cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוונג'ד סוונפולד
היסטוריה
באוקטובר 2014 הודיעה סולן הלהקה M. Shadows שהלהקה תתחיל לעבוד על אלבום שביעי בקיץ 2015 והאלבום צפוי לצאת בשנת 2016.
בספטמבר 2016 הודיעה הלהקה כי האלבום החדש נמצא בתהליך עריכה והוא צפוי לצאת בסוף 2016 - תחילת 2017.
ב-13 באוקטובר 2016 יצא הסינגל The Stage מהאלבום החדש של הלהקה. ב-28 באוקטובר הופיעה הלהקה על גג מגדל Capitol Records שבלוס אנג'לס, עם הסינגל החדש The Stage ו- 4 שירים נוספים מאלבומים קודמים. ההופעה שארכה כחצי שעה שודרה בשידור חי באתר האינטרנט של הלהקה וצפו בה מיליוני בני אדם, בסיום ההופעה הופיעה על המסך תמונת האלבום החדש ונכתב "אלבום חדש זמין עכשיו!!", כך שוחרר אלבומה השביעי של הלהקה הנקרא "The Stage".
הלהקה הופיעה בישראל ב-26 ביוני 2018 בלייב פארק בראשון לציון. ב-22 בנובמבר פורסם כי הלהקה תופיע בשנית בישראל, בדיוק 4 שנים לאחר הופעתה הראשונה, ב-26 ביוני 2022.
שם הלהקה
משמעות שם הלהקה באנגלית הוא "שִׁבְעָתַ֖יִם יֻקַּם"; זהו ציטוט מספר בראשית, מהבטחת האל לקין לפני שנתן בו את אות קין, כי כל פגיעה בו מצד אחר תינקם שבעת מונים. אחד השירים של הלהקה, מאלבומם השני, נקרא "Chapter Four" (בעברית: פרק ד'), כמחווה לבראשית פרק ד', בו מסופר אודות קין והבל.
חברי הלהקה
חברים לשעבר:
פעילות פוליטית
חברי הלהקה מגדירים עצמם פעמים רבות כפטריוטיים ימניים ותומכי המפלגה הרפובליקנית, M Shadows הודיע ב-2016 על תמיכתו בדונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית.
החל משנת 2003 נוהגת הלהקה לטוס מדי פעם אל המזרח התיכון ולהופיע על נושאות מטוסים לפני קהל של חיילים אמריקנים המוצבים בעיראק ואפגניסטן. ב-26 ביוני 2018 הופיעה הלהקה בישראל.
השיר Critical Acclaim מאלבומה הרביעי של הלהקה שיצא בשנת 2007 הוא שיר ביקורתי פוליטי, לא אומרים במילות השיר את המילים "ימין ושמאל" אך יש בו ביקורת מובהקת כלפי אלה שמדברים ופועלים נגד חיילי צבא ארצות הברית שנלחמים למען מדינתם מעבר לים.
TBS
התמיסה מכילה
לתמיסות TBS המשמשות לשטיפה, מוסף לעיתים הדטרגנט TWEEN20, והתמיסה מכונה בהתאם: TBST.
לאופולד הרביעי, נסיך ליפה
לאופולד הרביעי, נסיך ליפה (בגרמנית: Leopold IV. Fürst zur Lippe; 30 במאי 1871 – 30 בדצמבר 1949), היה נסיך ליפה בין השנים 1905–1918.
ביוגרפיה
לאופולד נולד ב-30 במאי 1871 באוברקאסל שהשתייכה לממלכת פרוסיה, לארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד ולקרולינה, רוזנת ורטנסלבן, בתם של לאופולד אוטו, רוזן ורטנסלבן ומתילדה האלבך. לאופולד שירת בצבא הקיסרות הגרמנית עד לשנת 1894, ולאחר מכן למד מדעי המדינה באוניברסיטת בון ובאוניברסיטת ברלין.
בשנת 1895 מת וולדמאר, נסיך ליפה, ובמקומו עלה לשלטון אלכסנדר, נסיך ליפה שהיה ללא ילדים, ולא היה כל כך שפוי. בעקבות כך פרץ מאבק ירושה בין בית שאומבורג-ליפה לבין לאופולד מבית ליפה-ביסטרפלד. בשנת 1905 הכריע בית המשפט הקיסרי בלייפציג, שהנסיכות תעבור ללאופולד. וילהלם השני, קיסר גרמניה שהיה גיסו של אדולף, נסיך שאומבורג-ליפה, התרגז כל כך על ההחלטה, עד שבשל כך לא הגיע לטקס ההכתרה של לאופולד.
בשנת 1911 הותקפו לאופולד ואחיו יוליוס בעת מסעם, על ידי כנופיית פועלים איטלקים שזרקו עליהם אבנים, ויוליוס נפצע מפגיעת אבן בראשו.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שדרג לאופולד את תוארי הענפים השונים של המשפחה, וב-24 בפברואר 1916 הכשיר את נישואי אחיו ברנהרד, נסיך ליפה לארמגארד פון קראם, והעניק לבניו ברנהרד ואשווין את התואר "נסיך ליפה-ביסטרפלד". ב-12 בנובמבר 1918 התפטר לאופולד מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית ותבוסת הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה.
לאחר עליית הנאציזם בגרמניה, כל שלושת בניו מאשתו הראשונה הפכו לחברי המפלגה הנאצית, ובנו הבכור ארנסט, נסיך הכתר של ליפה שהצטרף למפלגה במאי 1928, היה הנסיך הגרמני הראשון שעשה זאת. מכיוון שבניו מאשתו הראשונה התחתנו בנישואים מורגנטיים, הדיח אותם לאופולד בצוואתו משנת 1947 מראשות בית ליפה, ואכן לאחר מותו ב-30 בדצמבר 1949 בדטמולד, הפך בנו ארמין, נסיך ליפה לראש הבית.
משפחתו
ב-16 באוגוסט 1901 התחתן לאופולד עם ברטה, נסיכת הסן-פיליפסטאל-בארכפלד, בתם של וילהלם, נסיך הסן-פיליפסטאל-בארכפלד ויוליאנה, נסיכת בנטהיים ושטיינפורט, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
ב-26 באפריל 1922 התחתן לאופולד עם אנה, נסיכת איזנבורג ובידינגן, בתם של ברונו, נסיך איזנבורג ובידינגן השלישי וברטה, רוזנת קסטל-רידנהאוזן, ממנה נולד לו בן אחד:
יחיא בן המו
ביוגרפיה
חכם יחיא התמנה לרב הקהילה בעיר מוסול וחזן בבית הכנסת ששון לאחר שהבן איש חי קיבל שאלה מן הקהילה על מספר מועמדים והכריע לטובת חכם יחיא זצ"ל, שנים רבות כיהן כחבר בבית הדין של הקהילה ליד הרב הראשי חכם סלימון ברזאני. נוסף על בקיאותו בש"ס, בפוסקים ובשאר מקורות ההלכה, הצטיין חכם יחיא בגישה רבת הבנה וגמישה, אך גם חסרת פשרה בכל בעיית יסוד. גם על שאלות של בני קהילות אחרות היה משיב כהלכה באותה בהירות מחשבה ועמקות תפיסה האופיינית לו.
הדוקים היו קשריו עם חכמי בבל וכן עם שד"רי ארץ ישראל שביקרו במוסול, במיוחד ייזכר חכם יחיא כדרשן בחסד עליון, מדי שבת בשבתו אחרי הצהרים היה ניצב במשך שעתיים ומעלה ליד התיבה באמצע האולם המרווח של בית הכנסת הגדול ששון כשהוא מלא מפה אל פה ובקול ערב וצלול, נשא לפני הקהל הרב הצמא לדבריו את הדרוש שלו (כך קראו יהודי מוסול לדרשה)הבנוי להפליא. מסביב לפרשת השבוע היה שוזר פרקי אגדה ודברי פרשנות משובצים בסיפורים ומעשיות, במשלים ונמשלים משולבים בענייני דיומא מבוארים ומוסברים בבהירות ובפשטות. ברטט ובדביקות חסידית היה משמיע ספורים על האר"י הקדוש ותלמידיו ועל הבעל שם טוב, חבורתו ותנועתו. הודות לדרשותיו המאלפות התעשר אוצר הידיעות הכללי של רבים מבני עדתו שומעי לקחו, נתהדקה זיקתם למסורת והשתרשה בהם התודעה הלאומית והדתית. מבחינה זו היה חכם יחיא מורה ומדריך-עם נאמן לקהילתו ולשליחותו.
ששון בנימין אהרון, אחד מחכמי קהילת מוסול, כתב על דרשות אלו:
הוא היה דמות ציבורית עממית ונערץ גם על נכבדי העיר המוסלמים והנוצרים ועל אנשי השלטון, הוא בלט במיוחד במעמדים ציבורים וממלכתיים ובימי מבחן ומשבר. לא פעם לווה את ראש הקהילה למושלי העיר מוסול כדי לדחות גזרות מעל הקהילה.
כמי שמעורה היטב בחיי היום יום של בני קהילתו, שותף בששונם וביגונם ומאציל מרוחו עליהם, מקובל היה על כל שכבותיהם מיישב סכסוכים משכין שלום ואמן הפשרות. איש עצה ותושייה, אשר ביתו בית ועד לחכמים ומען לכל נצרך ושעתו פנויה לכל דבר מצווה.
חכם יחיא היה איש אמיד. הוא העסיק כפריים רבים בייצור חקלאי ובגידול צאן ובקר. הייתה לו חנות לרוקחות, והוא ידע על ידי ערבוב מיני צמחים לייצר תרופות למחלות שונות. מוניטין רב יצא לו בגלל התרופה שהמציא לצרעת הגמלים. ערבים ובדואים נהרו אליו מכל רחבי ארצות ערב ובמיוחד מחצי האי ערב. שליחיו של המלך עבד אל-עזיז אל סעוד, מייסד הממלכה הסעודית, ביקרוהו לעיתם קרובות כדי לקבל ממנו את תרופת הפלא שהייתה מזור לגמלים.
לחכם יחיא היו שלושה אחים: צאלח, נסים ומרדכי שהקימו משפחות ענפות ועיסוקם היה ברוקחות. צאלח ייצר תרופות נדירות על ידי ערבוב צמחים ותרופותיו היו מבוקשות בבגדאד ובהודו.
בניו של חכם יחיא היו עזיז, דוד ויעקב. ליחיא הייתה גם בת ששמה לולו.
חכם יחיא עלה לישראל בשנת 1951, במבצע עזרא ונחמיה. הוא התגורר בקריית אתא, היה מבין מקימי בית הכנסת "אליהו הנביא" של עולי בבל ברחוב סוקולוב, בקריית אתא הכיר את האדמו"ר ממאקווא רבי משה נתן נטע למברגר זצ"ל והיו לומדים יחד. חכם יחיא נפטר בשנת 1962 בי"א באדר ב' תשכ"ב (17 במרץ 1962) בגיל 93 ונקבר בבית הקברות נחלת ראשונים בקריית אתא. בהלווייתו השתתף האדמו"ר ממאקווא רבי משה נתן נטע למברגר זצ"ל.
אנדרה קלאבו
אנדרה קלאבו (בצרפתית: André Claveau; 17 בדצמבר 1911, פריז – 4 ביולי 2003, בראסאק, מחוז טארן וגארון) היה זמר צרפתי, שזכה באירוויזיון השלישי עם השיר "תלכי לישון, אהובתי", שנכתב על ידי פייר דלנואה ואיבר ז'ירו.
ביוגרפיה
קלאבו נולד בפריז בשנת 1911 פריז לאב שהיה רפד במקצועו. הוא החל את הקריירה שלו בתור מעצב תכשיטים וצייר פוסטרים.
בשנת 1936 זכה בתחרות של זמרים חובבים. בשנת 1944 החל לעבוד ברדיו. בתקופה זו הפך לזמר מפורסם. בשנת 1956 הוא ביצע שיר של ז'אן פרה על מילים של לואי ארגון וביצוע זה זכה להצלחה.
בשנת 1958 נבחר להשתתף באירוויזיון מטעם צרפת עם השיר "Dors, mon amour". בתחרות באותה שנה הוא סיים במקום הראשון עם 27 נקודות.
גזה וצ'אי
קורות חיים
גזה וצ'אי נולד במשפחה יהודית בעיירה שבה כ-25% מהתושבים היו יהודים. אביו היה וינצה וייסברגר, מנהל חוות בעלי חיים ואמו ינקה רייזמן. את לימודיו הטכניים סיים באוניברסיטה בגרמניה. בשנות העשרים של המאה העשרים התחיל לעבוד ב"מפעלי החשמל האיוש וסאנטו", שם הפך במהרה לראש מחלקת ייצור של מוני החשמל. בשנת 1930, ברובע 6 בבודפשט התחתן עם ארז'בט, בתם של אנדרה קלמן ושל תרזיה הוכברגר. בשל יהדותו פרנסתו נפגעה קשה במלחמת העולם השנייה, אך הוא הצליח לשרוד את השואה. זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1945, הוא מונה למנהל הטכני של מפעל ברזל בעיר הולדתו.
עבודתו
המצאתו הוא מונה החשמל החדש, עליו קיבלו את פרס קושוט ביחד עם עמיתו, המהנדס פרנץ מונדל. זה היה סוג חדש של מונה צריכה שנתגלה כאחד הראשונים והמתקדמים בעולם והפך במהירה לאחד מפרטי הייצוא ההונגרי המבוקשים בכל העולם.
חיים אל
חיים אל (נולד ב-8 בינואר 1972) הוא זמר ישראלי בסגנון ים תיכוני.
ביוגרפיה
חיים (אזולאי) אל החל את הקריירה המוזיקלית שלו כנער בסוף שנות ה-80.
קולו נחשב לצלול ומיוחד והזמר הטורקי איזידור כינה אותו "נער הזהב" ומכאן גם לקוח שם אלבומו הראשון.
שירו "איסטנבול-ג`רוזלם", מתוך אלבום זה, הגיע למקום השני במצעד של הטלוויזיה הממלכתית הטורקית וזכה לסיקור נאה. בין היתר גם קיבל חשיפה תקשורתית לראשונה בישראל, כשאשר הופיע באותה שנה גם בתוכנית הטלוויזיה של רבקה מיכאלי.
בשנת 1992 הוציא את אלבומו השני ״יום הנשים״ מתוכו בלט הלהיט הגדול ׳׳בלעדייך׳׳ (סוף הדרך בלעדייך) שזכה להצלחה רבה, וכן השירים "לב בוכה", "יא ליל", "יום הנשים" ועוד. רובי בן שמעון עיבד גם את אלבום זה.
בשנת 1995 יצא אלבומו השלישי שנקרא ״בהופעה חיה - חלק א״ (שיצא כחלק מגל של אלבומי "הופעות" שיצאו מאמצע ועד סוף שנות ה-90, אשר בהם זמרים שונים הקליטו מחרוזות שונות באולפן ואליהם נוספו קולות של קהל כגון מחיאות כפיים). באלבום זה שר מס' מחרוזות משיריו שיצאו באלבומיו הקודמים, גרסאות כיסוי לשיריהם של שלמה ארצי ועופר לוי, מס' שירים בערבית וטורקית, וכן אירח את הזמרת רינת כהן (בתם של הזמרים אבי ואתי כהן) ל-2 דואטים. האלבום הוקלט באולפני שיר, של המעבד יעקב למאי ועובד על ידי הקלידן שי זאדה.
בשנת 1996 הוציא אל לחנויות את האלבום הרביעי - ״בום בום״ שזכה להצלחה רבה. מתוך האלבום בלטו הלהיטים - ״מי שכאב״, ״בום בום״ (שיר הנושא), ״הרוח״ גרסת כיסוי לשירו של שימי גל הידוע בשם ״שא את קולי״, והשיר "אנא שובי אלי". באלבום זה משתתפים כותבים רבים כגון דוד זיגמן, שלמה כישור, מרטין גל וארלט ספדיה, הלחנים ברובם טורקיים. יאיר אליאס עיבד את מרבית השירים, ואילו שי ראובני עיבד 3 שירים. בנוסף להם השתתפו בין היתר הנגנים: אריס ואבי סינגולדה בגיטרות, מוסטפא בבגלמה, ילמז בכינור ואמיר שחסר בחליל.
בינואר 1999 יצא אלבומו החמישי ״ההופעה חלק 2״, שגם הוא למעשה אלבום אולפן. מתוך האלבום בלט השיר "די לך עדינה" - אשר שייך במקור לזמר בשם יגאל נוף (עיבוד: ציון אבוטבול) ובלטו גרסאות כיסוי ל״דמעות״ של אייל גולן, ״כשאת נוגעת בי״ של בועז שרעבי, ״התמונות שבאלבום״ של חיים משה, מס' מחרוזות "חפלה" ועוד. מלבד שיר אחד, על כל העיבודים באלבום זה אחראי עדי לאון, שגם ניגן על קלידים, ואיתו נגנו גם אריס נחום בבוזוקי, יהודה קיסר ומשה אטיה בגיטרות, ג'קי אסולין בגיטרה בס, רמזי קטנאני בדרבוקה ועוד.
בשנת 2004 הוציא אלבומו השישי ״את מנצחת״ ששיר הנושא הוא מבצע כדואט עם שלומי שבת, שאר האלבום הורכב ממחרוזת של שירים ים תיכוניים באותה תקופה, באותה שנה התארח בהופעתו של שלומי שבת בקיסריה שיר הנושא שזכה להצלחה והושמע בתחנות הרדיו ובוצע באמפי קיסריה בהופעה חיה של שלומי שבת וחברים.
שיריו - "סוף הדרך בלעדייך", "מי שכאב", "תסתכלי לי בעיניים", "את מנצחת", הרוח", "די לך עדינה", "ייסורי אהבה" ואחרים שהושמעו ומושמעים בתחנות הרדיו ובמדיות האינטרנטיות השונות.
את שיריו של חיים אל כתבו פזמונאים רבים כדני שושן, דוד זיגמן, אלי קפה, יוסי גיספן, עדי לאון, שלמה כישור, יוש גרנות ואחרים.
בנוסף השתתף חיים אל בעוד עשרות אוספים שונים בהם ביצע שירים עם אמנים שונים ביחד ולחוד.
בשנת 2022 לאחר שתיקה ארוכה כ-15 שנה ללא פעילות חיים אל חזר להופיע לאחר הפסקה ארוכה והוא זוכה להערכה רבה ומחודשת על הבמות.
ברזנט
ברנזט (מכונה גם אברזין, צדרה או שמשונית) הוא יריעה המשמשת להגנה בפני תנאי סביבה.
מבנה
יריעות ברזנט מורכבות מליבה ומאריג. ליבת היריעה מיוצרת בדרך כלל מפוליאתילן או פוליוויניל כלוריד. יריעות ברזנט נבדלות בעובי הליבה ובצפיפות האריג - ככל שהליבה עבה יותר וצפיפות האריג גבוהה יותר, בנויה היריעה לעמוד בעומסי עבודה גבוהים יותר. ליריעות ברזנט קלות נחשבות יריעות שעובי הליבה בין 0.13 - 0.15 מילימטר, וצפיפות האריגה 8x8 חוטים לאינץ'. ליריעות ברזנט לעומס גבוה מאוד עובי ליבה של כ-0.4 מ"מ וצפיפות אריגה של 14x14 חוטים לאינץ'. דרך נוספת להבדיל בין סוגי היריעות היא על פי המשקל למטר מרובע.
יריעות ברזנט נחתכות לשימוש סופי על פי מידות. לאחר חיתוך היריעה נתפרים שוליה למכפלת, אשר לתוכה נתפרות לולאות (בדרך כלל מאלומיניום או ממתכת אל-חלד אחרת), אשר משמשות למתיחת היריעה.
יישום היריעה מתבצע על ידי חיבור חבלים אל הלולאות התפורות במכפלת, וקשירתם למבנה יציב (מבנה, עמודים, עצים, יתדות וכיוצ"ב).
קוד צבעים
בארצות הברית היה מקובל במשך שנים רבות קוד צבעים ליריעות ברזנט:
תכונות
יריעות ברזנט הן גמישות, חזקות מאוד יחסית ליריעות בד אחרות, עמידות בפני רטיבות ולרוב גם אטומות למים. מבנה היריעה מונע קריעה או היווצרות חורים, ובמידה ואלה נוצרו מונע את התפשטותם.
שימושים
יריעות ברזנט מספקות הגנה בפני גשם, שלג, אבק, קרינת שמש, רוח, חומרים שונים ועוד. בין השימושים הנפוצים ליריעות ברזנט:
מניעת נזק
הגורם המשפיע ביותר על יריעות ברזנט הוא הרוח. על מנת למנוע נזק ליריעה כתוצאה מרוח חזקה, קיבוע היריעה נעשה רק באמצעות הלולאות - חיבור יריעות ברזנט על ידי מסמרים או ברגים יוצר חורים ביריעה אשר יורחבו כתוצאה מרוח חזקה, וכן פוגע ביכולת האיטום של היריעה. עטיפה של ציוד או מוצרים העשויים מחומר קשיח מחייבת הגנה על נקודות המגע של היריעה בציוד באמצעות ריפוד, על מנת למנוע שחיקה וקריעה של היריעה.
בננה פוסטר
בננה פוסטר (באנגלית: Bananas Foster) הוא קינוח מהמטבח האמריקאי המכיל בננה עם גלידת וניל, ברוטב העשוי מחמאה, סוכר חום, קינמון, רום כהה וליקר בננה. הרוטב מבושל ולאחר מכן מוסיפים את הרום והרוטב משולהב.
המנה הומצאה בשנת 1951 על ידי השף פול בלאנג' (Paul Blangé) במסעדת ברננ'ס בניו אורלינס.
המאכל נקרא על שם ריצ'רד פוסטר (Richard Foster) חברו של בעל המסעדה, אוון ברנן, אשר כיהן באותה עת כיו"ר הוועדה למניעת פשע של העיר ניו אורלינס.
המנה פופולרית בניו אורלינס ובדרום ארצות הברית.
מיכאיל אילריונוביץ' וורונצוב
מיכאיל אילריונוביץ' וורונצוב (ברוסית: Михаил Илларионович Воронцов; 12 ביולי 1714 - 15 בפברואר 1767) מדינאי רוסי בתקופת יליזבטה, קיסרית רוסיה, קנצלר החל משנת 1758 ועד 1763.
חייו
וורונצוב נולד במשפחת אצילים וכבר בגיל 14 החל לשרת בסביבת הנסיכה יליזבטה. ביחד עם פיוטר שובלוב ליווה את הנסיכה בערב ההפיכה השלטונית. בהמשך היה בין מבצעי המעצר של אנה לאופולדובנה ומשפחתה. על פעילותו בזמן ההפיכה השלטונית קודם בדרגות וקיבל אחוזות לבעלותו. בינואר 1742 התחתן עם בת דודה של הקיסרית. בשנת 1744 קודם לדרגת סגן-קנצלר וקיבל תואר רוזן. בשנת 1748 נחשד בקשירת קשר נגד השלטון אך הצליח לצאת מכך. בשנת 1758 קודם לתפקיד קנצלר. המשיך מדיניות חוץ של קודמו בתפקיד.
מיכאיל וורנצוב היה קשור לפיוטר השלישי וניסה להגן עליו לאחר שיקטרינה הגדולה הגיעה לשלטון. הוא סירב להישבע אמונים לקיסרית החדשה והסכים לכך רק לאחר מותו של פיוטר השלישי. למרות זאת הוא המשיך בתפקיד הקנצלר והיה אחראי על מדיניות חוץ של המדינה. אומנם יחסים מתוחים עם מקורבי יקטרינה הגדולה ובמיוחד עם ניקיטה פנין אילצו אותו לעזוב את השרות בשנת 1763.
הוא נפטר במוסקבה בשנת 1767.
החוויה הישראלית (יפו)
החוויה הישראלית הייתה מרכז מבקרים ביפו העתיקה.
מיכאיל אילריונוביץ' וורונצוב
חייו
במשך תקופה ארוכה היה חבר ופטרון של מיכאיל לומונוסוב.
החוויה הישראלית (יפו)
היסטוריה
ב-1984 נחנך ברחוב לואי פסטר 4 ביפו בניין בן 3 קומות. על שטח בנוי של 610 מ"ר הוקמו אולם קולנוע ובו 310 מושבים, מסעדות וחנויות. באולם המרכזי הוקרן מופע אור-קולי באמצעות 3 מקרנות קולנוע ו-48 מקרני שקופיות הנשלטים על ידי מחשב. המופע באורך 45 דקות סיפר את תולדות ארץ ישראל ומדינת ישראל. המיזם החל לפעול באוגוסט 1984.
במקום נערכו גם הופעות, הצגות והקרנות סרטים.
סלביאנוס
סלביאנוס (Salvianus; 400 לערך – 470 לערך) היה כותב נוצרי במאה החמישית בגאליה הרומית.
החוויה הישראלית (יפו)
דעיכה
ב-1987 הפסידה החברה 744 אלף ש"ח. בספטמבר אותה שנה הפכה לחברה ציבורית כאשר מכרה שליש ממניותיה תמורת 813 מיליון ש"ח.
סלביאנוס
סלביאנוס נולד בין שנת 400 ו-405 בקלן, והתחנך בטרבס, ככל הנראה כנוצרי. הוא עסק בלימודי חוק ומשפחתו הייתה כנראה בעלת מוצא אציל. הוא היה נוצרי כאשר נשא את פלדיה, בת להורים פגנים, שהתנגדותם לקשר הובילה אותו לשכנע את אשתו לפרוש עמו למנזר הונרטוס הקדוש באי לרה המרוחק. במשך שבע שנים לא היה כל קשר בין ענפי המשפחה אך כאשר הפך אבי אשתו, היפטיוס, לנוצרי, כתב אליו סלביאנוס מכתב מרגש בשמו, בשם אשתו ובשם בתם הקטנה אוספיקיולה. נטען כי בעקבות המכתב ויתר אבי פלדיה על כל רכושו והפך לנזיר.
דיסקוגרפיה של עידן רייכל
עידן רייכל הוא מוזיקאי ישראלי, שהוציא במהלך הקריירה שלו סך מצטבר של כ-9 אלבומי אולפן, אלבום הופעה ושני אלבומי אוסף. מאלבומיו של רייכל נמכרו סך של כחצי מיליון עותקים, והוא אף מחזיק בשלושה מתוך חמישים האלבומים הישראלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. את אלבום הבכורה של הפרויקט של עידן רייכל הנושא את שמו של ההרכב הוציאה חברת הליקון בשנת 2002. האלבום נמכר בלמעלה מ-150 אלף עותקים והוכתר כאלבום פלטינה מרובעת. האלבום אף כלל את הלהיטים "בואי", "מדברים בשקט" ו"הנך יפה", שזכו לאהדה רבה ברדיו הישראלי.
החוויה הישראלית (יפו)
דעיכה
ביוני 1988 פורסם כי החברה סובלת מקשיי נזילות. בעקבות זאת הוחלט להפסיק את פעילות המופע ולהעמיד להשכרה את הבניין.
סלביאנוס
מכתביו של סלביאנוס שרדו שתי מסות: "על מצב הממשל" (De praesenti judicio; או "על הנהגת האל", De gubernatione Dei) ו"על הדת" (Ad ecclesiam), וסדרה של תשעה מכתבים. כתיבת "על מצב הממשל" הסתיימה כנראה לא הרבה אחרי שנת 439, כיוון שסלביאנוס מזכיר את כיבוש טולוז משנת 439 וכיבוש קרתגו על ידי הונדלים באותה שנה, אירועים שסלביאנוס מתייחס אליהם ב"על מצב הממשל" כ"מלחמה שארעה באחרונה." סלביאנוס עדיין מדבר על ההונים כמשרתי צבא רומא, מה שמבהיר שכתיבת היצירה הייתה לפני פלישת אטילה ההוני בשנת 450. עבודה זו כוללת תיאור רב ערך, אף כי מוטה, של החיים בגאליה במאה החמישית. סלביאנוס עוסק בבעיה שטרדה גם את אוגוסטינוס ואורוסיוס, היינו, מדוע נפלו כל הפגעים והאסונות על האימפריה. האם ייתכן כי הדבר אירע, כדבר הפגנים, בגלל נטישת האלים הישנים? או, כפי שטוענת התורה הפגנית-למחצה של חלק מהנוצרים שהאל אינו שולט תמיד בעולם אותו יצר? סלביאנוס מתעלם מן הראשונה ועונה לשנייה באמצעות הוכחה לנוכחותו ושליטתו המתמידים של האל. בספר השלישי, הוא טוען כי סבלו של העולם הרומי נובע מזניחת מצוות האל והחטאים הרבים של כל מעמד בחברה. לא רק העבדים הם גנבים, נמלטים, שתיינים וזללנים—העשירים גרועים מהם. קשי לבם וחמדנותם הם הגורמים לעניים להצטרף לבגאודאי ולהמלט למחסה הפולשים הברברים. בכל מקום נערמים המיסים על הנצרכים ואילו העשירים, הנהנים מהכנסות המיסים, נמלטים בלא פגע. הערים הגדולות הפכו לחזיונות קרקס ותיאטרון, ועדיין קיים פולחן האלים הישנים מינרווה, מרס ונפטון. סלביאנוס טוען כאן כי נפילתם של הרומים באה בגלל חטאיהם הללו והמכה המונחתת עליהם באה מידי הברברים, שאף שאינם תמיד נוצרים ובחלק מהמקרים אריאנים, עדיין הם ניחנים בצניעות ובחסד. גישה זו מציבה את סלביאנוס בשורה אחת עם שורה ארוכה של כותבים, החל ב"גרמניה" של טקיטוס, המנגידה בין הפראים בעלי הלב הטהור (הגרמאנים) ואנשי העיר המנוונים ושטופי היצרים (הרומים).
דיסקוגרפיה של עידן רייכל
שנה לאחר מכן, ב-2003, הצטרף ללהקת "בוטן מתוק בקרקס", תוך שהשתתף בהקלטת אלבום הבכורה שלה, "כל מה שנשאר" כקלידן. בשנת 2005 יצא האלבום השני של הפרויקט, "ממעמקים" שמכר כ-20,000 עותקים תוך ימים ספורים בלבד, ובסך הכל 120,000 עותקים וזכה בפרס אקו"ם. מתוך האלבום חמישה סינגלים, בהם הלהיט "ממעמקים" שנבחר לשיר העשור במצעד "פסקול העשור" של ערוץ 24. בשנת 2008 יצא אלבומו השלישי של הפרויקט, "בין קירות ביתי", שנכנס אל המקום ה-4 מצעד אלבומי העולם של הבילבורד והגיע למעמד של אלבום פלטינה. בשנת 2011 יצא אלבום האוסף הראשון של הפרויקט, "הביתה, הלוך חזור".
החוויה הישראלית (יפו)
דעיכה
ב-1989 הפסידה החברה 1.12 מיליון ש"ח.
סלביאנוס
עבודתו השנייה "על הדת" עוסקת, כפי שניתן ללמוד משמה הנפוץ "נגד החמדנות" (contra avaritiam) בהטפה נגד רכוש וחיי העולם הזה. לפי סלבניאוס, צריך אדם לנהוג התכחשות עצמית מוחלטת ולהעניק את כל רכושו עלי–אדמות לכנסייה. סלביאנוס מרחיק לכת עד כדי כך שהוא ממליץ להורים שלא להוריש את רכושם לבניהם, משום שעדיף לילדים לסבול חסר בעולם הזה משיידונו ההורים לגיהנום בעולם הבא.
דיסקוגרפיה של עידן רייכל
בשנת 2012 הוציא רייכל יחד עם המוזיקאי המאלי ויו פארקה טורה, בהרכב בשם "טורה-רייכל קולקטיב" את אלבום הבכורה של ההרכב, The Tel Aviv Session בחברת התקליטים האמריקאית קומבנצ'ה. האלבום הצליח להגיע אל המקום הראשון במצעד אלבומי העולם של אייטונס ולמקום השני במצעד אלבומי העולם של הבילבורד. במרץ 2013, שנה לאחר מכן, יצא האלבום הרביעי של הפרויקט של עידן רייכל, "רבע לשש", שהצליח להיכנס אל המקום התשיעי במצעד אלבומי העולם של הבילבורד ואף זכה במעמד פלטינה מרובעת על כך שנמכר בלמעלה מ-120 אלף עותקים.
החוויה הישראלית (יפו)
דעיכה
באוגוסט 1990 מכרה החברה את זכויות החכירה שלה בבניין לחברת עוז השקעות.
דיסקוגרפיה של עידן רייכל
בספטמבר 2014 יצא אלבומו השני של ההרכב "טורה-רייכל קולקטיב", The Paris Session. שנה לאחר מכן, ב-2015, הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, "היד החמה", שזכה, עוד לפני צאתו הרשמית, במעמד "אלבום זהב". זמן מה לאחר מכן, זכה גם במעמד "אלבום פלטינה" והגיע למקום השלישי במצעד אלבומי העולם של הבילבורד. האלבום כלל, בין היתר, את הלהיטים "מעגלים" ו"לפני שייגמר" שהגיעו למקום הראשון במצעד ההשמעות השבועי של מדיה פורסט. בסמוך לצאת האלבום, יצא רייכל לסיבוב הופעות בשם "רייכל - פסנתר - שירים", שהפך בשנת 2017 לאלבום הופעה באותו השם. ב-2019, יצא אלבום הסולו השני של רייכל, "ואם תבואי אליי".
החוויה הישראלית (יפו)
דעיכה
ביום המסחר ב-7 בינואר 1992 קרסה מניית החברה ב-90%.
בפברואר 1992 נודע כי החברה שינתה את שמה ל"פוסידון", לאחר שרכשה את מפעל שימורי הדגים "דג פרוסט".
משנת 2008 פועל בבניין מרכז חייק לאמנות עכשווית.
דוד טביל ממינסק
הרב דוד טביל (טעביל, בכתיב יידי, תקנ"ד 1794 - תרכ"א 1861) שימש כרבה של מינסק, ונחשב בתקופתו כאחד מגדולי הדור, התפרסם בעיקר בזכות ספרו נחלת דוד.
חייו
טביל נולד בליטא לרב משה רובין, והיה מגדולי תלמידיו של ר' חיים מוולוז'ין. שימש בראשית דרכו כרבה של סטויבץ, ואחר כך כרבה של העיר מינסק ונחשב אחד מגדולי הדור.
בחייו הספיק להדפיס רק את ספר השו"ת והדרשות בית דוד בעיר ורשה בשנת תרי"ד 1854.
כל חידושיו על התלמוד הבבלי יצאו במהדורה חדשה ומתוקנת בירושלים בשנת תשס"א 2001, על ידי הוצאת 'מיר' בשני כרכים.
חתנו היה רבי שאול חיים הלוי הורוויץ, שעלה לארץ ישראל והקים את הישיבה הגדולה ותלמוד תורה מאה שערים.
פיאט ריטמו
פיאט ריטמו (איטלקית: Ritmo) היא מכונית סדאן שיוצרה על ידי חברת פיאט האיטלקית בין השנים 1978–1988. הפיאט ריטמו הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות בטורינו בשנת 1978. יוצרו כ-1,790,000 יחידות. הרכבת הפיאט ריטמו בוצעה גם בספרד ובמצרים.
בבריטניה, בקנדה ובארצות הברית הפיאט ריטמו הייתה מכונה סטרדה, (Strada).
סדרה ראשונה (1978)
(מעצב הפיאט ריטמו: סרג'יו סטורלי)
קמרון הצרפתית
קמרון הצרפתית (בצרפתית: Cameroun) הייתה שטח המנדט של חבר הלאומים במרכז אפריקה. כעת היא מהווה חלק מהמדינה העצמאית של קמרון.
בחינה פסיכומטרית
בחינה פסיכומטרית היא בחינה המשמשת להערכת כישורים מנטליים וקוגניטיביים של אדם ביחס ליכולותיהם של אנשים אחרים. ישנם סוגים רבים מאוד של מבחנים פסיכומטריים. הנפוצים בהם כוללים את בדיקת החשיבה המספרית, המרחבית והמילולית.
קמרון הצרפתית
רקע היסטורי
האזור של קמרון של ימינו הוכפף לריבונות גרמנית במהלך "המרוץ לאפריקה" בסוף המאה ה-19. פרוטקטורט גרמני החל בשנת 1884 עם אמנה עם ראשי מקומיים באזור דואלה, ובמיוחד נדמובה אונה בל, ולאחר מכן בהדרגה הוא הורחב לפנים הארץ. בשנת 1911, ויתרה צרפת על חלקים משטחה לקמרון הגרמנית, כתוצאה ממשבר אגאדיר, והשטח החדש כונה מעתה קמרון החדשה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, מדינת החסות הגרמנית נכבשה על ידי כוחות בריטיים וצרפתיים, ומאוחר יותר נמסרה כמנדט לבריטניה וצרפת על ידי חבר הלאומים ב-1922. המנדט הבריטי היה ידוע כקמרון הבריטית והמנדט הצרפתי כקמרון. לאחר מלחמת העולם השנייה כל אחד משטחי המנדט הפך לשטח אמון של האו"ם. התקוממות בראשותו של רובן אום ניובה ואיחוד עמי קמרון (UPC) פרצה בשנת 1955, שדוכאה בחוזקה על ידי הרפובליקה הצרפתית הרביעית. קמרון הצרפתית הפכה עצמאית כרפובליקת קמרון בינואר 1960 ובאוקטובר 1961 הצטרף אליה החלק הדרומי של קמרון הבריטית כדי להקים את הרפובליקה הפדרלית של קמרון. החלק הצפוני המוסלמי של קמרון הבריטית בחר באיחוד עם ניגריה במאי אותה שנה. הסכסוך עם ה-UPC נמשך עד שנות השבעים.
תקופת בין המלחמות
לאחר מלחמת העולם הראשונה, קמרון הצרפתית לא שולבה באפריקה המשוונית הצרפתית (AEF) אלא הייתה שטח עצמאי תחת מנדט צרפתי. צרפת נקטה מדיניות התבוללות במטרה לשכח את הנוכחות הגרמנית, על ידי לימוד צרפתית על כל השטח והטלת החוק הצרפתי, תוך שמירה על "הפוליטיקה הילידית", שכללה שמירה על השליטה במערכת המשפט ובמשטרה, ואילו לסבול סוגיות משפטיות מסורתיות. הממשל הקולוניאלי גם עקב אחר מדיניות בריאות הציבור (אז'ן ז'אמוט עשה מחקר על מחלת השינה) וכן עודד את הפרנקופוניה. שארל אטנגאנה, שמונה לראש הצוות הראשי על ידי הגרמנים, וראשי שבטים מקומיים אחרים הוזמנו לצרפת, ופול סופו פריסו מונה לנשיא JEUCAFRA (נוער צרפתי בקמרון). שארל אטנגאנה ביקר בתערוכת המושבות בפריז בשנת 1931 והשתתף בכנס הקולוניאלי הצרפתי בשנת 1935. צרפת דאגה להעלים את כל שרידי הנוכחות הגרמנית וכוונה למגר כל זכר לגרמנופיליה. הגזענות הצרפתית נפוצה די מהר בכל המושבה, והסנטימנט האנטי-צרפתי עקב אחר כך וחוזק בסוף שנות הארבעים.
בחינה פסיכומטרית
הבחינה מורכבת משלושה נושאים: חשיבה כמותית, חשיבה מילולית ואנגלית, כשלאחרון יחס נמוך יותר בציון. רף הקבלה ברוב המוסדות להשכלה גבוהה בישראל מורכב, בין השאר (ופעמים רבות בעיקר) מהציון הפסיכומטרי. ממוצע הציונים בפסיכומטרי בישראל הוא 541, מתוך כ-80 אלף שניגשים בשנה פחות מ-10 מקבלים את הציון המקסימלי 800. השיקולים של תוקף ומהימנות הם אלמנטים נחוצים לקביעת איכות של כל מבחן. עם זאת, אגודות מקצועיות מציבות את הנתונים הללו בהקשרים רחבים יותר בעת פיתוח תקנים לשפיטת איכות של מבחן בהקשר נתון.
בארצות הברית
בארצות הברית נהוגים שני מבחנים, SAT ו-ACT, המשמשים למיון מועמדים להשכלה הגבוהה בדומה לבחינה הפסיכומטרית בישראל. שני המבחנים נערכים על ידי שני גופים שונים אולם על פי רוב לא קיימת העדפה לאחד מהם במוסדות להשכלה גבוהה ולכן הם נחשבים לתחליפיים. על אף שמוקד המבחנים בארצות הברית בשני המבחנים ניתן להיבחן במדינות רבות בעולם, ביניהן ישראל.
קמרון הצרפתית
מלחמת העולם השנייה
בשנת 1940 הצטרפה קמרון הצרפתית לצרפת החופשית כאשר הגנרל פיליפ לקלרק נחת בדואלה, לכד אותה ב-27 באוגוסט ואז עבר ליאונדה, שם נאלץ המושל מטעם צרפת של וישי, רישאר ברונו למסור את הממשל האזרחי של קמרון הצרפתית.
בחינה פסיכומטרית
בסין
בסין נהוג מבחן הנקרא גאוקאו שקובע באיזו אוניברסיטה ואיזה תחום לימוד יהיה הנבחן רשאי ללמוד, לא ניתן בסין ללמוד לימודים אקדמיים ללא מבחן זה.
בישראל
בישראל מתייחס המושג הבחינה הפסיכומטרית או הפסיכומטרי לבחינה המשמשת ככלי מיון לכניסה לאוניברסיטאות השונות ולמוסדות נוספים להשכלה גבוהה ולפעמים כמבחן קבלה למשרה בחברה.
קמרון הצרפתית
לאחר המלחמה
בשנת 1946 הוקמה אספה מייצגת של קמרון הצרפתית (ARCAM). פול אז'ולאט ואלכסנדר דואלה מנגה בל נבחרו לנציגי האספה הלאומית הצרפתית. כמה בתי ספר פרטיים וציבוריים נפתחו, בעוד שהתלמידים הטובים ביותר נשלחו לדקר (סנגל) או לצרפת ללמוד בקולג'. הממשל הקולוניאלי בנה גם תשתיות חשמל ומים בערים גדולות. בשנת 1952 הפכה האספה המייצגת לאספה הטריטוריאלית של קמרון (ATCAM).
האיחוד של עמי קמרון (UPC), מפלגה אנטי-קולוניאליסטית שהוקמה בשנת 1948, ונאבקה לאיחוד של שתי מדינות הקמרון ולעצמאות הוצאה מחוץ לחוק בשנת 1955. אז החלה מלחמה קולוניאלית אשר נמשכה לפחות שבע שנים, כאשר הרפובליקה הצרפתית הרביעית הובילה דיכוי קשה של התנועה האנטי-קולוניאליסטית. הסכסוך מצא את שורשיו באופוזיציה בין המתנחלים לבין אנשי האיגודים המקצועיים בקמרון בערים. לאחר ועידת בראזוויל בינואר 1944, שבמהלכה ממשלת הרפובליקה הצרפתית (GPRF) הוציאה כמה הבטחות הנוגעות לשלטון עצמי פרוגרסיבי, התארגנו המתיישבים בשנת 1945 ב"אחוזות קולוניזציה כלליות" (Etats généraux de la colonization).
בחינה פסיכומטרית
בישראל
הבחינה הפסיכומטרית בישראל הביאה להקמתה של תעשייה נרחבת של 'מכוני הכנה' לבחינה זו. מכונים אלו מעבירים שיעורים בתשלום עבור אנשים המעוניינים לשפר סיכוייהם להצליח בבחינה. התשלום הנהוג לרוב הוא בסכומים הנעים בין 3,000 ל-8,000 ש"ח, כאשר קבוצות אוכלוסייה שונות מסובסדות לעיתים על ידי המדינה, וכן ניתן לשלם בעבור השיעורים באמצעות הפיקדון שניתן למשרתים בצה"ל ובשירות לאומי.
קמרון הצרפתית
לאחר המלחמה
A Cercle d'études marxistes (מעגל לימוד מרקסיסטי) נוצר על ידי קמרונים ב-1945, זמן קצר לאחר מכן על ידי הקמתה של ברית האיגודים המקצועיים של הקונפדרציה של קמרון (Union des syndicats confédérés du Cameroun, USCC) ביוזמת של קונפדרציית העבודה הצרפתית. עימותים פרצו בספטמבר 1945, כאשר המתיישבים התדיינו באלימות עם המושל הצרפתי. חברי ה-USCC נעצרו. בשנת 1948 הפך רובן אום ניובה לראש תנועת ההתנגדות, עם תוכנית לאומנית ומהפכנית. ה-UPC של ניובה היה בהתחלה רק החלק המקומי של העצרת הדמוקרטית האפריקאית שהוקמה בשנת 1946. עם זאת, היא סירבה להתפצל, וכך גם המפגש הדמוקרטי באפריקה עם המפלגה הקומוניסטית הצרפתית (PCF) בשנת 1950. לאחר כמה מרידות ומתחים הולכים וגוברים עם הממשל הקולוניאלי, הוצא ה-UPC מחוץ לחוק ב-13 ביולי 1955 על ידי המושל רולאן פרה, מה שאילץ את ניובה להסתתר, משם הוביל מלחמת גרילה נגד הממשל הצרפתי.
שלטון עצמי בשנת 1956 והמשך המלחמה
בשנים 1957–1958 החל פייר מסמר, גוליסט וראש הנציב הקומוניירי של קמרון (הרשות המבצעת של ממשלת צרפת) בתהליך דה-קולוניזציה שהלך רחוק יותר מ-Loi-Defferre (חוק דפרפר) מ-1956. במקביל, הרפובליקה הרביעית הסתבכה במלחמת העצמאות של אלג'יריה (1954–1962). היא הצליחה להשיג תמיכה של בריטניה בקמרון.
צרפת העניקה אוטונומיה פנימית בשנת 1956, וה-ATCAM הפך לאספה המחוקקת של קמרון (ALCM). אנדרה מארי בידה הפך לראש הממשלה לקראת 1957, ואחמדו אהידג'ו לסגן ראש הממשלה. למרות בקשותיו של רובאן אום ניובה, ראש ה-UPC, הממשלה החדשה סירבה להכשיר את ה-UPC. אנדרה בידה ויתר בשנת 1958, והוחלף על ידי אחידחו, ואילו אום ניובה נהרג על ידי קומנדו צרפתי ב"מאקי" ב-13 בספטמבר 1958. בעקבות מותו התפצל ארגון ה-UPC, בעוד מנהיגים מתחרים, שהעדיפו את מהפכת המרקסיזם, הקצינו את התנועה. החל משנת 1959, המלחמה הקולוניאלית הפכה למלחמת אזרחים, ואחמדו אחידחו תפס את מקומה של צרפת בלחימה ב-UPC. יורשו של ניובה, פליקס-רולאן מופיה, נרצח בשנת 1960 בז'נבה על ידי SDECE, השירותים החשאיים הצרפתיים.
המרד נמשך לאחר הענקת העצמאות, אף על פי ש-UPC פורק רשמית. המרד דוכא באמת רק בשנות ה-70, לאחר מותו של לוחם הגרילה Ossendé Afana במרץ 1966 ובהוצאה להורג של ארנסט Ouandié, מנהיג היסטורי של UPC, בינואר 1971.
ההערכות לגבי מספר קורבנות המלחמה נעו בין כמה עשרות אלפי הרוגים, בעיקר לאחר העצמאות. המלחמה כללה הפרות זכויות אדם על ידי חמושים ב-UPC וכוחות קמרון וצרפת. למרות מאמציו של הסופר מונגו בטי, המלחמה והשיטות האכזריות שהשתמשה ממשלת צרפת הוחלו בצרפת על ידי מלחמת אלג'יריה. היעדר העניין יוחס לשימוש בחיילים מקצועיים בסכסוך, למספר הנמוך של המהגרים הקמרונים בצרפת שביקשו הכרה בפשעים שבוצעו במהלך המלחמה, ולאחרונה גם בנפילת הקומוניזם.
קמרון הצרפתית הפכה עצמאית ב-1 בינואר 1960 והפכה לרפובליקה של קמרון. מלחמת האזרחים עם ה-UPC נמשכה שנים לאחר מכן.
יוליוס ג'ייקובס
יוליוס יהודה ג'ייקובס (באנגלית: Julius Jacobs; 11 באפריל 1892 - 22 ביולי 1946) היה הפקיד היהודי הבכיר בממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל, שכיהן גם כסגן מזכיר הממשלה וסגן מושל ירושלים. היה בין מפקדי הגדודים העבריים, ממייסדי התזמורת הפילהרמונית בארץ ישראל ונהרג בפיצוץ מלון המלך דוד בשנת 1946.
קורות חיים
יוליוס ג׳ייקובס נולד במנצ'סטר שבאנגליה, בשנת 1892, להיימן (הלל) ושרה. בקרב בני משפחתו היו פעילים ציונים, כדוגמת אחיו, נורמן (נתן) מאיר ג׳ייקובס, שהיה יושב ראש ההתאחדות הציונית בעיר. הוא קיבל חינוך יהודי מסורתי יחד עם חינוך מדעי כללי. מוסמך אוניברסיטת מנצ'סטר במדעים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הבריטי והגיע עד לדרגת קפטן. עם הקמת הגדודים העבריים הצטרף לגדוד העברי הראשון, היה השליש הגדודי וכך הגיע לארץ ישראל והשתתף בקרבות שניהל הגדוד בהרי אפרים ובכיבוש מעבר הירדן מצפון ליריחו. לאחר המלחמה נשאר בארץ ישראל, ומשנת 1920 עד 1927 היה המזכיר הכללי של ההנהלה הציונית בירושלים. אחר כך כיהן כמנהל לשכת העלייה של ההנהלה הציונית בתל אביב. כשהוקמה האוניברסיטה העברית קיבל משרת מרצה במחלקה לכימיה.
ג׳ייקובס נישא לנחמה דונדיקוב, שנמנתה עם אחת המשפחות הידועות ברחובות. ביתם בשכונת רחביה בירושלים, בית יוליוס ג'ייקובס, שימש כעבור שנים כמעונו הרשמי של ראש ממשלת ישראל.
במשך 19 שנים, מ-1927 עד מותו ב-1946, שירת בתפקידים שונים בממשלת המנדט. תפקידו הראשון היה מפקח במחלקת ההגירה, תפקיד בו פעל לקדם את עלייתם של יהודי גרמניה. ב־1934 התמנה ג'ייקובס לאחד מסגניו של המזכיר הראשי של ממשלת המנדט, ולימים היה הסגן הראשי. היה זה התפקיד הבכיר ביותר של יהודי בממשל המנדט בימיו.
ב-22 ביולי 1946 נהרג בפיצוץ מלון המלך דוד, בו נהרגו 91 אנשים, ביניהם 17 יהודים. גופתו חולצה מתחת להריסות באותו יום וזוהתה בידי גיסו, משה סמילנסקי (נשותיהם של סמילנסקי וג'ייקובס היו אחיות). ג׳ייקובס נקבר למחרת בהר הזיתים. בשנות השלטון הירדני בירושלים הרסו הירדנים את חלק מהקברים בבית העלמין כדי לבנות את כביש הגישה למלון אינטרקונטיננטל, וביניהם, גם את קברו. לאחר מלחמת ששת הימים קיבצו אנשי חברה קדישא את עצמות הנקברים באזור ההרוס וקברו אותן מחדש בקבר אחים.
יוליוס ג׳ייקובס הותיר אחריו אלמנה ושני ילדים: אלכסנדר "סנדי", עורך דין וטייס במילואים, שנספה בתאונה אווירית ערב מבצע קדש ורות, פעילת זכויות אדם שהייתה נשואה לפול קידר.
בשכונת נווה יעקב בירושלים נקרא רחוב על שמו ועל שמו של אחד ההרוגים האחרים בפיצוץ מלון המלך דוד (רחוב "ויקטור ויוליוס" על שמם של ויקטור לוי ויוליוס ג'ייקובס).
מלחמת האוקיינוס השקט
מלחמת האוקיינוס השקט (בספרדית: Guerra del Pacífico) התחוללה בין השנים 1879 ו-1883 בין צ'ילה ובין הברית הבוליביאנית-פרואנית ונסובה סביב שאלת הריבונות על מדבר אטקמה העשיר במרבצי מלחת ואשר היווה, טרם כיבושו בידי צ'ילה, המוצא היחיד של בוליביה לים. משום כך נקראת המלחמה גם מלחמת המלחת.
במהלך השליש השלישי של המאה ה-19, פעלו חברות צ'יליאניות במדבר אטקמה, כולל בחלקיו הבוליביאניים והפרואניים, והפיקו מלחת וגואנו בהתאם להסכמים בין המדינות. פרו ובוליביה לא ראו את ההתפשטות הצ'יליאנית בעין יפה ובשנת 1873 כרתו ברית סודית. בשנת 1875 הלאימה פרו את תעשיית המלחת, ובכך פגעה בחברות הצ'יליאניות, ובשנת 1878 הפרה בוליביה את הסכמיה עם צ'ילה והעלתה את המיסים על ייצוא המלחת. בראשית 1879 אסרה בוליביה את ייצוא המלחת בידי הצ'יליאנים. צ'ילה שלחה את הצי לאזור, ניתקה את יחסיה הדיפלומטיים עם בוליביה, וב-14 בפברואר כבשה את העיירה אנטופגסטה, שלמעלה משלושת רבעי תושביה היו צ'יליאנים, והכריזה חד צדדית על קו גבול חדש בין המדינות. שבועיים לאחר מכן, ב-1 במרץ, הכריזה בוליביה מלחמה על צ'ילה. פרו הציעה לתווך בין הנצים אולם כאשר נודע לצ'ילה אודות ההסכם הבוליביאני-פרואני הסודי, היא סרבה לתיווך, תבעה את שבירת ההסכם, וכשלא נענתה - הכריזה מלחמה גם על פרו.
על מנת להגיע לפרו נזקקה צ'ילה לשליטה בים, אולם בחודשי המלחמה הראשונים נמנע מהם הדבר. במאי הצליחו הפרואנים להנחיל תבוסה לצ'יליאנים בקרב על איקיקה, בו נהרג ארתורו פראט והפך לאחד מסמלי המלחמה הצ'יליאניים. אולם באוקטובר עלה בידי הצ'יליאנים לתפוס את המוניטור הפרואנית ולהנחית בנובמבר כוח משלוח שהביס את הפרואנים ותפס את איקיקה. בכך הצליחה צ'ילה לשלוט בכל מדבר אטקמה ובמחוז הפרואני טרפקה (Trapacá), מצב שהוביל לנפילת הממשלות בפרו ובבוליביה. במאי 1880 תפסו הצ'יליאנים את טאקנה ואת גבעת אריקה (Arica), שגורלן נחתם רק בהסכם לימה משנת 1929.
בסוף 1880 הנחיתה צ'ילה כוח משלוח בן כ-25,000 חיילים בסמוך ללימה, וכבשה את העיר ב-17 בינואר 1881. כוחות פרואנים המשיכו במלחמת גרילה כנגד הצ'יליאנים, אולם נשיא פרואני חדש, שמונה בחסות הצ'יליאנים, חתם על הסכם אנקון (Tratado de Ancón) ב-20 באוקטובר 1883 שהביא לנסיגת הצ'יליאנים. ב-4 באפריל 1884 קיבלה גם בוליביה את תנאי סיום המלחמה, לאחר שצ'ילה מנעה את סחר החוץ שלה ואיימה לפלוש לאלטיפלאנו הבוליביאני.
כתוצאה מהמלחמה זכתה צ'ילה בשטחים עשירים במלחת, גואנו ונחושת, שהעשירו אותה בעשורים שלאחר מכן. בוליביה ופרו איבדו חלקים משטחיהן, ובוליביה איבדה כליל את המוצא שלה לים. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות נותרו מתוחים עוד שנים רבות, ותביעותיה של בוליביה מצ'ילה לא הוסרו עד היום.
סוב יודיצה
סוּבּ יוּדִיצֶה (מלטינית: Sub judice, בדיון) הוא מונח המתאר תיק שנמצא בדיון בבית המשפט, בטרם קבעו השופטים את פסק הדין. על פי עיקרון הסוב יודיצה, אסור לכלי תקשורת לחוות דעה או לדווח על הליך משפטי תלוי ועומד לפני שנפסק הדין. הרציונל שבבסיס העיקרון נועד להבטיח את הזכות להליך הוגן, ויסודו בחשש שבבואו לדון בתיק, עשויה דעת השופט לנטות בעקבות הפרסום בתקשורת, ובכך ייפגע שיקול דעתו המקצועי. בבסיס העיקרון ישנה התנגשות ערכית בין חופש הביטוי וזכות הציבור לדעת לבין הזכות להליך משפטי הוגן ולכן החוק מתיר לפרסם אך ורק מידע עובדתי ויבש אודות המשפט. במדינות רבות בעולם לא נכלל עקרון הסוב יודיצה בספר החוקים: כך, למשל, בארצות הברית אין חוק סוב יודיצה בשל עליונותו וחשיבותו של התיקון הראשון לחוקה שאוסר על חקיקה המגבילה את חופש הביטוי וחופש העיתונות. עיקרון הסוב יודיצה בא להגן על הערך לפיו אדם חף מפשע עד שיוכח אחרת.
הסוב יודיצה בחוק הישראלי
סעיף 41 לחוק בתי המשפט תשי"ז-1957 (שלימים היה לסעיף 71 בחוק בתי המשפט [נוסח משולב] תשמ"ד-1984) קבע:
החוק מאפשר דרכי מילוט לעיתונאים הנאשמים בהפרתו: התביעה מחויבת להוכיח שפרסום החשוד לפי סעיף זה אכן נכתב במטרה להשפיע על ההליך. כמו כן, עליה להוכיח היעדר תום לב.
לא נרשמו מקרים רבים שבהם הייתה התייחסות משפטית לסוב יודיצה. מתחילת שנות ה-60 ועד 1981 לא הוגשו תביעות בנושא. בשנת 1981 הועמדה לדין והורשעה העיתונאית אורלי אזולאי מידיעות אחרונות, בגין ראיון אוהד עם נאשם, שפורסם יומיים לפני מתן גזר דינו. הרשעתה של אזולאי אושרה על ידי הרכב של בית המשפט העליון שכלל את אהרן ברק.
ביוני 1985 הורה היועץ המשפטי לממשלה, יצחק זמיר, למשטרה שלא לאשר ולמנוע קיום של הפגנות בעד שחרור עצורי המחתרת היהודית בטענה שהם פוגעים בטוהר ההליך המשפטי בניגוד לחוק הסוב יודיצה. המשטרה פעלה על פי ההוראה וסרבה לתת אישור להפגנות תמיכה בנאשמי המחתרת היהודית. הדברים עוררו ביקורת רבה בתקשורת ובימין, בה מחו שזמיר לא התערב בנוגע להפגנות נגד המחתרת.
מקרה מפורסם אחר נוגע לפרשת ג'ון דמיאניוק. עורך דינו של דמיאניוק, יורם שפטל, הגיש תלונה במשטרת ירקון נגד מערכת ידיעות אחרונות, העורך, דב יודקובסקי, והעיתונאי נח קליגר, בגין עבירה על החוק הנ"ל במסגרת משפטו של דמיאניוק. המשטרה הודיעה לשפטל על כוונתה שלא לחקור את המקרה. בתגובה, עתר שפטל לבג"ץ, שפסק כי על היועץ המשפטי לממשלה להגיש כתב אישום נגד השניים. לאחר הגשת כתב האישום, השניים הורשעו בבית משפט השלום.
בפועל, הפרת הסוב יודיצה איננה בין התלונות והביקורות המופנות תדיר לעבר כלי התקשורת בישראל, אף על פי שעבירה זו נעשית על ידי התקשורת באופן תדיר: אופן סיקור התקשורת את פרשת המינויים הפוליטיים של צחי הנגבי, לדוגמה, נגועים, לכאורה, בהפרה של עקרון הסוב יודיצה. בפסק הדין בעניינו של חיים רמון, יש התייחסות מפורשת של השופטים לסוגיה זו:
ביולי 2013 הביעה שופטת בית המשפט העליון, אסתר חיות, את דעתה כי איסור הסוב יודיצה הפך לאות מתה, עקב העדיפות הניתנת לחופש הביטוי וכן עקב ריבוי דרכי התקשורת, ההופך את האכיפה לבלתי אפשרית.
לעומת זאת טענו פרופ' דורון מנשה ועו"ד דון סוסונוב כי הוראת הסוב-יודיצה מתחייבת מעקרונות ההליך ההוגן וכאשר מדובר בפרסום העלול להשפיע על עדים הרי בבוא בית המשפט להכריע בבקשה כאמור, מן הראוי שיביא בחשבון את הקצאת סיכוני המשגה בפלילים ואת עקרון ההגנה על חפים. את דבריהם המחישו בדיון בעניין שמעון קופר שם הוגשה בקשה למנוע שידור בטלוויזיה של תחקיר עיתונאי. באותו מקרה היה המבקש נאשם ברצח שתי נשותיו, והתחקיר היה שידור של ראיונות עם עדות התביעה המרכזיות. סוסונוב ומנשה טענו כי לאור עקרון ההגנה על חפים ולאור החשש מהשפעה על עדים, מן הראוי היה למנוע את השידור. לדבריהם, אם הערך של שידור התחקיר כה חשוב, ניתן להגשים אותו באמצעות זיכוי האשם. ממה נפשך, אם התביעה סבורה שהגשמת ערך השידור אינה מצדיקה את מחיר זיכויו של האשם, כיצד ניתן להצדיק את שידור התוכנית במחיר הרשעת חף?
בנובמבר 2016, כחודש וחצי לפני שהחייל אלאור אזריה הורשע בהריגת מחבל מנוטרל בפרשה שכונתה "פרשת החייל היורה", פורסמה בתוכנית "עובדה" כתבתם של עמרי אסנהיים ואחרים בשם "ירייה אחת בחברון". הכתבה כללה בין היתר סרטוני וידאו ועדויות מהמקום בו אירע הירי בחברון. לקראת השידור עתרה עמותת "לדעת" לבית המשפט בבקשה להוציא צו מניעה לשידור התוכנית. בין היתר טענה העמותה כי עיתוי הפרסום מעורר חשד כי מטרתו הברורה היא להשפיע על תוצאות המשפט, שכן מדובר בתוכנית ברמת חשיפה גבוהה ביותר, המשודרת בזמן הרגיש שבו יושבים שופטים להכריע דינו של אדם. גם ח"כ ענת ברקו פנתה למשנה ליועמ"ש בבקשה שיתערב וימנע את השידור בטענה שהנושא עומד ונידון בבית הדין וטרם הוגש פסק דין. מנגד טענה מערכת התוכנית "עובדה" כי יש לשדר את הכתבה, כי לאורך כל משפטו של אלאור אזריה פורסמו חומרים בכל כלי התקשורת; אישי ציבור, קצינים, פרקליטים, יועצי תקשורת, התבטאו שוב ושוב בעניין הפרשה וכי הכתבה מתאפיינת בעיסוק בסוגיות חשובות וחיוניות להמשך הדיון הציבורי בפרשה. בסופו של דבר פורסמה הכתבה כמתוכנן.
באוקטובר 2019 פרופ' רות גביזון פרסמה פוסט בפייסבוק שלה בעניין ראש הממשלה בנימין נתניהו: "אני חוששת שאכן אין לנתניהו סיכוי לקבל משפט צדק. היה יותר מדי משפט עיתונות. אבל עכשיו קשה מאוד לסיים את זה בדרך אחרת. זו טרגדיה לביבי אבל גם דבר מאוד לא טוב למדינה ולחברה". אחרי כך אמרה שדבריה הוצאו מהקשרם. גם שר המשפטים לשעבר, עו"ד משה נסים, הביע חששות דומים, תוך שהוא אומר כי "מה שמתפרסם בתקשורת יכול להשפיע על הכרעות הדין של השופטים בישראל עד כדי פגיעה בהליך ההוגן". ביקורת על הפרת הסוב יודיצה בקשר לנתניהו הושמעה גם מצד עו"ד סוסונוב. מנגד, היו שטענו שנתניהו וסביבתו הדליפו במקרים מסוימים ושהדלפות הן חלק מחופש העיתונות. העיתונאי איתי רום טען שנתניהו פרסם בקביעות דברים על עניינו הפלילי. העיתונאי בן כספית טען "הדלפות תמיד היו, החקירות נגד אולמרט היו הרבה יותר אינטנסיביות, עם הרבה יותר הדלפות". רביב דרוקר טען שעבירת הסוביודיצה מתה מאז שנות התשעים ושכל הניסיונות להחיותה עלו בתוהו. וכן, נטען שבמקרים רבים התביעה שתקה והזירה הציבורית והתקשורתית נשארה בשליטת הסניגורים.
מריה יוזפה, ארכידוכסית אוסטריה
מריה יוזפה, ארכידוכסית אוסטריה (8 בדצמבר 1699 - 15 בנובמבר 1757), הייתה בתו של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואשתו של אוגוסט השלישי, מלך פולין.
ביוגרפיה
מריה יוזפה נולדה בארמון הופבורג, וינה ב-8 בדצמבר 1699, ליוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולוילהלמינה אמליה מבראונשווייג-לינבורג בתם של יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג ובנדיקטה הנרייטה מפפאלץ-זימרן. בשנת 1703 נחתם חוק הסדר הירושה, ולפיו הייתה אמורה מריה יוזפה לרשת את הכתר לאחר דודה קרל, אולם בשנת 1713 העביר קרל את הסנקציה הפרגמטית שקבעה כי בתו מריה תרזה תירש את הכתר אחריו.
בשנת 1733 מת חמיה אוגוסט השני, מלך פולין, ובעלה ירש אותו בנסיכות הבוחר מסקסוניה, אולם בפולין פרצה מלחמת הירושה הפולנית, ורק בשנת 1734 הוכתר בעלה כאוגוסט השלישי, מלך פולין. על אף שמקום מגוריה העיקרי היה בסקסוניה, אהבה מריה יוזפה מאוד את השהייה בפולין, משום ששם יכלה לממש את אמונתה הקתולית בגלוי. מריה יוזפה למדה את השפה הפולנית, ואף נכחה כמה פעמים בישיבות הסיים הפולני. על אף היותה קתולית, אפשרה מריה יוזפה את חופש הפולחן, ונתנה נדבות הן לעניים הקתולים והן לפרוטסטנטים. מריה יוזפה הייתה עוצרת המדינה בהיעדרויותיו של בעלה, והשרים היו מחויבים לדווח לה על ענייני הממשל השונים.
מכיוון שמריה יוזפה ייחלה שבנה הצעיר פרנץ קסאפר, נסיך סקסוניה ייבחר למלך פולין, ולא בנה הבכור פרידריך כריסטיאן, היא מנעה מפרידריך כריסטיאן לבקר בפולין, ואף טרפדה מפגש בינו לבין מריה תרזה בבוהמיה בשנת 1754.
לאחר מות דודה קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1740 טען בעלה לזכותו על הכתר בשמה, אולם בהמשך ויתרה מריה יוזפה על הטענה לטובת אחותה מריה אמליה, ארכידוכסית אוסטריה ובעלה קרל אלברכט, הנסיך הבוחר מבוואריה, ובשנת 1742 אף כרתה ברית עם אוסטריה.
במלחמת שבע השנים נשארה מריה יוזפה בדרזדן, יחד עם בנה פרידריך כריסטיאן ואשתו מריה אנטוניה, דוכסית בוואריה, לאחר שעזבה את בעלה ב-20 באוקטובר 1756. לאחר כיבוש העיר בידי הצבא הפרוסי, הוכנסו מריה יוזפה ומשפחתה למעצר בית בארמונם בדרזדן, שנשמר בידי מפקד פרוסי. על מריה יוספה נאסר לכתוב לבניה, אך היא התכתבה עימם בדיו בלתי נראה, וכך סייעה לעודד התנגדות בסקסוניה נגד הפרוסים הפולשים.
ב-17 בנובמבר 1757 מתה מריה יוזפה בדרזדן משבץ, ונקברה בקמרון וטין בקתדרלת דרזדן.
8 (שיר)
8 (מוכר כ-Eight) הוא שיר שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש, ומופיע באלבום הבכורה שלה,. השיר יצא לאור ב-29 במרץ 2019, על ידי חברות התקליטים דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס, ביחד עם האלבום עצמו.
רקע וכתיבה
השיר בדומה ל-"", "Bad Guy" ו-"Wish You Were Gay" נכתב על ידי בילי אייליש, ביחד עם פיניאס או'קנול שגם הפיק אותו. במהלך השיר הוקלטה אייליש בטונים נמוכים מאוד, על מנת שתשמע כמו ילדה בת 8. בארצות הברית קיבל השיר את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-500,000 עותקים במדינה.
הצלחה
בין היתר, הצליח השיר לצבור למעלה מ-140 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
שמאי גולן
שמאי גולן (5 באפריל 1933 - 10 בדצמבר 2017) היה סופר ועורך ישראלי.
ספריו של גולן עסקו בעיקר בשואה, בניסיונות ניצולי השואה להיאחז בארץ ובחייהם של בני הדור השני לשואה, שנולדו בארץ ישראל.
ביוגרפיה
נולד בפולטוסק שבפולין בשנת 1933. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה ארצו על ידי הנאצים, ולאחר מכן על ידי הסובייטים, וגולן חי תחת שני שלטונות הכיבוש הללו. עלה ארצה ב-1947, במסגרת עליית הנוער. התחנך בקיבוץ רמת הכובש ושימש כקצין בצה"ל. בעל תואר ראשון מהאוניברסיטה העברית בספרות ובהיסטוריה.
בשנות השישים שימש גולן מורה לספרות ולעברית בגימנסיה העברית בירושלים ובבית הספר האזורי הר יהודה. היה בין מייסדיו של בית הסופר בירושלים, ושימש כמנהלו הראשון במשך שבע שנים. בבית הסופר ארגן גולן סדנאות כתיבה יוצרת והקים ספרייה שעיסוקה ב"ירושלים בספרות היפה", כדבריו. ארגן את כינוס ארגון הסופרים הבינלאומי בירושלים ב-1974, בו השתתפו כמה מגדולי הסופרים בעולם בעת ההיא - סול בלו, אז'ן יונסקו והיינריך בל. שימש ארבע פעמים יושב ראש אגודת הסופרים העברים בישראל.
גולן יצא לשליחויות חינוכיות במקסיקו ובארגנטינה, בה שימש ראש נציגות המחלקה לחינוך ולתרבות הגולה. שירת כיועץ בשגרירות ישראל במקסיקו. בתקופתו באמריקה הדרומית פעל למען עליית יהודי ברית המועצות. לאחר חידוש היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לרוסיה מונה גולן לנספח התרבות הראשון של שגרירות ישראל במוסקבה.
שמאי גולן כיהן כחבר בכמה וכמה מועצות ציבוריות. ביניהן מועצת "יד ושם", הנהלת אקו"ם והנהלת פא"ן - ארגון הסופרים הבינלאומי.
ספר סיפוריו הראשון של גולן, "באשמורת אחרונה" פורסם בשנת 1963. במהלך חייו, פרסם גולן ארבעה קובצי סיפורים וארבעה רומנים, ערך ספרים ופרסם מאות מאמרים. הנושא העיקרי של יצירתו הוא השואה ודמויות יהודיות במהלכה ולאחריה. יצירתו, ובכלל זה מאמריו, תורגמה לשפות רבות. יצירותיו עובדו לסרטים, לתסכיתי רדיו, ואף למחזה שהוצג בברית המועצות.
גולן נפטר בדצמבר 2017, והותיר אחריו אישה (ד"ר ארנה גולן, חוקרת ספרות) וארבעה ילדים.
אליפות וימבלדון 1907
אליפות וימבלדון 1907 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-24 ביוני והסתיימה ב-5 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים. לראשונה הטניסאים הבריטיים לא זכו באף תואר.
תחרות הגברים
התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-8 בתים. מנצח השלב הראשון עלה להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1906 על התואר. לתחרות זו נרשמו 80 טניסאים, מהם 68 מבריטניה. בגמר תחרות הגברים ארתור גור הפסיד לנורמן ברוקס (אוסטרליה). מכיוון שלורנס דוהרטי (מנצח אליפות וימבלדון 1906) לא התייצב למשחק הקובע, נורמן ברוקס זכה בניצחון טכני. בכך הוא הפך לאלוף וימבלדון ראשון בתחרות גברים שלא מהאיים הבריטיים.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 42 טניסאיות (מהם 39 בריטיות) שחולקו ל-4 בתים. בגמר התחרות מיי סטן בונדי (מנצחת תחרות בשנת 1905) מארצות הברית נפגשה עם קונסטנס וילסון וניצחה אותה ב-2 מערכות. במשחק על התואר היא פגשה את דורותי דאגלס צ'יימברס (מנצחת אליפות וימבלדון 1906) וניצחה אותה ב-2 מערכות.
תחרות הזוגות
בתחרות הזוגות השתתפו 29 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד האחים דוהרטי, מנצחי אליפות וימבלדון 1906. אך מכיוון שהאחים לא נרשמו לתחרות היה ברור שמנצחי השלב הראשון יהיו אלופים. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. בגמר התחרות הזוג האוסטרלי נורמן ברוקס/טוני וילדינג נפגש עם האמריקאים קארל בר/בליס רייט וניצח אותם ב-3 מערכות. בכך הזוג האוסטרלי הפך לאלוף וימבלדון ראשון בתחרות זוגות שלא מהאיים הבריטיים.
דאגלס איירקראפט קומפני
דאגלס איירקראפט קומפני (באנגלית: Douglas Aircraft Company) הייתה יצרנית תעופה וחלל אמריקנית, שייצרה מספר כלי טיס מפורסמים, מסחריים וצבאיים. החברה התמזגה עם מקדונל ליצירת מקדונל דאגלס.
אנדרואיד 11
אנדרואיד 11 היא גרסה של מערכת ההפעלה לניידים אנדרואיד שיצאה ב-2020.
היסטוריה
הגרסה הראשונה למפתחים יצאה ב-19 בפברואר 2020, כאימג' לטלפונים חכמים הנתמכים של גוגל פיקסל (החל ממכשירי פיקסל 2). גרסה שנייה של התצוגה המקדימה יצאה ב-18 במרץ 2020 וגרסה שלישית יצאה ב-23 באפריל 2020. גרסת הבטא הראשונה החלה להגיע למשתמשים בודדים ב-2 ביוני, לאחר שהשקתה בכנס רשמי נדחתה בטענה שזה אינו זמן לחגוג, ככל הנראה בעקבות רצח ג'ורג' פלויד. גרסת הבטא תוכננה לצאת כחלק מכנס I/O של גוגל, שבוטל בגלל מגפת הקורונה. הגרסה הגיעה לכלל המכשירים הנתמכים ב-10 ביוני. מצב של "יציבות הפלטפורמה" תוכנן ליולי 2020, והיציאה הסופית הייתה ב-9 בספטמבר 2020.
בדומה לאנדרואיד 10, שם הגרסה הוא מספר ולא אות כמו בגרסות שקדמו. הלוגו של המהדורה כולל חוגה המציגה את המספר 11 - בהשראת הסרט המוזיקלי ספיינל טאפ.
הגרסה תופץ למכשירי סמסונג החל מדצמבר 2020 וכלה בספטמבר 2021.
קיי-פופ הוט 100
קיי-פופ הוט 100 (באנגלית: K-pop Hot 100) היה מצעד שירים בקוריאה הדרומית שפעל מאז 25 באוגוסט 2011. המצעד הוא המצעד הגדול השני שפעל באסיה, אחרי יפן הוט 100. דירוג המצעד התבסס על נתוני השמעות ברדיו ובטלוויזיה ועל נתוני מכירות שנאספו על ידי Hanteo Chart ו-Naver VIBE. המצעד פורסם על ידי מגזין בילבורד, בשיתוף פעולה עם בילבורד קוריאה (בקוריאנית: '빌보드코리아), מדי יום שלישי.
ב-20 בדצמבר 2017, בילבורד הודיעה רשמית על ההפעלה מחדש של המצעד, ועל ההשקה מחדש של אתר בילבורד קוריאה, ופרסום מחדש באתר האינטרנט של בילבורד. הגיליון הראשון של המצעד שהוקם מחדש היה בשבוע של 29 במאי–4 ביוני 2017. בילבורד השעתה את הגרסה הקוריאנית של המצעד ללא הודעה מוקדמת בשנת 2022, החל מהגיליון של 23 באפריל. המהדורה האמריקאית של המצעד הופסקה לאחר מכן, החל מהגיליון של 30 באפריל. השיר "Love Dive" של אייב היה השיר האחרון שדורג במקום הראשון במצעד.
השירים שהגיעו למקום הראשון
ערך מורחב:
צ'יקו אופואדו
צ'יקלובה פרנסיס אופואדו (באנגלית: Chikeluba Francis Ofoedu; נולד ב-12 בנובמבר 1992 מכונה "צ'יקו") הוא כדורגלן ניגרי, המשחק בעמדת החלוץ