cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טנק מרכבה סימן 4
נשק וחימוש
מערכת בקרת האש במרכבה סימן 4 היא מערכת בקרת אש מתקדמת, דור שני לברק זוהר. המערכת מדויקת ביותר הן כשהטנק נייח בעמדת ירי והן כשהטנק בתנועה. המערכת מסוגלת להינעל גם על מטרות בתנועה ולעקוב אחריהן ומאפשרת אחוזי פגיעה גבוהים מאוד בירי הפגז הראשון. המערכת מאפשרת לטנק לפגוע גם במסוקי קרב. בנוסף המערכת מסוגלת להסתנכרן עם פגזי כלנית ולקבוע את מצב הפעולה שלהם וסוג אפקט הפיצוץ בלחיצת כפתור של התותחן.
בנוסף לתותח הראשי, הטנק חמוש בשני מקלעי מאג ולעיתים גם במקלע כבד M2 בראונינג 0.5 אינץ' (או לעיתים נדירות מקל"ר 40 מ"מ) המתופעל כולו מתוך הצריח ובכך מאפשר לאנשי הצוות לירות במקלע הכבד בלי להיחשף לאש אויב. אחד משני מקלעי המאג 7.62 מ"מ הוא מקלע מקביל המופעל על ידי התותחן, והשני מותקן על הצריח מבחוץ, ומופעל בידי מפקד הטנק, יש גם אפשרות להתקנת מקלע נוסף לצידו של מקלע המפקד. בנוסף, הטנק מצויד בדגם חדש של מרגמה 60 מ"מ תוצרת תע"ש-סולתם.
בצריח הטנק מותקן תוף המכיל עשרה פגזים (ומכאן שמו: 10 פ'). הטען יכול לבחור בלחיצת כפתור את סוג הפגז, ולטעון אותו. שאר הפגזים מאוחסנים במארזים חסיני אש להגברת שרידות הטנק.
ניידות
עוד חידוש שהותקן במרכבה היא מצלמת וידאו אחורית המיועדת לאפשר לנהג לנסוע אחורה ללא מכוון חיצוני.
מערכת צי"ד
שיפור מהותי הוא התקנת מערכת ניהול קרב (מענ"ק) דיגיטלית המהווה חלק ממיזם צבא יבשה דיגיטלי, שמטרתו למחשב את מערכות התקשוב, הפיקוד, השליטה והבקרה בקרב ולאפשר לכל הכוחות הלוחמים להיות בקשר אחד עם השני, לשתף מטרות ומידע מודיעיני ולקבל תמונה מלאה בזמן-אמת של שדה הקרב. הפרויקט מבוצע על ידי חברת אלביט מערכות. מערכת צי"ד מאפשרת למרכבה 4 לכוון למטרות על סמך תצלומי כלי טיס בלתי מאוישים, תצפיות ו-GPS ואף לסמן מטרות לכלי טיס, טילים מדויקים וכוחות ארטילריה. כמו כן, המערכת מאפשרת להקליט את מהלך הקרב על מנת לבצע תחקיר מבצעי ולנתח טעויות. המערכת רשמה טבילת אש מבצעית מוצלחת במבצע צוק איתן. הדגם החדש ביותר של המענ"ק, "משואה 750", מותקן על גבי טנקי מרכבה סימן 4מ 400 של חטיבה 188.
מרכבה ברק
במנהלת המרכבה והרק"ם במשרד הביטחון נוצר שדרוג משמעותי לדור הנוכחי של הטנק, שנקרא מרכבה ברק. אחד החידושים המשמעותיים הוא דור חדש של מערכת הגנה אקטיבית לטנקים, שמשפרת עוד יותר את שרידות הטנק, וגם את הקטלניות שלו - המכ"ם יקושר לשאר מערכות הטנק, יזהה מטרות ויסייע להשמיד אותן. בנוסף יזכה הטנק לחיישנים נוספים ותוגבר הקישוריות עם גורמים אחרים ומערכת צי"ד. הטנק החדש מדויק ועצמאי יותר, במטרה להתמודד טוב יותר בלוחמה בסביבה עירונית, שבה אויב יכול להפתיע, ולהיעלם במהירות.
המרכבה סימן 4 ברק החל להיקלט ביחידות השריון בתחילת 2023, והוא צפוי להחליף את מרבית טנקי המרכבה סימן 4מ עד סוף 2023 או תחילת 2024 (אך לא את המרכבה סימן 4מ 400, שצפוי להישאר עוד זמן מה בשירות פעיל ויעבור לשירות המילואים רק ב-2025, ככל הנראה).
צ'ן ויישינג
צ'ן ויישינג (סינית: 陈卫星/陳衛星; פין-יין: Chén Wèixīng; נולד ב-24 באפריל 1972 באזור מונגוליה הפנימית בסין) הוא טניסאי שולחן אוסטרי.
קריירה
בשנת 2002 הגיע לחצי גמר אליפות אירופה בזוגות מעורבים, באותו טורניר שנה לאחר מכן זכה צ'אן במקום הראשון לזוגות ובמקום השני לזוגות מעורבים.
במאסטרס אירופה בשנת 2004 הגיע לשלב רבע הגמר בתחרות ליחידים.
הוא היה חלק ממשלחת האוסטרית ב-3 אולימפיאדות בשנים 2004–2012.
מגדל המים בשכונת מונטיפיורי
מגדל המים בשכונת מונטיפיורי הוא מגדל מים שנבנה ברחוב בית שמאי 9 בשכונת מונטיפיורי בתל אביב. האתר הוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועבר שיפוץ בשנת 2014.
ההיסטוריה של המגדל
שכונת מונטיפיורי הוקמה ב-1925 על שטח בו גדל לפני כן פרדס מונטיפיורי (נשתל ב-1842 ונעקר ב-1923). לצורך השקיית הפרדס נחפרה במקום באר ולידה נבנה בית באר בן 2 קומות (שכונה "מכון המים"). לאחר הקמת השכונה הזינו מי הבאר באמצעות המשאבות של מכון המים את המערכת לאספקת מים של תושבי השכונה. ב-1931 החל וועד השכונה לתכנן מגדל מים כתחליף למכון המים ומתוך כוונה להרוס את מכון המים ולהשתמש באבניו. לבסוף בשנת 1935 הקים תושב השכונה, המהנדס יעקב צוואנגר את המגדל שבהתאם לתכנון ניזון מאותה באר מים ישנה. המגדל שירת את תושבי השכונה, שהייתה רשות עצמאית, עד שנת 1943 אז סופחה השכונה לתל אביב והמגדל חובר למערכת המים של העיר. לפני מלחמת העצמאות שימש המגדל לאימונים של חברי ארגון ההגנה.
לאחר שהוגדר כאתר מורשת בוצעו במגדל, ב-2014, פעולות שימור בהובלתה של האדריכלית ענת ארז ברלוביץ'.
תיאור המבנה
גובה המגדל כ-15 מטר ובראשו מיכל בטון בקיבול של כ-110 מ"ק. המיכל נתמך על ידי 6 עמודי בטון היוצרים בחלקו התחתון תבליט של מגן דוד. הגישה לראש המגדל נעשתה על ידי סולם מצידו החיצוני.
בקרבת המגדל קיימים מספר מבנים מראשיתה של השכונה, המוגדרים גם הם כאתרי מורשת. וביניהם בית הבאר, מבנה בו שוכן סניף של ויצו ובית כנסת.
שמורת המסרק
שְׁמוּרַת הַמַּסְרֵק היא שמורת טבע בסמוך למושב בית מאיר.
השמורה
השמורה קיבלה את שמה בזכות עצי אורן ירושלים הצומחים בפסגתה והמזכירים מרחוק צורה של מסרק לשיער הנעוץ בראשה. ככל הנראה הראשונים שנתנו לשמורה את שמה היו חברי הכשרה של הפלמ"ח שישבו בגבעת ברנר ויצאו לסיורים באזור. השמורה מאופיינת בצמחיית חורש ארץ ישראלי של עצים ירוקי עד כמו אלון מצוי ואלה (אלה ארצישראלית ואלת המסטיק), צמחים מטפסים כגון קיסוסית ועוד. בשמורה קיימים גם פרטים בודדים של אלת הכלאיים הנדירה.
כיפת המסרק בנויה מחוואר תצורת מוצא, אשר ממנו מתהווה קרקע רנדזינה - תשתית נוחה להתפתחות חורש האורנים. בתחילת שנות השבעים נמדד גילם של כמה מהאורנים המבוגרים ביותר בשמורה. המדידות נעשו על ידי קידוח בגזע העץ וספירת טבעות הצימוח העונתיות (דנדרוכרונולוגיה). אחדים מהעצים היו כבר אז בני יותר מ 150 שנה.
בתחום שמורת המסרק נמצא גם קבר שייח' אחמד אל עג`אמי. לפי וילנאי אל עג`מי היה הספר של הנביא מוחמד, אולם נראה כי אין בסיס לאגדה זו. המקום שימש כמקום תפילה וסביבו נקברו תושבי הכפר הסמוך בית מחסיר שאת קבריהם ניתן לאתר עד היום ברחבי השמורה.
במלחמת העצמאות התנהלו קרבות עזים על השליטה ברכסים השולטים על הכביש לירושלים העובר בסמוך. במפות של לוחמי הפלמ"ח וההגנה סומנו פסגות הרכסים במספרים עוקבים ששימשו אותם בעת ניהול הקרבות. משלט מספר 1 היה בגבעה עליה ניצבת כיום האנדרטה לפורצי הדרך לירושלים, בסמוך לצומת שואבה. הפסגה של המסרק ובה קבר השיח הייתה משלט 17. כיבוש המסרק, משלט 17 והכפר בית מחסיר הסמוך נעשה על ידי חטיבת הראל של הפלמ"ח במהלך מבצע מכבי. השלט המוצב בשמורה מתאר את מהלך הקרבות.
נייט דוג
נתניאל דוויין הייל (באנגלית: Nathaniel Dwayne Hale; 19 באוגוסט 1969 - 15 במרץ 2011) הידוע יותר כנייט דוגג (באנגלית: Nate Dogg) היה ראפר וזמר רית'ם אנד בלוז אמריקאי.
ביוגרפיה
נתנאל דווין הל נולד ב-19 באוגוסט 1969 בלונג ביץ', קליפורניה. את קריירת השירה שלו החל בנער מקהלה בכנסייה בקלארקסדייל, שבמיסיסיפי שם אביו היה כומר. בגיל 16 נשר מבית הספר בלונג ביץ', עזב את הבית והתגייס למארינס שם שירת 3 שנים.
בשנת 1991 נייט דוג, בן דודו סנופ דוג וחברם המשותף וורן ג'י הקימו הרכב היפ הופ הנקרא 213 (על שם קידומת הטלפון של לונג ביץ'). ההרכב לא הוציא אלבום עד 2004 כאשר הוציאו אלבום לסגירת מעגל.
בקיץ 1994 וורן ג'י אירח את נייט דוג בסינגל שלו "Regulate". השיר הגיע למקום השני במצעד הבילבורד. עד צאת אלבום הבכורה שלו ב "G-Funk Classics, Vol. 1: Ghetto Preacher" ב-1997 השתתף וורן ג'י בשירים רבים של ראפרים מהחוף המערבי כמו טופאק שאקור, מיסטה גרימז ועוד.
האלבום לא הצליח יותר מדי מה שגרם לו לעזוב את חברת התקליטים Deathrow בטריקת דלת (לאחר סכסוכים פנימים).
בשנת 1998 יצא אלבומו השני "G-Funk Classics, Vol. 1 & 2", שהוא בעצם אלבום כפול: האלבום הישן שיצא שנה לפני כן והאלבום החדש. בשנת 2000 הוציא מחדש את האלבום הכפול רק תחת השם "The Prodigal Son" רק בגרמניה. בשנת 2001 יצא אלבומו השלישי "Music & Me" בחברת התקליטים אלקטרה רקורדס. האלבום כלל שיתופי פעולה עם בכירי הראפרים, כמו ד"ר דרה, אקזיביט, קורופט, פאבולוס, לודקריס, סנופ דוג, ג'רמיין דופרי ועוד. האלבום זכה לביקורות טובות והצליח למכור 400,000 עותקים.
ב-2002 השתתף בתוכנית ספיישל ידוענים של החוליה החלשה בארצות הברית והודח על ידי אקזיביט ויאנג אם סי. באותה שנה גם הוציא את אלבומו "Essentials" שנכשל במכירות ולא הוציא אף להיט גדול.
ב-2003 יצא אלבומו החמישי תחת השם "Nate Dogg". האלבום היה אמור לצאת ב-2004 אך מועד ההוצאה הוקדם. האלבום הופק על ידי טובי המפיקים ביניהם טימבלנד, סקוט סטורץ' ודיג'יי קוויק.
בשנת 2007 לקה בשבץ מה שגרם לו לשיתוק כל חלקו השמאלי. שנה לאחר מכן בספטמבר 2008 לקה שוב בשבץ ומאז אושפז בבית חולים והונשם על ידי מכונות. נייט דוג נפטר ב-15 במרץ 2011.
מועמדות וזכייה בפרסים
נייט דוג היה מועמד 4 פעמים בטקסי הגראמי בקטגוריות שונות אך מעולם לא זכה (בכל הפעמים היה מועמד על שיתופי פעולה עם זמרים אחרים).
קרב סקרה
קרב סקרה היה קרב בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, אשר התחולל בשלהי מאי 1918 בין כוחות צבא ממלכת יוון לכוחות צבא ממלכת בולגריה סמוך לכפר סקרה שביוון. הקרב הסתיים בניצחון היוונים ובכניעת מאות רבות של חיילים בולגרים, וכן המחיש את המורל הירוד שבו היו נתונים חלקים נכבדים מהצבא הבולגרי ואת הפיכתו של הצבא היווני לכוח לחימה משמעותי בחזית.
פרנקה די ריינצו
פרנקה די ריינצו (נולדה ב-11 בדצמבר 1938) היא זמרת איטלקייה, ילידת צרפת.
קרב סקרה
החזית המקדונית
בשלהי 1915 הוכרעה המערכה על סרביה, והכוח האנגלו-צרפתי שהונחת בסלוניקי ניהל קרבות מאסף במהלך נסיגתו חזרה לאזור סלוניקי לצורך הגנה על הגזרות החולשות על העיר, תוך ביצורו של קו הגנה אשר כונה בהמשך החזית המקדונית או חזית סלוניקי. המלך היווני קונסטנטינוס הראשון הודיע על נייטרליות הממלכה בהתאם לסיכום מוקדם עם הבולגרים. למרות ההסכם, החל מינואר 1916 חדרו כוחות בולגריים לשטח יוון, ועד אוקטובר כבשו את פלורינה ואזורים נרחבים במזרח תראקיה, ובכלל זה העיר קוואלה.
פרנקה די ריינצו
קריירה
ב-6 בפברואר 1961, פרנקה ניצחה בקדם השווייצרי לאירוויזיון 1961, ונבחרה לייצג את המדינה בתחרות. ב-18 במרץ, היא ביצעה את השיר "Nous Aurons Demain". בתום ההצבעה, הגיעה למקום השלישי עם 16 נקודות.
בשנת 1963, ייצגה שוב את שווייץ בפסטיבל סופוט, פולין. בשנת 1965, הקימה את להקת הפולק הצרפתייה "Les Troubadours".
קרב סקרה
הצטרפות יוון למלחמה ובעיות המשמעת בצבא הבולגרי
בשלהי 1916 החלו בסלוניקי מהומות שהובלו על ידי אלפתריוס וניזלוס ופנאיוטיס דנגליס אשר כוונו נגד המלך היווני, במטרה לצרף את היוונים למערכה לצד מדינות ההסכמה. כ-60,000 מתומכי וניזלוס הועברו מכרתים ליוון והחלו לנוע לכיוון הבירה אתונה. ב-11 ביוני 1917 ויתר המלך קונסטנטינוס הראשון על כיסאו ויצא לגלות, ובמקומו הוכתר בנו, אלכסנדר הראשון. יואניס מטאקסס התפטר ווניזלוס התמנה לראש הממשלה. ב-2 ביולי הכריזה יוון מלחמה על מעצמות המרכז.
במקביל החלו בעיות משמעת בארמייה הבולגרית הראשונה אשר ניצבה בקו החזית מול היוונים. אלו פרצו בגלל תשישות החיילים שלא היו ערוכים למלחמה ארוכת ימים, סבלו ממורל נמוך וסלדו מיחסה של הקצונה הגרמנית אליהם. בראשית 1918 החלו עריקות בשורות הכוחות הבולגריים. בעיות המשמעת הקשות והעריקות מהחזית הובילו להעמדתם לדין צבאי של כ-40,000 חיילים וקצינים בולגרים, ומתוכם הוצאו להורג בין 450 ל-2,500 חיילים.
הצבא היווני בפיקודו של דנגליס עבר ארגון מחדש, ובכלל זה הקמת אוגדות חדשות, מעבר אימונים והצטיידות בנשק חדיש. קרב סקרה היה טבילת האש המשמעותית הראשונה של הכוחות היווניים ומבחן כוח לרמת חיילותם אל מול המערך המבוצר הבולגרי.
שדה הקרב
הבולגרים בנו מאחז מבוצר באזור רכס הרי פייקו בין שלוש פסגות שהתנשאו בתצורת מסיב, שהמרכזית בהן הייתה פסגת סקרה אשר מתנשאת לגובה של 1,097 מטרים, בסמוך לכפר היווני סקרה, וממוקמת מערבית לעיר המקדונית גבגליה. במהלך 1916 ו-1917 ביצרו הבולגרים את עמדותיהם בשני קווי הגנה בצורת משולש. בכל קו מוקמו מוצבים במרחק של כמה מאות מטרים האחד מהשני ובהם הוצבו חיילי רגלים. תנאי הגישה לאזור היו קשים במיוחד ומיקום הקו הבולגרי וביצורו המקיף אמור היה למנוע את הבקעתו.
הצבא הבולגרי
על המתחם המבוצר בסקרה הגנו אלמנטים מאוגדת הרגלים החמישית, "דנובה", בפיקודו של איוואן בונצ'ב, אשר הייתה חלק מהארמייה הראשונה. על הקו הראשון הגנה חטיבת הרגלים השלישית שהורכבה משלושה רגימנטים ועל הקו השני הגנו שלושה רגימנטים בולגריים, אשר אליהם נספח הרגימנט ה-45 הגרמני, והם שימשו גם ככוחות עתודה.
מהלך הקרב
ב-29 במאי פתח אגד ארטילרי צרפתי, שאליו נספחו שני צוותי תותחי 8 אינץ' בריטיים, בהרעשה ארטילרית על העמדות המבוצרות של הבולגרים בסקרה. ב-30 במאי עם שחר, לאחר 13 שעות הפגזה רצופה, החלה מתקפת בזק יוונית בכוח של ארבעה רגימנטים, תוך חיפוי ארטילרי, שהצליחה להבקיע את קו ההגנה הראשון לקראת השעה 11:00 בבוקר. הבולגרים יצאו להתקפות נגד שנהדפו בקלות, ולקראת השעה 14:00 הובקע גם קו ההגנה השני. לבולגרים היו בין 500 ל-600 הרוגים בקרב ובשלב מסוים הפסיקו יחידות מסוימות מהצבא הבולגרי להילחם והחלו להיכנע.
היוונים שבו 1,700 חיילים בולגרים, מתוכם 35 קצינים, ונטלו ציוד שלל רב. לצבא היווני היו 2,832 נפגעים ונעדרים. הצבא היווני נערך למתקפות נגד בולגריות נוספות, ולאזור הגיעו תגבורות צרפתיות, אך הכוחות הבולגריים שהיו במורל נמוך לא התקיפו, ולמעשה ויתרו על המאחז החשוב. מקור נוסף מציין כי הכוחות הבולגריים סירבו לצאת למתקפת נגד נוספת.
השלכות הקרב
בנוסף למטרה הצבאית, הייתה ליוונים גם מטרה פוליטית במתקפתם – לחזק את תמיכת דעת הקהל היוונית בראש הממשלה אלפתריוס וניזלוס ולהגביר את האמון בכוחו של הצבא היווני. הפיקוד הצבאי של מדינות ההסכמה נוכח שניתן לסמוך על הכוח הצבאי היווני במסגרת התכנון הכולל למתקפה אשר תבקיע את קווי החזית.
בצבא הבולגרי עוררו תוצאות הקרב טלטלה. מפקד החזית, הגנרל ניקולה ז'קוב, הדיח את מפקד הארמייה הראשונה, הגנרל דימיטר גשוב, ובמקומו מונה סטפן נרזוב. הפיקוד הגרמני העליון העריך שהצבא הבולגרי לא מסוגל עוד לבצע מהלכים התקפיים, אך למרות תוצאות הקרב עדיין סבר שמערך כוחות מעצמות המרכז בחזית יוכל לעמוד במתקפת הבקעה כוללת.
אגודת חסרי האל
אגודת חסרי האל (ברוסית: «Общество друзей газеты «Безбожник), שנודעה גם בשמות: איחוד האתאיסטים הלוחמים, ליגת חסרי האל הלוחמים או איחוד חסרי האל, הייתה תנועה חברתית אנטי-דתית, שהתפתחה ברוסיה הסובייטית תחת השפעה של ההשקפות האידאולוגיות, התרבותיות והמדיניות של המפלגה הקומוניסטית, בין השנים 1925–1947. התנועה כללה פועלים, חברי מפלגה, חברי קומסומול, ויוצאי צבא.
האיגוד משך איכרים ופועלים מבתי-חרושת, ממפעלים וממשקים שיתופיים (קולחוזים), לצד סטודנטים ואנשי חינוך, רוח ואקדמיה. עד תחילת 1941 היו באיגוד 3.5 מיליון חברים בני מאה לאומים שונים, והיו לו כ-96,000 משרדים ברחבי המדינה. בהיותו מונחה על ידי עקרונות בולשביקים ותעמולה אנטי-דתית, והוראות המפלגה באשר ליחס לדת, האיגוד שם לעצמו למטרה להילחם בדת על כל צורותיה, ולקדם השקפת עולם מדעית בקרב הפועלים. האיגוד קידם אתאיזם והישגים מדעיים. הוא יזם "עבודה אישית" (שיטה של שליחת מורים אתאיסטים להיפגש עם מאמינים בודדים ולשכנע אותם בנכונות האתאיזם, שהמשיכה בהטרדה ציבורית אם נכשלו) עם אנשים דתיים. התנועה עודדה הוצאה לאור של ספרות מדעית וכתבי-עת, בנתה מוזיאונים וערכה תערוכות, ואף ערכה מחקר מדעי בתחום האתאיזם וביקורת הדת.
הסלוגן של האיגוד היה "המאבק נגד הדת הוא מאבק למען הסוציאליזם", שיצר קישור בין ההשקפות האתאיסטיות שלהם לכלכלה, לפוליטיקה ולתרבות. לאיגוד היו יחסים בינלאומיים ענפים: הוא היה חלק מהפרולטריון הבינלאומי לחופש הדעה, ולאחר מכן, איחוד חופש הדעה הבינלאומי.
האגודה הייתה "ארגון עצמאי בעיקר שהוקם על ידי המפלגה הקומוניסטית כדי לקדם את האתאיזם". היא פרסמה עיתונים (בהם אחד ביידיש: דער אפיקוירעס), ביטאונים, חומרים אחרים שעשו סאטירה מהדת; היא נתנה חסות להרצאות וסרטים; וארגנה הפגנות ומצעדים; הקימה מוזיאונים אנטי-דתיים, וקיימה מאמץ לשכנע את האזרחים הסובייטים שאמונות דתיות ומנהגים דתיים הם דברים "פסולים" ו"מזיקים", ושכל האזרחים צריכים לקבל השקפת עולם מדעית, ואתאיסטית.
מוצא והקמה
העיתון "Безбожник" ("בזבוז'ניק", ברוסית: "חסר-אל" או "אתאיסט"; 1922–1941), שנוסד ונערך על ידי ימליאן ירוסלבסקי, מילא תפקיד מרכזי בהקמת האגודה, והייתה לו קשת רחבה של עיתונאים וקוראים.
באוגוסט 1924, אנשים בעלי אותן השקפות הקימו את המועדון של חברי "בזבוז'ניק" במוסקבה. באפריל 1925 נערך הקונגרס הראשון של המועדון, ובו נוסד האיחוד האנטי-דתי הכלל-סובייטי תחת השם "איחוד חסרי האל". ב-1929 שינה הקונגרס השני את שם האגודה ל"איחוד האתאיסטים הלוחמים".
הוועדה המרכזית בחרה למנהיגהּ את ירוסלבסקי, אשר המשיך להנהיג גם לאחר מכן.
ב-1947, החובה של האיגוד לתעמולה מדעית ואתאיסטית הועברה לאגודת זננייה (ידע) הכלל-סובייטית.
שגרירות הרפובליקה העממית של סין בוושינגטון
שגרירות הרפובליקה העממית של סין בוושינגטון היא הנציגות הדיפלומטית העליונה של הרפובליקה העממית של סין בארצות הברית. המשרד הראשי ממוקם באינטרנשנוול פלאס 3505, בעוד שחלק הוויזות ממוקם בוויסכנסון אבניו 2201. השגרירות מפעילה גם קונסוליות כלליות בשיקגו, לוס אנג'לס, סן פרנסיסקו וניו יורק.
אימפריית צ'ינג והרפובליקה של סין
אימפריית צ'ינג פתחה את הנציגות הראשונה שלה בארצות הברית בשנת 1875, עם צ'ן לנבין כציר. הנציגות עברה בין מבנים שונים בעיר, עד מעברה בשנת 1902 לאחוזה שנבנתה עבורה, ברחוב תשע-עשרה 2001. זהו הבניין העתיק ביותר בוושינגטון שהוקם על ידי ממשלה זרה, לאחר הנציגות הבריטית לשעבר בשדרת קונטיקט, שנבנתה ב-1872 ונהרסה ב-1931.
הנציגות הפכה לנציגות של הרפובליקה של סין לאחר נפילת שושלת צ'ינג ב-1912. ב-1935 הצירות שודרגה לשגרירות, ואלפרד סאו-קה סזה הפך לשגריר סין הראשון בארצות הברית.
השגרירות נשארה באותו בניין עד 1944, ולאחר מכן עברה לאחוזת פאהנסטוק בשדרות מסצ'וסטס, שם היא שהתה עד שהשגרירות של הרפובליקה הסינית נסגרה עקב הכרת ארצות הברית ברפובליקה העממית של סין ב-1 בינואר 1979. הבניין משמש כיום את שגרירות האיטי.
ב-1937, שגריר הרפובליקה הסינית צ'נגטינג טי וואנג שכר את אחוזת טווין אוקס כמעון השגריר, ומחליפו ולינגטון קו רכש את המבנה בשנת 1947. הרפובליקה הסינית מנעה את העברתו לידי הרפובליקה העממית על ידי העברה זמנית ב-1978 לצד שלישי, אגודת הידידים של סין החופשית תמורת סכום סמלי של 10 דולר, והוא הועבר חזרה לרשות הרפובליקה הסינית ב-1982. בינתיים, חוק יחסי טייוואן מאפריל 1979 סיפק הגנה משפטית לבעלותה של הרפובליקה הסינית על טווין אוקס.
הרפובליקה העממית של סין
בניין השגרירות הנוכחי נבנה בין השנים 2005 ל-2009, ומתחם השגרירות הקודם בשדרות קונטיקט נהרס בשנת 2012 (למעט חזית סנט אלבס משנת 1922 בשדרות קונטיקט) כדי להחליפו בבניין דירות של 130 יחידות דיור לעובדי השגרירות הסינית.
הרפובליקה הסינית
החל מ-1 בינואר 1979 שגרירי הרפובליקה הסינית הפכו לנציגי משרד הסחר של טאיפי.
מחאות
מעט אחר פתיחת השגרירות, ארבעה חברי המפלגה המהפכנית הקומוניסטית השחיתו את השגרירות.
הצעות לשינוי שם הרחוב
ביוני 2014 במהלך הקונגרס ה-113 של ארצות הברית, הסנאטור הרפובליקני טד קרוז וחבר בית הנבחרים הרפובליקני פרנק וולף הציעו לקרוא לרחוב בו שוכנת השגרירות הסינית על שם פעיל זכויות האדם ומתנגד השלטון הסיני ליו שיאובו, אבל שני ההצעות לא הגיעו למימוש. ה-BBC דיווח כי הואה צ'וניינג, דוברת משרד החוץ של הרפובליקה העממית של סין, אמרה על מהלך הוא "לא יותר מפארסה צרופה", וחזרה על עמדת הממשלה לפיה ליו הורשע בשל הפרת חוקי הרפובליקה העממית. "הניו יורק טיימס" דיווח גם שכאשר היא נשאלה אם סין תנקום על ידי שינוי שם הרחוב מול שגרירות ארצות הברית, בייג'ינג, היא חייכה ושאלה רטורית, "האם אתה חושב שסין צריכה לנקוט פעולה זהה כמו אמריקה?" סינים רבים הגיבו באינטרנט, והציעו לסין לעשות זאת, ההצעות כללו את "רחוב התעללות באסירים", "רחוב אדוארד סנודן", "דרך אוסאמה בן לאדן" ואפילו "רחוב מוניקה לווינסקי".
במהלך הקונגרס ה-114 של ארצות הברית בשנת 2016, הסנאטור קרוז וחבר בית הנבחרים מארק מדוז הציג הצעות חוק דומות ב-12 בפברואר העביר הסנאט את גרסתו של קרוז פה אחד. ב-16 בפברואר הודיע הממשל כי נשיא ארצות הברית ברק אובמה יטיל וטו על החקיקה. דובר משרד החוץ הסיני, הונג ליי, אמר במסיבת עיתונאים כי סין מקווה שממשל אובמה "יוכל לשים קץ לפארסה הפוליטית הזו" ב-23 בפברואר, הצעת החוק של קרוז הועברה לוועדת בית הנבחרים האמריקאית לפיקוח ורפורמה בממשל, אך היא לא אושרה לבית הנבחרים ולא הוצגה בפני הנשיא.
במהלך הקונגרס ה-115 של ארצות הברית, ב-18 במאי 2017, הסנאטור קרוז וחבר בית הנבחרים מדוז הציגו מחדש הצעות חוק כדי לחדש את הדחיפה שלהם לשנות את שם הכתובת.
בשנת 2020, קבוצה של סנאטורים ונציגים רפובליקנים הציעה לקרוא לרחוב על שם לי וונליאנג, רופא סיני שלמרות הזהרות הממשל הסיני הפנה את תשומת הלב להתפרצות הראשונית של מגפת הקורונה בווהאן.
פלוטוס (מחזה)
פלוטוס (ביוונית: "עושר") היא קומדיה יוונית מאת המחזאי אריסטופאנס. הקומדיה הוצגה לראשונה בשנת 388 לפנה"ס באתונה, ומציגה האנשה של אל העושר פלוטוס.
תקציר עלילה
מחזה זה עוסק בשאלה של "צדיק ורע לו" או - מדוע העושר אינו מוחלק לצדיקים (או לרשעים), אלא מחולק באופן אקראי.
הדמויות המרכזיות של המחזה הם האתונאי הקשיש חְרֶמִילוֹס והעבד שלו קאריו. חרמילוס רואה את עצמו ואת משפחתו כאנשים צדיקים אך עניים, ופונה לשמוע את עצתו של האורקל, הממליץ לו לעקוב אחרי האיש הראשון שהוא רואה ולהזמין אותו לביתו.
האיש הראשון שפוגש חרמילוס, לאחר ששמע את עצת האורקל הוא אדם עיוור שחוצה את דרכו, בהגיעו לביתו מגלה חרמילוס כי האיש הוא אל העושר פלוטוס. חרמילוס סבור כי אם תושב לו ראייתו, יחולק העושר בעולם בצורה שונה, כל העוולות יתוקנו והעולם יהיה טוב יותר.
בהמשך המחזה מגיעה אל חרמילוס אלת העוני, המסבירה לחרמילוס שאין זה עדיף להיות עשיר, כי בלי עוני לא יוכלו להיות עבדים (כל עבד יוכל לקנות את חירותו), ולא יהיו מוצרי מותרות או מזון גורמה (כיוון שאף אחד לא ירצה לעבוד אם כולם יהיו עשירים).
חרמילוס מביא את פלוטוס למקדש אסקלפיוס שם מושבת לו ראייתו, והוא מבטיח לחלק את העושר בצורה שונה, בהתאם לצדיקותו של האדם, על ידי לקיחת העושר מהפחות צדיקים והעברתם לצדיקים. פעולה זו גוררת ביקורת רבה מעשירים שאיבדו את עושרם.
בסוף המחזה מגיע הרמס ומבשר על כעסם של האלים, מאחר שהעשירים שאיבדו את עושרם הפסיקו להקריב קורבנות והאלים אינם מקבלים יותר קורבנות מאחר שכל העניים שהתעשרו החלו להקריב רק לפלוטוס.
מועצה אזורית שדות דן
המועצה גובלת בצפון בנמל התעופה בן-גוריון ובאור יהודה, במזרח במועצה אזורית חבל מודיעין ובלוד, בדרום ברמלה ובבאר יעקב ובמערב באזור, בבית דגן ובראשון לציון.
היסטוריה
המועצה אזורית עמק לוד הוקמה בשנת 1952 וכללה עשרה יישובים. מאוחר יותר נותרו תשעה, לאחר שהישוב תוחלת פורק ותושביו הועברו ליישוב אזור וישובים נוספים. תחילה שכנה המועצה בצריף קטן במושב חמ"ד. לאחר כשנתיים הועברו משרדי המועצה לצריף במושב תוחלת. מתחלת שנות השבעים שוכנים משרדי המועצה בכפר חב"ד שהוא היישוב הגדול ביותר מבין ישובי המועצה.
תשעת יישובי המועצה הם אחיעזר, גנות, זיתן, חמ"ד, יגל, כפר חב"ד, משמר השבעה, ניר צבי וצפריה. בשטחה ממוקמים גם מחנות הצבא גדעונים ובית-דגן. בנוסף נמצא הכפר הערבי בלתי מוכר דהמש בתחום שיפוטה.
שטחה של המועצה הוא הכולל 37 אלף דונם. ב-1990 הופקעו משטחה 1,500 דונם לטובת הקמת פרויקט "נתב"ג 2000" (הקמת טרמינל 3). בהמשך קבעה בשנת 1994 ועדה לחקירת גבולות כי יש להעביר שטח נוסף מהמועצה לעיר לוד, שעליו הוקמה שכונת גני אביב. בשנת 2010 במסגרת תוכנית החומש לחיזוק העיר לוד, הנחתה הממשלה את משרד הפנים לבחון סיפוח של עוד 2,146 דונם שטח חקלאי, הנכלל בתחום שיפוטה של המועצה, לטובת העיר לוד.
בשנת 2005 חוברו יישובי המועצה למכון טיהור שפכי גוש דן (שפד"ן), עד אז זרמו השפכים של היישובים באופן ישיר לנחלים באזור שפירים ואיילון, תוך יצירת זיהום סביבתי חמור ומטרדים לתושבים.
בסוף שנת 2007, הוקמה הוועדה המקומית לתכנון ובנייה "שדות דן" (עמק לוד לשעבר), כתוצאה מפירוק מרחב התכנון המקומי של הוועדה המקומית-מרחבית לתכנון ובנייה "לודים", אשר מרחבה התכנוני היה משותף למועצה האזורית "עמק לוד", המועצה האזורית "חבל מודיעין" והמועצה האזורית "גזר".
שינוי שם המועצה
ב-13 בפברואר 2018 נערכו בחירות לבחירת שם חדש למועצה. לטענת ראש המועצה השינוי נדרש היות שהשם הנוכחי אינו מייצג כראוי את מאפייניה הבולטים של המועצה. השמות שעמדו לבחירה היו "מועצה אזורית דן", "מועצה אזורית מבואות דן" ו"מועצה אזורית שדות דן". השם שנבחר הוא שדות דן, והוא אושר בוועדת השמות הממשלתית בישיבתה מיום 22 בפברואר אותה שנה.
סמל המועצה הישן
את סמל המועצה הישן עיצבה פנינה נמיר ממושב חמד, מראשונות עובדי המועצה האזורית עמק לוד. הסמל היה בצורת קלף מגילה וכולל את כל האלמנטים שאפיינו את אופי יישובי המועצה והם: חריש ורגבי אדמה, פרדסים וענף גידול העופות.
יחסי דנמרק–סודאן
היסטוריה
בשנות ה-60 הציעה דנמרק סיוע לפיתוח כפרי בסודאן.
בשנות ה-70 חתמו דנמרק וסודאן על הסכמים רבים, על מנת לחזק את היחסים הכלכליים בין המדינות. כחלק מההסכמים הלוותה דנמרק לסודאן 15 מיליון קרונה דנית בשנת 1971, 25 מיליון קרונה דנית בשנת 1974, ו-40 מיליון קרונה דנית בשנת 1978. בשנים 2004 – 2009 העניקה דנמרק 500 מיליון קרונה דנית כסיוע לסודאן.
דנמרק שלחה סיוע הומניטרי לדארפור, במהלך רצח העם בדארפור, ושלחה 40 – 45 חיילים לדרפור כשומרי שלום. במהלך ועידת האקלים של האו"ם לשנת 2009, כאשר נודע לאמנסטי אינטרנשיונל כי דנמרק הזמינה את נשיא סודאן, עומר אל-באשיר, הם דרשו שממשלת דנמרק תעצור אותו. בדצמבר 2011 תרמה דנמרק לסודאן 40 מיליון קרונה דנית.
יחסים בעת המודרנית
כיום, היחסים בין דנמרק לסודאן מנותקים. בפברואר 2008 החרימה ממשלת סודאן את הסחורה הדנית לאחר שהודפסו מחדש סדרות עיתונים בדנמרק ובמדינות אירופה אחרות במהלך פרשת קריקטורות מוחמד השנויה במחלוקת. עומר אל-באשיר הצהיר כי "דנים לא יוכלו שוב לדרוך בסודאן." בעקבות אירוע זה, דנמרק ניתקה את היחסים עם סודאן. בגלל המתיחות, שתי המדינות סגרו את שגרירויותיהן. סודאן גם הציגה מגבלות נסיעות נגד אזרחי דנמרק.
הסכמים
במאי 1959 חתמו דנמרק וסודאן על הסכם שירות אווירי. בשנת 1976 נחתם הסכם כלכלי, תעשייתי, מדעי וטכני בין דנמרק לסודאן. ב-31 ביולי 1983 חתמו דנמרק וסודאן על "הסכם לשיתוף פעולה בנושא סיוע כוח אדם והדרכה". הסכם שיחזק את שיתוף הפעולה ביניהם. ב-28 באוגוסט 1992 חתמו שתי המדינות על "הסכם למימון עבור שיקום חצרות מים בסודאן".
ג'ספר יואינג בריידי
ג'ספר יואינג בריידי (באנגלית: Jasper Ewing Brady; 4 במרץ 1797 – 26 בינואר 1871) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הוויגית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-16 של מדינת פנסילבניה.
ביוגרפיה
בריידי נולד בסאנבורי שבפנסילבניה בשנת 1797. הוא למד משפטים, ובשנת 1827 התקבל למשרד עורכי דין והחל לעבוד בעיר צ'מברסבורג. במשך שלוש שנים, כיהן בתור הגזבר של מחוז פרנקלין, וכיהן כחבר בבית הנבחרים של פנסילבניה בשנים 1844–1845.
ב-1847, נבחר לקונגרס ה-30 של ארצות הברית מטעם המפלגה הוויגית. בבחירות לקונגרס ה-30 הוא לא נבחר, וחזר לעבוד בתור עורך דין. ב-1849 עבר להתגורר בפיטסבורג. בין השנים 1861–1869 עבר בתור פקיד במשרדו של מנהל התשלומים במחלקת המלחמה של ארצות הברית בוושינגטון די. סי. ב-1869, פרש מעבודתו, והתגורר בוושינגטון עד מותו. בריידי נפטר בשנת 1871 ונקבר בבית העלמין העירוני בסאנברי ובשנת 1893, הועברו עצמותיו לבית העלמין רוק קריק שבוושינגטון.
חיים אישיים
לבריידי היו 8 ילדים.
יאסין בנזיה
יאסין בנזיה (נולד ב-8 בספטמבר 1994) הוא כדורגלן אלג'יראי המשחק בעמדת החלוץ בהאטייספור ובנבחרת אלג'יריה.
קריירת מועדונים
בעקבות קמפיין גביע העולם בכדורגל עד גיל 17 לשנת 2011 בנזיה חתם ב-27 באוקטובר 2011 על חוזה לשלוש שנים בשורותיה של קבוצת אולימפיק ליון. בנזיה ערך את הופעת הבכורה שלו במדיה ב-20 במאי 2012 במשחק ליגה נגד ניס.
נבחרת אלג'יריה
בינואר 2016 נשיא ההתאחדות לכדורגל באלג'יריה נתן את האפשרות לבנזיה לשחק עבור הארץ שבה נולד או עבור אלג'יריה עקב מוצאו. בחודש מרץ פיפ"א אישרה את בקשתו לבחור לשחק עבור נבחרת אלג'יריה. ב-26 במרץ רשם את הופעתו הראשונה במדים הלאומיים נגד נבחרת אתיופיה במסגרת מוקדמות הגביע אפריקה לאומות 2017. את שערו הראשון כבש ב-2 ביוני נגד נבחרת סיישל.
הלן מ. ווקר
הלן מרי ווקר (באנגלית: Helen M. Walker; 1891–1983) הייתה סטטיסטיקאית אמריקנית וחוקרת בתחום החינוך. בשנת 1944 היא הייתה לאישה הראשונה שנבחרה לנשיאות האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה. כן כיהנה כנשיאת האיגוד האמריקני למחקר בחינוך.
ביוגרפיה
ווקר למדה פילוסופיה באוניברסיטת ווסליאן שבאיווה. לאחר לימודיה היא לימדה מתמטיקה בבתי ספר תיכוניים במשך 9 שנים. בשנת 1922 קיבלה תואר שני בחינוך מאוניברסיטת קולומביה ומונתה לפרופסור באוניברסיטת קנזס ובשנת 1925 חזרה לאוניברסיטת קולומביה כמרצה לסטטיסטיקה.
בזכות מחקרה על ההיסטוריה של הסטטיסטיקה קיבלה ווקר תואר דוקטור ב־1929. בין האנשים שראיינה לצורך המחקר היה המתמטיקאי והביוסטטיסטיקאי האנגלי קרל פירסון. ווקר המשיכה לכהן כחברת סגל באוניברסיטת קולומביה וב־1940 מונתה לפרופסור מן המניין. מלבד אוניברסיטת קולומביה, לימדה ווקר גם באוניברסיטאות אחרות ברחבי העולם.
במקביל, למדה משפטים וב־1944 קיבלה תואר דוקטור למשפטים.
דלי
דלי הוא כלי קיבול (דמוי קערה) בצורת גליל אנכי, שחלקו העליון פתוח וחלקו התחתון סגור ושטוח. כיום, היקף בסיסו התחתון של הדלי המודרני קטן במעט מבסיסו העליון ולרוב מחוברת לדלי ידית אחיזה אשר מקלה על נשיאתו.
הדלי היה בשימוש עוד בתקופת העת העתיקה, ושימש בעיקר כאמצעי להעברת מים מנהרות, נחלים ובארות מים, לאזור ההתיישבות. בעבר, על מנת לייעל את תהליך העברת המים לאזור ההתיישבות על ידי נשיאת דלי אחד, בנו אסל - מוט ארוך, כאשר בכל אחד מקצהו מחובר דלי, כך שהאדם המשתמש באסל מסוגל להחזיק שני דליים בו זמנית. את מרכז מוט האסל, משעין האדם על עורפו, כאשר מרכז הכובד נמצא באמצע, וכך נוצר איזון המאפשר ללכת בנוחיות.
סוגים
הדליים מתחלקים לשני סוגים עיקריים:
יחידת משקל
לפני שהומצאה השיטה המטרית, שהיא כיום התקן המחייב במדע ומערכת יחידות המידה המקובלת ברוב העולם, היו לכל מקום מידות ומשקלות משלו. על פי השיטה הרוסית היה ה"דלי" אחד מאמות המידה לנפח של חומר נוזל. דלי 1 = 12.3 ליטר של ימינו.
אהרן כהן (מפ"ם)
אהרן כהן (3 ביוני 1910 – 29 בספטמבר 1980) היה מזרחן וחבר מרכז מפ"ם, הורשע וריצה עונש מאסר באשמת מסירת מידע לסוכן זר בטרם זכה לחנינה.
ביוגרפיה
כהן נולד בבסרביה ב-1910. עלה לארץ ישראל בשנת 1929, ונמנה עם מייסדי שער העמקים. כהן שימש בתפקידים שונים בהנהגת השומר הצעיר.
בימי מלחמת העולם השנייה היה כהן פעיל בליגה V, ארגון שהוקם ביישוב לתמיכה בברית המועצות במלחמתה בנאצים. בכספי התרומות שאספה הליגה, נרכשו שלושה אמבולנסים על ציודם, וב-17 באפריל 1943 יצאו האמבולנסים לדרכם, נהוגים על ידי נהגים עבריים. את האמבולנסים ליוותה משלחת רשמית שכהן נמנה עם חבריה. האמבולנסים נסעו בדרך היבשה מארץ ישראל לעבר הירדן ומשם לעיראק ואיראן, הם הגיעו לטהראן ב-28 באפריל 1943, ונמסרו לידי אנשי השגרירות הרוסית, שהעבירו אותם לידי הצבא האדום בגבולה של ברית המועצות עם איראן.
העמדה לדין באשמת מסירת ידיעות לסוכן זר
בשנת 1958 נאשם במסירת ידיעות לסוכן זר משנראה מתרועע עם נציג הסגל הדיפלומטי הסובייטי. בשנת 1960 הועמד לדין, הורשע ונידון לחמש שנות מאסר. בערעור לבית המשפט העליון הופחת עונשו לשנתיים וחצי על ידי שניים מהשופטים, בעוד השופט השלישי בהרכב, אלפרד ויתקון, ביקש לזכותו. נשיא המדינה חנן אותו, והוא שוחרר ב-15 ביוני 1963. בית המשפט העיר בפסיקתו על כך שהחוק הקיים אינו מבחין בין מגע עם סוכן זר לבין מסירת ידיעות לאותו סוכן, ומניח אוטומטית שמגע כזה פירושו ריגול. על סמך פסיקה זו, נטען ב"על המשמר" שהחוק החמור היה בעוכריו. בשנת 1967, בעקבות הפרשה, שונה החוק כך שמגע עם סוכן זר, אף אם לא נמסר מידע סודי, נחשב פשע, אלא אם הוכח שלא הייתה כוונה לפגיעה בביטחון המדינה, ועל כן, אין להניח מאליו שאהרן כהן היה יוצא זכאי גם במסגרת החוק הנוכחי.
מאסרו והרשעתו גרמו לסערה ציבורית; מתנגדי מפ"ם האשימו את המפלגה בחוסר נאמנות, בעוד אחרים האשימו את ראשי שירות הביטחון ברקימת עלילה להכפשת שם המפלגה. לצדו של כהן עמדו הוגי דעות משורת פעילי השלום כמו מרטין בובר ועקיבא ארנסט סימון. כנגדם נטען שטענותיהם לזכותו של כהן מערערות את הלגיטימיות של בית המשפט העליון.
לאחר שחרורו, המשיך כהן בעבודתו האקדמית, ופרסם מספר ספרים ומחקרים.
עשר שנים לאחר מותו של אהרן כהן, ב-1990, הופיע לזכרו הספר "גוף ראשון. גוף שלישי" בספר לקט של קטעים רבים שכתב אהרון כהן שלא נכללו בספריו. הספר כולל מעין אוטוביוגרפיה שהגיש כמסמך על פי בקשת הסנגור שיצג אותו במשפטו, וכן מכתבים ששלח מבית הכלא. בנוסף בשנת 2017 עלה פרק על מקרה עמדה לדין, בסדרה "צייד מרגלים" בתאגיד השידור.
חיים אישיים
כהן נשא לאישה את רבקה ונולדו להם שני ילדים, יוסי ותרצה. נפטר בשנת 1980, ונטמן בבית העלמין שבקיבוצו שער העמקים.
ספריו
בעריכתו:
לאחר מותו:
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
בארד
Bard (בתעתיק לעברית: בארד) הוא צ'אטבוט בינה מלאכותית (AI) שפותח על ידי גוגל, המבוסס תחילה על LaMDA ובהמשך על PaLM. הוא פותח במהירות כתגובה ישירה לעליית ChatGPT של OpenAI, בינג AI של מיקרוסופט ושוחרר בגרסה מוגבלת במרץ 2023, וביולי 2023 עם גרסה דוברת שפות רבות ביניהן עברית.
שם
השם "בארד" מתייחס למונח הקלטי למספר סיפורים נודד ונבחר על ידי ראשי גוגל כדי "לשקף את האופי היצירתי של האלגוריתם שמתחתיו"
רקע כללי
בנובמבר 2022 השיקה OpenAI את ChatGPT, צ'אטבוט המבוסס על משפחת ה-GPT-3.
ChatGPT זכה לתשומת לב עולמית בעקבות שחרורו, והפך לסנסציית אינטרנט ויראלית. בעקבות האיום הפוטנציאלי של ChatGPT על חיפוש Google, מנהלי גוגל הוציאו התראת "קוד אדום" בחברה, והקצו מחדש מספר צוותים לסייע במאמצי הבינה המלאכותית של החברה.
בצעד נדיר וחסר תקדים, מייסדי גוגל לארי פייג' וסרגיי ברין, שעזבו את תפקידם כמנכ"לים משותפים של חברת האם Alphabet ב-2019, זומנו לפגישות חירום עם בכירי החברה כדי לדון בתגובת גוגל ל-ChatGPT. מוקדם יותר באותה שנה, החברה חשפה את LaMDA, אב טיפוס של LLM, אך לא פרסמה אותו לציבור.
הכרזה
ב-6 בפברואר הכריזה גוגל על בארד המופעל על ידי LaMDA. בארד הושק לראשונה לקבוצה נבחרת של 10,000 איש, לפני פרסום רחב שתוכנן בסוף החודש אותו החודש. הטכנולוגיה פותחה תחת שם הקוד "אטלס".
כלי תקשורת מרובים ואנליסטים פיננסיים תיארו את גוגל כ"מזרזת" את הכרזתו של בארד להקדים את האירוע המתוכנן של מיקרוסופט ב-7 בפברואר בה חשפה את השותפות שלה עם OpenAI לשילוב ChatGPT במנוע החיפוש שלה בינג, כמו גם. טום וורן מ-The Verge ודייווי אלבה מבלומברג ציינו כי זה סימן את תחילתה של התנגשות נוספת בין שתי חברות ביג טק על "עתיד החיפוש", לאחר שש שנות "הפוגה" שלהן מ-2021; כריס סטוקל-ווקר מ"הגרדיאן", שרה מוריסון מ-Recode והאנליסט דן אייבס מחברת ההשקעות Wedbush Securities תייגו את זה כמרוץ חימוש בינה מלאכותית בין השניים.
לאחר שידור חי ב-8 בפברואר בפריז בו הציגו את בארד על יכולותיה הירודות משמעותית מ-chatGPT, מניית גוגל ירדה בשמונה אחוז, וסרטון היוטיוב של השידור החי הפך לפרטי. צופים רבים גם הצביעו על שגיאה במהלך ההדגמה שבה בארד נותן מידע לא מדויק על טלסקופ החלל ג'יימס ווב בתגובה לשאילתה. עובדי גוגל מתחו ביקורת על ההכרזה ה"מהירה" של פיצ'אי על בארד ב-Memgen, הפורום הפנימי של החברה, בעוד מגי הריסון מהפוטוריזם כינתה את ההפצה "כאוס". פיצ'אי הגן על מעשיו באומרו שגוגל "עבדה עמוקות על בינה מלאכותית במשך זמן רב", ודחה את התפיסה שההשקה של בארד הייתה תגובה מטלטלת. יו"ר אלפבית, ג'ון הנסי, הודה כי בארד אינו מוכן לחלוטין למוצר, אך הביע התרגשות מהפוטנציאל של הטכנולוגיה.
שבוע לאחר התקלה עם השאילתא על ג'יימס ווב, פיצ'אי ביקש מהעובדים להקדיש שעתיים עד ארבע שעות לבדיקת ניסוי הפצה בארד, בעוד שבכיר בגוגל, Prabhakar Raghavan, עודד את העובדים לתקן כל שגיאה שבארד עושה. 80,000 עובדים נענו לקריאה של פיצ'אי לפעולה.
בשבועות שלאחר מכן, עובדי גוגל מתחו ביקורת חריפה על בארד בהודעות פנימיות, תוך שהם ציטטו מגוון דאגות בטיחות ואתיות וקראו למנהיגי החברה לא להשיק את השירות. בשאיפה לתעדף שמירה על קשר עם המתחרים, מנהלי גוגל החליטו להמשיך עם ההשקה בכל זאת, תוך ביטול דוח הערכת סיכונים לא סימפתי שנערך על ידי צוות האתיקה של החברה. לאחר שפיצ'אי פיטר לפתע 12,000 עובדים באותו החודש עקב האטה בצמיחה בהכנסות, העובדים הנותרים שיתפו ממים וקטעים של חילופי הדברים ההומוריסטים שלהם עם בארד כשהוא מבקש את "דעתו" על הפיטורים. עובדי גוגל החלו לבחון גרסה מתוחכמת יותר של בארד שזכתה לכינוי "ביג בארד", באמצע מרץ.
השקה
גוגל פתחה גישה מוקדמת ל-Bard ב-21 במרץ בקיבולת מוגבלת, מה שאפשר למשתמשים בארצות הברית ובבריטניה להצטרף לרשימת המתנה. שלא כמו הגישה של מיקרוסופט עם בינג, בארד הושק כיישום אינטרנט עצמאי הכולל תיבת טקסט וכתב ויתור על כך שהצ'אטבוט "עשוי להציג מידע לא מדויק או פוגעני שאינו מייצג את השקפותיה של גוגל". לאחר מכן ניתנות שלוש תשובות לכל שאלה, כאשר המשתמשים מתבקשים לשלוח משוב על התועלת של כל תשובה. סגני נשיא גוגל סיסי הסיאו ואלי קולינס הציגו את בארד כהשלמה לחיפוש גוגל והצהירו כי החברה לא קבעה כיצד להפוך את השירות לרווחי. בין אלה שקיבלו גישה מוקדמת היו אלה שנרשמו לתוכנית הנאמנות " Pixel Superfans " של גוגל.
זמן קצר לאחר ההשקה הראשונית של בארד, גוגל ארגנה מחדש את הצוות מאחורי Google Assistant, העוזרת הווירטואלית של החברה, כדי להתמקד ב-Bard במקום זאת. אחד מבכירי גוגל ג'ייקוב דוולין התפטר מהחברה לאחר שטען כי בפועל בארד לקח והתאמן על נתונים מ-ChatGPT בחשאי; גוגל הכחישה את ההאשמות.
פיצ'אי חשף ב-31 במרץ שהחברה התכוונה "לשדרג" את בארד על ידי ביסוסו על PaLM שהוא מודל חדש וחזק יותר מגוגל, ולא על LaMDA. באותו יום, קראבצ'יק הודיע שגוגל הוסיפה "יכולות מתמטיקה והיגיון" לבארד. בארד החל להציג יכולות לסיוע בכתיבת קוד באפריל, בהיותו תואם ליותר מ-20 שפות תכנות בעת ההשקה. מיקרוסופט גם החלה להפעיל פרסומות בשורת הכתובת של מבנה מפתח של דפדפן Edge, שקוראת למשתמשים לנסות Bing בכל פעם שהם מבקרים באפליקציית האינטרנט של Bard. גוגל פועלת לשילוב בארד במערכת ההפעלה ChromeOS שלה ובמכשירי Pixel.
במהלך הכינוס השנתי של Google I/O בחודש מאי 2023, פיצ'אי והסיאו הכריזו על סדרה של עדכונים ל-Bard, כולל אימוץ של PaLM 2, אינטגרציה עם מוצרי Google אחרים ושירותי צד שלישי, הרחבה ל-180 מדינות, תמיכה בשפות נוספות כולל עברית, ותכונות חדשות. ההשקה המורחבת לא כללה אף מדינה באיחוד האירופי, ואולי משקפת חששות לגבי עמידה בהוראות ה-GDPR.
אנטארקטיקה הברזילאית
בשנת 1975 הצטרפה ברזיל לברית האנטארקטית. שבע שנים מאוחר יותר שיגרה ברזיל משלחת ראשונה לאנטארקטיקה, וזו שהתה ביבשת בקיץ של 1982–1983. במשלחת השתתפו הספינה "הבארון מטפה" ("Barão de Teffé") של חיל הים הברזילאי והספינה "פרופ' ולדימיר בזנארד" ("Prof. Wladimir Besnard") של המכון לאוקיינוגרפיה של אוניברסיטת סאו פאולו. בשל הצלחת המסע התקבלה ברזיל כחברה מלאה במועצה המדעית למחקר אנטארקטי (SCAR).
בקיץ שבין השנים 1983–1984 הקימה ברזיל באנטארקטיקה את תחנת המחקר "רב החובל פראז" ("Estação Antártica Comandante Ferraz"), באי המלך ג'ורג'. החל משנת 1986 מאויש הבסיס באופן קבוע, הן בחורף והן בקיץ. בנוסף מחזיקה ברזיל בארבעה בסיסי מחקר לזמן שהייה מוגבל באיי שטלנד הדרומיים.
בבסיס המחקר "רב החובל פראז" ובארבעת הבסיסים הקטנים יותר נערכים מחקרים מדעיים מטעם אוניברסיטאות ומכונים בברזיל, במגוון תחומים, ביניהם: מדעי החיים, מדעי האטמוספירה, מטאורולוגיה, גאופיזיקה של כדור הארץ המוצק, גאולוגיה יבשתית וימית, אוקיינוגרפיה, אסטרופיזיקה, גאומגנטיזם וגאופיזיקה גרעינית. בין נושאי המחקר נושאים כמו - "השפעות שינויי הסביבה הגלובליים על אנטארקטיקה והשלכותיהן על האמריקות, ובכלל זה יער האמזונס". בנוסף, בבסיס הברזילאי אומתו העלייה בטמפרטורות הגלובליות, אפקט החממה, הרחבתו של החור באוזון ועליית מפלס פני האוקיינוסים. בנוסף, נערכות באופן מתמיד מדידות שבהן מתקבלות דגימות אירוסולים, הנובעים מהזיהום הנגרם בעיקר בידי מדינות ההמיספירה הצפונית. כל השינויים שנמדדו בתחנה האנטארקטית הברזילאית מצביעים בבירור על האינטראקציה בין מערכות האקלים של חצי הכדור הצפוני ושל חצי הכדור הדרומי, והשלכותיה על השינויים הגלובליים.
חיל הים הברזילאי עורך באופן קבוע סקרים קרטוגרפיים באזור שבין הקצה הדרומי של דרום אמריקה לאנטארקטיקה, לשם עריכה ועדכון של טבלאות ותרשימי השיט. כמו כן, ערכה חברת הנפט הברזילאית פטרוברז סקרים סייסמולוגיים ימיים באזור.
בחורף מאייש את בסיס "רב החובל פראז" צוות של 48 מדענים, טכנאים ועובדי מנהלה, ובקיץ מתוגבר הצוות ל-100 איש. על תפעולו המנהלתי של הבסיס אמון חיל הים הברזילאי, המפעיל ספינה למחקרים אוקיינוגרפיים (המכונה "ספינה לתמיכה אוקיינוגרפית ארי רונז'ל" (Ary Rongel)"), המותאמת לשיט במימי הקוטב הדרומי. בנוסף, מפעיל חיל האוויר הברזילאי כל שנה 7 טיסות של מטוסי הרקולס, המובילים ציוד, חומרי גלם וכח אדם, הן בקיץ והן בחורף.
במהלך שרפה שהתרחשה בשנת 2012 המתקנים נהרסו. ברזיל פועלת לחידוש המתקן ועבודות במקום צפויות להסתיים בשנת 2018.
קבוע אבוליוסקופ
קבוע אבוליוסקופ, Kb הוא קבוע פיזיקלי המקשר בתרמודינמיקה בין המולליות לנקודת הרתיחה לפי הנוסחה:.
בתהליך אבוליוסקופיה, על ידי קבוע ידוע ניתן לחשב את המסה המולרית.
מספר קואורדינציה
בכימיה, קריסטלוגרפיה והנדסת חומרים, מספר קואורדינציה הוא מספר המייצג את מספר האטומים המקיפים אטום נתון במבנה סריגי. ככל שמספר הקואורדינציה גדול יותר, כך גדלה יציבות הסריג. בכימיה, מספר הקואורדינציה מייצג את מספר השכנים הכללי של האטום המרכזי במולקולה.
במתאן, מספר הקואורדינציה של פחמן הוא 4. בחומרים אי-אורגניים מספר קשרי סיגמא בין הליגנד לבין האטום המרכזי נחשבים למניין מספר הקואורדינציה בעוד שקשרי פי אינם נספרים למניינו.
לעומת זאת, בתורת החומרים למשל: נניח שחומר עשוי מיונים משני סוגים בלבד, אניון וקטיון. מתוך יחס הרדיוסים של האניון והקטיון ניתן לחשב את מספר הקואורדינציה, לפי הטבלה הבאה:
כלומר, ככל שהרדיוסים של הקטיון והאניון קרובים זה לזה המבנה המתקבל הוא בעל מספר קואורדינציה גבוה יותר, ולפיכך יציב יותר.
ליהלום המורכב כולו מפחמן מספר קואורדינציה 4, בעוד שלגרפיט, שגם הוא מורכב כולו מפחמן, מספר קואורדינציה 3. דבר זה נובע מכוחות פני שטח והם תלויים במצייני מילר של הגביש.
בקשר קוולנטי מספר הקואורדינציה הגדול ביותר שווה למספר המסלולים המשותפים של האטום.
ראב (פירושונים)
ראב {{פירושונים|
אישים:
ראו גם
}}
פטרה ואן סטברן
פטרונלה "פטרה" גריצ'ה ואן סטברן (בהולנדית: Petronella ("Petra") Grietje van Staveren; נולדה ב-2 ביוני 1966) היא שחיינית עבר מהולנד. אלופה אולימפית במשחה ל-100 מטר חזה.
ביוגרפיה
פטרה ואן סטברן נולדה בקאפן, מזרח הולנד.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בספליט, יוגוסלביה בשנת 1981 סיימה ואן סטברן במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:12.39 דקות. המנצחת במשחה הייתה אוטה גווינגר ממזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש בתוצאה של 1:08.60 דקות. במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב היא וחברותיה סיימו במקום רביעי בתוצאה של 4:14.13 דקות, המנצחת במשחה זה הייתה הרביעייה ממזרח גרמניה (4:09.92 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, אקוודור 1982 סיימה ואן סטברן יחד עם חברותיה במקום רביעי במשחה ל-4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:12.37 דקות, מאית השנייה איטי מברית המועצות שזכתה במדליית הארד (4:12.36 דקות), המנצחת במשחה זה הייתה הרביעייה ממזרח גרמניה (4:05.88 דקות), במדליית הכסף זכתה ארצות הברית (4:08.12 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:11.64 דקות, המנצחת במשחה זה הייתה גווינגר (1:09.14 דקות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1983 זכתה ואן סטברן במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:12.78 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש (4:05.79 דקות) ולפני מערב גרמניה (4:13.25 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:10.79 דקות, המנצחת במשחה זה הייתה גווינגר שקבעה שיא עולם חדש (1:08.51 דקות) ובמקום שביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:36.14 דקות, המנצחת במשחה הייתה גווינגר (2:30.64 דקות).
אלופה אולימפית
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכתה ואן סטברן במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:09.88 דקות, לפני אן אוטנברייט מקנדה (1:10.69 דקות), קתרין פוארו מצרפת (1:10.70 דקות) וטרייסי קולקינס האמריקאית (1:10.88 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:36.32 דקות. במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב הרביעייה ההולנדית פסלה.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בסופיה, בולגריה 1985 סיימה ואן סטברן במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:12.39 דקות יחד עם אינגריד למפרר מבלגיה, המנצחת במשחה הייתה סילביה גרש ממזרח גרמניה (1:08.62 דקות). במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב היא וחברותיה סיימו במקום רביעי בתוצאה של 4:11.99 דקות, 7 מאיות השנייה איטי מבולגריה שזכתה במדליית הארד (4:11.92 דקות), המנצחת במשחה זה הייתה הרביעייה ממזרח גרמניה (4:06.93 דקות) ושנייה סיימה ברית המועצות (4:11.32 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד 1986 זכתה ואן סטברן יחד עם חברותיה במדליית ארד במשחה ל-4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:10.70 דקות, אחרי מזרח גרמניה (4:04.82 דקות), וארצות הברית (4:07.75 דקות).
מבצע אירון
מבצע אירון הייתה פשיטה לילית של צה"ל אל שטח ירדן שבוצעה ב-1 בדצמבר 1968, ובמהלכה פוצצו שני גשרים שעליהם עבר הכביש העיקרי ומסילת הברזל בין עמאן לבין עקבה. הפשיטה בוצעה כחצי שנה לאחר פעולת כראמה ונועדה להבהיר לחוסיין מלך ירדן כי ישראל רואה בירדן אחראית לפיגועים של ארגוני הטרור היוצאים משטחה.
רקע
לאחר מלחמת ששת הימים ביצעו ארגוני הטרור שהתבססו בירדן סדרה של פיגועים ותקיפות בשטח ישראל. הפיגועים בוצעו באמצעות חוליות מחבלים שהסתננו דרך הגבול הירדני ואף בירי רקטות קטיושה מתוך שטח ירדן. פעילות ארגוני המחבלים לא נפסקה גם לאחר פעולת כראמה שהייתה פשיטה של צה"ל על בסיסי מחבלים בשטח ירדן שמהם יוצאות חוליות טרור. ב-30 בנובמבר 1968 בוצע פיגוע במפעל האשלג בסדום. הפעם הוחלט בישראל ליזום מבצע שבו היעדים יהיו תשתיות כלכליות של ירדן שימחישו למלך ירדן כי ישראל רואה בישות הירדנית אחראית לפיגועים היוצאים משטחה ותתמרץ את ירדן לנקוט פעילות נגד ארגוני הטרור. למחרת היום, בבוקר 1 בדצמבר נתבקשו מפקדי כוחות הצנחנים להיערך לפשיטה שבמהלכה יפוצצו שני גשרים שעליהם הכביש העיקרי בין עמאן בירת ירדן לעקבה באמצעות במטעני חבלה מיוחדים שיונחתו מהאוויר באמצעות מסוקי בל 205 שנקלטו בחיל האוויר חודשים אחדים קודם לכן. המפקדים נתבקשו להכין את כוחותיהם ליציאה כבר באותו הלילה.
הפשיטה
ב-1 בדצמבר 1968 בשעה 16:00 המריאו 12 מסוקי בל 205 החדשים מטייסת החרב המתהפכת ונחתו לצד כביש דימונה-סדום. הלוחמים נאספו לתדריך אחרון וביצעו בדיקות אחרונות על הקרקע. בשעה 19:00 לערך יצא מבנה ראשון של שלושה מסוקים ובו כוח צנחנים אל היעד. לאחר כשלשת רבעי שעה הונחתו הצנחנים סמוך לגשרים. הכוחות נפרשו לצידי הגשר וסימנו לנהגים הירדנים לעצור. אולם התנועה על הכביש הייתה סואנת והנהגים הירדנים המשיכו בנסיעתם על פני הגשר. לנוכח הקושי בעצירת התנועה נקרא לסייע זוג מסוקים נוסף שבהם מפקד סיירת הצנחנים רב-סרן גד נגבי. שני המסוקים ריחפו מעל לכביש וירו לעבר גלגלי המכוניות באמצעות מקלע 0.5 ומא"ג. כתוצאה מהירי נעצרה התנועה ונוצר פקק תנועה משני צידי הגשר שאיפשר את המשך המבצע והבטיח שכוח צבאי ירדני שעלול להישלח יתקשה לנוע אל הגשרים.
פיצוץ גשר הכביש בוצע על ידי כח מגדוד 890 שמנה 22 לוחמים בפיקוד המג"ד דן שומרון, מתוכם 6 לוחמים מפלחה"ן 35 בפיקוד הסמ"פ ויקי לוי. המטענים לפיצוץ גשר הכביש היו 2 מטעני " מזלף" במשקל 500 ק"ג חומר נפץ כל אחד.
פיצוץ גשר הרכבת בוצע בפיקודו של מג"ד 50 אריה צידון (צימל) הכח מנה 8 לוחמים מתוכם 3 לוחמים מפלחה"ן 35 בפיקוד משה לשם (אדלשטיין) שהיו אחראים על ביצוע החבלה. המטענים לפיצוץ גשר הרכבת היו מטעני "מזלף " במשקל 250 ק"ג חומר נפץ כל אחד.
לאור לקחי מבצע "הלם" בו השתמשו במטעני מזלף שהונחו והופעלו ישירות מההליקופטרים והרצון ליעל את תוצאות החבלה. הוחלט להנחית כוחות ולהפעיל את המטענים מהקרקע לאחר שהונחתו על סימון מדויק שבוצע על ידי כוחות החבלה. מטען "מזלף " - הוא מטען חומר נפץ בצורת חבית שבצידו התחתון בנוי בצורת מטען חלול כיפתי.
בשלב זה הוזנקו שלושת המסוקים שעליהם פצצות מיוחדות שיוצרו בישראל שנקראו "פצצות מזלף" שנועדו לפיצוץ הגשרים. המסוקים שעלהם ניתלו הפצצות ריחפו מעל הגשרים והניחו שתי פצצות במשקל 250 ק"ג כל אחת על גשר הרכבת ושתי פצצות במשקל 500 ק"ג על גשר הכביש במקומות שסימנו להם לוחמי פלחה"ן 35 ,שהונחתו במבנה המסוקים הראשון. מרעומי הפצצות הופעלו בהשהייה של שלוש דקות. הפיצוץ מוטט את גשר מסילת הברזל ופגע בגשר שעליו הכביש. לאחר פיצוץ הגשרים הכוחות הועלו למסוקים וחזרו לנקודת הכינוס לצד כביש דימונה-סדום.
ארבעה מסוקים שנועדו לפינוי נפגעים ו"פצצות מזלף" רזרביות נותרו בשטח ההערכות ולא הוזנקו אל היעד.
לסקרינה בובולינה
לסקרינה בובולינה (יוונית: Λασκαρίνα Μπουμπουλίνα; 11 במאי 1771 - 22 במאי 1825) הייתה גיבורת מלחמת העצמאות היוונית.
נעוריה ותחילת דרכה
בובולינה נולדה בכלא בקונסטנטינופול. היא הייתה בתם של קפטן סטבריאנוס פינוטסיס (Stavrianos Pinotsis) ורעייתו סבקו (Sveko). פינוטסיס נאסר על ידי העות'מאנים משום שנטל חלק במרד אורלוב הכושל נגד השלטון העות'מאני בשנים 1769–1770. אביה מת זמן קצר אחר כך, ואמה חזרה יחד אתה אל הידרה שבקבוצת האיים הסארוניים. ארבע שנים אחר כך, כשנישאה אמה לדמטריוס לאזארו-אורלוף, הם עברו אל האי ספצס. לבובולינה היו שמונה אחים למחצה.
במרוצת חייה נישאה בשנית לבובוליס (D. Bouboulis), שנהרג בקרב נגד הפיראטים האלג'יראים ב-1811. בובולינה ירשה את הונו ואת עסקי המסחר שלו, ובנתה ארבע אוניות, ובהן אוניית מלחמה גדולה בשם "אגממנון", מכספה היא.
ב-1816 ניסו העות'מאנים להחרים את רכושה של בובולינה, משום שבעלה השני לחם לצדם של הרוסים נגד הטורקים במלחמה העות'מאנית-רוסית (1812-1806). בובולינה הפליגה אל קונסטנטינופול כדי לפגוש את השגריר הרוסי פבל סטרוגנוב (Павел Александрович Строганов), בן משפחת סטרוגנוב, ולקבל את הגנתו בזכות שירותיו של בעלה לרוסים. סטרוגנוב שלח אותה למקום מבטחים בחצי האי קרים. היא פגשה גם את אמו של מהמוט השני, אשר שכנעה את בנה להניח לרכושה של בובולינה. לאחר שלושה חודשים בגלות בקרים שבה בובולינה לספצס.
תמיכתה בתנועה לעצמאות יוון
בובולינה הצטרפה ל"פיליקי אטריה", הארגון המחתרתי שהכין את המרד נגד השלטון העות'מאני, והייתה האישה היחידה החברה בו. היא רכשה כלי נשק ותחמושת מכספה והביאה אותם בחשאי אל ספצס באוניותיה. בניית האונייה "אגממנון" הושלמה ב-1820. לימים תהיה זו אחת מאוניות המלחמה הגדולות ביותר של המורדים היוונים. בובולינה שיחדה פקידים טורקים להעלים עין מגודלה של האונייה. היא הקימה גם יחידת חיילים משלה מאנשי ספצס. את מרב הונה ניצלה לאספקת מזון ותחמושת למלחים ולחיילים שתחת פיקודה.
ב-13 במרץ 1821 הניפה בובולינה על תורנה של "אגממנון" את דגל יוון שלה, שהיה מבוסס על הדגל של שושלת קומננוס הביזנטית. ב-3 באפריל מרדו תושבי ספצס, ומאוחר יותר התחברו עם מספר אוניות מאיי יוון האחרים. בובולינה הפליגה עם שמונה אוניות אל נַאפְפְּלִיוֹ והטילה על הנמל הסגר ימי. היא עמדה בראש חייליה עד נפילת המבצר ב-13 בנובמבר 1822. מאוחר יותר נטלה חלק בהסגר הימי ובכיבוש מונמבסיה ופילוס. בנה, איאניס איאנוזאס (Yiannis Yiannouzas) נהרג בקרב בארגוס נגד כוחות עות'מאניים עדיפים מספרית.
קורותיה לאחר מלחמת העצמאות
לאחר מלחמת העצמאות, כאשר התלקחה ביוון מלחמת האזרחים של 1824, אסרה הממשלה היוונית את בובולינה בשל קשרי משפחתה עם קולוקוטרוניס, שהיה עתה בכלא. הממשלה גם הרגה את גיסה, והיא הוגלתה בסופו של דבר חזרה לספצס. בובולינה השקיעה את כל הונה עבור מלחמת העצמאות של היוונים.
מותה בריב משפחות
לסקרינה בובולינה נהרגה ב-1825 במהלך ריב משפחות בספצס. בת למשפחת קוטסיס (Koutsis) נמלטה בחשאי עם גאורגיוס איאנוזאס, בנה של בובולינה. אבי הנערה, כריסטודולוס קוטסיס ועמו כמה מבני המשפחה הגיעו חמושים אל ביתה של בובולינה. בובולינה הזועמת עמדה במרפסת הבית כדי להתייצב מולם. לאחר ויכוח עם כריסטודולוס קוטסיס, ירה מישהו בחזה והרגה. זהותו של הרוצח לא נודעה. מילותיה האחרונות של בובולינה היו "עזור לי לקום, אני רוצה לראות את הים לפני שאמות".