cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרדכי יצהר בוימל
מרדכי יצהר בוימל (נולד ב-21 בספטמבר 1980, י"ב בתשרי תשמ"א) הוא מוזיקאי, מלחין, זמר וחזן ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בירושלים. גדל באפרת לשרה ויוסי בוימל, עולים מארצות הברית. למד בתלמוד התורה "ברקאי" בקריית ארבע. לאחר מכן למד בישיבת ישיבת נתיבות יוסף במצפה יריחו אצל הרב שבתי סבתו. לאחר מכן המשיך בישיבה הגבוהה "מאור טוביה" במצפה יריחו במשך שנתיים. בהמשך למד בישיבת עתניאל. התגייס לחטיבת גולני לגדוד 51. לאחר הצבא למד בישיבת ההסדר בצפת.
לומד ומלמד בגיטרה, "סאז" טורקי, "עוד" וכלי הקשה. משמש כחזן בשבתות ובימים טובים בסגנונות שונים. נמנה עם הז'אנר של מוזיקה יהודית.
הוציא שלושה דיסקים. הדיסק הראשון נקרא "השביל המיוחד שלי", יחד עם המפיק המוזיקלי ערן קליין. ההפצה הייתה על ידי חברת הינדיק הפקות.
הדיסק השלישי נקרא "shalom for jeruslem", והוא חיבר אותו בהיותו נגן ברחובות ירושלים במשך שנתיים. זהו אוסף שירי ירושלים מוכרים בביצוע הסאז הטורקי.
בנוסף היה שותף במרבית השירים בדיסק "אגדלך" של פורת נוב.
כיום חבר בלהקת החתונות "חסידשע טארב".
חלק גדול משיריו הם ניגונים ופיוטים מן המזרח. למד במשך שנתיים אצל זיו יחזקאל מוזיקה ערבית קלאסית ומקאמים.
חיים אישיים
נשוי לנטע ואב לארבעה. מתגורר ביישוב תקוע.
מקנזי אסטין
מקנזי אלכסנדר אסטין (באנגלית: Mackenzie Alexander Astin; נולד ב-12 במאי 1973) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידיו כאנדי בסדרת הטלוויזיה "עובדות החיים" בין השנים 1985–1988, נואה בסדרת הטלוויזיה "סקנדל" בין השנים 2014–2017, וד"ר מקס צ'אן בסדרה "רוזווד" בין השנים 2015–2016.
ביוגרפיה
אסטין נולד ב-12 במאי 1973 בלוס אנג'לס, קליפורניה, בנם של השחקנית פטי דיוק והשחקן ג'ון אסטין. אחיו למחצה הוא השחקן שון אסטין. הוא למד בבית הספר התיכון ראלף וולדו אמרסון ובתיכון האוניברסיטאי בלוס אנג'לס. הוא נשוי לג'ניפר אבוט אסטין (לבית באוץ).
קריירה
אסטין ערך את הופעת הבכורה שלו בגיל 9 בסרט הטלוויזיה "לויס גיבס ותעלת האהבה", אך ככל הנראה זכור בעיקר בזכות תפקידו בטלוויזיה כאנדי מופט במשך ארבע עונות בין 1985 ל-1988 בקומדיית המצבים "עובדות החיים". הוא שיחק בתפקיד חוזר בסדרות "סקנדל", "הקוסמים" ו"הומלנד", והופיע בתפקידי אורח בסדרות "אבודים", "האוס", "בניחוש חוקר", "האנטומיה של גריי", "NCIS" ו"האורוויל".
אסטין הופיע בסרטי קולנוע הכוללים את "המנצח לוקח הכל" עם קווין ספייסי, "וויאט ארפ" עם קווין קוסטנר, "כוכב של ערב" עם שירלי מקליין ו"ימי הדיסקו האחרונים". במהלך צילומי הסרט "כוכב של ערב", איבד את הקצה העליון של אוזנו הימנית בתאונת דרכים. על מנת להתאים לסצינות שצולמו בעבר, הותאם לו חיבור תותב לאוזנו למשך שארית ההפקה. בין השנים 2005–2010 עבד עם אביו, מנהל התוכנית לאמנויות תיאטרון ולימודים באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור, מרילנד.
בנובמבר 2020 לוהק אסטין לתפקיד חוזר בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה של נטפליקס "את"; שעלתה לשידור ב-15 באוקטובר 2021.
ליתוקרפוס דאלבטוס
ליתוקרפוס דאלבטוס (שם מדעי: Lithocarpus dealbatus, בכתב סיני 白皮柯, בפין-יין: Bái pí kē), הוא מין צמח השייך לסוג ליתוקרפוס במשפחת האלוניים. זהו עץ שגובהו עד 20 מטרים, הגדל בדרום-מזרח אסיה.
תיאור
ליתוקרפוס דאלבטוס הוא עץ שגובהו עד 20 מטרים. הענפים מכוסים בפלומה קצרה חומה.
פטוטרת העלים מכוסה בפלומה קצרה חומה ואורכה 1–2 סנטימטרים. הטרף ביצתי, סגלגל מוארך עד דמוי רומח. אורכו 7–14 סנטימטרים, ורוחבו 2–5 סנטימטרים, והוא בעל מרקם נייר עבה עד עור. גונו אפרפר בחלק העליון המכוסה בפלומה קצרה חומה. בסיס העלה דמוי יתד, וקצה העלה מחודד. שולי העלים שלמים. העורק המרכזי בולט מעט בחלק העליון ומעט מכוסה פלומה. בכל צד יש בין 10 ל-13 עורקים משניים המתחברים לעורק המרכזי. עורקים שלישוניים בולטים בחלק העליון.
התפרחות הזכריות מקובצות בקצה הענפים, עד 15 סנטימטרים. התפרחות הנקביות הן לעיתים הרמאפרודיטיות באורך עד 20 סנטימטרים. הספלולים במקבצים בין 3 ל-5. מקבץ הבלוטים הוא באורך 5–8 סנטימטרים. ממדי הספלול המעוגל 0.8–1.4 × 1–1.8 סנטימטרים, כשהוא מכסה מחצי מהבלוט ועד כולו. הבלוט סגלגל עד ביצתי, קטן במקצת מהספלול וקצהו מעוגל עובי הקליפה כמילימטר אחד. עונת הפריחה היא באוגוסט עד אוקטובר. הבלוט מבשיל באוגוסט עד אוקטובר שנה אחר-כך.
תפוצה
הצמח גדל ביערות לחים, יחד עם אורן יונאן, אשוחית ומינים אחרים של אלוניים בגובה בין 1,000 ל-2,800 מטרים מעל גובה פני הים במחוזות סין העממית גוויג'ואו, דרום-מערב סצ'ואן, דרום-מערב טיבט ויונאן. כמו גם בבהוטן, צפון-מזרח הודו, צפון לאוס, דרום-מזרח מיאנמר, וייטנאם וצפון תאילנד.
טקסונומיה
העץ תואר לראשונה על ידי שלושה: הבוטנאי האנגלי ג'וזף דלטון הוקר (Joseph Dalton Hooker), הבוטנאי הסקוטי תומאס תומסון (Thomas Thomson), והבוטנאי הגרמני-הולנדי פרידריך אנטון וילהלם מיקל (Friedrich Anton Wilhelm Miquel). את השם המדעי קבע הבוטנאי הגרמני-אמריקני אלפרד רדר (Alfred Rehder).
תת-מינים
לליתוקרפוס דאלבטוס יש שני תת-מינים:
ארמאן ד'אתוס
ארמאן סיניור דה סילז' ד'אתוס ד'אוטוויאלה (בצרפתית: Armand, Seigneur de Sillègue, d'Athos, et d'Autevielle; "אדון סיליג, אתוס ואוטוויל"), הידוע יותר בשם ארמאן ד'אתוס (1615 בקירוב – 21 בדצמבר 1643), היה מוסקטר מגסקוניה בצרפת של המאה ה-17. הוא לקח את שמו מעיירת שוק קטנה בשם אתוס-אספיס. אתוס היה בן דודו הראשון של הרוזן דה טרואזוויל ובן דודו הראשון של אייזק דה פורתאו. בשל ידידות קרובה עם אנרי ד'אראמיס ועם פורתאו, הם נקראו "שלושת האחים". הוא שימש השראה לדמות שרקם אלכסנדר דיומא האב באותו השם בספר שלושת המוסקטרים.
ביוגרפיה
אתוס היה ככל הנראה אציל, הוא נולד בביארן, צרפת בסביבות שנת 1615 לאדון אדריאן דה סילז' ד'אתוס ד'אוטוויל דה קסבר ואחותו של הרוזן דה טרואזוויל.
על פי ספר זכרונותיו של ד'ארטניאן, ד'ארטניאן הציל את חייו של אתוס ולאחר שהצטרף לחיל המוסקטרים בשנת 1640, שמר אתוס על ידידותו עם ד'ארטניאן.
אתוס נהרג בדו-קרב ב-21 בדצמבר 1643, ונקבר ב"פרה או'קלרקס" סמוך לפריז.
נואה לאנג
נואה נואל לאנג (בהולנדית: Noa Noëll Lang; נולד ב־17 ביוני 1999) הוא כדורגלן הולנדי-סורינאמי, המשחק בפ.ס.וו. איינדהובן ההולנדית בעמדת הקיצוני.
קריירה
ב־3 באפריל 2017 לאנג ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו בקבוצת יונג אייאקס (קבוצת הבת של אייאקס) בליגת המשנה בהולנד כשעלה מהספסל בדקה ה־81'.
ב־15 בדצמבר 2017 הבקיע לאנג את שערו הראשון ביונג אייאקס נגד קבוצת אמן במסגרת הליגה, המשחק הסתיים בתוצאה 2–2.
ב־13 במרץ 2019 ערך לאנג את הופעת הבכורה שלו במדי אייאקס אמסטרדם נגד זוולה במסגרת הליגה.
אה"מ בלרופון
אה"מ בלרופון היה שמן של מספר אוניות מלחמה של הצי המלכותי הבריטי. {{פירושונים|
נואה לאנג
קריירה
ב־17 בספטמבר 2019 ערך לאנג את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות ששיחק בשלב הבתים נגד ליל הצרפתית, המשחק הסתיים בתוצאה 3–0 לטובת אייאקס. בהמשך עונה זו ניסה לאנג לסייע לאייאקס להעפיל לשלבי הנוקאאוט אך אייאקס סיימה במקום ה־3 בבית.
אה"מ בלרופון
ראו גם
}}
נואה לאנג
קריירה
ב־1 בדצמבר 2019 כבש לאנג את השלושער הראשון שלו במדי אייאקס נגד טוונטה לאחר שקבוצתו הייתה בפיגור של 0–2.
ב־18 בינואר 2020, הושאל לאנג לטוונטה עד סוף העונה. לאנג הצליח לרשום בטוונטה כמות של כ־7 הופעות עד שהופסקה הליגה עקב פרוץ נגיף הקורונה.
ביולי 2023 חתם בפ.ס.וו. איינדהובן. הוא כבש שער בכורה בקבוצה ב-4 באוגוסט בניצחון 1-0 על פיינורד והעניק לקבוצתו זכייה מספר 14 במגן יוהאן קרויף.
נבחרת לאומית
ב-31 במאי 2019, נבחר לאנג לשחק בנבחרת הלאומית הצעירה של הולנד (עד גיל 21).
נכלל בסגל נבחרת הולנד בטורניר מונדיאל 2022.
תארים
קלאב ברוז '''פ.ס.וו. איינדהובן'''
זמר לספינה
זמר לספינה (נקרא לעיתים גם שְׁקִיעָה נוּגָה) הוא שירו של המשורר הישראלי חיים חפר. נכתב בשנת 1947, והולחן על ידי המלחין דוד זהבי.
נושאי השיר הם חוויותיו של איש הפלי"ם באוניית מעפילים במסגרת תנועת ההעפלה לארץ ישראל, והגעגועים אל האישה האהובה שבמרחקים.
השיר ומנגינתו נעשו אהודים ביישוב ובתרבות הישראלית; הוא בוצע בין השאר על ידי טובה פירון ועל ידי הגבעטרון, גידי גוב, עוזי מאירי, אריק סיני, מזי כהן ודודו זכאי. מקובל לנגנו בכלי התקשורת בימי זיכרון, חגים ומועדים, כמו גם בתוכניות שירה ונגינה בימי החול.
תכנים ואמירות
השיר המחורז כולל שישה בתים.
בבית הראשון מתאר הדובר את תחושותיו באמצעות מצבי הטבע, ובהו עצבות - "שְׁקִיעָה נוּגָה", וחוסר וודאות - "הַיָּם אוֹבֵד בָּעֲרָפֶל", בדידות - "וְדוּמִיָּה גְּדוֹלָה"; ולצדם תקווה - "כּוֹכָב רִאשׁוֹן עָלָה".
בבית השני מספר הדובר על דמותה של אהובתו העומדת כל העת בדמיונו לנגד עיניו, ומתאר את פניה המחייכות: "וְאַתְּ נִצֶּבֶת מִנֶּגֶד / בְּחִיּוּךְ בְּעֵינַיִם כְּחֻלּוֹת..." - מראה שמחזק את ליבו.
הבית השלישי מאזכר את ההקשר ההיסטורי והאקטואלי שבו נמצא הדובר - באוניית מעפילים - "בִּסְפִינָה רְדוּפַת בְּכִי וּשְׁכוֹל", אשר רובם ככולם של נוסעיה הם ניצולי השואה המנסים לעלות לארץ ישראל, למרות הקשיים שמערימה בדרכם ממשלת המנדט. "רב-החובל", בין שזו דרגתו בספינה, ובין שזו דרגתו הנמלצת והמשעשעת כלפי בת זוגו, חותר להגיע באונייה אל חופי הארץ, הן כמופקד על שלומם של נוסעיה והן בשל געגועיו אל בת הזוג, ומילות השיר מתארות יחדיו שני נתיבים אלו, למשל במילים: "הוּא יַגִּיעַ, יַלְדֹּנֶת, אֵלַיִךְ, / וְהַסַּהַר יָאִיר בְּדַרְכּוֹ...".
בבית הרביעי פותח המשורר במעין אתנחתא פואטית העשויה תיאורי טבע המשרים שלווה, אולם בשורה האחרונה, חוזרת תחושת השכול, הכאב והאבלות, על המעפילים והאוניות שניזוקו או שטבעו בלב ים במילים:
אולם הדובר מוצא נוחם ועידוד רב בדמותה של האהובה, המהווה מעין תריס או לפחות חוויה חיובית מאזנת, למפגש עם ניצולי השואה, עם המידע על השואה, עם מחנות העקורים ועם גורלם, בבית הרביעי:
בבית החמישי ממשיכה שיחת המונולוג של הדובר עם האהובה שבמרחקים, ומפורטת. הדובר מציין את אפשרות מעצרו עם חבריו בידי שלטונות המנדט, שלאחריה יוגלו למחנה מעצר באי רחוק, ייתכן שהכוונה למחנות המעצר בקפריסין, שאליהם נשלחו המעפילים לארץ בידי כוחות הצבא הבריטי על פי המדיניות הבריטית מיוני 1946. כך במילים "וְעֵת הָאִי הַבּוֹדֵד יִכְלָאֵנִי", - אבל, הדובר יודע שדמותה של האהובה תלווה אותו גם במעצר:
פוקאס פסקואל
פוקאס פסקואל (בפורטוגזית: Pocas Pascoal; נולדה ב-1963) היא במאית אנגולית.
ביוגרפיה
נולדה וגדלה בלואנדה, אנגולה. בגיל 16 עזבה את מלחמת האזרחים באנגולה ועברה עם אחותה לליסבון, פורטוגל. לאחר שנתיים חזרה לאנגולה והפכה לצלמת הטלוויזיה הראשונה בלואנדה. בצרפת היא למדה עריכת סרטים בקונסרבטוריון החופשי לקולנוע הצרפתי (Conservatoire Libre du Cinema Francais או בקיצור CLCF, צרפתית). ב-2002 סיימה את לימודיה והצטרפה לקבוצת אמנים בשם Cité. במסגרת הקבוצה היא השתתפה במספר תערוכות אומנות עכשווית.
פסקואל מחלקת את חייה בין פריז לליסבון, שם היא יוצרת סרט.
בשנת 1998 היא ביימה בהודו את הסרט הקצר הבדיוני הראשון שלה, שנקרא "For us" וגם שני סרטים דוקומנטריים בשם Childhood Memories בשנת 2000 ו-There is always somebody who loves you בשנת 2004.
ב-2011 יצא סרטה הראשון באורך מלא Over here everything is fine אשר מבוסס על גלותה מפורטוגל. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בלוס אנג'לס.
סרטיה הוצגו במעל 20 פסטיבלים ברחבי העולם.
צ'רי (יצרנית רכב)
צ'רי (באנגלית: Chery Automobile Co. Ltd., בסינית: 奇瑞汽車股份有限公司) היא יצרנית כלי רכב, המבוססת באנחווי. החברה נמצאת בבעלות ממשלתית והיא מרכזת בייצור מכוניות נוסעים, מסחריות ומיניוואנים.
היסטוריה
צ'רי הוקמה בשנת 1997 והחלה לייצר מכוניות בשנת 1999. החל משנת 2001 היא מייצאת אותם מחוץ לגבולות סין.
כלי הרכב הראשון מתוצרתה הנקרא Fengyun והוא היה מבוסס על SEAT Toledo. בשנת 2007 החברה החלה בשיתוף פעולה עם קרייזלר. באותה שנה הוקם מיזם משותף עם קנון הולדינגס שפועל בשם "קורוס".
בשנת 2009 ייצור המכוניות על ידי החברה הגיע ל-509 אלף מכוניות ובשנת 2010 ל-700 אלף.
בהתאם למדיניות הממשלתית, החברה נכנסה לתחום של מכוניות היברידיות ומכוניות חשמליות בשנת 2010.
בנוסף למפעלים בסין, בבעלות החברה מפעלים במצרים, אינדונזיה, איראן, מלזיה, פקיסטן, רוסיה, אוקראינה ומדינות נוספות.
בשנת 2012 נחתם הסכם עם יצרן כלי רכב בריטי "יגואר לנדרובר". ייצור מכוניות אלו מרוכז במפעל חדש בצ'אנגשו.
ב-8 ביוני 2022 דווח כי קרסו מוטורס, יבואנית רנו וניסאן, תפיץ ותשווק את מכוניות צ'רי בישראל, עם יחידות הנעה של בנזין וחשמל.
ז'ורדן לוטומבה
אמבולה ז'ורדן לוטומבה (בצרפתית: Mvula Jordan Lotomba; נולד ב-29 בספטמבר 1998 באיוורדון-לה-בן שבשווייץ) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת ניס מליגת העל הצרפתית ובנבחרת שווייץ.
קריירת מועדונים
לוטומבה החל את הקריירה המקצוענית שלו בלוזאן וביאנג בויז ברן בליגת העל השווייצרית ובליגה השווייצרית השנייה.
ב-3 באוגוסט 2020 חתם לוטומבה בניס מליגת העל הצרפתית. ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על לאנס במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2020/2021. ב-23 בדצמבר הבקיע לוטומבה את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד לוריאן במסגרת המחזור ה-17 בליגה. בשתי העונות הראשונות שלו במועדון ערך 60 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
קריירה בינלאומית
ב-7 באוקטובר 2020 ערך לוטומבה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שווייץ, בהפסד 2-1 לנבחרת קרואטיה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת שווייץ בטורניר יורו 2020 בשנת 2021, אך לא שיחק בטורניר.
ב-29 במרץ 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת קוסובו במשחק ידידות.
הרוזן דה טראוזוויל
היווה השראה לדמות מסייה דה טרוויל בספרו של דיומא משנת 1844 "שלושת המוסקטרים".
EL/M-2238 STAR
EL/M-2238 3D STAR, היא מערכת מכ"ם רב-תכליתי לשימוש על גבי כלי שיט הנותן מענה לצורכי חיפוש אווירי וקרקעי שפותח על ידי מפעל אלתא של התעשייה האווירית. הוא מיועד לספינות בינוניות כמו קורבטה או פריגטה. STAR הוא ראשי תיבות Surveillance & Threat Alert Radar.
עיצוב ותיאור
המערכת מכילה מכ"ם חיפוש תלת־ממדי עם יכולת "multi-mode" עם פולס דופלר קוהרנטי לחלוטין אשר פועל בתדרי S band (בין 2 ל-4  ג'יגה-הרץ). הוא יכול לבצע חיפושים אוויריים וקרקעיים בו זמנית ונועד לתמוך במערכות נ"מ ותותחנים. האנטנה שלו היא חיישן דופלר יש מערך אופקי של אלומות 3D ומערך אנכי של קורני רצועות (Strip radiators). יש לו אפשרות לתכנות מחדש של עיבוד האותות, והוא מיוצב בתוך גלגול והגבהה של 20 מעלות. הוא מגיע בשלוש גרסאות - גדול, גרסה כפולת-פנים, בינוני וקטן גרסה יחידת פנים.
מפעילים
המכ"ם מותקן בספינות של חילות הים הבאים:
עונת 1976/1977 בליגת המשנה ההולנדית
עונת 1976/1977 בליגת המשנה ההולנדית הייתה העונה ה-21 של ליגת המשנה ההולנדית, שהיא הליגה ההולנדית השנייה. בסיום עונה זו, ויטסה ארנהם ווולנדם העפילו לליגה הראשונה.
מבנה
על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 19 קבוצות, 17 ששיחקו בעונה הקודמת בליגה, אליהן הצטרפו, היורדות מליגת העל, מאסטריכט ואקסלסיור רוטרדם. ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 18 משחקים כל אחד - 36 מחזורים בסה"כ. בסיומם הקבוצה במקום ה-1 העפילה לליגה הראשונה. הקבוצות שהעפילו לפלייאוף הדירוג התמודדו בבית פנימי והמנצחת העפילה לליגה הראשונה.
ג'ואל פריי
ג'ואל פריי (באנגלית: Joel Fry; נולד ב-20 במאי 1984) הוא שחקן ומוזיקאי אנגלי.
ביוגרפיה
פריי נולד בלונדון בשנת 1984. הוא בוגר האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
הוא הופיע במספר סדרות טלוויזיה בממלכה המאוחדת, בעיקר בקומדיות מצבים כגון "White Van Man", "Trollied" ו-"Plebs". פריי גילם את היזדהר זו לוראק בסדרת הפנטזיה "משחקי הכס", ואת קרל מרקס בסיטקום "W1A".
פריי הוא חבר בלהקה בשם "Animal Circus" שהוציאה מיני-אלבום (EP) בשנת 2012.
הקורפוס ה-88 (ורמאכט)
הקורפוס ה-88 (בגרמנית: LXXXVIII. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-8 ביוני 1942 בהולנד, וכמפקדו מונה הנס-וולפגנג ריינהרד. הקורפוס לחם במהלך מבצע מרקט גארדן כחלק מארמיית הצנחנים הראשונה. לאחר מכן לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-15 במסגרת קבוצת ארמיות B, ולאחר מכן במסגרת קבוצת ארמיות H. ב-22 בדצמבר 1944 הוחלף ריינהרד על ידי פליקס שוואלבה, שהוביל את הקורפוס בקרבות בהולנד, כחלק מהארמייה ה-25 במסגרת קבוצת ארמיות H עד סוף המלחמה.
הוועדה המיוחדת ליישום הנגשת המידע הממשלתי ועקרונות שקיפותו לציבור
הוועדה המיוחדת ליישום הנגשת המידע הממשלתי ועקרונות שקיפותו לציבור (ידועה גם בתור "ועדת השקיפות") היא ועדה מיוחדת בכנסת, שהתקיימה בכנסת ה-20. תחומי עיסוקה של הוועדה היו "יישום המידע הממשלתי ברוח חופש המידע; בחינת סוגי המידע העומדים לרשות הציבור או לעיונו; גיבוש עקרונות של שקיפות ודיווח של גופי הממשל". קביעת תחומי העיסוק של הוועדה תואמה עם יושבי ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט וועדת המדע והטכנולוגיה, שחששו תחילה כי הוועדה תנגוס בסמכויות הוועדות שבראשן הם עומדים. יושבת ראש הוועדה הייתה חברת הכנסת סתיו שפיר מהמחנה הציוני.
הקורפוס ה-88 (ורמאכט)
מבצע מרקט גארדן
במבצע מרקט גארדן כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הוועדה המיוחדת ליישום הנגשת המידע הממשלתי ועקרונות שקיפותו לציבור
היסטוריה
הוועדה אינה ועדה סטטוטורית, הקבועה בתקנון הכנסת או בהוראות חוק אחרות, אלא הוגדרה כוועדה מיוחדת המוקמת למשך תקופת כהונתה של כנסת מסוימת. זאת, בדומה לוועדה המיוחדת לפניות הציבור, הוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול, לוועדה לזכויות הילד ולוועדות מיוחדות נוספות.
הוועדה הוקמה בעקבות יוזמתה של חברת הכנסת סתיו שפיר, שפנתה בתחילת הכנסת ה-20 ליושב ראש הכנסת, יולי אדלשטיין, בבקשה להקצות ועדה מיוחדת לנושא השקיפות. זאת בעקבות מאבקה של שפיר במהלך הכנסת ה-19 בוועדת הכספים לחשיפת מנגנון ההעברות התקציביות, שלדבריה הסתיר מהציבור את החלוקה האמיתית של תקציב המדינה.
תחום עיסוקה של הוועדה
באופן רשמי, נקבע כי סמכויות הוועדה יכללו: "יישום המידע הממשלתי ברוח חופש המידע; בחינת סוגי המידע העומדים לרשות הציבור או לעיונו; גיבוש עקרונות של שקיפות ודיווחיות של גופי הממשל". בפועל, רובה ככולה של עבודת הוועדה נוגע לפיקוח על עבודת הממשלה, יחידות הסמך והרשויות המקומיות. הנושאים המרכזיים בהן עסקה הוועדה נוגעים לפרסום ההתקשרויות והחוזים שעורכת המדינה מול גורמים חיצוניים, שקיפות בתקציבי הרשויות המקומיות והתנהלותן, מעקב אחר תוכניות ממשלתיות עתירות תקציב, הגברת השקיפות של הכספים הקואליציוניים ועוד.
כשנה לאחר הקמת הוועדה עלתה ביקורת מצד יו"ר הקואליציה, ח"כ דוד ביטן, ולפיה שפיר מנהלת את הוועדה "כמו ועדת חקירה". זאת, בשל דיונים רבים המתקיימים בנושא תקציב המדינה ואשר דורשים את התייצבותם של פקידים רבים ממשרד האוצר וממשרדי ממשלה אחרים.
נושאים
בין היתר עסקה הוועדה בנושאים הבאים:
פרנסיסקו לאזארו
פרנסיסקו לאזארו (21 בינואר 1891 — 15 ביולי 1912) היה אתלט פורטוגזי, רץ המרתון האולימפי הפורטוגזי הראשון באולימפיאדת סטוקהולם (1912). הוא גם האתלט הראשון שמת במהלך ריצה במשחקים האולימפיים.
בדומה לכל האתלטים האולימפיים בתקופתו, היה לאזארו ספורטאי חובב; הוא התפרנס מעבודתו כנגר במפעל מכוניות בליסבון. לפני האולימפיאדה הוא השתתף וזכה בשלוש אליפויות מרתון במולדתו, כאשר התחרה במסגרת קבוצת ס. ל. בנפיקה.
לאזארו התמוטט במהלך ריצת המרתון באולימפיאדת 1912, בקילומטר ה-30 של המרתון. נטען כי סיבת המוות הייתה כפי הנראה התייבשות חמורה, הקשורה גם לטמפרטורה הגבוהה שנרשמה במהלך האירוע. מאוחר יותר התגלה כי לאזארו כיסה חלקים גדולים של גופו בשעווה, כדי למנוע כוויות שמש, אך בסופו של דבר השעווה הגבילה את ההזעה הטבעית של הגוף, דבר שהוביל לחוסר איזון אלקטרוליטי חמור.
הרומן "בית הקברות לפסנתרים" (2006) מאת הסופר הפורטוגזי ז'וז'ה לואיז פיישוטו, מבוסס על סיפורו של לאזארו.
סידני הילמן
קורות חיים
נולד בשנת 1887 בעיירה זאגר (כיום בליטא) למשפחה שומרת מצוות. בצעירותו נמשך לקומוניזם, והיה פעיל בארגון הבונד.
בעקבות מהפכת 1905 נמלט לגרמניה, ולאחר מכן לאנגליה, ובשנת 1907 עבר לניו יורק, שם השתלב בתעשיית הביגוד.
בשנת 1910 היה ממנהיגי השביתה הגדולה של עובדי תעשיית הביגוד בשיקגו, ובשנת 1914 היה ממייסדי ארגון העובדים "עובדי ההלבשה המאוחדים של אמריקה" (ACWA) לצד בסי אברמוביץ', שנישאה לו בשנת 1916, ועמד בראש הארגון.
תמך בניו דיל שקידם פרנקלין רוזוולט, ובשנת 1935 סייע לג'ון לואיס בייסוד "קונגרס הארגונים התעשייתיים" (CIO).
בשנת 1936 הקים ביחד עם דייוויד דובינסקי את "מפלגת העבודה האמריקאית" (ALP), אשר תמכה במועמדים מטעם המפלגה הדמוקרטית, כגון פרנקלין רוזוולט והרברט ליהמן.
נפטר כתוצאה מהתקף לב בשנת 1946. "קרן סידני הילמן" שהוקמה לזכרו מחלקת מדי שנה פרס כספי לכותבים ועיתונאים העוסקים בתחום הצדק הסוציאלי.
אייזק דה פורתאו
אייזק דה פורתאו (בצרפתית: Isaac de Porthau; 30 בינואר 1617, פו – 13 ביולי 1712) היה מוסקטר מגסקוניה בצרפת של המאה ה-17. בנוסף, הוא היה בן דודו הראשון של הרוזן דה טרואזוויל, קפטן המוסקטרים ובן דודו של ארמאן ד'אתוס. פורתאו שימש השראה לאלכסנדר דיומא ביצירת דמותו של פורתוס בספר שלושת המוסקטרים והמשכיו (אחרי עשרים שנה והוויקונט דה בראז'לון).
ביוגרפיה
הוא נולד בביארן לאייזק דה פורתאו דה קמפור דה שמפיין דה קסטטבון (מזכיר הפרלמנט של ביארן) ולקלמנס דה ברוסר, כבכורם של ארבעה ילדים: ז'אן, ז'אן ושרה. אחיו ז'אן הפך גם הוא למוסקטר וייתכן שדווקא היה זה שהשפיע על יצירת דמותו הבדיונית של פורתוס.
לאחר מות אביו בשנת 1654, הוא התפטר ממשמר המוסקטרים ומונה למזכיר הפרלמנט של בארן. הוא נפטר משבץ מוחי ב-13 ביולי 1712, ונקבר בשאפל דו סן-סקרמנט בכנסיית מרטין מטור, בעיר פו.
אילן יוחסין
לפי גיליון של "מגזין מקמילן" משנת 1899: "פורתאו היו משפחה עתיקה מביארן ולקחו את שמם מאחד ממגדלי הגבול קטנים הדומים למגדלי הגבול הבריטיים, "porthaux" במקור) שאליהם היו נשלחים בני הפירנאים הצרפתיים והספרדיים.
קרוב לוודאי שבני פורתאו קיבלו פרשנות זו לשמם, מכיוון שהבלאזון בשלט האצולה (ללא תמיסות, כיוון שהמקור הוא חותם) היה: אריה משתולל ושני מגדלים משורבבים, מוארים בלפידים.
שלט אצולה זה הוענק לפורתאו ב-24 בנובמבר 1674 ולא ידוע מה היה שלט האצולה הקודם שלו, אם היה.
קהילת יהודי מז'יבוז'
קהילת יהודי מז'יבוז' היא הקהילה היהודית בעיירה מז'יבוז', שכיום באוקראינה.
היסטוריה
כעיר העומדת על צומת דרכים חשוב, הפכה מז'יבוז' מעיירת ספר לאחת הערים החשובות והמרכזיות באזור. בעיקר עלתה חשיבותה עם החלת השלטון הפולני עליה, והטלת מרותה של שושלת האצילים לבית גרבורט על העיר. משנזקק בית גרבורט לחזק את מעמדה הפיננסי של העיר, השתלבו היהודים בפיתוח כלכלתה ובביסוס חיי המסחר בה. כך החלה הקהילה היהודית במז'יבוז' לפרוח ולגדול.
על חלקם של היהודים בניהולה האדמיניסטרטיבי של העיר בתחילת המאה ה-16, מעידים ממצאים ומסמכים שונים. הראשון שבהם הוא כתב הרשאה ל"אקזאקטור" (גובה מסים מטעם מלכות פולין) ליברמן, מופיע בספרי התיעוד של מִנהל הממלכה הפולנית מ-17 ביוני 1509:.
סביר להניח כי השתלבות היהודים בפיתוחה הכלכלי של העיר, גרמה לגידול מהיר במספרם ואף היוותה זרז להתבססותם כ"קהילה" יהודית - המתועדת כ"קהילה" לראשונה, במסמכים רשמיים של הממשלה הפולנית משנת 1511 (המציינים את החלטת הכתר הפולני להוריד את שיעור המס השנתי שה"קהילה" אמורה לשלם לאוצר הממלכה מ-200 זלוטי ל-100 זלוטי).
בין השנים 1648 ל-1653, מרד חמלניצקי, הקהילה היהודית סבלה מאוד.
בשנת 1765 חיו במדז'יבוז' היו 2,039 יהודים.
מהמאה ה-18 הפכה מדז'יביז' למרכז החסידות. בשנת 1740 התיישב בעיר על פי המסורת הבעל שם טוב, שם נפטר בשנת 1760. היה בעיר שם בית כנסת מלבנים ו-5 בתי תפילה יהודים וכן בית חולים עם 20 מיטות. הפוגרומים של תחילת המאה ה-20 וערעור היציבות בשנים 1917-1920 גרם לגל הגירה, ושיעור היהודים החל לרדת.
בשנת 1926, 4,614 יהודים חיו במדז'יבוז' (58.2% מכלל האוכלוסייה).
מאז שנות ה-30, פעילותם הדתית והתרבותית של היהודים הוגבלה על ידי השלטון הסובייטי.
מז'יבוז' בשואה
בסתיו 1941 הוקם במדז'יביז' גטו. הגטו הוקף בגדר תיל גבוהה. העומס בגטו בתנאי מחיה של 15–20 נפש בחדר, עבודה קשה, מכות, רעב וטיפוס תרמו למוות המוני בגטו. הצעירים שביהודי העיר נשלחו לעבודות כפייה, ורבים מהם מתו. ב-14 באפריל 1942 נשלחו 220 גברים מהגטו ללוות שיירה צבאית גרמנית לחזית. כולם הושמדו.
בבוקרו של יום שלישי, 22 בספטמבר 1942, הקיפו אנשי הגסטאפו ועוזריהם האוקראינים את הגטו היהודי וריכזו את יהודי הגטו הנותרים בכיכר העיר. הצעירים רוכזו ונשלחו למחנות עבודה, ויתר היהודים, כ-1,000 במספר, נלקחו משם לגדות נהר בוג, שם נרצחו. כ-2,500 יהודים עדיין הצליחו להסתתר בבונקרים ובכפרי הסביבה, ובמשך שלושה שבועות נמשך ציד היהודים, ובסיומו נמנו כ-3,500 הרוגים אשר קבורים בקבר אחים מחוץ לעיר.
ב-22 בספטמבר 1942 רוב תושבי הגטו נורו על ידי גרמנים ושוטרים אוקראינים מקומיים בנקיקים מול גדות הבאג. כ-100 צעירים הושמו במחנה הריכוז לטיכוב. רובם הגדול הושמד. רק מעטים מיהודי מדז'יבוז' ניצלו.
אחרי המלחמה
לאחר שחרור העיר בידי הצבא האדום ב-24 במרץ 1944 חזרו למז'יבוז' 24 משפחות יהודיות, אולם חיי הקהילה במקום לא נתחדשו. בשנת 1967 הוקמה אנדרטה על מקום הרצח ההמוני. בבית הקברות היהודי הישן נשתמרו קבריהם של הבעל-שם-טוב, הרשל אוסטרופולר ואחרים. בשנת 1969 עברו כל המוסדות הממשלתיים ללטיצ'ב, ורוב היהודים עזבו את העיירה. בשנות ה-80 חיו בעיר כשמונה יהודים, ובשנות ה-90 – שלושה.
בשנת 1977 ביקר בעיר הרב יצחק הכטמן, רבה של מונטריאול, ובידו תיאור בית הקברות הישן וקבר הבעש"ט. לאחר מאמצים למצוא את הקבר לפי התיאורים הקבר נמצא, אם כי הרוס. משפחת ליפיצקי חידשה את המצבה לאחר מכן, למרות אי מתן אישור מהשלטונות. ב-1981 התגוררו במדז'יבוז' רק שלוש משפחות יהודיות, וב-1989 היו בעיר חמישה קשישים יהודים.
מאז סוף שנות ה-80 הפכה מדז'יביז' למקום עלייה לרגל המונית של חסידים מרחבי העולם. מדי שנה ב-ו' בסיון מתאספים במדז'יבוז' חסידים מארצות הברית, מישראל וממדינות נוספות לחגוג את כניסת חג השבועות. לאחר 1991 בנתה חברת "דרך צדיקים", המארגנת נסיעות לקברי צדיקים, אוהל על קבר הבעש"ט, ואף בית מלון קטן לכל העולים לרגל.
בית המדרש העתיק שוחזר, ונבנה שם מקווה על יד מעיין הבעל שם טוב. מז'יבוז' מהווה מוקד עלייה לרגל לחסידים מרחבי העולם, העולים להתפלל על קברו של מייסד החסידות. רוב הבתים ברחוב המוביל לקבר נקנו על ידי החסידים. על הבניינים, אפילו שלטים עם שמות רחובות הם ביידיש.
מצבות יהודיות, שהובאו בעבר לחצר הטירה על ידי צוות המוזיאון המקומי, הוחזרו לבית הקברות היהודי.
מז'יבוז' ותנועת החסידות
העיר מז'יבוז' ידועה היום בעיקר בזכות היותה מולדתה של תנועת החסידות ומקום מושבו של מייסד החסידות, הבעל שם טוב.
על פי מחקרו של ש. אנ-סקי ומשלחתו האנתרופולוגית, ראשי קהילת מז'יבוז' שחפצו להשיב לעירם המתפתחת את מעמדה משכבר הימים, הזמינו את מייסד תנועת החסידות, הבעל שם טוב, להתיישב בעירם. לבעש"ט, שכבר התפרסם באזור, התחייבו לדאוג לפרנסה מקופת הקהל ולמגורים. בית המדרש הראשון של העיר הפך להיות "בית מדרשו של הבעל שם טוב". בשנת 1760 נפטר הבעל שם טוב ונקבר בעיר. גם נכדו, רבי ברוך ממז'יבוז' חי בעיר ונקבר ליד סבו. גם נינו של הבעש"ט, רבי נחמן מברסלב, נולד בעיר. רבי אברהם יהושע השיל מאפטא אב"ד העיר אפטא שהיה מגדולי תנועת החסידות בדורו הגיע לגור בעיר מזיבוז ובנה בה בית מדרש שקיים עד היום, ובניו אחריו המשיכו את שושלת החסידות בעיר. והסתעפו ממנו חסידויות מזיבוז, אפטא-ז'ינקוב, קופיטשניץ וטורנופול.
חיי הקהילה
כאמור, על פי המסורת, הקימו לעצמם יהודיה הראשונים של העיר, במאה ה-15, בית מדרש קטן בנוי מעץ. משגדלה האוכלוסייה היהודית במז'יבוז', גדלו אף צרכיה. מנהיגי הקהילה - שהחלה לתפוס מקום של כבוד בין קהילות פודוליה - ראו לנכון להקים לעצמם בית מקדש מעט שיהא בנוי לתלפיות, ויוכל לשמש את כל תושבי העיר. בית הכנסת הגדול שהקימו יהודי מז'יבוז' במאה ה-16, נבנה מאבן על גבעה קטנה לא הרחק מהמצודה ובקרבת מקום לבית המדרש הישן. עם התפתחות הקהילה היהודית, במרוצת השנים, הפך כל האזור שמבית הכנסת ועד הכניסה המערבית של מז'יבוז' לאזור חנויות ומסחר יהודיים.
בתחילת המאה ה-17 כבר הפכה מז'יבוז' לאחת הבולטות שבקהילות היהודיות בדרום מזרח פולין, ולבעלת ההשפעה הגדולה ביותר על החיים היהודיים באזור ובין רבניה (בשנים 1604–1612) נמנה גם רבי יואל סירקיש (1561–1640), הידוע בכינויו הב"ח (על שם פירושו "בית חדש" על ארבעה טורים).
Tonight (סיפור הפרברים)
Tonight (בגרסה העברית, לפי תרגום אהוד מנור: עכשיו) הוא שיר ידוע מתוך המחזמר "סיפור הפרברים" שהוצג לראשונה בברודוויי בשנת 1957. השיר, שפורסם לראשונה שנה קודם לכן, הוא פרי שיתוף פעולה של ליאונרד ברנשטיין שהלחין את השיר וסטיבן סונדהיים שכתב את המילים.
השיר הוא דואט, המבוצע על ידי זוג האוהבים טוני ומריה, כאשר טוני מגיע אל ביתה של מריה, בסצנת ה"מרפסת" הידועה. זמן קצר לאחר שהוא מבצע את השיר "מריה", השיר מופיע במחזמר פעם נוספת, בסצנה החמישית אך בגרסה שונה.
גרסאות כיסוי לשיר
השיר זכה לפרסום מחודש בשנת 1961 כאשר יצא כסינגל של פורנט וטיצ'ר (Ferrante & Teicher) שהגיע למקום ה-8 בבילבורד הוט 100, ובמקום ה-2 במצעד בילבורד Adult Contemporary.
לשיר נפוצו גרסאות כיסוי רבות, כשבין המבצעים השונים ניתן למנות את: אדי פישר, We Five, אדי האריס, שרה ברייטמן, ג'וני מאטיס, אנדי ויליאמס, הצלליות, ננסי וילסון, אנדרה פרווין, בליין אנדרסון, סמי דייוויס ג'וניור. גם שירלי באסי הקליטה את השיר בשנת 1962, והוא הגיע למקום ה-21 במצעד באנגליה, מה שהפך גרסה זו ליחידה שנכנסה למצעד הבריטי. גרסת כיסוי נוספת לשיר נערכה בסדרה המוזיקלית Glee, בפרק "Preggers". על ידי ג'נה אושקוביץ. השיר Tonight מופיע פעם נוספת בסדרה בפרק החמישי בעונה השלישית, אז שרים אותו כדואט, ליאה מישל ודארן כריס.
NXT TakeOver: New Orleans
NXT TakeOver: New Orleans היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, השייך לארגון הפיתוח שלהם, NXT. כמו כן, האירוע שודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע נערך ב-7 באפריל 2018, באולם סמות'י קינג סנטר שבניו אורלינס, לואיזיאנה וכלל קרבות בין המתאבקים של המותג NXT עקב העלילות, שנבעו ביניהן במהלך התקופה עד לקיום האירוע. האירוע היה האירוע ה-19 בסדרת אירועי NXT TakeOver.
חמישה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, ג'וני גרגאנו ניצח את תומאסו צ'אמפה בקרב ללא סנקציות, וכתוצאה מכך הוא הוחזר להיות חלק פעיל מ-NXT. עוד ברשימת הקרבות, אליסטר בלאק ניצח את אנדרדה "סיין" אלמאס והפך לאלוף ה-NXT החדש, ואדם קול ניצח את EC3, קיליאן דיין, לארס סאליבן, ריקושט וולווטין דרים בקרב סולם משושה ובעקבות זאת הפך לאלוף צפון אמריקה הראשון של NXT.
האירוע זכה לשבחים נרחבים מצד האוהדים והמבקרים. העיתונאי של Wrestling Observer Newsletter, דייב מלצר, העניק ציון של חמישה כוכבים גם לקרב הסולם המשושה על אליפות צפון אמריקה וגם לקרב ללא סנקציות בין גרגאנו לצ'אמפה, כשזאת הפעם הראשונה שמלצר מעניק לשני קרבות של מופע צפון אמריקאי ציון של חמישה כוכבים.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות שהתקיימו במהלך התוכנית של NXT. סדרת אירועי NXT TakeOver החלה ב-29 במאי 2014, כחלק מאירועי השלם וצפה של NXT, המשמשת כליגת הפיתוח של ה-WWE, כשערכה את האירוע השני שלה שהועבר בערוץ ה-WWE Network בשם NXT TakeOver. בחודשים שלאחר מכן, הביטוי "TakeOver" הפך למותג המייצג את כל אירועי השלם וצפה של NXT. האירוע היה אירוע השלם וצפה השני של NXT בשנת 2018.
ב-28 בפברואר בפרק של התוכנית NXT, אנדרדה "סיין" אלמאס וזלינה וגה התרברבו על הניצחון של אלמאס על ג'וני גרגאנו. לאחר מכן אליסטר בלאק וקיליאן דיין הגיעו והשלושה התחילו להתקוטט ביניהם. שבוע לאחר מכן, בלאק ניצח את דיין והפך למועמד מספר אחד לאליפות ה-NXT וכתוצאה מכך נקבע קרב בין אלמאס לבלאק באירוע בניו אורלינס.
באירוע NXT TakeOver: Philadelphia, אמבר מון ניצחה את שיינה בייזלר ושמרה על אליפות הנשים של NXT. לאחר הקרב, בייזלר תקפה את מון. ב-7 בפברואר בפרק של התוכנית NXT, בייזלר טענה שמון פחדה ממנה. לאחר מכן, מון צייצה בטוויטר והציבה בפני בייזלר אתגר של קרב חוזר ביניהן לשבוע הבא. בשבוע זה, הקרב נגמר בפסילה לאחר שקיירי סיין הגיעה ותקפה את בייזלר, מה שגרם למון לשמור על התואר. שבועיים לאחר מכן, לאחר שבייזלר ניצחה את סיין, היא קראה החוצה למון. ב-14 במרץ, לאחר הקרב שבו דקוטה קאי ניצחה את לייסי אוואנס, בייזלר הגיעה ותקפה את קאי. מון נחלצה לעזרתה של קאי ותקפה את בייזלר בעזרת מהלך הסיום שלה, האקליפס. שבוע לאחר מכן, מון ניצחה את אלייה, ובייזלר ומון התעמתו בשבועות שבאו לאחר מכן עד שנקבע ביניהן קרב נוסף על התואר באירוע בניו אורלינס.
ב-21 בפברואר בפרק של התוכנית NXT, הג'נרל מנג'ר, ויליאם ריגל הכריז על קיומו של טורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס, והפרס לזוג הזוכה יהיה קרב על אליפות הזוגות של NXT בניו אורלינס, בנוסף לגביע הטורניר. הטורניר החל ב-7 במרץ, כך שבשבועות שהגיעו לאחר מכן, The Authors of Pain (אקאם ורזאר), SAnitY (אלכסנדר וולף ואריק יאנג), הסטריט פרופיטס (אנג'לו דוקינס ומונטז פורד), ופיט דאן ורודריק סטרונג (שהחליף את טיילר בייט עקב פציעה בברך ואת שותפו טרנט סבן) העפילו לשלב הבא לאחר ניצחונות על TM-61 (ניק מילר ושיין ת'ורן), רידיק מוס וטינו סבטלי, Heavy Machinery (אוטיס דוזוביץ' וטאקר נייט) ודני בורץ' ואוני לורקאן, בהתאמה. בשלב חצי הגמר, ה-The Authors of Pain ודאן וסטרונג העפילו לשלב הגמר לאחר ניצחונות על הסטריט פרופיטס ו-SAnitY, בהתאמה. הגמר בין הזוגות נגמר ללא הכרעה לאחר שקבוצת The Undisputed Era הגיעה והפריעה בקרב. כתוצאה מכך, ריגל קבע קרב זוגות משולש באירוע שייערך בניו אורלינס, כשעל הכף יונחו גם חגורות אליפות הזוגות ועל גביע הטורניר.
ב-28 במרץ בפרק של התוכנית NXT, הג'נרל מנג'ר, ויליאם ריגל הכריז על אליפות חדשה של הארגון שתיקרא אליפות צפון אמריקה של NXT. הכרזתו נקטעה הודות למתאבק EC3, שערך את חזרתו ל-WWE. הוא הוכרז כאחד המשתתפים בקרב הסולם המשושה שאמור להיערך באירוע כדי לקבוע את אלוף צפון אמריקה הראשון. במהלך הערב, ריגל הכריז על יתר המשתתפים בקרב: אדם קול, ולווטין דרים, לארס סאליבן, קיליאן דיין וריקושט.
סופיה מנסאו
סופיה מנסאו (גרמנית: Sophia von Nassau, 9 ביולי 1836 - 30 בדצמבר 1913), הייתה אשתו של אוסקר השני, מלך שוודיה.
NXT TakeOver: New Orleans
עלילות
באירוע NXT TakeOver: Chicago, שנערך ב-20 במאי 2017, ג'וני גרגאנו ותומאסו צ'אמפה (דאז, נקראו ביחד DIY) נוצחו על ידי The Authors of Pain בקרב סולם וכשלו בניסיונם לזכות בחזרה בחגורות אליפות הזוגות. לאחר הקרב, גרגאנו וצ'אמפה עמדו על רמפת הכניסה והביעו את העצבות שלהם כתוצאה מההפסד. לאחר זמן מה, צ'אמפה תקף את גרגאנו. צ'אמפה הסביר את התקיפה על ידי כך שהוא עבר פציעה ברצועה הצולבת הקדמית והזדקק לכמה חודשי שיקום, כשבזמן הזה הוא חשד בגרגאנו שהוא יחליף אותו במתאבק אחר. באירוע NXT TakeOver: Philadelphia, גרגאנו נוצח על ידי אנדרדה "סיין" אלמאס", כך שאלמאס הגן בהצלחה על תוארו. לאחר הקרב, כשגרגאנו עמד על רמפת הכניסה, צ'אמפה הופיע לפתע ותקף את גרגאנו בעזרת קב, זאת הייתה הופעתו הראשונה של צ'אמפה מאז שבגד בגרגאנו. במשך השבועות, גרגאנו הסכים להניח על הכף את הקריירה שלו ב-NXT כדי להתאבק פעם נוספת על התואר נגד אלמאס. בקרב זה, גרגאנו הפסיד עקב התערבות של צ'אמפה, שעלתה לגרגאנו בקריירה שלו. בשבועות שבאו לאחר מכן, גרגאנו פיתח אובססיה להחזיר את צ'אמפה כדי לתקוף אותו. קרב ללא סנקציות (עקב העובדה שגרגאנו הוא לא תחת חוזה ולא שייך ל-NXT) נקבע בין השניים לאירוע בניו אורלינס, כך שאם גרגאנו ינצח בקרב, הוא יוחזר להיות חלק פעיל מהרוסטר של NXT.
סופיה מנסאו
בצעירותה
סופיה נולדה בארמון ביטריך שבויסבאדן ב-9 ביולי 1836, לוילהלם, דוכס נסאו ופאולינה, נסיכת וירטמברג, בתם של פאול, נסיך וירטמברג ושרלוטה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן. בשנת 1839 מת אביה וילהלם, דוכס נסאו, ואחיה אדולף, דוכס נסאו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1848 פרץ ברחבי הדוכסות מרד כחלק ממהפכות אביב העמים, ואחיה ואמה דיכאו אותו. בשנים 1853–1854 שהתה סופיה אצל דודתה שרלוטה, נסיכת וירטמברג, אשתו של מיכאיל פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, על מנת ללמוד את ההנהגות בבית מלוכה. בשנת 1856 מתה אמה פאולינה, נסיכת וירטמברג, וסופיה עברה להתגורר אצל אחותה מריה, נסיכת נסאו.
NXT TakeOver: New Orleans
קרבות מקדימים
האירוע נפתח עם ביצוע מוזיקלי של Cane Hill. הקרב שפתח את האירוע היה קרב סולם משושה על אליפות צפון אמריקה של NXT בין EC3, ריקושט, אדם קול, ולווטין דרים, לארס סאליבן וקיליאן דיין. הקרב הסתיים לאחר שריקושט ניסה לגעת בחגורת האליפות, אך קול דחף את הסולם, שכתוצאה מכך גרם לריקשוט ליפול. לאחר מכן, קול טיפס בסולם, הצליח להוריד את האליפות והפך לאלוף צפון אמריקה הראשון של NXT.
המצור על רואן
המצור על רואן הוטל על ידי האנגלים בין יולי 1418 לינואר 1419 בזמן מלחמת מאה השנים.
NXT TakeOver: New Orleans
קרבות מקדימים
אז, אמבר מון הגנה על אל אליפות הנשים נגד שיינה בייזלר. בייזלר ביצעה על מון את מהלך ההכנעה שלה, הקיריפודה קלאץ', שגרם לאחרונה להתעלף. כתוצאה מכך, בייזלר ניצחה בקרב עקב הכנעה טכנית וזכתה באליפות הנשים.
סופיה מנסאו
נסיכת הכתר של שוודיה
ביולי 1856 נפגשה סופיה עם אוסקר, נסיך שוודיה, אשר היה אמור לרשת את הכתר לאחר אחיו, והשניים התאהבו אחד בשנייה. לאחר מכן חזר אוסקר לשוודיה וקיבל את הסכמת הוריו לנישואים, ובאוקטובר אותה שנה הוכרז על אירוסיהם. בתקופת האירוסין למדה סופיה את ההיסטוריה והשפה השוודית, וב-6 ביוני 1857 התחתנו השניים בביטריך. ב-19 ביוני הגיעו השניים לשוודיה, והתקבלו בהתלהבות על ידי התושבים. בשנת 1858 ילדה סופיה את בנה גוסטב, מה שהבטיח את המשך השושלת, והעלה את הפופולריות שלה בעיני העם.
המצור על רואן
רקע היסטורי
בזמן המצור מנתה אוכלוסיית רואן כ-70 אלף תושבים. לפיכך הייתה אחת הערים הגדולות בצרפת, ותפיסתה הייתה מכרעת במערכה על נורמנדי בזמן מלחמת מאה השנים.
NXT TakeOver: New Orleans
קרבות מקדימים
הקרב שבא לאחר מכן היה קרב זוגות משולש, שבו The Undisputed Era (אדם קול וקייל אוריילי) הגנו על אליפות הזוגות של NXT נגד The Authors of Pain (אקאם ורזאר) ונגד רודריק סטרונג ואלוף בריטניה של ה-WWE, פיט דאן, כשעל הכף הונח גם גביע טורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס. בסיום, דאן ביצע על אוריילי את מהלך הסיום שלו, ה-Bitter End, אך סטרונג בלם את דאן בספירת שתיים. לאחר מכן, סטרונג ביצע את מהלך הסיום שלו על דאן והניח את אוריילי על דאן על מנת להצמיד אותו לניצחון, שהעניק לקבוצת ה-The Undisputed Era את ההגנה המוצלחת על תואר אליפות הזוגות ואת גביע טורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס. לאחר הקרב, סטרונג ענד על זרועו את סרט קבוצת The Undisputed Era, מעשים אלו גרמו לו להפוך לדמות הרעה ולהצטרף לקבוצתם.
סופיה מנסאו
נסיכת הכתר של שוודיה
בשנת 1859 מת חמיה אוסקר הראשון, מלך שוודיה, וגיסה עלה לשלטון כקרל החמישה עשר, מלך שוודיה. מכיוון שלא היו לקרל ואשתו לואיזה, נסיכת הולנד בנים, מונה בעלה אוסקר לנסיך הכתר השוודי, ובעקבות כך יחסיהם של סופיה ובעלה עם המלך ואשתו היו מתוחים.
NXT TakeOver: New Orleans
קרבות מקדימים
בקרב הלפני אחרון, אנדרדה "סיין" אלמאס (שלווה לקרב על ידי זלינה וגה) הגן על תואר אליפות ה-NXT נגד אליסטר בלאק. כשדעתו של השופט הוסחה, וגה ביצעה על בלאק את מהלך ההוריקארנה מדופן הזירה אל מדרגות הזירה. בלאק ביצע על אלמאס את מהלך הסיום שלו, המיסה השחורה, אך וגה הניחה את רגלו של אלמאס על החבל התחתון, מה שגרם להפסקת ההצמדה בספירת שתיים. אלמאס ביצע פעמיים את מהלך ה-Double knee smash, הפעם הראשונה כשבלאק ישב בפינת הזירה, והפעם האחרת כשבלאק ישב מחוץ לזירה ליד העמוד. אלמאס ניסה להמשיך את המהלך השני אל מהלך ההאמרלוק DDT, אך בלאק נמנע. לאחר מכן, אלמאס הצליח לבצע מהלך זה, אך בלאק הצליח לצאת מהצמדה זו לפני ספירת שלוש. בסיום, וגה קפצה מהחבל העליון, אך אלמאס תפס אותה, מה שאיפשר לבלאק לבצע עליו את מהלך המיסה השחורה, לנצח בקרב ולזכות בתואר האליפות.
הקרב המרכזי
הקרב המרכזי של הערב הפגיש את ג'וני גרגאנו לקרב ללא סנקציות מול תומאסו צ'אמפה. גרגאנו ביצע על צ'אמפה את מהלך הפאוורבומב מדופן הזירה אל הרצפה החשופה. הוא המשיך במתקפותיו בעזרת קב ולאחר מכן ביצע את מהלך הסלינגשוט DDT, אך לא הצליח להצמיד את צ'אמפה לספירה מלאה. גרגאנו ניסה לבצע את מהלך ההכנעה שלו, הגרגאנו אסקייפ, אך צ'אמפה הפסיק זאת לאחר שפגע בעיניו של גרגאנו. צ'אמפה השיב בביצוע מהלך ה"פרויקט צ'אמפה". מנגד, גרגאנו ביצע פעמיים את מהלך הסופרקיק. צ'אמפה ביצע שוב את מהלך פרויקט צ'אמפה, אך שוב לא הצליח להצמיד את גרגאנו לספירת שלוש. הוא ניסה לפגוע בגרגאנו בעזרת מגן הברך שלו, אך האחרון הצליח להתחמק ולבצע במקום את מהלך הגרגאנו אסקייפ. גרגאנו העמיק את הכאב של המהלך כשהוסיף על פניו של צ'אמפה את מגן הברך שלו. כתוצאה מכך, צ'אמפה נכנע, מה שהוביל לחזרת גרגאנו להיות חלק פעיל מ-NXT.
סופיה מנסאו
נסיכת הכתר של שוודיה
מאחר שילדה 3 ילדים בשלוש שנים, התערערה בריאותה של סופיה, ומשום כך יצאה בשנת 1861 לטיול בניס, ובשנת 1863 לטיול בגרמניה. סופיה הטילה משמעת חזקה על ילדיה, ואף הניקה אותם בעצמה, דבר שהיה נדיר ביותר באותה תקופה. בהמשך אף שלחה סופיה את ילדיה לבתי ספר ציבוריים, ולא חינכה אותם בבית כפי שהיה נהוג אז.
NXT TakeOver: New Orleans
ביקורת
האירוע זכה לשבחים נרחבים מצד האוהדים והמבקרים. ג'ין ג'ילו מהעיתון The Times-Picayune תיאר את האירוע כ"היאבקות במיטבה", כשבמרכז הדגיש את ה"היאבקות המרהיבה לצד סיפור מדהים לספר לקהל". עוד כתב כי "המופע נפתח עם אחד הקרבות הטובים ביותר בהיסטוריה של NXT והסתיים עם עוד מועמד לקרב השנה של אחד הסיפורים הגדולים בהיסטוריה של ההיאבקות". ג'ון מור מהאתר Pro Wrestling Dot Net כתב כי "כל קרב נמסר ברמת אירוע ראשי", ותיאר את הקרב המרכזי בין גרגאנו לצ'אמפה כ"סוף מושלם לסיפור ארוך ביניהם". מאטי פאדוק מהעיתון הבריטי The Independent כתב שהאירוע "נמסר בצורה עוצרת נשימה", וכינה אותו "ערב קלאסי של היאבקות שיהיה קשה לשחזר אותו". העיתונאי של Wrestling Observer Newsletter, דייב מלצר, העניק ציון של חמישה כוכבים גם לקרב הסולם המשושה על אליפות צפון אמריקה וגם לקרב ללא סנקציות בין גרגאנו לצ'אמפה, מה שהפך את קרבות אלה לקרב השני והשלישי אשר מקבלים ציון של חמישה כוכבים בשנת 2018.
הטורניר לשנת 2018
1 מאסטש מאונטיין (טיילר בייט וטרנט סבן) היו אמורים ליטול חלק בטורניר בקרב נגד אוני לורקאן ודני בורץ', אך בסופו של דבר בעקבות פציעה של טיילר בייט לא יכלו להשתתף והזוג שהחליף אותם היה רודריק סטרונג ואלוף בריטניה של ה-WWE, פיט דאן. 2 הקרב היה קרב זוגות משולש שבו "הזוכה זוכה בהכל", כלומר גם באליפות הזוגות וגם בגביע לזכר דאסטי רודס.
המצור על רואן
רקע היסטורי
מסביבות שנת 1415, עת נפלה ארפלור, חוזקה רואן ובוצרה בידי הצרפתים והפכה למקום המוגן ביותר בו נתקלו הפולשים האנגלים. כאשר האנגלים הגיעו לרואן, היו מפוזרים מגדלי שמירה ותותחים רבים לאורך חומות העיר. חיל קשתים המצויד בקשת מוצלבת עמד תחת פיקודו של אלן בלנשאר, המשנה לגי לה בוטלייר, מפקד כל הכוחות באזור. גי תמך בבית בורגונדי בזמן מלחמת אזרחים מול בית ארמניאק והיה המפקד הקודם של העיר דייפ. הדיכאון בו שרתה ממלכת צרפת, ובמיוחד נורמנדי, תחת עול המס הביאה את התושבים לשנאה של בית ארמניאק.
סופיה מנסאו
נסיכת הכתר של שוודיה
בשנת 1866 סופחה דוכסות נסאו לפרוסיה לאחר מלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובעקבות כך הובילה סופיה קו אנטי פרוסי בממשל השוודי. אולם בשנת 1870 נפגשה סופיה עם וילהלם הראשון, מלך פרוסיה, ויצרה עמו קשר טוב. לאחר מכן אף יצרה סופיה קשרים ידידותיים עם פרידריך, נסיך הכתר הגרמני ועם אשתו ויקטוריה, הנסיכה המלכותית.
מלכת שוודיה
בין השנים 1873–1878 חוותה סופיה משברים, בעקבות הרומנים שניהל בעלה עם נשים שונות, ובשנת 1878 החלה להתקרב יותר לדת, ומיעטה להשתתף באירועים רשמיים של בית המלוכה. בשנת 1881 ביקרה סופיה בבריטניה את ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ולאחר מכן ייסדה את בית הספר לאחיות הראשון בשוודיה, כפי המודל שראתה בבריטניה.
בשנת 1881 התחתן בנה גוסטב, נסך הכתר השוודי עם ויקטוריה, נסיכת באדן בקרלסרוהה, וסופיה השתתפה בחתונה על אף מצב בריאותה הרעוע. היחסים בינה לוויקטוריה היו מתוחים, עקב דעותיהם הפוליטיות ההפוכות, ונטיותיה הפרו-גרמניות של ויקטוריה.
סופיה פעלה רבות ליישוב המשברים השונים עם נורווגיה, ואף שכנעה את בעלה להסכים לפירוק האיחוד השוודי-נורווגי בדרכי שלום בשנת 1905. בשנת 1907 מת בעלה אוסקר השני, ובנה עלה לשלטון במקומו כגוסטב החמישי, מלך שוודיה. סופיה המשיכה את מסעותיה לבריטניה ולאירופה, וב-30 בדצמבר 1913 מתה בארמון בקופנהגן.
משפחתה
ב-6 ביוני 1857 התחתנה סופיה עם אוסקר השני, מלך שוודיה, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
המצור על רואן
המצור
בשל מחסור בכח אדם בצד האנגלי, לא התאפשרה פריצה מהירה אל העיר, ולכן היא הושמה כולה במצור הדוק. בכישרון רב, האנגלים השתמשו בכל סירותיהם כדי לחסום על אפשרות לקבלת אספקה דרך נהר הסיין. האנגלים התכוונו להרעיב את המגינים. עד דצמבר, תושבי רואן אכלו חתולים, כלבים, בשר סוסים ואף עכברים. הרחובות מלאו באזרחים מורעבים. העיר גרשה 12,000 מתושביה העניים יותר על מנת לחסוך במזון. המלך הנרי החמישי לא הרשה לאף אדם לעבור את קווי המצור, וכך העניים הרעבים נאלצו לחיות בתעלה הגנה שנחפרה ליד חומות העיר. אפילו האנגלים ריחמו על הרעבים ובקריסמס 1418, הרשה המלך לשני כמרים לחלק מזון, אולם בסיום היום הופסק המזון והמגורשים חזרו לרעב ולמוות בשוחה.
למרות מספר ניסיונות אמיצים של הכוח הצרפתי לפרוץ החוצה, המצור נמשך עד לינואר 1419. רואן, שאוכלוסייתה הלכה והצטמצמה, החליטה לשאת ולתת על ידי שליחת משלחת בראשות גי לה בוטיילר ושישה חברים נוספים. לאחר שמונה ימים של משא ומתן, שליחי רואן לא יכלו לקבל את התנאים שהוצעו להם, והחליטו לנסות להרוס את העיר ולנטוש אותה על ידי ניסיון הבקעה נואש.
כדי לא להישאר עם עיר חרוכה לאחר מצור ארוך ויקר, הסכים הנרי להקל בתנאי הכניעה וכך קיבל את השליטה על העיר.
לאחר הכניעה
אלן בלנשאר, שהוציא להורג אסירים אנגלים הוצא בעצמו להורג על ידי האנגלים לאחר נפילת העיר. לאחר נפילת העיר, תושבים רבים מאסו בדוכס בורגונדי וביורש העצר והם נשבעו אמונים להנרי.
הנרי המשיך במסע הכיבושים ותפס את כל נורמנדי, פרט למון סן מישל, שעמדה בפרץ במשך 21 שנה עד לתפיסת השטח מחדש בידי הצרפתים.
לולה רידג'
לולה רידג' (נולדה אמילי רוז רידג', 12 בדצמבר 1873 – 19 במאי 1941) הייתה משוררת אנרכיסטית אירית-אמריקאית, ועורכת בעלת השפעה של כתבי עת אוונגרדיים, פמיניסטיים ומרקסיסטיים. היא ידועה בשל הפואמות הארוכות שלה, שפורסמו במגזינים רבים ולוקטו לחמישה ספרי שירה. יחד עם עוד משוררים פוליטיים של תחילת התקופה המודרניסטית, רידג' זכתה לעניין מחודש בתחילת המאה ה-21, וגורפת שבחים עבור יצירת שירה הישר מתוך הקשיים של החיים האורבניים. לקט חדש משירתה פורסם בשנת 2007 וביוגרפיה שלה יצאה ב-2016.
ביוגרפיה
היא נולדה רוז אמילי רידג' בשנת 1873 בדבלין, אירלנד, לג'וזף הנרי ואמה (ריילי) רידג', והייתה הילדה היחידה שלהם ששרדה. כאשר רוז הייתה בת 13, היגרה עם אמה, שהתאלמנה, לניו זילנד, ושם רידג' התחילה את הפעילות הפוליטית שלה. בשנת 1895, עדיין בניו זילנד, רידג' נישאה למנהל של מכרה זהב. כשהם התגרשו, היא עברה לסידני, והחלה ללמוד בטריניטי קולג ' וגם למדה ציור באקדמי ז'וליין עם רוסי אשטון.
רידג' היגרה לארצות הברית ב-1907, אחרי מות אמה, והתיישבה בסן פרנסיסקו. שם היא החלה להזדהות כלולה רידג', משוררת וציירת. היא פרסמה את שירה הראשון בארצות הברית בשנת 1908 במגזין Overland Monthly.
מאוחר יותר היא עברה לניו יורק, לגריניץ' וילג'. אחרי תקופה שעבדה בקופירייטינג, היא פרשה כדי להתמקד בשירה. היא לקחה עבודות ארעיות בתור דוגמנית וכפועלת במפעל, וכך נהייתה מעורבת בפוליטיקה ובמאבקים של מעמד הפועלים. פיטר קורטרמיין תיאר אותה בספרו מילון הביוגרפיות הספרותיות  בתור "הדבר הכי קרוב לאבטיפוס באותה תקופה למשוררת הפרולטריון ומלחמת המעמדות, הנושאת את הקול של המחאה החברתית או אידיאליזם מהפכני."
קריירה ספרותית
לאחר כמה שנים בניו יורק, רידג' עוררה תשומת לב ניכרת לשיר שלה, בגטו, שפורסם לראשונה ב-1918 בניו ריפבליק. הוא נכלל בספרה הראשון, הגטו ושירים אחרים, שפורסם באותה שנה. השיר מתאר את קהילת המהגרים היהודים של רחוב הסטר והלואר איסט סייד של ניו יורק. הוא בוחן את ההשפעות של קפיטליזם, מגדר, וקונפליקט בין-דורי באופנים שהושוו ליצירות של צ'ארלס רזניקוף, אך היא גם בטאה את הייחודיות של מספר רב של מהגרים, כדי להראות שהם היו מגוונים בדיוק כמו אמריקאים אחרים וחולקים עמם הרבה תכונות אנושיות. הספר זכה להצלחה ביקורתית.
הכרה זו הובילה להזדמנויות חדשות; רידג' התחילה לערוך מגזיני אוונגרד חדשים כגון Others, ב-1919, ו-Broom, שנוסד בשנת 1921 על ידי הרולד לוב, ובזמן שהוא עסק בהוצאה לאור מרומא, היא ניהלה את המגזין האמריקאי בין 1922–1923. היא אפילו התגוררה בדירת מרתף צמודה למשרדי המגזין בביתה של פרודתו של לוב, מרג'ורי קונטנט.
רידג' פרסמה 61 שירים מ-1908 עד 1937, בכתבי עת מובילים כמו Poetry, ניו רפבליק, ו- The Saturday Review of Literature. היא הייתה עורכת-תורמת למגזין המרקסיסטי,  The New Masses.
עד 1935, היא כתבה ופרסמה עוד ארבעה ספרי שירה, ושירים יחידים נוספים עד 1937. העבודות שלה נכללו גם באנתולוגיות. הספר השלישי שלה, "דגל אדום" (1927) איגד הרבה משירתה הפוליטית.
בשנת 1929, רידג' התקבלה כמשוררת אורחת במושבת המשוררים ביאדו. באותה שנה היא פרסמה את Firehead, שיר ארוך שסיפר מחדש מזווית רדיקלית את סיפור צליבתו של ישו. שיר זה וגם ספרה האחרון, שפורסם ב-1935, היו יותר פילוסופיים ביחס לעבודתה המוקדמת יותר.
היא זכתה במלגת גוגנהיים בשנת 1935. היא זכתה גם בפרס על שם שלי מידי אגודת המשוררים האמריקאית לשנים 1934 ו-1935.
פעילות פוליטית
רידג' מעולם לא הצטרפה למפלגה פוליטית, אך הייתה פעילה למען מטרות רדיקליות. היא מחתה נגד ההוצאות להורג של סאקו וונצטי ב-1927, והייתה בין אלה שנעצרו באותו יום. ב-1930, היא תמכה בהגנה של טום מוני ווורן בילינג, שהופללו בעוון הפצצת מצעד בסן פרנסיסקו.
הערכה מחודשת במאה ה-21
עם התחדשות העניין האקדמי בשיריה מאז סוף המאה ה-20, יצא לאור אוסף מבחר שירים מתוך שלושת ספריה הראשונים בשם Light in Hand:Selected Early Poems (2007), עם מבוא מאת דניאל טובין ובעריכתו. הוא מציין כי רידג' הייתה "חלק מהמפגש בין פוליטיקה, תרבות, והתפתחות קולותיהן של נשים בין תחילת תקופת המודרניזם ועד פרוץ מלחמת העולם השנייה."
רוברט פינסקי, לשעבר משורר הקונגרס של ארצות הברית, כתב כי הקוראים בני ימינו צריכים "להעריך את העוצמה ואת הרעננות של מפעלה: הפיכת עיר גשמית לשירה." הוא משווה אותה אל המשורר הבריטי בן המאה ה-18 ויליאם בלייק, ביכולת שלה לבטא את נקודת המבט של ילדים, ולעורר "את התמימות ואת החוויה באופן שמטשטש את הגבול המעורפל ביניהם". פינסקי גם ציין שרידג'  הקדימה את המשורר האמריקאי הארט קריין, הידוע בשל הפואמה הארוכה שלו, הגשר, על גשר ברוקלין, בכך שהשתמשה ב"שפה גבוהה ומשתלהבת של העבר, המאפיינת במיוחד את תקופת אליזבת הראשונה, כדי לתאר את המציאות הדוחה והנשגבה של עיר אמריקאית של המאה ה-20."
סיון הר-שפי
ביוגרפיה
הר-שפי נולדה בירושלים. בעקבות אביה, הרבתה המשפחה לשנות מקומות מגורים, ובשלב מסוים עברה לגור באפרת. בגיל תיכון למדה בבית ספר פלך בירושלים. שירתה בצה"ל כמורה חיילת בבית ספר שדה עפרה. בוגרת תואר ראשון ושני בהצטיינות בחוג לספרות עברית של האוניברסיטה העברית. עבודת הגמר שלה, בהנחיית פרופ' רות קרטון-בלום, עסקה ב"פולימורפיזם בשירת יונה וולך: היבריד, מטמורפוזה ואלכימיה". כתבה את עבודת הדוקטורט על המלכות בשירת אורי צבי גרינברג במחלקה לספרות עם ישראל, אוניברסיטת בר-אילן, בהנחיית פרופ' תמר וולף מונזון.
ריכזה את בית המדרש לנשים "עורי" בירושלים. כיום היא מרצה במכללת יעקב הרצוג בגוש עציון, במכון שכטר למדעי היהדות ומנחה סדנאות כתיבה ועורכת את כתב העת "עתר".
החלה לפרסם שירים בכתב העת משיב הרוח. פרסמה ארבעה ספרי שירה. זוכת "פרס הרי הרשון" של האוניברסיטה העברית (תשס"א), פרס אקו"ם (תשס"ג), פרס שרת החינוך (2004), פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים (תשע"ב), מלגת בוסתן של הספרייה הלאומית (2018) ופרס רעיית נשיא המדינה על שם ד"ר גרדנר סימון לשירה עברית (2019).
תומר קשטן
תומר קשטן (נולד ב-25 בדצמבר 1971) הוא מאמן כדורגל ישראלי.
ביוגרפיה
קשטן נולד בכפר סבא והוא בנו של מאמן הכדורגל דרור קשטן. שיחק במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא, אך במדי קבוצת הנוער שבר את רגלו וחזר לשחק בצורה חובבנית רק לאחר שירותו הצבאי, בקבוצת הפועל עלייה כפר סבא, ובגיל 22 כבר החל לאמן קבוצות ילדים בהפועל כפר סבא. בשנת 2006 מונה למאמן קבוצת הנוער של המועדון, ולאחר מכן אימן גם את קבוצת הנוער של הפועל תל אביב, עמה זכה בגביע המדינה בשנת 2009.