cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sonic Generations
עלילה
כאשר סוניק חוגג את יום הולדתו יחד עם כל חבריו, מפלצת בשם "אוכל הזמן" (Time Eater) מופיעה ושואבת את כולם לעבר. כאשר סוניק מחפש את שאר החבורה, הוא פוגש את הגרסה הצעירה והקלאסית שלו. סוניק המודרני והקלאסי מנסים יחד לרוץ ברחבי ההיסטוריה של המשחקים, להציל את חבריהם, לתקן את הזמן ולגלות מי העומד מאחורי המפלצת המסתורית. במשחק זה סוניק המודרני וסוניק הקלאסי פוגשים את טיילס המודרני עם טיילס הקלאסי. לאחר כמה שלבים לדוגמה: (Sonic Adventure, Sonic Adventure 2, Sonic Heroes, Sonic 2006, Sonic Unleashed.) הם פשוט הצליחו להשיג את יהלום הכאוס השישי. על מנת כל מה שהם צריכים זה רק לסיים עוד שלושה שלבים. לאחר שהשניים הצליחו בכל דרך אפשרית. סוניק המודרני והקלאסי מגלים בסוף שמי שהיה אחראי על המפלצת המסתורית זה היה דוקטור אגמן אליו הצטרף רובוטניק. השניים נהרגים ועם כן נראה שאגמן ורובוטניק ניצחו. אך השניים חוזרים לחיים עקב יהלומי הכאוס שהיו יכולים להפוך אותם לסופר סוניק. במשחק ניתן לראות שהשניים נהפכים לסופר סוניק ומנסים לעצור את "מפלצת האוכל בזמן" ניתן לשמוע דברים שרוב הדמויות אומרות (כגון: "קדימה סוניק אתה יכול"). אך תיקון המסע בזמן חייב להיפסק.
משחקיות
במהלך המשחק יהיו שני מצבי משחק. המצב הקלאסי והמצב המודרני. במצב הקלאסי משחקים בתור סוניק הקלאסי, כשמכניקת המשחק זהה לזו של המשחקים הקלאסיים המתאפיינת בדו־ממדיות מוחלטת (כמו למשל בסוניק הקיפוד (1991), סוניק הקיפוד 2 (1992), סוניק CD (1993), סוניק הקיפוד 3 (1994) וכו'). במצב המודרני יהיה אפשר לשחק בתור סוניק המודרני, כשמכניקת המשחק זהה לזו של "סוניק משוחרר" (Sonic Unleashed) ו"סוניק צבעים" (Sonic Colors), המתאפיינת בתלת־ממדיות ודו־ממדיות כאחד.
בנוסף, במהלך המשחק יתאפשר לסוניקים לקבל כישורים חדשים, בין אם אספו את כל חמשת הכוכבים במצב מסוים, או אם השלימו משימות ספציפיות או קנו אותם בחנות הכישורים. הכישורים יאפשרו לסוניקים השונים לקבל בונוסים, כמו מגן על התחלת השלב, מד האצה מוגדל, או טבעות שנשארות 10 שניות יותר לפני שהן נעלמות במקרה שסוניק נפגע. הבונוסים יעבדו רק בשלבים הרגילים. בנוסף אפשר לקנות בחנות הכישורים עוד חיים וקונסולת ג'נסיס, המתחברת לשלט ג'נסיס הנמצא בשלב הראשון. בעזרתם השחקן יוכל לשחק בסוניק הקיפוד המקורי מ-1991.
גרסת ה-3DS
בגרסת ה-3DS יש אופן משחק אחר:
השחקן מתבקש לסיים את השלב בגרסה של סוניק הקלסי ובגרסה של סוניק המודרני. ולאחר מכן מתבקש השחקן לסיים שלב בונוס מהמשחק "גיבורי סוניק" ואז יוכל לעבור לשלב הבא. פעם בכמה שלבים יש שלב בשם "שער בוס" המכיל שני בוסים. אחרי "שער הבוס" נפתחים עוד כמה שלבים. כל שלב בונוס שמסיימים = יהלום כאוס. 7 יהלומי כאוס + סיום 3 שערי בוס = לשחקן יש את האפשרות להילחם מול אוכל הזמן בסופר סוניק.
שלבים
השלבים של המשחק "סוניק דורות" הם שלבים מתוך משחקי סוניק לדורותיהם ב-20 השנים האחרונות:
שחרור המשחק
בתחילה סגה הוציאה לאור את המשחק רק ל-Xbox 360, פלייסטיישן 3 ונינטנדו 3DS. החל מה-4 בנובמבר 2011, המשחק זמין לרכישה דרך סטים למחשב האישי, ומחירו עומד על כ-30 דולרים.
ביקורות
המשחק בכללי קיבל ביקורות טובות כשקיבל מרוב המבקרים ציון מעל 80%. המבקרים מציינים שהמשחק מאזן בצורה מוצלחת בין שני מצבי המשחק השונים ואף על פי שרוב המשימות מעצבנות הם כמעט נמנעות לגמרי. המשחק הזה הוא השלישי ברצף שהביקורת הכללית עליו היא טובה, כשלפניו נמצאים "סוניק הקיפוד 4 פרק 1" ו"סוניק צבעים" השאלה. העיקרית ששאלו המקרים היא לאן סוניק ממשיך מכאן, שהרי אי אפשר שסדרת משחקים תישען על נוסטלגיה בלבד. למרות זאת, הייתה ביקורת מרכזית על משחק: היה מספר מועט של שלבים (9 לכל גרסה של סוניק), כך שהוא קצר מדי.
רועי (ספר)
רועי הוא רומן אשר נכתב על ידי אסתר שטרייט-וורצל, יצא לאור בשנת 2003 והפך לרב-מכר.
עלילה
בספר מתוארים חייו של רועי, אשר גדל ללא אב. בנעוריה, אמו דליה הייתה המאהבת של רפי, מפקד בצה"ל - אביו הביולוגי של רועי.
בחלוף השנים, דליה נישאת לרופא בשם מייק. בעת טיול במדבר יהודה, דליה פוגשת את רפי ומוזמנת יחד עם מייק לארוחה משותפת. בתום הארוחה, מייק מגלה כי רפי הוא אביו הביולוגי של רועי, שאינו יודע דבר על כך. בנו של רפי, עמרי, מפתח קשר חברי עם רועי, ומזמין אותו לביקור במושב בעמק יזרעאל בו הוא גר עם משפחתו. הגילוי מעורר את זעמו של מייק, שרב עם דליה. מאותו הרגע יחסיהם של מייק ורועי משתנים, והופכים לקרים מאוד. למייק ודליה נולדים תאומים. מייק אוהב את ילדיו ומפנק אותם, מה שמדגיש את יחסו הרע לרועי.
בסיוע של חברתו, רועי מגלה את האמת אודות זהותו האמיתית של אביו הביולוגי, דבר אשר גורם למשבר במשפחתו של רפי. אשתו ובנותיו מתכחשות לקיומו של רועי. היוצרות מתהפכות, כאשר הוא מתפייס איתן. בינתיים, יחסיהם של דליה ומייק עולים על שרטון. לבסוף הם מתגרשים. דליה מוצאת נחמה בכך שתוכל להחזיר את רועי אליה. היא משלימה עם רפי ורעייתו.
במהלך הספר רועי מתאר את ההתרחשויות בארץ, ביניהם האינתיפאדה השנייה, אשר גובה מחירים רבים. חברו של רועי, ליאור, אשר גורש מביתו ועבר לפנימייה, נרצח על ידי מחבל, דבר המקשה על חייו של רועי. הוא וסמדר מחזיקים בדעות פוליטיות שונות אך הדבר אינו מעיב על מערכת היחסים שלהם.
ערכי משפחה
הספר מציג מערכות יחסים סבוכות בכל הרבדים. רועי גדל במשפחה חד הורית. אמו בחרה במערכת היחסים החדשה שלה, תוך כדי וויתור על בנה. מייק הוא גבר קנאי, וברגע שהכיר את רפי שינה את יחסו אל דליה ורועי. רועי גדל עם סבו וסבתו המשמשים עבורו כהורים. הוא מכיר נערה וחווה אהבה ראשונה. הוא אף חווה שכול. רועי פוגש את אביו ומשפחתו בטיול, ומיד חש קשר רגשי עמוק איתם, למרות שלא ידע מדוע. זהו מאפיין קבוע בספריה של אסתר, הזיקה החזקה למשפחה.
אסטריקס
הקומיקס עוסק בכפר גאלי המחזיק מעמד נגד הכיבוש הרומאי בזכות שיקוי פלא המעניק כוח על-אנושי, וגיבוריו הם אסטריקס האמיץ והממולח, אובליקס הענק התמים והילדותי, אשפיקס כהן-העץ הזקן והחכם ושאר חברי הכפר הגאלים.
דמותו של אובליקס, רעהו של אסטריקס, דורגה במקום ה-23 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין Empire.
סקירה כללית
רוב עלילת הסדרה מתרחשת בכפר חוף דמיוני ללא שם בצפון מערב ארמוריקה (מחוז בגאליה העתיקה, כיום אזור נורמנדי בצרפת) בשנת 50 לפנה"ס. הכפר ידוע בקרב הגאלים בתור החלק היחיד בארצם שעדיין לא נכבש על ידי יוליוס קיסר והלגיונות הרומיים שבשליטתו, וזאת משום שתושבי הכפר מסוגלים להשיג כוחות על-אנושיים על ידי שתיית שיקוי פלא, אותו נוהג להכין כוהן-העץ של הכפר, אשפיקס. הכפר שוכן לחוף האוקיינוס האטלנטי, ומוקף משאר עבריו בארבעה חילות מצב רומיים, שעליהם מוטל לפקוח עין ולוודא כי הגאלים נמנעים מ"מעשי קונדס".
ההומור בספרי אסטריקס הוא צרפתי אופייני, לעיתים קרובות נסוב סביב משחקי מילים, קריקטורות, וסטריאוטיפים משעשעים של אומות אירופיות ואזורים צרפתיים. חלק רב מן ההומור בספרי אסטריקס הראשונים היה במפורש צרפתי, עובדה שעיכבה את תרגום הספרים לשפות אחרות מחשש לאובדן ההומור ורוח הסיפור. הספרים החדשים יותר כוללים הומור אוניברסלי יותר, הן כתוב והן מאויר. לצד ההומור הגבוה, הספר כולל גם הומור גרפי יותר כגון המראה הקריקטוריסטי של הדמויות והקרבות ביניהן (שכוללות בעיקר תגרות ידיים). מאפיין נוסף של הסדרה הוא שימוש באלמנטים הנחשבים לקומיים ומתאימים לכל הגילאים, החל מתגרות ידיים הומוריסטיות וכלה במשחקי מילים מתוחכמים. חלק ניכר מהבדיחות הן על רקע ההיסטוריה של רומא ובפרפראזות על מימרות לטיניות, נושא שנלמד בהרחבה במערכת החינוך הצרפתית. הרמיזות הקומיות הן גם על רקע הבדלים תרבותיים בין אזורים שונים בצרפת, וסגנונות שונים של קבוצות לאומיות אחרות. סגנון הציור משלב בין דמויות קריקטוריסטיות, מצחיקות וחביבות לרקע ריאליסטי הכולל שחזור מהימן של התקופה, מהכפר הגאלי מוקף היער ועד לרומא העתיקה.
למרות (ואולי בגלל) ההומור העוקצני כלפי נטייתם של הצרפתים להתנשאות, התקבלו הספרים בתרבויות אירופיות ופרנקופוניות (דוברות צרפתית) ברחבי העולם.
לאורך הסדרה אסטריקס ואובליקס (ולעיתים רבות גם חברי כפר נוספים) יוצאים להרפתקאות שונות ברחבי הכפר וברחבי העולם. מקומות בהם הם מבקרים לאורך הסדרה כוללים אזורים שונים בגאליה (לוטטיה, קורסיקה וכדומה), מדינות אשר שכנות לגאליה (בלגיה, ספרד, בריטניה, גרמניה וכו'), ומדינות רחוקות (אמריקה הצפונית, יהודה והמזרח התיכון, הודו וכו').
אסטריקס
אסטריקס (Astérix) הוא הדמות הראשית בסדרה. לוחם אמיץ, חכם, ערמומי ונמוך קומה אשר נוהג באופן עקבי להתנדב בלהט לצאת למשימות מסוכנות. חובש קסדה מכונפת וחמוש בחרב קצרה, בה כמעט אינו משתמש. אסטריקס נוהג לשתות את שיקוי הפלא שרוקח כהן-העץ אשפיקס כדי לקבל חוזק על-אנושי.
אובליקס
אובליקס (Obélix) הוא חברו הטוב של אסטריקס, אשר עובד כחוצב מנהירים וכאיש משלוח של מנהירים. אובליקס הוא איש גדול ממדים - גבוה, שמן ובעל תיאבון עצום לאוכל, בייחוד לחזירי בר צלויים. כשהיה פעוט נפל לקדירה של שיקוי הפלא ובזכות כך זכה לכוח עצום ביותר באופן קבוע (בעוד שאר הגאלים צריכים לשתות את שיקוי הפלא כדי לקבל כוח זה, וגם אז השפעתו זמנית בלבד). בנוסף, אובליסק חובב תגרות ידיים המוניות, בייחוד עם החיילים הרומים ושודדי הים. עם זאת נראה שהוא לא עושה זאת מתוך אכזריות או לוחמנות אלא כשעשוע, וסובר שגם אויביו חושבים כך. אובליקס נעלב בקלות ונוטה להיגרר לקטטות. באופיו אובליקס תמים וקצת ילדותי, ואיננו חכם ופיקח כמו אסטריקס.
אשפיקס
אשפיקס (Panoramix) הוא כוהן-העץ החכם של הכפר. אדם זקן וגבוה בעל זקן לבן ארוך, חלוק לבן וגלימה אדומה. נודע בעיקר כרוקח של שיקוי הקסם אשר מעניק לגאלים את כוחותיהם העל-אנושיים, אך באמתחתו גם שיקויים אחרים. למשל, ב"אסטריקס וקלאופטרה" הוא רקח סם-שכנגד שהגן על אסטריקס, אובליקס ועליו מפני רעל. פירוש שמו בצרפתית הוא "התמונה הכוללת".
מבריקס
מבריקס (Idéfix) הוא הכלבלב הזעיר של אובליקס. מבריקס הופיע לראשונה בספר החמישי, המסע מסביב לגאליה. מבריקס נוטה להיות בעל מזג נבזי, אך הוא נאמן מאוד לאובליקס ועוזר לו להילחם נגד הרומאים. הוא בעל תודעה אקולוגית מפותחת וכועס כאשר פוגעים בעצים.
סטריאוטיפים ורמיזות
הספר מתבסס על ההיסטוריה הרומית, היסטוריה שנחשבה ועוד נחשבת כבסיס לתרבות הצרפתית. בתקופה שבה חוברו רוב הספרים, עדיין היו נהוגים לימודי לטינית ולימודים קלאסיים אחרים בבתי הספר בצרפת. אפשר להשוות את העיסוק ההומוריסטי בהיסטוריה הרומית, לעיסוק ההומוריסטי בתקופת התנ"ך שהיה מקובל מאוד בקרב קומיקאים וסאטיריקנים בישראל.
בכל מקום שבו הם מבקרים נתקלים אסטריקס ואובליקס באנשים ובמצבים מן החיים האמיתיים המוצגים בצורה קריקטורית וסטריאוטיפית. לדוגמה, באחד הספרים הראשונים, אסטריקס והגותים, הגותים מוצגים כמיליטריסטיים ונאמני משטר, המזכירים את הגרמנים של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. הקסדות אותן עוטים הגותים מזכירות את קסדות הפיקלהאובה הגרמניות ממלחמת העולם הראשונה, ואחד ממנהיגיהם מזכיר בצורה ברורה את אוטו פון ביסמרק. הבריטים, לעומת זאת, מתוארים כמנומסים, מדברים בשם תואר לפני שם עצם (הבדל ניכר בין התחביר האנגלי לתחביר הצרפתי), שותים בירה חמה ומים חמים (לפני שהובא התה לאנגליה, כביכול על ידי אסטריקס עצמו), ומרתיחים את כל מזונותיהם. ספרד היא מדינה זולה אי שם בדרום, מקום שבו אנשי הצפון נופשים בחופשותיהם (ודורשים לאכול מאכלים הזהים לאלו שבבתיהם).
כמה סטריאוטיפים לגבי אזורי צרפת השונים הם לדוגמה אנשי נורמנדי שאינם מסוגלים לענות תשובה ישירה, אנשי מרסיי המשחקים בפטאנק, והקורסיקנים הנמנעים מכל עבודה, מתרגזים בקלות, ושומרים על נקמות-דם לאורך שנים.
דמויות משניות מייצגות לעיתים אנשים מפורסמים או דמויות דמיוניות, לרוב קריקטורות של תושבי צרפת האופייניים לאותה התקופה, במיוחד מן הטלוויזיה והמופעים. בספר "אובליקס וחבורתו" לדוגמה, הביורוקרט הרומאי הוא קריקטורה של ז'אק שיראק, ושני לגיונרים רומאים דומים לסטנלי לורל ואוליבר הרדי.
דמויות אחרות מתקשרות למקומות שבהם מבקר אסטריקס. דוגמה טובה היא הזמרים הנודדים המפורסמים ביותר בבריטניה, בספר "אסטריקס בבריטניה", המאוירים באופן ברור כחברי להקת הביטלס; זוג לוחמים בלגיים בספר "אסטריקס בבלגיה" הדומים לתומסון ותומפסון מהקומיקס הבלגי טינטין, ודון קיחוטה וסנצ'ו פנצ'ו בספר "אסטריקס בספרד". בספרים חדשים יותר מדובר בדמויות ראשיות גם כן: בספר "אסטריקס וירושלים של זהב שחור" מרגל רומי כשון קונרי בדמות ג'יימס בונד שנושא את השם "אפס-אפס-ששיקס" (Doublosix) שפרושו 006 כפרפרזה על כינויו של ג'יימס בונד - 007. הצעיר, ומפקדו דומה לשחקן הראשון ששיחק את M, ובספר "אסטריקס וילדותו השנייה של אובליקס" מנהיג בריחת העבדים (יווני, הנקרא ספרטקיס) מבוסס על קירק דאגלס כספרטקוס. בספר "אסטריקס בקורסיקה", מנהיג קורסיקני מוצג באופן ברור בתור נפוליאון בונפרטה. נוסף בזאת, בספר "השמיים נופלים לו על הראש", צמד גיבורים המבוססים על שתי דמויות ידועות בסרטים של ארצות הברית: גיבור על בשם "סופר שיבוט" המזכיר במראהו את ארנולד שוורצנגר, וחייזר קטן בשם "טון" (באנגלית: מצויר) בתור מיקי מאוס.
אולם בהיבטים רבים סדרת הספרים מייצגת את חיי המאה הראשונה לפנה"ס בצורה מדויקת למדי. לדוגמה, הבניינים צפופי הקומות והדירות ברומא, עליהן אומר אובליקס כי גגו של אדם אחד הוא רצפתו של אדם אחר (ועל כן "הם מטורפים, הרומאים האלה", המשפט החביב על אובליקס). מצד שני נוכחות הארובות בגגות בתי הכפר הגאלי אינו מדויקת, משום שאצל הגאלים נעשה שימוש בפתחי גג כדי לאפשר לעשן לצאת. בספר "אסטריקס וירושלים של זהב שחור" מבקר אסטריקס בירושלים, שצוירה על פי צילומים של דגם ירושלים שנמצא אז ב"הולילנד" (היום במוזיאון ישראל). את הצילומים צילם אודרזו בעצמו בביקור שערך בארץ, כדי ללמוד לצייר את נופיה בצורה אמינה. ואולם, בציור אחר רואים את שער האריות עם תבליטי הברדלסים אף על פי שהחומה עם שער האריות והברדלסים נבנתה על ידי בייבארס, כלומר רק כ-1200 שנה מאוחר יותר.
הטקסט גם עושה שימוש תדיר בביטויים וניבים לטיניים, וכן ברמיזות לטקסטים לטיניים קלאסיים, בפרט לספר "מלחמת גאליה" מאת יוליוס קיסר. בדיחות רבות מתייחסות לנוהג של יוליוס קיסר לכתוב על עצמו בגוף שלישי. רמיזות כאלה יכלו להתקבל היטב בקרב המגזרים בעלי ההשכלה בצרפת ובלגיה בשנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר לימוד לטינית היה עדיין נפוץ בבתי הספר.
אף על פי שהסדרה עושה שימוש בביטוי "אבותינו הגאלים", יוצריה אינם ממוצא צרפתי: רנה גוסיני היה יהודי ממוצא פולני שגדל רוב שנות ילדותו בארגנטינה ואילו אלברט אודרזו הוא ממוצא איטלקי. יש הטוענים, שיהדותו של גוסיני אף השפיעה על כתיבת הספר, והכפר הקטן שמורד ברומאים אינו אלא ייצוג לממלכת יהודה בזמן מרד בר כוכבא, אסטריקס (בלטינית Aster פירושו כוכב) הוא בר כוכבא עצמו אשפיקס הוא רבי עקיבא, יועצו הרוחני של בר כוכבא ושיקוי הפלא הוא אלגוריה לתורה שנותנת ליהודים את כוחם.
משחקי מילים
מפתח מרכזי לטקסט בספרי אסטריקס הוא השימוש במשחקי המילים, בהן נעשה שימוש בשמות הדמויות. שמות שני הגיבורים הראשיים מקורם באסטריסק (Asterisk - סימן הכוכבית *), ואובליסק (Obelisk - מצבת חרוט אבן). אסטריקס הוא כוכב הסדרה (בלטינית Aster פירושו כוכב, ו-rix פירושו בקלטית מלך, בדומה ל-rex בלטינית). אובליקס עובד כמוביל מנהירים (מנהיר - menhir - אבן גדולה ומסותתת ששימושה לא ברור. משערים שהיא שימשה לפולחן כלשהו או אולי כמצבה). למעשה, כמעט כל שמות דמויות הגאלים מסתיימות ב-"---יקס" (-ix), קרוב לוודאי כאזכור למנהיג הגאלי ההיסטורי ורקינגטוריקס שהוביל את המרד נגד הרומאים בשנים 52/3 לפנה"ס, אך למעשה רק חלק מהמלכים הגאליים נשאו שמות שהסתיימו ב -rix. הסיומת "---יקס" לשמות הגאלים נשמרת ברוב התרגומים. כך בתרגום לעברית נקרא זקן הכפר "ענתיקס", "מתושלחיקס" או "אשמאיקס", "לוחמאמיקס" הוא מנהיג הכפר (ובתרגום החדש: דגוליקס), ו"חמשיריקס" הוא הפייטן (בתרגום החדש: דורהמיקס). תרגומי השמות נתקלו לעיתים קרובות בקשיים בשמירה על ההומוריסטיות וכפל הלשון שבהם. עם זאת תרגום השמות הצרפתיים לאנגלית דווקא היה מוצלח למדי - השם "Ordralfabétix", שפירושו בסדר אלף-בית, הפך בצורה מוצלחת באנגלית ל-"Unhygienix" (לא היגייני), רמיזה לסחורה הלא מוצלחת של מוכר הדגים הכפרי. "Panoramix", כהן הכפר ששמו אולי מעיד על ראייתו את התמונה המלאה (פנורמה), הפך ל-"Getafix", כמו "get a fix", דבר המתקשר לרקיחת שיקויי הקסם. הכלבלב של אובליקס שנקרא במקור "Idéfix", רעיון מקובע, אובססיה, דוגמה, מערכת עקרונית, הפך ל-"Dogmatix", אשר גם משמר את "רעיון מקובע", וגם שומר על dog בצורה מושלמת.
התרגום לאנגלית שנעשה בבריטניה בידי אנתיאה בל ודרק הוקרידג' (Anthea Bell and Dereck Hockridge), לעיתים קרובות תוך התייעצות עם הכותבים המקוריים, הוא המקיף והמושקע ביותר מבין התרגומים שנעשו לסדרת הספרים. באיורים לא נערך כל שינוי, אולם בקטעים מסוימים הטקסט האנגלי משמר רק בצורה מעורפלת את המקור. הדבר אמור במיוחד לגבי משחקי מילים בצרפתית או בדיחות הקשורות להבדלי תרבות בין אזורים בתוך צרפת. תשומת לב מיוחדת הוקדשה לתרגום הספר "אסטריקס בבריטניה", והוא אכן זכה לפופולריות רבה בבריטניה.
סיומות השמות
לכל עם יש סיומת אופיינית לשמו של בן העם: בספר אסטריקס ומירוץ הכרכרות נוספו כמה סיומות:
סדרת ספרי אסטריקס
להלן רשימה של 33 הספרים הרשמיים בסדרה. ספרים 1–24 ו-32 הופקו בשיתוף פעולה בין אודרזו וגוסיני. ספרים 25–31 ו-33 הופקו על ידי אודרזו בלבד. לרגל ציון 50 שנה לספר הראשון, יצא לאור הספר ה-34 בסדרה - "אסטריקס ואובליקס, יום ההולדת". כמו כן יצא ספר המבוסס על הסרט "12 המשימות של אסטריקס".
תרגומים לעברית
שנים עשר אלבומים תורגמו לעברית בהוצאה לאור "דליה פלד מוציאים לאור בע"מ", בשיתוף עם הוצאת הספרים "מודן". ההדפסות נעשו משנת 1985 ועד 2008. בתחילה בכריכה קשה ולאחר מכן במהדורות כריכה רכה. התרגומים לספרים השונים נעשו על ידי אורה כהן כץ, אביטל ענבר ושלושת האחרונים על ידי דורית דליות עם שי צ'רקה כעורך; וציורי הטקסטים על ידי נאוה אלון, נורית יובל ואורית ברוך. בשלושת הספרים האחרונים שי צ'רקה עזר בעיצוב.
בחלק מהכרכים תורגמה הלטינית לארמית, כגון בדיחות הלגיונרים בספר הראשון - "בדידי הוה עובדא", שפירושו "כבר התנסיתי בכך". בשנת 2023 יצא לאור הספר "אסטריקס הגאלי" בהוצאה מחודשת על ידי כנרת זמורה ביתן.
היסטוריה
רנה גוסיני ואלבר אודרזו נפגשו לראשונה בשנת 1951. לאחר שעבדו יחד על פרויקטים שונים, בשנת 1959, התברר להם שלא יוכלו לפרסם קומיקס שכתבו, מכיוון שהוא דומה מאוד לקומיקס אחר שפורסם בעבר. נותרו להם פחות מחודשיים עד מועד פרסום הקומיקס, והם ניסו לפתח עלילה. אודרזו תיאר זאת כך:
לפי דבריו של אודרזו, המחשבה הראשונה של גוסיני הייתה "מה אם במקום לזרוק את נשקו לרגליו של קיסר, ורקינגטוריקס היה זורק את נשקו על רגליו של קיסר?" הם התלהבו מהרעיון והחלו לפתח עלילה שהתרחשה בפרק הזמן של מלחמת גאליה.
מחוות והשפעות
מחוות לכבוד 50 שנה לקומיקס
סרטי לייב אקשן
בשלושה מהסרטים ז'ראר דפרדייה מגלם את אובליקס.
מחזות והצגות
בשנת 2009, הופק מחזמר אסטריקס על פי הספר המרוץ סביב גאליה.
פארק השעשועים
פארק אסטריקס (Parc Astérix) נפתח לראשונה בשנת 1989 וממוקם כ-35 ק"מ מצפון לפריז ו-32 ק"מ מאתר הנופש דיסנילנד פריז. הקומפלקס כולל פארק שעשועים ומלון. זהו פארק שעשועים בעל הנוכחות השנייה בגודלה בצרפת אחרי דיסנילנד - הפארק מארח כ-1,800,000 מבקרים בשנה. הפארק נודע במיוחד בזכות רכבות ההרים המצויות בו. הוא פתוח מחודש אפריל עד לחודש נובמבר.
אקס-מן: אמנת הפלנקס
אמנת הפלנקס (באנגלית: Phalanx Covenant) הוא קשת סיפור ואירוע קרוסאובר ביקום מארוול שפורסם בחוברות הקומיקס אקס-מן על ידי חברת מארוול קומיקס בין ספטמבר לאוקטובר 1994 למשך 9 חוברות. את הסיפור כתבו פביאן ניצ'זה, סקוט לובדל, לארי האמה וטוד דזאגו, באיורם של אמנים כאנדי ואדם קוברט, ג'אן דורסמה, רוג'ר קרוז, טוני דניאל, ג'ו מדוריארה, סטיב סקרוס וסטיב אפטינג. אחד המאפיינים הבולטים בקשת הסיפור הוא שקבוצת האקס-מן משחקת תפקיד משני בה.
עלילה
קשת הסיפור הובאה בשלוש תת-עלילות:
ביבליוגרפיה
{|
אליפות איטליה בכדורגל 1902
אליפות איטליה בכדורגל 1902 הייתה העונה החמישית של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-2 במרץ 1902 והסתיימו ב-13 באפריל 1902.
בתחרות השתתפו 8 קבוצות. תחילה התקיימו משחקים בבתים אזוריים. הקבוצות המנצחות המשיכו בתחרות בשיטת הנוקאאוט.
מילאן, כמנצחת של העונה הקודמת הגיע ישירות למשחק הגמר.
גנואה זכתה באליפות בפעם הרביעית בתולדות המועדון.
מהלך התחרות
בשלבים המוקדמים הקבוצות חולקו לאזורים:
נגמ"שים כבדים בצה"ל
צה"ל מפעיל מספר דגמים של נגמ"שים כבדים המכונים בקיצור נגמ"כים. נגמ"ש (נושאי גייסות משוריין) הוא רכב המיועד לנשיאת לוחמי חיל רגלים ופלסי הנדסה קרבית. הנגמ"ך הוא נגמ"ש כבד, השוקל כמה עשרות טונות ומבוסס, בדרך-כלל, על תובה של טנק.
בין הנגמ"כים המשמשים או ששימשו את צה"ל:
עקב עימות נמוך עצימות ברצועת הביטחון בלבנון, נזקק צה"ל לנגמ"שים כבדים ובעלי מיגון טוב יותר מאשר נגמ"שי M-113 המיושנים והפגיעים. לשם כך פיתח צה"ל סדרה של נגמ"שים המבוססים על טנקי שוט קל שיצאו משירות, בנוסף לנגמ"ש המבוסס על תובת T-55. ההתבססות על טנק שממוגן בכבדות הוזילה באופן ניכר את העלויות, קיצרה את זמן הפיתוח, ואפשרה ייצור נגמ"ש כבד (נגמ"כ) ורכב קרבי משוריין (רק"ם) הממוגן היטב נגד איומי נ"ט ומטעני חבלה.
בעולם
הנגמ"ש (נושא גייסות משוריין) הופיע בסוף מלחמת העולם הראשונה ובאופן משמעותי יותר במלחמת העולם השנייה, והפך לכלי לחימה נפוץ אחריה. הנגמ"ש הוא רכב קרבי משוריין שנועד להוביל לוחמי חיל רגלים (חי"ר) בבטחה אל שדה הקרב, תוך הקניית הגנה מפני נשק קל ורסיסי ארטילריה. מטרה משנית של הנגמ"ש, שנוספה לו בעשורים האחרונים והפכה ליותר ויותר מרכזית, היא שימוש בנגמ"ש כרכב חיל רגלים ממוכן ופלטפורמת לחימה המסייעת לחי"ר בנשק כבד כגון מקלעים, מרגמות, טילי נ"ט ותותחים קלים. בהמשך התפתחו נגמ"שים אלה לרק"ם מסוג חדש שנקרא נגמ"ש לחימה (IFV, רכב לחימת חי"ר), שבו עבר הדגש מהובלת חי"ר באופן מרווח יחסית, לנשיאת אמצעי לחימה ותפעולם בידי צוות של 3–6 לוחמים.
עם הופעת נשק נגד-טנקים (נ"ט) מתקדם וזמין (כגון רקטות נ"ט וטילי נ"ט), רבים מהנגמ"שים שהיו בשירות נהפכו למלכודות מוות ללוחמים שבהם. לפיכך היה צורך לתגבר את המיגון של הנגמ"ש או לפתח מראש נגמ"ש כבד הנושא מיגון ברמה הדומה לזו של טנק. בעוד שנגמ"ש רגיל שוקל לכל היותר כ-20 טון, נגמ"ש כבד יכול להגיע למשקל של יותר מ-50 טון, ובדרך כלל שוקל כמה עשרות טונות. בניגוד לנגמ"ש רגיל, שמתוכנן במקור להגן בפני נשק קל, מקלעים ורסיסים, נגמ"ש כבד מתוכנן להגן גם בפני נשק כבד כגון טילי נ"ט ומטעני חבלה. בדרך כלל נגמ"שים כבדים מבוססים על תובות טנקים משיקולי חיסכון בזמן ועלויות פיתוח וייצור (שימוש בתובות קיימות במקום פיתוח וייצור של תובות חדשות).
אף שכבר במלחמת העולם השנייה הופיעו נגמ"שים כבדים המבוססים על תובת טנק (נגמ"ש קנגורו הקנדי), שימוש נרחב בנגמ"שים כבדים החל רק בעקבות הניסיון המוצלח של צה"ל איתם ובשל התרבות העימותים בעצימות נמוכה (LIC) ברחבי העולם. מספר מדינות שהיו חלק מהגוש הקומוניסטי לשעבר הסבו, כמו צה"ל, טנקי T-55 לנגמ"שים כבדים, בהם: ה-BTR-T (נגמ"ש לחימה כבד) הרוסי וה-VIU-55 Munja הסרבי (נגמ"ש הנדסה קרבית). הירדנים, כמו צה"ל, הסבו גם הם טנקי צנטוריון לנגמ"שים כבדים, וב-2001 הושק ה"תמסח", נגמ"ש כבד המבוסס על צנטוריון שכיוונו נהפך כדי לאפשר דלת יציאה אחורית. במקביל פיתחו מדינות רבות נגמ"שי לחימה בינוניים וכבדים בעלי מיגון משופר בהשוואה למיגונם של נגמ"שים רגילים. בין כלים נמנים הבראדלי האמריקאי, הווריור הבריטי והפומה הגרמני.
למרות המגמה הגוברת של הצטיידות בנגמ"שים כבדים ונגמ"שי לחימה, לא החליפו אלו את הנגמ"שים הקלים, שהיו זמינים בהרבה ונהנו ממשקל קל, כמות גדולה של כלים זמינים, עלויות ייצור נמוכות יחסית, עלויות החזקה נמוכות, מרווח רב ללוחמים שבפנים, ניידות ואף יבילות אווירית (דבר שחשוב ביחידות הנדרשות לפרישה מהירה, כמו חיל הנחתים האמריקאי). כמו כן, נגמ"שים אופניים קלים, שתוכננו עבור מתארי לוחמה בשטח בנוי וסיור מהיר - זכו לפופולריות גם בעשורים האחרונים (לדוגמה: הנגמ"ש סטרייקר האמריקאי).
בצה"ל
בצה"ל נגמ"שים נכנסו לשירות במספרים גדולים רק בשנות ה-70 של המאה ה-20, אז הגיעו אלפי נגמ"שי M-113 תוצרת ארצות הברית. נגמ"שי ה-M-113 החליפו את הזחל"ם - כלי רכב זחליים למחצה ששימשו לתובלת חי"ר ומגוון מטרות, היו בעלי דפנות משוריינות אך בעלי גג פתוח ולכן פגיעים לרסיסים. נגמ"שי ה-M-113, אף על פי שהיו קלים, זולים, ניידים, ורסטיליים ונוחים לתחזוקה, התגלו כפגיעים ביותר לנשק כבד, לרקטות נ"ט, למטעני צד ואף לנשק בינוני כגון מקלעים - בייחוד בזמן מלחמת לבנון הראשונה (1982) והשהייה ברצועת הביטחון בדרום לבנון (1985–2000), אז צה"ל נאלץ להתמודד עם לוחמת גרילה וטרור. כתוצאה מכך פיתחו בצה"ל ובתע"ש ערכות מיגון שונות לנגמ"ש, אך הללו לא הספיקו. לכן החליטו בצה"ל לפתח נגמ"שים כבדים על בסיס טנקים ישנים שהיו במלאי (הצנטוריון שהיה בעל גחון עמיד יחסית נגד מטענים) וטנקים סובייטים שנלקחו שלל (T-55).
היתרון בכך היה שהטנק הוא רכב בעל מיגון כבד והשימוש בפלטפורמה קיימת צמצם באופן ניכר את זמן ועלויות הפיתוח. החסרון בנגמ"שים הכבדים הוא מחירם הגבוה לעומת נגמ"ש קל ייעודי דוגמת ה-M-113 והתחזוקה הקשה והיקרה יותר. הנגמ"שים הכבדים מבוססי הטנקים נכנסו לשירות בשנות ה-80 של המאה ה-20 ונחלו הצלחה רבה בתפקידם. למרות זאת, הם לא יוצרו במספרים גדולים מספיק כדי להוציא לגמרי את ה-M-113 מהשירות ולכן הנגמ"ש הקל נשאר בשירות צה"ל עד ימינו, במספר דגמים - חלקם עברו השבחה ותוספות מיגון על ידי התעשיות הביטחוניות של ישראל.
נגמ"כים מבוססי שוט
זוהי סדרה של נגמ"כים וכלי רק"מ המבוססים על טנק שוט (שדרוג ישראלי של טנק צנטוריון בריטי), בגלל עמידותם הגבוהה יחסית למטעני גחון והיותם טנקים מיושנים יחסית (לעומת המרכבות והמגחים).
נגמשו"ט
הנגמשו"ט פותח ב-1984 בעקבות השהות המתמשכת של צה"ל בדרום לבנון בעקבות מבצע שלום הגליל שהסתבך עם מלחמת האזרחים הלבנונית. נגמ"שי ה-M-113 ("זלדה") משנות ה-70 התגלו כפגיעים מדי, ולמרות אלתורים כגון שכבות מיגון ושקי חול, עדיין לא סיפקו הגנה נאותה לחיילים, בייחוד כנגד רקטות נ"ט (נגד טנקים) וטילי נ"ט.
הפתרון הראשוני שמצאו לבעיה היה להסיע את החיילים בטנקי צנטוריון מיושנים. ברם, הטנק היה צפוף מאוד וכדי לפנות יותר מקום הוציאו את הצריח ובמקומו הגביהו את תא הלוחמים. מעל גג תא הלוחמים הוסיפו 2 פתחים וצריחון פתוח בעל דפנות נמוכות שמוגן בצדדיו. צריחון זה צויד לרוב במספר מקלעים וממנו יכלו החיילים לתצפת ולירות על האויב. כלי זה נודע כ"נגמשו"ט". הוא נכנס לשירות ב-1984 והמשיך לפעול עד סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 בשירות סדיר.
לכלי היו מספר חסרונות: הוא היה פגיע למטעני צד ומטעני קלע, הצריחון נמוך הדפנות סיפק מיגון מועט ללוחמים שרכבו עליו וחמור מכך: חיילים לא יכלו לפרוק ממנו תחת אש, שכן לא הייתה לו דלת אחורית והפריקה נעשתה דרך הצריחון. כתוצאה מכך הוא עבר משימוש של חיל הרגלים לשימוש חיל ההנדסה, שם שודרג לגרסת נגמחו"ן (פירוט בהמשך). במקביל, החלו בצה"ל בהסבת טנקי T-55 לנגמ"ש כבד עם דלת אחורית, דבר שהוליד ב-1988 את ה"אכזרית". האכזרית זכתה להצלחה רבה ונחשבת עד היום לאחד הנגמ"שים הממוגנים ביותר בעולם.
כיום, כל הנגמשו"טים שודרגו לנגמחו"נים ופומ"ות.
נגמחו"ן
נגמחו"ן הוא שדרוג של הנגמשו"ט, אחרי שעבר לשרת כרכב הנדסה קרבית ונגמ"ש עבור פלסי חיל ההנדסה. הכלי עבר מספר רב של שיפורים ושדרוגים, בעיקר במיגון: המאפיין האחרון הוא שהעניק לכלי את שמו: נגמחו"ן = נגמ"ש ממוגן גחון.
הנגמחו"ן שירת שנים רבות בלבנון כרכב הנדסה קרבית עד שהושלם פיתוחה של הפומ"ה בשנות ה-90 של המאה ה-20. הפומ"ה נבנתה במיוחד לפי דרישות חיל ההנדסה וכללה אמצעים מתקדמים יותר מהנגמחו"ן, אם כי מאוחר יותר חלק מאמצעים אלה (הכוללים שבשים וגלאים אלקטרומגנטיים) הותקנו גם על הנגמחו"ן. כמו כן, הדורות האחרונים עברו שיפורי מזקו"ם והם חולקים מרכיבים עם סדרת המרכבה.
כתוצאה מהפיכת הפומ"ה לנגמ"ש ההנדסה הסטנדרטי, שינה הנגמחו"ן את ייעודו והפך לנגמ"ש לחימה (IFV). הפעם תפקידו היה לבצע סיורים ופעילות בט"ש (ביטחון שוטף) באזורים עוינים, שבהם הייתה סכנה לירי צלפים, נ"ט ומטעני חבלה. לצורך כך, הצריח החצי-פתוח הוחלף בצריח פסיבי סגור לחלוטין, שכלל חלונות קטנים מזכוכית משוריינת וחרכי ירי עם שני מקלעי מאג 7.62 מ"מ. מאוחר יותר הותקן צריח ארבע-תאי עם קיבולת לארבעה מאגים וחרכי ירי לנשק אישי.
כאשר פרצה האינתיפאדה השנייה, הנגמחו"ן התגלה ככלי יעיל מאוד לליווי טנקים בערים הפלסטיניות, וכן לביצוע סיורי ביטחון ובקרת קהל באזורים עוינים, פתיחת צירים ופיקוח על דחפורי D9 בעת עבודתם (וזאת מאחר שלדחפורים יש ראות מוגבלת עקב השריון הכבד שהותקן עליהם). הנגמחו"ן נמצא עד היום בשימוש בצה"ל, בעיקר ככלי בט"ש ולא כנגמ"ש הנדסה.
ב-2006 הותקן בחלק מהנגמחו"נים מיגון כלוב נגד רקטות וטילי נ"ט עם רש"ק חלול.
נקפדון
פיתוחו של הנקפדון החל ב-1993. זהו דור שלישי של הנגמשו"ט ונחשב לממוגן ביותר בסדרה. הנקפדון כולל דור חדש של שריון פאסיבי, ועליו מעיל מדור שני של מיגון ריאקטיבי וכן פלטות בזוקה עבות (המגינות על המזקו"ם) עם שריון ריאקטיבי מדור שלישי שפיתחה רפאל - הרשות לפיתוח אמצעי לחימה. השריון מעובה באזור תא הלוחמים המוגבה, שכולל גם מיגון לגג. כמו כן, מיגון הגחון תוגבר. הנקפדון חמוש בשלושה מקלעי מאג 7.62 מ"מ בנוסף לעמדת מקלע כבד שבה ניתן להתקין מקל"ר (מקלע רימונים 40 מ"מ) או מק"כ 0.5. השם "נקפדון" נגזר מ"קיפוד", שכן כלי זה צויד במיגון עילי ונקט בשיטת ההגנה של הקיפוד: להתכדר כך שכל חלקיו הפונים החוצה ממוגנים.
הנקפדון שירת ברצועת הביטחון בשנות ה-90 המאוחרות והמיגון הכבד שלו הוכיח כמציל חיים. לוחות הגחון מנעו אבדות כאשר הנקפדון עלה על מוקשים ומטעני גחון, והשריון שלו הדף רקטות נ"ט ללא גרימת נזק.
בעקבות התגברות הלחימה ברצועת עזה (האינתיפאדה השנייה, 2004 ואילך) החלו נקפדונים לשרת גם ברצועה. חלקם אף דוגמו בצריחון עילי עם חלונות מזכוכית משוריינת וחרכי ירי. גם לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות הועברו מספר נקפדונים לאחריות פיקוד הדרום על מנת לפטרל סביב הרצועה. למרות זאת, רוב הנקפדונים עדיין משרתים בפיקוד הצפון בגבול עם לבנון.
נקפומ"ה
מדובר בגרסה מיוחדת של הנקפדון שמשרתת בסיירת סמו"ר (צוות המנהרות) ופלגת "הבזק" (רובוטיקה) של יהל"ם. השינוי המרכזי בנגמ"ש הוא מסדרון קדמי ודלת בחזית הכלי כדי לאפשר פריקה מהירה של לוחמים, רובוטים וחומרי נפץ בצורה בטוחה יחסית, בניגוד לפריקה ממדפים בגג הכלי כפי שיש בסדרת נגמ"שי השו"ט והפומ"ה. עוד שינויים כוללים צריח ממוגן עם "קונכייה" (מבנה מעל מדף המפקד עם חלונות מזכוכית משוריינת) לתצפית בטוחה, אמצעי לחימה כגון מקלעים, אמצעים מסווגים אחרים, לוח שריון נוסף על המנוע ומיגון כלוב נגד רקטות נגד טנקים. אף על פי שהכלי הוא נגזרת של הנקפדון, הוא מוגדר רשמית כסוג של פומ"ה, כדי שההכשרה עליו תעשה בבית הספר להנדסה צבאית.
נגמ"פופ
נגמ"פופ הוא נגמ"ש תצפית ייעודי המבוסס על נקפדון. הנגמ"פופ צויד בתורן טלסקופי הנפתח לגובה של כ-30 מטר, עליו מותקנת מערכת תצפית מודולרית מדגם POP וכן חיישנים נוספים. התורן ניתן לקיפול ולפרישה באופן אוטומטי.
הנגמ"פופ פותח בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 במיוחד עבור רצועת הביטחון, עקב הצורך בתצפית על השטחים שמסביב למוצבי צה"ל, המאוימים בהפגזת נשק תלול-מסלול (רקטות ופצצות מרגמה). בתקופת האינתיפאדה השנייה נעשה שימוש בכלי זה גם ברצועת עזה בדיוק מאותה סיבה: הצורך לתצפת על השטחים שמהם מבצעים הפלסטינים ירי על יישובים ישראלים. התורן גבוה באופן ניכר מתרנים הקיימים ברכבי תצפית אחרים. המיגון מצמצם את הסיכון לאנשי הצוות. שימוש נוסף נעשה בגזרת הר דב על גבול לבנון מ-2005. בסוף העשור הראשון של שנות ה-2000 שודרגו הנגמפו"פים על ידי התקנת צריח תצפית בדומה לנגמ"חון הרגיל, משתי סיבות: יצירת מראה אחיד ומניעת זיהוי הכלי שנותר האחרון מסוגו עם צריח פתוח, ושיפור תנאי העבודה של התצפיתנים בתוך הכלי שהיו חשופים למזג האוויר מבחוץ.
כאמור, תפקידו של הנגמפו"פ הוא לספק מודיעין קרבי בשטחים מאוימים על מנת לסכל התקפות טרור וירי רקטות על ישראל. הכלי מופעל על ידי חיל האיסוף הקרבי (לשעבר חיל מודיעין השדה).
פומ"ה
פומ"ה (פורץ מכשולים הנדסי) הוא נגמ"ש הנדסה קרבית כבד המבוסס על תובת טנק צנטוריון ומשרת בחיל ההנדסה. הפומ"ה מדוגמת באמצעים ייחודים (כגון גלאים ושבשים אלקטרומגנטיים) ובכלים הנדסיים לפריצת שדות מוקשים, נטרול מטעני חבלה וביצוע עבודות הנדסיות. ניתן להתקין עליה מגובים, צפע שריון נגרר, משגר רקטות ריצוף, צריחון תצפית, מנוף טלסקופי והתקנים נוספים בעת הצורך. הפומ"ה, שפיתוחו החל ב־1983 והושלם בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, נחשב לאחד מנגמ"שי ההנדסה המתקדמים והממוגנים בעולם ונמצא בשירות חיל ההנדסה הקרבית.
נגמ"כים מבוססי מרכבה
בניית רכב קרבי משוריין, ובפרט נגמ"שים, על בסיס תובות טנקים מיושנים, שייצורם נפסק, יצרה בעיות תחזוקתיות ולוגיסטיות. מעבר לעלות של הפעלת הכלי (כגון דלק ובלאי) ועייפות החומר נוצרה גם בעיה של מחסור בחלקי חילוף וכן מגבלה על כמות הכלים שניתן לייצר. בעקבות בעיות אלה החל צה"ל בבחינת הרעיון של פיתוח כלי רכב משוריינים ונגמ"שים על בסיס תובת טנק מודרני שנמצא בייצור שוטף. המועמד הטבעי לכך היה טנק המרכבה, ממספר סיבות: בשל כך החל בשנות ה-90 של המאה ה-20 ייצור ניסיוני של נגמ"שים על בסיס תובת מרכבה, אבל בשל מחסור בתקציב הם מעולם לא נכנסו לייצור שוטף. רק בעשור הראשון של המאה ה-21, בעקבות אסון הנגמ"שים ברצועת עזה, החל פיתוח וייצור נגמ"ש כבד באופן סדרתי, הנמ"ר, וזה נכנס לשירות בצה"ל בשלהי 2008. בשל הצלחת הנמ"ר בלחימה ובהגנה על הלוחמים שבתוכו הורחב הפרויקט וייצורו הוגבר, כאשר חלק מהייצור נעשה בארצות הברית, על מנת להגביר את קצב הייצור ולאפשר רכישת נגמ"שים בכסף סיוע החוץ הביטחוני האמריקאי.
נמ"ר
נמ"ר (נגמ"ש מרכבה) הוא נגמ"ש המבוסס על תובת טנק מרכבה ונושא מיגון כבד. פיתוח הנמ"ר החל בעקבות האינתיפאדה השנייה וזורז לאחר התקריות שנודעו כ-"אסון הנגמ"שים" בחודש מאי 2004. בשנת 2005 הושלם פיתוח אב-טיפוס של הנמ"ר, שצויד במקלעי מאג, אחד מהם בעמדת רפא"ל (מא"ג הניתן לשליטה מתוך הנגמ"ש) וכן במקלע כבד M2 בראונינג הנשלט מבפנים או "קטלנית" של רפא"ל. מספר נגמ"שי מרכבה נשלחו לבדיקה בחטיבת גבעתי, שתצטייד בהם אחרי חטיבת גולני - אך בקצב איטי עקב מחירם הגבוה.
הנמ"ר חמוש בעמדת קטלנית ובה מקלע כבד M2 בראונינג, מקל"ר או מאג הנשלטים מתוך הכלי, מאג מפקד ומרגמה פנימית 60 מ"מ. הוא יכול לשאת 11 לוחמים על ציודם, וכולל מערכת צי"ד לניהול קרב מתקדם ובית שימוש לרווחת החיילים. בתוכנית "תפן 2007–2012" הוחלט על הצטיידות במאות יחידות של הנמ"ר. הנמ"ר נכנס לשירות פעיל בסוף שנת 2008 בחטיבת גולני. הנמ"רים השתתפו במבצע צוק איתן ב-2014 בו המיגון הכבד שלהם הוכיח את עצמו כמציל חיים. בעקבות ההצלחה שלו במבצע החליטו צה"ל והממשלה להגביר את ההצטיידות בנמ"ר. ב-2016 החלה מערכת הביטחון בהתקנת מערכות הגנה אקטיביות מדגם "מעיל רוח" על הנמ"רים.
הנמ"ר קיים במספר תצורות, בהן נגמ"ש חי"ר (התצורה הבסיסית), נגמ"ש פיקוד ונגמ"ש אמבולנס (נמ"רבולנס) לפינוי פצועים.
ב-2017 הציג משרד הביטחון אב-טיפוס של הנמ"ר בתצורת נגמ"ש לחימה. כלי זה מצויד בצריח בלתי מאויש החמוש בתותח אוטומטי 30 מ"מ, מקלע מקביל, טילי ספייק נגד טנקים, מרגמה 60 ו"מעיל רוח".
נמ"ר הנדסי
הנמ"ר ההנדסי (מכונה לפעמים "נמר"ה") הוא הסבה של נגמ"ש המרכבה לרכב הנדסה קרבית הכולל מיגון משופר, מערכת הגנה אקטיבית "מעיל רוח", אמצעים הנדסיים שונים ומגוונים, עמדת "קטלנית" חמושה הנשלטת מתוך הכלי ומערכת ניהול קרב דיגיטלית (מענ"ק) המשתלבת במערכת התקשוב, השליטה והבקרה צי"ד של זרוע היבשה. בנוסף לשיפורים אלה בנמ"ר ההנדסי יש יותר מקום - הוא יכול לשאת 10 לוחמים-פלסים והכניסה לכלי נעשית מדלת כניסה אחורית (בדומה לנגמ"שים כמו האכזרית וה-M113 ובניגוד לפומ"ה שמבוסס על טנק צנטוריון). הנמ"ר ההנדסי נכנס לשירות גדודי חיל ההנדסה הקרבית בסוף 2016.
אופק
ב-2018 במסגרת תוכנית רב-שנתית גדעון החל צה"ל במהלך של הסבת טנקי מרכבה סימן 2 ומרכבה סימן 3 שיצאו משירות לנגמ"שים כבדים הנקראים "אופק". אלה נגמ"שים כבדים הבנויים על בסיס תובת מרכבה סימן 3 שהצריח הוסר ממנו והוחלף בתא לוחמים ממוגן, בתוספת שיפורים והתאמות לנשיאת חיילים. ייעודם העיקרי של הנגמ"שים אלו יהיה לצורכי פיקוד ושליטה במסגרת טקטית מתמרנת.
פר"ג
הפר"ג, ראשי תיבות של פלטפורמת רק"ם גנרית, הוא הסבה של תובות מרכבה סימן 3 ישנות לנגמ"ש כבד שנועד לשמש תומכי לחימה, בעיקר לחיל הטכנולוגיה והאחזקה אך גם צוותי הרפואה, למטרות חילוץ, אחזקה ופינוי פצועים. במסגרת הפרויקט הוסר הצריח והוחלף בתא לוחמים ממוגן ומנוף עם כושר הרמה של 2.5 טונות. פיתוח וייצור הפר"ג החלה ב-2019 על ידי החט"ל ומש"א, וביולי 2021 מדגים של הכלי נכנס לניסויים בזרוע היבשה.
אכזרית
אכזרית היא נגמ"ש כבד המבוסס על תובות טנקי T-55 שנפלו שלל במלחמות ישראל. האכזרית עברה הסבה ושיפוץ כוללים, לרבות החלפת מנוע ושיפור המיגון בשריון ישראלי כבד. היתרון הגדול של האכזרית על סדרת נגמ"שי השוט היא הדלת האחורית, המאפשרת לחי"ר לפרוק בבטחה מהנגמ"ש ולהעמיס עליו בקלות מטען או פצועים. האכזרית, שפיתוחה החל בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 והושלם ב-1988, זכתה להצלחה רבה ונחשבת עד היום לאחד מהנגמ"שים הממוגנים ביותר בעולם. כיום נמצאת האכזרית בשירות חלק מחטיבות חיל הרגלים במילואים, כאשר בעבר הייתה בשימוש חטיבת גולני וחטיבת גבעתי.
טבלה השוואתית
מקורות לטבלה.
אוורט בקסטרום
אוורט בקסטרום (בשוודית: Evert Bäckström) הוא דמות ספרותית שוודית פרי עטו של הקרימינולוג והסופר לייף פרסון. בקסטרום הוא בלש במחלק הרצח של משטרת שוודיה העוסק בפתירת תיקים מורכבים.
בניגוד למקובל בדרך כלל בספרות בלשים, בקסטרום הוא אנטי-גיבור מובהק. הוא יהיר, אנוכי, גזען, שוביניסט, הומופוב ושתיין. בנוסף על כך הוא מנצל את מעמדו במשטרה כדי לזכות בטובות הנאה ולטפח קשרים. עם זאת, הוא ניחן באינטואיציה ובנחישות שבעזרתן הוא מצליח לפתור תיקי רצח רבים.
בספריו של לייף פרסון
בנוסף להופעתו כדמות משנית, פרסון כתב שלושה ספרים אשר בהם בקסטרום הוא הדמות הראשית: הרצח של לינדה, רצח בראשי תיבות, והסיפור האמיתי על אפו של פינוקיו. בכל אחד מהספרים, בקסטרום מפקד על צוות של שוטרים העוסק בפענוח מקרה רצח. ברך כלל הוא אינו מתעניין כלל במקרה הרצח עצמו, אלא בפרסום שיביא לו המקרה, או בטובות ההנאה הנלוות. עם זאת, הוא מצליח תמיד לפתור את המקרה באמצעות האינטואיציה החדה שלו, ועבודת המשטרה הקפדנית של אנשי צוותו.
בשל אופיו היהיר והאנוכי, בקסטרום צבר לעצמו במהלך השנים אויבים רבים במשטרת שוודיה, ולא אחת הסתבך בעצמו בפלילים. עם זאת, הוא תמיד הצליח להיחלץ מהתסבוכת תודות לאופיו הנועז ולשקריו המתוחכמים. בנוסף לעבודתו במשטרה, בקסטרום מבצע עוד מגוון רב של "עבודות מהצד" שמכניסות לו רווחים גדולים וטובות הנאה. הוא מתגורר בדירת פאר בסולנה ונרמז כי הוא מחזיק הון עתק בחשבון הבנק שלו.
בטלוויזיה
דמותו של בקסטרום הופיע כדמות משנה בשתי מיני-סדרות טלוויזיה העוסקות בעמיתיו במשטרת שוודיה, צמד הבלשים יארנברג ויוהנסון. בשתי הסדרות גולם בקסטרום בידי קלאס מאלמברג.
ב-2015 שודרה סדרת הדרמה האמריקנית "בקסטרום" אשר מבוססת על ספריו של פרסון. את בקסטרום גילם בסדרה ריין וילסון. בניגוד למתואר בספרים, עלילת הסדרה מתרחשת בפורטלנד, אורגון ולא בשוודיה. ב-2020 שודרה בשוודיה מיני-סדרה בשם "בקסטרום" בה גילם של ברגקוויסט את דמותו של בקסטרום.
מנצ'ורית
מנצ'ורית היא שפה ממשפחת השפות הטונגוסיות, המדוברת בצפון סין.
בעבר הייתה זו שפתו של העם המנצ'ורי, אולם כיום, במקביל להתפשטות המנדרינית התקנית הולכת השפה ונכחדת. דוברי השפה המנצ'ורית ברמת שפת אם הם מבוגרים בדרך-כלל, ורוב דוברי השפה כיום דוברים אותה כשפה שנייה בלבד.
לשפה המנצ'ורית דמיון רב לשפת השיווה המדוברת בחלקים משינג'יאנג ובחלקים מליאונינג, אולם עקב זהות הלאום הנפרדת היא נחשבת כשפה נפרדת.
לאחר נפילת השושלת והקמת הרפובליקה העממית הסינית הפכה המנדרינית לשפת אזור מנצ'וריה, ואילו השימוש במנצ'ורית הופסק. כיום דוברים את השפה כשפת-אם מספר מועט של אנשים, רובם מבוגרים.
שושלת נשכיז
שושלת נשכיז (נעשכיז, נסכיז) הייתה שושלת חסידית שפעלה ברחבי ווהלין (כיום אוקראינה). אבי השושלת היה רבי מרדכי מנשכיז. משושלת זו התפצלו שושלות אוסטילה וקובלה. חסידות נובומינסק אף היא מקורה בשושלת זו.
תולדות השושלת
רבי מרדכי נולד לרב דב בער מטולצ'ין בשנת תק"ב. היה מגדולי תלמידיו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב. כיהן בלשנוב, קאוולי, לודמיר ונסכיז'.היה בעל מופת גדול וצדיקי דורו החשיבוהו מאוד. דברי תורתו נדפסו בספר "רשפי אש". נפטר בח' בניסן תק"ס. מתלמידיו היה רבי נטע מחלם. חתנו היה רבי חיים מסאטינוב.
ממשיכו היה בנו השלישי רבי יצחק מנשכיז. נולד בסביבות שנת תקמ"ח. היה חתנו של הרב מאיר בנו של רבי לוי יצחק מברדיטשב. היה תלמידם של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב, רבי ברוך ממז'יבוז' ושל החוזה מלובלין. כאביו היה בעל מופת ואף הוא זכה לשבחים גדולים מצדיקי דורו. תורותיו הודפסו בספר "זיכרון טוב" ו"תולדות יצחק". נפטר ללא בנים בכ"א בשבט תרכ"ח.
אוסטילה
בנו הגדול של רבי מרדכי היה רבי יוסף קצנלבוגן מאוסטילה שבווהלין. נולד בשנת תקכ"ג. היה חתנו של רבי יהודה מאיר משפיטובקה. נפטר בי"ח באלול תק"ץ. בניו היו: בדור השלישי לשושלת אוסטילה כיהנו:
בדור הרביעי לשושלת כיהנו בני רבי שמעון מזאוויחוואסט: כמו כן כיהנו:
בדור החמישי כיהנו בני רבי ישראל אהרן מאופטושנה:
כמו כן כיהן בתל אביב רבי אברהם קצנלבוגן (תרל"ז - כ' באדר תש"ג) בן רבי יוסף דוד מלוצק וחתן רבי מרדכי דב טברסקי מטומשפול (נכדו של רבי יעקב ישראל מצ'רקס). לאחר פטירתו, עלה לישראל בנו הצעיר ר' ברוך שהיה אסיר ציון יותר מעשר שנים, והתיישב בבית אביו והמשיך לנהל את בית המדרש, לצידם של חסידי לוצק, הרב לוי גרוסמן (מחבר הספר שם ושארית) והרב מרדכי שרייבמן.
קובלה
בנו השני של רבי מרדכי היה רבי יעקב אריה שפירא מקובל שבווהלין. נולד בשנת תק"ם. היה נחשב לאדמו"ר גדול בדורו. כיהן בקובלי, נסכיז וטריסק. נפטר בכ"ז באלול תקצ"ז. חתניו היו רבי אברהם טברסקי מטריסק ורבי מנחם מאניש מרגליות אב"ד מאציוב.
בן נוסף של רבי יעקב אריה היה רבי לוי יצחק מקאמין, חתנו של דודו רבי יוסף מאוסטילה. בנו רבי יוסף מילא את מקומו בקאמין. היה חתנו של רבי אברהם מאוסטרהא.
החסידות לאחר השואה
בשנות ה-90 פתח רבי ישראל שטרן (תשכ"ב - תשע"ג, בנו של הרב מאיר רבה של מירון וחתנו של רבי אברהם חיים ראטה משומרי אמונים) בית כנסת בשם נעשכיז באשדוד. עם השנים נאסף סביבו קהל אוהדים וחסידים. רבי ישראל לא היה צאצא ישיר לאדמו"רים, אלא דרך אשתו. בשנת תשע"ד הוכתר לאדמו"ר בנו רבי מרדכי, חתנו של רבי שלום מאיר מפאליטשאן.
ריבוע קסם-על
ריבוע קסם-על או ריבוע קסם מושלם הוא ריבוע קסם בגודל 4 על 4, שבו כל שורה, כל עמודה וכל אלכסון, וכן רביעיית המספרים בפינות, הרביעייה הפנימית, וארבעת רבעוני הריבוע, מסתכמים כולם לאותו מספר. ריבועי קסם-על ידועים במתמטיקה ובאמנות עוד מזמנים עברו, וזכו לעדנה במאה ה-20 באדריכלות ובתחום שעשועי המתמטיקה.
קוסמים משתמשים בריבוע קסם-על לתעלול מרשים. במסגרת התעלול, מבקש המבצע מאחד האנשים בקהל להציע לו מספר יעד, גיל המשתתף למשל, ובונה מול הקהל במהירות ריבוע קסם-על המקיים שסכומו הוא המספר המבוקש. קוסם מיומן עשוי להגדיל את רושם התעלול על ידי בקשה מאחד השומעים לנחש מספר יעד, התבוננות בשומע תוך כדי דו-שיח אתו, ניחוש מספר היעד ובנית ריבוע קסם-על עבור מספר היעד.
יצירת ריבוע קסם-על
ריבוע לטיני הוא ריבוע של n שורות ו-n עמודות, שבכל שורה ובכל עמודה שלו כתובים אותם n סמלים שונים, בלי חזרות. לדוגמה:
0 1 2 3
1 3 0 2
כאשר מסדרים את הריבוע כריבוע גרקו-לטיני מיוחד, מתקבל ריבוע גרקו-לטיני עם ריבוע קסם-על של מספרים. בדוגמה של ציור 7 מספר היעד הוא 20.
פדרו מנפרדיני
פדרו ולדמאר מנפרדיני (בספרדית: Pedro Waldemar Manfredini; 7 בספטמבר 1935 - 21 בינואר 2019) היה כדורגלן ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
מנפרדיני החל את הקריירה שלו בשנת 1957 במועדון הכדורגל ראסינג קלוב, שבו זכה באליפות ארגנטינה לעונת 1958. במהלך עונה זו, הוא סיים במקום הרביעי במלכות השערים, והיה מלך השערים של קבוצתו עם 19 שערים.
לאחר שתי עונות בארגנטינה, הוא עבר בשנת 1959 למועדון הכדורגל רומא מהסרייה א', שבו שיחק במשך שבע עונות. ביחד עם רומא הוא זכה בגביע ערי הירידים בעונת 1960/61, כשבאותה העונה סיים כמלך שערי הטורניר עם 12 שערים.
בעונת 1962/63, הוא סיים כמלך השערים של הסרייה א' לצד הראלד נילסן מבולוניה, כשלשניהם 19 שערים. יתרה מכך, באותה העונה הוא סיים גם כמלך שערי טורניר גביע ערי הירידים עם 6 שערים, שהספיקו לרומא להגיע עד לחצי הגמר, שם הודחה על ידי ולנסיה. כמו כן, מנפרדיני זכה עם רומא בגביע האיטלקי בעונת 1963/64, כשסיים שוב כמלך שערי הגביע עם 4 שערים. בסך הכל, מנפרדיני סיים את השהות שלו ברומא עם 130 הופעות ו-76 שערים.
לפני שפרש, מנפרדיני הספיק לשחק בברשה ו-ונציה.
קריירה בינלאומית
מנפרדיני רשם שלוש הופעות במדים הלאומיים של נבחרת ארגנטינה, שבהן הספיק לכבוש פעמיים. הוא היה חלק מהסגל של ארגנטינה לקופה אמריקה 1959, שנערך על אדמת ארגנטינה. את ההופעות היחידות שלו בנבחרת ערך במסגרת טורניר זה, כשהבקיע צמד שערים בניצחון 1–6 על נבחרת צ'ילה במסגרת משחק הפתיחה של הטורניר. באותו הטורניר ארגנטינה הניפה את גביע דרום אמריקה.
קבוצתיים
ראסינג קלוב
הנסיך מייקל מקנט
הנסיך מייקל מקנט (נולד ב-4 ביולי 1942) הוא בן משפחת המלוכה הבריטית ואיש עסקים. הוא ניצב במקום ה-52 בסדר הירושה לכתר הבריטי.
פדרו מנפרדיני
קבוצתיים
רומא
הנסיך מייקל מקנט
ביוגרפיה
הנסיך מייקל הוא ילדם השלישי של מרינה, נסיכת יוון ודנמרק ושל הנסיך ג'ורג', דוכס קנט, שהיה ילדו החמישי של המלך ג'ורג' החמישי. בעת לידתו היה השביעי בסדר הירושה לכתר הבריטי. אביו נהרג בתאונת מטוס שבעה שבועות לאחר לידתו. הוא בן-דוד של המלכה אליזבת השנייה ובגיל חמש מילא תפקיד (Page Boy) בחתונתה.
פדרו מנפרדיני
בינלאומיים
ארגנטינה
הנסיך מייקל מקנט
ביוגרפיה
הנסיך למד באיטון קולג' ובאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. ב-1963 התגייס לשירות צבאי, ממנו פרש בשנת 1981 בדרגת רב-סרן. שירת ביחידות פרשים בגרמניה, הונג קונג וקפריסין וכן הוצב במטה מודיעין ההגנה. נשא בדרגות קצונה של כבוד בצי המלכותי, בחיל האוויר המלכותי וביחידות של הצבא.
הנסיך דובר צרפתית ורוסית שוטפות והוא בעל יכולת דיבור בגרמנית ובאיטלקית.
בניגוד לאחיו לא קיבל הנסיך הקצבה כספית הניתנת לבני משפחת המלוכה, אך לאחר נישואיו הועמדה לרשותו דירה בארמון קנזינגטון בלונדון, ולימים נמתחה על כך ביקורת ציבורית. הוא השתתף בפעילויות ייצוגיות מסוימות מטעם בית המלוכה מחוץ לגבולות בריטניה. הוא שימש כפטרון של ארגוני צדקה וגופים רבים, וביניהם אגודת הספינות הקטנות של דנקרק, הקרן למען ילדים נפגעי כוויות ומועדון הכלבים. עם הגיעו לגיל 80 ב-2022 הודיע על פרישתו מן החיים הציבוריים.
עיסוקים
הנסיך הוא איש עסקים הפועל בבריטניה ומחוץ לה. בבעלותו חברת ייעוץ משלו. הוא חבר במסדר הבונים החופשיים.
הנסיך היה הראשון בבני משפחת המלוכה שלמד רוסית והוא מתרגם מוסמך לשפה זו. יש לו עניין רב ברוסיה והוא דמות מוכרת בה. הוא קרוב משפחה של הצאר ניקולאי השני, והשתתף בטקס ההלוויה של הצאר ובני משפחתו בסנקט פטרבורג ב-1998. הוא גם קרוב משפחה של מריה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. היה פטרון של ארגונים הקשורים לרוסיה, וביניהם לשכת המסחר בריטניה-רוסיה וקרן גרגוריוס הקדוש. הוא חבר כבוד באגודת משפחת רומנוב. הנסיך קיבל גם את עיטור הידידות של רוסיה, אך החזיר אותו לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022.
עקב קשריו של הנסיך עם רוסיה הועלתה ב-2021 טענה שהוא משמש השגריר הבלתי רשמי של המלכה ברוסיה וכן שהוא קיבל כספים על מנת לקשור קשרים בין אישים מחוץ לרוסיה לבין דמויות בהנהגתה. ב-2012 נטען שהנסיך קיבל כספים מהאוליגרך הרוסי בוריס ברזובסקי. ברזובסקי טען בתגובה כי מתן הכספים היה כשר במסגרת יחסי חברות ביניהם.
בימי לימודיו באקדמיית סנדהרסט עסק הנסיך בחתירה. השתתף במרוץ המכוניות לונדון מקסיקו 1970 ובאליפות העולם במרוצי מזחלות ב-1971. כמו כן היה חבר בעתודת הנבחרת האולימפית של בריטניה באולימפיאדת החורף בסאפורו ב-1972.
משפחתו
ב-1978 נשא הנסיך לאשה בטקס אזרחי בווינה את מריה כריסטינה אנה אגנס הדוויג אידה, הידועה כנסיכה מייקל מקנט. הנישואים נחשבו לחריגים שכן היא הייתה נוצרייה קתולית וגרושה. לאחר קבלת הסכמת האפיפיור יוחנן פאולוס השני לנישואיהם (הסכמה שקודמו פאולוס השישי סירב לתת) הם נישאו גם בטקס דתי קתולי בלונדון ב-1983. נולדו להם בן ובת.
עקב נישואיו לקתולית הוצא הנסיך מסדר הירושה לכתר הבריטי לפי הוראות חוק ההסדר 1701, אך הושב אליו לאחר תיקון חקיקה שהתקבל ב-2013.
תוארי כבוד ועיטורים
תוארו של הנסיך מייקל ניתן לו בשל השתייכותו למשפחת המלוכה ובעקבות תוארו של אביו כדוכס קנט.
הנסיך עוטר בעיטורים ובאותות כבוד רבים בבריטניה ומחוץ לה, וביניהם:
חיים ארז
חיים ארז (נולד ב-11 בנובמבר 1935 בוורשה) הוא איש צבא ומנהל ישראלי שכיהן כאלוף בצה"ל, ושימש כמפקד פיקוד הדרום בעת השלמת נסיגת כוחות צה"ל מסיני עם כינון הסכם השלום עם מצרים וכראש אג"א (כיום אט"ל). לאחר שירותו הצבאי שימש כמנכ"ל כימיקלים לישראל (כיל).
ביוגרפיה
חיים ארז נולד בשנת 1935, בוורשה בירת פולין בשם הניק רוזנברג, למשפחה יהודית גדולה ומבוססת. לאחר שכבשו הגרמנים את מערב פולין ב-1939, החליטו הוריו לעבור לביאליסטוק, עיר במזרח פולין שהייתה אז תחת כיבוש סובייטי. בתקופה זו נעלמו עקבותיו של אביו, שניסה לחזור אל ורשה.
ב-1940 אספו השלטונות הסובייטיים את היהודים ושלחו אותם למחנות עבודה. כשפרצה המלחמה בין ברית-המועצות לגרמניה ב-1941 שיחררו הסובייטים את האזרחים הפולנים שכלאו, אז עברו ארז ואימו לבוכרה. ב-1942 נעצרה האם על סחר בלתי-חוקי ונכלאה, ואילו ארז בן ה-7 הועבר לבית-יתומים בחסותו של הצלב האדום.
ב-1943 עלה ארז לארץ ישראל במסגרת ילדי טהראן, דרך איראן, הודו ומצרים. בתקופה זו שוחררה אמו מן הכלא, ולאחר המלחמה החלה במסע מערבה במטרה לעלות לארץ גם-כן. ב-1947 פגשה את דוד בן-גוריון שסייר במחנות-העקורים בגרמניה, והוא סייע לה לאתר את בנה, שהתגורר בנהלל. בהגיעה ארצה בשנת 1948 נפגשה עם בנה, ועם סיום לימודיו בנהלל ב-1951 עבר להתגורר עימה בביתה שבנהריה.
שירותו הצבאי
ארז התגייס לצה"ל בשנת 1954, והחל לשרת כלוחם בחטיבת גולני, ועבר במסגרתה מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבת גולני, מונה למפקד מחלקה, ולחם בשורות החטיבה במהלך מלחמת סיני (מבצע קדש) בשנת 1956. ולאחר המלחמה עבר לחיל השריון, במסגרתו מילא מספר תפקידי פיקוד והדרכה:
בתחילת שנת 1982 הועלה ארז לדרגת אלוף, ומונה למפקד פיקוד הדרום. במהלך שירותו בתפקיד פיקד על השלמת נסיגת כוחות צה"ל מסיני ועל פינוי היישובים, כפי שסוכם בהסכם השלום עם מצרים, וכן תיאם וארגן את היערכות הכוחות החדשה במרחב הפיקוד שלאחר הנסיגה.
עם סיום תפקידו כמפקד הפיקוד לקראת סוף שנת 1983, מונה ארז לראש אג"א (היום אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה - אט"ל). הוא שימש בתפקיד זה עד לשנת 1986, אז השתחרר משירותו בצה"ל לאחר 33 שנים.
פעילותו האזרחית והציבורית
לאחר פרישתו מצה"ל, מונה ארז למנכ"ל חברת כימיקלים לישראל (כי"ל) בע"מ (שימש בתפקיד בשנים 1988–1995). כיום ארז הוא בעל חברה פרטית לניהול וייעוץ, ובנוסף הוא מכהן כדירקטור של מספר חברות (בהן אפריקה ישראל השקעות בע"מ, כימיקלים לישראל בע"מ, אי.די.בי. ומפעלי ים המלח), חבר בוועדה המייעצת לעניין מינויים בכירים בשירות המדינה (ועדת בך) וכיו"ר עמותת "יד לשריון".
בסוף שנת 2016 הצטרף ארז לעמותת "דורות ההמשך" שפועלת להנצחת השואה באמצעות תיעוד זיכרונות של ניצולים, ומלמדת את דורות ההמשך לשאת את הסיפורים האישים של אלו שאבדו.
בנוסף משמש ארז כיו"ר העמותה להקמת "מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה" בלטרון.
פרטים כלליים
ארז למד שנת לימודים בבית הספר לכלכלה של לונדון. הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
לארז שני בנים, אשר שירתו שניהם כקצינים בחיל השריון, וארבעה נכדים.
ברית ורשה
ברית ורשה (ברוסית: Варшавский договор) הייתה ברית צבאית בראשות ברית המועצות. הברית הוקמה על ידי מדינות מזרח אירופה ב־14 במאי 1955 לאור משבר ברלין, וכמענה לברית נאט"ו (ובמיוחד לצירוף גרמניה המערבית לברית), כחלק מהמלחמה הקרה. הברית נחתמה בוורשה שבפולין.
היסטוריה
הברית נוצרה כדי לבלום את השפעת ארצות הברית, להתייצב כמשקל נגד לברית נאט"ו ולהגביר את ההשפעה באירופה ואסיה. הברית שלחה נשק למדינות כדי להגדיל את השפעת ברית המועצות בהן, או לאויביהן, כדי שבכל מקרה תהיה לה השפעה באותו אזור. הברית הידקה את הקשרים בין הגרורות בגוש הקומוניסטי ובפועל הייתה כלי לברית המועצות לשליטה במדינות הגוש המזרחי ולאפשר שליטה צבאית.
בברית ורשה נכללו המדינות: ברית המועצות, אלבניה, בולגריה, הונגריה, מזרח גרמניה, פולין, צ'כוסלובקיה ורומניה. לברית ורשה הייתה עוצמה צבאית אדירה של כ־300 דיוויזיות, כמות רבה יותר מזו של ברית נאט"ו. ברית ורשה הוסיפה לעימות המזוין הבין־גושי. הברית ניסתה להשתלט על מדינות כמו טורקיה ויוון, שבהן עלה כוחו של השמאל בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. כמו כן דיכא הארגון מרידות אנטי-קומוניסטיות.
חוקי הברית קבעו שעל כל חברות הברית חלה חובה לשלוח צבאות במקרה של תקיפה, וזאת בניגוד לחוקי ברית נאט"ו. כך, למשל, נצטוו כל חברות הברית בשנת 1968 להשתתף בפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה, מדינה שהייתה על סף מהפכה דמוקרטית.