cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גורדון קואוטס
קריירה פוליטית מאוחרת
יחד עם זאת החלה בריאותו של קואוטס להתדרדר. הוא היה מעשן כבד רוב ימי חיו וכמו כן הוא פיתח מחלת לב. ב-27 במאי 1943 התמוטט גורדון קואטס במשרדו שבולינגטון ומת. ההספדים שנאמרו עליו על ידי חברי מפלגת הלייבור היו עמוקים יותר מאלה שנשאו עליו על ידי חבריו למפלגה הלאומית, למרות שפוליטיקאים מכל קצות הקשת הפוליטית חלקו לו כבוד.
אפילו לדקה (שיר של שירה לוי)
אפילו לדקה הוא סינגל שהוקלט על-ידי הזמרת והשחקנית הישראלית שירה לוי. השיר יצא לאור ב-19 בנובמבר 2019, על-ידי חברת התקליטים NMC.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על-ידי נעם חורב, הולחן על-ידי עמרי קסטן וחן מצגר-אדר, שגם הפיק אותו מוזיקלית. השיר, שהינו סינגל הבכורה שלה כזמרת סולו, מספר על תחושותיה וחווייתה הפנימית של לוי בהתמודדותה עם התאבדותו של אביה בשל מחלת הדיכאון. לוי מספרת כי ידעה תמיד שביום מן הימים תמצא דרך להנציח את אביה ולהעלות את מחלת הדיכאון וחשיבותה לשיח הציבורי.
השיר זכה להצלחה מרשימה, הושמע רבות בתחנות הרדיו בישראל, וכן זכה לשבחים מהמבקרים. בין היתר, הודגשו ביצועה הקולי של לוי והמסר העוצמתי הטמון בשיר.
לאור השפעתו של השיר, והעלאתו את נושא האובדנות לדיון הציבורי - במיוחד בקרב בני נוער - הוזמנה לוי לבצעו בכנסת ישראל במסגרת ציון יום האובדנות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, בוים על-ידי אמיל בן שמעון והועלה לערוץ היוטיוב של לוי ב-19 בנובמבר 2019. במאי הקליפ ביקש להעצים את המסר החשוב שבשיר, שכן לא פעם נוטות משפחות המתמודדות עם התאבדות להימנע משיח על הנושא מתוך בושה. לשם יצירת תחושת ההזדהות והעצמת המתמודדים השונים, הוזמנו להשתתף בקליפ ילדים מעמותת "בשביל החיים" שאיבדו גם הם את יקיריהם ממקרי התאבדות שונים.
נכון למאי 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה ממיליון צפיות.
עדי דויטש
עדי דויטש (נולד ב-1959) הוא ספורטאי פאראלימפי ישראלי.
דויטש שיחק בצעירותו בכדוריד בליגת העל. בשירותו הצבאי היה לוחם בחטיבת גולני והשתתף עם כוח התגובה אל הפיגוע בנהריה (1979). מספר חודשים לאחר מכן, בשטח לבנון עלה על מוקש וכתוצאה מכך נקטעה רגלו הימנית. הוא החל שיקום בבית הלוחם, עסק בשחייה באימונה של מרגלית זוננפלד והשתתף באליפות העולם בשחייה לנכים בשנת 1993.
דויטש התחרה בשחייה, רכיבה על אופניים ובכדורעף.עם נבחרת ישראל בכדורעף נכים השתתף ב.
בשנת 2012 החל להתחרות בטריאתלון ולהתחרות בטריאתלון איש הברזל ובתחרויות ריצת מרתון. לאחר התאמת תותב חדשני השתתף בין היתר בתחרויות ישראמן 2013 (3.8 ק"מ שחייה, 180 ק"מ רכיבת אופניים, 42.2 ק"מ ריצה), מרתון טבריה 2014, מרתון ניו יורק 2015, מרתון ברלין 2016, תחרות אולטרה מן ואלנס הישראלי (10 ק"מ שחייה, 420 ק"מ רכיבת אופניים, 85 ק"מ ריצה), תחרות ישראמן 2017, תחרות איש הברזל אוסטריה 2017 ומרתון שיקגו 2017.
When We All Fall Asleep, Where Do We Go?
(בעברית: כשכולנו נרדמים, לאן אנחנו הולכים?) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש. האלבום יצא לאור ב-29 במרץ 2019, על ידי חברות התקליטים דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס.
האלבום הוא תערובת של מוזיקת פופ, טראפ ומוזיקה אלקטרונית. פיניאס או'קונל, אחיה של אייליש, הפיק את כל האלבום. יממה לפני צאת האלבום הכריזו אפל מיוזיק, שהאלבום הוזמן מראש כ-800,000 פעם. האלבום הגיע למקום הראשון ברוב המצעדים בעולם, בהם ארצות הברית ובריטניה.
מגזין הרולינג סטון דירגו את האלבום במקום ה-397 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" אשר הרכיבו בשנת 2020, לאחר שני גרסאות שנוצרו בעבר. מגזין The Sydney Morning Herald ערך את רשימת "10 האלבומים הטובים ביותר של העשור", ומיקם את האלבום במקום הראשון בשנת 2019.
רקע והכרזה
באותו יום הכריזה גם על הסינגל הבא שלה, "Bury a Friend", אשר יצא יום למחרת עם הזמנה מראש לאלבום.
סיבובי הופעות
כדי לקדם את האלבום, אייליש יצאה ב-24 באפריל 2019, לסיבוב ההופעות השלישי שלה, "When We All Fall Asleep Tour", באירופה, באוקיאניה ובצפון אמריקה, אשר הסתיים ב-17 בנובמבר. במהלך סבב ההופעות הכריזה אייליש ב-27 בספטמבר 2019, באמצעות חשבון האינסטגרם שלה שתצא לסיבוב ההופעות הרביעי שלה שיקרא "Where Do We Go? World Tour".
שמואל פרשקו
שמואל פרשקו (בפולנית: Stanisław Fereszko; 26 בפברואר 1914 – 30 ביולי 1990) היה מלחין ומוזיקאי ישראלי שזכור בעיקר משירים שהלחין בתקופת מלחמת העצמאות.
קורות חיים
נולד בעיר לוצק בפולין והשתלם בקונסרבטוריון בוורשה בקומפוזיציה ונגינה בפסנתר. הוא הלחין אופרטה בשם "צייד הנמרים" שזכתה להצלחה גדולה בפולין והיו לו שם גם מספר להיטים בהם "כך זה בדרך כלל מתחיל" (1934).
בשנת 1937 עלה לארץ ישראל והשתלם בירושלים אצל המוזיקולוג שלמה רוזובסקי. הוא הלחין הצגות רבות של המטאטא ולי לה לו למילים של נתן אלתרמן, לאה גולדברג, יעקב אורלנד ועוד. מבין השירים שהלחין יש לציין את "מכתב מאמא", "שיר השיכור", "את ארץ שלי" ועוד.
לחניו המפורסמים ביותר נכתבו בתקופת מלחמת העצמאות. לחיים גורי הוא הלחין את "שיר הוותיקים" ואת "באב אל-ואד", שהוא אולי השיר המפורסם ביותר במלחמה זו.
הוא הלחין שירים ללהקת הצ'יזבטרון למילותיו של חיים חפר: "שיר הצ'יזבטרון", היי הג'יפ", "מוטי מוטי", "האהבה", "ציפ", "שוש".
ב-1952 עבר לארצות הברית לנסות שם את מזלו. הוא ניגן במועדון סברה בניו יורק של לאו פולד וליווה שם זמרים שהגיעו מישראל כמו שושנה דמארי ויפה ירקוני. השתתף כמנגן וכמפיק מוזיקלי באירועים שונים של הקהילה היהודית.
הוא השתקע במיאמי, שם המשיך בהופעות לפני יהודים בעיקר בבתי אבות. בארץ הוא נשכח כמעט לגמרי ורק שיריו היו מושמעים ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ויום העצמאות.
יפה ירקוני זכרה אותו והזמינה אותו ב-1985 לערב נוסטלגי במרתף העליון בבית ליסין בו ניגן את שיריו המפורסמים.
גולן מלול
גולן מלול (נולד ב-27 באוקטובר 1969) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת השוער, וכיום הוא מאמן שוערים. מלול מזוהה בעיקר עם קבוצת מכבי פתח תקווה, בה שיחק במצטבר כ-10 עונות.
קריירה
בגיל 17 ערך מלול את הופעת הבכורה שלו במדי מכבי פתח תקווה בליגת העל. לאחר מכן היה שוערו המחליף של בוני גינצבורג במכבי חיפה, עונה לאחר מכן נקנה על ידי הפועל פתח תקווה, והגיע לבית"ר ירושלים. לאחר מכן הצטרף מלול למכבי יבנה, שעלתה לליגת העל באותה העונה. ב-1992 חזר מלול למכבי פתח תקווה, שם שיחק כעשור רצוף, והיה אחד מהשחקנים הבולטים והיציבים שלה לאורך שנות ה-90. לאחר מכן שיחק מלול במספר קבוצות בליגות הנמוכות. הוא פרש מכדורגל ב-2008, לאחר מכן חזר מפרישה ב-2012 ושיחק עד 2013 במ.כ. נצרת עילית, לאחר מכן פרש סופית מכדורגל פעיל רשמי.
לאחר הפרישה
לאחר פרישתו ממשחק פעיל התנתק מלול לזמן מה מעולם הכדורגל וחזר בתשובה, ומספר שנים לאחר מכן החל לאמן שוב בקבוצות בוגרים ונוער של הפועל נצרת עילית (כיום נוף הגליל), הפועל מגדל העמק ועירוני טבריה בתור מאמן שוערים ומאמן שוערים לנוער. כיום מלול בין היתר מאמן שוערים אישי.
בנו של מלול - אלמוג מלול, שוער כדורגל גם הוא, ומשחק במכבי קביליו יפו.
נפוליטנו
נפוליטנו (Napolitano) הוא שם משפחה שמקורו באיטלקית ומשמעותו נאפוליטאי.
{{פירושונים| אישים: אחר:
ראו גם
}}
The Inner Circle (היאבקות מקצועית)
The Inner Circle (בעברית: המעגל הפנימי) הייתה קבוצת היאבקות מקצועית אשר הופיעה בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW), שאותה הוביל כריס ג'ריקו וכללה במקור את ג'ייק הייגר, סמי גווארה, סנטנה ואורטיז.
היסטוריה
הצלחתה של הקבוצה המשיכה לאירוע Full Gear, שנערך ב-9 בנובמבר, ובו סנטנה ואורטיז גברו על היאנג באקס, בזמן שג'ריקו הגן בהצלחה על התואר נגד קודי. בפרק העוקב של התוכנית Dynamite, ג'ריקו וגווארה איתגרו את SoCal Uncensored (פרנקי קאזריאן וסקורפיו סקיי) לקרב על אליפות הזוגות של AEW, שבו הם לא הצליחו במשימתם, זאת לאחר שסקיי הצמיד את ג'ריקו לניצחון, שסימל את הפסדו הראשון של ג'ריקו ב-AEW. ב-27 בנובמבר בפרק של התוכנית Dynamite, ג'ריקו הגן בהצלחה על אליפות העולם נגד אותו סקיי. בחודש דצמבר, הקבוצה החלה לנסות לגייס לשורותיה את ג'ון מוקסלי. ב-8 בינואר 2020 בפרק של התוכנית Dynamite, מוקסלי הסכים להצטרף לקבוצה, לעומת זאת, לאחר מספר דקות של חגיגות בזירה, מוקסלי הודיע שהוא התבדח והוא לא מעוניין להצטרף לקבוצה. לאחר מכן, הוא הטיח בקבוק שמפניה בראשו של ג'ריקו וביצע עליו את מהלך הסיום שלו, ה-Paradigm Shift, כמו גם לסמי גווארה, התחמק מג'ייק הייגר וברח אל אזור הקהל. חברי הקבוצה שמה לעצמה למטרה לפגוע במוקסלי ולדכא את ניסיונותיו להשיג את אליפות העולם שבה החזיק ג'ריקו. חלק מניסיונות אלה כללו את פציעת העין של מוקסלי אשר גרמה לו להרכיב רטייה, ואת שכירת המתאבק ג'ף קוב כ"מתנקש". למרות זאת, מוקסלי ניצח את ג'ריקו וזכה באליפות העולם של AEW באירוע Revolution, שנערך ב-29 בפברואר, מה שקטע את 182 ימי הכהונה של ג'ריקו כאלוף העולם של AEW. באירוע Double or Nothing, שנערך ב-23 במאי, קבוצת The Inner Circle הפסידה בקרב סטדיום סטמפיד למאט הארדי והאליט (אדם פייג', קני אומגה, מאט ג'קסון וניק ג'קסון). ב-29 ביולי בתוכנית Dynamite, חברי הקבוצה הפסידו בקרב חמישה נגד חמישה לבסט פרנדס (צ'אק טיילור וטרנט), אורנג' קאסידי וג'וראסיק אקספרס (ילד הג'ונגל ולוצ'סאורוס).
באירוע Full Gear, שנערך ב-7 בנובמבר, MJF גבר על כריס ג'ריקו וכתוצאה מכך הוא הצטרף ביחד עם וורדלו לקבוצת The Inner Circle בהתאם להתניה שנקבעה מראש. בספיישל Winter Is Coming, שנערך ב-2 בדצמבר, MJF ואורנג' קאסידי היו האחרונים שנשארו בקרב הבאטל רויאל על טבעת היהלום של דינאמייט וכתוצאה מכך הם העפילו לקרב יחידים ביניהם שהתקיים שבוע לאחר מכן. עוד באותו הספיישל, בעקבות מחלוקות חוזרות ונשנות בין חברי הקבוצה, ג'ריקו הציב אולטימטום לשבוע הבא בנושא האם הקבוצה תמשיך יחדיו או תחדול להתקיים. שבוע לאחר מכן בתוכנית, חברי הקבוצה החליטו לשים בצד את המחלוקות ביניהם ולהמשיך להתקיים; עוד באותה התוכנית, MJF ניצח את קאסידי וכתוצאה מכך זכה בטבעת היהלום בפעם השנייה. ב-16 בדצמבר בפרק של התוכנית Dynamite, כל חברי הקבוצה (למעט וורדלו) הצטוותו וניצחו בקרב שישה נגד שישה את בסט פרנדס, טופ פלייט (דאריוס ודאנטה מרטין) ו-Varsity Blondes (גריף גאריסון ובריאן פילמן ג'וניור).
בלילה הראשון של הספיישל New Year's Smash, שנערך ב-6 בינואר 2021, וורדלו ניצח את חברו לקבוצה, ג'ייק הייגר, כשלאחר הקרב השניים חלקו כבוד הדדי. שבועיים לאחר מכן, התקיים קרב זוגות משולש אשר קבע את זהות הצמד אשר ייצג את הקבוצה מעתה ואילך. בקרב זה ג'ריקו ו-MJF ניצחו את סמי גווארה וג'ייק הייגר ואת סנטנה ואורטיז. בספיישל Blood and Guts, שנערך ב-5 במאי, הקבוצה נחלה הפסד לקבוצת The Pinnacle (MJF, וורדלו, שון ספירס, קאש וילר ודקס הרווד) כתוצאה מכניעה. בספיישל Road Rager, שנערך ב-7 ביולי, הייגר, סנטנה ואורטיז הפסידו בקרב שלושה נגד שלושה ל-The Pinnacle (וורדלו, קאש וילר ודקס הרווד). באירוע Full Gear, שנערך ב-13 בנובמבר, הקבוצה ניצחה את Men of the Year (אית'ן פייג' וסקורפיו סקיי) ואמריקן טופ טים (ג'וניור דוס סאנטוס, אנדריי ארלובסקי ודן למברט) בקרב רחוב בסגנון מיניאפוליס.
המנהרה
המנהרה הוא רומן מאת א.ב. יהושע שיצא לאור בעברית בשנת 2018 בסדרת "הספריה החדשה" של ספרי סימן קריאה / הוצאת הקיבוץ המאוחד. הדמות הראשית ברומן היא צבי לוריא, מהנדס דרכים בגמלאות שבגיל 72 התגלו בו סימנים ראשונים של שיטיון. לוריא מנסה להתמודד באמצעות עבודה התנדבותית מאתגרת, שמובילה אותו למצבים אבסורדיים לצד מצבים משעשעים.
חוקר הספרות דן מירון רואה ברומן שילוב של שתי עלילות: "העלילה האחת, הראשית, היא עלילת ה"שיטיון" (דמנציה) של הגיבור הראשי, צבי לוריא, והשנייה היא עלילת המנהרה והתסבוכת האנושית והפוליטית המביאה לחפירתה ללא צורך. בהשתלבותן יוצרות שתי העלילות מבנה של סונטה המתפתחת לקראת אקורד סיום מפתיע בדיסוננס שבו."
עלילת הספר
בעצת אשתו הרופאה, דינה, מתנדב לוריא ללוות את עשהאל מימוני, מהנדס דרכים צעיר שהחליף אותו, במשימה של תכנון כביש חדש במכתש רמון שבנגב. במסלול המתוכנן של הכביש נמצאת גבעה שבראשה שרידים של מבנה נבטי, שבהם מתגוררים שלושה פלסטינים (אב, בנו ובתו) שאותם מתאר מימוני כשב"זים ("שוהים בלי זהות") שנאלצו להימלט מכפרם שבשומרון לאחר שבעצת איש המנהל האזרחי, שיבולת, האב השתתף בעסקת קרקעות מפוקפקת, שנועדה לממן ניתוח השתלת לב לאם המשפחה, שעוררה את זעם בני כפרו ואת זעם המתנחלים. הפתרון המתבקש לשם סלילת הכביש הוא שיטוח הגבעה, אך מימוני מעדיף להשאירה ולכרות מנהרה דרכה, כדי לשמר את מקום המסתור של המשפחה הפלסטינית, והוא מצפה שלוריא יסייע לו באישור תקציב לכך. לוריא מצליח במשימה, לאחר שבישיבה שדנה באישור התוכנית הוא מספר סיפור, ספק אמיתי ספק פרי דמיונו השיטיוני, על תאונה שקרתה שנים רבות קודם לכן בעת סלילת כביש שבעניינה לא אושרה כריית מנהרה שהייתה מונעת את התאונה.
לוריא עובר חוויות שונות, שבהן הוא והסובבים אותו בוחנים אותו, בניסיון להבין עד כמה השיטיון פוגע ביכולתו. הוא שם לב שהוא שוכח שמות פרטיים, ובסוף הרומן שכח אפילו את שמו הפרטי. הוא מקבל הודעה למימוני על מות אביו, אבל נזכר למסור אותה רק לאחר שעות ארוכות. הוא מנסה להתגבר על נזקי השיטיון. לאחר שאיבד את הטלפון הסלולרי שלו הוא רוכש שני מכשירים, כדי שאם האחד יאבד, עדיין ישמש אותו האחר. על מנת שלא לשכוח את הקוד להתנעת מכוניתו הוא מקעקע קוד זה על זרועו, אך רישיון הנהיגה נלקח ממנו לאחר שהוא מתוודה על השיטיון בפני שוטר שעצר אותו.
בנוסף למחלתו של לוריא, שתוצאותיה שזורות לכל אורך הרומן, שלל מחלות נוספות מניעות את העלילה: מימי, קרובה רחוקה של לוריא, סובלת משיטיון מתקדם, שגורם לה לאובדן כל קשר עם המציאות; מחלת הלב של אם המשפחה הפלסטינית, שגורמת למותה ולהגליית משפחתה לישראל; מחלת הסרטן של אביו של עשהאל מימוני (שהיה עמיתו לעבודה של לוריא); מחלת הקצרת של אשתו של שיבולת, הגורמת לו להחזיק דירה במצפה רמון, לא רחוק מהגבעה; מחלתה של דינה לוריא, שכרופאה נדבקה בחיידק אלים המביא לאשפוזה; במהלך אשפוזה פוגש לוריא פלסטיני שתרם אחת מכליותיו לקרובו ערבי-ישראלי הסובל ממחלת כליות.
כאשר דינה לוריא יוצאת לימים אחדים לכנס בגרמניה, שבו תרצה על מחלתה, היא ממנה את בתם להשגיח על לוריא, אך הוא מנצל הזדמנות זו למסע, בעזרת נהגים מזדמנים שהוא משכנע להסיעו, אל אזור כריית המנהרה, כדי לחזות בתחילת העבודות. הוא עולה לראש הגבעה, שם הוא פוגש את הפלסטיני, שאימץ לעצמו שם עברי, ירוחם יסעור.
הרומן מתרחש בתקופה הסמוכה למועד כתיבתו, העשור השני של המאה ה-21, ומחובר בנקודות רבות לאקטואליה של תקופה זו - בין השאר מוזכרת בו פרשת השחיתות בנתיבי ישראל, ללוריא מיוחס תכנון שתי מנהרות בכביש 6, בדרכם של לוריא ומימוני למכתש רמון הם עוצרים במלון "בראשית", ומוזכרת פעילותה של עמותת "בדרך להחלמה", העוסקת בהסעת חולים פלסטינים לבתי חולים בישראל.
על כתיבת הספר
יהושע סיפר שאת כתיבת הספר החל בשנת 2015, ושאת הרעיון לכתוב ספר שגיבורו הוא מהנדס דרכים קיבל כאשר ראה את העבודות להרחבת שער הגיא. על הרעיון לכתוב על שיטיון אמר יהושע:
במהלך כתיבת הרומן חלתה איקה, אשתו של יהושע, והיא נפטרה לאחר שהספיקה לקרוא 70 עמודים ראשונים של טיוטת הרומן. דמותה של איקה משתקפת בפרטים אחדים ברומן, ובפרט במחלתה של דינה לוריא. את הספר הקדיש יהושע לאשתו המנוחה.
על השיטיון
בפגישה של בני הזוג לוריא עם הנוירולוג הוא מדווח להם שאצל לוריא "התגלתה באונה המצחית אטרופיה שמעידה על ניוון קל". בתגובה לשימוש שעושה לוריא במושג "שיטיון" מתקומם הנוירולוג: "בבקשה, מה פתאום שיטיון? לשם עוד לא הגענו. אל תקפוץ לאמץ לך משהו שאין לך מושג עליו, ואל תלבה פחדים מיותרים, ובעיקר, אל תתמכר לא לפסיביות ולא לפטליזם."
לוריא מנסה להבין את שורשי השיטיון, ו"יש שהיה עולה בדעתו, שאולי אז, באותו בוקר עכור, החל זרע השיטיון לנבוט במוחו." לוריא הקפיד שלא לדון בנושאים אישיים עם חבריו לעבודה, אך בוקר אחד נענה לבקשת עמיתו שיצא לעבוד בחו"ל להביא לאשתו, שעדיין נותרה בארץ, מסמכים הנחוצים לו. במהלך ביקור זה קמה האישה לקראתו עירומה לחלוטין, ולכך התכוון לוריא במחשבתו על "אותו בוקר עכור". מבקר הספרות אריק גלסנר מפרש זאת: "לוריא, במרומז, סבור ששיטיונו הוא מעין עונש או תוצאה על הדחקת הליבידו שלו. כלומר, ההדחקה של היצר (באותה הזדמנות) היא תחילתה של פעולת הדחקה ושכחה כללית המתבטאת בשיטיון. השיטיון הוא אולי, תוהה לוריא, בעצם, 'קיפול של הנפש לתוך עצמה' – כפי שהוא מכנה את השיטיון של קרובת משפחתו שעלתה מצפון אפריקה לארץ ושקעה מצדה בדיכאון שהוביל לשיטיון".
בנו של לוריא, יואב, מציע הסבר אחר: "לא במקרה קוראים לחולי דמנציה 'תשושי נפש' ולא 'תשושי מוח'. ... אתה מהנדס בכיר, שיש לו ניסיון טכנולוגי רחב, ובמשך שנים רבות, כמנהל, בנית וסללת בידע ובהבנה. לכן אני מתקומם נגד העובדה שכל היכולת הזאת, שגם אני זכיתי לקבל משהו ממנה, תתבזבז, תתנקז עכשיו לעבודות בית פשוטות וירודות … כי עושה רושם, שאחרי שפיטרתם את העוזרת החלטת אתה להיות עוזרת, משרת של אמא. וכבר כאן מתחילה הצטמצמות נפשית."
הנוירולוג מציע ללוריא להיאבק במוחו המתנוון, ומייעץ: "לא להתחמק מאנשים גם אם קשה לזהות אותם. אסור לברוח מהחיים, אלא להפך, צריך לחפש אותם, להתחכך בהם." בהמשך הרומן מציג המספר את תגובתו של לוריא לעצה זו: "אכן, לוריא הקפיד תמיד לשמור על מרחק מעולמם הפרטי של הכפופים לו, ועל אחת כמה וכמה מעולמם של מי שהיה כפוף להם; אבל עכשיו הוא תוהה אם למרחק, שהיה מועיל בעבר, עדיין יש יתרון גם בהווה, במצב של בלבול קל. כי אם, כפי שיעץ הנוירולוג, מוטלת על הנפש חובה להיאבק בחשכה הזוחלת במוחו, אולי דווקא חיטוט בחיים נסתרים של אחרים יעזור לה להשחיז את עצמה."
המדינה הדו-לאומית
בראיון איתו ציין יהושע את "המדינה הדו-לאומית שאנחנו כבר בתוכה, אם נרצה ואם לא נרצה". ייצוג מרכזי לכך שבארץ ישראל חיים שני עמים ניתן בסיפורה של המשפחה הפלסטינית המתגוררת בגבעה, המסופר לכל אורך הרומן. בהיותם שב"ז – שוהים בלי זהות, האב מאמץ לעצמו שם עברי מובהק, ירוחם יסעור, וילדיו קרויים איילה ועופר. איילה מגלה לצבי את שמה המקורי, האנאדי. היא מנסה להשתלב בלימודים בישראל, תחילה במכללת ספיר ואחר כך בסמינר הקיבוצים, אך עובדת היותה חסרת תעודת זהות מקשה על כך. שיבולת ומימוני מגלים בה עניין ארוטי, שמנחה את יחסם אליה. בסוף הרומן "לוריא לא רק מרגיש, אלא גם יודע, ... כי יש עובּר בבטנה", והמספר שואל: "האם זו הדרך היחידה של מימוני, או של שיבולת, להעניק לה את הזהות הישראלית החסרה?"
אירועים נוספים ברומן ממחישים את השתלבותם של תושבי הארץ אלה באלה. מחלתה של דינה נגרמת מחיידק אלים שבו נדבקה במרפאתה מילד פלסטיני שטופל שם. דן מירון העיר על כך:
במהלך אשפוזה של דינה פוגש לוריא בבית החולים את אלאדין, פלסטיני מאַ-זַּבַּאבִּדַה שתרם אחת מכליותיו לקרובו, ערבי-ישראלי מטורעאן הסובל ממחלת כליות. אלאדין מסביר ללוריא את מקור שליטתו בעברית: "היה לנו בכפר מורה טוב, שהיה מוסיף לערבית שלימד גם דוגמאות מעברית, בשביל שנדע איך להתווכח עם החיילים. חוץ מזה, כשעובדים אצל המתנחלים תופסים מהם הרבה מילים, כי אין להם מושג בערבית." הוא לוקח את לוריא לגג בית החולים, וממנו הם משקיפים על הארץ ורואים "גגות אדומים של מתנחלים, קוביות מגובבות של כפרים ועיירות שמפציעים מתוכם צריחים וכיפות של מסגדים. ... ואד אוורירי ורדרד מחתל את הפסטורליה במקשת שלוה אחת שלעולם לא יהיה ניתן לחלק אותה."
בדרכו למכתש רמון, לאחר שנשלל ממנו רישיון הנהיגה, נעזר לוריא בחמיד, גשש בדואי הלבוש ב"חולצת עבודה צבאית, שיש עליה דרגת סמל" שאותו פגש באקראי. בדרכם הם פוגשים את בת-דודתו של חמיד, שהיא חדרנית במלון "בראשית". כאשר לוריא מגיע למחוז חפצו, אזור כריית המנהרה, הוא רואה שעל המשאית שבמקום "כתוב באותיות גדולות: שפיק שפיק, כפר יסיף."
קישורים חיצוניים
על הספר:
טו'ר שן
טו'ר שן (סינית פשוטה: 兔儿神; סינית מסורתית: 兔儿神; פין-יין: Tùrshén, רוח הלוורט) או טו שן (סינית: 兔神; פינין: Tùshén, "אל הארנב"), הוא אלוהות סינית אשר מנהל אהבה ויחסים רומנטיים בין הומוסקסואלים. פירוש שמו המילולי הוא "אלוהות ארנבת". חסידיו מתייחסים אליו כטא יה (סינית פשוטה: דוד; סינית מסורתית: דוד; פין-יין: דהיה, "המאסטר").
בסיפור עממי מהמאה ה-17 בפוג'יין, מסופר על אדם בשם הו טיאנבאו אשר מאוהב בפקיד פרובינציאלי, ומרגל אחריו כדי לראותו בחדר אמבטיה. הפקיד מענה והורג את אותו אדם, שחוזר מהמתים בדמות מסר (ארנב בשנתו הראשונה) בחלומו של זקן בכפר. בחלום רוחו מוצגת כי מכיוון שפשעו היה פשע של אהבה, פקידי העולם התחתון החליטו לתקן את עוולו על ידי מינויו לאל השומר על אהבה הומוסקסואלית. רוחו דורשת מגברים מקומיים לבנות לו מקדש בו יוכלו להבעיר קטורת לטובת "ענייני גברים". הסיפור מסתיים באומרו כי:
אגדות
על פי אוסף הסיפורים החכם לא ידבר, שנכתב על ידי המלומד יואן מיי בתקופת שושלת צ'ינג הכולל 746 סיפורים ב-24 כרכים, טו'ר שן היה אדם בשם הו טיאנבאו (胡天保) שהתאהב במפקח קיסרי נאה מאוד במחוז פוג'יין בסין. יום אחד הוא נתפס מציץ על המפקח דרך קיר בחדר אמבטיה, ובשלב זה הוא התוודה על חיבתו בעל כורחו כלפיו. המפקח הקיסרי גזר על טיאנבאו גזר דין מוות במכה. חודש לאחר מותו, הוא הופיע לאדם מעיר הולדתו בחלום, בטענה שמכיוון שפשעו עליו נרצח היה פשע של אהבה, פקידי העולם התחתון החליטו לתקן את העוול על ידי מינויו לאל ושומר על אהבה הומוסקסואלית. לאחר חלומו הקים האיש מקדש להו טיאנבאו, שהפך לפופולרי מאוד בפוג'יין, עד כדי כך שבתקופת צ'ינג המאוחרת, אנשי של טיאנבאו נועדה להשמדה על ידי ממשלת צ'ינג.
לעיתים טוור שן מתואר כאלוהות האלטרנטיבית ליואה לאו, אל הנישואים והאהבה במיתולוגיה הסינית, עבור יחסים הטרוסקסואלים.
קבוצות
מונח סלנג להומוסקסואלים בסין האימפריאלית המאוחרת היה "ארנבים" ולכן הו טיאנבאו מכונה אלוהות הארנב, אם כי למעשה אין לו שום קשר עם ארנבות ואין לבלבלו עם טי'ר יאי המוכר בתור "הארנב על הירח" הקשור לפולחן כלפי הירח, שכן נחשב לארנב הירחי של האלה צ'אנג'ה.
דיכוי על ידי הממשלה
תמונות של הו טיאנבאו מציגות אותו בחיבוק עם אדם אחר. התחושה שתושבי הכפר חייבים לשמור בסוד את הסיבה למקדש בסיפור עשויה להתייחס ללחץ של השלטונות המרכזיים בסין לנטוש את הנוהג. פקיד שושלת צ'ינג, זו גוי (1731–1807), מנהל מעגל מס התבואה של פוג'יין בשנת 1765, שאף לתקנן את המוסר של האנשים באמצעות "איסור על כתות מרושעות" בעוד אחת מהן אותה מצא כמטרידה במיוחד הייתה אנשיו של הו טיאנבאו. כפי שהוא דיווח באמרו כי, "התמונה היא של שני גברים המחבקים זה את זה, פניו של האחד צורם במקצת עם גילו, בעוד השני רך וחיוור. [הרקה שלהם] נהוג לכנות את המקדש הרשמי הקטן. כל הגנבים ההוללים וחסרי הבושה שראו צעירים או צעירים גברים רוצים לקיים איתם יחסים לא חוקיים מתפללים לעזרה מאליל הטיח. אחר כך הם מתכננים לפתות ולהשיג את מושאי תשוקתם. הם ידועים בתור הסיוע הסודי של הו טיאנבאו".
פרשנויות מודרניות
אף על פי שט'ור שן זוכה להערכה עממית על ידי מקדשים מסוימים, ייתכן שכמה אסכולות טאואיסטיות ראו הומוסקסואליות כהתנהלות מינית שלילית במהלך ההיסטוריה, ככל הנראה בהתחשב בכך שהיא מתרחשת מחוץ לנישואים. עם זאת, כתבי קודש של טאואיזם רבים אינם מזכירים דבר נגד יחסים חד מיניים, המוגדרים כמי ששומרים בעיקר על נייטרליות בנושא.
הסיפור עשוי להיות ניסיון למיתולוגיזציה של מערכה של נישואים חד מיניים בפוג'יין שעליה העידו המלומד שן דפו והסופר מהמאה ה-17, לי יו. לי יו תיאר את הטקס באומור כי, "הם לא מדלגים על השלושה כוסות תה או ששת טקסי החתונה - זה בדיוק כמו נישואים נאותים עם חתונה רשמית". קית' סטיבנס דיווח כי ראה תרחישים כאלו בקהילות דוברות הוקיאן בטאיוואן, מלזיה, תאילנד וסינגפור. סטיבנס התייחס למראות אלו כמערכת יחסים של "אחים" או "נסיכים" וכינה אותן טייבאו (太保). לרוב נאמר לסטיבנס ששתי הדמויות בחיבוק היו אחים, ורק במקדש אחד בפוג'יין נאמר לו שהיו להומוסקסואלים.
ההיסטוריה של הו טיאנבאו נשכחה במידה רבה אפילו על ידי שומרי המקדש. עם זאת, ישנו מקדש במחוז יונגה, טאיוואן המכבד את הו טיאנבאו במסווה המסורתי שלו הידוע בתור היכל הברק הצבאי (威明堂).
תחייה
בשנת 2006, כומר טאואיסטי בשם לו ווי-מינג ייסד מקדש לטו'ר שן במחוז יונגה בעיר ניו טאיפיי בטאיוואן. כ-9,000 עולי רגל הומוסקסואלים מבקרים במקדש מדי שנה ומתפללים עבורם למצוא בן זוג מתאים. המקדש עורך גם טקסי נישואים חד מיניים לזוגות הומוסקסואלים.
נכון לשנת 2021, המקדש מוגדר כמקדש היחיד שקיים לאלוהות הומוסקסואלית בעולם.
הגביע הגאורגי
הגביע הגאורגי בכדורגל (בגאורגית: საქართველოს თასი) הוא טורניר כדורגל הנערך מדי שנה בידי התאחדות הכדורגל הגאורגית ובו לוקחים חלק מועדוני כדורגל מקצוענים מגאורגיה.
השתתפות
כל המועדונים המשחקים בליגת העל הגאורגית ובליגה הגאורגית הראשונה מתחרים בגביע האוקראיני.
שיטת התחרות
הטורניר נערך תחת שיטת "נוק-אאוט". בכל השלבים שהתחרות הקבוצות משחקות ביניהן שני משחקים (בית וחוץ) משחק הגמר נערך כמשחק בודד באצטדיון מיכאיל מסחי בטביליסי. משחקי הסיבוב הראשון משוחקים תמיד באוגוסט, בעוד הגמר משוחק במאי.
הקבוצה שזוכה בגביע מתמודדת בעונה שלאחר מכן בסופר קאפ הגאורגי מול זוכת אליפות גאורגיה.
סונטות לקלרינט של יוהנס ברהמס
סונטות לקלרינט, אופוס 120, הן צמד יצירות שנכתבו לקלרינט ופסנתר על ידי המלחין הרומנטי יוהנס ברהמס. הסונטות נכתבו בשנת 1894 ומוקדשות לנגן הקלרינט ריצ'רד מולפלד. הסונטות נכתבו בתקופה מאוחרת בחייו של ברהמס שבה הוא "גילה" את יופיו של הצליל והצבע הטונאלי של הקלרינט. מבנה הסונטה לקלרינט לא היה מפותח במידה רבה עד לאחר השלמת הסונטות הללו, שלאחריהן נעשה שימוש קל יותר בשילוב קלרינט ופסנתר ביצירות חדשות של מלחינים. אלו היו היצירות הקאמריות האחרונות שכתב ברהמס לפני מותו והן נחשבות לשתי יצירות מופת ברפרטואר לקלרינט. ברהמס גם עיבד את היצירות הללו עבור ויולה ופסנתר עם שינויים המתאימים יותר לכלי.
היסטוריה
בשנת 1890 נשבע ברהמס לפרוש מהלחנה, אך הבטחתו נמשכה זמן קצר. בינואר 1891 הוא נסע למיינינגן, לפסטיבל האמנויות שנערך בעיר ונשבה בנגינת הקונצ'רטו לקלרינט מס. 1 של קרל מריה פון ובר ו"חמישיית הקלרינט" של מוצרט. נגן הקלרינט הסולן היה ריצ'רד מולפלד, וברהמס התחיל להתיידד עם האיש שהוא כל כך העריץ. פרי ידידותם היה ארבע תוספות מדהימות לרפרטואר הקלרינט שעדיין היה צנוע באותה תקופה, כולל השלישייה בלה מינור לקלרינט, צ'לו ופסנתר אופ. 114 (1891), חמישייה בסי מינור לקלרינט וכלי מיתר, אופ. 115 (1891), ושתי סונטות קלרינט. ביולי 1894 השלים ברהמס את הסונטות. הוא כתב למולפלד ב-26 באוגוסט, והזמין אותו לבצע את היצירות. מכיוון שלמולפלד היו התחייבויות אחרות באותו קיץ, הוא לא הגיב, אך בספטמבר הוא נסע לווינה לפגוש את ברהמס ולקרוא את שתי הסונטות. הן נוגנו לראשונה (על ידי ברהמס ומולפלד) באופן פרטי עבור הדוכס ג'ורג' השני ומשפחתו בספטמבר של אותה שנה. ברהמס ומולפלד ביצעו את הסונטות לאחר מכן עבור קלרה שומאן בנובמבר 1894, לפני הופעת הבכורה הציבורית שלהם ב־7 בינואר 1895. הסונטות נכתבו בסולמות פה מינור ומי במול מז'ור – כמו סולמות שני הקונצ'רטי לקלרינט שהלחין ובר יותר משמונים שנה קודם לכן.
מבנה
סונטה מספר 1 מורכבת מהפרקים הבאים:
1. אלגרו אפסיונאטו
הפרק הראשון נכתב בצורת סונטה. הוא מתחיל בפתיחה קצרה של הפסנתר בשלוש אוקטבות מקבילות, מוטיב זה חוזר לאורך כל הפרק. לאחר הפתיחה הקלרינט נכנס עם הנושא הראשון. לאחר כמה תיבות הפסנתר משתלט על הנושא, כשהקלרינט מנגן תפקיד יותר מייפה. עד שהסונטות הללו נכתבו היה נהוג שהסולן ניגן בעיקר, אם לא תמיד, את המנגינה. ברהמס לא צמצם את תפקיד הפסנתר כדי להתאימו לקלרינט, אלא יצר מערכת יחסים שווה והרמונית יותר בין סולן למלווה. הנושא השני מציג מקצבים מנוקדים וקופצניים, בניגוד לנושא הראשון. המנגינה ממשיכה לעבור בין נושאים רבים עד שלבסוף חוזרת לנושא הפותח.
2. אנדנטה און פוקו אדג'יו
בפרק השני הקלרינט מציג נושא פשוט. תפקיד הפסנתר דליל בנושא הראשון. נושא זה חוזר הרבה פעמים.
3. אלגרטו גרזיו
בפרק זה הנושא הראשון מורכב ממנגינה של שמונה תיבות שמנוגנת על ידי הקלרינט, ולאחר מכן מתחלפת בפסנתר שהקלרינט משאיל קווים תומכים.
4. ויוואצ'ה
הפרק הרביעי נכתב בצורת רונדו הניתנת לתיאור. הפרק מתחיל בשלושה צלילי פה מודגשים בפתיחת הפסנתר המשמשים מעין קריאה לזיהוי הנושא הראשון. נושא A מסומן "לגרו" בקלרינט שמנגן לרוב שמיניות בצורת שלבים. נושא B המנוגד מורכב מטריולות של רבעים והוא מטושטש ונינוח יותר. לאחר חזרה ל-A ′, מנגנים את הנושא C השקט בפסנתר שמועבר לקלרינט. הקלרינט מנגן את ה"קריאה" מההקדמה בעוד הפסנתר מנגן את נושא B שוב.
סונטה מספר 2 במי במול מז'ור
לסונטה מספר 2 יש שלושה פרקים:
סליה פרנקה
סליה פרנקה (באנגלית: Celia Franca; 25 ביוני 1921, לונדון–19 בפברואר 2007) הייתה בלרינה בריטית וקנדית. בין המייסדות של הבלט הלאומי של קנדה (National Ballet School of Canada).
סליה פרנקה נולדה בלונדון כ"סליה פרנקס" למשפחה של מהגרים יהודים מפולין. היא החלה ללמוד ריקוד בגיל 4 ובגיל 14 החלה להופיע. בשנת 1936 היא התקבלה ללהקה של מארי ראמבר. בהמשך היא רקדה בלהקות בלט שונות בבריטניה.
בשנת 1950 קבוצת אנשים מטורונטו הזמינה אותה לקנדה להשתתף בפסטיבל ולהקים בעיר להקת בלט. היא השלימה את המשימה תוך 10 חודשים והלהקה החלה להופיע בנובמבר 1951. בשנת 1959 ביחד עם בטי אוליפנט היא הקימה בית ספר לאומי לבלט.
בשנת 1979 היא הצטרפה לצוות בית ספר לבלט באוטבה והמשיכה בשיתוף פעולה עם הבלט הלאומי של קנדה.
על פעילותה בתחום הבלט בקנדה בשנת 1967 היא התקבלה למסדר קנדה וקודמה לעמיתה בשנת 1985. בשנת 1994 היא קיבלה פרס על מפעל חיים. סליה פרנקה הייתה שופטת במספר תחרויות בלט בינלאומיות היא הוזמנה פעמיים לסין לתת הדרכה בתחום מומחיותה. בשנת 1984 לכבודה נערכה הופעה מיוחדת במרכז לאמנויות הבמה באוטבה.
Where You Are (Sávežan)
"Where You Are (Sávežan)" (בעברית: "היכן אתה (פרא אדם)") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר השוודי יון הנדריק פיילגרן בהשתתפות הדי-ג'יי ארק נורת' והזמר-יוצר אדם וודס. הוא יצא לאור ב-25 בפברואר 2023, על ידי חברת התקליטים לודקולט, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
רקע
בנובמבר 2022 נחשף כי השיר עתיד להשתתף במלודיפסטיבלן, הקדם השוודי לאירוויזיון 2023. הוא העפיל לשלב הגמר לאחר זכייתו במקצה הראשון של התחרות, שם קיבל 1,352,492 הצבעות. בגמר, דורג במקום הרביעי עם 81 נקודות.
משרד ההונאה החמורה (ניו זילנד)
משרד ההונאה החמורה (באנגלית: Serious Fraud Office; במאורית: Te Tari Hara Taware) הוא גוף ציבורי של ממשלת ניו זילנד האחראי לגילוי, חקירה והעמדה לדין של מעורבים בפשעים פיננסיים, כולל שחיתות חמורה. המשרד הוקם בדמות המקבילה הבריטית כפי שנקבע בחוק משרד ההונאה החמורה שאומץ בשנת 1990.
לחשודים שנחקרים על ידי המשרד אין זכות שתיקה והם מחויבים לענות לשאלות ולספק ראיות, אפילו אם זה יפליל אותם. עם זאת, ראיות שנמסרו בתשאול לא יכול לשמש נגד החשוד במהלך המשפט, אלא אם כן הוא או היא נותנים עדות הסותרת את הנאמר בתשאול. גם עדים עשויים להיחקר תחת כפייה. תשאולים כאלה מאפשרים לאנשים לדבר ללא הסכמי סודיות ולספר בחופשיות לחוקרי המשרד מבלי לחשוש לעונש מצד לקוחותיהם. הוראות אלה אינן עוקפות את מבחן ויגמור. מי שמסרב לציית יכול להיות מועמד לדין, לקבל קנס או להישלח לכלא.
ההצעה להחליף את המשרד
בספטמבר 2007 ממשלת הלייבור הודיעה על כוונתה להחליף את המשרד בסוכנות החדשה לפשע מאורגן. עם זאת, הצעת החוק לפירוק המשרד התעכבה עד לבחירות הכלליות ב-2008, וראש הממשלה החדש ג'ון קי הודיע לפרלמנט כי המשרד לא יפורק.
לואיק ללום
לואיק ללום הוא לוחם טאקוונדו ישראלי בעבר, מחזיק במדליית ארד מאליפות אירופה (1998).
ביוגרפיה
ללום נולד וגדל בצרפת ועלה לישראל על מנת לשרת בצה"ל. לאחר שהשתחרר הוא חזר להתאמן בטאקוונדו. לואיק הוא אב לשישה ילדים והוא אחיה של אליה ללום, לוחמת טאקוונדו גם כן.
ללום השתתף באליפות אירופה בשנת 1998 שנערכה באיינדהובן שבהולנד וזכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 72 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח בתוצאה 1:0 את קית' מרטין האירי, בשמינית הגמר הוא ניצח בתוצאה 1:0 את זולטן קאשה ההונגרי וברבע הגמר הוא שוב ניצח בתוצאה 1:0 את ניל האלימונד הבריטי. בחצי הגמר הוא הפסיד לזוראן קרנקינוביץ' הסרבי.
ללום נמנה בסגל האולימפי הישראלי לקראת אולימפיאדת סידני בשנת 2000 אך החליט שלא להשתתף באולימפיאדה מאחר שהתחרות שלו הייתה אמורה להיערך בשבת של ראש השנה.
במהלך הקריירה ללום זכה שש פעמים באליפות ישראל בטאקוונדו. לאחר פרישתו ללום הפך לאיש עסקים ובין היתר גם כיהן כיו"ר התאחדות האיגרוף התאילנדי בישראל.
איש השעה
איש השעה (באנגלית: Hourman) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס חברת הצדק של אמריקה ביקום DC קומיקס. איש השעה המקורי (רקס טיילר) הופיע לראשונה בחוברת Adventure Comics #48 ממרץ 1940, ונוצר על ידי הכותב קן פיץ' והמאייר ברנרד ביילי.
איש השעה הוא האלטר אגו אותו חולקים שלוש דמויות - רקס טיילר (איש השעה מתור הזהב של הקומיקס), ריצ'רד "ריק" טיילר (איש השעה מהעידן המודרני של הקומיקס) ומת'יו טיילר (איש השעה אנדרואיד מהמאה ה-853).
את דמותו של איש השעה רקס טיילר מגלם בסדרת הלייב אקשן "אגדות המחר" השחקן פטריק ג'יי אדמס.
רקס טיילר
רקס טיילר היה מדען שגדל באפסטייט ניו יורק ופיתח חיבה לכימיה בכלל וביוכימיה בפרט. בימי לימודיו במכללה, הוא מצא עבודה בחקר ויטמינים ותוספי הורמונים. סדרת תגליות ותאונות הובילה אותו לגילוי ויטמין פלא בשם "מיראקלו", שמנה מרוכזת שלו הגדילה את כוחו הפיזי ואת מהירותו לאין שיעור, אם כי לתקופה מוגבלת של כשעה. הוא בוחר להשתמש ביכולות אלו למטרה טובה, והופך לגיבור-על הפועל בעיר אפלטון סיטי. הפך לחבר מייסד של חברת הצדק של אמריקה, ובהמשך לאחד מחברי "לוחמי החופש" ו"יחידת אול-סטאר" המלחמתיות.
שלא כמו גיבורי-על אחרים מתור הזהב, דמותו של רקס טיילר הפכה לדמות מורכבת כאשר הוא התמכר למיראקלו, ממנו שאב את כוחותיו וכן הפך לאובססיבי בלחימתו בפשע. הוא נהג להילחם ללא הרף בהתמכרויותיו, ונהרג לאחר שהוא וחבריו לקבוצה לחמו בנבל נוסע בזמן בשם אקסטנט באירועי שעת אפס: משבר בזמן של שנת 1994.
עקב טיבו הממכר של מיראקלו, רקס טיילר מצא מספר דרכים שונות להפעיל את כוחותיו. בין היתר, הוא השתמש בסוללת כוח בעלת אור שחור (בדומה לזו של גרין לנטרן) אשר תפעיל את שיירי מיראקלו בדמו.
ריק טיילר
לאחרונה, ריק נפצע בקרב, והחליף מקומות עם אביו כדי להציל את חייו. מת'יו טיילר, איש השעה השלישי מהעתיד, לקח את רקס וכמה מחברי חברת הצדק לנקודת הזמן כדי להציל את חייו של ריק. פרק הזמן של שעה שניתן לרקס פג, בדיוק כשדוקטור מידנייט ומת'יו ריפאו את ריק מפציעותיו. האב ובנו נלחמו אחד בשני על מקומם בקרב עם אסטנט. בסופו של דבר, מת'יו טיילר לקח את מקומו של רקס והושמד. רקס וריק חזרו לכדור הארץ, וריק מתפקד כאיש השעה הנוכחי. הוא בעלה של ג'סי צ'יימברס.
מת'יו טיילר
איש שעה שלישי, אנדרואיד מהמאה ה-853, פותח לפי DNA של רקס טיילר. הוא היה חבר גם בחברת הצדק וגם בליגת הצדק למשך זמן מה. מחזיק בממצא קוסמי שמתמרן את הזמן והקדיש את שנות קיומו כדי ללמוד כיצד להיות אנושי. לאחר שנכשל לעצור את אקסטנט, מת'יו פרש מחברת הצדק של זמנו והחל לערוך מסעות בזמן. הוא ענה לקריאת מצוקה של חברת הצדק מתקופת "משבר בזמן". לפני שהושמד בידי אקסטנט, הוא נתן לריק טיילר את שעון החול שלו מתוך תקווה שזה האחרון יבנה אותו מחדש ביום מן הימים. מכנה את עצמו בשם "מת'יו טיילר", או פשוט "טיילר".
כוחות ויכולות
גם לרקס ולריק אין כל יכולת מולדת, אם כי ג'וני קוויק העלה סברה כי כוחותיהם נובעים ממוטגן, כמו כל שאר גיבורי-העל של DC. כל כוח-על אותו הם מציגים הוא תוצר השימוש במיראקלו. לקיחת הוויטמין מעניקה למשתמש מספר יכולות לזמן מוגבל של שעה, לרבות כוח פיזי מוגבר, סיבולת, חסינות לנזק פיזי הכולל יריות אקדח ומספר שדרוגי מהירות. כמה מהכוחות הפחות ידועים הם ראיית לילה והיכולת לשרוד מתחת לפני הים. גם רקס וריק לקחו את מיראקלו בצורת כדורים, אך ריק משתמש נכון להיום באגד מדבק.
כמות הוויטמין שנלקחת משתנה. באופן רגיל, ניתן לקחתה פעם ביום, אך רקס נראה כשהוא לוקח את הכדור הבא מיד עם תומה של השעה. מיראקלו עובד במיוחד על משפחת טיילר, ונראה כי הנוסחה לא תעבוד על אחרים. אולם, היא עבדה על הינשוף של דוקטור מידנייט ועל ביין, יריבו של באטמן.
רקס וריק עונדים שניהם שעון חול סביב צווארם, שניתן להם בידי איש השעה האנדרואיד. הוא ממולא בטכיונים מוטענים שמייצגים את הזמן בצורתו הבסיסית ביותר. הדבר מעניק לריק "חזיון זמן", רצף אירועים שיתרחשו לאחר שעה אחת בעתיד, ובנוסף לגעת באלה אשר אינם מסונכרנים עם קו הזמן. הדבר הובא לידי ביטוי כאשר ריק היה מסוגל לפגוש באביו רגע לפני מותו.
"טיילר" נקרא לעיתים אנדרואיד, אך למעשה הוא קולוניה של מכונות אינטליגנטיות (כנראה סוג של ננוטכנולוגיה) שנוצר בעתיד הרחוק. אם הקולוניה ניזוקה, היא מסוגלת להתרבות ולתקן את עצמה. התוכנה שלו מקודדת עם המרכיבים הגנטיים של רקס טיילר, שמעניקים לו את זכרונותיו. למרות שלא היה בשיא כוחו, טיילר עדיין החזיק ביכולות אותם הציג אדם שנמצא תחת השפעת מיראקלו. הוא היה מסוגל להפעיל את "שעת הכוח" - שישים דקות שבהם היה לו כוח על קו הזמן. בין יכולותיו במשך זמן זה היו האפשרות לנוע בין אלפית של מיליארדית השנייה, לערוך מסעות בזמן, להשתמש בראיית הזמן שלו (המאפשרת ראיית העבר והעתיד של האדם), להצעיר אנשים - להאט אדם במידה כזו שלמעשה הוא קפוא בזמן, ליצור מנהרות המחברות בין קווי הזמן, ולחלוק את כוחו עם אחרים. טיילר מפעיל את שעת הכוח לפי רצונו.
לטיילר יש ספינת זמן, לה הוא מסוגל לקרוא מזרם הזמן. היא מקושרת אליו ומגיבה למחשבותיו. היא נראית לרוב כמו אוניית מפרשים ויקינגית המעוטרת בשעונים, אך יכולה לשנות את צורתה כדי להיטמע בסביבתה הקרובה. היא מסוגלת לנוע בזמן, או בקוי זמן חלופיים, דרך "היפר-זמן".
עבד אל-קאדר גזאל
עבד אל-קאדר גזאל (בערבית: عبد القادر غزال; בצרפתית: Abdelkader Ghezzal; נולד ב-5 בדצמבר 1984) הוא כדורגלן עבר אלג'יראי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
גזאל נולד בדסאן-שרפיו בחבל רון-אלפ שבצרפת להורים ממוצא אלג'יראי. הוא החל את דרכו ככדורגלן בוו אן-ולון, ובגיל 14 עבר לשחק במדי קבוצת הנוער של אולימפיק ליון. בעונת עבר לשחק במועדון סן פרי, באחת הליגות הנמוכות בצרפת, ולאחר עונה אחת עבר לקרוטונה האיטלקית. במהלך 2006 הושאל לקבוצות ביילזה ופרו ססטו, ובסופו של דבר שב לקרוטונה. בעונת הבקיע 20 שערים במדי הקבוצה, וסייע לה להעפיל לליגה השנייה באיטליה. בסוף אותה עונה חתם בגנואה מהליגה הראשונה, ששאפה להשאילו לקבוצה מהליגה השנייה, אך בסופו של דבר עבר לסיינה, כאשר שתי הקבוצות חולקות בבעלות על כרטיס השחקן שלו. בשנת 2010 עבר לקבוצת בארי ושיחק 3 שנים. בתקופה זו הושאל לקבוצות צ'זנה ולבאנטה. בשנת 2013 עבר לקבוצת פארמה והושאל לקבוצת לטינה קלצ'ו מהליגה האיטלקית השנייה. בדצמבר 2015 עבר לקבוצת קומו, גם כן מהליגה השנייה.
בנובמבר 2008 זומן גזאל לראשונה לנבחרת אלג'יריה, וערך את הבכורה שלו במשחק ידידות מול נבחרת מאלי. את השער הראשון הבקיע בפברואר 2009 במשחק ידידות מול נבחרת בנין, ובמהלך מוקדמות מונדיאל 2010 הבקיע שני שערים נוספים, במשחקים מול נבחרות מצרים ורואנדה. במונדיאל עצמו נכנס כמחליף במשחק הראשון של הנבחרת, מול נבחרת סלובניה, אך הורחק תוך 15 דקות, לאחר שקיבל כרטיס צהוב שני.
מינהל התעופה האזרחית של סין
המינהל אינו חולק את האחריות של ניהול המרחב האווירי של סין עם הוועדה הצבאית המרכזית על פי התקנות בחוק התעופה האזרחית של הרפובליקה העממית של סין (中华人民共和国 民用 航空法).
היסטוריה
מינהל התעופה האזרחית הוקם ב-2 בנובמבר 1949, זמן קצר לאחר הקמת הרפובליקה העממית של סין, לניהול כל התעופה הלא צבאית במדינה, וכן לספק שירותי טיסה כללית ומסחרית (בדומה לאיירופלוט בברית המועצות). תחילה הוא נוהל על ידי חיל האוויר של צבא השחרור העממי. בשנת 1963, סין רכשה שישה מטוסי וויקר וויסקונט מבריטניה, ובעקבות זאת רכשה בשנת 1971 ארבעה מטוסי הוקר סידלי טרידנט מחברת פקיסטן איירליינס. באוגוסט 1971 רכשה חברת התעופה שישה Trident 2Es ישירות ממפעלי ווקר סידלי. המדינה גם הזמינה שלושה מטוסי קונקורד. עם ביקורו של ניקסון בסין בשנת 1972, הורתה המדינה על רכישצ 10 מטוסי בואינג 707. בדצמבר 1973 ננקט צעד חסר תקדים של הלוואת 40 מיליון ליש"ט מהבנקים המערביים למימון רכישת 15 מטוסי טריידנט נוספים. מטוסי איליושין Il-62 שנבנו ברוסיה שימשו לנתיבי טיסה בעלי טווח ארוך בשנות השבעים והשמונים.
בשנת 1980 חברת התעופה הממשלתית הועברה לשליטה ישירה של מועצת המדינה.
בשנת 1988 CAAC איירליינס (חברת התעופה הממשלתית) התחלקה למספר חברות תעופה אינדיבידואליות, שכל אחת מהן נקראה על שם אזור בסין שבה היה מרכז שלה. מאז, המינהל פועל כסוכנות ממשלתית בלבד ואינה מספקת עוד שירותי טיסה מסחריים.
במרץ 2008 הפכה המינהל לחברה בת של משרד התחבורה החדש שנוצר ושמה הסיני הרשמי הותאם מעט כדי לשקף את היותו לסוכנות כפופה למשרד. שמו הרשמי באנגלית נותר "מינהל התעופה האזרחית של סין".
ב-11 במרץ 2019, המינהל היה הרשות הראשונה לתעופה אזרחית שהקימה מסוף לקליטת מטוסי בואינג 737 MAX. לאחר מכן, מרבית רשויות התעופה בעולם הצטרפו למהלך, כולל הסוכנות לבטיחות תעופה של האיחוד האירופי למחרת.
כיום מהווה המינהל מחלקה ממשלתית המיועדת בעיקר לפיקוח על שוק התעופה.
מורסה של אחורי הלוע
מורסה של אחורי הלוע יכולה לגרום לחסימה של דרכי האוויר ולספסיס - שניהם מצבים מסכני חיים. הקושי בזיהוי מוקדם גורם פעמים רבות להתפתחות המחלה עד כדי חנק ומוות.
סימנים וסימפטומים
הסימפטומים יכולים לכלול קשיון עורף, כאב בצוואר בעת מישוש (יכול להופיע גם בקדמת הצוואר ובאזור הגרגרת), אי שקט, קושי בבליעה, חום, סטרידור, ריור, שיעול נבחני או בלוטות לימפה נפוחות בצוואר. כל שילוב של הסימפטומים האלו צריך להעלות חשד למורסה של אחורי הלוע.
גורמים
מורסה של אחורי הלוע נגרמת לרוב מזיהום חיידקי שמקורו בחלל האף, ב, בסינוסים, באדנואיד, או באוזן התיכונה. כל זיהום בדרכי האוויר העליונות יכול להוות גורם. מורסה של אחורי הלוע יכולה גם להיגרם כתוצאה מזיהום ישיר עקב פגיעה חודרת מגוף זר. היא יכול להיות קשור לתחלואה אצל ילדים קטנים שלא שומרים על היגיינת שיניים נאותה.
אבחון
CT היא הבדיקה הדפיניטיבית לאבחון מורסה של אחורי הלוע. צילום רנטגן של הצוואר מראה ב-80% מהמקרים נפיחות של החלל הרטרופרינגיאלי. אם הנפיחות של החלל הרטרופרינגיאלי גדולה ביותר מחצי מגודל חוליה C2, היא יכולה להעיד על מורסה של אחורי הלוע.
רשימת זוכי פרס משרד החינוך והתרבות
פרס מפעל חיים בתחום האמנות הפלסטית
פרס מפעל חיים בתחום האמנות הפלסטית הוא פרס למפעל חיים, המוענק לאמן ישראלי על ידי משרד התרבות והספורט. אף על פי שבעבר הוענקו כנראה פרסים שונים על מפעל חיים לאמנים מטעם המשרד, במתכונתו הנוכחית, שראשיתה בשנת 2005, מהווה הפרס הוקרה של המדינה לאמנים, השנייה בחשיבותה רק לפרס ישראל. בשנת 2018 עמד סכום הפרס על כ-50,000 ש"ח.
פרס שר/ת התרבות בתחומי האמנות הפלסטית
פרס שר/ת התרבות בתחום האמנות הפלסטית הוא פרס המוענק לאמנים ישראליים על ידי משרד התרבות והספורט. הפרס נועד לבטא את ההוקרה של החברה הישראלית לאמן היוצר ופרי יצירתו, והערכה לפועלו ותרומתו לחברה. הפרס מוענק על ידי השר\ה המכהנ\ת בתיאום עם ועדת שיפוט שמונתה לצורך זה. בשנת 2019 עמד סכום הפרס על כ-50,000 ש"ח לכל זוכה.
אליה מדר
אליה מדר (נולדה ב-25 באפריל 1979) היא לוחמת טאקוונדו ישראלית בעבר, מחזיקה במדליית ארד מאליפות אירופה (1998).
ביוגרפיה
מדר נולדה וגדלה בצרפת ועלתה לישראל בצעירותה. מדר היא אחותו של לואיק ללום, לוחם טאקוונדו גם כן.
בשנת 1997 היא זכתה במדליית ארד בטורניר 'Dutch Open' בעיר ניימכן שבהולנד. באותה השנה היא זכתה במדליית ארד באליפות אירופה לנוער שנערכה בפטרס שביוון לאחר שלושה ניצחונות והפסד אחד.
מדר השתתפה באליפות אירופה בשנת 1998 שנערכה באיינדהובן שבהולנד וזכתה במדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 59 ק"ג. בשמינית גמר היא ניצחה את אלה פופובה האוסטרית, ברבע הגמר היא ניצחה את ליסה דודו הבריטית ובשלב חצי הגמר הפסידה לאולגה מיחלבה הרוסייה. באותה השנה היא זכתה גם במדליית ארד בטורניר 'Dutch Open'.
הקבוצה הלאומית לפשע מאורגן (ניו זילנד)
הקבוצה הלאומית לפשע מאורגן (באנגלית: National Organised Crime Group) היא סוכנות של משטרת ניו זילנד שמטרתה "לשבש ולהילחם בפשע המאורגן".
בעשור הראשון לקיומה, משנת 2008 עד 2018, שמה הרשמי היה הסוכנות לפשיעה פיננסית ומאורגנת של ניו זילנד (באנגלית: Organised and Financial Crime Agency of New Zealand, בראשי תיבות OFCANZ)
היסטוריה
ממשלת הלייבור החמישית הודיעה בשנת 2007 על כוונתה ליצור את הסוכנות, תוך כוונה שזו תחליף את משרד ההונאה החמורה. הסוכנות הוקמה ב-1 ביולי 2008 (למרות שבדצמבר 2008 ראש הממשלה החדש מהמפלגה הלאומית ג'ון קי אמר כי משרד ההונאה החמורה לא יבוטל). הסוכנות הובילה את הפשיטה הראשונה שלה ב-28 באוקטובר 2009, כשהנפיקה צווי חיפוש על חברי מועדון האופנועים Tribesmen בנורת'לנד.
בשנת 2018 הסוכנות איבדה את עצמאותה והפכה ליחידת סמך במשטרת ניו זילנד בשם הקבוצה הלאומית לפשע מאורגן.
פסל-ים
"פסל-ים" הוא פסל מאת הפסל הישראלי יחיאל שמי המוצב על חוף הים באכזיב. גובהו חמישה מטרים.
הפסל "פסל-ים" הוקם כאנדרטה לציון ההעפלה לארץ ישראל. חומר הגלם של האנדרטה הגיע מגרוטאות ברזל של אוניות מעפילים שנמשו בנמל חיפה, משרידי הספינות "פאטריה" ו"אקסודוס". הקמת האנדרטה, בתרומתו של אדם פרטי, השתלבה בפיתוח תיירותי כולל של חוף אכזיב, שהסתיים ביולי 1969.
האנדרטה עוצבה כשלושה משטחי בטון יצוק, המהווים מעין כן לאסמבלאז' של חלקי ברזל. שמי הדגיש בתיאורו את הפסל את היותו חלק מן הנוף ואת הצורך של הצופה להתבונן בו מכמה נקודות מבט שונות.
ב־2022–2023 האנדרטה הוסרה לשמונה חודשים לשם שיפוץ, תחזוקה ושימור.
Ain't No Sunshine
Ain't No Sunshine (מילולית: אין שמש) הוא סינגל מאת הזמר-יוצר האמריקאי ביל וית'רס, שהופיע לראשונה כרצועה הפותחת באלבום הבכורה שלו, "Just as I Am" משנת 1971. זהו אחד מהשירים המצליחים שהוציא וית'רס במהלך הקריירה המוזיקלית שלו, והפך לקלאסיקה בז'אנר הנשמה.
השיר הוקלט בעיר ממפיס, טנסי, בהפקתו של בוקר טי. ג'ונס ובאמצעות המפיק המוזיקלי טרי מנניג. השיר מנוגן בסולם לה מינור פנטטוני. השיר הופץ כסינגל בשנת 1971, והיה ללהיט פורץ דרך עבור וית'רס שהיה אז רק בתחילת דרכו כמוזיקאי, והגיע למקום השישי במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ ולמקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100. בנוסף, הוא דורג על ידי מגזין בילבורד במקום ה-23 ברשימת 100 השירים הפופולריים ביותר בארצות הברית לשנת 1971. השיר מופיע כחלק מהפסקול המקורי לסרטים "כשהיינו מלכים" (1997) ו"נוטינג היל" (1999), כמו גם בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "סיפור פשע אמריקאי".
בבית השלישי של השיר, וית'רס חוזר על התיבות "I know" עשרים ושש פעמים. במקור, הוא תכנן לכתוב מילים נוספות במקום החזרות הללו, אך קיבל עצה ממוזיקאים אחרים להותיר את החזרות כפי שהן.
לשיר נעשתה גם גרסת כיסוי בידיי מייקל ג'קסון בשנת 1972, אז היה רק כבן 14 בלבד. גרסה זו הגיעה למקום ה-8 במצעד האלבומים הבריטי.
ריק פוקס
בשנת 1994 השתתף פוקס כשחקן בסרט הקולנוע Blue Chips, ומאז שיחק בעשרות סרטים וסדרות טלוויזיה שונות.
נעורים וקריירת מכללות
פוקס נולד בטורונטו שבקנדה, לאם קנדית ואב באהמי. אמו, דיאן גירייס, הייתה אתלטית אשר התחרתה בקפיצה לגובה ובפנטאתלון באולימפיאדת טוקיו (1964). בילדותו עברה משפחתו להתגורר בנסאו שבאיי הבהאמה, ובשנת 1984 עברה לאינדיאנפוליס, ארצות הברית.
בין השנים 1987–1991 למד פוקס באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן דין סמית'. בעונת 1990/1991 קלע 16.9 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את הקבוצה לשלב פיינל פור טורניר אליפות המכללות, לראשונה מזה 9 שנים. במשחק חצי הגמר השיג פוקס 13 נקודות, 9 ריבאונדים ו-7 אסיסטים, אך קלע רק 5 מתוך 22 הזריקות שלקח (22.7%), וקבוצתו הפסידה מול אוניברסיטת קנזס בתוצאה 73–79. בסיום העונה נבחר פוקס לחמישיית העונה של מחוז ה-ACC.
בוסטון סלטיקס
בדראפט ה-NBA 1991 נבחר פוקס על ידי בוסטון סלטיקס בבחירה ה-24. בעונת הרוקי שלו קלע 8.0 נקודות בממוצע למשחק, כמחליפו מהספסל של לארי בירד בעונתו האחרונה בקריירה. בעונת רשם שיאי קריירה של 15.4 נקודות ו-2.2 חטיפות (חמישי בליגה) בממוצע למשחק, אך הסלטיקס סיימו במקום האחרון באזור המזרחי, עם מאזן שלילי 15–67 (18.3%).
לוס אנג'לס לייקרס
באוגוסט 1997, לאחר 6 עונות בבוסטון, חתם פוקס על חוזה בלוס אנג'לס לייקרס. בעונת קלע 12.0 נקודות למשחק כשחקן חמישייה, וסייע ללייקרס להעפיל לגמר המערב, בו הודחו על ידי יוטה ג'אז. בעונת לקח חלק בזכייתה של הקבוצה באליפות ה-NBA, כמחליפו מהספסל של גלן רייס. בשתי העונות העוקבות שימש כשחקן חמישייה קבוע, וזכה עם הלייקרס בשתי אליפויות נוספות; בסדרת גמר מול פילדלפיה 76' היה הקלעי השלישי של הקבוצה (אחרי שאקיל אוניל וקובי בראיינט) עם 9.8 נקודות למשחק, כולל 20 נקודות במשחק החמישי והאחרון של הסדרה; בגמר  שוב קלע פוקס 9.8 נקודות למשחק, כקלעי הרביעי של הלייקרס (אחרי אוניל, בראיינט ודרק פישר), בעוד קבוצתו הביסה את ניו ג'רזי נטס בתוצאה 4–0.
בעונת העפיל עם הלייקרס לגמר ה-NBA בפעם הרביעית, אך הפעם קבוצתו הפסידה מול דטרויט פיסטונס, בתוצאה 1–4. בסיום אותה עונה הועבר בטרייד בחזרה לסלטיקס, אך הוא מיד שוחרר ממנה ופרש ממשחק, בגיל 34.
נבחרת קנדה
בשנת 1990 השתתף פוקס באליפות העולם בכדורסל כשחקן נבחרת קנדה. לאורך הטורניר קלע 12.2 נקודות בממוצע למשחק, ונבחרתו סיימה במקום ה-12 (מתוך 16). באליפות העולם בכדורסל 1994, אשר נערכה בקנדה, הוביל את קלעי הנבחרת המארחת עם 16.2 נקודות למשחק, והיא סיימה במקום השביעי.
קריירה כשחקן קולנוע
בשנת 1997 החל לשחק בסדרת הדרמה "אוז", ועד לשנת 2003 הופיע ב-11 פרקים. ב-2003 שיחק בסרט המשפחה "בורות". בשנת 2006 שיחק לצד אלק בולדווין בסרט "הפעם הראשונה של מיני" והופיע ב-5 פרקים של סדרת הדרמה "מגרש ביתי", ובשנה העוקבת שיחק בשני פרקים בסדרה "בטי". בשנת 2010 הופיע כשחקן אורח בפרק אחד של "בית הבובות", וב-2011 שיחק בפרק אחד של הסיטקום "המפץ הגדול". ב-2015 השתתף בסרט הקומדיה "Dope", ושיחק בסרט הטלוויזיה "שארקנדו 3: אוי, אלוהים לא!", השלישי בסדרת סרטי "שארקנדו". בין השנים 2015–2017 הופיע בסדרות "איי זומבי", "חסרי בושה" ו"מחשבות פליליות". בשנת 2017 החל לככב בעונתה השנייה של סדרת הדרמה "גרינליף", בתור דריוס נאש. ב-2018 שב לשחק בעונה השלישית, אך לא שב לעונה הרביעית ב-2019.
חייו האישיים
בין השנים 1999–2004 היה פוקס נשוי לזמרת ונסה ויליאמס, ולשניים בת משותפת. בשנת 2007 שיתפו השניים פעולה בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה "בטי", בה השתתף פוקס כשחקן אורח. בין השנים 2009–2014 היה במערכת יחסים עם השחקנית אלייזה דושקו.
בשנת 2010 השתתף פוקס בתוכנית הריאליטי רוקדים עם כוכבים, לצדה של הרקדנית שריל ברק.
תנאי שימוש
שימוש
הסכם תנאי השימוש מיועד בעיקר למטרות משפטיות עבור חברות אשר מספקות תוכנה או שירותים, כגון דפדפני אינטרנט, חנויות מקוונות, מנועי חיפוש, רשתות חברתיות, ושירותי תחבורה.
תנאי שימוש מחייבים מבחינה משפטית ונתונים לשינויים מעת לעת. חברות רשאיות לאכוף את תנאי השימוש על ידי סירוב מתן שירות עקב חוסר הסכמה עם תנאי השימוש. לקוחות יכולים לאכוף את תנאי השימוש על ידי תביעה משפטית או בוררות במקרה והם יכולים להוכיח כי הם נפגעו בדרך כל שהיא על ידי פרצה בתנאי השימוש. ישנו סיכון גבוה לזליגת מידע במהלך שינויים ארגוניים, כגון מיזוגים, פשיטות רגל, רכישות, צמצומים, וכו', אשר במהלכם המידע מועבר בצורה לא תקינה.
תוכן
מתוך 102 חברות אשר מתעסקות בשיווק בדיקות גנטיות ללקוחות בשנת 2014 למטרות רפואיות, 71 מהן הכילו הסכמי תנאי שימוש בפומבי,
מתוך 260 הסכמי תנאי שימוש של חברות תוכנה בשנת 2010,
מתוך 31 חברות אשר מתעסקות באחסון ענן בשנת 2010 הפועלות באנגליה,
מודעות ציבורית
בסרט דוקומנטרי הנקרא Terms and Conditions May Apply פורסמו התראות לגבי בעיות אשר קיימות בהסכמי תנאי שימוש. הסרט עלה לביקורת על ידי 54 מסקרים מקצועיים וזכה בתואר הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של חוף ניופורט 2013.
האתר Terms of Service; Didn't Read מדרג אתרים ושירותי אינטרנט לפי תנאי השימוש ומדיניות הפרטיות שלהם, להנגשת התנאים הארוכים של אתרים ושירותים מרכזיים לציבור.
דוקו (נוזקה)
דוקו (Duqu) היא נוזקה, שהתגלתה בספטמבר 2011, ונחשבת כקשורה לנוזקה סטוקסנט. מעבדת הקריפטוגרפיה ואבטחת מערכות של אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה בהונגריה גילתה את הנוזקה, ניתחה אותה ופרסמה דו"ח בן 60 עמודים, בו קראה לנוזקה בשם "דוקו", שנגזר מהתחילית "DQ~", אותו היא נותנת לקבצים שהיא יוצרת. דוקו מפיצה עצמה כתולעת מחשב, אוספת מידע במחשב שבו היא מותקנת, ומוחקת קבצים.
הקשר לסטוקסנט
מומחים בחנו את התכונות הדומות בין דוקו לסטוקסנט, ומצאו מתוכן 3 מעניינות:
מטרה
דוקו תר אחר מידע, שיכול להועיל בהתקפה על מערכות בקרה תעשייתית. המטרה שלו היא לא להרוס, אלא לאסוף מידע. אולם, בהתבסס על המבנה המודולרי של דוקו, ניתן להשתמש במטענים ייעודיים כנגד כל סוג של מערכת מחשבים. כלומר, התקפת סייבר המבוססת על דוקו יכולה להיות אפשרית. נמצא כי בשימוש במערכת מחשב פרטית, דוקו מוחק כל מידע על כניסה למערכת, ובחלק מהמקרים גורם למחיקה של כל הדיסק הקשיח. תקשורת פנימית של דוקו נותחה על ידי חברת סימנטק, אך לא ידוע עדיין במלואו, כיצד בדיוק הוא משכפל את עצמו בתוך מערכת מותקפת. דוקו משתמש בקובץ תמונה jpeg בגודל 54×54 פיקסלים ובתיקיות-דמה מוצפנות בתור מכלים (סוג של מבנה נתונים מופשט) להברחת מידע למרכז השליטה והבקרה שלו. מומחי אבטחה עדיין מנתחים את הקוד כדי לקבוע את סוג המידע שהתקשורת כוללת. מחקר ראשוני מעיד כי הנוזקה הראשונית מוחקת את עצמה באופן אוטומטי לאחר 36 ימים, דבר המקשה על האיתור שלה.
Don't Come Easy
Don't Come Easy (בעברית: לא בא בקלות) הוא שיר שבוצע על ידי הזמר האוסטרלי, אייזיאה פיירברייס וייצג את אוסטרליה באירוויזיון 2017. השיר יצא לאור ב-8 במרץ 2017.