cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוז'ף ארקבי
קורות חיים
יוז'ף ארנשטיין נולד במשפחה יהודית. הוא סיים את לימודיו בגימנסיה בטרנבה ואת שתי הכיתות האחרונות באסטרגום. בשנת 1871 הגיע לאוניברסיטת בודפשט כדי ללמוד רפואה. הוא קיבל תואר דוקטור לרפואה ב-27 במאי 1876, ב-9 ביוני התחיל להתמחות כמנתח וב-9 באוקטובר קיבל התמחות ברפואת שיניים. בתחילת נובמבר 1876 נסע ללונדון ללמוד בבית הספר לכירורגיית שיניים (London-School of Dental Surgery), שם הוכשר כרופא שיניים. לאחר סיום לימודיו נסע לפאריס וחזר למולדתו בתחילת מאי 1877, שם החל לעסוק ברפואת שיניים בבודפשט והקים מרפאת שיניים בפשט ב-1 במרץ 1881 והמשיך את דרכו כרופא רגיל גם בבית חולים סנט רוקוש (Szent Rókus) במשך שנתיים. ב-26 בנובמבר 1881 הוסמך כמרצה בכיר לרפואת שיניים באוניברסיטת בודפשט. בשנת 1890 נפתחה גם מרפאת שיניים בפיקוחו. ארקבי היה המנהל הראשון של המכון, תחילה היה כאמור מרצה בכיר ולאחר מכן פרופסור עד מותו. הוא היה רופא השיניים הראשון שהוכשר באוניברסיטה בהונגריה והוא הוכיח זאת לא רק בפועל, אלא גם בעבודה תאורטית.
פרסומיו
משנת 1876 ואילך התפרסמו מאמרים ומחקרי עבודות שלו, בעיקר על רפואת שיניים בכתבי עת מדעיים הונגרית בגרמנית ובאנגלית:
מתיבתא תפארת ישראל
ישיבת רוז'ין - מתיבתא תפארת ישראל (ע"ר) היא ישיבה של חסידות בויאן בישראל. בראשותה עומד הרב צבי רבינוביץ'.
היסטוריה
בשנות ה-80 התמנה הרב אפרים פישל רבינוביץ לראש הישיבה, וכיום מכהן בנו הרב צבי, שכיהן עד אז כר"מ. בין הר"מים היה הרב משה סלנט, הרב זאב פלדמן (כיום ראש ישיבת עץ חיים - לונדון), הרב חיים קרויזר (בנו של הרב זונדל), הרב אליהו חיים שטרנבוך, הרב אליקים פשקס והרב חיים יצחק פקשר.
ארתור שולוב
ארתור ליאונרד שולוב (באנגלית: Arthur Leonard Schawlow; ) היה פיזיקאי אמריקאי ממוצא יהודי, שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1981.
השכלה ופעילות
ארתור שולוב נולד בניו יורק לאם פרוטסטנטית ולאב יהודי, התחנך כילד נוצרי והגדיר את עצמו כנוצרי. גדל בטורונטו והשתלם באוניברסיטת טורונטו ובאוניברסיטת קולומביה. שימש מרצה באוניברסיטת סטנפורד, יחד עם רוברט הופסטדטר.
ב-1958 הראה בעבודה שחיבר יחד עם גיסו, צ'ארלס טאונס (זוכה פרס נובל בפיזיקה בשנת 1964) כי ניתן להפעיל את עקרון הפליטה המאולצת לשם להגברת קרינה מכוונת בתחום הספקטרום הנראה ובתחום התת-אדום (ספקטרוסקופיית רוויה). עבודה פורצת-דרך זו הובילה לפיתוח הלייזר האופטי.
פיתח ספקטרוסקופיה של לייזר. על גילוי זה קיבל פרס נובל לפיזיקה ב-1981, יחד עם קאי סיגבאן וניקולס בלומברגן.
נפטר ב-28 באפריל 1999, בגיל 77.
על שמו מוענק מדי שנה על ידי החברה האמריקאית לפיזיקה פרס ארתור שולוב במדעי הלייזר, מאז 1991.
מיחזור מים
מי שופכין ניתנים למיחזור חלקי, שאחריו הם אינם ניתנים לשתייה, אך יכולים לשמש בהשקיה, והמשקע שבהם ליצירת קומפוסט.
מים אפורים הם מים שנעשה בהם שימוש בפעולות ביתיות של מקלחת, מי כיורים ושטיפת כלים, וכביסה, והם מהווים כ-50-80 אחוזים מהשפכים הביתיים. מים אפורים אינם מכילים פסולת אנושית. מערכות מחזור מים אפורים ביתיות יודעות לאסוף מים אפורים מהבית, לבצע בהן תהליך של סינון וטיהור ולהביא אותן לטובת שימוש שני- הדחת אסלות, השקיה ועוד. ישנן גם מערכות מחזור מים תעשייתיות המובילות מים משימוש ראשוני כמו קירור וקיטור לשימוש חוזר או לשימוש של שטיפה ותחזוקה. כמו כן, ברמה העירונית מוסדית ישנן מערכות מחזור מים לעיריות, בתי ספר ומתקנים ציבוריים.
לוחם אש
לוחם אש (נקרא גם: כבאי) הוא מונח המשמש לתיאור אדם שעבר הכשרה להתמודדות עם שרפות, תקריות בהן מעורבים חומרים מסוכנים וחילוץ לכודים.
אטימולוגיה
המילה כבאי הגיע מהשורש כ.ב.ה (מכבה האש) והמשקל לציון מקצועות, בצורתו התלמודית, כגון בנאי, גבאי... לאחר אסון השריפה בכרמל הוחלט לשנות את שם המקצוע ל"לוחם אש" כדי להעלות את מעמדם של הכבאים בדומה לשינוי שהתבצע באנגלית מ-Fireman ל-Firefighter.
הכשרה
בישראל לימודי כבאות בנויים על פי תקנים של המשרד לביטחון פנים, המציב דרישות הכשרה מסוימות ומפקח על מסלולי ההכשרה. הלימודים מתקיימים במכללה הארצית לכבאות והצלה לישראל.
הלימודים מורכבים מהכשרה במספר רמות, כיבוי אש בסיסי, קורס כבאים מתקדם, מפקדי צוותים, קציני כיבוי אש, וקורסים להדרכה ופיקוח.
פעילות לוחמי האש
הצלת נפש, רכוש וחילוץ לכודים במקרים הבאים:
כבאות והצלה:
מניעת דליקות והדרכה:
גאורגי פירינסקי
גאורגי גאורגייב פירינסקי (בבולגרית: Георги Георгиев Пирински; נולד ב-10 בספטמבר 1948, ניו יורק, ארצות הברית) הוא פוליטיקאי, וכלכלן בולגרי ממוצא יהודי, אשר בין 1995–1996 כיהן כשר החוץ של בולגריה בממשלתו של ז'אן וידנוב. כמו כן כיהן פעמיים כסגן ראש ממשלה בממשלותיהם של גאורגי אטנסוב ואנדריי לוקאנוב.
קורות חייו
גאורגי פירינסקי נולד בניו יורק למשפחת גולים בולגרית, אשר גורשה מבולגריה ב-1953 בתקופת שלטונו של וולקו צ'רבנקוב. אימו הייתה יהודייה. פירינסקי רכש השכלה אקדמית בכלכלה באוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית בסופיה. הוא הועסק במשרד המסחר של בולגריה והתקדם לתפקיד סגן השר לענייני סחר חוץ. פירינסקי היה מקורב לאנדריי לוקאנוב ורכש השפעה בחוגי המפלגה הקומוניסטית של בולגריה, ובהמשך המפלגה הסוציאליסטית. הוא כיהן כסגן ראש ממשלה בממשלותיהם של גאורגי אטאנסוב ואנדריי לוקאנוב. בהמשך, כיהן כשר החוץ של בולגריה בממשלו של ז'אן ודינוב. בין 2005 ל-2009 היה יושב ראש האספה הלאומית של בולגריה. ב-2014 נבחר לפרלמנט האירופי. פירינסקי נשוי לקלבדיה אילייבה קשבה (בבולגרית: Клавдия Илиева Кашева) ולזוג שני ילדים.
עדי קפליוק
ביוגרפיה
נולד וגדל בתל אביב. אביו, עודד קפליוק, הוא במאי וסופר. דודו, אמנון קפליוק, היה עיתונאי, ממייסדי ארגון "בצלם", ודודתו, אולגה קפליוק היא כלת פרס ישראל לחקר הבלשנות הכללית לשנת תשס"ה. סבו, מנחם קפליוק, היה עיתונאי וסופר. למד בבית הספר היסודי תל נורדאו ותיכון עירוני ה'. התגייס לצה"ל בשנת 1974 ושירת כקצין בחיל השריון. סיים שירות מילואים בדרגת סגן-אלוף.
בשנת 1982 קיבל תואר ראשון בהנדסת מכונות בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1987 סיים תואר שני במדעי הניהול ובמערכות מידע, בבית ספר למינהל עסקים רקנאטי באוניברסיטת תל אביב. את התואר השלישי, Ph.D בפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב בתחום ניהול ידע ותמיכה בקבלת החלטות מורכבות, קיבל בשנת 2004.
נשוי ואב לשני בנים, מתגורר ברמת גן.
ביוגרפיה מקצועית
בשנות ה-80 ותחילת ה-90 שימש מהנדס ומנהל פרויקטים בתעשייה הצבאית; בשנים 1996–2015 שימש מנהל אגף מינהל כללי ומערכות מידע בעיריית גבעתיים. בשנת 2004 היה בין מקימי פורום המנמ"רים של הרשויות המקומיות בישראל וכיהן כיו"ר הפורום הראשון עד לשנת 2015. במסגרת זו הגדיר לראשונה שישה תפקידים בתחום מערכות המידע בספר התפקידים של השלטון המקומי.
קפליוק שימש מרצה במכללה האקדמית רופין, במרכז האוניברסיטאי באריאל, באוניברסיטת תל אביב והמכללה האקדמית תל אביב יפו. בשנים 2015-2017 היה חבר סגל של המרכז האקדמי פרס ברחובות בפקולטה למנהל עסקים בניהול מערכות מידע וניהול ידע. 2018 – ראש התמחות בממשל דיגיטלי במסגרת בית ספר לחברה ופוליטיקה בהמכללה האקדמית תל אביב יפו.
בשנים 2010–2015 היה עדי קפליוק חבר הדירקטוריון של פרס ספיר במפעל הפיס.
מ-2013 חבר ועד מנהל של עמותת שקיפות בינ"ל ישראל. מ-2017 מנטור בעמותת קרן שמש.
פרסים
במסגרת תחרות המנמ"ר המצטיין של אנשים ומחשבים קיבל בשנת 2016 מגן הוקרה מיוחד (פרס מפעל חיים) על פעילותו הציבורית כיו"ר של פורום המנמ"רים בשלטון המקומי, ועל פעילותו הציבורית למען המנמ"רים ברשויות.
אורורה אוסטרליס (ספר)
פרטים ביבליוגרפיים
אורורה אוסטרליס נכתב במהלך המסע הקיסרי הבריטי לאנטארקטיקה או משלחת נמרוד (1908–1909) בראשות ארנסט שקלטון. הספר הופק כולו על ידי חברי המשלחת, נערך על ידי שקלטון, אויר בעזרת ליטוגרפיות ותחריטים על ידי ג'ורג' מרסטון, הודפס על ידי ארנסט ג'ויס ופרנק ווילד, ונכרך על ידי ברנרד דיי. הפקת אורורה אוסטרליס הייתה אחת הפעילויות התרבותיות ששקלטון עודד בזמן שצוות המשלחת נשארה יתר על המידה בכף רוידס באי רוס שבמצר מקמרדו, כדי להבטיח ש"הרוח הרעה המכונה 'שיעמום קוטבי' לא תפקוד אותנו לעולם". מכיוון שהעותקים של "אורורה אוסטרליס" לא היו ממוספרים, לא ברור בדיוק כמה הופקו; ההערכה היא שנוצרו מאה עותקים, מהם פחות משבעים נמכרו. העותקים של הספר מזוהים לעיתים קרובות על ידי השבלונות המקוריות בחלק הפנימי של הכריכות, שהיו עשויות מלוחות עץ. שאקלטון אולי התכוון במקור למכור עותקים של הספר בשובו מאנטארקטיקה, אך במקום זאת כולם חולקו בין חברי המשלחת ונמסרו ל"ידידי ומכרי המשלחת" אחרים.
אבן קיסר
אבן קיסר בע"מ (לשעבר אבן קיסר שדות ים) היא חברה ציבורית העוסקת בייצור ושיווק של משטחי שיש מלאכותי לשימוש בעיצוב מטבחים, חדרי אמבטיה וחדרי שירותים, חיפוי וריצוף פנים ועיצוב פנים כללי. החברה בעלת פעילות בינלאומית עם חברות-בנות ב-6 מדינות ועם יותר מ-30 משרדים ונציגויות בכ-50 מדינות נוספות ברחבי העולם. החברה נסחרת בנאסד"ק בניו יורק. משרדי ההנהלה ממוקמים בקיבוץ שדות ים בישראל והמפעלים ממוקמים בישראל ובארצות הברית.
היסטוריה
לאחר שינוי המיקוד ממכירת ריצוף למכירת משטחי קוורץ והתבססות בשוק המקומי, החלה החברה לייצא את מוצריה למדינות השונות בעולם. ב-2005 נפתח מפעל נוסף באזור התעשייה בר-לב, סמוך לכביש עכו-צפת. ב-2006 השקיעה קרן ההשקעות "טנא" בחברה 25 מיליון דולר בתמורה ל-21.7% מהשליטה בה, מה שהוביל להקמת קו ייצור נוסף בבר-לב.
מאז החברה בשליטת קיבוץ שדות ים וקרן ההשקעות טנא (35%)
החל משנת 2008, החלה החברה להקים חברות בנות בשווקים המרכזיים שלה: אוסטרליה (2008), קנדה (2010), ארצות הברית וסינגפור (2011), ואנגליה (2017), זאת לצד פעילות באמצעות מפיצים מקומיים בכ-50 מדינות נוספות.
בשנת 2012 החלה אבן קיסר להיסחר בנאסד"ק שבניו יורק תחת הסימון CSTE.
בשנת 2015 חנכה אבן קיסר מפעל חדש בארצות הברית בהשקעה של כ-100 מיליון דולר. המפעל הוקם בריצ'מונד היל שבמדינת ג'ורג'יה ומספק משטחי קוורץ בעיקר לשווקים בצפון אמריקה, כמו גם למדינות נוספות.
בדצמבר 2022 הודיעה החברה על פיטורי 200 עובדים, ברובם במפעל בארה"ב, עקב ירידה בהכנסות.
במאי 2023 לאחר 35 שנים קיבוץ שדות ים סגר את המפעל למשטחי קווארץ, ו-150 עובדים יפוטרו. הפעילות תמוזג עם פעילות מפעל החברה באזור התעשייה בר לב
ביצועים פיננסיים
הביצועים של אבן קיסר מושפעים בעיקר ממגמות השוק בתחומי השיפוץ והבניה. בשנת 2016 היוותה תעשיית משטחי הקוורץ העולמית כ-16% מסך תעשיית המשטחים העולמית שמוערכת בכ-95 מיליארד דולר.
בשנת 2016 היו נתחי אבן קיסר בשוק משטחי הקוורץ בשווקים המובילים שלה כדלקמן: ישראל 84%, אוסטרליה 55%, קנדה 36% וארצות הברית 19%.
בפברואר 2012 הגישה אבן קיסר בקשה להנפקה ראשונה בשווי 115 מיליון דולר לוועדה לניירות ערך ולבורסה בארצות הברית ולהיסחר בבורסת נאסד"ק. בין החברות אשר לקחו חלק בהנפקה נמצאות ג'יי. פי. מורגן וברקליס. 6.7 מיליון המניות של אבן קיסר החלו להיסחר ברשימת הנאסד"ק ב-22 במרץ במחיר של 11 דולר למניה. באפריל 2013 מכרו קרן טנא וקיבוץ שדות ים מניות תמורת 181 מיליון דולר, לפי שער של 23.25 דולר למניה. לאחר המכירה החזיקה קרן טנא 1.7% ממניות החברה, וקיבוץ שדות ים החזיק ב-51% ממניות החברה.
בשנת 2016 רשמה אבן קיסר הכנסות של 539 מיליון דולר, סכום הגבוה ב-1.7% מהתחזיות. הרווח הנקי של החברה עמד על 74.6 מיליון דולר. בשנת 2017 עלו ההכנסות ל-588 מיליון דולר אך הרווח הנקי ירד ל-27.6 מיליון דולר, בין השאר בעקבות התגברות התחרות שגרמה להורדת שולי הרווח והליכים משפטיים כנגד החברה. בשנים 2018-2020 חלה ירידה הדרגתית בהיקף ההכנסות והרווח של החברה עד להכנסות של 486 מיליון דולר ורווח של 7.6 מיליון דולר בשנת 2020
סיליקוזיס אבן מלאכותית
במרץ 2010 התפרסם תחקיר של התוכנית "עובדה" בקשר למחלת הסיליקוזיס בקרב מעבדי שיש אבן קיסר בישראל. בשנת 2012 פרסמה קבוצת חוקרים רפואיים מחקר בכתב העת הרפואי Chest בו נאמר כי עובדי שיש המעבדים אבן מלאכותית, נמצאים בסיכון גבוה פי 14 ללקות במחלת ריאות חסימתית קשה, בשם סיליקוזיס. המחלה כונתה במאמר בשם "סיליקוזיס אבן קיסר" (CaesarStone Silicosis), מאוחר יותר תיקנה מערכת כתב-העת Chest את המאמר בהשמטת המילה Caesarstone משמו.
בדצמבר 2013 ניתן פסק דין ראשון בתביעת מעבד שיש נגד אבן קיסר ומדינת ישראל. בפסק הדין נקבע כי החברה התרשלה באי אזהרת מעבדי השיש (אולם נקבע כי החל מ-2010 מזהירה אבן קיסר כנדרש), כי המדינה כשלה בפיקוח ובאכיפת תקנות הבטיחות וכי לתובע עצמו אשם תורם מאחר שידע על הסיכונים בעבודתו ועל אמצעי הבטיחות והזהירות שצריך לנקוט בהם. בשנת 2015, לאחר שאבן קיסר הגיעה להסכמה עם מדינת ישראל באשר לאחריותן היחסית לתשלום פיצויים לנפגעי מחלת סיליקוזיס בעשרות תביעות בבתי משפט שונים בישראל, בוטל פסק הדין על ידי בית המשפט העליון והוחלף בהסכם שבין אבן קיסר למדינת ישראל.
רחוב קרן היסוד (קריית ביאליק)
קרן היסוד הוא רחובה הראשי של קריית ביאליק. אורכו 1.6 ק"מ.
גאוגרפיה
בקצה הרחוב מדרום ניצב בית כץ, שהיה בית האבן הראשון שנבנה באזור זבולון, ונבנה על ידי אפרים וסבינה כץ. בני הזוג עלו למקום מרומניה בשנת 1924 ובנו צריף שנשרף במאורעות תרפ"ט. במקומו בנו בית אבן. בשנת 1934 נוסדה בסמוך קריית ביאליק. ב-1958 החכיר כץ את ביתו לאגודה ההדדית קריית ביאליק במחיר סמלי של פרוטה אחת, לצורכי ציבור. בשנת 1962 בנתה האגודה מבנה ששימש כבית התרבות של היישוב, ששימש למשך 45 שנה.
במרכז הרחוב ניצב מרכז הקניות "מרכז סביניה".
גדס"ר 288
גדס"ר 288 היה גדוד סיור תחת אוגדה 146, שפעל בין השנים 1973–1974. הגדוד הוקם במרץ 1973 תחת אוגדה 146, וערך את אימון ההקמה במאי 1973.
במלחמת יום הכיפורים לחם הגדוד בקרבות בדרום רמת הגולן במסגרת הקרב על חושניה: הגדוד שחרר את תל סאקי ומוצב 116, נלחם בקרב תל ג'וחדר, כבש את תל פרס וצומת רפיד. כמו כן השתתף בקרב אום בוטנה. לאחר הפסקת האש ירד לתגבר את מערכי צה"ל מול איסמעיליה בגדה המערבית של תעלת סואץ. הגדוד פורק במרץ 1974.
היסטוריה
גדוד סיור 288 הוקם במרץ 1973 באוגדה 146 בפיקודו של האלוף מוסה פלד. הגדוד היה אחד מתוך מספר גדודי סיור שהוקמו בצה"ל בתחילת שנות ה-70. גדודי הסיור היו גדודים מעורבים של טנקים ונגמ"שים אשר היו תחת פיקודה הישיר של אוגדה.
הגדס"ר במלחמת יום הכיפורים
ביום הכיפורים התגייס הגדוד במחנה עופר צפונית לירושלים, ולמחרת נע על שרשראות לעמק הירדן בציר ירושלים-רמאללה-שכם-ג'נין-צמח. ב-8 באוקטובר הגדוד עלה לגולן דרך ציר כוּרסי עם כוחות אוגדה 146. הגדוד סופח לחטיבה 205 בפיקודו של אל"ם יוסי פלד, ולחם איתה בחזית רמת הגולן מול הצבא הסורי.
הגדוד עבר ללחום תחת חטיבה 4 בפיקוד יעקב הדר באותה הגזרה. לאחר סיום קרבות הבלימה עבר הגדוד ממזרח לקוניטרה ונפרש בתצפיות על התלים הגעשיים בדרום המובלעת. ב-17 באוקטובר התמקם הגדוד באזור חאן ארנבה, וב-18 אוקטובר התמקם לתצפיות בתל אל מל, תל שער, תל מסחרה ותל קרין. הגדוד השתתף בקרב אום בוטנה ותל-מסחרה, והשתתף בבלימת התקפות הנגד מצד צבא סוריה והכוחות העיראקיים והירדנים (חטיבת השריון הירדנית 40) שהגיעה לתגבור הכוח הסורי מדרום. ב-20 אוקטובר עבר הגדוד לחניון בכפרים נסג' ואטייחה ותצפיות לעבר תל חארה.
לאחר הכרזת הפסקת האש, נשלח הגדוד יחד עם אוגדה 146 וכוחות נוספים מפיקוד המרכז לתגבר את מערכי צה"ל בגדה המערבית של תעלת סואץ, הגדוד צורף ליחידות מול אסמאעיליה ממערב לתעלת סואץ, והשתתף בקרבות ההתשה מול כוחות מצריים, עד הפרדת הכוחות בין צה"ל לבין הצבא המצרי במרץ 1974.
עיקר הלחימה בוצע על ידי הטנקים, שהשמידו עשרות טנקי אויב, כשלוחמי הנגמ"שים והג'יפים מסייעים להם סיוע צמוד, הן בחילוץ ובפינוי נפגעים והן בחימוש ותדלוק הטנקים בסמוך לקו הלחימה. פלוגת המפקדה של הגדוד יזמה אספקת תחמושת ודלק, פרסה את תחנת האיסוף הגדודית, החזירה טנקים פגועים לכשירות והשתלבה ביחד עם סיירי הגדוד באבטחת הטנקים בלילות, כדי לאפשר לצוותים לאגור כוח לקראת המשך הלחימה. פעולות אלו אפשרו רצף לחימה.
במהלך המלחמה איבד הגדוד 9 מלוחמיו. לאחר המלחמה, במרץ 1974, פורק הגדוד.
אנדרטת גדס"ר 288
לזכר נופלי הגדס"ר במלחמת יום הכיפורים הוקמה אנדרטה בפארק העוצבות ביד לשריון.
סוזן וואלקין
סוזן וואלקין לבית מונייה (בצרפתית: Suzanne Voilquin; 1801 – דצמבר 1876 או בינואר 1877) הייתה פמיניסטית, עיתונאית, מיילדת וסופרת שערכה מסעות בעולם. מוכרת בזכות תפקידה כעורכת עיתון טריבון לנשים, שהיה עיתון פמיניסטי ראשון לנשים ממעמד הפועלות, ובזכות האוטוביוגרפיה שלה, "זכרונות של בת העם" או "הסן סימוניאנית במצרים". (Souvenirs d’une fille du peuple: ou, La saint-simonienne en Égypt)
ראשית חייה
סוזן וואלקין (לבית מונייה) נולדה בפריז בשנת 1801 למשפחה ממעמד הפועלים. אביה היה כובען שהסתבך כלכלית. היא קיבלה חינוך במנזר. הוריה שהיו אנשים צעירים בתקופת המהפכה הראשונה הורישו לה את המודעות לחופש ושוויון אך חוויותיה כאישה צעירה לימדו אותה אחרת: בנעוריה נשאה בעול הטיפול באמה הגוססת שהתביישה להתלונן בפני רופא על כאבים בחזה והיא בעצמה נאנסה. עבדה כרוקמת כדי לסייע בפרנסת המשפחה וגידלה את אחותה הצעירה.
ה"טריבון לנשים"
גם בתנועה, בשנות פעילותה, היו מאבקי כוח בתוך הסן סימוניאנים. אלפנטין, שהיה אביה הרוחני של סוזן וואלקין, תמך בפומבי בזכויות נשים ובצעדה הבא, כתיבה עיתונאית והוצאת עיתון פמיניסטי, אך מאידך הדיר אותה ואת חברותיה ממעגלי ההשפעה והדיון בתנועה. בין השנים 1832–1834, וואלקין כתבה וערכה את "טריבון לנשים", העיתון הפמיניסטי הראשון, של מעמד הפועלים וחתמה בשמה הפרטי: סוזן. עורכות העיתון דחו את השימוש בשמות משפחה, אשר לדעתן הכפיפו את הנשים לאבותיהן או בעליהן. היא וכותבות אחרות, כולל מארי ריין גינדורף ודזירה גיי (Désirée Gay ; ז'אן דזירה וורט גיי) הדגישו את הצורך להכיר בזכות נשים לגירושין, חינוך ועבודה. וואלקין הדגישה בכתיבתה גם את הצורך של אמהות בהגנה. בשנת 1834 פרסמה גם את "החוק שלי לעתיד" (Ma loi d’Avenir) שכתבה עמיתתה לתנועה- קלייר דמאר, אחרי שהיא והמאהב שלה, פרה דסאר, התאבדו. היא הגיבה בכתיבתה על העדר ההוגנות כלפי נשים בחוקים האזרחיים.
עם שחרורו מהכלא של אנפנטין, בשנת 1834, סוזן קיבלה על עצמה את קריאת התנועה הסן סימיניאנית להפיץ את הבשורה שלה ברחבי העולם. היא הצטרפה לחברים צרפתים אחרים, מדענים ומהנדסים, כולל פרדיננד דה לספס, לנסיעה למצרים. בכך התחייבה לחיים של "תעמולה פעילה" שמשמעותם עבורה הייתה לפרנס עצמה בעבודה כדוגמה לאחרות ועידודן ללכת בדרכה.
נסיעות וחיי "תעמולה פעילה"
אנשים רבים במצרים היו בהסגר עקב מגפת הדבר ולכן היה קשה למצוא עבודה. וואלקין התפרנסה בתחילה מכביסה לאחרים. פגשה רופא צרפתי אשר היה מוכן ללמד אותה את המקצוע בתמורה למתן שיעורים פרטיים לילדיו המצריים. היא למדה ערבית, למדה רפואה תוך כדאי טיפול בחולים ובהרמונות נשים בהם ביקרו לצורך טיפול בחולות, כשהיא לובשת לעיתים קרובות בגדי גברים. היא נדבקה במחלה ושרדה, אך רבים מחבריה, כולל הרופא ומשפחתו, נפטרו. לאחר שכשלה תוכניתה להקים בית חולים לנשים, חזרה לצרפת.
בצרפת, וואלקין הוסמכה כמיילדת, למדה הומיאופתיה, והמשיכה לעבוד למען נשים. ניסיון שלה להקים אגודה לעזרת אמהות צעירות ב-1838 כשל. שוב התקשתה במציאת עבודה, בין היתר משום שבאותה תקופה הוחלפו המיילדות הנשים ברופאים גברים. בשל הצורך לפרנס את עצמה, את אביה החולה ואת אחיה, שהיה אסיר פוליטי, נסעה סוזן לרוסיה בשנת 1839, בלווית אחייניתה שהייתה לה כבת. חייהן היו קשים בסנט פטרסבורג. היא מצאה מעט עבודה, אך קור החורף הכריע את בריאותה והיא חזרה לצרפת בשנת 1846.
רוחות חדשות נשבו בצרפת בפרוץ המהפכה הצרפתית של 1848 והמאבק על זכויות נשים שוב עלה לכותרות. וואלקין הצטרפה לפמיניסטיות סן סמיניאניות אחרות כמו יוג'ין ניבוייט (Eugénie Niboyet), פאולין רולנד (Pauline Roland), ז'אן דראוון (Jeanne Deroin), דזירה גיי ואליסה למונייה (Élisa Lemonnier) במאבק למען תעסוקת נשים, חינוך, השתתפות שוויונית במרחב הציבורי ותנאי עבודה הוגנים למורות, מינקות, תופרות ומיילדות. היא הקימה ארגון לתמיכה במינקות מקצועיות וכן יסדה את "החברה המאוחדת למיילדות". היא כתבה על כך רבות ב"קול הנשים", עיתון פמיניסטי חדש שהטיף לחינוך ושחרור נשים ויצא בפריז. סביב המהומות ברפובליקה, העדר מימון ופעילות ממשלתית עוינת, עזבה שוב את צרפת, הפעם ללואיזיאנה, בשנת 1848. שם הצטרפה לצרפתים "אוטופיסטים" שהתיישבו בניו אורליאנס כמה שנים קודם לכן ונשאו את דגל התמיכה בפמיניזם והתנגדות לסחר עבדים. סוזן וואלקין זכתה לראות את תוצאות מלחמת האזרחים וקיוותה כי זכויות הנשים תוכרנה בעקבותיה. מבחינה אישית, חוותה את פטירת אחותה שאצלה גרה בניו אורליאנס, 1849 והפסידה את כל חסכונותיה עקב מאורעות המלחמה. חזרה לצרפת בשנת 1860. בנאמנות לעיקרון התעמולה הפעילה, כתבה את זכרונותיה בספר כדי להשאיר אחריה מורשת כתרומה למאבק. האוטוביוגרפיה שלה זכרונות בת העם,או בשמה הנוסף סנט סימוניאנית במצרים יצאה לאור בשנת 1866.
סוזן וואלקין נפטרה בפריז בדצמבר 1876 או בינואר 1877.
צי האוויר השישי (לופטוואפה)
צי האוויר השישי (בגרמנית: Luftflotte 6) היה אחד היחידות שלחמו במסגרת הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
צי האוויר הוקם ב-5 במאי 1943 מ"פיקוד הלופטוואפה מזרח", והוא לחם בקרבות השונים בחזית המזרחית. פעילותו המשמעותית הראשונה הייתה בקרב קורסק, שם לחם בכפוף לקבוצת ארמיות מרכז. בספטמבר 1943 עבר צי האוויר לאזור מינסק, ובמהלך מבצע בגרטיון הוכה קשות על ידי חיל האוויר הסובייטי.
בינואר 1945 לחם צי האוויר במבצע ויסלה-אודר, ולאחר מכן סייע לכוחות שלחמו במצור על ברסלאו. על אף שהיו תחת פיקודו מספיק מטוסים, לא הצליח צי האוויר כמעט לפעול, עקב מחסור חריף בדלק. באפריל 1945 הוצב צי האוויר בדרום גרמניה, ולאחר כניעת גרמניה הנאצית ב-8 במאי 1945 פורק צי האוויר.
יאקימה
יאקימה (באנגלית: Yakima) היא בירת מחוז יאקימה במדינת וושינגטון בארצות הברית. העיר נמצאת במקום בו נהר נצ'יז (Naches) נשפך לנהר יאקימה, במרחק של כ-100 קילומטרים דרום-מזרחית להר ריינייר. בעיר מתגוררים 91,067 תושבים (נכון ל-2010), ובמטרופולין של העיר מתגוררים 243,231 תושבים (נכון ל-2010).
היסטוריה
במקום בו נמצאת העיר היום ישב שבט היאקמה, אשר שמו המעוות, יאקימה, הפך לשם האזור.
אנשים התחילו להתיישב באזור מתחילת המאה ה-19. בהדרגה נוצרו חיכוכים בין המתיישבים והילידים שהגיעו לשיא במלחמת יאקימה שפרצה ב-1855. ארצות הברית ניצחה במלחמה והיאקמה נדחקו דרומה, ל"שמורת האינדיאנים יאקמה" (Yakama Indian Reservation).
ב-1865 הוקם באזור מחוז יאקימה. כעבור 20 שנה החלה בנייתה של מסילת רכבת באזור. במהלך העבודות הוקמה ההתיישבות "נורת' יאקימה", אשר נוסדה באופן רשמי ב-27 בינואר 1886 והפכה לבירת המחוז. ב-1918 שמה שונה ל"יאקימה" בלבד.
כלכלה
כלכלת העיר מתבססת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול כשותנית, פירות שונים כמו תפוחים ואפרסקים, פלפלת, תירס ושעועית. כמו כן יש ביאקימה תעשיית ייצור יין מתפתחת.
חינוך
בעיר נמצאת אוניברסיטת מדעי הבריאות של אזור הפסיפיק נורת' ווסט.
תחבורה
בעיר עובר כביש בין-מדינתי 82, המקשר בין מדינת אורגון והעיר הקטנה אלנסבורג צפונית ליאקימה.
Left 4 Dead 2
Left 4 Dead 2 (ידוע גם בתור L4D2) הוא משחק אימה-הישרדות מגוף ראשון המתבסס על שיתוף פעולה בין שחקנים ברשת. המשחק פותח על ידי חברת Valve והופץ על ידי Valve ו-Electronic Arts. זהו משחק המשך למשחק Left 4 Dead.
בדומה למשחק המקורי בסדרה, העלילה במשחק מתרחשת לאחר התפרצות מגפה אפוקליפטית הגורמת לאנשים להפוך לזומבים. עלילת המשחק מתרחשת בדרום ארצות הברית - הוא מתחיל בסוואנה שבג'ורג'יה ומסתיים בניו אורלינס שבלואיזיאנה. העלילה מתמקדת בארבעה ניצולים חדשים אשר חסינים למגפה שנאלצים להיאבק בהמוני בני אדם הנגועים במגפה שהפכה אותם לזומבים. הניצולים חייבים להילחם בזומבים לאורך השלבים השונים ולהצליח להגיע בשלום לבתי מסתור שונים, כאשר המטרה הסופית היא להגיע לנקודת ההימלטות בסיום המשחק.
המשחק משתמש בטכנולוגית אינטליגנציה מלאכותית חדשה המכונה "הבמאי", אשר שולטת במתרחש במשחק ומאזנת אותו תוך כדי התקדמות.
הניצולים
בדומה למשחק הקודם בסדרה, משחק זה מתמקד בארבע דמויות:
הנגועים
במשחק קיימים כמה נגועים בעלי יכולות מיוחדות:
יחיאל אבן צור
יחיאל אבן צור (נולד ב-5 בפברואר 1962) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת המגן השמאלי. אבן צור מזוהה בעיקר עם קבוצת בית"ר תל אביב, בה שיחק במשך רוב הקריירה שלו. היה ידוע בכינויו "אבן".
קריירה
אבן-צור נולד בעיר מקנס שבמרוקו. כשהיה בן שנתיים עלה עם משפחתו לישראל, והם השתכנו בעיר רמלה. הוא החל את קריירת הכדורגל בקבוצת הנוער של נוה-דוד רמלה. לאחר מכן שיחק בבוגרים בהפועל מרמורק ובבית"ר רמלה.
ב-1984 לאחר פרשת קובלנץ שגרמה למכבי תל אביב לאבד את השחקנים, מאיר חנוכה שירד מישראל וחי קרייס שהורחק לתקופה ארוכה, החליט מאמנה יצחק שניאור להביא לקבוצה את המגן אבן-צור מבית"ר רמלה, שהיה אז שחקן לא מוכר. במכבי תל אביב התפרסם אבן-צור עקב משחקו האגרסיבי, שגרם לו לצבור כרטיסים צהובים רבים יחסית לכמות משחקיו, ובשל כך כונה "אבן". במכבי תל אביב ספג אבן צור כרטיס אדום אחד אחרי ביצוע עבירה קשה ויוצאת דופן הזכורה לאוהדי הכדורגל ותקשורת הכדורגל שנים רבות לאחר מכן, שביצע נגד שחקנה של מכבי נתניה, יגאל מנחם במהלך משחק הליגה נגדם.
לאחר מכן החליט מאמנה של בית"ר תל אביב דוד לויאן, להביא אותו לקבוצה ששחקה בליגה הארצית בעונת 1985/1986. איתה הצליח אבן-צור לעלות לליגה הלאומית, ושם שיחק עד 1991. לאחר מכן שיחק עוד עונה בהפועל באר יעקב, עד שפרש מכדורגל בשנת 1992 בגיל 29 בלבד, עקב בעיות בגב.
חיים אישיים
אבן צור מתגורר בבאר יעקב. הוא גרוש ואב לשני ילדים.
לאחר פרישתו מהכדורגל, נהיה אבן-צור נהג מונית. כיום עובד כפקח בעיריית תל אביב.
בית החולים סנט ג'וזף
היסטוריה
מסדר האחיות סנט ג'וזף של ההתגלות הקים ב-1851 את בית החולים סן לואי סמוך לחומת העיר העתיקה. לאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות נקבע קו הגבול בין ישראל לירדן סמוך לבית החולים, הוא נותר בצדו הישראלי קרוב לקו העירוני, ונמנעה הגישה אליו לתושבי העיר העתיקה ומזרח ירושלים. לכן הוחלט להקים בית חולים חדש במזרח העיר בשכונת שייח' ג'ראח. הקמת בית החולים החלה בשנת 1954 והבנייה הושלמה בשנת 1956. מסדר האחיות הוקם כדי לשרת את העניים וחסרי הכול, לספק עזרה לכול חולה ללא הבדל דת או גזע, מין או תרבות, סגנון חיים או מצב כלכלי. ובית החולים משרת את כל מי שפונה אליו. מסדר האחיות סנט ג'וזף משרת גם במקומות אחרים בישראל כגון רמלה, יפו, נצרת, אבו גוש, אעבלין, ופסוטה, ובשטחי הרשות הפלסטינית: שכם, רמאללה ובית לחם.
חלק מתקציב בית החולים מומן מתרומה שנתית של ממשלת ארצות הברית, אך בספטמבר 2018 החליט הנשיא דונלד טראמפ לקצץ יותר מ-20 מיליון דולר מהתמיכה האמריקאית שניתנה לבתי החולים הערבים במזרח ירושלים, כולל לסנט ג'וזף. כן תורמים לבית החולים איחוד האמירויות הערביות, עומאן, הוותיקן, וארגוני צדקה בצרפת.
משבר הקורונה
במהלך מגפת הקורונה בית החולים סנט ג'וזף היה הראשון במזרח ירושלים שפתח מחלקת קורונה. כמחווה של רצון טוב, בערב יום העצמאות ב-28 באפריל 2020, פנה ראש העירייה משה ליאון לחיל האוויר וביקש לשנות את המסלול של מטס חיל האוויר כאקט הצדעה לאנשי הרפואה, כך שיחלוף גם מעל סנט ג'וזף בנוסף לבתי החולים הדסה ושערי צדק.
בשיא המגפה, בינואר 2021, המשיך בית החולים סנט ג'וזף להיות בית חולים העיקרי בו טופלו חולים ממזרח ירושלים.
הלוויית שירין אבו עאקלה
ב-13 במאי 2022, יצאה מבית החולים הלווייתה של שירין אבו עאקלה, עיתונאית ערבייה פלסטינית שעבדה ברשת אל-ג'זירה, ונהרגה מירי בעת שסיקרה עם צוות החדשות שלה עימות בין פלסטינים חמושים במחנה הפליטים ג'נין. המשטרה התעמתה עם המלווים ושוטרים תקפו את נושאי הארון באלות ורימוני הלם, תקרית שזכתה לגינוי נרחב ברחבי העולם.
שירותי הרפואה בבית החולים
בבית החולים 73 מיטות, שלושה חדרי ניתוח, מחלקת רדיולוגיה, אולטרה סאונד, יחידה לטיפול נמרץ, מחלקת כירורגיה כללית, מחלקה נוירולוגית, מחלקה אורולוגית, מחלקת רפואת אף אוזן גרון, מחלקה גניקולוגית ומחלקת לב וכלי דם. בית מרקחת ומעבדה הפועלת 24 שעות ביממה. בית החולים מציע גם שירותים שונים במסגרת הקהילה. חדר הלידה של בית החולים דוגל בלידה טבעית, לרבות לידה במים.
מיקום ומבנה בית החולים
בית החולים ממקום בחלקה הצפוני של שכונת שייח ג'ראח, במתחם הנמצא בין הרחובות, דרך שכם, ראע'ב נשאשיבי וקלרמון גנו. אזור זה יועד למתחם של מוסדות ציבור ובתי חולים, על פי תוכנית בניין עיר לירושלים שהכין האדריכל הבריטי הנרי קנדל, בשנת 1944. בצדו השני של רחוב נשאשיבי הוקם גם בית החולים סנט ג'ון, מצדו השני של רחוב קלרמון גנו הקימה ממשלת ירדן בית חולים ממשלתי. לאחר מלחמת ששת הימים החליטה ממשלת ישראל להפקיע את רוב המתחם והקימה בו את קריית הממשלה - מזרח ירושלים. בית החולים הממשלתי הירדני הועבר לרשות משטרת ישראל והפך לחלק ממתחם המטה הארצי. מגרש ריק צמוד לבית החולים, בפינת הרחובות קלרמון גנו ודרך שכם, שיועד במקור להרחבת מבנה בית החולים סנט ג'וזף, נמסר בשנת 1997 לתנועת ההתיישבות אמנה. לאחר מאבק משפטי ממושך שנכשל נגד ההפקעה, חנכה "אמנה" במגרש בניין משרדים המשמש כמטה שלה.
לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטאדט (1757–1830)
לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטאדט (בגרמנית: Louisa, von Hessen-Darmstadt; 30 בינואר 1757 – 14 בפברואר 1830), הייתה נסיכה גרמנית, ולאחר מכן הדוכסית הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך.
ביוגרפיה
לואיזה נולדה ב-30 בינואר 1757 בברלין שהשתייכה לממלכת פרוסיה, ללודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט, ולקרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וקרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן.
אחת מאחיותיה, פרדריקה לואיזה, הייתה נשואה לפרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה. כשקיסרית רוסיה יקתרינה השנייה חיפשה בשנת 1773 כלה מתאימה לבנה פאבל, יורש העצר בן ה-19, היא התייעצה עם ידידה פרידריך השני, מלך פרוסיה, שהציע את אחת משלוש בנותיו הלא נשואות של לודוויג התשיעי. הקיסרית, שלא ידעה איזו מבין שלוש הנסיכות לבחור לבנה, הזמינה את לואיזה יחד עם אחיותיה אמליה ווילהלמינה יחד עם אימן, קרולינה, לביקור בחצר המלוכה הרוסית.
הנסיכות נסעו דרך ברלין לנמל, בו ארבע ספינות רוסיות שנשלחו על ידי הקיסרית לקחו אותן לרוסיה. מפקד הצי הקטן היה חברו הטוב ביותר של הנסיך פאבל, הרוזן אנדריי רזומובסקי, שנשבה בקסמיה של אחותה וילהלמינה מיד. יומיים לאחר הגעתן לסנקט פטרבורג בחר הנסיך הגדול פאבל באחותה וילהלמינה ככלתו.
ב-3 באוקטובר 1775 התחתנה לואיזה עם קרל אוגוסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, זמן קצר לאחר שתפס הלה את השלטון.
בשנת 1806 נכבשה הדוכסות על ידי הכוחות הצרפתיים, אולם לואיזה שכנעה את נפוליאון להשאיר את הדוכסות בידי בעלה, בתנאי שיבטל את בריתו עם פרוסיה. במהלך קונגרס וינה בשנת 1815 שודרגה הדוכסות לדוכסות גדולה, ולאחר מכן פעלה לואיזה לכינון היחסים הדיפלומטיים של הדוכסות. בשנת 1825 נחגגה חתונת הזהב של קרל אוגוסט ולואיזה, וב-14 בפברואר 1830 מתה לואיזה בויימאר.
משפחתה
ב-3 באוקטובר 1775 התחתנה לואיזה עם קרל אוגוסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, ממנו נולדו לה 7 ילדים:
כשל בהשתלת עוברים חוזרת
כישלון בהשתלת עוברים חוזרת (באנגלית: Repeated implantation failure) הוא כישלון השתלת העובר בדופן הרחם לאחר טיפול פוריות. מידת הצלחת ההשתלה נקבעת לאחר צילום אולטראסאונד בו נראה השק המכיל את העובר המתפתח ברחם האם בין הימים השישי והשביעי לאחר טיפול הפוריות. ישנו הבדל בין כישלון בהשתלת עוברים חוזרת לבין טיפול פוריות חוזר. טיפול פוריות חוזר הוא מונח רחב הכולל בתוכו את כל סבבי טיפולי הפוריות שלא הסתיימו בהריון. מנגד, כישלון בהשתלת עוברים חוזרת מתייחס באופן ספציפי לשלב בו נכשלה השתלת העובר בדופן הרחם.
גורמי סיכון אימהיים
במהלך ההשתלה, העובר חייב לעבור דרך שכבת האפיתל ברירית הרחם לפני שהוא מתפשט ומושתל בשכבת הסטרומה. גורמים אימהיים כדוגמת פגם תוך רחמי מולד, סיבים, פוליפים ברירית הרחם, הידבקות תוך רחמית, אנדומיוזיס, קרישיות יתר ואנדומיטריוזיס יכולים להפחית את סיכויי ההשתלה וכתוצאה מכך השתלת העובר תיכשל.
חריגות מולדות ברחם
הפרעות מולדות ברחם מתרחשות במהלך ההתפתחות העוברית של האם.
גני הוקס
שני גנים מסייעים בזיהוי ההתפתחות ופתיחות רירית הרחם והרחם. גנים אלו נקראים 11,HOXA 10 ותפקידם לשנות את המקטע העליון של הרחם למבנה דמוי חצוצרת הרחם וליצור רחם מוקטן הנראה נורמלי. העובר מועבר לשכבה התחתונה של הרחם ולא מתאפשרת השתלה בדופן הרחם כך של-HOXA 10 השפעה רבה על הרחם. מוטציות של HOXA11 משנות את התפתחות בלוטת רירית הרחם ומפחיתות את הפרשת הגורם המעכב לוקמיה (LIF) הנדרש לצורך השתלה.
פיברואידים
פיברואידים הם גידולים שפירים הנמצאים בשריר החלק של הרחם, לרוב הם א-סימפטומטיים אך עלולים לגרום לכאבי אגן. הם משפיעים על שיעורי ההשתלה על ידי שינוי הצורה והרכב הציטוקינים של הרחם. הסרת שרירנים תת-ריריים הראתה כי היא מגבירה את שיעורי ההשתלה.
פוליפים ברירית הרחם
פוליפים ברירית הרחם הם גידולים שפירים הנמצאים ברחם וגורמים לאי פוריות נשית. ישנו מחקר מוגבל העוסק בשאלה האם הסרתם מגדילה את הסיכוי להשתלה ולהריון.
הידבקויות תוך רחמיות
הידבקויות תוך רחמיות (תסמונת אשרמן) מתרחשות מרקמת צלקת בתוך הרחם הגורמת לסגירת חלק הרחם או כולו. ההידבקויות מונעות השתלות עוברים על ידי הקטנת שטח הפנים והקטנת הקליטה. הידבקויות תוך רחמיות מתרחשות בדרך כלל לאחר שנגרם נזק לרירית הרחם, בין אם באמצעות הסרת הריונות לא רצויים, הפלה, זיהום ונזק כירורגי.
טרומבופיליה
טרומבופיליה היא מצב בו הדם נקרש יתר על המידה ובכך מוגבר הסיכון הקרדיווסקולרי, כלומר הפרט נמצא בסיכון גבוה יותר להתקפי לב, שבץ מוחי או דלקת קרום העורקים. במהלך ההריון אפשר וזרימת הדם לשליה ולדופן הרחם תופרע על ידי מצב זה. זה יכול להוביל לירידה בקליטה של דופן הרחם להריון ועלול להוביל להפלה בהמשך. עם זאת, לא ניתן לדעת כיצד מצב זה משפיע על כישלון השתלת העוברים ולכן כל מקרה צריך להיבחן על בסיס אישי על ידי קלינאי.
חריגות גנטיות גבריות
לאיכות הזרע המפרה את הביצית ישנה השפעה מרכזית על איכותו הכללית של העובר. כמו כן, חריגות בפיצול דנ"א ובהסדרים כרומוזומליים הם הגורמים העיקריים לסטייה גנטית אצל גברים העלולות להשפיע על איכות העובר. פיצול הדנ"א מתרחש כאשר מפרידים את גדילי הדנ"א לשני גדילים נפרדים, וכך משתבש המידע הגנטי המקודד בגנים. לחומרת הפיצול השפעה ישירה על תפקודם של הגנים העשויים להיות חיוניים להישרדותו של העובר במהלך ההשתלה ואף עלולה לגרום לתפקוד לקוי של גנים אלו. פיצול זה עשוי להתרחש באופן ספונטני בתאים העוברים מוות תאי מתוכנת (אפופטוזה), בהם הדנ"א מתפרק על ידי אנזימים הנקראים אנדונוקליזות. עם זאת, כיוון שהדנ"א הגברי אינו מופעל במשך שלושת הימים הראשונים להפריה, במקרים רבים ישנו קושי באבחון חריגות גנטיות בזרע עצמו. זאת, בשל העובדה כי מחקרים מורפולוגיים עשויים לזהות איכות גבוהה של ביצית כאשר ישנה העברה ראשונית, אך בעקבות פיצול הדנ"א בזרע, העובר ימות כעבור שלושה ימים של גדילה.
חריגות גנטיות נשיות
איכות הביציות היא תורמת עיקרית לאיכותם הכוללת של העוברים מכיוון שהדנ"א של הביצית מעורב משמעותית במהלך שלושת הימים הראשונים של צמיחת העוברים לאחר ההפריה. מקור עיקרי לחריגות גנטיות הם ההתקות המאוזנות. ההתקה כוללת חילופי קטעי כרומוזומים שאינם זוג הומולוגי. ברוב המקרים, נוצרים תעתיקים מאוזנים, שבהם הדנ"א לא נאבד ולכן הוא בדרך כלל ללא תסמינים. עם זאת, ככל שנוצרים תאי זוויג בוגרים (גמטיות), סביר להניח כי לשני שלישים מן העוברים הנוצרים יהיו בעלי התקות שאינן מאוזנות בדנ"א אשר הופרה על ידי זרע עם התקה מאוזנת. מוטציות של הליך ההתקה יכולות להתרחש בכל נקודה במהלך ההפריה או אפילו במהלך החלוקה המיוטית הראשונה שעוברת הביצית במהלך חיי העובר.
תפקוד לקוי של רירית הרחם
הביצה הנקבית (ביצית) מוקפת בשכבת גליקופרוטאינים הנקראת רירית הרחם. כשההפריה מתרחשת, שכבה זו מתקשה כדי למנוע כניסת זרע נוסף וכדי לשמור על צורת הביצית המופרית (זיגוטה) כשהיא מתחלקת ליצירת בלסטוציסט. ברגע שמסת התא הפנימי – קבוצת התאים בתוך הבלסטוציסט ממנה נוצר העובר – מתחילה להתרחב, אנזימים של ליזין המופרשים על ידי מסת התא הפנימי יחלישו את המבנה הקשיח של הרירית. לבסוף, ייווצר קרע ברירית, וכך הבלסטוציסט יבקע ויושתל לדופן הרחם. כאשר רירית הרחם אינה מצטמקת כהכנה לקרע, נמנעת בקיעת הבלסטוציסט וכתוצאה מכך השתלתו. לכן, ייתכן וזאת הסיבה לכשל בהשתלת עוברים חוזרת. מידע זה נתמך על ידי מחקר לפיו שיעורי ההשתלות המוצלחות בקרב נשים שקיבלו סיוע בהליך בקיעת רירית הרחם – שימוש בכימיקל סינתטי להחלשה מלכותית של מעטפת זו – עלה.
אבחון סיבות כשל חוזר
על נשים שעברו כשל בהשתלת עוברים חוזרת לעבור בדיקות תפקוד שחלות במטרה לאבחן את רמת ההורמון המגרה זקיק, ההורמון האנטי מוליראני והורמונים אחרים אשר מצביעים על ההתנהגות הכוללת של מאגר השחלות. גם לבני הזוג הזכרים ניתן להציע לעבור בדיקות מעבדתיות במטרה לאבחן את תקינותו של הדנ"א של זרעם. דוגמה נוספת לשימוש בבדיקות גנטיות היא בדיקת הקריוטיפ שבה ייבדק זוג שעבר כשל בהשתלת עוברים חוזרת כדי לפסול את האפשרות לקיומן של התקות כרומוזומליות מאוזנות. כמו כן, ישנו שימוש בבדיקות אולטראסאונד כדי לפקח על ההתפתחות המורפולוגית ועל צמיחת הזקיק במהלך הפריה חוץ גופית, זאת בנוסף להערכת עובי רירית הרחם. היסטרוסקופיה היא חלק מהותי באבחון הפתולוגי שמבוצע לאחר הכשל בהשתלת העובר החוזרת והיא משמשת ככלי אבחון לדגימת צוואר וחלל הרחם.
דרכי התמודדות
יש לבצע סקירות מעמיקות של הגורמים הבסיסיים לאי פוריות של בני זוג עם מומחה פוריות מוסמך על מנת לקבל החלטות בנוגע לניהול נוסף. גורמי הסיכון שניתנים לשינוי כוללים עישון, צריכת אלכוהול ומדד מסת גוף. יש להמליץ לנשים שעברו כשל מסוג זה להימנע מעישון ומצריכת אלכוהול, ועל בני הזוג הזכרים לשקול להפסיק הרגלים אלו גם הם בעקבות הפגיעה האפשרית בספירת הזרע, בדנ"א הזרע ובניעותו. מדד מסת גוף אידיאלי לנשים שעברו הליך זה הוא בין הערכים 19 ל-29. יומלץ לנשים הסובלות מהשמנת יתר לשקול תוכניות מובנות להרזיה וביצוע אימון גופני תדיר ואף ניתוח בריאטרי כתוצאה ממחסור פוטנציאלי של חומצה פולית, ברזל וויטמין בי 12.
נאהוקו ויהאשי
נאהוקו ויהאשי (ביפנית: 上橋 菜穂子; נולדה ב-15 ביולי 1962 בטוקיו, יפן) היא סופרת יפנית עטורת פרסים, הכותבת בעיקר ספרי פנטזיה אשר נמכרו בלמעלה מאחד עשר מיליון עותקים ביפן ואף עובדו לקומיקס, סדרת אנימה, תוכנית רדיו ותוכנית טלוויזיה מצולמת. נוסף על כך, היא בוגרת אוניברסיטת ריקיו ופרופסור לאנתרופולוגיה תרבותית בדגש על עמים ילידי אוסטרליה. בשנת 2014 קיבלה ויהאשי את פרס אנדרסן לספרות ילדים ונוער. כיום היא מתגוררת ליד טוקיו.
ילדות ונעורים
נאהוקו ויהאשי נולדה בקיץ של שנת 1962 בטוקיו, יפן. היא הבת הבכורה במשפחתה ויש לה עוד אח אחד. אביה היה אמן ואמה נהגה לספר לה סיפורי אגדות לפני השינה, דבר שלדעתה השפיע על יצירותיה בשנים שלאחר מכן. זמן קצר לאחר שאחיה הקטן נולד, עברה המשפחה להתגורר בפרבר על יד טוקיו.
כשהייתה מתבגרת החלה להתעניין במנגה ובספרי פנטזיה מהמערב כגון שר הטבעות וספריה של רוזמרי סוקליף. בתקופה זאת החלה לשאוף להיות סופרת.
השכלה וחיים אישיים
ויהאשי רכשה השכלה באוניברסיטת ריקיו ולמדה היסטוריה ואנתרופולוגיה תרבותית. לאחר מכן עשתה עבודת שטח באוקינאווה בשביל תואר שני באנתרופולוגיה תרבותית. משנת 1990 למדה במשך 20 שנה על דו-קיום רב תרבותי ואקולטורציה (תהליך בו חברה מסוימת מסגלת לעצמה תרבות של חברה או חברות אחרות). על מנת להתמיד בנושא, שהתה במערב אוסטרליה מספר חודשים בשנה, בעיקר בעיר מורצ'יסון (Murchison).
כיום ויהאשי היא פרופסור לאנתרופולוגיה תרבותית ובמשך שנים הרצתה באוניברסיטת "kawamura gakuen" לנשים וכתבה את ספריה תוך כדי עבודה במשרה מלאה במקום. כיום היא מלמדת במשרה חלקית על מנת להתמקד בכתיבת הספרים.
ויהאשי כסופרת
ספרה הראשון "seirei no ki" (העץ הקדוש) יצא בשנת 1989 בעת היותה סטודנטית. מאז שיצא הספר, ויהאשי כותבת ומוציאה לאור ספרים. בשנת 1996 פרסמה את ספר הפנטזיה "מורביטו: שומר הרוח" שנהפך לסדרה בת 12 ספרים ואף עובד לסדרת אנימה. הספר נהיה ללהיט וזכה במגוון פרסים. ספריה הרבים תורגמו בין היתר לאנגלית, גרמנית, צרפתית, איטלקית, פורטוגזית, ספרדית, שוודית, קוריאנית ומדרינית (בסין ובטיוואן). מאז שספרה הראשון יצא לאור ב-1989 ועד היום, ויהאשי לא חדלה מלכתוב ספרי ילדים ונוער. תחילה כסטודנטית, לאחר מכן כמרצה באוניברסיטה וכיום זהו עיסוקה העיקרי. בשנת 2014, זכתה בפרס אנדרסן לספרות ילדים ונוער, המכונה לעיתים כ"פרס נובל" הקטן, והוא הפרס הגבוה ביותר שסופר לילדים ונוער יכול לקבל. הפרס הוענק לה בזכות "תרומה מתמשכת לעולם ספרות הילדים". מלבד פרס זה, זכתה ויהאשי בעוד פרסים רבים.
ספריה המפורסמים ביותר של ויהאשי
● סדרת "מלך הצבי" (the deer king)
● סדרת "the beast player" (תורגם לאנגלית)
● קוטקי נו קאנטנה (koteki no kantana, beyond the werefox whistle)
● סדרת "מוריביטו" (moribito, תורגם לאנגלית)
בשנת 2007 עובד הספר הראשון לסדרת אנימה באותו השם (מוריביטו: שומר הרוח).
היריון כפוי
היריון כפוי (באנגלית: Forced pregnancy) הוא אילוץ אישה להרות בניגוד לרצונה ולהשאיר את ההריון. היריון כפוי עשוי להתרחש בשל מספר נסיבות. הוא עשוי להיות כחלק מנישואים בכפייה, בעילת שפחות ואף כחלק מטיהור אתני.
רפורמה במדיה
פעילי הרפורמה במדיה פועלים מתוך ההנחה כי התקשורת היא ספקית המידע העיקרית בחברה שמעצבת ומשפיעה על הלכי הרוח בחברה ובעלת תפקיד מרכזי במימוש חופש הביטוי, ונתינת במה למגוון התרבותי של החברה. על כן ישנה חשיבות מכרעת להיותה מונעת על ידי האינטרסים של הציבור.
היריון כפוי
ניסויים רפואיים
בתקופת הקיסרות של יפן, נשים אשר היו אסירות בבתי סוהר, אולצו להיכנס להיריון כדי להשתמש בהן לניסויים רפואיים. הניסויים הרפואיים נוהלו על ידי יחידה 731 של הצבא היפני.
רפורמה במדיה
מהי רפורמה במדיה
ההגדרה הרחבה של רפורמה במדיה מתייחסת לניסיון לבקר את התוכן והמבנה הנוכחי של המדיה הממוסדים. על מנת לבקר את המדיה ולשנותה יש להבין את המבנה שלה, מהיכן היא מתוקצבת או על ידי מי, רוטינות השידור ושיתוף המידע, מקורות המידע שלה, תרבות ההפקה וכדומה. במדינות רבות אמצעי התקשורת נשלטים בידי בעלי עניין מסחריים או פוליטיים ואלו פועלים על מנת למקסם את רווחיהם ולמען קידום האינטרסים שלהם. לאחר שהפרט מבין את המבנה המוסדי והבעלות על אמצעי התקשורת הוא יכול לבקר אותם באופן פעיל ולנסות לשנות אותם.
הרשת, כפלטפורמת תקשורת, מאפשרת לפעילויות מסוג של מחאה חברתית לקום ולהישמע. בכך, מצמצמת את הפער בין אקטיביזם אזרחי לאקטיביזם תקשורתי. תפקידה של התקשורת העכשווית הוא לנסות ולעצב מחדש את יחסי הכוחות כדי לחזק את ערכי הדמוקרטיה. רפורמה במדיה היא ייחודית בכך שהשינוי של המדיה הוא גם אמצעי וגם מטרה עבור תנועות חברתיות. עוצמתה הייחודית של התקשורת מאפשרת את מעורבותו של כוח אזרחי לפעול למען אינטרסים ציבוריים בפלטפורמות מדיה ובאמצעות רפורמות במדיה כביטוי מובהק לכך.
רפורמה במדיה מתבקשת בעת מצבים היסטוריים המוגדרים כ"צמתים קריטיים". חוקר התקשורת האמריקאי רוברט מקצ'סני מגדיר "צומת קריטי" כמצב היסטורי המתקיים כאשר שניים משלושת הקריטריונים הבאים מתרחשים: הופעתה של טכנולוגיה חדשה המערערת על הסדר הקיים או על טכנולוגיה קיימת, אמינותם של אמצעי התקשורת נפגעת ויורדת או משבר פוליטי מערער את האיזון בחברה ואת הסדר החברתי. כאשר קריטריונים אלו מתקיימים צומחות תנועות רפורמה המבקשות להשפיע ולשנות את המדיה הקיימים. הוכחות לכך, טוען מקצ'סני, הן עליית העיתונות המקצועית בשנת 1930 והתבססות הרדיו בשנים 1960 ו-1970, שבהן ניתן לראות כי במקביל צצו גם תנועות חברתיות שונות שהשתמשו במדיה על מנת ליצור שינוי מבני חברתי.
החברה המודרנית בת זמננו עוברת שינויים רבים הקשורים בין השאר בשינוי באמצעי המדיה. הסוציולוג הספרדי מנואל קסטלס הגדיר את החברה המודרנית "חברת הרשת" כמושג המתאר חברה שבה רשתות התקשורת חודרות לכל מקום, ללא הגבלת זמן ומרחב, על ידי ייצור עצמי והמוני של המשתמשים. בבסיסה נמצאות רשתות תקשורת להעברת מסרים מיידיים בין רבדים שונים בעת ובעונה אחת. מכיוון שהרשת משמשת כיום כפורום המעצב את דעת הקהל, במהירות אדירה, ישנה ירידה באמון ובלגיטימציה של התהליך הפוליטי והתרכזות באמצעי תקשורת ההמונים. כלומר, המציאות כפי שהיא מוצגת דרך תקשורת ההמונים נתפסת כאמינה ולגיטימית יותר מהמציאות שהוכתבה על ידי התהליך הפוליטי.
השפעתה של חברת הרשת על החברה המודרנית היא רק דוגמה אחת מני רבות לעליית כוחם של אמצעי המדיה והיחלשות כוחו של הממסד הפוליטי. מתוך כך עלה הצורך בשינוי הסדר החברתי הנוכחי, כפי שהושפע מאמצעי התקשורת, מקצוות שונים בחברה המודרנית.
בשנים האחרונות החלו להתפתח שלוש אסטרטגיות מובילות לשינוי במדיה. האסטרטגיה הראשונה כוללת שינוי מבני של המדיה על ידי עובדי המדיה עצמם, בין אם מדובר בעיתונאיים, יוצרים, ואנשי תקשורת, על ידי אתגור של המבנה הקיים של המדיה. שינוי פנימי זה לרוב נעשה על ידי הקמת ארגונים מקצועיים ואיגודי עובדים. פעולה זו מביאה לחיזוק העובדים וליכולת שלהם לשנות את מבנה המדיה הקיים כיום. האסטרטגיה השנייה היא יצירת מדיה אלטרנטיביים. הכוונה להקמת גופי מדיה אשר יתנו מקום לתפיסות חברתיות שונות, ויהיו מנותקים מן האילוצים וההשפעות המתקיימים בגופי המדיה המסורתיים. האסטרטגיה השלישית נוגעת לרמה הרגולטורית, שינוי מבני המדיה באמצעות חקיקה רגולטורית אשר תוביל לשינוי מבני בשוק התקשורת.
הקשר בין תקשורת, דמוקרטיה וצדק
תקשורת היא למעשה הכלי המשמעותי והחזק ביותר שמעצב את החברה וקובע את הלך הרוח בחברה, הן מבחינת לוח הזמנים הציבורי והן מבחינת אופי התכנים המופצים בכלי התקשורת. יורגן הברמאס מגדיר תקשורת על בסיס הבנת המונח צדק חברתי, והוא מעודד תקשורת המושתתת על עיקרון זה. עיקרון הצדק החברתי אם כך, מבסס את מוסד התקשורת על ערכים של שוויון וחירות, שבבסיסם הם ערכים דמוקרטיים. חברה דמוקרטית המאפשרת קיום של מוסד תקשורת תקין ומביאה לידי ביטוי את ערכי השוויון, החירות והקניין, לא רק בהיבט החוקתי אלא גם בהיבט המעשי-ביצועי והיא באה לידי ביטוי בריבוי ערוצי תקשורת, ריבוי תחנות רדיו ולוויין, ריבוי דעות, ריבוי תפיסות עולם(דוגמה לכך הוא הקמת ערוץ 7 ). כאשר הסמכות היא בידי המדינה בתחום מסוים, ואינה מאפשרת שוק חופשי וריבוי דעות, מוסד התקשורת נפגע בכך שערכים דמוקרטיים לא באים לידי ביטוי, לדוגמה חוק בזק, 1982. התקשורת משמשת ככלב השמירה של מוסד הדמוקרטיה, בכך שהיא למעשה כוח משמעותי בביקורת על מהלכי השלטון ובכך שהיא שומרת שהדמוקרטיה תישמר באופן המזוקק ביותר שלה (דוגמה לכך היא אתר החדשות "העין השביעית"). בדומה לחברות מערביות אחרות, התקשורת היא בעלת מעמד, השפעה וכוח בחברה הישראלית, והיא משקפת את מעמדם של אנשי התקשורת (עיתונאים, מנחים וכו') כגיבורי התרבות החדשים בחברה. עם זאת, בעשור האחרון ניתן להבחין בתהליך של דטרמיניזם טכנולוגי, המשפיע לרעה על עיצוב מוסד התקשורת בישראל וגורם ל"רעות חולות" בחיי החברה, כדוגמת התמכרות לצפייה, התפתחות מחשבה פסיבית וחשיפה לתכנים בעלי אופי אלים ושוביניסטי. כוחה של הדמוקרטיה הישראלית תלוי באופן ישיר בהתפתחות התקשורת ובמעמדה בחברה – כמוסד המאפשר פלורליזם של דעות והלכי רוח, ריבוי ערוצים, תכנים ו"פולמוס בריא בין קבוצות אינטרסים" ובכך מתחזק השיח החברתי והדמוקרטי. כיום ניתן לראות פעולות של שמירה על הקשר בין תקשורת, דמוקרטיה וצדק על ידי הקמת ארגוני חברה אזרחית בתחום התקשורת ועל ידי קיום עיתונות חופשית ביקורתית.
האינטרס הציבורי
כיום ישנם יותר ממאתיים ארגוני חברה אזרחית בישראל; חלקם עוסקים במדיה התקשורתית. מטרתם של ארגוני החברה האזרחית היא להביא לידי קיום של שתי תופעות נאו-ליברליסטיות, המחזקות את האיזון הדמוקרטי במדינה ואת זיקת הציבור לעניינים שעל סדר היום, כגון שחיתויות ומהלכים הנעשים רחוק מעיני הציבור. פגיעה במעמדם של ארגוני החברה האזרחית כמקורות קרבת אזרחים ומעורבותם בעשייה הפוליטית, ומסחור אותם גופים אזרחיים שאמורים להיות נקיים מאינטרסים כלכליים, פוגעים בצורה ישירה בהתנהלות דמוקרטית תקינה של המדינה, משום שהן למעשה מונעות מהאזרח הפשוט להבין מהליכים פוליטיים ולהיות יותר משפיע ומעורב בקבלת ההחלטות. דמוקרטיה בריאה מאפשרת איזון בין שלושת המגזרים (השלטוני, העסקי והשלישי) ומאפשרת הפרדה ברורה בין כל אלו לבין ארגוני החברה, בכך שגופי החברה האזרחית לא כפופים בעשייתם לחוקי השלטון והכלכלה, והם פועלים על מנת לאפשר שיקוף, מעקב וביקורת על גופי השלטון והכלכלה. גופי החברה האזרחית בתחום התקשורת הם ככלב שמירה לדמוקרטיה משום שמשימתם היא לחשוף שחיתויות ולנתר את המהלכים הפוליטיים ולהביאם לידיעת הציבור ובנוסף לייצג את הציבור בספרה התקשורתית. דוגמה לכך היא הסדרה "מגש הכסף", המשקפת באופן בהיר את הקשר בין דמוקרטיה, תקשורת וצדק לבין האינטרס הציבורי. דוגמה נוספת לפעילות מסוג זה היא מסעו של עורך הסרט "המדריך למהפכה", דורון צברי, בעקבות חשיפת שחיתות ברשות השידור ומאבקו במקבלי ההחלטות במוסדות השלטון על מנת לאפשר לציבור ייצוג מול גופי השלטון האחראים על עתידה של רשות השידור.
החברה האזרחית
החברה האזרחית היא זירה של מוסדות, ארגונים, רשתות ויחידים וערכיהם. חברה זו קשורה באופן ישיר לשוק החופשי, לחברה ולמדינה ומחויבת למערכת מוסכמת של חוקים אזרחיים. ההתאגדות בחברה נעשית מבחירה וזאת על מנת לקדם אינטרסים משותפים. פעולות אקטיביות מצד החברה האזרחית דרושות על מנת לתקן עיוותים הקיימים במבנה שוק התקשורת. חברה אזרחית היא חברה שמאפייניה ותכליתה נתונים לפרשנויות רבות. ישנם מספר עקרונות בסיסים לקיומה של חברה אזרחית: ראשית, החברה האזרחית מבוססת על רצוניות ולא על אכיפה. כלומר, האזרחים מעוניינים להשתייך לחברה ולהיות מעורבים במרחב הציבורי המשותף. שנית, בחברה זו ישנה הסכמה מצד האזרחים על פעולה לפי כללי משחק ובמסגרת החוק הקיים. שלישית, חברה זו היא פלורליסטית ובעלת דעות מגוונות.
עיוותים בשוק התקשורת
לכלי התקשורת תפקיד מרכזי במימוש חופש הביטוי, הן כספקי מידע ופרשנות, והן כנותני במה למגוון התרבותי של החברה הישראלית וההשקפות השונות הרווחות בציבור. לעיתים כלי התקשורת אינם מממשים את תפקידם ועקב כך נגרמים עיוותים שונים שעשויים לפגוע בחופש הביטוי ובאינטרס הציבורי עיוותים אלה מתבטאים בפן הפוליטי והכלכלי.
עיוות בפן הפוליטי בא לידי ביטוי בצנזורה היוצרת הטיה של המידע המוצג בתקשורת. היא נוצרת כתוצאה מלחצים פוליטיים ושליטה בערוצי התקשורת. דבר זה נעשה מצד גורמים פוליטיים המנסים לצנזר ולמנוע פרסום חומרים ביקורתיים והבעת דעות שמבקרות את השלטון. אחת הדוגמאות לסכנת הצנזורה הפוליטית בישראל היא למשל המליאה של רשות השידור שבה קבוצה מצומצמת, הממונה על ידי ראש הממשלה, מפקחת על התכנים המשודרים בערוצי רשות השידור. על כן, ישנה סכנה שחברי המליאה יושפעו מצד גורמים פוליטיים וכתוצאה מכך לא יפעלו למען האינטרס הציבורי.
בפן הכלכלי ישנו עיוות נוסף קרי הצנזורה הכלכלית, המתבטאת באינטרסים של בעלי כלי התקשורת כתוצאה מריכוזיות (אנכית ואופקית) ובעלות צולבת בשוק התקשורת. במסגרת זו, מספר מצומצם של בעלי שליטה מחזיקים ומממנים את אמצעי התקשורת (כגון: עיתון, ערוץ טלוויזיה), כך באפשרותם לסנן כתבות וסקופים שונים, או לחלופין לתת במה לכתבות המציגות אותם באופן חיובי. בצורה זו הם מנסים לכוון את דעת הציבור באופן שישרת אותם, כלומר בעלי אינטרסים יכולים למנוע כתבות שליליות או לקדם כתבות מפרגנות עליהם ועל העסקים השונים שלהם. לדוג' העיתון ידיעות אחרונות שייך למשפחת מוזס ולה שליטה גם על חברת נטלי (חברה למתן שירותי רפואה), על כן היא מרבה בכתבות חיוביות אודותיה. לאור עיוותים אלו, ישנו צורך בפעילות אקטיבית מצד החברה האזרחית לתיקונם.
אוסטרליה
מספר חוקים שעברו באוסטרליה בשנים האחרונות עוררו הדים בחברה האזרחית האוסטרלית ובתנועות רפורמה ביבשת. בשנת 2015 העביר הפרלמנט חוק שמחייב את ספקי האינטרנט והטלפונים הסלולריים לאחסן מידע על המשתמשים למשך שנתיים למרות מחאתם של רבים שטענו כי החוק גורם למעקב יתר על משתמשי האינטרנט ומאיים על יכולתם של עיתונאים לתקשר בחיסיון עם מקורותיהם. עוד באותה שנה תיקון חוק הגנת זכויות היוצרים באינטרנט העלה את דאגתם של ארגונים שטענו כי ניסוח התיקון נעשה בשפה מעורפלת ובכך יכול לשמש ספקי תוכן ומפרסמים לקידום האינטרסים שלהם. אספקט נוסף של החוק הוא העובדה כי מסמכים ממשלתיים מוגנים גם הם על ידי זכויות יוצרים ומגבילים את זכות הציבור לדעת. דוגמה לגופים הבולטים במעורבותם ביבשת הם בין היתר פדרציית העיתונאים העולמית IFJ – (Asia-Pacific Australia) המאגדת ארגונים באזור האסיה פסיפיק ולצד עבודתה בשיפור תנאי העסקתם של העיתונאים ואיכות העיתונות עוסקת גם בזכות לחופש הביטוי, זכות למדיה חופשית ולהתארגנות חופשית. ארגון MEAA( Media, Entertainment & Arts Alliance Australia)הוא גג לארגוני זכויות עובדים באוסטרליה הנאבק על עיתונות תחרותית, תנאי העסקה הוגנים לעיתונאים וזכות הציבור לדעת. מבין הקמפיינים הבולטים של הארגון הוא קמפיין "Hands off our abc"-קמפיין חברתי למען הרחבת התקציבים לדרמה אוסטרלית מקורית בערוץ השייך למדינה ולשם ייצוג הוגן לקשת רחבה יותר של החברה האוסטרלית. Walkley Foundation (Australia) הוא ארגון שנוסד על מנת לקדם מצוינות בעיתונאות בפורומים מגוונים ובעד דיון על השינויים המהירים בהתפתחות של העיתונות לשם חיזוק הדמוקרטיה. מבין פעילויות הארגון: ערבי מימון למען קמפיינים התומכים בחופש עיתונות, ושיתופי פעולה עם מדינות כמו הודו ודרום קוריאה בנושאי רפורמה במדיה.