cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דוד קרון
הקשר עם הכורדים
הפעילות באיראן כללה גם את הקשר עם מנהיגי המורדים הכורדים בעיראק, ובראשם מולה מוסטפא ברזאני. בחודש ספטמבר ביקר ראש המוסד עמית פעמיים בכורדיסטן יחד עם עוזר ראש אג"ם דאז רחבעם זאבי. בביקור השני התלווה אליהם קרון. ביקורים אלו הצליחו להפיג את המתיחות ששררה אז בין הכורדים לאיראנים על רקע הסכם שנחתם בין הכורדים לממשלת עיראק, וכן לחזק את הקשר בין הכורדים לישראל. ואכן, ב-18 באפריל 1968 הגיע ברזאני לביקור בישראל. בחודש מאי 1969 נערכה פגישה משולשת (בהשתתפות קרון) בכורדיסטן בין ברזאני, ראש המוסד הנכנס צבי זמיר ונציג שירותי המודיעין האיראניים הגנרל מנצורפור. בסוף שנת 1969 חזר קרון ארצה ומונה לעמוד בראש המחלקה במוסד האחראית על קשרים עם מדינות שאין להן קשרים דיפלומטיים עם מדינת ישראל. לכורדיסטן חזר רק בספטמבר 1974, עת התנהלה לחימה עזה בין הכורדים לעיראקים.
קרון הסביר את התפישה הישראלית לגבי הקשר עם הכורדים:
אחרית ימיו
קרון חזר ארצה מאיראן בשנת 1969, אך המשיך לעבוד במוסד והיה "אורח לשבת" בקיבוץ. לאחר הנסיעה לכורדיסטן שב קרון באוקטובר 1974 לקיבוץ, ועבד במפעל המתכת. הוא גם ריכז את ועדת המתנדבים.
קרון פרש רשמית מהמוסד בינואר 1976 (אם כי שמר על קשר עם הארגון שנים רבות לאחר מכן). את שארית חייו בילה בקיבוץ. בשנת 2000 זכה קרון בפרס על מפעל חיים מטעם עמותת "מודיעין 10" והמרכז למורשת המודיעין (מל"מ). קרון נפטר בשנת 2001 בכפר מנחם.
הנצחתו
על גבעה נישאה, ממזרח לקיבוץ כפר מנחם, הוקם אתר הנצחה לחיל המודיעין, ובתוכו יוחד מקום חשוב לדוד קרון, פרשת חייו ותרומתו.
עיר הכוכבים
עיר הכוכבים (ברוסית: Звёздный Городок, זביוזדני גורודוק) היא עיר סגורה המהווה מתקן צבאי הממוקם ביער מצפון למוסקבה, מקום מושבה של סוכנות החלל הרוסית ומרכז האימונים שלה.
היסטוריה
ב־11 בינואר 1960 מפקדת חיל האוויר הסובייטי החלה בהקמת מרכז לאימון קוסמונאוטים (Центра подготовки космонавтов ,ЦПК) ובשנת 1969 הפך המרכז למרכז ניסויים למחקר מדעי ושימש את טייסי החלל הסובייטים. מאז שנות ה־60 כל הקוסמונאוטים הרוסים מתאמנים שם לקראת טיסות חלל. בתקופה הסובייטית מתקן זה היה בעל רגישות גבוהה, מקום סודי ביותר שאפילו רוסים רבים לא ידעו איפה הוא נמצא בדיוק. המתקן לא היה מסומן על המפות והיה ניתן להגיע אליו רק באוטובוס מיוחד שלוח זמנים שלו לא פורסם באופן רשמי.
בשנת 1995 הפך המרכז למרכז הניסויים הממלכתי למחקר מדעי לאימון קוסמונאוטים על שם יורי גגארין. הקוסמונאוטים הרוסים חיים בעיר הכוכבים עם משפחותיהם וכיום עיר הכוכבים מקבלת גם טייסי חלל ממדינות אחרות שמגיעים להתאמן ברוסיה לקראת טיסה לחלל.
בשנת 2009 מרכז האימונים לטייסי חלל הועבר מאחריות משרד ההגנה הרוסי לידי סוכנות החלל הפדרלית שהוכרזה כעיר סגורה. שמו הרשמי של מרכז האימונים הוא מרכז המחקר המדעי לאימון קוסמונאוטים ע"ש גגארין.
שלטון מקומי
גופי השלטון המקומי הם
ז'אן-לאון ז'רום
ז'אן-לאון ז'רום (בצרפתית: Jean-Léon Gérôme; 11 במאי 1824 – 10 בינואר 1904) היה צייר צרפתי.
קורות חייו ויצירתו
ז'רום נחשב לאחד מגדולי ציירי האוריינטליזם הצרפתי במאה ה-19. תלמידו של שארל גלייר שרכש לעצמו מוניטין עוד בשנות ה-40 של המאה ה-19. הוא נחשף לראשונה לנושא האוריינטלי ב-1844. ביקורו הראשון במזרח התיכון היה ב-1854 ליוון וטורקיה, ושנתיים מאוחר יותר שהה במצרים למשך 8 חודשים. לאחר מכן הפכו ביקוריו תכופים יותר, עד כי חדל מהם בשנות ה-80 של המאה ה-19. ב-1863 נתמנה לפרופסור באקדמיה לאמנויות היפות. פרדריק ארתור ברידגמן ותאודור ראלי היו בין תלמידיו.
יצירותיו של ז'רום תיעדו חורבות, נופים, ואת חיי היומיום במזרח התיכון של המאה ה-19. יצירותיו האוריינטליסטיות התאפיינו בסגנון ריאליסטי ודייקנות לפרטי פרטים. למרות זאת הציורים אינם תיעודיים ומתבססים במידה רבה על דמיון ושמועות. הוא נחשב לאחד האויבים המרים של התנועה האימפרסיוניסטית, למרות קשרי ידידות שהיו לו עם כמה מחבריה, בהם אדגר דגה. למרות הפופולריות הרבה לה זכה בימי חייו, הוא נשכח כמעט לגמרי במאה ה-20. יצירותיו זכו לפופולריות רבה בצפון אמריקה, ובמדינות המפרץ הפרסי.
יוהנס קליימן
יוהנס קליימן (בהולנדית: Johannes Kleiman; 17 באוגוסט 1896 – 28 בינואר 1959) היה אזרח הולנדי וחבר קרוב של אוטו פרנק, אביה של אנה פרנק. ביחד עם אחרים הוא סייע למשפחה להסתתר מאימת השלטונות הנאציים.
ביוגרפיה
יוהנס קליימן פגש את אוטו פרנק בשנת 1923 והפך לשותפו בבנק מיכאל פרנק, שפשט את הרגל בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20. הוא המשיך לעבוד עם אוטו פרנק כמנהל חשבונות בסניף ההולנדי של חברת אופקטה, והפך חבר קרוב של המשפחה בשנת 1933 כאשר נאלצו לברוח מגרמניה מפחד הנאצים שעלו לשלטון. תחילה פעל סניף אופקטה מביתו של קליימן במשך 5 חודשים עד שפעילות החברה הועתקה לבית הידוע כבית אנה פרנק. במשרדים אלו עבדו ויקטור קוגלר, בפ ווסקאול עבור חברה בבעלות אוטו פרנק שנקראה פקטקון ומיפ חיס ובעלה יאן חיס עבור אופקטה. חבורה זו היא שאיפשרה למשפחת פרנק להיכנס למחבוא במחסני החברה ביום 6 ביולי 1942. המחבוא, (הולנדית:Achterhuis) שנודע כ"האגף הסודי" בתרגומים לאנגלית של יומנה של אנה פרנק, היה חלל בן שלוש קומות שהכניסה אליו הייתה ממבואה בקומה העליונה של משרדי החברה. בקומה הראשונה של החלל היו שני חדרים קטנים ובצמוד אליהם חדר אמבטיה ושירותים. בקומה השנייה היה חדר גדול ואליו צמוד חדר קטן, ממנו הוביל סולם לעליית הגג. הכניסה למחבוא הוסתרה, זמן מה לאחר כניסת המשפחה, בארון ספרים.
בבוקר של 4 באוגוסט 1944 פרצו למחבוא שוטרים ממשטרת הסדר הגרמנית (Ordnungspolizei) שפעלו על סמך הלשנה של אדם שנותר אלמוני עד היום. בראש הכוח עמד נגד אס אס קרל זילברבאואר מהאס דה ואיתו עוד שלושה קציני משטרה נוספים. משפחת פרנק ושאר דיירי המחבוא נלקחו למטה הגסטפו ומשם הועברו, לאחר חקירה, לבית מעצר בו שהו יומיים ולאחר מכן הועברו למחנה המעבר המשטרתי ליהודים וֶסְטֶרְבּוֹרְק.
ויקטור קוגלר ויוהנס קליימן נאסרו והועברו לבית כלא באמרספורט (Amersfoort). קליימן שוחרר לאחר שבעה שבועות קשים בהתערבות הצלב האדום, בגין בריאותו הרעועה, אך קוגלר נותר במאסר במתקני כליאה שונים עד לסוף המלחמה. מיפ חיס ובפ ווסקאול שוחררו לאחר חקירה קצרה על ידי המשטרה. לאחר המלחמה, ועם פרסום יומנה של אנה פרנק, פונו משרדי אופקטה, והוא הדריך מבקרים לבית ולמחבוא. כך הפך לאחד ממייסדי הקרן על שם אנה פרנק; אך הוא נפטר בעת עבודתו, ב-28 בינואר 1959, לפני פתיחתו הרשמית של המוזיאון.
זלאטקו דאליץ'
זלאטקו דאליץ' (בקרואטית: Zlatko Dalić; נולד ב-26 באוקטובר 1966, בליונו, בוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן עבר קרואטי ומאמן נבחרת קרואטיה בהווה, שהוביל אותה למשחק הגמר במונדיאל 2018, הישג השיא שלה במשחקי המונדיאל.
קריירת משחק
דאליץ' התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של היידוק ספליט. במהלך הקריירה שלו, דאליץ' שיחק בציביליה וינקובסקי, בבודוצ'נוסט פודגוריצה, בוולז' מוסטר ובוואראז'דין.
ראשית דרכו
את קריירת האימון התחיל לאחר שפרש מקריירת המשחק בשנת 2000 והצטרף לצוות האימון בוואראז'דין כעוזר מאמן. בחודש מאי 2005 הוא מונה למאמן הקבוצה ובעונתו הראשונה הוביל את הקבוצה למקום השלישי בליגה הקרואטית ולגמר של גביע הכדורגל הקרואטי.
בקיץ 2007, לאחר שהחוזה שלו אצל ואראז'דין הסתיים, הוא הפך למאמן של רייקה, וסיים את העונה במקום הרביעי בליגה הקרואטית. בעונת 09–2008 עבר דאליץ' לאלבניה שם אימן את דינמו טירנה וזכה עם הקבוצה בסופרקאפ האלבני. בפברואר 2009, דאליץ' התפטר מאימון מהקבוצה. לאחר תקופת האימון הקצרה באלבניה, חזר לקרואטיה וב-2009 החל לאמן את המועדון הקרואטי השלישי שלו, סלאבן בלופו.
המעבר לחצי האי ערב
בעונת מונה למאמן אל-פייסלי מליגת העל הסעודית. בסיום העונה רשם המועדון את הישג השיא בהיסטוריה שלו, כאשר העפילה לפלייאוף טורניר גביע המלך הסעודי (שלב רבע הגמר). בסיום העונה נבחר למאמן העונה בליגה הסעודית, ועקף מאמנים ידועים אחרים שאימנו בסעודיה באותו זמן כמו גבריאל קלדרון, וולטר זנגה ואריק גרטס.
ב-3 במאי 2012 חתם על חוזה באל-הילאל הסעודית, תחילה כמאמן הקבוצה המשנית של המועדון, ולאחר מכן מונה למאמן הראשון. באותה שנה זכה עם הקבוצה בגביע הנסיך הסעודי - זכייתה השישית ברצף של הקבוצה.
ב-8 במרץ 2014 דאליץ' מונה למאמנה של קבוצת אל-עין מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות. עם הקבוצה סיים במקום הראשון בבתים בליגת האלופות האסיאתית של אותה שנה, המוביל את הקבוצה לשלבי הנוק-אאוט לראשונה, משנת. הקבוצה הגיעה עד לשלב רבע הגמר של הטורניר. במאי 2014 זכה עם הקבוצה בגביע הנשיא באיחוד האמירויות. הוא המשיך עונה נוספת על קווי הקבוצה, ובעונה זו הצליח להוביל את קבוצתו עד לשלב חצי הגמר של ליגת האלופות האסיאתית, שם הודחה על ידי אל-הילאל, קבוצתו הקודמת. בסוף השנה זכה בתואר מאמן השנה על ידי העיתונות המקומית. בעונתו השלישית בקבוצה סיימה אל-עין את שלב הבתים ללא הפסד, והתקדמה לשלב הפלייאוף. בסוף עונה זו זכה שוב בתואר מאמן השנה במדינה.
נבחרת קרואטיה
ב-7 באוקטובר 2017 מונה למאמן נבחרת קרואטיה, במקומו של אנטה צ'אצ'יץ' לאחר מספר תוצאות לא טובות. המינוי נעשה בסמוך לשלבי ההכרעה של מוקדמות מונדיאל 2018. עם מינויו הצהיר כי אם הנבחרת לא תעפיל למונדיאל 2018, יעזוב את תפקידו.
במונדיאל קרואטיה הוגרלה לבית עם, ו. תחת דאליץ', קרואטיה סיימה בראשות הבית עם מאזן מושלם והעפילה לשמינית הגמר לראשונה מאז מונדיאל 1998.
בשמינית הגמר סיימה בתיקו מול, אך עברה אותה לאחר קרב פנדלים. ברבע הגמר עלתה שוב לאחר קרב פנדלים, לאחר שסיימה בתיקו מול המארחת, במשחק בו שתי הנבחרות כבשו בהארכה. בחצי הגמר פגשה את אלופת העולם לשעבר, שבו גם סיימה בתיקו 1-1 בסיום הזמן החוקי, אך עלתה לגמר לאחר שער בהארכה של מריו מנדז'וקיץ'. בגמר פגשה נבחרתו את והפסידה לה בתוצאה 2–4, אך סיימה את הטורניר במקום השני, הישג השיא של הנבחרת בגביע העולם בכדורגל.
תארים
כמאמן
הדיוויזיה ה-164 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-164 (בגרמנית: 164. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בבלקן ובכרתים, ולאחר מכן לחמה במערכה בצפון אפריקה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-27 בנובמבר 1939, והועמדה תחת פיקוד קונרד האסה, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה כחלק מהארמייה התשיעית. בינואר 1941 הועברה הדיוויזיה לרומניה, וב-9 באפריל 1941 היא נטלה חלק במערכה על יוון, כחלק מהארמייה ה-12 בפיקודו של וילהלם ליסט. הדיוויזיה השתתפה בכיבוש סלוניקי, ולאחר מכן נשארה שם כחיל כיבוש.
בספטמבר אותה שנה הועברה הדיוויזיה ליוגוסלביה, ובנובמבר 1941 היא הועברה לכרתים, שם שונה שמה ב-10 בינואר 1942 לדיוויזיית הביצורים כרתים. ב-15 באוגוסט 1942 נשלחה הדיוויזיה לטוברוק, ושמה שונה להדיוויזיה הקלה אפריקה ה-164. הדיוויזיה לחמה בגבורה בקרב אל עלמיין, ולאחר מכן נסוגה לתוניסיה. בהמשך לחמה הדיוויזיה בקרבות המערכה בתוניסיה, וב-12 במאי 1943 נכנעו כוחות הדיוויזיה לבעלות הברית, יחד עם שאר כוחות קבוצת ארמיות אפריקה.
טראנה בורק
טראנה בורק (באנגלית: Tarana Burke; נולדה ב-12 בספטמבר 1973) היא פעילה אפרו-אמריקאית לזכויות האזרח שייסדה את תנועת Me Too בשנת 2006.
בורק החלה להשתמש כאקט מודע ויזום בביטוי "גם אני", כדי לקדם מודעות חברתית לתופעה החברתית הנרחבת של הטרדות ותקיפות מיניות.
המונח התפתח לתנועה חברתית בשנת 2017 בעקבות חשיפת התעללויותיו המיניות של הארווי ויינסטין. מגזין טיים העניק לבורק, לצד פעילות חברתיות נוספות, את הכינוי "מפרת שתיקה", כחלק מהענקת פרס איש השנה 2017 לקמפיין ME TOO.
במסגרת פעילותה החברתית, בורק נואמת בציבור ברחבי העולם ועומדת בראש עמותה אמריקאית בשם "בנות לשוויון מגדרי".
חיים מוקדמים והשכלה
בורק נולדה ברובע הברונקס, ניו יורק, וגדלה באזור. כבר בנעוריה הפכה לאקטיביסטית ופעלה לשפר את חייהן של נערות צעירות מקהילות מוחלשות.
בורק נרשמה לאוניברסיטת אלבאמה סטייט ולאחר מכן עברה לאוניברסיטת אובורן, שם סיימה תואר ראשון.
במהלך לימודיה, ארגנה מסיבות עיתונאים ואירועים חברתיים בנושא צדק חברתי, אנטי-גזענות וזכויות מיעוטים.
בנות למען שוויון מגדרי
בורק היא מנכ"לית בכירה בעמותת "בנות לשוויון מגדרי" הממוקמת בברוקלין. העמותה פועלת להעצמת נערות אפרו-אמריקאיות באמצעות קורסים ותוכניות פיתוח שונות.
צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת
המלך צ'ארלס השלישי (נולד בשם צ'ארלס פיליפ ארתור ג'ורג', באנגלית: Charles Phillip Arthur George, ב־14 בנובמבר 1948) הוא מלך הממלכה המאוחדת ו־14 ממלכות חבר העמים הבריטי החל מספטמבר 2022. טקס ההכתרה הרשמי נערך במנזר וסטמינסטר ב־6 במאי 2023.
צ'ארלס היה יורש העצר לתקופה הארוכה ביותר בתולדות מלכי בריטניה, תקופה שארכה 70 שנים ו־7 חודשים (החל מעליית אמו המלכה אליזבת השנייה למלוכה ב־6 בפברואר 1952, כאשר היה בן שלוש, ועד לפטירתה ב־8 בספטמבר 2022) ובמהלכה כונה נסיך ויילס. הוא המונרך הבריטי המבוגר ביותר שנכנס לתפקיד, בגיל 73.
קורות חייו
צ'ארלס נולד בארמון בקינגהאם בלונדון ב־14 בנובמבר 1948, בשעה 21:14. הוא בנם הבכור של פיליפ, הדוכס מאדינבורו ואשתו הנסיכה אליזבת, בתם הבכורה של ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת ואליזבת, המלכה האם. ב־15 בדצמבר 1948 הוא הוטבל בחדר המוזיקה של הארמון על ידי הארכיבישוף מקנטרברי, ג'פרי פישר, ונימול (כפי שהיה מקובל במעמד הגבוה משלהי המאה ה־19) על ידי ד"ר, מוהל ורופא מנתח יהודי. מות סבו בשנת 1952 והכתרת אימו למלכה הפכו את צ'ארלס ליורש העצר של הממלכה המאוחדת. בתור יורש העצר הוא קיבל את התארים דוכס קורנוול ודוכס רות'סיי. מצד אביו הוא שייך לבית גליקסבורג, בית המלוכה הדני. כנהוג בילדי המעמד הגבוה באותה התקופה, על חינוכו בין גיל חמש לשמונה הייתה אחראית אומנת. ארמון בקינגהאם הודיע בשנת 1955 כי צ'ארלס ילמד בבית ספר ולא בחינוך ביתי, כפי שלמדו כל בני המלוכה הבריטית לפניו. ב־7 בנובמבר 1956 החל צ'ארלס ללמוד בבית הספר אשר נמצא במערב לונדון. צ'ארלס למד גם בשני בתי ספר שבהם למד אביו בילדותו: מכינת צ'אם בברקשייר, אנגליה ובית הספר גורדונסטון בצפון-מזרח סקוטלנד (אותו תיאר מאוחר יותר כ"גיהנום עלי אדמות"). באוקטובר 1967 התקבל לטריניטי קולג בקיימברידג' שבו למד אנתרופולוגיה, ארכאולוגיה והיסטוריה. צ'ארלס הוא היורש הראשון שהשלים תואר אוניברסיטאי.
הוא הוכתר בתור "נסיך ויילס", תוארו המסורתי של יורש העצר, ב־1 ביולי 1969, בטקס שנערך בטירת קרנארבון בצפון ויילס.
בשנת 1976 הקים את קרן הצדקה של הנסיך צ'ארלס, שהתרחבה מאז ופעילה עד היום. כמיליון צעירים בריטיים נעזרו בשירותי הקרן.
החל מ־16 ביוני 2012, כשהיה יורש העצר, צ'ארלס הוא פילדמרשל בצבא הבריטי, אדמירל הצי בצי הבריטי ומרשל בחיל האוויר הבריטי. אלה הדרגות הבכירות ביותר בכל זרוע של הכוחות המזוינים של בריטניה.
ב־8 בספטמבר 2022, לאחר פטירתה של אמו המלכה אליזבת השנייה, היה למלך הממלכה המאוחדת וראש חבר העמים הבריטי.
נישואיו וחייו האישיים
הרומן בינו לבין קמילה רוזמרי שנד החל במשחק פולו ב-1970. צ'ארלס לא מיהר להתחתן, הוא התגייס לצי וקמילה עזבה אותו והתחתנה עם אנדרו פרקר-בואלס ב-1973. קמילה וצ'ארלס נשארו בקשרי ידידות, גם אחרי שצ'ארלס נישא לליידי דיאנה ספנסר ב-1981.
חתונת צ'ארלס ודיאנה
ב-29 ביולי 1981 התחתן עם הליידי דיאנה לבית ספנסר בת ה-19 בקתדרלת סנט פול. בטקס נכחו 3,500 מוזמנים. לאחר הנישואים קיבלה דיאנה את התואר "הנסיכה מוויילס".
לצ'ארלס ודיאנה נולדו שני בנים: צ'ארלס ודיאנה התגרשו רשמית ב-28 באוגוסט 1996 ככל הנראה עקב הרומן של צ'ארלס עם קמילה, שהתגרשה מבעלה שנה קודם לכן ב-1995. בשנת 1997 נהרגה דיאנה בתאונת דרכים. בתקופה שאחרי מותה של דיאנה היחסים בין צ'ארלס לקמילה נשארו בצל, אולם לקראת סוף שנות ה-90 החלו השניים להופיע בפומבי באירועים רשמיים, תוך שהם מקפידים להגיע לחוד ולעזוב לחוד. בשנת 2001 הפך הקשר לפומבי כאשר צ'ארלס נשק לקמילה לעיני המצלמות ומאז הופיע עימה גם לאירועים ממלכתיים רשמיים.
חתונת צ'ארלס וקמילה
ב-9 באפריל 2005 התחתן צ'ארלס בשנית עם קמילה פרקר בולס בטירת וינדזור. החתונה נערכה בטקס אזרחי, משום שלפי חוקי הכנסייה האנגליקנית, מי שהתגרש אינו רשאי להינשא שוב בטקס דתי. המלכה לא השתתפה בטקס, אולם בירכה את בני הזוג אחריו. השניים קיבלו גם את ברכתו של הארכיבישוף מקנטרברי.
עד להכתרתו למלך הממלכה המאוחדת, התגורר צ'ארלס בבית קלרנס בלונדון, בו נהגה להתגורר המלכה האם, אליזבת בווס-ליון. קודם למותה של המלכה האם התגורר בארמון סנט ג'יימס.
טקס ההכתרה למלך
עם מותה של אמו, היה צ'ארלס למלך הממלכה המאוחדת מתוקף היותו יורש העצר. אין הכרח לקיים טקס הכתרה כדי שיינתנו לו כל הסמכויות המלכותיות.
טקס ההכתרה התקיים ב-6 במאי 2023, שמונה חודשים ממותה של המלכה אליזבת'. במקרה של אמו, אליזבת השנייה, התקיים טקס ההכתרה ב-2 ביוני 1953, שישה עשר חודשים לאחר היותה למלכה בפועל, ב-6 בפברואר 1952. צ'ארלס הוכתר למלך בשעה 14:00 בכנסיית וסטמינסטר שבלונדון, את הטקס הוביל הארכיבישוף מקנטרברי.
בשנת 2023 הופיע ברשימה השנתית טיים 100 של מגזין טיים.
כתיבתו
הוא חיבר כ-30 ספרים, חלק בעצמו וחלקם ביחד עם מחברים אחרים. כמו כן אייר את אחד מהספרים וכתב מספר הקדמות לסופרים אחרים. כל התמלוגים מהספרים נתרמים לקרנות צדקה, בהן קרן הצדקה של הנסיך צ'ארלס.
תוארי המלך ואשתו
מיום לידתו נשא צ'ארלס בתואר "הוד מעלתו המלכותית הנסיך צ'ארלס מאדינבורו". החל משנת 1952, עת הוכתרה אימו למלכה, הוענק לנסיך צ'ארלס התואר דוכס קורנוול, והתארים הסקוטיים: דוכס רות'סיי, הרוזן מקאריק, ברון רנפרו, שליט האיים והלורד העליון והאוצר של סקוטלנד.
טראנה בורק
Just Be בע"מ
בשנת 1997, בורק פגשה באלבמה נערה צעירה בשם עדן, שסיפרה לה שעברה התעללות מינית על ידי חבר של אמא. בורק סיפרה כי לא ידעה מה להגיד לנערה אותה לא פגשה שוב מעולם. אולם, לדבריה, בדיעבד, הצטערה שלא אמרה לה "גם אני."
צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת
תוארי המלך ואשתו
בשנת 1958 העניקה לו המלכה אליזבת את התואר נסיך ויילס, תואר מסורתי המוענק ליורשי העצר הבריטיים מאז שנת 1301. ב-1 ביולי 1969 הוכתר בתואר זה בטקס רשמי שהתקיים בטירת קרנארפון בוויילס. באנגליה, בוויילס ובצפון אירלנד היה מקובל לכנותו "הוד מעלתו המלכותית, הנסיך מוויילס" ובסקוטלנד "הוד מעלתו המלכותית, דוכס רות'סיי".
טראנה בורק
Just Be בע"מ
בעקבות מפגש זה ומפגשים נוספים, בורק הגיעה להבנה שנערות צעירות צריכות סוג אחר של תשומת לב מזה לו נזקקים נערים בני גילן. מקרה זה, לצד תקריות נוספות הובילו את בורק לייסד את Just Be, ארגון המקדם נערות בנות מיעוטים בגילאי 12–18.
צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת
תוארי המלך ואשתו
תוארו המלא טרם עלותו לכס היה: "הוד מעלתו המלכותית הנסיך צ'ארלס פיליפ ארתור ג'ורג', הנסיך מוויילס, והרוזן מצ'סטר, דוכס קורנוול, דוכס רות'סיי, דוכס אדינבורו, הרוזן מקאריק, הברון מרנפרו, אדון האיים והנסיך והאוצר הגדול של סקוטלנד, אביר מסדר הבירית, אביר מסדר הדרדר, אביר מסדר האמבט, אביר מסדר ההצטיינות, אביר מסדר אוסטרליה, חבר במסדר משרתי המלכה, חבר המועצה המלכותית ועוזר המלכה".
טראנה בורק
Just Be בע"מ
בשנת 2006, בורק יסדה דף לארגון באתר מייספייס ובשנת 2007 הארגון זכה במענק.
צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת
תוארי המלך ואשתו
לאחר נישואיה לצ'ארלס נקראה קמילה פרקר "הוד מעלתה המלכותית, דוכסית קורנוול". קמילה פרקר בחרה שלא להשתמש בתואר נסיכת ויילס כדי לא לפגוע בזכרה של דיאנה, הנסיכה מוויילס, המזוהה בציבור כ"נסיכת ויילס". התואר דוכסית קורנוול תקף רק באנגליה ובוויילס. בסקוטלנד נקראה קמילה פרקר בולס - "הוד מעלתה המלכותית, הדוכסית מרות'סיי".
טראנה בורק
תנועת Me Too
בשנת 2006, בורק יסדה את תנועת Me Too והחלה להשתמש בביטוי. זאת, כדרך להעלאת המודעות החברתית לשכיחות תופעת ההטרדות והתקיפות המיניות בחברה.
צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת
תוארי המלך ואשתו
לאחר מות אביו, הנסיך פיליפ ב-9 באפריל 2021, ירש ממנו צ'ארלס את תואר דוכס אדינבורו.
טראנה בורק
תנועת Me Too
הביטוי התפתח לתנועה נרחבת יותר רק בשנת 2017. תרם לכך השימוש בהאשטג לצד האמירה "גם אני", כדי לציין את הטרדותיו המיניות של הארווי וויינסטין. בין האחראיות לתופעה, השחקנית אליסה מילאנו אשר השתמשה בביטוי שיצרה בורק ועודדה נשים להשתמש בביטוי "גם אני" לצד האשטג כדי לשתף בהטרדות ותקיפות מיניות אותן עברו.
צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת
תוארו המלא כמלך
המלך הוא ראש המדינה של כל אחת מנחלותיו בנפרד. בהחלטה משנת 1953 נקבע כי תוארו של המונרך ישתנה בכל אחת מהמדינות, להגברת תחושת מחויבותו לאותה מדינה ללא משוא פנים על פני שטחי מלכותו האחרים. תוארו הרשמי בבריטניה הוא "צ'ארלס השלישי, בחסד האל, של הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד, ושל שאר נחלותיו ואדמותיו, מלך, ראש חבר העמים, מגן האמונה".
קיצורו של התואר הזה עתיד להופיע בלטינית, בראשי תיבות, על כל מטבע בריטי: Charles III D G Rex F D. על מטבעות שמונפקים לשימוש מחוץ לבריטניה - בטריטוריות בריטיות או במדינות עצמאיות המכירות בו כמלכן, עתיד להופיע הכיתוב: "המלך צ'ארלס השלישי" בלא תוספת, או תוארו המקומי, דוגמת:
תוארו המלא כולל בתוכו את כל המדינות שבראשן הוא עומד, על פי סדר כניסתן לחסות הממלכה המאוחדת וחבר העמים הבריטי. בשיחה עמו הנוהג הוא לפנות אליו בתחילה כ"הוד מלכותך" ובהמשך השיחה "אדוני".
מטבעות ושטרות עם דיוקנו
כנהוג בממלכה ב-110 השנים האחרונות, עוצבו בספטמבר 2022 והוצגו מטבעות של 50 פני ו-5 פאונד הנושאים את דיוקנו של המלך החדש צ'ארלס השלישי. המטבעות עוצבו על ידי הפסל הבריטי מרטין ג'נינגס ויכנסו לשימוש בעתיד הקרוב
שטרות עם דמותו של המלך צ'ארלס השלישי ישוחררו לשוק בהדרגה, אך לא תהיה החלפה המונית של שטרות. רק במקרים בהם יהיה בלאי בשטרות הקודמים, שעליהם דיוקן המלכה אליזבת השנייה, ויהיה צורך להוציאם משימוש, הם יוחלפו בשטרות דומים חדשים שעליהם מונצח המלך החדש.
יחידות הצבא תחת פיקודו
בתור נסיך היה מפקדם הסמלי של מספר גדודים וחילות (בסוגריים: תאריך תחילת כהונתו):
צ'ארלס, היהודים וישראל
כמקובל עם כניסתו לתפקיד המלך, נפגש צ'ארלס בספטמבר 2022 עם מנהיגים דתיים בממלכה ובהם הרב הראשי אפרים מירוויס. מתוך התחשבות בשעת כניסת השבת, הפגישה הוקדמה כדי לאפשר לרב להשתתף בה.
ביקוריו בישראל
בניגוד לאמו, אליזבת, צ'ארלס ביקר בישראל שלוש פעמים, בפעם הראשונה בהלוויית יצחק רבין ב־1995, בפעם השנייה בהלוויית שמעון פרס ב־2016 וביקורו האחרון נערך בינואר 2020 במסגרת האירועים לציון 75 שנה לשחרור מחנה ההשמדה אושוויץ־בירקנאו. בביקורו האחרון הגיע גם לבית לחם. באותו ביקור הגיע צ'ארלס לקברה של סבתו הנסיכה אליס מבאטנברג, שהצילה יהודים בזמן השואה ביוון, קברה נמצא בהר הזיתים בירושלים לשם הועלו עצמותיה כמה שנים לאחר מותה.
ניסן יתיר
ניסן יתיר (קוליה כגן) (12 בפברואר 1904 - 10 בפברואר 1982) היה שחקן תיאטרון ישראלי. נודע בקולו המחוספס ובהתמחותו בגילום דמויות של אנשים קטנים ותפקידי משנה קצרים אך מלאי-הבעה ועומק שהקנו לו את הכינוי "מלך התפקידים הקטנים". את רוב הקריירה שלו עשה בתיאטרון הקאמרי, בו כיהן גם כחבר מועצת השחקנים של התיאטרון.
תולדות חייו
יתיר נולד בריגה, לטביה, וכבר מגיל 10 היה רקדן. בין היתר רקד באופרה של ריגה, שיחק ורקד בתאטרוני לנינגרד ובלהקות נודדות ברחבי אירופה ולמד משחק בבית הספר לדרמה בלנינגרד. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל והקים עם נתן כוגן ומרק לברי את תיאטרון "רמפ"א" (ראשי תיבות של ריקוד, מוזיקה, פנטומימה, אופרטה). "רמפ"א" הציגו בכל רחבי ארץ-ישראל, בין השאר העלו את "החטיפה מן ההרמון" של מוצרט ובין הרקדניות הייתה גם חנה מרון, שהייתה אז ילדה. כן היה יתיר חלק מסגל תיאטרון המטאטא (1938).
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הצטרף למתנדבי היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה שיחק בתיאטרון "גחלילית" (1946). משנת 1948 ובמשך 20 שנה היה חלק מסגל שחקני הקאמרי, במסגרת זו שיחק בהצגות השגעון הגדול, הוא הלך בשדות, משרתם של שני אדונים, ז'אן ד'ארק, האדרת, אנריקו, הערב אימפרוביזציה, הדרקון, גן הדובדבנים, רומיאו ויוליה, מריוס, כובע הקש האיטלקי, קזבלן, הצל, אגדות לוד, נערת הפקר, מהומה רבה על לא דבר, גנרל קישוט, כזאת הייתה אמא, נאסר א-דין, רוזנים ואביונים, אהבתה של יובל אור, מסיבת יום הולדת, שלמה המלך ושלמי הסנדלר, אסתר המלכה, מרי סטיוארט, פילומנה, ביקור הגברת הזקנה ועוד.
לאחר מכן שיחק בתיאטרון העממי של אברהם דשא ובתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער.
בקולנוע השתתף בסרטים - "אלדורדו" (1963), "סאלח שבתי" (1964), "שלושה ימים וילד" (1967), "ארבינקא" (1967), "איריס" (1968) ו"אבות ובנים" (1972) ששודר בערוץ הראשון. ניסן יתיר נפטר ערירי בגיל 78. נטמן בבית העלמין הדרום.
המועצה הלאומית לרווחה ובריאות הציבור (שוודיה)
המועצה הלאומית לרווחה ובריאות הציבור (בשוודית: Socialstyrelsen) היא סוכנות ממשלתית שוודית שנוצרה ממיזוג בין מועצת הבריאות הלאומית לבין מועצת הרווחה המלכותית בשנת 1968.
המועצה היא הרשות הלאומית המרכזית לשירותים חברתיים, בריאות הציבור, מניעת מחלות זיהומיות ושירותי בריאות. הדירקטוריון קובע נורמות על ידי מתן הוראות וייעוץ כללי לממשלת שוודיה. היא מקדמת חקיקה ופעילויות הנערכות על ידי עיריות, מועצות מחוזיות ורשויות מקומיות בנושאי בריאות. כמו כן המועצה מנפיקה תעודות רישום ל-17 קבוצות מקצועיות. אחריות נוספת היא הסטטיסטיקה הלאומית הרשמית בשירותים חברתיים, טיפול רפואי ובריאות ומחלות.
אנגיוגרפיה כלילית ורשם אנגיופלסטיה
מרשם האנגיוגרפיה הכלילית והאנגיוגרפיה השוודית (SCAAR) הוא מרשם ארצי בחסות המועצה המכיל נתונים רפואיים רלוונטיים על חולים עוקבים מ-29 בתי חולים בשוודיה בהם מבוצעים אנגיוגרפיה כלילית והתערבויות כליליות פרו-קתניות (PCI).
המרשם הוקם בשנת 1989 ולא תלוי במימון מהתעשייה. טכנולוגיית המידע פותחה על ידי מרכז המחקר הקליני של אופסלה. מאז 2001 SCAAR מבוסס אינטרנט, עם הקלטת נתונים באופן מקוון באמצעות ממשק רשת. נתונים מועברים בפורמט מוצפן לשרת מרכזי במרכז המחקר הקליני של אופסלה. כל המטופלים העוקבים שעברו אנגיוגרפיה כלילית או PCI בשוודיה רשומים במאגר זה אשר מספק הזדמנות ייחודית למחקרי תצפית פרוספקטיבית בתחום הקרדיולוגיה ההתערבותית.
אריה אלבו
אריה אלבו (נולד ב-17 בדצמבר 1949) הוא כדורסלן עבר ישראלי בגובה 1.96 מטרים, ששיחק בין היתר בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל.
קריירה
בעונת 1965/1966, בגיל 16, רשם אלבו את הופעתו הראשונה בליגה, במדי בית"ר תל אביב, תחת המאמן אהרון קפלן ושיתף פעולה עם השחקנים יצחק אלוני וגדעון רוס. הקבוצה סיימה את הליגה במקום האחרון עם 8 ניצחונות ו-18 הפסדים ונשרה לליגה השנייה. אלבו השתתף ב-15 משחקים וקלע בממוצע של 3.8 נקודות למשחק. בעונה הבאה, עונת 1966/1967, היה אלבו בהסגר, וכן שיחק במדי נבחרת ישראל הצעירה.
בעונת 1967/1968 עבר אלבו להפועל תל אביב, תחת המאמן שמעון שלח. היה חלק מקבוצה משלושה שחקנים צעירים: אריה מליניאק ואריה מנס שיחד כונו בתקשורת "שלושה האריות הצעירים". הצעירים יחד עם הוותיקים דוד קמינסקי, רמי גוט וגרשון דקל - הובילו את הקבוצה למקום השני, אחרי מכבי תל אביב, עם 22 ניצחונות ו-4 הפסדים. אלבו השתתף ב-15 משחקים וקלע בממוצע של 6.9 נקודות למשחק. בשנת 1968 זומן אלבו לסגל נבחרת ישראל הבוגרת בטורניר הקדם אולימפי הפאן-אירופאי שנערך בסופיה, בולגריה לקראת אולימפיאדת מקסיקו. ישראל סיימה בטורניר במקום העשירי ואלבו לא שותף.
לקראת עונת 1968/1969 הצטרפו להפועל תל אביב קבוצה של יהודים מארצות הברית: מרק טורנשיין, אייבן לישינסקי, לארי זולוט, אלן צוקרמן ובארי ליבוביץ', אשר היוו את חמישיית הפותחת, ואילו אלבו שיחק כשחקן ספסל. באותה עונה זכתה הפועל תל אביב בדאבל - אליפות עם יתרון של שלוש נקודות בטבלה על מכבי תל אביב, וגביע המדינה, לאחר שניצחה בגמר הגביע את מכבי תל אביב 70:88. תארים אלו הם שני היחידים בקריירה של אלבו. בשנת 1969 זומן אלבו יחד עם עוד כדורסלנים מצטיינים לכנס כוכבי כדורסל.
בעונות הבאות - 1969/1970 ו-1970/1971 - לא זכתה הפועל תל אביב בתארים, ואלבו סיים אותן עם ממוצעים של 5.9 ו- 7.6 בהתאמה. בשנת 1971 ייצג אלבו את פיקוד מרכז באליפות צה"ל והוביל אותה עד לגמר, שם הפסידה לנבחרת חיל האוויר. בעונת 1972/1973 שיחק אלבו משחק אחד בלבד, ובעונת 1973/1974 לא השתתף עת שהה בחו"ל ולאחר מכן היה בהסגר.
בעונת 1974/1975 עבר להפועל גבעת ברנר ושיתף פעולה עם כוכב הקבוצה אביגדור מוסקוביץ'. הקבוצה סיימה במקום ה-9 עם 11 ניצחונות ו-15 הפסדים, כאשר אלבו השתתף ב-23 משחקים וקלע בממוצע של 12.4 נקודות למשחק.
לאחר עונה אחת, עזב אלבו את גבעת ברנר ועבר לשחק בעונת 1975/1976 במכבי פתח תקווה מהליגה השנייה. בסיום העונה ולאחר שפתח תקווה לא הצליחה להעפיל לליגה הבכירה, עזב אותה אלבו. בעונה הבאה, עונת 1976/1977, חזר אלבו לליגה הבכירה, לעונתו האחרונה, כשהצטרף לאליצור תל אביב, ושיחק שם עם תנחום כהן מינץ ויונתן זקס הצעיר. הקבוצה סיימה במקום החמישי עם 11 ניצחונות, ואלבו קלע בממוצע של 5.7 נקודות למשחק. בסיום העונה עזב אלבו את הקבוצה ולא חזר לשחק בליגה הראשונה.
סך הכל שיחק אלבו 9 עונות בליגה הראשונה, בהן רשם 110 משחקים וקלע 809 נקודות. בנבחרת ישראל שיחק 16 משחקים והשתתף בטורניר הקדם אולימפי 1968.
בשנת 1989 השתתף במשחק ותיקים, ובאותה עת התגורר בעמק יזרעאל.
שמואל ברזובסקי
רבי שמואל ברזובסקי (נולד בכ"ט באלול ה'תרצ"ו, 16 בספטמבר 1936) הוא האדמו"ר הנוכחי של חסידות סלונים. חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל. מתגורר בשכונת מאה שערים, ירושלים.
ביוגרפיה
נולד לרבי שלום נח ברזובסקי, האדמו"ר מסלונים; ולרבנית חוה מרים, בתו של האדמו"ר ה"ברכת אברהם" מסלונים. למד בישיבת בית אברהם - סלונים, שבה כיהן אביו כראש ישיבה. נישא לשיינא רחל (תרצ"ט - כ"ב בטבת תשס"ו), נכדת האדמו"ר בעל ה"אמרי חיים" מויז'ניץ, בת חתנו רבי נפתלי חיים אדלר מדז'יקוב. עוד לפני שנישא השתלב כר"מ בישיבת סלונים.
לאחר שאביו התמנה לאדמו"ר (בשנת תשמ"א) התמנה תחתיו לכהן כראש ישיבת בית אברהם. בתקופה זו נטה להסתגר. במשך שנים נהג להתפלל מדי ליל שבת בכותל המערבי, עד שמונה לאדמו"ר. מעט אחרי פטירת אביו בז' באב ה'תש"ס מונה מתוקף צוואתו לאדמו"ר. בתקופת כהונתו השתדל לשנות את סגנון החסידות שנחשבת כ'חסידות ליטאית' ופתוחה יחסית, ולהחדיר לבוש חסידי יותר בקרב חסידיו, כמו גם את הדיבור בשפת היידיש.
בדברי תורתו הוא מרבה לעסוק בפסוקים מהנ"ך ובדברי ספר המספיק לרבי אברהם בן רמב"ם. כאביו, הוא מדגיש את ערכי "שמירת הברית" וה"קדושה", המציינת בחסידות סלונים את השאיפה להמעטת יחסי אישות בין הבעל לאשתו. הוא נחשב לאדמו"ר שמרן יותר מאביו.
בשנת 2005, בזמן תוכנית ההתנתקות, יצא בצורה חריפה כנגד התוכנית ובבחירות שלאחריה הורה לחסידיו לא להצביע לרשימת יהדות התורה - עקב תמיכתה בתוכנית.
בשנת התשס"ט הקים מחדש את כולל רייסין, ופעל לשיקום ושיחזור בית הכנסת העתיק של הכולל בטבריה.
ביום כיפור 5 באוקטובר 2022 שנת תשפ"ג, בעיצומה של תפילת נעילה, התמוטט והובהל לבית חולים.
הגותו וספריו
בשיחותיו הוא מרבה לעסוק בפסוקים מהנ"ך ובדברי הספר "המספיק לעובדי השם" לרבי אברהם בן הרמב"ם, וכן מרבה לשלב ציטוטים מספר הזוהר. כאביו, הוא מדגיש את ערכי "שמירת הברית" וה"קדושה", וכן מרבה לעסוק בעניין השבת.
שיחותיו ודברי תורתו נערכים ויוצאים לאור מדי שנה בשם "דרכי נעם", על ידי מכון "דרכי נעם" בירושלים. נכון לשנת תשפ"ג יצאו לאור מעל עשרים כרכים.
בשנת תשע"ה יצאו שני כרכי "דרכי נועם בעבודת ה'" מסודרים לפי נושאים, הכוללים גם את שיחותיו שמסר כשכיהן כראש ישיבת בית אברהם סלונים.
בשנת תשע"ט יצא לאור הכרך הראשון מתוך הסדרה "דרכי נועם - מועדים" על מועדי השנה, הכרך עוסק בעניינים: בשערי הימים הנוראים חודש אלול, ראש השנה. בשנת תשפ"א יצא הכרך השני העוסק בענייני עשרת ימי תשובה יום הכיפורים זמן שמחתנו.
בשנת תשפ"ב יצאו לאור שלושה כרכים "דרכי נועם - על הש"ס" מתוך שיעורי הגמרא שמסר כשכיהן כראש ישיבה על המסכתות הנלמדות בישיבות, יבמות כתובות, נדרים, גיטין, קידושין, בבא קמא, בבא מציעא, ובבא בתרא.
בית הספר בית יעקב בעמנואל
בין השאר התבטא בפרשה זו בחריפות, ובמכתב שפרסם כתב:.
עם זאת, בהמשך הסכים למתווה שלפיו נערכו במשך שלושת הימים שנותרו עד לסיום שנת הלימודים ימי עיון בנושא אהבת ישראל עבור כל הבנות בעמנואל יחד. על ההצעה שהוגשה לפני בית המשפט והתקבלה, היו חתומים עו"ד גרין בשם האדמו"ר מסלונים ואלי ישי בשם רבי עובדיה יוסף. הוא הסכים למתווה לאחר שהתקבלה דרישתו למחוק ממנו את המילים "על פי החלטת בית המשפט".
משפחתו
לרב ברזובסקי 14 ילדים. מהם:
אריק קאופמן
אריק פיטר קאופמן (נולד ב-11 במאי 1970) הוא פרופסור קנדי למדע המדינה במכללת בירקבק, אוניברסיטת לונדון. הוא מומחה למסדר אורנג' בצפון אירלנד, ללאומיות, לדמוגרפיה פוליטית ולדמוגרפיה דתית.
ביוגרפיה
אריק קאופמן נולד בהונג קונג וגדל בוונקובר, קולומביה הבריטית, שבקנדה. מוצא אמו הקתולית הוא סיני ודרום אמריקאי. אביו ממוצא יהודי צ'כי. הוא עצמו למד בבית ספר קתולי שנה. הוא קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת מערב אונטריו בשנת 1991. הוא סיים תואר שני בבית הספר לכלכלה של לונדון בשנת 1994, שם גם סיים את לימודי הדוקטורט בשנת 1998.
קאופמן היה מרצה לפוליטיקה השוואתית באוניברסיטת סאות'המפטון בין השנים 1999–2003. הוא היה עמית במרכז בלפר, בית הספר לממשל קנדי, אוניברסיטת הרווארד, בשנים 2008-2008. קאופמן הצטרף למכללת בירקבק, אוניברסיטת לונדון, בשנת 2003. הוא התמנה שם לפרופסור לפוליטיקה בשנת 2011.
קאופמן מתמקד בחקר דמוגרפיה עתידית והשפעותיה הפוליטית. הוא מעלה את האפשרות לפיה שיעורי הריבוי הטבעי הגבוהים בקרב דתיים, נוצרים או יהודים, הם בעלי משמעות גדולה לעתיד הפוליטי של האנושות. בעתיד הרחוק ייתכן לדעתו שהיהדות החרדית תהיה בעלת משקל פוליטי מכריע לא רק בישראל אלא אפילו בארצות הברית. הוא מציין גם את העלייה הגדולה במספר החברים באמיש שכולה נובעת מגידול טבעי. קהילות אלו המנתקות מרצון מגע עם אורח החיים המערבי המודרני צוברות משקל דמוגרפי הולך וגדל. הן יכולות בסופו של דבר, להערכת קאופמן, להוות משקל נגד משמעותי מול מגמות מודרניות רב תרבותיות, שאלו ההולכים בעקבותיהן לרוב מולידים פחות ילדים משנדרש לשמר את האוכלוסייה בגודלה המקורי.
תהליך נוסף שאחריו מתחקה קאופמן הוא תגובת הקהילה הלבנה בארצות הברית להתמעטות כוחה הדמוגרפי ולהפיכת ארצות הברית למדינה מעורבת גזעית.
מידלסברו
מידלסברו (באנגלית: Middlesbrough, ) היא עיר בצפון-מזרח אנגליה במחוז צפון יורקשייר על נהר טיז.
העיר העתיקה החלה להתפתח בשנת 1829, כאשר איש עסקים מהעיר השכנה דרלינגטון החליט להקים בה תשלובת מפעלי פלדה. כלכלתה מתבססת על ברזל, כימיקלים והנדסה.
ערים תאומות
הערים התאומות של מידלסברו הן:
רוברט מוסבכר
רוברט אדם מוסבכר (באנגלית: Robert Adam Mosbacher; 11 במרץ 1927 - 24 בינואר 2010) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי, מזכיר המסחר בקבינט של ג'ורג' הרברט ווקר בוש ושייט תחרותי.
חייו
מוסבכר נולד במאונט ורנון שבניו יורק למשפחה יהודית. הוריו היו אמיל וגרטרוד מוסבכר. בסיום לימודיו בקולג' פרטי בקונטיקט, בשנת 1947 החל בלימודי מנהל עסקים באוניברסיטת וושינגטון ולי. לאחר מכן עבר לטקסס ונכנס לעסקי אביו בתחום הנפט, ובין עמיתיו לעבודה ג'ורג' בוש. בשנת 1954 איתר מוסבכר שדה נפט בשווי מיליון דולר בדרום טקסס.
החל מגיל צעיר עסק מוסבכר בשיט יאכטות ובשנת 1940 עמד בראש המועדון בעת שזכה תחרויות יוקרתיות בשיט יאכטות. מספר שנים הוא זכה בגביע מאלורי. בשנת 1959 הופיעה תמונתו על שער המגזין "ספורטס אילוסטרייטד". בשנת 1967 זכה במקום השני באליפות העולם בשיט דרגון, בשנת 1969 זכה באליפות העולם בשיט דרגון, בשנת 1971 זכה באליפות העולם בשיט סולינג, ובשנת 1972 התחרה על ייצוג ארצות הברית באולימפיאדת מינכן והפסיד לבאדי מלגס. מוסבכר המשיך להתחרות, בשנת 1985 הגיע למקום השלישי באליפות העולם בשיט 5.5 מטר ובשנת 1988 זכה בגביע הזהב של סקוטלנד.
מוסבכר היה פעיל המפלגה הרפובליקנית ובשנת 1970 הוביל את מערך גיוס הכספים של ג'ורג' בוש בהתמודדותו לסנאט. בשנים 1976 ו-1988 היה היועץ הכלכלי במערכת הבחירות של המועמדים לנשיאות ג'רלד פורד וג'ורג' בוש. בשנים 1980 ו-1988 הוא סייע לבוש גם בגיוס כספים, ובמערכת הבחירות של 1988 היה מנהל קמפיין הבחירות. בשנים 1981–1983 היה מוסבכר חבר בצוות הנשיא רונלד רייגן לעניין יזמות במגזר הפרטי. לאחר היבחרו של ג'ורג' בוש לנשיאות הוא מונה למזכיר המסחר של ארצות הברית. בתפקיד זה (1989–1993) היה האישיות האמריקנית הבכירה בהנחת היסודות להסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה.
מוסבכר עמד בראש "All American Wildcatters", היה נשיא האיגוד האמריקני של Petroleum Landmen וישב בדירקטוריונים רבים. בשנת 2008 חזר לעיסוק פעיל בפוליטיקה וניהל את קמפיין הבחירות של ג'ון מקיין לנשיאות ארצות הברית.
מוסבכר היה נשוי ארבע פעמים. לקראת נישואיו הראשונים הוא התנצר לזרם האפסיקופלי. מנישואים אלו היה אב לארבעה, בהם רוברט מוסבכר הבן.
היידי קלום
היידי קלום (בגרמנית: Heidi Klum; נולדה ב-1 ביוני 1973), היא דוגמנית על, שחקנית קולנוע, מנחת טלוויזיה, אשת עסקים, מעצבת אופנה, מפיקת טלוויזיה ואמנית גרמנייה-אמריקאית. מועמדת לפרס אמי, על הנחייתה בסדרת המציאות "פרויקט מסלול".
ביוגרפיה
קלום נולדה בעיר ברגיש גלאדבאך, נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה המערבית דאז, בתם של ארנה, מעצבת שיער, וגינתר קלום, מנהל בחברת קוסמטיקה. ב-1992 השתתפה בתחרות דוגמניות והגיעה למקום הראשון. היא זכתה בחוזה דוגמנות בשווי 300,000 דולר. היא התחילה לדגמן במילאנו, פריז והמבורג. בעקבות הזכייה ויתרה על לימודים בבית ספר לעיצוב אופנה, ועברה לניו יורק.
דוגמנות ומשחק
כשעברה לניו יורק, קריירת הדוגמנות שלה החלה לפרוח, והיא החלה להופיע על מגזיני אופנה נחשבים, בהם "Elle", "ווג" ו"מארי קלייר". היא התפרסמה בעקבות הופעתה בשער גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד בשנת 1998, שהפכה אותה לדוגמנית הגרמנייה הראשונה שהופיעה בשער המגזין. היידי הופיעה פעמיים בשער (בפעם הראשונה לבד, ובפעם השנייה עם נערות השער מהעבר), בנוסף, הופיעה בסך הכל כ-8 פעמים במגזין.
הופיעה בקטלוג ותצוגות של חברת ההלבשה התחתונה ויקטוריה'ס סיקרט, כששם זכתה לכינוי המלווה אותה מתחילת הקריירה, "הגוף" (The Body) ונחשבת כנציגת גרמניה, בשנת 2010 פרשה קלום מחברת ההלבשה התחתונה ויקטוריה'ס סיקרט לאחר 13 שנה. קלום הייתה דוברת חברות נחשבות כמו: בראון, H&M, וליז קליברון.
מלבד דוגמנות הופיעה במספר סדרות טלוויזיה, בהן "ספין סיטי", "סקס והעיר הגדולה" ו"איך פגשתי את אמא". היא שיחקה כדוגמנית שיער חמת מזג בסרט "ראש בראש", ענקית בסרט "הקסם של אלה" ולוהקה בתור אורסולה אנדרס בסרט "חייו ומותו של פיטר סלרס".
בשנת 2008 המגזין פורבס הכתיר את קלום לדוגמנית השנייה הכי מרוויחה בתעשייה, עם שכר ממוצע של 16 מיליון דולר לשנה. בנוסף, היא הופיעה באותו המגזין ברשימת "100 הסלבריטים המשפיעים בעולם".
הנחיה
בדצמבר 2004 הפכה למנחה, שופטת ומפיקה אחראית של תוכנית המציאות "פרויקט מסלול" בתחנת הטלוויזיה האמריקאית "בראבו". התוכנית עוקבת אחר תחרות רבת-שלבים בין מספר מעצבי אופנה מתחילים, המשתתפים באתגרי עיצוב שונים במטרה לזכות בתואר המנצח, מעצב האופנה המוביל הבא. התוכנית זכתה להצלחה רבה, שזכתה מהניו יורק טיימס לכינוי "הפראדה של תוכניות הריאליטי". בנוסף להצלחה, ב-2008 היידי הייתה מועמדת לפרס אמי, בקטגוריית "מנחי תוכניות ריאליטי", ואף עשתה היסטוריה, בכך שהייתה המנחה הנשית היחידה והראשונה שהתמודדה בקטגוריה. בנוסף, היא הייתה למנחה בטקס.
עיצוב
היידי עיצבה בגדים המופיעים בקטלוג הגרמני "Otto", שאת פריטיו ניתן להזמין בדואר. כיום, היא מעצבת נעליים לבירקנשטוק, תכשיטים ל-Mouawad ובגדי ים שהופיעו בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד ונמכרים באתר הבית שלה. היא ציירת וציוריה הופיעו בעיתוני אמנות שונים בארצות הברית.
בשנת 2007, מכרה בערוץ הקניות האמריקאי קולקציית תכשיטים מיוחדת בעיצובה. כל התכשיטים נמכרו תוך 27 דקות.
חיים אישיים
בשנת 1997 נישאה קלום למעצב השיער ריק פיפינו. השניים התגרשו לאחר 5 שנות נישואים בנובמבר 2002. לאחר גירושיה יצאה עם פלאביו בריאטורה, הבעלים של קבוצת פורמולה 1. קלום גילתה שהיא בהריון ממנו; באותו יום, נתפס פלאביו מתנשק עם מעצבת תכשיטים צעירה. זמן קצר לאחר מכן השניים נפרדו, ויחסיהם נותקו בזמן הריונה עם בתה. היידי ילדה את הלנה, "לני", בתה הבכורה ב-4 במאי 2004. לני לא בקשר עם אביה הביולוגי.
בספטמבר 2012 התפרסם כי היא יוצאת עם שומר הראש שלה, מרטין קירסטן.
במאי 2018 הודיעה קלום באמצעות דיווח באינסטגרם כי היא ביחסים עם הגיטריסט טום קאוליץ מלהקת טוקיו הוטל, וב-24 בדצמבר 2018 היא דיווחה כי היא וקאוליץ התארסו. בפברואר 2019 הם התחתנו.
ב-2008 קלום התאזרחה כאמריקאית, בנוסף לאזרחות הגרמנית שלה מלידה. היא מתגוררת בלוס אנג'לס, קליפורניה.
שרוול
שרוול הוא חלק של הבגד המכסה את הזרוע. אורך השרוול משתנה, מחולצות ללא שרוולים הדומות לגופיות עד חולצות עם שרוולים ארוכים שמכסים את כף היד. אופי השרוול משתנה לפי אופנת הלבוש ומשתנה גם לפי מדינות ותקופות.
בצבאות רבים בעולם מוצגות על שרוולי המדים דרגות החיילים, ולעיתים מוצגים על השרוול מאפיינים נוספים של החייל. גם בתעופה אזרחית ובצי הסוחר משמש חלקו התחתון של השרוול להצגת הדרגות.
לעיתים קצהו התחתון של השרוול נסגר בכפתור או בחפת.
ביהדות ובאסלאם קיימים כללי צניעות המתייחסים לאורך השרוולים.
מקור השם
מקור המילה שרוול במילה הפרסית شلوار SHALVAR = מכנסיים. ללשון הגיעה מילה זו ולאחר מכן חל שיכול אותיות וקיבלנו שרוול, או שרוואל, המזכיר את המכנס הפרסי במראו. השם הגיע לערבית בצורת סרבאל = מעיל, כותונת. השם סרבל מצוי במקרא במשמעות של מכנסיים מצמר עבה, ושם זה נזכר בספר דניאל ג' כ"ז: "וסרבליהון לא שנו", זוהי צורה ארמית-בבלית של שם זה. מכאן בערבית סרבאל. המילה עברה ליוונית ולשונות הסלאביות - שארובארי. ביוונית וברוסית התחלפה הלמד במילה הפרסית שלואר בריש = אותיות למנ"ר. בספרות הגאונים של ימי הביניים מופיעה המילה שרוול בצורה שרבל כצורת משנה של סרבל בארמית המקראי, במשמעות מושאלת "בית זרוע".
פולחן הקיסר
שורשים היסטוריים
יוליוס קיסר היה הרומאי הראשון שזכה להאלהה לאחר מותו. במהלך חייו נהג קיסר להדגיש את המסורת שמציגה את בני משפחתו היוליים כצאצאיה של האלה ונוס. יש הגורסים שאף התכוון להציג את עצמו כאל בעודו בחיים כדי לבסס משטר מלוכני לפי הדגם ההלניסטי-מזרחי, בו נחשב המלך לאל, אך הנחה זו שנוי במחלוקת.
לאחר רציחתו של קיסר באידו של מארס בשנת 44 לפנה"ס, החלו גילויי ההערצה וחלוקת כבוד אלים הראשוניים לקיסר. תחילה נוצר הפולחן לקיסר באופן ספונטני, ביוזמת המוני העם, שהקימו מזבח לקיסר במקום שריפת גופתו ונשבעו בשמו. בהלווייתו של קיסר הכריז הקונסול מרקוס אנטוניוס על הענקת כבוד אלים לקיסר. הראשון שניצל את רגשות העם לצרכיו הפוליטיים היה פסאודו-מריוס שהצליח על ידי כך לזכות באהדת העם.
בתקופת הקיסרות
לאחר מותו של אוגוסטוס הוא הועלה לדרגת אל על ידי הסנאט ובכך נקבע התקדים שמעלים לאל שליטים טובים לאחר מותם, ומזמן שלטונו של הקיסר קליגולה נכנס הנוהג לחלוק כבוד אלים לבני משפחתו של הקיסר שנפטרו.
בפרובינקיות המזרחיות מצב העניינים היה שונה באופן מוחלט. תושביהן היו רגילים כבר דורות להתייחס ולסגוד לשליט כאל, ולכן לא היה להם כל קושי לקבל את הקיסר הרומאי כאל בחייו כפי שקיבלו את מלכי הממלכות ההלניסטיות השונות לפניו. הקבלה של הקיסר הרומאי כאל ייצגה שינוי בתפיסה שלו מכובש זר לאל המקום שמגן על תושביו. פולחן הקיסר היה חלק חשוב בהבעת הנאמנות של תושבי הקיסרות כלפי השלטון המרכזי והעומד בראשו.
תחילה העיקרון שאוסר על מתן כבוד אלים לבני אדם נשמר, ולתהליך ההאלהה לאחר המוות לא יוחסה חשיבות דתית, כפי שביטא הקיסר אספסיאנוס שכאשר חש שיומו מתקרב, הוא התבדח "אבוי, אני חושב שאני הופך לאל". קליגולה היה הקיסר הראשון שדרש שיכירו בו כאל עוד בחייו ואף הקים מקדשים לעצמו והציב פסלים בדמותו. דרישה זו לא התקבלה ושינוי אמיתי התרחש רק בימי אדריאנוס, שהיה הקיסר הראשון שקיבל כבוד אלים בפועל.
השינוי הושלם בימי הקיסר דיוקלטיאנוס, אשר ביקש לתת תוקף חוקי לשלטונו על ידי שימוש בדת, וכך ייסד את שיטת הטטררכיה שבה הקיסר הוא אל. מבקרים שנועדו עמו נדרשו שלא להביט בו ולעיתים נישקו את שולי גלימתו. אמצעים אלה ואחרים שימשו ליצירת הילה של מסתורין ועוצמה.
אולם תיקוניו של דיוקלטיאנוס לא שרדו זמן רב. בזמנם של קונסטנטינוס ויורשיו החלה הנצרות לעלות כדת המדינה החדשה, והחליפה את כל הפולחנים הפגאניים ובכלל זה את פולחן הקיסר. הד לפולחן הקיסר ולמנהג להעלות בני תמותה לדרגת אלים אפשר לראות בפולחן הקדושים של הנצרות קתולית.
פולחן הקיסר והיהודים
היהדות כדת מונותאיסטית לא אפשרה לקיים פולחן לקיסר, והיהודים היו העם היחיד בקיסרות שלא לקח חלק בפולחן. למרות שעובדה זאת הוכרה על ידי רומא והיהודים נפטרו מהשתתפות בפולחן, הדבר שימש את מבקרי היהודים כחיזוק לטענותיהם בדבר אי הנאמנות והרוח המרדנית של היהודים כלפי שלטונה של הקיסרות.
כתחליף לפולחן הישיר של הקיסר, ייסד המלך הורדוס את המנהג להעלות בבית המקדש קורבנות לשלום הקיסר ולשלומה של רומא, ובכך להביע את נאמנות היהודים לקיסר ולשלטון הקיסרות. בתחילת המרד הגדול הופסקה העלאת הקורבנות לשלום הקיסר ורומא כמעין הכרזת מלחמה מצד המורדים.
גופנפש
גופנפש (באנגלית : Bodymind) מונח מתחום הרפואה ההוליסטית הבא לתאר קשר הדוק בין הגוף לנפש - מתוך התייחסות אליהם כשלם.
המונח התפתח בתורות של רפואה אלטרנטיבית על מנת לציין קשר בין תזונה בריאה, תנועה, והפגת מתחים למצב נפשי מאוזן ובריא.
קיימת ספרות ענפה בנושא "גופנפש", בעיקר בקרב סופרים המתמקדים בספרי עזרה עצמית, כגון לואיז היי (ברב המכר שלה "אתה יכול לרפא את חייך") וקן דיכטוואלד. בספרות זאת נחקר הקשר בין הגוף לבין מערכת העצבים כדרך לריפוי עצמי. פעמים רבות מתקשרת הספרות בנושא לחכמת המזרח הרחוק בשילוב מחקרים רפואיים ופסיכולוגיים שנעשו במערב.
הנושא נלמד במכונים.
מרדכי שפס
מרדכי שפס (נולד בשנת 1957) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שירת כמפקד גדוד 12 (ברק) וכמפקד חטיבת הגזרה המערבית של יחידת הקישור ללבנון.
שירות צבאי
שפס למד בפנימייה הצבאית שליד בית הספר הריאלי בחיפה.עם גיוסו לצה"ל בשנת 1975 שובץ שפס בחטיבת גולני. בגולני עבר שפס מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה ובשנים 1982-1981 פיקד על פלנ"ט גולני. לאחר מכן שימש כקצין המבצעים של חטיבת גולני ולחם במלחמת לבנון הראשונה. לאחר מכן שימש כמפקד גדוד 12 (ברק) והוביל אותו בעת הלחימה בדרום לבנון. בהמשך פיקד על החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון, חטיבת ירושלים וכמפקד גדוד צוערי חי"ר בבה"ד 1.
יחסי יוון–כורדיסטן העיראקית
יחסי יוון-כורדיסטן העיראקית הם ההיחסים הדו-צדדיים שבין יוון לכורדיסטן העיראקית. יוון מחזיקה בקונסוליה כללית בארביל, וכורדיסטן העיראקית אינה מחזיקה בנציגות ביוון. בפברואר 2017, שר החוץ היווני ניקוס קוציאס תיאר את כורדיסטן כבעלת תפקיד גיאו-אסטרטגי באזור ומהווה מרכיב חשוב במדיניות הגיאו-אסטרטגית היוונית, ואלה היו הסיבות שיוון פתחה קונסוליה כללית בארביל במאי 2016.
שר החוץ הכורדי פלאח מוסטפא בכיר ביקר באתונה בנובמבר 2015 ונפגש עם סגן שר החוץ היווני דימיטריס מרדס והמזכ"ל ליחסים כלכליים בינלאומיים ג'ורגוס ציפראס.
במהלך המאבק הבינלאומי נגד דאעש החליטה ממשלת יוון לסייע לכוחות הפשמרגה הכורדים על ידי תרומת רובי קלצ'ניקוב ותחמושת וגם שליחת סיוע הומניטרי. בנוסף, יוון שימשה נקודת היערכות עבור מטוסי F-16 בלגיים שהשתתפו בתקיפות אוויריות נגד דאעש בעיראק במהלך ההתערבות האמריקנית בעיראק.
בראיון לכורדיסטן24 הצהיר שר ההגירה היווני יואניס מוזלאס כי ליוונים ולכורדים החיים ביוון יש קשרים יוצאי דופן. הקהילה היוונית באזור כורדיסטן מוערכת בכ-30–50 איש. דו"ח משנת 2004 העריך את המספר הכולל של עיראקים ביוון בין 5,000 ל-40,000.
חברות יווניות רבות משקיעות בכורדיסטן העיראקית, כולל חברות בנייה, חברות מזון וחברות אנרגיה. ההשקעות היווניות באזור מסתכמות בכ-2 מיליארד יורו.
העמדה היוונית במשאל העם הכורדי
בראיון לרדיו אלפא, אמר קוציאס כי משאל העם על עצמאות כורדיסטן העיראקית בספטמבר 2017 מובטח על ידי החוקה העיראקית וכי לכורדיסטן יש זכות לקיים אותו. סגן נשיא מפלגת דמוקרטיה חדשה, אדוניס ג'ורג'דיס, הצהיר כי מפלגתו תומכת במשאל העם ובזכות הכורדית להגדרה עצמית.
היסטוריה
ב-2012, ביקר שגריר יוון בעיראק מרקוריוס קראפוטיאס בארביל ונפגש עם נשיא כורדיסטן העיראקית מסעוד ברזאני, שם הצהיר כי: "לאנשינו יש מערכת יחסים ישנה אחד עם השני. אנו מעריכים את הקשרים שכבר קיימים בינינו, ואנו מוכנים לתאם ולעבוד יחד כדי להמשיך ולפתח את היחסים הללו." סגן המזכיר היווני ליחסים כלכליים בינלאומיים ושיתוף פעולה לפיתוח, מגדליני קרקולי, ביקר בארביל ב-2014 ונפגש עם שר החוץ הכורדי פלאח מוסטפא בכיר. השניים דנו באילו תחומים יכולים שני הצדדים להגביר את שיתוף הפעולה וקרקולי אמר כי: "אנו נהנים מקשרי ידידות חזקים עם כורדיסטן". בראיון לקתימריני ב-2014, הצהיר ראש הסגל של ראש הממשלה והממשלה האזורית של כורדיסטן ספאן דיזיאי כי ליוון יש נוכחות עסקית ודיפלומטית דינמית בכורדיסטן וכי הממשלה הכורדית מעריכה את הסולידריות היוונית כלפי הכורדים.
בשנת 2017, ביקר שגריר יוון בעיראק, דיוניסיוס קיבטוס, בארביל והכריז על החלטת ממשלת יוון לשדרג את נציגותה באזור כורדיסטן ממשרד הסחר לקונסוליה כללית.
EFootball 2022
eFootball הוא משחק וידאו שפותח ופורסם על ידי Konami. זהו משחק חינמי לאחר שמותג מחדש לגמרי מהסדרה המקורית של Pro Evolution Soccer לסדרת eFootball. הגרסה הראשונה של המשחק, שכותרתה eFootball 2022, שוחררה ב -30 בספטמבר 2021.
פיתוח
המשחק יצא ב-פלייסטיישן 4, פלייסטיישן 5, Microsoft Windows, Xbox One, Xbox Series X, אנדרואיד ו- iOS, ב -30 בספטמבר 2021. המשחק הוא הראשון שיעבוד על מנוע Unreal Engine 4.
ב־8 באוקטובר 2021 הודיעה קונאמי כי תעדכן באגים ב-28 באוקטובר 2021.
רישיונות
הליגות, הקבוצות והאצטדיונים הנוכחיים של המשחק הם:
ליגות:
פריימר ליג, הליגה הספרדית, סריה A, סרייה ב', ליגה 1, ליגת העל הארגנטינאית, ליגת העל הצ'יליאנית, הליגה התאילנדית הראשונה, ליגת האלופות האסיאתית
קבוצות:
ברצלונה, באיירן מינכן, יובנטוס, מנצ'סטר יונייטד, ארסנל, קורינתיאנס, פלמנגו, סאו פאולו, ריבר פלייט
אצטדיונים:
אליאנץ ארנה, אצטדיון אליאנץ, קאמפ נואו, אצטדיון האמירויות, אולד טראפורד
עדכון התווסף ב -11 בנובמבר 2021, הכולל קבוצות מהליגות:
צ'מפיונשיפ, הליגה הספרדית השנייה, ליגת העל הפורטוגלית, ליגת העל הטורקית, ליגת העל הרוסית, ליגת העל ההולנדית, ליגת העל הבלגית, ליגת העל הדנית, ליגת העל הסקוטית, ליגת העל השווייצרית, ליגת העל הברזילאית, הליגה השנייה בברזיל, MLS, ליגת העל היפנית (רק בגרסה ניידת).
ביקורת
עם ההשקה, eFootball זכתה לקבלה שלילית מוחלטת של מבקרים ושחקנים, שמתחו ביקורת על "גרפיקה מחרידה", חוסר תוכן, מנוע גרוע ובקרות נוקשות. עם 92% ביקורות שליליות, הוא הפך למשחק עם הדירוג הגרוע ביותר בסטים יום לאחר ההשקה. מאוחר יותר התנצלה קונאמי על נושאים רבים של המשחק ואמר שהם יעבדו על שיפורו.
שלג על עצי הדובדבן
שלג על עצי הדובדבן (באנגלית: Grass for His Pillow) הוא הרומן השני בסדרת סיפורי האוטורי מאת ליאן הרן, אשר יצא לראשונה ב-2003. האירועים ברומן מתרחשים במשך תקופה של כשישה חודשים (מהסתיו עד האביב של השנה הבאה), הבאה מיד אחרי אלו בספר פסיעות על רצפת הזמיר.
תקציר עלילה
קאדה מתאוששת לאיטה מן התרדמת שהחיל עליה טקאו בעזרת כוחות הקיקוטה שלו. היא חולמת שהאלה הלבנה מדברת אליה: "היי סבלנית. הוא יבוא אלייך". היא יוצאת למסע הביתה, מלווה על ידי שיזוקה, אחייניתו של מוטו קנג'י. אראי דאיצ'י זועם שהמעיט בערכם של טקאו והאחווה, ושולח חיילים להתנקש בחייה של שיזוקה - שהיא מאהבתו לשעבר ואם שני ילדיו, מכיוון שהוא חושש מקשריה עם האחווה. המתנקשים לא מצליחים במשימתם. קאדה בינתיים מגלה שהיא בהריון מטקאו, אך שיזוקה משכנעת אותה לספר שנישאה בסתר לשיגרו במנזר טריאמה לפני מותו כדי לספק הסבר לגיטימי להריונה.
טקאו, בינתיים, מסתתר בבית האחווה בימאגאטה, ולומד את תורת האחווה תחת הדרכתו של קיקוטה אקיאו, למרות הסלידה ההדדית בין השניים. האחווה מצווה על יוקי, בתו של קנג'י, להיכנס למערכת יחסים עם טקאו כדי להוליד יורש לכישרונות הקיקוטה הנדירים שירש טקאו מאביו שפרש מהאחווה ולכן גם נהרג על ידה. טקאו לא יודע על כך, אך מתמסר לאהבה הגופנית עם יוקי אף על פי שמתגעגע לקאדה בכל רגע. יום אחד יוקי עוזבת לפתע כשהיא בהריון בלי שהיא מספרת על כך לטקאו. ואולם, הדבר מתגלה לו בעקיפין וגורם לו לתחושות מעורבות.