cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טיפול בתנועה
רודולף לאבאן Laban Analysis
ניתוח תנועה לאבאן הוא שיטה ושפה לתיאור, פירוש והמחשה של התנועה האנושית. את השיטה פיתח רודולף לאבאן, כוריאוגרף וחוקר תנועה, על בסיס התאוריות שלו העוסקות במהות התנועה. זו אחת משיטות הניתוח הנפוצות ביותר בעולם לתנועה, והיא משמשת רקדנים, שחקנים, אתלטים, מורים למחול, מורים בחינוך מיוחד, מטפלים ועוד.
פרופיל התנועה של קסטנברג
פרופיל התנועה של קסטנברג הוא מודל תאורטי שפותח על ידי ג'ודית קסטנברג, פסיכיאטרית ופסיכואנליטיקאית. המודל מספק לאנשי מקצוע מתחומים טיפוליים כלי אבחוני הנוגע לשפה הבלתי-מילולית של מטופלים, שפת התנועה. הכלי הוא בעל השלכות טיפוליות ודרכי התערבות רלוונטיות. האבחון מאפשר באמצעות התבוננות בתנועת גוף האדם לתאר פרופיל תנועה, ממנו ניתן לקבל מידע לגבי נושאים התפתחותיים וקליניים של האדם, כמו גם לגבי המזג, המרכיבים האישיותיים שלו וכן דפוסי הקשר שהוא יוצר עם סביבתו. הפרופיל מתאר רצף של התפתחות נורמטיבית במונחים תנועתיים, המקבילים להתפתחות הנפשית. בעזרת הפרופיל ניתן לאתר חסרים התפתחותיים מוקדמים ותחומים של דילמה נפשית איתה מתמודד האדם. הפרופיל מאפשר לערוך סינתזה בין ההתנהגות הבלתי-מילולית ותאוריות פסיכולוגיות.
הפרדיגמה התנועתית-נפשית של יונה שחר-לוי
על פי יונה שחר לוי, הבעה גופנית, תנועתית וסימבולית היא חלק מהותי של התקשורת האנושית ובמיוחד של התקשורת הינקותית הקדם-מילולית, המשמשת בתקופה זו כאמצעי התקשורת העיקרי בין התינוק להוריו. תינוק שטרם פיתח את השפה מילולית מביע את עצמו באמירות גופניות. הוא פונה לסביבתו באמצעות הבעת תנועות וקולות. אם הבוגרים סביבו יתייחסו רק אל הפן הגופני של האמירה (כמו זווית הראש, זווית העיניים) ולא יהיו מסוגלים לחדור מבעד לגוף אל המשמעויות הפנימיות - לא תתקיים תקשורת עם אותו תינוק. עם התבגרותו של האדם, התפתחות השפה המילולית והתפתחות יכולת ההפשטה, נפגעת השפה התנועתית והגופנית; רפרטואר השימוש בתנועה מצטמצם, ופוחתת היכולת להבין את איתותי הגוף. אלו נתפסים במקרים רבים כמשהו מפחיד, שאינו בשליטה. צמצום ההבעה הגופנית והתנועתית גורם לצמצום ביכולתו של האדם לחשוב ולפעול במושגים של גוף ונפש באופן שיגביר את צמיחתו ואת התמודדותו עם חייו. בנישה זו, שבה נעדרת התנועה מההתייחסות הגופנית-רגשית אצל האדם, מעמידה שחר לוי את שיטתה.
יונה שחר לוי פיתחה את הפרדיגמה התנועתית-נפשית, במטרה לאפשר את הבנת המערכת הגופנית - נפשית והיחסים ביניהם: כיצד מצבים גופניים הם גם מצבים נפשיים וכיצד מצבים נפשיים מוצאים לפועל על ידי מבנים גופניים. הפרדיגמה מתייחסת, מתוך התבוננות אינטגרטיבית, על האדם כמערכת אחת שלמה (גופנפש) ולא מתוך הפרדה דואלית ביניהם. הפרדיגמה מגדירה את החוקים והכללים לשפת התנועה הרגשית, הן זו התקינה והן זו המשובשת. שפת התנועה הרגשית וניתוחה מתייחסת למכלול דפוסי התנהגות גופנית, תנועתית ורגשית. בכלל זה - מורפולוגיה של תנועה (כלומר צורות הגוף ומסלולי התנועה), תחביר גופני-תנועתי-רגשי שעניינו איכות ביצוע התנועה ואופן ההתארגנות של הגוף במרחב, וכן סמנטיקה גופנית-רגשית, כלומר משמעויות נפשיות של תנועות ומיצבי גוף. לפרדיגמה יש חלק מעשי ויישומי המגדיר את מדדי התנועה הרגשית, את ההבחנה ביניהם ומתוך כך מציע דרך לאבחון התנועה הרגשית של האדם. בבסיס שיטתה מתקיימים חיבורים סמויים וגלויים בין שפת התנועה לשפת המילים, בין דקדוק התנועה לדקדוק השפה המדוברת. חיבורים בין מנגנונים מוטוריים למנגנונים נפשיים. כמו כן בבסיס חשיבתה יש חיבורים בין שיטתה לבין פרדיגמות פסיכואנליטיות והתפתחותיות אחרות.
טאר (יונק)
טאר הוא כינוי לקבוצה של אנטילופת-עז הכוללת שלושה מינים החיים באסיה, שבעבר השתייכו לסוג Hemitragus, אך הופרדו לסוגים נפרדים בהתחשב בהבדלים רבים בגנטיקה שלהם. שלושת המינים חיים באזורים גאוגרפים שונים לחלוטין, וכולם אנדמיים לשרשראות הרים מסוימות. מקור השם "טאר" הוא בשפה הנפאלית. השם המדעי של הסוג נגזר מיוונית כדלהלן: "Hemi" = מחצית, "tragus" = תיש; משמעות השם היא שלמרות שמצד אחד הטארים מזכירים מאוד את עיזי הבר יש להם מאפיינים ייחודיים משלהם הנעדרים אצל העיזים. שלושת המינים מאוימים כיום על ידי אובדן בית גידול נרחב, ומגמת אוכלוסייתם בירידה.
מאפיינים
המאפיין העיקרי הנמצא אצל שלושת המינים הוא הקרניים שלהם שצומחות בצורת C, כאשר הקרן שטוחה משני צדדיה או מצד אחד - תלוי במין. הפרווה שלהם עבה למדי ומגינה עליהם מטמפרטורות קפואות בבית גידולם ההררי, ואורכה משתנה בין המינים. יש להם גוף ארוך, צוואר קצר, וראש קטן ביחס לגוף. אוזניהם קטנות למדי, וזנבם ורגליהם קצרים. יש להם פרסות קצרות וגמישות המאפשרות להם לטפס על סלעים וצוקים חלקים ואנכיים. הנקבות של מינים אלו דומות מאוד לנקבות של עיזי וכבשי בר. שלושת המינים מפגינים דו-צורתיות זוויגית מובהקת, כשהזכרים גדולים וכבדים מהנקבות, ויש להם סימונים ייחודים כדוגמת רעמה וזקן, או צבע פרווה כהה יותר. הפרווה מספקת להם בדרך כלל הסוואה מצוינת על הרקע המחוספס שבו הם חיים. בשעת סכנה הם רצים במהירות לאזורים גבוהים, ומדלגים בזריזות על צוקים וסלעים.
מינים אלו הם בעלי חיים הפעילים לאורך שעות היום, עם שיא של שעות פעילות בשעות הזריחה והשקיעה, ומנוחה בשעות הצהריים. הם תלויים מאוד במקורות זמינים של מזון ומים, ויבצעו נדידות בהיקף קטן כאשר יחסרו להם משאבי טבע. הם חיים בעדרים גדולים או בקבוצות קטנות, והזכרים המבוגרים נוטים לחיות בבדידות. אויביהם העיקריים של הבוגרים הם בעיקר מינים שונים של נמרים, ודורסי יום מהווים איום לגדיים. בית הגידול של הטארים הוא פסיפס של צוקים סלעים ומדרונות הררים בגבהים של 5,000-1,000 מטר מעל פני הים, והעדפות לגבהים ספציפיים משתנות בין המינים. כמות המשקעים באזורים אלה גבוהה בדרך כלל מן הרגיל. תזונתם מבוסס על עשבים, עשבי תיבול, עלים ושיחים.
דליפת המסמכים מהפנטגון (2023)
באפריל 2023, שני סטים של מסמכים מסווגים של ארצות הברית החלו להסתובב בטוויטר, בטלגרם ו-4chan. המסמכים התייחסו בעיקר למלחמת רוסיה-אוקראינה, אך כללו גם הערכות מודיעין זר הנוגעות למדינות ובהן צפון קוריאה, סין, איראן ואיחוד האמירויות הערביות. ג'ק טשיירה, טייס מחלקה ראשונה של המשמר הלאומי של מסצ'וסטס, צילם לכאורה תדפיסים של המסמכים בבית הוריו בדייטון, מסצ'וסטס ופרסם אותם לפלטפורמת המסרים המיידיים דיסקורד בשרת בשם "Thug Shaker Central". קבוצת משנה של מסמכים נשלחה לשרתי דיסקורד עבור יוטיובר בריטי-פיליפיני ומשחק הווידאו של ארגז החול Minecraft בסוף פברואר ותחילת מרץ. באפריל, משתמש 4chan פרסם מספר מסמכים בלוח התמונה הפוליטי /pol/ של האתר. המסמכים הופצו אז בערוצי הטלגרם הפרו-רוסיים; לפחות תמונה אחת שונתה באופן גס כדי להראות יותר נפגעים אוקראינים מאשר הרוגים הרוסים.
המסמכים מכילים תקצירים מבצעיים מהמטות המשולבים. לגבי מלחמת רוסיה-אוקראינה, המסמכים מרמזים על קשיים הן לרוסים והן לאוקראינים, בחלק שווה; בעוד שקף אחד מצביע על כך שיותר רוסים מתו במלחמה מאשר אוקראינים, כמה מסמכים הסוקרים את קרב באחמוט מצביעים על קשיים לאוקראינים להתמודד עם תמרוני אגף רוסיים ומחסור באספקה באזור. בנוסף, עוסקים המסמכים ביחסים בין רוסיה למדינות אחרות, עם מספר מסמכים המפרטים את המאמצים של סוכנות הביון הצבאית הרוסית GRU והארגון החצי-צבאי קבוצת וגנר בקידום אידיאלים רוסיים תוך הפחתת ערכים אמריקאים. מסמכים אחרים חושפים ניסיונות של קבוצת וגנר להשיג נשק בטורקיה, חברה בנאט"ו. על פי קבוצה אחת של מסמכים, המוסד עודד עובדים ואזרחים להשתתף במחאות נגד רפורמות משפטיות בישראל.
ההדלפה גרמה למשבר דיפלומטי בין ארצות הברית ל-Five Eyes. מאמץ בין-משרדי - המורכב ממשרד ההגנה האמריקאי, הבית הלבן, מחלקת המדינה וקהילת המודיעין האמריקאית - מבצע הערכה של הדליפה. במקביל, משרד המשפטים והבולשת הפדרלית (FBI) פתחו בחקירה פלילית לגבי המדליף. גורמים רשמיים בארצות הברית האשימו את רוסיה שהיא עומדת מאחורי ההדלפה. אוקראינה ורוסיה ניסו לגמד בערכה של ההדלפה, כאשר שתי המדינות אמרו כי המסמכים מכילים נתונים מעוותים. טענות ספציפיות בהדלפות נדחו על ידי כמה מדינות, ובהן דרום קוריאה ומצרים. ב-13 באפריל, ה-FBI עצר את ג'ק טשיירה בקשר להדלפה.
ג'ובאני בולדיני
ג'ובאני בולדיני (באיטלקית: Giovanni Boldini; 31 בדצמבר 1842 – 11 ביולי 1931) היה צייר דיוקנאות תקופה איטלקי, שחי ועבד בפריז לאורך רוב שנות הקריירה שלו. לפי מאמר משנת 1933 בטיים מגזין, נודע כ"אמן הצליפה" על שום סגנון הציור הסוחף שלו.
ביוגרפיה וקריירה
בולדיני נולד בפרארה, בן לצייר של נושאי דת, ובשנת 1862 יצא לפירנצה לשש שנים לחקור ציור ולצייר. לעיתים רחוקות השתתף בשיעורי האקדמיה לאמנויות, אבל בפירנצה פגש ציירים ריאליסטיים אחרים, שנודעו כ"Macchiaioli" והיו מבשרי האימפרסיוניזם. השפעתם ניכרת בציורי הנופים שלו, המצביעים על תגובתו הספונטנית לטבע, אם כי ציורי הדיוקן שלו הם שהביאו לו תהילה.
משנת 1872 חי בפריז, שם התיידד עם אדגר דגה. הוא היה לצייר הדיוקנאות הפופולרי ביותר בפריז בשלהי המאה ה-19, בעל סגנון ציור תוסס ומלא חיים, שניכרת בו השפעה מסוימת של מקיאוולי ואזכור נלהב לעבודתם של ציירים צעירים יותר, כמו ג'ון סינגר סרג'נט ופול סזאר הלו. הוא מונה למפקח על האגף האיטלקי של התערוכה העולמית של פריז בשנת 1889, ועל מינויו זה קיבל את אות לגיון הכבוד.
בשנת 1897 הציג תערוכת יחיד בניו יורק. הוא השתתף בביאנלה של ונציה בשנים 1895, 1903, 1905 ו-1912. ג'ובאני בולדיני מת בפריז ב-11 ביולי 1931.
מורשת
ג'ובאני בולדיני הוא דמות בבלט "פרנקה פלוריו, מלכת פאלרמו", שכתב המלחין האיטלקי לורנצו פררו בשנת 2007. הבלט מביא את סיפורה של ודנה פרנקה, אצילה סיציליאנית מפורסמת, שיופייה יוצא הדופן נתן השראה לו ולעוד ציירים, מוזיקאים, משוררים וקיסרים בשנות הבל אפוק.
תמונת דיוקן של המוזה הקודמת של בולדיני, מרת' דה פלוריאן, שחקנית וקורטיזנה צרפתייה, התגלתה בדירה פריזאית בסוף 2010, נסתרת מעין כל במקום שהיה נעול וחתום במשך 70 שנה. התמונה מעולם לא נרשמה, הוצגה או התפרסמה, והדירה הייתה שייכת לנכדתה של דה פלוריאן, שעברה לגור בדרום צרפת עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ומעולם לא חזרה. פתק ובו דברי אהבה ואזכור ביוגרפי לתמונה שצוירה בשנת 1888, כשהשחקנית הייתה בת 24, נתנו גושפנקא לאמיתות הציור ולזהות הצייר. דיוקן באורך מלא של הגבירה באותה שמלה ובאותם אביזרים, אך פחות פרובוקטיבית, תלויה במוזיאון לאמנות של ניו אורלינס.
גילוי התמונה בדירה, שעמדה ריקה מאדם במשך 70 שנה, מהווה את הרקע לרומן של מישל גאבל משנת 2014, "דירה בפריז" וכן לרומן "שעות הקטיפה" של אליסון ריצ'מן משנת 2016.
חולי אהבה
חולי אהבה (באנגלית: The Big Sick) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2017 בבימויו של מייקל שוולטר אשר מבוסס על תסריט שנכתב על ידי בני הזוג אמילי גורדון וקומייל ננג'יאני. בסרט מככבים ננג'יאני, זואי קאזאן, הולי האנטר, ריי רומנו, אדיל אקטר ואנופם קר. עלילת הסרט מבוססת באופן רופף על הרומן האמיתי בין נאנג'יאני לגורדון, ועוקב אחר זוג ממוצא אתני שונה שנאלץ להתגבר על הבדלי התרבות לאחר שמצבה הבריאותי של אמילי מחמיר.
הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-20 בינואר 2017. הסרט יצא לאקרנים ב-14 ביולי 2017. הסרט הוגדר על ידי מכון הסרטים האמריקאי כאחד מ-10 הסרטים המובילים של שנת 2017 והוא היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. הסרט אשר הופק בתקציב של 5 מיליון דולר גרף 56 מיליון דולרים ברחבי העולם, והפך לאחד הסרטים העצמאיים המרוויחים ביותר של שנת 2017.
דינה פרוניצ'בה
דינה פרוניצ'בה (7 בינואר 1911–1977) הייתה שחקנית בתיאטרון הבובות של קייב ואחת מהניצולים היחידים מהטבח בבאבי יאר.
נולדה בצ'רניהיב, אוקראינה. פרוניצ'בה נמנתה עם קבוצת היהודים שהובלו אל באבי יאר, גיא הנמצא צפונית-מערבית לקייב בירת אוקראינה, שבו רצחו הנאצים כ-100,000 איש, כמחציתם יהודים, החל מ-29 בספטמבר 1941.
עדותה של פרוניצ'בה מופיעה בספרו התיעודי של אנטולי קוזניצוב על הטבח, ומהווה אחת העדויות המצוטטות ביותר. בעוד הגרמנים הורו להם להתפשט וירו בהם, פרוניצ'בה קפצה לפני שנורתה והסתתרה בין הגופות האחרות. היא קפאה על מקומה בזמן שהגרמנים המשיכו לירות בפצועים ובגוססים. רק בערב יצאה ממחבואה ונמלטה אל בית אחיה, תוך התחמקות מפנסי הגרמנים שסרקו אחר ניצולים כדי לרצחם.
נשיא ממשלת קטלוניה
נשיא ממשלת קטלוניה (בקטלאנית: President de la Generalitat de Catalunya) הוא אחד המשרות המוגדרות בחוקת האוטונומיה של קטלוניה, נקבע במסגרת ז'נרליטט דה קטלוניה ולצד הפרלמנט, הממשלה, נציב קבילות הציבור הוא מהווה חלק מהרשויות החשובות באוטונומיה. הנשיא משמש גם כראש ממשלת קטלוניה, עומד בראש הרשות המבצעת של הז'נרליטט דה קטלוניה, היא ממשלת קטלוניה.
הנשיא הנוכחי הוא פר אראגנס, שמונה בעקבות פסילתו של ז'ואקים טורה  מכהונת הנשיא ב-28 בספטמבר 2020.
הנשיאות הנוכחית
הנשיא נבחר על ידי הפרלמנט של קטלוניה וממונה על ידי מלך ספרד. למשרה תפקידים טקסיים וממשלתיים כאחד.
סמכויות ממשל
הנשיא חבר בממשלת קטלוניה ומוביל אותה ומתאם את פעילויותיה. הוא בוחר ויכול לפטר את הקונסולרים (שרי הממשלה), לקרוא לישיבת המועצה ולכהן כיו"ר שלה. יתר על כן, הוא חותם על צווים שניתנו על ידי המועצה המבצעת ומורה על פרסומם. הוא יכול גם לקרוא לישיבה יוצאת דופן של הפרלמנט הקטלוני, בהתחשב במקרה, ניתן להורות על פירוקה או לקיים דיון כללי.
יתר על כן, על הנשיא לתאם את סדר היום החקיקתי של ממשלתו, את פיתוח סדר היום הכללי ולתת את כל המידע שהפרלמנט עשוי להחליט לבקש.
תהילים ק"ה
תוכן המזמור
מזמור ק"ה מורכב מ-45 פסוקים ומחולק לשבעה חלקים:
א'-ו'
המזמור נפתח בקריאת המשורר להודות לאלוהים ולשבח אותו על הנפלאות שעשה: "הוֹדוּ לַה' קִרְאוּ בִשְׁמוֹ הוֹדִיעוּ בָעַמִּים עֲלִילוֹתָיו" (ב'), "שִׁירוּ לוֹ זַמְּרוּ לוֹ שִׂיחוּ בְּכׇל נִפְלְאוֹתָיו" (ג').
ז'-י"א
מחלקו השני של המזמור מתאר המשורר חלק מתולדות עם ישראל, שמתחילה מהברית שכרת אלוהים עם שלושת האבות: "אֲשֶׁר כָּרַת אֶת אַבְרָהָם וּשְׁבוּעָתוֹ לְיִשְׂחָק" (ט'), "וַיַּעֲמִידֶהָ לְיַעֲקֹב לְחֹק לְיִשְׂרָאֵל בְּרִית עוֹלָם" (י'), "לֵאמֹר לְךָ אֶתֵּן אֶת אֶרֶץ כְּנָעַן חֶבֶל נַחֲלַתְכֶם" (י"א).
י"ב-ט"ו
בחלקו השלישי של המזמור ממשיך המשורר בתיאוריו על האבות ואומר כי למרות שהם ומשפחותיהם היו מעטים: "בִּהְיוֹתָם מְתֵי מִסְפָּר כִּמְעַט וְגָרִים בָּהּ" (י"ב), ולא ישבו במקום קבוע: "וַיִּתְהַלְּכוּ מִגּוֹי אֶל גּוֹי מִמַּמְלָכָה אֶל עַם אַחֵר" (י"ג) - לא קרה להם רע בזכות שמירת אלוהים עליהם: "לֹא הִנִּיחַ אָדָם לְעׇשְׁקָם וַיּוֹכַח עֲלֵיהֶם מְלָכִים" (י"ד), "אַל תִּגְּעוּ בִמְשִׁיחָי וְלִנְבִיאַי אַל תָּרֵעוּ" (ט"ו).
ט"ז-כ"ג
המשורר ממשיך להרחיב על תולדות ישראל ומגיע ליוסף שירד למצרים כ"אִישׁ לְעֶבֶד" (י"ז), אשר: "עִנּוּ בַכֶּבֶל רַגְלוֹ בַּרְזֶל בָּאָה נַפְשׁוֹ" (י"ח), עד העת בה אלוהים מושיע אותו: "עַד עֵת בֹּא דְבָרוֹ אִמְרַת ה' צְרָפָתְהוּ" (י"ט), ופרעה שם אותו כמשנה למלך: "שָׂמוֹ אָדוֹן לְבֵיתוֹ וּמֹשֵׁל בְּכׇל קִנְיָנוֹ" (כ"א). המשורר מוסיף כי עקב הרעב "וַיִּקְרָא רָעָב עַל הָאָרֶץ כׇּל מַטֵּה לֶחֶם שָׁבָר" (ט"ז), אבי ואחי יוסף ירדו גם הם למצרים: "וַיָּבֹא יִשְׂרָאֵל מִצְרָיִם וְיַעֲקֹב גָּר בְּאֶרֶץ חָם" (כ"ג).
כ"ד-ל"ח
המשורר מתאר את מה שקרה בעקבות התרחבות משפחת יעקב, התנכלות מצרים בהם: "הָפַךְ לִבָּם לִשְׂנֹא עַמּוֹ לְהִתְנַכֵּל בַּעֲבָדָיו" (כ"ה). בעקבות זאת שלח אלוהים את משה ואהרן: "שָׂמוּ בָם דִּבְרֵי אֹתוֹתָיו וּמֹפְתִים בְּאֶרֶץ חָם" (כ"ז).
המשורר מתאר את חלק ממכות מצרים:
"שָׁלַח חֹשֶׁךְ וַיַּחְשִׁךְ" (כ"ח) - מכת חושך,
"הָפַךְ אֶת מֵימֵיהֶם לְדָם וַיָּמֶת אֶת דְּגָתָם" (כ"ט) - מכת דם,
"וַיַּךְ כׇּל בְּכוֹר בְּאַרְצָם רֵאשִׁית לְכׇל אוֹנָם" (ל"ו) - מכת בכורות.
לאחר עשרת המכות הוציא אלוהים את בני ישראל ממצרים: "וַיּוֹצִיאֵם בְּכֶסֶף וְזָהָב וְאֵין בִּשְׁבָטָיו כּוֹשֵׁל" (ל"ז).
ל"ט-מ"ד
לאחר יציאת מצרים, מתאר המשורר ניסים שהתרחשו במדבר: "פָּרַשׂ עָנָן לְמָסָךְ וְאֵשׁ לְהָאִיר לָיְלָה" (ל"ט), "שָׁאַל וַיָּבֵא שְׂלָו וְלֶחֶם שָׁמַיִם יַשְׂבִּיעֵם" (מ'), "פָּתַח צוּר וַיָּזוּבוּ מָיִם הָלְכוּ בַּצִּיּוֹת נָהָר" (מ"א). המסע במדבר מסתיים ובני ישראל הגיעו לארץ המובטחת: "וַיִּתֵּן לָהֶם אַרְצוֹת גּוֹיִם וַעֲמַל לְאֻמִּים יִירָשׁוּ" (מ"ד).
מ"ה
המזמור נחתם בהצהרת המשורר מדוע עשה ניסים וטובות לעם ישראל לאורך הדורות: "בַּעֲבוּר יִשְׁמְרוּ חֻקָּיו וְתוֹרֹתָיו יִנְצֹרוּ הַלְלוּ יָהּ" (מ"ה).
בדברי הימים
ב, מצוטט שיר שנאמר בידי אסף בן ברכיהו ושאר הלויים בעת העלאת ארון הברית לירושלים. חלקו הראשון של שיר זה מקביל לפסוקים א'-ט"ו במזמור זה, בשינויים קלים. השיר המופיע בדברי הימים, לרבות הקטע המקביל למזמורנו, נאמר במלואו בפסוקי דזמרא.
בתפילה היהודית
לדעת הגר"א ולמנהג הפרושים, מזמור זה הוא שיר של יום באחד מימי חול המועד פסח, בשל סיפור עשר המכות ויציאת מצרים המופיע בו.
בתרבות
מוטי וייס הוציא את השיר שירו לו הלקוח מפרק זה, ארגון דרשו לקחו את שמם מפרק זה ואף הוציאו מספר שירים בולטים על המילים דרשו ה' ועוזו בקשו פניו תמיד.
ג'ואל מקהייל
ג'ואל אדוארד מקהייל (באנגלית: Joel Edward McHale; נולד ב-20 בנובמבר 1971) הוא שחקן, קומיקאי, מדבב ומנחה טלוויזיה אמריקאי. ידוע בעיקר בשל גילום דמותו של ג'ף וינגר בקומדיה "קומיוניטי" (2015-2009) ברשת NBC, ובשל הנחיית התוכנית הקומית "מרק הוליוודי" (2015-2004) של.
ביוגרפיה
מקהייל נולד ברומא באיטליה, שם עבד אביו, ג'ק מקהייל, כדקאן באוניברסיטת לויולה שיקגו במרכז האיטלקי. אימו, לורי (לבית ג'קסון) היא קנדית ילידת ונקובר בעוד אביו אמריקאי במקור משיקגו, אילינוי. מקהייל גדל כנוצרי-קתולי, ומשפחתו ממוצא אירי ונורווגי. הוא הבן האמצעי מתוך שלושה ילדים, והוא גדל במרסר איילנד בוושינגטון, לזמן קצר בהאדונפילד שבניו ג'רזי, ואז המשפחה חזרה למרסר איילנד שבוושוינגטון, שם הוא למד בבית הספר התיכון הציבורי מרסר איילנד.
הוא קיבל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת וושינגטון ב-1995, והיה חלק מנבחרת החתירה ומאוחר יותר הצטרף לנבחרת הפוטבול. הוא קיבל תואר שני במשחק, ועבר להתגורר בלוס אנג'לס.
סטנדאפ ותוכניות
מקהייל נטל חלק בתוכנית מערכונים מקומית ששודרה בסיאטל ונקראה "". בשנים 1993–1997 היה מקהייל חבר באגודה לשיפור הסטנדאפ בשם "Unexpected Productions". לאחר מכן החל להופיע בסיאטל.
בשנת 2004 החל מקהייל להנחות את התוכנית "מרק הוליוודי" ב. מקהייל השתתף כשופט בתחרות איירון שף אמריקה.
משחק ודיבוב
מקהייל הופיע בתפקיד משני בסרט "ספיידרמן 2". לאחר מכן שיחק בגרסה האמריקאית לקומדיה הבריטית "The IT Crowd".
בשנת 2007 לקח חלק בתוכנית האלתורים "Thank God You're Here". והופיע בהופעת אורח בסדרה החיים על פי נד בנוסף הופיע בעונה השישית של התוכנית "Last Comic Standing".
בשנת 2008 מקהייל דיבב בסרט הילדים "חברים על הכוונת 2" לאחר שאשטון קוצ'ר פרש מהתפקיד. מקהייל אף ביצע הופעות אורח בסדרה פיניאס ופרב.
בשנת 2009 שיחק מקהייל בסרט המודיע! לצידו של מאט דיימון.
בין השנים 2009–2015 גילם מקהייל את ג'ף וינגר, הדמות הראשית בסדרה קומיוניטי של רשת NBC.
בשנת 2011 שיחק בסרט "ספיי קיידס 4: כל הזמן שבעולם" לצד רוואן בלנצ'ארד וג'סיקה אלבה.
החל משנת 2017 מככב בקומדיה של CBS "מרחבים סגורים" בה הוא מגלם את ג'ק גורדון.
בשנת 2018 הנחה תוכנית אירוח קומית בנטפליקס בשם "התוכנית של ג'ואל מקהייל עם ג'ואל מקהייל". התוכנית בוטלה לאחר 19 פרקים.
ב-2020, בעקבות עליית קומיוניטי לנטפליקס והיווצרות שיח מחודש סביב התוכנית, הקים ביחד עם קן ג'ונג את הפודקאסט "The Darkest Timeline" (בתרגום חופשי: "ציר הזמן האפל ביותר", מחווה לבדיחה חוזרת בסדרה) בו מראיינים שחקנים מהתוכנית ומדברים עליה.
באפריל 2021 נבחר מקהייל להנחות תוכנית טלוויזיה קיצית שתשודר ברשת "פוקס". התוכנית, ששמה "זירת פשע: מטבח" (באנגלית: Crime Scene Kitchen), היא במתכונת של תחרות ניחושים קולינרית, ובכל אחד מפרקיה צריכים אופים מתחרים לפענח איזו מנת קינוח הוכנה, אחרי שייותרו ממנה פירורים, שיירי קמח ומספר רמזים. המשתתפים נדרשים לשחזר את המתכון בפני השופטים, שף קרטיס סטון ואומנית אפיית העוגות יולנדה גאמפ. הפרק הראשון בתוכנית שודר ב-26 במאי 2021.
חיים אישיים
ביולי 1996 הוא נישא לשרה ויליאמס. לזוג נולד בן ראשון ב-2005, ובן שני ב-2008. הם מתגוררים בשכונת הוליווד הילס, לוס אנג'לס בקליפורניה.
סאמר ווקר
סאמר מרג'אני ווקר (באנגלית: Summer Marjani Walker; נולדה ב-11 באפריל 1996) היא זמרת-יוצרת אמריקאית.
קריירה מוזיקלית
באוקטובר 2018, הוציאה ווקר את המיקסטייפ הראשון שלה שיצא באופן מסחרי, "Last Day of Summer", אשר נתמך על ידי הסינגל "Girls Need Love", שזכה בתואר פלטינה כפולה ואף זכה לרמיקס בהשתתפות הראפר דרייק. מיקסטייפ הגיע בשיאו למקום ה-25 במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ וזכה לשבחים רבים מהמבקרים.
בפברואר 2020, התארחה ברמיקס לשירו של ג'סטין ביבר, "Yummy". באותה השנה, נבחרה לבצע את השיר "I'm Gonna Love You Just a Little More Baby", במסגרת פסקול הסרט "ציפורי הטרף: והארלי קווין המהממת", Birds of Prey: The Album.
ב-4 באוגוסט 2023 הוציאה את הסינגל "Good Good" עם 21 סבאג' ואשר.
אנריקה קפרילס רדונסקי
אנריקה קפרילס רדונסקי (בספרדית: Henrique Capriles Radonski; נולד ב-11 ביולי 1972) הוא פוליטיקאי ונצואלי ממוצא יהודי.
ביוגרפיה
קפרילס רדונסקי נולד בקראקס. הוריה של אימו היו שניהם יהודים ניצולי השואה, ממוצא פולני, הולנדי ורוסי ואביו הוא נוצרי קתולי ממוצא יהודי ספרדי. הוא מגדיר את עצמו כקתולי. למד משפטים באוניברסיטה הקתולית אנדרס בלו והתמחה בדיני מיסים ובמשפט מסחרי. חבר ב-"International Fiscal Association".
בדצמבר 1998, בגיל 26 בלבד, נבחר לכהן בפרלמנט של ונצואלה ובכך הפך לחבר הצעיר ביותר שכיהן בפרלמנט זה אי פעם. חודשים ספורים לאחר בחירתו, מונה על ידי חבריו למפלגת המרכז הנוצרית-סוציאליסטית למשרת סגן נשיא הפרלמנט, תפקיד בו כיהן עד פיזור הפרלמנט באוגוסט 1999.
ביולי 2000 נבחר מטעם מפלגת "Primero Justicia" (שהוקמה ב-1992 על ידי לאופולדו לופס) לראשות עיריית בארוטה המשתייכת למטרופולין של קראקס. באוקטובר 2004 נבחר שוב למשרה כשהוא גורף כ-79% מהקולות.
ב-2008 הציג את מועמדותו לתפקיד מושל מדינת מירנדה ובבחירות שנערכו בנובמבר אותה שנה נבחר לתפקיד.
ב-12 בפברואר 2012 התקיימו פריימריז בין מועמדי האופוזיציה בוונצואלה. בבחירות השתתפו כ-2.9 מיליון אזרחים, וקפרילס זכה בכ-62% מהקולות ונבחר למועמד האופוזיציה בבחירות לנשיאות ונצואלה שיתקיימו ב-7 באוקטובר 2012. בבחירות אלו הפסיד לצ'אווס, אך זכה לאחוזי תמיכה נרחבים ביותר ביחס לאנשי אופוזיציה שהתמודדו מול צ'אווס בעבר
באותה שנה של מערכת הבחירות בוונצואלה הוא הצהיר על כך שאם הוא יבחר לנשיאה של וונצואלה הוא יהיה מוכן לכונן יחסים עם מדינת ישראל וכן גם ארצות הברית לאחר הבחירות.
בית יעקב שלוש
בית יעקב שלוש, הניצב בשדרות רוטשילד מספר 11 בתל אביב, נמנה עם בתי אחוזת בית ונבנה ב־1910 בשכנות לבית יוסף אליהו שלוש, הבית המקורי נהרס עם השנים וייעודו השתנה במהלך הזמן. הבית במקורו שימש כבית המגורים של יעקב ופרלה שלוש ולאחר פטירתם שימש לצורכי מסחר ומשרדים. כן הבית שימש גם כמטה של ההגנה בתקופת "המדינה שבדרך". בתחילת שנות ה-2000 הבית המקורי נהרס לטובת שיפוצו והרחבתו.
הרקע להקמת המבנה
בשנת 1906 התארגנה קבוצה מיהודי יפו במטרה להקים שכונת מגורים חדשה ומודרנית בשולי העיר העתיקה. הם הקימו אגודה בשם אחוזת בית, רכשו קרקע ובשנת 1909 החלו לבנות את בתי השכונה החדשה. בין חברי האגודה נמנה יעקב שלוש, גזבר וחבר ההנהלה של בנק אפ"ק ובן למשפחת שלוש. עד אז התגוררו יעקב ופרלה שלוש בבית שלוש, בית המשפחה בשכונת נווה צדק. עם הקמת אחוזת בית העתיקו את ביתם לתל אביב הקטנה.
הקמת המבנה המקורי
בהקמת בית יעקב שלוש ניתן להבחין בין שלושה שלבים עקרוניים. בשלב הראשון, שנמשך זמן קצר, בין השנים 1911–1922 לערך, שימש הבית לצורכי מגורים בלבד. בשלב השני, שנמשך מאז שנת 1922 ועד 1954 שימש הבית המורחב הן לצורכי מגורי המשפחה והן לצורכי מסחר ולצורכי ארגוני "המדינה שבדרך" השונים. בשלב השלישי מ-1954 עד שנהרס בשנות ה-2000, הבית שימש לצורכי מסחר בלבד, כן גם במתכונתו הנוכחית הבית משמש למסחר בלבד.
בניית קומת הקרקע
בשלב הראשון הקים יעקב שלוש את בית המשפחה בשנת 1911 כמבנה חד קומתי צמוד קרקע שחזיתו פנתה אל שדרות רוטשילד. לבית היה גג שטוח והוא הותאם לחוקי הבנייה שהיו נהוגים בתל אביב הקטנה. הבית עוצב על פי סגנון האריכלות האקלקטית שהייתה מקובלת באותה תקופה, והוא עוטר בחלקי בנייה שונים שנוצרו ככל הנראה במפעל לחלקי בנייה של האחים שלוש.
יוסף אליהו שלוש, אחיו הגדול של יעקב שלוש, הקים מבנה זהה במגרש הסמוך (שדרות רוטשילד 9), מבנה העומד עד היום והוא לשימור מחמיר.
הוספת הקומה הראשונה והשנייה
בתחילת שנות ה-20, כחלק מתנופת הפיתוח של תל אביב בתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה, תוכננה הרחבת הבית שהוקם בשנת 1911 והוספת קומה שנייה (בשלב זה הבית עדיין שימר את צורתו המקורית והיה זהה יחסית לשכנו במספר 9).
בשנת 1933 בוצעה הרחבה נוספת בחזית ובעורף הבניין. הוספה זו שינתה את מראה הבית אף מהחזית תוך כדי שהיא יוצרת חלוקה פנימית חדשה בקומה הראשונה. הוספת 2 הקומות השלימה את בית המגורים לבית גדול בין 11 חדרים בסה"כ ולאחר שינויים נוספים סביב 1938 הבית עמד על כ-15 חדרים, 6 בקומה הראשונה ו-9 חדרים בקומה השנייה.
בעקבות הרחבת המבנה הוקצו שטחים ממנו לטובת שימושים מסחריים שונים: מסעדת "סגל", משרדי עו"ד הוניגמן, הוצאת הספרים "אחיעבר" ועוד.
הוספת הקומה השלישית
עם נישואי שלמה שלוש ב-1954 בני משפחת שלוש עזבו את הבית באופן סופי והבית עבר לשימוש מסחרי בלבד. כך בוצעו בשנה זו שינוי נוסף בחזית המבנה ונוספה לו קומה שלישית.
אדריכל
קיימת אי בהירות לגבי זהותו של האדריכל שתכנן את הבית בשלב הראשון, אך ככל הנראה זה אותו אדריכל של בית יוסף אליהו שלוש וייתכן כי בשלב ההקמה מדובר ביוסף אליהו שלוש עצמו ובשלב הוספת הקומה השנייה באדריכל זכי שלוש. לאורך גלגולו האדריכלי מוזכר לא אחת האדריכל יצחק רפופורט אך לא ניתן לקבוע את מידת מעורבותו בתכנון הכולל.
שנות ה-2000
הרשות לא השכילה לשמר את המבנה כפי שעשתה בבתי המייסדים השונים (אולי כי כבר מראשיתו הבית שינה את חזיתו וצורתו) ולכן בשנת 2005 הבית הורחב משמעותית וחזיתו שונתה לגמרי, לחזית מודרנית. לבית נוספו עוד 3 קומות מסחריות, ואף שזהו כנראה הבית היחיד שנשאר ברשות צאצאי מייסדי תל אביב, הקשר היחיד שלו לבית המקורי הינו שלט זיכרון הקבוע בקומת הקרקע ומספר את סיפורו של הבית.
המבנה כמגורי משפחת שלוש
ב-1910, עם הקמת אחוזת בית, יעקב ופרלה שלוש עברו לגור בבית בשדרות רוטשילד מספר 11 עם שלושת ילדיהם (מרגלית, גבריאל ומאירה) ובכך יצאו מבית המשפחה בנוה צדק, בית שלוש. בבית זה נולדו למשפחה עוד שני ילדים לאה (לימים אשת דוד לובינסקי) ושלמה.
מאחר שבני משפחת שלוש נמנו על עשירי היישוב והיו פעילים ציבורית, הבית אירח לא אחת קונצרטים ואירועים חברתיים שונים.
הבית היה בית שמח מלא בשירה ונגינה (יעקב אף היה משורר ופייטן בעצמו), אולם הכל פסק באחת עם הרצח של בנם הגדול, גבריאל, ב-1938 במסגרת מאורעות תרצ"ו–תרצ"ט והבית כולו שקע לעצבות.
עם נישואי הבנות הבית החל להתרוקן ואחרי מות יעקב ופרלה שלוש ב-1944 המשיך להתגורר בו שלמה שלוש עד נישואיו ב-1954.
חנויות ומשרדים
כבר עם הרחבת הבית, ב-1922 לערך, הבית החל לשמש באופן מעורב של מגורים ומסחר: מסעדת "סגל", משרדי עו"ד הוניגמן, הוצאת הספרים "אחיעבר" ועוד.
לאורך השנים, אף שהבית הושכר ברובו, היו תקופות עם לא מעט חדרים ריקים כך לדוג' מ-1943–1946 שלושה חדרים שהיו ריקים עד לאותה עת בקומה העליונה (השנייה) הושכרו לחברת תפעול ציוד קולנוע של הקולנוע שהוקמו בבסיסי הצבא המנדטורי. ובהמשך מ-1947 הם הושכרו לעסקי היבוא של ד"ר יעקב מיכלין.
השימושים המסחריים לאורך השנים השתנו והתחלפו. כך לדוגמה בתחילת שנות ה-2000 נפתחה בקומת הקרקע מסעדת ה"ברוהאוס" שנסגרה ובמקומה נפתחה ב-2022 מסעדה בשם "רוטשילד 11".
בנק
בתחילת שונת ה-30 שכן בבית בנק "קופת העם" עד שעבר למשכנו הקבוע ברחוב אחד העם 13. בשנת 1939 הושכרה הקומה התחתונה לבנק יפת לשלוש שנים שנמשכו מאז שנים רבות עד כדי כך שב-1954 הוא היה השוכר היחיד של הבניין. בשנת 1975 התמזג בנק יפת עם Exchange National Bank of Chicago והבנק שינה את שמו ל"בנק אמריקאי ישראל". בבית זה היה הסניף הראשי של הבנק עד סגירתו של הבנק בשנת 1998.
שימושים ציבוריים ומפקדות
לאחר מות גבריאל ב-1938 העביר שלמה את משרדי ההגנה בדרום תל אביב למשרדו בבית, כן היו שם גם מטה הגדוד הרביעי של חיל המשמר וחזית הדרום של החי"ש תל אביב.
משנת 1945 ועד אחרי מלחמת העצמאות שימש הבית גם את משרדי הוועד למען החייל. הבית שימש תקופה גם את מרכז הקשר של הפלמ"ח. בחדר הכביסה בבית יצר "חיים החבלן הפלמחי", את בקבקוקי המולטוב הראשונים. ובחדרו של גבריאל ערכו האלופים אבידר ובן ארצי את תקן הרכבו של צבא ישראל העתידי.
מתקף סגולי
מתקף סגולי הוא המתקף שיוצר מנוע סילון או מנוע רקטי ליחידת מסה של דלק, והוא מידה ליעילות המנוע. מתקף הוא שינוי בתנע, שהוא מהירות כפול מסה במכניקה קלאסית. לכן מתקף סגולי גבוה פירושו תוספת מהירות גדולה לכל קילוגרם דלק. מתקף סגולי נמדד ביחידות מהירות ולכן לעיתים הוא נקרא מהירות נחיר אפקטיבית. במנועים רקטיים מהירות הפליטה של הגז קרובה לגודל זה. מתקף סגולי מוגדר לעיתים ליחידת משקל דלק, ובמקרה זה המתקף הסגולי נמדד ביחידות זמן (המעבר בין היחידות דורש הכפלה בתאוצת הכובד – m/s2 9.823).
ככל שאנרגיית חומר הדלק גבוהה יותר כך המתקף הסגולי יגדל. אין לבלבל את המתקף הסגולי עם נצילות המנוע (כלומר, יעילות צריכת האנרגיה שלו) שהיא גודל שונה אשר אינו קשור למתקף הסגולי. דלק בעל אנרגיה סגולית רבה יותר אינו מגדיל בהכרח את הנצילות, שאף יכולה לרדת.
דוגמאות
המתקף הסגולי של מנועי סילון הוא באופן טיפוסי גבוה מזה של מנועים רקטיים, שכן מסת הדלק לא כוללת את החמצן שמגיע מהאוויר, וחומר הדחף עצמו שהוא גם האוויר. במקרה זה מהירות הנחיר האפקטיבית שונה מאוד מהמהירות האמיתית.
מנועי יונים משתמשים באנרגיה חיצונית להאצת חומר ולכן מספקים מתקף סגולי גבוה ביותר, אך בדחף נמוך מאוד ובריק בלבד, ולכן לא ניתן להשתמש בהם להאצת רכב אל החלל.
מנועים ספקולטיביים המשתמשים בתגובות גרעיניות יכולים לספק מתקף סגולי גבוה מאוד וגם דחף גבוה מאוד, כמו פרויקט אוריון שתוכנן אך לא מומש.
ניתוח
הקשר בין כוח דחף למתקף סגולי \ I_{sp}: כאשר \ dm/dt היא צריכת מסת דלק ליחידת זמן, ו-\ g_0 היא תאוצת הכובד.
לשם שיגור לחלל של רכב נדרש דלק רב, שעקב מסתו גורם לצריכת דלק רב בהרבה. מתוך המשוואה הקודמת ניתן לכתוב משוואה דיפרנציאלית הקושרת את מסת הרכב שרוצים לשגר, המתקף הסגולי ומסת הדלק הנדרש.
פנטקוסטליזם
המונח "פנטקוסטליזם" מקורו ב"פנטקוסט", המילה האנגלית ממקור יווני המציינת את חג השבועות היהודי. בשביל הנוצרים, חג הפנטקוסט חוגג את ירידתה של רוח הקודש על שליחיו של ישו, בהתאם לספר "מעשי השליחים" שבברית החדשה. הפנטקוסטלים מאמינים כי תנועתם משקפת אותו סוג של כוח רוחני, סגנון עבודת האל ואותה תורה כמו בכנסייה של הנוצרים הראשונים. לכן פנטקוסטלים אחדים משתמשים בשביל תנועתם גם בשם "אפוסטולית" (של השליחים) או של "האוונגליון השלם".
פנטקוסטליזם הוא מושג רחב הכולל מגוון רחב של תפיסות תאולוגיות וארגוניות דתיות. משום כך לא קיים אף ארגון מרכזי או כנסייה יחידה המנהלת את התנועה. ישנם פנטקוסטלים טריניטרים, כלומר המאמינים בשילוש הקדוש, אך קיימים גם פנטקוסטלים אנטיטריניטרים. כנסיות פנטקוסטליות רבות מיוצגות ב"ועידה הפנטקוסטלית העולמית". במדינות מסוימות, כמו ברזיל הפנטקוסטלים קוראים לעצמם "אוונגליסטים".
אמונה
במסגרת הפנטקוסטליזם קיימים שלושה זרמים יסודיים. חסידי מרבית הכנסיות הפנטקוסטליות מאמינים שיכולים להגיע לגאולה, למחילת החטאים ולהתקבלות על ידי אלוהים, באמצעות האמונה בישו כאדון ומושיע.
בדומה לאוונגליסטים אחרים, באופן אופייני, הפנטקוסטלים מאמינים שלכתבי הקודש (ביבליה) סמכות מכריעה בנושאי אמונה. בקרב הזרם הפנטקוסטלי המרכזי "הדיבור בלשונות" הוא סימן לטבילה על ידי רוח הקודש אך אינו קשור לגאולת היחיד. חסידיה מאמינים שהטבילה על ידי רוח הקודש היא השראה על-טבעית לשליחות דתית המופקדת על מישהו רק אחרי שהוא קיבל את האמונה הנוצרית.
שתי הקבוצות האחרות של פנטקוסטלים מתייחסות לבשורת הגאולה שב"מעשי השליחים" ב, ל"ח, לפיה על האדם לחזור בתשובה ולהיות מוטבל בשם האדון ישו ולקבל את רוח הקודש. בעיני חסידי הזרמים האלה, קבלת רוח הקודש היא הכרחית לגאולה האישית והיא כוללת את הדיבור בלשונות.
כנסיות פנטקוסטליות אלה מתחלקות לארבעה סוגים: "השם ישוע", "הראשון" "אחדות" ו"יחידיות", לפי צביון טקס הטבילה - בשם ישו בלבד, או בשם האב, הבן ורוח הקודש.
מכיוון שרבות מהכנסיות הפנטקוסטליות נולדו מתוך המתודיזם או מתוך תנועת הקודש המתודיסטית, הסוטריולוגיה הפנטקוסטלית היא בדרך כלל יותר ארמיניאנית  מאשר קלוויניסטית, מבוססת על האמונה שהיכולת להאמין בישו תלויה ברצון החופשי של האדם.
פנטקוסטליזם בארץ ישראל
בישראל פועלות כמה התארגנויות כנסייתיות פנטקוסטליות. עמן נמנות: החל משנת 1990 פועל בירושלים "קולג' מלך המלכים" הנתמך על ידי קהילת האל בקנדה. במערב ירושלים פועלת חנות הספרים הפנטקוסטלית "לפיד" השייכת לארגון זה. מרכזים של קהילות האל פועלות גם במזרח ירושלים, ברמאללה ובירדן. בשנת 1966 התחילה לפעול גם במזרח ירושלים, אז תחת השלטון הירדני, ובהמשך הקימה קהילות גם בגדה המערבית - ברמאללה ובבית ג'אלה, כעת בשטח הרשות הפלסטינית. בימי מעצרו של אדולף אייכמן בישראל נפגש הול עם אייכמן פעמים אחדות ובעקבות כך פרסם בשנת 1963 ספר שבו טען שהשואה הייתה תוצאה של אי קבלתו של ישו על ידי היהודים. משום דעות אלה נאלץ הול לעזוב את ישראל לצמיתות. לקהילות "אבן פינה" מרכז ראשון - "בית ציון" שהוקם בשנת 1936 ברח' הנביאים בירושלים. המרכז שכלל ספרייה וחנות לכתבי דת נפגע פעמים רבות על ידי קנאי דת יהודים בשנת 1989 נהרס המקום ומרכז הקהילה עברה בשם "אבן פינה" לדרום ירושלים. עד שנת 1988 היה המרכז תחת חסות כנסיות פנטקוסטליות מארצות הברית ומשוודיה והיה נעדר מסר ציוני.
לפי פרופסור וולטר ראסל (ממכון הדסון) במאה ה-21 מתגברת האהדה של הזרם הפנטקוסטלי (שהוא חלק מהזרמים האוונגליסטים) כלפי היהדות וכלפי לישראל.
רשימת קבוצות דתיות פנטקוסטליות בעולם
קהילות נוספות בעלות השפעה בעולם הפנטקוסטלי:
נורד אוויאסיון
נורד אוויאסיון (בצרפתית: Nord Aviation, "תעופה צפונית") הייתה חברה צרפתית בבעלות ממשלתית לייצור כלי טיס, שנוסדה ב-1 באוקטובר 1954, בעת רכישתה של SFECMAS, על ידי החברה SNCAN.
בשנת 1970, התמזגה החברה, יחד עם החברות הצרפתיות הממשלתיות סוד אוויאסיון ו- SÉREB, לכדי חברה חדשה בשם Société nationale industrielle aérospatiale (SNIAS) ("חברה לאומית לתעשיית אוויר־חלל"), שלאחר מכן שונה שמה לאיירוספסיאל.
מונסליצ'ה
מונסליצ'ה (באיטלקית: Monselice) היא עיר בנפת פדובה שבמחוז ונטו. העיר בת ה-18 אלף תושבים, נמצאת כ-20 קילומטר מדרום לפדובה, בקצה הדרומי של הגבעות האאוגניות.
גאוגרפיה
חלקה הצפוני של העיר נמצא בבקעה צרה המצויה בין שתי גבעות בולטות ותלולות: בצפון-מערב - מונטריקו (Montericco), בגובה של 312 מטר ובמזרח - רוקה (Rocca), בגובה של 110 מטר. חלקה העתיק של העיר נמצא לרגלי גבעת רוקה. שתי הגבעות הן השוליים הדרומיים של הגבעות האאוגניות. בעמק עוברת תעלת ביסאטו (Bisatto) שהיא חלק מרשת תעלות מים באזור מחוז ונטו המתנקזות אל הים האדריאטי באזור ונציה.
היסטוריה
ייסוד העיר על פי המיתולוגיה מיוחס לגיבור הטרויאני אופסיצלה (Opsicella), שנמלט מטרויה אחרי החרבתה, דרך הים האדריאטי. באזור קיימות עדויות על התיישבות אנושית מתקופת הברונזה. בתקופה הרומית נודעה העיר בשם "Mons Silicis" שפירושו "הר הצור", ייתכן בשל מחצבות מקומיות של טרכיט (Trachyte).
המסמכים המוקדמים ביותר המעידים על קיום המקום הם משנת 568 לספירה ומיוחסים לכיבוש העיר על ידי הלומברדים. העיר הייתה במשך תקופה קצרה תחת שלטון האימפריה הביזנטית עד שנכבשה ב-602 על ידי אגילולף, מלך הלומברדים.
בתקופת הבריתות הבין-עירוניות בימי הביניים (במאה ה-12) היה בעיר שלטון עצמי מקומי. בעת מאבקי הגואלפים והגיבלינים (במאה ה-13) תמכה העיר בגיבלינים. המנהיג הגיבלני, אצלינו השלישי דה רומאנו (Ezzelino III da Romano) שיפר את ביצורי את העיר והפך אותה לאחד המעוזים החשובים באזור. בתקופה שלאחר מכן הייתה העיר תחת שלטון אצילי פדובה לבית קרארה ובמאה ה-15 הפכה לחלק מהרפובליקה של ונציה. העיר נפגעה קשות במלחמת הליגה של קמברה ב-1509. לאחר שיקומה המשיכה להיות תחת שליטתה של ונציה עד נפילתה הסופית של זו בסוף המאה ה-18.
לאחר שליטה צרפתית קצרה של נפוליון בסוף המאה ה-18, עברה העיר בתחילת המאה ה-19 לשליטת האימפריה האוסטרית ולאחר מכן לבת חסותה, ממלכת לומברדיה-ונטו.
תרבות
השוק העירוני נערך בכל יום שני בשבוע ברחובות הראשיים של העיר.
יום הפטרון של העיר חל ב-2 בנובמבר. בסוף השבוע הסמוך לתאריך זה נערך בכל שנה יריד, הכולל שוק כללי ושוק מזון, דוכני מאכלים מקומיים, יריד שעשועים ותצוגות.
בשנים האחרונות נערך מדי שנה בחודש ספטמבר "הפאליו של מונסליצ'ה". הטורניר הפך מוקד משיכה חשוב בעיר וכולל תהלוכות בתלבושות עתיקות, משחק שחמט שבו אנשים משמשים ככלי המשחק, תחרויות בין השכונות השונות בעיר וקרבות אבירים. שלביו השונים של הפאליו נערכים בשלושת ימי הראשון הראשונים בחודש ספטמבר.
החל מ-1971 מוענק מדי שנה פרס מונסליצ'ה (Premio Monselice), פרס לתרגום מספרות זרה לאיטלקית. לפרס מספר קטגוריות, שהחשובות בהן הן הפרס לתרגום ספרות ושירה והפרס לתרגום ספרות מדעית. טקס הענקת הפרס מתקיים במצודת מונסליצ'ה.
תחבורה
מונסליצ'ה סמוכה לכביש המהיר A13 המחבר בין בולוניה ופדובה ונמצאת ליד שני צמתים של כבישים אזוריים.
תחנת הרכבת של מונסליצ'ה היא חלק מקו הרכבת ונציה-פדובה-בולוניה-פירנצה ונמצאת בין פדובה (צפון) ובולוניה (דרום). קו רכבת משני מחבר את מונסליצ'ה למנטובה שבנפת לומברדיה.
נמלי התעופה הסמוכים הם נמל התעופה הבינלאומי ונציה מרקו פולו (VCE) המרוחק כ-60 ק"מ מהעיר' נמל התעופה וילפרנקה ורונה (VRN) המרוחק 93 ק"מ ונמל התעופה הבינלאומי בולוניה גוליילמו מרקוני (BLQ) המרוחק 100 ק"מ מהעיר.
יהדות מונסליצ'ה
השכונה היהודית שכנה בחלק הצפון מערבי של מונסליצ'ה העתיקה מוקפת החומה. השער של השכונה בחומה נקרא "Porte Camin E Della Giudecca" והיה מצוי במקום שבו מסתיים כיום רחוב 11 בפברואר (Via XI Febbraio) מול גשר הברזל שמעל תעלת ביסאטו.
בסוף המאה ה-14 נפתחו במונסליצ'ה מוסדות בנקאיים על ידי יהודים שהגיעו מערים אחרות באזור. לאחר שנים מעטות נפתחו באזור ונטו בנקים נוצריים שאמורים היו להתחרות בבנקים אלו ולהוריד את הריבית ונקראו Monti Di Pieta.
מי אתה חושב שאתה? (תוכנית טלוויזיה בריטית)
מי אתה חושב שאתה? (באנגלית: ?Who Do You Think You Are) היא סדרת טלוויזיה בריטית העוסקת בגנאלוגיה וחקר היסטוריה משפחתית, שמשודרת ב-BBC מאז 2004. נכון לשנת 2022 הופקו 150 פרקים של הסדרה.
בכל פרק ידוען עוקב אחר אילן היוחסין האישי שלו.
בתחילה, התוכנית לוותה בקריינות של דייוויד מוריסי ולאחר מכן, מארק סטרונג החליף אותו.
ב-2010 התוכנית הייתה מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה.
הגרסה הישראלית
בישראל רכש הערוץ הראשון את הזכויות להפקת גרסה ישראלית של התוכנית ב-2009. התוכנית שודרה בתחילת 2010 והשתתפו בה טל פרידמן, גבי גזית, אוהד קנולר, שפרה הורן, מיכל ינאי ויורם יובל. התוכנית הייתה מועמדת לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית סדרה תעודית. לאחר עונה אחת לא הופקו עונות נוספות בישראל.
ישראל בכר
ישראל בכר (נולד ב-9 במרץ 1971, י"ב באדר ה'תשל"א) הוא אסטרטג שיווקי ישראלי ומנכ"ל חברת "Bachar Strategy". מכהן כקונסול הכללי של ישראל בלוס-אנג'לס.
ביוגרפיה
בכר נולד כבן שלישי לאחר שתי בנות לפיבי ושבתאי בכר שעלו לישראל ממרוקו וטורקיה וגדל בשכונת 'חסכון' בבית שאן. בתיכון למד במגמת ביולוגיה ב'אורט' בית שאן. בצבא שירת בכר בחטיבת גולני.
לקראת הבחירות לכנסת ה-24 החל לשמש כפרשן בחדשות 13.
עסקיו
במסגרת עיסוקיו כאסטרטג שיווקי, ליווה בכר אסטרטגית ושיווקית גופים עסקיים וציבוריים ובהם מיתוג מחדש של חברת נתיבי ישראל, מקורות, לוויתן (הפרויקט הלאומי) ונובל אנרג'י. נוסף לליווי שיווקי-אסטרטגי ארוך טווח של חברות כמו בנק דיסקונט, בנק הפועלים, פרטנר, אסותא, נ.ת.ע (הרכבת הקלה), משרד הביטחון, Enlight Energy ונוספות.
בכר כיהן בעברו כמנכ"ל משותף של חברת "קמיר-בכר", יחד עם יועץ התקשורת אלי קמיר. בין לקוחות החברה ניתן למצוא בנקים גדולים, חברות ציבוריות ואנשי ציבור.
התחום הפוליטי
בתום לימודיו עבד בכר במספר קמפיינים פוליטיים בניו-יורק. בספטמבר 2005 שב ארצה, והחל ליישם בישראל את אשר למד ואת ניסיונו בקמפיינים גדולים בחו"ל. בכר ניהל כאסטרטג ראשי ארבעה קמפיינים לראשות ממשלה: הליכוד בראשות נתניהו ב-2009, ושלוש מערכות בחירות של כחול לבן: פעמיים ב-2019 ופעם אחת ב-2020.
קמפיין הליכוד בבחירות לכנסת השבע עשרה
בשנת 2006 החל בכר לשמש כאסטרטג חיצוני של יו"ר הליכוד ויו"ר האופוזיציה, בנימין נתניהו. בבחירות שנערכו באותה שנה כשלה תנועת הליכוד וזכתה ב-12 מנדטים בלבד. בכר הצטרף אחרי הבחירות לצוות המקצועי של נתניהו כיועץ סקרים ואסטרטגיה, במטרה להגדיל את כוחה של הליכוד בראשות נתניהו לקראת הבחירות הבאות. בשנת 2007 הגה בכר לראשונה בישראל את אסטרטגיית הגוש, בשמה המקצועי structure. האסטרטגיה כללה שינוי של צורת החשיבה של הפוליטיקה הישראלית והתמקדה בקבלת המנדט להקמת הממשלה מידי נשיא המדינה ולא על יום הבחירות עצמו.
האסטרטגיה של בכר קבעה כי יש להקים גוש אלקטורלי ימני גדול שיבטיח בוודאות את הרכבת הממשלה על ידי הליכוד, גם אם קדימה תקבל מספר מנדטים גבוה יותר.
בבחירות 2009 הוכחה אסטרטגיית הגוש כמנצחת והובילה להרכבת ממשלה בראשות נתניהו, על אף שהליכוד קיבלה מנדט אחד פחות מקדימה בראשות ציפי לבני. לרשות נתניהו עמד גוש של 65 חברי כנסת, וב-31.3.2009 הוא הושבע כראש ממשלה.
חזרת אריה דרעי לפוליטיקה
בסיום שבע שנות הקלון של השר לשעבר אריה דרעי, החל בכר לשמש כאסטרטג קמפיין חזרתו לפוליטיקה ולראשות מפלגת ש"ס . האסטרטגיה שבה פעל בכר הצליחה להחזיר את אריה דרעי להנהגת ש"ס לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה בשנת 2013. בקמפיין הבחירות שניהל, הציגה ש"ס הנהגה משולשת בראשות אריה דרעי, אריאל אטיאס ואלי ישי.
הקמת מפלגת "כולנו"
בכר בנה את האסטרטגיה למפלגת "כולנו" של משה כחלון, שהוקמה לקראת הבחירות לכנסת העשרים בשנת 2015. הוא יזם את קמפיין "כחלון לאוצר", תוך הדגשת היותו של כחלון חברתי ואנושי, ופנה איתו לקהל מצביעי "יש עתיד" שבראשה עמד שר האוצר היוצא, יאיר לפיד. בבחירות מפלגת "כולנו" הגיעה להישג שיא עבורה של עשרה מנדטים.
הקמת רשימת כחול לבן
ביולי 2018 החל בכר לייעץ לרמטכ"ל לשעבר בני גנץ. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, יחד הם הקימו את "חוסן לישראל", אך שלושה ימים לפני סגירת הרשימות לכנסת בנו אסטרטגיה חדשה: "המפלגה הגדולה". בכר יזם את הקמת "כחול לבן", המורכבת משלוש מפלגות: חוסן לישראל, יש עתיד ותל"ם, כך שבין לילה קמה אלטרנטיבה שלטונית לליכוד. הבחירות הסתיימו בשוויון אלקטורלי (35 מנדטים לכל אחת מהמפלגות).
הבחירות לכנסת העשרים ושתיים
בכר הגה במהלך קמפיין לבחירות לכנסת העשרים ושתיים במחצית השנייה של 2019 שני מרכיבים כאסטרטגיה מרכזית: "נתניהו דואג רק לנתניהו", וקמפיין "ממשלת אחדות חילונית".
בקמפיין זה ניצחה כחול לבן את הליכוד במנדט (33 מול 32 מנדטים), וכמות הקולות שקיבלה היוותה שיא היסטורי של כמות המצביעים שקיבלה אי פעם מפלגה בישראל: 1,151,214 קולות. לרשות הגוש שביקש להחליף את נתניהו עמדו 65 מנדטים ומהפוזיציה הזו הגיע בכר כחבר בצוות המשא ומתן הקואליציוני.
הבחירות לכנסת העשרים ושלוש
ב-27 בפברואר 2020, ארבעה ימים לפני יום הבחירות לכנסת ה-23, פורסמה הקלטה של בכר עם הרב גיא חבורה. בכר נועד עם הרב חבורה והתייעץ בכר בעניין אישי. חבורה, לפי הפרסומים, נשלח על ידי נתניהו להקליטו בסתר. בהקלטה בכר חוזר על דברי הרב חבורה, לפיהם "לגנץ אין אומץ לתקוף באיראן", והיא מהווה סכנה לישראל. בהמשך נחשפה הקלטה של שיחה בין נתניהו והרב חבורה, בו ניתן לשמוע שהשניים מתאמים ביניהם את פרסום ההקלטה. יום לאחר פרסום ההקלטות, גנץ הדיח את בכר מתפקידו. בכר טען שההקלטה הייתה והודה לגנץ על העבודה מולו. כמה פרשנים פוליטיים, למשל טל שניידר, ראו בהקלטה זו של בכר את אחת הסיבות להיחלשותה של מפלגת כחול לבן במערכת הבחירות.
כחול לבן התחזקה ב-70 אלף קולות לעומת הבחירות הקודמות, וזכתה ב-33 מנדטים לעומת 36 של הליכוד. בחירות אלה הובילו להקמת ממשלת אחדות במבנה של ממשלת חילופים. נתניהו, שנותר ראש הממשלה, היה אמור לפנות את כסאו לשר הביטחון וראש הממשלה החלופי בני גנץ בנובמבר 2021.
גרציה צפרני
גרציה צפרני (נולדה ב-31 בדצמבר 1972) היא פוליטיקאית סן מרינזית, הקפיטן העוצר של סן מרינו מחודש אפריל 2020 עד אוקטובר באותה השנה. צפרני שירתה כקפיטן עוצר של סן מרינו יחד עם אלסנדרו מאנצ'יני.
לודוביקו, דוכס סבויה
לודוביקו, דוכס סבויה (באיטלקית: Ludovico di Savoia; 24 בפברואר 1413 – 29 בינואר 1465), היה דוכס סבויה בין השנים 1440–1465.
ביוגרפיה
לודוביקו נולד ב-24 בפברואר 1413 בז'נבה, לאמדאו השמיני, דוכס סבויה ולמארי מבורגונדי, דוכסית סבויה, בתם של פיליפ השני, דוכס בורגונדיה ומרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה. בצעירותו קיבל לודוביקו את התואר נסיך פיימונטה, והיה הראשון שהחזיק בתואר הזה.
ב-1 בנובמבר 1433 התחתן לודוביקו עם אן מקפריסין, בתם של יאנוס, מלך קפריסין ושארלוט דה בורבון-לה מארקה, ובני הזוג התגוררו בטירת אלאמאן בשווייץ, וכרוזן וו ניסה לודוביקו לכבוש את דוכסות מילאנו.
בשנת 1439 נבחר אביו אמדאו על ידי ועידת בזל לאנטי-אפיפיור בשם פליקס החמישי לאאוגניוס הרביעי, ובעקבות כך מסר לו אביו את דוכסות סבויה. בשנת 1453 קיבל לודוביקו את תכריכי טורינו ממרגריט דה שארני, והם נשארו בידי בית סבויה עד לשנת 1983, אז נמסרו לידי הכס הקדוש.
ב-29 בינואר 1465 מת לודוביקו בליון, בעת חזרתו מביקור בממלכת צרפת, ובנו אמדאו התשיעי, דוכס סבויה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-1 בנובמבר 1433 התחתן לודוביקו עם אן מקפריסין, בתם של יאנוס, מלך קפריסין ושארלוט דה בורבון-לה מארקה, ממנה נולדו לו 19 ילדים:
טולכרם (נפה)
נפת טולכרם היא אחת מ-16 נפות הרשות הפלסטינית. הנפה ממוקמת בצפון-מערב יהודה ושומרון. בירת הנפה היא העיר טולכרם.
שטח הנפה הוא כ-268 קמ"ר. על פי מרשם האוכלסין של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2007, בנפה התגוררו כ-157,988 נפשות, שחיו ב-29,938 משקי בית. מתוכם, 60,584 תושבים (או כ-39%) היו מתחת לגיל 15 וכ-50,926 (או 32%) היו פליטים רשומים. על פי מרשם האוכלסין לשנת 1997, בנפה התגוררו כ-134,110 נפשות.
חלוקת משנה
בנפת טולכרם יש 51 יישובים ושני מחנות פליטים. ביישובים שלהלן מתגוררים למעלה מ-1,000.
יהודה יהב
יהודה יהב (נולד ב-1948) הוא אדריכל, פסל וצייר ומעצב אנדרטאות וחדרי מורשת ישראלי.
ביוגרפיה
יהב נולד בחיפה שם גם למד אדריכלות בטכניון. לאחר גמר לימודיו האקדמיים בשנת 1975 עבד מספר שנים בפתח תקווה ובשנת 1979 פתח משרד אדריכלים עצמאי. יהב הוא אדריכל פעיל שתכנן מבני מגורים פרטיים, מבני חינוך ומסעדות, אך תרומתו המשמעותית ביותר היא תכנון חדרי מורשת ואנדרטאות בכל רחבי הארץ, ובמיוחד אנדרטאות לזכר קרבות ופעולות בהם השתתפו חיילי חטיבת אלכסנדרוני.
יאקי (נהר)
נהר יאקי (בספרדית: Río Yaqui) הוא הנהר הארוך ביותר הזורם במדינת סונורה במקסיקו. אורכו כ-410 קילומטרים, ושטח אגן הניקוז שלו 72,540 קילומטרים רבועים. כיוונו הכללי של הנהר כלפי דרום ודרום-מערב. הוא מתחיל במפגש בין הנחלים בוויספה (Bavispe) ופאפיגוצ'י (Papigochi) ברכס סיירה מדרה אוקסידנטל דרומית לגבול מקסיקו-ארצות הברית ונשפך למפרץ קליפורניה סמוך לעיר סיודד אוברגון, ב-27.66735°N, -110.61204°W. הנהר משמש להשקיה, בייחוד בעמק יאקי (Valle del Yaqui).
סכרים על הנהר יוצרים כמה מאגרי מים לאורך מסלולו: אגם נובייו (Presa El Novillo), לאסרו קרדנס (Lázaro Cárdenas) ומאגר אלוורו אוברגון (Presa Álvaro Obregón, ידוע גם כאגם אויאצ'יק).
היסטוריה אנושית
כבר במאה השישית לספירה חיו ילידים בני שבט היאקי בקבוצות משפחתיות לאורך הנהר יאקי. היאקי השתמשו בטכניקות השקיה פשוטות לגדל תירס, שעועית ודלעת והשלימו את התזונה באמצעות ציד וליקוט צמחים וזרעים. היאקי סחרו במזון, פרוות, קונכיות, מלח וטובין אחרים עם עמים ילידים רבים אחרים במרכז אמריקה הצפונית. בני היאקי היו עצמאיים פחות או יותר עד שלהי המאה ה-19, כשרבים מהם גורשו מאדמותיהם סביב הנהר יאקי על ידי הצבא המקסיקני, ונאלצו להימלט לאזורים מרוחקים יותר. בני יאקי עזבו את אזור הנהר יאקי על מנת להילחם בהרי ואקאטטוו (Vakatetteve), בעוד שאחרים עקרו לקהילות היאקי באריזונה. בשלהי שנות ה-80 של המאה ה-19, נהרגו רבים מבני שבט היאקי, כך שנותרו רק 4,000 מבני היאקי באזור הנהר יאקי.
בתחילת המאה ה-20, לאחר סדרה של עימותים עם הצבא המקסיקני נאסרו רבים מבני היאקי שנותרו ונשלחו לעבוד במטעים בחצי האי יוקטן. אלו שהצליחו לשרוד המשיכו להילחם עד שלהי שנות ה-20 של המאה ה-20, כאשר השלטונות המקסיקנים התגברו על ההתנגדות באמצעות שימוש בארטילריה כבדה ובמטוסים על מנת להפציץ ולהפגיז את כפרי היאקי.
כמו כן בתחילת המאה ה-20, הגיע למקסיקו מייג'ור פרדריק ראסל ברנהאם (Frederick Russell Burnham; 1947-1861), סייר אמריקני נודע, בחיפוש אחרי משאבי טבע. בהיותו שם פגש בחוקר הטבע הד"ר צ'ארלס פרדריק הולדר (Charles Frederick Holder; 1915-1851), והשניים נהיו מעורבים במיזם השקיה מוקדם ממימי הנהר יאקי. ברנהאם טען כי סכר יכול לספק מים בכל ימות השנה לאדמות הסחף העשירות בעמק, ויהפוך את האזור לאחד מהמקומות הפוריים בעולם וגם ייצר את החשמל הכל כך נדרש. הוא קנה את זכויות המים וכ-1,200 דונם קרקע ויצר קשר עם המהנדס ג'ון הייז האמונד (John Hays Hammond; 1936-1855), שהיה חבר ותיק מימיו באפריקה, שערך בעצמו מחקרים ואז רכש 3,600 קילומטרים רבועים. הוא נהיה שותף לעסקיו של האמונד ופיקד על צוות בן 500 איש שהגנו על רכוש המכרות של האמונד, ג'יי. פי. מורגן, ומשפחת גוגנהיים במדינת סונורה. ב-1912 כאשר מיזמי ההשקיה והכרייה התקרבו להשלמתם, שיבשה תחילת המהפכה המקסיקנית את תוכניותיהם. המהלומה הסופית לתוכניותיהם ניחתה ב-1917 כאשר מקסיקו העבירה חוקים האוסרים מכירת קרקעות לזרים. ברנהאם והאמונד החזיקו ברכושם עד 1930 ואז מכרו אותם לממשלת מקסיקו. במחקרו על תוכנית ההתיישבות האמריקנית של ברנהאם, סיכם פרופסור ברדפורד (Richard H. Bradford) כך: "השילוב בין בעיות עם האינדיאנים, המורכבויות של התהליך המהפכני המקסיקני המתפתח ותמיכה רופפת מוושינגטון סייעו למוטט את המושבה".
ברנהאם יחד עם הולדר היו אחראיים לכמה תגליות ארכאולוגיות באזור של מה שהאמינו כי הם שרידים מתרבות המאיה, כולל אבן אספרנסה (Esperanza Stone), שהתפרסמה כשמספר כותבים טענו כי היא הוכחה לקיומם של חיים מחוץ לכדור הארץ.
אקולוגיה
בנהר יאקי שכן בעבר התנין האמריקני (Crocodylus acutus). והוא היה לאחד מהמקומות הצפוניים ביותר בו שכן מין זה. עשרות שנים של פגיעה במרקם הסביבתי באזור הביאו להיעלמותו של התנין מהאזור. האזור היה גם הגבול הדרומי של דוב גריזלי מקסיקני (Ursus arctos).
קלען ארך-מקור
קלען ארך-מקור (שם מדעי: Tetrapturus pfluegeri) הוא מין דג ימי ממשפחת המפרשניים המצוי בעיקר סביב האוקיינוס האטלנטי מעל התרמוקלינה בים הפתוח. הוא מצוי בעיקר באזורים הטרופיים.
טרפו העיקרי הוא דגים מתקהלים שונים כמו סרדינים ואנשובי, שפודניים, טונה, כמה צניניתיים ודיונונים.
דג זה נפוץ באוקיינוס ולא נמצא בסכנה אך דגים אותו למאכל.
קרלוס אלוסן
קרלוס אלוסן אראונדו (בספרדית: Carlos Alocén Arrondo; נולד ב-20 בדצמבר 2000 בסרגוסה, ספרד) הוא כדורסלן ספרדי, המשחק בעמדות הרכז בריאל מדריד.
קריירה
אלוסן גדל במחלקת הנוער של קבוצת סרגוסה באסקט, ערך את הופעת הבכורה שלו בגיל 15 שנים ו-10 חודשים במשחק ליגה מול ריאל מדריד, בסיום אותה עונה חתם אלוסן בריאל מדריד ומיד הושאל לעונה נוספת בקבוצת סרגוסה. ב-15 ביולי 2020 הצטרף לריאל מדריד.
בשנת 2016 הוביל את נבחרת הנוער של ספרד לזכייה באליפות אירופה עד גיל 16 שנבחר לשחקן המצטיין של הטורניר. בשנת 2019 השתתף באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 2019 והוביל את נבחרתו למקום השני בטורניר לאחר הפסד במשחק הגמר לנבחרת נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל. הוא נבחר לחמישיית הטורניר. באותה שנה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של נבחרת ספרד בכדורסל.
אנציקלופדיה של המחנות והגטאות
אנציקלופדיה של המחנות והגטאות, 1933–1945 (אנגלית: Encyclopedia of Camps and Ghettos, 1933–1945) היא אנציקלופדיה בהוצאת מוזיאון השואה האמריקני אשר בגרסתה הסופית תכלול מידע על כל המחנות והגטאות בתקופת השלטון הנאצי.
אודות
האנציקלופדיה רואה אור בהוצאת מוזיאון השואה האמריקאי בוושינגטון בשיתוף עם הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה. על הכנתה עובד צוות של מאות חוקרים מארצות הברית, אירופה וישראל. בעוד שלפי אומדן ראשוני הפרויקט היה אמור להכיל כ-5,000 ערכים, אולם בעקבות המחקר שנעשה, בכל כרכי האנציקלופדיה צפויים להיכלל מידע על יותר מ-20 אלף אתרים שונים שפעלו בתקופה הנאצית.
עורכה הראשי של האנציקלופדיה הוא ד"ר ג'פרי פ' מגרגי, היסטוריון במרכז ללימודי שואה מתקדמים במוזיאון השואה האמריקאי. האנציקלופדיה זכתה בפרס הספר היהודי הלאומי ופרס איגוד הספריות היהודיות.