cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Can't Feel My Face
הצלחה
איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי העניק לשיר את תואר הפלטינה ×8, וכן גם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. בנוסף, קיבל השיר את תואר הפלטינה בעוד כ-11 מדינות נוספות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה לשיר, בבימויו של גרנט זינגר, יצא לאור ב-28 ביולי 2015 באפל מיוזיק. נכון לשנת 2020, לקליפ מעל למיליארד צפיות באתר יוטיוב, והוא הקליפ השלישי הנצפה ביותר של דה ויקנד, לאחר "The Hills" ו"Starboy".
הופעות חיות
דה ויקנד ביצע את השיר בהופעה חיה בפעם הראשונה בכנס המפתחים העולמי של אפל, ביום שלפני צאתו של השיר בפלטפורמות הדיגיטליות. ב-10 ביולי 2015, טיילור סוויפט הזמינה את דה ויקנד לבצע את השיר בהופעה באצטדיון מטלייף כחלק מסיבוב ההופעות שלה, The 1989 World Tour. עם השיר הופיע דה ויקנד בפעם הראשונה בטלוויזיה במסגרת טקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2015. דה ויקנד שר את השיר גם בתצוגת האופנה של ויקטוריה'ס סיקרט שנערכה ב-8 בדצמבר 2015.
גרסאות כיסוי
ב-11 באוגוסט 2015 הוציאה להקת הרוק האלטרנטיבי הקנדית Walk Off The Earth גרסת כיסוי לשיר, שזכתה ללמעלה מ-18 מיליון צפיות ביוטיוב. גם להקת המטאלקור האוסטרלית The Amity Affliction ביצעה גרסת כיסוי לשיר, שנכללה באלבום האוסף של הלייבל פירלס רקורדס, Punk Goes Pop Vol. 7, שיצא לאור ביוני 2017. בשנת 2019, הוציאה הזמרת הישראלית נועה קירל גרסת כיסוי לשיר, במסגרת מצעד העשור של תחנת הרדיו גלגלצ.
עין סוכות
עין סוכות (בערבית: עין סָכּוּת) הוא מעיין שכבה הנובע מזרחית לכביש 90, בסמוך לגדר הגבול באזור שבין מחולה לשדמות מחולה. מי המעיין מתנקזים לתוך בריכה טבעית בקוטר של כ-20 מטר ומוקפת קנה מצוי.
שם המעיין
המעיין קיבל את שמו מהעיר סוכות המוזכרת במקרא. העיר סוכות מזוהה עם העיירה הירדנית דיר עלא שנמצאת בשפך היבוק, כ-20 קילומטרים דרומית לעין סוכות. כמו כן, בקרבת המעיין מצויה חורבת הכפר הערבי חרבת א-סכות - ומכאן הגיע שמו של המעיין.
היסטוריה ופעילות אנושית
בעבר שימש המעיין את תושבי הכפר הסמוך ברדלה לצורך השקיית גידולים וחיות משק אולם בשנת 1997 הוא נכלל בשטחים שהוגדרו כשטח צבאי סגור. בשנת 2002 הצטמצם השטח שהוכרז כסגור, אך הגישה למעיין נותרה מוגבלת ליהודים בלבד. בשנת 2015 עתרו בעלי קרקעות פלסטינים לבג”ץ בתביעה להשיב להם את אדמותיהם, והמדינה הכריזה שבכוונתה להגיע איתם להסכמה ולבטל את השטח הצבאי הסגור. בית המשפט פסק לטובת הכרעה זו בינואר 2020, אולם מתנחלים עדיין מנסים להרחיק פלסטינים מהמעיין, לעיתים בגיבוי של חיילי צה"ל. תושבי מחולה הציבו ליד הבריכה שולחנות פיקניק וסככה. בנוסף הוצבו במרכז הבריכה עזרי ציפה (פלציבים).
היי דנה
"היי דנה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית. את השיר הוציאה בשנת 1979 לאור חברת תקליטים פולידור רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן. גרסה בין-לאומית שלו, בשם "Hey Mama" יצאה כתקליט 7 אינץ' בגרמניה.
על השיר
"היי דנה" נכתב והולחן על ידי חיים קינן ושוקי לוי, והופק על ידי קובי אשרת. במרכז מילותיו מסופר על מערכת יחסים בהתהוות בין דנה לבחיר לבה. ב-2 באוקטובר 1979 נכנס לראשונה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-24. ב-4 בדצמבר עלה למקום החמישי, שיאו במצעד הנוכחי. לבסוף, ב-29 בינואר 1980 יצא מהדירוג לאחר שבעה-עשר שבועות צעידה רצופה. כמו כן, "היי דנה" הגיע בשיאו למקום השני במצעד השבועי של גלי צה"ל.
קרל בלשן
קרל אדוארד פרדיננד בלשן (בגרמנית: Carl Eduard Ferdinand Blechen ; 29 ביולי 1798 – 23 ביולי 1840) היה צייר נוף גרמני ופרופסור באקדמיה לאמנויות, ברלין. סגנונו הייחודי אופייני לאידיאלים הרומנטיים של יופי טבעי.
ביוגרפיה
אביו היה פקיד מיסים זוטר מרגנסבורג. הוריו לא יכלו להרשות לעצמם לשלם עבור השכלה אמנותית ולכן הוא היה פקיד בנק ועסק במקצוע זה עד 1822, אז התעניינותו ההולכת וגוברת באמנות הובילה אותו לאקדמיה בברלין.
לאחר נסיעה קצרה בדרזדן ובשוויץ הסקסונית, חזר לברלין וקיבל תפקיד של מעצב בתיאטרון המלכותי באלכסנדרפלאץ. אבל מאוחר יותר באותה שנה הוא פוטר מהתיאטרון בגלל סכסוך מתמשך עם הזמרת הנרייט סונטאג.
הוא התחתן בשנת 1824 והיה חבר באגודת האמנים בברלין בשנת 1827.
לאחר מכן, הוא ניסה לפרנס את עצמו כאמן עצמאי. בשנת 1828 הוא ערך מסע לימודי לים הבלטי, ואחריו נסיעה לאיטליה שהפיקה מאות רישומים שעובדו אחר כך בסטודיו שלו בברלין. הוא התרשם עמוקות מהנופים שם ושינה את כל אופן הציור שלו כדי לשקף את מה שראה.
שנים אחרונות
בשנת 1831, על פי המלצתו של קארל פרידריך שינקל, הוא מונה לפרופסור לציור נוף באקדמיה בברלין. למרות מינוי זה, המלך פרידריך ויליאם השלישי הזמין את בלשן לצייר את פנים בית הדקלים ליד פוטסדאם, סצנה פנימית ולא נוף חיצוני.
בשנת 1835 הוא הפך לחבר מלא באקדמיה ויצא למסע לימודים לפריז ואז הופיעו הסימפטומים הראשונים למחלת הנפש שלו.
מצבו התדרדר והוא סבל מהתקפי דיכאון קשים שאילצו אותו לצאת לחופשה מהאקדמיה בשנת 1836. בשנה שלאחר מכן הוא נאלץ להתאשפז בבית חולים. הוא הצליח לעשות טיול אחרון לדרזדן, שם יצר את הציורים האחרונים שלו.
הוא נפטר כעבור ארבע שנים, במצב של מחלת נפש מוחלטת. הוא נקבר בבית העלמין אך המיקום המדויק לא ידוע. הוא מונצח בלוחית על קיר בית העלמין.
הנצחה
רחוב, פארק ובית ספר יסודי בקוטבוס נקראו על שמו. בשנת 2008 הפך מבנה בית הספר לחלק ממרכז קניות מרכזי.
מרבית עבודותיו נמצאות באוספים פרטיים. הוא היה אחד הציירים האירופאים הראשונים שייצג את התיעוש המוקדם כחלק מנופיו.
סטורנלה נגלקטה
סטורנלה נגלקטה (שם מדעי: Sturnella neglecta) הוא מין של ציפור ממשפחת הפזאיים החיה באמריקה הצפונית. במראה היא דומה לעפרוני, וכך היא מכונה באנגלית (Western meadowlark, מילולית: "עפרוני אחו מערבי"). הוא יותר קרוב למיני הפזאים. במראהו הוא דומה לקרובו Sturnella magna, אך בעל צורת שירה המבדילה ביניהם.
אורך ציפור זו 21–26 ס"מ בממוצע, והיא בעלת נוצות אפורות-לבנות ובטן, חזה וגרון צהובים. מאחורי העיניים יש לה פס לבן המוקף בשני פסים שחורים לאורכו ועל החזה צורת "סינר" שחורה. הגב והכנפיים מסורטטים בחום והמקור ארוך ואפור ומותאם לציד חרקים.
הציפור שוכנת סביב חלקי מערב ארצות הברית, אך גם במרכזה וכן בדרום קנדה וצפון מקסיקו. היא חיה בשטחי שדות, שטחים חקלאיים וערבות ורק לעיתים רחוקות באזורים יבשים, ושם צדה חרקים קטנים או מלקטת פירות יער וגרגירים. היא מקננת על הקרקע ויוצרת קן מרצועות העשבים. כמה נקבות יכולות לחיות בשטחו של זכר אחד טריטוריאלי הקורא בצריחות להרתעת יריביו.
לעיתים ציפורים אלה נודדות דרומה בתוך תחום תפוצתם או למזרח אמריקה.
קונסטנס מקלוקלין גרין
קונסטנס מקלוקלין ווינזור גרין (באנגלית: Constance McLaughlin Winsor Green; 21 באוגוסט 1897, אן ארבור, מישיגן – 5 בדצמבר 1975, אנאפוליס, מרילנד) הייתה היסטוריונית אמריקאית. זכתה בפרס פוליצר להיסטוריה לשנת 1963 עבור ספרה שיצא ב-1962 " וושינגטון, הכפר ועיר הבירה, 1800–1878".
ביוגרפיה
גרין נולה באן ארבור, מישיגן, ארצות הברית. אביה היה ההיסטוריון אנדרו סי מקלוקלין. היא השלימה תואר ראשון במכללת סמית' ב-1919 ותואר שני במכללת מאונט הוליוק בהיסטוריה ב-1925. לאחר סיום הלימודים, שימשה גרין כמדריכה במשרה חלקית במאונט הוליוק בין השנים 1925–1932. היא השלימה דוקטורט באוניברסיטת ייל בשנת 1937. עבודת הדוקטורט שלה, חקרה את הוליוק, מסצ'וסטס, והייתה אחת היצירות האקדמיות המוקדמות ביותר בהיסטוריה העירונית. העבודה יצאה לאור על ידי הוצאת אוניברסיטת ייל לאחר שקיבלה את פרס אגלסטון של האוניברסיטה בהיסטוריה. בשנת 1938 היא הפכה למרצה במחלקה להיסטוריה של מכללת סמית' ולראש מועצת מכללת סמית' לתעשייה ב-1939. לאחר שעזבה את סמית', גרין קיבלה משרה של היסטוריונית בארגון הצבאי של ספרינגפילד במהלך מלחמת העולם השנייה. היא הפכה להיסטוריונית מייעצת של הצלב האדום האמריקני ב-1946, היסטוריונית ראשית של מחלקת החימוש של הצבא האמריקאי ב-1948, והיסטוריונית במועצת המחקר והפיתוח, של משרד ההגנה. בשנת 1954, במסגרת מענק שש שנתי מקרן רוקפלר, גרין הפכה למנהלת פרויקט ההיסטוריה של וושינגטון, אשר נוהל על ידי אמריקן יוניברסיטי.
היא נישאה לדונלד רוס גרין; נולדו להם שלושה ילדים, ביניהם בתה לואיס גרין קאר, שהייתה גם היא היסטוריונית.
גרין מתה ב-5 בדצמבר 1975 באנאפוליס, מרילנד בבית בתה.
פרסומים, פרסים ותוארי כבוד
בשנת 1963 זכתה בפרס פוליצר להיסטוריה עבור וושינגטון, הכפר ועיר הבירה, 1800–1878. היא גם זכתה בפרס אגלסטון להיסטוריה עבור Holyoke, Massachusetts: A Case History of the Industrial Revolution in America.
היא קיבלה תוארי כבוד ממכללת סמית' ואוניברסיטת פייס.
2020 בנפאל
אירועים בשנת 2020 בנפאל.
סוגה בשושנים
סוּגָה בַּשּׁוֹשַׁנִּים הוא ביטוי מקראי. פירושו המילולי הוא: מקום מגודר בגדר העשויה משושנים. שימושו הרווח בעברית ישראלית הוא דרך נעימה ללא מזיקים או הפרעות. חז"ל ראו בביטוי זה מצב של דרגה מוסרית בה אין צורך בכפייה חיצונית, האדם מעצמו כובש את יצרו.
מקור הביטוי
במגילת שיר השירים נאמר:
רבי אברהם אבן עזרא מסביר שגדר השושנים הסתירה את ערמת החטים.
בדרשות חז"ל
כנמשל לדברי שיר השירים ראו חז"ל דרגה מוסרית של עם ישראל, בה הם אינם צריכים גדר וסייג חזקים כדי למנוע אותם מעבירה, מספיקה לכך גדר עדינה העשויה שושנים. כך מובא ב:
הרחבה לכך כותב הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק:
במדרש אחר ראו חז"ל את השושנים כצדיקים שזכותם מגינה על עם ישראל:
סטיבן פולדר
סטיבן פוֹלְדֶר (באנגלית: Stephen Fulder; נולד ב-1946 בלונדון שבבריטניה) הוא מבכירי המורים למדיטציה בישראל, המייסד והמורה הבכיר של 'עמותת תובנה', הארגון הגדול בארץ המלמד תרגול מדיטטיבי בודהיסטי. פולדר עסק מאז 1975 בתחום הרפואה הצמחית, כסופר, יועץ וחוקר, ומפרסם ספרים רבים ועבודות מחקר.
ביוגרפיה
סטיבן פולדר גדל בלונדון ובאוקספורד. למד באוניברסיטת אוקספורד ובמכון הלאומי למחקר רפואי באנגליה, שם סיים את לימודי הדוקטורט בביולוגיה מולקולרית. שימש כמרצה באוניברסיטת לונדון. הוא המייסד והמורה הבכיר של תובנה, ארגון לתרגול בודהיסטי מוביל בישראל, המלמד מיינדפולנס, ויפאסנה ודהרמה. הוא עוסק במדיטציה מאז 1975. הוא היה מעורב שנים רבות במיזמי שלום במזרח התיכון והיה מייסד ארגון Middle Way. בעבר עבד בתחום צמחי המרפא והרפואה האלטרנטיבית, עליהם כתב ספרים רבים.
תפסיר אל-מאתורידי
תפסיר אל-מאתורידי (בערבית: تفسير الماتريدي) הידוע גם כתאווילאת אל-קוראן (בערבית: تأويلات القرآن) וגם גם תאווילאת אהל אל-סונה (בערבית: تأويلات أهل السنة) הוא אחד מספרי התפסיר הקלאסיים באסלאם, אשר נכתב על ידי האימאם הפרסי מהאסכולה החנפית אבו מנצור אל-מאתורידי.
אווה ריבר-שטייר
ביוגרפיה
ריבר-שטייר נולדה בשטיריה בשנת 1951. ב-1969 זכתה שטייר בתואר מיס אוסטריה, ובאותה שנה השתתפה גם בתחרות מיס תבל והייתה בין חמש עשרה המועמדות הסופיות לתואר. בתחרות מיס עולם 1969 היא זכתה במקום הראשון. (אולה ווייגרסטורפר כנציגת אוסטריה הצליחה לשחזר הישג זה בשנת 1987) במהלך כהונתה כמיס עולם היא השתתפה בסיור של בוב הופ לווייטנאם.
ריבר-שטייר גילמה את העוזרת של גנרל גוגול בשלושה סרטי ג'יימס בונד: "המרגלת שאהבה אותי", "לעינייך בלבד", ו"אוקטופוסי".
תיאטרון סיני
התיאטרון הסיני מפורסם במיוחד במופעי האופרה שלו, המשלבים בתוכם תחומים רבים של אמנויות הבמה; במופעי הבובות, הצלליות והמסכות שלו; וכן בצבעוניות העזה שלו.
מקורות התיאטרון הסיני ומאפייניו ההיסטוריים
התאריך המדויק בו החל להתפתח התיאטרון הסיני אינו ידוע. התיעוד העתיק ביותר של תיאטרון זה הוא בין השנים 2,205-1,766 לפנה"ס, אך חוקרים רבים והיסטוריונים סבורים כי הוא התפתח כבר לפני 7,400 שנה (אם סברה זו נכונה, הרי שזוהי צורת התיאטרון העתיקה בעולם).
בין השנים 1,766-1,066 לפנה"ס שלטה בסין שושלת שאנג. במהלך תקופה זו התיאטרון הסיני עסק בעיקר סביב נושאים של חיות, והמשתתפים נהגו לחקות את התנהגותן של החיות והחיים בטבע. בשנים 907-618 לספירה, במהלך שלטון שושלת טאנג בסין, חלה התפתחות בתיאטרון הסיני. בתקופה זו נכתבו תסריטים מורכבים ששילבו אופרה יחד עם משחק.
תיאטרון הצלליות הכלול בתיאטרון הסיני נוצר בין השנים 206 לפנה"ס ל-220 לספירה, במהלך שושלת האן. התחום הפך למוכר ברחבי סין בתקופת שושלת סונג (בשנים 1279-96 לספירה). במאה ה-13 תיאטרון זה הפך גם לחלק מהבידור במחנות הצבא המונגולי.
צורתה המקורית של הדרמה הסינית היא האופרה, שמקורה בשושלת זאו. לאחר זמן מה, האופרה הסינית התפתחה לתצורה תיאטרלית המשלבת שירה, ריקוד ושימוש בתחפושות ומסכות. השירה והריקוד נועדו במקור לבדר את הקיסרים, לעניין אותם ולהנעים את זמנם במהלך המופעים. אחר הפיכתה של הדרמה הסינית לפופולרית יותר, הוספו לאופרה נגנים ועלילה הנמשכת זמן רב יותר ובעלת יותר קונספירציות. קיסר שושלת טאנג הקים את האקדמיה המוזיקלית הראשונה בסין. מטרת האקדמיה הייתה להכשיר מוזיקאים, רקדנים ושחקנים ללהקת אופרה ייחודית לסין. הלהקה היוותה מקור בידור לקיסרים בסין.
התיאטרון הסיני כיום
בית התיאטרון הסיני המפורסם ביותר הפעיל כיום הוא התיאטרון הסיני של גראומן, הממוקם בהוליווד שבלוס אנג'לס, ארצות הברית. בבית התיאטרון דואגים לשמור על המסורת הסינית ומדי פעם להעלות מופעי אופרה סינית. בתי תיאטרון המציגים אופרה סינית פופולריים מאוד בקרב תושבי סין, ואף בקרב מבקרים מהעולם אשר מגיעים לסין כדי לצפות במופעי אופרה.
תיאטרון בובות
בסוג זה של תיאטרון, הקהל צופה בבובות מסוגים שונים המציגות מחזה:
תיאטרון המסכות
סוג תיאטרון זה אפיין את התיאטרון הסיני על אף שהתפתח ביוון, והגיע לסין ממנה. במהלך מופעי תיאטרון המסכות, השחקנים עוטים על פניהם מסכות המותאמות לתפקידיהם בהצגה.
לעטיית המסכות שתי סיבות: ראשית, בתיאטרון המסורתי, רוב השחקנים היו גברים, והמסכות אפשרו להם לגלם תפקידי נשים; ושנית, המסכות מאפשרות לשחקן אחד לגלם מגוון דמויות בהצגה אחת.
אופרה
האופרה הסינית כוללת שירה, ריקוד ודרמה כחלק בלתי נפרד ממופעיה. לאופרה נלווים באופן מסורתי איפור פנים כבד ותחפושות אשר מייצגות את אישיות הדמויות, תכונותיהן, רגשותיהן, גורלן ותפקידן, ומשום כך ממלאות אמצעי עזר חשוב להבנת הסיפור. באיפור ובתחפושות, צבעי האדום והשחור מייצגים חוזק, גבורה ואמון; צבעי הלבן והצהוב מייצגים צביעות, חוסר נאמנות ותחמנות; ואילו צבעי הזהב והכסף מייצגים מסתורין, תעלומה וסוד גדול.
טסוקו הונג'ו
טסוקו הונג'ו (ביפנית: 本庶 佑; נולד ב-27 בינואר 1942, קיוטו, יפן) הוא אימונולוג יפני.
עיקר פרסומו מגילוי החלבון PD-1, המשמש כמעצור הבולם את פעילות לימפוציט T, ומונע מהם להשמיד את תאי הסרטן, מזיהוים המולקולרי של הציטוקינים IL-4 ו-IL-5 ומגילוי האנזים AID לו תפקיד בהחלפת הנוגדן המיוצר על ידי לימפוציט B ובהיפרמוטציה של תאי הגוף.
הונג'ו זכה בפרסים רבים, בהם עיטור מסדר התרבות ב-2014, פרס קיוטו ב-2016 ופרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ב-2018, במשותף עם ג'יימס אליסון.
ביוגרפיה
הונג'ו נולד בקיוטו, יפן וגדל באובה. ב-1960 החל ללמוד רפואה באוניברסיטת קיוטו, וב-1966 קיבל דוקטור לרפואה. ב-1975 קיבל תואר דוקטור בכימיה רפואית בהנחיית יאסוטומי נישיזוקה ואוסאמו האיאישי. בין השנים 1971–1974 היה אורח במחלקת האמבריולוגיה של מכון קרנגי למדע ולאחר מכן במכונים הלאומיים לבריאות. לאחר שסיים ללמוד בארצות הברית היה מרצה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת טוקיו עד 1979, ובין השנים 1979–1984 היה פרופסור במחלקת הגנטיקה באוניברסיטת אוסקה.
החל מ-1984 הונג'ו הוא פרופסור לאימונולוגיה באוניברסיטת קיוטו. בשנת 2017 מונה לסגן המנהל של המכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטת קיוטו.
מגפת הקורונה
במהלך מגפת הקורונה הושמעה טענה כוזבת לפיה הונג'ו האמין כי נגיף הקורונה "יוצר" על ידי מעבדה בעיר ווהאן בסין, הופצה באופן נרחב באינטרנט בשפות רבות. צוות בוחן-המציאות של ה-BBC דיווח כי, "בהצהרה שפורסמה באתר של אוניברסיטת קיוטו, הוא אמר שהוא 'עצוב מאוד' ששמו הופץ 'האשמות שווא ומידע מוטעה'. מדענים טוענים כי רצף הגנום מראה כי הנגיף הגיע מבעלי חיים ולא היה מעשה ידי אדם".
הוקרה
על הישגיו המחקריים קיבל הונג'ו מספר רב של פרסים והוקרות. ב-2001 נבחר להיות חבר חוץ באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית וב-2003 התקבל כחבר באקדמיה לאופולדינה. ב-2014 קיבל את עיטור מסדר התרבות, ב-2016 היה לחתן פרס קיוטו, וב-2018 קיבל את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה במשותף עם ג'יימס אליסון "על גילוייהם בתחום הטיפול בסרטן באמצעות אינהיביציה תוך שימוש במעכב נקודת בקרה".
מוחמד אבן טוגלאק
מֻוחַמַּד אֶבֶן טוּגְלאק (באורדו: محمد بن تغلق, בהינדי: मुहम्मद बिन तुग़लक़; 1290 – 20 במרץ 1351) היה לסולטאן דלהי השני מבית שושלת טוגלאק, משושלות סולטנות דלהי. לאורך שלטונו ראתה הסולטנות את מפלתה העיקרית עקב מרידות רבות, התפרצות מגפת המוות השחור ועוד. רוב הכתבים על חייו מצויים בספרו של הנוסע אבן בטוטה, אשר לפיו היה טוגלאק נדיב מאוד מצד אחד ושליט אחוז טירוף מצד שני שנהג לענות את אנשי חצר המלוכה על הטעויות הקטנות ביותר.
ביוגרפיה
במהלך שלטונו נראו העלאות מיסים חדות לרחבי הסולטנות, מעשה שגרר מרידות חוזרות ונשנות לאורך 20 שנות שלטונו האחרונות. הוא נודע בהעברת השלטון של האימפריה מדלהי, בירתה ההיסטורית, אל עבר אוראנגאבאד, בירת מדינת מהאראשטרה של היום, העברת הבירה מקורה בצורך לקירוב מרכז השלטון של הממלכה לדרום הודו, שם נלחם טוגלאק זמן רב במדינות הינדיות.
אישיות
לפי אבן בטוטה נכתב על הסולטאן כי:
היסטוריונים בעת המודרנית מסכימים כמעט פה אחד כי הסולטאן היה משוגע ופעל תחת הפרעה נפשית. אף על פי שהיה אדם דתי ומאמין הדוק באסלאם הסופי, טוגלאק עינה אף חכמי דת על כך שלא הסכימו אתו. לאחר העברת הבירה טוגלאק נכנס למאבק כוח באצולה ולכן קיבל כל תייר ומבקר שרק הסכים לתפקיד ממשלתי, בין התיירים הללו היה גם אבן בטוטה, אשר היה מקורב לסולטאן.
מיקו לפילאמפי
מיקו יוהנס לפילאמפי (בפינית: Mikko Johannes Leppilampi; נולד ב-22 בספטמבר 1978 בפלקנה, פינלנד) הוא שחקן, מנחה טלוויזיה ומוזיקאי פיני, בנו של יוקה לפילאמפי, מוזיקאי גוספל. לפילאמפי נחשב לאחד מהשחקנים המצליחים ביותר בפינלנד מתחילת שנות ה-2000. הוא התפרסם לאחר השתתפותו בסרט "Helmiä ja sikoja" ("חזירים ופנינים"), עליו הוא גם זכה בפרס "יוסי", המקבילה הפינית לפרס אוסקר.
קריירה
לפילאמפי שיחק בסרט "War of the Dead" (2011) בו גילם את סגן לאקסו. בנוסף לקריירת המשחק, לפילאמפי מעורב גם בתחום המוזיקה. הוא הוציא אלבום באורך מלא ב-10 במאי 2006, הנושא את שמו. כמו כן, הוא שר את שיר הנושא במספר סרטים בהם הוא השתתף.
הוא הנחה את תחרות האירוויזיון ה-52 ב-12 במאי 2007 ביחד עם יאנה פלקונן. כמו כן, הוא הקריא את הנקודות של פינלנד באירוויזיון 2008 שנערך בבלגרד, בירת סרביה.
ב-2010 החל להנחות את הגרסה הפינית של "רוקדים עם כוכבים". ב-2018 החל להנחות את הגרסה הפינית לשעשועון "המרדף".
בקיץ 2006 התחתן עם אמיליה. ב-31 באוקטובר 2005 נולדה בתם. השניים התגרשו באביב 2010.
ללפילאמפי יש אח שמנגן בלהקת הרוק "SleepWalkers".
אליעזר גלאובך-גל
אליעזר גלאובך-גל (נולד ב-1933) הוא סופר ופעיל חברתי בישראל.
ביוגרפיה
אליעזר גלאובך-גל נולד בשנת 1933 בכפר צ'רפקאוץ' (Cerepcăuți) שבצפון בוקובינה שברומניה (היום Cherepkivtsi שבמערב אוקראינה). אליעזר גלאובך הוא בנם של קלרה ושלמה גלאובך אשר ניהל חווה חקלאית גדולה.
בסוף שנת 1947 יצא אליעזר להכשרה של עליית הנוער בשם "אלניה" בהולנד.
אליעזר עלה ארצה שנה לאחר אימו, באוקטובר 1948. הוא נקלט בקיבוץ כפר גליקסון, ועבר להתגורר עם אימו בחיפה. בשעות היום היה אליעזר עובד בנמל ובערב הוא למד בבית הספר.
אליעזר התגייס לצה"ל ושירת כקצין חי"ר ועבר קורס חובלים.
בשנת 1957 התחתן אליעזר עם רחל זימרמן. בשנת 1958 עברו לירושלים, שם הוא השלים את לימודי התואר הראשון במדעי המדינה באוניברסיטה העברית. לימים השלים את לימודיו לתואר שני ושלישי בארצות הברית.
אליעזר היה מנהל בבית העם בירושלים ובשנת 1961 בוא הכין את בית העם למשפט אייכמן.
אליעזר מילא תפקידים ציבוריים רבים, ביניהם- סמנכ"ל החברה הממשלתית לתיירות, יושב ראש עולמי של ארגון יוצאי בוקובינה, חבר הנהלת חוות הנוער הציוני, אליעזר היה ממקימי מרכז תרבות עמים לנוער, וחבר מועצת יד ושם.
אליעזר היה חבר מועצת עיריית ירושלים ויועצו של ראש העירייה טדי קולק והוצב במקום סמלי ברשימת מפלגת העבודה לכנסת ב-2003.
במהלך השנים השתתף אליעזר בלמעלה משישים כינוסים בינלאומיים ברחבי העולם בנושא של הסדר שלום במזרח התיכון. בגיל גבורות זכה אליעזר בפרס ממלכתי על מפעל חיים על תרומתו לשיפור איכות החיים והסביבה בישראל, פרס לשנת 2014 שהוענק לו במעמד רשמי במשכן הכנסת.
משפחה
בשנת 1940 נולד אחיו פישל-דגי. אביו שלמה ואחיו פישל-דגי נספו בשואה. בשנת 1957 התחתן אליעזר עם רחל זימרמן, לזוג נולדו שתי בנות (שמן של הבנות), ושלוש נכדות (שמן של הנכדות).
ספריו
אליעזר כתב מספר ספרים בנושא מעמדה המדיני של ירושלים וכן בנושא שואת יהודי בוקובינה ורומניה. מבין ספריו:
מירקו אורמוש
מירקו אורמוש (בקרואטית: Mirko Oremuš; נולד ב-6 בספטמבר 1988) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הקשר ביגמאן קונג'יץ' מליגת העל הבוסנית.
קריירה
אורמוש החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של היידוק ספליט. בשנת 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול סלאבן בלופו, וכבר באותו משחק כבש את שערו הראשון בקריירה. לאחר מכן עזב את המועדון לתקופה קצרה, וכשחזר החל להשתלב בהרכב הקבוצה, ובמקביל שיחק במדי הנבחרת הצעירה של קרואטיה, במדיה ערך 10 הופעות וכבש שער אחד. בשנת 2010 זכה עם היידוק ספליט בגביע.
ב-31 באוגוסט 2011 הגיע אורמוש לישראל, והושאל לקבוצת הפועל תל אביב. ב-11 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כשנכנס כמחליף בניצחון 0–1 על בית"ר ירושלים. בסך הכל כבש אורמוש חמישה שערים במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות בעונת 2011/2012, ובגמר גביע המדינה מול מכבי חיפה כבש את השער הראשון במשחק, בדרך לניצחון 1–2, וזכה עם הקבוצה בגביע.
בקיץ 2012 חזר אורמוש להיידוק ספליט, ושיחק במדיה עונה נוספת, בה ערך 26 הופעות וזכה עם הקבוצה בגביע נוסף.
ב-27 ביוני 2013 חזר אורמוש לישראל וחתם בקבוצת בני סכנין, אך שוחרר עוד לפני פתיחת העונה. אורמוש החל להתאמן בהפועל עכו, וב-17 בספטמבר חתם במועדון. ב-23 בנובמבר כבש אורמוש את שער הבכורה שלו במדי הפועל עכו, בניצחון 3–2 על בני יהודה, ובסך הכל כבש בעונת 2013/2014 שני שערי ליגה ב-27 הופעות.
ב-17 ביולי 2014 חתם אורמוש בקבוצת הפועל פתח תקווה, שעלתה מהליגה הלאומית עונה קודם לכן. את שער הבכורה שלו במועדון כבש ב-4 בדצמבר, בהפסד 1–3 לבית"ר ירושלים. את שערו השני בקבוצה כבש בניצחון 2–1 על קבוצתו לשעבר הפועל תל אביב ב-19 באפריל 2015. בסך הכל כבש בעונת 2014/2015 שני שערים ב-29 הופעות, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
בספטמבר 2015 חזר אורמוש לקרואטיה וחתם בקבוצת ר.נ.ק ספליט. בנובמבר 2016 חזר לישראל וחתם בקבוצת הפועל אשקלון, במדיה ערך 19 הופעות עד תום עונת 2016/2017. בעונת 2017/2018 כבש שבעה שערים ב-29 הופעות, ובתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. ב-3 ביוני 2018 חתם אורמוש לשנתיים הפועל רעננה, ובעונת 2018/2019 כבש במדי הקבוצה שער אחד ב-30 הופעות ליגה.
ב-26 ביוני 2019 חתם אורמוש בקבוצת סרייבו מליגת העל הבוסנית, ובהופעת הבכורה שלו במועדון כבש שער בהפסד 1–3 לסלטיק במוקדמות ליגת האלופות. בתום עונת 2021/2022 שוחרר מהקבוצה.
ב-16 בינואר 2023, לאחר חצי שנה ללא קבוצה, חתם ביגמאן קונג'יץ', גם היא מליגת העל הבוסנית.
הנס קרמרס
הנדריק אנתוני "הנס" קרמרס (באנגלית: Hendrik Anthony "Hans" Kramers; 2 בפברואר 1894 - 24 באפריל 1952) היה פיזיקאי הולנדי מפורסם שעבד ביחד עם נילס בוהר כדי להבין כיצד גלים אלקטרומגנטיים יוצרים אינטראקציה עם החומר.
רקע והשכלה
הנס קרמרס היה בנם של הנדריק קרמרס, רופא במקצועו, ושל ז'אן סוזאן ברוקלמן. ב-25 באוקטובר 1920 הוא התחתן עם אנה פטרסן, היו להם שלוש בנות ובן אחד.
בשנת 1912 קרמרס סיים את לימודיו התיכוניים, והחל ללמוד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת ליידן, ובשנת 1916 קיבל שם תואר שני. קרמרס רצה להשיג ניסיון זר במהלך המחקר בשביל הדוקטורט, בחירתו הראשונה למנחה, מקס בורן ששהה בגטינגן, לא הייתה אפשרית עקב מלחמת העולם הראשונה. מפני שדנמרק הייתה נייטרלית בדיוק כמו הולנד, קרמרס נסע לקופנהגן, שם ביקר את נילס בוהר שבאותה תקופה עדיין לא היה מפורסם. בוהר הפך למנחה של קרמרס לדוקטורט, המחקר שלו עסק בעוצמות של מעברים אטומיים ועל אף שאת רוב עבודת הדוקטורט עשה בקופנהגן, את הדוקטורט הוא קיבל בליידן ב-8 במאי 1919.
קריירה אקדמאית
לאחר עבודה של 10 שנים בקבוצתו של בוהר והפיכתו לפרופסור חבר באוניברסיטת קופנהגן, בשנת 1926 קרמרס עזב את דנמרק וחזר להולנד, שם התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת אוטרכט. בשנת 1934 הוא עזב את אוטרכט וירש את פאול ארנפסט בליידן, ומשנת 1931 ועד מותו הוא החזיק במשרה נוספת באוניברסיטת דלפט לטכנולוגיה.
קרמרס היה אחד מן המייסדים של המרכז המתמטי באמסטרדם.
בשנת 1925 ביחד עם ורנר הייזנברג הוא פיתח את נוסחת פיזור קרמר-הייזנברג, בנוסף לכך בשנת 1948 הוא הציג את הקונספט של רנורמליזציה בתורת השדות הקוונטית.
יחסי קרמרס-קרוניג קרויים על שמו.
הוא אחד מהשלושה שעל שמם נקרא קירוב WKB.
בשנת 1947 הוא זכה במדליית לורנץ ובשנת 1951 במדליית יוז.
יחסי הונדורס–צ'ילה
היסטוריה
שתי המדינות חתמו על הסכמים בנושא שיתוף פעולה מדעי וטכני (1981 ו-1983), קידום והגנה הדדית על השקעות (1996), ופטור מאשרות דיפלומטיות ורשמיות (2001). בשנת 2008 נחתם הפרוטוקול הבילטרלי של צ'ילה–הונדורס להסכם הסחר החופשי בין צ'ילה למרכז אמריקה. באותה שנה הוקמה ועדה דו-לאומית בנושא יחסים דו-צדדיים, באמצעות מזכר הבנות.
בשנת 2009 התרחשה הפיכה צבאית בהונדורס כנגד הנשיא מנואל סלאיה, ולאחר מכן הצהירה ממשלת צ'ילה בהצהרת משרד החוץ כי ההפיכה "מפרה את הסדר החוקתי ברפובליקה וכי היא גם מפרה באופן בוטה את הוראות אמנת ארגון מדינות אמריקה ומוסדות היסוד שלה". הנשיאה מישל בצ'לט קיבלה את הנשיא המודח בסנטיאגו דה צ'ילה ב-13 באוגוסט אותה שנה, וביטאה את ההכרה שלה בשם "נשיא שנבחר בבחירות דמוקרטיות על ידי הונדורס."
ביקורים רשמיים
בנובמבר 1945 התקבל בהונדורס הנשיא הצ'יליאני חואן אנטוניו ריוס, כחלק מסיור ביבשת, על ידי עמיתו טיבורסיו קריאס אנדינו. שלוש עשרה שנה לאחר מכן, נשיא הונדורס רמון ויידה מוראלס ערך ביקור רשמי בצ'ילה, שם עוטר בצלב הגדול של מסדר הכבוד ברנרדו או'היגינס.
במאי 2015, נשיא הונדורס חואן אורלנדו ארננדס ערך ביקור רשמי בצ'ילה. כעבור שנתיים, באוגוסט 2017, נשיאת צ'ילה מישל בצ'לט ערכה ביקור ממלכתי בהונדורס, שם חתמה יחד עם הנשיא ארננדס מזכרי הבנות בנושא שיתוף פעולה בכרייה וסביבה ושינויי אקלים.
יחסי סחר
היחסים הכלכליים-מסחריים בין צ'ילה להונדורס מעוגנים על ידי הסכם הסחר החופשי (FTA) בין צ'ילה למרכז אמריקה שהוקם בשנת 2002 והפרוטוקול הדו-צדדי עם הונדורס שנכנס לתוקף מאז 2008. במהלך 2016 הסתכם הסחר בין שתי המדינות ב-57 מיליון דולר. המוצרים הצ'יליאניים העיקריים המיוצאים להונדורס הם תכשירי מזון, תכשירים ותרכובות אלכוהוליים, ואילו הונדורס מייצאת לצ'ילה בעיקר בגדים, פוליאתילן ופסולת קרטון.
ג'וש אלכסנדר (מתאבק)
ג'ושועה למאי (באנגלית: Joshua Lemay; נולד ב-29 במאי 1987) הידוע יותר בשם הבמה שלו, ג'וש אלכסנדר הוא מתאבק קנדי, המופיע בארגון ההיאבקות Impact Wrestling. אלכסנדר הוא פעם אחת אלוף העולם של אימפקט ופעם אחת אלוף ה-X דיוויז'ן של אימפקט. כמו כן, הוא פעמיים אלוף הזוגות של אימפקט ביחד עם אית'ן פייג' כחלק מהצמד The North (בעברית: "הצפון"), פעם אחת אלוף הזוגות של PWG עם אית'ן פייג' ופעם אחת אלוף העולם של AAW.
ארגונים עצמאיים (2005–היום)
ג'וש אלכסנדר החל להתאמן במטרה להפוך למתאבק מקצועי תחת הדרכתו של ג'וני דיביין, כשאת הבכורה שלו הוא עשה בשנת 2005. הוא פגש את המתאבק אית'ן פייג בארגון ההיאבקות Alpha-1 בשנת 2010, כשהשניים הפכו לחברים קרובים. שנה לאחר מכן, השניים הקימו את הצמד מונסטר מאפיה והופיעו במספר ארגוני היאבקות כמו Ring of Honor (ROH) ו-AAW. בשנת 2013, אלכסנדר ספג פציעה בצווארו במהלך קרב ב-AAW. לאחר שלקח זמן להחלמה, הוא חזר להתאבק, אך נפצע פעם נוספת בצוואר מספר חודשים לאחר מכן במהלך קרב קבלה לארגון ROH מול הצמד reDRagon (בובי פיש וקייל אוריילי). הוא סבל מפריצת דיסק, כך שחוליות C5-C6 אוחדו יחדיו על מנת לפתור את הפציעה.
לעומת זאת, הוא לא יצא למנוחה בזמן שזה קרה ושמר על הפציעה כסוד, כדי לא להרוס לעצמו את ההזדמנות לעבוד עבור ROH. בפברואר 2015, מונסטר מאפיה ערכו הופעת בכורה עבור ארגון ההיאבקות Pro Wrestling Guerilla (PWG), כשהתמודדו מול היאנג באקס. זמן מה לאחר מכן, הוא פצע שוב את הצוואר במהלך קרב מול מאט סיידל וכריס סייבן. אלכסנדר המשיך להתאבק תחת הפציעה, כשהשתתף ביחד עם פייג' בטורניר ה-DDT4 השנתי בחודש מאי. השניים זכו באליפות הזוגות של PWG, כשניצחו את אלופי הזוגות באותה העת, World's Cutest Tag Team (ג'ואי ריאן וקנדיס לאריי) במסגרת הסיבוב הראשון. מנגד, תקופת כהונתם הייתה קצרה למדי, כשהפסידו את חגורות האליפות ל-Beaver Boys (אלכס ריינולדס וג'ון סילבר) מאוחר יותר באותו הערב במסגרת קרב בשלב חצי הגמר. ביולי 2015, אלכסנדר עבר ניתוח נוסף בצוואר, שהכריח אותו לפרוש מהענף.
הצפון (2018–2021)
אלכסנדר החל להופיע עבור ארגון ההיאבקות Impact Wrestling בשנת 2018 בפרקי התוכנית Xplosion כמתאבק פיתוח, שנועד לקדם מתאבקים כמו קילר קרוס ומאט סיידל. בפברואר 2019, אלכסנדר חתם על חוזה לשלוש שנים בארגון. אלכסנדר התאחד עם אית'ן פייג', כשהשניים הוכרו מעתה בשם The North (בעברית: "הצפון"); הם גברו על אל רברסו ושלדון ג'ין ב-12 באפריל בפרק של התוכנית !Impact, כשאלכסנדר ביסס את דמותו כדמות הרעה. הצמד הצטרף לשורות המתאבק מוס בניצחונם על הרסקאלז (דזמונד אקסבייר, זאכרי וונץ וטריי מיגל) באירוע Rebellion, ניצחון שסימל הופעת בכורה של אלכסנדר באירוע שלם וצפה.
ב-14 ביוני בפרק של התוכנית !Impact, הצפון ניצחו את רוב ואן דאם וסאבו על מנת לקבל הזדמנות מול The Latin American Xchange (סנטנה ואורטיז) על אליפות הזוגות של אימפקט באירוע Bash at the Brewery, שהתקיים ב-5 ביולי ובו הצפון ניצחו את LAX וזכו בחגורות אליפות הזוגות בפעם הראשונה. הצמד הגן בהצלחה על חגורות האליפות מול LAX והרסקאלז בקרב משולש באירוע סלאמיברסרי XVII יומיים לאחר מכן. השניים המשיכו במסע הגנתם על חגורות האליפות לאורך אותה השנה מול Reno Scum וריץ' סוואן ווילי מאק באירוע Unbreakable, מול סוואן ומאק ורוב ואן דאם וריינו באירוע נועד לתהילה ומול סוואן ומאק באירוע טרנינג פוינט. הם המשיכו והפכו לאלופי הזוגות בעלי תקופת הכהונה הארוכה ביותר, כשהם הגנו בהצלחה על התואר בשנת 2020 מול ווילי מאק בקרב האנדיקאפ 2 נגד 1 באירוע Hard To Kill, מול הרסקאלז באירוע סקריפייס, מול קן שמרוק וסמי קאליהן באירוע סלאמיברסרי עד שלבסוף הפסידו את חגורות אליפות הזוגות למוטור סיטי מאשין גאנס (אלכס שלי וכריס סייבן) ב-21 ביולי בפרק של התוכנית !Impact.
הצפון כשלו בניסיונם להשיג את חגורות אליפות הזוגות בקרב החוזר מול המוטור סיטי מאשין גאנס באירוע Emergence של חודש אוגוסט, אך צלחו במשימתם וזכו בפעם השנייה בקריירה שלהם באליפות הזוגות באירוע נועד לתהילה, שנערך ב-24 באוקטובר. עם זאת, תקופת כהונתם הפעם נמשכה כ-21 ימים, כאשר הם הפסידו ל-Good Brothers (דוק גאלוס וקארל אנדרסון) באירוע טרנינג פוינט. לאחר מכן, אלכסנדר ופייג' היו מעורבים בעלילה שבה השניים לא הסתדרו ביניהם עד שפייג' עזב את הארגון.
תקופות כהונה כאלוף (2021–היום)
לאחר עזיבת פייג', אלכסנדר שב להיות מתאבק יחידים. הוא התמודד מול בריאן מאיירס באירוע Hard To Kill, שנערך ב-16 בינואר 2021. שלושה ימים לאחר מכן בפרק העוקב של התוכנית !Impact, אלכסנדר עשה הסבה לדמותו, כאחת בעלת אופי טוב, כשהתעמת מאחורי הקלעים עם אייס אוסטין. הוא הותקף לבסוף על ידי אותו אוסטין ומאדמן פולטון עד שמאט קרדונה הגיע ונחלץ לעזרתו. מעשה זה הוביל לקיום קרב זוגות שבוע לאחר מכן, שבו אלכסנדר וקרדונה יצאו עם ידם על העליונה.
באירוע נו סרנדר, שנערך ב-13 בפברואר, אלכסנדר ניצח בקרב הטריפל ריבולבר אשר קבע את זהות הטוען לכתר לאליפות ה-X דיוויז'ן של אימפקט. לעומת זאת, הוא כשל בניסיונו לזכות בתואר זה שלושה ימים לאחר מכן בפרק העוקב של התוכנית !Impact, כשהפסיד לאלוף, TJP. באירוע Rebellion, שנערך ב-25 באפריל, הוא ניצח את אייס אוסטין ו-TJP בקרב משולש וכתוצאה מכך זכה באליפות ה-X דיוויז'ן. בפרק העוקב של התוכנית !Impact, שהתקיים ב-29 באפריל, הוא רשם הגנה ראשונה מוצלחת על התואר מול אוסטין. באירוע Under Siege, שנערך ב-15 במאי, הוא הגן בהצלחה על התואר מול מתאבק ארגון ההיאבקות היפניNew Japan Pro-Wrestling (NJPW), אל פנטסמו. ב-3 ביוני, אלכסנדר הגן על התואר מול TJP בקרב איירון מן 60 דקות הראשון בתולדות אימפקט, שבו אלכסנדר ניצח בתוצאה 1–2 לאחר הארכה. באירוע סלאמיברסרי, שנערך ב-17 ביוני, אלכסנדר שמר על תוארו בקרב אולטימייט X מול אייס אוסטין, כריס ביי, פיטי ויליאמס, רוחיט ראג'ו וטריי מיגל. הוא המשיך במסע הגנה מוצלח על חגורת האליפות, כשהגן על התואר מול בלאק טאורוס באירוע Homecoming, ג'ייק סמטינג באירוע Emergence וכריס סייבן באירוע ויקטורי רוד. מאוחר יותר באירוע ויקטורי רוד, אלכסנדר התעמת עם אלוף העולם של אימפקט, כריסטיאן קייג' (שהגן בהצלחה על תוארו מול אייס אוסטין רגעים ספורים קודם לכן) ואף הקריב את אליפות ה-X דיוויז'ן שלו עבור קרב על אליפות העולם כחלק מ"אפשרות ג'" של אימפקט. הקרב בין השניים התקיים באירוע הדגל של הארגון, נועד לתהילה ב-23 באוקטובר ובו אלכסנדר ניצח וזכה באליפות העולם של אימפקט. לעומת זאת, בזמן שחגג עם משפחתו, מוס מימש את זכות Call Your Shot גונטלט, שאותה השיג באירוע ובעקבות זאת ניצח את אלכסנדר וזכה בתואר. באירוע טרנינג פוינט, שנערך ב-20 בנובמבר, אלכסנדר קרא למוס לצאת לקראתו, אך במקום זאת הוא הותקף על ידי ג'ונה, שביצע את הבכורה שלו בארגון. באירוע Hard To Kill, שנערך ב-8 בינואר 2022, אלכסנדר ניצח את אותו ג'ונה. ב-14 בפברואר, אלכסנדר הודיע שהחוזה שלו בארגון פג תוקף.
באירוע סקריפייס, שנערך ב-5 במרץ, אלכסנדר שב להופיע, כשתקף את אלוף העולם של אימפקט, מוס לאחר ניצחונו על הית'. אלכסנדר חשף שהוא חתם על חוזה לטווח ארוך באימפקט ואף איתגר את מוס לקרב על תוארו של האחרון בקרב המרכזי של האירוע רבליון.
New Japan Pro-Wrestling (2021–היום)
אלכסנדר ערך את הופעת הבכורה שלו בארגון ההיאבקות היפני New Japan Pro-Wrestling (NJPW) ב-18 ביוני 2021 בפרק של התוכנית NJPW Strong, כשניצח את אלכס קופלין.
חיים אישיים
למאי נשוי למתאבקת ג'ייד צ'ונג מאז שנת 2016. לשניים יש יחדיו שני ילדים. בנוסף לקריירת ההיאבקות, למאי עבד כמבודד בנייה עד 1 בספטמבר 2021.
יחסי הונדורס–צרפת
יחסי הונדורס–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת הונדורס לבין הרפובליקה הצרפתית.
היסטוריה
צרפת החזירה את שגרירה בהונדורס לאחר ההפיכה הצבאית ב-28 ביוני 2009. כמה ימים לאחר עליית הנשיא פורפיריו לובו סוסה לשלטון וחזרתו של השגריר לטגוסיגלפה, עודדה צרפת את הרשויות ההונדורסיות החדשות לכונן מחדש את שלטון החוק.
ביקורים רשמיים
היחסים הדו-צדדיים בין צרפת להונדורס סומנו בביקורו של הנשיא ז'אק שיראק לאחר הוריקן מיץ' בשנת 1998. הביקור הפרלמנטרי האחרון היה זה של ז'ואל גריו-מלם, הסנאטורית המייצגת את אזרחי צרפת בחו"ל, בינואר 2009.
מר ז'אן-פייר בל, שליחו האישי של נשיא הרפובליקה הצרפתית לאמריקה הלטינית והאיים הקריביים, ביקר בהונדורס בתאריכים 4–5 באפריל 2016. הוא נפגש עם הנשיא חואן אורלנדו ארננדס ועם שר החוץ וכן עם נשיא המרכז הבנק האמריקאי לשילוב כלכלי, מר ניק רישבייט.
יחסים כלכליים
הסחר בין צרפת להונדורס עלה משמעותית בשנת 2017: יבוא בשווי 106 מיליון אירו (עלייה של 8% לעומת 2016, צמיחה מתמדת מאז 2013) ויצוא בשווי 22 מיליון אירו (עלייה של 35% לעומת 2016). רכישת מוצרים חקלאיים מהווה את חלק הארי של היבוא.
חברות צרפתיות העובדות בהונדורס כוללות את סאנופי, שניידר אלקטריק, ביק ורוב החברות בתחומי הקוסמטיקה ומוצרי היוקרה.
ז'ולי גונסלבו
חוליו גונסלבו פלקון (בספרדית: Julio Gonzalvo Falcón, נולד ב-11 באפריל 1917 בחלסה שבספרד, נפטר ב-20 ביולי 2003) היה כדורגלן ספרדי-קטלאני. גונסלבו שיחק כשחקן התקפה בשנות ה-40 של המאה ה-20. גונסלבו נודע בגרסה הקטלאנית לשמו, ז'ולי גונסלבו, וכן בתור "גונסלבו הראשון", בשל כך שגם שני אחיו הצעירים היו כדורגלנים: ז'וזפ גונסלבו, שנודע בתור גונסלבו השני, שיחק בברצלונה ובנבחרת ספרד, ומריה גונסלבו, שנודע בתור גונסלבו השלישי, שיחק גם הוא במדי ברצלונה ונבחרת ספרד.
קריירה
גונסלבו נולד בכפר חלסה שליד סראגוסה, אך משפחתו התמקמה בילדותו במולט דל ולס שבקטלוניה. שם שיחק גונסלבו בקבוצה המקומית מולט, במדיה ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת בעונת 1935/36., בגיל 18. לקראת עונת 1936/37 הצטרף גונסלבו לאירופה, אך מלחמת האזרחים בספרד עצרה את הפעילות הספורטיבית במדינה למשך 3 שנים. לאחר המלחמה התאושש הכדורגל הספרדי, וגונסלבו עבר לשחק באספניול שברצלונה. בעונתו הראשונה במועדון, עונת 1939/40, עזר גונסלבו להגיע למקום ה-5 בליגה הספרדית, תוך שהוא כובש 9 שערים ב-17 הופעות. שעריו הראשונים באספניול היו צמד בניצחון 2-1 על סביליה ב-24 בדצמבר 1939. בהמשך כבש רביעייה לרשתה של סלטה ויגו בניצחון קבוצתו 4-1 ב-14 בינואר 1940. גונסלבו לקח חלק בזכיית קבוצתו הן באליפות קטלוניה והן בגביע הספרדי, כשבגמר גברה אספניול על ריאל מדריד בתוצאה 3-2. עונת 1940/41 החלה עם הפסד אספניול בקופה אווה דוארטה בו לקח גונסלבו חלק בשני המשחקים. בליגה, הבקיע גונסלבו 8 שערים ב-21 הופעות, אספניול סיימה במקום ה-7 והגיעה לגמר הגביע, בו הפסידה, ללא גונסלבו בהרכבה.
בקיץ 1941 עבר גונסלבו יחד עם אחיו מריה לריאל סרגוסה, ששיחקה אז בליגה השנייה. שני האחים עזרו לסראגוסה להעפיל לליגה הראשונה דרך המקום השני. מריה עזב את סראגוסה לברצלונה, ובעונת 1942/43 סיימה סראגוסה במקום ה-13 ולפני האחרון וירדה חזרה לליגה השנייה. גונסלבו השתתף ב-15 משחקים בהם הבקיע 3 שערים, שניים מהם בהפסד סראגוסה לסלטה ויגו ב-7 במרץ 1943.
גונסלבו עזב את סראגוסה וחתם בסבדל בקיץ 1943, שם הצטרף לאחיו האחר, ז'וזפ. העונה הראשונה בסבדל, ששיחקה אז בליגה הראשונה, הייתה מוצלחת באופן יחסי - הקבוצה סיימה במקום ה-9 בליגה וגונסלבו הבקיע 8 שערים ב-23 משחקים. אולם, העונה הבאה הייתה מוצלחת הרבה פחות. גונסלבו שותף ב-14 משחקים בלבד והבקיע 6 שערים, כולל צמד לרשתה של ריאל מדריד בניצחון סבדל 3-2 ב-3 בדצמבר 1944. בסוף העונה ירדה סבדל לליגה השנייה לאחר שסיימה במקום לפני האחרון.
בסוף העונה חבר גונסלבו לשני אחיו הצעירים בברצלונה, אך בעיות עם המאמן ז'וזפ סמיטייר גרמו לכך שגונסלבו כמעט ולא שיחק במדי ברצלונה. הוא השתתף במשחק ידידות אחד ובשני משחקי ליגה, נגד סביליה וחיחון, שלושתם לא לצד אחיו הצעירים. ברצלונה זכתה בקופה דה אורו ארחנטינה, אך מבלי שגונסלבו יתרום לכך במשחקים. בתחילת העונה הבאה החליט גונסלבו לפרוש מכדורגל, בגיל 28, מסיבות אישיות. בסך הכול הבקיע גונסלבו במהלך הקריירה שלו 34 שערים ב-92 משחקים בליגה הספרדית הראשונה.
גונסלבו נפטר ב-20 ביולי 2003 משבץ מוחי, בגיל 86.
שיגעון הג'ין
הפופולריות של הג'ין גברה בעקבות המהפכה המהוללת. ויליאם השלישי רצה להגדיל את ההכנסה ממסים על משקאות אלכוהוליים ובאותו הזמן להגביל את צריכת הברנדי המיובא מצרפת. בהתאם, הוא הטיל מכסים כבדים על ייבוא משקאות חריפים מצרפת והסיר את הרגולציה על ייצור ג'ין מקומי. בעלי האדמות תמכו במדיניות, שהגדילה את הביקוש לדגן, בייחוד בשוק לשעורה שסבל מעודף היצע. מבחינה תרבותית, החשיבו תושבי לונדון את הג'ין למשקה "פרוטסטנטי ופטריוטי", בניגוד לברנדי הצרפתי שנתפס כ"קתולי".
הג'ין היה פופולרי בקרב כל המעמדות באנגליה ובקרב שני המינים, אך מבקרי התופעה דאגו במיוחד מצריכת אלכוהול בקרב נשים ועניים. התופעה נתפסה כבעיה חברתית, שמובילה להידרדרות מוסרית, בעיות בריאות, אלכוהוליזם, נזקים לתינוקות שנולדו לנשים ששתו אלכוהול בהיריון והזנחת ילדים. הבהלה הביאה למספר חוקים שניסו לשלוט בייצור ובמכירת הג'ין.
רקע: צריכת אלכוהול באנגליה לפני שיגעון הג'ין
החל מסוף המאה ה-14, צריכת האלכוהול באנגליה הייתה במגמה כללית של עלייה. אלכוהול נצרך על ידי כלל האוכלוסייה, כולל גברים, נשים וילדים. המשקה הנפוץ ביותר בתחילת המאה ה-15 היה אייל ללא כשות, אך בהדרגה בירה עם כשות החליפה את האייל. האייל היה עשוי ממים, לתת ותבלינים, ואיכותו הייתה ירודה ביחס לבירה. יין היה נפוץ גם כן, אך בעיקר בקרב המעמדות הגבוהים. במאה ה-17 נותרה הבירה המשקה הנפוץ ביותר. האוכלוסייה נטתה כעת למשקאות חריפים יותר, מבחינת תכולת האלכוהול. יין וברנדי יובאו לאנגליה, בעיקר מצרפת, ונצרכו בעיקר על ידי המעמד הגבוה ומעמד הביניים המתרחב. עד תחילת המאה ה-18 משקאות מזוקקים המבוססים על דגנים היו נדירים יותר באנגליה. מיסים על אלכוהול היו למקור מרכזי להכנסה ממשלתית.
צריכת אלכוהול נתפסה על פי רוב כבעלת תרומה חיובית לבריאות. למרבית האוכלוסייה לא הייתה גישה למי שתייה נקיים, ורופאים באירופה היו תמימי דעים ששתיית מים היא גורם סיכון. לפי רוד פיליפס, שתיית מים מזוהמים אכן הייתה גורם משמעותי לבעיות בריאות, ואנשים עניים שנאלצו להרוות את צמאונם באמצעות שתיית מים במקום אלכוהול סבלו ממחלות ותוחלת חיים נמוכה יותר מאלה שאלכוהול היה בהשג ידם. שתיית בירה הייתה גם מקור חשוב לערכים תזונתיים. בציבור הרחב, שתיית אלכוהול נתפסה כחלק מאורח חיים בריא, מה שהתבטא בשם הכללי שניתן למשקאות מזוקקים, "אקווה ויטה" ("מי החיים" בלטינית) או "מים חזקים". אנשים האמינו ששתיית אלכוהול מסייעת לשמירה על חום הגוף, להמרצה, לכוח הגוף, להנקה וכאמצעי לריפוי של מחלות שונות.
גורמים פוליטיים-כלכליים
לאחר המהפכה המהוללת הפך ויליאם מאוראנז', סטאדהאודר הולנדי, למלך אנגליה, אירלנד וסקוטלנד. המהפכה נחשבה לניצחון של הכוחות הפרוטסטנטים בפרלמנט, שהתנגדו לג'יימס השני הקתולי. עם זאת, השינוי בשלטון הביא גם למעורבותה של אנגליה במלחמת תשע השנים נגד צרפת. כדי להמשיך במלחמה נזקק ויליאם לגיוס כספים, אך הפרלמנט, שנשלט על ידי בעלי האדמות, התנגד באופן כללי להחמרת נטל המס. בעלי האדמות סבלו מעודף ייצור של דגן. הביקוש לחיטה היה גבוה, אך לא ניתן היה לזרוע חיטה על אותה חלקת אדמה שנה אחר שנה, ובשנים שבהן לא נזרעה חיטה ייצרו החקלאים שעורה, שהייתה בעודף היצע. צירוף אינטרסים זה הוביל, החל משנות ה-90 של המאה ה-17, לחקיקה שמחד הגבילה יבוא של ברנדי צרפתי, במטרה לפגוע במדינה השכנה, ומאידך הגדילה את תעשיית זיקוק הדגן המקומית במטרה להגביר את הביקוש לדגנים ואת ההכנסות ממסים.
החוק הראשון עבר ב-1689 ואסר לחלוטין על יבוא משקאות מזוקקים, כולל יבוא של ברנדי צרפתי, למשך שלוש שנים. שנה לאחר מכן העביר הפרלמנט חוק שהגדיל את המס על משקאות מזוקקים וביטל את המונופול של המזקקה הלונדונית. החוק התיר למעשה לכל אדם באנגליה לייצר משקאות אלכוהוליים מזוקקים, ובכך הגדיל משמעותית את ייצור האלכוהול והוריד את מחירם. בעלי האדמות בפרלמנט, שבעבר תמכו במונופול הלונדוני, תמכו כעת בפתיחה מוחלטת של שוק הזיקוק. בשנת 1692 הסיר הפרלמנט את המגבלה המוחלטת על יבוא משקאות אלכוהוליים מזוקקים, ובאותו זמן הגדיל את המכס על ברנדי צרפתי, פעולה שחזרה על עצמה בשנת 1697. בעשור הראשון של המאה ה-18 הגדיל הפרלמנט את ההיטלים על זיקוק אלכוהול מקומי. אחת התוצאות של מדיניות זו הייתה גידול משמעותי בתלות של השלטון בהכנסה ממסים והיטלים על ייצור ומכירה של משקאות אלכוהוליים מזוקקים. נתונים משנות ה-40 של המאה ה-18 מראים שהכנסות אלה היוו כ-10% מכלל ההכנסה של השלטון.
על אף העלייה במיסוי, פריצת המונופול על זיקוק, העדר כל רגולציה על יצור האלכוהול ומגמת העלייה במשכורות במשק האנגלי הביאו יחד לעלייה דרמטית בצריכה של משקאות אלכוהוליים. בנוסף, השנים 1715–1750 היו, במקרה, שנים טובות למגדלי הדגנים, כך שמחיר המשקאות מבוססי הדגן נותר נמוך. אנשים רבים, בעיקר נשים, פתחו מזקקות פרטיות בביתם. מתחילת המאה עד 1736 נפתחו בלונדון וסביבתה כ-1,500 מזקקות. רובן המוחלט היו מזקקות ביתיות שייצרו כמות קטנה של משקה בכל שנה. גם חנויות המשקאות זכו לעידוד מהחוקים החדשים. לפי הערכה אחת, עד שנת 1725 נפתחו בלונדון יותר מ-8,500 חנויות קטנות לממכר משקאות אלכוהוליים (dramshops), חנות אחת לכל 11 בתים בעיר. מנגד, תעשיית הבישול נטתה לריכוזיות ונשלטה על ידי מספר קטן של מבשלות גדולות.
גורמים חברתיים-תרבותיים
לצד הגורמים הכלכליים, גם התדמית של הג'ין ומקומו בתרבות עברו שינוי. הקישור בין המשקה לוויליאם ולארצות השפלה הפרוטסטנטיות הפך את הג'ין למשקה פטריוטי ופרוטסטנטי. השם "ג'ין" עצמו הוא שיבוש של שם המשקה ההולנדי "ינבר", שתובל בפרי הערער. כדי לטשטש את הטעם הנורא של התזקיק הטהור, דיללו האנגלים את התזקיק והוסיפו לו תבלינים, סוכר ומיצי פירות, שהפכו את המשקה לפופולרי ולתחליף זול לפונץ' ששתו העשירים. הגרסה האנגלית הזו כונתה "ג'נבה", והאנגלים האנישו אותה כמאדאם ג'נבה או אמא ג'ין. בשנת 1736 פורסמה בלונדון הביוגרפיה הסאטירית "החיים של אמא ג'ין", שביכתה את "הרדיפה" של האם. המחבר כתב ש"אמא ג'ין נולדה להורים הולנדים; אך אביה, שהיה סוחר בולט בעיר רוטרדם... נאלץ לברוח לאנגליה על מנת להימלט מרודפיו... הוא התיישב בלונדון..., התחתן עם אישה אנגליה והשיג חוק של הפרלמנט להתאזרחותו".
ברקע לשיגעון הג'ין הייתה גם הצמיחה של העיר לונדון, שעם מעט פחות מ-600,000 תושבים בתחילת המאה ה-18 וכ-675,000 תושבים ב-1750 הייתה לאחת מהערים הגדולות והדינמיות בעולם. לונדון הייתה אבן שואבת לאנשים מרקעים שונים, עניים ועשירים, חיילים, מלחים, נשים וגברים. שתיית ג'ין הייתה לחלק מדרך חיים עבור המהגרים שהגיעו לעיר; היא סיפקה עבודה לחלקם והייתה אמצעי להתמודדות עם הקשיים שבחיים האורבניים. לפי ג'סיקה וורנר, "שיגעון הג'ין היה קודם לכל תופעה אורבנית. היא התרחשה בחברה שהאידיאלים שלה ומוסדותיה היו נטועים עדיין בעבר הכפרי, וככאלה לא היו מותאמים למפגש עם האתגרים המורכבים שהציבו העיר המודרנית והאוכלוסייה ההטרגונית. כמו סמים אחרים המשמשים לבילוי והנאה, הג'ין הציע בריחה מהירה מהתסכול והמונוטוניות של חיי היומיום. וכיוון שהג'ין משך את העניים האורבניים, הוא איים על המערכת החברתית, שקיומה נסמך על נכונות העניים לבטל עצמם בפני אנשים שבידיהם לא היה למעשה את הכוח לשלוט בהם".
ביקורת חברתית
בעוד שהממשל ורבים בציבור עודדו בתחילה את צריכת הג'ין, התרחבות התופעה, התרבות השיכורים בעיר והדאגה לגבי המצב המוסרי של ההמונים הובילו לשינוי הטון ולקריאות להחזרת הפיקוח על ייצור וצריכה של משקאות אלכוהוליים. כתביו של דניאל דפו, שלעיתים קרובות כתב עבור מי שהסכים לשלם, מדגימים היטב את מגוון הדעות בדעת הקהל המכובד. בתחילה כתב דפו פמפלט שהמליץ לפרלמנט לעודד את תעשיית זיקוק הג'ין באנגליה. "אני צופה," הוא כתב בשנת 1726, "שאנשים רבים עשויים בבורותם להאשים את עידוד תעשיית הזיקוק של משקאות אלכוהולים באי-המוסריות, ובמיוחד בשיכרות של תקופה זו; כך הם הופכים את הריבוי של הרעה החולה הזו לנימוק כנגד העידוד שיש לתת לעסקי הזיקוק כענף מסחרי; כאילו עידוד המזקקות, כמוהו כמו עידוד של שיכרות. ואילו אנו מדברים על עסקים אלו כענף מסחרי מועיל, בעל תרומה חיובית לציבור, לעניים, ולאומה כולה". שנה לאחר מכן, בכרך השני של The English Tradesman, השמיע דפו עמדה שונה: "סוחרי המים החזקים... צריכים להרגיש מעט כאב", שכן "חלקם בהרס המוסר של האנשים, וכן בהרס בריאותם, הוא גדול מכדי שיוכלו להימלט מביקורת".
בעיתונים, בפמפלטים ובקריקטורות שהודפסו בעיר החלו להופיע סיפורים רבים על נשים ששותות עצמן למוות או לכדי חרפה. הקריקטורה המפורסמת ביותר מהתקופה, "ג'ין ליין" (משעול הג'ין) של ויליאם הוגארת, מציגה אישה שיכורה ומוזנחת שלא שמה לב שבנה התינוק נופל מהמדרגות שעליהן היא ישובה. הוגארת ככל הנראה קיבל השראה מעשרות פרסומים שהדגישו את חלקן של הנשים בשיגעון הג'ין.
הסיפורים שהופיעו בעיתונים על נשים שיכורות היו לעיתים קרובות סנסציוניים ומוגזמים. לדוגמה, The Gentleman's Magazine פרסם מספר כתבות על נשים ששתו כל כך הרבה ג'ין שלבסוף הן חוו "בעירה ספונטנית". גבירה אחת, לפי כתבה מ-1731, הפכה מחציתה לאפר ומחציתה לגחלים. הסיפור פורסם בסופו של דבר גם בכתב העת של החברה המלכותית. אולם, מרבית הכתבות והפרסומים התייחסו לנשים שבעקבות השתייה זנחו את חובתן כלפי בעליהן וילדיהן. לדוגמה, העיתונים פרסמו סיפור על אישה שבשיכרותה שרפה בטעות את בנה באח הבוערת. דו"חות רשמיים וכתבות בעיתונים היו ביקורתיים גם כלפי נשים ששתו בהנקה או בהריון. חלק מהדאגה למצב הילדים נבעה מתופעה רחבה יותר של עלייה בתמותת ילדים. במאה ה-18 תמותת ילדים הגיעה לשיא, וכמעט שני שלישים מכלל הילדים בלונדון מתו לפני גיל 5. בשנת 1726 פרסם הקולג' המלכותי לרופאים דו"ח שדחק בפרלמנט להגביל מכירה של משקאות אלכוהוליים, בין השאר משום ששתיית ג'ין גורמת לילודה של תינוקות חלושים ולוקים בהפרעות (מאוחר יותר צוטט דו"ח זה כדוגמה להתייחסות מוקדמת לתסמונת אלכוהול עוברית). לפי ג'יימס ניקולס, "הדימוי של הילד החולני הפך לנדבך מרכזי של הספרות נגד ג'ין במאה ה-18".
דאגה נוספת שהביעו מבקרי הג'ין היא שהשתייה בקרב העניים והעובדים גורמת להם להיות מפונקים ולהעדיף מותרות על פני מוצרי יסוד הכרחיים. מבקרים שמרנים חששו שהמשקה גורם לשבירת המחיצות המסרותיות בין המעמדות בעיר. לדוגמה, בחיבור שיועד לדחוק במחוקקים להגביר את הפיקוח על מכירת הג'ין, שאל הבישוף תומאס וילסון, "האם אין זה ידוע לשמצה שמותרות ואקסטרווגנטיות מעולם לא היו בולטות כבהווה, בקרב העובדים, ואפילו בקרב החלק העלוב ביותר של המין האנושי? במקום לשמוח בחלקם עם בירה או אייל שבושלו בבית... חייבים הם כעת לשתות תה או אלכוהול מזוקק במחיר גבוה פי שישה; וזאת מבלי להתייחס לכך שמשקאות אלה מרפים את ידם ומתישים את גופם, כך שהם לא יכולים יותר לסבול את הקשיים, שבעזרת הדיאטה הקודמת שלהם היו קלים עבורם". עם זאת, הנטייה של הטיפה המרה לטשטש את הבדלי המעמדות לא הייתה נושא לביקורת בלבד; בפואמה "ג'נבה", שחגגה את הג'ין ואת ביטול אחד החוקים שניסו להסדיר את צריכת הג'ין, נכתב:
החקיקה נגד מכירת ג'ין והתגובה לה
הבהלה מהעלייה בצריכת הג'ין הביאה לשורה של חוקים שניסו להתמודד עם הבעיה. לפי רוד פיליפס היה זה הניסיון הראשון באירופה להשתמש במלוא כוחה של המדינה על מנת לשלוט בצריכת האלכוהול. החוק הראשון נכנס לתוקף ב-1729. החוק הגדיל את המס על מכירת משקאות מזוקקים פי 30, מ-2 פני ל-5 שילינג. בנוסף, נקבעו בו דמי רישוי שנתיים של 20 ליש"ט וקנס של 10 ליש"ט לרוכלים שייתפסו מוכרים ג'ין ברחוב. החוק עבר ללא התנגדות משמעותית בפרלמנט, ובתחילה גם חברת המזקקה הלונדונית תמכה בו, ככל הנראה מתוך מחשבה שהחוק יחזק את כוחה הכלכלי. עם זאת, החוק כשל, משום שלא היו לרשויות אמצעים לאוכפו. מספר קטן של עסקים הגישו בקשה לרישיון, חנויות הג'ין המשיכו לפעול מבלי לשלם מס וצריכת הג'ין המשיכה לעלות. גם המזקקה הלונדונית התחרטה על תמיכתה בחוק ויצרה שדולה לביטולו. החוק בוטל לבסוף, ארבע שנים אחרי שעבר, בתמיכה דו-מפלגתית.
זמן קצר לאחר ביטול החוק של 1729, החלו מבקרי הג'ין בקמפיין לחקיקה חדשה ואגרסיבית יותר. בפרלמנט, התומך המרכזי של החוק היה ג'וזף ג'קיל, חבר בית הנבחרים מהמפלגה הוויגית, ששאף לקדם רפורמה מוסרית בממלכה. ג'קיל ובני בריתו הציגו את שתיית הג'ין כגורם מרכזי לפשע ולניוון מוסרי ופיזי של המעמד הנמוך. הצעת החוק שהניח ג'קיל בבית הנבחרים הוגדרה על ידי אחד המחוקקים כ"אחד הניסויים הפוליטיים הנועזים ביותר שנעשו אי פעם במדינה" וכניסיון להשיג "כניעה וצייתנות מצד העם". ההצעה נתקלה בהתנגדות של ראש הממשלה רוברט וולפול ותומכיו, וחלקים מרכזיים בה קוצצו. עם זאת, החוק עבר בסופו של דבר והיה ל"חוק הג'ין של 1736". בין השאר, החוק דרש דמי רישוי של 50 ליש"ט ממוכרי ג'ין ומשקאות אלכוהוליים אחרים, סכום שאף מוכר מלבד הגדולים ביותר לא יכול היה לעמוד בו. בנוסף, החוק ניסה להתגבר על בעיות האכיפה באמצעות תשלום למודיעים שילשינו על מי שמוכר ג'ין ללא רישיון.
בימים שקדמו לכניסת החוק של 1736 לתוקף פרסה הממשלה, באישור המלכה קרולינה (שבהיעדר ג'ורג' השני שימשה כעוצרת) כ-500 חיילים ברחבי העיר, על מנת למנוע מהומות. בסופו של דבר, לא פרצו המהומות הצפויות, ובמקומן ארגנו מוכרי הג'ין ואוהדי המשקה תהלוכות הלוויה שביכו את "מותה של מאדאם ג'נבה". עם זאת, גורלו של החוק החדש היה דומה לגורל החוק הקודם – מעטים צייתו לדרישותיו וכמות זעומה של רישיונות הונפקו. ההמונים לא הגיבו כמצופה לפעילות המודיעים של הממשל, ולפחות ארבעה מודיעים הוכו למוות במהומות שפרצו בעקבות פעילותם.
הרוכלים מצאו דרכים יצירתיות להתחמק מהחוק, והשוק השחור לג'ין שגשג. לדוגמה, בכל רחבי לונדון הוצבו מכונות ממכר שכונו "פוס אנד מיו" (puss and mew; בעברית: חתלתול ומיאו) – מאחורי מתקן בצורת חתול התחבא מוכר ג'ין; כשהגיע לקוח, הוא היה צריך להגיד "חתלתול"; אם למוכר היה ג'ין הוא היה עונה "מיאו", והקונה שלשל את מטבעותיו דרך פיו של החתול; כעבור מספר רגעים קיבל הקונה את המשקה בתמורה, דרך מגירה או צינור שחובר לחתול. השם "אולד טום", שניתן לסוג של ג'ין, מתייחס למתקן. הפרלמנט, בתגובה, ניסה לתקן את החוק ולשפר את אכיפתו ב-1737 וב-1738. הלונדון איבנינג פוסט דיווח ב-1738 שהתיקון לחוק "ישים סוף ל'חתלתול ומיאו' ולכל התחבולות והטריקים האחרים שנועדו להתחמק מהחוק". אך שום תיקון לא הועיל. ב-1739, כשפרצה מלחמת אוזנו של ג'נקינס עם ספרד, הממשלה שמלכתחילה לא אהדה את החוק החלה להתעלם ממנו בעצמה, והוא הפך לאות מתה.