cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
PH
תלות ה-pH בטמפרטורה
כיוון שתגובת הדיסוציאציה של המים להידרוניום ולהידרוקסיד אנדותרמית הרי שלפי עקרון לה שטליה ככל שהטמפרטורה גבוהה יותר תתפרקנה יותר מולקולות מים (קבוע שיווי המשקל של התגובה יגדל) ולכן ה pH (וכמוהו ה pOH) של מים טהורים קטן ככל שהטמפרטורה עולה.
קן בניסטר
קנת' בניסטר (באנגלית: Ken Bannister; נולד ב-1 באפריל 1960) הוא כדורסלן אמריקאי, ידוע בכינוי "החיה" בשל התנהגותו האגרסיבית במגרש, שכללה שבירת לוחות הסלים בהטבעות. בישראל הוא שיחק בקבוצת הפועל חולון. בניסטר שיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר, גובהו הוא 2.06 מטרים.
בניסטר נולד בבולטימור, מרילנד, שיחק בליגת המכללות בקולג' סיינט אוגוסטין. בשנת 1984 נבחר בדראפט ה-NBA בסיבוב השביעי (156 בסה"כ) על ידי קבוצת ניו יורק ניקס. בליגת ה-NBA שיחק חמש עונות, כאשר בעונת השיא (1986), הופיע ב-70 משחקי ליגה במדי הניקס וקלע 8.6 נקודות למשחק.
בשנת 1987 הגיע בניסטר לישראל ועורר סביבו סערה תקשורתית והד גדול, משום שהיה מראשוני השחקנים שהגיעו לישראל מה-NBA, אולם הפועל חולון בתקופתו לא זכתה באליפות. בשנת 1988 שב בניסטר ל-NBA ושיחק עד שנת 1991 בקבוצת לוס אנג'לס קליפרס.
רובר אנטלם
רובר אנטלם (צרפתית: Robert Antelme; 1917–1990), סופר צרפתי, ניצול מחנות ריכוז בגרמניה במלחמת העולם השנייה.
חייו
בסוף 1943 או בתחילת 1944, גייס פרנסואה מיטראן את אנטלם, אחותו מארי-לואיז, דיראס וחברה הסופר דיוניס מסקלו, למחתרת הצרפתית (ה"רזיסטאנס").
ב-1 ביוני 1944 נעצרו אנטלם ואחותו על ידי הגסטפו. אחותו נשלחה למחנה הריכוז ראוונסבריק שם נספתה. אנטלם נשלח למחנה בוכנוואלד.
אנטלם, שלא ידע מקודם על הנעשה במחנות הריכוז, נקלע למקום של השפלה, דיכוי ורעב. לאחר שלושה חודשים הועבר למחנה עבודה ליד העיירה באד-גנדרסהיים שם עבד בבית חרושת להרכבת מטוסים של חברת היינקל. בתקופה זו היה נתון לחסדם של הקפואים ומנהלי עבודה גרמנים שהפליאו בו ובחבריו מכות כדי למצוא חן בעיני מפקדיהם מה אס אס ותוך כדי רעב מתמיד.
עם התקרבות צבאות בעלות הברית למחנה פינו אותו הנאצים ב-4 באפריל 1944 והצעידו את האסירים ממדינות שונות במצעד מוות לעבר מחנה דכאו. האסירים היו אכולי כינים, חלשים וחולים ומדי פעם חוסלו הנחשלים על ידי אנשי האס אס המלווים.
ב-27 באפריל 1945 הגיע אנטלם לדכאו כשהוא על סף המוות ומוקף בגוויות. מיטראן נסע בשליחות דה גול לייצג את צרפת בשחרור מחנות ריכוז אחדים. בהלכו בין השלדים החיים שמע קול הקורא "פרנסואה" הוא התכופף ובקושי הצליח לזהות את אנטלם. בקשתו של מיטראן להחזיר אתו את אנטלם נענתה בשלילה כי המחנה היה בהסגר בגלל מחלת הטיפוס.
מיטראן, שהיה בעל תפקיד בכיר בממשלה הזמנית בפריז, ארגן בשובו לפריז מספר חברים וצייד אותם במסמכים מזויפים שאפשרו להם להיכנס לדכאו. דיוניס מסקלו שהסתובב בין הגוויות והשלדים החיים שמע שלד הקורא את שמו. הוא זיהה את אנטלם רק לפי הרווח שהפריד את שתי השיניים החותכות העליונות שלו. משקלו של אנטלם היה 38 ק"ג. הם הביאו אותו לביתה של דיראס ולאחר טיפול רפואי אינטנסיבי החל אנטלם להשתקם.
דיראס כתבה על התקופה של הציפייה לשובו והשיקום הממושך שלו בספרה הכאב שפורסם ב-1986.
לאחר שהתאושש, כתב אנטלם את ספרו  המין האנושי-Léspèce humaine שהתפרסם לראשונה ב-1947 והקדיש אותו לאחותו שנספתה. באותו זמן התפרסם ספרו של פרימו לוי הזהו אדם שעם הזמן התפרסם והקנה ללוי פרסום עולמי. שני הספרים נכתבו על ידי אנשים צעירים שזה אך השתחררו ממחנות ריכוז אבל ספרו של אנטלם לא זכה להצלחה. אחת הסיבות לכך היא שאנטלם לא פרסם ספרים נוספים. לידידיו סיפר כי ניסה אבל ויתר כי הגיע למסקנה שכתיבה בהשראת דמיון היא חסרת ערך לאחר שכתב על המציאות החורגת מכל דמיון. בפתח הספר כותב אנטלם על הקושי לגשר בין השפה העומדת לרשותו ובין החוויה הקשה שחוו הוא וחבריו.
הספר תורגם לעברית (הוצאת עם עובד, מצרפתית: רמה איילון) רק ב-2011 ייתכן בגלל העובדה ששואת היהודים מוזכרת בו רק בעקיפין (עמוד 229) למרות שאנטלם כנראה ידע עליה ב-1944, ובוודאי ידע עליה בעת כתיבת הספר, ב-1947, כפי שניכר בפתח הדבר לספר (עמוד 9). הספר מלא תיאורים קשים יותר לעיכול מאשר ספרו של פרימו לוי. שני ספרים אלה הם תעודות ספרותיות אישיות חשובות ביותר על מחנות הריכוז.
לאחר תהליך השיקום הוא נפרד מדיראס אבל הם המשיכו להיות ידידים ולשתף פעולה. אנטלם היה פעיל בוועד הפעולה של האינטלקטואלים נגד מלחמת אלג'יריה וב-1968 היה פעיל במרד הסטודנטים.
ב-1983 לקה באירוע מוחי ונשאר מאושפז בבית חולים עד למותו כעבור שלוש שנים.
מתכת
מתכות הן קבוצה של יסודות כימיים, והן מאופיינות בכך שהן חומרים מוצקים בטמפרטורת החדר (פרט לכספית) המורכבים כולם מיסודות אלו. מתכות מתאפיינות בהולכה חשמלית והולכת חום גבוהות. בין סוגי המתכות הנפוצים בשימוש נמצאים אלומיניום, ברזל, נחושת ואחרים.
המדע העוסק בחקר המתכות נקרא מטלורגיה, מהמילה היוונית מטאלון (μέταλλον). מתכת העשויה מספר יסודות שונים נקראת סגסוגת, ויכולה להיות בעלת תכונות שונות מהמתכות המקוריות המרכיבות אותה. לעיתים קרובות משתמשים בסגסוגות כדי לקבל תכונות רצויות של המתכת, למשל פלדת אל-חלד העשויה מברזל וכרום, כאשר הכרום מונע את החלדת הסגסוגת.
מבחינה כימית, מתכות מאופיינות באנרגיית יינון נמוכה יחסית, מאחר שהאלקטרונים, המאכלסים את רמת האנרגיה החיצונית של יסוד מתכתי, קשורים אל גרעין האטום בצורה חלשה. מבנה המתכת במצב מוצק הוא של רב-גביש בדרך כלל, כאשר המתכת כולה מורכבת ממספר רב של גבישים ("גרעינים" בעגה המטלורגית) בעלי גדלים שונים המסודרים באקראי. למתכות מוליכות חשמלית מכיוון שהאלקטרונים קשורים באופן חלש לאטומים, ויכולים לנוע על פני מרחקים גדולים בגביש (ראו מודל דרודה).
מבנה ותכונות
מתכות הן אחת משלוש הקבוצות המרכיבות את יסודות הטבלה המחזורית. הקבוצות האחרות הן אל-מתכות ומתכות למחצה (מטלואידים). בטבלה המחזורית נמצאות המתכות בצד השמאלי; הן מסתיימות בקו האלכסוני המתחיל מהיסוד בורון ונמשך עד לאסטטין.
רוב המתכות מתאפיינות במספר תכונות בולטות: אטומיהן של כל המתכות (מלבד כספית) מסודרים בצורה של סריג מתכתי, כך שהאלקטרונים ברמה האחרונה עוברים מאטום לאטום. מבנה זה הוא הגורם לחוזקן הרב של מתכות ולטמפרטורת ההיתוך הגבוהה שלהן. המתכת כולה עשויה להיות מורכבת סריגים שונים, הסדורים בכיוונים שונים, המכונים "גלעינים". בין הסריגים ועל גבולותיהם יכולים להיווצר תכלילים: זיהומים מחומרים אחרים.
היסטוריה
לפי מחקרים, השימוש במתכות כפי שהן במצבן המינרלי הקיים בטבע, החל כבר לפני יותר מ-12 אלף שנים, באלף העשירי לפני הספירה באזור צפון הפרת והחידקל ומעט מאוחר יותר באזור מזרח הים התיכון - באזורים שהם כיום בין ישראל לבין דרום טורקיה. השימוש היה במתכות שמקורן בשרידי מטאור, לייצור תכשיטים, ולעיתים אף לייצור כלים. המתכות שבהן השתמשו בזמנים קדומים אלו היו נחושת, זהב וברזל, והעיבוד שלהן כלל ריקוע באמצעות פטיש. עד שנת 6000 לפני הספירה התפשטה כריית הנחושת מזרחה עד למקום שבו שוכנת כיום איראן וצפון מערבה לכיוון שבו כיום שוכנות סרביה ורומניה.
לפני כ-7000 שנים, בסביבות שנת 5000 לפנה"ס (בתחילת תקופת הנחושת) פיתחו בני אדם באזור שהוא כיום טורקיה או סוריה, שיטות לצרוף את הנחושת מעפרותיה, ובכך התאפשר שימוש נרחב יותר בנחושת על ידי כרייה של הנחושת מהאדמה במקומות בהם הנחושת מעורבבת בחומרים אחרים. הנחושת הותכה בכור ושימשה ליציקה בתבניות. התכה ויציקה של נחושת התפשטו בהדרגה. עד שנת 4000 לפני הספירה הדבר התקיים במזרח התיכון ובאירופה סביב אגן הים התיכון. עד 3000 ללפני הספירה הטכנולוגיה הזו הגיעה לצפון הודו וצפון אירופה. עד 2000 לפני הספירה הטכנולוגיה התפשטה גם לספרד, בריטניה וסין.
באותה תקופה החל גם השימוש בכסף טבעי. בסביבות שנת 3500 לפנה"ס נצרפו עפרות מעורבות של נחושת ובדיל באזור ארם־נהריים על־מנת לייצר ארד (ברונזה). כ-500 שנה לאחר מכן נעשה שימוש בתהליך "יציקת שעווה מתכלה" (Lost-wax casting) לביצוע יציקות מסובכות.
בסביבות שנת 1500 לפנה"ס התחילו החיתים להפיק ברזל בהיקף נרחב באנטוליה. התהליך מניב ברזל ספוגי, המקביל לברזל החשיל בן ימינו. בסביבות שנת 1000 לפנה"ס יוצרו כלים מפלדה קשה על ידי חימום מחדש של הברזל הספוגי, הבא במגע עם פחם, המלווה בצינון במים. בסביבות שנת 600 לפנה"ס התחילו הסינים להפיק ברזל בכבשנים משופרים, ויצרו מתכת מותכת, הניתנת ליציקה. ההתכה אפשרית משום שלעפרה יש תכולה זרחנית גדולה, והברזל הנוצר נמס בקלות רבה יותר.
במאות הראשונות לספירה, אלכימאים ביצעו מחקרים רבים על מתכות במטרה להפוך מתכות זולות לזהב. מחקרים אלו שימשו יסוד למטלורגיה. בסביבות שנת 700 לספירה, חרשי ברזל בקטלוניה, ספרד, פיתחו כבשן משופר להפקת ברזל, הידוע כיום בשם מפוח קטלוני.
במאה ה־14 התחיל השימוש באירופה באב טיפוס של כבשן ההפחה. בכבשן ההפחה, הברזל נשאר במגע עם פחם עץ לזמן ממושך יותר. הוא סופח יותר פחם, המוריד את נקודת ההתכה שלו אל מתחת לטמפרטורת הכבשן. כך מייצר הכבשן ברזל מותך, אותו אפשר לצקת.
במאה ה-17 בבוהמיה פותחה טכניקה של ציפוי ברזל בשכבת בדיל.
במהלך המאה ה-19 מחקר מדעי הוביל למספר פריצות דרך בהבנת תכונות המתכות ועיבודן. במהלך השנים 1807–1808 פיתח הכימאי אנגלי, האמפרי דייווי, את תהליך האלקטרוליזה לבידוד מתכות מתרכובותיהן מותכות. הוא בודד את הנתרן, האשלגן, הסידן, המגנזיום והבריום. ב-1827 הופק החמרן על ידי המדען הגרמני פרידריך ולר. בשנת 1828 מהנדס סקוטי, ג'יימס נילסון, השתמש במשב אוויר חם בתוך הכבשן מפוח ובכך הצליח להקטין את צריכת הדלק. ב-1839 ממציא אמריקאי, אייזיק באביט, פיתח את מתכת באביט - סגסוגת של בדיל המשמשת לייצור מסבים. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19 פיתח ושיכלל הנרי בסמר את התהליך הקרוי על שמו - תהליך בסמר לייצור פלדה במהירות וביעילות. התהליך הוריד משמעותית את מחיר הפלדה ואיפשר את הרחבת השימוש בה.
מטלורגיה
מטלורגיה היא התחום שחוקר את התכונות המכניות והכימיות של מתכות, ואת השיטות להפקת מתכות ועיבודן. מטלורגיה משויכת לתחום הנדסת חומרים, ושמה בא מהמילה היוונית metallourgos אשר משמעותו "כורה, מעבד מתכות".
הפקה של מתכות
ההפקה של מתכות מתחילה בכריה, שבה מוציאים את המתכות ממקומן באדמה. רוב המתכות לא נמצאות בצורתן המתכתית אלא כעפרת מתכת, כלומר קשורות בתחמוצת, מתוכה יש להפיק את המתכת. לאחר הכריה יש להפיק את המתכת מתוך העפרה בשיטות שונות.
עיבוד מתכות
עיבוד נועד להקנות למתכת צורה ותכונות רצויות. שיטות העיבוד נחלקות לשיטות תרמיות (חימום בתנור רם) ומכניות (למשל ערגול או חישול).
קווים (מכון)
מכון קווים הוא מכון לעיצוב ואדריכלות הפועל בתל אביב, ברעננה, בחיפה בראשון לציון בכפר סבא ובבאר שבע. ייחודו בכך שהוא משלב לימודי עיצוב עם עבודה מעשית, באמצעות משרד אדריכלים ומעצבים השייך למכון.
המכון נוסד ב-2003, והיה המוסד הראשון שהציע מכינות למועמדים ללימודי עיצוב במוסדות האקדמיים. כיום הוא מקיים גם לימודי תעודה בעיצוב פנים, בעיצוב אופנה, בעיצוב תעשייתי ובעיצוב גרפי, קורסי העשרה לבעלי מקצוע, וקורסים למעצבים חובבים כגון קורס הום סטיילינג, סטיילינג אישי, עיצוב מטבחים, עיצוב חלונות ראווה ועוד
סגל ההוראה כולל מעל לשבעים מורים מתחומי העיצוב השונים (אופנה, תקשורת חזותית, עיצוב תעשייתי, עיצוב פנים ואדריכלות) וכן אמנים ופסיכולוגים.
ב-2010 נחנך, בהאנגר 3 בנמל תל אביב, המרכז לעיצוב ואדריכלות קווים בנמל. בין מטרותיו - הנגשת עולם העיצוב לציבור הרחב. המרכז מקיים ימי עיון וכנסים לאנשי מקצוע, הרצאות לקהל הרחב, ומופעי מוזיקה. המרכז כולל גלריה, המציגה תערוכות עיצוב ואומנות.
מכון קווים נסגר בשנת 2016 ואינו פעיל.
יחסי גבון–הודו
יחסי גבון–הודו הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין גבון להודו.
היסטוריה
השר הבכיר להגנה הלאומית של גבון עלי בונגו ביקר בהודו בנובמבר 2007. הוא ביקר בהודו שוב באוקטובר 2015, הפעם כנשיא, כדי להשתתף בפסגת הפורום השלישית של הודו-אפריקה בניו דלהי. כמה שרים גבונים גם ביקרו בהודו. הביקור היחיד של פקיד ממשלתי הודי בגבון התרחש בספטמבר 2015, כאשר שר המדינה לפיתוח משאבי אנוש ושליח מיוחד של ראש הממשלה רם שנקר קתריה ביקר בליברוויל ונפגש עם הנשיא אונדימבה.
ורשה פאלאווי, עוזרת כלכלית של ראש שגרירות גבון בניו דלהי, ייצגה את המדינה בפורום הודו-אפריקה לחקלאות שאורגן על ידי FICCI, משרד החקלאות ומשרד המסחר והתעשייה בפברואר 2016. בפורום השתתפו גם שרת החקלאות ההודית ראדה מוהאן סינג ושרים בכירים מבוצואנה, סיישל, זמביה ומדינות אפריקאיות אחרות.
יחסי סחר
הסחר הדו-צדדי בין גבון להודו הסתכם ב-142.45 מיליון דולר בשנים 2015–2016, ירידה חדה מ-835.73 מיליון דולר בתקציב הקודם. הודו ייצאה לגבון סחורות בשווי 36.82 מיליון דולר, וייבאה בשווי 105.63 מיליון דולר. הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לגבון הן בשר ומוצרי בשר, תרופות, כותנה, ברזל ופלדה. הסחורות העיקריות המיובאות על ידי הודו מגבון הן עץ ומוצרי עץ, עפרות, סיגים ואפר.
ביוני 2010, כרתה בהארטי איירטל עסקה לרכישת פעילות הסלולר של זאין ב-15 מדינות באפריקה, כולל גבון, תמורת 8.97 מיליארד דולר, ברכישה השנייה בגודלה בהודו בחו"ל אחרי העסקה בשווי 13 מיליארד דולר של טאטה סטיל בקנייה של קורוס ב-2007. Bharti Airtel השלימה את הרכישה ב-8 ביוני 2010. Tata Chemicals הודיעה באפריל 2011 כי תשקיע 290 מיליון דולר כדי לרכוש 25.1% מהחברה הסינגפורית Olam International בפרויקט ייצור אוריאה הממוקם ליד עיירת הנמל פורט-ג'נטיל. טאטה הצהירה כי תייצא 25% מסך התוצרת של המפעל להודו. Oil India Ltd. (OIL), בשותפות עם אינדיאן אויל בע"מ, ביצעה חיפושי נפט בשאקטי בלוק, למברלה. OIL גילתה 44 מיליון חביות נפט באתר בשנת 2013.
חברות הודיות כמו Ramky Infrastructure Ltd ו-M3M India Limited זכו בחוזים לפיתוח מגזר התשתיות בגבון.
סיוע חוץ
הודו סיפקה לגבון קו אשראי (LOC) בשווי 14.5 מיליון דולר במרץ 2007 לבניית 300 בתים ושירותים ב-Bikele ליד ליברוויל. LOC נוסף בשווי 67.19 מיליון דולר סופק לשדרוג מתקני השידור של גבון.
גבון הייתה בין 15 המדינות האפריקאיות הראשונות שבהן יישמה הודו את פרויקט הרשת האלקטרונית הפאן אפריקאית. קישוריות טל-חינוך, רפואה טלפונית וקישוריות VVIP הוקמו בליברוויל במסגרת הפרויקט. בוועידת הפורום הראשונה של הודו אפריקה בניו דלהי באפריל 2008, הודו הסכימה להקים מרכז הכשרה מקצועית בגבון כחלק מ"תוכנית פעולה" עם האיחוד האפריקאי.
אזרחי גבון זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות. כמה פקידים מגבון קיבלו גם תוכניות הכשרה במסגרת ה-AIFS.
יחסי תרבות
שגריר גבון דזירה קומבה חנך את הפסטיבל העולמי הרביעי לעיתונות שנערך באולפני Marwah, Noida בפברואר 2016.
נכון לדצמבר 2016, התגוררו בגבון כ-100 הודים. הם עוסקים בעיקר בפרויקטי תשתית, מסחר, יצוא של עצים וגרוטאות מתכת.
בלארוס במשחקים האולימפיים
היסטוריה
ספורטאים בלארוסים נטלו חלק במשחקים האולימפיים במסגרת המשלחת הסובייטית החל מאולימפיאדת הלסינקי (1952). הבלארוסי הראשון שזכה במדליה אולימפית היה מיידה הפטיש מיכאיל קריבונוסוב שזכה במדליית כסף באולימפיאדת מלבורן (1956). הראשונים שזכו במדליית זהב אולימפית (לזכות ברית המועצות) היו חותרי הקיאק לאוניד גיישטור וסרגיי מקרקנקו באולימפיאדת רומא (1960).
אולימפיאדת אטלנטה (1996)
בהופעת הבכורה של בלארוס כמדינה עצמאית במשחקי הקיץ, באולימפיאדת אטלנטה, צברו 159 הספורטאים הבלארוסים 15 מדליות. רק אחת מהן הייתה מדליית זהב, בה זכתה החותרת יקטרינה קרסטן. המתעמל ויטלי שרבו, שזכה ב-6 מדליות זהב באולימפיאדת ברצלונה (1992), בה התחרה במסגרת המשלחת המאוחדת, הסתפק הפעם ב-4 מדליות ארד, בתרגילי הקרב-רב, המקבילים, מתח וסוס הקפיצות. ארבעה מתאבקים בלארוסים זכו במדליות: אלכסנדר פבלוב, סרגיי לישטוואן ואלכסיי מדוודב זכו במדליות כסף, וואלרי צילנט זכה במדליית ארד. הקלע איגור בסינסקי זכה במדליית כסף בירי באקדח, ושמיניית החותרות זכו במדליית ארד.
האתלטים הבלארוסים זכו בארבע מדליות. בזריקת דיסקוס, זכה ולדימיר דוברובשצ'יק במדליית כסף, ובמדליית הארד זכה וסילי קפטיוך. בתחרות המקבילה לנשים זכתה אלינה זוורבה במדליית ארד. במדליה הרביעית, מדליית כסף, זכתה נטליה סזנוביץ', בקרב שבע. אתלטים בלארוסים נוספים שבלטו באטלנטה כללו את ויקטור גינקו (מקום חמישי בהליכה ל-50 ק"מ), אדוארד המליינן (מקום חמישי בקרב עשר), דמיטרי מרקוב (מקום שישי בקפיצה במוט), אולגה קרדופולצבה (מקום שישי בהליכה ל-10 ק"מ), איגור אסטפקוביץ' (מקום שביעי ביידוי פטיש), סרגיי אליי (מקום שמיני ביידוי פטיש) וולנטינה ציובולסקאיה (מקום שמיני בהליכה ל-10 ק"מ).
אולימפיאדת סידני (2000)
לאולימפיאדת סידני (2000) שלחה בלארוס משלחת בת 139 ספורטאים, שזכו ב-17 מדליות, מהן 3 מדליות זהב.
האתלטים זכו בחמש מהמדליות, ובשתי ממדליות הזהב: יאנינה קארולצ'יק בהדיפת כדור ברזל ואלינה זוורבה בזריקת דיסקוס. זורקת דיסקוס נוספת, אירינה יאצ'נקו, זכתה במדליית ארד, והישג דומה רשמו נטליה סנזוביץ' בקרב שבע ואיגור אסטפקוביץ' ביידוי פטיש. אתלטים בולטים נוספים כללו את איוואן ציחאן (מקום רביעי ביידוי פטיש), וסילי קפטיוך (מקום רביעי בזריקת דיסקוס), ליודמילה גובקינה (מקום שישי ביידוי פטיש) וולדימיר דוברובשצ'יק (מקום שביעי בזריקת דיסקוס). על השתתפותה של נבחרת האתלטיקה הבלארוסית במשחקים העיב מיידה הפטיש ואדים דוויאטובסקי, לאחר שהתברר כי נטל חומרים אסורים, הודח מהתחרויות והושעה לשנתיים.
אולימפיאדת אתונה (2004)
המשלחת הבלארוסית לאולימפיאדת אתונה (2004) גדלה ל-151 ספורטאים, שזכו ב-13 מדליות. שניים מהזוכים זכו במדליית זהב: הג'ודוקא איהר מקראו היה לגבר הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית לזכות בלארוס, והאתלטית יוליה נסטסיארנקה ניצחה בריצת 100 מטר. שני אתלטים נוספים זכו במדליות, איוואן ציחאן במדליית כסף ביידוי פטיש ואירינה יצ'נקו במדליית ארד בזריקת דיסקוס, ואולם 8 שנים לאחר המשחקים, בשנת 2012, הורה הוועד האולימפי הבינלאומי לשלול מהם את המדליות שהוענקו להם, בעקבות בדיקות סמים עדכניות שנערכו. אתלטים בלארוסים נוספים שבלטו באתונה כללו את נדזיה אסטפצ'וק (מקום רביעי בהדיפת כדור ברזל), ואדים דביאטובסקי (מקום רביעי ביידוי פטיש), ריטה טוראבה (מקום רביעי בהליכה ל-20 ק"מ), נטליה חראנקה (מקום חמישי בהדיפת כדור ברזל), אנדריי מיכנביץ' (מקום חמישי בהדיפת כדור ברזל), נבחרת השליחות ל-100X4 מטר (מקום חמישי), וסילי קפטיוך (מקום רביעי בזריקת דיסקוס), וולגה צאנדר (מקום שישי ביידוי פטיש) ויורי ביאלו (מקום שישי בהדיפת כדור ברזל).
מרימות המשקולות חנה בציושקה וטטיאנה סטוקלבה זכו במדליות כסף וארד, ומרימת משקולות נוספת, נסטסיה נוביקבה, סיימה במקום החמישי. בקרב הגברים, זכה אנדריי ריאבקו במדליית כסף, וויטלי דזרביאניו סיים במקום הרביעי. באיגרוף, זכו שני בלארוסים במדליות כסף, ויקטור זוייב ומגומד אריפגדג'ייב. החותרת יקטרינה קרסטן לא הצליחה לזכות בתואר האולימפי בפעם השלישית, והסתפקה במדליית כסף. החותרות יוליה ביצ'יק ונטליה גלאך זכו במדליית ארד. הקיאקיסטים ואדזים מחנאו ורומן פיאטרושנקה זכו במדליית ארד במקצה הזוגות ל-500 מטר, וגם דורגו במקום השישי במקצה הרביעיות ל-1,000 מטר. חותר הקאנו אלכסנדר ז'וקוסקי סיים במקום הרביעי במקצה ל-500 מטר. רוכבת האופניים נטליה צילינסקאיה זכתה במדליית ארד במרוץ נגד השעון וסיימה במקום החמישי במרוץ הספרינט. בהיאבקות, זכה ויאצ'יסלב מקרנקה במדליית ארד, מוראד גאידרוב סיים במקום השישי וסרגיי בורצ'נקה סיים במקום השביעי. המתאבקת וולגה חילקו סיימה במקום השישי. ענף נוסף בו זכה ספורטאי בלארוסי במדליה היה הקליעה, לאחר שסרגיי מרטינוב זכה במדליית ארד שנייה ברציפות בירי בשכיבה.
אולימפיאדת בייג'ינג (2008)
מספר שיא של 181 ספורטאים בלארוסים נטלו חלק באולימפיאדת בייג'ינג (2008), והם גם רשמו את ההישג הטוב ביותר בתולדות המדינה - 13 מדליות, מהן 3 מדליות זהב.
האתלטים הגברים זכו במספר מדליות: אנדריי קראוצ'נקה זכה במדליית כסף בקרב עשר, ואדים דביאטובסקי זכה במדליית כסף ביידוי פטיש, ואיוואן ציחאן זכה במדליית ארד באותה תחרות. גם על משחקים אלה העיבה פרשה של נטילת חומרים אסורים. אקסנה מיאנקובה קבעה שיא אולימפי ביידוי פטיש (76.34 מ') אך ב-2016 נשללה ממנה המדליה בשל הרשעה באימרוץ. בהדיפת כדור ברזל, זכתה נטליה מיכנביץ' במדליית הכסף ונדזיה אסטפצ'וק במדליית הארד. שתי מדליות אלו נשללו מהן ב-2016 לאחר הרשעה באימרוץ. בעקבות בדיקה שנערכה לדוויאטובסקי ולציחאן, בהן נמצאו כמויות בלתי רגילות של טסטוסטרון, שלל מהם הוועד האולימפי הבינלאומי את המדליות. ציחאן הושעה לשנתיים וכן מאולימפיאדת לונדון (2012), ואילו דוויאטובסקי, שהייתה זו הרשעתו השנייה, הושעה לצמיתות. בשנת 2010 ביטל בית הדין לבוררות בספורט את שתי ההרשעות, בשל תקלה שהתגלתה במעבדה הסינית בה נבדקו הדגימות, והמדליות הושבו להם. אתלט אחר, אנדריי מיכנביץ', שבדומה לאשתו נטליה זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל, נפסל אף הוא בשל שימוש בחומרים אסורים, ופסילתו נותרה בתוקף. אתלטים בלארוסים נוספים שבלטו בבייג'ינג כללו את נבחרת השליחות ב-400X4 מטר (מקום רביעי), אלינה זוורבה (מקום שישי בזריקת דיסקוס) ואולדזימיר קאזלו (מקום שמיני בהטלת כידון).
מרים המשקולות אנדריי אראמנאו זכה במדליית זהב, עם שיא עולם חדש בקטגוריית המשקל של עד 105 ק"ג - 436 ק"ג. גם אנדריי ריאבקו, שהתחרה בקטגוריית המשקל של עד 85 ק"ג שבר את שיא העולם, 394 ק"ג, ואולם הסיני לו יונג, שהרים את אותו משקל דורג לפניו בשל מקבץ תוצאות טוב יותר, וריאבקו זכה במדליית כסף שנייה ברציפות, מדליה זו נשללה ממנו ב-2016 לאחר שהורשע באימרוץ. בתחרויות הנשים, זכתה נסטסיה נוביקבה במדליית ארד ואירנה קולשה סיימה במקום הרביעי, אך שתיהן נפסלו ב-2016 בשל הרשעה באימרוץ.
המתעמלת האומנותית אינה ז'וקובה זכתה במדליית כסף, ונבחרת ההתעמלות האומנותית זכתה במדליית ארד. החותרת יקטרינה קרסטן זכתה במדליה אולימפית חמישית ברציפות, מדליית ארד, וגם צמד החותרות ביצ'יק וגלאך זכה במדליית ארד. שני מתאבקים זכו אף הם במדליות ארד, מוראד גאידראו ומיכאיל סיאמיונאו. ב-2016 שודרגה המדליה של גאידראו לכסף לאחר פסילת מתאבק אוזבקי בשל הרשעה באימרוץ. מתאבק נוסף, אלג מיכלוביץ', דורג חמישי.
ספורטאים בלארוסים נוספים שבלטו בבייג'ינג כללו את: אנסטסיה סמוסביץ' (מקום רביעי בקרב חמש מודרני), הקלעית ויקטוריה צ'איקה (מקום רביעי באקדח אוויר), רוכב האופניים וסיל קיריינקה (מקום חמישי באומניום), נבחרת הסייפים בחרב (מקום חמישי), רוכבת האופניים נטליה צילינסקאיה (מקום שישי בספרינט), המתעמל דמיטרי קספיארוביץ' (מקום שישי בקפיצות), השחיינית אלכסנדרה גרסימניה (מקום שמיני במשחה ל-50 מטר חופשי) והקלע סרגיי מרטינוב (מקום שמיני בירי בשכיבה).
לראשונה השתתפה במשחקים נבחרת בלארוסית בענפי הכדור, נבחרת הנשים בכדורסל, שסיימה במקום השישי. שחקנית הנבחרת ילנה לאוצ'נקה קלטה במהלך הטורניר 10 כדורים חוזרים בממוצע למשחק, יותר מכל שחקנית אחרת, וקלעה 13.8 נקודות בממוצע למשחק.
אולימפיאדת לונדון (2012)
באולימפיאדת לונדון (2012) זכו הבלארוסים ב-10 מדליות, מהן שתי מדליות זהב. הטניסאים מקס מירני וויקטוריה אזרנקה ניצחו בטורניר הזוגות המעורבים, לאחר שגברו על הצמד הבריטי אנדי מארי ולורה רובסון. אזרנקה זכתה גם במדליית ארד בטורניר היחידות, לאחר שהפסידה בחצי הגמר לסרינה ויליאמס, וגברה על מריה קירילנקו במשחק על המקום השלישי. במדליית הזהב השנייה זכה הקלע סרגיי מרטינוב, בירי מ-50 מטר בשכיבה. קלעית נוספת, ויקטוריה צ'איקה, סיימה במקום החמישי בירי ברובה אוויר.
השחיינית אלכסנדרה גרסימניה זכתה בשתי מדליות כסף, במשחים ל-50 ול-100 מטר חופשי. חותרי הקאנו האחים אלכסנדר ואנדריי בגדנוביץ' איבדו את תוארם במקצה הזוגות ל-1000 מטרים, אך זכו במדליית כסף. חותרי הקיאק ואדים מחנאו ורומן פיאטרושנקה זכו אף הם במדליית כסף, במקצה ל-200 מטרים, ורביעיית חותרות הקיאק זכו במדליית ארד במקצה ל-500 מטרים. נבחרת ההתעמלות האומנותית זכתה במדליית כסף וליובוב צ'רקשינה זכתה במדליית ארד בתחרות היחידות.
ספורטאים נוספים שבלטו במשלחת הבלארוסית כללו את חותר הקאנו דניס חראז'ה (מקום חמישי ב-200 מטר), טטיאנה פיאטרניה (מקום חמישי בטרמפולינה), החותרת יקטרינה קרסטן-חודוטוביץ' (מקום חמישי), המתאבקים סוסלאן גטסייב, אלכסנדר קיקיניו, צימאפיי דזאינצ'נקה ויוסב צ'וגושווילי ווסיליסה מרזליוק (סיימו כולם במקום החמישי), חותר הקיאק אלה יורניה (מקום שישי ב-1000 מטר), אנסטסיה פרוקופנקו (מקום שישי בקרב חמש מודרני), נטליה קרייבה (מקום שביעי בריצת 1500 מטר), חותר הקאנו אלכסנדר ז'וקובסקי (מקום שביעי ב-1000 מטר), רביעיית החותרים (מקום שביעי), פאבל ליז'ין (מקום שמיני בהדיפת כדור ברזל) ואולגה פנרינה (מקום שמיני במרוץ אופני מסלול).
גם בלונדון נסובה סביב המשלחת הבלארוסית פרשה של שימוש בחומרים אסורים. נדזיה אסטפצ'וק זכתה במדליית הזהב בהדיפת כדור ברזל, אך ימים ספורים לאחר מכן התברר כי השתמשה בסטרואידים אנאבוליים, והמדליה ניטלה ממנה. מרימות המשקולות אירנה קולשה ומרינה שקרמנקובה זכו במדליות ארד אך אלו נשללו מהן ב-2016. מרימת משקולות נוספות, דינה סזאנאווטס סיימה במקום הרביעי ואף היא נפסלה ב-2016, נסטסיה מירונצ'יק-איבנובה שסיימה במקום שביעי בקפיצה לרוחק נפסלה אף היא ב-2016.
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הייתה החלשה ביותר בתולדות בלארוס. המשלחת צברה לראשונה מספר חד-ספרתי של מדליות, תשע, ובמדליית הזהב היחידה זכה קופץ הטרמפולינה אולדיסלאו גנצ'רו. בלארוס השיגה מכסה של שמונה מרימי משקולות להשתתפות במשחקים, אך הפדרציה הבינלאומית להרמת משקולות הורידה את המכסה לשישה, עקב ריבוי מקרים של שימוש בסמים במדינה. שניים ממרימי המשקולות זכו במדליות כסף, ואדים סטראלצו ודריה נאומבה. המתאבקת מריה ממשוק זכתה אף היא במדליית כסף, ושני מתאבקים נוספים זכו במדליות ארד, ג'אוויד גמזטאו ואבראהים סאידאו. יודה הפטיש איוואן ציחאן בן ה-40, שסיים לרצות את תקופת ההשעיה שלו, זכה במדליית כסף, ובמדליות ארד זכו השחיינית אלכסנדרה גרסימניה (במשחה ל-50 מטר חופשי) ורביעיית הקיאקיסטיות במקצה ל-500 מטר.
ספורטאים בלארוסים נוספים שבלטו בריו כללו את הקיאקיסטית מרינה ליטבינצ'וק (מקום רביעי במקצה ל-500 מטר ומקום שישי במקצה הזוגות ל-500 מטר, יחד עם נדיה ליאפשקה), טניסאי השולחן ולדימיר סמסונוב (מקום רביעי), הקלע ויטלי בובנוביץ' (מקום חמישי בירי מ-50 מטר בשכיבה), טטיאנה חלדוביץ' (מקום חמישי בהטלת כידון), וולגה מזורונק (מקום חמישי במרתון), המתאבקת וסיליסה מרזליוק, המתעמלת האמנותית מלטיניה סטניוטה (מקום חמישי), קופצת הטרמפולינה טטיאנה פיאטרניה (מקום חמישי), החותר סטניסלאו שצ'רבצ'ניה (מקום חמישי), נבחרת ההתעמלות האמנותית (מקום חמישי), מרים המשקולות פטר אסיונאק (מקום שישי), המתעמלת האמנותית קטרינה חלקינה (מקום שישי), הקלע איליה צ'ארחייקה (מקום שישי בירי ברובה אוויר), מרינה ארזמסבה (מקום שביעי בריצת 800 מטר), המתאבק אסדולה לצ'ינאו (מקום שביעי), מרימת המשקולות דריה פצ'בוט (מקום שביעי), מרים המשקולות פבל חדסביץ' (מקום שביעי), חנה מלישיק (מקום שביעי ביידוי פטיש), מרים המשקולות אלכסנדר ברסנאו (מקום שמיני), אליונה דוביצקיה (מקום שמיני בהדיפת כדור ברזל), קופצת הטרמפולינה חנה חרצ'ונאק (מקום שמיני), החותרת יקטרינה קרסטן בת ה-44 (מקום שמיני) והחותרות יוליה ביצ'יק וטטיאנה קוחטה (מקום שמיני).
אולימפיאדות החורף
בכל אולימפיאדת חורף בה השתתפה, זכה לפחות ספורטאי בלארוסי אחד במדליה. המדליות הושגו בביאתלון, סקי חופשי והחלקה מהירה.
באולימפיאדת לילהאמר (1994) זכו הבלארוסים בשתי מדליות כסף: הביאתלטית סווטלנה פרמיגינה, במקצה הספרינט ל-7.5 ק"מ, ואיגור ז'לזובסקי בהחלקה מהירה ל-10,000 מטר. באולימפיאדת נאגנו זכה הביאתלט אלכסיי איידרוב במדליית ארד במרוץ ל-20 ק"מ, ודמיטרי דשינסקי זכה במדליית ארד בסקי חופשי.
באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) זכה רק ספורטאי בלארוסי אחד במדליית ארד, אלכסיי גרישין, בסקי חופשי. נבחרת ההוקי קרח העפילה לשלב חצי הגמר, אך הובסה בידי נבחרות קנדה ורוסיה, ודורגה במקום הרביעי. לאחר שנמצא כי רופא הנבחרת יבגני לוסיצקי סיפק לשחקן הנבחרת וסילי פנקוב תרופה המכילה חומרים אסורים בשימוש, הורחקו השניים מהכפר האולימפי.
באולימפיאדת טורינו (2006) שב גולש הסקי החופשי דמיטרי דשינסקי לעמוד על הפודיום, לאחר שזכה במדליית כסף. באולימפיאדת ונקובר (2010) זכה אלכסיי גרישין במדליית הזהב הראשונה לזכותה של בלארוס, בסקי חופשי. בביאתלון זכו סרגיי נוביקוב במדליית כסף ודריה דומרצ'בה במדליית ארד.
אולימפיאדת סוצ'י (2014) הייתה מוצלחת בהרבה מקודמותיה עבור המשלחת הבלארוסית. במהלך המשחקים צברו ספורטאי המשלחת 6 מדליות, בהן 5 מדליות זהב, ודורגו במקום השמיני בטבלת המדליות. מעל כולם בלטה הביאתלטית דריה דורמצ'בה, שזכתה ב-3 מדליות זהב, במרוץ האישי, במרוץ המרדף ובמרוץ הזינוק ההמוני. ביאתלטית נוספת, נדז'דה סקרדינו, זכתה במדליית ארד במרוץ האישי. בסקי חופשי, זכו שני גולשים במדליות זהב, אלה צופר ואנטון קושניר.
באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) המשלחת הבלארוסית צברה שלוש מדיות: מדליית זהב, בה זכתה האנה הוסקובה בתחרות הנשים בסקי בסגנון חופשי, ושתי מדליות בביאתלון, מדליית זהב של נבחרת הנשים בהובלת דריה דומרצ'בה ומדליית כסף אישית של דומרצ'בה במרוץ הזנקה המונית.
לפי אולימפיאדה
באולימפיאדות הקיץ: width="20px"|
מרטין פלדסטיין
מרטין פלדסטיין (באנגלית: Martin Feldstein, 25 בנובמבר 1939 – 11 ביוני 2019) היה כלכלן יהודי-אמריקאי, הנשיא של הלשכה הלאומית למחקר כלכלי (NBER) ופרופסור באוניברסיטת הרווארד. פלדסטיין כיהן בין השנים 1982 ל-1984 כיו"ר מועצת היועצים הכלכליים של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן, וב-2006 מינה אותו הנשיא ג'ורג' בוש לחבר בוועד המייעץ לענייני מודיעין של הממשל (PIAB).
השכלה וקריירה באקדמיה
פלדסטיין נולד בניו יורק. הוא סיים תואר ראשון בהצטיינות באוניברסיטת הרווארד ב-1961, הוא התקבל ללימודי רפואה בהרווארד, אך החליט לדחות את תחילתם לתקופה מסוימת לטובת לימודים באוניברסיטת אוקספורד. הוא נותר לבסוף באוקספורד במשך שש שנים בהן סיים ב-1963 תואר בספרות (B.Litt), תואר M.A ב-1964 ודוקטורט ב-1967.
לאחר קבלת תואר הדוקטור חזר פלדסטיין לארצות הברית ולאוניברסיטת הרווארד, ב-1968 נהייה לפרופסור חבר ומ-1969 שימש כפרופסור מן המניין במוסד. משנת 1984 הוא החזיק בקתדרה על שם ג'ורג' פ. בייקר. במשך יותר מ-20 שנה לימד פלדסטיין את קורס המבוא בחוג "עקרונות הכלכלה". בין תלמידיו דמויות בולטות באקדמיה, בכלכלה ובממשל האמריקאי. הוא היה מנחה למספר דוקטורנטים שבהמשך פיתחו קריירה מוצלחת בתחום הכלכלה ובעצמם נעשו כלכלנים בולטים (כמו למשל לארי סאמרס ואלי נועם)
בלארוס במשחקים האולימפיים
לפי ענף
בענפי הקיץ: width="20px"|
מרטין פלדסטיין
השכלה וקריירה באקדמיה
ב-1977 זכה פלדסטיין במדליית ג'ון בייטס קלארק, המוענקת לכלכלן המשפיע ביותר מתחת לגיל 40.
בלארוס במשחקים האולימפיים
לפי ענף
בענפי החורף:
מרטין פלדסטיין
עבודתו
עיקר עבודתו של פלדסטיין התרכזה בתחומי מחקר המקרו-כלכלה והמימון הציבורי, במשך שנות פעילותו פרסם מעל 300 מאמרים בכתבי עת כלכליים וכן חיבר וערך מספר ספרים. הוא היה אחד הכלכלנים המצוטטים ביותר והמשפיעים ביותר בכלכלה. פלדסטיין נודע במחקריו פורצי הדרך בתחום של הפנסיה הציבורית והוא תמך ברפורמה במערכת הביטוח הלאומי של ארצות הברית. במחקר שביצע בהזמנת הקונגרס האמריקאי הראה פלדסטיין כיצד מדיניות תשלומי דמי האבטלה הביאה לתמריץ שלילי לתעסוקה. הוא אף היה מהגורמים שדחפו את הנשיא בוש ביוזמתו להפרטה חלקית של מערכת זו.
פלדסטיין היה מהתומכים הבולטים במדיניות הקיצוץ במיסים על רווחי הון, עמדותיו הביאו את הנשיא רייגן להזמינו לעמוד בראש מועצת היועצים הכלכליים, תפקיד בו כיהן משנת 1982 ובמהלכו התפרסם כמרסן ההתרחבות התקציבית, שהביאה לגרעון גבוה במאזן התשלומים של ארצות הברית. ביקורתו הרבה על המדיניות התקציבית הביאה לעזיבתו את התפקיד ב-1984.
ב-1976 מתח במאמרו במגזין JPE ביקורת על תאוריית שקילות ריקרדו ומאמרו המפורסם של הכלכלן רוברט בארו, "Are Government Bonds Net Wealth ? ", (שקילות בין גיוס חוב באמצעות הטלת מיסים לבין הנפקת אג"ח). פלדסטיין טען שלא נלקחו בחשבון השפעות הצמיחה והגידול באוכלוסייה.
אחת התרומות המפורסמות של פלדסטיין לחקר הכלכלה נוסחה במאמר שחיבר ב-1980 עם עמיתו צ'ארלס הוריוקה. במאמר זה הציגו המחברים את מה שמכונה מאז "חידת פלדסטיין-הוריוקה", לפיה גם בהנחה של שוק בינלאומי חופשי לתנועות הון וסחר, בטווח הארוך החיסכון וההשקעות של הציבור נוטים להיות מקומיים. על פי הכלכלנים הנודעים מוריס אובספלד וקנת' רוגוף, חידה זו היא אחת משש החידות החשובות ביותר בכלכלה הבינלאומית.
ב-1997 התריע פלדסטיין מההשפעות השליליות שעלולות להיות להגברת שיתוף הפעולה הכלכלי באיחוד האירופי, הוא צפה שבעוד שכוונת האיחוד למנוע מלחמות נוספות ביבשת הרי שהמדיניות הכלכלית עלולה להגביר חיכוכים בין המדינות ובין האיחוד לארצות הברית. פלדסטיין חזה כי מעבר למטבע אחיד עלול להגביר בחלק מהמדינות את האבטלה והאינפלציה ברמה שתעיב על הפירות הצפויים מתנועות הון וסחר חופשי. מספר שנים אחר כך כשהאירו נקלט במדינות האיחוד בהצלחה, נשאל פלדסטיין אם טעה בהערכתו זו, הוא השיב כי התמורות בשטח רק חיזקו את דעתו בנושא, שכן הוא סבר במקור שההשפעות השליליות יחלו בשולי האיחוד בעוד שבפועל מתבטאות בליבה, לדוגמה במחלוקות בין צרפת וגרמניה. בעקבות משבר החוב של יוון ופורטוגל ב-2010, העריך פלסטיין כי יוון תגיע לחדלות פירעון כמו גם מדינות אחרות בגוש האירו.
באוקטובר 2007 חזה פלדסטיין, בנייר עמדה שחיבר, כי משבר הסאב-פריים יתפתח למשבר כלכלי ומיתון ארוך טווח, והמליץ על מדיניות מוניטרית שתכלול הורדת הריבית, גם על חשבון עלייה באינפלציה בטווח הקצר, הוא חזר על הערכות אלו גם במרץ 2008.
ב-2008 פרסם נייר עמדה הקורא לרה-ארגון בגופים העוסקים בסיכול טרור בארצות הברית ובפרט ב-FBI, שינוי והגברת שיתוף הפעולה הבינלאומי בין גופים אלו, זאת על רקע התגברות הטרור מבית האסלאם הרדיקלי במאה ה-21.
פעילות ציבורית
פלדסטיין כיהן כדירקטור בחברות הענק AIG ו-אלי לילי.
נפטר ב-11 ביוני 2019. הותיר אחריו אישה - קת'רין, אף היא כלכלנית, אותה הכיר בזמן לימודיו באוניברסיטת אוקספורד, ושתי בנות.
ויקטור קלאבר
ויקטור קלאבר ארוקאס (בספרדית: Víctor Claver Arocas; נולד ב-30 באוגוסט 1988) הוא כדורסלן ספרדי המשחק בעמדות הסמול והפאוור פורוורד בקבוצת ברצלונה מליגת העל הספרדית בכדורסל והיורוליג.
ראשית הקריירה
קלאבר החל לשחק כדורסל בקבוצה של בית ספרו, Sagrado Corazón HH, ולנסיה. לאחר שהציג יכולת טובה בקבוצת בית הספר שלו, הצטרף קלאבר למחלקת הנוער של ולנסיה בכדורסל, ובמהלך עונת 2006/07 רשם קלאבר את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון. בעונתו הראשונה בקבוצת הבוגרים קלע 2.3 נקודות למשחק ב-19 משחקים אך הציג יכולת טובה בהגנה והאריך את חוזהו בקבוצה בסיום העונה. בעונתו השנייה בקבוצה, ב-2007/08 קלאבר פרץ לתודעה בספרד והפך לשחקן משלים בוולנסיה. הוא העמיד ממוצע של 6.2 נקודות ו-3.1 ריבאונדים למשחק ב-48 משחקים, כאשר קיבל ממאמן הקבוצה דאז, נבן ספאחיה, הזדמנויות גם ביול"ב קאפ. בעונת 2009/10 כבר הספיק קלאבר לסייע לקבוצתו ולנסיה לזכות ביורוקאפ כשתרם 11.4 נקודות ו-7.8 ריבאונדים למשחק.
פרק ה-NBA
קלאבר המשיך לספק יכולת נהדרת בליגה הספרדית ובמפעלים האירופיים עם ולנסיה, ועד מהרה הפך לשחקן מוביל בנבחרות הנוער של ספרד. ב-2009, החליט קלאבר שהפך לכוכב בספרד להגיש את מועמדותו לדראפט ה-NBA שנערך באותה שנה. למרות שסבל מפציעות מגוונות לפני הדראפט, הוא נבחר במקום ה-22 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס. למרות זאת, קלאבר המשיך לשחק בספרד והעדיף לא לחתום ב-NBA עד שימצה את עצמו באירופה. הוא המשיך לספק ממוצעים יפים, אך ב-2011/12 קרע את הגיד ונעדר מספר חודשים. ב-12 ביולי 2012, חתם קלאבר על חוזה ל-3 שנים בפורטלנד טרייל בלייזרס מה-NBA. ב-10 בדצמבר באותה שנה, פתח קלאבר לראשונה בחמישיית קבוצתו. הוא קלע 4 נקודות, לקח 5 ריבאונדים ומסר 2 אסיסטים ב-25 דקות. קלאבר ירד לשחק מספר פעמים בקבוצת ה-D-League של פורטלנד טרייל בלייזרס. בסך הכל שיחק קלאבר 80 משחקים בפורטלנד טרייל בלייזרס בשלוש שנותיו במועדון.
ב-19 בפברואר 2015, קלאבר הועבר בטרייד יחד עם וויל בארטון ותומאס רובינסון לדנבר נאגטס תמורת ארון אפללו ואלונזו ג'י. שלושה ימים לאחר מכן, קלאבר שוחרר מהנאגטס מבלי לשחק דקה בקבוצה.
החזרה לאירופה
ב-1 במרץ, לאחר שלא מצא לעצמו קבוצה ב-NBA, חתם קלאבר בחימקי מוסקבה עד לתום העונה. הוא עזר לה להגיע למקום ה-2 בליגת ה-VTB ולזכות ביורוקאפ. למרות זאת, בתום העונה קלאבר לא הסכים להאריך את חוזהו וחתם בקבוצה רוסית אחרת, לוקומוטיב קובאן, על חוזה לעונה אחת. בהופעת הבכורה שלו במועדון הרוסי, קלע 13 נקודות ומסר אסיסט אחד ב-25 דקות נגד פנאתינייקוס במסגרת היורוליג. בסיום העונה עבר קלאבר לברצלונה, לאחר שהזכויות עליו בליגה הספרדית עברו אליה לאחר התמודדות בינה לבין בסקוניה, ולנסיה.
שמיים
שָׁמַיִם (או רקיע) מוגדרים בדרך כלל כמראה הנשקף בעיניו של מי שנמצא באוויר הפתוח ומביט למעלה. כשמשתמשים במושג שמיים בהקשר של כדור הארץ, מתכוונים בדרך כלל לאזור שמעל פני האדמה, שצורתו כחצי כדור מעבר לאופק הנראה. אם מתכוונים לכלל מסת האוויר העוטפת את כדור הארץ (ללא התייחסות למיקומו של צופה מסוים) משתמשים בשם אטמוספירה. בהכללה של מושג זה ניתן להשתמש במושג שמיים גם במקרה של כוכבי לכת אחרים שיש להם אטמוספירה.
צבע השמיים
צבע השמיים ביום (ללא עננות) הוא תוצאה של פיזור קרינת השמש מהחלקיקים המרכיבים את האטמוספירה. פיזור זה, הנקרא פיזור ריילי, נעשה משמעותי ככל שאורך הגל של הקרינה קצר יותר. לכן, אם לדוגמה מסתכלים לנקודה בשמיים, המרוחקת ממיקום השמש (למשל בכיוון הנגדי לשמש), קרני האור צריכות לעבור פיזור בזווית גדולה על מנת להגיע לצופה. ההסתברות לפיזור כזה (או באופן יותר מדויק חתך הפעולה לפיזור) גדלה ככל שאורך גל קצר יותר (כלומר עבור קרניים הנוטות לצבע הכחול), וזוהי הסיבה שהשמיים נראים כחולים. לעומת זאת, בשעת שקיעה, האור הכחול מתפזר לחלוטין ולכן כאשר הצופה מביט לכיוון השמש, קרני האור המגיעות אליו הן דווקא הקרניים שאינן מתפזרות (או כאלו שעוברות מספר מועט של פיזורים בזווית קטנה). הללו בעלות אורך גל ארוך יותר, ולכן צבע השקיעה כתום צהבהב.
שמי הלילה
שמי הלילה הם מראה השמיים מכדור הארץ בלילה, כשהם אפלים וזרועים בגרמי שמיים: כוכבים, כוכבי לכת, אסטרואידים, הירח ועוד.
מקורות אור טבעיים בשמי הלילה הם הירח, הכוכבים וזוהר השמיים, שאורם משתנה בהתאם לזמן ולמיקום. באזור הקטבים נראה גם זוהר הקוטב.
העניין בשמי הלילה קיים עוד מהעת העתיקה, שבה מראה שמי הלילה שימש חקלאים לקביעת מועד הזריעה. תרבויות רבות ראו קבוצות כוכבים בשמי הלילה, ואלה שימשו בסיס לסיפורי עם ומיתולוגיות.
העיסוק המדעי בעצמים הנראים בשמי הלילה נמצא במרכזה של אסטרונומיה תצפיתית. גם העיסוק באסטרולוגיה מתבסס על מיקומם של גרמי השמים.
במיתולוגיה היוונית
לפי המיתולוגיה היוונית השמיים נוצרו מאורנוס: לאחר שקרונוס בנו פצע אותו ברח אורנוס למעלה ויצר את השמיים. בהמשך, לאחר שבניו האלים של קרונוס מרדו בו ובשאר הטיטאנים וניצחו אותם. זאוס העניש את מצביא הטיטאנים אטלס בנשיאת השמיים.
במיתולוגיה המצרית
נוּת בדת המצרית, אלת השמים, קמרון השמים, מתוארת לעיתים קרובות כאישה מקושתת מעל אל האדמה גב. רוב התרבויות של אזורים שבהם יש גשם מייצגות את השמים כגבריים, הגשם מפרה את אמא אדמה. אך בתרבות המצרית כל המים המועילים נמצאים על כדור הארץ ( מנהר הנילוס ). הדת המצרית היא ייחודית במגדרים של אלוהויות האדמה והשמים שלה. בתור אלת השמים, נוּת בלע את השמש בערב וילד אותה שוב בבוקר.
This Is How We Do
This Is How We Do (בעברית: כך אנחנו עושים) הוא שיר של הזמרת קייטי פרי מאלבום האולפן הרביעי שלה, Prism. השיר יצא כסינגל החמישי מתוך האלבום. השיר נכתב על ידי מפיקיו, מקס מרטין וקלאס אוקלנד, והוקלט בסטוקהולם שבשוודיה.
השיר יצא כסינגל באלבום ב-28 ביולי 2014, הווידאו קליפ של השיר הועלה לאתר יוטיוב ב-31 ביולי 2014. בקליפ לשיר פרי מופיעה בתלבושות ופאות שונות וצבעוניות. השיר זכה לביקורות מעורבות. ב-25 באוגוסט יצאה גרסה חדשה של הסינגל בשיתוף עם הראפר ריף ראף, בדומה לשיר ".E.T".
אזכורים
במילות השיר יש אזכור לזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי, אשר הגיעה לצילומי הקליפ ואף הופיעה באחת מתוך הסצנות שלו. בשיר ישנו אזכור נוסף לזמרת הרית'ם אנד בלוז אריתה פרנקלין, וללהיטה "Respect".
11 (מספר)
11 (במילים בלשון זכר: אחד-עשר; בלשון נקבה: אחת-עשרה) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 10 והבא לפני 12.
שושלת טיודור (סדרת טלוויזיה)
שושלת טיודור (באנגלית: The Tudors) היא סדרת טלוויזיה אנגלית היסטורית בדיונית שצולמה באירלנד. הסדרה נוצרה על ידי מייקל הירסט, והופקה עבור חברת הכבלים האמריקאית שואוטיים. הסדרה, ששמה על שם בית טיודור, מבוססת באופן רופף על שלטונו של הנרי השמיני, מלך אנגליה.
עונה 1
פרקים 1–10 (10 פרקים). החלה ב-1 באפריל 2007 והסתיימה ב-10 ביוני 2007.
העונה הראשונה של שושלת טיודור מתעדת את הקורות של שלטונו של הנרי השמיני שבו יעילותו בתור מלך עומדת למבחן על ידי קונפליקטים בינלאומיים וכמו כן גם תחבולות פוליטיות בחצר המלכות שלו. בעונה זו מתוארים חיי הנישואין של הנרי עם המלכה קתרין וניסיונותיו להתגרש ממנה. הנרי מתאהב באן בולין שמבטיחה להוליד לו בן ובו בזמן מסרבת להתייחד עמו לפני החתונה. במקביל מסופר סיפורו של הקרדינל וולזי יד ימינו של הנרי. בסוף העונה וולזי מאבד את אמונו של הנרי עקב חוסר יכולתו להשיג לו אישור גירושין מהאפיפיור.
עונה 2
פרקים 11–20 (10 פרקים). החלה ב-30 במרץ 2008 והסתיימה ב-1 ביוני 2008.
בעונה השנייה הנרי הוא ראש הכנסייה האנגלית, לאחר גירוש קתרין מאראגון, אן הופכת למלכתו החדשה של הנרי, אך הכישלון שלה להוליד להנרי יורש זכר גורם להנרי להפנות את תשומת לבו לג'יין סימור.
עונה 3
פרקים 21–28 (8 פרקים). החלה ב-5 באפריל 2009 והסתיימה ב-24 במאי 2009.
העונה השלישית מתרכזת בשלטונה הקצר של ג'יין סימור ומציגה בפנינו את אשתו הרביעית של הנרי, אן מקליווס, ואשתו החמישית, קתרין הווארד. העונה מסתיימת עם הוצאתו להורג של תומאס קרומוול.
עונה 4
פרקים 29–38 (10 פרקים). החלה ב-11 באפריל 2010 והסתיימה ב-20 ביוני 2010.
Golden (שיר של טרווי מקוי)
Golden (בעברית: מוזהב) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי טרווי מקוי והזמרת האוסטרלית סיה. הסינגל יצא לאור ב-15 ביוני 2015, תחת חסותן של חברות התקליטים וורנר מיוזיק גרופ, ופיולד ביי ראמן.
רקע וכתיבה
את השיר כתבו טרווי מקוי, סיה, דיפלו, והאחים פיקאר, והוא הופק על ידי דיפלו והאחים פיקאר גם כן. טרווי מקוי וסיה פרסמו ברשתות החברתיות כי עתיד לצאת שיתוף הפעולה הראשון של שניהם באמצע שנת 2015, ולאחר מכן פרסמו את עטיפת הסינגל.
בעטיפה ניתן לראות שילוב של צבעים, ואת שם הסינגל במרכז.
וידאו קליפ
בווידאו קליפ סיה לא מופיעה, אך מקוי נראה לאורך כולו. הקליפ צולם במדבר, כאשר ניתן לראות לאורכו את מקוי כשהוא נוהג במכונית יוקרתית בצבע שחור.
מונה הצפיות של הקליפ נכון לאוקטובר 2017, עולה על למעלה מ-10 מיליון צפיות.
מיקומי שיא
הסינגל הצליח להיכנס למצעדים רבים, ביניהם למקום ה-4 במצעד האוסטרלי הרשמי.
הכוחות המזוינים המלכותיים של ברוניי
הכוחות המזוינים המלכותיים של ברוניי (במלאית: Angkatan Bersenjata Diraja Brunei, בקיצור: ABDB) הם הכוחות הצבאיים של ברוניי. הם מורכבים מכוחות היבשה המלכותיים של ברוניי, הצי המלכותי של ברוניי וחיל האוויר המלכותי של ברוניי.
ראש הכוחות המזוינים המלכותיים של ברוניי הוא המפקד העליון, תואר המוחזק על ידי הסולטאן של ברוניי. הכוחות מנוהלים תחת משרד ההגנה.
הכוחות המזוינים המלכותיים של ברוניי הוקמו ב-31 במאי 1961 בתמיכה בריטית, תאריך זה מצוין מדי שנה כיום הכוחות המזוינים.
כוחות היבשה המלכותיים של ברוניי
כוחות היבשה המלכותיים של ברוניי (Tentera Darat Diraja Brunei) הם בגודל חטיבה המורכבת משלושה גדודים וגדוד תמיכה. תפקידם של כוחות היבשה המלכותיים של ברוניי הוא לשמור על ביטחון ברוניי ולהגן על ריבונות המדינה. תחום האחריות העיקרי של כוחות היבשה הוא להתנגד לכל איום מתוך המדינה או מחוצה לה ולשמור על שלום וביטחון במדינה. כוחות היבשה המלכותיים של ברוניי הם הגדולים מבין הכוחות המזוינים.
חיל האוויר המלכותי של ברוניי
חיל האוויר המלכותי של ברוניי (Tentera Udara Diraja Brunei) הוא כוח קטן המבוסס בעיקר על מסוקים שתפקידו לתמוך בשאר הזרועות של הכוחות המזוינים ולהגן על המרחב האווירי של ברוניי. החיל הוקם בשנת 1965 ומורכב ממגוון מסוקים, כולל: 10 בל 212 ו-4 סיקורסקי S-70.
הצי המלכותי של ברוניי
הצי המלכותי של ברוניי (Tentera Laut Diraja Brunei) הוא כוח ההגנה הימי של ברוניי. מדובר בכוח קטן אך מצויד היטב יחסית שאחריותו העיקרית היא לבצע משימות חיפוש והצלה ולהרתיע ולהגן על מימי ברוניי מפני תקיפות של כוחות ימיים.
גיוס
רק אזרחי ברוניי ממוצא מלאי רשאים להתגייס לכוחות המזוינים המלכותיים של ברוניי. שירות צבאי אינו חובה לאף פלח באוכלוסייה, אין גיוס חובה. גם נשים וגם גברים משרתים בצבא.
הפריה כפולה
הפריה כפולה (באנגלית: Double fertilization) הוא תהליך הפריה ייחודי לצמחים בעלי הפרחים, במהלכו מתרחשות שתי הפריות בין תאי זרע זכריים לתא ביצה נקבי (מגהגמטופיט). התהליך מתחיל כאשר גרגר אבקה, שמכיל שני תאי זרע (מיקרוספורות), נצמד אל הצלקת, חלק מהעלי, איבר הרבייה הנקבי של הפרח. אחד מהתאים, שקרוי תא הנחשון מתרחב, ויוצר תעלה המובילה מהצלקת אל השחלה. הנחשון מגיע לביצית. התא השני מתחלק, ושני התאים עוברים דרך הנחשון. תא אחד מפרה את אחד מששת תאי הביצה, ותא שני מפרה את התא המרכזי, שבעל שני גרעינים. כך נוצרים תא מופרה דיפלואידי (בעל שני עותקי כרומוזומים), ותא מופרה טריפלואידי (במינים מסוימים של צמחים, נוצרים כמה גרעינים). התא הטריפלואידי מתפתח לאנדוספרם, תא עשיר בחלבונים שמספק מזון לעובר. התא הדיפלואידי מתפתח לעובר עצמו. השחלה מתפתחת לאחר מכן לפרי, והביצית מתפתחת לזרע.
תהליך ההפריה הכפולה התגלה לפני יותר ממאה שנים, באופן בלתי תלוי על ידי סרגיי נבאשין בקייב, האימפריה הרוסית דאז, ועל ידי לאון גואיגנארד בצרפת. שניהם גילו את התהליך במיקרוסקופ אור. הצמחים הראשונים בהם נצפה תהליך זה היו המינים Lilium martagon ו-Fritillaria tenella, שניהם ממשפחת השושניים.
ישנן עדויות לתהליך ההפריה הכפולה בצמחים חשופי זרע (חסרי פרחים) מהסוג Gnetum.
ל' בשבט
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בל' שבט היא, ברוב השנים, פרשת תרומה. אבל אם בר המצווה חל בשנה חסרה המתחילה בשבת (שנה מקביעות זחא או זחג) פרשת בר המצווה היא פרשת משפטים.
לואי, נסיך נפוליאון
לואי, נסיך נפוליאון, או נפוליאון השישי (בצרפתית: Louis Bonaparte; 23 בינואר 1914 – 3 במאי 1997), היה נסיך צרפתי שעמד בראש בית בונפרטה.
ביוגרפיה
לואי נולד ב-23 בינואר 1914 בבריסל שבבלגיה, שם שהתה משפחתו בשל האיסור על בני המלוכה לשעבר של צרפת להתגורר בה. הוריו היו ויקטור, נסיך נפוליאון וקלמנטין, נסיכת בלגיה, בתם של לאופולד השני, מלך הבלגים ומריה הנרייטה, ארכידוכסית אוסטריה. בילדותו שהה לואי זמן מה באנגליה, שם התגורר עם הקיסרית אז'ני, אלמנתו של נפוליאון השלישי. הוא התחנך בלוון, בלגיה ובלוזאן, שווייץ. בשנת 1926 מת אביו, ולואי בן ה-12, הפך לראש בית בונפרטה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה כתב לואי לראש ממשלת צרפת, אדוארד דלאדייה, וביקש לשרת בצבא הצרפתי. הצעתו נדחתה, ולכן הצטרף ללגיון הזרים הצרפתי תחת השם לואי בלאנשאר. לואי שירת בצפון אפריקה, ולאחר שביתת הנשק בקומפיין ביוני 1940 השתחרר מהצבא. לאחר מכן הוא הצטרף לשורות המחתרת הצרפתית, ואף נעצר על ידי הגרמנים לאחר שניסה לחצות את הפירנאים בדרכו ללונדון כדי להצטרף לצבא צרפת החופשית בפיקוד שארל דה גול. לאחר מעצרו היה כלוא בבתי כלא שונים, ולאחר שחרורו הוא הצטרף לקבוצת ההתנגדות הצרפתית "ארגון ההתנגדות" תחת השם לואי מונייר. אחד מחברי חטיבת שארל מרטל, שבה שירת, היה בן דודו ז'ואקים, נסיך מירא השביעי, שנהרג ביולי 1944. ב-28 באוגוסט נפצע לואי באורח קשה במהלך מתקפה, ולאחר החלמתו הצטרף לחטיבה האלפינית.
לאחר המלחמה הוא חי בשווייץ, וכאשר בוטל ב-1950 חוק הגירוש נגד ראשי הבתים המלכותיים לשעבר בצרפת, עבר להתגורר בפריז.
לואי הפך לאיש עסקים מצליח, עם מספר מוסדות פיננסיים באפריקה. בשנת 1951 הוא שלח זר זיכרון הנושא את הסמלים של נפוליאון ללוויה של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה, בנו של וילהלם השני, קיסר גרמניה. הדבר נראה כמחווה אירונית של המלוכנים באותה עת, בהתחשב בעובדה שבית הוהנצולרן הגרמני הביס את בית בונפרטה, במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870.
ב-3 במאי 1997 מת לואי בפראנז'ן שבשווייץ, וכשפורסמה צוואתו, ב-2 בדצמבר אותה שנה, נתגלה שכתב כי הירושה תפסח על שארל ותעבור ישירות לנכדו ז'אן-כריסטוף, נסיך נפוליאון, אז בן 11. בריאיון ל"לה פיגרו" באותו יום אמר ז'אן-מאר וארו, המשפטן שחתם על צוואת לואי ומי שמייצג את ז'אן-כריסטוף במאבק הירושה כנגד אביו, כי שארל נפוליאון הפקיע את המורשת הבונפרטית כשהביע בציבור "דעות רפובליקניות ודמוקרטיות... הוא שלל מעצמו את הזכות לירושה כשנישא מחדש ללא רשות אביו... מעשה הנוגד את חוקי המשפחה."
בצוואתו, ציין לואי שלושה סימוכין לסמכותו להורות על שלילת מעמדו של בנו כיורש העצר:
בנו שארל, נסיך נפוליאון, הטיל ספק בכך שכוונתו האמיתית של אביו הייתה לשלול ממנו את הירושה. בכל מקרה, דוחה שארל את הטענה שלאביו הייתה הסמכות, על פי חוק או מסורת, להדיר אותו מסדר הירושה.
משפחתו
ב-16 באוגוסט 1949 התחתן לואי עם אליקס דה פורסטה, בתם של אלבריק, רוזן דה פורסטה וז'נבייב פרדט, ונולדו להם ארבעה ילדים:
קרחון בואו
קרחון בואו (באנגלית: Bow Glacier) הוא קרחון בהרי הרוקי הקנדיים, הממוקם בפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה; כ-37 קילומטרים צפונית מערבית לאגם לואיז.
הקרחון ממוקם בסמוך לכביש המהיר אייספילדס.
מימי הקרחון זורמים לאגם בואו ולנהר בואו. בשיאו תנועת הקרחון יצרה את עמק בואו לפני שנסוג עקב התחממות כדור הארץ.
מאז תום עידן הקרח הקטן ב-1850, מצוי הקרחון בנסיגה בקצב יציב. בין השנים 1850–1953 הקרחון נסוג כ-1,100 מטרים. נסיגת הקרחון יצרה אגמון חדש באזור המורנה בגבול הקרחון. נסיגת הקרחון אפשרה לסחף רב לזרום עם המים הנמסים לאגם בואו, ויצרה דלתת משקעים בקצהו המערבי של האגם.
תגיד לי מה אתה מרגיש
תגיד לי מה אתה מרגיש הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר הישראלי אלון אולארצ'יק. את האלבום הוציאה לאור בשנת 1993 חברת התקליטים NMC. הוא פורסם בפורמט תקליטור בלבד בקטלוג NMC 20051-2. הסינגלים שנכללו באלבום הם "אבק זמרים", "יום ללא מילים", "דבורה", "בן בסט", "כל דבר קט", "החיים קשים" ו"תגיד לי מה אתה מרגיש".
Jumping into the World
Jumping into the World הוא המיני-אלבום הראשון של בואה, ששוחרר לפרסום בקוריאה הדרומית במרץ 2001. האלבום מכיל 8 שירים חדשים, יחד עם עוד 6 שירים נוספים שלה בגרסאות שונות-3 שירים באנגלית ו-3 שירים בסינית.
גרסת האלבום מעבר לים שנוצרה על ידי Avex Taiwan לא כוללת את 3 השירים בסינית.
רשימת השירים
השירים המודגשים שימשו לקידום האלבום
3:45 - Don't Start Now
4:23 - Again
5:14 - Destiny
4:06 - Love letters
3:11 - Love hurts 3:06 - Power
4:42 - Let U Go
3:45 - (Don't Start Now (English version
3:11 - (ID; Peace B (English version
3:51 - (사라 (Sara) (English version
4:43 - Dreams Come True
4:49 - [비밀일기 (I'm Sorry) (Chinese version) [except Taiwan
3:56 - [ID; Peace B (Chinese version) [except Taiwan
3:49 - [사라 (Sara) (Chinese version) [except Taiwan
טרויניבקה
טרויַניבקה (באוקראינית: Троянівка; בפולנית: Trojanówka, טרויַנובקה) הוא כפר במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
הכפר טרויניבקה שוכן כ-8 ק"מ ממסילת הברזל סארני-קובל, וחיבורו לקו זה בסוף המאה ה-19 הביא להתפתחות היישוב.
יהודי טרויניבקה
התיעוד הראשון לקיום קהילה יהודית בכפר הוא משנת 1700. בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-350 יהודים, כמחצית תושביו. לאחר כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939, הגיעו אליו כ-150 פליטים יהודים ממערב פולין.
ב-28 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו העבירו את השליטה בו לידי האוקראינים, אשר גייסו את יהודיו לעבודות כפייה, בהן חלקם נרצחו.
ב-11 באוגוסט 1941 בלמה קבוצת הגנה עצמית יהודית ניסיון של אוקראינים לערוך ביישוב פוגרום. בהמשך רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו, שבו הוטלו עליהם גזירות שונות.
ב-3 בספטמבר 1942 נערכה בגטו שביישוב אקציה, בה נרצחו רוב יושביו במנייביץ' ובסמוך לכפר צ'רווחה. במהלך האקציה הצליחו להימלט מהגרמנים כ-150 יהודים, וכ-70 מהם ששבו לכפר לאחר שנשמעו להבטחות הגרמנים כי לא יאונה להם רע, נרצחו במקום. יתר הנמלטים נספו ברעב וממחלות, והמעטים ששרדו חברו ליחידות פרטיזנים.
חטיבת הערבה
חטיבת הערבה (חטיבה 270) הייתה חטיבה מרחבית תחת פיקודה של עוצבת אדום בפיקוד הדרום של צה"ל. עד לחודש דצמבר 2012 סומנה כחטיבה 406.