cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רפואת שיניים
רפואת השיניים במאה ה-21
בעבר נדרשו כל העוסקים ברפואת שיניים לעבור התמחות לאחר שסיימו לימודי רפואה כללית, על מנת להיקרא "רופא שיניים" (Stomatologist). במדינות מסוימות, בעיקר במזרח אירופה ובישראל, היה אפשרי גם מסלול מהיר, טכני, ללא צורך בלימודי רפואה מקיפים, ובוגריו נקראו "מרפא שיניים" או "Dentist", שהיה מוסמך לבצע טיפולים פשוטים בהנחיית רופא.
רפואת השיניים התפתחה לתחום רפואי-כירורגי רחב, עם התמחויות רבות, העוסק לא רק בשיניים ובלסתות אלא בפנים, בחלל הפה ובבסיס הגולגולת. אי-לכך, הכשרה רפואית היא תנאי לעיסוק ברפואת שיניים. בישראל, כל העוסקים ברפואת שיניים חייבים להיות בעלי תואר D.M.D (דוקטור לרפואת שיניים) או D.D.S (דוקטור לכירורגיה דנטלית). לימודי רפואת השיניים בישראל אורכים 6 שנים.
תפוצה
בניגוד לתחומי הרפואה הכללית השונים, רוב תחומי רפואת השיניים בישראל אינם נכללים בחוק ביטוח בריאות ממלכתי. אמנם, ההוצאה הלאומית על רפואת שיניים בישראל היא מהגבוהות בעולם המערבי (כ-9% מההוצאה הלאומית הכוללת לבריאות, וכ-0.75% מהתל"ג), אך כ-95% מהוצאה זו מגיעים מכיס צרכני הקצה, בדומה למצב בארצות הברית ובשונה ממדינות האיחוד האירופי, בהן שירותי רפואת השיניים הבסיסיים מכוסים על ידי מערכת הרווחה. בהתייחס להוצאת משקי הבית על בריאות השן, ההוצאה על רפואת שיניים מהווה כ-34% מכלל ההוצאה המשפחתית על שירותי בריאות.
בשנת 2010 החליטה ממשלת ישראל, בהמלצת סגן שר הבריאות ח"כ יעקב ליצמן, להכניס את טיפולי השיניים לילדים לחוק ביטוח בריאות ממלכתי. תוך תשעה חודשים 190,000 ילדים עד גיל שמונה נהנו מטיפולים בחינם. ב-26 ביוני 2011 החליטה ממשלת ישראל על הרחבת הרפורמה למתן טיפולי שיניים, כך שיהנו ממנה ילדים עד גיל 10. החל משנת 2019 הורחב החוק והוא כולל כיום טיפולי שיניים חינם לילדים עד גיל 18.
רק כ-8% מתושבי ישראל מחזיקים בפוליסת ביטוח דנטלי כלשהי. פוליסות אלה טומנות בחובן שיעור נזקים גבוה לחברות הביטוח, ועל כן הן אינן מעוניינות לפתח את התחום הדנטלי ולהציע את הפוליסות לאנשים פרטיים. מרבית פוליסות הביטוח הדנטלי ניתנות כיום כחלק מביטוח משלים המוצע לעובדי חברות גדולות ומוסדות ציבור. ביטוחים אלה מכסים בעיקר טיפולים משמרים (סתימות, עקירות, טיפולי שורש), ונוטים שלא לכסות טיפולים שיקומיים דוגמת כתרים ושתלים.
רופאי שיניים מאוגדים בהסתדרות לרפואת שיניים וב.
לימודי רפואת שיניים בישראל
לימודי רפואת שיניים בישראל אורכים שש שנים, ונלמדים בשני בתי ספר לרפואת שיניים: בית הספר שבפקולטה לרפואת שיניים באוניברסיטה העברית ובית הספר שבפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. בדומה ללימודי רפואה בישראל, המסלול ללימודי רפואת שיניים מחולק לשני חלקים, החלק הקדם-קליני והחלק הקליני, כאשר כל אחד מהם בן 3 שנים:
בניגוד לתחום הרפואה הכללית בו כל רופא שני ממשיך להתמחות, רוב רופאי השיניים במדינת ישראל עוסקים במקצועם כרופאי שיניים כלליים, ואינם ממשיכים להתמחויות השונות.
מספר המקומות בבתי הספר הקיימים והביקוש למקומות אלו, תופעה שמתרחשת גם בקבלה ללימודי רפואה, דחקה בבתי הספר ליצור תנאי קבלה מסננים. בניגוד לתנאי הקבלה ללימודי רפואה, שם המכשול העיקרי הוא סכם הקבלה הגבוה במיוחד, ברפואת שיניים מדובר בסכם סביר, ואילו הסינון נעשה במהלך שלבי המבחנים האישיותיים. לאור זאת, ישראלים רבים הרוצים ללמוד את המקצוע נאלצים לצאת ללמוד בחו"ל, באוניברסיטאות בהן תנאי הקבלה מחמירים פחות, ובחלקן מסלולי הלימוד אף קצרים יותר. בין היעדים הנפוצים למטרה זו נכללים רומניה, אוקראינה, ואיטליה. כתוצאה מכך, רובם של רופאי השיניים בישראל, בדומה למרבית הרופאים בישראל, הם בוגרי מוסדות זרים.
אספקת השירותים הדנטליים
מרבית מרפאות השיניים בישראל (כ-4,000) נמצאות בבעלות פרטית. בנוסף להן, קיימות מרפאות בבעלות תאגידים דנטליים - קיבוצים, תאגידים פרטיים, קופות חולים, רשויות מקומיות ועמותות. בסך-הכל, בישראל קיימות כיום כ-4,700 מרפאות שיניים.
שירותי רפואת השיניים בצה"ל
כל חיילי צה"ל זכאים לטיפולי שיניים מרגע גיוסם ועד לשחרורם מן השירות. הטיפולים מתבצעים בחינם, במסגרת מרפאות השיניים הצבאיות הפועלות בבסיסים ברחבי הארץ, במרכזים הרפואיים האזורים, ובמרכז לרפואת שיניים בתל השומר, שם ישנן מחלקות מומחים בכל תחומי המומחיות ברפואת שיניים. הזכאות לטיפולי שיניים על סוגיהם השונים נקבעת על פי סוג השירות, הותק ותקופת השירות הנותרת של כל חייל: בנוסף ילדי חיילי הקבע זכאים לטיפול אורתודנטי במחיר מסובסד. בבסיסי הטירונות של חילות השדה נערך מאז שנת 1976, טיפול יזום לטירונים, במהלכו נבדקים כל הטירונים ומטופלים לפי חומרת המצב הדנטלי, מתוך שאיפה לסיים את הטיפולים הדחופים והקשים תוך כדי הטירונות, ובטרם ישובצו החיילים בפעילות הביטחון השוטף. חומרת המצב הדנטלי על פי טיפול יזום מחולקת ל-4 דרגות:
תחומי מומחיות ברפואת שיניים
רפואת השיניים כוללת פעילות בתחומים רבים ומגוונים. כל רופא שיניים כללי, בעל רישיון לעסוק ברפואת שיניים מטעם משרד הבריאות, רשאי לעסוק בישראל בכל התחומים. רק שמונה מתחומים אלה מוכרים על ידי משרד הבריאות כתחומי התמחות ברפואת שיניים. להתמחות מוגדר מסלול התמחות בן מספר שנים (בין 4-5 שנים), הכולל לימוד תאורטי, הדרכה קלינית ומחקר. ההתמחות נלמדת בבתי ספר לרפואת שיניים רק במחלקות המוכרות על ידי משרד הבריאות, כמתאימות ללמד רופאי שיניים כלליים ולהכשירם כמומחים. בסיום ההתמחות עובר המתמחה שתי בחינות: תאורטית ומעשית, מטעם המועצה המדעית (וועדה מתוך ההסתדרות לרפואת שיניים), ומקבל רישיון מומחה מטעם משרד הבריאות.
רפואת שיניים ציבורית
תחום התמחות זה הוא היחיד שאינו התמחות קלינית. התמחות זו עוסקת בבריאות הציבור ומוגדרת כמדע והעיסוק במניעת מחלות חלל הפה, קידום בריאות הפה ושיפור איכות החיים הקשורה לבריאות הפה. תחום זה עוסק באבחון התחלואה באוכלוסייה, הבנת הגורמים והשפעתם ותכנון התערבויות מועילות ויעילות. יצירת הזדמנויות להטמעת פתרונות יעילים לפתרון בעיות ברמת האוכלוסייה. תחום התמחות זה עוסק באפידמיולוגיה, קידום בריאות, ביו-סטטיסטיקה, פסיכולוגיה, סוציולוגיה, כלכלת בריאות, שירותי בריאות, רפואת שיניים נתמכת ראיות ודמוגרפיה.
רפואת שיניים לילדים ("פדודונטיה" בעבר)
רפואת שיניים לילדים היא תחום המתמקד בבעיות הכרוכות במשנן מתחלף ומעורב, בבעיות ספציפיות שקיימות בשיניים נשירות (שיני חלב) ובהתחלפותן וכן בהתמודדות עם יכולת שיתוף הפעולה של ילדים בקבלת טיפול. התחום התפתח בעיקר בארצות הברית, ומשם הגיע לישראל, בעוד שהאסכולה האירופית האמינה עד סוף המאה העשרים שאין צורך ברופא מיוחד לטיפול בילדים. רופאים המתמחים ברפואת שיניים לילדים עוברים גם הכשרה בסדציה (הרגעה), שימוש בגז צחוק וטיפולים תחת הרדמה כללית.
אנדודונטיה
אנדודונטיה היא תחום העוסק במחלות שורש השן ובמחלות באזור סב חוד השורש בלסת. מומחה לאנדודונטיה מטפל במקרים מורכבים של טיפולי שורש, כגון טיפול בתעלות שורש מפותלות, הוצאת גופים זרים מתוך תעלות השורש וטיפולי שורש חוזרים. כמו כן, מומחה לאנדודונטיה הוא הסמכות המקצועית לריכוז הטיפול בנפגעי חבלה דנטלית ולמעקב אחריו, שכן הנפגעים נזקקים בדרך כלל לטיפול משולב של מומחים ממספר תחומים של רפואת השיניים. לדוגמה, שן שנדחפה פנימה לתוך הלסת בעקבות פציעה תטופל על ידי כירורג פה ולסת שיחשוף את השן מתוך הלסת, אורתודונט שיחזיר את השן למקומה, אנדודונט שיבצע טיפול שורש ולעיתים יש צורך אף בשיקומאי פה ולסתות להחזרת השן לתפקוד נורמלי וכן לתיקונים אסתטיים. בעבודתו, משתמש האנדודונט בציוד מיוחד, שאינו קיים במרפאת שיניים רגילה, כגון מיקרוסקופ טיפולי, ופוצרי ניקל-טיטניום ממונעים. התמחות באנדודונטיה אורכת כשלוש שנים.
פריודונטיה
תחום ניתוחי החניכיים ברפואת השיניים עוסק בכל הקשור לחניכיים - הרקמה הרכה והעצם האוחזת בשן. כמו כן עוסק תחום זה בשמירה על היגיינת הפה הבסיסית ובתחזוקת הרקמות.
רפואת הפה
רפואת הפה עוסקת בכמה תחומים עיקריים: מחלות של חלל הפה וטיפול בחולים בסיכון גבוה, אבחון וטיפול בכאבי ראש, פנים ולסתות, טיפולי שיניים בטשטוש והרדמה כללית, אבחון ופענוח צילומי רנטגן. מחלות של חלל הפה - תופעות ופתולוגיות שאינן קשורות ישירות לשיניים, אלא מצויות בעיקר ברקמה הרכה והקשה של הפה. יכולים להיות אלה נגעים מסוגים שונים, סרטן (כגון קרצינומה, סרקומה ועוד), מחלות זיהומיות שונות (כגון הרפס, פטרת הפה ועוד), מחלות של הריריות (כגון ליכן פלנוס, זאבת, פמפיגוס ועוד), מחלות של בלוטות הרוק (אבן חוסמת, יובש פה ועוד), וכדומה.
ענף נוסף של רפואת הפה הוא טיפול דנטלי במטופל שהוא בקבוצת סיכון רפואי, דהיינו מצבו הדנטלי הסתבך בגלל מחלה כללית אחרת (למשל סוכרת וסרטן) או שטיפול שיניים עלול להזיק לבריאותו (למשל אנשים הסובלים ממחלות של הלב או של כלי הדם), וביצוע טיפול שיניים בהרדמה כללית או בסדציה.
אורתודונטיה
תחום האורתודונטיה, או יישור שיניים, עוסק בסגר הנורמלי של הלסתות, פתולוגיות הסגר והדרכים לתיקונן. המכשור המשמש לכך מתחלק למכשור קבוע (סמכים וטבעות המודבקים אל השיניים וקשת שעוברת ביניהם), או מכשירים ניידים, וזאת כתלות במקרה. קיימים סוגים שונים של סמכים, וההבדל ביניהם הוא במבנה הסמך או בחומר ממנו הוא עשוי (מתכת, חרסינה, חמרים מרוכבים). מכשירים אלה מאפשרים להפעיל כח מדוד בכיוון הרצוי על השן, וכך נגרמת תזוזת השיניים למקומן. במתרפאים שנמצאים בתקופת הגדילה ניתן להשפיע, אם כי בצורה מוגבלת, על כיוון וכמות הגדילה של הלסתות. לעיתים, כאשר קיימת אי התאמה חריגה (ליקוי סגר) בין גודל הלסתות או בכיוון הגדילה שלהן, יש צורך בתיקון מורכב יותר. התיקון במצב זה יהיה לא רק של מנח השיניים אלא גם של מנח וגודל הלסתות עצמן. לצורך כך מופנים המתרפאים, לאחר סיום הגדילה, לטיפול משולב אורתו-כירורגי.
כירורגיית פה ולסת
כירורגיה של הפה והלסתות (Maxillofacial Surgery) הוא ענף משולב ברפואת השיניים וברפואה כמו כן בכירורגיית ראש צוואר העוסק בתיקון ניתוחי ספקטרום רחב של מחלות, חבלות, ועיוותים באזור ראש צוואר, פנים ולסתות, ברקמה הרכה והקשה.
נושאי הטיפול הנפוצים:
טיפולים בנושאים הדנטואלואולריים כדוגמת שתלים מבוצעים בעיקר במרפאות בקהילה שאר הנושאים מטופלים גם במסגרת מחלקות כירורגיית הפה והלסתות שבבתי החולים.
להשגת המומחיות בכירורגיית הפה והלסתות, על המתמחה לעבור תהליך התמחות שאורך חמש שנים של הכשרה במקצוע. בתוך תוכנית ההתמחות עליו לעבור גם הכשרה במקצועות כירורגיים נוספים כמו אף, אוזן, וגרון, פלסטיקה כירורגיה כללית, פנימית ועוד.
שיקום הפה
"שיקום הפה" היא התמחות שמטרתה להחזיר לשיניים וללסתות את תפקודן התקין, החל מסתימות פשוטות, המשך בכתרים ובגשרים וכלה בשיניים תותבות, בשתלים וכולי. תחום השיקום כולל גם מחקר בנושאי אסתטיקה של הפנים והחיוך. באופן מסורתי, גם מחקר החומרים הדנטליים משתייך לתחום שיקום הפה. על-פי רוב, המומחה לשיקום הפה אינו משתיל בעצמו את השתל הדנטלי אלא בונה באמצעות חרסינה על גבי השתל, שאותו השתיל כירורג פה ולסת או פריודונט. שיקומאי פה נעזר בבעלי מקצועות ובמומחים נוספים לשם עבודתו, והוא מרכז ומתאם את פעילותם. לדוגמה, המומחה לשיקום הפה מסתייע בטכנאי דנטלי שהוא הבונה בפועל את כתרי החרסינה, וכן באורתודונט לשם יישור שן שיש ליישרה לפני שניתן יהיה לשקמה, ובכירורג פה ולסת או בפריודונט לשם ניתוח השתלה או "הארכת כותרת". בישראל יש איגוד המאגד את הרופאים שעוסקים בשיקום פה ולסת בישראל - שנקרא ״האיגוד הישראלי לשיקום פה ולסת״. הנשיא של האיגוד הוא ד״ר נחום סאמט.
שיקום פנים ולסתות
שיקום פנים ולסתות היא תת-התמחות של שיקום הפה. תחום זה עוסק הן בשיקום פונקציונלי לאחר חבלה נרחבת או מחלה (לדוגמה, לסת שנכרתת בעקבות גידול מפושט) והן בשיקום אסתטי של הפנים. כיום, מסוגלת מחלקת שיקום הפנים לבנות אפים ואוזניים חדשים, וכן לשקם לסתות על ידי בניית עצם
רפואה אסתטית
נכון לשנת 2019 רופאי שיניים רשאים לעסוק ברפואה אסתטית באזור ראש צוואר. על הרופאים לעבור הכשרה בהזרקת בוטוקוס וחומצה היאלורנית.
היפנוזה
ברפואת השיניים היפנוזה משמשת להרגעת המטופל הסובל מחרדה דנטלית. במהלך הטיפול המטופל נמצא בשליטה מלאה ויכול לבחור לצאת ממצב ההיפנוזה בכל רגע. רופא השיניים העוסק בהיפנוזה מחויב בהכשרה מקצועית ורישיון ממשרד הבריאות המאשר לו לעסוק בהיפנוזה.
שיכוך כאב
כאב שיניים הוא לרוב התסמין הגורם למטופל להגיע אל רופא השיניים. בנוסף, חלק ניכר מטיפולי השיניים כרוכים בכאב, דבר שגורם לרבים פחד מוגזם מרופאי שיניים, הנקרא דנטופוביה. להתמודדות עם תופעות הפחד והכאב, יש צורך באמצעים לשיכוך כאב. בתקופה שקדמה לאמצעי האלחוש המקובלים בימינו, ניסו לגרום להפחתת תחושת הכאב על ידי השקיית המטופל בכמות גדולה של משקה חריף.
הפעם הראשונה בו הודגמה תכונתו של האתר כחומר המאפשר לחסום את תחושת הכאב, ולהביא את האדם לחוסר הכרה זמני, נעשה ב-13 באוקטובר 1846, בעיר בוסטון שבארצות הברית על ידי רופא שיניים בשם מורטון. האולם בו בוצעה ההדגמה בבית החולים מסצ'וסטס, נקרא עד היום "אולם האתר".
במאה ה-21 נעשית פעולת שיכוך הכאב בדרך כלל על ידי זריקת אלחוש. הרופא מורח משחת אלחוש כדי להפחית את תחושת כאב הדקירה ואז מזריק את חומר האלחוש, בדרך כלל לידוקאין. בילדים נעשה לעיתים שימוש בגז צחוק לפני מתן הזריקה או אף במקום זריקה.
דייגו קרוסה
דייגו סבסטיאן קרוסה (בספרדית: Diego Sebastián Crosa; נולד: 18 באפריל 1976) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה
קרוסה נולד ברוסאריו אשר בפרובינציית סנטה פה, ארגנטינה. בראשית דרכו שיחק בקבוצת ניואל'ס אולד בויס, במדיה גם ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת בוגרים. קרוסה בלט כבלם מבטיח בזכות משחקו הנוקשה והטכני, והוא זומן לנבחרת הנוער של ארגנטינה. הוא שותף בהרכב הנבחרת במשחקי אליפות העולם שנערכה בקטר, במהלכה שבר את רגלו. הנבחרת זכתה בגביע, אך קרוסה לא שותף במשחקים המכריעים בעקבות פציעתו. חבריו לנבחרת התקדמו משמעותית בעקבות ההופעה באליפות וחלקם אף עברו לשחק באירופה, אך קרוסה הפצוע הושבת לתקופה ממושכת והמשיך לשחק בארגנטינה גם לאחר ששב לשחק.
בתום עונת 1998/99, אותה סיימה ניואל'ס כסגנית האלופה, עבר קרוסה לריאל בטיס הספרדית. קרוסה הציג יכולת טובה ברוב המשחקים, אך בגלל שתפס משבצת זר החליטה בטיס, שירדה ליגה, להשאילו לולס סארספילד. בתום העונה חזר השחקן לבטיס שכעבור ארבעה משחקים בלבד מכרה אותו לבוקה ג'וניורס. במדי בוקה שיחק קרוסה ב-51 משחקים בכל המסגרות וזכה בשלושה תארים: אליפות ארגנטינה, גביע הליברטאדורס והגביע הביניבשתי.
בשנת 2007 הגיע קרוסה לישראל וחתם בקבוצת מכבי חיפה, לטענתו, בגלל הקשיים הכלכליים אליהם נקלעה ראסינג קלוב. בשנת 2008, לאחר עונה אחת בישראל, חתם קרוסה באתלטיקו קולון, אך לאחר 13 הופעות בלבד שוחרר מהקבוצה. לאחר מכן שיחק גם בצ'קריטה ג'וניורס ובקבוצה הצ'יליאנית סן לואיס קיוטה.
קרוסה היה בסגל נבחרת ארגנטינה באולימפיאדת אטלנטה ולזכותו רשומות שתי הופעות בנבחרת ארגנטינה בשנת 2000.
שמואל דויטשלנדר
ד"ר שמואל (ליאו) דויטשלנדר (או דייטשלנדר) (Leo Deutschländer; תרל"ט, 1879 - ט' באב תרצ"ה, אוגוסט 1935) היה פדגוג יהודי, עסקן חרדי פעיל ביהדות החרדית לפני השואה, יו"ר קרן התורה וממקימי בית יעקב.
ביוגרפיה כללית
שמואל (ליאו) דויטשלנדר נולד בשנת תרל"ט (1879) בהונגריה. אביו, הרב נתנאל דויטשלנדר, היה רב ומגיד מישרים בבית הכנסת "אהבת רעים" ומנהל בית הספר "רליגיונס שולה" של הקהילה החרדית עדת ישראל בברלין. סבו, שעל שמו נקרא, היה תלמידו של החתם סופר ורב בעיר פוחוב שבסלובקיה.
דויטשלנדר התייתם מהוריו וגדל בבית יתומים. שירת בצבא בדרגת קצין ולאחר מכן למד באוניברסיטת ברלין, שם קיבל תואר דוקטור.
עסקנות ציבורית
דויטשלנדר היה עסקן פעיל במגוון רב של תחומים הנוגעים ליהדות החרדית באותה תקופה. לבד מהיותו מחנך הוא עסק רבות בסוגיית החינוך הקשה של התקופה ופעל רבות הן בתרומות והן ברעיונות לקידום החינוך התורני.
בית יעקב
דויטשלנדר פגש לראשונה את שרה שנירר בתרפ"ד, 1924 בכינוס אגודת ישראל בקרקוב. כיוון שעסק בחינוך בכל רחבי אירופה היה מודע למצב העגום של חינוך הבנות באותה תקופה. מאז אותה פגישה הוא רתם את כל מרצו למען קידום בית יעקב.
ד"ר דויטשלנדר עמל להפוך את בית יעקב למוסד מקצועי שיוכל לעמוד בהצלחה עם שאר מוסדות הלימוד וכך למשוך בנות נוספות. לשם כך הוא הקים את ה'פורטבילדונג'ס קורס', קורס קיץ מרוכז למורות שהתקיים במשך חודשיים ימים בתנאי נופש ונוסד בשנת תרפ"ה, 1925. בקורס זה הוא יצק את התשתית להקמתו של תיכון רשמי וסמינר למורות "בית יעקב" שזכו להכרתו של משרד החינוך הפולני.
בנוסף לכך הוא עבד בשיתוף פעולה יחד עם ד"ר יהודית רוזנבאום באיסוף תרומות עבור בניית בניין חדש לסמינר בית יעקב למורות.
קרן התורה
ד"ר דויטשלנדר היה פעיל משמעותי באיסוף תרומות לעולם הישיבות וכיסוי חובותיהם. כחלק מפעילות זו עמד בראש קרן התורה, מוסד שעסק בעזרה למוסדות תורה ברחבי העולם.
תפקידו הראשון בקרן היה הצלת הישיבות הגדולות בפולין ובליטא שהיו במצב קשה לאחר מלחמת העולם הראשונה. בפעילות זו הצליח לאסוף מאות אלפי דולרים.
ד"ר דויטשלנדר חולל גם שינוי משמעותי בגישת איסוף התרומות עד כה: נדבנים רבים שלא היו שומרי תורה ומצוות נטו להשפיע על השקפת המוסדות להם תרמו. עקב בעיה זו שתדלנים רבים העדיפו שלא להתרים נדבנים שאינם שומרי תורה על מנת שלא לפגוע ברמה הדתית של המוסד אליו הם מתרימים. דבר זה גרם לרשימה מצומצמת מאוד של נדבנים שומרי תורה ומצוות ומכאן לירידה בתרומות. דויטשלנדר עמד על כך שניתן להתרים גם תורמים אלו אך התעקש שלא לתת להם דריסת רגל במוסד אליו תרמו. דבר זה עודד מאוד את התרומות והיה לעזר רב לעולם התורה.
מפקח (חינוך)
להבדיל ממנהל בית הספר, העוסק בניהול שוטף של בית הספר והוא חלק מצוות המוסד החינוכי, המפקח אינו חלק מצוות בית הספר אך הוא מגיע תדירות לביקורים מקצועיים. זוהי אחת מחובותיו הבסיסיות.
באחת משתי דרכים בוחר המפקח לעבוד:
בישראל
בישראל, בהתאם לחוק חינוך ממלכתי, משרד החינוך הוא מעבידם הישיר של המפקחים, הוא המנווט והמדריך אותם בעבודתם. ובהתאם, מינוי מפקחים חינוכיים וקביעת סדרי הפיקוח הם בסמכותו של משרד החינוך, בשיתוף נציבות שירות המדינה.
לגילאי גן חובה יסודי וחט"ב, המפקח בלבד מאשר ומציב מורים חדשים; בחטיבות העליונות או תיכונים ארבע-שנתיים המפקח מאשר מקצועית את קליטתם או פרישתם.
במוסדות החינוך בכל רמות החינוך, למפקח הסמכות המקצועית הבלעדית לאשר את שיבוץ המורים למשרה קבועה במערכת. המפקח הוא המוסמך המקצועי הבלעדי להמליץ על פיטורי מורה שכשל במלאכת ההוראה או החינוך.
ארגון עבודת המפקחים החינוכיים הוא חלק אורגני מן התבנית הארגונית הכללית של משרד החינוך, תבנית שתי וערב. ובהתאם, כולל מנגנון הפיקוח מפקחים המנותבים לעיסוק ממוקד באחד מן הנתיבים הבאים או במשולב:
מטה משרד החינוך, המזכירות הפדגוגית ואגפי הגיל המקצועיים מטעמה, הם האחראים להדרכתם המקצועית של המפקחים. דרגת המנווטים במטה היא גם כן דרגת פיקוח ובעברם, רובם היו מפקחים "מן השורה" במוסדות החינוך.
בעבודתם היומיומית מרבית המפקחים מופעלים באמצעות מנהלי מחוזות ומפקחי מחוז האחראים לטריטוריה מוגדרת. במסגרתה, לכל מפקח סמכות פעולה מוגדרת ברשויות חינוך מסוימות (אשר בדרך כלל חופפות לרשויות מוניציפליות) בלבד.
אחת לכמה שנים (3- 5 שנים) מוחלף "אזור הפיקוח" של כל מפקח אשר אחראי בפועל להצבה להדרכה ולהערכה הפדגוגית או לפרישה השוטפת של מורים או גננות ב"שדה החינוך" גופו.
חוק זכויות התלמיד, כפי שתוקן בשנת 2009, מקנה למפקח סמכות לאשר למנהל בית הספר הרחקה לאלתר של תלמיד מבית הספר.
יחסי אוסטרליה–דנמרק
יחסי אוסטרליה–דנמרק הם יחסי החוץ שבין אוסטרליה לדנמרק. לאוסטרליה יש שגרירות בקופנהגן ודנמרק יש שגרירות בקנברה.
כלכלה
המסחר בין המדינות החל בשנות ה-20 של המאה ה-20, כאשר החלו לייבא מוצרים מדנמרק לאוסטרליה. ב-1 במאי 1952 נחתם הסכם עם ויזות בקנברה. בשנות ה-80 היחסים התחממו ונחשבו לידידותיים במיוחד. בשנת 2008 הסחר בין אוסטרליה ודנמרק הסתכם ב -1.19 מיליארד דולר. בשנת 2009 הייצוא הדני לאוסטרליה הסתכם ב -4.8 מיליארד קרונות דניות והיבוא האוסטרלי הסתכם ב -69.7 מיליון קרונות. בשנת 2008 ההשקעות הדניות באוסטרליה הסתכם בכ-6.6 מיליארד קרונות.
הגירה
כ-8,000 דנים היגרו לאוסטרליה לאחר מלחמת העולם השנייה. כ-50,000 אוסטרלים ממוצא דני.
ביקורים
ב-1 בפברואר 1987 ביקרה המלכה הדנית מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק באוסטרליה. במסגרת ועידת האו"ם לשינוי האקלים, שהתרחשה בשנת 2009 בקופנהגן, ביקר ראש ממשלת אוסטרליה קווין ראד בדנמרק. בשנת 2010 ביקרה מארי, נסיכת דנמרק בטסמניה, שם נולדה. התקשורת האוסטרלית מסקרת רבות את משפחת המלוכה הדנית.
האקדמיה הנורווגית ללשון וספרות
האקדמיה הנורווגית ללשון וספרות (בנורווגית: Det Norske Akademi for Sprog og Litteratur) היא אקדמיה שנוסדה בשנת 1953 בידי סופרים ומשוררים נורווגים, כמו ארנולף אברלנד, סיגורד הואל, קורה סנדל ורבים אחרים, אשר התנגדו לניסיון הרשמי למזג את השפה הנורווגית עם נורווגית חדשה, ולרצון הממשלה לבטל את הנורווגית הספרותית, שהייתה בשימוש של רוב האוכלוסייה.
יש לאקדמיה הנורווגית ללשון וספרות נציגות במועצת השפה הנורווגית (Språkrådet), אשר מפקחת על הנורווגית הספרותית והנורווגית החדשה.
אלפא (אי, אנטארקטיקה)
האי אלפא (באנגלית: Alpha Island) המכונה גם האי הודוברו (Isla Huidobro) הוא אי קטן השוכן בין האי אפסילון והאי דלתא, באזור איי מלכיור, בארכיפלג פאלמר, שלמול חופי חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
גילוי האי
האי התגלה על ידי סקרי דיסקברי בשנת 1927.
האי מופה על ידי משלחות ארגנטינאיות בשנים 1942, 1943 ו-1948.
מקור השם
האי נקרא על שמה של האות אלפא - האות הראשונה של האלפבית היווני - בדומה לאיים רבים סמוכים הנקראים על שמות אותיות האלפבית היווני.
קבר גרנט
קבר גרנט (באנגלית: Grant's Tomb; השם הרשמי: General Grant National Memorial) הוא מאוזוליאום לנשיא ה-18 של ארצות הברית יוליסס ס. גרנט, הממוקם ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק. במאוזוליאום טמונה גם אשתו של הנשיא - ג'וליה דנט גרנט. שמו הרשמי של המאוזוליאום הוא "האנדרטה הלאומית לג'נרל גרנט" (General Grant National Memorial), והוא ממוקם על גדת נהר ההדסון, בפארק ריוורסייד.
תיאור המאוזוליאום
הקבר תוכנן על ידי האדריכל ג'ון דנקן, ובנוי מגרניט ומשיש. הקמת המבנה הסתיימה בשנת 1897, ובעת הקמתו היה המבנה - המאוזוליאום הגדול ביותר בצפון אמריקה. דנקן בתוכניתו ניסה להקים מבנה הדומה למאוזוליאום בהאליקרנסוס (אחד משבעת פלאי העולם העתיק), או, ליתר דיוק, מבנה שאמור להיות דומה לו, שכן המאוזוליאום בהליקרנאסוס לא נשתמר, ואין מידע מדויק כיצד נראה.
בהלווייתו של גרנט נכחו למעלה ממיליון צופים שצפו בתהלוכה בה צעדו אנשי צבא רבים, נשיא ארצות הברית באותה עת גרובר קליבלנד, שרי הממשלה, כל שופטי בית המשפט העליון, וכל חברי בית הנבחרים האמריקאי. בפתיחת המבנה, שנערכה ב-27 באפריל 1897 (יובל ה-75 להולדתו של גרנט) נכח מספר דומה של צופים וכן נשיא ארצות הברית באותה עת ויליאם מקינלי.
תוכניתו של דנקן, שאושרה על ידי איגוד אנדרטת גרנט, כללה גרם מדרגות שהוביל אל גני טרסה הצופים אל הנהר. התוכנית שונתה וקוצצה משיקולים תקציביים. האנדרטה כוללת עיטורים רבים ובהם פסיפסים. במרכז הכיפה מצוי אוקולוס המאיר את שני ארונות הגרניט של גרנט ואשתו.
מעל הכניסה למבנה חקוקות המילים מתוך האוטוביוגרפיה של גרנט משנת 1885: "Let us have peace" - "תנו לנו שלום".
במהלך המאה ה-20, ועל אף היותו אתר מוגן, סבל המבנה הזנחה רבה, ואף כוסה גרפיטי. בשנת 1989 בעקבות יציאתו לאקרנים של הסרט "גלורי", המתאר את מלחמת האזרחים, גבר העניין באתר, ולאחר שעבודה של פרנק סקטורי (Frank Scaturro), סטודנט מאוניברסיטת קולומביה, שמתארת את הזנחת האתר פורסמה בכלי התקשורת, החליט רשות הפארקים על השקעה של 1.8 מיליון דולרים בשיקום האתר.
ב-27 באפריל 1997 הסתיימו עבודות השיקום.
אלכסנדר טונב
קריירת מועדונים
טונב גדל בקבוצות הנוער של צסק"א סופיה. ב-8 במרץ 2008, ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1-3 בלאסיטסה פטריץ'. בקיץ עזבו שחקנים רבים את המועדון וטונב קיבל את המקום בהרכב. ב-3 באוגוסט 2008 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו לעונת  נגד ליטקס לובץ', במסגרת הסופר קאפ הבולגרי אותו ניצחה צסק"א וזכתה בתואר פעם שלישית בתולדות המועדון. ב-22 באפריל 2009 טונב הבקיע את 2 השערים הראשונים שלו בקריירה בניצחון 1-4 נגד ויהראן סנדנסקי. בעונת הושאל לסילבן 2000 על מנת לצבור דקות משחק, ובסיום העונה חזר לצסק"א.
ב-16 ביוני 2011 טונב חתם בלך פוזנן הפולנית. ב-29 ביולי 2011, ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-5 נגד ל.ק.ס. לודז'. ב-26 ביולי 2012, טונב את שערו הראשון שלו בקריירה במסגרת אירופאית בניצחון 0-1 נגד חזר לנצ'ראן במסגרת הסיבוב המוקדם השני של מוקדמות הליגה האירופית. ב-7 ביוני 2013 חתם באסטון וילה האנגלית. ב-11 באוגוסט 2014 הושאל לסלטיק עד לסיום העונה עם אופציה לרכוש את כרטיס השחקן שלו.
ב-27 באוגוסט 2015 חתם בפרוזינונה האיטלקית, שבאותה שנה עלתה לראשונה בתולדותיה לסרייה א'. לאחר שלא הצליח לסייע לקבוצתו להישאר בליגה הבכירה ולא כבש ולו שער אחד, עזב טונב את פרוזינונה וחתם בעולה החדשה לסרייה א' - קרוטונה. בפברואר 2018 עזב את הקבוצה.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, טונב שיחק בנבחרת הצעירה של בולגריה. ב-4 בספטמבר 2009 טונב הבקיע את השער הראשון שלו בנבחרת הצעירה בניצחון 0-3 נגד קזחסטן במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21. ב-9 בספטמבר 2009, הורחק בדקות הסיום של המשחק נגד שוודיה אותו הפסידה נבחרתו 2-1.
ב-11 באוקטובר 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 1-0 נגד. ב-22 במרץ 2013 הוא כבש את שעריו הראשונים בזירה הבינלאומית, ואף את השלושער הראשון בקריירה שלו בניצחון 0-6 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
תארים
צסק"א סופיה
אישיים
פונקציה גזירה
בחשבון אינפיניטסימלי, פונקציה גזירה היא פונקציה ממשית שיש לה נגזרת בכל תחומה. לגרף של פונקציה גזירה יש משיק בכל נקודה והוא נראה "חלק" יחסית, ללא קווים שבורים ו"השתוללויות". תכונה חשובה של פונקציה גזירה, שגם שקולה לגזירותה, היא האפשרות לקרב אותה ליניארית.
הגדרות
פונקציה \ f גזירה בקבוצה \ D אם לכל \ x ב-\ D מתקיים ש-\ f גזירה ב-\ x. פונקציה \ f גזירה אם היא גזירה בתחום שלה.
על פונקציה שהנגזרת שלה רציפה נאמר כי היא גזירה ברציפות. אם הנגזרת של פונקציה גזירה בעצמה, נאמר כי הפונקציה "גזירה פעמיים", ובאופן כללי אם לפונקציה יש נגזרת n-ית נאמר כי היא גזירה n-פעמים או גזירה מסדר n. פונקציה שהיא גזירה n-פעמים לכל n היא פונקציה גזירה אינסוף פעמים, או פשוט פונקציה חלקה.
קבוצת הפונקציות שגזירות n-פעמים ברציפות מסומנת \ C^n, כאשר \ C^0 היא קבוצת הפונקציות הרציפות ו-\ C^\infty היא קבוצת הפונקציות החלקות. לכל n, \ C^n מכילה את \ C^m כאשר \ m>n וכולן מכילות את \ C^\infty.
פונקציה \ f היא גזירה למקוטעין בקטע אם קיים אוסף בן מנייה (ואולי אף סופי) של נקודות עבורו לכל \ x בקטע פתוח  \ מתקיים כי \ f גזירה ב-\ x.
פונקציה היא גזירה מימין או גזירה משמאל כאשר הגבול המגדיר את הנגזרת קיים מימין או משמאל בהתאמה.
כאשר דנים בפונקציות בכמה משתנים, אז פונקציה גזירה חלקית לפי x אם קיימת לה נגזרת חלקית לפי המשתנה x. תנאי חזק שמכליל גזירות בכמה משתנים הוא דיפרנציאביליות. פונקציה דיפרנציאבילית היא פונקציה שניתן לקרב ליניארית, ובפרט היא גזירה חלקית לפי כל משתנה. במשתנה אחד המונחים פונקציה דיפרנציאבילית ופונקציה גזירה מתלכדים.
רציפות
כל פונקציה גזירה היא בהכרח רציפה (ולכן גם אינטגרבילית). ניתן להוכיח זאת ישירות מהגדרת הנגזרת. אם \ f אינה רציפה ב-\ x אז ולכן הגבול המגדיר נגזרת אינו קיים (הוא ביטוי מהצורה "" כאשר a שונה מאפס). ההפך אינו נכון - לא כל פונקציה רציפה היא גם גזירה. למשל פונקציית הערך המוחלט רציפה בנקודה x=0 אך אינה גזירה שם, כי הנגזרת מימין והנגזרת משמאל שונות זו מזו. רוב הפונקציות הרציפות השימושיות גזירות כמעט בכל נקודה. אולם ב-1872 מצא קארל ויירשטראס דוגמה ראשונה לפונקציה רציפה שאינה גזירה באף נקודה: פונקציית ויירשטראס. לפי משפט הקטגוריה של בייר כמעט כל הפונקציות הרציפות אינן גזירות באף נקודה.
בית חלוצות
בית חלוצות הוא אכסניה שנועדה לשכן נשים צעירות, רובן ככולן עולות חדשות, ולסייע להן להיקלט בחברה היישובית וללמוד חקלאות, כלכלת בית ומקצועות נוספים.
בתי חלוצות הוקמו ביוזמת ארגוני נשים פמיניסטיות-ציוניות בארץ ישראל, בהם תנועת הפועלות, ליגת נשים למען ישראל וההסתדרות הציונית הדסה. הם הוקמו במספר אתרים, לצד משקי פועלות.
בית החלוצות הראשון הוא בית החלוצות בחיפה שהוקם ב-1932 ברחוב יל"ג בחיפה. לאחריו הוקם ב-1936 בית החלוצות בתל אביב (ברחוב המלך ג'ורג'), וב-1942 בית החלוצות בירושלים. בתי חלוצות הוקמו גם בנתניה ב-1950, ובאילת ב-1954.
ארגון הפועלות של הפועל המזרחי הקים גם הוא בתי חלוצות. בית חלוצות ראשון של הארגון, בית צעירות מזרחי בתל אביב, נחנך בשנת 1938. אולם במהלך מלחמת העולם השנייה העלייה הייתה מצומצמת, ורוב הבניין הוסב לבית ספר מקצועי. לאחר מלחמת העולם השנייה הוקם בית חלוצות ראשון של הפועל המזרחי בפתח תקווה. באוגוסט 1947 הונח אבן פינה לבית חלוצות שני, בחיפה. ב-1 במאי 1948 הונח אבן פינה לבית חלוצות בבני ברק. עד 1949 הארגון הקים שישה בתי חלוצות. אלו כללו את בית החלוצות ברמת גן, ובתי חלוצות בחיפה, ביפו, ובירושלים.
בשנת 1951 הונחה בתל אביב אבן פינה לבית החלוצות השמיני בסיוע כספי של נשי מזרחי מקנדה.
בחיפה הוקם בית חלוצות של פועלות אגודת ישראל ב-1949.
עכן חרטומים
עֲכַן חַרְטֻמִּים (שם מדעי: Cerastes cerastes) הוא נחש ארסי בסוג עכן ממשפחת הצפעיים המצוי במדבריות של צפון אפריקה וחלקים במזרח התיכון, ובכלל זה בארץ ישראל, לרוב באזור הנגב המערבי. הוא ניתן לזיהוי בקלות על ידי נוכחותם של זוג קרניים מעל עיניו, למרות שקיימים פרטים החסרים את הקרניים הללו. ידועים לפחות שני תת-מינים למין זה.
עכן החרטומים הוא קרוב משפחתו של העכן הגדול והעכן הקטן, באזורים מסוימים מצוי הנחש בסכנת הכחדה.
תיאור
האורך הממוצע של עכן החרטומים נע בין 30 ל-60 ס"מ, עם אורך מרבי של 85 ס"מ. הנקבות גדולות מן הזכרים. אחד המאפיינים הבולטים ביותר שלו הוא צמד "קרניים" היוצאות מעל עיניו, אחת מעל כל עין. אולם, ייתכנו פרטים בהם הקרניים יהיו קטנות או חסרות לחלוטין. העיניים בולטות ונמצאות בצידי הראש.
ישנו הבדל ברור בין המינים, כאשר לזכרים ראש ועיניים גדולות משל הנקבה. בהשוואה לעכן גדול, הראש גדול יותר וקיים סיכוי רב יותר להימצאות הקרניים מעל העיניים (48% לעומת 13% בלבד אצל העכן הגדול).
צבעו חום בהיר-צהבהב עם כתמים בצבע חום כהה, ראשו משולש, הגחון לבן והזנב, שייתכן ויהיה לו קצה שחור, דק לרוב.
תפוצה ואזור מחיה
הנחש נפוץ מצפון אפריקה (מרוקו, מאוריטניה, מאלי, מזרחה דרך אלג'יריה, תוניסיה, ניז'ר, לוב, צ'אד ועד למצרים, סודאן, אתיופיה, סומליה) דרך סיני ועד לצפון הנגב בישראל. בחצי האי ערב הוא נפוץ בתימן, כווית, ערב הסעודית וחלקים מקטר.
עכן החרטומים מעדיף אזורים יבשים, חוליים בעלי מחשופי סלע מועטים. מדי פעם ניתן למצוא אותם בנאות מדבר ובגבהים של עד 1,500 מטרים.
התנהגות ותזונה
מין זה מטיל ביצים, הנקבה מטילה כ-20 ביצים הבוקעות לאחר 45–60 יום. תוחלת החיים של נחשים אלו הוא כ-14 שנה.
ארס
ארסו של עכן החרטומים אינו רעיל מאוד, למרות שהוא דומה לארסו של האפעה. הכשה גורמת בדרך כלל לנפיחות, דימום, נקרוזה, בחילות, הקאות והמטוריה. רעילות הארס מוערכת ברמה של 3.0 במדד LD50.
הערות שוליים
Dorfman, A., Subach, A., & Scharf, I. (2023). Snakes on a slope: strong anti-gravitactic responses and differential habitat use in the Saharan horned viper (Cerastes cerastes) in the Negev desert. Royal Society Open Science, 10(3), 221652.‏ https://doi.org/10.1098/rsos.221652
Movement ecology and foraging behavior of the Saharan horned viper in the Negev Desert – an outline for research
ג'ודי קנטור
ג'וֹֹדי קנטור (באנגלית, Jodi Kantor) היא עיתונאית מניו-יורק שחשפה יחד עם עמיתה את פרשת הארווי וויינסטיין וקיבלה על כך את פרס פוליצר לשנת 2018, ובאותה שנה זכתה להימנות על רשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר של הטיים מגזין.
הקריירה בניו יורק טיימס
בינואר 2003 התמנתה לעורכת מדור האמנות והפנאי של הניו יורק טיימס ונחשבה לאדם הצעיר ביותר אי פעם שניהל מדור בעיתון זה. בשנת 2004, בגיל 28, נבחרה להיכלל ברשימת ה-40 מתחת ל-40 של ניו יורק מטעם "הקריינס ניו יורק ביזנס".
בשנת 2007 פנתה קנטור לסיקור פוליטיקה ב"טיימס", כולל הקמפיין לנשיאות ב-2008 והביוגרפיה של ברק אובמה. החל משנת 2007, היא כתבה כמה מהמאמרים המוקדמים ביותר על מישל אובמה, תפקידן של בנות אובמה בקריירה של אביהן, תפקיד ה-כדורסל בחיי הנשיא, יחסיו עם הכומר ג'רמיה רייט והקריירה שלו כאדם פרופסור למשפט חוקתי. בסתיו 2009, היא הייתה שותפה לכתיבת סיפור שורשי העבדים של מישל אובמה וחיברה כתבת שער במגזין הניו יורק טיימס על הנישואים, עבורו ראיינה את הנשיא והגברת הראשונה בחדר הסגלגל.
בשנת 2012, עבודתה עם בני הזוג אובמה, הבשילה להוצאת הספר The Obamas. בספר זה קנטור נכנסה לעומק הבית הלבן ותיארה כיצד מנסים בני הזוג להתמודד עם התפקידים החדשים שלהם, לשנות את המדינה, לגדל ילדים, לשמור על חברויות ולהבין מה זה אומר להיות הנשיא והגברת הראשונה השחורים הראשונים של ארצות הברית. בוושינגטון פוסט כתבו שהספר הוא בין הספרים הטובים ביותר על הבית הלבן הזה, וספר רציני ומתחשב על הנשיאות המודרנית.
בשנת 2006, דיווחה קנטור על היעדר מקומות להנקת תינוקות בעבודה ובמקומות ציבוריים, ועל פער המעמדות בהנקה בעבודה. תחקיר זה היווה השראה ליצירת תחנות הנקה עצמאיות ראשונות, המותקנות כעת במאות שדות תעופה, אצטדיונים ובמקומות עבודה ברחבי ארצות הברית.
בשנת 2013 היא דיווחה על היחס לנשים בוול סטריט ובכנסייה המורמונית, כמו גם על ניסיונותיו של בית הספר לעסקים באוניברסיטת הרווארד לשפר את יחסו לנשים. דיווח זה הוביל לדיון במגדר בבתי ספר לעסקים כמו גם בנושאי מעמד וכסף. בעקבות הפרסום, התנצל דיקן בית הספר לעסקים של הרווארד, ניטין נוהריה, בפני כל הבוגרות על החוויות השליליות שחוו רבות מהן בהרווארד, והתחייב להגביר את מספר מקרי המבחן עם נשים הנושאות את דגל המאבק בנושא.
בשנת 2014 קנטור חקרה כיצד הטכנולוגיה משנה את מקום העבודה. מאמרהּ בניו יורק טיימס" "Working Anything but 9 to 5" מאוגוסט 2014, על בריסטה בחנות סטארבקס שהיא אם חד הורית שנאבקת לעמוד בלוח הזמנים שנקבע על ידי תוכנה אוטומטית, דִרבן את רשת הקפה לשנות את מדיניות התזמון של 130,000 עובדים ברחבי ארצות הברית.
בשנת 2016, קנטור הייתה שותפה בכתיבת Refugees Welcome אחרי שבילתה 15 חודשים בתיאור כיצד אזרחים קנדיים יומיומיים אימצו עשרות אלפי פליטים סוריים. הסדרה זכתה לשבחים רבים מכל העולם, כולל מראש ממשלת קנדה ג'סטין טרודו, שכינה אותה "מופלאה ומאוד אנושית".
חשיפת פרשת הארווי וויינסטיין
קנטור ועמיתה בשם מייגן טוהיי ניהלו במשך חודשים תחקיר מקיף ומפורט על מי שהתברר כמטריד מינית כפייתי ואף אנס, הבמאי ומפיק הסרטים הארווי ויינסטיין, מי שהיה אחד האנשים החזקים בהוליווד. הן תיארו כיצד היה מזמין עוֹבדות הפקה ושחקניות לפגישות כביכול עסקיות בבתי מלון, ובמקום זאת היה קורא להן לחדרו, שם היה מקבל את פניהן בחלוק או בעירום, מבקש עיסויים או מזמין אותן להיכנס אִתו לאמבטיה. הן תיארו גם כיצד השתמש בכוחו להשתיק את מעשיו באמצעות מערכת משוכללת של שיתוף פעולה עם עוזרים - שארגנו את הפגישות; מנהלים - שמצאו סוכנים או עבודות לשחקניות המוטרדות; ועורכי דין - שהחתימו את חלקן על הסכמי סודיות.
במשך שלושה עשורים הטריד וויינסטיין מעל 100 נשים, מבלי שהדבר ייפגע בקריירה הגדולה שלו כבמאי ומפיק סרטים הוליוודי, שסרטיו  זכו ב-81 פרסי אוסקר בתחומים שונים, והוא עצמו קיבל תואר כבוד מהכתר הבריטי והפך למיליונר. התחקיר כלל עדויות לציטוט של עוֹבדוֹת רבות, שחקניות צעירות ואף כוכבות מפורסמות כמו: אנג'לינה ג'ולי, גווינת' פאלטרו, אשלי ג'אד ורוזנה ארקט.
ב-5 אוקטובר 2017 חשפו קנטור וטוהיי את התחקיר בעיתון הניו-יורק טיימס.
ריץ' לורי, עורך הנשיונל ריוויו, כינה את תחקיר ויינשטיין של קנטור וטוהיי "היצירה העיתונאית המשפיעה ביותר שאני זוכר. זה שינה את המדינה הזו באופן מיידי".
תוצאות משמעותיות של החשיפה
ב-20 דצמבר 2022 הורשע וויינסטין במשפט נוסף שהתקיים בלוס אנג'לס, קליפורניה. ההרשעה הייתה באשמת אונס ומעשים מגונים במתלוננת אחת.
החשיפה הביאה להיתפרצותה של תנועת Me Too.
בחודש ספטמבר 2019 התפרסם ספר פרי עטן של קנטור וטוהיי בשם "היא אמרה" וכעבור 3 שנים, בנובמבר 2022 הוא עוּבד לסרט בכיכוב, בין השאר, של חלק מהקורבנות המפורסמות. שם הסרט בעברית: "מילה שלה".
יחסי אוסטרליה–ספרד
יחסי אוסטרליה–ספרד הם יחסי החוץ שבין אוסטרליה לספרד.
סקירה כללית
שתי המדינות חברות בהארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי. לאוסטרליה יש שגרירות בבירת ספרד מדריד, בעוד שלספרד יש שגרירות בקנברה וקונסוליות במלבורן ובסידני.
בשנת 2011 ביקרה בספרד המושלת הכללי של אוסטרליה קוונטין ברייס. בשנים 1988 ו-2009 ביקר באוסטרליה חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד. בשנת 2009 ביקר גם פליפה השישי, מלך ספרד, שהיה אז יורש העצר. בשנת 2014 ביקר באוסטרליה ראש ממשלת ספרד מריאנו רחוי.
במשך השנים שתי המדינות חתמו על הסכמים רבים, בהם הסכם הסגרה (1987); הסכם לשיתוף פעולה בנושאי תרבות, חינוך ומדע (1991); הסכם בדבר מניעת מסי כפל ומניעת התחמקות ממס (1992); הסכם לביטוח לאומי (2002); הסכם לשירותי אוויר (2009) והסכם אשרת עבודה (2014).
היסטוריה
בתחילת המאה ה-17 היו החוקרים הספרדים מהמערביים הראשונים לגלות את אזור אוסטרליה. מאז ועד המאה ה-20 היחסים בין המדינות לא פותחו במיוחד. בזמן מלחמת האזרחים בספרד אוסטרליה נחשבה לנייטרלית, אך 66 אוסטרלים התנדבו לשרת בצד הרפובליקני במלחמה. היחסים הרשמיים בין המדינות נוסדו ב-26 באוקטובר 1967. במאי 1968 ספרד פתחה שגרירות בבירה האוסטרלית קנברה. ביולי 2017 שני העמים חגגו 50 שנה מאז כינון היחסים הדיפלומטיים.
כלכלה וסחר
בשנת 2017, הסחר בין אוסטרליה וספרד הסתכם ב-3.4 מיליארד דולר. יצוא הסחורות האוסטרלי לספרד הוערך ב-69.7 מיליון דולר. יצוא הסחורות הספרדי לאוסטרליה הוערך ב-2 מיליארד דולר. בשנת 2016, ההשקעות באוסטרליה בספרד הסתכם ב-5.1 מיליארד דולר, ובמקביל הסתכמו ההשקעות הספרדיות באוסטרליה ב-948 מיליון דולר.
אוקה (מכונית)
אוקה (VAZ 1111, רוסית ВАЗ-1111 Ока) היא מכונית שיוצרה על ידי מפעלים שונים ברוסיה (וקודם בברית המועצות) משנת 1988 עד 2008.
היסטוריה
תכנון המכונית החל עוד בשנות ה-70 במפעל למכוניות בעיר סרפוחוב. בשנות ה-80 המשך התכנון עבר למפעל אווטוואז בעיר טוליאטי.
תכנון הרכב היה מבוסס על מכוניות דומות של היצרן היפני דייהטסו - Daihatsu Cuore. עיצובה החיצוני והמבנה הכללי של אוקה דמו לאלה של המכוניות היפניות, אך המנוע והמרכב פותחו מחדש.
מנוע
מנוע בנזין בעל שני צילינדרים וארבע פעימות מקורר מים. מכוניות ראשונות יוצרו רק עם מנוע בנפח 0,644 ליטר, מספק 29,7 כ"ס. באמצע שנות התשעים הוגדל המנוע לנפח 0,749 ליטר עם 33 כ"ס. היו ניסיונות להתקין גם מנועים אחרים תוצרת סין וגם אוקראינה.
הפסקת הייצור
ייצור מכוניות מדגם זה באווטוואז הופסק בשנת 1995 אך נמשך במפעל בעיר סרפוחוב (מחוז מוסקבה). בשנת 2005 הביקוש למכונית זו ירד כתוצאה מהתיישנות טכנולוגית ואי-יכולת להתחרות עם מכוניות מיובאות. גם תקן זיהום אוויר חדש תרם להפסקת הייצור, כי התאמת המנוע לדרישות התקן גרמה להתייקרותה של המכונית. בהתאם לכך החל ייצור מכוניות עם מנוע מתוצרת סין. הייצור הופסק כליל בשנת 2008, בין היתר בעקבות סגירת המפעל.
אדוארד גיבון
אדוארד גיבון (באנגלית: Edward Gibbon; 27 באפריל 1737 – 16 בינואר 1794) היה היסטוריון אנגלי וחבר הפרלמנט הבריטי, בן המאה ה-18. גיבון נחשב לאחד ההיסטוריונים המשפיעים ביותר מאז טקיטוס. חיבורו החשוב "שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית", שפורסם לראשונה ב-1776, היה מחקר חדשני ביותר לשעתו, שהשפעתו ניכרת עד היום.
אמרתו הידועה:.
חייו
גיבון נולד בפטני הסמוכה ללונדון כילד יחיד להוריו, ועל פי תיאורו בזכרונותיו, היה ילד חולני. לאחר מות אמו כשהוא בן 10, נשלח ללמוד בבית הספר קינגסטון. בגיל 14 שלח אותו אביו למודלן קולג' באוניברסיטת אוקספורד.
גיבון לא התאים במיוחד לאוקספורד, והאירוע החשוב ביותר שחווה שם הוא המרתו לקתוליות ב-8 ביוני 1753. מחלוקות דתיות היו באותה עת דבר שבשגרה באוקספורד, וככל הנראה הושפע גיבון בן ה-16 מאופנה דתית זו. הוא עצמו תיאר מאוחר יותר, בלשון ההמעטה הסרקסטית שלו: "מאז ילדותי, הייתה לי חיבה למחלוקת דתית". תוך שבועות מספר הוציאו אביו מאוקספורד, ושלח אותו ללימודים פרטיים אצל כומר קלוויניסט בלוזאן שבשווייץ. בחסותו למד חמש שנים, תקופה לה הייתה השפעה עמוקה על המשך חייו של גיבון. הוא המיר את דתו חזרה לפרוטסטנטיות, אך חשוב מכך, השנים בשווייץ העשירו את יכולתו המרשימה ללימודים ורכישת ידע. בנוסף, הוא פגש את אהבת חייו: בתו של הכומר, צעירה בשם סוזאן קירשו, לימים אשתו של ז'אק נקר, שר האוצר של צרפת, ואמה של מאדאם דה סטאל. שוב חדר אביו לחייו הפרטיים של בנו בכך שהטיל וטו על הנישואים, ותבע כי יחזור מיד לאנגליה. "נאנחתי כמאהב, צייתי כבן", כתב גיבון מאוחר יותר.
עם שובו לאנגליה פרסם גיבון את ספרו הראשון, "ניסיון בלימוד הספרות" (1758). משנת 1759 ועד לשנת 1763 שירת גיבון במיליציה של המפשייר. לאחר מכן יצא ל"טיול הגדול" באירופה, שכלל גם ביקור ברומא. שם, בשנת 1764, חשב גיבון לראשונה על כתיבת ההיסטוריה של האימפריה הרומית.
ב-1772 מת אביו, והותיר לו ירושה קטנה שאיפשרה לו לחיות ברמה סבירה בלונדון. הוא החל לכתוב ב-1773, והחלק הראשון של "ההיסטוריה של שקיעתה ונפילתה של האימפריה הרומית" יצא לאור ב-1776.
גיבון סבל ממחלה שגרמה לאשכיו להתנפח בצורה יוצאת דופן. הוא עבר טיפולים רפואיים רבים לניקוז הנוזל שגרם להתנפחות, אך המצב הלך והחמיר. מחלתו הסבה לו סבל פיזי ואף מבוכה רבה, בעיקר מכיוון שאופנת התקופה כללה לבישת מכנסיים צמודים, והערכת שיעור קומתו של גבר ביכולתו לרכוב על סוס. גיבון היה לאדם בודד.
בחינה של יצירתו
האמנות הספרותית של גיבון, סגנונו המעולה והאירוניה המבריקה, כנראה לא היו נותנים ליצירתו את האלמוות שהיא זוכה לה אילולא גם הצטיינה בדיוק מפליא ושיפוט מרשים, שלא נראו כמעט בכתיבה היסטורית או ספרותית בכלל. וינסטון צ'רצ'יל העיד שכתיבתו של גיבון כבשה אותו לחלוטין, והעניקה לו השראה לכתיבתו שלו.
גיבון לא הסתפק בתיאורים מיד שנייה כאשר ניתן היה להשיג מקורות ראשוניים, וכאשר ציטט מקור שניוני הוא תמיד נזהר לציין מהיכן לקח אותו ועל מי הוא מסתמך.
ליצירה "שקיעתה ונפילתה של האימפריה הרומית" היו גם מתנגדים, בדרך כלל מבקרים והיסטוריונים דתיים שראו לצנינים את ביקורתו ובדיקתו את ההיסטוריה הכנסייתית, ואת מניעיהם של הקדושים ומלומדי הכנסייה. הפרק החמישה עשר, שמתעד את הסיבות והגורמים לקליטה המהירה של הנצרות ברחבי האימפריה הרומית, הוא שהפריע במיוחד לאנשים אלה, וגרם לאיסורו של הספר עד לזמן האחרון (באירלנד, לדוגמה, הותר למוכרו רק בתחילת שנות השבעים של המאה העשרים). למרות זאת, ספרו נחשב לאחד מספרי ההיסטוריה הטובים ביותר שנכתבו, ומשמש השראה להיסטוריונים.
אריה ליאו אוליצקי
אריה ליאו אוֹלִיצְקי (Olitzki; 4 ביוני 1898 – 1983) היה רופא ישראלי, פרופסור לבקטריולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים וממניחי היסודות לתחומי הבקטריולוגיה והאפידמיולוגיה בישראל. חתן פרס ישראל למדעי הרפואה (תשכ"ט).
קורות חיים
אוליצקי נולד בשנת 1898 באלנשטיין שבפרוסיה המזרחית, הקיסרות הגרמנית. למד רפואה באוניברסיטאות ברסלאו וברלין, וב-1921 קיבל מהאחרונה תואר דוקטור לרפואה. בין השנים 1921–1923 היה אסיסטנט במכון להיגיינה בברסלאו.
לאחר עלייתו לארץ ישראל, בשנת 1924, ניהל את המעבדות הבקטריולוגיות בבית החולים "הדסה" בירושלים ובצפת. במקביל לעיסוקו בפרקטיקה, הצטרף בשנת 1928 לסגל האוניברסיטה העברית. בשנת 1944 מונה לראש המחלקה לבקטריולוגיה, בשנת 1949 קוּדם לדרגת פרופסור, ובשנים 1961–1965 היה דיקן הפקולטה לרפואה. תרומתו הנודעת כחוקר נגעה להישגו בחקר מחלת הצרעת.
תחום עניינו העיקרי נגע לאפידמיולוגיה של מחלות מידבקות, בראשן מחלות המעיים טיפואיד ודיזנטריה. עם קום מדינת ישראל, סייע למשרד הבריאות בהקמת המערך לאפידמיולוגיה ובריאות הציבור. במהלך מלחמת העצמאות, ניהל אוליצקי את בדיקות המים בירושלים. אוליצקי כיהן כנשיא האגודה הישראלית למיקרוביולוגיה.
בשנים 1964 ו-1968 יצאו לאור שני כרכיו של ספרו, שחיבר יחד עם פרופ' נתן גרוסוביץ', "יסודות תורת החיידקים והחסינות". בשנת תשכ"ט זכה אוליצקי בפרס ישראל למדעי הרפואה. על שמו נקרא רחוב בבאר שבע.
ג'ייסון קיי
ג'ייסון קיי (אנגלית: Jay Kay; נולד בשם ג'ייסון לואיש צ'ית'האם ב-30 בדצמבר 1969) הוא מוזיקאי וזמר בריטי. ידוע בעיקר בכינויו ג'יי קיי. ג'ייסון קיי הוא החבר הבולט ביותר, הפזמונאי והסולן של להקת ג'מירוקוואי.
ילדות, נעורים ותחילת הקריירה
ג'יי קיי נולד בסטרטפורד שבמנצ'סטר ביחד עם אח תאום זהה שמת כמה שבועות לאחר הלידה. הוא גדל עם אמו, קארן קיי, זמרת קברט ואמנית חיקויים שהופיעה ברחבי העולם ועם אביו החורג ג'יימס רויאל. את אביו הביולוגי, גיטריסט ממוצא פורטוגזי, פגש קיי לראשונה רק בשנת 2003.
קיי למד בקולצ'סטר וראטלנד באנגליה, ובגיל 13 בילה כחצי שנה בתאילנד עם אביו החורג. כששב לאנגליה, החל בהקלטות הדגמה (דמו) באמצעות מערכת התופים שלו וכן בכתיבת טקסטים לשירים.
בתקופה זו המציא ג'יי קיי את השם 'ג'מירוקוואי' עבור הלהקה העתידית בהתבסס על שם שבט אינדיאני, האירוקוי (Iroquois) ו"ג'אם" מהמילה ג'אמינג. כמו כן המציא קיי את לוגו איש הבאפאלו הייחודי.
הקלטות הדמו של קיי תפסו את תשומת לבו של מותג המוזיקה הבריטי 'אסיד ג'אז' והם החתימו אותו על חוזה הקלטות.
קריירה
קיי הקים את להקת ג'מירוקוואי יחד עם טובי סמית' (קלידן), סטיוארט זנדר (בסיסט), ניק ואן-גילדר (תופים), וואליס ביוקאנן (דידג'רידו) ומאוריציו ראווליקו (כלי הקשה). בחלק מההופעות הצטרף אליהם הגיטריסט גאווין אודס מלהקת -The Brand New Heavies.
ג'מירוקוואי מכרו יותר מ-21 מיליון אלבומים וכיכבו במצעדים הבריטים לסינגלים במשך זמן כולל של 162 שבועות ב-14 שנים מאז 1992.
לאחר הצלחת הסינגל הראשון "When You Gonna Learn" (מתי כבר תלמד), חתמה הלהקה על חוזה לשמונה אלבומים עם סוני תקליטים. אלבומם הראשון "Emergency On Planet Earth" (מצב חירום בכדור הארץ) נמכר בהצלחה יתרה ואופיים הייחודי של ג'מירוקוואי החל להתבסס.
אלבומם השלישי של הלהקה, "Travelling Without Moving" (שוטטות ללא תנועה) עם הקליפ הייחודי לשיר "Virtual Insanity" (אי-שפיות וירטואלית) אשר זכה ב-4 פרסי MTV היווה את נקודת המפנה העיקרית בדרך להכרה הבינלאומית לה זכתה.
בזמן הפקת אלבומם הרביעי עזב חבר הלהקה סטיוארט זנדר את ההרכב מסיבות שאינן ברורות. בעקבות כך, קיי השליך לפח עבודה ארוכה אשר כללה כמעט אלבום שלם, במטרה להעלים כל זכר מיצירתו של זנדר.
ג'יי קיי דורג במקום ה-950 ברשימת העשירים של הסאנדיי טיימס לשנת 2004.
במשך השנים הופנו טענות כלפי חיי הראוותנות ומכוניות היוקרה של קיי, שעמדו בסתירה להצהרותיו הלוחמניות בעד השמירה על איכות הסביבה וכדור הארץ. מאידך, קיי נוטה לתרום סכומי כסף רבים לעמותות צדקה למען חסרי-בית, ולארגוני איכות הסביבה כגרינפיס ו-Friends Of The Earth.
חייו האישיים
ג'יי קיי מתגורר בבקינגהאמשייר שבאנגליה. בבעלותו גם בתים בווסטמינסטר שבלונדון ובגיירלוך שבסקוטלנד.
בעבר נקשר שמו עם דוגמניות ושחקניות שונות, כגון וינונה ריידר, קיילי מינוג והיידי קלום. בסוף שנות ה-90 קיים מערכת יחסים בת 3 שנים עם מגישת הטלוויזיה הבריטית דניס ואן אוטן.
בשנת 2014 סבל מהטרדות של מעריצה, אשר אף הקימה מאהל בחצר אחוזתו ללא ידיעתו ורדפה אותו ואת משפחתו משך תקופה ארוכה. בעקבות משפט שהתקיים, הוצא למעריצה צו הרחקה מקיי.
בשנת 2018 חשף כי הוא נשוי למריה ואב לשתי בנות, קרלה (לה גם הקדיש שיר באלבומו האחרון) וטלולה.
הופעות טלוויזיה
קיי השתתף במספר תוכניות טלוויזיה, ביניהן השף העירום עם ג'יימי אוליבר.
אוסף המכוניות
קיי ידוע בשל אהבתו למכוניות ייחודיות, ובבעלותו נכון להיום כ-100 מכוניות כאלו, מהן מכוניות ספורט ויוקרה כגון פרארי F50 ומרצדס G-Class ורכבי אספנות ישנים.
חיבתו לכלי רכב בכלל ולמכוניות פרארי בפרט, הופגנה באלבומו "Travelling Without Moving" אשר בתמונת השער שלו מופיע הלוגו "איש הבאפאלו" משולב בתוך הסמל של פרארי (קיי קיבל אישור מיוחד לכך מחברת פרארי כאות הוקרה).
אחדים מכלי הרכב שלו הופיעו גם בקליפים של ג'מירוקוואי.
השיר "Black Devil Car" (מכונית שחורה ושטנית) מאלבום "Dynamite" (דינמיט) עוסק בשילוב שבין מכוניות ומוזיקה. השיר המוקדש למכונית הפרארי אנזו שלו.
אהבתו לנהיגה מהירה גרמה לג'יי קיי להסתבך מספר פעמים עם רשויות אכיפת החוק:
גאמבול 3000
ג'יי קיי השתתף בשנת 2007 בגאמבול 3000 - מרוץ ראלי יוקרתי הנערך על כבישים ציבוריים. קיי השתתף בתחרות זו כחלק מקבוצת אדידס ונהג במכונית מזראטי קוואטרופורטה.
ציאנוקובלמין
ציאנוקובלמין (Cyanocobalamin) הוא אחד מתוך סדרה של תרכובות המכונות ויטמין B12.
ציאנוקובלמין מופיע בתכשירי ויטמין B12 הניתנים בזריקה לשריר, בבליעה או מתחת ללשון.
המבנה המולקולארי של ויטמין B12 מפורט בתרשים. במרכזו - יון קובלט (Co), המקושר לחמישה אטומים של חנקן (N). בציאנוקולבלמין, לקשר השישי של הקובלט (מסומן בתרשים באמצעות האות R) קשור יון של ציאניד (CN).
מרדכי בן ש"ך
מרדכי (מודי) בן-ש"ך (נולד ב-28 במרץ 1951) הוא יזם ואיש עסקים ישראלי. שימש בתפקידי ניהול שונים בקבוצת פז חברת הנפט.
קורות חיים
נולד בגבעתיים לנחמה ולאבנר בן ש"ך, צאצא למשפחת שכביץ, שנמנתה עם מייסדי המושבה גדרה, ומייסד חברת האנרגיה פטרולגז. הוא בוגר הפנימיה הצבאית שליד בית הספר הריאלי בחיפה. בשנת 1969 התגייס לצה"ל, ובחר לשרת בחטיבת גולני, זאת בעקבות סיורי היכרות ואימונים משותפים עם לוחמי החטיבה שנערכו בתקופת לימודיו בפנימיה. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. בהמשך שימש בן ש"ך כמפקד פלוגה ב' בגדוד 17. במלחמת יום הכיפורים הוביל את פלוגתו בקרב הראשון על החרמון. במהלך הקרב הקשה בלט בן ש"ך בקור רוחו ובאומץ הלב שהפגין, וזאת אף שנפצע ברגלו. מפקד חטיבת גולני, אמיר דרורי, שיבח את פועלו של בן ש"ך במלחמה, ואף הכה לימים על חטא כי לא העניק לו צל"ש על הצטיינותו במהלכה. בהמשך המלחמה השתתף בן ש"ך בקרבות הבלימה והתקפת הנגד וכן בקרב ההבקעה לרמה הסורית.
בשנת 1974 מונה לתפקיד מפקד סיירת גולני, והוביל אותה במלחמת ההתשה במובלעת הסורית. בעת הפיגוע במעלות הייתה סיירת גולני בפיקודו ליחידה הראשונה שחייליה הגיעו לזירת האירוע, אולם נאסר עליהם לפרוץ למתחם. לאחר מכן פיקד בן ש"ך על הסיירת בפשיטה מוסקת בכפר מג'דל זון בלבנון, שבמהלכה נחטף לישראל האדם שמביתו יצאו המחבלים שביצעו את הפיגוע במעלות. בפיגוע בנהריה פיקד בן ש"ך על כוח הסיירת שעליו הוטל לבצע את פעולת ההשתלטות על הבית וטיהורו. הכוח העיקרי עלה דרך גרם המדרגות באגפו המערבי של הבית גילה שהמחבלים אינם באגף המערבי ולכן הכוח עלה עד לדלת שהוליכה אל הגג. לאחר שנסרק הגג התקדמו הלוחמים לעבר דלת חדר המדרגות המזרחי. בשעה 02:25 בניסיון פתיחת הדלת, נורה מתוך חדר המדרגות צרור ונזרקו שלושה רימונים. מהאש ומרסיסי הרימונים נהרג אחד החיילים ונפצעו חמישה ובהם בן ש"ך. המחבל, פצוע קשה אף הוא, ניסה לצאת אל הגג בזחילה, אולם זוהה על ידי בן ש"ך שהסתער לעברו והרגו. באירוע נהרגו שלושת המחבלים, שלושה אזרחים וחייל אחד -, ונפצעו שבעה חיילים ואזרח אחד. לאחר מכן השתחרר בן ש"ך מצה"ל בדרגת רס"ן. בשירות המילואים שירת בן ש"ך כמפקד פלוגת הסיור של חטיבת הצנחנים המובחרת 409, והוביל אותה במלחמת לבנון הראשונה. בהמשך שימש במספר תפקידי פיקוד בחטיבה, הועלה לדרגת אל"ם ושימש כסגן מפקד עוצבת האש.
בשנת 1979 נפטר אביו, והשליטה בחברת פטרולגז עברה לידיהם של בן ש"ך ואחיו הצעיר, אהוד. תחת שליטתם מוזגה, בשנת 1993, חברת פטרולגז עם חברת פזגז, שבבעלותו של צדיק בינו. המיזוג בין החברות הפך את פזגז לחברה המובילה בתחום הגז הביתי בישראל. פזגז הייתה שותפה עם שלוש חברות הגז הגדולות האחרות לקרטל בלתי-חוקי, במסגרתו תיאמו ביניהן החברות מחירים וחילקו את אזורי החלוקה של הגז. כתב אישום בפרשה הוגש ב-2004. בגין מעורבותו בפרשת קרטל הגז גזר בשנת 2007 בית המשפט על בן ש"ך, במסגרת הסדר טיעון עונש 14 יום מאסר שהומרו בעבודות שירות, וכן מאסר על תנאי של 12 חודשים כמו גם קנס בסך של 1.25 מיליון שקל. חברת פזגז נקנסה ב-4.04 מיליון שקלים.
בשנת 2007 מכרו בן ש"ך ואחיו את מניותיהם בחברת פזגז לצדיק בינו. בן ש"ך גם עזב את החברה באותה שנה בגין חילוק דעות עם בינו.
סטיריקון (סרט)
סטיריקון (באיטלקית: Fellini Satyricon) הוא סרט איטלקי משנת 1969 אשר בוים על ידי פדריקו פליני, ומבוסס בצורה חופשית על הנובלה "סטיריקון" מאת פטרוניוס. הסרט מציג את רומא העתיקה בתקופה בה הנצרות לא הייתה קיימת, ובה כללי ההתנהגות היו שונים מאלו של ימינו.
גדעון בכמן צילם סרט תיעודי בשם Ciao, Federico!, על תהליך צילומי הסרט סטיריקון.
עלילה
סטודנט ל"חיים", כפי שהוא מוצג בסרט, מחפש את פשר חייו במסע התבגרות. הוא מתנדנד בין אהבתו לצעיר בן גילו ובין אהבתו לילד צעיר.