cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צנזורה על נושאי להט"ב
רוסיה
התמיכה של הקרמלין בחוק פנתה לימין הקיצוני הלאומני ברוסיה, וגם זכתה לתמיכה רחבה בקרב הציבור הרוסי והכנסייה האורתודוקסית הרוסית, כאשר 70% מהרוסים הם רשמית רוסים-אורתודוקסים. החוק זכה לגינוי על ידי ועדת ונציה של מועצת אירופה (שרוסיה חברה בה), ועדת האו"ם לזכויות הילד וארגוני זכויות אדם כדוגמת אמנסטי אינטרנשיונל ו-Human Rights Watch. החוק ספג ביקורת על הניסוח הכללי והמעורפל שלו (בין היתר לגבי הניסוח הרחב "מעוררים עניין" ו"בקרב קטינים"), שהמבקרים תיארו כאיסור אפקטיבי של קידום זכויות להט"ב והצגה של תרבות להט"בית בפומבי. בנוסף, החוק זכה לגינויים על כך שהוביל לגידול באלימות הומופובית ולהצדקה שלה, בעוד גם השלכותיו ביחס לאולימפיאדת החורף 2014 שהייתה אמורה להתקיים באותה תקופה בסוצ'י היו גם סיבה לדאגה, שכן באמנה האולימפית נאסרות במפורש צורות שונות של אפליה.
סינגפור
סינגפור הטילה שורה של חוקים ותקנות המגבילים הצגה של נושאים להט"ביים במדיה. הרשות לפיתוח מדיה של אינפוקום במדינה אוסרת על כל סרט, תוכנית טלוויזיה, פרסומת או משחק וידאו ש"מקדמים או מאדירים הומוסקסואליות", כאשר אם התוכן הוא "דיסקרטי ואינו חופשי" הוא יכול להיות מסווג כמוגבל עבור אנשים מגיל 18 ומעלה. סרטים עשויים להיות מוגבלים גם מגיל 21 ומעלה אם הם עוסקים בעיקר בנישואים חד מיניים או בהורות להט"בית.
ארצות הברית (חוקים מדינתיים)
בחמש מדינות בארצות הברית קיימים חוקים אנטי-להט"ביים מפורשים בנוגע לתוכנית הלימודים: לואיזיאנה, מיסיסיפי, אוקלהומה וטקסס.
חוקים אלו דומים לסעיף 28 של חוק השלטון המקומי הבריטי משנת 1988, המבוטל כיום, אשר אסר על רשויות מקומיות "לקדם בכוונה הומוסקסואליות, לפרסם חומר מתוך כוונה לקדם הומוסקסואליות, או לקדם בכל בית ספר ממלכתי את ההיבט כי הומוסקסואליות היא מקובלת כמערכת יחסים משפחתית מדומה".
בין המדינות שביטלו את חוקי ה-no promo homo שלהן נמנות אלבמה (מאז 29 באפריל 2021), אריזונה (מאז 1 ביולי 2019), צפון קרוליינה (מאז 2006), דרום קרוליינה (מאז 12 במרץ 2020) ויוטה (מאז 1 ביולי 2017).
אוסטרליה (חוקים מדינתיים)
בדצמבר 1989, במדינת אוסטרליה המערבית, הפרלמנט העביר את "חוק הרפורמה (ביטול ההוצאה מחוץ לחוק של מעשה סדום) המשפטית 1989", אשר הפך יחסי מין הומוסקסואליים לחוקיים, תוך שהוא כן הוציא מחוץ לחוק קידום או עידוד "התנהגות הומוסקסואלית כחלק מההוראה בכל מוסדות החינוך היסודיים או התיכוניים" או קביעת מדיניות ציבורית ביחס לקידום בלתי מוגדר של התנהגות הומוסקסואלית. הוא בוטל בשנת 2002 על ידי "חוק התיקון לחוקים (הרפורמה בחוק ההומואים ולסביות)", אשר גם ביטל את החוקים שאסרו קידום התנהגות הומוסקסואלית במדיניות ציבורית ובמוסדות חינוך.
רומניה
"סעיף 200" (Articolul 200 ברומנית) היה סעיף בחוק העונשין של רומניה שאסר בחוק על מערכות יחסים הומוסקסואליות. הוא הוצג ב-1968 תחת משטרו הקומוניסטי של ניקולאה צ'אושסקו. בלחץ מועצת אירופה, הוא תוקן ב-14 בנובמבר 1996, כאשר יחסי מין הומוסקסואליים בין שני מבוגרים בהסכמה הפכו חוקיים. עם זאת, סעיף 200 המתוקן המשיך לאסור על מערכות יחסים חד-מיניות אם הן הוצגו בפומבי או גרמו ל"שערורייה ציבורית". כמו כן, נשמר האיסור על קידום פעילויות הומוסקסואליות, כמו גם הקמת ארגונים המתמקדים בהומוסקסואלים (כולל ארגוני זכויות להט"ב). הסעיף בוטל על ידי ממשלת נסטאסה ב-22 ביוני 2001.
קוריאה הדרומית
בשנת 2001, ועדת האתיקה למידע ותקשורת של משרד המידע והתקשורת של קוריאה הדרומית החלה לצנזר תוכן להט"בי באינטרנט, אך היא הפסיקה את הנוהל בשנת 2003.
הממלכה המאוחדת
"סעיף 28" (באנגלית: Section 28 או Clause 28) של חוק השלטון המקומי 1988 גרם להוספת "סעיף 2A" לחוק השלטון המקומי 1986, שהשפיע על אנגליה, ויילס וסקוטלנד. התיקון חוקק ב-24 במאי 1988, וקבע כי רשות מקומית "לא תקדם בכוונה הומוסקסואליות או תפרסם חומר מתוך כוונה לקדם הומוסקסואליות" או "לקדם בכל בית ספר ממלכתי את ההיבט כי הומוסקסואליות היא מקובלת כמערכת יחסים משפחתית מדומה".
קיומו של החוק גרם לקבוצות רבות להפסיק או להגביל את פעילותן, או לצנזר את עצמן. לדוגמה, מספר קבוצות תמיכה לסטודנטים וסטודנטיות לסביות, הומואים וביסקסואלים בבתי ספר ומכללות ברחבי בריטניה נסגרו עקב חששות של הצוות המשפטי של המועצות מהפרת החוק.
הסעיף בוטל ב-21 ביוני 2000 בסקוטלנד על ידי "חוק הסטנדרטים האתיים בחיים הציבוריים וכו' 2000", אחד מהצעות החוק הראשונות שנחקקו על ידי הפרלמנט הסקוטי החדש, וב-18 בנובמבר 2003 בשאר הממלכה המאוחדת לפי סעיף 122 של חוק השלטון המקומי 2003.
טעות בכיוון (סרט, 2021)
טעות בכיוון, ידוע גם בשם טעות בכיוון: המושבה, (באנגלית: Wrong Turn: The Foundation) הוא סרט אימה ומותחן משנת 2021 שבוים על ידי מייק פ. נלסון. הסרט הוא ריבוט לסדרת סרטי טעות בכיוון, ובו מככבים שארלוט וגה, אדיין בראדלי, אמה דומונט, ביל סייג', מת'יו מודין, דייזי הד וורדאן ארורה. הפקת הסרט היא קופרודוקציה (הפקה בינלאומית משותפת) בין ארצות הברית, גרמניה וקנדה.
עלילה
סקוט שו נוסע לעיירה כפרית קטנה בווירג'יניה כדי לחפש את בתו ג'ן, שנעדרה לאחר שביקרה באזור עם חבריה, אך הוא מקבל יחס קר וחוסר התעניינות הן ממפקד המשטרה והן מהמקומיים.
פלאשבק לשישה שבועות קודם לכן: ג'ן שו, בן-זוגה דריוס, והזוגות אדם ומילה, וגארי ולואיס, מגיעים לעיירה כדי לטייל בשביל האפלצ'ים. הם נתקלים בעוינות מצד המקומיים בבר, במיוחד מאדם זקן בשם נייט. למחרת בבוקר ג'ן פוגשת באדית', אישה מוזרה שמוכרת בדוכן עם ילדה אילמת בשם רותי. הקבוצה יוצאת למסע שלהם ולמרות שהוזהרו שלא לעשות זאת, הם סוטים מהשביל, מה שמוביל למותו של גארי על ידי גזע עץ שהתגלגל במורד הגבעה. חבולים ומבולבלים, הקבוצה הולכת לאיבוד ומקימה מחנה ללילה. למחרת, מילה נעדרת, כמו גם הטלפונים שלהם. בעוד אדם מגלה שהם ישנו בבית קברות, דריוס מוצא לוחית זיכרון משנת 1859, טרום מלחמת האזרחים, המנציחה את הקמתה של קבוצת מתיישבים בהרים בשם "המושבה", אשר האמינו שסופה של ארצות הברית קרוב.
בזמן שהם מחפשים את מילה, ג'ן מבחינה ברותי ואדם רודף אחריה אך מועד למלכודת שגוררת אותו לבור. ג'ן, דריוס ולואיס מחליטים להתקדם ולהזעיק עזרה כשהם מגלים אסם מלא בתרמילים ובבגדים. תוך כדי הם רואים שתי דמויות לבושות במעין חליפות הסוואה כשלראשן גולגולות של איילים, סוחבות מוט שעליו קשור אדם. השלושה ממהרים להתעמת עם הגברים, אך מגלים שהם מדברים בשפה שאינם מבינים. אדם משתחרר ומכה את אחד מהם למוות באמצעות ענף, בעוד השני בורח. מילה מופיעה ומספרת שהיא רק הלכה להשתין והתחבאה כשראתה את שני הגברים. החברים ממשיכים ולאחר שלואיס נעלם, מיד מופיעות דמויות זהות לקודמות ומקיפות אותם. אדם נמלט כשמילה בעקבותיו, אך היא נופלת לבור ומשתפדת על יתדות שבתחתיתו. אדם נוטש אותה לפני שמופיע אחד מהתוקפים ויורה חץ לראשה. ג'ן, אדם, דריוס ולואיס נלכדים גם על ידי חובשי הגולגולות.
החברים מובלים אחרי אדית', שמתגלה שהיא חלק מהחוטפים שלהם, ונלקחים ליישוב פרימיטיבי בעומק היער, מקור "המושבה", ומובאים בפני "בית משפט". הם מגלים שהשופט, אשר נכנס לחלל "בית המשפט" עם גולגולת כבש הרים, הוא אביה של אדית', וונבל. וונבל מעלה לעדות את מורגן, אחיו של סמואל שנהרג על ידי אדם. מורגן מספר, באמצעות אדית' שמתרגמת אותו, שהם רק סחבו את אדם חסר ההכרה למקום מבטחים, ואילו הוא רצח בדם קר את סמואל. וונבל שופט את אדם למוות, ומרסק את ראשו באמצעות הענף איתו אדם הרג את סמואל, ואילו האחרים נידונים ל"חשכה", גזר דין לבלות את שארית חייהם במערה חשוכה, לא לפני שמעוורים את עיניהם בברזל חם. לאחר ניסיון בריחה כושל, לואיס מושלך למערה מעוור ופצוע. דריוס, הבא בתור, ניצל בזכות ג'ן, שמסבירה להם שהם עושים טעות משום שהם שימושיים להם; דריוס שעובד בתחום האנרגיה המתחדשת במלכ"ר יכול לתחזק ולשפר את היישוב שלהם, בעוד היא יכולה להעניק את עצמה, לשאת וללדת ילדים חזקים ובריאים. וונבל מסכים להצעתה, אך מאיים עליהם שאם ינסו לברוח הם יחזרו למערה.
כל אותה תקופה סקוט, אביה של ג'ן, מנסה להשיג אותה אך ללא תועלת. הוא מחליט לצאת לחפש אותה, וכשהוא פוגש את איילין, בעלת האכסניה בה שהו ג'ן וחבריה, היא מספרת לו על "המושבה" אשר מתגוררת בהרים, וככל הנראה אחראים להיעלמותה של בתו. איילין, רואה את נחישותו של סקוט למצוא את בתו, מכירה לו את אד, אחיין שלה וצייד בעל עבר עם אנשי "המושבה". סקוט, אד ובנו קופר יוצאים אל כיוון היער, אך די מהר אד וקופר נהרגים ממלכודת וסקוט מוצא את היישוב בכוחות עצמו אך נתפס. במתחם "המושבה" הוא מגלה שאחד מלוכדיו הוא דריוס, וג'ן, נשואה כעת לוונבל, יורה בו חץ לכתף. וונבל דן את סקוט ל"חשכה" על הסגת גבול וכולא אותו. באותו לילה, ג'ן משחררת את אביה, ומנסה לשכנע את דריוס לברוח איתם אבל הוא מסרב לעזוב. לאחר מכן רותי עוזרת להם לברוח דרך המערה, אך מורגן מופיע וג'ן יורה בו וממהרת עם אביה לתוך המערה. שם הם רואים את קורבנות העבר של אנשי "המושבה" מעוורים ומשוטטים, חסרי חיים. כשג'ן מבחינה בלואיס, היא יורה בו וגואלת אותו מייסוריו. הם יוצאים מהמערה ומותקפים על ידי אדית' והובס, חבר במועצת ה"מושבה". לאחר שחיסלו אותם, ג'ן יורה חיצים והורגת חבר מושבה נוסף. היא ואביה נתקלים בנייט ובאנשי העיירה החמושים ומציעים את עזרתם. לאחר היאבקות עם עוד אנשי ה"מושבה" הם הצליחו לחמוק ולנסוע בטנדר של נייט כשוונבל צופה בהם.
כאשר כתוביות הסיום מוצגות, נראית ג'ן כשהיא גורמת לקרוואן להתנגש במכונית חונה. ג'ן דוקרת את וונבל, חבר מושבה נוסף וגם את נהג הקרוואן. לאחר מכן היא לוקחת את ידה של רותי והן הולכות חזרה לעבר בית משפחתה.
פיתוח
באוקטובר 2018, הוכרז על ריבוט לסדרת סרטי טעות בכיוון. הסרט בוים על ידי מייק פ. נלסון ונכתב על ידי אלן ב. מקלרוי, שכתב גם את התסריט לסרט המקורי משנת 2003. במאי 2019, הוכרז ששארלוט וגה תככב בסרט.
בראיון לכתב העת Fangoria, הבמאי נלסון ציין:
צילומים
שלב הצילומים החל ב-9 בספטמבר 2019, באוהיו, ארצות הברית והסתיים ב-2 בנובמבר.
מוזיקה
הסרט הולחן על ידי סטיפן לוקאץ׳. אלבום הפסקול, שנקרא "טעות בכיוון: המושבה", שוחרר על ידי Konigskinder Music ב-25 בפברואר 2021. השחקנית רובי מודין, בתו של מת'יו מודין שגילם את דמותו של סקוט בסרט, ביצעה את הגרסה לשיר "This Land is Your Land", אשר נשמעת במהלך כתוביות הסיום.
פרסום והפצה
הסרט תוכנן במקור לצאת בשנת 2020, אך נדחה לשנת 2021 עקב התפרצות מגפת הקורונה. ב-16 בדצמבר 2020, הוכרז שהקרנת הבכורה לסרט בבתי הקולנוע האמריקאיים תחל ב-26 בינואר 2021, ותימשך לילה אחד בלבד.
הסרט דורג על ידי MPAA בדרגת R, עקב אלימות עקובה מדם, מראות גסים ומזעזעים ושפה בוטה.
הסרט הופץ בארצות הברית תחת השם "טעות בכיוון", ואילו בשאר המדינות הופץ בשם "טעות בכיוון: המושבה".
Philliecito
Philliecito הוא סינגל שהוקלט על ידי זמרת הרגאטון הדומיניקנית נאטי נטשה, ביחד עם הזמרים הלטיניים ניו גרסיה ובריי, מתוך אלבום האולפן השני שלה, Nattividad. השיר יצא לאור ב-4 במרץ 2021, על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק לטין ופינה רקורדס, כסינגל החמישי מתוך האלבום.
הסינגל שקדם ל-"Philliecito", היה "Ram Pam Pam", שיצא לאור ב-20 באפריל 2021 ביחד עם בקי ג'י.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי פלו לה מובי, בני בני, רפאל פינה, דדי יאנקי, נאטי נטשה, ניו גרסיה, אקסאונד ובריי והופק על ידי אקסאונד גם כן. כאשר "Philliecito" יצא, נפתח באתר של סוני מיוזיק אנטרטיינמנט עמוד רשמי עבור השיר, בו אוגדו כל רשתות הסטרימינג שהוא הועלה אליהן. הדבר נועד לעזור בקידום המסחרי של השיר ברחבי העולם.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-11 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של נאטי נטשה ב-21 ביולי 2021, בשידור חי. הקליפ צבר למעלה מ-15 מיליון צפיות.
פוקסטרוט (סרט)
פוֹקְסטְרוֹט הוא סרט קולנוע ישראלי-גרמני-צרפתי משנת 2017 שכתב וביים שמוליק מעוז ובכיכובם של ליאור אשכנזי, שרה אדלר ויונתן שיראי. את הסרט הפיק איתן מנצורי ("ספירו סרטים") בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי.
הסרט זכה בפרס הגדול של חבר השופטים בפסטיבל הסרטים של ונציה. כמו כן, הוא היה מועמד ב-13 קטגוריות בטקס פרסי אופיר לשנת 2017, ומהן זכה בשמונה פרסים, ביניהם ב"פרס הסרט העלילתי הטוב ביותר". הוא הוקרן גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
תקציר העלילה
הסרט הוא טרגדיה בשלוש מערכות.
מערכה ראשונה
המערכה הראשונה מתרחשת בבית ההורים, בפרק זמן של כחמש שעות. הסרט נפתח עם הגעת צוות מודיעי נפגעים לבית משפחת פלדמן, ותגובתה ההמומה למצב. עם פתיחת הדלת, אם המשפחה, דפנה (שרה אדלר), מתעלפת ומאבדת את הכרתה. אב המשפחה, מיכאל (ליאור אשכנזי), יושב קפוא ומביט בצוות, המטפל באשתו בזריקת אלחוש ומעביר אותה למיטה. החיילים מוסרים לו את ההודעה על מות בנו, יונתן, בעת מילוי תפקידו, מבקשים לסייע בהעברת ההודעה לבני משפחה נוספים ומתעקשים שישתה הרבה מים. לאחר עזיבתם מגיע אחיו, אביגדור (יהודה אלמגור), כדי לתמוך בסידורי הלוויה ומיכאל נוסע לאמו. האם, ניצולת השואה, סובלת מדמנציה, מכנה את מיכאל בשם אחיו ומדברת רק בגרמנית. כשמיכאל חוזר לביתו נמצאים שם אחותה של אשתו וקצין הרבנות הצבאית שמבקש לשוחח איתו. מיכאל מנסה לשמור על ארשת מתפקדת, מסתגר בשירותים וצורב את ידו במים רותחים. לאחר עזיבת הקצין, שנמנע מלהבטיח למיכאל כי יוכל לראות את גופת בנו, הוא נכנס לחדרו של יונתן, מביט בתעודת הזהות שלו ומקשיב לקולו בטלפון. לבסוף הלחץ המצטבר מכריע את מיכאל שצונח לצד אשתו. אלא שעד מהרה הצוות שהודיע על מותו של יונתן חוזר ומודיע שנפלה טעות בזיהוי, וכי בנו של מיכאל בריא ושלם. לאחר חילופי דברים קשים, בתוכם מתעוררת גם דפנה ומנסה להרגיע את מיכאל, מחליט אב המשפחה לסלק את החיילים, ומפעיל פרוטקציה על מנת להחזיר את הבן הביתה לאלתר.
מערכה שנייה
המערכה השנייה מתרחשת במחסום צה"ל בסמוך למוצב צבאי שבו משרת הבן. על מחסום חסר שם בדרום הארץ שומר צוות "פוקסטרוט". הצוות מורכב מארבעה חיילים בשירות חובה המעבירים את זמנם במחסום השומם. הצוות ישן בתוך מכולה ישנה ומוזנחת. אחד החיילים מודד את שקיעתה היומית בעזרת גלגול פחיות לוף לאורכה. יונתן (יונתן שיראי) מצייר קריקטורה של אישה עירומה ומספר לחבריו על הסיפור האחרון שסיפר לו אביו לפני השינה. בסיפור, מיכאל בן ה-13 מחליף ספר תנ"ך עתיק שעבר במשפחתו מזה דורות, תמורת ירחון פורנוגרפיה, אותו העביר ליונתן בהגיעו לגיל 18. נוהל העבודה במחסום כולל עצירת כלי רכב ואימות תעודות זהות במחשב ישן, וירי אות התראה באוויר לאחר העברתם. לילה גשום אחד מגיע רכב עם ארבעה צעירים. הנוהל משתבש כאשר אחד החיילים מזהה בטעות פחית ריקה כרימון יד ופותח בירי, שהורג את הצעירים ברכב. הצוות מדווח למוצב ששולח מחפרון כדי לקבור את הרכב. יום למחרת, בעוד קצין בכיר מורה לחיילים לשמור על שתיקה בנוגע לאירוע אחרת יסתבכו, הוא מקבל הוראה טלפונית לשחרר את יונתן הביתה. יונתן שואל את הנהג הצבאי לפשר השחרור, אך זה לא יודע ויונתן שוקע לתוך מחברת האיורים שלו. סדרת איורים (שצוירו בידי אסף חנוכה) מגוללת את קורות חייו של מיכאל, החל מהרגע בו מכר את ספר התנ"ך של אמו (אשר בעקבות המעשה אושפזה בבית חולים פסיכיאטרי) ועד הפיכתו לאיש משפחה ואדריכל מצליח, שמסתיר ומתעלם בצורה מרשימה מאות קין שחור וגדול, הדבוק לפניו.
מערכה שלישית
המערכה השלישית מתרחשת גם היא בבית ההורים, חצי שנה אחרי מותו של הבן. בחזרה לבית המשפחה, מיכאל מביט בעצב במחברת האיורים של יונתן ומזהה שהדף האחרון תלוש. דפנה מקשטת עוגת יום הולדת ופוצעת את ידה. השניים מחליפים דברים המעידים כי עבר זמן מאז פרידתם לאחר מותו של יונתן, בהמשך לדרישתו של מיכאל כי ישחררו את בנו מהבסיס. אף על פי שדפנה מאשימה את מיכאל במה שקרה, הם מוצאים נחמה אחד בשני. כאשר בתם, עלמה (שירה האס), חוזרת הביתה, היא מופתעת לגלות את הוריה יושבים יחד בתוך עננת גראס. היא יוצאת מהבית ומשאירה את בני הזוג לבדם. בתוך הגעגוע הם מדברים על האיור האחרון שיונתן צייר: שופל ענק נושא רכב שחור.
אפילוג
בסצנה קצרה בסוף הסרט, יונתן מצייר במחברתו במהלך נסיעתו ברכב שאמור להחזיר אותו לביתו, לאחר שיחת הטלפון של מיכאל. הרכב הצבאי סוטה מהכביש כדי לא להתנגש בגמל ומתדרדר לתהום.
תגובות וביקורות
הסרט זכה בפרסים רבים ונבחר לייצג את ישראל כמועמד מטעמה לפרס האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע אשר הכריזה עליו כאחד מתשעת הסרטים הזרים הטובים לשנת 2017 ברשימה המקוצרת של המועמדים לפרס הסרט הזר, אך לבסוף לא נכלל בין חמשת המועמדים הסופיים בקטגוריה. הביקורות כלפי הסרט היו מעורבות: מרבית מבקרי הקולנוע אהדו את הסרט, ושבחים רבים נקשרו בסגנונו הסינמטוגרפי, אך תכניו עוררו התנגדות מצד גורמים פוליטיים. לאחר שהסרט לא נכנס לרשימת המועמדויות הסופית לאוסקר, טען במאי הסרט שמוליק מעוז כי נפל קורבן לחרם על ישראל. הוא הסביר שנפל קורבן לניסוי לא מוצלח בשיטת ההצבעה בתוך הוועדות הקובעות את המועמדים.
תגובות המבקרים
אבנר שביט העניק לסרט 5 מתוך 5 כוכבים וכתב: "אילולא הסרט עצוב כל כך, אפשר היה לומר כי מדובר בחגיגה ויזואלית, שהיה לי תענוג לצפות בה פעמיים על מסך גדול. מפגני אסתטיקה שכאלה נוטים לפעמים להיות מלאכותיים וריקניים, אך כאן הצורה משרתת את התוכן ולמרות כל זיקוקי הדי-נור, בכל זאת יש פה לב ונשמה, והצופה יוצא עם מועקה גדולה".
שמוליק דובדבני העניק לסרט 4.5 מתוך 5 כוכבים וכתב: "פוקסטרוט" הוא סרט שיעורר בכם מחנק ומועקה - ולא מהסיבות שההיא-שאין-לנקוב-בשמה חושבת עליהן. עם מהלך עלילתי מבריק, צלילה מדויקת לנפש הישראלית-בורגנית, אסתטיקת צילום הופכת קרביים וליאור אשכנזי אחד בהופעה מטלטלת, מדובר ביצירה שממש לא כדאי לפספס".
לצד מספר הסתייגויות, באתר מאקו העניקו לסרט 3.5 כוכבים לצד השבחים הבאים: "...מעוז מוכיח בפעם השנייה - הראשונה הייתה ב"לבנון" המופתי - שהוא ניצב בראש בתעשיית הסרטים הישראלית בכל הנוגע לדקדוק ולתחביר של השפה הקולנועית. האפיזודה הראשונה של "פוקסטרוט" לבדה היא מיני-יצירת מופת של הגות והגיית קולנוע; יש במאים שיעבירו קריירה שלמה בלי לחקוק בזיכרון את כמות השוטים שמעוז צרב לי באונות בשליש סרט הזה".
גם הביקורות בזירת הקולנוע הבינלאומית הביעו הערכה רבה לסרט. אתר ה"הוליווד ריפורטר" כינה את הסרט "חוויה חזקה" ו"קולנוע מודרני נועז". באתר מגזין "וראייטי" נכתב על הסרט שהוא עשוי ברמה של סרטים עטורי פרסים, והשוו את ההתמודדותו עם תכניו של יצירתו הספרותית של דויד גרוסמן, "אישה בורחת מבשורה". באתר "הגרדיאן" העניקו לסרט 4 כוכבים מתוך 5 וכתבו כי הוא "מציע תמונה מתוחכמת ונחוצה של חוסר תוחלת".
לצד זאת קיבל הסרט גם מעט ביקורות פושרות יותר. אורי קליין בירך את יכולות המשחק בסרט, אך העיר על ריבוי אמצעים סגנוניים. הוא העניק לסרט 3 כוכבים מתוך 5 וסיכם: "הפרדוקס העיקרי של "פוקסטרוט" הוא שלמרות מבנהו וסגנונו הייחודיים לכאורה, במהותו ואמירותיו הוא סרט ישראלי מיינסטרימי לחלוטין. ופרדוקס זה, שיש בו מידה של יומרה והטעיה, הוא שמעורר בי את עיקר ההסתייגות ממנו. הוא הופך אותו לסרט שאולי מעורר עניין מסוים בהקשרו של הקולנוע הישראלי העכשווי, אך איננו מעשיר אותו".
באתר כלכליסט נכתב על הסרט שהוא "מציב רף חדש של רמת הפקה ישראלית" אך שלא כל חלקיו מרשימים באותה מידה: "חלקו הראשון של הסרט מתהדר במשחק משובח ובטלטלות רגשיות. לעומת זאת, החלק המתרחש באותו מוצב מבודד, מרגיש לרוב כמו התרברבות גרידא ברמת הפקה מרשימה".
הסערה הפוליטית סביב הסרט
מהבחינה הפוליטית הסרט ספג ביקורות חמורות, שהחלו ב-21 באוגוסט 2017 כאשר שרת התרבות והספורט, מירי רגב, הוציאה הודעה בה טענה כי הסרט פוגע בשמו הטוב של צה"ל. ליאור אשכנזי הגיב לביקורת באומרו כי "אם היא הייתה קוראת צ'כוב היא הייתה מבינה שמדובר באלגוריה". גם יהודה אטלס, המגדיר עצמו כאיש שמאל, ביקר את הסרט. לעומת זאת, רמי קמחי מאוניברסיטת אריאל טען כי הסרט "עטוף בהרבה אהבה לצד הישראלי" ויועיל להסברה הישראלית בעולם, בעוד גדעון לוי כינה את הסרט "סרט תעמולה" וטען ש"יחידת ההסרטה של דובר צה"ל לא הייתה מעיזה להפיק סרט כל כך פרו־ישראלי ופרו־צה"לי כמו 'פוקסטרוט'".
ב-19 בספטמבר 2017, במקביל לפתיחת טקס פרס אופיר, נשאה רגב נאום בעמוד הפייסבוק שלה, ואמרה כי לא צפתה ולא תצפה בסרט, כיוון שהוא "בא להחריב את החגיגה הכי גדולה של המאה ה-20, מדינת ישראל". לצד זאת ביקרה את האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה והעומד בראשה, מוש דנון, על החלטתם לא להזמינה לטקס פרסי אופיר שנערך באותו ערב. במאי הסרט, שמוליק מעוז הביע תסכול מהביקורת הפוליטית על הסרט ושאט נפש מצורת הביקורת של רגב. בריאיון לאחר טקס פרסי אופיר אמר "אם היא הייתה אומרת, אלך לראות את הסרט הזה, אבל באמת, הייתי אומר לה, בואי תשבי איתי ועם קהל, ואחרי זה נשב שעה ונדבר. את תדברי, הקהל ידבר, אני אדבר, אבל בלי מצלמות טלוויזיה ובלי להעלות לפייסבוק. פשוט דיון על יצירה. אני בטוח שאז היא הייתה מגלה כמה כוח מאחד יש בכזה דבר, מעצם העובדה שנוצר דיאלוג".
הסרט פתח את פסטיבל הסרטים הישראלי בפאריס ב-13 במרץ 2018. משרד החוץ הישראלי, התומך כספית בפסטיבל, ניסה להחליף את הסרט באחר, ומשנכשל הורה לשגרירה להדיר רגליה מטקס הפתיחה ושלח במקומה את נספחת התרבות.
הריברטו טבארש
הריברטו מורנו בורחס טבארש (באנגלית: Heriberto Moreno Borges Tavares; נולד ב-19 בפברואר 1997) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת הקיצוני והחלוץ בפמליקאו.
קריירה
טבארש נולד וגדל במטרופולין של ליסבון. הוא מתופקד בעיקר כקיצוני ימני, אך משחק גם כקיצוני שמאלי וכחלוץ. הוא שיחק במחלקות נוער של מועדונים מקומיים, כשמגיל 10 ועד גיל 18 שיחק במחלקת הנוער של ספורטינג ליסבון.
בקיץ 2019 הושאל לעונה אחת לבואבישטה, גם היא מליגת העל הפורטוגלית.
ב-2 באוגוסט 2020 עבר לברסט מהליג 1 הצרפתית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ב-22 באוגוסט, בניצחון קבוצתו 4–0 על נים.
בינואר 2021 הושאל עד לתום העונה לפמליקאו מליגת העל הפורטוגלית. בתום העונה עבר לקבוצה בהעברה קבועה.
סוגיות מוסריות במסע בין כוכבים
אחת הסיבות לפופולריות של סדרת המדע הבדיוני "מסע בין כוכבים" על שלל תת-סדרותיה (כגון: "מסע בין כוכבים", "מסע בין כוכבים: הדור הבא", "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" ו"מסע בין כוכבים: וויאג'ר") היא העלאתן של סוגיות מוסריות.
הסכסוכים והממדים הפוליטיים המוצגים בסדרה הם לעיתים תכופות משלים למציאות התרבותית המודרנית: הסדרה המקורית עסקה בסוגיות מהותיות משנות ה-60 של המאה ה-20, כשם שלאחר מכן סדרות הבת של הסדרה שיקפו את הסוגיות הבוערות מהתקופות השונות בהן הופקו הסדרות השונות. הנושאים שתוארו בסדרה כוללים מלחמה ושלום, אוטוריטריזם, אימפריאליזם, מלחמת מעמדות, כלכלה, גזענות, זכויות אדם, סקסיזם, פמיניזם ותפקידה של הטכנולוגיה. ברבים מפרקי הסדרה ותתי-הסדרות שלה עומדת במרכז העלילה בעיה בעלת השלכות מוסריות, ופתרונה מושג דרך התקדמות העלילה.
הצו העליון
ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", הצו העליון (באנגלית: The Prime Directive), ההוראה הכללית מספר 1 של צי הכוכבים, הוא העיקרון המנחה הבולט ביותר של פדרציית הכוכבים המאוחדת. הצו העליון קובע כי אין להפריע להתפתחויותיהן הפנימיות של תרבויות זרות.
לצו העליון יש השלכות מיוחדות עבור תרבויות שטרם פיתחו את הטכנולוגיה לטוס לחלל בין-כוכבי ("פרה-עיוות"), מאחר שאין להעניק או לחשוף תרבויות פרימיטיביות לכל מידע על טכנולוגיה מתקדמת זו, או על קיומן של תרבויות זרות, פן חשיפה זו תשנה את ההתפתחות הטבעית של אותה ציוויליזציה.
ישנן מסקנות שונות באשר למטרת עיקרון אי-ההתערבות. אחת היא שהמטרה אינה מקדשת את האמצעים. לא משנה כמה טובות היו הכוונות, להגעה ולביצוע שינוי יכולות להיות תוצאות הרות אסון. מסקנה נוספת היא אמונה שלאבולוציה יש "תוכנית", המניעה מינים לכיוון יעדם. ההפרעות אפוא חייבות להיות לא טבעיות, בכך שהן דוחפות לכיוון המנוגד למה שאמור לקרות.
דמויות מסוימות ראו בצו העליון כמדיניות שלילית, משום שהוא מונע כניסת טכנולוגיה (בעיקר טכנולוגיה רפואית), תרבות ומשאבים שעשויים לשפר את איכות החיים. הוא גם נחשב גישה של פחדנות מוסרית על ידי המבקרים של הפדרציה - שהצו העליון נותן תירוץ שלא לפעול.
שימוש בצו
ישנן מספר דוגמאות מובהקות לשימוש בצו:
הפרת הצו
עם כל האמור לעיל, הצו העליון הופר לא מעט פעמים, בהתאם לחשיבות האסטרטגית של כוכב לכת כזה או אחר, או בהתאם לנסיבות שבהן צוות ספינת החלל מצא את עצמו. כמה דוגמאות בולטות להפרת הצו הן:
כיבוש לעומת טרור
אחד מקווי העלילה המרכזיים ב"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" מתייחס לסיפור הכיבוש הקרדאסי של באג'ור. בשנת 2328, האיחוד הקרדאסי, אשר עליו השתלטה דיקטטורה צבאית, פלש לבאג'ור, וכבש אותו למשך ארבעים שנה, שבמהלכן נאלצו רבים מהבאג'ורנים המשועבדים לעבוד בעבודות פרך, בעיקר במתקני כרייה שונים. כתוצאה מכך, באג'ורנים רבים נאלצו לברוח ולחיות במחנות פליטים, הרחק מאזורים הנמצאים תחת שליטה קרדאסית, ואילו באג'ורנים אחרים היו מעורבים בתנועת ההתנגדות, וביצעו פיגועי טרור נגד מטרות קרדאסיות. הפדרציה לא הייתה יכולה להתערב במצב, בשל שיקולי הצו העליון. מאחר שבאג'ור קשרה עצמה באופן רשמי אל האיחוד הקרדאסי זמן מה לפני כן, כיבוש באג'ור נחשב לעניין פנימי בין האיחוד הקרדאסי לבין כוכב לכת החבר באיחוד. הדבר גרם לטינה כלפי הפדרציה מצד חלק מאנשי באג'ור, במיוחד כאשר הפדרציה הוזמנה לנהל את תחנת החלל חלל עמוק 9 בסיום הכיבוש.
בשנת 2369, הרשויות האזרחיות הקרדאסיות הורו לצבא קרדאסיה לסגת מבאג'ור. לאחר מכן, הממשלה הזמנית של באג'ור הזמינה את הפדרציה המאוחדת של כוכבי הלכת להתבסס בתחנת חלל אשר קודם לכן תיפקדה כתחנה כרייה קרדאסית בשם "טרוק נור", וששמה שונה ל"חלל עמוק 9". כמו כן, הממשלה הזמנית הגישה להצטרפות להצטרפות כחברה בפדרציה.
הדילמה המוסרית הנובעת מסיפור זה היא האם אכזריות הכיבוש הקארדסי הצדיקה את פעולות הטרור הבאג'ורניות. בפרקים שונים מובא נושא זה:
פשעי מלחמה
ישנן מספר דוגמאות למעשים מפוקפקים או לא מוסריים במסגרת מלחמה הבאים לידי ביטוי בפרקים שונים:
המדרון החלקלק
הפרק מעורר דיון בשאלה עד כמה מותר להרחיק לכת למען מטרה טובה, למען טובת הכלל. האם מותר להרוג כדי למנוע עוד הרג? האם המטרה אכן מקדשת את האמצעים? "מוות למען הפסקת המלחמה"? מוות של אחד, או כמה בודדים, כדי לגרור מיליוני/מיליארדי רומולאנים למלחמה, לסיים אותה מוקדם יותר ולחסוך בעצם חיים של מיליונים/מיליארדים רבים אחרים?
מבחינת הסיפור המוצג לצופה, הדיון המוסרי בפעולת ההרג מתבצע באמצעות לבטיו של סיסקו. הלבטים מבוססים על כל מה שהוא מסמל: היותו קפטן, איש מוסר, קצין בצי הכוכבים.
רצח עם
לאורך מספר פרקים בעונה השביעית של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" המתארים את מלחמת הפדרציה-דומיניון, מתגלה מזימה של מדור 31 להשגת ניצחון במלחמה על ידי ניסיון לביצוע רצח עם של המייסדים (הדומיניון). בתחילת העונה השביעית מגלה אודו שגזע המייסדים נדבק במחלה מסתורית חסרת מרפא, שגורמת לדעיכתם של המייסדים וכנראה גם למותם. לאחר מספר פרקים מגלה דוקטור באשיר כי גם אודו נדבק במחלה, והוא מתחיל לעבוד על תרופה, אך נתקל במבוי סתום כאשר הוא מגלה שתיקיו הרפואיים של אודו אינם כוללים פרטים רבים מבדיקותיו האחרונות. הדבר מעלה את חשדו ויחד עם מיילס או'בריאן הוא מתחיל לחקור את היתכנות מעורבות מדור 31 בדבר. השניים מחליטים להפיץ שקר שנמצאה תרופה למחלה, בתקווה שהדבר יביא את מדור 31 אליהם. הדבר עובד והם מצליחים ללכוד את סוכן מדור 31, לות'ר סלואן, להיכנס למוחו, ולמצוא בין מחשבותיו את הנוסחה הכימית לסינטוז התרופה. באשיר מצליח לייצר את התרופה ולרפא את אודו, אך כאשר הוא מציע לקפטן סיסקו להביא את התרופה למייסדים, כדי למנוע את רצח עמם, קפטן סיסקו מודיע לו החליטה מועצת הפדרציה לא לספק את התרופה למייסדים, בתקווה כי הדבר יביא ליתרון על פניהם. בפרק סיום הסדרה, ולאחר שכוחות הדומיניון נחלשים מאוד, מסכימים המייסדים להיכנע לחלוטין בתמורה לקבלת התרופה.
השאלה העולה כאן היא האם המטרה מקדשת את האמצעים? האם כדי להביס אויב אכזר בלחימה מותר לבצע רצח עם? התשובה איננה ברורה במקרה זה, כפי שבאה לידי ביטוי בתשובתו של קפטן סיסקו לאודו "כי בעוד מדור 31 היה אחראי לנגיף, היו אלו המייסדים שהתחילו במלחמה האכזרית שגבתה את חייהם של מיליונים ושמסירת התרופה רק תחזק אותם ותכריע את המלחמה לטובתם". האם קיומם של ארגונים כגון מדור 31 אשר סמכויותיו לפעול נובעות מסעיף באמנת צי הכוכבים, פרק 14, סעיף 31 (ומכאן גם שמו), אשר מתיר "לכופף את החוקים" בתקופות של איומים בלתי רגילים בצורה קיצונית, הוא רע הכרחי?
מוסר וטכנולוגיה
במספר פרקים עולות סוגיות הקשורות לסתירות שעולות בין זכויות אדם לבין שימוש בטכנולוגיה מתקדמת:
חוק וסדר
במספר פרקים עולות סוגיות הקשורות לפעילות מערכת החוק והמשפט:
מוות בכבוד
ההתנגשות בין הזכות למות בכבוד (המתת חסד) מול הצו הרפואי להציל חיי אדם (שבועת הרופאים) כמו גם היחס למוות בתרבויות שונות באים לידי ביטוי בפרקים שונים:
תאומי רובינשטיין
תאומי רובינשטיין הם מגדלי תאומים, צמד גורדי שחקים ומגדלי משרדים, שמוקמים במתחם חסן ערפה במרכז תל אביב. בנייתם החלה בשנת 2016 והסתיימה בחודש יוני 2021. בכל אחד מהמגדלים 34 קומות (ועוד חמש קומות של החניון התת-קרקעי של צמד המגדלים) המתנשאים לגובה של כ-145 מטרים.
בסמוך לצמד המגדלים נמצאת תחנת קרליבך, שתשמש את הקו האדום והקו הירוק של הרכבת הקלה בגוש דן.
היסטוריה
ב-2011 רכשה קבוצת רובינשטיין קרקע במתחם חסן ערפה, באותם ימים המתחם, שכונה "שכונת המוסכים" הכיל בעיקר בתי עסק, מוסכים צפופים ועוד. המתחם היה מיועד לפינוי מסיבי, שבסיומו יוקמו מספר מגדלי משרדים.
ב-2016 החלה העבודות להקמת צמד המגדלים, בני 34 קומות כל אחד. זמן קצר לאחר תחילת העבודות שכר משרד עורכי הדין הרצוג, פוקס, נאמן ושות' משרדים במגדל המזרחי, ואכלס אותם בחודש יוני 2021. ב-2017 שכרה חברת הטכנולוגיה, מלאנוקס כ-18 קומות במגדלי המערבי. גם חברת מאנדיי שכרה שטח של תשעה-עשר אלף מ"ר, שמתפרס על חמש עשרה הקומות העליונות במגדל המזרחי.
באוגוסט 2021 שכרה חברת הסטארט-אפ "סנאפי" משרד בגודל של כ-2,500 מ"ר.
אירן ז'קוב
אִירֵן מָארִי זַ'קוֹבּ (בצרפתית: Irène Marie Jacob, מוכרת גם כאַיירִין גֵ'ייקוֹבּ; נולדה ב-15 ביולי 1966) היא שחקנית צרפתייה.
ביוגרפיה
ז'קוב נולדה בסירן, פרבר מערבי של פריז, הצעירה מבין ארבעה ילדים במשפחתה. ב-1969 בהיותה בת שלוש עברה משפחתה לז'נבה שבשווייץ, היא החלה להתעניין בתחום של אומנויות הבמה לאחר שצפתה בסרט של צ'ארלי צ'פלין.
ב-1977 הופיעה לראשונה על במה, היא למדה בקונסרבטוריון של ז'נבה וסיימה תואר בשפות, היא גם למדה דרמה בלונדון. ב-1984 עברה לפריז שם למדה באקדמיה הלאומית לדרמה.
היא ביצעה את הופעתה הראשונה בקולנוע בסרט להתראות ילדים שם היה לה תפקיד קטן של מורה לפסנתר, לאחר המשיכה להופיע בתפקידי משנה במספר סרטים נוספים.
ב-1991 הבמאי הפולני קשישטוף קישלובסקי ליהק אותה לתפקיד הראשי בסרט "חייה הכפולים של ורוניקה", בו שיחקה תפקיד כפול שתי נשים החיות אחת בפולין והשנייה בצרפת, תפקיד זה זיכה אותה בפרס השחקנית הראשית בפסטיבל הקולנוע בקאן.
לאחר הופיע במספר הפקות בצרפת, זאת למרות שקיבלה מספר הצעות עבודה מהוליווד וביניהן תפקיד בסרט הצעה מגונה.
בשנת 1994 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "שלושת הצבעים: אדום" כדוגמנית המפתחת קשר עם שופט בדימוס לאחר שדרסה את כלבו. בשנת 1995 שיחקם בסרטם המשותף של וים ונדרס ומיכלאנג'לו אנטוניוני "מעבר לעננים", לצד אנסמבל שחקנים כמו פאני ארדן, ג'ון מלקוביץ' וסופי מרסו, ז'אן רנו ומרצ'לו מסטרויאני.
ב-1999 גילמה סוכנת ק.ג.ב. בסרט "Spy Games".
ב-2000 הופיעה לצד מקולי קאלקין בהפקה בתיאטראות וסט אנד.
ב-2014 שיחקה לצד ניקולס קייג' במותחן "Dying of the Light".
בשנת 2016 שיחקה בסרט "Éternité" של הבמאי הוייטאנמי טראן אן הונג, את אימה של גבריאלה, אותה גילמה ברניס בז'ו.
חיים אישיים
נשואה לשחקן זֵ'רוֹם קִירְשֵר משנת 2000.
יואכים מרקרט
קרל יואכים מרקרט (בגרמנית: Karl Joachim Marquardt; נולד ב-19 באפריל 1812 ומת ב-30 בנובמבר 1882) היה היסטוריון גרמני וחוקר של רומא העתיקה.
קורות חיים
מרקרט נולד בשנת 1812 בעיר דנציג (גדנסק). הוא למד באוניברסיטת ברלין ובלייפציג, ובשנת 1836 נעשה למורה בגימנסיית פרידריך וילהלם בברלין. בשנת 1840 הוא עשה את הדוקטורט שלו בקניגסברג (קלינינגרד), ובשנת 1856 מונה למנהל גימנסיית פרידריך וילהלם בפוזנן. בשנת 1859 מונה לראש הגימנסיה בעיר גותה.
את חיבורו "Historiae equitum romanorum libri quatuor" (יצא לאור בשנת 1841) הקדיש מרקרט לפילולוג קרל לכמן, דבר שהוביל לכך שמרקרט הומלץ בפני המוציא לאור של הספר "Handbuch der römischen Alterthumer" ("מסה על רומא העתיקה") של החוקר וילהלם אדולף בקר, כמי שראוי להמשיך את עריכתו והוצאתו של החיבור לאור לאחר מות המחבר בשנת 1846.
מרקרט הצטיין בסגנונו הבהיר, יכולת ארגון שיטתית ושפע הפניות למחברים עתיקים ומודרניים כאחד, ומעלות אלו חיבבו אותו על הסטודנטים.
מרקרט מת בעיר גותה בשנת 1882.
טס לבית דרברוויל (מיני-סדרה, 1998)
טס לבית דרברוויל (באנגלית: Tess of the D'Urbervilles) היא מיני-סדרה בת שלוש שעות שנוצרה על ידי רשת London Weekend Television, ושודרה לראשונה ב-1998. הסדרה היא עיבוד טלוויזיוני של הרומן "טס לבית דרברוויל" מאת תומאס הרדי. את התסריט כתב טד וייטהד וביים איאן שארפ. ג'סטין ואדל מככבת בתפקיד הראשי בדמות טס דרביפילד.
הפקה
המיני-סדרה "טס לבית דרברוויל" הופקה על ידי London Weekend Television בשיתוף רשת Arts and Entertainment Network האמריקאית (A&E). הרשת החלה להתחרות בשירות השידור הציבורי PBS באמצעות מימון חלקי ושידור של הפקות בריטיות איכותיות.
פיירו המשוגע
פיירו המשוגע (בצרפתית: Pierrot Le Fou) הוא סרט מ-1965 של הבמאי הצרפתי ז'אן-לוק גודאר, בכיכובם של אנה קארינה וז'אן-פול בלמונדו. הסרט מבוסס על "אובססיה" (Obsession) רומן שנכתב על ידי ליונל וויט (Lionel White) ועובד לתסריט. הסרט היה סרטו העשירי של ז'אן-לוק גודאר באורך מלא, הוא יצא בין סרטו "אלפוויל" (Alphaville) ל"מסקולין פמנין" (Masculine Feminine). לסרט הייתה הצלחה קופתית בצרפת באותה שנה ונבחר כסרט שייצג את צרפת בפרס האקדמיה ה-38 בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר אך הוא לא התקבל למועמדות.
עלילת הסרט
פרדיננד גריפון (ז'אן-פול בלמונדו) נשוי אך לא שמח בחלקו ולאחרונה פוטר מעבודתו בחברת טלוויזיה. לאחר שפרדיננד בילה ערב בפריז אשר היה מלווה בדיונים רדודים, הוא חש צורך להימלט ומחליט לברוח יחד עם השמרטפית, חברתו לשעבר, מריאן רנואר (אנה קארינה). הוא עוזב את אשתו, ילדיו ואת דרך החיים הבורגנית. הוא בא אל ביתה של מריאן ומוצא שם גופה ללא רוח חיים. פרדיננד מגלה במהרה שהארגון הצבא החשאי - OAS (ארגון מחתרתי ימני צרפתי בזמן מלחמת אלג'יר) בעקבותיה. פיירו הוא שם החיבה שמריאן נתנה לפרדיננד בזמן היותם יחד, אך שם חיבה זה לא התקבל בברכה מצידו של פרדיננד.
מריאן יוצאת למסע פשיעה מפריז עד לים התיכון במכוניתו של האדם המת. הם מנהלים חיים דינמיים ונעים כל הזמן ממקום למקום. אחרי שהם שורפים את המכונית של האדם המת, יחד עם הכסף שהיה בתא המטען, הם גם מטביעים מכונית שנייה שגנבו בים התיכון. בהמשך, הם מתמקמים בריביירה הצרפתית ומערכת היחסים שלהם מתחילה להיות מתוחה. פרדיננד קורא ספרים, מתפלסף וכותב ביומנו.
מריאן מאסה בצורת החיים שלהם והתעקשה שהם יחזרו לעיר, שם הם פגשו את אנשי הארגון המחתרתי שרודף אחריהם. חברי הארגון המחתרתי מענים את פרדיננד ואז עוזבים. בגלל הבלבול מריאן ופרדיננד נפרדים, כשמריאן יוצאת בחיפוש אחרי פרדיננד ופרדיננד מתמקם בטולון. לאחר שהם נפגשו שוב מריאן מנצלת את פרדיננד כדי להביא מזוודה מלאה בכסף, לפני שהיא בורחת יחד עם החבר האמיתי שלה שאותו היא תיארה בעבר כאחיה. פיירו יורה במריאן ובחבר שלה, וברגע השיא של הסרט הוא צובע את פניו בכחול ומנסה לפוצץ את עצמו באמצעות קשירת דינמיט בצבעים של אדום וצהוב יחד מסביב לראשו ומדליק את הפתיל. רגע אחרי הוא מתחרט, אולם זה מאוחר מדי והוא מתפוצץ.
קונסטנטינוס העשירי, קיסר האימפריה הביזנטית
קונסטנטינוס העשירי דוקס (ביוונית ביזנטית: Κωνσταντῖνος Ι΄ Δούκας; 1006 – 23 במאי 1067) היה קיסר האימפריה הביזנטית בשנים 1059–1067. קונסטנטינוס העשירי היה אבי שושלת דוקס. קרבתו אל איסאאקיוס הראשון קומננוס, קיסר האימפריה הביזנטית הביאה לכך שהאחרון מינה אותו ליורשו. לאחר מותו של קונסטנטינוס נישאה בשנית אשתו, הקיסרית אודוקיה, לרומנוס הרביעי דיוגנס, קיסר האימפריה הביזנטית. קונסטנטינוס היה אביו של מיכאל השביעי דוקס.
עלייה לקיסרות
איסאאקיוס הראשון קומננוס חלה קשות בשנת 1059 ובעצתו של מיכאל פסלוס החליט לוותר על הכתר. בצוואתו מינה הקיסר איסאאקיוס הראשון קומננוס את קונסטנטינוס להיות לו ליורש, וזה הוכתר בתור קונסטנטינוס העשירי, השליט הביזנטי הראשון לבית שושלת דוקס. בשנת 1060, קבוצה הכוללת את מושל מחוז הבירה קונסטנטינופול ופקידים קיסריים אחרים בחצר המלוכה החלו לארגן מזימת קשר נרחבת להתנקש בחייו של הקיסר קונסטנטינוס. הקיסר קונסטנטינוס בקושי הצליח להימלט מהניסיון להתנקש בחייו, אך אחיו יוחנן הצליח להחזיר את הסדר והסמכות הקיסרית לאחר כישלונו של הקשר. אמנם הפלתו המוצלחת של ניסיון ההפיכה עזר לחזק את שלטונו, אך הוכיח גם את שבריריותו של שלטונו המוקדם של קונסטנטין.
מלחמות
הקיסר החדש קונסטנטינוס הוריד את עלויות הצבא הביזנטי וחתך את התקציב של הצבא בשנת 1059, עם עלייתו לשלטון, בדיוק בזמן שיריבים על הגבולות התנפלו על הקיסרות הביזנטית. הפצ'נגים ביצעו פשיטות לתוך שטחי האימפריה בחבל הבלקן והאימפריה הסלג'וקית הגדולה הפכה לכוח המרכזי במזרח התיכון. תחת שלטונו של אלפ ארסלאן החלו הסלג'וקים להתחקות אחרי הביזנטים במטרה להוכיח את עצמם ראויים לתואר של יורשי האימפריה הרומית. אלפ ארסלאן לכך על עצמו את התואר 'קיזר אל-רום' (קיסר רומא) ודגל האימפריה הסלג'וקית שונה לדגל של עיט דו-ראשי, כדגל האימפריה הביזנטית. במטרה להוכיח לחצר המלוכה הסלג'וקית את מעמדו כדוגמת דודו, טוגריל בכ, ארסלאן יצא ישר עם הכתרתו למערכה צבאית נגד הממלכות הנוצריות של עבר הקווקז (האימפריה הביזנטית, ממלכת ארמניה וממלכת גאורגיה).
רוב הכוחות הביזנטים הנותרים נאבקו נגד פשיטות של הנורמנים על הנחלות הביזנטיות בדרום חצי האי האפניני. לבסוף חולקו הכוחות הביזנטיים בין יחידות צבאיות עצמאיות ואלו הצליחו לחסום את ההתקדמות של הכוחות הנורמנים. הנורמנים נחלשו לאחר מאבק סמכות שלטוני פנימי ומשלחת צבאית כושלת לכיבוש סיציליה מידי האמירות המוסלמית אשר שלטה בה עד אותה העת. ההיחלשות הצבאית של הביזנטים אפשרה את כיבושה של העיר בלגרד בידי צבאה של ממלכת הונגריה המאבק בין הביזנטים לסלג'וקים המשיך גם לאחר מותו של קונסטנטינוס העשירי והגיע לשיאו עם הניצחון הסלג'וקי בפיקודו של אלפ ארסלאן במהלך קרב מנזיקרט, שהוביל לכיבוש הסלג'וקי של אסיה הקטנה כולה.
מוות ומורשת
בשונה משלושת הקיסרים שקדמו לו, קונסטנטינוס פעל בניסיון להקים שושלת קיסרית שתחזיק שנים רבות אחרי ימיו. לאחר מותו בשנת 1067, אשתו, הקיסרית אודוקיה התחתנה בשנית ובעלה מונה לקיסר החדש: רומנוס הרביעי דיוגנס, קיסר האימפריה הביזנטית. לאחר רומנוס עלה לשלטון בנו של קונסטנטינוס, מיכאל השביעי דוקס. בסופו של דבר נפלה שושלת דוקס זמן קצר לאחר עלייתה ומשבר הירושה הממושך באימפריה הביזנטית הגיע לסופו עם ירושת הכתר של אלכסיוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, שהיה אחיינו של איסאאקיוס הראשון קומננוס. שלטונה של שושלת קומננוס על האימפריה הביזנטית נמשך למשך מספר מאות של שנים עד לאירועי מסע הצלב הרביעי בתחילת המאה ה-13.
1998 ברוסיה
1998 ברוסיה הייתה השנה השביעית להקמת המדינה לאחר פירוק ברית המועצות.
נמל התעופה הבין-לאומי מאנאס
נמל התעופה הבינלאומי מאנאס (באנגלית: Manas International Airport, בקירגיזית: Манас эл аралык аэропорту, ברוסית: Международный Аэропорт Манас) הוא נמל התעופה המרכזי של קירגיזסטן. הוא ממוקם 25 ק"מ צפונית-מערבית מעיר הבירה בישקק.
היסטוריה
כשקיבלה קירגיזסטן את עצמאותה מברית המועצות ב-1991 החל נמל התעופה להיחלש, וזאת בשל הזנחתן של תשתיות נמל התעופה והזנחתם של כ-60 מטוסים מהתקופה הסובייטית אשר נותרו על הרמפה בקצהו המזרחי של הנמל למשך כמעט 10 שנים.
עם תחילת מבצע חירות מתמשכת, ביקשו ארצות הברית ושותפיה הקואליציוניים רשות מממשלת קירגיזסטן להשתמש בנמל התעופה כבסיס צבאי לפעולות באפגניסטן. כוחות הקואליציה הגיעו בסוף דצמבר 2001, ומיד לאחר מכן ראה נמל התעופה התרחבות חסרת תקדים של פעולות ומתקנים. מטוסים ישנים פונו כדי לתת את מקומם למטוסים של הכוחות הקואליציוניים. בנוסף, מחסן מטען גדול נבנה וכן כמה מתקני תחזוקה למטוסים. עיר אוהלים הוקמה ונפרסה מטרמינל הנוסעים עד לעבר הרחוב, עם מקום למעלה מ-2,000 חיילים. כוחות הצבא האמריקאי קראו לאתר "בסיס הטיסה גאנצי", על שם ראש מחלקת מכבי האש בניו יורק פיטר ג'יימס גאנצי הבן, שנרצח בפיגועי 11 בספטמבר. מאוחר יותר, הוענק לבסיס שם רשמי – בסיס האוויר מאנאס. בשנת 2014 נסגר נמל התעופה ונמסר לידי רשויות קירגיזסטן.
ב-2007 עוצב ושופץ נמל התעופה מחדש. קוד היאט"א FRU נובע משמה הסובייטי של העיר בישקק שנקראה אז "פרונזה".
בשנת 2012 עברו בנמל התעופה 1,056,000 נוסעים.
ב-16 בינואר 2017 התרסק מטוס מטען מדגם בואינג 747-412F בטיסה 6491 מהונג קונג אל איסטנבול דרך בישקק, של חברת טוריקש איירליינס בסמוך לנמל התעופה הבין-לאומי מאנאס שהיה בדרכו אליו. 39 בני אדם נהרגו בתאונה (4 אנשי צוות ו-35 על הקרקע), בעקבות נחיתה כושלת בערפל.
יעדים
נמל התעופה משרת 23 חברות תעופה למספר מדינות, בעיקר באזור חבר המדינות.
אש (ספר)
אש הוא רומן פנטזיה לנוער מאת קריסטן קאשור, וספר ההמשך ל"מחוננת", ספר הביכורים שלה. בספר זה, השני בסדרת "שבע הממלכות", מסופר סיפורה של אישה צעירה שנחשבת לסוג של מפלצת בשל יכולותיה המיוחדים וניראותה האחרת. כשיצא הספר הוא פתח במקור הרביעי ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, וזכה במספר פרסים.
תקציר העלילה
בארץ הגיאיות (דלס), ישנן "מפלצות". חיות בעלות יופי בלתי אפשרי, בצבעים בוהקים, אשר יכולים להפנט אנשים בהופעתן ולשלוט בהם באמצעות מחשבותיהן. יש גם חיות ביתיות מפלצות אך הן לא מזיקות לעומת חיות הפרא. מפלצות אנושיות הן נדירות ביותר וליידי אש היא המפלצת האנושית האחרונה בממלכה. בעבר, אביה, לורד קנסרל, השתמש בכוחותיו כדי לשלוט במלך נאקס, והממלכה נכנסה בעקבות זאת לתקופה של כאוס ומלחמות. בעת הסיפור, נאקס וקנסרל שניהם כבר לא בחיים, והמלך החדש, נאש, יחד עם אחיו בריגן, מקווה להחזיר את השלום לממלכתו ולמנוע עליית מלכים אכזריים ושוחרי מלחמה שיגרמו לשפיכות דמים. אש חיה באחוזה שלה, בבידוד כמעט מוחלט, ונהנית לנגן בכינור, לטייל לבדה ביער ולבלות עם בן זוגה קשת.
אש וקשת מבקרים את המלכה רואן כדי לבקש תגבור לשמירת האחוזה של אש, ולנסות לגלות מה פשר הזרים המופיעים פתאום בסביבה. בטירתה, אש פוגשת לראשונה את נאש ובריגן. נאש מסתנוור מיופייה ה"מפלצתי" ומתאהב בה, בעוד בריגן חושד בה ומאמין שהיא דומה לאביה, קנסרל. כמו המלך, כשהמלך, הנסיך, והחיילים יוצאים להגנת כפר שתחת מתקפה מרפטורים מפלצתיים, אש מסכנת את חייה כדי לסייע בהצלה, מכיוון שהיצורים הדורסים כמהים לבשר "מפלצות" כמעט עד אובדן חושים. היא מקבלת שבחים על אומץ ליבה, ורבים מהחיילים מרגישים מחויבים אליה.
כשהיא חוזרת הביתה, בריגן מגיע לביקור, ומוסר לה שנאש ביקש שתבוא לבירה לסייע בתחקור אסירים כדי להוציא מהם מידע מועיל. במהלך המסע, אש נמצאת תחת משמר מתמיד, מכיוון שיופייה מעביר חלק מהחיילים על דעתם, והם מנסים לתקוף אותה בהתפרצויות של זעם. היא ובריגן מתחילים להכיר, ומגיעים לסוג של שלום ביניהם.
בעיר הבירה, אש פוגשת את קלרה ואת גארן, תאומים ממזרים של נאקס, והאחראים על ריגול בממלכה. הם משכנעים אותה להשתמש בכוחותיה לטובת הממלכה, ואש מסכימה לכך בתנאי שלא ידרשו ממנה לכפות על אסירים לתת את המידע, אלא שרק תשתמש בכוחות השכנוע שלה. נאש עדיין מתקשה לשלוט בתשוקה שלו אליה, ומציע לה להתחתן איתו על בסיס יומי. אש היא מגלה לתדהמתה שלבריגן יש בת צעירה, ושמה האנה.
קשת מגיע לבירה, ומתחיל לקנא בבריגן, וכתוצאה, אש מחליטה לסיים את הקשר האינטימי ביניהם, כדי לשמר את חברותם. קשת בתורו מתחיל לשכב עם כל מיני נשים ברחבי הארמון, וכתוצאה מכך מילה, אחת משומרותיה של אש, נכנסת להריון, וכך גם קלרה. אש מגלה שהיא מקנאה בחברות שלה על זה שהן מביאות ילדים, אך היא מכבר החליטה שהעולם מסוכן מדי עבור אנשי-מפלצת, ושאנשי-מפלצת מסוכנים לעולם. מתוך פחד שאולי תשנה את דעתה, היא נוטלת צמח מרפא למניעת הריון.
הגברים המוזרים מרוקני המחשבות ממשיכים להופיע בסביבתה של אש. יום אחד היא רואה נער בעל עיניים מוזרות - עין אחת אדומה ואחת אפורה. הילד מענה עכבר קטן, ואש מצווה עליו להפסיק. הוא מתעקש כי אינו פוגע בעכבר, וניכר כי הוא מצפה שהיא תאמין לו גם לנוכח העובדה שהוא מתעלל בייצור בפניה. הוא מתלהב כאשר הוא מבין שאש לא מושפעת משקריו, ואש בתורה מבינה שכאשר הילד משכנע אנשים, הם נהיים מרוקנים בדומה לגברים שצדים אותה. אך עד שהיא מבינה זאת, הילד נעלם.
משפחת המלוכה מפתחת תוכנית להתנקש בחיי אויביהם בעת מסיבת החורף הקרבה, ומבקשים להשתמש בכוחותיה של אש כדי לוודא שהתוכנית תעבור ללא תקלות. קשת מתנגד לרעיון, ובכעסו פולט את סודה הגדול ביותר של אש: שהיא זו שהרגה את קנסרל. אש הרגה את אביה קנסרל כאשר הבינה שמן ההכרח לעצור בעדו. היא השתמשה בכוחותיה כדי למשוך אותו למקום בו שמר מגוון מפלצות מחמד, גרמה לו לפתוח את הכלוב, והמפלצות המתאוות לבשר מפלצת קרעו אותו לגזרים. כשזה קרה, קנסרל כבר היה כל כך בלתי יציב, שאנשים לא ידעו אם להאמין שזו הייתה התאבדות או תאונה.
קשת מתוודה שהוא צריך להתרחק ולקחת זמן לחשוב, אז הוא הולך לחפש אחר הנער שהטריד את אש, שמאמינה שהוא מקושר לכל הדברים המוזרים שקורים סביבה וסביב משפחת המלוכה. אך חוץ מקשת, אף אחד לא לוקח את חששותיה ברצינות יתרה. קשת מרגיש צורך לפצות את אש על העוול שגרם לה בקנאתו, והיא שולחת אותו לדרכו בסליחה ואהבה.
סביב ההכנות למסיבת החורף המלכותית הגדולה - אשר כל אצילי הארץ מצופים להגיה אליה, נחשפים מספר מפקדי מורדים ומתגלה מידע רב, בעיקר לגבי מתקפה מתוכננת על עיר הבירה. בריגן מספיק להתכונן ולהגן על העיר, אך במהומת הקרב, אש נחטפת. בפקודתו של הילד עם העיניים המוזרות, היא מוחזקת מסוממת ויורים בה חיצים. הנער, ששמו אימיקר, מתגלה לקוראים בשלב זה כלק, האנטגוניסט מסיפור "מחוננת". הוא מגלה לאש שבכוונתו למלוך בדלס (הגיאיות) כאשר אש לצידו. היא מסרבת לו, ומצליחה להימלט, אך מוצאת בדרך את גופתו של קשת. בזעמה, היא שורפת את אחוזתו של לק, והורגת את משרתיו מרוקני המחשבות. היא נתקלת בסוסה, ורוכבת עמה כברת דרך, אך לק מצליח למצוא אותה, ומספר לה על ארץ שנמצאת מעבר להרים, ובה אנשים אחרים כמוהו,"מחוננים". הסוסה של אש בועטת בלק בעינו, והוא נופל דרך חריץ בהר. אש מתפללת שהוא מצא שם את מותו.
היא משוטטת זמן מה ללא מטרה, וללא דאגה לחייה, כאשר רק הסוסה שומרת עליה. מצילים אותה תושבי כפר שמוצאים אותה מחוסרת הכרה. כשהיא מתעוררת, היא מגלה שידיה קפאו, והיא איבדה שתי אצבעות, היא נואשת, ומאמינה שלעולם לא תנגן שוב בכינור. חבריה החדשים מחזירים אותה לבירה, ושם היא נזכרת בשמו של הקשת שירה בקשת, פושע בשם ג'וד. ג'וד מתגלה כאביו האמיתי של קשת, כאשר אנס את אמו - ליידי ברוקר - בפקודתו של המלך נאקס.
אש מגיעה לפורט פלאד הנמצא תחת מתקפה, כדי לסייע. היא פוגשת שם בבריגן. השניים מודים שהם מאוהבים, אבל אש מסרב להיכנע לרגשותיה, כי היא לא רוצה להרשות לעצמה לאהוב מישהו שכנראה הולך למותו במלחמה. בריגן יוצא לקרב, ואש נותרת מאחור, מיואשת ומיוסרת מדאגה לשלומו.
אש פוגשת את רואן (המלכה האם) ולורד ברוקר (אביו החוקי של קשת), והם מגלים לה שבריגן אינו בנו של נאקס, אלא של ברוקר, ושהיה ביניהם רומן שהוביל להגלייתו של ברוקר על ידי נאקס, ושזו הייתה הסיבה להתעללות של נאקס בברוקר ומשפחתו, לרבות האונס של אשתו. הסיפור לא יצא החוצה מעולם משום שנאקס רצה לשמור על כבודו. אש כועסת על מעשיהם של רואן וברוקר, כיוון שכל השנים האלה בריגן הרגיש לא נאהב ודחוי מצד אביו, ובגלל שזה גרם לה לאבד אמון בברוקר, שהיה בשבילה כמו אב שני וסמל הטוב בעיניה. רואן, המלאה רגשות אשמה, משוחחת איתה. אש מקבלת את העובדה שגם האב הטוב שלה עשה טעויות, והם משלימים.
כשהיא חוזרת לפורט פלאד, אש ובריגן מתנים אהבה, ומשלימים עם כל מה שאיבדו והרוויחו במהלך הזמן. כעבור זמן קצר, המורדים מבקשים להיפגש תחת מסווה של משא ומתן לסיום המלחמה, אך בבואם דורשים שאש תינתן להם. כתוצאה התחיל קרב, בו נאש נורה, אך הוא לא נהרג. בריגן לוקח את הצבא, ומנצח את המורדים ובכך מחזיר את הגיאיות למצב של שלום.
אש חוזרת לבירה ומוכתרת כגיבורה, דבר הגורם לה למבוכה רבה. באחוזתו של ברוקר נערך טקס לזכרו של קשת, ומגיעים אנשים רבים להתאבל, כולל קלרה ומילה, והפעוטות שלהן, הילדים של קשת, ארן (הבן) וליב (הבת). מילה מספרת לאש שהיא החלה במערכת יחסים עם נאש, ואש מרוצה מכך, ומרוצה עוד יותר מבנו (ארן) וביתו (ליב) הקטנים של קשת. בטקס ההתאבלות על קשת, היא מתאבלת גם על אביה, אותו אהבה, ואף סולחת לעצמה על מותו. היא מנגנת שיר בכינור, עליו נאבקה בנשמתה לחזור לנגן, והניגון הנוגה מבטא את העצב שלה על החיים והמתים שהיא אוהבת.
פרסים
"אש" נמנה ברשימת ספרי הנוער הטובים של איגוד הספריות האמריקאי (ALA) לשנת 2010, וכן זכה בפרס Cybils בקטגוריית נוער. הספר זכה גם בפרסים הבאים:
ברברה פיטרסון
ברברה פיטרסון (אנגלית: Barbara Peterson; נולדה ב-25 בנובמבר 1953) היא דוגמנית אמריקאית.
ביוגרפיה
פיטרסון נולדה במינסוטה למשפחה ממוצא שוודי וגרמני, היא אחת משישה ילדים, אביה היה משפטן ופוליטיקאי, דודה היה ראש עיריית מיניאפוליס לשעבר. אחרי התיכון למדה לתואר במדע המדינה, תקשורת ולימודי אמריקה.
היא זכתה במספר תחרויות יופי קטנות וב-1976 נבחרה ל"מיס מינסוטה ארצות הברית", בתחרות מיס ארצות הברית 1976 הוכתרה למקום הראשון ובכך נהייתה למיס מינסוטה הראשונה שזוכה בתואר זה.
היא ייצגה את ארצות הברית בתחרות מיס תבל 1976 אך לא העפילה לשלבים המתקדמים בתחרות ובכך נהייתה למיס ארצות הברית הראשונה בהיסטוריה שלא עושה זאת, בתחרות זכתה מלכת היופי של ישראל רינה מור.
אחותה, פולי פיטרסון נבחרה ל"מיס מינסוטה ארצות הברית 1981", ב-1987 היא ואחותה הוציאו ביחד את הספר "Becoming a Beauty Queen: the Complete Guide" (הפיכה למלכת יופי: המדריך השלם), המבוסס על דרכם וניסיונן בתחרויות יופי, ב-1990 היא שימשה כשופטת בתחרות מיס ארצות הברית.
היא נישאה לאיש העסקים רודני פ 'בארוול ונולדו לה שלושה בנים, היא ובעלה עסקו בנדבנות והם תרמו לארגוני חינוך וגופי צדקה והיא שימשה כנשיאת קרן התרומות המשפחתית אותה הם ניהלו.
המומיה מהרי סן פדרו
המומיה מהרי סן פדרו (וגם "המומיה הקטנה מוויאומינג") היא מומיה שנמצאה במחוז קרבון שבוויאומינג באוקטובר 1932. שני חוצבים בשם ססיל מיין ופרנק קאר הטמינו מטעני נפץ באזור הרי סן פדרו בסלע שחסם את הערך לעבר עורק זהב. לאחר שמהטענים הופעלו הם גילו חדר קטן בגובה של כ-1.2 מטרים, רוחב זהה ועומק של כ-4.5 מטרים. בתוך חדרון זה הם מצאו מומיה של אדם ננס.
מומחים בחנו את המומיה הזעירה וצילומי רנטגן העלו כי מדובר באנאנצפלוס (עובר שנולד ללא מוח) והמום בגולגולתו הוא שהקנה לו מראה של "אדם בוגר מינאטורי". מומיה נוספת שנמצאה בחדר נבחנה באוניברסיטת וויאומינג על ידי האנתרופולוג ג'ורג' גיל ובית החולים לילדים על שם דנבר בשנת 1990, גם היא נמצאה כגופה של אנאנצפלוס. מבדיקות DNA נמצא שהמומיות הן ממוצא אינדיאני ותיארוך רדיואקטיבי גילה ששנת לידתם נעה סביב שנת 1700.
כתבה שהופיעה בעיתון המקומי של קספר וויאומינג ביום 7 ביולי 1979 עוררה הדים, ובעקבותיה החלו ויכוחים בשאלה האם מדובר במתיחה, גופת תינוק או אדם-ננס אגדי. המומיה הועברה לעיר מיטיס והוצגה בבית מרקחת במשך מספר שנים, עד שנקנתה על ידי איוון ט. גודמן, איש עסקים מקספר. בהמשך המומיה הועברה לליאונרד ודלר, איש עסקים ניו-יורקי ומשם אבדו עקבותיה. על מנת להוכיח שתורת האבולוציה שגויה, הוצע במקומון של קספר פרס למוצא של המומיה בסך 10,000 דולרים.
עוגת שוקולד גרמנית
עוגת שוקולד גרמנית הוא למעשה שמה הנפוץ של עוגת שוקולד אמריקאית. עוגה זו היא שילוב של עוגת שוקולד ועוגת שכבות הממולאת ומצופה בשברי פקאן וקוקוס. יצרן שוקולד אמריקאי בשם סאם ג'רמן ("גרמני" באנגלית) פיתח שיטה להכנת שוקולד כהה לאפיה שנכלל במתכון העוגה. המילוי והציפוי של העוגה הוא קרמל המיוצר מחלמוני ביצה ומאבקת חלב. לאחר שמבשלים את הקרמל מוסיפים לו שברים של פקאן ושל קוקוס. בדרך כלל, מפזרים שברי שוקולד סביב להיקפה של העוגה וכן מוסיפים דובדבנים מסוכרים כקישוט.
היסטוריה
בניגוד לאמונה הרווחת, מקורה של עוגת השוקולד הגרמנית אינה מגרמניה. שורשיה מתחילים בשנת 1852 כאשר יצרן שוקולד בשם סאם ג'רמן פיתח סוג של שוקולד כהה לאפייה. שמו של המוצר שפיתח קיבל את השם השוקולד המתוק של ג'רמן (באנגלית הביטוי מתורגם לשוקולד הגרמני המתוק).
ב-3 ביוני 1957, מתכון לעוגת שוקולד גרמנית פורסם תחת המדור "מתכון היום" של עיתון גדול בדאלאס. המתכון כלל את שוקולד האפייה הרגיל שהוצג לעולם 105 שנים לפני כן וצבר אהדה. חברת ג'נרל פודס, שבבעלותה היה בזמנו שוקולד האפייה שפיתח סאם ג'רמן, ראתה את המתכון והחלה לפרסם אותו לעיתונים אחרים ברחבי המדינה. מוערך שהיקף המכירות של שוקולד האפייה החדש שלהם עלה ב-73 אחוזים, והעוגה נהפכה לסוג של סמל לאומי.
מתכון העוגה נותר פופולרי עד לימינו ואומץ על ידי קונדיטוריות שונות.
ה-11 ביוני הוא יום עוגת השוקולד הגרמנית הלאומי בארצות הברית.