימה והבהירות המוחלטת של כוכבים מסוג RR בנבל הופך אותם לנרות תקניים טובים עבור מדידת מרחקים לעצמים קרובים יחסית, במיוחד בתוך שביל החלב (השימוש עבור מרחקים גדולים מוגבל על ידי בהירותם). כמו כן, יש למשתני RR בנבל שימוש נרחב בחקירת צבירי כוכבים כדוריים, כיוון שהם נפוצים בצבירים אלה. מסיבה זו גם נקראו כוכבים אלה בעבר "משתני צבירים".
ראדו גבראה
ראדו ברתולומאו גבראה (ברומנית: Radu Bartholomeu Gabrea; 20 ביוני 1937 - 9 בפברואר 2017) היה במאי קולנוע ותיאטרון ותסריטאי רומני ממוצא גרמני שפעל תקופה מסוימת בגרמניה.
חייו
גבראה, יליד בוקרשט נרשם בסיום לימודיו התיכוניים ללימודים באוניברסיטה הטכנית לבנייה בבוקרשט. בשנה השנייה ללימודיו הוזמן על ידי חבר ללימודים להשתתף בהפגנת תמיכה במרד ההונגרי - ההפגנה לא התקיימה, אך הוא נעצר ב-12 בנובמבר 1956 והורשע בבית דין צבאי ב-19 באפריל 1957 וזוכה בערעור ב-28 במאי באותה שנה ושב ללימודיו. הוא סיים את לימודיו והוסמך כמהנדס בניין, עבד כשנתיים בקרבת טרגו מורש ולאחר מכן שב לבוקרשט, שם נרשם ללימודים באוניברסיטה הלאומית לאמנות התיאטרון והקולנוע.
הסרט הראשון, שבוים על ידו, היה "קטן מדי עבור מלחמה כל כך גדולה", בשנת 1969, לפי תסריט של דומיטרו ראדו פופסקו. הסרט הוצג בפסטיבל לוקרנו וזכה בפרס. ב-1972 התחיל את הכנת הסרט "מעבר לחולות" (Dincolo de nisipuri) וסיים אותו ב-1973. ב-17 בפברואר 1973, יומיים לפני הקרנת הבכורה של הסרט, הוא נפסל על ידי הזוג צ'אושסקו. לאחר התדיינויות ממושכות עם הצנזורה וקיצוצים משמעותיים הוקרן הסרט ב-1974. בעקבות פרשה זו היגר גבראה למערב גרמניה, שם המשיך בפעילותו כבמאי ושב לביים ברומניה רק לאחר המהפכה הרומנית.
לאחר חזרתו לרומניה, עסק בסרטיו בנושאים היסטוריים "פחות ידועים, מוזנחים או שהיו מעוותים באופן שיטתי". אף על פי שלא היה יהודי, רבים מסרטיו עסקו ביהודי רומניה ובאירועים היסטוריים בעלי משמעות לאלו.
משפחה
ראדו גבראה הוא אחד משלושת בניהם של יוסיף גבראה, פרופסור אוניברסיטאי ומריה גבראה, מורה. הוא נישא בשנית לשחקנית ויקטוריה קוצ'יאש (Victoria Cociaș). לראדו בת בשם מריה-מגדלנה שוברט מנישואיו הראשונים.
מיכאילו מודריק
מיכאילו פטרוביץ' מודריק (באוקראינית: Михайло Петрович Мудрик; נולד ב-5 בינואר 2001 בקרסנוהרד שבאוקראינה) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת צ'לסי מהפרמייר ליג ובנבחרת אוקראינה.
קריירת מועדונים
מודריק גדל במחלקות הנוער של מטאליסט חרקוב, דניפרו דניפרופטרובסק ושחטאר דונצק.
ב-12 ביולי 2020 ערך מודריק את הופעת הבכורה שלו בשחטאר דונצק, בניצחון 4-2 על דסנה צ'רניהיב במסגרת ליגת העל האוקראינית לעונת.
ב-6 באוגוסט 2020 הושאל מודריק למשך עונה אחת לדסנה צ'רניהיב מליגת העל האוקראינית. ב-22 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-1 על זוריה לוהנסק במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת. הוא ערך עשר הופעות ליגה במדי המועדון במהלך תקופת ההשאלה, וב-8 בינואר 2021 חזר לשחטאר דונצק.
צ'לסי
ב-15 בינואר 2023 חתם בצ'לסי ל-7 וחצי שנים בתמורה לכ-100 מיליון אירו.
קריירה בינלאומית
ב-1 ביוני 2022 ערך מודריק את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוקראינה, בניצחון 3-1 על נבחרת סקוטלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
תארים
הסופר קאפ האוקראיני (1): 2021/2022
מיקי בר
מיקי בר (נולד ב-1956) הוא קצין בדרגת תת-אלוף במילואים בצה"ל, שירת כראש להק אוויר למסוקים ומפקד בסיס פלמחים. בעל צל"ש אלוף ממלחמת לבנון. לאחר שירות הקבע כיהן כסמנכ"ל בתעשייה האווירית.
ביוגרפיה
בר נולד בחיפה וגדל בירושלים. ביולי 1974 התגייס לצה"ל והחל בקורס טיס אותו סיים בהצלחה במגמת מסוקים. הוא שובץ כטייס יסעור בטייסת דורסי הלילה. עבר קורס מדריכי טיסה בהצטיינות ופיקד על קורס אימון מבצעי של טייסי חיל האוויר, ב-1981 מונה לסמ"ט ב' (סגן מפקד הטייסת האחראי בין השאר על תוכניות, תרגילים ולוחות זמנים) בטייסת 123, טייסת מסוקי אנפה.
במהלך מלחמת לבנון ביצע גיחות מבצעיות רבות באזורי הקרבות, במהלך הקרב על הבופור חילץ תחת אש פצועים מכוח חטיבת גולני במבצע עליו זכה בצל"ש אלוף ממפקד חיל האוויר. בר שהיה אמור לסיים את תפקידו באותה תקופה לטובת לימודי תואר ראשון, נשאר לשרת בסגן מפקד הטייסת לאחר שמחליפו נהרג במלחמה, שנה לאחר מכן קודם לסמ"ט א' וב-1984 יצא ללימודים.
במהלך האינתיפאדה הראשונה שירת כראש מדור מסוקים במחלקת מבצעים במטה חיל האוויר. הוא היה חבר בצוות פיתוח של אמצעים לפיזור הפגנות ונשק אל הרג. במאי 1989 מונה למפקד טייסת 123 ולאחר מכן פיקד על מגמת מסוקים בבית הספר לטיסה. לאחר לימודי תואר שני שירת כסגן מפקד בסיס תל נוף וראש מחלקת קצינים במטה חיל האוויר. במהלך אסון השייטת היה משובץ בטייסת 160 וחיפה ממסוק AH-1 קוברה על חילוץ הנפגעים. בעקבות אסון המסוקים ב-1997 מונה בר להקים את להק האוויר למסוקים, הוא כיהן בתפקיד מספר חודשים עד שנקרא לפקד על בסיס פלמחים במקומו של שמואל אלדר שנהרג במרץ 1998 בתאונה אווירית. פיקד על הבסיס עד שנת 2000. במהלך שירותו כמפקד הבסיס שימש גם כמפעיל כלי טיס בלתי מאוישים.
לאחר שירות הקבע מונה לסמנכ"ל התעשייה האווירית לישראל ומנהל חטיבת כלי טיס צבאיים. ב-2007 פרש מתפקידו ומונה ליועץ לנושאים אסטרטגיים למנכ"ל החברה. כמו כן מכהן כיו"ר דירקטוריון רשת בתי הספר אורט ישראל. ב-2017 הקים עם ארז אברמוב את חברת די.אס ריידר העוסקת בתחום כלי רכב חשמליים מיוחדים.
בר בעל תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במדעי המדינה מהמכללה לביטחון לאומי.
מעגל העוני
מעגל העוני או מלכודת עוני הוא כינוי למצב שבו אנשים עניים מתקשים להיחלץ מעוניים או לשפר באופן ניכר את מעמדם הכלכלי, בגלל חסמים כלכליים וחברתיים המונעים או מצמצמים את יכולתם לעשות זאת. מלכודת עוני מתייחסת למצב אישי או בין-דורי ואפילו למצב של חברה או מדינה שלמה. מלכודת עוני היא דוגמה ללולאת משוב מחוזקת בתהליכים חברתיים.
הקושי של העני להיחלץ מעוניו מוכר כבר בביטוי התלמודי (ארמית: לאחר העני הולכת העניות), אך ההתייחסות המודרנית למלכודת העוני היא תולדה של היווצרותה של מדינת הרווחה, החל מסוף המאה ה-19, שבמסגרתה פעלה המדינה במגוון אמצעים לצמצום העוני. הרפורמות השונות כוונו להתמודד עם שתי הבעיות העיקריות, לתפישתם של הוגי המדיניות: משאבים כלכליים והשכלה. לשם כך, נעשו צעדים כדי להגדיל את הכנסתם של עניים באמצעות הגדלה ניכרת של התגמולים המוענקים למי שהוגדרו עניים; ולצמצם את החסמים לשיפור השכלתם באמצעות צמצום שכר הלימוד או אפילו הצעת אפשרות ללמידה או קבלת הכשרה מקצועית בחינם.
מלכודת עוני הנובעת ממחסור בהון להשקעה
ההכנסה של אדם מעבודה ומהון תלויה במידה רבה בכסף העומד לרשותו. כסף זה יכול לשמש כאמצעי השקעה לקבלת רווחי הון (ריבית, דיבידנדים) או כאמצעי השקעה בקניית אמצעי ייצור (חנות, כלי עבודה, מכונות) או רכישת מיומנויות המאפשרות יכולת השתכרות יותר גבוהה מעבודה (רישיון נהיגה על משאית, תואר אקדמי, הכשרה מקצועית). בנוסף, לעיתים נדרש כסף כדי להתגונן מנזק דוגמת בעיה רפואית או תביעה משפטית, כדי להמשיך להתפרנס.
רוב כספם של עניים מופנה ברוב המקרים בעיקר לצריכה מיידית או תשלומי מסים, אגרות ומשכנתאות. מנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, לדוגמה, עולה כי העשירונים הנמוכים לא חסכו כמעט כלל, לעומת חיסכון בשיעור של כ-20 אחוז בעשירון העליון. בהיעדר חסכונות צונחים גם סיכוייו של עני לזכות בהלוואה או לבחור לו אפיק גמיש להשקעת כספיו בתנאים שונים (כמו רכישת נכס מקרקעין במצב של אינפלציה).
תחבורה
לעיתים, על מנת להגדיל את ההכנסה ולצאת מהעוני, נדרש אדם להשקיע סכומי כסף גדולים לא רק באמצעי ייצור ישירים אלא באמצעים עקיפים כמו דיור בקרבת מקום עבודה או תחבורה למקום עבודה. במקרים רבים, העניים מתגוררים הרחק ממקומות עבודה פוטנציאליים או רווחיים, ועלויות התחבורה למקום העבודה לשם יוממות הופכים את היציאה לעבודה או מעבר לעבודה יותר רווחית ללא כדאית או לא מספיק כדאית להצדיק שינוי. במיוחד הדבר נכון במקומות שבהם אין תחבורה ציבורית נוחה ואדם נדרש להחזיק רכב פרטי על מנת להגיע תוך זמן סביר למקום העבודה. מלכודת עוני זו מוכרת באימרה "לא יכול להשיג עבודה כי אין לי מכונית, אין לי מכונית כי אין לי עבודה". היעדר תחבורה יכול במקרים מסוימים גם להקשות על קניית השכלה הנדרשת להגדלת ההכנסה.
בריאות
בריאות מהווה מלכודת עוני נוספת. חולים כרוניים או נכים מוגבלים במגוון העבודות שהם מסוגלים לבצע, ולפעמים אינם מסוגלים לעבוד כלל. לפעמים קיים טיפול במחלה או בנכות, או שטיפול רפואי יכול למנוע התדרדרות למצב גופני קשה יותר. במידה שהטיפולים או התרופות אינם נמצאים במסגרת סל הבריאות הממשלתי המצומצם ומחייבים ביטוח בריאות יקר יותר או השקעה כספית ניכרת, הרי שהאדם העני אינו יכול לממן את הטיפול שעשוי להוציאו ממצב החולי שבו הוא נתון.
במקרים אחרים, מצב רפואי או נכות, מחייבים ציוד נוסף ויקר, על מנת לאפשר לאדם לרכוש הכשרה למקצוע, דבר שיאפשר לו להשתלב בהמשך בתוך המערכת הכלכלית. לדוגמה, אדם נכה הנדרש לרכב עם מעלון כדי שיוכל להגיע לאוניברסיטה באופן קבוע. לאנשים עניים יותר, כאשר הם נכים או חולים, יש יכולת פחותה להשיג טיפול רפואי, או מכשור רפואי גם לצורכי ההכשרה המקצועית, ובהיעדר הכשרה מקצועית מתאימה הם עלולים להישאר מובטלים או בעבודות שפחות מתאימות לכישוריהם.
מלכודת עוני של השכלה
זהו הסוג המוכר ביותר של מלכודת עוני, ומתייחס למנגנון שעתוק בין-דורי. הוא נובע מכך שאנשים עניים יכולים בדרך כלל להשיג חינוך פחות טוב מאנשים עשירים, עקב כך שהשכלה עולה כסף. גם במדינות בהן נהוג חינוך חובה חינם, יש יתרונות לשכבות המבוססות יותר שיכולות לממן גנים פרטיים, מורים פרטיים, שיעורי העשרה, קורסים והשכלה גבוהה. כמו כן, אוכלוסייה אמידה יותר יכולה לשלם עבור אבחונים מקצועיים המעידים על לקות למידה ועל ידי כך לקבל הקלות במבחנים. משפחות אמידות יותר יכולות גם לעבור לאזורים עם בתי ספר טובים יותר, ולמעשה זו אחת הסיבות המרכזיות בהחלטה של משפחות על מקום המגורים. מנגנונים אלו מקטינים את הסיכוי של אנשים עניים לקבל השכלה שווה לזו של יתר האוכלוסייה. היות שבאופן ממוצע יש מתאם חיובי חזק בין גובה ההשכלה ואיכותה לבין הסיכוי למצוא עבודה וגובה השכר, יש כאן מלכודת עוני – בניהם של העניים הם בעלי סיכוי נמוך יותר לקבל השכלה איכותית, ולכן קטנים סיכוייהם להשיג משרה רווחית.
נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מצביעים על כך שבעשירון התחתון (לפי הכנסה) 19.6 אחוז הם בעלי השכלה של 13–15 שנות לימוד, לעומת 22.6 בעשירון העליון, אבל השכלה של 16 שנות לימוד ומעלה יש רק ל-10.1 אחוזים מבני העשירון התחתון, לעומת 59.3 אחוזים בעשירון העליון. פער זה מועמק בגלל הפער בהכנסות, גם באופן ישיר (בגלל האפשרויות להדרכה וסיוע משופרים לעשירים יותר) וגם בעקיפין. כך, לדוגמה, בשנות ה-60 וה-70 בארצות הברית, כאשר נעשה מאמץ ניכר לאינטגרציה בין קבוצות אתניות במערכת הלימודים, נטו רבים מן הלבנים לנטוש את האזורים המעורבים ולנדוד לפרוורים – אפשרות שלא הייתה נגישה לעניים. מצב זה הוביל ליצירת 'גטאות' אתניים במרכזי הערים. בישראל ניכרת תופעה דומה בעיירות פיתוח. הפרדה זו יוצרת לעיתים קרובות גם פערים ניכרים ברמת החינוך שלו זוכים עניים ועשירים.
התייחסות שונה למלכודת עוני של השכלה מופיעה באבות דרבי נתן, שם נאמר:.
מרד הסנוסים
הכת הסנוסית
הסנוסים הם כת דתית של האסלאם מהזרם הסופי שנוסדה באמצע המאה ה-19 במכה. שבטי הסנוסים התפזרו ברחבי צפון אפריקה והתרכזו, בעיקר, בנאות המדבר של מדבר לוב (בחלקו הצפון מזרחי של מדבר סהרה) שכוללים את סיווה, דאח'לה, פראפרה, בחריה, חרגה ועוד.
מעגל העוני
פשיעה
פשיעה, סמים, אלימות וזנות הם דוגמאות אחרות למלכודות עוני. בשכונות עוני רבות, במיוחד במדינות שבהן אין הקפדה על חינוך חובה, או שבהן אין מסגרות לטיפול בילדים, נתיב ההצטרפות לכנופיה העוסקת בפשיעה או בסחר בסמים מבטיח כסף קל, הנחוץ לא פעם גם לפרנסת המשפחה. סיבות אחרות להצטרפות לכנופיה כזו היא הגנה מפני אלימות של ילדים אחרים. בקרב בנות, וילדים במדינות דרום-מזרח אסיה, זנות היא לפעמים דרך לעזרה בפרנסת המשפחה. לזונות וסוחרי סמים סיכוי גבוה יותר להיות צרכנים של סמים בעצמם.
מרד הסנוסים
הכת הסנוסית
הסנוסים, שנטו לשמור חוסר מעורבות פוליטית, החלו לנקוט, בתחילת המאה ה-20, עמדה מתנגדת להשתלטות הקולוניאליסטית של מדינות אירופה על צפון אפריקה. ב-1906 השתתפו בהתנגדות לחדירת הצרפתים לאזור וב-1911 השתתפו, לצד הטורקים, במערכה האיטלקית-עות'מאנית.
מעמדה המדיני של מצרים
פורמלית, הייתה מצרים חלק מהאימפריה הטורקית, עד 1914, כשנציג השלטון הטורקי במצרים נקרא הח'דיב. לאחר פתיחת תעלת סואץ ב-1869 שקע השלטון במצרים בחובות כבדים דבר שהביא למינוי ועדה פיננסית לניהול הכלכלה המצרית. כדי להבטיח את פעילותה התקינה של הוועדה פלשו הבריטים למצרים ב-1882 ועל אף שהשאירו את הח'דיב על כסאו תפקד הקונסול הבריטי כשליט בפועל של מצרים.
מעגל העוני
פשיעה
פשיעה מהווה מלכודת עוני הן לפרט העוסק בה והן לאחרים הניזוקים מפעילותו. לדוגמה, מי שגונב מסתכן בכליאה, ברצח או בנכות. אף על פי שיש אנשים שהתעשרו מעסקי פשע, רוב העוסקים בעבירות כמו זנות, סרסרות, סחר בסמים, מעשי גנבה ורצח נשארים עניים. העיסוק במעשי פשיעה, כמו גם זנות והתמכרות לסמים, מקטינים את הסיכוי של רכישת השכלה, של קבלה למוסדות השכלה גבוהה, קבלה לעבודה, והשתלבות בשוק העבודה ובתוך רוב סביבות העבודה.
מרד הסנוסים
השלבים הראשונים של מלחמת העולם הראשונה
בשלביה הראשונים של המערכה על תעלת סואץ במלחמת העולם הראשונה פעל הצבא העות'מאני, בסיוע הכוחות הגרמנים, התקפית כנגד הבריטים בגזרת תעלת סואץ כדי לחסום את מעבר הכוחות הבריטים שיועדו לתגבור הכוח הבריטי בחזית המערבית באירופה. ההתקפה על התעלה הובלה על ידי פרידריך קרס פון קרסנשטיין ואחמד ג'מאל פאשה. מאחר שהכוחות הטורקים בקרבת התעלה היו מצומצמים הם שאפו להחליש את הכוחות הבריטים שבגנו על התעלה. קצינים גרמנים וטורקים החלו להסית את מנהיג הסנוסים, סעיד אחמד אש שריף, לצאת למערכה כנגד הבריטים. במשך תקופה ארוכה ניסה סעיד אחמד להישאר נייטרלי אך כשאיטליה הפכה בת ברית לבריטניה החליטו הסנוסים לפתוח במרד. הקצין הטורקי נורי ביי מונה לעמוד בראש המערכה מטעם הצבא הטורקי.
מעגל העוני
מחסומי מעמד ו"חבר מביא חבר"
לפעמים הסיבה למעגל עוני היא ריבוד חברתי. דוגמאות לכך הן סמלי סטטוס ומעמד. העשירים בחברה קובעים סיגנל מסוים אשר אין לו בהכרח שייכות לביצוע העבודה, אולם הוא מהווה סיגנל לקיומו של כסף רב; לדוגמה: לימודים באוניברסיטה יקרה למשך שלוש שנים. סיגנל אחר יכול להיות חליפות יקרות או מכוניות יוקרה. בנוסף, הסיכוי של מי שאין לו סיגנל זה להתקבל לעבודה מסוימת, או למקום לימודים שהוא תנאי כניסה למקצוע, קטן יותר או לא קיים. מנגנון זה מהווה מעין עזרה הדדית בין העשירים – שכן לדוגמה, גם אם ילדיהם לא יהיו מבריקים במיוחד, הם עדיין יתברגו למשרה מבטיחה.
מרד הסנוסים
תוכנית המערכה
התוכנית שהגו הגרמנים והטורקים, בשיתוף ההנהגה הסנוסית, כללה תקיפתם של הבריטים במצרים ב-3 צירים:
מעגל העוני
מחסומי מעמד ו"חבר מביא חבר"
מנגנון נוסף ודומה הוא היכרות הדדית – היות שאנשים מעדיפים לשכור אנשים דומים להם או אנשים אותם הם מכירים, והיות שאנשים עשירים מכירים זה את זה ממסגרות חברתיות משותפות (כמו בתי ספר פרטיים, מועדונים, התכנסויות חברתיות), ישנה הפליה כנגד אנשים שנמצאים מחוץ למעמד זה, וסיכוייהם להגיע לדוגמה למשרות ניהוליות קטנים יותר.
מרד הסנוסים
הכח הטורקי-סנוסי
ההכנות למערכה החלו כבר בקיץ 1915. כ-5000 לוחמים מהשבטים הסנוסים התרכזו בנווה המדבר סיווה שם הצטיידו והתאמנו. הגרמנים הנחיתו לחוף הים התיכון נשק וציוד והעבירו אותו דרומה.
מעגל העוני
מחסומי מעמד ו"חבר מביא חבר"
באופן רחב יותר, הפליה כנגד אנשים מרקע אתני מסוים, כגון נגד שחורים או יהודים, יכולה להיחשב בהקשר זה סוג של מנגנון עוני. לדוגמה, בארצות הברית היה מקובל שמי שעובד בתאגידים הגדולים הם גברים פרוטסטנטים לבנים, וכל שאר האוכלוסיות נותרו בחוץ. זהו סוג של מעגל עוני, היות שסיכויי הכניסה של אדם אחר, לדוגמה שחור, לחברה כזו היו נמוכים בהרבה, וכל עוד לא היו שחורים בתוך החברות, נשאר סיכוי זה נמוך. דוגמה נוספת למנגנון כזה קיימת באוניברסיטאות בישראל, שבהן יש כמות גדולה של דוקטורנטיות, אבל רוב עצום של גברים בסגל האקדמי הבכיר, כשהטענה היא שדבר זה נובע ממנגנון של "חבר מביא חבר", ולא מהפליה כנגד נשים.
מרד הסנוסים
הכח הבריטי
מפקד הצבא הבריטי במצרים, גנרל ג'ון מקסוול, עמד על התוכניות הטורקיות, לרתום את הסנוסים למערכה, ומינה את לוטננט קולונל ס. ל סנואו (Lieutenant-Colonel C. L. Snow) לפעול להרגעת המצב. לשם כך נפגש סנואו עם מנהיג הסנוסים סעיד אחמד והצליח לדחות את פתיחת המערכה ולקנות זמן התארגנות למפקדיו. בשלהי 1915, ובמהלך ניסיונות ההרגעה של סנואו, הורה מקסוול ליחידות המשמר ששמרו על עמדותיהן ממערב למרסה מטרוך לסגת למרסה מטרוך. במקביל שלח מקסוול כוחות מאזור אלכסנדריה מערבה (הן בציר החוף והן לנאות המדבר). תהליך תגבור הכוחות הביא להגדלת הכח הבריטי במערב מצרים עד ל-40,000 חיילים.
מעגל העוני
מאמצים להיחלצות ממלכודת העוני
קובעי מדיניות ניסו להתמודד עם מלכודת העוני במספר דרכים. שתיים מהבולטות בהן היו ניסיונות לשפר את הכשרתם לעבודה של מובטלים, כדי שיוכלו להיאבק על מקום עבודה המניב שכר גבוה יותר. השנייה הייתה להעלות את השכר המשולם בדרגות הנמוכות, במיוחד באמצעות צווים וחוקים שנועדו להעלות את שכר המינימום או ההטבות לעובדים בדרגות שכר אלו.
קובעי מדיניות אחרים, ובמיוחד כאלו שסברו כי הצלחתן של שתי הראשונות הייתה זעירה, גרסו כי יש להחמיר במידה ניכרת את הקריטריונים לזכאות להטבות ולצמצמן, בתקווה שהחמרה זו תניע פרטים ומשפחות שאיבדו את הזכאות לתמיכה לשוב לעבודה. בין השאר ננקטו כאן צעדים לצמצם את משך הזכאות לתמיכות ולדמי אבטלה, ביטול חלק מהתמיכות ואכיפת השתלבות בהכשרה מקצועית, לעיתים בכוונה מפורשת – אף כי לא תמיד מוצהרת – לגרום למובטלים לעבוד ובכך להמאיס עליהם הישארות במצב של אבטלה. עם זאת, הצטרפות לשוק העבודה איננה מחלצת בהכרח ממעגל העוני, וקיימת תופעה ידועה של עובדים עניים.
לעיתים קרובות מתקיימים צעדים שונים, המונעים על ידי תפישות שונות ומכוונים להשגת מטרות שונות, בעת ובעונה אחת. במיוחד, צעדים המכוונים לעודד עניים לשוב לעבוד, ולו בשכר נמוך, נתקלים במכשול בדמות צעדים מקבילים להעלות את שכר העבודה והיטלים, הפרשות, צווים ומיסים כמו ביטוח בריאות, ביטוח לאומי, הפרשות לפנסיה ולדמי אבטלה, שכר מינימום וכדומה, המעלים את עלות ההעסקה שלהם. מצב זה נוטה להעמיק את מלכודת העוני ולהקשות על היחלצות ממנה.
מלכודת הרווחה
חוקרים של רווחה ועוני הצביעו כבר בשלב מוקדם על בעיה עקרונית אחת, שאותה ניסחו פילד ופיאשו, שעסקו ברעיונות שהועלו לראשונה על ידי אייבל-סמית וטאונסנד – בעיית התמריץ: העלאת התגמולים שמעניקה המדינה לעניים הפחיתה במידה ניכרת את התמריץ שהיה לאותם עניים לעבוד במשרות שהניבו שכר שאינו עולה בהרבה על התגמולים. מצב זה, טענו החוקרים, יצר את מלכודת הרווחה: מחד, נהנו עניים מתמיכה ממשלתית בשיעור נכבד, שאפשר להם קיום ברמת חיים נמוכה, אך ללא חרפת רעב. מאידך, גרמה התמיכה להפחתה ניכרת בתמריץ לעבוד במשרות ששכרן היה קרוב לסכום הכולל של התמיכה, במיוחד כאשר העבודה הייתה מביאה באופן טבעי לסילוקן של רוב התמיכות שייעודן היה לצמצם את עוניים של מי שאינם עובדים. למעשה, חוקרים כמו בלנדל וברייסון ומארש הגיעו למסקנה כי בבריטניה אפילו עליה של 50% בשכר העבודה תניע רק 20% מן המובטלים לעבוד. העניים שהיו לכודים בין אבטלה ועוני ובין תעסוקה בשכר הקרוב לסכום התמיכות שקיבלו היו, כך לפי פילד ופיאשו, לכודים ב"מלכודת הרווחה".
מלכודת זו עלולה להגדיל את כמות האבטלה או לגרום להקטנת שעות העבודה והמאמץ המושקע בעבודה, ובכך לפגוע במשק מצד אחד, ומצד שני להשאיר אזרחים עניים במצב של אבטלה או הסתפקות במשרות בשכר נמוך. בניגוד למלכודות העוני האחרות, מלכודת עוני זו מתייחסת לתמריץ נמוך יותר של המועסק, בעוד שרוב מלכודות העוני האחרות עסקו באפשרויות הפחותות יותר שעמדו בפניו.
ניסיונות לעקוף את מעגל העוני
במידה רבה, התפתחות של מנגנוני סיוע מסורתיים כמו גמ"ח או מודרניים יותר כמו מדינת רווחה הם ניסיונות להקטין מלכודות עוני – הן כדי להקטין מתחים חברתיים, והן כדי לזכות ביתרון בזירה הבינלאומית. מנגנונים כמו ביטוח בריאות חובה, ביטוח לאומי, חוק חינוך חובה חינם, פנסיה חובה, דמי אבטלה, מיסוי פרוגרסיבי ותשלומי העברה, הגנה על עובדים במקומות העבודה, פיקוח על מחירים של מוצרי מזון בסיסיים, פיקוח על מוצרי מזון, תקנות סביבה, דיור ציבורי או הלוואות נמוכות ריבית לדיור או חינוך, וחוקים נגד עבודת ילדים מקטינים חלק ממלכודות העוני שנזכרו, אבל חלק מהם עלולים לגרום למלכודות רווחה. במיוחד דבר זה נכון למנגנוני רווחה הניתנים על בסיס אישי כתלות במצבו של האדם בהחלטות שבהן הוא יכול להשפיע (כמו דמי אבטלה או הבטחת הכנסה), ופחות בתחומים אחרים הניתנים לכלל האוכלוסייה (כמו בטיחות במקומות העבודה, או חינוך חובה חינם).
מוחמד יונוס, חתן פרס נובל לשלום לשנת 2006, הקים את "בנק גרמין", הנותן הלוואות לעניים חסרי ביטחונות כדי לאפשר להם לפתוח עסקים משלהם.
מעבר לדלפק
מסחר מעבר לדלפק (באנגלית: Over the Counter, ובקיצור OTC) הוא מסחר במכשירים פיננסיים כמו מניות, איגרות חוב, סחורות או נגזרים ישירות בין שני צדדים. מסחר זה דומה למסחר בורסאי, אשר מתבצע במתקנים הנבנים למטרת מסחר.
בארצות הברית משמש הביטוי גם כדי לתאר תרופות אשר אינן חייבות במרשם רופא.
מארק פוסטר
מארק אנדרו פוסטר (באנגלית: Mark Andrew Foster; נולד ב-12 במאי 1970 בבילריקי). הוא שחיין בריטי, סגן אלוף העולם (ברצלונה 2003), 4 פעמים אלוף העולם בבריכת 25 מטר (פלמה 1993, הונג קונג 1999, אתונה 2000 ואינדיאנפוליס 2004) וסגן אלוף אירופה (סביליה 1997) במשחה ל-50 מטר חופשי, בעל מדליית ארד מאליפות העולם (פוקואוקה 2001) ופעמיים ברציפות אלוף העולם בבריכת 25 מטר (הונג קונג 1999 ואתונה 2000) במשחה ל-50 מטר פרפר ושיאן העולם (בריכת 25 מטר) במשחים ל-50 מטר חופשי ו-50 מטר פרפר.
קריירה
פוסטר החל להתאמן בשחייה כנער בסאות'אנד-און-סי. ההישג המשמעותי הראשון שלו בזירה הבינלאומית היה כשהיה בן 16, כשזכה במדליית הארד עם נבחרת השליחים האנגלית במשחה ל-100X4 מטרים בסגנון חופשי במשחקי חבר העמים שנערכו ב-1986 באדינבורו. הפעם הראשונה בה זכה במדליה במשחה אישי חשוב הייתה ארבע שנים אחר כך, במשחקי חבר העמים שנערכו באוקלנד - מדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי.
לעיקר הצלחתו הגיע פוסטר בתחרויות בבריכות קצרות. בין 1992 ל-2008 זכה ב-24 מדליות באליפויות אירופה בבריכות קצרות וב-12 מדליות באליפויות העולם בבריכות קצרות. הוא הוכתר 6 פעמים כאלוף אירופה במשחה ל-50 מטר חופשי (1996, 1998, 1999, 2003, 2004 ו-2005), 5 פעמים כאלוף אירופה במשחה ל-50 מטר פרפר (1992, 1996, 2000, 2003 ו-2004), 4 פעמים כאלוף העולם במשחה ל-50 מטר חופשי (1993, 1999, 2000 ו-2004) ופעמיים כאלוף העולם במשחה ל-50 מטר פרפר (1999 ו-2000).
פוסטר פרש משחייה ב-2006, אך חזר להתאמן ב-2007, כדי להתכונן לאולימפיאדת בייג'ינג (2008). ב-2008, והוא בן כ-38, קבע שיא לאומי חדש במשחה ל-50 מטר חופשי - 21.96 שניות. במשחקים עצמם נשא את הדגל הבריטי בטקס הפתיחה, אך לא הצליח לצלוח את שלב המוקדמות.
שיאי עולם
פוסטר קבע מספר שיאי עולם בבריכות קצרות. ב-1993 קבע שיא עולם ראשון ב-50 מטר חופשי (21.60 שניות). השיא נשבר בידי אלכסנדר פופוב כעבור שנה, אך באליפות אירופה בבריכות קצרות שנערכה בשפילד ב-1998 שבר פוסטר פעמיים את שיא העולם בתוך יום אחד, 21.48 שניות ואחר כך 21.31 שניות. שיא זה החזיק מעמד מעט יותר משנה, בטרם שבר אותו אנתוני ארווין. ב-2001 שוב קבע פוסטר שיא עולם חדש, 21.13 שניות. שיא זה נשבר רק ב-2004, בידי פרד בוסקה.
במשחה ל-50 מטר פרפר (בריכת 25 מטר) קבע פוסטר שיא עולם ראשון ב-1995 (23.55 שניות). עשרה חודשים אחר כך הוא שיפר אותו ב-10 מאיות, עד שכעבור כשנה קבע דניס פנקראטוב שיא עולם חדש במשחה זה. בשנת 2001 שבר את שיא העולם בשלישית, והעמידו על 22.87 שניות. שיא זה החזיק מעמד כשנה, עד שנשבר בידי ג'ף יוגיל.
שני שיאי העולם שקבע עדיין מהווים שיא לאומי בבריטניה.
פעילויות נוספות
בשנת 2010 שימש כפרשן של ערוץ יורוספורט בשידורי אליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט.
חיים אישיים
פוסטר חי עם בן זוגו קולין ג'קסון סגן אלוף אולימפי, אלוף עולם ושיאן עולם בריצת 110 מטר משוכות משנת 2002. בשנת 2017 יצא מהארון כהומו.
Banner Grabbing
Banner Grabbing היא טכניקה המשמשת לליקוט מידע. בעזרתה ניתן לקבל מידע אודות מערכת הפעלה הפועלת בתחנה, שירותים, גרסאות ופורטים פתוחים.
מנהלי מערכת נוהגים להשתמש בשיטה זו כדי לבדוק את המערכות והשירותים ברשת, אך בניגוד אליהם תוקף רלוונטי עשוי להשתמש בטכניקה זו על מנת לאסוף מידע מקדים על הארגון ולנצל חולשות בשירותים וגרסאות עם פגיעות.
ניתן להשתמש בטניקה זו לליקוט מידע בשירותים הבאים:
ביכולתו של המשתמש לבצע פעולה זו באופן ידני או בעזרת כלים אוטומטיים. להלן מספר כלי עזר:
שימוש
ליקוט מידע בעזרת תוכנת, יתבצע כדלקמן:
ט"ו באדר א'
ט"ו באדר א' הוא היום החמישה-עשר בחודש אדר א', הנוסף ללוח העברי בשנה מעוברת.
טיפול רגיש מגדר בגברים
גישות חדשות במדעי החברה מאפשרות ללמוד על תהליכים המייצרים סדרים חברתיים חדשים, שדרכם ניתן ללמוד על גברים ועל גבריות. במקביל לידע במדעי החברה, הצטבר גם ידע תאורטי ויישומי לגבי טיפול נפשי בגברים בהיבט המגדרי. מתחילת שנות השמונים במאה ה-20 החלה להתפתח גישת התערבות רגישת מגדר עם גברים. גישה זו מתבססת על הקו המנחה לגבי פסיכותרפיה ורב-תרבויות המתייחסות לכך שמטפלים בתחום בריאות הנפש צריכים לפתח גישה רגישת מגדר כחלק מהכלים הטיפולים, הן עבור גברים והן עבור נשים
בהתבסס על צורך זה ה"פסיכולוגיה החדשה של גברים" מציעה דרכים אלטרנטיביות להתערבות שיאפשרו לגברים להרוויח מטיפול פסיכולוגי המאופיין באמפתיה ורגישות למאפיינים הייחודים להם. על פי גישה זו לא ניתן לטפל ביעילות בגברים ללא התייחסות לעצם היותם גברים הנמצאים בדיאלוג עם זהותם המגדרית. גישה זו ערה יותר ויותר לעובדה שמגדר מהווה מרכיב שקט ולא נראה בארגון החיים וחוויותיהם הנפשיות של מטופלים גברים.
גברים ובריאות הנפש
טיפול רגיש מגדר בוחן את השפעתם של תהליכי ההבניה לגבריות והקשר בינם לבין רווחתם הנפשית של גברים.
גברים ופניה לעזרה נפשית מקצועית
במאה ה-21 גובר העניין בפנייה לעזרה נפשית מקצועית של גברים, בעיקר כיוון שבהשוואה לנשים, גברים נוטים להימנע מפנייה לשירותים פסיכולוגיים ואף תומכים פחות בפנייה לעזרה נפשית מקצועית. תופעה זו מהווה בעיה עבור גברים הזקוקים לעזרה נפשית, ויש לכך השלכות על בריאותם הנפשית ועל מעגלים נוספים הכוללים בני משפחה, אחרים משמעותיים והחברה. ממחקרים עולה כי ההבדל בין גברים לנשים בכל הקשור לפנייה לעזרה נפשית מקצועית מתחיל כבר בשלב ההכרה במצוקה ושיומה, במידת הפתיחות הרגשית ובקשר בינה לבין סטיגמה כלפי עזרה נפשית מקצועית ובפחות מחשבות לגבי פנייה לעזרה נפשית מקצועית. עוד נמצא שבהשוואה לנשים, עמדותיהם של גברים כלפי פנייה לעזרה נפשית מקצועית שליליות יותר ומידת תמיכתם בפנייה לעזרה נפשית מקצועית במגוון בעיות אישיות נמוכה יותר.
על פי גישת טיפול רגיש המגדר בגברים, פנייה לעזרה נפשית מקצועית אינה מובנת מאליה עבור גברים. התדמית שיש לטיפול נפשי היא, שפנייה לשירותים אלו מהווה הודאה בחולשה - שירות הניתן למי שלא מסוגל לפתור את בעיותיו בכוחות עצמו - ובכך הגבר עלול להרגיש בושה, מבוכה וחוסר אונים בעת המפגש עם איש מקצוע. לכן, לעיתים גברים ייטו להסתיר את בעיותיהם ולהפגין התנגדות לקבלת עזרה נפשית מקצועית.
להימנעותם של גברים מפנייה לעזרה נפשית מקצועית יש השלכות על בריאותם הנפשית והתנהגויות הרסניות הכוללות בין היתר מעורבות באירועים אלימים ואלימות במשפחה, התמכרויות, לקיחת סיכונים, מיניות לא בריאה והתאבדות. מנתונים ארגון הבריאות העולמי אשר בדק את שכיחות ההתאבדויות ב-176 מדינות עולה כי למעלה מ-800,000 איש מתאבדים מדי שנה ברחבי העולם וכי גברים מתאבדים בממוצע פי שלושה וחצי מנשים. על פי הדוח, אחד ההסברים להבדלים בין גברים ונשים קשור להימנעותם של גברים מפנייה לעזרה נפשית מקצועית.
פפירוס ישמעאל
פפירוס ישמעאל הוא פפירוס עברי בן ארבע שורות מקוטעות מתקופת בית ראשון שהתגלה בבית פרטי במונטנה אשר בארצות הברית. הפפירוס נפתח במילים: "לישמעאל תשל[ח]...".
היסטוריה
תצלום הפפירוס נחקר על ידי הפלאוגרפית, ד"ר עדה ירדני, בשנת 2018 בסמוך לפטירתה. לאחר פטירתה הועבר התצלום לידיו של שמואל אחיטוב. בעקבות חקירה מודיעינית של יחידת מניעת השוד של רשות העתיקות, התגלה כי הפפירוס המקורי נמכר על ידי אוצר מוזיאון רוקפלר בשעתו, יוסף סע'אד ועל ידי חליל איסכנדר קנדו, סוחר עתיקות פלסטיני מבית לחם, שהיה מעורב בעסקאות רבות הקשורות במגילות מדבר יהודה. הפפירוס נרכש בידי אזרחית אמריקאית ב-1965 והוא נשמר בזכוכית בארון ביתה בארצות הברית. עם פטירתה ירש בנה את הפפירוס. לאחר מאמץ מודיעיני הגיעו פקחי רשות העתיקות אל הבן היורש. הבן הוטס לישראל לביקור בהיכל הספר ושם הוצגה בפניו יכולת השימור הגבוהה של מומחי המוזיאון לממצאים עתיקים. בעקבות הביקור הוא הסכים להעביר את הממצא לידי ישראל. הפפירוס שוכן עתה במוזיאון ישראל.
הכתב שבו נכתב הפפירוס תוארך למאות השביעית או השישית לפני הספירה, עת רווחה ידיעת הכתיבה והקריאה בממלכת יהודה. הערכת רשות העתיקות היא שהפפירוס נמצא בחפירות השוד שערך קנדו במערות במדבר יהודה.
הפפירוס פורסם לידיעת הציבור הרחב ב־7 בספטמבר 2022 ונחשף ב"כנס מדבר יהודה" שאירגנה רשות העתיקות במוזיאון ארצות המקרא ירושלים ב-15 בספטמבר 2022.
פלפלאים
פִּלְפֵּלָאִים (שם מדעי: Piperales) היא סדרה של צמחים בעלי פרחים במחלקת דו-פסיגיים קדומים. היא נקראת לפי משפחת הפלפליים, שהיא המשפחה החשובה ביותר בסדרה, הן מבחינת מספר המינים וגם מבחינת החשיבות הכלכלית לאדם.
שמה העברי הקודם הוא ספלולאים, לפי משפחת הספלוליים, שנציגיה מופיעים כצמחי בר בארץ ישראל, אך השם המקובל בעולם הוא, כאמור, פלפלאים.
על-פי החלוקה המודרנית, הסדרה כוללת את המשפחות הבאות:
מיקלוש ארדיי
מיקלוש אֶרְדֵיי (בהונגרית: Erdély Miklós; בודפשט, 4 ביולי 1928 – בודפשט, 22 במאי 1986) היה אדריכל, סופר, משורר, אמן חזותי, במאי קולנוע, תאורטיקן יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה
מיקלוש ארדיי נולד במשפחה יהודית ובתחילת שנות הארבעים היה חבר בקבוצת הצופים מס' 311 שפעלה במסגרת הקהילה היהודית של בודה. החברים בקבוצת הצופים הזו ששמה היה "ורשמרטי" כללו גם את מיקלוש סאבולצ'י, דיולה ארשי ואישטוואן ארשי. ארדיי שרד את שואת יהודי הונגריה בבודפשט ואחרי מלחמת העולם השנייה בשנת 1946, החל ללמוד פיסול באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות בהדרכת הפסל המפורסם שטרובל ז'יגמונד קישפלודי, אך המאסטר שלו היה בראייתו דז'ה בוקרוש בירמן, אצלו למד שיעורי אמנות גם באופן פרטי. בשנים 1947–1951 למד גם אדריכלות והנדסה באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה. במרד ההונגרי של 1956 הוא היה היוזם ואחד ממובילי הפעולה הבלתי נשכחת "כסף ללא שמירה ברחוב" ("טוהר המהפכה שלנו מאפשר לאסוף בדרך זו כספים עבור משפחות המרטירים שלנו [במרד]. אגודת הסופרים ההונגרים”). בשנת 1963 פנה לאוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע, התקבל, אך לא הצליח להתחיל את לימודיו.
הוא ערך מסעות לימודים למקומות רבים כגון: פריז, לונדון, ירושלים וכן לבלגיה, ולארצות הברית. בשנים 1961–1962 השתתף בשחזור טירת בודה כאדריכל ב"משרד האדריכלות הממשלתית לבנייני ציבור". הוא קיבל עבודה ב"חברת תעשיית חומרי הבניין של בודפשט" (Budapesti Építőanyagipari Vállalat), פיתח את הטכניקה של פסיפסי צילום שמאז ואילך הבטיחו את פרנסתו באמצעות העסק הייזמי הקטן שלו בשם MURUS. בשנת 1971, יחד עם טמאש ויג זכה בפרס הראשון עם מה שנקרא "עץ החיים" (Életfa) במכרז על האנדרטה שתוקם לרגל יום השנה האלף להפיכתה של סקשפהרוואר לעיר, אך היישום לא הושלם.
בנוסף לז'אנרים מסורתיים של אמנות יפה, ארדיי היה נציג משמעותי של:
כאמן אוונגרד בעל אוריינטציה תאורטית, במאי קולנוע וסופר, הוא עסק באפשרויות הביטוי החדשות של צורות אמנות שונות אלו, בפעילות האמנותית עצמה ובניתוח שלה. תפיסתו את האמנות הייתה ממוקדת במדיה. בשנות ה-50 ארדיי מצא את האווירה שהעניקה לו השראה בקרב האמנים בדימוס של בית הספר האירופי כגון לאיוש ברטה ואחרים. באותה התקופה הכיר את יאנוש פילינסקי ואת שאנדור אלטוריאי. באמצע שנות ה-60 הוא הכיר כמה אמנים חשובים ודרכם את מגמות האמנות: ההפנינג והשטף. עם זאת, מיקלוש ארדיי פנה לאמנות המושגית.
בשנת 1974 הוא קיבל את "פרס לאיוש קשאק".
פוג'יפילם
פוג'יפילם (באנגלית: FUJIFILM Holdings Corporation; ביפנית: 富士フイルムホールディングス株式会社, Fujifirumu Hōrudingusu kabushiki gaisha) היא חברה יפנית רב-לאומי שבסיסה בטוקיו. החברה פועלת בתחום הצילום, האופטיקה, האלקטרוניקה, הרפואה, הביוטכנולוגיה והכימיקלים.
החברה החלה את דרכה כיצרנית סרטי צילום (אותם היא עדיין מייצרת) והתרחבה לתחומי ייצור הכוללים: פתרונות תיעוד, ציוד הדמיה ואבחון רפואי, קוסמטיקה, תרופות, רפואה רגנרטיבית, מוצרים מבוססי תאי גזע, תרופות (כולל תרופות ביולוגיות), מדיה מגנטית, ציפוי מכשור אופטי, צגי מחשב, מכונות צילום, מדפסות, מצלמות דיגיטליות וציוד וחומרים לתעשיית הצילום.
ההיסטוריה של החברה
חברת פוג'יפילם נוסדה ב-1934 בשם Fuji Photo Film Co., Ltd כחברת בת של חברת הכימיקלים "דייסל" על מנת לייצר סרטי צילום וסרטי צילום רנטגן.
בשנות ה-40 נכנסה החברה לשוק המשקפיים, העדשות והציוד האופטי ולאחר מלחמת העולם השנייה חדרה לתחום מצלמות הרנטגן, הדפוס, הדמיה אלקטרונית וחומרים מגנטיים. ב-1962 השיקו פוג'י וחברת זירוקס את פוג'י זירוקס שהתמקדה בפיתוח מכונות צילום.