cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קאריון קרוס
Impact Wrestling (2018–2019)
ב-13 במאי, דווח שקרוס ביקש להשתחרר מהחוזה שלו בארגון, משום שלא היה מרוצה מהכיוון שבו דמותו הוצגה. הארגון לא נענה לבקשתו באותה התקופה. באירוע סלאמיברסרי XVII, שנערך ב-7 ביולי, קרוס הפסיד לאדי אדוארדס במסגרת קרב הראשון שמדמם. לאחר קרב זה, הוא לא שובץ להקלטות התוכנית בחודשים יולי, אוגוסט וספטמבר, כששני הצדדים המשיכו במשא ומתן ביניהם. עוד דווח שהחוזה שלו היה אמור לפוג בחודש דצמבר, כשלארגון היה את היכולת להאריך אותו לשנה נוספת. עם זאת, בחודש דצמבר, הארגון Impact Wrestling בישר על שחרור קרוס מהחוזה שלו.
Major League Wrestling (2020)
קרוס הופיע לראשונה בארגון ההיאבקות Major League Wrestling (MLW) באירוע Fightland, שנערך ב-1 בפברואר 2020, במסגרת קרב שבו הוא גבר על טום לולר.
הופעה מוקדמת (2015)
לפני שחתם ב-WWE, קרוס הופיע ב-16 בפברואר 2015 בפרק של התוכנית Raw, כשחבר לשורות דארן יאנג לקרב זוגות נגד האסנשן (קונור וויקטור); קרב זה הסתיים ללא הכרעה.
תקופות כהונה כאלוף NXT (2020–2021)
ב-4 בפברואר 2020 בתוכנית WWE Backstage, דווח שקרוס חתם על חוזה בארגון. במהלך השבועות הבאים הוקרנו מספר קטעי וידאו שרמזו על בואו של קרוס. ב-8 באפריל בפרק של התוכנית NXT, קרוס נצפה ביחד עם חברתו במציאות, סקרלט בורדו, יושבים בתוך מכונית, בזמן שג'וני גרגאנו וקנדיס לאריי עזבו את מתחם ה-Performance Center לאחר ניצחונו של גרגאנו על תומאסו צ'אמפה, מה שלכאורה רמז על הפיוד הראשון של קרוס ובורדו ב-WWE. מאוחר יותר נודע ששם הבמה שלו בארגון יהיה מעתה קאריון קרוס. ב-6 במאי בפרק של התוכנית NXT, הוא הופיע בבכורה שלו בזירה, כשגבר על ליאון ראף. שבועיים לאחר מכן, קרוס צבר ניצחון מהיר נוסף, כשלאחר מכן, תומאסו צ'אמפה הגיע לזירה והודיע לו שקרב ביניהם נקבע לאירוע NXT TakeOver: In Your House. באירוע זה, שנערך ב-7 ביוני, קרוס גבר על צ'אמפה בהכנעה טכנית. ב-24 ביוני, קרוס ניצח את ברונסון ריד. ב-22 ביולי, קרוס רשם ניצחון על דומיניק דיג'אקוביק כתוצאה מהכנעה טכנית. שבועיים לאחר מכן, קרוס ניצח את דני בורץ' כתוצאה מהכנעה. באירוע NXT TakeOver XXX, שנערך ב-22 באוגוסט, קרוס ניצח את קית' לי וזכה באליפות ה-NXT. לעומת זאת, לילה לאחר מכן נודע שקרוס פרק את כתפו במהלך הקרב וב-26 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT, הוא ויתר על תוארו בעל כורחו; עקב הנסיבות, הוא הפך לאלוף לזמן הקצר ביותר בהיסטוריה (ארבעה ימים). ב-9 בדצמבר, קרוס חזר ל-NXT, כשתקף את דמיאן פריסט. שבוע לאחר מכן, קרוס ערך את קרב החזרה שלו לזירה, כשגבר במהרה על דזמונד טרוי; לאחר הקרב, הוא איתגר את פריסט לקרב ביניהם בפרק הספיישל NXT New Year's Evil. בספיישל NXT New Year's Evil, שנערך ב-6 בינואר, קרוס גבר על דמיאן פריסט. ב-24 בפברואר, קרוס גבר על סנטוס אסקובר בקרב ללא פסילות שלא היה על אליפות ה-NXT במשקל קל של האחרון. ב-17 במרץ, קרוס ואלוף ה-NXT, פין באלור הפסידו לאלופי הזוגות, דני בורץ' ואוני לורקאן בקרב שהיה על חגורות האליפות; לאחר הקרב, קרוס תקף את באלור, זאת לאחר שברגעי הסיום של הקרב פגע בשוגג בסקרלט. שבוע לאחר מכן, קרוס גבר על אוני לורקאן בקרב יחידים. בלילה השני של האירוע NXT TakeOver: Stand & Deliver, שנערך ב-8 באפריל, קרוס ניצח את באלור וזכה באליפות ה-NXT בפעם השנייה בקריירה. ב-11 במאי, קרוס ניצח את אוסטין ת'יאורי. שבועיים לאחר מכן, קרוס הגן בהצלחה על התואר בקרב חוזר מול באלור. באירוע NXT TakeOver: In Your House, שנערך ב-13 ביוני, קרוס הגן בהצלחה על תוארו במסגרת קרב מחומש על ארבעה יריבים שונים: אדם קול, ג'וני גרגאנו, קייל אוריילי ופיט דאן; בקרב זה, הוא הכניע את אוריילי לניצחון בהכנעה טכנית. ב-13 ביולי, קרוס שמר על התואר מול ג'וני גרגאנו בקרב שבו סמואה ג'ו שימש כשופט המיוחד. באירוע NXT TakeOver 36, שנערך ב-22 באוגוסט, קרוס הפסיד לסמואה ג'ו וכתוצאה מכך איבד את חגורת האליפות; קרב זה התברר כקרב האחרון של קרוס במותג.
Raw (2021)
בזמן שהיה אלוף ה-NXT, קרוס הופיע לראשונה ברוסטר הראשי ב-19 ביולי בפרק של התוכנית Raw בקרב שבו נחל הפסד לג'ף הארדי; הפסד זה היה הפסד הבכורה של קרוס כתוצאה מהצמדה ב-WWE. שבוע לאחר מכן, קרוס השיג את ניצחון הבכורה שלו, כאשר ניצח את קית' לי כתוצאה מהכנעה. ב-2 באוגוסט בפרק של התוכנית Raw, קרוס הפסיד לאותו לי. ב-9 וב-16 באוגוסט, קרוס הצליח לנצח את ג'ף הארדי פעמיים בקרבות יחידים כתוצאה מהכנעות, אותו הארדי שלו הפסיד בקרב הבכורה ברוסטר הראשי. ב-23 באוגוסט בפרק של התוכנית Raw, שהיה יומיים לאחר האירוע סאמרסלאם, קרוס ניצח את ריקושט כתוצאה מהכנעה. שבוע לאחר מכן, קרוס הכניע לניצחון את הומברטו קאריו. ב-27 בספטמבר בפרק של התוכנית Raw, קרוס גבר על ג'קסון רייקר.
החזרה ל-WWE (2022–היום)
ב-5 באוגוסט בפרק של התוכנית סמאקדאון, קרוס חזר לארגון יחד עם סקרלט, כשתקף את דרו מקינטייר. באירוע חוקי אקסטרים, שנערך ב-8 באוקטובר, קרוס ניצח את מקינטייר במסגרת קרב רצועה. ב-28 באוקטובר וב-18 בנובמבר, קרוס גבר על מאדקאפ מוס בקרבות יחידים. ב-27 בינואר 2023, קרוס נחל הפסד לריי מיסטריו. לעומת זאת, ב-17 בפברואר, הוא ניצח את אותו מיסטריו. ב-5 במאי, קרוס הפסיד לשינסקה נקאמורה. ב-26 במאי, קרוס נחל הפסד ל-AJ סטיילס.
חיים אישיים
ב-23 בספטמבר 2021, הוא התארס למתאבקת אליזבת צ'יהאיה, הידועה יותר בשם הבמה שלה, סקרלט בורדו.
יוסף פאלאג'י
יוסף פאלאג'י (Joseph Pallache; יוסף פאלאס, יוסף פאלצ'ה, 1570 – 1639/1649) היה סוחר ודיפלומט יהודי מרוקאי, יצא עם אחיו דון שמואל פאלאג'י לשליחויות דיפלומטיות שונות, וסייע להסכם מרוקו עם הרפובליקה ההולנדית.
ביוגרפיה
יוסף נולד ב-1670 בערך, בעיר פאס שבמרוקו, לרבי יצחק פאלאג'י, מהחכמים והעשירים בקהילת המגורשים. לאחר ביקור משלחת של הרפובליקה ההולנדית, שבאה למרקש, כדי לדון על ברית בין המדינות כנגד ספרד, ועל מנת למנוע מעשי שוד של ספינות הולנדיות מצדם של שודדי ים ברברים, מינה הסולטן ההסעדי, זידאן אבו מעלי, לתפקיד הדיפלומטי את האחים יוסף ושמואל פאלאג'י. הם זכו גם לתמיכתו של הסטאדהאודר מאוריץ, נסיך אורנז' והפרלמנט של הולנד. האחים פאלאג'י לא שימשו כשגרירים באופן רשמי, אלא רק כסוכנים של הממלכה הסעדית. בדצמבר 1610 חתמו שתי המדינות על הסכם ידידות וסחר חופשי. במסגרתו, התאפשר לסולטן רכש של ספינות נשק ותחמושת מההולנדים. ההסכם היה מן הראשונים שנעשו באופן רשמי בין מדינה אירופית למדינה שאינה נוצרית, לפניו נעשו הסכמי הברית הצרפתית-עות'מאנית ב.
לאחר מות אחיו, שמואל, בשנת 1616, ירש יוסף את מעמדו של כסוכן ראשי של מרוקו בהולנד. כשנסע למרוקו, בנו דוד פאלאג'י שימש כממלא מקומו.
בשנת 1634 לואי ה-13, מלך צרפת, דרש את הסגרתו.
ייסוד המניין הראשון באמסטרדם
המשורר וההיסטוריון, רבי דוד פרנקו-מנדס, מנה את רבי יוסף בין שישה עשר המתפללים הראשונים בקהילת "בית יעקב", שהייתה הקהילה היהודית הראשונה באמסטרדם. הוא ציין שהמניין התקיים תחילה בביתו של שמואל פאלאג'י.
פטירה
ישנם דיווחים סותרים האם יוסף נפטר ממחלה ב-1639 או ב-1649. הוא נקבר, ליד אחיו שמואל, בבית הקברות בית חיים, שבעיר אודרקרק אן דה אמסטל, הסמוכה לאמסטרדם.
משפחתו
ליוסף היו חמישה בנים:
מנהרת קווינסויי
מנהרת קווינסויי (באנגלית: Queensway Tunnel; מוכרת גם כמנהרת בירקנהד) היא מנהרת כביש תחת הנהר מרזי שבאנגליה, המקשרת בין הערים ליברפול ובירקנהד. אורך המנהרה הוא 3.24 קילומטרים ובה שני נתיבי נסיעה לכל כיוון. בנייתה החלה בשנת 1925 והיא נפתחה לתנועה ב-1934. בשנת 2015 עברו דרכה מדי יום 35,000 כלי רכב.
כריית המנהרה
מנהרת קווינסויי לא הייתה המנהרה הראשונה שנכרתה תחת נהר המרזי. קדמה לה מנהרת הרכבת (Mersey Railway) שנפתחה לשימוש ב-1886. היוזמה לכריית מנהרת הכביש הגיעה לאחר שתורים ארוכים של אנשים וכלי רכב השתרכו לשימוש במעבורות על פני הנהר. המנהרה תוכננה על ידי המהנדס בזיל מוט (Basil Mott) שגם פיקח על בנייתה ביחד עם מהנדס העיר ליברפול ג'ון אלכסנדר ברודי (John Alexander Brodie). פתחי המנהרות ובניין האוורור של המנהרה תוכננו על ידי האדריכל הרברט ג'יימס רואוס (Herbert James Rowse) ועיצובם נעשה על ידי אדמונד תומפסון (Edmund Thompson).
בעת פתיחתה הייתה המנהרה מנהרת הכביש הארוכה בעולם והיא החזיקה בשיא זה במשך 14 שנים, אם כי נותרה המנהרה התת-מימית הארוכה בעולם עד 1955.
לאחר שנפח התנועה במנהרה הלך ועלה תוכננה ונכרתה מתחת לנהר מצפון לה מנהרת קינגסויי, אשר נפתחה לתנועה ב-1971.
תיאור המנהרה
פתחי המנהרה ממוקמים 500 מטרים ממזרח לנהר ו-200 מטרים ממערב לו. שני סעיפים נוספים, מעגליים, ניבנו למנהרה בשני צידי הנהר על מנת לאפשר כניסה לתוכה גם מאזורי המעגנים שליד גדותיו. הסעיף הנוסף בבירקנהד נסגר ב-1965, אם כי ניתן עדיין לראות את שני פתחיו בתוך המנהרה ועל פני האדמה. הסעיף בליברפול היה בעבר דו סטרי ובהצטלבות עם הסעיף הראשי הוסדרה התנועה על ידי רמזורים. כיום הסעיף הוא חד סטרי בכיוון היציאה, ופתחו מצוי בקרבת גדת הנהר, מול בניין ליבר המלכותי.
המעבר במנהרה כרוך בתשלום אגרה. מתחם התשלום עבור כל הנתיבים במנהרה ממוקם בסמוך לפתח המנהרה בגדה המערבית של הנהר.
בשנת 2004 החלו עבודות להקמת שבעה חדרי מחסה לשעת חירום מתחת למפלס המנהרה, לצורך התאמתה לתקני הבטיחות האירופיים הגבוהים ביותר. אל כל אחד מהמחסות יהיו פתחי גישה משני צידי המנהרה והוא יוכל להכיל 180 אנשים וציוד בטיחות.
בשנת 2009 צולמה במנהרה סצנה מהסרט הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק ראשון.
מנוע מנסון
מנוע מנסון הוא מנוע חום מבוסס אוויר חם שממיר הפרשי טמפרטורה לתנועה מכנית בדומה למנוע סטרלינג. המנוע עוצב בשנת 1952 על ידי א. ד. מנסון (A. D. Manson) ופורסם במגזין ניונס למכניקה מעשית במרץ של אותה השנה. התהליך התרמודינמי שבבסיס המנוע כולל הכנסת אוויר למערכת ועל כן המעגל התרמודנמי מכונה מעגל פתוח (open cycle), זאת בניגוד לתהליך סטרלינג, במהלכו לא נכנס אוויר חדש למערכת כלל. השימוש בתנועת הבוכנה שמתרחשת כתוצאה מפעולת המנוע יכול לשמש למטרות יצור תנועה סיבובית על ידי חיבור לגל ארכובה, או שימוש ישיר בתנועה הליניארית למטרות יצור חשמל. בדומה למנוע סטרלינג מנוע מנסון הוא מנוע בעירה חיצונית, אך בניגוד אליו מנוע מנסון מורכב מחלק נע אחד בלבד ולא מסתמך על הפרשי טמפרטורות בשלב הכיווץ.
מבנה המנוע
המנוע מורכב מחמישה חלקים עיקריים.
החלק העיקרי הראשון הוא מיכל האוויר בעצמו, המיכל צריך להיות אטום ולא לאפשר יציאת אוויר. החלק השני הוא מקור חום חיצוני שמתפקד בתור אמבט חום ומחמם את המיכל באחד מקצותיו. החלק השלישי נמצא בצד הנגדי לצד שבו נמצא מקור החום ומשמש בתור אמבט קור, ישנם עיצובים אשר משתמשים באמבט מים וישנם עיצובים אחרים שמשמשים בנוזלי קירור שונים.
החלק הרביעי הוא מסוט שמחובר באופן ליניארי לבוכנה עצמה, זאת בניגוד לגרסאות מסוימות של מנוע סטרלינג בהן החיבור מתבצע באמצעות ציר נע. גודל המסוט חייב להיות מחושב בצורה מדויקת על מנת לאפשר פעולת מנוע תקינה, אם הוא יהיה גדול מדי הוא יתפוס את נפח האוויר ולא יהיה מספיק אוויר במערכת, ואילו אם הוא יהיה קטן מדי הוא לא יספק מספיק כוח כדי להתנגד להתפשטות האוויר.
החלק החמישי הוא גלגל התנופה המחובר לבוכנה, מטרתו היא להעניק את האנרגיה הדרושה על מנת להזיז את הבוכנה כאשר היא נמצאת במצב התחתון ביותר שלה, Bottom Dead Center) BDC) ,ולשלוח את התנועה המכנית שנוצרת בזכות המנוע הלאה. במנוע ישנם שני חלקים נוספים. למיכל מחובר צינור יציאה, שנפתח בשלב הBDC במחזור המנוע ומאפשר יציאה של האוויר החם מהמערכת, ואילו בתוך הבוכנה ישנו צינור כניסה, שמאפשר כניסה של אוויר קר למערכת כאשר הבוכנה נמצאת במצבה העליון ביותר, Top Dead Center) TDC).
אופן הפעולה
התהליך המרחש במנוע מורכב משתי פעימות למחזור, פעימת יניקה ופעימת התפשטות.
פעימת היניקה מתרחשת מיד לאחר סיום ההתפשטות, כאשר הבוכנה נמצאת בBDC וכל הגז החם נמצא במיכל הסגור, הלחץ במקסימום. האוויר החם משתחרר מהמערכת כיוון שצינור היציאה נפתח, הבוכנה מתחילה לעלות כלפי מעלה מתוקף ההתמד של גלגל התנופה ובזכות הירידה בלחץ שמתרחשת כתוצאה מיציאת האוויר החם. כאשר הבוכנה מגיעה למצבה העליון ביותר, הTDC, נפתח פתח הכניסה ואוויר חדש יכול להיכנס ולצאת מחלק המערכת הקר, כל זאת במטרה ליצור השוואת לחצים עם הסביבה שנמצאת לרוב בלחץ אטמוספירי.
כעת מתחילה פעימת ההתפשטות. בשלב זה האוויר בחלק המיכל העליון מתחיל להתחמם ולהתפשט, והאוויר בחלק המיכל התחתון מתקרר בהתקררות איזוכורית ובכך יוצר תת-לחץ בחלק המיכל התחתון. הבוכנה מתחילה להידחף מטה כתוצאה מהלחץ מלמעלה ומתת החלץ מלמטה מה שסוגר את פתח הכניסה ומאפשר ללחץ שבחלק המיכל העליון לגדול בתהליך איזותרמי בלבד תחת השפעת אמבט החום שמצומד למיכל האוויר. לאחר סיום ההתפשטות, המנוע מגיע שוב לתחילת שלב היניקה.
יש לאתחל את המנוע על ידי סיבוב של גלגל התנופה, על מנת להעניק לו תנע זוויתי התחלתי (תנופה). כיוון הסיבוב ההתחלתי של הגלגל יקבע את כיוון פעולת המנוע. הגמישות בבחירת כיוון פעולת המנוע היא אחד המאפיינם המייחדים את מנוע מנסון.
חישובים מאוחרים יותר הראו שעל מנת למקסם את העבודה שהמנוע יכול להפיק מדחיסת האוויר ובהינתן שלבוכנה ולמסוט מבנה מעגלי (צילינדר), על קוטר הבוכנה להוות כ-46\% מקוטר המסוט. עוד ניתן להראות כי המרחק בין קצה המסוט לבין החלק המחומם ברגע TDC אמור להיות 0.8 [mm] על כל 25 [mm] של קוטר המסוט.
יתרונות וחסרונות
יתרונות המנוע הם: בעוד שחסרונותיו הם: עובדה חשובה לגבי מנוע מנסון שמהווה יתרון וחסרון כאחד היא העובדה שאמנם המנוע לא צריך לעמוד בעומסי חום משמעותיים כמו מנועי בעירה פנימית, אך בניגוד אליהם, עליו לעמוד בחום באופן קבוע ולא נקודתי.
עיצובים נוספים
שני עיצובים מוכרים נוספים הם מנועי מנסון-ראפ ומנסון-גייס. מנוע מנסון-ראפ עוצב על ידי מייקל ראפל (Michael Ruppel) וכולל שינויים קטנים בפתחי הכניסה והיציאה שמייעלים את המנוע בכך שהם נפתחים לזמן קצר ביותר בשלבי הBDC והTDC. ראפל רשם את הפטנט על המנוע בשנת 1999. עיצוב מוכר נוסף הוא מנוע מנסון-גייס שפותח על ידי כריס גייס (Chris Guise) שהיה מנהל הסדנה ואחראי עיצוב המנועים ב[https://www.stirlingengine.co.uk/Default.asp? Kontax Engineering Ltd]. בעת הניסיון שלו למצוא סוגי מנועים נוספים שהחברה יכולה לייצר ולמכור, גייס עיצב מנוע מנסון עם זרימת אוויר משופרת, שמאפשרת פעולה חלקה ויעילה יותר של המנוע ומקטינה את עלויות הייצור. המנוע פורסם לציבור בפרויקט קיקסטארטר בשנת 2016 והפטנט נרשם בספטמבר של אותה השנה.
שיפורים אחרים
קיימות הצעות רבות נוספות לשיפור המנוע. הן כוללות שימוש באוויר שנמצא בלחץ גבוה בעת כניסתו למערכת ולא בלחץ אטמוספירי, ואף שימוש בנוזל בלחץ גבוה במקום אוויר. ההצעה השנייה מחייבת שינוי של מערכת המנוע ממערכת פתוחה למערכת סגורה על מנת שיהיה ניתן למחזר את הנוזל שנמצא בשימוש. זה כמובן יגרור שימוש הכרחי בגוף קירור על מנת לקרר את המים היוצאים מהמנוע. שיפור נוסף שהוצע על ידי כריס גייס הוא להשתמש בבוכנה מצופת תרכובת טונגסטן, תרכובת שמפחיתה משמעותית את החיכוך במערכת ומסוגלת לשרוד עומסי חום גדולים במיוחד. השימוש בתרכובת מבטל את הצורך בחומרי סיכה ומפחית את קצב הבלייה של המערכת.
אלכסנדרה זאבלינה
אלכסנדרה זאבלינה (ברוסית: Александра Ивановна Забелина; 11 במרץ 1937 – 27 במרץ 2022) הייתה סייפת סובייטית. אלופה אולימפית (רומא 1960, מקסיקו 1968 ומינכן 1972), בעלת 9 מדליות זהב באליפות העולם.
אלכסנדרה זאבלינה נולדה במוסקבה. תחילה היא התאמנה בהתעמלות אך עקב הפציעה לא יכלה להמשיך במקצוע זה. בשנת 1951 היא הגיעה לאימוני סיף. במהלך כל הקריירה היא התאמנה לצד גלינה גורוחובה, גם היא אלופה אולימפית. בשנת 1957 זאבלינה הייתה הסייפת הסובייטית הראשונה שזכתה בתואר אלוף עולם במקצוע אישי.
זאבלינה הייתה חברה בנבחרת ברית המועצות עד לשנת 1972 וזכתה ב-3 אולימפיאדות. היא לא השתתפה באולימפיאדת שנת 1964 עקב לידת בן.
בנוסף לכך זאבלינה זכתה כמה פעמים בתחרויות אירופאיות ו-22 פעמים הייתה אלופת ברית המועצות.
בשנת 1972 היא עזבה את הקריירה הספורטיבית והחלה לאמן. היא הייתה המאמנת של מריה מזינה, אלופה אולימפית בשנת 2000.
נפטרה ב-27 במרץ 2022.
פנלופה (סרט)
פנלופה הוא סרט קולנוע מסוג קומדיה רומנטית בריטית-אמריקאית, אשר יצא לאקרנים בשנת 2006. הסרט בוים על ידי מארק פלנסקי, והוא בכיכובם של כריסטינה ריצ'י, ג'יימס מק'אבוי, קת 'רין או' הרה, פיטר דינקלג', ריצ'רד אי. גרנט וריס וית'רספון. הסרט שוחרר להפצה ביתית בארצות הברית ב-15 ביולי 2008.
עלילה
פנלופה ווילהרן (כריסטינה ריצ'י) היא בחורה בת 25 ממשפחה עשירה ואריסטוקרטית - לכאורה, השידוך המושלם. אלא שלפנלופה יש בעיה - היא קוללה באף חזיר.
כתב צהובון וצלם פפראצי בשם למון (פיטר דינקלג') מנסה להשיג תמונה של פנלופה תוך שהוא מתחבא בביתה. בתגובה, ג'סיקה מכה אותו עד כדי שהוא מאבד את עין ימין שלו. היא מחליטה לזייף את מותה של פנלופה, ולשרוף כביכול את גופתה. פנלופה מבלה את חייה באחוזת הוריה, נסתרת מעיני העולם, והיא מתעניינת בעיקר בספרות, גננות, ומוזיקה. כאשר פנלופה מגיעה לגיל 18, הוריה (ג'סיקה ופרנקלין (ריצ'רד אי גרנט)) שוכרים את וונדה (רוני אנקונה), בעלת מכון שידוכים למעמד הגבוה, ומנסים להכיר לה מחזרים אריסטוקרטיים, בתקווה שאחד מהם יתאהב בה, ויגרום להפרת הקללה. למרבה הצער, כל מועמד הרואה את פניה של פנלופה בורח באימה. את כל הבורחים מאתרת המשפחה, ומחתימה אותם על הסכם סודיות, למעט אדוארד האמפרי ונדרמן השלישי (סיימון וודס), אציל, יורש עשיר, מפונק, שחצן ומתנשא. אדוארד בורח לתחנת המשטרה ותובע לעצור את פנלופה, מה שלא עולה יפה, והשוטרים עוצרים אותו למשך הלילה.
מקס יוצא מהבית, רק כדי לשבור את המצלמה עם התמונה לנגד עיניו של למון. כשהוא חוזר פנלופה שבורת הלב מתחננת בפניו שיתחתן אתה, ומספרת לו שהקללה תוסר ברגע שתתחתן. הוא שואל מה אם זה לא יקרה, והיא אומרת שהיא תתאבד במקרה שכזה, אך הוא מתעקש שאינו יכול להתחתן אתה, ומגורש מביתה.
לפנלופה נמאס מהגנת היתר של הוריה, ובעקבות סיפוריו של מקס, היא בורחת מהבית. ע"מ שלא יבחינו באפה, היא עוטה צעיף. היא מתיידדת עם אנני (ריס ויתרספון), נהגת קטנוע המבצעת שליחויות שמכירה לה את החיים בעיר הגדולה. היא שולחת גלויות להוריה המודאגים, ששכרו בלש פרטי על מנת לאתר אותה. הצהובון בו עובד למון מציע פרס כספי גדול למי שיצליח להשיג תמונה של נערת החזיר, וכשפנלופה מבינה שעליה להשיג אמצעי מחיה - היא מתקשרת ללמון, ומציעה להעביר תמונה שלה בתמורה לפרס. תמונתה של פנלופה מודפסת בעיתון. מקס מתפרץ למשרד של למון, מחזיר לו חלק מהכסף תמורת ההתחזות, וזועם על פרסום התמונה. למון מספר לו את האמת.
הוריה של פנלופה מאתרים אותה, היא בורחת מהם ומתעלפת. כשהיא מתעוררת בבית החולים המוני עיתונאים צובאים עליה ועל הוריה והאמת מתגלה. פנלופה הופכת לסלבריטי ו'מאומצת' על ידי עיר הולדתה. היא פוגשת את מקס באירוע והוא מספר לה עד כמה היה סיפור של השראה עבורו וגרם לו להשתנות אך היא משיבה לו שעליה ללכת.
בתגובה לאמירה של ונדרמן, ש'צריך לשים אנשים כמו פנלופה בכלוב', אביו - אדוארד ונדרמן השני (נייג'ל הייברס) שנחרד ממשמעות האמירה לעסקי המשפחה, מצווה עליו לתקן את המצב. לשמחת הוריה, ונדרמן מציע לפנלופי להתחתן אתו. מקס מתעמת עם וונדרמן בתיאטרון, אבל וונדרמן טוען שהוא רק נותן לפנלופה את מה שהיא רוצה, ושמקס רק יפגע בפנלופה אם יחשוף בפניה עד כמה אפילו הארוס שלה, נחרד ממנה. למון מגלה שמקס, הוא למעשה ג'וני מרטין, בנו של שרברב, ושמקס קמפיון האמיתי (ניק פרוסט) יושב בכלל בכלא. הוא מנסה לשכנע את ג'וני להתוודות על רגשותיו בפני פנלופה, אך ג'וני משוכנע שזה מה שפנלופה רוצה. למון חושף את הסיפור גם בפני וונדה ואמה של פנלופה ביום החתונה. וונדה רוצה לספר לפנלופה, אך אמה מתנגדת בשל רצונה להפר את הקללה. פנלופה מחליטה שלא להינשא לונדרמן, שכן היא לא מעוניינת להינשא רק על מנת להפר את הקללה. היא אומרת לאמה שמתחננת בפניה לחזור ולהינשא לונדרמן שהיא דווקא אוהבת את עצמה כפי שהיא, ובכך מופרת הקללה, שכן אדם במעמדה אהב אותה - היא עצמה - ואף החזיר שלה הופך לאף רגיל.
פנלופה יוצאת מבית הוריה ומתחילה לחיות חיים רגילים - היא הופכת למורה ומתעסקת בהורטיקולטורה. היא אף שולחת מכתב מפויס לונדרמן. העיסוק בנערת החזיר דועך עם הזמן, אם כי זו נשארת תחפושת פופולרית לליל כל הקדושים. מסתבר שרב המשרתים בבית הוריה של פנלופה, היה למעשה המכשפה שהטילה את הכישוף על משפחת ווילהרן. כשהוא עוזב את אחוזת ההורים, מוטל כישוף על ג'סיקה, שלא מצליחה להוציא קול יותר.
וונדה מספרת לפנלופי על ג'וני מרטין, ובליל כל הקדושים, פנלופה שמה מסכה של נערת החזיר על פניה, ונפגשת עם ג'וני. הוא מנשק אותה, בלי לדעת שהקללה כבר הוסרה, ומתנצל בפניה שאין בו את הכח להסיר את הקללה ממנה. פנלופה מורידה את המסכה והוא נדהם לראות אותה ללא אף החזיר.
בסצנת הסיום, פנלופה מספרת את סיפורה לקבוצת ילדים, במדשאה, ושואלת אותם מה הלקח. רובם מספקים לקחים ילדותיים, עד שילד אחד אומר שהמסקנה היא שלקללה אין כח, מלבד זו שאנו נותנים לה. הילדים מתפזרים, וג'וני המאושר מנדנד את פנלופי המאושרת על נדנדה. למון, החותר בסירת משוטים ליד הפארק, חוכך בדעתו אם לצלם אותם אך לבסוף מחליט שלא, וחותר הלאה.
הפקה
הסרט פנלופה הופק ב-2006, וצולם הן בלונדון, והן באולפני פיינווד, בבקינגהאמשייר. הוא הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, בשנת 2006. זהו סרטה הראשון של השחקנית ריס וית'רספון בתפקיד מפיקה.
הסרט היה נתון בתסבוכת משפטית בארצות הברית למשך כשנה. הסרט, שנרכש במקור על ידי חברת ויינשטיין וסרטי IFC, הוסר מהאקרנים, ולבסוף ננטש על ידי 2 החברות. בסופו של דבר נרכש הסרט על ידי סאמיט בידור שהפיצה אותו בארצות הברית.
הפצה והכנסות
הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, בשנת 2006. כמו כן הוא הוצג בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 2007. הוא הגיע לרוסיה ואוקראינה באוגוסט 2007, ולבריטניה ב-1 בפברואר 2008.
בארצות הברית וקנדה  הוא שוחרר להפצה מסחרית ב-29 בפברואר 2008. בסוף השבוע הראשון להפצתו בארצות הברית, הוא מוקם במקום ה9, והיה בעל הכנסות של 3.8 מיליון דולר. עד ל-5 באוקטובר 2008, הסרט גרף 20.8 מיליון דולר, מתוכם 6.5 מיליון בבריטניה, אירלנד, ומלטה.
ביקורות
הסרט קיבל ביקורות מעורבות. באתר הביקורות האמריקאי Rotten Tomatoes, דורג הסרט ב-53% רייטינג בהתבסס על 127 ביקורות והביקורת באתר גרסה כי : "אף שבסרט פנלופה הליהוק מקסים, והמסר שובה לב, העלילה לוקה בחסר והבימוי מרושל". באתר metacritic, הוא קיבל ממוצע של 48% בהתבסס על 29 ביקורות - מה שמלמד על ביקורות מעורבות או ממוצעות.
דיוויזיית הצנחנים השמינית (ורמאכט)
דיוויזיית הצנחנים השמינית (בגרמנית: 8. Fallschirm-Jäger-Division) הייתה דיוויזיית פאלשירמייגר של הלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה, שלחמה בקרבות החזית המערבית.
היסטוריה
הדיוויזיה הייתה אמורה לקום במקור בספטמבר 1944, אך צו זה בוטל. הדיוויזיה הוקמה בינואר 1945, בפיקודו של ולטר ואדהן לאורך כל קיומה. היא הייתה דיוויזיית פאלשירמייגר בתואר בלבד ואומנה ושירתה כיחידת חי"ר רגילה. היא הכילה את הרגימנטים המוצנחים ה-22, ה-24 וה-32.
הדיוויזיה לחמה בהולנד ולאחר מכן נסוגה דרך גרמניה, לבסוף נלכדה בכיס הרוהר באפריל 1945 והושמדה.
ליואיס סולה אי סאלה
ליואיס סולה אי סאלה (בקטלאנית: Lluís Solà i Sala; נולד בוויק, קטלוניה, ספרד, 1940) הוא משורר, מחזאי ומתרגם קטלוני.
כמחזאי, ליואיס סולה ביים יצירות של יוהאן אוגוסט סטרינדברג, אייסכילוס וז'ואן ברוסה, בין היתר. בנוסף הוא גם פרסם יצירות מקוריות. הוא ביים יותר מחמישים יצירות - גם קלאסיקות וגם עכשוויות, וביניהם המחזה "nô Semimaru" עם תפאורה על ידי אנטוני טאפייס ומוזיקה של ז'וזפ מריה מסטרס קואדרני (Josep Maria Mestres Quadreny). הוא גם ביים הפקות משוררים כגון ז'וזפ וינסנס פוש (Josep Vicenç Foix), ז'ואן ויניולי ומיקל באוסה (Miquel Bauçà). הוא ייסד וניהל את "המרכז הדרמטי של אוסונה" (Centre Dramàtic d'Osona), והוא היה פרופסור במכון התיאטרון (Institut del Teatre) בין 1975 ו-2005. הוא ניהל את קבוצת התיאטרון "לה גאביה דה ויק" (La Gàbia de Vic), מ-1963 עד 1979. הוא תרגם סופרים בשפות זרות כגון קפקא, רילקה, רימבו ופסואה.
ציינו אותו לשבח בספטמבר 2012 במצעד של עיירתו ויק (Marxa dels Vigatans).
טינאריוון
השנים המוקדמות
טינאריוון יוסדה על ידי איברהים אג אלחביב, שראה את אביו (מורד טוארג) נרצח בגיל 4 בהתקוממות בצפון מאלי ב-1963. כילד בנה גיטרה מחומרים שמצא בסביבתו, כגון סלילי מתכת, והחל לנגן שירי טוארג מקומיים ושירי פופ ערביים מודרניים. אלחביב התגורר באותה תקופה במחנות טוארג באזור לוב ואלג'יריה.
ב-1989 הקולקטיב עזב את לוב ועבר למולדתו של אלחביב, מאלי, שם הוא חזר לכפר שהיה ביתו, טסליט (Tessalit). ב-1990 פרץ מרד אנשי הטוארג במאלי, כשחלק מחברי הלהקה לקחו חלק בלחימה. ב-1991, לאחר שנחתם הסכם השלום במה שנודע כהסכמי טמאנראסט, הנגנים פרשו מהצבא ועברו לחיי מוזיקה באופן מלא. הם ניגנו הופעות עבור מחנות טוארג מרוחקים והשיגו פופולריות מפה לאוזן.
הכרה בינלאומית
ב-1998, הלהקה הצרפתית Lo'Jo ומפיקה פיליפ בריקס גילו את הלהקה כשטיילו במאלי. שנה לאחר מכן חלק מחברי הלהקה טסו לצרפת והופיעו עם הלהקה תחת השם הזמני אזוואד. שתי הלהקות ארגנו ב-2001 את Festival au Désert במאלי, שהובל על ידי טינאריוון והביא לה הרבה תשומת לב מחוץ למאלי. באותה שנה הלהקה הופיעה בפסטיבלים באירופה, וגם הקליטה את אלבום הסטודיו הראשון שלהם, The Radio Tisdas Sessions, ההקלטה הראשונה של טינאריוון ששוחררה מחוץ לצפון אפריקה.
במהלך השנים הבאות, טינאריוון יצאה לסיבובי הופעות חוזרים ונשנים באירופה, צפון אמריקה, אוסטרליה ויפן, כולל השתתפויות בפסטיבלים גדולים. אלבומיהם Amassakoul ו-Aman Iman אשר יצאו ב-2004 ו-2007 בהתאמה זכו לתשומת לב של מעריצים ידוענים רבים, בהם קרלוס סנטנה, כריס מרטין מקולדפליי, תום יורק ועוד רבים.
אורסולה ברנז
אורסולה ברנז (באנגלית: Ursula Burns; נולדה ב-20 בספטמבר 1958) היא יושבת ראש ומנכ"ל של חברת זירוקס. אורסולה היא האפרו-אמריקנית האשה הראשונה המשמשת כראש של חברה מן ה-Fortune 500. בשנת 2009 הוצבה ברנז במקום ה-14 ברשימת 100 הנשים החזקות בעולם של מגזין פורבס.
טינאריוון
הכרה בינלאומית
ב-2012 פרץ מרד טוארג נוסף בצפון מאלי, כשבמהלכו הקבוצה האיסלאמית הקיצונית אנסאר דיין אסרה על קיום מוזיקה מודרנית באזור, קראה לה "מוזיקת השטן" והתירה השמעה רק של פסוקי קוראן. טינאריוון סומנה בצורה מיוחדת במהלך זה. בעימותים בינואר 2013, חבר הלהקה עבדאללה אג למידה נחטף בשעה שניסה להציל את הגיטרות שלו. כמה שבועות לאחר מכן, הלהקה פרסמה שלמידה שוחרר שלם ובריא.
אורסולה ברנז
קורות חייה
אורסולה ברנז נולדה בשנת 1958 בפרויקט דיור בניו יורק לאם חד הורית. שני הוריה היו מהגרים מפנמה. היא למדה בבית ספר תיכון קתולי ולאחר מכן למדה לתואר ראשון בהנדסת מכונות באוניברסיטת ניו יורק ולתואר שני בהנדסת מכונות באוניברסיטת קולומביה.
טינאריוון
דיסקוגרפיה
ב-2012 הלהקה זכתה בפרס גראמי עבור בקטגוריית "אלבום מוזיקת העולם הטוב ביותר" עבור אלבומם Tassilli.
אורסולה ברנז
קורות חייה
בשנת 1980 החלה ברנז לעבוד בחברת זירוקס כמתמחה, ובשנת 1981, לאחר שסיימה את התואר השני שלה, הצטרפה כעובדת מן המניין ועבדה בתפקידים שונים בפיתוח ותכנון מוצר. בינואר 1990 התמנתה ברנז לעוזרת של ווילנד היקס, שהיה מנהל בכיר בחברה. שנה מאוחר יותר היא נתמנתה לעוזרת ליושב ראש החברה דאז, פול אלרי, ובשנת 1999 נתמנתה לראש חטיבת הייצור הגלובלי בזירוקס.
אורסולה ברנז התחתנה בשנת 1990 עם לויד בין, שעבד גם הוא בזירוקס, לזוג נולדו שני ילדים והם מתגוררים בניו יורק.
סיריוס (יישוב)
סיריוס (ברוסית: Сириус) הוא יישוב בסגנון עירוני בחבל קרסנודאר שבדרום רוסיה. היישוב הוקם בשנת 2020 תוך הפרדת שטח משפלת אימרטי ומחוז אדלר בעיר הנופש סוצ'י.
במסגרת המבנה העירוני מהווה מחוז עירוני עצמאי והוא משתייך זמנית לעיר סוצ'י עד לאימוץ אמנת העיר החדשה.
המרכז החינוכי סיריוס ממוקם בשטח היישוב. במקור המרכז החינוכי סיריוס הוקם בשנת 2015 ביוזמת ולדימיר פוטין, בשטח הכפר האולימפי. במסגרת חקיקה השטח יהפוך לטריטוריה פדרלית ועיר מדעית במימון הממשלה.
גאוגרפיה
היישוב החדש ממוקם בתוך שפלת אימרטי, על חוף הים השחור בין נהר מזימטה לנהר פסו, שלאורכו עובר גבול רוסיה. כאן ממוקמים הפארק האולימפי ומתקנים אחרים, שהוקמו לקראת המשחקים האולימפיים בשנת 2014, פארק שעשועים, מספר רב של מלונות, תחנת רכבת, כמו גם נמל סוצ'י אימרטינסקי וכן מרכז חינוכי לילדים מחוננים בשם "סיריוס".
גבולות הרובע העירוני סיריוס נקבעים בצפון מערב נהר מזימטה, בצפון ובצפון-מזרח - לאורך הכביש המהיר A-147 "Dzhubga - Sochi - גבול עם אבחזיה", ואז לאורך רחובות הכספים ואורוז'אינאיה (אפילו בתים (צפוניים) נותרו בעיר. - אתר הנופש סוצ'י, והמוזר (הדרומי) הפך לחלק מההתנחלות העירונית סיריוס), בדרום-מזרח - לאורך הגבול עם אבחזיה, בדרום ובדרום-מערב - לאורך הים השחור.
אקלים
שטחו של סיריוס, כמו כל החלק של חוף הים השחור הרוסי מדרום לעיר טואפסה, ממוקם באזור הסובטרופי הלח ( Cfa על פי סיווג האקלים של קופן), שמבדיל מאוד אזור זה מהקטע הצפוני יותר של החוף מאנאפה לטואפסה, שם שורר אקלים ים תיכוני טיפוסי למחצה.
האקלים של סיריוס מושפע מאוד מהים (בקיץ קריר יותר, בחורף מתחמם) ומההרים (התושבים מוגנים מפני רוחות צפוניות קרות). האקלים לח מאוד. אקלים דומה נצפה באבחזיה השכנה, וכן בדרום מזרח ארצות הברית (מיסיסיפי, לואיזיאנה, אלבמה, ג'ורג'יה).
המשקעים המרביים מתרחשים בתקופת החורף של השנה - בעיקר כגשם, לעיתים רחוקות יותר - שלג. החורפים חמים, הקיץ חם ולח. בשל קרבת הים, טמפרטורות הקיץ הגבוהות מותאמות מעט כלפי מטה ונוחות לטבע ובני אדם. סוג זה של אקלים מתאים לגידול כל מיני יבולים סובטרופיים וממוזגים. מכיוון שסיריוס ממוקמת על הגבול הצפוני של האזורים הסובטרופיים, לפעמים כמויות שלג אפשריות בחורף, אך הם נדירים ביותר ונמשכים יום עד חמישה ימים ובשנים מסוימות הם נעדרים לחלוטין.
אקלים לאורך כל השנה:
סממנים אקלימיים:
היסטוריה
האזכור הראשון ליצירת היישוב העירוני "סיריוס" התחיל ב-30 במאי 2019. דווח כי יוזמה כזו נעשתה על ידי תושבי שפלת אימרטי, ויוזמתם נתמכה על ידי צירי אספת העיר סוצ'י.
ב-27 בספטמבר 2019 חתם מושל מחוז קרסנודאר על צו לעריכת סקר בקרב תושבי שפלת אימרטי על הקמת היישוב סיריוס כחלק מעיר הנופש סוצ'י.
בנובמבר 2019 המסמכים הרשמיים להקמת סיריוס נשלחו לרשם הממשלתי הפדרלי במדינה.
ב-26 בפברואר התקיימה הצבעה בנושא הפרדת עיר הנופש סוצ'י באמצעות חלוקתה לשתי עיריות, בהן 102 אנשים דיברו בעד חלוקת העיר, 35 איש הצביעו נגד, אחת נוספת נמנעה מלהצביע. ב-5 במרץ תמכו צירי אספת העיר סוצ'י בדעתם של 102 אנשים שהובעה בדיונים פומביים על חלוקת העיר סוצ'י לשני חבלים והעלו יוזמת חקיקה מקבילה לאספה המחוקקת של מחוז קרסנודאר.
ב-25 במרץ, במושב של האספה המחוקקת של מחוז קרסנודאר, אומצה הצעת חוק, לפיה נוצרה ישות עירונית נפרדת "סיריוס" עם מעמד של מחוז עירוני עם תקופת מעבר עד 2021, כאשר "סיריוס, על בסיס שווה עם כל האזורים, תוכל להשתתף בתוכניות אזוריות ופדרליות, פרויקטים לאומיים וכן לקבל תמיכה במענקים מטעם הממשלה", כפי שצוין מטעם דובר ממשלת מחוז קרסנודאר. במהלך תקופת המעבר עד להקמת גופים מייצגים חדשים והנהלות חדשות של שתי העיריות (סוצ'י וסיריוס), מועצת העיר סוצ'י והנהלת עיר הנופש סוצ'י ישמרו על סמכויותיהן.
ב-3 באפריל 2020, חוק זה נחתם על ידי המושל ופורסם ברשומות המחוז וב-14 באפריל נכנס לתוקף.
ממשל
בהחלטה מיום 19 במאי 2020 אישרה מועצת העיר סוצ'י, בהמלצת מועצת מחוז אדלר, תוכנית מחוזית לקיום בחירות לגוף הייצוגי - מועצת ההרכב העירוני של מחוז העיר סיריוס.
הבחירות נקבעו במקור ליום הצבעה יחיד, 13 בספטמבר 2020.
ב-11 ביוני הופיע מידע על מינויו האפשרי של אולג מיכאילוביץ' בודארגין לתפקיד ראש העיר.
טריטוריה פדרלית
ב-9 בנובמבר 2020, הופיע מידע על תוכניות להקנות לסיריוס מעמד של טריטוריה פדרלית הראשונה מסוגה ברוסיה עם מבנה כוח מיוחד ותקציב עצמאי. הצעת חוק מתאימה הוגשה לדומה שאומצה ב-9 בדצמבר 2020 בקריאה שלישית ואושרה על ידי מועצת הפדרציה ב-16 בדצמבר.
קנסייטו
קנסייטו (ביפנית: 憲政党; מילולית: המפלגה החוקתית) הייתה מפלגה פוליטית שפעלה בתקופה האימפריה היפנית, בשנות ה-20 של המאה ה-20.
היסטוריה
המפלגה נוסדה ב-1898, לאחר איחוד מפלגת שימפוטו של אוקומה שיגנובו ומפלגת ג'יוטו של איטגאקי טאיסוקה, והראשון שימש נשיאה. האיחוד העניק למפלגה החדשה רוב מוחלט בבית הנבחרים של הדיאט של יפן. לאחר נפילת ממשלת איטו הירובומי, החליף אותו אוקומה בתפקיד ראש ממשלת יפן, על אף החששות שהשמיעו גורמים שמרנים באליטה ובגנרו בדבר היחלשות השלטון. אחת מפעולותיו הראשונות של אוקומה בתפקיד הייתה קיצוץ תקציב הממשלה והפחתת מספר הבירוקרטים. אך מכיוון שהוא ירש את תוכנית התרחבות צבא יפן מקודמו בתפקיד, נכשלה תוכנית הקיצוץ שלו.
בבחירות הכלליות בשנת 1898 קיבלה מפלגת קנסייטו 260 מתוך 300 המושבים בדיאט. מספר חברי מפלגה, חברי מפלגת ג'יוטו לשעבר, מחו על חלוקת המושבים בתוך המפלגה, וכאות מחאה פרשו וחברו ליאמגאטה אריטומו השמרן. המתקפות על ממשלתו של אוקומה נמשכו, ולבסוף הביאו להתפרקות הממשלה.
סיעת ג'יוטו-לשעבר התארגנה תחת השם "מפלגת קנסייטו החדשה" בנובמבר 1898, ובראשה עמד איטקאגי. המפלגה התייצבה לצד ממשלתו של יאמגאטה, ותמכה ברפורמת מיסים ובהרחבת זכות הבחירה. ב-1900 התמזגה מפלגת קנסייטו החדשה עם מפלגת ריקן סייוקאי של איטו.
חברי המפלגה שנותרו נאמנים לאוקומה התארגנו מחדש תחת השם "קנסיי הונטו" (憲政本党; "קנסייטו המקורית") בנובמבר 1898. כעבור שנתיים נטשו 34 חברים את המפלגה, עקב תמיכתו של אוקומה בכוונתו של איטו להעלות מיסים כדי לשלם את הוצאות דיכוי מרד הבוקסרים. בבחירות הכלליות בשנת 1903 קיבלה קנסיי הונטו 85 מושבים, והקימה אופוזיציה עם ריקן סיוקאי, כנגד ממשלתו של קאצורה טרו. אוקומה פרש מנשיאות המפלגה ב-1907, ובבחירות הכלליות שנערכו שנה לאחר מכן קיבלה קנסיי הונטו 70 מושבים בדיאט, בעוד ריקן סיוקאי קיבלה 187.
נקודת טרור (אנטארקטיקה)
נקודת טרור (באנגלית: Terror Point) היא לשון היבשה או חצי אי, בחלקו המזרחי של האי רוס, שבאנטארקטיקה.
הנקודה נמצאת בסמוך מדרום להר טרור.
הנקודה ממוקמת 6 קילומטרים מערבית - צפונית-מערבית לכף מקיי.
מקור השם
שמה של הנקודה ניתן לה על ידי חברי משלחת החקר הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.
ללשון היבשה ניתן שם זה, בשל קרבתה להר טרור, המתנשא מעל נקודה זו, מצפון-מזרח לה.
שמו של הר טרור ניתן לו בשנת 1841 על ידי סר ג'יימס קלארק רוס.
רוס קרא להר על שם ספינתו השנייה "טרור".
עבד א-רחמן אל-כוואכבי
עבד א-רחמן אל-כוואכבי (בערבית: عبد الرحمن الكواكبي, תעתיק מדויק: עבד אלרחמן אלכואכבי; סביב 1854 – 14 ביוני 1902) היה מבשרה של הלאומיות הערבית המודרנית כמו גם מחלוצי התחדשות הסלפיה. היה בן טיפוחיו של מידהט פאשה, ובשנות ה-70 של המאה ה-19 היה מחלוצי העיתונות הערבית בעירו חלב. בשנת 1877 ניסה להיבחר מטעם העיר לפרלמנט העות'מאני שהוקם באותה עת. לאחר מכן החל לפעול בממסד העות'מאני בעיר, ובשנת 1892 נבחר לראשות העירייה.
ביוגרפיה
כוואכבי נולד בחלב ב-1854 או 1855, למשפחה אמידה ובעלת השפעה מצאצאי הנביא שממנה יצאו אנשי דת כמו גם אנשי מנהל. למשפחתו הייתה מדרסה ששימשה גם כמסגד. מאמו התייתם בילדותו והאב, אחמד, שהיה קאדי וחבר במועצה המקומית דאג שילמד גם לימודי דת וגם מיומנויות שנדרשו לדעת האב לשם קידומו העתידי של עבד א-רחמן כמו: ערבית, טורקית, פרסית, מתמטיקה ומדעים מדויקים. גם אביו נפטר לפני שכוואכבי בגר והוא עבר לגור אצל דודו באנטיוכיה.
עוד טרם לידתו של עבד א-רחמן, נפגע מעמדה של משפחת אל-כוואכבי שהודחה ממשרת ה"נקיב אל-אשראף" וכתוצאה מכך נדחקה מהמאבק על ראשות העיר חלב על ידי מי שזכה במשרה - אבו אל-הודא אל-סיאדי (ציאדי), סופי שהיה מקורב לסולטאן ומסוכסך עם אל-כוואכבי האב.
בשנת 1876 או 1877 מינו את כוואכבי להיות העורך של העיתון אל-פראת (الفرات). הוא עצמו הקים כתב עת בשם אל-סהבה (האפורה) שעסק בספרות ומאמרים פוליטיים בהם נמתחה ביקורת על הוואלי החדש של חלב, דבר שנתפס כביקורת על הסולטאן עצמו ולכן נסגר על ידי השלטונות אחרי 15 גיליונות. למרות התנגדותו לאימפריה העותמאנית, נכנס כוואכבי לשירות הציבורי ועבד בתפקידים שונים בשירות האימפריה העות'מאנית בחלב. ב-1888 פתח כוואכבי משרד עריכת דין עצמאי בו ניצל את הידע שרכש בנבכי הביורוקרטיה המקומית על מנת לעזור לאזרחי העיר בדרכי התמודדות עם הפקידים והשלטון המקומי והוא שלח בשם לקוחותיו עתירות לחצר הסולטאן באיסטנבול. בשנת 1892 מונה למשך כשנתיים לתפקיד ראש העירייה, בנוסף על תפקידיו כנשיא לשכת המסחר המקומית ונשיא הבנק לחקלאות. הוא המשיך בביקורת על המשטר וכתגובה נאסר לזמן מה וצעדיו הוצרו ולכן בשנת 1899 נמלט למצרים.
בהיותו בקהיר היה חלק מקבוצת גולים סוריים, בהם השיח' עבדול חמיד אל-זהראוי.
עבד א-רחמן אל-כוואכבי נפטר בשנת 1902 בקהיר.
הגותו
כוואכבי הושפע מהמודרניזם הפוליטי של אפגאני וכן מתלמידו מוחמד עבדו והטפתם לפאן-איסלמיזם (الوحدة الإسلامية), אימץ גם את הגותו של רשיד רידא וכל זאת תוך קבלת הישגי המערב.
כוואבי, כמו קודמיו רידא ועבדה, היה עדיין מסור לגמרי לרעיון האומה האיסלאמית ולאחדות כל המוסלמים. עם זאת, השתקפה בדבריו תודעה אתנית ערבית בוסרית. כך, למשל, גינה את העות'מאנים על שהחדירו לתוך האומה מנהגים פסולים שהובילו להתדרדרות והשחתת הדת, וקרא להשיב את הח'ליפות לידי שבט קורייש בחיג'אז שהרי נבחרו לכך במקור על ידי האל. הוא גם הדגיש שהערבים בחצי-האי ערב, ששמרו על טוהר גזעם ולשונם, היו הראויים ביותר להוות דוגמה, מופת וסמכות לכל המוסלמים באשר הם. במקום אחד הרחיק לכת והצטער בגלוי שהאסלאם הגיע בכלל אל הטורקים. הוא היה ככל הידוע ההוגה הראשון, גם אם באופן בלתי-שיטתי וכמעט בלתי-מודע, לחרוג מההטפה לרפורמה דתית לשמה לכיוון של טיפוח הלאומיות הערבית.
ספריו
כוואכבי כתב שני ספרים:
וולוו קונספט קופה
וולוו קונספט אסטייט (בשוודית: Volvo Concept Coupe) היא מכונית קונספט, בתצורה מכונית קופה מתוצרת יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר הוצגה בשנת 2013.
דומא (סרט)
דומא ( בערבית: دمى، שמשמעותו "בובות"), הוא סרטה התיעודי של הבמאית עביר זייבק חדאד משנת 2011. זהו סרט מסע בעקבותיה של הפגיעה המינית המודחקת בחברה הערבית והסרט התיעודי הראשון שנעשה אי פעם בארץ ובעולם בנושא הפגיעה המינית בנשים ערביות. "סרט פורץ דרך על אלימות מינית וקורא לנשים הערביות שנהפכו לקורבנות האלימות לצאת מתוך האפילה" (ד"ר רעיה מורג "הארץ").
פרסים ופסטיבלים
הסרט השתתף בפסטיבלים רבים ברחבי הארץ והעולם והוקרן באוניברסיטאות ובמכללות בישראל ומחוצה לה, בסינמטקים, במרכזי תרבות ובבתי ספר ערבים, שם הצליח לעורר דיון סביב הנושא של הפגיעה המינית ככלל. הסרט ממשיך להיות מוקרן עד היום (נכון למאי, 2013) ביישובים שונים ברחבי הארץ ועתיד להיות מוקרן בהמשך השנה במספר מדינות בעולם לאחר שהגיע למומביי, הולנד, בלגרד, מדריד ואיסטנבול.
ראול קופלמן
ראול קופלמן (21 באוקטובר 1933 – 20 ביולי 2023) היה כימאי פיזיקלי, ביופיזיקאי וחלוץ ננוטכנולוגיה ישראלי-אמריקאי שכיהן כפרופסור מן המניין באוניברסיטת מישיגן. נודע גם בזכות פיתוח אלגוריתם חושן-קופלמן.
ביוגרפיה
ראול קופלמן נולד בווינה, בן ליוסף וקלרה-חיה. בהיותו כבן 5 וכשנה לאחר האנשלוס, עלה עם משפחתו לארץ ישראל, ובתחילה התגוררו בירושלים מספר חודשים.
למד בבית הספר העממי תל נורדוי בתל אביב, ובהיותו בכיתה ו' קיבל בהשאלה ממורהו למדעים ספרון בגרמנית שעסק בניסויים כימיים. הוא הקים יחד עם כמה מחבריו לכיתה מעבדת כימיה ביתית בה ביצעו ניסויים שונים. לימים הפכו חברי המועדון, אסא ליפשיץ ויהושע יורטנר, לפרופסורים לכימיה. היה בוגר המחזור השני של תיכון עירוני א' לאמנויות.
למד בטכניון לתואר ראשון בכימיה והנדסה כימית (1956) ולתואר שני בכימיה (1957). בהמשך נסע לארצות הברית ללימודי תואר שלישי בכימיה באוניברסיטת קולומביה, בהנחיית פרופ' ראלף הלפורד, והשלים את לימודיו ב-1960. שהה כעמית בתר דוקטורט באוניברסיטת הרווארד בהנחיית פרופ' ויליאם קלמפרר.
בראשית שנות ה-60 שימש כמרצה לכימיה בטכניון וכעמית מחקר בכיר במכון הטכנולוגי של קליפורניה (לצד פרופ' וילס רובינסון).
ב-1966 התקבל כחבר סגל באוניברסיטת מישיגן, ובה כיהן למעלה מיובל שנים עד לפטירתו.
מחקר
במרוצת השנים, קופלמן הנחה והדריך חוקרים רבים בתחומי הכימיה, הנדסה ביו-רפואית, פיזיקה יישומית ועוד. עם התלמידים שעברו אצלו כמרצה נמנים חתני פרס נובל: אריק בציג, רואלד הופמן, ריצ'רד סמולי ואריה ורשל. פרופ' רחלה פופובצר מאוניברסיטת בר-אילן הייתה עמיתת בתר-דוקטורט בקבוצתו.
הוא היה שותף לחיבורם של כ-600 פרסומים מדעיים, היה מחברם של מספר ספרים וחתום על מספר פטנטים. מאמריו זכו ללמעלה מ-30,000 ציטוטים ובעל h-index של 89.
בין מחקריו הבולטים לאורך השנים: אלגוריתם חושן-קופלמן – אלגוריתם פשוט ויעיל לתיאור של צברים על פני רשת של תאים; מאמרים חלוציים בתחום הננוטכנולוגיה, אשר פורסמו בשלב כה מוקדם, עד כי העורכים נאלצו להסיר את המילה "ננו", שטרם התהוותה כמושג מקובל; שימוש בסיבים אופטיים עבור אופטיקת שדה קרוב ומדידות בין-תאיות; חקר מקורות אור אשר גודלם קטן מאורך הגל שהם פולטים. כמו כן, תרם מספר תגליות בחקר ננו-חיישנים וננו-רפואה, וגילה את השדה החשמלי החזק ביותר שקיים בתאים חיים.
חיים אישיים
קופלמן היה נשוי לחווה (לבית בלודק) מ-1955 עד לפטירתה ב-2017, ואב לשלושה.
התגורר באן ארבור, מישיגן, שם גם נפטר.
עמנואל סמדיה
עמנואל סמדיה (באנגלית: Emmanuel Samadia; נולד ב-19 באפריל 2001 בפריטאון, סיירה לאון) הוא כדורגלן מסיירה לאון המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת הפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית ובנבחרת סיירה לאון.
קריירת מועדונים
סמדיה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקאלון מליגת העל של סיירה לאון. בחודש ינואר 2021 חתם בהפועל אום אל-פחם מהליגה הלאומית.
ב-28 ביולי 2022 חתם בהפועל ראשון לציון.
קריירה בינלאומית
ב-13 באוקטובר 2020 ערך סמדיה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סיירה לאון, בהפסד 0–1 לנבחרת ניז'ר במשחק ידידות.
ברנרד פאג'ט
סר ברנרד צ'ארלס טולבר פאג'ט (15 בספטמבר 1887 - 16 בפברואר 1961) היה גנרל בצבא בריטניה אשר פיקד על קבוצת הארמיות ה-21 ועל פיקוד המזרח התיכון.
תחילת דרכו
ב-1924 הועלה לדרגת מייג'ור, וב-1929 לדרגת קולונל. ב-1930 מונה למפקד "מחנה קאולי" (Cowley Barracks) באוקספורד. ב-1932 נשלח להודו הבריטית ומונה למדריך במכללה הצבאית בכוויתה עד 1934. בין 1936–1937 הוא היה מפקד הבריגדה ההודית ה-4. בדצמבר 1937 הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל, ובין 1938–1939 היה מפקד המכללה בקיימברלי.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 היה פאג'ט מפקד המכללה הצבאית בקיימברלי. בסוף נובמבר של אותה שנה הוא הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-18 אשר הוצבה בעתודה. הוא פיקד על הדיוויזיה במהלך המערכה בנורווגיה, ועל כך הועלה לדרגת לוטננט גנרל והוענקה לו דרגת עמית במסדר האמבט. הוא ויתר על התפקיד באמצע מאי 1940. ב-15 בפברואר 1941 הוא מונה למפקד הפיקוד הדרום-מזרחי (כיום נקרא פיקוד אלדרשוט). בדצמבר של אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקד הכוחות הבריטיים במולדת (GHQ Home Forces). במסגרת תפקידו זה הוא היה אחראי על שתי משימות עיקריות: לפקח על האימון והציוד של הכוחות העומדים להישלח לחזית, ולדאוג להגן על בריטניה עצמה מפני פלישת אויב אפשרית. ביוני 1943 הוא מונה למפקד קבוצת הארמיות ה-21 אשר כללה את הארמייה הבריטית השנייה ומהארמייה הקנדית הראשונה. בדצמבר של אותה שנה הוא הוחלף בברנרד מונטגומרי. בינואר 1944 הוא מונה למפקד פיקוד המזרח התיכון במקום הנרי מייטלנד וילסון. עיקר תפקידו היה לשלוט בכוחות היבשה הבריטיים, ולתאם עם כוחות הצי וחיל האוויר, על מנת להגן על האינטרסים הבריטיים במזרח התיכון ואזור מזרח הים התיכון.
אחריתו
פאג'ט פרש מהצבא באוקטובר 1946, ונפטר במחוז המפשייר ב-16 בפברואר 1961 בגיל 73.
ב-7 בפברואר 1918 נישא פאג'ט לוויניפרד נורה. היא ילדה לו שני בנים. בנו הצעיר לוטננט טוני פאג'ט נהרג בקרב רייכסוולד ועוטר באות השירות המצוין על האבירות שלו במהלך הקרב.
גנרו
גֶּנְרוֹ (ביפנית: 元老) היה תואר לא רשמי שקיבלו מספר מדינאים יפנים ותיקים, ששימשו יועצים לא רשמיים לקיסר יפן, במהלך תקופות מייג'י, טאישו ושווה.
מקורותיו של מוסד הגנרו נעוצים במועצת הזקנים המסורתית (רוג'ו), שהייתה פעילה בתקופת אדו; עם זאת, המונח גנרו הופיע לראשונה רק ב-1892. לאחר רסטורציית מייג'י, בחר הקיסר מוצוהיטו במספר מנהיגים מצטיינים, וביקש מהם להיות יועציו. מלבד סיונג'י קינמוצ'י, כל חברי הגנרו באו ממשפחות סמוראים ממעמד בינוני או זוטר, ארבעה באו מהאן סצומה וארבעה מהאן צ'ושו, שתי נחלות שמילאו תפקיד מרכזי בהדחת השוגון במלחמת בושין. הגנרו היו בוחרים ראש ממשלה ומגישים את הצעתם לקיסר, לאישורו.
כל שבעת הגנרו הראשונים היו חברים בסאנגי (参議), מועצה קיסרית שפעלה עד 1885. לעיתים מכונים חברי הגנרו "אוליגרכיית מייג'י," אף על פי שלא כל חברי האוליגרכיה היו חברים בגנרו.
המוסד סיים את דרכו ב-1940, עם מותו של הגנרו האחרון סינוג'י קינמוצ'י.
באטמן (סדרת טלוויזיה)
באטמן (באנגלית: Batman) היא סדרת לייב אקשן אמריקנית שמבוססת על דמות הקומיקס הנושאת את אותו שם בהוצאת DC קומיקס. הסדרה שודרה ברשת ABC במשך שלוש עונות החל מה-12 בינואר 1966 עד 14 במרץ 1968. במהלך שתי עונותיה הראשונות היא פעלה בפורמט שידור דו-שבועי, ובעת ביטולה היא הכילה 120 פרקים. בסדרה כיכבו אדם וסט וברט וורד כבאטמן ורובין. בשנת 1979 יצאה סדרת ספיישלים בשם "אגדת גיבורי העל" ששמה כיכבו וסט ווורד (כבאטמן ורובין) עם שאר גיבורי ונבלי העל של יקום DC כשצולמו מול קהל חי, וסרט שיצא בשנת 2003 בשם "בחזרה אל מערת העטלף" שבו ווסט ווורד שיחקו את עצמם, ושני סרטי הנפשה המבוססים על הסדרה "באטמן: גיבורים בגלימות" (2016) ו"באטמן ודו- פרצוף" (2017).
אופי הסדרה היה קליל וקאמפי. היא הציגה את אדם וסט בתפקיד באטמן ואת ברט וורד בתפקיד רובין - שני גיבורים ולוחמים בפשע שמגנים על העיר גות'אם סיטי. כאשר באטמן ורובין נלחמו בפושעים, בועות דיבור ובהן כתוביות כמו "בום" ו"פאו" הופיעו במחווה לספרי הקומיקס. פרקים רבים היו בשני חלקים-ולעיתים נדירות גם בשלושה חלקים-כדי לבנות מתח: בסוף החלק הראשון באטמן ורובין היו נתונים בצרה גדולה או במלכודת, ואילו בפרק השני הם נחלצו ממנה בדרך לא צפויה.
יאיא פטי
יאיא פטי לנקבה (בצרפתית: Paty Yeye Lenkebe; נולד ב-2 בפברואר 1982) הוא כדורגלן קונגולזי המשחק בעמדת הבלם.
קריירה
פטי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת ויטה קלאב מארץ הולדתו, ובשנת 2004 רשם הופעה אחת במדי נבחרת קונגו. בקיץ הגיע לישראל וחתם במכבי הרצליה, העולה החדשה לליגת העל. ב-14 באוקטובר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 1–2 נגד הכח עמידר רמת גן. ב-21 בדצמבר 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בתיקו 2-2 נגד הפועל תל אביב.
בקיץ חתם בבני סכנין. בעונתו הראשונה בקבוצה היה שותף לעונה הטובה ביותר בתולדות הקבוצה, שסיימה את במקום הרביעי בליגה והעפילה לגמר גביע הטוטו, בו הפסידה 0–2 למכבי חיפה. בסך הכל שיחק ארבע עונות בסכנין, במהלכן ערך 130 הופעות במדי הקבוצה בליגה, בהן כבש חמישה שערים.
ב-1 ביוני 2011 חתם לשלוש שנים במועדון ספורט אשדוד. ב-15 באוקטובר 2011 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק מול הפועל עכו שהסתיים בתיקו 2-2. בתום עונת ירדה אשדוד לליגה הלאומית ופטי שוחרר מהמועדון.
בינואר 2016 חתם במכבי אחי נצרת. בתום עונת 2017/2018 שוחרר מהקבוצה.
גמר גביע אירופה לאלופות 1962
גמר גביע אירופה לאלופות 1962 התקיים באצטדיון האולימפי באמסטרדם, הולנד ב-2 במאי 1962, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר גביע אירופה לאלופות לעונת היא בנפיקה ליסבון הפורטוגלית, שניצחה במשחק את ריאל מדריד הספרדית בתוצאה 5-3. משחק הגמר נעל את המהדורה השביעית של גביע אירופה לאלופות.
בנפיקה זכתה בתואר בפעם השנייה ברציפות, בהופעה השנייה בתולדותיה בגמר. עונה קודם לכן העפילה לראשונה בתולדותיה לגמר וגברה על ספרדית אחרת, ברצלונה, בתוצאה 3-2. ריאל מדריד העפילה לגמר השישי בתולדותיה (מתוך שבעה אפשריים). היא זכתה בתואר בכל חמש הופעותיה הקודמות, בחמש שנותיו הראשונות של המפעל. יחד עם הפעלתה של ברצלונה עונה קודם לכן, שמרו הקבוצות הספרדיות על נציגה בגמר בכל שבע שנותיו הראשונות של המפעל.
במקביל לזכייתה באליפות אירופה עונה קודם לכן, שהבטיחה לה העפלה אוטומטית לטורניר, זכתה הקבוצה גם באליפות פורטוגל בפער ארבע מיריבתה העירונית ספורטינג ליסבון. ריאל הקדימה ב-12 נקודות את יריבתה העירונית אתלטיקו מדריד וזכתה באליפות ספרד לעונת, שהבטיחה לה את המקום בטורניר.
למעלה מ-60 אלף צופים חזו באחד ממשחקי הגמר המרתקים ועתירי השערים בהיסטוריית המפעל. פרנץ פושקש העלה את ריאל ליתרון ראשון בדקה ה-18, וחמש דקות אחר כך הכפיל את מאזנו וקבע 2-0. בדקה ה-25, שתי דקות בלבד לאחר שערו השני של פושקש, צימק ז'וזה אגואס ל-2-1, ובדקה ה-33 קבע דומיסיאנו קאוום שוויון 2-2. בתוך עשר דקות בלבד איבדה ריאל יתרון בן שני שערים. בדקה ה-39 השלים פושקש שלושער וקבע 3-2 לריאל במחצית.
בנפיקה ליסבון
אלופת אירופה בנפיקה זכתה להעפלה אוטומטית מהסיבוב המוקדם, והחלה את דרכה בשמינית הגמר מול אוסטריה וינה. במשחק הראשון בחוץ הובילה בנפיקה 1-0 במחצית, אך בסיום נפרדו הקבוצות בשוויון 1-1. ההכרעה עברה לליסבון, ושם הביסה בנפיקה את האוסטרים בתוצאה 5-1. צמדים של ז'ואקים סנטנה וז'וזה אגואס הבטיחו לבנפיקה את המקום ברבע הגמר.
בחצי הגמר פגשה בנפיקה את טוטנהאם הוטספור האנגלית. במשחק הראשון בבית עלתה בנפיקה ליתרון מהיר כבר בדקה השישית, ובסיום נעזרה בצמד של ז'וזה אוגוסטו כדי לגבור 3-1 על טוטנהאם. בגומלין בחוץ עלתה בנפיקה ליתרון לאחר רבע שעה, ועל אף המהפך של האנגלים שניצחו בסיום 2-1, הצליחה בנפיקה לעלות לגמר בפעם השנייה ברציפות, עם 4-3 בסיכום שני המפגשים.
ריאל מדריד
בסיבוב המוקדם חולקו הקבוצות על פי שיוך גאוגרפי, והוגרלו נגד קבוצה אחרת מאותו השיוך. ריאל, שהוגרלה מקבוצת אירופה הדרומית, פגשה בסיבוב זה את ואשאש ההונגרית. במשחק הראשון בחוץ, כבש חוסטו טחדה צמד שערים שנתן לקבוצתו ניצחון 2-0. בגומלין באצטדיון סנטיאגו ברנבאו גברה ריאל 3-1 על ואשאש, עם צמד של אלפרדו די סטפנו, והעפילה לשמינית הגמר.
בשלב שמינית הגמר פגשה ריאל את בולדקלובן 1913 הדנית. במשחק הראשון בחוץ כבש פרנץ פושקש צמד שערים בדרך לניצחון קבוצתו 3-0. הגומלין הביתי היה לתצוגת התקפה מרהיבה של ריאל מדריד, שהביסה את יריבתה 9-0. די סטפנו כבש שלושער, לואיס דל סול ופרנסיסקו חנטו כבשו צמדים, ובסך הכול חמישה שחקנים שונים נטלו חלק בכיבוש השערים במשחק. 12-0 לריאל בסיכום שני המפגשים.
ברבע הגמר חיכתה לריאל הגרלה קשה בדמותה של יובנטוס האיטלקית. המשחק הראשון בטורינו הוכרע משער בודד של די סטפנו כעשרים דקות לסיום, 1-0 לריאל. במשחק הגומלין בבית גברה יובנטוס בתוצאה זהה של 1-0 על ריאל, משער של אומר סיבורי בדקה ה-39. השוויון המוחלט בין הקבוצות גרר משחק פלייאוף, שהתקיים שבוע לאחר מכן בפארק דה פראנס בפריז. כבר בדקה הראשונה העלה פלו את ריאל ליתרון. סיבורי הוריד את הקבוצות למחצית בשוויון 1-1, אך במחצית השנייה כבשו דל סול וטחדה את השערים שהעניקו לריאל ניצחון 3-1 ומקום בחצי הגמר.
לאחר המאבק הצמוד מול יובנטוס, פגשה ריאל את סטנדרד לייז' הבלגית בחצי הגמר. במשחק הראשון נעזרה ריאל בצמד של טחדה כדי להביס את ליאז' 4-0 בבית. ריאל השלימה את העבודה במשחק הגומלין בחוץ עם ניצחון 2-0, ועם 6-0 בסיכום שני המפגשים העפילה לגמר בפעם השישית בתולדותיה.
סיכום המשחק
גמר גביע אירופה הפגיש בין שתי קבוצות מהבכירות ביבשת. ריאל מדריד, אלופת אירופה בכל חמש המהדורות הראשונות של המפעל, פגשה את הראשונה והיחידה שזכתה בתואר אחריה, בנפיקה ליסבון. הקבוצה הצעירה של בנפיקה, בהדרכתו של בלה גוטמן ההונגרי ובכיכובו של אאוזביו בגמר הראשון בקריירה, רצתה לשמור על התואר מול הקבוצה עתירת הכוכבים של ריאל מדריד. בשורותיה של הטוענת לכתר בהדרכתו של מיגל מוניוס בלטו שניים מגדולי שחקניה בכל הזמנים, פרנץ פושקש ואלפרדו די סטפנו, שרק שנתיים קודם לכן הניפו את הגביע לאחר שחלקו ביניהם שבעה שערים בניצחון 7–3 על איינטרכט פרנקפורט.
1967 בארצות הברית
1967 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 191 שנה מיום היווסדה.
גמר גביע אירופה לאלופות 1962
סיכום המשחק
משחק הגמר באמסטרדם סומן, אפוא, כהבטחה גדולה, שהתממשה במשחק דו-צדדי מלא תהפוכות ושערים. הפתיחה הייתה שייכת לצמד הכוכבים של ריאל, ובדקה ה-18 עלתה ריאל על לוח התוצאות. די סטפנו שלח כדור עומק גבוה בנגיעה, פושקש פרץ על פני חצי מגרש לבדו, ומול אלברטו דה קוסטה פריירה כבש ברגל שמאל, 1–0 לריאל מדריד. חמש דקות אחר כך הכפיל פושקש את מאזנו והעלה את ריאל ליתרון 2–0. פושקש קיבל כדור כשלושים מטרים מהשער, ובסיבוב בעט כדור שקפץ על הארץ. קוסטה פריירה הצליח לגעת בכדור, אך לא הצליח למנוע ממנו להיכנס.
על אף שנקלעו לפיגור כפול, שחקני בנפיקה לא נשברו והצליחו להגיב במהרה. בדקה ה-25, שתי דקות בלבד לאחר השער השני של פושקש, זכתה בנפיקה בכדור חופשי. אאוזביו בעט את הכדור לקורת שערו של חוסה ארקיסטאין, והקפטן ז'וזה אגואס השתלט ראשון על הכדור החוזר כדי לכבוש מקרוב ולצמק את התוצאה ל-2–1 בלבד. שמונה דקות חלפו, ובנפיקה כבשה פעם נוספת כדי למצוא את השוויון מרגליו של דומיסיאנו קאוום, שהמשיך פנימה מכ-16 מטרים ניסיון לא מוצלח לבעיטה של אגואס.
על אף איבוד היתרון, ריאל שמרה על יכולת גבוהה במחצית הראשונה והצליחה לחזור להוביל. בדקה ה-39 השתלט פושקש על הכדור על סף הרחבה, וברגל שמאל בעט לפינה הרחוקה ופנימה, שלושער לפושקש ו-3–2 לריאל מדריד במחצית.