cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בריגדת הנסיכה איריינה
היסטוריה
ב-6 באוגוסט 1944 נשלחה הבריגדה לצרפת במסגרת הארמייה הקנדית הראשונה. הבריגדה מילאה חלק חשוב במבצע מרקט גארדן - ניסיון כושל של בעלות הברית להשתלט במהירות על חבל הרוהר. בשלב מסוים, חיילי הבריגדה אף נכנסו לקרב מול דיוויזיית הגרנדיר אס אס ה-34 אשר הורכבה בעיקר ממתנדבים הולנדיים. ב-31 במרץ 1945 נשלחו חלק מחיילי היחידה לארצות הברית שם הצטרפו לקורפוס הנחתים ההולנדי. את מקומם תפסו במהירות מתנדבים טריים מהאזורים ההולנדיים שזה עתה שוחררו. אחד הקרבות האחרונים של הבריגדה היה "מבצע אוראנז'", אשר במסגרתו הגנו חילי הבריגדה באומץ על העיירה הדל (Hedel) במשך שלושה ימים, מול כוח גרמני גדול בהרבה, לפני שנאלצו לסגת נסיגה טקטית.
קודי סימפסון
קודי רוברט סימפסון (באנגלית: Cody Robert Simpson; נולד ב-11 בינואר 1997) הוא זמר פופ, מוזיקאי, רקדן, שחקן ודוגמן אוסטרלי. נוסף לכך, הוא שחיין, חבר נבחרת אוסטרליה בשחייה למשחקי חבר העמים (ברמינגהאם 2022).
קורות חייו
סימפסון נולד בגולד קוסט, קווינסלנד שבאוסטרליה לאנג'י ובראד סימפסון, ויש לו שני אחים צעירים, תום ואלי. בחייו האישיים, סימפסון לא עסק רק בשירה, אלא גם התמחה בשחייה תחרותית, ואף זכה בשתי מדליות זהב באליפות קווינסלנד לגיל 12.
סימפסון התאמן במועדון השחיה במיאמי בהדרכת קן ניקסון. אמו אנג'י, שעבדה במועדון השחייה בהתנדבות, ייצגה את אוסטרליה באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בבריזביין 1987. אביו בראד זכה במדליית ארד באליפות אוסטרליה 1987 וייצג את אוסטרליה במשחקי חבר העמים שנערכו בוויקטוריה שבקנדה ב-1994.
קריירה מוזיקלית
סימפסון החל להקליט שירים בחדר השינה שלו במהלך הקיץ של שנת 2009 ב-YouTube, ושם ניתן לראות אותו מבצע את השירים "I'm Yours" של ג'ייסון מראז, "Cry Me a River" ו-"Señorita" של ג'סטין טימברלייק, של מייקל ג'קסון, וגם את השירים שלו "One" ו"Perfect". לאחר זמן מה, התגלה סימפסון על ידי המפיק שון קמפבל, המועמד לפרס גראמי, אשר הפיק את ג'יי זי ועוד אמנים נוספים.
בשנת 2020 השתתף בסרט האימה "Smiley Face Killers" לצד קריספין גלובר.
קריירת שחייה
ב-2019 הצטרף לקבוצת השחייה של אוניברסיטת דרום קליפורניה. הוא התאמן בהדרכתו של ברט הוק.
במבחנים האוסטרלים לאולימפיאדת טוקיו (2020) שנערכו באדלייד, אוסטרליה ביוני 2021 הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.94 שניות ולא נכלל במשלחת האוסטרלית למשחקים האולימפיים.
באליפות אוסטרליה המהווה את המבחנים האוסטרלים לאליפות העולם שנערכו באדלייד במאי 2022 הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.96 שניות, אחרי מת'יו טמפל (51.50 שניות) וקייל צ'למרס (51.67 שניות). בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש ל 51.79 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 23.68 שניות ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש נוסף של 49.34 שניות.
הוא מתאמן בהדרכתו של מייקל בוהל ביחד עם האלופה האולימפית אמה מקיאן.
חיים אישיים
יצא במשך שנתיים עם הדוגמנית ג'יג'י חדיד מ-2013 עד ל-2015. בחודש ספטמבר 2019 החל לצאת עם הזמרת והשחקנית מיילי סיירוס.
אלברט רומנו
אלברט אשר רומנו (בבולגרית: Алберт Ашер Романо; 1886, פלובדיב, נסיכות בולגריה – 28 במרץ 1965, תל אביב, ישראל) היה עורך דין, סופר, פובליציסט, היסטוריון, נשיא הקהילה היהודית בפלובדיב, יושב ראש ההסתדרות הציונית בבולגריה, ציר לקונגרסים ציוניים מטעמה וחבר הוועד הפועל של ההסתדרות הציונית העולמית.
הפעילות הציונית
אלברט רומנו למד בבית ספר תיכון בעירו ועוד במהלך לימודיו הפיץ ביחד עם ליאון כהן סטודנט בן העיר פלובדיב, את השבועון בלאדינו "לה קונסיסיה", "ההכרח", שעסק בארץ ישראל כמולדתו ההיסטורית של העם היהודי ובעלייה אליה. בהמשך, רכש רומנו תארים במשפטים באוניברסיטת סופיה ובאוניברסיטת ז'נבה. עם סיום לימודיו השתקע רומנו בבירת בולגריה ועבד כעורך דין. הוא החל בפעילות פוליטית בתנועה הציונית וב-1912 במסגרת הוועידה הציונית ה-8 נבחר לחבר ועדת הכספים של התנועה. ב-1915 היה ממייסדי ומראשי "ההסתדרות לשפה עברית ולתרבות" אשר פעלה בקרב האליטה האינטלקטואלית של יהדות סופיה, בהקניית השפה העברית וערכי הציונות, תוך שהוא נוטל חלק מוביל במאבק מול רשת החינוך של כל ישראל חברים. ההסתדרות לשפה עברית ולתרבות הייתה למעשה ארגון נוער, אשר פעל עד 1925 עם מיזוגו לתוך תנועת "מכבי", רבים מפעיליו היו תלמידי תיכון וסטודנטים וממנה צמחו מנהיגים פוליטיים בולטים בקרב יהדות בולגריה כגון בנימין ארדיטי.
ב-1920 נבחר רומנו למזכיר הקונסיסטוריה וטיפל בעריכת הצעת התקנון לניהול הקהילות וביישומה. ב-1921, נבחר ליושב ראש ההסתדרות הציונית בבולגריה וכיהן בתפקידו עד ל-1941, עת נאסר על פעילותה מתוקף תקנות החוק להגנת האומה. רומנו גם ערך את ביטאון התנועה "השופר" ונודע במאמריו הפובליציסטיים והטפתו לציונות. ב-1926 ביקר בארץ ישראל במטרה לשכנע את ראשי התנועה הציונית לרכוש קרקע למען יסוד מושב לעולים מבולגריה. באותה השנה ייצג רומנו את ההסתדרות הציונית בבולגריה בוועידת הפדרציה הספרדית העולמית. בנאומו מתח רומנו ביקורת על פעולותיה של הנהגת הפדרציה וציין שהן עלולות לגרום לאי אמון בין אשכנזים לספרדים. בהמשך, השתתף רומנו ביחד עם אברהם תג'ר בקונגרסים הבינלאומיים של מיעוטים לאומיים והם רקמו קשרים עם נציגי המיעוט הבולגרי במקדוניה. קשרים טובים אלו סייעו בהמשך במאבק להצלת יהודי בולגריה מהשמדה, בשל המידע המודיעיני הרב שסיפקו חברי הארגונים המקדוניים על תוכניות הממשלה לגירוש היהודים.
מלחמת העולם השנייה ועלייתו לישראל
החל מאמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 התהדקו יחסי בולגריה וגרמניה הנאצית וכפועל יוצא מכך, הפכה האנטישמיות במדינה לממוסדת. בפרוץ מלחמת העולם השנייה גדשו את בולגריה פליטים יהודים שנמלטו מאזורי הקרבות. הקונסיסטוריה חלקה על דרכה של התנועה הציונית וסברה שבעוד שיש לפעול להסדרת סרטיפיקטים לפליטים, על היהודים אזרחי בולגריה להאבק על זכויותיהם בתוך המדינה. התנועה הציונית בבולגריה הייתה נתונה במחלוקת משלה מול ההסתדרות הציונית העולמית על רקע אי בהירות עמדותיה בסוגיית ההעפלה לישראל. ב-9 ביוני 1939 שלח אלברט רומנו מכתב חריף אל הנהלת ההסתדרות הציונית העולמית ובו תמיהה על הנחיה שניתנה לסניפיה שלא לסייע בהעפלה לישראל. בספטמבר 1939, עם תחילתו של המסע לגירוש נתינים זרים, פנה שוב רומנו וביקש לפעול למתן סרטיפיקטים לעלייה "חוקית" וגם להעביר כספים שנאספו למען הקק"ל בבולגריה לידי ועד עולי בולגריה בארץ ישראל כדי לסייע למפעל ההעפלה. בערי בולגריה הוקם ועד לעלייה ב' והוחל באיסוף תרומות למימון פעולותיו. בקשתו להעברת כספים נדחתה. מפעל ההעפלה הרשמי לא צלח ותחתיו החל לפעול מפעל ההעפלה הפרטי של ד"ר ברוך קונפינו.
לאחר אסון טביעת הסלבדור נועד רומנו עם ברוך קונפינו אשר היה נתון להתקפות אישיות חריפות. השיחה הייתה מתוחה וקונפינו ציין ש-4,500 יהודים כבר עלו לישראל במפעל ההעפלה הפרטי שלו ואף על פי ש-200 איש נספו, מצבו של העם היהודי מחייב העלאת 4,500 מעפילים נוספים גם אם יטבעו עוד 200. רומנו השיב שראוי להמשיך במפעל ההעפלה, אך ללא קרבנות בנפש. עם חתימת בולגריה על ההסכם התלת-צדדי פנה רומנו להסתדרות הציונית בירושלים במכתב ובו קריאה לפעול למתן סרטיפיקטים להמוני חברי התנועה הציונית כדי להציל את חייהם, אך מכסת הרישיונות שהגיעה הייתה זעומה.
בראשית שנות ה-40 נחלץ רומנו מניסיון התנקשות בחייו בזכות מידע שהועבר אליו מידידיו חברי "ברית האחים המקדוניים". ב-18 באפריל 1942 פורסם ברשומות הצו לפיזור ההסתדרות הציונית בבולגריה, מתוקף החוק להגנת האומה. ב-15 במאי מסר אלברט רומנו למשטרת פלובדיב את המסמכים הנדרשים בהתאם לצו וכך חדלה התנועה מלהתקיים רשמית עד ספטמבר 1944. בשלהי 1943, מונה רומנו על ידי משלחת ההצלה הארץ ישראלית בקושטא לרכז את שמות יהודי בולגריה שיזכו לקבל את הסרטיפיקטים שהועברו לבולגריה. הסרטיפיקטים שהגיעו לא ענו על הדרישה ורומנו אשר קבע את רשימות העולים, נקלע לעימותים עם פלגים שונים מקרב יהודי בולגריה ובעיקר מול יוצאי תנועות הנוער.
ב-1944 עלה עם משפחתו לישראל ולאחר עלייתו נקלע רומנו למשבר אישי וכלכלי. ב-25 ביוני 1945 פרסם עיתון הקונסיסטוריה היהודית (אשר בעת ההיא נשלטה על ידי הקומוניסטים היהודים), מכתב ששלח אלברט רומנו אל קרוב משפחתו בפלובדיב ובו תיאר את תנאי החיים הקשים של עולי בולגריה ובכללם הוא עצמו, ואת געגועיהם לקרוביהם ומחוזות ילדותם. המכתב עורר פולמוס נוקב, נוצל על ידי הקומוניסטים היהודים לתעמולה אנטי-ציונית ועל רומנו נמתחה ביקורת חריפה. בהמשך, נטל רומנו חלק בפעילות ארגוני סיוע לעולים החדשים מבולגריה. הוא התמסר לכתיבת זכרונותיו וכן נטל חלק ככותב ועורך במפעלי תיעוד ההיסטוריה של יהדות בולגריה, כגון "אנציקלופדיה של גלויות". במרץ 1965, נפטר אלברט רומנו בתל אביב לאחר מחלה קשה וממושכת והוא בן 79 שנים. הובא לקבורה בבית העלמין בבית-חנן. הוא היה נשוי ואב לשני בנים, אשר והרצל (2005-1932).
אראוקה (מחוז)
אראוקה (בספרדית: Arauca) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא במזרח קולומביה והוא גובל בוונצואלה בצפון ובמזרח, במחוזות ויצ'דה וקסנרה בדרום ובמחוז בויאקה במערב.
בואינג VC-25
בואינג VC-25 הוא גרסה צבאית של מטוס בואינג 747, והופעל על ידי חיל האוויר של ארצות הברית כאייר פורס 1, סימן קריאה של כל מטוסי חיל האוויר של ארצות הברית שנשאו את נשיא ארצות הברית.
אראוקה (מחוז)
המחוז משתרע על שטח של 23,818 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-270,000 תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא העיר אראוקה.
היסטוריה
לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה מהאימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 האזור נכלל במחוז בויאקה. לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה והשתייך לפרובינציית קסנרה שכללה את שטחי מחוז אראוקה העתידי ועוד מספר מחוזות מודרניים. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והפרובינציה נכללה במדינת בויאקה. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והאזור נכלל במחוז בויאקה.
בואינג VC-25
ב-1985 זוג מטוסי VC-137 מבוססי בואינג 707 שימשו כמטוסים נשיאותיים, ושירתו 23 ו-13 שנים בהתאמה באותה העת. בתקופה זו החל חיל האוויר האמריקני לחפש החלפה למטוסים, ודרשו שהמטוס החדש יהיה לפחות בעל שלושה מנועים וטווח טיסה של 9,700 ק"מ. המטוסים שהתמודדו במכרז למטוס נשיאותי היו בואינג 747 וכן מקדונל דאגלס DC-10, ולבסוף זכתה חברת בואינג.
אראוקה (מחוז)
היסטוריה
לאחר מספר הפגנות וניסיונות מרידה של המקומיים בדרישה להתפצל ממחוז בויאקה, ב-1911 פוצלה מהמחוז הקומיסריה (יחידה דומה למחוז אך במעמד פחות יותר ותחת שליטה הדוקה יותר של השלטון המרכזי) אראוקה, שהייתה קטנה יותר מאשר המחוז המודרני. חלק מהתושבים לא הסתפקו בכך וב-1917 מקומיים הצליחו להשתלט על הבירה אראוקה וניסו להקים מדינת עצמאית בשם "רפובליקת אראוקה" אך השלטון הקולומביאני הצליח להשתלט מחדש על האזור תוך זמן קצר. ב-1923 הקומיסריה הורחבה וכללה את כל שטחי המחוז העתידי. בשנות ה-40 ושנות ה-50 של המאה ה-20 האזור היה אחד המוקדים של מלחמת לה ויולנסיה, מלחמת אזרחים שהתרחשה באזורי הספר של קולומביה.
השמדת שנהב
השמדת שנהב (באנגלית: "Destruction of ivory"), היא פעולה אסטרטגית המשמשת ממשלות וקבוצות שימור כדי להרתיע ציד לא חוקי של פילים לצורך השנהב שלהם וכן כדי לדכא את סחר השנהב הלא חוקי. נכון לשנת 2016, יותר מ-263 טון של שנהבי פילים הושמדו באירועים מתוקשרים ב-21 מדינות ברחבי העולם - בדרך כלל על ידי שרפה או ריסוק השנהב. אירוע ההשמדה הראשון התרחש בקניה בשנת 1989, והאירוע הגדול ביותר עד כה של השמדת שנהב התרחש בשנת 2016 באותה מדינה כאשר כמות שנהב בסך 105 טון נשרפה.
בואינג VC-25
ייצור המטוס החל בתקופתו של רונלד רייגן (1981–1989), ובנייתו הסתיימה ב-1986. טיסת הבכורה התקיימה ב-1987. העיצוב הפנימי של המטוס נעשה על פי הוראותיה של הגברת הראשונה ננסי רייגן.
השמדת שנהב
ממשלות, ארגוני שימור וארגונים לא-ממשלתיים אחרים מאמצים את אסטרטגיה זו בטענה שהיא מגדילה את התמיכה הציבורית בהגנה על הפילים וכן שולחת מסר לציידים שעבודתם היא חסרת תועלת. מבקרי השיטה טוענים שהיא דווקא עשויה להגדיל את הציד הלא חוקי בשל מחסור בשנהב שמגביר את ערכו בשוק השחור, וכי יעילותה אינה מספיקה כדי להצדיק את אובדן הרווח הפוטנציאלי עבור מדינות אפריקניות חלשות שנאבקות בעוני.
רקע
ממצאים ארכאולוגיים מצביעים על שימוש האדם בשנהב כבר לפני כ-35,000 שנים. השנהב יוצא לאירופה מאז ימי קדם, יצוא שהואץ מאוד עם הקולוניאליזם של אפריקה. בשיאו, בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, יוצאו כ-1,000 טון שנהב מדי שנה לאירופה. במהלך הרבעון האחרון של המאה ה-19, העיר שפילד באנגליה ייבאה לבדה 180 טון שנהב עבור ידיות סכו"ם. בשנת 1970, יפן הפכה לצרכן הגדול ביותר של השנהב ולקראת העשורים האחרונים בעיקר סין העממית. מרכז הסחר העולמי בשנהב נמצא בהונג קונג.
בואינג VC-25
על פי דיווח על חיל האוויר האמריקני, עלות התפעול של מטוס VC-25A ב-2014 עמדה על 210,877 דולר לשעה.
השמדת שנהב
רקע
ציד השנהב היה אחראי במידה רבה להפחתה משמעותית במספרי הפילים באזורים שונים באפריקה. בין 1979 ו-1989, אוכלוסיית הפילים האפריקנית חוותה ירידה מ-1.3 מיליון ל-600,000 בלבד. שוק השנהב גלגל מדי שנה כמיליארד דולר, וכ-80% ממנו הגיעו מפילים שנהרגו באופן בלתי חוקי. נכון לשנת 2014, על פי דיווח של החברה לשימור חיות הבר, כ -96 פילים אפריקנים נהרגים מדי יום באפריקה לצורך החטים שלהם.
אראוקה (מחוז)
היסטוריה
ב-1955 שונה מעמד הקומיסריה למעמד דומה של אינטנדנסיה. ב-4 ביולי 1991 שודרג מעמד האינטנדסיה למחוז.
השמדת שנהב
רקע
בשנת 1986, CITES הציגה מערכת בקרה המבוססת על היתרים, רישום מאגרי שנהב, וניטור. זמן קצר לאחר מכן, התקנות לא נאכפו ביעילות, ופעמים רבות הוענק מעמד חוקי לשנהב חלוט. לדוגמה, במדינות כמו בורונדי וסינגפור, אשר לא היו בהם פילים בבר, רשומות העלו כמות של 89.5 ו-297 טונות של שנהב נסחר בהתאמה. כפי שנחשף על ידי משרד חקירות הסביבה (EIA), "מערכת הבקרה" התבררה כקלה לתמרון על ידי פושעים ומבריחים, ובסופו של דבר רק גרמה להגדלת הערך של שנהב. באוקטובר 1989 הנציגים של טנזניה באמנה הציעו חרם גורף על סחר השנהב הבינלאומי. לאחר ויכוחים לוהטים, האיסור נחקק, ונכנס לתוקף בינואר 1990.
האיסור הוכיח עצמו כיעיל במשך כעשר שנים, ואוכלוסיות הפילים החלו לעלות בהדרגה, אך אז בשנת 1997, CITES נתנה אישורים חריגים לאפשר למדינות כמו זימבבואה, בוצוואנה, נמיביה ודרום אפריקה למכור כמות מוגבלת של שנהב, כמו גם מתן אישור חריג ליפן לצורך קניית כמות מוגבלת של שנהב וזאת על בסיס האמון המוצהר של המדינות בשליטה האפקטיבית שלהם על הסחר. בין שנת 1998 עד 2011, גם סין העממית קיבלה היתר לקנות שנהב, והסחר הלא חוקי פרח ושגשג תוך כדי שמחיר השנהב שולש. רוב השנהב במאה ה -21 מופץ בעיקר בשווקים באסיה - במיוחד בסין, שבה החומר מכונה "זהב לבן". בשנת 2015, פקידים סיניים הביעו כוונות לבטל בהדרגה את מעורבותה של סין בסחר השנהב, ועל פי דו"ח משנת 2016, המחירים ירדו כמעט במחצית מהמחיר בשנה הקודמת.
השמדת שנהב בקניה
בשנת 1989, מונה הפליאונטולוג-אנתרופולוג ריצ'רד ליקי לראש מחלקת הניהול לשימור חיות הבר של קניה. ציד פילים היה מוחרם כבר בשנת 1973, אך סחר השנהב נותר חוקי. עד 1980, ציד לא חוקי של פילים הפך לנפוץ בהדרגה, בשל המחיר ההולך וגדל של השנהב. במאמר בניו יורק טיימס משנת 1989, תיאר ליקי את הפארק הלאומי צאבו כבית קברות של פילים: "ערימות של עצמות פיל לבנות נותרו בפארק בבתי הגידול ההיסטוריים של הפיל". גורמים רשמיים בקניה הכירו בערכו של הפיל ביחס לתיירות ספארי, ורצו לשכנע את CITES לכלול את הפיל בנספח א' באוקטובר 1989 כדי להקשות על הציידים בסחר.
כאשר קיבל ליקי את ניהול המחלקה, היו ברשותה 12 טונות של שנהב חוקי שהוחרם, ופקידים דחקו בליקי למכור אותם כדי לממן פעולות שימור. ליקי התנגד לכך, ותחת זאת הורה לערום את כל החטים בערימה אחת ולצד נשיא קניה דניאל אראפ מוי העלה אותה באש. השנהב אמנם לא נשרף בקלות, אך הבחירה להשתמש באש ולא באמצעים אחרים כדי להשמיד את השנהב נבעה מכך שליקי רצה להפיק מהשרפה תמונות רבות עוצמה עבור התקשורת העולמית. כדי להפוך את השרפה למרהיבה יותר, ליקי הביא אפקטים מיוחדים מהוליווד - כולל דבק דליק - כדי ליצור פירוטכניקה שתמשוך תשומת לב מרבית.
אירוע השרפה התברר כתעלול פרסומי מוצלח, ומשך תשומת לב רבה מהעיתונות הבינלאומית כשהאש בערה במשך שלושה ימים. האירוע השפיע על אנשי שמורות טבע אחרים שהשמידו אף הם את המאגרים שלהם בצורה דומה - בין השאר כדי להוביל מהלך לגרימת חרם בינלאומי על הסחר בשנהב החוקי. פול אודוטו - פקח במחלקת חיות הבר של קנייה - הגדיר את האירוע "לשלוח לעולם מסר נואש על החורבן שממיט הציד הלא חוקי על אוכלוסיות הפילים בקניה". מאז השרפה הראשונה ב-1989, התקיימו 3 שרפות נוספות בקניה שהשמידו שנהב בשווי 250 מיליון דולר. השרפה השנייה הייתה ב-1991 שבה הושמדו 6.8 טונות. נשיא קניה מוואי קיבאקי השתתף בטקס השרפה השלישי במדינה בשנת 2011 שבה הושמדו עוד 5 טונות של שנהב.
השמדת השנהב הגדולה ביותר
ב-30 באפריל 2016, נשיא קניה אוהורו קניאטה הצית את הערימה הגדולה ביותר אי הפעם של שנהב מוחרם בפארק הלאומי ניירובי. הערימה כללה 105 טונות של שנהבי פילים שנלקחו מכ-8,000 פילים בנוסף ל-1.35 טונות קרני קרנפים שנלקחו מ-343 קרנפים. השווי הכולל של הערימה שנשרפה מוערך בשוק השחור ביותר מ-172 מיליון דולר. השנהב הועבר לאתר בפארק במכולות, ושם החטים נערמו אחד על השני למגדלים בגובה של 3 מטר ובקוטר של 6.1 מטר. את מגדלי השנהב בנו פקחי מחלקת חיות הבר של קניה במשך 10 ימים. המדורה הכילה בנוסף לחטים וקרני קרנפים גם פרוות של בעלי חיים אקזוטיים אחרים שניצודו באופן לא חוקי. כמות השנהב שהושמדה מהווה כ-5% מכלל מאגרי השנהב העולמיים. נשיא גבון - עלי בונגו אונדימבה השתתף אף הוא באירוע ונאם בו. נשיא קניה כתב במאמר מערכת בעיתונים במדינה ש"זה יהיה תענוג בשבילו לשרוף את השנהב, ולהרוס לציידים ועוזריהם את כל האפשרויות להפיק תועלת מטבח הפילים בקניה.
השמדת שנהב במדינות אחרות
נכון לשנת 2016, יותר מ-263 טון של שנהב הושמד באירועים מתוקשרים ב-21 מדינות ברחבי העולם.
טכניקות השמדה
מבחינה מעשית, הריסת השנהב לחלוטין היא עבודה קשה. הבערת השנהב במדורה גדולה היא השיטה הנפוצה ביותר להשמדת כמויות שנהב בקנה מידה גדול. כאשר קניה שרפה 12 טונות של שנהב בשנת 1989, האירוע יצר מחזה מרהיב שגרם לתקשורת המרכזית ברחבי העולם לעסוק בו וכן נתן השראה לפעולות דומות ברחבי העולם. לאחרונה, החלו להשתמש גם בשיטות ריסוק או בשילובים של ריסוק ושרפה.
שרפה
הבעיה העיקרית בשריפת החלק החיצוני של השנהב, היא שהחלקים הפנימיים שלו עדיין מתאימים למכירה מסחרית. למרות שאין עדיין טכניקות לזיהוי שנהב שרוף, ארגוני שימור העלו חשש כי חלק מהמאגרים השרופים נמכרו שוב ברחבי העולם. רובין הוליסטר - "האדריכל השורף" שהמציא את הטכניקה לשריפת השנהב בשנת 1989, התבקש להוביל גם את שריפת השנהב הגדולה בעולם בשנת 2016, שהייתה גדולה בהרבה מהשרפה הראשונה. הוא הודה כי השנהב לא ממש נשרף בקלות:
ריסוק
ריסוק השנהב יכול גם הוא להיות מאתגר. בשנת 2013, הוחלט בפיליפינים למחוץ מאגר של חמישה טון שנהב - בין השאר בשל התנגדות סביבתית להצית אש גדולה שתזהם את האוויר. הם השכיבו את החטים לאורך הכביש ואז עברו עליהם ומעכו אותם באמצעות מכבש עד שנותרו חתיכות קטנות. במקרים שבהם השנהב לא נכתש לחלוטין השתמשו בניפוצו על ידי מחפר. שרידי השנהב שנותרו נלקחו למשרפה. כאשר ארצות הברית קיימה אירוע דומה כעבור כמה חודשים, היא בחרה להשתמש במגרסת סלע גדולה; זמן קצר לאחר מכן, צרפת השתמשה בריסוס חומצה כדי להפוך את השנהב שנתפס לאבקה שלאחר מכן עורבבה עם חומר אחר כדי להבטיח שאף אחד לא יוכל להשתמש בו יותר.
הצדקה, התנגדות והשפעה
השמדת השנהב היא טקטיקה שאושרה על ידי מספר ממשלות, פעילים וארגונים לא ממשלתיים.
ריצ'רד ליקי, שהיה אחראי להרס השנהב הגדול הראשון בקנייה בשנת 1989, טען כי מעשים אלה הם בעיקר כדי להעביר מסר לציבור שיגרום לו להעריך את הטבע עצמו ובכך גם להשפיע על הביקוש של השנהב בשוק העולמי. בהסבירו את "ההשפעה עצומה" שראה לאחר האירוע ב-1989, ליקי אמר כי "אם עד אותו זמן היינו מאבדים מדי שנה 3.5 עד 4 אלף פילים, שנה לאחר מכן איבדנו לכל היותר 60 פילים. מחקרים שנעשו בקרב צרכנים בסין - צרכנית השנהב הגדולה בעולם, הראתה כי לקונים פוטנציאליים רבים יש הבנה קטנה על הקשר בין הסחר בשנהב לבין ירידות חדות באוכלוסיות הפילים. בעקבות אירוע ההשמדה המתוקשר הבעיה מגיעה לידיעתם של אלפי אנשים אשר רואים לראשונה גם את עמדת הממשלה הסינית בנושא. מארגני ההשמדות גם שואפים לגרום לירידה בפופולריות של מוצרי השנהב בכך שהם מביישים את בעליהם שנותנים יד לטבח הפילים. בסין, המחירים ירדו כמעט בחצי בין 2015 ל -2016, בעקבות הודעת הממשלה כי היא תתחיל לצמצם בהדרגה את הסחר בשנהב. לדברי מומחה סיני בשם הונקיסאנג הואנג שדבריו שודרו בNPR, הירידה במחיר השנהב בסין לא נגרמה בשל פעולות שימור אלא בשל העובדה שהעם הסיני הגאה אינו רוצה להיתפס כבעל התנהגות פרימיטיבית.
פעילי שימור מאמינים כי השמדת השנהב יכולה להשפיע על צד ההיצע של שוק השנהב על ידי שליחת מסר חזק, בולט מאוד ומתוקשר ששוק השנהב הוא מסוכן וחסר תועלת ואין מוטב להסתכן בכניסה אליו. כמו כן מי ששקל להיכנס לשוק השנהב כהזדמנות להשקעה עשוי לחשוב פעמיים בשל החשש שהשוק יחווה ירידות חדות. שר האקולוגיה הצרפתי פיליפ מרטין מגדיר את השמדת השנהב "כחיונית במאבק נגד הסחר במינים מאוימים".
יש גם התנגדות להשמדת השנהב בשל בזבוז הרווחים האדיר שהיא גורמת. חלק מהמדינות המעורבות בסחר השנהב, במיוחד אלה בצד ההיצע באפריקה, הם גם מהמדינות הסובלות מאוד מעוני. תחת השמדת השנהב ניתן למוכרו למקומות אחרים ולהעביר את כספי העסקה לצורך מאמצי שימור יקרים. מנגד, ישנם שיקולים נוספים אשר משפיעים על החלטות של הגופים המוסדיים בעניין ומאיצים את ההשמדה המיידית של השנהב. כאשר הונג קונג הודיעה על השמדת המאגר שלה, היא ציינה כי ההחלטה נובעת מסיכון רב שקיים בעת החזקת חומר בעל ערך כזה. כאשר הפיליפינים למשל החליטו לשרוף מאגרי תרופות מן החי, רק חלק קטן מזה נשרף בעוד שהרוב נעלם בצורה מסתורית עם השנים (7.7 טון "אבדו" במהלך שנת ה-2000 לבדה). מאגרי השנהב העומדים להשמדה נמצאים בסיכון גבוה מפני שחיתות של המעורבים בנושא, ובמספר מדינות כולל זמביה, מוזמביק, בוצוואנה והפיליפינים המאגרים ספגו "הפסדים" של כמה טונות. השמירה אפוא של מוצרים אסורים לאורך זמן היא בעייתית, וההשמדה המיידית נתפסת כאחד האמצעים הבטוחים למנוע שחיתות כמו גם לחסוך עלויות הקשורות בהפעלת מקום בטוח לאחסון השנהב. המנכ"ל של רשות חיות הבר בקנייה טוען ששמירת המאגרים מסייעת לסחר הלא חוקי. הוא סיפר שכאשר סוחרי שנהב מעוניינים להשיג את החומר, הדרך ההגיונית ביותר לבצע זאת היא לא לצאת לציד אשר טומן בחובו סיכונים רבים, אלא פשיטה על מאגר שנהב שמור תוך מתן שוחד לאחראים על השמירה.
Vortexx
Vortexx הייתה רצועת שידור לילדים אשר שודרה בערוץ הטלוויזיה The CW בין 25 באוגוסט 2012 ל-27 בספטמבר 2014. רצועת השידור כללה סדרות אנימציה וסדרות לייב אקשן, וזכתה לפופולרית יחסית בקרב קהל היעד שלה..
במקור, נודעה רצועת השידור להחליף את קודמתה, "Toonzai". את רצועת השידור ניהלה חברת סבן אנטרטיינמנט של חיים סבן, וכן הייתה אחראית להפקת מרבית התכנים ששודרו בזו. עם תום שידור הרצועה, הוחלפה זו באחרת, "One Magnificent Morning".
היסטוריה
ב-6 באפריל 2011, בעקבות צו משפטי הקשור בזיכיון "יו-גי-הו!", נאלצה חברת 4Kids Entertainment, אשר הפיקה את רצועת השידור "Toonzai", לחתום על צ'פטר 11 לפשיטת רגל, ובכך להפסיק את רצועת השידור. ב-1 במאי 2012, הביעה עניין חברתו של חיים סבן לרכוש כמה מנכסי 4Kids Entertainment. ב-26 ביוני 2012, נמכרו נכסי 4Kids Entertainment באופן סופי, כאשר חברת Konami קיבלה את הזכויות האמריקניות לזיכיון "יו-גי-הו!" בעוד חברתו של סבן קיבלה את שאר נכסי 4Kids Entertainment. ב-2 ביולי 2012 הוכרז כי חברתו של סבן תחדש את רצועת השידור לקראת הסתיו של אותה שנה. ב-12 ביולי 2012, הוכרז כי שם הרצועה החדשה יהיה "Vortexx" וכן כי זו תחלה את שידוריה לראשונה ב-25 באוגוסט של אותה שנה.
ב-27 בספטמבר 2014 שודרה הרצועה בפעם האחרונה, כאשר זו הוחלפה על ידי "One Magnificent Morning" ב-4 באוקטובר של אותה שנה.
רנה שטטקביץ
רנה שטטקביץ (גרמנית: René Stadtkewitz; נולד ב-9 בינואר 1965) הוא פוליטיקאי גרמני, מייסד מפלגת החופש הגרמנית, ומנהיג המפלגה לשעבר.
שנותיו הראשונות
שטטקביץ נולד בברלין המזרחית.
לאחר שגויס בצעירותו לצבא גרמניה המזרחית סירב שטטקביץ לשרת בגבול המערבי עקב פשעי המלחמה שבוצעו על ידי השלטון נגד העם הגרמני, דבר שגרם לחקירות אישיות כנגדו על ידי ארגון השטאזי אשר היה המשטרה החשאית של גרמניה המזרחית. עם נפילת חומת ברלין נמלט שטטקביץ עם משפחתו להונגריה, שם התגורר עד אשר חזר לגרמניה עם איחוד גרמניה.
הקמת מפלגה
לאחר שהיה חבר מטעם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית בבית הנבחרים של ברלין בין השנים 2001 עד 2011, עזב שטטקביץ את המפלגה עקב אירוע שבו הזמין את הפוליטיקאי ההולנדי חרט וילדרס לביקור פוליטי בגרמניה. חרט וילדרס אשר ידוע כפוליטיקאי ימני המעביר ביקורת חריפה מאוד על האסלאם באירופה, לא התקבל בברכה על ידי שאר חברי המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית, דבר שגרם לעזיבתו של שטטקביץ ולהקמת מפלגת החופש הגרמנית בשנת 2010.
איום על חייו
בליל התאריך 10 באוגוסט 2006 נזרק בקבוק תבערה לביתו של שטטקביץ כתגובה להתנגדותו לבנייתו של מסגד חדיג'ה בגרמניה, עוד לפני אירוע זה קיבל שטטקביץ מכתבי איום על דעותיו הימניות הביקורתיות כנגד האסלאם.
תפקידיו השונים
בזמן "שערוריית הבנקים בברלין" היה שטטקביץ חבר בוועדת החקירה של בית הנבחרים בברלין, עם השנים היה ראש קבוצת פיתוח בנייה שיכון ותחבורה, ובנוסף כדובר מדיניות הבינוי והשיכון.
פרקשגייפי
פרקשגייפי (בהונגרית: Farkasgyepű) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בפרקשגייפי מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו ביישוב 381 תושבים, ובשנת 2019 מספר התושבים עמד על 330.
רנה שטטקביץ
אהדתו לישראל
שטטקביץ ידוע כאוהד ישראל, ובשנים האחרונות ביקר בישראל כמה פעמים, חלק מביקוריו היו פרטיים וחלקם היו פוליטיים. באחד מביקוריו היה שטטקביץ חלק ממשלחת נציגי מפלגות ימניות אירופאיות אשר ביקרו בישראל במטרה להעניק תמיכה פומבית במדיניות הממשלה הישראלית ובעידוד ההתנחלויות ביהודה ושומרון. שטטקביץ אף נפגש עם חיילי צה"ל, והודה להם מול מצלמות התקשורת על שירותם בצבא, דבר אשר היה כחלק מהמדיניות של מפלגתו התומכת והאוהדת את ישראל.
פרקשגייפי
היסטוריה
במהלך מפקד האוכלוסין 1930–1935, גדלה האוכלוסייה בצורה חדה וכמעט הוכפלה. הסיבה הברורה לכך הייתה העברת בית הספר ליער בשנת 1929. בימים שלאחר מכן פעל המוסד למטרות רפואיות (סנטוריום ריאות), וסיפק שפע של בתי מגורים ועבודות למקומיים ולמקומיים. הנתונים הסטטיסטיים משנת 1930 שפורסמו ערב המלחמה בשנת 1941 מעידים על קביעות ויציבות. מאחר ששיעור האוכלוסייה הנשית נותר ללא שינוי, עודף זה התרחש בקרב גברים. מבחינת השתייכות דתית, הקתוליות נותרה דומיננטית, הפרוטסטנטים היו מיעוט משמעותי ושלוש עדות אחרות לא נכחו במספרים משמעותיים. שפת האם של האוכלוסייה הייתה בעיקר גרמנית והונגרית עד בערך בשנת 1930, ובסביבות 1941 האוכלוסייה דוברת הגרמנית גדלה.
רנה שטטקביץ
פעילות חברתית
שטטקביץ פעיל בארגונים ימניים לשמירה על התרבות האירופאית ועל ערכי החופש והדמוקרטיה, כמו כן הוא פעיל בתנועה לשמירת התרבות הנוצרית יהודית, דבר אשר מהווה כבסיס התנגדותי לאסלאמיזציה הפועלת באירופה.
פרקשגייפי
יהודי פרקשגייפי
בפרקשגייפי חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
משקולת (שקילה)
משקולת (או: אבן שקילה) היא חפץ לפי מידה המשמשת למדידת משקל באמצעות מאזניים.
היסטוריה
המאזניים שימשו רבות בפעילות המסחר בעת העתיקה, לפחות מתקופת הברונזה הקדומה (האלף השלישי לפני הספירה). השימוש במאזניים התבסס על שימוש במשקולות שהונחו בכף אחת של המאזניים, כאשר בכף השנייה הונח החומר שלשמו נדרשה השקילה כגון מתכת ששימשה למסחר, תבלין, תרופות או מזון. המשקולות הראשונות היו עשויות אבן, והן מופיעות בממצאים ארכאולוגיים רבים במסופוטמיה. הן נקראו "אבנו" (אבן). משקולות מסוימות היו מפוסלות, בפיסול אחיד לפי מידות המשקל של אותה מערכת המשקל. בין משקולות אלו מפורסמות הן מכלח, ימי שלמנאסר החמישי - המאה ה-8 לפני הספירה.
בממלכת יהודה, החל מסוף המאה ה-8 לפני הספירה, ועד לחורבן בית ראשון מופיעות משקולות עשויות אבן גיר, ובעלות צורת כיפה. לדעת הן היו מתחילה כדוריות, אך נשחקו על ידי בעליהן, על מנת להסיר ממשקלן. אמנם קיימות משקולות רבות עשויות מתכת מתקופת המקרא.
האבנים היו נישאות ב"כיס", שהיה ככל הנראה שקיק שקשור לחגורה.
בתקופה הפרסית משקולת המתכת הפכה למטבע.
המשקולות החלו להיעלם בהדרגתיות, עם השמשתם ותפוצתם של המאזניים המתקדמים: מאזני קפיץ ומאזניים אלקטרוניים.
יחידות משקל וחומר המשקולות בארץ ישראל
יחידת המשקל הנפוצה במסופוטומיה הייתה "שקל", והיא הייתה שווה למשקל של כ-8.4 גרם. זו הופיעה גם בכפולות שונות (שני שקלים, ארבעה שקלים והלאה), בהתאם לשיטת הספירה הסקסגסימלית (הבנויה על בסיס 60). משקולת של 60 שקלים, מכונה "מנה".
מונחי המשקל נותרו זהים לאורך כל השימוש במשקל במהלך תקופת הברונזה ועד סוף תקופת הברזל, בכל המזרח התיכון הקדום. יחידות המשקל, לעומת זאת, השתנו בין הממלכות, ואף בין הערים. כל שלטון ריכוזי בולט החיל שיטת משקל באזורי השליטה שלו, תוך ביצוע רפורמה בשיטת המשקל ממערכת המשקל שקדמה לו.
מערכת השקילה של ממלכת יהודה הוחלפה במערכת שקילה בבלית-פרסית, עם חורבן בית המקדש הראשון. אמנם מונחים רבים המשיכו לשמש גם בימי בית המקדש השני.
השימוש ביחידת המשקל "שקל" דעך ונעלם במהלך ימי בית שני. אמנם השימוש ב"מנה" המשיך. ה"מנה" היה מקובל גם במערכת המשקל היוונית. בשלהי ימי בית שני החלה ה"ליברה" הרומית לשמש במקביל ל"מנה". ערך המנה השתנה מעט לאורך ימי בית שני, לפי זמן ומקום. גם משקולות עופרת החלו נכנסות למערכות השקילה. משקולות אלו, חלקן היו מסומנות עם שם ה"אגרונומוס" הממונה על השוק והכלכלה, וחלקן היו נעדרות כל סימון. משקלות אלו היו קיימות בשימוש עד לימי מרד בר כוכבא.
בתקופה הרומית המאוחרת, ובתקופה הביזנטית, היו נפוצות משקולות ה"נומיסמה" ששימשו לשקילת מטבע הסולידוס. משקולות אלו היו עשויות ברונזה. בהמשך התקופה הביזנטית החל שימוש גם במשקולות זכוכית, עם הטבעות שונות. אלו היו נפוצות גם בהתקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל, לצד משקולות מוסלמיות ייחודיות אחרות ששימשו לדירהם ולדינר זהב.
בתקופה העות'מאנית בארץ ישראל התפתחו מערכות משקל שונות בשלושה אזורים, שלכולן היו אותן יחידות משקל (רוטל, אוקיה וקנטר), אך בעלי ערך משקל שונה:
קייד קנינגהם
קייד פארקר קנינגהם (באנגלית: Cade Parker Cunningham; נולד ב-25 בספטמבר 2001) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הרכז והקלע בדטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA.
קריירת תיכונים
קנינגהם נולד בארלינגטון שבטקסס. תחילה הלך בעקבות אביו ושיחק פוטבול בעמדת הקוורטרבק, אך לאחר שצפה באחיו משחק כדורסל במכללות, החל גם הוא לשחק כדורסל. כבר בכיתה ו', שיחק קנינגהם כרכז בטורניר התיכונים בארלינגטון.
קנינגהם למד בבית הספר התיכון בואי שבארלינגטון. בעונתו הראשונה בתיכון תחילה עלה מהספסל אך מהר מאוד החל לפתוח. קנינגהם העמיד ממוצעים של 15.2 נקודות, 6.4 ריבאונדים ו-3 אסיסטים למשחק ועזר לתיכון שלו להגיע לגמר תוך כדי שהוא נבחר לרוקי העונה. בדצמבר 2017, בתחילת עונתו השנייה, נפצע קנינגהם לאחר שניסה להטביע בטורניר ביוסטון. קנינגהם סיים את העונה עם ממוצעים של 18.8 נקודות, 8.2 ריבאונדים, ו-5.3 אסיסטים למשחק. הוא נבחר לשחקן המצטיין של הליגה ולשחקן המצטיין על פי איגוד המאמנים בטקסס.
בקיץ לקראת עונתו השלישית, עבר קנינגהם לאקדמיה של מונטוורדה. ב-2 בפברואר 2019, קלע קנינגהם 26 נקודות, מסר 9 אסיסטים והוריד 7 ריבאונדים בניצחון 51–76 על אקדמיית אוק היל, אחת מקבוצות התיכון המובילות בליגה. בתום עונתו השלישית, לאחר שהעמיד ממוצעים של 11.4 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-5.5 אסיסטים למשחק, נבחר קנינגהם לחמישייה השנייה של העונה. בקיץ 2019, נבחר קנינגהם לשחקן המצטיין בטורניר הצעירים של נייקי לאחר שהעמיד ממוצעים של 25.1 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-5.2 אסיסטים למשחק.
בעונתו האחרונה בתיכון, הצטרפו אליו שחקנים מרכזיים כמו סקוטי בארנס ודיירון שארפ, מה שגרם לאנליסטים רבים לראות את תיכונו כאחד הטובים בתולדות הכדורסל תיכונים. קנינגהם העמיד ממוצעים של 13.9 נקודות, 6.4 אסיסטים ו-4.2 ריבאונדים למשחק, מה שהוביל את מונטוורדה למאזן מושלם של 0–25 עם ממוצע הפרש של 39 נקודות במשחק. הוא שיחק רק 22 דקות בממוצע למשחק בשל עומק קבוצתו. בסוף העונה הוא זכה בשחקן השנה של נייסמית' בתיכונים ושחקן השנה הלאומי של מקס פרפס. קנינגהם נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, בג'ורדן ברנד קלאסיק ובנייקי הופ סאמיט, אך כל שלושת המשחקים בוטלו עקב מגפת הקורונה.
קריירת מכללות
קנינגהם נבחר כאחד מ-25 השחקנים המובילים אשר מועמדים למכללות. הוא היה מבוקש במכללות רבות, אך לאחר שאחיו קאנן חתם באוניברסיטת המדינה של אוקלהומה כעוזר מאמן, אנליסטים ראו במכללה זו כמעומדת הראשית להחתימו, ואכן ב-5 בנובמבר 2019 הודיע קנינגהם שיגיע למכללה זו. הוא היה השחקן עם הדירוג הכי גבוה בתולדות המכללה והראשון עם דירוג חמישה כוכבים מאז מרכוס סמארט בשנת 2012. ביוני 2020, הודיע טורניר אליפות המכללות על איסורה של מכללתו להשתתף בטורניר בעונה הקרובה, אך קנינגהם הצהיר כי למרות זאת הוא יישאר במכללה. בהמשך המכללה הגישה ערעור ואושרה להשתתף בטורניר.
בהופעת הבכורה של קנינגהם במכללה, ב-25 בנובמבר 2020, הוא קלע 21 נקודות והוריד 10 ריבאונדים בניצחון 68–75 על אוניברסיטת טקסס בארלינגטון. ב-8 בדצמבר, קלע קנינגהם 29 נקודות, כולל 13 מהן ב-91 השניות האחרונות, במהלך הניצחון 78–83 על אוניברסיטת אוראל רוברטס. ארבעה ימים לאחר מכן, קלע קנינגהם 10 נקודות ושלשת ניצחון 11 שניות לסיום בניצחון 64–67 על אוניברסיטת ויצ'יטה. ב-27 בפברואר 2021 הוא קלע 40 נקודות והוריד 11 ריבאונדים בניצחון 90–94 בהארכה על אוניברסיטת אוקלהומה. קנינגהם הפך לשחקן הרביעי בליגה שזוכה בתואר שחקן העונה ורוקי העונה, והצטרף למרכוס סמארט, קווין דוראנט ומייקל ביזלי.
קריירה מקצועית
ב-1 באפריל 2021 הכריז קנינגהם על התמודדות בדראפט ה-NBA 2021, שם נבחר בבחירה הראשונה על ידי דטרויט פיסטונס.
ב-8 באוגוסט 2021, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת הקיץ של ה-NBA בניצחון 76–72 מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר, בו רשם 12 נקודות, שישה ריבאונדים ושני אסיסטים ב-26 דקות. קנינגהאם הפסיד חלק ממחנה האימונים, כולל קדם העונה, וחמישה מששת המשחקים הראשונים של דטרויט עקב פציעה בקרסול. ב-30 באוקטובר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA, רשם שתי נקודות, שני אסיסטים ושבעה ריבאונדים בניצחון 110–103 על אורלנדו מג'יק. לאחר חמישה משחקים, קנינגהם רשם את משחקו הראשון כשהוא קולע ב-40 ומעלה אחוזים, כשסיים לו דאבל-דאבל של 18 נקודות ו-10 ריבאונדים במשחקו השלישי ב-NBA, ב-15 בנובמבר, קנינגהאם הפך לשחקן הצעיר ביותר בתולדות ה-NBA שקולע לפחות 25 נקודות, שמונה ריבאונדים ושמונה אסיסטים עם חמש שלשות במשחק כשהוא בן 20 שנה ו51 ימים. הוא עבר את לברון ג'יימס (20 שנים, 100 ימים) ואת טריי יאנג (20 שנים, 163 ימים). ב-21 בנובמבר, הוא קלע טריפל דאבל עם 13 נקודות, 12 ריבאונדים ו-10 אסיסטים בהפסד 121-116 ללוס אנג'לס לייקרס והפך לשחקן השמיני הצעיר ביותר בתולדות ה-NBA שרשם טריפל דאבל והצעיר ביותר. בהיסטוריה של הפיסטונס.
ב-19 בפברואר 2022 הוענק לקנינגהם תואר ה-MVP של משחק הכוכבים העולים של ה-NBA.
ב-25 בינואר 2022, לקנינגהאם היו 34 נקודות, שמונה ריבאונדים, שמונה אסיסטים, ארבע חסימות ושתי חטיפות בהפסד 110–105 לדנבר נאגטס, והצטרף למייקל ג'ורדן בתור הרוקי היחיד בתולדות ה-NBA שרשם את הסטטיסטיקה הזאת במשחק NBA. הוא זכה בתואר רוקי החודש של ה-NBA המזרחי עבור משחקים ששיחקו בינואר. הוא העמיד ממוצע של 17.4 נקודות הטובות ביותר בטירונות, בתוספת 5.6 אסיסטים ו-5.5 ריבאונדים, כדי לסיים את העונה. מאז 1 במרץ, קנינגהם רשם ממוצעים של 21.2 נקודות ב-46.2 אחוזי קליעה ו-6.7 אסיסטים למשחק.
קנינגהם הגיע למקום השלישי במרוץ לתואר רוקי השנה בליגת ה-NBA לשנת 2021/22 מאחורי הזוכה סקוטי בארנס והמקום השני אוון מובלי, קנינגהם נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA לאחר העונה.
נבחרת לאומית
קנינגהם שיחק עבור נבחרת ארצות הברית בכדורסל בגביע העולם עד גיל 19 של פיב"א 2019 בהרקליון, יוון. בשבעה משחקים, הוא העמיד ממוצעים של 11.7 נקודות, 5.7 אסיסטים ו-4.9 ריבאונדים למשחק, ועזר לקבוצתו לזכות במדליית הזהב. בגמר, קנינגהאם הוביל את הקלעים עם 21 נקודות, יחד עם שבעה ריבאונדים ושבעה אסיסטים, בניצחון 93–79 על נבחרת מאלי בכדורסל.
חיים אישיים
אביו של קנינגהם שיחק פוטבול במכללת טקסט טק. אחיו הגדול קנן שיחק כדורסל במכללת SMU, במהלך קריירת המכללות שלו שבר את שיא המשחקים לשחקן במכללה, ולאחר מכן שיחק עונה אחת מקצוענית בפולין. לאחר מכן המשך קנן בקריירת אימון, כשהפך לעוזר מאמן במכללת אוקלהומה סטייט בעונת 2019-20. לקנינגהם יש בת בשם ריילי, שנולדה ב-2018. קנינגהם טבעוני מאז 2019.
ניסן כהן הב-רון
ניסן כהן הב-רון (15 ביוני 1937 – 20 באוקטובר 2019) היה מלחין, מעבד מוזיקלי, פזמונאי, מורה למוזיקה ומנחה שירה בציבור ישראלי.
ביוגרפיה
למד בבית הספר יק"א פיק"א בפתח תקווה. היה סולן מקהלת בית הספר בניצוחו של המורה למוזיקה והמנצח שלמה קפלן.
ליווה בנעוריו באקורדיון את ערבי הזמר של המלחין עמנואל זמיר. שירת בצה"ל כנגן אקורדיון בתזמורת חיל האוויר בניצוחו של אריך טייך. למד במדרשה למורים למוזיקה.
כתב ללהקת פיקוד המרכז ועבד עם להקה זו. הלחין לפסוק משיר השירים את השיר "היושבת בגנים", שבוצע בסוף שנות ה-50 על ידי להקת פיקוד המרכז, ובהמשך בוצע על ידי הארי בלפונטה. כתב והלחין מספר שירים לצמד "הפרברים" - ניסים מנחם ויוסי חורי, והנחה וליווה אותם בתחילת דרכם. בשנת 1967 הלחין למענם את שירו של חיים נחמן ביאליק "תרזה יפה", שאותו ביצעו בפסטיבל הזמר והפזמון. עבד גם עם צמד "הדודאים" - בני אמדורסקי וישראל גוריון. כתב פסקולים לשני סרטים תיעודיים של הבמאי הצרפתי פרנסואה רייכנבך.
היה מורה למוזיקה וארגן ערבי זמר עברי ושירה בציבור.
שינה את שם משפחתו לכהן-הב-רון, לשם הבחנה ברורה בינו ובין המלחין ניסן כהן-מלמד. ב-1964 נשא לאישה את ניצה צוקרמן, מורה לספרות, ומאז התגוררו במושב ירקונה.
נפטר ב-20 באוקטובר 2019 ונטמן בבית הקברות של מושב ירקונה.
סמל העיר באר יעקב
סמל העיר באר יעקב, סמלה הרשמי של העיר באר יעקב, אומץ ב-13 בנובמבר 1958.
תיאור הסמל
הסמל מורכב ממגן מעוגל החצוי לשנים על ידי שיבולת חיטה באלכסון. בחציו העליון ציור של שדה ירוק על רקע כחול ובראש הסמל שם המועצה. בחציו התחתון איור של עץ תפוז כסמל לענף הפרדסנות שהיה רוב הגידול החקלאי במועצה ובאר, שמסמלת את הבאר הרומית הקדומה בשטח המועצה שנחפרה מחדש עם הקמתה למציאת מים, שניהם על רקע כתום. הסמל מאפיין את אופיו החקלאי של היישוב שנוסד כמושבה ב-1907.
סמליל שנת ה-100
סמל שהיה בשימוש ב-2007, שנת ה-100 ליישוב, הסמל מורכב מהמספר 100, כאשר בספרת ה-0 הימנית נמצא סמלה של המועצה, ומתחתיו שנת הייסוד, 1907, ושנת המאה. ספרת ה-0 השמאלית צבוע בירוק כסמל לעתיד, וממנה צומחת שיבולי חיטה, כסמל לעבר. בתחתית הסמל שם המועצה והמוטו "פנינת השפלה".
היסטוריה
ב-2007 אושר סמליל מיוחד לכבוד שנת ה-100 של היישוב, שכלל את סמל היישוב הקיים. ב-2020 במסגרת תהליך מיתוג מחדש שבוצע עקב אישור תוכנית המתאר של המועצה, שצפויה להפך לעיר עם השלמתה, עוצב ואומץ סמליל ממותג חדש.
הלימבה
הלימבה (בהונגרית: Halimba) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
יהודי הלימבה
בהלימבה חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
קבוצת הארמיות ה-15
קבוצת הארמיות ה-15 הייתה קבוצת ארמיות של בעלות הברית, שלחמה בזירה האיטלקית במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
קבוצת הארמיות ה-15 הוקמה בשנת 1943 באלג'יריה, והועמדה תחת פיקוד הרולד אלכסנדר. קבוצת הארמיות השתתפה בפלישה לסיציליה, כשתחת פיקודה פועלים הארמייה האמריקנית השביעית והארמייה הבריטית השמינית. לאחר מכן לחמה קבוצת הארמיות בזירה האיטלקית, כשתחת פיקודה פועלים הארמייה האמריקנית החמישית והארמייה הבריטית השמינית. ביולי 1944 כבשה קבוצת הארמיות את רומא, ובדצמבר 1944 החליף מארק קלארק את אלכסנדר בפיקוד על קבוצת הארמיות. לאחר סיום המלחמה, הפכה קבוצת הארמיות למפקדת הכוחות האמריקניים באוסטריה.
העמותה למען משרתי המילואים
העמותה הוקמה בשנת 2012 והיא ממשיכה את פעילות שני הפורומים הנ"ל משנת 1995.
פעילי העמותה
חברי פורום מג"דים, מח"טים וטייסים במילואים וחברי פורום החפ"שים. יו"ר העמותה היה אל"ם במיל' אבי סייג ז"ל אשר נפטר מקורונה בשנת 2021. כיום יו"ר העמותה הוא אל"ם במיל' אופיר כהן.
מטרות העמותה
הבטחת השמירה על חוסנו ועל תפקידו הנאות של מערך המילואים בצבא ההגנה לישראל, המהווה את עיקר כוחו ועוצמתו. קידום ושמירה על זכויותיהם של חיילי ומפקדי המילואים, כשירותם, תנאי שירותם ויחסיהם עם גורמי המדינה וצבא ההגנה לישראל, על מנת שיוכלו לבצע את משימות הביטחון של המילואים.
דייב מאיירס (במאי)
דייוויד צ'ארלס מאיירס (נולד ב-19 באוקטובר 1972) הוא במאי וידאו קליפים, פרסומות וקולנוע אמריקאי.
ביוגרפיה
דייב מאיירס, שנולד וגדל בברקלי, קליפורניה, פיתח את אהבתו לקולנוע בעודו עבד בקולנוע המקומי "לנדמרק" בגיל 17. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון ברקלי, למד באוניברסיטת לויולה מרימאונט, שם למד הפקת סרטים ופילוסופיה.
קריירה
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת לויולה מרימאונט, מאיירס עבד במערכות האולפן בפרמאונט ופוקס לפני שצילם את הקליפ הראשון שלו עבור קבוצת הראפ The Whoridas.
בהשראת פגישה מקרית עם הבמאי גאס ואן סנט, מאיירס הרחיק את המיקוד שלו מצילום סרטים עלילתיים לבימוי וידאו קליפים. הוא ביים יותר מ-200 קליפים לכמה מהמוזיקאים הפופולריים ביותר בתעשיית המוזיקה. עבודתו הביאה לכך שהוא קיבל עשרות מועמדויות בטקסי פרסים שונים, כולל 12 פרסי הווידאו קליפים של MTV בשנים: 2003, 2011, 2017 ו-2018 בקטגוריית "קליפ השנה". בשנת 2006 זכה בפרס גראמי בקטגוריית "הווידאו קליפ הטוב ביותר" על הבימוי המשותף של "Lose Control" של מיסי אליוט.
בשנת 1999 ביים דייב את סרט הקומדיה של אדי גריפין, "טיפשי" וב-2007 ביים את הגרסה המחודשת של "הטרמפיסט", שהופק על ידי הבמאי מייקל ביי.
מאיירס משתף פעולה לעיתים קרובות עם אריאנה גרנדה, קייטי פרי, מיסי אליוט ופינק.
מיטינו
מיטינו (ברוסית: Митино) הוא ראיון של המחוז הצפון-מערבי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח הראיון הוא 12.66 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 195,476 תושבים (2020).
היסטוריה
מיטינו הוקם בשנות התשעים עם בתים בני 17 קומות, וכן כמה בנייני מגורים בני 4, 5, 6, 9, 14 ו-21 קומות. בהדרגה, ראיון זה הפך לאחד הראיונים היוקרתיים ביותר במוסקבה בגלל תנאי הסביבה הטובים והתשתית המפותחת. לפתיחת תחנת המטרו מיטינו לנוסעים ב-26 בדצמבר 2009 יש חשיבות רבה להתפתחות הראיון.
התת ראיונים של מיטינו בנויים עם בתים מונוליטיים אישיים עם נוחות גבוהה ותכנון משופר.
הארמייה החמישית (ארצות הברית)
הארמייה החמישית של ארצות הברית היא עוצבה של צבא ארצות הברית הכפופה לפיקוד צפון של ארצות הברית. הארמייה השתתפה במלחמת העולם השנייה בזירה האיטלקית.
מיטינו
היסטוריה
באזור המרכזי של הראיון ישנם בניינים גבוהים יחסית עם בני 14 קומות ומעלה. הראיון עצמו בנוי כחצי מעגל מוארך, כאשר "הגב" שלו פונה לדרום-מערב. צורת בנייה זו אינה נצפת בשאר ראיונים של מוסקבה.
הארמייה החמישית (ארצות הברית)
הפלישה לאיטליה
ב-9 בספטמבר נחתו כוחות הארמייה החמישית, בפיקודו של הגנרל מארק קלארק (שבדצמבר 1944 קיבל את הפיקוד על כל כוחות בעלות הברית באיטליה, והיה המפקד הבולט של כוחות בעלות הברית באיטליה) בסלרנו ב"מבצע אוואלאנש", וכוחות בריטים נוספים נחתו בטאראנטו ב"מבצע סלפסטיק", שכמעט ולא נתקל בהתנגדות. ניתן היה לצפות כי כניעת הממשלה האיטלקית תביא לייצוב קו גרמני בצפון, וכי היטלר סבור שאין לדרום איטליה חשיבות אסטרטגית. אך על אף התקדמות נאה של הארמייה הבריטית השמינית לאורך חופה המזרחי של איטליה, כניעת הנמל החשוב בבארי ושדות התעופה האסטרטגיים שליד פוג'ה, גילו הגרמנים התנגדות וכמעט והצליחו להדוף את הפלישה באזור סלרנו. המאמץ העיקרי של בעלות הברית במערב התרכז בתחילה בנמל נאפולי, שהיה הנמל הצפוני ביותר בו ניתן היה לקיים פעילות מבצעית של בעלות הברית בכיסוי מלא של מטוסים שפעלו מבסיסים בסיציליה.
ככל שהתקדמו בעלות הברית לצפון, כן הפכו פני השטח לקשים יותר, ומאופיינים בנהרות מהירי זרימה ובמצוקים תלולים, וההתנגדות הגרמנית מנעה את ההתקדמות המהירה של תחילת הפלישה.
קו החורף, אנציו ומונטה קאסינו
בתחילת אוקטובר 1943 היטלר שוכנע על ידי מפקד צבאותיו בדרום איטליה, גנרלפלדמרשל אלברט קסלרינג שהקרבות באיטליה צריכים להיערך רחוק ככל האפשר מהגבול הגרמני. לשם כך ניתן היה להיעזר בפני השטח ובקווי המגננה הטבעיים במרכז איטליה, ולמנוע מבעלות הברית שימוש בשדות תעופה שיקלו עליהן את משימות ההפצצה בגרמניה. היטלר השתכנע שנפילתה של דרום איטליה תעניק לבעלות הברית קרש קפיצה לפלישה אל הבלקנים, שהיוו מקור חיוני לנפט, בוקסיט ונחושת שהיו הכרחיים להמשך הלחימה.
קסלרינג קיבל את הפיקוד על כל צבאות כוחות הציר באיטליה, ומיד הורה על הכנת סדרה של קווי מגננה לאורכה של איטליה מדרום לרומא. שני קווים "קו וולטורנו" ו"קו ברברה" נועדו על מנת לעכב את התקדמות בעלות הברית ולהרוויח זמן על מנת לבצר את קו המגננה העיקרי קו החורף, השם הכולל ל"קו גוסטב" ושני קווי הגנה נוספים מערבית להרי האפנינים, "קו ברנהרדט" ו"קו אדולף היטלר". קו החורף הפך למכשול עיקרי בפני בעלות הברית בהתקדמותן בשנת 1943, ועצר לחלוטין את התקדמות הארמייה החמישית במערב איטליה. על אף שקו גוסטב נפרץ בחזית הארמייה השמינית, סופות שלג וראות לקויה בסוף דצמבר הביאו אף לעצירת התקדמותה של ארמייה זו.
תשומת לבן של בעלות הברית הופנתה אל הלחימה במערב איטליה, ונראה כי פריצה דרך עמק לירי תיתן אפשרות להתקדמות הנכספת עד רומא. הנחיתה בחוף אנציו, מצפון לקו גוסטב, נועדה לאלץ את הגרמנים לפנות במהירות את הקו, אך התקווה לפריצה מהירה מראש הגשר באנציו, שתנתק את מגיני קו גוסטב מעורפם, לא התגשמה. הכוח הנוחת באנציו רותק למקומו בראש הגשר הקטן, והדף בקושי שורת התקפות נגד גרמניות עזות. רק לאחר ארבע מתקפות שנערכו בין ינואר ומאי 1944 הצליחו בעלות הברית לפרוץ לבסוף את קו גוסטב, במתקפה משולבת של כוחות הארמייה החמישית והארמייה השמינית, שהסתייעו בכוחות צרפתים, פולנים וקנדים. הקו נפרץ בחזית בת 32 קילומטר, בין מונטה קאסינו ובין הים במערב.
במקביל לפריצת "קו גוסטב" על ידי צבאות בעלות הברית באמצע מאי 1944, הצליחה גם הארמייה החמישית לפרוץ מראש הגשר שלה באנציו, אך ניסיונה לכתר את הארמייה הגרמנית העשירית, שנסוגה מקו גוסטב, נכשל. בין השאר, משום שמפקד הארמייה, גנרל מארק קלארק, הורה לכוחותיו לנוע במהירות לכיוון רומא, במקום לתת עדיפות לכיתור הגרמנים הנסוגים. רומא הוכרזה כעיר פרזות על ידי הצבא הגרמני, ונכבשה על ידי בעלות הברית ב-4 ביוני 1944.
שלבי המערכה האחרונים
הארמייה החמישית המשיכה להתקדם במערב איטליה במהלך המחצית השנייה של 1944 ותחילת 1945, אולם ההתקדמות הייתה איטית בגלל מזג האוויר החורפי. הגרמנים הוציאו מתקפת נגד באמצע דצמבר 1944, והצליחו להדוף את המחנה החמישי אחורה מספר קילומטרים, אך בסוף דצמבר שבו כוחות בעלות הברית וכבשו את אשר הפסידו קודם לכן.
ב-6 באפריל 1945 החלה מתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה, שלוותה במתקפה כוללת של הפרטיזנים באזורי העורף הגרמניים. "הקו הגותי" נפרץ תוך זמן קצר, וב-29 באפריל חתם פון ויטינגהוף (שהחליף את קסלרינג בפיקוד על הכוחות באיטליה) על ההסכם לכניעת כל הכוחות הגרמנים באיטליה, לפיו יסתיימו מעשי האיבה ב-2 במאי.
סיגי חזמה
סיגלית (סיגי) חזמה (נולדה ב-30 במאי 1965 בירושלים) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה ליעקב חזמה (היה מנהל השידורים בערבית בקול ישראל) ולילית נגר. בצה"ל שירתה בלהקת פיקוד המרכז. למדה מוזיקה בבית הספר למוזיקה "רימון". למדה אמנות באוניברסיטת תל אביב.
בתיאטרון
ב-1986 הייתה חברה לצד יעל דגן ושרה גילאון בהרכב הקומי "90-60-90" שכתב יואל ריפל וביים גדי יגיל.
בתיאטרון העממי של אברהם דשא (פשנל): ב-1989 שיחקה במחזמר "אוויטה" מאת אנדרו לויד ובר וטים רייס שביים קנט ארמסטון.
ב-1989 שיחקה במחזמר "קזבלן" שעיבדו יואל זילברג ויגאל מוסינזון וביים אורי פסטר.
בתיאטרון הבימה: ב-1988 גילמה את מאלנה (לסירוגין עם דורית פלד) בהצגה "ג'ון גבריאל בורקמן" מאת הנריק איבסן שביים ג'ק מסינג'ר. באותה שנה גילמה מלצרית בהצגה "סאלח שבתי" שכתב וביים אפרים קישון. החל מ-1998 מגלמת את מתילדה בהצגה "בוסתן ספרדי" מאת יצחק נבון שביים צדי צרפתי.
בתיאטרון יובל: ב-1993 שיחקה בהצגה "הכושי עשה את שלו".
בתיאטרון אורות: ב-2002 שיחקה בהצגה "אני עם אשתך גמרתי" שכתב וביים חנוך רעים.
בתיאטרון השדרה: ב-2008 שיחקה בהצגה "עליזה מזרחי" שכתב וביים מנחם גולן.
בקולנוע ובטלוויזיה
ב-1990 השתתפה בסרט הטלוויזיה "רגעים" - המתאר את אווירת שנות ה-30 בתל אביב דרך שיריו של נתן אלתרמן - שכתב וביים שמואל בונים. ב-1992 התארחה בפרק "המוביל הארצי" בתוכנית הטלוויזיה "הופה היי". בשנים 1993, 1995, 1996, ו2000 שרה בקלטות הילדים "קסם בג'ימבורי 1 ו2", "הקסם של ימבה 1 ו2", וב"ג'אמפי". ב-2007 גילמה את לייק'ה בסרט "מלך של קבצנים" שכתב וביים אורי פסטר.
אורביה
אורביה (באנגלית: Orbia), שנקראה בעבר מקסיכם (באנגלית: Mexichem), היא חברה מקסיקנית לייצור צינורות פלסטיק, ואחת מחברות הפטרוכימיה הגדולות בעולם. היא נוסדה בשנת 1953. הפורטפוליו של החברה כולל מוצרים המשמשים למגזרים בעלי צמיחה גבוהה כגון תשתיות בניין, טלקומוניקציה, משקאות ומים ראויים לשתייה במקסיקו, ארצות הברית, אירופה, אסיה, דרום אפריקה, המזרח התיכון, ואמריקה הלטינית. החברה נסחרת בבורסת "Mexican Securities Exchange" למעלה מ-30 שנה. המטה ממוקם בעיר טלאלנפנטלה, מקסיקו.
בשנת 2017 רכשה מקסיכם 80% ממניות חברות נטפים הישראלית תמורת 1.5 מיליארד דולר.
בספטמבר 2019 שינתה החברה את שמה ל"אורביה" (Orbia).
החברה הרוסית לתקשורת לוויינים
"החברה הרוסית לתקשורת לוויינים" (ברוסית: ФГУП «Космическая связь»; ידועה באנגלית כRussian Satellite Communications Company) היא חברה רוסית בבעלות המדינה, מפעילת תקשורת לוויינים ארצית, הכפופה לסוכנות התקשורת הפדרלית.
פעילויות
החברה מספקת שירותי תקשורת ברחבי העולם, היא בעלת לווייני תקשורת ושידור גיאוסטציונרי ברוסיה ונחשבת לאחת הגדולות בעולם. מנהלת תשתית קרקעית מוגבלת של מרכזי תקשורת לווייניים וקווי תקשורת של סיבים אופטיים. שירותי החברה כוללים שידור, טלפון, נתונים במהירות גבוהה וגישה לאינטרנט בפס רחב, תמיכה בועידת וידאו ורשת ארגונית בתחומי התקשורת הלוויינית.
כחלק מיישום תוכנית היעד הפדרלית "פיתוח שידורי טלוויזיה ורדיו בפדרציה הרוסית לשנים 2009-2018", החברה מבצעת שידורי לוויין בתקן MPEG-4, שידור RTRS-1, מהמרכז הפדרלי במוסקבה (רח' שאבולובקה 37) ושידור RTRS-2 עבור רשתות טלוויזיה ארציות, טלוויזיה דיגיטלית בתקן DVB-T2 ותמיכה ברשת שידורי הרדיו והטלוויזיה הרוסית (RTRN).
העולם אחרי
העולם אחרי (באנגלית: After Earth) הוא סרט מדע בדיוני, פעולה והרפתקאות אמריקאי בבימויו של מ. נייט שאמלאן ובכיכובם של ויל סמית' וג'יידן סמית'. הסרט עלה לאקרנים ב-31 במאי 2013. הסרט יצא לאקרנים גם בגרסת IMAX, וקיבל ביקורות מעורבות. עלילת הסרט עוקבת אחר קצין בשם סייפר רייג', שיחד עם בנו קיטאי יוצא למסע בעקבות יחסי אב ובן משובשים. בנוסף, על החללית חיילי ריינג'רים ויצור מפלצתי מסוכן וקטלני בשם אורסה.
תקציר העלילה
לפני אלף שנה התרחש אסון עולמי על פני כדור הארץ. כתוצאה מכך ברחו בני האדם לחלל, שם נמצא ביתם החדש. באחד מן הימים יוצא הגנרל סייפר רייג (ויל סמית') לסיור בחללית עם המחלקה שלו, ומצרף אליו את בנו בן ה-13, קיטאי (ג'יידן סמית'). לאחר שאסטרואיד פוגע בחללית שלהם, הם מתרסקים על הקרקע של כדור ארץ המסוכן. סייפר נפצע, כך שיכולת התזוזה שלו הייתה מוגבלת, וכעת על קיטאי מוטלת המשימה שתחזיר אותם הביתה - לרדת לפני השטח כדי להגיע אל המקום שבו ניתן לשלוח אות מצוקה אל חללית האם. קיטאי תמיד רצה להיות חייל כמו אביו, וכעת יש לו הזדמנות להוכיח זאת.
פסקול
את המוזיקה לסרט הלחין וכתב ג'יימס ניוטון הווארד, שהלחין את המוזיקה לכל סרטיו של שאימלאן.
הזיז הווי של הלסת התחתונה
הַזִּיז הַוָּוִי של הלסת התחתונה (באנגלית: Coronoid process of the mandibule) הוא זיז עצם שבחלקו הקדמי והעליון של הענף של הלסת התחתונה.
שרה קיסנר
שרה קיסנר (נולדה בשנת 1958) היא סופרת חרדית.
ביוגרפיה
נשואה לצבי יהודה קיסנר, מתגוררת ברחובות.
קלטות
הופקו בשיתוף עם אחותה.
אנדרס דה אורדאנטה
אנדרס דה אורדאנטה (בספרדית: Andrés de Urdaneta; ׁ30 בנובמבר 1498 - 3 ביוני 1568) היה נווט, מגלה ארצות ואח במסדר האוגוסטינים. כנווט היה דה אורדאנטה לשני שהקיף את כדור הארץ ב-1536, לאחר המשלחת שהובילו פרדיננד מגלן וחואן סבסטיאן אלקנו ב-1521. דה אורדאנטה גילה והתווה את הנתיב הימי ממערב למזרח האוקיינוס השקט, ממנילה שבפיליפינים אל אקפולקו שבמלכות המשנה של ספרד החדשה, בו השתמשו ספינות הגליאון של מנילה במשך כ-250 שנה, אשר כונה גם "נתיב אורדאנטה". בשל יחסו האוהד כלפי ילידי איי הפיליפינים נחשב דה אורדאנטה כ"מגינם של האינדיאנים" והוא שימש גם כאיש הכמורה הבכיר הראשון של האי סבו.
שנים ראשונות
דה אורדאנטה נולד בעיירה אורדיסיה (Ordizia) שבחבל הבסקים, ספרד להורים בני המעמד הבינוני. אביו שימש כראש העיר של אורדיסיה ולמשפחתה של אמו היו קשרים בתעשיית עיבוד המתכות המקומית. אין פרטים רבים לגבי החינוך שקיבל, אם כי ניתן להניח על סמך פעולותיו העתידיות שהצטיין בכתיבה ובמתמטיקה. כאשר הפליג דה אורדאנטה לראשונה בגיל 17 נחשב לבעל כתב יד משובח, כושר אבחנה וזיכרון מעולים, שבאו לידי ביטוי במהלך מסעותיו.