cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ורג' אריושי
ג'ורג' אריושי (באנגלית: George Ariyoshi; נולד ב-12 במרץ 1926) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל ה-3 של מדינת הוואי בארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית בשנים 1974–1986, כשלמעשה שימש כמושל בפועל כבר מאוקטובר 1973.
ביוגרפיה
אריושי נולד בהונולולו שבהוואי להורים שהיגרו מיפן, וקראו לבנם על שם נשיא ארצות הברית הראשון ג'ורג' וושינגטון.
בעת מלחמת העולם השנייה שימש אריושי כמתורגמן ליפנית עבור שירות המודיעין הצבאי של צבא ארצות הברית.
בתום המלחמה החל ללמוד באוניברסיטת הוואי במנואה, ועבר לאוניברסיטת המדינה של מישיגן כדי לסיים תואר ראשון באומנות. לאחר מכן המשיך לתואר במשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מישיגן.
קריירה
בשנת 1954 נבחר אריושי לבית הנבחרים הטריטוריאלי של הוואי, בשנת 1958 נבחר ל ובשנת 1959 נבחר לבית המחוקקים המדינתי של הוואי, בו כיהן עד לשנת 1970.
בשנת 1970 נבחר על ידי מושל הוואי ג'ון ברנס לשמש כסגנו, והשניים ניצחו בבחירות. באוקטובר 1973 חלה ברנס בסרטן, ואריושי שימש כמושל בפועל עד לבחירות ב-1974, בהן התמודד בעצמו לתפקיד המושל וניצח, כשהוא הופך לאמריקאי ממוצא אסייתי הראשון שנבחר לכהן כמושל. הוא נבחר שוב גם בבחירות ב-1978 וב-1982, ובכל פעם התמודד כשלצידו סגן מושל אחר.
לאחר שעזב את העולם הפוליטי בשל חוקי הגבלת כהונה, שימש בתפקידים שונים במספר תאגידים וארגונים ללא מטרות רווח.
ראס אלהאג
ראס אלהאג או α בנושא הנחש (מסומן גם גליזה 681) הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים נושא הנחש. שמו הוא שיבוש של השם בערבית - راس الحواء "ראס אל-חווא" שפירושו "ראשו של אוסף הנחשים". הוא נמצא בקצה הצפוני של קבוצת הכוכבים, קרוב לגבול עם קבוצת הרקולס ובסמוך לכוכב בעל שם דומה - ראס אלגד'י (α בהרקולס).
תכונות
ראס אלהאג הוא ענק לבן מסוג ספקטרלי A5 III (לפעמים מסווג כתת-ענק לבן עם סיווג ספקטרלי A5 IV), שנמצא במרחק של כ-48.6 שנות אור ממערכת השמש. מסתו כ-2.5 מסות שמש, רדיוסו כ-3 רדיוסי שמש, והוא מאיר בעוצמה של פי 25 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ויותר מפי 30 בצירוף הקרינה העל סגולה. טמפרטורת פניו גבוהה מזו של השמש ומוערכת בלמעלה מ-8,500 קלווין. ראס אלהאג מסתובב על צירו במהירות גבוהה למדי של לפחות 230 קילומטרים בשנייה. כתוצאה מכך צורתו פחוסה מאוד ורדיוסו בקטבים הוא רק כ-85% מרדיוסו לאורך קו המשווה והטמפרטורה בקטבים גבוהה בכ-1,800 קלווין מהטמפרטורה של קו המשווה. בהירות נראיתו משתנה במידה קטנה, שכמעט אינה מורגשת, במחזוריות מורכבת מאוד כתוצאה מפעימות במנגנון דומה לשל משתנים קפאידיים, אך מכיוון שאינו על-ענק הוא נחשב למשתנה קפאידי ננסי (משתנה מסוג δ במגן).
לראס אלהאג יש בן זוג עמום, ככל הנראה כוכב הסדרה הראשית כתום מסוג ספקטרלי K2 V, עם מסה של כ-0.85 מסת שמש. הוא מאיר בעוצמה של קצת יותר ממאית מעוצמת ההארה של הכוכב הראשי, כך שעוצמת הארתו היא כשליש מעוצמת ההארה של השמש ודרגת בהירותו היא סביב 7. שני הכוכבים מקיפים זה את זה במסלול אליפטי מאוד, כך שהמרחק ביניהם נע בין חצי יחידה אסטרונומית ו-12 יחידות אסטרונומיות, בזמן הקפה של 8.6 שנים.
אגרוף במשחקים האולימפיים
אגרוף הוא ענף במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת סנט לואיס (1904), למעט אולימפיאדת סטוקהולם (1912). טורניר אגרוף לנשים נערך לראשונה באולימפיאדת לונדון (2012). האגרוף הוא אחד משני הענפים האולימפיים היחידים, לצד ההיאבקות, שבו הספורטאים המשתתפים במשחקים חייבים להיות חובבנים, ולא להתחרות בתחרויות מקצועניות תמורת תשלום.
ויליאם סידני, ויקונט דה-ל'ייל הראשון
ראשית חייו
ויליאם סידני היה הצעיר מבין שני ילדים ובנם היחיד של ויליאם סידני, ברון דה-ל'ייל ודדלי החמישי ושל אשתו, ויניפריד אגנטה יורק באבן. משפחת סידני הייתה אחת המשפחות הוותיקות והמכובדות באנגליה. הוא היה צאצא של המלך ויליאם הרביעי מפילגשו דורותיאה ג'ורדן. הוא התחנך באיטון קולג' ולמד במגדלנה קולג' באוניברסיטת קיימברידג', שם הוסמך כרואה חשבון. ב-1929 הוא התגייס לעתודת הקצינים של משמר הגרנדירים. ב-8 ביוני 1940 הוא נשא לאישה את ג'קלין קורין איבון ורקר, בתו של הלורד גורט, שהיה הנציב העליון לפלשׂתינה (א"י) בשנים 1944 – 1945.
אגרוף במשחקים האולימפיים
היסטוריה
באולימפיאדת סנט לואיס (1904) חולקו המתאגרפים לשבע קטגוריות משקל, שנמדדו בליברות: משקל זבוב (עד 105 ליברות (47.6 ק"ג)), משקל תרנגול (עד 115 ליברות (52.2 ק"ג)), משקל נוצה (עד 125 ליברות (56.7 ק"ג)), משקל קל (עד 135 ליברות (61.2 ק"ג)), משקל חצי כבד (עד 145 ליברות (65.8 ק"ג)), משקל בינוני (עד 158 ליברות (עד 71.7 ק"ג)) ומשקל כבד (158 ליברות ומעלה). כל מתאגרף יכול היה להתחרות גם בקטגוריות משקל גבוהות משלו, וכך זכה אוליבר קירק במדליית זהב הן במשקל תרנגול והן במשקל נוצה. כל המתאגרפים שהתחרו בסנט לואיס היו אמריקאים. בשלוש קטגוריות משקל מתוך השבע התחרו רק שני מתאגרפים, ולכן נערך קרב אחד, שהמנצח בו זכה במדליית זהב והמפסיד במדליית כסף, ובשתי קטגוריות נוספות השתתפו רק שלושה מתאגרפים, והטורניר כלל קרב חצי גמר אחד, שהמפסיד בו זכה במדליית ארד, וקרב גמר בין המנצח בחצי הגמר למתאגרף שהעפיל אליו אוטומטית.
באולימפיאדת לונדון (1908) סווגו קטגוריות המשקל מחדש, ומספרן ירד לחמש: תרנגול (עד 116 ליברות), נוצה (עד 126 ליברות), קל (עד 140 ליברות), בינוני (עד 158 ליברות) וכבד (158 ליברות ומעלה). מספר המתאגרפים היה רב יותר מאשר בסנט לואיס, וגם כאן ניכרה דומיננטיות למדינה המארחת, בריטניה, אם כי במידה פחותה יותר מאשר בסנט לואיס: 32 מתוך 42 המתאגרפים היו בריטים, ו-14 מתוך 15 זוכי המדליות.
ויליאם סידני, ויקונט דה-ל'ייל הראשון
שירות צבאי
שנים רבות לאחר מכן, כאשר הוא נשאל היכן הוא נפצע, הוא השיב בבדיחות הדעת שהוא נפצע באיטליה. תשובה זו נועדה להסתיר את העובדה שהוא למעשה נורה בעכוז. הסרט של העיטור שלו יוצר ממדיו של חותנו, הלורד גורט והוענק לו על ידי הגנרל אלכסנדר ב-3 במרץ 1944.
אגרוף במשחקים האולימפיים
היסטוריה
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) לא נערכו תחרויות אגרוף, מאחר שבאותה העת אגרוף לא היה חוקי בשוודיה.
ויליאם סידני, ויקונט דה-ל'ייל הראשון
קריירה פוליטית
סידני נבחר לבית הנבחרים הבריטי מטעם המפלגה השמרנית בבחירות ביניים שהתקיימו במחוז הבחירה של צ'לסי באוקטובר 1944. ביוני 1945 מת אביו והוא ירש ממנו את תואר האצולה כברון דה-ל'ייל ודדלי השישי. עקב כך הוא עבר להיות חבר בית הלורדים ולפני הבחירות הכלליות של 1945 הוא פרש מבית הנבחרים.
ב-1951 הוא מונה להיות שר האווירייה בממשלתו של וינסטון צ'רצ'יל, משרה אותה החזיק עד 1955. במהלך תקופה זו הוא ביקר באוסטרליה ונפגש עם ראש ממשלת אוסטרליה, רוברט מנזייס. ב-1956 הוענק לו תואר האצולה ויקונט דה-ל'ייל.
אגרוף במשחקים האולימפיים
היסטוריה
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) שב האגרוף למשחקים, וחולק מחדש ל-8 קטגוריות משקל: משקל זבוב (עד 112 ליברות), משקל תרנגול (עד 118 ליברות), משקל נוצה (עד 126 ליברות), משקל קל (עד 135 ליברות), משקל חצי-כבד (עד 147 ליברות), משקל בינוני (עד 160 ליברות), משקל קל-כבד (עד 175 ליברות) ומשקל כבד (175 ליברות ומעלה). קטגוריות משקל אלו היו נהוגות גם בארבע האולימפיאדות הבאות.
אגם בוחין
אגם בוחין (גם בוהין) (בסלובנית: Bohinjsko jezero, בגרמנית: Wocheiner See) הוא אגם הקבע הגדול ביותר בסלובניה. הוא שוכן בעמק בוחין אשר באלפים היוליאניים, בצפון-מזרחה של סלובניה, בשטח הפארק הלאומי טריגלב. אורכו המרבי 4.1 קילומטרים ורוחבו המרבי 1.2 קילומטר. עומקו 45 מטרים.
דנה ג. פלג
'''דנה ג. פלג''' (נולדה ב-7 באוגוסט 1969) היא סופרת, משוררת, מתרגמת, עיתונאית ועורכת ישראלית-אמריקאית. פעילה למען נשים ולהט"ב. במשך עשור כתבה את הטור הראשון בישראל שעסק בנשים לסביות וביסקסואליות.
ביוגרפיה
דנה פייביש נולדה ב-7 באוגוסט 1969 בקריית ביאליק, וגדלה בקריית חיים. בגיל 18 שינתה את שם המשפחה לפלג. אימה, רינה (רנה), לבית נדלר (1939–2012) הייתה עובדת סוציאלית, ואביה, אליעזר (לזר) פייביש (1935–2017), היה מכונאי דוד קיטור. שניהם עלו מרומניה ונפגשו בארץ. נשואה למרים (מימי) היל ששינתה את שם משפחתה כשהשתיים נישאו בקליפורניה ב-2008. לשתיים בן אחד, בועז ויילד (ע"ש אוסקר ויילד).
אגם בוחין
אגם בוחין הוא אגם קרחוני. היווצרותו החלה בתקופת האוליגוקן, והמשיכה לאורך עידן הקרח.
דנה ג. פלג
ביוגרפיה
למדה בתיכון עירוני מקיף קריית חיים. בעלת תואר ראשון בתולדות האמנות ולימודיים כלליים ותואר שני בתולדות האמנות מהאוניברסיטה העברית. בעלת תעודת הוראה באמנות. בזמן שהותה הראשונה בקליפורניה, 2004–2009, למדה כתיבה יצירתית ותסריטאות בקבריו קולג' וכן קורס בחניכת נשים ונערות עם דיאנה לם. בעלת תעודה בהוראת עברית ממכון מופ"ת.
בין השנים 1996–2006 הייתה בעלת טור קבוע במגזין את, הראשון שעסק בנשים לסביות ובי/פאנסקסואליות בארץ. מתגוררת כעת בארצות הברית עם בת זוגה ובנן.
ויליאם סידני, ויקונט דה-ל'ייל הראשון
המושל הכללי של אוסטרליה
ב-1961, בעקבות מותו הפתאומי של המושל הכללי של אוסטרליה, ויקונט דונרוסיל, המליץ עליו מנזייס לתפקיד. הוא מילא את חובותיו הטקסיות באופן מכובד וסייר ברחבי אוסטרליה. במהלך תקופת כהונתו לא אירעו מחלוקות חוקתיות או פוליטיות, למרות שעד נובמבר 1963 נשענה ממשלת מנזייס על רוב של שני מושבים בלבד בפרלמנט האוסטרלי.
דנה ג. פלג
כתיבה עיתונאית
בסוף 1995 הציעה לעפרה מזרחי, עורכת מגזין הנשים את, לכתוב טור אישי לסבי. מזרחי הסכימה והטור החודשי הראשון, שהיה גם הטור הלסבי הראשון בעיתונות העברית, התפרסם בינואר 1996. הטור אמנם עסק בחוויותיה האישיות של פלג בקהילה הלסבית, בנושאים כמו מגדר, יחסים בין נשים, בוצ'ים ופמיות, אך כל הדמויות בטור, למעט דנה והוריה, היו בדויות. לאחר המעבר לתל אביב בשנת 1997, החלה לכתוב על אירועים מכוננים בחייה, כולל יציאה מהארון בפני משפחתה, הפגישה עם בת זוגה לעתיד, מימי, ומערכת היחסים איתה. היא המשיכה לכתוב את הטור גם לאחר שעברה עם בת זוגה לארצות הברית ב-2004 ותיארה בו גם את לידת בנה. בשנת 2006, לאחר עשר שנים, החליטה שלא להמשיך בכתיבת הטור.
בשנים 2003–2013 כתבה למגזין "חיים אחרים" ואף כיהנה בו כחברת מערכת זמן קצר. במקביל לכתיבתה באת, כתבה בהתנדבות במגזינים ועיתונים להט"בים שונים, הראשון בהם הזמן הוורוד (1997–2000), בו פרסמה טור בענייני ספרות ותרבות בנוסף לרשימות ביקורת וכתבות צבע. כתבה טור אישי במגזין פנדורה בהוצאת קל"ף (2002–2006), וכן במגזין הקווירי 'הקשת' (2003–2004), העיר בוורוד (2009–2010) ואתר האינטרנט הלהט"בי גו-גיי (2007–2011). פלג שידרה גם פינה בענייני ספרות בתוכנית 'גאים להציג' בתחנת הרדיו רדיוס בהגשת אלי שרון ומגישים נוספים. בשנים 2006–2009 כתבה את "גלויה מגן עדן" באתר גו-גיי, טור אישי קבוע על חייה בסנטה קרוז, שכלל בין השאר דיווח נרחב על המאבק לזכות הנישואין בקליפורניה ועל חתונתה עם בת זוגה ב-2008. בשנים 2011–2013 פרסמה גם כתבות וטורים באתרי העוקץ וערב רב.
כתיבה ספרותית
פלג החלה לכתוב סיפורים קצרים כבר כנערה בעידודה של מורתה לספרות בתיכון קריית חיים, קרולינה אייגס. לאחר מכן התמקדה בלימודיה ובפעילויות אחרות, ורק בשנת 1995, לאחר יציאתה מהארון, החלה לכתוב שוב. הסיפורים שכתבה עד שנת 2000 אוגדו בספר "תאנים, אהובתי" בהוצאת שופרא, בעריכת אילן שיינפלד, והם היו בין הסיפורים הקצרים הראשונים בספרות העברית שתיארו את חייהן של נשים לסביות ובי/פאנסקסואליות (קדם לו "מזון מלכות" של נגה אשד). שם הספר מתייחס לשמות שני סיפורים בקובץ. הסיפורים, כמו הטורים באת, שאבו את השראתם מאירועים בחייה הפרטיים ומאירועים בקהילה הלהט"בית בישראל. כך, למשל, כ"ף סופית מספר על חברת הכנסת הראשונה שיצאה מהארון, והשראתו ממעורבותה של פלג בפוליטיקה הלהט"בית בתקופה. "לחות", לעומתו, נכתב בתקופה בה עברה לתל אביב ועבדה כמדריכה בבית ביאליק. הספר התקבל בחום בקהילת הלהט"ב ומחוצה לה. כתב עליו טל איתן: "הפשטות של העלילה, המעברים מעלילה מהירה וקופצנית לסיפור איטי ומתמשך, תאוריה המפורטים והמעמיקים של תחושות, ריחות, צבעים ומקומות - כל אלה הופכים את הספר לתענוג של ממש, גם לאלה שנוטים להתרחק מספרות מגדר מסוג זה. באחד עשר סיפורים מצליחה פלג לתאר מערכות יחסים פשוטות ואמיתיות בין נשים, מבלי להכביד או לשעמם. מערכות יחסים של התאהבות, של התרחקות, של כאב, אבל יותר מהכל - מערכות יחסים גאות, מודעות לעצמן, חזקות ועוצמתיות - שאינן מרגישות צורך להתנצל או להתפוגג לתודעה הציבורית".
ויליאם סידני, ויקונט דה-ל'ייל הראשון
שנותיו האחרונות
ויקונט דה-ל'ייל מת ב-5 באפריל 1991 בקנט.
דנה ג. פלג
כתיבה ספרותית
הסיפורים שכתבה לאחר שנת 2000 עסקו עדיין ברובם בחייהן של נשים לסביות ובי/פאנסקסואליות, אולם הפעם אלו הם חייהן של נשים בעלות זהות מגובשת יותר שמתמודדות עם זוגיות והורות והרגשות הנלווים אליהם. חלקם מתכתבים עם סיפורים מ"תאנים אהובתי", כמו שלום עכשיו או הביתה שמתייחס ל"דייט-רייפ". הסיפור סדר פסח עם פרלה שמהווה המשך לסדר פסח עם האריסון פורד התפרסם בגיליון 7 של כתב העת אורות שהוקדש לנושא הקברט ב-2015. רוב הסיפורים ראו אור בספר אשתתי שיצא במהדורה דיגיטלית בהוצאת סיאל ב-2015, ובמהדורת דפוס בספטמבר 2020. במרס 2020, בגיליון כתב העת "פטל" שהוקדש לנושא סוף העולם, התפרסם סיפורה מה שלא קרה שהתרחש בתקופת מלחמת המפרץ הראשונה.
שירה קדושה שנכתב כמחווה לשיר של אלן גינזברג, התפרסם לראשונה בגיליון הזמן הוורוד ביולי 1998, ולאחר מכן באנתולוגיה "גאים להציג" בהוצאת שופרא, בשנת 2003, ובאנתולוגיה "את כל הרצון: מבחר שירה לסבית עברית עכשווית" בעריכת אורית נוימאיר פוטשניק, בהוצאת ה-21. גרסה מוערת של השיר, שמהווה תיאור של היסטוריה להט"בית ישראלית בשנות התשעים, התפרסמה אף היא בגרסה דיגיטלית בהוצאת סיאל בשנת 2013. שירים נוספים של פלג התפרסמו בכתב העת המקוון זוטא - קצר עת לספרות בעריכת לי עברון, ענת אבישר ורונן אלטמן-קידר, בכתב העת ליריקה (אתר שירה), ובפנזין "משתין.ה על חוקי המגדר" בגיליון שיצא לזכרה של המהפכנית דניאל דןוג סיגאווי.
תרגום
פלג עוסקת בתרגום ספרותי ואקדמי מאנגלית לעברית ומעברית לאנגלית. הספר הראשון שתרגמה היה "הדייקית והדיבוק", מאת אלן גלפורד בהוצאת שופרא. בשנים 2000–2004 עבדה כמתרגמת במשרה מלאה עבור המגזינים של חברת אנשים ומחשבים ("כלכלה 2.0", "קליק", גאדג'ט") ובמקביל תרגמה ספרים להוצאות בבל וכנרת. יצאו בתרגומה הספרים "להצטרף להתנגדות" מאת קרול גיליגן בהוצאת הקיבוץ המאוחד, ו"אנה ואיש הסנונית" מאת גבריאל סביט ו"ארלו בעמק האש" מאת ג'ון אוגוסט בהוצאת דני ספרים.
אגם בוחין
האגם פופולרי בתור אתר תיירות וספורט מים.
דנה ג. פלג
תרגום
פלג החלה לעסוק בתרגום לאנגלית בתקופה הראשונה בה התגוררה בארצות הברית ולמדה כתיבה יצירתית ותסריטאות (2004–2009). בין השאר תרגמה לאנגלית קטעים מספריהם של יגאל סרנה (2013), מיה טבת דיין (אלף שנים לחכות) ועוזי זק (לא מכאן ולא מכאן) לצורכי שיווק, סיפורים ושירי ילדים מאת סיגל מגן ואירית וייסמן מינקוביץ, ושירים מאת נועה שקרג'י, מוריה דאום קפלן, אפרת קוזין, דנה אמיר, חגית זוהרה מנדרובסקי, רחל נפרסטק ועוד. תרגומיה לשירתן של רחל נפרסטק , מוריה דאום קפלן וחגית זוהרה מנדרובסקי התפרסמו בכתבי העת "צמדים", Asymptote, ואחרים.
פלג תרגמה לאנגלית מגוון של עבודות אקדמיות בנושאי מגדר, לימודי להט"ב, סוציולוגיה, תולדות האמנות ותחומים קרובים. כבעלת תואר שני בתולדות האמנות, תרגמה פלג קטלוגים רבים לתערוכות של אמנים עכשוויים, ביניהם אליהו אריק בוקובזה, לאו ריי, יגאל עוזרי. עבור תנועת אחותי - למען נשים בישראל תרגמה פלג, בין השאר, את הדו"ח Who Profits from Racism and Sexism in Civil Society (מי מרוויח מגזענות וסקסיזם בחברה האזרחית) ואת הקטלוג "נשים שוברות שתיקה" על אמניות מזרחיות בישראל. היא מתרגמת באופן קבוע את הדו"חות של מדד הביטחון לנשים בישראל, בהוצאת מרכז אישה לאישה בחיפה.
פלג עוסקת גם בתרגום מחזות. היא תרגמה את המחזה "אבשלום" של נעם מאירי מעברית לאנגלית. בין המחזות שתרגמה מאנגלית לעברית: "Black Snow" ("שלג שחור") מאת קית' רדין בהשראת מיכאיל בולגאקוב ו-"Almost Blue" ("כחול") קית' רדין שתרגמה עבור הבמאי רוני מנדלסון והשחקנית שרה פון-שוורצה. המחזות "Cash on Delivery" ("הצ'ק בדרך") מאת ריי קוני, ו-"Betty's Summer Vacation" ("החופש של שירה") מאת כריסטופר דוראנג בתרגומה הועלו בבית הספר לתיאטרון בנגב ובסטודיו למשחק מיסודו של יורם לוינשטיין.
פרסים
פלג זכתה בעיטור אנדרסן לשנת 2018 על תרגום הספר "אנה ואיש הסנונית" מאת גבריאל סביט. את הבחירה בפלג נימקה הוועדה ב"איכותו הייחודית של הספר, שזכה ליוקרה בארצות הברית, ובשל הצלחתה של המתרגמת לשמור על רוחו המיוחדת של הספר".
האות גימל בשם
זמן קצר לאחר יציאתה מהארון בדצמבר 1994, החלה פלג לכתוב על נושאים להט"ביים בפי האתון בשם הבדוי גל, והמשיכה לכתוב בשם זה, בטורים הראשונים שלה במגזין "את". בעקבות איום בתביעה, התבקשה פלג לכתוב בשמה המלא במגזין "את", אולם עדיין לא הייתה מוכנה לכך. עד שנת 2000 כתבה באת ובהזמן הוורוד בשם דנה ג. עם יציאתו לאור של ספרה הראשון, תאנים, אהובתי, הוסיפה את שם המשפחה 'פלג', אך הותירה את האות ג', כמחווה לשם שאפשר לה לכתוב על נושאים להט"בים, וכדי שקוראיה יקשרו בינה לדנה ג.
אקטיביזם
פלג מחזיקה בהשקפת עולם סוציאליסטית ופמיניסטית רדיקלית.
בשנות ה-80 הייתה חברה בנוער ר"צ. בין השנים 1995–1996, בתקופת לימודיה באוניברסיטה העברית, הייתה פעילה בתא של מרצ ובעשירון האחר, וכן הייתה חברה ב"קבוצת נשים ביסקסואליות ולסביות" בירושלים, שהקימה עידית קליין.
אגרוף במשחקים האולימפיים
היסטוריה
באולימפיאדת לונדון (1948) סווגו קטגוריות המשקל מחדש, ומעתה נמדדו בקילוגרמים. 8 הקטגוריות היו משקל זבוב (עד 51 ק"ג), משקל תרנגול (עד 54 ק"ג), משקל נוצה (עד 58 ק"ג), משקל קל (עד 62 ק"ג), משקל חצי-כבד (עד 67 ק"ג), משקל בינוני (עד 73 ק"ג), משקל קל-כבד (עד 80 ק"ג) ומשקל כבד (80 ק"ג ומעלה).
באולימפיאדת הלסינקי (1952) עלה מספר קטגוריות המשקל ל-10. משקלי זבוב ותרנגול נותרו ללא שינוי, ושש הקטגוריות הכבדות יותר חולקו מחדש לשמונה קטגוריות: נוצה (עד 57 ק"ג), קל (עד 60 ק"ג), קל-חצי-כבד (עד 63.5 ק"ג), חצי-כבד (עד 67 ק"ג), קל-בינוני (עד 71 ק"ג), בינוני (עד 75 ק"ג), קל-כבד (עד 81 ק"ג) וכבד (81 ק"ג ומעלה). בנוסף, החל מאולימפיאדה זו בוטל הקרב על מדליית הארד ושני המודחים בחצי הגמר זוכים במדליית הארד.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) עלה מספר הקטגוריות ל-11, לאחר שקטגוריית משקל הזבוב לשניים: זבוב-קל (עד 48 ק"ג) וזבוב (עד 51 ק"ג). באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) עלה מספר הקטגוריות לשיא - 12 קטגוריות, לאחר שגם קטגוריית המשקל הכבד פוצלה לשניים: כבד (עד 91 ק"ג) וסופר-כבד (91 ק"ג ומעלה).
באולימפיאדת אתונה (2004) בוטלה קטגוריית המשקל בינוני-קל, ומספר הקטגוריות ירד ל-11. שלוש קטגוריות המשקל שבין 60 ל-75 ק"ג חולקו מחדש, כך שמעתה היו קל-חצי-כבד (עד 64 ק"ג), חצי-כבד (עד 69 ק"ג) ובינוני (עד 75 ק"ג).
באולימפיאדת לונדון (2012) נערכו לראשונה תחרויות אגרוף לנשים. תחרויות אלו כללו שלוש קטגוריות משקל בלבד: זבוב (48 עד 51 ק"ג), קל (57 עד 60 ק"ג) ובינוני (69 עד 75 ק"ג). המתאגרפת הראשונה שהוכתרה כאלופה אולימפית הייתה הבריטית ניקולה אדמס, שהתחרתה במשקל זבוב. אצל הגברים, בוטלה קטגוריית משקל נוצה, כך שמספרן ירד לעשר: קל-זבוב (46 עד 49 ק"ג), זבוב (עד 52 ק"ג), תרנגול (עד 56 ק"ג), קל (עד 60 ק"ג), קל-חצי-כבד (עד 64 ק"ג), חצי-כבד (עד 69 ק"ג) ובינוני (עד 75 ק"ג), קל-כבד (עד 81 ק"ג), כבד (עד 91 ק"ג) וסופר-כבד (91 ק"ג ומעלה). קטגוריות משקל אלו, הן לגברים והם לנשים, ישמשו גם באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
שיטה
בכל קטגוריית משקל מתחרה לכל היותר מתאגרף אחד מכל מדינה. הטורניר נערך בשיטת נוקאאוט בת ארבעה או חמישה שלבים, בהתאם למספר המתאגרפים שנרשמו. המנצח בשלב הגמר זוכה במדליית זהב, והמפסיד זוכה במדליית כסף. החל מאולימפיאדת הלסינקי (1952) לא נערך קרב על מדליית הארד, ושני המתאגרפים שהודחו בחצי הגמר זוכים במדליית ארד.
המשחקים האולימפיים לנוער
אגרוף הוא חלק מהתוכנית של המשחקים האולימפיים לנוער מראשיתם. באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010) חולקו המתאגרפים ל-11 קטגוריות משקל, שנמדדו בקילוגרמים: קל-זבוב (עד 48 ק"ג), זבוב (עד 51 ק"ג), תרנגול (עד 54 ק"ג), נוצה (עד 57 ק"ג), קל (עד 60 ק"ג), קל-חצי-כבד (עד 64 ק"ג), חצי-כבד (עד 69 ק"ג), בינוני (עד 75 ק"ג), קל-כבד (עד 81 ק"ג), כבד (עד 91 ק"ג) וסופר-כבד (91 ק"ג ומעלה). אולם בניגוד לנהוג במשחקים האולימפיים, נערך קרב על מדליית הארד ולכן מחולקת רק מדליית ארד אחת ולא שניים.
באולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014) בוצעה שינוי בתחרויות בדומה לשינויים באולימפיאדת לונדון (2012). נוספו תחרויות אגרוף לבנות בהן המתאגרפות חולקו לשלוש קטגוריות משקל: זבוב (48 עד 51 ק"ג), קל (57 עד 60 ק"ג) ובינוני (69 עד 75 ק"ג). בתחרויות הבנים בוטלה קטגוריית משקל נוצה, כך שמספרן ירד לעשר, ושונה סיווג המשקל של שלוש קטגוריות: קל-זבוב (46 עד 49 ק"ג), זבוב (עד 52 ק"ג) ותרנגול (עד 56 ק"ג).
באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) תתווסף תחרות לבנות בקטגוריה משקל נוצה (54 עד 57 ק"ג) ותבוטל קטגוריית משקל קל-זבוב בתחרויות הבנים, כך שמשקל זבוב (49 עד 52 ק"ג) יהיה קטגוריית המשקל הנמוכה ביותר בתחרויות הבנים.
המשחקים האולימפיים
הטבלה כוללת את אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). לאורך השנים, זכו מתאגרפים מ-79 מדינות במדליות אולימפיות. בראש הטבלה ניצבות ארצות הברית, קובה ובריטניה.
ספורטאים מובילים
לאורך השנים תשעה מתאגרפים זכו ב-3 מדליות אולימפיות כל אחד בנפרד.
מתאגרפים ישראלים במשחקים האולימפיים
חמישה מתאגרפים ייצגו את ישראל במשחקים האולימפיים, והם השתתפו בשלוש אולימפיאדות: אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), אולימפיאדת סיאול (1988) ואולימפיאדת אטלנטה (1996). את ההישג הגבוה ביותר רשם יעקב שמואל, שהעפיל לשלב רבע הגמר בסיאול.
דנה ג. פלג
אקטיביזם
בשנת 1996 הצטרפה לקל"ף, פרסמה טור אישי במגזין פנדורה, וסייעה בהקמת הפורום הירושלמי, שפעל למען הקמת מרכז להט"בי בירושלים, לימים הבית הפתוח.
ב-2008, בזמן שהותה בארצות הברית, פעלה פלג נגד "הצעה 8", שקראה לביטול נישואים חד-מיניים.
לאחר הרצח בברנוער נאמה פלג בעצרת הזיכרון שנערכה בכיכר רבין. בנאומה אמרה: בי/פאנסקסואליות מכירה בכל קשת התשוקות, התאוות והאהבות האפשריות. היא מכירה בכך שיש יותר משני מגדרים ורואה בכל אדם עולם שלם, מעבר להגדרות שונות. הדבר היחיד שביסקסואליות לא מכירה בו הוא המושג 'אחר'. כולם שווים ...
הדרך היחידה למניעת פשעי שנאה היא ביצירת חברה שוויונית אמיתית ללא 'אחרים' מדוכאים. ב-2009 הצטרפה ל"פאנורמה" - ארגון בי פאנסקסואלי, פמיניסטי ושמאל-רדיקלי במטרה להיאבק בביפוביה, כתבה בפנזין שהוציא הארגון והייתה בין מארגנות ה"פסטיבי", הכנס הביסקסואלי הראשון בישראל ב-2012.
עריכה
פלג, דנה ג. ושלום צבר (עורכים). 1995. אורות וצללים: חיי היהודים ברוסיה בעבודותיהם של שרה שור ומיכאל אקסלרוד. ירושלים: יד ושם.
הפועל נתניה
הפועל נתניה הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר נתניה. הקבוצה אירחה את משחקי הבית שלה באצטדיון הפועל בנתניה. הקבוצה התפרקה בשנת 1982.
היסטוריה
הפועל נתניה נוסדה בשנת 1937 והמשחק הראשון שלה התקיים ב-6 בפברואר נגד הפועל כפר יונה והסתיים בתיקו 1:1. ככל הנראה הקבוצה עברה מספר גלגולים עד שנוסדה שוב ב-1948 לאחר הקמת מדינת ישראל.
לאחר הקמת ה"ליגה המיוחדת" שהיוותה את הליגה השנייה בישראל, בעונת 1949/1950, שיחקה הקבוצה בבית השומרון וסיימה במקום התשיעי אך המשיכה לליגה ב' (הליגה השנייה דאז) בעונת 1951/1952 שם סיימה במקום הרביעי. עונה לאחר מכן סיימה במקום השישי, ובעונת 1954/1955 סיימה במקום האחרון בבית הצפון בליגה ב' והמשיכה בליגה ב' כאשר ליגה א' הפכה להיות ליגת המשנה, והליגה הלאומית נוסדה. בעונת 1959/1960 שיחקה שוב בליגת המשנה - ליגה א' אך נשרה תוך עונה בלבד. כמה עונות לאחר מכן הצליחה שוב לעלות לליגה א', והפעם הצליחה להישאר בעונת 1964/1965 מהמקום ה-11 בליגה. בהמשך ביססה את מעמדה בליגת המשנה והפכה לקבוצת אמצע טבלה בליגה זו. ב-1971/1972 ירדה שוב לליגה השלישית אך חזרה כעבור 2 עונות. ההישג הגדול שלה היה בעונת 1974/1975 בליגת המשנה, כאשר סיימה במקום הרביעי בליגה השנייה. בסיום עונת 1978/1979 ירדה הקבוצה שוב, לליגה השלישית מהמקום האחרון. בסוף עונת 1980/1981 אף נשרה לליגה הרביעית. לאור הבעיות התקציביות פורקה הקבוצה בעונה שלאחר מכן, ב-15 באוקטובר 1982, לאחר כ-35 שנים של פעילות מאז הקמת מדינת ישראל.
4Minute
הלהקה הופיעה לראשונה ביוני 2009 עם הסינגל Hot Issue. לאורך שנות קיומה, הלהקה הוציאה לאור אלבום יפני באורך מלא בשם Diamond, אלבום קוריאני באורך מלא בשם 4Minutes Left, שבעה מיני-אלבומים ומספר רב של סינגלים.
4Minute התפרקה ביוני 2016, לאחר מספר ניסיונות כושלים לחדש את החוזה עם חברת התקליטים Cube Entertainment עם מרבית חברות הלהקה.
2009–2010: For Muzik, Hit Your Heart ו-Diamond
ב-14 במאי 2009, חברת התקליטים Cube Entertainment הכריזה על הקמתה של להקת בנות בעלת 5 חברות, בשם 4Minute וחשפה כי החברה הראשונה תהיה קים היונה, מלהקת הבנות Wonder Girls. טרם ההכרזה הרשמית, הלהקה כונתה "קבוצת היונה" ("Hyuna group"). החברה השנייה בלהקה, נאם ג'י-היון, ב-22 במאי. שאר חברות הלהקה נחשפו ביום אחרי.
הלהקה הוציאה הסינגל הראשון שלה, "Hot Issue", ב-15 ביוני והופיעה לראשונה בטלוויזיה ב-18 ביוני. ב-21 ביוני, וואן הלהקה נבזז על ידי מעריצים, שגנבו בגדים וחפצים. בתגובה לכך, חברת התקליטים אמרה כי.
ב-20 באוגוסט, הלהקה הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, הנקרא "For Muzik", יחד עם הסינגל השני שלה, "Muzik". השיר זכה בפרס Inkigayo Mutizen.
ב-27 באוגוסט, רשת תחנות הרדיו והטלוויזיה הדרום קוריאנית KBS, אסרה על השמעת השיר "Won't Give You (안줄래)", בטענה כי מילות השיר מכילות תוכן מיני. השיר השנוי במחלוקת, אשר מוצג ומסופר מנקודת מבט מגוף ראשון, על חוסר רצון מאישה לתת את "עצמה", או את ליבה, לבן זוגה. חברת התקליטים הגיבה לאיסור בכך שהשיר נועד לספר וכי החברה מאוכזבת מהחלטת הרשת. ב-15 באוקטובר, הסינגל "What a Girl Wants" יצא.
ב-2 בדצמבר, הלהקה, יחד עם הזמרים הקוריאנים מריו ואמן, הוציאה את שיר חג המולד "Jingle Jingle". הלהקה הקליטה רמיקס, יחד עם הזמרת האמריקאית אמרי, לשיר "Heard 'em All", אשר הופיע בגרסה האסייתית לאלבומה הרביעי. בביצוע השיר השתתף גם הזמר ג'ון-היונג מלהקת הבנים Beast.
ב-5 בינואר 2010, הוכרז כי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ, תסייע ללהקה בהוצאת אלבומה בכלל העולם. הלהקה הופיעה בסבב הופעות בטאיוואן, הפיליפינים, תאילנד והונג קונג. ב-5 במאי, הוציאה הלהקה את "Muzik" כסינגל יפני וב-8 במאי, הלהקה הופיעה לראשונה ביפן. הסינגל הגיע למקום ה-21 במצעד הסינגלים השבועי של Oricon.
ב-19 במאי, 4Minute הוציאה לאור את המיני-אלבום "Hit Your Heart", יחד עם שיר הנושא "HuH". בביצוע הסינגל השתתפו חברי להקת Beast, אשר ביצעו את הראפ בשיר "Who's Next?". "HuH" הגיעה למקום השלישי במצעד הסינגלים של Gaon. ב-24 במאי, תחנת ה-FM הדרום קוריאנית "Voice of Freedom", השמיעה את השיר "HuH" בשידורי התעמולה שלה בקוריאה הצפונית.
ב-5 ביולי, הלהקה הוציאה לאור את הוידאו קליפ לסינגל השני במיני-אלבום "Hit Your Heart", "I My Me Mine". ב-19 ביולי השיר "Superstar" יצא לאור באופן דיגיטלי לתוכנית הטלוויזיה הקוריאנית "Superstar K2". הלהקה הופיעה בחגיגות במרינה, אחד ממוקדי הפעילות למשחקים האולימפיים לנוער, אשר התקיימו ב-2010 בסינגפור. ב-30 ביולי, הלהקה הוציאה את הגרסה היפנית לשיר "I My Me Mine".
ב-12 באוקטובר, הסינגל השלישי ביפנית והסינגל הכפול הראשון של הלהקה, "First/Dreams Come True", פורסם ביוטיוב. ב-27 באוקטובר, השיר יצא לאור. במהלך חודש דצמבר, הלהקה הופיעה בסבב ההופעות "4Minute Energy Live Volume 2: Diamond" בטוקיו ובאוסקה. האלבום היפני "Diamond" יצא לאור ב-15 בדצמבר והגיע למקום ה-18 במצעד הסינגלים של Oricon.
2011–2012: 4Minutes Left, Volume Up ו-Love Tension
ב-13 בינואר, הלהקה הופיע באירוע ה-DiGi Live K-Pop Party במלזיה, באצטדיון נגרה ביחד עם להקת Beast והזמרת הקנדית G.NA. ב-20 בינואר, הלהקה זכתה בפרס בוסנג בטקס פרסי המוזיקה ה-20 בסיאול. בפברואר 2011, הלהקה זכתה בפרס Kpop New Artist במצעד פרסי הבילבורד היפני של 2010. ב-23 בפברואר, חברות הקבוצה דיגמנו למעצבת האופנה יומי קטסורה בתצוגת האופנה שהתקיימה בריוגוקו קוקוגיקן בטוקיו, בו גם הלהקה הופיעה עם השירים "Muzik" ו-"Why". ב-12 במרץ, הלהקה הופיעה בקונצרט יובל ל-Music Wave, בתאילנד.
הסינגל הרביעי ביפנית של הלהקה, "Why" יצא לאור בתור שיר הנושא לסדרת הדרמה Akutō: Jūhanzai Sōsahan. הווידאו קליפ יצא לאור בפברואר, יחד עם שחרור הסינגל ב-9 במרץ. הסינגל "Heart to Heart" יצא לאור בתור וידאו קליפ ב-29 במרץ ובו הופיע הזמר ג'ונגשין מלהקת הבנים CNBLUE.
ב-29 במרץ, המיני-אלבום Heart to Heart יצא לאור בהוצאה דיגיטלית בלבד. ב-5 באפריל, הלהקה הוציאה לאור את האלבום "4Minutes Left" בקוריאנית. הווידאו קליפ לסינגל "Mirror Mirror" פורסם באותו היום. האלבום כולל את הסינגל "Mirror Mirror" וכן סינגלים נוספים מהאלבומים "Heart to Heart" ו-"Diamond". עקב הכוריאוגרפיה הפרובוקטיבית של השיר; מפיקי השיר דרשו כי הסינגל "Mirror Mirror" ישתנה או לחלופין, שהלהקה לא תבצע אותו בהופעותיה. כתגובה לכך, הלהקה שינתה את הכוריאוגרפיה של השיר והשיר בוצע לראשונה בהופעה ב-M! Countdown ב-14 באפריל. השיר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים של Gaon.
4Minute שיתפה פעולה יחד עם הזמרת היפנית ט'למה איומה, בסינגל שלה "Without U", אשר יצא בשתי גרסאות: יפנית ואנגלית. היונה הופיעה בסינגל "Let It Go", מאת הזמר הקוריאני האו יונג-סאנג מלהקת הבנים SS501. ב-5 ביולי, היונה הוציאה לאור מיני-אלבום סולו בשם "Bubble Pop!" ואת הווידאו קליפ לסינגל הנושא, "Bubble Pop". אף על פי שביצועי הווידאו קליפ טרם בוקרו, בעקבות ועדת הביקורת של ועדת התקשורת בקוריאה, הווידאו קליפ זכה להצלחה ויראלית והגיע למעלה מ-10 מיליון צפיות ביוטיוב, נכון לאוגוסט 2011. ב-3 באוגוסט, וידאו קליפ לשיר "Freestyle" פורסם בתור פסקול לחברת משחקי הווידאו JCE.
ב-15 באוגוסט, הלהקה פרסמה את הווידאו קליפ לגרסה היפנית של השיר "Heart to Heart". ב-7 בספטמבר, הלהקה הוציאה את השיר בתור הסינגל החמישי שלה ביפנית, אשר הגיע למקום ה-15 במצעד הסינגלים היומי של Oricon. כמו כן, הלהקה הוציאה את ה-DVD הראשון שלה, Emerald of 4 Minute, אשר הגיע למקום השני במצעד ה-DVD היומי של Oricon. באוקטובר, בסדרת הדרמה "Welcome to the El-Palacio", הופיע שירה החדש של הלהקה, "Ready Go", בפתיח הסדרה. ב-6 בדצמבר, השיר יצא לאור כסינגל השישי ביפנית של הלהקה.
ב-9 באפריל 2012, הלהקה הוציאה לאור את המיני-אלבום "Volume Up", יחד עם סינגל הנושא, "Volume Up" והווידאו הקליפ שלו. הסינגל הגיע למקום הראשון ב-M! Countdown.
ב-22 באוגוסט, הלהקה הוציאה לאור את הסינגל השביעי ביפנית, "Love Tension", אשר כללה בתוכו את הגרסה היפנית של הסינגל "Volume Up". היונה התפרסמה בעקבות השתתפותה בווידאו הקליפ של השיר גנגנם סטייל. ב-13 באוקטובר, הלהקה הופיעה בפסטיבל המוזיקה KCON 2012 באמפיתיאטרון של ורייזון Wireless באירוויין, קליפורניה. ב-4 בדצמבר, הלהקה הוציאה לאור את השיר "Welcome to The School" לסדרת הטלוויזיה School 2013.
2013–2014: Name Is 4Minute, Is It Poppin'? ו-4Minute World
מ-26 בינואר עד 21 בפברואר, הלהקה השתתפה בסבב ההופעות "2013 United Cube" בסין, קוריאה הדרומית ויפן.
ב-26 באפריל, הלהקה הוציאה לאור את המיני-אלבום הרביעי שלה, "Name is 4Minute", יחד עם הסינגל "What's Your Name?", שהופק על ידי Brave Brothers. השבוע הרביעי של חודש מאי, השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים של Gaon ובכך נהפך לסינגל הראשון של הלהקה שמגיע למקום זה במצעד Gaon. ב-1 ביוני, הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד קיי-פופ הוט 100.
ב-28 ביוני, הלהקה הוציאה לאור את סינגל הקיץ שלה, "Is It Poppin'?", שבדומה לסינגל הקודם, הופק ונכתב על ידי Brave Brothers. בריאיון עם ניוסן, הדובר של חברת התקליטים Cube Entertainment, הוא אמר כי השיר. שמו של השיר בקוריאנית הוא "물 좋아?" (בליטון קוריאני: מוּל ג'וֹהַא?, מתורגם מילולית ל-"איך המים?"), אשר משמעותו ביטוי סלנג שגברים משתמשים בו כדי לשאול אם בנות במועדון "שוות". רשת KBS הכריזה כי מילות השיר לא ראויות לשידור עקב כך שהן מכילות את המילה "ass" (ישבן) באנגלית. 4Minute תכננה להוריד את המילה המדוברת מהווידאו קליפ ולשלוח לבדיקה מחדש. השיר הגיע למקום התשיעי במצעד הדיגיטלי של Goan ולמקום השישי במצעד בילבורד קיי-פופ הוט 100 וכן נמכרו 606,713 עותקים דיגיטליים של הסינגל.
בספטמבר, חוזה חברות הלהקה עם חברת התקליטים Universal Music Japan הסתיים והחברה סגרה את האתר הרשמי היפני של הלהקה וכמו כן את אתר המעריצים 4Nia יפן.
ב-20 בינואר 2014, הזמר Brave Brothers הוציא לאור את הסינגל "Only Gained Weight", בשיתוף היונה, גא-יון וסו-היון. הסינגל הגיע למקום החמישי במצעדים Melon ו-Gaon.
המיני-אלבום החמישי של הלהקה, "4Minute World", יחד עם סינגל הנושא של האלבום, “Whatcha Doin' Today?", יצא לאור ב-17 במרץ. הלהקה קידמה את הסינגל וכן את השיר "Wait A Minute" במגוון תוכניות טלוויזיה קוריאניות. בין תוכניות הטלוויזיה: Music Bank, Show! Music Core,, Inkigayo ו-M! Countdown. הקידום בוצע בין 20 במרץ ל-23 במרץ. הסינגל נהפך לסינגל הראשון של הלהקה אשר הגיע למקום הראשון בקוריאה הדרומית. ב-30 במרץ, הלהקה ניצחה את הלהקות 2NE1 ו-Girls' Generation, בתחרות ברשת Inkigayo וב-3 באפריל הלהקה גם ניצחה בתחרות שבתוכנית M! Countdown, אשר התקיימה ביפן. ב-7 ביוני, הלהקה ביצעה "Whatcha Doin' Today" בקונצרט "Dream", יחד עם אמני קיי-פופ אחרים כמו Beast, A Pink, ו-BTOB. ב-17 באוקטובר, במהלך הופעה בפסטיבל מקומי בסונגנאם, כ-16 אנשים נהרגו ועוד 11 אנשים נפצעו בתאונה בה פתח אוורור קרס על אנשים שנכחו בהופעה. ב-28 באוקטובר, הלהקה נבחרה להיות אחת מה-10 המנצחים בפרסי "Style Icon".
2015–2016: חידוש: Crazy, Act. 7 ופירוק הלהקה
ב-26 בינואר 2015, חברת התקליטים Cube Entertainment חשפה כי הלהקה תוציא לאור סינגל מתוך המיני-אלבום החדש שלה, בשם "Cold Rain", הפעם הראשונה בה הלהקה מוציאה לאור בלדה כסינגל. ב-9 בפברואר, הלהקה הוציאה לאור את המיני-אלבום החמישי שלה, "Crazy", יחד עם הווידאו קליפ של סינגל הנושא, "Crazy". המיני-אלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים העולמי של בילבורד. ב-4 באפריל, הלהקה הופיע בהופעת הסולו 4Minute Fan Bash in Myanmar, אשר לה הגיעו כ-7,000 מעריצים.
ב-20 בינואר 2016, הוכרז כי הלהקה תוציא לאור את המיני-אלבום השביעי שלה, "Act. 7" ב-1 בפברואר. הלהקה חברה לתקליטן האמריקאי סקרילקס, בסינגל הנושא של המיני-אלבום, "Hate".
ב-13 ביוני 2016, הוכרז כי הלהקה תפורק לאחר תום החוזה עם חברת התקליטים, כאשר רק היונה חידשה את חוזה מחדש. נציג חברת התקליטים ציין כי.
קבוצות בת
התכונונים לקבוצת בת בשם 2YOON (המורכבת מגא-יון וג'י-יון) הוכרזו בסוף שנת 2012. ב-17 בינואר 2013, 2YOON הוציאה לאור את אלבומה הראשון, "Harvest Moon", יחד עם הווידאו קליפ של סינגל הנושא של האלבום, "24/7". 2YOON הופיעה לראשונה ב-17 בינואר ב-M! Countdown.
תוכניות ודוקומנטריה
להלן רשימה של תוכניות טלוויזיה בהן הקבוצה השתתפה:
Slaves and Masters
Slaves and Masters (מאנגלית: עבדים ואדונים) הוא אלבומה השלושה עשר של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור בשנת 1990. זהו האלבום היחידי שבו השתתף כסולן ג'ו לין טרנר, שהצטרף ללהקה שנה קודם לכן, לאחר שפרש מלהקתו של ריצ'י בלקמור ריינבו, שגם שם שימש כסולן.
מכירות האלבום לא היו מוצלחות במיוחד, ובמצעד הבילבורד הוא הגיע רק למקום 87. עם זאת, מסע ההופעות של האלבום שנערך בשנת 1992, היה מוצלח, ובמיוחד באירופה.
לצורך קידום האלבום הופקו שני וידאו קליפים, לשירים: "King of Dreams"ו-"Love Conquers All", שניהם בהשתתפות חברי הלהקה.
רשימת השירים
האלבום יצא במהדורת CD כשאורכם של השירים שונה.
אליסיה מורטון
אליסיה מורטון (נולדה ב-29 באפריל 1987) היא שחקנית לשעבר, זמרת, רקדנית, מורה לדרמה וטכנאית ווטרינרית אמריקאית. היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה כאנני בנט וורבקס בסרט אנני. זה היה הגרסה המחודשת הראשונה של אנני (הסרט של 1982).
ביוגרפיה
מורטון נולדה בלואיזיאנה ובגיל צעיר החלה לעסוק בשירה, בגיל שתים עשרה שיחקה את תפקיד אנני במחזמר שהועלה בבית ספרה.
ב-2005 לאחר שסיימה תיכון היא הלכה ללמוד מוזיקה באוניברסיטת טוליין שבלואיזיאנה.
ב-2006 שיחקה בתפקיד משנה בסרט האימה "The Thirst" לצד סרינה סקוט תומאס.
כיום, היא עובדת כטכנאית לווטרינר.
ולרי זלוז'ני
ולרי פֵדוֹרוֹביץ' זׇלוּזְ'ני (באוקראינית: Валерій Федорович Залужний; נולד ב-8 ביולי 1973) הוא קצין צבא אוקראיני. זלוז'ני משרת בתור המפקד העליון של הכוחות אוקראינה מאז 27 ביולי 2021, וחבר במועצה לביטחון לאומי והגנה מאותה עת. האדם המשפיע ביותר של 2022 על פי מגזין TIME.
ביוגרפיה
נולד בעיר נובוהרד-וולינסקי. ב-1993 סיים בהצטיינות לימודי הנדסה במכללה העירונית, אך עבר לקריירה צבאית. ב-1997 סיים בהצטיינות את חוק לימודיו באקדמיה הצבאית באודסה. בשמונה השנים שירת בכל סולם התפקידים בצבא היבשה ממפקד כיתה ועד למפקד גדוד. ב-2005 נכנס לאוניברסיטה הצבאית בקייב, סיים כעבור שנתיים בהצטיינות יתרה, ומונה לראש מטה החטיבה הממוכנת ה-24. בין 2009 ל-2012 שירת כמפקד החטיבה הממוכנת ה-51. לאחר מכן שב לאוניברסיטה הצבאית, ללימודי פיקוד אופרטיבי ואסטרטגי; הוא סיים שוב במקום הראשון ביותר בכיתתו.
ב-2014, בראשית המלחמה בדונבאס, מונה למפקד האזור הצבאי "C", במחוז דונצק. ב-2017 קודם לראש מטה המחוז הצבאי המערבי של אוקראינה. באותה שנה קיבל דרגת גנרל מאיור. ב-2018 הוצב בראש המערך המיוחד למצבי חירום ומשטר צבאי. ב-9 בדצמבר 2019 הועבר לשרת כמפקד המחוז הצבאי הצפוני. בקיץ 2021 מונה למפקד העליון, ובתור שכזה פיקד על הכוחות המזוינים בעת הפלישה הרוסית לאוקראינה.
בשנת 2022 נכלל ברשימת טיים 100.
שרה האקבי סנדרס
ביוגרפיה
סנדרס נולדה בהופ שבארקנסו. היא בתם של ג'נט ומייק האקבי, לשעבר מושל ארקנסו ומועמד לנשיאות ארצות הברית בבחירות 2008 וב-2016. לאחר פרישת אביה מקמפיין הבחירות, הייתה יועצת בקמפיין הבחירות של דונלד טראמפ. לאחר היבחרו לנשיא ארצות הברית שימשה מ-20 בינואר 2017 כסגנית דובר הבית הלבן תחת ממשלו.
החלה להעביר תדריכים לכתבי הבית הלבן בחודש מאי 2017, כאשר שון ספייסר, דובר הבית הלבן, יצא למילואים בחיל הים, בסמוך למועד שבו ג'יימס קומי, ראש ה-FBI, פוטר מתפקידו. מאז המשיכה להעביר את התדריכים באופן קבוע.
ב-21 ביולי 2017 הוכרז כי סנדרס תמונה לדוברת הבית הלבן, לאחר שספייסר התפטר מתפקידו, על רקע מינויו של אנתוני סקרמוצ'י לתפקיד מנהל התקשורת בבית הלבן. ב-13 ביוני 2019 צייץ הנשיא דונלד טראמפ, שב-30 ביוני תסיים האקבי סנדרס את כהונתה.
ב-24 בינואר 2021 הכריזה סנדרס כי תתמודד אל תפקיד מושל ארקנסו בנובמבר 2022. במאי 2022, נבחרה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית בארקנסו כמתמודדת מטעמה לתפקיד המושל. ב-8 בנובמבר 2022, התמודדה מול המועמד של המפלגה הדמוקרטית, כריס ג'ונס, מדען גרעיני, על התפקיד ונבחרה למושלת ארקנסו.
סנדרס נשואה לבריאן צ'טפילד סנדרס, ולהם שלושה ילדים.
סיד קיל
סידני "סיד" קיל (באנגלית: Sidney "Sid" Kiel, 18 ביולי 1916 - 19 ביולי 2007) היה אתלט יהודי-דרום אפריקאי. התמחה בריצת משוכות, אלוף ושיאן דרום אפריקה בריצת 110 מטר משוכות ושחקן קריקט בתפקיד חובט פותח (Batsman) בשנים 1939–1947.
ביוגרפיה
קיל נולד וגדל בוורד, מדינת אורנג' החופשית למשפחה יהודית ובגיל 7 עבר עם משפחתו לקייפטאון בעקבות מותו של אביו.
בשנת 1935 קבע קיל בריצת 120 יארד משוכות שיא דרום אפריקה חדש.
בתחרות שנערכה ביוהנסבורג ב-2 במאי 1936 קבע קיל בריצת 110 מטר משוכות תוצאה של 14.6 שניות ונבחר לייצג את מדינתו באולימפיאדת ברלין (1936), אך בחר להחרים את המשחקים האולימפיים בגלל השלטון הנאצי ויחסו ליהודים.
בתחרות שנערכה בקייפטאון ב-2 באוקטובר 1937 קבע קיל בריצת 110 מטר משוכות שיא אישי חדש של 14.4 שניות ודורג 12 בעולם.
במשחקי האימפריה הבריטית שנערכו בסידני, אוסטרליה בשנת 1938 סיים קיל בריצת 110 מטר משוכות במקום חמישי בתוצאה של 14.7 שניות.
בשנת 1939 החל בקריירת קריקט שנמשכה עד לשנת 1947. הוא סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת קייפטאון והצטרף לחיל הרפואה של דרום אפריקה במלחמת העולם השנייה. לאחר מכן, עבד כרופא פנימאי בבית חולים סומרסט. בשנת 1949 הוא התחתן ולזוג נולדו בן ובת.
סרהי קורניצ'וק
סרהי פטרוביץ' קורניצ'וק (באוקראינית: Портрет КОРНІЙЧУК Сергій Петрович.jpg; נולד ב-12 בספטמבר 1965) הוא איש צבא אוקראיני, לשעבר ראש המטה הכללי של צבא אוקראינה.
כיהן כראש המטה הכללי של צבא אוקראינה מאז פיצול התפקיד מתפקיד מפקד הכוחות המזוינים של אוקראינה ב-28 במרץ 2020 ועד 28 ביולי 2021. החליף אותו בתפקידו זה, סרהי שפטלה.
רוסלן חומצ'ק
רוסלן בוריסוביץ' חומצ'ק (באוקראינית: Русла́н Бори́сович Хомча́к; נולד ב-5 ביוני 1967) הוא איש צבא אוקראיני המשמש כסגן ראשון למזכיר המועצה לביטחון לאומי והגנה של אוקראינה.
עד למינויו לתפקידו הנוכחי היה חומצ'ק המפקד העליון של הכוחות המזוינים של אוקראינה. הוא כיהן כרמטכ"ל צבא אוקראינה מאז 21 במאי 2019, וב-28 במרץ 2020, בעקבות צו של הנשיא ולדימיר זלנסקי שפיצל את תפקיד הרמטכ"ל ויצר תפקיד-על של מפקד הכוחות המזוינים, מונה חומצ'ק לתפקיד מפקד הכוחות המזוינים והעביר את תפקיד ראש המטה הכללי לסרהי קורניצ'וק.
ב-27 ביולי 2021 התמנה חומצ'ק לסגן המזכיר הראשון של המועצה לביטחון לאומי ולהגנה של אוקראינה ותחתיו מונה ולרי זלוז'ני למפקד העליון של הכוחות המזוינים של אוקראינה.
ירון מוטולה
ירון מוטולה (נולד ב-16 ביולי 1970) הוא שחקן, במאי ומחזאי ישראלי.
קריירה בתיאטרון
בצבא התקבל מוטולה לתיאטרון צה"ל, אך העדיף במקום זאת ללכת לפרויקט גרעיני נח"ל אומנויות למצפה רמון שיזם אביטל מוסינזון, מתוך כוונה לשלב אמנות עם נח"ל. הוא עשה טירונות קרבית של חצי שנה ואחר-כך התגורר במשך שנה במצפה רמון, שם לימד תיאטרון בבתי ספר. במסגרת זאת הוא העלה ביחד עם עוד שני חברים את ההצגה "מנהל הבית" של הרולד פינטר. אחר-כך שירת כלוחם וסמל מחלקה. לאחר שחרורו מהצבא הוא למד במשך שנה אצל רחל שור במכינה של ניסן נתיב, ואחר-כך למד במשך שלוש שנים בסטודיו למשחק ניסן נתיב (1995-1992). כבר בשנה ב' ללימודיו בסטודיו ביים מחזה קצר.
בתום לימודיו בסטודיו שיחק במשך חמש שנים בתיאטרון הבימה ובבית ליסין (2000-1995). ההצגה הראשונה בה שיחק הייתה "המפקח בא" בהבימה, בבימויו של שמואל וילוז'ני, בה הופיע לצידם של שלמה בר-שביט, רמה מסינגר ואברהם מור. אחר-כך שיחק בתפקיד הראשי ככריסטיאן המאהב בהצגה "סירנו" לצידם של ששון גבאי ורמה מסינגר.
במקביל לתיאטרון שיחק בסדרות הטלוויזיה "סיטון", "כסף קטלני", קפה פריז", "טירונות" ו"שלווה".
מוטולה כתב וביים את המחזה "אומרים שעקץ אותו דבור" שעלתה ורצה בתיאטרון תמונע (2001-2000), מערכון על נחיל דבורים שנכנס לסלון של זוג ומשבש את חייהם. בשנים 2002–2003 למד בבית הספר לתסריטאות של עידית שחורי. הוא כתב וביים את המחזה "פח" שהציג בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא (2011), שמספר על ילד שאביו נוטש אותו בפח הזבל, שם הילד פוגש אדם נוסף ומתפתח ביניהם קשר. הוא כתב פרקים לסדרה "ילדות רעות" ודיאלוגים לסדרה "מעורב ירושלמי" בה גם שיחק. ב-2008 שיחק בהצגה "קפיצה לחו"ל" שהציגה בתמונע, בבימויה של נטע מורן. ההצגה העוסקת ביגאל (מוטולה), מחזאי שנטש את אשתו דנה (יעל אבקסיס) שנכנסה להריון ממנו לטובת קריירה בלונדון ושב אליה כעבור ארבע שנים, כשהיא נשואה לשאולי (אלחי לויט).
ב-2005 ביים פרויקט מונולוגים ממחזות העולם שהציגו עולים חדשים בתיאטרון גבעתיים. באותה שנה ביים את שמואל ברו בהצגת היחיד פרי עטו של ברוך על טראומת ההגירה של עולי אתיופיה לישראל שהציגה בתיאטרונטו. בשנת 2010 ביים את מהרטה ברוך בהצגת היחיד פרי עטה "מהרטה בעיר הגדולה" שהציגה בצוותא. מיולי 2012 מוטולה משחק בהצגה "כולם היו בניי" בקופרודוקציה של תיאטראות חיפה והקאמרי, לצידם של נתן דטנר, לאורה ריבלין ונטע גרטי.
קריירה בטלוויזיה ובקולנוע
בעשור הראשון של המאה ה-21 שיחק בסדרת הטלוויזיה "מעורב ירושלמי" בתפקיד איציק, הבן הסורר היוצא בשאלה של שמעון שדה (שמיל בן-ארי). בעונה הראשונה הוא חי עם חברתו (אורלי פרל) והם מגיחים ביחד לבית המשפחה הדתי. בעונה השלישית איציק מפתח רומן עם דינה חדד (מירי מסיקה), אשתו של יונה חדד (עמוס לביא).
ב-2010 הגיש ביחד עם גיסו עומר קריגר את תוכנית הרדיו "הלילה הזה" בגלי צה"ל.
מוטולה שיחק עיתונאי ישראלי בסרט "מינכן" של סטיבן ספילברג (2006) וגילם את דמותו של הרוצח הפסיכופת בסרט האימה הישראלי "כלבת" (2010).
חיים אישיים
מוטולה נשוי מאז שנת 1999 למיכל קריגר, צלמת, ולהם שתי בנות.
לסלי האנטר
לסלי האנטר (באנגלית: Leslie Hunter; 7 באוגוסט 1877 – 7 בדצמבר 1931) היה צייר סקוטי, שנחשב לאחד מארבעת האמנים של קבוצת הציירים הצבעוניים הסקוטים.
עד בגרות
האנטר נולד ב-7 באוגוסט 1877. הוא היה הילד הצעיר מבין חמישה, שנולד לוויליאם וג'יני (לבית סטיוארט) האנטר. ג'ורג', כפי שהיה ידוע אז, גילה כישרון לציור בגיל צעיר מאוד וכשהיה כבן שלוש עשרה, אמו סידרה לו שיעורי ציור עם מורה פרטית. בפברואר 1892, אחותו הגדולה של האנטר, קתרין, מתה. זמן קצר לאחר מכן, במרץ, מת גם אח בכור נוסף, ג'יימס. שניהם היו בשנות העשרים המוקדמות לחייהם. סביר להניח שהם היו קורבנות של מגפת שפעת. נראה שויליאם, האב וג'יני, כבר שקלו להגר, כי ביתם נמכר. ברור שהמוות הטרגי חתם את העניין, והמשפחה שנותרה עזבה לקליפורניה דרך ניו יורק ב-1 בספטמבר 1892.
מעבר לסן פרנסיסקו
האנטר היה בן חמש עשרה כשהיגר עם הוריו ושני אחיו שנותרו בחיים לקליפורניה. בתחילה, הוא גר עם משפחתו בחווה מזרחית ללוס אנג'לס. הוא המשיך לשרטט ואהב את האקלים, אבל הראה עניין מועט בניהול החווה. האנטר עבר מלוס אנג'לס לסן פרנסיסקו ב-1899 והחל להתפרנס בעיקר כמאייר עיתונים וכתבי עת.
הוא מנה בין חבריו ומכריו את העיתונאי וויל ארווין, הצלם ארנולד ג'נת', המשורר ג'לט ברג'ס, וכן דמויות ספרותיות כמו ברט הארט וג'ק לונדון, כולם חברים במועדון הבוהמי של סן פרנסיסקו. האנטר סיפק איורים עבור Overland Monthly. בשנת 1899, ציור של עמוד שלם בשחור-לבן עבור כתב העת וחתם: G. Leslie Hunter, זהו האירוע המתועד הראשון של השימוש שלו בשם "Leslie". בשנת 1902, האנטר הפך לחלק מקבוצת אמנים שכללה את מיינרד דיקסון, גוטרדו פיאצוני, חאבייר מרטינז וארתור פוטנם. יחד הם הקימו את אגודת האמנויות של קליפורניה, האלטרנטיבה קצרת הימים לאגודת האמנות השמרנית של סן פרנסיסקו. ברור שלאנטר הייתה חשיפה אמנותית שונה לחלוטין בהשוואה לאחרים מקבוצת הקולוריסטים הסקוטים, כמו ג'ון דאנקן פרגוסון או סמואל פפלו. האנטר היה בשלב זה גרפיקאי אמריקאי מצליח למדי, בהתחשב בגילו הצעיר.
התחלות באמנות יפה
בשנת 1904 ערך האנטר ביקור בפריז, במימון הכנסותיו כמאייר. הוא קיבל השראה מהחוויות האמנותיות הרבות שם, ונחוש היה בדעתו להתחיל בציור שמן. כשחזר לסן פרנסיסקו ב-1905, החל להתכונן לתערוכת היחיד הראשונה שלו, שהייתה אמורה להתקיים בשנה שלאחר מכן. עם זאת, עבודתו המוקדמת של האנטר נהרסה בשריפה שבאה בעקבות רעידת האדמה בסן פרנסיסקו ב-1906, והוא חזר לסקוטלנד זמן קצר לאחר מכן, והתיישב בגלאזגו. בתחילה המשיך להתפרנס שם בעיקר כמאייר. ציור השמן שלו התחיל עם טבע דומם על רקע שחור, בהשפעת הסגנון ההולנדי.
בשנת 1908, בעודו בפריז, האנטר פגש את אליס טוקלס, אותה הכיר בעבר בסן פרנסיסקו. היא לקחה אותו לראות את אוסף האמנות אותו הקימו גרטרוד שטיין ואחיה ליאו שטיין. האוסף כלל יצירות בצבעים עזים של אנרי מאטיס, ויצירות מוקדמות של פיקאסו. התמונות זעזעו את האנטר עמוקות, והוא הצטער שהוא מעולם לא הלך לראות אותן.
בנובמבר 1913 סוחר האמנות רב ההשפעה אלכסנדר ריד העניק להאנטר את תערוכת היחיד הראשונה שלו, בגלריה שלו. לציבור הרחב לא הייתה הבנה אמיתית של תפיסת הצבע והקו שלו.
סגנון הנוף של האנטר החל להשתנות לאחר ביקורים במושבת האמנים אטאפלס, בצפון צרפת, ב-1913 וב-1914. האנטר לא בהכרח היה חלק ממושבת האמנות שהייתה קיימת שם. בהשראת האמנות הצרפתית והנוף המקומי, הוא החל לפתח את הסגנון והיכולת שיזהו אותו מאוחר יותר כ"צבעוני".
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה נאלץ האנטר לעזוב את פריז ולחזור לסקוטלנד. האנטר הפך לאזרח אמריקאי בשנת 1906 והגיוס לא הוכנס כשירות החובה רק בתחילת 1916. האנטר עבר מגלזגו לחווה של בן דודו ליד לארקהול שם עבד עד סוף המלחמה. בסקוטלנד, אלכסנדר ריד פעל כסוכן שלו, ונשאר איתו בקשר מתמיד לאורך מלחמת העולם הראשונה. במרץ 1916 ערך האנטר את תערוכת היחיד השנייה שלו עם ריד בגלאזגו. עבודתו של האנטר בשלב זה של הקריירה שלו התמקדה בעיקר בטבע דומם. במהלך שנות ה-20, החל האנטר להיות קשור לקבוצה של שלושה אמנים נוספים: ג'ון דאנקן פרגוסון, פרנסיס קאדל וסמואל פפלו. ארבעתם נודעו בשם "הסקוטים הצבעוניים", אם כי המונח לא היה בשימוש עד 1948, ואז רק פרגוסון היה עדיין בחיים.
נסיעה באירופה וחזרה לפייף
ב-1922 החל האנטר לערוך סדרה של טיולים ליבשת אירופה, שם ביקר בפריז, ונציה, פירנצה והריביירה. פרגוסון ליווה אותו במספר ביקורים. ביקוריו של האנטר הניבו מספר רב של ציורים וסגנונו השתנה באופן ניכר בתקופה זו של מסעות אירופה, כאשר החל להשתמש בטביעות צבע שהוצבו באופן אינסטינקטיבי כדי להציג את הצורה הבסיסית.
לונדון ומוות
עם זאת, זמן קצר לאחר שחזר לריביירה הצרפתית ב-1929, האנטר סבל מהתמוטטות קשה, ואילץ את אחותו להחזיר אותו הביתה לסקוטלנד בספטמבר. הוא התאושש, והחל לצייר מספר דיוקנאות של חבריו, כולל אחד של ד"ר טום הנימן, מנהל הגלריה לאמנות ומוזיאון גלאזגו מ-1939 עד 1954. הנימן, היה בזמנו סוחר אמנות, סייע להאנטר בפיתוח הקריירה שלו, וציור הדיוקן אולי היה מחווה של תודה.
בשנת 1930 הוא התחיל בסדרה של רישומים וצבעי מים של הייד פארק, שהיו אמורים להיות מוצגים בלונדון. האנטר קיווה לעבור לעיר לצמיתות, מכיוון שלדעתו היא חיה יותר מגלאזגו ושוק האמנות היה בטוח יותר.
עם זאת, מצבו הבריאותי הידרדר והוא החל לסבול קשות מכאבי בטן. הוא מת בגלאזגו בבית האבות ב-7 בדצמבר 1931, בגיל 54. סיבת המוות הייתה אי ספיקת לב עקב הרעלת דם, לאחר ניתוח לא מוצלח של כיס המרה.
בית ספר תיכון נופי גולן
בית הספר התיכון "נופי גולן" הוא בית ספר ממלכתי על יסודי וארבע-שנתי בבעלות משותפת של המועצה המקומית קצרין ומועצה האזורית גולן, ובפיקוח משרד החינוך, המחוז ההתיישבותי. בית הספר נוסד ב-1985 בקצרין, רמת הגולן. בית הספר הוא בית הספר התיכון היחיד בקצרין. לומדים בו כ-500 תלמידים בכיתות ט' עד יב' מכל רחבי הגולן. מנהלת בית הספר היא הילי מרום.
בית הספר עלה לכותרות בעקבות פרשיית רצח תאיר ראדה.
מיזמים
בבית הספר ישנם מיזמי העשרה רבים:
תחרויות
מדי שנה נשלחות קבוצות תלמידים מבית הספר לתחרויות בתחומים שונים.
רצח תאיר ראדה
ב-6 בדצמבר 2006 נרצחה במהלך יום הלימודים התלמידה תאיר ראדה בשירותי בית הספר, פשע שזכה לחשיפה תקשורתית רבה. בעקבות הרצח בית הספר רושת במצלמות אבטחה.
שיר אהבה בדואי
שִׁיר אַהֲבָה בֵּדוּאִי הוא שיר בביצוע של דויד ברוזה ויעל לוי. את המילים כתב איציק ויינגרטן, הלחין יצחק קלפטר ועיבד דני סנדרסון.
השיר נכתב עבור המופע "שיחות סלון" של יהונתן גפן ו"להקה טובה", שתועד על גבי אלבום בשם זה. במופע שר בתחילה קלפטר את השיר יחד עם יעל לוי, אך לאחר שעזב את המופע החליף אותו דייוויד ברוזה. השיר, בביצוע של ברוזה ולוי, נכנס למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' ב־19 ביוני 1978, וצעד 13 שבועות, עד 18 בספטמבר 1978. בשיאו הגיע לשבוע אחד לראש המצעד (14 באוגוסט 1978), ובמצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשל"ח (1978) של רשת ג' דורג במקום השביעי. השיר בוצע לאחר מכן על ידי קלפטר עצמו באלבומה של להקת צליל מכוון, בה היה שותף, שנה לאחר מכן.
השיר עצמו מדבר על זוג אוהבים השוכנים באוהל. בעוד האישה רוצה להשתקע ("חדל להיות כמו החולות אני רוצה אותך כמו סלע") הגבר חש תשוקה אל הנדודים והמדבר למרות שהבטיח לה להשתקע איתה. לאחר זמן מסוים נוטש אותה הגבר ויוצא אל הנדודים למרות הבטחתו ("וכשפרצו השיטפונות שכח את כל מה שהבטיח/.../במחול טרוף בקני הסוף נסחף שיכור כמו חול ברוח"). כשחוזר הגבר אל אוהלו מגלה שהאישה יצאה גם היא לנדודים, והשאירה מסר רקום ש"גם אותי סופה נודדת סחפה".
גרסת כיסוי לשיר הוקלטה על ידי גיתית שובל, שאותה עיבד בעלה רון דרויאן.
סיינאיוהאן
סיינאיוהאן (בפינית: Seinäjoen Jalkapallokerho או SJK Seinäjoki או SJK) הוא מועדון כדורגל מקצועני פיני, שבסיסו בעיר סייניוקי שבפינלנד.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 2007. עד שנת 2011/2012 שיחקה הקבוצה בליגה השלישית ברמתה בפינלנד ובסיומה עלתה לליגה השנייה. מ-2012/2013 עד 2013/2014 שיחקה בליגה השנייה. מ-2014/2015 הקבוצה משחקת בליגת העל הפינית שהיא הליגה הראשונה ברמתה במדינה.
הישג שיא בתולדותיה היה מקום ראשון בסיום עונת 2015/2016. בעונת 2014/2015 הקבוצה גם זכתה בגביע הפיני.
מאחק
מאחק (בספרדית: Magec) הוא אל השמש במיתולוגיה הגואנצ'ית.