cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי החוץ של האיטי
על מנת לעודד את ההתאוששות החברתית והכלכלית של האיטי משלוש שנים של שלטון צבאי בפועל, הבנקים לפיתוח בינלאומי וסוכנויות תורמים התחייבו להעניק בשנת 1994 סיוע של למעלה מ-2 מיליארד דולר להאיטי.
רואה לך בעיניים (שיר)
רקע, כתיבה ומוזיקה
השיר הוא מהשירים המעטים מאלבום הבכורה שאותם אנקרי המשיכה לבצע לאורך שנים, גם לאחר שחזרה בתשובה. היא ציינה שנשים ביקשו ממנה באופן חוזר לבצע אותו. עוד ציינה שבהופעות היא מחברת אותו פעמים רבות לשירהּ "צמאה לך נפשי", משום ש"שניהם יושבים על אותו סולם".
ביקורת
ירון ברוידא ממגזין "קולומבוס" כתב שבשיר. מרב יודילביץ' מ־ynet ציינה את השיר כאחד משירי האלבום שבהם אנקרי הגישה. ב"מקור ראשון" נכתב שבשיר אנקרי.
ארי קטורזה כתב באתר ynet:
הצלחה
במהלך השנים בוצעו לשיר מספר גרסאות כיסוי, ביניהן בביצוען של סי היימן, מירי מסיקה, נרקיס, אודיה, מאי ספדיה ועוד.
הלל פלאי
הרב הלל פלאי (נולד בכ"ט בשבט תשל"ב, 14 בפברואר 1972) הוא רב ומלחין חרדי בולט, המשתייך לסוגת המוזיקה החסידית.
ביוגרפיה
פלאי נולד בירושלים בשנת תשל"ב. בצעירותו למד בישיבת בית מאיר, וכבר אז בלטו לחניו בעיקר סביב חתונות של חבריו.
פלאי פרץ לתודעה הציבורית בסוף שנות התשעים, כאשר בגיל 25 הלחין עבור יידל ורדיגר את הלהיט "ועתה בנים שירו למלך". ידידיה מאיר סיפר במופע כי שמע את פלאי שהיה אז מלחין אלמוני בן 24, בשמחת שבע ברכות של אחד ממכריו ב-1997 ומאז התרוצץ בין זמרים שונים להשמיע להם קלטת מלחניו, עד שהצליח לסקרן את יידל שישיר את הלחן הזה.
זמן קצר לאחר מכן התפרסמו שני לחנים נוספים שלו, שהושרו בידי מרדכי בן-דוד ואברהם פריד מכוכביה הגדולים של המוזיקה החסידית, עבור בן דוד זה היה "הבט" (מוכר יותר כשיר "וכנה אשר נטעה ימינך") ועבור פריד "עד הנה". שלושת השירים היו ללהיטים, ומאז הופיעו ומופיעים לחניו בעשרות אלבומים של הזמרים הבולטים במוזיקה החסידית.
אות הפתיחה בתוכנית הרדיו מלווה מלכה היה לחנו של פלאי שירו למלך.
סגנון מוזיקלי
פלאי בוחר את המילים ללחניו מן המקורות, ולעיתים גם מפיוטים נדירים. לעיתים הוא מלחין מילים של אחרים, כמו בשיר "שירו של אבא" שכתבה הסופרת מנוחה טוקר על אביה הרב משה חברוני, והשיר "קדושה אני מבקש" (מילותיו האחרונות של הרב משה צבי נריה). חלק משיריו הם בהשראת התפילות בימים נוראים, כדוגמה לחנו לפיוט "אוחילה לאל".
בשנת 2011 הלחין מנגינה למילותיו האחרונות של הרב משה צבי נריה, "קדושה אני מבקש", לבקשת משפחתו של הרב.
בשנת 2014 פרסם הזמר אבי מילר אלבום שכל לחניו הם של פלאי. בעקבות הצלחת האלבום הוציא מילר בשנת 2015 אלבום נוסף באותה מתכונת.
אשל הירדן
המין נמנה עם קבוצת אשל היאור, שפרחיה מתאפיינים ב-5 עלי כותרת, 5 עלי גביע, 5 אבקנים, ושלוש צלקות. הוא דומה מאוד לאשל היאור ואפשר להבדיל ביניהם רק על פי התפוצה השונה, נבדל מאשל ארץ-ישראלי (מין נוסף קרוב מקבוצת אשל היאור) בתפרחותיו הקצרות יותר וכן בתפוצה השונה.
תיאור
אשל הירדן הוא שיח-עץ ירוק עד המסועף מבסיסו לכמה ענפים ראשיים, ומתנשא לגובה 3–6 מטרים. ענפיו בעלי קליפה אדומה-חומה. הענפים הצעירים ירוקים ונושאי עלים זעירים דמויי קשקשים. העלים יושבים, בעלי בסיס צר, ואינם לופתים את הענף. לעומת מיני האשל האחרים, עליו של אשל הירדן מוארכים ומחודדים יותר. הפרחים ערוכים באשכולות צפופים שאורכם כ-3–6 ס"מ.
הפריחה נמשכת מתחילת האביב ועד הסתיו, החל בחודש מרץ וכלה בסוף חודש ספטמבר. צבע הכותרת ורוד לבנבן. הפרי הלקט דמוי חרוט משולש צלעות שאורכו 6–8 מ"מ. הזרעים מרובים, זעירים, בעלי ציצות ומתפזרים ברוח. הנביטה בשלהי האביב ובקיץ, עם ירידת מפלס הנחלים והאגמים.
ג'יימי פוקס
אריק מרלון בישופ (באנגלית: Eric Marlon Bishop; נולד ב-13 בדצמבר 1967), המוכר בשם הבמה ג'יימי פוקס (Jamie Foxx), הוא זמר R&B, שחקן, קומיקאי ובמאי קולנוע אמריקאי, זוכה ארבעה פרסי גראמי וזוכה פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 2004 על תפקידו כריי צ'ארלס בסרט "ריי".
ביוגרפיה
אריק מרלון בישופ נולד בעיר טרל שבטקסס, ארצות הברית, למשפחה נוצרית-בפטיסטית. מאוחר יותר אביו הביולוגי שינה את שמו והתאסלם. זמן קצר לאחר לידתו, הוא אומץ וגודל על ידי ההורים המאמצים של אמו. בגיל 5 החל לנגן בפסנתר.
בשנת 1980 טס ללוס אנג'לס על מנת לפרוץ כמוזיקאי בולט. חלום זה נזנח בעיקרו לטובת קריירת המשחק.
כסטנדאפיסט
בשנת 1989, החל להופיע כסטנדאפיסט בערבי במה פתוחה. הוא בחר להופיע בשם הבמה ג'יימי פוקס (Jamie Foxx) כדי למנוע דעות קדומות. שם המשפחה "פוקס" נבחר כמחווה לסאטיריקן השחור, רד פוקס.
כשחקן
בשנת 1991, הופיע לראשונה בטלוויזיה בתוכנית "In living Color". בשנת 1992, שיחק בפעם הראשונה בקולנוע בסרט "צעצועים" בכיכובו של רובין ויליאמס. בשנת 1996, שיחק בסרטים "התרמית הגדולה" בכיכובו של סמואל ל. ג'קסון. וב"על גברים, נשים וחיות אחרות" בכיכובה של אומה תורמן. ב-1997, לראשונה בתפקיד ראשי בסרט "Booty Call", ועד מהרה הצלחתו במשחק הגיעה. התפקיד הדרמטי הראשון שקיבל פוקס היה בסרטו של אוליבר סטון "יום ראשון הגדול" ב-1999.
בשנת 2001, שיחק לצידו של ויל סמית בסרט "עלי" על חייו של המתאגרף מוחמד עלי. בשנת 2004 לאחר כ-14 תפקידים בסרטים שונים, זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ובפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי על משחקו בסרט הביוגרפי "ריי", בו גילם את דמותו של ריי צ'ארלס. ב-2005, פוקס הוזמן להצטרף לאקדמיה האמריקאית לקולנוע. כמו כן, ניתן לפוקס כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד, כהוקרה על עבודתו בתחום. בשנת 2006 הוא שיחק בסרט "נערות החלומות" לצד הזמרת ביונסה ואדי מרפי. ב-2007, הוא שיחק בסרט "הממלכה" לצד כריס קופר וג'ניפר גארנר. בשנת 2009, שיחק בסרט "אזרח שומר חוק" לצד השחקן ג'רארד באטלר.
בשנת 2011, דיבב את דמותו של ניקו בסרט "ריו" ושיחק בסרט "איך להיפטר מהבוס". ב-2012 שיחק פוקס את הדמות ראשית בסרטו של קוונטין טרנטינו "ג'אנגו ללא מעצורים". בסרט גילם פוקס את ג'אנגו, עבד שחור שיוצא במסע להציל את אשתו.
ב-2013 שיחק פוקס בסרט "וושינגטון על הכוונת" את נשיא ארצות הברית.
ביארמוסוכוס
המאובנים שלו התגלו לראשונה ב-1960 במשקעי אבן חול עתיקים מהרי אורל ואלה תוארו בידי החוקר הרוסי פיוטר צ'ודינוב (Petr Konstantinovich Tchudinov) וכללו 2 גולגולות חלקיות. מין שני בסוג - Biarmosuchus tchudinovi, התגלה ב-1999 באודמורטיה, רוסיה.
ג'יימי פוקס
כשחקן
ב-2014 שיחק ג'יימי בסרט גיבורי-העל שובר הקופות ספיידרמן המופלא 2 לצד אנדרו גארפילד ואמה סטון בתפקיד אלקטרו, אחד מבין אויביו של ספיידרמן ששימש בתור הנבל העיקרי של הסרט. באפריל של אותה שנה, לוהק פוקס לתפקיד אוליבר וורבאקס לסרט "אנני" בהפקתו של ויל סמית - רימייק לסרט "אנני" משנת 1982.
ביארמוסוכוס
במראהו היה זה סינאפסיד בינוני בעל גולגולת מוארכת באורך 15 ס"מ עד ​​21 ס"מ בבגרו ואורכו הגיע כנראה לאורך 1.5 עד 2 מטרים. הוא היה טורף בעל רכסי ניבים בולטים בקדמת לסתותיו ומאחוריהם עוד מספר שיניים חותכות. היו לו עיניים קטנות מוקפות בליטה טבעתית. בצורתו דמה מעט לכלב או זאב בעל מראה לטאי והוא היה קרניבור שניזון מטרף, כנראה של זוחלים מקומיים וסינאפסידים קטנים יותר.
ג'יימי פוקס
כשחקן
ב-2017 כיכב בתפקיד הראשי בסרט הפשע "מצוד לילי". באותה שנה השתתף גם בסרט "בייבי דרייבר" לצד אנסל אלגורט, כ-באטס (שמו האמיתי היה ליאון).
ביארמוסוכוס
הוא היה קרובו של הסוג אאוטיטאנוסוכוס (Eotitanosuchus) והסוג Ivantosaurus. שלושתם קרובים אך בעלי מספר מאפיינים מבדילים, המשמשים את החוקרים נגדם.
ג'יימי פוקס
כשחקן
בשנת 2019, שיחק את דמותו של וולטר בסרט "צדק ורחמים".
בשנת 2020 פוקס דיבב את הדמות הראשית בסרט ההנפשה ממוחשבת של פיקסאר, "נשמה". הסרט היה אמור לצאת ביוני אותה שנה אך נדחה לדצמבר עקב נגיף הקורונה. בנוסף, כיכב בסרט מקור של נטפליקס, "פרויקט פאוור".
בשנת 2021, הופיע בתפקיד הראשי בקומדיית המצבים של נטפליקס "אבא, תרגיע!".
בשנת 2016 החל לעבוד סרטו הראשון כבמאי, "All-Star Weekend"; קומדיית ספורט, אותו גם כתב והפיק ואף כיכב בו. הסרט נמצא בשלבי הפקה ותאריך יציאתו טרם פורסם.
כמוזיקאי
בשנת 1994 פוקס הוציא את אלבומו "Peep This". בשנת 2005 הוציא את אלבומו השני "Unpredictable", שזכה ב-4 פרסי גראמי.
בשנת 2005 פוקס התארח בסינגל "Gold Digger" של קניה וסט מאלבומו השני, Late Registration. הסינגל זכה להצלחה רבה והגיע למעמד של פלטינה כפולה ולראש מצעד הבילבורד.
בשנת 2010, הוציא את אלבומו הרביעי "Best Night of My Life". באלבום התארחו דרייק וג'סטין טימברלייק.
בשנת 2015 התארח פוקס בסינגל "Focus" של הזמרת אריאנה גרנדה.
חיים אישיים
הוא אב לשתי בנות. קורין, ילידת 1994, ואנאליס, ילידת 2009. לאורך שנים, זהות האימהות נשמרה באופן דיסקרטי. ב-2018 פורסמה תמונתה ונחשף שמה של אמה של קורין, קוני קלין. שם האם של אנאליס, קריסטין גרניס, נחשף אף הוא.
בשנת 2017, אחרי שמועות רבות, פורסם כי הוא נמצא בזוגיות עם השחקנית קייטי הולמס משנת 2013. הסיבה שהזוג נמנע מלאשר את זה לתקשורת במשך שנים הייתה בגלל סעיף בהסכם הגירושים של הולמס עם השחקן טום קרוז, אשר אוסר על שניהם לצאת באופן פומבי עם בן/ת זוג אחר/ת בחמש השנים הראשונות לגירושין. לבסוף, פוקס וקייטי הולמס נפרדו ב-2019.
משה סאבא
משה סאבא מַסרי (באנגלית: Moisés Saba Masri; 1963, מקסיקו סיטי – 10 בינואר 2010) היה איש עסקים ונדבן יהודי-מקסיקני ממוצא סורי.
קורות חיים
למד הנדסת תעשייה באוניברסיטת אנאוואק במקסיקו. השתייך לשושלת של יזמים בעלי נוכחות בתחומים שונים.
ב-1993 רכש 50% מחברת התקשורת "רדיוטלוויזורה דל סנטרו" אשר רכשה את רשת הטלוויזיה הממשלתית "טלוויזיון אצטקה" שהופרטה. עד 1998 היה חבר מועצת המנהלים של גרופו טלוויזיון אצטקה והחברה לתפעול בתי קולנוע. כמו כן ניהל משא ומתן עסקי מול ערוץ 10 בישראל.
מיוני 1999 שימש יו"ר מועצת המנהלים, יועץ לבעלי השליטה ומנכ"ל של ספקית הסלולר המקסיקנית אונפון (Unefon). בנוסף שימש יו"ר מועצת המנהלים של קוסמופרקוונסיאס, ספקית אינטרנט אלחוטי מקסיקנית, והיה חבר במועצת המנהלים של חברות רבות נוספות. הוא יסד את דירקטוריון המנהלים של מספר חברות בתעשיות הטקסטיל והתקשורת, היה מנכ"ל "איוטלה תעשיות טקסטיל", "קבוצת אלסאוויסיון" ועסקים פרטיים אחרים שבבעלות משפחתו.
אחד מעיסוקיו העיקריים היה בנדל"ן: בשנת 2006 רכש 5,000 נכסי מקרקעין מקרן IPAB. בין השאר, היה גם נשיא קבוצת Celha - מקימת מרכזים מסחריים וקניונים והגה את הרעיון של בניית שטחי מסחר בתחנות רכבת תחתית ואוטובוס - מקומות בהם ההמונים עוברים כל יום.
ב-18 באוקטובר 2007 ניסה ביחד עם אביו אלברטו סאבא רפול לקנות את חברת אארומקסיקו, אך במכרז זכתה קבוצת אנשי עסקים בגיבוי "באנאמקס".
ב-10 בינואר 2010 מת סאבא בהתרסקות מסוק ברובע קוואחימאלפה (Cuajimalpa) של מקסיקו סיטי, יחד עם 3 מבני משפחתו בהם אשתו אדלה בנו אלברטו וכלתו יהודית.
סאבא ניהל אורח חיים חרדי והקפיד על שמירת מצוות, בניו התחנכו במוסדות חרדים ובנו שנותר למד בישיבת קול תורה בירושלים. כמו כן סאבא היה פילנתרופ שתרם מדי שנה מיליוני דולרים למוסדות מקורבים לש"ס לזק"א ולארגונים להנצחת מורשת חלב (עיר).
סאבא היה מקורב מאוד לרבנים הרב יצחק יוסף, והרב עובדיה יוסף שבחלק מספרי יביע אומר מופיעה 'הקדשה' על סיועו בהוצאת הספר. בספרו האחרון של הרב חזון עובדיה על הלכות אבלות שיצא חודש אחרי פטירתו, ישנה הקדשה ודברי הספד לזכרו.
פרנסואז ז'ילו
פרנסואז ז'ילו (בצרפתית: Françoise Gilot; (26 בנובמבר 1921 – 6 ביוני 2023) הייתה ציירת וסופרת צרפתייה, בת הזוג של פבלו פיקאסו ואם שניים מילדיו. ב-1964 פרסמה ספר זיכרונות בשם "החיים עם פיקאסו" על חייה המשותפים עם האמן.
ביוגרפיה
נולדה בניי-סיר-סן שבצרפת. אביה היה איש עסקים ואגרונום, ואמה הייתה אמנית. בילדותה למדה אמנות אצל המורה לאמנות של אמה. למדה ספרות אנגלית באוניברסיטת קיימברידג' ובמכון הבריטי בפריז (מכון אוניברסיטת לונדון בפריז). ב-1938 סיימה לימודי תואר ראשון בפילוסופיה בסורבון וב-1939 תואר באנגלית באוניברסיטת קיימברידג'. היא הפכה לאמנית וחברה לבוהמה בפריז, בניגוד לדרישתו של אביה שתלמד משפטים. תערוכת הציורים הראשונה שלה נערכה בפריז ב-1943.
בגיל 21 פגשה ז'ילו את פיקאסו, שהיה אז בן 61, אמן רב מוניטין. באותה תקופה החלה להתפרסם כציירת ועבודותיה נמכרו. פיקאסו שיכנע את ז'ילו לחלוק עמו את ביתו בפריז, הקצה לה סטודיו משלה ועודד אותה לצייר. ב-1946 היא עברה לגור איתו, והקשר ביניהם נמשך כ-10 שנים שבהם שימשה לו מוזה. בשנים אלה היא עזרה בניהול הסטודיו שלו במקביל להתפתחותה כאמנית. בממואר שלה כתבה ז'ילו שפיקאסו הפגין כלפיה עדינות רבה, אך גם חשף אותה להתעללות הרגשית.
לפיקאסו ולז'ילו נולדו שני ילדים משותפים. בנם קלוד נולד ב-1947, ובתם פאלומה, נולדה ב-1949. ב-1953 נפרדה מפיקאסו. פיקאסו היה מופתע מצעדה ואף אמר לה כי "אף אחת לא עוזבת את פיקאסו". בעקבות כך הוא ניסה לחבל בקריירה שלה והמליץ לגלריות עימן היה בקשר לא לקנות את יצירותיה, וכן נישל את ילדיהם המשותפים מצוואתו.
ב-1964 פרסמה ז'ילו את הספר "החיים עם פיקאסו" (יחד עם מבקר האמנות קרלטון לייק). אף על פי שפיקאסו פעל נגד פרסומו, הספר היה רב-מכר, ונמכרו למעלה ממיליון עותקים שלו בעשרות שפות. רווחי הספר סייעו לקלוד ופלומה לנהל הליכים משפטיים כדי להפוך ליורשים החוקיים של פיקאסו.
עבודתה של ז'ילו
פיקאסו השפיע על עבודתה של ז'ילו כציירת קוביסטית, ובמקביל היא פיתחה סגנון משלה. בעבודתה היא נמנעה מהצורות הזוויתיות שבהן השתמש לפעמים פיקאסו, ובמקומן היא השתמשה בדמויות אורגניות.
במשך השנים גדל המוניטין שלה כאמנית ובשנת 2021 נמכר הציור שלה "Paloma à la Guitare", דיוקן של בתה משנת 1965, ב-1.3 מיליון דולר בסותביס בלונדון – פי שבעה מההערכה הגבוהה שניתנה לו. בכריסטיס הונג קונג נמכר הציור "Living Forest" ב-1.3 מיליון דולר. נכון לינואר 2022 עבודותיה מוצגות במספר מוזיאונים מובילים, כולל מוזיאון המטרופוליטן לאמנות והמוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, ומרכז ז'ורז' פומפידו בפריז. תערוכות של עבודותיה נפתחו בסוף 2021 גם במוזיאונים בבודפשט ובניו אורלינס.
בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 עיצבה ז'ילו תלבושות, תפאורות במה ומסכות להפקות במוזיאון גוגנהיים בניו יורק. . בשנת 1973 מונתה למנהלת האמנותית של כתב העת "וירג'יניה וולף". ב-1976 היא הצטרפה למועצת המנהלים של המחלקה לאמנויות יפות באוניברסיטת דרום קליפורניה, שם לימדה קורסי קיץ השתתפה בפעילויות נוספות.
באוגוסט 2018 הוציאה ז'ילו שלושה ספרי סקיצות, שתיעדו את המסעות שעשתה בוונציה, בהודו ובסנגל.
חיים אישיים
בין 1943 ל-1953 הייתה ז'ילו בת הזוג והמוזה של פבלו פיקאסו. נולדו להם שני ילדים, קלוד ב-1947 ופאלומה ב-1949.
ז'ילו נישאה לאמן לוק סימון בשנת 1955, בתם אורליה נולדה בשנה שלאחר מכן, ובני הזוג התגרשו בשנת 1962.
בשנת 1969 הכירה את ממציא החיסון נגד מחלת שיתוק ילדים, האמריקאי יונה סאלק. השניים נישאו ב-1970 בפריז וחיו יחד עד מותו של סאלק ב-1995.
בשנת 2010 זכתה בתואר קצין לגיון הכבוד, אות הכבוד לאמנויות הגבוה ביותר של ממשלת צרפת.
ז'ילו מתה בבית חולים בניו יורק בגיל 101, לאחר שסבלה ממחלות לב וריאות.
בתרבות הפופולרית
נטשה מקלהון גילמה אותה בסרט "אהבותיו של פיקסו" משנת 1996, וקלמנס פוסי גילמה אותה בעונת 2018 של הסדרה "גאונים" שהתמקדה בפיקאסו.
בורידאבה
בורידאבה (ברומנית: Buridava) הייתה, כפי שמעיד שמה (פירוש השם הוא מצודת/עיר הבורים), בירת הבורים. היישוב היה ממוקם בקרבת המקום בו נמצאת כיום העיירה אוקנלה מאר, במחוז ולצ'אה, ברומניה.
באזור נמצאים מכרות מלח קדומים ומשערים שהמצודה הגנה על מרבצי המלח, שערכם היה גדול מאוד באותה תקופה.
בורידאבה מוזכרת לראשונה על ידי הגאוגרף הקדום תלמי.
בשנת 1960, פרופסור מקומי, גאורגה מושטאנו, חפר בגינה שלו וחשף חרסים רבים. בבדיקת החרסים ראה שאינם חרסים רגילים ולקח אותם לבדיקה במוזאון האזורי. הנהלת המוזאון מסרה את החרסים לבדיקה לפרופסור דומיטרו ברצ'יו, שקבע, שמדובר בחרסים מהתקופה הדאקית ויזם פתיחת חפירה ארכאולוגית במקום. בחפירות נמצאו כלי קדרות שונים וגם חישוקי ברזל קדומים. על החרסים נמצאו חלקי רישומים ועל אחד מכלי החרס נמצאה הכתובת BASILEO THIAMARCOS EPOIEI, שזה שמו של מלך מקומי, מתקופתו של אוגוסטוס קיסר.
ג'ובאני בטיסטה קאצ'יני
ג'ובאני בטיסטה קאצ'יני (באיטלקית: Giovanni Battista Caccini; 1556 - סביבות 1613), פסל ואדריכל קלאסיציסט מנייריסט איטלקי.
נולד בפרובינציית פיזה אחיו הצעיר של המלחין ג'וליו קאצ'יני. קיבל השראה מג'אמבולוניה והסובבים אותו.
עבודותיו: שניים מתוך ארבעת הפסלים שעל פינותיו של גשר סנטה טריניטה שעל הארנו בפירנצה, שבו הוצבה בכל פינה אלגוריה פיסולית של אחת מארבע עונות השנה: קאסיני יצר את אלגוריית הסתיו ואלגוריית הקיץ.
גחניים
הגדול בגחניים הוא הזבד האפריקאי שמשקלו 18 קילוגרם ואורכו 84 סנטימטרים והבינטורונג הדומה לו בגודלו. הקטן בבני המשפחה הוא לינסנג אפריקני שמשקלו 650 גרם ואורכו 33 סנטימטרים. הגדול שבבני המשפחה מעולם היה המין זבד ליקיי שהגיע למשקל 40 ק"ג.
מאפיינים
גופם גלילי וארוך, רגליהם קצרות, החרטום בדרך כלל מחודד. רוב המינים הולכי כפות ובכל רגל חמש אצבעות. חלק מהמינים בעלי טפרים המשתרבבים חלקית. לפעמים שתי בלוטות ריח ליד פי הטבעת המשמשות לסימון תחום המחיה. בלוטות הריח מפיקות ריח חזק ולא נעים אשר נמצא בשימוש בתעשיית הבשמים. חברת הבשמים שאנל הודתה שעד לשנת 1998 היא השתמשה בחומר המופק מבלוטות הריח של זבד הודי בבושם מסוג שאנל 5 מתוצרתם. בעקבות לחץ של ארגונים לזכויות בעלי חיים הופסק השימוש בחומר. שימוש ידוע נוסף הוא בתעשיית הקפה. פולי קפה אשר גחן הדקלים האסייתי פולט (לאחר שלא עוכלו ועברו תהליך תסיסה במערכת העיכול שלו) נחשבים משובחים במיוחד.
קיימים מינים שוכני קרקע החיים במאורות שאינם חופרים בעצמם, ויש מינים אחרים החיים על עצים.
מזונם העיקרי מן החי אבל ישנם מינים הניזונים גם מן הצומח. המשפחה מגוונת ומחולקת לשלושה תת-משפחות ו-14 סוגים, בהם למעלה מ-30 מינים. המשפחה כוללת מינים הנפוצים באסיה ובאפריקה. בישראל מצוי המין: גחן מצוי שהוא המין היחיד המצוי בטבע באירופה.
חלק מהמינים שהיו כלולים במשפחה בעבר משתייכים כיום למשפחת הנמייתיים. המין זבד דקלים אפריקני הועבר למשפחה עצמאית והמינים לינסנג אסייתי מפוספס ולינסנג אסייתי מנומר הועברו למשפחת לינסנגים אסייתיים. מינים נוספים שחיים במדגסקר כמו הפוסה הועברו למשפחת טורפי מדגסקר.
ברניס בז'ו
ברניס בז'ו (בצרפתית: Bérénice Bejo; נולדה ב-7 ביולי 1976) היא שחקנית קולנוע צרפתייה, זוכת פרס סזאר על תפקידה בסרט "הארטיסט"; עבורו גם הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב, פרס באפט"א ולפרס גילדת שחקני המסך.
קורות חייה
בז'ו נולדה בבואנוס איירס לקולנוען הארגנטינאי מיגל בז'ו ובגיל שלוש עברה להתגורר בצרפת.
קריירה
בשנת 2000 הועמדה בז'ו לפרס פריצת השנה של פרס סזאר על הופעתה בקומדיה "השחקנית החדשה הטובה ביותר". התפרסמה בפעם הראשונה בהוליווד בשנת 2001 בדרמת הפעולה התקופתית "סיפורו של אביר", בה שיחקה בתפקיד כריסטיאנה חברתה הנאמנה של הגברת הצעירה ממעמד האצולה ג'וסלין (שאנין סוסאמון). ב-2006 שיחקה בקומדיית הריגול הצרפתית "אוס 117: קהיר, קן המרגלים" בתור לארמינה אל אקמר בטוצ' אהובתו של הסוכן החשאי 117 (ז'אן דוז'רדן).
ב-2011 זכתה בז'ו להצלחה גדולה הודות להופעתה בתפקיד פפי מילר אהובתו של כוכב הסרטים האילמים ג'ורג' ולנטין בדרמה הצרפתית האילמת "הארטיסט". בז'ו זכתה לשבחים ממרבית מבקרי הקולנוע בהוליווד והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר, פרס באפט"א ולפרס גילדת שחקני המסך. היא זכתה בפרס סזאר ובפרס לומייר.
בשנת 2013 זכתה בז'ו בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל קאן על הופעתה בסרט הצרפתי "העבר".
בשנת 2021 שיחקה בסרט הישראלי "הסירו דאגה מלבכם" של הבמאי תום שובל.
בשנת 2022 שיחקה בז'ו בסרטו של מישל חזנוויצ'וס "Final Cut"; קומדיית זומבים המהווה רימייק לסרט יפני משנת 2017.
חיים אישיים
לבז'ו שני ילדים משותפה לחיים הבמאי מישל הזנוויציוס זוכה פרס האוסקר לשנת 2011. השניים שיתפו פעולה בסרטים "הארטיסט", "סוכן חשאי 117: קהיר, רשת מרגלים" ו-"יוצא מן הכלל".
קונרד סונדלו
קונרד סונדלו (בנורווגית: Konrad Sundlo; 1 בינואר 1881 – 25 במאי 1965) היה איש צבא ופוליטיקאי נורווגי. שימש כמפקד הרגימנט ה-15 בתחילת המערכה בנורווגיה במלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן מילא תפקידים ממשלתיים בממשלת וידקון קוויזלינג. לאחר המלחמה הואשם בשיתוף פעולה עם הנאצים ונידון למאסר עולם, אולם שוחרר ב-1952.
ביוגרפיה
עם תחילת הפלישה הגרמנית לנורווגיה ב-1940 הותקפה נרוויק בידי הקריגסמרינה. השערתם של הגרמנים אושרה כאשר סונדלו הורה לאנשיו לא להתנגד, והגרמנים השלימו את ההשתלטות על העיר תוך 25 דקות. מפקדו של סונדלו, קרל גוסטב פליישר האשים אותו בבגידה. לאחר סיום כיבוש הארץ בידי הגרמנים, והקמתה של ממשלת בובות בראשותו של קוויזלינג, מונה סונדלו למפקד בכיר בהירדן – המקבילה הנורווגית של האס אס. ב-1943 הועבר לשמש כמושל מחוז אוסלו, ובהמשך כמושל מחוז אקשהוס ואחר כך סון או פיורנה.
עם סיום המלחמה נידון סונדלו בפני בית המשפט הנורווגי. בית המשפט קבע שכניעתו בנרוויק לא נבעה מבגידה אלא מרשלנות, אולם הוא הואשם בשיתוף פעולה עם הנאצים על התנהגותו לאחר כיבוש הארץ. שלושה מתוך שמונת השופטים המליצו להוציאו להורג, אולם דעת הרוב התקבלה ונגזר עליו מאסר עולם. עם זאת, ב-1952 הוא שוחרר מהמאסר.
אחיו הלפדן סונדלו, היה גם כן איש צבא ששיתף פעולה עם הנאצים.
תקופת הדממה
בהיסטוריה של כתבי היד העבריים של המקרא, תקופת הדממה (Silent Era) מתייחסת לתקופה של כשמונה מאות שנה, בין המאה השנייה לספירה, מועד כתיבתן של אחרונות מגילות מדבר יהודה, למאה העשירית לספירה, זמן כתיבתו של כתר ארם צובא, שממנה כמעט ולא שרד בידינו אף כתב יד עברי של המקרא.
התפתחות הכינוי
במאה ה-19 התגלו כתבי יד עבריים עתיקים שהיו טמונים במשך מאות שנים בגניזה הקהירית, בהם כתבי יד נדירים של המקרא, כתבי יד של ספרים שלא היו ידועים עד עתה, וכן ספרים שהיו ידועים רק בשפות אחרות ונתגלה לראשונה מקורם העברי (כמו ספר בן סירא). כתבי היד שהיו טמונים בגניזה הקהירית מתוארכים החל מהמאה התשיעית לספירה.
במאה העשרים התגלו כתבים עבריים עתיקים עוד יותר במספר אתרים ומערות במדבר יהודה – מגילות מדבר יהודה, הכוללות את העותקים הקדומים ביותר של ספרי המקרא, לצד ספרים אחרים השופכים אור על חייהם של כת מדבר יהודה שפעלה באותם ימים. כתבי היד שנתגלו מתוארכים מהמאה השלישית לפני הספירה עד לתקופת מרד בר כוכבא, במאה השנייה לספירה.
מכיוון שבמשך זמן רב לא התגלה אף ממצא עברי שניתן לתארכו לתקופה שבין כתיבת מגילות מדבר יהודה לכתיבת ממצאי הגניזה הקהירית, מכונה התקופה "תקופת הדממה" של הכתבים העבריים.
קישורים חיצוניים
גילוי כתב היד של שירת הים
ג'ורג' הרברט, הרוזן החמישי מקרנארבון
ג'ורג' אדוארד סטנהופ מולינו הרברט, הרוזן החמישי מקרנארבון (באנגלית: George Edward Stanhope Molyneux Herbert, 5th Earl of Carnarvon; 26 ביוני 1866 – 5 באפריל 1923) היה אציל אנגלי הידוע כמממן של החיפוש והחפירות בקבר תות ענח' אמון שבעמק המלכים.
ביוגרפיה
הרברט נולד בטירת הייקלר, האחוזה המשפחתית השוכנת במחוז המפשייר. הוא התחנך באיטון ובטריניטי קולג' שבקיימברידג', וירש את רוזנות קרנארבון (ולשית: Caernarfon) בשנת 1890. ב-26 ביוני 1895 נישא הרברט לאלמינה ויקטוריה מריה אלכסנדרה. ב-1902 הקים את אורוות הייקלר על מנת לגדל סוסי מרוץ גזעיים. כעבור שלוש שנים מונה לחבר המנהלים של מסלול המרוצים ניוברי, תפקיד שעבר בירושה לדורות הבאים אחריו. נכדו של הרברט, הנרי ג'ורג' רג'ינלד מולינו הרברט, הרוזן השביעי מקרנארבון, היה מנהל המרוצים של המלכה אליזבת השנייה מאז 1969 ואחד מחבריה הקרובים.
הרברט היה אגיפטולוג חובב נלהב, וב-1907 החליט לממן את החפירות בקברי האצילים שבתבאי (דיר אל-בחרי). ב-1909 מינה את הארכאולוג הנודע הווארד קארטר לנהל את החפירות (בעקבות המלצתו של גסטון מספרו). ב-1914 קיבל הרברט את ההיתר לחפור בעמק המלכים, במקומו של איל ההון האמריקאי תאודור דייוויס שויתר על ההיתר שניתן לו ממשלת מצרים לאחר שהתייאש ממציאת קברים עם ממצאים. בגלל מלחמת העולם הראשונה התעכבו החפירות באתר והן החלו בשנת 1917. ב-4 בנובמבר 1922 גילה קארטר את קברו של תות ענח' אמון בעמק המלכים. הוא חיכה שלושה שבועות לבואו של קרנארבון מאנגליה כדי לפתוח את הקבר. הקבר נפתח ב- 24 בנובמבר ולאחר שפתחו אותו חשפו את אחד האוצרות הגדולים ביותר בתולדות הארכאולוגיה.
ב-5 באפריל 1923 נמצאה גופתו של הרברט בבית המלון קונטיננטל-סאבוי שבקהיר. מותו הוליד את הסיפור על "קללת תות ענח' אמון", הידועה גם כ"קללת המומיה". מותו נבע ככל הנראה מאלח דם (שהתפתח לדלקת ריאות) שנגרם כתוצאה מגילוח בטעות של עקיצת יתוש נשא של שושנה. קברו של הרברט שוכן במבצר גבעה עתיקה המשקיפה על בית משפחתו בהמפשייר.
This Summer
המיני-אלבום הגיע למקום ה-52 במצעד האלבומים של קנדה.
באטמן: ליל כל הקדושים הארוך - חלק 2
באטמן: ליל כל הקדושים הארוך - חלק 2 (באנגלית: Batman: The Long Halloween, Part Two) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי מונפש, המהווה עיבוד לחלקו השני של מיני-סדרת הקומיקס "ליל כל הקדושים הארוך" מאת ג'ף לוב וטים סייל והמשך לסרט "באטמן: ליל כל הקדושים הארוך - חלק 1". הסרט הופק על ידי האחים וורנר הנפשה ו-DC Entertainment, והוא מבוים על ידי הבמאי כריס פאלמר.
תקציר העלילה
לאחר אירועי הסרט הקודם, "רוצח החגים" ממשיך לשים לעצמו למטרה להביא להתמוטטותה של משפחת פלקונה, בזמן שגות'אם סיטי מתחילה לסבול ממעשי פשיעה המבוצעים על ידי פושעים מתוחכמים ומרושעים יותר מהפושעים בהם באטמן הורגל להילחם. במקביל, באטמן מתחיל לחשוד שאחד מבני בריתו לשעבר עשוי להיות הרוצח הסדרתי שמאיים על שלוות העיר.
פיתוח
ב-23 באוגוסט 2020, במהלך הפאנל שנערך בכנס ה-"DC FanDome" לרגל הפצת הסרט המונפש "סופרמן: איש המחר", הוכרז על הפקת סרט מונפש שיבוסס על מיני-סדרת הקומיקס "ליל כל הקדושים הארוך", שנכתב על ידי ג'ף לוב וטים סיל ויצא לאור בשנת 1996. בהמשך, נמסר כי הסרט יהיה דו-חלקי, בדומה ל"האביר האפל חוזר". בניגוד לחלק הראשון, שקיבל סיווג צפייה PG-13 (מגיל 13 ומעלה), חלקו השני של הסרט קיבל סיווג צפייה R.
ליהוק
ב-19 במאי 2021, עם הפצת הקדימון הרשמי לסרט, אושר כי בנוסף לצוות המדבבים של החלק הראשון, בחלק השני עתידים להשתתף קייטי סאקהוף בדמותה של פויזן אייבי, רובין אטקין דאונס בדמויותיהם של הדחליל ותומאס ויין, ג'ון דימאג'יו בדמותו של הכובען המטורף, ליילה ברזינס בדמותה של סופיה פלקונה, וזאק קליסון בדמותו של ברוס ויין הצעיר.
מוחמד עבד א-שאפי
מוחמד עבד א-שאפי (בערבית: محمد عبد الشافي; נולד ב-1 ביולי 1985 בקהיר, מצרים) הוא כדורגלן מצרי המשחק בעמדת המגן השמאלי בא-זמאלכ הסעודית ובנבחרת מצרים.
קריירת מועדונים
עבד א-שאפי החל את הקריירה שלו באקדמיית הנוער של א-זמאלכ, אך בשנת 2003 עבר לקבוצה מהליגה המצרית ENPPI ולאחר מכן לחאזל אל מחאלה. בשנת 2009 חזר למועדון בו גדל, א-זמאלכ, שם שהה כ-6 שנים עד עונת השאלה באל-אהלי מערב הסעודית כשמאוחר יותר חתם במדיה על חוזה כשחקן קבוע.
נבחרת מצרים
עבד א-שאפי זומן לנבחרת מצרים ב-31 בדצמבר 2009. המאמן דאז, חסן שחאתה, כלל אותו בסגל לגביע אפריקה לאומות 2010. הוא הפך לחילוף קבוע בטורניר ושותף ב-5 משחקים. את שערו הראשון כבש בניצחון 0-4 בחצי הגמר נגד אלג'יריה.
יאיר וולנסקי
יאיר וולנסקי (נולד ב-19 בפברואר 1972) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, המשמש מבקר מערכת הביטחון. בעברו כיהן כמפקד חטיבה 401, כסגן מפקד עוצבת הפלדה, כמפקד חטיבת קרייתי וכסגן מבקר מערכת הביטחון.
ביוגרפיה
יאיר וולנסקי גדל בירושלים, בנם של חוה ועודד ולנסקי, מרבני ישיבת הר המור. אחיו אברהם וגיסתו אביטל נרצחו בפיגוע ירי ב-2002 על יד לובאן א-שרקיה.
בשנים 2006–2008 שימש מפקד גדוד 195 בחטיבה 460, המכשיר טירונים לחיל השריון. לאחר מכן שירת כראש זירת צפון בחטיבת המבצעים בשנים 2008–2010. לאחר שהועלה לדרגת אל"ם מונה לפקד על חטיבת קרייתי, חטיבת שריון במילואים בשנים 2010–2013. בתקופתו עברה החטיבה הסבה מטנקי מרכבה 1 לטנקי מרכבה סימן 4 והייתה בכך חטיבת המילואים הראשונה לעשות שימוש בטנקים אלו., במקביל לתפקידו כמח"ט קרייתי, כיהן גם כראש מטה עוצבת המפץ בשנים 2010–2012. לאחר מכן מונה לסגן מפקד עוצבת הפלדה בשנים 2013–2014. ב-25 באוגוסט 2014 מונה למפקד חטיבה 401 ושימש בתפקידו עד 21 ביולי 2016. בתפקידו הבא מונה למפקד מגמת איתמ"ר בבית הספר לפיקוד ולשליטה של זרוע היבשה. ב-9 באפריל 2018 הוחלט על העלאתו לדרגת תא"ל ומינויו לסגן מבקר מערכת הביטחון. ביוני 2022 מונה למבקר מערכת הביטחון.
תמרי
{{פירושונים|אישים: אחר:
ראו גם
}}
אליפות וימבלדון 1884
אליפות וימבלדון 1884 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-5 ביולי והסתיימה ב-19 ביולי. השנה לתוכנית התחרות התווספו תחרויות נשים ותחרות זוגות גברים. תחרויות אלו החלו לאחר סיום תחרות גברים.
בתחרות בנוסף לטניסאים בריטים השתתפו טניסאים מארצות הברית.
תחרות הגברים
התחרות נערכה ב-2 שלבים. בשלב הראשון 28 ספורטאים התחרו על הזכות להתמודד מול המנצח של התחרות שנערכה בשנה שעברה. בשלב השני המנצח של השלב הראשון נפגש עם האלוף-משנה שעברה.
כול המשתתפים חולקו ל-2 בתים (16 בעליון ו-12 ספורטאים בתחתון). המנצחים נפגשו בגמר מתמודדים. הטניסאים אמריקאים לא עברו את השלב השני של התחרויות.
המנצח של השלב הראשון היה טניסאי בריטי בשם הרברט לאופורד. ארנסט רנשו הודח בשלב חצי-גמר. ויליאם רנשו ניצח משחק הסיום ב-4 מערכות. בכך הוא זכה באליפות הרביעית ברציפות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים שנערכה לראשונה השתתפו 13 טניסאיות. במשחק הגמר נפגשו האחיות ווטסון. האחות הצעירה מוד ווטסון ניצחה את אחותה ב-3 מערכות.
תחרות הזוגות
בתחרות הזוגות השתתפו 10 זוגות כולל הזוג האמריקאי שהודח בחצי גמר. הזוג האחים רנשו ניצח זוג בריטי אחר ב-4 מערכות. בכך ויליאם רנשו זכה במקום הראשון בתחרות נוספת לתחרות גברים, ובסך הכול הוא זכה בפעם החמישית במקום ראשון בתחרות וימבלדון.
ראיין דסטיני
ראיין דסטיני איירונס (באנגלית: Ryan Destiny Irons; נולדה ב-8 בינואר 1995) היא שחקנית, זמרת ופזמונאית אמריקאית. בזמן שעבדה בתעשיית המוזיקה מאז ילדותה, דסטיני התפרסמה לראשונה כחברה בלהקת הבנות "לאב דולהאוס" בשנת 2013. דסטיני מוכרת בעיקר בזכות תפקידה בסדרת הטלוויזיה "סטאר".
ביוגרפיה
בשנת 2010 הופיעה דסטיני בפרק בסדרת האינטרנט "The Wannabes". בשנת 2013 היא הופיעה בכמה פרקים של דרמת הפשע, "Low Winter Sun". מאוחר יותר הופיעה בדמות הראשית בסרט האינדי "A Girl Like Grace".
דסטיני לוהקה לתפקיד של טיאנה בדרמה המוזיקלית אימפריה, אך בשל חוזה ההקלטות שלה, היא לא יכלה לקבל את התפקיד. בדצמבר 2015, דסטיני לוהקה באחד התפקידים הראשיים כאלכסנדרה בסדרה סטאר לצד קווין לטיפה. הסדרה שודרה בפוקס החל מ-14 בדצמבר 2016 והסתיימה לאחר שלוש עונות בשנת 2019.
בנובמבר 2019 הוכרז כי דסטיני לוהקה לגלם את קליירסה שילדס בסרט הביוגרפי "Flint Strong".
חיים אישיים
דסטיני מנהלת מערכת יחסים עם השחקן קית' פאוורס מאז סוף 2017.
חשיבה
חשיבה היא פעילות העוסקת במידע הנקלט מהסביבה על ידי החושים או הנשלף מהזיכרון, ובעיבודו או ארגונו מחדש במוח. כמו כן, החשיבה עוסקת גם בתהליכים שונים ליצירת מידע חדש, כמו למשל: הסקת מסקנות. בהתאם לכך, החשיבה היא אחת הדרכים להתגבר על מכשולים.
היכולת ליצור ולשמר חוט מחשבה פנימי ללא תלות במציאות החיצונית, משחררת את האדם מהמגבלות של תגובה לאירועים סביבתיים מידיים בלבד. בחברה של עידן המידע, יכולת החשיבה חיונית לתפקוד של האדם בכל ההיבטים של חייו. בנוסף, לעיתים קרובות החשיבה יכולה לחסוך לאדם זמן ומאמץ.
מאפיינים
ב. פ. סקינר, הדמות הנודעת ביותר בגישה הביהביוריסטית, הגדיר את החשיבה כהתנהגות סמוייה או נסתרת, אשר נשלטת ומעוצבת על ידי אותם מנגנוניים סביבתיים כשאר סוגי הפעולות של האדם. על פיו, לעיתים קרובות, החשיבה נחשבת כ"התנהגות חלשה", כשהחולשה נובעת משליטה פגומה של גירוי. למשל, אדם שמסתכל על חפץ שאינו מטיב להכירו, אפשר שיאמר: "אני חושב שזה שזה מין מפתח ברגים". הביטוי "אני חושב" עומד בניגוד מובהק ל"אני יודע". כמעט תמיד ההתנהגות הסמוייה נקנית על ידי האדם ראשית בתור התנהגות גלויה.
התבססות על הקשב וזיכרון העבודה
הזיכרון לטווח קצר יכול להכיל פחות או יותר שבע יחידות מידע בו זמנית למשך זמן קצר בלבד. מכאן נוצר הקושי האנושי לעסוק בבעיות המורכבות ממספר גדול של משתנים. אחד הגורמים המשפיעים ביותר על קיבולת זיכרון העבודה הוא הקשב. בהתאם לכך, יש הרואים בקשב לא רק גורם לשפעול מערכת הקליטה של החושים, אלא גם יכולת מנטלית של ריכוז או מאמץ המאפשרת להתמקד במטלה קוגניטיבת מסוימת.
לצורך עיבוד של פרטי מידע מרובים בו זמנית המערכת הקוגניטיבית צריכה להתגבר על מגבלת הקיבולת של הזיכרון לטווח קצר. אחת הדרכים להתגבר על מגבלת הקיבולת היא קיבוץ מספר בלתי מוגבל של פריטים ליחידת משמעות בודדת המכונה "גוש" (chunk). היכולת להגדיל את כמות הפריטים שניתן לחשוב עליהם בו זמנית על ידי ארגונם כגושי מידע, זיכתה את הזיכרון לטווח קצר בכינוי זיכרון עבודה.
דרך נוספת להתגברות על מגבלת זיכרון העבודה היא שימוש במיומנויות חשיבה מתאימות. למשל, ניתן לפתרון בעיות מורכבות על ידי פירוקן לבעיות משנה, לטפל בכל אחת מהן בנפרד ולאחר מכן לצרף אותן לצורך יצירת הפתרון השלם.
התפתחות החשיבה
התפתחות קוגניטיבית היא העלייה ביכולתו של האדם לחשוב, לשקול, להבין ולפתור בעיות עם העלייה בגיל. ההתפתחות הקוגניטיבית כוללת התפתחות של מיומנויות חשיבה. אלו הן טכניקות או יכולות מנטליות המיועדות להנחות את תהליך החשיבה שבעזרתם האדם חושב על דבר מה, מארגן ומנסח את מחשבותיו ומקיים יחסי גומלין עם הסביבה.
חשיבה ותקשורת
מבחינה פיזית ופסיכולוגית לא ניתן ליצור תקשורת ישירה בין מחשבות של אנשים שונים. כתוצאה מכך תקשורת של מחשבות מתאפשרת רק באמצעות תיווך של משמעויות ומילים. משמעויות המילים בשפה מתפתחות למושגים, אשר מתמלאים שוב במשמעויות חדשות בעקבות השימוש בהם.
עם זאת, בניגוד למילים המרכיבות את הדיבור, המחשבה אינה מורכבת מיחידות נפרדות. במוחו של האדם המחשבה כולה מוצגת בבת אחת, אך בדיבור יש לפתחה לפי הסדר המילולי המתאים. המחשבה אינה מועתקת למילים באופן ישיר מכוח עצמה, אלא מתורגמת למילים באמצעות משמעויותיהן. בעקבות זאת מתעורר פעמים רבות הקושי לתרגם מחשבות מסוימות למילים.
חשיבה בתרבות
החשיבה מקבלת ביטוי בתרבות בדרכים שונות.
חידות הן בעיות המוצגת לשם שעשוע וכאתגר חשיבה. כמו כן, ישנם משחקים רבים המצריכים חשיבה, לדוגמה: משחק חשיבה ומשחק אסטרטגיה.
החשיבה באה לידי ביטוי באמנות ביצירות כמו האדם החושב.
חזותי מול מילולי
מחקרים העוסקים בקשר שבין תבניות חשיבה לפעילות המוח ומבנהו, מזהים שתי קבוצות אוכלוסייה המובחנות זו מזו על-פי נטייתן להפעיל את אחד משני חלקי המוח. האוכלוסייה הנוטה להפעלת הצד השמאלי של המוח מאופיינת בחשיבה מילולית, הנוקטת בגישה סדרתית של צעד-אחר-צעד לפתרון בעיות. האוכלוסייה הנוטה להפעלת הצד הימני של המוח מאופיינת בגישה חזותית המאפשרת הגדרת בעיות ופתרונן ללא כל שלבי-ביניים בין ההגדרה לפתרון.
רגשות וחשיבה
בדומה לקשר בין רגשות וזיכרון קיים גם קשר בין רגשות לחשיבה. קשר זה הוא בעל אופי דו כיווני, כך שהרגשות יכולים להשפיע על החשיבה באותה המידה בה החשיבה יכולה להשפיע על הרגש. שני היבטים אלו של החוויה האנושית יכולים לפעול באופן מאוחד או מנוגד אחד לשני.
תגובות רגשיות יכולות להצביע על נזק או תועלת אפשריים לרווחתו של האדם ובכך משמשות לתעדוף של פעולות ותהליכים קוגניטיביים מסוימים. הרגש יכול לשמש כרמז היוריסטי שממנו ניתן לפרש את התגובה לגירוי, אדם או אירוע מסוימים. משום שהתחושה של הרגש יכולה להיות מעורפלת ישנה נטייה לפרש את משמעותו על פי ההקשר. באופן זה עוררות רגשית בתגובה לנהג שנדחף למסלול יכולה להתפרש ככעס בעוד שעוררות רגשית בתגובה למפגש עם אדם מושך יכולה להתפרש כאהבה.
השפעה נוספת של החשיבה על הרגש יכולה לבוא לידי ביטוי בהפעלה של סכמה בעלת אופי רגשי. כגון סטריאוטיפ שיכול להוביל לדעה קדומה.
הטיות ועיוותי חשיבה
עיוותי חשיבה הם הטיות חשיבתיות הגורמות לאדם לפרש את המציאות בצורה שגויה.
הטיה קוגניטיבית היא נטייה שיטתית (לא אקראית) של בני אדם לטעויות בתפיסה, בזיכרון, בחשיבה או בשיפוט.
הפרעות במהלך החשיבה
את ההפרעות במהלך החשיבה אפשר לחלק לשני סוגים עיקריים: הפרעות בקצב החשיבה והפרעות ברצף החשיבה.
הפרעות בקצב החשיבה
החשיבה יכולה להגיע אל יעדה בצורה מהירה יותר ובכך לאפשר עושר של מחשבות. עם זאת כאשר הקצב של המחשבות מהיר מידי או איטי מידי, הדבר יכול להפריע למהלך החשיבה.
בהתאם לכך, ישנם שני סוגים של הפרעות בקצב החשיבה:
הפרעות ברצף החשיבה
ישנם מספר סוגים של הפרעות ברצף החשיבה:
הפרעות בצורת החשיבה
ישנן מספר סוגים של הפרעות בצורת החשיבה
הפרעות בחשיבה המופשטת
בהפרעות בחשיבה המופשטת עולה חומר סטריאוטיפי, והחושב חוזר לעולם על אותו התוכן בצורה קבועה. במצבים אלו בולטת בחשיבה במוחשית, ללא יכולת שימוש בהפשטה.
תחומי מחקר
כל תחום בפסיכולוגיה עוסק בתוצרים אלו בצורה זו או אחרת. הפסיכולוגיה הקוגניטיבית מתמקדת בחקר האופן בו מתבצעת החשיבה, למשל בשאלות "מה הן יחידות החשיבה הבסיסיות ביותר?" או "אילו גורמים משפיעים על החשיבה?". המכניזם של החשיבה נחקר גם באמצעות מחקר נוירופסיכולוגי, שבו נבחנת הפעילות החשמלית של המוח וזרימת הדם במוח.
המחשב משמש כאנלוגיה של המוח לצורכי חקר החשיבה. הוא משמש כמקור למודלים תאורטיים שונים המנסים להסביר את האופן שבו פעילויות הכרתיות מורכבות צומחות ממרכיבי עיבוד פשוטים.
פסטיבל תרבות של שלום
היסטוריה
הפסטיבל נוסד ביוזמת המפיק אלי גרינפלד ששימש גם כמנהל אמנותי שלו, יחד עם מועדון "צוותא" ובסיוע של קרן רוזה לוקסמבורג וקרן חבצלת. במסגרת הפסטיבל נערכו מפגשי אמנים הופעות בתחומי המוזיקה, התיאטרון, השירה והאמנות הפלסטית. מתקיימים בו מופעים לילדים, לצד הופעות לקהל הרחב ושיתופי פעולה בלתי שגרתיים. הפסטיבל כולל תוכניות של מוזיקה יהודית, ערבית, נוצרית ושל דתות אחרות; הצגות תיאטרון בעברית וערבית, מופעי ריקודי בטן, מוזיקה קלאסית בין מזרח למערב ועוד.
בין תוכניות הפסטיבל הקבועות מדי שנה היו:
הפסטיבל הראשון נערך ביוני 2003, בהשתתפות סופרים, משוררים, מחזאים ואנשי קולנוע יהודים וערבים, בעיקר באולם צוותא בתל אביב, ונמשך 4 ימים. בתוכנית הספרות והשירה הופיעו, בין היתר: שמעון אדף, שלי אלקיים, מאיר בוזגלו וארז ביטון. בתוכנית המוזיקלית הופיעו: ההרכב הקאמרי "תושייה" עם הזמרות שפרה פרץ וליאת יצחקי תזמורת נצרת עם המשורר רוני סומק במופע "חייבתק" - מחווה לפיירוז, למוזיקה הלבנונית ולשירי ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן. בימי הפסטיבל הראשון התקיים יריד ספרים ומוזיקה.
הפסטיבל השלישי נערך ביוני 2005, בין האירועים שנערכו בו היו: מופע בו הקריקטוריסטים עומס אלנבוגן, נסים חזקיהו, שלמה כהן, אורי פינה ושי צ'רקה אלתרו שלום בציור חי לפני הקהל; אירוע קבלת השבת המסורתי ב"צוותא" שארח את תזמורת הנוער היהודי-ערבי; אברי גלעד שקיים תיאטרון קריאה למבוגרים המבוסס על ספר הילדים "אוזו ומוזו מכפר קקרוזו" מאת אפרים סידון בו השתתפו גיל צ'רנוביץ', חאולה חאג'-דיבסי והבמאי אריה דולפין; תזמורת נצרת ארחה את הזמרת לובנה סלאמה והזמר דוד ד'אור ב"צוותא", בקונצרט נוסף שהתקיים בנצרת ארחה התזמורת את סאלמה ואת שירין דניאל. לייבל התקליטים "אדמה" השיק במסגרת הפסטיבל אלבום חדש של אמיר שהסאר, "מלקטת העלים" ואת האלבום, "קולות יהודה" של מרק אליהו; יסמין לוי ארחה את שמעון פרנס ורקדניות פלמנקו במוזיאון מגדל דוד בירושלים; הזמרת חיה סמיר הופיעה עם האנסמבל היהודי-ערבי בחסות התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
הפסטיבל הרביעי נערך במאי 2006, אורח הכבוד של הפסטיבל היה הזמר הצרפתי יליד מצרים ז'ורז' מוסטקי שערך שלוש הופעות.
הפסטיבל החמישי נערך במאי 2007, אורח הכבוד של הפסטיבל היה הזמר הטורקי עומר פארוק טקבילק הוא הופיע פעמיים ב"צוותא" בתל אביב ובהיכל התרבות בפתח תקווה, שם ארח את הזמרת יסמין לוי. תזמורת נצרת אירחה את השחקן אורי גבריאל, שביצע ממיטב שירי עבד אל-חלים חאפזבערב מחווה ל"". בסכנין נערך מופע של דרווישים מחוללים שמשך קהל יהודי וערבי.
הפסטיבל השישי נערך במאי 2008, אורחת הכבוד של הפסטיבל הייתה הזמרת הצרפתייה-יהודייה-מרוקאית סאפו, שערכה מופע משיריו של השאנסונר הצרפתי ליאו פרה. תזמורת נצרת ארחה מרים טוקאן שביצע ממיטב להיטיהם של אום כולתום, איסמאהן, מוחמד עבד אלוהאב ופאריד אל אטראש. במופע שולבו סיפורים על השירים ומבצעיהם המקוריים מפיו של מייסד ומנהל התזמורת, המנצח סוהיל רדואן. בנוסף עלו המופעים: "לרקוד עם פריד אל אטרש" - מופע בשהתתפות רקדני ורקדניות הבטן אורית אהרון, יעל בקר, אסי חסקל ואחרים, בשילוב קטעי וידאו נדירים של אל אטרש. מופע מסקרן נוסף, "פרויקט הדיוואן" - מופע של פיוטי החצרות של ימי הביניים בספרד, תימן, טורקיה והים התיכון, "קולות מן הים האחר" - מופע שבמרכזו שירת נשים ערביות בת זמננו, שאותה קראו בעברית וערבית שולמית אלוני, יעל דיין, חנה מרון, דודו אלהרר, קלרה חורי, רוני סומק ואחרים. בפסטיבל הוצגה תערוכה ומיצג של האמן המרוקאי עבד אל לטיף זיאן, בשם "טראנס ארט מרוקו", שמפגישה בין אמנות פלסטית לטקסי הטראנס המיסטיים של כת הגנאווה. היישוב הבדואי חורה שבנגב ארח במסגרת הפסטיבל מפגש מוזיקלי של אלתורים מתוך מקורות היהודיים בהשראת טקס השמע הסופי. בו השתתפו הכנר ונגן העוד דרוויש דרוויש, הגיטריסט גל גיברשטיין, המשורר פאיז אבו עדיה מהתראבין ונגן כלי ההקשה אלעד נאמן.
הפסטיבל השביעי נערך במאי 2009, תחת הכותרת "התרבות המצרית", והתקיים בסימן 30 שנה להסכם השלום בין ישראל למצרים. הוא נערך בתל אביב, פתח תקווה, מעלות תרשיחא, נצרת ומצפה רמון. פסטיבל זה היה הגדול ביותר שנערך עד אז, הוא נמשך 9 ימים והשתתפו בו 150 אמנים. במסגרת הפסטיבל נערכו שלושה מופעים מרכזיים: הראשון, "דרך סלאמה" - בו יבוצעו שירים ערבים קלאסיים לצד מוזיקה מקורית חדשה, בשיתוף פעולה של מוזיקאים ואמנים מלבנון, ישראל וגם איטליה. אחד מהמשתתפים היה נביל סלאמה, סולן הלהקה הלבנונית-איטלקית "רדיו דרוויש". המופע מרכזי השני נקרא "ימי חלב ודבש" וציין 30 שנה לשיר "הללויה", שנשמע לראשונה בפסטיבל הזמר 1979 ובאותה השנה זכה במקום הראשון באירוויזיון. לכבוד האירוע התאחדה להקת "חלב ודבש" ועל הבמה עלו ראובן גבירץ, יהודה תמיר, שמוליק בילו ולאה לופטין, מי שהחליפה בלהקה את גלי עטרי. המופע השלישי היה "מוזיקה ושירים מהקולנוע מהמצרי" שנערך בהיכל התרבות בפתח תקווה ובו תשתתף השחקנית גלית גיאת, סולני תזמורת נצרת ורקדניות בטן. עוד מופעים בפסטיבל היו: "שירי אהבה ופיוטים מאיראן" - מופע בו בוצעו פיוטים, שירי שמחה וחג ממסורת יהודי איראן ושירים ישראלים מפורסמים עם לחנים פרסיים, שירה בציבור עם שרה'לה שרון, מופע סולו של נגן העוד ויסאם ג'ובראן, יאיר דלאל הציג בפסטיבל את ההרכב שלו, "בנד אוריינט", שהשיק אז אלבום בו מיזוג בין מוזיקה ערבית ובלקנית לג'ז מערבי, מופע של מחול סופי בהשראת המשורר והמיסטיקן ג'לאל א-דין רומי. נערך מפגש בין המשוררים רוני סומק ונעים עריידי, ועלתה ההצגה "אלף לילה ולילה" של התיאטרון הערבי-עברי ביפו וערב הבידור "שירת העצבים" מאת אפרים סידון בבימוי דניאלה מיכאלי.
הפסטיבל השמיני נערך במאי 2010, והתקיים בסימן של מחאה ושותפות. בפסטיבל הופיעה הזמרת אמל מורקוס אחרי כשבע שנים של היעדרות מהבמות של תל אביב. הפסטיבל נפתח ב"קבלת שבת שלום" בה השתתפו, בין היתר, הרב בני לאו, ההיסטוריונית אניטה שפירא, הסופר א.ב יהושע והעיתונאית סמדר פרי, מתקיים השנה בסימן של מחאה ושותפות. הפסטיבל 52 אמנים ויוצרים. נערך מופע הצדעה לזמרת המחאה מרסדס סוסה, בו השתתפו, בין היתר, שלמה יידוב, דורית ראובני, לאה שבת, אנסמבל טריטונוס וגלית גיאת, ובמסגרתו שולבו בין שיריה של סוסה גם קטעים נבחרים מה"מיסה קריולה" של אריאל רמירז. בנוסף נערך קונצרט רוק כמחווה לפסטיבל וודסטוק, בו ארחו חברי להקת שליחי הבלוז את מרגלית אנקורי, הדרה לוין ארדי, יוסי בוזין ויהונתן גרוסברג. בערב התארח גם הגיטריסט והזמר, יצחק קלפטר. את הפסטיבל נעל המופע "ראפ לשלום" של הרכב הראפ היפואי "סיסטם עאלי", חברי הלהקה, ששרים בערבית, עברית, רוסית ואנגלית, ארחו, בין היתר, את שאנן סטריט ואת סאז ותאמר נפאר מהרכב הראפ DAM מלוד.
הפסטיבל התשיעי (מאי 2011), והפסטיבל העשירי (מאי 2012) נערכו במתכונת מצומצת, ארבעה ימים בלבד, עקב קשיי תקציב, ולאחריהם הפסטיבל בוטל.
אתנומתודולוגיה
אתנומתודולוגיה (אתנוס: פירושה ביוונית עם או גזע + מתודולוגיה=חקר שיטות) היא תאוריה סוציולוגית המתמקדת באופנים שבהם אנשים מקנים משמעות לעולמם, מתקשרים ומראים הבנה זו לאחרים, ומייצרים באופן הדדי את הסדר החברתי המשותף בו הם חיים. המושג נטבע לראשונה על ידי הרולד גרפינקל בשנות ה-60. אתנומתודולוגיה היא תאוריה נפרדת מהסוציולוגיה המסורתית, ואינה מחפשת להתחרות בה, או לספק תיקונים לפרקטיקות המשויכות לזרם זה.
שני הבדלים עיקריים בין הסוציולוגיה המסורתית לבין אתנומתודולוגיה הם:
סוגי אתנומתודולוגיה
לפי ג'ורג' פסאטאס (George Psathas) ניתן לזהות חמישה סוגים של מחקר אתנומתודולוגי. אלה יתוארו כך:
עמדות ושיטות מרכזיות
אדישות אתנומתודולוגית
זוהי מדיניות של אגנוסטיות מכוונת, או אדישות, כלפי התכתיבים, הדעות הקדומות, המתודות והפרקטיקות של ניתוח סוציולוגי בתפיסה המסורתית שלו (דוגמאות: תאוריית התפקיד, תאוריות של ריבוד חברתי וכדומה). תכתיבים ודעות קדומות המשמשים להַבְנות מראש חקירות מדעיות של הסוציולוגיה המסורתית ללא תלות בנושא המהווה את מטרת המחקר, או בסביבה הנחקרת בשבע עיניים.
המדיניות של אדישות אתנומתודולוגית אינה מכוונת לבחון באדישות את בעיית הסדר החברתי הנתפסת כדאגתו של האינדיבידואל או של חבר הקבוצה.
פעם ראשונה בחיים
זוהי הפרקטיקה של תיאור כל פעולה חברתית, ללא קשר להופעתה השגרתית והרגילה, כאילו הופיעה וקרתה בפעם הראשונה. זהו ניסיון לחשוף ולהבין כיצד המתבונן בפעולה מרכיב או "יוצר" את הפעולה על-מנת לנסח תיאור כלשהו.
מטרת התרגול היא לציין ולהדגיש את המורכבויות של ניתוח ותיאור סוציולוגיים. הדגש בעיקר על המאפיינים והתכונות הרפלקסיביות של תיאור מפי "המבצע" (Actor) או המתבונן אודות המתרחש במצב נתון. פעולה כזו תחשוף גם את התלות הבלתי נמנעת של הצופה בשיטת הפרשנות המתועדת (ראו הרמנויטיקה) כמתודולוגיה המגדירה הבנה חברתית, הן לאדם הפשוט והן למדעני החברה.
ניסוי פורץ דרך
שיטה לגלות ולחשוף את הפעולה הפשוטה המבוצעת על ידי קבוצות חברתיות מסוימות, תוך שמירה על הסדר החברתי המוכר והמשותף לכל.
דוגמה (קיצונית): נהיגה בניגוד לכיוון התנועה ברחוב חד סיטרי יכולה לחשוף תובנות שימושיות רבות בנוגע לפרקטיקות החברתיות הנהוגות, כמו גם בנודע לסדר המוסרי של קהילת הנהגים ו/או המשטרה. הנקודה בניסוי שכזה היא להדגים שרכישת תובנות בנוגע לפעולה חברתית מסוימת, הכרוכה בשמירה על סדר חברתי כלשהו, יכולה (לעיתים קרובות) להתגלות בצורה הטובה ביותר על ידי פריצת אותו סדר חברתי, ועל ידי התחקות אחר תוצאותיו של אותו ניסיון "פריצה". הדבר יודגש במיוחד בפעולות הקשורות "להרכבה מחדש" של אותו סדר חברתי, ובתהליך הנרמול של אותה סביבה חברתית.
ההערה של סאקס (Sacks’ Gloss)
שאלה אודות היבט של הסדר החברתי המציעה, כשיטה לענות עליה, שעל החוקר לתור אחר בני חברה מסוימת, האחראים לקיומו של אותו היבט בסדר החברתי. שאלתו המקורית של סאקס מתייחסת לאובייקטים במקומות ציבוריים וכיצד ניתן להבחין שאובייקטים אלה שייכים או לא שייכים למישהו. הוא מצא את תשובתו בפעולותיהם של קציני משטרה שהיו צריכים להחליט האם מכוניות מסוימות ננטשו על ידי בעליהן.
המלצה: אם את/ה רוצה להבין את סדר חברתי מסוים מתוחזק, או איך פעולה חברתית מתבצעת, גש/י למקור: האנשים שעושים את המלאכה המעשית של אחזקת ובניית מבנים חברתיים אלה.
המשל של דורקהיים (Durkheim’s Aphoriam)
דורקהיים היטיב לטעון כי אנחנו "נוהגים בעובדות חברתיות כמו בדברים" (comme des choses). הכוונה היא כי עלינו להניח את האובייקטיביות של עובדות חברתיות כהנחת יסוד של המחקר החברתי (ובכך להקנות לסוציולוגיה הבסיסית מעמד של מדע). גרפינקל, בפרשנותו לדבריו של דורקהיים, טוען כי עלינו להתייחס לאובייקטיביות של עובדות חברתיות כהישג של בני התרבות ולהפוך את תהליך הרכישה של אותו הישג למוקד המחקר.
נושא המחקר של האתנומתודולוגיה הוא הפרקטיקות החברתיות של "שחקנים" חברתיים אמיתיים בתנאים חברתיים אמיתיים, והשיטות לפיהן "שחקנים" אלה מייצרים ומתחזקים משמעות משותפת של סדר חברתי.
ספרוסיים
משפחת דגים זו נמצאת במים רדודים קרוב לקרקעית. רוב המינים במשפחה זו הם טורפים וכוללים מערכת שיניים חזקה בעזרתם הם מפצחים קונכיות וצדפות, אולם מינים אחרים ניזונים מצמחי־ים. לדגים אלו יש בין 10–13 קוצי גב ו־3 קוצים באזור השת. אורכם משתנה בין 24 ס"מ ל־1.2 מטר, כשהגדול מביניהם הוא המין פטרוס רופסטריס שמגיע לאורך 2 מ' ושוקל עד 80 ק"ג. הכתמים השונים מהווה זיהוי חשוב בזיהוי המינים השונים. נמצא כי מינים רבים מהמשפחה הם הרמאפרודיטים להם יש בלוטת־מין זכרית ונקבית בו זמנית, ואצל אחרים המין משתנה עם התבגרותם. מחצית מכל המינים הידועים במשפחה זו נמצאים סביב דרום אפריקה, בים התיכון נמצאים 24 מינים.
חלק מהדגים במשפחה זו נחשבים לדגי מאכל משובחים כגון סרגוס מסורטט, ספרוס זהוב (דניס) וספרוס מצוי (פארידה).
מינים בחופי ישראל
לחופי ישראל מגיעים המינים הבאים:
מיון
להלן רשימת 38 סוגים הקיימים במשפחה:
אריאל הירשפלד
אריאל הירשפלד (נולד ב-10 באוגוסט 1953) הוא מבקר תרבות וספרות, מסאי וחוקר ספרות עברית, פרופסור מן המניין בחוג לספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה
הירשפלד נולד בפרדס חנה להורים ילידי גרמניה. אביו, קורט הירשפלד, למד נגרות בברלין והחזיק בתואר נגר אמן (Meister). כשעלה לא"י המשיך לעבוד כנגר. אחיו מצד אביו (שנישא פעמיים),, נפל במלחמת העצמאות, חמש שנים לפני שאריאל הירשפלד נולד.
הירשפלד למד תואר ראשון במוזיקולוגיה ובספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים והמשיך ללימודים מתקדמים באותה אוניברסיטה. בשנת 1995 השלים דוקטורט בהנחיית פרופ' גרשון שקד בנושא "הסמל ביצירתו של י.ח. ברנר". היה בעבר ראש החוג לספרות עברית. משנת 2017 מכהן כראש בית הספר לספרויות באוניברסיטה העברית. עורך ושותף לכתב-העת מחקרי ירושלים בספרות עברית.
עוד בימי לימודיו לתואר ראשון, הירשפלד החל לעסוק בהוראה ולימד לאורך שנים כמורה ומחנך בבתי הספר בית חינוך עירוני ג' בירושלים ולאחר מכן בתיכון ליד האוניברסיטה.
פרסם מאמרי וספרי מחקר בתחומי הספרות, המוזיקה והאמנות, מספר קובצי מסות, רומן מכתבים (השפעה בלתי הוגנת, ביחד עם רונית מטלון) ספר ילדים (איפה נמצא הזמן) ומאמרי ביקורת ופובליציסטיקה רבים בעיתונות. היה בעל טור שבועי במוסף "הארץ".
בשנת 2008 זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.
בשנת 2015 פסלה לשכת ראש הממשלה מטעמים פוליטיים את הפרופסורים אריאל הירשפלד ואבנר הולצמן מלשמש שופטים בוועדת פרס ישראל לספרות ולשירה. בעקבות כך התפטרו מתפקידיהם בוועדה גם שאר חבריה – פרופסור נסים קלדרון, פרופסור נורית גרץ, פרופסור זיוה בן פורת וד"ר אורי הולנדר.
בעבר היה נשוי לעיתונאית נרי ליבנה, ולהם שלושה בנים. היה בן-זוגה של הסופרת בתיה גור עד לפטירתה ממחלת הסרטן, וכן בן-זוגה של הסופרת רונית מטלון שנפטרה גם היא ממחלת הסרטן. הירשפלד כתב עם מטלון רומן מכתבים מתוקשר.
הירשפלד חבר המועצה הציבורית להוראת התנ"ך וחבר המועצה הציבורית של ארגון בצלם.
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
על כתביו:
לנגטון
לנגטון (באנגלית: Langton) הוא שם משפחה אנגלי. {{פירושונים|
ראו גם
}}
רג'ו די קלבריה (נפה)
נפת רג'ו די קלבריה (באיטלקית: Provincia di Reggio Calabria) הייתה נפה במחוז קלבריה שבאיטליה, ששכנה על גדות מצר מסינה. הנפה השתרעה על שטח של 3,183 קמ"ר, ובשנת 2005 התגוררו בה 565,866 נפש. בירתה של הנפה הייתה רג'ו די קלבריה. הנפה גבלה בנפת קטנזארו בצפון-מזרח, בנפת ויבו ולנטינה בצפון-מערב ובים היוני בדרום-מזרח.
מנחם דוידוביץ'
הרב מנחם דוידוביץ' (א' באדר ה'תרפ"ח, 25 בפברואר 1928 - כ"ג בסיוון ה'תשע"ז, 17 ביוני 2017) היה סופר סת"ם ידוע. נחשב בעדה החרדית לסמכות הלכתית ומקצועית בתחום. ספר "תיקון קוראים" שהוציא לאור הפך לאב-טיפוס של מרבית ספרי התורה בימינו.
ביוגרפיה
נולד במינכן שבגרמניה לדוד ולהנדל. בהיותו בן עשר עלה עם הוריו לארץ ישראל ומשפחתו התגוררה בפרדס חנה. לאחר מכן עברה לירושלים, שם למד אצל הרב יוסף צבי דושינסקיא. התקרב גם לאדמו"ר הרב אהרון ראטה בעל ה'שומרי אמונים', שהיה לרבו המובהק. לאחר פטירתו הפך לחסיד של חתנו הרב אברהם יצחק קאהן, בעל 'דברי אמונה', שייסד את חסידות תולדות אהרן. ולאחר פטירתו עבר לחסידות תולדות אברהם יצחק.
לאחר נישואיו החל לעסוק במלאכת הסת"ם. במשך כחמישים שנה שימש כסופר של 'בד"ץ העדה החרדית'. הרב יצחק יעקב וייס - גאב"ד העדה החרדית מזכיר את דעתו בענייני סתם בספריו 'מנחת יצחק'. הוא כתב כ-26 ספרי תורה, ובכללם ספר התורה של האדמו"ר מתולדות אהרן. שימש גם כבעל קורא של האדמו"ר.
מסר שיעורים בהלכות סת"ם, ופרסם מאמרים בנושא. הוציא קונטרס על ספר "משנת סופרים" של הרב ישראל מאיר הכהן. בשנת ה'תשע"ה הוציא את הספר "מנחת הסופר" - חידושי דינים ופלפולים בדיני סת"ם.
היה קנאי בהשקפתו. השתתף במשמרת הצניעות בשכונת מאה שערים ובמאבקי דת שונים, ואף נעצר עקב כך.