cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חוות משמר הכרמל
יערות הכרמל וקבוצת החלוצים הדתיים 'משמר הכרמל'
בעקבות אירוע זה, נטו המוסדות הלאומיים לוותר על ההתיישבות במקום זה. אלא שכאן נתקלו בהתנגדות חריפה, שעיקרה התקדים שעשוי ליצור בפינוי מקום התיישבות יהודי. לפיכך, החליטה מפקדת ההגנה בחיפה להפוך את המקום לבסיס אימונים. ריחוק המקום ודרכי הגישה הלא נוחות אפשרו לארגן במקום קורסים מתמשכים. מותו של משה בלאט הותיר את המתיישבים ללא מפקד, הריחוק מהמקום הקשה על מציאת מפקד לנקודה. מפקדת ההגנה בחיפה הציעה למנות את מאיר זורע שהיה אז בן 16 למפקד המקום, זורע, לימים אלוף בצה"ל נענה לפניה עזב את לימודיו בבית הספר הריאלי ועבר לגור במקום.
בעקבות ההתקפה החליטו המשקיעים להעביר את פעולות ההתיישבות אל המוסדות הלאומיים. ב-26 בספטמבר 1939 לאחר משא ומתן העבירו לוי ושותפיו 1300–1400 דונם לקרן קיימת לישראל, ובתוכם הנחלות של קבוצת 'משמר הכרמל' הדתית. בתמורה התחייבה קק"ל להמשיך לפתח את המקום ולייסד קבוצות התיישבות. יתרת השטח נשארה בבעלות חברת "כרמל להשקעות". בעקבות העברת הקרקעות, ולאחר משא ומתן ממושך, קרקע הנחלות נרשם על שם חברי קבוצת 'משמר הכרמל', והם נצטוו לעזוב. בכוונתם היה לחזור ולהתיישב במקום בעבור תקופת הזעם. חלקם התיישבו מאוחר יותר במושב הדתי ניר עציון, לאחר מלחמת העצמאות, והקימו בה את בית ההארחה, כהמשך לחזון קבוצת 'משמר הכרמל' מהמתיישבים המקוריים נותר רק הנס ברגר, המנהל מטעם החברה, ומשפחתו. בשנות השישים הוחלט להלאים את האדמות ולהקים עליהם את גן לאומי הר הכרמל, וחברי הקבוצה פוצו על פי חוק. לטענת המתיישבים, היותם קבוצה דתית, שאינה במסגרת מפלגתית של המוסדות הלאומיים, הייתה בעוכריהם, ונמנע מהם להנציח את הקבוצה, פועלה או הרוגיה בכל דרך שהיא, באזור התיישבותם.
קבוצת מקימי בית אורן
ב-1 באוקטובר 1939 הגיעה למקום קבוצת התיישבות של תנועת הנוער "הבחרות הסוציאליסטית ממגדיאל" שאורגנה על ידי המרכז החקלאי. הם התיישבו במבני החווה שעל הגבעה ביחד עם משפחת ברגר שנותרה במקום. קבוצה זו הקימה לאחר מכן את קיבוץ בית אורן. בתקופת התיישבותם במקום סללו דרכים לכוון עתלית ולכוון הגבעה שנועדה להתיישבותם (תל זערור). במקביל החלו בבניית בתים ולול לקראת התיישבותם במקום. הקבוצה עברה לבית אורן באוקטובר 1940.
אל הקבוצה נוספו דיירים זמניים חניכי קורסים של ההגנה והפלמ"ח ששהו במקום לצורכי הגנה על הנקודה. בין המתיישבים בקיבוץ בית אורן לבין חברי קבוצת 'משמר הכרמל' הדתית, שציפו לשוב אל המקום ולבנות בו את ביתם לאחר שזכו ברישום הקרקעות על שמם, נוצרו חיכוכים על מקורות המים, שימושי קרקע ועלויות חומרי בנייה ועצים. במקביל לכך המשיך איגוד המתיישבים "יערות הכרמל" בפעולות שווק של התוכנית. בשנת 1940 פרסמו חוברת המפרטת את התוכנית, מספרת את ההיסטוריה של ההתיישבות ומזמינה לקוחות פוטנציאלים לסייר במקום. ההסברים בחוברת היו בעברית ובגרמנית. החוברת כללה מפת הגעה למקום,, מפה של תוכנית ההתיישבות במקום וכן צילום של רצפת פסיפס עליה כתוב "שלום לישראל" מבית הכנסת בעספיא. בשנת 1941 התיישב יוסף לוי למספר חודשים במקום כדי לעודד את המתיישבים. בצריפים שמקום הוקם לצורכי פרנסה פנסיון הבראה קטן. בעיות נוספות שבהם נתקלו המשקיעים היו התוכניות של השלטונות להכריז על האזור כשמורת טבע.
מלחמת העולם השנייה עיכבה את התוכניות. במקביל נכנסו משקיעים נוספים אשר המשיכו לשווק את השטחים ביניהם חברת "רסקו", אחד מקוני השטחים היה הברון גי דה-רוטשילד. בשנת 1947 "איגוד המתיישבים" אשר הוקם כדי לקדם את ההתיישבות באזור שכנע מספר בעלי קרקעות להקים בתי קיץ ב"גבעת מרדכי", הבניה התממשה בשנת 1950. במקום ניבנו שישה מבנים וצריפי מגורים. שם המקום הוסב לגבעת וולפסון. באותה עת עזבו אחרוני המתיישבים על גבעת א-שלאלה את המקום.
לאחר הקמת המדינה
בשנות החמישים והשישים המשיך "איגוד המתיישבים" במאבק להוציא את שטחי "יערות הכרמל" מהתחום שתוכנן לפארק הכרמל אך ללא הועיל. ב-9 ביוני 1963 החליטה הממשלה על הקפאת הבניה בחלקים גדולים של הר הכרמל במטרה להקים במקום שמורת טבע. הפארק הוכרז בשנת 1971. השרידים שנשארו מהתוכנית הם המבנים על גבעת א-שלאלה, גבעת וולפסון, וסנטוריום שנבנה בסוף שנות השישים על השטח שתוכנן על ידי רסקו להקמת שכונת מגורים, שהפך עם הזמן למלון יערות הכרמל.
בשנות החמישים והשישים שימשו המבנים בגבעת א-שלאלה כאכסניה לחובבי טבע. מנקודה זו יצאו לטיולים וסיורים בסביבה. המקום גם שימש כמחסן כלים וציוד של רשות הגנים הלאומיים. נטישת המקום בסוף שנות השישים הביאה נזק למקום. חלק מהגדר והמבנים נהרסו. בשנות התשעים החלו תוכניות לשיקום המקום והפיכתו לבסיס לטיולים באזור. לאחר פעולות שיפוץ ושיקום המבנים, נפתח המקום למבקרים. טקס הפתיחה התקיים ביום 20 במרץ 2008 בנוכחות ראש הממשלה דאז אהוד אולמרט.
בשרפה בכרמל בחודש דצמבר 2010, הגיעה האש עד קירות המזרחיים של המבנים. כל העצים בצלעות המזרחית והדרומית של הגבעה נשרפו. המבנים עצמם לא ניזוקו למעט סככת עץ חיצונית.
מרכז טיולים
רשות הטבע והגנים מקיימת במקום מרכז לפעילות וטיולים. השטח שמסביב למבנים מותאם לפעילות קמפינג, ניתנים גם שרותי מקלחת ושירותים, שולחנות, לינה למלווי קבוצות ועוד. באחד מחדרי המבנה נמצא מוזיאון קטן המוקדש להיסטוריה של המקום. במקום ניתנת הדרכה לגבי אפשרויות הטיולים באזור.
Blank Space
Blank Space (בעברית: חָלָל רֵיק) הוא שיר מתוך 1989, אלבום האולפן החמישי של הזמרת-היוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. השיר נכתב על ידי סוויפט, מקס מרטין ושלבאק, יצא לרדיו דרך ריפבליק רקורדס ב-10 בנובמבר 2014 כסינגל השני מהאלבום, אחרי "Shake It Off", והיה לרצועה השנייה באלבום. מבחינה מוזיקלית, "Blank Space" הוא שיר אלקטרופופ מינימליסטי עם מילות שמגחיכות את תפיסת התקשורת אודות סוויפט ומערכות היחסים שלה.
"Blank Space" זכה להצלחה ביקורתית ומסחרית, וכבש את המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 מהסינגל הקודם, "Shake It Off", מה שהפך את סוויפט לאישה הראשונה שהדיחה שיר של עצמה מהמקום הראשון. השיר הגיע למקום הראשון במצעדים גם בקנדה, בדרום אפריקה ובאוסטרליה. הוא נכלל ברשימות סוף שנה של כמה מבקרים, בהם השיר השני והשישי הטוב ביותר לפי "טיים מגזין" ו"רולינג סטון" בהתאמה. בסקר המבקרים השנתי של וילג' ווייס שפורסם בינואר 2015, הגיע השיר למקום השלישי.
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי ג'וזף קאהן וצולם במשך שלושה ימים. ההופעה הראשונה של סוויפט עם השיר התקיימה בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית 2014 ב-27 באוקטובר 2014 בניו יורק. נכון לפברואר 2019 הגיע הקליפ ללמעלה מ-2.4 מיליארד צפיות ביוטיוב.
ביקורות
"Blank Space" זכה לשבחים ממבקרי מוזיקה, ששיבחו את איכות השיר ואת המילים הסאטיריות שלו. ב-"PopMatters" נכתב שהשיר הוא הטוב ביותר בקריירה של סוויפט ואחד השירים הטובים ביותר ב-2014, ושהוא מצליח ללכוד את המהות (מבחינה מוזיקלית) של שנת 1989. "הניו יורק טיימס" ציין אותו כשיר חכם, והעיר שהשיר מבטא את סוויפט בשיאה. "לוס אנג'לס טיימס" שיבח את נושא השיר ואת המילים שלו.
ביקורת
כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות, תוך שברולינג סטון הוא דורג במקום ה-8 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
הצלחה מסחרית
בארצות הברית כבש השיר את המקום הראשון במצעד השירים הדיגיטליים של בילבורד, עם מכירות של 155,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. השיר היה השיר השלישי מתוך 1989 שכבש את פסגת המצעד והתשיעי של סוויפט שעשה זאת. במצעד הבילבורד הוט 100 הגיע השיר למקום ה-18 בשבוע הראשון ליציאתו. בשבוע השלישי נמכר השיר ב-328,000 עותקים דיגיטליים, בעקבות יציאת הווידאו קליפ הנלווה אליו, וזינק למקום הראשון במצעד. השיר הפך את סוויפט לאישה הראשונה שהחליפה את עצמה במקום הראשון והעשירית מבין כלל האמנים. השיר היה השלישי של סוויפט שהגיע למקום הראשון במצעד וזה שנשאר בו במשך התקופה הארוכה ביותר - שבעה שבועות רצופים. בנוסף, השיר חתם את התקופה הארוכה ביותר בה המקום הראשון במצעד נתפס על ידי נשים, יחד עם "Shake It Off" ו-"All About That Bass" של מייגן טריינור. בשבוע החמישי ליציאתו הגיעה השיר למכירות של מיליון עותקים. נכון לינואר 2015 נמכר השיר ב-3 מיליון עותקים בארצות הברית.
"Blank Space" הגיע למקום הראשון במצעד האירופי ובמדינות נוספות - אוסטרליה, קנדה, פינלנד, סרביה ודרום אפריקה. בישראל הגיע השיר למקום הרביעי לפי מדיה פורסט ולמקום השלישי במצעד אחד אחד של גלגלצ.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המצורף לשיר בוים על ידי ג'וזף קאהן. סוויפט ניגשה אליו עם הרעיון לקליפ, ואמרה שהייתה מודעת היטב לבדיחות על כל חבריה לשעבר ועל כך שהיא כוללת אותם בשיריה. היא רצתה להתייחס לסטיגמה בצורה מהנה על ידי כך שתציג איך הייתה נראית לו היא הייתה נכונה. הווידאו צולם במשך שלושה ימים בשני מקומות שונים בלונג איילנד. רוב הסצנות צולמו בטירת אוהקה שבהנטינגטון, ניו יורק, והשאר באחוזת וולוורת. הקליפ שאב השראה מעבודותיו המוקדמות של סטיבן ספילברג והשראה חלקית מהסרט תפוז מכני. מושא האהבה של סוויפט בקליפ הוא הדוגמן שון אופריי. הקליפ דלף בטעות ליאהו ב-10 בנובמבר 2014, מה שהביא להוצאתו באופן רשמי בערוץ ה-Vevo של סוויפט באותו יום.
American Express Unstaged: Taylor Swift Experience היא אפליקציה שיצאה (בשיתוף American Express) יחד עם הקליפ לגוגל פליי ולאפסטור. היא כוללת צילומי 360° של הקליפ מחדרים שונים בטירה המאפשרים למשתמש בה לעקוב אחר גיבורי הקליפ - סוויפט ואופריי, או לחלופין לעזוב את הזוג ולחפש בחדרים ביצי פסחא.
פרשת האריה ססיל
פרשת האריה ססיל היא פרשת הריגתו של ססיל (2002 – 1 ביולי 2015), אריה שחי בפארק הלאומי הואנגה בזימבבואה ונורה למוות ביולי 2015 על ידי צייד אמריקאי בשם וולטר פאלמר. סיפור הריגתו עורר הדים בקרב פעילים סביבתיים ברחבי העולם.
לפי שירות Google Trends, בשנת 2015 בוצעו יותר מ–32 מיליון חיפושים במנוע החיפוש של גוגל אודות האריה ססיל ופרשיית הציד.
האריה ססיל
ססיל, שנקרא על שם ססיל רודס, כונה "מלך הג'ונגלים של זימבבואה", והיה אחד מהאריות המפורסמים באפריקה ומוקד משיכה תיירותי.
ססיל, ועוד זכר אחר בשם לינדר, אשר היה ככל הנראה אחיו, נראו בשנת 2008 בפארק הלאומי הואנגה. במהלך שנת 2009 הם נתקלו בלהקת אריות, אשר הובילה לקטטה עם מנהיג הלהקה, מפופו. במהלך הקטטה, לינדר נהרג וססיל ומפופו נפצעו קשות. בעקבות הפציעות הקשות שקיבל מפופו במאבק, הוא נורה על ידי שומרי הפארק ובכך הפך ססיל לזכר הדומיננטי בפארק. ססיל נסוג לחלק אחר של הפארק, שם הקים להקה משלו ובה 22 חברים. במהלך 2013, שני זכרים צעירים אילצו את ססיל לצאת מהאזור אל עבר הגבול המזרחי של הפארק. שם, הוא יצר קואליציה עם זכר אחר בשם יריחו ושניהם הקימו שתי להקות, שכללו מלבדם גם שש נקבות ותריסר גורים של ססיל או של יריחו.
ססיל היה החיה הידועה ביותר בפארק וזוהה על ידי הרעמה השחורה שלו וצווארון המעקב שהוצמד לו. האריות בפארק, כולל ססיל, נחקרו על ידי המדענים מיחידת מחקר לשימור חיות הבר באוניברסיטת אוקספורד במסגרת פרויקט מדעי שהחל בשנת 1999. היחידה עקבה אחר תנועותיו של ססיל החל משנת 2008. מתוך 62 האריות שנחקרו, 34 מתו, מהם 24 מתו כתוצאה מציד לשם הספורט. מתוך כלל האריות הזכרים הבוגרים שסומנו בפארק, 72% נהרגו כתוצאה מציד לשם הספורט באזורים שליד הפארק. אחד החוקרים בפרויקט הציע כי ססיל נעשה פופולרי מאוד משום שהוא היה רגיל לאנשים ואפשר לרכבים להתקרב כ–10 מטרים ממנו, מה שהקל על תיירים וחוקרים לצלם ולבחון אותו.
במהלך 2013, 49 גוויות של אריות יוצאו מזימבבואה כשלל ציד. בין השנים 2005–2008 ניצודו באופן חוקי 42 אריות בשנה בממוצע.
מותו
מכיוון שבתחומי האתר של שמורת הטבע הלאומית באפריקה הציד אסור על פי החוק המקומי, צייד אמריקאי בשם וולטר פאלמר פיתה את ססיל לצאת מהשמורה. הוא רתם נבלת חיה מאחורי ג'יפ, וכשססיל יצא מהאתר, ירה בו באמצעות חץ וקשת, אך רק פצע אותו. צייד מקומי שהתלווה אל פאלמר עקב אחר האריה הפגוע במשך 40 שעות נוספות ולבסוף חיסל אותו ביריית רובה. השניים ערפו את ראשו והותירו את גופתו במקום. עוד פורסם כי פאלמר מבוקש בגין ציד לא חוקי של חיה מוגנת בזימבבואה. שני בני אדם נוספים שהיו עמו נעצרו בגין ציד ללא רישיון. פאלמר, כך פורסם, נוהג לצוד חיות גדולות בחץ וקשת ואוהב להתרברב שהוא לא צריך נשק חם כדי להרוג אותן.
מעבר לים
בעקבות הריגת האריה ססיל, כ–400 אלף איש חתמו על עצומה שקוראת להפסיק הטסה של תוצרי ציד, מה שהוביל את חברות התעופה האמריקאיות דלתא איירליינס, אמריקן איירליינס ויונייטד איירליינס להצהיר כי לא יטיסו תוצרי ציד. נכון לדצמבר 2015, 45 חברות תעופה יצאו בהצהרה דומה. אלפי אנשים חתמו על עצומה הקוראת לנשיא זימבבואה להתערב בפרשה ודרשו צדק בשביל האריה, ופעילים סביבתיים רבים פרסמו הודעות זועמות ברשתות החברתיות. מנגד, פאלמר הגן על מעשיו וטען כי היה משוכנע שהציד חוקי. הריגת ססיל יצרה זעם רב בקרב פעילים לשימור הטבע ובעלי החיים, מה שהביא לתגובות מפוליטיקאים ואנשים רבים אחרים. גם מספר ידוענים גינו בפומבי את ההריגה. פאלמר קבל שפע של הודעות שנאה ופעילים פרסמו פרטים אישיים שלו באינטרנט. המילים "רוצח האריות" רוססו באנגלית על דלת המוסך בבית הנופש שלו בפלורידה. אמנים מרחבי העולם הקדישו יצירות אומנות לססיל, כולל האנימטור של דיסני, אהרון בלייז, ומוזיקאים הלחינו יצירות לזכרו. בתגובה, ובעקבות ההנחה שהרווחים ממסעות הציד יעזרו למאמצי השימור, פוהאמבה שיפטה, שר התיירות והסביבה של נמיביה, אמר כי "זה יהיה סוף השימור בנמיביה". הפעילים גם ביקשו ממדינות אפריקה לאסור ציד בחץ וקשת, קרבות אריות וציד מתוך הסוואה. תגובת התקשורת העולמית והמדיה החברתית הביאה 1.2 מיליון אנשים לחתום על העצומה "צדק לססיל", אשר דרשה מממשלת זימבבואה להפסיק להנפיק אישורי ציד לחיות בסכנת הכחדה.
הריגתו של ססיל הציתה מחאה עולמית כנגד ציד אריות ויצרה גל תמיכה בשימורם בזימבבואה. חוקרים מהשלוחה באוקספורד של WildCRU, יחידת שימור חיות הבר, אשר עקבו אחר ססיל מאז 2008, טענו כי קיבלו מעל ל-470 אלף דולר מאז מותו. במטרה להעלות את הסכום, המיליארדר הפילנתרופ טום קפלן ואשתו דפנה, בתו של איש העסקים הישראלי ליאון רקאנטי, הכריזו כי הם מתחייבים לתרום למאמץ מעל ל-100 אלף דולר. אליהם הצטרף המנחה ג'ימי קימל, אשר עזר לגייס בתוכנית האירוח שלו תרומות על סך 150 אלף דולר בתוך פחות מ-24 שעות.
מועדון הספארי הבינלאומי השעה בתגובה את החברות של פאלמר ושל שותפו לציד במועדון. המועדון פרסם הצהרה כי "אלו אשר במזיד לוקחים חיים של חיות בר באופן לא חוקי צריכים לעמוד לדין ולהיענש במלא חומרת הדין המותרת בחוק".
בזימבבואה
ההרג של ססיל לא התפרסם באופן נרחב בקרב אזרחי זימבבואה. בעיתון הכרוניקל במדינה נכתב: "זאת לא הגזמה לומר שכמעט 99.99 אחוזים מהתושבים בזימבבואה לא ידעו על החיה הזאת עד יום שני. עכשיו רק למדנו, הודות לתקשורת הבריטית, כי היה לנו את האריה המפורסם ביותר באפריקה לאורך כל הזמן הזה, סמל!". ב-BBC נכתב כי "מות האריה לא נודע לרבים מהמקומיים". באותו הזמן, גורמים רשמיים בזימבבואה הצהירו כי מותו של ססיל גרם לירידה בהכנסות מתיירות, במיוחד בהואנגה, שם הוא חי. תיירים רבים אשר תכננו לראות את האריה, ביטלו את הטיולים שלהם. "ההרג הוא הפסד ענק לענף התיירות שלנו, אשר תרם מאוד לעושר הלאומי", אמר עמנואל פונדירה, נשיא התאחדות מפעילי הספארי בזימבבואה. "היו לנו אנשים רבים, במונחים של מבקרים, אשר נכנסו למדינה כדי ליהנות ולצפות בססיל, אז באמת זו הייתה אבדה גדולה", אמר פונדירה, והשווה את מותו ל"מותו של אייקון". מנהל רשות התיירות בזימבבואה, קריקוגה קייסקי, אמר שהתיירות שגשגה, אבל זימבבואה נתפסת כעת כמדינה אשר לא מעוניינת להגן ולקדם את זכויות בעלי החיים, ולכך יש גם השפעה שלילית בתחום התיירות.
כשנשאל שר ההסברה של זימבבואה, פריסקה מופאמירה, על ההרג של ססיל, הוא השיב: "איזה אריה?".
במסיבת עיתונאים ב-31 ביולי 2015, השרה לאיכות הסביבה של זימבבואה, אופה מוצ'ינגורי, אמרה כי הצייד הפר את החוק בזימבבואה ודרשה את הסגרתו. מוצ'ינגורי אמרה לעיתונות כי מעשיו של פאלמר הכתימו את תדמיתה של זימבבואה והניחו עומס נוסף על מערכת היחסים בין זימבבואה לבין ארצות הברית.
בריאן אורפורד, מדריך חיות בר אשר עבד בהואנגה, הסביר כי ההכנסה שהתקבלה מצילום ססיל במשך חמישה ימים הייתה גבוהה יותר מתשלום חד פעמי של 45,000 דולר כדי לצוד אותו.
ממשלות בעולם
כמה ממשלות גינו באופן רשמי את ההריגה של ססיל. דייוויד קמרון, ראש ממשלת בריטניה, נשאל על ידי כתבים לגבי מותו של ססיל ואמר שהממלכה המאוחדת משחקת "תפקיד מוביל במניעת סחר לא חוקי בחיות בר". כמו כן, השר הבריטי במחלקה לפיתוח בינלאומי, גרנט שאפס, תיאר את האירוע "כציד ברברי".
חברת הקונגרס האמריקאי בטי מקולום, יו"ר-עמית של השדולה לשימור של בית הנבחרים של ארצות הברית, הציעה לחקור את פאלמר בעניין ההרג.
הסנטור האמריקאי רוברט מננדז הציג את חוק "מערכות השימור האקולוגיות" על שם ססיל, אשר יוביל להפסקת היבוא של חיות גדולות כשלל ממסעות ציד, מרחיב את ההגנות על הייבוא והייצוא של מינים הרשומים בחוק המינים בסכנת הכחדה לאלו שהוצע שיכנסו לרשימה, ובכך אוסר על יבוא שלל מההרג של ססיל ללא קבלת היתר מפורש ממזכיר הפנים של ארצות הברית. הצעת החוק הייתה בשיתוף הסנטורים קורי בוקר, ריצ'רד בלומנטל, ובן קרדין.
נשיא דרום אפריקה, ג'ייקוב זומה, הכריז ב-11 באוגוסט 2015: "מה שנשמע כאילו ממרחק [הוא] כי הצייד לא ידע שססיל היה כל כך פופולרי, פשוט ראה אריה, והרג אריה, וזה ססיל, וססיל מאוד אהוב וזה גרם לבעיה, כי כולם רוצים ללכת ולראות את ססיל. אני חושב שזו רק תקרית".
ז'אן קאפטה, שרת התיירות של זמביה, אמרה ש"המערב נראה מודאג יותר מהרווחה של אריה בזימבבואה מאשר מהאפריקאים עצמם", והוסיפה כי "באפריקה, אדם חשוב יותר מאשר בעל חיים. אני לא יודעת לגבי העולם המערבי".
צייד אריות באפריקה
ה-IUCN מעריך כי 600 אריות מתים בשנה במסעות ציד ספורטיבי. עם זאת, לפי ג'יין סמארט, המנהלת העולמית של קבוצת שימור המגוון הביולוגי של ה-IUCN, המספר האמיתי גבוה אף יותר. בהתחשב בכך שבעולם כולו חיים כ-30,000 אריות, נתונים אלו מציגים אובדן של כ-2% מאוכלוסיות האריות בעולם, מדי שנה, רק בעקבות צייד ספורטיבי חוקי. לרוב, איברי האריות הניצודים נלקחים כשלל על ידי הציידים או מוצעים למכירה, ולפי הקרן הבינלאומית לרווחת בעלי חיים (IFAW), ארצות הברית אחראית לייבוא של כ-64% מאיברי האריות האפריקאים. ארצות הברית היא אפוא, היבואנית הגדולה בעולם של איברי אריות אפריקאים. בין השנים 1999–2013 יובאו אליה 5,763 איברי אריות רק לצורך מזכרות; בממוצע, אלו 432 אריות בשנה, והמספרים ממשיכים לגדול בשנים האחרונות.
ביוני 2015, החודש בו ססיל נהרג, ניצודו רק על ידי אזרחים אמריקאים 69 אריות נוספים.
בענף הצייד באפריקה, האריה, יחד עם הפיל, התאו, הנמר והקרנף מכונים "חמשת הגדולים", כלומר, חמש החיות שהכי קשה והכי מסוכן לצוד באופן רגלי. למרות זאת, חמשת הגדולים הם חמש החיות הגדולות אשר ניצודות הכי הרבה. האריות הם מטרות מאוד אטרקטיביות בעקבות הסכנה הגדולה והממשית המעורבת בציד. אריה עלול לתקוף ללא כל התגרות, והוא נחשב על ידי רבים כמטרה הטובה ביותר מבין חמשת הגדולים. ציד האריות מאתגר בייחוד בגלל מזגו של האריה ובתי הגידול שלו. אריות חיים בסוואנה, בה הצמחים הגבוהים, הסבך והשיחים מטשטשים אותם ומספקים להם כיסוי והסוואה. אריות לרוב לא נמנעים מעימות, הם אינם צפויים ועלולים להסתער כאשר מתרגזים או כאשר חשים בסכנה, מה שהופך אותם לאתגר בקרב ציידים.
אריות ניצודים באמצעות שלוש שיטות עיקריות: פיתוי, מעקב ורדיפה.
ישנן מדינות באפריקה אשר משחררות אריות שגדלו בשבי לשטחים מגודרים בהם ניתן לצוד אותם. לעיתים האריות אף מסוממים לפני כן כדי שיהיו איטיים יותר, ובכך מטרה קלה יותר. ציידים וארגוני צייד רבים מחשיבים זאת כאקט לא מוסרי וכעלבון לשיטות הציד ההוגנות. בדרום אפריקה ישנן חוות רבייה פרטיות, ובגיבוי החוק גדלים האריות בשטחים מצומצמים, מה שפוגע במבנה החברתי ואיכות הגנים שלהם. כגורים, הם מנוצלים לליטוף כחיות מחמד עבור מבקרים, כשהם מעט בוגרים יותר, תיירים מטיילים עמם בשטחים הפתוחים ולבסוף, כשהם גדלים, הם הופכים למטרות צייד בשטח סגור. מאות אחרים נטבחים ונשלחים למזרח הרחוק לצורך ייצור תרופות מקומיות פסאודו-מדעיות.
בין השנים 1980–2015 צנחה אוכלוסיית האריות ב-73% במדינות בהן צייד אריות חוקי.
ביולי 2017 קסנדה, בנו בן ה-6 של ססיל, נורה אף הוא על ידי ציידים. קסנדה נהרג במהלך ציד שאורגן על ידי הצייד ריצ'רד קוק בפארק הלאומי הואנגה.
שימור
ציד אריות הוא נושא שנוי במחלוקת בעידן המודרני. האריה מופיע כמין פגיע על ידי ה-IUCN, וכמה מתת-המינים נמצאים בסכנת הכחדה. מספר הפרטים החיים בטבע בעשור השני של המאה ה-21, מוערך בפחות מ-20,000 - ירידה של 60% בשני עשורים. בשנת 1800 לעומת זאת, נאמדה אוכלוסיית האריות בטבע בכ-1.2 מיליון פרטים. ירידה זו נובעת בעיקר מציד אריות וטרפם, צייד ספורטיבי מוגזם וכן פלישה לבתי הגידול והריסתם. בנוסף לאובדן האוכלוסייה הישיר כתוצאה מצייד ספורטיבי, בצייד מסוג זה נהרגים בעיקר אריות זכרים וגדולים, מה שמוביל להקטנת אוכלוסיית האריות וערעור מצבם הבריאותי והגנטי כתוצאה מהתערבות כפויה בברירה הטבעית. כמו כן, הרג זכר דומיננטי, מוביל לעיתים קרובות למקרי מוות אחרים. כך כאשר זכרים אחרים נלחמים ביניהם על הלהקה של האריה ההרוג. לא כל שכן, האריה שזכה בלהקה לרוב יהרוג את הגורים של האריה הקודם, כדי למנוע תחרות. בנוסף לכך, ההתנהגות החברתית של האריה משתנה לפי השטח הטריטוריאלי שלו וצפיפות האוכלוסין - שבמרכז ומערב אפריקה ירדה לכ-5 אריות לכל 100 קילומטר רבוע.
לפי כתב הטבע ריצ'רד קוניף, האריות, אשר היו על סף ההכחדה "מסנגל ועד לקנייה", מתרבים בנמיביה הודות למאמצי השימור.
ההיבט החוקי
בתחילת 2015, האיחוד האירופאי אסר על ייבוא איברי אריות מבנין, בורקינה פאסו וקמרון. עם זאת, הייבוא מדרום אפריקה, נמיביה, זמביה וזימבבואה עדיין חוקי. יותר מ-200 איברי אריות, שנהרגו כתוצאה מציד ספורטיבי, מיובאים לאירופה מדי שנה, כאשר גרמניה, צרפת וספרד הן היבואניות הגדולות.
חמישה חודשים לאחר שהאריה ססיל נורה למוות, החליט הממשל האמריקאי לכלול את אריות אפריקה ברשימת בעלי החיים המוגנים בהתאם לחוק "המינים הנמצאים בסכנת כליה". כתוצאה מכך, יתקשו ציידים הרוצים להכניס לארצות הברית מזכרות מציד אריות והפיקוח יוטל על הרשות לדגה וחיות בר. על פי ההנחיות החדשות, האריות במרכז ובמערב אפריקה ייחשבו למינים בסכנת כליה, ואלה שחיים בדרום ובמזרח אפריקה יסווגו כמאוימים. במקביל, ייחקק חוק מיוחד שידרבן מדינות להסדיר את ספורט ציד האריות בצורה שתקדם שימור.
בהרטפורד, בירת קונטיקט, הוגשה הצעת חוק במרץ 2016, אשר כונתה "חוק ססיל", ותאסור ייבוא איברים של פילים אפריקנים, אריות, נמרים וקרנפים שחורים ולבנים - שכן כולם נמצאים בסכנה מסוימת. לחוק שכזה משמעות נרחבת, מאחר שהנמל בקונטיקט הוא אחד מ-18 הנמלים בארצות הברית המורשים להכניס איברים של חיות בר, ובנוסף על כך, הוא הנמל המורשה הקרוב ביותר לניו יורק, אליה מיובאים חלק משמעותי מאיברי החיות הניצודות.
המחוקק הדמוקרט טים אסטאס, הגיש הצעת חוק במדינת ניו ג'רזי האוסר הובלת פגרי בעלי חיים של מינים הנמצאים בסכנת הכחדה דרך נמלי תעופה תחת פיקוח של רשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי - נמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי, נמל התעופה לה גוארדיה ונמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי.
בעקבות ההד העולמי שיצר מותו של ססיל, התכנסו נציגים מ-182 המדינות החתומות על אמנת וושינגטון בוועידת פסגה ביוהנסבורג, דרום אפריקה, כדי לנסות ולהגיע להסדר אשר יאסור סחר בינלאומי באיברי אריות אפריקאיים. עם זאת, לא התקבלה הסכמה בקרב אותן מדינות אלא להסכם פשרה אשר אסר רק על סחר בעצמות, בשיניים ובציפורניים של אריות מהטבע. מכירת יתר האיברים מאריות אלו וכן מכירת כלל האיברים מאריות אשר גדלו בשבי, עדיין חוקיות, אם כי דרום אפריקה התחייבה להצגת דו"ח אשר יפרט את נתוני המכירות מדי שנה.
את תשומת הלב הציבורית למותו של ססיל, הפנו פעילי טבע לחיי הבר בצפון אמריקה, בעיקר לעבר פומת ההרים. הפומה ניצודה לשם הספורט בכל בתי הגידול שלה. על פי הוושינגטון פוסט, האוכלוסיות היחידות המוגנות פדרלית הן פומת פלורידה ופומת המזרח, אשר ככל הנראה נכחדה. עם זאת, קליפורניה היא המדינה היחידה בחוף המערבי האוסרת ציד פומות. כמה מדינות, בהן קולורדו, יוטה ווושינגטון, אף הציעו להגדיל את ציד הפומות. זאת בעיקר כחלק מהרצון להקטין את החיכוך עם בני אדם וחיות המשק או כדי להגדיל את אוכלוסיות הצבאים המקומיות, אשר השפיעו לרעה על אוכלוסיית הפומות ועל האנשים החיים בסמוך לאזורי המחיה שלהם.
עמוס ערן
עמוס ערן (נולד ב-15 בספטמבר 1936) הוא מנהל ישראלי, כיהן כמנכ"ל משרד ראש הממשלה תחת יצחק רבין, כנשיא אוניברסיטת חיפה וכמנכ"ל קרן פנסיה מבטחים.
ביוגרפיה
ערן נולד בראשון לציון, בנם של צבי פרידמן, פועל מתכת ואמה טאובר-פרידמן, מחלוצות האופרה הישראלית. שירת בצה"ל כקצין והשתחרר ב-1960. בוגר תואר ראשון מהאוניברסיטה האמריקאית שבוושינגטון, ותואר שני מאוניברסיטת תל אביב. בעל דיפלומה בניהול ואיגוד מקצועי מאוניברסיטת הרווארד ודיפלומה בניהול השקעות מוסדיות מוורטון.
בתחילת שנות השישים עבד בהסתדרות הכללית ושימש כעוזרו של ירוחם משל מרכז האגף לאיגוד מקצועי בוועד הפועל. ב-1965 מונה לנספח לענייני עבודה וליועץ מדיני האחראי על הקשר עם שני בתי הקונגרס בשגרירות ישראל בארצות הברית. בספטמבר 1972 מונה למנכ"ל "מבטחים", הגדולה מבין קרנות הפנסיה ההסתדרותיות. הוא פרסם בעיתון דבר כתבות על יחסי עבודה במדינות שונות, בהן ארצות הברית, שוודיה ומדינות אפריקה.
ב-1975 מונה על ידי יצחק רבין, איתו עבד בשגרירות ישראל בוושינגטון, למנכ"ל משרד ראש הממשלה וליועצו המדיני. בתפקידו זה היה מעורב במשא ומתן על הסכם הביניים בין ישראל למצרים ובמשא ומתן חשאי עם ירדן. עם סיום כהונתו של רבין ב-1977 סיים גם ערן את תפקידו וחזר לכהן כמנכ"ל ובהמשך כיו"ר מבטחים.
ב-1988 מונה לנשיא אוניברסיטת חיפה, בשנים 1990 עד 1993 שימש כנציג ההסתדרות ויו"ר משותף של מגבית ההסתדרות בארצות הברית. ב-1998 מונה ליו"ר הרשות לשיתוף פעולה תעשייתי שבמשרד התמ"ת. בין תפקידיו בעבר יו"ר עתודות קרן פנסיה, יו"ר רדיו 99, יו"ר חברת טיסרה אינק, ממייסדי חברת הביוטכנולוגיה XTL, דירקטור בחברות כלל עסקי ביטוח, מדיס אל, כאן תקשורת, דלק קידוחים, ביו לייט. מכהן כקונסול כבוד של ליטא. בדצמבר 2015, בשל חוק הריכוזיות האוסר על דירקטור לכהן בגוף פיננסי משמעותי במקביל לכהונה בגוף ריאלי משמעותי, הוא התפטר מדירקטוריון דלק קידוחים ונשאר בדירקטוריון של כלל ביטוח.
חיים אישיים
ערן אב לשלושה בנים.
מינואט (להקה)
הלהקה יצרה מוזיקת ג׳אז ישראלית מקורית ששילבה השפעות שונות, על פי נטיות חבריה שניהלו אותה כקולקטיב יצירתי. רפאלי תרם מניסיונו כחבר בקולקטיב התופים של ניו יורק ומהופעותיו עם להקת אטרף, ניצן עין-הבר שילב ניחוחות מוזיקה מזרח תיכונית זיבצנר תרם את הצליל המיוחד שלו ושימרון תרם בס פרונטאלי וצליל רוק-פיוז'ן.
במהלך שנות פעילותו ההרכב הופיע רבות בכל הארץ בהופעות פתוחות, בפסטיבלי הג׳אז באילת ובפסטיבל ישראל, אירח אומנים ישראלים רבים כגון אלון אולארצ'יק, נורית גלרון, בוסתן אברהם, גלעד עצמון, דוד ד׳אור, אלברט בגר וכדומה. הלהקה גם אירחה וניגנה נגנים מפורסמים מחו"ל בהופעות ברחבי הארץ כגון המתופף האגדי Kenwood Dennard ונגן כלי הנשיפה Jay Rodriguez. המוזיקה של ההרכב נבחרה לאות תוכנית הרדיו ״ציפורי לילה צעירות״ במשך שנה והוא הוציא שלושה אלבומים לשוק.
בשנת 1997 עזב את ההרכב ניצן עין-הבר שניגן באופן קבוע בהרכב הליווי של שלמה ארצי. הלהקה תפקדה בטריו בערך כשנה לאחר מכן ואירחה אומנים כגון אלברט בגר. ניצן המשיך בקריירה עצמאית של נגן, מעבד ומלחין כשהוא מנגן עם תזמורות פלהרמוניות, בהופעות חיות, תיאטרון, קולנוע, תוכניות טלוויזיה ורדיו, פסטיבלים והפקות בישראל ומחוצה לה. זיבצנר המשיך את עיסוקו כיזם עסקי בתחום ההיי טק, ניגן במספר אלבומים של אלברט בגר. רפאלי הקים את קבוצת הקצב טררם, עדיין פועל כיזם הראשי שלה בהופעות בארץ ובחו״ל. שיתף פעולה גם עם זיבצנר שהיה עורך ויוצר מוזיקלי ומנכ״ל לתקופה קצרה. רפאלי חזר לפעול כנגן עצמאי בשנים האחרונות והקים בין היתר טריו מצליח שהוציא שני שני אלבומים. שימרון ביצע הסבת מקצוע וכיום חי בארצות הברית, מוכר תוכנה לניהול אולפנים שפיתח ועובד כמהנדס תוכנה.
קישורים חיצוניים
הופעות חיות
קראן
קראן (בסלובנית: Kranj) היא העיר הרביעית בגודלה בסלובניה. אוכלוסייתה מונה כ-55,000 תושבים. העיר ממוקמת כ-20 ק"מ צפון מערבית מליובליאנה במחוז קרניולה. העיר נמצאת בגובה 386 מ' מעל פני הים, ובנויה סביב נקודת המפגש של נהרות הסאווה והקוקרה.
קראן הוזכרה כעיר בשנת 1256. בקראן נמצא קבר המוני מהתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. מספר הקבורים אינו ידוע, וגם לא זהותם - ייתכן שהיו אסירים גרמנים, חיילי משמר המולדת הסלובני ששבו מאוסטריה או אזרחים סלובנים מקומיים. העיר העתיקה של קראן נשמרה עד היום כעיר מקורית מימי הביניים.
יז'י פבלובסקי
יז'י ולדיסלב פבלובסקי (בפולנית: Jerzy Władysław Pawłowski; 25 באוקטובר 1932 – 11 בינואר 2005), היה אלוף אולימפי (מקסיקו 1968) ואלוף עולם בסיף (התמחה בחרב) וסוכן כפול פולני.
ב-1967 התאחדות הסיף הבינלאומית הכריזה עליו כעל הסייף הטוב בכל הזמנים.
ביוגרפיה
פבלובסקי נולד בוורשה ולמד משפטים בעיר הולדתו. הוא החל לסייף בגיל מאוחר יחסית, בגיל 16. הוא השתתף ב-6 אולימפיאדות מאולימפיאדת הלסינקי (1952) ועד אולימפיאדת מינכן (1972) וזכה ב-5 מדליות כולל אחת מזהב (מקסיקו 1968) וכן באליפויות עולם משנת 1953 ועד שנת 1971 וזכה ב-18 מדליות, מהן 7 מדליות זהב, 3 מהן אישיות.
שימש כסוכן כפול, הן עבור הביון הפולני החל משנת 1950, והן עבור סוכנות הביון המרכזית של ארצות הברית החל משנת 1964. ב-24 באפריל 1975 נעצר וב-8 באפריל 1976 נשפט בבית משפט צבאי בוורשה ל-25 שנים בכלא, על ריגול שביצע מאז 1964 עבור נאט"ו ול-10 שנים של שלילת זכויות אזרח, חילוט כל רכושו ומחיקת שמו מכל רשומות הספורט הפולני.
עשר שנים מאוחר יותר, בשנת 1985, שוחרר פבלובסקי בחילופי מרגלים, שנערכו על גשר גליניקה שבברלין, אך הוא בחר להישאר בפולין ובילה את שארית חייו כצייר וכמרפא באמונה בוורשה, שם הוא נפטר.
ישראל טויטו (איש תקשורת)
ישראל טויטו (נולד בשנת 1976) הוא איש תקשורת, יועץ תקשורת, עורך, תחקירן ומנהל ישראלי, היה מנכ"ל חדשות 13. באוגוסט 2021 הודיע על פרישתו מתפקיד זה.
ביוגרפיה
טויטו נולד בשנת 1976' וגדל ברמלה כבן בכור במשפחה של שלושה אחים. אמו עבדה כל חייה ברשות המסים בישראל, ואביו החליף עבודות לאורך השנים.
קריירה מקצועית
בהמשך החל טויטו את לימודיו בבית הספר "כותרת", אותם מימן מעבודה כמאבטח בנמל התעופה בן-גוריון והחל לעבוד כתחקירן בתוכנית בוקר ברדיו אזורי.
בשנת 2003, החל טויטו את דרכו בערוץ עשר, שם מילא שורת תפקידים. היה עוזר עורך בחדשות עשר, בתקופת העורך הראשי גיא סודרי, עמד בראש מחלקת התחקירים של החברה, הפיק וערך את תחקיר הפדופילים עם דב גיל-הר, ערך את פינת הביורוקרטיה עם גיל-הר, את תוכנית הבוקר בהגשת תמר איש-שלום ואריאל מרגלית, ואת התוכנית חמש עם רפי רשף.
בינואר 2009, החל לשמש כעורך ראשי של תוכנית "המגזין" עם אושרת קוטלר. במאי 2009, עזב טויטו את הערוץ כששימש למשך זמן קצר בתור הדובר ויועץ התקשורת של שר החינוך גדעון סער. כמו כן, שימש כיועץ לישראל כ"ץ.
באוקטובר 2011, מונה להיות העורך הראשי של מהדורת החדשות המרכזית של הערוץ.
בסוף שנת 2018, מונה טויטו לתפקיד סמנכ"ל התוכן בחדשות ערוץ עשר לקראת המיזוג עם רשת.
באוגוסט 2019 מונה טויטו למנכ"ל חדשות 13 במקום גולן יוכפז, כחודשיים בהם שימש כממלא מקום. בקיץ 2020, תחת ניהולו של טויטו, פוטרו עשרות עובדי חברת החדשות של הערוץ, ביניהם טלי מורנו, עקיבא נוביק, ברק רביד ודני רופ. בצל אותם פיטורים, האשים העורך ניר בכר, את טויטו בפיטורים על רקע פוליטי, ואמר "רוח המפקד היא רוח בלפור". בתקופתו, הובילה חדשות רשת, סיקור נרחב של אירועים גדולים בישראל ובעולם ובהם מגפת הקורונה, שלוש מערכות בחירות, מבצע שומר החומות ועוד. בנוסף, הוביל את בניית האולפן החדש והמעבר להגשת מהדורת חדשות זוגית
באוגוסט 2021 הודיע על פרישתו מתפקיד מנכ"ל חדשות 13.
3D Systems
3D Systems היא חברה אמריקאיות המפתחת, מייצרת ומשווקת מדפסות תלת־ממד.
היסטוריה
החברה הוקמה בוולנסיה שבקליפורניה ב-1986 על ידי צ'אק האל, הממציא ובעל הפטנט של טכנולוגיות ה-Stereolithography להדפסה תלת-ממדית. עד אז פיתוח אבות טיפוס של מוצרים דרשו זמן וכסף רב לייצור. הדפסה תלת-ממדית הפחיתה את הוצאות המשאבים הללו תוך העלאת האיכות והדיוק של המודל שהתקבל. המערכות המוקדמות של החברה היו מורכבות ויקרות, ונדרשו לתכנון מחדש לפני שהשיגו כדאיות מסחרית. סוגיות עיקריות נגעו לסיבוכים הידרודינמיים וכימיים. בשנת 1996 שימוש בלייזר מצב מוצק אפשר להאל ולצוותו לשנות את החומרים שבשימוש המדפסת. מהנדסים בענפי התחבורה, ומוצרי הצריכה היו הלקוחות הראשונים והם השתמשו במדפסות למחקר ופיתוח מהיר של אבות טיפוס של מוצרים.
בשנת 2003 מונה אבי רייכנטל למנכ"ל החברה. האל נותר כחבר פעיל בדירקטוריון החברה ומשמש כמנהל הטכנולוגיה הראשי וסגן נשיא בכיר. בשנת 2005 העבירה את מטה לרוק היל שבדרום קרוליינה, עקב העלויות הנמוכות יותר מקליפורניה, ומענקים והטבות מס שקיבלה החברה. בשנת 2015 התפטר רייכנטל מתפקידו כנשיא ומנכ"ל 3D Systems, Inc. והוחלף, באופן זמני, על ידי אנדרו ג'ונסון. ב-4 באפריל 2016, מינה הדירקטוריון את ויומש ג'ושי לנשיא ומנכ"ל. ב-14 במאי 2020, מינה הדירקטוריון את ג'ף גרייבס לנשיא ומנכ"ל, החל מיום 26 במאי.
פעילות בישראל
ב-30 ביולי 2014 רכשה 3D Systems את חברת ההדמיה הרפואית הישראלית סימביוניקס (Simbionix) ב-120 מיליון דולר במזומן. בעקבות הרכישה הקימה מרכז פיתוח בישראל. ב-24 בנובמבר 2014 רכשה 3D Systems את מלוא הבעלות בחברת התוכנה הישראלית סימטרון, תמורת 97 מיליון דולר במזומן.
אקס-מן 97
אקס-מן 97 (באנגלית: X-Men '97) היא סדרת גיבורי-על מונפשת אמריקאית שנוצרה ומופקת עבור שירות הזרמת המדיה "דיסני+" על ידי אולפני מארוול, המבוססת על צוות גיבורי-העל מבית מארוול קומיקס, האקס-מן. הסדרה משמשת כתחייה עבור הסדרה המונפשת "אקס-מן: סדרת האנימציה" ששודרה בשנות ה-90, ועלילתה עתידה להמשיך מהמקום שבו הסתיימה הסדרה המקורית.
בו דמאיו עתיד לשמש כתסריטאי ראשי, בעוד שמספר מחברי צוות המדבבים של הסדרה המקורית עתידים לשוב לדבב את דמויותיהם. סדרה זו היא פרויקט "אקס-מן" הראשון שמופק על ידי אולפני מארוול, שאינו שייך לחטיבת הטלוויזיה של מארוול או ליקום הקולנועי של מארוול.
הסדרה עתידה לעלות לשידור בשירות "דיסני+" בסתיו 2023, ועונתה הראשונה תכלול 10 פרקים. עוד נמסר כי עונה שנייה נמצאת בפיתוח.
תקציר עלילה
מספר חודשים לאחר שפרופסור אקסבייר נורה בידי הנרי גייריק ונאלץ לחזור לאימפריית השי'אר לצורך החלמתו, גל של סימפתיות והבנה כלפי המוטאנטים שוטף את העולם. האקס-מן, שלחמו כל חייהם לצורך הכרה ודו-קיום, אינם מצפים לכך ומנסים להבין מה העתיד צופן להם בעקבות כך. סייקלופס וסטורם רואים בכך הזדמנות של ממש להגשים את חלומו של אקסבייר לדו-קיום בין המוטאנטים לבני האדם והופכים למנהיגי הקבוצה. הם מגייסים מחדש את מורפ ומוסיפים לשורותיהם גם את בישופ. חברי הקבוצה כמו ג'ין גריי, רוג וגמביט רואים בכך הזדמנות פז לחיות חיים שקטים ושלווים, אולם מגנטו חוזר ומנסה ללכת בדרכו של אקסבייר בדרכו להביא שלום. אנטגוניסט הסדרה החדשה נחשף כמיסטר סיניסטר.
צוות המדבבים והדמויות
את הדמויות עתידים לשוב לדבב צוות המדבבים המקורי. עם זאת, חלק מהמדבבים ידבבו דמויות חדשות:
בנוסף, אליסון קורט, ג'ניפר הייל, אניווה בוצ'י, ריי צ'ייס, מתיו ווטרסון, ג'יי. פי. קרליאק, הולי צ'ו, ג'ף בנט ואיי. ג'יי. לוקאסיו לוהקו לתפקידים שטרם פורסמו. על אף שדובבה במקור את דמותה של ג'וביליישן לי / ג'ובילי; קורט לא תשוב לדובב אותה בעקבות רצונה שלדמותה תלוהק שחקנית אסייתית-אמריקאית.
פיתוח
בשנת 2019, מפיק ובמאי הסדרה המקורית, לארי יוסטון, הצהיר שהוא ניהל שיחה עם חברת וולט דיסני על החייאת סדרת האנימציה. כשפיתוח עונתה הראשונה של הסדרה המונפשת "מה אם...?" התקרב לסיומו, בכירים באולפני מארוול החלו בדיונים על הפרויקטים המונפשים העתידיים שלהם. בין הרעיונות הראשונים שהוצעו ואושרו נכלל פיתוחו של סדרת-תחייה ל"אקס-מן: סדרת האנימציה", שהוזכרה על ידי קולנוענים רבים כסיבה להפיכתם למעריצי מארוול קומיקס. ביוני 2021, נמסר על פיתוח שלוש סדרות מונפשות על ידי אולפני מארוול בנוסף ל"מה אם...?", שעליהן נודע כי הן נמצאות בשלבי פיתוח שונים.
בנובמבר 2021, הוכרז על הפקת הסדרה, שתשמש כתחייה וכהמשך של עבור הסדרה המונפשת המקורית. עוד נמסר כי התסריטאי בו דמאיו, ששימש כתסריטאי המיני-סדרה "מון נייט", גם היא מבית אולפני מארוול, ישמש כתסריטאי הראשי של הסדרה. יוסטון והתסריטאים אריק וג'וליה לוולד משמשים כיועצי הפקה.
הסדרה היא פרויקט ה"אקס-מן" הראשון של אולפני מארוול מאז שהחזירו לעצמם את הזכויות על הדמויות בעקבות רכישת אולפני המאה ה-20. לדברי דמאיו, עובדה זו הוסיפה לחץ על הפקת הסדרה בשל קהל המעריצים הגדול של הדמויות ושל סדרת האנימציה המקורית. אריק וג'וליה לוולד ציינו כי ייתכן ולהצלחת הסדרה המקורית שזמינה לצפייה ב"דיסני+" וספר האמנות שנכתב על פי הסדרה המקורית, היה חלק גדול בהחלטתם של אולפני וולט דיסני ואולפני מארוול להפיק את הסדרה. כיוון שהסדרה ממשיכה את עלילתה של הסדרה המקורית, קשריה ליקום הקולנועי של מארוול אינם ברורים, אם כי דמאיו ציין שבהמשך יובהר קשר הסדרה ליקום הקולנועי. ביולי 2022, נמסר כי פיתוחה של עונה שנייה כבר החלה.
כתיבה
מתוך מטרה להישאר נאמן לעלילת וסגנון הסדרה המקורית, רוב צוות ההפקה שנשכר היו מעריצים או חלק מצוות ההפקה של הסדרה המקורית. הסדרה עתידה לעדכן את אירועי הסדרה המקורית ולהתאימה עבור קהל הצופים המודרני, ולחקור כיצד הדמויות השתנו בעקבות תחילת האלף, תוך מתן כבוד לסדרה המקורית. עלילת הסדרה עתידה להמשיך מנקודת היעלמותו של צ'ארלס אקסבייר במהלך פרק סיום הסדרה המקורית ולהסביר תעלומות אחרות שטרם ניתן להן הסבר בסדרה המקורית. אריק לוולד תיאר את הסדרה כ"הרחבה" של הסדרה המקורית, ש"שייכת" לאולפני מארוול. דמאיו ושאר צוות התסריטאים ניסו לכבד את "הרצינות" ואת "הכנות הרגשית" שהיו קיימים בסדרה המקורית, שלתפיסתם עסקה במערכת היחסים המשפחתית, האכפתיות וחילוקי הדעות בין הדמויות. הסדרה גם עתידה לשקף גם את בת-דמותה של החברה המודרנית, בדומה לאופן שבו שיקפה את בת-דמותה של החברה בשנות ה-90, ותבחן האם חלומו של אקסבייר על דו-קיום מוטאנטי/אנושי עודנו רלוונטי בעידן המודרני. דמאיו ציין כי הסדרה תביא את הדמויות לעולם המודרני, בעוד שווינדרבאום ציין כי הסדרה תחקור את השינוי הרגשי שנוצר עם תחילת האלף החדש. בנוסף, דמאיו העיר כי הסדרה שאבה השראה מסוגת האופרת סבון, ועל כך ציין וינדרבאום כי השראה זו "ממש קסמה" לבכירים באולפני מארוול. אריק וג'וליה לוולד ציינו כי לעונה הראשונה ישנה "קשת סיפור בת עשרה פרקים".
שידור
הסדרה עתידה לעלות לשידור בשירות "דיסני+" בסתיו 2023, ועונתה הראשונה עתידה לכלול 10 פרקים.
תאוריית מערכות אקולוגיות
תאוריית מערכות אקולוגיות, הנקראת גם התפתחות בהקשר או תאוריית אקולוגיה אנושית, היא ספציפיקציה של 5 סוגי מערכות סביבתיות, עם ההשפעה הדו-מגמתית ביחס שביניהן.
התאוריה האקולוגית של ברונפנברנר
התאוריה פותחה על ידי הפסיכולוג הרוסי-אמריקני יורי ברונפנברנר בשנת 1979, ומשתייכת לתחום של פסיכולוגיה התפתחותית. ברונפנברנר הושפע ברעיונותיו מלב ויגוצקי וקורט לוין. על פי התאוריה אי אפשר לבחון את התפתחות הילד אלא בהקשר של הסביבה בה הוא מתפתח, ובנוסף כדי לראות תמונה מלאה של התפתחות הילד אי אפשר להסתפק במבט צר, ויש לבחון את הסביבה בה האינדיבידואל חי (משפחה, בית-ספר, קבוצת השווים, אזור המגורים וטיפול בילד). ההקשרים לזה הם משפחתו, עמיתיו, בית-ספרו ואזור ת האינטראקציות הישירות ביותר עם סוכנים חיברות: ההורים, עמיתים, מורים וכיוצא בכך. האינדיבידואל הוא לא רצפטור פסיבי ביחס הניסיו מסייע לבנייתו.
בהמשך עבודתו של ברונפנברנר, הוא הוסיף מערכת סביבתית חמישית לארבע הקודמות עליהן כתב:
Miss Little Havana
Miss Little Havana (בעברית: גברת האוונה הקטנה) הוא אלבומה ה-12 של הזמרת גלוריה אסטפן ואלבומה הראשון בשפה האנגלית מאז שנת 2003. הוא הופץ ב-27 בספטמבר 2011 על ידי Crescent Moon Records, חברת הבת של יוניברסל מיוזיק גרופ. חלק מהשירים באלבום הפיק פארל ויליאמס מה שהיה לשיתוף הפעולה הראשון בין השניים כניסיון להביא מוזיקה אורבנית לאלבום אך חלק מהשירים הפיק גם בעלה אמיליו השיר הפיק את שירי אלבומה לאורך כל השנים. בארצות הברית האלבום הופץ דרך חנויות טארגט בלבד.
הצלחה מסחרית
האלבום הגיע למקום ה-28 בארצות הברית עם מכירות של כ-13 אלף עותקים ונכון לאוקטובר אותה שנה מכירות האלבום במדינה עומדות על כ-21 אלף עותקים. מתוך האלבום שוחררו שני סינגלים כאשר הסינגל הראשון היה השיר "Wepa" אשר שוחרר ב-24 ביולי 2011 ואילו הסינגל השני היה השיר "Hotel Nacional" אשר שוחרר בנובמבר אותה שנה.
יעקב מאסטרו
יעקב (ג'קיטו) מאסטרו (1927 - 21 בפברואר 2016) היה יהודי יווני אשר הציל יהודים רבים במחנה ההשמדה אושוויץ ועל כך קיבל את אות המציל היהודי.
ביוגרפיה
ג'קיטו מאסטרו נולד בסלוניקי בשנת 1927 ליצחק וגרציה מאסטרו. לג'קיטו היו שתי אחיות ואח: אסתר (שעסקה גם היא בהמשך בהצלת יהודים בשואה), ז'אנה ודניאל. אביו של ג'קיטו נפטר כשהיה בן שבע. באפריל 1941 פלשו הגרמנים ליוון וכבשו את סלוניקי. ג'קיטו הצעיר החל סוחר עם חיילי האס אס ולומד את השפה הגרמנית.
ב-15 במרץ 1943, נשלח ג'קיטו בן ה-15 בטרנספורט הראשון של יהודי יוון לאושוויץ. היהודים הסלוניקאים לא דיברו גרמנית, וג'קיטו, שלמד גרמנית בתקופת הכיבוש, הפך למתרגם של יהודי סלוניקי וכך קיבל את תפקיד חלוקת העבודה לאסירים. במסגרת תפקידו בחלוקת העבודה שינה פעמים רבות את מקומות העבודה של האסירים היהודים כך שאסירים שהיו חלשים יותר יזכו בעבודות קלות. בדרך זו הציל כאלף יהודים. כמו כן, ג'קיטו הצליח להשיג משקאות חריפים, סיגריות, תכשיטים ומצרכים נוספים, ובעזרתם לשחד את אנשי המחנה וליצור איתם קשרים. כך הצליח לשחרר אסירים שנשלחו לניסויים רפואיים והשיג תרופות חיוניות לאסירים חולים.
בתום המלחמה נשלח ג'קיטו למחנות העקורים בדרום איטליה ומשם עלה לישראל בשנת 1946. הוא התנדב לצה"ל ולחם במלחמת העצמאות. התגורר בתל אביב ובהמשך בבת ים ועסק במכונאות רכב.
ב-2014 פרסם חוקר השואה גדעון גרייף את ספרו "המלאך הטוב מאושוויץ" העוסק בסיפור חייו של ג'קיטו מאסטרו. בשנה זו גם קיבל את "אות המציל היהודי בשואה".
ג'קיטו נפטר ב-21 בפברואר 2016. בשנת 2018, לאחר מותו, נקרא על שמו רחוב בבית שאן.
איטליה במשחקים האולימפיים לנוער
איטליה השתתפה בכל המשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). איטליה משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער האיטלקים 95 מדליות, מהן 28 מדליות זהב.
במשחקי הקיץ איטליה מדורגת במקום החמישי עם 74 מדליות מתוכן 23 מדליות זהב. הענף בו השיגו ספורטאי הנוער האיטלקיים את מירב המדליות הוא שחייה (21 מדליות, מהן שש מדליות זהב) בה היא מדורגת במקום הרביעי. איטליה מובילה את טבלאות המדליות של כל בזמנים בענף הסיף (9 מדליות, מהן ארבע מדליות זהב), שיט (4 מדליות, מהן שתי מדליות זהב), ורכיבה (מדליית זהב יחידה) יחד עם ו. איטליה מדורגת במקום השני בענפים גולף אחרי, אופניים והחלקה מהירה על גלגיליות להב אחרי. בענף הכדורעף חופים איטליה מדורגת במקום הרביעי יחד עם, ו. בענף ההתעמלות מכשירים היא מדורגת במקום החמישי. שבעת ענפי הקיץ בהם לא התחרה נציג מטעם איטליה במשחקים האולימפיים לנוער הם הוקי שדה, היאבקות, כדורגל, כדוריד, כדוריד חופים, כדורעף וקטרגל.
במשחקי החורף איטליה מדורגת במקום ה-14 עם 22 מדליות מתוכן חמש מדליות זהב. הענף הבולט ביותר הוא סקי הרים בו מדורגת איטליה במקום השני עם שלוש מדליות, מתוכן מדליית זהב יחידה, אחרי. איטליה מדורגת במקום השלישי בענף הלוז' עם שלוש מדליות מתוכן שתי מדליות זהב. היא מדורגת במקום הרביעי בענפים בובסלי וקרלינג.
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של איטליה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 62 ספורטאים שהתחרו ב-19 ענפי ספורט. המשלחת דורגה במקום העשירי לאחר שזכתה ב-19 מדליות, מהן חמש מדליות זהב. המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענפים סיף עם זכייה בשלושה מדליות זהב בתחרויות דקר לנערים ותחרויות רומח לנערים ולנערות ושתי מדליות כסף בתחרויות חרב לנערים ודקר לנערות, ואתלטיקה עם זכייה במדליית זהב בהליכה תחרותית לנערות למרחק של 5 ק"מ, מדליית כסף בקפיצה לגובה לנערות, והעפלה לשלושה גמרים בהם סיימו במקום הרביעי בהליכה תחרותית לנערים למרחק של 10 ק"מ, מקום שביעי בריצת 200 מטר לנערות ומקום תשיעי בריצת 3000 מטר לנערות. המשלחת הגיעה להישגים לא מבוטלים בענף השחייה עם זכייה במדליית זהב במשחה 200 מטר לנערים בשחיית חזה, שתי מדליית כסף במשחים 50 מטר לנערות בשחיית פרפר ושחיית חזה, שתי מדליות ארד במשחים 50 מטר לנערים בשחיית פרפר ו-100 מטר לנערים בשחיית חזה. שחייני המשלחת העפילו לשישה גמרים בהם סיימו במקום הרביעי במשחה 400 מטר לנערות בשחייה חופשית, מקום שישי במשחה 100 מטר לנערות בשחיית חזה, מקום שביעי במשחים 50 מטר לנערים בשחיית חזה, 200 מטר לנערות בשחיית פרפר ובסגנון שחייה מעורבת אישית, ומקום שמיני ב-100 מטר לשליחים בסגנון שחייה מעורב. המשלחת זכתה במדליות כסף בענפים איגרוף בקטגוריית משקל כבד לנערים, ובענף האופניים.
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג היא הגדולה ביותר שאיטליה שלחה עד כה. המשלחת מנתה 68 ספורטאים שהתחרו בעשרים ענפים. המשלחת דורגה במקום השביעי לאחר שזכתה ב-21 מדליות, מתוכן שבע מדליות זהב. המשלחת שיפרה את הישגיה בענף השחייה מאוליפיאדת הנוער סינגפור, עם זכייה בארבעה מדליות זהב במשחים 200 מטר לנערים בשחייה חופשית, 100 מטר לנערים בשחיית גב, 200 מטר לנערות בשחיית גב ו-800 מטר לנערות בשחייה חופשית, מדליית כסף ב-100 מטר שליחים בסגנון שחייה חופשית, ושתי מדליות ארד במשחים 50 מטר לנערים בשחיית גב ו-200 מטר לנערים בשחיית פרפר. שחייני המשלחת העפילו לשבעה גמרים בהם סיימו במקום הרביעי במשחים 50 מטר ו-100 מטר לנערים בשחייה חופשית, 100 מטר לנערות בשחיית פרפר, במקום השישי במשחים 200 מטר לנערים בשחיית גב ו-400 מטר לנערות בשחייה חופית, במקום השביעי במשחה 200 מטר לנערות בשחייה חופשית ובמקום השמיני במשחה 100 מטר לנערות בשחיית גב. המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענפים איגרוף עם זכייה במדליית זהב בקטגוריית משקל קל-חצי-כבד לנערים, מדליית כסף בקטגוריית משקל זבוב לנערות, במדליית ארד בקטגוריית משקל חצי-כבד לנערים, ודירוג במקום החמישי בקטגוריית משקל קל לנערות, אופניים עם זכייה במדליית זהב בטורניר הנערות ובמדליית כסף בטורניר לנבחרת מעורבת, וגולף עם זכייה במדליית זהב בטורניר הנערים, מדליית ארד בטורניר המעורב ודירוג במקום הרביעי בטורניר הנערות. בענף הסיף המשלחת לא הצליחה לשחזר את ההצלחה של אולימפיאדת הנוער סינגפור, אך זכתה במדליית כסף בתחרויות הנערות לדקר וחרב, והעפילה לרבעי גמר בתחרויות הרומח לנערים ולנערות. בענף ההתעמלות ספורטאי המשלחת זכו במדליית כסף בתרגיל המקבילים מדורגים לנערות, והעפלה לשלושה גמרים בהם סיימו במקום הרביעי בתרגיל הקורה לנערות ובמקום השישי בקרב רב ובתרגיל הקרקע לנערות.
בענף האתלטיקה המשלחת זכתה בשתי מדליות כסף בקפיצה משולשת לנערים וקפיצה לרוחק לנערות, מדליית ארד בהליכה תחרותית לנערות למרחק של 5 ק"מ, והעפילה לשבעה גמרים בהם סיימה במקום הרביעי בריצת 800 מטר לנערות, ריצת 2000 מטר מכשולים לנערות ויידוי פטיש לנערות, במקום השביעי בהדיפת כדור ברזל לנערים, ריצת 400 מטר לנערות וקפיצה משולשת לנערות, ובמקום העשירי בריצת 1500 מטר לנערות. המשלחת זכתה במדליית ארד בהרמת משקולות בקטגוריית משקל עד 62 ק"ג לנערים. בענף הקפיצה למים המשלחת דורגה במקום החמישי בטורניר הנערות בקפיצה ממקפצה גמישה מ-3 מטר. ספורטאי המשלחת דורגו במקום השישי בטורניר היחידים ברכיבה ובטורניר הנערים בירי ברובה אוויר בענף הקליעה. המשלחת דורגה במקום השביעי בענפים טריאתלון בטורניר הנערים וקרב חמש מודרני בטורניר הנערים. בטורניר הנערות בקרב חמש מודרני המשלחת דורגה במקום העשירי. המשלחת העפילה לרבע גמר בקאנו/קיאק בתחרות סלאלום לנערים בקאנו. בענף השיט המשלחת דורגה במקום השמיני בטורניר הנערות בשיוט במפרשית מדגם ביט ובמקום התשיעי בטורניר גלישת הרוח לנערים על דגם ביט טכנו 293. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים ג'ודו, חתירה, טאקוונדו, טניס שולחן, כדורעף חופים וקשתות.
אולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012)
איטליה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק. המשלחת כללה 41 ספורטאים שהתחרו בכל 15 ענפי הספורט. המשלחת זכתה בחמישה מדליות, מהן שתי מדליות זהב. המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענפים בובסלי עם זכייה במדליית זהב בטורניר לזוגות לנערים ודירוג במקום החמישי בטורניר לזוגות לנערות, לוז' עם זכייה במדליית זהב בטורניר זוגות לנערים, ודירוג במקום החמישי בטורניר לנבחרת מעורבת, מקום שישי בטורניר יחידים לנערות ומקום עשירי בטורניר יחידים לנערים, וקרלינג עם זכייה במדליית כסף בטורניר לנבחרת מעורבת. המשלחת הגיעה להישגים בענף הסקי אלפיני עם זכייה במדליית כסף במסלול סלאלום ענק לנערים ודירוג במקום הרביעי במסלול סלאלום לנערים ומסלולים מקבילים לנבחרת מעורבת. המשלחת דורגה במקום החמישי במסלול סלאלום לנערות, במקום השביעי בסופר סלאלום ענק לנערים, מקום שמיני בסופר סלאלום ענק לנערות ובמקום העשירי במסלול המשולב (סופר סלאלום ענק וסלאלום) לנערות. בענף החלקה מהירה במסלול קצר המשלחת זכתה במדליית ארד במירוץ ל-500 מטר לנערות.
המשלחת קצרה הישגים נאים בענפים הוקי קרח עם דירוג במקום הרביעי בתחרות הכישורים לנערות, סקי נורדי משולב עם דירוג במקום החמישי בטורניר היחידים, וביאתלון עם דירוג במקום החמישי בתחרות המרדף לנערות ודירוג במקום השמיני בספרינט נגד השעון לנערות. בענף גלישת שלג ספורטאי המשלחת סיימו במקום השישי בתחרויות חצי צינור וגלישת מדרון לנערות. בענף החלקה מהירה המשלחת דורגה במקום השביעי במירוץ ל-500 מטר לנערות ולנערים והתחלה המונית לנערות, ובמקום העשירי במירוץ ל-3000 מטר לנערות. בענף ההחלקה אמנותית המשלחת דורגה במקום השמיני בטורניר הריקוד האמנותי, בעוד שבטורניר היחידים לנערים ולנערות המשלחת סיימה בין המקומות האחרונים. בענף סקי בסגנון חופשי המשלחת דורגה במקום השמיני בסקי קרוס לנערים. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים סקי למרחקים, סקלטון וקפיצות סקי.
אולימפיאדת הנוער לילהאמר (2016)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה 37 ספורטאים שהתחרו ב-13 ענפי ספורט. המשלחת זכתה בתשעה מדליות, מהן מדליית זהב יחידה. המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענפים לוז' עם זכייה במדליית זהב בטורניר זוגות לנערים, מדליית ארד בטורניר נבחרת מעורבות ודירוג במקומות החמישי והשביעי בטורניר היחידים לנערים, וזכייה במדליית כסף בתחרות כישורים בהוקי קרח לנערות. בענף הסקי אלפיני המשלחת זכתה במדליית כסף במסלול סופר סלאלום ענק לנערים, מדליית ארד במסלול משולב (סופר סלאלום ענק וסלאלום) לנערים, ודירוג במקום החמישי במסלולי סלאלום לנערים ולנערות, מקום שביעי במסלולים סלאלום ענק ומשולב לנערות, ומקום תשיעי בסופר סלאלום ענק לנערות. בענף הביאתלון המשלחת זכתה במדליית ארד בטורניר לנבחרת מעורבת, ודורגה במקום הרביעי בתחרות מרדף לנערים, מקום חמישי במרדף לנערים, מקום שישי בספרינט נגד השעון לנערות, ובמקום התשיעי בספרינט נגד השעון לנערים. המשלחת זכתה במדליות ארד בענפים גלישת שלג במירוץ גלישת שלג למרחקים לנערות, וקפיצות סקי בטורניר לנערות. בענף החלקה מהירה המשלחת זכתה במדליית ארד במירוץ ל-1500 מטר לנערות, ודורגה במקום השישי במירוץ ל-500 מטר לנערות, ובמקומות השמיני והתשיעי בהתחלה המונית לנערות. בסקי למרחקים המשלחת דורגה במקום החמישי בקרוס למרחקים לנערים, ובמקום העשירי במירוץ קלאסי לנערים למרחק של 10 ק"מ. ספורטאי המשלחת דורגו במקום התשיעי בגלישה במדרון לנערות בענף הסקי בסגנון חופשי. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים החלקה אמנותית, החלקה מהירה במסלול קצר, סקי נורדי משולב וקרלינג.
אולימפיאדת הנוער לוזאן (2020)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לוזאן מנתה 67 ספורטאים שהתחרו ב-15 ענפי ספורט והייתה המשלחת הגדולה ביותר שאיטליה שלחה למשחקי החורף האולימפיים לנוער. המשלחת זכתה בשמונה מדליות, מהן שתי מדליות זהב.
מדליות לפי משחקים
משחקי הקיץ width="20px"|
משחקי החורף
מדליות לפי ענף
משחקי החורף
סנט ז'וליה דה לוריה
סנט ז'וליה דה לוריה (בקטלאנית: Sant Julià de Lòria) היא קהילה אוטונומית בדרום אנדורה.
העיירה המרכזית של הקהילה הנקראת גם היא סנט ז'וליה דה לוריה, ממוקמת בגובה 908 מטרים, והיא העיירה הנמוכה ביותר במדינה. בשנת 2009 התגוררו בה 8,127 תושבים.
בעיירה שוכנת אוניברסיטת אנדורה, שנוסדה בשנת 1997, ולומדים בה כ-1,300 סטודנטים.
צ'יף (הרלדיקה)
הצ'יף הוא מטען הרלדי המופיע על שלט אצולה בדוגמת פס רחב לרוחבו של מגן ובגבולו העליון. ישנה מחלוקת בין הכרוזים לגבי רוחבו של הצ'יף, כאשר הוא נע בין חמישית לשליש מרוחבו של המגן כולו, ואולם, אם הצ'יף מוטען במטען כלשהו לרוב רוחבו יהיה שליש. ברוב המקרים יופיע הצ'יף מעל כל מטען אחר, אולם כאשר מדובר במטען כגבול אשר מוענק על מנת להבדיל בין השלט המוטען לשלט אחר, יופיע הגבול מעל הצ'יף.
הערות שוליים
Liste de pièces héraldiques
הארמייה השלישית (מצרים)
ארמיית השדה השלישית (בערבית: الجيش الثالث الميداني) היא ארמייה של צבא מצרים שהוקמה ב-1968 ומפקדתה נמצאת בסואץ. החל מ-31 בינואר 2015 הארמייה משויכת לפיקוד המאוחד לאזור שממזרח לתעלת סואץ, שהוקם בתאריך זה. מפקדה הקודם של הארמייה השלישית, אוסאמה עסכר, מונה למפקד הפיקוד המאוחד. למפקד הארמייה השלישית מונה מוחמד עבדולה.
סדר הכוחות
יחידות הארמייה: