cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוניברסיטת ג'ורג'טאון
אוניברסיטת ג'ורג'טאון (באנגלית: Georgetown University) היא אוניברסיטת מחקר אמריקאית השוכנת בשכונת ג'ורג'טאון שבוושינגטון די. סי. ונחשבת בין המוסדות האקדמיים היוקרתיים והמובילים בארצות הברית ובעולם. תנאי הקבלה לאוניברסיטת ג'ורג'טאון נחשבים גבוהים מאוד ואחוז הסטודנטים המתקבלים אליה הוא מהנמוכים בארצות הברית. אף שהאוניברסיטה נחשבת לאוניברסיטה הקתולית הוותיקה בארצות הברית וקשורה למסדר הישועי, היא מתנהלת באופן עצמאי על ידי חבר נאמנים ולא על ידי הכנסייה. בוגרי האוניברסיטה מתבלטים בהתגייסותם לשירות הציבורי ובפרט למשרד החוץ ולשירותי המודיעין. האוניברסיטה חברה בפורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי, חברה קבועה בקבוצת ה-T14, ארבע עשרה הפקולטות הטובות בארצות הברית בתחום המשפטים ונחשבת לאחת מאוניברסיטאות ה-Hidden Ivies.
ג'ורג'טאון הוא המוסד הישועי הקתולי הוותיק ביותר להשכלה גבוהה בארצות הברית. הישועים השתתפו בחיי האקדמיה של האוניברסיטה, הן כמלומדים והן כמנהלים, מאז 1805. עם זאת, הכנסייה אינה שולטת באוניברסיטה ובתכני הלימוד, ורוב הסטודנטים בג'ורג'טאון אינם קתולים.
חרקים
מקור השם
מקור השם "חרק" במילה "חרוק" שפרושה דבר מה משונן או בעל חריצים. המלה מתייחסת לבטנם של החרקים, שעשויה פרקים פרקים (לרוב עשרה) המופרדים על ידי חריצים. זוהי בבואה של הלועזית: לטינית insectum, יוונית ἔντομον (מבוטא: éntomon).
אוניברסיטת ג'ורג'טאון
היסטוריה
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1789 כמוסד לימוד נוצרי ישועי, בשם ג'ורג'טאון קולג' על ידי הבישוף ג'ון קרול שראה צורך בהפצת חינוך בקרב האוכלוסייה. אחד הסטודנטים הראשונים בקולג', ויליאם גאסטון, נבחר לקונגרס בשנת 1813, ובשנת 1814 הוביל מהלך להכרה רשמית של ארצות הברית במוסד ובזכותו להעניק תארים אקדמאיים. המוסד נבנה בתקופת העבדות בארצות הברית, וכוח העבודה שבנה אותה בתחילתה היו עבדים.
חרקים
מורפולוגיה והצלחה אבולוציונית
לחרקים התאמות שונות שסייעו להם להצליח מבחינה אבולוציונית:
אוניברסיטת ג'ורג'טאון
מכירת העבדים הישועית
מימון נרחב לבנייה ותחזוקה של האוניברסיטה הגיע ממכירה של 272 בני אדם: גברים, נשים וילדים, ממוצא אפרו-אמריקאי, לעבדות, בשנת 1838, בסכום המתקרב כיום לשלושה מיליון דולר. הגילוי על המקור הכספי להקמת אוניברסיטת ג'ורג'טאון דווח לראשונה במאמר ב"ניו יורק טיימס" משנת 2016. לאחר רעש ציבורי ותקשורתי מתמשך, בשנת 2017 הכירה האוניברסיטה בפעם הראשונה באופן רשמי בעוול מצידה, בפרסום ושידור התנצלות רשמית. הדבר הציב תזכורת לא מחמיאה להיסטוריית העבדות בארצות הברית.
חרקים
מורפולוגיה והצלחה אבולוציונית
ממדי גופם של מיני החרקים השונים מגוונים מאוד, החל ממין מסוים של צרעה (Dicopomorpha echmepterygis) שאורך גופה עומד על כ-0.139 מילימטרים, ועד מין מסוים של מקלון (Phobaeticus serratipes) שיכול להגיע לאורך של 55 סנטימטרים. המין הכבד ביותר הוא אחד ממיני החגבאים, Deinacrida, שמגיע למשקל של 70 גרמים, אולם גם מינים אחרים, דוגמת חיפושית גוליית (Goliathus) ממשפחת הזבליתיים או החיפושית T. giganteus ממשפחת היקרוניתיים מגיעים למשקל נכבד.
אוניברסיטת ג'ורג'טאון
קבלת מעמד אוניברסיטה
האב פטריק הילי כיהן כנשיא ג'ורג'טאון קולג' משנת 1874 עד שנת 1882 ולזכותו נזקפת ההחלטה להעניק למוסד מעמד אוניברסיטה. הילי, שנולד במעמד של עבד במדינת ג'ורג'יה (אביו היה בעל אחוזה ואמו שפחה ממוצא מעורב), שם דגש על לימודי המדעים במוסד ואף בנה בניין חדש ובו מעבדות, ספרייה, כיתות לימוד ומעונות. בנין זה נקרא על שמו: "היכל הילי" והוא אתר מורשת היסטורי בארצות הברית. עם זאת, באותה תקופה עדיין לא היו רשאים סטודנטים שחורים או צבעוניים ללמוד בקמפוס.
חרקים
חרקים והאדם
בין החרקים לאדם שוררים יחסים מורכבים.
אוניברסיטת ג'ורג'טאון
בוגרים בולטים
מנהיגים רבים בארצות הברית ובעולם למדו במוסד. בין היתר: ביל קלינטון שהיה נשיא ארצות הברית בשנים 1992–2000, לינדון ג'ונסון, נשיאה ה-36 של ארצות הברית (למד ולא סיים), ג'ק לו שהיה מזכיר האוצר של ארצות הברית, ראש ממשלת לבנון סעד אל-חרירי, קירסטן נילסן ג'ון קלי ומיק מולבני מאנשי ממשל טראמפ, ג'רום פאוול יושב ראש הפדרל ריזרב, שופט בית המשפט העליון האמריקאי אנטונין סקאליה, ילדיו של דונלד טראמפ נשיא ארצות הברית לשעבר: טיפאני טראמפ, אריק טראמפ ואיוונקה טראמפ (שנתיים ראשונות); שחקן הקולנוע בראדלי קופר, סנטורים, שופטים אמריקאים ואנשי מלוכה רבים בהם עבדאללה השני מלך ירדן ורבים מבני משפחתו ופליפה השישי מלך ספרד. שלמה ארגוב שגריר ישראל בממלכה המאוחדת שההתנקשות בו סימנה את פריצת מלחמת לבנון הראשונה היה בוגר המוסד משנת 1952.
חרקים
חרקים והאדם
לחרקים תפקיד חשוב במערכת האקולוגית ולפיכך השפעה עקיפה משמעותית על האדם, בעקבות יכולתם להאביק גידולים חקלאיים, לפרק פסולת, או להעשיר את הקרקע בחומרי הזנה. החרקים כונו על ידי האקולוג האמריקאי, אי.או. וילסון, "הדברים הקטנים שמניעים את העולם". נכון לשנת 2019, 75% מגידולי החקלאות בעולם תלויים במאביקים, וגידולים אלה אחראים לכ-35% מהתוצרת החקלאית העולמית. מחקר משנת 2006 בדק קבוצות מסוימות של חרקים בסביבתם הטבעית, ובדק רק חלק מהפעולות האקולוגיות שהם מבצעים, והעריך שהשווי של תרומתם של חרקים אלו בלבד לכלכלה האמריקאית נע סביב 57 מיליארד דולר בשנה.
אוניברסיטת ג'ורג'טאון
בוגרים בולטים
כמו כן, במהלך השנים הוזכר בית הספר למשפטים במספר סדרות טלוויזיה מצליחות; בין הבוגרים הפיקטיביים: גיבורי הסדרה האישה הטובה עורכי הדין אלישיה פלורק ווויל גארדנר, אוליביה פופ - סקנדל, הארמון ראב - ג'אג, צ'ארלי יאנג - הבית הלבן.
חרקים
חרקים והאדם
במחקר משותף של חוקרים מאוסטרליה, סין ווייטנאם, שפורסם בשנת 2019, הציגו החוקרים מסקנתם ש־40% ממיני החרקים נמצאים תחת איום של הכחדה בעתיד הקרוב, והסדרות המאוימות במיוחד הן הפרפראים, הדבוראים והחיפושיות. המחקר מצא שארבעה טקסונים של חרקים המתקיימים בסביבת מחיה מימית כבר איבדו את מרבית האוכלוסייה שלהם. מפרסמי המחקר תלו את הסיבה העיקרית לכך בהשתלטות האדם על בתי הגידול של החרקים לצורך הסבתם לחקלאות, וסיבות נוספות שהוזכרו הן מזהמים אגרו-כימיים, מינים פולשים ושינוי אקלים. על פי תצפיות ומחקרים משנים אלו, אוכלוסיית החרקים העולמית יורדת ב-2.5% מדי שנה, קצב שאם יימשך יביא להכחדה של מרבית החרקים בתוך מאה שנים, אם כי הערכות עתידיות אלו נחשבות מוגזמות בעיני חוקרים אחרים. מספר ממצאים, כמו מחקר שפורסם בשנת 2019 באוסטרליה, מראים שישנם מינים של בעלי חיים ששינויי האקלים, לצד מאמצי השימור של האדם, דווקא גורמים לשגשוגם ולתפוצה המונית שלהם. ההסכמה של החוקרים היא שישנה בעיה ושראוי לתת עליה את דעתנו.
מן הצד השני, סוגים ספציפיים של חרקים, כמו התיקן הגרמני, עוברים בעקבות הדברות שונות תהליכי אבולוציה מואצים, שגורמים לדורות האחרונים של תיקנים אלו לפתח עמידות לכל שיטות ההדברה המוכרות נכון לשנת 2019.
אוניברסיטת ג'ורג'טאון
ספורט
לאוניברסיטה 23 מועדוני ספורט בענפים שונים. המועדונים מתחרים במחלקה הראשונה של ליגת המכללות. השבועון "U.S. News & World Report" מיקם את תוכנית הספורט של האוניברסיטה בין ה-20 הטובות ביותר בארצות הברית. מעל מאה מתלמידי התוכניות הספורטיביות החלו בקריירה מקצוענית לאחר ששיחקו באוניברסיטה.
חרקים
נדידה
גם חרקים מבצעים נדידה, הגדולה בכמותה יותר מאשר נדידת העופות. החרקים שאינם שורדים את הנדידה נופלים ומשמשים כמדשני קרקע.
אוניברסיטת ג'ורג'טאון
ספורט
מועדוני הספורט זכו באליפות החטיבה הראשונה של ליגת המכללות פעם אחת כקבוצה, ו-23 אליפויות אישית לספורטאי האוניברסיטה. קבוצות הספורט של ג'ורג'טאון קרויות "הויאס" ("Hoyas"); והקמע שלהן הוא כלב בולדוג אנגלי בשם ג'ק.
קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה זכתה באליפות המכללות בכדורסל ב-1984. הקבוצה מחזיקה במספר האליפויות הרב ביותר בליגת ביג איסט (Big East), שמונה אליפויות לאורך השנים (והאלופה הנוכחית בשנת 2021). כמו כן, הופיעה 30 פעמים בטורניר אליפות המכללות בכדורסל. בין בוגרי תוכנית הכדורסל של האוניברסיטה סליפי פלויד, פטריק יואינג, דיקמבה מוטומבו, אלונזו מורנינג, אלן אייברסון, ג'ף גרין ורוי היברט.
הרי המלכה מוד
הרי המלכה מוד (באנגלית: Queen Maud Mountains) הם קבוצה גדולה של הרים ורכסי הרים בין קרחון בירדמור וקרחון רידי. הקבוצה כוללת את האזור החל מראשו של מדף הקרח רוס ועד רמת הקוטב (המישור האנטארקטי) שבאנטארקטיקה.
הרכס הגדול משתרע על פני מספר אזורים בשטח חסות רוס - ובהם חוף דופק וחוף אמונדסן.
שיא גובהם של ההרים 4,230 מטרים מעל פני הים, בהר קפלן;
שטח קבוצת ההרים 92,848 קמ"ר.
גילוי ומיפוי ההרים
האזורים הגובלים בקרחון בידמור (הקצה המערבי של הרי המלכה מוד) נצפו על ידי משלחות החקר הבריטיות בראשות ארנסט שקלטון (שחקר את האזור בשנים 1907–1909) ורוברט פלקון סקוט (שחקר את האזור בשנים 1910–1913).
קפטן רואלד אמונדסן ומשלחתו אל הקוטב הדרומי עלו על קרחון אקסל הייברג בסמוך לאזור המרכזי של קבוצת ההרים בנובמבר 1911.
ההרים כולם מופו על ידי מספר משלחות אמריקאיות בראשות ריצ'רד אוולין בירד (בשנות ה-30 ובשנות ה-40), ועל ידי התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, ותוכנית החקר האנטארקטית של ניו זילנד במשלחות חקר שנערכו החל משנות ה-50 ועד שנות ה-70.
מקור השם
אמונדסן קרא להרים על שמה של המלכה הנורווגית הנסיכה מוד מוויילס.
על אף שמם, ההרים לא נמצאים בשטח ארץ המלכה מוד.
גאוגרפיה
הרי המלכה מוד כוללים את:
פיבי הרסט
פיבי הרסט (אנגלית: Phoebe Hearst; 3 בדצמבר 1842 - 13 באפריל 1919) הייתה נדבנית אמריקאית פמיניסטית וסופרג'יסטית אשר תרמה רבות בעיקר בתחומי ההשכלה, החינוך וזכויות האישה. בין הנשים המערביות הראשונות אשר המירו דתן לדת הבהאא'ית.
השנים המוקדמות
הרסט נולדה בסנט קלייר, מיזורי, במחוז פרנקלין. הוריה היו דרוסילה ורנדולף ווקר אפרסון. בילדותה עזרה לאביה בעניינים פיננסיים בחנות המשפחה. היא למדה צרפתית, למדה פסנתר, ובשנותיה הראשונות רצתה להיות מורה. ב-15 ביוני 1862, בגיל 19, נישאה לג'ורג הרסט, שחזר לסנט קלייר שנתיים קודם כדי לטפל באמו שהייתה על ערש דווי, וכך פגש את פיבי. לבנם קראו ויליאם רנדולף הרסט.
נדבנותה ותרומותיה כפילנתרופית
הרסט הפכה לתורמת גדולה בשנות ה-80 של המאה ה-19. היא הייתה נדבנית מרכזית של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי וחברת הנהלה בכירה מ-1897 ועד מותה. באותה שנה היא תרמה להקמת הקונגרס הלאומי לאמהות, שהתפתח בסופו של דבר לארגון הלאומי להורים. בשנת 1900 ייסדה בית ספר קתדרלי לאומי לבנות בוושינגטון הבירה. בית הספר היסודי ציבורי ליד בית הספר הקתדרלי הלאומי נקרא על שמה.
הרסט ניהלה את אגודת גן הילדים 'שער הזהב' והייתה הנשיאה הראשונה של מועדון המאה של קליפורניה. בשנת 1902 מימנה את בנייתו של בית הספר, הכשירה מורים לגנים ולכיתות, והקימה את משרדי אגודת גן הילדים. האגודה 'גולדן גייט', הייתה מורכבת מ-26 בתי ספר, עד רעידת האדמה בסן פרנסיסקו בשנת 1906.
בשנת 1901 ייסדה את מוזיאון האנתרופולוגיה של אוניברסיטת קליפורניה, אשר שמו שונה בשנת 1992 למוזיאון האנתרופולוגיה של שם פיבי א' הרסט, במסגרת חגיגות העשור התשיעי של המוזיאון. האוסף המקורי במוזיאון כלל כ-230 אלף פריטים שמייצגים תרבויות לאורך ההיסטוריה. המוזיאון מכיל כיום כ -3.8 מיליון פריטים. פיבי הרסט תרמה למעלה מ-60,000 פריטים למוזיאון במהלך חייה. היא מימנה משלחות ארכאולוגיות ואנתרופולוגיות כגון משלחת פפר-הרסט (1895–1897) בחוף פלורידה, ליד טרפון ספרינגס. מטרת המשלחות הייתה לאפשר לאנתרופולוגים ולארכאולוגים ללמוד ולאסוף פריטים תרבותיים. הבולטים ביותר הם מסעות 1899 במצרים מאת הארכאולוג האמריקאי ג'ורג 'א. רייזנר ובפרו של הארכאולוג הגרמני מקס אולה. משלחות אלו מצאו בין היתר פריטים רבים המתועדים היטב באוסף המוזיאון. בין אלה כ-20,000 חפצים מצריים עתיקים, האוסף המצרי הגדול ביותר ממערב לשיקגו. פיבי הרסט הבינה את חשיבותו של מוזיאון כזה בשימור התרבות המקומית של קליפורניה. בתמיכתה, האנתרופולוג אלפרד ל. קרובר ותלמידיו תיעדו את ילידי קליפורניה על ידי צילומים, הקלטות שמע, טקסטים וממצאים. מחקר זה סייע לשמר כ-250,000 פריטים של ילידי קליפורניה, שהוא האוסף הרחב ביותר בעולם מסוג זה ונגיש לסטודנטים ולחוקרים במוזיאון לבדיקה. הגלריה ממוקמת בקמפוס אוניברסיטת ברקלי בקליפורניה וזמינה לציבור.
הרסט מונתה לסגנית אגודת הנשים של מאונט ורנון, מ-1889 עד 1918. היא תרמה כסף רב לשיקום ביתו של ג'ורג' וושינגטון, על ידי ריהוט מהאגודה, ופריטים מוושינגטון. כמו כן, מימנה פרויקטים חדשים ששיפרו את חוויית הביקור שם. קרן ויליאם רנדולף הרסט המשיכה לממן פרויקטים במאונט ורנון לזכרה.
דתה
הרסט גדלה בחברה הפרסביטריאנית של קמברלנד בשנות הארבעים של המאה ה-19. בשנת 1898 היא המירה את דתה לדת הבהאא'ית, והייתה לה נגיעה גדולה בהפצת הדת בארצות הברית. בנובמבר של אותה שנה נעצרו הרסט, לואה גטסינגר ואחרות, בפריז, בדרכן לארץ ישראל. הן פגשו לפתע את מיי בולס, אמריקנית ידועה באמונתה הבהאא'ית, אשר הייתה במצב בריאותי לא טוב. הרסט הזמינה את בולס להצטרף אליהן למסע לארץ-ישראל, מתוך אמונה שהאוויר שם יגרום לה להחלים. מטרת הנסיעה לארץ ישראל הייתה עלייה לרגל, לביקור ראש הדת הבהאית אז: עבד אל-בהאא'. הקבוצה הגיעה לעכו ולחיפה בארץ ישראל העות'מאנית ב-14 בדצמבר 1898. הרסט כתבה אחר כך: "שלושת הימים האלה היו הימים הבלתי נשכחים בחיי". באוקטובר 1912 היא הזמינה את עבד אל-בהאא', שנסע ברחבי ארצות הברית, לשהות בביתה סוף שבוע ארוך, אף-על-פי שבאותו זמן התרחקה מן הדת הבהאא'ית. במהלך שהותו, ציין עבד אל-בהאא' כי כל מי שניסה לסחוט כסף או סחורה מאחרים לא נחשב בהאא'י אמיתי. הרסט הייתה קורבן של תקרית כזאת, שגרמה לניכור שלה.
מותה
פיבי הרסט נפטרה בביתה בפלזנטון, קליפורניה, בגיל 76, ב-13 באפריל 1919, במהלך מגפת שפעת בשנים 1918–1919, ונקברה בבית הקברות סייפרס לאון, קולמה, סאן מתאו, קליפורניה. יחד איתה קבורים שם גם בנה ובעלה - ויליאם רנדולף הרסט וג'ורג' הרסט.
Latin Quarter (להקה)
Latin Quarter (מילולית: הרובע הלטיני) היא להקה בריטית שהוקמה ב-1983, הידועה בזכות הלהיט היחיד שלהם שהגיע למצעד 20 הגדולים בבריטניה - "Radio Africa".
תחנות רדיו בריטיות נטו שלא להשמיע את שירי הלהקה בשל התוכן הפוליטי שלהם, והלהקה זכתה לפופולריות בעיקר בגרמניה ובסקנדינביה.
האלבום האחרון של הלהקה, Releasing the Sheep, יצא ב-29 באוקטובר 2021. הסאונד שלהם מערב אלמנטים של פופ, רוק, רגאיי ופולק עם מילים המבוססות בעיקר על פוליטיקה.
קריירה
Latin Quarter החלה את דרכה כאשר המייסד סטיב סקאית' עבר מליברפול ללונדון ב-1982 והחל לכתוב שירים עבור חברת ההפקה Chappell. סקאית' היה חבר בתנועת השמאל Big Flame יחד עם מייק ג'ונס, מורה לשעבר שהיה חברו ללימודים בתיכון, והשניים יצרו יחד תכנים רדיקליים למילים שכתב ג'ונס.
בסתיו 1983 חברו סקאית' וג'ונס לגיטריסט ריצ'רד רייט, מוזיקאי בעל הכשרה קלאסית וחבר לשעבר בלהקת הג'אז פאנק Inversions, יונה דנספורד (שירה/פסנתר), קרול דואט (שירה/כלי הקשה), ריצ'רד סטיבנס (תופים), גרג הארווד (בס) וסטיב ג'פריס (קלידים). ההרכב הופיע מספר פעמים בלונדון ב-1984, ואז החליט המפיק של להקת פוליס, נייג'ל גריי, להפיק שני שירים של הלהקה על חשבונו. הלהיט "רדיו אפריקה" יצא בחברת Ignition - החברה העצמאית שהקימו חברי Latin Quarter, בספטמבר 1984.
הלהקה הוחתמה על ידי Rockin' Horse Records, שלוחה של חברת אריסטה רקורדס, והשלימה את העבודה על אלבום הבכורה Modern Times. "רדיו אפריקה" שוחרר מחדש והפך ללהיט בבריטניה בתחילת 1986, אז הגיע למקום ה-19 במצעד הסינגלים הבריטי. האלבום כולו צעד רק שבועיים במצעד האלבומים של בריטניה, והגיע רק למקום ה-91. הוא הצליח יותר בגרמניה ובשוודיה, שם הגיע לרשימת 20 האלבומים הנמכרים, ונמכר היטב ברחבי אירופה. Latin Quarter הופיעו בפסטיבל גלסטונברי ב-21 ביוני 1986 וב"פסטיבל רוק לשלום" בארמון הרפובליקה במזרח ברלין בפברואר 1987.
ב-1987 יצא האלבום Mick And Caroline בו השתתפו גם דארן אברהם ומרטין לאסקאלס, אך האלבום לא זכה להצלחה כמו קודמו. את האלבום הפיק ג'ייסון קורסארו, מהנדס מוזיקלי ומפיק תקליטים זוכה פרס גראמי, אולם סקאית' סיפר בראיון כי לא היה מרוצה מההפקה.
באלבום השלישי Swimming Against the Stream שיצא ב-1989 בחברת RCA רקורדס בגרמניה השתתפו רק ארבעת חברי הלהקה סקאית', רייט, הארווד ודנספורד. הם הקליטו את האלבום בלוס אנג'לס עם המפיק דייוויד קרשנבאום והמהנדס פול מק'קנה, אבל האלבום לא יצא בארצות הברית. ג'ונס כתב את מילות כל השירים, והאלבום הוקדש ל-11 עובדים בדבלין שפוטרו לאחר שסירבו לטפל בסחורות מדרום אפריקה. המאבק שלהם כנגד הפיטורים נמשך שלוש שנים והגיע לשיאו בחרם של ממשלת אירלנד על תוצרת חקלאית מדרום אפריקה. מכירות נמוכות של האלבום הזה הובילו להתפרקות של הלהקה, אך באוקטובר 1990 שחררו חברי הלהקה את Nothing Like Velvet, אלבום שכלל דמואים שלא פורסמו, גרסאות אלטרנטיביות ורצועות חיות.
חברי הלהקה נותרו ביחסים טובים, וסקאית', רייט וג'ונס שיתפו פעולה בתור Latin Quarter עם להקת The Bhundu Boys באלבומם Friends on the Road מ-1993, והקליטו עיבוד חדש של "רדיו אפריקה" ושני שירים חדשים שנכתבו על ידי חברי שתי הלהקות. Latin Quarter הוציאו שני אלבומים נוספים בחברות הפקה גרמניות - Long Pig ב-1993 ו-Bringing Rosa Home ב-1997, אותו הקליטו עם המתופף בלייר קנינגהם, נגן כלי ההקשה מרטין דיצ'ם ונגן הבס ג'ון מקנזי.
לאחר התפרקות הלהקה הפך ג'ונס למרצה בקורסים למוזיקה פופולרית באוניברסיטת ליברפול. סקאית' עבר להתגורר במקסיקו ושם הקים את "להקת סטיב סקאית'" עם מוזיקאים מקסיקנים, והוציא שלושה אלבומים. לאחר מכן חזר לאנגליה והקליט מחדש כמה שירים מוקדמים של Latin Quarter לאלבום שיצא ב-2010 ונקרא Latin Quarter Revisited.
בשנת 2011 סקאית' וג'ונס הקימו מחדש את Latin Quarter עם הסולן המקורי יונה דנספורד, נגן הבס גרג הרווד והקלידן סטיב ג'פריס. הלהקה הופיעה בגרמניה ובבריטניה והוציאה את האלבומים Ocean Head ב-2012 ו-Tilt ב-2014, כולל הופעת אורח של כריס ריאה על גיטרת סלייד. ב-2015 הקליט סקאית' מחדש גרסאות אקוסטיות של שירי Latin Quarter.
בספטמבר 2016 הוציאה הלהקה את האלבום The Imagination of Thieves, בו השתתפו סקאית', ג'פריס, מרטין דיצ'ם (תופים), יו יו בוייס (בס וגיטרות) ומרי קארו (שירה).
בפברואר 2018 שוחרר שיר חדש, Pantomime of Wealth כהוצאה דיגיטלית ב-Westpark Music, והאלבום הנושא אותו שם יצא באפריל אותה שנה.
באפריל 2019 יצא האלבום The Color Scheme בהשתתפות שלושה מחברי Latin Quarter - סקאית', ג'פריס וקארווה. האלבום כלל בעיקר עיבודים אקוסטיים של שירים מוקדמים של הלהקה ושל להקת סטיב סקאית'.
באוקטובר 2021 יצא האלבום Releasing The Sheep.
יעל אבקסיס
יעל אבקסיס (נולדה ב-19 ביולי 1967) היא שחקנית, דוגמנית, במאית, מפיקה ומנחת טלוויזיה ישראלית. זוכת פרס מסך הזהב ופרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
ביוגרפיה
אבקסיס נולדה באשקלון וגדלה בבת-ים. אמה היא הזמרת והשחקנית ריימונד אבקסיס שעלתה ארצה לבדה ממרוקו. אביה נהרג בתאונת דרכים כשאבקסיס הייתה בת 10.
קריירת דוגמנות
אבקסיס החלה את קריירת הדוגמנות שלה בעת שהייתה סטודנטית בחוג להיסטוריה של אוניברסיטת תל אביב, שחיפשה דרך להתפרנס. היא נרשמה בסוכנות הדוגמנות "אימג'" של בטי רוקאווי, והשתתפה במספר קמפיינים.
בשנים 1996–1998 הובילה מסע פרסום של הבנק "הישיר הראשון" מקבוצת בנק לאומי, בנק חדש שהוקם באותה עת.
בשנים 1998–2000 הובילה מסע פרסום של חברת "אל על".
בשנים 2002–2005 שימשה כפרזנטורית של חברת האופנה "קרייזי ליין". בשנת 2006 נבחרה לשמש כפרזנטורית של חברת הקוסמטיקה "ד"ר פישר". היא שימשה בתפקיד במשך שלוש שנים.
קריירת הנחיה ומשחק
בשנת 1991 השתתפה לראשונה בתפקיד משנה בסרט קולנוע, הסרט הצרפתי-ישראלי, בבימויו של אלכסנדר ארקדי, "אהבנו את לורה", לצד השחקנית הצרפתייה סופי מרסו.
בשנת 1992 השתתפה בתפקיד ראשי בסרט של איילת מנחמי ונירית ירון "סיפורי תל אביב".
בשנת 1993 השתתפה בסרט הקולנוע האמריקאי "זרים בלילה". באותה השנה השתתפה גם כן בסרט הישראלי "הירושה" של הבמאי אמנון רובינשטיין.
ב-1993 הצטרפה אבקסיס לצוות מנחי ערוץ הילדים בו הנחתה עד 1998, ובין התוכניות שהנחתה נמנו: "הכיתה המעופפת", "כדור פורח", "שעות הקסם" ועוד. בשנת 2000 חזרה אבקסיס לערוץ כשחקנית בסדרה לגיל הרך "עץ הפטפוזים".
אבקסיס השתתפה במספר קלטות וידאו לילדים שהמוכרות בהן הן "עולם קטן" שיצאה בשנת 1994 ו"חיבוקי" שיצאה בשנת 1998, שלאחר מכן נמכרו בובות המבוססות על הדמות של קלטת זו.
בשנת 1996 השתתפה במספר סרטי טלוויזיה צרפתיים.
בשנים 1999–2004 שיחקה תפקיד מרכזי בסדרת הטלוויזיה, זוכת פרס מסך הזהב ופרס האקדמיה לטלוויזיה, "שבתות וחגים". עבור תפקידה בסדרה זו, זכתה אבקסיס בפרס מסך הזהב בקטגוריית "השחקנית הטובה ביותר" בנובמבר 2003.
בשנת 1999 שיחקה אבקסיס בסרטו של הבמאי עמוס גיתאי "קדוש".
בשנת 2005 שיחקה לראשונה יחד עם אמה, ריימונד אבקסיס, כאם ובת בסרט הטלוויזיה "חתה יסבח סבח", בבימויו של דוד דרעי. בסרט, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה, עליו זכתה גם אמה בפרס השחקנית הטובה ביותר.
בשנת 2009 שיחקה אבקסיס בהצגה "האישה מן הים" (תיאטרון תמונע), ובאותה השנה שיחקה גם בסדרת הדרמה של ערוץ 2 "תיבת נח".
בשנת 2010 גילמה את דמותה של טליה קליין, אשת שבוי צה"ל החוזר מהשבי לאחר 17 שנים, בסדרה "חטופים" בשידורי קשת. על תפקידה בסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית "השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה", ובשנת 2011 שיחקה בסדרת הדרמה "אדמה" לצד ליאור אשכנזי, מוחמד בכרי ונתי רביץ. בשנת 2013 שיחקה תפקיד משנה בסרטו של רשף לוי "לצוד פילים". בשנת 2014 שיחקה בסרטו של ערן ריקליס, המתבסס על ספרו של סייד קשוע - "ערבים רוקדים (זהות שאולה)" ובסרטה של קרן ידעיה, "הרחק מהיעדרו".
בשנת 2018 הנחתה לצד דני קושמרו את טקס הדלקת המשואות לרגל חגיגות יום העצמאות ה-70 למדינת ישראל. באותה שנה שיחקה בסרטו של יהונתן אינדורסקי "דרייבר", וכן בסרטו של עמוס גיתאי "רכבת קלה". ב-2019 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "הד", לצד יורם טולדנו.
בשנת 2020 הפיקה וביימה את הסרט התיעודי "ריימונד אל בידאוויה". הסרט הוקרן לראשונה באירוע הפתיחה של פסטיבל דוקואביב 2020
חיים אישיים
בשנת 1996 נשאה אבקסיס לשחקן ליאור מילר ובאותה השנה נולד לשניים בן. ב-2003 השניים התגרשו.
משנת 2004 אבקסיס הייתה בזוגיות עם איש העסקים רוני דואק, ולשניים נולד בן בשנת 2005. הזוג נפרד ב-2014.
משנת 2018 אבקסיס בזוגיות עם איש חיי הלילה צח בר.
אבקסיס מתגוררת ברשפון.
ליטא המרכזית
ליטא המרכזית (בפולנית Republika Litwy Środkowej, בליטאית Vidurine Lietuva, בבלארוסית Рэспубліка Сярэдняе Літвы) הייתה מדינה עצמאית לכאורה, אך בפועל שלטון בובות בשליטה פולנית, אשר נוצרה בשנת 1920 על ידי חיילים "מורדים" מן הדיוויזיות הליטאיות והבלארוסיות של הצבא הפולני. המדינה אוחדה עם פולין ב-24 במרץ 1922, בעקבות בחירות לפרלמנט המקומי.
רקע
כ-50 שנה לאחר המרד כנגד האימפריה הרוסית, בשנת 1864, הייתה הדוכסות הגדולה של ליטא נתונה תחת משטר צבאי רוסי. הפולנים והליטאים הופלו לרעה. נאסר הדיבור בפומבי בשפה הפולנית או בשפה הליטאית, נאסר על פולנים לקנות נכסי דלא ניידי, והוטל עליהם מס מיוחד.
התמהיל האתני של האזור אינו ברור, כיוון שההיסטוריונים טוענים כי לא ניתן להסתמך על מפקדי אוכלוסין שערכו הממשלות השונות – הפולנים, הליטאים והסובייטים. נראה כי המדויק ביותר הוא מפקד האוכלוסין שערכה האימפריה הרוסית בשנת 1897 ואף במידה מסוימת המפקד הנאצי משנת 1942, שכן אלו נעשו על ידי גורם חיצוני, שלא היה בעל עניין במאבקים האתניים הפנימיים.
על פי סקרים אלו היו בין תושבי העיר וילנה כ־20% דוברי רוסית (רבים מהם יהודים), כ־30% פולנים, וכ־40% יהודים. האוקראינים, הבלארוסים, הליטאים, הגרמנים, ומיעוטים אתניים אחרים התבטאו באחוזים בודדים. במחוז וילנה כולו היה רוב בלארוסי של כ־56%, היהודים היוו 12%, ו־8.2% היו פולנים. הליטאים היוו 17.6%. ואכן, כיום, רובו של המחוז שהיווה את "מרכז ליטא" הוא חלק ממדינת בלארוס (בעוד שווילנה היא בירת ליטא העצמאית). אל מול נתונים אלו טענו הליטאים כי מספרם הרב של דוברי הפולנית הוא תוצאה של פולניזציה של הליטאים שחיו במקום, וכי זכותם ליצור מדינה רב-לאומית כשם שפולין השתלטה על שטחים בהם אין רוב פולני, מזרחה לקו קרזון.
בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה כבש הצבא הגרמני הקיסרי את השטח. עם התפוררות האימפריה הרוסית והמהפכה הרוסית וכן נסיגת הכוחות הגרמניים בשנת 1918 הפך שטחה של ליטא המרכזית לחלק מהרפובליקה של ליטא. שטחה של "הדוכסות הגדולה" לשעבר חולק לאחר מלחמת העולם הראשונה לשלושה חלקים:
העימות
עם פרוץ המלחמה הפולנית-סובייטית בשנת 1919, שטחה של ליטא המרכזית נכבש על ידי הצבא האדום אשר הדף יחידות פולניות (מיליציות להגנה עצמית) שהחזיקו בשטח. בסמוך לאחר מכן התארגנו הפולנים ושבו וכבשו את השטח. בשנת 1920 שב ונפל השטח בידי הבולשביקים, ואלו הכריזו כי הם מכירים בריבונותה של ה"רפובליקה הסובייטית הליטאית" על העיר וילנה. לנין המתין לנפילתה של ליטא כולה בידי אנשיו, על מנת להפכה לרפובליקה סובייטית, ולאחדה עם ברית המועצות. עם זאת, באוגוסט 1920 נחל הצבא האדום תבוסה ניצחת בקרב על ורשה, ונאלץ לסגת משטחה של ליטא המרכזית, אותו העביר לממשלה הליטאית. במקביל השתלטה ליטא על חבל סובלקי הדרומי, השייך לפולין, בטענה כי יש בו רוב ליטאי אתני. ב-26 באוגוסט הגיע הצבא הפולני המנצח אל גבולות ליטא, והדף את הליטאים מכל השטחים עליהם השתלטו.
במצב הפוליטי שנוצר, סירבה ממשלת ליטא, אשר ישבה בקובנה, לקיים כל משא ומתן בנוגע לווילנה, בטענה כי זו בירתה ההיסטורית של המדינה הליטאית, וכי אין לפולנים כל חלק ונחלה בה. הפסקת אש הושגה ב־7 באוקטובר 1920, אך לא בא בעקבותיה כל פתרון מדיני. המפקד הפולני העליון יוזף פילסודסקי הורה לפקודו לוציאן ז'ליגובסקי "למרוד" ביחד עם הדיוויזיה הליטאית-בלארוסית הראשונה, שהייתה נתונה למרותו, וכך יכלו הפולנים להחזיק בעיר, מבלי להכריז מלחמה על ליטא. ב־8 באוקטובר 1920 נכנס הגנרל ז'ליגובסקי לווילנה, ולא נתקל בהתנגדות כלשהי.
הרפובליקה של ליטא המרכזית
באופן זה נוצרה מדינה חדשה הנקראת "הרפובליקה של ליטא המרכזית". ז'ליגובסקי פיקד על כוחותיה המזוינים של המדינה, והכריז על הקמת המדינה ב־12 באוקטובר 1920. הוא כונן ממשלה זמנית, והקים בצו מן ה-7 בינואר 1921 בתי משפט ומשטרה. זכויות של אזרח ניתנו לכל מי שישב במדינה ביום 1 בינואר 1919, או במשך חמש השנים שקדמו ל־1 באוגוסט 1914.
מאחורי הקלעים התנהלו מגעים דיפלומטיים קדחתניים. ליטא הציעה הקמת קונפדרציה בלטית, ובה יהיו חברות ליטא, בה השפה תהיה ליטאית, וליטא המרכזית, בה תהא השפה פולנית. פולין דרשה כי הקונפדרציה החדשה תיצור פדרציה עם פולין, בהתאם לחזונו של פילסודסקי על יצירת פדרציה בין הים הבלטי והים השחור. הליטאים סירבו לפשרה, שכן חששו כי בפדרציה מסוג זה תיבלע תרבותם ושפתם בשפה ובתרבות הפולנית השלטת.
הגישור
הבחירות הכלליות נקבעו ל־9 בינואר 1921, וחוק הבחירות היה צריך להיות מוכן לפני 28 בנובמבר 1920, אך בשל גישור שערך חבר הלאומים וחרם ליטאי על ההצבעה, נדחו הבחירות.
בינתיים נערכו שיחות שלום בחסות חבר הלאומים בבריסל. ההסכם הראשוני נחתם על ידי שני הצדדים ב־9 בנובמבר 1920, והשיחות החלו ב-3 במרץ 1921, במטרה לדון בהצעה הפולנית לקיום משאל עם שיכריע על גורל השטח. הבלגים הציעו תוכנית שנקראה "תוכנית היימן" (על שם אחד הנציגים הבלגים), שעיקריה:
התוכנית התקבלה על דעת שני הצדדים, אך היו בה חסרונות מסוימים. השיחות הגיעו לקיפאון כאשר דרשה פולין כי משלחת מליטא המרכזית (אותה החרימה ליטא) תוזמן לבריסל. הליטאים דרשו מצדם כי כל החיילים הפולנים ייסוגו לקווים שלפני הסכם הפסקת האש מ־7 באוקטובר 1920. שתי הדרישות לא יכולות היו להתקבל על דעת הצד השני.
בספטמבר 1921 הוצעה תוכנית חדשה, שהיו בה שכלולים לעומת "תוכנית היימן". הוצע כי שטח "העיר החופשית ממל" (כיום קלייפדה) יצורף לליטא, ולמרכז ליטא תינתן אוטונומיה מסוימת במקום מעמד של קנטון. הצעה זו נדחתה על הסף על ידי שני הצדדים והשיחות תמו.
ההכרעה
לאחר כישלון השיחות גבר המתח באזור. הנושא החשוב ביותר היה גורלם של 27,000 חיילי "צבא מרכז ליטא". הגנרל ז'ליגובסקי החליט להעביר את סמכויותיו לרשויות האזרחיות, ולשם כך נקבעו בחירות ב־8 בינואר 1922. הליטאים החרימו את הבחירות בטענה כי הם מנוגדות לחוק הבינלאומי שכן הן נערכות באזור שהוא חלק ממדינת ליטא הריבונית, ורק היא רשאית לערוך בו בחירות. המפלגה הבולשביקית הליטאית, ומפלגות אתניות בלארוסיות הצטרפו לחרם.
כתוצאה מן החרם, רוב המשתתפים בבחירות תמכו ברעיון של סיפוח המדינה לפולין. כ־64% מן האוכלוסייה השתתפה בבחירות. המיעוטים האתניים, הבלארוסים, הליטאים והיהודים, גילו שיעור השתתפות נמוך, בעוד שהפולנים הצביעו באחוזים גבוהים ביותר. כן עלה חשד לזיוף התוצאות. המפלגות התומכות באיחוד עם פולין זכו ב־77 מושבים בפרלמנט, בעוד המתנגדים לאיחוד זכו ב־29 מושבים. הפרלמנט התכנס ב-1 בפברואר 1922 וב-20 בפברואר הכריז על האיחוד עם פולין. ב־22 במרץ קיבל הפרלמנט הפולני, הסיים, חוק המאשר את האיחוד, "ליטא המרכזית" חדלה להתקיים והפכה למחוז במדינה הפולנית.
שינויי הגבול הוכרו על ידי חבר הלאומים בשנת 1923 אך ליטא סירבה להכיר בריבונות הפולנית על וילנה. היא המשיכה להתייחס לעיר כאל בירתה והפכה את קובנה לעיר בירה זמנית.
בית דין בינלאומי שהתכנס בהאג פסק בשנת 1931 שהסיפוח הפולני של ליטא המרכזית הוא הפרה של החוק הבינלאומי.
בשנת 1938 בעודה נתונה ללחץ בינלאומי מברית המועצות וגרמניה הכירה הממשלה הליטאית בשינויי הגבול. לאחר הסכם מולוטוב ריבנטרופ משנת 1939 שבעקבותיו באה חלוקת פולין בין גרמניה הנאצית ובין ברית המועצות, הועברה וילנה ושטח של עד 30 קילומטרים מסביב לה לליטא ב-10 באוקטובר אותה שנה. רוב שטחה של ליטא המרכזית נמסר במקביל לידי הרפובליקה הסובייטית הבלארוסית, והוא כיום חלק ממדינת בלארוס העצמאית.
STS-131
STS-131 היא משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, ששוגרה בהצלחה ב-5 באפריל 2010.
המשימה
המשימה תוכננה לשיגור ב-18 במרץ, אך מזג אוויר קר מהרגיל בפלורידה עיכב את הכנת המעבורת לשיגור, ושיגורה נדחה ל-5 באפריל.
במהלך משימה זו נשבר שיא במספר הנשים השוהות בחלל בעת ובעונה אחת - שלוש במעבורת, והאטסרונאוטית טרייסי קלדוול דייסון, מהנדסת הטיסה של תחנת החלל. בנוסף, לראשונה שהו שני אסטרונאוטים יפנים בחלל בעת ובעונה אחת - נאוקו ימזאקי שטסה על המעבורת, וסואיצ'י נוגוצ'י שכבר היה בתחנת החלל.
זוהי משימת המעבורת האחרונה שנשאה שבעה אסטרונאוטים, ולכן זו הפעם האחרונה ששהו בתחנת החלל מספר כה גדול של אסטרונאוטים בעת ובעונה אחת.
יום טיסה ראשון
למעט שתי תקלות קלות, האחת בתא דלק, שעיכבה את התדלוק מעט, והשנייה במערכת השמדה עצמית שאמורה להיות מופעלת במקרה שהמעבורת סוטה ממסלולה, המעבורת שוגרה כמתוכנן. לאחר ההגעה לחלל, בעת בדיקת מערכות, התגלתה תקלה באנטנת ערוץ Ku של המעבורת, המשמשת להעברת חלק ניכר מן התקשורת בין המעבורת לקרקע. במקומה, המעבורת תשתמש באנטנת ערוץ S, ובאנטנת ה-Ku של תחנת החלל, כאשר תגיע אליה.
יום טיסה שני
בעוד צוות המעבורת מבצע סריקות שגרתיות של מגן החום, כדי לוודא שלא נפגע בעת השיגור, צוות הקרקע המשיך להעריך את השפעת התקלה באנטנת ה-Ku על המשך המשימה. ללא אנטנה זו המעבורת לא יכולה להעביר אל הקרקע את תוצאות הסריקות, ובמקום זאת הן הוקלטו על קלטות נתונים, ותשודרנה אל הקרקע כאשר תגיע המעבורת אל תחנת החלל. גם העגינה בתחנה תהיה מעט קשה יותר, משום שאותה אנטנה משמשת גם כמכ"ם, המספק נתונים על המרחק בין שתי החלליות. גם תקשורת הווידאו והדואר האלקטרוני הושבתה בעקבות התקלה.
בתוך כך, בדיקות של צילומי השיגור גילו שמעט פחות מדקה לאחר השיגור ניתקה מן השפה האחורית של מייצב הכיוון שבזנב המעבורת, פיסה ממגן החום. מגן החום באזור זה מגן על המעבורת מחום המנועים בעת השיגור, ואינו בעל חשיבות בעת החדירה לאטמוספירה, אך הערכת הנזק תימשך בהמשך המשימה.
יום טיסה שלישי
המעבורת עגנה ללא בעיות מיוחדות בתחנת החלל הבינלאומית, בשעה 3:44 בבוקר שעון קיץ מזרח ארה״ב.
יום טיסה רביעי
בעוד צוות הקרקע שוקל כיצד ישפיע אובדן אנטנת ה-Ku על המשימה, הוציאו האסטרונאוטים את המודול הלוגיסטי מתא המטען של המעבורת בעזרת הזרוע הרובוטית של התחנה, וחיברו אותו אל אחד מפתחי העגינה של התחנה. לאחר מכן, צוות האסטרונאוטים החל לפרוק את המטען מן המודול, ולהטעין אותו בציוד שיש להחזיר אל כדור הארץ. בנוסף, התראיינו אלן פוינדקסטר, סטפני וילסון וריק מסטרקיו לתחנות רדיו וטלוויזיה אמריקאיות מקומיות. ריק מסטרקיו וקליי אנדרסון בילו את הלילה במנעל האוויר "קווסט", באטמוספירה עשירה בחמצן, כדי לנקות עודפי חנקן מדמם לקראת הליכת החלל למחרת.
יום טיסה חמישי
במהלך הליכת חלל שנמשכה שש שעות וחצי, התקינו מסטרקיו ואנדרסון מכל אמוניה חדש בצדה החיצוני של התחנה, והסירו את המכל הישן. תחילה התקשו לחלץ את המכל החדש מתא המטען של המעבורת, אך לבסוף הצליחו בעזרת מעין לום משוטח. האמוניה משמשת את התחנה לקירור מתקני האלקטרוניקה הרבים שעליה. בנוסף, החליפו האסטרונאוטים גלאי לקוי של גירוסקופ בצדה החיצוני של התחנה, והחזירו ניסוי יפני שהיה מוצמד לתחנה.
האסטרונאוטים היו אמורים גם להחליף סוללות ליד מערך הקולטים הסולאריים שבצדה השמאלי של התחנה, אך צוות הקרקע גילה שבמצב מסוים, עלולים האסטרונאוטים להתחשמל, ולכן המשימה בוטלה עד שיפותחו כלי עבודה עם בידוד טוב יותר, במשימות הבאות.
בתוך כך, בתוך התחנה פרקו שני האסטרונאוטים היפנים, נאוקו ימזאקי וסואיצ'י נוגוצ'י, ארונות ניסויים בגודל מקררים כפולי דלת (ובעלי מסה דומה) מתוך המודול הלוגיסטי שהביאה המעבורת, והתקינו אותם בתוך התחנה.
יום טיסה שישי ושביעי
היום השישי החל עם אזעקת עשן שהתבררה כאזעקת שווא. בהמשך היום, נמשכה פריקת ארונות הניסויים מתוך המודול הלוגיסטי אל התחנה. בנוסף, התראיינו האסטרונאוטים של המעבורת לאמצעי תקשורת אמריקאיים, ושוחחו עם תלמידי בית ספר.
בינתיים, צוות הקרקע החליט סופית על הארכת המשימה ביום נוסף, כדי לבצע את סריקות מגן החום בעוד המעבורת עוגנת בתחנה.
בנוסף, הצוות תיקן את מערכת מיחזור המים שבתוך התחנה, בעזרת חלק חלופי שהובא במעבורת.
יום טיסה שמיני ותשיעי
ביום התשיעי יצאו אנדרסון ומסטרקיו להליכת חלל שלישית, שארכה כשש שעות וחצי, במהלכה חוברו צינורות מן המכל החדש אל מערכות התחנה, והושלמה התקנת מכל האמוניה הריק שפורק מן התחנה בתא המטען של המעבורת. גם הפעם בורג שלא היה מיושר במקומו עיכב את הפעולה, עד שבורג אחר שוחרר ואיפשר להזיז מעט את המכל הריק, כך שכל הברגים המחזקים אותו למקומו יהיו במקומם. כאשר ניסה צוות הקרקע להפעיל את המכל, התברר ששסתום האמור לאפשר זרימת חנקן, המווסת את זרימת האמוניה מן המכל, נתקע, ולא מאפשר זרימה תקינה. אם לא יתוקן השסתום, יהיה צורך להשבית חצי ממערכות התחנה, כדי למנוע התחממות יתר. בנוסף, האסטרונאוטים גם החזירו מגינים מפני אשפת חלל שלא היה בהם יותר צורך וכן מכשיר לוכד אבק. בגלל קוצר הזמן, בוטלה החזרת ניסוי מצידו החיצוני של המודול האירופי "קולומבוס" של התחנה, ובמקום זאת אנדרסון הכין מספר כלי עבודה, שישמשו את משימת המעבורת הבאה במאי. מסטרקיו הכין אנטנה שתותקן במשימת מעבורת חלל עתידית, ובדק קורה שצוות הקרקע הבחין שהיא רופפת מדי.
יום טיסה עשירי ואחד עשר
במהלך היום העשירי ניסה צוות הקרקע להפעיל את השסתום הלקוי, תוך כדי שהוא שוקל אם להאריך את המשימה ביום נוסף, מעבר ליום שכבר נוסף עקב התקלה באנטנת ה-Ku, לצורך הליכת חלל רביעית בה יוחלף מכל החנקן עם השסתום בתוכו. האפשרות השנייה היא שצוות התחנה יבצע את התיקון בעצמו, לאחר עזיבת המעבורת. בתחנה, המשיכו האסטרונאוטים לפרוק ציוד מן המודול הלוגיסטי, והתראיינו לאמצעי התקשורת.
למחרת, צוות הקרקע הגיע למסקנה שהתקלה בשסתום החנקן אינה חמורה דיה כדי להצדיק את עיכוב המעבורת ביום נוסף, וניתן לדחות את תיקונה בעוד חודש.
יום טיסה שנים עשר ושלושה עשר
בתחילת היום השנים עשר נותק המודול הלוגיסטי הרב תכליתי לאונרדו מתחנת החלל ובתוכו 2.5 טונות של תוצאות ניסויים ואשפה, והוחזר אל תא המטען של המעבורת בעזרת הזרוע הרובוטית של התחנה. זוהי הפעם האחרונה שלאונרדו חוזר אל כדור הארץ. בטיסה הבאה של דיסקברי, הוא יושאר בתחנה ויהפוך לחלק ממנה.
לאחר מכן, בעזרת הזרוע הרובוטית של המעבורת, סרק צוות המעבורת את מגן החום שלה כדי לוודא שלא נפגע במהלך השהות בתחנה, לפני הנחיתה. בדרך כלל סריקה זאת מתבצעת לאחר הניתוק מן התחנה, אך עקב התקלה באנטנת ה-Ku של המעבורת, המשדרת את תוצאות הסריקה אל הקרקע, הסריקה בוצעה בעוד המעבורת עוגנת בתחנה, כדי שניתן יהיה להשתמש באנטנת ה-Ku של התחנה.
למחרת, נפרדה המעבורת מן התחנה, והחלה בהנמכה לקראת נחיתה.
יום טיסה ארבעה עשר וחמישה עשר
מכיוון שסריקת מגיני החום של המעבורת כבר בוצעה לפני עזיבת התחנה, יום הטיסה הארבעה עשר הוקדש להכנות אחרונות לנחיתה, ולראיונות עם תחנות רדיו ועם סוכנות הידיעות אסושיאטד פרס. זאת, בין היתר, בגלל שאובדן אנטנת ה-Ku מנע תקשורת וידאו עם התחנה.
המעבורת הייתה אמורה לנחות ביום החמישה עשר, אך ממטרים באזור מרכז החלל קנדי, בו היא הייתה אמורה לנחות, מנעו שני ניסיונות נחיתה, והנחיתה נדחתה למחרת.
יום טיסה שישה עשר
לאחר שדילגה על הזדמנות הנחיתה הראשונה, עקב תנאי מזג האוויר, נחתה המעבורת בשעה 9:08 בבוקר שעון קיץ מזרח ארה״ב במרכז החלל קנדי בפלורידה.
סינקו סאלטוס
סינקו סאלטוס (בספרדית: Cinco Saltos) היא עיר בפרובינציה ריו נגרו במדינת ארגנטינה. שוכנת בצדו המזרחי של עמק נהר נאוקן, ליד אגם פלגריני, כ-20 קילומטרים מצפון לנאוקן ו-18 קילומטרים מהעיר אז'ן באותה פרובינציה.
אסיניוס קוודראטוס
גאיוס אסיניוס קוודראטוס (בלטינית: Gaius Asinius Quadratus) היה היסטוריון יווני-רומי, שחי במחצית הראשונה של המאה ה-3.
מוצאו
אסיניוס קוודראטוס היה סנאטור רומי. הוא היה בנו של גאיוס יוליוס אסיניוס קוודראטוס, שהיה אחיהם של גאיוס אסיניוס רופוס (נולד סביב שנת 160) ושל גאיוס אסיניוס קוודראטוס פרוטימוס (נולד סביב שנת 165), פרוקונסול של אכאיה  בסביבת שנת 211 או בשנת 220. הוריהם של האחים הללו היו גאיוס אסיניוס ניקומאכוס (נולד בסביבת שנת 135) ואשתו ודודניתו יוליה קוודרטילה (נולדה בסביבת שנת 145) (או אולי אסיניה מרקלינה, צאצאית של משפחתו של גאיוס אסיניוס פוליו ), וסביהם היו גאיוס אסיניוס רופוס (איש חשוב בלידיה שנעשה סנאטור רומי בשנת 136) ואשתו יוליה.
חיבוריו
ידוע עליו שחיבר שני חיבורים היסטוריים ביוונית איונית, שמרביתם אבד. מתוך כתביו נשמרו 30 קטעים, רובם מתוך ה"אתניקה", מילונו של סטפנוס מביזנטיון, והם פורסמו על ידי הבלשן הגרמני פליקס יעקובי, בספרו "פרגמנטים של ההיסטוריונים היוונים".
אזכור ירושלים ב"פרתיקה"
בספר התשיעי של "פרתיקה" מציין אסיניוס את "סולימה" – "עיר של אשורים, שנוסדה לאחר כיבוש בית המקדש בירושלים". "סולימה" היה שם נפוץ עבור ירושלים ("היירוסולימה"), ואין שום מידע על עיר בשם זה באשור. אסיניוס רומז בדבריו אלה שפליטים יהודים מירושלים הקימו את העיר הזו, קשר שמקורו כנראה במסורת יהודית. כמו כן, ייתכן והשם "אשורים" אינו מופיע כאן בשימוש מדויק, והקהילה המדוברת הייתה יכולה להיות בבבל. אותה מסורת יהודית ככל הנראה קישרה את הקמת העיר הזו עם חורבן בית המקדש הראשון וגלות בבל. אסיניוס התייחס להקמת העיר בתוך תיאורו את אחת המלחמות בין רומא לפרתיה.
Dark Lady
Dark Lady (בעברית: גברת אפלה) הוא אלבום האולפן ה-11 של זמרת הפופ האמריקנית, שר. האלבום יצא לאור במאי 1974, על ידי חברת התקליטים MCA רקורדס. מתוך האלבום יצא הלהיט "Dark Lady", אשר הצליח לכבוש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100.
מסרקנים
מסרקנים או מסרקניות (שם מדעי: Ctenophora) היא מערכה בתת-ממלכת רב-תאיים אמיתיים בה כלולים בעלי חיים ימיים דמויי מדוזה. בעבר השתייכה לנבוביים, קבוצת-על אשר פוצלה בעקבות ראיות מדעיות חדשות לשתי מערכות נפרדות. התכונה הבולטת ביותר של מינים רבים במערכה זו היא קבוצות ריסונים דמויי מסרק המשמשות לשחייה, ומכאן שמם. המסרקניות הם בעלי החיים הגדולים ביותר ששוחים באמצעות ריסונים - גודלו של הבוגר במגוון מינים נע מכמה מילימטרים ועד 1.5 מטר.
מאפיינים
המסרקניות היא מערכה של חיות ימיות. אפשר למצוא אותן בכל האוקיינוסים ובכל עומק. הם טורפים ימיים הניזונים בעיקר מפלנקטון. רוב המסרקניות נחשבים ליצורים פלנקטונים (הנישאים במים) פלגיים מלבד סדרה אחת המתקיימת על קרקעית הים. למרות דמיונן השטחי של המסרקניות למדוזות, האנטומיה שלהם שונה. כמו הצורבים, גופן מורכב ממסה של ג'לי, המכונה מזוגלאה. שכבת המזוגלאה, בניגוד לצורבים, מורכבת משכבה בת שני תאים עם שכבת תאים אחת חיצונית ושכבה שנייה בחלל הפנימי.
מערכת המסרקניות כוללת כ-150 מינים, גודל גופן נע בין מספר מילימטרים עד לשני מטר. רוב המינים בעלי יכולת הארה ביולוגית. לרוב גופן שקוף כדורי או דמוי אגס, והם בעלי סימטריה דו-צדדית. כדי לנוע צריכות המסרקניות 8 טורים של לוחיות תנועה, הנמשכים על פני הגוף מלמעלה למטה. כל הלוחיות עשויות ריסונים רבים מלוכדים המזכירים מסרק (מכאן שמם), כשכל לוחית משמשת כמשוט. המסרקניות הם היצורים הגדולים ביותר אשר משתמשים בשיטה זו של שחיה בעזרת הלוחיות. לרובן שתי זרועות ציד, שלעיתים הן ארוכות מאוד, אך בדרך כלל הן מסוגלות להתכווץ ולהיכנס לתוך שקעים שבצידי הגוף. הזרוע עשויה ציר שרירי שלאורכו קבועים תאים דביקים, המיוחדים למסרקניות ולא תאים צורבים בניגוד לבני מערכת הצורבים. כל תא דביק מחובר לזרוע בשני סיבים וצורתו כשל גביע ועל פניו פרושה הפרשה דביקה. בדומה לבני מערכת הצורבים אין למסרקניות איברים פנימיים, וכן להם חלל גוף יחיד שהוא המעי. המזון עובר מהפה לתוך בית בליעה ארוך ומשם לקיבה.
במערכה זו שתי מחלקות:
ג'עפר אבו א-תמן
מֻחַמַּד גַ'עְפַר גַ'לַבִּי אַבּוּ א-תִּמַּן (בערבית: محمد جعفر جلبي أبو التمن; 1881–20 בנובמבר 1945) היה פוליטיקאי עיראקי שיעי, שר המסחר בממשלת עבד א-רחמן אל-כילאני ושר האוצר בממשלת חיכמת סולימאן.
ביוגרפיה
אבו א-תמן נולד בבגדאד למשפחה משבט רביעה העיראקי. משמעות שם משפחתו, אבו א-תמן, ייתכן שקשורה לעסק משפחתי של דוכן לגרגרי תבואה, ובפרט אורז – تمن (תִמַּן או תֻמַּן) בערבית עיראקית.
בשנת 1930 חבר ליאסין אל-האשמי, לנאג'י א-סווידי ולמפלגת האחווה הלאומית ב-1930. התנגד להסכם האנגלו-עיראקי של 1930 וקרא נגד הצטרפותה של עיראק לחבר הלאומים כל עוד אינה עצמאית לגמרי.
בין השנים 1935–1945 כיהן אבו א-תמן כיושב ראש לשכת המסחר של בגדאד.
נפטר מדימום מוחי ב-20 בנובמבר 1945. נקבר בנג'ף.
דרור בר-נור
דרור בר-נור (נולד ב-12 בינואר 1948) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי.
קריירת משחק
בר-נור הצטרף למחלקת הנוער של מכבי תל אביב בגיל 10, אך בגיל 14 עזב בשל לימודיו בפנימייה הצבאית. בגיל 17 חזר ישירות לקבוצה הבוגרת, וכבר במשחקו הראשון כבש שלושער בניצחון 0–4 על שמשון תל אביב. בר-נור כבש את שער הניצחון במהלך תוספת הזמן במשחק גמר ליגת האלופות האסיאתית ב-1969 נגד קבוצת יאנגצ'י הדרום קוריאנית. ב-1971 היה שותף בזכייה השנייה של מכבי בליגת האלופות האסיאתית.
במהלך התקופה שלו במכבי תל אביב כבש בליגה הראשונה 84 שערים, והוא ממוקם במקום השביעי בטבלת כובשי השערים בכל הזמנים של המועדון.
לזכותו 5 הופעות בנבחרת ישראל, הראשונה שבהן במשחק ידידות נגד נבחרת נורווגיה ב-23 בפברואר 1972 באצטדיון בלומפילד, בה כבש צמד שערים.
מאמן
בשנות השמונים עסק דרור בר-נור באימון. בין השנים 1983–1986 אימן את הפועל פתח תקווה, בעת שגיורא שפיגל שימש כמנג'ר. ב-1986 אימן את הפועל באר שבע וב-1987–1988 אימן את מכבי תל אביב, גם כן בעת שגיורא שפיגל שימש כמנג'ר.
תארים
כשחקן כמאמן
Kurzweil Educational Systems
Kurzweil Educational Systems (בתרגום חופשי: קורצוויל מערכות חינוכיות) היא חברה אמריקנית המייצרת ציוד טכנולוגיה מסייעת ממוחשב לנגישות מידע מודפס וממוחשב ללקויי ראייה, ללקויי למידה (דיסלקטים, דיסגרפים ולקויי ריכוז) ולעיוורים. החברה מייצרת גם תוכנות הוראה לציבור זה. הציוד שמייצרת החברה מנסה לתת מענה למגוון סימפטומים של המשתמש בעת שימוש במגוון סביבות ממוחשבות ובעת העזרות במחשב לקריאת דברי דפוס מסוגים רבים (ספרים, עיתונים, בולים, שטרות כסף, תוויות של תרופות וכו'). על כן הציוד יקר יחסית לזה של חברות אחרות המשווקות פריטים שנותנים מענה לסימפטומים בודדים בסביבות בודדות והוא תואם את צורכיהם של בעלי לקות קשה או של מוסדות חינוכיים הצריכים להנגיש את חומר ההוראה שלהם לאנשים בעלי לקויות מגוונות.
החברה נוסדה בשנת 1996 והמטה שלה הוא בבדפורד, שבמסצ'וסטס. הציוד של החברה נפוץ מאוד במשרדי הנגשה של מוסדות חינוך אקדמיים והיא זכתה במספר פרסי מצוינות בתוך התעשייה שלה. מייסד החברה, ריימונד קורצוויל הוא ממציא מוערך שנחשב אחד האחראים על ההתפתחות של הטכנולוגיה המסייעת הממוחשבת בפרט ושל הטכנולוגיה הממוחשבת בכלל. כמו את הסינתיסייזר, ריימונד קורצוויל המציא את מכונת ההקראה הממוחשבת הראשונה, בהשראת חברו סטיבי וונדר, עוד בשנות השבעים. מכונה זו, שדמתה לדגמים הראשונים שמכרה חברת קורצוויל מערכות חינוכיות, הכילה שבבי מחשב אך לא היו לה צג או מקלדת. היא נראתה כמו סורק עם רמקול והיא הקריאה בקול רם ניירות מודפסים שהיא סרקה.
נכון לשנת 2009, החברה מספקת שני מוצרי תוכנה העיקריים: Kurzweil 1000 ו- Kurzweil 1000. Kurzweil 3000 היא חבילה אשר מאפשרת למשתמש לקויי ראייה לקבל גישה אלקטרונית והן לחומר מודפס והן לתוכנות מחשב שונות ולחומר בקובצי מחשב. kurzweil 3000 מכילה את חבילת Kurzweil 1000 ותוכנות המאפשרות למורה להפוך תמלילים לחומר המוצג באופן נוח למטרות הוראה ובחינה עבור תלמידים חסרי לקות ועבור תלמידים מכלל מרחב הלקויות שחברת קורצוויל משרתת.
בשנת 2005, מערכות חינוכיות Kurzweil שנרכשה על ידי טכנולוגיות למידה Cambium.
קרלו שטרנגר
קרלו (חיים) שְׁטְרֶנְגֶר (Strenger; 16 ביולי 1958 – 25 באוקטובר 2019) היה פסיכולוג קליני ופרופסור לפסיכולוגיה, פילוסוף, פסיכואנליטיקאי ופובליציסט ישראלי-שווייצרי. כיהן כפרופסור לפסיכולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב (ב).
שטרנגר היה עמית מחקר בכיר במרכז לחקר הטרור בג'ון ג'יי קולג' שבאוניברסיטת העיר ניו יורק, במועצה המייעצת המדעית של קרן זיגמונד פרויד בווינה, וחבר בסמינר לפסיכואנליזה קיומית בציריך. מחקריו התמקדו בהשפעת הגלובליזציה על משמעות, זהות אישית וקבוצתית.
כביש 465
כביש 465 הידוע גם בשם "כביש חוצה בנימין", הוא כביש רוחב במרכז ישראל. רובו של הכביש עובר באזורי יהודה ושומרון. הכביש מתחיל בצומת גבעת כ"ח, חוצה את הקו הירוק במחסום רנתיס ומסתיים בצומת המשטרה הבריטית, שם הוא נפגש עם כביש 60 בין שילה לעפרה.
קרלו שטרנגר
כבעל טור ב"הארץ" ו"נויה ציריכר צייטונג", הוא כתב בעיקר על הסכסוך הישראלי-פלסטיני והזהות הישראלית, כמו גם על הפוליטיקה והתרבות האירופית, עליהן נקט פרספקטיבה ליברלית פוליטית ופילוסופית.
כביש 465
כביש זה שאורכו הוא כ-38 ק"מ, הוא כביש הנחשב יחסית מסוכן, שכן הוא עובר באזור הררי, חשוך ברובו, מפותל מאוד ויש בו כמה קטעים ללא קליטת תקשורת סלולרית.
קרלו שטרנגר
ביוגרפיה
שטרנגר נולד בבזל לאם בלגית ולאב שווייצרי, שניהם יהודים דתיים, וקיבל חינוך דתי-ציוני. אחיו (גבריאל שטרנגר) ואחותו אף הם פסיכולוגים. הוא סיפר בראיון שעד גיל 18 הספיק לקרוא, בין השאר, את כל כתבי פרויד, קאנט וניטשה, ביחד עם לימודי תורה וגמרא. בצעירותו הדריך בבני עקיבא ועבד כחזן. בנעוריו איבד את האמונה באלוהים, ובגיל 17 חדל להניח תפילין. למד בישיבה שנה אחת בלבד ואז יצא בשאלה. בגיל 20 עלה לישראל והחל ללמוד פסיכולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים; סיים דוקטורט משולב בשני התחומים. ב-1983 והוא בן 24, החל ללמד במשרה מלאה באוניברסיטה קורסים בפילוסופיה. עם הזמן התמחה והחל ללמד גם פסיכולוגיה.
ב-1990 סיים את הדוקטורט. אז גם החל ללמד באוניברסיטת תל אביב, תחילה כמרצה מן החוץ. מ-2004 היה פרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב. בנוסף הוא היה פסיכולוג קליני וקיבל מטופלים באופן פרטי.
כביש 465
היסטוריה
הכביש נסלל על תואי של דרך רומית עתיקה ובימי המנדט הבריטי עוד נראו לאורכו אבני מיל רומיות. לאחר מלחמת ששת הימים נפתח הקטע בין גבעת כ"ח לרנתיס לנסיעה. שם דרך העפר היה "ציר קולה רנטיס" התנועה בציר זה הייתה רק לכוחות הביטחון ולניסויי דרך לטנקים על ידי חיל חימוש.
קרלו שטרנגר
ביוגרפיה
שטרנגר פרסם 11 ספרים, אשר תורגמו לשלל שפות, ביניהן קוריאנית, רוסית, צרפתית, גרמנית, דנית וצ'כית. בעוד ספריו הראשונים עסקו בעיקר בפסיכולוגיה של העצמי, ספריו האחרונים עסקו בהגות פוליטית, בייחוד במהותם של ליברליזם וחירות בעידן המודרני. במקביל, פרסם מעת לעת מאמרי דעה בעיתונים בינלאומיים, לרבות ב"Neue Zürcher Zeitung" השווייצרי, ב"הארץ" וב"" הבריטי.
התחתן בגיל 47 עם יוליה אלעד-שטרנגר, פסיכולוגית פוליטית, והתגורר בצפון תל אביב.
שטרנגר נפטר ב-25 באוקטובר 2019.
כביש 465
היסטוריה
כביש זה יצא מבית נחמיה ועבר את הכפרים בודרוס, קיביא ושוקבא. בהמשך עד למרכז הכפר עאבוד.
קרלו שטרנגר
תרומתו לחקר הפסיכואנליזה
בשנים 1986–2000, מוקד המחקר של שטרנגר היה הפסיכואנליזה, נושא שאליו חזר גם בעבודתו המאוחרת. בספרו הראשון "בין הרמנויטיקה למדע, חיבור על האפיסטמולוגיה של הפסיכואנליזה" (1991), טען שלפסיכואנליזה אין בסיס ראייתי מספיק בגלל ההסתמכות הכמעט בלעדית שלה על נתונים קליניים, וטען שהפסיכואנליזה צריכה לקיים אינטראקציה עם מדעים אחרים כדי להימנע מלהפוך ללא רלוונטית. הוא פיתח עמדה זו עוד ב"מורשתו של פרויד בעידן הגלובלי" (2016), תוך התחשבות בהתפתחויות האחרונות במדעי המוח הקוגניטיביים ובפסיכולוגיה הקיומית העכשווית, וכן טען שהפסיכואנליזה צריכה לקחת בחשבון את השינויים החברתיים והתרבותיים העמוקים, חלקית בשל הגלובליזציה, שמעצבת את חייהם של המטופלים כיום, נושא שעליו כתב רבות בשנות ה-2000.
כביש 465
היסטוריה
הכביש החדש שהחל בקולה עבר דרך רנתיס, אל עאבוד, דיר ניזאם, אום צפא, ביר זית וג'יפנה והתחבר לכביש 60 הישן (היום כביש 466), בעין סיניא.
לאחר הקמת חלמיש נסלל ב-1978 על ידי הקרן הקיימת הקטע המחבר את מבנה משטרת נבי צלאח עם דיר ניזאם באורך 2.5 קילומטר על התואי ההיסטורי של גופנה אנטיפטריס.
קרלו שטרנגר
תרומתו לחקר הפסיכואנליזה
במהלך שנות ה-90 היה בעל קליניקה פרטית בתל אביב, בזמן שלימד באוניברסיטת תל אביב. בה ניסה לשלב מוטיבים פסיכואנליטיים ואקזיסטנציאליסטיים בעבודתו הקלינית. הוא הציג את נקודת המבט הפסיכואנליטית הקיומית שלו בספרו "אינדיבידואליות, הפרויקט הבלתי אפשרי" (1998). כמה מבקרים ראו בספר תרומה מרכזית לפסיכואנליזה, וטענו שנקודת המבט של שטרנגר על העצמי כישות מתהווה ולא ישות קיימת הייתה מהפכנית מבחינה פילוסופית וקלינית. אחרים התנגדו לגישתו הליברלית מאוד כלפי סטייה מינית וטענו שהכבוד שלו לסובייקטיביות של המטופל גרם לו לזלזל בחלק מהפתולוגיות של מטופליו.
בכתיבתו קיימת ביקורת על הקוד הפסיכואנליטי השמרני המנוגד לחוויית הקיום האותנטית: "את מקורות נטייתה של הפסיכואנאליזה להעריץ התנהגות שקולה והגיונית אפשר למצוא במוסר העבודה של המעמד הבינוני החדש שהתהווה במאה התשע עשרה... ועיסוק רב מדי בתאוות היה מציק למאמץ הזה. הפסיכואנאליזה ממהרת לסווג התנהגות שאינה תואמת את כללי ההתנהגות שלה, כמונעת בצורה רדופה וכפויה".
כביש 465
היסטוריה
בעקבות תקריות רבות במעבר בתוך ביר זית, נסלל בשנת 1986 כביש עוקף ביר זית שחיבר את כביש 465 מנקודה מצפון לביר זית ישירות עם כביש 466, דרך ואדי זייתון.
קרלו שטרנגר
תרומתו לחקר הפסיכואנליזה
הוא הסתייג מן הרעיון של נייטרליות מוחלטת של המטפל כלפי המטופל. "אני מאמין שבמקרים מסוימים נקיטת עמדה ברורה היא בעלת חשיבות טיפולית מכרעת. - -- דבקות באידאולוגיה אחת הופכת את החיים לקלים היותר עבור המטפל, אבל אינה משרתת את האינטרסים של אלה המבקשים עזרה נפשית".
כביש 465
היסטוריה
בעקבות הסכמי אוסלו, נסלל קטע חדש של כביש 60 מזרחית לכביש הישן, שחיבר את גבע בנימין עם ואדי חרמייה צפונית לעפרה. בהתאם לכך, הקטע של כביש 60 הישן שמחבר היום את כביש 466 לכביש 60 נחשב היום לחלק מכביש 465. בנוסף, בעקבות הסכמי אוסלו נסלל כביש עוקף עאבוד. קטע של כביש 446 מהחיבור עם כביש עוקף עאבוד עד צומת עופרים נושא במקביל את הסימון של כביש 446 וכביש 465. הקמת גדר ההפרדה הביאה לחסימת קטע הכביש הישן שעבר דרך עאבוד לכניסה לבית אריה.
קרלו שטרנגר
תרומתו לחקר הפסיכואנליזה
עם זאת נטען נגדו, על ידי הממסד הפסיכואנליטי בישראל שלמרות שהגדיר עצמו כפסיכואנליטיקאי, הוא לא ענה לאף אחד מהקריטריונים המקובלים למקצוע לא בהכשרתו ולא בטיפוליו.
כביש 465
היסטוריה
בתחילת האינתיפאדה השנייה היו בכביש מספר יחסית גבוה של פיגועי ירי. בתגובה לפיגועים צה"ל הקים מספר עמדות תצפית לאורך הכביש וביצע עבודות חישוף בשולי הכביש על מנת למנוע התקרבות לכביש בחסות הצמחייה הסמוכה לכביש.
קרלו שטרנגר
חקר הגלובליזציה והשפעתה הפסיכולוגית
משנת 2000 ואילך, שטרנגר חקר את השפעת הגלובליזציה על הזהות והגשמה העצמית. הוא כתב מספר מאמרים ושני ספרים בנושא, "העצמי כפרויקט עיצוב" והפחד מחוסר המשמעות "אני, פרויקט מיתוג: אינדיבידואליות ומשמעות בעידן הגלובלי". הוא הרצה בקביעות על גלובליזציה ואזרחות עולמית, וטען שחווית החיים של דור ה-X הייתה שונה מאוד מזו של הדור הקודם. הם כבר לא סובלים מאיסורים חונקים, אך עליהם להתמודד עם עולם משתנה תדיר ולחץ גדול להצליח.
העצמי הפך לניסוי אינסופי, וילידי דור ה-X ציפו שיהיו להם חיים מרהיבים, שבהם צריך לשלב הצלחה מקצועית עם ניסויים בתחומי המיניות, אורח החיים ועיצוב הגוף כמעט לפי רצונם. שטרנגר טען שאחת הבעיות של הדור הזה היא שהוא כבר לא הרגיש מושרש במסורות תרבותיות עמוקות, ובמקום זאת פנה לתרבות הפופולרית כדי לקבל הדרכה. המחקר של שטרנגר שילב מקרי מקרי בוחן עם פרשנויות שהגיעו ממגוון דיסציפלינות כמו פסיכואנליזה, פסיכולוגיה קיומית, סוציולוגיה וביקורת תרבות.
חלק מהמבקרים ראו בספר פרשנות חדשנית ומעוררת מחשבה לחוויה וזהות של דור שצמח לעולם השווקים העולמיים ורשתות התקשורת. אחרים חשבו ששטרנגר פלורליסט ופתוח מדי בגישתו הפרשנית ושהוא לא הציע פרספקטיבה תאורטית משולבת.