cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
A Swingin' Affair!
A Swingin' Affair! הוא אלבום משנת 1957 שהוציא הזמר פרנק סינטרה. זהו אלבום האולפן ה-14 של הזמר וה-7 בחברת התקליטים קפיטול. אלבום זה נחשב לאלבום המשך לאלבום Songs for Swingin' Lovers. האלבום המשיך את הסגנון של האלבום שיצא שנה קודם כן והפך ללהיט. אך בהאזנה עמוקה ניתן להבחין בשינוי המקצב בין שני האלבומים, בשעה שבאלבום הקודם המקצבים מהירים אך עדיין שמרו על אווירה כללית קלילה, באלבום !A Swingin' Affair המקצב היה יותר כבד וג'אזי.
כמו Songs for Swingin' Lovers גם אלבום זה זכה להצלחה רבה בבריטניה ואף התעלה על הצלחת קודמו כששהה במקום הראשון במשך שבעה שבועות במצעד האלבומים הבריטי, במצעד האמריקאי לעומת זאת הוא הגיע למקום השביעי.
מד-זווית
מד-זווית הוא מכשיר למדידת זוויות או לסיבוב עצם בזווית מדויקת. למדי זווית שימושים רבים בתחומי המדע, בתעשייה ובמיוחד ברפואה. המונח המקובל בלועזית לתחום בטריגונומטריה העוסק במדידת זווית הוא Goniometry (גוניומטריה), שמקורו ביוונית מהלחם המילים γωνία - זווית ו-μέτρο - מדידה.
מד הזווית אינו כלי גאומטרי בהגדרה, מאחר שהכלים המשמשים את הגאומטריה הם סרגל ומחוגה בלבד, וזוויות אינן נמדדות בה. עם זאת, בגאומטריה מעשית אין הגבלה על השימוש בכלים נוספים. כמו כן, ניתן להוכיח גאומטרית את גודלן של זוויות מסוימות (כגון הזוויות במשולש שווה-צלעות).
מד-זווית רפואי
גוניומטריה ברפואה היא מדידת הזוויות הנוצרות בין העצמות השונות בגוף בנקודות המפרק. תחום זה ברפואה נקרא גם Arthrometry או Pronometry.
מד-זווית רפואי (גוניומטר מגע/ידני - Hand/Contact Goniometer) מורכב מזרוע נייחת, זרוע נעה ומציר או נקודת משען (Fulcrum).
הזרוע הנייחת מוצמדת לחלק הקבוע של המפרק הנמדד והזרוע הנעה מוצמדת לאיבר המונע, לרוב בתנועה סבילה.
השימוש בגוניומטר, למדידת טווח התנועה הפאסיבי של מפרק, נפוץ באורתופדיה ובפיזיותרפיה.
הגוניומטר הרפואי פותח על ידי ד"ר ויליאם זיסמן (Dr. William Zisman, United States Naval Research Laboratory) ונבנה לראשונה על ידי חברת רמה-הארט (ramé-hart) בשנת 1960. החברה משווקת כיום, לצד מכשירי מדידה על פי עיצובו המקורי של ד"ר זיסמן, גוניומטרים ממוכשרים המאובזרים בכוונות אופטיות, מצלמות ואף משולבי תוכנה.
ברפואה, גיוניומטר הוא גם מתקן לבדיקת labyrinthine disease, באופן שבו הנבדק מושם על משטח הבדיקה ונמדדת הזווית בה הוא חש אובדן שיווי משקל.
מד-זווית קריסטלוגרפי
לצורך קביעת הזוויות של הגבישים נזקק הקריסטלוגרף ז'אן-בטיסט לואי רומה דה ל'איל למכשיר שימדוד בצורה מדויקת את הזוויות בין פאות הגביש. הוא פנה בבקשה לתלמידיו שינסו לבנות מכשיר כזה. תלמידו, אַרְנוֹ קַרַנְז'וֹ (Arnould Carangeot 1806-1742) פיתח את גוניומטר המגע (Contact Goniometer) והציגו לראשונה ב-11 באפריל 1782. המכשיר בנוי מחצי עיגול המחולק למעלות ומסרגל שאותו הסמיכו לפאות הגביש הנבדק. המכשיר מדד רק גבישים מפותחים היטב וגדולים יחסית. דיוק המכשיר הגיע עד חצי מעלה.
במהלך המאה ה-19 נעשתה סדרה של שכלולים בכלי העיקרי ששימש את הקריסטלוגרפים לנתח את מבנה הגביש של המינרלים השונים, גוניומטר ההחזר. שיפורים במכשיר בוצעו על ידי קריסטלוגרפים נודעים: פרנסואה ארנסט מאלאר הכניס שיפור שאפשר מדידת זוויות בין פאות בגבישים בגודל כמעט מיקרוסקופי ושאפשר על אותם גבישים את מדידת מקדמי השבירה. בשנת 1874 שכלל האנגלי ויליאם האלוס מילר את גוניומטר ההחזר וכלל בו שני מעגלים, אך המצאתו לא זכתה לתהודה ונשכחה. ב-1889 תיאר המתמטיקאי והקריסטלוגרף יבגראף סטפאנוביץ' פיודורוב גונימטר החזר המבוסס על רעיון זהה של שני מעגלים. המכשיר נבנה לראשונה ב-1892, נבדק ועבר לייצור מסחרי, ולכן מייחסים כיום המצאה זו לפיודורוב. ב-1900 שכלל פיודורוב את הגוניומטר, וב-1914 המציא גרסה חדשה פשוטה יותר.
השימוש במדי זווית קריסטלוגרפיים נפוץ עם פיתוח הקריסטלוגרפיה בקרני רנטגן בשנת 1912.
דרום לבנון (מחוז)
מחוז דרום לבנון (בערבית: محافظة الجنوب) הוא אחד משמונה מחוזות לבנון. שטחו הכולל של המחוז הוא 929.6 קמ"ר ובירתו היא העיר צידון.
נפות
מחוז דרום לבנון מחולק לשלוש נפות:
הנסיך פרדיננדו, דוכס ג'נובה (1884–1963)
הנסיך פרדיננדו, דוכס ג'נובה (באיטלקית: Ferdinando di Savoia-Genova; 21 באפריל 1884 – 24 ביוני 1963) היה דוכס ג'נובה השלישי, חבר בית סבויה, ואדמירל בצי המלכותי האיטלקי.
ביוגרפיה
לפרדיננדו הייתה קריירה מצליחה בשורות הצי המלכותי האיטלקי, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה הוא שירת כמפקד משחתת בדרגת קפטן, ואף עוטר במדליית הכבוד על אומץ.
במאי 1917 בעוד המלחמה משתוללת באירופה, הנסיך פרדיננדו מונה להוביל את ועדת המלחמה האיטלקית לארצות הברית. הוועדה, אשר כללה את גוליילמו מרקוני, פוליטיקאים איטלקיים מובילים ודמויות מוכרות, ביקרה באמריקה במשימה של דיון כלכלי והסכמי סחר והגברת שיתוף הפעולה בין שתי המדינות כדי לעזור לאיטליה במאמץ המלחמתי.
בנובמבר 1930 הוא שימש כנציגו של בן דודו ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה בטקס ההכתרה של היילה סלאסי, קיסר אתיופיה. ב-15 באפריל 1931 מת אביו, ופרדיננדו ירש את תאריו.
בהמשך הקריירה של הצי שלו, הנסיך פרדיננדו קיבל דרגת אדמירל, ומונה למפקד העליון של הים האדריאטי.
ב-28 בפברואר 1938 התחתן פרדיננדו בטורינו עם מריה לואיזה אליאגה גאנדולפי די קונטי די ריקאלדונה, בתו של קרלו גאנדולפי די ריקאלדונה, רוזן בורגטו, מונטגרוסו ופורנאיסו ותרזה לואיזה קוואלי, אולם לא היו להם ילדים.
שלטונו של בית סבויה באיטליה הגיע לסופו ב-12 ביוני 1946, לאחר משאל עם שבו הכריעו האיטלקים לבטל את המלוכה.
נחש עשב
נחש עשב (שם מדעי: Opheodrys aestivus) הוא מין נחש ממשפחת הזעמניים החי בצפון אמריקה. הוא בעל צבע ירוק ומותאם לחיים בין העשבים ומכאן שמו.
Total Bellas
הפקה
ב-20 באפריל 2016 נודע דרך האתר של שהתאומות ברי וניקי בלה תקבלנה סדרת המשך לסדרה Total Divas, אך הסדרה החדשה תקרא Total Bellas. הסדרה סובבת את חייהם של התאומות והמשפחות שלהן. הצילומים עבור העונה הראשונה נערכו בטמפה, פלורידה, כשברי בלה ודניאל בריאן עברו ביחד אל ניקי בלה וג'ון סינה כדי לעזור לניקי לאחר הניתוח בצוואר. האח של ברי וניקי, ג'יי ג'יי ואשתו, לורן הם חלק מהדמויות המשניות בסדרה ביחד עם קתי קולס ובעלה, ג'ון לאוריינטיס.
ב-16 בנובמבר 2016 נודע דרך האתר של ערוץ !E שהסדרה תמשיך לעונה שנייה. העונה השנייה צולמה בפיניקס, אריזונה, כשהפעם ניקי וסינה עברו ביחד אל ברי ובריאן כדי לעזור לברי במהלך ההיריון הראשון שלה. בנוסף למסע ההיריון של ברי, העונה החדשה תעקוב אחר המסע האישי של בריאן תחת תפקידו החדש כג'נרל מנג'ר של התוכנית סמאקדאון.
ב-30 בינואר 2018 נודע שהעונה השלישית תעלה לאוויר באביב של אותה שנה. ב-5 באפריל, פורסם התאריך לעלייה לאוויר של הפרק הראשון של העונה השלישית, ה-20 במאי 2018.
ב-7 באוגוסט 2018, וה-WWE הודיעו על חידוש הסדרה לעונה רביעית. ב-28 בנובמבר 2018, פורסם שהעונה הרביעית תעלה לאוויר ב-13 בינואר 2019.
שידור
הסדרה משודרת בקנדה ובניו זילנד ב המקומי. כמו כן, הסדרה משודרת בנוסף גם ב-Hulu ובערוץ של ה-WWE Network.
איגואניים
איגואניים (שם מדעי: Iguanidae) היא משפחה של לטאות מסדרת הקשקשאים. הידועים בבני משפחה זו בני הסוג איגואנה המשמשים כחיות מחמד נפוצות.
מאפיינים
בצורתם החיצונית ובמבנה גופם דומים האיגואניים לחרדוניים, אולם נבדלים מהם במבנה מערכת השיניים. לאיגואנות קשקשים קוצניים לאורך גופם, זנב ארוך היכול להצליף במהירות והם בעלי תכונה נדירה של עין הקודקוד בחלק העליון של ראשם, איתו הם יכולים לקלוט את סביבתם. האיגואנה הירוקה יכולה להגיע לאורך 2 מטרים ולמשקל של 10 ק"ג, משקל דומה לזה של איגואנה קרנפית.
מגוון המינים במשפחת האיגואניים גדול מאוד, חלק ניכר מהם שוכני עצים, אולם יש סוג אחד החי בים - איגואנה ימית (Amblyrhynchus cristatus) - הלטאה הימית היחידה בעולם כיום (אף שבפועל היא חיה רק במימי חופים) ומספר מינים החיים במדבריות. משפחה ישנם מינים צמחונים, בעוד אחרים הם אוכלי כל הניזונים מהצומח וגם מהחי. האיגואנה הימית ניזונה באופן בלעדי מאצות ימיות.
VAZ 2106
VAZ 2106 (ברוסית: ВАЗ-2106) היא מכונית נוסעים סובייטית ממשפחת מכוניות "ז'יגולי" שהייתה מיוצרת במפעל אווטוואז בעיר טוליאטי במהלך השנים 1975-2006. במהלך תקופה זו בקו הייצור של המפעל בטוליאטי ובמפעלים נוספים נבנו כ-4.3 מיליון מכוניות. בשפת העם המכונית מכונה "השישייה".
רקע
ב-11 באוגוסט 196 נחתם הסכם בין ברית המועצות לבין חברת פיאט על הקמת מפעל לייצור מכוניות חדש. בהתאם להסכם המפעל היה צריך לייצר מכוניות על בסיס פיאט 124 עם התאמות נדרשות. המכוניות הראשונות היו מדגם VAZ 2101 ובמקביל איתם החל ייצור מכוניות מדגם משופר VAZ 2103. בשנת 1974 הוחלט שיש להתחיל בתכנון דגם חדש שיחליף את VAZ 2103. רוב השינויים בנוסף למנוע חדש התמקמו בהוזלת הדגם ושינויי ייצוב. כמו כן הוחלט להתקין במכונית החדשה מנוע חזק יותר.
ייצור סדרתי של מכוניות מדגם VAZ 2106 החל ב-21 בפברואר 1976. במהלך שנות ייצור הוכנסו מספר שינויים. השינויים כללו שינויי תצורה המכונית, שינויים במערכת בלמים ומעבר לתיבת הילוכים בעלת 5 הילוכים.
בסוף המאה ה-20 ייצור מכוניות מדגם זה עבר למפעלים נוספים - בשנת 1998 החל ייצור במפעל בעיר סיזרן, ב-2001 וחרסון (אוקראינה) ובשנת 2002 באיז'בסק. במפעל זה ייצור מכוניות מדגם VAZ 2106 נמשך עד לשנת 2006. הרכב הופיע כניידת של משטרת סנקט פטרבורג בסרט הג'יימס בונד, "גולדן איי".
במשך תקופה ארוכה (1976-1982) מכונית VAZ 2106 היה הדגם היוקרתי מייצור אווטוואז. זאת בעקבות אמינותה ונוחות תחזוקה. גם בתחילת שנות ה-2000 למכונית היה ביקוש בעקבות מחיר זול יחסית ולמרות היא כבר לא יכלה להתחרות עם מכוניות מדגמים שתוכננו בסוף המאה ה-20.
שארפ (חברה)
שארפ (SHARP) הוא תאגיד יפני המייצר מוצרי חשמל ואלקטרוניקה בידורית, לשוק הפרטי והתעשייתי.
החברה החלה את דרכה בשנת 1912, עם המוצר הראשון שלה שהיה עט שנשא את שם החברה. בין הפיתוחים החשובים של החברה במהלך השנים, ניתן למצוא את הרדיו הראשון ביפן, הטלוויזיה הראשונה ביפן (1953), פיתוח תנור מיקרוגל הביתי הראשון, המצאת טכנולוגיית ה-LCD בשנת 1973, פיתוח ויצור של סירי אידוי אורז לשוק היפני, פיתוח מקרנים מתקדמים בשיטת ה-DLP, פיתוח רכבי שטח סולאריים המונעים בעזרת אנרגיית השמש בלבד, יצור מסך LCD הגדול בעולם בשנת 2008, ועוד.
בין המוצרים הבולטים של החברה בעשור הראשון של המאה ה-21 ניתן למנות מסכי LCD, מקררים, מצלמות וידאו מסדרת "ויוקום" (שהיו הראשונות שהשתמשו במסכי LCD צבעוניים בעלי רזולוציה גבוהה), מכשירי מיקרוגל וטיהור אוויר, מערכות קולנוע ביתיות, נגני Blu-ray, מסכי מגע, צגים אלחוטיים, רכבי שטח סולאריים, צגי LCD מקצועיים לשימושים מיוחדים, ועוד.
החברה חתמה הסכם הפצה ליצור מסכי LCD עבור חברת Pioneer שבמסגרתו יתאפשר שיתוף פעולה בין החברות, בכל מה שנוגע לשיתוף פעולה בין שתיהן בפסי הייצור, ושימוש טכנולוגי. דוגמה לשיתוף פעולה זה נראה לראשונה בשנת 2008 כאשר החברות הציגו את מסך ה-LCD מסדרת SX.
בדירוג ה-Global 500 של המגזין פורצ'ן לשנת 2011, מוקמה שארפ במקום ה-253. בשנת 2012 צברה החברה הפסדים גדולים שהציבו סימן שאלה על יכולתה של החברה לשרוד.
בישראל נציגת החברה והיבואנית הבלעדית היא חברת ראלקו.
הפינגווינים ממדגסקר (סרט)
הפינגווינים ממדגסקר (באנגלית: Penguins of Madagascar) הוא סרט ספין אוף של הסדרה "הפינגווינים ממדגסקר" בהפצת "דרימוורקס". הסרט עלה לאקרנים ב-26 בנובמבר 2014 בארצות הברית ובישראל הסרט יצא רק בדיבוב לעברית וגם בתלת-ממד ב-11 בדצמבר 2014, בכל רחבי הארץ ובארצות הברית הסרט יצא ב-3D (תלת-ממד), RealD 3D ודיגיטל 3D.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות, היה לשובר קופות והכניס 373 מיליון דולר בעולם.
תקציר
הסרט מביא את קורות חייהם ומתמקד בחבורת הפינגווינים: סקיפר, קובלסקי, ריקו ופרייבט ומביא כיצד הם נולדו וכיצד הם הפכו את עצמם ללוחמים קשוחים הנאבקים על הצלת העולם וכיצד הם גם מצליחים להציל את העולם כולו מפני תמנון מרושע ביחד עם יחידת עילית כמוהם שקוראת לעצמם: אגודת רוח הצפון.
עלילת הסרט
עלילת הסרט מוצגת כהמשך ישיר לאירועי הסרט מדגסקר 3: מקרקסים את אירופה ומתרחשת בדיוק 10 שנים לאחר אירועי סצנת הפתיחה. הפינגווינים יוצאים מהקרקס לחגוג לפרייבט את יום הולדתו העשירי ולפרוץ לפורט נוקס, אחד מבנייני הכספת השמורים בעולם ונכנסים לחדר שבו מאוחסנות כמויות עצומות של זהב, אך הם מתקדמים לעבר מכונת החטיפים הנמצאת בקצה החדר כדי להשיג לפרייבט את חטיף הגבינה האהוב עליו שכבר לא מיוצר. למרות זאת, פרייבט מרגיש שלעומת סקיפר, מנהיג הקבוצה, קובלסקי, המוח של הקבוצה וריקו, אחראי הנשק של הקבוצה, הוא לא מוערך מספיק בקבוצה ונחשב רק לפנים החמודות של הקבוצה.
לפתע, מכונת החטיפים שבכספת מתגלה כתכסיס אשר שימש לחטיפת הפינגווינים ולהטסתם לבסיס הממוקם בתוך צוללת הנמצאת בוונציה. הפינגווינים מגלים כי מאחורי החטיפה עומד תמנון מרושע בשם דייב, המתחזה לדוקטור תמנוניוס מי-מלח (בגרסה המקורית אוקטביוס בראון), ומסתבר כי הוא מכיר את הפינגווינים מעברו. דייב מספר לפינגווינים כי בעבר גר בגן החיות שבסנטרל פארק ונחשב לאטרקציה המרכזית שלו, עד שהפינגווינים תפסו את מקומו והוא נשלח לגני חיות אחרים ברחבי העולם, אך בכל פעם מחדש נאלץ לעזוב לאחר שפינגווינים גונבים לו את ההצגה, ולכן הוא מעוניין לנקום בכל הפינגווינים אשר הרסו את חייו. לאחר שריקו בולע את אוסף כדורי השלג של דייב ומכל בו נמצא נוזל ירוק, הפינגווינים מצליחים לברוח מהצוללת, אך דייב שולח אחריהם את עוזריו התמנונים. בתום מרדף בתעלות וברחובות ונציה, התמנונים מצליחים לדחוק את הפינגווינים לפינה, אך הפינגווינים ניצלים ברגע האחרון על ידי אגודת רוח הצפון - יחידת עילית סמויה אשר הוקמה כדי לעזור לחיות שאינן יכולות לעזור לעצמן, ובה חברים - אחד ששמו אינו ידוע (מסווג) אך סקיפר העניק לו את הכינוי מסווג בכל מקרה (זאב, מנהיג החבורה), פתיל קצר (כלב ים, מומחה לחומרי נפץ), אווה (ינשופת שלג, המודיעין של החבורה) ורב-טוראי (דוב קוטב בעל חיבה גדולה לפינגוינים).
הפינגווינים מוטסים לבסיס אגודת רוח הצפון, אשר ממוקם בתוך קרחון, ומגלים כי חברי האגודה מחפשים את דייב כבר זמן רב. מתברר כי הנוזל הירוק המכונה "סרום המדוזה" מצוי בידי דייב בכמות עצומה. בנוסף מתגלה כי דייב החל לחטוף פינגווינים מגני חיות ברחבי העולם. חברי אגודת רוח הצפון מאמינים כי הפינגווינים לא יוכלו לעזור להם במשימתם לתפוס את דייב, ומנסים להיפטר מהם על ידי הרדמתם והעלאתם לטיסה למדגסקר.
הפינגווינים מתעוררים בזמן הטיסה, ומחליטים לקפוץ מהמטוס במטרה להציל את הפינגווינים החטופים בעצמם. הפינגווינים עושים את דרכם לשאנגחאי, אך חושבים בטעות כי הגיעו לדבלין שבאירלנד, ושם הם מגלים כי דייב כבר הצליח לחטוף פינגווינים נוספים מגני חיות של ערים רבות ברחבי העולם, ביניהן פריז, אמסטרדם וריו דה ז'ניירו. בנוסף, הפינגווינים מגלים כי כל כדור שלג באוסף של דייב, שריקו בלע, מייצג עיר אליה דייב מתכנן להגיע כדי לחטוף ממנה פינגווינים, וכי היעד הבא שלו הוא שנגחאי. בינתיים, באטרקציית "עולם המים" של שנגחאי מתרחש מופע ימי מיוחד המבוצע על ידי חבורת פינגוויניות. דייב, מגיע מחופש לאמודאי במטרה לחטוף את הפינגוויניות. בזמן שפרייבט נשלח לבצע פעולת הסחה ומצטרף בטעות לחבורת הפינגוויניות במופע, הפינגווינים תופסים את דייב, אך הוא מצליח לברוח ולחטוף את הפינגוויניות שבאקווריום, כולל את פרייבט. שלושת הפינגווינים הנותרים מנסים להתחרות באגודת רוח הצפון במטרה להציל את פרייבט, אך הם משמידים בשוגג את המטוס היקר של אגודת רוח הצפון ודייב מצליח לחמוק. הפינגווינים ואגודת רוח הצפון מגלים כי דייב חטף את פרייבט ואת שאר הפינגווינים לאי בודד, בו דייב מתכנן להשתמש בסרום המדוזה כדי להפוך את כל הפינגווינים שחטף למפלצות, כדי שירגישו איך זה להיות שנואים ולא פופולריים, כפי שדייב מרגיש.
הפינגווינים ואגודת רוח הצפון מגיעים לאי, וסקיפר ומסווג רבים ביניהם מי מהם ינהיג את תוכנית ההצלה של הפינגווינים החטופים. סקיפר מבין כי הוא לא יכול להנהיג את שני הצוותים ונותן למסווג את ההזדמנות לעשות זאת. אגודת רוח הצפון מתקיפים את הצוללת של דייב בעוד הפינגווינים משמשים כפעולת הסחה לשומרים של דייב. כל אחד מהצוותים נכשל ומבין כי הצוות השני נכשל גם הוא, וכי כעת כולם כלואים בצוללת של דייב. דייב מתכנן להדגים בפניהם את עוצמת הסרום בכך שיירה אותו מקרן לייזר ענקית על פרייבט, שמצליח לברוח באופן מפתיע. בזמן שפרייבט מציל את חברי אגודת רוח הצפון, דייב, שמאמין כי עוצמת הירי של הקרן הרגה את פרייבט מרכז את כל הפינגווינים הכלואים (וביניהם גם סקיפר, קובלסקי וריקו) במקום אחד ומנווט את הצוללת לכיוון העיר ניו יורק. פרייבט, שמתכנן להציל את הפינגווינים, המום לגלות כי חברי אגודת רוח הצפון החליטו לשוב לבסיס שלהם כדי להצטייד לפני שיתמודדו בשנית מול דייב, ומחליט להציל את כולם לבדו.
דייב, שכעת מחופש לדוקטור תמנוניוס מי-מלח, גורם לכולם להאמין כי הוא מצא את כל הפינגווינים החטופים ומתכנן להחזירם לניו יורק, אך הוא למעשה יורה על כולם את הסרום והופך אותם לפינגווינים מוטנטיים ומפחידים, ולאחר מכן משחרר אותם כדי להבעית את אנשי העיר ולגרום להם להזמין מדבירים שמגיעים ומתחילים ללכוד את הפינגווינים. פרייבט מצליח לחמוק מהצוללת ומבין כי איחר את המועד, אך הוא מצליח למצוא את חבריו ולגרום להם לשנות את התנהגותם בכך שהוא גורם להם להתחבר לזיכרון הרגשי שלהם. הפינגווינים מבינים שכדי להחזיר את כל הפינגווינים למצבם הרגיל, הם יצטרכו למצוא משהו חמוד ביותר שיהפוך את השפעת הקרן. פרייבט מנדב את עצמו למשימה, תוך כדי שהוא מוכן לקבל עליו כל תופעה שתיגרם לו כתוצאה מהשפעת הקרן. הפינגווינים מתכננים להפעיל את הקרן באמצעות שלט, אך הם מגלים שנגמרו לו הסוללות ושולחים את ריקו לקנות סוללות. חברי אגודת רוח הצפון חוזרים ומצליחים להרוס את הצוללת של דייב לפני שהם נתפסים על ידי שירותי ההדברה. סקיפר מצליח להפעיל את הקרן ברגע האחרון, ובעזרת אוסף כדורי השלג של דייב הקרן מתפצלת כך שהיא מצליחה לפגוע בכל הפינגווינים ולהחזיר אותם למצבם הרגיל, אך גם לפגוע במראהו החמוד של פרייבט.
לאחר מכן פרייבט מגלה כי הוא גידל קרניים והפך לוורוד, אך הפינגווינים מחליטים לכבד את מראהו החדש. חברי אגודת רוח הצפון מבינים כי הפינגווינים מהווים יחידת עילית ראויה ומחליטים להעניק להם כל מה שהם רוצים. קובלסקי מקבל נשיקה מאווה, בה היה מאוהב עוד מתחילת הסרט, וארבעת הפינגווינים מקבלים תרמילי ריחוף, אשר בעזרתם הם עפים מעל שמי העיר אל עבר ההרפתקה הבאה שלהם.
מוזיקה
את המוזיקה לסרט הלחין וכתב לורן באלפה. הפסקול שוחרר ב-25 בנובמבר 2014 ,יום אחד לפני יציאת הסרט לאקרנים.
ג'ון בלואו
ג'ון בלואו (באנגלית: John Blow; 1649 - 1 באוקטובר 1708) היה מלחין ונגן עוגב אנגלי. בין תלמידיו ויליאם קרופט והנרי פרסל.
חייו
בלואו נולד כנראה בצפון קולינגהם בנוטינגהאמשייר. הוא היה לזמר במקהלת הקאפלה המלכותית והתבלט בכישרונו המוזיקלי.
בלואו חיבר בגיל צעיר מאוד כמה מזמורי תפילה, ביניהם "אלי, אתה מפלטנו", "אלי, אל תוכיחני" ו"תמיד אביע תודותי", שהיה האחרון בסדרה של עבודה משותפת עם פלהאם האמפרי וויליאם טרנר ונועד לחגוג ניצחון על ההולנדים בשנת 1665, או, סביר יותר, פשוט להנציח את הידידות בין שלושה זמרי מקהלה.
בלואו, שנשא תואר דוקטור למוזיקה משנת 1678, התמנה בשנת 1685 לאחד הממונים על המוזיקה בחצר ג'יימס השני, מלך אנגליה. בין 1680 ל-1687 כתב את היצירה היחידה שלו לבימה שנותר ממנה איזה שהוא תיעוד, "ונוס ואדוניס", הצגה לבידור המלך. במופע זה שיחקה מרי דייוויס בתפקיד ונוס ובתה מצ'ארלס השני, ליידי מרי טיודור (בתו של צ'ארלס השני, מלך אנגליה), הופיעה כקופידון.
היום מוכרים ארבעה-עשר סדרי-תפילה ויותר ממאה מזמורים מאת בלואו. נוסף למוזיקה הכנסייתית הצרופה, כתב בלאו את "ריבון רם ונישא, שמחת לבנו", אודה לראש השנה 1682 וחיבורים דומים לשנים 1683, 1687, 1688, 1689, 1693, (?), 1694 ו-1700; אודות וכדומה לחגיגת יום ססיליה הקדושה ב-1684, 1691, 1695 ו-1700; לכבוד הכתרת ג'יימס השני שני מזמורי תפילה, "הנה אלוהים מגיננו" ו"יש ואלוהים דובר בחזיונות"; כמה קטעי צ'מבלו (1689); "אפיסדיום" למלכה מרי (1695) ואודה על מותו של פרסל (1696). בשנת 1700 הוציא לאור את "אמפיון אנגליקוס", קובץ קטעי מוזיקה לקול אחד, שניים, שלושה וארבעה קולות, בליווי בס ממוספר.
דף מפורסם ב"היסטוריה של המוזיקה" מאת צ'ארלס ברני מוקדש לאילוסטרציות של "crudities", שרובן מגלות רק מאמצי ביטוי ראויים לשבח, אם גם בוסריים, האופייניים למוזיקה אנגלית של אותן שנים, אך אחדות מהן (שעליהן אומר ברני "כאן אנו אבודים") מצוינות בפירוש.
בלואו מת ב-1 באוקטובר 1708 בביתו בברוד סנקטוארי ונקבר בשדרה הצפונית של כנסיית וסטמינסטר.
אשר פנטהון סיום
אשר פֵֿנְטַהוּן סיום (נולד ב-20 באוגוסט 1971) הוא פוליטיקאי ואיש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת כולנו, בשלהי כהונת הכנסת העשרים.
ביוגרפיה
סיום נולד וגדל בכפר במחוז גונדר, במדינת אמהרה שבאתיופיה. בילדותו היה רועה צאן. עלה לישראל בגיל 13 ברגל דרך סודאן במסגרת מבצע משה בשנת 1984.
סיום בעל תואר ראשון בחינוך ממכללת וינגייט ותואר שני בהגירה ושילוב חברתי מהמרכז האקדמי רופין.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים שובץ במקום ה-14 ברשימת מפלגת "כולנו". המפלגה קיבלה 10 מנדטים, וסיום לא נכנס לכנסת בהיבחרה; בעקבות התפטרותו מהכנסת של השר יואב גלנט לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת שהוקדמו לאפריל 2019 ופרישתו מהרשימה של תומר אוזן, קודמו ברשימת המפלגה, נכנס סיום ב-2 בינואר 2019 לכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 שובץ במקום השמיני ברשימת כולנו אך לא נכנס לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת ה-25 התמודד בבחירות המקדימות של הליכוד.
מחוזות גרנדה
מבחינה מנהלית גרנדה מחולקת ל-6 מחוזות (Parish, קהילה) ואי תלוי (dependency).
גולדפינגר (ספר)
גולדפינגר הוא ספר הריגול השביעי בסדרת ספרי "ג'יימס בונד" מאת איאן פלמינג. פורסם לראשונה בבריטניה ב-23 במרץ 1959. ב-1964 יצא סרט בשם זה שהתבסס על עלילת הספר, הסרט השביעי בסדרת סרטי ג'יימס בונד הפופולרית, בכיכובו של שון קונרי. כן התבססה על עלילה זו סדרת קומיקס יומית שיצאה בעיתון הבריטי דיילי אקספרס בשנים 1960–1961.
הספר תורגם לשפות רבות והופץ ברחבי העולם. בעברית יצא הספר תחילה בתרגום ב. אוריאל, בהוצאת ספיח, ב-1964, ומאז יצא בארבע מהדורות שונות בהוצאה זו. ב-1990 תורגם על ידי עמנואל לוטם ויצא מחדש בהוצאת זמורה ביתן.
עלילה
בעלילת הספר נשלח הסוכן החשאי ג'יימס בונד לעקוב אחר פעולותיו של יוריק גולדפינגר, מטורף המתעניין בזהב ומצליח להוציא זהב רב מהמדינה. הוא רודף אחריו לשווייץ, שם הוא מגלה כי גולדפינגר מפעיל מפעל בו הוא מתיך את הזהב הגנוב ומוכר אותו להודו. בונד מנסה להתנקש בחייו, אך הוא נתפס ועובר עינויים על ידי עוזרו האכזרי של גולדפינגר, אודג'וב. לבסוף הוא ניצל לאחר שהוא מציע לגולדפינגר לעבוד עבורו, ונלקח לפורט נוקס כדי להיות אחד ממזכיריו. שם הוא מגלה את מזימתו של גולדפינגר להגדיל את ערך הזהב שברשותו באמצעות הפיכת עתודות הזהב של העולם המאוחסנות בפורט נוקס לרדיואקטיביות. בונד מצליח להעביר מסר על המזימה למפעיליו, שפותחים בקרב נגד גולדפינגר, אך הוא מצליח לתפוס את בונד ולברוח במטוס עם אודג'וב. בונד נאבק בהם, הם נהרגים, ובונד מצליח להנחית את המטוס בשלום, סמוך לחופי קנדה.
רקע לכתיבת הספר
האדריכל ארנו גולדפינגר שהתגורר בלונדון ברחוב וילו 2 בסמוך לביתו של הסופר איאן פלמינג, שימש השראה עבור פלמינג לדמות הנבל בספרו. פלמינג שנא את ביתו של גולדפינגר שלצורך בנייתו נהרסו מבנים ויקטוריאניים שהיו במקום, ועל כן קרא על שמו את דמות אויבו של ג'יימס בונד - "יוריק גולדפינגר". ארנו גולדפינגר התייעץ עם עורכי דינו לאחר פרסום הספר, ולאחר שפלמינג איים לשנות את שם הדמות ל"גולדפריק" (איבר מין מוזהב) במקום השם המקורי (שמשמעותו באנגלית היא אצבע מוזהבת - Gold Finger), החליט גולדפינגר שלא לתבוע את פלמינג. המו"לים של פלמינג, במסגרת הצעת הפשרה, הסכימו לשלם את ההוצאות המשפטיות של גולדפינגר וכן לתת לו שישה עותקים של הספר.
לוטה בוויימאר
"לוטה בוויימאר" (בגרמנית: Lotte in Weimar) הוא רומן היסטורי משנת 1939 מאת הסופר הגרמני, חתן פרס נובל לספרות, תומאס מאן. הרומן מציג את חייו של הסופר הגרמני הדגול יוהאן וולפגנג פון גתה, לעת זקנה. מאן מיזג בכתיבתו מצורת הכתיבה של גתה כאמצעי לשמירת רוח הזמן של תקופת המאה ה-18. ברומן מתאר מאן את ביקורה האמיתי מ-1816 של שרלוטה, היא הגיבורה האמיתית של "ייסורי ורתר הצעיר", אצל גתה לעת זקנתם של השניים. מתוך המונולוגים והשיחות המסוגננים בקפידה רבה מצטיירת דמותו של האמן בימי זקנותו, כשדרך חייו קרבה לקצה.
עלילה
לוטה (שרלוטה) קסטנר לבית בוף מגיעה לוויימאר ומשתכנת, היא ובתה, בבית המלון "הפיל" שבעיר. המלצר מאגר מגלה שהמתארחת היא "לוטה של ורתר"; אישה בשנות השישים - אהבתו של גתה מימיי עלומיו. ברושם אהבתו אותה כתב גתה את רומן המכתבים "ייסורי ורתר הצעיר", הצלחתה הספרותית שהקנתה לו שם עולם. מאז הייתה שרלוטה בוף, היא לוטה של ורתר, לדמות ספרותית בעודה בחיים. הידיעה על בואה פושטת בוויימאר במהירות, וברושם המאורע מתחיל קהל רב להתאסף לפני בית המלון. לוטה מתכננת לעזוב את בית המלון, אך ביקורים תכופים, בזה אחר זה, של אישים שונים, מונעים ממנה מלהגשים את משימתה. השיחות שבינה לבין מבקריה - הן עיקר הספר. מבקרים אצלה ציירת אנגליה, תיירת בינלאומית, שהתחביב שלה הוא לרכוש לפנקס הציורים שלה את אישיה הדגולים של התקופה ואת חתימותיהם; ד"ר רימר, מזכירו של גתה; אדילה שופנהאואר, אחותו של הפילוסוף ארתור שופנהאואר (אשר היה מקורב מאוד לגתה); ואוגוסט פון גתה, בנו יחידו של המשורר, המביא עמו גם את הזמנת אביו. לבסוף מגיעה לוטה, בכל זאת, אל בית אחותה, בזמן שהקורא מתוודע על ידי מונולוגים פנימיים של גתה להרגליו, לסדרי ביתו וליחסו לחיים ולאמנות. מונולוג זה מהווה את אחד השיאים במכלול יצירתו של תומאס מאן.
לוטה מוזמנת אל ביתו של גתה, יחד עם אחותה וגיסה וחוג ידידים אינטימי של המשורר. קבלת הפנים, הסעודה, שיחות השולחן, פגישתם של לוטה וגתה (בעודם זקנים מאוד) מהוות את אחד השיאים שביצירה. בפגישה הזאת, הרשמית כמעט - בכיבוש כל רגשנות וכל אינטימיות - לא הגיעו לוטה וגתה לידי שיחה אישית - והדבר היה לאכזבה גדולה ללוטה. אך גתה יזם מצדו עוד פגישה אחרונה, במרכבתו, לעת לילה. ושיחה זו, שנתרקמה אז בין שניהם, הייתה כעין המשך וגשר מימי הצעירות אל ההווה השונה מהם מאוד. מעל הגשר הזה השקיפו שניהם יחדיו אל נהר הזמן שזרם מתחת, אליו ואל שתי גדותיו.
עיבודים
הרומן עובד לסרט בשפה הגרמנית בידי הבמאי אגון גינטר בשנת 1974 בכיכובה של לילי פלאמר כלוטה.
זיוה בן דרור
זיוה בן דרור (נולדה בשנת 1936) היא אשת ציבור שכיהנה כראש מועצת אבן יהודה בין השנים 1989 – 1993. יו"ר "עמותת בן דרור".
ביוגרפיה
נולדה בישראל ליוסף ושרה שניידר. באמצע שנות ה-50 נישאה לישראל בן דרור. בשנת 1957 עברה להתגורר באבן יהודה. בשנת 1961 הקימה עם בעלה את קייטנת גבעת הילדים, שפעלה בביתם במשך כארבעים שנה. ביתם שימש מקום מפגש לחברי נבחרת ישראל בכדורגל שהתארחו בו מדי יום העצמאות.
עסקה בהוראה בבית הספר היסודי במועצה. ב-1969 נבחרה למועצה המקומית באבן יהודה ברשימת גח"ל ובמקביל החלה לפעול בפורומים שונים לקידום מעמד האישה.
בשנת 1989 נבחרה לראשות מועצת אבן יהודה כנציגת הליכוד, והייתה בכך לאישה הראשונה בישראל שנבחרה בבחירות ישירות לראשות רשות מקומית.
לאחר מות בעלה הקימה את "עמותת בן דרור ע"ש ישראל בן דרור" המעניקה מלגות לספורטאים מצטיינים צעירים.
גליק
גליק (בגרמנית: Glück) הוא שם משפחה גרמני ויהודי, שפירושו בגרמנית וביידיש "מזל ברוך" או אושר.
שם זה היה נפוץ אצל יהודי אירופה לקריאת שם אשה בשם גליקכן או גליקל כגון הסופרת היהודיה האשכנזיה גליקל מהמלין שתרגומו מיידיש הוא מזל טוב.
כמו כן שם זה נפוץ כיום באירופה כגון שמה של הזמרת היווניה גליקריה ששיריה הפכו ללהיטים בישראל.
{{פירושונים|
הערות שוליים
}}
ויקירפואה
ויקירפואה היא מיזם ואתר אינטרנט מבוסס ויקי ישראלי של איגוד רופאי המשפחה בישראל בשיתוף רשת רפואה שהוקם ב-2011. המיזם הוקם במטרה להציג ידע רפואי בתבנית חופשית ונגישה לכל, ברוח מיזם ויקיפדיה ולספק מידע רפואי אמין וזמין לרופאי המשפחה ולשאר מקצועות הרפואה. הוא פועל ללא כוונת רווח. בתחילת 2020 היו באתר מעל ל-3600 דפי תוכן.
ויקירפואה מיועדת לשתף לעדכן במידע המעודכן והמתחדש לרופא המשפחה ולרופא הראשוני, לרופאים מומחים, בעיקר בתחומים בהם אינם עוסקים באופן שוטף, לאנשי מקצועות הרפואה ולכל מי שמעוניין ברפואה ובריאות.
להבדיל מוויקיפדיה, את הערכים באתר ויקירפואה יכולים ליצור ולערוך רק אנשי מקצוע מתחום מדעי הבריאות והרפואה. הכותבים והעורכים בוויקירפואה הם רופאים או בעלי תואר אקדמי מקביל כמו PhD והם מזוהים בשמם המלא. המיזם מאפשר להציג חילוקי דעות בנושאים השונים.
המיזם הוקם ביוזמת יו"ר איגוד רופאי המשפחה בישראל פרופ' שלמה וינקר שהוא גם העורך האחראי וד"ר רמי טמיר. המימון הראשוני התקבל כמענק לימודי מחברות המכירות בחשיבות המיזם ומוגדרות כידידי ויקירפואה. בהמשך מתוכננת הופעת מודעות פרסום טקסטואליות צמודות תוכן בדומה למודעות גוגל שיציגו מידע פרסומי רלוונטי.
דניאלס
{{פירושונים| אישים: אחר:
פסגת פייפ
פסגת פָּיִיפּ (באנגלית: Pipe Peak; מילולית: "פסגת הצינור") היא פסגה בולטת בפסגות פאונדרז, ברכס הריטג' בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
הפסגה מצויה 2.8 קילומטרים צפונית לפסגת מאטניי.
מקור השם
שמה של הפסגה ניתן לה על ידי חברי משלחת המחקר הגאולוגית של אוניברסיטת מינסוטה אשר חקרו את האזור בין השנים 1964–1963.
הפסגה נקראת בשם זה כי מצאו עליה צינור (באנגלית: "pipe" - "פייפ") שנשכח על ידי חוקרים של הפסגה.
לקריאה נוספת
• International Symposium on Antarctic Earth Sciences 5th : 1987 : Cambridge, England, Geological Evolution of Antarctica, PP 257-258
ההתקפה על לנינגרד
ההתקפה על לנינגרד (באנגלית: Attack on Leningrad, הופץ בחבר המדינות בשם לנינגרד, ברוסית Ленингра́д) הוא סרט מלחמה רוסי משנת 2009 בשיתוף פעולה בריטי-רוסי אודות העיר לנינגרד בתקופת המצור על העיר. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה ב-19 בספטמבר 2009 בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי באולדנבורג, גרמניה.
תקציר עלילת הסרט
כאשר פולשת גרמניה הנאצית לברית המועצות בשנת 1941 והחיילים הנאצים מכתרים במהירות את לנינגרד הנצורה, עיתונאים זרים מפונים. אבל אחת מהם, קייט דייוויס מ'הדיילי טלגרף', נעזבת בשטח ההפצצות, לאחר שמניחים שנהרגה והיא מפספסת את המטוס שעוזב את העיר. לבדה בעיר רווית הרג הרס ומצור היא נעזרת על ידי נינה, קצינת משטרה צעירה ואידיאליסטית ויחד הן נלחמות למען הישרדותם והישרדות האזרחים של לנינגרד הנצורה.
A Moment of Silence
האלבום כולל שילוב בין שירי דום מטאל/מטאל גותי עם השפעות של להקות משנות השמונים כמו הסמיתס והקיור (כמו "Winter's Tear"), לשירי דת' מטאל (כמו "Flames"). ריצ'רדסון ביקש מהלהקה "להוסיף גרוב" לשירים, שהיו איטיים וכבדים יותר בגרסאותיהם המקוריות ודומים יותר לשירי הדום מטאל של האלבום הקודם, "קדיש".
שיר הנושא "A Moment of Silence" ("דקת דומייה") תואר בידי הלהקה כשיר זיכרון המוקדש הן לאנשים שהלכו לעולמם והן לזמנים שנשכחו. "Winter's Tear" הוא אחד משיריה הראשונים של הלהקה הכוללים שילוב של שירתו הגרונית של זאב טננבוים עם שירה נקייה. השיר כולל השפעות גותיות ושירה של המתופף אמיר נויבך שמושפעת מזו של סולן להקת הקיור, רוברט סמית'. נויבך עזב את סיילם מיד לאחר הקלטתו של האלבום, והחליף אותו ניר נקב, מתופף הלהקה עד היום.
השיר "Set the Controls for the Heart of the Sun" הוא גרסת כיסוי לשירה של להקת פינק פלויד מ-1968.
Yoü and I
"You and I" הוא שיר קצב איטי שמכיל מכשירי גיטרות חשמליות ופסנתר. ביציאתו השיר זכה לשבחים מהמבקרים שציינו שהוא אחד מנקודות השיא של Born This Way. באוסטריה, יפן, ישראל, לבנון, ניו זילנד, וקנדה, הגיע לעשרת הגדולים במצעדים הרשמים ובארצות הברית היה למקום השישי בנוסף לכך שקיבל תואר פלטינה משולשת, בכך הפך לשירה ה-11 ברצף שנכנס לעשרת המובילים במדינה. "You and I" הועמד לפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע סולו הפופ הטוב ביותר" אך הפסיד לשיר "Someone like You" של הזמרת הבריטית אדל בטקס ה-55, אשר התקיים ב-12 בפברואר 2012.
הקליפ לשיר צולם בספרינגפילד, נברסקה, ושוחרר ב-16 באוגוסט 2011 בערוץ ה-VEVO של גאגא. המסע שלה להיות עם בן זוגה היה הרעיון המרכזי מאחורי הווידאו שהציע סצנות שלה רוקדת עם שיער כחול בבגדים חושפניים בחווה, רוקדת מנגנת על פסנתר במרכז שדה תירס, ומולבשת כבת ים. הקליפ קיבל ביקורות טובות לאחר יציאתו ונצפה עד היום כ-124 מיליון פעמים ב-Vevo. גאגא קידמה את השיר במספר מקומות בהם, טקס פרסי ה-VMA של 2011, בתוכניות האירוח "Jimmy Kimmel Show" ,"Jonathan Ross Show", ובמסע ההופעות The Born This Way Ball ב-2012–2013.
רקע
"Yoü and I" נכתב על ידי גאגא, והופק על ידיה ועל ידי רוברט ג'ון לנג. השיר הוקלט על ידי טום וייר ב"וורהאוס פרודקשן סטודיוז" שבאומהה ועל ידי הוראק וורד באלטרוון היל. הקלטות ועריכות נוספות בוצעו על ידי אול רומו. השיר הוצג לראשונה במופע "White Tie and Tiara Ball" של אלטון ג'ון, ביוני 2010. גאגא אמרה באותה ההזדמנות שהשיר הוא שיר רוק אנד רול, והעריכה שהוא לא יצא כסינגל. לפני שפורסמו הקרדיטים לשיר, פרסמה גאגא ש"מישהו אגדי ישתף עמי פעולה בשיר". מאוחר יותר, סיפרה גאגא כי בכתה כששמעה שהוא מוכן לשתף עמה פעולה. מספר קולות רקע לשיר הוקלטו במהלך סיבוב ההופעות של גאגא, לבקשתו של מפיק השיר, לנג, הקלטות ששולבו בסופו של דבר בשיר. השיר אושר כסינגל הרביעי מהאלבום "Born This Way" ביולי 2011.
עטיפת הסינגל נחשפה ב-5 באוגוסט 2011, דרך שירות ה"טוויט-פיק", מחשבון הטוויטר של גאגא. גאגא כתבה: "אתה לא תמצא לעולם את מה שאתה מחפש באהבה, אם אתה לא אוהב את עצמך." בתמונה נראה דמות האלטר אגו של גאגא, ג'ו קלדרון, בעת עישון סיגריה. דמותו של קלדרון הוצגה קודם לכן בלונדון, בסדרת תמונות שצולמה על ידי ניק נייט ועוצבה על ידי המעצב ניקולא פורמיכטי.
באתר הדיילי טלגרף אוסטרליה נכתב שהתמונה נותנת מראה מצוברח ומוזנח, וש"לגאגא נמאס מלהיות אישה מזעזעת, אז היא החליפה מגדר במקום". באתר ראפ-אפ נכתב שדמותה של גאגא, ג'ו קלדרון, דומה למוזיקאי בוב דילן. סטיב פונד מסוכנות הידיעות רויטרס שיבח את העטיפה, וכתב "גאגא אוהבת את עצמה גם כשהיא לבושה כמו גבר".
סגנון מוזיקלי
בריאיון ל-MSNBC, סיפרה גאגא כי השיר נכתב על האדם החשוב ביותר שהיא פגשה. גאגא לא הבהירה במפורש על מי השיר, אך המגזין פיפל גילה כי מדובר בלוק קרל (Lüc Carl), בן זוגה לשעבר. עוד נכתב, כי השיר מדבר על חזרתם כזוג. זמן קצר לאחר צאת הווידאו קליפ לאור, הופצו באתר יוטיוב סרטונים המסבירים את מהלך הקליפ ואת משמעותו; באחד מן הסרטונים נאמר כי האלטר אגו של גאגא, ג'ו קלדרון אמור להוות מילוי לחלל החסר של גאגא, לוק קארל.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר צולם בספרינגפילד, נברסקה, ובוים על ידי הכוריאוגפית של גאגא, לורין ג'יבסון. בקליפ, צועדת גאגא מניו יורק עד לנברסקה כדי להשיג בחזרה את החבר שלה.
הקליפ היה צפוי להשתחרר לצד ההודעה ה-1,000 שתפורסם על ידי גאגא בחשבון שלה בטוויטר.
גאגא אישרה לחדשות MTV כי בכורת הווידאו תהיה ב-18 באוגוסט 2011 ב-MTV. עם זאת, יומיים לפני הבכורה של הקליפ בטלוויזיה, הוא דלף לאינטרנט, וכן דרבן את גאגא "לצייץ" עוד שלוש הודעות בחשבון הטוויטר שלה, אשר ביחד נוצרת ההודעה "FUCK THURS DAY" (בתרגום לעברית: "לך להזדיין, יום חמישי"). הציוצים ביחד הובילו את גאגא להגיע לציוץ ה-1,000, בו כתבה: "אתה צריך לאהוב כול פרט ופרט בי כמו שאני רוצה שהפרט המורכב הזה היה נכון" ובתוך ציוץ זה, הוסיפה גאגא קישור מלא לקליפ בחשבון ה-VEVO שלה, באתר יוטיוב.
הקליפ מתחיל כשגאגא, עטוית בגדים שחורים, משקפי שמש, רגליים מדממות ותכונות ביונית לכאורה, הולכת בשדה בנברסקה; כשהיא חוזרת ברגל לאחר שנים של היעדרות. גאגא הולכת לקנות גלידה מתוך משאית גלידה, אבל הגלידה פתאום מטפטפת בעת שגבר חסר שיניים מחייך אליה עם בובה בידו. היא מתחילה לקבל פלאשבקים לזמן בו היא בילתה בנברסקה כמו בסצנות של גאגא אחרי חתונה, מעונה על ידי אהובה בתוך אסם ולהיות בתוך מכל מים אשר מוצגות ברצף מהיר. ישנה סצנה בה מנגנת גאגא על פסנתר בלב שדה תירס בזמן שעל הפסנתר יושב האלטר אגו הגברי שלה, ג'ו קלדרון, אשר שותה בירה ובהמשך הקליפ מנשק אותה. אלטר אגו נוספת של גאגא מופיעה בקליפ, והיא YÜYI, בת ים כחולת שיער, אשר נמצאת באמבטית מים ומטופלת על ידי האהובה, משום שאינה יכולה ללכת.
קליפים חלופיים
ב-1 בספטמבר 2011, הודיעה גאגא בחשבון הפייסבוק והטוויטר שלה, כי היא צילמה כעוד 5 וידאו קליפים אחרים לשיר:
סדר הקליפים של הדמיות לפי סדר כרונולוגי:
ביקורת
לאחר ששמעה את השיר בפעם הראשונה ב-"White Tie and Tiara Ball", החמיאה לי גריבלט מ"אנטרטיינמנט ויקלי" לשיר על היותו "רגוע ואיכותי", ועל היעדר עריכה אלקטרונית וגימיקים. כותב מטעם דיילי טלגרף שהבחין בהבדלים בין גרסת ההופעות של השיר לבין גרסת האולפן, כתב על השנייה שהיא "גדולה יותר, נועזת יותר, פחות משוגעת", ותיאר אותה כבלדת רוק חזקה שמתאימה לרדיו. באתר הרולינג סטון נכתב שמדובר בבלדת רוק חזקה, עם קול "לוהט". דן אקווילנט מנניו יורק פוסט החמיא לשיר לעומת שאר האלבום הודות לאיכות הייחודית שמביא לנג לשיר. קיטי אמפייר מאתר הגארדיאן כתבה שהשיר מהווה הרגע הלבבי הייחודי של גאגא, ואף מעמיד אותה כזמרת בלדות לכל אמריקה. קייט סוליבאן מאתר דה דארטמאוות' כתבה שהשיר הוא ככל הנראה השיר הכנה ביותר של גאגא עד כה.
יורדנקה פנדקובה
יוֹרְדָנְקַה אָסֶנוֹבָה פָנְדֶקוֹבָה (בבולגרית: Йорданка Асенова Фандъкова; נולדה ב-12 באפריל 1962, סמוקוב, הרפובליקה העממית של בולגריה) היא פוליטיקאית בולגרייה המכהנת בכהונתה השלישית כראשת עיריית סופיה, בירת בולגריה.
Yoü and I
מסחר
עם יציאת האלבום Born This Way, נכנס השיר אל מצעד הבילבורד הוט 100, היישר אל המקום ה-36. לאחר מספר שבועות חזר אל המצעד, עם יציאת השיר כסינגל, תחילה למקום ה-96, ומאוחר יותר הגיע אל המקום ה-6. בקנדה, נכנס השיר עם יציאת האלבום אל המקום ה-27, כאשר נכנס אל המקום ה-14 במצעד ההורדות. עם יציאתו, נכנס השיר בשנית למצעד במקום 45, ומאוחר יותר הגיע למקום העשירי. באוסטרליה, נכנס השיר למקום ה-54 לפני יציאתו, והגיע מאוחר יותר למקום ה-14. בממלכה המאוחדת (מצעד הסינגלים הבריטי) הגיע השיר למקום ה-23.
יורדנקה פנדקובה
חייה
יורדנקה פנדקובה נולדה בסמוקוב ובהמשך רכשה תואר אקדמי בלימודי רוסית באוניברסיטת סופיה ועסקה בהוראה. היא הצטרפה למפלגת "אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה" בהנהגתו של בויקו בוריסוב ונבחרה לפרלמנט הבולגרי. בין ה-27 ביולי ועד ה-19 בנובמבר 2009, כיהנה כשרת החינוך של בולגריה בממשלתו של בויקו בוריסוב. עוד כיהנה כסגנית ראש עיריית סופיה וב-15 בנובמבר 2009 נבחרה לראשות העיר והייתה לאישה הראשונה שנבחרה לתפקיד. באוקטובר 2011 נבחרה לכהונה שנייה בתפקיד. ב-2014, נאבקה פנדקובה נגד קיומו של מצעד לפידים לילי בחוצות בסופיה, לציון יום השנה למותו של הגנרל הלאומני והאנטישמי חריסטו לוקוב ובעקבות התנגדותה אסר משרד הפנים הבולגרי על קיומו. יורדנקה פנדקובה נשואה ואם לבת. באוקטובר 2015 זכתה בפעם השלישית בבחירות לראשות העיר.
Yoü and I
הופעות קידום
לאחר הופעתה הראשונה של גאגא עם השיר והופעתה איתו במספר מקומות נוספים, השיר נוסף לרשימת השירים של סיבוב ההופעות שלה, "The Monster Ball Tour". גאגא הופיעה עם השיר בין היתר בתוכנית "אופרה וינפרי" בספיישל ייחודי בערוץ HBO ובאמריקן איידול.
גאגא הופיעה בטקסט פרסי ה-VMA ב-28 באוגוסט 2011 בדמותו של האלטר אגו שלה, ג'ו קלדרון, והופיעה עם השיר כשנמצא עימה על הבמה בריאן מיי, שמשתתף בשיר. בעונה העשירית של "אמריקן איידול" ביצעה היילי ריינהארט, שזכתה במקום השלישי, את השיר, והביצוע שלה קיבל ברובו ביקורות טובות. גרסת האולפן של השיר יצאה כסינגל לתחנות הרדיו ולחנות האייטונס המקוונת ב-5 במאי 2011, ונכללה גם באלבום האוסף "American Idol Top 5 Season 10".
בסוף חודש ספטמבר 2011 ביצע גרייסון צ'אנס גרסת כיסוי לשיר, ואותה פרסמה גאגא עם לינק לאתר יוטיוב מחשבון הטוויטר שלה:
צ'אנס, החתום בחברת התקליטים של הבדרנית אלן דג'נרס, כבר ביצע גרסת כיסוי לשיר של גאגא, "Paparazzi", בזכותה הובא לתוכניתה של דג'נרס, וכתוצאה מכך הוציא לאור אלבום בשנת 2011.
Hitman (סדרת משחקים)
היטמן (באנגלית: Hitman, בעברית: רוצח שכיר) היא סדרת משחקי התגנבות מסוג פעולה מגוף שלישי, שפותחה בידי חברת IO Interactive הדנית. הסדרה יצאה במקור למחשב האישי, אם כי קיימות גרסאות גם לפלטפורמות השונות.
הסדרה סובבת סביב דמותו של שם קוד 47 (לרוב קרוי פשוט 47), שיבוט מהונדס גנטית המשמש כמתנקש להשכרה, אשר כישוריו בתחום מביאים לביקוש רב לשרותיו. מקור שמו הוא קעקוע הברקוד אשר מוטבע על עורפו, ששתי סיפרותיו האחרונות הן "47". כאשר 47 יוצא למשימות הוא בדרך כלל משתמש בשמות בדויים, אחד הנפוצים שבהם הוא טוביאס ריפר. הכינוי "ריפר" עצמו מתייחס לכינויו של ג'ק המרטש וכן כינויו של מלאך המוות. קולו ומראהו של 47 דובב על ידי השחקן דייוויד בייטסון.
סדרת המשחקים זכתה לעיבודים נוספים בצורת נובלה וכן סרט קולנוע באותו שם.
Hitman: Absolution יצא ב-20 בנובמבר 2012, הוא החמישי בסדרה, והמשחק הבא יצא ב-2016 והמשחק האחרון נכון ל-2022 יצא ב-2021.
המשחקים
סדרת המשחקים מורכבת ממשימות, כאשר בכל משימה מוצבת מטרה סופית. על השחקן להשיג או לחסל את המטרה הסופית על ידי התחמקות, התחזות והרג של האויבים בדרך. השחקן נאלץ לפעול בשקט מרבי. המשחקים ידועים באלימותם הרבה ובפסקולים המרשימים שלהם אשר הולחנו ואורגנו על ידי המלחין הדני ג'ספר קיד. סדרת "היטמן" כוללת את המשחקים הבאים:
ב-29 בינואר 2013 יצאה לפלטפורמות: Xbox 360 ופלייסטיישן 3 הטרילוגיה Hitman HD Trilogy, המאגדת את שלושת מתוך חמשת משחקי ההיטמן: Hitman 2: Silent Assassin, Hitman: Contracts ו-Hitman: Blood Money ברזולוצית HD.
הבריאה
47 הוא שיבוט מהונדס גנטית, פרי עמל של מעל שלושים שנות מחקר שנערך על ידי קבוצת ראשי פשע עולמיים בניסיון ליצור את החייל המושלם.
בשנות ה-50, חמשת ראשי הפשע, הנחבאים מן הרשויות, מצאו את עצמם באופן מקרי באותה יחידה של לגיון הזרים הצרפתי. חמשת האנשים הללו, בראשותו של מדען מבריק ובלתי מוסרי בשם ד"ר אוטו אורט-מאייר, גיבשו הסכמה להפעיל את מיטב המשאבים של כל אחד מהם על מנת ליצור חייל עליון מהונדס גנטית שיביא להם כוח שאין להעלותו על הדעת. לאחר ששירותם בלגיון תם, ארבעה מהם חזרו אל ארצות מולדתם והקימו אימפריות פשע עצומות, כמה מהן הסיטו את הכספים הדרושים לד"ר אורט-מאייר כדי שימשיך במחקרו. בתמורה לכספים, סיפק אורט-מאייר לארבעתם איברים להשתלה שנקצרו מגופות השיבוטים, איתם הם הצליחו להאריך משמעותית את חייהם (בעת האירועים ב-Hitman: Codename 47, "חמשת האבות" היו בני 70 ומעלה, אך נראו כבני 40 או 50).
"חמשת האבות" של 47, אשר נעשה שימוש ב-DNA שלהם ליצירתו, היו:
במעבדה סודית מתחת למוסד לחולי נפש אשר היה בבעלותו הפרטית של אורט-מאייר, הד"ר עבד 30 שנה על צירוף ומניפולציה של תאי DNA שנלקחו מכל אחד מהקושרים בניסיון ליצור חיים. חופשי מכל התחייבות אתית או מוסרית, מחקרו של אורט-מאייר הפיק ניסיונות כושלים רבים ותפלצים חסרי בינה, אך בסופו של דבר, מספר שיבוטים משופרים גנטית מוצלחים נבראו. 47 היה אחד משיבוטים אלו, בסדרה 47 של אורט-מאייר, המצביע על כך שלשיבוטים אלו יש 47 כרומוזומים. כרומוזומים מיוחדים אלו, יחד עם שורשיו יוצאי הדופן בפשיעה, העניקו ל-47 רמות של כוח, מהירות, סיבולת ואינטליגנציה אשר גבוהות במידה ניכרת מהנורמה האנושית.
ההכשרה
47 נולד ב-12 בספטמבר 1964 וגודל יחד עם השיבוטים האחרים על ידי צוות המוסד. כבר בהתחלה, ד"ר אורט-מאייר ראה ב-47 את יצירתו המבטיחה ביותר. בזמן התבגרותו של 47, הוא היה שקט ומופנם, לא הראה חיבה כלפי אף אחד למעט ארנב מעבדה נמלט שהוא אימץ לעצמו וחיבתו לדובי פנדה (למרות מורת רוחו של אורט-מאייר). ל-47 היה קשר שלילי למדי עם צוות המוסד כתוצאה מהבדיקות הרפואיות הסדירות והזריקות המכאיבות התכופות. פעם אחת, כש-47 הוטרד יתר על המידה, הוא דקר רופא עם מספר מזרקים, מה שהביא להכפלת כמות השומרים על 47 בכל רגע נתון.
יחד עם השיבוטים האחרים, 47 הוכשר מנעוריו להיות מומחה לנשק. הוא הודרך בשימוש בנשק חם ובטכניקות התנקשות שונות. בזמן הכשרתו, 47 היה ידוע בכושר הקליעה יוצא הדופן שלו ועל התקפותיו את צוות ביה"ח באמצעות קלעים שיצר במו ידיו.
לאחר 30 שנים של הכשרה קשה תחת חסותו של ד"ר אורט-מאייר, 47 מצא לבסוף פרצה ברשת האבטחה של ביה"ח. לאחר שהרג מאבטח ולבש את מדיו, הוא הצליח להימלט מביה"ח. 47 לא היה מודע לכך שלמעשה הימלטותו אורגנה במכוון על ידי ד"ר אורט-מאייר כדי לראות כיצד 47 ישתלב ויפעל בעולם החיצוני.
הלשכה
בשנת 2000, 47 הצטרף ל-ICA או International Contract Agency (הלשכה הבינלאומית להתנקשויות), ארגון צללים המספק שירותי התנקשות מקצועיים. עם מימון בריא מאוד, כוחה של הלשכה סובב את כל הגלובוס והיא אישרה מבצעי התנקשות במקומות רבים, מארצות הברית עד ליפן. מטרות הלשכה הן לרוב אנשים במעמד גבוה, בעלי אבטחה כבדה וכאלו שאינם ניתנים לעצירה בכל אמצעי אחר. אף על פי שהלשכה רחוקה מלהיות מוסרית מבחינות פוליטיות ואתיות, היא מעדיפה את הרווחים הגדולים שנובעים מיציבות גלובלית, ולכן היא בדרך כלל עובדת עם מדינות סטטוס קוו ונגד ארגוני טרור. למרות זאת חשוב לזכור כי ללשכה אין כל עילה שלא לאשר חיסולים על פוליטיקאים מוכרים או גנרלים, אם המחיר הוא מתאים.
לאחר תקופת אימונים ארוכה מאוד ובזכות יכולות פיזיות הנובעות משינויים גנטיים, 47 הופך חיש מהר לאופרטור הבכיר ביותר של הלשכה. במשחק הראשון, Hitman: Codename 47, ללשכה הייתה מדיניות אשר קבעה שאין לקבל יותר מעבודה אחת מאותו לקוח, וכמו כן, להימנע כמה שיותר מאבדות בנפש בצד האזרחי, כתוצאה מתשומת הלב התקשורתית שאלו יצרו. למעשה, הלשכה תשלח "מנקים" לחסל את 47 אם יהרוג כמות לא קבילה של אזרחים. אולם, מאז אירועי המשחק הראשון, נראה כי הלשכה כבר לא מקפידה על מדיניות זו.
אשת הקשר של 47 מהלשכה משתמשת בשם "דיאנה בורנווד", שם אשר סביר כי הוא לא יותר מכינוי בדוי. בכל משחקי הסדרה, דיאנה נמצאת בקשר מתמיד עם 47 במהלך משימותיו ומדריכה אותו דרך המחשב הנייד שלו. כמו כן, בששת המשחקים הראשונים בסדרה היא משמשת לו כיועצת כלכלית לגבי רווחיו מהחוזים אותם הוא מבצע, מספקת לו מידע במידת הצורך (אם כי כל פיסת מידע היא תמיד בתשלום מסוים, אשר עלול לבוא בצורה של כסף או חוזה שיש לבצע) ומציגה לו את החוזים השונים המוצעים כרגע למימוש בלשכה.
המראה
47 הוא קירח למשעי, סביר להניח שכתוצאה מהשינויים הגנטיים שנעשו בו. הסימן היחיד לשיער על גופו הוא בגבותיו השחורות. קעקוע ברקוד גלוי באופן בולט על אחורי ראשו המכיל מידע על תאריך בריאתו ומספר לזיהוי סדרת השיבוטים אליה הוא שייך: 040147-640509. ל-47 עיניים כחולות לגמרי. תווי הפנים שלו מרשימים למדי: יש לו פנים ארוכות, עצמות לחי רחבות, גבות בולטות ומצח שקוע. כמו כן, 47 גבוה למדי אך לא באופן יוצא דופן. במשימותיו, 47 תמיד לבוש בחליפה ומכנסיים שחורים, עם עניבה אדומה וחולצה לבנה. בנוסף, הוא משתמש בזוג כפפות עור שחורות. למרות זאת, מכיוון ש-47 עושה שימוש שוטף בתחפושות ומסווים במהלך משימותיו, הוא למעשה לובש את חליפתו הרגילה מעט זמן יחסית במהלך המשחק. השיבוטים האחרים, או ה"אחים", כפי שנקראים במשחק נראים כמו 47. סוכן 17 שמופיע במשחק השני ושלבסוף נהרג על ידי 47, ומספר 48 שמופיע בסוף המשחק הראשון. זה מראה שכל השיבוטים בעלי מראה דומה מלבד ההופעה החיצונית. לדוגמה: סוכן 17 לובש עניבה צהובה לעומת 47 שלובש אדומה. אישיות: 47 לא מראה סימני חיבה או הבעות אנושיות כלשהן. כנראה בגלל הניתוח שעבר, כמו כן הוא תמיד מתנהג באופן רגוע, למעט פעם אחת כשדיאנה הזריקה לו חומר מסמם במרמה. זו גם הפעם היחידה שבה הוא מקלל.
הנשק
47 נוהג להשתמש במגוון רב של כלי נשק, דוגמת רובי צלפים, תת-מקלעים, אקדחים מושתקי קול ושאר כלי הריגה מאולתרים אשר בנמצא (גרזן, מקל ביליארד וכדומה). למרות זאת, כלי נשק מסוימים של 47 שימשו אותו פעמים כה רבות עד שהפכו לסימני היכר שלו:
המטרות
47 זכה לקבל עבודות התנקשות על מטרות ברמה עולמית לא פעם ומן הראוי לציין כמה מהן:
בעלי ברית
ל-47 יש מספר קטן של בעלי ברית שבהם הוא יכול לבטוח:
הפסקול
סדרת "היטמן" ידועה בפסקולים שלה אשר מולחנים ומונצחים על ידי ג'ספר קיד. הפסקולים בדרך כלל משקפים במדויק את אופי המשחק. למשל, Hitman: Contracts היה משחק קודר ואפל בהרבה מקודמיו (הדבר התבטא בביטויי אלימות וסקס רבים), כך שהפסקול שלו עושה שימוש כמעט אך ורק במוזיקה אלקטרונית המורכבת מפעימות קצרות וגבוהות של צלילים כבדים. ג'ספר קיד גם ידוע בשימוש רב עוצמה ואיכותי במקהלה ותזמורת גרנדיוזית ועל כך מעידה הנעימה המרכזית של Hitman 2: Silent Assassin אשר עושה שימוש נרחב בתזמורת הסימפונית של בודפשט והמקהלה ההונגרית המונה 150 מוזיקאים מצטיינים, ונחשבת על ידי מעריצים רבים ליצירה המוזיקלית הטובה ביותר שהופיעה בסדרת "היטמן".
בוסקרוד
בוסקרוד (בנורווגית: Buskerud) הוא מחוז לשעבר בנורווגיה. למחוז גבול משותף עם המחוזות אקרסהוס, אוסלו, אופלנד, סון או פיורנה, הורדלנד, טלמרק ווסטפול. בוסקרוד הוא המחוז ה-12 הגדול ביותר במדינה. מנהל המחוז נמצא בדראמן. בוסקרוד מוזגה עם אקרסהוס ו-אסטפול למחוז ויקן ב-1 בינואר 2020.
כיום, החקלאות, העץ, טחנות עיסת עץ ותעשיות קשורות אחרות הן הפעילות הכלכלית העיקרית של המחוז; כוח הידרואלקטרי רב מיוצר על ידי נהרות בגנה (בגנלבה) וחולות (רנדסלבה). לבוסקרוד יש גם אזור מיוער גדול. הכנסה משמעותית נגזרת מתעשיות הייטק הממוקמות בקונגסברג. הכנסות משמעותיות אחרות מגיעות מאזורי הבקתה בצפון בוסקרוד.
החלק המערבי של בוסקרוד היה רמה הררית עם עמקים מיוערים ושטחי מרעה עשביים גבוהים; חלקו המזרחי מכיל אגן שפלה עם אגמים ונחלים רבים.
המקור של שם המחוז אינו ברור.
אברהם ואזאנא
אברהם ואזאנא, הידוע גם בכינוי בעל הארי, חי ופעל במרוקו בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19.
תולדותיו
נולד בסכורה שבמרוקו לאביו יעיש, התחיל את דרכו בארץ ישראל עד שנבחר להיות שד"ר לאיסוף כסף ליהודי ארץ ישראל ממרוקו. משסיים את שליחותו בקשה ממנו הקהילה המקומית שיישאר. נפטר ב-ג' בטבת.
בעל הארי
אל שמו של רבי אברהם מקושרת אגדה המספרת על אחד ממסעותיו. רבי אברהם רצה לצאת בשיירה לכיוון ביתו בורזאזאת. השיירה התכוונה לצאת ביום רביעי ורבי אברהם ביקש מראש השיירה לצאת ביום ראשון, על מנת להספיק להגיע לפני השבת, אך ראש השיירה סירב. בלית ברירה נאלץ רבי אברהם להצטרף לשיירה זו, וכך אחרי יומיים של מסע הגיע ערב שבת ורבי אברהם נאלץ להיפרד מהשיירה ולשבות מלכת, הוא ושמשו באמצע המדבר, למרות הפצרותיו של ראש השיירה כי המקום מסוכן. לאט לאט השיירה נעלמה. רבי אברהם חג במקלו בקרקע וסימן את התחום בו ישבות בשבת. משסיים קם, התפלל מנחה של ערב שבת ולאחר התפילה הדליק נרות וקיבל את השבת. במהלך תפילת השבת נשמעה שאגה. שמשו של ר' אברהם נבהל, הסתכל לכיוון השאגה וראה שני אריות מתקדמים לעברם. האריות הגיעו עד לקו שסימן באדמה רבי אברהם, והתיישבו שם עד יום ראשון לפנות בוקר. כאשר רבי אברהם ושמשו התארגנו להמשיך בדרכם, האריות עדיין רבצו על האדמה והם עלו עליהם ודהרו לכיוון העיר ורזאזאת, וכך בשעות הבוקר נראו האריות בעיר לעיניהם המפוחדות של התושבים, ומאז שמו של רבי אברהם ואזאנא נפוץ כבעל ניסים.
ישנו קלף עם חתימות של חכמי מרוקו שניתן למשפחת ואזאנא כאשר הם עלו לארץ ישראל ובו מעידים הם על המעשה שקרה.
גם לאחר מותו פורסם כצדיק שמחולל ניסים, ומספר סיפורי ניסים של המתפללים על קברו התפרסמו בספר 'השושלת לבית ואזאנא'.
אלכסנדר זאובר
אלכסנדר (שמשון יעקב) זאובר (17 במאי 1903 - 9 בספטמבר 1961) היה עיתונאי ישראלי, איש התנועה הרוויזיוניסטית ובורר. היה המוציא לאור והעורך של השבועון "עיתון מיוחד" משנת ייסודו ב-1934 ועד לסגירתו ב-1952. ממנהלי "אוי קלט" בארץ ישראל, עיתונאי בעיתון "דואר היום" עיתונאי ב"ידיעות אחרונות" ומקים מוסף "7 ימים" ב"ידיעות אחרונות" ועורכו הראשי של "דאס אידישע פאלקסבלאט". מלבד עיסוקו העיתונאי פעל בענייני ציבור, היה ממנהיגי יהדות הונגריה בארץ ועזר רבות לארגוני המחתרת השונים בתקופת המנדט.
חייו
זאובר נולד בעיירה נאדי-שומקוט הסמוכה למונקאץ' (היום באוקראינה), שהייתה אז חלק מממלכת הונגריה, בן לשמואל זאובר, מתלמידיו של ה"כתב סופר", וגיטל לבית שטרנבך. בשל מותם של הוריו בגיל צעיר, הוא גדל אצל סבו מיכאל שטרנבך והתחנך בחדר מסורתי. הוא התגייס לצבא הצ'כוסלובקי ושם קיבל את השם אלכסנדר. בשנת 1930 עבר להתגורר בברלין שם למד בבית הספר לרבנים, במהלך שהותו בגרמניה למד את השפה הגרמנית. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל, באותה שנה נשא לאישה את אילנה ברודי, לשניים היו שני ילדים: מיכאל ואמיצה. העברית הייתה שגורה בפיו בזכות לימודיו בגימנסיה העברית שבעיר הולדתו.
עיתון מיוחד
זאובר נחשב ל"אבי העיתונות הצהובה בארץ ישראל" זאת בשל העיתון שהיה תחת עריכתו ובבעלותו "עיתון מיוחד", שעסק בפלילים וברכילות על חיי האישים בארץ ישראל דבר שהיה נדיר וראשוני בארץ. את העיתון הקים לאחר שהעיתון הקודם שבו עבד "דואר היום" נסגר.
כותרותיו של זאובר ב"עיתון מיוחד" היו יוצאות דופן, סנסציוניות, ובנוסח מחורז, למשל:"בעל מלון שכיח, נעל את אשתו על מסגר ובריח, עזב את חברתו ושתי ברחוב הטורים, והתחתן עם אסתר העשירה בפורים"כתבות רבות בעיתון כתב זאובר תחת שמות עט שונים, בהם השם "סבירם", שפירושו סבי רב מיכאל, על שם סבו הרב מיכאל שטרנבך. הוא נתבע כמה פעמים על ביזיון בית המשפט, לאחר שפרסם דיווחים על משפטים בטרם הסתיימו.
עיתון מיוחד זכה לתפוצה גדולה אך בשל קריאתו של יהודה מוזס לאלכסנדר זאובר להצטרף לסגל ידיעות אחרונות החליט זאובר לאחר 19 שנים לסגור את עיתון מיוחד ולהמשיך בקריירה העיתונאית שלו בידיעות אחרונות.
ידיעות אחרונות
בשנת 1952 סגר את "עיתון מיוחד" והקים שבועון חדש בשם "7 ימים". לאחר הפילוג ב"ידיעות אחרונות" והקמת "מעריב", יהודה מוזס פתח בגיוס מזורז של עיתונאים ובהם זאובר והשבועון החדש שהקים. השבועון הפך למוסף "7 ימים" וזאובר היה עורכו הראשון. הוא עבד ב"ידיעות אחרונות" עד סוף ימיו. במהלך פעילותו היה כתב לענייני משפט.
אף שהרבה לכתוב על שערוריות, מעולם לא הוגשה למוסדות העיתונאיים תלונה נגדו.