cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'יימס ואן אלן
חלוץ מחקר החלל
ואן אלן היה החוקר הראשי של מחקרים מדעיים שבוצעו בעזרת 24 לוויינים ומשימות פלנטריות.
טעות של הירח
טעות של הירח הוא אלבום האולפן החמישי של נקמת הטרקטור.
רקע
בשנת 1999 פנו אל אבי בללי מתיאטרון חיפה וביקשו ממנו לכתוב את המוזיקה להצגה "אותלו". בהשראת אותו פסקול, שעליו עבדו חברי הלהקה חודשיים, הם יצרו ביחד את הדיסק. כ־1,500 עותקים של האלבום נמכרו בישראל.
The Scotts
The Scotts הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרים האמריקאים טראוויס סקוט וקיד קאדי, כצמד בשם "דה סקוטס". השיר יצא לאור ב-24 באפריל 2020, על ידי חברות התקליטים אפיק רקורדס, קקטוס ג'ק רקורדס ו-ויקד אווסום.
רקע והכרזה
ב-20 באפריל 2020 דווח כי סקוט עתיד לשתף פעולה עם משחק הווידאו פורטנייט כדי להתחיל במשחק סיבוב הופעות וירטואלי בשם "Astronomical" החל מ-23 באפריל עד 25 באפריל. במהלך ההופעה במשחק, השיר הושמע בבכורה בכמה זמנים שונים. שחקני המשחק זכו לשמוע את השיר לפני הוצאתו הרשמית. בסך הכל, כ-12 מיליון שחקנים השתתפו בהופעות של סקוט במשחק. ב-23 באפריל, סקוט חשף את עטיפתו הרשמית של הסינגל בעמוד האינסטגרם שלו והודיע כי בשיר משתתף גם קיד קאדי. שם השיר מהווה התייחסות לשם המשפחה האמיתי של קאדי ושם הבמה של סקוט בהתאמה.
ביקורת
בעיני צ'ארלס הולמס מרולינג סטון, השיר הרגיש "כמו מעבר סמלי של הלפיד", לאחר הערצתו הוותיקה של סקוט ליצירותיו של קאדי, אך בסופו של דבר חשב ש"התוצאות מעורבות" לאחר שהיה "מאוד נרגש" לפני כן.
הצלחה
השיר הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 בשבוע של 9 במאי 2020, והיה לשיר השלישי של סקוט שהגיע למקום הראשון במצעד, והראשון של קאדי גם כן, ובכך סקוט הפך לאמן השישי בהיסטוריה שהכניס מספר שירים שונים היישר אל המקום הראשון במצעד, לאחר מריה קארי, בריטני ספירס, ג'סטין ביבר, דרייק ואריאנה גרנדה.
ארתור קנדי (שחקן)
ג'ון ארתור קנדי (באנגלית: John Arthur Kennedy; 17 בפברואר 1914 – 11 בינואר 1990) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי. קנדי, מגדולי שחקני הקולנוע בשנות ה-50 של המאה ה-20, היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר על תפקידיו בסרטים "ניצחון בוהק", "אלוף", "פייטון פלייס", "אחדים באו במרוצה" ו"משפט" בתפקיד עליו זכה קנדי בפרס גלובוס הזהב.
ביוגרפיה
קנדי נולד בווסטר שבמסצ'וסטס להלן ולטי. ג'יי קנדי. למד ב"אקדמיית ווסטר" ובבית הספר הפרטי למכונאות שבחסות "אוניברסיטת קרנגי מלון". לאחר מכן עבר להתגורר בניו יורק שם הצטרף לקבוצת תיאטרון. קנדי שירת במלחמת העולם השנייה בין השנים 1943 ל-1945 כשחקן וכקריין בסרטי תעמולה אמריקאיים.
קריירת משחק
קנדי החל את דרכו כשחקן הוליוודי בשנות ה-40 של המאה ה-20 בסרטיו של ראול וולש "הרי הסיירה הגבוהים" בתפקיד רד המסייע ל"מאד דוג" רוי ארל (המפרי בוגרט) בשוד הגדול, "לגיהנום ובחזרה" בתפקיד נד שארפ ו"עיר לכיבוש" בתור אדי אחיו של דני קני (ג'יימס קאגני). בהיותו בשירות צבאי הצטלם קנדי לסרטי המלחמה הפטריוטים "חיל האוויר" של הווארד הוקס בתפקיד לוטננט תומאס מק'רטין התותחן מצוות המפציץ האמריקאי ו"מסע הייאוש" של ראול וולש. כשחזר משירותו הצבאי שיחק קנדי בדרמת הפשע של איליה קזאן "בומרנג" בתור ג'ון וולדרון החשוד ברצח ובמותחן "החלון" בתפקיד אד וודריי.
בשנת 1949 זכה קנדי להכרה ראשונה מצד מבקרי קולנוע ולמועמדות ראשונה לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על משחקו לצד קירק דאגלס בסרט "אלוף" של מארק רובסון, במאי שנתן לקנדי את תפקידיו הגדולים בקריירה ואשר היה אהוד במיוחד על ידי קנדי. כשנתיים לאחר מכן חזרו רובסון וקנדי לשתף פעולה בדרמת המלחמה "ניצחון בוהק", בסרט שיחק קנדי בתפקיד ראשי בתור הסמל האמריקאי העיוור לארי נייביס והועמד על הופעתו המרשימה לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. באותה השנה זכה קנדי בפרס טוני על הופעתו בתור ביף לומאן במחזה "מותו של סוכן" בבימויו של איליה קאזאן.
בשנת 1955 זכה קנדי בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בתפקיד הפרקליט ברנרד קאסל בדרמה "משפט" של מארק רובסון, במרוץ לפרס האוסקר בו היה קנדי פייבוריט הוא הפסיד לג'ק למון. ב-1957 רשם קנדי שיתוף פעולה מוצלח רביעי עם מארק רובסון בדרמה המוערכת "פייטון פלייס" בה שיחק בתור לוקאס קרוס אביה החורג האלכוהוליסט של סלינה קרוס (הופ לאנג), הופעה שהעניקה לקנדי מועמדות אוסקר רביעית במספר. באמצע שנות ה-50 שיחק קנדי במערבונים הקלאסיים של אנתוני מאן "עיקוף הנהר" בתפקיד הגנב אמרסון קול ו"האיש מלארמי" בתפקיד מנהל העבודה ויק האנסברו ובמותחן הפשע של ויליאם ויילר "השעות הנואשות" בתור השריף ג'סי בראד.
ב-1958 הופיע קנדי בדרמה של וינסנט מינלי "אחדים באו במרוצה" בתפקיד פרנק הירש, בעל חנות תכשיטים ואחיו של גיבור העלילה דייב הירש (פרנק סינטרה). על התפקיד קנדי היה מועמד בפעם החמישית לאוסקר ובפעם הרביעית לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר. ב-1960 שיחק בדרמה "אלמר גנטרי" של ריצ'רד ברוקס בתפקיד העיתונאי ג'ים לפרטס. ב-1962 השתתף קנדי בדרמות "לורנס איש ערב" של דייוויד לין בתפקיד העיתונאי ג'קסון בנטלי ו"הרפתקאות המינגוויי של אדם צעיר" של מרטין ריט בתור ד"ר אדמס.
ב-1966 השתתף בתפקיד משני בסרט הפעולה הבדיוני "המסע המופלא" בתור המנתח ד"ר פיטר דובאל. ב-1968 שיחק קנדי בסרט המלחמה האיטלקי "הקרב על אנצ'יו" בתפקיד מייג'ור גנרל ג'ק לזלי. בשנותיו המאוחרות השתתף קנדי במספר סרטים איטלקיים והתבלט בסרטי האימה "אל תפתח את החלון"ו"הזקיף".
חיים אישיים
קנדי היה אב לשני ילדים מנישואיו למרי צ'פיי לה היה נשוי עד למותה. לאחר מותה של אשתו התמכר קנדי לאלכוהול וחלה בסרטן בלוטת התריס. קנדי נפטר ב-11 בינואר 1990 כשהוא בן 75 בעיירה בראנפורד שבקונטיקט, הוא נקבר לצד אשתו ב"בית הקברות וודלאן" שעל יד ביתו בנובה סקוטיה, קנדה.
אלחנן רוזנשטיין
הרב אלחנן (אלקן) רוזנשטיין (בגרמנית: Elchanan Elkan Rosenstein; 1796 – 1869) היה רב ודיין בקהילה היהודית בברלין. במשך עשרות שנים היה מרבני בית המדרש המקומי.
תולדות חייו
אלחנן רוזנשטיין נולד בדרום פרוסיה (גרמניה). הוא היה בנו של הרב שמואל זנוויל רוזנשטיין שהיה רב בדנציג ונכדו של הרב וראש הישיבה אלחנן אשכנזי שהיה רבה של דנציג.
הרב רוזנשטיין היה מתלמידיו של רבי עקיבא איגר. הגיע בגיל צעיר לברלין. למד בבית המדרש בברלין ואחר כך הוסמך לרבנות והיה דרשן ודיין בברלין, הוא היה מראשי הקהל האורתודוקסי בברלין והתנגד למגמות ליברליות בקהילה היהודית. בתור ראש הישיבה, כמה מרבני גרמניה הבולטים למדו אצלו, בהם הרב עזריאל הילדסהיימר.
משפחתו
בנו היה פרופסור לרפואה, זיגמונד שמואל רוזנשטיין. חתנו היה הרב ד"ר דניאל פרנקל.
AWM
היסטוריה
רובה ה-AWM הוא נגזרת של רובה הצלפים ארקטיק וורפר של Accuracy International.
הרובה Accuracy International Precision Marksman השתתף בתחרות של הצבא הבריטי ונבחר כתחליף לרובי הצלפים שהיו מבוססים על ה-Lee-Enfield. הרובה נכנס לשירות תחת השם L96A1 בשנת 1982.
כמה שנים לאחר מכן, הצבא השוודי חיפש רובה חדש, ו-Accuracy International הציעה גרסה חדשה של ה-PM בשם Arctic Warfare או AW. זאת הייתה ההתחלה של השם Arctic Warfare שיהפוך להיות השם העיקרי של משפחת הרובים. כמה מהתכונות החדשות של הרובה כוללות מערכות שמאפשרות לו לפעול בטמפרטורות נמוכות וכמו כן חלקי הרובה הוגדלו כך שיהיה אפשר להשתמש בהם עם כפפות עבות. הגרסה הזאת התקבלה על ידי השוודים ב-1988 בשם PSG-90.
בעקבות הצורך ברובה צלפים לטווחים ארוכים פיתחה Accuracy International את גרסת ה-AWM, שמשתמשת בתחמושת יותר חזקה מה-AW. העיקרי שבהם הוא כדור 0.338 לפואה מגנום בקוטר 8.59 מ"מ. בקליבר זה, הרובה מקבץ בדיוק של חצי מעלת קשת בטווחים של 1500 מטר, דבר המציב אותו בשורה הראשונה של רובי 0.338 בעולם (המשמשים כרובה צלפים לטווחים ארוכים).
צבא בריטניה וצבא גרמניה, בנוסף למספר צבאות אחרים (בעיקר אירופאים) משתמשים בגרסה זו. בצבא הבריטי נקרא ה-AWM בקליבר 0.338 בציון L115A1 וגרסה משופרת שלו בציון L115A3, והדיוק שלו הוא 0.5 דקת קשת.
ב-2009 צלף בריטי בשם קרייג הריסון שבר את שיא הצליפה מטווח רחוק כאשר הרג שני מקלענים של הטאליבאן מטווח 2,475 מטר (8,120 רגל) ברובה L115A3. ב-2012 נשבר השיא על ידי צלפים אוסטרליים שהשתמשו בבארט M82A1.
ב-2012 הודיעה אקורסי אינטרנשיונל על הפסקת ייצור ה-AWM ועל החלפתו ברובה מדור חדש - אקורסי אינטרנשיונל AX338.
ע'זני (מחוז)
ע'זני (בפרסית/דארי: غزنی, בפשטו: غزني) הוא אחד מבין 34 מחוזות אפגניסטן. למחוז חשיבות מרכזית להיסטוריה של אפגניסטן שכן שימש בתור מקור ומרכז שלטונה של השושלת הע'זנווית, אימפריה מוסלמית שהייתה קיימת במהלך ימי הביניים והיה לה תפקיד מרכזי על כניסת האסלאם לעבר תת-היבשת ההודית. כיום המחוז נמצא בדרום אפגניסטן, שטחו הכולל מונה 22,460 קילומטרים רבועים ואוכלוסייתו 1,387,185 איש. בירת המחוז היא העיר ע'זני ובתוכה נמל תעופה לאומי.
היסטוריה
האזור ההיסטורי של ע'זני ניתן להשפעות של תרבויות רבות לאורך ההיסטוריה אך התרבות הפרסית השאירה את חותמה בצורה הכי חזקה, בייחוד במהלך תקופת האינטרמצו האיראני, במהלכו ממלכות פרס היו במרכז העולם המוסלמי. עם היווצרותה והתפתחותה של השושלת הע'זנווית תחת שלטונו של מחמוד מע'זנה, הפך האזור לדרך המרכזית של עמים איראנים, טורקים ואחרים אל תוך תת-היבשת ההודית.
הפיכתה של ע'זני לנקודת מפנה מרכזית האדירה את השפעתה ואת חשיבותה הגאופוליטית. אפילו לאחר הרס האזור במהלך פלישת האימפריה המונגולית, החשיבות האזורית הביאה לבנייתה המחודשת ופיתוחה החדש של העיר. לאחר עלייתה של האימפריה המוגולית איבדה ע'זני מחשיבותה הגאופוליטית אך נותרה מרכזית מבחינה תרבותית עם עלייתה של האימפריה הדוראנית מהמוצא הפשטוני. העיר עז'ני נהרסה בשנית במהלך הקרב על ע'זני במלחמה האנגלו-אפגנית הראשונה.
נתונים כלליים
מחוז ע'זני ממוקם בדרום-מזרח אפגניסטן, בקירוב לגבול אפגניסטן-פקיסטן. הטופוגרפיה של ע'זני מורכבת מאדמות צחיחות ומישורים בעבר דרום-מערב המחוז ושטחים רטובים עם אדמה פורייה והרריים יותר בצפון-מערב, כחלק מהרכס ההררי הינדו-כוש. ישנם שני אגמים משמעותיים בתוך המחוז: אגם נבור בצפון ונווה מדבר בדרום.
האוכלוסייה המונה מעל למיליון אנשים מחולקת ב-49% פשטונים, 45% הזארה (עם נוודי ממוצא פרסי), 4% טג'יקים וכ-1% הינדים וסיקים, עם מיעוטים אחרים המשתנים עקב היותם נוודים ברובם. חקלאות וגידול בעלי חיים הם העיסוק העיקרי של אזרחי ע'זני. חיטה, אספסת, מלונים ושקדים הם מהגידולים בעלי הפיתוח המסחרי הגדול ביותר במחוז.
ביטחון
מחוז גאזני המשיך להיות במחלוקת רבה ולשמש בתור שדה קרב מרכזי בין מורדי הטליבאן לממשלת אפגניסטן, בגיבוי כוחות ארצות הברית מאז המחצית השנייה של 2018. לטאליבן ישנה נוכחות משמעותית והוא שולט כמעט בכל עהערים המרכזיות במחוז. באמצע אוגוסט 2018, הטליבאן כבש חלקים גדולים מעיר ע'זני במהלך 5 ימים, מה שהוביל לעימותים עזים בין המתקוממים לכוחות הממשלה. 12 מתוך 19 הנפות המחוזיים מסווגים תחת שליטת הטליבאן ושבעה נפות מסווגות כנמצאות במאבק ממושך. 476 אירועים הקשורים למורדים דווחו בתקופת ינואר 2018 – פברואר 2019 (ממוצע של 7.9 אירועים בשבוע). דוגמאות לתקריות כוללות התקפות נגד נפות ג'אגורי ומאלסתאן שהיו בעבר שלווים, עימותים בין הטליבאן לכוחות הממשלה, תקיפות אוויריות שגרמו לאבידות אזרחיות וכיבוש זמני של העיר ע'זני.
תועדו 653 נפגעים אזרחיים (253 הרוגים ו-400 פצועים) בשנת 2018, המייצגים 50 קורבנות אזרחיים לכל 100,000 תושבים. מדובר בעלייה של 84% בהשוואה לשנת 2017. הגורמים העיקריים לנפגעים אזרחיים היו פעילויות צבאיות בשטחים אזרחיים ואחריהם התקפות אוויריות והרג ממוקד או מכוון. בתקופה שבין 1 בינואר 2018 – 28 בפברואר 2019 נעקרו 394 אנשים ממחוז ע'זני. השפעה נוספת על האוכלוסייה האזרחית כוללת הרס רכוש אזרחי, סחיטה באיומים ומיסוי כפוי, הפחדות מצד קבוצות חמושות, מחסומי דרכים ודחיית בחירות מחוזיות דמוקרטיות.
חלוקה מנהלית
מחוזות אפגניסטן מחולקות ליחידות שלטוניות בשם "נפות", להלן הנפות של מחוז ע'זני ואוכלוסייתן.
אדמירל משנה
אדמירל משנה היא דרגת קצין דגל בכיר בחיל הים, שוות ערך למייג'ור גנרל וסגן מרשל אוויר ומעל לזו של קומודור וקפטן, אך מתחת לזו של תת אדמירל.
מקורו של המונח בימי השייטות הימיות ויכול להתחקות אחר מקורותיו לצי המלכותי. לכל שייטת של הצי הוצב כראשה אדמירל, אשר פיקד מכלי השיט המרכזי וניהל את פעילות השייטת. האדמירל בתורו ייעזר בסגן אדמירל, שפיקד על הספינות המובילות שנשאו את עיקר הקרב. בחלק האחורי של השייטת פיקד אדמירל שלישי על הספינות הנותרות, ומכיוון שקטע זה נחשב לסכנה הפחותה ביותר, האדמירל שפיקד עליה היה בדרך כלל הזוטר ביותר. זה המשיך לעידן המודרני, עם אדמירל משנה (אחורי) האדמירליות הזוטרה ביותר בקרב ציים רבים.
ברוב הציים האירופיים, הדרגה המקבילה נקראת קונטר אדמירל.
אוסטרליה
הצי המלכותי האוסטרלי שומר על דרגת אדמירל משנה; עיין בדרגות הכוחות המזוינים של אוסטרליה. הקיצור הוא RADM.
מאז אמצע שנות ה-90, סמלו של אדמירל משנה של הצי המלכותי האוסטרלי הוא כתר אדוארד הקדוש מעל חרב ושרביט מוצלבים, מעל שני כוכבי כסף, מעל המילה "אוסטרליה". בדומה לגרסה של הצי המלכותי, החרב היא קטלס ימי מסורתי. לכוכבים יש שמונה נקודות, בניגוד לארבעת כוכבי מסדר האמבט המחודדים המשמשים את הצבא (שלרוב מכונים "פיפס"). לפני 1995, הכותפת של RAN הייתה זהה לכותפת של הצי המלכותי. הכותפת של הצי המלכותי השתנתה שוב ב-2001, והכותפת האוסטרלית והבריטית זהים כעת למעט המילה "אוסטרליה".
קנדה
בצי המלכותי הקנדי, דרגת אדמירל משנה (RAdm; contre-amiral או CAm בצרפתית) היא דרגת הצי המקבילה לדרגת מייג'ור גנרל של הצבא וחיל האוויר. אדמירל משנה הוא קצין דגל, המקבילה הימית של גנרל. אדמירל משנה הוא בכיר לקומודור ובריגדיר - גנרל, וזוטר לתת אדמירל ולוטננט גנרל.
סמל הדרגה לאדמירל משנה הוא שני עלי מייפל כסופים מתחת לחרב ושרביט מוצלבים כסופה, על כולם כתר אדוארד הקדוש, הנלבשים על כותפות מוזהבות על החולצה הלבנה עם השרוולים הקצרים או הטוניקה הלבנה הטרופית. מדי השירות כוללים רצועה רחבה של צמת זהב סביב השרוול ומאז יוני 2010 מעליה רצועה צרה יותר של צמת זהב מעוטרת בתלתל המנהלים. על המצחייה של כובע השירות שתי שורות של עלי אלון זהב.
פקיסטן
אדמירל משנה בצי הפקיסטני הוא קצין ימי בכיר ובדרגת שני כוכבים, המחזיק בפיקודים ימיים גבוהים יותר. כמו רוב חיל הים של חבר העמים הבריטי, דרגת אדמירל משנה עדיפה על הקומודור והקפטן. עם זאת, הדרגה זוטרה לדרגת תת-אדמירל בדרגת שלושה כוכבים ואדמירל בדרגת ארבעה כוכבים, שהוא בדרך כלל ראש המטה הימי של חיל הים.
הולנד
Schout-bij-nacht היא דרגת הצי המלכותי ההולנדי, המקבילה לאדמירל משנה בצי ארצות הברית ובצי המלכותי. זהו תפקיד האדמירל השני בגודלו של הצי ההולנדי, המדורג מעל קומודור ומתחת לתת אדמירל.
דרגת schout-bij-nacht מקורה בין המאה ה-15 למאה ה-16. מתפרשת כ"שומר בלילה", ה-schout-bij-nacht היה הקצין שפיקח על הספינה כשהקברניט ישן.
בזמנים מאוחרים יותר ה-schout-bij-nacht היה גם הקצין שפיקח על שייטת חיל הים שלמה, בהיעדר אדמירל בכיר, ועד המאה ה-17 schout-bij-nacht הייתה הדרגה הנפוצה של מפקד חיל הים של השייטת האחורית של צי קרב.
במאה ה-17 הציים של שוודיה ודנמרק-נורווגיה אימצו את הדרגה כ-schoutbynacht והצי הצי הרוסי הקיסרי הקדום בתור шаутбенахт ("shautbenakht"). ב-1724 הרוסים, ואחריהם ב-1771 גם הצי השוודי וגם הצי הדנו-נורווגי שינו את שם הדרגה לקונטר אדמירל הגרמני במקור (контр-адмирал ברוסית, konteramiral בשוודית, kontreadmiral בדנית ונורווגית).
ניו זילנד
הדרגה הרגילה הגבוהה ביותר שקיימת כיום בצי המלכותי של ניו זילנד היא אדמירל משנה וזו הדרגה המוחזקת על ידי ראש הצי אלא אם אותו אדם הוא גם ראש כוח ההגנה.
שוודיה
בשוודיה, אדמירל משנה הוא דרגת אדמירל שני כוכבים של הצי השוודי.
הממלכה המאוחדת
הצי המלכותי שומר על דרגת אדמירל משנה. שים לב שדרגת האדמירל משנה שונה בתכלית ממשרד הכבוד אדמירל המשנה של הממלכה המאוחדת.
ארצות הברית
בארצות הברית קיימות שתי דרגות בתואר אדמירל משנה מאז 1985: אדמירל משנה (דרג זוטר) (RDML), דרגת כוכב אחד; ואדמירל משנה (RADM), דרגת שני כוכבים. לפני כן נעשה שימוש בשילוב דרגות. הן האדמירל משנה (דרג זוטר) והן דרגות האדמירל משנה קיימות בארבעה משירותי המדים של ארצות הברית: הצי של ארצות הברית, משמר החופים של ארצות הברית, חיל הממונה על שירות הבריאות הציבורי של ארצות הברית (USPHS) וחיל הקצינים הלאומי של מינהל האוקיינוס והאטמוספירה (NOAA Corps).
הזירה הימית במלחמת לבנון השנייה
הזירה הימית במלחמת לבנון השנייה הציבה בפני חיל הים שתי משימות עיקריות: סגר על חופי לבנון להפעלת לחץ על הממשל הלבנוני שיפעל כנגד חזבאללה, השתלבות במאמץ הפיקודי לפגיעה ישירה בארגון על ידי השמדת מוצבים ותשתיות בחוף.
ספינות חיל הים סייעו באש מן הים, וכוחות שייטת 13 ביצעו פשיטות על יעדים בקרבת החוף. ההסגר הימי שהוטל על לבנון בזמן המלחמה נמשך זמן רב אחרי הפסקת האש.
רקע
לחיל הים ניתנו במהלך המלחמה שלוש משימות עיקריות: הסגר ימי על לבנון, ירי מהים אל החוף במטרה לפגוע בחזבאללה ובמתקני שיגור רקטות וכן מניעת מעורבות חיל הים הסורי בלחימה.
סגר על נמלי לבנון
סגר על נמלי לבנון היה דרך פעולה אפשרית שתוכננה בחיל הים שצפה התפתחויות מול לבנון. התוכנית הייתה חלק מפקודות אב נצורות, ואף חודשה בתחילת השנה. מיד עם היוודע תקיפת חזבאללה בכביש הגבול, הציע מפקד חיל הים לרמטכ"ל דן חלוץ לנקוט בה. הממשלה אישרה את הצעת הרמטכ"ל לביצוע סגר אווירי ימי ויבשתי. בשלב ראשון עד קו רוחב ג'וניה ותוך זמן קצר הורחב לכלול את כל חופי לבנון.
מטרת ההסגר, הייתה
בכוח המבצע היו קורבטת טילים מדגם סער 5 כספינת פיקוד מפעילת מסוק, ספינות טילים, כלי שיט בט"ש, מסוק ימי וסיור אווירי. משימת הכוח הייתה עצירת תנועת אניות סוחר מנמלי לבנון ואליהם, וכן שיבוש פעילות הדיג בגזרת החוף – תחילה עד ג'וניה ואחר כך עד טריפולי. ההוראות היו לעכב את תנועתם של כלי שיט: לדרוש מכלי שיט היוצאים מהנמלים לחזור לנמל, ומכלי שיט המגיעים מבחוץ – לחזור על עקבותיהם. ההנחיות הורו לגלות גמישות מול כלי שיט מערביים. יאכטות יעצרו, יתושאלו ויעוכבו לזמן מה. פעילות הסגר מנעה תנועת נוסעים ואספקה, וכל פעילות כלי השיט הותנתה בהסכמת ישראל.
נקודת בדיקה לאניות המבקשות כניסה נקבעה בטווח 50 מיל ימי מערבית לביירות. בתדרוך טלפוני בין ראש מדור תכנון רס"ו זיו רום למפקד פלגה 32 סא"ל מאיר בן-צוק לפני היציאה לים, הותוותה הפעלת הסגר בטווחים של 30 מיל ימי מהחוף. לאחר הערכת מצב אצל מפקד חיל הים במגמה להמחיש הסגר ימי ולהפגין נוכחות בולטת מול נמלי לבנון. ראש מספן הים תא"ל נעם פייג בבוקר 13 ביולי הנחה בהמשך לסיכום הערכת המצב של מפקד חיל הים את מפקד הפלגה להתקרב לטווח ראייה מהחוף. ההוראה יצאה ממחלקת מבצעים בצהרי באותו יום:
ב-18 ביולי, הוקל ההסגר הימי. לאורך כל היום פינו אוניות ומסוקים אלפי אזרחים זרים ותיירים מנמל ביירות, אשר לא יכלו לצאת מלבנון בעקבות הפצצות נמל התעופה הבינלאומי עד אותה העת, לאחר שצה"ל הסיר באופן זמני את המצור הימי לספינות הזרות ולכוחות בינלאומיים.
סיכום לדעת הרמטכ"ל דן חלוץ הסגר היה אפקטיבי ותימוכין לכך היו כל הפניות והבקשות להסירו. הוא הוסיף כי צורת הפעלת הסגר, כפי שנעשתה אחרי אירוע הפגיעה באח"י חנית זאת הצורה שבה היה צריך לפעול מלכתחילה.
מתקפת טילי חוף ים
במהלך הסגר הימי, נפגעה אח"י חנית מטיל נגד ספינות מדגם C-802 (טיל סיני המיוצר באיראן). הסגר החל ב-13 ביולי ולמחרת ב-14 במשך היום ביצע כוח בפיקוד סא"ל מאיר בן צוק שכלל את אח"י כידון (סער 4.5), דבורה 814 ואח"י חנית כספינת פיקוד, סגר באזור ביירות. בהתאם להנחיות התקרבה עד כ-6 מיל ימי כדי שתיראה היטב מהחוף.
פגיעה באח"י חנית – טיל אחד פגע במנוף הנמצא בירכתי הספינה בצד שמאל בגובה מטר אחד מעל הסיפון. הטיל התפוצץ אך המנוף ספג את ההדף והנזק היה יחסית מועט. מהפגיעה במנוף ירד גוף הטיל שיצר חור בסיפון ועבר מהדופן למים. באזור מנחת המסוק פרצה דליקה והתפשטה באזור מגורי הנגדים וחדר הדלק הסילוני.
נזקים וסיוע – מיד עם הפגיעה איבדה אח"י חנית את כושר התמרון ההגאים נתקעו בזויות שונות. מנוע ימני הודמם. שני אנשים שהיו בצד ימין הצליחו להימלט דרך מעבר הסונאר ולהיכנס דרך מבנה המוסך. מפקד הספינה ירד לאזור המנחת וניהל את פעולות כיבוי האש. הורה על עריכת מפקד נוכחות לפי רשימת המפליגים והתברר כי 4 מפליגים נעדרים. הועלתה השערה שאולי נזרקו לים מעצמת הפיצוץ והתחיל חיפוש במים בסביבת האירוע.
מפקד שייטת ספינות הטילים אל"ם דני מעוז התקרב עם אח"י להב ששימשה לו ספינת פיקוד לאח"י חנית במגמה לסייע בבקרת נזקים ולגרור על מנת להתרחק מהחוף. מספר אנשי צוות מאח"י להב עברו לאח"י חנית על מנת לסייע. מאוחר יותר הועבר צינור מים לכיבוי אש מאח"י להב לאח"י חנית. בשעה 02:00 לאחר ניתוח הממצאים באזור הפיצוץ מגיעה המפקדת חיל הים למסקנה כי הספינה נפגעה מטיל C-802.
גופתו של נמצאה בשעה 01:27 במגורי הירכתיים. בשעה 04:20 נמצאו גופות על הסיפון באזור המנוף. לאחר כמה שעות עבודה מאומצת הצליח הצוות לכבות את האש. ב-15 ביולי שעה 04:29 חזרו מנועי הספינה לפעולה ובשעה 06:55 התנתקה אח"י חנית מאח"י להב והפליגה בכוחות עצמה לנמל אשדוד. צוות זק"א וזיהוי פלילי של משטרת ישראל נשלח בספינת דבורה אל אח"י חנית בעודה מול חוף לבנון ועסק בבדיקת הגופות. הן נשלחו למעבדה בישראל ובשעות הצהריים התקבל זיהוי ודאי של שלוש הגופות. החיפושים בים נפסקו והופעל נוהל דיווח למשפחות.
ב-16 באוגוסט, לאחר תיקונים באשדוד ובמספנת חיל הים, חזרה הספינה לכשירות מבצעית, והמשיכה בפעילות הסגר הימי עם אותו צוות ואותו מפקד.
פגיעה באניית סוחר – הטיל השני שנורה על ספינות חיל הים, פגע באניית סוחר מצרית M.V. Moonlight (של רב חובל עבדל-חמיד עבדל-פתח) בדגל נוחות של קמבודיה, שנמצאה 37 מיל ימי מראס ביירות. האנייה, שהובילה מלט מנמל דמיאט במצרים לטרטוס שבסוריה, ניזוקה קשות והחלה לטבוע. 12 אנשי הצוות, מהם אחד פצוע קשה, ירדו לסירות ההצלה ובשעה 23:00 לערך נאספו על ידי אנייה אחרת של אותה חברה M.V. Al-Marawi. האנייה עצמה טבעה בשעה 02:30. אנשי הצוות הועברו לסוריה. 11 מאנשי הצוות הוטסו לקהיר והפצוע קשה נשאר לטיפול בבית חולים.
פרסום עוין – מנהיג חזבאללה נסראללה, הודיע בשידור ישיר על פגיעה בסטי"ל ישראלי. פרטי המקרה עוד לא הובררו וצה"ל דיווח תחילה כי אין נפגעים בסטי"ל, אך לאחר מכן אישר כי ב-14 ביולי שעה 20:30, נפגע הסטי"ל אח"י חנית מול חופי ביירות, בידי טיל נגד ספינות מתוצרת איראנית מדגם C-802 הסיני.
בקורת ותוכחה – ההודעה על פגיעה בספינת טילים ישראלית הכתה בתדהמה את הציבור. בתודעה הציבורית, הפגיעה הזכירה את טיבוע המשחתת אילת, לאור קווי הדמיון בפעולות הדרג הפוקד, ומאידך לאור העובדה שהספינה שנבנתה במיוחד כדי לעמוד במתקפת טילים. לוותיקי חיל הים שזכרו את הדריכות והכוננות המתמדת כנגד טילי אויב, נראה שפשטה בשייטת ספינות הטילים שאננות. התדהמה התחלפה בזעם שהופנה כלפי מפקד חיל הים אלוף דוד בן בעש"ט ונגד מפקד הספינה. בניגוד למסורת השתיקה המאפיינת את מפקדי חיל הים לשעבר, יצא בנימין תלם (מפקד חיל הים במלחמת יום הכיפורים) במאמר בוטה במיוחד.
ירי נוסף – יכולת חזבאללה להפעיל טילי חוף ים C-802 לא חוסלה לחלוטין בתקיפה זאת. ב-31 ביולי התגלו שידורי מכ"ם של טיל C-802 באזור צור. שידורי חזבאללה דיווחו על הטבעת כלי שיט של חיל הים אך מעבר לכך לא אותרה פגיעה.
חקירת האירוע
המלחמה בעיצומה והלקחים יושמו במהירות: הריסת תחנות המכ"ם החופיות והרחקת פעילות כלי השיט מחוף לבנון. תחקיר מבצעי רגיל לא ניתן היה לבצע. מפקד חיל הים מינה ועדה לתחקיר מבצעי בראשות מפקד בה"ד חיל הים אל"ם אילן שריקי ולאחר יומיים העביר לתא"ל (מיל) ניר מאור בעל ותק פיקודי וניסיון בספינות טילים ובצוללות. צוות התחקיר כלל 4 אל"מים ושלושה סא"לים בנוסף לניר מאור שהעיד על עבודתו והבדיקה דרשה זמן רב בשל היותה  הבדיקה נעשתה בשבעה חתכים: התהליך הנוהל המבצעי, תחקירי הספינות שנמצאו במרחב הטקטי, התנהלות המודיעין הימי, מחלקת אמצעי לחימה, כשירות אמצעי ההתגוננות ותפקודם, מחלקת מבצעים ויחידת שליטה ימית ונושא בקרת הנזקים.
לאחר שמונה שבועות של תחקירים, פגישות כתיבה וניתוח החומר הסתמנה התמונה ברמת המודיעין הימי – לא הייתה מודעות לכך שארגון חזבאללה הוא שלוחה איראנית ועל כן הוא אויב שקול בים. בדיעבד ניתן היה להסיק כי בידי חזבאללה נשק איראני מתקדם. בבוקר התקרית העלה סא"ל י' הערכה שיש טילי חוף ים בידי חזבאללה אך זו נדחתה על ידי ראש מחלקת מחקר וראש המודיעין המודיעין הימי כ. ועדת החקירה גילתה מסמך מודיעני שמתריע על כך שחזבאללה השיג טילים ימיים. בחיל הים טענו שהמסמך הזה לא הובא לידיעתם. תא"ל ניר מאור המשיך בתחקיר שבדק את הרמות השונות בחיל הים והגיש מסקנות למפקד חיל הים.
במהלך חקירת האירועים פורסמה התייחסות של הרמטכ"ל על נזיפה ראש המודיעין הימי על התעלמות מהצעה, שהועלתה בפניו בבוקר האירוע, לשקול קביעת הנחת עבודה מטעם המודיעין הימי לפיה הטיל מצוי בידי חזבאללה. בפועל לא הייתה נזיפה כזאת. התנהלות המודיעין הוצגה בפירוט אך לא נמצא מקום למסקנות אישיות כלשהן. ברמה הפוקדת – במשך השנים מאז מלחמת לבנון הראשונה סבר חיל הים שהאיום מהחוף מסתכם בתותחים ובטילי נגד טנקים בטווח קצר. פיקוד חיל הים שיזם את הסגר הימי ראה בכך פעולת שיטור. קיבל את הערכת המודיעין והנחה להפעיל את הכוחות בטווח ראייה מהחוף. בניגוד לפעולות יוזמה התקפית, הימצאות כלי שיט באותו מקום לאורך זמן עושה אותו למטרה ומעבירה את היוזמה אל האויב.
אלוף דוד בן בעש"ט לא התנער מאחריותו על הפגיעה באח"י חנית: הוא התייחס לכך בתחקירים, יישם במהירות לקחים, ואף ביקר אישית את משפחות ההרוגים. כאשר נודע לו שאביו של אחד ההרוגים, ישראל שטרנשוס, לקה בלבו, הוא בא במיוחד לבקרו בבית החולים בנהריה.
בליל הפגיעה תוכנן מבצע שחייב מפיקוד חיל הים ערנות מלאה בשעות הלילה המאוחרות. בן בעש"ט יצא לביתו להתרענן ולהביא מספר חפצים. אירוע הפגיעה תפס אותו מחוץ למפקדה ועל כך ספג בקורת בתקשורת. בן בעש"ט גאה בכך שצוות אח"י חנית התגבר על השריפה וכי המבצע לתקיפת בסיס היחידה הימית של חזבאללה בוצע על אף הפגיעה באח"י חנית.
קולות לא מעטים דרשו כאילו היה צריך מפקד חיל הים להתפטר והיו גם אחרים שהכירו ביכולתו להכניס את השינויים. אך היות שהכיר בתקלה וידע גם איך להתקדם ולהשתפר המשיך בעבודה.
ברמת הכוח בים – הכוחות בים פעלו תודעתית ללא האיום טילי חוף ים. נעו בקרבת החוף בלא רמת כוננות מתאימה. שאר כלי השיט לא הפגינו מוכנות רבה יותר מאח"י חנית. לא היה מתח ודריכות באזור לחימה מול אויב ימי. נראה שמדיניות ההתחמשות רבת השנים תוך מתן העדיפות למערכות הגנה נגד טילים הביאה להלך רוח ש
במשך השנים חל שינוי משמעותי בצורת התייחסות צוותי ספינות השייטת לאיומים. בעבר, הספינות הופעלו כספינות סער: הרבה ספינות מהירות הנושאות חימוש קטלני ואמצעי הגנה מינימליים, נעות בדיסקרטיות, בגיחות יוזמה התקפית. בזמן המלחמה, תורת ההפעלה של הספינות אופיינה במעט ספינות פיקוד המופעלות ב"שהיה מוקדמת ורצופה", מגלות את מקומן, ומעבירות את היוזמה לאויב. באפיון ספינות הטילים המחודש הושם דגש על מערכות ההגנה כנגד טילים, שהתבטא בהורדת תותח אוטו מלרה 76 מ"מ והרכבת מערכת וולקן פלנקס במקומו. מהירות ההפלגה שהייתה 30 קשר ירדה לפחות מ-20 קשר. כלל השינויים גרמו לשינוי בתפישה העצמית של מפקדי הספינות ממצב של תוקפנות נרדפת לתחושת מוגנות המבוססת על טכנולוגיה (שהייתה עדיפה, בדרך כלל). כדי שתחושת המוגנות לא תהפוך עד כדי שאננות, היה על פיקוד השייטת לשמור את רוח התוקפנות ותחושת האיום המתמיד. באירוע הפגיעה דווקא מפקד השייטת כאשר הבחין במתרחש היה זה שהורה להרחיק את הסיורים מהחוף. ההנחיה שאנשי חזבאללה יראו את הספינות לא נראתה לו ראויה.
ברמת כלי השיט – ספינות הטילים, ו"חנית" בכלל זה, מצוידות במערכות רבות לאיתור, לוחמה אלקטרונית, ומספר מערכות חימוש נגד טילים – הגנה קשה. בגזרת הסיור התקיימה פעילות אווירית מרובה, כך שמטוסים שעברו בקרבת כלי השיט עלולים היו להיות מזוהים כאיום טילים. לכן, לא הופעלו מערכות ההגנה לתגובה אוטומטית. הטיל פגע בספינה בגזרת הירכתיים שאינה נצפית מגשר הספינה. גם אילו פגע בגזרה אחרת, ספק אם הטיל היה נראה בעין. לקח זמן מה עד שהובהר מה הייתה הפגיעה. הספינה נמצאה במשך היום בקרבת החוף, כאשר יש לה תקלה במכשיר אתרעת טילים תוקפים ומערכת הטילים נגד טילים במצב לא מבצעי. צוות הספינה אינו נמצא בעמדות הקרב. מבנה הספינה אינו מאפשר תצפית לכיוון הירכתיים. ריבוי המטוסים הישראלים הכניס את המפעילים לרוויה ולא הייתה ערנות לטיל כשהגיע.
אחריות מפקד הספינה – סא"ל י. היה מפקד מוערך ובעל ניסיון, אשר פיקד על ספינות מדגם סער 4.5 ועל אח"י חנית, ונועד לקבל פיקוד על פלגת סטי"לים. בזמן האירוע, הוא לא היה מודע לכך שטווח הגילוי במכ"ם התרעת טילים מוגבל בגלל תקלה מתמשכת שלא תוקנה, ולא ידע גם שמשדרי מכ"ם הטיל נגד טילים כובו מטעמי חיסכון, שאמצעי החסימה האלקטרונית היו כבויים ונצרות רקטות ההטעיה היו סגורות. למעשה רק מערכת הוולקן פלנקס הייתה מוכנה לירי, אך הטיל הגיע מגזרת הירכתיים שבה המערכת הייתה חסומה.
העיקרון המנחה בחיל הים קובע כי מפקד אחראי על מה שקורה לספינתו, אמור לדעת בכל עת על מצב ספינתו ועליו להרגיל את אנשיו לעדכנו בחריגים. לכן, הוטל בו דופי ונקבע כי לא יקבל את הפיקוד על הפלגה למשך שנה. כל זאת, על אף שניהל את פעולות בקרת הנזקים וכיבוי האש מגובה הלהבות, הביא את הספינה הפגועה בשיוט עצמי לנמל ולאחר כחודש תיקונים דחופים החזיר אותה לשירות מלא בהמשך הסגר וכן בנה גאוות יחידה. גם העובדה שהאירוע כנראה יכול היה לקרות לספינות אחרות בשייטת לא עמדה לזכותו. בכל זאת, המשיך סא"ל י. בשירות בחיל הים בתפקידי מטה, ובשנת 2014 קודם לדרגת אל"ם ופרויקט רכש חשוב נמסר לאחריותו.
ירי מהים אל החוף
במהלך המלחמה הפגיז חיל הים לפי דרישות פיקוד צפון כנגד מטרות של חזבאללה בחוף לבנון. הירי נעשה מכל סוגי החימוש ברשות החיל. תותחי 76 מספינות הטילים, תותחי טייפון מספינות הבט"ש טילים שונים מכלי השיט ומסירות הלחימה של הקומנדו הימי. יכולת הירי מהים איפשרה פגיעה מדויקת תוך זמן תגובה קצר והגעה לאזורים גאוגרפיים שהיו בעיתיים לארטילריה היבשתית.
תותחי 76 מ"מ – ספינות הטילים אח"י סופה (סער 4.5), אח"י תרשיש (סער 4.5), אח"י חרב (סער 4.5), ואח"י חץ (סער 4.5), שהיו חמושות כל אחת בתותח אוטו מלרה 76 מ"מ יחיד, ירו יחד כ-3000 פגזי 76 מ"מ על אזורי שיגור רקטות, במגמה לשבש את הירי. מספר מקרים של ירי מדויק לסיכול הכנות לירי וכן הפגזת יעדים של חזבאללה מתוך בנק המטרות שהוכן לפני ובעת המלחמה. תוצאות הירי נראו טובות כל היעדים נפגעו.
הפעילות נעשתה מתוך התייחסות לחוף לבנון כאזור איום טילי חוף-ים, וכלי השיט נקטו בפעולות להקטנת הסיכון. בשלב מקדים, כאשר התגבשה הערכה כי אח"י חנית אותרה לפי נתונים שסיפק מכ"ם החוף של צבא לבנון, הושמדו ב-15 ביולי כל תחנות המכ"ם החופיות. הכניסה לטווח הפגזה אל החוף נעשתה לפרקי זמן קצרים, כאשר ספינה אחת מפגיזה והשנייה מאבטחת. מטרת הירי ביום הייתה סיכול וחילוץ בלבד, ואילו משימות שיבוש ותקיפת יעדים בוצעו בלילה.
חימוש מוכוון ומדויק – במהלך המלחמה בוצע ירי על יעדים בחוף לפי תצפית קדמית. בשיטה זו נורו 16 טילים מבצעיים והובחנו 11 פגיעות. מתוכם ב-11 באוגוסט פגע חיל הים במשגרי רקטות סמוך לצור. חיל האוויר הפציץ חוליה של חזבאללה. לפי דובר צה"ל השמידו כוחות צה"ל כ-10 משגרים ביממה האחרונה. חזבאללה הפיץ שקר כאילו פגע באוניית חיל הים, בצה"ל הכחישו.
ירי מספינות הבט"ש – דבורים ודבורות סיירו לאורך חוף לבנון וירו לעבר יעדים שהוגדרו בתיאום עם אוגדה 91. ב-14 ביולי אותו זמן שנפגעה אח"י חנית הופגזו תחנות דלק באזור צידון בתותחי טייפון נורו 60 פגזים והתחנות יצאו מכלל פעולה. המסקנות ירי ספינות הבט"ש שיש צורך במשהו כבד יותר.
מסקנות חיל הים לגבי הירי אל החוף היו: שקיים פער יכולת בחימוש מועט שפגע ביכולת חיל הים לסייע לקרב היבשה. השימוש במערכות נשק יבשתיות שנישאו בספינות הגדיל את האפקטיביות המבצעית. היכולת לפעול מהים באש מדויקת במאפיינים ייחודיים תוך זמן תגובה קצר, זמינות גבוהה, ויכולת הגישה לאזורים גאוגרפיים בעייתיים עבור הארטילריה היבשתית. מכך מסתבר פוטנציאל לצורך באש מהים אל החוף. הלחימה אפשרה ניסיון מבצעי ליכולות הקיימות בחיל הים.
בסיכום הביע הרמטכ"ל דן חלוץ כי הפעולה הארטילרית מהים לא הביאה תפוקה גבוהה בחישובי עלות מול תועלת. עם זאת הרמטכ"ל התרשם לשלילה מכך שמתוך שייטת ספינות הטילים הופעלו רק 4 תותחי 76 מ"מ, והנחה ש
מול מסקנות אלה על הצורך בתותחי 76 מ"מ נוספים בספינות, עמדה הפגיעה באח"י חנית שהמחישה את האיומים וחיזקה את הרצון להתגוננות. החלטה להציב תותח אוטו מלרה 76 מ"מ חייבה להוריד את מערכות הוולקן פלנקס מחרטום הספינות וזה לא נעשה.
פעילות שייטת 13 במלחמה
שייטת 13 פעלה רבות לכל אורך המלחמה. בקצב פעולות גבוה ומדי פעם גם מספר פעולות במקביל.
בוצעו 7 פשיטות ומארבים בחוף. שישה מבצעי ירי אל מטרות בחוף ו-15 גיחות לאיסוף מודיעין. הפעולה העיקרית הייתה פשיטה לצורך חטיפת פעיל חזבאללה מתוך בית בשכונת מגורים בצפון צור בלילה שבין 4 ל-5 באוגוסט.
לאור העובדה שנפגעו עשרה לוחמים במבצע הפשיטה, נמתחה ביקורת נגד ההימנעות מהפעלת חיל האוויר כנגד היעד. בתדרוך לעיתונאים השיב ראש מטה חיל הים כי מחבלי חזבאללה נטמעים בסביבה אזרחית כדי למנוע מישראל להפציץ מהאוויר, ופעולת קומנדו ימי כפי שנעשתה מבררת בדיוק מי הם המחבלים ופוגעת בהם, ובכך נמנעת מפגיעה בבלתי מעורבים הנמצאים בסביבתם. פשיטות נוספות בוצעו במהלך המלחמה באזורי חוף הים במגמה לתפוס אנשי חזבאללה או להטמין מוקשים.
הפעלת חימוש מהים – במשך המלחמה נוצרה דרישה לירי מהים ביזמת אוגדה 91. חלקה של שייטת 13 בא לידי ביטוי ב-7 מקרים של תקיפות השייטת. מבין אלו, בולט במיוחד הלילה שבין 14 ל-15 ביולי, לאחר הפגיעה באח"י חנית, אז הותקף בסיס היחידה הימית של חזבאללה באוזעי על ידי כוח משייטת 13 בסיוע אח"י להב ואח"י רומח (סער 4.5), וכלי שיט של חזבאללה הוטבע בעודו במעגן. כמו כן, מבנה המשמש את היחידה הימית הותקף ב-3 טילי גיל ונפגע קשה.
איסוף מודיעין – נערכו מספר סיורים אלימים איסוף מודיעין בקרבת החוף ומעבר לתקיפה אם מתגלית מטרה תותקף. בתקופה בין 18 ל-30 ביולי נערכו 13 סיורים אלימים במימי דרום לבנון באמצעות שייטת 13.
ניצול היכולת ההתקפית  – הפעילות הרבה לא סיפקה את מפקד שייטת 13 שחשב כי ניתן היה לבצע פשיטות נוספות. לאחר סיום תפקידו שלח אל"ם נבו ארז, מכתב לרמטכ"ל דן חלוץ ולבן בעש"ט ובמרכזו טענה כי בן בעש"ט גילה הססנות במהלך המלחמה ומנע את קיומם של מבצעים חיוניים אותם ביקשו לוחמי היחידה לבצע. מפקד החיל הדף את הטענות:
בסיכום הרמטכ"ל דן חלוץ קבע בסיכומו כי שייטת 13 עמדה היטב במשימות שהוטלו עליה.
פעולות נוספות
ב-14 ביולי הותקפו על ידי חיל האוויר הישראלי יעדים בלבנון. כתוצאה מהפצצת מאגר דלק המשמש תחנת כוח כ-23 ק"מ דרומית לביירות, נשפכו לים התיכון כ-15000 טון דלק, שזיהם את חופי לבנון וסוריה לאורך רצועה בת כ-150 ק"מ.
הביטחון השוטף – במשך תקופת המלחמה המשיך חיל הים בפעולות הביטחון השוטף בשטח המכסה את חופי דרום לבנון, חופי ישראל וחופי האוטונומיה בעזה, ובזירת ים סוף מגבול ירדן עד גבול מצרים. הנדבך הראשי היה מערך השליטה תחנות מכ"ם ומוקדי שליטה פרוש מראש הנקרה ועד זיקים בים התיכון ובגזרת אילת בים האדום. שעות רבות של סיורים ימיים בוצעו על ידי ספינות בט"ש ומדי פעם תגבור על ידי ספינות סער. סיורי אוויר מעל הים נערכו באופן רצוף. המאמץ העיקרי של הביטחון השוטף במשך כל שנת 2006 כולל תקופת המלחמה התרכז לרצועת עזה. לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות נדרש להקפיד לסגירת המעטפת הימית כחלק מהסגירה הכוללת שמטרתה מניעת פיגועים והברחת חמרי לחימה בדרך הים. בגזרה הדרומית הייתה זו שנה ראשונה בה הופעל מוקד שליטה שעבר מארז לזיקים.
התארגנות הגנתית – חיל הים הציב ליד חיפה ספינות טילים הנושאות טילי "ברק" ליירוט רקטות קרקע-קרקע (רק"ק). טילי הברק נועדו במקור להגנה על הסטי"לים מפני טילים ורקטות.
פעולת הצוללות – הצוללות הפעילות הופעלו בסיורים קדמיים במשך כל ימי המלחמה. הן ביצעו איסוף מודיעין, בדקו אזורים נקודתיים לפי הצורך, עקבו אחר סימנים למעורבות הצי הסורי והשתלבו במשימת הסגר הימי.
שליית חלקי מזל"ט – ב-7 באוגוסט חדר מזל"ט של חזבאללה לשטח הארץ, והגיע עד מעל הקריות. המזל"ט הופל בתוך הים, והיה חשש שנשא עמו מטען חומר נפץ במשקל עשרות ק"ג. ילת"ם שלתה את חלקי המזל"ט ונטרלה אותו.
גזרת חוף עזה
פעילות הלחימה מול גזרת עזה קיבלה את השם מבצע גשמי קיץ. חיל הים החל להשתתף בה ב-26 ביוני, מועד חטיפתו של גלעד שליט. הפעילות מול חוף עזה כללה הטלת סגר על מעגנות רצועת עזה, ירי מהים על ידי ספינות סער ושייטת 13 כנגד יעדי חמאס ברצועת עזה, סיורי איסוף מודיעין על ידי ספינות הבט"ש. מטרת הפעולות היו מניעת, מניעת הברחות אמצעי לחימה וכדי למנוע אפשרות שחמאס יבריחו את החייל החטוף גלעד שליט המצוי בידיהם למצרים בדרך הים. בפעילות הועסקו שלוש ספינות טילים ספינת דבורה ושלדג מפלגה 916 וקבוצת לוחמי שייטת 13 נמשכה עד 22 באוקטובר 2006.
פעילות נמלי הים
על אף השליטה המוחלטת של ישראל בים בתקופת המלחמה נפלו רקטות באזור מפרץ חיפה והנמל. נוצר שיבוש רב בשינוע כניסה ויציאה של סחורות. אניות סוחר לא נפגעו ולא נגרמה בהלה אך למעשה היה זה מזל בלבד. הממשלה נמנעה מלהכריז מצב חירום אלא מצב מיוחד בעורף מה שאיפשר להפעיל ריתוק משקי לעובדי הנמל. אך למעשה לא הייתה תוכנית פעולה למצב הזה. הפרטת הנמלים יצרה מצב שמנע שיתוף פעולה להעברת אמצעים מהנמל המותקף בחיפה לנמל אשדוד השקט.
נמל חיפה נסגר לחלוטין. מאוחר יותר, הנמל פעל באפן מוגבל לקבלת חומרים חיוניים, תזקיקים וכימיקלים. נוצר מצב שהנמל היה מוכן לקבלת אניות וחברת צים אף העבירה אליו אניות אחדות. אניות גרעינים פקדו את הנמל במהלך המלחמה ופרקו את מטענן לממגורות דגון. חוסר התיאום בין הגורמים הובלט לאחר הפגיעה בבית המלאכה של רכבת ישראל בחיפה, ב-16 ביולי, שבה נספו 8 עובדים: בעקבות הפגיעה, הגבילה הנהלת הרכבת את תנועת הרכבות, ללא הבחנה בין נוסעים ומשא, עד תחנת חוף הכרמל. הגרעינים פוזרו ברחבי הארץ במשאיות.
בנמל אשדוד נמשכה העבודה כבדרך שגרה העומס הרב הודגשה יעילות נמוכה בכל המדדים. משמרות הלילה מצומצמות וסגירה בסופי השבוע. העובדים לא נדרשו להתנהל כראוי למצב מלחמה שלא הוכרז. בתקופת המלחמה עוד האטו את קצב העבודה כאמצעי לחץ במשא ומתן שהתקיים בין העובדים להנהלה באותה עת.
מעורבות בינלאומית
ארצות הברית לא התערבה בסכסוך, אך בין רוסיה וצרפת התגבשה הסכמה כי התגובות הישראליות אינן מידתיות. בעקבות כך, פרסם מזכ"ל האו"ם קופי אנאן ב-29 באוגוסט הודעה שמרבית הפרות הפסקת האש באות מצד ישראל, וכי המשך הסגר הימי מהווה הפרה ופגיעה בריבונות הלבנונית. ועל כן קרא אנאן להפסיקו.
כוח ימי ואווירי צרפתי נשלח במיוחד לחלץ את אנשיהם מלבנון, במבצע שנקרא Operation Balliste. הכוח, בפיקוד אדמירל קסבייר מאניה, כלל את נושאות המסוקים Mistral ו-Siroco והפריגטות Jean Bart ו-Jean de Vienne. שבוע מאוחר יותר הצטרפו נושאת המסוקים Foudre והפריגטה Cassard, במשימה למנוע הברחת נשק לחזבאללה. בחודש אוקטובר הופיעו בזירה כלי שיט שסייעו לכוח האו"ם בלבנון, ביניהם הפריגטה הצרפתית Courbet.
ממשלת גרמניה שלחה לאזור את אניית הביון Alster ואת הפריגטה Bayeren. ב-26 באוקטובר, בעת שאניית הביון נמצאה 40 מיל מול חופי ישראל, עברו מעליה מטוסי קרב ישראלים, דבר שיצר מתח עם ממשלת גרמניה. שר הביטחון עמיר פרץ התקשר לעמיתו הגרמני פראנץ יוזף יונג, והסדיר את העניין ברוח טובה.
מהצי המלכותי השוודי נשלחה לאזור הפריגטה HSwMS Gavle ושהתה תחת פיקוד האו"ם
פתיחות לתקשורת
הרמטכ"ל דן חלוץ ודוברת צה"ל מירי רגב הנהיגו פתיחות רבה לתקשורת, כמסקרת אירועי המלחמה במהלך התרחשותה – הרבה מעבר לנהוג במלחמות קודמות. אירוע הפגיעה באח"י חנית, שהוכחש בתחילה על ידי דובר צה"ל, מיקד את תשומת הלב בחיל הים, והוטחה בו ביקורת רבה.
עם התמשכות הלחימה ואיתה ההסגר הימי, החל החיל לקבל משוב חיובי. בנוסף, ביזמת חיל הים הופקו שידורים שהמחישו לצופים בישראל את הלחימה בים. כך, למשל, הצטרפה הכתבת אילנה דיין לאח"י להב בהפלגתה בביצוע ההסגר הימי, ותוכנית 'עובדה' בעריכתה הפגינה יחס חיובי מאוד לחיל הים. בנוסף, ערוץ CNN הצטרף לפעילות שייטת ספינות הטילים בים, והפיק שידורים ארבעה ימים רצופים במהדורות התחנה ברחבי העולם. הכתבה הציגה עמדה חיובית כלפי חיל הים, היא תורגמה ושודרה גם בישראל. זאת ועוד, ערוץ 10 קיים ערב שידורים מיוחד בבסיס אשדוד עם צוותי ספינות הבט"ש וספינות הטילים, בהנחיית צופית גרנט. החשיפה התקשורתית התבטאה גם בביקורים פומביים של שר הביטחון וראש הממשלה בבסיסי חיל הים וספינותיו: ב-28 ביולי, הצטרף שר הביטחון עמיר פרץ לשיט בספינת בט"ש חדישה מדגם שלדג, ומשם הועבר בסירת שייטת 13 לאח"י אילת (סער 5) בנוכחות צלמי עיתונות. דבריו לצוות נשמעו כצו מדריך: ב-1 באוגוסט, הצטרף ראש הממשלה אהוד אולמרט לסיור של אח"י אילת (סער 5). במהלך ההפלגה, סקר לפניו מפקד החיל את הפעילות הן בגזרת לבנון והן בגזרת רצועת עזה. אולמרט התרשם ממערכות הספינה וצפה בנחיתת טמסוק עטלף על מנחת המסוקים בירכתי הספינה. בסיום אמר ראש הממשלה:  הביקור התקיים עם סיקור עיתונאי צמוד שנתן חשיפה חיובית לחיל הים.
גם לאחר ימי הלחימה והסגר, המשיך חיל הים לעמוד בלחץ תקשורתי, שהתבטא בעיקר בביקורת חוזרת ונשנית על השאננות שהביאה לפגיעה באח"י חנית.
מפקד חיל הים
הרמטכ"ל גבי אשכנזי שנכנס לתפקיד בפברואר 2007 ושר הביטחון אהוד ברק שנכנס לתפקידו ב-18 ביוני 2007, עסקו שניהם בשיקום הצבא לאחר המלחמה והעדיפו שמפקד חיל הים ימשיך בתפקידו שנה נוספת. תקופת הפיקוד על חיל הים שלוש שנים ובדרך כלל מוארכת בשנה נוספת או יותר. הפיקוד מהווה אחריות כבדה ומתח רב במצב רגיל ויותר מכך במצב מלחמה בעצימות גבוהה.
אלוף בן בעש"ט היה כבר לאחר שלוש שנים בתפקיד כולל המלחמה. ספג מתקפות רבות בתקשורת ומחוצה לה אם כי הרגיש שיש לו אמון והערכה הדדית עם פיקודיו בחיל הים. את בקשתו קשר באזכור לפגיעה באח"י חנית במהלך המלחמה: אך בשיחות סגורות התייחס לקושי בבניית מערכת של אמון והערכה הדדית עם הדרג הפוקד עליו והמתחים שראה ביניהם. לפי בקשתו סיים את תפקידו ב-8 באוקטובר 2007, ומסר את הפיקוד על חיל הים לאלי מרום. הערכתו של בן בעש"ט התבררה כנכונה. ההחלפה השיגה את מטרתה וחיל הים הפסיק להיות מושא לביקורת בתקשורת.
בראיית הערבים
גנרל חסן תורכמאני, שהיה שר ההגנה הסורי בשנים 2004–2009 (ובתוך כך, בתקופת המלחמה), פרסם בשנת 2011 ספר בשם המלחמה הששית, ובו התייחס למצור הימי. לטענתו, המצור לא גרם נזק לחזבאללה, היות שהם צפו את המהלך מראש והכינו מלאי תחמושת לעימות ארוך שיימשך חודשים מספר. תורכמאני תיאר את המלחמה כהצלחה של ארגון חזבאללה, ובתחום הימי קבע כי חיל הים הישראלי איבד שתי ספינות טילים (מדגם סער 5 וסער 4.5) בנוסף לספינת סיור מדגם סופר דבורה.
ועדת וינוגרד
בדו"ח הביניים של הוועדה באפריל 2007 הוזכר חיל הים בקצרה. בשעה 20:24 נורה טיל חוף-ים של חזבאללה מסוג C-802 ופגע באח"י 'חנית'. מערכת ההגנה של הספינה לא הופעלה. הסטי"ל הצליח לשוב בכוחות עצמו לארץ. באירוע זה נהרגו ארבעה חיילים ונגרם נזק רב לספינה. האירוע קיבל הד תקשורתי גדול, מאחר שנסראללה דיווח על הפגיעה בסטי"ל בשידור ישיר במהלך מסיבת עיתונאים. בנוסף, נכתב בדו"ח כי נושא פגיעת הטיל באח"י חנית יפורט בדו"ח הסופי
בפרסום הביניים של ועדת וינוגרד המתייחס לראש המטה הכללי רא"ל דן חלוץ, הוזכרה שוב הפגיעה באח"י חנית: דו"ח הביניים של ועדת וינוגרד לא כלל המלצות אישיות כנגד המעורבים אך רב-אלוף דן חלוץ קלט את רוח הדברים וב-17 בינואר 2007 העביר מכתב התפטרות,
הדו"ח הסופי – גם בדו"ח הסופי נמנעה הוועדה מהמלצות אישיות. השופט וינוגרד סבר שהבעיה היא בתחום הארגוני וציפה שהמלצותיה הארגוניות של הוועדה ישמשו לשיפור ההתנהלות ולא פיטורים של אדם זה או אחר. הוועדה התייחסה לפעילות חיל הים בשני נושאים: הסגר הימי והפגיעה באח"י חנית:
דגומבה
אנשי הדגומבה (Dagomba) הם קבוצה אתנית השוכנת בעיקרה בצפון גאנה. אוכלוסיית שבט הדגומבה מונה כ־1,215,000 חברים בגאנה, ועוד כ־11,000 חברים נוספים בטוגו. השטח שנחשב למולדת השבט נקרא דגבון (Dagbon) והוא כולל כ־20 אלף קילומטרים רבועים. רובו של השטח נמצא כיום במדינת גאנה, במחוז הצפוני שבצפון גאנה, בסוואנה הדלילה דרומית לחגורת סאהל. שפת הדיבור העיקרית של השבט היא דגבני (Dagbani) שהיא אחת משפות גור (Gur). גור היא קטגוריה של שפות המכילה כ־70 שפות בעלות מקור זהה, הנפוצות כיום במדינות: בורקינה פאסו, מאלי, חוף השנהב, גאנה, טוגו, בנין, ניז'ר וניגריה. הדת העיקרית של אנשי הדגומבה היא האסלאם (כ־77% מאנשי השבט) אך קיים מיעוט נוצרי (22%) ומיעוט שאינו מונותאיסטי אצלו קיימת אמונה בדתות אתניות (1%).
היסטוריה
על פי המסורת, ההיסטוריה של דגומבה מתחילה באגדה הקרויה "טוהזי (Tohazie)" שבתרגום חופשי נקראת "הצייד האדום". על פי האמונה טוהזי היה לוחם גדול וצייד. במהלך מסע ציד טוהזי הגיע לכפר קטן שם פגש גברת זקנה. הגברת הזקנה סיפקה לטוהזי את כל מה שצריך כדי לחיות, מלבד מים. הגברת סיפרה לטוהזי שאינה יכולה לספק לו מים מכיוון שמקור המים היחיד בכפר מזוהם על ידי שור לא מבוית. הגברת סיפרה שהשור, שככל הנראה הוא בעצם רוח קדומה, הורג כל מי שמנסה להתקרב למקור המים. טוהזי רצה לעזוב בתחילה את הכפר, אך לאחר מכן החליט לנסות לעזור לתושבים על ידי הריגת השור. לאחר מאבק ממושך טוהזי הצליח להרוג את השור ושלח את ראשו לצ'יף הכפר כראייה. תושבי הכפר היו שמחים מאוד וטוהזי קיבל את נסיכת הכפר פאגאווגבה (Pagawugba) לאות תודה. הנסיכה ילדה לטוהזי בן הידוע בשמו קפוגנמבו (Kpognambo). לאחר מותו של טוהזי, בנו קפוגנמבו נהפך גם כן ללוחם גדול. הוא נישא ונהפך לאביו של נה גבווה (Na Gbewa), אבי שבטי דגומבה ומוסי (Mossi). השבט מוסי שוכן כיום במדינת בורקינה פאסו.
אנשי הדגומבה הם קבוצה אתנית גדולה המתגוררת בצפון גאנה. הם התחילו את שיגשוגם במאה ה-12. ממלכתם, שנקראת "דגבון", הוקמה לפני מאות שנים ושולטת על שטח ליד בירת דגומבה, יינדי. יינדי ממוקמת ממזרח לנהר הוולטה הלבן וצפונית לטאמאלה.
במאה ה-17 אנשים הגונג'ה (Gonja) התחילו לתקוף את דגבון ממערב, מה שדחף את שבט דגומבה אל מעבר לנהר הוולטה הלבן ואילץ אותם לנטוש את בירתם. העיר יינדי קיבלה שם חדש, "יינדי דאבארי (Yendi Dabari)", שמשמעותו יינדי ההרוסה. לקראת סוף המאה ה-17, שבט הדגומבה הצליח להתפשט מזרחה וייסד בירה חדשה (שגם היא נקראת יינדי) עבור ממלכתם. הבירה החדשה מוקמה מזרחית לטאמאלה סמוך לגבול עם טוגו. בתחילת המאה ה-18 דגומבה התייצבו כנגד שבט הגונג'ה והצליחו לגרש אותם מהשטח הכבוש. עד היום אנשי הדגומבה נחשבים לשבט חזק ואיתן.
אורח חייהם
אנשי הדגומבה חיים בעיקר מחקלאות. שטח רחב מאדמות הדגומבה הוא אינו פורה ולכן על מנת להצליח לגדל ייבול יש צורך להשאיר חוות גידול עד 5 שנים ללא זריעה. לכן כפרי הדגומבה הם יחסית קטנים, כדי להשאיר מקום למרחב גדול בין אדמות הגידול. החקלאים משתמשים בכמות גדולה של דשן המיוצר מהצואה של הבקר של הכפר. בסופו של דבר האדמה הופכת ליחסית פורייה, מה שמאפשר לחקלאים להשתמש בה לאורך השנה. למרות זאת, אדמות הממוקמות באזור הבוש משמשות רק שנתיים או שלוש ולאחר מכן נותרות כאדמות בור (לא נזרעות). מאחר שבטטה היא הגידול העיקרי, הדגומבה מתמחים בלמעלה מ32 סוגי בטטה. גידולים נוספים הם תירס, דוחן, אורז, בוטנים ושעועית.
בנוסף להתמחות בחקלאות, אנשי הדגומבה הם גם דייגים וציידים מעולים וחלקם אף מתעסק בעבודת אדמיניסטרציה וניהול. אנשי המלאכה של שבט הדגומבה הם חייטים מיומנים, סוחרים ויצרני חבלים ומחצלות. חלקם אפילו מתמחים כנפחים, קצבים וספרים. הורים שולחים את בניהם הצעירים לעבור התמחות אצל אנשי המלאכה האלה. תוך התבוננות ואימון, נער צעיר ילמד בהדרגה מקצוע מסוים וימצא את תפקידו בתחום.
בחברה הדגומבאית, אנשי הכפר מסדרים את בתיהם בסדר מסוים. הצ'יף (הגבר המבוגר ביותר בכפר) ממקם את בקתתו בעלת צורת הכיפה במרכז הכפר. הבקתה שלו בולטת לעומת שאר הבקתות. הכפר מחולק לרבעים וחלקים קטנים יותר, שכולם פונים לכיוון ביתו של הצ'יף. כל רבע מזוהה על ידי ראשו או על ידי קבוצת התמחות דומיננטית. לדוגמה, ייתכן רובע חיילים או רובע קצבים. התושבים הפשוטים מפוזרים בכפר בבקתות עגולות (עבור נשים) או משולשות (עבור גברים). אין הפרדה פיזית בין התושבים הפשוטים למעמד השולט.
למתופפים תפקיד חשוב בכפר, מכיוון שהם אינם מוזיקאים בלבד, אלא גם היסטוריונים. הם מחויבים ללמוד ולשמר אינפורמציה רבה. ברוב המקרים, בנו של מתופף ממשיך את אביו, הופך למתופף בעצמו ולומד מאביו את מקורות אנשיו והממלכה.
צילוק
הצילוק נפוץ בקרב שבט הדגומבה ולו סיבות רבות. קיימות סיבות דתיות, אסתטיות וחברתיות לצילוק. הוא יכול לשמש כסימון של מעבר שלב בחיים, כמו התבגרות מינית או נישואין. הצלקות משמשות גם דרך להעברת מסרים אודות זהות הנושא אותם. נשיאת סימני צילוק מעידה על השתייכות לשבט מסוים או קבוצה אתנית. לעיתים משתמשים בצילוק לשם ריפוי חולי כגון עוויתות, חצבת, דלקת ריאות, כאבי בטן וכו'. קיימת אמונה כי מקור החולי בדם ובשעה שהעור נחתך בידי מרפא מסורתי ואבקה או מנה של תרופה מוכנסת לתוך הפצע היא תזרום ישר לתוך מחזור הדם.
אמונה
למרות שכמעט מחצית מהדגומבה אימצו את האמונה האיסלמית, רבים מאמינים ומקיימים פולחן עבור רוחות ואלים נוספים. כל כפר מקריב קורבנות עבור האל הקדום שלו והאוכלוסייה כולה מקיימת פולחן באופן קולקטיבי עבור האלים העוצמתיים יותר. הדגומבה גם מתעסקים בכישופים ומתייעצים עם חוזי עתידות על מנת להיפטר מקללות.
אנשי הדגומבה מכבדים את אבותיהם על ידי פסטיבל הנקרא "בוגון (Bugun)" שמשמעותו "אש" או "גיהנום". החגיגה מתחילה בארוחה גדולה ומסתיימת כאשר האנשים מתאספים עם לפידים דולקים ליד עץ מחוץ לקהילה. שם הם מדקלמים את שמות אבותיהם וזורקים את הלפידים הבוערים לתוך העץ.
אנשי דגומבה מפורסמים
סאמאטה אנג'ל (Samata Angel) - מעצבת אופנה, סופרת ועיתונאית.
עבדול מאג'יד וואריס (Abdul Majeed Waris) - שחקן כדורגל מקצועי ששיחק בעבר בליגה הצרפתית.
רוקי דאווני (Rocky Dawuni) - זמר ויוצר בסגנון רגאיי.
אליו מאהאמה (Aliu Mahama) - פוליטיקאי מגאנה. המוסלמי הראשון שנבחר להיות סגן נשיא במדינה. כיהן בין השנים 2000 ל-2008.
אליפות צרפת בטניס 1949
אליפות צרפת 1949 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-18 במאי והסתיימו ב-28 במאי. זו הייתה האליפות ה-48 מאז ייסודה.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 86 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
בגמר התחרות מנצח תחרות 1948 פרנק פרקר נפגש עם באדג' פאטי  וניצח ב-4 מערכות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 52 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
במשחק הגמר מנצחת תחרות 1948 נלי לנדרי נפגשה עם מרגרט אוסבורן דופונט  והפסידה בשתי מערכות. באותה שנה מרגרט אוסבורן דופונט ניצחה גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר פנצ'ו גונסאלס ופרנק פרקר נפגשו עם מנצחי תחרות 1947 יוסטס פנין ואריק סטארגס ( דרום אפריקה) וניצחו אותם ב-4 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות נשים
במשחק הגמר מרגרט אוסבורן דופונט ולואיז ברוף ניצחו את ג'וי גאנון ובטי הילטון  בשתי מערכות. זה היה הניצחון השלישי של הזוג בתחרות זוגות נשים בצרפת. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות וימבלדון ואליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 40 זוגות. מנצחי תחרות 1948 פטריסיה טוד וירוסלב דרובני  לא השתתפו. במשחק הגמר מנצחי תחרות 1947 שיילה סאמרס ואריק סטארגס ( דרום אפריקה) נפגשו עם ג'ין קורטייר וג'רי אוקלי וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות וימבלדון. כמו כן בשנת 1949 אריק סטארגס ולואיז ברוף ניצחו באליפות ארצות הברית הפתוחה.
ישראל באליפות
בתחרות זו לראשונה השתתפו טניסאים ישראלים:
רפאל גורניצקי הפסיד בסיבוב הראשון לריקרדו בלביירס מצ'ילה ב-3 מערכות.
יעקב בונטמן הפסיד בסיבוב הראשון לג'רלד אוקלי מבריטניה ב-3 מערכות.
יהודה פינקלקראוט הפסיד בסיבוב הראשון לד. רוג'ר מצרפת ב-3 מערכות.
מרדכי אפל הפסיד בסיבוב הראשון לאנרי דובלה מצרפת ב-3 מערכות.