cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טרייסי אן אוברמן
ביוגרפיה
ב-2008 השתתפה אוברמן בכתיבת מערכונים לתוכנית רדיו, והייתה שותפה לכתיבה יחד עם דיאן סמואלס של המחזה "Three Sisters on Hope Street". ב-2010 כתבה וכיכבה לצדיה של קתרין טייט במחזה הרדיופוני "Bette and Joan and Baby Jane" בערוץ 4 ברדיו ה-BBC. ב-2012 כתבה את המחזה "Rock and Doris and Elizabeth". ב-2015 כתבה וכיכבה בחלק השלישי של "טרילוגיית הוליווד" בשם "Mrs. Robinson, I Presume", לצדם של ג'ון סים וקווין בישופ. ב-2007 הייתה אוברמן בעלת טור בעיתון הגרדיאן, בו היא ממשיכה לכתוב מדי פעם. בשנים 2009 עד 2017 הייתה כותבת קבועה בעיתון היהודי ג'ואיש כרוניקל, וכתבה גם במגזין "Red".
חיים אישיים
אוברמן היא יהודייה. בדצמבר 2004 התחתנה עם המפיק המוזיקלי רוב קוואן. באוגוסט 2006 ילדה בת.
ליאנוזובו
ליאנוזובו (ברוסית: Лианозово) היא נפה של המחוז הצפון-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח הראיון הוא 5.79 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 86,035 תושבים (2020).
ליאנוזובו הוא ראיון טיפוסי, ממוצע מבחינת אוכלוסייה, ראיון שינה, כמעט ואין מפעלי ייצור ומפעלים גדולים. האזור העיקרי של הראיון תפוס על ידי מגזר המגורים - 470 דונם ואזור פארק היערות - 130 דונם. מבחינה אקולוגית, ליאזונובו הוא אזור בטוח יחסית בעיר, אזור התעשייה תופס 60 דונם.
המקום המועדף לבילוי של תושבי הראיון הוא פארק ליאנוזובסקי, שנוסד לפני שטריטוריית הראיון נכנסה לגבולות העיר. יש לו מעמד של פארק ממלכתי של תרבות ופנאי מאז 1934.
קורי הנרי
קורי אלכסנדר הנרי (באנגלית Cory Alexander Henry; נולד ב-27 בפברואר 1987) הוא קלידן ג'אז אמריקאי, פסנתרן, יוצר בתחום מוזיקת הנשמה ומפיק מוזיקלי. הוא החל את הקריירה המוזיקלית שלו בשנת 2006, והקליט שני אלבומי סולו, First Steps ואת The Revival.
בארי מור
פליקס בארי מוּר (באנגלית: Felix Barry Moore; נולד ב-26 בספטמבר 1966) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת אלבמה. הוא הושבע לתפקידו לאחר שנבחר בבחירות 2020, והחליף בתפקיד את מרתה רובי. כמו כן, טרם היבחרו לבית הנבחרים האמריקאי, היה חבר בית הנבחרים של אלבמה.
ביוגרפיה
בארי מור גדל בחווה חקלאית השוכנת במחוז קופי, ולמד במכללה הקהילתית אנטרפרייז סטייט. בהמשך החל את לימודיו באוניברסיטת אובורן, שם השלים לימודי תואר ראשון במדעי החקלאות ב-1992. בהיותו סטודנט באוניברסיטת אובורן, התגייס מור אל המשמר הלאומי של אלבמה.
בשנת 1998 ייסד מור את "בארי מור תעשיות", חברה לאיסוף וניקוי פסולת. ב-2010 נבחר מור לראשונה אל בית הנבחרים של אלבמה מטעם מחוז הבחירה ה-91 במדינה.
ב-3 בנובמבר 2020 זכה מור בבחירות הכלליות עם 65.2 אחוז מקולות הבוחרים, ונבחר אל הקונגרס ה-117 של ארצות הברית. הוא הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2021.
אלכס סטפני
אלכסנדר סיריל סטפני (באנגלית: Alexander Cyril Stepney; נולד ב-18 בספטמבר 1942) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת השוער.
סטפני שיחק לאורך מרבית הקריירה במנצ'סטר יונייטד, במדיה זכה בין היתר בגביע אירופה לאלופות, אליפות אנגליה וגביע ה-FA. סטפני נכלל בסגל נבחרת אנגליה לטורנירי יורו 1968 ומונדיאל 1970, אך לא שותף במהלכם ורשם הופעה אחת בלבד במדי הנבחרת.
קריירת משחק
סטפני החל את הקריירה בקבוצת הנוער של עיירת מגוריו מיטשם. משכשל במבחנים לפולהאם, המשיך סטפני את הקריירה הבוגרת בקבוצת נעוריו בעונת. לאחר שתי עונות בקבוצה החובבנית, אותר סטפני על ידי מילוול מהליגה השלישית, שהציעה לו להיבחן בקבוצה בחוזה חובבני בשנת 1963. חודשיים לאחר מכן, לאחר שהצליח להרשים את הצוות המקצועי, זכה לחוזה מקצועני ראשון בקריירה במדי מילוול.
סטפני היה לשחקן הרכב קבוע לאורך כל החוזה במילוול. בעונה הראשונה ירד עם הקבוצה לליגה הרביעית, אך חזר איתה כעבור עונה אחת לליגה השלישית. בסך הכול בשלוש עונות במדי מילוול החמיץ סטפני משחק ליגה אחד בלבד, במחזור האחרון של עונת, ובסך הכול רשם 137 הופעות ליגה במדי הקבוצה. בתקופה זו הפגין סטפני פוטנציאל רב, שזיכה אותו בשלוש הופעות במדי הנבחרת האולימפית של אנגליה.
במאי 1966, לקראת עונת, נמכר סטפני לצ'לסי מהליגה הבכירה תמורת סכום של כ-50 אלף ליש"ט. מאמן צ'לסי, טומי דוקרטי, ייעד את סטפני לתפקיד השוער ברוטציה עם פיטר בונטי, אך כעבור שלושה חודשים, ולאחר שרשם הופעת ליגה אחת בלבד, נמכר סטפני למנצ'סטר יונייטד תמורת סכום של כ-55 אלף ליש"ט.
מאמן מנצ'סטר, מאט באזבי, החתים את סטפני על תקן השוער הראשון, בעקבות פציעתו הקשה של שוער הקבוצה הארי גרג. כבר באותה העונה ערך סטפני 35 הופעות ליגה וזכה עם מנצ'סטר באליפות אנגליה. בזכות התואר, השתתפה מנצ'סטר בטורניר גביע אירופה לאלופות בעונת, טורניר בו מעולם לא זכתה קבוצה אנגלית. מנצ'סטר הצליחה להעפיל לגמר הטורניר, תוך שהיא מדיחה בין היתר את ריאל מדריד בחצי הגמר, ופגשה במשחק הגמר את בנפיקה ליסבון. בדקות הסיום של המשחק, במצב של שוויון 1-1, הציל סטפני בעיטה חזקה מתוך הרחבה של אאוזביו, אותה קלט באופן מרשים. ברגע נדיר של ספורטיביות, טפח הפורטוגלי על שכמו של השוער, ומחא לו כפיים על ההצלה. המשחק הלך להארכה, ובה כבשה מנצ'סטר שלוש פעמים בדרך לזכייה בגביע אירופה הראשון אי פעם לקבוצה אנגלית.
סטפני נותר בקבוצה לעונה נוספת, בה כבר לא היה הבחירה הראשונה ושיחק בפחות ממחצית משחקיה של מנצ'סטר בליגה. בסיום העונה, לאחר 12 עונות במנצ'סטר, עזב סטפני את הקבוצה. בסך הכול ערך סטפני 539 הופעות במדי מנצ'סטר יונייטד, מתוכן 433 הופעות ליגה. הוא שמר 175 פעמים על רשת נקייה, ושבר שיא מועדון (שבהמשך נשבר על ידי סטיב קופל) עם 92 הופעות רצופות. עם שני השערים שכבש, הוא השוער עם מספר השערים הגבוה ביותר במדי הקבוצה. למעט פטר שמייכל, שכבש שער אחד במסגרת גביע אופ"א בעונת, סטפני הוא השוער היחיד שכבש עבור יונייטד במשחק רשמי מאז מלחמת העולם השנייה.
לאחר שעזב את מנצ'סטר יונייטד, הצטרף סטפני לדאלאס טורנדו מה-NASL האמריקאית. הוא שיחק בקבוצה במשך שתי עונות, כשבתווך הושאל לאלטרינקהאם מהליגה החובבנית. לאחר העונה השנייה בדאלאס, הצטרף פעם נוספת לאלטרינקהאם, ובמדיה פרש ממשחק פעיל בשנת 1982, כשהיה בן 40.
לאחר פרישתו היה סטפני למאמן שוערים, תפקיד אותו מילא בסאות'המפטון, אקסטר סיטי ומנצ'סטר סיטי.
נבחרת אנגליה
על אף הצלחתו ויציבותו במדי מנצ'סטר, סטפני לא זכה לקריירה ארוכה במדי נבחרת אנגליה. גורדון בנקס היה השוער הבכיר בנבחרת במשך תקופה ארוכה, וסטפני היה לשוער שני, ולעיתים קרובות גם שוער שלישי בסדר העדיפויות של אלף ראמזי, מאמן הנבחרת בתקופת השיא של סטפני בקריירה. מאוחר יותר, השתלט פיטר שילטון על אפודת השוער, ושוב סטפני נותר כאופציית גיבוי בלבד.
לאחר העפלתה של אנגליה ליורו 1968, זכה סטפני לזימון לסגל האנגלי לטורניר. ב-22 במאי 1968, במסגרת ההכנות לטורניר ושבוע לפני שזכה עם מנצ'סטר בגביע אירופה, ערך סטפני את הופעתו היחידה במדי אנגליה, בניצחון הביתי 3-1 על במשחק ידידות. הוא נכלל בסגל הנבחרת גם לטורניר מונדיאל 1970, אך בשני הטורנירים לא זכה להופיע ונותר על הספסל בלבד.
אורה שם אור
ביוגרפיה
נולדה בצ'ורטקוב, פולין, כאורה זוננשיין. אביה, ישראל, היה מצאצאי רש"י, ואמה, טובה, הייתה בתו של דב טננבאום.
למדה במשך שש שנים בגימנסיה בעיר הולדתה ובשנת 1936 עלתה לארץ ישראל. תחילה התיישבה בחיפה, שם סיימה בגרות אקסטרנית, ובשנת 1945 עברה להתגורר בתל אביב. שם אור הייתה פעילה במפלגת הציונים הכלליים ועמדה בראש תנועת "המעגל הלאומי". כתבה את המדורים הקבועים "מן הכבד אל הקל" בעיתון "הבוקר"; "מה שמספרות ידידותי" בשבועון "לאשה" ו"בכל הרצינות" בעיתון ידיעות אחרונות.
בשנת 1943 נישאה לאדריכל י. ארי שם אור. שם אור היא אמם של יובל, הפזמונאית והסופרת מירית, והעיתונאי, והמחזאי יונתן.
אנוש (אלבום)
אנוש הוא אלבומה השלישי של יעל דקלבאום, שיצא בשנת 2015, לאחר גיוס כספי מוצלח באתר הדסטארט. האלבום, שהוא האישי והחשוף מבין אלבומיה של יעל, הוקלט בשישה ימים רצופים ואינטנסיביים ושיריו אקוסטיים ומינימליסטיים במהותם. האלבום משלב שירים באנגלית ועברית ומנגנים בו גלעד דוברצקי, תומר ישעיהו ויוסי פיין, שגם הפיק את האלבום.
אורי ורבר
אורי ורבר (נולד ב-24 באפריל 1931) הוא מנהל ויזם של התעשייה הקיבוצית. הוא הקים את מפעל נטפים בקיבוץ חצרים, והיה מנהלו בשנתיים הראשונות לקיומו. אחרי שחזר משליחות מחוץ לישראל, שימש כמנהל הייצוא של החברה, והגדיל באופן ניכר את היקף המכירות שלה. הוא קיבל בשם המפעל את פרס היצואן המצטיין. כמו כן, היה ממקימי מפלגת ד"ש.
ביוגרפיה
ורבר נולד ב-24 באפריל 1931 בתל אביב, כבן בכור למרדכי ולחוה, שעלו מפולין. היה חניך הנוער העובד והלומד בשכונת בורוכוב בגבעתיים. בגיל 15 הצטרף לגדודי הנוער של "ההגנה", ובגיל 17 עזב את לימודיו לפני סיום כיתה י"א, כדי להצטרף ללוחמים שהגנו על קיבוץ חולתה במהלך מלחמת העצמאות.
בנובמבר 1949 הקים יחד עם חבריו לגרעין ההתיישבות את קיבוץ משאבי שדה. בהיותו בן 23 החליטה אספת הקיבוץ להקצות את ורבר לתפקיד רכז ההדרכה של תנועת הנוער העובד והלומד.
בעקבות הפילוג בקיבוץ המאוחד, עזב ורבר את משאבי שדה והגיע בינואר 1950 לקיבוץ חצרים. שימש כגזבר, וחמש פעמים מזכיר הקיבוץ.
הקמת מפעל "נטפים"
בשנים הראשונות לקיומו של קיבוץ חצרים, כשהקיבוץ התבסס על חקלאות בלבד, נקלע המשק למשבר קשה הידוע כ"משבר המלח". התברר שאדמות הקיבוץ רוויות במלח, עובדה שהקשתה מאוד על הפקת יבולים חקלאיים. פרנסת הקיבוץ הייתה בסכנה, ועל כן אספת הקיבוץ חיפשה מקורות פרנסה חילופיים, ובשנת 1964 הטילה על הגזבר ורבר למצוא ענף תעשייתי שיקיים מספר תנאים הכרחיים:
במהלך חיפושיו פגש את אריה בהיר, חבר קיבוץ אפיקים ששימש כיושב-ראש הראשון של איגוד התעשייה הקיבוצית. בהיר הפגיש אותו עם שמחה בלאס, שהיה באותה עת מהנדס מים מוכר, ממתכנני המוביל הארצי. ורבר יזם את הפגישה לאחר ששמע שבלאס המציא ביחד עם בנו שיטה להשקיית גידולים חקלאיים בטפטוף. בלאס הגה את הרעיון כשהבחין בעץ גדול שצמח ליד ברז דולף.
בזכרונותיו תיאר ורבר את פגישתו הראשונה עם בלאס, באפריל 1965:
בלאס ובנו הדגימו לורבר את יעילות השיטה בחלקת ניסויים ליד ביתם. ורבר הכיר מיד, שלרעיון היה פוטנציאל עסקי גדול. בנוסף לכך, הרעיון קיים את כל התנאים שהציב הקיבוץ.
ב-12 ביוני 1965 הציג בפני אספת הקיבוץ את הרעיון, שהתקבל בהתלהבות גדולה. ב-12 באוגוסט נחתם חוזה בין הקיבוץ לבלאס, ובכך למעשה מכר בלאס את רעיון הטפטפות לקיבוץ. ב-1 בינואר 1966 קמה חברת "נטפים", וורבר התמנה למנהלה הראשון.
המפעל הוקם במבנה קטן של הנגרייה הישנה של הקיבוץ, בהשקעה מזערית, עם מכונת הזרקה אחת וטנדר אחד. ורבר גייס לעבודה מספר קטן של עובדים, ביניהם מהנדס המכונות דני רטר (שבנה את מכונת הטפטוף הראשונה, שכונתה "זורבה"), והמתכנן צביקי קרן. קרן למד מבלאס את כל פרטי השיטה, והקים במפעל מחלקת תכנון וכן מחלקה למתן שירות ללקוח בשדה. קרן טבע את סיסמת החברה, "ליווי של הלקוח לכל אורך הדרך", סיסמה שביטאה את העובדה שבנוסף למוצר, המפעל מכר שירות שהבטיח את היישום של המוצר בשדה.
הלקוח שהזמין את הטפטפות היה מושב בני עטרות. ראשוני המפעל ורבר, רטר וקרן הטמינו בעצמם את מערכת הטפטוף בשדות המושב. על פי עדויות חברי המושב, המערכת פעלה במושב במשך כשלושים שנה.
צעד משמעותי בתחילת הדרך היה הגיוס של שני גופים חשובים לתמיכה במפעל: בנק החקלאות לישראל (שהיה בנק מרכזי), ונציבות המים. נטפים החלה במכירת המוצר בישראל, ובשנת 1970 החלה לייצא לחו"ל.
בשנת 1972–1974 שימש מזכיר פנים של תנועת איחוד הקיבוצים.
במלחמת יום הכיפורים שרת ורבר כסמל מבצעים בסיני בחמ"ל של אריאל שרון. הוא המשיך שירותו במילואים בחיל הנדסה קרבית עד גיל 55.
בשנת 1976 היה ורבר בין המייסדים של התנועה הדמוקרטית לשינוי. כפעיל מרכזי במפלגה החדשה, היה ורבר אחראי לגיוס תמיכה במגזר ההתיישבות העובדת כולה (קיבוצים ומושבים). פגישותיו הרבות עם חברי הקיבוצים הניעה רבים מהם לנטוש את ההצבעה המסורתית למפלגת העבודה, וב קיבלה המפלגה החדשה כ-25% מהקולות בקיבוצים. בקיבוצו חצרים היה שיעור ההצבעה לד"ש יותר מ-75%.
בשנים 1989-1982 שימש ורבר כמנהל היצוא של המפעל שבקיבוץ חצרים (מפעלים נוספים הוקמו בקיבוצים מגל ויפתח). לאחר מכן ניהל את היצוא של חברת נטפים המורחבת, נטפים (ACS) בע"מ, עד שנת 1991. ורבר הרחיב את הייצוא לאירופה ולאמריקה, והעלה את מחזור המכירות פי 6, עד ל-17 מיליון דולר. לשם כך נפגש עם לקוחות ועם מפיצים ביותר משמונים מדינות.
בשנת 1988 קיבל ורבר בשם המפעל את פרס היצואן המצטיין מידי נשיא מדינת ישראל, חיים הרצוג.
בשנים 1991–1994 עבר ורבר לשמש כמנהל הייצוא ל של "נטפים-מגל", והביא להרחבה ניכרת של המכירות למזרח.
בשנת 1999 פרש ורבר לגמלאות, אולם כגמלאי הוא המשיך לעבוד במחלקת ההרכבה של המפעל, שם עסק בעבודות שונות ובעיקר בהלחמה, עד שנת 2006. כמו כן, כיהן כחבר מועצת המנהלים של החברה.
בשנת 2008, לרגל שישים שנות תעשייה בנגב, קיבל ורבר את פרס "יקיר התעשייה בנגב" ממשרד המסחר והתעשייה, ביחד עם 11 חלוצי תעשייה נוספים. בשנת 2015 קיבל מחברת "נטפים" פרס על מפעל חיים.
משפחתו
ורבר היה נשוי לעדנה לבית ערב (עד לפטירתה), והיו להם ארבעה ילדים: בועז, רחל, אלון ולימור. בנם הבכור בועז נפטר בשנת 1995 ממחלה. לורבר נכדים רבים ונינים.
חומר אפל קל
באסטרונומיה וקוסמולוגיה, חומר אפל קל (light dark matter) הוא כינוי לחלקיקי חומר אפל השייכים למחלקה של חלקיקים שמגיבים חלש יותר עם כוחות ושדות (כבידה ואחרים) מאשר הכוחות הגרעיניים בתוכם (WIMPs- Weakly interacting massive particles). על פי ההערכות, לחלקיקים אילו מסה הפחותה מ-1Gev. הם כבדים יותר מאשר חומר אפל חם (WDM-Warm Dark Matter, HDM-Hot Dark Matter) וקלים יותר מאשר חומר אפל קר (CDM-Cold Dark Matter). באופן יחסי, לחלקיקים אילו יש מסה גדולה ביחס לשאר החלקיקים במודל הסטנדרטי. בנוסף, אפשרות לבניית מודל של חומר אפל קל עשויה להתאפשר על ידי הנחת קיום של בוזוני אור חדשים.
מוטיבציה
כלל החלקיקים שאוזכרו לעיל, הם חלק ממודל למדא-CDM, המודל המקובל כיום בקרב חוקרים להסבר תופעות ומאפיינים של היקום והיווצרותו. אחת ההנחות של המודל הוא קיומם של חלקיקי חומר אפל. חומר אפל הוא חומר היפותטי שקיומו מאפשר הסבר לתופעות כבידיות מסוימות. לפי הנחת החומר האפל, ישנם כמה סוגים שונים שלו, שחומר אפל קל מהווה אחד מהם. חקר חומר אפל קל נעשה נפוץ בקרב מדענים בשל התרומה הרבה של המחקר לביסוס מודלים ותאוריות שמסבירות את היווצרות היקום.
וונדר מתיאו
וונדר מתיאו (בספרדית: Wander Mateo; נולד ב-24 בדצמבר 1989) הוא ג'ודוקא דומיניקני אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג.
קריירה
מתיאו נולד בעיר סן חואן דה לה מגואנה שברפובליקה הדומיניקנית והחל להתאמן בג'ודו בגיל 9 בהדרכתו של דולסה מריה פניה.
הוא התחרה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016 בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג וסיים במקום השביעי. הוא הודח בשלב רבע הגמר לאחר שני ניצחונות ושני הפסדים. בקרב הראשון הוא ניצח את רודריק קוקו מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בשמינית הגמר הוא ניצח באיפון את סרג'יו אולייניק הפורטוגלי וברבע הגמר הפסיד למסאשי אבינומה היפני. הוא נשר לקרבות בית הניחומים שם הפסיד לרישוד סובירוב האוזבקי והודח.
משחקיית וידאו
משחקיית וידאו היא מתחם שבו נמצאות מכונות משחק אלקטרוניות שונות שניתן להפעילן לאחר הכנסת אסימוני משחק או העברת כרטיס אלקטרוני נטען בחלק מהמקרים. הן האסימונים והן הכרטיס האלקטרוני ניתנים לרכישה תמורת כסף.
היסטוריה
הרעיון של משחקיות הווידאו קיים כבר עשרות שנים. סביב שנות השמונים ניתן להצביע על כניסתן לסביבה של מרכזי הקניות כאמצעי נוסף להעסקת הילדים לצד המשחקייה המכילה מתקנים, המיועדת לרוב לקהל צעיר יותר, ואכן ניתן לראות שהקהל העיקרי של המשחקיות מורכב ממשפחות. בסופי-שבוע, התפוסה במשחקיות עשויה להכניס לקופת המפעילים כסף רב. לעיתים, משתפות המשחקיות פעולה עם מתחמי משחק אחרים, בעיקר באולינג, וכך ישנה אפשרות למשפחות לרכוש חבילה עם מפעילים המיועדת לשני המתחמים, כגון בימי-הולדת.
המעבר לכרטיס מגנטי
במשך שנים, אסימונים וכרטיסיות נייר היוצאות מהמכונות עם כל זכייה היו חלק מנוף המשחקיות בארץ ובעולם. באופן הדרגתי מוחלפים האסימונים בכרטיס מגנטי נטען וכרטיסיות-הנייר בכרטיסים הנטענים ישירות על גבי הכרטיס. בסינמה-סיטי גלילות, למשל, משתמשים (נכון לכתיבת הערך) במכונות המניבות כרטיסיות נייר. ייתכן והשינוי נובע מסיבות אקולוגיות או מהסיבה שכרטיסיות נתקעות לעיתים קרובות במכונה ומצריכות התעסקות-יתר של מתקנים בסביבת המשחק.
המשחקיות בימי המסכים האישיים
נכון לכעת, עדיין יש ביקוש למשחקיות ולשהייה בהן, גם בימים שבהם לכל אחד ישנה אפשרות לשחק במכשיר הנייד שלו במשחקים מתוחכמים לא פחות מאלה שבמשחקיות. בשנות ה-90 אכן נדמה היה שהביקוש המדובר רב יותר מהסיבות שהוזכרו. עם-זאת, כיום ישנן יותר משחקיות מבעבר והתרחבותן ההדרגתית ממשיכה להביא קהל סקרן לצד לקוחות קבועים שלא יוותרו על ביקור במשחקייה השכונתית שבקניון הקרוב. ייתכן ואחת הסיבות לכך היא נוסטלגיה - השהייה במשחקיות כחוויה מתמשכת, אך נדמה שהסיבה העיקרית לכך היא החוויה ההמונית של התרוצצות ממכונה למכונה לצד אנשי צוות שניתן להיעזר בהם בכל שאלה ובעיה.
רכישת פרסים
השחקן יכול להחליט לשמור את הכרטיסים שהרוויח לפעם הבאה או לרכוש בחלק מהם פרסים שגודלם, מורכבותם ואורך "חייהם" משתנה בהתאם למחיר בכרטיסים שיש להוציא עליהם. כדור למשחק, למשל, יעלה על פי רוב יותר מאוסף מדבקות, שיעלה יותר מבלון, שיעלה פחות-או-יותר כגומי-לעיסה (מסטיק) אחד. ישנה אפשרות למספר שחקנים לרכוש פרס על ידי חיבור הכרטיסים שכל אחד מהם הרוויח ("לשלב"). ניתן להחזיר פרסים שנבחרו ולהמירים באחרים, כל עוד לא עוברים את מכסת הכרטיסים שנצברו. כך, למשל, מי שהרוויח 500 כרטיסים לא יוכל לרכוש פרס ששוויו אפילו כרטיס אחד יותר.
סימון אומוסולה
מג'ו סימון לוטי אומוסולה (בצרפתית: Medjo Simon Loti Omossola; נולד ב-5 במאי 1998 ביאונדה שבקמרון) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת השוער בקבוצת ויטה קלאב מליגת העל הקונגולזית ובנבחרת קמרון.
קריירת מועדונים
אומוסולה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקוטון ספורט מליגת העל הקמרונית. ב-22 בספטמבר 2020 חתם בוויטה קלאב מליגת העל הקונגולזית.
קריירה בינלאומית
ב-9 ביוני 2019 ערך אומוסולה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון, בניצחון 2-1 על נבחרת זמביה במשחק ידידות.
פינחס שרייבר
הרב פנחס שרייבר (כונה גם: ר' פיניע; י"ח בשבט תרצ"א, 5 בפברואר 1931 - ד' בטבת תש"ע, 21 בדצמבר 2009) היה רב ודיין חרדי, ראש ישיבת ברסלב בבני ברק, רב קהילה ליטאית ואב"ד באשדוד, ודיין ממייסדי בית הדין של הרב נסים קרליץ.
ביוגרפיה
בשנות ה-70 התמנה כדיין ב"בית דין צדק בני ברק" של הרב ניסים קרליץ. לפי בנו, הרב ישראל בונם, הועלתה הצעה למנותו כראב"ד העדה החרדית, לפני מינויו של הרב ישראל יעקב פישר; למעשה לא יצא המינוי אל הפועל, בשל המלצתו של הרב אלעזר מנחם שך לרב שרייבר, לדחות את ההצעה. בראשית שנות ה-90 הקים באשדוד את כולל האברכים "דעת יוסף" לזכרו של הרב מפוניבז', והוא וראשי ישיבת גרודנא העבירו בו שיעורים.
הוא נפטר בד' בטבת תש"ע, 21 בדצמבר 2009 לאחר מחלה, שמו הונצח בשם קהילתו באשדוד ששונה לקהילת "בני פינחס", בנו הרב ישראל בונם מונה למנהיג הקהילה במקומו.
ביום פטירתו הוציאו בניו לאור מתוך כתביו את ספרו "דברי שפר" על הלכות ריבית.
משפחתו
גיסיו של הרב פינחס שרייבר, אחיה של אשתו ובעליהן של אחיותיה הם: הרב חיים שלמה ליבוביץ מראשי ישיבת פוניבז' וראש ישיבת קמניץ; הרב נחום רוטשטיין, ראש ישיבת נזר התורה; הרב עוזיאל משה רוטשטיין, מחבר ספרי "נחלת משה"; החוקר הרב דב צבי רוטשטיין; והרב בן ציון פלמן, שהיה רב קהילת נחלת משה בבני ברק.
ספר
"ואותר אני לבדי", הוצאת יפה נוף פלדהיים, ה'תשפ"ב
תיארוך אובסידיאן באמצעות מיום
תיארוך אובסידיאן באמצעות מִיוּם היא שיטת תיארוך גאוכימית המשמשת לקביעת גילם המוחלט או גילם היחסי של חפצים ארכאולוגיים עשויים מאובסידיאן. השיטה מתבססת על תכונתו של האובסידיאן להתבלות באמצעות מיום מינרלי, המתרחשת עקב ספיחת מולקולות מים.
השיטה משמשת בין היתר לתיארוך זרמי זכוכית ריוליטית שהתפרצה לפני 200 שנים ועד 200,000 שנים.
השיטה
תיארוך באמצעות מיום מתבסס על רצועות עתירות מים באובסידיאן, שעומקן עולה ככל שגילן עולה. ניתן לזהות את חזית המיום באמצעות שינויים חדים במקדם השבירה הנראים בשוליים הפנימיים של רצועות המיום. חזית המיום צפופה יותר מהחומר הלא ממוים בתוך הסלע, וקיימים ביניהם הבדלים אופטיים אותם ניתן לראות בשקפי הסלע במיקרוסקופ. שקפים אלה נפרסים בזווית ישרה לפני השטח, כך שניתן לבחון היטב את רצועות המיום.
המיום באובסידיאן מתחיל בעת חשיפתו לפני השטח – בעקבות סדיקה, בליה, סחיפה, שחיקה קרחונית או חציבה, ומתפתח ברצועות הדרגתיות מן השוליים החשופים אל תוך הסלע.
מחקר
אובסידיאן הוא סלע געשי, סוג של זכוכית געשית הנוצר מהתקררות מהירה של לבה פלסית. בסלע נעשה שימוש מגוון – כלי נשק, כלי עבודה ואבני חן. אובסידיאן נפוץ מאוד באתרים ארכאולוגיים רבים, תפוצה שתבעה פיתוח שיטה לתיארוכו.
המחקרים הגאוכימיים הראשונים באובסידיאן נערכו בצוק האובסידיאן בפארק הלאומי ילוסטון. הצוק שיחק תפקיד חשוב בהתפתחות וביישום טכניקות ניתוח גאופיזיות וגאוכימיות לזיהוי חומרים באתרים ארכאולוגיים, לאחר שזוהה כמקור לאובסידיאן שנמצא בתחומי המחייה הנרחבים של – תרבות שאיגדה שבטים ממערב קנדה ועד דרום-מזרח ארצות הברית בתקופה שהחלה בשנת 200 לפנה"ס והסתיימה בשנת 500 לספירה.
בשנת 1948 החלו שני גאולוגים מהסקר הגאולוגי של ארצות הברית – אירווינג פרידמן ורוברט סמית – להבין את האפשרויות הגלומות באובסידיאן ככלי לתיארוך. ב-1960 פרסמו השניים את "A New Method Using Obsidian Dating" בשני חלקים: הראשון מפרט את שלבי התפתחותה של השיטה, והשני – את תוצאות התיארוך של אובסידיאן מאזורים גאוגרפיים שונים.
התפתחות השיטה
בשלבים הראשונים בדקו החוקרים האם התפתחות והתקדמות שולי המיום התרחשו בקצב אחיד או לא. לצורך זה בוצעו מחקרים גאוכימיים שבדקו את השפעתם של גורמים חיצוניים וסביבות גאולוגיות שונות על קצב המיום, וכן השוואת גילים ארכאולוגיים ידועים של הדגימות. אלה נפרסו לשקפים דקים ונבדקו במיקרוסקופ.
קצב המיום
בדיקת הדגימות העלתה כי קיימים גורמים המשפיעים על קצב המיום:
גילים ארכאולוגיים
חישוב קצב המיום של מוצרי אובסידיאן מסתמך בין היתר על השוואה לתיארוך ארכאולוגי של האתרים בהם נמצאו. השוואה זו נובעת מתוך ההבנה, כי גושי האובסידיאן ששימשו ליצירתם – נחשפו באותה עת. התיארוך הארכאולוגי התבצע באמצעות מתאם עם מתחמים ארכאולוגיים, תיארוך פחמן-14, הערכות גאוכרונולוגיות, תיארוך טבעות עצים ומידע היסטורי.
פיתוח מאוחר
בשנת 2003 נעשה פיתוח על שיטת התיארוך, הנעזר בספקטרומטר מסה של יונים משניים (Secondary ion mass spectrometry – SIMS) למדידת רצועות המיום. השיטה החדשה נקראת "SIMS-SS" ומתבססת על רוויה בפני השטח (SS – surface saturation). היא מתבצעת באמצעות ניתוח ההרכב של משטחים מוצקים באמצעות דילוג אלומת יונים ממוקדת על המשטח וניתוח היונים הנפלטים ממנו. יונים משניים אלה מנותחים בספקטרומטר מסות על מנת לקבוע את הרכב היסודות, האיזוטופים והמולקולות של פני השטח. שיטה זו רגישה מאוד ומסוגלת לזהות יסודות המצויים בטווח של אחד למיליארד.
שיטה זו פותחה על ידי יואניס ליריציס (Ιωάννης Λυριτζής), פרופסור לארכאולוגיה באוניברסיטה האגאית במיטילנה, יוון, ומיושמת ברחבי העולם.
עבריין נמלט
עבריין נמלט (או מבוקש) הוא אדם המסתתר מהמשטרה, לאחר שנמלט ממאסר או ממעצר, או שהוא חשוד בעבירה פלילית ודרוש לחקירה משטרתית.
לתיאום בין משטרות במדינות שונות, במקרים שבהם המבוקש נמלט מהמדינה שבה הוא מבוקש, משמש האינטרפול.
ארצן
"ארצן" הוא רומן אוטופי משנת 1915, מאת הסופרת והפעילה הפמיניסטית שרלוט פרקינס גילמן. הספר מתאר חברה מבודדת ובה נשים בלבד, אשר מתרבות באמצעות רבייה א-מינית. כתוצאה מהעדר יחסי מין ויחסי כוח מגדריים, נוצר סדר חברתי אידיאלי: נעדר מלחמה, סכסוכים, וכיבוש. הספר פורסם לראשונה בפרקים בכתב העת The Forerunner, מגזין שנערך ונכתב על ידי גילמן בין 1909 ל-1916. הספר הוא הכרך השני בטרילוגיה האוטופית של גילמן; קדם לו  Moving the Mountain (1911), ואחריו בא, With Her in Ourland  (1916). "ארצן" לא יצא לאור כספר עד 1979.
עבריין נמלט
לאיתורם של מבוקשים מסתייעת המשטרה לעיתים בפנייה לציבור, באמצעות כרזות "מבוקש", רשימת מבוקשים באינטרנט ותוכניות טלוויזיה העוסקות בכך, כגון התוכנית הבריטית "Crimewatch" ומקבילתה הישראלית "בשידור חוקר". לעיתים מובטח פרס גבוה למביא למעצרו של מבוקש.
ארצן
תקציר העלילה
הסיפור מסופר מנקודת המבט של ונדיק "ואן" ג'נינגס, סטודנט לסוציולוגיה, אשר יחד עם שני חברים (טרי או. ניקולסון וג'ף מרגרייב), יוצא למסע כדי לחקור את אחד האזורים האחרונים בעולם שלא נחקרו, אזור שמיקומו נותר מעורפל במהלך הספר. במהלך מסעותיהם, השלושה שומעים שמועות על ארץ שחבויה בין ההרים, המאוכלסת כולה על ידי נשים. שלושת החברים לא לגמרי מאמינים לשמועות כי הם לא מסוגלים לתאר כיצד חברה אנושית יכולה להמשיך להתרבות ללא זכרים, אך הם נרגשים מתחושת ההרפתקנות שניצתה בהם למחשבת תגלית חדשה כזו. מעבר לריגוש המדעי שלהם, הגברים גם מפתחים פנטזיות לגבי ארץ הנשים. הם מעלים השערות לגבי טבעה של חברה כזו, וכל אחד מנחש משהו שונה בהתבסס על הסטריאוטיפ הנשי החביב עליו: ג'ף חושב שנשים הן אובייקטים שנועדו לשרת ושיש להגן עליהן; טרי רואה בהן אובייקטים שמטרתן להיכבש.
עבריין נמלט
החל משנת 1950 FBI מפרסם רשימת עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI. נכון ליולי 2021 מאז פרסומה הראשון ברשימה היו כלולים 514 אנשים, מהם 490 נכלאו לאחר הופעתם ברשימה. בראש הרשימה נמצא ויליאם פישר שנכלל בה עוד בשנת 2002. רפאל קארו קינטרו נכלל ברשימה בשנת 2018 ומוסר מידע שתביא למעצרו יקבל פרס של 20 מיליון דולר. רוברטו סוליס ביצע את הפשע בזמן שהיה בשחרור על תנאי ומאז 1993 נמצא במעמד של עבריין נמלט.
ארצן
תקציר העלילה
שלושת הגברים יוצאים במטוס קטן לסקור את השטח, ואכן רואים סימנים של תרבות מתקדמת. הם מסיקים מהדיוק ההנדסי של הכבישים והעיבוד החקלאי המתקדם שבכל זאת ישנם בסביבה גברים.
עבריין נמלט
למעצר מבוקשים בשטחי יהודה והשומרון משמשת יחידת דובדבן.
ארצן
תקציר העלילה
השלושה נוחתים, ומתחילים לבדוק את השטח, בזהירות, כאשר הם משתדלים להסתתר בין עצי יער העבות המקיף את חבל הארץ. בהתחלה, אין הם מוצאים רמז לנפש חיה. אך עד מהרה, הם מגלים ששלוש נערות צופות בהם מצמרות העצים. לאחר ניסיון כושל לתפוס את הנערות בתחבולות, הגברים רודפים אחריהן לכיוון עיירה קטנה או כפר. הנשים נמלטות מהם בקלות ונעלמות בין הבתים, אשר, כפי שוואן מציין, יפים ובנויים היטב. לאחר מפגשם הראשון עם תושבות הארץ החדשה (אשר ואן מכנה "ארצן" (Herland)), הגברים מתנהלים ביתר זהירות, כשהם מבינים שהנשים שפגשו הן חזקות, זריזות, ונטולות כל פחד. אך כשהם באים אל בין הבתים, הם מוצאים עצמם מוקפים בנשות היישוב, נשים שלא ידעו כמותן: בטוחות בעצמן, אינטליגנטיות, וללא כל סימן לכניעות אל מול הגברים. הנשים מסמנות לגברים לבוא איתן, אך הם חוששים להישבות בידיהן, ומנסים להימלט. הנשים תופסות אותם בנקל, ומשקות אותם בסם הרדמה.
עבריין נמלט
בקולנוע
מבוקשים הם גיבוריהם של סרטי קולנוע אחדים:
ארצן
תקציר העלילה
כשהגברים מתעוררים, הם אכן שבויים אך שלמים. הנשים מתייחסות אליהם יפה, מספקות להם ביגוד, אוכל ודיור נוח, אך לא מרשות להם להסתובב חופשיים. הן ממנות להם מורות שמלמדות אותם את השפה המקומית, ובינתיים ואן ממשיך לרשום את תצפיותיו לגבי הארץ ותושבותיה, ומציין שכל חפץ ומבנה בארצן עשוי על בסיס שני עקרונות שווים של פרגמטיזם ואסתטיקה. הנשים עצמן, הוא מציין, הן סבלניות, חכמות ובלתי-אגרסיביות. הן סקרניות לשמוע על העולם בחוץ, ושואלות את השבויים שאלות רבות. ואן מוצא את עצמו מתקשה, לעיתים קרובות, להצדיק פרקטיקות שהוא מתאר להן, כמו חליבת פרות והחזקת רכוש פרטי, כשהוא רואה את החברה האוטופית שהנשים יצרו, שהוא כל כך בלתי אלים שאפילו חתולים הפסיקו לצוד ציפורים.
ככל שעובר הזמן, הגברים, ובמיוחד טרי, מאבדים סבלנות ומתכננים בריחה. הם מייצרים מעין חבל מחומרים שהצליחו למצוא, ויוצאים בעזרתו מחלון חדרם. כשהם מגיעים למקום בו הסתירו את המטוס, הם מוצאים שהוא מכוסה ביריעת בד תפורה, מה שמעכב אותם. בינתיים, הגיעו למקום שלוש הנערות שראו ביומם הראשון בארצן, סליס, עלימה ואלדור. הם מפתחים עמן שיחה, בה הם למדים שהם נצפו כל הזמן ושהנשים צפו את ניסיון הבריחה, כאשר התוצאה הסופית היא שהם נשבים מחדש. הנשים ממשיכות להתייחס אליהם באופן ידידותי, והם לומדים שיינתן להם חופש מוגבר ברגע שילמדו את שפת הנשים ויראו שניתן לבטוח בהם. ואן מציין כי טרי במיוחד מתקשה להתמודד עם הנשים, אשר לא עונות על הציפיות שלו לגבי האופן בו נשים אמורות להיות ולהתנהג, ואילו ג'ף מוקסם לחלוטין מהנשים ומטוב ליבן.
לאט-לאט, ואן לומד פרטים נוספים על החברה הנשית, ומגלה שרוב הגברים נהרגו כאלפיים שנה קודם לכן בהתפרצות הר געש, ואלה שנשארו היו לרוב עבדים שקמו והרגו את בני בעליהם ואת כל הנשים הזקנות, כאשר בכוונתם להשתלט על הארץ ולשלוט בנשים הצעירות שנותרו בה. אך הנשים נלחמו על חירותן, והרגו את העבדים המורדים. הנשים נאלצו ללמוד להתמודד בתנאים קשים, מאחר שנותרו מעט מהן והגישה שלהן לאזורים אחרים נחסמה מהתפרצות הר הגעש. הן הבינו שהדרך היחידה לשרוד היא בשיתוף פעולה בין כל החברות בחברה החדשה. ולאחר תקופה של פחד וייאוש מכך שהן כנראה הדור האחרון של עמן, כי לא יוכלו להתרבות ללא גברים, באופן בלתי מוסבר אחת הנשים הצעירות מצאה את עצמה הרה, וצאצאותיה (כולן נקבות), הן תושבות ארצן הנוכחיות, כאשר כל אחת מהן ירשה את יכולת הרבייה הא-מינית. כתוצאה מהתפתחות זו, החלו הנשים לסגוד לאמהות, וראו בה כבוד וכן חובה חברתית. עם הזמן, פיתחו הנשים חברה יעילה המבוססת על עקרונות של שלום, ובה אין תחרותיות, פשע, או התנהגויות אנטי-סוציאליות אחרות. למעשה, המבנה החברתי של ארצן הוא של משפחה גדולה מאוחדת, בה הרכוש מוחזק בשיתוף וכולן פועלות לטובת הכלל. מבנה בלתי פורמלי ובלתי מחייב של סמכות קיים בהתבסס על ניסיון וידע, ורוב המאמץ החברתי מכוון לחינוך, התפתחות שכלית, ובריאות הילדות.
כמו שהגברים למדים על החברה הנשית, כך גם הנשים לומדות על הגברים והחברה ממנה באו. הגברים התחילו בתהליך בהנחה ברורה שכל השוואה בין "העולם המתורבת" לארצן תהיה לטובת עולם מוצאם—ארצות הברית והתרבות האירופית. אך עד מהרה ואן וג'ף מבינים שבעצם המקום שהגיעו אליו הוא סוג של גן עדן. הנשים של ארצן מזועזעות לשמע קיום עוני, מחלות, ניצול, ואלימות בעולמם של הגברים. עד כדי כך שהגברים חווים בושה ופתאום מוצאים עצמם מסתירים פרטים על טבע החברה ממנה באו. אך הנשים מצליחות לפענח את טבע החברה, ומבינות את הניצול של העולם רודף-הממון התחרותי, ובמיוחד את ניצול הנשים בו, כאשר תפקידי הרבייה והאמהות משמשים ככלי להדחת הנשים למעמד כפוף לגברים. ככל שוואן וג'ף משתתפים בחילופי הרעיונות עם הנשים, הם משוכנעים יותר ויותר לגבי טוב ארצן והחולי של החברה שלהם. טרי, לעומת זאת, מסרב לראות כל דבר טוב בארצן, חוץ מיופיין הפיזי של תושבותיה. טרי ממשיך להיות משוכנע כי נשים כפופות לגברים באופן טבעי, ולמעשה כל מאווייהן הן להישלט על ידי גברים. עצם הקיום של ארצן הוא פצע חשוף בנפשו של טרי, וככל שהוא לומד יותר, הוא מפתח טינה גדולה יותר לגבי "המצב הלא טבעי" הקיים בה.
לאחר הכרותן של נשות ארצן עם הגברים, הן מתחילות לחשוב שייתכן ותרומה גברית תיטיב עם החברה שלהן. לפיכך, שלוש הצעירות פותחות ביחסים עם שלושת הגברים, שבינתיים גם זוכים לחופש מוגבר: אלדור עם ואן, סליס עם ג'ף, ועלימה עם טרי. הזוגות הטריים חווים בעיות מיידיות—מצידן של הנשים, הן חיו אלפיים שנה ללא מעורבות גברית ואין להן שום חוויה תרבותית הקשורה לאהבה רומנטית או משגל; מהצד של הגברים, הם יוצאים מהנחה שתפקידם להיות דומיננטיים בקשר. אך הנשים הצעירות רואות את עצמן כשוות בין שווים, ולא מבינות את המצוקה שזה גורם לגברים. ג'ף, הרומנטיקן, מלא באבירות דרומית, ונוטה להאדיר את סליס כאובייקט, אך מתנשא עליה מאותה סיבה. אך הוא גם אופטימי, מכיוון שהוא המשוכנע ביותר מבין הגברים לגבי טיב המקום. טרי, לעומתו, מחזר אחרי עלימה באופן אגרסיבי, משוכנע שהיא צריכה גבר שולט, כמו שכל גבר זקוק לבת זוג נשלטת. היא מעוניינת בטרי ומוקסמת משהו, אך לא משתפת פעולה עם נקודת מבטו. טרי מתקשה להתנהל מול אישה שאינה "אישה" בעיניו, והשניים רבים תכופות. ואן ואלדור הם הזוג המצליח ביותר, מכיוון שניגשו ליחסים באופן הפרגמטי ביותר, עם מינימום דעות קדומות, והם הופכים באמת לחברים טובים ביותר ומאהבים. כל החברה של ארצן מתבוננת בעניין, כי תוצאת הניסוי יכולות להשפיע על עתיד כל החברה כולה, ולהחזיר אותן למצב של חברה "דו-מינית".
לאחר זמן מה, הגברים מתעקשים על "חתונות", אף על פי שהנשים של ארצן לא מבינות מה מטרת הטקס, והטקס עצמו לא מתואם למה שהגברים מכירים, מכיוון שאין דת בארצן, וכך הטקס נראה להם פגאני, ולא נוצרי. לאחר שנישאו, פערים בציפיות שוב סוחפים בעיות בין הזוגות. הנשים לא מבינות למה הן פתאום מצופות לחיות "חיים פרטיים" ורוצות להמשיך לחיות כחלק מהקהילה הרחבה. הן גם לא מבינות את הציפיות מצד הגברים להיות "נשיות" ו"רעיות" על פי סטנדרטים של העולם החיצון, וגם הרעיון של סקס שלא נועד לרבייה מבלבל אותן. כל אחד מהגברים מגיב אחרת לאתגרים שמתפתחים: ג'ף ממשיך להאמין בעליונותה של ארצן; ואן מתקשה וחווה תסכול, אך בסופו של דבר הוא מעריך את הקשר העמוק שנוצר בינו לבין אלדור, והוא מנסה למצוא את עמק השווה, בו תהיה גם אהבה רומנטית, אך עדיין טובת הכלל תהיה בראש מעייניהם. אלדור אכן מפתחת כלפיו אהבה רומנטית, אך רוצה להרות וללדת למען החברה. ואולם טרי לא מצליח להשתלט על זעמו מכך שעלימה מתעקשת על האוטונומיה שלה, והוא מנסה לאנוס אותה.
כתוצאה, הנשים שוב מרסנות את טרי, ומסממות אותו. הוא עומד למשפט בפניהן, והן מצוות עליו לחזור למולדתו. הגברים האחרים לא מבינים למה מתייחסות הנשים למעשיו של טרי כה בחומרה, הם רואים בזה מעשה סר טעם, אך לא פלילי. כפי שוואן מסביר לאלדור, "פשע זו מילה קשה. אחרי הכל, עלימה היא אשתו...".
ואן מבין שעליו ללוות את טרי חזרה לעולם החיצוני, ואלדור מסרבת לתת לו לעזוב בלעדיה. בינתיים, סליס מגלה שהיא בהריון, לשמחתן הרבה של תושבות ארצן, וג'ף מחליט להישאר שם עמה. טרי שמח לעזוב, ומאיים לשוב עם כוח גדול, אך בסופו של דבר מבטיח לשמור את מיקום ארצן בסוד. אלדור מבטיחה לנשים שתחזור ותדווח להן על העולם בחוץ. ואן מנסה להכין אותה למה שתמצא שם, בעולמו, אך לא מצליח לשכך את פחדיו שלו. טרי, ואן ואלדור ממריאים במטוס הקטן וטסים לכיוון העולם הסוער שם למטה.
תמות
התמה המרכזית של "ארצן" הוא הגדרת מגדר—תפקידי מגדר, הבנייה מגדרית, וכיצד מגדר נחווה כטבעי או מובנה. הרעיון של הגדרת מגדר מתגלה כשהגברים פוגשים לראשונה את נשות ארצן. בהשוואה לנשים של העולם שלהם, הנשים של ארצן נראות להם בעלת מאפיינים גבריים: למשל, הן בעלות שיער קצר פונקציונלי, חסרות קימורים מובלטים, וחזקות פיזית. בניגוד אליהן—ג'ף מוצג כבעל מאפיינים נשיים, מכיוון שהוא מזדהה עם גישתן של הנשים של ארצן, ומגיב למצבים בהפגנות רגש, שבשלב מסוים גורמים לוואן להרגיש נבגד.
תמה מרכזית נוספת ב"ארצן" הוא אימהות. חיי החברה הכלל-נשית סובבים את תהליך גידול הילדות. הנשים אפילו פיתחו ושינו את השפה שלהן לאורך השנים כדי להקל ככל האפשר על הילדות ללמוד, וחינוך הוא אחד ההיבטים החשובים ביותר בתרבות שלהן. כל אם מרעיפה את מיטב אהבתה ואהבת הקהילה על ילדתה האחת למשך שתי שנותיה הראשונות, ולאחר מכן הילדה מועברת למתמחות בחינוך להמשך גידולה. אחד החוקרים הגברים מופתע לשמוע כי נשים מוכנות למסור את ילדותיהן לטיפולה של מישהי אחרת, אך הנשים מסבירות שהילדות הן האחריות של כל הקהילה כולה ולא רק של האם הביולוגית.
הספר מתמקד גם באינדיבידואליות נשית, כאשר לכל ילדה יש שם ייחודי לה, ואין שמות משפחה. נשות ארצן שומרות ארכיון היסטורי מפורט של השושלות שלהן, ואינן רואות צורך לתבוע בעלות הילדות שלהן על ידי החלת השמות שלהן עליהן, כפי שמקובל בחברה הגברית. הנשים מצלחות להביע אהבה גלויה ללא כפיפות והיררכיה, כולל לצאצאותיהן.
ג'ף הוא דוגמה לייצוג קול פמיניסטי על ידי גילמן. דרכו, גילמן מרעיפה שבחים על עצמאותן של הנשים של ארצן, ומעבירה ביקורת על תפקידן של נשים בזמנה שלה. דרך טרי, היא מציירת את האיום שגברים מרגישים לנוכח נשים לא-משועבדות, כאשר לעומתו הנשים הן טובות לב ובעלות מסוגלות, ואילו עובדה זו גורמת לגברים—ובמיוחד לו—להרגיש נחותים. ואן עצמו הוא הקול הרציונלי שמוצא את עמק השווה: הוא מתאר את הנשים כחכמות יותר מהגברים, ומעביר את המסרים על החברה שבנו.
הספר מדגיש את הנושא של קהילתיות ושיתוף פעולה. הנשים בארצן מצליחות לשמר זהות אינדיבידואליות תוך כדי ניהול חברה על ידי קונצנזוס וערכי טובת הכלל. הגישה שלהן לרבייה מהדהדת את גישת האאוגניקה שהייתה פופולרית בזמנה של גילמן. הנשים משביחות את הטבע סביבן כשהוא הופך למעמסה על חייהן (וכך נפטרות מחקלאות חיות), וכן משביחות את עצמן דרך העלמת שושלות של מי שנחשבות לא כשירות או אנטי-סוציאליות.
הטקסט שגילמן יצרה היה פמיניסטי במכוון, אף על פי שגישתה לא הייתה פופולרית בתקופתה. הספר כן הכה הדים בשנות ה-70 כאשר התגלה מחדש על ידי פמיניסטיות, פורסם, והפך לרב מכר. התמות של גילמון מצאו תהודה גם בפמיניזם המודרני, כמו למשל החופש מהתערבות גברית בנושאי רבייה והערכת תפקיד האמהות. עם זאת, עד כמה שהחברה בארצן היא אוטופית ומתפקדת, הגעת הגברים באופן אינהרנטי נחווה כדבר טוב, כמו רעיון החזרת החברה לרבייה מינית במקום הא-מינית, אף על פי שקודם לכן הוסבר שחוסר התלות במין ובגברים הם בין הסיבות העיקריות לפריחתה של ארצן.
בארצן, חינוך הוא ערך עליון, והוא הסיבה לשגשוגה. על חינוך אמונות הנשים החכמות והסבלניות ביותר, והחינוך המתואר מתבסס על עקרונות שיטת מונטסורי, כאשר חינוך אינו מועבר בכפייה כפי שנעשה בעולם הגברים.
תמות חבויות בספר כוללות גזענות ואאוגניקה. בספרה של גילמן יש רק גברים ונשים לבנים, וגילמן באופן עקבי מתייחסת לאנשים שהם פרו-מלחמה כ"פראים", התייחסות שיכולה להיחשב כגזענית. לגבי אאוגניקה, גילמן מקדמת את הרעיון שאפשר להשביח את האוכלוסייה על ידי רבייה מגמתית שתיפטר מ"פגמים", ובעולמה המדומיין רק הנשים הנעלות ביותר זוכות למתנת הרבייה.
ניתוח פמיניסטי
"ארצן" הוא ספר משמעותי לפמיניזם במספר רבדים. אחד מהם הוא התוויית פילוסופיה כלכלית—שהורחבה בספר העיון שפרסמה גילמן מאוחר יותר, "נשים וכלכלה"—שדוחה את התלות "הבלתי טבעית" של נשים על מפרנסים גברים. רובד נוסף הוא הארת זרקור על כך שהנשים חוות לא רק חופש כלכלי אלא פריחה תרבותית וקוגניטיבית עם הסרתם של גברים מחייהן. גילמן עצמה תיארה חברה נטולת גברים כהדגמה של תמות אלו, אך הרעיון של פמיניזם בדלני, שצמח החל משנות ה-60 בגל השני של הפמיניזם, נשען על רעיונות דומים לאלו של גילמן.
כמו העולם האוטופי שדמיינה גילמן, גם זרמים רבים של פמיניזם נשענים על רעיונות של שיתופיות ואי-אלימות, אף על פי שהיעדר גזע בעולמה של גילמן אינו עולה בקנה עם אותם זרמים. בעולם זה היא מדגישה כיצד הבדלים מגדריים הם בעיקר עניין של חיברות, ומבקרת במיוחד את נושא תפקידי המגדר בחברה, ובנישואים בפרט.
בביקורת פמיניסטית מודרנית, חוקרות מציינות שבעולמה, גילמן החליפה סוג אחד של דיכוי בסוג אחר, כאשר היא מאדירה אמהות ברמה שמכפיפה נשים אליה, ואף מתנגדת בתוקף להפלות. גישות אלה, וכן מרכוז חיי החברה סביב ילדים, עדיין קושרת נשים לתפקידים ביולוגיים ללא זכות החלטה מצידן.
עמי (מגזין)
עמי (באנגלית: Ami Magazine) הוא מגזין חדשות בינלאומי בשפה האנגלית הפונה לקהילה היהודית אורתודוקסית ומודפס מדי שבוע בניו יורק ובישראל.
היסטוריה ופעילות
המגזין הוקם ב-2010 בידי זוג נשוי, הרב יצחק פרנקפורטר, שכיהן קודם לכן כעורך תורני בשבועון "משפחה", ואשתו רחי פרנקפורטר, שהייתה עורכת הדסק האמריקאי באותו שבועון.
פרסום מאמר על טרור יהודי דתי שיוחס לאוהדי העדה החרדית הירושלמית הביא לגינוי ואיסור על קריאת המגזין מצד רבנים משכונת ויליאמסבורג בברוקלין שבניו יורק (לצד איסור על 'משפחה' ו'המודיע'). עם זאת, רבנים אחרים, בהם האדמו"ר הרב אהרן טייטלבוים מסאטמר, גינו מאז כמה מהקהילות המרכיבות את העדה החרדית בשל ההקצנה שיוחסה להם במגזין.
המגזין מפיק מגזין נשים ומגזינים מקצועיים נוספים, שמצורפים לעיתון מדי שבוע. סופרי המגזין נשלחים למשימות עיתונאיות בכל רחבי ארצות הברית והעולם.
אופי וסגנון
בעמי מתקיימים ראיונות ייחודיים עם ידוענים ואישי ציבור, יהודים ושאינם יהודים, בהם דובר הבית הלבן שון ספייסר וארי פליישר, יועץ נשיא ארצות הבית בתקופת פרשת ווטרגייט ג'ון דין, הסנאטורים טד קרוז ומרקו רוביו, ניוט גינגריץ', רון פול וג'ורג' פטאקי; וכן אדמו"רים ורבנים, בהם האדמו"ר מבעלז הרב ישכר דב רוקח, האדמו"ר מסאטמר הרב אהרן טייטלבוים, רבי שמואל אוירבך, ראש ישיבת בריסק בירושלים הרב משולם דוד הלוי סולובייצ'יק ועוד.
העיתונאי הפוליטי של עמי, אברהם יעקב טֶרְקֶלְטָאוּבּ שמוכר בשם העט ג'ק טורקס (Jake Turx), נמנה על צוות העיתונאים של הבית הלבן  בכהונתו של דונלד טראמפ. במסיבת עיתונאים שנערכה ב-כ' בשבט ה'תשע"ז (16 בפברואר 2017), שאל טורקס את טראמפ על עמדתו ביחס לאיומים אנטישמיים ברחבי ארצות הברית, אך טראמפ, שחש מואשם באנטישמיות, קטע את טורקס והתנער מהאשמה שהופנתה כלפיו לדעתו. לדברי מערכת המגזין הדבר הביא לחשיפה של המגזין והגביר את הפופולריות שלו.
כתבי המגזין נשלחים לסיקורים בכל רחבי ארצות הברית ומחוצה לה. במהדורות החג המוגדלות מסוקרים לרוב ביקורים של כתבי המערכת במקומות מרוחקים בהם קיימים קהילות יהודיות או ילידים יהודיים המתגוררים באותם מקומות. בהם: צפון קוריאה, אפגניסטן, לבנון, עיראק, ערב הסעודית, קובה ועוד.
לדברי עורך המגזין ובעליו, יצחק פרנקפורטר, קיימת בקרה בתוכן המגזין, על מנת לשמר את צביונו החרדי; כך לדוגמה לא מופיעות במגזין תמונות של נשים, ואף לא צלליות של נשים. המגזין פרסם כתבה אוהדת לקהילת לב טהור ולמנהיגה שלמה הלברנץ, וכן כתבה המנסה לגמד את המחלוקת בציבור הליטאי, ובעיקר את הפער האידאולוגי בין מנהיגי הפלגים, רבי אהרן יהודה לייב שטינמן ורבי שמואל אוירבך.
מרסלו סאלאס
חוזה מרסלו סאלאס מלינאו (בספרדית: José Marcelo Salas Melinao; נולד ב-24 בדצמבר 1974) הוא כדורגלן עבר צ'יליאני הנחשב לאחד משלושת הטובים ביותר בתולדות צ'ילה, לצד איבן זמורנו ואליאס פיגרואה. סאלאס ידוע בכינויים "המטדור" ו"הפנומן".
קריירה
סאלאס החל לשחק בצורה מקצוענית במועדון הפאר הצ'יליאני אוניברסידד דה צ'ילה בשנת 1993, שם הפגין יכולת מעולה וכבש 50 שערים ב-75 משחקים. יכולת זו עזרה לקבוצתו לזכות בשתי אליפויות בשלוש השנים ששיחק בקבוצה, וכן הצלחה בינלאומית בגביע הליברטדורס.
הישג זה עזר לקבוצתו לזכות בשלוש אליפויות ובסופרקופה סודאמריקנה, ותרמו לאהדתו הרבה על ידי האוהדים והתקשורת המקומית, שמכירים בו עד היום כאחד מהשחקנים הזרים הטובים ביותר ששיחקו בארגנטינה. במקביל תרם מרסלו להצלחתה של נבחרתו בהעפלה לגביע העולם ולהצלחה יחסית בגביע עצמו עם העפלה לשמינית הגמר. מרסלו היה הכובש המרכזי במוקדמות הדרום אמריקאים למונדיאל, כשגם במונדיאל עצמו הפגין יכולת מרשימה וכבש ארבעה שערים בארבעה משחקים. על יכולת זו זכה בשנת 1997 בתוארי כדורגלן השנה בדרום אמריקה וכדורגלן השנה בארגנטינה.
עקב הצלחתו, עבר סאלאס לקבוצה האיטלקית לאציו תמורת סכום עתק באותם ימים - 18 מיליון דולר. סאלאס שיחק בלאציו במשך שלוש עונות, במהלכן היה לשחקן מפתח של הקבוצה, ועזר לה לזכות בתארים רבים - לרבות אליפות איטליה לראשונה מאז שנת 1973. בשנת 2001 עבר לשחק ביובנטוס תמורת 25 מיליון דולרים, אך סדרת פציעות טורדניות מנעו ממנו לשחק בצורה קבועה - כשלמעשה שיחק רק ב-14 משחקים במהלך שתי העונות בקבוצה זו.
עקב יכולתו הפושרת ביובנטוס, הושאל סאלאס חזרה למועדונו הקודם ריבר פלייט. גם בעונה זו נפצע סאלאס מספר רב יחסית של פעמים, אך הפגין יכולת סבירה וכבש 17 שערים ב-43 משחקים. סאלאס הבקיע מספר שערים חשובים, לרבות שלושער בחצי גמר גביע ליברטדורס, וזכה עם ריבר באליפות נוספת.
בשנת 2005 חזר סאלאס למועדון נעוריו, אוניברסידד דה צ'ילה, והתקבל בצורה חמה על ידי האוהדים שראו בו כאחד השחקנים הגדולים ביותר ששיחקו בקבוצה אי פעם. סאלאס שיחק במועדון עד פרישתו ב-26 בנובמבר 2008.
סאלאס נחשב לאחד מהשחקנים הצ'יליאנים הגדולים ביותר בכל הזמנים. הוא הופיע במדי נבחרתו 71 פעמים בהם כבש 37 שערים - נתון שהציב אותו כמלך השערים של כל הזמנים בנבחרתו, עד ששיאו נשבר בידי אלכסיס סאנצ'ס.
דבורה רוס
'''דבורה ק. רוס (באנגלית: Deborah K. Ross'''; נולדה ב-20 ביוני 1963) היא עורכת דין ופוליטיקאית אמריקאית, המייצגת את מחוז הבחירה ה-2 של קרוליינה הצפונית בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה
רוס נולדה בפילדלפיה שבפנסילבניה וגדלה בקונטיקט. אביה, מרווין ס. קוף היה רופא בחיל האוויר האמריקאי בזמן מלחמת וייטנאם ואמה, ברברה קליין הייתה גננת לגיל הרך.
רוס הועסקה כמנהלת מדינת קרוליינה הצפונית באיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות כבר ב-1994, היא עבדה לצד המושל דאז ג'ים האנט וגם לצד רוי קופר שהיה באותה תקופה חבר הסנאט של קרוליינה הצפונית ולימים יהיה גם מושל המדינה. היא עסקה בעיקר בנושאים הקשורים לנוער, היא שיפרה את השיטה בקרוליינה הצפונית לטיפול בעבריינות נוער.
בבחירות הכלליות התמודדה רוס נגד הנציג הרפובליקני המכהן, ריצ'רד בר, לאחר קרב ממושך וצמוד נודע כי בר ניצח אותה, לאחר שהצליח לגרוף כ-51% מהקולות.
ב-2 בדצמבר 2019 הכריזה על מועמדותה להיות נציגת מחוז הקונגרס ה-2 של מדינת קרוליינה הצפונית בבית הנבחרים האמריקאי.
רוס ניצחה בפריימריז הדמוקרטים שנערכו במרץ 2020 ובבחירות הכלליות שנערכו באותה שנה הביסה רוס את המועמד הרפובליקני, אלן סוויין, וכן את המועמד הליברטריאני, ג'ף מאטמו.
עיסוי תינוקות
עיסוי תינוקות הוא סוג של טיפול הנעשה באמצעות מגע ידני ולחיצות על גופם של תינוקות בשנת חייהם הראשונה.
מקורו של עיסוי התינוקות הוא בתרבויות עתיקות, והמסורות הנהוגות בטיפול זה קיימות לאורך דורות רבים והועברו בירושה לרוב מאם לבתה.
בעידן המודרני, כשאבות לוקחים חלק פעיל בגידולו של התינוק ומעורבים יותר בטיפול, העיסוי הוא דרך נוספת ליצירת קשר בין האב לתינוק. התינוק, בהיותו ברחם אמו הוא עטוף ומוגן, ולכן נחשב העיסוי המשך טבעי לקרבה ולמגע שחווה העובר. זאת הסיבה שהמגע האנושי לסוגיו: עיסוי, ערסול, ליטוף ונשיאה הם צורך חיוני של התינוק המהווה בסיס ליצירת קשר ראשוני משמעותי בין הרך הנולד לבין הוריו ולהתפתחותו התקינה.
המגע שבעיסוי מאפשר להורה המעסה זמן איכות עם הרך שזה עתה בא אל העולם, ומחזק גם את התקשורת הראשונית בין התינוק, לבין העולם החיצוני הטיפול כולל לחיצות ומגע ידני המופעלים על הגוף למטרות שונות כמו השראת שלווה ורוגע, והענקת תחושת ביטחון והקלה על כאבים.
עיסוי תינוקות יכול להתקיים החל מיומו הראשון של התינוק ובדרך כלל עד לגיל בו הוא מתחיל לנוע באופן עצמאי. ההמלצה הרווחת היא להתחיל בעיסוי בגיל חודש למשך זמן קצר ולהאריך את משך הזמן ככל שהתינוק גדל.
החשיבות של עיסוי תינוקות והשפעותיו
עם הגעתו לעולם של התינוק נוצרת התקשרות רגשית חזקה והדדית בינו לבין הדמות המטפלת בו. התקשרות זו נועדה להבטחת הגנה וסיפוק צורכי היילוד למטרות הישרדות.
כיון שמגע הוא אחד החושים הראשונים המתפתחים אצל העובר, הוא יוצר תקשורת בין אם לתינוקה ובין אב לבנו.
יעל שחר, בציטוט המוצג בתוך מונק (2010), מסבירה שהתקשורת הראשונית של תינוקות עם העולם מתקיימת דרך המגע עם העור. החוויות התחושתיות של תינוקות מאפשרות להם ללמוד על עצמם ועל העולם. לעיסוי גם השפעות פיזיולוגיות על התינוק. הוא ממריץ את זרימת הדם וגורם להפרשת הורמונים במוח המרגיעים אותו. כול אלה עשויים לקדם את התפתחותו הגופנית והמנטלית. כמו כן, העיסוי משפר את גמישות התינוק ואת היכולת המוטורית שלו.
כיוון שתינוקות סובלים בחודשים הראשונים מכאבים ומחוסר שקט הנובעים מהתכווצויות בטן בלתי מוסברות – קוליק (קדדת בעברית), העיסוי מקל על כאבים אלה ומשפר את תפקודה של מערכת העיכול.
בזכות כל אלה, בריאותם של התינוקות משתפרת, גופם מתחזק, והם נעשים חסינים מפני מחלות.
המגע הפיסי משמש להפגת תחושת הבדידות של התינוק, להרגעתו ולשחרור ממתחים, ובכך משפר גם איכות השינה.
תנאים לקיומו של העיסוי האפקטיבי
עיסוי תינוקות יכול להתקיים כאשר התינוק עירום או לבוש בהתאם לתחושותיו ולנוחיותו של המעסה.
התארגנות לקראת העיסוי כוללת הכנה של הציוד הנדרש מבעוד מועד: שמן חמים ייעודי לסוג העיסוי (שמן צמחי ולא מינרלי או שמנים המכילים חומרים כימיים), מגבונים, מגבת לערסול התינוק בתום העיסוי.
העיסוי מתחיל ב"בקשת רשות" - הצהרה מילולית של המעסה לגבי כוונותיו להתחיל עיסוי, שביטויו מגע ידיים עדין על גוף התינוק והתייחסות לתגובותיו: בכי, חוסר שקט או תנועות גפיים מהירות. ערנותו של המעסה לאיתותי התינוק מאפשרת הבנה לגבי המשך הטיפול.
קיימות גישות שונות המתייחסות לסדר העיסוי – יש המתחילים עיסוי מהידיים ויורדים כלפי מטה, ויש המתחילים עיסוי מהרגליים כלפי מעלה. בכול אחת מהגישות הסדר שיטתי וקבוע.
הגבלות בעיסוי תינוקות
עיסוי תינוקות אינו מתבצע בכל אברי התינוק, כמו בעמוד השדרה, בראש, באברי המין, בטבור ובעיניים בשל הסכנות הכרוכות במגע באזורים אלה. כמו כן, עיסוי תינוקות לא יתבצע במקרה של מחלת תינוק, עייפות, רעב או חוסר שקט. בנוסף, עיסוי אינו מתקיים לפחות חצי שעה אחרי האכלת התינוק.
עיסוי אפקטיבי מתבצע בעזרת תנועות מווסתות, לא אלימות ותוקפניות מדי, אך גם לא עדינות ורכות יתר על המידה.
מעסה רגוע ותנועות ארוכות ובטוחות של העיסוי משלימים את התהליך.
אמריליס פוקס
אמריליס הופ פוקס (באנגלית: Amaryllis Hope Fox; נולדה ב-22 בספטמבר 1980) היא סופרת ומנחת טלוויזיה אמריקנית, לשעבר סוכנת ב-CIA. התפרסמה בשל האוטוביוגרפיה שלה Life Undercover: Coming of Age in the CIA (אשר יצא לאור בעברית בשם סוכנת חשאית). היא יצרה את סדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית של נטפליקס "עסקי הסמים".
ביוגרפיה
נולדה ב-22 בספטמבר 1980 בניו יורק סיטי בשם אמריליס דאמרל ת'ורנבר (Amaryllis Damerell Thornber) אביה היה דיפלומט וכלכלן ואמה הייתה שחקנית בריטית. לימים נישאה אמה לאיש העסקים המיליארדר סטיבן מ. ריילס. כשהייתה בת שמונה נהרגה חברתה לורה בפיצוץ טיסה 103 של פאן אמריקן. פוקס סיפרה לימים שהייתה המומה מהידיעה, אולם אביה עודד אותה לקרוא בעיתונים על הפרשה כדי להבין את הכוחות שלקחו ממנה את חברתה. פוקס מתארת רגע זה כנקודת מפתח בחייה.
בשנותיה הראשונות התגוררה משפחתה בושיינגטון די סי. אמריליס למדה בבית הספר הלאומי של הקתדרלה (National Cathedral School), וב-1998 עברה משפחתה ללונדון והיא המשיכה את לימודיה בבית הספר האמריקאי של לונדון. לאחר סיום לימודיה יצאה לסייע במחנה לפליטים מיאנמרים בתאילנד. בסיוע מתנגדי משטר מיאנמרים, היא הצליחה להיכנס לתוך מיאנמר במטרה לתעד הפגנות נגד המשטר שנועדו להיערך ב-9 בספטמבר 1999. בסופו של דבר הצליחה הכת הצבאית של מיאנמר לעצור את מתכנני ההפגנות עוד לפני המועד המתוכנן, ובמקום זאת הצליחה אמריליס לערוך ריאיון עם אונג סן סו צ'י ולהבריח אותו אל מחוץ למדינה.
היא למדה באוניברסיטת אוקספורד וסיימה תואר ראשון ב-2002. היא סיפרה לימים שבמהלך לימודיה קיבלה הצעה לעבוד עבור שירותי הביון של בריטניה, אולם דחתה אותה. בעקבות פיגועי 11 בספטמבר החליטה להמשיך לתואר שני בסכסוך וטרור. עבור עבודת המאסטר שלה, היא פיתחה אלגוריתם שנועד לעזור לאתר טרוריסטים פוטנציאליים באוכלוסייה מקומית. האלגוריתם שלה משך תשומת לב מה-CIA והיא קיבלה הצעה לעבוד בשירותיו. בגיל 22 היא הפכה לאחת הסוכנות הצעירות ביותר של ה-CIA.
פוקס שימשה ב-CIA כסוכנת עם "כיסוי לא רשמי". היא חיה במדינות בעיתיות בזהות בדויה וללא כיסוי דיפלומטי. עבודתה התמקדה במניעה מארגוני טרור להשיג נשק להשמדה המונית. ב-2010 היא עזבה את הסוכנות. לאחר שחרורה פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "Life Undercover: Coming of Age in the CIA". כתב היד הוגש להוצאת publisher Knopf ללא אישור מוקדם מוועדת הפרסומים של ה-CIA, ונטען כנגד פוקס שהיא הפרה את הסכמי הסודיות שחתמה עם הסוכנות. לאחר הליך משפטי שבמהלכו ייצג את פוקס עורך הדין מרק זאיד, אושר פרסום הספר. עיתונאים שונים פקפקו באמינות הפרטים המופיעים בספר בטענה שלא ייתכן שהם היו מאושרים לפרסום בידי ה-CIA. פוקס טוענת בתגובה שהיא הקפידה לא לחשוף פרטים רגישים ושינתה את זהות הדמויות.
פוקס נואמת בכל רחבי העולם על שמירת השלום ועל חשיבות הדיאלוג והמשא ומתן בפתרון סכסוכים בינלאומיים. היא יצרה את סדרת הטלוויזיה של נטפליקס "עסקי הסמים" העוסקת בסחר בסמים ברחבי העולם. על פי הדיווחים, אפל טי וי מפתחת סדרה המבוססת על ספרה של פוקס, עם ברי לארסון בתפקיד הראשי, כאשר פוקס משמשת כמפיקה בפועל.
חיים אישיים
בעלה הראשון של פוקס היה אזרח דרום אפריקאי בשם אנתוני, אשר אותו הכירה במהלך לימודיה באוקספורד וממנו התגרשה כעבור תקופה קצרה. לאחר מכן נישאה לסוכן CIA בשם דין פוקס והתגוררה עמו בשנגחאי בזהות בדויה. היא אימצה את שם משפחתו, ונולדה להם בת בשם זואי ויקטוריה. הם התגרשו כעבור כמה שנים. ב-2018 נישאה פוקס מחדש לרוברט קנדי השלישי, נכדו של רוברט קנדי. יש להם בת בשם בובי ובת בשם קאסיוס.
יובל הררי (חוקר מאגיה)
יובל הררי (נולד ב-1957) הוא פרופסור מן המניין במחלקה למחשבת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. תחומי התמחותו העיקריים הם מאגיה יהודית, קבלה מעשית ומיסטיקה יהודית קדומה.
ביוגרפיה
הררי נולד וגדל בשכונת נוה שאנן בחיפה, ולמד בבית הספר הריאלי (סיים בשנת 1975). לאחר לימודי התיכון התגייס לשירות צבאי בחטיבת הנח"ל.
דן-אקסל זגדו
דן-אקסל זגדו (בצרפתית: Dan-Axel Zagadou; נולד ב-3 ביוני 1999) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם בשטוטגרט.
יובל הררי (חוקר מאגיה)
ביוגרפיה
למד את שלושת תאריו באוניברסיטה העברית. את התואר הראשון בפילוסופיה כללית ומחשבת ישראל השלים בשנת 1987 וב-1991 השלים את לימודי התואר השני במדע הדתות. עבודת המאסטר שלו, שכותרתה: "חרב משה: טקסט, מבנה, משמעות", נכתבה בהנחיית פרופ' שאול שקד. את עבודת הדוקטור, שכותרתה "המאגיה היהודית הקדומה – עיונים מתודולוגיים ופנומנולוגיים", כתב בהנחיית הפרופסורים שאול שקד ומשה אידל והגיש בשנת 1998.