cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'סטין ביבר
2010–2011: My World 2.0 ו"ג'סטין ביבר: הסרט"
ב-23 ביוני 2010, יצא ביבר לסיבוב ההופעות הראשון הרשמי שלו "My world Tour" במסגרתו הוא קידם את שני האלבומים My World, ו-My World 2.0. ב-23 בספטמבר של אותה השנה, שודר הפרק בסדרת המתח המצליחה CSI, בו הופיע בתפקיד אורח, ובהמשך העונה התארח בפרק נוסף. ב-10 באוקטובר הודיע ביבר על הקלטת אלבום אקוסטי בשם My Worlds Acoustic, שיצא ב-26 בנובמבר וכלל גרסה אקוסטית לשירים נבחרים משני האלבומים לצד שיר חדש בשם "Pray". עוד בנובמבר יצא אלבום האוסף הראשון שלו My Worlds: The Collection. ב-11 בפברואר 2011 יצא לאקרנים סרט ההופעה הדוקומנטרי בתלת מימד ג'סטין ביבר: הסרט, אשר גרף הכנסות של כ-12.4 מיליון דולר ביום הראשון ליציאתו. הסרט התעלה על הציפיות ונחל הצלחה קופתית כאשר בסוף השבוע הראשון הכניס למעלה מ-30 מיליון דולר, ובכך כמעט ועקף את הכנסות הסרט "לזרום עם זה" שעמדו על 31 מיליון דולר, וכשסך כל הכנסותיו הסתכמו בקרוב למאה מיליון דולר. שלושה ימים לאחר השקת הסרט פורסם אלבום הרמיקסים "Never Say Never: The Remixes", בו התארחו בין היתר האמנים כריס בראון, אשר, מיילי סיירוס וקניה ווסט. האלבום דורג במקום הראשון בקנדה ובארצות הברית מיד עם כניסתו למצעדים. ליציאת האלבום קדמה יציאת הסינגל היחיד מתוכו "Never Say Never" בהשתתפותו של ג'יידן סמית', בנו של השחקן ויל סמית', אשר נכתב בהשראת הסרט "קראטה קיד", בו שיחק ג'יידן ואף היה לשיר הנושא שלו.
ב-19 באוקטובר 2011 סיבוב ההופעות שלו, במסגרתו הוא אף הגיע להופעה אחת בישראל בפארק הירקון ב-14 באפריל 2011, הגיע לסיומו. ב-1 בנובמבר של אותה השנה הוא פרסם את אלבום האולפן השני שלו Under the Mistletoe, אלבום חג מולד שכלל שירים בהשראת החג. לאלבום שני סינגלים, "Mistletoe" וגרסה מחודשת לשיר "All I Want for Christmas Is You" של הזמרת מריה קארי. האלבום מכר למעלה משני מיליון עותקים ברחבי העולם והגיע למקום הראשון בבילבורד האמריקאי והקנדי ובמדינות יוון ומקסיקו, ודורג בעשרת האלבומים המדורגים ביותר במצעדים של ארבע מדינות נוספות.
2012–2014: Believe והופעות אחרות
ב-1 במרץ 2012 התארח ביבר בתוכניתה של אלן דג'נרס כדי להודיע שתאריך היציאה הרשמי של הסינגל הראשון מתוך אלבומו השלישי, "Boyfriend", הוא ב-26 במרץ. השיר, שנכתב בין היתר על ידי המוזיקאי מייק פוזנר הצליח לטפס עד למקום השני במצעד בילבורד הוט 100 לאחר שמכר כ-521,000 עותקים דיגיטליים, נתון שמיקם את השיר כהשני הגבוה ביותר אי פעם במכירות דיגיטליות בשבוע הראשון ליציאתו. כתב בילבורד ציין כי השיר לא הצליח להגיע למקום הראשון כיוון שההורדה התאפשרה אך ורק דרך אייטונס, דבר שלטענתו "הגביל את אפשרות הרכישה עבור אלה שאינם פוקדים את החנות הקמעונאית של אפל". עם זאת, השיר היה הסינגל הראשון של ביבר שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הקנדי. "Boyfriend" הגיע למקום הראשון גם במצעד בלבנון ולעשרת המדורגים ביותר במצעדים של 13 מדינות אחרות, ונכון ל-2016 הוא זכה בתואר פלטינה שלוש פעמים בארצות הברית, קנדה ואוסטרליה, פעמיים בנורווגיה ובתארים פלטינה וזהב בעוד 4 מדינות. הסינגל השני "As Long as You Love Me" פורסם ב-10 ביוני 2012 ועם הזמן צבר פופולריות כשזכה בתארים כסף וזהב ב-4 מדינות, בתואר פלטינה כפולה בקנדה אוסטרליה ונורווגיה ובתואר פלטינה מרובעת בארצות הברית. לאלבום יצאו עוד שני סינגלים, "Beauty and a Beat" ו-"All Around the World" שנחלו הצלחה מועטה יותר, ועוד שיר "Right Here" שיצא כסינגל בארצות הברית בלבד.
אלבום האולפן השלישי של ביבר, Believe יצא לאור ב-19 ביוני 2012 וציין מעבר מוזיקלי כאשר צלילי הטין פופ שאפיינו את אלבומיו הקודמים ננטשו, ובמקומם שולבו אלמנטים של סגנונות הרית'ם אנד בלוז והדאנס-פופ. בניסיון לפתח סאונד בוגר יותר, ביבר חבר לטווח רחב של מפיקים אורבנים, ביניהם דיפלו, זד והפזמונאי המוערך מקס מרטין, ובנוסף אירח בשיריו אמנים כמו דרייק וניקי מינאז' הבאים מרקע דומה. האלבום קיבל ביקורות מעורבות ממבקרים, וכתב העת האמריקאי "Entertainment Weekly" היה בין תומכיו הבודדים כשבחר לשבח את האבולוציה המוזיקלית של הזמר והגדיר את האלבום כ"היכרות והמצאה מחודשות". האלבום דורג במקום הראשון במצעד בילבורד 200, ובכך הפך לאלבומו הרביעי שהצליח לעשות כן, והוא נחל הצלחה גדולה במצעדים כשהגיע למקום הראשון ב-15 מדינות, כולל קנדה, ומלבד שתי מדינות הוא נכלל בעשרת המדורגים ביותר בכל 13 המדינות בהן האלבום נכנס למצעדים. Believe זכה בתואר פלטינה משולשת בארצות הברית ברזיל ומקסיקו, פלטינה כפולה בקנדה דנמרק ונורווגיה ובתארים פלטינה וזהב ב-8 מדינות אחרות.
ב-29 בספטמבר 2012 ביבר התחיל את סיבוב ההופעות השני שלו "Believe Tour" שנפתח בגלנדייל שבאריזונה, וכחודשיים לאחר מכן ב-14 בדצמבר הוא התארח בשלישית אצל אלן דג'נרס והצהיר על כוונתו להקליט אלבום אקוסטי שני במספר בשם Believe Acoustic. האלבום יצא לאור ב-29 בינואר 2013 וכלל גרסה אקוסטית לשירים נבחרים מהאלבום Believe וגרסת לייב של שיר אחד, לצד שלושה שירים חדשים "Yellow Raincoat", "I Would" ו-"Nothing Like Us". ב-9 בפברואר הוא הופיע בפעם השנייה כאורח מוזיקלי בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב", הופעה שנקטלה על ידי המבקרים וחלק מחברי הצוות של התוכנית, ביניהם קייט מקינון שציינה כי ביבר לא הרגיש בנוח עם מעמד ההנחיה, וביל היידר שציין כי הוא לא נהנה מנוכחותו של ביבר או של פמלייתו. ב-3 באוקטובר הודיע ביבר על כוונתו לפרסם שיר חדש פעם בשבוע בימי שני במשך 10 שבועות כהקדמה לסרט ההמשך וסרט ההופעה השני שלו "ג'סטין ביבר: Believe". ב-23 בדצמבר 2013 כלל השירים שפרסם לאורך אותה התקופה אוגדו לכדי אלבום בשם Journals, שהפך לאלבום האוסף השני שלו וכלל בנוסף חמישה שירים חדשים. הסרט יצא לאקרנים יומיים לאחר מכן ונחל כישלון קופתי לעומת קודמו. מוקדם יותר באותו החודש סיבוב ההופעות שלו "Believe Tour" הגיע לסיומו.
ב-1 באפריל 2014 הודיעה יוניברסל מיוזיק גרופ על פירוק המחלקה שבבעלות חברת התקליטים איילנד רקורדס, בה חתום ביבר, ופיצולה בין שלוש ישויות אחרות שלה. בעקבות ההחלטה, ביבר ומספר אמנים נוספים הועברו אל חברת התקליטים דאף ג'אם והחוזה עם איילנד בוטל עם מעברם.
2015–2017: Purpose
ב-28 באוגוסט 2015 ביבר הוציא לאור את השיר "", שהיה לסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן הרביעי שלו Purpose, והסינגל הראשון של ביבר שזכה להגיע למקום הראשון במצעד בילבורד האמריקאי. הסינגל הגיע למקום הראשון גם בבילבורד הקנדי ובמצעדים של 17 מדינות נוספות, כמו גם לעשרת המדורגים ביותר בעוד 14 מדינות, והוא צבר פופולריות רבה כשנמכר בלמעלה משמונה מיליון עותקים ברחבי העולם. הוא בנוסף זכה בתואר הגבוה ביותר לשיר, סינגל יהלום בפולין ובתואר פלטינה מספר רב של פעמים בעשרות מדינות; שבע פעמים בשוודיה, שש פעמים בארצות הברית וקנדה, חמש פעמים באוסטרליה ואיטליה, ארבע פעמים בניו זילנד ומקסיקו ושלוש פעמים עד פעם אחת ב-8 מדינות נוספות. הסינגל השני מתוך האלבום, "Sorry" פורסם ב-23 באוקטובר, ותוך זמן קצר יחסית הפך לסינגל השני של ביבר שהגיע לראש מצעד הבילבורד האמריקאי. הסינגל, שנכתב והופק בין היתר על ידי המוזיקאי סקרילקס, נחל הצלחה גדולה יותר מקודמו ולימים הפך לסינגל הנמכר ביותר של ביבר לאחר שזכה בתואר הגבוה ביותר לשיר, סינגל יהלום, הפעם בשלוש מדינות – צרפת, מקסיקו ופולין, ובתואר פלטינה מספר רב של פעמים בעשרות מדינות; שמונה פעמים בארצות הברית, שבע פעמים בקנדה אוסטרליה ושוודיה, שש פעמים בספרד וחמש פעמים עד פעם אחת בעוד 6 מדינות. קליפ הריקוד של השיר צבר מעל 10 מיליון צפיות ב-24 השעות הראשונות ליציאתו ועם למעלה משני מיליארד צפיות הוא הסרטון השביעי הנצפה ביותר ביוטיוב. לאלבום יצאו שני סינגלים נוספים שזכו להצלחה אף הם, "Love Yourself" ו-"Company", כשהראשון מטפס לראש מצעד הבילבורד והופך את ביבר לזמר הראשון מזה כעשור ששלושה סינגלים של אלבום שלו הצליחו להגיע למקום הראשון במצעד, אז ג'סטין טימברלייק החזיק בהישג דומה עם אלבומו, FutureSex/LoveSounds.
האלבום יצא לאור ב-13 בנובמבר 2015 והיה לאלבום הראשון שיצא דרך חברת התקליטים החדשה של ביבר, דאף ג'אם. יומיים טרם היציאה הכריז ביבר על קיומו של סיבוב הופעות, בין היתר כדי לקדם את האלבום, ויום למחרת היציאה הוא פרסם סרטוני ריקוד לכל שיר באלבום במסגרת פרויקט בשם "Purpose: The Movement" למען אותה המטרה. האלבום דורג במקום הראשון במצעד בילבורד 200 והפך לאלבום השישי של ביבר שהצליח לעשות כן, כמו גם דורג ראשון בבילבורד הקנדי ובמצעדים של 9 מדינות נוספות, והיה בין עשרת המדורגים ביותר בכל 19 המדינות האחרות בהן נכנס למצעדים. האלבום זכה בתואר הגבוה ביותר לאלבום, אלבום יהלום במקסיקו, בתואר אלבום זהב בארבע מדינות ובתואר אלבום פלטינה מספר רב של פעמים בעשרות מדינות; שש פעמים בדנמרק, ארבע פעמים בקנדה, שלוש פעמים בארצות הברית, הממלכה המאוחדת, אוסטרליה, פולין ושוודיה ופעמיים עד פעם אחת בעוד 5 מדינות. האלבום היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריות אלבום השנה ואלבום הפופ של השנה, והוא זכה בפעם השלישית אחרי My World 2.0 ו-Believe בפרס המוזיקה האמריקאית בקטגוריית אלבום פופ/רוק אהוב. Purpose היה האלבום הרביעי הנמכר ביותר בעולם בשנת 2015 בעקבות סך מכירות של למעלה משלושה מיליון עותקים, ונכון לאותה שנה זהו האלבום הנמכר ביותר של ביבר בכל הזמנים.
ב-23 בנובמבר 2015 ביבר עשה היסטוריה כאשר 17 שירים שלו נכנסו למצעד בילבורד האמריקאי ובכך נשבר השיא המשותף לביטלס ולדרייק שעמד על 14 שירים. ב-12 בפברואר 2016 ארבעת אלבומי האולפן של ביבר יצאו לראשונה על גבי תקליטים. סיבוב ההופעות השלישי שלו "Purpose World Tour" החל ב-9 במרץ 2016, ונכון ליולי 2017 הוא מסתמן כסיבוב ההופעות הרווחי ביותר של הזמר עם הכנסות של כ-200 מיליון דולר אחרי שנמכרו למעלה משני מיליון כרטיסים. במסגרת הטור נחת ביבר בפעם השנייה בישראל ב-3 במאי 2017 והופיע בפארק הירקון בפני 60 אלף איש. ב-22 ביולי 2016 הוא התארח יחד עם הזמרת-יוצרת MØ בסינגל "Cold Water" של הטריו מייג'ור לייזר. השיר זכה לפופולריות רבה ועד לתחילת 2017 מכר למעלה מארבעה מיליון עותקים ברחבי העולם. כחודש לאחר מכן הוא שיתף פעולה עם התקליטן והמפיק הצרפתי די ג'יי סנייק בסינגל שלו "Let Me Love You" שזכה אף הוא להצלחה במצעדים, בעיקר באירופה.
ב-16 באפריל 2017 השתתף ביבר בגרסה מחודשת ללהיט "Despacito" של לואיס פונסי ודדי יאנקי במסגרתו הוא שר לראשונה בספרדית. השיר בינתיים הגיע למקום הראשון במצעדים של יותר מ-40 מדינות, כולל בבילבורד הוט 100 האמריקאי, שם היה השיר הספרדי הראשון שהצליח להגיע למעמד הזה מאז "מאקארנה" ב-1996. בנוסף השתתף בשירו של די ג'יי חאלד "I'm the One", שיצא בהמשך החודש והפך פופולרי במצעדים, לצדם של Quavo, צ'אנס הראפר וליל ויין.
השפעות
ביבר ציין את כריס בראון, מייקל ג'קסון, הביטלס, Boyz II Men, ג'סטין טימברלייק, סטיבי וונדר, טופאק שאקור וקניה וסט כההשראות המוזיקליות שלו.
בריאיון בשנת 2012, אמר:
קול
בשנת 2008 החל לקבל שיעורי אימון קול אצל הזמרת האמריקאית ג'אן סמית' ואף השתתפה בכתיבת כמה משיריו.
בעוד שבצעיורותו היה בעל קול סופרן, עם התחלפות קולו הוא השתנה ודומה יותר לטנור כשטווח הקול שלו משתרע בין בריטון A2 לקונטרה-טנור F4.
תדמית ציבורית
ביבר דורג ככוכב הלוהט ביותר של שנת 2009 על ידי מגזין J-14 האמן החדש הטוב ביותר על ידי MuchMusic.
ב-2011 טענה מריה ייטר, אמרקאית בת 20 מקליפורניה כי נכנסה להיריון מג'סטין, הפרשיה סוקרה בהרחבה בתקשורת העולמית וכמעט גרמה לפרישתו של הזמר. בינואר 2012 הודתה מריה כי שיקרה בתביעה. בעקבות כך, ב-2012 ביבר פרסם את השיר היוצא דופן שלו, Maria, אשר עוסק בפרשייה.
רשתות חברתיות וסטרימינג
ביבר מתחזק מספר חשבונות ברשתות החברתיות, בהם אינסטגרם, טוויטר, פייסבוק, יוטיוב, טיקטוק, סנאפצ'אט, ספוטיפיי, סאונדקלאוד ועוד. הוא נוהג לשתף בחלקם את חייו האישיים ונכון למאי 2022, החשבונות הנזכרים מונים יחד כ-638 מיליון עוקבים.
החל מ-2017, הוא המוזיקאי הזכר הנעקב ביותר ברשת האינסטגרם וה-11 במספר ברשימה הכללית. כמו כן, הוא האדם בעל המספר הגבוה ביותר של פוסטים אשר החזיקו בתואר "הפוסט האהוב ביותר באינסטגרם". בפייסבוק הוא האמן הרביעי במספר העוקבים, וה־20 ברשימה הכללית.
טוויטר
ג'סטין ביבר היה האדם המשפיע ביותר בטוויטר בשנים 2010–2012, שלושה אחוזים מהפעילות בטוויטר היו בנושאים הקשורים אליו ומספר העוקבים אחריו מנה כשישה מיליון. בינואר 2013, עקף את הזמרת ליידי גאגא והפך לאדם הנעקב ביותר בטוויטר.
יוטיוב
לדברי יאן הופמן מהניו יורק טיימס, חלק מהערצה של ביבר נובעת מערוץ היוטיוב שלו. בסיס המעריצים המוקדם של ביבר התפתח ביוטיוב עוד לפני יציאת אלבום הבכורה שלו My World בנובמבר 2009, ועוד לפני פרסומו גרפו הסרטונים של ביבר ביוטיוב מיליוני צפיות. ג'סטין ביבר הוא האמן המושמע ביוטיוב בכל הזמנים והוא היחיד אשר 11 משיריו חצו את רף המיליארד צפיות באתר כשבנוסף, 18 סרטונים עקפו את רף החצי מיליארד צפיות, מתוכם שלושה עקפו את רף ה־2 מיליארד ואחד את רף ה־3 מיליארד. השיר "Baby" החזיק למעלה משנתיים בתואר הסרטון הנצפה ביותר בהיסטוריה של יוטיוב. כמו כן הוא הווידאו הרביעי בעל כמות ה"לא אהבתי" (והווידאו ה-16 בעל כמות ה"אהבתי") הגבוה ביותר באתר ובעבר במקום הראשון, ביבר אף התייחס לזאת בראיון לג'יימס קורדן.
ב־2015 השיר "Sorry" הגיע תוך 136 ימים למיליארד צפיות, תוך 394 יום לשני מיליארד ולאחר 1,044 לשלושה מיליארד והיה לסרטון הנצפה ביותר ביוטיוב של אותה שנה. ביבר החזיק בשיא מספר המנויים ביוטיוב (כמוזיקאי) ממאי 2010 עד ספטמבר 2021 עם כ־66 מיליון מנויים, כיום כמוזיקאי השלישי ברשימה ובמקום הראשון כמוזיקאי סולו וכן האמן עם כמות צפיות כוללות הגבוהים ביותר באתר (51.8 מיליארד צפיות, מקום 28 ברשימה). הוא דורג על ידי Celebuzz כאחד מכוכבי ה־YouTube הגדולים של העשור.
ספוטיפיי
בשנת 2021 ביבר שבר שיא של כל הזמנים במספר ההשמעות החודשיות בספוטיפיי עם למעלה מ-94 מיליון מאזינים חודשיים, ועל כך מחזיק בשיא גינס.
ב-2018 היה לאדם הראשון שצבר מיליארד השמעות בפלטפורמה. הוא האמן עם הכי הרבה שירים ברשימת השירים המושמעים ביותר בספוטיפיי (כשמתוכם 6 שירים בטופ 100). והיחיד אשר 10 משיריו עברו את רף מיליארד השמעות בפלטפורמה.
בין השיאים לפי גינס שיאי עולם שהשיג אך נשברו אחר כך ניתן למנות את "האלבום המוזרם ביותר בספוטיפיי" "הרצועה המוזרמת ביותר בספוטיפיי בו זמנית" "האלבום המוזרם ביותר בספוטיפיי בשבוע אחד" "הרצועה המוזרמת ביותר בספוטיפיי תוך 24 שעות" ו"הרצועה המוזרמת ביותר בספוטיפיי משבוע צאתו".
נכון ליוני 2023, ביבר הוא האמן השישי המושמע ביותר בספוטיפיי, עם מעל ל-30 מיליארד השמעות במצטבר, והשמיני במספר ההשמעות החודשיות עם מעל ל-70 מיליארד השמעות חודשיות. כמו כן, הוא האמן השביעי במספר העוקבים בפלטפורמה, עם מעל ל-70 מיליון עוקבים.
אמונות
ביבר מגדיר את עצמו כנוצרי מאמין, הוא הצהיר כי הוא נוהג להתפלל וכי "אלוהים הוא הסיבה שאני כאן". ב-9 בינואר 2014 הוטבל לנצרות על ידי הכומר הפנטקוסטלי קרל לנץ מכנסיית הילסונג שבניו יורק. ג'סטין תיאר את לנץ כחבר טוב אך לאחר התפרסמות שערוריות בהם לנץ היה מעורב אמר ביבר כי "זו לא הכנסייה שלו". לביבר מספר קעקועים להם משמעות דתית ביניהם שני צלבים, דמותו של ישו וכן כיתוב "בן האלוהים" המעוטר במספר דמויות מיתולוגיות.
מנהלו היהודי של ג'סטין, סקוטר בראון אמר ב-2010 במהלך ריאיון כי בעקבותו ג'סטין ביבר החל לקרוא את קריאת שמע לפני כל תחילת הופעה.
ב-2011 במהלך ריאיון לרולינג סטון אמר ביבר כי "אני לא מאמין בהפלות" וכי "זה כמו להרוג תינוק" עם זאת, כשנשאל על כך בהקשר של מקרה אונס אמר: "אני מניח שלא הייתי במצב הזה, אז לא אוכל לשפוט". ב-2022, בעקבות ביטול פסק דין רו נגד וייד פרסם ביבר באינסטגרם: "אני חושב שלנשים צריכה להיות הבחירה מה לעשות עם הגוף שלהן".
מצב נפשי
ג'סטין שיתף בפומבי את מצבו הנפשי המעורער במספר הזדמנויות, הוא התמודד עם מספר אתגרים נפשיים כגון דיכאון, חרדה ואובדנות במהלך תקופת הקריירה שלו ואת סיבוב ההופעות השלישי שלו, Purpose World Tour, הוא סיים מוקדם מהמתוכנן עקב דיכאון ותשישות.
בשנת 2021, במהלך הסדרה התיעודית עליו ג'סטין ביבר: עונות, שיתף כי נהג להשתמש בכדורים כגון MDMA ופטריות הזיה בשלבים מסוימים בקריירה שלו והמצב אף הגיע למצבים בהם המאבטחים היו באים לבדוק את הדופק שלו בשנתו כדי לוודא שהוא בחיים.
מצב בריאותי
ב-7 ביוני 2022, בעיצומו של סבב ההופעות, חשף ביבר כי הוא חולה במחלת רמזי האנט, הגורמת לשיתוק הפנים, ויצר באז ותקשורת גדולה על המשך קיום סיבוב ההופעות, ב-19 ביולי, נודע כי ביבר החלים מהתסמונת והחל להופיע, הוא אישר את המשך סדר הופעותיו.
מערכות יחסים
בסוף שנת 2010, החל ביבר לצאת עם הזמרת האמריקאית סלינה גומז. מערכת יחסים זו נמשכה לסירוגין עד אוקטובר 2012.
בשנת 2011, השחקן האמריקאי סטיבן בולדווין, הפגיש את בתו, היילי בולדווין עם ג'סטין ומאז החלה ההיכרות בין השניים והם אף יצאו לתקופה קצרה ב־2016.
בחודשים אוגוסט - דצמבר של שנת 2016 ניהל מערכת יחסים מתוקשרת עם בתו של הזמר ליונל ריצ'י, סופיה ריצ'י.
באוקטובר 2017, הופיעו דיווחים על חידוש מערכת היחסים של גומז וביבר, ובסוף נובמבר השניים הודיעו שהם זוג, אך הם נפרדו שוב במרץ 2018. בתוכנית האירוח, המופע של אלן דג'נרס, אמר ביבר לאלן דג'נרס שאת הרבה מהשירים שלו הוא כתב על סלינה, כשמהמפורסמים שביניהם; Sorry ,Mark My Words ,?What Do You Mean.
ביולי 2018 הוא חידש את הקשר הזוגי עם בולדווין וב־7 ביולי 2018 השניים התארסו. הם קיבלו את רישיון הנישואים שלהם בספטמבר 2018 השניים מתגוררים בווטרלו, אונטריו שבקנדה. הם ערכו טקס חתונה נוסף ב-30 בספטמבר 2019 בדרום קרוליינה.
משפחתו
לג'סטין ארבעה אחים מצד אביו, ג'רמי ביבר, שלושה מהם; ג'סמין, ג'קסון וביי הם אחים-למחצה, ואחת, אלי רבלו, היא אחות-חורגת ללא קשר ביולוגי. בשנת 2011 השתתפו פטי מלט, ג'רמי, ג'קסון וג'סמין ביבר בסרט התיעודי "ג'סטין ביבר: הסרט".
קעקועים
אחד המאפיינים של ג'סטין הם הקעקועים הרבים שקעקע על גופו אותם הוא מרבה לפרסם בעמוד האינסטגרם שלו. את הקעקוע הראשון קעקע ביום הולדתו ה-16, הקעקוע היה בדוגמת ציפור על המותן, ועם השנים התווספו עוד ועוד קעקועים לגופו. אחד הקעקועים המובהקים שלו הוא קעקוע הצלב הגדול שקועקע באזור החזה אשר ביבר אמר עליו:
במהלך שנות הקריירה, בראיונות למגזין GQ ולמגזין ווג סיפק ג'סטין הסברים למשמעויות של הקעקועים שלו. כיום ישנם למעלה מ-60 קעקועים על גופו כשביניהם ניתן למצוא דמות אריה, דב, שחף, נשר, נמר, יונה, כנפיים, ורד, כתר ומלאכים. כמו כן, ג'סטין חרט על עצמו את שנת הלידה של אמו (1975), את שמות אלבומיו BELIEVE, Purposeו-Changes, את המילה "race" מעל לגבה צלב קטן מתחת לעין, ולאחר יציאת השיר "Peaches" קעקע את סמל אמוג'י האפרסק על צווארו. בנוסף, לג'סטין ולאביו קעקוע משותף עם המילה "ישוע" באותיות עבריות.
בכרזה הרשמית של הסדרה התיעודית מ-2020, ג'סטין ביבר: עונות, הופיע ג'סטין עם קעקועי הידיים שעליו.
דיסקוגרפיה
{{שני טורים
אלבומי DVD
}}
מועמדויות ופרסים
לאורך הקריירה ביבר קיבל למעלה מ-600 מועמדויות וזכה בלמעלה מ-300 פרסים. ביניהם, 18 פרסים בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית, שני פרסי גראמי (מתוך 24 מועמדויות), שני פרסי בריטי, פרס אחד של טקס פרסי הבמבי, 23 פרסים בטקס בחירת הנוער, 21 פרסים בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה (אשר שבר את מספר הזכיות) ו-34 שיאי גינס.
חברת הזנק
חברת הזנק או חברת סטארט אפ (באנגלית: Startup company) היא חברה שטרם התבססה ושמטרתה לפתח מוצר או רעיון ייחודיים, לרוב בתחום ההייטק. על פי רוב, חברות כאלו יתחילו ממספר עובדים קטן כשהן שואפות להשיג משקיעים גדולים כדי לפתח ולהעמיק את היקף פעילותן.
חברות הנזק מתמודדות עם אי-ודאות גבוהה ושיעורי כישלון גבוהים. הן ממומנות לרוב על ידי קרנות הון סיכון, חממות טכנולוגיות או משקיעים פרטיים (אנג'לים), כשההון הראשוני משמש להקמת החברה, גיוס עובדים, פיתוח מוצרים או שירותים, ומכירתם. חברה מפסיקה להיות חברת הזנק, כאשר היא נמכרת לחברה מבוססת (תהליך שנקרא אקזיט), מונפקת לציבור או מתבססת בעצמה והופכת לחברה רווחית.
הקמת חברת הזנק
לאחר גיבוש הרעיון והחזון הראשוני של חברת ההזנק המתוכננת על המייסדים להסדיר את מערכת היחסים הן בינם לבין עצמם והן בינם לבין החברה שתקום. בין הנושאים שעל המייסדים להסדיר נכללים הסכמה על חזון משותף, קביעת ערכים, חלוקת ההון בחברה, חלוקת התפקידים, מימון ראשוני ככל שנדרש, מינוי דירקטוריון, אופן קבלת ההחלטות בחברה, המחאת הקניין הרוחני של המייסדים לחברה, סודיות, אי-תחרות ונושאים רבים אחרים.
גיוס הון לחברת הזנק, כאשר נדרש, מתנהל לרוב בשלבים אחדים, בהתאם להתפתחותה של החברה. לכל שלב שלבי משנה אחדים. בשלב הראשון, שמכונה לעיתים קדם ראשוני (באנגלית: Pre-seed) מעובדים הרעיונות של היזמים לכלל הצעה למוצר או מוצרים שאותם ניתן לשווק ללקוחות. שעות עבודתם של היזמים, מכשירים ומשאבים שהם נזקקים להם, ממומנים בשלב זה מחסכונות פרטיים, עזרת חברים וקרובי משפחה. בשלב השני, נוהגים לגייס הון ראשוני (באנגלית: Seed), לאחר שהציגו למשקיעים (מוסדיים, או פרטיים) תוכנית עסקית ובה הבנת השווקים שבהם יפעלו, הגיון כלכלי להקמת מוצר (או אב-טיפוס של מוצר) בלוח זמנים מוגדר ומבנה הארגון והעובדים אשר ייצרו אותו. השלב שבו ליזמים, ולחברה שבבעלותם, יש כיוון טכנולוגי מגובש, והמוצר/ים של החברה עברו לשלב שבו אפשר לשווק אותם ללקוחות נקרא מדרגה ראשונה (באנגלית: Early-stage). ומכאן ואילך, היזמים וחברה שואפים לגיבוש המוצר, החדרתו אל שוק הצרכנים, והשגת הכנסות עליהם, כציון דרך הנקרא שלב ההכנסות (באנגלית: Revenue-stage).
כיוון שההון ההתחלתי מגויס לפני שהחברה רווחית, ההשקעה בחברת הזנק נחשבת להשקעה בסיכון גבוה. רוב חברות ההזנק נסגרות ללא הגעה למימוש רווחים. מהנותרות, חלק מגיעות להצלחה עסקית סבירה או טובה, וחלקן מגיעות להצלחה פיננסית עצומה ומצליחות לענות על הציפיות הרבות אותם שואפים המייסדים והמשקיעים לקיים. מבחינת קרנות הסיכון נקרא מודל זה "מודל ההום ראן", שבו רק אחת מבין מספר החברות בפורטפוליו של הקרן תצליח לייצר רווח מספיק גדול, על מנת לכסות על ההפסדים בהשקעות שלא זכו למימוש רווחים (אקזיט).
היסטוריה
עם זאת, תחילת המאה ה-21 שמה קץ לגאות, במה שכונה התפוצצות בועת הדוט-קום. עקב כך הוצף השוק בעולם ובישראל במובטלי הייטק רבים, שנפלטו מחברות הזנק שנסגרו או הצטמצמו. חברות מסוימות כגון חברות הסחר האלקטרוני: eBay ואמזון הצליחו לשרוד למרות הקשיים ושמרו על רווחיות גם בתקופה קשה זו לתעשיית האינטרנט. החל משנת 2003 החלה התעשייה להתאושש, אך מחירי החברות לא הגיעו עוד לשיאים שקדמו להתפוצצות הבועה.
בעשור השני של המאה ה-21
נכון לשנת 2009 היו בישראל למעלה מ-3,850 חברות הזנק, שבהן מועסקים כ-70 אלף עובדים, ומתוכן ב-2014 כ-164 חברות עם הכנסות של מעל 25 מיליון דולר ומעל 50 עובדים כל אחת. התחומים העיקריים הם תוכנה, אינטרנט, מדיה, אלקטרוניקה, טכנולוגיה צבאית, ביוטכנולוגיה, מכשור רפואי וקלינטק. רוב החברות שוכנות באזור שמכונה בהומור "סיליקון ואדי".
נכון לשנת 2020 בישראל 16% מחברות הסטארטפ הופכות לחברות בשלות, 85% נסגרות לפני שהגיעו למוצר.
בישראל קיימים מנגנונים שונים לתמיכה בפעילות מחקר ופיתוח של חברות הזנק, רוב מנגנונים אלו מופעלים על ידי רשות החדשנות ובהם: בנוסף, השקעה בחברות הזנק זוכה להטבת מס במסגרת "חוק האנג'לים".
שלושת ימי הקונדור
שלושת ימי הקונדור (באנגלית: Three Days of the Condor) הוא סרט דרמה ופעולה ומתח משנת 1975 בכיכובם של רוברט רדפורד, מקס פון סידוב, פיי דאנאוויי וג'ון האוסמן, המבוסס על ספר מתח מאת העיתונאי ג'יימס גראדי בשם "ששת ימי הקונדור".
עלילה
עלילת הסרט נפתחת כאשר ג'ו טרנר, יוצא חיל הקשר של צבא ארצות הברית העובד כאנליסט בשלוחה חשאית של ה-CIA בניו יורק, שב מקניות למשרד רק כדי לגלות שכל עמיתיו נרצחו באכזריות בידי צוות חיסול. טרנר, ששם הקוד שלו הוא "קונדור" (ומכאן שם הסרט) נמלט על חייו מפני המחסלים כמו גם מפני אנשי ה-CIA, שמשוכנעים כי בגד ורצח את עמיתיו. עד מהרה מתברר לו כי במחקריו פענח שלא מדעת קונספירציה של הממשל, ואנשי סוכנות הביון מעוניינים להורגו כדי לשומרה בסוד.
פדמלון כהה
פדמלון כהה (שם מדעי: Thylogale brunii; קרוי גם וולבי כהה) הוא מין של וולבי בינוני בסוג פדמלון, המצוי בדרום גינאה החדשה ובמספר איים מקבוצת איי מאלוקו. הוא תואר מדעית בשנת 1778 על ידי חוקר הטבע הגרמני יוהאן כריסטיאן דניאל פון שרבר (Johann Christian Daniel von Schreber). פירוש שמו המדעי של הפדמלון הכהה הוא "סמור הכיס של ברוין", על שמו של הצייר והסופר ההולנדי קורנליס דה ברוין אשר היה האירופאי הראשון שתיאר חיצונית את המין, ואף פרסם איור שלו בכרך השני של מסעותיו בשנת 1711. יחסית לקרוביו הגוצים, הפדמלון הכהה חולק קווי דמיון רבים יותר עם סוגי וולבים אחרים, בפרט עם בני הסוג וולבי הצבי. כמו כן, הפדמלון הכהה הוא המין הגדול ביותר בסוגו.
אנטומיה ומראה
הפדמלון הכהה הוא כיסאי בינוני עם מבנה גוף מוצק ועגלגל וזנב קצר ועבה. ראשו גדול וחרוטי, והחרטום המחודד שלו ארוך יותר משל פדמלונים אחרים וגורם לבלבול בינו לבין וולבי צבי אפור. עיניו ואפו גדולים ושחורים, ואוזניו גדולות, רחבות ומחודדות בקצוותיהן. גפיו הקדמיות קצרות אמנם מהגפיים האחוריות הגדולות והמפותחות, אך בכל זאת הן ארוכות משמעותית משל המינים האחרים בסוגו. הפדמלון הכהה גדול יחסית: משקל הזכר עד 11 קילוגרם, ומשקל הנקבה 5–9 קילוגרם. אורך ראשו וגופו עד 67 סנטימטרים, וזנבו באורך של כחצי מטר בממוצע.
הפרווה של הפדמלון הכהה צפופה, עבה וחלקה, והיא אינה צמרירית כיתר הפדמלונים. צבע הפרווה הבסיסי הוא אפור כהה או כסוף עם נטייה עקבית לאפור-שוקולדי כהה בפלג הגוף האחורי, בגב, בצוואר ובמותניים לעומת הצלעות שבהירות יותר; במקרים רבים הגוף עשוי להיות כהה כולו. הגוון הכהה עשוי להיות גם בצבע אפור-סגלגל כהה, שחור-כחלחל, ועוד. בניגוד מוחלט לצבע הכהה בחלק העליון, החזה, הבטן והגרון בצבע לבן בוהק או צהבהב-קרמי. הזרועות והרגליים בצבע אפור בהיר יחסית, וכפות הידיים והרגליים שחורות. על הירכיים האפורות, ישנו פס לבן דהוי, ומעליו פס שחור עמום.
ראשו של הפדמלון בצבע אפור כהה, והמצח והחרטום שחרחרים. על הלחיים יש פס לבן בוהק, ומעליו יש לעיתים גם פס שחרחר דהוי בדומה לצבי. האוזניים שחרחרות בצידן החיצוני וורודות בצידן הפנימי. סביב העיניים יש טבעות ורודות, והשפתיים גם הן ורודות בדרך כלל.
הזנב עשוי להיות אפרפר כולו, או שחרחר בצידו העליון ולבנבן בצידו התחתון; קצהו הדליל בשיער עשוי להיות ורוד.
תפוצה ואקולוגיה
הפדמלון הכהה אנדמי לגינאה החדשה, בה הוא מצוי בעיקר בשפלות הדרומיות של האי (הן בשטח פפואה והן בשטח אינדונזיה). הוא מצוי גם באיי ארו ובחלק מאיי קאי הנמצאים בקצה הדרום-מזרחי של איי מאלוקו בים אראפורה ליד חופי גינאה האינדונזים. בעבר, הייתה אוכלוסייה נוספת בחצי האי זנב-ציפור במזרח פפואה (רצועת החוף ליד פורט מורסבי), אולם היא נכחדה כליל כתוצאה מציד.
בית הגידול של הפדמלון כולל את סוואנות טרנס-פליי הגשומות והטרופיות בדרום האי, יערות גשם טרופיים, פסיפס של יער וסוואנה, ויערות משניים שבהם יש הפרעה אנושית נרחבת (כריתת עצים וכדומה). באזורים מסוימים, הוא מוגבל ליערות גדותיים הצומחים בצידי הנהרות. סביבת המחיה שלו נמצאת כמעט בגובה פני הים, והוא אינו מצוי באזורים הרריים.
מעט ידוע על אורח החיים של הפדמלון הכהה. זהו כיסאי פעיל לילה אשר נוהג לבלות את מרבית שעות היום כשהוא ספון בצמחייה הצפופה. בשעות הערב הוא יוצא לתור אחר מזון בקרחות ובשולי היער, בדרך כלל עשבים, עלים ועשבי תיבול. הנקבה ממליטה גור אחד או תאומים לאחר תקופת היריון של 30 יום, והם שוהים בכיס כ-6 וחצי חודשים ומגיעים לבגרות עד גיל 15 חודשים. תוחלת החיים המרבית של הפדמלון הכהה בשבי היא עד 10 שנים.
מצב שימור
הפדמלון הכהה מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), מאחר שעל פי ההערכה אוכלוסייתו חוותה צמצום בשיעור של 30% במהלך העשורים האחרונים של המאה ה-20. האיום העיקרי המרחף על המין הוא ציד למזון על ידי ילידי גינאה החדשה, אשר הקטין בצורה משמעותית את האוכלוסייה, וגרם להכחדתו של הפדמלון מהחלק הדרום-מזרחי של טווח התפוצה. נכון לשנת 2020, מין זה אינו נמצא עדיין באזור מוגן רשמי. ארגון IUCN ממליץ לווסת את הציד שלו ולנטר את האוכלוסיות בקביעות.
יחסי לאוס–סין
יחסי לאוס–סין הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של לאוס לבין הרפובליקה העממית של סין.
סקירה כללית
היחסים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1953 עם הרפובליקה של סין (סין הלאומנית או טאיוואן) כממשלה הלגיטימית היחידה של סין. ב-25 באפריל 1961 העבירה לאוס את הכרתה לממשלת סין בבייג'ינג. עם זאת, ב-16 במאי 1962, ניתקה הממשלה המלכותית את היחסים הדיפלומטיים עם סין הקומוניסיטית והחזירה את היחסים עם ממשלת טאיוואן, והתיישרה עם הברית האנטי-קומוניסטית במלחמת וייטנאם עד 1975, כאשר הממשלה הקומוניסטית החדשה בלאוס ביססה מחדש את היחסים עם סין. לאוס מטופלת על ידי משרד הנציג הכלכלי והתרבותי של טאיפיי בהאנוי לעניינים הקשורים לטאיוואן.
היחסים מורכבים מסחר וסיוע, שהתמקדו בעיקר בבניית כבישים במחוזות לאוס הצפוניים, מבלי לערער ישירות על האינטרסים של תאילנד או וייטנאם באזורי המרכז והדרום. עם זאת, הפלישה של וייטנאם לקמבודיה בדצמבר 1978 לביטול משטר הקמר רוז' עוררה את סין לפלישה מוגבלת לווייטנאם - בעומק של כ-19 קילומטר - כדי "ללמד את וייטנאם לקח". לאוס נקלעה לקשר מסוכן, לא רצתה להתגרות עוד יותר בסין, אך לא יכלה להתנגד לשותפה המיוחדת, וייטנאם. ההנהגה הלאוטית שרדה את הדילמה על ידי הצהרות מעט מתעכבות על תמיכתה בווייטנאם לאחר ויכוח פנים-מפלגתי ועל ידי צמצום חריף של היחסים הדיפלומטיים עם סין לרמת ממונה על היחסים - ללא הפסקה מלאה. נקודת השפל ביחסי סין–לאוס הגיעה בשנת 1979, עם דיווחים על סיוע והכשרה סינית של כוחות ההתנגדות של המונג בפיקודו של הגנרל ואנג פאו במחוז יונאן בסין.
היחסים העוינים הללו התרככו בהדרגה, ובשנת 1989 ביקר ראש הממשלה קייסונה פומוויחיין בביקור ממלכתי בבייג'ינג. בשנת 1991 בחר קייסונה לבלות את חופשתו בסין ולא להגיע לביקור המקובל שלו בברית המועצות. היחסים הדיפלומטיים נורמלו בשנת 1989. המסחר התרחב ממכירה מקומית של מוצרי צריכה למתן 11 רישיונות השקעה בשנת 1991 - כולל מפעל להרכבת רכב. לאחר הקמת ועדת הגבול המשותפת הלאוטית-סינית בשנת 1991, ישיבות שהתקיימו במהלך 1992 הביאו להסכם המגדיר את הגבול המשותף שלהן. ההשקעות המסחריות והמסחר בסין עם לאוס התרחבו בשקט, אך לא באופן דרמטי, בשנים 1993 ו-1994. שי ג'ינפינג ניהל שיחות עם נשיא לאוס בונהאנג וורצ'יט בשנת 2016, וביקש תיאום נוסף בעניינים בינלאומיים.
ביוני 2020 לאוס הייתה אחת מ-53 מדינות שתמכו בחוק הביטחון הלאומי בהונג קונג באו"ם.
חוק אוסטרליה, 1986
חוק אוסטרליה, 1986 (באנגלית: Australia Act 1986) הוא שם שניתן לצמד חוקים נפרדים אך קשורים: האחד הוא חוק של הפרלמנט האוסטרלי הפדרלי, והשני הוא חוק של הפרלמנט של בריטניה. שני חוקים אלו, שהם כמעט זהים, הועברו על ידי שני הפרלמנטים ונכנסו לתוקף יחדיו, בשל חוסר הוודאות בנוגע למי משני הפרלמנטים יש סמכות לחוקק אותו.
החוק ביטל את האפשרויות שנותרו לממלכה המאוחדת לחוקק חוקים הנוגעים לאוסטרליה, להיות מעורבת בפעילותה של ממשלת אוסטרליה ושמערכת בתי המשפט בבריטניה תשמש כערכאת ערעור על החלטות בתי המשפט באוסטרליה.
הממלכה המאוחדת והחקיקה האוסטרלית
קהיליית אוסטרליה הוקמה ב-1901 על ידי איחוד של שש מושבות בריטיות, כאשר כל אחת מהן הפכה להיות מדינה. חוקת אוסטרליה קבעה את מעמדו של הפרלמנט הפדרלי כגוף בעל סמכויות חקיקה במגוון נושאים מסוימים והותירה את שאר הנושאים לסמכויות הפרלמנטים של המדינות. החוקה עצמה הייתה חלק (והיא עדיין חלק) מהחוק הבריטי. הפרלמנט הבריטי החזיק את סמכויות החקיקה העליונות בנוגע לאוסטרליה.
סמכויות החקיקה של הפרלמנט הבריטי בנוגע לאוסטרליה בוטלו ברובן עם חקיקתו ב-1931 של חוק וסטמינסטר, שאומץ על ידי אוסטרליה ב-1942, למפרע מ-1939. סעיף 4 לחוק זה קבע ששום חוק עתידי של הממלכה המאוחדת לא ייושם בדומיניונים (שאוסטרליה הייתה אחת מהן), למעט במקרים בהם יצוין בחוק שהדומיניון ביקש ואישר את החוק. עד אז הייתה אוסטרליה מבחינה חוקית מושבה בריטית בממשל עצמי, אך עם אימוצו של חוק וסטמינסטר היא הפכה להיות כמעט לחלוטין מדינה ריבונית.
אף על פי כן, סעיף 4 לחוק וסטמינסטר היה בתוקף רק בנוגע לחוקי בריטניה שנגעו לחוק הפדרלי האוסטרלי, לא לחוקי בריטניה שהיו חלק מהחוקים של מדינות אוסטרליה. כך, לפרלמנט הבריטי הייתה עדיין הסמכות החקיקתית במדינות ובטריטוריות. למרות זאת, בפועל, סמכות זו לא הופעלה מעולם. לדוגמה, במשאל העם שנערך באוסטרליה המערבית באפריל 1933 בנוגע לשאלת ההיפרדות מהאיחוד, 68% מהמצביעים נתנו את קולם להיפרדות מאוסטרליה והפיכתה של אוסטרליה המערבית לדומיניון נפרד. ממשלת המדינה שלחה משלחת לבריטניה כדי לבקש שתוצאות המשאל יעוגנו בחוק, אך ממשלת בריטניה סירבה להתערב על רקע העובדה שהיה זה עניין פנימי של ממשלת אוסטרליה. כתוצאה מהחלטה זו שהתקבלה בלונדון, לא ננקטו שום צעדים מעשיים ליישום תוצאות המשאל לא בקנברה ולא בפרת'.
הממשלה במדינות אוסטרליה
באופן דומה, ביטל חוק אוסטרליה את סמכות הממשלה הבריטית בשליטה במדינות האוסטרליות. במיוחד מדובר על כך שמכניסת החוק לתוקף, יכול רק ראש ממשלת המדינה לייעץ למלכה על מינויו או העברתו מתפקידו של מושל המדינה. בכל זאת, המלכה עדיין יכולה להפעיל את כל אחד מסמכויותיה בנוגע למדינה, רק אם היא "נוכחת באופן אישי" במדינה.
הערעורים למועצה המלכותית
בעת איחוד אוסטרליה בשנת 1901, הפך בית המשפט העליון של כל אחת מהמושבות לבית המשפט העליון של המדינה. כמו כן, הוקם בית המשפט העליון של אוסטרליה, שאחד מתפקידיו היה לשמוע עתירות על החלטות בית המשפט העליון של כל אחת מהמדינות.
טיוטת החוקה שהוגשה לממשלת בריטניה לחקיקה בבריטניה, קבעה שבית המשפט העליון יהיה הערכאה העליונה במערכת המשפט האוסטרלית. אף על פי כן, הבריטים הגיעו לפשרה. סעיף 74 לחוקה האוסטרלית קבע שתי אפשריות לערעור על החלטות בית המשפט העליון האוסטרלי לפני הוועדה השיפוטית של המועצה המלכותית. הייתה אפשרות של הגשת ערעור במקרה שבית המשפט העליון הוציא אישור שהעניין הוא אוסטרלי פנימי, כלומר שהוא נוגע ליחסים שבין הממשלה הפדרלית לבין אחת או יותר מהמדינות או שהוא נוגע ליחסים שבין מדינה אחת או יותר לבין מדינות אחרות. עתירה למועצה המלכותית יכלה גם להיות מוגשת באישור המועצה עצמה. לפרלמנט האוסטרלי הייתה סמכות לחוקק חוקים שיגבילו את האפשרות השנייה והוא אכן עשה כן ב-1968 וב-1975, אך החקיקה בתחום זה יכלה רק להגביל את האפשרות לפנייה למועצה המלכותית, לא לבטלה כליל.
כצפוי, בית המשפט העליון של אוסטרליה סירב להעניק את האישורים להגשת עתירות למועצה המלכותית והחלטה כזאת עמדה לשיקול דעת רק פעם אחת, ב-1912. ב-1961, בהקריאו החלטה בשם כל הרכב השופטים בנוגע לדחייה של בקשה כזאת, אמר נשיא בית המשפט העליון, סר אוון דיקסון: "הניסיון מראה, על פי הצפוי מהפעלת סעיף 74, שרק אלו הכפופים לחוקה הפדרלית יכולים להיות מוכשרים כראוי כדי לפרש וליישם את סעיפיה". ב-1985 קבע בית המשפט העליון פה אחד "שעבר זמנה של. הסמכות להוציא אישור כזה".
בנוסף, ב-1978, השתררה מבוכה בנוגע לערך התקדימי היחסי של ההחלטות של בית המשפט העליון והמועצה המלכותית כאשר בית המשפט קבע שהוא יותר לא יהיה כבול להחלטות המועצה המלכותית.
סעיף 74 לחוקה לא תוקן ואין אפשרות לתקנו באמצעות חקיקה. אף על פי כן, סעיף 11 לחוק אוסטרליה מרחיק לכת ומבחינה חוקתית הופך את סעיף 74 לאות מתה. כך, למטרות מעשיות, חוק אוסטרליה ביטל סופית את האפשרויות להגיש עתירות למועצה המלכותית.
חקיקת והכרזת החוק
התוכנית לעצב מחדש את ההסדרים החוקתיים הפדרליים והמדינתיים הצריכה שכל אחד מהפרלמנטים של המדינות יעביר את החקיקה בעצמו. הכותרת המלאה של חוקי המדינות הללו היה "החוק המאפשר את ההסדרים החוקתיים המשפיעים על הקהילה ועל המדינות להיות בהתאם למעמד של הקהילה האוסטרלית כאומה ריבונית, עצמאית ופדרלית". תוכן החוק של כל אחת מהמדינות קבע ש"בקשת והסכמת" המדינה ניתנת הן לגרסה האוסטרלית והן לגרסה הבריטית של חוק אוסטרליה.
המושל הכללי של אוסטרליה, סר ניניאן סטיבן, נתן את הסכמתו לחוק אוסטרליה "בשמה של הוד מלכותה" ב-4 בדצמבר 1985. עם זאת, המלכה אליזבת השנייה הייתה אמורה לקיים ביקור מלכותי באוסטרליה בראשית 1986 ומתוך הכרה ברגישותם של האוסטרלים, הוסדר שהמלכה תיתן את ההסכמה המלכותית לשני החוקים ותכריז עליהם כך שהם יכנסו לתוקף בעת ובעונה אחת בשתי המדינות. המלכה העניקה את ההסכמה המלכותית לחוק הבריטי ב-17 בפברואר 1986 וב-24 בפברואר היא הכריזה שהחוק יכנס לתוקף ב-3 במרץ, בשעה 5:00 (שעון גריניץ'). לאחר מכן, בביקורה של המלכה באוסטרליה, חתמה המלכה בטקס שנערך במעון המושל בקנברה ב-2 במרץ על ההכרזה שהחוק האוסטרלי יכנס לתוקף ב-3 במרץ בשעה 5:00 לפי שעון גריניץ' (16:00 שעון קנברה). כך, הן על פי חוקי אוסטרליה וחוקי בריטניה, שתי הגרסאות של חוק אוסטרליה נכנסו לתוקף בו זמנית. את הטקס ניהל ראש ממשלת אוסטרליה, בוב הוק, שלידיו מסרה המלכה את ההעתק החתום של ההכרזה, יחד עם כתב ההסכמה המלכותית המקורי של החוק הבריטי.
החוק והעצמאות האוסטרלית
ההבדל העיקרי בין שתי הגרסאות של החוק נעוץ בשם המלא של החוק. בגרסה האוסטרלית מוזכרת אוסטרליה כ"אומה ריבונית, עצמאית ופדרלית", אזכור שנעדר מהגרסה הבריטית. בעוד שניתן להבין שהחוק הוא סוג של הכרזת עצמאות, ניתן גם להבין שאוסטרליה כבר הייתה עצמאית עוד לפני כינון החוק והשאלה אם העצמאות הושגה, נותרה פתוחה. לפני כינון החוק לא פורסמה הכרזת עצמאות לאוסטרליה.
נבחרת זמביה בכדורסל
נבחרת זמביה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של זמביה.
נבחרת זמביה השתתפה פעם אחת באליפות אפריקה בכדורסל בשנת 1989 וסיימה במקום העשירי.
נבחרת זמביה מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.
צ'אבלה ורגאס
צ'אבלה ורגאס (בספרדית: Chavela Vargas; 17 באפריל 1919 – 5 באוגוסט 2012) הייתה זמרת מקסיקנית ילידת קוסטה ריקה, שהתפרסמה בארצה ובעולם כמבצעת של מוזיקת ראנצ'רה. בשל קולה המחוספס והחושני ובשל שיריה, כונתה "הקול המחוספס של האהבה המלטפת" (Voz áspera de la ternura).
קורות חייה
נולדה בשם איסאבל ורגאס ליסאנו (Isabel Vargas Lizano) בשנת 1919 בסאן חואקין דה פלורס, במחוז פלורס, בקוסטה ריקה לפרנסיסקו ורגאס וארמיניה ליסאנו. היא הוטבלה בכנסיית גואדלופה ב-15 ביולי 1919 בשם "מריה איסבל אניטה כרמן דה חסוס" (María Isabel Anita Carmen de Jesús). השם "צ'אבלה" הוא כינוי חיבה שניתן לה במקום "איסבל". בילדותה לקתה בפוליו והייתה עיוורת לזמן מה. ורגאס סיפרה לימים כי החלימה הודות לרופא אלילים אינדיאנים. לכן כונתה לפעמים "השאמאנית" (La Chamána). היא ננטשה על ידי הוריה וחיה בנעוריה כזמרת רחוב ובגיל 14 היגרה למקסיקו, שם המשיכה לשיר בברים וברחובות.
ורגאס התגלתה בשנות השלושים לחייה על ידי הזמר והמלחין חוסה אלפרדו חימנס שכתב חלק מלהיטיה. במקור, שירי הראנצ'רה נועדו לביצוע על ידי גברים. ורגאס, נמשכה מגיל צעיר לנשים ונהגה תכופות להופיע בתלבושת גברית, עישנה בשרשרת, ושתתה משקאות חריפים "כמו גבר" ואף היו שמועות כי החזיקה באמתחתה נשק. עם מאהבותיה נמנתה הציירת פרידה קאלו והיא הייתה מקורבת לדמויות נוספות מהתרבות והפוליטיקה של מקסיקו כדוגמת הצייר דייגו ריברה, בעלה של קאלו, הסופר חואן רולפו והנשיא לואיס אצ'ווריה אלברס.
בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20, הופיעה ורגאס תכופות בהוליווד שם קשרה קשרים הדוקים עם כמה מכוכבי הקולנוע בתקופה זו. בשנת 1961 הקליטה אלבום ראשון ומאז הקליטה למעלה משמונים נוספים. היא פרשה מהבמה בסוף שנות ה-70 ונאבקה כ-15 שנה עם האלכוהוליזם עד שהצליחה להיגמל.
לעיתים הופיעה בברים של גייז. על אף שהיותה לסבית היה סוד גלוי, בשנת 1981 הצהירה בפומבי בראיון בערוץ טלוויזיה קולומביאני על נטייתה המינית. היא הפכה לגיי אייקון עבור קהל הלסבי הלטיני שאימץ את שירי האהבה שלה.
ורגאס חזרה להופיע בשנת 1991 כשהבמאי פדרו אלמודובר ביקש ממנה להקליט שיר לסרטו, Tacones lejanos. משנת 1993 חזרה להקליט ושירים בביצועה הוכנסו לפסקול של אחדים מסרטיו של אלמודובר כדוגמת "La flor de mi secreto" וכן בסרטו של אלחנדרו גונסאלס איניאריטו, "בבל", בו שרה את הבולרו "Tú me acostumbraste", מאת פרנק דומינגס.
בשל לבושה המסורתי בהופעותיה על הבמה, כונתה "האישה עם הפונצ'ו האדום".
בשנת 2000 הופיעה בפני קהל של 20,000 מעריצים בכיכר הראשית של מקסיקו סיטי, סוקאלו. במהלך 2002 שיחקה את תפקיד "המוות" בסרט "פרידה" של ג'וליה טיינור כששרה את השיר המסורתי "האישה הבוכה" (La Llorona) ו"פאלומה נגרה". בגיל 83, בשנת 2003 עשתה את הופעת הבכורה שלה בקרנגי הול והוצגה לקהל על ידי השחקנית סלמה הייק.
בשנותיה האחרונות התגוררה בווראקרוס ולאחר מכן גרה בטפוסטלאן (Tepoztlan) במדינת מורלוס על מורדות ההר סרו דל טפוסטקו (Cerro del Tepozteco).
באפריל 2012, בגיל 93, השיקה ורגאס את הדיסק האחרון שלה, "Luna grande" המבוסס על שירי פדריקו גארסיה לורקה. ביולי 2012 נסעה לספרד כדי להציג את האלבום בפני סטודנטים במדריד. יומיים לאחר הגעתה למדריד, ב-12 ביולי התאשפזה בעיר בשל עייפות וטכיקרדיה. לאחר שהתאוששה חזרה למקסיקו, אך ב-30 ביולי נדרשה להתאשפז שוב בבית חולים בעיר קוארנבקה, שם נפטרה ב-5 באוגוסט 2012. למחרת, הועברה גופתה לכיכר גריבלדי במקסיקו סיטי, שם התקיים מופע לזכרה בהשתתפות הזמרות אוחניה לאון, טניה ליברטד ולילה דואנס ובליווי להקת מריאצ'י. מופע נוסף לכבודה התקיים בארמון לאמנויות בבירה, בהשתתפות הזמרות שהיו חברותיה הקרובות ביותר.
בפברואר 2017 יצא סרט אודותיה בשם צ'אבלה, בבימויין של קתרין גונד ודארשה קיי, ובהשתתפותם של פדרו אלמודובר, אלנה בנרוך, מיגל בוסה, ודמויות תרבותיות אחרות מן העולם דובר הספרדית.
ינה בלשה
ינה בלשה (במקור יעקב שווייגר, בהונגרית: Balassa Jenő; יאסארוקסאלאש, 30 במאי 1859 – בודפשט, 4 באוגוסט 1926) היה שחקן יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה
הוא נולד במשפחה יהודית בעיירה בצפון-מזרח הונגריה, אביו היה מתיאש שווייגר ואמו הייתה אנה (ינקה) שוורץ. לאחר סיום לימודיו בתיכון (שכבר שם בלט עם כישורי המשחק שלו במפגשי החינוך העצמי של בית הספר התיכון ברחוב מרקו) התחיל ללמוד באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), אבל אחרי שני סמסטרים הפסיק את לימודיו והפך לסטודנט ב"אקדמיה הלאומית לאמנות" (שמה כיום האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע). לאחר מכן הפך לשחקן נודד בלהקת לאסי וילמוש בשנת 1882. הוא שיחק בבאזורים הכפריים עד 1896. משנה זו ואילך הפך חבר קבוע בלהקת תיאטרון הקומדיה של בודפשט, שנפתח באותה השנה ושיחק בתיאטרון עד 1925. בין 1903 לבין 1926 היה מרצה של "בית הספר למשחק של איגוד השחקנים הלאומי" ומשנת 1907 עד 1919 היה מנהל בית הספר. הוא הצטיין גם בתפקידים קלאסיים וגם בתפקידים קומיים והציל כמה מחזות מכישלון עם הופעותיו הפתאומיות בהם. הוא היה גם מספר סיפורים ידוע בשם "הדוד באשה". כמו כן לקח חלק בפעילות צדקה והשתתף בהקמת המפלגה הסוציאליסטית.
אשתו הייתה קלרה פאטיול נגנית צ'מבלו (נולדה בשם קלרה דולה אולה), שנשא בבודפשט ב-14 במאי 1910. בנו היה יאנוש בלשה (1903–?) שהיה שחקן גם הוא.
בלשה הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
קופה אמריקה 2001
טורניר הכדורגל של דרום אמריקה - 2001 (2001 Campeonato Sudamericano Copa América) נערך ביולי 2001 בקולומביה, והיה הטורניר ה-40 של הקופה אמריקה שנוהל על ידי CONMEBOL, קונפדרציית הכדורגל הדרום אמריקאית.
הטורניר נערך בקולומביה, חרף החשש מהמצב הביטחוני במדינה. כשהלכה למעשה, ההחלטה על קולומביה כמדינה מארחת התקבלה ברגע האחרון, כאשר ונצואלה ומדינות נוספות הציעו לארח את הקופה אמריקה. אף שנבחרת קנדה בכדורגל הוזמנה לטורניר, הכדורגלנים הקנדיים סירבו לשחק בטורניר והם שבו לקבוצות הכדורגל שלהם מבלי ליטול חלק בטורניר. נוסף לכך בלטה מאוד גם היעדרותה של ארגנטינה מהטורניר, שסירבה אף היא להגיע למדינה שהמצב הביטחוני בה כה בעייתי, זאת חרף הבטחת הרשויות הקולומביאניות לספק את כל שירותי האבטחה הדרושים - וכך בהיעדרן של קנדה וארגנטינה, הוזמנו הונדורס וקוסטה ריקה. הונדורס הוזמנה ממש ברגע האחרון והכדורגלנים הגיעו במטוס שסופק על ידי חיל האוויר הקולומביאני והם נחתו בבוגוטה, ממש כמה שעות לפני תחילת משחק הפתיחה של הטורניר.
קולומביה זכתה בתואר אלופת הקופה אמריקה לראשונה בתולדותיה.
מלכי השערים
6 שערים
5 שערים
3 שערים
2 שערים
קארוי גרה
קארוי גרה (במקור גרין-Grün, בהונגרית: Gerő Károly; הוויזג'רק, 18 באוקטובר 1855 – בודפשט, 30 באוקטובר 1904) היה מחזאי יהודי-הונגרי, מזכיר תיאטרון, סופר. אחיה הצעיר של קטלין גרה, מחנכת, מנהלת בית היתומים היהודי לבנות בבודפשט.
קורות חיים
קארוי גרה נולד במשפחה יהודית כבנם של ליפוט גרין, סוחר ושל זופיה ברויאר. אמו נפטרה עוד בילדותו. את ארבע שנות חטיבת הביניים (אחרי ארבע שנות בית ספר יסודי) הוא סיים באסוד. שם אחד ממוריו, המשורר גוסטב צ'נגרי, השפיע משמעותית על קריירה הספרותית העתידית שלו. את השנה הראשונה של התיכון סיים בג'נג'ש, ואת הכיתות הנוספות בבודפשט. המורה המשפיע ביותר שלו היה גוסטב היינריך (שהיה חבר האקדמיה ההונגרית למדעים ומזכ"ל האקדמיה), שגרה אהב את הרצאותיו הספרותיות גם מאוחר יותר במהלך שנות לימודיו באוניברסיטה.
גרה החל את לימודי המשפטים באקדמיה למשפט בקושיצה ואחר כך חזר לבירת הונגריה, שם סיים את לימודיו. הוא החל מייד את דרכו כעורך דין. עם זאת, החל לכתוב מחזות עממיים בשלב מוקדם והצלחתו בתחום זה הובילה אותו יותר ויותר לדרך זו. הוא השתתף לעיתים קרובות בהרצאות על אסתטיקה, דרמטורגיה וספרות של אגושט גרגוש, של פאל דיולאי, של מורו לשעבר היינריך ושל אחרים. גרה ביקר בשקיקה בתיאטראות בודפשט וחיבב במיוחד את השחקן יוז'ף טמאשי.
בשנת 1882 הציע לו לאיוש אבה, מנהל "תיאטרון העם" (Népszínház), עבודה כמזכיר התיאטרון, אותו קיבל בשמחה ונפרד מעריכת הדין, שמעולם לא ממש אהב. משנת 1886 היה מזכיר התיאטרון הלאומי של בודפשט, לימים מזכיר חברת החשמליות של בודפשט.
הוא מחברם של כמה וכמה הצגות עם, שרובם הוצגו בהצלחה רבה בתיאטרון העם ובתיאטרון הלאומי. הוא כתב כמה מיצירותיו עבור בלאהה לואיזה (השחקנית הגדולה ביותר של אותה התקופה), שזכתה להצלחה רבה בהן (כמו: יונת הבר, ציפורי הקטנה, פנינת אוז'אי). על ההצגה "הנערה למכירה" הוענק לו פרס טלקי של האקדמיה ההונגרית למדעים.
אשתו הייתה אמה שרמן (1872–1944) (נספתה בשואה), בתו של דר' אדולף שרמן, קצין הרפואה הראשי של בודפשט, ושל לאונטין שמלבך. הם נישאו בבודפשט ב-17 באפריל 1894.
יחסי ארגנטינה–פולין
יחסי ארגנטינה–פולין הם היחסים הדיפלומטיים בין ארגנטינה לפולין. מעל 500,000 ארגנטינאים הם ממוצא פולני והופכים את ארגנטינה למדינה הלטינית-אמריקאית השנייה עם הקהילה הפולנית הגדולה ביותר בחו"ל (אחרי ברזיל).
היסטוריה
ההגעה המשמעותית הראשונה של מהגרים פולנים לארגנטינה התרחשה בסוף המאה ה-19 כאשר פולנים שנמלטו מעוני וממלחמה הגיעו לארגנטינה כדי להתחיל התחלה חדשה כאשר רבים התיישבו במחוז מיסיונס, בצפון ארגנטינה. הקשר הרשמי הראשון בין ארגנטינה לפולין התרחש בסוף מלחמת העולם הראשונה בשנת 1918, כאשר קמה פולין עצמאית. בשנת 1920 שתי המדינות כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים. היחסים הדיפלומטיים נותקו עם פלישת גרמניה הנאצית לפולין בספטמבר 1939. בתום מלחמת העולם השנייה הוקמו היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות מחדש ב-20 ביוני 1946 ושתי המדינות פתחו צירויות דיפלומטיות בבירות זו של זו, בהתאמה. בשנת 1964, שתי המדינות שדרגו את הצירויות הדיפלומטיות שלהן לשגרירויות.
בעוד פולין הייתה תחת קומוניזם וארגנטינה תחת דיקטטורה, היחסים בין שתי המדינות היו מוגבלים. בשנת 1986 ביקר סגן נשיא ארגנטינה וויקטור היפוליטו מרטינס בפולין. באוקטובר 1990 הפך הנשיא קרלוס מנם לראש המדינה הארגנטינאי הראשון שביקר בפולין. בפברואר 1995 הגיע נשיא פולין לך ואלנסה לביקור רשמי בארגנטינה.
היחסים בין שתי המדינות
לאורך השנים, שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים כגון הסכם החלפת דואר דיפלומטי (1931); הסכם לשיתוף פעולה כלכלי וטכני (1974); הסכם לשיתוף פעולה בדייג ימי (1974); הסכם על מיזם משותף לייצוא ושיווק של דיג ומשאבי חוליות (1974); הסכם לשיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי (1979); הסכם על שיתוף פעולה בכרייה (1982); הסכם לשיתוף פעולה מדעי ותרבותי (1984); הסכם ביטול דרישות ויזה בדרכון רגיל, רשמי ודיפלומטי (1990); הסכם לקידום והגנה על השקעות (1992) והסכם למניעת כפל מס (2003).
יחסי סחר
בשנת 2018 הסתכם המסחר בין ארגנטינה לפולין ב-846 מיליון דולר. היצוא העיקרי של ארגנטינה לפולין כולל: מוצרים מפולי סויה, פילה דג, פירות מעובדים, אגוזים ויין. הייצוא העיקרי של פולין לארגנטינה כולל: מוצרי פלדה, מכונות כרייה, מנועים, מכשירי חשמל ביתיים, חוטים ומסכי טלוויזיה. ארגנטינה היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של פולין באמריקה הדרומית.
עונת 1972/1973 בבונדסליגה
עונת 1972/1973 הייתה העונה העשירית של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-16 בספטמבר 1972 והסתיימה ב-8 ביוני 1973.
וופרטל וקיקרז אופנבך עלו מהליגות האזוריות.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-17 וה-18 ירדו בסוף העונה לליגות אזוריות, ושתי קבוצות מליגות אזוריות עלו במקומן. למטרת קביעת העולות היה נערך טורניר בו השתתפו שתי קבוצות מחמש ליגות אזוריות, סך הכל 10 קבוצות.
איינטרכט בראונשווייג ורוט-וייס אוברהאוזן ירדו לליגות אזוריות.
קומודור 64
היסטוריה
העלות הייצור של הקומודור 64 הוערכה בזמנו בכ-135 דולר, וזאת בזכות הוזלת עלויות ייצור הודות לשליטה של חברת קומודור ביצרנית המעבדים MOS, אשר תרמה את המעבד שלה 6502, לקומודור. המחשב שווק דרך מפיצים מורשים, חנויות צעצועים, חנויות כל-בו וכו'. עובדה זו איפשרה לקומודור 64 להתחרות בקונסולות המשחקים של אותה עת, אטארי 2600 ואחרות, בצורה מאוד חזקה.
בארצות הברית למשל (שלא כמו בישראל) הוצע קופון החזר של 100 דולר עבור כל רכישה של משחק טלוויזיה, לצורך מימוש קנייה של קומודור 64. חברה מפורסמת אשר עזבה את שוק המחשבים הביתיים היא חברת Texas Instruments, אשר החליטה כי התחרות מול קומודור נדונה לכישלון.
בשנת 1984 ניסתה חברת קומודור ליצור יורש לקומודור 64, בדמותו של מחשב שנקרא Commodore Plus/4. מחשב זה היה דומה לקומודור 64, והיו לו מספר יתרונות: תוכנות מובנות בזיכרון, גרסת Basic 3.5 כמערכת הפעלה משופרת, ויכולת פוטנציאלית של רזולוציה גבוהה יותר. הטעות השיווקית של קומודור הייתה ששום תוכנה של הקומודור 64 לא תאמה למחשב החדש, יכולת עיבוד הקול שלו הייתה נחותה יותר מהמקור, ובנוסף לכל חסרו לו הספרייטים המובנים אשר מהווים את אבן הבניין בגרפיקה של הקומודור 64.
מחשבים נוספים שיצאו מבית קומודור הם קומודור 128 וקומודור אמיגה.
קומודור 64X
בשנת 2011 הוקמה חברת קומודור ארצות הברית. החברה רכשה את הזכויות על השמות "קומודור" "אמיגה" ו"ויק". באותה שנה יצאה החברה עם קומודור 64X. המחשב מצויד במקלדת הדומה למקלדת הקלאסית של קומודור 64 וקומודור ויק 20. יתר המרכיבים הותאמו למאה ה-21. מעבד דו ליבתי, אינטל אטום. ערכת שבבים של המאיץ הגרפי Nvidia Ion2. מערכת הפעלה קומודור OS מבוססת לינוקס. המחשב תומך גם במערכת הפעלה Windows. כונן DVD/RW, יציאת HDMI לחיבור ל-HDTV, יציאת USB ו־Ethernet. מותו של מייסד קומודור ארצות הברית, בארי אלטמן הביא להפסקת פעילות החברה וייצור הדגם.
דרד סקוט
קורות חיים
דרד סקוט נולד בווירג'יניה בשנת 1799 כרכוש של משפחת פטר בלאו. משפחת בלאו עברה עם עבדיה בשנת 1830 לסנט לואיס, שם, בשל קשיים כלכליים, מכרה את סקוט לד"ר ג'ון אמרסון, אשר שירת כרופא צבאי בצבא ארצות הברית. אמרסון, במסגרת תפקידו, נסע לאילינוי ולוויסקונסין - שתי טריטוריות בהן, בהתאם לפשרת מיזורי נאסרה העבדות. במהלך נסיעות אלה פגש סקוט את הרייט רובינסון ונשא אותה לאישה. סקוט, אשתו ומשפחת אמרסון חזרו למיזורי בשנת 1842. אמרסון נפטר בשנת 1843, וג'ון פ. א. סנפורד, אחיה של אירין אמרסון (אלמנתו של אמרסון), מונה למנהל עיזבונו.
סקוט פנה לבית המשפט בשנת 1846 בתביעה לשחררו. התביעה מומנה על ידי משפחת בלאו - בעליו הראשונים. סקוט הפסיד במשפט הראשון, אולם לאחר ערעורו בשל עדות שמועה בלתי קבילה, הותר לו לפנות בשנית לבית המשפט, ובשנת 1850 החליט חבר המושבעים כי סקוט חופשי על פי הכלל של "פעם חופשי תמיד חופשי" (מאחר שהיה בטריטוריות שבהן העבדות אסורה). אמרסון ערערה לבית המשפט העליון של מיזורי אשר הפך את קביעת המושבעים, וסקוט חזר לעבדות.
סקוט הגיש תביעה נוספת - הפעם לבית המשפט הפדרלי, ולאחר שהפסיד ערער לבית המשפט העליון של ארצות הברית.
בשנת 1857 הכריע בתיק נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית - רוג'ר ב. טייני - בו קבע כי עבדים הם רכוש ולא אזרחים, ולכן אין להם זכות עמידה בפני בית המשפט. יתרה מכן, טייני קבע כי פשרת מיזורי אינה חוקית מאחר שהיא פוגעת בתיקון החמישי לחוקת ארצות הברית המגן על זכות הקניין.
לאחר המשפט הושב סקוט לבעליו המקוריים - משפחת בלאו, אשר העניקה לו את חירותו.
דרד סקוט נפטר משחפת שנה לאחר מכן, בשנת 1858. הוא קבור בבית הקברות קלברי (גולגותא) בסנט לואיס, מיזורי.
הכתומים המחוספסים
הכתומים־המחוספסים (באנגלית: Orange Roughies) היא סדרת דרמה ניו זילנדית בהפקת חברת Screenworks, שעונתה הראשונה שודרה בערוץ TV ONE של TVNZ ממאי עד יולי 2006. העונה השנייה שודרה מאוקטובר 2006 עד ינואר 2007 וירדה בשל ירידה בפופולריות שלה.
עלילה
הסדרה מתמקדת סביב ארבע דמויות ראשיות שהן חברות בכוח משימה מובחר באוקלנד, ניו זילנד המשלב שוטרים וקציני מכס. למרות היותם כוח עילית, הם, כפי שמזכיר להם מפקדם רון מאדוק, חסרי מימון, חסרי משאבים ותחת מבחן. בגלל זה "המחוספסים (כפי שהם נקראים, Roughies באנגלית) צריכים לוודא שהם מתפקדים בצורה יוצאת דופן כדי להימנע מפירוק, שכן הם, אחרי הכל, ניסוי. לכח המשימה מצטרפים גם הבלש דני ויילדר, פקידת המכס הבכירה ג'יין דוראנט והבלשים זאק וויקי ונואל בולרטון.