cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ירמיהו
לאחר קרב כרכמיש
באותו זמן עשה הנביא שני מעשים סמליים: הוא משקה את הגויים כוס של יין החֵמה כדי לסמל את חורבנם, והוא שובר בקבוק של חרס בגיא בן הינום לעיני זקני העם וזקני הכוהנים, ומכריז שכך ישברו העם והעיר מפני התועבות שבגיא בן הינום. לאחר מכן הוא בא ומכריז בחצר המקדש על החורבן העתיד לבוא על העיר והמדינה כולה. בעקבות מעשה זה שם פשחור את ירמיהו אל "המהפכת", ומשיצא הנביא מן המהפכת למחרת היום, חזר והכריז על גלות האומה לבבל והוסיף והכריז עונש קשה לפשחור, שגם הוא היה נביא.
בשנה החמישית ליהויקים קראו צום במקדש. הרקע לכך היה, ככל הנראה, יציאתו של נבוכדנאצר בסיוון 604 למסע לסוריה וארץ ישראל ("ארץ ח'תו"), וכיבושה של אשקלון בחודש כסלו באותה שנה, כיבוש שגרם ככל הנראה זעזוע בחצרו של יהויקים. ירמיהו עצמו לא יכול היה לבוא למקדש מסיבה בלתי ברורה (לפי יר' לו,ה הוא היה "עצור", ופירושה של מילה זו אינה ברורה, אך רש"י מפרש "כלוא"). אך במקומו בא ברוך סופרו למקדש, והוא קרא, תחילה באוזני העם ואחר-כך באוזני השרים, את נבואות המגילה שכתב ירמיה. הדברים שקרא ברוך עשו רושם רב על השומעים, ולבקשת השרים מסר להם ברוך את המגילה על מנת שיקראוה בפני המלך. אולם יהויקים המלך קרע את המגילה והשליכה לתוך האח הבוערת לפניו בבית החורף, וגם שלח לתפוש את ירמיהו ואת ברוך, אלא שהם הצליחו להסתתר מפניו. ירמיהו הכתיב לברוך על מגילה חדשה את הנבואות הקודמות, ועל אלו הוסיף גם אחרות.
משנכנע יהויקים לפני נבוכדראצר לא העז עוד לנגוע בירמיהו, והנביא חזר לפעול. כך למשל, הביא הנביא את בני רכב אל אחת מלשכות המקדש על מנת להדגים לעם את ההבדל בינם – הדבקים במצוות אביהם לא לשתות יין, לבין העם שלא נשמע לקול ה' (ירמיהו, פרק לה; בפרט פסוק יא: "וַיְהִי בַּעֲלוֹת נְבוּכַדְרֶאצַּר מֶלֶךְ-בָּבֶל אֶל-הָאָרֶץ וַנֹּאמֶר בֹּאוּ וְנָבוֹא יְרוּשָׁלִַם מִפְּנֵי חֵיל הַכַּשְׂדִּים וּמִפְּנֵי חֵיל אֲרָם וַנֵּשֶׁב בִּירוּשָׁלִָם" - מסתבר שזה היה סמוך להשתעבדות יהויקים לבבל).
ימי צדקיהו
בימי צדקיהו עלה ירמיהו לגדולה. צדקיהו דרש בו, בעצמו או בידי שריו. אך יחסו של צדקיהו אל ירמיהו הוא כמו היחס שהיה לחזקיהו כלפי ישעיהו: הוא מכיר בירמיהו כנביא ה', ועם זאת הוא אינו יכול לכוון את מדיניותו על פי עצת ירמיהו. בשנה הרביעית לצדקיהו שלח ירמיהו "מוסרות" למלכי אדום, מואב, עמון, צור וצידון בידי שליחיהם שבאו לירושלים על מנת לתכנן מרד נגד בבל, בהזהירו אותם לשאת את עולה של בבל בסבלנות עד שיבוא הקץ לשלטונה של בבל. המרד לא יצא לפועל, וכדי לפייס את נבוכדראצר שלח צדקיהו משלחת לבבל. צדקיהו גם איפשר לירמיהו לצרף מסר מצדו לגלות יהודה שהוגלתה עם יהויכין לבבל: המסר של ירמיהו אליהם היה, שישתקעו בארץ גלותם ויחכו בסבלנות לגאולתם שתבוא לאחר שבעים שנה, ולהזהירם שלא יתפתו להאמין לנבואות השקר המבטיחות להם גאולה מהירה ומעוררת אותם למרוד בנבוכדראצר.
תנועת המרד מצאה תומכים נלהבים בנביאים שעסקו בנבואה כמקצוע, קצתם בירושלים וקצתם בגלות בבל. הם הלהיבו את העם בהבטחות שעוד מעט תבוא מפלתה של בבל, והגולה עם המלך השבוי יכניה בראשה תשוב לירושלים. ירמיהו נלחם כל ימיו בנביאי השקר הללו, והם מצדם נלחמו בו בירושלים וגם במכתבים ששלחו מן הגולה אל השלטונות בירושלים. אחד מהם, חנניה בן עזור מגבעון, ניבא במקדש לפני העם שבעוד שנתיים יבוא השחרור מעול בבל, וכסמל לשבירת עול בבל שבר את מוטת העץ שנשא ירמיהו על צווארו. ירמיהו חשד בנבואת חנניה שהיא נבואת שקר, אבל הוא לא יכול היה להכחישה, שהרי אפשר שה' ניחם על הרעה. אולם אחר-כך באה לו נבואה לעשות מוטת ברזל תחת המוטה ששבר חנניה, וחנניה מת באותה שנה (בשנה הרביעית לצדקיהו) כפי שניבא ירמיהו.
בשנה הרביעית למלכות צדקיהו נסע מלך יהודה לבבל להתייצב בפני נבוכדראצר, ועמו נסע גם השר שריה אחיו של ברוך סופרו של ירמיהו. הנביא ניצל הזדמנות זו ונתן ביד שריה מגילה ובה נבואת פורענות על בבל, תוך בקשה ששריה יקרא בבואו לבבל את המגילה, ולאחר מכן יקשור אותה לאבן וישליכנה לנהר פרת לסמל, שכך תשקע בבל ולא תקום עוד.
לבסוף פרץ המרד ונבוכדראצר עלה עם חילו על ירושלים. הנביא הזהיר את צדקיהו שמלך בבל יכבוש את העיר, אך מלך יהודה סירב לשמוע לקולו, משום שהמצרים יצאו נגד הבבלים והתחדשה התקווה ביהודה לתשועה על ידי המצרים. הצבא הבבלי אכן הסיר את המצור מעל ירושלים על מנת לצאת נגד המצרים, ובירושלים רבתה השמחה והתקווה שהבבלים לא ישובו לצור על העיר. צדקיהו פנה אל ירמיהו כדי שיתפלל אל ה' שיציל את ירושלים, אלא שהנביא הגיב על כך בנבואת פורענות המנבאת שהמצרים עתידים לשוב לארצם ושהבבליים יחדשו את המצור על העיר. באותה שעה הפרו עשירי ירושלים את הברית שכרת צדקיהו עם העם לשחרור בני העם שהשתעבדו לחוב והפכו לעבדים, ומשסר האיום הבבלי חזרו עשירי ירושלים והחזירו משוחררים אלו לעבדות. על כך הגיב הנביא בתוכחה קשה.
באותו הזמן התנסה הנביא באירוע אישי קשה: הוא יצא מירושלים ללכת לארץ בנימין, אך בשער בנימין נתפס בהאשמה שהוא בוגד בעמו ותומך בבבלים; הוא הובא אל השרים שהכוהו ושמו אותו בבית הכלא. רק לאחר ימים רבים שוחרר משם בפקודת המלך, אך הושאר במעצר בחצר המטרה. אך גם שם לא הייתה לו מנוחה: לשרים נודע שגם במאסרו ממשיך ירמיהו לייעץ להיכנע לכשדים, ואף לקרוא לחיילים לערוק אישית ("ליפול אל הכשדים"), והם דרשו מהמלך להמית את הנביא מאחר שהוא "מרפה את ידי אנשי המלחמה הנשארים". (חותמות הנושאות את שמם של שניים מן השרים, גדליהו בן פשחור ויהוכל בן שלמיהו, התגלו בחפירות בעיר דוד). צדקיהו נאלץ להיכנע לשרים, והם הטילו את ירמיהו לבור טיט טובעני, שם היה מת וודאי מחולשה ורעב, אלמלא אחד מעבדי המלך, עבד כושי סריס, שדיבר אל לבו של צדקיהו וברשות המלך הוציא את ירמיהו מן הבור והחזירו לחצר המטרה.
המלך לקח את ירמיהו מחצר המטרה בסתר על מנת לבקשו לשאול בדבר ה'. אך הנביא חזר וייעץ למלך שימסור את עצמו ביד הכשדים. לצדקיהו לא היה האומץ לעשות זאת, אך הוא ביקש מירמיהו שישמור בסוד את דבר הפגישה ביניהם. לבסוף נכבשה ירושלים על ידי הבבלים ובעקבות כך באו החורבן והגלות. כשראה צדקיה כן, יצא לברוח במחילה שהובילה ליריחו עם בניו (מערת צדקיהו), אך הם נתפסו בידי נבוזראדן והוסגרו לידי נבוכדנצר. נבוכדנצר שאל אותו באיזה דין הוא רוצה למות, על שמרד במלך או על שנשבע בה' לשקר. צדקיהו ביקש להיהרג לפני בניו שלא יראה במותם ובניו ביקשו גם הם שלא לראות במות אביהם. נבוכדנצר הרג את בניו וניקר את עיני צדקיהו.
לאחר חורבן ירושלים
משנודע לבבלים שירמיהו התנגד למרד, שחררוהו מן השבי ונתנוהו בידי גדליה בן אחיקם, אך הוא בחר לשבת בתוך העם. חודש לאחר נפילת ירושלים הגיע לעיר נבוזראדן, שר הטבחים, ובידו פקודה מנבוכדראצר להתנהג בחסד עם הנביא. נבוזראדן מצא את הנביא כשהוא אסור באזיקים בתוך העם המובלים לגלות לבבל. נבוזראדן פיתח את אזיקיו והזמינו לבוא עמו לבבל כאורחו או ללכת באשר יחפוץ. ירמיהו החליט ללכת אל גדליהו, שבינתיים הקים במצפה מרכז לשארית העם. כשנרצח גדליהו, ניגשו אל הנביא שרי החיילים שנמלטו מחרב הבבלים וביקשו ממנו שיגיד להם בשם ה' האם לרדת למצרים, תוך שהבטיחו לו בשבועה שימלאו אחר דבריו. מקץ עשרה ימים מסר להם בשם ה' שיישארו בארץ ולא ירדו למצרים, אבל הם לא שמעו לו, אלא לקחו את כל שארית העם וגם את הנביא ואת ברוך הסופר וירדו למצרים.
מפעולותיו של הנביא במצרים נמסרו שני עניינים: מעשה סמלי שעשה בפתח בית פרעה בתחפנחס, כדי לסמל את מפלת מצרים ביד נבוכדנאצר, ותוכחה שאמר ליהודים הפליטים במצרים על שדבקו בעבודה זרה, ובפרט עבודת מלכת השמים בידי הנשים. ייתכן שגם את נבואתו השנייה על מפלת מצרים ניבא הנביא במצרים קרוב לשנת 568 לפנה"ס, השנה בה נלחם נבוכדראצר נגד מצרים; הנביא היה אז כמעט בן 75 שנה.
פטירתו וקבורתו
זמן פטירתו של ירמיהו ומקום מיתתו אינם מופיעים בתנ"ך.
רש"י בירמיהו (מד יד) כתב "כי אם פליטים, ירמיהו וברוך חזרו משם שהגלם נבוכדנאצר כשנתנה ארץ מצרים בידו בעשרים ושבע למלכו (יחזקאל כט), כך שנויה בסדר עולם (פרק כו).
האר"י כתב שנקבר בחצר המטרה. המערה והקבר בה תוארו על ידי עולי רגל יהודיים שהגיעו לעיר, כגון הקראי שמואל בן דוד שביקר בעיר בשנת 1641.
האברבנאל (בהקדמתו ליחזקאל ) כתב כי כאשר נבוכדנאצר כבש את מצרים הגלה את היהודים ובתוכם ירמיהו וברוך בן נריה לבבל.
אגדות אחרות ממקמות את הקבר במצרים. על פי אגדות אלו, נרצח על ידי יהודי מצרים לאחר שהוכיחם. כיום ישנו קבר ליד קהיר המזוהה כקברו של ירמיהו. אגדה אחרת מספרת על כך שאלכסנדר מוקדון הוציאו מקברו, וקבר אותו באלכסנדריה לפני בנייתה, לשמירה על העיר.
גישתו הנבואית של ירמיהו במסגרת הנבואה הקלאסית
משעת הקדשתו לנבואה הופקד ירמיהו "עַל-הַגּוֹיִם וְעַל-הַמַּמְלָכוֹת לִנְתוֹשׁ וְלִנְתוֹץ וּלְהַאֲבִיד וְלַהֲרוֹס לִבְנוֹת וְלִנְטוֹעַ". אולם, את עיקר נבואותיו תפסה שאלת השואה העתידה לבוא – האם האסון יכלול גם את יהודה, והאם קרוב או רחוק הוא? - ואילו בשאלה האחרונה, "לבנות ולנטוע", המעיט לעסוק. שני חזונות שצורפו לחזון ההקדשה, "חזון מקל השקד" ו"חזון הסיר הנפוח", הבהירו לו שהאסון אכן קרוב מאוד, ושיפגע גם ביהודה, וכי מדובר באויב שיבוא מצפון. אלא שטיבו של אויב זה התבהר לירמיהו רק מקץ 21 שנים, בשנת 605, לאחר קרב כרכמיש: אויב זה הוא נבוכדנאצר. אלא שאז התחוללה גם תמורה מסוימת במבט ההיסטורי של נבואות ירמיהו: חלף התאוריה של "מטה הזעם" שהודגשה בנבואות ישעיהו, תאוריה שהציבה את ירושלים ויהודה במרכז ההיסטוריה העולמית, הציגו נבואותיו של ירמיהו גם תפיסה שבה הצטייר נבוכדנאצר כשליחו הזמני של אדון ההיסטוריה, לא רק על מנת להעניש אלא על מנת להבטיח את שלום העולם. מסקנתו של ירמיהו היא, שעל יהודה להשתלב במערכת חדשה זו ולהיכנע למלך בבל, שכן זהו רצון האלוהים. בו בזמן הוא חזה את המלכתו של "צֶמַח צַדִּיק" מבית דוד: "וּמָלַךְ מֶלֶךְ וְהִשְׂכִּיל וְעָשָׂה מִשְׁפָּט וּצְדָקָה בָּאָרֶץ. בְּיָמָיו תִּוָּשַׁע יְהוּדָה וְיִשְׂרָאֵל יִשְׁכֹּן לָבֶטַח וְזֶה-שְּׁמוֹ אֲשֶׁר-יִקְרְאוֹ ה' צִדְקֵנוּ". בנבואות אלו אין, אפוא, היבט אסכטולוגי כלשהו לא בנבואה שבפרק כז, המדברת על כניעה לבבל, ולא בנבואת צמח צדק.
חוק מעמד היהודים
"חוק מעמד היהודים" או תקנון היהודים (בצרפתית: Statut des Juifs) שנחקק על ידי ממשל וישי ב-3 באוקטובר 1940, היה השינוי הבולט ביותר במעמד היהודים בצרפת. החוק שנוסח על ידי שר המשפטים של משטר וישי, רפאל אליבר ברוח חוקי נירנברג הנאצים, שלל מיהודים את אזרחותם הצרפתית. כתוצאה ממנו רוכזו, כבר למחרת היום, 4 באוקטובר 1940, יהודים שאינם אזרחי צרפת במחנות, ונשלחו לאחר מכן להשמדה.
ירמיהו
גישתו הנבואית של ירמיהו במסגרת הנבואה הקלאסית
רק במגילת הנחמה (פרקים ל-לא), שנחתמה כנראה אחרי החורבן, חזר ירמיהו שוב להדגיש את התפיסה הלאומית. ופתח פתח לסיכויי התשועה האסכטולוגית: "עוֹד תִּטְּעִי כְרָמִים בְּהָרֵי שֹׁמְרוֹן נָטְעוּ נֹטְעִים וְחִלֵּלוּ. כִּי יֶשׁ-יוֹם קָרְאוּ נֹצְרִים בְּהַר אֶפְרָיִם קוּמוּ וְנַעֲלֶה צִיּוֹן אֶל-ה' אֱלֹהֵינוּ". אלה דברי ניחומים שאין להם זמן קבוע. לידי שיא רגשי מגיעים דברי הנחמה כשהם נאמרים לרחל המבכה על בניה. בדברי הנחמה הללו מצטיירת הגאולה העתידית כהחזרת עטרה ליושנה, שיבת בנים לגבולם, יישוב הארץ, חידוש השמחה העממית בכל עונות השנה, וחידוש העלייה לרגל. בנבואה אחרת מדובר על חידוש מלכות בית דוד. לא נאמר שם דבר על יחסו של מלך העתיד לגויים, מלבד: "אַצְמִיחַ לְדָוִד צֶמַח צְדָקָה וְעָשָׂה מִשְׁפָּט וּצְדָקָה בָּאָרֶץ".
אל היסודות הללו המדברים על שיקום, מצטרפים יסודות אוטופיים מובהקים, בעלי אופי רוחני מובהק: בדברו על חידוש הברית בין ה' לישראל מדגיש ירמיהו, שהברית תהיה כתובה על לבם, שלא כברית הראשונה שהייתה כתובה רק על לוחות אבן. דעת ה' תהיה לקנין כללי: "כִּי-כוּלָּם יֵדְעוּ אוֹתִי לְמִקְּטַנָּם וְעַד-גְּדוֹלָם". ירושלים תהיה אז "כִּסֵּא ה'", וכל הגויים יקוו לשם ה' בירושלים. אולם הזמן בו יקרו דברים אלה אינו קבוע: יהיה זה "בָּעֵת הַהִיא", "בַּיָּמִים הָהֵמָּה", "בַיּוֹם הַהוּא" וב"יָמִים בָּאִים". הווה אומר: אין ביכולתו של הנביא ירמיהו לקבוע זמן המאורעות הללו.
חוק מעמד היהודים
רקע
ב-10 במאי 1940 תקפה גרמניה את מדינות מערב אירופה והשתלטה על בלגיה, הולנד, לוקסמבורג וצרפת. ב-14 ביוני 1940 צעדו חייליה במצעד ניצחון ברחובות פריז. צרפת חולקה לארבעה חלקים:
צרפת הייתה המדינה הראשונה בה זכו היהודים לשווי זכויות, ולכן חקיקת חוק מעמד יהודים היוותה הפתעה לציבור היהודי שחש עצמו צרפתי.
מסעיפי החוק
אנו, מרשל צרפת, ראש המדינה הצרפתית, לאחר דיון בפני מועצת השרים, קובעים כדלהלן:
גרמניה לא הייתה היוזמת בחקיקתה האנטי-יהודית של ממשלת וישי, והיו אף מקרים בהם צעדי ממשלת וישי היו חמורים יותר מהדרישות הגרמניות.
המילה "הגזע" שבחוק, גורמת לחוק הצרפתי להיות קיצוני מחוקי הגזע הגרמניים, בהם היהודי מוגדר על פי שייכותו הדתית, ואילו לגבי וישי, על פי שייכותו לגזע.
השלכות החוק
החוק הדיח את היהודים מכל משרה בשירות הציבורי, מניהול מפעלים ציבוריים, מכל תפקיד בעיתונות, ברדיו, בקולנוע, מהקצונה בכל זרועות הצבא. החוק איפשר לממשל לכלוא במחנות אזרחים בני הגזע היהודי, על פי החלטת הממונה על מחוז מגוריהם, או לחלופין לצוות על מגורים כפויים בהוראתו. בנוסף, ביטל החוק את אזרחותם הצרפתית של יהודי אלג'יריה. החריגים היחידים עליהם לא חל החוק היו ותיקי המלחמות נושאי תעודות לוחם מהשנים 1914–1918, או כאלו שזכו בעיטור על לחימתם בשנים 1939–1940, או חברי לגיון הכבוד מטעם הצבא.
סלט חצילים
סלט חצילים הוא מאכל הנפוץ במטבחי עמים שונים אשר בבסיסו חצילים.
מאכל זה קיים בגרסאות שונות ברחבי העולם:
אזור המזרח התיכון / ים תיכון:
מזרח אירופה:
אפריקה:
דרום אסיה:
פנגיורישטה
היסטוריה
ראשית ההתיישבות האנושית באזור מתוארכת לתקופת האבן החדשה באלף ה-3 לפנה"ס. שרידי יישוב מאורגן המצויים בסמיכות לעיר מתוארכים למאה ה-5 לפנה"ס. בשלהי 1949 במהלך עבודות להרחבת מפעל לאריחים המצוי בפאתי העיר, נתגלו כלי זהב מתקופת הממלכה התראקית ובכלל זה מערכת כלי אוכל. מה-8 בדצמבר 1949 מוצג האוסף לציבור ונודע בשם האוצר מפנגיורישטה. במהלך המאה ה-1 נכבש האזור על ידי האימפריה הרומית ובמקום נתגלו שרידי קברים רומים מ-המאה ה-4. בהמשך עבר האזור לחזקת האימפריה הביזנטית וב-821 נכבש על ידי מאלאמיר חאן האימפריה הבולגרית הראשונה. בשלהי המאה ה-14 נכבש השטח על ידי האימפריה העות'מאנית ולאחר החרבת בירת האימפריה הבולגרית השנייה טרנובו הגיעו פליטים רבים לכפר שבאותה העת נקרא אָסֶנֶוְוצִי והיה סמוך למיקומה של העיר המודרנית. במהלך המאה ה-15 נערך במקום יריד שבועי ובסמוך לכפר אסנווצי התפתח יישוב שהיה גם מרכז מסחרי, מנהלי וצבאי עות'מאני. מקובל לייחס את מועד הקמת היישוב המודרני לתקופה זו.
במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבשה העיירה על ידי צבא האימפריה הרוסית, אך מתוקף סיכומי קונגרס ברלין נותרה חלק מהמחוז האוטונומי רומליה המזרחית. ב-1885 הכריז אלכסנדר בטנברג שליט נסיכות בולגריה על איחוד בין מחוז רומליה המזרחית לנסיכות והעיירה עברה לחזקת בולגריה.
כלכלה ודמוגרפיה
באזור העיר מצויים מכרות ומפעלי עיבוד נחושת וכן מפעלי טקסטיל ומזון. בפנגיורישטה תחנת רכבת המצוייה על הקו סופיה – פלובדיב וכן מספר כבישים בין עירוניים. אוכלוסיית העיר מצויה במגמת קיטון (תמותה לעומת ילודה) ובעשור הראשון של המאה ה-21 קטן מספרה ב-8.5%. 49.21% הם גברים ו-50.79% הן נשים. 97.3% מקרב האוכלוסייה הם ממוצא בולגרי, 2.2% הם צוענים ו-0.2% ממוצא טורקי.
אקלים
בפנגיורישטה שורר אקלים ממוזג כאשר ערכי הטמפרטורה הממוצעים נעים ממינוס 1.1oc בינואר ועד 20.6oc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 560 מילימטרים.
מטריצת בלוקים
באלגברה ליניארית, מטריצת בלוקים היא מטריצה שחולקה למספר חלקים שגם הם מטריצות. מטריצת בלוקים היא צורת כתיבה נוחה וחסכונית של מטריצות, שבאה לידי ביטוי במקומות רבים באלגברה ליניארית, כדוגמת צורת ז'ורדן וצורה רציונלית.
דוגמה
בדוגמה שלהלן, את המטריצה A חילקנו לבלוקים שהם המטריצות B,C,D,E:
הפירוק ודאי לא חייב להיות סימטרי, כלומר המטריצות לא חייבות להיות ריבועיות.
קירוב דיופנטי
בתורת המספרים, קירוב דיופנטי של מספר ממשי נתון הוא מספר רציונלי קרוב אל המספר המבוקש. האנליזה הדיופנטית עוסקת, בין השאר, בקיומם של קירובים דיופנטיים, בטיב הקירוב האפשרי, ובהכללות של הבעיה היסודית. התחום נקרא על שמו של דיופנטוס שהציג בעיות שהפתרונות שלהן דווקא במספרים שלמים.
קירוב דיופנטי של מספר ממשי
המספר רציונלי מקרב טוב יותר את המספר הממשי \ \alpha ככל שהמרחק  קטן יותר בהשוואה לגודל המכנה m. המדד הבסיסי בעניין זה הוא סדר הקירוב: אומרים ש-\ \alpha ניתן לקירוב מסדר r, אם קיימים קבוע חיובי C ואינסוף זוגות, כך ש-.
קל לראות שכל מספר ממשי \ \alpha ניתן לקירוב מסדר ראשון: לכל m, המספר \ m\alpha נמצא במרחק שאינו עולה על \ 1/2 מן המספר השלם הקרוב ביותר, ולכן קיים n כך ש-.
דיריכלה הוכיח בעזרת עקרון שובך היונים שכל מספר ממשי אי-רציונלי ניתן לקירוב מסדר שני (ראו הוכחה במסגרת משמאל), עם הקבוע C=1. הוא הוכיח גם שכל מספר רציונלי אינו ניתן לקירוב מסדר העולה על 1. ב-1891 הוכיח A. Hurwitz שכל מספר ממשי שאינו רציונלי ניתן לקירוב מסדר שני עם הקבוע. תוצאה זו היא אופטימלית בשני המובנים: יש מספרים שאינם ניתן לקירוב מסדר, לכל (ראו משפט Roth להלן); כמו כן, יחס הזהב  ניתן לקירוב מסדר שני עבור , אבל לא עבור כל קבוע גדול יותר. אם מוציאים מכלל החישוב את המספרים הנמצאים במסלול של יחס הזהב תחת פעולת, כלומר, את המספרים כאשר \ a,b,c,d שלמים ו- , אז אפשר לקרב מסדר שני כל מספר אי-רציונלי נותר, עם. באופן כללי יותר, לכל \ C < 3 יש רק מספר סופי של מסלולי-, שמלבדם כל מספר אי-רציונלי ניתן לקרוב מסדר שני, עם הקבוע C. גם כאן, 3 הוא ערך אופטימלי: יש אינסוף מסלולים של מספרים שאינם ניתנים לקירוב מסדר שני עם C = 3.
ב-1844 הוכיח ליוביל את משפט ליוביל הקובע כי לא ניתן לקרב מספר אלגברי אי-רציונלי מסדר שגדול מהדרגה שלו. תוצאה זו אפשרה לו להוכיח לראשונה כי קיימים מספרים טרנסצנדנטיים שכן הוא הראה שקיימים מספרים שניתן לקרב מכל סדר שהוא (אלו קרויים על שמו מספרי ליוביל).
ב-1955 שיפר K.F. Roth תוצאות קודמות של Thue, Siegel ו-Dyson, והראה שמספר אלגברי אינו ניתן לקירוב מסדר גבוה מ-2. תוצאה מעין זו מאפשרת להוכיח בקלות את הטרנסצנדנטיות של 𝑒 ושל קבועים מוכרים אחרים (אם כי הטרנסצנדטיות של \ \pi דורשת מאמץ רב יותר).
קריית טבעון
קִרְיַת טִבְעוֹן היא מועצה מקומית במחוז חיפה בישראל. המועצה מתפרשת על פני שרשרת גבעות בגבול עמק יזרעאל, עמק זבולון והגליל התחתון, כ-15 ק"מ דרומית-מזרחית לחיפה ו-5 ק"מ צפונית ליקנעם עילית. הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1958.
קירוב דיופנטי
קירוב דיופנטי סימולטני
לפי משפט של מינקובסקי, שעסק רבות ב"גאומטריה של מספרים", אפשר לקרב זוג מספרים אי-רציונליים באופן סימולטני: לכל יש אינסוף שלשות של מספרים שלמים \ n, n', m כך ש-  ו-. אותם שיקולים מראים שאפשר לקרב סימולטנית כל קבוצה סופית של מספרים, על ידי מספרים , כך ש-. השערת ליטלווד עוסקת בטיב הקירוב של זוג מספרים אי-רציונליים.
התפלגות של הערך השברי
לכל מספר אי-רציונלי \ \alpha, הסדרה היא בעלת התפלגות אחידה בקטע היחידה, כאשר  מציין את החלק השברי של x (ו- \ [x] הוא החלק השלם), זוהי תוצאה של הרמן וייל שהוכחה באמצעות אנליזה הרמונית, ההוכחה גם סיפקה כלי כללי לדעת מתי סדרה מתפלגת אחיד ביחס למידה כלשהי בחבורות טופולוגיות קומפקטיות - קריטריון וייל. קרונקר הוכיח שאם בלתי תלויים ליניארית מעל שדה המספרים הרציונליים, אז סדרת הזוגות  צפופה בריבוע היחידה, קריטריון וייל מאפשר להראות שגם סדרה זו מפולגת אחיד. במסגרת התורה הארגודית, התגלו הוכחות נוספות לדברים הללו, באמצעות פיתוח של "חצי-מכפלות" (skew products) בידי הלל פורסטנברג, הכלים הללו מאפשרים לעיתים להוכיח התפלגות אחידה של מסלולים מסובכים יותר.
זרימות הומוגניות ודינמיקה
ניתן להראות כי פיתוח של שבר משולב נותן את הקירוב הטוב ביותר, בנוסף, ניתן להראות כי פיתוח של שבר משולב מתאים לזרימה גיאודזית על המשטח המודולרי. Dani הראה בשנות ה-80 דרך כללית להוכחה כי מספר הוא badly approximable דרך הוכחת התבדרות של מסלולים תחת זרימות גאודזיות במרחבים דומים למשטח המודולרי. בשיטות דומות לאלו ניתן להוכיח (במקרים מיוחדים) תוצאות כלליות בתורת המספרים, דוגמת השערת Oppenheim ו-השערת ליטלווד.
קריית טבעון
שם המועצה הוא חיבור של שמות היישובים קריית עמל יחד עם טבעון, שאוחדו לרשות אחת. מקור השם "טבעון" הוא העיירה התלמודית טבעין, אשר שכנה בסמוך ליישוב, ונודעה בזכות החכמים הרבים שישבו בה.
כביש חיפה-נצרת (כביש 75) חוצה את קריית טבעון; בצפונו טבעון (לשעבר), ובדרומו קריית עמל, אלרואי וקריית חרושת (לשעבר). גבולות קריית טבעון: במערב – קיבוץ שער העמקים וכביש ג'למי-מגידו; בדרום – שדות העמק ומושב כפר יהושע; במזרח – קיבוץ אלונים והמושב שדה יעקב; בצפון – היישובים בסמת טבעון ונופית.
בתחום קריית טבעון נמצא הגן הלאומי ואתר המורשת העולמי בית שערים, מושב הסנהדרין ומקום קבורתו של רבי יהודה הנשיא, וכן פסלו של אלכסנדר זייד, שהתגורר במקום עם משפחתו ונרצח בסמוך אליו.
תולדות המקום
היישוב טבעון נזכר בכתובים החל מתקופת הבית השני, בגרסה טבעין. במהלך תקופת בית שני, המשנה והתלמוד, הייתה טבעין עיירה יהודית מרכזית באזור דרום מערב הגליל, לצד סימוניה, בית לחם הגלילית, בית שערים ואושה, וזכתה לאזכורים רבים בכתבי חז"ל.
בתלמוד הירושלמי ובתלמוד הבבלי נזכרת העיירה לצד חיפה ובית שאן כיישוב בו היהודים לא הקפידו על הגיית האות עי"ן נכונה, ועל כן לא הורשו לעלות לתורה:.
מהעיירה יצאו מספר חכמים ובהם התנא אבא יוסי חליקופרי איש טבעון, הנזכר במשנה, וכן הדרשן רבי חנינה איש טבעין, הנזכר במדרש ספרי דברים. כמו כן, מהעיירה הגיע אביו של התנא רבי אלעזר בר צדוק:.
גדול התנאים מהעיירה הוא רבי מאיר, אשר נזכר כי קרא מגילה בבית הכנסת במקום:. כן נזכר כי כאשר רבי מאיר ישב בעיירה ערדסקין הסמוכה לטבעון (כיום ח'רבת קוסקוס, מצפון לטבעון) הורה בה לעניין עירוב תחומין של בני טבעון:.
בתקופת השלטון העות'מאני, הוקמו במקום היישובים שייח' אבריק (בשטח גבעות זייד) וחארת'יה. אדמות אלו נרכשו על ידי קק"ל ובמקום התיישבו בשנת 1924 קבוצות של חסידים (נחלת יעקב, עבודת ישראל), אך לא הצליחו להאחז בקרקע, נטשו והקימו את כפר חסידים. משכשל ניסיון ההתיישבות של קבוצות חסידים אלו, עלו על אדמות שייח אבריק בשנת 1926 אנשי "קבוצת הרועים" והזמינו את אלכסנדר זייד עם רעייתו ציפורה להצטרף אליהם. הקבוצה עסקה בכיבוש העבודה ושמירה במקום, במסגרת אגודת השומרים. על הלחימה העיקשת והנחישות להיאחז בקרקע, כתב אליעזר שמאלי את הרומן "אנשי בראשית". אלכסנדר זייד נרצח ב-10 ביולי 1938 על ידי ערבים מקומיים מן המארב, סמוך לקברות השומרים של היום.
בתחילת 1939, חוברו היישובים לרשת הטלפון בזכות מאמציו של פרדריק קיש. בינואר 1944, הונחה אבן פינה לצרכניה מקומית.
מבנה מוניציפלי
בשנת 1946 ביקשו פרנסי קריית עמל להקים מועצה מקומית, במטרה לקבע את אופיו ההסתדרותי של האזור, טרם יוקמו בו שכונות שאינן הסתדרותיות. שלטונות המנדט הבריטי הספיקו לאשר את הקמת המועצה לפני סיום המנדט, ובחירות ראשונות למועצה התקיימו במאי 1948. בקרב מפלגת הפועלים רווחה הדעה שיש להקים מועצה אחת לטבעון ולקריית עמל. עקב התנגדות גורמים מסוימים בטבעון, בהם החברה המיישבת קרת, הדבר נדחה, ובטבעון הוקמה מועצה מקומית נפרדת בסוף שנת 1949. הדיונים על איחוד שתי המועצות נמשכו לאורך שנות ה-50.
בשנת 1957, סופחו למועצה של קריית עמל המעברה הסמוכה אליה, שיכון עמלים והיישוב אלרואי. למועצת טבעון סופחו המעברה הסמוכה אליה ורמת הדסים. בשנת 1958, אוחדו קריית-עמל וטבעון ליחידה מוניציפלית אחת בשם קריית טבעון. עקב היקפה הקטן, נעשו מאמצים במהלך שנות ה-70 לסיפוחה של קריית חרושת לקריית-טבעון. באפריל 1978 הושגה הסכמה למהלך, ובזכות כך לא התקיימו בקריית חרושת בחירות בשנת 1978. המיזוג הושלם בשנת 1979.
קריית עמל
אל מול מצב של חוסר תעסוקה, הגה דב פטישי ב-1936 את רעיון השיכון העצמי של מחוסרי-עבודה וארגן קבוצה של בעלי מלאכה לבנות יחדיו בתים בזול. הקבוצה הופנתה לגבעות חרתיה והקימה את היישוב "קריית עמל". פטישי ביקש להקים 1,500 יחידות דיור, אולם בשלב ראשון הוקמו 100 בתים ובשלב שני, בתחילת 1939 נוספו עוד 50 בתים. ליד כל בית הוקצת חלקה חקלאית למשק עזר.
טבעון
דב פטישי לא הסתפק בהקמת קריית עמל והמשיך להגות רעיונות התיישבות בקנה מידה גדול. ב-1940 הוא פרסם את תוכניתו להקמת עיר-גנים בת 2,000 תושבים בגבעות חרתיה, שייח' אבריק וקוסקוס – טבעוּן. לשם כך פנה לקק"ל וזאת הפגישה אותו עם ליאופולד שן כדי לשתף פעולה בהקמת עיר הגנים עבור יהודי אנגליה. פטישי, בהזמנת שן, אף נסע בימי מלחמת העולם השנייה לממלכה המאוחדת, וארגן יחד עם שן כ־200 נרשמים ראשונים להקמת עיר הגנים שנקראה בשם בית שערים הצפונית שיועדו למכירה/להשכרה למחוסרי דיור בארץ ישראל. עם שובו ב-1945 מונה למנהל הבינוי של החברה הזמנית "בית שערים הצפונית" אותה הקים שן, והחל בעריכת החוזים עם הקבלנים והמשתכנים הארצישראלים. סולל בונה בנתה את 200 יחידות הדיור הראשונות ובעקבות סכסוך שהתגלע המשיכה את הבניה חברת "קרת" אותה ייסד ליאופולד שן.
באוגוסט 1947 הוחלף שמה של השכונה ל'טבעון' בהמלצת יעקב אריכא מזכיר ועדת השמות של קק"ל. השכונה שגשגה ו'קרת' המשיכה בתנופת הבניה שהתרחבה לכיוון הגבעות המזרחיות ובהקמת מרכז מסחרי חדש, אכסניות ובית מלון. אולם, מקורותיה הכספיים של החברה הצטמצמו ושן נפנה לגייס כספים מאמריקה. באמריקה נפגש שן עם הנדבן אברהם בלומנסון אשר מיד תרם סכום כסף נכבד להקמת שכונה בטבעון ע"ש אביו, אברהם פרץ (כיום רח' אמנון ותמר). בשכונה זו בנתה 'קרת' עוד כ -1,000 בתים ונסלל הכביש ל"רמת הדסה". 'קרת' גם יצרה שיתוף פעולה עם הסוכנות היהודית בהקמת חברה קשורה משותפת בשם "נאות עולים" אשר שן היה מנהלה בפועל. "נאות עולים" בנתה בנוסף בטבעון 192 בתי שיכון זולים.
טבעון הוקמה בתוך חורש אלונים. המתיישבים בחלקם הגדול היו בעלי מקצועות חופשיים וזאת בניגוד לתושבי קריית-עמל אשר ברובם היו עובדי כפיים.
שמה של טבעון נישא כעיר הגנים היפה ביותר בארץ. כך סיפר עליה משה שרת (אז בתפקיד שר החוץ) בביקור שערכו הוא והנשיא יצחק בן-צבי בטבעון בשנת 1955 "הוזמנו לארוחת ערב בחברת הנשיא בביתו של ליאופולד שן, יוזמה של טבעון. שוב נוכחנו לדעת איזו פינה מרהיבה היא שכונת גבעות וחורשות זו - לעילא מכל חמודותיה של שכונת בית הכרם בירושלים, שהייתה פעם שיא של תרבות עיר גנים בארץ".
רמת טבעון
השכונה הרשמית הראשונה בקריית טבעון הוקמה החל משנות ה-90 ונמצאת בקצה הצפוני של היישוב, צפונית לרמת הדסה, בסמיכות לכפרים הבדואיים בסמת טבעון וכפר זובידאת. השכונה מורכבת משני חלקים: רמת טבעון א' ורמת טבעון ב' שנבנתה מאוחר יותר, בין שני החלקים מפריד כביש 7515. בתי המגורים ברמת טבעון א' הם בתים פרטיים ברובם, לעומת רמת טבעון ב' שרובם דו-משפחתיים. בשכונה נמצא המתנ"ס הקהילתי השני בגודלו ביישוב, גני ילדים וחטיבת הביניים אורט גרינברג טבעון שנבנתה במקביל להקמת השכונה. במשך השנים התפתח האזור שסביב השכונה והוא כולל אזור מסחרי השייך למעשה לכפר זובידאת הסמוך. בשנת 2006 הודיעה מועצת היישוב על הקמת קניון ראשון בשכונה, קניון בשם "מול היער" (מול כמשחק מילים בין mall לבין לפני היער). הקמת הקניון לוותה בהתנגדות עזה מכיוון רוב תושבי היישוב בטענה שהוא ייפגע בצביון הכפרי שלו ומיקומו על חלקת יער יגרום לכריתת עצים מיותרת שלא לצורך. לבסוף נפתח הקניון ב-2012. העצים שהיו בשטח הבנייה הועברו לחלקת אדמה סמוכה וניטעו מחדש. הקניון חווה קשיים בתחילת דרכו ומרבית בתי העסק שבו נסגרו, אך ב-2015 נפתחו במתחם 2 מרכזי פיזיותרפיה של שירותי בריאות כללית ומכבי.
אלרואי
מקור השם: דוד אלרואי שעמד בראש תנועה משיחית בכורדיסטן, עיראק ופרס במחצית השנייה של המאה ה-12. היישוב נוסד בשנת 1935 על ידי תושבים שמקורם מכורדיסטן ומכאן שמו. התושבים היו יהודים כורדים שעלו לארץ ישראל בשלהי המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20. הם היו מאוגדים בארגון בשם "ארגון הכורדים מסג'רה למושב עובדים" שבאו מחיפה, חלקם יוצאי קמישלי (סוריה), חלקם יוצאי קהילת נציבין שבטורקיה. חלק מהמשפחות הללו התגוררו בעבר בחוות סג'רה ומשם עברו לאילניה ועזבו.
הקמת היישוב במיוחד ליוצאי כורדיסטן התקבלה לאחר מאבק שקיים "ארגון הכורדים בחיפה" מול המוסדות המיישבים. במסגרת המאבק, החליטו פעילי הארגון לעלות לירושלים ולקיים שביתת שבת במשרדי הקרן הקיימת לישראל. בעיצומה של השביתה הגיעו הדברים לכדי תגרת ידיים ואחדים מן השובתים נעצרו. הם הזעיקו לעזרתם את יוצאי כורדיסטן תושבי ירושלים, בני השכונות זיכרון יוסף ושערי רחמים (נחלאות) אשר עלו לבניין הקק"ל ודרשו בתוקף את שחרור העצורים. מנחם אוסישקין, יו"ר הקק"ל, התערב ופנה למשטרה בבקשה לקיים הליך שיפוט מהיר. כל העצורים נקנסו בסך חצי לירה (הקנס שולם על ידי המוסדות המיישבים) ושוחררו בו בלילה. מספר ימים לאחר מכן התקבלה הודעה מהקק"ל, כי הוחלט להקים יישוב ליהודים הכורדים אנשי חיפה באדמות חרתיה, סמוך לטבעון. בני היישוב בנו במו ידיהם צריפים למגוריהם, ועיבדו לידם חלקות אדמה כמשקי עזר. כמו כן, עסקו בגידול צאן ובקר ומשקי בית כגון גידול תרגולות וברווזים. עד מהרה נאלצו לחסל את גידולי הבקר, בשל חוסר ניסיון וחוסר הדרכה חקלאית והחלו לעבוד מחוץ ליישוב. תושבים רבים עבדו בבית חרושת "נשר" הסמוך.
תולדות המתיישבים הראשונים היו רצופי מאבק וקשיים עצומים הן במישור הביטחוני כאשר אנשי היישוב התאגדו להגנת היישוב מול הכנופיות הערביות. ארגון ההגנה סייע לתושבים בתגבורת בת 8–10 בחורים, שהיו מצטרפים לתושבי אלרואי בשמירה הלילית. ההגנה אף סיפקה לתושבים כלי נשק, רובים ורימוני יד, וסייעה בבניית גדר ביטחון גובה שני מטר עם חוטי תיל דוקרני. שבמשך היום היו מוסתרים בסליק. יוסף בן בנימין מראשוני ומנהיגי היישוב הקטן היה ממונה על 50 רימוני יד. הוא אף תפר עבורם נרתיקים מיוחדים לכל זוג רימונים. הוא הכין סליק בתוך חבית הטמונה באדמה ובכל ערב היה מוציא אותם מחדש כדי לחלקם בין השומרים. בקיץ של 1936 הצליחה כנופייתו של יוסוף אבו דורה לחדור באחד הלילות לקריית חרושה הסמוכה לאלרואי, שם רצחו ושרפו בני משפחה יהודית אחת. מפקד היישוב באלרואי, יעקב לובליני, לקח עמו את ששון חודדה, איש אלרואי, לקריית חרושת, בעקבות הלהבות שהיתמרו לרחוק מן הבית העולה באש. הם החלו לירות באוויר כדי להזעיק עזרה. הכנופיה נמלטה מן המקום והמשטרה הבריטית שהוזעקה לא יכלה להושיע. יוסף בן בנימין מספר כי לאחר טבח זה החליטה המשטרה הבריטית להעניק שישה רובים, באופן רשמי, לשישה מתושבי אלרואי, שהושבעו כגפירים. עם פרוץ המאורעות וכתוצאה מאי-הופעת הפועלים הערבים לעבודה במחצבת נשר, הופנו רבים מחברי היישוב לעבודה בנשר ובמחצבת אבן וסיד. התושבים נאלצו להתמודד גם מול רשויות ושלטונות ה"יישוב" והמדינה.
לאחר המאורעות החל אוטובוס לפקוד את היישוב אולם רק פעמיים ביום ורק בקיץ. בחורף נאלצו הפועלים לבוסס בבוץ מרחק של כשני קילומטרים, ולא פעם הגיעו לעבודה רטובים עד לשד עצמותיהם, ומדי פעם חלו ונפלו למשכב. סיפר יוסף בן-בנימין: כדי להגיע לכביש הראשי, כביש חיפה-ג'נין (היום כביש חיפה-מגידו) נאלצו העובדים לחצות את נחל הקישון ולעיתים, תוך כדי קפיצות מאבן לאבן, היו שנפלו אל המים. יוסף בן בנימין שהיה נגר ובעל יד טובה, לקח שני פועלים שסייעו בידו להקים גשר באמצעות ברזלים של מסילת רכבת, שלרוחבם לוחות עץ. גשר זה החזיק מעמד עד קום המדינה. אפילו כביש הגישה לאלרואי מכביש חיפה-נצרת נסלל רק לאחר מאבק עיקש וקשה. עד אז נאלצו תושבי היישוב לצעוד ברגל, בקיץ ובחורף, כדי לתפוס אוטובוס לחיפה. כיום, אלרואי היא שכונה במועצה המקומית קריית טבעון. ליד השכונה נובע מעיין אלרואי.
כיום, על אף כניסתם של תושבים חדשים רבים לשכונה, משמרים ותיקי אלרואי את תרבות המייסדים. הדבר בולט בעיקר בסגנון התפילה ובניגונים המיוחדים הנהוגים בבתי הכנסת באלרואי. בנוסף מתקיימות במקום מדי שנה חגיגות ה"סהרנה" בחול המועד סוכות.
קריית חרושת
מקור השם: היישוב המקראי חרושת הגויים שלפי אחד הזיהויים שכן על תל קשיש הסמוך. בקיץ 1920 התמקם על גבעת "חרושת גויים" מחנה העבודה הכללי של גדוד העבודה לסלילת כביש חיפה-ג'דה ובסמוך לו התמקם גדוד שומריה שאף אנשיו עסקו בסלילת הכביש. קריית-חרושת נוסדה בשנת 1935 וסבלה קשות במאורעות 39–1936. בשנת 1938 נרצחו חמישה מתושביה בהתקפת ערביים מכפרי הסביבה. היישוב, שהיה רשות מקומית קטנה שמנתה כ-240 תושבים, לא התפתח כמתוכנן ולכן הוחלט במשרד הפנים ביולי 1979 לספח את קריית-חרושת לקריית-טבעון.
כיום מכילה קריית חרושת את רוב עתודות הקרקע לבניה של קריית טבעון. הבנייה היא צמודת קרקע, ומורכבת בעיקר מבתים דו משפחתיים ופרויקט בנה ביתך רחב היקף.
אופי היישוב
קריית טבעון מתאפיינת בבניה נמוכה, חורשות עצים וגינון רב. סגנון זה מושך קבוצות אוכלוסייה חזקות ולכן יש מגמה לשמר אותו יחד עם פיתוח ובנייה של שכונות חדשות. כמו כן קיימת החלטת מועצה שלא לפתח תעשייה או מלאכה אשר יש בה מזהמי אוויר, מים או קרקע. היישוב היה חלוץ בתחום המיחזור עוד בשנות השמונים, עת שברוב יישובי ישראל לא הייתה תשתית לריבוי מיכלי-אשפה, הפרדת אשפה, מתקני מיחזור וכדומה. בכל בית ביישוב היו שני פחים - פסולת למחזור ולפסולת רטובה, הנאספים בימים שונים. אולם מחקר שנערך על ידי עיתון מקומי גילה שמפני האשפה לא מבדלים בהפרדת הפסולת ומשליכים את תכולת שני הפחים למשאית הזבל ולמעשה מייתרים את קיומו של הפח הכפול.
אקלים
תנאי האקלים באזור נחשבים לנוחים. הפרש הטמפרטורה שנתית ממוצעת: 19 מעלות. הטמפרטורה הממוצעת בין יום ולילה היא 10 מעלות. הלחות הממוצעת: 70% - 65%. ממוצע ימי שרב בשנה: 20 - 40 יום וימי שרב כבדים: 3 - 6 ימים. כמות הגשם הממוצעת בשנה: 700 מ"מ.
צמחייה
בשטח הגבעות בתחומי היישוב וסמוך אליו גדלים שרידי יער אלון התבור והליבנה הרפואי והאלה האטלנטית, חורש טבעי וכן יעור אינטנסיבי חדש של אורנים נטע הקק"ל. בין עצי אלון התבור הוא עץ האלון העתיק שהיקף גזעו 5.3 מטר. בסביבתו הוצבו ספסלים כפינת הנצחה לחייל, קצין צנחנים שנפל במלחמת לבנון השנייה.
שליש משטח היישוב מכוסה עצים. למעשה, קריית טבעון היא היישוב המוצל בישראל.
אורח חיים
סגנון המגורים בקריית טבעון מהווה לתושבים רבים, המתגוררים בה, מעין פשרה בין ההתיישבות העובדת לבין סגנון חיים בכרך. שיעור ניכר מתושבי הקריה הם עוזבי קיבוצים. התושבים מגלים מעורבות רבה בנעשה ביישוב, לדוגמה: אחוז המתנדבים למשא"ז קריית טבעון, מבין תושביה, הוא מן הגבוהים במדינה.
גודל היישוב, מאפשר לתושביו להתכנס באירועים מיוחדים כמו חגים לאומיים, עצרות זיכרון וכדומה, לציינם ולחגוג אותם יחדיו.
מקורות פרנסה
מאחר שבקריה עצמה אין תעשיות, מפעלים ומוסדות רבים, עובדים רוב התושבים מחוץ ליישוב.
חינוך פורמלי וחינוך משלים
ביישוב 17 גני ילדים (טרום חובה וגני חובה), 3 בתי ספר ממלכתיים, בית ספר ממלכתי-דתי, בית ספר לחינוך מיוחד, חטיבת ביניים ותיכון. ביישוב נמצא אחד מבתי הספר של הקהילה האנתרופוסופית. אחוז מקבלי תעודת הבגרות עמד בשנת 2004 על 72%. שיעור זה עלה נכון לסוף 2021 ל-86%.
מוסדות חינוך נוספים
תרבות, פנאי וספורט
ביישוב בית קולנוע, בריכות שחייה שבה משחקת קבוצת הכדורמים של היישוב הפועל קריית טבעון ומגרשי כדורגל וכדורסל. קונסרבטוריון למוזיקה ובית ספר למחול פועלים ביישוב ומהווים חלק מרכזי בטקסים ממלכתיים שנערכים ביום העצמאות ובימי הזיכרון, בנוסף לרסיטלים שמתקיימים בחודשי הקיץ.
קונסרבטוריון
הקונסרבטוריון בקריית טבעון הוא מהגדולים בארץ. בשנת 2012 למדו בקונסרבטוריון כ 600 תלמידים, במגוון רחב של כלי נגינה, תזמורות, מקהלות ושירה. בקיץ 2013 ייצגה תזמורת כלי הנשיפה של הקונסרבטוריון את היישוב בתחרות בעיר Kerkrade שבהולנד וזכתה במדליית זהב. הקונסרבטוריון מפעיל ביחד עם מוסדות החינוך ביישוב, פרויקט "בית ספר מנגן", בו תלמידים בביתי הספר היסודי לומדים לנגן על כלי נגינה במסגרת הלימודים.
קרחון קאנהאם
קרחון קאנהאם או קרחון קנהאם (באנגלית: Canham Glacier) הוא קרחון המנקז את צפון מערב נייבת אוונס באנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 60 קילומטרים, והוא זורם לכיוון צפון מערב בין רכס אלאמיין ורכס סלמנדר, בהרי פרייברג. גובה הקרחון 861 מטרים מעל פני הים.
הקרחון הוא קרחון יובלי, הנשפך אל קרחון רניק, מערבית לפסגת בואוורס בארץ ויקטוריה.
היסטוריה
קרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות סקרים על הקרקע ובאמצעות תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1962.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם דייוויד וו. קאנהאם הבן ( David W. Canham, Jr) המפקד של משלחת החורף במפקדת צי ארצות הברית במצר מק-מרדו בשנת 1956.
לקריאה נוספת
• Ute Christina Herzfeld, Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data, P 165
פליקיר
פָּלִיקִיר, ידועה גם כסוקהס (באנגלית: Palikir, Sokehs) היא בירת מיקרונזיה בה מתגוררים 6,647 תושבים. פליקיר ממוקמת באי פונפיי ומשמשת כבירת מיקרונזיה.
היסטוריה
העיר הייתה מיושבת עוד מימי קדם. העיר הייתה כפר קטן כאשר התגלתה על ידי פורטוגל וספרד במהלך המאה ה-15. הקולוניאליזם הספרדי עצמו הגיע לעיר רק בשנת 1886. העיר וסביבתה נרכשו על ידי הקיסרות הגרמנית בשנת 1898, לאחר מלחמת ארצות הברית–ספרד. במהלך מלחמת העולם הראשונה העיר עברה לשליטת יפן. במהלך מלחמת העולם השנייה, השלטון היפני הקים בעיר שדה תעופה. לאחר המלחמה, העיר עברה לשליטת ארצות הברית, עד עצמאות מיקרונזיה בשנת 1979. העיר הוכרזה כבירת המדינה בשנת 1989, וממשל ארצות הברית תמך כספית בפיתוח העיר.
דמוגרפיה
96% מהאוכלוסייה היא נוצרית, ולמעלה מ-50% מהאוכלוסייה משתייכת לכנסייה הקתולית.
כלכלה
כלכלת העיר מבוססת בעיקר על חקלאות ודייג.
אליפות וימבלדון 2019
אליפות וימבלדון 2019 היא טורניר טניס גראנד סלאם שנערך על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. האליפות התקיימה בין 1–14 ביולי 2019. תוכנית התחרות כוללת תחרויות יחידים גברים, יחידים נשים, זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים. הטורניר הוא המהדורה ה-133 של האליפות.
האלוף מהאליפות הקודמת, נובאק ג'וקוביץ' שמר על תוארו. לעומתו, האלופה הקודמת אנג'ליק קרבר הפסידה כבר בסיבוב השני ללוראן דייוויס.
הפרסים
סכום הפרסים באליפות לשנת 2019 הוגדל בפעם השמיני ברצף לסכום כולל של 38 מיליון לירות שטרלינג (עליה של 11.8% לעומת השנה הקודמת).
הפרס של אלופי הטורניר בטורניר היחידים עמד על 2,350,000 לירות שטרלינג. הזוכים בטורניר הזוגות גרפו לכיסם סכום של 540,000 לירות שטרלינג.
משתתפי תחרויות קיבלו את הפרסים הבאים:
יחידים גברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. השנה דורגו 32 ספורטאים. 16 המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
במשחק הגמר ניצח נובאק ג'וקוביץ' את רוג'ר פדרר בחמש מערכות. המשחק, שארך 4:57 שעות, היה משחק הגמר הארוך ביותר בתולדות וימבלדון (השיא היה שייך קודם לגמר בין פדרר ונדאל ב-2008). זהו גם היה משחק היחידים הראשון בווימבלדון שהגיע לשובר שוויון במערכה החמישית (לאחר שוויון 12:12), לאחר שהוכנס לראשונה לטורניר באותה שנה. זה היה תואר הגראנד סלאם ה-16 של ג'וקוביץ' והחמישי שלו בווימבלדון. כמו כן, זהו ניצחונו החמישי ברציפות על פדרר ושלישי בגמר וימבלדון.
תחרות יחידות נשים
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. השנה דורגו 32 טניסאיות. להלן ה-16 טניסאיות הראשונות שזכו לדירוג:
במשחק הגמר סימונה האלפ מרומניה נפגשה עם סרינה ויליאמס מארצות הברית וניצחה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. זוהי הרשימה של הזוגות החזקים שזכו בדירוג.
מנצחי תחרות 2018 בוב בריאן וג'ק סוק מארצות הברית הפרידו כוחות באליפות הזו, בריאן שיחק עם אחיו, מייק בריאן, והודח בסיבוב השלישי בעוד סוק כלל לא השתתף בתחרות. במשחק הגמר, חואן סבסטיאן קבל ורוברט פארה מקולומביה נפגשו עם ניקולה מאי ואדואר רוז'ר וסלין מצרפת וניצחו ב-5 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. זוהי הרשימה של הזוגות החזקים שזכו בדירוג.
מנצחות תחרות 2018 ברבורה קרייצ'יקובה וקטז'ינה סיניאקובה מצ'כיה הודחו בחצי הגמר. במשחק הגמר, שיה שוויי מטאיוואן וברבורה סטריצובה מצ'כיה נפגשו עם גבריאלה דבראוסקי מקנדה וסו ייפאן מהרפובליקה העממית של סין וניצחו ב-2 מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
מנצחי תחרות 2018 אלכסנדר פאייה מאוסטריה וניקול מליצ'ר מארצות הברית הפרידו כוחות, מליצ'ר התמודדה יחד עם ברונו סוארס מברזיל והודחה ברבע הגמר בעוד פאייה כלל לא התמודד. במשחק הגמר, לטישה צ'אן מטאיוואן ואיוואן דודיג מקרואטיה נפגשו עם ילנה אוסטפנקו מלטביה ורוברט לינדסטדט משוודיה וניצחו ב-2 מערכות.
ישראלים בתחרות
יוני ארליך לצד ארטם סיטאק מאוסטרליה השתתף בתחרות זוגות והודח בסיבוב הראשון.
אלכסנדרה ויקטוריה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
אלכסנדרה ויקטוריה אוגוסטה לאופולדינה שרלוטה אמליה וילהלמינה, שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג (גרמנית: Alexandra Viktoria Auguste Leopoldine Charlotte Amalie Wilhelmine von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg; 21 באפריל 1887 - 15 באפריל 1957) הייתה כלתו של וילהלם השני, קיסר גרמניה.
ביוגרפיה
אלכסנדרה ויקטוריה נולדה ב-21 באפריל 1887 בגרינהולץ בפרובינציית שלזוויג-הולשטיין אשר השתייכה אז לממלכת פרוסיה. היא הייתה בתם הבכורה של פרידריך פרדיננד, דוכס שלזוויג-הולשטיין ושל קרולינה מתילדה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג. היא הייתה אחייניתה של אוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה, אשתו של וילהלם השני, קיסר גרמניה.
ב-22 באוקטובר 1908 נישאה אלכסנדרה ויקטוריה בברלינר שטאטשלוס לבן דודה אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה. חרף העובדה שהנישואים אורגנו על ידי הקיסר והקיסרית, הזוג הסתדר יחד. אלכסנדרה השתלבה היטב בחצר המלוכה בברלין, והתחבבה על חמותה. נולד להם בן אחד: אלכסנדר פרדיננד, נסיך פרוסיה (1912-1985). הזוג היה אמור להתגורר בארמון שונהאוזן בברלין, אולם בסופו של דבר שינה הקיסר את דעתו והעניק להם וילה בגני ארמון סנסוסי בפוטסדאם. במהלך מלחמת העולם הראשונה, נעכרו היחסים בין אלכסנדרה ויקטוריה לאוגוסט וילהלם, אולם הקיסר סירב לתת להם אישור להתגרש.
וקטור פוינטינג
וקטור פוינטינג הוא גודל וקטורי המתאר את צפיפות שטף האנרגיה האלקטרומגנטית (כיוון הזרימה ועוצמתה), וממדיו הן אנרגיה ליחידת זמן ליחידת שטח (או הספק ליחידת שטח). גודל זה קרוי על שמו של ג'ון הנרי פוינטינג (John Henry Poynting) שהגדיר אותו, אם כי גם אוליבר הביסייד הגדיר אותו באופן בלתי-תלוי בפוינטינג.
וקטור פוינטינג מצביע לכיוון אליו האנרגיה זורמת וגודלו הוא ההספק ליחידת שטח (או האנרגיה ליחידת שטח וליחידת זמן) שחוצה את המשטח הנורמלי (ניצב) לווקטור פוינטינג. ניתן להסיק את קיומו על ידי שיקולים של שימור אנרגיה תוך לקיחה בחשבון ששדה מגנטי לא מבצע כל עבודה וכן ש- מייצג את צפיפות האנרגיה בנקודה.
לדוגמה, וקטור פוינטינג ליד תיל מוליך אידיאלי הוא ניצב לתיל, כלומר: אנרגיה אלקטרומגנטית זורמת מהתיל לסביבה שלו. עבור תיל מוליך בעל התנגדות חשמלית וקטור פוינטינג יהיה קטן יותר, שכן חלק מהאנרגיה נשאר בתיל, וגורם להתחממותו.
נוסחה אמפירית (פיזיקה)
בפיזיקה נוסחה אמפירית היא משוואה מתמטית שחוזה תוצאות שנבחנו, אבל אין לה בסיס תאורטי שיכול להסביר מדוע היא עובדת. אמפירי משמעו: נסיוני. כלומר עצם השם רומז על כך שהנוסחה מתבססת על ניסויים.
לרוב הנוסחה היא לא סתם ניחוש אקראי, אלא מבוססת על הגיון, תצפיות ומדידות. כאשר רוצים לתאר תופעה פיזיקלית כתלות בפרמטרים שונים, מבצעים סדרה של ניסויים, במהלכם מקבעים בכל פעם פרמטרים אחרים (במקרה האידיאלי כולם מלבד אחד), ובאמצעות שינוי הפרמטר הנותר ומדידת התוצאה, בונים גרף ממנו ניתן להסיק על הקשר המתמטי. בשיטה זו, ניתן בהרבה מקרים (בהם הקשר המתמטי לא מסובך מדי) למצוא את צורת הקשר: ישר, הפוך או יותר מסובך, ולאחר שצורת הקשר ברורה, ניתן גם לבצע חישוב של קבועי פרופורציה אשר יביאו את המשוואה להתאמה מיטבית לתוצאות הניסויים. לעיתים קרובות, המשוואות המתארות תופעות פיזיקליות הן מסובכות מאוד, אך בהתבסס על הבנה ומדידות ניסויים, מנסחים נוסחאות פשוטות יותר, אשר מהוות קירוב למשוואות המסובכות (כמובן שיחד עם הקירוב, מובאים גם התנאים בהם ניתן להשתמש בקירוב זה).
עליית ישו השמימה
עליית ישו השמימה היא, לפי האמונה הנוצרית המתוארת ב, הסתלקות ישו מן העולם הזה ונשיאתו אל הרקיע, לגן עדן. העלייה התרחשה בנוכחות אחד עשר השליחים, ארבעים יום לאחר תחיית ישו במועד הקרוב לסוף ספירת העומר, ימים אחדים לפני חג השבועות. בשמים, אלוהים רומם את ישו והושיבו לימינו, משם הוא עתיד לשוב כדי לשפוט את החיים והמתים ביום הדין. אירוע זה נחשב בנצרות כאירוע כאחד מגדולי הנסים של ישו
באמנות הנוצרית, ישו העולה לשמיים מוצג לעיתים קרובות כאשר הוא מברך קבוצת אנשים על הארץ (השליחים) שמתחתיו, המייצגת את כלל המאמינים או את הכנסייה. חג העלייה נחוג ברוב הכנסיות, ביום הארבעים לפסחא, לציון העלייה השמימה. גם לפי האסלאם, עלה ישו לרקיע, אם כי הוא הקוראן טוען שלא נצלב ולא מת טרם כן.
עץ סוסלין
בתורת הקבוצות, עץ סוסלין הוא עץ מגובה ω1, כך שכל ענף וכל אנטי-שרשרת הם לכל היותר בני מנייה.
עליית ישו השמימה
תיאור המאורע בבשורת לוקס
בבשורת לוקס פרק כ"ד (ראה ציטוט לעיל), מסופר כיצד מתגלה ישו לאחד עשר התלמידים (השליחים) לאחר תקומתו מן המתים. ישו נעמד באופן פלאי ביניהן והם נבהלו כיוון שחשבו שהם רואים רוח. ישו מרגיע אותם בהראותו להם את פצעי הצליבה בידיו ורגליו. הוא אף ביקש שימששו אותו, כדי להיווכח שהוא לא רוח, אלא גוף חי, בשר ועצמות. מאחר שהם היו עדיין מלאי ספקות, הוא הוסיף לשכנע אותם בכך שאכל לעיניהם דג צלוי (שכן, רוח רפאים אינה אוכלת). ואז אמר להם שמותו ותחייתו מהווים למעשה את התגשמותן של נבואות המופיעות בתורת משה, בנביאים ובמזמורי התהילים, כל הנבואות שם התממשו בו. ישו טרח לא אחת להדגיש באוזניהם עוד לפני מותו ותקומתו מהמתים, שכל אשר עבר, זה במדויק מה שנגזר עליו למלא! כלומר, שעל המשיח לעבור עינויים, להיות מוצא להורג בצליבה, למות, להיקבר ולקום לתחיה מן המוות ביום השלישי לאחר מותו, ולשמש בכך קורבן מכפר על החטאים ועל הפשעים של עם ישראל בפרט ושל האנושות בכלל. וכן שבשמו תקרא בעולם כולו סליחת חטאים, בבשורה שתתפשט החל מירושלים, יהודה ושומרון וכלל ישראל ולאחר מכן בעולם כולו, גם בין הגויים. הוא פתח את ליבם של השליחים, תלמידיו הקרובים ביותר, להבין נבואות אלה שבתנ"ך.
עץ סוסלין
העניין העיקרי בעצי סוסלין הוא זיהוי מתי הם קיימים, וזאת כיוון שקיומו של עץ סוסלין אינו תלוי באקסיומות המקובלות של תורת הקבוצות, אקסיומות צרמלו-פרנקל.
עליית ישו השמימה
תיאור המאורע בבשורת לוקס
ישו הורה להם להישאר בירושלים עד שרוח הקודש תצלח עליהם. ואז, בעודו מברך אותם, הוא נפרד מהם, כאשר הוא הועלה לשמיים עם העננים. השליחים השתחוו לו ושבו לירושלים בשמחה גדולה.
המעמד המקביל בבשורת מתי פרק כ"ח מסתיים, ללא אזכור עלייתו של ישו לשמיים. קיימת הסכמה רחבה בין מלומדים רבים על כך שהסיפור המקוצר של "העלייה" בסופה של בשורת מרקוס (בשורת מרקוס ט"ז 19), היא בעצם תוספת מאוחרת יותר לגרסה המקורית של אותה בשורה.
עץ סוסלין
כל עץ סוסלין הוא עץ אהרונשיין.
עליית ישו השמימה
תיאור המאורע במעשי השליחים
תיאור "העלייה" בפרק א' של מעשי השליחים מתרחש ארבעים יום לאחר תחייתו של ישו מהמתים (ראה ציטוט לעיל). מתוארת שם סעודה אשר בה מצווה ישו על תלמידיו להמתין בירושלים עד לצליחת רוח הקודש עליהם.
עץ סוסלין
הגדרות
עץ (במובן תורת הקבוצות) הוא קבוצה סדורה חלקית, כך שלכל איבר, קבוצת האיברים שקטנה ממנו סדורה בסדר מלא וטוב.
עליית ישו השמימה
תיאור המאורע במעשי השליחים
השליחים שואלים את ישו "מתי תשיב את המלכות לישראל?" ישו משיב להם שהקדוש ברוך (האב) קבע את העתים והזמנים על פי השלטון המסור בידיו ואין זה משהו שעליהם לנסות לדעת או להבין. אולם עליהם להיות מוכנים שכאשר רוח הקודש תצלח עליהם הם יהיו העדים, נושאי בשורתו לעולם כולו, תחילה ביהודה ושומרון ובכל הארץ ואחרי כן גם לעולם כולו. ברגע שהוא סיים את הנחיותיו אלה לשליחים, נלקח ישו לשמיים לנגד עיניהם, כאשר ענן מסתיר אותו מעיניהם. שני גברים לבושי בדים שנראו להם אמרו להם "מה אתם נושאים עינכם לשמיים, ישו יחזור באותו אופן, כפי שראיתם אותו עולה לשמיים". לא ברור מי היו שני גברים אלה, ייתכן שהיו מלאכים, וייתכן שאולי מדובר באליהו ומשה שהיו יחד עם ישו בנוכחותם של שמעון פטרוס, יעקב ויוחנן באירוע ההשתנות (מתי, י"ז, 1-9, מרקוס, ט' 3, לוקס, ט' 28).
עץ סוסלין
הגדרות
גובה של איבר הוא טיפוס הסדר של האיברים שקטנים ממנו. הגובה של העץ הוא הסופרמום של הגבהים של האיברים שלו.
עליית ישו השמימה
פרשנויות
בשורת לוקס ומעשי השליחים מתארים אותו אירוע, אך מציגים אותו מזוויות כרונולוגיות שונות. בשורת לוקס מציבה אותו זמן קצר לאחר קומו מן המתים. לעומת זאת במעשי השליחים אירוע זה מתרחש ארבעים יום לאחר מכן. הצעות שונות הועלו לפתרון הסתירה, אך השאלה נותרה עדיין פתוחה.
עץ סוסלין
הגדרות
אז עבור מונה k, עץ k-סוסלין הוא עץ מגובה k, שכל שרשרת בו וכל אנטי שרשרת בו הם מעוצמה קטנה ממש מ-k. עץ ω1-סוסלין נקרא "עץ סוסלין".
עליית ישו השמימה
פרשנויות
בבשורת יוחנן ישנן שלוש התייחסויות לעלייתו של ישו לשמיים במילותיו של ישו עצמו:
עץ סוסלין
קיום עץ סוסלין
לכל k סינגולרי יש עץ k-סוסלין. זאת כיוון שיש סדרה עולה של פחות מ-k מונים שסכומם הוא k, ואפשר לקחת איחוד זר של המונים הללו; זהו עץ k-סוסלין.
עליית ישו השמימה
פרשנויות
בהתייחסות הראשונה (1) והשנייה (2) ישו מתייחס למונח "בן האדם" הלקוח מתוך הנבואה של דניאל פרק ז' שבה דמות של בן אדם עולה עם ענני השמים עד ל"עתיק היומין", שהוא כינוי לאלוהים, וניתן לו שלטון ומלכות וכל העמים עבדו אותו
עץ סוסלין
קיום עץ סוסלין
לא קיים עץ ω-סוסלין.
עליית ישו השמימה
פרשנויות
לגבי ההתייחסות האחרונה (3) התעוררה השאלה: מדוע אסר ישו על מרים המגדלית לגעת בו לאחר שקם מהמתים אך טרם עלה לשמיים, ואילו מאוחר יותר מוזמן השליח תומא ושאר התלמידים-שליחים לגעת בו ולהיווכח שהוא חי וקם מן המתים, על אף שאסר זאת על מרים. לפי מצוות התורה, אישה בימי נידתה נחשבת לטמאה ואסור שתיגע באיש כדי שלא שהוא לא יטמא.
עץ סוסלין
קיום עץ סוסלין
עבור k=ω1, קיום עץ סוסלין שקול לקיום ישר סוסלין.
אקסיומת יהלום גוררת קיום של עץ סוסלין. לעומת זאת, אקסיומת מרטין גוררת אי-קיום של עץ סוסלין.
אקסיומת הבנייה גוררת קיום של עץ k-סוסלין לכל מונה עוקב k. קיום עץ סוסלין בלתי תלוי גם בהשערת הרצף המוכללת, אך לא ידוע אם היא גוררת את קיומו של עץ ω2-סוסלין (או של כל מונה רגולרי שאיננו קומפקטי-חלש).
מרקורי S-55
מרקורי S-55 (באנגלית: Mercury S-55) היא מכונית סלון אשר יוצרה על ידי חטיבת מרקורי בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד, אשר יוצרה בין השנים 1962–1963, ובין השנים 1966–1967.
יוצרו 17,149 יחידות.
קישורים חיצוניים
אתר מרקורי הבינלאומי
עליית ישו השמימה
פרשנויות
באיגרות שונות (אל הרומים ח': 34, אל האפסיים א': 20-19, אל הקולסיים ג': 1, אל הפיליפיים ב': 11-9, הראשונה אל טימותיוס ג': 16, והראשונה לפטרוס ג': 22-21) ישנן גם התייחסויות לעלייתו של ישו לשמיים, אשר בדומה לבשורת לוקס, מעשי השליחים ובשורת יוחנן, מתאימות ומאשרות את סיפור עלייתו של ישו לשמיים לאחר תחייתו והושבתו לימין הגבורה, הקדוש ברוך הוא.
תֵאוֹלוֹגִיָה
בתאולוגיה הנוצרית, מותו, תחייתו ועלייתו של ישו לשמיים, הם האירועים החשובים ביותר המשמשים את יסודות האמונה הנוצרית. חסידיו המוקדמים של ישו האמינו שאלוהים הצדיק את ישו לאחר מותו, כפי שמשתקף בתיאורים על תחייתו, עלייתו לשמים וקבלת השלטון על כל הבריאה. חסידיו הראשונים של ישו, התלמידים השליחים והמאמינים הקדומים שרובם ככולם היו יהודים, האמינו בכל ליבם כבר למן ההתחלה שישו קם לתחייה כבכור מן המתים, ונלקח לשמיים, על מנת לקבל את מקומו לימין הגבורה, האלוהים שבשמיים, ולקבל ממנו את השלטון על כל הבריאה. כאמור באמונת השליחים : "הוא עלה לשמיים, ויושב לימינו של אלוהים האב הכל יכול". למזמור ק"י 1 יש תפקיד משמעותי בפירוש זה למותו של ישו ותקומתו מן המתים: "נְאֻם יְהוָה, לַאדֹנִי--שֵׁב לִימִינִי; עַד-אָשִׁית אֹיְבֶיךָ, הֲדֹם לְרַגְלֶיךָ." פסוק זה ורבים אחרים סיפקו לחסידי ישו מסגרת לפרשנות ולהבנת הסיבות למותו, ולתחייתו מן המתים.
רקע כללי
סיפורי עלייה לשמיים היו שכיחים למדי בתקופת ישו ומחברי הבשורה, בתרבויות אליליות הם סמלו את אלוהותו של אדם רם מעלה כלשהו (בדרך כלל מלך בתרבויות המזרח הקדום או הקיסר ברומא). ביהדות עלייה השמימה העידה על בחירה אלוהית כמו במקרה עלייתו של אליהו הנביא במרכבות אש השמימה, או כמו המקרה של חנוך שנלקח אל האלוהים. תפקיד נוסף של העלייה לשמיים הייתה כדרך של התגלות אלוהית, כמשתקף במקורות ספרותיים יווניים-רומיים, מקורות יהודיים ונוצריים מוקדמים, שבמסגרתם נחשבים אנשים מסוימים בעלי מתנות נבואה או חזונות, כאלה שחוו התגלויות שמימיות שבמהלכן למדו מאלוהים על סודות הבריאה השמימית.
דמויות כאלה, הנודעות לפי התנ"ך וכתבים יהודיים חיצוניים, כוללות את חנוך (מתוך ספר בראשית ומתוך ספר חיצוני בשם חנוך הכושי); עזרא הסופר מהמאה החמישית לפני הספירה; ברוך בן נריה, עוזרו של הנביא ירמיהו (מתוך עבודה שנקראת חזון ברוך א', שבו הובטח לברוך שהוא יעלה לשמיים לאחר ארבעים יום); לוי אבי שבט לוי והכוהנים; מורה הצדק מקהילת קומראן; הנביא אליהו (מלכים ב'); משה שזכה להשראת רוח הקודש עוד בחייו ועלה לאחר מותו לשמיים; ובני איוב, שעל פי ספר דברי איוב החיצוני עלו לשמיים בעקבות תחייתם מהמתים.
קוראים שאינם יהודים עשויים להכיר את המיתולוגיה שקשורה בקיסר אוגוסטוס, שעל פי האגדה היו סנאטורים עדים לעלייתו. כמו כן רומולוס מייסדה האגדי של רומא, נלקח על פי האגדות לשמיים בענן. כמו כן נזכרו במיתולוגיות דומות גם הגיבור היווני הרקולס; ואחרים.
קוסמולוגיה
הקוסמולוגיה המקראית (בניגוד לקוסמולוגיה האסטרופיזיקלית), של מחבר בשורת לוקס ומעשי השליחים משקפת את האמונות של בני תקופתו, שדמיינו יקום בן שלושה חלקים עם השמים מעל הארץ, ארץ שבמרכזה נמצאת ירושלים, והעולם התחתון למטה. גן העדן הופרד מכדור הארץ על ידי הרקיע, השמים הנראים, כקערה הפוכה ומוצקה שבה מצוי היכל הקודש של האלוהים, מוצב על עמודים בתוך הים השמימי. בני אדם שנשאו מבטם מכדור הארץ כלפי מעלה, ראו את רצפת השמיים. לדברי דאן, "תפיסת המחשבה האופיינית ותפיסת העולם של אותה תקופה הכתיבה את מה שנראה בפועל וכיצד תועדו של חזונות כאלה", ו"עלייה לשמיים (או לגן העדן) יכולה להיתפס רק במונחים של "הילקחות לשמיים".