cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יהודה אברהמוב
יהודה (יוודה) ססונוביץ אברהמוב (באזרית: Yevda Sasunoviç Abramov; 12 ביוני 1948 - 6 בדצמבר 2019) היה חבר האספה הלאומית של אזרבייג'ן וסגן יו"ר הוועדה הפרלמנטרית בנושא זכויות אדם. אברהמוב היה ממוצא יהודי מיהודי ההרים, שייצג חלק מהקהילה היהודית באזרבייג'ן.
קורות חיים
נולד בכפר קרסניה סלובודה שבמחוז קובה באזרבייג'ן ב-1948. בוגר החוג להיסטוריה במכון הפדגוגי של מדינת אזרבייג'ן; ודובר רהוט של שפות (מלבד אזרית) של רוסית, טורקית וג'והורי. משנת 1971 שימש כמורה וסגן מנהל בבית ספר תיכון באזור מחוז קובה; משנת 1987 שימש יו"ר וועד הפועל ומורה בבית ספר תיכוני בקרסניה סלובודה; משנת 2000 שימש כראש העירייה של קרסניה סלובודה. לאחר מכן הפך חבר מפלגת אזרבייג'ן החדשה של נשיא אזרבייג'ן.
ב-6 בנובמבר 2005 נבחר כחבר פרלמנט מטעם קובה-קאסר, אזור בחירה 53; שימש בפרלמנט כסגן יו"ר הוועדה הפרלמנטרית לנושא זכויות אדם; כראש קבוצת העבודה ליחסים בין-פרלמנטריים בין אזרבייג'ן-ישראל; וכחבר בקבוצות העבודה ליחסים בין פרלמנטריים, אזרבייג'ן-ארגנטינה, אזרבייג'ן-קובה ואזרבייג'ן-רוסיה.
נפטר ב-6 בדצמבר 2019. הותיר אחריו ארבעה ילדים.
פירוליט
פירוליט הוא שמו של סלע תאורטי הנחשב למייצג את הרכב המעטפת העליונה של כדור הארץ. ההרכב של הפירוליט הוא ברובו דוניט והיתר בזלת תולאיטית. מבחינה כימית ניתן לומר שהוא כמעט זהה בהרכבו לפורסטריט.
הרכב אולטרה-מאפי היפותטי זה הוצע לראשונה בשנת 1962 על ידי הגאוכימאי האוסטרלי טד רינגדווד (Alfred Edward "Ted" Ringwood, 1930–1993) שפעל במסגרת האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה בגאוכימיה וגאופיזיקה ניסויית, על שמו נקרא המינרל רינגוודיט.
השם "פירוליט" נטבע בכוונה להסביר את הרכבה הכימי והמינרלוגי של המעטפת העליונה, ומורכב מראשי התיבות של פירוקסן ואוליבין – המינרלים העיקריים המרכיבים אותו, ומהמילה היוונית λίθος (ליתוס) שפירושה: אבן.
Veritas vos liberabit
Veritas vos liberabit (לטינית) - היא ורסיה מאוחרת יותר של האמרה המקורית: Veritas liberabit vos, שפירושו: "האמת מוציאה לחופשי" או "האמת משחררת".
מקור הפתגם בבשורה על-פי יוחנן (8:32), והוא משקף את האמונה הנוצרית בדבר חשיבותו של הווידוי כהקלה על מצפונו של המאמין. הפתגם הפך למוטו של מסדר ההוספיטלרים בעת מסעות הצלב.
בימינו הפכה אמרה זו לפתגם שגור במרבית הארצות הדוברות אנגלית, לאו דווקא בהקשר הדתי, אלא כאמצעי להקלה על נפשו או מצפונו של אדם הנושא עמו סוד כלשהו המעיק עליו ומשבש את שגרת חייו.
לאור החשיבות שהאקדמיה מייחסת לגילוי האמת, הפך הפתגם למוטו של מספר לא מבוטל של מוסדות אקדמאיים ברחבי העולם המערבי. בין השאר, זהו המוטו של המכון הטכנולוגי של קליפורניה, אוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור, אוניברסיטת פורטלנד, כולן בארצות הברית, וגם של אוניברסיטת פרייבורג, בגרמניה.
Nurse's Office
Nurse's Office (בעברית: משרד האחות) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מלאני מרטינז, מתוך אלבום האולפן השני שלה, K-12. השיר יצא לאור ב-6 בספטמבר 2019, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, יחד עם שאר שירי האלבום, והסרט.
הוידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מלאני מרטינז ב-7 בנובמבר 2019. נכון לאוקטובר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על מעל ל-26 מיליון צפיות.
רקע
השיר נכתב על ידי מלאני מרטינז, יחד עם מייקל קינן, והופק על ידי קינן, שעבד עם מרטינז גם על יתר שירי האלבום (למעט Drama Club) , וכן על השירים "Piggyback" , ו-"Gingerbread Man".
בטרם פרסום שירי האלבום, עלה לערוץ היוטיוב של מרטינז קטע קצר מתוך השיר.
נכון לאוקטובר 2020, זכה השיר למעל ל-48 מיליון השמעות בספוטיפיי.
הצלחה במצעדים
במצעד הסינגלים הניו זילנדי, הגיע השיר למקום ה-28. בנוסף, השיר נכנס לרשימת השירים המוזרמים ביותר בספוטיפיי בארצות הברית באותו היום, כאשר הגיע למקום ה-156.
ראובן דפני
ראובן דפני (11 בנובמבר 1913 - 15 ביוני 2005) היה מראשוני עין גב, מצנחני היישוב ודיפלומט.
ביוגרפיה
ראובן דפני נולד ב-1913 בזגרב שבאוסטריה הונגריה, בשם "ראובן קאנט" (Ruben Kandt). כשהיה בן 14 עברה המשפחה לווינה, באוסטריה ושם נחשף לראשונה לאנטישמיות וזיקתו לציונות התחזקה. הוא החל ללמוד בבית ספר יהודי, ולמד עברית על מנת לעלות ארצה ולהתיישב בה. ב-1936 עלה לבדו ארצה והיה ממייסדי קיבוץ עין גב.
דפני התגייס לצבא הבריטי ב-1940, ושירת במחלקת שירות המודיעין של חיל האוויר המלכותי. ב-15 במרץ 1944 הוא הוצנח בצפון יוגוסלביה כחלק מקבוצה ראשונה של ארבעה צנחנים עברים: ראובן דפני, חנה סנש, יונה רוזן ואבא ברדיצ'ב. חודש ימים לאחר מכן הצטרפו אליהם גם יואל פלגי ופרץ גולדשטיין. על המשלחת הוטל לארגן העברה של שליחים לרומניה ולהונגריה ועל ראובן דפני הוטל "להישאר ביוגוסלביה ולשמש נקודת קשר בין החברים היוצאים אל הארצות ההן לבין המפקדות אשר בבארי ובקהיר, ולפעול בשטח היוגוסלבי". זמן קצר לפני יציאתה אל מעבר לגבול ההונגרי מסרה חנה לראובן את השיר אשרי הגפרור, עם בקשה שאם לא תחזור ימסור את השיר לחברים בשדות ים. בערב ראש השנה 1944, 17 בספטמבר, צנח ראובן דפני בפעם השנייה ליוגוסלביה וב-13 באוקטובר עזב את יוגוסלביה לחלוטין. במרץ 1945 השתחרר דפני משרותו הצבאי.
באביב 1946 לאחר שחזר לקיבוץ, יצא ראובן לשליחות נוספת, הפעם למטרת רכש נשק בארצות הברית עבור ההגנה. ב-1948 עם הקמת משרד החוץ, יצא לגייס כספים בשביל המדינה הצעירה בניו יורק. הוא נבחר להיות בין ראשוני הדיפלומטים של מדינת ישראל, והיה הקונסול הראשון בלוס אנג'לס. בין השנים 1956-1953 שימש קונסול הסברה בניו יורק. ב-1960 קרא לו ראש הממשלה דוד בן-גוריון להקים ולנהל את מינהל הספורט והחינוך הגופני במשרד החינוך. עם סיום תפקידו ברשות הספורט ראובן יצא לבומביי וכיהן בתפקיד הקונסול כללי בהודו, ובראשית שנות השבעים שירת כשגריר בקניה. הוא היה דובר משרד החוץ, ומ-1975 - שגריר בתאילנד.
ב-1982 פרש ממשרד החוץ ובמשך 13 שנה שימש סגן יו"ר יד ושם. בשנים האלה התפתח והתרחב מפעל ההנצחה בהר הזיכרון ונחנכו האנדרטה ללוחמים ולפרטיזנים היהודים, יד לילד ובקעת הקהילות, הונחו היסודות להקמת המכון הבינלאומי למחקר, ובית הספר המרכזי להוראת השואה החל בפעילותו.
על פעילותו בתחומי החינוך, היחסים הבינלאומיים, ההנצחה ופיתוח החינוך הגופני הוענק לראובן דפני עיטור הכבוד "יקיר ירושלים".
במלאת 60 שנה למרד גטו ורשה הוא היה בין מדליקי המשואות בטקס הממלכתי ביום השואה ביד ושם.
ראובן דפני נפטר בשנת 2005 בגיל 91, והשאיר אחריו שני ילדים.
ביאלה סלאטינה
ביאלה סלאטינה (בבולגרית: Бяла Слатина) היא עיר בצפון מערב בולגריה, השלישית בגודלה במחוז וראצה ושוכנת 101 ק"מ צפונית מהבירה סופיה ו-41 ק"מ מבירת המחוז וראצה.
היסטוריה
עדויות להתיישבות אנושית מאורגנת של שבטים תראקים מתוארכות לתקופת הברונזה המאוחרת. צפונית מזרחית לביאלה סלטינה מצויים שרידי מצודה מהמאה ה-1, עת נשלט האזור על ידי האימפריה הרומית. המצודה הוחרבה במהלך המאה ה-6 בעת פלישת שבטים סלאבים לאזור. במהלך המאה ה-7 עת נשלט השטח בידי האימפריה הבולגרית הראשונה הוקם בשטח היישוב המודרני כפר בשם סלאטינה (בבולגרית: ביצה), ששאב את שמו ממיקומו בסמוך לשטחי ביצות נרחבים.
במהלך המאה ה-14 נכבש הכפר על ידי צבא האימפריה העות'מאנית ושמר על שמו לאורך תקופת שלטון העות'מאנים. ב-1776 פרץ מרד באזור כנגד הואלי העות'מאני והוא דוכא בקשיחות, תוך הגליית כל תושביו ובכלל זה מהכפר סלאטינה. רק בשלהי המאה ה-18 התירו העות'מאנים למספר משפחות מוסלמיות לחזור ולהתיישב בכפר. לקראת מחצית המאה ה-19, עידן התחייה הלאומית הבולגרית חזרו גם נוצרים להתיישב בכפר והוקמו בית ספר וכנסייה. באוקטובר 1877, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש הכפר על ידי צבא האימפריה הרוסית והפך מתוקף סיכומי קונגרס ברלין, חלק מנסיכות בולגריה. ב-1914 קיבל היישוב מעמד של עיר ועם בניית מסילת הרכבת למקום, הואץ הפיתוח הכלכלי והעיר הפכה למרכז סחר חקלאי עם יישובי הסביבה והמדינות השכנות.
דמוגרפיה
אוכלוסיית העיר מצויה במגמת קיטון בשל הגירת עבודה ובשל שיעור תמותה העולה על שיעור הילודה. בעשור הראשון של המאה ה-21 קטנה אוכלוסיית ביאלה סלאטינה ב-10 אחוזים, אם כי לקראת סופו התמתנה המגמה. מבחינת התמהיל המגדרי עולה, כי 50.92 אחוזים הן נשים ו-49.08 אחוזים הם גברים.
כלכלה
בעיר קיים מפעל לייצור חלקי מכונות, מפעלי עיבוד מזון וטבק, מפעלי טקסטיל ומספר מאפיות. ענף החקלאות מניב את התוצר המקומי הגולמי לנפש הנמוך ביותר בשטחי הרשות המקומית. אף על פי שבאזור מצויים שטחים חקלאיים נרחבים, החקלאות באזור נחשלת ומתוכננת רפורמה נרחבת בענף. הגידולים המרכזיים הם חיטה, שעורה, שיבולת-שועל, תירס, וחמניות. כמו כן קיימות חוות לגידול צאן, בקר וחזירים לתעשיות הבשר והחלב.
פרנסואה כריסטוף דה קלרמן
פְרַנְסוּאַה כְּרִיסְטוֹף דֶה קֶלֶרְמַן (בצרפתית: François Christophe de Kellermann; בגרמנית: Franz Stephan Christoph Edler von Kellermann; 28 במאי 1735 – 23 בספטמבר 1820) היה מפקד צבאי צרפתי, לימים גנרל ארמייה (Général d'armée), מרשל האימפריה ובונה חופשי. המרשל קלרמן שירת בתפקידים משתנים לאורך כל שני סכסוכים תקופתיים, מלחמות המהפכה הצרפתית והמלחמות הנפוליאוניות. קלרמן הוא אחד השמות הרשומים מתחת לשער הניצחון בפריז, בעמודה 3.
ביוגרפיה
פרנסואה כריסטוף דה קלרמן הוא צאצא למשפחה סקסונית, שהתיישבה זמן רב קודם לכן בשטרסבורג וקיבלה מעמד אצולה. הוא היה הבן היחיד למשפחה שגרה במחוז אלזס בצרפת. אביו היה פרנסואה דה קלרמן (או יוהאן כריסטוף אדלר פון קלרמן) ואמו הברונית מארי מגדלנה פון דיהרן (Marie Magdalene von Dyhrn).
קריירה צבאית לפני המהפכה
פרנסואה קלרמן בן החמש עשרה התגייס לצבא הצרפתי כצוער מתנדב עם גדוד הוסרים: Régiment de Loweridath. הוא קיבל דרגת קצין זוטר בגדוד חיל הרגלים של רויאל-באווייר (Royal-Bavière ) והועלה לדרגת קפטן ב-1758 במהלך מלחמת שבע השנים. באחת הפעמים הוא התבלט בלכידת 300 שבוים תוך כדי פיקוד על מחלקת פרשים קטנה. בשנת 1771 היה קלרמן בשירות פעיל בפולין, והפך לאביר (chevalier) ב. קידום נוסף למפקד-קפטן (capitaine-commandant) הגיע ב-1776 לפני שהפך למז'ור בהוסרים של קונפלאן (Hussards de Conflans) שלוש שנים מאוחר יותר. קלרמן הפך לבריגדיר גנרל ב-1784, ובשנה שלאחר מכן ל. בעוד מספר מרשלים של נפוליאון שירתו בצבא המלכותי לפני המהפכה, קלרמן היה היחיד שהגיע לדרגה בכירה כזו תחת המשטר הקודם.
קריירה בזמן המהפכה
בשנת 1789 אימץ קלרמן בהתלהבות את מטרות המהפכה הצרפתית, ובשנת 1791 הפך לגנרל הארמייה באלזס. באפריל 1792 מונה לוטננט גנרל, ובאוגוסט של אותה שנה הגיעה אליו הזדמנות חייו. הוא ניצל את ההזדמנות, וניצחונו על הפרוסים בקרב ואלמי, במילותיו של גתה, "פתח עידן חדש בהיסטוריה של העולם". נפוליאון העיר מאוחר יותר כי: "אני חושב שאני הגנרל הנועז ביותר שחי אי פעם, אבל אני לא מעז לתפוס תפקיד על הרכס ההוא עם טחנת הרוח בוואלמי (שם תפס קלרמן עמדה) ב-1793".
קלרמן הועבר לארמייה על המוזל, אבל הואשם על ידי הגנרל בהזנחת תמיכה בפעולותיו על הריין; אך הוא זוכה בלשכת ההוועידה הלאומית בפריז, והוצב בראש ארמיית הרי האלפים ואיטליה, בתפקיד זה הוא הפגין תכונות של מפקד זהיר ומנהלן מעולה.
זמן קצר לאחר מכן קיבל הוראות להרוס את ליון, אז במרד נגד הוועדה, אך זמן קצר לאחר הכניעה הוא נכלא בפריז למשך שלושה עשר חודשים. לאחר שזוכה בכבוד, הוא הוחזר לפיקודו, ועשה שירות טוב בשמירה על הגבול הדרום-מזרחי נגד האוסטרים עד לאיחוד צבאו לזה של הגנרל נפוליאון בונפרטה באיטליה.
קריירה בתקופת הקיסרות
קלרמן היה אז בן שישים ושתיים, עדיין כשיר מבחינה פיזית, אבל הגנרלים הצעירים שהגיעו לחזית בשנתיים הקודמות ייצגו את הרוח החדשה ואת אמנות המלחמה החדשה, והקריירה הצבאית הפעילה של קלרמן הגיעה לסופה. אבל הגיבור של ואלמי מעולם לא נשכח. כשנפוליאון עלה לשלטון מונה קלרמן בזה אחר זה לסנאטור (1800), נשיא הסנאט (1801), מרשל כבוד של צרפת (19 במאי 1804), ולתואר דוכס ואלמי (1808).
בשירותו לקיסרות הצרפתית הראשונה הועסק קלרמן לעיתים קרובות בניהול והכשרת הצבא. הוא גם השתלט על קו הקשר והפיקוד על חיילי המילואים, וניסיונו הארוך והנרחב הפך אותו לאחד מעוזריו היקרים ביותר של נפוליאון.
בשנת 1814 הוא הצביע בעד הדחת הקיסר והפך ל תחת ממשלתו המלכותית של לואי השמונה עשר, מלך צרפת. לאחר "מאה הימים" ישב ב והצביע עם הליברלים.
מרשל קלרמן מת בפריז ב-23 בספטמבר 1820, ונקבר בבית הקברות פר לשז.
פיה מריה
פיה מריה (בגרמנית: Pia Maria; נולדה ב-21 במאי 2003) היא זמרת ופזמונאית אוסטרית.
ביוגרפיה
פיה מריה נולדה בטירול, אוסטריה. היא מאפרת מיומנת ועובדת בתיאטרון הממלכתי של טירול באינסברוק. כשהייתה בת 16, היא החלה לכתוב שירים.
ב-8 בפברואר 2022, ה-ORF הודיע שפיה מריה, יחד עם LUM!X, תייצג את אוסטריה באירוויזיון 2022, עם השיר "Halo". ב-10 במאי 2022 ביצעו מריה ו-LUM!X את "Halo" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. הם נכשלו בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי. מאוחר יותר התברר כי אוסטריה דורגה במקום ה-15 בחצי הגמר עם 42 נקודות.
מייבש כלים
מייבש כלים מורכב מכמה מדפים במטבח, שממוקמים מעל הכיור, עם תחתית פתוחה ומדפים עשויים חוט פלדה, כדי לאפשר לכלים שטופים שהונחו בפנים לטפטף לכיור ולהתייבש באוויר.
בעוד שההיסטוריה המתועדת של הרעיון ידועה משנת 1876 עם בקשת פטנט על ידי ממציא אמריקאי צ'נדלר ושתי, הרעיון זכה לפופולריות בפינלנד בשנות הארבעים של המאה ה-20 על ידי מייג'ו גבהרד, ראש מחלקת משק הבית בפינלנד.
גם גבהרד יצרה ארון ליבוש כלים בשנת 1930. המניע של גבהרד היה כדי לחסוך זמן ומאמץ של נשים; על פי חישוביה עקרת בית פינית השקיעה 30,450 שעות מחייה בשטיפת כלים, וארון ייבוש הכלים הביא לחיסכון בזמן של 50 אחוזים.
גבהרד פיתחה את ארון ייבוש הכלים ב -1944 וב-1945, והמכון החל לייצר את הארונות ולמכור את העיצוב בשנת 1945. ארונות אלה היו עשויים לגמרי מעץ, ועשויים רק בשני גדלים. סטורה אנסו החלה בייצור תעשייתי של הארונות בשנת 1948, ובשנת 1954 הוצג מתלה מחוט פלדה מצופה פלסטיק. מדידות הארונות תוקנו בשנת 1982. ארונות ייבוש כלים הפכו לאביזר סטנדרטי כמעט בכל בית פיני.
צבי ספיקי
צבי ספיקי (שם מדעי: Gazella spekei), הוא מין אנטילופה קטנה יחסית בסוג צבי, האנדמי לקרן אפריקה ומצוי בסכנת הכחדה. הוא תואר לראשונה בשנת 1863. מבחינה חיצונית הוא דומה מאוד לצבי קיווייה, ומבחינה גנטית קרוב בעיקר לצבי מצוי, צבי הנגב וצבי הודי. יש לו חפיפה בתפוצה עם צבי קלארק, צבי סומרינג וצבי ג'ירפי. צבי ספיקי ניתן לזיהוי בקלות על ידי הבלוטה הייחודית שלו באף כדלקמן, והוא אחד הצבאים הקטנים ביותר.
שמו המדעי של צבי ספיקי נגזר מערבית ולטינית כדלהלן: "Gazella" - מקורו בשם הערבי "ע'זאל" שבו מכונה הצבי, ופירושו הוא "עז פראי". "spekei" - הוא על שם מגלהו ג'ון הנינג ספיק שהיה חוקר ארצות בריטי (1864-1827. כנ"ל לגבי שמו הרשמי). כיונק המצוי במדינות קרן אפריקה, המספרים של צביי ספיקי יורדים במהירות בשל ציד ואובדן בית גידול נרחב, כמו גם מעשרות סכסוכים צבאיים הנמשכים מזה 20 שנה.
תיאור
הן לזכרים והן לנקבות של צבי ספיקי ישנם זוג קרניים ספירליות וקטנות יחסית לרוב הצבאים. המבנה שלהם אופייני לסוג צבי: הקרן צומחת לכיוון מעלה, מתעגלת לאחור ובחזרה כלפי קדימה בצורת "S"; מבנה נוסף שאופייני מאוד למין זה הוא שהקרניים צומחות בצורה ישרה לכיוון מעלה - ללא עיקולים, ורק לקראת הסוף מתעקלות מעט אחת כלפי השנייה. קרני הנקבות צומחות פעמים רבות לכיוונים מנוגדים. הקרניים צומחות במרכז המצח, ובמרחק ניכר מהעיניים והאוזניים. בבסיס הקרניים די סמוכות אחת לשנייה, ובקצוות עם מרחק גדול במקצת, ואצל קרני הנקבות המרחק באופן כללי גדול גם בבסיס לעומת קרני הזכרים. הקרניים עבות לכל אורכם ובייחוד בבסיס, ובשליש הקרן האחרון הן הופכות לדקות יותר ומסתיימות בשפיץ חד או מעוגל. מהבסיס לאורך הקרן ישנם 8–13 טבעות או חצאי טבעות גדולות ובולטות, ובין טבעת לחברתה יש רווח ברור בניגוד לצבי רים. קרני הנקבות מתאפיינות בטבעות קטנות וחלקות יותר הנראות כחריצים, ומספרם מגיע לעיתים ל-19; לשני המינים הקצוות חלקות. צבע הקרניים הוא חלודה כהה\בהיר או אפרפר, כשקצוות בצבע כהה יותר -שחור\שחור כחלחל; הטבעות משתנות בין צבע בהיר לכהה. כאמור לשני המינים יש קרניים, וניתן לקבוע על פיהם בקלות מה מינו של הצבי: קרני הזכרים גדולות ועבות יותר, עם טבעות ברורות ובולטות, ואילו קרני הנקבות גליליות ודקיקות עם מספר רב של טבעות קטנות וחריצים. הפרווה של צבי ספיקי קצרה וחלקה ומותאמת לאקלים החם של קרן אפריקה, והיא מורכבת משערות דלילות ודקות. צבע הפרווה משתנה בין חום בהיר\אפרפר\שמנת בגב, צדדי הבטן העליונים, השוקיים והגפיים, לבין חום צהבהב דהוי בצוואר ובגרון. הגחון, החזה והמותניים בצבע לבן בוהק; מעל המותניים הבהירים ישנו פס עבה בצבע חום שוקולד כהה עד שחור האופייני לצבאים, והוא מתפשט בדרך כלל גם לגפיים והשוקיים. מעל הפס הכהה ישנו פס עבה נוסף בצבע חום צהבהב דהוי. הרגליים מתחלקות בין חום בהיר בצד החיצוני, ללבן בוהק או קרמי בצד הפנימי. על הברכיים יש כתמים עגולים בצבע שחור\חום שוקולד. העכוז בצבע לבן בוהק, ובמרכזו בולט הזנב השחור והמברשתני. בצידי העכוז יש פסים דקיקים בצבע שחרחר\חום שוקולד. בין הפרסות העליונות לתחתונות יש כתם שחור.
צבע ראשו של צבי ספיקי חום צהבהב או בהיר בהתאם לגוף, ועם סימוני פנים האופייניים לצבאים: המצח והחרטום בצבע חום אדמדם כהה או בהיר, ובצידי המצח ישנם שני כתמים דקיקים בצבע חום כהה שלעיתים נעדרים. בתחילת החוטם יש רצועה שחורה קטנה ובולטת, והשאר בצבע אפרפר. סביב העיניים יש "משקפיים" לבנים גדולים, ומכל אחד מהם יוצא פס לבן עבה הנמשך עד לאף בצורת "P". במקביל, מתחת לעיניים נמשך פס דק בצבע שחור\חום שוקולד עד לפה, ובינו לבין הפס הלבן העבה יש פס דקיק בצבע חום בהיר שקשה להבחין בו מרחוק. סביב השפתיים, הסנטר והחלק העליון של הגרון יש כתם לבן. צבע האוזניים הוא שילוב של גוני שחרחר, אפרפר, ולבנבן.
גופו וצווארו של צבי ספיקי ארוכים ודקים, וצווארם של הזכרים עבה יותר משל הנקבות. הפנים קצרות ומעוגלות, והחרטום משולש. האוזניים ארוכות ודקות - עגולות בתחילתם ומשולשות בסופם. הרגליים ארוכות ודקיקות, ומסתיימות בפרסות קצרות וחדות בצבע שחור. הזנב קצר יחסית. העיניים גדולות, עגולות ושחורות, ומתחת לכל עין יוצא חריץ דק ושחור המאפיל על בלוטות הריח. הנחיריים והפה דקים ומחורצים. לצבי ספיקי יש מאפיין בולט וייחודי באף שמאפשר לזהותו בקלות ממיני צבי אחרים; מאחורי הנחיריים יש 2–4 קפלי עור קטנים אפורים ורפויים, וכאשר הצבי חש בסכנה הוא מנפח אותם לכדי שקיק בגודל של חצי כדור טניס, הפולט עיטוש-נחירה חזק וקולני ומשמש כקריאת אזעקה לשאר הצבאים באזור, ואולי גם כאמצעי להכרזת דומיננטיות. מלבד הקרניים אין הבדלים בולטים בין הזכרים לנקבות, והזכרים בדרך כלל גדולים, כבדים וכהים במקצת. מידות הגוף של צבי ספיקי: גובה הכתפיים: 60-50 ס"מ. אורך הראש והגוף: 105-95 ס"מ. אורך קרני הזכר: 31-25 ס"מ. אורך קרני הנקבה: 25-15 ס"מ. אורך הזנב: 20-15 ס"מ. משקל: 25-15 ק"ג.
תפוצה ובית גידול
צבי ספיקי אנדמי למזרח קרן אפריקה. הוא מצוי במחוזות סומליה: גולגוד, מודוג, ושאבלה-דקסה וכן במחוזות של הישויות הבלתי מוכרות פונטלנד (ברי ונוגאל) וסומלילנד (סאנאג, סול וטוגדייר). הוא מצוי גם במספרים פחותים במדינת סומאלי האתיופית. הנוכחות שלו במדינה האחרונה מוטלת בספק זמן רב בשל ציד חמור, וסביר להניח שהוא כבר נכחד שם. הגבול הצפוני שלו הוא באזור ההררי של גבעות ג'וליס, בעוד שהגבול הדרומי נקבע על ידי לחץ הציד.
בית הגידול של הצבי הספיקי הוא בעיקר מרעה-מישורי צחיח למחצה, מרעה מדברי וסוואנה נמוכה, כמו גם אזורים עם שיחים גמדיים, חורשים דלילים, ואפילו סמוך לחופים. הוא מצוי בגבהים נמוכים של 100–200 מטר מעל פני הים בדרך כלל, אך באזורים מסוימים בצפון הוא נמצא גם על מורדות הרמה האתיופית בגובה של 1,500-500 מטר. הטמפרטורות בתחומי מחייתו 20–40 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת היא 25–250 מילימטר לשנה.
אקולוגיה ומחזור חיים
כמו רוב היונקים החיים בסביבה חמה ויבשה, צביי ספיקי פעילים בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות ושעות הערב המאוחרות - שאז הטמפרטורה קרירה יחסית. את השעות החמות של היום הם מבלים במנוחה באזורים מוצלים. תזונתם של צביי ספיקי מבוססת על עשבים, עשבי תיבול, שיחים, דשא, וצמחים בשרניים מדברים המצויים בבית גידולם. את מרבית הלחות הנדרשת לקיומם צביי ספיקי מקבלים ממזונם, ולעיתים קרובות הם יכולים לשרוד במשך זמן רב ללא מים - מה שמהווה הסתגלות שימושית לסביבה היבשה שלהם. בזמן המרעה יש זקיף אחד שתפקידו לתור אחר סכנות, ובמקרה של הבחנה בטורף הוא נותן כאמור עיטוש-נחירה חזק מהשקיק שבאף. כאשר הצבי נרדף או נרגש, הוא פותח בריצת "פרונק" המהווה שילוב של ריצה, ניתור וקפיצה.
הטורפים ההיסטוריים של צביי ספיקי בוגרים הם אריות, נמרים אפריקנים, צבועים נקודים, זאבים טלואים ופיתונים, והעופרים נטרפים גם על ידי תנים, קרקלים, וסרוואלים. עם זאת, מרבית הטורפים הגדולים נעלמו מרחבי סומליה, כך שהטורפים העיקריים לבוגרים הם צבועים ופיתונים. צביי ספיקי הם בעלי חיים חברתיים. הם חיים בקבוצות קטנות של 5 עד 12 פרטים. כאשר יש שפע של משאבי טבע, הקבוצות הקטנות האלה עשויות להתמזג לתוך עדרים של עד 20 צבאים. ישנם שני סוגי עדר טיפוסיים: 1) עדר המורכב מזכר בוגר עם הרמון של נקבות וצאצאיהן, והנקבות הן אלו שקובעות את מסלול ההליכה למקומות מרעה. הזכר הדומיננטי נמצא תמיד בתנועה כדי לשמור על הרמונו ועל גבולות הטווח של שטחו, המשתרע על כ-2 קילומטרים רבועים. הוא מסמן את שטחו בצואה ושתן, ובתקופות מסוימות גם על ידי הפרשות מבלוטות הריח שמתחת לעיניים. 2) עדר המורכב מזכרים בוגרים וצעירים שלא הצליחו לתפוס לעצמם שטח. השטחים נשמרים בדרך כלל לאורך השנה עד חודש מאי, ואז בשל נוכחות מסיבית של זבובים נושכים בתקופה זאת, הצבאים פותחים בנדידה לאזורי החופים או דיונות חול שבהם הרוחות החזקות מפזרות את הזבובים. נדידות בהיקף קטן מתרחשות גם כאשר יש מחסור בצמחייה.
עונת הרבייה היא בחודשי דצמבר וינואר, וההמלטות מתרחשות בחודשי מאי או יוני. ההריון נמשך 6–7 חודשים, לאחריהם נולד עופר יחיד במשקל קילו וחצי. העופר שוהה בימיו הראשונים חבוי בצמחייה הדלילה ללא תנועה כדי להיות מוגן משלל טורפים, ואימו הנמצאת בקרבת מקום מגיעה אליו מספר פעמים כדי להניקו. העופר נגמל לאחר 2–3 חודשים, ומגיע לבגרות לאחר 9 חודשים לנקבות ו-18 חודשים לזכרים.
תוחלת החיים של צבי ספיקי היא כ-12 שנים.
איומים ושימור
צבי ספיקי מסווג על ידי IUCN במצב השימור "סכנת הכחדה" (EN) החל משנת 1994, בשל הכחדה או כמעט הכחדה של האוכלוסייה האתיופית, ירידת מספרים רחבה בסומליה בעבר שממשיכה גם כיום לרדת עקב ציד בלתי מבוקר, בצורות ואובדן בית הגידול באמצעות רעיית יתר של בעלי חיים מקומיים. קצב הירידה מוערך בכ-50% מהאוכלוסייה על פני תקופה של 18 שנים ( 2006-1988), והוא נעלם כבר מחלקים רבים מהטווח ההיסטורי שלו. למעשה עד 1980 צביי ספיק היו הפרסתנים הנפוצים ביותר בקרן אפריקה. האיום המרכזי שגורם בעקיפין לשאר האיומים על צבי ספיקי, הוא האי-יציבות הקיצונית של סומליה, שמתבטאת בעשרות סכסוכים צבאיים ואזרחים כחלק ממלחמת האזרחים בסומליה, בשילוב של חוסר יכולת השליטה של הממשל המרכזי, המביאה שכיחות גדולה של נשק אצל ארגונים ושבטים מקומיים, היעדרות של אזורים מוגנים, סחר בלתי חוקי בחיות בר כולל באנטילופות שמתפתח מאוד במדינה החל משנת 2006.
בעבר אומדן האוכלוסייה העולמי הוערך בעשרות אלפי פרטים. בתקופה זאת צביי ספיקי כמעט ולא ניצודו על ידי האוכלוסייה המקומית בשל הרושם שלהם כ"בעל חיים של השטן", ורק סמוך לכבישים באזורי סכסוך הם היו ניצודים על ידי החיילים של המיליציות. מאז בעקבות המשך הסכסוכים שגרם לרעב כבד, ציד של יונקים בסומליה הפך לאחד מהמקורות למזון. המעוזים הגדולים של צביי ספיקי במחוז נוגאל היו תחת לחץ כבד של מלחמה בין סומלילנד לפונטלנד, ואף על פי שכיום המצב באזורים אלה רגוע יותר, התצפיות הן די נדירות. עתידו בטבע בסומליה לוט בערפל בדומה ליונקים גדולים אחרים. יוזמות השימור היחידות כיום הם הקמת גרעיני רבייה מוצלחים במספר גני חיות ברחבי העולם, כך שגם אם הצבי ייכחד בטבע יהיו אוכלוסיות בשבי שמהם הוא יושב לטבע בעתיד.
אומדן האוכלוסייה הנוכחי של צבי ספיקי אינו ידוע, אך הוא נמוך בוודאות מ-2,500 פרטים.
מיוזיק (סרט)
מיוזיק (באנגלית: Music) הוא סרט דרמה מוזיקלי אמריקאי משנת 2021, בבימויה של הזמרת-יוצרת סיה. בסרט מככבים קייט הדסון, מאדי זיגלר ולסלי אודום ג'וניור. זה מסמן את הופעת הבכורה של סיה כבמאית, ואת התפקיד הראשי הראשון של זיגלר. הסרט יצא לאור ב-14 בינואר 2021 באוסטרליה וב-10 בפברואר 2021 בארצות הברית.
בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-78 קיבל הסרט מועמדות לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי והדסון קיבלה מועמדות בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי. כמו כן, היה הסרט מועמד למספר קטגוריות בטקס פרס פטל הזהב.
עלילה
קאזו "זו" גמבל (קייט הדסון) היא סוחרת סמים מפוכחת המנוכרת ממשפחתה שנותרה כאפוטרופוס היחיד של אחותה למחצה הצעירה והאוטיסטית, מיוזיק (מאדי זיגלר), בעקבות מות סבתן שגידלה את מיוזיק. זו סוחרת בסמים בעזרת ידידה, רודי (בן שוורץ), אך אינה מסוגלת להחזיר לו את כספו מכיוון שהיא מובטלת. בוקר אחד, מיוזיק חווה התמוטטות כאשר זו אינה מסוגלת לקלוע את שערה. שכנה, אבו אודום (לסלי אודום ג'וניור), בא לעזור להרגיע את מיוזיק, וזו ואבו מפתחים ידידות. זו מגלה שאבו הוא מתאגרף שמלמד ילדים אגרוף, אחד מהם הוא פליקס (בטו קלווילו), שחי מול מיוזיק ונראה לעיתים קרובות צופה בה. הוא לא אוהב אגרוף אבל נאלץ לעשות זאת בגלל אביו. זו לומדת כיצד לטפל במיוזיק בעזרתו של אבו, אך ממשיכה לעסוק בסמים כדי לממן את חלומה - לעבור לקוסטה ריקה.
לאחר זמן מה, אבו, ללא זו, משתתף בחתונה של אחיו. בינתיים זו מביאה את מיוזיק לבית יתומים, אך אינה מסוגלת להביא את עצמה להשאיר אותה שם. הן מחליטות להצטרף לאבו בחתונה, שם חולקים זו ואבו נשיקה על הבמה, ומתכוננים לשיר. מיוזיק קוטעת אותם ומתחילה לשיר בעצמה. בהמשך מקבלת מיוזיק כלב תמיכה חדש שפליקס ביקש בשבילה לפני מותו.
לאורך הסרט מתרחשים בראשה של מיוזיק קטעים מוזיקליים המראים כיצד היא רואה את העולם.
ביצועים מוזיקליים
הביצועים המוזיקליים ומבצעיהם מפורטים בכתוביות הסיום של הסרט.
הצגה של אוטיזם
כמה חודשים לפני שהסרט יצא לאקרנים, קיבלה סיה ביקורת על כך שליהקה את זיגלר (שאינה אוטיסטית בעצמה) כילדה אוטיסטית בסרט, כמו גם שהעירה כמה הערות שנויות במחלוקת על אוטיסטים לפני צאת הסרט. בחודש פברואר 2021 הכירה סיה בביקורת על הסרט מצד חלק מחברי הקהילה האוטיסטית ופרסמה התנצלות בטוויטר. בתגובה לביקורת על הצגה של ריסון פיזי שעלול להיות מסוכן, הודיעה סיה כי לפני הקרנת הסרט צפויה שקופית אזהרה, וכי הסצנות הקשורות לריסון יוסרו. חדשות הBBC כתבו "עבור רבים בקהילה האוטיסטית, ההתנצלות של סיה נתפסת כמעט מדי ומאוחר מדי". האינדפנדנט כתבו כי הצגת הריסון בסרט עלולה להיות מסוכן, מכיוון שאנשים נוירוטיפקלים עשויים לצפות בו ולחשוב שזה בסדר "למחוץ" אדם אוטיסט כשהוא חווה התמוטטות. הדסון, כשהופיעה בתוכנית האירוח של ג'ימי קימל, התייחסה למצב ואמרה כי היא מאמינה כי "זו שיחה שחשוב לנהל - לא רק על [הסרט], אלא גם על ייצוג". לפני המחלוקת, סיה חשפה כי מכון Child Mind העניק לגילומה של זיגלר לדמות של אוטיסט ציון של 100.
המועצה הלאומית לאוטיזם קשה, לעומת זאת, תיארה את תגובת הקהילה האוטיסטית כ"מתקפה על סיה בידי מיעוט קולני ובלתי-מושמע". ג'יל אסצ'ר, נשיאת הארגון, הגנה על סיה וכתבה כי "פתיחה במסע צלב [על מנת לבטל אותה]" נגד סיה בגלל בחירת הליהוק אינה סבירה, וכי השיימינג הציבורי כלפיה הוא "טרגדיה לאמנויות ולקהילת האוטיזם". הארגון פרסם גם מכתב של מעריץ אוטיסט שכותרתו "תודה על ייצוג ילדה עם אוטיזם קשה".
רשת הייצוג העצמי האוטיסטית (ASAN), יחד עם מוסדות נוספים פרסמו הודעה משותפת לעיתונות בה הכריזו כי צפייה בסצינות הסרט הכוללות ריסון פיזי הן מסוכנות, זאת לאחר ש"צוות הסרט [לא הצליח] להתייחס להמלצות להגנה על אוטיסטים", וכן קראו לסיה לבטל את הסרט. ג'יין האריס, דוברת בעד ארגון הצדקה הלאומי האוטיסטי, אמרה כי הם "היו מודאגים מהרמיזה כי אדם אוטיסט לא יוכל להתמודד עם גילום תפקיד דמות ראשית אוטיסטית", והוסיפה "הרבה אוטיסטים יהיו מאוכזבים מ[החדשות על מועמדות בגלובוס הזהב] לאור המחלוקת". תומכת האוטיזם הדנית נינה סקוב ג'נסן פתחה בעצומה שקראה לבטל את מועמדות הסרט לגלובוס הזהב, שקיבלה מעל 133,000 חתימות החל מ-3 במרץ 2021.
דולף שייז
אדולף "דולף" שייז (באנגלית: Adolph "Dolph" Schayes; 19 במאי 1928 – 10 בדצמבר 2015) היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי יהודי, ששיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת פילדלפיה 76' מליגת ה-NBA.
שייז נחשב לאחד מגדולי הכדורסלנים של תקופתו, ולאחד מגדולי הספורטאים היהודים בכל הזמנים. הוא נבחר שש פעמים בקריירה לחמישיית העונה הראשונה, שש פעמים לחמישייה השנייה, תריסר פעמיים השתתף במשחק האולסטאר וכמאמן נבחר פעם אחת למאמן השנה ב-NBA. בין השנים 1957–1963 החזיק בתואר "הקלע המוביל בתולדות ה-NBA". בשנת 1973 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל וב-1996 נבחר כאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA.
קורות חייו
שייז נולד בעיר ניו יורק להורים יהודים ממוצא רומני שהיגרו לארצות הברית. בנו, דני, הלך בעקבותיו והיה גם הוא כדורסלן ששיחק בליגת ה-NBA שנים רבות. שלוש מנכדותיו, אבי, קרלה ורייצ'ל גואץ', זכו במדליית כסף בכדורעף כחלק מהמשלחת האמריקאית ב, ונכדו, מיקי פרי, זכה במדליית הזהב בריצת שליחים 4x100 ב.
תחילת הדרך
שייז היה לשחקן המוביל של אוניברסיטת ניו יורק במשך ארבע שנותיו במכללות, ובעונת ה רשם ממוצע נקודות של 13.7 והוביל את קבוצתו למאזן של 22 ניצחונות מול ארבעה הפסדים בלבד, וזכה ב"פרס האגרטי" לכדורסלן המכללות המצטיין של מטרופולין ניו יורק.
קריירה מקצוענית
לאחר סיום לימודיו האקדמיים, נבחר שייז בבחירה הרביעית בדראפט ה-BAA על ידי ניו יורק ניקס ובמקביל נבחר על ידי טרי-סיטיז בלאק הוקס בדראפט של ליגת ה-NBL המתחרה. לאחר שההוקס העבירו את הזכויות להחתמתו לסירקיוז נשיונלס, בחר שייז לשחק בשורות הנשיונלס לאחר שאלו הציעו לו חוזה של 7,500 דולר, גבוה ב-50% מזה שהציעו הניקס.
שייז הגיע לקבוצה, שנוסדה רק שנתיים קודם לכן, וסיימה את שתי העונות הקודמות במאזני ניצחון-הפסד שליליים. יחד איתו הגיע לקבוצה גם אל סרבי, גארד קשוח שעזב את רוצ'סטר רויאלס בעקבות סכסוך עם הבעלים, והצטרף לסירקיוז כמאמן-שחקן. שייז, הביא איתו סגנון משחק ייחודי שטרם נראה בליגה. שחקן גבוה, שנוסף על יכולת המשחק מתחת לסל, גם ידע לקלוע מבחוץ. הוא סיים את עונת הרוקי שלו עם ממוצע של 12.8 נקודות למשחק, וסייע לקבוצתו לשפר את מאזנה ל-40 ניצחונות מול 23 הפסדים בלבד.
לקראת העונה הבאה, עונת, מוזגו ליגת ה-BAA וליגת ה-BNL לליגה אחת שנקראה ליגת ה-NBA. סירקיוז, הממוקמת במדינת ניו יורק, שובצה לבית המזרחי. בעונתו הראשונה בליגה, קלע שייז 1,072 נקודות, היה לקלעי השישי בטיבו בליגה והחל רצף של 12 שנים בהן היה הקלעי המוביל של הקבוצה. שייז הוביל את הנשיונלס למאזן של 51 ניצחונות מול 13 הפסדים בלבד, המאזן הטוב ביותר בליגה ונבחר לחמישיית העונה השנייה. לאחר שניצחו את פילדלפיה ווריורס בשני משחקים, וגברו בגמר החטיבה על הניקס בתוצאה 1–2, העפילה סירקיוז לגמר ה-NBA באופן אוטומטי. בגמר פגשה הקבוצה את מיניאפוליס לייקרס, בהנהגתו של ג'ורג' מייקן ונכנעה לה בשישה משחקים בתוצאה 2–4.
בטרם נפתחה עונת, עזבו שלוש קבוצות את הליגה, מהלך שגרר שינוי מבני בליגה שעברה לשחק בשני בתים בלבד. במקביל החלה הליגה במדידת קטגוריה חדשה - ריבאונדים. שייז העלה את ממוצע הנקודות שלו ל-17.0, ועם 1,080 ריבאונדים, 16.4 בממוצע למשחק, היה למלך הריבאונדים הראשון של הליגה. הוא נבחר במהלך העונה להשתתף במשחק האולסטאר הראשון שהתקיים, בו קלע 15 נקודות, וקטף 14 ריבאונדים, ובסיום העונה נבחר פעם נוספת לחמישיית העונה השנייה. על אף יכולתו, סיימה סירקיוז עם 32 ניצחונות מול 34 הפסדים, והעפילה לפלייאוף מהמקום הרביעי במזרח. סירקיוז הדיחו פעם נוספת את הווריורס בשני משחקים בסיבוב הראשון, ופגשו את הניקס בגמר האזורי, אך הפעם הייתה ידם של הניקס על העליונה לאחר שניצחו בחמישה משחקים 3-2.
בעונת שבר שייז את שורש כף ידו הימנית. חרף הפציעה, ועל אף שידו קובעה בתחבושת גבס, המשיך שייז להשתתף במשחקי הקבוצה, והחל לפתח זריקה לסל באמצעות ידו השמאלית. הוא תרם באותה העונה 13.8 נקודות למשחק, ובדיעבד סיפר כי פציעה זו הפכה אותו לשחקן טוב יותר, משום שכשהחלים גילה כי פיתח אמבידקסטריות שאפשרה לו מגוון התקפי רחב יותר.
בעונת הצליח שייז להוביל את קבוצתו עד לגמר ה-NBA בפעם השנייה, ולראשונה זה ארבע שנים. הוא תרם 17.1 נקודות ו-12.1 ריבאונדים למשחק, והוסיף אחוזי קליעות עונשין של 82.7%, שני בליגה רק לביל שרמן, וסייע לקבוצתו לסיים את העונה עם מאזן של 42 ניצחונות מול 30 הפסדים, ובמקום השלישי בבית המזרחי. בשלב הבתים של הפלייאוף, ניצחה אמנם ניצחה סריקיוז את כל ארבעת משחקיה, אולם במשחק מול בוסטון סלטיקס נפגע שייז כשהופל אל הרצפה, ושבר את שורש כף היד פעם נוספת. בגמר האזורי הדיחה ב 0-2 את הסלטיקס, והעפילה לגמר ה-NBA בו פגשה פעם נוספת את מיניאפוליס לייקרס. בסדרת הגמר תרם שייז החבול 9.3 נקודות למשחק, אך לא הצליח לזכות באליפות הראשונה בקריירה, לאחר שמיניאפוליס גברה על קבוצתו בשבעה משחקים.
לקראת עונת התקבל בליגה חוק חדש אותו הגה דני בייסון, בעליה של סירקיוז, שנועד להאיץ את קצב המשחק - שעון זריקות. שייז, שסגנון משחקו תמיד היה מלווה בתנועה רבה, בניגוד לסנטרים אחרים בזמנו, הסתגל במהירות לסגנון המשחק המהיר. הוא סיים את העונה עם 18.5 נקודות, שישי בליגה, ורביעי בריבאונדים עם 12.3. סירקיוז סיימה את העונה עם מאזן של 43 ניצחונות מול 29 הפסדים, המאזן הטוב בליגה במשותף עם פורט ויין פיסטונס. היא העפילה אוטומטית לגמר האזורי בו גברה בארבעה משחקים על בוסטון ועלתה לגמר שנה שנייה ברציפות. בגמר ה-NBA פגשה הקבוצה את פורט ויין, שגברה בתוצאה זהה בגמר המערב על מיניאפוליס. שייז היה לקלעי המצטיין של הסדרה עם 19.0 נקודות למשחק, כולל תצוגה של 28 נקודות בניצחון 102–109 במשחק השישי בסדרה, והוסיף 11.9 ריבאונדים בדרך לניצחון בשבעה משחקים, ולאליפות ראשונה בתולדות המועדון.
בשנים הבאות, המשיך שייז לשמור על יכולת אישית גבוהה. הוא נבחר לאחת מחמישיות העונה בכל עונה עד והוביל את הליגה שלוש פעמים באחוזי קליעה מקו העונשין. בעונת רשם שייז ממוצעי שיא של 24.9 נקודות למשחק, ובבחירה לתואר ה-MVP של העונה הסדירה ב-NBA סיים שני רק לביל ראסל. בשנת 1959 קלע שיא קריירה של 50 נקודות במשחק מול בוסטון סלטיקס, בעונת שבר שייז את הלסת. הוא נאלץ להיעדר ממשחקים רבים עקב פציעתו, ופינה את מקומו כקלעי המוביל של הקבוצה להאל גריר. שייז לא הצליח לשוב ולהביא את קבוצתו עד לגמר ה-NBA עד לפרישתו ממשחק פעיל.
המעבר לעמדת המאמן
בעונת עברה סירקיוז לשחק בפילדלפיה ושינתה את שמה לפילדלפיה 76', ושייז הפך למאמן-שחקן במועדון. נשאר לעונת פרישה בה השתתף ב-24 משחקים בהם תרם 5.6 נקודות ופרש ממשחק פעיל. בעת פרישתו היה שייז לקלעי המוביל בכל הזמנים בליגת ה-NBA עם 19,249 נקודות והחזיק בשיא נוסף, לאחר ששיחק ב-1,059 משחקים. כמאמן הקבוצה, הוביל שייז את פילדלפיה למאזן של 34 ניצחונות מול 46 הפסדים, אך במשחקי הפלייאוף הפסיד כבר בסיבוב הראשון מול סינסינטי רויאלס.
הוא המשיך ואימן את פילדלפיה שנתיים נוספות, ואף זכה בתואר מאמן השנה ב-NBA לאחר שהוביל את הקבוצה בעונת למאזן של 55 ניצחונות מול 25 הפסדים בלבד, ועד לגמר המזרח בו הפסיד לבוסטון סלטיקס בחמישה משחקים 1–4, שאחריו עזב את הקבוצה.
לאחר עזיבתו את פילדלפיה, אימן שייז במשך זמן מה את באפלו ברייבס, ושימש כמפקח על השופטים של ה-NBA. בשנת 1977 אימן את נבחרת ארצות הברית למשחקי המכביה העשירית והוביל אותה למדליית הזהב.
ראמבל (אתר אינטרנט)
ראמבל היא פלטפורמת וידאו מקוונת קנדית, שנוסדה בשנת 2013. האתר הוקם על ידי כריס פבלובסקי, יזם טכנולוגי קנדי. האתר פופולרי בקרב יוצרי תוכן שמרניים.
משתמשים ותוכן
בשבע השנים הראשונות, התוכן בראמבל כלל בעיקר סרטונים ויראליים וחדשות ממקורות תקשורת רגילים. אולם באוגוסט 2020 האשים דווין נונס את יוטיוב בצנזורה יתרה כלפי ערוצו והחל לפרסם את הסרטונים שלו בראמבל. שמרנים וליברטריאנים בולטים אחרים כמו דינש ד'סוזה, שון האניטי הגיעו מעט זמן לאחר מכן. הפלטפורמה אוסרת על פורנוגרפיה, הטרדה, תכנים גזעניים ותכנים לא חוקיים, כל דבר אחר מותר.
לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב -2020, משתמשים שמרניים רבים בפלטפורמות המדיה החברתית המרכזית, כמו טוויטר ופייסבוק, עברו לראמבל. לפי פורצ'ן, לפני כן האתר היה "שיבוט יוטיוב" מלא בהקלטות ביתיות.
משתמשים וערוצים אחרים בראמבל כוללים את הסרטונים הביתיים המצחיקים ביותר של אמריקה, אתר בדיקת העובדות סנופס, חברת השידור האמריקאית EW Scripps Company, Hodgetwins, ערוצי חדשות הכבלים Newsmax ו- One America News Network (OANN), וארגון החדשות הבינלאומי רויטרס.
עיצוב
משתמשי ראמבל יכולים לזכות בתשלום יומי במזומן על ידי החלקה שמאלה או ימינה כדי להצביע על סרטונים ולהרוויח כרטיסים. ככל שיש למשתמש מספר רב יותר של כרטיסים, כך המשתמש יכול להגיש יותר רשומות בהמשך משיכת המזומנים.
תביעת גוגל
ב־11 בינואר 2021 הגישה ראמבל תביעה להגבלים עסקיים נגד גוגל בגין תוצאות החיפוש שלה, בבקשה לפיצויים העולים על 2 מיליארד דולר. ראמבל טוענים כי גוגל מתעדפת את YouTube של גוגל על פני ראמבל בתוצאות החיפוש שלה. ראמבל טוענים שהדבר מצמצם את הצפייה שלהם וגורם להכנסות נמוכות יותר.
שלוחה (טופוגרפיה)
שלוחה היא צורת תבליט טופוגרפי, המוגדר על ידי ירידה לשלושה צדדים ועליה לצד הרביעי. במפה טופוגרפית שלוחה מיוצגת כרצף של קווים גליים.
בארץ' (הונגריה)
בארץ' (בהונגרית: Barcs) היא עיר במחוז שומוג' בהונגריה. העיר מוקפת בפארק הלאומי של דנובה-דראווה. פירוש שם העיר בהונגרית הוא "מרגמה".
היסטוריה
בארץ' מוזכרת לראשונה במסמכים היסטוריים שנכתבו בין השנים 1389–1417. הטירה שבמקום מוזכרת לראשונה במסמכים משנת 1460. בעלי האדמות באזור באותה תקופה היו אצילים מקומיים. ב-1480 נפטר בעל האדמות בלא להותיר יורשים, ואדמות היישוב הועברו לבית המלוכה ההונגרי, אשר העניק אותן למשפחת אצולה אחרת. מסמכי מיסוי משנת 1500 מעידים על שינוי נוסף של הבעלות על הקרקע ועל העברתה לידי משפחת אצולה אחרת. באמצע המאה ה-16 נכבש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית וממפקד אוכלוסין ומיסוי שביצעו פקידי האימפריה ב-1566 עלה כי ביישוב יש 46 בתים. בשנת 1664 נכבש האזור שוב על ידי הונגריה. בקרבות שהתחוללו בעת הכיבוש, נשרפה הטירה המקומית.
במרידות אביב העמים של 1848 כבשו את בארץ' מורדים קרואטים למשך מספר שבועות, עד שהובסו על ידי כוחות האימפריה האוסטרו-הונגרית. בשנת 1857 חרבו חלקים גדולים של העיירה בשריפה.
הבניין העתיק ביותר הקיים ביישוב כיום, להוציא הטירה, הוא בניין בסגנון נאו-קלאסי מתחילת המאה ה-19, שבמקור יועד לשמש כמחסן סחורות שהועברו על הנהר דראווה. הוא נחשב בית היסטורי על פי חוק.
בתחילת המאה ה-20 חיו בעיירה כ-6,500 תושבים, כשני שלישים מהם הונגרים, כרבע מהם גרמנים, וכן מאות יהודים ומאות קרואטים. כ-80% מתושבי העיירה היו קתולים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בארץ' בשטח יוגוסלביה. בשנת 1928 הוענק לה מעמד של עיר.
קהילה יהודית
ב-1941 חיו בעיר כ-300 יהודים מתוך כ-7,000 תושביה. רוב היהודים היו סוחרים ובעלי מלאכה, והקהילה היהודית השתייכה לזרם הנאולוגי. בתקופת מלחמת העולם השנייה גויסו גברים יהודים רבים מהעיר לשרות העבודה.
בשנת 1944 חיו בעיר 284 יהודים ובאפריל של אותה שנה הוקם גטו בעיר ויהודי האזור נכלאו בו, וכן 1,580 יהודים ממחוזות ומיישובים הונגריים סמוכים. במאי גורשו יהודים אלה לאושוויץ.
ארמונד סוסנה
ארמונד (עמרם) סוסנה (1954 – 9 בדצמבר 2020) היה מוזיקאי ופייטן ישראלי, מחלוצי המוזיקה המזרחית-חסידית.
ביוגרפיה
נולד במרוקו לפרחה ולמשה סוסנה, ובילדותו למד פיוט ומוזיקה מרוקאית, ובעיקר את משקלי ה"אלא האנדלוסיה" וסגנון השעבי.
בשנת 1962 עלה לישראל והתיישב בקריית שמונה.
בצעירותו למד בבית היתומים דיסקין, ומגיל 14 עד 17 למד מלונאות. בהמשך שימש כשף, ולמד מקאמים אצל הכנר סמי לוי. בשלב מסוים למד בישיבת אור החיים.
מגיל צעיר הופיע בבית הספר, ובלהקות ג'אז-רוק שונות שפעלו באזור מגוריו. בשנות ה-80 של המאה ה-20 ביצע שירים עם להקת גן עדן.
בשנות ה-90 המוקדמות של המאה ה-20 החל להופיע כזמר בחתונות, בהילולות, באירועים של תנועת ש"ס ובאירועים ציבוריים של רבנים ואדמו"רים שונים.
בתקופה שבה היה נהוג בציבור החרדי לקיים חתונות בליווי תזמורת של כלי נגינה בלבד, סוסנה נחשב לחלוץ בתחום כאשר החל להופיע באירועים כזמר, בנוסף לכלי הנגינה.
סוסנה הוציא מאות שירים, ופיתח סגנון מוזיקלי ייחודי בישראל ובעיקר במגזר הדתי, שכלל שירה בשילוב מספר סגנונות מהעולם כמו מוזיקה יוונית, מוזיקה כורדית, מוזיקה מרוקאית ומוזיקה טורקית לצד ג'אז, רוק ומוזיקה חסידית.
באלבומיו שיצאו בשנות ה-90, שיתף פעולה עם המוזיקאי ג'קי אלקיים, שכתב, שר והלחין עבורו.
בטולגה קלטמה
בְּטוֹלְגָה קְלַטְמָה (במונגולית: Халтмаагийн Баттулга; נולד ב-3 במרץ 1963) הוא נשיא מונגוליה החמישי המכהן מאז 10 ביולי 2017, החליף את קודמו צחיאגיין אלבגדורג'.
ארמונד סוסנה
ביוגרפיה
סוסנה הלך לעולמו ב-9 בדצמבר 2020 לאחר מחלה.
בטולגה קלטמה
במרץ 2019 נראה משבר החוקה המונגולית בו הצעת חוק של הנשיא בטולגה אושררה בידי החוראל הגדול ולפיו הועלה כוחם של מועצת הביטחון הלאומי לפטר שופטים, תובעים ואת ראשי מועצת האנטי-שחיתות שלטונית.
ארמונד סוסנה
ביוגרפיה
בנו הוא הרב משה סוסנה, מוזיקאי ולשעבר רב בקהילה בוירג'יניה שבארצות הברית. בן נוסף הוא המוזיקאי ישראל סוסנה.
דיסקוגרפיה
רשימה חלקית:
בטולגה קלטמה
ביוני 2020 הועבר חוק בממשלה לפיו עד שנת 2025 מונגוליה תנטוש את האלפבית הקירילי ובמקומו תאמץ מחדש מבחינה רשמית את הכתב המונגולי.
גרנד מאקט רוסיה
גרנד מקאט רוסיה (ברוסית: Гранд Макет Россия) הוא מוזיאון פרטי בסנקט פטרבורג, רוסיה. זהו דגם של פארק מיניאטורות שתוכנן בסולם של 1:87, המכסה שטח של 800 מ"ר. באזור זה מוצגות תמונות קולקטיביות של מחוזות הפדרציה הרוסית. זהו מתווה הדגם הגדול ביותר ברוסיה והשני בגודלו בעולם (אחרי מיניאטור וונדרלנד בהמבורג, גרמניה). הדגם ממוקם בבניין בן שתי קומות שנבנה בשנת 1953, בסגנון אימפריאלי סטליניסטי. יוצר הפרויקט הוא איש העסקים הפטרבורגי סרגיי מורוזוב.
המודל
לקח חמש שנים לבנות את המודל והיה צורך בהעסקת למעלה ממאה איש. ראשית, נוצרה מסגרת עץ המשמשת כבסיס למודל ואז נוצרו היסודות לכבישים ולרכבות. מאוחר יותר הותקנו צלעות העץ שכוסו בשכבת טיח ליצירת הצורה הרצויה של הנוף.
פתיחת המוזיאון
המבקרים הראשונים הורשו לבקר במוזיאון באפריל 2011. במשך 14 החודשים הבאים המוזיאון עבד במצב מבחן, ובו התאפשר לבקר בו רק בסוף השבוע. הפתיחה הרשמית התקיימה ב-8 ביוני 2012.
תנועת כלי הרכב
תנועת המכוניות בדגם היא מציאותית. המכוניות והאוטובוסים נעצרים ברמזורים, בתחנות האוטובוס ובאותות מהבהבים והם משנים מהירות ועוקפים זה את זה. האנרגיה החשמלית לרכבים מתקבלת באמצעות טעינה אלחוטית מתחת לדגם, כך שלמכוניות עצמן לא נראה שיש אספקת חשמל. זהו השימוש הראשון בשיטה זו להזזת מכוניות בדרך זו.
תנועת הרכבות
כדי לייעל את התנועה במערך הרכבות המוקטן, היא נבנתה ברמות רבות באמצעות יותר מ־2,500 מטרים של מסילות ו-452 תיבות מתג. המספר הכולל של מלאי הרכבות הוא למעלה מ-2,700, מתוכם 250 קטרים ו-10 רכבות ניקיון מיוחדות. מגוון הרכבות הנעות נוצר באמצעות שני מחלפי אקדח המאחסנים עד 60 רכבות ושולחים אותם בעת הצורך. במערך ישנם גם שני פטיפונים שיכולים להפוך את הקטר ב-180 מעלות.
עבדול פאטאו איסאהאקו
עבדול פאטאו איסאהאקו (באנגלית: Abdul Fatawu Issahaku; נולד ב-8 במרץ 2004 בטאמאלה שבגאנה) הוא כדורגלן גאנאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת ספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית ובנבחרת גאנה.
קריירת מועדונים
איסאהאקו נולד בטאמאלה שבגאנה והחל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת סטדפסט המקומית.
ב-24 באוקטובר 2021 הושאל לדרימס מליגת העל הגאנאית.
בחודש אפריל 2022 חתם איסאהאקו בספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית.
קריירה בינלאומית
איסאהאקו זכה עם נבחרת גאנה עד גיל 20 בטורניר גביע אפריקה לאומות עד גיל 20 בשנת 2021.
ב-9 באוקטובר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה, בניצחון 1–3 על נבחרת זימבבואה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת גאנה לטורניר מונדיאל 2022.
אוריונידס
אוריונידס (שם מדעי: Orionides) היא קבוצה של דינוזאורים טורפים מתת-הסדרה תרופודה. הם חיו בין היורה התיכון לפני 175.6 מיליון שנה עד ללפני 66 מיליון שנה, עם הכחדת הקרטיקון (למעט העופות). הקבוצה הוגדרה ב-2012 בידי החוקרים "Carrano, Benson & Sampson", והיא נקראה על שם דמות הצייד הענק מהמיתולוגיה היוונית אוריון. כמו כן היא מכונה על שם קבוצת הכוכבים אוריון, בה ישנו כוכב בשם Alektropodion - "רגלי תרנגולת".
בני קבוצה זו כוללת את מרבית התרופודים שחיו ביורה ובקרטיקון, והיא מכילה את המינים שנפרדו מהצרטוזאורים. בקבוצה זו כלולים כל התרופודים הגדולים ביותר, כשהגדולים מכולם הם הספינוזאורוס, הגיגאנוטוזאורוס, הקרכרודונטוזאורוס והטירנוזאורוס.
הקבוצה מתחלקת ל-2 קבוצות עיקריות: המגלוזאורים שכוללים את המגלוזאוריים והספינוזאוריים, ואת האוונתרפודים, בהם הקרנוזאורים והקלורוזאורים וייתכן שגם המגרפטוריים.
מו בקסיופאה
μ (מו) בקסיופאה (μ Cassiopeiae) הוא כוכב כפול הנמצא במרחק של כ-25 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים קסיופאה. מערכת הכוכבים הכפולה חולקת את השם מרפאק (Marfak) עם הכוכב θ (תטא) בקסיופאה. השם הגיע מהמילים "אל מארפיק" או "אל מירפאק" אשר משמעותן בערבית היא "המרפק".
בשנת 1961 הכוכב התגלה ככוכב כפול על ידי ניקולאס ה. וואגמאן במצפה אלגני באוניברסיטת פיטסבורג. מאז, האלמנטים של ההקפה של שני הכוכבים ידועים למדי. המרחק בין זוג הכוכבים נע בין 3.3 - 11.9 יחידות אסטרונומיות. ב-1966 זוהו לראשונה המאפיינים של כל אחד מהכוכבים על ידי האסטרונום האמריקאי פטר א. ווהינגר אשר השתמש בטלסקופ מחזיר אור בעל 84 אינץ' במצפה הלאומי קיט פיק, המאפשר אומדן ראשוני של הפרדת מסות. הכוכב הראשי הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג G שמסתו כשלושה רבעים ממסת השמש, רדיוסו כארבע חמישיות מרדיוס השמש והוא מאיר בעוצמה של פחות מחצי עוצמת ההארה של השמש. בן הזוג הוא ננס אדום עם מסה של כשישית מסת שמש, רדיוס של 0.3 רדיוס שמש. ועוצמת הארה של כאלפית מעוצמת ההארה של השמש.
לעומת כוכבים אחרים סמוכים, הכוכב הכפול נע במהירות גבוהה יחסית של 167 ק"מ לשנייה דרך שביל החלב וכתוצאה מכך יש לו תנועה עצמית גדולה של כ-3.8 שניות קשת בשנה. תנועה זו תגרום לכוכב לעבור אל קבוצת הכוכבים פרסאוס סביב שנת 5200 לספירה.
איליץ' ריבאס
איליץ' ריבאס (בספרדית: Ilyich Rivas; נולד ב-9 ביוני 1993) הוא מנצח ונצואלי אמריקאי.
קריירה
רביאס נולד בסן קריסטובל והוא בן למשפחת מוזיקאים. את הכשרתו הראשונה כמנצח קיבל בהדרכת אביו המנצח אלחנדרו ריבאס, המשמש למעשה כמדריכו עד היום. הוא זכה בפרס הניצוח על שם ברונו ולטר ובפרס יוליוס בר המעונק בפסטיבל ורבייה לבעלי כישרונות בולטים.
כשהיה בן 16 ניצב ריבאס על דוכן המנצחים של התזמורת הסימפונית של אטלנטה, ומאז הוא מתארח בקביעות על במותיהן של תזמורות מובילות בעולם. כגון: תזמורות הרדיו של שטוטגרט, פרנקפורט, סטוקהולם, תזמורת סוויס רומנד בשווייץ והתזמורת הפילהרמונית של לונדון, שם היה מנצח משנה ושם ניצח על סדרות מינויים באולם הקונצרטים רויאל פסטיבל הול.
הוא זכה במינוי של מנצח עמית של תזמורת בולטימור לשנתיים ימים וכן נמנה עם עמיתי מכון פיבודי כמנצח שזכה בהדרכתם של גוסטב מאייר ומרין אולסופ. מייקל טילסון תומאס הזמין אותו לעבוד עם תזמורת בבית האופרה של סידני.
עוד הדריך ריבאס מוזיקאים צעירים בפסטיבל ורבייה בשווייץ, בקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון, באקדמיה הלאומית במלבורן, בתזמורת הצעירים של אמריקה ובתזמורת הצעירים של באהיה בברזיל. בשנים האחרונות ניצח בין היתר על תזמורות באוקלנד (ניו זילנד), ליברפול, ברנו, פוזנן, פריז, תזמורת הרדיו הפילהרמונית הגרמנית, התזמורת הקאמרית של לה סקאלה, ועל התזמורת הפילהרמונית של הנובר. הוא ניצח בפסטיבל המוזיקה שלזוויג-הולשטיין בגרמניה. לאחרונה ניצח על התזמורת הלאומית איל-דה-פראנס באולם 'פילהרמוני' בפריז, על התזמורת הלאומית של אירלנד בדבלין, על תזמורת מינסוטה בארצות הברית ועל תזמורות בליון, נורקופינג, ואופסלה באירופה.
במקביל, פיתח ריבאס קריירת ניצוח בבתי אופרה לאחר שצבר ניסיון במשך שלוש שנים כמנצח בפסטיבל גליינדבורן בהדרכת ולדימיר יורובסקי. בין היתר הוא ניצח על הפקות של האופרות "נישואי פיגארו" ו"הנזל וגרטל" בסיורי להקת האופרה של גליינדבורן; על 'לה טרוויאטה' באופרה המתיירת ההולנדית ועל הפקות של האופרה 'לה בוהם' באופרה נורת' באנגליה.
בישראל ניצח לראשונה על התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.
טריגוני נהרות
טריגוני נהרות (שם מדעי: Potamotrygonidae) היא משפחת של דגי סחוס מסדרת הטחנאים. הם מצויים ברחבי נהרות וימים באמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית, מהים הקריבי והאוקיינוס האטלנטי ודרומה עד לשפך הריו דה לה פלטה בארגנטינה, אך חיים בעיקר בנהרות האמזונאס והאורינוקו השופעים. הם דומים לטריגוניים אך עגולים יותר ובעלי כתמים כהים על גופם. לא כל הטריגונים החיים בנהרות שייכים למשפחה זו (למשל טריגון נהרות ענק).
אורכם של הטריגונים 25-200 ס"מ והגדול ביותר, המין פוטמוטריגון ברכיורה יכול להגיע לרוחב 1.5 מ' ולמשקל 220 ק"ג. רחב ממנו אך קטן מעט הוא הפרטריגון שמגיע לרוחב 1.6 מ' ולמשקל 100 ק"ג. הם בעלי מבנה גוף שטוח ושוחים, בעלי זנב קצר יחסית למשפחות אחרות מסדרת הטחנאים ובסוף בסיס הזנב מצוי קוץ בעל מעטפת מוקוס המכילה ארס . הטריגונים מוסווים בקרקעית המים על ידי הכתמים שעל גופם, וכן בעלי יכולת להתחפר מתחת לקרקע החולית. הם טורפים דגים קטנים, סרטנים ורכיכות שהם מוצאים במים.
למרות הסטיגמה כי מדובר בדג ארסי אשר יכול לסכן האדם, הרי שטריגוני נהרות משמשים שנים רבות כדגי נוי נוחים לגידול, פופולרים מאד וידידותיים. האמת היא, כי מעולם לא מת אדם כתוצאה מעקיצת טריגון נהרות ממשפחת ה-Potamotrygonidae זאת למרות שכן תועדו עקיצות בעיקר בקרב דייגים ונוודים באזורי המחיה של הטריגון באמריקה הדרומית. מקרי העקיצה שתועדו היו בחלקן הארי בשל דריכה על הדג או ניסיון לחלצו מקרס הדיג. כל העקיצות הן הגנתיות בלבד, ונובעות בשל תנועה רפלקסיבית של הזנב העולה כלפי מעלה כאשר מופעל לחץ (למשל דריכה) על גב הדג.
ג'וזף קאהן
ג'וזף ג'ון-הי קאהן (נולד בשם: אהן ג'ון-הי, Ahn Jun-hee, בקוריאנית: 안준희; 12 באוקטובר 1972) הוא במאי וידאו קליפים וקולנוע דרום קוריאני-אמריקאי. קאהן נחשב לאחד מהבמאים המצליחים והמעוטרים ביותר בכל הזמנים. במרוצת השנים, עבד עם אמנים שונים כדוגמת טיילור סוויפט, אמינם, בריטני ספירס, בקסטריט בויז, ג'ניפר לופז, ליידי גאגא, קיילי מינוג, שאקירה, אליה, ד"ר דרה, סנופ דוג, קלי קלרקסון, אווה מקס, מריה קארי, אימאג'ין דראגונז, כריסטינה אגילרה, 50 סנט, דסטיניז צ'יילד, ג'ורג' מייקל והאחים ג'ונאס.
ביוגרפיה
קאהן נולד בשם אהן ג'ון-הי (בקוריאנית: 안준희) בבוסאן, קוריאה הדרומית. משפחתו שהתה בחלק מילדותו שם ובליבורנו, איטליה עד שעברה לג'רזי וילג', טקסס, פרוור ביוסטון. המעבר אירע כשג'וזף היה בן שבע. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון ג'רזי וילג' בשנת 1990, קאן הלך לבית הספר לאמנויות טיש באוניברסיטת ניו יורק, אך נשר לאחר שנה עקב חוסר יכולת לשלם שכר לימוד. כשחזר ליוסטון, קאן עבד בבית קולנוע לפני שהחל לביים קליפים של אמני היפ הופ.
קריירת וידאו קליפים
בשנת 2003, קאהן זכה בפרס גראמי הראשון שלו על הווידאו קליפ של "Without Me" מאת הראפר האמריקאי אמינם, שגם זכה בקטגוריית "קליפ השנה" בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2003, כמו גם "הבימוי הטוב ביותר". קליפ השיר "Waking Up in Vegas" של קייטי פרי זכה בפרס ה-MVPA בטקס שהתקיים בשנת 2009, בקטגוריית "הקליפ הטוב ביותר".
הפעילות של קאהן בתרבות הפופ היפנית בקליפים החל לראשונה עם הקליפ "Doesn't Really Matter" של ג'נט ג'קסון. הקליפ היה גם הקליפ היקר ביותר שביים קאהן והוא בין היקרים בכל הזמנים, בעלות של למעלה מ-2.5 מיליון דולר. בשנת 2014, זכה קאהן בפרס ה"אייקון" מטעם פרסי המוזיקה הבריטית.
בשנת 2015, זכה קאהן להצלחה חסרת תקדים כבמאי וידאו קליפים, כאשר ביים עבור הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, את הקליפים לשיריה "Blank Space", "Bad Blood", "Wildest Dreams" ו-"Out of the Woods" מתוך אלבומה, 1989. הקליפים זכו להצלחה בינלאומית, צברו מיליארדי צפיות, והועמדו לעשרות קטגוריות בטקסי פרסים שונים. בשנת 2017, זכה קאהן ב"קליפ השנה" בטקס פרסי הקאנטרי האמריקאי עבור "Forever Country". החל משנת 2017, ביים לסוויפט קליפים נוספים ללהיטים כדוגמת "Look What You Made Me Do", "" ו-"Delicate". הראשון מביניהם, "Look What You Made Me Do", צבר למעלה מ-50 מיליון צפיות ביממה אחת ושבר שורה של שיאים היסטוריים.
בשנת 2019, קאהן שיתף פעולה עם אווה מקס עבור הקליפ "Torn", וביים קליפ חדש ללהיט של מריה קארי משנת 1994, "All I Want for Christmas Is You".
אידרונאים
אידרונאים או כסופי-צד (שם מדעי: Atheriniformes) היא סדרה של מקריני סנפיר הכוללים לפחות 354 מינים. רוב המינים חיים בים אך חלקם גם במים מתוקים וחלקם חיים בשני סוגי המים. הם חיים הן באזורים הטרופיים והן באזורים ממוזגים. חלקם מגיעים גם לחופי ישראל.
רבים מדגים אלה חיים בלהקות מסתחררות המבלבלות טורפים אפשריים. הם גם טובים בהסוואה. רובם של דגים אלה מטילים ביצים במים, אך המין גרוניון קליפורני (Leuresthes tenuis) מטיל ומפרה את ביציו דווקא על חופי מפרץ קליפורניה ומגיע בשיא הגאות לתוך החופים. הדגיגים הבוקעים מחכים לגאות שתביא אותם לים.
Welcome (אלבום)
Welcome (ברוכים הבאים) הוא אלבום האולפן החמישי של סנטנה, האלבום יצא לשווקים ב-9 בנובמבר 1973.
באלבום זה הוחלפו גרג רולי וניל שון שעזבו את הלהקה והקימו את להקת Journey, בטום קוסטר, ליאון טומאס, וג'ון מקלפלין. באלבום גם השתתפו נגן הג'אז ג'ון קולטריין, והזמרת היהודיה פלורה פורים.