cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נגיף הנדרה
התפרצות באוסטרליה
כל האירועים היו בחוף המזרחי של אוסטרליה. הצפוני ביותר היה בקיירנס שבקווינסלנד והדרומי ביותר – בקמפסי, ניו סאות' ויילס. עד לאירוע בצ'ינצ'ילה, קווינסלנד, ביולי 2011, כל אתרי ההתפרצות היו בתפוצה של לפחות שניים מתוך ארבעת השועלים-המעופפים ביבשת (עטלפי פירות); שועל-מעופף אדום קטן, שועל מעופף שחור, (Pteropus alecto), שועל-מעופף אפור-ראש ושועל-מעופף ממושקף. ככל הידוע, צ'ינצ'ילה היא רק בטווח של שועל-מעופף אדום קטן ונמצאת ממערב לרכס החלוקה הגדול. זהו האזור הכי מערבי שבו זוהה הזיהום בסוסים.
עיתוי התקריות מצביע על דפוס עונתי של התפרצויות. בתחילה שוער קשר למחזור הרבייה של השועלים האדומים המעופפים הקטנים. מינים אלה יולדים בדרך כלל בין אפריל למאי. לאחר מכן, גבר החשש שהשועל המעופף הממושקף והשועל המעופף השחור הם המינים שסביר יותר שמעורבים בהעברת הזיהום.
תזמון ההתפרצויות סביר יותר בחודשים הקרירים, כאשר הטמפרטורה והלחות נוחים יותר להישרדות הנגיף לטווח ארוך יותר בסביבה.
אין עדות להעברה לבני אדם ישירות מעטלפים. נראה שהדבקת אדם מתרחשת רק באמצעות מארח ביניים, סוס. למרות זאת, בשנת 2014 אישרה ממשלת ניו סאות' ויילס השמדת מושבות שועל-מעופף.
יוני–אוגוסט 2011
בשנים 1994–2010 נרשמו ארבעה עשר אירועים. בין 20 ביוני 2011 ל-28 באוגוסט 2011 זוהו שבעה עשר אירועים נוספים, בהם מתו עשרים ואחד סוסים.
ייתכן שהשיטפונות בקווינסלנד ובצפון ניו סאות' ויילס בדצמבר 2010 ובינואר 2011 השפיעו על בריאותם של עטלפי הפירות. מדגימות שתן באזורי קינון של עטלפי שועל-מעופף עלה ששועל-מעופף משיל וירוסים חיים. המעקב המתמשך של ביו-אבטחה בקווינסלנד מראה ש-7% מהחיות משילות וירוסים חיים. ביוני ויולי דווח על כמעט 30% מבעלי החיים שהשילו וירוסים חיים. כרגע לא נראה שאירועים אלה נובעים ממוטציה ב-HeV עצמו.
ייתכן שעלייה בבדיקות הובילה לעלייה בגילוי. דרך ההעברה בפועל בין עטלפים וסוסים לא הובררה, ולכן לא ברור אילו גורמים יכולים להגביר הידבקות סוסים, אם בכלל.
סמל האיטי
סמל האיטי הראשון אומץ בשנת 1807. מאז עבר הסמל מספר שינויים. צורתו הנוכחית נוצרה בשנת 1986.
הסמל מורכב משישה דגלי האיטי, שלושה מכל צד של עץ דקל. כמו כן מכל צד של הדקל, על פני מדשאה מצויים תותח, תוף, חצוצרה, רובה ועוגן.
מעל הדגל מוצבת מצנפת פריגית המסמלת חירות.
בתחתית הסמל מופיע על קלף מוטו האי בצרפתית: L'Union Fait La Force ("איחוד משמעו כוח").
הסמל מופיע על דגלה הצבאי והמדיני של האיטי, אך לא על הדגל האזרחי.
היסטוריה
השימוש העתיק ביותר בסמל להאיטי ידוע מאז 1807. הסמל הורכב משני תותחים ועצי דקל. הנשיא דאז, אנרי כריסטוף, הכריז על עצמו כמלך האיטי ואימץ סמל מלכותי. הסמל הורכב ממגן צהוב, שבתוכו עוף חול עולה באש שלו ומסביבו 26 כוכבים, ושני אריות מחזיקים את המגן. על המגן היה סרט לבן עליו היה כתוב את המילים Je renais de mes cendres, שפירושם "אני קם לתחייה מהאפר של עצמי". בתחתית הסמל נכתב המוטו Dieu ma cause et mon épée - "אלוהים, מטעמי וחרבי".
בשנת 1814, הסמל השתנה בכך שהאריות הוסרו והמוטו שבתוך המגן שונה ללטינית. שינוי נוסף לסמל היה בשנת 1849, בו הוצגו שני תותחים ועוף החול הוחלף לנשר. הרקע שונה לסגול והמוטו בתחתית הסמל שונה ל-ma patrie et mon épée - "אלוהים, ארצי וחרבי".
מאז, הסמל עבר עוד מספר שינויים.
אלכס שניידר
קורות חיים
שניידר נולד בצ'רנוביץ, שאוקרינה בשנת 1968, ועלה לישראל עם משפחתו בשנת 1972. כעבור פחות מעשור, כשהיה בן 13, היגרה המשפחה לקנדה. שניידר למד באוניברסיטת יורק שבטורונטו והיה לצעיר המיליארדרים הקנדים.
במאי 2006 נבחר לכהן כיושב ראש "Royal Laser Corporation".
שניידר הוא הבעלים של סוויטת פנטהאוז אקסקלוסיבית השוכנת במרומי "מלון ומגדל-הדירות טראמפ" בטורונטו, אותו בנה בשיתוף פעולה עם איל-הנדל"ן האמריקאי דונלד טראמפ. זוהי הדירה היקרה ביותר שנמכרה בטורונטו בשנת 2007, ושוויה מוערך בכ-20 מיליון דולר.
שניידר נשוי ואב לשלושה ילדים.
מכבי תל אביב
ב-18 בדצמבר 2007 נודע כי שניידר רכש 80% ממועדון הכדורגל מכבי תל אביב, בסכום המוערך ב-65 מיליון ש"ח, כאשר יתרת המניות אמורה להיות מוחזקת על ידי אגודת מכבי תל אביב. עסקה זו יצאה לפועל לאחר הסכמה שהושגה בעניין סכסוך בין בעלי הקבוצה לוני הרציקוביץ' לרוני מאנה, לו הייתה חייבת הקבוצה לטענתו 19.4 מיליון ש"ח. באוגוסט 2009 הועברה הקבוצה מידיו של שניידר לידיו של איש העסקים מיטשל גולדהאר.
פורמולה 1
שניידר רכש את קבוצת "Jordan Grand Prix" מאדי ג'ורדן בתמורה ל-50 מיליון דולר, ושינה את שמה ל-"Midland F1" והקבוצה התחרתה במרוצים בשנים 2005-2006.
במקור, התכוון שניידר להקים קבוצה ולבנותה מן המסד, ברם הוא ביכר לרכוש את Jordan Grand Prix על מנת להבטיח את חדירתו לעולם הפורמולה 1 מבלי להזדקק להוצאות הגדולות שאחרת היו כרוכות בדבר. כמעט מיד לאחר שרכש את הקבוצה, פרחו שמועות כי הוא מתחרט עליה. בשנת 2005 מעט מאוד עבודות פיתוח נעשו בדבר המכוניות, בעוד שהשותפות הטכנית לשנת 2006 עם דאלארה כשלה, כמו-גם תוכנית להקמת קבוצת פורמולה 3 של מידלנד על-מנת להכשיר נהגים צעירים ברוסיה.
ב-9 בספטמבר 2006 נודע כי הקבוצה נמכרה לחברת ספייקר ששילמה תמורתה 106.6 מיליון דולר. ב-10 בספטמבר נאמר ברשת הטלוויזיה ITV כי שניידר כבר איננו מעורב בענייני הקבוצה למן ההודעה על מכירתה.
דייוויד דל טרדיצ'י
דייוויד דל טרדיצ'י (באנגלית: David Del Tredici, נולד ב-16 במרץ 1937) הוא מלחין אמריקאי.
ביוגרפיה
דל טרדיצ'י, יליד קלוברדייל, קליפורניה, הופיע לראשונה כפסנתרן עם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו בגיל 17. הוא קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ותואר שני בשנת 1964 מאוניברסיטת פרינסטון, שם למד אצל המלחינים ארל קים, סיימור שיפרין ורוג'ר סשנס.
את ההשראה ליצירותיו המוקדמות שאב מספרו של לואיס קרול, אליס בארץ הפלאות. הוא כתב במגוון סגנונות וצורות מוזיקליים. בשנת 1980 זכה בפרס פוליצר על "לזכר יום קיץ", החלק הראשון של "אליס הילדה" נושאי יצירותיו המאוחרות כוללים ספרות - יצירות ויקטוריאניות, משוררים בני ימינו ויצירות של ג'יימס ג'ויס, אלן גינסברג, רומי, פדריקו גארסיה לורקה, תום גאן, פול מונה, קולט אינז ובראם סטוקר - סיפורים אישיים משלו וחייו כהומוסקסואל.
אף כי הכשרתו כללה את טכניקה סריאלית, יצירותיו של דל טרדיצ'י מבוססות על טונאליות; הוא אחד התומכים הנלהבים ביותר בנאו-רומנטיות, בשאיפה להשיב לחיות את הטונאליות במוזיקה בת זמננו.
דל טרידיצ'י קיבל, נוסף לפרס פוליצר, גם את מלגות גוגנהיים ווודרו וילסון, פרס ברנדייס לאמנויות יוצרות, פרס פרידהיים ומענקים מקרן לאומית לאמנויות. כמו כן, נבחר לאקדמיה האמריקאית ולמכון לאמנויות ולספרות. תזמורות חשובות בארצות הברית ובארצות אחרות מזמינות אצלו יצירות כדבר של קבע. יצירתו "על כנפי השיר" נוגנה בביצוע בכורה בניו יורק בשנת 2004 במסגרת קונצרט חגיגות העשרים של אנסמבל האופרה של ריברסייד.
נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 17
נבחרת הנערים של רוסיה בכדורגל מייצגת את רוסיה בטורנירי כדורגל בינלאומיים לשחקנים עד גיל 17. הנבחרת מנוהלת על ידי ההתאחדות לכדורגל ברוסיה ומשתייכת לאופ"א ולפיפ"א, ובמסגרת זו מתחרה בקביעות במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 17.
קפטופריל
קפטופריל (באנגלית: Captopril), היא תרופה ממשפחת מעכבי ACE אשר משמשת לטיפול ביתר לחץ דם ואי-ספיקת לב. קפטופריל סונתזה לראשונה ב-1975 על בסיס פפטיד מארס הנחש צפעוני גומה (באנגלית: Pit Viper) והיא אושרה לשימוש רפואי ב-1980 כתרופה הראשונה ממעכבי ה-ACE (אנזים). בישראל התרופה נמכרת תחת השמות המסחריים אצריל, קפטי, קפטופריל טבע ואינהבייס.
מנגנון פעולה
קפטופריל היא תרופה ממשפחת מעכבי ACE (באנגלית: Angiotensin converting enzyme). ACE (אנזים), מעורב בביקוע די פפטיד Angiotensin I והפיכתו ל-Angiotensin II שהוא הפפטיד הפעיל המעורב בכיווץ כלי דם והפרשת אלדוסטרון מבלוטת האדרנל. אלדוסטרון מעודד את הכליות לשמור נתרן ומים בגוף מה שגורם יחד עם כיווץ כלי הדם, לעלייה בלחץ הדם. עיכוב של האנזים ACE על ידי קפטופריל מונע יצירת אנגיוטנסין 2, ובכך התרופה מורידה את תנגודת העורקים בגוף ומרחיבה כלי דם פריפריים. בנוסף יש ירידה בהפרשת אלדוסטרון, עלייה מתונה באשלגן בדם ופחות שמירה של נתרן ומים על ידי הכליות, כך שנפח הדם יורד. כל אלו מובילים לירידה בלחץ הדם ולהקלה בפעילות הלב בהזרמת דם לגוף ובשאיבת דם מהגוף.
שימושים בתרופה
קפטופריל ניתנת באופן פומי (דרך הפה) בטבליות או בתמיסה והיא משמשת כתרופה ללחץ דם גבוה, לאי ספיקת לב ולחולי סוכרת הסובלים מפגיעה בכליות. כאשר המינון ואופן הנטילה מושפע מהבעיה אותה רוצים לפתור, מגיל המטופל ומהיסטוריה רפואית של המטופל.
תופעות לוואי
תופעות לוואי הנפוצות ביותר של התרופה הן פריחה ושיעול, תופעות אלו נעלמות לאחר מספר ימים רצופים של נטילת התרופה. בנוסף, תופעה נפוצה היא ירידה חדה בלחץ הדם במנות הראשונות של הטיפול. תופעות פחות נפוצות הן עילפון, סחרחורת, בצקת בשפתיים, בפנים ובגפיים (ידיים ורגלים). יכולה להיות בצקת גם בגרון ובלשון המפריעה לנשימה, במצב זה יש לפנות למיון.
מצב של רעילות
אסור להשתמש בתרופה במצבים הבאים בנוסף מומלץ להימנע משתיית אלכוהול בנטילת התרופה, כיוון שאלכוהול עלול להוריד יותר את לחץ הדם ולגרום לאיבוד הכרה ועילפון. כמו כן, קפטופריל יכולה לגרום לסחרחורות, בעיקר בתחילת הטיפול או בשינוי המינון, לכן מומלץ להימנע מנהיגה, כשיש תחושת סחרחורת וערפול. כמו כן, בתחילת הטיפול עדיף ליטול את התרופה לפני השינה, כאשר נוטלים אותה על בטן ריקה.
פרמקוקינטיקה
זמן מחצית החיים של קפטופריל הוא 1.9 שעות. זמן זה יכול להתארך בהתאם למצבים בריאותיים שונים, למשל במצב של אי-ספיקת לב זמן מחצית החיים מתארך ל-2.06 שעות. התרופה פעילה בגוף ל8–12 שעות. קפטופריל ניטלת דרך הפה, כאשר התחלת התגובה היא 15–30 דקות מזמן הנטילה, ושיא התגובה מתחיל לאחר 60–90 דקות. זמינות ביולוגית היא 70%-75%. 50% מהמטבוליזם של התרופה נעשה בכבד ובניגוד לרוב מעכבי הACE, קפטופריל אינה קדם-תרופה (prodrug), כלומר המטבוליזם של התרופה בכבד הופך אותה לצורה הלא פעילה. 95% מההפרשה (באנגלית: excretion) של קפטופריל נעשית דרך הכליות.
היסטוריה
בשנות השישים המאוחרות המדען ג'ון ר. ויין חקר מנגנונים לוויסות לחץ הדם בגוף. בעזרתו של מדען נוסף מברזיל, סרז'יו הנריק פריירה, קבוצתו של ויין מצאה כי ארס הנחש צפעוני גומה (באנגלית: Pit Viper), מכיל פפטיד אשר מעכב את ACE ובכך גורם לירידת לחץ דם חמורה. בשנת 1975 סונתזה לראשונה קפטופריל בתור אנלוג של הפטטיד המעכב את ACE בארס הנחש. בשנת 1980 אושרה קפטופריל לשימוש רפואי והיא היוותה מעכב ה-ACE הראשון שסונתז.
אבי וייס (איש תקשורת)
אבי וייס (נולד ב-1965) הוא מנכ"ל חברת החדשות של ערוץ 12.
ביוגרפיה
וייס נולד וגדל בחדרה. שירת בצה"ל בחיל המודיעין. בתקופת היותו סטודנט למדע המדינה באוניברסיטת חיפה עבד כבקר שידור בחברת הכבלים "גוונים". הוא המשיך לעבוד בגוונים ככתב מוניציפלי ומפיק חדשות.
ב-1993 הצטרף לצוות ההקמה של חברת החדשות ועסק בתיאום הפקת השידורים. כעבור שנה מונה למפיק המהדורה המרכזית של חדשות 2. בשנת 2000 מונה לרכז המערכת וב-2002 לעורך המהדורה המרכזית. במאי 2004 מונה במקביל לתפקידו כעורך גם כסמנכ"ל תוכן של חברת החדשות.
ב-2007 מונה למנכ"ל זמני של חברת החדשות במקומו של שלום קיטל, ובמאי 2008 נבחר למנכ"ל קבוע של חברת החדשות. מינויים בולטים שעשה בתקופת כהונתו היו הצבת יאיר לפיד כמגיש "אולפן שישי", הכנסת דני קושמרו כמגיש נוסף במהדורה המרכזית, גיא סודרי כעורך המהדורה וחיליק שריר כסמנכ"ל תוכן. הוא פיטר את עמנואל רוזן על רקע של התנהגות לא הולמת, לאחר תלונה שהוגשה נגדו מצד עובדת בחברה על הטרדה מינית. באפריל 2013 נבחר לכהונה נוספת בת חמש שנים. נבחר לכהונות נוספת של 5 שנים בתחילת 2018 ובמחצית 2023.
תפאורה
תַּפְאוּרָה היא כלל המרכיבים המשמשים לעיצוב חלל ההתרחשות בהצגת תיאטרון - איורים, מבנים ואביזרים בשולי הבמה ועליה. התפאורה יכולה להכיל כל מערך עיצוב, מאביזר בודד על הבמה כגון כיסא או סולם (בדרך כללי בהצגות תיאטרון מודרני) ועד מערכות מתחלפות של חדרים ונופים (בדרך כלל בהצגות אופרה). כמו כן התפאורה משמשת מקום מסתור לשחקנים כאשר אינם על הבמה וכלי ליצירת הפתעות לקהל כגון הגחת שחקנים ממקומות בלתי צפויים. אמנות יצירת התפאורה, כמו גם התלבושות ואמצעים נוספים, נקראת עיצוב במה. תפאורה לקולנוע וטלוויזיה נקראת לרוב "סט" (set).
היסטוריה
ההיסטוריה של התפאורה ארוכה כהיסטוריה של התיאטרון. התפאורה ה"קלאסית" מורכבת מבד שעליו מצוירת הדמיה של החדר או הנוף שבו מתרחשת התמונה (סצנה). לעיתים משולבים בתפאורה כזו אלמנטים המקנים תחושה של מרחב תלת-ממדי.
בתיאטרון השייקספירי ובתקופתו התפאורה הייתה מבוססת על מבנה תקני של שתי קומות ומרפסת. בקומה התחתונה נבנו חדרים אחדים שאחד מקירותיהם חסר - וכך הוצג תוכנם לקהל. כך, למשל, בתיאטרון הגלוב היו בקיר האחורי של הבמה שלוש דלתות בקומה הראשונה שנפתחו לאחורי הקלעים ומרפסת בקומה השנייה. על המרפסת ישבו הנגנים שליוו את ההצגה, וכן השתמשו בה לסצנות מרפסת כגון זו שבמחזה "רומיאו ויוליה". כמו כן שימשה המרפסת מקום מושב לאנשים שהיו מוכנים לשלם כסף רב ולראות את ההצגה בקרבה הגדולה ביותר.
מאז המאה ה-17 האופרה החדירה תחכום רב לתחום התפאורות, והציגה תפאורות מתחלפות הנעות על ציר ונמשכות מעלה ומטה באמצעות חבלים וכדומה. התפאורה חרגה מתחום אחורי הבמה, ואביזרים שונים תפסו את שטח הבמה, כגון כורסאות של חדרי-אורחים ומתקני גן. החלפת התפאורה בין תמונות שונות הצריכה לעיתים הפסקה ממושכת. התפאורות המפוארות ביותר עוצבו במאה ה-19 עבור פסטיבל ביירוית, חלקן על ידי ריכרד וגנר עצמו.
השאיפה לריאליזם הגיעה לשיאה בשנים 1910–1920. באותן שנים התווספו לתפאורה מרכיבים שאפשרה הטכנולוגיה, כגון משחקי תאורה, מאווררים שייצרו רוח, הקרנת קטעי סרטים ושימוש בהם כחלק בלתי-נפרד מהתפאורה והשמעת קולות מוקלטים. בד בבד התפתח גם זרם מופשט, סימבולי ומינימליסטי שבו פיסת בד כחול יכולה לייצג ים ודלת בודדת על במה חשופה מאפשרת מעבר בין שני חדרים, ללא תיאור פרטני של תכולתם. אחת מנקודות הציון של הזרם המופשט היא הצגת הכיסאות של אז'ן יונסקו בה כל התפאורה אינה אלא כיסאות, הנוספים לבמה על ידי השחקנים עצמם. גם מחזותיו של סמואל בקט (למשל מחכים לגודו) מוצגים כמעט ללא תפאורה.
עם התפתחות הטכנולוגיה התווספו לתפאורה המסורתית מרכיבים כמו אקרני טלוויזיה על הבמה, שליטה ממוחשבת בתזוזת פריטי תפאורה, העלאת מוצגים אמתיים על בימת התיאטרון (כגון מכונית נוסעת) ועוד.
מערך עיבוד פתקי הצבעה
מערך עיבוד של פתקי ההצבעה (ברוסית: Ко́мплекс обрабо́тки избира́тельных бюллете́ней ,КОИБ) הוא מכשיר אלקטרוני לספירת קולות המצביעים במערכת הבחירות ברוסיה, הידוע בראשי התיבות KOIB. לצורך הצבעה בעזרת KOIB משתמשים בפתקי הצבעה מנייר שנסרקו וזוהו על ידי המכשיר, שאגב קליטת פתק ההצבעה סופר את התוצאה. במובן הרחב, KOIB מהווה מערך חומרה ותוכנה אשר תפקידו לא רק לספור, אלא גם לבצע באופן אוטומטי נהלים סטנדרטיים אחרים בהתאם לחוק הבחירות. מכונת ההצבעה מחוברת למדפסת, שיכולה לקבל פרוטוקול של ועדת בחירות, כך שיועבר גם במצב אוטומטי אל רשתות התקשורת של ועדת הבחירות. יחד עם יכולות אלו, המערך כולו מהווה חלק אינטגרלי ממערכת האוטומציה הממלכתית לבחירות. ההתקנים האופטיים עבור KOIB מעוצבים ומיוצרים על ידי חברת LOMO.
ברוסיה כולה יש כ-5,000 מערכי KOIB. על כך הצהירה בפני עיתונאים ביולי 2016 יושבת ראש ועדת הבחירות המרכזית של רוסיה אלה פמפילובה. לדברי חבר בוועדת הבחירות המרכזית של הפדרציה הרוסית, אלכסנדר קינווה, המערכים יהיו בשימוש בבחירות לדומה הממלכתית, אם בקמפיין הבחירות ייטלו חלק יותר מעשרים מפלגות.
מטרה ותכונות טכניות
KOIB מורכב מפתח אחסון פתקי הצבעה ומכשיר קליטה, העשוי בצורת כיסוי לקלפי, אשר משלב בתוכו חומרה אלקטרונית שמבוססת על מעבד עם סורק מחובר אליו. לצורך אחסון פתקי ההצבעה, המערך מצויד בזיכרון לקריאה בלבד עם אפשרות של חיבור כרטיס זיכרון.
הוא כולל גם מקלדת ידנית שנדרשת לצורך הגדרת מצבי ההתקן (כמו מצב בדיקה ומצב הצבעה) וביצוע של מספר נהלים סטנדרטיים. לדוגמה, ניתן להזין באופן ידני נתונים של תוצאות ההצבעה המוקדמת. תצוגת מסך LCD נועדה להציג נתונים. במצב ההצבעה המכשיר מציג את מספר פתקי ההצבעה שהוגשו, אשר למעשה מאפשר לכל מצביע לדרג את נקודת ההצבעה בה הוא מצביע. במקרה של כשל במערך, ישנו גם חריץ עבור הצבעה ידנית, המאפשרת במקרה חירום להשתמש בקלפי האלקטרוני כתיבת קלפי רגילה.
אסטרוגן מצומד
אסטרוגן מצומד הוא נגזרת של האסטרוגן טבעי או סינתתי אשר מצומד בתהליך מלאכותי לשרשרת צד אשר הופכת אותו למסיס במים. אסטרוגנים מצומדים משמשים כטיפול בתסמינים הנלווים להפסקת הווסת כגון גלי חום ושינויים בנרתיק וכן כטיפול באוסטיאופרוסיס בנשים בגיל המעבר. בנוסף, משמשים אסטרוגנים מצומדים כתחליף הורמונלי במצבים של אי ספיקה שחלתית או מחסור באסטרוגן מסיבות שונות. בישראל ניתן למצוא את תכשירי האסטרוגן המצומד בשם המסחרי פרמרין.
סיווג
אסטרוגנים מצומדים הם נגזרת של אסטרוגן המצומדת לרוב לקבוצת סולפט או קבוצת גלוקורוניד.
מנגנון פעולה
אסטרוגנים בכלל ואסטרוגנים מצומדים בפרט, נקשרים לקולטנים תוך תאיים ומעלים סינתזה של חלבונים שונים ברקמת המטרה. לאסטרוגנים ישנו אפקט אנאבולי קל והם משפיעים על מאזן הסידן ברקמות השונות. בנוסף לפעולתם בתאי המטרה לאסטרוגנים ישנו תפקיד מרכזי בבקרה ההורמונלית בגוף האדם. רמות גבוהות של אסטרוגן בדם מפחיתות הפרשה של ההורמון GRH מההיפותלמוס והפרשה של הורמוני LH וFSH מההיפופיזה.
עקב השפעתם על רמות הסידן ברקמות, אסטרוגנים משמשים לטיפול באוסטאופרוסיס המופיע בנשים בגיל המעבר. הטיפול באוסטאופרוסיס באמצעות אסטרוגן ישנה השפעה על פגיעה עתידית בעצם אך הוא אינו יכול להשפיע על ירידה בצפיפות העצם שכבר התרחשה.
נמרוד אלוני (קצין)
נמרוד אלוני (נולד ב-12 ביולי 1973) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף, המשמש מפקד מפקדת העומק והמכללות הצבאיות. קודם לכן שימש מפקד אוגדת עזה, ראש חטיבת ההדרכה בזרוע היבשה וראש מטה מפקדת העומק, קצין חי"ר וצנחנים ראשי ומפקד חטיבת הצנחנים.
ביוגרפיה
בשנת 2005 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדס"ר צנחנים, ופיקד עליו בין היתר במהלך מלחמת לבנון השנייה. הוא הוביל את הגדוד בקרב מארון א-ראס, קרב בינת ג'בייל ובקרבות נוספים, בהם נהרגו שניים מלוחמי הגדוד. את תפקידו סיים בשנת 2007. בהמשך שימש כמפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי בין השנים 2007–2008. לאחר מכן מונה למפקד יחידת מגלן, ושימש בתפקיד בין השנים 2008–2010.
ב-1 בספטמבר 2010 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת שומרון, ופיקד עלייה עד 17 במאי 2012. במהלך שירותו בתפקיד אירע הפיגוע באיתמר בו נרצחו חמישה מבני משפחת פוגל. לאחר הרצח פיקד על מבצע נרחב לתפיסת הרוצחים. בסיום תפקידו אמר על האירוע: "נכשלתי באיתמר ובכישלוני נרצחו באכזריות בני משפחת פוגל, אין מילים לתאר את העצב והתסכול שחשתי בליל השבת, יזמנו מבצע שכמותו לא היה אחרי פיגוע כזה, החלטנו לא להשאיר אבן הפוכה בכפר עוורתא". לאחר תקופת לימודים, מונה ביוני 2013 למפקד עוצבת חצי האש, ובמקביל מונה בשנת 2014 למפקד בא"פ לכיש, את תפקידיו אלו סיים ביולי 2015.
ב-1 ביולי 2015 מונה למפקד חטיבת הצנחנים. במהלך השנה השנייה לתפקידו, הוביל בחטיבה שינוי תפיסתי ומבני בשם "קוברה", כדי לייעל את מיצוי הכוח. השינוי כלל הקטנת סד"כ של הפלוגות והמחלקות והפיכתן לפלגות וצוותים, ובנוסף במקום הרתק הגדודי שאינו רלוונטי בשטח בנוי, התווסף לכל פלגה, "צוות נשק" המתנייד איתה, ומצויד במקל"רון, מאגים, קלעים וצמד צלפים, לצורך רתק פלוגתי. הקטנת הכוח הפלוגתי והמחלקתי, הביאה לכך שברמה הגדודית ישנם יותר פלגות וצוותים, היכולים לתת מענה מבצעי במקביל ביותר מטרות, תוך התקדמות מהירה בשטח והשתתפות במספר גדול יותר של קרבות טקטיים. בינואר 2017 פיקד על החטיבה בפשיטה חטיבתית מוסקת ורכובה על שבעה כפרים בגזרת רמאללה. בסיום תפקידו ב-16 באוגוסט 2017 הועלה לדרגת תא"ל.
בשנת 2017 מונה לראש חטיבת ההדרכה בזרוע היבשה ולראש מטה מפקדת העומק. ב-13 בספטמבר 2018 מונה בנוסף לקצין חי"ר וצנחנים ראשי, ושימש בתפקיד זה עד 16 בספטמבר 2019. בתפקידיו כראש חטיבת ההדרכה וכראש מטה מפקדת העומק שירת עד שנת 2020. ב-2 באוגוסט 2020 מונה למפקד אוגדת עזה, ושימש בתפקיד בין היתר במבצע שומר החומות ובמבצע עלות השחר. בתפקיד זה שירת עד 15 באוגוסט 2022.
ב-7 ביולי 2021, הרמטכ"ל, אביב כוכבי, נזף בו פיקודית, בעקבות מותו של מלש"ב שנהרג ב-11 באפריל 2019, כתוצאה מפגיעת אוטובוס במהלך גיבוש לחטיבת הצנחנים, שהיה תחת אחריותו הפיקודית במסגרת תפקידו כקצין חי"ר וצנחנים ראשי.
ב-1 ביוני 2023 הועלה לדרגת אלוף, ב-4 ביולי נכנס לתפקידו כמפקד מפקדת העומק וב-16 ביולי נכנס לתפקידו כמפקד המכללות הצבאיות.
חיים אישיים
אלוני מתגורר בקיבוץ גונן, נשוי למירב ואב לארבע בנות. בעל תואר ראשון במשפטים ובממשל מהמרכז הבינתחומי הרצליה, תואר שני בלימודי צבא וביטחון לאומי מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותואר שני נוסף באסטרטגיה וניהול משאבים לאומיים מהאוניברסיטה לביטחון לאומי בארצות הברית. בוגר תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר.
The Sweet Escape
The Sweet Escape (בעברית: הבריחה המתוקה) הוא אלבומה השני של הזמרת האמריקאית גוון סטפאני אשר יצא ב-1 בדצמבר 2006 על ידי אינטרסקופ רקורדס. במקור סטפני תכננה לחזור לפעילות עם להקתה נו דאוט אך מאחר שנשארו הרבה שירים שנכתבו עבור אלבומה הקודם החליטה ספטני לשחרר גם אלבום זה.
סוגה וביקורת
מבחינה מוזיקלית האלבום ברובו הוא פופ מודרני בשילוב של מוזיקת דאנס, מוזיקה אלקטרונית וראפ. האלבום קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים אשר הרבה טענו כי האלבום דומה מדי לאלבומה הקודם. בין היתר, הפך האלבום לאחד מאלבומיה המצליחים ביותר של סטפאני.
סינגלים וקידום
מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים. הסינגל הראשון היה השיר "Wind It Up" שזכה להצלחה רבה כאשר הגיע לחמישייה הפותחת במצעד הכללי של אירופה ובאוסטרליה, למקום הראשון בקנדה וניו זילנד ולעשירייה הפותחת בארצות הברית. הסינגל השני מהאלבום הוא שיר הנושא אשר הפך ללהיט גדול יותר כאשר כבש את המקום הראשון באירופה, הגיע למקום השני באוסטרליה, ארצות הברית וקנדה ולעשירייה הפותחת בניו זילנד.
שלושת הסינגלים האחרים שיצאו מהאלבום הם: "in the Morning 4", "Now That You Got It" ו-"Early Winter" אך הם לא הצליחו לשחזר את הצלחת הסינגלים הקודמים. על מנת לקדם את האלבום יצאה סטפני לסיבוב ההופעות The Sweet Escape Tour אשר החל באפריל 2007 ובמהלכו הופיעה בצפון ודרום אמריקה, אירופה, אסיה ואוסטרליה.
מתקן מנספילד
היסטוריה
המתקן נבנה בין השנים 1886–1910. האדריכל המקורי של המתקן היה לוי סקופילד (Levi T. Scofield) מקליבלנד, אף על פי שהפיקוח על הליך בניית הבניין כולו הופקד בידיו של פ. שניצר (F.F. Schnitzer) אשר שמו מופיע גם על אבן הפינה של המתקן. למרות שהאדריכלות של הבניין מתוארת לעיתים קרובות כאדריכלות אשר מאפיינת טירות גרמניות, היא למעשה אדריכלות רומנסקית מחודשת.
המתקן עצמו נשאר פעיל באופן מלא עד לשנת 1972 כאשר מתקן הכליאה של דרום אוהיו נפתח. המתקן לבסוף נסגר לחלוטין בשנת 1990. לאורך השנים חלקים מן המתקן, כולל הקיר החיצוני של המתקן נהרסו לאחר שהמתקן נסגר. בשנת 1995, הוקמה "החברה לשימור מתקן מנספילד" (Mansfield Reformatory Preservation Society). החברה הפכה את בית הכלא למוזיאון והיא אחראית לעריכת סיורים במוזיאון אשר מיועדים לסייע לממן פרויקטים שונים אשר נועדו לשיקום המתקן וכמו כן היא פועלת כיום על מנת למנוע הידרדרות נוספת במצב המבנים.
בין השנים 1935 עד 1959 ארתור לואיס גלאטקה היה המפקח של בית הכלא. מינויו של גלאטקה היה מינוי פוליטי בעקבות מעורבותו של גלאטקה במסע הבחירות של מארטין דייבי לקונגרס. כמפקח המתקן, גלאטקה יישם רפורמות רבות במתקן לרווחת האסירים ועל כן זכה לכבוד רב מצד האסירים וסגל העובדים במתקן. אשתו של גלאטקה, הלן גלאטקה באוואר, נפטרה מדלקת ריאות שלושה ימים לאחר תאונה אשר התרחשה בנובמבר 1950, במהלכה נורתה מאקדח טעון בזמן שהיא ניסתה לפתוח את תיבת התכשיטים בדירתם אשר נמצאת בבניין מגורי הסגל של המתקן. גלאטקה נפטר מהתקף לב במשרדו ב-10 בפברואר 1959.
מתקן מנספילד הוא לכאורה רדוף רוחות ומכיל בתוכו מספר "מוקדים" על-טבעיים כגון שתי הקפלות, האזור אשר מסביב למשרד המנהל, אזור מרפאת המתקן והצינוק של המתקן. לאורך השנים בהם המתקן היה פעיל, מעל 200 אנשים מצאו את מותם במתקן, כולל מספר מאבטחים אשר נהרגו במהלך ניסיונות בריחה של אסירים.
שחזור המתקן וסיורים מודרכים
החברה לשימור מתקן מנספילד פועלת כיום לשחזור המתקן למצבו המקורי. הליך השחזור נכון להיום כולל את הסרת הפסולת שהצטברה במתקן, החלפת הקירוי, השלמת שיחזור מגורי הסגל, וכן שחזור מלא של חדר המשמר המרכזי בין התאים המזרחיים ומערביים של המתקן. שחזור המתקן ממומן באמצעות תרומות וכן מהעמלות אשר נאספות מהסיורים במתקן.
סרטים וטלוויזיה
מתקן מנספילד צבר חשיפה רבה יחסית כאשר שימש כבית הכלא בו צולם הסרט האמריקני "חומות של תקווה" בשנת 1994 בו כיכבו טים רובינס ומורגן פרימן.
המתקן שימש גם לצורך הפקות אחרות (אפילו כאשר עדיין היה פעיל) כגון:
RTP2
RTP2 (נקרא גם בפורטוגזית "O Segundo" - "ערוץ 2" או "Dois" - לשניים) הוא ערוץ טלוויזיה ציבורי פורטוגלי, המופעל על ידי RTP, תאגיד השידור הפורטוגלי. RTP2 הוא ערוץ הטלוויזיה השני שהחל לשדר בפורטוגל ב-25 בדצמבר 1968. כיום, הערוץ משודר ללא פרסומות, ומשמש כחלופה לערוץ הראשי של השידור הציבורי בפורטוגל, RTP1.
את ערוץ RTP2 ניתן להקביל לערוץ BBC Two, כיוון ששני הערוצים משדרים תכנים אינטלקטואליים. RTP2 הוא היחיד מבין מספר ערוצי טלוויזיה פורטוגליים ואירופיים המשדר תוכניות תרבות וחינוך כל הזמן (בדומה לארטה). RTP2 הוא היחיד בפורטוגל שמשדר ללא הפסקות פרסומות, חסויות או תשדירי שירות. בשנת 2002 החל הערוץ לשדר במשך 24 שעות ביממה. במרץ 2017 שיעור הצפייה של הערוץ היה 1.5%.
היסטוריה
ערוץ RTP2 החל בשידוריו ב-25 בדצמבר 1968. עם זאת, רק ב-21 בנובמבר 1970 הערוץ החל בשידורים רציפים וקבועים.
ב-21 ביולי 1978 הופסקו שידורי הערוץ בשל שיפוצים, והם התחדשו כמה חודשים מאוחר יותר, ב-16 באוקטובר אותה שנה, כאשר הופרד הערוץ מ-RTP1, לרבות הקמת צוותים ייחודיים והפקת תוכניות מקוריות עבור הערוץ. שינויים אלו לא שרדו זמן רב, ובראשית שנות ה-80, בשל קיצוצים, אוחדו שני הערוצים בשנית.
בשנת 1990 עבר הערוץ מיתוג מחדש, ושמו שונה ל"ערוץ 2", ובשנת 1992 שונה שמו שוב ל-TV2. הססמה של הערוץ הייתה "טלוויזיה אחרת".
בשנת 1994, לאחר עלייתם של שני ערוצי טלוויזיה פרטיים (SIC ו-TVI) לאוויר, נאלץ TV2 להתמקד בשידור תוכניות לקהלים קטנים יותר, ובוצעו שינויים משמעותיים בלוח השידורים של הערוץ. שידור משחקי כדורגל ואופרות סבון הופסקו, ובהתאם לכך קהל הצופים של הערוץ קטן. מאז השינויים שבוצעו, הערוץ משדר תוכניות תרבות, תעודה, אומנות, מדעים וילדים. בשל כך, RTP2 נחשב כיום לערוץ טלוויזיה ברמה גבוהה יותר לעומת יתר ערוצי הטלוויזיה.
ב-27 באפריל 1996 הוחזר השם הישן של הערוץ, RTP2, תוך הפסקת שידורי הפרסומות. לוח השידורים לא השתנה. כמו כן, בנובמבר 1999, הערוץ החל לשדר בשעות מסוימות בפורטוגזית בערוץ יורוניוז.
ב-2002 הערוץ החל לשדר במשך 24 שעות ביממה.
ב-14 במאי 2012, RTP2 הפך לערוץ הטלוויזיה הפורטוגלי הראשון שמשדר בפורמט 16:9.
דפיברילטור
דֵּפִיבְּרִילָטוֹר (באנגלית: Defibrillator; לפי מונחי האקדמיה ללשון העברית: מַפְעֵם) הוא מכשיר העושה טיפול דפיברילציה, ומחזיר קצב לב לפעולה סדירה על ידי מתן שוק חשמלי ללב, באמצעות שתי אלקטרודות שמצמידים לגוף החולה בסמיכות ללב. השוק החשמלי משתק רגעית את פעולת הלב וכך, כאשר הלב חוזר לפעולה, הוא יכול לפעום בצורה סדירה. הפעולה עצמה נקראת דפיברילציה. השימוש העיקרי במכשיר זה הוא במצבים של פרפור חדרים וסוגי טכיקרדיה מסכנות חיים אחרות, וכן בפעולות החייאה.
חולים שנמצאים בסכנה של פרפור חדרים עשויים להזדקק לדפיברילטור נשתל (ICD), היכול לזהות מצבים בהם זקוק החולה לשוק חשמלי כדי לחזור לפעילות לבבית תקינה ולטפל בהם באמצעות שוק חשמלי. יתרונות של מכשירים אלו לעומת דפיברילטורים חיצוניים הוא שהם מאפשרים לחולה חופש תנועה ואינם גורמים בדרך כלל לכוויות. לעיתים הדפיברילטור המושתל משולב גם עם קוצב לב (CRTD).
ישנם כמה סוגים של דפיברילטורים בהם משתמשים במקומות שונים, כמו מכוני כושר ומכונים רפואיים שונים, החל מבתי חולים וכלה באמבולנסים.
יחידות ניידות הופכות להיות זמינות
שיפורים הדרגתיים בעיצוב דפיברילטורים, שמבוססים חלקית על העבודה בפיתוח גרסאות מושתלות שלהם (ראה בהמשך) הובילו לנגישות של דפיברילטורים חיצוניים אוטומטיים. אלה מסוגלים לנתח את קצב הלב בעצמם, לאבחן את המקצבים שניתן לטפל בהם בעזרת הלם חשמלי ואז נטענים בהתאם כדי לטפל. משמעות הדבר שאינה נדרשת מיומנות קלינית לצורך השימוש בהם, מה שמאפשר לאנשים חסרי מיומנות רפואית להגיב ביעילות למקרי חירום.
סוגים
דפיברילטורים יכולים להיות חיצוניים, פנימיים (עם מגע ישיר בלב כאשר החזה פתוח), או מושתלים, בתלות בסוג המכשיר בו משתמשים. כמה יחידות חיצוניות, ידועות גם כדפיברילטורים אוטומטיים חיצוניים (AED – Automated External Defibrillators), הופכים את אבחנת הפרעות הקצב שבהן ניתן לטפל לאוטומטית, כלומר אנשים שאינם בעלי ידע רפואי או צופים מן הצד יכולים להשתמש בהם בהצלחה עם הכשרה בסיסית בלבד, או במקרים מסוימים ללא הכשרה כלל.
דפיברילטורים חיצוניים ידניים
משתמשים ביחידות אלה במקביל לא.ק.ג. (או לעיתים קרובות יותר, יש במכשיר א.ק.ג. מובנה), שבו משתמש הקלינאי לאבחון מצב הלב (לרוב פרפור חדרים או טכיקרדיה חדרית, אם כי יש הפרעות קצב נוספות שניתן לטפל בהן בעזרת שוקים חשמליים שונים). הקלינאי אז יחליט בכמה אנרגיה (בג'אול) להשתמש, בהתבסס על ידע מוקדם וניסיון, ואז יעביר את השוק דרך אלקטרודות אל חזה המטופל. מאחר שהן דורשות ידע רפואי רחב, היחידות האלה נמצאות בדרך כלל רק בבתי חולים, ומעט באמבולנסים. לדוגמה, כל אמבולנס של שירות הבריאות הארצי בממלכה המאוחדת (בריטניה) מצויד בדפיברילטור ידני לשימוש על ידי הפרמדיקים והטכנאים המטפלים. בארצות הברית, פרמדיקים מאומנים לזהות הפרעות קצב קטלניות ולבצע טיפול חשמלי מתאים עם דפיברילטור ידני, במצב המתאים. גם בישראל, פרמדיקים מורשים להשתמש בדפיברילטור ידני ומכשירים כאלו נמצאים על גבי ניידות טיפול נמרץ של מגן דוד אדום.
דפיברילטורים פנימיים ידניים
אלה הם הצאצאים הישירים של העבודה של באק ולואן. בפועל הם זהים לגרסה החיצונית, חוץ מכך שהמטען החשמלי מועבר דרך אלקטרודות פנימיות במגע ישיר עם הלב. אלה נמצאים כמעט באופן בלעדי בחדרי ניתוח, שבהם סביר שהחזה יהיה פתוח, או יוכל להיפתח במהירות על ידי מנתח.
דפיברילטורים חיצוניים אוטומטיים (AED)
ליחידות פשוטות אלו יכולת ניתוח ממוחשב לניתוח קצב הלב בעצמה ולייעץ אם הלם חשמלי נחוץ. הן מתוכננות לשימוש על ידי אנשים ללא הכשרה. הן בדרך כלל מוגבלות ביכולת ההתערבות שלהן לשלוח שוקים חשמליים בעלי אנרגיה גבוהה בשביל פרפור חדרים וטכיקרדיה חדרית. לכן הן מגבילות בשימוש על ידי אנשי צוות רפואי, שיכולים לאבחן ולטפל במגוון רחב של בעיות בעזרת יחידה ידנית או חצי אוטומטית.
ליחידה האוטומטית דרוש זמן (בדרך כלל בין 10 ל-20 שניות) לאבחן את הקצב, כאשר מומחה יכול לאבחן ולטפל במצב הרבה יותר מהר בעזרת יחידה ידנית. על פי מספר מחקרים, מרווחי זמן האבחון, אשר דורשים הפסקת עיסויים ללב, גורמים אפקט שלילי מובהק על שיעורי ההצלחה של ההלם החשמלי. אפקט זה הוביל לשינוי בהנחיות לדפיברילציה של ארגון הלב האמריקאי (AHA, American Heart Association); כיום ההנחיה היא לבצע החייאה (CPR) במשך שתי דקות אחרי כל שוק חשמלי, מבלי לנתח את קצב הלב, וכן הנחיה הכתובה במדריך, שלא להשתמש בדפיברילטור אוטומטי כאשר קיים דפיברילטור ידני וצוות המוכשר להשתמש בו.
דפיברילטורים חיצוניים אוטומטיים מוחזקים בדרך כלל על ידי צוות מוכשר אשר יטפל באירועים, או שהם יחידות נגישות לציבור שאותן ניתן למצוא במקומות כמו חברות, משרדי ממשלה, מרכזי קניות, שדות תעופה, מסעדות, קזינו, מלונות, אצטדיונים, בתי ספר ואוניברסיטאות, מרכזים קהילתיים, חדרי כושר ומועדוני בריאות.
מיקום הדפיברילטורים האוטומטיים שלהם גישה לציבור, צריך לקחת בחשבון היכן קבוצות גדולות של אנשים מתאספות, ואת קטגוריית הסיכון המקושרת לאנשים אלו, כדי לוודא האם הסיכון לתקרית של דום לב פתאומי הוא גבוה או לא. לדוגמה, מרכז לבני נוער הוא בקטגוריית סיכון נמוך במיוחד (מכיוון שילדים באופן נדיר ביותר נכנסים למצב של הפרעות קצב, כמו פרפור חדרים או טכיקרדיה חדרית, מכיוון שהם צעירים ובכושר בדרך כלל, והסיבה השכיחה לדום לב בילדים הוא בטראומה - שבה יש ללב סכנה להיכנס למצב של אי יכולת להתכווץ כנדרש או לפעילות חשמלית חסרת דופק בכלל, מצבים בהם דפיברילטור אוטומטי לא יועיל כלל). בניין משרדים גדול עם אחוז גבוה של גברים מעל גיל 50 הוא סביבה בעלת סיכון גבוה ביותר.
באזורים רבים הסבירות גבוהה כי כלי רכב של שירותי חירום נושאים דפיברילטורים אוטומטיים, ויש אמבולנסים שנושאים גם דפיברילטור אוטומטי בנוסף ליחידה הידנית. בנוסף, חלק ממכוניות המשטרה ומכבי האש נושאים דפיברילטורים אוטומטיים לשימוש כעזרה ראשונה. יש אזורים שבהם נמצאים מגישי עזרה ראשונה קהילתיים, שהם מתנדבים אשר מופקדת בידם המשימה לשמירת דפיברילטור אוטומטי ומתן עזרה ראשונה לכל נפגע באזורם. כמו כן ניתן למצוא דפיברילטורים אוטומטיים בכלי תחבורה, כגון במטוסי נוסעים ובספינות שיט.
כדי להפוך אותם לקלים להבחנה, דפיברילטורים אוטומטיים הנגישים לציבור צבועים לעיתים קרובות בצבעים בהירים, ומוצבים בקופסאות מגן ליד הכניסה לבניין. כאשר קופסת המגן נפתחת והדפיברילטור נלקח, חלק מהמערכות האלה ישמיעו צליל זמזום כדי להודיע לצוות בסביבה על כך אבל לא בהכרח יזמנו את שירותי החירום. כל מפעילי הדפיברילטורים האוטומטיים המוכשרים לכך צריכים גם לדעת להתקשר לזימון אמבולנס כאשר הם שולחים להבאת הדפיברילטור האוטומטי או משתמשים בו, מכיוון שהמטופל יהיה חסר הכרה, מה שתמיד דורש נוכחות וטיפול של צוות אמבולנס.
דפיברילטור נשתל (ICD)
דפיברילטורים נשתלים (ICD - Implantable Cardioverter Defibrillator), המכונים גם דפיברילטורים פנימיים אוטומטיים (AICD - Automatic Internal Cardiac Defibrillator), הם שתלים, דומים לקוצבי לב (ורבים מהם יכולים גם לבצע את הפונקציות של קוצב לב – CRTD), המושתלים מתחת לעור ומחוברים בעזרת אלקטרודות אל הלב. הם מפקחים באופן קבוע על קצב הלב של המטופל, ונותנים שוק חשמלי באופן אוטומטי למגוון הפרעות קצב מסכנות חיים, לפי תכנות המכשיר. את הדפיברילטור הפנימי הראשון המציא הקרדיולוג הישראלי ד"ר מישל מירובסקי.
מכשירים מודרניים רבים מסוגלים להבחין בין פרפור חדרים וטכיקרדיה חדרית, לבין מקצבים שפירים כמו טכיקרדיה על חדרית ופרפור עליות. חלק מהמכשירים יכולים לנסות להעביר את הקוצב שלהם לקצב גבוה יותר לפני שליחת שוק מתוזמן. כאשר הפרעת הקצב מסכנת החיים היא פרפור חדרים, המכשיר מתוכנת לעבור מיידית לשוק חשמלי לא מתוזמן.
ישנם מקרים בהם הדפיברילטור הנשתל של חולה שולח שוקים חשמליים באופן תדיר או במצבים לא הולמים. מצב זה נחשב כמקרה חירום רפואי, מכיוון שזה מכלה את אורך החיים של סוללת המכשיר, גורם לאי נוחות משמעותית וחרדה לחולה, ובמקרים מסוימים גורם להפרעות קצב מסוכנות. חלק מאנשי צוות שירותי רפואת החירום מצוידים כיום במגנט טבעתי להנחה מעל המכשיר המושתל. פעולה זאת מנטרלת בצורה יעילה את פונקציית ההלם החשמלי של המכשיר אך עדיין מאפשרת לקוצב הלב לפעול (אם המכשיר מצויד בו). אם המכשיר שולח שוקים חשמליים באופן תדיר, אך מסיבות שמצדיקות זאת, הצוות הרפואי ישקול לתת תרופות הרגעה.
עיצוב הדפיברילטור
היעילות של דפיברילטור מושתל תלויה מאוד במיקום האלקטרודות שלו. רוב הדפיברילטורים מושתלים באנשים הנמצאים בשנות ה-80 לחייהם, אך יש גם מעט ילדים שזקוקים למכשירים. השתלת דפיברילטורים בילדים קשה במיוחד עקב העובדה שהם קטנים, יגדלו עם הזמן, ויש להם אנטומיה לבבית שונה מזה של מבוגרים. לאחרונה הצליחו חוקרים ליצור תוכנה אשר מסוגלת למפות את החזה של אדם ולהחליט על המיקום האופטימלי להשמת דפיברילטור חיצוני ופנימי.
בעזרתם של יישומי תכנון כירורגיים קיימים, התוכנה משתמשת במעברי המתח של שריר הלב כדי לחזות את הסבירות להצלחת הדפיברילציה. בהתאם להיפותזת המסה הקריטית, דפיברילציה אפקטיבית רק אם היא עוברת סף מתח ברוב מסת שריר הלב. בדרך כלל נחוץ שדה חשמלי שבין 3 ל-5 וולט לס"מ ב-95% מהלב. שדה של מעל 60 וולט לס"מ יכול לפגוע ברקמות. התוכנה מחפשת להשיג ערכי מתח בטוחים מעל נקודת הסף של הדפיברילציה.
סימולציות מוקדמות שהשתמשו בתוכנה מצביעות כי שינויים קטנים במיקום האלקטרודות יכולים להביא להשפעות גדולות על הדפיברילציה, ולמרות מכשולים הנדסיים שעדיין קיימים, המערכת מבטיחה לעזור בכיוון המיקום של דפיברילטורים להשתלה בילדים ומבוגרים.
ממשק עם המטופל
סוג האלקטרודה המוכר ביותר הוא האלקטרודה המתכתית המסורתית דמוית הדוושה עם הידית המבודדת. אלקטרודה כזו חייבת להיות מוחזקת על גבי עור המטופל, בזמן שהשוק החשמלי או הסדרה של השוקים החשמליים מועברת. לפני שמשתמשים באלקטרודות, יש למרוח ג'ל מיוחד על עור המטופל, על מנת להבטיח חיבור טוב וכדי למזער התנגדות חשמלית (קרויה גם "התנגדות החזה"), למרות שליחת הזרם הישיר. באופן כללי, ניתן למצוא אותו רק ביחידות חיצוניות ידניות.
סוג נוסף של אלקטרודות החייאה מעוצב כרפידה דביקה. כאשר חולה מאושפז עקב בעיות בלב, והרופא המטפל או האחות קבעו כי הוא או היא נמצאים בסיכון להפרעות קצב, לעיתים ישימו אלקטרודות דביקות על גוף המטופל בציפייה לבעיות שעלולות להתעורר. את האלקטרודות האלה מחברים לדפיברילטור. במקרה שנדרשת דפיברילציה, טוענים את המכונה, ושולחים את ההלם החשמלי, ללא צורך למרוח ג'ל או להניח אלקטרודות אחרות. הרפידות הדביקות הללו נמצאות ברוב היחידות האוטומטיות והחצי אוטומטיות.
אלקטרודות דביקות עם ג'ל יבש וגם כאלה עם ג'ל רטוב זמינות. אלקטרודות עם ג'ל יבש נוחות הרבה יותר, מכיוון שאין צורך לנקות את העור של המטופל לאחר הסרתן. לעומת זאת, בשימוש באלקטרודות עם ג'ל יבש סיכון גבוה יותר לקבלת כוויות בתוצאה מדפיברילציה, מאחר שאלקטרודות עם ג'ל רטוב מפזרות באופן שווה יותר את השוק החשמלי לגוף.
אף על פי שהאלקטרודות דמויות הדוושות במוניטור/דפיברילטור הן מהירות יותר מאשר הרפידות הדביקות, יש יתרון למדבקות ביכולת שלהן לספק מעקב א.ק.ג. הולם ללא תוצאות הלוואי הלא רצויות שנגרמות מההתערבות האנושית עם האלקטרודות דמויות הדוושות. אלקטרודות דביקות גם בטוחות יותר לשימוש עבור מפעיל הדפיברילטור, מכיוון שהן מצמצמות את הסיכון של המפעיל לבוא במגע פיזי (ולכן גם חשמלי) עם המטופל כאשר השוק מועבר, בכך שהן מאפשרות למפעיל לעמוד במרחק גדול יותר מהמטופל. אי נוחות נוספת של האלקטרודות דמויות הדוושות היא הדרישה להפעלת כוח של כ-12 ק"ג עליהן בזמן שליחת ההלם החשמלי.
מיקום האלקטרודות
אלקטרודות החייאה ממוקמות בהתאם לאחת משתי סכמות. הסכמה המועדפת בשביל השמת האלקטרודות לטווח ארוך היא סכמת אנטיריור-פוסטיריור (Anterior-posterior). אלקטרודה אחת ממוקמת מעל החלק השמאלי של החזה ממש מעל הלב; האלקטרודה השנייה ממוקמת על הגב, מאחורי הלב באזור שבין השכמות. המיקום הזה הוא מועדף כיוון שהוא הטוב ביותר לקציבת לב לא חודרנית.
סכמת אנטיריור-אפקס (Anterior-apex) יכולה לשמש כאשר הסכמה השנייה אינה נוחה או לא נחוצה. בסכמה הזו, האלקטרודה הקדמית מונחת מצד ימין מתחת לעצם הבריח. אלקטרודת האפקס מונחת בצד שמאל של החולה, ממש מתחת ולשמאלו של שריר החזה. הסכמה הזו עובדת טוב עם דפיברילציה, היפוך חשמלי ללב וגם לניטור אלקטרוקרדיוגרפי.
פוסט-דוקטורט
פוסט-דוקטורט (בקיצור: פוסט-דוק ובעברית בתר-דוקטורט) הוא תקופת לימודים ומחקר עצמאי שנעשית אחרי קבלת תואר דוקטור. אדם העוסק במחקר במסגרת כזו נקרא פוסט-דוקטורנט.
במדעי הטבע והחברה בוחרים מוסדות אקדמיים את החוקרים שהם מעסיקים בין היתר על-פי יכולתם לעסוק במחקר באופן עצמאי. לעיתים קרובות עבודת הדוקטורט אינה מוכיחה יכולת כזו באופן מספק, בשל ביזור האחריות בין התלמיד למנחה. מעבר לזאת, מוסדות אקדמיים מעוניינים שהחוקרים שלהם יהיו אנשים רחבי אופקים שהשתתפו במחקרים שנעשו במקומות שונים בעולם. משום כך התגבשה מסורת לפיה אדם המבקש משרה אקדמית צריך לעסוק קודם לכך מספר שנים במחקר במוסד אחר מזה שבו כתב את הדוקטורט. מסורת זו תורמת ליצירת קשרי עבודה חדשים והפריה הדדית.
בדרך כלל פוסט-דוקטורט במוסד לימודים שאינו מוסד שבו למד המועמד קודם לכן הוא תנאי מקובל, רשמי או בלתי רשמי, לקבלת משרת מרצה בתחומי מדעי הטבע, מדעי החברה וטכנולוגיה.
במדעי הרוח, פוסט-דוקטורט הוא למעשה משרה זמנית לתקופה קצרה, שתנאיה שונים ממוסד למוסד. יש פוסט-דוקטורטים הכוללים רכיב הוראה בנוסף למחקר ויש המכילים גם אחריות מינהלית כגון ארגוני כנסים.
ביקורת על תנאי העסקה ונחיצות
במשך שנים נמתחת ביקורת על מסלולי הפוסט-דוקטורט בעולם. נטען כי הסיכוי לקבל משרה אקדמאית קבועה לאחר השלמת הפוסט-דוקטורט נמוך מאוד עקב כך שכמות בוגרי הפוסט-דוק עולה בהרבה על כמות המשרות הפנויות באקדמיה. ולכן מדובר למעשה בהימור עם סיכוי הצלחה נמוך.
בנוסף, נטען כי המיומנויות הנרכשות במהלך הפוסט-דוקטורט אינן יותר מבוקשות בשוק העבודה ביחס למיומנות הנרכשות במהלך הדוקטורט ואינן משפרות את הסיכוי להתקבל משרה מחוץ לאקדמיה.
נמתחת ביקרות על כך שפוסט-דוקטורנטים אינם מקבלים תנאים סוציאליים הוגנים ושכר ההולם את השכלתם.
בישראל פוסט-דוקטורט נחשב לרוב ל"השתלמות" ולא העסקה, כך שהמשתלם אינו מקבל שכר אלא מלגה. גובה המלגה במוסדות לימוד מסוימים קרוב לשכר מינימום.
מקדש לוקסור
מקדש לוקסור (בערבית: معبد الاقصر) הוא מקדש מצרי קדום הממוקם בגדה המזרחית של נהר הנילוס, בעיר לוקסור (תבאי העתיקה) שהוקמה בשנת 1400 לפנה"ס וידועה בשפה המצרית כ"המקלט הדרומי". המקדש נבנה עבור שלישיית האלים הנערצת, אמון, אשתו מות ובנם ח'ונסו. ונבנה בתקופת הממלכה החדשה במצרים. בשנת 1979 הוכרז המקום כאתר מורשת עולמית.
תיאור המקדש
החלקים המוקדמים של המקדש שנותרו עומדים הם חדרי התפילה שמאחורי הפילון הראשון, נבנו על ידי חתשפסות, והופקעו על ידי תחותמס השלישי. חלקו העיקרי של המקדש - האכסדרה והיכל השמש, נבנו על ידי אמנחותפ השלישי עם תוספת מאוחרת של רעמסס השני, שבנה את הפילון בכניסה, ואת שני האובליסקים (אחד מהם נלקח לצרפת, ועומד כיום במרכז כיכר הקונקורד בפריז) המקשרים בין בניין חתשפסות והמקדש הראשי. רעמסס השני הוסיף למקדש סצינות מרהיבות מניצחונו על החתים בקדש בשנת 1275 לפנה"ס.
בחלקו האחורי של המקדש ישנם קפלות שנבנו על ידי תחותמס השלישי, ואלכסנדר הגדול. בתקופה הרומית, בית המקדש וסביבתו שימשו מקום מבצר ללגיונרים והיכל מושבה של הממשלה הרומית באזור.
בתקופה הנוצרית האולם המרכזי של המקדש הוסב לכנסייה. לאחר מכן, במשך אלפי שנים, המקדש היה קבור מתחת לרחובותיה ובתיה של לוקסור. לבסוף נבנה מעליו מסגד, ולאחר שגילו את המקדש, המסגד שומר ומהווה חלק מהאתר כיום.
חצר רעמסס השני
חצר רעמסס השני היא מגרש באורך של 57 מ' ורוחב של 51 מ'. הבנוי משבעים וארבעה עמודי פפירוס, עם מבנה דמוי ניצן בקודקודם. בחלקה הצפון-מזרחי נמצא מקדש תחותמס השלישי. ואילו בחלקה הדרומי יש מספר פסלי אבן ענקיים של רעמסס השני. בצידה המזרחי נמצא מסגד אל-חג'אג'.
מסגד אבו אל-חג'אג'
משמעות השם לוקסור היא ארמונות. בעבר לוקסור היה כפר קטן על גדות הנילוס שמקור מובלטותו בפסטיבל השנתי הנחגג עבור השיח' הסופי מהמאה ה-13 "יוסוף אבו אל-חג'אג'.
בתחילת המאה ה-19, ארכאולוגים צרפתים גילו כי פרסום הכפר הקטן אכן היה מוצדק. מכיוון שמתחת למסגד שנבנה סביב קברו של השייח', נמצא, טמון, בית מקדש עצום בממדיו. לאחר התגלית נחפר המקדש והמסגד נותר ומהווה מסגד פעיל גם היום. מהעת העתיקה, דרך התקופה הנוצרית ועד למאה ה-21, האזור מהווה מרכז לפולחן דתי.
הפילון והאכסדרה של אמנחותפ השלישי
התבליטים על קירות האולם נושאים את שמותיהם של תות ענח' אמון, חרמחב, סתי הראשון, רעמסס השני, וסתי השנייה. תות ענח' אמון עיטר את הקיר המזרחי, אולם מאוחר יותר שמו הוסר על ידי חרמחב, שחרט במקום את שמו.
החג המוקדש לאמון התקיים בזמן גאות הנילוס ונמשך 24 ימים. הסירות הקדושות של השילוש הקדוש מתביי הובאו לכרנך והובלו למקדש לוקסור. התהלוכה למקדש הייתה מלווה במוזיקאים, רקדנים, כמרים, חיילים, ואת מרכבות המלך. הם התקבלו במקדש על ידי כוהנות שהציעו להם פרחים. בהמשך הערב הסירות הוחזרו לכרנך. הטקס עדיין מתבצע כיום, אולם מסיבות שונות. בכל שנה נלקחת סירה העושה את מסלולה מן המסגד לרחובות לוקסור.
אולם אמנחותפ השלישי
אולם אמנחותפ השלישי רחב ממדים, אורכו 45 מ' ורוחבו 56 מ'. עם שורות כפולות של עמודי פפירוס בשלושה מצדדיו. הצד הצפוני שימש במקור כמתחם הכניסה למקדש.
גורם סיכון
באפידמיולוגיה, גּוֹרֵם סִכּוּן הוא משתנה הקשור בסיכון מוגבר לתחלואה. הקשר בין גורם הסיכון לתחלואה אינו בהכרח קשר סיבתי ישיר, אלא קשר סטטיסטי מתאמי. המונח נטבע על ידי ויליאם קנל, מנהל מחקר פרמינגהם במאמר שפרסם בשנת 1961 בכתב העת Annals of Internal Medicine.
מקדש לוקסור
ההיפוסטיל
אולם אמנחותפ מוביל אל ההיפוסטיל (אולם גדול שגגו נתמך בשורות עמודים), בן 32 עמודים בעיצוב של פפירוס המסודרים בארבע שורות של שמונה עמודים כל אחת. בחלקו האחורי של האולם נמצאים ארבעה חדרים קטנים ומבוא המוביל אל חדר הלידה, הקפלה של אלכסנדר הגדול והאזור הקדוש.
גורם סיכון
גורם סיכון יכול להיות מתואר במספר דרכים. הראשונה היא באמצעות הסיכון היחסי, כפי שמחושב באופן סטטיסטי. בצורה זו מתואר גורם הסיכון כמשתנה שגורם לתחלואה פי מספר מסוים. למשל, המשפט "הסיכון של אישה בשנות השישים לחייה ללקות בסרטן השד גבוה פי 100 לעומת אישה בשנות ה-20 לחייה" מציג את הגיל המבוגר כגורם סיכון ללקות בסרטן השד. דרך נוספת לתאר גורם סיכון היא על ידי הבאת שיעור הפרטים שנחשפו לגורם מתוך החולים. דוגמה לכך היא המשפט "רק 5% מהחולים בחצבת הם מבוגרים", אשר מצביע על כך שגיל צעיר הוא גורם סיכון ללקות בחצבת. דרך שלישית לתאר גורם סיכון היא העלייה בשיעור ההיארעות לאחר החשיפה לגורם, כפי שמתבטא במשפט הבא: "צריכה של משקה אלכוהולי באופן יומי גורמת לעלייה של כ-20 מקרים של שחמת הכבד לכל 1,000 איש מדי שנה".
מקדש לוקסור
הקפלה של אלכסנדר הגדול
אלכסנדר הגדול המיר את הקפלה הבארוקית למקום קדוש. קירותיה המגולפים מתארים את אלכסנדר כפרעה.
קודש הקודשים של המקדש
מאחורי המקום הקדוש הבארוקי, נמצאים חדרי המקדש והיכל הלידה של אמנחותפ השלישי.
תולדות ביתא ישראל: 1270–1529
השנים 1270–1529 ידועות בתולדות ביתא ישראל בשם תקופת ההישרדות. תקופה זו נפתחה עם עליית השושלת הסולומונית לשלטון והפלת שושלת הזאגווה. הפלת שלטון הזאגווה לא בישר טובות ליהודי אתיופיה, אך העדה נמנעה מלהתערב בנעשה ברחבי אתיופיה. יותר מאוחר, לאחר התחזקות אתיופיה, היא נלחמה כנגד היהודים מלחמת חורמה. למרות כל זאת, היהודים הצליחו לשמור על עצמאות ממלכתם בהרי סאמיאן וסביב אגם טאנה. תקופת זו הסתיימה עם הפלישה של סולטנות אדאל לאתיופיה, ובכך מסמלת את תחילתה של תקופת התבוסה, במהלכה היו היהודים פעם לצד הנוצרים ופעם לצד המוסלמים.
'חזרת הסולומונים'
סמל האימפריה הסולומונית-נוצרית:האריה הכובש של שבט יהודה. גם לאחר התנצרות שושלת זאגווה ולמרות שגשוגה של אתיופיה, החבשים עדיין התנגדו לשלטונם. קיסרי אקסום שישבו בשאווה המשיכו לשלוט באזור שאווה ואף הרחיבו את שליטתם לאזורים שכנים. לאחר כ-300 שנים, הופיעה קבוצה אתנית חדשה - האמהרים. מקורם של האמהרים באזור הממוקם צפונית לשאווה ודרומית ללסתה - הנקרא אמהרה (כיום נפת דרום וולו). האמהרים, שדגלו בחזרה לימי הפאר של קיסרות אקסום, הונהגו על ידי האציל האמהרי יקונו אמלק. תחת מנהיגותו האמהרים פתחו בלחימה כנגד שושלת זאגווה הבלתי לגיטימית בעיניהם, ולמען החזרת השלטון לידי 'צאצא קיסר אקסום'.
שאיפתו של יקונו אמלק - שייחס את מוצאו לקיסר האחרון של קיסרות אקסום - הייתה להפיל את שושלת זאגווה ולמנות את עצמו לקיסר אתיופיה. על מנת לעודד את תושבי אתיופיה ובייחוד את התגרים להתקומם כנגד הזאגווה, יקונו אמלק נדרש לעזרת הכנסייה. לכן הוא סיכם עם ראש הכנסייה האתיופית, הקדוש תקלה היימנות, שכאשר יצליח להשתלט על אתיופיה, הוא יתן לכנסייה שני שלישים מאדמות הממלכה. ראשי הכנסייה הסכימו והאמהרים החלו בפלישה מאזור אמהרה ההיסטורי צפונה ללסתה ווג ומערבה למחוז גוג'אם. האמהרים הצליחו, לאחר קרבות דמים, להרוג את המלך הזאגווי האחרון, אך יורשיו המשיכו בלחימה. בסופו של דבר נוסח הסכם בין הצדדים, על פיו השלטון המרכזי יהיה בשליטת האמהרים ושושלת זאגווה תמשיך לשלוט במחוז וג תחת התואר וגשום (שליט וג).
היהודים: ישיבה מנגד
למרות הכרזתו של יקונו אמלק, לא ידוע שהחל בלחימה בפועל בביתא ישראל. נראה שההכרזה הזו של הקיסר נועדה לאסוף תמיכה מהחבשים הנוצרים, שזכרו את יהודית המלכה והמלחמה הנוראית שהתרחשה נגדם אשר הובילה לעליית הזאגווה. חוסר ההתערבות של יהודי אתיופיה במהלך הפוליטי באתיופיה הוביל למלחמות כנגד השושלת החדשה.
הנוסע הנודע מרקו פולו מתאר בתקופה זו את אתיופיה וקורא לה בשם "אבש אשר היא הודו האמצעית". הוא ממשיך וכותב שהאימפריה האתיופית מחולקת לשש ממלכות שונות, שלוש מהם נוצריות ושלוש מוסלמיות, אך ידם של הנוצרים על העליונה. פולו מזכיר שיש בה גם יהודים והם מסמלים את עצמם בשני סימנים בשני צדי הלחי שלהם.
היהודים כנגד עמדה ציון
בשנת 1329, בעוד קיסר אתיופיה עמדה ציון הראשון עסוק בלחימה כנגד המוסלמים מסולטנות יפאט, החלו להגיע אליו דיווחים שהיהודים החלו בלחימה רחבת היקף נגד הנוצרים וחיילי הקיסר במחוזות סאמיאן, ווגארה, צלמט וסגד. הקיסר קרא לצאגה קריסטוס, המושל של באגמדיר הנוצרית, לטפל בלוחמים היהודים עם חייליו שלו יחד עם תגבורת מהמחוזות השכנים. מטרתו של קריסטוס הייתה לעצור את היהודים לפני שהם יפלשו לשטח הממלכה הנוצרית ויצליחו להפיל אותה כפי שקרה בעבר. בו בזמן כוחות הקיסר המשיכו בלחימה כנגד המוסלמים ממחוז דווארו.
המסורת היהודית מספרת שכשאר הגיעו כוחות הקיסר אל היהודים, היהודים נלחמו במסירות נפש של קידוש השם ולא הסכימו להמיר את דתם. המסורת ממשיכה ומספרת שהיהודים התחבאו אך כאשר כוחות הנוצרים הגיעו, הם קפצו לתהום - היהודים העדיפו להתאבד מאשר להיתפס חיים ולעבוד את הקיסר או להתנצר ולכפור ביהדות. לאחר הכיבוש המוצלח, מנהיג הצבא הנוצרי שלח שליח להודיע לקיסר שצאגה קריסטוס נלחם בהצלחה כנגד היהודים, הביס אותם, שדד אוצרות וששארית היהודים נסוגה להרי סאמיאן. לאחר מכן צבאו של צאגה קריסטוס הצטרף לכוחות הקיסר שנחלמו בדרום המוסלמי.
הקיסר דווית הראשון ויורשו
לקראת אמצע המאה ה-14 יהודי סאמיאן וצלמנט פנו לנזיר הנוצרי קוזמוס שיכין עבורם עותקים של ספר התורה. חלק מההיסטוריונים טוענים שמערכת היחסים עם אותו נזיר נוצרי הובילה את ביתא ישראל להאמין שאיש זה הוא למעשה המשיח. קוזמוס התגייר והפך למנהיג של ביתא ישראל. קוזמוס ארגן צבא והחל בלחימה כנגד השכנים הנוצרים בבאגמדיר, שהיו חלק מהקהילה שלו בעבר. בלחימה זו היהודים לחמו מלחמת חורמה שכלל גם טבח בנוצרים. לבסוף נסוג צבא ביתא ישראל לאחר שהקיסר דווית הראשון הורה לשליט מחוז תיגראי לצאת ולהילחם כנגד היהודים. מלחמה נוספת של ביתא ישראל כנגד כוחותיו של הקיסר דווית הייתה שיתוף פעולה בין נוצרים ויהודים במחוז צלמנט שבתיגראי.
הרב אליהו מפרארה כותב באיגרתו משנת ה'קצ"ה (1435) עדויות שקיבל מיהודי שהגיע מהממלכה היהודית באתיופיה. באיגרת נכתב שממלכת ביתא ישראל היא ממלכה עצמאית ששולטים בה מלכים, שרים ויש לה צבא גדול שאיתו הם נלחמים כנגד החבשים ו"עושים צחוק מהנצרות". באיגרתו הוא ממשיך וכותב שלממלכה זו של היהודים יש שפה מיוחדת משלה שלא דומה לערבית או לעברית. אליהו ממשיך וכותב שהמרחק מארץ ישראל לממלכת היהודים הוא כשלושה חודשים ובה הנילוס הכחול עובר. איגרת זו מתוארכת לתקופת שלטונו של הקיסר תוודרוס הראשון הראשון שבתקופתו אתיופיה שגשגה, היהודים נעזבו לנפשם ושגשגו גם תחת אפם וחמתם של הנוצרים.
גזירת הפלאשים
תחת שלטונו של הקיסר יסחק, היחסים בין היהודים לאתיופיה הוחמרו. הקיסר ניסה להרחיב את תחומי השפעתו ברחבי האימפריה, ולמנהיגי ביתא ישראל הוא הציע שיהיו חלק אינטגרלי ממלכותו, ובכך העלה את מכסת המס שמשלמת הממלכה היהודית. הצעה זו של הקיסר והעלת רף המס נדחו על ידי היהודים והם החלו להתארגן תחת מלכם בית אגור ופתחו בלחימה כנגד צבא הקיסר. שני הצבאות נלחמו באזור וגרה, אך צבא הקיסר שהיה חזק יותר הדף את הצבא היהודי דרומה להרי סאמיאן. לאחר שהקיסר הצליח בכיבוש אזור וגרה העשיר באזורי חקלאות הוא הכריז כך:
עמנואל הצופה
עמנואל הצופה (19 בנובמבר 1928 – 19 ביולי 2019) היה פסל ישראלי.
תולדות ביתא ישראל: 1270–1529
גזירת הפלאשים
פלאסי - פירושו פולש (מהשורש השמי פ-ל-ש/ס, שמשמעו בגעז "פולשים".)
עמנואל הצופה
קורות חייו
הצופה נולד בתל אביב ונמשך לפיסול מגיל צעיר. הוא למד בבית הספר לקציני ים עכו, והמשיך ללימודי פיסול בבצלאל. בהמשך השתלם בפיסול בשיש ובאבן בפייטרה-סנטה שבמערב איטליה.
תולדות ביתא ישראל: 1270–1529
גזירת הפלאשים
גזירה זו מנעה מאלו שלא התנצרו להתיישב באזור ולהגר למקומות אחרים, ואילו מי שהתנצרו זכו להמשיך ולגור באזור. מגזירה זו נוצר כינוי הגנאי פלאשה. מכאן ואילך יהודי ביתא ישראל כונו בשם הגנאי פלאשים. בהמשך הקיסר יסחק ויורשיו הצליחו להרחיב את תחומי השפעתם באזורי היהודים סביב נהר הטקזה וחילקו את האזור לשלושה מחוזות. בהמשך יורשי יסחק ביטלו את גזרת ההתנצרות והנציבים שמונו באזורי היהודים באו מקרב ביתא ישראל.
איחודם של היהודים
ב-1445 הקיסר זרע יעקב נשא לאישה את ציון ציפורה, יהודיה אשר בה התאהב בשל יופיה. הכתבים האתיופים בני הזמן מזכירים שציון הייתה למעשה נסיכה שנראה שהשתייכה לשושלת הגדעונים היהודית. הקיסר דרש ממנה להתנצר ואכן היא התנצרה לכאורה ואימצה את השם "ולטה קדיסן", אך שמרה על יהדותה בסתר. ציון ציפורה ילדה לקיסר שלושה בנים: אסקל, באדה מריאם הקיסר לעתיד ומאדאם.