cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דוד חי אדרעי
שליחותו השנייה
בשנת ה'תרע"ז (1917) התרחשה באימפריה הרוסית מהפכה שבעקבותיה הקומוניסטים עלו לשלטון והקימו על חורבותיה של האימפריה הרוסית את ברית המועצות. רבי דוד חי סבל מהשלטון הקומוניסטי שאסר על פעילות דתית ורדף אנשי דת ורבנים. גם לאחר המהפכה, למרות רדיפות הקומוניסטים, המשיך רבי דוד חי להנהיג את קהילתו ולפסוק בשאלות שהתעוררו בקרב יהודי טשקנט ואוזבקיסטן כולה.
בשל רדיפותיהם של הקומוניסטים, רבי דוד חי החליט לעזוב את ברית המועצות במטרה לחזור לעיר מולדתו צפת. בדרכו מברית המועצות לארץ ישראל, עבר רבי דוד חי בעיראק, והתעכב תקופה מסוימת בקהילת בגדאד.
פועלו בארץ ישראל
לאחר כמה שנים, עזב רבי דוד חי את כל תפקידיו, ועבר להתגורר במירון, ליד ציונו של רבי שמעון בן יוחאי, שם ישב ועסק בתורה, ובעת הצורך עצר את לימודו כדי להתעסק בצורכי הציבור ובניהול דברים דחופים בכולל הספרדים בצפת.
שארית חייו
בשנותיו האחרונות, רבי דוד חי נשלח פעם נוספת בשליחות הכולל, הפעם למרוקו. בקיץ של שנת ה'תרצ"ב הוא הגיע לעיר צפרו שבקרבת העיר פאס. במהלך שהותו בעיר צפרו, בתאריך כ' באייר ה'תרצ"ב, הוא נפטר בפתאומיות, ונקבר בבית הקברות של הקהילה היהודית המקומית.
משפחתו
אביו של רבי דוד היה רבי חיים אדרעי, מחכמי הקהילה הספרדית בצפת. שמה של אימו היה בכורה.
לרבי דוד חי היו שני אחים, רבי שלמה ומשה, שפעלו כמותו למען קהילת הספרדים בצפת ובמירון. האח הבכור רבי שלמה, היה גם הוא אחד מחכמי קהילת הספרדים בצפת. האריך ימים ונפטר בשנת 1955 כשהוא בן 81. האח הצעיר משה, שימש כמנהל קבר הרשב"י מטעם העדה הספרדית בצפת.
רבי דוד חי נישא למלכה בת רבי שמואל ממן. היו לו חמישה ילדים. בן בשם שמואל ובנות: מרגלית, רבקה, שושנה ושמחה. לשמואל היו ילדים, ביניהם רפי (רפאל) מקלוף, שהוא פסל, מעצב ומנהל המטבעה "Tower Mint", שאחראי על עיצוב תבליט של אליזבת השנייה המופיע על שטרות ומטבעות של במדינות חבר העמים הבריטי.
ספריו
רבי דוד חי אדרעי חיבר כמה ספרים מתוכם נדפס רק ספר אחד.
חורפי
חורפי (שם מדעי: Spinus spinus) הוא ציפור שיר קטנה ממשפחת הפרושיים. תפוצתו נרחבת ומתפרשת מסקנדינביה ומרכז אירופה במערב ועד סין ויפן במזרח. לעיתים החורפי נודד בלהקות קטנות. חלק מהציפורים המשתייכות למין זה נודדות בחורף לכיוון ישראל ואף חורפות בארץ. נדידת החורפי מתבצעת בדרך כלל למרחקים קצרים; כאשר החורפי צריך לנדוד למרחקים ארוכים יותר הוא נודד באמצע החורף.
מאפיינים חיצוניים
החורפי הוא מהקטנים שבפרושיים. אורך גופו 11–12 ס"מ, משקלו 10–18.5 גרם ואורך מוטת הכנפיים שלו 20–23 ס"מ.
החורפי דומה לבזבוז אירופי ולירקון. הזכר והנקבה הבוגרים שונים בצבעיהם: אצל הזכר, הצבע הכללי צהוב ירקרק, הקדקוד והסנטר שחורים, והלחיים בצבע צהבהב-לימוני. לעומת זאת, הנקבה חומה ומפוספסת וצבע ראשה אינו כהה. הצעירים דומים בצבעיהם לנקבה. בשני המינים צבע העיניים שחור, המקור חום כהה עד אפרורי, הזנב שחור וצדיו צהובים והרגליים חומות־כהות. בזמן המעוף מתבלטים שני פסים כהים לרוחב הכנף. מקור החורפי נקבע לפי הרגלי אכילתו. מקורו דק כדי שיוכל לאסוף את הזרעים, ולמרות העובי שלו הוא חזק ועמיד. בזמן הקינון החורפיים אוכלים במצבים שונים: לבד, בזוגות או בקבוצות. בשאר ימות השנה הם מצויים בלהקות, לפעמים עם סוגים אחרים של פרושיים. כשמזונו מרובה החורפי מלקט אותו, בדרך כלל, בקבוצות גדולות. כשמזונו מועט הוא מלקט אותו בקבוצות קטנות, בזוגות ואף ביחידות.
בעולם
תפוצת החורפי בעולם היא פלארקטית: הוא מצוי במרבית אירופה ושטח תפוצתו חודר עד למזרח אסיה. אזור הדגירה שלו מתפרש מסקנדינביה ומרכז אירופה במערב ועד סין ויפן במזרח. רוב האוכלוסיות הצפוניות נודדות דרומה בחורף.
באירופה, החורפי מצוי בבתי גידול בגבהים משתנים: מגובה פני הים ועד לרום של 2,000 מטר מעל פני הים. בתי גידול אלה הם שפלות צפוניות עם מזג אוויר מתון, ואזורי גבעות והרים המכוסים מחטניים (בעיקר אורנים, ולעיתים גם עצים אחרים כגון אלמון, שדר וארז). החורפיים מחבבים במיוחד עצי אלמון המצויים ליד נהרות ואגמים.
באזור הים התיכון, החורפי מצוי בחורשי קזוארינות ובמטעים של עצי פרי.
בישראל
בישראל, החורפי נוהג לחלוף במספרים קטנים יחסית בכל חלקי הארץ, בעיקר בהרים, באזורים המיוערים במחטניים, בחורשות ובמטעים. ניתן לראותו נודד לאורך חוף הים התיכון של ישראל, לעיתים בלהקות נאות, בחודש נובמבר. מדי כמה שנים מופיע החורפי בישראל במספרים גדולים יותר, כנראה כתוצאה מצמצום בהיצע המזון באזורים צפוניים יותר.
תזונה
מזונם העיקרי של החורפיים הוא זרעים, ניצנים, פירות ומגוון חסרי חוליות. הזרעים והניצנים שמהם ניזון החורפי כוללים את אלו של האשוח, האורן, הערער, הברוש, האלמון, השדר, הארז, הקזוארינה ועוד. באביב, החורפיים ניזונים כמעט אך ורק מזרעי מחטניים, שאותם הם מלקטים. הם פונים לחלופות רק כאשר אספקת זרעי המחטניים נחלשת.
רבייה
הזיווג מונוגמי. בתטולה 2–6 ביצים בצבע לבן, תכלכל או אפרפר, עם כתמים אדומים-חומים או אדומים-סגולים.
הדגירה מתרחשת בדרך כלל בשני מחזורים בכל שנה, ומחזורים אלה מתקיימים מסוף פברואר, או ממארס, ועד אוגוסט. בשנה ענייה ביבול, יהיה רק מחזור אחד של דגירה. הנקבה דוגרת על הביצים במשך 10–14 ימים.
ההצלחה בקינון גבוהה רק בשנים של אספקת מזון גבוהה.
גאנה במשחקים האולימפיים לנוער
גאנה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הגאנים מדליית זהב אחת בענף האתלטיקה. היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של גאנה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה עשרים ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט והייתה המשלחת הגדולה ביותר שגאנה שלחה עד כה. המשלחת הגיעה להישגים בענפים אתלטיקה בה העפילה לגמר בריצת 1000 מטר נערות וקפיצה משולשת נערים, וסיימה במקום הרביעי בהוקי שדה. המשלחת התחרתה בענף השחייה אולם לא הגיעה להישגים משמעותיים והשתתפותה הייתה סמלית.
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה עשרה ספורטאים שהתחרו בחמישה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית זהב באתלטיקה בריצת 800 מטר נערות והעפלה לגמר בקפיצה משולשת לנערים. נבחרת הכדורעף חופים נערים העפילה משלב הבתים לא עברה את הסיבוב הראשון. נבחרת הנערות לא העפילה משלב הבתים. בענפים בדמינטון, הרמת משקולות ושחייה המשלחת לא הגיעה להישגים משמעותיים והשתתפותה הייתה סמלית.
מדליות לפי משחקים
width="20px"|
נונאטאקי אאוטבק
נונאטאקים (סלעים חשופים מקרח הבולטים מעל סביבתם) והרים יוצרים רכס זה.
הרכס שוכן מדרום לפסגות אמלן שבהרי יוסרפ, ממערב לנונאטאקי מוניומנט ולחלקו העליון של קרחון רניק, ובסמוך לרמה הפנימית (the interior plateau).
גילוי ומיפוי הרכס
הרכס התגלה על ידי משלחת חציית ארץ ויקטוריה (the U.S. Victoria Land Traverse party) האמריקאית, אשר חקרה את ארץ ויקטוריה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1959–1960.
הרכס מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1964.
מקור השם
שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
שם זה הוא תיאורי - והוא מתאר את מקומם המרוחק של ההרים, בצידו המרוחק מקו החוף של אנטארקטיקה, של חגורת ההרים המשתרעת מים רוס, ועד רמת הקרח הפנימית.
"אאוטבק" באנגלית משמעו "סְפָר" או "אזור מרוחק".
לקריאה נוספת
• Meneghel, M., Bondesan, A., Salvatore, M., & Orombelli, G. (1999), A model of the glacial retreat of upper Rennick Glacier, Victoria Land, Antarctica, Annals of Glaciology, 29, 225-230. doi:10.3189/172756499781821463
• Läufer A.L., Kleinschmidt G., Rossetti F. (2006), Late-Ross Structures in the Wilson Terrane in the Rennick Glacier Area (Northern Victoria Land, Antarctica), In: Fütterer D.K., Damaske D., Kleinschmidt G., Miller H., Tessensohn F. (eds) Antarctica. Springer, Berlin, Heidelberg. https://doi.org/10.1007/3-540-32934-X_24
• K.C. Welten, L. Folco, K. Nishiizumi, M.W. Caffee, A. Grimberg, M.M.M. Meier, F. Kober, Meteoritic and bedrock constraints on the glacial history of Frontier Mountain in northern Victoria Land, Antarctica, Earth and Planetary Science Letters 270 (2008) 308–315
• OROMBELLI G., BARONI C. & DENTON G.H, Late Cenozoic glacial history of the Terra Nova Bay region, northern Victoria Land, Antarctica, (IT ISSN 0391-9838, 1990)
• JOHN SCHUTT, Results of the antarctic search formeteorites, 1981-1982, Department of Geology and Planetary Science, University of Pittsburgh, Pittsburgh, Pennsylvania, P 56
לאודיקה השישית
לאודיקה השישית הייתה בתו של אנטיוכוס הרביעי, שליט הממלכה הסלאוקית בין השנים 175 ל-164 לפנה"ס, ואחותו של אנטיוכוס החמישי, שליט הממלכה הסלאוקית בין השנים 164 ל-162 לפנה"ס.
לאחר שאנטיוכוס החמישי נרצח על ידי דמטריוס הראשון, ברחה לאודיקה מאנטיוכיה, והתגייסה לעזרתו של אלכסנדר באלאס. לאודיקה, יחד עם שר הכספים לשעבר של אנטיוכוס אפיפנס, הראקליאידס הצליחו לשכנע את הסנאט הרומי, תלמי פילומטור, מלך מצרים ושליטים אחרים, שבאלאס היה בנו של אנטיוכוס אפיפנס ויורשו החוקי של אנטיוכוס החמישי (אם כי מקורות היסטוריים טוענים שכל המעורבים בעניין ידעו כי טענתו להיות בנו של אנטיוכוס אפיפנס היא שקרית). תמיכה זו הייתה חיונית במאבקו של באלאס בדמטריוס ואחד מהגורמים החשובים בהשתלטותו על הממלכה הסלאוקית.
גבון במשחקים האולימפיים לנוער
משחקי הקיץ
המשלחת הראשונה של גבון למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שני ספורטאים שהתחרו באתלטיקה. הספורטאים לא הגיעו להישגים וסיימו במקומות האחרונים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים: אתלטיקה, ג'ודו וטאקוונדו. המשלחת לא הגיעה להישגים וסיימו במקומות האחרונים.
ג'ון המילטון מורטימר
ג'ון המילטון מורטימר (באנגלית: John Hamilton Mortimer; 1740 – 1779) היה צייר נוף והדפסים בריטי, הידוע בזכות ציורים רומנטיים, שצייר באיטליה. ויצירות בהם תוארו סצנות מלחמה, בדומה לציורים של סלבטור רוזה. מורטימר התמנה לנשיא אגודת האמנים הבריטיים בשנת 1774, חמש שנים לפני מותו בגיל 39.
ביוגרפיה
מורטימר נולד ב-17 בספטמבר 1740 באיסטבורן. אביו, תומאס מורטימר, היה קצין מכס, סוחר ובעלים של כמה טחנות קמח. עד 1757, כשהיה עדיין צעיר, למד מורטימר בלונדון. במהלך תקופה זו הוא הפך לחברו של ג'וזף רייט, סטודנט עמית באקדמיה - ידידות שתעמוד לאורך כל חייו של מורטימר. מורטימר ניהל קשרים מקצועיים גם עם האמן סמואל אירלנד, שהיה מעורב בחריטת עבודותיו. חבריו באקדמיה כתלמידים כללו את תומאס ג'ונס וויליאם פרס. מורטימר למד גם אצל רוברט אדג' פיין וג'ושוע ריינולדס.
בשנת 1759 זכה מורטימר בפרס ראשון בעקבות "בקכוס" יצירתו של מיכלאנג'לו ובפרס שני לציור נושא חי. הוא החל להציג את עבודותיו על בסיס קבוע בראשית שנות ה-60 של המאה ה-18, והפך לחבר פעיל בחברת האמנים שהעניקה לו פרסים על ציורים של נושאים מההיסטוריה הבריטית בשנת 1763 ו-1764. אחד הפרסים היה לתמונה שכותרתה "סנט פול המטיף לדרואידים הקדמונים בבריטניה". הוא התמנה לנשיא החברה בשנת 1774. מורטימר צייר את הדמויות למספר ציורים של תומאס ג'ונס, בעבודה על "סערת אדמות" של האמן הוולשי, עם "סיפורם של דידו ואנייס" (1769), "מותו של אורפיאוס" (1770) וזוג ציורים בהזמנת בנימין בייטס (1774).
בשנים 1770 - 1773 עסק בעיטור סלון בבית אחוזה גדול, בהרטפורדשייר. בעבודה זו הוא נעזר בתומאס ג'ונס, פרנסיס וויטלי, ג'יימס דורנו ואחרים.
בגלל השתייכותו לאגודת האמנים, מורטימר לא הציג באקדמיה המלכותית עד 1778. אז הציג חמש יצירות, בהן סר ארתגל ושלוש סצינות של שודדים איטלקיים. [11] ב־2 בנובמבר באותה שנה הוא נבחר כחבר באקדמיה המלכותית.
הוא נפטר מסיבות לא ידועות ב-4 בפברואר 1779.
ועידת ח'רטום
ועידת ח'רטום נערכה בסוף אוגוסט 1967 בעיר ח'רטום, בירת סודאן. הוועידה התכנסה בעקבות מלחמת ששת הימים והשתתפו בה מנהיגי שמונה מדינות ערביות. ההצהרה שנוסחה בסופה (1 בספטמבר) הנחתה את המדיניות הערבית כלפי מדינת ישראל עד מלחמת יום כיפור.
הוועידה
מיד לאחר מלחמת ששת הימים פעלה מצרים לקיום ועידת פסגה כלל ערבית כדי להשיג תמיכה במדיניות של מאמץ צבאי ופוליטי משולב כנגד ישראל ולקבל סיוע כספי ממפיקות הנפט. בתחילת אוגוסט התכנסו שרי החוץ של מדינות ערב בח'רטום לצורך הכנסת פסגה של ראשי המדינות.
הוועידה התקיימה מ-29 באוגוסט עד 1 בספטמבר 1967 והשתתפו בה ראשים של שמונה מדינות, בהם: פייסל, מלך ערב הסעודית, נאצר נשיא מצרים, חוסיין, מלך ירדן, שארל חילו נשיא לבנון, נשיא עיראק עבד א-רחמאן אערף, מלך כווית סבאח א-סלים א-סבאח, ואסמאעיל אל-אזהרי נשיא סודאן. מנהיג אלג'יריה, חורי בומדיין, לא הגיע לוועידה בגלל התנגדותו למהלך של נאצר ושלח במקום זאת את שר החוץ שלו. סוריה החרימה את הוועידה, הגם ששר החוץ שלה נכח ברוב הוועידה. ערביי ישראל כלל לא הוזמנו, אך אחמד שוקיירי השתתף כנציג אש"ף ופרש לקראת סוף הדיונים בגלל התנגדותו להחלטות. הוועידה פעלה לחיזוק האחדות הערבית אל מול ישראל אך גם בתוכה, בין השאר בכך שגמאל עבד אל נאצר התחייב לחדול מלהפיל את המונרכים של מדינות המפרץ והוחלט על סיום המלחמה בתימן והעברת סיוע ממפיקות הנפט למצרים וירדן. סעודיה התחייבה לסיוע שנתי של 50 מיליון ליש"ט, כווית - 55 מיליון ליש"ט ולוב - 30 מיליון ליש"ט. 90 מיליון ליש"ט יועדו למצרים ו-45 מיליון לירדן. סוריה שהחרימה את הוועידה לא קיבלה סיוע.
עם זאת, עלו בוועידה עימותים בין ערביים. שוקיירי הביע התנגדות לטענות המלך חוסיין לשליטה בגדה המערבית ויצר בכך עימות עם חוסיין.
מצרים הובילה את הוועידה להחלטה שתקדם פעילות דיפלומטית להביא את ישראל לנסיגה מהשטחים שנכבשו במלחמת ששת הימים. על עצם הבחירה לקדם מהלכים פוליטיים ודיפלומטיים, לא הייתה מחלוקת. אולם, גמאל עבד אל נאצר הכיר בכך שקידום פעילות כזאת מחייבת הצגת עמדה פחות נוקשה בעיני העולם ועל כן הוביל להחלטה שאינה כוללת דרישות להמשך המאבק המזוין ולפתרון הבעיה הפלסטינית. הוא טען שהמשך הצגת דרישות מעין אלו תביא בפועל לסיפוח ישראלי של השטחים שנכבשו במלחמת ששת הימים והעריך שאם מדינות ערב יביעו הסכמה להחלטה המתגבשת של מועצת הביטחון של האו"ם, שבנובמבר הבשילה לכדי החלטה 242 של מועצת הביטחון של האו"ם, המעצמות ילחצו על ישראל לסגת מהשטחים שנכבשו וכך יהיה ניתן להביא להשבת השטחים ללא הכרה בישראל וללא הענות לדרישת ישראל להסכם שלום. קו זה נועד בין השאר לסנדל את המלך חוסיין ולמנוע ממנו מלהגיע לשלום נפרד עם ישראל. לקו זה התנגדו אחמד שוקיירי וסוריה שהחרימה בשל כך את הוועידה, כמו גם עיראק ואלג'יריה. הם דרשו להמשיך את המשך המאבק לפתרון הבעיה הפלסטינית.
נאצר הוביל את הוועידה להחלטה שתדגיש את הנכונות של הערבים לפתרון דיפלומטי ותתעלם מהדרישות של אחמד שוקיירי. אולם לאור העמדה של שוקיירי שזכתה לתמיכה של נציגי עיראק ואלג'יריה, הושגה פשרה על פיה הוכללו בהחלטה הקביעות: שנודעו כשלושת הלאווים, ואזכור הזכויות של הפלסטינים (מבלי לקבוע דרכים מעשיות להשגת זכויות אלו). נאצר הסכים לפשרה זו על מנת להשיג החלטה מוסכמת שתאפשר התקדמות בערוץ הדיפלומטי.
תוכן החלטת הוועידה
1) הוועידה מאשררת את האחדות הערבית, אחדות הפעולה והצורך בתיאום והסרת המחלוקות. המלכים, נשיאים ונציגים של ראשים אחרים של מדינות ערב אישרו את עמידת מדינותיהם לצד ויישום הכרזת הסולידריות הערבית בפסגה הערבית השלישית בקזבלנקה.
2) הוועידה הסכימה על הצורך לרכז את המאמצים להעלמת התוצאות של מה שנציגי מדינות ערב הגדירו כ "תוקפנות" על הבסיס שהאדמות ה"כבושות" (מבחינת ישראל משוחררות, לפחות לגבי חלקן) הן אדמות ערביות והעול של השגת האדמות מחדש מוטל על כל מדינות ערב.
3) ראשי המדינות הערביות הסכימו לאחד את מאמציהם הפוליטיים בזירה הבינלאומית והדיפלומטית להעלמת התוצאות של ה "תוקפנות" ולהבטיח את נסיגת הכוחות "התוקפניים" הישראלים מהאדמות הערביות שנכבשו מאז ההתקפה של ה-5 ביוני. דבר זה יעשה בתוך המסגרת של העקרונות הראשיים להן מדינות ערב מחויבות, כלומר: והתעקשות על זכויותיהם של הפלסטינים בארצם.
4) הוועידה של שרי אוצר, כלכלה ונפט ממליצה שהשעיה של שאיבת נפט תשמש כנשק בקרב. אולם לאחר בדיקה מעמיקה, הוועידה הגיעה למסקנה ששאיבת נפט יכולה לשמש בעצמה כנשק חיובי מכיוון שהנפט יכול לשמש לחיזוק הכלכלות של מדינות ערב שנפגעו ישירות "מהתוקפנות", כך שמדינות אלה תוכלנה לעמוד איתן במערכה. הוועידה החליטה על כן לחדש את שאיבת הנפט, מכיוון שהנפט הוא משאב חיובי היכול לשמש להשגות המטרות הערביות. הוא יכול לתרום למאמצים לאפשר למדינות ערב שנחשפו לתוצאות "התוקפנות" ועקב כך סבלו מהפסד משאבים כלכליים לעמוד איתן ולהעלים את תוצאות "התוקפנות". יצרניות הנפט ישתתפו במאמצים לאפשר למדינות הנפגעות לעמוד איתן אל מול הלחצים הכלכליים. בעקבות הוועדה הסתיים אמברגו הנפט של מלחמת ששת הימים והוחלט להקים את אועפ"ק.
5) משתתפות הוועידה אישרו את התוכנית שהוצעה על ידי כווית להקים קרן כלכלית וסוציאלית לפיתוח על בסיס המלצות ועידת בגדד של שרי אוצר, כלכלה ונפט ערביים.
6) המשתתפים הסכימו על הצורך לנקוט באמצעים הנדרשים לחזק את ההכנות הצבאיות ולהתכונן לכל התפתחות.
7) הוועידה החליטה להאיץ את חיסול הבסיסים הזרים במדינות ערב.
תגובות לוועידה
מנגד, אחמד שוקיירי הגיב להחלטות הוועידה כתבוסה שנייה של הערבים לאחר התבוסה במלחמת ששת הימים. לטענתו, הוועידה היא התחלה של ויתורים פוליטיים גדולים וויתור על המאבק לשחרור פלסטין. בהתבטאויות של אישים ערביים נאמר שהחלטות ועידת ח'רטום שוללות הסכם שלום עם ישראל, אולם אינן שוללות הגעה למצב של אי לוחמה.
התקשורת בארצות הברית ציינה את השינוי בעמדה הערבית וראתה בכך התפתחות חיובית. עמדה דומה הופיעה בדו"ח שהוגש לנשיא לינדון ג'ונסון והובעה על ידי גורמים מערביים שונים.
התפתחויות מאוחרות
לאחר קבלת החלטה 242 של מועצת הביטחון של האו"ם ותחילת שליחותו של גונאר יארינג, ביקש המלך חוסיין לכנס ועידה ערבית נוספת, בטענה שהחלטות ועידת ח'רטום כבר אינן רלוונטיות למצב החדש שנוצר. ככל הנראה, חוסיין הרגיש שהחלטות ועידת ח'רטום אינן מאפשרות לו מספיק גמישות במשא ומתן עם יארינג. תגובת פייסל, מלך ערב הסעודית, הייתה שלילית. דבריו הביעו את העמדה שהחלטות ועידת ח'רטום היוו את קצה גבול הוויתורים של הערבים וועידה נוספת צריכה להתכנס רק כדי להחליט על כישלון הניסיונות להגיע לפתרון פוליטי וחזרה למאבק מזוין.
המגבלות שנכללו בשלושת הלאווים הביאו להבנה בינלאומית רבה לעמדה הישראלית שעמדות הערבים אינן ריאליסטיות ובכך תרמו ככל הנראה למניעת השגת הסדר.
הערכה
בוועידת ח'רטום החליטו מנהיגי המדינות הערביות - לראשונה - לנקוט דרכים מדיניות ודיפלומטיות להשבת אדמותיהם "הכבושות". עד אז דובר תמיד על "שחרור" האדמות ו"השמדת מדינת ישראל" בדרכים צבאיות. הדעות חלוקות לגבי המשמעות המעשית של שינוי זה בטון הערבי. בני מוריס הציג את החלטות הוועדה כמסמור עמדה סרבנית שטרפדה כל מהלך לשלום באזור למשך עשור. יהושפט הרכבי טען שהחלטות ועידת ח'רטום מבטאות מחויבות להשמדת מדינת ישראל. לדבריו, הערבים דחו את האפשרות של משא ומתן עם ישראל "לא בגלל שהם העדיפו דרך אחרת לשלום". לפי עמדה זאת, הטון הערבי שלפחות כלפי חוץ הוצג כמתון יחסית בוועידת ח'רטום לא היווה יותר מניסיון לקדם לחץ בינלאומי לנסיגה ישראלית כמו שאירע לאחר מלחמת סיני.
לעומת זאת, היו שראו בהחלטות הוועידה יותר מפתח להשגת הסדר בין ישראל למדינות ערב. אבי שליים הציג את הוועידה כנקודת מפנה בעמדה הערבית. לטענתו, הערבים פירשו את שלושת הלאווים כ-"לא לשלום רשמי עם ישראל, אך לא דחייה של השלום, לא למשא ומתן ישיר, בלא לסרב למשא ומתן עקיף, לא להכרה דה יורה בישראל אך קבלת התקיימותה כמדינה. שלמה גזית מעלה את השאלה האם ישראל החמיצה הזדמנות לפתוח בדיאלוג עם מדינות ערב בפרשנותה המחמירה של המשמעות של החלטות ועידת ח'רטום. אלן הארט, הידוע כמבקר חריף של ישראל, טען שהחלטת ועידת ח'רטום נתנה לחוסיין ונאצר אור ירוק להתקדם בזהירות לקראת הסדר עם ישראל ואילו המנהיגים הישראלים רצו בשלום תמורת שטחים ולא היו מתעלמים מהשינוי בעמדה הערבית שהשתקפה בהחלטת ח'רטום, ההיסטוריה הייתה אחרת.
המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה
המפלגה העממית המונגולית (במונגולית: Монгол Ардын Хувьсгалт Нам נקראה בעבר המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה) היא מפלגה במונגוליה. במקומות רבים נקראת המפלגה בקיצור MPRM או MPP.
המפלגה הייתה בשלטון במונגוליה באופן רצוף בין השנים 1921–1990 תחת משטר חד-מפלגתי, וכן בין השנים 1990–1996, 2000–2004 וכן מאז 2020 אחרי כינון החוקה החדשה במדינה. נכון ליוני 2021, המפלגה מחזיקה ב-62 מתוך 76 מקומות בחוראל הגדול, הפרלמנט של מונגוליה.
1921–1990
המפלגה הוקמה ב-1 במרץ 1921, והיא למעשה המפלגה הראשונה שהוקמה במונגוליה. שמה המקורי היה "המפלגה העממית של מונגוליה", וצירוף המהפכה לשמה התקבל ב-1924. המבנה הארגוני תוכנן על פי מודל המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. בשנותיה הראשונות היו דעותיה הפרו-סובייטיות של המפלגה שנויות במחלוקת, אך בסופו של דבר יצאה המפלגה כשידה על העליונה, בסיועו של יוסיף סטלין. מתנגדי המפלגה, ביניהם ראש הממשלה פלג'ידין גנדן שהתנגד לברית המועצות, הוצאו להורג. גנדן הוחלף בידי אנאנדין עמאר, ולאחר מכן בהורלוגין צ'ויבלסאן, שנחשב לאכזר מבין מנהיגי התקופה הקומוניסטית במונגוליה.
מאז 1990
ב-1990 החלה מונגוליה ברפורמה פוליטית, וב-1992 נערכו בה בחירות דמוקרטיות ראשונות. מעמדה של המפלגה החל להתערער בבחירות לנשיאות מונגוליה ב-1993 כשפונסלמאגין אוכירבאט, מועמד הגוש הדמוקרטי נבחר לנשיא המדינה.
המפלגה עצמה הפסידה בבחירות 1996 לקואליציית האיחוד הדמוקרטי שהוביל צחיאגיין אלבגדורג'. אחרי ההפסד, נבחר ב-1997 נמברין אנחבאיאר ליושב ראש המפלגה והוביל שינוי בהשקפותיה ואת התנערותה מהאידאולוגיה הקומוניסטית. כיום מציגה עצמה המפלגה כמפלגה סוציאל-דמוקרטית. אנחבאיאר טען כי הוא חסידו של ראש ממשלת בריטניה לשעבר, טוני בלייר. שינוי הכיוון הזה הוביל את המפלגה לניצחון בבחירות 2000, אחריהן שלטה המפלגה במדינה למשך 4 שנים.
MPRP ניצחה בבחירות לפרלמנט בשנת 2000, 2004 ו-2008. בבחירות ב-27 ביוני 2004 איבדה המפלגה כמחצית מכוחה בפרלמנט. עם זאת, מכיוון שהאופוזיציה לא זכתה ברוב גורף, הוקמה "ממשלת אחדות" בין ה-MPRM והגוש הדמוקרטי. ב-22 במאי 2005 נבחר אנחבאיאר לנשיא ברוב של 53.4% מהקולות.
קפטן מארוול הבן
קפטן מארוול הבן (באנגלית: .Captain Marvel Jr) הוא דמות בדיונית של גיבור-על שהופיעה תחילה בחוברות הקומיקס של חברת פאוסט קומיקס ולאחר מכן של חברת DC קומיקס. הדמות חברה בקבוצת גיבורי-העל שידועה כמשפחת מארוול בחוברות קפטן מארוול, והופיעה לראשונה בחוברת Whiz Comics #25 מדצמבר 1941. הדמות נוצרה על ידי הכותב אד הארון והמאייר מאק ראבוי.
המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה
מאז 1990
אולם בבחירות 2008 הואשמה המפלגה בזיוף קולות. המחאה נגד תוצאות הבחירות הפכה לאלימה ב-1 ביולי אותה שנה כשמטה המפלגה נשרף והוכרז מצב חירום בן חמישה ימים במדינה, לראשונה בתולדותיה. בזמן המהומות נהרגו חמישה בני אדם, ארבעה מירי ואחד משאיפת פחמן דו-חמצני. שר המשפטים המונגולי העריך כי למעלה מ-220 אזרחים ו-108 אנשי כוחות הביטחון נפצעו. בעקבות המהומות הוקמה ממשלה בין MPRP והגוש הדמוקרטי.
קפטן מארוול הבן
בהמשכיות המרכזית של פאוסט ו-DC קומיקס, קפטן מארוול הבן הוא האלטר אגו של פרדי פרימן, נער עיתון נכה שניצל בידי קפטן מארוול מידיו של קפטן נאצי המרושע. ג'וניור מקבל את כוחותיו מקפטן מארוול עצמו, בשעה ששאר חברי משפחת מארוול מקבלים את כוחותיהם מהמכשף שאזאם. על ידי אמירת שמו של קפטן מארוול, פרדי משנה את צורתו לגרסה צעירה יותר של קפטן מארוול. בניגוד לקפטן מארוול ולגרסה המודרנית של מרי מארוול, פרדי נותר נער במצב שינוי הצורה שלו.
המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה
מאז 1990
MPP חזרה לשלטון ב-2016 עם 45% מהפרלמנט.
קפטן מארוול הבן
במיני סדרה "מבחניו של שאזאם!" שפורסמה בין השנים 2006–2008, פרדי נאלץ לעבור שישה מבחנים כדי להוכיח שהוא ראוי להחליף את קפטן מארוול, אשר מקבל את מקומו של המכשף שאזאם בצוקי הנצח. עם תום המבחנים, פרדי נוטל את הזהות של קפטן מארוול. בהמשכיות שלאחר אירועי פלאשפוינט, פרדי פרימן מופיע כאחד מקרובי משפחתו של בילי בטסון ולבקשתו חולק איתו את כוחו של קפטן מארוול.
המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה
הניצחון בבחירות 2020
בבחירות לפרלמנט במונגוליה שנערכו ב-24 ביוני 2020 ניצחה המפלגה העממית המונגולית (MPP) את יתר המפלגות כשזכתה בניצחון מוחץ עם 62 מושבים מתוך 76 חברי הפרלמנט. מצע המפלגה כלל שישה פרקים שנגעו להכנסות האוכלוסייה, כלכלה, ממשל, הגנת הסביבה, פיתוח אולן בטור ופיתוח אזורי. זוהי הפעם הראשונה בה מפלגה מקבלת רוב מבין חברי הפרלמנט ובכך לא נדרשת להרכיב קואליציה.
קפטן מארוול הבן
את דמותו בסרטי היקום הקולנועי של DC "שהאזאם" ו"שהאזאם! 2: זעם האלים" מגלם אדם ברודי, בעוד ג'ק דילן גרייזר מגלם את הנער.
אדר היקר
אֶדֶר הַיְקָר הוא שם אחד מספריו המוקדמים של הרב קוק. שם הספר הוא ראשי תיבות של (הרב) אליהו דוד רבינוביץ' אשר היה חותנו של הרב קוק. מקור הביטוי "אדר היקר" הוא מ: הפרק השלם בזכריה הוא משל העוסק בגאולת ה' את עמו. כמו כן, לפני המאמר הראשון בספר מצוטט פסוק מאותו פרק (פסוק ז') ודרשת חז"ל עליו.
המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה
ביקורת על פעילות המפלגה
מבקרי המפלגה טוענים, כי השינוי באופי הקומוניסטי של ה-MPRM הוא חזיון-שווא, וכי הצלחתה של המפלגה נבעה מיחסי ציבור מוצלחים, ולא כתוצאה מרפורמה אמיתית. טענות נוספות גורסות כי המפלגה שואפת לצנזורה מלאה בכלי התקשורת, וכי אנשי תקשורת מהאופוזיציה נשלחו למאסר. מנהיגי אופוזיציה שונים נשלחו לכלא - ביניהם שרים לשעבר וראש המודיעין המונגולי. המפלגה טוענת כי הם נשפטו בעקבות פעילות בלתי חוקית, אך המתנגדים טוענים כי הסיבה היא פוליטית.
קפטן מארוול הבן
השנים המוקדמות
לפי המשכיות DC של העידן המודרני, פרדי פרימן נולד וגדל בעיירת דיג בניו אינגלנד יחד עם הוריו ואחיו המאומץ טימותי קארנס. כשהוריו של פרדי טבעו בסערה, סבו ג'ייקוב לקח עליו חסות בעוד אחיו המאומץ נשלח למשפחות אומנה. בבגרותו, קארנס נטל את כוחות העולם התחתון והפך לאחד מאויביו של קפטן מארוול הבן, סאבאק.
אדר היקר
בספר זה משרטט הרב קוק בהרחבה קווים לדמותו של חותנו, האדר"ת, תוך שהוא משלב קטעים אוטוביוגרפיים מכתבי האדר"ת, אולם רובו של הספר מוקדש לרעיונות מחשבתיים של מחברו. הספר נדפס לראשונה ביפו בשנת ה'תרס"ו (1906) בידי שמואל קוק, אחיו של המחבר.
בקיץ תשכ"ז (1967), לאחר שהמהדורה הראשונה הפכה בלתי ניתנת להשגה, הדפיס מחדש בנו של הרב קוק ועורך כתביו, הרב צבי יהודה קוק, את אדר היקר כשהוא מצרף אליו כנספח עשרים איגרות פרי עטו של האדר"ת. במהדורה זו צירף הרב צבי יהודה ספר נוסף שכתב הרב קוק באותה תקופה - עקבי הצאן. הספר הכולל מאמרים בכמה תחומים, המפורסם שבהם הוא "מאמר הדור". בין המאמרים הנוספים המופיעים בספר - "הפחד" ו"הענג השמחה".
קפטן מארוול הבן
השנים המוקדמות
בצעירותו, פרדי פרימן התגורר בעיירה פאוסט סיטי והיה תלמיד ואתלט מחונן בתיכון המקומי, שם התחבר לבילי בטסון, האלטר אגו של קפטן מארוול. לאחר שזכה במשחק בייסבול, פרדי יצא למסע דיג במפרץ פאוסט באותה שעה שקפטן מארוול נלחם עם יריבו קפטן נאצי. בהמשכיות המקורית של פאוסט קומיקס, אחד מאגרופיו החזקים של קפטן מארוול השליך את קפטן נאצי לאותו אגם בו דגו פרדי וסבו, והשניים הותקפו על ידו בזמן שניסו להצילו, מאחר שחשבו שהוא קפטן מארוול.
אדר היקר
הספר יצא לאור על ידי מוסד הרב קוק.
קפטן מארוול הבן
השנים המוקדמות
קפטן מארוול מתערב ומעביר את שני עוברי האורח הפצועים לבית החולים. סבו של פרדי נכנס לתרדמת לאחר שנזרק למים בידי קפטן נאצי, ופרדי סופג פגיעה חמורה בעמוד השדרה שלו וברגלו - מה שימנע ממנו ללכת שוב. אחרי התקפה שנייה של קפטן נאצי, פרדי נלקח למכשף שאזאם בידי קפטן מארוול ואחותו מרי מארוול, ושניהם מעניקים לו את הכוח להפוך לקפטן מארוול הבן. אולם, ג'ייקוב מת ופרדי יוצא למסע נקמה בקפטן נאצי עד ששאר חברי משפחת מארוול מתערבים ועוצרים את זעמו. קפטן נאצי וקפטן מארוול הבן הופכים ליריבים מרים, ומתעמתים ביניהם באופן תמידי במהלך שנות פרסומם.
בתור קפטן מארוול הבן
ג'וניור הפך לחלק חיוני של משפחת מארוול עד אשר הוא מעורר את חמתו של בילי לאחר שניסה להתחיל עם אחותו. העימות שהתרחש עקב כך (שנוצר במכוון כדי להסיר את דמותו של ג'וניור מחוברות "כוחו של שאזאם!" החל מחוברת מספר 13) גרם לג'וניור לעזוב את פאוסט סיטי ולחפש מקלט בעיר ניו יורק, שם הוא מצטרף לקבוצת הטיטאנים הצעירים. בזמן זה, שם הדמות השתנה ל"ק.מ.3" (קיצור שם של "קפטן מארוול השלישי", כשבילי הוא הראשון ומרי היא השנייה) - שם שהוא יכול להזדהות עמו מבלי שאמירתו תעורר שינוי צורה. לאחר זמן מה שאותו העביר עם הטיטאנים, ג'וניור חוזר לפאוסט סיטי (וכן לחוברת "כוחו של שאזאם!" מספר 42) ומתפייס עם קפטן מארוול.
אדר היקר
מתכני הספר
בהיותו בתשתיתו ספר ביוגרפיה של האדר"ת, אחד התכנים בספר הוא ערך סיפור תולדותיהם של צדיקים. לדברי הראי"ה עצם סיפור תולדותיהם של הצדיקים מטהר את העולם:
תגובות לספר
כתגובה לספר כתב הרב אליקים געציל ליובאוונא, מחסידי ברסלב איגרת תגובה, לפיה אילו היה משתמש הראי"ה בכתבי רבי נחמן מברסלב לא היה צריך להשתמש במילים לועזיות: "אילו ידעתם את טוב הספרים האלה ואת שיחם אז לא הוכרחתם לשנות את מלבושכם כל-כך". הוא מבקש מהראי"ה שיבאר את המילים הזרות שנמצאות בספרו, ושיודיע האם כוונתו לתמוך בדרך הציונות.
קפטן מארוול הבן
בתור קפטן מארוול הבן
קבוצת גיבורי-על נוספת, אאוטסיידרס, מצאה את עצמה נלחמת בקרב נגד נבל בשם ישמעל גרגור, שהרג את טימותי קארנס וגנב את כוחות סאבאק ממנו. קפטן מארוול הבן הגיע כדי לעזור לחברי הקבוצה להביס את סאבאק, ולמשך זמן מה הצטרף אליהם. בעקבות המשבר האינסופי ובמהלך הסדרה השבועית "52", ג'וניור הצטרף בקצרה לטיטאנים הצעירים. הוא לקח חלק במסיבת החתונה של אדם השחור לאיזיס, שם התמנה להשליט סדר בקהל.
בהמשך, ג'וניור מנסה לערוב לממשיך דרכו של אדם השחור, אוסיריס, שהיה אחיה של איזיס. גם הוא מנסה להתקבל לטיטאנים הצעירים, אך בשל קשריו לאדם השחור אין הם סומכים עליו. משפחת מארוול ומשפחת מארוול השחורה עוזרים להילחם בסאבאק, עליו השתלט שד, אולם אוסיריס רוצח בטעות נבל וקבוצת הטיטאנים עומדת בפני חקירה באשמת קשרים טרוריסטים. בסופו של דבר, אוסיריס נרצח בידי סובק, קרוקודיל מפלצתי מהונדס גנטית שהתחזה לחברו. אחרי מותו של אוסיריס, פרדי ומרי הם נושאי ארונות הקבורה בלוויה שלו ושל אחותו. הופעתו האחרונה של ג'וניור הייתה באירועי "מלחמת עולם שלישית", בהם לחם והפסיד לאדם השחור. הוא ומרי שוברים את הקמע לארבעה חלקים ומפזרים אותם ברחבי העולם.
מבחניו של שאזאם!
במהלך המשבר האינסופי - אירוע שתוכנן לשנות את הסטטוס קוו ביקום DC בצורה משמעותית - המכשף שאזאם הושמד בידי הספקטר, שהכריז מלחמה על הקסם. צוקי הנצח הושמדו, מה שגרם לקפטן מארוול הבן ולמרי מארוול לאבד את כוחותיהם כשנה מאוחר יותר. קפטן מארוול שינה את צורתו למארוול, ישות הלבושה גלימה לבנה שמקבל את מעמדו הקודם של שאזאם כשומרם של צוקי הנצח, אם כי הוא יכול לעזוב את המקום אך ורק כל 24 שעות. מארוול מגייס את פרדי פרימן מחוסר הכוחות כדי שייצא למסע שיוכיח עד כמה הוא ראוי להחליפו כקפטן מארוול. כל אחד מששת האלים שתרמו מכוחותיהם - שלמה, הרקולס, אטלס, זאוס, אכילס ומרקוריוס - מציגים בפני פרדי מבחן מעבר, בדומה לשנים עשר מעללי הגבורה של הרקולס. על פרדי להשלים את אותם מבחנים על מנת לקבל את כוחו של אותו אל. אם הוא ישלים את כל ששת המבחנים, הוא ייקח על עצמו את הנטל של שאזאם. זארב באבאק, מעלה באוב שסר חינו, משמש כמדריכו של פרדי במהלך מבחניו. באותו זמן, ארגון אפל שנודע בשם "מועצת מרלין" מקדמת מועמדת מטעמם - מכשפת קריאולית בשם סאבינה. אם היא תזכה במבחנים, כוחותיו של שאזאם ייאבדו למשפחת מארוול והיא תשלוט בכוחות הללו. פרדי וסאבינה מתחרים זה מול זו במרבית המבחנים, ולבסוף משתווים בכוחותיהם כשכל אחד מהם זוכה בכוחו של אל. מבחן אחד - המבחן של אטלס - מסתיים טרם זמנו כשסאבינה הורגת את אטלס מבעוד מועד וזארב נאלץ לשכנע את אפולו לקחת את מקומו בקרב קולקטיב האלים של שאזאם. שיאה של התחרות מגיע בקרב גדול, שבו פרדי, מארוול וליגת הצדק נלחמים בסאבינה ובצבא של שדים שזומנו בידי מרלין הקוסם. על ידי כך שהסכים להקריב את חייו כדי להציל את העולם, פרדי הוכיח את ערכו לקבל את כוחו של זאוס, וזארב חושף שהוא למעשה זאוס בתחפושת. פרדי אומר את מילות המכשף "שאזאם" ומקבל את מלוא כוחותיו של שאזאם.
בתור שאזאם
פרדי הופיע במספר סיפורים לאחר סדרת המבחנים. בתור קפטן מארוול הבן, פרדי הופיע כדמות משנה באירועי הקרוסאובר המשבר האחרון של שנים 2008–2009, וחבר לקבוצה קטנה של גיבורי-על הכוללת את אויבו אדם השחור כדי להילחם בדארקסייד ובמשוואת האנטי-חיים בה השתמש כדי להשתלט על כדור הארץ ועל גיבוריו. קפטן מארוול, אדם השחור והטיגריס המואנש טאוקי טאוני נלחמים בגרסה רעה של מרי מארוול, שגופה היה אחוז דיבוק על ידי דסאד, חסידו של דארקסייד. היא מובסת לאחר ששאזאם תופס אותה ומשתמש במכת הברק הקסומה שלו כדי להפוך את השניים לצורותיהם האנושיות. פרדי מופיע בקצרה בסדרה העוקבת "ניו קריפטון" בכותרי סופרמן. בחוברות אלו, פרדי מצטרף לזטאנה ולמשתמשי קסם נוספים ועוזר להם כדי לעצור את הקריפטונים הפולשים על ידי שימוש בברק הקסם של שאזאם. בסיפור של חברת הצדק של אמריקה משנת 2009, המכשף שאזאם חוזר מן המתים. בזעמו על כך שמאזן הכוחות השתנה, הוא פושט מבילי וממרי את כוחותיהם ומגרש אותם מצוקי הנצח בטענה שאכזבו אותו. המכשף נשבע לרדוף אחר פרדי משום ש"גנב את שמו". למרות זאת, הוא מכיר בעובדה שכוחותיו של פרדי נבעו מהאלים עצמם ולא ממנו.
המוניטין של פרדי כקפטן מארוול עולה כשהוא מצטרף למיני סדרה על ליגת הצדק שנכתבה בידי ג'יימס רובינסון ואשר מבססת את ההרכב החדש של הקבוצה. בגיליון השני של "ליגת הצדק: זעקה לצדק" משנת 2009, פרדי פרימן מופיע במוזיאון הפלאש לאחר מתקפה שהתרחשה שם וכן במעבדות סטאר בפאוסט סיטי. הוא נפגש עם ג'יי גאריק וריי פאלמר, שאינם בטוחים לגבי זהותו והאם הוא עונה לשם קפטן מארוול או שאזאם. בתגובה, הוא עונה להם לקרוא לו בפשטות פרדי. הוא וריי מדברים ביניהם על הזמן אותו העבירו יחד בטיטאנים הצעירים ולאחר מכן עושים את דרכם לגות'אם סיטי, שם הם נפגשים עם האל ג'ורדן והחץ הירוק במטרה להכריז על כוונתם ללכת בדרכי הצדק. בעקבות כך, פרדי מצטרף לקבוצת גיבורים יחד עם האל ואוליבר, ומתחיל לפתח חיבה לסופרגירל. הוא מציל את הקבוצה מידיו של פני חימר, שמתפקד כפצצה ומתכוון לפוצץ בניין. בעקבות מתקפה שנערכה על מגדל השמירה של ליגת הצדק, מתגלה שנבל בשם פרומתאוס התחזה לפרדי כדי להשיג שליטה על לוויין הליגה. הם מוצאים את פרדי בפאוסט סיטי, כשהוא כבול ופיו נתפר כדי למנוע ממנו להגיד את מילות הקסם.
פרדי הופיע באירועי הלילה האפל ביותר, כאשר נלחם נגד חברי חיל הפקחים השחורים שנותרו בחיים יחד עם חיל הפקחים הירוקים וגיבורי הארץ.
ה-52 החדשים
באתחול המחודש שנעשה ליקום DC לאחר אירועי פלאשפוינט, פרדי הופיע בחוברת השמינית של ליגת הצדק כחלק ממשפחתו המאמצת החדשה של בילי בטסון, יחד עם גברת ווסקז, מרי ברומפילד, פדרו פנה, יוג'ין צ'וי ודארלה דאדלי. גרסה זו של הדמות היא בלונדינית במקום שחורת שיער, ובסוף סיפור המקור בילי חולק את כוחותיו יחד עם בני משפחתו. פרדי מקבל את תלבושתו המסורתית של קפטן מארוול הבן בצבעי כחול-זהוב. בנוסף, הוא אומר שהוא רוצה להיקרא "המלך שאזאם" - מחווה לאלביס פרסלי.
אלביס פרסלי
המוזיקאי אלביס פרסלי היה מעריץ גדול של קפטן מארוול הבן, ועיצב את הסגנון המסחרי של תסרוקתו, את כמה מתלבושות הבמה שלו (שכוללות חצי גלימה כמו אלה אותן עוטים משפחת מארוול) ואת לוגו הברק של להקת TCB על בסיס דמות הקומיקס. אוסף חוברות הקומיקס מילדותו של אלביס עדיין נמצא בעליית הגג של אחוזת גרייסלנד, כאשר עותק של החוברת Captain Marvel Jr. #51 משנת 1947 מונח על השידה בשחזור חדר ילדותו.
תוך התייחסות להערצתו של אלביס, קפטן מארוול הבן תואר לעיתים כמעריץ של אלביס או שקיבל השראה ממנו. בכרך השלישי של הטיטאנים הצעירים מתגלה שקפטן מארוול הבן הוא מעריץ גדול של אלביס, הקריין, סופרבוי, מציין ש"הוא בסדר, קצת מיושן לטעמי. אוהב את כל דברי רוקבילי. חולצות להבה ואבזמי חגורה גדולים". קפטן מארוול הבן מצוטט בעצמו את אלביס - לו הוא קורא "הפילוסוף הגדול ביותר של הזמנים המודרניים" - באומרו "עשה את מה שטוב בשבילך כל עוד אתה לא פוגע באחרים". דון גריינג'ר עונה לו שהמודל לחיקוי שלה הוא נגן הגיטרה בס סיד וישס מסקס פיסטולס.
וילמוש גרינפלד
וילמוש גרינפלד (נקרא גם וילהלם גרינפלד; בהונגרית: Grünfeld Vilmos; פשט, 17 בדצמבר 1855 – בודפשט, 26 בנובמבר 1921) היה כנר ומורה לכינור יהודי-הונגרי, קונצרטמייסטר של בית האופרה של בודפשט, הכנר הראשון של רביעיית המיתרים גרינפלד-בירגר (ז'יגמונד בירגר נגן הצ'לו).
ביוגרפיה
מ-1 באוקטובר 1869 ניגן בתיאטרון הלאומי בבודפשט, ומשנת 1884 בתזמורת של בית האופרה של בודפשט. שם, בשנת 1902, הפך לקונצרטמייסטר כלומר לכנר הראשון. הוא פרש לגמלאות ב-1915. כמוזיקאי קאמרי, השתתף לראשונה ברביעיית המיתרים של הובאי-פופר, ולאחר מכן ב-1894 הקים אנסמבל משלו עם ז'יגמונד בירגר היהודי גם הוא. רביעייה זו התקיימה במשך 16 שנים עד 1910.
הרביעייה
אלברט שיקלוש כתב על רביעיית המיתרים של גרינפלד:
"שלוש רביעיות כלי מיתר הונגריות פעלו על הבמות של אולם הקונצרטים הקטן היחיד (דאז) בבירה, כמו גם באולם הקונצרטים המלכותי שנבנה מאוחר יותר:
כמובן, היו חילופי נגנים בהרכבים. בעוד שגרינפלד פעל קודם ברביעיית הובאי היו גם וריאציות אחרות, אבל אני עדיין יכול לראות את השני הכנרים הראשיים, גרינפלד והובאי, כפי שהופיעו בציבור כמנהיגים של ההרכבים שלהם. בעוד רביעיית הובאי הייתה "האריסטוקרטית", רביעיית גרינפלד הייתה ה"דמוקרטית". רבעיית ינה הובאי ניגנה לעיתים רחוקות יותר, התוכניות שלהם כללו בעיקר קלאסיקות, והמלחינים שלהם היו ידוענים זרים ומלחינים הונגרים בתדירות נמוכה ביותר. אצל רבעיית גרינפלד לעומת זאת, בנוסף לבטהובן, שומאן וברהמס ה"גדולים", תמיד היה מלחין הונגרי, זמר הונגרי או פסנתרן הונגרי בקונצרטים הפופולריים של רביעיית גרינפלד הן בערב והן בהופעות של אחרי הצהריים."
המשך חייו ומותו
משנת 1898 לימד גרינפלד כפרופסור באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט במשך עשרים שנה. תלמידיו הידועים ביותר היו אליס בארדוש ובלה מלש. הוא היה בקשרי משפחה עם "רוט הקטן", השחקן, במאי ותסריטאי שאנדור רוט. גרינפלד המכובד ובעל ההשפעה סידר לו להיות ניצב בבית האופרה עוד בהיותו שחקן חובב. אשתו השנייה של גרינפלד הייתה אנה שוק (1863–1937), לה נישא ב-24 בדצמבר 1910 בבודפשט.
קברו נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (5א–2–36).
Největší Čech
Největší Čech (מצ'כית: "הצ'כי הגדול ביותר") הייתה תוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ הציבורי של צ'כיה, Česká televize, בשנת 2005. בתוכנית נערך סקר במטרה לדרג את מאה הצ'כים הדגולים ביותר בהיסטוריה. התוכנית נוצרה בהשראת התוכנית 100 הבריטים הגדולים של הBBC.
ההצבעה לסקר התרחשה בינואר 2005, כאשר מאה המועמדים המובילים נחשפו ב-5 במאי, ב-10 ביוני הוכרז הדירוג. למקום הראשון הגיע הדמות הדמיונית מהפולקלור יארה צימרמן, אולם היא נפסלה מהרשימה.
הזוכים
1. קרל הרביעי - קיסר האימפריה הרומית הקדושה במאה ה-14 2. טומאש מסריק - פילוסוף, פובליציסט ומדינאי צ'כי, נשיאה הראשון של צ'כוסלובקיה 3. ואצלב האוול - מחזאי וסופר צ'כי, נשיאה האחרון של צ'כוסלובקיה אחרי נפילת הקומוניזם, והנשיא הראשון של הרפובליקה הצ'כית 4. יוחנן עמוס קומניוס - מורה וסופר צ'כי, הוגה דעות בתחום החינוך 5. יאן ז'יז'קה - מצביא וממנהיגי ההוסיטים 6. יאן ווריך - שחקן וסופר 7. יאן הוס - הוגה דתי ומהפכן, חסידיו נקראים בשמו, הוסיטים 8. אנטונין דבוז'אק - נחשב לאחד ממלחינים הלאומיים של צ'כיה 9. קארל צ'אפק - סופר 10. בוז'נה ניימצובה - סופרת מהמאה ה-19 11. בדז'יך סמטנה - נחשב לאחד ממלחינים הלאומיים של צ'כיה 12. אמיל זטופק - אתלט ואלוף עולם בריצה 13. קרל גוט - זמר 14. ייז'י מפודבראדי - מלך בוהמיה וממנהיגי ההוסיטים 15. פרנטישק פאלאצקי - היסטוריון וסופר מהמאה ה-19, נחשב ל"אבי האומה" הצ'כית 16. אוטוקאר השני - מלך בוהמיה במאה ה-13 17. ואצלב הקדוש - דוכס בן המאה ה-10, נחשב לקדוש המגן של צ'כיה 18. ואצלב קלאוס - פוליטיקאי צ'כי, נשיא הרפובליקה הצ'כית בשנים 2013-2003 19. ירוסלב היירובסקי - כימאי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1959 20. אגנס מבוהמיה - נסיכה בוהמית מהמאה ה-13 21. תומאש באטה - איש עסקים, מייסד נעלי באטה 22. אדווארד בנש - הנשיא השני של צ'כיה 23. אוטו ויכטרלה - כימאי, נחשב לממציא עדשות המגע הרכות 24. ירוסלב סיפרט - משורר וסופר, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1984 25. זדנייק סווייראק - מחזאי, תסריטאי ושחקן 26. אמה דסטינוסבה - זמרת אופרה 27. ירומיר יאגר - שחקן הוקי קרח 28. מריה תרזה - ארכי-דוכסית אוסטריה ומלכת בוהמיה והונגריה משנת 1740 ועד למותה 29. קארל קריל - מתנגד לשלטון הקומוניסטי וזמר-יוצר 30. מילוש פורמן - במאי מפורסם
אחמד פארס א-שדיאק
קורות חיים
נולד בסביבות שנת 1805 בשם פארס א-שדיאק בביירות למשפחה נוצרית מרונית. ב-1825 עבר לקהיר, ושנה לאחר מכן התחתן. בתקופת שהותו בקהיר, שנמשכה עד 1848 וכללה גם שהות ופעילות במלטה, המיר את דתו לנצרות פרוטסטנטית. ב-1848 הוזמן לקיימברידג' על ידי המזרחן סמואל לי להשתתף בפרויקט תרגום הביבליה לערבית. התרגום פורסם ב-1857 ונחשב עד היום לאחד התרגומים הטובים ביותר. א-שדיאק שהה בבריטניה עם משפחתו במשך כשבע שנים ובסופן קיבל אזרחות בריטית, אך לאחר שלא מצא משרה כמרצה בקיימברידג' ובאוקספורד עזב לפריז בסביבות שנת 1855.
שהותו בפריז ארכה שנתיים בלבד אך הייתה פורייה במיוחד, ובמהלכה כתב את עיקר יצירתו. בתקופה זו התוודע לסוציאליזם והיה לסוציאליסט, וכן הפך למעריץ נלהב של שייקספיר (בעקבות הידע המפורט שהפגין שייקספיר במחזה אותלו על החברה הערבית, לטענתו, הציע א-שדיאק תאוריה לפיה לשייקספיר רקע ערבי, ושמו המקורי הוא ״שייח' זובייר״).
בשנת 1857 עזב את פריז; באותה שנה נפטרה אשתו. מאוחר יותר התחתן עם סאפיה, אשה אנגלית שאימצה את האסלאם. בהזמנת הביי של תוניס עבר הזוג לתוניסיה, שם שימש א-שדיאק כעורך עיתון וכממונה על אגף החינוך. בזמן מגוריו בתוניסיה התאסלם ואימץ את השם ״אחמד״ כשמו הפרטי. כבר בסביבות 1860 עבר שוב לאיסטנבול, בהזמנת הסולטאן העות'מאני אבדילמג'יט הראשון. מאז ועד מותו חי באיסטנבול. בנוסף על תפקידו כמתורגמן רשמי ייסד עיתון בעריכתו, אל-ג'וואיב, שנתמך כלכלית על השלטונות העותמאניים ושליטי מצרים ותוניסיה.
א-שדיאק נפטר באיסטנבול בשנת 1887 ונקבר בלבנון. מרבית כתביו של א-שדיאק לא ראו אור וחלק מכתבי היד אבדו.
יצירה ומורשת
א-שדיאק נחשב לאחד ממגיני השפה ותרבות הערבית, ונאבק בתהליכי ה״טורקיזציה״ שהתחוללו באימפריה העותמאנית במהלך המאה ה-19. במקביל פעל למען מודרניזציה של השפה הערבית ושל החברה בעולם הערבי.
א-שדיאק הוא מחבר הספר "א-סאק עלא א-סאק פי מא הו אל-פריאק" (الساق على الساق فيما هو الفارياق) - בעברית: "רגל על רגל בנוגע לאל-פריאק", שעסק בביקורת והטפה לעולם הערבי המוסלמי. א-שדיאק היה בעל ידע נרחב בלשון הערבית ועסק גם בביקורת על דרכי הלימוד והמחקר של השפה הערבית.
עיקר הביקורת של א-שדיאק נסב על דרכיה של הכנסייה המרונית אליה היה שייך, בעיקר בעקבות מאסרו - עד למותו בכלא - של אחיו המומר אסעד על ידי הבישוף המרוני.
מודול ליבה נטען
במחשבים, מודול ליבה נטען (או בפשטות מודול ליבה) הוא קובץ המכיל קוד להרחבת פעולת הליבה, או מה שנקרא ליבת הבסיס, של מערכת הפעלה. מודול ליבה נטען משמש בדרך כלל כדי להוסיף תמיכה בחומרה או מערכת קבצים, או להוספת קריאות מערכת. כאשר אין עוד צורך בפונקציונליות הניתנת על ידי המודול, ניתן לפרוק אותו כדי לפנות זיכרון ומשאבים אחרים.
רוב מערכות ההפעלה המבוססות על יוניקס, וכן חלונות, תומכות במודולי ליבה נטענים, למרות שהן עשויות להשתמש במונחים שונים. כך לדוגמה הם נקראים בחלונות (החל מחלונות NT ואילך) בשם "Kernel-mode drivers", במק בשם "Kernel Extentions" ("הרחבות ליבה") וב-FreeBSD בשםkernel loadable modules (בקיצור kld).
יתרונות
ללא מודולי ליבה הניתנים לטעינה, מערכת הפעלה תצטרך להכיל בתוכה מראש את כל התכונות שהיא עשויה להצטרך להן, מורכבות ישירות בליבת הבסיס. הרבה מהתכונות הללו תשבנה בזיכרון מבלי שייעשה בהן שימוש - בזבוז זיכרון שלא יהיה זמין לשימושים אחרים, ובנוסף משתמשים יצטרכו לבנות מחדש את ליבת הבסיס בכל פעם שהם זקוקים לפונקציונליות חדשה.
חסרונות
אחת הבעיות העלולות להיווצר בליבה שכזו, לעומת ליבה "סטטית", היא בעיית הקיטוע (Fragmentation). ליבת הבסיס נטענת אל תוך קטע זיכרון רציף בזמן האתחול. כאשר המערכת נכנסת למצב בו ניתן לטעון אליה מודולים, לדוגמה: לאחר טעינת מערכת הקבצים המכילה את המודולים, סביר להניח שטעינת המודולים לאחר מכן תגרום לקיטוע בזיכרון, דבר העשוי לגרור פגיעה מינורית בביצועים בגלל שימוש במספר רב של חוצצי זיכרון לתרגום כתובות (TLB, Translation lookaside buffer).
לינוקס
בלינוקס, טעינת המודולים מהזיכרון והסרתם מתבצעת באמצעות הפקודה modprobe, שנועדה להחליף את פקודות insmod ו-rmmod הוותיקות יותר. המודולים ממוקמים בתיקיית /lib/modules ומאז גרסת הליבה 2.6, מקבלים את הסיומת .ko (גרסאות קודמות הצמידו למודולי ליבה את הסיומת .o). באמצעות הפקודה lsmod המשתמש יכול לסקור את רשימת המודולים הטעונים במערכת. במקרי חירום (לדוגמה, מערכת שמסרבת להיטען בשל מודול פגום), המשתמש יכול לערוך את רשימת המודולים הנטענים על ידי שימוש במנהל האתחול של מערכת ההפעלה.
נקר ירוק אירופי
תיאור חיצוני
הנקר הירוק הוא הגדול מבין שלושה נקרים שמתרבים בבריטניה. אורכו 30-36 ס"מ, אורך עם מוטת כנפיים 51-45 ס"מ. בעל גוף כבד למראה, זנבו קצר. צבעו אפור ירקרק בחלקים העליונים שלו, ואדום בחלק העליון של הראש. לזכרים יש פס אדום בשפם, אך לנקבות פס שחור מוצק.
מודול ליבה נטען
לינוקס
מנקודת מבטם של מתחזקי ליבת לינוקס, מודולי הליבה הם יצירה נגזרת של הליבה עצמה. בעוד שהם מוכנים לקבל גם מודלים קנייניים, הם מאפשרים ייצוא של Symbols (פונקציות "חיצוניות" של המודול, שאינן עוסקות באתחולו או בסיום פעולתו) כך שייפעלו רק במודולים חופשיים (תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו, בקיצור GPL). טעינה של מודול קנייני, או של מודול שיצא ברישיון שאינו GPL, תגרום לקרנל להיות במצב taint. המשמעות של tainted kernel היא שבאגים שייוצרו במהלך ריצתו לא ייבדקו היטב על ידי המתחזקים.
FreeBSD
מודולי ליבה עבור FreeBSD עשויים להישמר או בתיקיית /boot/kernel/, במקרה של מודולים שהגיעו עם מערכת ההפעלה, או בתיקיית /boot/modules/ במקרה של מודולים שהגיעו ממקורות חיצוניים, למשל כאלו שהגיעו ממנהל החבילות או שהותקנו ידנית, או מודולים קנייניים. בדומה ללינוקס, גם כאן הם נשמרים תחת הסיומת .ko. ניתן לטעון מודולים על ידי הפקודה kldload, להסירם מהזיכרון על ידי הפקודה kldunload, ולצפות ברשימת המודולים הפועלים כעת על ידי הפקודה kldstat. ניתן גם לטעון מודולי ליבה עוד לפני טעינת הליבה עצמה, הן על ידי שימוש במנהל האתחול או ידנית.
נקר ירוק אירופי
התנהגות
הנקר הירוק הוא ביישן וחשדן. הנקר מטפס על גזעי עצים.
מודול ליבה נטען
סולאריס
בסולאריס ניתן לשנות את הנתיב אליו מגיעים המודולים. כברירת מחדל, המודולים פזורים בין 3 תיקיות שונות: /kernel, או /platform/`uname -i`/kernel, או /usr/kernel. בעוד שהתיקיות מכילות את כל המודולים (כולל מודולים מצד שלישי) הנחוצים עבור מערכת מלאה ומתפקדת, התיקייה הראשונה מכילה רק את המודולים הדואגים לכך שהמערכת תיטען כיאות. כאשר מריצים את הליבה במצב DEBUG, היא תנסה להסיר "בכוח" מודולים לא נחוצים.
נקר ירוק אירופי
התנהגות
הטיסה של הנקר היא גלית, עם 4-3 משקי כנפיים ואחריהן דאייה קצרה, כאשר הכנפיים מוחזקות על ידי הגוף.
מודול ליבה נטען
תאימות
רוב מערכות ההפעלה המודרניות, ובכללן חלונות, macOS ו-FreeBSD מספקות API ו-ABI מסודרים. לדוגמה, מודול שנכתב עבור גרסה 6 של ליבת FreeBSD יפעל ללא בעיות על כל גרסת ליבה שמספרה הראשי 6 (גם על 6.4), אבל, במידה ונרצה לטעון את המודול על גרסה חדשה יותר של הליבה (לדוגמה, טעינת מודול לגרסה 6.4 לליבה בגרסה 7), המערכת לא תאפשר זאת, ותחייב להדר מחדש את המודול לגרסה החדשה. בלינוקס המצב שונה - ללינוקס אין API מסודר עבור מודולי ליבה. המשמעות היא שעשויות להיווצר בעיות תאימות כאשר עובדים עם גרסאות שונות של אותה הליבה, למשל כאשר כותבים מודול עבור גרסת ליבה מסוימת ומנסים לטעון אותו לגרסה אחרת של הליבה. כדי להתמודד עם בעיה זו, ניתן להשוות את הגרסאות בעזרת modinfo. במידה ומספרי הגרסאות אינם תואמים זה לזה, המודול לא ייטען.
נקר ירוק אירופי
התנהגות
לנקר הירוק לשון ארוכה באורך 10 סנטימטר וגמישה המצוידת בדוקרנים על הקצה כדי שתאפשר תפיסה טובה של חרקים, בעיקר נמלים מתוך הקרקע. הלשון כל כך ארוכה, שהיא חייבת להיות מגולגלת בתוך הפה שלו.
תפוצה ונדידה
המקומות שבהם ניתן למצוא נקר ירוק הם בדרך כלל יערות פתוחים, פארקים, מטעים ושטחים חקלאיים באנגליה, ווילס וסקוטלנד. הם בדרך כלל לא נודדים, ולכן ניתן לראות אותם בכל ימות השנה.
למרות שהנקרים בדרך כלל לא נודדים, הנקר הירוק החל להגדיל את טווח הנדידה שלו לבריטניה. הם הגיעו לאי וייט בשנת 1910, ולראשונה התרבו הנקרים בסקוטלנד בשנת 1951, אולם הם עדיין לא הגיעו לאירלנד למרות היותם נפוצים יותר באזור הדרום.
תזונה
נקר ירוק בדרך כלל יימצא על האדמה, על דשא בגינות או בפארקים, זאת כיוון שהתזונה שלו כוללת בעיקר נמלים מבוגרות, זחלים וביצים. הנקר ניזון גם מדברים אחרים כגון: זרעים או פירות, אך לרוב הדבר קורה רק בחורף, בזמן שקשה למצוא נמלים.
רבייה
לנקר ירוק לרוב יש הטלה אחת בחיים, שבה הוא מטיל 7-5 ביצים בדרך כלל בחודש מאי.
הנקרים בדרך כלל מקננים בתוך עצים ולרוב ישתמשו באותו עץ כל שנה, ואף יחזרו לאותו חור בעץ. לאחר שהגוזלים נולדים, ברוב הפעמים כל אחד מזוג הנקרים לוקח חצי מהגוזלים, ומראה להם היכן נמצא האוכל.
הזכר מזהה את הנקבה בעזרת צבע השפם שלה, זכר יחפש שפם בצבע שחור ואילו הנקבה מחפשת שפם בצבע אדום.
הר שרה תאודורה
הר שרה תאודורה (באנגלית: Mount Sara Teodora; בבולגרית: връх Сара Теодора) הוא פסגה המכוסה קרח בהרי אריסטוטל ב חוף אוסקר השני בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 1,350 מטרים מעל פני הים.
הר שרה תאודורה ממוקם בין הגבעות שמדרום מזרח לכיפת מדריד - ההר ממוקם 15.55 קילומטרים מכיפת מדריד.
כיפת הקרח שעל הפסגה מתנקזת לקרחון סטארבק שמצפון-מזרח לפסגה; לקרחון סטאב שממזרח לפסגה, לקרחון אמברגריס שמדרום לפסגה; ולקרחון בלוגראדצ'יק שמדרום מערב לפסגה.
הרכסים סביב הפסגה הם: פסגות פיפין שממזרח - צפון מזרח להר שרה תאודורה, רכס צ'ינטולוב שמדרום-מזרח להר, ורכס ואלקוסל שמדרום להר.
הר שרה תאודורה ממוקם 12.6 קילומטרים דרומית-מערבית מהר מייהו; ו-10.56 קילומטרקים מרכס היטרינו.
מיפוי ההר
ההר מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1976.
מקור השם
ההר נקרא על שם המלכה הבולגרית שרה תאודורה, שתו השנייה של איוון אלכסנדר, קיסר בולגריה וקיסרית רעיה של בולגריה.
אדם צעיר
אדם צעיר הוא ירחון המיועד לילדים בגיל 6 עד 12, בעריכת סופרת הילדים נטעלי גבירץ
היסטוריה
העיתון נוסד ביוני 2011 כ"בן" למגזין אדם עולם, העוסק באנתרופוסופיה וחינוך ולדורף, מתוך מטרה לספק תוכן איכותי לילדי הקוראים. קהל הקוראים של אדם צעיר מתבסס על קהילת חינוך ולדורף בישראל, אך יש לו גם קוראים רבים שאינם משתייכים למוסדות חינוך אלה.
המגזין החל דרכו כרבעון והתפרסם בכל עונה. בקיץ 2013 הוא הפך לדו-ירחון, עם הצטרפותם של העורך גיל גריבי והעורכת הגרפית מירה דניאל. בנובמבר 2014 הפך העיתון לירחון, ואל המערכת הצטרפה דניאלה אסא. בדצמבר 2015 התמנתה מיכל מגן כעורכת הגרפית של העיתון, והיא מובילה קו של אירוח מאיירים ישראלים מובילים לכל גיליון. בשנים האחרונות אירח המגזין כמה מבכירי המאיירים בישראל, ביניהם מירב סלומון, יניב שמעוני, ג'ייני מייליכוב, שחר קובר, עומר הופמן, עינת צרפתי, אביאל בסיל ועוד.
זהו עיתון ללא פרסומות וללא תוכן שיווקי. הקו העריכתי שלו, המתבסס על הגישה האנתרופוסופית לחינוך, מעודד את הילדים להתנסות חווייתית, מכוון לפיתוח יכולות הדמיון, היצירה, היכולות החברתיות והפעילות הגופנית אצל הילדים, והוא יוצא נגד תרבות המסכים שפוגעת בילדות.
סיפורים ואגדות
התוכן המרכזי בכל עיתון הוא 3 סיפורים או אגדות המתאימות לנושא הגיליון. הסיפורים הם מתרבויות שונות, רובם מתורגמים על ידי עורכת העיתון, וחלקם אף נכתבים על ידה במיוחד לגיליון. בין גיליון נובמבר 2014 לגיליון נובמבר 2016 התפרסם בעיתון סיפור בהמשכים מאת רינת פרימו בשם "החבר הכי טוב שלי". בין גיליון ספטמבר 2017 לדצמבר 2019 התפרסם הקומיקס בהמשכים "זלמן", אותו כתבה רינת פרימו ואיירה עדי אלקין. החל מגיליון ינואר 2020 מתפרסם הקומיקס בהמשכים "שניים".
שעשועונים ומשחקים
בכל עיתון יש שעשועונים, חידות והפעלות. יש גם כתב חידה שאותו ניתן לשלוח למערכת העיתון ולהשתתף בהגרלת פרס (ספר).
מדורים קבועים
בעיתון יש מספר מדורים קבועים:
עפיפוניאדה
מדי שנה, ביום האחרון של חופשת סוכות, נפגשים קוראי העיתון ומשפחותיהם לאירוע העפת עפיפונים.
אלפונסו פורטיו
אלפונסו אנטוניו פורטיו קבררה (בספרדית: Alfonso Antonio Portillo Cabrera; נולד ב-24 בספטמבר 1951) הוא נשיא גואטמלה לשעבר.
אלפונסו פורטיו ניצח בבחירות לנשיאות בשנת 2000 לאחר שהבטיח לסייע לעניים ולחלק מחדש את התקציבים והמשאבים במדינה.
לאחר סיום כהונתו נמלט למקסיקו בשל האשמות נגדו. בשנת 2008 הוא הוסגר לגואטמלה ושוחרר בערבות. בתחילת 2010 נעצר על ידי משטרת גואטמלה לאחר שארצות הברית ביקשה להעמדו לדין באשמת הלבנת כספים ודרשה את הסגרתו. בכתב האישום שהגיש בית המשפט הפדרלי בניו יורק נכתב שפורטיו מואשם במעילה של מיליוני דולרים מכספי ציבור במהלך תקופת נשיאותו בשנים 2000-2004, לפי כתב האישום הכספים שנגנבו הולבנו לאחר מכן באמצעות בנקים בגואטמלה ובארצות הברית. בשנת 2013 הוסגר לארצות הברית. במשפט הודה פורטיו בניסיון להלבין בארצות הברית 2.5 מיליון דולר. את הכסף קיבל כשוחד מטאיוואן בתמורה להמשך ההכרה של גואטמלה במדינה זו. בפברואר 2015 סיים את ריצוי עונשו בכלא בדנוור, וחזר למולדתו.