cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרחון סיבליוס
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון מופה בשנת 1960 על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, על בסיס תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.
מקור השם
שמו של הקרחון נתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של המלחין הפיני ז'אן סיבליוס; וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
כנסיית סנט אואן
כנסיית מנזר סנט אואן ברואן (בצרפתית: Abbatiale Saint-Ouen de Rouen) היא כנסייה גותית ומונומנט לאומי ברואן שבצרפת. היא מפורסמת בגודלה הרב, בהיותה דוגמה מצוינת לאדריכלות גותית ובעוגב המפורסם של קאבייה-קול.
היסטוריה
המנזר (שנקרא בעבר abbaye de Saint-Ouen) היה אחד המנזרים הבנדיקטיניים החשובים והחזקים ביותר בנורמנדי. עבודות על הכנסייה הנוכחית החלו ב-1318, אך עוכבו בשל מלחמת מאה השנים, והעבודה הסתיימה רק במאה ה-15 בסגנון גותי Rayonnant. המנזר נבזז ב-1562. ב-1800 עבר בית העירייה לשכון במבנה מגורי הנזירים הישן. החזית הלא גמורה הושלמה בשנים 1846–1851 עם זוג צריחים מחודדים במרקם תחרה.
אדריכלות
אורכה של הכנסייה 137 מטר וגובה קמרונות הספינה הראשית 33 מטר. יש לה גם "מגדל-מנורה", שדרך חלונותיו חודר אור ומציף את פנים הכנסייה. מגדל המנורה בנוי כמתומן מעל מקום המצלב ומתנשא לגובה 115 מטרים.
בכנסייה חלונות זכוכית לבנה, רובם מהמאה ה-14, ולצד פאנלים לבנים של זכוכית נקייה וקפואה כוללים גם ויטראז'ים. למרות שרוב הכנסייה והויטראז'ים הם בסגנון גותי קורן (Rayonnant), חלונות הרוזטה הם מאוחרים יותר ומעוצבים בסגנון גותי לוהב (Flamboyant).
הגן
גן המנזר הישן נקרא כיום "גן בית העירייה". בין השאר ניתן לראות בו, ליד "שער המרמוזטים", העתק של אבני יילין, שניתנו לעיר במתנה מדנמרק ב-1911, לציון יובל האלף לדוכסות נורמנדיה. לא רחוק משם, פסל אבן מאת ארסן לטלייה של הוויקינג רולו מנורמנדי, מייסד דוכסות נורמנדיה, ופסל-ראש מארד של המשורר הבלגי הסימבוליסט אמיל ורהארן, שנפל תחת גלגלי רכבת ברואן ב-1916. מצפון לכנסיית המנזר ישנה בריכה המעוטרת בפסל של אלכסנדר סכונוורק, המתאר את חטיפתה של הנסיכה דיאנירה בידי הקנטאור נסוס.
העוגב
העוגב של קאבייה-קול נבנה ב-1890, והוא שחזור של העוגב של קרספן קרלייה משנת 1630, בתיבה המקורית שלו. עוגב זה שרד מאז ללא שינויים משמעותיים ונחשב לאחד העוגבים החשובים בצרפת. נגן העוגב שארל-מארי וידור (Charles-Marie Widor), שאמר על הכלי בעל ארבע המקלדות ו-64 הרגיסטרים כי הוא "מיכלאנג'לו של העוגב", הקדיש לו את "הסימפוניה הגותית" מס' 9 פרי עטו.
Age of Empires III
Age of Empires III הוא משחק מחשב מסוגת אסטרטגיה בזמן אמת שיצא לשוק באוקטובר 2005. המשחק הוא המשך לסדרת משחקי האסטרטגיה המצליחה Age of Empires מבית מיקרוסופט.
המשחק בעל גרפיקת תלת-ממד ומתרחש בין השנים 1492 ו-1850, העידן בו יושבה יבשת אמריקה על ידי עמי אירופה.
למשחק יצאו שתי חבילות הרחבה. הראשונה, "Age of Empires III: The WarChiefs", יצאה ב-17 באוקטובר 2006 ומאפשרת לשחק בצד האינדיאנים. חבילת ההרחבה השנייה, "Age of Empires III: The Asian Dynasties", יצאה ב-23 באוקטובר 2007 ומוסיפה למשחק ציוויליזציות אסייתיות.
ארצות
במשחק הרגיל (ללא התוספות) יכול השחקן לשחק את אחת מ-8 המעצמות באירופה בעת החדשה (בחידוש למשחק, נוספה המעצמה השוודית והחל מ-13 באפריל גם ארצות הברית): בגרסת ההרחבה "The WarChiefs" נוספו 3 עמים אינדיאנים (צוויליזציית האינקה נוספה בחידוש למשחק): בגרסת ההרחבה "The Asian Dynasties" נוספו 3 מדינות אסייתיות:
בגרסת ההרחבה לחידוש למשחק "The African Royals" נוספו 2 מדינות אפריקאיות:
לכל אחת מהאומות יש תכונות שונות, וכן חיילים מיוחדים משלה. בנוסף נוכחים במשחק שבטי אינדיאנים - ובגרסת ההרחבה "The Asian Dynasties", מנזרי דתות שונות - שמספקים חיילים וטכנולוגיות מיוחדות למושבה שכורתת איתם ברית באמצעות בניית תחנת מסחר (Trading Post) ליד מקום מושבם.
מבנים
ישנם מגוון מבנים במשחק, אשר כל אחד חיוני בדרכו:
עידנים
המשחק מתנהל במעבר בין עידנים עוקבים של קדמה: מעבר בין עידנים נעשה אחרי השגת כמות המשאבים הדרושה. במדינות האירופאיות צריך לבחור בין פוליטיקאים שונים לעידן החדש, אשר בתמורה נותנים משאבים ויחידות שונות. בעמים האינדיאנים צריך לבחור בין אחד מתוך חמישה חברי מועצה, אשר יתמוך במשאבים או יחידות, אבל לא ניתן לבחור את אותו חבר מועצה עבור העידן הבא אחריו. במדינות האסיתיות צריך לבחור בין חמישה מבני פלא (Wonders), אשר בניית כל אחד מהם נותנת יכולות מיוחדות.
המפות במשחק על פי רוב מבוססות על מקומות אמיתיים באמריקה - ובגרסת ההרחבה "The Asian Dynasties", גם במזרח הרחוק. שלא כמו במשחק הקודם, השחקן לא יכול לשנות את בעלי בריתו במהלך המשחק, אך בידי השחקן ליצור לפני המשחק מערכת בריתות בין 2, 3 או 4 מדינות כשמתחלקים לצוותים. השחקן יכול לבקש משאבים מבני בריתו או להציע התקפה משותפת, ואף להציע לבעל בריתו לייצר צבא.
דם, קרח ופלדה
המערכה הראשונה דם מתחילה על אדמת מלטה, מבצרם של אבירי סט. ג'ון, בתקופת המצור הגדול על מלטה. אחד ממפקדי המסדר הוא אבי המשפחה מורגן בלאק (Morgan Black), אביר ממוצא סקוטי, אשר נלחם בפיקודו של המפקד אליין מגנאן (Alain Magnan) נגד כוחותיו של סהין "הבז" (Sahin the Falcon). אחרי שמורגן ואליין מונעים מתקפה עות'מאנית, הם יוצאים להשמיד את הטורקים במערות במזרח האי. פיצוץ של מחסן נשק מגלה מערה בה נמצאים כתבים חקוקים באבן, שהשאירה אגודה סודית בשם "המעגל של אוסוס" (Circle of Ossus), אשר מחפשת את הסוד לחיי נצח. במערה כתוב על אגם הירח, מקום באמריקה הידוע לאצטקים. אליין שולח את מורגן לעולם החדש כדי לעצור את סהין ולמצוא את האגם. אחרי מסע באוקיינוס האטלנטי - הכולל התקלות בשודדי ים המונהגים על ידי אליזבת ראמסי (Elizabeth Ramsey) - מגיע מורגן לעולם החדש, שם מתברר (לשחקן, אם כי מורגן לא מודע לכך) כי סהין לא מחפש את האגם אלא לעצור את המעגל. מורגן ואנשיו הורסים את המבצר העות'מאני, ועוזרים לאצטקים להדוף פלישה ספרדית. בתמורה מורגן מגלה מפה אצטקית בה מסומן האגם בפלורידה. הספרדים, בפיקודו של מגלה ארצות בשם דלגדו (Delgado), תופסים את סהין שמנסה - ללא הצלחה - להזהיר את דלגדו מהמעגל של אוסוס. מורגן שולח הודעה לאליין על מקומו של האגם, ומנסה להגיע לשם בעצמו, אך סופת הוריקן הורסת את ספינותיו ומשאירה אותו תקוע בקובה, שם הוא פוגש באליזבת שוב, ואחרי שהוכיח את יכולותיו - והבטיח לה את זהב צי האוצר של ספרד - היא לוקחת אותו ואת אנשיו לפלורידה. בפלורידה הם פוגשים את אליין, שמבקש ממורגן לשדוד את צי האוצר עבור המסדר, בעוד הוא יעקוף את הספרדים בדרך לאגם. אחרי שמורגן ואליזבת בוזזים את צי האוצר והורגים את דלגדו, מוצא מורגן את סהין. סהין מזהיר אותו שהמעגל קרוב להגיע לאגם, וכי הם מאמינים שהוא מעיין הנעורים. אליין מודיע כי אנשיו שולטים באגם, ומבקש ממורגן להרוג את סהין ואת אנשי האינקה שנשבו על ידי הספרדים. סהין ואליזבת מסבירים למורגן כי אליין הוא חלק מהמעגל של אוסוס, וכי הוא ניצל את מורגן. מורגן מגיע לאגם, שם סהין מראה לו את "שומרי העצמות" (boneguard) - חיילי העילית של המעגל. מורגן מבין כי אליין רימה אותו, והורס את המעיין שבמרכז האגם. סהין חוזר לטורקיה, ואליזבת, אחרי שצי האוצר הספרדי טבע באגם, חוזרת לקריביים.
המערכה השנייה קרח מתחילה באמצע המאה ה-18, בקרוליינה. ג'ון בלאק (John Black) הוא נכדו של מורגן, החי עם חברו הטוב קניינקי (Kanyenke) במושבה של דודו, סטיוארט (Stuart Black). שבט הצ'רוקי מתקיף מסיבה לא ברורה, ואחרי שג'ון מגיע להשלים איתם, קבוצה של חיילים בריטים אורבים לו בכפר הצ'רוקי, ובמקביל הורסים את המושבה וחוטפים את דודו. ג'ון מנחש (וכפי שהתברר לשחקן עוד לפני כן, הוא צודק) שמדובר במתקפה של המעגל, וקניינקי חושש לגורל שבטו - ואחותו, נונאהקי (Nonahkee) - בניו אינגלנד. חששו מתאמת, וג'ון נאלץ להרוס בסיס בריטי כדי להגיע לכפר האירוקוי. נונאהקי מספרת לג'ון על המושל הבריטי החדש, וורוויק (Warwick), המחפש אותו. וורוויק עצמו עדיין מנסה להוציא מידע מסטיוארט על מעיין הנעורים. בינתיים, מלחמת שבע השנים פורצת, וג'ון נלחם - יחד עם האירקווי - לצד הצרפתים. אחרי שהם הורסים מבצר בריטי, הם פוגשים את קולונל ג'ורג' וושינגטון, המודיע להם כי וורוויק נחשב מורד, משום שהורה על תקיפת שבטים אינדיאנים ללא אישור הכתר. וושינגטון מציע לג'ון סיוע על מנת שיתפוס את וורוויק עבורו. ג'ון וקניינקי רודפים אחרי וורוויק לימות הגדולות, ונונאהקי באה אחריהם. בבסיסו של וורוויק הם מוצאים את גופתו של סטיוארט, ומחליטים להמשיך לרדוף אחרי וורוויק. ג'ון מספר לקניינקי על רצונו להתחתן עם נונאהקי, וקניינקי משיב שאמנם הוא מעוניין בבעל יותר מיושב עבור אחותו, אבל הוא לא יעמוד ביניהם. ג'ון וקניינקי ממשיכים לבדם מערבה, לכיוון המישורים הגדולים. במישורים הם רוכשים את אמונם של השבטים המקומיים, ואלה בתמורה מבריחים את וורוויק משטחם - מערבה, אל הרי הרוקי, שם ישנו מאחז של המעגל. ג'ון מחליט שלא לחכות לאספקה מוושינגטון, אלא לגנוב אספקה מאנשיו של וורוויק, וכך להרוס את המאחז. אחרי כן מגלים ג'ון וקניינקי כי וורוויק הביא תגבורת גדולה מרוסיה, העלולה להרוס את כל המושבות בצפון אמריקה. ג'ון מורה לקניינקי להרוס את מעברי ההר בעזרת כורים מתנדבים, בזמן שהוא יפוצץ את ההר. בזמן שג'ון מארגן את חומר הנפץ, וורוויק תופס אותו על ההר למעלה, משוכנע כי הוא האוחז בסוד מעיין הנעורים. ג'ון מפעיל את חומר הנפץ, מפיל את כל הצוק - כולל וורוויק והוא עצמו - על החיילים בתחתית, וכן מוצא את מותו, אך משתק את המעגל למשך עשרות שנים. קניינקי חוזר לכפרו, שם מגלה כי נונאהקי הספיקה ללדת בן לג'ון לפני מותו.
המערכה השלישית פלדה מתחילה במאה ה-19, אחרי מלחמת העצמאות של ארצות הברית. מספרת הסיפור, אמיליה בלאק (Amelia Black), ניהלה את העסק המשפחתי עוד לפני מות אביה - נתניאל בלאק (Nethaniel Black) הפטריוט, בנם של ג'ון ונונאהקי - והיא הופכת אותו לחברה גדולה העוסקת בהתקנת מסילות רכבת עבור הממשלה. על אבטחת אנשי החברה ממונה מייג'ור קופר (Major Cooper) מחיל הפרשים האמריקאי. אחרי שהיא סוללת מסילה לכיוון הגבול המקסיקני - תוך כדי הבסת היריבים העסקיים - נקלעת אמיליה לקרב במקסיקנים, ופוגשת שם אדם בעל מבטא צרפתי בשם פייר בומונט (Pierre Beaunomt). אחרי הקרב מציע לה פייר לכרות זהב מהמכרות שלו בקולורדו בתמורה לשלושים אחוז מהרווח, אך היא רוצה לראות את המכרה לפני כן. ממש לפני המכרה עוצר אותה קניינקי, דוד-אביה, ומודיע לה כי בומונט הוא המנהיג של המעגל. הוא מזעיק את מייג'ור קופר והפרשים שלו, ויחד עם סיוע מהשבטים המקומיים הם מחפשים את בומונט במכרות. הם לא מוצאים אותו, אבל מוצאים מפה בה מופיע מיקומו של אגם הירח, שהתייבש והפך לביצה עם הזמן. בומונט יוצא לשם בחיפוש אחרי המעיין, ואמיליה - בחיפוש אחרי בומונט, והזהב הספרדי האבוד. אחרי שהם הורסים את המחנה של בומונט, מבקש קופר לעצור את בומונט, אך בומונט משסה בו זאבים למוות. האגדה של שבט הסמינול המקומי מספרת על חביות מים מהאגם שלקחו שבויים בני האינקה בחזרתם לפרו, אחרי שמורגן הביס את הספרדים. בומונט נוסע לפרו - ואמיליה, מבקשת נקמה וזהב, אחריו - שם גנרל סימון בוליבר מארגן מרד בשלטון הספרדי. אחרי שאמיליה וקניינקי עוזרים לו, הוא מראה להם את הדרך לעמק הפקמיו, בו שוכנים אנשי האינקה, ושולח איתם סיוע. כשהם מגיעים לעמק, הם מגלים את עיר האינקה האחרונה - שהוקמה על ידי השבויים המשוחררים. הכוהן העליון מבקש מאמיליה לעזור לו להגן על העיר מכוחות המעגל, והיא הורסת את המבצר שלהם. בומונט מצליח לחמוק עם חביות של מים ממקדשי האינקה, ואמיליה וקניינקי עוקבים אחריו למרכז המעגל של אוסוס - תיבת העצמות (Ossuary), הנמצא ליד הוואנה. אמיליה וקניינקי מקימים מחנה באי, כורתים ברית עם אנשי הוואנה והורסים את המאחז האחרון של המעגל. בומונט מסתתר בין ההריסות, ומנסה להתנקש באמיליה, אך אמיליה מצליחה לגבור עליו ולהרוג אותו. אמיליה אמנם לא מוצאת את המים, אך זוכה בזהב הספרדי.
אש וצל
הקמפיין של חבילת ההרחבה the warchief המנוהל בשתי מערכות המהוות המשך לקמפיין של "דם, קרח ופלדה".
המערכה הראשונה אש מתרחשת מספר שנים לאחר מותו של ג'ון בלאק. נתניאל בלאק, הבן שלו גדל בכפר האירוקוי של אימו ושל דודו קניינקי. בתחילת המערכה, כפר האירוקוי מותקף בידי שבטים שכנים ונתניאל יחד עם קניינקי והצ'יף המקומי יוצאים להציל אותו. לאחר משימה זו נונאהקי, אימו של נתניאל וכפריים מקומיים נחטפים בידי גרמנים המכונים "הסים". נתניאל מגייס את לוחמי השבט שלו ויחד הם יוצאים להציל את אימו והכפריים החטופים. מתגלה כי מי שהיה אחראי למתקפה זו הוא הקולונל הגרמני קוצ'לר. נתניאל פונה אל ג'ורג' וושינגטון, שהתיידד עם אביו במטרה שיעזור לו להביס את קוצ'לר. בתמורה נתניאל עוזר לו להגן על מושבה מפני פלישה של כוחות אויב. לאחר מכן, נתניאל ווושינגטון פותחים במתקפה חשאית על בסיסו של קוצ'לר. לאחר המתקפה קוצ'לר מחמש את הבסיס, ונתניאל ווושינגטון מגייסים צבא במטרה להשמיד את הבסיס. לאחר קרב זה, נתניאל פותח במתקפה על מבצריו של קוצ'לר ובו בזמן בונה מבצרים משלו תוך שימוש בכספי משפחתו. בסופו של דבר, נתניאל פונה אל וושינגטון ויחד הם מבצעים התקפה על בסיסו הראשי של קוצ'לר תוך מניעת התקפה על המושבה המקומית. לאחר מניעת ההתקפה, נתניאל הורג את קוצ'לר. לאחר כמה שנים, נתניאל וצבאו נלחמים במערכה אחרונה לצד הצרפתים בקרב ביורקטאון. בסופו של דבר נתניאל חוזר לכפר האירוקוי שלו מרושש, לאחר שהשקיע את כל הונו. נתניאל מת ב-1812 וזוכה להערצה מצד נכדו צ'יטון בלאק.
המערכה השנייה צל מתרחשת בסוף המאה ה-19 לאחר שאמיליה (הדמות הראשית של הקמפיין "פלדה") מעבירה לבנה היחיד צ'יטון את הבעלות על העסק המשפחתי. צ'יטון מתיידד עם בוקר מקומי בשם ויליאם "בילי" הולם (William "Billy" Holme) שמדווח לו על התקפות מקומיות שנערכות בידי שבטי הסו. שבטים אלו מפריעים להרחבת המרכזים העסקיים. צ'יטון עוזר להולם להרחיק את אנשי הסו ומונע את הפגיעה בעובדים של החברה. צ'יטון חוזר לאימו אמיליה ברגשות מעורבים על פגיעה באנשי שבט הסו כיוון שאביו היה אחד מהם. אמיליה מרגיעה אותו ואומרת שכמו כל בני האדם, אצל שבט הסו יש רעים וטובים. לאחר כמה זמן הולם הופך להיות שריף, ויחד עם צ'יטון הוא מגן על מכרות הזהב של אנשיו מהספרדים ומשבטי הסו השכנים. לאחר מכן צ'יטון, שעדיין חווה את הרגשות המעורבים בקשר לפגיעה באנשי הסו, מחליט לתקשר עם אחד ממנהיגיהם, סוס משוגע. לפני שצ'יטון מספיק לדבר איתו, הולם ואנשיו מתפרצים ומחריבים את המחנה של סוס משוגע. בהמשך, הולם מבקש מצ'יטון להגן על העובדים שלו בזמן שהם מבצרים את ההגנות של הבסיס. צ'יטון נענה לבקשה, אך לאחר שהוא שומע שהתוכנית של הולם היא לפגוע בשבט הסו, צ'יטון מחליט אחת ולתמיד להפר את הברית שלו עם הולם ולחבור לשבט הסו. ביחד עם השבט צ'יטון הורס את המחנה של הולם והצבא שלו בורח. צ'יטון מתחיל לארגן צבא של אנשי שבט הסו וצובר את אמונם של שבטי הסו המקומיים. ביחד עם שבטים אלו וסוס משוגע צ'יטון הורס את בסיסו של הולם. בסופו של דבר צ'יטון תופס את הולם במערה ומבקש ממנו להיכנע. הולם שולף את האקדח שלו, אך לפני שהוא מספיק לירות צ'יטון יורה בו והולם נופל אל תוך התהום. הגנרל קאסטר שומע על המעשה ומחליט להשמיד את שבט הסו. הוא מבין שצ'יטון בחר את הצד של שבט הסו. בקרב ליטל ביגהורן, צ'יטון מגייס את כל המנהיגים של שבטי הסו לקרב מכריע כנגד צבאו של קסטר. בסוף צבא הסו מנצח והורג את קסטר. לאחר מכן צ'יטון בוחר לחיות עם שבט הסו ולא נראה יותר לעולם.
שינויים במערכת הצל החדשה
בחידוש למשחק נערכו מספר שינויים:
הוספה של "פרנק" וורבונט, דודו של צ'יטון משבט הלקוטה במקום סוס משוגע.
החלפה של הקרבות עם שבט הסו/לקוטה בקרבות עם פורעי חוק (כנופיית "רינו" וכנופיית ה"חור בקיר" ).
אמיליה לא מופיעה בכלל במערכה זו, וצ'יטון הוא המספר של הסיפור.
סרט הסיום של המערכה הוחלף ומספר על הפגישה של צ'יטון עם דודו.
יש לציין כי המשחקיות של המשימות עצמן לא השתנתה כמעט בכלל.
השושלת האסייתית
הקמפיין של חבילת ההרחבה the asian dynasties. בניגוד לקמפיין ההרחבה הקודם, הקמפיין הזה אינו בעל קשר עלילתי לקמפיינים קודמים.
המערכה הראשונה יפן נפתחת במילותיו האחרונות של הדאימיו מוטוטדה. לאחר מכן הקמפיין עובר להתרכז בגנרל קיצ'ירו מספר שנים לפני כן. קיצ'ירו בתחילה מקבל פקודה מהשוגון שלו טוקוגאווה איאיאסו להפיל את טירתו של אוסקה, כיוון שהשליט שם הוא רק ילד, ובהמשך הקמפיין קיצ'ירו עוזר לאיאיאסו לעלות לשלטון ביפן.
המערכה השנייה סין עוסקת בחקר סין את העולם החדש עוד לפני הגעת האירופאים לשם. שני הגיבורים הראשיים הם הקפטן הווונג והמלח לאו-צ'ן.
טרגו פרומוס
טרגו פרומוס (ברומנית: Târgu Frumos - היריד היפה) היא עיירה רומנית במחוז יאשי בחבל מולדובה.
בטרגו פרומוס קיימת תחנת רכבת ובימי מלחמת העולם השנייה, שם היה מחנה ריכוז ליהודי מולדובה, אליו הובאו יהודים מיאשי לאחר פרעות יאשי.
היסטוריה
במהלך מלחמת העולם השנייה, בחודשים מרץ ומאי 1944, התרחשו באזור זה שני קרבות בין הגרמנים לסובייטים, כחלק מהחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה, מבצע יאשי-קישינב הראשון ומבצע יאשי-קישינב.
יהודים
על פי מפקד אוכלוסין משנת 1930, 1,608 יהודים חיו בטרגו פרומוס. בשנת 1930, בהתקפה אנטישמית על היהודים בעיר מצד תומכיו של אלכסנדרו קונסטנטין קוזה, התגוננו צעירים יהודים והשיבו לתוקפים מנה אחת אפיים. חקירה של השלטונות העלתה שהיהודים פעלו מתוך הגנה עצמית והעצורים היהודים שוחררו.
בסתיו 1940, כל הגברים היהודים, בין הגילאים 18 עד 50 היו נתונים לעבודות כפייה. רבים נשלחו למחנה עבודה במחוז בוטושאן, בעוד אחרים גורשו לטרנסניסטריה. טרגו פרומוס הייתה גם תחנת עצירה למשך 24 שעות ברכבת המוות למחנה קלאראש. ב-1 ביולי 1941, כאשר הרכבת הגיעה לטרגו פרומוס, 654 גופות הוצאו מהרכבת והובלו לבית הקברות היהודי במקום, שם הם נקברו.
בשנת 1947 דווח על פרעות בעיר נגד היהודים.
דמוגרפיה
נכון לשנת 2011, 9,386 אנשים גרים בעיר, 81.6% רומנים, 9.14% ליפובנים ו-9.08% צוענים.
בובספוג מכנסמרובע (עונה 3)
העונה זכתה לביקורות חיוביות ושבחים רבים מצד המבקרים והמעריצים. במהלך שידורה, בובספוג מכנסמרובע הפך (ונשאר) לתוכנית הילדים הפופולרית ביותר בטלוויזיה, עם למעלה מ-50 מיליון צופים בחודש. התוכנית זכתה למספר מועמדויות בטקסים, בהם מועמדותו בפרסי האמי לבידור בפריים טיים עבור הקטגוריה "תוכנית הילדים המצטיינת". הפרקים "תלמיד חדש" (New Student Starfish) ו-"דיג צדפות" (Clams) היו מועמדים לקטגוריית תוכנית אנימציה מצטיינת שאורכה פחות משעה, בעוד שהפרק "אווו!" (!Ugh) הועמד באותה קטגוריה שנה לאחר מכן. עונה זו הייתה גם הפעם הראשונה שהתוכנית הייתה מועמדת בטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון וזכתה. הסדרה זכתה בטקס פרסי בחירת הילדים לשנת 2003 בקטגוריית האנימציה האהובה, וכן זכתה בפרס בחירת הילדים בשנה שלאחר מכן, באותה הקטגוריה. ידוענים רבים, בהם ג'סטין טימברלייק, קלי אוסבורן, בריטני ספירס, ברוס וויליס, נואל גלאגר, ד"ר דרה ומייק מאיירס, הודו שהם אוהבים את התוכנית.
בהמשך פורסמו מספר ערכות אוסף DVD שהכילו את פרקי העונה. "SpongeBob SquarePants: The Complete 3rd Season DVD" פורסם באזור 1 (ארצות הברית, קנדה, קובה, ברמודה, וגינאה הצרפתית) ב-27 בספטמבר 2005, באזור 2 (אירופה, המזרח התיכון, אזור דרום אפריקה, ויפן) ב-3 בדצמבר 2007 ובאזור 4 (אמריקה הלטינית, הקאריביים ואוקיאניה).
הפקה
העונה שודרה בערוץ ניקלודיאון, שבבעלות ויאקום, והופקה על ידי פלנקטון הפקות וניקלודיאון. מנהל ההפקה והשואו-ראנר של העונה היה יוצר הסדרה סטיבן הילנבורג. במהלך הפקת העונה הקודמת, רכשה ניקלודיאון את העונה השלישית של התוכנית, ב-20 בספטמבר 2000, בשל נתוני הרייטינג של התוכנית בעת שידורה בטלוויזיה. הפרק הראשון הוקרן בבכורה יותר משנה לאחר מכן, ב-5 באוקטובר 2001.
לאחר סיום העבודה על הסרט, תכנן הילנבורג לסיים את הסדרה, "כדי שהתוכנית לא תקפוץ את הכריש", אך ניקלודיאון רצתה להמשיך אותה. הילנבורג הסביר, "ובכן, חששנו כשעשינו את הסרט [בשנת 2004] כי התוכנית הגיעה לשיאה. היו חששות בקרב המנהלים בניקלודיאון". הילנבורג התפטר מתפקיד השואו-ראנר של הסדרה, ומינה את פול טיביט, ששימש בעבר כמפיק, סופר, במאי ותסריטאי של התוכנית, עבור התפקיד. הילנבורג החשיב את טיביט לאחד החברים האהובים עליו ביותר בצוות התוכנית, ו-"האמין בו לחלוטין". הילנבורג כבר לא השתתף בכתיבת התוכנית ביום יום, אלא סקר כל פרק והעביר הצעות. טום קני, ביל פייגרברייק ושאר אנשי הצוות אישרו כי השלימו דיבוב של ארבעה פרקים חדשים נוספים לשידור בניקולודיאון בתחילת 2005, ותכננו לסיים כ-20 בסך הכל עבור העונה הרביעית.
פרקי העונה השלישית הונפשו מעבר לים, באולפני Rough Draft, שבדרום קוריאה. מבמאי האנימציה שזכו לקרדיט בפרקי בעונה השלישית נמנו שון דמפסי, אנדרו אוברטום, פרנק וייס וטום יאסומי. הפרקים נכתבו על ידי צוות כותבים, בו נמנו וולט דורן, ק.ה. גרינבלאט, סאם הנדרסון, קאז, ג'יי לנדר, ג׳ו ליס, מארק או'האר, קנט אוסבורן, אהרון ספרינגר, פול טיביט ומריוות'ר ויליאמס. בעונה זו נעשה שימוש בסטוריבורד, על ידי זאוס קרבס, דורן, גרינבלאט, הנדרסון, קאז, צ'אק קליין, קרסון קוגלר, לנדר, הת'ר מרטינז, קיילב מוירר, או'האר, אוסבורן, דן פוונמיר, ויליאם רייס, מייק רות', ספרינגר, טיביט ואריק וייס.
ליהוק
בעונה זו דיבב טום קני את קולו של בובספוג מכנסמרובע, וכן את חלזון המחמד שלו, גארי. חברו הטוב ביותר של בובספוג, כוכב ים בשם פטריק סטאר, דובב על ידי ביל פייגרברייק, את סקווידוויד, תמנון כעסן וחסר מזג ושכנו של בובספוג, דיבב רוג'ר בומפאס. עם שאר קאסט המדבבים של הדמויות הראשיות בעונה, נמנו קלנסי בראון בדיבוב מר קראב, סרטן רודף בצע והבוס בובספוג במסעדת הסרטן הפריך; דאג לורנס כפלנקטון, יריבו העסקי של מר קראב; ג'יל טלי בתפקיד קרן, אשתו הממוחשבת של פלנקטון; קרולין לורנס בתפקיד סנדי צ'יקס, סנאית שמוצאה מטקסס; מרי ג'ו קטלט בתפקיד גברת פאף, המורה לשייט של בובספוג; ולורי אלן בתפקיד פרל קראב, לווייתנית מתבגרת, ובתה של מר קראב.
הצלחה וביקורות
במהלך העונה השלישית, עבר בובספוג מכנסמרובע את ראגרטס, וזכה בתואר תוכנית הילדים הפופולרית ביותר בטלוויזיה, עם רייטינג של 6.7, ו-2.2 מיליון ילדים בני 2–11 ברבעון השני של 2002, עלייה של 22% לעומת 2001. במגזין פורבס כונתה התוכנית "כוורת של מיליארד דולר", ונאמר כי התוכנית "אחראית כמעט באופן יחידני להפיכתו של ניקלודיאון, של ויאקום, לערוץ הטלוויזיה הנצפה ביותר במהלך היום והשני הפופולרי ביותר בפריים טיים". עוד דווח כי מבין 50 מיליון הצופים בתוכנית מדי חודש, נמנים 20 מיליון מבוגרים.
העונה זכתה לביקורות חיוביות ושבחים רבים על ידי המבקרים והמעריצים. בשנת 2002, התוכנית עצמה הייתה מועמדת בטקס פרסי אמי לבידור בפריים טיים, בקטגוריית תוכנית הילדים המצטיינת. הפרקים "תלמיד חדש" (New Student Starfish) ו-"דיג צדפות" (Clams) היו מועמדים לקטגוריית תוכנית אנימציה מצטיינת שאורכה פחות משעה, בעוד שהפרק "אווו!" (!Ugh) הועמד באותה קטגוריה שנה לאחר מכן. התוכנית זכתה גם בפרס איגוד מבקרי הטלוויזיה על הישגים מצטיינים בתוכנית לנוער. עונה זו הייתה גם הפעם הראשונה שהתוכנית הייתה מועמדת בטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון וזכתה. הסדרה זכתה בטקס פרסי בחירת הילדים לשנת 2003 בקטגוריית האנימציה האהובה, וכן זכתה בפרס בחירת הילדים בשנה שלאחר מכן, באותה הקטגוריה. בטקס פרסי סליל הזהב לשנת 2003 זכתה התוכנית בקטגוריות בעריכת הסאונד הטובה ביותר באנימציית טלוויזיה, ובעריכת הסאונד הטובה ביותר באנימציית הטלוויזיה - קטגוריית המוזיקה, עבור הפרקים "הקציצה המלוכלכת" (Nasty Patty) / "הקופסה" (Idiot Box) ו-"הצבעים" (Wet Painters) / "סרט הדרכה" (Krusty Krab Training Video), בהתאמה. הפרקים "מרוץ החלזונות הגדול" (The Great Snail Race) ו-"משבר גיל העמידה" (Mid-Life Crustacean) זכו בפרס סליל הזהב לשנת 2004 עבור עריכת הסאונד הטובה ביותר באנימציית טלוויזיה - קטגוריית מוזיקה, ואילו הפרק "Mid-Life Crustacean" עצמו היה מועמד בקטגוריית עריכת הסאונד הטובה ביותר באנימציית טלוויזיה.
בביקורתו לאתר DVD Verdict כתב בריאן פופ כי "קסמה של התוכנית טמון בעולם עצום של שטויות ימיות" וכי התוכנית היא "עולם של סנאים באקוונאוט, דיונונים מנגנים בקלרינט, מדורות תת-ימיות, גיבורי על בדימוס, פלנקטון אובססיבי עם שליטה עולמית, והמשפחות הכי משונות שנתקלתי בהן (סרטן הוא הורה ללוויתן מתבגר, ואילו פלנקטון זעיר נשוי למחשב בשם קרן)". פופ ציין כי העונה "נותרה כנקודת השיא של הסדרה" מכיוון שמכילה פרקים "קלאסיים" כדוגמת "אין כניסה לחנונים" (No Weenies Allowe), "החונק מביקיני בוטום" (SpongeBob Meets the Strangler), ו-"סרט הדרכה" (Krusty Krab Training Video). עם זאת, פופ תיאר את "הפרק האבוד" כ"פספוס שגוי" ש"סטה רחוק מדי מביקיני בוטום ללייב-אקשן לא מצחיק".
מהדורת DVD
ערכת ה- DVD לעונה השלישית פורסמה על ידי Paramount Home Entertainment וניקלודיאון בארצות הברית ובקנדה ב-27 בספטמבר 2005, כמעט שנה לאחר שהעונה השלימה את שידוריה בטלוויזיה. במהדורת ה-DVD נכללים קטעי בונוס הכוללים את פרק הפיילוט "דרוש עובד" (Help Wanted) ופיצ'רים אחרים.
היסטוריה של נבחרת ישראל בכדורסל
ההיסטוריה של נבחרת ישראל בכדורסל החלה לאחר הקמת מדינת ישראל. תחילה באמצעות נבחרות צה"ל, נבחרות מכבי והפועל והנבחרת למכביה. נבחרת ישראל במתכונתה הנוכחית הופיעה בטורניר לראשונה ב-1952 במשחקים האולימפיים בהלסינקי. נבחרת ישראל משתתפת כמעט בקביעות באליפויות אירופה והשתתפה פעמיים באליפות העולם. במסגרת המשחקים האולימפיים, השתתפה הנבחרת פעם אחת. הישג השיא של הנבחרת הוא הזכייה במדליית הכסף באליפות אירופה (1979). במסגרת משחקי אסיה זכתה הנבחרת בשתי מדליות זהב ומדליית כסף.
היסטוריה מוקדמת
לאחר הקמת מדינת ישראל, המשחק הבינלאומי הידידותי הראשון ששוחק היה ב-24 בפברואר 1949 בין חיל האוויר הישראלי לבין נבחרת מלחים אמריקנים ונגמר בתוצאה 41:28 לישראלים.
לקראת סוף שנת 1949, יצאה קבוצת מכבי ישראל לסדרה של 13 משחקים בינלאומיים, בין היתר ביוון, איטליה, שווייץ וצרפת. המשחק הראשון היה באתונה, נגד אולימפיאקוס ונגמר בניצחון 28:34 של ישראל.
ב-1950 שיחקה לראשונה נבחרת ישראל ב וסיימה במקום הרביעי. בשנת 1951 נבחרת הפועל הוכרתה כאלופת ספורט הפועלים הבינלאומית הרביעית בליאז, לאחר שניצחה 11 משחקים מתוך ה-12 בטורניר.
בתחילת שנת 1952 הוקמה נבחרת צה"ל בכדורסל, לקראת יציאתה למשחק נגד הצבא הצרפתי. שלד נבחרת צה"ל היווה את סגל הנבחרת הראשון שיצא לאחר מכן לאולימפיאדת הלסינקי.
אולימפיאדת הלסינקי 1952
בטורניר עצמו, הפסידה ישראל לנבחרת הפיליפינים 57:47 וליוון 54:52 וסיימה במקום ה-20 מבין 23 משתתפות.
הכדורסלנים שייצגו את ישראל בטורניר: דני ארז, משה דניאל, יהודה וינר, מרסל חפץ, פרדי כהן, עמוס לין, זכריה עופרי, אליהו עמיאל, ראובן פכר, מנחם קורמן, רלף קליין, שמעון שלח, אברהם שניאור. ומאמן הנבחרת היה האמריקני מוריס (טאבי) רסקין.
אליפות אירופה בכדורסל מוסקבה 1953
ישראל השתתפה לראשונה באליפות אירופה בכדורסל בטורניר שנערך במוסקבה בשנת 1953.
בשלב הראשון שובצה ישראל בבית ד' עם נבחרות פינלנד, בולגריה, יוגוסלביה ולבנון, כאשר שתי הראשונות מעפילות לשלב הבא. במשחק הבכורה שלה באליפות, הביסה ישראל את פינלנד 36:60. בהמשך ניצחה ישראל את בולגריה 48:61. במשחקה השלישי ספגה ישראל את הפסדה הראשון באליפות מול יוגוסלביה 57:55 בהארכה. לבנון סירבה לשחק נגד ישראל ובכך השיגה ישראל ניצחון טכני. יוגוסלביה, ישראל ובולגריה סיימו את הבית במאזן זהה ובזכות הפרש הסלים במאזן הפנימי בין הנבחרות, העפילה ישראל לשלב הבא מהמקום הראשון, יחד עם יוגוסלביה.
בשלב השני, בית הגמר, התמודדה ישראל נגד יוגוסלביה, איטליה, צ'כוסלובקיה, מצרים, צרפת, ברית המועצות והונגריה. במשחקה הראשון, ניצחה ישראל את יוגוסלביה 29:40 ובכך גמלה לה על ההפסד מהשלב הקודם. ישראל המשיכה וניצחה את איטליה 42:47, את צ'כוסלובקיה 53:59 והשיגה ניצחון טכני על מצרים, שסירבה להתמודד מולה. בשלושת משחקיה האחרונים הפסידה ישראל לצרפת 62:45, לברית המועצות 75:25 ולהונגריה 66:20. כך ישראל, ישראל, הנבחרת האסיאתית האלמונית, סיימה במקום החמישי המכובד.
מאזנה הכללי של הנבחרת בטורניר היה שבעה ניצחונות וארבעה הפסדים. הכדורסלנים שייצגו את ישראל בטורניר: אברהם שניאור, זכריה עופרי, מנחם קורמן, פרדי כהן, שמעון שלח, יהודה וינר, רלף קליין, מרסל חפץ, מרדכי ממרן, דני ארז, ראובן פכר, משה דניאל ודוד הייבלום. מאמן הנבחרת היה יעקב שאלתיאל.
אליפות העולם בכדורסל 1954
בעקבות הצלחתה באליפות אירופה, ישראל העפילה, לראשונה בתולדותיה, לאליפות העולם בכדורסל בשנת 1954 בריו דה ז'ניירו, ברזיל.
לממשלת ברזיל המארחת לא היו יחסים דיפלומטיים עם מדינות הגוש הקומוניסטי וסירבה להעניק אשרות כניסה לנבחרות ברית המועצות (אלופת אירופה), הונגריה (סגנית אלופת אירופה) וצ'כוסלובקיה (מקום רביעי באליפות אירופה). לכן, ישראל, שסיימה חמישית באליפות אירופה, הוזמנה לטורניר לראשונה בתולדותיה. בשלב הבתים הראשון שובצה ישראל בבית ד עם נבחרות פורמוזה וצ'ילה, כאשר שתי הראשונות מעפילות לבית הגמר. ישראל פתחה את משחקיה בהפסד 49:45 לנבחרת פורמוזה, אולם ניצחון 49:55 על צ'ילה העלה אותה לבית הגמר בזכות יחס סלים עדיף על צ'ילה.
בבית הגמר התמודדה ישראל מול קנדה, ברזיל, הפיליפינים, צרפת, אורוגוואי, ארצות הברית ופורמוזה. במשחקה הראשון הפסידה ישראל לקנדה 50:43. בהמשך הפסידה לברזיל המארחת 68:46 והובסה על ידי הפיליפינים 90:56. ישראל השיגה את ניצחונה היחיד בבית הגמר על צרפת בהארכה 45:48 ובהמשך הפסידה לאורוגוואי 73:69, לארצות הברית 74:30 ושוב לפורמוזה 51:38. בכך סיימה הנבחרת במקום השמיני והאחרון בבית הגמר. מאזנה הכללי של הנבחרת בטורניר היה שני ניצחונות מול שבעה הפסדים. אברהם שניאור סיים כקלע הבולט של הנבחרת עם 97 נקודות (10.8 נקודות למשחק) ודורג במקום השביעי ברשימת הקלעים של האליפות. סגל הנבחרת באליפות: אברהם שניאור, זכריה עופרי, משה דניאל, ראובן פכר, פרדי כהן, ישראל טוויל, שמעון שלח, יהודה וינר, רלף קליין, מרסל חפץ, עזרי לובושיץ, דני ארז. המאמן: יעקב שאלתיאל.
אליפות אירופה בכדורסל איסטנבול 1959
נבחרת ישראל לא השתתפה באליפויות אירופה בשנים 1955 ו-1957 וחזרה להשתתף באליפות בשנת 1959. בשלב הראשון שובצה הנבחרת בבית ג' עם איטליה, צרפת, מזרח גרמניה וברית המועצות, כאשר שתי הראשונות מעפילות לשלב הבא. ישראל פתחה את משחקיה בהפסדים לאיטליה 74:59 ולצרפת 77:66. בהמשך ניצחה את מזרח גרמניה 67:79 וסיימה בתבוסה מול ברית המועצות 90:44. ישראל סיימה במקום הרביעי בבית וירדה למשחקי הדירוג על מקומות 9–17. במשחקי הדירוג על מקומות 9–17, שובצה ישראל בבית עם פינלנד ואירן. ישראל ניצחה את פינלנד 55:56 ואת אירן 43:68 וסיימה ראשונה בבית, מה שהוביל אותה למשחקים על מקומות 9–11. במשחקי הדירוג על מקומות 9–11, שובצה ישראל עם יוגוסלביה ואיטליה. ישראל הובסה על ידי יוגוסלביה 72:54 ושוב על ידי איטליה 75:56 וסיימה אחרונה בבית ובמקום ה-11 הכללי בטורניר. מאזנה הכללי של הנבחרת בטורניר היה שלושה ניצחונות מול חמישה הפסדים. רלף קליין סיים כקלע הבולט של הנבחרת עם 120 נקודות (17.1 נקודות למשחק) ודורג במקום החמישי ברשימת הקלעים של האליפות. סגל הנבחרת באליפות: אברהם שניאור, אלברהם חמו, חיים קסטן, עמוס לין, יעקב אדליסט, רלף קליין, יגאל דר, דוד קמינסקי, חיים חזן, ארז לוסטיג, שבתאי בן-בסט, דוד פריש. המאמן: אליהו עמיאל
הטורניר הקדם אולימפי רומא 1960
ישראל השתתפה לראשונה בטורניר הקדם אולימפי לקראת אולימפיאדת רומא בשנת 1960, לאחר שבאולימפיאדת הלסינקי, בה השתתפה שמונה שנים קודם לכן, לא התקיים טורניר מוקדמות. הטורניר נערך בבולוניה, איטליה ובשלב הראשון שובצה ישראל לבית ד עם נבחרות יוון, פולין שווייץ ואוסטרליה, כאשר שתי הראשונות עולות לשלב הבא. ישראל פתחה בניצחון 43:65 על יוון. במשחקה השני הפסידה ישראל 78:53 לפולין. בהמשך ניצחה ישראל את שווייץ 43:66 ואת אוסטרליה 49:64 וסיימה במקום השני בבית. בשלב השני, שובצה ישראל לבית עם פולין (שתוצאת המשחק ביניהן נחשבה גם לשלב הזה), הונגריה ויוגוסלביה, כאשר שתי הראשונות מעפילות לטורניר האולימפי והשלישית מתמודדת על העלייה לאולימפיאדה מול הנבחרת השלישית מהבית המקביל. ישראל הפסידה בשני המשחקים להונגריה 86:78 וליוגוסלביה 62:61 וסיימה במקום הרביעי והאחרון בבית. ישראל לא העפילה לאולימפיאדה ובמשחק על המקום השביעי הפסידה לקנדה 60:59. ישראל סיימה במקום השמיני ומאזנה הכללי בטורניר היה שלושה ניצחונות וארבעה הפסדים.
סגל הנבחרת באליפות: אברהם הופמן, אברהם חמו, דוד קמינסקי, תנחום כה-מינץ, ארז לוסטיג, עמוס קופפר-תובל, רלף קליין, חיים קסטן, חיים חזן, דוד פריש, שבתאי בן-בסט ועזרי לובושיץ. המאמן: מיקי פישר.
אליפות אירופה בכדורסל בלגרד 1961
ישראל שובצה לבית ד באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה יחד עם נבחרות מערב גרמניה ובולגריה, כאשר שתי הראשונות בבית מעפילות לשלב הבא. ישראל הביסה את מערב גרמניה 41:70, הפסידה לבולגריה 48:42 והעפילה לשלב הבא מהמקום השני בבית. בשלב השני שובצה ישראל לבית עם בולגריה (שתוצאת המשחק ביניהן נחשבה גם לשלב הזה), צ'כוסלובקיה, רומניה, צרפת וטורקיה, כאשר שתי הראשונות מעפילות לחצי הגמר. ישראל הפסידה לצ'כוסלובקיה 64:51, רומניה 62:42 וצרפת 64:41, ניצחה את טורקיה 50:57 וסיימה במקום השישי והאחרון בבית. בעקבות זאת עברה למשחקי הדירוג 9–12. במשחקי הדירוג 9–12 הפסידה ישראל לפולין 74:59 וניצחה במשחק על המקום ה-11 את מזרח גרמניה 80:83 אחרי הארכה. מאזנה הכללי של הנבחרת בטורניר היה שלושה ניצחונות וחמישה הפסדים.
סגל הנבחרת באליפות: תנחום כהן מינץ, ארז לוסטיג, עמי שלף, חנוך ברקון, אברהם חמו, עופר אשד, דוד קמינסקי, רלף קליין, דוד פריש, אברהם הופמן, יגאל דר, חיים חזן. המאמן: יהושע רוזין
אליפות אירופה בכדורסל ורוצלב 1963
עקב העלייה בכמות הנבחרות המשתתפות, משנת 1963 ואילך החלו להיערך טורנירי מוקדמות לקביעת הנבחרות שישתתפו בטורניר הגמר. נבחרת ישראל הייתה אחת מ-13 נבחרות שהעפילו אוטומטית לטורניר הגמר שנערך בוורוצלאב, פולין. ישראל שובצה לבית א בטורניר הגמר יחד עם נבחרות בולגריה, יוגוסלביה, טורקיה, הונגריה, הולנד, איטליה ובלגיה, כאשר שתי הנבחרות הראשונות בבית מעפילות לחצי הגמר. ישראל פתחה את משחקיה בטורניר בתבוסה 79:58 לבולגריה ובהפסד 80:73 ליוגוסלביה. במשחקה השלישי השיגה ישראל ניצחון ראשון בטורניר 55:64 על טורקיה. לאחר מכן הפסידה ישראל להונגריה 80:73 וניצחה את הולנד 55:70. ישראל סיימה את משחקי הבית בהפסד 63:57 לאיטליה ובתבוסה 93:68 לבלגיה. ישראל סיימה במקום השישי בבית ועברה לשחק על מקומות 9–12. במשחקי הדירוג 9–12 ניצחה ישראל את רומניה 47:57 ובמשחק על המקום התשיעי ניצחה ישראל את צ'כוסלובקיה 58:60. מאזנה הכללי של הנבחרת בטורניר היה ארבעה ניצחונות וחמישה הפסדים. תנחום כהן מינץ סיים כקלע הבולט של הנבחרת עם 150 נקודות (16.7 נקודות למשחק) ודורג במקום השישי ברשימת הקלעים של האליפות.
סגל הנבחרת באליפות: תנחום כהן מינץ, עופר אשד, עמי שלף, צבי לובצקי, אברהם חמו, רמי גוט, יגאל דר, רלף קליין, שלמה בן זאב, אברהם הופמן, חיים חזן, אילן זייגר-זוהר. המאמן: יהושע רוזין
הטורניר הקדם אולימפי טוקיו 1964
6 נבחרות השתתפו בטורניר מה שהצריך עריכת טורנירים מוקדמים. הוחלט כי 8 הראשונות מרומא 1960 יעפילו אוטומטית, יחד עם המארחת, יפן. ישראל השתתפה בטורניר הקדם אולימפי הפאן-אירופאי שנערך בז'נבה, שווייץ ממנו העפילו רק שתי נבחרות אולימפיאדת טוקיו. ישראל שובצה לבית ב עם נבחרות מזרח גרמניה, פינלנד, אוסטריה, הונגריה, שווייץ ויוון, כאשר שתי הראשונות מעפילות לשלב הבא בטורניר. ישראל פתחה את הטורניר בניצחון 56:65 על מזרח גרמניה, אך במשחקה השני הפסידה לפינלנד 60:55. במשחקה השלישי ניצחה ישראל את אוסטריה 45:62, אך הפסידה לאחר מכן להונגריה 61:55. ישראל סיימה את משחקיה בניצחונות 53:79 על שווייץ המארחת ו-41:53 על יוון וסיימה במקום השלישי, עם אותו מספר נקודות כמו של הונגריה השנייה ומזרח גרמניה הרביעית, בגלל הפרש סלים בבית פנימי מולן. בעקבות מיקומה, לא העפילה ישראל לשלב הבא בטורניר ועברה לשחק על מקומות 5–8. במשחקי הדירוג 5–8 הפסידה ישראל לבלגיה 78:69 ולמזרח גרמניה 68:55 וסיימה במקום השמיני. מאזנה הכללי של הנבחרת בטורניר היה ארבעה ניצחונות וארבעה הפסדים.
את הנקודות לישראל בטורניר קלעו: צבי לובצקי 96, תנחום כהן-מינץ 80, עופר אשד 75, אילן זייגר-זוהר 75, אלברט חמו 53, חיים חזן 47, יגאל דר (דר) 22, דוד פריש 20, עמי שלף 13, חיים שטרקמן 8, שלמה לוצקי 4.
מוקדמות
נבחרת ישראל השתתפה לראשונה בתולדותיה בשלב המוקדמות לאליפות אירופה. הנבחרת שובצה לבית ב, שמשחקיו התקיימו בפריז, צרפת, יחד עם לוקסמבורג, צרפת ואנגליה, כאשר שתי הראשונות עולות לטורניר הגמר.
ישראל הביסה את לוקסמבורג 42:81, הפסידה למארחת צרפת 77:75, הביסה את אנגליה 58:99 ועלתה לטורניר הגמר מהמקום השני בבית.
טורניר הגמר
ישראל שובצה לבית א באליפות אירופה שנערכה במוסקבה, ברית המועצות יחד עם נבחרות הונגריה, ברית המועצות, רומניה, מזרח גרמניה, איטליה, צ'כוסלובקיה ופינלנד, כאשר שתי הראשונות בבית מעפילות לחצי הגמר. ישראל פתחה בניצחון 49:60 על הונגריה. לאחר מכן הובסה מול ברית המועצות המארחת 88:50. בהמשך ניצחה ישראל את רומניה 57:59 ואת מזרח גרמניה 55:56. לאחר מכן הפסידה לאיטליה 68:47 ולצ'כוסלובקיה 71:69 לאחר הארכה. ישראל סיימה את משחקיה בבית בניצחון 51:52 על פינלנד וסיימה במקום הרביעי בבית. בעקבות זאת עברה למשחקי הדירוג 5–8. במשחקי הדירוג 5–8 ניצחה ישראל את יוון 67:69 אחרי הארכה ובמשחק על המקום החמישי הפסידה ישראל לבולגריה 63:51. ישראל סיימה במקום השישי ומאזנה הכללי בטורניר היה חמישה ניצחונות וארבעה הפסדים. בדומה לאליפות אירופה הקודמת, גם הפעם סיים תנחום כהן מינץ כקלע הבולט של הנבחרת. הוא קלע בסך הכל 111 נקודות (15.9 נקודות למשחק) ודורג במקום העשירי ברשימת הקלעים של האליפות. סגל הנבחרת באליפות: תנחום כהן מינץ, עופר אשד, עמי שלף, צבי לובצקי, אלברט חמו, יגאל דר, רמי גוט, דוד קמינסקי, גדעון פרייטג, אברהם הופמן, אילן זייגר-זוהר, חיים חזן וחיים שטרקמן. המאמן: שמעון שלח
משחקי אסיה 1966
נבחרת הכדורסל של ישראל השתתפה לראשונה במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק, תאילנד בשנת 1966
בשלב הראשון שובצה ישראל לבית ב עם נבחרות איראן, דרום וייטנאם, קוריאה הדרומית, הפיליפינים ובורמה, כאשר שתי הראשונות בבית מעפילות לחצי הגמר.
ישראל פתחה בניצחונות על איראן 55:87 ועל דרום וייטנאם 70:100. לאחר מכן הפסידה ישראל לקוריאה הדרומית 62:48. במשחקה הרביעי ניצחה ישראל את הפיליפינים 86:91 וסיימה את משחקי הבית בניצחון 51:91 על בורמה. ישראל העפילה לחצי הגמר מהמקום השני בבית.
בשלב חצי הגמר ניצחה ישראל את יפן 34:57 ובמשחק הגמר הביסה ישראל את תאילנד המארחת 42:90 וזכתה במקום הראשון במשחקי אסיה. מאזנה הכללי של ישראל בטורניר היה שישה ניצחונות והפסד אחד.
מוקדמות
משחקי הבית המוקדם בו שובצה ישראל נערכו באנטוורפן, בלגיה ובמהלכן התמודדה הנבחרת מול לוקסמבורג, דנמרק ובלגיה, כאשר שתי הראשונות עולות לטורניר הגמר. ישראל הבטיחה את עלייתה לטורניר הגמר כבר אחרי שני משחקים, לאחר שהביסה 39:81 את לוקסמבורג ולאחר מכן הביסה גם את דנמרק 49:101. ישראל סיימה את משחקיה בהפסד חסר חשיבות לבלגיה המארחת 73:70 והעפילה לטורניר הגמר מהמקום השני בבית.
טורניר הגמר
ישראל שובצה לבית ב באליפות שנערכה בפינלנד יחד עם נבחרות ברית המועצות, הונגריה, יוון, איטליה, מזרח גרמניה, צרפת ובולגריה, כאשר שתי הראשונות מעפילות לחצי הגמר. ישראל פתחה את משחקיה בתבוסה צפויה לברית המועצות, הנבחרת החזקה באליפות, 93:65. לאחר מכן ניצחה ישראל את הונגריה 56:60 ואת יוון 81:91 אחרי הארכה. במשחקה הרביעי הפסידה ישראל לאיטליה 70:67. במשחקה החמישי ניצחה ישראל את מזרח גרמניה 67:74 ולאחר מכן ניצחה גם את צרפת 68:75. ישראל הגיעה למשחק מכריע מול בולגריה, כאשר ניצחון יעלה אותה לחצי הגמר, אולם היא הפסידה 78:61 וסיימה במקום הרביעי בבית, לאחר שסיימה עם אותו מספר נקודות כמו בולגריה ואיטליה, אך הפסידה לשתיהן בבית פנימי. בעקבות זאת עברה למשחקי הדירוג 5–8
במשחקי הדירוג 5–8 הפסידה ישראל לפינלנד המארחת 73:60 ולאיטליה 74:72 וסיימה במקום השמיני. מאזנה הכללי של הנבחרת בטורניר היה ארבעה ניצחונות וחמישה הפסדים. סגל הנבחרת באליפות: תנחום כהן מינץ, עופר אשד, גבי טייכנר, בילי וולד, שמואל אבישר, יגאל דר, רמי גוט, גרשון דקל, דוד קמינסקי, אברהם הופמן, חיים שטרקמן, אורי שטרן. המאמן: שמעון שלח
הטורניר הקדם אולימפי מקסיקו 1968
ישראל השתתפה בטורניר הקדם אולימפי הפאן-אירופאי שנערך בסופיה, בולגריה לקראת אולימפיאדת מקסיקו. ישראל שובצה לבית א עם נבחרות פולין, הולנד, שוודיה, צרפת, בריטניה וצ'כוסלובקיה, כאשר שתי הראשונות מעפילות לשלב הבא בטורניר.
ישראל פתחה את משחקיה בטורניר בתבוסה 83:66 לפולין. בהמשך ניצחה ישראל את הולנד 64:66, אך הפסידה לשוודיה 76:75 אחרי הארכה ולצרפת 68:44. ישראל ניצחה את בריטניה 58:66 וסיימה בתבוסה מול צ'כוסלובקיה 105:46. ישראל סיימה במקום החמישי בבית ועברה למשחקי הדירוג 9–12. במשחקי הדירוג 9–12 שובצה ישראל בבית עם הולנד (שתוצאת המשחק ביניהן נחשבה גם לשלב הזה), יוון ופינלנד. ישראל הפסידה ליוון 58:56, ניצחה את פינלנד 64:67 וסיימה במקום השני בבית ובמקום העשירי בטורניר. מאזנה הכללי של הנבחרת בטורניר היה שלושה ניצחונות וחמישה הפסדים.
סגל הנבחרת: גבי טייכנר, עופר אשד, אריה אלבו (לא שותף), מיכה שוורץ, יגאל דר, רמי גוט, מולי אבישר, גרשון דקל, דוד קמינסקי, חיים בוכבינדר, חיים שטרקמן ו-אילן זייגר-זוהר.
מוקדמות
משחקי הבית המוקדם בו שובצה ישראל נערכו בסלוניקי, יוון ובמהלכן התמודדה מול פינלנד, אוסטריה, מערב גרמניה ויוון, כאשר שתי הראשונות עולות לטורניר הגמר.
ישראל פתחה את הטורניר עם שלושה ניצחונות על פינלנד 52:69, אוסטריה 73:85 ומערב גרמניה 50:76 וסיימה בהפסד 70:66 ליוון המארחת. ישראל סיימה ראשונה בבית בזכות יתרון בהפרש סלים בבית פנימי עם יוון ואוסטריה והעפילה לטורניר הגמר.
טורניר הגמר
ישראל שובצה לבית ב באליפות שנערכה באיטליה יחד עם נבחרות פולין, צ'כוסלובקיה, רומניה, איטליה וספרד, כאשר שתי הראשונות מעפילות לחצי הגמר. ישראל הפסידה בכל משחקיה בשלב זה. היא הפסידה 92:78 לפולין, 90:82 לצ'כוסלובקיה, 75:74 לרומניה, 79:66 לאיטליה המארחת, 90:81 לספרד וסיימה במקום השישי והאחרון בבית בעקבותיו עברה למשחקי הדירוג 9–12
במשחקי הדירוג 9–12 הובסה ישראל על ידי יוון 95:62 ובמשחקה האחרון בטורניר על המקום האחד עשר, השיגה ישראל את ניצחונה הראשון והיחיד בטורניר 83:92 על שוודיה. ישראל סיימה במקום האחד עשר במאזן של ניצחון אחד ושישה הפסדים.
אייבן לישינסקי סיים כקלע הבולט של הנבחרת עם 103 נקודות (14.7 למשחק) ודורג במקום השמיני ברשימת הקלעים של האליפות.
סגל הנבחרת באליפות: גבי טייכנר, עופר אשד, אייבן לישינסקי, גיורא דורי, חיים בוכבינדר, גבי נוימרק, חיים שטרקמן, גרשון דקל, דוד קמינסקי, איתמר מרזל, מרק טורנשיין, אילן זייגר-זוהר. המאמן: שמעון שלח
משחקי אסיה 1970
ישראל שובצה לבית א באליפות שנערכה שוב בבנגקוק, תאילנד במטרה להגן על תוארה, יחד עם נבחרות דרום וייטנאם, סינגפור ויפן, כאשר שתי הראשונות בבית מעפילות לבית הגמר.
בבית הגמר שובצה ישראל עם נבחרות יפן, טאיוואן, הודו, הפיליפינים וקוריאה הדרומית. ישראל פתחה בניצחון 67:83 על יפן. לאחר מכן הביסה את טאיוואן 73:114. בהמשך ניצחה ישראל את הודו 74:82 ואת הפיליפינים 78:83. במשחקה האחרון התמודדה ישראל מול קוריאה הדרומית, כשהמנצחת במשחק זה תזכה באליפות. ישראל הפסידה 81:67, הפסדה היחיד בטורניר, וסיימה במקום השני
מאזנה הכללי של הנבחרת באליפות היה שבעה ניצחונות והפסד אחד.
סגל הנבחרת באליפות: דני ברזילי, תנחום כהן מינץ, הלל גלבוע, רוני גרין, חנן קרן, אייבן לישינסקי, איתמר מרזל, גבי נוימרק, מיכה שוורץ, חיים שטרקמן, גבי טייכנר, מרק טורנשיין. המאמן: שמעון שלח.
מוקדמות
משחקי הבית המוקדם בו שובצה ישראל נערכו לראשונה בארץ בתל אביב ובמהלכן התמודדה הנבחרת מול שוודיה, הולנד וספרד, כאשר שתי הראשונות עולות לטורניר הגמר.
ישראל הבטיחה את עלייתה לטורניר הגמר כבר אחרי שני משחקים, לאחר שניצחה את שוודיה 85:96 ואת הולנד 58:70. במשחק חסר חשיבות על המקום הראשון בבית הפסידה ישראל לספרד 70:59 והעפילה לטורניר הגמר מהמקום השני בבית.
טורניר הגמר
שראל שובצה לבית ב באליפות שנערכה במערב גרמניה יחד עם נבחרות איטליה, טורקיה, בולגריה, יוגוסלביה וצ'כוסלובקיה, כאשר שתי הראשונות מעפילות לחצי הגמר. בדומה לאליפות הקודמת, גם הפעם הפסידה ישראל בכל משחקיה בשלב זה. היא הפסידה 87:68 לאיטליה, 97:88 לטורקיה, 98:75 לבולגריה, 118:92 ליוגוסלביה, 113:85 לצ'כוסלובקיה וסיימה במקום השישי והאחרון בבית בעקבותיו עברה למשחקי הדירוג 9–12
במשחקי הדירוג 9–12 הובסה ישראל על ידי מערב גרמניה המארחת 99:76 ובמשחקה האחרון בטורניר על המקום האחד עשר, השיגה ישראל את ניצחונה הראשון והיחיד בטורניר 74:84 על טורקיה. באליפות אירופה השנייה ברציפות, ישראל סיימה במקום האחד עשר במאזן של ניצחון אחד ושישה הפסדים.
טל ברודי סיים כקלע הבולט של הנבחרת עם 128 נקודות (18.3 למשחק) ודורג במקום השישי ברשימת הקלעים של האליפות.
סגל הנבחרת באליפות: יוסי לז'ה, גבי טייכנר, טל ברודי, מרק טורנשיין, חנן קרן, מיכה שוורץ, חיים שטרקמן, צבי ענבר, דני ברזילי, איתמר מרזל, אברהם זוכמן, בועז ינאי. המאמן: שמעון שלח.
הטורניר הקדם אולימפי מינכן 1972
ישראל פתחה בשני הפסדים לבולגריה 73:65 ולמקסיקו 78:76 שהכריעו למעשה את גורלה של הנבחרת בטורניר. ניצחונות על קוריאה הצפונית 66:93, בריטניה 69:81 ושווייץ 60:96 לא מנעו ממנה לסיים במקום השלישי בבית ולעבור למשחקי הדירוג 5–8. במשחקי הדירוג 5–8 שובצה ישראל בבית עם בריטניה (שתוצאת המשחק ביניהן נחשבה גם לשלב הזה), קנדה ושוודיה. ישראל הפסידה לקנדה 91:81, ניצחה את שוודיה 68:74 וסיימה במקום השלישי בבית עם אותו מספר נקודות כמו שוודיה וקנדה שסיימו מעליה עקב הפרש הסלים בבית הפנימי מולן, ובמקום השביעי בטורניר
מאזנה הכללי של הנבחרת בטורניר היה ארבעה ניצחונות ושלושה הפסדים.
סגל הנבחרת: יוסי לז'ה, מולי אבישר, טל ברודי, מרק טורנשיין, חנן קרן, מיכה שוורץ, גבי טייכנר, גבי נוימרק, אלן פרידמן, איתמר מרזל, ג'ק אייזנר, בועז ינאי.
מאמן: דויל פאראק
מוקדמות
משחקי המוקדמות נערכו הפעם בשני שלבים. בשלב הראשון, ישראל שובצה לבית א שמשחקיו נערכו בווינה, אוסטריה ובמהלכן התמודדה מול צרפת, מזרח גרמניה, אוסטריה, הולנד, סקוטלנד ודנמרק, כאשר שלוש הראשונות עולות לשלב הבא בטורניר המוקדמות.
ישראל פתחה בשלושה ניצחונות רצופים על צרפת 71:75, מזרח גרמניה 80:87 ואוסטריה 78:89. לאחר מכן הפסידה להולנד 71:67 וסיימה את השלב בשני ניצחונות על סקוטלנד 77:126 ודנמרק 62:85. ישראל סיימה את הבית במקום הראשון והעפילה לשלב הבא יחד עם צרפת ומזרח גרמניה, כאשר שני הניצחונות שהשיגה מולן נחשבים לזכותה גם לשלב הבא.
בשלב הבא, שנערך גם הוא בווינה, התמודדה ישראל בבית עם צרפת, מזרח גרמניה, מערב גרמניה, טורקיה ויוון (כאשר תוצאות המשחקים מול צרפת ומזרח גרמניה נחשבות גם לשלב הזה). ארבע הראשונות בבית מעפילות לטורניר הגמר. ישראל הבטיחה את העפלתה לטורניר הגמר, כבר לאחר המשחק הראשון, כשניצחה את מערב גרמניה 73:84. בהמשך ניצחה ישראל גם את טורקיה 83:88 ואת יוון 73:75 וסיימה במקום הראשון בבית
בכך סיימה ישראל טורניר מוקדמות מוצלח שבמהלכו השיגה שמונה ניצחונות לעומת הפסד בודד אחד.
טורניר הגמר
ישראל שובצה לבית א באליפות שנערכה בספרד יחד עם נבחרות צ'כוסלובקיה, רומניה, פולין, ברית המועצות וטורקיה כאשר שתי הראשונות מעפילות לחצי הגמר.
ישראל פתחה את משחקיה בהפסד 92:89 לצ'כוסלובקיה אחרי הארכה. לאחר מכן ניצחה את רומניה 80:85 ואת פולין 84:98. הפסד 101:78 לברית המועצות קבע שישראל לא תעפיל לחצי הגמר. במשחקה האחרון בשלב הבתים הפסידה ישראל לטורקיה 94:93 אחרי הארכה, סיימה במקום הרביעי בבית ועברה למשחקי הדירוג 5–8.
במשחקי הדירוג 5–8 הפסידה ישראל לאיטליה 94:73 ובמשחק על המקום השביעי ניצחה ישראל את טורקיה 78:96. כך סיימה ישראל שביעית בטורניר במאזן של שלושה ניצחונות וארבעה הפסדים.
סגל הנבחרת באליפות: יונתן זקס, שמואל אבישר, טל ברודי, גור בן-דוד, חנן קרן, מיקי ברקוביץ', בארי לייבוביץ', גבי נוימרק, צבי ענבר, איתמר מרזל, ג'ק אייזנר, בועז ינאי. המאמן: אברהם חמו.
משחקי אסיה 1974
ישראל שובצה בסיבוב הראשון לבית ב' בטורניר הכדורסל במשחקי אסיה 1974 שנערכו בטהראן, איראן, יחד עם נבחרת, כאשר שתי הנבחרות מעפילות לשלב הבא (מה שהפך את המשחק ביניהן לחסר חשיבות מעשית). במשחק עצמו ניצחה ישראל 73:122 והעפילה לשלב הבא מהמקום הראשון בבית. בסיבוב השני שובצה ישראל לבית 2 עם נבחרות פקיסטן, קוריאה הדרומית ויפן, כאשר שתי הראשונות מעפילות לחצי הגמר. ישראל השיגה ניצחון טכני על פקיסטן, שסירבה להתמודד מולה. בהמשך, הביסה ישראל את קוריאה הדרומית 93:116 וסיימה את משחקיה בבית בניצחון על יפן 68:100. ישראל סיימה המקום הראשון בבית והעפילה לחצי הגמר
ישראל סיימה את הטורניר במקום הראשון במאזן של שישה ניצחונות וללא הפסדים.
סגל הנבחרת באליפות: מוטי ארואסטי, שמואל אבישר, מיקי ברקוביץ', טל ברודי, ג'ק אייזנר, חנן קרן, איתמר מרזל, אביגדור מוסקוביץ', שמואל נחמיאס, שוקי שוורץ, בועז ינאי, שמריהו זסלבסקי. המאמן: אברהם חמו
אליפות אירופה בכדורסל 1975
ישראל העפילה אוטומטית לטורניר הגמר, לאחר שסיימה בין 8 הראשונות באליפות הקודמת.
במשחקי הדירוג 7–12 שובצה ישראל עם פולין (שתוצאת המשחק ביניהן נחשבה גם לשלב הזה), הולנד, טורקיה, יוון ורומניה. ישראל ניצחה בכל משחקיה בשלב זה. היא פתחה בניצחון 80:81 על הולנד, המשיכה בניצחון 77:101 על טורקיה (44 נקודות למיקי ברקוביץ'), ניצחה את יוון 76:87 וסיימה בניצחון על רומניה 105:119.ישראל סיימה במקום הראשון בבית ובמקום השביעי בטורניר
מאזנה הכללי של הנבחרת בטורניר היה חמישה ניצחונות ושני הפסדים.
מיקי ברקוביץ' סיים כקלע הבולט של הנבחרת בטורניר עם 100 נקודות (20 למשחק) ודורג במקום הרביעי ברשימת הקלעים של האליפות (מספר נקודות ממוצע). בועז ינאי קלע 119 נקודות (17 למשחק) ודורג במקום השביעי ברשימת הקלעים של האליפות.
סגל הנבחרת באליפות: שלמה בלום, שמואל אבישר, טל ברודי, שוקי שוורץ, חנן קרן, מיקי ברקוביץ', בארי לייבוביץ', אביגדור מוסקוביץ', אור גורן, איתמר מרזל, ג'ק אייזנר, בועז ינאי. המאמן: אברהם חמו.
הטורניר הקדם אולימפי מונטריאול 1976
ישראל השתתפה בטורניר הקדם אולימפי הפאן-אירופאי שנערך באדינבורו, סקוטלנד לקראת אולימפיאדת מונטריאול. ישראל שובצה לבית א עם נבחרות צרפת, בריטניה ויוגוסלביה, כאשר שתי הראשונות מעפילות לשלב הבא. ישראל ניצחה את צרפת 93:100 ואת בריטניה 80:91, הפסידה ליוגוסלביה 123:103 והעפילה לשלב הבא מהמקום השני בבית.
בשלב השני שובצה ישראל לבית עם יוגוסלביה (שתוצאת המשחק ביניהן נחשבה גם לשלב הזה), איטליה ופולין, כאשר הראשונה בבית מעפילה לאולימפיאדה. ישראל, שגררה הפסד מול יוגוסלביה מהמשחק ביניהן בשלב הקודם, הפסידה גם לאיטליה 80:66 ואיבדה סיכוי לעלות. במשחקה האחרון בבית, הפסידה ישראל גם לפולין וסיימה במקום הרביעי והאחרון בבית. ישראל סיימה את הטורניר הפאן אירופאי במקום הרביעי במאזן של שני ניצחונות ושלושה הפסדים. למרות זאת, ישראל זכתה להזדמנות נוספת להעפיל למשחקים האולימפיים דרך הטורניר הבין יבשתי שנערך בהמילטון, קנדה. ישראל שובצה לבית א עם נבחרות ברזיל, צ'כוסלובקיה, איסלנד, פינלנד ויוגוסלביה, כאשר שלוש הראשונות בבית מעפילות לשלב הבא.