cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קפלת קינגס קולג'
החלונות הגדולים
חלונות הקפלה הם מהמהודרים ומהמשובחים ביותר שנבנו בתקופה זו. ישנם 12 חלונות גדולים בכל צד של הקפלה, ושני חלונות גדולים יותר בחלקים הפונים לכוון מזרח ומערב. החלון המערבי נבנה על ידי פועלים פלמים, ובניתו מתוארכת בין 1515 ל-1531. ארבעה מבין חלונות הקפלה הנוספים נבנו על ידי ברנרד פלאוור (באנגלית: Barnard Flower), אשר היה גם הזגג הראשון שמונה לתפקיד ולא היה אנגלי. גיילון הון (Gaylon Hone) יחד עם עוד שלושה שותפים (שניים אנגלים ואחד פלמי) בנו את החלון המזרחי ועוד 16 חלונות נוספים בין השנים 1531-1562. את ארבעת החלונות האחרונים בנו פרנסיס ויליאמסון (Francis Williamson) וסימון סימונדס (SymonSymondes). ישנו עוד חלון אחד, חדש יותר, אשר נבנה ב-1879 על ידי חברת קלייטון בל (Claytonand Bell).
שימוש נוכחי
כיום הקפלה פעילה, ומשמשת כמקום לתפילה ולקונצרטים ואירועים שונים של הקולג'. מקהלת הקולג', המוכרת והידועה ברחבי העולם, מורכבת מסטודנטים מהאוניברסיטה ומילדים שלומדים לא רחוק ממנה, תחת ניצוחו של סטיבן קלאוברי (Stephen Cleobury). חזרות המקהלה מתנהלות במשך הסמסטר, ובנוסף גם מופיעה בקונצרטים, בהקלטות ובשידורי רדיו. הקפלה ידועה בתור הסמל של קיימברידג', ודוגמה לכך היא הלוגו של מועצת העיר.
קרב איי פוקלנד
קרב איי פוקלנד היה קרב ימי במלחמת העולם הראשונה, שהתרחש באוקיינוס האטלנטי, ליד איי פוקלנד, ב-8 בדצמבר 1914. שייטת של הצי המלכותי הבריטי, בפיקוד תת-אדמירל דובטון סטורדי (Doveton Sturdee), הביסה שייטת של הצי הקיסרי הגרמני (Kaiserliche Marine), שבראשה עמד ויצה-אדמירל הרוזן מקסימיליאן פון שפה, והטביעה את כל אוניותיה למעט אחת.
הקרב היה למעשה המשך לקרב קורונל, שנערך כחמישה שבועות לפני כן, ב-1 בנובמבר 1914. בקרב זה הצליחה השייטת הגרמנית להטביע שתי אוניות בריטיות ולהניס שתיים אחרות. דעת הקהל הבריטית סערה בעקבות התבוסה, והפיקוד הבריטי שלח כוח גדול לדרום האוקיינוס האטלנטי כדי ללכוד את פון שפה ולהשמיד את אוניותיו.
שפה התכוון לפשוט על הבסיס הבריטי באיי פוקלנד; הוא לא ידע שהאוניות הבריטיות שנשלחו כדי לאתר אותו ואת אוניותיו הגיעו לאיים יום אחד בלבד לפני כן. הקרב התקיים בים שקט וברוח קלה, תחת שמש בהירה ושמיים נקיים מעננים. האוניות הגרמניות התגלו מוקדם יחסית, והשייטת הבריטית הצליחה לצאת במהירות מהנמל, לרדוף אחרי השייטת הגרמנית ולהטביע את כל אוניותיה, למעט אחת, שהוטבעה מאוחר יותר.
השייטת הגרמנית
לאחר הקרב חזר שפה לנמל ולפראיסו בצ'ילה, כדי להצטייד מחדש. על פי חוקי הנייטרליות, שפה לא היה יכול לשהות בנמל של מדינה נייטרלית (כפי שהיה אז מעמדה של צ'ילה) יותר מ-48 שעות. בשל כך יצאה השייטת מהנמל לאחר פרק זמן זה, והפליגה אל אי רובינזון קרוזו, כ-400 ק"מ ממערב לצ'ילה. שפה היה לכוד; בסיסו בצ'ינגדאו שבסין נלכד על ידי יפן, והצי הקיסרי היפני החזק שלט בצפון האוקיינוס השקט ומנע את תנועתו באותו כיוון. המושבות הגרמניות באוקיינוס נלכדו בזו אחר זו על ידי מדינות ההסכמה, ולמעשה לא היה לו כל נמל בטוח להפליג אליו. היה ברור שעל שפה לנסות ולשוב לגרמניה, דרך מצר מגלן. שפה התעכב, עיכוב לא אופייני לו, אך ב-26 בנובמבר החלה השייטת להפליג דרומה לכיוון מצר מגלן. הבעיה הייתה, שזה היה האזור היחיד בו היה שפה מנותק מתשדורות מברלין; המידע שהיה בידיו היה שבאיי פוקלנד אין כוחות אויב, וכוח האויב המשמעותי בדרום האוקיינוס האטלנטי נמצא בפתח הנהר ריו דה לה פלטה, בין אורוגוואי לארגנטינה. שפה התעכב עוד מספר ימים באיים ליד ארץ האש, שם תודלקו האוניות מפחם שנתפס באונייה בריטית שנלכדה. ב-6 בדצמבר הציע שפה לקציניו לפשוט על הבסיס הבריטי באיי פוקלנד, כדי להשמיד את תחנת השידור שם ולהצטייד בפחם נוסף. הפשיטה הייתה מיותרת; לאוניות הגרמניות היה פחם ככל שיכלו לשאת. קציניו של שפה התנגדו לתוכנית, אך הוא הכריע בעדה.
הצי הבריטי
עם קבלת הידיעות על התבוסה בקורונל, החליטו ראשי הצי הבריטי לטפל באיום בתקיפות ובמהירות. הלורד הראשון של האדמירליות, וינסטון צ'רצ'יל, יחד עם לורד הים הראשון, ג'ון פישר, החליטו להוציא שתי סיירות מערכה מתוך הצי העיקרי ("הצי הגדול", Grand Fleet) ולשלוח אותן דרומה. שתי האוניות שנשלחו היו אה"מ אינווינסיבל ואה"מ אינפלקסיבל. משמעות ניתוקן של אוניות אלה מן הצי העיקרי הייתה החלשת הצי שעמד מול הצי הגרמני העיקרי ("צי הים הפתוח", Hochseeflotte), וחלק ממפקדיו התנגדו לניתוק זה; העובדה שפישר וצ'רצ'יל כפו את הניתוק מראה את החשיבות שייחסו להשמדת השייטת של שפה.
אל שתי סיירות המערכה הצטרפו שלוש סיירות משוריינות, אה"מ קורנוול, אה"מ קרנרבון ואה"מ קנט, שתי סיירות קלות, אה"מ בריסטול ואה"מ גלאזגו, ואוניית הסוחר החמושה מקדוניה. גלאזגו השתתפה בקרב קורונל, והצליחה לחמוק כמעט ללא פגע.
בנוסף לכוח זה, הגיעה לנמל לאחר קרב קורונל אוניית המערכה המיושנת (פרה-דרדנוט) אה"מ קאנופוס. האונייה לא הספיקה להגיע לקרב קורונל עקב בעיות מכניות קשות שהאטו מאוד את התקדמותה. עם הגיעה לסטנלי הוחלט לייצב אותה על קרקעית הים במים הרדודים, כך שתשמש כמעין סוללת תותחי חוף ללא יכולת הפלגה.
הגרמנים תוקפים את הנמל
שפה תקף בבוקר 8 בדצמבר. היה זה יום בהיר, והראות הייתה מעולה. שפה שלח את שתי הסיירות המשוריינות, גנייזנאו ושרנהורסט, להפגיז את הנמל בסטנלי, ובעיקר כדי לפגוע בתחנת השידור במקום ואת מתקני הנמל. בשעה 8:30 בבוקר זיהו האוניות הגרמניות את מטרתן, אנטנת השידור שבסטנלי, וכן זיהו עשן שעלה מארובת אחת האוניות במקום. הגרמנים לא ידעו שכבר בשעה 7:50 זיהו תצפיות בריטיות את התקרבותן לנמל, והצי הבריטי נכנס לכוננות. סטורדי הורה על הנעת מנועי האוניות והדלקת הדוודים (תהליך שעשוי היה לארוך מספר שעות), וכמיטב המסורת הבריטית שמר על קור רוח והנחה לאפשר לצוותים לאכול ארוחת בוקר.
בשלב זה היה שפה במצב שבו יכול היה עדיין להנחית מהלומה כואבת על הבריטים. לו היה ממשיך במתקפתו, סביר להניח שהיה יכול להסב נזק ניכר לאוניות הבריטיות, שרובן היו בשלבי תדלוק והנעה. אילו הייתה השייטת הגרמנית מתרכזת סביב פתח הנמל הייתה יכולה להקשות מאוד על יציאת האוניות הבריטיות אל הים, ולו היו מצליחות להטביע בפתח הנמל אחת מהן, ייתכן שהיציאה לים אף הייתה נחסמת בפני הבריטים.
ואולם, למרות ההפתעה לא הצליחו אוניותיו של שפה לממש את יתרונן. בשעה 9:00 בבוקר זיהו הגרמנים את תרני האוניות הבריטיות, והסתבר להם שהנמל אינו נטוש, להפך: נמצאות בו אוניות מלחמה בריטיות, שעל הימצאותן באזור לא היה ידוע לגרמנים. האוניות הגרמניות המשיכו בהיסוס, אך זמן קצר לאחר מכן נוסף גורם הפתעה חדש: מטחי הירי של אוניית המערכה אה"מ קאנופוס, שכאמור תפקדה כסוללת תותחי חוף. קאנופוס הייתה נסתרת מהאוניות הגרמניות שלא זיהו אותה, והירי הפתיע אותן; הסיירות הגרמניות פנו והחלו לסגת חזרה אל הים הפתוח. קאנופוס לא ירתה יותר בקרב, אך המטחים הספורים שירתה הצילו למעשה את הבריטים ממצב קשה.
המרדף
שפה הבין שהחמיץ את ההזדמנות לפגוע בשייטת הבריטית. המלחים באוניותיו היו מותשים מהפלגה ארוכה ומקרב ימי, מחסני התחמושת היו מלאים רק למחצה, ואוניותיו היו נחותות בחימושן מול האוניות הבריטיות. הדרך היחידה להימלט מהסכנה הייתה לצאת ללב ים. בשעה 10:00 לערך החלה השייטת הגרמנית להפליג מזרחה, כשהסיירות המשוריינות מובילות. שפה הצליח להתרחק כ-24 קילומטרים, ואולם היום היה ארוך ונותר די זמן לסיירות המערכה המובילות להשיג את הכוח הגרמני.
בסביבות השעה 13:00 פתחו סיירות המערכה הבריטיות באש, וכחצי שעה לאחר מכן כבר היו בטווח ירי אל לייפציג. שפה החליט לאפשר לסיירות הקלות להימלט, והפנה את שתי הסיירות המשוריינות חזרה, כדי להעסיק את סיירות המערכה. הרוח נתנה לגרמנים יתרון: כיוון הרוח הפנה את עשן הארובות הבריטיות כך שהסתיר את המטרות. שרנהורסט וגנייזנאו הצליחו לפגוע מספר פעמים באינבינסיבל, אך סיירת המערכה הבריטית הייתה מוגנת היטב והנזק שנגרם לה היה מועט.
שפה ניסה לנצל את יתרון המיסוך שהיה לו, ופנה דרומה, כדי להתרחק מטווח התותחים הבריטיים. סיירות המערכה הבריטיות נזקקו ל-45 דקות נוספות כדי לשוב ולסגור את הטווח. האדמירל הבריטי הורה לסיירות המשוריינות שלו להפליג בעקבות הסיירות הגרמניות הקלות, ואילו סיירות המערכה נצטוו להעסיק ולהטביע את שרנהורסט וגנייזנאו.
בשלב זה היו סיירות המערכה קרובות די הצורך כדי שיוכלו לפנות ולהפנות אל האוניות הגרמניות מטחי דופן (Broadside), כלומר מטחים מכל תותחיה של האונייה, כולל התותחים האחוריים. שפה החליט שהדרך היחידה להתמודד עם העוצמה העדיפה של הבריטים היא לפנות ולצמצם את הטווח; בטווח קצר יותר, קיווה שפה, יוכל גם החימוש המשני על אוניותיו לבוא לידי ביטוי. ואולם, קיצור הטווח סייע לבריטים לדייק יותר בירי, וביטל את מיסוך העשן שממנו נהנו הגרמנים עד אותו שלב.
שרנהורסט וגנייזנאו החלו להיפגע בקצב גדל והולך. שרנהורסט נפגעה יותר מ-50 פעמים, שלוש מארובותיה הופלו, אש אחזה בה, והאונייה החלה לנטות על צידה. בשעה 16:04 החלה האונייה לשקוע, וב-16:17 נעלמה לגמרי. גנייזנאו עדיין המשיכה בירי על האוניות הבריטיות, ולפיכך לא ניתן היה להתחיל במבצע הצלה; כל צוותה של שרנהורסט טבע יחד עמה, ובראשם אדמירל פון שפה. גנייזנאו המשיכה להימלט, אך ב-17:15 אזלה תחמושתה. צוות האונייה הטביע את האונייה כדי שלא תיפול לידי הבריטים, והיא שקעה ב-18:02. מתוך הצוות בן 765 איש ניצלו 190, ואולם רבים מהם מתו מפצעיהם מאוחר יותר. האדמירל הבריטי העדיף לוודא ששתי הסיירות הגרמניות תוטבענה, מאשר להמשיך את הרדיפה אחרי דרזדן. האוניות הבריטיות נפגעו מ-40 פגזים, שגרמו להרוג אחד ולמספר פצועים.
מרדף הסיירות הקלות
במקביל, המשיכו הסיירות הקלות הגרמניות בנסיגתן מפני הבריטים. אה"מ קנט רדפה אחרי נירנברג. האונייה הגרמנית נזקקה לטיפול במנועיה, ולפיכך לא הצליחה להגיע למהירות מספיקה, ואילו אנשי צוותה של אה"מ קנט עשו ככל יכולתם כדי להגביר את מהירותה של האונייה, והצליחו להביא אותה למהירות של 25 קשר, מעל מהירותה המרבית הרגילה. בשעה 17:30 פנתה נירנברג כדי לירות על אה"מ קנט, אך לאונייה הבריטית הייתה עדיפות בשריון ובקוטר תותחיה. בשעה 18:30 התפוצצו שניים מדוודיה של נירנברג, ויתרון המהירות ויכולת התמרון שלה אבדו. בשעה 19:27 הוכרעה האונייה הגרמנית סופית, התהפכה על צידה וטבעה.
הסיירות הקלות אה"מ גלאזגו ואה"מ קורנוול ניהלו מרדף אחרי לייפציג ודרזדן. זו האחרונה פנתה לדרום מערב והצליחה לחמוק. לייפציג ספגה פגיעות חוזרות ונשנות, ובשעה 19:00 כבר סבלה נזק כבד: התורן הראשי ושתיים מהארובות הופלו, והאונייה בערה. פגזי התותחים של האונייה הגרמנית אזלו, והגרמנים ניסו לבצע התקפת טורפדו, ללא הצלחה. סמוך לשעה 21:00 התקרבה גלאזגו כדי להטביע את לייפציג, שדגל הקרב שלה עוד התנופף. האונייה הגרמנית ירתה שני נורים לסימון, ולפיכך נצרו הבריטים אש. בשעה 21:23 התהפכה לייפציג וטבעה. דרזדן הייתה האונייה הגרמנית היחידה ששרדה את הקרב. במקביל לקרב עם אוניות המלחמה, הטביעו אה"מ בריסטול ומקדוניה שתי אוניות אספקה של הגרמנים, שנלוו לאוניות המלחמה. אונייה שלישית נמלטה, והגיעה לארגנטינה, שם נעצרה עד תום המלחמה בידי השלטונות.
לאחר הקרב
סטורדי ערך סריקות כדי למצוא את דרזדן, אך ללא הצלחה. לאחר מכן חזר לבריטניה עם סיירות המערכה. נמתחה עליו ביקורת בשל התחמושת הרבה שנורתה ובשל העובדה שדרזדן נמלטה, אך לאחר הכל זכה סטורדי בניצחון ברור, שעליו זכה לשבחים. עשרה מלחים בריטיים נהרגו בקרב, ותשעה עשר נפצעו. אף אחת מהאוניות הבריטיות לא נפגעה באורח רציני. 1,871 מלחים גרמניים נהרגו בקרב, בראשם אדמירל שפה ושני בניו. 215 מלחים וקצינים גרמניים חולצו על ידי הבריטים, רובם מגנייזנאו, חמישה מנירנברג ושמונה עשר מלייפציג. איש מצוותה של שרנהורסט לא ניצל.
המצוד אחרי דרזדן נמשך עוד מספר חודשים. האונייה הגרמנית נמלטה לאוקיינוס השקט, והסיירות הבריטיות דלקו אחריה. ב-13 במרץ 1915 הצליחו אה"מ גלאזגו, אה"מ קנט, ואוניית הסוחר החמושה אורמה ללכוד את דרזדן ליד האי מאס א טיירה (Mas a Tierra), הידוע כאי רובינזון קרוזו, כ-640 ק"מ ממערב לחופי צ'ילה. אף על פי שהאי שייך לצ'ילה והאונייה הגרמנית עגנה במים טריטוריאליים של צ'ילה הנייטרלית, לא כיבדו האוניות הבריטיות את הנייטרליות ופתחו עליה באש. לאחר חמש דקות של הפגזה כבדה הניפה דרזדן דגל לבן ונכנעה. במהלך המשא ומתן על הכניעה נטשו הגרמנים את אונייתם, ופוצצו אותה. שמונה מאנשיה נהרגו וששה עשר נפצעו. הקצין הגרמני שניהל את המשא ומתן היה סגן צעיר בשם וילהלם קנריס, לימים אדמירל וראש שירות המודיעין הגרמני האבווהר.
הטבעתה של דרזדן הייתה אקורד הסיום למלחמה הימית שניהלה גרמניה נגד אוניות סוחר, באמצעות סיירות בודדות שפשטו על נתיבי הים של מדינות ההסכמה. גרמניה המשיכה במלחמה זו באמצעות צוללות ואוניות פשיטה, אוניות סוחר שחומשו בנשק מוסווה.
מבנה רישאת
מבנה רישאת (בערבית: رِيشَة, נוצה), המכונה גם "עין הסהרה", הוא מבנה גאולוגי גדל-ממדים, המצוי בסהרה בתחומי מאוריטניה, סמוך לעיירה ואדאן. המבנה מעוגל, ובשל חשיפת השכבות הקונצנטריות הבונות אותו הוא נראה כלוח מטרה.
המבנה הגדול – שרוחבו כ-50 ק"מ וגובהו מעל פני הים מגיע ל-485 מטרים – נראה היטב מחוץ לכדור הארץ. ב-21 ביוני 1965 צולם לראשונה מן החלל על ידי האסטרונאוטים ג'יימס מקדיוויט ואדוארד היגינס וייט מג'מיני 4. לאחר הופעת הצילומים הראשונים שלו תואר מבנה רישאת כאמוניט ענק במדבר. תפוצה נרחבת של תמונות הלוויין גרמה להפיכתו של המבנה הנידח מוקד עניין לתיירים ולמדענים, ולבניית מתקנים למבקרים באתר.
מאחר שהמבנה בולט בנוף המדברי המונוטוני, הוא הפך לציון דרך עבור צוותי מעבורות חלל.
גאולוגיה
מבנה רישאת שוכן על גבול מסיב אדרר (Adrar) וימת החול אַל-קוּבּרָה. הוא מורכב מטבעות בעלות הרכב סלעי שונה, הניכרות לעין בשל הבדלי ההתנגדות של המסלע המרכיב אותן לסחיפה. חלק מהמבנה נחתך באמצעות מערכת של העתקים שכיוונם צפון-מזרח, אך נראה שאין קשר בין קיומם להיווצרות המבנה. לטבעות דיפ ממוצע שבין 20–25 מעלות, המגיע אף ל-35 מעלות. שחזור של השכבות הסחופות באמצעות הדיפ שלהן מצייר תמונה של קמר שגובהו לפני סחיפה נע בין 3 ל-4 ק"מ.
הסטרטיגרפיה של כיפת מבנה רישאת כוללת כמה סוגים של סלעי משקע: אבן גיר, דולומיט, אבן חול, אבן בוץ, ברקציה וצור. מחקרי שדה ובדיקות פטרולוגיות מצביעות על כך שסלעי הברקציה מורכבים משברים מזוּותים ומעוגלים כאחד של סוגי צור שונים, המגובשים בסיליקה. במסלע חלו שינויים מאוחרים לשיכוב שכללו המסה של הסיליקה בברקציה ותהליכי דולומיטיזציה וסולפידציה באבן הגיר. מעוות גמיש מוקדם בצור מצביע על חדירת תמיסות סיליקה למסלע.
השונוּת בין שברי הצור בברקציה נובעת משני שלבים של היווצרותה. מתצפיות שדה עולה כי הברקציה נוצרה באמצעות התמוטטות סינגנטית של מסלע שחלה בו המסה קרסטית. הפרשנות הסבירה ביותר לתצפיות היא כי הצור במבנה רישאת נוצר במדף יבשתי גבוה, שנותר במצבו מהפרוטרוזואיקון ועד לקרטיקון. על כן מהווה הצור באתר סמן למשך הזמן בו נותר המבנה במיקום זה.
מקור
ההערכה היא כי רישאת נוצר בתקופה שבין הפרוטרוזואום המאוחר לאורדוביק (הטבעת העתיקה ביותר היא 500–600 מיליון שנה). בעבר הוצע כי מבנה הטבעת הוא מכתש השפעה[5], אולם השערה זו אינה עולה בקנה אחד עם הצורה השטוחה של הקרקעית והיעדר מוחלט של סלעים עם עקבות השפעה. היווצרות המבנה כתוצאה מהתפרצות וולקנית נראית גם היא בלתי סבירה ביותר בשל היעדר כיפה העשויה מסלעים מתפרצים או וולקניים.
בהתבסס על הנתונים החזותיים של תצלום הלוויין של מבנה רישאת, ניתן לטעון בביטחון מסוים שהוא נוצר בזכות מגה mud volcano שהוכיח את עצמו לפני כ -500 מיליון שנה. הגיל של הmud volcano נקבע על ידי הגיל של הטבעת החיצונית. הטבעת החיצונית הראשונה מורכבת מסלעי משקע. זה הראשון מתפרץ על ידי בועת גז של ה mud volcano. לאחר מכן נפלטים סלעים עמוקים יותר בעלי גיל גדול יותר, בהתאמה. ובמרכז, באופן טבעי - הסלע העתיק ביותר שהתפרץ בגיל 2.5 מיליארד שנים. זוהי הבועה הקפואה האחרונה של הmud volcano הפעיל שפעם השתמש בכוחותיו. בעין בלתי מזוינת ניתן לראות היטב את המבנה של היווצרות רציפה של טבעות בוץ, ואחריו התגבשות שלהם התקשות.
השערת המטאוריט
המבנה תואר לראשונה בשנת 1916, בדיווח של קצין צרפתי על מבנה ענק שנוצר מפגיעת מטאוריט. עם זאת, מחקרים שהחלו בשנת 1924 ויצאו מתוך הנחת היווצרות זו בגלל צורתו המעוגלת של המבנה – הסתיימו ללא הצלחה.
חוקר הטבע הצרפתי תאודור מוֹנוֹ (Théodore André Monod, 1902–2000), שהשתתף במשלחות מחקר רבות לאפריקה – הראשונה בהן בשנת 1927, בגיל 25 – גילה עניין נלהב במבנה העגול. הוא הגיע לאתר לראשונה בשנת 1934 בראש משלחת מחקר וחיפש את המטאוריט, אך ללא הצלחה. עם זאת, גילה כי המבנה המעוגל שהחל לחקור הורכב מסלעי משקע מהפרקמבריון ובו סלעים סיליקטיים המורכבים ממיקרואורגניזמים חד-תאיים פרימיטיביים. בשנת 1937 פרסם מונו את ממצאיו הראשוניים – המשמשים עד היום במיפוי הגאולוגי של המבנה. משלחות מחקר נוספות שארגן מונו בשנים 1987 ו-1988 שבו עם מסקנות דומות, והסתיימו בהחלטה לנטוש את חיפוש המטאוריט. לאחר ביקור נוסף באתר בשנת 1989 אישר מונו כי "כל הסיפור מקורו בבלבול בשטח רגיל וסלעי שיוחס לגוף מטאוריטי". קביעתו זו נתמכת בהיעדר ראיות לפגיעה של גוף חוץ-ארצי.
מודל פלוטוני
במהלך עשורים רבים נערכו באתר ביקורים של מדענים וגאולוגים, ובשנת 1963 הופיע מבנה רישאת לראשונה במפות בקנה מידה של 1:200,000 של המכון הגאוגרפי הלאומי של צרפת.
מתחילת המאה ה-21 היה מקובל להניח שהמבנה הוא כיפה שכבתית הנובעת מצורה נדירה של געשיות. בשנת 2005 הוצע מודל שגרס כי למבנה ייחודי זה מקור ארצי ולא מטאוריטי, וכי הוא נוצר בקרטיקון לפני כ-100 מיליון שנים כתוצאה מהשפעה של מחדר שמקורו במעטפת.
המודל נשען על קיומם של דייקים טבעתיים בהרכב בזלתי, מחדרים קימברליטיים וסלעים געשיים אלקליים במבנה. צוות החוקרים הציע כי חדירה של מחדר פלוטוני גרמה להתרוממות הקרום מעליו ולהיווצרות תמיסות הסיליקה, ובכך תרמה ליצירת סביבה מתאימה להמסה של סלעי המשקע. על פי מודל זה עולה אפשרות כי היווצרות החללים לתוכם חדרו התמיסות גרמה לקריסת המסלע ולהיווצרות הברקציה בשכבות העליונות.
שאלה פתוחה
על אף הימצאם של סלעים ומחדרים מגמטיים, לא קיימות עדויות תומכות נוספות לקיומו של מחדר פלוטוני גדול, שהיה עשוי להניע את היווצרות מבנה רישאת. בדיקות כבידה שנערכו במבנה לא מצאו מחדר פלוטוני או דיאפירי כזה בעומק סביר. בנוסף מצויים בכמה מקומות במבנה סילים ודייקים דולריטיים וסלעים סמוכים עתירי אנלציט. נוכחותם של אלה פורשה כתוצאה של המרה הידרותרמית של מחדרים ריוליטיים, לאור העובדה שלא נמצאו במבנה עדויות לגעשיות נרחבת.
בדיקות הכבידה גם אינן מצביעות על קיומן של שכבות ברקציה במבנה האופייני למכתשי פגיעה. ההשערה כי המבנה לא נוצר בדרך זו נשענת על כמה ממאפייניו הנוספים, ובעיקר:
לאור ממצאים אלה מסכימים חוקרים כי המבנה נוצר בתהליך ארצי, אך התהליך המדויק בו נוצר והיווצרות הברקציה המצויה בו נותרו שאלות פתוחות, וכך גורס גם המחקר התומך במודל הפלוטוני.
כיום מוכרות תופעות דומות, רבות מהן בצפונה של אפריקה. מבנה נוסף שקוטרו כ-5 ק"מ מצוי כ-25 ק"מ מערבית למבנה רישאת, וקבוצה קטנה של מבנים דומים מקיפה את משולש הגבולות בין מצרים, לוב וסודאן.
מונצף מרזוקי
מונצף מרזוקי (בערבית: المنصف المرزوقي, תעתיק מדויק: אלמנצף אלמרזוקי; נולד ב-7 ביולי 1945) הוא פעיל זכויות אדם, רופא ופוליטיקאי תוניסאי, שכיהן כנשיא תוניסיה במשך שלוש שנים.
ביוגרפיה
מרזוקי נולד בגרומבליה, תוניסיה. את לימודי הרפואה שלו הוא למד באוניברסיטת שטרסבורג, צרפת. ב-1979 הוא שב לתוניסיה וייסד את המרכז לקהילה הרפואית בסוסה ואת הרשת האפריקנית למניעת התעללות בילדים. בנוסף לכך גם הצטרף לליגה התוניסאית לזכויות האדם. הוא היה בדרום אפריקה כדי ללמוד אודות ביטול משטר האפרטהייד בה.
פעילותו כפוליטיקאי ופעיל זכויות אדם
ב-1991, כאשר הממשלה בראשות זין אל-עאבדין בן עלי דיכאה באלימות את התנועה האיסלמית א-נהדה (תנועת ההתעוררות) קרא מרזוקי לנשיא המכהן, בן עלי להישמע לחוק. ב-1993 היה מרזוקי אחד מהחברים המייסדים של הוועד הבינלאומי להגנה על אסירים, אולם הוא התפטר בהמשך לאחר שתומכי הממשלה השתלטו על הוועד. מרזוקי נעצר כמה פעמים בחשד לקשר עם קבוצות איסלאמיות אסורות וכן באשמה כי הוא קשור להפצת חדשות שקריות. בהמשך הוא הקים את הוועדה הערבית לזכויות האדם וב-17 ביולי 2011 הפך לחבר בחבר המנהלים שלה. בשנת 2001 הוא ייסד את הקונגרס של הרפובליקה. למרות שהארגון הוצא מחוץ לחוק בשנת 2002, המשיך מרזוקי בפעילות, כשהוא פועל מצרפת. בעקבות התפטרותו של הנשיא בן עלי בעקבות המחאות בתוניסיה, הודיע מרזוקי על חזרתו לתוניסיה ועל כוונתו לרוץ לנשיאות.
כנשיא
מפלגתו של מרזוקי, קונגרס למען הרפובליקה (CPR) המזוהה עם המרכז-שמאל, הגיעה בבחירות למקום השני וזכתה ב-23 מושבים בפרלמנט.
ב-12 בדצמבר 2011 הודיעה האספה המכוננת של תוניסיה - הגוף שנבחר למשול על המדינה ועל ניסוח החוקה החדשה, כי מרזוקי נבחר כנשיא הביניים של הרפובליקה התוניסאית, עם 155 קולות בעד, 3 קולות נגד ועוד 42 נמנעים. קולות הנמנעים היו תוצאה של חרם מצד מפלגות האופוזיציה, שטענו כי החוקה החדשה של המדינה איננה דמוקרטית.
סהלה דנגל, קיסר אתיופיה
סהלה דנגל היה קיסר אתיופיה לסירוגין בין 1832 - 11 בפברואר 1855 לקראת סוף תקופת השופטים האתיופית. היה בנו של גברה מאסי צאצא של הקיסר פאסילידס.
מונצף מרזוקי
כנשיא
הוא מונה לתפקיד הזמני במסגרת הסכם עליו חתמה האופוזיציה עם מפלגת השלטון, המפלגה האיסלאמיסטית א-נהדה, שזכתה ב-89 מושבים.
סהלה דנגל, קיסר אתיופיה
קיסר זה היה "קיסר בובה" והאימפריה האתיופית נשלטה באופן מעשי על ידי סגן הקיסר עלי השני. החוקר הגרמני אדוארד רפאל שביקר בגונדר ב-1833 ציין ש:
מונצף מרזוקי
כנשיא
בבחירות לנשיאות שנערכו בנובמבר-דצמבר 2014 הפסיד מרזוקי לאל-באג'י א-סבסי.
סהלה דנגל, קיסר אתיופיה
כאשר סהלה דנגל הוכתק לקיסר על ידי עלי השני הכמרים אזזו התנגדו ואכן על השני הוריד את סהלה ושלח אותו לעיירה זאנגג'. על השני הכתיר במקום סהלה את גברה קראסטוס שהיה באי נידח באגם טאנה למרות כל זאת קראסטוס מת לאחר כשלושה חודשים. סהלה פגש את עלי השני בכפר טאגור ושכנע אותו להשיבו כקיסר ב-1832. במשך כהונתו השנייה נוהל כנגד סהחה מרד בראשותו של אגוולה אנבסה, מרד זה נכשל והקיסר ערף את ראשו של אנבסה ושם אותו בעץ בדבבאי.
מונצף מרזוקי
לאחר הנשיאות
ביוני 2015 היה על הספינה "מריאן" שנעצרה בידי חיל הים הישראלי בעת שהשתתפה במשט לעזה.
סהלה דנגל, קיסר אתיופיה
בעקבות מותו של ראס קינפו המצביאים השונים נלחמו על אדמותיו בגוג'אם שבסופם הקיסרית מנן ליבן אמדה אשתו של הקיסר יוהנס השלישי בקרב צ'אנטי באר באוקטובר 1839 שבסופו לכדה את קרובו של ראס קינפו וולדה תקלה. לאחר מכן היא הצליחה להדיח את סהלה ב-29 באוגוסט 1840 ומינתה בחזרה את בעלה יוהנס השלישי לקיסר. יוהנס שתמך בדאג'זמץ וובה היילה מריאם של סאמיאן יריבו של עלי השני הודח שוב הפעם על ידי עלי השני והוא מינה שוב את סהלה לקיסר באוקטובר 1841. ב-1848 סהלה נתן את התואר ראס כאשר נכנס לגונדר. יוהנס השלישי איכשהו הצליח שוב להפוך לקיסר ב-1850 והודח שוב ב-1851 וסהלה שב לשלטון. יוהנס התעקש לשוב לשלטון, בתקופה זו קאסה היילו החל להביס את השליטים המקומיים ובנה לעצמו אזור שליטה רחב שלבסוף הדיח את סהלה והכתיר את עצמו לקיסר בשם תוודרוס השני ויוהנס ויתר על שאיפתו לשלטון.
מונצף מרזוקי
לאחר הנשיאות
בשנת 2016, הוא מונה על ידי האיחוד האפריקאי לפקח על הבחירות לנשיאות קומורו.
בנובמבר 2021, מונצף מרזוקי היה מושא לצו מעצר בינלאומי בגין סיכון ביטחון המדינה. הוא נידון שלא בנוכחותו לארבע שנות מאסר לאחר שהאשים את קייס סעיד בביצוע הפיכה.
מרזוקי, אשר התגורר בפריז, אמר כי עלייתו של סעיד לשלטון הייתה הפיכה ועודד מפגינים למחות נגד הנשיא. זאת לאחר שסעיד הקפיא את פעילות הפרלמנט. הוא גם קרא שלא לקיים בתוניסיה את ועידת המדינות דוברות הצרפתית ולהעבירה למדינה אחרת.
נוהל הגעת מכשירים
נוהל הגעת מכשירים (באנגלית: Standard terminal arrival route; בראשי תיבות: STAR) הוא נוהל טיסה לקראת נחיתת מכשירים. נוהל זה מכונה לפעמים "הצטרפות". ה־STAR הוא דרך מסודרת לשלב את התנועה האווירית במעבר מבקרתן של יחידות הבקרה האזוריות לפיקוח של מגדל הפיקוח בשדה התעופה תוך שמירה על מרווחי הבטיחות. מכיוון שה־STAR מתפרסם בפמ"ת, כל צוותי הטיסה מתודרכים לגביו עוד טרם ההמראה, מה שמקל מאוד על שמירת "התמונה האווירית" בין הפקחים לטייסים, גם כאשר הטיסות מגיעות מכל רחבי העולם.
ה־STAR מפרט את נתיב הטיסה (מהירות, נתיב, נקודות דווח, אמצעי ניווט, גבהים וכדומה) מהנקודה האחרונה במרחב האווירי האזורי, כפי שהוגשה בתוכנית הטיסה או כפי שבוצעה בפועל, ועד לנחיתה על אחד המסלולים של שדה התעופה, במקרים מיוחדים, ביצוע הקפה נמוכה או מעבר לנוהל הנמכת מכשירים. ה־STAR בדרך כלל מיועד להצטרפויות בכללי טיסת מכשירים. את פרטי ה־STAR מפרסמת רשות התעופה האזרחית במסגרת הפמ"ת.
האיור שמתאר את ה־STAR מכיל מידע רב. לדוגמה, בשורת הנתונים שלימין האיור מצוין לאיזה שדה תעופה הדפית מתייחסת (במקרה הזה נמל תעופה ציריך קלוטן בשווייץ), הסימול של שדה התעופה, גובהו ופרטים נוספים.
בצד ימין בתחתית האיור מסומנים גבהי הבטיחות בגזרות השונות סביב השדה בהתייחס לטווח של עד 25 מייל ימי מה־VOR. גבהים אלה הם הגבהים המינימליים לטיסה במקרה שהטייס "התברבר" ואין לו נתונים חוץ מהטווח אל השדה.
הדפית מתארת שלושה תהליכים אפשריים להצטרפות מהמרחב האווירי לנקודת ההמתנה AMIKI. AMIKI היא גם הנקודה ממנה מתחיל תהליך הנמכת מכשירים אל השדה קבע גישה התחלתית (Initial approach fix).
LG G6
LG G6 (בתעתיק לעברית: אל־ג'י ג'י 6) הוא טלפון חכם שפותח על ידי חברת LG. המכשיר הוכרז ב־26 בפברואר 2017 בכנס MWC, כיורשו של LG G5. ה־G6 נבדל מקודמיו בתצוגה שלו, אשר מציגה יחס גובה־רוחב של 18:9 לעומת הדגמים הקודמים שהציגו ביחס 16:9. ב־19 ביוני 2017 הוכרז ה־LG G6+, עם 6GB זיכרון נדיף ו־128GB אחסון.
חומרה
ה־G6 כולל שלדה מלבנית העשויה מאלומיניום ומסך אחורי העשוי מזכוכית. המכשיר עמיד במים ואבק והוא זמין בצבעים שחור, לבן וכסוף. המסך LCD ברזולוציית 1440p. חברת LG הצהירה כי היא התכוונה לבנות את הטלפון בעל מסך גדול אך שיהיה נוח. תצוגת הטלפון היא 1:2 (18:9) בניגוד לשאר מכשירי ה־LG G. עובי המכשיר קטן במקצת מעובי G5. מערכת השבבים היא Qualcomm Snapdragon 821-on-chip בעלת 4GB של זיכרון RAM. הטלפון מוצע בשתי גרסאות שונות של נפח אחסון – 32GB או 64GB. לעומת זאת, גרסת הפלוס מכילה 6GB של זיכרון RAM ונפח אחסון של 128GB. הדגמים של ארצות הברית תומכים בטעינה אלחוטית. בדומה ל־G5, ה־G6 כולל 2 מצלמות כפולות אחוריות, עם חיישנים סטנדרטיים וזווית רחבה, המצלמה האחורית בעלת 13 מגה פיקסל.
תוכנה
מערכת ההפעלה המקורית של ה־G6 היא מערכת אנדרואיד 7.0 מרשמלו ו־LG UX. נכון לדצמבר 2019 ניתן לשדרג את המערכת לאנדרואיד 9. המכשיר מאפשר מצב "דולק תמיד" המציג שעון והודעות על המסך גם כאשר המכשיר במצב המתנה. למכשיר יכולת להפוך תמונות ביחס לגודל המסך.
קיילו רן
קיילו רן (באנגלית: Kylo Ren) – או בשמו האמיתי בן סולו – הוא דמות בדיונית מסדרת הסרטים "מלחמת הכוכבים", המגולמת בידי אדם דרייבר, אשר הופיעה לראשונה בסרט הכוח מתעורר.
ביוגרפיה כללית
קיילו רן נולד כשנה לאחר אירועי הקרב על אנדור (5 ABY) על כוכב הלכת צ'אנדרילה, אליו הועברה בירת הרפובליקה החדשה עם מינויה של מון מות'מה לקאנצל ליאה אורגאנה שכיהנה כסנאטורית בסנאט החדש ולהאן סולו, גנרל ברית המורדים לשעבר. בן נשלח להתחנך בדרכי הג'דיי על ידי דודו, אביר הג'דיי האחרון ולימים מאסטר הג'די לוק סקייווקר, אך פותה על ידי המנהיג העליון סנוק ולבו נטה לאופל. כפי שמתברר מחילופי הדברים בין ריי ללוק ובין קיילו רן לריי, לוק ניסה לחסל את בן בשנתו מה שגרם לבן לבגוד בלוק, לשרוף את מקדש הג'דיי ולחסל את כל הג'די למעט אלו שעברו איתו לצד האפל. בעקבות בגידתו של אחיינו, החליט לוק להפסיק את חינוך הדור הבא של אבירי הג'דיי ונעלם. הוריו של בן, האן וליאה, מזועזים ממה שהתרחש ומלאים ברגשות אשם, נפרדו.
רן הוא מנהיג מסדר אבירי רן הקשור למסדר הראשון שהחליף את האימפריה הגלקטית ומיוסודו הוא מסדר אשר קשור לכוח.
בכוח מתעורר
במהלך האירועים מופיע רן כזרוע המבצעת ועושה דברו של המנהיג העליון סנוק, חזק ביותר בכוח ומורהו של רן. רן מביע מספר פעמים את פקפוקיו בבחירה שעשה במעבר לצד האפל, ומציין את משיכתו אל האור. הוא שומר את קסדתו השרופה והמעוותת של סבו, דארת' ויידר, בו הוא רואה דמות להערצה ומקווה להשלים את מלאכתו של ויידר, וממנו הוא שואב השראה כשהמשיכה אל האור חזקה ממנו.
מאידך, רן מוצג גם בצדו האפל, כאשר הוא מוביל את המתקפה על הכפר בכוכב הלכת ג'אקו בניסיון למצוא את המפה המובילה אל מסתורו של לוק סקייווקר. הוא שוחט ללא רחם את לור סן טקה הקשיש ומורה לקפטן פאזמה לירות בכל הכפריים. בהמשך הוא חוקר בעינויים את פו דמרון.
רן מוביל את המתקפה על טאקודנה וארמונה של מאז קנאטה, תופס את ריי ולוקח אותה לספינתו לחקירה.
בחקירה זו המתגלה חולשתו כאשר ריי מסוגלת ל"לראות" את לבטיו וחששותיו הפרטיים ומנגד לא מוסרת מידע מסגיר אודות לוק.
כשליאה פוגשת את האן, היא משכנעת אותו לנסות להחזיר את בנם לצד המואר היות שהוא אביו. האן, צ'ובאקה ופין יוצאים להציל את ריי כשלמעשה על האן מוטלת המשימה לשכנע את בנו לחזור בו מדרכיו. האן סולו נכשל לאחר שבנו מפעיל את חרב אור עליו והאן נופל לתהום. קיילו רן נפצע מהירי של צ'ובאקה הזועם אך יוצא לתפוס את פין וריי. קיילו מתעמת איתם, מהמם את פין אך לאחר קרב קשה, כשהוא פצוע, המום ממעשיו שלו וחסר כוונה לחסל את ריי, אלא רוצה לקחת אותה לתלמידתו, הוא מפסיד בקרב ונותר על בסיס קוטל הכוכבים המתפרק.
קיילו רן ניצל בהוראתו הישירה של המנהיג העליון סנוק שמורה שגנרל הצבא האקס להגיע אליו עם קיילו רן.
באחרוני הג'דיי
במהלך מרדף שמהל המסדר הראשון אחר ספינות "ההתנגדות", רן מגיע אל מורו, המנהיג העליון סנוק ששואל אותו לשלומו. רן ננזף בידי סנוק על כך שיש בו יותר מדי אור, ועל כי נכנע לילדה שלא אחזה בחרב אור מימיה. רן מנסה לתקוף את סנוק אך נהדף על ידי ברקיו. רן מתחיל להראות מרירות כלפי מורו. רן מצליח לתקשר עם ריי טלפתית ובמהלך שיחות אלו רן מוסר את גרסתו לסיבה בגינה בגד באביו, כשהוא טוען שמעולם לא אהב אותו ו"זרק אותו כמו זבל". כמו כן, הוא חושף מדוע בגד בדודו, לוק סקייווקר. מתברר כי הלה ראה את הצד האפל מתגבר בתלמידו וחשב להורגו את מנת למנוע ממנו לבגוד בו. משהיסס לוק, בן הצליח להינצל ובגד במסדר תוך שהוא הורס את מקדש הג'די מחסל את תלמידיו כליל.
ריי מסרבת להאמין לכך היות שלוק מסר מוקדם יותר גרסה שונה בה השמיט את חלקו האלים. ריי ההמומה שואלת את לוק אודות הדברים ולוק חושף כי למעשה הדבר נכון. בכעסה, ריי תוקפת את לוק בחמת זעם ומודיעה לו שתצא אל רן על מנת להחזירו לצד המואר (כפי שעשה לוק עם אביו בשובו של הג'דיי) על אף כי לוק מזהיר אותה שהתוכנית שלה צפויה להכשל. מכשמגיעה ריי אל רן היא נלקחת אל חדרו של סנוק. סנוק טוען שהוא זה שקישר בין ריי לקיילו, מתגרה ברגשותיה של ריי ומגחך עליה כשהיא מנסה לתקוף אותו ונכשלת. שלא כמו הקיסר פלפטין, נראה שלסנוק אין כל רצון לגרום לריי לעבור לצד האפל, הוא בוטח בתלמידו הנוכחי. רצונו היה לקבל ממנה מידע אודות מחבואו של לוק בחקירתה על ידי קיילו רן, ריי לא ידעה היכן הסתתר לוק ואילו בעת חקירה זו, היא הספיקה לשהות לצדו ומשקיבל את מבוקשו, הוא מוכן לחסלה. בניגוד נוסף לקיסר פלפטין, שהחליט לחסל את לוק במו ידיו, סנוק מטיל את המשימה על תלמידו על מנת לבחון את נאמנותו. רן מקרב את חרבו אל ראשה של ריי, אך בה בעת מזיז את חרבה של ריי שמונחת לצד סנוק תוך שהוא גורם לו להאמין שהוא יפעיל את חרבו על ריי. ברגע של חוסר תשומת לב מצידו של סנוק, רן מפעיל את חרב האור של ריי שחוצה את סנוק לשניים והורגת אותו.
רן וריי נכנסים לקרב קשה נגד שומריו של סנוק ולא פעם מצילים אחד את השנייה. בסיום הקרב כל אחד מציע לשני להצטרף לצד שלו בכוח, אך ריי מחליטה לתקוף אותו, ומשהיא מנסה לקחת את חרבו קיילו מפעיל התנגדות למשיכתה והחרב אגב פיצוץ גדול. ריי נמלטת ורן מאבד את הכרתו.
גנרל האקס מגיע לחדר על מנת לגלות כי המנהיג העליון איננו ומחליט לירות ברן ולקחת ידיו את המושכות, אך מוותר לאחר שרן שב להכרתו. רן טוען כי "הילדה הרגה את המנהיג" ומחלק להאקס פקודות. כשהגנרל מפגין התנגדות לפקודותיו של רן, רן חונק אותו באמצעות ה"כוח" ומכריז על עצמו כמנהיג העליון של המסדר הראשון. בלית ברירה, האקס מקבל את מרותו.
רן מוביל את הקרב על הכוכב קרייט ואף נלחם בהשתקפותו של לוק סקייווקר אותה חשב לסקייווקר עצמו. השתקפותו של סקיווקר מתפוגגת ולפני שהמורדים הנותרים מסתלקים מקרייט, ריי מתגלה אל קיילו רן פעם אחרונה לפני שהמילניום פאלקון ממריאה.
רן יוצא מהקרב כשלא כל תאוותו בידו, אך למרות זאת ידו על העליונה.
עלייתו של סקייווקר
כשנה לאחר עלייתו לשלטון קיילו רן מגלה מסר מסתורי מהקיסר לשעבר פלפטין. על מנת למצוא את פלפטין ולחסלו משום שהוא מחשיב אותו כאיום, הוא רוצח תושבים מקומיים על מנת למצוא מכשיר ניווט שמביא אותו למישור סית' בשם אקסגול שם הוא פוגש בפלפטין שחושף בפניו כי הוא עומד מאחורי סנוק והמסדר הראשון והוא היה הקול של הצד האפל אותו שמע לאורך דרכו מאז למד את דרכי ה"כוח". פלפטין חושף בפניו צבא משחתות עצום בשם "המסדר האחרון" ומציע לו לשלוט בו ובגלקסיה בתמורה לחיסולה של ריי. נפחי המסדר האחרון מחשלים מחדש את הקסדה שלו. קיילו חס על חייו, חוזר עם אבירי הרן ומספר לגנרלים שלו על העסקה. אחד הגנרלים בוגד בו ומוסר את המידע למורדים.
קיילו רן מחפש את ריי ומדבר איתה בקשר טלפתי. הוא מספר לה על פלפטין ודוחק בה לעבור לצד האפל כשהם ייפגשו. לפני ניתוק הקשר הוא חוטף ממנה שרשרת שקיבלה ממקומיים ובכך מאתר את מיקומה ויוצא לרדוף אחריה. הוא שולח אחריה את אבירי הרן וטס לעברה בחללית האישית שלו. ריי חותכת את כנף החללית ומפילה אותה באמצעות חרב האור של לוק שחושלה מחדש. בעוד קיילו מתקדם לעברה היא מבחינה בנחתת הלוקחת את צ'ובקה ועוצרת אותה באמצעות הכוח. קיילו משתמש אף הוא בכוח על מנת למנוע ממנה להחזיר את הנחתת, וריי מאבדת שליטה ומשחררת מידיה ברקי סית' שמפוצצים את הנחתת והורגים את כל אנשיה. ריי בורחת וקיילו חוזר למשחתת שלו, שם אנשיו מספרים לו כי הווקי היה על נחתת אחרת שלא התפוצצה והוא לוקח את חפציו ושולח אותו לחקירה.
לאחר מעקב של אבירי הרן הם מדווחים לו כי מצאו את ריי בעיירה והוא נוסע לשם עם משחתת הכוכבים שלו. בעודו יורד לקרקע ריי מבחינה בנוכחות של צ'ובאקה ופולשת למשחתת שלו בעוד קיילו מחפש אותה על הקרקע בפרק זמן לא פרופורציונלי בעליל. כשריי בחדרו הפרטי הם מקיימים שיחה טלפתית וקרב בו קיילו רן חושף בפניה את זהותה האמיתית: הוריה בחרו באנונימיות משום שסבה הוא שיב פלפטין (קיסר האימפריה הגלקטית ואדון סית') ושמה האמיתי הוא ריי פלפטין. ריי מכה בטעות במסכה השרופה של סבו דארת' ויידר וקיילו מגלה את מיקומה ושב למשחתת. הוא מתעמת עם ריי אך היא נמלטת על המילניום פאלקון.
קיילו נוסע לירח של אנדור לשרידי כוכב המוות שם הוא משמיד את מכשיר הניווט השני ונלחם עם ריי. במהלך הקרב אמו ליאה אורגנה משתמשת ב"כוח" על מנת לקרוא בשמו ומתה. ריי מנצלת את הסחת הדעת כדי לדקור אותו. היא מרפאת אותו ובורחת עם החללית שלו. קיילו הוזה את אביו האן סולו ומדבר עימו. הוא חוזר על המשפט אותו אמר לו לפני שרצח אותו: "אני יודע מה עליי לעשות, אך איני יודע אם יש בי הכוח לעשות כן" ואז משליך את חרב האור האדומה שלו לים הגועש וחוזר להיות בן סולו בצד המואר של ה"כוח".
בן סולו מגיע לאקסגול על מנת לסייע לריי בקרב נגד סבא שלה אך נתקל באבירי הרן. ריי משגרת אליו באמצעות הכוח את חרב האור של דודו וסבו והוא הורג את כולם. בן מגיע אל ריי להתעמת עם פלפטין שמתרשם מעוצמת החיבור ביניהם. הוא שואב מהם את הכוח על מנת לרפא את עצמו ובכך מביא אותם לסף מוות. הוא זורק את בן לתהום. בן מצליח לטפס מהתהום רק כדי למצוא כי ריי נהרגה בקרב מול פלפטין כשחיסלה אותו והוא מרים ומחבק את הגופה שלה. הוא משתמש בכוח על מנת להחיות אותה, הוא גוסס, היא מתעוררת והם מתנשקים. בן סולו מת בידיה והיא מניחה אותו על הרצפה וגופתו נעלמת וכך גם גופת אמו.
מראה
בדומה לסבו, גם קיילו רן חובש מסכה-קסדה המזכירה בצורתה את זו של דארת' ויידר, אך צבעה שחור משולב בכסוף, והיא בעלת עיטורים. בניגוד לוויידר שלבש מסכה-קסדה מסיבות רפואיות גרידא, עוטה רן את המסיכה מתוך בחירה ואף מוריד אותה בכמה הזדמנויות במהלך הסרט, אז מתגלה שיערו השחור הארוך. הוא לבוש בגדים שחורים ועל גופו גלימה וברדס שחורים גם הם. בסוף "מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר" קיילו נותר עם צלקת מחרב אור שנגרמה לו על ידי ריי.
במהלך אירועי "מלחמת הכוכבים - פרק 8: אחרוני הג'דיי", רן הזועם על מנהיגו חובט בקסדתו הורס אותה כליל ומאמץ סופית את מראהו החדש.
Mother's Little Helper
"Mother's Little Helper" (בעברית: העוזר הקטן של אמא) הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הרולינג סטונז. השיר יצא לראשונה בממלכה המאוחדת בשנת 1966 ופתח את האלבום Aftermath. בארצות הברית יצא השיר כסינגל והגיע למקום השמיני במצעד הסינגלים בילבורד הוט 100. צד ב' של התקליט היה השיר "ליידי ג'יין" שהגיע למקום ה-24.
קיילו רן
מראה
בתחילת הסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 9: עלייתו של סקייווקר", נפחי המסדר האחרון מחשלים מחדש את קסדתו של קיילו רן.
Mother's Little Helper
השיר עוסק בפופולריות הפתאומית שהייתה לתרופות הרגעה בקרב עקרות הבית, והסכנות שבלקיחת מנת יתר של תרופות או התמכרות. התרופות שהשיר עוסק בהן הן מפרובמט (מילטאון) או דיאזפאם (ואליום).
מילים ולחן
את השיר "Mother's Little Helper" כתבו מיק ג'אגר וקית' ריצ'רדס. הוא הוקלט באולפן חברת תקליטי RCA בהוליווד שבקליפורניה במרץ 1966.
קיילו רן
כוחו וחולשותיו
מחילופי הדברים בין סנוק לגנרל האקס, מתברר כי הכשרתו של רן בדרכי הכוח לא הושלמה עדיין בתקופת פרק 7 אך חרף כך מציג רן שליטה פנומנלית בכוח, מסוגל לעצור קרן לייזר שנורתה לעברו במעופה בלא שנדרש ממנו ריכוז מיוחד. כמו כן הוא שולט היטב בחרב אור. חרב האור שלו היא בעלת להב אדום ומשני צידי שמורת הניצב בולטים להבי אור קצרים (אדומים אף הם).
Mother's Little Helper
מילים ולחן
השיר מתחיל בשורה שמופיעה שוב כשורה אחרונה בפזמון החוזר.
קיילו רן
כוחו וחולשותיו
למרות כוחו הרב, רן חש כי לעולם לא יוכל להשתוות לדארת' ויידר, סבו. הוא סובל מהתפרצויות זעם אלימות ובלתי נשלטות במהלכן הוא מסוגל להשחית את כל העומד בדרכו ולפגוע בסובבים אותו. במהלך הסרט מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר, מצליחה ריי לפגוע בביטחונו העצמי במהלך קרב ולהביס אותו.
Mother's Little Helper
מילים ולחן
לקראת סוף השיר נשלחת אזהרה לאמהות.
קיילו רן
כוחו וחולשותיו
רן היה מסוגל להערים בתודעתו אף על המנהיג העליון סנוק עצמו שטען, למרבה האירוניה, כי "לא ניתן לבגוד בו" היות שהוא "רואה כל כוונה לפעולה של רן". רן סובב את החרב לצידו של סנוק לכיוונו ובה בעת קרב את חרבו שלו אל ריי וכך גרם לו להאמין שיפגע בריי, חיסל את סנוק ולקח את השלטון לידיו.
Mother's Little Helper
מילים ולחן
השיר מבוסס על אקורדים עממיים וריף גיטרה בסגנון מזרחי המזכיר צליל של סיטאר. הנגינה היא בשתי גיטרות סלייד בנות 12 מיתרים בביצוע בריאן ג'ונס וקית' ריצ'רדס.
קיילו רן
פרודיות ומחוות
דמותו של רן הולידה תוך זמן קצר מספר מחוות ופרודיות שרובן מתייחסות לפגמים השונים באישיותו של רן. בין השאר חשבון טוויטר פיקטיבי המציג את רן כילד מתוסכל המעריץ את סבו ושונא את אביו, מספר רצועות קומיקס שנוצרו על ידי מעריצים ואף מספר סרטונים. השחקן אדם דרייבר אף הופיע בתוכנית סאטרדיי נייט לייב בסרטון פארודי במסגרתו משתתף רן בתוכנית "בוס בהסוואה".
גברה קראסטוס, קיסר אתיופיה
גברה כרסתוס (געז: ገብረ ክሪስቶስ, עברית משרת/עבד הצלב) היה קיסר אתיופיה 18 במרץ 1832 - 8 ביוני 1832. היה בנו של גברה מאסי (צאצא של פאסילידס).
קיסר זה היה קיסר בובה שנשלט למעשה על ידי סגן המלך ראס עלי השני מבני האורומו שיותר מאוחר הדיח את הקיסר לטובת אחיו סהלה דנגל. הכמרים של מחוז אזזו שללו את ההביטים הדתיים של סהלה דנגל ושכנעו את ראס עלי סגן הקיסר לשחרר את גברה קראסטוס מהאי מאסרחה שבאגם טאנה ולמנותו כקיסר. קראסטוס היה קיסר למשך כשלושה חודשים עד מותו ונקבר במנזר תקלה היימנות באדבבי. ההיסטוריון וואליס באדג' כותב בספרו שקיסר זה הורעל למוות.
לאחר מותו הכתר הושב לאחיו סהלה דנגל.
ניקוס קקלמנאקיס
ביוגרפיה
קקלמנאקיס נולד בשנת 1968 בורזיקה, פרוור של העיר אתונה ובילדותו החל להתאמן בגלישה. בשנת 1986 הוא התחרה באליפות העולם לנוער שנערכה בחצי האי כלקידיקי שביוון וזכה במדליית הארד. בשנת 1992 הוא השתתף לראשונה במשחקים האולימפיים שנערכו בברצלונה והסתפק במקום התשיעי. באליפות אירופה בשנת 1993 הוא זכה במדליית הארד ובאליפות אירופה שנה לאחר מכן אשר נערכה בהרקליון הוא זכה במדליית הזהב. בשנת 1995 הוא קטף את מדליית הכסף מאליפות העולם שנערכה בפורט אליזבת ואת מדליית הארד מאליפות אירופה שנערכה באי וייט.
באולימפיאדת אטלנטה 1996, זכה קקלמנאקיס במדליית הזהב לאחר שניצח ארבעה מתוך תשעת השיוטים וגבר על יריביו העיקריים גל פרידמן הישראלי וקרלוס אספינולה הארגנטיני. באותה השנה זכה גם באליפות העולם שנערכה בחוף בת גלים בחיפה. בשנת 2000 הוא זכה שוב בתואר העולמי בתחרות שנערכה במאר דל פלאטה והגיע אל אולימפיאדת סידני 2000 עם סיכויים גבוהים לזכייה אך סיים רק במקום השישי. שנה לאחר מכן קקלמנאקיס זכה בפעם השלישית בתואר העולמי כשניצח את אליפות העולם שנערכה בחופי ורזיקה, עיר הולדתו. באליפות העולם בשנת 2003 שנערכה בקדיס הוא זכה במדליית הארד.
באולימפיאדת אתונה 2004, נבחר קקלמנאקיס להדליק את הלפיד האולימפי בטקס הפתיחה. בתחרות גלישת הרוח הוא זכה במדליית כסף. לפני השיוט האחרון הוא דורג במקום השלישי וכדי לזכות במדליית כסף היה צריך לסיים בפער לפני גל פרידמן או ריקארדו סנטוס הברזילאי שדורגו לפניו. בשיוט ה-11 והאחרון הוא סיים במקום העשירי לפני סנטוס שסיים במקום ה-17 ולמעשה הבטיח את זכייתו במדליית הכסף. לאחר אתונה הוחלף דגם גלשן המיסטרל לדגם ניל פרייד RS:X, קקלמנאקיס התקשה להסתגל לדגם זה ולא הצליח לזכות במדליות באליפויות עולם או אירופה. עם זאת, הצליח להעפיל למשחקים האולימפיים בבייג'ינג 2008, שם סיים במקום השמיני.
יוסף דן
יוסף דן (1935 – 23 ביולי 2022, כ"ה בתמוז ה'תשפ"ב) היה חוקר קבלה ומיסטיקה יהודית, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים, מופקד הקתדרה לחקר הקבלה על שם גרשם שלום. חתן פרס ישראל לשנת ה'תשנ"ז.
ביוגרפיה
נולד בשנת 1935 בבודפשט, הונגריה. כשהיה בן 4, בשנת 1939, נמלטה משפחתו מהונגריה מפחד הנאצים, בני הברית של השלטון ההונגרי, ועלתה באופן לא חוקי לארץ ישראל, דרך גבול לבנון למטולה. אנשי כפר גלעדי קלטו את המשפחה והכינו להם תעודות מזויפות עם שם המשפחה דן, כדי שיזוהו כצברים. המשפחה התיישבה בירושלים אך נתפסה בידי הבריטים והייתה צפויה לגירוש מהארץ. בעצת עורך הדין של הסוכנות היהודית טען אביו של דן כי הגיעו מברטיסלאבה שבצ'כוסלובקיה, שהייתה כבושה בידי הנאצים, ובכך מנע את הגירוש. מאז מופיע פרט שגוי זה בקורות חייו של דן ואף באתר הרשמי שלו.
החל ללמוד באוניברסיטה העברית אשורולוגיה ומחשבת ישראל, ובהשראת גרשם שלום בחר להתמקד במחשבת ישראל. בשנת 1958 כתב את עבודת המוסמך שלו, "כתב יד אופנהיים 540 מספריית אוקספורד והשואתו לספר חסידים". באותה שנה החל גם להרצות באוניברסיטה. בשנת 1964 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטה זו. נושא עבודתו, בהנחיית פרופ' ישעיה תשבי, היה "הבסיס העיוני לתורת המוסר של חסידות אשכנז", ושופטיו היו גרשם שלום ואפרים א. אורבך. בשנת 1966 התמנה למרצה בכיר, בשנת 1971 לפרופסור חבר וב-1978 לפרופסור מן המניין.
הרצאותיו במשך השנים עסקו במגוון רחב של נושאים, בתחום תורת הסוד והמוסר, כגון: ספרות המחשבה והמוסר בספרד (1959); ספרות המוסר של חסידי אשכנז (1960); ספרות המוסר הקבלית וסיפורי צפת (1961); סיפורים, משלים ואמרות מספרות החסידות הבעש"טית (1963); כתבי המוסר של מקובלי ספרד (1965); ספרות המחשבה והמוסר בפרובאנס (1971); ספרותם העיונית של חסידי אשכנז (1973); ספרות הדרוש הקבלית (1973); חוגי המקובלים הראשונים (1977); ותורת הרע והדימונולוגיה בקבלה הקדומה (1981).
בנוסף להוראתו באוניברסיטה העברית, היה פרופ' דן פרופסור אורח באוניברסיטאות רבות בעולם. בין היתר הרצה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (1966–1967); אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1977–1978); אוניברסיטת וושינגטון (1989); הסמינר התאולוגי היהודי בניו יורק (1991); אוניברסיטת בראון, פרובידנס, רוד איילנד (1990, 1991, 1995); אוניברסיטת לונדון (1992); אוניברסיטת קולומביה, ניו יורק (1993, אביב 1996); אוניברסיטת סורבון, פריז (1994); אוניברסיטת פרינסטון (1995); אוניברסיטת הרווארד (1996, 2004–2005); האקדמיה ההולנדית למדעים, וסנאר (1997); מכון רוקפלר, בלאג'ו, איטליה (2000); והאוניברסיטה החופשית של ברלין (2002-1991).
ממחקריו וממאמריו
חלק גדול ממאמריו פורסמו באנגלית, בארבעה כרכים, בשם: Jewish Mysticism.
אחד מחיבוריו האחרונים, אפוקליפסה אז ועכשיו, מיועד לציבור הרחב ומהווה מסה מקיפה על תפיסת האפוקליפסה. ספר זה הוא עיבוד והרחבה לתוכנית שהכין עבור הטלוויזיה החינוכית. לפי דן, סוף המילניום מתאפיין במעבר של רעיונות אפוקליפטיים מהמרכז לשוליים ובוויתור על תפיסת "חץ זמן היסטורי" המוליך לכיוון מסוים.
בנוסף, הוא גם כתב מספר מאמרים פובליציסטיים, בעיקר בעיתונים ידיעות אחרונות והארץ, על יחס הציבור החילוני למורשת היהדות בהם הוא מבכה על הזנחת לימודי היהדות ומסירתם, כביכול, לידי הדתיים והחרדים. דברים חריפים ברוח זו נשא גם בנאומו בעת שקיבל את פרס ישראל. נאומו עורר ביקורת מחוגים מסוימים, שכן הנאום היה בשם כל מקבלי הפרס, ביניהם הרב החרדי אלימלך פירר.
תורת הסוד העברית
דן עסק בתיאור כולל של תורת הסוד היהודית, לאורך כל הדורות, מהעת העתיקה ועד היום. בתחום זה, הוציא לאור שלושה-עשר כרכים בהוצאת מרכז זלמן שזר.
שלושת הכרכים הראשונים עוסקים בתורת הסוד היהודית בעת העתיקה: כרך ראשון: שרשיה של תורת הסוד בספרות הבית השני; כרך שני: תורת הסוד בספרות התלמוד והמדרש; וכרך שלישי: ספרות הסוד בתקופת התלמוד: מעשה בראשית ומעשה מרכבה.
עשרת הכרכים הבאים עוסקים בתקופת ימי הביניים: כרך רביעי: תורת הסוד בתקופת הגאונים ובמאות הי'א והי'ב; כרך חמישי: חוגיהם של בעלי הסוד באשכנז, חוג משפחת קלונימוס; כרך ששי: ר' אלעזר מוורמס וחוגו, בעלי הסוד האחרים; כרך שביעי: ראשית הקבלה - חוג העיון, ספר הבהיר וקבלת פרובנס; כרך שמיני: חוג המקובלים בגירונה; כרך תשיעי: המקובלים בספרד במאה השלוש עשרה; כרך עשירי: דור הזוהר: כתבי ר' יוסף ג'יקטיליה ור' משה די ליאון; כרך אחד-עשר: ספר הזוהר; וכרכים שנים-עשר ושלושה-עשר: בעקבות הזוהר - א' וב'.
חיים אישיים
בנו הוא פרופסור אורי דן.
בנג'מין זנדר
בנג'מין זנדר (באנגלית: Benjamin Zander; 9 במרץ 1939 ג'רארדסקרוס, בקינגהאמשייר), הוא מנצח, מורה, צ'לן, פסנתרן, מוזיקאי ומלחין אנגלי-אמריקאי יהודי, כמו כן הוא מרצה ומחבר בתחום טיפוח היצירתיות והמנהיגות, בין היתר לפי שיטת הפורום של לנדמרק.
קורות חייו
בן רביעי בין ארבעת ילדיהם של הורים יהודים מברלין שנמלטו לאנגליה בגלל השלטון הנאצי בגרמניה. אביו, ד"ר ולטר זנדר, היה עורך דין, מזרחן ומוזיקאי, נגן צ'לו שאף הופיע פעם תחת שרביטו של המנצח ארתור ניקיש. בנג'מין התחיל את צעדיו הראשונים במוזיקה בהדרכת אביו בתחום הנגינה בצ'לו ובהלחנה. בנג'מין זנדר עסק בהלחנה מגיל 9. בילדותו הוזמן על ידי בנג'מין בריטן לאלדבורו במחוז סאפוק והיה לתלמידו. כמו כן למד אצל איימוג'ן הולסט, בתו של המלחין גוסטב הולסט. בגיל 12 התקבל כצ'לן לתזמורת הנוער הלאומית של בריטניה. מגיל 13 למד מוזיקה בפנימית אטינגם, ואחר כך בבית הספר סנט פול בלונדון על מנת להמשיך בלימודי נגינה בצ'לו עם הרברט ויתרס. מגיל 15 השתלם במשך 5 שנים באיטליה אצל הצ'לן הקטלאני גאספר קסדו. לשם כך שהה 3 שנים בפירנצה ובסיינה והשלים אחר כך לימודי הצ'לו באקדמיה הממלכתית למוזיקה של קלן בגרמניה, שם שימש כעוזר למורו. פרט לכישוריו המוזיקליים, בנג'מין זנדר חונן גם בכישורי כתיבה והרצאה, סיים לימודי ספרות אנגלית בקולג' יוניברסיטי בלונדון ובעת לימודיו זכה בפרס לכתיבת מסה של האוניברסיטה. בו זמנית נתן קונצרטים ורסיטלים כחבר ברביעית קינג-זנדר-אריאלי ולימד בבית הספר לילדים מחוננים במוזיקה של יהודי מנוחין. בשנת 1965 זכה במלגה והשתלם בארצות הברית באוניברסיטת ברנדייס ובאוניברסיטת הרוורד ועם לאונרד שור וארנסט אוסטר בניו יורק והתיישב לבסוף בבוסטון.
פעילותו המוזיקלית
החל משנת 1967 מלמד נגינה בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד ומנצח על תזמורת הנוער הפילהרמונית של המקום. במסגרת תפקידו ב-NEC ניהל תוכנית אמנותית משותפת למוסד זה ולפנימיה לאמנויות הבמה בנאטיק, מסצ'וסטס. גם כן במסגרת מנהל זנדר כיתות אמן שבועיות באלם וולנט - מה שנקראת תוכנית וולנט היל. בעקבות קשיים פיזיים שהתעוררו אצלו ביכולת לנגן בצ'לו (לדבריו לא התפתחו באצבעותיו היבלות הנחוצות לכך) הפסיק את הקריירה שלו כצ'לן והקדיש את עצמו לאמנות הניצוח ולהוראה.
בשנות ה-70 ניצח בנג'מין זנדר על התזמורת הסימפונית האזרחית של בוסטון. פוטר מתפקיד זה בגלל הרפרטואר ה"כבד" כביכול שבחר - סימפוניות של מאהלר וברוקנר, למשל. במחאה כל החברי התזמורת התפטרו והקימו יחד עם זנדר את התזמורת הפילהרמונית של בוסטון בשנת 1979. מאז 1979 מכהן בנג'מין זנדר כמנצח של תזמורת זו כשברפרטואר שלה זנדר ממשיך לשים דגש מיוחד על המוזיקה הרומנטית המאוחרת ועל הסימפוניות של גוסטב מאהלר. מצד שני שמר בנג'מין זנדר על קשר מיוחד עם התזמורת הפילהרמונית של לונדון איתה הקליט בהצלחה רבה כמה סימפוניות של בטהובן ושל מאהלר. את הקלטותיו מלווה בהסברים לקהל המאזינים.
בנג'מין זנדר מנצח גם על תזמורת הנוער הפילהרמונית של בוסטון, שאותה הוא הקים בשנת 2012.
פעילותו החוץ-מוזיקלית
בנג'מין זנדר הצטיין כמרצה מבוקש וכמורה בתחום טיפוח היצירתיות, הניהול והמנהיגות והרצה בין היתר, תוך כדי הדגמות בפסנתר, בפורום הכלכלי העולמי בדבוס, בפני עובדי IBM, NASA, חברת הנפט של, ועידת TED, בריטיש טלקום וכו'. שיטותיו מקבלות השראה, בין היתר, מעקרונות "הפורום של לנדמרק" של ורנר ארהרד. כתב ספר בתחומים הנ"ל - "אמנות האפשר", יחד עם אשתו השנייה, הפסיכותרפיסטית רוזמונד זנדר, שהתמחתה בטיפולים משפחתיים. ספר זה תורגם לשבע עשרה שפות. לבנג'מין זנדר יש שלושה ילדים - בת אחת מנישואיו הראשונים לפטרישיה ובת ובן מנישואיו השניים (החל מ-1981) לרוזמונד סטון. שני בני הזוג נפרדו בשנת 1986.
גם לאחיו מייקל ולוק יש כישורים מוזיקליים ועוסקים בנגינה בזמנם הפנוי.
ואזה פרביה
ואזה פרביה (באנגלית: Vasa Praevia) היא תופעה המתרחשת במהלך היריון, ובה כלי הדם של העובר חוצים או נמצאים לצד הפתח הפנימי של צוואר הרחם. המונח נגזר מן הלטינית: "ואזה" פירושו כלי, ו"פרביה" מגיע מהמילה "קדם", כלומר "לפני" או "דרך". במילים אחרות, כלי דם הנמצא לפני העובר בתעלת הלידה. כלי הדם הללו נמצאים בסיכון של קרע כאשר הקרומים העובריים התומכים בהם נפגעים בשל חוסר תמיכה של חבל הטבור או של השלייה. זוהי תופעה המופיעה בכ-4 לכל 10,000 הריונות, וכ-10 אחוז מהמקרים מתרחשים בהריונות עם תאומים. כיום, למרות השימוש הנפוץ במכשירי אולטרה-סאונד המאפשרים אבחון מוקדם של המצב, מקרים רבים אינם מאובחנים במהלך ההיריון.
סוגים
שני הסוגים העיקריים של ואזה פרביה הם במצב של וולמנטוס אינסרשן (באנגלית: Velamentous cord insertion) בו חבל הטבור מחובר ישירות לקרומים העובריים, וכלי הדם המתחברים לשלייה נותרים ללא הגנה. המצב השני מתקיים כאשר קיימת שלייה רב-אונתית (באנגלית: Bilobed/ Trilobed Placentas) וכלי הדם העובריים עוברים בין האונות של השלייה ללא הגנה. הסוג השלישי והפחות נפוץ הוא במצב בו חלק מהשלייה המחובר לרחם מתנוון. בסוג זה יש חיבור תקין של חבל הטבור אל השלייה, אך כלי הדם בשולי השלייה חשופים.
גורמי סיכון
ואזה פרביה נפוצה בקרב:
אבחון
התסמינים העיקריים בואזה פרביה הם קריעת כלי הדם העובריים, דימום וגינלי (ללא ביטוי בכאב), דופק איטי בעובר (באנגלית: Bradycardia) או מוות עוברי.
במקרה שהמצב לא אובחן קריעת כלי הדם תתרחש בזמן הלידה או בסמוך אליה. מוות העוברים קורה ב-56 אחוזים ממקרים אלה, ול-3 אחוזים במקרים מאובחנים. במקרים רבים לאחר הלידה יהיה צורך במתן עירוי דם לתינוק. לפני השימוש באולטרה-סאונד האבחון היה נעשה לאחר הלידה-במקרים של לידה שקטה, או בלידות בהן העובר מת לאחר דימום שנבע מקריעת הקרומים העובריים. במקרים אלה, בדיקה של השלייה והקרומים העובריים הייתה מראה עדויות לוולמנטוס אינסרשן וקריעה של כלי הדם. כיום האבחון נעשה באמצעות אולטרה-סאונד וגינלי או בדיקת המצאות המוגלובין עוברי בדם המופרש (במקרה של דימום וגינלי).
אקרוסטיכון
אקרוסטיכון (מיוונית: "άκρο" קיצוני + "στίχος" שורה; בלטינית: Acrostic) היא שיטת כתיבה של שיר או פרוזה, בה ליקוט האות הראשונה של כל מילה, שורה או בית בשיר יוצר מילה או מספר מילים, שם, אותיות האלפבית כסדרן וכדומה.
ואזה פרביה
סיבוכים לאחר הלידה
הסיבוכים המיוחסים ללידה המוקדמת בניתוח הקיסרי (סיבוכים אלו נובעים מחוסר בשלות של ריאות העובר): הסיבוכים המיוחסים לאובדן הדם בעובר:
טיפול
ניתוח קיסרי שיהיה קודם לקריעת הקרומים העובריים, כדי למנוע מצב חירום שבו הם ייקרעו. ניבוי לזמן קריעת הקרומים אינו מדויק, ולרוב מבצעים את הניתוח הקיסרי בין השבועות ה-35–36 להיריון. בשל הסכנה בלידה מוקדמת, נשים רבות נוטלות סטרואידים העוזרים לפתח את ריאות העובר.
במצב שבו לא בוצע אבחון מוקדם או שעוד לא בוצע ניתוח קיסרי מונע והייתה קריעה של הקרומים העובריים, מבצעים ניתוח חירום קיסרי.
אקרוסטיכון
בעת החדשה השימוש באקרוסטיכון אינו נהוג בשירה רצינית, אם כי עודנו בשימוש בכתיבה שבאה לשעשע, כגון בברכות ליום הולדת.
שימוש נוסף לאקרוסטיכונים הוא כאמצעי לצופן – הצירוף הנוצר על ידי האותיות הראשונות הוא העיקר, והשיר משמש לו הסוואה. לשימוש זה התייחס באירוניה הסופר האירי ג'ונתן סוויפט בספר ג' של "מסעות גוליבר". האקרוסטיכון חדר אף לתוך הטוקבקים באינטרנט, לשם העברת מסר שעוקף את הביקורת של עורך האתר.
אקרוסטיכון בשירה העברית
האקרוסטיכון הוא אחד מן הגורמים ל"דוחק השיר" (יחד עם החריזה והמשקל), שלפי תפיסת משוררי ימי הביניים התירו חריגות דקדוקיות מסוימות שלא היו נסלחות במקרים אחרים. כך, למשל, במקרים שבהם הצריך האקרוסטיכון ששורה תיפתח באות ו' נוצרו משפטים שהחלו בו"ו החיבור, שלא כמקובל בעברית שלאחר המקרא.