cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וירצבורג
הקהילה היהודית בווירצבורג
ב-14 באוקטובר 1813 הוענק לרבה הראשי של המדינה, רבי אברהם בינג היתר מגורים בעיר. הוא העביר את לשכת הרבנות הראשית מהעיר היידינגספלד - (Heidingsfeld) הסמוכה, לווירצבורג. תחת הנהגתו שגשגה הקהילה, ונפתחו בה ישיבה, תלמוד תורה, בית כנסת וב-1828 כבר היו בעיר עוד שני בתי מדרש ושבעה בתי כנסת בבתים פרטיים. היהודים הלכו ונעשו גורם כלכלי משמעותי במסחר העירוני. התפתחות הקהילה היהודית הזניקה את העיר קדימה מבחינה כלכלית, אולם בד בבד עם התחזקות המסחר בידי הסוחרים היהודים, הסוחרים הוותיקים בעיר החלו בגילויי אנטישמיות. בגלל השפעת בעלי ההון היהודיים על שלטונות המדינה, לא העזו מתנגדיהם לנסות לסלקם מהעיר, אך לכל הפחות ניסו להצר את צעדיהם. ב-2 באוגוסט 1819 למחרת תשעה באב החלו פרעות בעיר. במהלך התקופה שלפני פרוץ המאורעות החלו תושבי העיר לקרוא כלפי היהודים ברחובות בקריאת הגנאי "הפ-הפ" (המשמשת בדרך כלל כביטוי לזירוז צאן), ולכן פרעות אלה מכונות בשם פרעות הפ-הפ.
בווירצבורג הייתה קהילה יהודית גדולה, ובמאה ה-19 היה הרב של וירצבורג, ר' יצחק דב במברגר, אחד מחשובי הרבנים האורתודוקסים של יהדות גרמניה, ומי שהוביל את הקו הבלתי מתפלג בפולמוס הפרדת הקהילות בגרמניה.
בעיר וירצבורג נולדו גם עסקנים ואנשי תרבות יהודים שלאחר מכן עלו לארץ ישראל, וביניהם המשורר יהודה עמיחי. בשנות ה-30 של המאה ה-20, ברחו הרבה יהודים מגרמניה. חלק גדול מהם הגיעו לוושינגטון הייטס שבניו יורק, ושם הקימו את בית הכנסת "שערי התקוה" ששמר על מנהגי וירצבורג. בית הכנסת נסגר סופית בתחילת מגפת הקורונה.
בווירצבורג ישנה כיום קהילה יהודית הכוללת כ-1,100 חברים רשומים, אשר רובם ככולם מיוצאי ברית המועצות לשעבר. בראש הקהילה עומד ד"ר יוסף שוסטר המשמש גם כיושב ראש איגוד הקהילות היהודיות בבוואריה וכנשיא המועצה המרכזית של יהודי גרמניה. רב הקהילה הוא הרב יעקב אברט.
ולריאן גפרינדשווילי
ולריאן גַפּרינדַשווילי (בגאורגית: ვალერიან გაფრინდაშვილი; 2 בינואר 1889 – 31 בינואר 1941) היה משורר ומתרגם גאורגי.
ביוגרפיה
ולריאן גפרינדשווילי נולד בשנת בכותאיסי שבחבל אימרתי, גאורגיה (שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית). אחרי סיום לימודיו בגימנסיה של כותאיסי, גפרינדשווילי נסע ללימודים אקדמיים ברוסיה. בשנת 1914 סיים את הפקולטה למשפטים באוניברסיטת מוסקבה וחזר לכותאיסי.
גפרינדשווילי התחיל לכתוב שירים ברוסית בשנות לימודיו במוסקבה. הוא פרסם את שירו הגאורגי הראשון בשנת 1915 בעיתון "מֵגוֹבַּרי".
בשנת 1918 עבר גפרינדשווילי לגור בטביליסי. בשנת 1919 ראה אור אוסף ראשון של שיריו: "שקיעות", שבו ניכרת השפעת האסתטיקה של שארל בודלר ופול ואלרי והמנייריזם של הסימבוליסטים הרוסים. בשנים 1924-1919 גפרינדשווילי ערך את כתב העת "מֵאוֹצנֵבֵּה ניאמוֹרֵבּי" (שהיה אחד הביטאונים של "הקרניים התכולות" - קבוצת משוררים וסופרים סימבוליסטים גאורגים).
בשנת 1923 פרסם גפרינדשווילי כספר את תרגומיו לרוסית של שירי המשורר הגאורגי ניקולוז ברתשווילי. בשנת 1924 התחילה תקופה יצירתית חדשה של גפרינדשווילי, שבה הוא התרחק מהזרם הסימבוליסטי תחת הלחצים האידאולוגיים של השלטון הקומוניסטי. שיריו החדשים פורסמו בשני אוספים (1926, 1937).
גפרינדשווילי פרסם מאמרים על יצירותיהם של המשוררים הגאורגים שותא רוסתוולי, דוד גורמישווילי וניקולוז ברתשווילי. גפרינדשווילי תרגם לגאורגית את יצירותיהם של יוהאן וולפגנג פון גתה, אלכסנדר פושקין, היינריך היינה, מיכאיל לרמונטוב, אדגר אלן פו, ויקטור הוגו, אז'ן פוטייה, אלכסנדר בלוק וולדימיר מאיאקובסקי.
גפרינדשווילי מת בשנת 1941 ונקבר בפנתאון דידובה שבטביליסי.
בשנת 1956 התפרסם הספר "המובחרים" של אוסף שירי גפרינדשווילי. בשנת 1990 יצא לאור "האוסף", שבו מלבד שיריו נכנסו שירים שתרגם, מאסות מפרי עיטו ומכתביו מארכיונו האישי.
SOSEMANUK
SOSEMANUK הוא צופן זרם סינכרוני שפותח ב-2005 בתמיכת משרד החינוך הצרפתי ומשרדים אחרים, על ידי Côme Berbain ועמיתיו ואשר נבחר על ידי eSTREAM יחד עם שלושה אלגוריתמים נוספים כמועמד מועדף לתקן הצפנת זרם בפרופיל 1 (קטגוריית תוכנה). SOSEMANUK הוא שיפור של צופן הזרם SNOW ומבוסס גם על צופן בלוקים סרפנט. הצופן מקבל מפתח ההצפנה בטווח אורכים של 128-256 סיביות (הביטחון המושג הוא לכל היותר ברמה של 128 סיביות) וכן וקטור אתחול בגודל 128 סיביות ומפיק בכל צעד פלט של ארבע מילים של זרם מפתח (בסך הכול 128 סיביות), הצפנת טקסט-המקור מתבצעת ברמת מילים, ארבע מילים בכל פעימה, באמצעות חיבור XOR עם זרם הפתח. SOSEMANUK בטוח יותר ובעל ביצועים טובים יותר מ-SNOW 2.0, במיוחד שלב הכנת וקטור האתחול מהיר יותר ומצבו הפנימי (internal state) מצומצם בגודלו בסך הכול 384 סיביות, מה שמאפשר ביצועים טובים יותר.
SOSEMANUK אינו מוגן בזכויות יוצרים או בפטנט והוא חופשי לשימוש. פירוש השם הוא 'נחש שלג' בשפת Cree והוא מתייחס לספורט פופולרי של שבטי ילידים באמריקה הצפונית. זאת בשל הדמיון שלו לצפנים SNOW וסרפנט (נחש במיתולוגיה).
סרפנט
SOSEMANUK משתמש בגרסה מותאמת של ליבת צופן הבלוקים סרפנט גם כדי לאתחל את מפתח ההצפנה המורחב וגם כחלק מהמצב הפנימי של צופן הזרם. לצורך SOSEMANUK סרפנט חולק לשני פרימיטיבים פשוטים Serpent1 ו-Serpent24 כדלהלן:
Serpent1 מתאר סבב אחד של סרפנט ממנו הופשטו שלב הוספת המפתח והטרנספורמציה הליניארית והוא כולל רק את תיבת ההחלפה (S-box) השלישית. הפונקציה Serpent1 מקבלת רביעייה של מילים בגודל 32 סיביות ומחזירה פלט של ארבע מילים בגודל זהה לאחר ערבוב עם תיבת ההחלפה במצב bitslice (ראה צופן סרפנט). התפקיד של Serpent1 הוא לשמש כפונקציה אי-ליניארית על ערכי הביניים של המצב הפנימי.
Serpent24 היא פונקציה המבצעת 24 סבבים המקבילים ל-24 הסבבים הראשונים של סרפנט המקורי למעט העובדה שהסבב האחרון מלא. בניגוד לצופן סרפנט שמבצע 32 סבבים כאשר האחרון הוא סבב חלקי (ללא הטרנספורמציה הליניארית). Serpent24 מבצע את הסבב ה-24 באופן הבא: ולמעשה משתמש רק ב-25 תת-מפתחות הנוצרים בתהליך הרחבת המפתח של צופן סרפנט. הפונקציה Serpent24 נדרשת רק לצורך שלב האתחול והכנת המפתח של SOSEMANUK (להלן).
תיאור האלגוריתם
המצב הפנימי (internal state) של צופן הזרם SOSEMANUK מנוהל על ידי אוגר זיזה המכיל עשרה אלמנטים בגודל 32 סיביות ואוטומט סופי המכיל זיכרון בגודל שתי מילים. בסך הכול 12 מילים. להלן תיאור רכיבי הצופן.
LFSR
הצופן כולל אוגר זיזה יחיד מסוג LFSR המכיל עשרה אלמנטים מהשדה המורחב F_{2^{32}}. כל אלמנט מיוצג על ידי הווקטור כאשר \alpha הוא אלמנט מהשדה F_{2^8} בגודל בית אחד. כאשר השדה F_{2^8} מוגדר על ידי הפולינום הפרימיטיבי. פעולות חיבור וכפל סגורות מודולו 256. הייצוג המקובל הוא הקסדצימלי למשל האלמנט \beta^{23} מיוצג על ידי "\text{0xE1}". האלמנטים של השדה F_{2^{32}} נוצרים על ידי הפולינום הפרימיטיבי:
מעשית מאיצים את פעולות הכפל והחילוק ב-\alpha על ידי שימוש בטבלאות חיפוש table lookup המקודדות מראש. לדוגמה אם נתונות טבלאות T_1,T_2 המכילות את כל 256 האפשרויות של בית אחד עבור כפל וחילוק בהתאמה, הכפל יהיה והחילוק הוא
אוטומט סופי
כאשר פונקציית המעבר הפנימית Trans היא טרנספורמציה אי ליניארית המוגדרת כך:
המצב הפנימי
הפלט של האוטומט FSM ופלט האוגר LFSR משמשים יחד לעדכון המצב הפנימי. בכל מחזור זמן t תוצאות אוגר הזיזה (LFSR) והאוטומט (FSM) נאספות בחוצץ פנימי ומשולבות יחד כדי לייצר פלט z_i של המצב הפנימי. כאשר t=0 זהו המצב הראשוני של הצופן והפלט הראשון שלו הוא z_1. בכל מחזור זמן t\ge 1 הפעולות הבאות מתבצעות:
ואחת לארבעה מחזורי זמן מופקים ארבעה ערכי פלט ו-z_{t+3} המחושבים מערכי הביניים שנאספו  ו-f_{t+3} ופלטי האוגר  ו-s_{t+3}.
פלט FSM משמש קלט לפונקציה Serpent1 שמקבלת ארבע מילים ומחזירה ארבע מילים, התוצאה מחוברת ב-XOR עם פלט האוגר LFSR כדלהלן:
כאשר f_i הם פלט האוטומט ו-s_i הם פלט האוגר. המצב הפנימי בזמן t+4 הוא.
הכנת מפתח והוספת וקטור האתחול
הכנת הצופן לפעולה כוללת שלב הכנת המפתח שנעשה ללא תלות בוקטור האתחול ושלב הוספת וקטור האתחול. ההפרדה הגיונית כיוון שמפתח ההצפנה משתנה בתדירות נמוכה יותר מוקטור האתחול, לכן ניתן לקצר את התהליך ההכנה על ידי דילוג על השלב הראשון כאשר המפתח נותר זהה. שלב הכנת המפתח נעשה על ידי פרוצדורת הרחבת המפתח שהיא דומה לפונקציה המקבילה בצופן הבלוקים המקורי סרפנט. הפרוצדורה מקבלת מפתח הצפנה (המסופק על ידי המשתמש) ומרחיבה אותו ל-25 תת-מפתחות בגודל 128 סיביות המקבילים למאה מילים (בניגוד לצופן סרפנט שבו מיוצרים 33 תת-מפתחות). וכן בניגוד לסרפנט, מפתח-ההצפנה הראשוני ב-SOSEMANUK צריך להיות לפחות 128 סיביות. אף על פי שאפשר להשתמש גם במפתח 256 סיביות, רמת הביטחון של הצופן לא תשתנה והיא תוותר 128 סיביות. תהליך הרחבת המפתח מתואר בצופן סרפנט.
לאחר הכנת המפתח המורחב הפרוצדורה Serpent24 משמשת כרגיל כצופן בלוקים להצפנת וקטור האתחול המסופק על ידי המשתמש. מתוך 24 הסבבים של הפרוצדורה רק פלט הסבבים 12, 18 ו-24 מנוצלים. כל אחד מהם בגודל ארבע מילים. כאשר בסבב ה-24 הפלט הוא רק לאחר XOR עם תת-מפתח סרפנט ה-25. לצורך המחשה פלט סבב 12 מסומן בקיצור וכן לגבי היתר. בסך הכול 12 מילים המשמשים לאתחול המצב הפנימי של SOSEMANUK כדלהלן:
תיבות החלפה
תיבות ההחלפה של SOSEMANUK הן שמונה תיבות ההחלפה של סרפנט, 4\times 16 סיביות כל אחת, המוגדרות כתמורה מעל Z_{16}:
פונקציה ליניארית
הפונקציה הליניארית פועלת על ארבע מילים באורך 32 סיביות כל אחת המסומנות כאשר X_0 היא המילה הפחות משמעותית (LSW) והיא מוגדרת כך:
ביטחון ויעילות
לפי תקן eSTREAM הצופן הוכרז בטוח לשימוש נכון לשנת 2008. SOSEMANUK נבדק היטב על ידי קריפטוגרפים רבים, לא ידוע על התקפות יעילות כנגד הצופן ולהערכת המפתחים ביטחונו הוא 2^{128}. ב-2006 פותחה התקפה שנקראת Guess-and-determine כנגד הצופן שבה אפשר לשחזר את מצבו הפנימי המלא של הצופן לאחר האתחול, בסך הכול 384 סיביות בסיבוכיות זמן של 2^{224}. צריך לזכור שגם ניחוש מצבו הפנימי של הצופן אינו חושף את מפתח ההצפנה כיוון שלשם כך צריך לפרוץ גם את Serpent24 שמהווה חלק מהכנת המפתח. ב-ASIACRYPT-2008 הוצגה התקפה כנגד SOSEMANUK שבעזרתה אפשר לשבור את הצופן על ידי שחזור המצב הפנימי בזמן של 2^{148} ולאחר מכן הוצג שיפור של אותה התקפה בפקטור של 2^{10}. התקפה חדשה שפורסמה ב-2010 שהיא סוג של Guess-and-determine דהיינו ניחוש המצב הפנימי של הצופן מגיעה לזמן של 2^{176}.
קוד לדוגמה
להלן קוד ב-C++ של צופן SOSEMANUK לפי המלצת התקן. הקוד עושה שימוש בתיבות החלפה ממוטבות חלקית לפי שיטת Bitslice.
דאב אינקורפורשיין
דאב אינקורפורשיין (dub inc, dub incorporation) היא להקת רגאיי צרפתית שמנגנת רגאיי-דנסהול ודאב. הוקמה בשנת 1997 בעיר סנט אטיין שבצרפת. מוזיקת הלהקה מושפעת מסגנונות שונים, בכללם מוזיקה ערבית בשל העובדה שחלק מחבריה הם בני מהגרים. ללהקה 4 אלבומים והיא הופיעה ברחבי אירופה.
חברי הלהקה
בלהקה 7 חברים:
בעבר היו חברים בלהקה גם מתייה גראנז'ון, עבד-א-נור חנוסי וז'רום מומי.
ארכיון איי הודו
הארכיון הכללי של איי הודו (בספרדית: El Archivo General de Indias, "אל אַרצִ'יווֹ חֶנֶרַל דֶה אִינְדִיַאס") הוא מאגר מסמכים השוכן בקאסה לונחה דה מרצ'דרס, רובע המסחר העתיק של סביליה, ומכיל מסמכים יקרי ערך שבהם מתוארת ההיסטוריה של האימפריה הספרדית באמריקה ובפיליפינים.
מעצב הבניין היה האדריכל חואן דה הררה, וסגנון הבנייה הוא דוגמה ספרדית-איטלקית לאדריכלות הרנסאנס. הבניין ותכולתו הוכרזו על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 1987, ביחד עם קתדרלת סביליה ומצודת סביליה (האלקאזאר).
היסטוריה
הבניין, הכולל שתי קומות, מקיף פטיו מרכזי גדול. החלונות שקועים בתוך הקיר החיצוני ובין שני פילסטרים שטוחים, ומעל כל אחד מהם יש חופת אבן. הבניין מוקף במעקה, ובפינות ניצבים אובליסקים. בבניין אין פסלים קישוטיים, למעט הטונאליות המנוגדת של האבן והסטוקו והצל המוטל על ידי ההבלטה המתונה של הפילסטרים כנגד העמודים התומכים שלהם, על ידי המזח שלהם, על ידי הקרניז ועל ידי פסי הקרניז המכסים כל חלון.
בשנת 1785 הורה המלך קרלוס השלישי לאחסן בארכיון את כל המסמכים הקשורים למועצת איי הודו, על מנת שכל התיעוד הקשור לאימפריה יהיה במקום אחד, לאחר שקודם לכן היה פזור בכמה מקומות כגון סימאנקאס (עיירה במרכז ספרד), קדיס וסביליה. בראש הפרויקט הועמד חוזה דה גאלבס, שהיה השר לענייני איי הודו, והוא נעזר בהיסטוריון חואן באוטיסטה מוניוז לצורך ביצוע התוכנית.
המסמך הראשון הוכנס לארכיון באוקטובר 1785. נוצר צורך לעצב מחדש את הקאסה לונחה על מנת להתאימו לחומרים שעתידים היו להגיע, וב-1787 הוסף גרם מדרגות שיש חדש שעוצב על ידי לוקאס קינטארה. הוחלט כי מסמכים שנוצרו לפני 1760 יישלחו לארכיון איי הודו, ואילו מסמכים מאוחרים יותר יוותרו בידי הגופים שהפיקו אותם על מנת לא להפריע להם בעבודתם.
בין 2002 ל-2004 בוצעו בארכיון עבודות שימור מקיפות, ללא הפרעה לתפקידו כספריית מחקר. בשנת 2005 החל מבצע של העברת הדפים השונים לפורמט דיגיטלי. נכון לשנת 2008 ארכיון איי הודו הוא הארכיון הגדול ביותר בספרד המכיל מידע הקשור להיסטוריה של האימפריה הספרדית ומושבותיה.
תיאור
הסיבות העיקריות שהניעו את הקמת הפרויקט היו המחסור במקום בארכיון הכללי של סימאנקאס (ששימש את הכתר הספרדי) מצד אחד, וברוח עידן האורות הוחלט לכתוב את ההיסטוריה של הכיבושים והקולוניזציה הספרדיים.
קרויזטוצרוס
קרויזטוצרוס (שם מדעי: Croizetoceros) הוא סוג נכחד של אייל שחי באירופה במשך תקופת הפליוקן עד הפליסטוקן המוקדם שלפני 5.5 עד 1.5 מיליון שנה מזמננו. המאובנים שלו התגלו לראשונה במאה ה-17 בצרפת משרידי קרניים ולסתות גדולות. מרבית המאובנים התגלו ברחבי צרפת וספרד של סוף הפליוקן והפליסטוקן המוקדם ובאוקראינה, פולין ומולדבה מהפליוקן.
ארכיון איי הודו
תיאור
חואן דה מיחארס החל לבנות את הבניין ב-1584 לפי הוראותיו של דה הררה, ולפי כתובת שהתגלתה על החזית הצפונית בנייתו הסתיימה ב-1598. עבודות נוספות על הבניין בוצעו גם במהלך המאה ה-17, כאשר עד ל-1629 הן נוהלו על ידי הארכיבישוף חואן דה זומאראגה ולאחריו על ידי פדרו סאנצ'ז פלקונטה.
קרויזטוצרוס
מאפיינים
אייל זה היה בינוני בגודלו והוא הגיע לגובה של מעט פחות ממטר בכתפיים, לאורך 1.5 מטר ולמשקל של 60 קילוגרם בקירוב. קרני האייל דמו לקרני אייל אדום עם 4–5 ענפים שהסתעפו מהמבנה המרכזי ופנו מעלה, דומים בצורתם לקרני האאוקלדוצרוס שחי באותו אזור וזמן. השיניים שלו היו נמוכות יחסית ובחלק מהממצאים הכילו סימני שחיקה מלעיסת עשבים.
ארכיון איי הודו
תיאור
בארכיון יש מסמכים המתארים את התקופה שבין הקונקיסטאדור הראשון לשלהי המאה ה-19. בין המסמכים הידועים ניתן למנות את בקשתו של מיגל דה סרוואנטס לקבלת תפקיד רשמי, בולה של האפיפיור אלכסנדר השישי שלפיה חולק העולם בין ספרד לפורטוגל, אחד מיומניו של כריסטופר קולומבוס ומפות ותוכניות מתאר של הערים הקולוניאליות באמריקה. בנוסף למסמכים הללו נשמרו בארכיון מסמכים המתארים את העבודה הרגילה הקשורה לניהול האימפריה.
קרויזטוצרוס
מאפיינים
סוג זה היה קרוב לסוג אייל, ובעבר השתייך אליו כתת-סוג. במשך הזמן הועבר לכמה סוגים שונים Cataglochis, Anoglochis ו-Polycladus עד שהוגדר בשנת 1970 בידי החוקר הנורוגי היינץ שהעביר אותו על סמך הבדלים מולקולריים לשאר הסוגים. הוא השתייך לשבט איילים (Cervini) שבקבוצת איילי העולם הישן, לצד הסוג אייל.
ארכיון איי הודו
תיאור
הארכיון כולל בתוכו למעלה מתשעה קילומטרים של מדפים, 43,000 ספרים עם 80 מיליון דפים ו-8,000 מפות, שהגיעו ממגוון סוכנויות מטרופוליטניות שהיו אחראיות על ניהול המושבות:
הארכיון מנוהל על ידי חבר מנהלים שהוקם על ידי צו רשמי של ממשלת ספרד, וחברים בו נציגים מטעם משרת התרבות הספרדי, ממשלת אנדלוסיה, העיר סביליה, המועצה העליונה למחקר מדעי, אוניברסיטת סביליה וחברים לא רשמיים.
מעושר לעוני (סרט)
ברחבי העולם
הסרט יצא לאור לראשונה בארצות הברית בתאריך ה-28 בינואר 2011, בסה"כ ל-256 בתי קולנוע בכל העולם. בשבוע הראשון של ההקרנה, הוא היה ממוקם במקום ה-17 בטבלה השבועית, וגרף באותו שבוע כ-1.1 מיליון דולר. לאחר השבוע הראשון, דורג הסרט במיקום נמוך ותואר כסרט לא איכותי.
גלעד הרן
גלעד הרן (נולד ב-16 בינואר 1960) הוא ביופיזיקאי וכימאי פיזיקלי ישראלי, פרופסור מן המניין בפקולטה לכימיה במכון ויצמן למדע ולשעבר דיקן הפקולטה. מומחה לחקר מכונות מולקולריות, חתן פרס ויצמן לכימיה לשנת 2017 ופרס נקאנישי לשנת 2023.
ביוגרפיה
הרן נולד וגדל בחולון בשם גלעד הרלינג, בנם של מאיר ודרורה ונכדו של ראש העירייה השני פנחס אילון. בוגר תיכון חדש בעיר, שלימים נקרא על שם סבו.
שירת בצה"ל בשנים 1978–1982. לאחר שירותו הצבאי החל את לימודיו לתואר ראשון במדעי הרפואה, אותם עשה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים והשלימם ב-1986 בהצטיינות.
לאחר מכן עבד כשנתיים כעוזר מחקר בקבוצתו של פרופ' יחזקאל (חזי) ברנהולץ באוניברסיטה העברית, ובתקופה זו היה שותף לפיתוח הננו-תרופה הראשונה בעולם, דוקסיל.
ב-1988 החל הרן את לימודי התואר השלישי במכון ויצמן למדע, בהנחיית הפרופסורים אפרים קציר (לאחר סיום כהונתו כנשיא המדינה) ואלישע האס. עבודת הדוקטורט שלו, שהוגשה ב-1993, נשאה את הכותרת "דינמיקה קונפורמציונית של פוליפפטידים וחלבונים".
בשנים הבאות שהה בארצות הברית ושימש עמית בתר-דוקטורט במחלקה לכימיה של אוניברסיטת פנסילבניה, בהנחיית פרופ' רובין הוכשטראסר. בתקופה זו עסק בספקטרוסקופיה אולטרה-מהירה לצורך חקר דינמיקת תגובה בחלבונים ובנוזלים.
עם שובו לישראל ב-1998, הצטרף בדרגת מרצה בכיר לסגל המחלקה לפיזיקה כימית במכון ויצמן. ב-2005 מונה לפרופסור חבר וב-2011 לפרופסור מן המניין. בשנים 2007–2011 שימש כראש ועדת ההוראה לכימיה במדרשת פיינברג.
בשנת 2012 מונה הרן לדיקן האחד-עשר של הפקולטה לכימיה, וכיהן בתפקיד זה שש שנים.
מחקר
קבוצתו של הרן מתמקדת בחקר הדינמיקה של מולקולות בודדות. על ידי שימוש בטכניקות לייזר, הוא עוסק בחקר הקשר שבין תנועת המולקולות והתפקוד שלהן.
מכונות מולקולריות וקיפול חלבונים
הבנת היסודות של הפעילות המולקולרית רלוונטית במיוחד בביופיזיקה, במסגרתה נלמדת יכולתן של מולקולות בודדות להתאסף יחד ליצירתן של "מכונות מולקולריות". כך למשל, נבחן שינוי מסלולי התנועה של מולקולות חלבון בעת קיפולן לכדי מבנה פונקציונלי תלת־ממדי: הבנת תהליך הקיפול קריטית לצורך פיתוח תרופות למחלות כגון אלצהיימר ועמילואידוזיס, אשר מושפעות משלל תנאים בהם חלבוני העמילואיד מתקבעים בצורה בלתי-תקינה באיברים או ברקמות.
מעבדתו פיתחה יישומים חדשים של פלואורוסצנציית המולקולה הבודדת לצורך למידת הדינמיקה הפונקציונלית של חלבונים, ובכלל זה פיתוח של מתודולוגיית מעבר לא קרינתי (FRET) ייחודית ואנליזה המותאמת לה, אשר חשפו דינמיקה מבנית מהירה ובלתי מוכרת של חלבונים. מעבדתו חוקרת סדרה של חלבונים אלוסטריים אשר מצביעים על כך שתנועות בסקאלת המיקרו-שנייה נפוצות יותר ממה שנחשב בתחילה, וכי יש לתנועות אלה תפקידים חדשניים בתפקוד חלבונים. למשל, הרן וקבוצתו מצאו כי שינויי מבנה של אנזים מסוים מהירים בשני סדרי גודל יותר מהתגובה הכימית שלו, מה שמציע מנגנון חדש לצימוד בין דינמיקה קונפורמציונית ותפקוד. ובשורה של מחקרים על מכונות חלבוניות גדולות, חשפה קבוצתו את האופן שבו תנועות מהירות של המכונות תורמות לפעילותן.
נושאי מחקר נוספים
נושאים נוספים הנחקרים במעבדתו של הרן כוללים דינמיקה של ממברנות תאים, מיקרוסקופיה בסופר-רזולוציה של תאי T, וכן מחקר של הצימוד בין מבנים פלזמוניים עם מולקולות ופולטים קוונטיים אחרים.
הנחיה ותפקידים ציבוריים
הנחה כ-45 תלמידים לתארים מתקדמים ומשתלמי בתר-דוקטורט. עם תלמידיו נמנים פרופ' אילון שרמן (האוניברסיטה העברית), ד"ר גבריאל פרנק (אוניברסיטת בן-גוריון בנגב), פרופ' טימור שגאי (אוניברסיטת צ'למרס לטכנולוגיה), פרופ' גיא זיו (אוניברסיטת לידס) ופרופ' אליזבת' רודס (אוניברסיטת פנסילבניה).
הוא נשא בתפקידי שיפוט ובקרה בקרנות מחקר שונות כגון המועצה האירופית למחקר, קרן המחקר הדו-לאומית ישראל-ארצות הברית, קרן המחקר גרמניה-ישראל ונוספות. כמו כן, כיהן כראש הוועדה הישראלית לאיגוד הבינלאומי לביופיזיקה טהורה ויישומית (IUPAB) במסגרת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. לאורך השנים ארגן כנסים וסימפוזיונים בישראל ובעולם.
תנועת הצופים
הצופים או תנועת הצופים היא תנועה חברתית ותנועת נוער כלל עולמית. מטרתה היא לפתח אנשים צעירים גופנית ורוחנית כך שהנוער יוכל לקחת מקום מועיל יותר בחברה. מטרה זו מושגת באמצעות חינוך בלתי פורמלי עם דגש על פעילויות מעשיות בחוץ, בטבע. כיום כוללת התנועה למעלה מ-42 מיליון חברים ב-217 מדינות וטריטוריות.
בשנים 1906 ו-1907 כתב רוברט באדן-פאוול, סגן-אלוף בצבא הבריטי, ספר לנערים על סיור וצוֹפִיּוּת. ספר זה, "צופיות לבני הנעורים", היה מבוסס על ספריו הקודמים אודות צופיות צבאית, בהשפעה ותמיכה של פרדריק ראסל ברנהאם (ראש הצופים באפריקה הבריטית), ארנסט תומפסון סטון מתנועת הוודקרפט האינדיאנים, ויליאם אלכסנדר סמית' מה- Boys' Brigade, והמו"ל שלו פירסון. באמצע שנת 1907 קיים באדן-פאוול מחנה באי בראונסי באנגליה כדי לבדוק רעיונות לספרו. מחנה זה ופרסום "צופיות לבני הנעורים" (לונדון, 1908) נחשבים בדרך כלל כתחילתה של תנועת הצופים.
שני ארגוני הגג הגדולים ביותר של תנועת הצופים הם ארגון הצופים העולמי (WOSM), הכולל ארגונים לבנים בלבד וארגונים מעורבים בחינוך משותף, ואגודת המדריכות והצופות העולמית (WAGGGS), הכוללת בעיקר ארגונים לבנות בלבד אך גם מקבלת ארגונים בחינוך משותף. שנת 2007 ציינה את שנת המאה של תנועת הצופים ברחבי העולם, וארגוני צופים רבים תכננו אירועים כדי לחגוג זאת. התנועה דוגלת בשיטת החינוך הצופית, תוכנית חינוך בלתי פורמלי עם דגש על פעילויות חוץ מעשיות, הכוללות מחנאות, עמלנות, ספורט מים, טיולים, ספורט ועוד. מאפיין בולט נוסף של התנועה הוא התלבושת הצופית, אשר מטרתה היא להסתיר כל הבדל של מעמד חברתי במדינה וליצור שוויון. התלבושת כוללת עניבת צופים ותגים שונים (טלאי זרוע). סמל תנועת הצופים העולמי הוא שילוב של הפלר דה ליס (במקור סמל הצופים הבנים) ועלה התלתן (במקור סמל הצופות).
רקע צבאי והקמת התנועה
הטריגר להקמתה של תנועת הצופים היה פרסומו של הספר "צופיות לבני הנעורים" שנכתב על ידי רוברט באדן-פאוול. עוד כשלמד ב-Charterhouse, אחד מבתי הספר הציבוריים המפורסמים באנגליה, התעניין באדן-פאוול בחיק הטבע. מאוחר יותר, כקצין צבאי, באדן-פאוול הוצב בהודו הבריטית בשנות ה-80 של המאה ה-19, שם התעניין בתחום הסיור ובשנת 1884 פרסם את הספר Reconnaissance and Scouting.
בשנת 1896 שובץ באדן-פאוול לאזור מטאבלנד בדרום רודזיה (כיום זימבבואה) כראש המטה של האלוף פרדריק קרינגטון במהלך מלחמת המטאבל השנייה. ביוני 1896 הוא פגש ופתח בידידות לכל החיים עם פרדריק ראסל ברנהאם, ראש הצופים בצבא הבריטי באפריקה, יליד אמריקה. זו הייתה חוויה מכוננת עבור באדן-פאוול לא רק מכיוון שנהנה מאוד לפקד על משימות סיור לשטח האויב, אלא מכיוון שרבים מרעיונותיו לבסיסה של תנועת הצופים מקורם בתקופה זו. במהלך סיורי הצופים המשותפים שלהם להרי מטובו, ברנהאם הרחיב את כישורי היצירה בעץ של באדן-פאוול, נתן לו השראה וזרע זרעים גם לתוכנית החינוכית וגם לקוד הכבוד שפורסם בהמשך בספר "צופיות לבני הנעורים". אומנות היצירה בעץ של אנשי הספר ושל המערב הישן של אמריקה ועמים ילידים ביבשת אמריקה, הייתה בדרך כלל לא מוכרת לצבא הבריטי אך ידועה היטב לאיש הצבא האמריקני ברנהאם. מיומנויות אלה היוו בסופו של דבר את הבסיס למה שמכונה כיום עמלנות או scoutcraft, חלק מיסודות תנועת הצופים. שני הגברים הכירו בכך שהמלחמות באפריקה משתנות באופן ניכר והצבא הבריטי נדרש להסתגל; כך שבמהלך משימות הצופים המשותפות שלהם, דנו באדן-פאוול וברנהאם על הרעיון של תוכנית אימונים רחבה בתחום כלי העץ לגברים צעירים, העשירים בחקר, גישוש, שדאות והסתמכות עצמית. במהלך תקופה זו בהרי מטובו באדן-פאוול החל לראשונה לחבוש את הכובע (כובע מערכה) שהפך לחתימה שלו כמו זה שלבש ברנהאם, ורכש את קרן הקודו שלו, מכשיר המלחמה של הילידים המקומיים, בו השתמש אחר כך בכל בוקר באי בראונסי כדי להעיר את חניכי הצופים הראשונים ולקרוא להם יחד בקורסי הכשרה.
שלוש שנים לאחר מכן, בדרום אפריקה במהלך מלחמת הבורים השנייה, באדן-פאוול שהה בעיירה הקטנה מאפקינג, עליה הוטל מצור על ידי צבא בורים גדול בהרבה. חיל הצוערים של מאפקינג היה קבוצת נערים שתמכו בכוחות באמצעות העברת מסרים, ששחררו את הגברים לתפקידים צבאיים ושמרו על הנערים עסוקים במהלך המצור הארוך. הנערים לבשו בגדי חאקי וביצעו משימות תומכות לחימה כמו סיור, העברת ידיעות וטיפול בפצועים. פעילות הצוערים עזרה בהגנה המוצלחת על העיר במהלך מספר חודשים. חיל הצוערים הצליח היטב, סייע להגנת העיר (1899–1900), והיו אחד הגורמים הרבים שהיוו השראה לבאדן-פאוול להקים את תנועת הצופים. העמידה המוצלחת במצור והסרתו העלו משמעותית את מצב הרוח של הצבא הבריטי והפכו את באדן-פאוול לגיבור לאומי. באדן-פאוול אמנם לא היה מעורב בפעילות הצוערים, אך התרשם מתרומתם של בני הנוער המתנדבים וכתב עליה מאוחר יותר בספריו. כל חבר קיבל תגית שהמחישה נקודת מצפן וראש חנית. הלוגו של התג היה דומה לראש החץ בצורת פלר דה ליס שאותו אימצו הצופים אחר כך כסמלם הבינלאומי. המצור על מפקינג היה הפעם הראשונה מאז ילדותו שבאדן-פאוול, חייל קבע, נכנס לסביבה של "אזרחים" - נשים וילדים - וגילה בעצמו את התועלת של בנים מאומנים היטב.
כתוצאה ממעמדו כגיבור לאומי כתב באדן-פאוול חוברת אימון צבאי בשם Aids to Scouting ("עזרים לצופיות"). בשנה בה נכתבה, עוד בשנת 1899, הייתה החוברת לרב-מכר ונעשה בה שימוש על ידי מורים וארגוני נוער בכל רחבי אנגליה.
בשנת 1906 שלח ארנסט תומפסון סטון, קנדי שנולד בבריטניה וגר בארצות הברית, לבאדן-פאוול את ספרו The Bichbark Roll of the Woodcraft Indians. לאחר מכן נפגשו השניים ושיתפו רעיונות של תוכניות אימון לנוער. באדן-פאוול קיבל עידוד לכתוב מחדש את "עזרים לצופיות" כדי שתתאים לקהל קוראים צעיר יותר. עד 1907 הוא סיים טיוטה שנקראה Boy Patrols ("סיירות בנים"). על מנת לבחון חלק מרעיונותיו הוא אסף 21 בנים מרקע סוציאלי שונה וקִיים מחנה למשך שבוע. המחנה התחיל ב-1 באוגוסט באותה שנה והתקיים באי בראונסי שבנמל פול, דורסט, אנגליה. השיטה הארגונית שלו נודעה כ-"שיטת הסיור" והיוותה חלק חשוב באימון כיוון שאפשרה לבנים לארגן את עצמם לקבוצות קטנות עם מנהיג סיור נבחר. בכך הקים למעשה באדן-פאוול את תנועת הצופים העולמית.
בסתיו של 1907, אחרי פרסום הטיוטה שלו ומחנה מוצלח מאחוריו, נסע באדן-פאוול לסיבוב נאומים נרחב שאורגן על ידי המוציא לאור שלו, פירסונס, כדי לקדם את ספרו. הטיוטה יצאה לבסוף כשש כתבות נפרדות בירחון דו-שבועי לבנים החל מינואר 1908. החלקים שהופיעו בכתבות פורסמו בסופו של דבר בספר שנקרא Scouting for Boys ("צופיות לבני הנעורים"). הספר נחשב כיום לגרסה הראשונה של המדריך לצופה (Boy Scout Handbook) שנמצא בשימוש בעיקר בארצות הברית.
כוונתו של באדן-פאוול הייתה שהספר יספק רעיונות לארגונים קיימים ומבוססים, בפרט ארגון בריגדת הבנים שבה החזיק בתפקיד סגן נשיא לזמן מה. עם זאת, נערים ייסדו באופן ספונטני סיירות צופים והציפו את באדן-פאוול בבקשות לעזרה. הוא עודד אותם, והתנועה התפתחה מעצמה. ככל שהתנועה התפתחה יותר, כך הצטרפו לתוכניות שלה יחידות ייעודיות כגון צופי האוויר וצופי הים.
באדן פאוול לא היה יכול לייעץ לבדו לכל הנוער שביקש את עזרתו. על מנת לספק מנהיגות בוגרת, נדרש אימון מתאים. קורס תג היער פותח כבסיס לאימון מדריכים מבוגרים. ב-1919, נרכש פארק גילוול שעל יד לונדון על מנת שישמש אתר הדרכה וכמחנה צופים. באדן-פאוול אף כתב ספר הדרכה למדריכים בצופים שנקרא Aids to Scoutmastership ("עזרים למדריך בצופים") בשנת 1919.
צופים ומערכת החינוך הבריטית
במערכת החינוך באנגליה של סוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 ניבעו פרצות חמורות. ככל שהתפשטה האימפריה הבריטית, כן גדל הצורך בכוח אדם חדש בעלי הכשרה ויוזמה למילוי תפקידים אחראיים ברחבי האימפריה. ואולם, מקורות המילואים רק נתדלדלו משנה לשנה. כוחות המילואים באו משכבה דקה של האצולה האנגלית - תלמידי בתי-ספר תיכוניים פרטיים שעברו לאחר מכן ללמוד באוניברסיטאות. ההוצאות הכרוכות בהשתלמות בבתי ספר אלו היו גדולות ושיטת המלגות לבעלי כישרונות ומחוסרי האמצעים הנפוצה בימינו לא הייתה רווחת בתקופה זו. לפיכך זכו רק בני האמידים בחינוך במוסדות לחינוך גבוה. האזרחים הפשוטים נאלצו להסתפק בבתי הספר העממיים של הממשלה והכנסייה, ובין שתי מערכות חינוך אלה נוצרה והלכה ברבות הימים תהום גדולה, מערכות החינוך יצרו פערים גדולים בחברה האנגלית.
באותה התקופה ידועה הייתה חיבתם של האנגלים לתחום הספורט. התחום הפך לאחד הנכסים הלאומיים היקרים ביותר לעם זה עד כי האזרח האנגלי הממוצע התעניין יותר בחדשות הספורט ופחות במאורעות הפוליטיים. האנגלים התייחסו מאז ומתמיד לספורט הלאומי ברגש של גאווה לאומית. כך לדוגמה, כשניצחו בקרב ווטרלו את נפוליאון, התפארו המצביאים האנגלים באמרם כי ההכשרה הצבאית היעילה ניתנה לנוער האנגלי במגרשי הספורט של איטון והארו (שני בתי-ספר תיכוניים בעלי-שם).
ואולם, לוטננט־גנרל סר רוברט באדן-פאוול חש כי מספר העוסקים בספורט הולך וקטן. אמנות הספורט, שהייתה נחלת הכלל, הפכה לעניין לבעלי מקצוע ואילו רוב העם הפך למסתכל סביב. האזרחים מילאו את יציעי הספורט ועקבו במתיחות אחר תנועותיהם של השחקנים המקצועיים. באדן-פאוול השווה את האימפריה הבריטית של ראשית המאה ה-20 לאימפריה הרומית במאה הרביעית לספירה; בתקופה זו הפסיקו הרומאים את האימונים הצבאיים ומצאו פורקן במחזות ההיאבקות של עבדים נגד חיות טרף. זו הייתה ראשית נפילתה של האימפריה הרומית. באדן-פאוול חזה הידרדרות דומה אצל העם האנגלי אם ימשיך להתעלם מהתופעה.
בנות בצופים
במקור, באדן פאוול דמיין את הצופים כתנועה לבנים בין הגילאים 11 ל-18 אך כבר בשנת 1909 מדריכי הצופים עמדו בפני בעיה של "אחים קטנים" שרוצים להצטרף לחוויה. חלק מהמדריכים פשוט העלימו עין מגיל הנערים ואחרים הקימו קבוצות וגדודי צופים נפרדים לילדים צעירים יותר. הבעיה לא הייתה רק אצל אחים קטנים אלא גם אצל אחיות. בשנת 1909 ביקר באדן פאוול אצל קבוצת צופים שנקראה Girl Scouts ("בנות צופות", "בנות סיירות" או "צופים לבנות").
בתחילה, באדן פאוול תמך ברעיון לאפשר לבנות להצטרף לצופים (בגדודים נפרדים), אך נאלץ לשנות את דעתו עקב הלחץ מצד החברה. זה לא נחשב נכון שנערות צעירות יסתובבו בטבע, יקימו מחנות ויעשו טיולים רגליים. הוא טיפל בבעיה דרך הקמת תנועת האחות "הבנות המדריכות" (Girl Guides) בשנת 1910, עם עזרתה של אחותו, אגנס באדן-פאוול ואחר-כך עם עזרתה של אשתו, אוליב.
השפעות תפיסתיות
לאלמנטים רבים של הצופיות המסורתית יש מקור בהשכלה ובחינוך הצבאי של באדן-פאוול עצמו. אולם, יש לזכור כי הרעיונות שאותם קידם היו מהפכניים בתחום החינוך בתקופתו. הוא היה גנרל צבאי בגיל פרישה שיכול היה לעורר השראה ולהלהיב אלפי בני נוער, מכל חלקי החברה, במטרה לערב אותם בפעילויות חדשות. הארגון היחיד שאותו ניתן להשוות לצופים (בחיי דוברי האנגלית), בריגדת הבנים, מעולם לא הצליח להתפתח ולצמוח כמו תנועת הצופים.
מספר מאפיינים של התנועה ספגו ביקורת בטענה כי הם בעלי אופי צבאי. מאפיינים כמו מדים בסגנון צבאי, דרגות, טקסי דגלים ותזמורות התקבלו בברכה בשנים המוקדמות מכיוון שהיו חלק מהחברה של אותה תקופה, אך מאפיינים צבאיים רבים ננטשו בשנים מאוחרות יותר. תנועות נוער פופולריות רבות אחרות אימצו לעצמן תכונות צבאיות דומות בהצלחה.
השפעה מקומית הייתה אף היא חלק גדול מאוד בתרבות התנועה. בשל אימוץ ושינוי השקפות עולם ושיטות מקומיות, התקבלה תנועת הצופים במגוון רחב של חברות. בישראל, לדוגמה, שמה לה תנועת הצופים העבריים מטרה להשתתף בבניין הארץ, בחלוציות ובהוויה הישראלית. עצם שם התנועה עצמה מראה את אימוץ השקפות העולם המקומיות.
התפשטות התנועה
תנועת הצופים החלה להתפשט במהירות ברחבי בריטניה ואירלנד לאחר פרסום הספר "צופיות לבנים". התנועה המוכרת הראשונה מעבר לים נוסדה (קיבלה זיכיון) בגיברלטר ב-1908, וזמן קצר אחריה נוסדה גם יחידה במלטה. קנדה הפכה לדומיניון הראשון מחוץ לבריטניה עם תוכנית צופים בנים מאושרת, ואחריה אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אפריקה. צ'ילה הייתה המדינה הראשונה מחוץ לדומיניון הבריטיים בעלת תוכנית צופים מוכרת. אספת הצופים הראשונה נערכה בארמון הזכוכית בלונדון בשנת 1910. היא משכה אליה 10,000 בנים ומספר בנות, שהתכנסו כולם למען תערוכה זו של צופיות. עד 1910 תנועת הצופים התפשטה גם להודו, סינגפור, שוודיה, דנמרק, צרפת, רוסיה, פינלנד, גרמניה, נורווגיה, מקסיקו, ארגנטינה, יוון ותנועת הצופים בארצות הברית. בשנת 1910 הוקם ארגון הצופים של בריטניה. בשנת 1921 הוקם ארגון צופי עיראק, בין הראשונות במדינות ערב.
כיום מהווה ארגון הצופים העולמי (WOSM) הגוף המושל של הזרם העיקרי של תנועת הצופים. בנוסף להיותו הגוף המושל הוא מארגן את הג'מבורי העולמי אחת ל-4 שנים. ישנם למעלה מ-42 מיליון חברים, מ-217 מדינות וטריטוריות, הרשומים בארגון הצופים העולמי. 15 המדינות בעלות מספר הצופים הגבוה ביותר (החברות בארגון הצופים העולמי) הם (מהגדולה לקטנה): תנועת הצופים בארצות הברית, אינדונזיה, הודו, הפיליפינים, הממלכה המאוחדת (בריטניה), קוריאה הדרומית, יפן, קנדה, קניה, גרמניה, טנזניה, צרפת ואיטליה. רק ב-5 מדינות בעולם אין צופים: קובה, בורמה, לאוס, צפון-קוריאה ואנדורה.
ב 7 באוגוסט 2007 הצופים הוכרו רשמית כתנועת הנוער הגדולה ביותר בעולם.
שיטת החינוך
כמעט לכל תנועות צופים בעולם יש שבועה, סיסמה ומידות, המחייבות את כל הצופים החברים בתנועה באשר הם. את השבועה, המכונה שבועת הצופים או הבטחה צופית, נושאים בגילאים שונים, בדרך כלל בין גיל הכניסה לצופים עד גיל 18. סיסמת הצופים היא Be Prepared, ובעברית "היה נכון".
צופיות היא שיטה חינוכית, שמטרתה לפתח נפשית וגופנית את הנוער עם דגש על מיומנות היחיד ושיתוף פעולה קבוצתי תוך התנסות במיומנויות ובתפקידים שאינם עוסקים בהם ביומיום, למשל - מחנאות, שדאות, עמלנות, הפעלת מערכות גלגלות, מעבר בתחנות אתגר, תכנון מבנה ובנייתו, ניווט והתמצאות, בישולי שדה ועוד, תוך יצירתיות מחשבתית ומעשית. תנועות נוער רבות בארץ משתמשות בשיטה זו בפעולות במחנות ובטיולים.
מרכיבי הצופיוּת
צוות או קבוצה הם שותפויות בעלות פוטנציאל. סדנאות צופיות מאפשרות לפוטנציאל זה לבוא לידי ביטוי תוך עיסוק בתקשורת בין אישית, מנהיגות, אחריות אישית וקבוצתית, ניהול זמן, בניית אמון, היחיד בקבוצה ועוד. הצופיות מגבירה ומפתחת את הקשר לטבע ולסביבה.
שדאות ויציאה אל הטבע מפתחים תושייה ויכולת התמצאות טובה כמו גם פיתוח יוזמה ויכולת התמודדות אישית וקבוצתית.
הבטחה צופית
מאז פרסום הספר "צופיות לבני הנעורים" בשנת 1908, חברי תנועת הצופים בעולם כולו עשו "הבטחה צופית" או "הצהרה" שמעתה הם יחיו על-פי עקרונות התנועה ויהיו כפופים לחוקי הצופים. המילים "הבטחה צופית" או "שבועת הצופים" משתנות ממקום למקום וממדינה למדינה. בזמן אמירת ההבטחה מצדיע הצופה עם יד ימין את הצדעת הצופים. בישראל החניכים עוברים את טקס ההבטחה בכיתה ח' (מבטיחים) ומאז הם נחשבים כחברים בתנועת הצופים באופן רשמי.
בספרו המקורי על תנועת הצופים, באדן פאוול הציג את ההבטחה הצופית כך:
תוכן ההבטחה בהתאחדות הצופים והצופות בישראל מעודכן לפי שנת 2010:
תוכן ההבטחה בהתאחדות הצופים והצופות בישראל מעודכן לשנת 2016:
המנון הצופים
<blockquote style="border: 1px solid blue; padding: 2em;"> הֱיֵה נכון למלא חובתך נאמן לעמך וּלארצך בכֿל עת לזולת תעזור חוקתך הצופה שָמוֹר תשמור היה נכון נכון תמיד היה נכון נכון תמיד היה נכון חוקתך לשמור היה נכון נכון תמיד היה נכון נכון תמיד היה נכון חוקתך לשמור
עשר מידות הצופה
מאז פרסום הספר "צופיות לבני הנעורים" בשנת 1908, כל הצופים והצופות מסביב לעולם, ביחד עם ארגונים ותנועות נוער אחרים, קיבלו על עצמם את ההבטחה הצופית, התחייבו לחיות על פי האידיאלים של התנועה וחתמו על חוקת הצופה, אשר תורגמה בעברית למידות הצופה. מילות ההבטחה ומידות הצופה השתנו קלות לאורך הזמן ובקרב ארגוני הצופים השונים.
בישראל, תנועות השומר הצעיר ולאחר מכן המכבי הצעיר וגורדוניה ביססו את עשר המידות של התנועות על אלו.
היסטוריה
מקורן של מידות הצופה נובע מההתפתחות המקבילה של תוכניות חוץ וטבע בצפון אמריקה ובבריטניה. כשכתב את הספר צופיות לבני הנעורים, באדן פאוול שאב השראה מעבודתו של ארנסט תומפסון סיטון, שייסד את תנועת ה Woodcraft האינדיאנית בקנדה ובארצות הברית בשנת 1902, ולאחר מכן סייע רבות להפיץ את הצופיות ברחבי צפון אמריקה. באדן פאוול, בעידוד סיטון בשנת 1904, החל להקים את הצופים הבנים באנגליה. חוקיו של סיטון במדריך של Woodcraft משנת 1907 נראים לא קשורים למידות הצופה, מכיוון שהם מהווים רשימה פרקטית של איסורים ("אסור למרוד", "אסור להדליק אש מתפשטת" וכו'.) ולא הגרסה האידיאלית, החיובית ויפת הנפש של הצופים. עם זאת, בצורה הפרימיטיבית הזו היה המקור לרעיון של סדרת קודים עבור מידות הצופה.
עשר המידות על פי צופי ישראל: <blockquote style="border: 1px solid blue; padding: 2em;">
תג החברות העולמי
תג החברות העולמי (World Membership Badge) הוא חלק מהמדים הרשמיים של הצופים בכל חלקי העולם (עם זאת, בישראל הוא נענד בעיקר על ידי בעלי תפקידים בכירים בתנועת הצופים). זהו סמל סגול בצורת עיגול, עם סמל דמוי פרח השושן (fleur-de-lis) במרכזו, אשר מוקף חבל קשור בקשר שטוח. זהו סמל עתיק שאומץ ושונה לשימושי התנועה. ראש החץ מסמל את הקודקוד הצפוני במצפן, והוא מיועד כדי להנחות צופים בדרך לשירות ואחדות. שלושת הקודקודים מסמלים במקור את תפקידי הצופה: לאלוהים, לעצמו ולאחרים. שני הכוכבים המחומשים מסמלים אמת וידע, ואילו עשרת הקודקודים שלהם מסמלים את עשר מידות הצופה. הקשר בבסיס הפרח מראה את אחדות הצופים. החבל המקיף מסמל את האחדות ואת המשפחה של תנועת הצופים העולמית. תג החברות העולמי (בצבעים הפוכים) משמש כסמל של WOSM, ארגון הצופים העולמי.
השפעה
אלמנטים חשובים של הצופיות המסורתית נוצרו בעקבות חוויותיו של באדן פאוול בחינוך ובהכשרה הצבאית. כאשר ייסד את תנועת הצופים הוא היה גנרל צבא בדימוס בן 50, ורעיונותיו המהפכניים היוו השראה לאנשים צעירים מכל חלקי החברה, להיות מעורבים בפעילויות שרובם מעולם לא שקלו להצטרף אליהן לפני כן. ארגונים מקבילים שהיו קיימים בעולם דובר האנגלית הם "בני הבריגדה" והתנועה הלא-צבאית של ה- Woodcraft Folk; עם זאת, הם מעולם לא התפתחו וגדלו כמו תנועת הצופים.
היבטים של המתודה הצופית זכו לביקורת כמיליטריסטיים מידי. מדים בסגנון צבאי, דרגות, טקסי דגל, ותזמורות כלי נשיפה היו מקובלים מאוד בשנים הראשונות, כי הם היו חלק מחברה רגילה, אך מאז הצטמצמו או ננטשו הן בתנועת הצופים והן בחברה.
ריו
ריו (Rio) בפורטוגזית ובספרדית פירושה "נהר". {{פירושונים| אישים: כלי רכב:
ראו גם
}}
גיזום
גיזום הוא פעולה של עיצוב צמחים על ידי בני האדם.
פעולת הגיזום דורשת ידע בפיזיולוגיה של הצמחים, היכרות קרובה עם העץ והשיח, והכרת אורחות חייהם ותגובתם האפשרית לפעולת הגיזום. היא דורשת מיומנות והתמחות מעשית בביצועה, בכלים טובים ומתאימים - וכל זאת בידיעה ברורה שהסרת חומר צמחי מעץ או משיח לעיתים מזומנות, מחלישה ומקצרת חייו.
סיבות לגיזום
גיזום נועד לעצב צמחים לשם נוי. לעיתים גוזמים עצים ושיחים כיוון שנפחם גדל יותר מדי, והם חוסמים מעבר, חוסמים צמחים אחרים או עלולים להוות פגיעה בקווי חשמל, טלפון ועוד.
עצים
את המטרות של דילול נוף הצמרת, פרישתה או הגבהתה, או הקטנת מעמס הכובד על הגזע, משיגים על ידי גיזום של דילול והסחה. בגיזום עצים בוגרים, קיימת סכנה ממשית של גרימת קרעים ופצעים בשל כובד הענפים. כשמנסרים ענף, אורכו ומשקלו מפילים את הענף עוד בטרם הושלם החתך וקורעים בנפילתם חלק מן הקליפה והגזע. לפיכך יש לגזום ענף של עץ בכמה שלבים, ולכל הפחות בשניים. בשלב הראשון יוצרים חתך תחתון, 20 - 100 ס"מ מחיבור הענף לגזע (או לענף העבה יותר), עד קרוב למחצית העובי; חתך עליון ייעשה במקום המרוחק 5- 15 ס"מ, תלוי בעובי הענף - ממקום החתך התחתון. כשנוהגים כך, אמור החתך התחתון למנוע שבר וקריעת הקליפה.
בשלב השני, לאחר הסרת מרבית המשקל, ניתן להסיר את הגדם שנותר בקלות ובמדויק בניסור תחתון ועליון המכוונים זה אל זה, תוך כדי שיד מחזיקה את הגדם כדי שלא יכביד ולא ילחץ על המסור ולא יפול לפני סיום עבודת הניסור.
שיחים
הערה:
בגן משתמשים במגוון רחב מאוד של שיחים השונים זה מזה בנופם, בעלוותם, במשך פריחתם, בצבע פרחיהם ובמועדי הפריחה. הם מקשרים בין הנוף הגבוה של העצים לבין הצמחייה הנמוכה. גיזום השיחים חייב להתייחס לכל מכלול תכונותיהם.
ורדים
את שיח הוורד גוזמים בחורף, ממש לפני התעוררות השיח לצמיחה. הזרועות הפורצות ממקום ההרכבה בונות את הקומה הבסיסית של השיח ורצוי ליצור מהן צורת גביע, כדי שהאור יחדור למרכזו. בשעת הגיזום בוחרים את מקום החיתוך מעל לעין הפונה החוצה.
בגיזום החורפי בודקים את השיח מכל כיווניו, מסירים קטעים יבשים ואף ענפים שלמים לצורך דילול או כאלה הנראים "עייפים", שאין עליהם אף עין המבטיחה צימוח בריא וחזק. על פצעי החתכים מורחים משחה שתפקידה לאטום את הפצע מפני חדירה של גורמי מחלות.
במשך הקיץ עוסקים ב"סנטיציה" - שמירה על ניקיון השיח על ידי הסרת הפרחים הנבולים. הסרה זו אף היא הזדמנות לגיזום קל, עד חצי עמוד הפרח, מעל לעין מתאימה.
בוורדים מטפסים מכוונים את הזרועות הצומחות מן ההרכבה אל מתקן הטיפוס.
בשעת הגיזום נהוג לגזום בדים ובני בדים, לפי הצורך, אך לא את הזרועות, המתעבות עם הזמן והופכות לגזעים.
ורדים שיחיים גדולים בעלי ענפים שרביטיים גוזמים בחורף לצורך סניטציה ועיצוב בלבד, אם הם נטועים במרחב המאפשר להם התפרסות.
שיחים שפריחתם מופיעה באביב ובמרוצת הקיץ על ענפים חדשים שצמחו השנה - אותם גוזמים בחורף (למעט שיחים הרגישים לקור, אותם יש לגזום בחלוף סכנת הקור).
יש קבוצת שיחים אותם מגדלים בשל פרותיהם הקישוטיים, בעיקר מיני חבושית ופירקנתה; פרות אלה נשארים זמן רב על השיחים דווקא בעונה מעוטת פריחות והם מושכים אל הגן ציפורים לרוב. שיחים אלה אין גוזמים ללא צורך, אבל אפשר לעצב אותם לאחר הפריחה בגיזום של דילול ענפים והסחה, וכך גם ניתן לשמור על חלק מפרותיהם לסתיו. אחת לכמה שנים אפשר לחדש את השיחים על ידי גיזום כל הנוף עד הבסיס.
גביהו יתר על שיחים תדירי ירק אין גוזמים אלא לפי הצורך שלנו, כלומר אם התרחבו או המידה.
דוכס סאמרסט
דוכס סאמרסט (באנגלית: Duke of Somerset) הוא תואר אצולה אנגלי העובר בירושה. התואר קרוי על שם מחוז סאמרסט שבאנגליה.
גיזום
ורדים
שיחי הגדר החיה נגזמים בקיץ בתקופת הצמיחה של השיחים. כדי לשמור על מופע צפוף, מטופח ומסודר של הגדר, עלינו להקפיד על גיזומה לעיתים מזומנות -2-5 פעמים במשך הקיץ, תלוי בקצב הצמיחה של השיחים ומידת חיוניותם. כעבור שנים מספר נחשפים הענפים בתחתית הגדר כתוצאה של הצללה עצמית. אפשר למנוע תופעה זו על ידי גיזום אלכסוני במקצת של - כך יחדור האור לכל קירות הגדר באופן שחלקה העליון יהיה יותר צר מחלקה התחתון חלקיה. אם בסיס שיחי הגדר חשוף - גוזמים את כל הגדר לגובה של 30-40 ס"מ. גיזום זה יעורר צימוח של ענפים רבים והגדר תתחדש. גיזום לחידוש הגדר מבצעים אחת לכמה שנים.
דוכס סאמרסט
תואר הדוכסות הוענק לראשונה לג'ון בופורט ב-1443 ועם מותו כעבור שנה התואר נכחד מכיוון שלא היה לו בן חוקי. ב-1448 התואר הוענק לאחיו, אדמונד בופורט, מכיוון שאדמונד היה אחיו של המחזיק הראשון בתואר הוא נחשב כדוכס השני למרות שהוא לא ירש את התואר באופן ישיר מאחיו. התואר עבר לבנו הבכור ולבנו הצעיר שמת ב-1471 ללא בנים יורשים וכך התואר נכחד.
גיזום
בספרות
בספר עלובי החיים, ז'ן ולז'ן היה בצעירותו גוזם עצים.
דוכס סאמרסט
התואר נוצר בפעם השנייה על ידי הנרי השביעי, מלך אנגליה לבנו אדמונד עם לידתו ב-1499, מכיוון שהתינוק נפטר בשנה שלאחר לידתו הדוכסות לא נוצרה בפועל בשבילו.
התואר נוצר בפעם השלישית ב-1525 כאשר הנרי השמיני, מלך אנגליה העניק לבנו הבלתי חוקי בן השש, הנרי פיצרוי, את התואר דוכס ריצ'מונד וסאמרסט. מכיוון שהנרי היה חשוך ילדים התואר נכחד עם מותו ב-1536.
התואר נוצר בפעם הרביעית על ידי אדוארד השישי, מלך אנגליה עבור דודו אדוארד סימור שהיה העוצר לאחיינו הקטין משנת 1547 עד הוצאתו להורג ב-1552, לאחר מותו התארים שלו נשללו מצאצאיו והתבטלו.
נינו, ויליאם סימור, היה מפקד צבא מלוכני במלחמת האזרחים האנגלית, לאחר הרסטורציה ב-1660 צ'ארלס השני, מלך אנגליה החזיר לו את תאריו של סבו רבו והוא הפך לדוכס השני מסאמרסט.
צאצאיו של אדוארד סימור מחזיקים בתואר עד היום. הדוכס הנוכחי הוא התשע עשרה במספר.
דוד העשירי, מלך כארתלי
דוד העשירי (בגאורגית: დავით X, דָווית X; משושלת בגרטיוני היה מלך ממלכת כארתלי משנת 1505 ועד 1525.
היסטוריה
דוד היה בנו הבכור של קונסטנטין השני וירש אותו כמלך ממלכת כארתלי בשנת 1505. אף על פי שאביו קונסטנטין הכיר בעצמאותן של הממלכות הגאורגית שהתפרקו מממלכת גאורגיה - ממלכת אימרתי וממלכת קאחתי, נמשך המאבק כנגדן גם בתקופתו של דוד. הוא נאלץ להתגונן מפני תקיפות של אלכסנדר השני מלך ממלכת אימרתי ממערב וגאורגי השני  מלך ממלכת קאחתי ממזרח.
באוגוסט 1509 כבש אלכסנדר השני את עיר המצודה גורי ואת הקצה הצפון-מערבי של כארתלי, אבל נאלץ לנטוש אותה בשנת 1510 לטובת דוד בעקבות פלישה עות'מאנית לאימרתי. שנה לאחר מכן פלש גאורגי מממלכת קאחתי לממלכת כארתלי, אולם נכשל בניסיונו לתפוס את המלך במצודה הנצורה באַטֵנִי.
בשנת 1513 פלש גאורגי שוב אולם נחל תבוסה ונשבה בידי אחיו של דוד, בגרט, נסיך מוחראני. גאורגי נפטר בשבי וממלכתו סופחה לממלכת כארתלי.
בינתיים, בשנת 1520, ניצלו אצילים קאחים את ההזדמנות, והמליכו את לבאן, בנו של גאורגי השני (המלך האחרון לפני סיפוחה של קאחתי על ידי כארתלי), למלך ממלכת קאחתי. דוד הטיל מצור על מצודת מר'אני, שם נמצא לוואן, אולם זמן קצר לאחר מכן נטש את המצור בעקבות הופעתם של הטורקמנים שוב על אדמת גאורגיה.
דוד הכיר בלוואן כמלך ממלכת קאחתי במטרה לזכות בתמיכתו כנגד הפולשים. בשנת 1522, סירב דוד לדרישתו של שאה איסמעיל להתאסלם. הדבר הביא לפלישה נוספת של הפרסים שהונהגה הפעם אישית על ידי השאה. דוד ובנו לוארסאב הראשון התנגדו התנגדות עזה אולם, בסופו של דבר, נחלו תבוסה אל מול הפרסים שעלו עליהם במספר, בקרב תֶלֶתי. הבירה טביליסי נכבשה בעזרת בוגדים והושם בה חיל מצב פרסי גדול.
עם מותו של איסמעיל, בשנת 1524, שחרר את טביליסי וגרש את הפרסים מהממלכה. בשנת 1525 הוא כבש מחדש את ארג'קלה (כיום בנפת מרנאולי, כארתלי תחתית) וטבח בכל הטורקמנים שהתיישבו שם. ממש באותה שנה הוא ויתר על כס המלוכה לטובת אחיו, גיאורגי התשיעי, ופרש למנזר תחת השם דאמיאנה.
דוד העשירי נפטר בשנת 1526 ונקבר בקתדרלת סווטיצחובלי במצחתה. הוא הותיר אחריו חמישה בנים ושלוש בנות:
וואנג אין-באום
וואנג אין-באום (בקוריאנית: 황인범; נולד ב-20 בספטמבר 1996) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת הקשר באולימפיאקוס.
קריירת מועדונים
וואנג התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער טג'ן סיטיזן. בשנת ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל של קוריאה הדרומית וב-30 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד פוהאנג סטילרס והפך לכדורגלן הצעיר בהיסטוריה של המועדון שכובש לזכותו.
וואנג זכה להתעניינות רבה בהמבורג, אך ב-20 בינואר 2019 חתם לשנתיים בונקובר ווייטקאפס מה-MLS עם אופציה לשנתיים נוספות. ב-2 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד מינסוטה יונייטד. כחודש וחצי לאחר מכן כבש את שערו הראשון במועדון בניצחון 0-1 נגד לוס אנג'לס. במחזור ה-30 של הליגה סיפק שלושה בישולים משחק הליגה נגד לוס אנג'לס גלאקסי ונבחר לכדורגלן השבוע.
ב-14 באוגוסט 2020 וואנג חתם ברובין קאזאן מליגת העל הרוסית. בתחילת עונתו הראשונה בקבוצה היה שחקן הרכב פותח, אך בהמשך איבד את מקומו בהרכב לאחר שנדבק בקורונה ונפצע בעקבו לאחר מכן. ב-3 באפריל 2022 החליט להשהות את חוזהו בקבוצה דבר שהתאפשר על ידי פיפ"א בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה וכעבור יומיים חתם בסיאול.
ב-29 ביולי 2022 וואנג חתם באולימפיאקוס מליגת העל היוונית. ב-18 באוגוסט 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד אפולון לימסול בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, וואנג שיחק בנבחרות הצעירות של קוריאה הדרומית והיה שותף להעפלה שלה למשחקי אסיה 2018. בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0-2 נגד. ב-16 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 2-2 נגד.
מורטימר מנפס
מורטימר לדינגטון מנפס (באנגלית: Mortimer Luddington Menpes; 22 בפברואר 1855 – 1 באפריל 1938), היה צייר בריטי יליד אוסטרליה, סופר, יוצר דפוס ומאייר.
ביוגרפיה
מנפס נולד בפורט אדלייד שבדרום אוסטרליה, בנו השני של יזם נדל"ן ג'יימס מנפס אשר עם אשתו אן, לבית סמית', הגיע לדרום אוסטרליה מלונדון בדצמבר 1839. אף שאיבד רכוש רב בשריפה גדולה של 1857, ג'יימס מנפס שגשג, ובנה חנויותובתי מגורים בפורט אדלייד. ג'יימס פרש מעסקיו בשנת 1866 וחזר לאנגליה עם אשתו, בניו מורטימר וג'יימס הנרי ושתי בנותיו, והתיישב בצ'לסי.
מנפס יצא לסיור רישומים בבריטני בשנת 1880, במהלכו פגש את ג'יימס מקניל ויסלר. הוא הפך לתלמידו של ויסלר, ובשלב מסוים חלק איתו דירה בלונדון. הוא למד חריטה אצל ויסלר, שהשפעתו בשילוב השפעת העיצוב היפני, ניכרת בעבודתו המאוחרת. מנפס הפך לדמות מרכזית בתחיית התחריט, והפיק יותר משבע מאות תחריטים, אותם הדפיס בדרך כלל בעצמו. כבר בשנת 1880, מבחר של עשרה דיוקנאותיו, שנתרמו למוזיאון הבריטי על ידי צ'ארלס א. האוול, הביא לו שבחים.
ביקור ביפן בשנת 1887 הוביל לתערוכתו הראשונה בגלריית דאודסוול בלונדון. מנפס עבר לכיכר סלואן, בשנת 1888 ועיטר את הבית בסגנון יפני. ויסלר ומנפס הסתכסכו בשנת 1888 על עיצוב הפנים של הבית, שלדעת ויסלר היה העתקה של רעיונותיו שלו. הבית נמכר בשנת 1900, ומנפס עבר לקנט.
בשנת 1900, לאחר פרוץ מלחמת הבורים, נשלח מנפס לדרום אפריקה כאמן מלחמה של המגזין המאויר השבועי לאחר סיום המלחמה בשנת 1902 הוא טייל רבות, ביקר בבורמה, מצרים, צרפת, הודו, איטליה, יפן, קשמיר, מקסיקו, מרוקו וספרד. רבים מאיוריו פורסמו בספרי טיולים של חברת A & C Black. בספרו על דלהי היה תיעוד מאויר של הכתרת המלך אדוארד השביעי בדלהי.
בשלושים השנים האחרונות לחייו פרש מנפס לאיריס קורט, שם ניהל את עסקיו, "חוות פירות מנפס". הוא בנה ארבעים חממות גדולות בהן ניתן לגדל ציפורנים ושמונה קוטג'ים כדי להכיל את עובדי החווה. הוא נפטר בפנגבורן בשנת 1938.
משפחה
מנפס, הוריו ושלושה מאחיו עזבו לאנגליה בפברואר 1875, מעולם לא חזרו לאוסטרליה. עם זאת חמש מאחיותיו של מנפס נותרו בדרום אוסטרליה.
יצירה
מנפס צייר בשמן ובצבעי מים, כמו כן היה יוצר דפוס פורה, שהפיק מעל 700 תחריטים במהלך הקריירה שלו, שזכו לשבחים רבים. הוא פיתח צורה מיוחדת של תחריט צבעים והציג תחריטים צבעוניים בגלריית דאודסוול בלונדון בסוף שנת 1911 / תחילת 1912.
בתחילת המאה העשרים, מנפס הדפיס גם את "סדרת הציורים הגדולים", שהיו העתקים של יצירות מאת מאסטרים כמו רמברנדט, ואן דייק ואחרים שהועתקו בהדפסה. בשנת 1911 תרם מנפס 38 מעותקיו בשמן לממשלת אוסטרליה; עבודות אלה הפכו לאחר מכן לחלק מאוסף התמונות בספרייה הלאומית של אוסטרליה.
לוקסט M22
לוקסט M22 הוא הטנק הראשון שתוכנן לתובלה אווירית אל שדה הקרב. בשל כך, הוא טנק קטן בעל שריון דק יחסית, צללית נמוכה, משקל נמוך וכוח אש קטן.
תכנון ומבנה
הטנק תוכנן לנשיאה באמצעות מטוס תובלה דאגלס C-54 סקיימאסטר וכן דאון בריטי מסוג Hamilcar Horsa. הייצור החל באפריל 1943, אולם עקב תקלות טכניות התעכב הייצור עד סוף שנת 1943. בסך הכל יוצרו 830 יחידות, 260 מהן נשלחו לאנגליה במסגרת "החכר והשאל". מתוכן נשלחו 17 לדיוויזיה השישית. עובי השריון בחזית היה 25 מ"מ. העובי בצדדים היה רק 13 מ"מ. הטנק צויד בשני פריסקופים מסוג m6, אחד לנהג ושני בצריח למפקד. כמו כן היו לו ארבע טבעות נשיאה להרמה ותובלה (ללא הצריח) מתחת למטוס C54, או בדאון בריטי מסוג Hamilcar Horsa. סיבוב הצריח נעשה בצורה ידנית כדי לחסוך במשקל שהיה גדל במקרה של שימוש והתקנת מערכת סיבוב מכנית. זה היה הטנק האמריקאי בעל הפרופיל הנמוך ביותר והמשקל הקטן ביותר.
היסטוריה
בפברואר 1941 הוציא הצבא האמריקאי הוראה לייצר טנק קל שיועד לתובלה אווירית. התוכניות הועברו לשלוש חברות: GMC, מרמון הרינגטון וחברת וולטר ג. קריסטי. חברת מרמון הרינגטון זכתה בחוזה. מהנדסי החברה תכננו טנק בעל צללית נמוכה מאוד יחסית, מונע במנוע לייקומינג בן שישה צילינדרים עם קרור אוויר, ומזקו"מ מקורי.
הדגם הראשון סופק בסתיו 1941. למרות התוצאות הטובות הוחלט על הכנסת מספר שיפורים שנועדו בחלקם להפחית את המשקל הכללי. הדגם השני המשופר סופק בפברואר 1942.
הטנק פותח בתחילת מלחמת העולם השנייה על ידי הצבא האמריקאי במטרה לייצר טנק קל שיהיה ניתן להטיס אותו באמצעות דאונים. זה היה הטנק הקטן ביותר שהיה בשימוש צבאות בנות הברית במלחמת העולם השנייה. זה גם היה הטנק הראשון שתוכנן מראש לתובלה אווירית. לכן היה בעל משקל קטן יחסית. מטרתו הייתה להגביר את כוח האש של הגייסות המוטסים.
מלחמת העולם השנייה
הניסיון היחידי שנעשה בו שימוש מבצעי היה במבצע ההצנחה שקדם לחציית הריין. בזמן ההובלה האווירית היה הכרח לפרק את הצריח מגוף הטנק ולהובילו בנפרד. לכן הייתה בנייתו שגויה מלכתחילה. האמריקאים בכלל לא ראו בו טנק קרבי והסכימו למכור בזול 300 טנקים כאלה לבריטים. לאמריקאים לא היו דאונים גדולים מספיק להכיל אותו בעוד שלבריטים כן היו. לאמריקאים היה דאון קטן בשם "WACO" (אנ'). דאון זה לא היה מסוגל להכיל את טנק הלוקסט. לעומת זאת לבריטים היה דאון בשם: "Hemilcar Horsa" (אנ') שהיה גדול פי שניים לעומת האמריקאי ולכן היה מסוגל להכיל בתוכו את הטנק ללא הצריח. דאון זה תוכנן במקור לשאת חיילים וציוד כבד כגון תותח נגד טנקים, או שריונית קלה. לדאון הבריטי היה מבנה כזה שבמקרה של תקלה היה חלקו האחורי מתוכנן להיפתח בקלות ולאפשר ללוחמים להימלט במהירות. במרבית הנחיתות הקשות נפתח חלקו האחורי מעצם מכת הנחיתה. 12 טנקים הונחתו ב-24 במרץ 1945 במבצע לקראת צליחת הריין. רק ארבעה טנקים הורכבו בצורה מלאה ונעשה בהם שימוש מבצעי. מתוך ארבעה אלה רק שני טנקים הוכנסו לפעולה, בקרב השתתף רק טנק לוקוסט אחד שפגע והשמיד כ־100 חיילי אויב.
חלק מהם נמכרו גם למצרים לאחר שהתותחים שלהם הושבתו.