cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תערוכת הארמורי
היסטוריה
דייוויס כיהן כנשיא האיגוד, כאשר קון שימש כמזכיר. חברי האיגוד בילו יותר משנה בתכנון הפרויקט הראשון שלהם: התערוכה הבינלאומית לאמנות מודרנית, מופע בעל ממדי ענק, שניו יורק לא ראתה כמוהו. המבצר של המשמר הלאומי - הגדוד ה-69 נבחר כאתר המרכזי לתערוכה באביב 1912, ושולם תמורתו סכום של 5,000$, בתוספת 500$ עבור כוח אדם נוסף. כמו כן הוחלט שהתערוכה תיסע בהמשך לשיקגו ולבוסטון. לאחר הבטחת חלל התצוגה, ניגשו למשימת התכנון המסובכת ביותר - בחירת יצירות האמנות לתערוכה, במיוחד לאחר שהתקבלה ההחלטה לכלול חלק גדול מהיצירות מאירופה, שרובן מעולם לא נראו על ידי קהל אמריקני. בספטמבר 1912 יצא קון לסיור איסוף רחב באירופה, כולל ביקור בערים באנגליה, גרמניה, הולנד וצרפת. ביקורים בגלריות, אוספים וסדנאות והתקשרות להשגת הלוואות במהלך מסעו. בפריז נפגש קון עם פאץ', שהכיר שם את אנשי האמנות באופן אינטימי, והיה חבר עם מרסל דושאן ואנרי מאטיס. דייוויס הצטרף אליהם בנובמבר 1912. יחד הם הבטיחו את בואם של ציירים שהיו בין המפורסמים ביותר באירופה. אחרי חזרתם לניו יורק בדצמבר הם פרסמו הזמנה לאמנים אמריקאים להשתתף. פאץ' היה האמן האמריקני היחיד שהיה קשור קשר הדוק עם קבוצת האמנים הצרפתים. הוא היה אחראי להבטחת תצוגתם של הציירים האלה בתערוכת הארמורי. מרבית האמנים בפריז ששלחו עבודות לתערוכה הכירו את פאץ' באופן אישי והפקידו בידיו את יצירותיהם.
תערוכת הארמורי הייתה התערוכה הראשונה ובסופו של דבר התערוכה היחידה שהועלתה על ידי איגוד הציירים והפסלים האמריקאים. בתערוכה הוציגו כ-1,300 ציורים, פסלים ויצירות דקורטיביות של יותר מ-300 אמנים אירופאים ואמריקאים אוונגרדיים. יצירות מזרמים מודרניים למיניהם.
לפרסומות של התערוכה היה ביקוש רב, והופצו גלויות עם היצירות, כולל ציור עירום של דושאן שהפך למטרה להשמצה רבה. דיווחי החדשות והביקורות היו קשים, עם האשמות כמו אי שפיות, חוסר מוסריות ואנרכיה. לצידם הופיעו ביקורות בצורות פרודיות, קריקטורות ותערוכות מדומות. על העבודות המודרניות הצהיר הנשיא לשעבר תיאודור רוזוולט, "זו לא אמנות!" הרשויות האזרחיות לעומת זאת, לא סגרו או הפריעו בדרך אחרת לתערוכה בין יצירות האמנות הרדיקליות והשערורייתיות, היו לסגנונו הקוביסטי/העתידני של מרסל דושאן ״עירום יורד במדרגות״ שצויר שנה קודם, בו הביע תנועה בתמונות עוקבות כמו בסרט קולנוע. מבקר אמנות, כתב כי היצירה דמתה "לפיצוץ במפעל". הציור נרכש מהתצוגה על ידי פרדריק סי טורי מסן פרנסיסקו.
אחיו של דושאן, הציג גם הוא, ומכר את כל התחריטים הקוביסטיים שלו, וקשר קשרים טובים עם אספני ניו יורק שתמכו בו בעשורים הבאים.
התערוכה הוצגה במכון האמנות של שיקגו ואחר כך עברה לאגודת קופלי לאמנות בבוסטון, שם, עקב מחסור במקום, הוסרו כל עבודתם של האמנים האמריקאים. בשיקגו, התערוכה יצרה שערורייה שהגיעה עד משרדי המושל. היו מספר מאמרים בעיתונות שדיווחו על הנושא, והכותרות הכריזו כי יש לחקור את האמנות הקוביסטית ומוסריותה על ידי בית המחוקקים של אילינוי: ״ שיקגו, 2 באפריל: ישנן הוכחות כי התערוכה הבינלאומית של תמונות קוביסטיות ועתידניות, המוצגת כעת במכון לאמנות, מכילה בדים ופסלים מגונים רבים. אלה ייחקרו על ידי ועדה..[סגן המושל אמר...] קיבלתי תלונות רבות ואנחנו חייבים לציבור לבדוק את הנושא ביסודיות. ישנן מספר תמונות לא מוסריות, והסנאטורים וודוורד ובילל מהוועדה יבקרו היום בתערוכה.״
מורשת
למרות כל זאת, התערוכה המקורית זכתה להצלחה אדירה. בין האמנים האירופאים הוצגו כל הציירים המפורסמים כגון: פבלו פיקאסו, אנרי מאטיס, וסילי קנדינסקי, קלוד מונה, פול סזאן, אנרי רוסו, וינסנט ואן גוך, פול גוגן, ז'ורז' סרה, אונורה דומייה ועוד. לאורך המאה העשרים נערכו תערוכות רבות למורשתה של תערוכת הארמורי. תערוכות רבות היו בשנת 2013 שציינו 100 שנה לתערוכת הארמורי משנת 1913, כמו גם הופיעו מספר פרסומים, ותערוכות וירטואליות. התערוכה הראשונה, "הרוח החדשה: אמנות אמריקאית בתערוכת הארמורי, 1913", נפתחה במוזיאון מונטקלייר לאמנות (MAM) ב-17 בפברואר 2013, מאה שנה ליום המקורי.
התערוכה השנייה אורגנה על ידי האגודה ההיסטורית של ניו יורק וכותרתה "מאה שנה לתערוכת הארמורי", התקיימה החל מה 18 באוקטובר 2013 עד 23 בפברואר 2014.
הארכיון לאמנות אמריקאית של הסמית'סוניאן, שהשאיל עשרות מסמכים היסטוריים הן לאגודה ההיסטורית של ניו יורק והן למונטקלייר לצורך התערוכות, יצר ציר זמן מקוון של אירועים, 1913 Show Armory: the Story in מקורות ראשוניים, כדי להציג את המסמכים שנוצרו על ידי מארגני התערוכה.
מכון האמנות של שיקגו, שהיה המוזיאון היחיד שאירח את תערוכת הארמורי משנת 1913, הציג עבודות 20 - בפברואר 12 - במאי 2013, הציג את הפריטים מהאוסף המודרני של המוזיאון שהוצגו בתערוכה המקורית בשנת 1913. היו עוד תערוכות ומופעים רבים הקשורים לאירוע המקורי של תערוכת הארמורי 1913.
הקולנוען האמריקני מייקל מגלארס הפיק סרט דוקומנטרי על תערוכת הארמורי שכותרתו, ״הבלבול הגדול: תערוכת הארמורי מ-1913״. הסרט הוקרן בבכורה ב־26 בספטמבר 2013, בקונטיקט.
מפרצון וירלווינד
מפרצון וירלווינד (באנגלית: Whirlwind Inlet) הוא מפרצון מכוסה קרח, בין כף נורת'רופ לנונאטאק טנט, בחוף המזרחי של ארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
גילוי המפרצון
המפרצון התגלה על ידי סר יוברט וילקינס בטיסת החקר שערף באזור ב-20 בדצמבר 1928.
לאחר מכן המפרצון צולם מהאוויר על ידי השרות האנטארקטי של ארצות הברית בשנת 1940, ומופה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947.
מקור השם
וילקינס ראה את קרחוני וירלווינד ארבעה קרחונים גדולים הזורמים אל המפרצון, ובשל מיקומם ביחס למפרצון הם הזכירו לו את המנוע הכוכבי במטוס הרייט-וירלווינד (Wright Whirlwind) בו ביצע את טיסת החקר שלו, ולכן קרא למפרצון וירלווינד.
לקריאה נוספת
• Defense Mapping Agency Hydrographic/Topographic Center, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 274
• Ian Renfrew, Polar storms and polar jets: Mesoscale weather systems in the Arctic & Antarctic
• Andy Elvidge, Ian Renfrew, What causes foehn warming?
מיכאל לפידות
ביוגרפיה
לפידות הוא בנם של האחות רות לפידות מבית אולנדורף ואלפרד לפלר, מי שהיה הלבורנט הראשי במכון ויצמן למדע. הוא סיים לימודים יסודיים ותיכוניים ברחובות ושירת בצה"ל בין השנים 1957–1960. לאחר שחרורו מהצבא למד באוניברסיטה העברית בירושלים מדעי המדינה וסוציולוגיה והשלים תואר ראשון ב-1963. שימש מזכיר סיעת מפא"י בכנסת ומרכז הנהלת הקואליציה בשנים 1961–1965. בשנים 1965–1969 מילא את תפקיד מנהל הלשכה של ראש עיריית תל אביב, מרדכי נמיר. מ-1969 עבד במשרד החוץ כמנהל לשכתו של שר החוץ, אבא אבן וכממונה על קשרי העיתונות וההסברה בשגרירות ישראל בגרמניה המערבית.
מ-1973 עד 1983 היה מנכ"ל של מפעל משפחתי ובתקופה זו החל לעסוק בפוליטיקה עירונית ברחובות מטעם מפלגת העבודה. בין השנים 1978–1989 היה סגן ראש עיריית רחובות ומ-1989 עד 1993 ראש העירייה.
לאחר סיום הקדנציה שלו כראש עירייה עבר לפידות לעיסוק בניהול מפעלים, השתתפות בדירקטוריונים והשלים לימודים לתואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן.
לפידות נשוי לאדריכלית דליה לבית ענבי.
בניין הטלוויזיה הישראלית
בניין הטלוויזיה הישראלית, או בשמו המקורי בית היהלומים, היה בניין מודרניסטי בשכונת רוממה בירושלים, ברחוב תורה מציון 17, בבניין שכנו אולפני הטלוויזיה הישראלית ומשרדיו מאז הקמת הערוץ ב-2 במאי 1968 ועד לסגירת רשות השידור. הבניין הוחזר אל מנהל הדיור הממשלתי בנובמבר 2017 והוא נהרס ב-22 ביוני 2021 לטובת בניית מתחם מגורים.
היסטוריה
כחלק ממאמציו של שר האוצר פנחס ספיר לקידום התעשייה בירושלים הוחלט להקים מבנה שירכז את מלטשות היהלומים שבאזור ויספק עבודה לתושבים. לתכנון הבניין נבחר האדריכל ראובן טרוסטלר שבנה מאות מבני תעשייה, בעיקר בירושלים. הבניין נבנה כחלק מאזור התעשייה "תל ארזה" (שנקרא גם "רוממה המורחבת") שבנתה החברה הכלכלית לירושלים. באזור היו בין השאר גם מפעל של חברת התרופות "מעבדות רפא", מחלבות תנובה-ירושלים ומפעל של חברת אמקור.
אבן פינה למרכז היהלומים בירושלים הונחה ביולי 1959 והבניין נחנך באמצע נובמבר 1960. לבניין הוכנס ציוד לעיבוד יהלומים, ואף נפתח בו סניף של בנק אגוד לישראל. כ-3 שנים לאחר שנחנך, פורסם כי המרכז לא הצליח וכי הוא ריק למחצה.
בשנת 1968 הוקמה הטלוויזיה הישראלית של רשות השידור, אנשי משרד האוצר החליטו למקם את אולפני הטלוויזיה בבניין הריק למרות התנגדות אנשי המקצוע למיקום אולפנים בבניין בן שש קומות. תחילה הוקמו בבניין 3 אולפנים, כאשר הראשון מביניהם הוקם בקומה החמישית בבניין.
בשנת 1988 הוקם אולפן טלוויזיה נוסף ורחב ממדים בין "בניין היהלומים" ל"בניין החוטים". האולפן שימש לצילומי תוכניות עם קהל, דוגמת "חיים שכאלה".
בשנת 1992 יזמה הרשות לפיתוח ירושלים תוכנית להקמת קריית תקשורת עבור רשות השידור במתחם בניין שערי צדק הישן. לאחר שבמהלך השנים השכונות החרדיות התרחבו לכיוון הבניין והדבר הביא לכך, שעובדי הערוץ נמנעו מלהחנות את רכבם בסמוך לאולפנים בשבתות ובמועדי ישראל. בנוסף, למרות התאמות שנעשו בו במהלך השנים, הוא לא נחשב כראוי לשמש לאולפני טלוויזיה מודרניים.
באפריל 1993 חתמו משרד האוצר, הרשות לפיתוח ירושלים ורשות השידור על הסכם להקמת "קריית רשות השידור" במתחם שערי צדק. בשטח שבין רחוב אגריפס, רחוב יפו ורחוב שערי צדק. זאת לאחר שמשרד האוצר הסיר את התנגדותו לפרויקט לאחר שהתברר, כי הממשלה לא תצטרך לממנו. על פי התכנון "קריית רשות השידור" הייתה אמורה לכלול משרדים ואולפנים חדשים בשטח של 26 אלף מ״ר, ומרכז מסחרי בשטח של 6,000 מ״ר. ולהחליף את כל משרדי ואולפני רשות השידור האחרים בירושלים. הוחלט כי הפרויקט לא ימומן מכספי האגרה או תקציב המדינה, אלא מהלוואות מבנקים שהרשות הייתה אמורה להחזיר אותן על ידי מכירה או פיתוח של נכסיה השונים בעיר, בעיקר מתחם "בניין היהלומים" ו"בניין החוטים".
באפריל 2000 הציגה רשות השידור תוכנית להקמת 450 יחידות דיור במתחם, בבניינים בגובה של 16 קומות, דיור מוגן ומבני ציבור. אולם הקמת "קריית רשות השידור" החדשה התארכה, ולבסוף בוטלה (למעט שיפוץ בניין בית החולים ההיסטורי עבור הנהלת רשות השידור).
אמא ואני
אמא ואני (באנגלית: Tee & Mo) היא סדרת הנפשה בריטית-קנדית לילדים, המשודרת בישראל בדיבוב לעברית בערוץ לולי החל משנת 2018.
בניין הטלוויזיה הישראלית
היסטוריה
במרץ 2014, בעקבות דו"ח "ועדת לנדס", הוחלט על סגירת רשות השידור והקמת "תאגיד השידור הישראלי". בינואר 2015, במסגרת הליכי הסגירה של הרשות הוסכם כי היא תפנה את שטחי הנדל"ן שלה בתל אביב וירושלים תמורת 270 מיליון שקל, שישמשו למימון הוצאת הרשות על פינוי המבנים, פיצוי פיטורין לעובדים ותשלום חובות. מתחם רוממה היה אמור להתפנות במרץ 2015, אך הוא המשיך לפעול עקב עיכובים בהקמת התאגיד החדש. בינואר 2016 אף נשקלה האפשרות לבטל את פינוי המתחם והעברתו לשימוש התאגיד. לבסוף החל התאגיד לפעול במודיעין.
אמא ואני
תקציר העלילה
הריונות ראשונים מלווים ברעיונות גדולים על הורות, אך כשהילד נולד הוא מופיע עם רעיונות משלו לגבי איך הדברים צריכים להתנהל. כך מתחיל הקשר בין שני הקופים, האם מו ובנה הראשון טי. טי ומו עושים הכל יחד - אמא מלמדת את הילד להיות ילד, אבל גם הילד מלמד את האמא להיות אמא.
בניין הטלוויזיה הישראלית
היסטוריה
במהלך 2017, עם סגירת רשות השידור וסיום שידורי הערוץ הראשון, הסתיים השימוש בבניין והוא פונה. השלט בכניסה לבניין, עם הכיתוב "רשות השידור הטלוויזיה הישראלית" הוסר ב-18 באוקטובר 2017, והבניין הועבר למנהל הדיור הממשלתי בנובמבר אותה השנה.
בספטמבר 2019, לאחר שעמד נטוש כשנתיים ושימש למגורי חסרי בית, פרצה שריפה בבניין שגרמה לו נזק רב.
ביוני 2021 נהרס הבניין, על פי התכנון במקומו צפוי לקום מתחם מגורים שיכלול 6 בניינים בני 11 קומות ובהם 308 יחידות דיור המיועדים לציבור החרדי. מתוך כלל הדירות 247 יחידות דיור ימכרו במסגרת תוכנית מחיר למשתכן, ו-61 דירות יימכרו בשוק החופשי.
הבניין
הבניין היה מפואר, יחסית למבני תעשייה בני התקופה ונבנה בצורה סימטרית עם שש קומות שבמרכזן גרם מדרגות גדול. גרם המדרגות הודגש באמצעות משרביה מלבני בטון. בדומה למבנים רבים בני התקופה בירושלים היה הבניין מחופה באבן נסורה. לחלונות הגדולים של הבניין המקורי נוספה בשנות ה-70 מערכת של שוברי שמש. בהתאמתו לאולפני הטלוויזיה הפך למבנה הראשון בארץ בו נערך שימוש חוזר במבנה תעשייה תוך התאמתו לצרכים החדשים.
אל-מיאדין
אל-מיאדין (ערבית: قناة الميادين, תרגום: "[ערוץ] הכיכרות") הוא ערוץ טלוויזיה לווייני פאן-ערבי המקורב לחזבאללה, אשר הושק ב-11 ביוני 2012 בלבנון במטרה לצמצם את השפעתן של הרשתות הערביות הפופולריות בעולם הערבי, אל-ג'זירה ואל-ערביה, הממומנות על ידי מדינות ערביות-סוניות במפרץ הפרסי.
אל-מיאדין נולד בתקופה בה העולם הפוליטי הערבי ודעת הקהל ברחוב הערבי היו מודאגים מצעירים שיצאו לרחובות בתקופת האביב הערבי. הערוץ הוקם על ידי ע'סאן בן ג'ידו בביירות בשלהי השנה הראשונה של האביב הערבי. בן ג'ידו היה ידוע בהזדהותו עם מאבק העם ועצם הקמת אל-מיאדין נתפסה כאות הזדהות עם מאבק הרחוב הערבי.
כניסת התחנה לזירה התקשורתית לוותה במטרות רבות כמו הפניית תשומת הלב בעולם הערבי לנרטיב הפלסטיני כדי לעודד הזדהות עם מאבק העם הפלסטיני. כמו כן, מאבקה העיקרי של התחנה הוא נגד מה שהערוץ תפס כאימפריאליזם מערבי וישראלי במזרח התיכון.
בנוסף ערוץ אל-מיאדין תמך בהמשך שלטונו של בשאר אל אסד בסוריה, ודחה במוצהר ובאופן ברור ומובהק את הרחבת שליטתם של הסונים במדינות המזרח התיכון.
1) אל-מיאדין היא רשת לוויינית ערבית שמטרתה להעביר את המציאות לצופיה על הצד הטוב ביותר.
2) הערוץ עוקב אחר נושאי האומה הערבית והעולם ודבק באחדות העולם הערבי.
3) הערוץ תומך בחירות העמים והאדם, צדק חברתי, זכות העמים לביטוי חופשי והשמעת קול העם ובחירותיהם הלאומיות הפנימיות.
4) אל-מיאדין מגנה טרור, רדיקאליות וקיצוניות לכל צד באשר הוא, בהסתמכות על הפסיפס הדתי, החברתי והלאומי אשר מרכיב את העולם הערבי.
6) אל-מיאדין רואה בעניין הפלסטיני סמל לשחרור לאומי ובשל כך הנושא תמיד בסדר היום של הערוץ, ובנוסף הערוץ מכבד את מדיניות הרשות הפלסטינית ברמאללה ומדיניות חמאס בעזה.
הערוץ מתכנן גם לשמש אלטרנטיבה לתקשורת הלוויינית הערבית מהזרם המרכזי. כל ערוצי החדשות הערביים, BBC בערבית ו-Sky News בערבית, מהווים תחרות נוספת עבור הערוץ.
ז'אן הראשון, דוכס בורבון
ז'אן הראשון, דוכס בורבון (1381–1434) היה דוכס בורבון, משנת 1410 עד מותו ודוכס אוברן מאז 1416.
ביוגרפיה
ז'אן נולד בשנת 1381 והיה בנם הבכור של לואי השני, דוכס בורבון ואן מאוברן. באמצעות אמו ירש ז'אן את רוזנות פורז.
משפחתו
בנוסף, הייתה לו בת לא לגיטימית:
לונה צ'מטאי-סלפטר
לונה קורלימה צ'מטאי-סלפטר (באנגלית: Lonah Chemtai Korlima; נולדה ב-12 בדצמבר 1988) היא אתלטית ישראלית ילידת-קניה. זוכת מדליית ארד באליפות העולם (יוג'ין 2022) בריצת מרתון וסגנית מרתון ניו יורק (2022), אלופת אירופה (ברלין 2018) וזוכת מדליית ארד באליפות אירופה (מינכן 2022) בריצת 10,000 מטר ושיאנית אירופה בריצת 10 ק"מ (כביש), בתוצאה שדירגה אותה כשנייה בכל הזמנים כשנקבעה (30:05 דקות). בנוסף לכך, היא שיאנית ישראל הנוכחית בריצות ל-2000 מטר, 3,000 מטר, 5 ק"מ (כביש), 10000 מטר, 10 ק"מ (כביש), 15 ק"מ, 20 ק"מ, חצי מרתון, ובמרתון, ושיאנית ישראל בעבר בריצת 1500 מטר ובריצת 5000 מטר.
הר ג'ורג' מארי
הר ג'ורג' מוריי או הר ג'ורג' מאריי (באנגלית: Mount George Murray) הוא הר שטוח פסגה, המכוסה ברובו קרח, בהרי הנסיך אלברט באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
לונה צ'מטאי-סלפטר
צ'מטאי-סלפטר היא האתלטית הישראלית היחידה שזכתה בתואר אלופת אירופה.
הר ג'ורג' מארי
ההר ממוקם בין ראשייהם של קרחון דייוויס וקרחון הרבורד.
לונה צ'מטאי-סלפטר
הועד האולימפי הישראלי בחר בלונה צ'מטאי-סלפטר כספורטאית המצטיינת לשנת 2022.
גיל בני
גיל בני (נולד ב-27 באוקטובר 1998) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הרכז במועדון הפועל תל אביב מליגת העל בכדורסל.
לונה צ'מטאי-סלפטר
ביוגרפיה
צ'מטאי נולדה וגדלה בקפקנייאר שבמחוז ריפט ואלי במערב מדינת קניה, למשפחה משבט פוקוטס, תת-שבט הקלנג'ין. בילדותה הצטיינה בכדורגל, אך עקב התנגדות אביה לא פנתה לעיסוק בספורט.
גיל בני
ביוגרפיה
בני נולד וגדל בעיר רעננה והא בנו של שחקן הכדורגל ארז בני. הוא משחק כדורסל החל מגיל שש.
לונה צ'מטאי-סלפטר
קריירה
בשנת 2008 הגיעה לראשונה לישראל, על מנת לעבוד כאם בית בביתו של הקונסול הקנייתי בישראל. במהלך ריצה בפארק הרצליה הבחין בה מאמן אתלטיקה, והפנה אותה למועדון "אתלטי אורן השרון". היא החלה להתאמן יחד עם האתלט זוהר זימרו, ובשנים הבאות התחרתה בתחרויות בריצות בינוניות ארוכות. במהלך אימוניה הכירה צ'מטאי את המאמן הישראלי דן סלפטר, שהיה לבן-זוגה ולמאמנה, במועדון מכבי תל אביב.
2011-2016
בשנת 2011 סיימה במקום רביעי באליפות ישראל בריצת 10,000 מטר.
בשנת 2012 זכתה באליפות ישראל בריצת 5000 מטר ובריצת 10,000 מטר.
בראשית 2013 הסתיימה כהונתו של הקונסול הקנייתי, ועמה גם עבודתה של צ'מטאי בביתו. היא שבה לקניה, ולאחר שהוסדרו מחדש אשרות השהייה שלה שבה לישראל. ב-2013 שבה וזכתה באליפות ישראל בריצת 5000 מטר.
ב-2014 זכתה באליפות ישראל בריצת 10,000 מטר.
ב-2015 שוב זכתה באליפות ישראל בריצת 5000 מטר ובריצת 10,000 מטר. בפברואר 2016 השתתפה במרתון תל אביב, וקבעה תוצאה של 2:40:16 שעות, המהווה קריטריון אולימפי להשתתפות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). במרץ אותה שנה הוענקה לה אזרחות ישראלית, ובכך התאפשרה הצטרפותה למשלחת הישראלית לאולימפיאדה. בחצי מרתון ברלין, סיימה סלפטר במקום שמיני בתוצאה של 1:14:11 שעות.
במשחקים האולימפיים היא השתתפה בריצת מרתון, אולם פרשה לאחר 33 ק"מ, בשל פציעה בכתפה הימנית.
2017 שיאנית ישראל
באליפות ישראל בריצת 15 ק"מ שנערכה בראשון לציון בתחילת פברואר, ניצחה צ'מטאי-סלפטר וקבעה שיא אישי חדש של 52:06 דקות. בתחרות חצי מרתון ברצלונה, ספרד שנערכה באותו החודש, היא סיימה במקום 11 בשיא ישראל חדש של 1:12:48 שעות, שיפור לשיא של נילי אברמסקי (1:13:59 שעות). בתחרות שנעכה בתל אביב באפריל היא קבעה בריצת מייל שיא אישי חדש של 4:47.50 דקות. חמישה ימים לאחר מכן, היא קבעה בתחרות בתל אביב בריצת 10,000 מטר שיא ישראלי חדש של 32:43.89 דקות, שיפור לשיא של נילי אברמסקי (33:19.85 דקות). שישה ימים לאחר מכן היא קבעה בריצת 1500 מטר שיא אישי חדש של 4:23.94 דקות. בתחילת מאי היא קבעה בתחרות בתל אביב בריצת 5000 מטר שיא אישי חדש של 16:12.51 דקות. בהמשך אותו החודש היא השתתפה באליפות ברלין ל-25 ק"מ וניצחה בתחרות בשיא ישראלי חדש של 1:28:48 שעות.
בתחרות גביע אירופה ב-10000 מטר שנערכה במינסק היא סיימה במקום שמיני בתוצאה של 33:20.16 דקות.
גיל בני
מועדונים
שיחק במחלקת הנוער של מכבי רעננה החל מגיל הקט-סל ועד למעבר לקבוצת הבוגרים. בעונת 2011/2012 הוביל כקפטן את קבוצת ילדים א' לאומית לזכייה בגביע המדינה הראשון של מחלקת הנוער במועדון. בעונת 2013/2014 תחת המאמן רון נווה זכה עם קבוצת הנערים באליפות המדינה ובגביע המדינה לנוער, שנה לאחר מכן בעונת 2014/2015 זכה עם הקבוצה באליפות נוער נוספת. בתיכון למד במגמת הכדורסל של מטרו-ווסט ברעננה עמה זכה בעונת 2014/2015 במקום הראשון בגמר ליגת העל לתיכונים, הנבחרת זכתה באותה שנה במקום השלישי באליפות העולם לתיכונים שנערכה בצרפת.
לונה צ'מטאי-סלפטר
2017 שיאנית ישראל
באליפות אירופה לאומות שנערכה בתל אביב, זכתה סלפטר במדליית כסף בריצת 5000 מטר בתוצאה של 16:19.90 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בריצת 3000 מטר, בשיא אישי חדש של 9:26.44 דקות.
גיל בני
מועדונים
עונתו הראשונה בקבוצת בוגרים הייתה עונת 2016/2017 בקבוצת עירוני רעננה מהליגה הלאומית בכדורסל. בעונת 2018/2019 בשנתו השלישית בבוגרים קיבל לידיו את תפקיד קפטן הקבוצה. בתום העונה חתם בקבוצת הפועל גלבוע גליל מליגת העל. בתום שתי עונות בגלבוע חתם לקראת עונת 2021/22 לשנתיים בקבוצת הפועל תל אביב. בעונת 2021/22, עקב פציעתו של קפטן הקבוצה בר טימור, קיבל בני ממאמנו דני פרנקו יותר ויותר דקות וגם מקום בחמישייה הפותחת של הקבוצה באותה עונה. בני נעשה אהוד מאוד על ידי הקהל בזכות ההגנה המצוינת שלו ובזכות האנרגיות ורמות האינטנסיביות שבהם בני משחק את המשחק.
לונה צ'מטאי-סלפטר
2017 שיאנית ישראל
באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט אותה שנה סיימה סלפטר במקום 41 בריצת מרתון, בתוצאה של 2:40:22 שעות.
גיל בני
מועדונים
ב-2 ביולי 2023 הודיעה הפועל תל אביב על הארכת חוזהו של בני בשנתיים נוספות
לונה צ'מטאי-סלפטר
2018
בתחרות שנערכה בתל אביב בפברואר, קבעה צ'מטאי-סלפטר בריצת 3000 מטר שיא ישראלי חדש של 9:06.60 דקות, שיפור לשיאה בן 16 השנים של נילי אברמסקי (9:19.52 דקות).
גיל בני
בנבחרות ישראל
ביולי 2017 זכה עם נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל במקום השני באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 שנערכה ביוון. ביולי 2018 זכה כקפטן נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל תחת מאמן הנבחרת אריאל בית הלחמי באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 שנערכה בגרמניה. באליפות רשם ממוצע מרשים של 13 נקודות, 3.1 ריבאונדים ו־1.9 אסיסטים.
לונה צ'מטאי-סלפטר
2018
באליפות העולם בחצי מרתון שנערכה בולנסיה בחודש מרץ היא שברה בשנית את שיא ישראל לאחר שסיימה במקום 12, והעמידה אותו על 1:08:58 שעות. בסוף אפריל, היא קבעה בריצת 1500 מטר שיא אישי בתוצאה של 4:17.22 דקות. מאוחר יותר באותו חודש, באליפות ישראל בריצת 10000 מטר, היא שברה את שיאה הישראלי לאחר שניצחה בתוצאה של 31:39.63 דקות. במהלך אותה ריצה, שברה גם את שיא ישראל הטרי של אדווה כהן בריצת 5,000 מטר והעמידה אותו על 15:26.8 דקות.
גיל בני
בנבחרות ישראל
בפברואר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ישראל בכדורסל בהופעה מול גרמניה במסגרת מקדמות אליפות העולם. בפברואר 2023 זומן לנבחרת הבוגרת לראשונה
לונה צ'מטאי-סלפטר
2018
בתחרות גביע אירופה בריצת 10,000 מטר שנערכה בלונדון בחודש מאי, זכתה צ'מטאי במדליית זהב בשיא ישראלי נוסף חדש של 31:33.03 דקות ובשל הישגיה הוכתרה כאתלטית החודש באירופה.
גיל בני
בנבחרת ישראל 3x3
ביוני 2022 זומן לנבחרת 3x3 והעפיל עמה לאליפות אירופה.
לונה צ'מטאי-סלפטר
2018
בתחרות שנערכה בבלגיה באמצע יולי, ניצחה סלפטר בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:17.81 דקות, המהווה שיא ישראלי.
אלופת אירופה
באליפות אירופה שנערכה בברלין באוגוסט 2018 זכתה צ'מטאי-סלפטר במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 31:43.29 דקות לפני סוזן קרומינס מהולנד (31:52.55 דקות) ומרף בהאטה משוודיה (32:19.34 דקות), ובכך הפכה לאתלטית הישראלית הראשונה שזכתה בתואר זה. מספר ימים לאחר מכן, בריצת 5000 מטר, היא נפסלה, כי בתחילת הריצה דרכה על קו המסלול לפני שהורשתה לעשות כן. לפני שנודע על פסילתה ולקראת סיום הריצה, בסיבוב הלפני אחרון, היא האיצה במחשבה שזהו הסיבוב האחרון, ובסיומו חצתה שנייה את קו הסיום, ולכן הניפה את ידיה וחייכה מאושר. תוך כדי שהיא עוצרת, הבינה שנותר לה עוד סיבוב. היא שבה לריצה, אך נדחקה למקום רביעי, בתוצאה שהייתה טובה מהשיא הישראלי בכ-16 שניות.
בתחרות ליגת היהלום בברמינגהאם שנערכה באותו חודש, סיימה צ'מטאי-סלפטר שביעית בריצת 3000 מטר בשיא ישראלי חדש של 8:42.88 דקות. בתחרות שנערכה בסוף ספטמבר באמסטרדם, קבעה סלפטר בריצת 10 מייל שיא אירופה חדש של 50:45 דקות ו-40 שניות איטי משיא העולם. חודשיים לאחר מכן, בחצי מרתון ליסבון, סיימה במקום השני בשיא ישראלי חדש של 1:07:55 שעות.
במרתון פירנצה, שנערך בחודש נובמבר, ניצחה במרתון פירנצה בשיא ישראלי חדש של 2:24:17 שעות שיפור של יותר מ-11 דקות לשיא הקודם של ילנה דולינין שנקבע במרתון ברלין.
ב-31 בדצמבר, קבעה צ'מטאי שיא ישראלי חדש בריצת 10 ק"מ, בתחרות שנערכה ברומא, בתוצאה של 31:46 דקות.
2019
באליפות ישראל ב-15 ק"מ שנערכה בראשון לציון, זכתה צ'מטאי-סלפטר במדליית זהב בתוצאה של 48:42 דקות. בתחרות גביע החורף שנערכה בחודש בפברואר, היא ניצחה בריצת 3000 מטר כשקבעה תוצאה של 8:56.55 דקות. את 2000 המטרים הראשונים בריצה היא עברה בתוצאה של 5:52.30 דקות, המהווה שיפור של 16 שניות לשיא הישראלי הקודם שהיה שייך לנילי אברמסקי. במרוץ אור יהודה שנערך באותו חודש, היא קבעה שיא ישראלי חדש בריצת 5 ק"מ (כביש) של 15:15 דקות.
הר ג'ורג' מארי
גובהו של ההר 1,097 מטרים מעל פני הים; הר ג'ורג' מארי הוא ההר ה-2,098 בגובהו באנטארקטיקה.
לונה צ'מטאי-סלפטר
2019
בתחרות שנערכה בלונדון בסוף יולי, קבעה צ'מטאי-סלפטר שיא ישראלי חדש בריצת 5000 מטר, בתוצאה של 14:59.02 דקות והיא הפכה לראשונה שירדה מ15 דקות בריצת 5000 מטר. באליפות אירופה לאומות שנערכה בקרואטיה, ניצחה צ'מטאי בריצת 5000 מטר, בתוצאה של 15:44.38 דקות.
הר ג'ורג' מארי
גילוי ההר
ההר התגלה על ידי המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909.
לונה צ'מטאי-סלפטר
שיאנית אירופה
בריצת 10 ק"מ (כביש) שנערכה בטילבורך, ב-1 בספטמבר 2019, סיימה צ'מטאי-סלפטר ראשונה בשיא אירופאי חדש של 30:05 דקות, תוצאה שדירגה אותה במקום שני בכל הזמנים בריצה זו כשנקבעה, אחרי ג'וסלין ג'פקוסגיי מקניה (29:43 דקות).
הר ג'ורג' מארי
מקור השם
משלחת נמרוד נתנה להר את שמו.
לונה צ'מטאי-סלפטר
שיאנית אירופה
באליפות העולם שנערכה בדוחה בחודש ספטמבר, סלפטר התחילה בדבוקה המובילה. לאחר 10 ק"מ, 6 רצות מהדבוקה המובילה החלו להגביר, ובנקודת 15 הק"מ הובילו עליה בכ-50 שניות וסלפטר המשיכה לרוץ בקצב שלה. לאחר 25 ק"מ הפער הצטמצם ל-16 שניות בלבד, אך סלפטר החלה לדעוך, ובסופו של דבר נאלצה לפרוש בעודה חמישית, בין הקילומטר ה-31 ל-32, לאחר שסבלה מחוסר אנרגיה שנבע מהכנה תזונתית לקויה למירוץ. בנוסף אליה, פרשו עוד 27 רצות, המהוות כ-40% מכלל הרצות, עקב התנאים הקשים ששררו שם; המרתון הוזנק דקה לחצות, בטמפרטורה של 32 מעלות, ולמעלה משבעים אחוזי לחות.
הר ג'ורג' מארי
מקור השם
ההר נקרא על שמו של ג'ורג' ר. מ. מארי (George R.M. Murray), עובד המוזיאון הבריטי, ששימש כמנהל הצוות המתכנן של המטרות המדעיות של משלחת החקר של רוברט פלקון סקוט.
לונה צ'מטאי-סלפטר
שיאנית אירופה
במרתון פרנקפורט סיימה סלפטר במקום רביעי בתוצאה של 2:23:11 שעות.
הר ג'ורג' מארי
לקריאה נוספת
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°, P 195
לונה צ'מטאי-סלפטר
שיאנית אירופה
באליפות ישראל בחצי מרתון, שנערכה בדצמבר בבית שאן, זכתה צ'מטאי במדליית זהב בתוצאה של 1:10:05 שעות.
הר ג'ורג' מארי
לקריאה נוספת
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 235
לונה צ'מטאי-סלפטר
2020
בתחרות שנערכה בולנסיה, סיימה צ'מטאי-סלפטר במקום החמישי בריצת 10 ק"מ, בתוצאה של 31:09 דקות.
במרתון טוקיו, שהיה למרתון הראשון מסבב המרתונים המרכזיים העולמי בו השתתפה, זכתה צ'מטאי-סלפטר במדליית זהב בשיא ישראלי חדש של 2:17:45 שעות, תוצאה שדירגה אותה במקום שישי בכל הזמנים באותה העת. בתחילת יוני היא ניצחה בריצת 3000 מטר בתוצאה של 9:15.75 דקות. בגביע האיגוד בתחילת יולי היא ניצחה בשלוש ריצות, בריצת 3000 מטר בתוצאה של 9:07.05 דקות, בריצת 1500 בתוצאה של 4:15.72 דקות ובריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:52.86 דקות. בתחרות שנערכה שבוע לאחר מכן היא קבעה בריצת 3000 מטר תוצאה של 9:06.38 דקות.
באליפות ישראל זכתה צ'מטאי-סלפטר בשלוש מדליות זהב, בריצת 5000 מטר שנערכה בסוף יוני אותה שנה בתוצאה של 15:29.43 דקות, לפני כרואן חלבי ממכבי חיפה כרמל (16:50.71 דקות) והדר אופיר מהרוח השנייה בירושלים (18:17.11 דקות), בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:17.96 דקות, לפני אדוה כהן מלידר ירושלים (4:25.50 דקות) וכרואן חלבי (4:27.65 דקות) ובריצת 800 מטר בשיא אישי חדש של 2:06.63 דקות, לפני סיון אורבך ממכבי חיפה (2:07.92 דקות) ונרי גטרידה (2:13.35 דקות).
בתחרות ליגת היהלום שנערכה בבריסל ב-4 בספטמבר סיימה צ'מטאי-סלפטר שנייה בריצת שעה בתוצאה השנייה בטיבה בהיסטוריה של 18,571 מטר, אחרי סיפן חסן מהולנד שקבעה שיא עולם חדש של 18,930 מטר. שתיהן קבעו תוצאה טובה משיא העולם בן 12 השנים של דירה טונה מאתיופיה (18,517 מטר).
באליפות העולם בחצי מרתון שנערכה בפולין בחודש אוקטובר, סיימה צ'מטאי-סלפטר במקום ה-12 בתוצאה של 1:08:31 שעות.
2021
באולימפיאדת טוקיו, צ'מטאי סלפטר התחרתה בריצת המרתון שנערכה בסאפורו וסיימה במקום ה-66 מתוך 88 רצות. 4 ק"מ לסיום, לאחר שהייתה בין המובילות לאורך הריצה, צ'מטאי סלפטר נעצרה עקב התכווצויות בבטן, שנבעו מכאבי מחזור כאשר היא נמצאת במקום השלישי. מספר דקות לאחר מכן היא הצליחה לחזור לרוץ ולסיים את המרתון בתוצאה של 2:48:31 שעות. תנאי החום הקשים ששררו במסלול התחרות בסאפורו, טמפרטורה של כ-30 מעלות וכ-80 אחוזי לחות, השפיעו על המתחרות כאשר 15 מהן פרשו וביניהן אלופת העולם במרתון מדוחה רות צ'פנגטיץ'. בפוסט שפרסמה לאחר הריצה הדגישה צ'מטאי סלפטר כי הסיבה לפרישה הייתה כאבי המחזור החודשי ורצתה להעלות את הנושא למודעות.
במרתון לונדון 2021, סיימה צ'מטאי סלפטר במקום החמישי. בריצה זו השיגה את התוצאה השנייה הכי טובה שלה כשרצה 2:18:54 שעות, שזוהי גם תוצאת השנה שלה
מדליית ארד באליפות עולם
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ארצות הברית ב-18 ביולי 2022 היא זכתה במדליית ארד בריצת מרתון בתוצאה של 2:20:18 שעות, אחרי גוטיטום גברסלסי מאתיופיה שקבעה שיא אליפות חדש של 2:18:11 שעות וג'ודית ג'פטום קוריר מקניה (2:18:20 שעות). מדליה זו הייתה הרביעית בסך הכל של ישראל באליפויות העולם באתלטיקה והראשונה במקצועות המסלול.
מדליית ארד באליפות אירופה
באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה ב-15 באוגוסט 2022, זכתה לונה במדליית הארד בריצת ה-10,000 מטרים בתוצאה של 30:46.37 דקות. תוצאה זו היא גם שיא ישראל לנשים למרחק זה.
מדליית כסף במרתון ניו יורק
במרתון ניו יורק שנערך ב-6 בנובמבר זכתה במדליית כסף בתוצאה של 2:23:30 שעות, שבע שניות אחרי שרון לוקדי מקניה (2:23:23 שעות) ולפני אלופת העולם גוטיטום גבריסלאסי (2:23:39 שעות). היא הקדימה אתלטיות מהשורה הראשונה בעולם כמו אדנה קיפלגט מקניה (פעמים אלופת עולם 2011 ו-2013) בריצת מרתון הלן אובירי מקניה, פעמיים ברציפות סגנית אלופה אולימפית (ריו 2016 וטוקיו 2020) ופעמיים אלופה עולם (2017 ו-2019) בריצת 5000 מטר. אחרי המדליה ההיסטורית של סלפטר באליפות העולם באורגון בקיץ, הרצה שבה לארצות הברית וסיימה במקום השני בהופעת הבכורה שלה במרתון ניו יורק.
2023
בחצי מרתון רומא, שהתקיים ב-05 מרץ 2023 סיימה לונה במקום השני, (1:06:56). במקצה זה קבעה את התוצאה השלישית בטיבה בקריירה שלה.
שיאים אישים
מעודכן ל-17 באוקטובר 2020
חיים אישיים
בשנת 2014 נישאו צ'מטאי ודן סלפטר בחתונה אזרחית בעיר הבירה ניירובי של מולדתה קניה, כשבדצמבר 2014 נולד להם בן. במרץ 2016 בקשתה אושרה לאזרחות ישראלית, מתוקף נישואיה.
סטפני, נסיכת בלגיה
סטפני קלוטילד לואיז הרמיני מארי שארלוט (Stéphanie Clotilde Louise Herminie Marie Charlotte; 21 במאי 1864 - 23 באוגוסט 1945) הייתה בתו של לאופולד השני, מלך הבלגים, ואשתו של רודולף, נסיך הכתר של אוסטריה.
ילדותה
סטפני נולדה ב-21 במאי 1864 בארמון המלכותי לייקין בבריסל שבבלגיה. אביה היה לאופולד, נסיך בלגיה בנו של לאופולד הראשון, מלך הבלגים. סבא רבא שלה מצד האב היה לואי פיליפ, מלך הצרפתים. אמה הייתה מריה הנרייטה, ארכידוכסית אוסטריה לבית הבסבורג, אשר הייתה נכדתו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ונינתו של קרלוס השלישי, מלך ספרד. ב-1865 הוכתר אביה כמלך הבלגים. אביה ואמה לא הסתדרו היטב, ואמה העבירה את מרבית זמנה בעיר ספא ליד הארדנים. לאופולד הזניח את סטפני ואחותה לואיז והתעניין בעיקר בבנו לאופולד, בעוד מריה הנרייטה התמקדה בבנותיה והעניקה להן חינוך מעולה.
ב-1869 מת אחיה לאופולד בגיל תשע. המוות הכניס את אביה להלם שממנו לא התאושש עוד. הוא התפייס עם אמה לזמן מה בניסיון ללדת בן זכר נוסף שיירש אותו, אולם התוצאה הייתה לידתה של בת נוספת, הנסיכה קלמנטין ב-1872. לאופולד איבד לחלוטין עניין במשפחתו, והשקיע את מרבית תשומת לבו בקונגו (אשר הייתה מושבה פרטית שלו) ובמספר פילגשים. ב-1895 אמה פרשה סופית מחצר המלוכה והתגוררה בעיר ספא למשך שארית חייה.
נסיכת הכתר של אוסטריה
במרץ 1880 ביקר בבריסל רודולף, נסיך הכתר של אוסטריה, בנם של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה והנסיכה סיסי. באותו זמן הופעל על רודולף לחץ כבד מצד הוריו להינשא ולהעמיד יורש, אולם תנאי הנישואים ההבסבורגיים קבעו שאשתו של יורש העצר צריכה להיות קתולית, ובת למשפחת אצולה אשר שולטת או שלטה בעבר על אזור באירופה. לאחר שרודולף נדחה על ידי כמה נסיכות ספרדיות ופורטוגזיות, לא נותרו לו הרבה אפשרויות. הוא פגש את סטפני, ומצא אותה מתאימה מבחינתו. ב-7 במרץ הוא ביקש את ידה והודיע על אירוסיהם. אביו היה מרוצה למדי, אולם אמו, סיסי, התאכזבה מכך שבנה, אשר היה בן לשתיים מהשושלות העתיקות ביותר באירופה (ויטלסבאך והבסבורג) בחר להינשא לבת למשפחת המלוכה הבלגית החדשה. יתרה מכך, כאשר סטפני נשלחה לווינה כדי ללמוד את נימוסי החצר, גילתה סיסי לתדהמתה שהיא רק בת 15, וכלל לא כשירה להינשא לבנה. לפיכך הוחלט לדחות את הנישואים, וסטפני המושפלת חזרה לבלגיה.
ב-10 במאי 1881, כמה שבועות לפני יום הולדתה ה-17, נישאה סטפני לנסיך הכתר בכנסיית אוגוסטינוס הקדוש בווינה. בחתונה נכחו בין היתר הנסיך אדוארד מבריטניה ווילהלם, נסיך פרוסיה. לרגל חתונתם, האסטרואיד נקרא על שמה. השם ניתן על ידי פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה והאסטרואיד התגלה על ידי יוהאן פאליזה.
בחצר המלוכה האוסטרית פנו אליה בתואר "הוד מעלתה הקיסרית והמלכותית". הנישואים היו מוצלחים בתחילה, אולם עד מהרה התגלעו חיכוכים בין רודולף וסטפני. אמו של רודולף, הקיסרית סיסי, לא עזרה לשיפור יחסיהם כאשר זלזלה בסטפני במופגן. ב-1883 נולדה בתם היחידה אליזבת מריה, ארכידוכסית אוסטריה. עם לידתה, נפרדו בני הזוג, התאמצו להשיג אישור מהקיסר להתגרש, והחלו לנהל פרשיות אהבים. ב-1889 נמצא רודולף מת יחד עם פילגשו האחרונה מרי וטסרה, בנסיבות שנותרו לא ברורות לחלוטין עד ימינו.
אחריתה
ב-22 במרץ 1900 נישאה סטפני בטירת מירמרה לרוזן ההונגרי אלמר לונלאיי דה נאגי לוניה. הנישואים הוגדרו כנישואים מורגנטיים, כיוון שדרגתו האצילית של אלמר הייתה נמוכה במידה ניכרת מזו של סטפני. עם זאת, ב-1917 העלה קרל הראשון, קיסר אוסטריה את אלמר לדרגת נסיך. הם התגוררו בטירתו של אלמר במערב הונגריה (כיום בסלובקיה). לא היו להם ילדים. ב-1935 היא רצתה לפרסם את זיכרונותיה, אולם הדבר עורר שערורייה באוסטריה, ולפיכך הם פורסמו מחוץ לאוסטריה תחת השם "Ich sollte Kaiserin werden" ("הייתי אמורה להיות קיסרית"). עם התקדמות הצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה, נאלצו בני הזוג להימלט מטירתם. סטפני נפטרה בעיר פנונהלמה שבהונגריה ב-23 באוגוסט 1945 בגיל 81.
ראי רחוק
ראי רחוק: המאה ה-14 הרת הפורענויות (באנגלית: A Distant Mirror) הוא ספרה של ההיסטוריונית ברברה טוכמן, העוסק במספר משברים שפקדו את אירופה במאה ה-14, ואגב כך מתאר את הלכי הרוח ואת המאפיינים השונים של התקופה. הספר פורסם בשנת 1978 ותורגם לעברית ב-1995.
רקע
את שם הספר, "ראי רחוק", בחרה טוכמן כדי לבטא את הדמיון הקיים לדעתה בין התקופה ההיא לבין המאה ה-20. בהקדמה לספר היא כותבת: לאורך הספר, משתמשת טוכמן רבות בחיבוריהם של בני התקופה, בהם כרוניקות, שירים, ספרי נימוסין והדרכות לבני האצילים ואף ספרי בישול. במיוחד היא מרבה לצטט את ההיסטוריון בן התקופה ז'אן פרואסאר.
תוכן הספר
טוכמן סוקרת מספר רב של מלחמות, מאבקים ואסונות שפקדו את מערב אירופה במהלך המאה, בהם מלחמת מאה השנים, הדבר השחור וההתפרצויות האנטישמיות שבאו בעקבותיו, "גלות האפיפיור", מסעי ביזה שערכו קבוצות של שכירי חרב, מרד הז'אקרי, מרד הפטישאים ומרד האיכרים האנגלי, המאבקים שהובילו לעצמאותה של שווייץ וכן כיבושי האימפריה העות'מאנית באירופה. עם זאת, טוכמן לא מסתפקת בתיאורם של אירועים פוליטיים ודתיים בלבד והיא מנסה להביא תמונת מצב מקיפה ועמוקה יותר של החיים החברתיים. היא מתארת את חייהם של האנשים משכבות החברה השונות, כגון אצילים, אבירים, אנשי דת ואיכרים ומציגה את הפערים ביניהם. היא בוחנת את יחסם של אנשי החברה הגבוהה אל האיכרים, את מעמד הנשים, את צורות הלבוש והוראות הנימוסים השונות. בנוסף, היא מתייחסת ל"עידן הקרח הקטן" - שינוי באקלים שהחל באותה תקופה והפחית את הטמפרטורה הממוצעת של אירופה עד המאה ה-19.
בנוסף לכל אלה, מנסה טוכמן לחדור אף אל מחשבותיהם ותחושותיהם הפנימיות של בני התקופה. היא מתארת בפרוטרוט את חדירתה של הדת והאמונה הנוצרית אל כל רובדי החיים, את החשיבות הרבה שיוחסה לאסטרולוגיה ואת השינויים שחלו ביחס למוות. לאורך כל הספר ישנה התייחסות נרחבת לתאולוגיה ולאמונות הרווחות, לרפואה ולמיומנויותיהם של הרופאים, לספרות, לכלכלה ולאמצעי הלחימה. כמו כן היא מתארת את יחסם של סופרים ומשוררים אל התקופה בה הם חיים כשהם משווים אותה אל תקופות שקדמו להם, ומראה כי רבים מהם חיו בתודעה של תקופת שפל ואף האמינו כי העולם מתקרב אל קיצו.
חלק גדול מהסיפור שזור סביב חייו של האציל הצרפתי אנגרן השביעי, אדון קוסי, בעליה של טירת קוסי. טוכמן נימקה את בחירתה בו כדמות מרכזית מהסיבה שהוא חי חיים ארוכים יחסית ולכן יכול להישאר במסגרת הסיפור במשך רוב המאה ה-14. (הוא נולד בשנת 1340, שבע שנים לפני שפרצה מגפת המוות השחור בדרום איטליה ומת בשנת 1397). בנוסף, הוא גם היה קרוב לרבים מהקרבות והמאבקים באזור, והיה קשור הן לצרפת והן לאנגליה - הוא עצמו היה אציל צרפתי, אך הוא נישא לאיזבלה, בתו הבכורה של אדוארד השלישי, מלך אנגליה.
יחסי ישראל–סמואה
יחסי ישראל–סמואה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין מדינת סמואה העצמאית אשר נכונו לראשונה באופן רשמי בשנת 1977.
לישראל אין נציגות דיפלומטית קבועה בסמואה לכן שגרירות ישראל בניו זילנד אמונה על ענייניה.
היסטוריה
יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות נכונו בשנת 1977 (על פי משרד החוץ של סמואה היחסים נכונו ב-30 במאי 1972). מאז כינון היחסים, שתי המדינות משתפות פעולה בתחומי הפיתוח, זכויות האדם, מאבק נגד העוני, טרור, ארגוני פשיעה חוצי גבולות, שינויי האקלים ועליית מפלס הים. בעיית עליית מפלס הים היא רלוונטית במיוחד עבור מדינות האיים באוקיינוס השקט.
בשנת 1991, סמואה נמנתה בין המדינות אשר יזמו את החלטה 4686 של העצרת הכללית של האו"ם, אשר ביטלה את החלטה 3379, שקבעה כי ציונות היא צורה של גזענות.
בספטמבר 2014, ביקר באפיה בירת סמואה סגן שר החוץ צחי הנגבי בליווי שגריר ישראל בוולינגטון יוסף ליבנה. הביקור נערך במסגרת ועידה בהשתתפות משלחות מעשרות מדינות, במטרה לסייע לתושבי האיים הקטנים בקריביים ובאזור אוקיאניה.
בשנת 2016, שגריר ישראל בניו זילנד יצחק גרברג הגיש את כתב האמנתו לנשיא סמואה טופוגה אפי.
בתחילת 2017 חבר הפרלמנט הסמואי אלאיסה ספולנה מואנאנו קרא לממשלת ארצו "תמיד לעמוד לצד ישראל, לא משנה מה". דוגמה נוספת לשיתוף פעולה בין שתי המדינות היא ההסכם שנחתם ופוטר את אזרחי שתי המדינות מצורך באשרות שהייה.
בפברואר 2020, טואילאפה איונו סאיללה מליילגאוי קיים פגישה עם נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין במהלכה השתתפו בוועידה של מדינות האוקיינוס השקט בפיג'י לצד מנהיגים מדינים נוספים מרחבי האזור.
אם צו הגורל...
אִם צַו הַגּוֹרָל... הוא שיר מאת המשוררת רחל, אשר נכתב בתרפ"ח ופורסם בינואר 1928 בעיתון "דבר". המשוררת תיארה בו את געגועיה אל הכנרת ואל המתיישבים בקבוצת כנרת ודגניה א', ובקשה במפורש כי לאחר מותה, תטמן בבית קברות ליד הכנרת. השיר הולחן על ידי נחום היימן, והושר על ידי הזמרת חוה אלברשטיין.
פרקי השיר ותכניו
בתקופת העלייה השנייה עלתה רחל לארץ ישראל, ולאחר שהתגוררה במושבה רחובות, בחרה לעבוד בחקלאות בחוות העלמות ליד קבוצת כנרת, בניהולה של חנה מייזל. באותן שנים הכירה את חברי כנרת וחברי הקבוצה השכנה, דגניה א', בהם הוגי הדעת והמנהיגים: אהרן דוד גורדון, ברל כצנלסון וזלמן רובשוב (שזר), עמהם עמדה בקשרי הערכה ורעות, וכן הכירה את חברי הקבוצות, בהם: בנציון ישראלי, נח נפתולסקי ומאיר רוטברג, צבי יהודה, יוסף בוסל, שרה מלכין, ויוסף ברץ. חברי הקבוצות ראו את יישוביהן כחיל חלוץ לתנועת התיישבות חקלאית גדולה בארץ ישראל, ברוח רעיונות הציונות והסוציאליזם, והעלו על נס את ערכי העבודה, ההקרבה ליעדי האומה, והקמת קהילות שוחרות יצירה ושלום.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה שהתה רחל באירופה וחלתה בשחפת. בשנת 1920, לאחר חזרתה לארץ ישראל, הצטרפה לקבוצת דגניה א' ועבדה בחינוך ותרבות. אולם מחלתה שהייתה מדבקת ומוגבלותה הגופנית, גרמה להוצאתה מהקבוצה. בעקבות זאת נאלצה רחל לעבור להתגורר בתל אביב. היא נפטרה ממחלתה בשנת 1931. בעשור האחרון לחייה, שבו הלך והתדרדר מצבה הגופני, יצרה שירים רבים ותרגומים ליצירות משוררים רוסים.
רחל ביטאה בשיר את געגועיה לכנרת המקום, עם געגועיה לאישים הנערצים והאהובים שהכירה, עם געגועיה אל תקופה שחיה ועבדה בחוות העלמות, ועמם את כאבה הרב על שנבצר ממנה לשוב ולחזור אליהם. השיר המחורז כולל ארבעה בתים). בבית הראשון פונה הדוברת, המייצגת את רצונה של המשוררת במציאות, כביכול אל הכנרת אהובת לבה, בבקשה שתסייע או שתאפשר לה – וזאת במילים: "תִּתְּנִינִי, כִּנֶּרֶת", להיטמן בסמוך אליה, לאחר מותה; הגם שעתה בעודה בחיים, קבע "הגורל" את הימצאותה רחוק מהכנרת. הפניה אל הכנרת, היא מטפורית, ומייצגת פנייה אל הטבע והאל, או אל בני האדם, חבריה של רחל החיים בסמוך לכנרת. בבית השני והשלישי מזכירה הדוברת בלשון שירית תמציתית ומקודדת, חוויות, מושגים וזיכרונות המקום, התקופה ובני האדם האהובים, בסביבות קבוצת כנרת ודגניה א', באזור שפך הכנרת אל הירדן בתקופת העלייה השנייה, בהם: "שיר-עֲבוֹדָה", ו" עֵץ מַצֵּבָה". הבית הרביעי חוזר על רוב מילות הבית הראשון; שוב מפצירה הדוברת ב"כנרת" שתפצה אותה על הריחוק שגזר "הגורל", במנוחתה לעולמים בקרבתה, אולם הפעם פחתה נימת הבקשה והתחזקה הדרישה לקרבה מחודשת והתאחדות, בין הדוברת לבין "כנרת" – המייצגת חזון, רעות ותקווה לעתיד לאומי יוצר, שתתממש לבסוף, לפי רצון הדוברת ותכנונה, גם אם לאחר החיים עלי אדמות – וזאת במילים: "אָבוֹאָה, כִּנֶּרֶת" ובסימן הקריאה שנוסף בסיומו.
מלבד היותו שיר געגועים אישי ולאומי, גלומה בו צוואתה של רחל להיטמן בבית קברות בסמוך לכנרת. חבריה של רחל דאגו כי צוואתה זו תתמלא לאחר פטירתה, כשלוש שנים לאחר שהשיר נכתב.
טרבובליה
טרבובליה (אוקראינית: Теребовля; יידיש: טרעבעוולע; פולנית: Trembowla) היא עיר באוקראינה במחוז טרנופול.
היסטוריה
האזכור הראשון של העיר מתייחס לשנת 1097. בשלהי המאה ה-11 הפכה העיר למרכז של נסיכות טרבובליה. באמצע המאה ה-13 נהייתה חלק מפולין, ב-1389 קיבלה זכויות מגדבורג. בין השנים 1772–1918 הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, בין 1918–1919 הייתה חלק מהרפובליקה העממית של מערב אוקראינה, עד 1939 הייתה חלק מפולין.
עם תחילת מלחמת העולם השנייה הופצצה העיר מן האוויר על ידי חיל האוויר הגרמני. בתקופת הכיבוש הגרמני כאלף מתושבי העיר נלקחו לעבודות כפייה בגרמניה. באוקטובר 1942 הוקם בעיר גטו, בו רוכזו כ-4,000 יהודים מהעיר ומסביבתה. מנובמבר 1942 ועד יוני 1943 נרצחו כל יושבי הגטו שבעיר, במספר אקציות. חלקם שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ וחלקם נורו בבורות ירי. העיר שוחררה מן הכיבוש הגרמני ב-23 במרץ 1944.
קהילת יהודי טרמבובלה
יהודים מוזכרים לראשונה בשנת 1539. בשנת 1565 ישבו בעיר 54 יהודים והחלו להתפתח ולגדול, אולם עם פרעות ת"ח ות"ט עזבו רבים את העיר. בתחילת המאה ה-18 החלה בטרמבובלה להיווצר קהילה יהודית מאורגנת. בשנת 1900 מנו יהודי העיר 2098 נפש והיוו כ-23% מתושביה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה רבים מתושבי העיר ברחו בהם גם יהודים. בפולין העצמאית שבין שתי המלחמות מנו יהודי טרמבובלה כ-1500 איש שהיוו כ-21% מתושבי העיר.
הנהגה רוחנית
הרב הרשמי הראשון היה ר' אהרון (שם אביו אינו ידוע), היה חתנו של ר' מענדעל מאפטא. ר' אהרון נולד בשנת ת"ל (1670) וניפטר בשנת תצ"ט(1739). עד למלחמת העולם השנייה והשמדת הקהילה היהודית, שימשו בקודש טו' רבנים.
רב העיר האחרון היה הרב אליעזר לייטר (אחיו של הרב נתן נטע לייטר). הוא נתמנה לתפקיד לאחר שרב העיר הקודם, הרב משה באב"ד נתמנה לאב בית דין בלבוב. הרב היה בקיא בש"ס ובפוסקים, היה ידוע בכישרונו כנואם ונושא דרשות וניהל ביד רמה את בני קהילתו. עם תחילת מלחמת העולם הראשונה נימלט לווינה שם פעל במסגרת "אגודת ישראל". הוא נתמנה על ידי הממשלה האוסטרית למפקח על פליטים יהודיים. לאחר המלחמה שב לעירו וחידש את פעילותו. עם כיבוש טרמבובלה על ידי הרוסים בשנת ת"ש, הגיעו או גורשו יהודים רבים והרב סייע להם בעת צרתם. כך היה גם תחת עול הכיבוש הנאצי. בעת הגרושים להשמדה הוחבא הרב על ידי בני עירו, אך הוא ניספה מספר שבועות אחרי שטרמבובלה הוכרזה כיודנריין בעקבות הלשנה לגיסטפו.
מאורעות מלחמת העולם השנייה והשואה
בתאריך 17.9.1939 נכנסו יחידות הצבא האדום לטרמבובלה. האזור סופח לברית המועצות. יהודים רבים נפגעו מבחינה כלכלית בשל מדיניות ההלאמות וכן בוטלו המפלגות היהודיות. ב-22.6.1941 התעוררו תושבי העיר לקול מפציצים גרמניים. בסוף יוני 1941 נסוגו הסובייטים מהעיר, ועימם יצאו מזרחה קבוצות של יהודים צעירים. ב-5.7.1941 כבשו הגרמנים את טרמבובלה. הגרמנים נכנסו לראשונה באופנועים כאשר הם הורגים יהודים אשר ניקרו בדרכם. בטרמבובלה הוקם כח גרמני ויחידת שיטור אוקראינית. יחידות אלו לקחו חלק פעיל בפעולות האנטי יהודיות. אוקראינים החלו לרדוף אחרי יהודים ולכפות עליהם לעבוד בניקיון בתים, ובזזו בתי יהודיים. ב-10 ביולי 1941 המשטרה האוקראינית עצרה כ-40 יהודים באמתלה לצורך עבודות כפייה, אולם הם נלקחו לקרקסטין שם הם עונו ולבסוף נרצחו. מטבח זה ניצל אדם אחד בזכות שעון זהב שהציע לשומרים. בין הפקודות הראשונות שניתנו, הייתה הפקודה שעל כל יהודי לשאת על זרועו הימנית סרט לבן עם מגן דוד רקום עליו והוטל עוצר שלא לצאת מפתח הבית עם רדת הלילה. ניתנה פקודה להקמת
"יודנראט" שבראשו הועמד עו"ד סרט. לצד היודנראט פעלה המשטרה היהודית שמנתה 12 איש. על היודראט הוטל לערוך מיפקד של כל יהודי המקום בגילאי 14-60. . החל מרגע זה נותק הקשר בין ישוב יהודי למשנהו שכן על היהודים נאסר לצאת ולבוא ללא רשות. גזירה נוספת  שהגיעה מהגסטפו בטרנופול על היהודים מייד עם כיבוש העיר, שעליהם להביא לבית היודנראט כל חפצי ערך שברשותם, וכל מי שישאיר בביתו חפצי ערך-אחת דינו למות.
יהודי העיר שחויבו בעבודות כפייה, עבדו בסלילת כבישים, בעבודות חקלאיות מחוץ לעיר, ובמחצבה המקומית. לעובדים במחצבה ניתנו אישורים שהגנו על בעליהן מפני חטיפות לעבודות כפייה אקראיות. בסתיו 1941 החלו שילוחים של גברים יהודים מטרמבובלה למחנות עבודה בסביבה: בורקי-ווילקה, הלובוצ'ק-ויילקי וקאמיונקה-סטרומילובה. תחילה הוטל על היונראט לספק מכסות אנשים לעבודה במחנות אולם משלא עלה בידם לספק זאת, החלו אנשי המשטרה הגרמנית והאוקראינית לחטוף אנשים למחנות אלו. ביודנראט פעלה מחלקה מיוחדת אשר ניסתה לסייע לאסירי המחנות באמצעות חבילות מזון, בגדים ותרופות ואף נעשו ניסיונות להחליף חולים ולשחררם. באביב 1942 נותק כליל הקשר עם אסירי מחנות אלו. באותה תקופה נשלחו קבוצות של צעירות יהודיות לעבודות כפייה חקלאיות באחוזות בסביבה, בתחילה הן קיבלו מזון מסpק תמורת עבודתן הקשה אולם לאחר מכן המצב החל להחמיר ונעשה דומה למחנות עבודה אחרים, כאשר הן סבלו ממעשי התעללות של השוטרים האוקראינים. בחורף 1941-1942 החלה מצוקת רעב קשה בטרמבובלה והיודנראט והסניף המקומי של ייס"ס ארגנו מטבח ציבורי וחילקו מאות מנות של מרק דל.
בחודש ספטמבר 1942 גורשו לטרמבובלה יהודים מבודזאנוב, יאנוב וסטרוסוב ויישובי הסביבה. הגטו ניסגר ב-28.10.1942, בזמן זה מספר האנשים בגטו היה כ-4000. היציאה ממנו הותרה רק לקבוצות עבודות כפייה. באחד מגיוסי עבודות הכפייה אילצו את היהודים לעקור מצבות מבית העלמין ולכתת אותן לחצץ עבור סלילת כביש, ואת אבני הצד לריצוף המדרכות. גם אחרי השחרור ניתן היה למצוא מקומות רבים, אבני דרך ומדרכות מרוצפות באותיות עבריות בולטות. . בגטו טרמבובלה נערכו שלוש אקציות. האקציה ההמונית הראשונה נערכה ב-5.11.1942, חלק מתושבי הגטו ניסו להתחבא ולא להגיע למקום הריכוז, אולם הגרמנים ועוזריהם האוקראינים סרקו כל בית וגילו וגילו רבים מן המסתתרים. כמו כן נהרגו עשרות יהודים שניסו לפרוץ ולמצוא מקלט בצד "הארי". בסיום האקציה נשלחו להשמדה כ-01400 יהודים. מיד לאחר האקציה הגטו צומצם והמצוקה בו החריפה. בחורף 1942-1943 פרצה מחלת הטיפוס, על מנת לבלמה, ארגן היודנראט 2 חדרי בידוד בהם 40 מיטות, אולם המגפה המשיכה להתפשט. היודנראט הסתירו את ממדי המגפה מן הגרמנים על למנוע עילה לפגיעה בקהילה.
אקציה שנייה התרחשה ב-7.4.1943- הגרמנים ועוזריהם הרסו קירות ורצפות, העלו באש מספר בתים על מנת ונעזרו בכלבי גישוש בגילוי מחבואים. בסוף היום היו בידי הגרמנים כ-1000 איש, הם הובלו ליער ליד הכפר פלבנובקה (כ-3 ק"מ מטרמבובלה), שם הוצאו להורג ביריות ונקברו בבורות המוניים. בעת ההוצאה להורג היו גילויי התנגדות מצד יחידים שהתנפלו על אויביהם. יהודים אחרים ניצלו את המהומה ונמלטו מגיא ההריגה. קבוצה של צעירים התארגנה ליציאה ליערות ולחבור לפרטיזנים אולם לא מצויות עדויות שהצליחו לחבור אליהם.
האקציה האחרונה וחיסולו הסופי של הגטו נערכה ב-2-3.6.1943, כמעט כל שרידי הקהילה שמנתה כעת כ-1000 איש רוכזו בכיכר השוק ומשם הובלו ליער פלבנובקה ונורו כפי שקרה באקציה הקודמת. עשרות יהודים ניסו להימלט ולהגיע לגטו קופיצ'ינצה שעדיין היה קיים, אולם רובם נרצחו בדרך ,רובם על ידי אוכלוסייה מקומית. בחודשים שלאחר מכן המשיכו הגרמנים ומשתפי הפעולה המקומיים במצוד אחר אחרוני היהודים שהסתתרו.
העיר טרמבובלה שוחררה על ידי הצבא האדום ב-23.3.1944. רק כ-50 עד 100 יהודים מתושבי העיר שרדו תחת הכיבוש הנאצי. חלקם עלו לארץ ישראל וחלקם עברו למדינות נוספות.
יחסי האיטי–רוסיה
יחסי האיטי–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין האיטי לבין הפדרציה הרוסית.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-2 ביוני 1996. ב-29 בספטמבר 2015 נחתמה בניו יורק אמנה דיפלומטית על ידי שרי החוץ של שתי המדינות, הכוללת שיתופי פעולה רחבים בתחומים רבים בתחום המסחר, הכלכלה, החברתית, הסביבתית, החינוכית, התרבותית, ההומניטרית, המדעית והספורט, כמו גם בתחום הבריאות ומניעת מצבי חירום ופעולות סיוע בחירום. החותמים מתחייבים לשתף פעולה במאבק נגד פשע מאורגן וטרור בינלאומי. בשנת 2019 בוטלה הדרישה בוויזה בין המדינות.
ג'וליה רובינסון
ג'וליה הול בומן רובינסון (באנגלית: Julia Hall Bowman Robinson; 8 בדצמבר 1919 - 30 ביולי 1985) הייתה מתמטיקאית אמריקאית. ידועה בעיקר בשל עבודתה בתחום בעיות הכרעה ובפרט בשל תרומתה לפתרון הבעיה העשירית של הילברט. זכתה במלגת מקארתור, ושירתה כנשיאה האישה הראשונה של האגודה האמריקאית למתמטיקה.
ביוגרפיה
ג'וליה רובינסון נולדה בשנת 1919 בסנט לואיס, מיזורי, בת לרלף בוארס בומן והלן בומן. כשהייתה בת שנתיים נפטרה אמהּ, ואביה נישא בשנית. אחותה הבכורה הייתה סופרת המדע הפופולרי קונסטנס ריד, ואחותה הצעירה היא בילי קומסטוק. בגיל 9 חלתה, ועקב כך החמיצה שתי שנות לימודים, וכשהחלימה השלימה את החסר בעזרת מורה פרטית. למדה בתיכון בסן דייגו, ובמבחן IQ קיבלה ציון 98, מעט פחות מהממוצע. חרף זאת, בלטה בבית הספר כתלמידה היחידה בכיתות המתקדמות למתמטיקה ופיזיקה, וסיימה את לימודיה בתיכון עם תעודת הצטיינות במדעים.
בשנת 1936 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של סן דייגו. כיוון שלא הייתה מרוצה מתוכנית הלימודים במתמטיקה שם, עברה להשלמת לימודיה לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1937, טרם מעבר זה, אביה התאבד מחמת קשיים כלכליים. אחד ממוריה בברקלי היה רפאל רובינסון, והיא נישאה לו בשנת 1941, שנה לאחר שקיבלה תואר ראשון.
המשיכה ללמוד בברקלי לתואר שני, ותוך כדי לימודיה הייתה עוזרת הוראה במחלקה למתמטיקה ואחר כך במעבדה לסטטיסטיקה של יז'י ניימן, עבודה שהובילה למאמרה הראשון, "A Note on Exact Sequential Analysis". בשנת 1948 קיבלה תואר דוקטור על עבודה שכותרתה "Definability and Decision Problems in Arithmetic", שנעשתה בהנחייתו של אלפרד טרסקי.
עברה למכון ראנד, ובו עסקה בבעיה העשירית של הילברט, שביקשה למצוא אלגוריתם שיקבע האם למשוואה דיופנטית פולינומית נתונה יש פתרון במספרים טבעיים. מחקריה הובילו לשיתוף פעולה עם מרטין דייוויס, הילרי פטנאם ויורי מאטיאשביץ', שהוכיח ב-1970 שהאלגוריתם המבוקש אינו קיים.
בשנת 1951 פרסמה מאמר בתורת המשחקים בשם "An Interactive Method of Solving a Game", שבו הראתה שמשחק פיקטיבי מתכנס לשיווי משקל נאש בתכסיס מעורב במשחק סכום אפס לשני שחקנים.
בהתאם לכלל של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, לפיו בני זוג לא יעבדו באותה מחלקה, נמנעה ממנה משרה במחלקה למתמטיקה שם (שבה לימד בעלה), והיא הצטרפה למחלקה לסטטיסטיקה. בשנת 1973 בעלה פרש לגמלאות, ובשנת 1976 היא מונתה לפרופסור במחלקה למתמטיקה. עוד קודם לכן צורפה כחברה לאקדמיה הלאומית למדעים, והייתה למתמטיקאית הראשונה שזכתה לכך.
בשנת 1982 הוענק לה פרס נתר מטעם איגוד הנשים במתמטיקה. באותה שנה מונתה לנשיאת האגודה האמריקאית למתמטיקה, והייתה אישה ראשונה במשרה זו.
בשנת 1985 נבחרה כחברה באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
בשנת 1984 אובחנה כחולה בלוקמיה, והיא נפטרה 30 ביולי 1985.
ז'אן-בטיסט פרן
ז'אן בטיסט פרן (בצרפתית: Jean Baptiste Perrin; 30 בספטמבר 1870 – 17 באפריל 1942) היה מדען צרפתי שמחקריו בתנועה בראונית על חלקיקים זעירים בנוזל, אישרו את ההסבר של אלברט איינשטיין לתופעה ובכך גם את האופי האטומי של החומר. על כך זכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1926.
חייו
פרן נולד בליל, בצרפת. הוא למד באקול נורמל סופרייר, הגרנד אקול היוקרתי בפריז.
בשנים 1894-1897 הוא נהיה לעוזר והחל במחקר על קרני רנטגן וקרניים קתודיות. בשנת 1897 הוענק לו תואר דוקטור של מדעים (PhD), כמו כן באותה שנה הוא מונה למרצה בכימיה פיזיקלית בסורבון שבפריז.
בשנת 1910 הוא מונה לפרופסור באוניברסיטה, הוא החזיק במשרה זו עד לכיבוש הגרמני של צרפת במהלך מלחמת העולם השנייה.