cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ונתן סנטנה
קריירת מועדונים
סנטנה החל את קריירת הבוגרים בשנת 1998 בסן טלמו, ששיחקה אז בליגה הארגנטינאית השלישית, ומשם עבר לאלמגרו. בשנת 2001 עבר לשחק בליגת העל הארגנטינאית, כאשר חתם בסן לורנסו, וזכה עם הקבוצה בגביע מרקוסור באותה שנה, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר על פלמנגו. לאחר מכן המשיך סנטנה לנדוד ברחבי ארגנטינה, ושיחק בנואבה צ'יקגו, שוב בסן לורנסו ובריבר פלייט, שם הציג יכולת גבוהה, שלא נעלמה מעיניהם של מועדונים באירופה.
בשנת 2006, לאחר עונה אחת בריבר פלייט, חתם סנטנה בוולפסבורג מהבונדסליגה. וולפסבורג הייתה אז קבוצה שנבנתה כדי לשחק בצמרת הכדורגל הגרמני, ובשנים הראשונות של סנטנה בקבוצה סיימה בחלק העליון של הטבלה. בעונת 2006/07 ערך סנטנה 18 הופעות במדי וולפסבורג, ובעונת 2007/08 ערך 10 הופעות. את עונת 2008/09, שבסיומה זכתה וולפסבורג לראשונה בתולדותיה באליפות הבונדסליגה, סנטנה פתח בוולפסבורג ושיחק בשישה משחקי ליגה, אך בפגרת החורף הושאל עד לתום העונה לסן לורנסו, בפעם השלישית בקריירה, ולא זכה להניף את צלחת האליפות עם חבריו. בתום ההשאלה, חזר סנטנה לוולפסבורג, אך שיחק רק בשבעה משחקים בעונת 2009/10. בתום עונה זו, עזב סנטנה את הקבוצה וחתם לשלוש שנים בקייסריספור הטורקית, שם נשאר עד לעונת 2012, אז חתם בליברטד מפרגוואי. בהמשך שיחק גם באינדפנדיינטה ובבלגראנו.
בין השנים 2014 ו-2016 שיחק סנטנה בסרו פורטניו מליגת העל הפרגוואית, עמה זכה באפרטורה של עונת 2015.
בשנת 2016 חתם סנטנה בסרמיינטו מליגת העל הארגנטינאית.
קריירה בינלאומית
ביוני 2007 קיבל סנטנה אזרחות פרגוואית, משום שאמו נולדה בפרגוואי. על מנת לשחק בנבחרת פרגוואי, נאלץ סנטנה לוותר על אזרחותו הארגנטינאית, משום שארגנטינה אינה מכירה באזרחויות כפולות. בשנת 2007 השתתף סנטנה עם נבחרת פרגוואי בקופה אמריקה 2007, ממנה הודחה פרגוואי ברבע הגמר לאחר תבוסה 6-0 לנבחרת מקסיקו. בשנת 2010 זומן סנטנה לסגל פרגוואי למונדיאל 2010. במשחק הראשון בשלב הבתים מול נבחרת איטליה, נכנס סנטנה כמחליף בדקה ה-60, אך נפצע לאחר שפרגוואי סיימה את מכסת החילופים שלה, ושיחק פצוע עד לתום המשחק, שהסתיים בתוצאה 1-1. פרגוואי המשיכה בטורניר זה עד לרבע הגמר, כאשר עד אז סנטנה לא היה כשיר. במשחק רבע הגמר מול נבחרת ספרד, סנטנה חזר לכשירות ושיחק 90 דקות. פרגוואי הפסידה במשחק זה בתוצאה 1-0 והודחה מהטורניר. בשנת 2011 השתתף סנטנה בקופה אמריקה 2011, והורחק בכרטיס אדום במשחק חצי הגמר מול נבחרת ונצואלה. על אף זאת, פרגוואי ניצחה גם בלעדיו והגיעה לגמר, בו הפסידה 3-0 לנבחרת אורוגוואי.
תארים
עם סן לורנסו:
עם וולפסבורג: אליפות הבונדסליגה: 2008/09
עם סרו פורטניו:
בנין סיטי
בנין סיטי (באנגלית: Benin City) היא בירת מדינת אדו בדרום ניגריה והעיר הגדולה בה. בנין סיטי משתרעת על שטח של כ-1,200 קילומטרים רבועים כ-250 ק"מ ממזרח ללאגוס וכ-40 ק"מ מצפון לנהר בנין. לפי חישוב המבוסס על תחזית רשמי מתאריך 21 במרץ 2022 אוכלוסייתה מונה כ-1.68 מיליון תושבים והיא העיר השביעית בגודלה בניגריה. בנין סיטי היא מרכז תעשיית הגומי של ניגריה, בנוסף על ייצור נפט משמעותי.
האקלים המקומי הוא אקלים סוואנה טרופי.
פרדוקס תפוחי האדמה
פרדוקס תפוחי האדמה הוא חישוב מתמטי שתוצאתו מנוגדת לאינטואיציה. ה"פרדוקס" מתבסס על ייבוש תפוחי אדמה בכמות זעומה לכאורה, ואז חישוב השינוי במשקל של תפוחי האדמה, שיוצא גדול מהצפוי.
הפרדוקס מתואר כך: התשובה: 50 קילוגרם.
סקאלה
סקאלה (אנגלית: Scale) היא סרגל המציין טווח של ערכים.
סוגי סקאלות
אף על פי שניתן להשתמש במגוון סוגי סקאלות, מקובלים שני סוגים עיקריים:
סקאלה ליניארית
סקאלה ליניארית מציינת טווח רציף של ערכים, בו המרחק בין ערכים סמוכים קבוע. לדוגמה:
סקאלה לוגריתמית
סקאלה לוגריתמית מציינת טווח רציף הנדסי של ערכים, שבו לפי הבסיס המקובל, כל ערך גבוה פי עשרה מן הערך הקודם. לדוגמה:
סקאלה חצי לוגריתמית
סקאלה בה ציר אחד הוא לוגריתמי, וציר שני ליניארי. דוגמה לכך ניתן לראות בטבלה מטה, מול סקאלה ליניארית :
ניקולאי צ'רקסוב
ניקולאי צ'רקסוב (ברוסית: Никола́й Константи́нович Черка́сов; 27 ביולי 1903 – 14 בספטמבר 1966) היה שחקן תיאטרון וקולנוע סובייטי. הוא היה בעל תואר האמן העממי של ברית המועצות (1947), חתן פרס סטלין 5 פעמים (1941, 1946, 1950, 1951-פעמיים) ופרס לנין (1964).
ביוגרפיה
ניקולאי צ'רקסוב נולד בסנקט פטרבורג במשפחת פקיד במערכת רכבות הברזל. החל משנת 1919 הוא החל להשתתף בהצגות תיאטרון. בשנת 1926 סיים צ'רקסוב את לימודיו במכון לאמנויות בסנקט פטרבורג. בתחילת דרכו היה שחקן פנטומימה. במשך מספר שנים הופיע בהצגות של תיאטראות שונים. בשנת 1933 התקבל לתיאטרון על שם פושקין בסנקט פטרבורג ועבר בתיאטרון זה עד לשנת 1965.
זכה לפופולריות לאחר שצולם בסרטי הרפתקאות על פי סיפורי "ילדי רב חובל גרנט" (1936) ו"אי המטמון" (1937). לאחר מכך גילם את התפקיד הראשי בסרטים "פיוטר הגדול" (1937-38) ואלכסנדר נבסקי של סרגיי אייזנשטיין (1938). בשנים 1944-1945 כיכב בסרט של סרגיי אייזנשטיין "איוואן האיום".
בשנת 1958 זכה לפרסים בפסטיבלים בינלאומיים עבור התפקיד הראשי בסרט "דון קישוט".
צ'רקסוב היה פעיל ציבורי. בשנת 1948 התמנה למנהל סניף ארגון השחקנים בסנקט פטרבורג. על פעילותו הציבורית והצלחותו כשחקן הוענק לו פעמיים עיטור לנין ופעמיים עיטור הדגל האדום.
צ'רקסוב כתב מספר ספרים על פעילותו כשחקן ורשמים מנסיעותיו למדינות שונות.
2 בנותיו נפטרו במהלך מלחמת העולם השנייה, בנו שרד והקים משפחה.
נפטר בשנת 1966 ונטמן במנזר אלכסנדר נבסקי.
דיוקנו של צ'רקסוב הוטבע על עיטור אלכסנדר נבסקי הסובייטי והרוסי.
אהמט ג'אפרולו
אהמט ביי ג'אפרולו, בצעירותו גם אחמד ג'אפארוב או אחמד ג'אפרזאדה (באזרית:Əhməd Cəfəroğlu, בטורקית: Ahmet Caferoğlu 17 באפריל 1899 – 6 בינואר 1975) היה בלשן אזרי-טורקי, טורקולוג, פליט מאזרבייג'ן לטורקיה, שבלט בחקר ההיסטוריה של השפות הטורקיות, חקר האטימולוגיה הטורקית, הניבים הטורקיים והאנטוליים. כיהן כפרופסור באוניברסיטת איסטנבול. ספרו הידוע ביותר הוא "תולדות השפה הטורקית" שהופיע בארבעה כרכים. השתתף במפעל האנציקלופדיה של האסלאם, במהדורתה השנייה. מצעירותו פעל ג'אפרולו נגד הכיבוש הסובייטי בארצו ולמען העצמאות והריבונות של אזרבייג'ן.
ילדות וצעירות
אהמט ג'אפרולו נולד בשנת 1899 בעיר גנג'ה באזרבייג'ן, אז ילזבטפול באימפריה הרוסית. משפחתו הייתה אזרית שיעית אולם ג'פארולו גדל כאדם חילוני. עיר הולדתו הייתה רב-לאומית וחיו בה פרט לאזרים, ארמנים, רוסים, גאורגים, גרמנים וכו'. בשנת 1902 התייתם מאביו, אסמעיל ביי. בשנת 1905 בימי מעשי הטבח בין האזרים לארמנים אמו גיהר האנים עברה איתו לגור זמנית בסמרקנד, שם אהמט למד בבית ספר יסודי. ב-1909 חזרו לגנג'ה והמשיך את לימודיו בגימנסיה רוסית לבנים. שם קנה, בין היתר, ידע בשפות רוסית, לטינית, גרמנית וצרפתית. בשנת 1916 נסע לקייב ולמד בה למשך שלושה סמסטרים במכון למסחר. בינואר 1918 נאלץ להפסיק את הלימודים ושב לגנג'ה אחרי הפלישה הרוסית. התגייס לצבא האסלאם שהוקם על ידי השלטון העות'מאני. היה לצלף וקצין תותחנים והשתתף בספטמבר 1918 בקרב לשחרור באקו
לימודיו באזרבייג'ן ובגלות איסטנבול
בשנת 1919 אחרי פתיחת אוניברסיטת באקו, נרשם ג'אפרולו לפקולטה להיסטוריה ולספרות. אולם אחרי כיבוש באקו על ידי הבולשביקים ונפילת הרפובליקה האזרית באפריל 1920, נמלט מאזרבייג'ן דרך בטומי לאיסטנבול. עבד זמן מה כמזכיר של הקונסול כללי של הרפובליקה האזרית לשעבר, יוסף צ'מנזמינלי. הקונסול הציג אותו בפני מהמט פואט ביי קפריליזדה, פרופסור באוניברסיטת איסטנבול, לימים שר החוץ של טורקיה. ג'פארולו השיג דרכון זמני מטעם הקונסוליה הפרסית בטורקיה ונרשם ללימודי שפות וספרות באוניברסיטת איסטנבול, בה היה, בין השאר תלמידו של קפריליזדה. פואט קיפריליזדה התמנה באותה תקופה למנהל המכון הטורקי שבו נפתחה בפני ג'אפרולו האפשרות לעיין באוסף הטורקולוגי העשיר של ניקולאי קטנוב שהתאחסן בספריית המכון הטורקי. הודות לידע שלו ברוסית ובשפות טורקיות התוודע ג'אפרולו לגולים דוברי שפות טורקיות שהגיעו לטורקיה מקאזאן, מקרים, ממרכז אסיה, מקווקז ומהבלקן. היה מעודכן בספרות המזרחנית הענפה מרוסיה ובשנת 1925 התחיל לפרסם את מאמריו הראשונים בבטאון המכון הטורקי - Turkiyat Mecmuesi. בתום לימודיו באוניברסיטה עבד זמן מה בספריית הפקולטה לתאולוגיה וכעוזר הוראה במכון הטורקי.
לימודי הדוקטורט בגרמניה
ב-1925 בעזרת מלגה ממשרד החוץ של גרמניה נסע ג'פרולו ללימודי דוקטורט בגרמניה. למד למשך סמסטר באוניברסיטת ברלין, בה השתתף בקורסים של וילי באנג קאופ, אלברט פון לה קוק, האפריקנולוג דידריך הרמן וסטרמן ושל הסלאביסט מקס פאסמר, ולמד את השפה האויגורית השתלם בפונולוגיה ובתנועות. החל מנובמבר 1926 למשך שלוש שנים למד ג'אפרולו באוניברסיטת ברסלאו, בין היתר, אצל קרל ברוקלמן בתחום השפה היקוטית והכתב הטורקי הקדום הידוע כ"כתב אורחון", אצל פרידריך גיזה והנס היינריך שדר בפרסית המודרנית, אצל היינריך וינקלר ופאול דילס, ארווין קושמידר, בתחום השפה הסלבונית ותולדות הדקדוק הפולני. באותה תקופה עבד ג'אפרולו בעריכת מילון טורקי-אויגורי ועשה מחקרים בתחום הבלשנות ההשוואתית הטורקית. ב-1928 פרסם עוד שישה מאמרים בגיליון השני של Turkiyat Mecmuesi, התעדכן עם מחקרי האסכולה הסובייטית לבלשנות טורקית - בכתבי ניקולאי מאר, אלכסנדר סמויולוביץ' ואחרים. במאי 1929 סיים תחת הדרכתו של גיזה את עבודת בדוקטורט שלו "ניתוחם של 75 שירים אזרבייג'נים מסוג "באיאטי" בניב של גנג'ה עם ביאור לשוני". היא פורסמה בברלין ב-18 בינואר 1930.
פעילותו בטורקיה
בשנת 1929 קיבל ג'פארולו את האזרחות הטורקית וחזר לאיסטנבול. התקבל לעבודה כמרצה בקתדרה לשפה הטורקית בפקולטה לספרות של אוניברסיטת איסטנבול. בשנת 1932 התמנה למרצה להיסטוריה של השפה הטורקית. ג'פארולו המשיך להיות במגע עם הגולים האזרים בטורקיה ובמערב וגילה בקורת כלפי מדיניות ברית המועצות. גישתו הפכה למנוגדת למדיניות הרשמית של הנשיא מוסטפא כמאל אטאטורק לשיפור היחסים עם ברית המועצות ולהתרכזות בזהות הלאומית של טורקיה ועמה, תוך התרחקות מהאידאולוגיה הטוראניסטית שטיפחה זהות טורקית רבתי. ברוח מדיניות המשטר הרפובליקני הטורקי נסגרו כתבי עת ועיתונים של הגולים האזרים בטורקיה כדוגמת Odlu Yurt, Azeri-Türk ו-Yeni Kafkasya והמנהיג הגולה האזרי מהמד אמין רסולזדה נאלץ לעזוב את טורקיה והתשתקע בפולין. בשנים 1932–1934 הצליח עדיין ג'פארולו לפרסם ירחון חדש Azerbaycan Yurt Bilgis (ידיעון ארץ אזרבייג'ן). כתב אז גם מונוגרפיה על השתקפות המאבק לעצמאות בספרות של אזרבייג'ן. כמו כן בשנים 1942–1943 ניהל את המגזין Türk amacı (העניין הטורקי) כמו כן Türk dili və ədəbiyyatı məcmuəsinin (אוסףעל שפה הספרות הטורקית)
ב-23 באוגוסט 194 בקונגרס השני לטורקולוגיה שהתקיים בארמון דולמבהצ'ה באיסטנבול שבו השתתפה גם משלחת בלשנים סובייטים בראשותם של איוואן משצ'אנינוב ואלכסנדר סמוילוביץ' נאם ג'פארולו על "מזכרות מהשפה הטורקית בשפה הרוסית" Rus dilinde ilk Türk dili yadigârları” שבו תיאר את השפעות התרבויות הטורקיות על רוסיה מתוך גישה מתנשאת כלפי התרבות הרוסית. הנשיא אטאטורק עזב את האולם בכעס והמשלחת הסובייטית תיארה את הנאום כמעשה תופקנות אנטיסובייטי. העיתון "ג'ומהורייט" מתח בוקרת על ג'פארולו שערבב בנאומו סוגיות לא מדעיות. ב-29 בספטמבר 1934 פוטר ג'פארולו מתפקידו באוניברסיטה והיה לספרן בפקולטה לתאולוגיה. הכתב העת שלו Azerbaycan Yurt Bilgis נסגר. בסופו של דבר ב-1936 התקבל ג'פארולו בחזרה לאוניברסיטה כמרצה ובשנת 1938 קודם למשרת פרופסור. בשנת 1946 התמנה לראש הקתדרה להיסטוריה של השפה הטורקית באוניברסיטת איסטנבול, במקום מהמט פואט קפריליזדה שנפטר. הוא התמנה גם מנהל המכון הטורקי. אחרי מלחמת העולם השנייה עם התקררות היחסים בין טורקיה לברית המועצות, הצטרפות טורקיה לברית נאט"ו ועלה האינטרס של השלטון בעיניין האזרי. ב-1947 התאפשרה חזרתו של רסולזדה לטורקיה וב-1949 הוקמה באנקרה האגודה לתרבות אזברבייג'ן ולרגל האירוע נאם גם ג'פארולו. אהמט ג'פארולו היה אחד ממיסדי האגודה לשפה הטורקית. היה מייסד ועורך ראשי של כתב העת " Azerbaycan Yurt Bilgis". הוא פרש מהעבודה האויברסיטה באוגוסט 1975. הלך לעולמו באיסטנבול בינואר 1975 מבלי שיוכל לראות שוב את מולדתו. הובא לקבורה בבית הקברות זינג'ירליקויו באיסטנבול.
פרסומים
בשנים 1923–1969 פרסם אהמט ג'אפרולו כ-350 מאמרים בארצות ובשפות שונות.
לקריאה נוספת
Dilqəm Əhməd Fərqlilər TEAS Press, 2016
קישורים חיצוניים
Osman Fikri Sertkaya - art.Ahmet Caferoglu
שאפקואנסה
מועדון הכדורגל שאפקואנסה (בפורטוגזית: Associação Chapecoense de Futebol) הוא קבוצת כדורגל מהעיר שאפקו, שבמדינת סנטה קטרינה שבברזיל. לקבוצה יש מועדון קטרגל שזכה באליפות המדינה 2 פעמים.
עונת 1978/1979 ב-NBA
עונת 1978/1979 היא העונה ה-33 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה היחידה של סיאטל סופרסוניקס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את וושינגטון בולטס בתוצאה 4-1. בכך "נקמו" הסופרסוניקס בבולטס על ההפסד בסדרת הגמר הקודמת, ב-, בה ניצחה וושינגטון את סיאטל בתוצאה 4-3. דניס ג'ונסון מהסופרסוניקס זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר לאחר שהעמיד במהלך הסדרה ממוצעים של 22.6 נקודות, 6.0 ריבאונדים ו-6.0 אסיסטים למשחק. בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה לראשונה מוזס מלון מיוסטון רוקטס, שרשם לאורך העונה ממוצעים של 24.8 נקודות ו-17.6 ריבאונדים למשחק והוביל את קבוצתו למאזן הרביעי בטיבו באזור המערבי (47-35).
שאפקואנסה
מהקמתה ועד העפלתה לליגה הבכירה
ב-1977 זכתה בתואר הראשון שלה כשזכתה באליפות מדינת סנטה קטרינה כשגברה על אוואיי בגמר 0–1. ב-1978 העפילה לראשונה בתולדותיה לליגת העל הברזילאית, בעונה שהשתתפו בה כמאה קבוצות והיא סיימה במקום ה-51, עונה לאחר מכן סיימה במקום ה-93.
עונת 1978/1979 ב-NBA
בתחילת העונה עברה קבוצת "באפלו ברייבס" לסן דייגו שבקליפורניה, ושינתה את שמה ל"סן דייגו קליפרס". שש שנים מאוחר יותר, בעונת, עבר המועדון ללוס אנג'לס ושינה את שמו ל"לוס אנג'לס קליפרס".
שאפקואנסה
מהקמתה ועד העפלתה לליגה הבכירה
ב-2002 הקבוצה שינתה שמה ל-Associação Chapecoense Kindermann/Mastervet. ב-2006 חזרה לשמה הקודם וזכתה שוב בגביע סנטה קטרינה. ב-2007 הקבוצה זכתה באליפות מדינת סנטה קטרינה בפעם השלישית ובשנת 2011 בפעם הרביעית.
עונת 1978/1979 ב-NBA
דראפט 1978
בדראפט ה-NBA, שהתקיים ב-9 ביוני 1978 בעיר ניו יורק, בחרה פורטלנד טרייל בלייזרס במקום הראשון את מייקל תומפסון מאוניברסיטת מינסוטה. תומפסון, שנולד באיי הבהאמה, הפך בכך לשחקן הראשון שאינו יליד ארצות הברית שנבחר בבחירה הראשונה בדראפט. בבחירה השישית בחרה בוסטון סלטיקס את לארי בירד מאוניברסיטת המדינה של אינדיאנה. לאחר הדראפט הוא חזר למכללה על מנת לסיים את לימודיו לתואר, והצטרף ל-NBA רק בעונת בה זכה בתואר רוקי העונה. לאורך הקריירה זכה בירד בשלוש אליפויות, ורשם שלוש בחירות ל-MVP של העונה הסדירה, שלוש בחירות ל-MVP של סדרת הגמר ו-12 בחירות למשחק האולסטאר. על הישגיו נבחר לרשימת 50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA בשנת 1996, ולחבר היכל התהילה של הכדורסל בשנת 1998. בדראפט 1978 נבחרו בסך הכול חמישה שחקנים שהשתתפו במהלך הקריירה במשחק האולסטאר: מייקל ריי ריצ'רדסון (בחירה רביעית), לארי בירד (6), רג'י ת'יאוס (9), מייק מיצ'ל (15) ומוריס צ'יקס (36). פיל פורד, שנבחר שני בדראפט, זכה בסיום העונה בתואר רוקי השנה ואף נבחר לחמישיית העונה השנייה, אך הוא מעולם לא השתתף במשחק האולסטאר.
שאפקואנסה
הצמיחה
ב-2016 הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לגמר טורניר בינלאומי, גמר גביע סודאמריקנה, לאחר שגברה על סן לורנסו בחצי הגמר, בזכות חוק שערי חוץ.
עונת 1978/1979 ב-NBA
דראפט 1978
להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך עשרה סיבובים):
שאפקואנסה
אסון ההתרסקות
ב-28 בנובמבר 2016 טיסה 2933 של LaMia Airlines שבה היו שחקני הקבוצה, בדרכם למשחק הראשון בגמר התרסקה סמוך למדיין, שבקולומביה. המשחקים נדחו לאלתר, מתוך 77 נוסעים שישה בני אדם ניצלו באסון, בהם אלן רושל, המגן השמאלי של הקבוצה ושוערי הקבוצה מרקוס דנילו פדיליה (שנפטר בבית החולים מפצעיו) וג'קסון פולמן. 19 שחקני הקבוצה ומאמנה נספו בהתרסקות. אתלטיקו נסיונל, שעימה הייתה אמורה שאפקואנסה להתמודד בגמר, ביקשה כי התואר יוענק לשם כבוד לקבוצה שנכחדה כמעט לחלוטין באסון. CONMEBOL נענתה לבקשה והעניקה את התואר לשאפקואנסה.
עונת 1978/1979 ב-NBA
אולסטאר
משחק האולסטאר נערך ב-4 בפברואר 1979 בעיר פונטיאק שבמישיגן. המאמנים במשחק היו דיק מוטה מוושינגטון בולטס ולני וילקינס מסיאטל סופרסוניקס. חמישיית המזרח כללה את פיט מרוויץ', ג'ורג' גרווין, ג'וליוס אירווינג, רודי טומג'נוביץ' ומוזס מלון, וחמישיית המערב כללה את פול וסטפאל, דייוויד תומפסון, מרכוס ג'ונסון, ג'ורג' מקגיניס וכרים עבדול-ג'באר. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המערב בתוצאה 134-129, ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה דייוויד תומפסון שקלע 25 נקודות עבור הקבוצה המנצחת.
שאפקואנסה
אסון ההתרסקות
בין ההרוגים היו:
עונת 1978/1979 ב-NBA
פלייאוף 1979
בפלייאוף זה, שתי המדורגות הראשונות בכל אזור (מזרח ומערב) שובצו ישירות בסיבוב השני, בעוד המדורגות 3-6 שיחקו ביניהן בסדרות של הטוב משלושה משחקים.
שאפקואנסה
אסון ההתרסקות
מלבד 22 השחקנים, על הטיסה היו גם 18 חברים בצוות המקצועי והטכני של הקבוצה, 8 חברי הנהלה, 21 עיתונאים ו-3 אורחים של המועדון. בין ההרוגים היה גם כדורגלן העבר, מריו סרג'יו, שהיה אמור לשמש כפרשן של רשת פוקס ספורטס. מריו סרג'יו בן ה-66 לבש את מדי נבחרת ברזיל 8 פעמים בין השנים 1981–1985. מספר שחקנים לא המריאו עם הקבוצה וניצלו: אלחנדרו מרטינוצ'יו, רפאל לימה, ננם, דמרסון, מרסלו בואק, אנדריי, היוראן, מויסס, ניבאלדו. מרסלו בואק וניבאלדו הם שוערים, כמו דנילו וג'קסון פולמן שהיו שניים מחמשת הניצולים. מאוחר יותר השוער דנילו מת מפצעיו בבית החולים.
עונת 1978/1979 ב-NBA
פלייאוף 1979
סגל האלופה, סיאטל סופרסוניקס: דניס ג'ונסון, גאס ויליאמס, ג'ק סיקמה, לוני שלטון, ג'ון ג'ונסון, פול סיילאס, פרד בראון, דיק סניידר, דניס אוטרי, וולי ווקר וג'ו האסט.מאמן ראשי: לני וילקינס.
העובד האידיאלי
העובד האידיאלי הוא מונח המתייחס לדמות העובד שהמעסיקים רואים בו עובד רצוי וראוי לקידום. עובד זה הוא אדם בעל מחויבות גבוהה למקום העבודה, שחייו מתמקדים בעבודה במשרה מלאה, אשר יכול להשקיע את רוב זמנו ומרצו בעבודתו בשכר על פי דרישות מעסיקו. רמת המחויבות נמדדת לרוב במונחי זמן, כלומר, מספר השעות שהעובד נוכח פיזית במקום עבודתו או זמין לעבודה. על אף שמודל זה אינו מגדיר את דרישות העבודה של כל המשרות המוצעות בשנת 2016, הוא מגדיר רבות מהמשרות המאפשרות קידום מקצועי ועצמאות כלכלית.נורמת העובד האידיאלי מבוססת על ארגון חיי הבית והמשפחה באופן מסוים ומוטה מגדר, אשר מאפשר לעובד האידיאלי לסמוך על בת זוגו שתנהל את חיי המשפחה שלו ואת חייו האישיים. השתרשותה של נורמת העבודה הטוטלית משתקפת גם בפסיקה. ישנה טענה כי בתי הדין מקדמים את המחויבות לעבודה על פני צורכי המשפחה ובכך מקשים יותר על אבות ואמהות גם יחד להצליח לשלב בין בית לעבודה.
העובד האידיאלי ואפליה מגדרית בשוק העבודה בשכר
עובד אידיאלי הוא עובד המקדיש שעות רבות לעבודתו ובכך הוא נחשב מסור ונאמן למקום העבודה. למרות שהתאוריות הניהוליות לא מגדירות במפורש שעובד זה הוא גבר, הרי שהצורך להתחייב לשעות עבודה רבות ולמסירות מוחלטת למקום העבודה ללא הפרעות של צורכי הבית והמשפחה, מתאימות לסטראוטיפ המזוהה היום עם אורח החיים הגברי. נורמת העובד האידיאלי מביאה לידי כך שרבות מן המשרות הקיימות בשוק העבודה, ובמיוחד אלו המאפשרות קידום מקצועי ותגמול כספי גבוה, אינן אפשריות לבעלי מחויבות אחרת כמו משפחה או עניין אחר בחייהם.
השתלבות נשים בשוק העבודה בשכר בעידן הניאו ליברלי
מאז שני העשורים האחרונים של המאה ה-20, שני תהליכים גלובליים באופיים מעמידים אתגרים חדשים ומורכבים הן לפני משפחות עובדות בישראל והן לפני מוסדות המשפט, המנסים לאפשר למשפחות בישראל להתמודד בו זמנית עם דרישות העבודה והן עם צורכי המשפחה. שני תהליכים אלו הם השינויים במעמד האישה ובשיח זכויותיהן הלגיטימיות של נשים מצד אחד, והשינויים בשוק העבודה והתחזקותה של כלכלת השוק הנאו-ליברלית מצד שני. כחלק מהמדיניות הנאו-ליברלית, המדינה פועלת בסיוע המעסיקים להשיג שתי מטרות עיקריות: הוזלת העבודה על ידי שחיקת שכר וצמצום מדיניות הרווחה הנתפסת במונחי 'הכלכלה החדשה' כנטל כלכלי מיותר וכ"מייצרת אבטלה". המונח 'נאו-ליברליזם' במשמעותו הרחבה בשיח הציבורי היום, הוא אוסף של פרקטיקות ודפוסי מדיניות כלכליים המכוונים להקטנת מעורבותן של ממשלות בתכנון ובהסדרה של שווקים, ולהשארתם של נושאים כלכליים וחברתיים רבים ככל האפשר לטיפולו של השוק החופשי.
מאז שנות השמונים של המאה ה-20, השתלבה כלכלת ישראל בכלכלה הגלובלית, המשק הישראלי צמח מאוד ובאותן שנים חלה גם עלייה חדה ביותר בשיעור השתתפותן של הנשים בכוח העבודה. השתתפות הנשים בכוח העבודה בישראל נושאת מאפיינים מגדריים מובהקים: ניתן לראות הפרדה תעסוקתית בין נשים לגברים, הן בסוג המקצועות והעיסוקים שבהם מרוכזות נשים בהשוואה לגברים, וכן במידת בכירות הדרגה או התפקיד שהן ממלאות כאשר הן מועסקות בתחומי עיסוק דומים לאלו שבהם מועסקים גברים. על פי האידאולוגיה של שוויון הזדמנויות, נשים שאינן משתלבות בכוח העבודה, על פי הדפוס ה'גברי' או לחלופין ממשיכות להשתלב בתחומים הנחשבים נשיים, מוגדרות כמי ש'בחרו' בנתיב זה מרצונן החופשי ולכן הן צריכות להתמודד עם ההשלכות של בחירותיהן בעצמן. אך למעשה אין מדובר בבחירה חופשית אלא בכפיפות לתכתיבים חברתיים באשר לעובד האידיאלי ולאם האידיאלית.
עיקרון המפרנסת השנייה
זכותן של נשים ואימהות לשוויון הזדמנויות בעבודה מוגדר במפורש כחלק מן השאיפה לשוויון הזדמנויות מגדרי. עם זאת, אין זה אומר שנשים כפרטים וכאזרחיות המדינה מקבלות את אותן זכויות כמו גברים. אי השוויון בין המינים מושרש במבנים החברתיים, בתהליכים ובפרקטיקות של שוק העבודה ומקום העבודה. תפקידו של "חוק עבודת נשים" תשי"ד-1954", הוא להבטיח את שילובן של נשים בכוח העבודה בלי לפגוע בתפקידן האימהי. עם זאת, עקרון 'המפרנסת השנייה' פועל כעיקרון המארגן את שוק העבודה גם בעידן הגלובלי ולמרות השינויים הנאו-ליברליים. בשל כך גם בסדר הכלכלי החדש כמה מאפיינים מסורתיים ובלתי שוויוניים של עבודת הנשים מוסיפים להתקיים ואף מתגברים, על אף השינויים המרשימים בחקיקה, בהשכלה ובנורמות. למרות התקדמות החקיקה הנוגעת לשוויון שהיא מהמתקדמות ביותר בעולם ולמרות ששיעור השתתפות הנשים בשוק העבודה מגיע לכ-50% מכלל השוק והעלייה ברמת ההשכלה של הנשים שנכון לשנת 2016 עולה במעט על זו של גברים, פערי השכר בין נשים וגברים כמעט אינם משתנים. כלומר, "נשים מקבלות עבור ההון האנושי שלהן תמורה נמוכה מאשר גברים".
שוק העבודה ותחום המשפט
השיח המשפטי והחברתי שמתקיים בישראל בנוגע לקונפליקט בין עבודה למשפחה מתמקד באופן כמעט בלעדי באפליה נגד נשים בשוק העבודה עקב היותן נשים ואמהות. בחינת פסקי דין ודברי חקיקה שעניינם עבודה, מראה כי הם משקפים במידה רבה את נורמת העבודה הטוטלית, וכי יש מעט מאוד אפשרויות לעובדים שמשלבים באופן משמעותי ושגרתי היבטים אחרים בחייהם מלבד העבודה. לדוגמה, יום הלימודים הקצר בישראל מבוסס על ההנחה שהאם נמצאת בבית בשעות שבית הספר מסתיים.
שוק העבודה בעידן של שני מפרנסים
מחקרם של שטייר ולוין-אפשטיין (1998) מראה את חשיבות השתתפותן של נשים בשוק העבודה כאמצעי להיחלצות מעוני. לא מעט גברים מצפים שנשותיהם יתרמו את חלקן להכנסת המשפחה. יותר ויותר משפחות נשענות על עבודתה של האישה לשמירה על רמת החיים הקיימת ואף לשיפורה. אך על אף קיומה של חקיקה שנועדה לטפל במצבן של נשים בשוק העבודה, קיימת אפליה בשוק התעסוקה כלפי נשים, הבאה לידי ביטוי בשכר הנמוך המשולם לנשים בהשוואה לגברים, בקשיים גדולים של נשים בכניסה לעבודה וביכולתן להשתלב במשרות מלאות. נוכח הדרישה המשפטית והחברתית לאימהוּת טוטלית, מצד אחד, ולנוכח מודל העבודה הטוטלי, מצד שני, ברור כי אימהות נתונות במתח כפול, וכי לגביהן הקונפליקט חריף במיוחד. הדבר צורם במיוחד לנוכח הפסיקה המכירה בחשיבותה הרבה של עבודה בחיי הפרט, אף מעבר להיבטיה הכלכליים.
השפעת נורמת העובד האידיאלי על הורות פעילה וקיפוח האבות
בספרות הפמיניסטית מתגבשת הבנה שלפיה אי אפשר לקדם את שילובן השוויוני של נשים בשוק העבודה בשכר, ללא דיון מעמיק בתפקידם ההורי של העובדים בכלל ובחלוקת התפקידים המגדרית במשפחה בפרט. הבנה זו מובילה לשינוי התפיסה ביחס להבחנה בין ה"פרטי" וה"ציבורי," ומקדמת הבנה שלפיה עבודה ומשפחה הם שני עולמות שמתקיימים ביניהם יחסי גומלין תמידיים לגבי גברים ונשים כאחד. עם זאת, גישת בתי הדין המאפיינת את התפיסה הרווחת היא שאבהות נוכחת ומשמעותית היא עניין של בחירה עבור גברים ואינה מהווה חלק מזהותם הגברית. אי ההכרה של המשפט הישראלי בחשיבותה של הורות פעילה, באה לידי ביטוי גם באותם חוקים הנוגעים באופן ישיר או בעקיפין בשאלת עבודתם של ההורים, ובעיקר בעבודת האימהות. בצד המאבק ההכרחי והחשוב לשוויון הזדמנויות של אמהות בעבודה, לא התקיים דיון ציבורי משלים וגם לא גובשו הסדרים חוקיים, בנושא עידוד אבות עובדים לתפקד כאבות נוכחים ומשמעותיים בחיי ילדיהם. חוסר העיסוק באבות עובדים אינו מקרי והוא משקף תפיסות חברתיות ומשפטיות בנוגע לדרישות עבודה ולנורמות הוריות ומגדריות.
בעוד שתביעותיהם של אבות עובדים היו על רקע רצונם להיות שותפים פעילים בחיי ילדיהם, פסקי הדין אינם עוסקים כמעט כלל באבות או ביכולתם לשלב בין עבודה בשכר לטיפול בילדים, אלא מתמקדים בקידום נשים בעבודה על ידי עידודן לעבוד יותר שעות. הטענות הן שהורים ש"בוחרים" בהורות פעילה מסומנים על ידי החוק כמי שוויתרו על השתתפותם בשוק העבודה. עבור בתי הדין, גם קיצור יום העבודה בשעה נחשב כוויתור על קריירה. תפיסה זו מדגימה היטב את הקשר בין גבריות למחויבות כמעט טוטלית לעבודה. בקביעותיהם מחזקים בתי הדין את נורמת הגבר המפרנס, שעל פיה תפקידו המרכזי של האב הוא לדאוג לכלכל היטב את משפחתו. תפיסה זו גם משמרת את מצבם המסורתי של גברים כמפרנסים, שאינם מטפלים בילדיהם, ו"מענישה" אבות המבקשים ליטול חלק פעיל בגידול ילדיהם באופן חריף אף יותר מן הענישה המופעלת כלפי אמהות שאינן ממלאות את התפקיד שמשטר הביות מייעד להן.
הדרישה החברתית לעמוד בציפיות המגדריות גובה גם מגברים מחיר גבוה ומשפיעה עליהם כמו גם על החברה כולה. תאוריות של גבריות חשפו בתגובה את האופן שבו גם גברים רבים נפגעים מנורמות עבודה טוטליות. למרות החשיבות העצומה של העבודה לחיי הפרט, רבים מן האנשים אינם רוצים או יכולים לעבוד על פי מודל העובד הטוטלי. חשיפת הקשר בין הנורמות הטוטליות של שוק העבודה ובין נורמות הגבריות מאפשרת לפתח את הפוטנציאל ולסייע לאבות בתביעותיהם העתידיות לשילוב בין משפחה לעבודה. מחקרים מראים כי חשוב להתייחס להורות פעילה לא רק מנקודת מבט של "טובת הילד", אלא גם מנקודת מבט המתייחסת לצורכיהם ורצונותיהם של ההורים. העלאת המודעות הציבורית לבעיות ולקשיים שחווים אבות, מהווה צעד משמעותי בדרך למציאת פתרונות מגוונים ומורכבים לקונפליקט בין משפחה לעבודה. יש לקדם מודל של עבודה המאפשר פרנסה, סיפוק ומימוש עצמי לא רק בהתאם למודל הטוטלי, ובצד זאת לקדם תפיסה עשירה של הורות המכירה בחשיבותו של קשר ההורות בגידול הילדים בד בבד עם היבטים אחרים בחיי ההורה. אבהות פעילה כתפיסה חלופית של שוויון מגדרי יכולה הייתה להכיר בחובה ובזכות של אבות להיות שותפים פעילים יותר בגידול ילדיהם על ידי עידוד אבות לחקות דפוסי עבודה "נשיים", להסיר חסמים חברתיים ולהפחית את המחיר האישי שאותו משלמים גברים רבים בחברה פטריארכלית.
בעלת החלומות
ב-24 בנובמבר 2021, פורסם כי הסדרה חודשה לעונה שנייה, שעלתה לשידור ב-2 ביולי 2023.
עונה 2
שנה לאחר טרגדיה שפקדה אותם בעת חתונתם של רוז ויהודה, חלום חדש מזהיר את משפחות רומנו-ורבורג שאם הם לא ימכרו את אימפריית המלונות המשפחתית – מי שעומד בראש האימפריה ימות – אך רגע לפני חתימת העסקה, מתגלה כי הקונה המסתורי הוא שלומי עבודי, אביהם הביולוגי של שני ויהודה, שלו מניעים מפוקפקים המובילים את שאר בני המשפחה להטיל ספק אם בא להצילם או לנקום בהם.
ליהוק
ב-16 באוגוסט 2020, דווח על ליהוקו של עומר חזן. ב-20 באוגוסט 2020, דווח שדניאל ליטמן לוהק לצוות השחקנים של הסדרה. ב-30 בנובמבר 2020, דווח על ליהוקם של משה אשכנזי ועומר נודלמן. ב-2 בדצמבר 2020, דווח שהשחקנית הישראלית אודיה רש שהתפרסמה בהוליווד, לוהקה לגילום דמותה של נור; הדמות הראשית של הסדרה. ב-8 בדצמבר 2020, דווח על ליהוקו של אימרי ביטון לצוות השחקנים של הסדרה. ב-17 בדצמבר 2020, דווח על ליהוקה של ליאנה עיון. ב-8 בפברואר 2021, דווח על ליהוקה של צופית גרנט לסדרה; ליהוק שמסמן את שובה לעולם הטלנובלות הישראלי לאחר שפרשה ממנו. ב-17 בפברואר 2021, דווח על ליהוקה של מור סרוסי. יום לאחר מכן, נחשף שאליאנה תדהר תצטרף לצוות השחקנים של הסדרה.
בנוסף, רועי רביב, בר ברימר, רוני מרון-קליין, חנן סביון, יעל בר זוהר ושושה גורן לוהקו לצוות השחקנים של הסדרה.
בינואר 2022, הודיעה רש על עזיבתה את הסדרה, על אף הצלחתה וחידושה לעונה נוספת, וזאת בשל שאיפתה להמשיך בקריירה שלה בהוליווד. בפברואר 2023 דווח כי השחקנים אנחל בונני, גל מלכה ומאי מיכאלי לוהקו לעונה השנייה.
צילומים
צילומי העונה הראשונה החלו ב-4 אפריל 2021, והסתיימו ב-8 ביוני 2021.
יולי רייזמן
קורות חיים
הסרט "החיים הפרטיים" (1982) זכה לפרס בפסטיבל הסרטים של ונציה והיה מועמד לפרס אוסקר כסרט הזר הטוב ביותר.
בשנים 1944-1964 רייזמן לימד ב-VGIK.
רייזמן זכה לעיטורים רבים עבור תרומתו לקולנוע הסובייטי, ביניהם עיטור לנין (פעמיים), עיטור הדגל האדום של העמל (פעמיים) ועוד. בשנת 1988 הוענק לו פרס ניקה.
מנעול אהבה
מנעול אהבה הוא מנעול שזוגות נאהבים תולים על גשר, גדר או מתקן דומה, כסימן לנעילת אהבתם, ולכך שאהבתם תישאר נצחית. לעיתים בני הזוג כותבים את שמם על המנעול או את ראשי התיבות של הזוג, המועד בו נתלה המנעול, ולעיתים גם מסר קצר. יש המשליכים את המפתח לאחר מכן לנהר או למקום דומה.
מתחילת המאה ה-21 נפוצו מנעולי האהבה. מקורו של מנהג זה קצת מעורפל, הוא הופיע במזרח אירופה בשנות 1980 ו-1990 ולאחר מכן התפשט לאירופה המערבית בשנות ה-2000. מנהג זה קיים גם בסין, שם המנעולים נתלים על הר קדוש, על ידי זוגות שזה עתה התחתנו, מתוך אמונה שהזוגיות שלהם תהיה מוצלחת ומאושרת. בפריז התפרסמו גשר פון דז אר, שאף קרס בחלקו מגודש המנעולים וגשר נוטרדאם. בקלן התפרסם גשר הוהנצולרן. במקומות אלו לאורך הגשר ישנם אלפי מנעולים בגדלים שונים. בישראל ישנם מנעולי אהבה שנתלים על גשרים מעל נחל הירקון ליד מתחם נמל תל אביב.
יש עיריות או רשויות המסתייגות מהמנהג, והן מסירות את המנעולים שנתלו (למשל משיקולי בטיחות), ולעומתן ישנן אחרות שמעודדות את הרעיון, ומסדרות מיקומים מתאימים לתליית מנעולי האהבה.
ארץ אלכסנדר
ארץ אלכסנדר או האי אלכסנדר (באנגלית: Alexander Island), הידועה גם בשם "אי אלכסנדר הראשון" או "ארכיפלג אלכסנדר הראשון", הוא האי הגדול ביותר באנטארקטיקה. הוא נמצא בים בלינגסהאוזן מערבית לארץ פלמר, חצי האי האנטארקטי שביניהם מפריד מפרץ מרגריטה ומפרץ ג'ורג' השישי. מדף הקרח ג'ורג' השישי ממלא בשלמות את מפרץ ג'ורג' השישי ומחבר את ארץ אלכסנדר אל ארץ פלמר. האי מקיף בחלקו את מדף הקרח וילקינס, השוכן ממערב לו. אורכה של ארץ אלכסנדר הוא כ-390 ק"מ מצפון לדרום, רוחבה 80 ק"מ בצפון ו-240 ק"מ בדרום, ושטחו 49,070 קמ"ר. אי אלכסנדר הוא האי הלא-מיושב השני בגודלו בעולם, אחרי האי דבון, וכן האי ה-28 בגודלו בתבל.
היסטוריה
את אי אלכסנדר גילתה ב-28 בינואר 1821 משלחת רוסית בפיקודו של פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן, שכינה אותו בשם "ארץ אלכסנדר הראשון" על שם הצאר השליט אלכסנדר הראשון מרוסיה, אבל עד 1940 סברו שהוא איננו נפרד מיבשת אנטארקטיקה עצמה. ניתוקו מן החלק היבשתי הוכח בדצמבר 1940, על ידי קבוצת מזחלת בת שני אנשים, פין רון וקרל אקלונד מן השירות האנטארקטי של ארצות הברית. בשנות ה-50' נבנה בסיס בריטי כחלק מן הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה בשם "הצוק המאובן" (בסיס KG).
כיום משמש האי כמרכז מטאורולוגי ובסיס תדלוק. הממלכה המאוחדת טוענת לבעלות עליו, כמייצג את האי הגדול ביותר שנותר בחזקתה מעבר לים, חלק מן הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה, בעוד שצ'ילה וארגנטינה רואות בו חלק מן הפרובינציה הצ'יליאנית באנטארקטיקה ופרובינציית ארץ האש של ארגנטינה בהתאם.
גאוגרפיה
שטחה של ארץ אלכסנדר מכוסה קרח ברובו הגדול. יש כמה נונאטאקים ואי-אילו אזורים חופשיים מקרח, כגון "מאסיף אבליישן פוינט", בגודל ניכר. הנונאטאקים הם פסגות של רכסי הרים וגבעות הנמשכים מצפון לדרום. הם כוללים את "הרי קולברט", "הרי האבר", "הרי לאסוס", "הרי רואן", "הרי אוניברסיטת סופיה" ו"הרי וולטון"; "פסגות סטקטו"; "מדרונות לולי"; "רמות אלגר"; ו"רכס דאגלס". ההרים, הפסגות, הגבעות והרמות הללו מוקפים חלקת קרח קבועה, המורכבת מקרחונים הצפים מחופי אי אלכסנדר. הקרחונים האלה נעים מערבה אל מדף הקרח באך ואל מדפי הקרח של מצר וילקינס ואל ים בלינגסהאוזן, ומזרחה אל תוך מדף הקרח ג'ורג' השישי. מדף הקרח ג'ורג' השישי ניזון מקרחונים שמוצאם בכיפת הקרח של ארץ פלמר וארץ אלכסנדר.
עוד מאפיין מעניין של ארץ אלכסנדר הוא אגם הודג'סון. זהו אגם תת-קרחוני לשעבר, שהגיח מתחת לשכבת הקרח שכיסתה אותו. אורכו 2 ק"מ ורוחבו קילומטר וחצי, והוא מכיל עמוד מים בעומק 93.4 מ' החתום מתחת לקרח אגמים תמידי בעובי של 3.6 עד 4 מטרים. צדו הצפוני של אגם זה גובל בקרחון סאטורן, הצף מזרחה אל תוך מצר ג'ורג' השישי, ואילו צדו הדרומי של אגם הודג'סון גובל בצד הצפוני של "חומת המבצר" (Citadel Bastion). בתקופה שהקרחונים הגיעו לשיאם, היה אגם הודג'סון מכוסה בשכבת קרח בעובי של 470 מ' לפחות. שכבת הקרח הזאת התחילה להצטמצם לפני כ-13,500 שנים. היא נסוגה והותירה את אגם הודג'סון עם תכסית קרח רב-שנתית לפני כ-11,000. מאז מכוסה האגם הזה בקרח תמיד.
גאולוגיה
פרט לרצועה ברוחב של 10 עד 30 קילומטרים לאורך חופו המזרחי של האי, תשתית המסלע מתחת לקרח המכסה את האי אלכסנדר, מורכבת ממקבץ מורכב של סלעים מותמרים שמקורם בסלעי משקע או סלעים געשיים. סלעים אלו, שבמקומות אחדים חדרו לתוכם סלעי יסוד או כיסו אותם מכונים "חבורת למאי" (Lemay Group). החבורה כוללת אבן חול (תת-גריווקה וארקוזה) ובה שכבות של אבן טין, אבן בוץ, טוף, סלעי משקע ממקור געשי, אגלומרט וקונגלומרט שכולם הותמרו למינרלים פרהניט – פומפלייט של פאצייס צפחות כחולות. סלעים מותמרים שמקורם בסלעי משקע מכילים שרידי מאובנים שהשתמרו בקושי של אמוניטים, צדפות, חלזונות וקרנוניות, ומקטעים של צמחים מאובנים. חבורת למאי מכילה בנוסף מקטעים של תחתית האוקיינוס, איים והרי מצולה שכיוונם צפון-דרום והמוגבלים על ידי העתקים, הכוללים בזלת כרים, סלעי משקע ממקור געשי וצור. סלעים אלו, המרכיבים את חבורת למאי עברו קימוטים אסימטריים והעתקי דחיפה למערב, ומכילים אזורים כאוטיים, ושפע של מעוות של משקעים רכים. בהתבסס על ביוסטרטיגרפיה הסלעים העתיקים ביותר הידועים שנמצאו בתוך חבורת למאי מתוארכים לתחילת תור היורה ועד לקרטיקון עליון. ייתכן שהסלעים העתיקים ביותר בתוך חבורה זו הם מסוף תור הקרבון ותחילת תור הפרם (לפני 350-260 שנים). משערים שחבורת למאי היא מנסרת הצטברות שנבנתה מקרקעית הים בצד המערבי של קשת געשית ששורשיה נחשפו בחצי האי האנטארקטי שהייתה פעילה זמן רב, בין תחילת היורה לפלאוקן עד שההפחתה נעצרה.
מתחת לרצועה ברוחב של 10 עד 30 קילומטרים לאורך חופו המזרחי של האי אלכסנדר יש שכבה בעובי 7 קילומטרים של "חבורת פוסייל בלף" (Fossil Bluff Group – "חבורת צוק המאובנים") המכילה אבן חול, אבן בוץ וקונגלומרט שהושקעו בסביבה ימית רדודה או בסביבת נהרות עשירה מאוד במאובנים. השכבות הימיות בחבורה זו מכילה שפע של מאובנים ימיים: אמוניטים, צדפות, חלזונות ועוד. שכבות הסלע שהושקעו בסביבת נהרות מכילות יערות מאובנים ובהן גזעים עומדים בגובה של עד 5.5 מטרים, מאובני צמחים נוספים, והקרקע הקדומה כפי שנתגלו בנונאטאק המכונה "סיטאדל בסטיון" (Citadel Bastion – "מבצר המצודה"). סלעי משקע אלו לא עברו התמרה וקימוט קל בלבד. הם הושפעו מהעתקי חילוף, העתקים נורמליים והעתקי דחיפה בזמנים שונים. כפי שנקבע מהמאובנים שנמצאו בו, חבורת פוסייל בלף הצטברה על פני תקופה מתחילת היורה ועד קרטיקון תיכון. סלעי המשקע של חבורת פוסייל בלף משתרעים תוך אי התאמה ותוך יצירת העתקים מעל סלעי חבורת למאי.
שתי חבורות שונות של סלעי יסוד נתגלו באי אלכסנדר. חבורה אחת של סלעי יסוד מורכבת מסלעים געשיים ופלוטוניים של שבין הקרטיקון העליון לפלאוקן. הם מכסים תוך אי התאמה וחודרים לסלעים המותמרים של חבורת למאי וסלעי המשקע של חבורת פוסייל בלף. כמה מסלעים געשיים אלו מורכבים מאנדזיט עשיר במגנזיום, שנוצר בהפחתה מקוטעת של רכס מרכז אוקייני לפני כ-80 מיליון שנים. ולבסוף, קיימים מחשופים קטנים אחדים של סלעים געשיים אלקליים מהנאוגן שנוצרו לאחר שההפחתה נעצרה.
פריץ ברנד
גנרל חיל התותחנים פריץ ברנד (בגרמנית Fritz Brand; 22 באפריל 1889 – 26 בנובמבר 1967) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על דיוויזיה במלחמת העולם השנייה.
תחילת דרכו
ברנד נולד בברלין, הקיסרות הגרמנית. ב-1 באוקטובר 1907 הצטרף כצוער לצבא הפרוסי, שהיה חלק מצבא הקיסרות הגרמנית. הוא סופח לרגימנט התותחנים ה-40, וב-27 בינואר 1909 הועלה לדרגת לוטננט. הוא לחם בשורות הרגימנט במהלך מלחמת העולם הראשונה, וב-24 בדצמבר 1914 הועלה לדרגת אובר-לויטננט. מאביב 1915 הוא שימש כשליש של הרגימנט, וב-18 באוגוסט 1916 הועלה לדרגת האופטמן. בסוף 1916 הוא החל את הקריירה שלו במטכ"ל, ובשנים הקרובות מילא תפקידי מטה שונים. בנוסף לשני צלבי ברזל הוא קיבל גם מדליות רבות אחרות.
לאחר המלחמה הצטרף לרייכסווהר, ובאביב 1920 צורף למטכ"ל של הבריגדה ה-20, ולאחר מכן הועבר לדיוויזיה ה-1 בקניגסברג. במשך מספר שנים הוא מילא תפקידי פיקוד ומטה, וב-1 בינואר 1928 הועלה לדרגת מיור. ב-1 בפברואר 1932 הועלה לדרגת אוברסטלויטננט, וב-1 באוקטובר 1933 קיבל פיקוד על רגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי), ופיקד עליו עד 30 בספטמבר 1934. ב-1 במאי 1934 הועלה לדרגת אוברסט. ב-15 באוקטובר 1935 הוא קיבל פיקוד על רגימנט הארטילריה ה-12 (שוורין), ופיקד עליו עד 12 באוקטובר 1937. ב-1 באוגוסט 1937 הועלה לדרגת גנרל-מיור. בתחילת פברואר 1938, בעקבות פרשת בלומברג-פריטש, הועבר ל-OKH ומונה למפקח של בתי הספר הצבאיים. ב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת גנרל-לוטננט.
מלחמת העולם השנייה
ב-26 בספטמבר 1939 מונה למפקד דיוויזיית הסער ה-78, שהייתה חלק מהקורפוס ה-25 שהיה חלק מהארמייה השביעית שהוצבה בחזית המערב. וב-1 באוקטובר של אותה שנה הפסיק לפקד על הדיוויזיה והוחזר למטה הכללי. ב-1 באוגוסט 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. ב-23 בספטמבר 1943 הוענק לו צלב הכסף הגרמני. ב-1 באוקטובר 1944 הועבר לכוחות העתודה, וב-31 במרץ 1945 פרש מהכוחות המזוינים.
אחריתו
לאחר פרישתו חי ברנד בוויילהיים שבמערב גרמניה עד מותו ב-26 בנובמבר 1967 בגיל 78.
הצלצול האמיתי
הצלצול האמיתי הוא שעשועון טלוויזיה ישראלי שמשודר בערוץ הילדים. המתמודדים מחולקים לכיתות שמתחרות זו בזו. מנחי התוכנית בעונה הראשונה היו דנה פרידר ועודד פז, ובעונה השנייה הנחו את התוכנית לירון רביבו ויהונתן בשן.
סקירה כללית
שיר הפתיחה של התוכנית, גם הוא נקרא "הצלצול האמיתי" מבוצע על ידי להקת הבנים "בויבנד".
התוכנית מתנהלת כבית ספר אחד גדול לכאורה בו "לומדים" קפטנים המייצגים כל אחד מהם כיתה שלמה, בסוף העונה, הקפטן המנצח לוקח את כיתתו לטיול בחו"ל. הקפטנים בבית הספר מחולקים לשתי כיתות "צלצול 1" ו"צלצול 2", שתי הכיתות משחקות זו נגד זו בדו-קרב בסוף כל שבוע.
לנדזר (להקה)
לנדזר (גרמנית: Landser, "חייל פשוט") הייתה להקת רוק כבד נאו-נאצית גרמנית שנוסדה ב-1991 ופעלה במחתרת. היא הייתה הבולטת ביותר בסצנת מוזיקת הימין הקיצוני במדינה, ופורקה על ידי הרשויות ב-2003. "לנדזר" הייתה ההרכב המוזיקלי הראשון בתולדות גרמניה שהוכרז כהתאחדות פלילית.
ב-1995 פרסמה "לנדזר" את אלבומה המלא הראשון, "רפובליקת המופרעים" (Republik der Strolche). מילות השירים היו גזעניות מכדי שאולפן הקלטות כלשהו בגרמניה יסכים להקליטן, והעבודה נערכה בשוודיה, בה חופש הביטוי היה רחב יותר. ההרכב ניצל לשם כך את הקשרים שכבר ביסס עם רשת המוזיקה הימנית-קיצונית הבריטית "Blood and Honour." בין 10,000 ל-13,000 תקליטורים הופצו בגרמניה. במרץ 1996 נתפס חבר הלהקה הורסט עם כמה אלפי פריטים ובילה כמה שבועות במעצר בעודו נחקר. גם רגנר הובא למעצר, אך שוחרר בשל אי-מעורבות בהפצה הבלתי-חוקית. הורסט נטש אף הוא את "לנדזר". ב-1997 הביא רגנר נגן אחר בשם כריסטיאן וו., ויחד עם אנדרה היו השלושה להרכב הסופי שפעל עד הפירוק.
"לנדזר" החלה לנהל חזרות בעליית גג מוסתרת בברלין. ב-1998 טסו חבריה לארצות הברית והקליטו אלבום שני, "זעם גרמני – רוק נגד אלה מלמעלה" (Deutsche Wut – Rock gegen Oben) בסיינט פול, מינסוטה. 10,000 תקליטורים נשלחו טיפין טיפין להולנד, משם נמכרו לגרמניה. כמה מהמפיצים נעצרו ונחקרו. רגנר הוסיף לכתוב שירים והם ערכו חזרות מחתרתיות באולם בפוטסדאם. ב-2000 הוציאו אלבום שלישי, "אל האויב" (Ran an den Feind), באולפן בברמינגהאם. התקליטורים יוצרו בדנמרק ונמכרו בגרמניה דרך סדרת מתווכים על מנת לטשטש את עקבות המעורבים. ב-2001 הכין איש הקשר שלהם בסיינט פול תקליטור נוסף, עם מבחר משירי העבר של הלהקה, עבור הקהל האמריקני.
באותה שנה באה לקצה פעילותה של "לנדזר". לאחר שנים של חיכוכים עם הרשויות, נעצרו החברים בחשד לקשירת קשר והקמת התארגנות פלילית – לראשונה בהיסטוריה של גרמניה הופנה סעיף זה כנגד הרכב מוזיקלי. בדצמבר 2003 הרשיע אותם בית-המשפט המחוזי של ברלין בהתססה, הפצת תעמולה נוגדת-חוקה, ביזוי סמלי המדינה וכוונה לפגוע בשלום הציבור. שני הנגנים האחרים נידונו למאסר על תנאי ולקנסות לאחר שהביעו חרטה ונכונות להינתק מפעילותם, אך רגנר סירב לשתף פעולה עם בית-המשפט. הוא נשפט למאסר בפועל של שלוש שנים וארבעה חודשים, אותם ריצה בהפסקות בגלל ערעור לבית-המשפט העליון. מעמדו בסצנת הימין דרך בן לילה, והוא המשיך בקריירה שלו בהרכבים אחרים. מלבד החברים הורשעו גם כמה מפיקים ומפיצים.
במהלך שנותיה, הוציאה "לנדזר" שירים דוגמת "סבא היה שטורמפיהרר באס אס" – אולי שירם המפורסם ביותר, שזכה לכמה כיסויים ופארודיות בחוגי השמאל – "ילד ארי", "ברלין נשארת גרמנית!", "בהרי רואנדה" (הלועג לרצח העם ברואנדה), "היי בוביס, אתה שומע אותנו?", "פצצות על ישראל" ועוד. היא הסיתה נגד שחורים, פולנים, יהודים וטורקים וקראה לפירוק הרפובליקה הפדרלית ולהשבת הרייך. בית המשפט המחוזי הגדיר אותה כ"להקת הקאלט החשובה ביותר בימין הקיצוני" והמרכז הפדרלי לחינוך פוליטי קבע שמבין כ-400 להקות שפעלו בסצנה, "אין אחת שאף התקרבה למעמד של 'לנדזר'." באותו הדיווח הוערך כי נכון ל-2009, 100,000 עותקים של תקליטיה סובבים בשוק הגרמני, בנוסף לאלה הקיימים באינטרנט. כמעט כל אלבומיה הוכנסו לרשימת המדיה הפוגענית.
פרוטוקול מונטריאול
הסכם מונטריאול על חומרים המכלים את שכבת האוזון (אנגלית: The Montreal Protocol on Substances That Deplete the Ozone Layer), או בקצרה הסכם מונטריאול הוא אמנה בינלאומית שבאה להגן על שכבת האוזון מפני פגיעה, באמצעות הטלת הגבלות על ייצור חומרים המסכנים אותה. האמנה נחתמה ב-16 בספטמבר 1987 ונכנסה לתוקף ב-1 בינואר 1989, ומאז עברה חמישה תיקונים.
פרוטוקול מונטריאול מהווה ציון דרך בהפסקת השימוש בחומרים המדלדלים את שכבת האוזון. כל המדינות בעולם נוקטות בפעולות ספציפיות וממוקדות במטרה לסיים הייצור והצריכה של כימיקלים מעשה ידי אדם המשמידים את שכבת האוזון הסטרטוספרית, שכבת המגן של כדור הארץ. מטרת פרוטוקול היא להגן על בריאות האדם והסביבה על ידי הוצאה הדרגתית משימוש של כמעט 100 כימיקלים תעשייתיים הפולטים גזי חממה שתורמים לשינויי אקלים.
כל 198 המדינות החברות באו"ם אישרו את הסכם מונטריאול. לתוכנית הסביבתית של האו"ם היה תפקיד משמעותי בקביעת מדדים להפחת השימוש בחומרים מסוכנים, הובלת המשא ומתן בין המדינות המפותחות והמתפתחות ולאחר חתימת ההסכם, היא אחראית על הבקרה והסיוע למדינות המתפתחות.
פרוטוקול מונטריאול מפחית בהדרגה את הצריכה והייצור של חומרים פוגעי אוזון. לוחות הזמנים שונים נקבעו למדינות מפותחות ומתפתחות לעמידה ביעדי הפרוטוקול. על פי האמנה, לכל המדינות יש אחריות ספציפית הקשורה להפסקת שימוש בחומרים פוגעי אוזון בקבוצות הכימיקלים השונות, פיקוח על סחר בחומרים, דיווח שנתי של נתונים, מערכות רישוי לאומיות לבקרת יבוא ויצוא של חומרים מסוכנים, ועניינים אחרים.
ישראל אשרה את ההסכם ב-1992. ההסכם בישראל בא לידי ביטוי בתקנות החומרים המסוכנים (יישום הסכם מונטריאול בעניין חומרים הפוגעים בשכבת האוזון), התשס"ד-2004, שתחילתן מיום 12 במרץ 2004.
רקע היסטורי
בשנת 1977 ריכזה התוכנית הסביבתית של האו"ם תוכנית להגנה על שכבת האוזון, שהעלתה למודעות הציבור את הנזק שנגרם לשכבת האוזון כתוצאה משימוש בחומרים המכלים את שכבת האוזון. שמונה שנים לאחר מכן, ב-1985, נחתמה אמנת וינה להגנה על שכבת האוזון, שהצביעה על אחריותן של המדינות לשמירה על בריאות התושבים והסביבה לנוכח הידלדלותה של שכבת האוזון. הצדדים לאמנה הצהירו על נכונותם לשתף פעולה במחקרים בנושא ולהחליף מידע על ייצור ופליטות של CFC וחומרים אחרים הפוגעים בשכבת האוזון. אמנה זו יצרה את המסגרת הכללית למשא ומתן סביב הסכם מונטריאול. מאז נכנס ההסכם לתוקף ב-1989, נוספו לו חמישה שינויים במטרה להוסיף חומרים מסוכנים נוספים לרשימה, להקים מנגנון לסיוע כספי ולהעברת טכנולוגיות למדינות מתפתחות ולהקים מערכת לרישוי החומרים לייצוא ויבוא. אלה חמשת השינויים והשנים שבהן התקבלו:
כל השינויים אושרו גם על ידי מדינת ישראל.
קרן רב צדדית
ב-1991 הוקמה הקרן הרב-צדדית ליישום פרוטוקול מונטריאול. מטרת הקרן לסייע למדינות המתפתחות, במעבר משימוש חומרים מדלדלי האוזון לחלופות סביבתיות. הקרן מנוהלת על-ידי ועדה המורכבת מנציגי מדינות מפותחות, התורמות ומדינות מתפתחות. כספי הקרן מהווים כלי מרכזי למדינות מתפתחות לעמוד ביעדים. המדינות המתפתחות הוגדרו על ידי פרוטוקול מונטריאול כמדינות סעיף 5. במדינות אלו רמת הצריכה השנתית לנפש של חומרים פוגעי אוזון היא פחות מ-0.3 קילוגרם. רשימת המדינות סעיף 5 נבחנת מדי שנה במפגש שנתי של הוועדה בפריז. המימון מגיע בעיקר מהמדינות המפותחות.
תוצאות
פרוטוקול מונטריאול הצליח להגיע לתוצאות הרצויות:
הפעילות הנדרשת מישראל במסגרת ההסכם
במסגרת ההסכם נדרשת ישראל לפעולות האלו:
מדינת ישראל היא אחת מיצרניות המתיל ברומיד העיקריות בעולם. מפעל תרכובות ברום מייצר כשליש מכלל הייצור העולמי של מתיל ברומיד, שהוא חומר מבוקר הפוגע בשכבת האוזון, ולכן יצא משימוש במדינות המפותחות בשנת 2005 פרט לשימושים המאושרים (תעשייה, קרנטינה) ולשימושי קרקע המוגדרים כשימושים קריטיים. במדינות המתפתחות נקבעה תקופת הפחתה ארוכה יותר, עד 2015.
ישראל הפחיתה השימוש במתיל ברומיד באופן משמעותי על פי המתחייב מההסכם, כאשר המשך ההפחתה מחייב מציאת חלופות לחיטוי הקרקע (בעיקר במדינות המתפתחות). ישראל מפחיתה מדי שנה את הקצאת השימוש בגזים האסורים. הקצאת יבוא הגזים מתבצעת על ידי מינהל הסביבה ופיתוח בר קיימא במשרד התמ"ת.
בדצמבר 2002 במסגרת ההסכם ארגנו המשרד להגנת הסביבה יחד עם UNEP - התוכנית הסביבתית של האו"ם, UNIDO - ארגון התעשייה והפיתוח של האו"ם, משרד החקלאות ומשרד החוץ סדנה בינלאומית בת שבוע בנושא תחליפי מתיל ברומיד עבור מדינות מתפתחות שכללה גם יומיים של סיורים מקצועיים. מטרת הסדנה הייתה לעזור למדינות מתפתחות לעמוד בדרישות יישום הפרוטוקול.
משה שרר
הרב משה שרר (י"ב בסיון תרפ"א; 18 ביוני 1921 - כ"א באייר תשנ"ח; 17 במאי 1998) היה עסקן חרדי אמריקאי, יו"ר הוועד הפועל העולמי של אגודת ישראל ונשיא אגודת ישראל באמריקה החל משנות ה-70.
קורות חייו
בשנת 1967 לאחר פטירת נשיא אגודת ישראל באמריקה, הרב אלימלך (מייק) גבריאל טרעעס, החליטו חברי מועצת גדולי התורה באמריקה למנות לתפקיד את בן דודו משה שרר. שרר היה פעיל במשרדי הממשלה בוושינגטון לטובת מוסדות אורתודוקסיים והשמיע את דעתה של אגודת ישראל בכל תחום ציבורי.
בשנת 1980 מונה ליו"ר הוועד הפועל העולמי של אגודת ישראל.
ב-1975 כאשר התקבלה החלטה 3379 באו"ם כי "ציונות היא צורה של גזענות" פרסם שרר הודעה כי "אף על פי שההחלטה נועדה רק לציונות החילונית כביכול בצורתה הנוכחית, ההכפשה היא התקפה על כל העם היהודי ואגודת ישראל מוחה על כך בתוקף".
לאורך שנות כהונתו הקפיד שרר לעמוד בקשרים הדוקים עם אגודת ישראל ודגל התורה ועם מנהיגי הציבור החרדי בארץ ישראל. היה מקורב להרב שך, הרב שטיינמן והאדמו"ר מגור.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 היה מעורב בהקמת קרן סיוע למוסדות הקירוב ובתי הספר של החינוך העצמאי בארץ ישראל ובהתייעצות עם האדמו"ר מנובומינסק יו"ר מועצת גדולי התורה בארצות הברית, היה שותף פעיל למסע הראשון של הרב שטיינמן לארצות הברית יחד עם האדמו"ר מגור במטרה להקמת קרן זו, אולם בתקופה זו חלה בלוקמיה ועם נחיתת הרבנים בארצות הברית הוא נפטר. הם השתתפו בהלווייתו שהתקיימה בניו יורק.
בהוראת הרב שטיינמן, רשת בתי הספר "נתיבות משה" נקראה על שמו, כך גם פעילה על שמו עמותת קרן ע"ש הרב משה שרר - לסיוע למוסדות תורה ומנוהלת על ידי ארגון תודעה של דגל התורה.
חתנו הוא ד"ר רוברט גולדשמיט (Robert Goldschmidt), דיקן וסגן נשיא טורו קולג'.
כריסטיאן רמירס
כריסטיאן לאונל רמירס סמבראנו (בספרדית: Cristian Leonel Ramírez Zambrano, נולד ב-12 באוגוסט 1994) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בפרנצווארוש בעמדת המגן השמאלי.
קריירה
רמירס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אינדפנדייטה דל ואיה. ב-28 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת נגד אל נסיונל. יכולתו הגבוהה וגילו הצעיר יחסית, משכה את תשומת לבן של מועדונים רבים באירופה וב-25 במאי 2013 חתם בפורטונה דיסלדורף הגרמנית. ב-22 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בדיסלדורף בניצחון 0-1 נגד אנרג'י קוטבוס. בתום העונה הושאל לנירנברג לחצי עונה. בתום תקופת ההשאלה הושאל לפרנצווארוש ההונגרית. ב-4 במרץ 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-5 נגד צקבאר במסגרת הגביע ההונגרי. בתום העונה רכש המועדון את כרטיס השחקן שלו. בדצמבר 2016 רמירס חתם בקרסנודאר הרוסית.
ב-14 ביולי 2023 חזר רמירס לאחר שש וחצי שנים לפרנצווארוש.
נבחרת לאומית
בצעירותו רמירס שיחק בנבחרת הנוער של אקוודור ואף השתתף עימה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17 בשנת. ב-20 בנובמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בתיקו 2-2 נגד.
רומנית
רומנית (Română; ) היא שפה רומאנית מזרחית מתוך קבוצת השפות הרומאניות ("לטיניות") של משפחת השפות ההודו־אירופיות. בדומה לשאר השפות ממשפחה זו, הדקדוק הרומני מושפע במידה רבה מהשפה הלטינית וכוללת אלמנטים שנלקחו משפות מקיפות, בעיקר ממקור סלאבי לרבות הונגרית וטורקית.
ההשפעה הלשונית של הלטינית על השפה הרומנית מקורה בתקופה בה כבשו כוחותיו של הקיסר טראיאנוס את ארץ דאקיה. הרומאים הרגו רבים מהתושבים, מכרו רבים לעבדות, ויישבו אוכלוסייה זרה וחיילים משוחררים במקומם. השפה המשותפת של המתיישבים החדשים הייתה לטינית.
ריכוזי האוכלוסייה הגדולים הדוברים רומנית נמצאים ברומניה ובמולדובה: 17 מיליון בני אדם ברומניה הם דוברי רומנית, ושלושה מיליון במולדובה. במולדובה היה מאבק בין הקוראים לשפתם רומנית ובין המבקשים להבדילה מהרומנית ולקרוא לה מולדובנית. המאבק הסתיים בניצחון הדוגלים ברומנית וב-16 במרץ 2023 הפרלמנט המולדובני החליט לשנות בחוקים את הכינויים השפה המולדובנית, שפת האם ושפת המדינה בביטוי השפה הרומנית.
בסיסו של האלפבית הרומני הוא האלפבית הלטיני בתוספת כמה אותיות ייחודיות לשפה הרומנית. בעבר כתבו דוברי הרומנית באלפבית הקירילי ובו השתמשו גם במולדובה תחת השלטון הסובייטי. אוצר המילים הרומני מכיל מילים רבות השאולות מן השפות הסלאביות, הלטיניות, הטרום־רומניות כמו דאקית, מיוונית מודרנית, הונגרית, צרפתית, גרמנית ותראקית. השפה הקרובה ביותר לרומנית היא איטלקית, וכן שאר השפות הרומאניות (בעיקר פורטוגזית).
שמות ממוצא זר נכתבים ונקראים, בדרך כלל, לפי כללי שפת המקור ממנה הושאלו.
השפעות סלאביות
בדומה לשפות הסלאביות רוב שמות המשפחה הרומניים נגמרים הסיומת "סקו" (Rom: scu) (Lit: sku). הסיומת מציינת בדומה לרוסית את המשמעות "בנו של".
השפה הרומנית הייתה כתובה במשך שנים רבות באלפבת הקירילי בדומה לשאר השפות הסלאביות של מזרח אירופה, אולם האלפבית עבר לטיניזציה באמצע המאה ה19. אולם עדיין כ20% מהמילון הרומני חופף לשפות הסלאביות.
במהלך השליטה של ברית המועצות על מולדובה נעשה ניסיון להחזיר את השפה הרומנית באזור לאלפבת הקירילי על מנת להדגיש את המקורות הסלאביים של השפה, ולכן עד היום במקומות ספורים במולדובה נעשה שימוש בשלטים ברומנית באלפבית קירילי.
מספר מילים מהשפות הרומניות עברו אינטגרציה לתוך השפה הרומנית; במשך השנים מיעוטים הדוברים רוסית, אוקראינית, סרבית, צ'כית, פולנית, רוסינית בולגרית וקרואטית התיישבו בפרובניציות/וויבודת של אימפריות שונות (האימפריה האוסטרית, האימפריה הרוסית, האימפריה העות'מאנית, האיחוד הפולני ליטאי, ממכלת הונגריה)
כמה מהמילים הבולטות ברומנית הלקוחות משפות סלאביות הם: Nevastă (אישה), Da (כן), Război (מלחמה; בשאר השפות המשמעות היא "שוד"), povârni (להתפתל),Şold (ירך), polonic (מצקת),Cârd (עדר)
תנועות
ישנן עוד תנועות מספר המופיעות בעיקר במילים זרות, ואף דיפתונגים.
בסוף המאה ה־19, כחלק מההשפעות הלאומיות שעברו על העם הרומני, החל השימוש באלפבית לטיני לכתיבת השפה הרומנית; קודם לכן היה שימוש באלפבית הקירילי הרומני. חלק מהאותיות מבוטאות ברומנית בצורה שונה מהמקובל בשפות אחרות. אופן הגייתה של אות מסוימת תלוי לפעמים במיקום האות במילה. בהתחשב בכללים הקבועים, הכתיבה היא בדרך כלל פונֶטית, דהיינו בהינתן רצף אותיות קל לדעת כיצד לבטא את המילה.
שינויים פונטיים היסטוריים
במהלך המעבר מלטינית וולגרית לרומנית היו כמה שינויים פונטיים:
ניבים רומניים
השפה הרומנית העממית מתפלגת לניבים שונים לפי אזורים גאוגרפיים.
== דקדוק רומני == השפה הרומנית חולקת את אותו דקדוק וחלק גדול מהפונולוגיה, עם השפות האיסטרו-רומאניות האחרות: ארומנית, איסטרו-רומנית, ומגלנו-רומנית. לכן השפה הרומנית שייכת לשפות השפות הרומאניות, ויש לה הרבה במשותף עם השפה האיטלקית, הצרפתית והספרדית - כדי שהיא תיחשב שפה רומאנית. השפה הרומנית שאלה הרבה מרכיבים דקדוקיים מהשפה הלטינית, שנכחדו משפות רומאניות אחרות (למשל 3 מינים לשמות העצם במקום 2 בשפות רומאניות אחרות). כמו כן נוצרו ברומנית מספר רכיבים דקדוקיים, שזרים לגמרי לדוברי שפות רומאניות אחרות. (למשל 3 צורות פנייה, במקום 2 בשפות רומאניות אחרות)
שמות עצם
להלן טבלת הטיית שמות העצם ברומנית: הטיית שם העצם בזכר הטיית שם העצם במין סתמי (נייטרלי)
תווית לא מיידעת
להלן טבלת ההטייה של שמות העצם ברומנית, לפי התווית הלא-מיידעת:
לדוגמה: שם עצם זכר
un copil ׳׳ילד׳׳ (מילולית: ילד אחד) ליודעי האנגלית זה כמו a, an
niște copii ׳׳כמה ילדים׳׳