cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפועל ירושלים (כדורעף)
היסטוריה
מאז הפיכתה להפועל ירושלים 1, החלה הקבוצה בנסיקה מקצועית, ובתוך מספר שנים תחת אימונו של אוריה כהן הגיעה לליגת העל שבה היא משחקת עד לעונה זו, 2015/2016. בתום משחקי הסיבוב הראשון של עונת 2015/2016 העפילה הקבוצה למשחקי הפלייאוף העליון, ובסיום העונה סיימה במקום ה-6 עם 13 נקודות (4 ניצחונות מתוך 19 מחזורים). בתום הסיבוב השני של עונת 2016/2017 סיימה הקבוצה במקום השישי בטבלה, ובכך שובצה למשחקי הבית התחתון. עם סיום העונה הסדירה דורגה הקבוצה המקום השני בבית התחתון (20 נקודות, 6 ניצחונות מתוך 20 משחקים), ובהמשך הפסידה בשלב רבע גמר הפלייאוף של ליגת העל.
סגל השחקנים
סגל שחקני הפועל לידר ירושלים נכון ל-4 במרץ 2017
שחקני עבר בהפועל לידר ירושלים:
קבקה
קבקה (Kabaka) הוא כינויו של מלך בוגנדה, בעבר ממלכה עצמאית וכיום אחת הממלכות המסורתיות באוגנדה שבמזרח אפריקה. לפי מסורות שבט הבגנדה שלטו בממלכה שני מלכים - האחד רוחני והשני מנהיג פיזי, בשר ודם.
המלך הרוחני מיוצג על ידי אותות מלכות - התופים המלכותיים. המלך הרוחני נקרא "מוג'אגוזו" ויש לו ארמון, משרתים, שומרים ושאר סממני מלכות. המלך הפיזי חייב לבצע מספר טקסי מעבר על התופים המלכותיים לפני שניתן להכריז עליו כמונרך של ממלכת בוגנדה. תואר הקבקה אינו עובר לבנו הבכור של המלך המכהן, אלא לאחד מבניו האחרים, לפי בחירתו של המלך ובהמלצתה של מועצה מיוחדת. זהות היורש אינה ידועה ברבים והיא נחשפת רק עם מות המלך.
בעת היוולדם של נסיך או נסיכה במשפחת המלוכה, נבחרים מתופפים מאחד מענפי השבט, אשר מתופפים על התופים המלכותיים. זוהי הדרך המסורתית להעברת ההודעה על הולדתו של צאצא חדש במשפחה המלכותית. טקס דומה קורה עם מותו של מלך מכהן. לפי תרבות הבגנדה המלך אינו מת, אלא אובד ביער. בתוך הקברים המלכותיים, דוגמת קברי מלכי בוגנדה בקסובי וקברי וומאלה, נגלית למלך הכניסה אל היער. לכן לא נהוג בקברי המלכים להסתכל מעבר לכניסה אל הקבר.
בתקופה שקדמה לקולוניאליזם החזיק הקבקה בסמכויות ריכוזיות, מעבר למקובל בממלכות אפריקאיות שבטיות, ועמד בראש הירארכיה נוקשה ומוגדרת היטב. בסוף המאה ה-19 נכנסה בוגנדה תחת אזור ההשפעה של האימפריה הבריטית. הבריטים הותירו על כנו את מוסד הקבקה, ואף העניקו לו השפעה מחוץ לגבולות בוגנדה, אבל בד בבד הפחיתו מעצמאותו, התערבו בענייניה הפנימיים של הממלכה ואף היגלו למספר שנים את הקבקה מואנגה השני שהוביל מרד נגד בריטניה.
לקראת שחרורה של אוגנדה מן השלטון הקולוניאלי הבריטי, ובשנים הראשונות לעצמאותה, היה מעמדו של הקבקה אחד הנושאים המרכזיים שבמחלוקת באוגנדה. הארץ נקרעה בין בני בגנדה, שהיו ברובם חסידי המלך, לבין בני עמים אוגנדים אחרים, שהתנגדו למרות הבגנדה ולמלוכה. הקבקה אדוארד מוטסה השני מונה, במקביל לכהונתו כקבקה, גם כנשיאהּ הראשון של אוגנדה כולה, כצעד של פשרה, אך השלטון המרכזי פעל בעקביות כדי להפחית במעמדו. ב-1966 הותקף ארמונו על ידי צבא אוגנדה וכעבור שנה ביטל השלטון המרכזי לחלוטין את מעמד הממלכות המסורתיות, ובהן בוגנדה, ב-1967. ב-1993 הוחזרה המלוכה באופן רשמי, אך כיום אין למלך סמכויות חוקיות ממשיות אלא מעמד סמלי וטקסי בלבד, ומידת השפעתו מהווה עדיין מוקד לחיכוך עם השלטון האוגנדי. הקבקה הנוכחי הוא רונלד מואנדה מוטבי השני (Ronald Muwenda Mutebi II).
ארסאן אילייסובה
ארסאן אילייסובה (בטורקית: Ersan İlyasova; נולד ב-15 במאי 1987 באסקישהיר שבטורקיה) הוא כדורסלן טורקי, שמשחק בעמדת הפאוור פורוורד בשיקגו בולס. גובהו 2.06 מטרים.
קריירה מקצוענית
אילייסובה החל לשחק באופן מקצועני בשנת 2004, במדי אולקרספור מליגת העל הטורקית. לאחר מכן, נרשם לדראפט ה-NBA‏ 2005 ונבחר בבחירה ה-36 על ידי המילווקי באקס. זמן קצר לאחר הדראפט, ב-23 באוגוסט, חתם אילייסובה בבאקס על חוזה לשנתיים. הוא לא השתתף באף משחק NBA בעונת, אלא רק שיחק עבור קבוצת הבת של הבאקס מליגת הפיתוח של ה-NBA, טלסה 66'. בטלסה שיחק 46 משחקים והעמיד ממוצעים של 12.5 נקודות ו-7 ריבאונדים למשחק.
ב-1 בנובמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA נגד אינדיאנה פייסרס. בעונת הבכורה שלו ב-NBA שיחק אילייסובה ב-19 משחקים בלבד.
בסיום עונת עזב את ארצות הברית וחזר לאירופה, לאחר שחתם במדיה של ברצלונה מהליגה הספרדית ב-16 ביוני 2007. במדי ברצלונה קבע היסטוריה כשהפך לכדורסלן הטורקי הראשון במועדון הספרדי.
בעונת חזר למילווקי, ושיחק עבורה במשך 6 עונות עד סיום עונת. במהלך שביתת השחקנים ב-NBA בעונת שיחק עבור אנאדולו אפס מליגת העל הטורקית.
ב-11 ביוני 2015 נשלח אילייסובה בטרייד לדטרויט פיסטונס בתמורה לקארון באטלר ושון ויליאמס.
ב-16 בפברואר 2016 נשלח בטרייד לאורלנדו מג'יק, יחד עם ברנדון ג'נינגס, בתמורה לטוביאס האריס.
ב-23 ביוני 2016 נשלח בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, יחד עם ויקטור אולדיפו וזכויות הדראפט על דומנטאס סאבוניס, בתמורה לסרג' איבקה.
ב-1 בנובמבר 2016 הועבר בטרייד לפילדלפיה 76' בתמורה לג'רמי גרנט.
ב-23 בפברואר 2017 נשלח בטרייד לאטלנטה הוקס בתמורה לטיאגו ספליטר. ביולי 2017 חתם על הארכת חוזה באטלנטה, אך בפברואר 2018 שוחרר מהקבוצה לפני תום החוזה.
ב-28 בפברואר 2018 חתם על חוזה בפילדלפיה 76' עד סיום עונת.
לקראת עונת חתם על חוזה ל-3 עונות במילווקי באקס, עבור כ-21 מיליון דולר. בסוף עונת 2019/2020 מילווקי סירבה להאריך את החוזה שלו, ובכך הפך לשחקן חופשי.
ב-10 במרץ 2021 חתם על חוזה ביוטה ג'אז עד לסיום עונת.
ב-22 בדצמבר 2021 חתם לעשרה ימים בשיקגו בולס.
נבחרת טורקיה
אילייסובה היה חבר בסגלי נבחרות טורקיה הצעירות וזכה עימה במדליית הכסף באליפות אירופה עד גיל 20 וכן גם בתואר ה-MVP של האליפות. כיום, אילייסובה חבר בסגל נבחרת טורקיה הבוגרת ושיחק עימה באליפות העולם 2006 ובאליפות אירופה 2007.
אדולף קלמן
אדולף קֶלֶמֶן (בהונגרית: Kelemen Adolf; וספרם, 21 ביוני 1861 – דוטובליה (סלובניה), 19 בפברואר 1917) היה רב ותאולוג הונגרי.
ביוגרפיה
אדולף קלמן נולד בווספרם. לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה הראשית בעיר למד בבית המדרש לרבנים בבודפשט ובבית המדרש לרבנים בברלין ואחר כך נבחר לרב של פנצ'בו. בשנת 1917 נהרג מות גיבורים במלחמת העולם הראשונה. המאמרים שלו הופיעו בשבועונים של הקהילה היהודית, כמו גם בטורים של העיתון "הסכמה" (Egyetértés) ובפסטר לויד. כמה מדרשותיו וההגדה שלו הופיעו גם הם בדפוס. הוא היה העמיתים והכותבים של ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים.
כל נדרי (מקס ברוך)
כל נדרי, אופוס 47 (Kol Nidrei), היא יצירה לצ'לו ותזמורת מאת המלחין הגרמני מקס בְּרוּך.
ברוך סיים את כתיבת היצירה ב-1880 בליברפול שבאנגליה בטרם פורסמה לראשונה בברלין בשנת 1881. מתכונת היצירה היא "אדג'ו על שתי נעימות עבריות לצ'לו ותזמורת עם נבל" והיא מורכבת מסדרות של וריאציות על שני נושאים עיקריים מן המוזיקה היהודית. הנושא הראשון, המעניק ליצירה את שמה, מקורו בתפילת כל נדרי, הפותחת את תפילות יום הכיפורים. בעיבוד של ברוך לנעימה, הצ'לו מחקה את קולו הרפסודי של החזן המזמר את נוסח התפילה בבית הכנסת. הנושא השני הוא ציטוט מתוך החלק האמצעי של המוזיקה שכתב אייזק נייתן לשירו של לורד ביירון "Oh! Weep for Those that Wept by Babel's Stream" ("בָּכוּ בָּכוֹ להולך", בתרגומו של שלמה מאנדלקרן) – על היושבים בגלות על נהרות בבל, מתוך הקובץ "מנגינות עבריות" (הכולל גם את הפואמה המפורסמת "ביופי תהלך" ).
ברוך היה פרוטסטנטי, והוא התוודע לראשונה לנעימת כל נדרי כשמורו פרדיננד הילר הביאו אל משפחת ליכטנשטיין, שראשה כיהן כחזן הראשי של ברלין. החזן אברהם יעקב ליכטנשטיין היה ידוע בקשריו הטובים עם מספר רב של מוזיקאים נוצרים, ועודד את התעניינותו של ברוך במוזיקת עם יהודית. יש אומנם המבקרים את היעדר הרגש היהודי ב"כל נדרי" הקונצרטנטי של ברוך, אך חשוב לזכור שברוך לא התיימר מעולם לכתוב מוזיקה יהודית; כל רצונו היה למזג השראה יהודית ביצירותיו הוא.
היצירה כתובה לכלים הבאים:
דורוחוי
דורוחוי (Dorohoi, יידיש: דורוהוי), עיר, במחוז בוטושאן, רומניה. העיר שוכנת במולדובה בחלק השמאלי של עמק הסירט, בחלק העליון של נחל ז'יז'יה ויובליו, בוחאי, מוריי, קריבה וגיצלואיה.
העיר מוזכרת לראשונה במסמך מיום 6 באוקטובר 1407. החל מהמאה ה-15 המקום שימש כמרכז מנהלי של צפון מולדובה. העיר נבזזה בשנת 1509 על ידי הפולנים ובשנים 1510 ו-1513 על ידי הטטרים. בשנת 1568 נבנתה מחדש, במחצית השנייה של המאה ה-17 נבזזה על ידי הטטרים ומאז ירדה בחשיבותה.
בשנת 1930 חיו בדורוחוי 15,866 תושבים, 5,788 מתוכם יהודים.
בתחילת 1940 רוכזו בדורוחוי יהודים מכל הכפרים באזור, לאחר שגורשו מבתיהם.
בשנת 2011 מנתה העיר 22,600 תושבים, ירידה לעומת שנת 2002 אז נמנו 31,073 תושבים.
יהודי דורוחוי
ב-1803 היו בדורוהוי 600 משפחות יהודיות.
בשנת 1859 מנתה הקהילה 3,031 אנשים (בערך מחצית מהאוכלוסייה)
בשנת 1899 הכמות עלתה ל 6,804 (יותר ממחצית מהאוכלוסייה)
בשנות ה-30 ירדה הכמות ל 5,788 אנשים.
האוכלוסייה היהודית גדלה למעשה לאחר השואה כתוצאה מהתיישבות פליטים בה. ב-1947 חיו בדורוהוי 7,600 יהודים. בעקבות הקמת ישראל ירדה האוכלוסייה היהודית בדורוהוי בהתמדה. בשנת 1956 היו 2,753 יהודים. ב-1966 היו 1,013. עד שנת 2000 נותרו בדורוהוי רק 49 יהודים.
אקלים
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה באזור זה הייתה 38 מעלות צלזיוס ביום 6 באוגוסט 1905 והנמוכה ביותר הייתה -32.5 מעלות צלזיוס ביום 5 בפברואר 1940.
רוברט ברקמן
קורות חיים
רוברט ברקמן נולד בסביבות אודסה באימפריה רוסית. בשנת 1908 משפחתו עברה לארצות הברית. הוא למד באקדמיה לעיצוב בשנים 1919–1921. בשנת 1931 הוא התחיל קריירה ארוכת שנים של מורה לציור במוסדות שונות בניו יורק וקונטיקט. בין תלמידיו היו ציירים אמריקאים רבים לרבות יצחק הולץ.
רוברט ברקמן צייר דיוקנות של ג'ון ד. רוקפלר, הבן, צ'ארלס לינדברג, ג'ון פוסטר דאלס וידוענים אמריקאים נוספים. בשנת 1958 הוענקה לו מדליית זהב של בק. ציורים שלו כלולים באוסף של מוזיאונים שונים בארצות הברית לרבות מוזיאון ברוקלין והמוזיאון לאמנות אמריקאית.
סויוז TM-4
סויוז TM-4 (ברוסית: Союз TM-4) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-21 בדצמבר 1987 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן, כשעל סיפונה צוות קוסמונאוטים: ולדימיר טיטוב (טיסה שנייה), מוסה מנארוב ואנטולי לבצ'נקו. המטרה העיקרית של הטיסה הייתה עגינה בתחנת החלל מיר וביצוע מחקרים שונים.
עגינה לתחנת החלל מיר עברה ללא בעיות. אנטולי לבצ'נקו שהיה עובר הסכמה במסגרת תוכנית מעבורת החלל בוראן תוך זמן קצר חזר לכדור הארץ על סיפון חללית סויוז TM-3. ולדימיר טיטוב ומוסה מנארוב ביצעו מספר רב של מחקרים. הם חזרו לכדור הארץ לאחר שהייה בחלל מעל לשנה על סיפון חללית סויוז TM-6.
ב-17 ביוני 1988 סויוז TM-4 התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אנטולי סולוביוב, אלכסנדר אלכסנדרוב וויקטור סביניך (הגיעו עם חללית סויוז TM-5).
השביעייה הסודית
השביעייה הסודית (באנגלית: The Secret Seven) היא סדרת ספרים בת 15 כרכים שכתבה איניד בלייטון.
הסדרה מספרת על שבעה ילדים אשר חוקרים ופותרים תעלומות, ולאורך ההרפתקאות הופכים לחברים קרובים.
מקום המפגש הקבוע שלהם הוא בצריף שנמצא בגינתם של פטר וג'נט, וחלק עיקרי מהמפגשים מוקדש לסעודות קטנות המפורטות בספרים.
ספרי השביעייה הסודית תורגמו לעברית על ידי הסופר שרגא גפני, תחת שם העט אבנר כרמלי.
יורם מארק-רייך פרסם קומיקס של סיפורי השביעייה הסודית בעברית בהוצאת ידיעות אחרונות בשנת 1992.
סלאבהראד
תולדות היישוב
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1136, ובמהלך המאה ה-14 נעשה לחלק מהדוכסות הגדולה של ליטא. באמצע המאה ה-17 נפגע היישוב כתוצאה מהמלחמה בין פולין ורוסיה, ובחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל בתחומי האימפריה הרוסית.
יהודי סלאבהראד
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,300 יהודים, כמחצית תושביה, ובתקופה הסובייטית פעל בה בית ספר יידי.
ב-15 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, לאחר שרבים מיהודיה הספיקו להימלט ממנה מזרחה או גויסו לצבא האדום.
באוקטובר 1941 ריכזו הגרמנים את יהודי העיירה הנותרים בגטו קטן שהוקם בה, בו אולצו לענוד טלאי צהוב. בנובמבר 1941 חוסל הגטו שבעיירה בהדרגה. בתחילה נרצחו הגברים בתעלות נגד טנקים, לאחר מכן הנשים, ובסוף החודש הוטבעו 15 הילדים האחרונים מהגטו באגם המקומי.
מוסקבה (נהר)
הידרולוגיה
גליל מימיו של הנהר משתרע על פני שטח של 17,600 קמ"ר. הנהר רדוד למדי ועומקו המרבי מגיע לשישה מטרים בלבד. מימיו קופאים בחודשים נובמבר או דצמבר, והפשרתן מתחילה בדרך כלל לקראת סוף חודש מרץ. אפיקו של הנהר אינו תלול, והפרש הגבהים בין תחילתו לסופו עומד על 155 מטרים בלבד. גובה מפלסו הממוצע במרכזה של העיר מוסקבה עומד על 120 מטר מעל פני הים. מקורם של מי הנהר הוא בהפשרת שלגים (61%), בזרימה תת-קרקעית (27%) ובמשקעים (12%). מאז השלמת בנייתה של תעלת מוסקבה, זורמים גם מים מהוולגה העליונה אל הנהר, ומבטיחים את אמינותו בציר שיט. ספיקת הנהר נעה בין 38 מטר מעוקב לשנייה במעלה הנהר ל-250 מ"ק לשנייה בנקודת חיבורו לנהר אוקה, ומהירות זרימתו משתנה בין 0.1 מטר/שנייה לשני מטרים לשנייה בהתאם לעונת השנה. לאורך הנהר ישנם כמה סכרים עם תאי שיט המובילים סחורות או אוניות נוסעים.
פרויקט טיילת נהר מוסקבה
בשנת 2015 החלה הקמת טיילת לאורך הנהר בקטע החוצה את העיר.
פלדיום
פלדיום (Palladium) הוא יסוד כימי שסמלו הכימי Pd ומספרו האטומי 46. שווי כל הפלדיום בעולם עמד על כ 356 מיליארד דולר (נכון לנובמבר 2021).
שימושים
פלדיום הוא זרז מצוין וניתן להאיץ בעזרתו תגובות של הוצאת מימן או ספיחת מימן, הידרוגנציה-הקשיית שומן צמחי (להכנת מרגרינה) נעשית באמצעות קטליזה של פלדיום. שימושים נוספים:
היסטוריה
הפלדיום זוהה על ידי ויליאם הייד וולאסטון (William Hyde Wollaston) בשנת 1803. בשנת 1804 הוא קרא ליסוד על שם האסטרואיד פאלאס.
וולאסטון מצא את יסוד 46 במחצב פלטינה גולמית מאמריקה הדרומית. הוא המס את המחצב ב חומצת מלח (HCL), נטרל את התמיסה עם נתרן הידרוקסידי (NaOH), הוסיף NH4Cl וכספית ציאנית ויצר פלדיום ציאני שאותו חימם וקיבל פלדיום מתכתי.
התרכובת פלדיום כלורי שימשה בעבר בתור תרופה לשחפת והיא ניתנה בכמות של 0.065 גרם כל יום. לטיפול זה היו תופעות לוואי שליליות ולכן הוא הוחלף מאוחר יותר בתרופות יותר יעילות.
צורה בטבע
פלדיום נמצא בטבע בצורתו החופשית ובסגסוגות עם פלטינה, זהב ומתכות אחרות מקבוצת הפלטינה. מרבצים עיקריים נמצאים בהרי אורל, אוסטרליה, אתיופיה, צפון ודרום אמריקה. פלדיום מופק מסחרית ממרבצי ניקל-נחושת בדרום אפריקה ובאונטריו שבקנדה.
אלכסאים
האלכסאים (ביוונית: ῾Ελκεσαιταί) היו כת יהודית-נוצרית שפעלה בארץ ישראל ובעבר הירדן מסוף המאה הראשונה עד תחילת המאה הרביעית לספירה. רוב הידע שלנו על הכת בא מאבות הכנסייה – היפוליטוס (Hippolytus), אפיפניוס מסלמיס, אוריגנס ואוסביוס מקיסריה – אשר ביקרו אותם ואת אמונתם.
אמונתם
האלכסאים שמרו כנראה את השבת, היו צמחוניים וקיימו את מצוות המילה. במקביל הם גם קיימו את מצוות הטבילה לנצרות, והאמינו שהטבילה מסוגלת להעניק לטובל כפרה על עוונותיו. ייתכן שהם קיימו איזשהו טקס עם לחם ומלח (בדומה לטקס שסביב בציעת הלחם וקידוש היין, הנהוג בזרמים שונים בנצרות עד ימינו). הכת התנגדה לתורתו של פאולוס, וחבריה מתחו ביקורת על עיוותים בנצרות וביהדות גם יחד. הכת גייסה מאמינים מתוך כת האיסיים מאזור ים המלח. מתחילת המאה השנייה אימצה הכת דוקטרינות נוצריות רבות, כנראה כדי למשוך קהל מתוך הנוצרים דוברי היוונית.
מקור השם
יש כמה תאוריות לגבי מקור השם של הכת. היפוליטוס מספר שבזמנו של קליקסטוס הראשון, הביא איש בשם אלקיביאדס (Alcibiades), תושב אספמיה שבסוריה, ספר מרומא בשם "הלכסאי" (᾽Ηλχασαί) ובו בשורה אלוהית, מזמנו של הקיסר טראיאנוס, שלימדה על טקסים מיוחדים, ובהם יכולתה של הטבילה להעניק מחילה על כל העוונות. אפיפאניוס מכנה את אלכסאי "נביא שקר". לדעת חלק מן החוקרים, אבות הכנסייה טעו, ו"הלכסאי" היה השם של ספר הבשורה או שמו של המלאך שהביא את הבשורה. חוקרים אחרים סבורים שאלכסאי הוא באמת השם של האיש שמתואר כמקבלה של הבשורה, אבל הם משערים שהוא לא היה קיים במציאות (כפי שחשב אפיפניוס) אלא הוא היה המצאה ספרותית.
פברואוס
פברואוס (באטרוסקית ובלטינית: Februus) היה אל הטהרה האטרוסקי ואל המוות בדת רומא העתיקה.
מקורה של האמונה האטרוסקית באל זה בהאנשה של חג הטהרה פברואה, אשר נחוג באידו של חודש פברואר (החודש נקרא על שם החג, לא על שם האל), והחג הפך לחגו של האל. בחג זה נערכו טקסי ניקיון וטהרה לסמל את תום החורף ותחילת השנה החדשה שהחלה באביב בחודש מרץ.
פייטרו אורסאולו השני
פייטרו אורסאולו השני (באיטלקית: Pietro II Orseolo) היה הדוכס ה-26 של ונציה. פייטרו כיהן כדוג'ה בין השנים 991–1009.
חייו
בתקופת כהונתו של אורסאולו החלה התפשטות הרפובליקה של ונציה לכיוון מזרח - שנמשכה ב-500 השנים הבאות. בתקופתו הובטח הסחר הימי הוונציאני בים האדריאטי על ידי כיבוש פאגאניה והערים לאסטוו, קורצ'ולה ודוברובניק (ובכך הופסק הנוהג לפיו ונציה שילמה מס לפאגאניה), כיבוש שאירע בשנת 998 בעקבות מתקפת שודדי ים שאירעה שנה קודם. בתום הכיבוש החל אורסאולו לקרוא לעצמו "דוכס הדלמטים" (Dux Dalmatianorum). בעקבות הניצחון נקבע פסטיבל שנתי ונציאני - חג העלייה - Festa della Sensa (על פי התאריך שבו אירע הניצחון). במסגרת פסטיבל זה מפליגים הדוג'ה והבישוף של ונציה אל מעבר ללידו של ונציה, עורכים את טקס נישואי הים ומברכים את מי הים.
בשנת 992 כרת אורסאולו הסכם שלום עם קיסר האימפריה הביזנטית בסיליוס השני ובתמורה להובלת כוחות צבא ביזנטיניים בספינותיה, קיבלה רפובליקת ונציה זכויות סחר בקונסטנטינופוליס.
ב-9 במאי 1000 החלה מלחמה נוספת בין ונציה לקרואטיה. צי בן שש ספינות החריב את מזרח הים האדריאטי.
לאחר מותו של פייטרו אורסאולו נבחר בנו, אוטונה אורסאולו כדוג'ה אחריו. לימים, נכדו של פייטרו, פטר אורסאולו, כיהן כמלך הונגריה.
אריס סאן
אָריס סאן (ביוונית: Άρης Σαν; 19 בינואר 1940 – 25 ביולי 1992) היה זמר ומוזיקאי יווני שהשתקע בישראל בסוף שנות החמישים ובמהלך שנות השישים. נחשב לאמן פורץ דרך שהביא את המוזיקה היוונית והים-תיכונית לישראל והפך אותה לפופולרית עד ימינו.
ביוגרפיה
סאן נולד בשנת 1940 בקלמטה שביוון למשפחה יוונית אורתודוקסית והוטבל בשם אריסטידיס סאיסאנאס (Αριστείδης Σεϊσανάς). כשהיה בן 8 עבר עם משפחתו לאתונה, שם השלים את לימודיו בבית ספר עממי. כשהיה בן 11 זכה בתחרות כישרונות צעירים ובגיל 16 החל להופיע בטברנות כשהוא שר ומנגן בגיטרה.
ישראל
בשנת 1957, בגיל 17, שט באונייה לישראל. בראיון טלוויזיה לרבקה מיכאלי בטלוויזיה הישראלית סיפר שבעת ביקורו בטורקיה הכיר נערה ישראלית והתאהב בה, וזמן מה אחרי ששבה לישראל בא בעקבותיה אך אז התברר לו שהיא מאורסת ועומדת להינשא; הוא ויתר על אהבתו לאותה נערה אבל לא היה מוכן לוותר על אהבתו לישראל ועל כן החליט להישאר ולחיות בה.
בישראל שינה את שמו ל"אריס סאן" והחל להופיע ביפו במועדון "מפגש הסבלים" של שמואל ברזילי. המקום, שעד מהרה שינה את שמו ל"אריאנה", היה מועדון הלילה היווני הראשון בישראל והפך לאחד ממוקדי הבילוי המועדפים באזור תל אביב. במועדון שר סאן משיריו ביוונית והתחכך עם אנשי תרבות ותקשורת ישראלים רבים.
בתחילה, הגיעו למועדון בעיקר יהודים ממוצא יווני. אחד מהם, מרדכי (מנטש) צרפתי, היה מקורב מאוד לראשי מפא"י -מפלגת השלטון דאז, ולראשי צה"ל. הוא נהג לארגן להם מסיבות, ונחשד בידי המשטרה כעבריין בכיר. מנטש הביא למועדון את החברה הגבוהה של ישראל הצעירה, והביא את סאן למסיבות פרטיות שלה. סאן הופיע גם במסיבות פרטיות של בכירי צה"ל, בהם שר הביטחון משה דיין. הוא התחבב על הקצונה הבכירה וביקש מהם שיפעלו כדי שיקבל אזרחות ישראלית, ואכן לאחר זמן קצר התאזרח. בגיל 20 התחתן עם פופי, יוונייה נוצרייה מרמלה.
סאן החל להרוויח והיה שותף בארבעה מועדונים. הוא החל להקליט גם בעברית, ושירו "בחיים הכול עובר" הפך ללהיט. הוא הופיע במספר סרטים ישראליים: "פורטונה" (לצד גילה אלמגור, שגם הקליטה הוציאה תקליטון משיריו) ו"הסנדלר העליז" (לצד גדעון זינגר ויענקל'ה בן-סירא). באותם הימים הכיר זמרת צעירה, בוגרת להקה צבאית - עליזה עזיקרי, אשתו הטרייה של השחקן ניסים עזיקרי, ואמא טריה לבתו של ניסים עזיקרי. סאן החל לחזר אחר עזיקרי, שנענתה לחיזוריו ועזבה את בעלה. הוא כתב לה את שירי האלבום "נערה ממש אוצר".
לאחר מלחמת ששת הימים יצאו אריס סאן ולהקתו להופיע בפני חיילים בכל קצות הארץ. הוא שמר על קשר חם עם שועי המדינה והופיע בחתונה הכפולה של ילדיו של משה דיין, אסי ויעל.
בשנת 1968 הוציא את התקליט "אריס" והיה מועמד לפרס כינור דוד, אך לא זכה. שירו "בּוּם פָּם" היה הצלחה גדולה, והוא היה לזמר הישראלי הראשון אשר מכר יותר ממאה אלף עותקים. גם השיר "סיגל", שכתב לאחייניתו, זכה להצלחה רבה.
סאן שילב במוזיקה שלו אלמנטים של מוזיקה יוונית מסורתית עם עיבודים של מוזיקה פופולרית – שילוב ייחודי לאותה תקופה – כאשר הצליל הדומיננטי היה צליל הגיטרה החשמלית שלו אשר עליה ניגן בטכניקת נגינה הדומה לנגינה בבוזוקי, גם צליל ייחודי לאותה תקופה. סגנון נגינה זה נקרא כיום ״גיטרה מזרחית״. הסגנון אומץ בידי יהודה קיסר, שליווה את בכירי הזמר המזרחי הישראלי, והפך לאחד מסימני ההיכר שלו. בשיר "בום פם", שילב סאן קטעים משירו הערבי של מוחמד עבד אל-והאב (ששרה אום כולתום) "אינתה עומרי" – צעד שנחשב נועז באותה תקופה.
בשנת 1969 הוציא סאן את אלבומו "הוקלט ביוון".
בארץ פשטה שמועה לפיה אריס סאן הוא מרגל, וסאן הכחיש שמועה זו מכול וכול. הוא שב לככב בטורי הרכילות, אשר היו מלאים בצילומים שלו עם כוכבניות תורניות. בינתיים, הרתה עזיקרי לסאן. הילדה שנולדה קיבלה את השם סאני. הלידה הייתה שיאה של התפוררות מערכת היחסים בין סאן לעזיקרי, אשר אף התדרדרה לאלימות.
ארצות הברית
בשנת 1970 עזב סאן את ישראל וטס לניו יורק. שם שינה את מראהו – גילח את שפמו וחבש פאה נוכרית. הוא הביא לשם את הנגנים שלו, ובאוקטובר 1971 פתח בלב מנהטן את מועדון "סירוקו" (Sirocco). בין נגני המועדון היה אבי פרין. במשך תקופה מסוימת, שרה שם גם ריקי גל. אמרגנו, אלי דישי, שכנע אותו להופיע גם באולמות גדולים יותר, והוא אמנם הופיע בקרנגי הול ובאולמות מפורסמים נוספים ברחבי ארצות הברית וקנדה. סאן לא שכח את ישראל, ובמלחמת יום הכיפורים שב אליה כדי להופיע בפני החיילים.
לאחר שחזר לארצות הברית נחל המועדון הצלחה גדולה, ומשך אליו שחקנים כגון מלינה מרקורי, טלי סוואלס ואנתוני קווין. עם השנים התחלף קהל המבלים, ובמועדון החלו לבקר אנשי המאפיה, ובראשם ג'וזף גאלו, ואלו הביאו עימם את הסמים גם לחייו של סאן, שהתמכר לקוקאין. המשטרה פשטה על המועדון ותפסה בו את אנשיו של גאלו וכמות ניכרת של סמים. גם סאן נעצר. חוקרי ה-FBI דרשו מסאן להעיד נגד גאלו ואנשיו, אך הוא סירב. הוא נשפט ונגזר עליו מאסר של שנתיים על ניסיון להדחת עד בחקירה.
לאחר שנתיים יצא סאן מהכלא אדם שבור. הוא מכר עופות ופתח מספר בתי עסק אך אלו כשלו ונסגרו. אמרגנו, דישי, שכנע אותו לשוב לבמה, ואריס החל להשתקם. הוא ביקר מדי פעם בישראל, אך הפרויקט הגדול הבא שלו היה המועדון "קוסמיקו" בניו יורק, אלא שמועדון זה לא נחל הצלחה כמו מועדון "סירוקו", וסאן ודישי שקעו בחובות, למלווי כספים מפוקפקים. דישי וסאן חוו איומים ואלימות.
סרט
בשנת 2007 הוקרן בפסטיבל ירושלים הסרט "תעלומת אריס סאן" (בבימוי דני דותן ודליה מבורך), המגולל את סיפור חייו, יצירתו ומותו המסתורי. בסרט התראיינו אנשים רבים שהיו שותפים לתחנות חייו הרבות של סאן. אולם אשתו החוקית, ילדיו החוקיים, הוריו ואחיו לא רואיינו.
מחזמר
בשנת 2010 העלה צוות הווי ובידור של מלון קלאב הוטל אילת מופע מחזמר כמחווה לאריס. המחזמר נקרא "אריס", והוא כולל את סיפור חייו של אריס סאן (מנקודת המבט בה הוא מכר את נשמתו לשטן) ואת שיריו. באותה שנה העלה "הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין" את המחזמר "סיגל", המתאר את סיפור אהבתם הטראגי של אריס סאן ועליזה עזיקרי. בעקבות ההצלחה הועברה ההפקה לתיאטרון הלאומי "הבימה" בכיכובם של ארז רגב והדר רצון-רותם (שגילמו את התפקידים הראשיים בסטודיו של יורם לוינשטיין), גיא זו-ארץ, רותם אבוהב וורד פלדמן.
עיבודים מוזיקליים
בשנת 2004 הקליטו להקת בום פם וברי סחרוף שתי גרסאות כיסוי לשיר "בום פם", אחת קצרה ואחת ארוכה.
בשנת 2012 יצא לאור הסינגל "רק אתמול נולדה", שעובד על ידי אהרון קימיגרוב.
ארז לב ארי ביצע רבים משיריו הפחות מוכרים.
26 בפברואר
26 בפברואר הוא היום ה-57 בשנה בשבוע ה-9 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 308 ימים (309 בשנה מעוברת).
לאוס במשחקים האולימפיים
לאוס השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מוסקבה (1980). היא נעדרה מאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), לאחר שהצטרפה לחרם שהובילה ברית המועצות על המשחקים, ומאז אולימפיאדת סיאול (1988) היא משתתפת בהם ברציפות. עד כה, אף ספורטאי מלאוס לא זכה במדליה אולימפית, והישגיהם של הספורטאים הלאוסים במשחקים היו נמוכים למדי. לאוס מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
Red Hat Enterprise Linux
Red Hat Enterprise Linux או RHEL היא הפצת לינוקס מסחרית בקוד פתוח שפותחה על ידי חברת רד האט ומיועדת לארגונים.
סלמנדרת מתאו
סלמנדרת מתאו (שם מדעי: Andrias matthewi) היא מין נכחד של דו-חיים מהסוג סלמנדרת ענק, אשר נחשבת לגדולה מכל הסלמנדרות. היא התקיימה במשך המיוקן באמריקה הצפונית כשהמאובנים שלה התגלו בנברסקה (תצורות "Valentine Formation" ותצורות "Marsland Formation"), קולורדו וססקצ'ואן ("תצורות Wood Mountain Formation") והיא תוארה מדעית בשנת 1917 בידי הרולד קוק (Harold Cook). שמה המדעי נקרא להוקרת החוקר הקנדי וויליאם דילר מתיו.
בתחילה סלמנדרה זו סווגה כסוג עצמאי - Plicagnathus ובהמשך מוינה לסוג Cryptobranchus, בו המין הקיים סלמנדרת ענק אמריקנית. עם זאת החוקר ברוס ניילור (Bruce Naylor) ב-1981 הביא לעמדה שסלמנדרה זו קרובה יותר לסוג סלמנדרת ענק, בו מיני הדו-חיים הגדולים ביותר כיום - סלמנדרת ענק סינית, סלמנדרת ענק דרום-סינית וסלמנדרת ענק יפנית.
סלמנדרה זו הייתה טורף ענקי שהגיע לפי ההערכות לאורך שלל 1.5 מטר עד 2.3 מטרים והייתה גדולה וכבדה יותר מסלמנדרת ענק סינית. ככל הנראה הייתה ציידת ממארב של טרף מיימי.
יחסי אירלנד–שווייץ
יחסי אירלנד–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של אירלנד לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה
שווייץ פתחה קונסוליה כללית בדבלין ב-1934, היא עבדה בכפוף לשגרירות השווייצרית בלונדון, בירת הממלכה המאוחדת. צירות שווייצרית נפתחה בדבלין ב-1939 והיא נהפכה לשגרירות ב-1962. אירלנד מחזיקה נציגות דיפלומטית בשווייץ מאז שנת 1940, היא הייתה בתחילה נציגות שראשה הוא הממונה על היחסים, אחר כך שר החוץ, ואז היא שודרגה בשנת 1962 לשגרירות. הביקור הרשמי של נשיא אירלנד שון או'קלי הוא אבן דרך ביחסים השווייצריים-איריים.
שתי המדינות נהגו במדיניות נייטרלית במלחמת העולם השנייה ושתיהן עקב כך יצאו עם נזקים כלכליים פחותים מהמלחמה לעומת שכנותיהן שנלחמו למען צד מסוים.
שווייצרים באירלנד
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בשווייץ אלף שש מאות ושמונה עשרה אזרחים שווייצרים.
מסיבת רווקים
מסיבת רווקים היא מסיבה או אירוע אחר שנערך לכבוד רווק זמן קצר לפני טקס הנישואים שלו. באירוע חוגגים החתן המיועד וחבריו את סיום תקופת הרווקות שלו באופן כללי, או את היום האחרון של היותו רווק באופן ספציפי. תכלית מסיבות הרווקים היא להוות אירוע המוקדש לחתן באופן ישיר, לעומת אירועים אחרים בתהליך החתונה, אשר ממוקדים בשני בני הזוג. לעיתים מצטרפת למטרה זו גם ניצול ההזדמנות האחרונה שבה החתן עדיין נמצא במעמד של רווק, ולחגוג יחד עם חבריו בבילוי אשר ייתכן ובת זוגו לא תאשר לאחר הנישואים.
מסיבת הרווקים עשויה להיות כרוכה בפעילויות אשר חורגות מן הפעילויות במסיבות שגרתיות של בני נוער, כגון הזמנת חשפנית או הליכה למועדון חשפנות. בתרבויות מסוימות קיימים אף טקסי השפלה שונים לחתן המיועד, אשר במהותם נועדים לסמל את טקס המעבר של החתן המיועד מחיי הרווקות (בה סגנון חייו היה של נער מתבגר, על אף שטרם חתונתו חי בזוגיות עם אשתו לעתיד) לחיי נישואים בהם החתן יהיה "אחראי יותר".
ארגון מסיבת הרווקים מוטל לרוב על קרוביו של החתן, בין אם אחיו, שושבינו או חברו הטוב. לפי המסורת, הפעילויות המתוכננות למסיבת הרווקים נשמרות בסוד מפני החתן.
כיום נפוצות גם מסיבות רווקות אשר חברותיה של הכלה לעתיד מארגנות עבורה.
ארצות הברית
בארצות הברית, לאס וגאס, סאות ביץ' (מיאמי), שיקגו או ניו אורלינס הם יעדים פופולריים למסיבות הרווקים; הם גם מקומות פופולריים לחתונות.
צרפת
בצרפת נקראות מסיבות הרווקים "Enterrement de vie de garçon" - משפט שפירושו המילולי הוא "טקס קבורה לחיי הרווקות". בדומה למדינות אחרות המסיבות הללו כרוכות לעיתים קרובות בצריכה מרובה של אלכוהול, השפלות שונות למיניהן ולעיתים גם חשפנית.
יגואר F-טייפ
יגואר F טייפ (באנגלית: Jaguar F-Type) היא מכונית ספורט בריטית מתוצרת יגואר.
נתונים טכניים
ליגואר F טייפ יש שלושה סוגי מנועים: האבזור כולל מושבי עור, בקרת נהיגה עם 25 מצבים, מערכת שמע משוכללת תוצרת 'מרידיאין', בקרת אקלים דו-אזורית, בלוטות', פנסי מטל הליד, בקרת שיוט עם מגביל מהירות אוטומטי, בקרת סטייה מנתיב, גלגל הגה מחומם ובמהדורות בכירות (V6S ו-V8), ערכת פליטה אקטיבית עם ווסת שמעצים את שאון היחידה מעל 3,000 סל"ד.
בשנת 2014 עברה ה-F טייפ עדכון שבמסגרתו התווספה תיבת הילוכים ידנית בעלת 6 הילוכים קדמיים לגרסה הבסיסית ולגרסת ה-S. לגרסת ה-S בעלת התיבה האוטומטית מבית היוצר של 'ZF' בעלת 8 הילוכים התווספה הנעה כפולה לכל הגלגלים (AWD), תוספת שהתווספה גם לגרסת ה-R.
ה-F טייפ מוצעת בשתי תצורות מרכב: קופה ורודסטר. המנועים והמכלולים משותפים, אך הניהוג של גרסת הקופה נחשב לחד יותר, בעיקר עקב שלדה קשיחה ב-70% לעומת גרסת הרודסטר.
ביקורת
ה-F טייפ זכתה לביקורות טובות והכתירו אותה כממשיכת דרכה של ה-E טייפ.
נאזול, מלך אקסום
נאזול (המאה ה -5) היה מלך אקסום. והוא ידוע בעיקר מהמטבעות שטבע במהלך שלטונו, בהם שמו מופיע גם בתור נאזנה.
מואנרו-האי מעלה את התאוריה שנאזול ונאזנה היו למעשה זוג מלכים אשר היו שותפים בשלטון, אבל לא מפרט על כך.
המדינה החופשית ליפה
המדינה החופשית ליפה (בגרמנית: Freistaat Lippe) הייתה מדינה ברפובליקת ויימאר באזור מרכז גרמניה של היום, אשר שכנה בין נהר הווזר במזרח ויער טיוטנבורג במערב.
היסטוריה
ב-12 בנובמבר 1918 התפטר לאופולד הרביעי, נסיך ליפה מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה. לאחר ביטול הנסיכות, הפכה המדינה למדינה חופשית. ליפה נשארה מדינה חופשית במהלך רפובליקת ויימאר (1918-1933), גרמניה הנאצית (1933-1945), ועוד כשנתיים לאחר תבוסת גרמניה הנאצית, כאשר הייתה ליפה באזור הכיבוש הבריטי. בשנת 1947, איבדה ליפה את עצמאותה ואוחדה לתוך מדינת נורדריין-וסטפאליה.
מתיאה קז'מן
מתיאה קז'מן (Mateja Kežman; נולד ב-12 באפריל 1979) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת החלוץ בקבוצות רבות כמו זניט סנקט פטרבורג, פריז סן-ז'רמן, אתלטיקו מדריד, צ'לסי ובנבחרת סרביה ומונטנגרו.
נולד בזמון, פרבר של בלגרד, סרביה ומונטנגרו. עמדתו העיקרית היא עמדת החלוץ. הוא עשה את שמו כאשר שיחק בליגה המקומית במדי פרטיזן בלגרד. הופעת הבכורה של קז'מן במדי הנבחרת הלאומית של סרביה ומונטגרו הייתה במשחק נגד נבחרת סין בחודש מאי 2000, והוא אף כבש באותו המשחק.
מפרטיזן עבר לשחק במועדון פ.ס.וו. איינדהובן בהולנד והיה מלך השערים של ליגת העל ההולנדית בעונת 2000/2001, עם 24 שערים ב-33 משחקים. במדי איינדהובן קיבל את כינויו באטמן, ושיר הנושא היודע של גיבור-העל נוגן באצטדיונה הביתי של איינדהובן, אצטדיון פיליפס, בכל פעם שכבש שער. בהמשך דרכו באיינדהובן הספיק לכבוש עוד 81 שערים ולזכות בתואר כדורגלן השנה בהולנד ב-2003, לפני שעבר ללונדון לשחק במדי צ'לסי, סכום ההעברה - 5 מיליון לירות שטרלינג - היה נמוך יחסית לערכו כשחקן. צ'לסי קנתה את קז'מן בקיץ 2004 לאחר שעל הקבוצה השתלט טייקון הנפט הרוסי-יהודי רומאן אברמוביץ'.
בסיבוב משחקי הידידות שערכה צ'לסי בקיץ בו רכשה את קז'מן, הוא כבש כבר במשחקו הראשון שער נגד הקבוצה הסקוטית גלאזגו סלטיק. במשחק הגמר בטורניר שבו השתתפה צ'לסי שנערך בארצות הברית, הורחק קז'מן לאחר שפגע באוליביה דאקור, שחקנה הצרפתי של קבוצת איי אס רומא, לאחר שזה פגע בחברו לקבוצה של קז'מן אריין רובן, שעבר יחד עם קז'מן מאיינדהובן לצ'לסי. התאחדות הכדורגל האנגלית לא הענישה את קז'מן למרות הרחקתו ואיפשרה לו לשחק כרגיל עם פתיחת משחקי הליגה האנגלית.
קז'מן לא הרשים בפרמייר ליג. בעונתו הראשונה בצ'לסי כבש רק 4 שערים בכל המסגרות, אולם רוב הופעותיו היו כאשר עלה מן הספסל, וככל הנראה לא קיבל הזדמנות של ממש לקנות לעצמו מקום בהרכב. בקיץ 2005 עזב קז'מן את צ'לסי ועבר לשחק בספרד, בקבוצת אתלטיקו מדריד תמורת 5,300,000 לירות שטרלינג.
במוקדמות מונדיאל 2006 הבקיע קז'מן חמישה שערים, יותר מכל שחקן אחר של נבחרת סרביה ומונטנגרו. אחד משעריו היה שער הניצחון על בוסניה-הרצגובינה שהעלה את הסרבים למונדיאל ישירות מהמקום הראשון בבית.
דגמי רכבות
דגמי רכבות הם עצמים ששימושם העיקרי אינו לתחבורה והם דומים לרכבות נוסעים או לרכבות משא בתכונות הרלוונטיות לשימוש שלהן. שני הסוגים העיקריים של דגמי רכבות הם רכבות צעצוע ורכבות תצוגה. רכבות צעצוע יכולות להיות משחק המונע בידי ילדים ויכולות להיות מתקן בגן שעשועים. רכבות תצוגה משמשות אמצעי למשיכת תיירים – לרוב כחלק מדגמים המכילים גם דגמי בניינים וגנים ויכולות לשמש אמצעי תפאורה ופעלולים לקולנוע. דגמי רכבות יכולים להיות בגדלים שונים – דגם קטר מהגודל המקובל הקטן ביותר (1:220, סקלה Z) הוא כגודל זרת. דגם קטר מהגודל המקובל הגדול ביותר זהה לגודל קטר במציאות. כושר התנועה של דגמי רכבות מגוון גם הוא. חלק מדגמי הרכבות יכולים לשאת נוסעים.
דגמי רכבות לתצוגה בגודל טבעי
דגמי רכבות לתצוגה בגודל טבעי הן על פי רוב רכבות ישנות ששופצו והוצבו במוזיאונים. לגודמה, הפיוניר זפיר – רכבת הדיזל הראשונה שנסעה בצפון אמריקה, הוצבה לתצוגה, לאחר הפסקת השימוש התחבורתי בה, בחצר מוזיאון המדע והתעשייה בשיקגו כמות שהיא. במשך שלושים שנה היא התבלתה במזג האוויר של שיקגו, עד ששופצה והפכה לכלי תצוגה למופעים אור-קוליים, על אודות ההיסטוריה שלה והוצבה באולם הכניסה של המוזיאון. קטרים וקרונות בעלי חשיבות היסטורית, שחדלו לשמש ככלי תחבורה מוצגים גם במוזיאון ההיסטוריה של שיקגו ובמוזיאון ארץ ישראל.
סוגים אחרים של דגמי רכבות לתצוגה בגודל טבעי הם שחזורים של רכבות שיכולים לנסוע ורכבות ישנות שמתוחזקות למרות חוסר הכדאיות התחבורתי שבדבר (בדומה לרכב אספנות). דגמי רכבות כאלה יכולים לשמש לנסיעות סמליות או לנסיעות קצרות למשיכת תיירים.
דגמי רכבות לתצוגה המסיעים נוסעים
דגמי רכבות לתצוגה המסיעים נוסעים משמשים לרוב הן להצגת עצמם והן כאמצעי תחבורתי בתוך אתר תיירות או לנסיעה לצורך שעשוע. הגודל המקובל הקטן ביותר לקרון ולקטר בדגמים כאלה הוא גודל 1:8. כל קרון בגודל זה דומה לגודלו של אופנוע והנוסעים רוכבים על הקרונות כמו על אופנועים. המיוחד בדגם בגודל זה הוא שניתן לצפות בקלות בעבודת הנהג. הנהג רוכב על הקרון הראשון בזמן שהוא מתפעל את הקטר. דוגמה לדגם כזה ניתן לראות באתר "שווייצריה הקטנה" על שפת אגם ז'נבה. דוגמאות נוספות מופיעות בסדרת התעודה לילידים "I Love Toy Trains".
דגמים קטנים יותר הניתנים לרכיבה אינם מקובלים אך קיימים. הם יכולים לשאת עליהם נוסעים בודדים או אף נוסע אחד בלבד.
דגמי רכבות לתצוגה הנעים אך אינם המסיעים נוסעים
דגמים אלה הם לרוב חלק מדגם גדול יותר המכיל גם דגמי בניינים וגנים. על פי רוב, דגמים אלה דומים מאוד בצורתם החיצונית לרכבות אמיתיות ספציפיות והם יקרים ושבירים מדי כדי לשמש כצעצועים. דגמים כאלה ניתן לראות בגנים הבוטניים של שיקגו – שם הם נוסעים בין דגמי המבנים המפורסמים ביותר בארצות הברית ובמוזיאון המדע והתעשייה בשיקגו שם הם חלק מדגמי הערים שיקגו וסיאטל ודגם הדרך ביניהן.
עיצוב השטח בו נוסע הדגם
בדגמים המוצגים בתוך אולם, פסי הרכבת מונחים על שולחן התצוגה עצמו או על משטח עץ קל או קלקר. פרטים אחרים בדגם שאינם קנויים בתורתם הסופית מוכנים מניר חזק, קרטון, או פלסטיק קל ומצופים בצבע אקרילי, לקה שמדמה מים וכיוצא בזה.
דגם השטח בו נוסעים דגמי הרכבות הוא על פי רוב דגם של שטח קיים מסוים, דגם דומה לשטחים קיימים, דגם של שטח מסוים כפי שהיה בעבר או דגם של שטח שהוא יצירת פנטזיה.
הגדלים המקובלים לדגמים
מקורות
גודל טבעי 1:1
קנה מידה (דהיינו, גודל של רכבת אמיתית) 1:1. לא מוצג בתמונה. אם כזה קטר היה מוצג בתמונה, תא הנהג שלו היה גבוה מעט מגובהו של אדם וכלל הקטר גבוה בערך פי 2 מגובהו של אדם. השוואה נוספת לממדי גוף האדם: בקרון חד קומתי מקובל, מספר מקומות הישיבה דומה לזה של בין שניים לשלושה אוטובוסים. דהיינו, יש בו מקומות ישיבה עבור למעלה ממאה איש. רוחבה של מסילת ברזל תקנית הוא 1,435 מילימטר.
קנה מידה: 1:1.5 עד 1:4
לא בתמונה. רוחב פסים 254 מ"מ ומעלה. מגיע לגובה מותני אדם ומעלה. על פי רוב משמש כאמצעי לנסיעות קצרות בתוך אתרי תיירות לא מקוּרים. בקרון של רכבת בקנה מידה זה יהיו לרוב יותר מושבי נוסעים מאשר במכונית פרטית, אך פחות מאשר באוטובוס.
לייב סטים
התמונה שבראש הדף. קנה מידה 1:8. רוחב פסים 184 או 190 מ"מ. על פי רוב משמש להסעת נוסעים לשם הנאה. גובה כל דגם של קרון (חד קומתי) הוא כגובה ברך אדם ואורך כל קרון הוא כאורך ספסל. שלושה עד ארבעה נוסעים מוסעים ברכיבה על גג כל קרון כזה. קיימים גם דגמים קטנים יותר שיכולים להסיע נוסעים, אך הם אינם מקובלים.
G scale
דמות הרכבת השנייה מלמעלה בשרטוט והראשונה מלמעלה, בתצלום הוויטרינה שבהמשך. קנה מידה זה קרוי גם I scale. זהו קנה מידה של 1:22.5 והוא לרוב משמש כחלק מדגם גדול שמוצג בגן פתוח. רוחב הפסים בקנה מידה זה הוא 45 מ"מ ובהשוואה לממדי גוף האדם, דגם קרון נוסעים בקנה מידה זה יהיה באורך זרועו או מרבית זרועו של אדם מבוגר.
O scale
קנה מידה באירופה: 1:43.5 או 1:45. קנה מידה בארצות הברית 1:48. בתמונה 1:45. רוחב פסים 32 מ"מ. קנה מידה זה הוא די מקובל הן לדגמים המוצגים באולם והן לרכבות צעצוע.
S scale
קנה מידה 1:64. רוחב פסים 22 מ"מ. מקובל לדגמים המוצגים בתוך אולם בעיקר בבריטניה
N scale
קנה מידה 1:160. רוחב פסים 9 מ"מ. הגודל השני הכי מקובל בעולם לדגמים המוצגים בתוך אולם והגודל המקובל בעולם לרכבות צעצוע.
Z scale
קנה מידה 1:220. רוחב פסים 6.5 מ"מ. הגודל הכי קטן בין הגדלים המקובלים לדגמי תצוגה ועד לא מזמן, הגודל הכי קטן שהיה קיים לדגמים לתצוגה.
רכבות צעצוע
בניגוד לדגמי רכבות מקצועיים, רכבות צעצוע הן על פי רוב זולות יותר, עמידות יותר, בטוחות יותר למשחק על ידי פעוטות ונראות פחות דומות לרכבות אמיתיות. רכבות צעצוע רבות הן חסרות מנוע והילד המשחק בהן מניע אותן בידיו או שהוא מושך אותן בחוט. הבדל נוסף בין דגמי הרכבות לרכבות הצעצוע הוא שרכבות צעצוע רבות מסוגלות לנוע ללא צורך במסילה.
רכבות צעצוע נמכרות היטב וילדים רבים נהנים לשחק בהן. שניים מהסוגים הנמכרים ביותר של רכבות צעצוע הם דמויות בסגנון Brio מהסדרה "תומס הקטר וחברים" ורכבות לגו. לצד רבי מכר אלה נמכרות רכבות צעצוע רבות מסוגים אחרים.
Duets (אלבום של פרנק סינטרה)
Duets הוא אלבום האולפן ה-63 של פרנק סינטרה וה-35 הרואה אור בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום ראה אור בשנת 1993.
הפקה
מבחינה מסחרית אלבום הקאמבאק האחרון של סינטרה היה הצלחה מסחרית מסחררת. סינטרה אומנם המשיך להופיע על במות הבידור ועדיין נחשב לאטרקציה בקנה מידה עולמי, אך חלפו תשע שנים מאז אלבומו האחרון, L.A. Is My Lady.
האלבום בהפקתו ובעיבודו המוזיקלי של פיל ראמון, הוא אוסף של להיטי עבר של סינטרה. ההקלטות של הדואטים לא נעשו בצורה הרגילה. סינטרה מעולם לא הקליט באולפן את השיר בצוותא עם בן/ת זוגו. במקום זאת הזמר השני הקליט את השיר בנפרד, לפעמים אף באולפן אחר. סינטרה לעומת זאת הקליט את השירים בשלב מוקדם יותר, דבר זה גרם לבלבול ותחושת ניתוק מסוימת בין קולו של סינטרה לבין הזמר המשתתף עמו בשיר. הנבדלים הם, ברברה סטרייסנד ובונו שעל ידי התאמת הביצוע שלהם לסגנונו של סינטרה הצליחו ליצור את האשליה כי הם שרים יחדיו. באולפן.
למרות שחלק מהבקרים סברו כי הדואטים ירודים, הצליח האלבום מסחרית הרבה מעבר למשוער. האלבום הגיע למקום השני במצעד המכירות של מגזין הבילבורד ולמקום ה-5 במצעד המכירות הבריטי כשהוא מוכר מעל ל-3 מיליון עותקים בארצות הברית לבדה. בכך הפך האלבום לאלבום המצליח ביותר של סינטרה, לא כולל אלבומי אוסף.
סמל גינאה ביסאו
סמל גינאה ביסאו הוצג לראשונה מעט לאחר קבלת העצמאות מפורטוגל בשנת 1973. הוא מציג באופן בולט כוכב שחור, המסמל את אפריקה. הצדף המאגד שני ענפי זית בתחתית מסמל את קרבתה של המדינה לים. במרכז מופיע המוטו של המדינה, בפורטוגזית - Unidade, Luta, Progresso (איחוד, מאבק, קדמה).
נורת'האמפטונשייר
נורת'האמפטונשייר (באנגלית: Northamptonshire) או מחוז האמפטון (County of Northampton) הוא מחוז באזור מזרח המידלנדס. במחוז מתגוררים 629,676 תושבים (2001), והוא גובל בווריקשייר במערבו, בלסטרשייר וברטלנד מצפונו, בקיימברידג'שייר ממזרחו, בבדפורדשייר בדרום מזרח, בבקינגהאמשייר מדרומו, באוקספורדשייר מדרום מערב, ובלינקולנשייר בצפון מערב.
גאוגרפיה
מחוז נורת'האמפטונשייר ממוקם באזור מזרח המידלנדס של אנגליה. המחוז ממוקם על קו פרשת המים בין נהר הסוורן לבין הוואש. הנקודה הגבוהה ביותר במחוז היא גבעת ארבורי שגובהה 255 מטרים.
הגדולה בערי המחוז היא נורת'האמפטון, שבה מתגוררים 194,458 תושבים (נכון ל-2001). ערים חשובות נוספות הן קטרינג (81,844 תושבים), ולינגבורו (72,519 תושבים), דאוונטרי (71,383 תושבים), קורבי (53,174 תושבים) וראשדן (25,849 תושבים).
המחוז מחולק למספר תת-מחוזות (מספריהם על פי המפה משמאל):
היסטוריה
מיקום המחוז במרכז המדינה הביא לכך ששטחו נותר בלתי-מיושב בתקופה הקדומה. התגלו עדויות מועטות ביותר להתיישבות מתקופת האבן באזור בו ממוקם כיום המחוז.
בערך בשנת 500 לפנה"ס החלה תקופת הברזל באזור, עם התיישבות תרבות האלסטאט באזור המחוז. במהלך המאה הרביעית לפנה"ס נבנו במחוז מספר מצודות בראשי הגבעות באזור ארבורי ורייסבורו וכן בגבעת בורו (Borough Hill), טירת דייקס (Castle Dykes), גוילסבורו, אירתלינגבורו וגבעת האנסברי.
במהלך המאה הראשונה לפנה"ס הפך אזור המחוז לחלק מטריטוריית שבט הקאטוולאוני (שבט שהגיע מאזור בלגיה). שטחי השבט נכבשו על ידי צבא האימפריה הרומית בשנת 43.
בעקבות עזיבת הרומאים את אנגליה הפך האזור כחלק מהממלכה האנגלו-סקסית של מרסיה. נורת'האמפטון הייתה לאחת הערים החשובות בממלכה. בשנת 654 התנצרה הממלכה לאחר מותו של המלך הפגאני פנדה.
בשנת 889 נכבש אזור המחוז על ידי הדנים, והאזור הפך לחלק מאזור דיינלו שבשליטתם. בשנת 940 נכבש האזור על ידי הוויקינגים ששלטו ביורק הסמוכה. הוויקינגים בזזו ושרפו את ערי המחוז, שנכבש מחדש על ידי האנגלים זמן קצר לאחר מכן, בשנת 942.
המחוז מוזכר בדברי הימים האנגלו-סקסים בשם "המטונשייר" (השייר - המחוז של האמטון) בשנת 1011. הכינוי "הצפוני" (נורת') נוסף לאחר מכן על מנת להבדיל את המחוז מהעיר האמפטון הדרומית, החשובה יותר, אשר כונתה במקביל "האמפטון הדרומית" - סאות'האמפטון.
לאחר הכיבוש הנורמני של אנגליה בשנת 1066 נבנתה במחוז טירת רוקינגהאם עבור ויליאם הכובש. הטירה שימשה כמגורים מלכותיים עד תקופת שלטונה של אליזבת הראשונה. טירת פות'רינגהיי שבמחוז שימשה ככלאה של מרי, מלכת הסקוטים לפני הוצאתה של זו להורג.
בשנת 1460, במהלך מלחמת השושנים, נערך במחוז קרב נורת'האמפטון, שבו נשבה המלך הנרי השישי.
בשנת 1656 היגרה מהמחוז משפחת וושינגטון, משפחתו של ג'ורג' וושינגטון, הנשיא הראשון של ארצות הברית. סבו הגדול של וושינגטון, לורנס וושינגטון, היה ראש העיר של נורת'האמפטון באמצע המאה ה-16. לורנס וושינגטון רכש את טירת סאלגרייב מהנרי השמיני בשנת 1539 למגורי משפחתו.
במהלך מלחמת האזרחים האנגלית תמך המחוז בפרלמנט הבריטי. כוחות המלוכנים שתקפו את המחוז ספגו מפלה קשה בקרב נאסבי בשנת 1645 בצפון המחוז. המלך צ'ארלס הראשון נכלא לאחר תבוסתו בבית הולדנבי שבמחוז בשנת 1647.
המחוז תועש בשלהי המאה ה-18 ובמהלך המאה ה-19 והתפתחה בו תעשיית ייצור הנעלים ותעשיית מוצרי העור. במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 הפך אזור קורבי למרכז של תעשיית הפלדה. יחד עם זאת, ועל אף התיעוש באזורי הערים, מרבית המחוז נותר כפרי ומיושב בדלילות.
ממשל
במחוז שישה אזורי בחירה לפרלמנט הבריטי, היינו נשלחים שישה נציגים מהמחוז לפרלמנט. מחוזות הבחירה הם קורבי, דאוונטרי, קטרינג, צפון נורת'האמפטון, דרום נורת'האמפטון וולינגבורו.
שלטון מקומי
בדומה למחוזות השייר האחרים של אנגליה, במחוז שתי רמות של שלטון מקומי. למחוז מועצת מחוז נבחרת, שמקום מושבה בנורת'האמפטון. בנוסף מחולק המחוז לשבעה תת-מחוזות, שבכל אחד מהם מועצת מחוז משלו.
כלכלה
במהלך המהפכה התעשייתית התפתחה במחוז תעשיית הנעליים ומוצרי העור, אולם על אף תיעוש אזורי הערים נותרו מרבית שטחי המחוז כפריים. דגני הבוקר "ויאטביקס" מיוצרים בברטון לאטימר בסמוך לקטרינג, ולבירת קרלסברג מבשלה בנורת'האמפטון.
לחברות רבות מפעלים במחוז ובהן מוצרי איוון קוסמטיקס, סימנס וברקליקארד.
תוצר גולמי מחוזי במיליוני ליש"ט (נכון ל-21 בדצמבר 2005):
השכלה
במחוז מערכת השכלה המנוהלת על ידי המחוז, ופועלים בו 42 מוסדות השכלה גבוהה ובהם המכללות: בית פלטון, אחוזת קנסטון, מכללת מולטון, מכללת טרשהאם להשכלה גבוהה ומתקדמת, מכלתת נורת'האמפטון, המכללה החדשה של נורת'האמפטון, ומכללת מזרת נורת'האמפטונשייר. למכללת טרשהאם קמפוסים בולינגבורו, קטרינג וקורבי.
במחוז פועלת אוניברסיטת נורת'האמפטון שבה לומדים כ-10,000 סטודנטים. האוניברסיטה פועלת בשני קמפוסים סמוכים.
תחבורה
בשל המבנה הטופוגרפי של המחוז ומיקומו של מעבר וטפורד, מעבר טבעי בין שתי רמות של גבעות, עברה דרך המחוז הדרך הרומית של רחוב וטלינג. כיום עוברות דרך המחוז מספר דרכים ראשיות ובהן דרך A5, דרך M1 ודרך A14
תעלות
במחוז עוברות שתי תעלות עיקריות - תעלת אוקספורד ותעלת גראנד יוניון. התעלות נפגשות בבראונסטון שבמחוז, ולכן היה האזור צומת דרכים חשוב בתקופה שבה נעשה שימוש מרכזי בתעלות כדרך תחבורה ראשית, קודם להקמת רשת מסילות הברזל.
רכבות
דרך המחוז עוברות שתי מסילות ברזל עיקריות - הקו המרכזי של החוף המערבי והקו המרכזי מידלנד, החוצים את אנגליה. בעבר פעלו במחוז 75 תחנות רכבת אולם כיום פועלות במחוז שש תחנות בלבד. קודם להלאמת מסילות הברזל באנגליה בשנת 1948 פעלו במחוז שלוש חברות רכבת: רכבת לונדון, מידלנד וסקולטנד, רכבת לונדון ונורת' איסטרן ורכבת וסטרן הגדולה.
שדות תעופה
במחוז פועל איירודרום סייוול בסמול לכפר בשם זה. שדה תעופה קטן זה כולל שלושה מסלולים בלתי סלולים. מתוכננת בניית מסלול בטון אשר יאפשר שימוש בשדה התעופה במזג אוויר קשה.
תקשורת
במחוז יוצאים לאור שני עיתונים יומיים: הטלגרף הערב של נורת'האמפטונשייר, וכרוניקל ואקו נורת'האמפטונשייר. במחוז פועלת תחנת רדיו מקומית של רשת ה-BBC שנקראת "BBC רדיו נורת'האמפטון, המשדרת בתדרי FM. כמו כן משדרות במחוז שלוש תחנות רדיו מסחריות.
ספורט
הספורט הפופולרי ביותר במחוז הוא הרגבי. קבוצת הנורת'האמפטון סיינטס משתתפת בליגת גינס, וזכתה באליפות אירופה בשנת 2000 לאחר שהביסה את קבוצת מנסטר רגבי בגביע הייניקן. קבוצת הסיינטס מתאמנת ומשחקת באצטדיון גני פרנקלין שבו 13,600 מושבים (אצטדיון הרגבי השני בגודלו באנגליה).
במחוז פועלות מספר קבוצות כדורגל ובהן מועדון נורת'האמפטון טאון, המשחקת בליגת הפוטבול ליג הראשונה. קבוצות נוספות במחוז הן קטרינג טאון, רשדן אנד דיאמונדס ווילנגבורו טאון.
מועדון הקריקט של מחוז נורת'האמפטונשייר משחק בליגה השנייה של אליפות מחוזות אנגליה.
המחוז משמש כמרכז לתחרויות מרוצי רכב, ומסלול סילברסטון הממוקם במחוז משמש את מרוצי גרנד פרי בריטניה.
La Venda
La Venda (בעברית: כיסוי העיניים) הוא שיר בספרדית שביצע מיקי נונייס. השיר נכתב והולחן על ידי אדריאה סלאס, וייצג את ספרד באירוויזיון 2019 בתל אביב שבישראל, לאחר שזכה במקום הראשון במופע האירוויזיון של תוכנית הזמר "אופרסיון טריונפו", תוכנית הריאליטי המוזיקלית הפופולרית בספרד.
סלמנדרת ענק דרום-סינית
סלמנדרת ענק דרום-סינית (שם מדעי: Andrias sligoi) היא מין מסוג סלמנדרת ענק האנדמית לסין. סלמנדרה זו היא הדו-חיים הגדול ביותר בעולם כיום, אם כי היא מצויה בסכנת הכחדה חמורה ואולי אף נכחדה לחלוטין מהעולם. היא דומה מאוד לסלמנדרת ענק סינית ובעבר סווגה תחת אותו המין.
הסלמנדרה מצויה בטבע רק בגדות הרי ננלינג (Nanling Mountains) שעל גדת נהר הפנינה בגואנגשי וגואנגדונג שבדרום סין. הסלמנדרה תוארה למדע ב-1924 בידי החוקר הבלגי-בריטי ג'ורג בולנגר (George Albert Boulenger), לאחר שהוחזקה במספר גנים זואולוגים ובוטניים בהונג קונג ובהמשך גם בגן החיות של לונדון לאחר שג'ורג ברון, המרקיז של מחוז סלייגו שבאירלנד, שעל שמו קרויה הסלמנדרה, השיג אותה.
סלמנדרה זו מגיעה לפי המדידות שנעשו לאורך 1.8 מטר ולמשקל של 25–50 ק"ג והיא טורפת שטוחה החיה בעיקר בנהרות רדודים על קרקעית חצץ, בהם היא אורבת לטרף. כשאר הסלמנדרות הענקיות היא יכולה לשהות זמן רב מתחת למים ולהאריך ימים.
הסלמנדרה נפגעה עקב ציד שלה לצורך הכנת תרופות עממיות ומזון ועקב תערובת של סלמנדרות כלאיים, המחלישות את המאגר הגנטי. הסלמנדרה נדירה מאוד וייתכן שאף נכחדה מהעולם.
צ'זארה פוני
צֶ'זָארֶה פּוּנִי (באיטלקית: Cesare Pugni ברוסית: Цезарь Пуни 31 במאי 1802 בג'נובה - 26 בינואר (או 14 בינואר על פי גרסה אחרת) 1870, בסנקט פטרבורג) היה מלחין מוזיקה לבלט  איטלקי, פסנתרן וכנר.
ביוגרפיה
בראשית הקריירה שלו חיבר אופרות, סימפוניות וצורות אחרות של מוזיקה תזמורתית, אך הוא נודע ביותר במוזיקה לבלטים שהלחין לתיאטרון הוד מלכותה בלונדון בשנים 1845–1850 ולתיאטרון האימפריאלי בסנקט פטרבורג, רוסיה בשנים 1850–1870. את רוב המוזיקה לבלטים חיבר ליצירות של הכוריאוגרף ומנהל הבלט ז'יל פרו, שכמעט כל אחד מן הבלטים שהעלה נכתב למוזיקה של פוני.
בשנת 1850 יצא פרו מלונדון לרוסיה, לאחר שקיבל את משרת "מנהל בלט ראשי" בתיאטראות האימפריאליים של סנקט פטרבורג, לבקשתה של קרלוטה גריזי, שרקדה שם כפרימה בלרינה. צ'זארה פוני יצא לרוסיה בעקבות פרו וגריזי, ונשאר בבירה הצארית גם לאחר עזיבתם של גריזי בשנת 1853 ופרו בשנת 1858. פוני המשיך לחבר בלטים לממשיכיו של פרו, ארתור סן-לאון ומריוס פטיפה, במעמד של מלחין בלטים רשמי של התיאטרון האימפריאלי, עד למותו בשנת 1870.
צ'זארה פוני הוא המלחין הפורה ביותר של מוזיקה לבלט, שהלחין קרוב ל-100 פרטיטורות מקוריות מוכרות לבלט ועיבד או הרחיב עוד הרבה יצירות אחרות. הוא חיבר מספר רב ועצום של מחולות נלווים כגון דיברטימנטי ווריאציות בלט, שרבים מהם נוספו ליצירות אחרות רבות מספור.
מבין יצירותיו המקוריות של פוני לבלט, נודעים ביותר "אונדין" הידוע גם בשם "La Naïade et le pêcheur" (1843); "לה אסמרלדה" (1844); "קטרינה או בת השודד" (1846); "בת פרעה" (1862); ו"הסוסון בעל הגבנון" ((1864). הוא נודע גם ביצירות אחרות שלו, בהן "מחול השישה" מ"לה ויוָאנְדְיֶירה" (הידוע שם בשם "מרקיטנקה") (1844); "פָּה דֶה קאטֶר" (מחול הארבע) (1845); "פּה דה דה (מחול השניים) בקרנבל ונציאני" (הידוע גם כSatanella pas de deux)  (1859); "מחול השניים של דיאנה ואקטאון" (1868); ותוספת המוזיקה שלו לבלט "לה קורסר" (1863 ו-1868).
צבי ליפקין
צבי (צביקה) ליפקין (16 ביוני 1921 – 15 בספטמבר 2015) היה פיזיקאי ישראלי, פרופסור במכון ויצמן למדע, מבכירי החוקרים בפיזיקת חלקיקים בארץ.
אדג'וורת דייוויד
סר טאנאט ויליאם "אדג'וורת" דייוויד (באנגלית: Edgeworth David 28 בינואר 1858 - 28 באוגוסט 1934) היה גאולוג וחוקר אנטארקטיקה ולשי-אוסטרלי. הישגיו המשמעותיים ביותר של דייוויד, ששמו נודע ברבים בתקופת חייו, היו גילוי שדה הפחם בעמק האנטר בניו סאות' ויילס והובלת המשלחת הראשונה שהגיעה אל הקוטב הדרומי המגנטי. כמו כן הצטיין בשירותו הצבאי במלחמת העולם הראשונה.
צבי ליפקין
ביוגרפיה
ליפקין נולד בניו יורק ב-1921 כהארי ליפקין. הוא השלים תואר ראשון בהנדסת חשמל באוניברסיטת קורנל. במהלך מלחמת העולם השנייה השתתף כמהנדס במיזם פיתוח המכ"ם הראשון ב-MIT. לאחר מכן סיים דוקטורט בתחום הפיזיקה הניסיונית באוניברסיטת פרינסטון. בתקופת לימודיו באוניברסיטת פרינסטון הכיר את המתמטיקאי האמריקאי ג'ון פורבס נאש, שהיה שותפו לחדר.
אדג'וורת דייוויד
ילדות ולימודים
דייוויד נולד בשנת 1858 בסנט פאגאנס, סמוך לקארדיף, ויילס, בנו הבכור של הכומר ויליאם דייוויד, מלומד קלאסי וחוקר טבע. דודן של אמו, ויליאם אשר שהיה שותף לסקר הגאולוגי הוא שעורר את עניינו של דייוויד בתחום שיהיה למפעל חייו.
בשנת 1870, בן 12, יצא דייוויד ללמוד בבית הספר מודלן קולג' באוקספורד. ב-1876 קיבל מלגת לימודים קלאסיים בניו קולג', אוקספורד, שם היו בין מוריו ג'ון ראסקין וויליאם ארצ'יבלד ספונר. ב-1878 התערערה בריאותו והוא נסע לקנדה ולאוסטרליה כדי להשתקם. בשובו לאוקספוראד למד גאולוגיה אצל ג'וזף פרסטוויץ', שהגביר את עניינו בנושא. לאחר קבלת התואר הראשון בהצטיינות בשנת 1880, עשה את השנתיים הבאות במחקר שטח של הגאולוגיה של ויילס. בנובמבר 1881 קרא את המאמר הראשון שלו, "ראיות לפעילות קרחונים בסביבות קארדיף" לפני אגודת חוקרי הטבע של קארדיף. בשנה שלאחריה למד לזמן קצר בבית הספר המלכותי למכרות שבלונדון, אצל פרופסור ג'ון ג'וד ולאחר זאת התקבל לעבודה כעוזר סוקר גאולוגי מטען ממשלת ניו סאות' ויילס, אוסטרליה.
צבי ליפקין
ביוגרפיה
מאוחר יותר עסק בפיזיקה עיונית. מסוף שנות ה-60 פעל למען מסורבי העלייה מברית המועצות וביקר תכופות במדינות הגוש המזרחי אליהן נכנס באמצעות דרכונו האמריקאי. בשנת 1970 צורף כחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. בין השנים 1991–1992 שימש כעמית בתוכנית סאקלר (פרופסור בכיר במינוי מיוחד) באוניברסיטת תל אביב
בשנת 1955 ייסד ליפקין יחד עם הפרופסור אלכסנדר כהן, את כתב העת לסאטירה ולהומור מדעי Journal of Irreproducible Results.