cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טילי פליישר
שיאנית עולם
בתחרות שנערכה בשנת 1929 קבעה פליישר בהדיפת כדור ברזל שיא עולם חדש של 12.40 מטר ובתחרות שנערכה בשנת 1930 היא קבעה בהדיפת כדור ברזל שיא עולם חדש נוסף של 12.88 מטר.
במשחקים העולמיים לנשים שנערכו בפראג, צ'כוסלובקיה בספטמבר 1930 זכתה פליישר במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 35.82 מטר, אחרי הלינה קונופצקה מפולין (36.80 מטר) ולפני ויטורינה ויוינצה מאיטליה (35.23 מטר).
בדיל
צורה בטבע
ישנן 35 מדינות הכורות בדיל ברחבי העולם, כמעט בכל יבשת ישנה מדינה בעלת מכרה בדיל חשוב. בדיל מתכתי מופק ממחצביו בעזרת פחם בכבשן. היסוד לא נמצא בכמויות גדולות בקרום כדור הארץ - ריכוזו הוא 2 חלקים למיליון (ppm), לעומת אבץ לדוגמה, שנמצא בריכוז 94 חלקים למיליון.
טילי פליישר
שיאנית עולם
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכתה פליישר במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 43.01 מטר, אחרי בייב דידריקסון מארצות הברית (43.69 מטר) ובת ארצה אלן בראומילר (43.50 מטר). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 36.12 מטר ובמקום שישי בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 50.0 שניות.
כריסטיאן ספרנגר
כריסטיאן דייוויד ספרנגר (באנגלית: Christian David Sprenger, נולד ב-19 בדצמבר 1985) הוא שחיין אוסטרלי. הוא אלוף העולם (ברצלונה 2013) בעל 6 מדליות עולמיות וסגן-אלוף האולימפי (לונדון 2012) במשחה ל-100 מטר חזה. נוסף לכך, הוא שיאן עולם בעבר במשחה ל-200 מטר חזה.
בדיל
צורה בטבע
כמעט חצי מהבדיל המופק בעולם מגיע מדרום־מזרח אסיה. למרות שבדיל נמצא במספר מחצבים, מחצב הבדיל המסחרי היחידי הוא SnO2.
טילי פליישר
אלופה אולימפית
באולימפיאדת ברלין (1936) זכתה פליישר במדליית זהב בהטלת כידון בשיא אולימפי חדש של 45.18 מטר, לפני בת ארצה לואיזה קרוגר (43.29 מטר) ומריה קבשניבסקה מפולין (41.80 מטר) ובכך הייתה לאתלטית הגרמנייה הראשונה שזכתה במדליית זהב במשחקים האולימפיים. לאחר זכייתה, היא נלקחה, יחד עם שתי הזוכות הנוספות, לפגוש את אדולף היטלר. מאוחר יותר הובהר להיטלר על ידי פקידים אולימפיים שראשי מדינות לא מורשים לנהל מחוות כאלה, מה שמנע מהיטלר לברך את ג'סי אוונס וגרם לסיפור, כי המנהיג הנאצי סירב ללחוץ את ידו בשל גזעו האפרו אמריקאי.
כריסטיאן ספרנגר
ביוגרפיה
במשחקי חבר העמים שנערכו במלבורן, אוסטרליה בשנת 2006 זכה ספרנגר במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחה בשלב המוקדמות.
בדיל
איזוטופים
לבדיל יש את מספר האיזוטופים היציבים הגבוה ביותר - 10. בנוסף לכך, 18 איזוטופים בלתי יציבים נוספים ידועים.
אמצעי זהירות
כמויות בדיל זעירות שנמצאות במזון משומר אינן מזיקות לאדם, אך ישנן תרכובות בדיל אורגניות רעילות שמצריכות טיפול מיוחד.
כריסטיאן ספרנגר
ביוגרפיה
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה ספרנגר במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחה בשלב המוקדמות. את משחה החזה הוא שחה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 59.95 שניות. במשחה ל-100 מטר חזה הוא סיים במקום 14 בתוצאה של 1:00.76 דקות, בשלב המוקדמות הוא סיים במקום תשיעי בתוצאה של 1:00.36 דקות ובמקום 26 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:12.56 דקות.
שיאן עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 זכה ספרנגר בשתי מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:07.80 דקות, ביחד עם ג'ידריוס טיטניס מליטא, אחרי דניאל גיורטה מהונגריה (2:07.64 דקות) ואריק שנטו מארצות הברית (2:07.65 דקות), בשלב חצי הגמר שנערך ב-30 ביולי הוא קבע שיא עולם חדש של 2:07.31 דקות (הנוכחי 2012) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב לאחר ששחה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 15 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.98 שניות, בשלב המוקדמות הוא סיים במקום שביעי בתוצאה של 59.52 שניות. עשרה ימים לאחר מכן, ב-10 באוגוסט, בתחרות שנערכה בבריכה של 25 מטר, בהובארט, טסמניה הוא קבע במשחה ל-200 מטר חזה שיא עולם חדש של 2:01.98 דקות, שיפור של כמעט שנייה לשיא בן החמש שנים וחצי של אד מוזס מארצות הברית (2:02.92 דקות). שיא זה החזיק מעמד 4 חודשים לאחר שנישבר על ידי דניאל גיורטה שהעמיד אותו על 2:00.67 דקות (השיא הנוכחי 2012).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באירוויין, קליפורניה באוגוסט 2010 זכה ספרנגר בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.18 דקות, אחרי קוסוקה קיטאג'ימה מיפן (59.35) ולפני מארק גנגלוף מארצות הברית (1:00.24 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:35.55 דקות, אחרי ארצות הברית (3:32.48 דקות) ויפן (3:33.90 דקות).
במשחקי חבר העמים שנערכו בדלהי, הודו באוקטובר אותה שנה זכה ספרנגר ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחה בשלב המוקדמות. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.29 דקות, אחרי קמרון ואן דר בורג מדרום אפריקה (1:00.10 דקות) ולפני בן ארצו ברנטון ריקארד (1:00.46 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:11.44 דקות, אחרי ברנטון ריקארד שקבע שיא משחקים חדש של 2:10.89 דקות ומייקל ג'יימיסון מסקוטלנד (2:10.97 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכה ספרנגר במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחה בשלב המוקדמות. במשחה ל-100 מטר חזה הוא סיים במקום עשירי בתוצאה של 1:00.44 דקות.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה ספרנגר ב-2 מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 58.93 שניות, אחרי קמרון ואן דר בורג מדרום אפריקה שקבע שיא עולם חדש של	58.46 שניות, ולפני ברנדן הנסן מארצות הברית (59.49 שניות). מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם היידן סטוקל, מאט טרגט וג'יימס מגנוסן בתוצאה של 3:31.58 דקות, אחרי ארצות הברית (3:29.35 דקות) ויפן (3:31.26 דקות).
אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד ביולי 2013 זכה ספרנגר ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 58.79 שניות, לפני	קמרון ואן דר בורג (58.97 שניות) ופליפה לימה מברזיל (59.65 שניות). מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חזה בשיא אוקיאניה חדש של 26.78 שניות, מאית השנייה איטי מואן דר בורג (26.77 שניות) ולפני ג'וליו זורזי מדרום אפריקה (27.04 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:31.64 דקות, אחרי צרפת (3:31.51 דקות) לפני יפן (3:32.26 דקות). כשחיין חזה הוא קבע ב"זינוק שליחים" את התוצאה המהירה בתחרות (58.47 שניות). במשחה זה הרביעייה האמריקאית שסיימה ראשונה בפער גדול, נפסלה בשל זינוק מוקדם של שחיין החזה.
משפחה
בן דודו של ספרנגר, ניקולס ספרנגר, הוא אלוף עולם (ברצלונה 2003) וסגן-אלוף אולימפי (אתונה 2004) במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
טילי פליישר
אלופה אולימפית
לאחר שפרשה מאתלטיקה היא שיחקה כדוריד בקבוצה של עיר הולדתה, איינטרכט פרנקפורט וזכתה עימה באליפות גרמניה בשנת 1943.
חייה האישיים
לפליישר שתי בנות מנישואיה הראשונים. ב-1948 היא פתחה חנות למוצרי עור ליד היער השחור. בשנת 1966 התפרסם באוטוביוגרפיה של בתה של טילי פליישר, גיזלה, שהיא בתו הלא חוקית של אדולף היטלר, ידיעה שלא הוכחה כנכונה. לאחר מותה ב-2005, ירשה גיזלה את שתי החנויות שלה.
Scandal
Scandal הוא שיר של להקת הרוק הבריטית קווין. הוא יצא כסינגל הרביעי באלבום The Miracle בשנת 1989 והגיע לשיא במקום ה-12 בהולנד, ולמקום ה-25 במצעד הבריטי.
הרקע לשיר
השיר, שנכתב על ידי גיטריסט הלהקה בריאן מיי, עוסק בתשומת הלב הלא רצויה שקיבלו מיי וסולן הלהקה פרדי מרקיורי מהעיתונות בסוף שנות השמונים, שכללה את גירושיו של מיי מאשתו הראשונה כריסי מולן ויחסיו עם השחקנית אניטה דובסון, וספקולציות גוברות בתקשורת בנוגע לבריאותו של פרדי מרקיורי. מרקיורי אובחן כחולה איידס באפריל 1987, אך הוא לא סיפר לתקשורת על מצבו עד יום לפני מותו ב-24 בנובמבר 1991.
הקליפ
בקליפ של השיר מופיעה הלהקה על במה שתוכננה להיראות כמו עיתון. הוא צולם באולפני פיינווד בספטמבר 1989.
מגדל T1
מגדל T1 (ידוע גם בשם: מגדל GDF סואץ) הוא גורד שחקים משרדי הממוקם בלה דפאנס, מרכז העסקים הראשי בעל רבי קומות שנמצא במערב מטרופולין פריז, בירת צרפת.
בניית המגדל החלה בשנת 2005 והמגדל הושלם בשנת 2008. המגדל, אשר גובהו 185 מטרים (607 רגל), הוא המגדל השלישי בגובהו המרכז העסקים הראשי לה דפאנס אחרי מגדל טוטאל (190 מטר) ומגדל ראשון (231 מטר). במגדל 37 קומות, הוא משתרע על שטח של 70,000 מטר רבוע והוא כולל 18 מעליות. מאז שנת 2010 כל חללי המשרדים במגדל כבר הושכרו על ידי GDF Suez.
פסופיים
פסופיים או חצוצרנים (שם מדעי: Psophiidae) היא משפחה של עופות טרופיים מסדרת העגוראים, החיה מביערות הגשם של מרכז ודרום אמריקה. במשפחה זו סוג אחד - פסופי ובו שלושה מינים קיימים.
הפסופיים דומים במראם לתרנגולות שחורות ללא כרבולת, עם גרון כחול ועיניים גדולות יותר. גם גודלם כגודל תרנגולת: אורכם 42-45 ס"מ ומשקלם 1-1.5 ק"ג. לפסופיים יש קריאה קולנית מאד כשהם מכריזים על טריטוריה או קוראים לנקבות.
מזונם העיקרי הוא פירות שונים, זרעים ומעט חרקים.
מינים
בסוג זה שלושה מינים קיימים:
דינמו סנקט פטרבורג (אגודת ספורט)
חברת הספורט הרוסית "דינמו" סנקט פטרבורג (ברוסית: Всероссийское физкультурно-спортивное общество „Динамо“ СПБ) היא התאחדות הספורט של עובדי כוחות השיטור ואכיפת החוק בעיר סנקט פטרבורג, שברוסיה, שהוקמה בינואר 1924. האגודה שמה לה למטרה לקדם את הספורט לסוגיו בקרב עובדי המשטרה וגופי אכיפת החוק בעיר והיא מאגדת את כל מועדוני הספורט של דינמו בסנקט פטרבורג.
משרדיה ממוקמים באצטדיון דינמו סנקט פטרבורג, שנמצא בבעלותה.
קרחון דודלן
קרחון דודלן (באנגלית: Dodelen Glacier; בבולגרית: ледник Доделен) הוא קרחון בחצי האי פסטר, באי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם דרומית מערבית לקרחון פודאיבה; צפונית מערבית לקרחון ליסטר; וצפונית לקרחון אושאנה.
הקרחון מנקז את המורדות המערביים של הר האנטר שבהרי סטריבוג; זורם מערבה; ונשפך אל מפרץ גויו.
מיפוי הקרחון
הקרחון מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1980, ובשנת 2008.
חוף הולובר
חוף הולובר (באנגלית: Haulover Park) הוא פארק אורבני ששטחו 40 דונם בתוך מטרופולין מיאמי, צפונית לבל הארבור, פלורידה. הפארק ממוקם על שרטון בין האוקיינוס האטלנטי לבין מפרץ ביסקיין, צפונית לכביש 922 של פלורידה ולקולינס אווניו.
היסטוריה
מחוז דייד רכש את השטח מול החוף ב-1940 בעקבות שדלנות עבור 2 מיליון דולר של אג"ח עירוני (33.8 מיליון דולר, בהתאם לאינפלציה הנוכחית). השטח נרכש על ידי המפקח המחוזי צ'ארלס ה. קרנדון כחלק מרכישות של צפון קי ביסקיין (מה שהיה לפארק קרנדון) כמו גם החוף צפונית למפרצון הולובר של בייקר, שנקרא אז חוף האוקיינוס.
הבנייה החלה על מתקני החוף בשנת 1941, עצרה מיד לאחר מכן בשל קשיי המימון בעקבות תחילתה של מלחמת העולם השנייה. העבודה על הנכס התחדשה בשנת 1945, ובינואר 1947 נפתח פארק בשם פארק הולובר, שנפתח לציבור בשנה הבאה, בסוף 1948.
מתקנים
הפארק כולל מרינה, שישה מגרשי טניס, ומגרש גולף של תשעה-חורים 27-נקבים. בקצה הדרומי של הפארק נמצאים כמה אזורי פיקניק.
שכווי לענה גניסון
שכווי לענה גניסון (שם מדעי: Centrocercus minimus), הוא מין של שכווי מהסוג שכווי הלענה, החי בערבות של אמריקה הצפונית. הוא קרוי על שם נהר גניסון, יובל של נהר הקולורדו. מין זה מצוי בסכנת הכחדה והוא התגלה כמין נפרד רק בשנת 2000.
מאפיינים
שכווי זה קטן מקרובו לסוג ואורכו רק 44–51 ס"מ. הוא כהה יותר מקרובו וצווארון החזה שלו יותר "שעיר" ופרוע מלמעלה. הוא בעל צווארון-חזה לבן עם שני כפלי עור צהובים וגדולים והוא יכול לנענע אותם כדי לגרום לקולות גבוהים בעת החיזור. השכווי הוא עוף קרקע שמעופף לעיתים רחוקות.
מין זה מצוי באותם אזורים כמו קרובו הגדול, אך מצוי רק בדרום המדינות יוטה, קולורדו, ארצות הברית והוא קטן ונחבא בין שיחים. הוא ניזון בעיקר מעלי צמח הלענה ובאזורים מסוימים ניזון אך ורק מהעלים והזרעים שלו.
הזכרים מתקבצים בעונת הרבייה בשטחים קבועים ובהם להקת זכרים מציגים הופעה לעיני הנקבות שמזדווגות רק עם הזכרים הבכירים ביניהם ואחר כך נוטשות אותם. הטקס פחות משוכלל מקרובו וכולל בעיקר זריקת צווארון קדימה ופעירת נוצות הכנפיים והזנב.
השכווי נמצא בסכנת הכחדה עקב אובדן בית גידולו.
בישעה
__ללא_תוכן_עניינים__ בישעה (בערבית: بِشْعَة; תעתיק מדויק: בִּשׁעָה) הוא טקס כוויית הלשון במבחן לגילוי חפות או אשמה של מעורבים בסכסוך. הבישעה נהוגה בחברה הבדואית במקרים של אישומים בעבירות קשות שאין להן עדים או ראיות חותכות. ההליך הוא פומבי ונערך בהסכמתם של הנבחנים. הבישעה מתבצעת על ידי מוסמך לדבר – המֻבַּשׁע (مُبشِّع). סמכות המובשע עוברת בירושה מאב לבן, או לבן-משפחה מקרבה ראשונה, ותוקפהּ מיוחס ל"בַּרַכַּה" (بَرَكَة), כלומר – לחסד עליון. טקס הבישעה אינו מעוגן במשפט הבדואי ולא בחוקי השריעה, אלא הוא עֻרפֿי (ﻋُﺮﻔﻰ), כלומר, נוהגי.
המבקש להוכיח את חפותו במבחן זה, אחרי שעניינו הוצג בפני המובּשע ובפני המתקהלים לטקס, נדרש ללקק שלוש פעמים כלי מתכת דמוי מַצֶּקֶת (طاسة بالبشعة) שלוּבּן באש ואחרי כן לשטוף את פיו במים. המובּשע בודק את הלשון, והנבחן מציג אותה לביקורת לעיני העדים למבחן. אם יימצאו סימני כווייה על הלשון – אות הוא לכך שלא דיבר אמת. הבישעה מתקיימת, כאמור, רק בהסכמה של מי שמוכן לעמוד בה. החוזר בו מהסכמתו למבחן, או בורח, נחשב לדובר שקר.
הבישעה נאסרה בתקופת המנדט הבריטי, וקיומה אסור במדינת ישראל. המלך חוסיין ביטל את הבישעה בירדן ב-1976, ובסעודיה מת המובּשע האחרון ללא יורשים. הבישעה עדיין מתקיימת בימינו במצרים, אצל המובּשע מבני העיאַידַה, סמוך לאבו סולטאן שמדרום לעיר אסמאעיליה. הבישעה מקובלת גם בקרב כפריים, ולא רק בקרב הבדואים, ודורשיה נוהרים אל המובשע שבמצרים גם מהארצות השכנות, וישראל בכללן.
שכווי לענה גדול
שכווי לענה גדול (שם מדעי: Centrocercus urophasianus), הוא מין של שכווי גדול מתת-משפחת פסיוניים, החי בערבות של אמריקה הצפונית.
בישעה
בתרבות הפופולרית
עלילת "גגות אדומים" בסרטו של דני ורטה "אספלט צהוב" (2000) מתארת מבחן בישעה אצל בני הג'האלין במדבר יהודה; הסרט אינו תיעודי. בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה בתולות (2017) מבקשת גיבורת הסדרה, שלי רג'וואן, לעבור מבחן בישעה אצל שייח' בדואי בסיני.
שכווי לענה גדול
אורכו של שכווי זה 65–75 ס"מ ומשקלו 3.5-4 ק"ג. הזכר בעל צווארון לבן גדול הנפרש לאורך חזהו ומכיל 2 בלוטות צהובות ענקיות, אותם הזכר יכול לנפח ולנדנד כדי ליצור קולות גבוהים. מלמעלה מסתיים הצווארון בנוצות עורף פרועות אפורות. הכנפיים קצרות ורחבות, הגוף חום-כחלחל והזנב שחור, קוצני ופרוש כמו מניפה, בדומה לתרנגול הודו. הראש שחור למעט הפס הלבן מאחורי העורף והגבות הצהובות. השכווי מצטיין בהליכה ובריצה, אך מעופף חלש ופגיע.
השכווי חי ברחבי מזרח ארצות הברית ומצפין עד לפרובינציות אלברטה וססקצ'ואן שבדרום קנדה בערבות הפתוחות. השכווי מעדיף סביבות של צמחייה שופעת כמו הלענה, שאת זרעיה ועליה מרבה השכווי לאכול ומכאן שמו.
השכווי מתקהל בטריטוריות גדולות המכילות בעיקר פרטים זכרים המתקהלים בתצוגות ראווה ומנסים להרשים את הנקבות. ואולם הזכרים כלל אינם מתעניינים בנקבה לאחר שהזדווגו איתה וגם לא בגידול האפרוחים שלהם.
שכווי זה מצוי בקרבה לאיום עקב הפגיעה בבית גידולו וחלה ירידה במספר השכווים בשנים האחרונות.
ארמון אל-ימאמה
ארמון אל-ימאמה (בערבית: قصر اليمامة) הוא ארמון המלוכה הסעודי אשר נמצא בריאד, ערב הסעודית. זהו משכנו הקבוע של סלמאן, מלך ערב הסעודית. הארמון מורכב משני מבנים בגדלים שונים: ארמון גדול שמשמש כחצר בית המלוכה ונערכות בו קבלות פנים וישיבות רשמיות של מועצת השרים וארמון קטן יותר עם פארק פרטי, השמור למלך ולמשפחתו.
הארמון ממוקם בפרברים המערביים של ריאד, בירתה של הממלכה הסעודית.
מבנה הארמון
הגישה לארמון היא דרך שער שמועצב בסגנון נאו-קלאסי אירופאי בצורת מקדש יווני-רומי.
הבניין הראשי מורכב משלושה מפלסים (קומת קרקע ושתי קומות), שם נמצאים המטבחים, האורוות והמחסנים של הארמון. האגף המערבי של הארמון מכיל את האורוות אילו המטבחים ממוקמים באגף המזרחי. החזית הראשית של הארמון מועצבת בסגנון ערבי וכוללת מרפסת גדולה המשקיפה על החצר הפנימית. הארמון עצמו עשוי מרצפות שיש איטלקי וקירות מעצים מגולפים. בארמון יש יותר ממאה חדרים.
מאחורי הארמון הקטן השייך למלך ולמשפחתו יש פארק בגודל של כ-70 דונם שמכיל בריכת שחייה, פארק מים ואגם מלאכותי שבמרכזו יש אי מלאכותי. מלבד זאת בפארק יש שדרה מלאה בעצים, פרחים, מזרקות ובריכות בהן שוחים דגים רבים.
יחסי דנמרק–סרביה
יחסי דנמרק–סרביה הם יחסי חוץ בין דנמרק לסרביה. לדנמרק יש שגרירות בבלגרד, ולסרביה יש שגרירות בקופנהגן. שתי המדינות חברות בארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה. במרץ 2016 אמר ראש שגרירות דנמרק בסרביה, מורטן סקובגארד הנסן, כי "דנמרק תומכת בגלוי בהתקדמות והרפורמות שביצעה סרביה."
סחר והסכמים
ב-2004 מחזור המסחר בין דנמרק לסרביה הסתכם ב-37 מיליון דולר.
ב-11 בפברואר 2012 חתמו דנמרק וסרביה על הסכם של 9 מיליון אירו לייצור פרי. כמו כן, לדברי השגריר דני, סרביה היא כבר יצרנית פירות יער חשובה.
סרבים בדנמרק
סרבים רבים חיים כיום בדנמרק. ככל שהמצב הכלכלי מחמיר עבור אזרחים קבועים בסרביה, יותר ויותר סרבים עוזבים את מולדתם בחיפוש אחר אפשרויות טובות יותר, כולל בדנמרק.
Oboy
Oboy היא סדרת ילדים ונוער מוזיקלית ישראלית מהיוצרים של "השיר שלנו" - אורי גרוס, יואב צפיר וטמירה ירדני. הסדרה משודרת בערוץ הילדים ללקוחות פרטנר TV וסלקום tv, בערוץ ספיד בחברת HOT, ובחברת הלוויין YES וב-STINGTV בערוץ 5 החל מ-7 באוקטובר 2018. הסדרה שודרה תחילה בלעדית בחברת yes החל מ-4 בדצמבר 2016 ועד 1 בינואר 2017 וירדה משידור עקב סכסוך. ב-6 במרץ 2018 הוחלט שהסדרה תחזור לשידור ב-13 במרץ 2018 אך תשודר רק בערוץ הילדים בפרטנר TV ובסלקום tv, ולא ב-yes כפי שתוכנן. לאחר החלטה זו, yes הוציאה צו מניעה מלשדר את הסדרה. ב-29 באפריל 2018 נודע כי בית המשפט המחוזי ביטל את התביעה ואישר לערוץ הילדים לשדר את הסדרה, אך ב-8 במאי הוחלט שוב לבטל את שידור הסדרה. אולם ב-8 באוגוסט נחתם הסכם לשידור הסדרה, והיא חזרה לשידור ב-7 באוקטובר 2018 בכל פלטפורמות השידור בארץ: yes, HOT, סלקום tv, פרטנר TV ו-STINGTV.
ב-17 במרץ 2017 זכתה הסדרה בפרס סדרת הדרמה הטובה ביותר לילדים ונוער בטקס פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה, פרס בו זכתה גם ב-2019.
הסדרה חודשה לעונה שנייה, ושודרה בתום שידור העונה הראשונה מחדש. לצוות השחקנים הצטרפה שירן סנדל, ובתפקידי אורח סאבלימינל, לירן דנינו ועומר דרור.
עונה 1
הסדרה עוסקת בארבעה בני נוער שלמדו בתיכון ברטה לוין (עיוות פארודי ל״תלמה ילין״) לאומנויות והפכו לחברי להקת הבנים המפורסמת ביותר בישראל- להקת Oboy. בחגיגות יום העצמאות הלהקה מופיעה בטקס בבית הנשיא, ובזמן ביצוע השיר מייקל מוריד לגנרל האמריקאי את הפאה, מה שגרם לפיטוריו מהלהקה. עלילת המשנה של הסדרה עוסקת בשלושה מתלמידי תיכון ברטה לוין שאחת מהם, עלמה, נאלצת להתחפש לבן, כדי להתקבל ללהקה ולכסות על חובות אמה. ביחד עם אחותה עדן הן הצליחו להפוך אותה לבן. העלילה מסתבכת כאשר עלמה נכנסת לחייהם של חברי הלהקה גם בתור בן וגם בתור עלמה. העונה מסתיימת בכך שטל מגלה שעלמה זה בן.
עונה 2
לאחר שטל גילתה על התרמית היא מנצלת את עלמה ללא הפסקה. באותה התקופה, אביו של מייקל משתחרר מהכלא ומנסה להתאחד עם בנו. גפן נפרדה מתום לאחר שחשפו את הפתקים ששמו חברי הלהקה בכותל, בבר המצווה של בן. היא מגלה שבפתק של תום רשום "אלוהים תעשה שאני אהיה עם עלמה". לאחר מכן, האקסית של ג'וני, סיוון קינן, מגיעה מסן פרנסיסקו, והיא משתפת פעולה עם טל. הן מנסות להפיל את זהר ולגרום לג'וני להיפרד ממנה. סיוון מצליחה בעזרת סרטון שבו רואים את זהר מתנשקת עם מייקל יום לפני שהתנשקה עם ג'וני. ג'וני מבין שהוא הריבאונד שלה, ומתחיל לצאת עם סיוון. יומיים או שלושה לאחר מכן, זהר כותבת שיר בשם "בלעדיך", ועלמה משאירה את זה על המיטה של ג'וני בלי אישורה של זהר. סיוון שומעת את השיר, ומחליטה לקחת את הקרדיט על עצמה. היא משמיעה אותו לג'וני ואומרת שזה השיר שלה. סיוון מנסה למצוא חן בעיניי אמו של ג'וני, יונה, אשר מאוד מתלהבת לשמוע את סיוון מציעה לה להיות ה"פרזנטורית" של "ווייז", ויונה כותבת שיר בשם "מחשבת מסלול מחדש" ומשמיעה אותו לסיוון. סיוון מתלהבת ואומרת שהיא הפנים החדשים של "ווייז". כשסיוון יוצאת מהבית של יונה, היא מתקשרת לעורך ואומרת לו למחוק את השיר, ויונה שומעת את זה. יונה מחפשת נקמה בסיוון, ונזכרת שזוהר הציעה לה את זה לפני כמה ימים מבלי להגיד את זה בצורה ממשית, אלא ברמזים. היא נפגשת עם זהר וגם עם עלמה שנרתמה לעזור, ויונה מוצאת מצלמה נסתרת בבית של עלמה, שטל התקינה כדי לעקוב אחרי עלמה. עלמה מבקשת מטל קטע מצולם בו רואים את זוהר שרה את השיר "בלעדיך" לפני שסיוון שרה אותו לראשונה. צביקה הדר מזמין את יונה לתוכנית האירוח שלו, והוא מזמין גם את סיוון וג'וני. יונה מפלילה את סיוון בכך שמראה את הסרטון שמוכיח שסיוון שיקרה בנושא השיר, וזו לא היא שכתבה אותו. ג'וני נפרד מסיוון, ומנסה לגרום לזהר לחזור אליו, אבל זהר הפגועה לא מסכימה. באותה שנה, הבנים מופיעים במופע הסיום של בית הספר "ברטה לוין", וגם שם יש בעיות. לאחר שתום וגפן נפרדו, גפן פגשה את אברי שהביא לה 20 אלף שקלים שהייתה חייבת, בתמורה לזה שתשחק את החברה שלו לעשרה ימים, אך הם מתחברים והאהבה הופכת לאמיתית. טל מספרת למייקל על כל מה שהיא יודעת והם מתכננים תוכנית להפיל את עלמה ולספר לכולם שהיא בן. מייקל מספר לעלמה את התוכנית שלו ושל טל, והם מתכננים תוכנית שתגרום לתוכנית של טל להיכשל. בסוף הפרק, עלמה חושפת את עצמה וטל תובעת אותה. עלמה נחקרה עד שמייקל בא לתחנת המשטרה, וסיפר את האמת. טל מגיעה לווילה של הלהקה, ודורשת מעלמה מיליון וחצי שקלים, מתוכם 400 אלף על הכסף שקבלה בעונה הראשונה על הצטרפותה ללהקה. סיוון באה, ומביאה לעלמה צ'ק ריק כדי שעלמה תוכל לכתוב איזה סכום שהיא רוצה. לאחר מכן, להקת או-בוי התפרקה. ג'וני, תום ואסי לא רצו לחזור אליה. עלמה מתנצלת בפני הלהקה המפורקת, ואבא של מייקל מגיע ומביא לכולם כרטיסי טיסה ליוון. הכל הלך חלק עד שהטייס הורעל והתעלף בידי אנשים שרצו לנקום באבא של מייקל, והמטוס עמד להתרסק. כאן נגמרה העונה השנייה.
יוצר הסדרה אורי גרוס חשף שלא תהיה עונה נוספת.
סכסוך שידור פרקי הסיום
פרקים 22–25 המסיימים את העונה הראשונה טרם שודרו בעקבות הסכסוך שהתמשך בין חברת yes לבין חברת RGE בתאריך 2 בינואר 2017, בנושא הערוץ שבו ישודר פרק 22 בסדרה, באותו תאריך לא שודר פרק. אורי גרוס, יוצר הסדרה, הוציא הודעה בחשבון ה-Instagram שלו, כי הסדרה היא לא צד בסכסוך וכי בתאריך 3 בינואר 2017, ערוץ הילדים וחברת yes יכנסו לבית המשפט ושם יוכרע הדין היכן ישודרו פרקי סיום העונה.
התקיים המשפט בעקבות סיום החוזה בין חברת Yes לבין RGE בהקשר להמשך שידור הסדרה, ובעקבותו הופסק שידור הסדרה בפרק 22. במשפט, טענה yes כי כל הפקות המקור שהופקו במיוחד עבור yes שייכות לה והשאר, המשותפות עם Hot, שייכות ל-RGE. מנגד, RGE טענו כי כל הפקות המקור ששודרו בערוץ הילדים של yes שייכות לערוץ הילדים.
במהלך הדיון, הציע השופט לצדדים לפתור את הסכסוך ביניהם, וקבע כי פרקי העונה הראשונה שייכים לערוץ הילדים, אך אסר על שידורם בטלוויזיה. הדיון נמשך זמן רב בקשר לזכויות על העונות העתידיות של הסדרה.
בתאריך 20 במרץ 2017 נפסק כי פרקי הסיום ישודרו במקביל בערוץ הילדים ב"הוט" ובערוץ יס דרמה ב"יס". בשתי הפלטפורמות שידור הפרקים יתחיל מההתחלה. נודע כי שידור הפרקים יחל בפסח אך זה לא קרה. מאז, Hot ו-Yes לא הודיעו על התאריך החלופי לשידור הסדרה. יוצר הסדרה, אורי גרוס, סיפר בעמוד האינסטגרם שלו שיס וערוץ הילדים יכולים לפתור את הבעיה בכך שהסדרה תשודר אצל שניהם אך יש אי הסכמה בין הצדדים לגבי חלוקה זו.
הסדרה נדחתה פעם נוספת בשל הורדת הערוץ גם מ-HOT והעלתה את הערוץ Kidz (לשעבר yes KidZ) ב-1 בינואר 2018.
במאי 2018 הוחלט שהסדרה תחזור לשידור בערוץ הילדים בפרטנר tv ובסלקום tv.
ב-8 במאי 2018, yes ערערה על ההחלטה לשדר את התוכנית בערוץ הילדים ועל הורדת צו המניעה. בעקבות כך שידור הסדרה בוטל. אולם ב-8 באוגוסט 2018, נחתם הסכם לשידור הסדרה.
רשימת פרקים
הערוצים בה הסדרה Oboy שודרה:
עונה 1
העונה הראשונה של Oboy שודרה במקור בדצמבר 2016 בערוץ הילדים למנויי yes. ב-7 באוקטובר 2018 העונה הראשונה עלתה שוב (כולל הפרקים האחרונים) בערוץ yes5 HD, ערוץ הילדים וערוץ ספיד.
עונה 2
העונה השנייה אשר עלתה לשידור שבוע לאחר סיום העונה הראשונה, עונה זאת בעלת 21 פרקים.
קישורים חיצוניים
ביקורת:
ג'ורג' טימרמן
ג'ורג' בל טימרמן הבן (באנגלית: .George Bell Timmerman Jr; 11 באוגוסט 1912 – 29 בנובמבר 1994) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושל קרוליינה הדרומית בשנים 1955–1959 מטעם המפלגה הדמוקרטית. טרם היבחרו לתפקיד המושל, היה טימרמן סגן המושל במדינתו ויוצא מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
בבחירות לתפקיד מושל קרוליינה הדרומית ב-1954 ניצב בפני התנגדות מזערית בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית והתמודד ללא התנגדות בבחירות הכלליות, ובינואר 1955 טימרמן הושבע לתפקיד. הוא ביקש לסכל הוראה של עדת המסחר הבין-מדינתי (Interstate Commerce Commission) לביטול הפרדה גזעית בנסיעות למרחקים ארוכים, בעיקר מפני שההפרדה הגזעית השפיעה על חדרי ההמתנה הציבוריים. במקביל הוא התנגד לצווים של בתי משפט פדרליים המורים על דה-סגרגציה בפארקים ציבוריים, חופי רחצה ומגרשי גולף. בנוגע לביטול הפרדה גזעית במערכת החינוך הציבורית, הוא נדר נדר ביחד עם מושלים אחרים ממדינות דרום ארצות הברית שיסכלו את הדה-סגרגציה באמצעות חקיקה בקונגרס של ארצות הברית או לחלופין בבית המחוקקים של המדינה.
כמושל, התנגד טימרמן לפסק דין בראון נגד מועצת החינוך של בית המשפט העליון של ארצות הברית, שקבע כי הפרדה גזעית בבתי ספר ציבוריים מנוגדת לחוקת ארצות הברית. טימרמן נלחם בשינויים שהביא עמו פסק הדין התקדימי וקרא לקונגרס האמריקאי להגביל את סמכותו של בית המשפט העליון. טימרמן ראה בהתעקשותן של מדינות צפון ארצות הברית להחיל דה-סגרגציה כהתנהגות צבועה.
ב-1956 הוא היה המועמד המועדף לנשיאות ארצות הברית בידי משלחת קרוליינה הדרומית לכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית. במהלך הוועידה הוא היה מנהיג ההתנגדות הדרומית למה שכינה "חקיקת זכויות אזרח קיצוניות ועקרונות רדיקליים במצע הבחירות של המפלגה". הוא חתם על חוק משנת 1956 שבלם את חברי האיגוד הלאומי לקידום אנשים צבעוניים מתעסוקה ציבורית בקרוליינה הדרומית. כמו כן, הוא התנגד לצעדים בתחום זכויות האזרח של ממשל הנשיא דווייט אייזנהאואר.
לאחר שעזב את משרד המושל ב-1959, מונה טימרמן ב-1967 לשופט בית המשפט המדיני עבור הסבב האחד עשר, וישב בכס השיפוט עד לשנת 1984. הוא נפטר בשלהי נובמבר 1994 בעיירה בייטסבורג-ליזוויל.
נסטור (סוג)
נסטור (שם מדעי: Nestor) הוא סוג של תוכים גדולים השייכים למשפחה תוכיי ניו זילנד מסדרת התוכאים. בסוג זה קיימים 2 מינים.
הנסטורים הם עופות צבעוניים מעט, בעלי לשון ארוכה יחסית לתוכים. הם נוהגים לחיות ביערות מחט או בעמקים בין ההרים בניו זילנד. הם סקרנים מאד ונוהגים לנסות מיני מאכלים שונים כולל נבלות של כבשים ולעיתים הם אפילו תוקפים כבשים חיות.
מינים
בסוג זה קיימים כיום שני מינים: בעבר היו נפוצים שני מיני נסטור נוספים בניו זילנד, אך הם נכחדו:
ג'יי לאבסטון
ג'יי לאבסטון (באנגלית: Jay Lovestone; 15 בדצמבר 1897 - 7 במרץ 1990) היה סוציאליסט ומנהיג פועלים יהודי-אמריקאי.
ביוגרפיה
נמשך מנעוריו לסוציאליזם, והולהב מרעיונותיו של דניאל דה ליאון. בשנת 1919 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית.
בשנת 1921 נעשה לעורך עיתון המפלגה הקומוניסטית ועם מותו של צ'ארלס רות'נברג מייסד המפלגה בשנת 1927, נעשה למזכיר הארצי של המפלגה.
בשנת 1929 הוצא משורות המפלגה הקומוניסטית בשל תמיכתו בניקולאי בוכארין, והצטרף יחד עם חברו צ'ארלס צימרמן לארגון העובדים ILGWU של דייוויד דובינסקי.
בשנת 1944 נבחר לכהן בוועדת הסחר החופשי (Free Trade Union Committee) של פדרציית העבודה האמריקאית, ובמסגרת זו שירת את ה-CIA באיתור פעילים קומוניסטים.
בוהו
בוהו (ביוונית: Βάαυ) היא האלה האם הבוראת, והלילה הראשוני הקדום מהמיתולוגיה הפיניקית, המקושרת לתשוקה מינית. בסיפור הבריאה הפיניקי היא מופיעה כאשתו של האל הבורא.
שמותיה של האלה
האלה מופיעה בסיפורי הבריאה של המיתולוגיה הפיניקית ומזוהה במחקר בתיעתוק לאנגלית כ-Bahu, Bohû, או Baau.
על פי הערכות של מספר חוקרים, שמה נהגה במקור בפיניקית כמו בעברית בשם "בוהו", המתועתק באנגלית ל-Bohû, ובהמשך תורגם ליוונית והופיע כ-Baau.
סיפור הבריאה הפיניקי
האלה בוהו, האם הבוראת, האם הראשונית מופיעה בסיפור הבריאה הפיניקי. האלה מוגדרת גם כלילה הראשוני הקדום, האם של בני התמותה הראשונים. כמו כן, בוהו מקושרת אל מושג הכאוס. כתביו של פילון איש גבל מציגים את תחילתו של סיפור הבריאה הפיניקי במשפט: "הרוח קוֹלפִּיה (Copias) ואשתו באאו (Baau), [אשר תרגום שמה פירושו "לילה"] הולידו את אֵאון ופרוטוגונוס, האנשים בני התמותה".
סנכוניאתון, ההיסטוריון, הסופר והכוהן הפיניקי תיעד את האלה בוהו בספריו על המתולוגיה הפיניקית, אשר כללו שמונה כרכים ונקראו "ההיסטוריה הפיניקית" (Φοινικικη ιατοαρια או Φοινικικια). הוא התייחס בהם לתיאור בריאת העולם, האלים והמיתולוגיה. על פי כתביו הוא פעל בתקופה בה סמירמיס הייתה מלכת האשורים, כלומר בסביבות 1200 לפנה"ס. כתביו של סנכוניאתון אבדו, אך נותר התרגום ליוונית של כתביו שנעשה על ידי פילון איש גבל, אשר נולד במאה הראשונה לספירה בגבל בפיניקיה.
הקשר אל תשוקה ומיניות
פרד לוקגרד מעלה השערה שלפיה המילה באאו (Baau) אצל פילון נובעת מהמילים באוגריתית "Ba'u" או "Bagu" שפירושן "תשוקה" וייתכן שהמילה האוגריתית קשורה לשורש השמי בע'י שפירושו לרצות או לבקש. ובהתייחס לכך, ג'יימס באר, פרופסור לשפות שמיות ולפרשנות כתבי הקודש, מדגיש כי מהצעתו של לוקגארד לגזור מתוך באהו (ba'u) את המשמעות של 'תשוקה' נובע החיבור של האלה אל 'Pothos' המהות האלוהית של כמיהה מינית, ערגה ותשוקה.
אדמיאל קוסמן, פרופסור ללימודי יהדות באוניברסיטת פוטסדאם מתייחס אל ספרו של הרולד ו. אטרידג, פרופסור למדעי הדתות באוניברסיטת ייל על המיתולוגיה הפיניקית, ומציין כי "מוצגת 'סצנת־בראשית' ובה שני האלמנטים הקדומים, הרוח והכאוס, כשהרוח נושבת על פני הכאוס האפֵל. לאחר מכן בא תיאור של רוח זו כאחוזת תאווה־מינית".
מקור מידע נוסף שיש לנו על התרבות הפיניקית הוא אאודמוס מרודוס, פילוסוף והיסטוריון שחי במאה הרביעית לפנה"ס וגם הוא מדגיש את הקשר בין תשוקה ארוטית לבין סיפור הבריאה הפיניקי. הוא מכנה את כל הפיניקיים "צידונים" ומדווח כי על פי אמונתם ראשית העולם החלה משלושה אלמנטים: זמן, תשוקה וערפילים. התשוקה והערפילים התמזגו וכך נוצרו היצורים הראשונים.
בפולחן הפיניקי היה מקובל המנהג של הירוס-גמוס (ביוונית: ἱερὸς γάμος) הירוס - קדוש, גמוס - פירושו הן נישואים והן יחסי מין. המנהג הפיניקי כלל עריכת טקס מיני שנתי גדול של "חגיגת נישואין" ואיחוד בין המלך לבין הכוהנת של האלה אשרה ובנוסף פולחן אשרה כלל טקסי מין במקדשי האלה ובטבע מתחת לעצים שהיו מקודשים לה. טקסים אלו התפשטו מצור וצידון אל כנען ומדינות נוספות והיו מקובלים גם בישראל וביהודה. יצאו נחרצות נגד מעשי פולחן מיניים אלו שעל פי דבריהם נעשו.
המידע מצביע על כך שהתרבות הפיניקית כללה פולחנים של תשוקה מינית ושככל הנראה בוהו, אלת הלילה הראשוני הקדום, הייתה מקושרת לכמיהה מינית ותשוקה.
הקשר בין בוהו לביטוי המקראי "תהו ובהו"
ספר בראשית נפתח בפסוק "בְּרֵאשִׁית בָּרָא אֱלֹהִים אֵת הַשָּׁמַיִם וְאֵת הָאָרֶץ, וְהָאָרֶץ הָיְתָה תֹהוּ וָבֹהוּ וְחֹשֶׁךְ עַל פְּנֵי תְהוֹם — וְרוּחַ אֱלֹהִים מְרַחֶפֶת עַל פְּנֵי הַמָּיִם". קיים דיון רחב בנוגע למשמעות הביטוי תהו ובהו.
לדבריהם המילה תהו מיוחסת אל האלה תיאמת - אלת התהום הקדומה המופיעה באפוס אנומה אליש הבבלי, אלת הים הקדומה, האם הקדמונית של האלים.
והמילה בהו מתייחסת אל האלה הפיניקית בוהו או באאו (Baau), האלה של הלילה הראשוני הקדום. האם הבוראת, האם הראשונית המופיעה בסיפור הבריאה הפיניקי.
על פי פירוש זה תהו ובהו הוא תקבולת מוצלבת:
מבין חוקרי המיתולוגיות המתנגדים לדעה זאת אפשר לציין את הבלשן האמריקאי פרופסור ג'ון דינלי פרינס (John Dyneley Prince ) וחוקרים נוספים שטוענים שאין קשר בין האלות תיאמת ובוהו לבין הפסוק בספר בראשית.
החוקרים מציינים שהתרבות המסופוטמית הייתה בין שני נהרות ולא ליד ים, ולכן הגיוני שאת היחס שלה לאל ים היא שאבה מתרבות אחרת, כדוגמת התרבות הכנענית שהייתה לחוף הים התיכון. לכן החוקרים סוברים שהמקור למיתוס 'אנומה אליש' הוא שמי-מערבי אבל חלק ממנו מבוסס על מקורות אכדיים ועל המיתולוגיה השומרית העתיקה שנתגבשה עוד באלף השלישי לפני הספירה - התיאוגניה, סיפור בריאת העולם ובריאת האדם - לקוחים כולם מן המקורות השומריים.
בהתבסס על המחקר של מיתולוגיות קדומות, קיימת אפשרות שהמשפט בבראשית, "וְהָאָרֶץ הָיְתָה תֹהוּ וָבֹהוּ", מביא הדהוד של שתי אלות שנחשבו לאם בוראת קדמונית.
ג'רמי אשדאון
ג'רמי ג'ון דורהאם "פאדי" אשדאון (באנגלית: Jeremy John Durham Ashdown, 27 בפברואר 1941 – 22 בדצמבר 2018) היה פוליטיקאי בריטי אשר שימש כמנהיג המפלגה הליברל-דמוקרטית וכמושל הבינלאומי של בוסניה-הרצגובינה.
אשדאון נולד בניו דלהי, הודו, וגדל בצפון אירלנד. בשנת 1959 התגייס לחיל הנחתים המלכותי. אשדאון עבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חיל רגלים. לאחר מכן שימש במספר תפקידי פיקוד בחיל ובשנת 1965 התנדב ליחידת ה-SBS. אשדאון עבר את מבדקי המיון ליחידה ואת מסלול ההכשרה ושירת בה עד 1970. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בחיל הנחתים בדרגת סרן והוביל אותה בפעילות מבצעית בצפון אירלנד. בשנת 1972 השתחרר מן החיל והצטרף לשירות המודיעין הבריטי. בשנת 1975 פרש ופנה לפוליטיקה. שימש בין היתר כמנהיג המפלגה הליברל-דמוקרטית וכמושל הבינלאומי של בוסניה-הרצגובינה.
נפטר ב-22 בדצמבר 2018 מסרטן שלפוחית השתן.
יקמראים
יקמראים (שם מדעי: Galbulidae) הם משפחת עופות מסדרת הנקראים, בה נמצאים הנקרים והטוקאנים אף שבעבר נחשבו לכחלאים. אלה עופות קטנים החיים רק ביערות הגשם מדרום אמריקה ועד דרום מקסיקו. אורכם הממוצע 14-34 ס"מ ומשקלם 17-75 גרם. הם בעלי גוף נוצץ, זנב ארוך ומקור חד וארוך. היקמראים מיומנים בציד חרקים ולעיתים נחשבים לשרקרקים של העולם החדש (באמריקה אין מיני שרקרקים).
הבנק המרכזי של ארמניה
הבנק המרכזי של ארמניה (בארמנית: Հայաստանի Հանրապետության Կենտրոնական Բանկ; באנגלית: Central Bank of Armenia; בראשי תיבות: CBA) הוא הבנק המרכזי של ארמניה שנוסד ב-27 באפריל 1993. בראש הבנק עומד מרטין גלסטיאן מיוני 2020.
הבנק המרכזי של ארמניה פועל בפיתוח מדיניות הכללה הפיננסית וחבר ב.
לפני שהוקם הבנק המרכזי של ארמניה, פעל הבנק הלאומי של ארמניה מדצמבר 1991 ועד ל-27 באפריל 1993.
סטניסלאב דסקאלוב
סטניסלאב פֶּנְקוֹב דסקאלוב (בבולגרית: Станислав Пенков Даскалов; נולד ב-4 באפריל 1952, בז'אנובו, מחוז לובץ', הרפובליקה העממית של בולגריה) הוא פוליטיקאי, כלכלן ודיפלומט בולגרי, אשר בין השנים 1993–1994 כיהן כשר החוץ של בולגריה בממשלתו של ליובן ברוב.
קורות חייו
סטניסלאב דסקאלוב נולד בכפר בז'אנובו. הוא רכש השכלה אקדמית באוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית, ובהמשך למד יחסים כלכליים בינלאומיים במכון הממלכתי ליחסים בינלאומיים של מוסקבה והתמחה בשפות סיניות. מ-1981 הועסק במשרד לסחר חוץ וכיהן כמזכיר ראשון במשלחת הבולגרית לאו"ם. ב-1991 מונה לסגן השר לסחר חוץ ושליח בולגריה למשא ומתן עם "הקהילות האירופיות" (ארגון שקדם לאיחוד האירופי).
ב-1993 מונה לשר החוץ בממשלתו של ליובן ברוב, וכיהן גם כיושב ראש ועדת שרי החוץ במועצת אירופה. ב-1999 חבר לניקולאי מלאדנוב בהקמת "המכון האירופי". ב-2001 מונה לשגריר בולגריה ל"קהילות האירופיות" וניהל את המשא ומתן על בקשת בולגריה להצטרפות לאיחוד האירופי. מינואר ועד אוקטובר 2007 כיהן כשגריר קבוע של בולגריה לאיחוד האירופי. בהמשך מונה לשגריר מיוחד מטעם משרד החוץ הבולגרי.
מוקדמות מונדיאל 1954 - אירופה
45 נבחרות לאומיות נרשמו למוקדמות מונדיאל 1954, והתחרו על 16 מקומות בטורניר הגמר שנערך בשווייץ. , המדינה המארחת, ו, האלופה המכהנת, העפילו אוטומטית והותירו 14 מקומות שעליהן התחרו במוקדמות.
פיפ"א דחתה את בקשת ההרשמה של.
אירופה התחרתה בבתים 1 - 10 על 11 מקומות, עליהם התחרו 27 נבחרות מאירופה כולל ו.
בית 1
בבית הזה היו 3 נבחרות ששיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. הנבחרת שסיימה במקום הראשון העפילה.
גרמניה המערבית העפילה.
בית 2
בלגיה העפילה.
בית 3
בבית זה היו 4 נבחרות שכל אחת מהן שיחקה פעם אחת נגד יריבתה. שתי הראשונות העפילו. בית זה שימש גם כאליפות הבית הבריטית לשנים 1953–1954.
אנגליה וסקוטלנד (שסירבה להשתתף במונדיאל 1950 בנסיבות זהות) העפילו.
בית 4
שיטת המשחקים הייתה כמו בבית 1.
צרפת העפילה.
בית 6
שיטת המשחקים הייתה כמו בבית 5.
באותה תקופה לא הייתה משמעות להפרש השערים, ומאחר וספרד וטורקיה סיימו עם מספר נקודות זהה הוחלט לערוך משחק מכריע במיקום נייטרלי.
בית 7
שיטת המשחקים הייתה כמו בבית 5. אולם, בעקבות פרישת העפילה  אוטומטית.
בית 8
שיטת המשחקים הייתה כמו בבית 1.
צ'כוסלובקיה העפילה.
בית 9
שיטת המשחקים הייתה כמו בבית 5.
איטליה העפילה.
בית 10
שיטת המשחקים הייתה כמו בבית 1.
יוגוסלביה העפילה.
Carolina (שיר)
Carolina (בעברית: קרוליינה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך פסקול הסרט "שירת סרטני הנהר" (2022). הוא יצא לאור ב-24 ביוני 2022 על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, בליווי קליפ מילים רשמי. שם השיר מתייחס לאזורי קרוליינה הדרומית וקרוליינה הצפונית בארצות הברית.
רקע וכתיבה
"שירת סרטני הנהר" (2022) הוא סרט דרמה-מסתורין בכיכובה של דייזי אדגר-ג'ונס בתפקיד הראשי, בבימויה של אוליביה ניומן ובהפקה של ריס וית'רספון. זהו עיבוד קולנועי לרומן משנת 2018 באותו שם שנכתב בידי הסופרת האמריקאית דליה אוונס. הסיפור עוסק בנערה צעירה שגדלה בביצה בקרוליינה הצפונית והופכת לחשודה ברצח של גבר שרדף אחריה.
הטריילר הראשון לסרט פורסם ב-22 במרץ 2022, וכלל את "Carolina" ברקע. בטריילר נחשף שהוא נכתב ובוצע על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. קטע נוסף מתוכו נחשף באמצעות טריילר ארוך יותר של הסרט ב-22 במאי 2022. באינסטגרם הרשמי של הסרט רמזו על תאריך היציאה שלו, כאשר פורסמו סדרה של פוסטים ב-22 ביוני עם כיתובים עם אותיות רישיות, תוך איות "Carolina This Thursday" ביחד. למחרת, תאריך היציאה של השיר אושר ב-24 ביוני 2022. קליפ מילים רשמי פורסם ביוטיוב ליווה את הפרסום.
כתיבה והלחנה
"Carolina" נכתב אך ורק על ידי סוויפט והופק על ידי ארון דסנר, עימו שיתפה פעולה באלבומי האולפן שלה משנת 2020 Folklore ו-Evermore. לדברי וית'רספון, סוויפט כתבה את השיר תוך כדי עבודה על Folklore אך לא חשפה כי כתבה את "Carolina" עד לאחר שסיימה את השיר. סוויפט הצהירה באינסטגרם שהיא נהנית מהרומן המקורי של אוונס, וברגע ששמעה שעיבוד קולנועי "בשלבי צילומים", היא רצתה להיות חלק מהפסקול שלו. היא אמרה שהיא רצתה ליצור שיר "רודף" ו"שמימי" שלוכד את הסיפור ה"מהפנט" של הרומן.
ביקורת
ג'ק ארווין מפיפל, תיאר את "Carolina" כ"בלדה רודפת" וכ"בלדה שמימית". מבקר מוזיקה מטעם וראייטי, כריס וילמן, הרגיש שהשיר מזכיר מבחינה סגנונית את המוזיקה ב-Folklore וב-Evermore ומדגיש את "הסגנון המאופק שלהם". אמילי זמלר וקאט בוזה סקרו את השיר מטעם מגזין רולינג סטון. הן אמרו שהשיר ה"רודף" הזה מעורר ומחייה את הקונספט של הסרט ואת הטון ה"מקונן" של בלדות פולק-אפלאצ'יות, ושיבחו את השירה של סוויפט, שלטענתן "לקוחה מעולם אחר" ו"מדמה קולות סירנה". ויל לאבין מ-NME תיאר את השירה של סוויפט כ"מפחידה". בביקורת נלהבת מטעם Clash, רובין מאריי כינה את השיר "הישג גדול" ו"נצחי" בקריירה של סוויפט; הוא ציין שזו הדוגמה הגדולה ביותר ליכולתה של סוויפט "להביע תנועה פנימית בכמה מילים בלבד". הוא שיבח את הנגינה ה"מולדת", את השירה ה"מינימליסטית אך עוצמתית" של סוויפט, ואת המילים "שמזכירות איכשהו את יצירתה של דליה אוונס – על כל רוחבה ועומקה – והופכות אותו לשיר קצר ועוצמתי של ממש".
קרדיטים
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מטיידל.
ג'ושוע מורבצ'יק
ג'ושוע מורבצ'יק (באנגלית: Joshua Muravchik; נולד ב-17 בספטמבר 1947) הוא סופר, עיתונאי, ופובליציסט יהודי-אמריקאי נאו-קונסרבטיבי. מורבצ'יק היה אחד החוקרים במכון המחקר הנאו-קונסרבטיבי AEI ונכון ל-2012 מכהן כפרופסור ומרצה ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. הוא חיבר לפחות שמונה ספרים וכתב מאות מאמרים העוסקים במדיניות החוץ האמריקאית ובתחום היחסים הבינלאומיים. מאמרים אלו התפרסמו בעיתונים רבים בארצות הברית, כדוגמת הוושינגטון פוסט, הוול סטריט ג'ורנל ואחרים. מאמריו מתפרסמים בקביעות בקומנטרי, הירחון הנאו-קונסרבטיבי היהודי בארצות הברית וכן בכתבי עת מקצועיים רבים אחרים. בעבר עבד עם הסנטור הנרי ג'קסון במירוצו לנשיאות ב-1976 וכן עם שניים משגריריה הבולטים של ארצות הברית לאו"ם, ג'ין קירקפטריק (1985–1981) ודניאל פטריק מויניהאן (1975).
קורות חיים
מורבצ'יק נולד ב-1947 בניו יורק. הוריו, מני ומרים מורבצ'יק, היו יהודים חילונים סוציאליסטים, צאצאי מהגרים יהודים ממזרח אירופה. אמו הייתה עובדת סוציאלית ואילו אביו היה פעיל באיגודים מקצועיים. בצעירותו, מורבצ'יק החזיק אף הוא בעמדות סוציאליסטיות ומגיל 21 ובמשך כחמש שנים כיהן כיו"ר הכלל ארצי של "הליגה הסוציאליסטית העממית הצעירה" של המפלגה הסוציאליסטית האמריקאית.
ב-1970 הוא סיים את לימודיו וקיבל תואר ראשון מהסיטי קולג' של ניו יורק. ב-1984 סיים את הדוקטורט שלו ביחסים בינלאומיים, באוניברסיטת ג'ורג'טאון. היה חוקר ב-AEI וב-Washington Institute for Near East Policy ומכהן נכון ל-2012 כפרופסור ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת ג'ונס הופקינס וב-"The Institute of World Politics", המלמד בעיקר את אנשי הממשל האמריקאי, ובמיוחד אלו מהם המשתייכים לקהיליות הדיפלומטיות, הביטחוניות והמודיעיניות של הממשל. הקורס שהוא מלמד ב"מכון לפוליטיקה כלל עולמית" - IWP, קרוי "רעיונות וערכים בפוליטיקה הבינלאומית".
ספרו הידוע "Heaven on Earth: The Rise and Fall of Socialism" ("גן עדן עלי אדמות: עלייתו ונפילתו של הסוציאליזם"), שיצא לאור ב-2002, שימש בסיס לסדרה טלוויזיונית דוקומנטרית בת שלוש שעות, שהוקרנה בארצות הברית ב-2005, ב-PBS ומוקרנת מאז בהזדמנויות שונות בכל רחבי העולם. בישראל נקראת הסדרה בשם "הסוציאליזם: עלייתו ונפילתו".
דוד קמינסקי
דוד קמינסקי (נולד ב-8 בינואר 1938) הוא כדורסלן עבר ישראלי בגובה 1.83 מטרים, ששיחק בעמדת הרכז בהפועל ירושלים, הפועל תל אביב ובנבחרת ישראל. נחשב לגדול השחקנים הירושלמים בכל הזמנים, ולאחד הטובים בארץ בשנות פעילותו. כן ביוני 2005 דורג במקום ה-25 מתוך 50 הכדורסלנים הגדולים בכל הזמנים בהיכל התהילה של הכדורסל הישראלי.
הפועל ירושלים
קמינסקי נולד וגדל בירושלים. בסוף שנות ה-50 הצטרף לקבוצה הבוגרת של הפועל ירושלים בזמן שזו שיחקה בליגה השנייה. בהמשך התגייס לצה"ל ושירת בחיל האוויר. בשנת 1957 הצטיין באליפות צה"ל בכדורסל, ולמחרת תואר בעיתון "הבקר": "דוד קמינסקי, הכדורסלן הצנום ובהיר השיער של הפועל ירושלים היה אחד השחקנים הבולטים באליפות, אם לא הטוב שבכולם".
בעונת 1958/1959 סיימה הפועל ירושלים במקום התשיעי וקמינסקי, אשר החל לעבוד כנהג אוטובוס בירושלים (בתקופה בה כדורסלנים עבדו בעבודות נוספות), המשיך לתפקד בה כשחקן מוביל. זכור במיוחד ניצחונה של הקבוצה במחזור ה-17 בתוצאה 55:43 על מכבי חיפה, כאשר קמינסקי קלע 18 נקודות במחצית הראשונה ו-25 בסך הכל (מתוך 55 נקודות של קבוצתו). בעונה זו רשם קמינסקי הופעות ראשונות במדי נבחרת ישראל הבוגרת, ותוך כך השתתף באליפות אירופה בכדורסל 1959. במהלך הטורניר, העניק לו מאמן ברית המועצות, אלכסנדר גומלסקי, את סמל המשלחת הסובייטית, והחמיא לו על משחקו.
בעונת 1959/1960 סיימה הקבוצה במקום ה-6, וקמינסקי שמר על ממוצע הנקודות הגבוה (15.8). בשנים אלו קיבע את מעמדו כמנהיג הבלתי מעורער של הפועל ירושלים. בעונת 1960/1961 רשמה הפועל ירושלים את הישג שלה עם קמינסקי, כאשר סיימה במקום הרביעי עם מאזן 10–12. קמינסקי שיפר את ממוצע הסלים שלו (19.9), וסיים במקום השני בטבלת מלך הסלים של ליגת העל בכדורסל, לאחר עופר אשד מהפועל חולון. באותה עונה השתתף קמינסקי במדי נבחרת ישראל באליפות אירופה בכדורסל 1961.
בעונה הבאה, עונת 1961/1962 רשם קמינסקי את עונת השיא שלו בהפועל ירושלים (ובקריירה) עם ממוצע של 22.3 נקודות (ממוצע גבוה מאוד בהתחשב בזה שקשת ה-3 לא הייתה קיימת באותן שנים), ושוב סיים מקום שני בטבלת מלך הסלים עם 10 נקודות פחות מעופר אשד. הפועל ירושלים, שנחשבה באותן שנים לקבוצת מרכז טבלה, סיימה את הליגה במקום השישי.
עונת 1962/1963 סימנה את סוף דרכו של קמינסקי בהפועל ירושלים, כאשר הצטרפותם של הכוכב החדש ישראל אמיר ברלינסקי, יחד עם האמריקאים אדי סוקניק וסטיוארט פאריס, גרמו לפיחות במעמדו. בחודש דצמבר 1962, לאחר מחזור הליגה העשירי, הורחק קמינסקי על ידי הנהלת הקבוצה מכל פעילות ספורטיבית לשנה. ההרחקה נומקה משלושה טעמים: הראשון, אי החזרת אגרטל שנמסר לקבוצה במהלך סיור באיטליה; השני, אי הופעתו לאימונים ויחס מזלזל כלפי הקבוצה; והשלישי, העמדת תנאים מקצועניים להמשך פעילותו הספורטיבית בקבוצה. בעקבות ההשעיה, סיים למעשה קמינסקי את דרכו בקבוצת נעוריו. במהלך הקדנציה הזו, הראשונה שלו בהפועל ירושלים, שיחק קמינסקי 105 משחקים ב-6 עונות, בהם קלע 1,859 נקודות, בממוצע של 17.7 נקודות למשחק.
מכבי ירושלים (מאמן)
בשנת השעייתו מפעילות, בעונת 1963/1964, החל קמינסקי לעבוד כמאמן היריבה העירונית מהליגה הבכירה, מכבי ירושלים. קמינסקי חווה בעונה זו כישלון, כאשר קבוצתו רשמה 24 הפסדים ב-24 משחקים, נשרה לליגה השנייה, ובהמשך נעלמה ממפת הכדורסל הישראלי. במהלך העונה, באפריל 1964 קיבל זימון לנבחרת ישראל, שהיווה את הזימון הראשון מאז אליפות אירופה 1961.
הפועל תל אביב
בסיום החוזה עם הפועל ירושלים, לקראת עונת 1964/1965 הצטרף קמינסקי להפועל תל אביב תחת המאמן שמעון שלח, אשר היוותה באותה תקופה יריבה שווה למכבי תל אביב בצמרת הכדורסל הישראלי. קמינסקי, יחד עם עמי שלף ורמי גוט, הובילו את הקבוצה לזכייה באליפות השלישית בתולדותיה, כאשר הקבוצה רושמה את העונה היחידה בתולדותיה ללא הפסד. הזכייה הייתה לתואר הראשון בקריירה של קמינסקי. בגמר הגביע הוא קלע שתי נקודות בלבד בהפסד של הפועל למכבי. במהלך העונה, השתתף קמינסקי במשחקי נבחרת ישראל באליפות אירופה בכדורסל 1965. בעונת 1965/1966 היה שותף לזכייתה של הפועל תל אביב באליפות השנייה ברציפות והרביעית בתולדותיה. קמינסקי סיים שלישי בטבלת מלך הסלים של הפועל תל אביב, אחרי רמי גוט וצבי לובצקי. בגביע, לעומת זאת, שוב זכתה מכבי תל אביב, כאשר בגמר קלע קמינסקי 11 נקודות. בשנת 1966 היה שותף לזכיית נבחרת ישראל במדליית זהב במשחקי אסיה.
בשתי העונות הבאות - 1966/1967 ו-1967/1968 - המשיך קמינסקי להיות שחקן מרכזי בהפועל, אולם הקבוצה לא הצליחה לזכות בתארים. בשנת 1967, השתתף קמינסקי במדי נבחרת ישראל באליפות אירופה. באוגוסט 1967 הושעה קמינסקי מנבחרת ישראל לאחר שהודיע שהוא אינו מוכן לשמש כשחקן מחליף.
לקראת עונת 1968/1969 הצטרפו להפועל תל אביב קבוצה של כדורסלנים יהודים מארצות הברית: מרק טורנשיין, אייבן לישינסקי, לארי זולוט, אלן צוקרמן ובארי לייבוביץ', אשר היוו את חמישיית הפותחת, ואילו קמינסקי שיחק כשחקן ספסל. באותה עונה זכתה הפועל תל אביב בדאבל היחיד בתולדותיה - אליפות עם יתרון של שלוש נקודות בטבלה על מכבי תל אביב, וכן בגביע המדינה, לאחר שניצחה בגמר הגביע את מכבי תל אביב 70:88, כאשר קמינסקי קלע 10 נקודות. זכור במיוחד משחקו באותה עונה, הניצחון בדרבי 88:70 על מכבי תל אביב, כאשר קמינסקי הוגדר בעיתונות כגיבור המשחק, שעשה "ככל העולה על רוחו".
בעונה הבאה, 1969/1970, לא זכתה הפועל תל אביב באף תואר. את הסיבוב הראשון סיימה הפועל עם הפסד אחד בלבד, בדרבי, שנחשב כשערורייתי במחזור ה-11, לאחר שסל ניצחון של מרק טורנשיין אושר בתחילה על ידי השופטים, ולאחר מכן בלחץ אנשי מכבי נפסל בטענה שנקלע לאחר השריקה לסיום. הפועל סירבה לעלות בתחילה להארכה, לבסוף התרצתה והפסידה 63:66. עד סיום העונה המשיכה מכבי לנצח בעוד דווקא הפועל הפסידה במפתיע לקבוצת התחתית הפועל קריית חיים במחזור ה-17 91:94 בחוץ, הפסד אשר מעשית קבע את הפסד האליפות, ובדיעבד ייתכן כי בלעדיו הייתה הפועל מצליחה לשמור על התואר. המחזור האחרון היה חסר חשיבות, ובו ניצחה הפועל 74:76, וסיימה כאמור כסגנית. קמינסקי מצידו, שיפר את מעמדו וקלע בממוצע עונתי של 13.7 נקודות. בסיום העונה ביולי 1970, הודיע הפועל תל אביב על שחרורו מהקבוצה. בעונה זו, גם השתתף קמינסקי במדי נבחרת ישראל באליפות אירופה 1969.
סך הכל שיחק קמינסקי 6 עונות במדי הפועל תל אביב, בהן היה שותף ל-3 אליפויות וגביע המדינה אחד, שיחק 125 משחקי ליגה וקלע 1,255 נקודות.
בית"ר והפועל ירושלים (מאמן/שחקן)
לאחר השחרור מהפועל תל אביב, בעונת 1970/197, החליט קמינסקי בן ה-33, לחזור לירושלים, והצטרף כמאמן/שחקן לבית"ר ירושלים, ששיחקה אז בליגה השנייה. בסיום עונה העפילה הקבוצה לליגה הראשונה, לאחר ניצחון בדרבי גורלי נגד הפועל ירושלים לעיני 5,000 צופים במגרש בעמק המצלבה.בעונה הבאה, עונת 1971/1972 על אף עליית הליגה, חזר קמינסקי לקבוצת ילדותו, הפועל ירושלים, ששיחקה אז בליגה השנייה, ובסיום העונה עלתה הקבוצה לליגה הראשונה. בכך בתוך שתי עונות העלה קמינסקי כמאמן/שחקן את שתי הקבוצות הירושלמיות לליגה הבכירה. בינואר 1972 קיבל קמינסקי פסלון זהב על הצטיינות בכדורסל.
לקראת עונת 1972/1973 חזר לבית"ר ירושלים, ששיחקה אז בליגה הראשונה, לאחר שטען כי הפועל ירושלים לא כיבדה את חוזהו. באותן שנים כוכב הקבוצה היה ג'ק אייזנר. במהלך העונה, לא זכתה הקבוצה להצלחות, וההנהלה החליטה כי קמינסקי ישמש כמאמן בלבד, ויפסיק לקחת בחלק במשחקים כשחקן. הקבוצה רשמה עונה חלשה, וסיימה במקום ה-9 עם 9 ניצחונות ו-13 הפסדים. עם זאת, בעונה זו רשמה את הישגה הגדול ביותר של הקבוצה - העפלה לגמר גביע המדינה, שבו הפסידה למכבי תל אביב 118:79 (קמינסקי קלע 2 נקודות במשחק).
בשתי העונות הבאות 1973/1974 ו-1974/1975 לא רשמה הקבוצה הצלחות, וסיימה במקומות ה-6 וה-10 בהתאמה. באותן שנים במקביל לכך שהיה מאמן/שחקן בבית"ר, אימן קמינסקי גם את הפועל רחובות מהליגה השנייה, בפברואר 1975 ספג קמינסקי עונש הרחקה, לאחר שאימן את רחובות באמצעות שליח. לאחר שאת עונת 1975/1976 פתחה בית"ר בצורה לא טובה, גברה הביקורת נגד קמינסקי, והנהלת הקבוצה אסרה עליו לקחת חלק פעיל כשחקן במשחקים. קמינסקי מבחינתו התעלם מדרישות ההנהלה, והמשיך לשחק, וכך בחודש נובמבר 1976 הוא פוטר מבית"ר ירושלים. בסיום העונה ירדה בית"ר ירושלים לליגה השנייה, ובהמשך התפרקה.
הישגיו
סך הכל רשם קמינסקי 267 הופעות בליגה הראשונה וקלע 3,247 נקודות בממוצע של 12.3 נקודות למשחק. מה שממקם אותו במקום ה-58 בקלעי כל הזמנים. היה שותף לשלוש אליפויות וגביע מדינה אחד (כולם במדי הפועל תל אביב) ונבחר פעם אחת לחמישיית העונה. בנבחרת ישראל רשם 88 הופעות בהן קלע 524, ממוצע של 5.9 נקודות למשחק, לקח חלק בחמש אליפויות אירופה, והיה שותף לזכייה במדליית זהב במשחקי אסיה 1966.
יש המחשיבים את קמינסקי לגדול השחקנים הירושלמים בכל הזמנים, וגם אחד הטובים בארץ כולה באותה התקופה. ביוני 2005, עת יצא לדרך היכל התהילה הישראלי ונבחרו חמישים הגדולים בכל הזמנים, דורג קמינסקי במקום ה-25 ברשימה. מצד שני לאורך הקריירה היה מעורב במספר תקריות וחילוקי דעות עם הנהלות הקבוצות בהן שיחק, אשר בגין חלקן הושעה לא אחת מפעילות.
בעונת 2007/2008 ערכה הפועל אוסישקין טקס הוקרה לקמינסקי במשחק במחזור ה-11.
לאחר פרישתו
עם פרישתו המשיך לעבוד כנהג אוטובוס, ובהמשך ניהל סוכנות ביטוח בירושלים. לאורך השנים לקח חלק במשחקי כדורסל לוותיקים. בשנת 1989 קלע 21 נקודות במשחק ותיקים. בשנת 2009, בגיל 71, בלט במשחק ותיקים וקלע 14 נקודות.
כרמית מסילתי-קפלן
כרמית מסילתי-קפלן (נולדה ב-18 בנובמבר 1971) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
כרמית מסילתי נולדה וגדלה בנתניה, היא השנייה במשפחה של ארבעה אחים. למדה במגמת ספרות ותיאטרון בבית הספר התיכון ע"ש משה שרת בנתניה. היא בוגרת בית הספר לאומנויות הבמה "בית צבי" מחזור ל"ד (1996-1993). זוכת מלגות לימודים: קרן אמריקה ישראל 1996, מלגה ע"ש משה זעירי 1996, מלגה ע"ש ירון ירושלמי ומלגה ע"ש עדה בן נחום 1994/5. בתום לימודיה שיחקה במחזמר "בן המלך והעני" בהפקת פשנל בבימוי מישה לוריה, בו לקחו חלק גם אורי גבריאל ועודד מנשה.
בשנים 2003-1997 שיחקה בקבוצת אנסמבל עיתים במסגרת תיאטרון הקאמרי ויצאה עם האנסמבל לסבבי הופעות רבים בחו"ל. בהצגה "ויאמר וילך" גילמה את דמותה של בת יפתח (החליפה בתפקיד את אייר וולפה).
ב-2009 שיחקה ביחד עם ירון מוטולה בהצגה "סוחרים", בבימוי שלום שמואלוב, שהוצגה בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא. היא הייתה בתפקיד ברכה, שרוצחת את ההורים שלה בשביל למכור את האיברים שלהם. כעבור שנה השתתפה בפרויקט 14/48 בצוותא.
היא שיחקה בסרטו של משה איבגי "וביום השלישי" (2011) שם גילמה את דמותה של ענת השוטרת, אחותה של אילנה (אפרת בן צור).
החל משנת 2005 מסילתי-קפלן היא חברה בלהקת השחקנים של תיאטרון החאן.
בהצגה "בעלי המתוק ואשתי היקרה" שיחקה בתפקיד אשה קנאית הכועסת על בעלה (לירון ברנס) ששב באמצע הלילה מנשף אמנים, מחופש ללואי ה-14, עד שמגיע שליח המבשר על מות אמה של האישה. בהצגה "המצליחים" גילמה את דמותן של בתיה, מנהלת החשבונות התימנייה של תיאטרון החאן ושל מיטל הזונה בבית הזונות. בהצגה "משחיז הסכינים הסיני" העוסקת בתל אביב הישנה, גילמה את דמותה של אשה שבעלה נשלח למלחמה והיא נשארת עם ילדיה, שאחד מהם אחיש (ארז שפריר) הוא מוגבל בשכלו. בהצגה "סדר עולמי חדש" גילמה את דמותה של דאסטי, אישה מוכה שמחפשת באובססיה את אחיה שאבד.