cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כידוד
את העיתון יזם וערך אלי זיו, ממייסדי העיר, שהיה גם איש עסקים וגם אחת מהדמויות הבולטות בתחום הספורט העירוני (כשחקן ומאמן כדורגל וכשחקן ומאמן טניס). אליו הצטרפה אשתו, רחל (רוחל'ה) זיו, ציירת, פסלת, מעצבת תלבושות ומעצבת תפאורות, וכיום אוצרת תערוכות. הגיליון הראשון יצא לאור בדצמבר 1966, תחת השם "מי ומה בערד". רק כעבור מספר גליונות הוחלט לקרוא לו על שמו של רכס כידוד, שעליו בנויה העיר (כידוד היא מילה מקראית יחידאית המופיעה בספר איוב, שמשמעותה: "ניצוץ"). העיצוב הגרפי של העיתונים הראשונים הוטל על המעצב הבאר שבעי, חזי מור, ורק כעבור מספר שנים, הפכה רוחל'ה למעצבת הבית.
ערד, שנוסדה ב-1962 כעיירת פיתוח, מרוחקת 45 ק"מ מבאר שבע. ערד של אותם הימים הייתה שונה בתכלית השינוי מערד של ימינו. בהיותה "העיר המתוכננת הראשונה בישראל", היא הציתה את דמיונם של רבים. עם זאת, בשל הריחוק הגאוגרפי מהמרכז ומיעוט האזכורים על ערד באמצעי התקשורת דאז (הרדיו והיומונים), היה "כידוד" המקור העיקרי למידע הדרוש לחיי הקהילה, הן בצד החדשותי והן בצד הפרסומי.
"כידוד" כלל ידיעות חדשותיות, הודעות של המועצה ומוסדות ציבור אחרים, מידע הכרחי לתושבים, וכמובן, מודעות פרסום של עסקים וארגונים שונים. בעיתון היו שלושה מדורים פופולריים במיוחד: רשימת הסרטים השבועית בקולנוע המקומי, מדור הספורט ומדור מכתבי הקוראים, "זה מרגיז אותי". בצד הפרסומי, הנהיג אלי זיו את השיטה "1+4" = פרסם ארבע מודעות וקבל את החמישית בחינם. הביטוי שהציג באופן המוחשי ביותר את תפקידו המרכזי של העיתון בחיי הקהילה העירונית היה: "בכידוד לא עוטפים דגים".
וכך כתב העיתונאי יאיר שטרן על "כידוד" ועל אלי זיו, בפברואר 1972, בעיתון מעריב: בשנות השישים והשבעים התפתחו בערד קהילה תוססת ושוחרת תרבות ופעילות עסקית שוקקת, ולעיתון "כידוד" היה חלק חשוב בכך. ב-1980, נחנך בעיר בית הקולנוע "אורון", שהיה הגדול בישראל (כמו קולנוע "שחף" בתל אביב), עם תפוסה של 750 מקומות. עם פתיחתו, נרכשו לא פחות מ-1,500 מנויים לסדרת התיאטרון השנתי של "תרבות לעם", שהביאה לעיר מדי שנה 6–8 הצגות תיאטרון של מיטב תיאטראות ישראל. פירוש הדבר, שכל הצגה הועלתה פעמיים.
בעלי העיתון היו מעורבים גם בפעילות התרבותית בעיר. כך, למשל, שימשו אלי זיו כמפיק ורחל זיו כמלבישה בהפקה מיוחדת של המחזמר "יוסף וכתונת הפסים המשגעת", ב-1981, בשיתוף פעולה בין התיאטרון "הקאמרי" ובין קבוצת תיאטרון ערד, תזמורת ערד ואנשי ערד. מטעם הקאמרי השתתפו באותה ההפקה ששי קשת, תיקי דיין ואלברט כהן. ההצגה עלתה 5 פעמים על במת "אורון" בערד ואחר כך גם בתיאטרון הקאמרי עצמו. ב-1973 וב-1978, שימשה רחל זיו אוצרת של תערוכת אמני ערד.
זו גם הסביבה התרבותית שבה צמחו עיתונאים ואנשי במה ותקשורת ישראלים מוכרים, כמו הבמאי דורון צברי, הסופר גבי ניצן, המשוררת טל ניצן, העיתונאי יובל קרני ורבים אחרים. אבי בלשניקוב, לשעבר יו"ר ערוץ 10, מנכ"ל משרד התקשורת ומנכ"ל הכנסת, היה עורך מדור הנוער ב"כידוד" בתקופת לימודיו בתיכון.
משה זרטל
משה (מְיֶיטֶק) זֶרטָל (זילברטל) (27 בפברואר 1909 – 12 במרץ 1993) היה ממנהיגי "השומר הצעיר" בוורשה ובארץ ישראל, מבקר ספרות, עיתונאי ועורך. איש קיבוץ עין שמר מעלייתו לארץ ועד מותו.
ביוגרפיה
זרטל נולד בשם מייטק (משה) זילברטל בשנת 1909 בעיר ורשה שבפולין. קיבל חינוך עברי וכללי, ולמד באוניברסיטת ורשה. משנת 1919 היה פעיל תנועת הנוער הציונית הסוציאליסטית "השומר הצעיר" בעירו. כתב בעיתוני התנועה ובעיתונות העברית והפולנית.
בשנת 1932 עלה לארץ ישראל והיה לחבר קיבוץ עין שמר. בעת מלחמת העולם השנייה התנדב לשורות הבריגדה היהודית. את יומנו ורשימותיו במלחמה פרסם בספר "דרכים ופגישות" (1947). מילא תפקידים מרכזיים בקיבוץ הארצי והיה מפעילי מפ"ם. בראשית שנות ה-50 כיהן כמזכיר קיבוץ עין שמר.
במקביל המשיך לפרסם ביקורת ספרות. עוד מימיו הראשונים של העיתון "על המשמר" היה ממשתתפיו הקבועים.
זרטל נפטר בקיבוצו בשנת 1993.
בנו אדם זרטל היה ארכאולוג, פרופסור לארכאולוגיה של ארץ ישראל והמזרח הקדום באוניברסיטת חיפה (בנו של אדם, אמרי זרטל, הוא מעצב גרפי ומעצב עטיפות ספרים בעל שם). בתו עדית זרטל (נולדה ב-1945) היא היסטוריונית החוקרת את השואה, הציונות ומדינת ישראל, מרצה בכירה להיסטוריה בבית הספר לממשל שבמרכז הבינתחומי הרצליה וכן עיתונאית לשעבר.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
בית עיריית רמת גן
בית עיריית רמת גן הוא מקום מושבה הקבוע של עיריית רמת גן, הממוקם בכיכר רמב"ם (רחוב ביאליק 35). הבניין תוכנן בידי מהנדס העיר, רפאל מגידו ונבנה בשנים 1941–1942. מאז נבנה, העירייה התרחבה משמעותית במחלקות ואגפים, ובהתאם נבנו תוספות רבות לבניין המקורי, ומשאלו הפסיקו לתת מענה, נבנו בניינים נוספים המשרתים את צורכי העירייה.
מבנים קודמים
עיריית רמת גן עברה מספר מקומות לאורך השנים הראשונות להקמת היישוב. בתחילה, שכנה העירייה בצריף באזור צומת עלית. לאחר מכן, עברה העירייה לאזור גן יהודה, למבנה שכלל גם בית כנסת וכיתות לימוד. מבנה זה חרב בחורף של שנת 1924, והעירייה הועתקה לבית ברחוב לאן. בשנת 1926, לאחר בחירתו של קריניצי לראשות המועצה, עברה המועצה לבית ברחוב ביאליק 55. בשנת 1935, התמקמה העירייה בביתו של ד"ר כהן, רופא היישוב, בכתובת ביאליק 51. בתקופה זו הוקצה תקציב לתכנון והקמת מושב קבע למשרדי העירייה, וזה הוקם לבסוף בשנת 1942, בכתובתו הנוכחית.
מבנה המרפאה
מבנה המרפאה הוא מבנה נוסף השוכן בירכתי המגרש של בית העירייה. מבנה זה הוקם בשנת 1932, בסגנון הבינלאומי, ושימש כמרפאה של המועצה, בתמיכת ארגון "הדסה". המבנה הוסב לשימוש העירייה, והורחב בשנת 1987 בתכנון האדריכל משה סלטון. המבנה מאכלס כיום את מחלקת המחשוב של העירייה.
המבנה הנוכחי
בית העירייה תוכנן והוקם על ידי האדריכל רפאל מגידו, בכהונתו כמהנדס העיר רמת גן, בתקופת המנדט הבריטי. המבנה המקורי תוכנן בסגנון הבינלאומי, כמבנה בצורת ר', בעל 2 קומות. מבנה זה היה קטן מדי עבור צורכיה של העיר המתפתחת במהירות, ונבנו לו תוספות רבות לאורך השנים.
כיום, המבנה מאכלס מספר מצומצם בלבד של מחלקות העירייה, הפרוסות במבנים שונים במרכז רמת-גן.
המבנה
המבנה המקורי נבנה כמבנה בן 2 קומות, המתוכנן בצורת ר', ומורכב משני אגפים המאונכים זה לזה, בגבהים שונים.
סגנון
המבנה תוכנן בסגנון הכולל מאפיינים של הסגנון הבינלאומי המוקדם והמאוחר כאחד, כפי שהוגדרו על ידי תוכניות השימור של עיריית תל אביב. סגנון זה כולל מאפיינים ייחודיים הנובעים מהפגשתם של מאפייני הזרם המודרניסטי עם הצרכים הייחודיים העולים בתכנון בארץ-ישראל. מאפייני סגנון זה כוללים שימוש במסה פיסולית, גג שטוח, מרפסות זיזיות, שימוש נרחב בטיח, נטייה לאופקיות, ומנגד שימוש במסות מלבניות. סגנונות אלו מושפעים מעבודתיהם של האדריכלים לה קורבוזייה, אריך מנדלסון, ואחרים.
תוספות מאוחרות
המבנה במצבו הנוכחי עבר שינויים רבים מאז הקמתו, שנועדו לענות על צורכיה של העיר המתפתחת. למבנה נוספו אגף ושתי קומות, ובנוסף, גג רעפים, בסדרה של תוספות שראשיתן בשנת 1943. כיום, למבנה תוכנית בצורת T והוא מתפרס על שטח של 480 מ"ר.
האדריכל
המתכנן, רפאל מגידו, הוא אדריכל יליד אודסה, ובנו של מתכנן העיר והאדריכל הידוע יהודה מגידוביץ'. האדריכל קיבל מאביו נחלה בעיר, והשתקע בה בתפקיד מתכנן העיר, בו כיהן בשנים 1937–1950. כחלק מתפקידו כאדריכל ומתכנן העיר, תכנן מגידו את בית העירייה.
פיתוח השטח
פיתוח השטח בו ניצב המבנה כולל גן פסלים, ושעון פרחים גדול, שהפך לאחד מסימני ההיכר של המבנה. המבנה ניצב על מגרש משופע, בעל הפרשי גובה משמעותיים. שיפוע המגרש יורד לכיוון "העמק" - סביבת הרחובות ביאליק והרצל.
שכונת החשמונאים
שכונת החשמונאים היא שכונה ותיקה ברמת גן, הממוקמת באזור לב העיר. השכונה מופיעה בתוכניתו המקורית של ריכרד קאופמן, תוכנית בניין "עיר גנים" (שמה המקורי של רמת גן). היא ממוקמת על הגבעה המערבית של העיר, הר שאול, ונקראת על שם רחוב החשמונאים החוצה אותה. השכונה תחומה ברחובות ביאליק, ז'בוטינסקי, לאן, וגובלת בעיר גבעתיים.
כיכר רמב"ם
כיכר רמב"ם, הידועה גם בכינוי כיכר "אורדע", היא הכיכר הממלכתית של העיר רמת גן. הכיכר מופיעה בתכנון העירוני של ריכרד קאופמן ל"עיר גנים", ומהווה את הצומת המרכזית של לב רמת גן, בו נפגשים הרחובות ביאליק, הרצל, והרא"ה. כיכר רמב"ם היא אזור הכולל מספר גדול של מבני ציבור ותיקים, בהם בית הכנסת, בית האזרח, קולנוע אורדע (אינו פעיל), ובית העירייה.
סטפאנו פיולי
סטפאנו פיולי (נולד ב-20 באוקטובר 1965 בפארמה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הבלם, וכיום מאמן מילאן.
פיולי החל את הקריירה בפארמה, ושיחק בין היתר ביובנטוס, עמה זכה באליפות איטליה ובגביע אירופה לאלופות, ובפיורנטינה בה שיחק לאורך שש עונות.
לאחר פרישתו החל בקריירת אימון, והוביל מספר קבוצות באיטליה, בהן קבוצת נעוריו פארמה, לאציו ואינטר מילאנו ומילאן.
קריירת משחק
פיולי החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של פארמה, המועדון מעיר הולדתו אשר עליו הצהיר כי אהד מילדותו. בעונת החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחקה אז בליגה השלישית. בעונת הבכורה רשם פיולי עשר הופעות, ועונה לאחר מכן כבר היה לשחקן מרכזי במועדון, עם שער ליגה אחד ב-32 הופעות, כאשר פארמה סיימה במקום הראשון בטבלה והעפילה לסרייה ב'.
לקראת עונת 1984/1985 חתם פיולי באלופת איטליה המכהנת, יובנטוס של המאמן ג'ובאני טרפטוני. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-22 באוגוסט 1984, כאשר יובנטוס הביסה את פלרמו 6-0 במסגרת הקופה איטליה. בעונת הבכורה שלו ערך פיולי, שהגיע לקבוצה על תקן הבטחה צעירה בגיל 19 בלבד, 24 הופעות בכל המסגרות. הוא רשם שלוש הופעות במסגרת גביע אירופה לאלופות, אך לא שותף במשחק הגמר בו גברה יובנטוס 0–1 על ליברפול בדרך לזכייה בגביע.
פיולי שמר על כמות דומה של הופעות גם בעונת 1985/1986, שהסתיימה בזכייתה של יובנטוס באליפות איטליה. במהלך אותה העונה השתתפה יובנטוס, כאלופת אירופה המכהנת, במשחק הגביע הביניבשתי מול ארחנטינוס ג'וניורס. פיולי עלה כמחליף לאחר כ-64 דקות במקומו של גאטאנו שיראה, כאשר יובנטוס המשיכה לניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין ולזכייה בתואר.
בעונתו השלישית בקבוצה, תחת המאמן החדש רינו מרקזי, התקשה פיולי לעמוד בציפיות, ולא זכה לדקות משחק רבות. יובנטוס סיימה את העונה כסגנית האלופה וללא תואר, בעוד פיולי רשם 11 הופעות בלבד בכל המסגרות, מתוכן רק שבע הופעות ליגה. בתום העונה סיים את דרכו ביובנטוס לאחר שלוש עונות, בהן צבר 57 הופעות בכל המסגרות (35 מתוכן בליגה) וכבש שער בודד. לקראת עונת 1987/1988 עבר פיולי להלאס ורונה, במדיה שיחק שתי עונות בליגה הבכירה ורשם 42 הופעות ליגה.
לקראת עונת 1989/1990 עבר פיולי לתחנה המשמעותית ביותר בקריירת המשחק שלו, פיורנטינה. כבר בעונת הבכורה שלו במועדון סייע פיולי לפיורנטינה להעפיל לגמר גביע אופ"א. בין היתר כבש פנדל בדו-קרב בעיטות הכרעה מול אתלטיקו מדריד כבר בסיבוב הראשון, ובסך הכול ערך עשר הופעות באירופה באותה העונה, וזאת על אף שלא שותף בצמד משחקי הגמר מול קבוצתו לשעבר יובנטוס. בנוסף ערך פיולי 26 הופעות ליגה, במהלכם כבש את שערו היחיד בסרייה א' בקריירה.
במשך שלוש עונותיו הראשונות של פיולי בקבוצה, התקשתה פיורנטינה להתברג בחלק העליון, וסיימה את שלוש העונות במקום ה-12 בטבלה. בעונת 1992/1993 פתחה הקבוצה היטב את הליגה, אך בעקבות סדרת החלטות מקצועיות כושלות, שכללו שלושה חילופי מאמנים, ירדה הקבוצה לסרייה ב' בתום העונה. פיולי, שרשם 31 הופעות ליגה בעונת הירידה, הוסיף כמות זהה של הופעות גם בסרייה ב' וסייע לפיורנטינה לשוב באופן מיידי לסרייה א' מהמקום הראשון בטבלה. עונתו השישית והאחרונה של פיולי בקבוצה הייתה עונת 1994/1995 בסרייה א', תחת המאמן קלאודיו ראניירי, שהסתיימה עם 24 הופעות ליגה ובמקום העשירי בטבלה.
לקראת עונת 1995/1996 עבר פיולי לפדובה, אך היה מושבת לאורך רוב שלבי העונה, רשם הופעת ליגה אחת וירד עם קבוצתו לליגת המשנה. פיולי פתח את העונה הבאה בקבוצה ורשם שלוש הופעות ליגה בשלושת חודשיה הראשונים של העונה, אך אז שוחרר מהמועדון ועבר לפיסטוייזה מהליגה השלישית, במדיה הוסיף 14 הופעות ליגה ושער אחד.
בעונת עבר לפיורנצואולה, אף היא מהליגה השלישית, שם שיתף פעולה בין היתר עם לוקה טוני הצעיר. פיולי רשם 21 הופעות ליגה באותה העונה, אך קבוצתו נשרה לליגה הרביעית. את הקריירה סיים פיולי לאחר עונת פרישה במדי קולורנו מהליגה השישית, הליגה החובבנית מאזור אמיליה-רומאניה בו נולד, שם שיתף פעולה עם אחיו לאונרדו, ועמה זכה בגביע האקסלנצה. בתום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 34.
קריירת אימון
פיולי החל את דרכו כמאמן ב-1999, עם פרישתו ממשחק פעיל, עת התמנה לתפקיד מאמן מחלקת הנוער עד גיל 17 של בולוניה. בעונת הביא אותה לזכייה באליפות איטליה עד גיל 17, על חשבונה של רומא. בעקבות הזכייה באליפות קודם לתפקיד מאמן קבוצת הנוער, ובתום עונה אחת עבר לאמן את קבוצת הנוער של קייבו ורונה, שם אימן עונה אחת גם כן.
ביוני 2003 זכה להזדמנות ראשונה בקבוצה בוגרת, כאשר התמנה לתפקיד מאמן סלרניטנה. הקבוצה ירדה עונה קודם לכן לליגה השלישית מהמקום האחרון, אך הוחזרה לליגת המשנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית בעקבות פרשה משפטית שהביאה לביטול הירידות ולפתיחת הליגה עם 24 קבוצות, במקום עשרים. כך, זכה פיולי בהזדמנות לאמן בליגת המשנה, והוביל את סלרניטנה למקום ה-17 ולהישארות בליגה.
לאחר עונה אחת עבר פיולי לאמן את מודנה, אף היא מליגת המשנה. בעונתו הראשונה על הקווים של מודנה, הוביל פיולי את הקבוצה למקום השביעי, מרחק נקודה בלבד מהמקום החמישי המוביל לפלייאוף ההעפלה, וזאת לאחר שקבוצתו החלה את הקבוצה בעונש של הפחתת נקודה ממאזנה. עונה לאחר מכן, לאחר פתיחת עונה טובה, נקלעה מודנה לתקופה קשה וצברה ניצחון בודד ב-13 משחקים, מה שהוביל לפיטוריו של פיולי בינואר 2006. לאחר שהקבוצה הפסידה תחת מאמנה החדש בשלושת משחקיו הראשונים בתפקיד, הוחזר פיולי לתפקידו כמאמן, והוביל את מודנה למקום החמישי בטבלה ולפלייאוף ההעפלה לסרייה א'. בחצי גמר הפלייאוף נפרדה מודנה פעמיים בשוויון מול מנטובה, שהעפילה על חשבונה בזכות מיקום ליגה גבוה יותר בעונה הסדירה. בתום העונה סיים פיולי את תפקידו בקבוצה.
לקראת עונת 2006/2007, קיבל פיולי הזדמנות ראשונה לאמן בסרייה א', כשהתמנה לתפקיד מאמן פארמה. הקבוצה רשמה הצלחה באירופה, כאשר הדיחה את רובין קאזאן והעפילה לשלב הבתים, שם סיימה במקום הראשון בטבלת הבית. לעומת זאת, בליגה האיטלקית פתחה פארמה את העונה ברצף שלילי, והשיגה ניצחון ראשון רק במחזור השביעי. הקדנציה הקצרה של פיולי הסתיימה בפיטוריו ב-12 בפברואר 2007, כאשר הקבוצה ממוקמת במקום הלפני אחרון בטבלת הליגה וצוברת שלושה ניצחונות בלבד ב-22 מחזורים, ובהחלפתו בקלאודיו ראניירי.
ב-11 בספטמבר 2007 חזר פיולי לאמן בליגת המשנה, כאשר התמנה לתפקיד מאמן גרוסטו, לאחר שהפסידה בשלושת מחזורי הפתיחה. פיולי הוביל את הקבוצה למקום ה-13 בתום העונה, מיקום נוח במרכז הטבלה והרחק ממאבקי הירידה. ב-11 ביוני 2008, לקראת עונת, עבר פיולי לאמן את פיאצ'נצה בליגת המשנה. הוא הצליח להוביל את הקבוצה למקום העשירי, הרחק ממאבקי הירידה וחמישה מקומות מעל מיקום הליגה שלה בעונה הקודמת, אך עזב בתום העונה לאחר חילוקי דעות עם הנהלת הקבוצה בנוגע לתוכניות המקצועיות של המועדון.
פיולי המשיך לאמן בליגה השנייה כאשר ב-12 ביוני 2009, לקראת עונת, התמנה לתפקיד מאמן ססואולו. פיולי הוביל את ססואולו לעונה המוצלחת ביותר בתולדותיה עד אז, כאשר הוביל אותה למקום הרביעי בטבלה. ססואולו הודחה בחצי גמר פלייאוף ההעפלה מול טורינו. לקראת עונת 2010/2011, בתום עונה אחת בססואולו, חזר פיולי לאמן בליגה הבכירה כשהתמנה לתפקיד מאמן קייבו ורונה. פיולי הוביל את קייבו למקום ה-11, הרחק ממאבקי הירידה, כאשר הגנת הקבוצה הייתה הרביעית בטיבה בסרייה א' באותה העונה. בתום העונה עבר לאמן את פלרמו, עמה הודח בסיבוב המוקדמות השלישי של הליגה האירופית מול תון. משחקים אלו היו היחידים של פיולי בתפקיד, לאחר שפוטר מתפקידו ב-31 באוגוסט 2011, טרם פתיחת העונה.
באוקטובר 2011, חמישה מחזורים לאחר פתיחת עונת 2011/2012 בסרייה א', התמנה פיולי לתפקיד מאמן בולוניה, שצברה נקודה אחת בלבד בחמשת המחזורים הראשונים. בעונת הבכורה שלו הוביל את בולוניה למקום התשיעי בטבלה, ועונה לאחר מכן שוב השאיר את הקבוצה בליגה כאשר הוביל אותה למקום ה-13, חמישה מקומות ו-12 נקודות מעל הקו האדום. ב-8 בינואר 2014, לאחר חצי עונה וכאשר הקבוצה נאבקת בתחתית, פוטר פיולי לאחר כשנתיים וחצי בתפקיד. בולוניה סיימה את העונה במקום ה-19 וירדה לליגת המשנה.
ב-12 ביוני 2014, לקראת עונת 2014/2015, התמנה פיולי לתפקיד מאמן לאציו, בחוזה לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת אם הקבוצה תסיים במקום המוביל למפעלים האירופיים. פיולי עמד היטב במשימה והוביל את לאציו למקום השלישי בטבלה, מרחק נקודה בלבד מהיריבה העירונית רומא שסיימה במקום השני. מיקום הליגה הבטיח ללאציו השתתפות במוקדמות ליגת האלופות לראשונה מזה שמונה שנים. כמו כן, הוביל פיולי את לאציו לגמר הקופה איטליה, לאחר שקבוצתו הדיחה בדרך את טורינו, מילאן ונאפולי. בגמר מול יובנטוס הובילה לאציו 0–1 כבר בדקה הרביעית, אך איבדה את היתרון תוך שבע דקות, וספגה שער נוסף בהארכה שמנע מפיולי תואר ראשון בקריירת האימון. פיולי חידש את חוזהו לעונה נוספת במועדון, אך לאציו התקשתה לשחזר את ההצלחה מהעונה החולפת. לאחר שהפסידה את הסופר קאפ האיטלקי ליובנטוס והודחה בפלייאוף ההעפלה לליגת האלופות על ידי באייר לברקוזן, התקשתה לאציו להתברג בצמרת. ב-3 באפריל 2016, בעקבות התבוסה 1–4 במשחק הדרבי של רומא במחזור ה-31, פוטר פיולי מתפקידו לאחר פחות משתי עונות.
בנובמבר 2016 התמנה פיולי לתפקיד מאמן אינטר מילאנו לאחר פתיחת עונה חלשה תחת פרנק דה בור. במשחקו הראשון כמאמן הקבוצה נפרדה הקבוצה בשוויון 2-2 עם מילאן במסגרת הדרבי של מילאנו. לאחר תקופה קצרה של הסתגלות, הוביל פיולי את אינטר לרצף מרשים של תשעה ניצחונות רצופים (ליגה וגביע). עם זאת, סבלה הקבוצה ממאזן חלש מול הקבוצות הבכירות (יובנטוס, מילאן ונאפולי), ובין המחזורים 29 ל-35 צברה שתי נקודות בלבד ורשמה חמישה הפסדים, מה שהוביל לפיטוריו של פיולי ב-9 במאי 2017, חצי שנה בלבד לאחר מינויו. את העונה סיימה אינטר במקום השביעי.
ב-6 ביוני 2017 התמנה פיולי לתפקיד מאמן פיורנטינה במקומו של פאולו סוזה. בעונת הבכורה שלו כמאמן הקבוצה הוביל פיולי את פיורנטינה למקום השמיני, הישג זהה לזה של קודמו בתפקיד. ב-9 באפריל 2019 התפטר מתפקידו.
ב-9 באוקטובר 2019 מונה פיולי למאמן מילאן. ב-21 ביולי 2020 חתם על חוזה חדש עם מילאן לשנתיים.
בעונת 2020/2021 תחת שרביטו של פיולי סיימה מילאן במקום השני ושבה לליגת האלופות לאחר עשור שלא השתתפה במפעל.
לאחר שעונה קודם לכן איבדה את האליפות במחזורים האחרונים, זכתה מילאן באליפות בעונת 2021/2022 בפעם ה-19 בתולדותיה והראשונה מאז עונת 2010/2011 כשהיא מקדימה את היריבה העירונית אינטר מילאנו ב-2 נקודות. בליגת האלופות איכזבה הקבוצה וסיימה במקום האחרון בבית אחד עם פורטו, ליברפול ואתלטיקו מדריד.
כשחקן
יובנטוס
דמיטרי פרפיונוב
דמיטרי ולדימירוביץ' פרפיונוב או דמיטרו וולודימירוביץ' פרפיונוב (באוקראינית: Дмитро Володимирович Парфьонов, ברוסית: Дмитрий Владимирович Парфёнов נולד ב-11 בספטמבר 1974) הוא כדורגלן עבר ומאמן אוקראיני-רוסי.
כשחקן
ברוסיה הוא שיחק במדי ספרטק מוסקבה, עימה זכה ארבע פעמים רצופות באליפות רוסיה (בשנים 1998—2001) וזכה בגביע הרוסי בעונת 1997/98). הוא שיחק כקשר אחורי, אך לאחר פציעה שספג בשנת 2002, חלה נסיגה בקריירת המשחק שלו. בשנת 2005 עזב את ספרטק, ועבר לשחק במועדונים קטנים יותר, בהם, דינמו מוסקבה, חימקי, ארסנל קייב וסאטורן. הוא סיים את קריירת המשחק שלו במדי ארסנל טולה בעונת 2012, כאשר הקבוצה התמודדה בליגת הכדורגל החובבנית.
הוא הופיע במדי 18 פעם בשנים 1996—2004.
כמאמן
הוא הסב את תשומת לבם של מנהלי קבוצת טוסנו ממחוז לנינגרד והוא מונה למאמן קבוצת הכדורגל טוסנו בשנת 2015, איתה זכה בגביע הלאומי והוביל את הקבוצה לזכייה בגביע הרוסי בכדורגל ולהעפלה לליגת העל הרוסית בכדורגל, מה שסייע לו בהמשך להתמנות למאמן בקבוצת אורל, איתה העפיל לגמר הגביע הרוסי בכדורגל שנה לאחר שזכה בטורניר עם טוסנו ובכך העפיל לגמר הגביע פעם שנייה ברציפות. בעונת 2019/2020 התפטר משלא הצליח לשחזר את ההישג.
העשור השני של המאה ה-16
העשור השני של המאה ה-16 הוא העשור שהחל ב-1 בינואר 1510 והסתיים ב-31 בדצמבר 1519.
אברהם גנצוויך
אברהם גנצוויך (בפולנית: Abraham Gancwajch; 1902 – 1943) היה יהודי שפעל כמשתף פעולה עם הנאצים וסוכן הגסטפו בגטו ורשה. הנהיג קבוצת משתפי פעולה שנקראה "ה-13", שכונתה על ידי תושבי הגטו "הגסטפו היהודי" ועסקה בעסקי הברחות ושוק שחור תחת חסות השלטונות הנאצים.
ראשית דרכו
אברהם גנצוויך נולד בשנת 1902 בעיר צ'נסטוחובה בדרום פולין. בצעירותו היה לעיתונאי בעיר לודז' והיה פעיל בתנועת "השומר הצעיר". לאחר מכן עבר לווינה בירת אוסטריה ושימש בה ככתב השבועון Gerechtigkeit (צדק) שבעריכת אירנה הרנד, שהייתה פעילה למען זכויות האדם ונגד האנטישמיות ומי שתוכר לימים כחסידת אומות העולם. בשנת 1938, לאחר האנשלוס (סיפוחה של אוסטריה לגרמניה הנאצית), חזר גנצוויך ללודז' בה הוציא לאור מגזין בשם Wolność (חופש) שנפוץ בקרב הקוראים היהודים.
בתקופת השואה
ב-1 בספטמבר 1939 פרצה מלחמת העולם השנייה עם פלישת גרמניה הנאצית לפולין ופולין נכבשה תוך חודש. כאשר לודז' נכבשה על ידי הנאצים נאסרו כל אנשי מערכת המגזין. גנצוויך לא נעצר והגיע לוורשה כפליט מלודז'.
גנצווייך שאף להחליף את אדם צ'רניאקוב בתפקיד יושב ראש היודנראט ולהשתלט על כמה מתחומי אחריותו של היודנראט. באמצעות קשריו עם האס אס הצליח לקבל שליטה על כמה ממוסדות הגטו ולנהל יותר ממאה בניני דירות. אנשיו יכלו לצאת באופן חופשי מן הגטו אל הצד הארי של ורשה והיו אף פטורים מלשאת על זרועם את הסרט עם המגן דוד. במציאות הדלה של חיי הגטו הם חיו יחסית בתנאי פאר וצברו בסחיטה סכומי כסף נכבדים. התועלת שהביאו לנאצים התבטאה באיסוף מידע והלשנה. כדי לשוות לפעילותו צביון חברתי לכאורה יזם גנצווייך פעילויות תרבות, תמך כספית ברבנים ובאישי ציבור וארגן מוסד לעזרה ראשונה בגטו.
למרות מאמציו של גנצוויך התייחסו מרבית תושבי הגטו בשלילה לארגונו, ראו בו גוף מסוכן וחששו מפני כל מגע איתו. אדם צ'רניאקוב תיאר אותו ביומנו כיצור בזוי ומכוער.
במרוצת הזמן הקימו הנאצים גוף נוסף של משתפי פעולה יהודים שנקרא "הלפיד" בפולנית: Żagiew, שגם בראש העמידו את גנצוויך. מטרתו של הגוף הייתה לחדור לארגוני המחתרת היהודיים ולחשוף את קשריהם עם המחתרת הפולנית.
סופו
המשך גורלו לא נודע. לפי אחד המקורות הוא כנראה נרצח יחד עם אשתו ובנו בראשית שנת 1943.
סמוך על סול
סמוך על סול (באנגלית: Better Call Saul; בתרגום מילולי לעברית: מוטב שתתקשרו לסול) היא סדרת דרמה אמריקאית מאת וינס גיליגאן ופיטר גולד. הסדרה בת שש עונות ששודרו בשנים 2015–2022 והיא מהווה פריקוול ל"שובר שורות".
Christ unser Herr zum Jordan kam, רי"ב 7
Christ unser Herr zum Jordan kam (בגרמנית: "בבוא אדוננו, הנוצרי אל הירדן"), רי"ב 7, היא קנטטה דתית שהולחנה על ידי יוהאן סבסטיאן באך בשנת 1724, ובוצעה לראשונה ב-24 ביוני 1724.
סמוך על סול
הסדרה מתמקדת בדמותו של עורך דין מאלבקרקי, סול גודמן, ששמו המקורי הוא ג'ימי מק'גיל, עורך דין צנוע הנאבק על הישרדותו הפיזית והכלכלית. הסדרה עוקבת אחר התהליך שעובר ג'ימי מק'גיל עד הפיכתו לסול גודמן, כשהוא מוקף בגלריית דמויות המייצגות את הצדדים הלגיטימיים והפחות לגיטימיים של החוק. הסדרה מתמקדת גם במייק ארמנטראוט, שוטר לשעבר בגמלאות השולח יד לעיתים בעסקים הקשורים למאפיה. ברצף הזמן הטלוויזיוני, עלילת הסדרה מתרחשת כ-6 שנים לפני תחילת העלילה של סדרת האם: "שובר שורות".
Christ unser Herr zum Jordan kam, רי"ב 7
היסטוריה
באך הלחין הקנטטה הכוראלית עבור יום הקדוש יוחנן, קנטטות נוספות שהולחנו עבור מועד זה הן הקנטטה מהשנה הקודמת (1723), רי"ב 167 וקנטטה רי"ב 30 שהולחנה בעשור הבא, כמו כן קיים תיעוד של יצירות פרי עטם של מלחינים אחרים שביצע באך במועד זה בשנים שונות. הקנטטה היא השלישית במחזור הקנטטות השני, הכולל את הקנטטות שהולחנו עבור ימי ראשון ה-11 וה-18 ביוני באותה השנה, רי"ב 20 ורי"ב 2 בהתאמה. כמו קנטטות רבות במחזור זה, גם רי"ב 7 נכתבה על בסיס המנונים שנכתבו ב-1541 ופורסמו ב-1543 על ידי לותר – הכוראל הפותח והמסיים, כשיתר פרקי היצירה נכתבו ברוח אותם כוראלים, פרי עטו של משורר אנונימי בן זמנו של באך. המנונים אלה נכתבו בהשראת נבואת ישעיהו מפרק מ' פס' א'-ה' (המוכרת בעיקר מהלחנת פסוקיה במשיח) ומתיאורי לידת יוחנן והבנדיקטוס בפרק הפתיחה של הבשורה על-פי לוקאס. כמו כן באותם שני הכוראלים באך עושה שימוש (כמקובל ביצירות רבות אחרות שלו) במלודיות המקובלות לאותם המנונים בכנסייה.
סמוך על סול
הסדרה החלה בארצות הברית את שידוריה ב-8 בפברואר 2015 בערוץ "AMC". הסדרה חודשה לעונה רביעית, שעלתה לשידור ב-6 באוגוסט 2018. בסוף יולי 2018 נוספה לסדרה גם עונה חמישית, שעלתה לשידור ב-23 בפברואר 2020. ב-16 בינואר 2020 פורסם כי לסדרה תתוסף גם עונה שישית ואחרונה, בת 13 פרקים. עונה זו יועדה תחילה לשידור ב-2021, אך הפקתה התעכבה בגלל מגפת הקורונה. צילומי העונה הזו החלו במרץ 2021 והסתיימו בפברואר 2022. העונה שודרה בשני חלקים כאשר שבעת הפרקים הראשונים שודרו החל מ-18 באפריל 2022, ושידור ששת הפרקים הנותרים החל ב-11 ביולי 2022. פרק סיום הסדרה שודר ב-15 באוגוסט 2022.
בישראל משודרת הסדרה בערוץ "HOT HBO" של HOT, "yes Oh" של yes, בשירות ה-VOD של סלקום tv, ובנטפליקס.
עונה ראשונה
בשנות ה-90 פעל ג'יימס "ג'ימי" מקגיל כעבריין הונאות קטן בסיסרו, אילינוי, יחד עם חברו מרקו. לאחר שנאשם בהתערטלות בציבור, ג'ימי ביקש סיוע משפטי מאחיו, עורך הדין צ'אק מקגיל. צ'אק הבטיח לעזור לו, בתנאי שיחזור למוטב ויעבור לגור לידו באלבקרקי. ג'ימי מסכים, מזוכה במשפט, ומתחיל לעבוד בחדר הדואר של משרד עורכי הדין של אחיו צ'אק: "המלין, המלין ומקגיל" ("HHM"). במקביל לעבודתו מתחיל ג'ימי לימודי משפטים בהתכתבות באוניברסיטת סמואה האמריקנית, ולימים - מוסמך כעורך דין. ג'ימי מבקש להתקדם ב-HHM ולהתמנות לעורך דין, אך צ'אק מורה בסתר לשותפו הווארד המלין להתנגד לבקשת אחיו.
מייק ארמנטראוט, קצין משטרה לשעבר במשטרת פילדלפיה, מגלה שבנו השוטר - מאטי, נרצח על ידי שניים מחבריו השוטרים כדי להשתיקו, פן יעיד על שחיתותם. מייק מחסל את שניהם כנקמה, מעלים את הראיות, מתפטר מהמשטרה ועובר להתגורר בניו מקסיקו בעקבות סטייסי, אלמנת בנו, ובתה קיילי.
ב-2002, כשש שנים לפני אירועי הסדרה "שובר שורות", ג'ימי חי ועובד כעורך דין קטן המתנהל מתוך מחסן אחורי זעיר של סלון לטיפול בציפורניים. צ'אק לוקה בתסמונת של רגישות לקרינה, ספק פיזיולוגית ספק פסיכולוגית, ומרותק לביתו. מייק עובד כשומר בחניון בית המשפט המחוזי.
ג'ימי מבקש לייצג את בני הזוג קטלמן בתיק מעילה, אך הם מסרבים ושוכרים את HHM. ג'ימי חובר לשני גולשי סקייטבורד שמזייפים תאונות מדומות, ויוצר תוכנית הונאה שתגרום לזוג קטלמן לשכור את שירותיו. התוכנית נכשלת וג'ימי מסתבך עם ברון הסמים טוקו סלמנקה ועוזרו נאצ'ו. ג'ימי משכנע את טוקו לחוס על חייהם ולהסתפק בעונש "קל" של שבירת רגלי שני הגולשים.
נאצ'ו מספר לג'ימי על כוונתו לשדוד את הכסף שגנבו הקטלמנים. ג'ימי מזהיר את הקטלמנים בעילום שם, והם נעלמים. נאצ'ו נעצר בחשד לחטיפת הקטלמנים. ג'ימי מוצא את הקטלמנים ביער עם כספם והם משחדים אותו כדי שלא יסגירם למשטרה.
ג'ימי מפרסם את שרותיו בשלט חוצות הדומה למודעות הפרסום של חברת HHM, אך מאולץ להסיר את הפרסום. ג'ימי מביים תקרית מצולמת בה העובד המסיר את מודעתו נופל והוא נחלץ לעזרתו. המקרה המזויף מסוקר בתקשורת המקומית, והפרסום מביא לג'ימי לקוחות. הוא נכנס לתחום הייעוץ המשפטי למבוגרים ומתחיל לפתח עסקים בבתי אבות.
מייק מחפש דרכים להרוויח יותר כסף כדי לסייע כלכלית לכלתו סטייסי ובתה קיילי. הוא מועסק כשומר ראש לפרייס בעסקת מכירת גלולות שגנב מהספקים.
ג'ימי מציע לקים לעזוב את HHM ולהצטרף אליו, אך היא מסרבת. הקטלמנים עוזבים את HHM לאחר שלא קיבלו עסקת טיעון שתשאיר את קרייג מחוץ לכלא, והם פונים לבסוף לג'ימי. הוא מסרב, מחזיר להם את הכסף שנתנו לו ומשכנע אותם לחזור ל-HHM ולקבל את עסקת הטיעון.
ג'ימי מגלה כי אחת מלקוחותיו בבית האבות "Sandpiper" מנוצלת על ידי המוסד, הגובה מהשוהים בו כספים רבים שלא כחוק. הוא פונה לצ'אק ויחד הם בונים את התיק המשפטי נגד בית האבות. צ'אק מבין שהתיק הכבד ידרוש השקעת משאבים רבים ומציע להעבירו לחברת HHM תמורת אחוזים מדמי התביעה. ג'ימי מנסה להתקבל, במקביל, כעו"ד בחב' HHM. הווארד מתנגד ובהמשך מסתבר לג'ימי כי אחיו צ'אק הוא שפעל מאחורי הקלעים לחסום את קבלתו ל-HHM.
ג'ימי מסדיר עם הווארד את הטיפול בצ'אק וחוזר לשיקגו. הוא פוגש את חברו/שותפו להונאות בעבר מרקו, והשניים חוזרים לסורם במשך כשבוע, עד שמרקו נפטר מהתקף לב. ג'ימי מקבל הצעת עבודה ממשרד עורכי דין בניו מקסיקו. הוא רומז למייק על כוונתו לשוב ולפעול כעבריין.
Christ unser Herr zum Jordan kam, רי"ב 7
מוזיקה
כמו ליצירות רבות של באך, ישנן מספר גרסאות ביצוע ככל הנראה על פי המלחין עצמו, שנהג לעבד את יצירותיו בביצועים חוזרים. רי"ב 7 נכתבה לעילא לא רק במבנה הפנימי של כל פרק, המאפיין את יצירתו של באך, אלא גם בשלמות היצירה בכללותה. ניתן להבחין כי לאחר כוראל הפתיחה, היצירה נבנית בהדרגה כאשר האריה העוקבת מלווה בקונטינואו בלבד, באריה השנייה נוספים הכינורות סולו, ובאריה השלישית והאחרונה מצטרפים האבובים, המעניקים עושר תזמורתי. כמו כן באך מעניק סגירות "עלילתית" לקנטטה בבחירה לשבץ את הכוראל הפותח ואת הכוראל המסיים כמסגרת. כמו כן עם העצמת המוזיקה תוך התקדמות היצירה באך בוחר גם לעלות בקולות – האריה הפותחת לבס, אחריה אריה לטנור, ולבסוף אריה לאלט.
סמוך על סול
עונה שנייה
ג'ימי מסרב להצעת עבודה ממשרד עורכי הדין "דייוויס ומיין". קים מתעמתת איתו, אך הוא נחוש בדעתו ומשכנע אותה לשתף עמו פעולה בתרגיל נוכלות. קים נלהבת מהחוויה ומבלה את הלילה עם ג'ימי. לבסוף, ג'ימי נמלך בדעתו ומקבל את המשרה בחב' דייוויס ומיין.
Christ unser Herr zum Jordan kam, רי"ב 7
מוזיקה
כוראל הפתיחה הוא בעצם פנטזיה, ולכן מומחים שונים נוטים לייחס לו מאפיינים שונים מסגנון הקונצ'רטו האיטלקי לכלי קשת ועד פתיחה צרפתית. באריה לבס ולקונטינואו מוטיב חוזר בתפקיד הצ'לו, המיוחס ליציקת מי ההטבלה. לבחירת תפקיד הקונטינואו באריה זו משמעות רבה (כמו גם למפעם), מאחר שאין כלי ליווי או סולו נוספים, והבחירה יכולה לשנות את האפקט הכללי מהפרק דבר הניכר בביצועי היצירה השונים.
סמוך על סול
עונה שנייה
פרייס מוותר על שירותי האבטחה של מייק, כשלטענתו אינו זקוק עוד לשומר ראש. נאצ'ו מנצל את תמימותו ומשיג את פרטיו האישיים של פרייס, פורץ לביתו וגונב משם סמים ואוסף קלפים. השוטרים מאתרים בדירתו של פרייס חלל מאחורי הספה היכול לשמש להסלקת סחורה וחושדים בו. מייק מזהיר את פרייס מפני המשטרה ומציע למצוא עבורו את קלפי הבייסבול. מייק חושד בנאצ'ו ודורש ממנו להחזיר את אוסף הקלפים. ג'ימי מייצג את פרייס במשטרה ומספר לחוקרים שהחלל בדירתו שימש להסתרת סרטי וידאו מביכים הכוללים קטעי פטיש עם עוגות, ולראיה מצלם סרט וידאו עם פרייס. קים מגנה את ג'ימי על זיוף הראיות ומבקשת לא לשתפה יותר בסיפורים על מעשים דומים.
Christ unser Herr zum Jordan kam, רי"ב 7
מוזיקה
ברצ'יטטיב הטנור ממלא את תפקיד האוונגליסט (המספר, כמקובל בפסיונים, באורטוריות ובקנטטות של באך).
האריה לטנור, הפרק המרכזי ביצירה, משובצת במוטיבים משולשים – זהו טריו לקול ולשני כינורות, הכתוב במשקל משולש, רבעי הטונים מחולקים לטריולות, בחירה מודעת לסמל השילוש. אריה זו נפתחת באופן דומה לאריה לסופרן בחלק השני של קנטטה רי"ב 30.
סמוך על סול
עונה שנייה
מייק עוזר לסטייסי לעבור לשכונה יקרה יותר. הוא מתבקש על ידי נאצ'ו לחסל עבורו את טוקו. הוא מסרב ומציע לחלופין לגרום לטוקו לתקוף אותו. טוקו אכן נעצר, ומואשם בתקיפה באיומים ובהחזקת נשק. דודו של טוקו, הקטור סלמנקה, מבקש ממייק לשנות את גרסתו ולטעון שהאקדח של טוקו שייך בעצם למייק עצמו, זאת במטרה להפחית את תקופת מאסרו של טוקו, ומציע למייק 5,000 דולר בתמורה. מייק מסרב להצעתו של הקטור; ברם, אחרי שהוא מקבל איומים על חיי נכדתו קיילי הוא מסכים לבסוף לעסקה, אך דורש לקבל בתמורה 50,000 דולר. מסכום זה הוא נותן לנאצ'ו 25,000 דולר, מאחר שכשל בביצוע חלקו בעסקה הקודמת איתו.
Christ unser Herr zum Jordan kam, רי"ב 7
ביצוע
מומלץ להשוות גרסאות, הנפוצות גם בקבצים חופשיים ברחבי האינטרנט, ולהיווכח עד כמה הביצועים השונים מעניקים ליצירה אופי אחר בידיהן של כל תזמורת ומקהלה, כמו כן להתרשם עד כמה היצירה עומדת בפני עצמה, אחידה ושלמה צורנית.
סמוך על סול
עונה שנייה
קים מצליחה להשיג את בנק "מסה ורדה" בתקווה לחזור לתפקידה הקודם, אך האוורד מחליט להשאירה בסריקת מסמכים. צ'אק מסייע לה לשוב לתפקידה, ובמקביל היא מקבלת הצעת עבודה משווייקהרט & קוקלי, ויוזמת תרגיל נוכלות נוסף עם ג'ימי.
ג'ימי גורם לפיטוריו שלו מדייוויס & מיין, ומציע לקים להיות שותפה שלו במשרד עורכי דין עצמאי משלהם. קים מציעה במקום - שהשניים יחלקו מבנה משותף, אך ינהלו שני משרדים עצמאיים, וג'ימי מסכים. קים מודיעה להאוורד על התפטרותה מ-HHM ומצליחה לקחת איתה את בנק מסה ורדה כלקוח. צ'אק נפגש עם אנשי מסה ורדה ומנסה להשאיר אותם ב-HHM, אך מתמוטט לאחר הפגישה בשל החשיפה לחשמל.
ג'ימי מצלם פרסומת על שירותי עריכת דין לאזרחים ותיקים; הוא מבקר אצל אחיו צ'אק ומחבל במסמכים של מסה ורדה הנמצאים בביתו של צ'אק.
מייק שודד משאית של קרטל הסמים בה הוסלק סכום של רבע מיליון דולר. נאצ'ו מגלה למייק כי עובר אורח תמים שחרר את נהג המשאית, אך בהמשך נרצח בהוראת הקטור. מייק רוכש רובה צלפים כדי לחסל את הקטור, אך נאצ'ו מסתיר את הקטור ומונע ממייק לפגוע בו. מייק מגלה פתק על שמשת מכוניתו עם המילה "Don't".
הטעות במסמכים שצ'אק הגיש מתגלה, ומסה ורדה מחליטים לעבור לטיפולה של קים. צ'אק מאשים את ג'ימי בחבלה בתיק. קים מצדדת בג'ימי ואומרת כי יחסו של צ'אק לג'ימי הפך אותו למי שהוא. ג'ימי משחד פקיד בחנות הצילום וקונה את שתיקתו. צ'אק מגיע למקום זמן קצר לאחר מכן ומאבד את הכרתו כתוצאה מחשיפה לקרינת חשמל. ג'ימי צופה במתרחש בסתר, וכשאחיו מתמוטט - הוא אץ לחנות הצילום כדי להצילו.
צ'אק נאלץ לעבור סריקת CT, המאשרת כי הוא בריא פיזית. האוורד מבשר לג'ימי שצ'אק התפטר מ-HHM, וג'ימי מוצא את אחיו בביתו מכסה במשטחי נייר כסף את כל הקירות, הרצפות והתקרות. צ'אק טוען שהקירות הדקים החשופים הגבירו את חשיפתו לקרינת החשמל, הובילו להתדרדרות ביכולותיו השכליות וגרמו לו לטעות במסמכים של מסה ורדה. ג'ימי חש אשמה ומתוודה בפניו על זיוף המסמכים, בלא שידע כי אחיו צ'אק מקליט את וידויו ברשמקול מוסתר, לצורך שימוש עתידי בזה כראיה נגד ג'ימי.
עונה שלישית
צ'אק רוקם תוכנית שתביא את דבר קיום הקלטת לידיעתו של ג'ימי ותוביל את השניים לעימות משפטי, שבסופו - כך מקווה צ'אק, יבוטל רישיון עורך הדין של אחיו. כשנודע לג'ימי על הקלטת, הוא פורץ לביתו של צ'אק, מוצא ומשמיד את הקלטת. צ'אק מתלונן במשטרה וג'ימי נעצר על פריצה, תקיפה והשמדת רכוש. ג'ימי מסכים לעסקת טיעון, וכתוצאה - לשכת עורכי הדין דנה בשלילת רישיונו: הוא נידון להשעייה מעיסוק בעריכת דין למשך שנה, אחרי ששיכנע את לשכת עורכי הדין כי התסמונת ממנה סובל אחיו היא נפשית (הוא מניח סוללת טלפון נייד טעונה בכיסו למשך זמן רב ומוכיח שצ'אק אינו סובל מרגישות לקרינה).
קים לוקחת לטיפולה תיק לקוח נוסף; היא מתישה עצמה בעבודה, ועוברת תאונת דרכים. ג'ימי משכנע את הקשישים בבית האבות להתפשר בתביעתם באמצעות מניפולציה, ומייצר איבה בין הקשישים; ברם, מצפונו מייסר אותו והוא מחליט להתוודות, מה שמחסל את הצלחתו כיועץ משפטי לקשישים. ג'ימי וקים עוזבים את משרדם הפרטי כדי לחסוך בעלויות.
ג'ימי מתחיל לעסוק לפרנסתו בפרסום עסקים בטלוויזיה. מסתבר לו כי חברת הביטוח תעלה לו בתום השעייתו את הפרמיות על רשלנות מקצועית באופן ניכר. הוא מגלה להם על המחלה הפסיכו-סומטית של צ'אק וחברת הביטוח מחליטה להעלות את הפרמיות לכל עורכי הדין של HHM. הווארד חש כי צ'אק מהווה מעמסה על החברה ומאלצו להתפטר מ-HHM. אחרי שיפור במצבו הרפואי צ'אק מבין כי מחלתו היא פסיכולוגית, אך הוצאתו הכפויה לגמלאות גורמת לרגרסיה נפשית, ובסופו של דבר הוא מפיל עששית-גז על עיתונים ושורף את הבית על עצמו.
עונה רביעית
בנברסקה, ג'ין (ג'ימי) נלקח לבית חולים לבדיקות אחרי התעלפותו ומסתבר שלא לקה בהתקף לב.
ב-2003, ג'ימי מתגבר על מותו של צ'אק וממשיך בחייו. בעקבות השעייתו מעיסוק בעריכת דין הוא מוצא עבודה כמנהל חנות טלפונים ניידים. הוא מתחיל למכור טלפונים חד פעמיים לפושעים קטנים וסוחרי סמים תחת השם "סול גודמן". לאחר שנה, הוועדה שדנה בעניינו מסרבת להשיב לו את רישיון עריכת הדין בשל היעדר חרטה מצידו על מות אחיו. בעזרתה של קים, ג'ימי מזייף חרטה ורישיונו מוחזר לו. הוא מחליט להירשם כעורך דין תחת השם סול גודמן.
גאס מגלה שנאצ'ו ניסה להרוג את הקטור סלמנקה, הוא מודיע לו שמעתה "הוא שייך לו" ועליו לשרתו. הקטור מחלים אך נשאר מרותק לכיסא גלגלים ואינו יכול לדבר. אחיינו, לאלו סלמנקה, מגיע כדי לפקח על העסק המשפחתי.
גאס ומייק שוכרים צוות גרמני בראשות המהנדס וורנר זיגלר כדי להקים בחשאיות מעבדת מת' תת-קרקעית. העבודה מתארכת, וזיגלר מנסה לברוח מאתר העבודה, בניגוד לחוזה, כדי לפגוש את אשתו. מייק מצליח לתפוס אותו ומצווה על ידי גאס להרוג את זיגלר.
עונה חמישית
נהג המונית שזיהה את ג'ין בנברסקה ניגש אליו ושואל האם הוא סול גודמן. ג'ין מאשר.
ג'ימי, תחת השם סול גודמן, חוזר לעריכת דין, ומגן על פושעים וסוחרי סמים. הוא מקבל הצעה מהאוורד להצטרף ל-HHM. ג'ימי מסרב ונוקם בהווארד. קים מתחילה לאמץ את שיטות הפעולה של ג'ימי. ג'ימי וקים מתחתנים כדי למנוע מקים להעיד נגד ג'ימי במידה ויתפס.
נוכחותו של לאלו מפריעה לגאס, שנעזר במייק כדי להפליל את לאלו ברצח. לאלו שוכר את ג'ימי כדי להגן עליו ומבטיח לו שיהיה "חבר של הקרטל". הערבות לשחרור לאלו נקבעת על סכום של שבעה מיליון דולר וג'ימי נשלח למדבר כדי לאסוף את הכסף. במדבר הוא מותקף וכמעט נהרג. לאלו משתחרר ובורח למקסיקו. גאס נעזר בנאצ'ו ושולח מתנקשים שיחסלו את לאלו. לאלו נשאר בחיים ומבין שנאצ'ו בגד בו.
עונה שישית
בשנת 2004, נאצ'ו מנסה להימלט מהאחים סלמנקה לאחר ניסיון החיסול הכושל של לאלו, אך לבסוף, על פי הסכם שעשה עם גאס ומייקל, מקריב את עצמו בתמורה לביטחונו של אביו. לאלו מתחיל במסע נקמה כנגד גאס.
ג'ימי וקים מערערים את המוניטין של הווארד כדי להביא לפשרה בתיק Sandpiper. הווארד מגיע לביתם ומתעמת איתם, אך נרצח על ידי לאלו. לאחר שהכריח את קים לגשת לביתו של גאס ולירות בו, כפעולת הסחה, לאלו אורב לגאס במעבדת המת' הנבנית. גאס הורג את לאלו עם אקדח שהסתיר במקום מראש. מייק גורם למותו של הווארד להיראות כהתאבדות. הווארד ולאלו נקברים מתחת למעבדה. קים עוזבת את מקצוע עריכת הדין ומגישה מסמכי גירושין מג'ימי.
אפילוג
בשנת 2010, ג'ימי, שחי תחת השם ג'ין, משתף פעולה עם ג'ף, נהג המונית שזיהה אותו, והם גונבים בגדים יקרים מחנות כלבו. בהמשך ג'ין רוקם תוכנית לגניבת זהותם של גברים עשירים, שאותם הוא מוכר למטרות רווח. התוכנית משתבשת, ג'ף נעצר, וג'ין נתפס בסופו של דבר. הוא מוסגר לאלבוקרקי לצורך המשפט ומעמיד פנים בעדות המערבת את קים כדי שיוכל לזמן אותה לבית המשפט. הוא מודה בפני קים ושאר הנוכחים במשפט על פשעיו במהלך השנים ומקבל מאסר של 86 שנים. ג'ימי מוכר בכלא כסול וזוכה לפופולריות בקרב האסירים. קים מבקרת אותו והם חולקים סיגריה לפני שנפרדים שוב.
הפקה
ביולי 2012, העלה וינס גיליגאן את האפשרות להפיק פריקוול ל"שובר שורות", אשר יתמקד בדמותו של סול גודמן. באפריל 2013, אושר כי גיליגאן, יחד עם פיטר גולד, החל לפתח את הסדרה, וביולי של אותה שנה היא קיבלה "אור-ירוק". כמה חברות שידור הביעו עניין לשדר את הסדרה, בניהן "נטפליקס" ו-"FX", אך בסופו של דבר היא נרכשה בידי הרשת ששידרה את "שובר שורות", "AMC".
במקור, נשקל להפיק את הסדרה כקומדיה באורך של חצי שעה, אך בסופו של דבר הוחלט להפיק אותה כדרמה באורך של שלושת רבעי שעה. על כך, אמר בוב אודנקירק כי הסדרה היא "85% דרמה ו-15% קומדיה".
שלב הצילומים מתרחש, בדרך כלל, בקיצים, באלבקרקי, ניו מקסיקו.
ביולי 2021, כוכב הסדרה אודנקירק התמוטט על סט הצילומים של עונת הסיום והובהל לבית חולים. בהמשך אישר אודנקירק כי עבר התקף לב קל אשר טופל ללא ניתוח. לאחר מכן בעת ההמתנה להחלמתו, צולמו סצינות מהעונה בהן אודנקירק אינו משתתף. אודנקירק שב לצילומי העונה בספטמבר 2021. צילומי העונה הסתיימו לבסוף ב-9 בפברואר 2022, ולמחרת פורסם כי העונה תעלה לשידור ב-18 באפריל 2022.
ביקורות
"סמוך על סול" זכתה לביקורות חיוביות. באתר "Rotten Tomatoes" זכתה הסדרה לציון של 100%, בהתבסס על כ-60 ביקורות, ובאתר "Metacritic" זכתה הסדרה לציון של 78%, בהתבסס על כ-40 ביקורות.
קישורים חיצוניים
מידע וכתבות: ביקורות:
אנדרטת השואה (סן פרנסיסקו)
תיאור
באנדרטה אחת-עשרה דמויות, בממדי קומת אדם, מוקפות חומת בטון וגדר תיל. הדמויות יצוקות בברונזה וצבועות לבן. עשר דמויות, גוויות מעורטלות, מוטלות בערימה, ודמות אחת עומדת על רגליה סמוך לגדר התיל. ההרכב אינו מקרי. דמויות המעונים והנרצחים שרועות בצורת צלב ונועדו לשמש כסמלים. אחת הגופות מזכירה בתנוחתה את ישו הנוצרי ומדגישה בהקשר זה את יהדותו; אחרת – דמות האישה המחזיקה בתפוח – מציינת את רעיון הזיקה בין החטא הקדמון לצליבת ישו, מעין אמירה על נפילת האדם וגאולתו. דמותו של החי היחיד, לבוש בגדי אסיר מחנות ההשמדה ואוחז בימִינוֹ את התיל הדוקרני, מזכירה את התצלום הנודע של מרגרט ברק-וייט, שנעשה עם שחרור מחנה בוכנוואלד והתפרסם במגזין לייף ב-1945. דמות זו, שגבה אל המתים ופניה אל נופי הים, נועדה לייצג את הניצול הבודד, את העֵד לשואה.האנדרטה נחנכה בנובמבר 1984. היוזמה להקמתה באה ממועצת עיריית סן פרנסיסקו, שבראשה עמדה באותם ימים דיאן פיינסטיין, והאמן יצר את דגם המיצב בתוך חודש אחד. מיקום האנדרטה היה שנוי במחלוקת, אבל סיגל עמד על כך שהיא תוצב דווקא כך שהצופה במוות יראה מולו גם את "שער הזהב", כפתח התקווה.
האנדרטה חוּללה לא מעט בכתובות נאצה, בחריטת צלבי קרס ובהתזות צבע. הפסַּל ג'ורג' סיגל טען בכנס שנערך באוניברסיטת נוטרדאם בשנת 1998, כי אינו מתנגד למעשים אלה שכן הם ממחישים את בעיית הגזענות שעדיין לא באה על פתרונה.
דגם עשוי גבס, עץ ותיל, שיצר האמן כהכנה לאנדרטה, מצוי באוסף המוזיאון היהודי של ניו יורק.
קישורים חיצוניים
סרטון של האנדרטה כולל תמונות תקריב שלה
דן כהן
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Funny Girl (שיר של לאורה ריזוטו)
Funny Girl (בעברית: ילדה מצחיקה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הלטבית-ברזילאית לאורה ריזוטו. השיר יצא לאור ב-6 בדצמבר 2017, על ידי חברת התקליטים אינדפדנט כסינגל שלא מתוך אלבום.
בשנת 2017, נודע כי שיר זה ייצג את לטביה באירוויזיון 2018.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של לאורה ריזוטו ב-28 בינואר 2018, כמה שבועות לאחר צאתו כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראותה כשהיא רוקדת בתוך סלון, תוך שהיא שרה את השיר.
נכון למאי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על קרוב למיליון צפיות.
סורת אל-אסראא
נושאים
הנושאים העיקריים בהם עוסקת הסורה הזו הם כלהלן:
עפירו
עפירו או עֲפֵרִים (באוגריתית: 𐎓𐎔𐎗𐎎 – עפרם, במצרית קדומה: 𓂝𓊪𓂋𓅱𓀀𓏥 – עפרו), הידועים גם בהגייה האכדית חַֿבִּירוּ או ח'בירו (באכדית: 𒄩𒁉𒊒 – ḫa-bi-ru, בשומרוגרמות: – SA.GAZ), הם אנשים מסטטוס חברתי שהיה קיים במזרח הקרוב הקדום ובעיקר בכנען בתקופת הברונזה התיכונה והמאוחרת, המאה ה־18 עד המאה ה־12 לפנה"ס.
אטימולוגיה
השם התגלה לראשונה באכדית, בצורה ḫa-bi-ru. העיצור השמי צפון־מערבי ע' מתועתק לאכדית כ־ḫ וקיימים בה חילופי ב' ופ', ועל כן ממצאים באוגריתית ובמצרית הוכיחו כי שורש המילה הוא בוודאות ע־פ־ר, וצורת הקריאה הנכונה היא עפירו.
השומרוגרמה SA.GAZ
לעיתים מתחלף המונח "עפירו" באכדית בשומרוגרמות SA.GAZ. מילונים אכדיים לשומרוגרמות הוסיפו ל־SA.GAZ את הגלוסה "חַֿבַּתֻ" (בוזז), ועל כן היו ששערו שכך יש לקרוא את השומרוגרמות. אולם, במכתבי אל־עמארנה נמצא הכתיב SA.GA.AZ, ובכתבי אוגרית נמצא הכתיב SAG.GAZ, דבר המצביע שהשומרוגרמות נקראו ככתבן והן בכלל אינן אידאוגרמות. המילה האכדית היחידה שיכלו לבטא היא "שַׁגַשֻׁ" – רוצח או ברברי. אולם צירוף גלוסה למילה אכדית מעלה אף היא תהיות, ומשמעות המילים "רוצח" ו"בוזז" לא תואמת את מהות העפירו. לכן, נראה שיש למצוא גם את משמעות ה־SA.GAZ בשפות שמיות צפון־מערביות – כמו במילה הארמית שגש ובמילה הערבית סַגִ'סַ, שמשמען עכור, חסר מנוחה. לפי פירוש זה, יש לפרש את חַֿבַּתֻ לא כבוזז אלא כהֶלֶךְ, כך שגם משמעות מילה זאת תתאים לעפירו.
אפיון בלשני
חלק מאפיון העפירו מתבסס על המקור הלשוני של המונח. בהתבסס על השורש ע־פ־ר, בלשנים כגון עדיה חורון וציפורה כוכבי־רייני סוברים כי משמעות המילה "עפירו" נגזרת מהמילה עפר. חורון סובר כי המונח קשור לעפר־הארץ, וה"עפירים" היו כפריים שוכני שדה ומדבר, בניגוד ליושבי הערים. אחת ממשמעויות המונח, לסברתו, היא טכנית בין־לאומית: "שכיר מבין נערי־השדה", מכל העמים והלשונות (בדומה ללאנדסקנכט). כוכבי־רייני טוענת כי מדובר בכינוי גנאי לאנשים שאיבדו את זכויותיהם בערי כנען ובאזורים השכנים ואינם חלק מהתרבות הממוסדת. העפִרו לסברתה היו פליטים ועריקים, ללא זהות אתנית או לאומית מאוחדת, שנאלצו לברוח מהשלטונות והפכו לשכירי חרב לשליטים מקומיים בהרי הלבנון ובאזור שכם ולשלטון המצרי. העפרו היו מוכרים ברחבי כל המזרח הקרוב הקדום.
אפיון לפי הממצא האפיגרפי
אופיים של העפירו משתנה בין זמן לזמן ובין מקום למקום. נראה כי יש קשר בין אופי השלטון המרכזי להתנהלות העפירו – תחת שלטון האימפריה החתית המרכזית והחזקה אין סימן לעצמאות ותוקפנות מצד העפירו. בדומה לכך, תחת הממלכות היציבות של חֿמורבי ורים־סין היו העפירו יחידות צבאיות המתבססות על הסמכות המדינית. לעומת זאת, תחת האימפריה המצרית, ששלטונה אופיין בבלגן ובהפקרות, היו העפירו גורם מפריע. כך היה גם בתקופת הממלכות הקטנות היריבות באזור מרי.
שמות העפירו מתעודות נוזי וכן מבבל, אללחֿ ואשור מעידים על מוצא מעורב והרכב אתני מגוון ביותר בתעודות נוזי הם מוצגים כעבדים למחצה במצב תלות, ובאללחֿ נמצאו ביניהם שודדים, רוצחים, עבדים ואף כהנים. המאפיין המשותף להם הוא מעמד החברתי הנמוך. במקומות אחרים הם מקורבים לשכבות הגבוהות – באלישר היו עבדי המלך, בלרסה אורגנו ביחידות צבאיות מטעם השלטון, בחתושש במאה ה־19 לפנה"ס היוו חיל־משמר, ליד מרי נמצאו כחילות־עזר לנסיכים מקומיים, ובסביבות אללחֿ במאה ה־15 לפנה"ס נערכו ביחידות צבאיות סדירות. גם בכנען תחת מצרים בתקופת אל־עמארנה הטרדות השליטים לא מבטלות את עובדת היותם מאורגנים בחילות השליטים המקומיים והמצריים. בסיפור כיבוש יפו, נכתב בחלק מקוטע של המגילה כי ג'חותי שר צבא פרעה אמר: . חלק מהמתרגמים תיעתקו לאותיות לטיניות כ־Aper, וחלק Apir.
טקסטים של חתושיליש השלישי שנמצאו באוגרית מעלים שיחסי אוגרית והעפירו הגיעו עד למלך אוגרית ומלך החתים. מלך החתים הצהיר באחד ממכתביו שאם משרת של מלך אוגרית, או אוגריתי, או משרת של משרת של מלך אוגרית, יברח ל"עפירו של השמש " או ימרוד וייכנס לגבולם, הוא לא יקבל זאת ויחזירו למלך אוגרית. מלך אללחֿ אד־רמי סיפר על גבי פסלו  שלאחר שגורש מחלב, עיר מלכות אבותיו, הוא נדד עד שהגיע לעיר אַמִּיַּה (הממוקמת לא רחוק מהגבול הצפון מערבי של המצרים באסיה בתקופת הברונזה המאוחרת) בכנען, שם התאספו סביבו אנשי חלב, מוכישחֿה (אזור אללחֿ), ניאיחֿ (כנראה מדרום לאללחֿ) ונוחֿשּה  שחיו באמיה והכירו במוצאו המלכותי, והוא הפך למנהיגם. אז הוא ישב עם "" (לוחמי העפירו) שבע שנים, בהן ביצע פעולות פולחניות לניבוי. בשנה השביעית נענו, לדבריו, תפילותיו לאל הדד והוא יצא באניות להר חזו, ובהמשך עלה למלכות באללחֿ.
המחקר המזרחני האירופאי נהג לראות, בעבר, את העפירו כמין בדואים נוודים. כיום ברור שמדובר היה בהנחה לא מבוססת ומוצא העפירו היה מארץ נושבת. בתעודות חתיות ואגריתיות מוזכרים יישובים של העפירו, כמו למשל "חֿלב עפרם" – רובע העפירו בעיר חלב. ייתכן שגם במקומות אחרים בהם היו בחבורות גדולות שימשו להם רבעים משלהם. במכתבי אל־עמארנה מוזכר כי נסיך אחד נתן עיר לעפירו – לפי המחקר היה זה כדי לשכן את חיל העזר העפירו של אותו נסיך. בנוזי ובאללחֿ, תעודות המפרטות את מוצאם מאשרות שכולם, ללא יוצא מן הכלל, הגיעו מערים מוכרות ולא כנודדי־מדבר.
הופעות אפיגרפיות
העפירו מוזכרים בכתובות משומר, ממצרים העתיקה, מאכד, מהאימפריה החתית, ממיתני, מכנען ומאוגרית.
קשר בין העפירו והעברים
החֿבירו (לפי הכתיב האכדי) התפרסמו לראשונה ב־1888 במכתבי אל־עמארנה, באכדית בצורה ḫa-bi-ru, שם מוזכרים כמטרידים את שליטי כנען. בשל המעתק הידוע של העיצור השמי צפון־מערבי ע' לאכדית כ־ḫ, הלהט אחר ראיות חיצוניות לסיפורי המקרא הביא חוקרים בסוף המאה ה־19 לשער כי למושג זיקה אטימולוגית (בחילופי חֿ'־ע' ובשמירה על הב') והיסטורית לעברים המקראיים. השערות אלה התבססו על ההקבלה בין הטרדת שליטי כנען לסיפור ההתנחלות המקראי. מזהי הקשר נחלקו בין זיהוי מלא בין החֿבירו לעברים כמושגים אתניים, דרך זיהוי מלא בין המושגים כמונחים חברתיים־מעמדיים, ראייה של העברים המקראיים כחלק מהחֿבירו, ועד שלילת הזיהוי כליל. הגילויים במצרית עתיקה ובאוגריתית, שהראו שהשורש המקורי של המילה הוא ע־פ־ר, סיבכו את העניין, וכיום מקובל שאין כל קשר אטימולוגי בין העפירו לעברים. קשר בין עפירו לעברים, אם היה כזה קשר, מצטמצם לקשר היסטורי בין הקבוצות בלבד.
עם הִתרבות המידע על העפירו, נעשה ברור כי העפירו הם קבוצה חברתית ממוצאים אתניים מגוונים, וכיוון שהמונח עברי נחשב ליסוד אתני המתייחס על עבר בן שלח, ולפיכך מנותק לחלוטין מהמונח עברי גם אטימולוגית וגם עניינית.
כאמור לעיל, משקל המילה עפירו הוא qatil. ציפורה כוכבי־רייני הדגישה כי משקל זה מציין מצב, בעוד המונח עברי הוא במשקל של ייחוס (נִסבֶּה) כמו המילה יהודי, מצרי.
אולם, בלי קשר הכרחי לאטימולוגיה של השם, הוצע כי גם המונח עברי אינו יסוד אתני של עם ישראל הקדום, אלא משקף מעמד חברתי הדומה לזה של העפירו. לפי הצעה זו אזכורי העברים בספר שמואל א משקפים בחלקם קבוצות של פליטי חברה מתוך בני ישראל, דהיינו עפירו/ח'בירו מבני ישראל, בין שיש קשר אטימולוגי בין המונחים ובין שלא, או ככינוי גנאי בפי הפלשתים לכלל בני ישראל, שכולם כביכול ממעמד חברתי נחות. אזכורי העברים בשאר ספרי המקרא נכתבו בתקופה מאוחרת יותר, כאשר המציאות החברתית השתנתה וקבוצות כאלה כבר לא התקיימו, אולם עדיין כל האזכורים הם לגבי בני ישראל או אבותיהם שהינם בסטטוס של מהגרים או של עבדים.
פלמן אורשרסקי
פְּלָמֶן וָסִילֶב אוֹרֶשָרְסְקִי (בבולגרית: Пламен Василев Орешарски; נולד ב-21 בפברואר 1960, דופניצה, הרפובליקה העממית הבולגרית) הוא כלכלן ופוליטיקאי בולגרי, אשר בין 2005 ל-2009 כיהן כשר האוצר של בולגריה בממשלתו של סרגיי סטאנישב ובשנים 2013–2014 כיהן כראש ממשלת בולגריה.
אורשרסקי למד כלכלה באוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית, כיהן בשורת תפקידים במשרד האוצר הבולגרי וב-2005 מונה לשר האוצר בממשלתו של סרגיי סטאנישב מנהיג המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית. הוא כיהן בתפקידו עד 2009 עת נבחר בויקו בוריסוב לכהונת ראש הממשלה. ב-2013 לאחר הבחירות לפרלמנט הבולגרי זכתה מפלגתו של בוריסוב "אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה" ברוב דחוק, אך לא עלה בידיו להרכיב ממשלה. נשיא בולגריה רוסן פלבנלייב הטיל את מלאכת הרכבת הממשלה על המפלגה הסוציאליסטית, השנייה בגודלה בפרלמנט הבולגרי ובמסגרת זו נבחר פלמן אורשרסקי על ידי הסוציאליסטים להרכיב את ממשלתם ולעמוד בראשה, אף על פי שרשמית הוגדר כפוליטיקאי "עצמאי".
ב-29 במאי, זכתה ממשלתו החדשה של אורשרסקי לרוב של 120 תומכים לעומת 97 מתנגדים בהצבעת האמון בפרלמנט. אי השקט הפוליטי והחברתי בבולגריה נמשך ובעקבות הקמת הממשלה החדשה בראשות המפלגה הסוציאליסטית החל גל מחאות נוסף. ב-23 ביולי 2014 התפטר אורשרסקי מתפקידו ובמקומו התמנה גאורגי בליזנאשקי.
אליעזר בשן
אליעזר בשן (שטרנברג) (24 במאי 1925 – 22 במאי 2020) היה היסטוריון ישראלי, פרופסור במחלקה לתולדות עם ישראל של אוניברסיטת בר-אילן, שהתמחה בחקר יהודי ארצות האסלאם מגירוש ספרד עד המאה ה-20.
ביוגרפיה
אליעזר בשן נולד בשנת 1925 בבודפשט, בירת הונגריה. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל עם משפחתו, אשר התיישבה בחיפה. הוא היה בוגר בית ספר "יבנה" בעירו. היה חבר ב"הגנה" ובבני עקיבא, וריכז את סניף הכרמל עד להצטרפותו לקבוצות משואות יצחק (הקיבוץ הדתי) בגוש עציון בשנת תש"ו. במלחמת העצמאות נפל בשבי הירדני יחד עם מגיני גוש עציון והוחזק בשבי תשעה חודשים עד שחרורו. בהמשך היה לחבר משואות יצחק, שהוקם מחדש ב-1949 וכעבור מספר שנים היה למושב שיתופי.
מחקריו
אליעזר בשן היה חוקר חשוב של ההיסטוריה והתרבות של יהדות ארצות האסלאם, וחיבר למעלה מעשרה ספרים ו-150 מאמרים אקדמיים. בשנת 2006 יצא לאור הספר "מחקרי אליעזר: אסופת מאמרים ומחקרים בנושאי הפזורה היהודית הספרדית בארצות המזרח והמגרב" בעריכתו של ד"ר משה עמאר, שאסף והוציא לאור מחדש מספר מאמרים מפועלו רב השנים של בשן.
נפטר ב-22 במאי 2020.
ג'ורג'ה מיכאיצה
קורות חיים
מכאיצה השקיע מאמצים רבים ברפורמות של חינוך המתבגרים ברומניה שלאחר הדחת המשטר הקומוניסטי. הוא ניהל שני מגזינים לנוער, Salut (1990) ו-Salut Generation Pro  (1998), והתמנה בשנת 2000 למנהל לשם כבוד של Super Magazine. בשנת 1994 יזם את קביעת יום המתבגר ביום א' השני של חודש מאי, תאריך שנחקק ברומניה בחוק בשנת 1997. בשנת 1992 כיהן גם כיושב ראש מועדון "אונסקו" למתבגרים.
ידיעות עיריית תל אביב
ידיעות עיריית תל אביב היה עיתון רשמי של עיריית תל אביב אשר יצא לאור לראשונה בשנת 1921 והפסיק להופיע בשנת 1955.
הקמת העיתון
בשנת 1921 הציעו חברי ועד תל אביב להוציא לאור עיתון עירוני שיעדכן את התושבים בהחלטות השונות שהתקבלו במוסדות העירוניים של העיר שהוקמו לאחר החלטתו של הנציב העליון הרברט סמואל להעניק לתל אביב מעמד עירוני נפרד משל יפו, ומאז תפקדה כרשות נפרדת.
היה זה ניסיון ראשוני וחדשני של מוסד שלטוני עברי בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי להוציא לאור עיתון בשפה העברית. המהדורות הראשונות של העיתון כללו פרוטוקולים והחלטות של מועצת העיר והנהלתה. העיתון הכיל גם חומר רב על התפתחות העיר ומוסדותיה, על כלכלתה ועל מצבה המדיני ובכך הציג את חיי היישוב העברי בעיר תל אביב בשנים הללו.