cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנדרה ז'וליבה
קורות חייו
בשנות ה-50' וה-60' כתב ז'וליבה קונצ'רטי אחדים לכלים שונים, בהם חצוצרה, פסנתר, חליל, נבל, בסון, כלי הקשה, צ'לו וכינור. יצירות אלה, הזוכות להערכה רבה, תובעות כולן יכולת טכנית וירטואוזית ממבצעיהן. ז'וליבה הוא גם אחד המלחינים הבודדים שכתבו לאונז מרטנו, כלי נגינה אלקטרוני מוקדם. הוא סיים את כתיבתו של קונצ'רטו לכלי זה ב-1947, 19 שנים אחרי המצאתו. ז'וליבה ייסד את "המרכז הצרפתי להומניזם במוזיקה" (Centre Français d'Humanisme Musical) באקס-אן-פרובנס בשנת 1959, וב-1961 החל ללמד הלחנה בקונסרבטואר של פריז. הוא מת בפריז לפני שהספיק להשלים את האופרה Le soldat inconnu
רשימת יצירות נבחרות
{{טורים|תוכן=
אופרות
}}
גנץ (עיר)
יהודי גנץ
בשנת 1930 התגוררו במקום 229 יהודים. בשנת 1935 התארגן במקום סניף של "התאחדות ציוני הונגריה".
בשנת 1938 נעצרו 30 מיהודי העיר, ונכלאו במחנה הריכוז בנג'קניז'ה למשך שישה שבועות. במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה בשנת 1942 גויסו צעירים יהודיים מהעיר לעבודות כפייה באוקראינה שם נספו רובם. ובאפריל 1944, אז מנתה הקהילה 171 יהודים, לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, נצטוו היהודים לענוד את הטלאי הצהוב והתרבו מעשי התקיפה של יהודים ברחובות בחסות השלטונות. בחג הפסח רוכזו כל היהודים בבית הספר הקתולי, דברי הערך שברשותם הוחרמו, והאמידים נחקרו ועונו באכזריות על מנת לגלות האם והיכן הטמינו דברי ערך נוספים. למקום הובאו גם יהודים תושבי הכפרים הסמוכים, וכעבור זמן קצר הוסעו כולם לבית החרושת ללבנים בקושיצה. במאי נשלחו כל יושבי המחנה למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה ושואת יהודי הונגריה, חזרו לעיירה 35 ניצולי השואה, ושיפצו את בניין בית הכנסת, ניקו את בית העלמין, וניסו לחדש את חיי הקהילה. הניסיון לא עלה יפה, והיהודים עזבו. מקצתם עקרו לערים גדולות, ומקצתם עלו לארץ ישראל. בשנת 1949 כבר לא ישב אף יהודי אחד בגנץ.
ג'מייקה מתחת לאפס
ג'מייקה מתחת לאפס (באנגלית: Cool Runnings) הוא סרט קולנוע מסוגת הקומדיה שיצא לאקרנים בשנת 1993. את הסרט ביים ג'ון טרטלטאוב, והפיצו אולפני וולט דיסני. הוא מבוסס באופן רופף על הקמתה של נבחרת המזחלות של ג'מייקה והשתתפותה באולימפיאדת החורף הראשונה שלה, אולימפיאדת קלגרי (1988).
עלילת הסרט
אירווינג בליצר (ג'ון קנדי) היה מחליק מזחלות אמריקאי שזכה בשתי מדליות זהב באולימפיאדת החורף 1968. באולימפיאדה הבאה זכה שוב במדליות זהב, אולם נתפס ברמאות עקב הוספת משקל למזחלת שלו. תאריו נשללו והוא סולק מעיסוק בענף והפך למוקצה בו, ועבר, מבוזה ומתוסכל, לנהל חיי בטלה בג'מייקה. לדעתו של בליצר, ג'מייקה יכולה להצליח בענף המזחלות באמצעות שימוש באצנים למרחקים קצרים, שג'מייקה משופעת בהם, כדי להשיג יתרון מהירות כבר בריצת הזינוק - אולם הוא מיואש מלקדם את רעיונו.
אל בליצר מגיעים אצן מצטיין, דריס באנוק (לאון רובינסון), שנכשל במבחנים של ג'מייקה לקראת אולימפיאדת סיאול (1988) לאחר שנתקל ברץ אחר שנפל לתוך מסלולו, וידידו הטוב סאנקה קופי (דאג אי. דאג), שמצטיין במרוצי דחיפת עגלות, ספורט עממי בג'מייקה שבינו לבין מרוצי מזחלות יש קווי דמיון מסוימים. אביו של באנוק היה בעבר אצן מצטיין וידיד טוב של בליצר, שניסה לגייס אותו ללא הצלחה לרעיון הקמת נבחרת המזחלות.
לאחר מאמצי שכנוע רבים מצליחים באנוק וקופי לגייס את בליצר כמאמנם. עוד שני ספורטאים מצטרפים לקבוצה – ג'וניור באוויל, הרץ שהכשיל את באנוק במבחנים האולימפיים, ורץ נוסף, "יול ברינר" (שאכן מזכיר בקרחתו את יול ברינר) שאף הוא הוכשל על ידי באוויל במבחנים האולימפיים.
תקופת האימונים מתחילה במספר מקרים מביכים, אולם הספורטאים מתרגלים לענף הספורט החדש. הוועד האולימפי של ג'ימייקה מסרב לממן את נסיעתם, מה שמהווה מכשלה עבורם. על מנת לממן את הנסיעה באוויל מוכר את מכוניתו, וכך הם טסים לקלגרי לקראת האולימפיאדה.
בקלגרי נתקלת הנבחרת בעוינות גלויה. הגוף העליון של ענף המזחלות, "האיגוד הבינלאומי של ספורט החורף", מנסה להכשיל אותם ולפסול אותם מהשתתפות באולימפיאדה בתואנות שונות, למעשה עקב נוכחותו של בליצר. הג'מייקנים גם זוכים ללעג מהנבחרות האחרות, ובעיקר מהנבחרת של מזרח גרמניה. גם ציוד חסר להם, ולמעשה הגיעו לקלגרי ללא מזחלת. בליצר מנצל קשרים מעברו כדי לקבל עבורם מזחלת משומשת מנבחרת ארצות הברית.
למרות הכול, מגיעים הג'מייקנים להתחרות במרוצי הגמר של המזחלות לרביעיות. במרוץ הראשון נכשלת הרביעייה של ג'מייקה ומגיעה אחרונה, אולם במרוץ השני ג'מייקה מפתיעה את באי התחרות במרוץ מצוין שמעלה אותה למקום השמיני הכללי לקראת המרוץ השלישי והאחרון.
חלקו הראשון של המרוץ האחרון מתנהל בצורה מצוינת, ונראה שהג'מייקנים עומדים לשבור את שיא המסלול ולשפר במידה ניכרת את מיקומם בתחרות; אולם כשל טכני במזחלת הישנה שלהם גורם להם להתהפך על צידם ולהיגרר על המסלול.
למרות זאת, הג'מייקנים קונים את לבם ואמונתם של אחרוני הספקנים כאשר הם נושאים את מזחלתם על כתפיהם ועוברים איתה את קו הסיום לקול תשואות הקהל. האפילוג לסרט מספר שחברי הנבחרת חזרו לג'מייקה כגיבורים, ולאחר ארבע שנים חזרו לאולימפיאדת החורף – כשווים בין שווים.
הסרט והמציאות
הסרט מבוסס על סיפורה האמיתי של נבחרת המזחלות של ג'מייקה בתחילת דרכה. עם זאת, בין עלילת הסרט לבין המציאות ישנם מספר הבדלים משמעותיים.
הצלחת הסרט
הסרט הפך כבר בעת הקרנתו המקורית ללהיט גדול, כשהוא מכניס למפיקיו למעלה מ-150,000,000 דולר. הוא יצר לעצמו מעמד של סרט פולחן, ובדרך קידם גם את סיפורה ופרסומה של נבחרת המזחלות של ג'מייקה, שממשיכה להתחרות בתחרויות בינלאומיות עד היום.
אשלים (היאחזות נח"ל)
אשלים הייתה היאחזות נח"ל שהתקיימה על הדרך מבאר שבע לפתחת ניצנה בין השנים 1956–1958.
הרקע להקמת ההיאחזות
ציר ביר עסלוג'–עוג'ה אל חפיר (צומת משאבים–ניצנה) נכבש בקרב עוג'ה במהלך מבצע חורב בסוף שנת 1948. בשנים שלפני מלחמת סיני היה אזור פתחת ניצנה בתחום האזור המפורז כחלק מהסכם שביתת הנשק עם מצרים. בעיקר מסיבות ביטחוניות, הוחלט ליישב את אזורי הספר בכלל ואת אזור ניצנה בפרט. תחילה הוקמה היאחזות נח"ל בגבעת רחל (היום מחנה קציעות) שישבה בתוך האזור המפורז. בהמשך, בעקבות התגברות התקפות הפדאיון ופלישה של כוחות מצרים לאזור ניצנה, הוחלט להרחיב את ההתיישבות בציר עסלוג'–עוג'ה, ועל כן הוקמו במרץ 1956 ההיאחזויות בארותיים (עזוז) ושיזף (שלח). באפריל 1956, סייר ראש הממשלה דוד בן-גוריון באזור והתלהב מהיישובים התורמים לביטחון המדינה ולבניין הארץ. בהסכמת הרמטכ"ל משה דיין וראשי המערכת המיישבת, לוי אשכול ורענן ויץ, הוחלט להעלות אל קרקע עוד שתי היאחזויות נוספות.
ההיאחזות אשלים קמה ב-18 ביוני 1956 באזור משלטי הת'מילה, שהיה אחד מאתרי הקרבות במהלך מבצע חורב במלחמת העצמאות (ת'מילה (מערבית)= מקווה מים עליונים). במקביל באותו היום קמה גם היאחזות מבוא שבטה כעשרה ק"מ מעבר לכביש. היאחזות זו שרדה רק חמישה חודשים.
מקור השם
בימים הראשונים נקראה ההיאחזות 'פקועה' על שם אבטיח הפקועה, צמח בר שגדל באזור. שם זה שונה במהרה על ידי הגרעין המיישב שביקש להתנער מהקונוטציה ל'בני פקועה' (שהיה כינוי גנאי בפי מורות כלפי תלמידים סוררים), לשם 'אשלים', על שם עצי האשל שגם הם גדלים באזור.
החיים בהיאחזות
תושבי 'היאחזות אשלים' היו מגרעיני הנח"ל (כמה עשרות נח"לאים בכל מחזור, רובם בוגרי בתי ספר חקלאיים) וסגל המפקדים (מ"כים ומ"פ). הגדוד הגזרתי שהורכב מחמש ההיאחזויות נקרא גדוד 150 והמג"ד ישב ב'היאחזות שלח'. החיילים שישבו באשלים, מילאו את תפקידם במסלול קבוע: חצי שנה טירונות, חצי שנה בהיאחזות, חצי שנה אימון מתקדם וחצי שנה של"ת (שירות ללא תשלום) ביישוב היעד.
בחודשים שלפני מלחמת סיני הייתה ההתיישבות באזור חשובה מתמיד. זאב צור, חבר הכנסת מטעם אחדות העבודה, אמר: "טרם עשינו את עבודת כיבוש הנגב. כל נקודה נוספת – מרחיבה ומבטיחה את גבולנו. אנו מתחפרים באדמה". מלבד הרושם ההגנתי, היה נראה שאשלים ושכנותיה (שיזף, בארותיים, עזוז, קציעות וכרם אבשלום) – נמצאים שם כדי להישאר. היה רצון להפוך את ההיאחזות ליישוב קבע, שתושביו יהפכו לחקלאים. ההצדקה ביטחונית לכך מובאת בדבריו של איתמר בן ברק, אלוף פיקוד הנח"ל: "מתיישב ייטיב להגן על כברת אדמתו המעובדת יותר מחייל בשוחתו ובחפירתו". ואף התקיים טקס מטעם הקיבוץ המאוחד לכבוד הקמת הנקודה השישים של הארגון. ישובי הקבע השכנים, רביבים ומשאבי שדה, שמחו על המצטרפים החדשים שעזרו להגדיל את ההתיישבות באזור, וניאותו להדריך חברתית וחקלאית את הנח"לאים.
הגרעינים שעלו להיאחזות: 'מרחבים ב', המחנות העולים למחניים; 'שדה-רגבים', חברת נוער עולה לרגבים. הגרעינים שהוכשרו בישוב: 'רעים', הנוער העולה למנרה; 'מתערים' א' ו-ב', המחנות העולים למנרה; 'עלומים', חברת נוער לגבת; 'לנגב ב', גרעין פרטי לרביבים.
פירוק ההיאחזות
ההיאחזות פורקה לאחר שנתיים על הקרקע כיוון שלא היו הצדקות ביטחוניות מספיקות או כלכליות להחזיקה. מבחינה כלכלית החקלאות לא הצליחה להתפתח, היו חסרים מקומות עבודה, ולא היה גורם שלחץ על מימון צינור המים להיאחזות. למרות ניסיונותיהם של הגרעינים המיישבים לעשות חקלאות ולאגור מים, לא היו מספיק שיטפונות או מקורות מים טבעיים שיאפשרו גידולים, מחיר המים היה גבוה והצינור שתוכנן לא הגיע לידי מימוש. ההיאחזות היוותה נטל כלכלי כבד על הסוכנות. לאחר שהיה נראה שאין איום ביטחוני ממשי אחרי מבצע קדש, ביטול ה"מפורז" והקמת כוח חרום של האו"ם, הוחלט להפסיק את התזרים התקציבי. אפשר להניח שהקמתו של מחנה שבטה במקום גם כן תרמה להפחתת הלחץ הביטחוני. למרות התנגדותם של בן-גוריון שרצה ליישב את אזורי הספר בנגב, של הקיבוץ המאוחד שביקשו גם כן לחזק את התיישבות הנגב ושל הנח"לאים שביקשו לחזור ולשבת באשלים כישוב קבע, ההיאחזות פונתה ב-16 במאי 1958.
בשנת 1979 הוקם במקום יישוב קהילתי שנקרא גם הוא אשלים. בכניסה ליישוב ניתן לראות את שרידי הדיר מתקופת ההיאחזות.
כריס סאטון
כריסטופר רוי "כריס" סאטון (באנגלית: Christopher Roy "Chris" Sutton; נולד ב-10 במרץ 1973) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל אנגלי בהווה. סאטון שיחק הן כחלוץ והן כבלם, אך תופקד בדרך כלל בתפקיד התקפי.
קריירה
סאטון החל את הקריירה במדי נוריץ' סיטי, שם תופקד בתחילה כבלם, אך הוסב מאוחר יותר לתפקיד החלוץ. הוא הוכיח את עצמו במהרה בתפקידו החדש, כאשר נוריץ' הוליכה את הפרמיירליג במהלך מרבית עונת, לפני שירדה בסופו של דבר למקום השלישי.
בחודש יולי 1994 הפך סאטון לכדורגלן היקר בתולדות הכדורגל הבריטי עד אז, כאשר כרטיסו נמכר לבלקברן רוברס בעבור 5 מיליון לירות שטרלינג. בעונתו הראשונה באיווד פארק חבר סאטון לאלן שירר וכבש חמישה-עשר שערי ליגה והיווה בורג מרכזי בעונת האליפות הראשונה של המועדון מאז 1914.
עקב פציעות חוזרות וירידה בכושרו, סאטון שותף בשלושה-עשר משחקים בלבד במהלך עונת, בהם לא הצליח להבקיע. הוא חזר לכושרו בשלוש העונות לאחר מכן ואף זכה לזימון בודד לסגל נבחרת אנגליה במהלך 1997.
בעונת ירדה בלקברן רוברס לליגת המשנה, ארבע שנים בלבד לאחר זכייתה באליפות, וסאטון עבר לצ'לסי תמורת 10 מיליון לירות שטרלינג. התקופה בה שיחק סאטון בצ'לסי לא הייתה מוצלחת, והוא ניסה להסתגל לשיטת המשחק של הקבוצה ולהצדיק את תג המחיר שלו. הוא כבש שער בודד ב-28 הופעות, במהלך הניצחון 0-5 על מנצ'סטר יונייטד. סאטון לא נכלל בסגל הקבוצה במשחק גמר גביע ההתאחדות מול אסטון וילה ובקיץ של שנת 2000 עבר לסלטיק הסקוטית תמורת 6 מיליון ליש"ט.
סאטון כבש את שער הניצחון מול דנדי יונייטד בהופעת הבכורה שלו בסלטיק וכן כבש את השער הראשון והאחרון לזכות קבוצתו בדרבי הראשון שלו מול גלאזגו ריינג'רס, בו ניצחה סלטיק 2-6. במסיבת העיתונאים שקדמה למשחק הדרבי, אמר סאטון ש"הדבר הראשון שעלינו (סלטיק) לעשות, הוא להחזיר את ריינג'רס למקומם הראוי".
במהלך הקדנציה שלו בסלטיק, עזר סאטון למועדון לזכות בשלושה תוארי אליפות, שני גביעים ושני גביעי ליגה, וכן הופעה בגמר גביע אופ"א. סאטון היה שותף לחוד פורה במיוחד, לצדו של החלוץ השוודי הנריק לארסון.
בנוסף, סאטון מחזיק בשיא ההבקעה המהירה ביותר בדרבי של גלאזגו, לאחר שכבש ב-18 שניות באייברוקס בשנת 2002. ב- נבחר סאטון לשחקן העונה של ארגון הכדורגלנים המקצועיים בסקוטלנד.
בתום עונת האשים סאטון את דנפרמלין בכך ש"נתנו" לריינג'רס לנצח כדי שסלטיק לא תזכה באליפות. סאטון הואשם בפגיעה בשמו הטוב של המשחק והושעה למשחק אחד. בינואר 2006 עבר סאטון לברמינגהאם סיטי בהעברה חופשית, אך עקב פציעות שותף באחד-עשר משחקים בלבד, בהם הבקיע שער בודד בהפסד הקבוצה בדרבי לאסטון וילה. בעקבות ירידתה של הקבוצה לליגת המשנה ודרישותיו הכלכליות של סאטון, הוא שוחרר מהמועדון.
ב-3 באוקטובר 2006 סאטון חתם באסטון וילה עד לתום עונת 2006-07, וחבר למאמנו לשעבר בסלטיק, מרטין אוניל. שער הבכורה שלו במדי וילה היה שער הניצחון מול אברטון ב-11 בנובמבר 2006. במשחק מול מנצ'סטר יונייטד בדצמבר, סבל סאטון מטשטוש ראיה וטרם החלים ממנו, על אף שנבדק על ידי מספר מומחים בתחום. ב-5 ביולי 2007 סאטון פרש ממשחק פעיל בעקבות הפציעה.
לאחר הפרישה החל לעבוד כמאמן לינקולן סיטי.
21 (סרט)
21 הוא סרט קולנוע שיצא לאקרנים בשנת 2008. הסרט הופק באולפני "סרטי קולומביה" וביים אותו רוברט לוקטיק. הסרט מבוסס על הרב-מכר "לנצח את הקזינו" (Bringing Down the House) מאת בן מזריץ', שתורגם גם לעברית. הספר והסרט שאבו השראה מאירוע אמיתי בחייהם של חבורת סטודנטים מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). סמיון דוקאץ' הוא היחיד שהוזכר בסרט בשמו האמיתי.
עלילה
בן קמפבל (ג'ים סטרג'ס) עומד לסיים את לימודיו לתואר ראשון במתמטיקה ב-MIT, ובינתיים הוא מוכר בחנות בגדים ומשתתף עם חבריו בתחרות ה 209 - תחרות רובוטיקה. בן מבקש להתקבל ללימודי רפואה באוניברסיטת הרווארד, וכדי לממן אותם הוא מגיש בקשה למלגה. בראיון האישי המראיין אומר לו שאומנם יש לו נתונים מעולים אבל עליו להיות בעל סיפור חיים "מדהים" על מנת לקבל למלגה. ומספר לו על סטודנט קטוע רגלים שזכה במלגה בשנה שעברה.
קמפבל וחבריו חוגגים את יום הולדתו ה-21, ובעוגת יום ההולדת מופיעים האיברים הראשונים של סדרת פיבונאצ'י, שהשמיני שבהם הוא 21. בשתי סצנות בכיתת הלימוד בן מרשים את הפרופסור למתמטיקה, מיקי רוזה (קווין ספייסי): בבקיאותו בהיסטוריה של שיטת ניוטון-רפסון ובפתרון שהציג לבעיית מונטי הול.
בעקבות זאת מיקי מזמין את בן להצטרף לקבוצת סטודנטים שהוא עומד בראשה, המשתמשת בשיטות מתמטיות על מנת לזכות בסכומי כסף גדולים במשחק הקלפים בלאק ג'ק (הקרוי גם "21", ומכאן שמו של הסרט). בן מהסס תחילה, אך לאחר מאמצי שכנוע של מיקי ושל הסטודנטית ג'יל טיילור (קייט בוסוורת), שחברה בקבוצה ושאליה בן נמשך, הוא משתכנע להצטרף כדי להרוויח 300,000 דולר, הנחוצים לו למימון לימודיו בהרווארד. בן הופך לשחקן הטוב ביותר בחבורה, ומיקי בוחר בו להיות השחקן הגדול.
השיטה שבה משתמשת הקבוצה היא ספירת קלפים, דבר זה נעשה על ידי שימוש ב"אסטרטגיה הבסיסית" ושיטת הספירה "HI-LO", שבה על פי הקלפים שכבר חולקו למשתתפי המשחק, ניתן לחזות ההסתברות לזכייה בסיבוב הבא. קלפים 2–6 נספרים כנקודה חיובית, הקלפים 7–9 לא נספרים, והקלפים הגבוהים – 10 ואס נספרים כנקודה שלילית. ברגע שהספירה נהפכת לחיובית זה הזמן להמר.
כדי לתקשר ביניהם קבעו חברי הקבוצה רמזים – מחוות גוף ומילות קוד. אחדים מחברי הקבוצה ("עוקבים") יושבים סביב שולחן הבלאק ג'ק וסופרים את הקלפים שכבר חולקו תוך שהם מהמרים על סכומים קטנים. כאשר שחקן מזהה הסתברות גבוהה לזכייה, הוא רומז, באמצעות מתיחת ידיו לאחור, לבן (שהוא "המהמר הגדול") להצטרף לשולחן, ומוסר לו באמצעות מילת קוד את תוצאת הספירה. המצטרף החדש מהמר על סכום גדול וזוכה.
הקבוצה טסה בכל סוף שבוע לבתי הקזינו של לאס וגאס עם סכום גבוה מאוד להימור – כ-250,000 דולר – כדי להרוויח כסף במשחקי בלק ג'ק. בן זונח את חבריו שאיתם עסק, במסגרת תחרות מדעית, בפיתוחו של רובוט. פעמים אחדות מצליחה הקבוצה לזכות בסכומי כסף נכבדים, המחולקים בין חברי הקבוצה. את חלקו צובר בן במסתור בתקרת חדרו במעונות הסטודנטים.
באחד הביקורים חורג בן מכללי המשחק שעליהם הסכימה הקבוצה, ובמקום להסתמך על המתמטיקה, מהמר הימורים גרידא. הוא מפסיד סכום כסף גדול, וההפסד מעורר את זעמו של מיקי. הוא נוטש את הקבוצה תוך שהוא תובע מבן לפצותו על ההפסד. בן משכנע את חבריו לקבוצה להמשיך בלי מיקי, אך נלכד בידי קצין הביטחון של הקזינו, קול (לורנס פישבורן). ויליאמס מכה את בן באכזריות, ואוסר עליו לשוב לקזינו.
(הסצנה הבאה נראית רק לקראת סוף הסרט) קול מציע לבן לגרום ללכידת מיקי בתמורה הוא ייתן לו לשחק לילה שלם בלאס וגאס בלי הפרעה למרות שהפנים שלו שמורות במאגר זיהוי פנים ביומטרי בכל לאס וגאס.
בן שב ל-MIT, ומגלה שכל הכסף שצבר בחדרו נגנב, וכן שנכשל באחד הקורסים שלמד, מה ששולל ממנו את הזכאות לתואר. בן חושד שמיקי אחראי לכך, הוא מנסה לגייס את שאר חברי הקבוצה ללא הצלחה. כמוצא אחרון ובתור נקמה בן משכנע את מיקי לבוא לתת "מכה" גדולה אחרונה בלאס וגאס. הוא משכנע אותו לחזור להנהיג את הקבוצה בנימוק שאין לו ברירה אחרת לעשות כרגע ורק כך יוכל לזכות בכסף שהפסיד למימון הלימודים.
בקזינו זוכה הקבוצה בסכומי עתק, ולקראת סוף הערב נרדפת על ידי אנשי הביטחון. בן נוקם במיקי כמו שתכנן - נותן לו שקית מלאה צ'יפים מזויפים ומסגיר אותו לקול קצין הביטחון, שניסה לתפוס את מיקי זה זמן רב. לאחר לכידתו של מיקי, מתגלה שקול רימה את בן שהבטיח לו להמר בלא חשש בלאס וגאס רק כדי ללכוד את מיקי. באיומי אקדח הוא שודד מבן וג'יל את הצ'יפים שהרוויחו באותו ערב.
בסוף הסרט בן מספר את סיפור העלילה לממונה על המלגה בהרווארד, וזה נותר פעור פה.
ביקורת
כאמור, הסרט מבוסס על סיפור אמיתי, אך בעוד שבמציאות החברים העיקריים בקבוצה היו ממוצא אסייתי, בסרט הם לבנים. יש שטענו שבכך דילגו המפיקים על שחקנים אמריקאים-אסייתים כישרוניים, והעדיפו על פניהם את ג'ים סטרג'ס, שחקן יליד לונדון, שנזקק לאימון כדי לסגל לעצמו מבטא אמריקאי. היו שראו שינוי מוצא זה כמעשה גזעני. מנגד נטען שסטרג'ס נבחר לתפקיד בזכות היותו המתאים ביותר.
בנוסף לשינוי מודע זה, יש בסרט אי-דיוקים אחדים:
שרי שאנן
שרי שאנן הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, פיקד על בית הספר לתותחנות שדה ושימש נספח צה"ל בשווייץ עם אחריות ליוון ואיטליה. כיום משמש כסמנכ״ל בכיר במטה אלביט מוביל את השיווק והפיתוח העסקי במספר מדינות אירופה.
ביוגרפיה
שאנן התגייס לחיל התותחנים בפברואר 1973 והוכשר כמשנה טכני. לאחר קורס קציני חת"ם שירת בגדוד 402. הוא היה חבר במשלחת צה"ל לארצות הברית לקראת קליטת טילי הלאנס ושירת בגדוד המנפץ. לאחר מכן עבר לגדוד 411, שירת בתפקידי הדרכה בביסל"ת בהם ראש ענף מפקדים ומפקד קורס קציני שיתוף ארטילרי, וסיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן. בשנים 1984–1986 פיקד על גדוד 411. לאחר מכן מונה לסגן מפקד אגד ולמפקד עוצבת התקומה, אגד ארטילרי במילואים. ב-1993 מונה למפקד ביסל"ת, בתקופתו הועבר בסיס הטירונים של התותחנים משבי שומרון לשבטה. בהמשך שירותו שימש מפקד התותחנים הפיקודי של פיקוד המרכז. ב-1999 מונה לנספח צה"ל בשווייץ עם אחריות ליוון ואיטליה וכיהן בתפקיד עד שחרורו ב-2003.
לאחר שחרורו כיהן כסמנכ"ל שיווק אירופה בחברת אלישרא.
כיום משמש כסמנכ״ל בכיר במטה אלביט מערכות. מוביל את הפיתוח העסקי, השיווק והאסטרטגיה במספר מדינות אירופה.
ביביאנה אאידו
ביביאנה אאידו אלמגרו (בספרדית: Bibiana Aído Almagro; נולדה ב-2 בפברואר 1977 באלקלה דה לוס גאסולס) הייתה השרה לענייני שוויון בממשלת ספרד.
אאידו, בעלת תואר ראשון במינהל עסקים מאוניברסיטת קאדיס, ובמינהל עסקים בינלאומי מאוניברסיטת נורתומבריה בניוקאסל (בריטניה). הצטרפה למפלגת הפועלים הסוציאליסטית של ספרד (PSOE) ב-1995. היא מילאה מספר תפקידים ציבוריים, ובין היתר שימשה כנציגה במועצת התרבות של מחוז אנדלוסיה ועמדה בראש הסוכנות האנדלוסית לקידום הפלמנקו. כן עמדה בראש הוועדה לענייני שוויון במחוז אנדלוסיה של ה-PSOE.
ב-12 באפריל 2008 מינה אותה ראש הממשלה חוסה לואיס ספאטרו לעמוד בראש משרד ממשלתי חדש שהקים, המשרד לענייני שוויון. בגיל 31, הייתה אאידו לשרה הצעירה ביותר בממשלות ספרד בכל הזמנים. פעילותה בראש המשרד הייתה שנויה במחלוקת. באוקטובר 2010 משרד זה בוטל, שולב במשרד הבריאות בראשותה של ליירה פחין ולא הוקם מאז מחדש. תקופה קצרה היא המשיכה לנהל מחלקה לשוויון במשרד הבריאות. החל משנת 2011 היא מועסקת ב"ארגון האומות המאוחדות - נשים".
ספיר סלוצקר עמראן
ספיר סלוצקר עמראן (נולדה ב־26 בנובמבר 1990) היא עורכת דין לזכויות אדם ופעילה פמיניסטית מזרחית. ממובילות פורום הדיור הציבורי, מאבק תושבי דרום תל אביב נגד גירוש מבקשי מקלט, מאבק תושבי גבעת עמל, המאבק לשחרור יונתן היילו והמאבק לשחרור אסירות נפגעות אלימות המרצות עונשי מאסר ארוכים בגין עבירות הריגה נגד בני זוגן שהתעללו בהן.
פעילות ציבורית
סלוצקר עמראן פעילה בזרם השמאל המזרחי, מתמקדת בנושאים הקשורים לזכויות נשים, עוני, להט"ב, נפגעות ונפגעי אלימות, וכן בנושא חופש המחאה ואלימות משטרתית. כותבת באתר שיחה מקומית.
היא פעילה משנת 2011 בצוות הדיור הציבורי, המעניק סיוע וייעוץ משפטי לזכאי דיור ציבורי בישראל ופועל לקידום הנושא בספירה הציבורית ובכנסת. ב-2012 הצטרפה לקשת הדמוקרטית המזרחית כדוברת ומנהלת פרויקטים. לקחה חלק בקמפיין לגיוון מגדרי ואתני במערכת המשפט וריכזה את "פורום הפריפריות", קואליציה של פעילים ערבים ויהודים הפועלים לקידום הזכות לדיור (מ-2019 חברה בוועד המנהל של הארגון).
בשנה זו נבחרה סלוצקר עמראן כאחת מ-100 המשפיעים של המגזין The Marker. ב-2014 הצטרפה לתנועת אחותי למען נשים בישראל, שם ניהלה תוכנית למלחמה באלימות והטרדה מינית כלפי נשים בדיור הציבורי. הביאה להפעלת תוכנית למניעת הטרדה מינית בהכשרה של משטרת ישראל וריכזה את קואליציית "לבי במזרח", שבה חברים 22 ארגונים הפועלים לקידום תרבות מזרחית והקצאה שוויונית של משאבים ציבוריים.
עוד הקימה בשנה זו, יחד עם הפעילה החברתית שירה לבנה, את פרויקט דוקורייטס המספק מידע לפעילים חברתיים על זכויותיהם לתעד ולמחות נגד הפרות זכויות אדם במסגרת החוק הישראלי. הפרויקט כולל אתר מידע אינטרנטי בעברית ובערבית, והפצת עלון מודפס "זכותון למפגינ\ה", המרכז מידע שימושי כגון התנהגות במעצר בזמן הפגנה.
במהלך 2018 הייתה פעילה במחאה הציבורית נגד תוכנית לגירוש מבקשי מקלט מישראל, בניגוד לאמנה הבינלאומית להגנה על פליטים. בחודש ינואר השתתפה במחאה מול שרת המשפטים איילת שקד בטקס ההסמכה של לשכת עורכי הדין בבנייני האומה בירושלים. סלוצקר עמראן ופעילות נוספות הניפו שלטים במהלך נאומה של שקד וקראו נגד חוקיותו של המהלך. כמו כן הייתה ממארגני הקמפיין "דרום תל אביב נגד הגירוש", ששיאו בהפגנת בהשתתפות 25,000 מפגינים, בהם תושבי דרום תל אביב, מבקשי מקלט ותומכים נוספים, שהתקיימה ב-24 במרץ 2018 ברחוב לוינסקי בשכונת נווה שאנן בתל אביב.
באותה שנה הגישה עתירה לבג"ץ נגד הכוונה להקים גדר סביב תוואי מצעד הגאווה בכפר סבא. בעקבות העתירה איפשרה משטרת ישראל את קיום המצעד בעיר, כמתוכנן. בהמשך הובילה קמפיין תחת הכותרת "באים לקבלנים" במחאה על ליקויי בטיחות בחברת אלקטרה שהובילו לרצף של תאונות קטלניות בענף הבניה, במסגרתו התקיימו הפגנות מול בתיהם של מנכ"ל אלקטרה איתמר דויטשר, בעלי החברה מייקי ודני זלקינד ובכירים נוספים. בדצמבר 2018 מחתה על הענקת אות הוקרה לזמר אייל גולן בכנסת. סלוצקר עמראן ופעילות נוספות התפזרו באולם בטקס הענקת הפרס וקראו בקול רם תמלילי עדויות של המתלוננות נגד גולן בפרשת משחקי חברה.
בין השנים 2018–2019 לימדה סלוצקר עמראן במכללה למנהל קורסים בנושאי מאבקים אזרחיים פמיניסטיים ולהטב"קיים. יזמה ומקדמת יחד עם תלמידיה את "ארכי-פרחי" – הארכיון הדיגיטלי הראשון בישראל לתיעוד מאבקים חברתיים, הנמצא בשלבי הקמה.
בשנת 2019 הובילה מאבק למניעת פינויים של עשרות ניצולי שואה מדיור מוגן במימון ממשלתי.
קמפיין לשחרור נשים נפגעות אלימות ממאסר
בין השנים 2018–2020 הייתה סלוצקר עמראן מהפעילות המובילות בקמפיין לשחרור אסירות המרצות עונשי מאסר ארוכים בגין עבירות הריגה ורצח, אותן ביצעו כנגד בני זוג מתעללים שלא טופלו על ידי רשויות הרווחה והמשטרה. בתחילת הדרך הקמפיין התמקד בדלאל דאוד, ולאחר סיומו המוצלח בשחרורה התרחב גם אל סימונה מורי, נסרין מסראווה ואריקה פרישקין. הקמפיין החל ביוזמתה של תמר דהאן, עובדת סוציאלית שעבודת הדוקטורט שלה הציפה את המודעות לנושא. בשנת 2018 סלוצקר עמראן הקימה מטה מאבק לשחרור הנשים אשר כלל את עו"ס דהאן, איגוד הסיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית ופעילות נוספות. סיפורה של דאוד זכה לתשומת לב תקשורתית רבה וסוקר בהרחבה.
בעקבות הצלחת הקמפיין וקיצור מאסרן של הנשים, ארגן מטה המאבק כנס בבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב ב-25 בפברואר 2019, בהשתתפותן של דלאל דאוד וסימונה מורי, שכותרתו "בעל כורחן: נשים נפגעות אלימות שהורשעו בעבירות המתה של בן זוגן המתעלל".
משבר הקורונה 2020
בשנת 2020 הקימה יחד עם כרמן אלמקייס עמוס את שוברות קירות: ארגון פמיניסטי לקידום צדק חברתי וכלכלי, במסגרתו יזמה וניהלה קמפיינים בנושאים שונים. עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל הוסב עמוד הפייסבוק של ארגון "שוברות קירות" למוקד איסוף פניות, הפצת מידע, גיוס משאבים וריכוז פעולות חירום לטובת משפחות בעוני שנקלעו לקשיים נוספים עקב המשבר. העמוד מחבר בין בקשות עזרה ממוקדות לבין מתנדבים ותורמים המסייעים במזון, חיבור לאינטרנט, טעינת מונה חשמל ותרומת מחשבים וטלפונים ניידים למשפחות הנזקקות להם עבור למידה ועבודה מרחוק. הארגון פעל מול משרדי הממשלה וועדות הכנסת כדי להבטיח הגנה עבור משפחות ואמהות יחידניות הזכאיות לסיוע בשכר דירה שנפגעו מהמשבר. בשל היותם של משקי בית אלו במצב של חוסר יציבות כלכלית ממילא היווה גורם סיכון משמעותי בתקופה שבה עובדים רבים הוצאו לחופשה כפויה או איבדו את עבודתם. בעבודה משותפת עם החמ"ל החברתי, פורום הדיור הציבורי ומרכז אדוה, הצליחו פעילי הארגון לקדם מול משרד השיכון הקלה בתהליך קבלת הזכאות לסיוע בשכר דירה.
גביע העשור
גביע העשור הייתה מסגרת גביע מיוחדת לכבוד חגיגות העשור לעצמאות מדינת ישראל, והתחרות השלישית בחשיבותה בעונה זו בכדורגל הישראלי.
המשחקים פוצלו למעשה ל-2 תחרויות: בגביע הבכיר שנקרא גביע העשור התחרו 12 הקבוצות שהתחרו בליגה הלאומית (הליגה הבכירה) של עונת 1957/1958 ו-4 הקבוצות שסיימו ראשונות בעונת 1957/1958 בליגה א' (ליגת המשנה).
בגביע לליגות נמוכות שנקרא גביע ההתאחדות השתתפו 8 הקבוצות שסיימו אחרונות מליגה א', ו-8 קבוצות מליגה ב' (הליגה השלישית) - 4 הקבוצות שסיימו ראשונות בליגה ב' מחוז דרום ו-4 הקבוצות שסיימו ראשונות מליגה ב' מחוז דרום.
המשחקים שוחקו במתכונת נוק-אאוט עם הארכה. במקרה של תיקו לאחר הארכה שוחקו משחקים חוזרים.
המשחקים החלו ב-11 באוקטובר 1958 והסתיימו ב-15 בנובמבר 1958.
הפועל חיפה זכתה בגביע העשור אחרי שניצחה בגמר את הפועל ירושלים, והפועל טבריה זכתה בגביע ההתאחדות אחרי שניצחה בגמר את הפועל באר שבע.
משחק הגמר גביע ההתאחדות
הערות:
מועדון פריז
מועדון פריז (בצרפתית: Club de Paris) הוא ארגון של נציגי 22 מדינות מפותחות, שתפקידו למצוא פתרונות מתואמים וברי קיימא לקשיי תשלום שחוות מדינות חייבות. כולל הקלת בחובות וביטול חובות בין מדינות חייבות ומדינות המספקות את האשראי. כאשר מדינות חייבות מבצעות רפורמות לייצוב ולשקם את מצבן המקרו-כלכלי והפיננסי, נושי מועדון פריז יישמו הסדר חוב מתאים.
מאז 1956, מועדון פריז חתם על 477 הסכמים עם 101 מדינות, על חובות של למעלה מ-612 מיליארד דולר.
היסטוריה
"מועדון פריז" נוצר בהדרגה החל משנת 1956, כאשר המשא ומתן הראשון בין ארגנטינה לנושיה הממשלתיים התקיים בפריז. "מועדון פריז" מטפל בתביעות ציבוריות (כלומר תביעות המגיעות ממשלות של מדינות חייבות ועל ידי המגזר הפרטי), המובטחות על ידי המגזר הציבורי של חברי מועדון פריז. תהליך דומה מתרחש לגבי חוב ציבורי המוחזק על ידי נושים פרטיים ב"מועדון לונדון", אשר אורגן ב-1970 על פי המודל של "מועדון פריז" כקבוצה לא רשמית של בנקים מסחריים, הנפגשת כדי לנהל משא ומתן מחדש על החוב שהם מחזיקים עם בעלי חוב ריבוני.
הארגון מתכנס אחת לשישה שבועות במשרדי האוצר הכלכלה והתעשייה של צרפת בפריז, המספק לו שירותי מזכירות. בנוסף, פקיד בכיר במשרד האוצר הצרפתי משמש כיושב ראש שלו.
בשנת 1998, בעקבות משבר הרובל ביקשה רוסיה לדחות פרעון חובות ברית המועצות לשעבר, אותם התחייבה לכסות במסגרת הסכמים כלכליים לאחר התפרקות ברית המועצות. באותה עת סך חובה החיצוני של רוסיה עמד על כ-150 מיליארד דולר, מתוכם 38 מיליארד דולר הייתה חבה ל"מועדון פריז" ו-32 מיליארד דולר ל"מועדון לונדון " של נושים מסחריים. מקורם של כשני שלישים מהחובות אלו היה בהלוואות שניטלו על ידי ברית המועצות. באוגוסט 1999 הגיעה להסדר עם "מועדון פריז" לפריסת החוב. בתחילת 2001 התקשתה רוסיה לשלם את החוב, אך בהמשך רוסיה התאוששה מהר מן החזוי, בין השאר לאור השיפור בתנאים החיצוניים כגון עלייה חדה במחירי הנפט, גז טבעי ומינרלים אחרים שהיא מפיקה. באוגוסט 2017 רוסיה סיימה לפרוע את החובות שנותרו מתקופת ברית המועצות.
בשנת 2001 נכנסה ארגנטינה להסדר חוב עם המועדון, הסדר שהסתיים במאי 2014.
חברות
החברות הקבועות בארגון הן: אוסטרליה, אוסטריה, בלגיה, ברזיל, דרום קוריאה, קנדה, דנמרק, פינלנד, צרפת, גרמניה, אירלנד, איטליה, יפן, ישראל, הולנד, נורווגיה, רוסיה, ספרד, שוודיה, שווייץ, הממלכה המאוחדת וארצות הברית.
ישראל הצטרפה לארגון ביוני 2014.
מותו של יקינתון
מותו של יקינתון (בצרפתית: La Mort de Hyacinthe) הוא שמו של ציור שמן על בד מאת הצייר הצרפתי ז'אן ברוק. הציור, המתאר את גסיסתו של יקינתון בזרועות מאהבו, האל היווני אפולו, הוא הציור המפורסם ביותר של ז'אן ברוק.
הציור מתאר את הסיפור המיתולוגי היווני על מותו של יקינתון. לפי אגדה זו, יקינתון ואפולו שיחקו בזריקת דיסקוס, וכדי להרשים את יקינתון, אפולו זרק בכל כוחו את הדיסקוס, שפגע בטעות ביקינתון. יקינתון נפצע קשה, ובסופו של דבר מת. על פי גרסה אחרת, זפירוס, אל הרוח המערבית, שהיה מאוהב ביקינתון וקינא בשל כך באפולו, יצר משב רוח שהטה את הדיסקוס ממסלולו וגרם לו לפגוע ביקינתון ולהרגו. ניתן לראות בציור את הדיסקוס מונח על האדמה, בעוד יקינתון גוסס בזרועות אפולו.
הציור הוצג בתערוכה בסלון הפריזאי בשנת 1801. הציור נמכר לברון אוראס דמרסה, ובשנת 1899 נתרם על ידי אלמנתו למוזיאון של פואטייה שבחבל הארץ פואטו-שראנט שבצרפת. מאז, הציור הוצג במספר תערוכות בעולם:
נואזאורוס
נואזאורוס (שם מדעי: Noasaurus) הוא סוג של דינוזאור טורף קטן ממשפחת הנואזאוריים שחי באזור ארגנטינה של ימינו בקרטיקון העליון לפני 70 מיליון שנה. הוא התגלה ב-1977 בידי ג'וש פרננדו בונפרטה וג'יימי אדוארטו פאוול. משמעות שמו הוא "לטאה צפון-מערב ארגנטינאית", בראשי תיבות "Noa" שהם: "Northwestern Argentina".
דינוזאור זה הגיע לאורך מטר וחצי ולמשקל קרוב ל-15 קילוגרם. הוא היה זריז ובעל זנב ארוך והיה בעל גולגולת מוארכת בעלת מבנה לסתות שדמו לאלה של קרובו המסיאקזאורוס ממדגסקר. היו לו 11 שיניים בכל צד והשיניים היו פעורות באופן בולט לקראת הקצוות. הוא היה בעל טפרים גדולים בקצוות רגליו הקדמיות.
כיום מעריכים שהיה קשור לקבוצת הצרטוזאוריה בה היו גם האבליזאוריים שמראה החוליות של שתי המשפחות דומה מאוד. בעוד בעבר סברו שהיה שייך לקבוצה אובירפטורוזאוריה, וכמה חוקרים ראו בו קרוב למגלוזאוריים.
מבנה הלסתות והטפרים החדים בזרועותיו מרמז שאולי בדומה למסיקזאורוס הוא היה אוכל דגים מתמחה שחי בגדות אגמים וביצות.
גשר עזריאלי
גשר עזריאלי (נקרא גם גשר הקריה) הוא גשר מעוצב להולכי רגל מעל דרך בגין בתל אביב. הגשר מוליך מפתח מתחם הקריה ומגדל המטכ"ל שבמערב דרך בגין אל מזרח דרך בגין וכן היישר אל תוך קניון עזריאלי ודרכו לתחנת הרכבת השלום. ככזה, הוא משמש חיילים רבים ועובדי משרד הביטחון.
מבנה
הגשר הוקם בשנת 2002 כחלק מפרויקט חיבור מרכז עזריאלי לרכבת ולמתחם הקריה, כאשר עד הקמת מרכז עזריאלי ומחלף קפלן התקיים מעבר תת-קרקעי להולכי רגל בסמוך למיקום הגשר. הגשר נחנך ב-9 באפריל 2003.
משאלי העם לבחירת דגל ניו זילנד
משאלי העם לבחירת דגל ניו זילנד נקבעו על ידי פרלמנט המדינה ביוזמת הממשלה על מנת להכריע בהצעה להחליף את דגלה הלאומי. המשאל הראשון נערך מה-20 בנובמבר ועד 11 בדצמבר 2015 ובו נבחר עיצוב אלטרנטיבי לדגל הנוכחי. המשאל השני נערך מ-3 עד 24 במרץ 2016 ובו נקבע ברוב של 57% כי הדגל הנוכחי יישאר כפי שהוא ולא יוחלף על ידי החלופה שנבחרה במשאל הראשון. ההליך כולו היה שנוי במחלוקת בציבור הניו זילנדי.
רקע
לקראת הבחירות הכלליות בניו זילנד ב-2014 הכריז ראש הממשלה ג'ון קי מהמפלגה הלאומית כי אם מפלגתו תזכה שוב בבחירות ייערך בניו זילנד משאל עם אודות החלפת הדגל בתוך שלוש שנים. לאחר ניצחונו בבחירות הוא החל במימוש הרעיון.
ההכנות למשאלי העם
לאחר הבחירות הוקמה קבוצה רב-מפלגתית של פוליטיקאים על מנת להתחיל בהכנת החקיקה הדרושה למשאל עם וכדי להרכיב ועדה ציבורית (Flag Consideration Panel), שתנהל את המהלך לבחירת עיצובים אפשריים לדגל. בראש הקבוצה עמד שר האוצר ביל אינגליש והשתתפו בה נציגים מכל המפלגות שבפרלמנט למעט מפלגת New Zealand First, שסירבה להשתתף בה.
החוק לעריכת משאלי העם נתקבל בפרלמנט ב-29 ביולי 2015. במהלך הליכי החקיקה הציעו מתנגדי החלפת הדגל שתחילה יכריעו המצביעים האם להחליף כלל את הדגל. כמו כן הוצע שמשאל העם השני ייערך בתנאי ששיעור ההשתתפות במשאל העם הראשון יהיה 50% לפחות מכלל בעלי זכות ההצבעה. שתי ההצעות לא נתקבלו.
עבודת הוועדה הציבורית ובחירת עיצובי הדגל המתחרים
הוועדה הציבורית שהורכבה על ידי הקבוצה הפוליטית כללה 12 אישי ציבור, וביניהם אנשי אקדמיה, אנשי עסקים, ספורטאים, סופרת ואיש צבא בדימוס. הוועדה החלה את עבודתה במאי 2015. היא פנתה לציבור בבקשה לקבל הצעות לעיצובי דגלים, סיירה ברחבי המדינה ופגשה אזרחים במסגרת כינוסים וסדנאות על מנת לקבל משוב מהציבור אודות הנושאים הרלוונטיים לטעמו לעיצוב הדגל הלאומי. ההשתתפות בפגישות אלו הייתה מועטה יחסית, והשתתפות ערה יותר נרשמה דרך האינטרנט - בגלישה לאתר משאל העם ובעיסוק בסוגיה ברשתות החברתיות.
בסך הכל הוגשו לוועדה 10,292 הצעות לעיצוב הדגל. היא דיווחה כי הצבעים השכיחים בהצעות שהוגשו לה היו לבן, כחול, אדום, שחור וירוק. המרכיבים העיצוביים השכיחים שהופיעו בהצעות היו הצלב הדרומי, שרך הכסף (Silver Fern) - צמח ילידי של ניו זילנד וסמל הקורו (Koru) המאורי.
מתוך ההצעות שהוגשו לה בחרה הוועדה 40 עיצובים לרשימת ביניים (Long List), שנחשפה לציבור ב-10 באוגוסט 2015. אחד מהם הושמט מהרשימה לאחר מכן בשל טענה להפרת זכויות יוצרים בעיצובו. ב-1 בספטמבר הכריזה הוועדה על ארבעה עיצובים מתוך רשימת הביניים אשר יועמדו להכרעת הציבור במסגרת משאל העם הראשון. אלו כללו שלוש גרסאות של דגלים הנושאים את לוגו שרך הכסף, שעוצבו על ידי קייל לוקווד (Kyle Lockwood) (חלופות A ו-E להלן) ואפורי קאנטר (Alofi Kanter) (חלופה D). העיצוב הרביעי התבסס על סמל הקורו בעיצובו של אנדרו פייף (Andrew Fyfe) (חלופה C).
בעקבות פרסום ארבע החלופות שנבחרו על ידי הוועדה נפתח מסע תמיכה ברשתות החברתיות בהוספת חלופה חמישית - דגל הפסגה האדומה (חלופה B). עיצוב זה היה פופולרי מאוד בקרב ציבור התומכים בהחלפת הדגל. במחצית ספטמבר הוגשה לפרלמנט עצומה החתומה על ידי 50 אלף איש (חתימות שנאספו דרך האינטרנט) להכללת חלופה זו במשאל העם הראשון. חבר פרלמנט מהמפלגה הירוקה הודיע שיגיש הצעת חוק לשם כך, מול התנגדות של מפלגת New Zealand First. המחלוקת הוכרעה לטובת תומכי הפסגה האדומה לאחר שראש הממשלה קי הודיע שמפלגתו תאמץ את הצעת החוק.
משאל העם הראשון
משאל העם הראשון נערך מ-20 בנובמבר ועד 11 בדצמבר 2015, לשם בחירת אחת מחמש החלופות שנקבעו:
שיטת ההכרעה שאומצה למשאל העם הראשון הייתה כדלקמן: כל מצביע התבקש לדרג את העדפותיו לחמש החלופות המוצעות. נקבע שתחילה ייספרו הקולות שניתנו לחלופות בעדיפות ראשונה. אם אף חלופה לא תשיג תמיכה מינימלית של למעלה מ-50% מהקולות, יושמטו הקולות שיינתנו לחלופה שזכתה לתמיכה המעטה ביותר בשלב זה, ותיערך ספירה נוספת כאשר המצביעים לטובת החלופה שהושמטה ייחשבו כמי שתמכו בחלופה שאותה הגדירו כעדיפות הבאה אחריה. סיבובי ספירה כאמור ייערכו עד אשר אחת החלופות תשיג את התמיכה המינימלית הדרושה.
נדרשו ארבעה סיבובי ספירה על מנת להכריע בין חמש החלופות. לסיבוב הספירה האחרון העפילו חלופות A ו-E, אשר מתחילת הספירה הובילו על פני שלוש האחרות. חלופה A נבחרה ברוב של 50.58 אחוזים לעומת 49.42 אחוזים שניתנו לחלופה E.
משאל העם השני
משאל העם השני החל ב-3 במרץ ונמשך עד 24 במרץ 2016; במשאל זה התבקשו המצביעים לבחור באחת משתי אפשרויות - הדגל הנוכחי או החלופה שנבחרה במשאל העם הראשון.
במשאל העם השני השתתפו 2,124,507 מצביעים - 63.7% מבעלי זכות ההצבעה.
1,200,003 מצביעים (56.74%) בחרו באפשרות להשאיר את הדגל הנוכחי, ואילו 915,008 מצביעים (43.26%) הצביעו בעד אימוץ הדגל החלופי (9,496 קולות נפסלו).
מבין 71 מחוזות הבחירה במדינה הושג רק בשישה רוב לטובת החלפת הדגל הנוכחי בדגל האחר.
במידה והיה מוחלט במשאל העם השני להחליף את הדגל הנוכחי, היה מתוקן החוק בנדון בהתאם וההחלטה הייתה נכנסת לתוקף שישה חודשים לאחר המשאל. אולם כאמור במשאל העם נקבע כי הדגל הלאומי יישאר כפי שהוא.
ביקורת
מפלגות האופוזיציה בפרלמנט מתחו ביקורת על היוזמה לעריכת משאלי העם. לטענתן ניתן דגש לנושא על פני עיסוק בשורה ארוכה של עניינים ציבוריים בוערים אחרים, מה גם שסקרי דעת קהל הראו לטענתן שהציבור ברובו איננו מעוניין כלל להחליף את הדגל. כן נטען כי משאלי העם כרוכים בהוצאה של כ-26 מיליון דולר ניו זילנדי, סכום שניתן היה לנצלו לצרכים דחופים אחרים. על כך השיבו תומכי המשאלים כי מדובר בהוצאה חד פעמית, שעשויה גם לייצר מותג ניו זילנדי ברור יותר, שיעודד את התיירות למדינה.
טענות אחרות היו שההליך כולו היה חפוז מדי וכי הוא ננקט בקרבה בלתי ראויה ליום השנה לציון מאה שנים לפתיחת מערכת גליפולי במלחמת העולם הראשונה.
ביקורת נמתחה גם על עבודת הוועדה הציבורית לבחירת עיצובי הדגלים החלופיים והחלטותיה. מבקרים טענו שנבחרו עיצובי דגל משעממים וקלישאיים, הדומים זה לזה יתר על המידה. נטען שבין חברי הוועדה היה מספר לא-מידתי של חברים שנבחרו על ידי מפלגת השלטון. כמו כן נטען שחברי הוועדה לא היו כשירים לקבל החלטות על עיצובים חליפיים לדגל, כיוון שלאיש מהם לא היו הכשרה או ניסיון בעיצוב גרפי, אמנות או וקסילולוגיה. חבר פרלמנט לשעבר של המפלגה הירוקה של ניו זילנד טען שהוועדה מנעה למעשה מהציבור לבחור עיצובים חלופיים המקובלים עליו, ושהבחירה שעשתה הייתה כה גרועה עד כדי שהיא עשויה להביא לסיכול הניסיון להחליף את הדגל במשאלי העם הנוכחיים. כמו כן נטען שהוספת עיצוב הפסגה האדומה לרביעית החלופות העיצוביות שבחרה הוועדה היה היענות בלתי ראויה לקריאה בלתי מייצגת של דעת הקהל בנדון, וכן שמספר החתימות על העצומה שהביאה לכך ניתן להטייה בקלות.
פרנק סטייפלטון
פרנק אנתוני סטייפלטון (באנגלית: Frank Anthony Stapleton; נולד ב-10 ביולי 1956 בדבלין) הוא שחקן ומאמן כדורגל אירי לשעבר.
קריירת המשחק
סטייפלטון היה חלוץ בעל שליטה בכדור ומשחק ראש טוב. ב-1972 הוא החל את הקריירה שלו בארסנל כשחקן מתלמד, לאחר שנדחה על ידי מנצ'סטר יונייטד. משחקו הראשון בארסנל היה ב-1975 נגד סטוק סיטי, והוא היה חלק מצמד שחקני ההתקפה שכלל את מלקולם מקדונלד; שני השחקנים הבקיעו ביחד 46 שערים בעונת 1976/1977. סטייפלטון היה מלך השערים של ארסנל במשך שלוש עונות רצופות, וסייע למועדון להעפיל לשלושה משחקי גמר רצופים של גביע ה-FA, והבקיע את אחד מהשערים בניצחון 3 - 2 על מנצ'סטר יונייטד בגמר של 1979. לאורך שנותיו בארסנל הוא הבקיע 108 שערים ב-300 משחקים.
סטייפלטון הועבר למנצ'סטר יונייטד ב-1981 תמורת סכום של 900 אלף לירות שטרלינג, שנקבע על ידי בורר לאחר שהמועדונים לא הצליחו להסכים עליו. הוא היה שחקן מרכזי בסגל של יונייטד שזכה בגביע ה-FA ב-1983 וב-1985. במשחק הגמר נגד ברייטון אנד הוב אלביון הוא הבקיע שער, והפך לשחקן הראשון בהיסטוריה שמבקיע שער במשחק גמר עבור שני מועדונים שונים. הוא עזב את היונייטד ב-1987 לאחר שהבקיע 78 שערים ב-365 משחקים.
סטייפלטון עזב את אנגליה ועבר לשחק באייאקס אמסטרדם מהולנד, לפני שחזר לאנגליה ושיחק עבור דרבי קאונטי, בלקברן רוברס, אלדרשוט, האדרספילד טאון והמועדון ברדפורד סיטי אליו הצטרף לאחר תקופה קצרה בלה האבר מצרפת.
לאחר שפוטר ממשרת המאמן-שחקן בברדפורד ב-1994 הוא עבד בברייטון אנד הוב אלביון למשך תקופה קצרה בעונת 1994/1995, שיחק שם שני משחקים בלבד והודיע על פרישתו מכדורגל.
קריירה בינלאומית
סטייפלטון שיחק ב-71 משחקים במדי נבחרת אירלנד, והבקיע בהם 20 שערים. משחקו הבינלאומי הראשון תחת המאמן-שחקן ג'וני ג'יילס היה ב-1976 נגד נבחרת טורקיה באנקרה, כאשר הוא בן 20 בלבד. הוא הבקיע שער כעבור שלוש דקות מתחילת המשחק לאחר בישול בבעיטה חופשית של ג'יילס. המשחק הסתיים בתיקו 3 - 3, וסימן את תחילת הקריירה הבינלאומית של סטייפלטון.
סטייפלטון היה חלק משמעותי בניסיון של הנבחרת האירית להעפיל למונדיאל 1982 בספרד. במשחקי המוקדמות הוא הבקיע שערים נגד נבחרת קפריסין, נבחרת הולנד ונבחרת צרפת, אך הנבחרת האירית לא העפילה לבסוף בגלל יחס שערים נחות בהשוואה לזה של נבחרת צרפת. במוקדמות מונדיאל 1986 הוא ענד את סרט הקפטן, אך הפעם נבחרתו לא הצליחה לשחק באותה רמה כמו בטורניר המוקדמות הקודם.
ג'ק צ'רלטון החל לאמן את הנבחרת האירית ב-1986, ולמרות מספר מחלוקות בינו לבין סטייפלטון הוא הותיר אותו בתפקיד הקפטן. סטייפלטון הבקיע שער בנגיחה במשחק הראשון במוקדמות יורו 1988 נגד נבחרת בלגיה, שנערך באצטדיון הייזל בבריסל. הוא הבקיע שני שערים נוספים בטורניר, אחד בהפסד לנבחרת בולגריה ב-1 באפריל 1987, ואחד נוסף בניצחון 2 - 1 על נבחרת לוקסמבורג בספטמבר שלאחר מכן. סטייפלטון הוביל את נבחרתו ליורו 1988, ושיחק בכל משחקיה כולל בניצחון במשחק הראשון על נבחרת אנגליה.
במוקדמות מונדיאל 1990 הוא מיעט לשחק, והשתתף בשני משחקים בלבד.
קריירת האימון
ב-1996 סטייפלטון עבר לארצות הברית, והחל לאמן את ניו אינגלנד רבולושן מה-MLS. בעונת 2003/2004 הוא חזר לכדורגל האנגלי לתקופה קצרה כמאמן-יועץ בבולטון וונדררס. המאמן הראשי סם אלרדייס רצה שסטייפלטון ישפר את כישוריהם של חלוצי המועדון, ובחר בסטייפלטון בזכות ניסיונו כחלוץ.
NXT TakeOver: In Your House (2021)
NXT TakeOver: In Your House היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, השייך למותג NXT. כמו כן, האירוע שודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע נערך ב-13 ביוני 2021, ב-WWE Performance Center המשופץ שבאורלנדו, פלורידה, שעתה נקרא בשם "Capitol Wrestling Center" וכלל קרבות בין המתאבקים של המותג NXT עקב העלילות, שנבעו ביניהן במהלך התקופה עד לקיום האירוע בנוסף להיותו האירוע ה-35 בסדרת אירועי NXT TakeOver. זה הוא היה האירוע השני במתכונת אירועי In Your House מאז האירוע St. Valentine's Day Massacre: In Your House, שהתקיים בפברואר 1999. בנוסף, הוא היה האירוע ה-29 בסדרת אירועי In Your House.
חמישה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, קאריון קרוס ניצח את קייל אוריילי, אדם קול, ג'וני גרגאנו ופיט דאן בקרב מחומש ושמר על אליפות ה-NXT. עוד ברשימת הקרבות, ראקל גונזלס ניצחה את אמבר מון ושמרה על אליפות הנשים של NXT, אל. איי. נייט ניצח את קמרון גריימס בקרב סולם וזכה באליפות מיליון הדולר הפנויה, וברונסון ריד ו-MSK (נאש קרטר ווס לי) ניצחו את לגאדו דל פנטסמה (סנטוס אסקובר, חואקין ויילד וראול מנדוזה) בקרב שלושה נגד שלושה המנצחים זוכים בהכל וכתוצאה מכך שמרו על אליפות צפון אמריקה של NXT ועל אליפות הזוגות של NXT.
רקע
סדרת אירועי NXT TakeOver החלה ב-29 במאי 2014, כחלק מאירועי השלם וצפה של NXT, המשמשת כליגת הפיתוח של ה-WWE, כשערכה את האירוע השני שלה שהועבר בערוץ ה-WWE Network בשם NXT TakeOver. בחודשים שלאחר מכן, הביטוי "TakeOver" הפך למותג המייצג את כל אירועי השלם וצפה של NXT. האירוע היה אירוע השלם וצפה השלישי של NXT בשנת 2021.
In Your House היה סדרת אירועים שהופקו על ידי ה-WWE (שבאותה התקופה נקרא בשם World Wrestling Federation או בקיצור WWF) ושודרו במתכונת שלם וצפה ממאי 1995 ועד לפברואר 1999. הרעיון המקורי מאחורי החלטה זו היה שכשהארגון לא מקיים אירועי שלם וצפה מרכזיים כמו רסלמניה, מלך הזירה, סאמרסלאם, סדרת ההישרדות ורויאל ראמבל, שאורכם היה שלוש שעות, הוא יקיים אירועי שלם וצפה באורך שעתיים. אירועי In Your House התבטלו בפברואר 1999 לאחר קיום האירוע St. Valentine's Day Massacre: In Your House, שהיה האחרון בסדרה. לאחר מכן, הארגון עבר למתכונת שבה הוא יצר אירוע שלם וצפה ייחודי לכל חודש. ב-13 במאי 2020, לרגל חגיגות 25 השנים לאירועים אלו ולקיום האירוע הראשון בסדרה, הארגון הודיע על החייאתו של In Your House ב-7 ביוני כחלק מאירועי NXT TakeOver, מה שהפך זאת לאירוע הראשון בסדרה לאחר 21 שנים.
השפעת מגפת הקורונה
מאז חודש מרץ, מגפת הקורונה הכריחה את ארגון ה-WWE להעביר את אירועי המותג NXT לאוניברסיטת פול סייל בווינטר פארק, פלורידה למתכונת שבה אין קהל ששילם כרטיס, אף על פי שבשלהי חודש מאי, הארגון החל להשתמש במתאבקיו ובמתאבקי הפיתוח שלו כקהל. כמו כן, תוכני הארגון למותגים Raw וסמאקדאון נעשו באותו האופן, רק ב-WWE Performance Center באורלנדו, פלורידה, כשבחודש אוגוסט, מטעמי מחשבה על השלכות מגפת הקורונה בעתיד, ה-WWE הודיע שכל תכניו ואירועי השלם וצפה העתידיים שלו יתקיימו באמוויי סנטר, אולם גדול יותר באורלנדו אשר מכונה במערך הנקרא בשם WWE ThunderDome; לאחר מכן בחודש דצמבר תוכני הארגון הועברו לאולם הטרופיקנה פילד בסיינט פיטרסברג, פלורידה. באוקטובר 2020, דווח שהחל מהאירוע NXT TakeOver 31, המותג NXT יעביר את אירועיו למתחם ה-Performance Center המשופץ, שנקרא בשם "Capitol Wrestling Center" על שם ארגון ההיאבקות Capitol Wrestling Corporation, שאותו הקים ג'ס מקמהן, סביו של וינס מקמהן, כאשר ארגון זה שימש כאב הקדמון של ה-WWE. בדומה לשימוש של ה-WWE ב-ThunderDome המיועד למותגים Raw וסמאקדאון, מסכי LED הוצבו בתוך המתחם במטרה להעניק לקהל הצופים להיות נוכח באופן וירטואלי באירועיו. בנוסף, חברים וקרובי משפחה של המתאבקים הופיעו כקהל ביחד עם הקהל הווירטואלי בצורה שבה הם מופרדים האחד מהשני בעזרת מחיצות פלסטיק שקופות.
באירוע הטייקאובר Stand & Deliver, שנערך באפריל 2021, מחיצות הפלסטיק השקופות הוסרו ותפוסת הקהל הורחבה. תפוסת הקהל באירוע הטייקאובר In Your House הורחבה עד לכמעט 300 צופים, דבר שהפך את אירוע זה לאירוע הגדול ביותר של NXT שנערך במתחם ה-CWC. כמעט כל הפרוטוקולים של מגפת הקורונה הוסרו, כולל הדרישות לשמירת מרחק ולעטיית מסכות, אף על פי שכל מי שנמצא חיובי לנגיף במרחק של 14 ימים מקיום האירוע או בא במגע עם אדם שנדבק בנגיף, נדרש להישאר בביתו.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות שהתקיימו במהלך התוכנית של NXT.
קרב משולש בין קייל אוריילי, פיט דאן וג'וני גרגאנו נקבע ל-1 ביוני בפרק של התוכנית NXT אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות ה-NXT, שיתמודד מול התואר של קאריון קרוס באירוע NXT TakeOver: In Your House. הקרב המשולש הסתיים ללא הכרעה לאחר שאדם קול התערב ותקף את כל המעורבים בקרב. מאוחר יותר, קרוס התעמת עם קול ודרש מהג'נרל מנג'ר של NXT, ויליאם ריגל, להגן על תוארו מול ארבעה מתאבקים שונים: קול, אוריילי, דאן וגרגאנו. ריגל נענה בחיוב לבקשתו של קרוס וקבע קרב מחומש על אליפות ה-NXT באירוע הטייקאובר.
לאחר ניצחונם של שוטצי בלאקהארט ואמבר מון על אלופת הנשים של NXT, ראקל גונזלס ודקוטה קאי בקרב זוגות שנערך ב-25 במאי בפרק של התוכנית NXT, גונזלס תקפה באכזריות את בלאקהארט, זאת לעיני שותפתה, מון לאחר שקאי החזיקה את האחרונה כדי לצפות במתרחש. שבוע לאחר מכן בתוכנית, מון זימנה את גונזלס והשתיים החלו לנהל ביניהן תיגרה. מאוחר יותר באותו הערב, מון הודיעה שהיא תאתגר את גונזלס לקרב על אליפות הנשים באירוע NXT TakeOver: In Your House, שהפך רשמי לאחר מכן.
ב-25 במאי בפרק של התוכנית NXT, מרסדס מרטינז ניצחה את זיידה רמייר. לאחר הקרב, האורות כבו וכשהם דלקו, הם היו עם תאורה אדומה, ומיי יינג מטיאן שה הופיעה על מסך ה-LCD. כשנראה שהדברים חזרו להרגלם, מרטינז הביטה בפרק כף היד הימני שלה בבהלה כשהיה מוטבע עליו סימן שחור. שבוע לאחר מכן בתוכנית, זאיה לי ובואה צפו בהפסדה של לי למרטינז מהסיבוב הראשון של טורניר הנשים לזכר מאי יאנג הראשון אשר התקיים ארבע שנים קודם לכן. לי אמרה שהפסד זה היה בושה בשביל משפחתה והצהירה שהיא תנקום במרטינז על הפסד זה באירוע NXT TakeOver: In Your House. מאוחר יותר באותו הערב, מרטינז אמרה שהיא מודעת לכך שלי היא לא אותה המתחרה שהיא פגשה בטורניר הנשים לזכר מאי יאנג, שהיא לא חוששת ממנה ואף תגבור עליה באירוע הטייקאובר.
ב-10 בפברואר בפרק של התוכנית NXT, קמרון גריימס ערך את החזרה שלו מפציעה והצהיר שהוא הפך למשקיע ברשת חנויות משחקי הווידאו, גיימסטופ, במהלך ההיעדרות שלו (תוך כדי התייחסות לנסיקה במניות החברה). בעקבות זאת, הוא הודיע שהשקעה זו הפכה אותו ל"אדם העשיר ביותר ב-NXT". לאחר מכן, גריימס פתח בפיוד עם חבר היכל התהילה של ה-WWE, טד דיביאסי, זאת לאחר שהוא נתקל בו בחנות תכשיטים. במשך השבועות שבאו לאחר מכן, "איש מיליון הדולר" המשיך להיתקל בגריימס, כאשר הוא ניצח אותו במספר רכישות. ב-25 במאי בפרק של התוכנית NXT, אל. איי. נייט התעמת עם גריימס במהלך "עימות מיליון הדולר" בין גריימס לדיביאסי, כשנייט הגן על האחרון והתחבר אליו. שבוע לאחר מכן בתוכנית, נודע שגריימס ונייט יתמודדו זה מול זה באירוע NXT TakeOver: In Your House. דיביאסי הודיע לאחר מכן שהקרב ביניהם יהיה קרב סולם על אליפות מיליון הדולר, אותה הגה דיביאסי כ-30 שנים קודם לכן.
ב-1 ביוני בפרק של התוכנית NXT, MSK (נאש קרטר ווס לי) הגנו בהצלחה על על אליפות הזוגות של NXT נגד לגאדו דל פנטסמה (חואקין ויילד וראול מנדוזה) לאחר עזרה מאלוף צפון אמריקה של NXT, ברונסון ריד, שתקף את מנהיג קבוצת לגאדו, סנטוס אסקובר. שבוע לאחר מכן בתוכנית, אסקובר הציע הצעה לקרב שלושה נגד שלושה ביניהם באירוע NXT TakeOver: In Your House, שבו המנצחים זוכים בהכל, כלומר אליפות צפון אמריקה ואליפות הזוגות יונחו על הכף. ריד ו-MSK נענו בחיוב לכך ובעקבות זאת הקרב בין הקבוצות הפך רשמי לאירוע הטייקאובר.
קרבות מקדימים
האירוע נפתח עם קרב שלושה נגד שלושה המנצחים זוכים בהכל בין אלוף צפון אמריקה של NXT, ברונסון ריד ואלופי הזוגות של NXT, MSK (נאש קרטר ווס לי) ללגאדו דל פנטסמה (סנטוס אסקובר, חואקין ויילד וראול מנדוזה). במהלך הקרב, ויילד ומנדוזה ביצעו על לי את מהלך ה-High-Low, שלא הספיק להם כדי להשיג את הניצחון, משום ששותפו, קרטר, עצר את ניסיון ההצמדה. פנטסמה המשיכה בשליטה בקרב כשאסקובר ביצע על ריד את מהלך המיצ'ינוקו דרייבר, שגם הוא לא הספיק כדי להעניק לקבוצתו את הזכייה בחגורות האליפות. בסיום, לאחר שריד תיקל את אסקובר אל תוך אחת ממחיצות הפלסטיק השקופות, MSK ביצעו על מנדוזה את מהלך ה-elevated corkscrew blockbuster, שלווה לאחר מכן במהלך הסיום של ריד, צונאמי, שהספיק לו כדי להצמיד את מנדוזה לניצחון, שהעניק לשלושה הגנות מוצלחות על חגורות האליפות שלהם.
לאחר מכן, זאיה לי (שלוותה לקרב על ידי בואה) התמודדה מול מרסדס מרטינז. בסיום, לי ביצעה על מרטינז את בעיטת הראונדהאוס אל ראשה של האחרונה, בעיטה שהספיקה לה כדי להצמיד אותה לניצחון. לאחר סיום הקרב, מרטינז תקפה את לי ובואה בעזרת כיסא והדפה אותם אל מחוץ לזירה. בזמן שהשניים נסוגו אל רמפת הכניסה, מיי יינג, שצפתה בקרב מהכניסה, צעדה אל הזירה ובהתה במרטינז. כשמרטינז ניסתה לתקוף את יינג, האחרונה ביצעה על מרטינז אחיזת חניקה שגרמה לה לא לזוז ואז השליכה אותה אל מעקה הבטיחות.
בקטע מאחורי הקלעים, ג'וני גרגאנו וקייל אוריילי, שניים מחמשת המשתתפים בקרב המרכזי, נראו מתקוטטים ביניהם במתחם החניה.
בקרב השלישי, אל. איי. נייט התמודד מול קמרון גריימס בקרב סולם על אליפות מיליון הדולר. טד דיביאסי צפה במתרחש כשהוא ישב על כיסא בצד הזירה ולצידו שני מאבטחים. במהלך הקרב, השניים השתמשו במספר סולמות עד שגריימס השיג את הסולם המוזהב, שנפתח ברמפת הכניסה. ברגעי הסיום של הקרב, כשגריימס ניסה לטפס על הסולם, נייט השליך את האחרון ממנו אל תוך סולם שהיה ממוקם מחוץ לזירה. נייט ניצל את חוסר התזוזה של גריימס בעקבות זאת וטיפס במעלה הסולם על מנת להסיר מוו התלייה את חגורת האליפות. לאחר הקרב, דיביאסי נכנס אל הזירה על מנת להעניק לנייט את חגורת האליפות.
בקרב הלפני אחרון, ראקל גונזלס (שלוותה לקרב על ידי דקוטה קאי) הגנה על אליפות הנשים של NXT נגד אמבר מון. במהלך הקרב, מון ביצעה על גונזלס את מהלך הסיום שלה, האקליפס, אך קאי הייתה במקום על מנת להניח את רגלה של גונזלס על החבל התחתון מבלי שהשופטת הבחינה בכך, דבר שגרם לעצירת ניסיון ההצמדה שבאה לאחר מכן. מעורבות זו בקרב גרמה לשותפתה של מון, שוטצי בלאקהארט, להתערב בעצמה ולהתקוטט עם קאי עד למתחם מאחורי הקלעים. אז, גונזלס ביצעה על מון את מהלך הסיום שלה, הצ'ינגונה בומב, על מנת להגן על התואר בהצלחה. מאוחר יותר, קאי ובלאקהארט נראו עדיין מתקוטטות ביניהן מאחורי הקלעים.