cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרקו וראטי
מרקו וראטי (באיטלקית: Marco Verratti; נולד ב־5 בנובמבר 1992) הוא כדורגלן איטלקי שמשחק בעמדת הקשר במועדון פריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית ובנבחרת איטליה בכדורגל. וראטי ידוע בזכות משחקו האגרסיבי וגובהו, 1.65 בלבד, בין השחקנים הנמוכים בליגה הצרפתית. זוכה פרס בראבו לשחקן הצעיר הטוב באירופה לשנת 2012. נחשב לקשר צעיר ומחונן, עוד מהתקופה בה שיחק בליגה האיטלקית השנייה. בסיום עונתו הראשונה בצרפת, בה זכה באליפות עם פריז סן-ז'רמן, נבחר לנבחרת העונה של הליגה הצרפתית.
470
נפטרו
רומנוס גזלן רומי באימפריה הרומית המערבית (הוצא להורג)
כריסטיאן לגראן
כריסטיאן לגראן (בצרפתית: Christiane Legrand; 21 באוגוסט 1930 – 1 בנובמבר 2011), הייתה זמרת צרפתייה שהתמקדה בעיקר בתחום הג'אז.
קורות חייה
לגראן נולדה באקס לה בן שבמחוז סבואה, בת למלחין המוזיקה לסרטים והמנצח, ריימון לגראן ואחות למלחין מישל לגראן. למדה בנעוריה פסנתר וזמרה. השתתפה בהרכב הג'אז הצרפתי "Les Double Six" וב-1963 הצטרפה להרכב המוזיקלי הסווינגל סינגרס והייתה אחת משתי זמרות הסופרן בהרכב המקורי והסולנית בחלק גדול מהקטעים המוזיקליים שביצע ההרכב. במקביל, המשיכה בשנים הראשונות של הסווינגל סינגרס לשיר גם ב"Les Double Six". בביקורם של הסווינגל סינגרס בישראל ב-1970 כתבה המבקרת המוזיקלית של מעריב, אוליה זילברמן, על שירתה:
לאחר שעזבה ב-1972 את הסווינגל סינגרס, המשיכה לגראן לעבוד כזמרת אולפן ובין היתר, נטלה חלק באלבומה של להקת הרוק המתקדם הבריטית, פרוקול הארום, "Grand Hotel". היא ליוותה בקולות סופרן גבוהים את השיר "Fires (Which Burn Brightly)". לאורך השנים ביצעה, בין היתר, גם יצירות של לוצ'אנו בריו, מריוס קונסטנט (Marius Constant), מורטון סובוטניק (Morton Subotnick) ואדגר וארז.
לגראן הייתה נשואה למנהל הטכני של הסווינגל סינגרס. אחייניתה, ויקטוריה לגראן, חברה בלהקת האינדי רוק ביץ' האוס (Beach House).
צרטוסוכופס
צרטוסוכופס (שם מדעי: Ceratosuchops) הוא סוג של דינוזאור במשפחת הספינוזאוריים שחי בקרטיקון תחתון בבריטניה. הוא תואר ב-2021 בידי צוות פלאונטולוגים שכלל את כריס בארקר, דארן נאש ודייוויד הון. כרגע ידוע מין יחיד בסוג זה C. inferodios. פירוש שמו המדעי הוא "פני תנין עם קרניים" (שם הסוג) ו"הרון מהגהנום" (שם המין).
ההולוטיפ של מין זה הוא כולל את מאובן IWCMS 2014.95.5 של קדם הלסת העליונה, IWCMS 2021.30 שכולל קדם לסת עליונה ו-IWCMS 2014.95.1-3 שכולל את קופסת המוח. כל שלושת המאובנים נמצאו בסלעי שילטון שין בתצורת וסקס.
לפי המחקר שערכו מתארי המין, צרטוסוכופס היה שייך לשבט Ceratosuchopsini והיה קרוב לסוכומימוס ולריפרובנטור, דינוזאור שחלק עימו את בית הגידול. הוא חי באזור יבש למחצה באקלים ים תיכוני בסביבת נהרות. הוא ניזון מדגים ומבעלי חיים נוספים, ככל הנראה צבים ודינוזאורים קטנים.
תומאס פינצ'ון
תומאס פינצ'ון (באנגלית: Thomas Ruggles Pynchon, Jr; נולד ב-8 במאי 1937) הוא סופר אמריקאי המתגורר בניו יורק וידוע בספריו המורכבים. פינצ'ון שירת שנתיים בצי האמריקאי ולו תואר ראשון מאוניברסיטת קורנל.
לאחר שפרסם מספר סיפורים קצרים בשלהי שנות ה-50 ובראשית שנות ה-60 החל בכתיבת ספריו שזכו להערכה רבה בעולם.
פינצ'ון זכה בפרס הספרות האמריקאית והוא מועמד קבוע לפרס נובל בספרות. ספריו מקיפים ביותר, ונושאיהם המגוונים כוללים מגוון נושאים וסגנונות בין השאר מתחומי ההיסטוריה ומדע ומתמטיקה. פינצ'ון ידוע בהימנעותו מחשיפה אישית: מעט מאוד תמונות שלו התפרסמו אי-פעם ושמועות אודות זהותו נפוצות מאז שנות ה-60.
קורות חיים
תומאס פינצ'ון נולד ב 1937 בגלן קוב, לונג איילנד, ניו יורק, צאצא של משפחה שהגיעה לאמריקה בשנת 1630. הרקע המשפחתי ההיסטורי של משפחתו היווה מקור לספריו במיוחד בספרו Gravity's Rainbow מ 1973.
יצירותיו
עם סיום לימודיו בקורנל, החל פינצ'ון בכתיבת ספרו הראשון. מפברואר 1960 עד ספטמבר 1962 עבד ככתב טכני בחברת בואינג בסיאטל, שם כתב מאמרי בטיחות לירחון של חיל האוויר האמריקאי. ניסיונו של פינצ'ון בבואינג נתן לו את ההשראה לחברת "יויודין" המופיעה בספריו "v" ו"הזעקה של אוסף 49". הרקע שלו בפיזיקה וניסיונו בכתיבה טכנית בבואינג סיפקו חומר גלם רב לספרו " Gravity's Rainbow".
כאשר ספרו "v" התפרסם ב 1963 הוא זכה בפרס ויליאם פוקנר לספר ביכורים בשנה זו.
הספר מתאר את עלילותיו של בני פרופאן, חייל לשעבר בצי האמריקאי וקשריו עם קבוצה-פסבדו-בוהמית. במקביל מסופר על חיפושו של נווד בשם הרברט סטנסיל אחר אשה מסתורית אותה הוא מכיר רק כ"V". הספר נע בין הפרקים על בני פרופאן והפרקים על סטנסיל. כל פרק המספר על סטנסיל ממוקם בנקודת משבר היסטורית. שני קווי העלילה מתמזגים בפרקים האחרונים (ויוצרים קו V דמיוני) כאשר סטנסיל ובני נוסעים יחדיו למלטה.
ב-1964 במכתב לעורך שלו ציין פינצ'ון שהוא עובד במקביל על שלושה ספרים והדבר מתיש אותו. ספרו השני "הזעקה של אוסף 49" התפרסם בשנת 1966, אך לא ברור אם היה אחד משלושת הספרים עליהם עבד. הספר זכה בפרס רוזנטל סמוך לפרסומו. הספר בנוי פשוט יותר משאר יצירותיו אך עדיין הוא מציג עלילה נפתלת והתייחסויות רבות למדע וטכנולוגיה ולאירועים היסטוריים שנויים במחלוקת. כמו בספרו הקודם "v", גם כאן דן פינצ'ון בהרס החברה והתרבות האמריקאית. עלילת הספר מערבת ארגון דואר חתרני המכונה "טריסטרו" ומזימה תאגידית המשתמשת בגופותיהם של חללי צבא ארצות הברית ממלחמת העולם השנייה לייצור פילטרים לסיגריות.
לאחר שהתפטר מבואינג התפנה פינצ'ון לכתיבת יצירתו המוערכת ביותר, "Gravity's Rainbow".
ספרו השלישי של פינצ'ון, Gravity's Rainbow", הוא המפורסם ביותר. הספר שיצא ב 1973 הוא יצירה בדיונית המערבת ומפתחת נושאים מעבודותיו הקודמות, הכוללים פרנויה, אנטרופיה, גזענות, קולוניאליזם, סינכרוניסיטי ועוד. הספר עב הכרס גרר ביקורות רבות, מאמרים, מדריכי קוראים, יצירות אמנות ועוד והוא נחשב אחד מהכתבים הארכיטיפיים של הספרות האמריקנית הפוסט-מודרנית.
הספר מעלה תחושות אנטי-ממסדיות, הוא אנציקלופדי בהיקפו, כתוב בסגנון בעל מודעות עצמית ומקיף נושאים כפסיכולוגיה, כימיה, היסטוריה, מתמטיקה, דת, מוזיקה, ספרות וקולנוע. הספר זכה (יחד עם ספרו של יצחק בשביס-זינגר A Crown of Feathers and Other Stories) בפרס האמריקני הארצי לספרות. ב 1974 הומלץ לקבלת פרס פוליצר, אולם ועדת הפרס דחתה אותו בטענה שהוא משופע "בכתיבת יתר... אינו אמין... ולעיתים בוטה".
ציטוט מהספר: "אם יצליחו לגרום לך לשאול את השאלות הלא נכונות, הם לא צריכים לדאוג מהתשובות". (תרגום חופשי)
ספרו הרביעי של פינצ'ון, Vineland, התפרסם ב-1990, אך איכזב את מירב חסידיו ומבקריו. הספר עמד במבחן הזמן וזכה לביקורת חיובית מהסופר סלמאן רושדי ב-1990. הספר מתאר את היחסים בין סוכן FBI ועורכת סרטים רדיקלית.
ספרו החמישי של פינצ'ון, Mason & Dixon, התפרסם ב 1997 למרות שהתחיל בכתיבתו עוד משנת 1975.הספר מגולל את סיפור חייהם של משרטטי קו מייסון-דיקסון, האסטרונום האנגלי, צ'ארלס מייסון, ושותפו, ג'רמיה דיקסון. מרבית הביקורות היו חיוביות. מבקר הספרות הנודע, הרולד בלום, הילל את הספר כ"יצירת מופת".
ספרו השישי של פינצ'ון, Against the Day, התפרסם בשנת 2006. הספר הוא בן 1,085 דפים וזכה לביקורות מעורבות בהיותו מבריק אך גם מעייף.
ספרו השביעי של פינצ'ון, Inherent Vice, התפרסם בשנת 2009. הספר מפתח עלילה בלשית בסגנון המזכיר את הסופר ריימונד צ'נדלר אך מהווה גם קינה פסיכדאלית לשנות ה-60 של המאה העשרים. בשנת 2014 יצא לאקרנים עיבוד קולנועי של הספר בשם "מידות רעות" אשר בוים ועובד למסך על ידי פול תומאס אנדרסון.
כיסוי תקשורתי
מעט ידוע אודות חייו הפרטיים של תומאס פינצ'ון. הוא נמנע מכל קשר עם עיתונאים זה למעלה מ-40 שנה. תמונותיו המעטות שהתפרסמו הן משנותיו בבית הספר ובקולג'. הימנעותו זו מהתקשורת מתקבלת בהערכה רבה ומעלה שמועות רבות על מגוריו וזהותו.
ג'ובאני ריביסי
ביוגרפיה
ריביסי נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, בארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי ממוצא איטלקי, אנגלי וגרמני. אמו גאי (לבית לנדרום) היא אמרגנית של שחקני קולנוע ותסריטאים, ואביו אלברט אנתוני ריביסי הוא מוזיקאי, שהיה ידוע בתור הקלידן של להקת הרוק המיתולוגית "People!". לריביסי יש אחות תאומה, מריסה ריביסי (שהייתה נשואה למוזיקאי היהודי בק), שחקנית קולנוע אף היא, ולהם אחות נוספת בשם ג'ינה ריביסי, שהיא מדבבת.
וינס קורטולה
וינסנט קורטולה (באנגלית: Vincent Curatola, נולד ב-16 באוגוסט 1953) הוא שחקן וסופר אמריקאי. קורטולה ידוע בעיקר בשל משחקו כג'וני סאק בסדרת הדרמה של HBO "הסופרנוס".
ג'ובאני ריביסי
קריירה
בשנת 1998 שיחק ריביסי בדרמת המלחמה זוכת 5 פרסי אוסקר של סטיבן ספילברג, "להציל את טוראי ריאן". בסרט גילם ריביסי את דמותו של חובש הכוח טוראי ארווין וייד.
בשנת 2000 שיחק ריביסי במותחן הפעולה "עקיצה בשישים שניות", שבו גילם את קיפ, אחיו הצעיר של גיבור הסרט רנדל ריינס (ניקולס קייג'). בנוסף שיחק בדרמה "חדר לחץ" לצד וין דיזל. בהמשך שיחק במותחן הפשע הרומנטי "שמיים" לצד קייט בלאנשט, בדרמה הרומנטית של סופיה קופולה "אבודים בטוקיו" לצד סקרלט ג'והנסון וביל מארי, ובדרמת המלחמה הרומנטית המבוססת על רומן מאת צ'ארלס פרייזר, "קולד מאונטן" לצד ניקול קידמן וג'וד לאו.
וינס קורטולה
בנוסף להיותו שחקן קורטולה הוא גם זמר והוא הופיע מספר פעמים עם להקת הרוק "שיקגו"
ג'ובאני ריביסי
קריירה
בין השנים - 1996–1998 ריביסי הופיע גם במספר פרקים בסדרה "חברים", שם שיחק את אחיה (מהאבא) של פיבי בופה אותה משחקת ליסה קודרו.
ב-2004 שיחק ריביסי לצד אנג'לינה ג'ולי וגווינת' פאלטרו במותחן הפעולה העתידני "סקיי קפטן". כן שיחק במותחן "טיסת הפניקס" לצד דניס קווייד.
וינס קורטולה
בשנת 2016 שיחק בסרט הדרמה "הגיבורים של בוסטון" לצידם של מארק וולברג, מליסה בנויסט, מישל מונאהן, קווין בייקון וג'יי. קיי. סימונס.
ג'ובאני ריביסי
קריירה
בשנת 2007 היה מועמד לפרס אמי לשחקן אורח על תפקידו בסדרה הקומית "קוראים לי ארל". בנוסף ב-2007 שיחק לצד ברוס ויליס והאלי ברי בסרט המותחן "זרה מושלמת".
בשנת 2009 שיחק ריביסי בדרמת הפשע "אויבי הציבור", לצד ג'וני דפ וכריסטיאן בייל ובסרט שובר-הקופות המדובר של ג'יימס קמרון "אווטאר".
בשנת 2012 שיחק ריביסי לצד מארק וולברג בסרט "טד" בתור דוני, הבחור המשוגע שרוצה לחטוף את טד בשביל בנו הצעיר. בספטמבר 2013 עלתה הסדרה הקומית "אבאל'ה" ברשת Fox, בכיכובו של ריביסי לצד סת' גרין. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת.
בשנת 2021 החל לככב בסדרת הטלוויזיה "מחזיקות מעמד" שיצרה וכתבה ז'ולי דלפי לשירות של נטפליקס,.
חיים אישיים
בשנת 1997 התחתן ריביסי עם המעצבת והשחקנית לשעבר מריה או'בריין. לאחר 4 שנים הזוג התגרש בנובמבר 2001. לזוג נולדה בת, לוסיה (1997).
בשנת 2007 החל לצאת עם המוזיקאית קאט פאוור; בני הזוג חיו יחד במשך חמש שנים לפני שסיימו את מערכת היחסים שלהם ב-2012.
ב-16 ביוני 2012 נישא לדוגמנית האנגלייה אגניס דין, אך התגרשו בינואר 2015. בדצמבר 2018 פורסם שלו ולחברתו אמילי וורד נולדו תאומים.
מאז 2005 ריביסי הוא סיינטולוג, וכך גם אחותו התאומה ואמו.
בית חיל האוויר
בית חיל האוויר הוא מבנה ציבור בהרצליה, שנפתח לראשונה בשנת 2003.
בית חיל האוויר אינו מבנה צבאי, אך הוא פועל בשיתוף פעולה עם חיל האוויר הישראלי. הוא מנוהל ומופעל בהתנדבות על ידי הוועד המנהל של "עמותת בית חיל האוויר", עמותה שלא למטרות רווח, שאינה צבאית במהותה ובפעילותה. בשותפות עם חיל האוויר, פועלת העמותה ליזום ולהפעיל מגוון פעילויות המבוססות על מורשת והישגי החיל.
בית חיל האוויר ממוקם בהרצליה סמוך לספורטק הרצליה, לפארק הרצליה ולקניון שבעת הכוכבים.
פעילות בבית חיל האוויר
המרכז הלאומי לפיתוח מצוינות ומנהיגות צעירה מפעיל בו סמינרים וסדנאות חינוכיות עבור חיילים וקצינים, בני נוער ונוער שוחר תעופה.
בית חיל האוויר מפעיל מערכת תמיכה ושירותי סיוע לרווחת משפחות חללי חיל האוויר. בבית חיל האוויר אולם הנצחה, המשמש כמרכז לימוד והעשרה לנוער, המבוסס על ההיסטוריה האישית של הנופלים. באולם נמצא גם מידע אודות כל אחד ואחת מהנופלים. בבית חיל האוויר מתקיימים אירועים ומפגשים חברתיים, המאפשרים שמירת קשר רציף עם בני המשפחות ואנשי החיל.
מבנה
בבית חיל האוויר קיימים מספר חללים:
אליהו
אֵלִיָּהוּ הַנָּבִיא (מופיע בספרות היהודית המסורתית גם בשמות אליהו התשבי ואליהו הגלעדי) הוא דמות מקראית, נביא ומחולל ניסים שפעל בממלכת ישראל בתקופת מלכותם של אחאב ואחזיה (המאה ה-9 לפנה"ס)
אפיון
במקרא אליהו מתואר כנביא קנאי המרבה להוכיח את העם על חטאיו. לעומת זאת, המסורת היהודית מדגישה בדמותו תכונות של דאגה ורחמים. בשמו נקשרו סיפורים אגדות ומסורות רבות, והוא אף נחשב למבשר הגאולה, על פי הפסוק (מלאכי ג, כג):.
סיפורי אליהו
הסיפורים המופיעים במקרא על אליהו משולבים בנוסח המסורה עם הסיפורים ההיסטוריים על אחאב ויהושפט, ומופיעים בספר מלכים א' פרק י"ז עד מלכים ב' פרק ב', למעט הפרקים כ' וכ"ב. סיפורו רצוף שיאים דרמטיים: הוא הרג את נביאי הבעל, השיב לחיים את בן האלמנה שאצלה הסתתר, אלהים נגלה אליו בהר חורב, הוא עבר בחורבה את נהר הירדן, ולבסוף לא מת כאחד האדם אלא עלה בסערה השמימה. בין הפתגמים המזוהים עם סיפורו ניתן למנות את "עוכר ישראל", "הרצחת וגם ירשת", "עד מתי אתם פוסחים על שתי הסעיפים", "אבי אבי, רכב ישראל ופרשיו".
האנדאן
הָאנְדָאן (בסינית מפושטת: 邯郸; בסינית מסורתית: 邯鄲; בפין-יין: Hándān) היא נציבות עירונית במחוז חֶבֵּיי שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. העיר מהווה את האזור העתיק ביותר במחוז שבו התפתחה התיישבות עירונית. במהלך ההיסטוריה עלה וירד מעמד האזור, עד שהתגבש לעיר בעלת שטח שיפוט הכולל את כל הרבעים המרכזיים שבהגדרת העיר הישנה יותר, יחד עם העיירות והכפרים שסביב, בהיקף אוכלוסייה של כ-9.414 מיליון תושבים.
אליהו
הבצורת והאלמנה
אליהו מופיע לראשונה בהכרזה נבואית שבשנים הבאות לא ירד גשם אלא על פי דברו:
האנדאן
העיר נמצאת על הגבול שבין רכס הרי טאיחאנג לבין "מישור צפון סין", מה שמקנה לה הבדלי גובה גדולים בין אזוריה ההרריים לעומת שטחה המישורי. בעיר מצטלבות מערכות כבישים ומסילות רכבת מרכזיים בסין, והיא מהווה מרכז המקשר בין המחוזות והערים הגדולות שסביבה, כמו גם נגישות קלה לעיר וממנה.
בעיר תעשייה כבדה בעיקר של ייצור מתכות, המתאפשרת על ידי הפקת החשמל הרבה מכמות הפחם הגדולה שמצויה באזור, היוצרת זיהום אוויר כבד ורעש אשר גורמים לאיכות חיים ירודה בעיקר בקרב תושבי אזורי המפעלים.
אליהו
הבצורת והאלמנה
אליהו ממשיך לשהות בנחל עד לבוא סימן מאלוהים.
האנדאן
ההיסטוריה העתיקה והעשירה של האזור הקנו לעיר פיתוחים מגוונים בניבי השפה הסינית ופיתוחי מנהגים עממיים רבים שביניהם אנשים שפורסמו בהמצאותיהם, כמו גם אתרים היסטוריים רבים, וכיום האנדאן היא אחת הערים המתויירות בסין ונחשבת לאחת הערים ההיסטוריות החשובות בסין.
התפתחות אזור היישוב לנפת האנדאן
באזור החלה צמיחה תרבותית עם תרבות "צְשָׁאן" שהתרכזה בעיקר בדרום מחוז חביי של היום בין השנים 8,000 לפנה"ס עד 5,500 לפנה"ס. ההיסטוריה של התפתחות יישובים באזור החלה לפני יותר מ-3,000 שנים, מה שמעמיד אותו כאזור העירוני העתיק במחוז חביי. ההתיישבות הפכה לעיר שהחליפה את העיר "ג'ונְגמוּ" בתפקיד בירת מדינת גָ'או, בסביבות השנים 476 לפנה"ס עד 221 לפנה"ס של תקופת המדינות הלוחמות. בתקופה זו הייתה העיר מרכז פוליטי, כלכלי ותרבותי בצפון סין. בשנת 228 לפנה"ס נכבשה על ידי צ'ין שה-חואנג במסגרת הסיפוח הכוחני של מדינת ג'או לשליטת שושלת צ'ין, שהסתיים עם הכנעת מפקדת "דָאי" בשנת 222 לפנה"ס. לאחר מסע כיבושיו הגיע צ'ין שה-חואנג הגיע לבקר בעיר, שבה חייתה לפני כן משפחתו ובה הוא נולד, וציווה בה שכל אויבי אימו ייקברו חיים.
אליהו
האישה מצרפת
לאחר זמן מה הנחל מתייבש, ואליהו מצטווה ללכת לעיר צרפת שבממלכת צידון, ולסמוך את מחייתו על אישה אלמנה הגרה שם.
האנדאן
התפתחות אזור היישוב לנפת האנדאן
בין השנים 206 לפנה"ס עד 220 לספירה של שושלת האן, הייתה אחת מחמש הערים המשמעותיות והמרכזיות בכל סין. בתקופה זו גם קיבלה העיר את השם "האנדאן", על שם הר "האן" ("האנ-שאן") שבמזרחה. לאחר שושלת האן הלך והדרדר מעמדה של האנדאן כמרכז מסחר, ככל הנראה עקב הקרבות הרבים שזרעו הרס בצפון סין לאחר תקופת שושלת האן. לאחר שנת 1368 בתקופת שושלת מינג ועד לשנת 1928, סופחה האנדאן כאזור נפה תחת אזור נציבות בשם "גוָאנְגְפִּינְג".
התפתחות לעיר גדולה והתנהלות כיום
בשנת 1928 נותקה מנציבות גוואנגפינג וסופחה כנפה תחת שטחו המנהלי של מחוז חביי. בסוף שנות הארבעים כבר גדלה והיא הורכבה ממספר נפות. באוגוסט 1949, הייתה ווּ'אָן אחת משלוש הנפות שנותקו מהאנדאן וחברו למחוז חדש בשם "פִּינְגְיְוֵּ'אן". בשנת 1952 החלו להיחלש סמכויותיו של מחוז זה וווּ'אָן סופחה חזרה להאנדאן, כאשר האנדאן הפכה בשנה זו לעיר רשמית עם מנהל משלה במקום השליטה המנהלית שהיה למחוז חביי עליה.
כיום המועצה העירונית צונְגְטָאי מהווה מבחינה מנהלית את האזור המרכזי בנציבות העירונית של האנדאן, כאשר בה נמצאים כל מבני הממשל המרכזיים בנציבות: בנייני הרשויות המבצעת, המחוקקת והשופטת, סניף משרדי המפלגה הקומוניסטית של סין ומשרדי ביטחון המשמשים גם כתחנות משטרה. כיום האנדאן היא עיר תעשייה בעיקרה. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 מספר התושבים הכולל בנציבות היה כ-9.414 מיליון תושבים, מתוכם כ-3.7 מיליון בשטח האורבני. רוב תושבי העיר הם בני האן. קבוצת המיעוט כוללת כ-0.6% מכלל האוכלוסייה ומורכבת בעיקר מ-30 לאומים, כגון בני חְווֵי, בני גְ'וָאנְג, מונגולים וקוריאנים. כנציבות עירונית מורכבת האנדאן מ-19 אזורים: ארבע מועצות עירוניות, נפה-עירונית אחת ו-14 נפות. תחת שטחה הניהולי בסך הכל 214 רובעי-ערים ועיירות ו-5,403 כפרים.
טופוגרפיה
האנדאן משתרעת על פני שטח כולל של 12,052 קמ"ר והיא הנציבות העירונית הדרומית ביותר במחוז חביי, היא גובלת מצפון בשינגטאי, במחוזות שאנדונג ממזרח, חנאן מדרום ושאנשי ממערב ומרוחקת כ-160 ק"מ דרומית לבירת המחוז שה-ג'יאג'וואנג וכ-404 ק"מ דרום-מערבית לבייג'ינג בירת סין. היא נמצאת ממזרח להרי טאיחאנג וממערב ל-"מישור צפון סין".
פני שטח מערב העיר גבוהים יותר ממזרחה, כשהעיר נמצאת על פני אזור מעבר גאוגרפי, במקום שבו מחל להתרומם רכס הרי טאיחאנג ממערב ל-"מישור צפון סין". בהתייחס למסילת הרכבת "גִ'ינְגְ-גְוָאנְג" כנפרשת לאורך אזור הגבול, האזור שממזרח לה שטוח ופתוח למרחבים, והחלק שממערב מורכב מהרים וגבעות עם אגנים ועמקים. כך גם בשטח העיר הבדלי גובה חדים ביותר, כאשר הנקודה הגבוהה היא 1898.7 מטרים בפסגת "יָגָ'אי" שבשטח הרי טאיחאנג, והנקודה הנמוכה היא 32.7 מטרים בכפר ווּגְ'ייֵנְפָאנְג שבנפת צ'וּ'ג'וֹאוּ.
אקלים
האנדאן נמצאת באזור מזג אוויר של מונסון יבשתי ויש בה הבדל ברור בין עונות השנה. הסתיו קריר-מתון, החורף קר, האביב יבש עם רוחות והקיץ חם וגשום. עונות החורף והקיץ ארוכות בצורה ניכרת לעומת עונות קצרות של סתיו ואביב. חודש יולי הוא החם ביותר וינואר הקר ביותר. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 13.5 מעלות צלזיוס.
תחבורה
להאנדאן מיקום גאוגרפי נוח המאפשר נגישות קלה אליה וממנה. מסילת הרכבת מבייג'ינג לגואנגג'ואו, הכביש המהיר מבייג'ינג לשנג'ן והכביש הארצי המהיר מספר 107, מצטלבים כולם עם מסילת הרכבת העוברת בדרך הערים -האנדאן-ג'ינאן-צ'ינגדאו, הכביש המהיר מהעיר לאנג'ואו לעיר צ'ינגדאו והכביש הארצי המהיר מספר 309. כך מסילות הרכבת, הכבישים המהירים, הבין-עירוניים והעירוניים עוברים כולם בהאנדאן ומקנים לה תשתית תחבורה חזקה המאפשרת ביעילות ובקלות קשרים ותובלה לערים גדולות ורחוקות, וכן הופכים את האנדאן למוקד קישור בולט בין ארבעת המחוזות שאנשי, שאנדונג, חנאן וחביי.
גם בתוך מחוז חביי ישנה נגישות נוחה מאוד בינה לבין שלוש הערים הגדולות בייג'ינג, טיינג'ין ושה-ג'יאג'וואנג. בייג'ינג מצויה במרחק חמש שעות נסיעה, טיינג'ין במרחק שש שעות ושה-ג'יאג'וואנג במרחק שעתיים נסיעה. רכבות ואוטובוסים יוצאים מהאנדאן לשלוש ערים אלו.
בבחינת תחבורה אווירית, בשנת 2007 נפתח בהאנדאן שדה תעופה המספק טיסות בינה לבין הערים שאנגחאי, גואנגג'ואו, צ'ונגצ'ינג, דאליין, האנגג'ואו, שיאן ושיאמן.
כלכלה
בהאנדאן קשרי מסחר חזקים הודות לפעילויות התובלה הרבות במערכות הכבישים הרבות המקשרות אותה עם ערים אחרות ורחוקות. כלכלת העיר מבוססת בעיקר על ייצור במפעלי תעשייה רבים אשר הוקמו הודות למכרות פחם הממוקמים באזור בעיר בשם "פֶנְגְפֶנְג" המהווים משאב כלכלי לתעשיות הברזל, הפלדה והטקסטיל הרווחות כיום בעיר. גם מפעלי כימיקלים ומפעלי מלט, בין מפעלי תעשייה נוספים בעיר, מרוויחים ממכרות הפחם כאשר הפקת החשמל לייצור במפעלים מבוססת עליו.
האנדאן עשירה במשאבי מינרלים כשיש באזור בסביבות 40 סוגי מחצבי מתכות וחומרים אחרים, ובנוסף למכרות הפחם יש בעיר גם מכרות לכריית עפרות ברזל, עפרות אלומיניום, מינרלים של חרסית וסלעים המתאימים לייצור מלט. מתוך אלו המחצבים המצויים בכמות די עשירה הם מינרלים של פחם וברזל. זאת גם הודות להרי טאיחאנג המעשירים את האזור מבחינה אקולוגית כמו גם במחצבים שונים, בייחוד במרבצי הפחם המצויים בהם בכמויות ניכרות. כך גם האנדאן היא אחד האזורים המרכזיים בסין לכריית פחם וברזל.
עם זאת, נגישותו הגדולה מאוד של הפחם בהאנדאן המקנה כמויות חשמל עצומות לביסוס תעשייה עיקרית של הפקת מתכות בעיר, הופכת את האנדאן לעיר בעלת זיהום אוויר חמור ביותר כאשר אזורים שלמים בה אפופים בעשן שחור עם החלקיקים המזהמים העולים מארובות המפעלים הרבים, בייחוד הפיח הנפלט מארובות מפעלי פלדה. בשנים האחרונות פורסמו דיווחים המתארים את הקושי לגור בעיר, בייחוד באזור שבו הוקם מפעל הפלדה הגרמני טיסנקרופ, לאחר שפורק והועבר מהעיר דורטמונד שבגרמניה, שגם שם דיווחו התושבים על פליטת הפיח וחלקיקי הנשורת שאף הכתימו את בגדיהם, ולכן הועבר המפעל מגרמניה. תושבי האנדאן ובייחוד תושבי אזורי המפעלים בהאנדאן דיווחו על תחושה שהם חיים בתוך מקום של רעש ונזק שמתמקד רק בעשיית כסף ובהוספת מקומות עבודה. תושבי אזור מפעל טיסנקרופ נמנעים ביומיום מלאכול בחוץ כדי שהאורז לא יהפוך לשחור, ומתקשים לישון מפאת רעש המפעל הנמשך גם בלילה. כלכלתן של ערים רבות בסין, בייחוד במחוז חביי, מבוססת גם על תעשיית ייצור במפעלים, ותעשייה זו אחראית לחלק ניכר מפליטות פחמן דו-חמצני בסין. כך האנדאן, המתבססת בעיקר על תעשיית מפעלים רבים מאוד הפולטים פיח, נמצאת בבעיה חמורה אף יותר ביחס לאזורים אחרים, בייחוד לעיר באודינג במחוז חביי שגם מתבססת על עוד ענפי תעשייה עיקריים, ואשר משתמשת בשנים האחרונות בעיקר בתעשיית אנרגיה חלופית וכבר הצליחה להוריד בצורה ניכרת את זיהום האוויר והמים בה.
נכון לסוף שנת 2007, עמד התוצר הלאומי הגולמי בעיר על 161.0 מיליארד רנמינבי/יואן (21.4 מיליארד דולר), והיווה זינוק של 14.9% מהשנה שלפני, מה שהעמיד את האנדאן במקום השלישי מבחינה כלכלית מבין ערי מחוז חביי.
עממיות
מורשת התרבות העשירה של האנדאן הקנתה לה מאפיינים ומנהגים ייחודיים רבים: ניבים רבים של השפה הסינית כמו גם ביטויים ופתגמים רבים שנוצרו והתפתחו באזור, סיפורים ואגדות עממיות, ואמנויות הכוללות יצירת מוזיקה שהותאמה לאווירה במקדשים בודהיסטיים, ריקוד עם מניפות לצלילי תופים בשם "שָׁאן גוּ ווּ" ויצירת סגנון מעודן של אמנות הלחימה טאי-צ'י בשם "יוּנְגְנְייֵן טאי-צ'י", על שם נפת יוּנְגְנְייֵן שבה פותח. בהאנדאן ידועה עבודת מלאכת הקדרות בשם "צְה-ג'וֹאוּ". מוצרי מזון ייחודיים הם רוטב של בשר חמור ו-"יין צונְגְטָאי".
אתרים
האנדאן נחשבת כעיר היסטורית מפורסמת בסין כשהיא עשירה ביותר מ-500 אתרי תיירות בשטחה המנהלי כולל אתרים היסטוריים ואתרי טבע. ואזורים שפותחו ומספקים כיום נופים נאים. אף על פי שמרכז העיר מכיל כיום בעיקר מבני מגורים ומפעלי תעשייה, קיימת ההיסטוריה העתיקה והעשירה של האזור עם מוקדי תרבות רבים, בעיקר מתקופת ממלכת ג'או. אתר חשוב הוא הדרך שבה נסוג "לִין שְׂיָאנְג ז'וּ" שהיה פוליטיקאי בכיר בשירות מדינת ג'או, כדי לתת לאויבו "לְייֵן פּוֹ", שהיה גנרל צבא מדינת ג'או ואחד הגנרלים החזקים בכל תקופת המדינות הלוחמות, לעבור בה. מעשה הנסיגה היווה את אחד ממחוות הרצון הטוב של לין שיאנגז'ו כלפי ליין פו, במנהגו הכללי לסגת ממקומות שידע שיגיע אליהם על מנת להימנע מעימותים. באתר של דרך זו גם התחנן ליין פו לקבלת סליחתו של לין שיאנגז'ו לאחר שהבין את רצונו הטוב לעומת ההתנהגות התוקפנית שלו כלפיו, והשניים נהפכו שם לבעלי ברית.
ארמון וָאחְוָאנְג הוא האתר הידוע ביותר בהאנדאן. הארמון ממוקם על פי צוק הר "טָאנְגְוָאנְגְגְ'יָאו" שבצפון-מערב נפת צְה, 68 קילומטרים ממערב למרכז העיר. הארמון נבנה בזמן שושלת צ'י הצפונית (ששלטה בשנים 550–577), להנצחת "נו-גווא", אלת יצירת האנושות ותיקון חומת גן-עדן במיתולוגיה הסינית. הארמון כולל 4 קומות בגובה 75 רגל. באתר כולו 135 מבני בתים, 3 מערות, 6 סלעים שחרוטות עליהם כתובות "סוטרה" (תוכן ומסר תמציתי) מתקופת שושלת צ'י הצפונית, ו-75 לוחיות אבן שחרוטות עליהן הקדשות מתקופות השושלות ששלטו באזור לאחר מכן. מספר מבני ארמונות נוספים נמצאים בינות לעיקולי מרגלות ההר. מספר מבני ביתנים ממוקמים על קצה צוקי ההר עם שלשלאות ברזל לחיזוק יציבותם. אזור הארמון המרכזי והמבנים הסמוכים לו מהווים בייחוד דוגמה לכושר ההמצאה והארכיטקטורה המתוחכמת שהייתה בסין העתיקה, והאתר מושך מבקרים רבים הן בשל חשיבותו הדתית והן בשל מראהו הארכיטקטוני.
אתרים היסטוריים ואתרי טיול מרכזיים נוספים:
אליהו
האישה מצרפת
אליהו הולך לצרפת, פוגש שם את האישה האלמנה ומבקש ממנה מים ולחם. האישה מסכימה לתת לו מים אך היא נמנעת מלתת לו לחם: אליהו חוזר ומבקש ממנה את המזון ומבטיח לה ש. כלומר, הוא ביקש ממנה קודם את הלחם, אף על פי שמחסור קריטי זה מציב אותה ואת בנה בסכנת חיים, והוסיף, כי אם תעשה זאת ה' יוסיף ויטיב עמה בעת הצרה, ואכן באורח נס לא חסרים לאלמנה קמח ושמן.
עד כאן מופיעים קווי דמיון רבים בין סיפור האלמנה לבין סיפור אליהו בנחל כרית:
לאחר זמן מה בן האישה האלמנה חולה ומת, והאישה מאשימה את אליהו שהביא למותו בהזכרת חטאיה. פירוש מקובל לכוונתה הוא שנוכחותו של "איש אלוהים" לצידה הדגישה את עוונותיה בהשוואה אליו. אליהו לוקח את בנה המת מחיקה, מעלה אותו לעלייה בה הוא מתגורר ומתפלל לאלוהים שיחיה אותו. אליהו משתטח על הילד שלוש פעמים, הבן קם לתחייה, ואליהו מחזיר אותו לאמו. האלמנה מגיבה באמון מחודש באליהו, ואומרת.
דברי האלמנה החותמים את הפרק – "ודבר ה' בפיך אמת" – מקבילים לתחילתו, בה הכריז אליהו על הבצורת "כי אם לפי דברי". ניתוח ספרותי של הקבלה זו עשוי ללמד שהפרק מסתיים במתן תוקף אלוהי להכרזת הבצורת של אליהו, לאחר תהליך שעבר אליהו, במהלכו השתתף בסבלות הבצורת אותה גזר.
מעמד אליהו בהר הכרמל
לאחר שלוש שנות בצורת אליהו מצווה להתעמת עם אחאב כדי שהבצורת תסתיים. הוא נפגש עם עובדיהו שר ביתו של המלך אחאב, אשר הציל מאה מנביאי ה' בסתר, ומורה לו להודיע לאחאב לבוא לפגוש אותו. כשאחאב מגיע, הוא מטיח באליהו את הכינוי "עוכר ישראל". אליהו משיב לו שחטאי אחאב וביתו הם שהביאו לבצורת על ישראל, והוא מזמין אותו ואת נביאיו למעין דו-קרב שבו יוכרע מי האל האמיתי - ה' או הבעל והאשרה. .
אחאב מקבץ את נביאי הבעל ואת כל העם אל הר הכרמל, ואליהו מציג את תנאי המבחן: כל צד יבנה מזבח, יערוך עליו עצים ויקריב עליו פר אך לא יצית אש. האל שיענה באש מהשמים ויקבל את הקרבן הוא האל האמיתי.
נביאי הבעל מנתחים את הפר על המזבח, קוראים לבעל "מהבקר ועד הצהרים" ואף מתגודדים על המזבח, אך אין מענה. אליהו מהתל בנביאי הבעל כשהוא מייחס לאל שלהם תכונות אנוש כשינה ועייפות. לאחר שנביאי הבעל מתייאשים אליהו מקבץ את העם סביבו ומתקן את המזבח ההרוס ששימש לעבודת ה', באמצעות שתים עשרה אבנים (כמניין שבטי ישראל). כדי להגדיל את האתגר, אליהו חופר תעלה סביב המזבח ושופך עליו שנים עשר כדי מים. הוא קורא ומתפלל אל ה' ונענה: תיאור הנס הוא כל כך מרשים עד שהדים לשוניים אליו אפשר למצוא גם במשנה העוסקת בהלכות הבערת אש ביום טוב: "אין מוציאים את האוּר לא מן העצים ולא מן האבנים ולא מן העפר ולא מן המים".
העם הנדהם נופל על פניו וקורא "ה' הוא האלהים", קריאה שהפכה לאחד מפסוקי הייחוד המרכזיים ונאמרת בסוף תפילת נעילה. אליהו קורא לעם ללכוד את נביאי הבעל, ושוחט אותם ליד נחל קישון (לא מסופר אם גם נביאי האשרה נכחו במעמד ומה עלה בגורלם). אחר כך עולה אליהו אל ראש הכרמל בציפייה לגשם. הוא שולח את נערו להביט בים וכשהלה חוזר ללא בשורות הוא שולח אותו שוב ושוב. בפעם השביעית הנער אומר שהוא ראה ענן קטן בגודל "כף יד איש". כעת שלח אליהו את נערו לומר לאחאב שיצא לביתו ביזרעאל לפני שיחל הגשם לרדת, ואכן לאחר זמן מה השמים מתקדרים בעננים ויורד גשם חזק. אחאב יוצא ליזרעאל, ואליהו גומל לו בכבוד חסר תקדים ביחסי נביאים ומלכים במקרא, ורץ לפני מרכבתו עד ליזרעאל. כבוד זה שיקף כנראה את ההכרה של אליהו בזכויותיו של אחאב, שקיים את דברי אליהו ואסף את ישראל לכרמל, ואף במהלך המעמד לא מנע מאליהו להשפיל את נביאי הבעל שתחת חסותו, ואף לא התערב כשאליהו הרג אותם.
מעמד חורב
כשאיזבל שומעת מאחאב על מעשי אליהו היא שולחת אליו שליח שיאמר לו: אליהו בורח מפני איזבל לבאר שבע, שם הוא משאיר את נערו וממשיך לבדו למדבר. במדבר הוא הולך לישון מיואש תחת שיח רותם,. שם פוגש אותו מלאך, נותן לו עוגת רצפים וצפחת מים וקורא לו לקום ולאכול. אליהו אוכל והולך "בכח האכילה ההיא ארבעים יום וארבעים לילה" עד שהוא מגיע אל הר חורב.
בהר חורב אליהו מכריז בפני האל על דרכו הקנאית. תשובת אליהו בנויה במבנה המתחיל מכבודו של האל, ומסתיימת בפגיעה בו עצמו, ובקרובים לו - הנביאים האחרים. תשובת אליהו לא הייתה לשביעות רצונו של האל, שכן זה התעלם בקנאותו ממידת הרחמים ולא לימד סנגוריה על עם ישראל. אף שניתנה לאליהו ההזדמנות לתקן את תשובתו, זה שב וחזר על דבריו אחד לאחד – והדבר הביא את האל לסיים את שליחותו הנבואית (יאיר זקוביץ "'קול דממה דקה': צורה ותוכן במל"א י"ט", תרביץ (בהוצאת מאגנס)). כאמור, האל, ששלח את הנביא אל הר חורב, שאלו "מה לך פה אליהו?" - שאלה רטורית שנועדה לבחון את הנביא. הנביא השיב את שהשיב, והאל, שאינו מרוצה מתשובתו, מדגיש לפניו את חשיבותה של מידת הרחמים, באמצעות התגלות במבנה של שלושה-ארבעה. אליהו נשאל בשנית, "מה לך פה אליהו?", אך זה משיב בשנית תשובה זהה לחלוטין. לאחר שעשה כן, האל רואה את כישלונו בחומרה – ומפטר אותו משליחותו. אליהו נדרש למשוך את חזאל למלך על ארם במקום המלך הנוכחי בן הדד, את יהוא למלך על ישראל במקום בית אחאב, ולהכשיר את אלישע בן שפט לנביא במקומו. תפקיד האנשים האלו יהיה להמשיך את קנאותו של אליהו, ולחולל את הפורענות הצפויה בעקבות חטאי העם, אך גם לאפשר לממלכת ישראל הזדמנות נוספת לכפר על חטאיה. פרופ' זקוביץ מסביר כי מגמת המחבר היא להציג את אליהו בתור "המקל", בעוד אלישע משמש כ"גזר", אך בהינתן ששתי הגישות לא הועילו - לא ניתן היה להימנע מגלותה של הממלכה.
עונת 2018 בגביע סודאמריקנה
עונת 2018 בגביע הסודאמריקנה הייתה העונה ה-17 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-13 בפברואר 2018 והמשחק האחרון התקיים ב-12 בדצמבר 2018.
אליהו
מעמד חורב
אליהו הולך לאבל מחולה שם הוא פוגש את אלישע, והאחרון עוזב מיד את ביתו ואת עבודתו והולך אחרי אליהו. את שתי המשימות הנוספות אליהו לא מבצע, ואלישע יורשו יבצען כעבור שנים.
כרם נבות
סיפור כרם נבות מופרד בנוסח המסורה (בניגוד לסדר שבתרגום השבעים) מסיפורי אליהו הקודמים. הסיפור מתאר את כישלונו של אחאב להשיג את כרמו של נבות היזרעאלי שהיה קרוב לארמונו, כישלון בעקבותיו אחאב חוזר לארמונו "סר וזעף". איזבל שומעת את אשר התרחש ומבטיחה לאחאב "אני אתן לך את כרם נבות היזרעאלי".
עונת 2018 בגביע סודאמריקנה
מועדון הכדורגל הברזילאי אתלטיקו פרנאאנסה ניצח את מועדון הכדורגל הקולומביאני ג'וניור ברנקייה בפנדלים 4-3 לאחר שוויון 2-2 בסיכום שני המשחקים. כתוצאה מכך, אתלטיקו פרנאאנסה זכתה בפעם הראשונה בתולדותיה במפעל זה. כאלופה, אתלטיקו פרנאאנסה קיבלה את הזכות להתחרות נגד המנצחת של גביע ליברטדורס 2018 במסגרת גביע רקופה סודאמריקנה לשנת 2019, ומחזיקת גביע הליגה היפנית לשנת 2018 במסגרת גביע סורוגה בנק לשנת 2019. בנוסף לכך, הם העפילו אוטומטית לשלב הבתים של גביע ליברטדורס 2019.
אליהו
כרם נבות
איזבל שולחת מכתבים, בשם אחאב, ודורשת להעמיד את נבות למשפט באשמת בגידה (בלשון סגי נהור "ברך נבות אלהים ומלך", כלומר הלעיז נגד האל והמלך), עבירה זו הופכת את נבות לפושע פוליטי ולכן, לפי החוק הקדום, העונש הוא הוצאה להורג והפקעת רכושו לטובת המלך. שני עדי שקר מעידים נגד נבות והוא מורשע ונסקל. איזבל שומעת שתוכניתה התבצעה וקוראת לאחאב לרדת לרשת את כרם נבות.
עונת 2018 בגביע סודאמריקנה
שלב ראשון
22 המנצחות של השלב הראשון הצטרפו לשלב השני שם חיכו 10 קבוצות מגביע ליברטדורס (שתי הקבוצות הטובות ביותר שהודחו בשלב המוקדמות השלישי ושמונה הקבוצות שסיימו במקום השלישי בשלב הבתים).
אליהו
כרם נבות
אליהו יורד לקראת אחאב אל הכרם וה' מצווה אותו:
התוכחה החריפה על מצוות שבין אדם לחברו ובמיוחד כלפי מלך בישראל, נחשבת נדירה יחסית בספר מלכים שמתמקד יותר בעבירות פולחניות (בניגוד לספרות הנבואה הקלאסית בימי בית ראשון), והאמרה "הרצחת וגם ירשת" הפכה לביטוי המתאר עוול חריף וקיצוני. אליהו מנבא לאחאב ואיזבל עונש מוות במידה כנגד מידה, ובנוסף מנבא השמדה מוחלטת של בית המלוכה בגלל חטאיו בעבודה זרה.
עונת 2018 בגביע סודאמריקנה
שלב שני
16 המנצחות של השלב השני העפילו לשלבי שמינית הגמר.
סדרת הגמר
בסיכום שני המשחקים התוצאה הייתה 2–2 ואתלטיקו פרנאאנסה זכתה בגביע לאחר ניצחון בפנדלים
אליהו
אחזיהו ובעל זבוב
לאחר מותו של אחאב עולה למלוכה בנו, אחזיהו. אחזיהו הולך בדרכי הפולחן של אביו ואמו ועובד גם הוא את הבעל. לאחר שהוא עובר תאונה בביתו הוא שולח שליחים לדרוש בבעל זבוב, האליל של עקרון, ולשאול אותו האם יתרפא מפציעתו או שלא. אליהו פוגש את השליחים בדרך ואומר להם:
השליחים חוזרים למלך ומבשרים לו את דברי אליהו. כשהוא שואל אותם איך האיש נראה הם מתארים אותו כ"איש בעל שער ואזור עור אזור במתניו" ואחזיהו מזהה אותו מיד כ"אליה התשבי" ושולח אליו שר חמישים (מפקד צבאי בראש יחידה של חמישים איש) כדי לזמנו אליו. אליהו מוריד אש מהשמים ושורף את השר ואת אנשיו. אחזיהו שולח יחידה נוספת של חמישים איש וגם אותם אליהו שורף. השר השלישי שנשלח אל אליהו כורע לפניו על ברכיו ומתחנן אליו שיחוס על חייו וחיי אנשיו ויבוא איתו אל המלך. בעצת מלאך שנשלח אליו, אליהו מסכים והולך איתו אל אחזיהו שם הוא חוזר על נבואתו. אחזיה מת כנבואת אליהו, ויורם אחיו מולך תחתיו.
סיפור זה הונצח בכנסייה מהתקופה הביזנטית שהוקם בשֵׁיח' שוּעְלֵה, שבצפון השומרון. משמעות השם שוּעְלֵה, "בעל השלהבת" בערבית, מתייחסת למסורת מקומית המזהה באתר זה את אירוע האש שירדה ושרפה את שליחי אחזיה מלך ישראל שבאו אל אליהו הנביא. בשייח' שעלה נתגלתה כתובת יוונית מהמאה ה-4 (התקופה הביזנטית בארץ ישראל) המספרת על הבניין המפואר שהוקם במקום לזכרו של אליהו הנביא:
עליית אליהו לשמים
סיפור עליית אליהו לשמים, שמופיע במלכים ב' פרק ב' הוא סיפור העומד בפני עצמו והוא בעל מבנה כיאסטי.
אליהו הולך יחד עם אלישע תלמידו מבית אל ליריחו ומשם הם יורדים אל נהר הירדן אותו אליהו בוקע לשנים, והם עוברים בו בחרבה. בכל תחנה אלישע פוגש קבוצה של בני נביאים (כנראה נביאים מתלמדים) שמודיעים לו שביום זה יילקח ממנו אדונו אליהו, אך הוא מחשה אותם.
אלישע קורע את בגדיו, לוקח את אדרתו של אליהו וחוזר לירדן. הוא מכה את הירדן באדרתו של אליהו, כמו שעשה אליהו לפני שעלה השמימה, אך הירדן לא נבקע. הוא קורא "איה ה' אלהי אליהו", מכה את הירדן והמים נבקעים. אלישע חוזר ליריחו ויושב שם, ומכאן והלאה הוא מתפקד כנביא עצמאי ולא רק כנערו של אליהו.
נביא קנאי
במקרא מצטייר אליהו כדמות קנאית, המקנא לאלוהי ישראל ומנהל מאבק עיקש במפרי דברו. הדבר ניכר בשיאו בסיפור ההתגלות בחורב, כאשר קול ה' שואל "מה לך פה אליהו", ואליהו עונה:
בתגובה מצווה עליו ה׳ לצאת מן המערה ולעמוד לפניו, ואז מראה לו כי דרכו הקנאית אינה נכונה:
לאחר מכן האל חוזר על שאלתו ("מה לך פה אליהו"), ואליהו חוזר על תשובתו הראשונה ("קנא קנאתי לה' וגו׳"). נראה כי אליהו לא שינה את דרכו, וה׳ מורה לו להכשיר מחליף – אלישע. העמדת יורש אינה דבר המצוי בנביאי המקרא, וניתן ללמוד מכך שהיה צורך מיוחד בהחלפתו של אליהו, בדומה להעמדת יהושע כיורש למשה לאחר שנגזר עליו שלא ינהיג את העם בירושת הארץ.
לידתו ומוצאו
הופעתו של אליהו היא פתאומית, דבר המהווה רמז מטרים לאופיו הסוער ולהיעלמותו המתרחשת גם היא בצורה פתאומית ואגדית. על פי פרופסור חננאל מאק, שחקר את דמותו של אליהו, אין מידע על מוצאו וייחוסו, וגם שם אביו והשבט שממנו יצא לא מוזכרים, דבר שגרם גם לחז"ל להעלות השערות שונות בדבר מוצאו.
בן אלמוות
הסתלקותו של אליהו אינה מתוארת בצורה בהירה, אלא מלווה בתיאור "ויעל אליהו בסערה השמים"; דבר זה הוביל להבנה, שאליהו בן-אלמוות. הבנה כזו מצויה כנראה כבר במקרא עצמו, בנבואתו של מלאכי על תפקידו באחרית הימים.
דברים אלו באים לידי ביטוי באבות דרבי נתן בקביעה "ואליהו חי וקיים עד שיבוא משיח". עובדת היותו בין החיים גררה דיונים שונים השואפים לברר האם ניתן לראות בו אדם טבעי.
אליהו בהשוואה לדמויות מקראיות אחרות
דמותו המרשימה של אליהו הובילה להשוואת דמותו לאישים אחרים, הן במסורת היהודית והן במסורת הנוצרית. אנלוגיות בין דמויות מקראיות שונות קיימת פעמים רבות ובדרך כלל היא משמשת כאמצעי ספרותי המוביל להשוואה והנגדה בין הדמויות.
השוואה לסיפור משה
קיימות הקבלות רבות בין סיפור מעמד אליהו בהר חורב למעמדו של משה באותו המקום. נקודות הדמיון הבולטות הן המיקום הזהה – מערה בהר חורב, והתקיימות ניסית ללא אכילה או שתייה במשך ארבעים יום וארבעים לילה. ההשוואה חושפת את ההבדלים בין שתי הדמויות ומאפיינת את דמותו של אליהו כקנאי שמקטרג על עמו, בניגוד למשה שבאותה סיטואציה לימד סניגוריה על עם ישראל.
אנטיתזה לדמותו של אלישע
דמותו של אליהו מופיעה כאנטיתזה לדמותו של אלישע תלמידו. אליהו הוא נביא של אש, במובן שהרבה מניסיו קשורים באש וביובש (הוא גוזר על הארץ שנים של בצורת; במעמד הכרמל יורדת אש מהשמים; החיילים שמזמנים אותו אל המלך נשרפים, ועוד). לעומתו, אלישע הוא נביא של מים (הוא האיש ש"יצק מים על ידי אליהו" ורבים מניסיו עוסקים במים ). בסיפור המצור הארמי על דותן, בה ישב אלישע, מופיעים סביב העיר מרכבות וסוסי אש המזוהים עם אליהו והסתלקותו, אולם בניגוד בולט לרבו אלישע לא שורף את הצבא המאיים עליו אלא מהמם אותם ואחר מאכילם ואף משלחם לביתם.
אליהו ויהוא
דמות מקראית נוספת הקשורה באליהו היא יהוא, יהוא הוא המוציא לפועל של נבואת אליהו על בית אחאב, ומדבריו עולה שפעל במודע בהשראת נבואתו, ואף שמע אותה באופן אישי. ביטוי מעניין לדמיון ביניהם נעוץ בעובדה שאליהו ויהוא הן הדמויות היחידות בתנ"ך כולו המעידות על עצמן שקנאו לה'. אליהו אומר "קַנֹּא קִנֵּאתִי לה' אֱלֹהֵי צְבָאוֹת", ואילו יהוא אמר ליהונדב "לְכָה אִתִּי וּרְאֵה בְּקִנְאָתִי לה'".
מדרשים מסוימים (למשל פרקי דרבי אליעזר, פרק מז) מזהים את אליהו עם פנחס בן אלעזר הכהן, בעקבות הקנאות הדתית המשותפת להם והמייחדת אותם. לפי אותם מדרשים פינחס חי במשך מאות שנים ולאחר מכן עלה השמימה ולא טעם טעם מיתה, זאת בעקבות הבטחת ה' לפנחס "הִנְנִי נֹתֵן לוֹ אֶת בְּרִיתִי שָׁלוֹם" – מלשון שלמות, וחלק משלמות זו היא האלמוות.
אליהו במסורת היהודית
בסיפורים השונים במהלך חייו משולבים מעשי נסים ויציאה מגדר הטבע. סיפורים אלו, וכן הסיפורים על אלישע, שימשו אב-טיפוס בימים מאוחרים לתאר אנשי אלוהים וצדיקים שונים, כמחוללי ניסים, ובעלי יכולות על-טבעיות. תופעה זו מתבטאת ביהדות, במגוון אגדות המתייחסות לדמויות קבליות שונות, כגון האר"י.
במסורת היהודית מוזכר אליהו הנביא במיוחד במוצאי שבתות, בליל הסדר של חג הפסח ובברית המילה. יש המזהים באזכורים אלו, ובחזרות הרבות על המילים "אליהו הנביא" פעולות מדיטטיביות.
במוצאי שבת נהוג לשיר מזמורים שבהם מוזכר אליהו הנביא, מפני שעל פי המדרש במוצאי שבתות הוא יושב תחת עץ החיים ומונה את זכויותיהם של ישראל, כתיקון לקנאות ולקטרוג שלו על עם ישראל. בשעת ברית מילה נוהגים להכין כיסא לכבודו "כסא של אליהו" מאחר שהוא נקרא "מלאך הברית". ישנה דעה נוספת שהאל שולח אותו לכל ברית כדי שיווכח ויראה שעם ישראל לא: "עזבו בריתך", כפי שהאשים אותם. בליל הסדר בקהילות רבות נוהגים להכין לו כוס יין מיוחדת (כוסו של אליהו) ובמהלך הסדר למלאה ביין ולפתוח את דלת הבית לכבוד הגעתו.
התפקיד המרכזי ביותר שתופס אליהו הוא בכך, שהמסורת רואה בו את המבשר לקראת בואו של המשיח. אליהו מזוהה כמחייה מתים, כפוסק הלכה ואף במקורות מסוימים כמביאו של המשיח. זיהוי זה מתבסס על הפסוקים בספר מלאכי:
ישנו מדרש בשם תנא דבי אליהו המחולק ל"תנא דבי אליהו רבא" ו"תנא דבי אליהו זוטא" (נקרא גם "סדר אליהו רבא" ו"סדר אליהו זוטא") שמיוחס לאליהו הנביא, אולם ישנם על כך עוררים.
אליהו בנצרות
בנצרות, באוונגליונים הסינופטיים, מזוהה דמותו של יוחנן המטביל עם אליהו הנביא, על שיטת הפרה-פיגורציה. בברית החדשה, יוחנן המטביל הוא המבשר על בוא המשיח. מכאן, שהנבואה המקראית על 'אליה הנביא' שיופיע 'לפני בוא יום ה' הגדול והנורא' ויטיף לתשובה, מזוהה עם יוחנן המטביל שבואו קדם להגעתו של ישו עצמו שהוא המשיח הנוצרי.
בפסוקים נוספים בברית החדשה מצוין כי ישו אומר כי אליהו הנביא ויוחנן המטביל הם אותה דמות.
בסיפור ההשתנות (טרנספיגורציה), שהוא סיפור מכונן של הנצרות, ישו פוגש את משה ואליהו הנביא, ומוצג במעמד שווה להם.
מספר רב של כנסיות בארץ ובעולם קרויות על שמו, כמו כנסיית אליהו הנביא בכרמל, וכן כנסיות בסוריה, ברוסיה, ברומניה, קנדה, ועוד
אליהו באסלאם
באסלאם, בשל כוחו של אליהו להוריד גשמים, המוסלמים רואים בו את "הנביא-הירוק", המסמל מים, חיים ונאות-מדבר. המוסלמים רואים בו גם "עבד-פלאי", העושה מעשים תמוהים ובעל יכולת ראייה על-טבעית. הנביא "אליאס" מן הקוראן מזוהה עם דמותו של אליהו הנביא.
כינויו
התוספות מביאים דעה שכל מקום שנזכר בתלמוד "סבא" הכוונה לאליהו, אך הם דוחים דעה זו.
התגלויות של אליהו
על פי המסורת לא טעם אליהו "טעם מיתה", אלא עלה בסערה השמימה ונכנס בחייו לגן עדן, ועדיין הוא קיים בגופו ובנפשו. בהצגה הפשטנית אליהו מתגלה לראויים לכך בשני אופנים: א. בלתי לבוש בגופו, כי אם בצורה רוחנית, ואז דינו כמת שפטור מכל המצוות. ב. לבוש בגופו, ואז הוא חייב במצוות ככל אדם מישראל. אף שלמעשה קיימים סוגים שונים של התגלויות, וגישות שונות לתארם.
אליהו יתגלה יום אחד לפני בוא המשיח, כמו שנאמר "הנה אנכי שולח את אליה הנביא לפני בוא יום ה' הגדול והנורא".
"תיקו"
מספר ניכר של מקורות מתייחס לכך שבהופעת אליהו, הוא יברר ספיקות הלכתיים המבוססים על חוסר ידע בעובדות. מכאן גם נובע הביטוי לגבי ממון שקיים מחלוקת לגבי בעלותו: "יהא מונח עד שיבוא אליהו". בעיות רבות בתלמוד מסתיימות במילה: "תיקו", קיצור של המילה "תיקום" שמשמעותה "תעמוד (השאלה)", כלומר לא נוטה לשום צד במחלוקת. יש דורשים את הביטוי כראשי תיבות של "תשבי יתרץ קושיות ואיבעיות".
גות'האם (סדרת טלוויזיה)
גות'האם (באנגלית: Gotham) היא סדרת טלוויזיה אמריקנית מסוגת דרמת פשע ופעולה, שפיתח הכותב והמפיק ברונו הלר, ומציגה דמויות המבוססות על ספרי הקומיקס של באטמן מבית DC קומיקס. הסדרה עוקבת אחר מעלליו של הבלש ג'ים גורדון (שאותו מגלם בן מקנזי) בעיר גות'אם סיטי, בימי ילדותו של ברוס וויין. הסדרה מגוללת את מקורותיהן של דמויות רבות מעולם הקומיקס של באטמן, לרבות כמה מנבליו הידועים: הפינגווין, איש החידות, קאטוומן, דו-פרצוף, פויזן אייבי, הדחליל, מיסטר פריז, הוגו סטריינג' והג'וקר.
בישראל, עונות מהסדרה ניתנות לצפייה בשירות ההזרמה נטפליקס.
עונה 1
הבלש ג'ים גורדון מגויס לכוח המשטרה של גות'אם בפיקודה של שרה אסן, ומצוות כשותפו של הארווי בולוק כדי לפתור את מקרי הפשע הקשים ביותר בגות'אם, ביניהם הרצח של תומאס ומרת'ה וויין. בעת חקירתו גורדון פוגש את הילד ברוס וויין. וויין הצעיר נמצא תחת השגחתו של משרת המשפחה, אלפרד פניוורת', שדוחף את גורדון ללכוד את הרוצח.
במהלך חקירותיו, גורדון מתעמת עם ראשי המאפיה המקומית: קרמיין פלקון, פיש מוני וסלבטורה מרוני, ונתקל בדמויות שונות מהקומיקס של באטמן, למשל סלינה קייל, אדוארד ניגמה ואוסוולד קובלפוט. עם הזמן, גורדון מתיידד עם ברוס וויין, בידידות שתשפיע על עתידו של הילד והפיכתו לאביר האפל.
עונה 2: עליית הנבלים / זעם הנבלים
לאחר המלחמה הניטשת בין כנופיות גות'אם, הכאוס מתפשט בעיר כאשר כוחם של הנבלים מתחזק עם עלייתם של דמויות כאדוארד ניגמה, אוסוולד קובלפוט, ג'רום ולסקה, ברברה קין, מיסטר פריז, ת'יאו גלוון והוגו סטריינג' וטביתה.
עונה 3: עיר מטורפת / עליית הגיבורים
לאחר מפלתו של הוגו סטריינג' בידי משטרת גות'אם, המפלצות שיצר מסתובבות חופשי בעיר והפשע חוגג. אוסוולד קובלפוט, שהיה קרבן למזימתו של הוגו סטריינג', מנצל את האנדרלמוסיה בעיר, קונה את לב התושבים ונבחר לראש העיר, כשאדוארד ניגמה יד ימינו. בהמשך מוצגת דמותו של ג'רוויס טץ', מהפנט פסיכופת המחפש באובססיביות אחר אחותו אליס, ודמויותיהם של פויזן אייבי וקרמיין פאלקונה תחזורנה לזירה.
עונה 4: אביר אפל
לאחר שאיום הווירוס של אליס טץ' ממוגר, חוזרת העיר לשגרה: הפינגווין חוזר להיות מוקד הכוח המרכזי בעיר, ומצליח להפחית את הפשע בצורה דרמטית - תוך שהוא מתמודד עם אויבים מבית ומחוץ. לאחר עימותו עם אדוארד ניגמה שהפך לנציב קרח, הוא השתחרר ומנסה לחזור לחוכמתו. ג'ים גורדון ממשיך בניסיונותיו הנואשים להציל את העיר ולהכניס מוטיבציה בשוטרי גות'אם סיטי, אך לא זוכה להצלחה רבה, ומנסה לפנות בעניין הרישיונות של אסוולד קובלפוט לקארמיין פלקון, עובד בשיתוף פעולה עם ביתו סופיה פלקון. ברוס וויין מתחיל את דרכו בתור איש צללים בניסיון למגר את הפשע בעיר.
עונה 5
העונה נפתחת לאחר שהג'וקר מפוצץ את כל הגשרים המובילים אל גות'אם סיטי, ובכך מבודד אותה משאר העולם. אנשים רבים עוזבים את העיר, ואלו שנשארים נחשפים לעוני ולפשע בכמות שהעיר עוד לא ראתה. גות'אם מתחלקת לרבעים בשליטת גורמים שונים: המשטרה בראשות ג'ים גורדון (בה גם נמצא ברוס וויין), הפינגווין, ברברה, הדחליל, פיירפלי ומיסטר פריז. במהלך העונה נאבקים זה בזה גורמי הכוח בעיר, במטרה להשיג משאבים ושליטה. גורדון עושה כל שביכולתו כדי להעניק לתושבי העיר הגנה מפני זוועות העיר.
הפקה
רשת FOX הזמינה פרק פיילוט לסדרה בספטמבר 2013. בפברואר 2014 לוהק בן מקנזי לתפקיד ג'ים גורדון. ההפקה יצאה לדרך במרץ 2014 בניו יורק ובאותו החודש לוהק דוד מזוז לתפקיד הילד ברוס וויין.
ביקורת
עונתה הראשונה של הסדרה זכתה באופן כללי לביקורת חיובית. בניו יורק דיילי ניוז נכתב כי "45 הדקות של פרק מרגישות כמו סרט, עם מראות מרהיבים שלא מרגישים כמו מיני-סדרה של באטמן". העונה דורגה בדירוג 6.85/10 ב-Rotten Tomatoes, שם נכתב כי "למרות הסיפורים המוכרים שמוצגים בה, הסדרה מצליחה להתבלט, זאת בגלל הגישה והשחקנים המוכשרים".
דיונון (משחק)
דיונון או הוג'ינג-הו (בקוריאנית: 오징어), הוא משחק ילדים קוריאני מרובה משתתפים. המשחק נקרא כך מכיוון שצורת מגרש המשחק שלו המצוירת על הקרקע דומה לזו של דיונון.
גרגור שטראסר
גרגור שטראסר (גרמנית: Gregor Strasser; 31 במאי 1892 – 30 ביוני 1934) היה פוליטיקאי גרמני, מנהיג נאצי בכיר בתקופת רפובליקת ויימאר, מייסד זרם השטראסריזם. הוצא להורג בליל הסכינים הארוכות.
ראשית דרכו
שטראסר נולד בעיירה קטנה בבוואריה בשנת 1892 למשפחה קתולית, אחרי סיום לימודיו הוא התחיל לעבוד כרוקח ובשנת 1914 הוא התחיל ללמוד רוקחות באוניברסיטת מינכן.
לימודיו של שטראסר נקטעו עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה והתנדבותו לשרת בצבא בוואריה. עד שיחרורו בשנת 1918 בתום המלחמה הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט (סגן) ועוטר בצלב הברזל בדרגה ראשונה ושנייה.
המפלגה הנאצית
שטראסר הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1920 והפך למנהיג האס אה בבוואריה התחתית. הוא השתתף בפוטש מרתף הבירה בשנת 1923. אחרי כליאתו של אדולף היטלר בעקבות הפוטש החל כוחו של שטראסר לעלות, ביחד עם אלפרד רוזנברג ואריך לודנדורף הוא הקים את תנועת החרות הנאציונל-סוציאליסטית שבבחירות של 1924 הצליחה לזכות בשלושים ושניים מושבים ברייכסטאג, אחד מהם של שטראסר.
כישרונו של שטראסר כנואם ומארגן, העובדה שלא נטה באופן עיוור להיטלר ודעותיו הסוציאליסטיות הפכו אותו לאויבו הפוליטי של מנהיג המפלגה הנאצית. שטראסר נעדר מן הכינוס לייסודה מחדש של המפלגה הנאצית ב-27 בפברואר 1925 ונראה שדרכו נפרדה ממנה. היטלר שהבין שכדי להפוך את המפלגה הנאצית למפלגה לאומית יצטרך את קשריו הפוליטיים של שטראסר עם חוגים לאומניים בצפון גרמניה, מקום שלנאצים לא הייתה כל דריסת רגל, הציע לשטראסר להצטרף למפלגה מחדש כשבועיים אחרי מועד ייסודה השני. שטראסר הסכים והפך לראש המפלגה בצפון גרמניה.
במסגרת תפקידו שקד שטרסר על הקמתה של התשתית הארגונית של המפלגה הנאצית בצפון גרמניה, הוא ייסד שני עיתונים נאצים בברלין ועד מהרה הקים סניפים של המפלגה בפרוסיה, סקסוניה, הנובר וחבל הריין.
דעותיהם המנוגדות של שטראסר והיטלר הביאו אותם לכדי התנגשות. סיבת הסכסוך הייתה הצעת חוק שהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית והמפלגה הקומוניסטית הגישו בחורף 1925 הקוראת להחרמת רכושם של בני האצולה על ידי המדינה. שטראסר סבר שהנאצים צריכים לתמוך בהצעת החוק בעוד שהיטלר, שזכה לתרומותיהם של כמה בני אצולה ותעשיינים, התנגד להצעה.
שטראסר כינס אספה מפלגתית ב-22 בנובמבר 1925 בהנובר במטרה לקבל החלטה של תמיכה נאצית בהצעת החוק ואף לערוך עיצוב מחדש של המפלגה הנאצית במתכונת יותר סוציאליסטית, תוכניתו התקבלה באספה. היטלר לא ויתר ובאסיפה שכינס בבמברג ב-14 בפברואר 1926 הפך את ההחלטה של אספת הנובר. ניצחונו הושג הודות לכך שהאספה כונסה בדרום גרמניה, שהיה בסיס תומכיו, ביום חול ולכן רוב המנהיגים הנאציים של צפון גרמניה, שתמכו בשטראסר, לא יכולים היו להשתתף.
שטראסר הועלה לדרגת רייכסלייטר בשנת 1928 ועתה עמד בראשות "הארגון המדיני" במפלגה שהיה אחראי על פיקוח על המנהיגים המחוזיים והמקומיים של המפלגה. תפקיד זה הקנה לו יוקרה רבה ובזכות כושר הארגון והנאום שלו הצליח לצבור תומכים רבים ולהפוך לאחד המנהיגים הנאציים הפופולריים ביותר במפלגה.
במאבקים על השלטון נקט שטראסר בגישה מתונה שעיקרה נכונות לקיום שיתוף פעולה עם הממשלה. כשקורט פון שלייכר התמנה לקנצלר ב-3 בדצמבר 1932 הוא הציע את תפקיד סגן הקאנצלר וראש ממשלת פרוסיה לשטראסר בניסיון לגרום לפילוג במפלגה הנאצית.
התפטרות מן המפלגה ומותו
דרכו של שטראסר יחד עם הגישה הריאליסטית בה דגל ביחס לממשלה הביאו את חילוקי הדעות עם היטלר לשיא חדש. דיון ב-7 בדצמבר 1932, בו השתתפו היטלר ושטראסר, התפתח לריב מר כשהיטלר האשים אותו שהוא חותר תחתיו ושואף להרוס את המפלגה הנאצית. שטראסר הכחיש בתוקף את הדברים וטען שמדיניותו של היטלר מוליכה את המפלגה לחורבן. למחרת היום התפטר שטראסר מכל תפקידיו ומחברותו במפלגה, כאשר התפטרותו הסופית התקבלה ב-1 בינואר 1933.
מכיוון ששטראסר חלש על חלק גדול ממנגנון המפלגה התפטרותו הייתה רגע של משבר עמוק למפלגה הנאצית ולרגע נדמה היה שהיא הולכת לקראת פילוג, אולם במקום להוביל את אנשיו ברגע הקריטי שאחרי התפטרותו, בחר שטראסר לצאת לחופשה באיטליה. היטלר ניצל את הזדמנות זו ופעל לטיהור המפלגה מתומכי שטראסר והחלפתם באנשי שלומו.
שטראסר איבד את בסיס כוחו הפוליטי וחדל לשחק תפקיד משמעותי בפוליטיקה הגרמנית, אולם היטלר לא שכח לו את בגידתו והוא היה בין יריביו הפוליטיים שנרצחו בליל הסכינים הארוכות בשנת 1934.
רי"ף
הרי"ף - רבי יצחק בן יעקב אלפסי (ד'תשע"ג, 1013 – י' באייר ד'תתס"ג, 1103) מן הראשונים, היה מגדולי פוסקי ההלכה היהודית.
תולדות חייו
הרי"ף נולד בעיר קלעת חמאד באלג'יר. הוא למד בישיבת קירואן שבתוניסיה. הוא חי בתפר שבין תקופת הגאונים לתקופת הראשונים, וחתם את תקופת הגאונים, לכן יש המכנים אותו "גאון", כיוון שלא היסס לחלוק על הגאונים.
יש הסבורים כי עבר לעיר פאס שבמרוקו ושעל שמה קיבל את הכינוי אלפסי. אחרים סבורים שיש לתת אמון בדברי אברהם אבן דאוד, שאינו מזכיר את העיר פאס בתולדות הרי"ף, ולכן לדעתם אין משמעות השם היא שמוצא משפחתו מפאס. בשנת 1088, בגיל 75, הכריע הרי"ף במשפט ממוני נגד אדם אלים, וכתוצאה מכך נאלץ לנוס לספרד (יש אומרים שהייתה זו הלשנת שווא של אויביו). בתחילה התיישב בקורדובה ומשם עבר לאליסנה, בה שימש כראש ישיבת לוסנה אחר פטירת רבי יצחק אבן גיאת, ובה שהה עד יום מותו. נקבר ככל הנראה שם,
הרי"ף נפטר בשנת 1103 (י' באייר ד'תתס"ג) והוא בן 90. לאחר פטירתו נכתבו עליו קינות על ידי המשוררים רבי משה אבן עזרא ורבי יהודה הלוי, שכפי הנראה היה תלמידו.
על שמו נקרא היישוב כפר הרי"ף, שכונת הרי"ף באופקים, וכן בתי כנסת, מוסדות ורחובות ערים בישראל.
הלכות רב אלפס
הרי"ף התפרסם בעיקר בשל חיבורו על התלמוד, ספר ההלכות שהקיף 24 מסכתות בשלושה סדרים, מועד, נשים ונזיקין, שהיו רלוונטיות להלכה בתקופתו. חיבור זה התכנה מאוחר יותר בשם "תלמוד קטן" או "ש"ס קטן". שמו המקורי "הלכות רבתי" ובש"סים שבו מודפס "הלכות רב אלפס".
את ספרו כתב במתכונת התלמוד, כשהוא מתמצת, מעתיק ומרכז רק את הדברים שלדעתו נוגעים להלכה. בכך יצר לתלמוד עמוד שדרה הלכתי שמקל על פסיקת ההלכה, כמו גם עריכה של תלמוד מקוצר, להקלה על תפוצתו ולימודו של התלמוד. בפסיקתו, קבע הרי"ף עדיפות לתלמוד הבבלי. בנוסף לכך גם הכליל בחיבורו מעט דברי אגדה, בפרט כאלו הנוגעים לדברי מוסר, אף שאת רובם השמיט כי אינם נוגעים להלכה. על ספר זה חוברו פירושים רבים, ואף לו כדוגמת הרמב"ם, יש נושאי כלים שנכתבו על מנת לבארו.
חיבורים נוספים
בנוסף, חיבר ספרות ענפה של שאלות ותשובות, שמתוכה הגיעו לידינו מאות תשובות בעברית ובערבית.
גדולי הראשונים כרמב"ם, הראב"ד, הרמב"ן, ור"י בעל התוספות התייחסו אליו בהערצה מופלגת ורוב חכמי ההלכה מתייחסים אליו כאל סמכות העל בפסיקות ההלכה.
לצד הרמב"ם והרא"ש, הרי"ף הוא אחד משלשת עמודי ההוראה שעליהם השתית ר' יוסף קארו את פסיקתו בשולחן ערוך, המהווה את אחד היסודות החשובים בהלכה מאז שנכתב.
פרשניו
בנוסף נדפסו סביב לרי"ף: "ספר המאור" לרבי זרחיה הלוי (המחולק ל"מאור הקטן" על סדר מועד, ול"מאור הגדול" על סדרי נשים ונזיקין) - ספר שענינו השגות על דברי הרי"ף. ושני הספרים שנכתבו על מנת להגן על הרי"ף מפני השגות הרז"ה, הראב"ד בספרו "כתוב שם" (אף שלראב"ד עצמו ישנם השגות על הרי"ף), והרמב"ן בספריו "ספר הזכות" על השגות הראב"ד ו"ספר מלחמות ה" נגד השגות הרז"ה.
כמו כן, ברוב הדפוסים מופיע גם פירוש "רש"י" על הרי"ף. מוסכם על רוב החוקרים בתחום שרש"י עצמו לא כתב פירוש זה, אך זיהוי המחבר אינו ברור. אהרן ילינק הציע לזהותו עם ר' ישראל בר' יואל, ויש האומרים שזהו ליקוט מפירוש רש"י ומפירושים אחרים.