cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לימבו (ריקוד)
לימבו הוא ריקוד ומשחק חברתי, שמקורו באי טרינידד שבים הקריבי. מול הרקדן ניצב מקל אופקי ועליו לעבור אותו כשהוא מתכופף אחורנית. אם הרקדן נופל או נוגע במקל הוא נפסל. כאשר יש בריקוד מספר משתתפים, מורד המקל למטה בהדרגה עד שנשאר רקדן אחרון, שמוכרז כמנצח.
חוקים
מקל אופקי, שנקרא מקל הלימבו, מוחזק בידי שני אנשים או שני תומכים. על כל המשתתפים לעבור מתחת למקל כאשר גבם מופנה לרצפה. כאשר המשתתפים עוברים מתחת למקל, עליהם לכופף את גופם לאחור. אסור שאף חלק גוף ייגע במקל ואף חלק גוף מלבד הרגליים לא יכול לגעת ברצפה. אם הרקדן פוגע במקל או מפיל אותו, הוא נפסל. לאחר שכל המשתתפים עברו, גובה המקל מופחת והמשחק נמשך עד שנשאר המנצח.
היסטוריה
השם "לימבו" מופיע החל מתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20. מקור השם במילה האנגלית "limber" (גמיש, זריז) בניב הקריבי. מילון ובסטר מקשר את אטימולוגיית המילה ל"limba" שהושפעה מהשפה הג'מייקנית ופירושה "לכופף". הריקוד משמש גם כריקוד לוויות ומתקשר כנראה גם לריקוד הלגבה האפריקאי.
שיא עולם
שיא העולם למעבר הלימבו הנמוך ביותר מוחזק בידי דניס ולסטון (Dennis Walston), שעבר בהצלחה מוט בגובה 15 סנטימטרים בשנת 1991. שיא העולם לאישה מוחזק בידי שמיקה צ'ארלס (Shemika Charles), אישה בת 26, מטרינידד וטובגו המתגוררת בבאפלו ועברה ב-10 בספטמבר 2010, מתחת למוט בגובה 21.59 סנטימטרים (8.5 אינץ') בתוכנית Live! With Regis and Kelly.
מייקל ג'ונסון
מייקל דוויין ג'ונסון (באנגלית: Michael Duane Johnson; נולד ב-13 בספטמבר 1967) הוא אתלט אמריקני בעבר, אלוף אולימפי (ברצלונה 1992, אטלנטה 1996 וסידני 2000) בעל 4 מדליות זהב, אלוף עולם (טוקיו 1991, שטוטגרט 1993, גטבורג 1995, אתונה 1997 וסביליה 1999) בעל 8 מדליות זהב, שיאן העולם הנוכחי (2017) בריצת שליחים 4x400 מטר, ושיאן העולם בעבר בריצת 200 מטר ובריצת 400 מטר.
ג'ונסון זכה פעמיים בתואר אתלט השנה בעולם מטעם התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (IAAF) בשנים 1996 ו-1999. נודע בזכות סגנון הריצה הייחודי שלו: גב זקוף וצעדים קטנים, שהקנה לו את הכינוי "ברווז". נחשב על ידי רבים כאחד מגדולי האצנים אי פעם למרחקים קצרים.
ביוגרפיה
ג'ונסון נולד בדאלאס, טקסס. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה ביילור בשנת 1990, שם התחרה בתחרויות אתלטיקה, וזכה בהן בכמה מדליות זהב.
אלוף עולם
הפריצה שלו לעולם האתלטיקה הייתה באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 כשזכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.01 שניות.
שיאן עולם
שבועיים לפני אולימפיאדת ברצלונה (1992) קיבל ג'ונסון הרעלת מזון במסעדה בספרד, דבר שגרם לו לאבד משקל, ולסיים במקום ה-12 בריצת 200 מטר בתוצאה חלשה עבורו של 20.78 שניות. הוא השתתף בריצה המסיימת של המשחקים האולימפיים וזכה במדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר, בשיא עולם חדש של 2:55.74 דקות.
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 זכה ג'ונסון בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 43.65 שניות ובריצת שליחים 4x400 מטר בשיא עולם חדש של 2:54.29 דקות (הנוכחי, 2017), תוך כדי שהוא רץ את ה-400 מטרים שלו בריצה המהירה בהיסטוריה - 42.94 שניות, אולם בשל היותה של ריצה זו חלק ממרוץ שליחים, שיא זה לא נרשם מעולם.
באליפות העולם שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995, זכה ג'ונסון בשלוש מדליות זהב, לראשונה בריצת 200 מטר בשיא תחרות חדש של 19.79 שניות, בריצת 400 מטר בשיא תחרות חדש נוסף של 43.39 שניות ובריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 2:57.32 דקות.
אלוף אולימפי
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אטלנטה (1996) קבע ג'ונסון בריצת 200 מטר שיא עולם חדש של 19.66 שניות, שיפור לשיא בן 17 השנים של פייטרו מניאה מאיטליה שעמד על 19.72 שניות. למשחקים עצמם הוא הגיע במטרה לעשות את מה שאיש לא עשה קודם לכן, לזכות במדליית זהב בריצות 200 מטר ו-400 מטר. רבים חשבו כי זה בלתי אפשרי, בשל לוח הזמנים הצפוף של שתי התחרויות, אולם ג'ונסון הוכיח שזה אפשרי. ב-29 ביולי הוא ניצח בריצת 400 מטר בשיא אולימפי חדש של 43.49 שניות, כמעט שנייה מהר יותר מהמקום השני. שלושה ימים לאחר מכן ב-1 באוגוסט ניצח בריצת 200 מטר, בשיא עולם חדש של 19.32 שניות, שיפור של 34 מאיות, השיפור הגדול ביותר שנעשה לשיא העולם בריצת 200 מטר.
באליפות העולם שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997, הוא הגן בפעם השלישית על תוארו וזכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.12 שניות.
ג'ונסון סיים את הקריירה שלו באולימפיאדת סידני (2000), כשזכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 43.84 שניות ובריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 2:56.35 דקות. מאוחר יותר, מדליות הזהב שזכה בהן בריצת השליחים באליפות העולם בסביליה ובאולימפיאדת סידני, נשללו ממנו כאשר התגלה שאחד מחבריו לקבוצה, אנטוניו פטיגרו, השתמש בסמים אסורים.
מאז משמש ג'ונסון בעיקר כפרשן ספורט.
גרשון צפור
גרשון צִפּוֹר (30 באוגוסט 1931 - 11 בדצמבר 2012) היה אדריכל ישראלי, יקיר העיר תל אביב.
לאורך חייו המקצועיים השתתף צפור ואף הוביל את תכנונם של כמה ממבני המוסדות החשובים, הידועים והמרכזיים בישראל ובראשם פרויקט גבעת התחמושת. פרויקטים אלו, אשר זכו לפרשנותו הארכיטקטונית הייחודית, מתאפיינים בחלוקה למסות באמצעות צורות בסיסיות, ותכנון נבון של מערך התנועה, תכנון החללים והתייחסות לאקלים המקומי באמצעות איתור פתרונות המשתלבים בתכנון הכולל של היצירה הארכיטקטונית.
רבים מהמבנים אותם תכנן בשנות ה-60, עת היה שותף עם האדריכל זוכה פרס ישראל בנימין אידלסון, הפכו כבר עם חנוכתם לאיקונות ארכיטקטוניות שזכו לפרסום רב הן בישראל והן בעולם.
חייו
צפור נולד בתל אביב-יפו ב-30 באוגוסט 1931. בשנים 48–1944 למד ציור במכון אבני. את חוק לימודיו סיים בטכניון בשנת 1957. את לימודי ההמשך ערך בהאג, שם גם עבד בתכנון עירוני בעיריית האג.
לאחר תקופת עבודה במשרד שא"ג בחיפה (1955-1959), הצטרף כשכיר למשרד האדריכלים של אריה שרון ובנימין אידלסון (1959-1964). עם פירוק שותפות זו הפך לשותפו של אידלסון. תחילה היה שותף גם האדריכל יעקב הרץ, אך לאחר תקופה קצרה פרש הרץ וצפור ואידלסון פעלו במשותף עד לפטירתו של אידלסון בשנת 1972. החל מאותה שנה פעל צפור כעצמאי עד שבשנת 1990 הצטרף למשרדו בנו האדריכל ברק צפור שכיום מוביל את המשרד. בנו השני, אסף צפור, הוא תסריטאי מצליח.
בשנת 1988 זכה צפור בפרס רכטר לאדריכלות על תכנון בית החולים הפסיכיאטרי בבאר שבע שבתכנונו הוחל עוד בעת השותפות עם אידלסון. בשנת 2005 זכה בתואר יקיר תל אביב. חודשים ספורים לאחר פטירת אשתו, הציירת רות צפור (לבית לויקסון-לביא), נפטר ב-11 בדצמבר 2012. חלקים נרחבים מארכיונו האישי נמסרו על ידי משפחתו לארכיון אדריכלות ישראל, וזמינים דיגיטלית בספרייה הלאומית. ב-2014 יצא הספר "גרשון צפור - אדריכל ומתכנן ערים" המסכם את יצירתו לאורך חמישה עשורים.
וורן
{{פירושונים|
אישים ששמם וורן:
ראו גם
}}
סטיב זאן
סטיבן ג'יימס "סטיב" זאן (באנגלית: Steven James "Steve" Zahn; נולד ב-13 בנובמבר 1967) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בזכות הופעותיו בסרטים "לשרוד עד החופש", "להתאהב בסערה", "שוטרים ללא הפסקה", "אל תשחקו עם זרים", "יומנו של חנון", "סהרה", "רומן לא חוקי" ו"מועדון הלקוחות של דאלאס".
ביוגרפיה
זאן נולד במארשל, מינסוטה, שבארצות הברית, בנם של זלדה וקרלטון אדוארד זאן, משפחה נוצרית-לותרנית.
הוא גדל במינסוטה ובמיניאפוליס ולמד במכללה לאומנויות "גוסטבוס אדולפוס " ובתיאטרון האמריקאי הרפרטוארי שבחסות "אוניברסיטת הרווארד". זאן התגלה על ידי בן סטילר שגילה עניין ביכולת המשחק שלו וליהק אותו לתפקיד קטן בסרטו "מציאות נושכת" בשנת 1994.
קריירה
ב-1995 שיחק בפרק אחד בסיטקום "חברים" בתור דנקן, בעלה הקנדי של פיבי לצורך גרין קארד בלבד.
זאן החל את דרכו כשחקן קולנוע לקראת סוף שנות ה-90 בקומדיה המוזיקלית "מה שאת עושה לי" בבימויו של טום הנקס בה שיחק בתור לני הייס, נגן הגיטרה של הלהקה אותה מנהל מר וייט (הנקס). זאן שיתף פעולה עם טום הנקס גם ב-1998 בקומדיה הרומנטית המצליחה "יש לך הודעה" בתפקיד ג'ורג' פאפאס העוזר של ג'ו פוקס. זאן הופיע בשנות ה-90 בהופעות משנה גם בסרטים "רומן לא חוקי" של סטיבן סודרברג בתפקיד גלן מייקלס חברו של שודד הבנק ג'ק פולי (ג'ורג' קלוני) ו"כוננות מיידית" של טוני סקוט.
ב-1999 זכה זאן להכרה ראשונה מצד מבקרי הקולנוע על הופעתו בקומדיה "הפי טקסס" בתפקיד האסיר הנמלט וויין וויין וויין ג'וניור, הופעה עליה הועמד זאן לפרס אינדפנדנט ספיריט, באותה שנה שיחק גם בקומדיה "להתאהב בסערה" בתפקיד אלן חברו טוב של בן הולמס (בן אפלק).
ב-2001 שיחק זאן במותחן "אל תשחקו עם זרים" בתפקיד פאולר אחיו הבעייתי של לואיס תומאס (פול ווקר) ובקומדיות "הבחורים בחיי" של פני מארשל בתור ריימונד האסק לצידה של דרו ברימור ו"להציל את סילברמן" של דניס דוגן בתפקיד וויין לפסייר. ב-2003 הופיע זאן בקומדיית הפעולה "שוטרים ללא הפסקה בתפקיד השוטר האנק רפרטי ובקומדיה "אבא בא לגן" בתור מרווין ממנהלי גן הילדים של צ'ארלי הניטון (אדי מרפי). ב-2005 שיחק זאן בעיבוד הקולנועי עתיר התקציב לספר "סהרה" בתפקיד אל ג'ורדינו חברו של המהנדס הימי דרק פיט (מתיו מקונוהיי) ודיבב בסרט האנימציה "צ'יקן ליטל" את דמותו של החזיר ראנט. ב-2006 הופיע במערבון הפעולה בהפקתו של לוק בסון "שודדות".
ב-2007 שיחק זאן בדרמה הצבאית הביוגרפית של ורנר הרצוג "לשרוד עד החופש" בתפקיד הטייס השבוי האמריקאי דוויין מרטין, זאן שהופיע בסרט לצידו של כריסטיאן בייל זכה לביקורות אוהדות על תפקידו המשני והועמד בפעם השנייה לפרס אינדפנדנט ספיריט. ב-2008 שיחק בקומדיה בהפקתו של אדם סנדלר "טבע מוזר" בתור מנחה תוכנית הטבע פיטר גאולק וב-2009 השתתף זאן במותחן הפסיכולוגי "להתאהב בסערה" בתפקיד קליף ובדרמה הקומית "לגעת בך" בהפקתה ולצידה של ג'ניפר אניסטון.
ב-2010 שיחק זאן בקומדיה "יומנו של חנון" בתפקיד פרנק אביו של הילד גרג הפלי (זקרי גורדון), עליו חזר זאן גם בסרטי ההמשך "יומנו של חנון 2: רודריק שולט" ו"יומנו של חנון 3: קיץ קטלני". בין 2010 ל-2013 שיחק זאן בסדרת הדרמה "טרמיי" בתפקיד הדיג'יי דייוויס מאקלריי. ב-2013 שיחק זאן בדרמה "מועדון הלקוחות של דאלאס" בתור השוטר טאקר.
בשנת 2019 שיחק בסרט הקולנוע נערה גבוהה. בשנת 2021 פורסם כי ישחק בסרט ההמשך נערה גבוהה 2 שעתיד לצאת לאקרנים בפברואר 2022.
חיים אישיים
מאז 1994 זאן נשוי ליוצרת רובין פיטרמן, ולהם שני ילדים.
סטפן לויצקי
סטפן מיכאלוביץ' לויצקי (ברוסית: Степан Михайлович Левитский) (25 באפריל 1876 – 21 במרץ 1924) היה שחמטאי רוסי.
פעילות השחמטית
בשנת 1899 הגיע לויצקי למקום השלישי בתחרות מוסקבה, שהייתה אליפות רוסיה הראשונה. (ניצח: מיכאל צ'יגורין).  בשנת 1903 הגיע למקום השמיני בתחרות קייב, אליפות רוסיה השלישית. (ניצח: צ'יגורין).  בשנת 1905 חלק מקום 8–11 בתחרות סנקט פטרסבורג, אליפות רוסיה הרביעית. (ניצח: גרז סלווה).  בשנת 1907 הגיע למקום השני, אחרי אז'ן זנוסקו-בורובסקי בתחרות סנקט פטרסבורג. באותה שנה הפסיד בדו-קרב לשמעון אלאפין 5-0.
לויצקי ניצח באליפות כלל-רוסיה לחובבים סנקט פטרסבורג בשנת 1911. בחודשים יולי-אוגוסט 1912 חלק מקום 13 - 14 בברסלב (ניצחו: עקיבא רובינשטיין ואולדריך דוראס. בחודשים אוגוסט - ספטמבר 1912 הגיע שלישי בתחרות וילנה, אליפות רוסיה השמינית (ניצח: רובינשטיין).  בשנת 1913 הפסיד לויצקי דו-קרב לאלכסנדר אלכין 3-7 בסנקט פטרסבורג. באותה שנה הגיע למקום ה-13 באליפות רוסיה התשיעית. (ניצחו: אלכין ואהרון נימצוביץ').
התקפת לויצקי
המשחק המפורסם הראשון שבו נקט בשיטה זו היה נגד עקיבא רובינשטיין, בתחרות וילנה בשנת 1912. תחילת המשחק הייתה 1. ד4 ד5 2. רז5 ג6 3. פג3 רו5 4. מהד2 פד7 5. ו3 פזו6 6. ה4 ד:ה4 7. מהו4 מהא5 8. 0-0-0 ה:ו3 9. ד5 עם התקפה חזקה.
תחבולה מפורסמת של מרשל במשחק מול לויצקי
העמדה לפני ההקרבה מה-ז3!!
במשחק מפורסם מול פרנק מרשל, מתחרות ברסלב 1912, מרשל הכריע את המשחק בהקרבה מרשימה של המלכה, תוך מתן שלוש אפשרויות הכאה של המלכה. מסופר כי הצופים במשחק זרקו על לוח השחמט מטבעות זהב מרוב התלהבות.
ראיו מחדאונדה
קלוב דה פוטבול ראיו מחדאונדה (בספרדית: Club de Fútbol Rayo Majadahonda, או בקיצור CF Rayo Majadahonda) הוא מועדון כדורגל ספרדי מהעיר מחדאונדה, שבקהילה האוטונומית של מדריד. המועדון נוסד בשנת 1976 ומשחק כיום בסגונדה דיויסיון, ואצטדיונו הביתי הוא אצטדיון סרו דל אספינו, המכיל 3,376 מושבים.
היסטוריה
ראיו מחדאונדה נוסדה בשנת 1976, ונרשמה ישר בפדרציית הכדורגל של מדריד. המועדון שיחק בליגות האזוריות עד שנת 1987, כאשר העפיל לראשונה לטרסרה דיויסיון.
המועדון ביסס את מעמדו בליגה הרביעית עד עונת 1996/1997, שבה העפיל המועדון בפעם הראשונה בתולדותיו לסגונדה דיויסיון ב'. אחרי כן באו שתי ירידות ליגה רצופות, אך המועדון חזר מיד לליגה הרביעית בשנת 2000. מלבד מעונת 2003/2004 שבה שיחק המועדון בליגה השלישית, את כל העונות הבאות בילה המועדון בליגה הרביעית עד שנת 2015, שבהובלתו של אגדת המועדון המאמן אנטוניו אירינדו, העפיל המועדון בחזרה לליגה השלישית לאחר 11 שנים.
ריקנבאקר
ריקנבאקר (באנגלית: Rickenbacker) היא חברה אמריקאית לייצור גיטרות חשמליות. חברה זו הייתה הראשונה שייצרה את הגיטרה החשמלית בשנות ה-30. כל הייצור נעשה במפעלים בסנטה אנה שבקליפורניה.
היסטוריה
החברה הוקמה בשם Electro String Instrument Corporation על ידי אדולף ריקנבאקר וג'ורג' בושון. ריקנבאקר שהיגר לארצות הברית משווייץ, שינה את הכתיב של שמו ל-Rickenbacker כדי להיראות פחות גרמני ולהקל על דוברי אנגלית.
הגיטרות הראשונות שהחברה זכו לכינוי "גיטרות מחבת", מכיוון שהצד הקדמי של הגוף שלהן היה עשוי ממתכת והיה בעל צורה עגולה.
החברה ייצרה גם מגברים תואמים לגיטרות האלה. את המגבר הראשון של Electro String עיצב ואן נסט (Van Nest) ושיכללו על ידי ראלף רוברטסון (Ralph Robertson) ו ב. לאנסינג (James B. Lansing). ב-1940 ליאו פנדר הקים בית מלאכה לתיקון מגברי Electro String, שהתפתח מאוחר יותר לפנדר, אחת החברות הגדולות לייצור מגברים וגיטרות.
עד אמצע שנות ה-50 חברת ריקנבאקר ייצרה בעיקר גיטרות Lap Steel, הנפוצות במוזיקת קאנטרי, אך מ-1956 החלה להתמקד בגיטרות חשמליות שאפיינו את הרוק אנד רול, שהחל להיכנס אז לאופנה.
ב-1963 ריקנבאקר פיתחו גיטרה חשמלית עם 12 מיתרים, שבה המיתרים הורכבו בזוגות. תחילה זה היה אבטיפוס נסיוני בלבד, אך צלילו הבהיר משך תשומת לב של מוזיקאים רבים והוא יוצר באופן המוני.
גיטרות של ריקנבאקר זכו לפרסום רב בשנות ה-60 בזכות העובדה שכל חברי הביטלס הרבו להשתמש בהן - ג'ון לנון וג'ורג' האריסון השתמשו בגיטרות חשמליות, פול מקרטני השתמש בגיטרה בס של ריקנבאקר ואף המתופף רינגו סטאר ניגן בה באלבומי הסולו שלו. לאור ההשפעה שהייתה לביטלס על עולם המוזיקה של שנות ה-60, גיטריסטים של להקות רבות אחרות השתמשו בגיטרות ריקנבאקר, ביניהן - הרולינג סטונז, המי, הבירדס, הביץ' בויז, הצבים, קרידנס קלירווטר רבייבל, ג'פרסון איירפליין.
בעקבות ירידת קרנו של סגנון הפלישה הבריטית בסוף שנות ה-60, פחת גם השימוש בגיטרות ריקנבאקר ואת מקומן תפסו גיטרות פנדר וגיבסון, שהתאימו יותר לרוק הכבד שהחל להיכנס לאופנה. עם זאת, גיטרות ריקנבאקר שימשו כמה אמנים בולטים בשנות ה-80, ביניהם אר.אי.אם., טום פטי ו-U2. עם חזרתה לאופנה של מוזיקת שנות ה-60 שהתרחשה בשנות ה-90 (למשל, כבריטפופ), חזרו גם גיטרות לשמש כמה אמנים ידועים, ביניהם אואזיס, ג'ף באקלי, רדיוהד, הלהקה הישראלית רוקפור והזמר אביב גפן.
מכינה קדם-צבאית כרם אל
מכינה קדם-צבאית כרם אל היא מכינה קדם-צבאית דרוזית הממוקמת במתחם "יד לבנים" שבדלית אל-כרמל אשר הוקמה בשנת 2008. בראש המכינה עומד סא"ל (מיל') מוניר מאדי. מטרת המכינה היא לפתח דור מנהיגים שייקח אחריות על החברה הישראלית ועל מדינת ישראל. המכינה היא מעורבת לדרוזים וליהודים. עד שנת 2016 למדו במכינה דרוזים בלבד.
המכינה זכתה באות אביר איכות השלטון 2018 בקטגוריית חינוך ותרבות מטעם התנועה לאיכות השלטון.
קרב פרדריקסברג
קרב פרדריקסברג (באנגלית: Battle of Fredericksburg) בין צבא האיחוד לצבא הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקאית, נערך בין 11 ל-15 בדצמבר 1862. הקרב, שנערך בסביבות ובתחומי העיר פרדריקסברג שבצפון מזרח מדינת וירג'יניה, הסתיים במפלה ניצחת של כוחות האיחוד בפיקודו של מייג'ור גנרל אמברוז ברנסייד (Burnside), והיה לאחד מהקרבות החד צדדיים ביותר באותה מלחמה, כאשר כוחות האיחוד ספגו אבדות בסדר גודל של כפול ויותר מאבדות הקונפדרציה. בנוסף, קרב פרדריקסברג היה הגדול בשורה של קרבות שהתחוללו בזירה המזרחית, זו המשתרעת בין שתי ערי הבירה: וושינגטון וריצ'מונד, שהייתה הזירה העיקרית במלחמת האזרחים. מבחינת היקפו, היה זה הקרב הגדול ביותר באותה מלחמה, וקרוב לוודאי, הגדול ביותר שהתחולל אי פעם ביבשת אמריקה.
ברנסייד, אשר נתמנה זה מקרוב למפקדה החדש של ארמיית הפוטומק, תכנן לחצות את נהר ראפאהאנוק (Rappahannock) בחודש נובמבר 1862 עם למעלה מ-100,000 חיילים ולהתקדם לריצ'מונד, בירת הדרום. גנרל לי פיקד על ארמיית צפון וירג'יניה שמנתה יותר מ-70,000 חיילים, ואלה תפסו עמדות הגנה בעיר פרדריקסברג. ב-12 בדצמבר חצתה ארמיית הפוטומק את הנהר, ולמחרת שיגר ברנסייד סדרה של מתקפות חזיתיות חסרות כל סיכוי למול הכוח הדרומי המחופר היטב בגבעות השולטות בעיר, שגבו מחיר כבד מארמיית הפוטומק. ב-15 בדצמבר החליט ברנסייד לסיים את המערכה הכושלת בפרדריקסברג, ונסוג יחד עם צבאו. חודש לאחר מכן, בינואר 1863, שיגר ברנסייד מתקפה נוספת שנכשלה גם היא, בין היתר בגלל החורף הקשה. בשל כישלונות אלו, ברנסייד הוחלף על ידי מייג'ור ג'נרל ג'וזף הוקר (Hooker). מבחינת הדרום, הניצחון בפרדריקסברג העלה את המורל שנפגע לאחר נסיגתו של לי ממרילנד והכישלון היחסי בקרב אנטיאטם.
הרקע לקרב
בקרב אנטיאטם שנערך בספטמבר 1862, ניצחה ארמיית הפוטומק בפיקודו של הגנרל ג'ורג' מקללן את כוח הקונפדרציה בפיקודו של הגנרל הדרומי רוברט לי, ועצרה את פלישתו למרילנד שבשטח הצפון. אך מקללן התמהמה במרדף אחר צבאו המוכה של לי, והניח לו לחמוק בבטחה בחזרה לוירג'יניה. בתחילת חודש אוקטובר, האיץ הנשיא אברהם לינקולן במקללן להתחיל במרדף אחר לי, ודרש ממנו "לחצות את נהר הפוטומק ולהעביר את הלחימה לשטח האויב", אולם חלפו למעלה מעשרים ימים עד אשר מקללן החל לנוע עם צבאו. ב-7 בנובמבר הדיח לינקולן את מקללן מהפיקוד על ארמיית הפוטומק, ומינה במקומו את מייג'ור ג'נרל אמברוז ברנסייד, מפקד הגיס (קורפוס) ה-9 באותה ארמייה. לינקולן בחר בברנסייד בעקבות הצלחתו של האחרון בפעולה האמפיבית לאורך חופי צפון קרוליינה בתחילת 1862, ומאחר שהוא הוכיח עצמו כחייל נאמן ומסור, שבניגוד למקללן, לא התעניין בפוליטיקה. אולם כשהגיעה הפקודה מוושינגטון לברנסייד, הוא ניסה לדחות אותה בטענה שאינו מיומן מספיק לתפקיד. ברנסייד הסכים לבסוף, לאחר שנודע לו שאם יסרב ימונה גנרל ג'וזף הוקר לתפקיד, מפקד שאותו לא אהד ואף לא בטח בכישוריו.
תוכנית המתקפה של ברנסייד
מיד לאחר מינויו, החל ברנסייד לתכנן מתקפה חדשה על הדרום. בתשעה בנובמבר הוא שידר את תוכניתו למייג'ור גנרל הנרי האלק (Halleck), מפקד צבא האיחוד. ברנסייד ביקש לרכז את ארמיית הפוטומק בעיירה וורנטון (Warrenton), תוך יצירת מצג שווא כי המטרה היא לתקוף את קולפֶּפֶּר (Culpeper) או גורדונסוויל (Gordonsville); כשלמעשה שאיפתו הייתה לנוע במהירות דרומה-מזרחה ולחצות את נהר הראפאהאנוק לעבר פרדריקסברג. הוא חשש כי אם ימשיך ישירות דרומה מוורנטון הוא יחשוף את אגפו להתקפה של כוחות דרומיים בפיקודו של סטונוול ג'קסון, אשר שהו אז בעמק השננדואה (Shenandoah) מדרום לוינצ'סטר (Winchester). כן הביא בחשבון כי מסילת הרכבת אורנג' - אלכסנדריה (בווירג'יניה) לא תוכל, ככל הנראה, להעביר מספיק אספקה לארמיית הפוטומק שלו, וזאת בניגוד לקו ריצ'מונד - פרדריקסברג - פוטומק. התקדמות לעבר פרדריקסברג, על אף הנהרות הרחבים שצבאו יאלץ לחצות, תהיה קלה יותר מבחינה לוגיסטית, וחשוב מכך, תהווה איום ישיר על בירת הדרום ריצ'מונד. כדי שתוכניתו תצלח, ברנסייד היה זקוק לאספקה מיוחדת של גשרים צפים כדי לחצות את הראפאהאנוק. הוא דרש שהם יגיעו לעיר פאלמות' (Falmouth) בתוך מספר ימים מרגע שצבאו יחל לנוע, יחד עם עוד אספקה חיונית לצבאו.
לינקולן, שהעדיף עימות ישיר עם צבא הדרום שבפיקוד הגנרל לי, אישר את תוכניתו של ברנסייד באי רצון, וב-14 בנובמבר שלח האלק שדר טלגרף לברנסייד בו נאמר:
הצדדים הלוחמים
מבחינת מספרי הלוחמים, קרב פרדריקסברג היה הקרב הגדול ביותר במלחמת האזרחים, וככל הידוע, הקרב הגדול ביותר שהתרחש אי פעם בחצי הכדור המערבי.
צבא האיחוד
ברנסייד חילק את ארמיית הפוטומק מחדש לשלושה גופים שנקראו דיוויזיות גדולות (Grand Division). כל דיוויזיה גדולה הורכבה מקורפוסי חי"ר, וכללה בנוסף יחידות פרשים וארטילריה. ארמיית הפוטומק כללה 142,551 חיילים ואנשי צוות ב-19 בנובמבר 1862, מתוכם כ-114,000 נלחמו בקרב עצמו.
שני קורפוסים נוספים, שהיו בעתודה, לא נטלו לבסוף חלק פעיל בקרב.
צבא הקונפדרציה
ארמיית צפון וירג'יניה של הגנרל לי כללה כ-85,175 חיילים ואנשי צוות, מתוכם כ-72,500 שהשתתפו בקרב, וחולקו לשני קורפוסים.
תנועת הכוחות לפרדריקסברג
ברנסייד קיווה לנוע במהירות לפרדריקסברג, לפרוש את הגשרים הצפים ולחצות את הראפאהאנוק, ולהגיע לריצ'מונד לפני שלי יצליח לעצור אותו. קציני הצבא הפדרלי הבטיחו לברנסייד שהגשרים יועלו על רכבת לא יאוחר מ-17 בנובמבר, ויגיעו לפרדריקסברג בתוך כיומיים עד שלושה. ארמיית הפוטומק החלה לנוע לעבר פרדריקסברג ב-15 בנובמבר, כשהדיוויזיה המובילה של סאמנר מגיעה לעיר פלמאות' (Falmouth), שם החל עוד קודם לכן ברנסייד לרכז אספקה, ב-17 בנובמבר. הדיוויזיה של פרנקלין צעדה מוורנטון ב-16 בנובמבר, ויומיים לאחר מכן הגיעה לרמת סטפורד. הדיוויזיה של הוקר הגיעה לכנסיית הארטווד (מעט צפונית לפלמאות') ב-19 בנובמבר, אך עדיין לא כל היה זכר לגשרים. מיד כשהגיע לפלמאות', ביקש סאמנר מברנסייד לחצות את הראפאהאנוק דרך מעברה, לגרש את קומץ המגנים הדרומיים שהחזיקו בפרדריקסברג, ולהשתלט על הגבעות השולטות. ברנסייד, שחשש כי הגשם הסתווי יהפוך את המעברה לבלתי עבירה וכי סאמנר ינותק משאר הכוח ויהיה נתון לחסדיו של לי, דחה את ההצעה. למעשה, גורל הקרב נקבע בשלב זה: בעיקרו של דבר חיכו כוחות האיחוד כמעט באפס מעשה עד להגעת הגשרים, ובינתיים חיזקו ותגברו כוחות הקונפדרציה את עמדותיהם, עד שהפך כיבושן לבלתי אפשרי.
כששמע לי על מינוי של ברנסייד, הוא חשש מעט בשל אי היכרותו את הגנרל, ונקט במשנה זהירות. הוא אף התלוצץ עם גנרל לונגסטריט על כמה הוא היה עצוב כששמע שמקללן הוחלף, מאחר שהוא "הכיר" את מקללן כל כך טוב. הוא שלח כוח קטן המורכב מחיל הפרשים ה-15 מווירג'יניה, ארבע פלוגות חי"ר ממיסיסיפי, וסוללת ארטילריה קלה כדי להגן על פרדריקסברג ולצפות על פעילות של צבא האיחוד ליד העיר. ב-18 בנובמבר, במהלך סיור של הגנרל "ג'ב" סטיוארט דרומית לראפאהאנוק, הוא קיבל פקודה לנוע עם 8,000 חייליו ולבצע סיור צפונית לנהר. באותו היום הורה לי גם ללונגסטריט לקחת את 38,000 חייליו מקולפפר ולהתקדם לעבר פרדריקסברג. לונגסטריט נע מיד. ב-19 בנובמבר כבר שמע לי מסיירים ומאזרחים ידידותיים על פעילות של צבא האיחוד מזרחית לנהר, אך מאחר שברנסייד לא התקרב מספיק לעיר, הוא חיכה והורה לגנרל ג'קסון להישאר יחד עם חייליו בעמק שננדואה ליד העיר וינצ'סטר בתור כוח מרתיע.
ב-23 בנובמבר הגיעו 38,000 חייליו של לונגסטריט לרמת מרי'ס והקימו עמדות הגנה. לי עדיין לא היה משוכנע מהו המהלך הבא של ברנסייד. ב-26 חודש קיבל לי ידיעה שברנסייד מרכז את צבאו ככל הנראה להתקפה על פרדריקסברג, והוא שלח מסר לג'קסון לחזור עם חייליו לעיר. ב-24 בנובמבר, לאחר איחור של שבוע, החלו להגיע הגשרים, ושלושה ימים לאחר מכן נאספו כולם ליד פרדריקסברג. ברנסייד תכנן תחילה לחצות את הנהר באזור סקינר'ס נק (Skiner's Neck) מזרחית לפרדריקסברג, אולם שינה את דעתו לאחר שתצפיתנים, שנעזרו בבלונים, זיהו את הדיוויזיה של בריגדיר ג'נרל ג'ובאל ארלי (Early) באזור, ולאחר שספינות תותחים של האיחוד ספגו אש באזור. כעת הוא תכנן לחצות ישירות בפרדריקסבורג ולהפתיע את האויב, מאחר שהאמין כי כוח גדול של הקונפדרציה מרוכז בקרבת פורט רויאל (Port Royal), דרומית לפרדריקסברג. ב-30 בנובמבר הגיעו הקורפוס של ג'קסון ודיוויזיית הפרשים של סטיוארט לפרדריקסברג.
צליחת הנהר, 12-11 בדצמבר
ב-11 בדצמבר, בטרם שחר, החלו מהנדסים מצבא האיחוד להרכיב 6 גשרים על הראפאהאנוק: שניים צפונית למרכז העיר, שלישי דרומה משם בקצה לעיר, ושלושה נוספים ליד החיבור של הראפאהאנוק עם נחל דיפ (Deep Run). חיילי הקונפדרציה, ששמעו את רעש הרכבת הגשרים, התריעו על כך בפני מפקדם, הגנרל מקלאוז, שהורה לירות בשני תותחים כסימן לכוח הדרומי על כך שההתקפה מתחילה. עם קבלת ההתרעה, חיילי הדרום פתחו באש לעבר הגשרים הצפוניים והאמצעיים. תחילה הצליחו המהנדסים להתקדם במלאכתם, אולם עם עלות השמש גברה האש וכך גם הדיוק של הצלפים הדרומיים, עד אשר נסוגו חלק מהמהנדסים מראשי הגשרים. צלפים מהאיחוד הגיעו לגדת הנהר והחזירו אש לעמדות האויב. מפקדי האיחוד התלוננו בפני שניים ממפקדי המטה של הארמייה, הגנרלים הנרי האנט ודניאל וודברי כי אנשיהם חשופים ללא כל סיבה לאש הצלפים הדרומיים ולכן ביקשו מטח ארטילרי לעברם. 150 תותחים החלו בהפגזת ריכוך על העיר שנמשכה עד השעה 14:00 בצהריים, אולם היא לא הייתה אפקטיבית כיוון שחיילי הדרום תפסו מחסה במרתפי הבתים ומשהסתיימה ההפגזה, חזרו לצלוף בחיילי האיחוד.
כיוון שהמהנדסים לא הצליחו לפרוש את הגשרים עקב אש רציפה של חיילי הקונפדרציה, קולונל נורמן הול (Hall) מפקד הבריגדה ה-3 (מהדיוויזיה של סאמנר) ביקש מברנסייד רשות לחצות את הנהר בסירות קלות יחד עם מספר חיילים כדי לתקוף את צלפי הדרום ולהבריח אותם. לאחר התלבטות, ברנסייד הסכים. שלושה רגימנטים מהבריגדה של הול (ה-7 ממישיגן, ה-19 ממסצ'וסטס, וה-89 מניו יורק) נבחרו למשימה והחלו לחצות את הנהר באזור הצפוני. תחילה נבלם הכוח התוקף במחצית הדרך בשל אש דרומית שנפתחה עליו, אולם בשעה 14:30 הגיע הרגימנט ה-7 לגדה המערבית והקים קו הגנה ארעי של רובאים בקצה העיר. חיילי הרגימנט השיבו אש אל צלפי הדרום, וצמצמו בכך את כמות האש שנורתה על המהנדסים באזור. הרגימנטים ה-19 ממסצ'וסטס וה-89 מניו יורק הגיעו לגדה המערבית בשעה 15:00 בערך והכוחות שהצטרפו החלו בהתקפה על העיר, כשהם נאלצים להילחם רחוב אחר רחוב, ובית אחר בית. לבסוף הושלמו הגשרים הצפוניים והאמצעיים בשעות הצהריים, וחיילי הצפון החלו לחצות את הנהר. ההרס בעיר בעקבות ההפגזה הארטילרית היה רב. מרבית הבתים הושמדו, אך כמות האזרחים שנפגעו הייתה קטנה, מאחר שמרבית תושבי העיר נטשו אותה זמן מה לפני הקרב. אף על פי שברנסייד הורה על איסור מוחלט של גנבת רכוש, חיילי האיחוד בזזו את העיר עד תום, דבר שהכעיס מאוד את חיילי הקונפדרציה ואת גנרל לי במיוחד.
בגזרה הדרומית גנרל ויליאם פרנקלין נתקל בהתנגדות חלשה, אולם הוא השלים את החצייה רק בצהרי 12 בדצמבר. לי העדיף לא לשלוח תגבורת שתפריע לחצייה עקב ריכוז הארטילריה של הצפון על רמת סטפורד. הדיוויזיה של סאמנר השלימה את החצייה לגדה המערבית ב-12 בדצמבר, ואילו הדיוויזיה של הוקר סיימה אותה למחרת היום. ברנסייד נפגש עם פרנקלין ומפקדי הקורפוסים שלו בשעות הצהריים המאוחרות של 12 בדצמבר כדי לדון על המתקפה המתכוננת ליום הבא. הוא תכנן כי פרנקלין בסיוע של הוקר יתקפו את האגף הדרומי, וסאמנר ישלח מתקפה משנית בצפון. ברנסייד סיים את הפגישה כשהוא מבטיח לפרנקלין שההוראות המדויקות ממנו יגיעו אליו מיד, אולם הם הגיעו אליו רק למחרת, בשעה 07:30 בערך. עד אז כבר זרחה השמש ואלמנט ההפתעה נעלם. ההוראות בכתב של ברנסייד היו מבולבלות ומעורפלות. בפקודות נכתב כי על פרנקלין לשלוח דיוויזיה אחת לפחות כדי לתפוס את השטח הגבוה של גבעת פרוספקט (Prospect Hill), סאמנר ישלח דיוויזיה אחת או יותר דרך העיר אל דרך טלגרף, ועל שני האגפים (כלומר של סאמנר ופרנקלין) להיות מוכנים להתקדם עם כל הפיקוד שלהם. שתי דיוויזיות מהכוח של הוקר יישארו מאחורי פרנקלין, ככוח עתודה. ברנסייד קיווה ככל הנראה שההתקפות החלשות האלו יגרמו ללי לסגת מהרכס הדרומי, או שיגרמו לו להעביר כוחות מהצפון לעבר הרכס, וכך תהיה לסאמנר הזדמנות לתקוף את רמת מרי'ס.
המתקפה של פרנקלין, 13 בדצמבר
את ההתקפה של פרנקלין על גבעת פרוספקט הובילה הדיוויזיה של מייג'ור ג'נרל ג'ורג' מיד מהקורפוס ה-1, בסיוע הדיוויזיות של בריגדיר ג'נרל ג'ון גיבון (Gibbon) באגף ימין ומייג'ור ג'נרל אבנר דבלדיי (Doubleday) באגף שמאל. הם החלו לנוע בשעה 8:30 בבוקר תחת ערפל כבד שהחל להתפזר רק ב-10:00. עם הגעתם למסילת הרכבת שלמרגלות הגבעה נפתחה לעברם אש צולבת ואש ארטילרית. מייג'ור ג'ון פלהאם (Pelham) מהדיוויזיה של סטיוארט התקדם יחד עם שני תותחים שנגררו על ידי סוסים ומספר רובאים לקווי ההגנה הדרומיים, והחל לפתוח באש מטווח קרוב על חייליו של מיד. גם לאחר שאחד מתותחיו יצא משימוש, פלהאם המשיך לעכב את מיד למשך כשעה, עד שהתחמושת שלו אזלה והוא נאלץ לסגת. אחד מקורבנות האש של פלהאם היה מפקד הפרשים באיארד. בהמשך, עם התפוגגות הערפל, הצטרפו גם תותחיו של ג'קסון בגבעת פרוספקט והמטירו אש על כוחות האיחוד והביאו לעיכוב של כשעתיים נוספות, כחצי קילומטר מיעדם.
מיד וגיבון המשיכו להתקדם יחד עם הדיוויזיות שלהם לעבר הגבעה תחת אש תותחי הקונפדרציה. קציני ארטילריה מהאיחוד הצליחו לזהות את רשף תותחי הדרום והחלו בהפגזת נגד ארטילרית שנמשכה כשעה, עד שמרבית תותחיו של גנרל ג'קסון יצאו מכלל פעולה. בשעה 13:00 הסתערו חייליו של מיד על מדרונות הגבעה והצליחו, תוך ניצול פער בקו ההגנה של הקונפדרציה, שנוצר בשל תנאי השטח: סבך שיחים ואדמת ביצה, לדרוס את קו ההגנה של בריגדיר גנרל מקסיי גרג (Gregg), כמה מאות מטרים מעבר לפער. חייליו של גרג הופתעו והחלו לסגת. גרג, שחשב בתחילה כי חיילי האיחוד המסתערים היו בעצם חיילי הקונפדרציה הנסוגים, רכב על סוסו בין חייליו והורה להם לא לפתוח באש. תוך כדי הרכיבה, כשהוא צועק לחייליו לנצור את נשקם, הוא נפגע מצלף בגבו, הופל מסוסו, ומת מפצעיו לאחר יומיים. הדיוויזיה של גיבון, שתקפה מימין למיד, הצליחה בהסתערות הראשונית, אולם חייליו הסתבכו ביער הצפוף שבגבעה, והם איבדו קשר עם הדיוויזיה של מיד. גנרל ג'קסון זיהה את האיום על קוויו והורה לדיוויזיות העתודה של בריגדיר גנרל טוליאפרו ובריגדיר גנרל ארלי להיכנס ליער ולפתוח במתקפת נגד על מיד. חייליהם הסתערו דרך היער לעברם של חייליו של מיד, וקרב פנים אל פנים קשה התפתח במקום. בנוסף לאלה, חיילים דרומיים שאיישו את הקו קודם שנפרץ, התעשתו, מעודדים מן התגבורת שהגיעה, וכך נוצר קו הגנה חילופי במקום זה הפרוץ. מיד, שחייליו החלו להיות מוקפים, שלח לפרנקלין מסר בהול בבקשה לתגבור, אולם נענה בשלילה. על כן, הורה מיד על נסיגה מסודרת מהגבעה.
לאחר נסיגתו של מיד, פרנקלין נמנע מפעולות נוספות, למרות פקודה שקיבל מברנסייד לתקוף עם כל הדיוויזיה הגדולה שלו. הוא טען, שכל כוחותיו עסוקים במגע עם האויב, אם כי כוחותיו של דבלדיי, למשל, היו בטלים ממעש, כמעט, מאז התנגשויות אותו הבוקר. סירובו של פרנקלין להשתמש בדיוויזיות העתודה שלו נבע ככל הנראה מהעובדה שהוא פרש את חייליו באופן רחב מדי, וחשש מהתקפת נגד של הקונפדרציה על אגפיו. בדוח שכתב לאחר הקרב, ציין מיד כי אבדות הדיוויזיה שלו הגיעו לכ-40 אחוזים מכלל הכוח שלו, ביניהם 179 הרוגים, 1,082 פצועים, ו-509 נעדרים. הוא סיכם באומרו כי אף על פי שהוא מתחרט על שלא הצליח להחזיק בעמדותיו, הדבר לא היה אפשרי ללא תגבורת והוא סירב להקריב את חייליו ללא סיבה. סטונוול ג'קסון קיווה לשלוח מתקפת נגד נוספת שתהדוף את חיילי האיחוד הרחק יותר, אך אש ארטילרית חזקה שנחתה על חייליו והחשיכה המתקרבת, שינו את דעתו. עם רדת הערב השקיפו הצדדים זה על זה, חיילי האיחוד מעמדותיהם ליד הגשר ובמישור מצד אחד, וחיילי הקונפדרציה בגבעה מהצד האחר.
ההתקפה על רמת מרי'ס, 13 בדצמבר
על מערך ההגנה על רמת מרי'ס הופקד גנרל לונגסטריט המיומן, שכונה על ידי לי, מפקדו, "סוס המלחמה הזקן שלי". הדיוויזיות של לאפאייט מקלאוז ורוברט רנסום איישו את ההגנה על הרמה. חומת אבן לאורך "הדרך השקועה" (Sunken Road) שלמרגלות הרמה נתנה לחיילי הקונפדרציה מחסה יעיל ממנו יכלו לירות בחיילי הצפון המתקרבים בשטח המישורי. מאחוריהם התרכזה מסה של קני תותחים. בצד התוקף עמדה הדיוויזיה הגדולה של סאמנר ברחובות פרדריקסברג וחיכתה, תחת הפגזת הארטילריה של הדרום, לאות לתקוף. את ההתקפה על רמת מרי'ס הובילה הדיוויזיה של ויליאם פרנץ' (French) כשמאחוריה הדיוויזיה של ו.ס. הנקוק, שניהם מהקורפוס השני. הדיוויזיה של אוליבר הווארד תמכה בצד ימין של פרנץ', והדיוויזיות של ג'ורג' גטי וסמואל סטארגיס (Sturgis), משמאל. שלוש הבריגדות שהרכיבו את הדיוויזיה של פרנץ' תקפו בגלים: הבריגדה של בריגדיר גנרל קימבול (Kimball) בחוד, אחריה זאת של קולונל אנדרוז, ובסוף זו של קולונל פאלמר.
ברגע שהסתיימה ההפגזה על עמדות הקונפדרציה, זינקו חייליו של הנקוק על רגליהם והחלו להסתער לעמדות הדרום בגלים. הבריגדה של קולונל סמואל זוק (Zook) הובילה, כשאחריה הבריגדה האירית של בריגדיר גנרל תומאס פרנסס מאהר והבריגדה של בריגדיר גנרל ג'ון קולדוול. חיילי הקונפדרציה המתינו עד שחייליו של הנקוק יתקרבו ואז פתחו עליהם באש קטלנית. הבריגדה של זוק הצליחה להגיע עד למרחק קטן מחומת האבן אך גם היא, כמו הבריגדות של פרנץ' ספגה אבדות קשות ונעצרה. הבאה בתור לתקוף הייתה הבריגדה האירית תחת פיקודו של גנרל מאהר. מאהר רצה שחיילי הדרום בחומת האבן ידעו כי הם נלחמים בבריגדה האירית ודאג שחייליו יישאו את הדגלים הירוקים המזוהים עם האירים. צירוף מקרים הביא לכך שרבים מחייליו של קוב היו אירים, וכשהבחין אחד החיילים בדגל הירוק המתנופף קרא: "כמה חבל, הנה באים הבחורים של מאהר". מטח אדיר של אש נחת על אנשיו של מאהר שהגיעו עד למרחק של 70 מטרים מהחומה. החיילים האירים שלו נפלו בזה אחר זה בשדה הקטל, עד אשר החלו הניצולים לסגת בקבוצות קטנות. הבריגדה האירית איבדה כמעט מחצית מכלל כוחה - מתוך 1,200 אנשים נהרגו ונפצעו כ-545. הבריגדה של קולדוול תקפה אחריהם. קולדוול סירב לעצתו של אחד ממפקדי הרגימנטים שתחת פיקודו לנטוש את שיטת ההתקפה במבנה, תוך ירי ועצירה לשם טעינה, אשר בעליל הפכה את התוקפים למטרות קלות, ובמקום זאת לבצע התקפת כידונים. ההתקפה בראשותו התפוררה גם היא לנוכח האש הקטלנית, וקולדוול עצמו נפצע משני כדורים. אבדותיו של הנקוק הסתכמו ב-2,032 הרוגים, פצועים ונעדרים.
בראותו את גורלם של שני הגלים הראשונים, הבין דריוס קאוץ' (Couch), מפקד הקורפוס השני, שהתקפות במבנה מסודר, תוך עצירה לשם טעינה, אל מול עמדות מחופרות, נדונות לכישלון. תחילה שקל התקפת כידונים, אולם התפוררות שני הגלים הראשונים הוציאה מכלל חשבון את חיילי אותן דיוויזיות. הוא בחר, איפוא, באיגוף מימין של האגף השמאלי של הקונפדרציה, אלא שקריאות דחופות לעזרה לנוכח כישלון הגלים הראשונים של ההתקפה הניעו אותו לנטוש את תוכניותיו. לפיכך הוא שלח דיוויזיה אחת מן הקורפוס בעקבות הגלים הקודמים, אליה הצטרפה דיוויזיה מן הקורפוס הרביעי בפיקוד סטארגיס. לאחר התכתשות של כשעתיים נכשל גם גל זה בהשגת יעדיו. לקורפוס השני היו 4,114 אבדות ולדיוויזיה בפיקוד סטארגיס - 1,011. כוחות של האיחוד שניסו לסייע לדיוויזיה של סטארגיס, הן תותחים שקודמו על ידי קאוץ' והן שלוש בריגדות מן הדיוויזיה הגדולה שבפיקוד הוקר, הוכו אף הם קשות, ולא הועילו במאומה לכוחותיו של סטארגיס.
למרות הכישלונות החוזרים, עמד ברנסייד על דעתו שיש להמשיך ולתקוף. כיוון שפרנקלין, כאמור, לא תקף לאחר נסיגת כוחותיו, ברנסייד פקד על הוקר לחצות את הראפאהאנוק ולתקוף במרכז עם הדיוויזיה הגדולה שבפיקודו. הוקר סייר אישית באזור הלחימה המיועד. בתום הסיור חזר למטה של ברנסייד, שם ייעץ שלא לבצע את ההתקפה המתוכננת. עצתו של הוקר לא נתקבלה והוא חזר מן המטה ליחידתו.
למרות הדיפת ההתקפות של האיחוד, שנעשתה בלא שעמדות הדרומיים עורערו כהוא זה, גרם דיווח אודות תנועה במערך הדרומי, לרושם הבלתי מתקבל על הדעת שהדרומיים נסוגים. כיוון שכך, דיוויזיה מהקורפוס החמישי, בפיקודו של בריגדיר גנרל אנדרו האמפריז (Humphreys) נשלחה "לנצל" את המצב. אחת הבריגדות שלה תקפה והתקפתה נהדפה תוך אבדות כבדות. דיוויזיה שנייה, בפיקוד בריגדיר גנרל ג'ורג' סייקס (Sykes), שנתבקשה לסייע לנסיגה, ספגה אש צולבת ונבלמה.
בשעה 16:00, הוקר, שעצתו להימנע מהתקפה נדחתה כאמור, הורה באי רצון על התקפה נוספת, וזאת בעוד כוחותיו של האמפריז תוקפים. למשימה הוטלה דיוויזיה בפיקוד גטי, מהקורפוס התשיעי, והיא תקפה את גבעת ויליס (Willis), בקצה השמאלי של הקו המוחזק על ידי הקונפדרציה. תחילה הם התקרבו, בעוד החשיכה מתחילה לרדת, בלא להתגלות. בהמשך הם נתגלו ואש המגינים אילצה אותם לסגת.
סך כל מתקפות אלה עלה בכ-6,000 עד 8,000 אבדות לאיחוד. אבדות הקונפדרציה הסתכמו בכ-1,200 חיילים. החשכה ואי רצון פקודיו של ברנסייד לתקוף עוד הביאו להפסקת המתקפות על רמת מרי'ס. חיילי הצפון בילו את ליל דצמבר הקפוא בתנאי שדה במקום שבו נעצר הקרב, ובשל עליונותן באש של עמדות הדרומיים, היו חיילי האיחוד חסרי יכולת להושיט עזרה לפצועיהם שנותרו בשטח.
לאחר הקרב
ברנסייד התכוון להמשיך במתקפה גם למחרת, 14 לחודש, אלא שהגנרלים שתחת פיקודו הצליחו להניא אותו מכך. אחר הצהריים ביקש ברנסייד מן הגנרל לי הפסקת אש כדי לטפל בפצועים, והאחרון נענה. באותו יום נסוגו כוחות האיחוד חזרה אל מעבר לנהר. כחודש לאחר הקרב שוחרר ברנסייד מן הפיקוד.
קישורים חיצוניים
אודות הקרב באנציקלופדיה וירג'יניה: קרב פרדריקסברג: סדר הערכות הכוחות: מפות, תמונות, שימור: חומר לימוד והוראה: היסטוריה מאוירת:
סרט התבגרות
סרט התבגרות הוא ז'אנר אשר עלילתו מתמקדת בצמיחתו הפסיכולוגית והמוסרית של הגיבור, מילדות ועד בגרות.
הפופולריות של סרטים מז'אנר זה עלתה בצורה משמעותית במהלך תקופת ה"בייבי בום" שלאחר מלחמת העולם השנייה, במקביל לשחיקתו של קוד הייז, אשר ביטולו הסופי בשנת 1968 איפשר לז'אנר להתפתח ולחקור תחומים חדשים, שהיו אסורים קודם לכן. סרטים כמו "הבוגר" ו"תפוז מכני" הם דוגמאות בולטות לכך.
Do It with Madonna
Do It with Madonna (בעברית: לעשות זאת עם מדונה) הוא סינגל הבכורה של להקת הרוק האוסטרלית האנדרואידס, שיצא לאור ב-28 באוקטובר 2002 מתוך אלבום האולפן הראשון שלהם. השיר הגיע למקום הרביעי במצעד הסינגלים האוסטרלי (ARIA) וקיבל את תואר הפלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (ARIA) ב-2003. ברחבי העולם, השיר הגיע ל-50 הראשונים באירלנד, ניו זילנד והממלכה המאוחדת.
הקליפ בבימוי בארט בורגסי זכה בפרס ARIA בקטגוריית – "הווידאו הטוב ביותר" בטקס פרסי המוזיקה של ARIA לשנת 2003.
רקע
השיר הוא מחקר השוואתי על יכולתן המעורפלת של "אלות הפופ" כריסטינה אגילרה, פינק, בריטני ספירס וקיילי מינוג, כולן נחשבות ונמצאות חסרות עדיפות על מדונה. טים הנווד אמר ל-The Age: "את 'Do It with Madonna' כתבתי ב-20 דקות. ביליתי מחצות עד 5 בבוקר בעריכה של זה בוקר אחד, ועכשיו מדונה ממש שמעה את זה, לא עלה בדעתי שזה יקרה. זה היה מצחיק, כי בזמנו אני זוכר שהקפדתי על מה שאמרתי למקרה שמישהו מהם יישמע את זה. מדונה ביקשה עותק להאזנה וטענה שהיא אוהבת את זה".
זמליה אי ווליה
זֶמְלְיָה אִי ווֹלְיָה (ברוסית: Земля и воля, "אדמה וחופש") היה ארגון של נרודניקים שהתקיים באימפריה הרוסית בשנים 1876–1879.
היסטוריה
הארגון הוקם בשנת 1876 תוך איחוד מספר חוגים של נרודניקים. בארגון היו כ-200 חברים וכן מספר רב של תומכים שהיו מזוהים עם רעיונות הארגון אך לא היו חברים בו. הארגון קיבל את שמו, שהציע אלכסנדר הֶרצן, מהביטאון שהוא התחיל להוציא לאור בשנת 1878. לפני כן היה שם הארגון "הקבוצה הצפונית של נרדודניקים-רבולוציונרים" (Северная революционно-народническая группа) או "ארגון הנרודניקים" (Общество народников).
הארגון הוקם על בסיס הפקת לקחים מה"הליכה לעם" של הנרודניקים בשנים 1873–1875. כתוצאה מכך, בבסיס תעמולת הארגון לא עמדו עוד עקרונות סוציאליסטיים שלא היו מובנים לאיכרים. הארגון הציג במרכז התעמולה שלו דרישת חלוקת האדמה וחופש לפשוטי העם. להלן הסעיפים העיקריים:
חברי הארגון האמינו באפשרות של התפתחות החברה הרוסית ללא שלב הקפיטליזם, כאשר הבסיס לכך צריך להיות הקומונה הכפרית הרוסית.
הכלי להשגת מטרות הארגון היה תעמולה בין האיכרים וקבוצות אוכלוסייה נוספות. במקרים קיצוניים התיר הארגון התנקשות בפקידי הממשל וסוכני כוחות הביטחון. חברי הארגון ראו חשיבות בארגון ותמיכה בהפגנות ושביתות של הפועלים והאיכרים. עקרונות הארגון היו משמעת עצמית, בקרת החברים על הנעשה בו, שליטה של המרכז, וקונספירציה.
הארגון חולק ל-7 קבוצות עבודה, ובמספר ערי שדה היו סניפים מקומיים. אחד מחברי הארגון היה סוכן חשאי במחלקה השלישית. כמו כן, במספר גוברניות הוקמו התנחלויות כבסיס לתעמולה קבועה. ואולם ניסיון זה לא צלח, ועל כן עבר הארגון בהדרגה לדרך הטרור.
חברי הארגון תמכו בשביתות שנערכו בסנקט פטרבורג. ב-6 בדצמבר 1876, בכיכר מול קתדרלת קאזאן, אורגנה הפגנה ראשונה ברוסיה. בהפגנה זו הופיע ונאם גאורגי פלכנוב, והתנוסס דגל הארגון (הדגל האדום).
בשנת 1878 התנקש הארגון בחייו של ראש המחלקה השלישית ניקולאי מזנצב. הארגון לא ראה בטרור אמצעי להשגת מטרותיו, אלא רק אמצעי להגנה עצמית ונקמה.
ביוני 1879 התאספו חלק מחברי הארגון בליפצק. האספה הייתה על רקע אי-הסכמות באשר לדרכי הפעולה של הארגון. באספה זו השתתפו בין היתר אנדריי מיכאילוב ואנדריי ז'ליאבוב. משתתפי האספה החליטו שיש להכניס שינויים לתוכנית הפעולה של הארגון ולהרחיב באופן משמעותי את פעולות הטרור. הם בחרו את הוועד הפועל, ובהנחה שוועידת הארגון תקבל את דעתם, הוחלט שוועד פועל זה יהיה אחראי לארגון פעולות טרור.
בסוף יוני 1879 התכנסה וועידת הארגון בוורונז'. בוועידה השתתפו 20 חברים. תומכי הטרור היו קבוצה מאורגנת היטב, לאחר האספה המוקדמת בליפצק. תומכי גאורגי פלכנוב חשבו שיש להמשיך בפעילות בתחום התעמולה אך לא התנגדו באופן עקרוני לטרור. על רקע זה, פלכנוב, שהיה מתנגד עקרוני לטרור, עזב את הוועידה. הוועידה קיבלה החלטות על בסיס פשרות.
גרנדיר
גרנדיר (מצרפתית: Grenadier, בתרגום חופשי: רמן) הוא מושג היסטורי המציין חייל בחיל רגלים החמוש ברימוני יד. הגרנדירים היו יחידת חיל רגלים מובחרת. חיילים החמושים ברימונים הופיעו כבר בראשית המאה ה-17, אך אוגדו ביחידות המורכבות מגרנדירים בלבד רק בצבאו של לואי ה-14 כמה עשרות שנים מאוחר יותר.
הרימונים הראשונים היו כדורים קטנים ממולאים באבק שרפה ופתיל קצר. הגרנדירים היו חיילים גבוהים וחזקים במיוחד על מנת שיוכלו לזרוק את הרימונים הכבדים לעבר האויב. חיילים אלו פעלו בשורות הראשונות ובאגפי המערך. בגלל הסכנה הרבה שהיו נתונים בה מעצם הצבתם בחזית, רק החיילים האמיצים ביותר גויסו ליחידות אלו. בנוסף לרימונים, חומשו הגרנדירים בכלי נשק דומים לאלו שהיו לחיילים אחרים.
הרימונים נזנחו כמעט לחלוטין במהלך המאה ה-18, בעיקר בגלל שיפור ניכר בכלי הירי האישיים וחידושים טקטיים. עם הוצאת הרימונים משימוש נרחב הפכו הגרנדירים ליחידות עילית בצבאות של המאה ה-18 וה-19 וחימושם הפך זהה לחימושם של חיילים אחרים. השם נותר עד המאה ה-21 ועדיין משמש לתיאור יחידות עילית. בוורמאכט כונו יחידות חרמ"ש בשם פאנצר-גרנדירים.
בתקופה המודרנית המונח גרנדיר משמש גם לתיאור חייל החמוש במטול רימונים.
כדורעף במשחקים הפאראלימפיים
טורניר כדורעף נכים מתקיים במסגרת המשחקים הפאראלימפיים מאולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) ועד היום. הטורניר נערך בתחילה בעמידה ומאולימפיאדת הנכים ארנהם (1980) נוסף גם טורניר כדורעף נכים בישיבה. טורניר כדורעף נכים בעמידה האחרון נערך באולימפיאדת הנכים סידני (2000) ומאז מתקיים רק טורניר כדורעף בישיבה. טורניר לנשים החל מאולימפיאדת הנכים אתונה (2004).
מדליות במשחקים הפאראלימפיים בכדורעף בעמידה
מעודכן לאולימפיאדת הנכים לונדון (2012)
מדליות במשחקים הפאראלימפיים בכדורעף בישיבה
מעודכן לאולימפיאדת הנכים לונדון (2012)
לוסוטיטן
לוסוטיטן (שם מדעי: Lusotitan; מילולית: "הטיטאן של לוסיטניה") הוא סוג דינוזאור ארוך צוואר ממשפחת הברכיוזאוריים אשר חי ביורה העליון לפני 152 מיליון שנה. מאובני הדינוזאור נמצאו במערב פורטוגל ב-1957 ותוארו ב-2003 בידי החוקרים אוקטביו מתאוס ומיגל תאלס אנטונס. בסוג מוכר מין יחיד שבעבר שויך לקרובו הברכיוזאורוס ונקרא: Brachiosaurus atalaiensis.
זה היה דינוזאור גדול בעל צוואר ורגליים ארוכים והאורך הכולל שלו הגיע ל-25 מטרים. הוא השתמש בצווארו כדי להגיע לענפי ועלי עצים גבוהים. בשלד שנמצא היה חסר גולגולת אך נמצאו בו 28 חוליות.
בתרבות
דינוזאור זה הופיע בסדרה מהפכת הדינוזאורים.
דו"ח מיוחד
דו"ח מיוחד (באנגלית: Minority Report) הוא סרט מדע בדיוני בבימויו של סטיבן ספילברג שיצא בשנת 2002.
עלילת הסרט שעוסקת בשאלה של דטרמיניזם ובפרדוקס שבין ידיעת העתיד לבחירה חופשית, מבוססת על סיפור שכתב פיליפ ק. דיק - מסופרי המדע הבדיוני המעובדים ביותר לקולנוע (על פי סיפוריו עובדו הסרטים "זיכרון גורלי", "צ'ק פתוח" ובלייד ראנר).
עלילה
גיבור הסרט הוא שוטר בשם ג'ון אנדרטון, אשר איבד בבריכה ציבורית את בנו, שון, 6 שנים לפני התרחשות העלילה. הילד מעולם לא נמצא. המקרה השפיע קשות על ג'ון, גרם לו לפרידה מאשתו ולניסיון התאבדות והביא להצטרפותו ל"פרויקט קדם פשע", מתוך אמונה שכך יוכל למנוע מקרים כמו זה שקרה לו.
מערכת קדם הפשע
כשג'ון וחבריו חוזרים למחלקה, מגיע לביקור סוכן פדרלי בשם דני ויטוור ושואל את השאלה בה דן הסרט - האם העתיד הוא עדיין העתיד אם אתה משנה אותו? ויטוור מעוניין למצוא פגמים במערכת קדם הפשע והופך ליריב של אנדרטון.
אוניברסיטה פתוחה
אוניברסיטה פתוחה היא אוניברסיטה אשר איננה דורשת מתלמידיה תעודות על לימודים קודמים או מעבר מבחני קבלה לצורכי קבלה למסלולי הלימוד לתואר ראשון שהיא מציעה. בדרך כלל הלימודים בה מתקיימים בטכניקה של למידה מרחוק.
דו"ח מיוחד
מערכת קדם הפשע
באותו יום, הרואה החזקה ביותר מבין השלושה, אגת'ה, מתנפלת על ג'ון ומראה לו חיזיון של מקרה רצח שכבר נמנע בעבר. החיזיון אותו היא רואה מהווה דעת מיעוט לעומת חזיונות עבר של השניים האחרים על רצח אשה בשם אן ליוולי. ג'ון מראה את הקלטת החיזיון לממציא קדם הפשע והמנהל, למאר ברג'ס.
אוניברסיטה פתוחה
ברוב המוחלט של האוניברסיטאות בעולם הלימודים מתקיימים בעיקר בצורה של הוראה פרונטלית, כלומר התלמידים נפגשים עם המורה בכיתת לימוד שבקמפוס האוניברסיטה, ושומעים הרצאה מפיו. אופי זה של הלימודים דורש מהמוסד האקדמי להגביל את מספר התלמידים הלומדים בו בהתאם למשאבים הפיזיים המאפשרים הוראה, למשל מספר הכיתות. באוניברסיטה פתוחה נעשה עיקר הלימוד בביתו של התלמיד, באמצעות ספרי לימוד שמספקת לו האוניברסיטה הפתוחה, וכן באמצעות כלים נוספים ללמידה מרחוק, כגון משדרי רדיו וטלוויזיה (או תחליפיהם בצורת קלטות אודיו ווידאו), שיחות ועידה ועוד. השימוש בהוראה פרונטלית באוניברסיטה פתוחה מצומצם יותר, ובנוי בדרך כלל על מספר מרכזי לימוד המפוזרים במקומות שונים ובנוסף על כיתות לימוד המושכרות ממוסדות שונים, כגון בתי ספר, מה שמאפשר גמישות רבה במספר התלמידים הלומדים בו זמנית. התפתחות האינטרנט הפכה אותו לכלי חשוב של למידה מרחוק, וצמצמה את מרכזיותו של הדואר כאמצעי לתקשורת בין הסטודנט לאוניברסיטה.
דו"ח מיוחד
אנדרטון במנוסה
נקודת המפנה בעלילה מגיעה למחרת כאשר ג'ון רואה חזיון רצח, בו הוא עצמו נראה רוצח אדם זר בשם ליאו קרואו. ג'ון נמלט מעמיתיו לשעבר הרודפים אחריו והולך למשתלה של דוקטור איריס הינמן, אשר המציאה את מערכת קדם הפשע ביחד עם למאר. הוא מנסה לשכנע אותה לעזור לו, והיא מגלה לו שלחלק מהחזיונות יש דו"חות מיעוט (באנגלית: Minority Report), המציגים עתיד אפשרי אחר. קיומם הוסתר במשך כל השנים מחשש לערעור אמינות מערכת קדם-הפשע. דו"ח המיעוט של ג'ון נמצא במוחה של הרואה אגת'ה. כדי להגיע אליה, ג'ון צריך לחזור למפקדת קדם פשע ולעבור בדיקה של עשרות סורקי עיניים (בעידן שבו מתרחש הסרט, סריקת העיניים משמשת כאמצעי לזיהוי, לצורך אבטחת מידע, אבטחת אתרים וגם אבטחת ארנק אלקטרוני ופרסום מוכוון אדם).
כדי לבצע את המשימה הוא הולך לפושע שהכניס לכלא לפני שנים, בבולטימור, וכעת מקצועו הוא החלפה בלתי חוקית של עיניים לפושעים ואנשים המעוניינים לשנות את זהותם. הוא מחליף את עיניו של ג'ון ומשאיר אותו ללילה בבניין כדי שהעיניים החדשות יירפאו לפני שיוכל להשתמש בהן. באותו לילה נכנסים השוטרים שמחפשים את אנדרטון לבניין וסורקים אותו בעזרת ספיידרים, רובוטים קטנים הנכנסים לכל מקום וסורקים עיניים. הם כמעט מסירים את תחבושותיו של ג'ון לפני הזמן אך בסוף הם סורקים את עיניו החדשות והוא ניצל. ג'ון, ששמר את עיניו הישנות, משתמש בהן ועובר בסורקי העיניים עד לאזור בו נמצאים הרואים. הוא חוטף את אגת'ה כדי להוציא ממנה את דו"ח המיעוט, השמור בזיכרון של מוחה.
אוניברסיטה פתוחה
אוניברסיטה פתוחה, בדומה לאוניברסיטה רגילה, משמשת להכשרתו של הסטודנט לתואר אקדמי – בדרך כלל תואר ראשון, אך גם תואר שני.
דו"ח מיוחד
אנדרטון במנוסה
ג'ון ואגת'ה נוסעים לחבר של ג'ון, רופוס ט. ריילי, ובעזרת ציוד לפריצת מחשבים הם מנסים לפרוץ לראש של אגת'ה ולהוציא את דו"ח המיעוט. כשהם לא מוצאים אותו, ג'ון מבין שאין לו דו"ח מיעוט, אבל ריילי מצליח להוציא מאגת'ה את החיזיון של הרצח של אן לייוולי, החיזיון של אגת'ה שנעדר מן הפרוטוקול. בינתיים דני וויטור מבין לאן ג'ון הלך והולך אל רופוס ריילי עם שוטרים. ג'ון ואגת'ה נאלצים לברוח, ובעזרת יכולות חיזוי העתיד של אגת'ה, ג'ון מצליח להימלט מהשוטרים.
כשהם יוצאים מהקניון ג'ון רואה את הבניין בו מתרחש הרצח בחיזיון, והולך לשם עם אגת'ה, בטענה שהוא חייב לגלות מה באמת קרה, והוא מבטיח שלא יהרוג את קרואו. כשהוא מגיע לחדר שלו, ג'ון מוצא תמונות של קרואו עם שון ומבין שהוא זה שחטף אותו לפני 6 שנים. כשקרואו מגיע לחדר, ג'ון מכה אותו ואז מכוון אליו אקדח, בדיוק כמו בחיזיון. לאחר שאגת'ה אומרת לו שהוא עדיין יכול לבחור, ג'ון נמנע מלרצוח את קרואו. קרואו אומר לאנדרטון שהוא חייב להרוג אותו, ומספר לו שהוא רק התחזה לרוצח של שון משום שאדם אלמוני שכר אותו והבטיח שישלם למשפחתו אם ג'ון יהרוג אותו. ג'ון מסתובב ומתכוון ללכת, אבל ליאו קרואו תופס אותו ובתאונה, בה נהרג קרואו, הכול מתרחש כמו בחיזיון.
אוניברסיטה פתוחה
אוניברסיטאות פתוחות בעולם
האוניברסיטה של דרום אפריקה עוסקת בלמידה מרחוק מאז שנת 1946. אוניברסיטת פיניקס אשר שמה דגש על הלמידה המקוונת, ממוקמת בארצות הברית. האוניברסיטה הפתוחה בבריטניה היא מהגדולות בקטגוריה זו, ונוסדה בשנת 1969. בגרמניה נוסדה אוניברסיטה פתוחה בשנת 1974 (האוניברסיטה של האגן). בישראל נוסדה האוניברסיטה הפתוחה בשנת 1974 והחלה בהכשרת תלמידים ב-1976, ולומדים בה עשרות אלפי סטודנטים.
דו"ח מיוחד
אנדרטון במנוסה
דני ויטוור חוקר את זירת הרצח ומבין שמדובר בהפללה. לאחר שמעיין בחיזיון שרופוס ריילי הוציא מאגת'ה ומשווה אותו לחיזיון הרשמי של ארתור ודשיל התאומים, הוא שם לב לכך שבכל אחד מהחזיונות הגלים באגם בו אן לייוולי הוטבעה נעים לכיוון אחר. ויטוור מפתח תאוריה: מישהו שכר רוצח לרצוח את אן ליוולי שאותו חזו ותפסו, ואז הלך לרצוח אותה בעצמו בדיוק באותה דרך מהחיזיון הראשון, כך שחיזיון של הרצח השני ייראה לעובדי המערכת כמו הד (חיזיון שהרואים חוזים כמה פעמים בטעות). הוא מספר על כך ללמאר ברג'ס, אבל למאר רוצח אותו, תוך שהוא מנצל את הזמן בו אגת'ה חטופה ולא ניתן לחזות את הרצח.
לכידתו של אנדרטון וסיום הסרט
בזמן המסיבה בטקס החניכה, למאר מקבל טלפון מג'ון שהשתחרר. למאר מתוודה ומספר כי אן לייוולי רצתה את בתה בחזרה ולכן למאר חייב היה להרוג אותה לטובת המערכת. בינתיים, בחדר הרואים, נחזה עוד רצח ובו במרפסת מבודדת בבניין יורה למאר בג'ון עם אקדח נוי, שקיבל ממזכירתו במתנה בטקס. כשג'ון ולמאר מגיעים לאותה מרפסת, ג'ון מבהיר לו שיש לו אפשרות לבחור: אם לא יהרוג את ג'ון, הוא יוכיח שקדם פשע לא יכול לעבוד והפרויקט ייסגר. אם כן יהרוג אותו, קדם פשע ימשיך לשגשג, אך למאר עצמו יירקב בהילה כל חייו. למאר בוחר - הוא יורה בעצמו במקום בג'ון.
אפילוג
בסוף הסרט, פרויקט קדם פשע נסגר לאחר 6 שנים, שלושת הרואים הועברו למקום סודי כדי לקבל שלווה, ג'ון ולארה חזרו להיות ביחד, ולארה נכנסה להריון בפעם השנייה.
ה"רואים" ומערכת קדם הפשע
על פי עלילת הסרט, נתגלה שילדים של מכורים לסם הקטלני נרואין, בהם טיפלה דוקטור איריס הינמן, חולמים בלילות סיוטים על מעשי רצח. לאחר מכן התברר שמקרי רצח אלו אכן מתרחשים במציאות ולמעשה הילדים מסוגלים לחזותם בטרם ארעו. רוב ילדי המכורים מתו ורק שלושה שרדו: התאומים ארתור ודשיאל, והילדה אגתה.
כשהבינו מה יכולים ילדים אלו לחזות, הקימו למאר ברג'ס ודוקטור הינמן את מערכת "קדם פשע" בוושינגטון. הילדים נלקחו ממשפחותיהם וחוברו למכונות קיום חיים כשהם שרויים במצב נפשי של טראנס וצפים בבריכת נוזל. כל פעם שהם חוזים רצח, החיזיון עצמו וזמן הרצח העתידי מוקלטים, כך שהשוטרים במחלקה יכולים לצפות ולנתח את החיזיון עד שיש להם מספיק מידע כדי לעצור את הרוצח או להגיע מראש למקום הרצח. כל פעם שמופיע חיזיון, מכונה מיוחדת מייצרת שני כדורים ייחודיים ולא ניתנים לזיוף: אחד שעליו כתוב שם הרוצח\רוצחים, ואחד עם שם הקרבן\קרבנות. אם הכדורים אדומים, זהו פשע בלתי מתוכנן, פשע בו לפני הרצח הרוצח מחליט על המקום לבצע אותו מסיבה מסוימת, מה שקורה במרבית המקרים. אם הכדור חום, סימן שהפשע היה מתוכנן מראש וחזיונות של פשעים כאלה באים כמה ימים לפני הרצח, בניגוד למקרים האחרים שיכולים להתקבל רק כמה שעות לפני הרצח עצמו.
סדרת המשך
בעקבות הצלחת הסרט, הכריזה רשת פוקס האמריקאית בשנת 2015 על השקתה של סדרת טלוויזיה, אשר תתבסס על אירועי הסרט, ותמשיך את השתלשלות האירועים המתוארת בו. הסדרה שודרה במהלך סוף שנת 2015.
כוח גופני
כוח גופני הוא יכולתו של בעל חיים, ברוב המקרים מדובר באדם, להפעיל כוח על עצמים באמצעות השרירים על ידי כוח בלימה או כוח דחיפה. שיפור כוח גופני הוא המטרה של אימוני כוח.
הקשר לסוגי שרירים
הכוח הגופני של אדם או של בעל חיים נקבע על פי שני גורמים: גנטיקה של סוגי סיבי שריר ושל דרגתם, והעומס המופעל עליהם תדיר.
אדם או בעל חיים עם יחס גבוה של סיבים איטיים מסוג I יהיה חלש יותר מאותו אדם או בעל חיים עם יחס גבוה של סיבים מהירים מסוג II, אבל יהיה לו פוטנציאל טוב יותר לסיבולת גופנית. הגנטיקה של סוגי סיבי שריר קובעת את הפוטנציאל המרבי לכוח גופני אפשרי (בהתעלם מחומרים מסוימים כמו טסטוסטרון). באמצעות ביופסיה ניתן לבדוק את היחסים בין סוגי הסיבים בשרירים. היכולת לפתח שרירים משתנה מאדם לאדם ומבוססת, מלבד הגנוטיפ, גם על המזון, המין, הבריאות והגיל.
הטלת חיצים
משחק הטלת החיצים (באנגלית: Darts; נקרא גם זריקת חיצים) הוא משחק תחרותי בו השחקנים זורקים חיצים ללוח מטרה עגול התלוי על הקיר. בניגוד לחץ וקשת, החיצים נזרקים ביד ולא נורים. בעבר המושג התייחס למגוון רחב של משחקים המובדלים זה מזה בלוח המטרה, בחיצים ובחוקים, אך כיום המונח זריקת חיצים מתייחס למשחק אחד בעל סטנדרטים מקובלים.