cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
היפה והחיה (מחזמר)
הרכבי התזמורת
תיאטרון המוזיקה הבינלאומי (Music Theatre International) מציע שני הרכבי תזמורת שונים עבור היפה והחיה.
ההרכב העיקרי הוא גדול יותר, ומבוסס על הרכב התזמורת של הפקת ברודוויי המקורית. הוא כולל שלושה סינתיסייזרים, מערכת תופים, כלי הקשה, קונטרבס, שלושה נגני כלי נשיפה, שלוש קרנות יער, שתי חצוצרות, טרומבון, כינור, צ'לו ונבל. נגן כלי הנשיפה הראשון מנגן על חליל צד ועל פיקולו, השני על קרן אנגלית ועל אבוב והשלישי על קלרינט, קלרינט בס וחליל. נגן הטרומבון מנגן גם על טרומבון בס ועל טובה.
התזמורת של הפקת ברודוויי המקורית כללה עוד שני נגני כלי נשיפה, שניגנו לסירוגין על חליל, פיקולו, אבוב, קרן אנגלית, קלרינט, קלרינט בס, בסון וקונטרה-בסון.
ההרכב האפשרי המצומצם יותר כולל שני סינתיסייזרים, כלי הקשה, קונטרבס, שלושה נגני כלי נשיפה, חצוצרה, קרן יער, כינור וצ'לו.
הקלטות
להלן רשימה חלקית של הקלטות אלבומי ההפקות השונות ברחבי העולם:
גרסת ילדים
"גרסת ילדים" (ג'וניור) של המחזמר, המיועדת לתלמידי בתי ספר, פורסמה. גרסה זו כוללת מספר נבחר של השירים, ביניהם: "Belle", "Home", "Gaston", "Be Our Guest", "Something There", "Human Again", "Beauty and the Beast" ו-"The Mob Song".
ניהול נדל"ן
ניהול נדל"ן הוא תחום שנוצר בעקבות הפיכת נכסי מקרקעין ליותר ממקום מגורים עבור אנשים מסוימים. בעשרות השנים האחרונות, חלה עלייה משמעותית במחירי הקרקעות בערים ומרכזיהן, והתנודות במחירים גדלו. כך הפך תחום הנדל"ן לאפיק השקעה מועדף על אנשים רבים. הפופולריות שלו היא בקרב אנשים שרוצים להשקיע במשהו "קשה", "יציב" יחסית, וכמו כן אנשים בעלי חזון – חזון ליזמות ושינוי, בקנה מידה גדול (בניית גורדי שחקים) וקטן (שיפוץ דירות ומכירתן ברווח).
התפתחות התחום
בעקבות הפיכת קרקעות, דירות ובתים לסחורה הניתנת למכירה והשכרה, נולד גם תחום הניהול של סחורות אלה. תחום ניהול נדל"ן קיים כבר זמן רב בעולם, אך תפס תאוצה רק בעקבות פיתוח גדול במרכזי ערים. הפיתוח הביא משקיעים לרכוש נכסים רבים – כך שלא היה באפשרותם לנהל אותם לבד. ניתן להפיק רווח מנדל"ן עירוני בכמה צורות – השבחתו ומכירתו, קנייה בזול תוך ציפייה לשינוי או פיתוח שיביא לעליית ערך, או קנייה לשם השכרה וקבלת תשואה קבועה. האפשרות השלישית נפוצה מאוד בעולם, וגם בישראל, והיא דורשת תשומת לב רבה מצד המשקיע: ראשית, השכרת הנכס לשוכר המתאים, תוך הבטחת ההשקעה מפני נזקים שהוא עלול לגרום. שנית, אחזקה שוטפת של הנכס, ומענה יעיל לכל בעיותיו של השוכר, ולבסוף תכנון אסטרטגי למיקסום הרווחים מההשקעה. פעולות אלה אפשריות לביצוע עבור משקיע בעל נכס או שניים וזמן פנוי. אך כשהנכסים מתרבים, ההשקעה יכולה לשעבד באופן לא רצוני את המשקיע.
השוואה להשקעות אחרות
נשווה את המצב לתחום השקעות נוסף: שוק ההון. בשוק ההון, אין אף משקיע שמבצע את פעולותיו בעצמו: אף על פי שלנייר ערך אין תחזוקה והוצאות שוטפות, סוחרים בניירות ערך בבורסה דרך חברי בורסה (חברות השקעות ובנקים) בלבד. בנוסף, ישנם אנשים המעוניינים לקבל ניהול מקצועי של השקעותיהם תמורת עמלה.
את ניהול הנכסים ניתן להשוות הן לחבר בורסה, והן למנהל השקעות מקצועי. גם אם המשקיע בנדל"ן בוחר לבצע את השקעותיו בעצמו לפי שיקולו, יש עוד עבודה לעשות. בעיקר אם הנכס הוא נכס להשכרה– מציאת שוכרים, חתימת חוזים, אחזקה. כל אלה הם תפקידיו של מנהל נכסים עבור משקיע המבצע את פעולותיו בעצמו. המשקיעים מהסוג השני, המעוניינים בניהול ממצה יותר – של בחירת תחום ההשקעה, ותכנון עתידי למיקסום רווחים הוא נדיר יותר. הסברות אומרות, שמי שיכול לעשות עסקאות רווחיות, יעשה אותן עבור עצמו, ולא עבור לקוחותיו. המצב כאן שונה מהמצב בשוק ההון – שוק הנדל"ן פחות "יעיל", ותנודותיו איטיות הרבה יותר. לכן, הרבה יותר פשוט לאדם ה"חי" את התחום לבצע את הפעולות הנכונות.
ולטר דה גרויטר
ולטר דה גרויטר (גרמנית: Walter de Gruyter) היא הוצאת ספרים גרמנית של ספרות עיון המתמחה בספרות אקדמית. למעלה מ-250 שנה פרסם בית ההוצאה ולטר דה גרויטר ספרים בפילוסופיה, תאולוגיה, ספרות, מדע, בלשנות, ומתמטיקה. ההוצאה נוסדה בשנת 1749 כשהיא קיבלה מהמלך פרידריך השני, מלך פרוסיה רישיון להדפיס ספרים.
יחסי אוסטרליה–איראן
סנקציות
מאוקטובר 2008 הטילה אוסטרליה סנקציות ביחס לתוכניות הגרעין והטילים הרגישים להפצת איראן ולמאמצים לסתור את סנקציות מועצת הביטחון של האו"ם. סנקציות אלה מתייחסות לזהב, מתכות יקרות ונשק.
ממשלת אוסטרליה קבעה סנקציות נוספות בינואר 2013 המגבילות את העסקים האוסטרלים עם מגזרי נפט, גז ופיננסים באיראן. שר החוץ של אוסטרליה, בוב קאר, אמר כי: ''
יחסים דיפלומטיים
שליחים אוסטרלים השתתפו בפסגת המדינות הבלתי-מזדהות בטהראן, איראן באוגוסט 2012.
ב-18 באפריל 2015, שרת החוץ של אוסטרליה ג'ולי בישופ הפכה לשר האוסטרלי הראשון שביקר באיראן מאז אלכסנדר דאונר בשנת 2003, על פי הזמנתו של שר החוץ האיראני מוחמד ג'וואד זריף. במהלך פגישה פרטית, השרים דנו בבקשת אוסטרליה שאיראן תקבל את מבקשי המקלט האיראניים שנשללה כניסתם לאוסטרליה, סחר בין שתי המדינות והמאבק נגד המדינה האסלאמית. המנהיגים היו גם אופטימיים כי הסרת הסנקציות העולמיות על איראן תביא להעלאת ההזדמנויות העסקיות עבור אוסטרליה ופעילות כלכלית באיראן.
נינה פוש
נינה פוש (בהולנדית: Nina Foch; 20 באפריל 1924 – 5 בדצמבר 2008) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה הולנדית- אמריקאית. פוש הייתה מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1954 על הופעתה בסרט "ידים רעבות לשלטון" (Executive Suite).
ביוגרפיה
פוש נולדה בשם נינה קונסואלו מוד פוק בעיר ליידן שבדרום הולנד, בתם של השחקנית והזמרת האמריקאית קונסואלו פלוורטון ודירק פוק, מנצח הולנדי למוזיקה קלאסית. לאחר שהורייה התגרשו הצטרפה פוש לאמה שחזרה לארצות הברית וגדלה בניו יורק. בצעירותה ניגנה על פסנתר ובעידוד אמה למדה גם משחק.
קריירת משחק
פוש החלה את דרכה בתעשיית הסרטים בהוליווד בשנת 1944 בסרט האימה "חזרתו של הערפד" בו הופיעה לצידו של השחקן המפורסם בלה לוגוסי. היא המשיכה את התנופה שלה בשנות ה-40 עם תפקידי משנה בדרמה המוזיקלית "לזכור את השיר" בתפקיד המוזיקאית הפולנייה קונסטנטיה חברתו של המלחין האגדי שופן (קורנל ויילד), בסרט הביכורים של רוברט רוסן "ג'וני או'קלוק" ובתפקיד ראשי בדרמת הפשע "שמי הוא ג'וליה רוס".
בשנות ה-50 השתתפה פוש בדרמה המוזיקלית של וינסנט מינלי "אמריקאי בפריז" בתפקיד הנדבנית מיילו רוברטס, בדרמות התקופתיות "עשרת הדיברות" של ססיל ב. דה-מיל בתפקיד בתיה בת פרעה, "סקרמוש" בתור מלכת צרפת מארי אנטואנט ובקומדיות "צעירים לנצח" לצידם של דין מרטין וג'רי לואיס ו"לא חוקי". פוש הועמדה בשנת 1954 לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בתור המזכירה אריקה מרטין בדרמה של רוברט וייז "ידים רעבות לשלטון".
ב-1960 שיחקה פוש בדרמה ההיסטורית של סטנלי קובריק "ספרטקוס" בתפקיד הלנה גלברוס. בשנות ה-70 הופיעה בסרטו של אוטו פרמינגר "חברים כה טובים" ובסרטו של ברי גורדי "מהגוני" בתור גברת אוונס המנהלת של מעצבת האופנה טרייסי צ'מברס (דיאנה רוס). בשנת 1980 הועמדה פוש לפרס אמי על תפקיד אורח שעשתה בסדרה "לו גרנט".
בשנותיה האחרונות שיחקה פוש בסדרות טלוויזיה רבות כשחקנית אורחת והופיעה בסרטים "האש", "לאהוב או לא לאהוב" ובשנת 1993 הופיעה במיני סדרה "סיפורי סן פרנסיסקו", שעלתה בערוץ 4 הבריטי ומבוססת על סדרת הספרים מאת ארמיסטד מופין.
מחוץ לקריירת המשחק שלה עסקה פוש גם בהוראה, היא לימדה בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה שב"אוניברסיטת דרום קליפורניה".
חיים אישיים
פוש נישאה והתגרשה 3 פעמים במהלך חייה.
פוש מתה ב-5 בדצמבר 2008 ממחלת הדם התסמונת המיאלודיספלסטית בלוס אנג'לס בהיותה בת 84.
חבצלת קטנת-פרחים
חבצלת קטנת-פרחים (שם מדעי: Pancratium parviflorum או Vagaria parviflora) היא מין של חבצלת, סוג צמח בעל פרחים. ככל החבצלות, גם חבצלת קטנת הפרחים היא גאופיט בעל בצל.
מורפולוגיה
בצל החבצלת קטנת-הפרחים מאפשר לה לפרוח בעונת הסתיו גם היבשה, באופן יחסי.
עליו ערוכים בשושנת צפופה בעלת מספר דורים, העלים ארוכים, סרגליים. העלים ניכרים בקלות על ידי הפס הכסוף/בהיר ש'נמתח' לאורך העלה.
בעונת הסתיו- בחודשים ספטמבר-דצמבר- מוציא הצמח עמוד פריחה, עליו נישאים מספר פרחים. צבע עלי העטיף לבן, כצבע הפרחים האופייני לסוג. מצידו החיצוני של עלה העטיף קיים פס ירוק. גודל הפרח כ-3–4 ס"מ. לעלה הכותרת צורה אליפטית-מאורכת. בעל 6 עלי כותרת, כשאר בני משפחת הנרקיסיים.
הפרחים נאים, אך קטנים לעומת מיני החבצלת האחרים שמופיעים בארץ כצמחי בר - חבצלת הנגב וחבצלת החוף.
תפוצה בארץ
מין זה מצוי באופן טבעי בחבל הים- תיכוני בארץ ישראל, ובחרמון, במקומות מוצלים מעט, לרוב באדמה סלעית וטרשית מאוד. לעיתים הוא מגיח מסדק סלע ממש, בצורה שמזכירה רקפת.
אופייני למין זה תפוצה בגושים. כלומר, הוא לא נפוץ לאורך כל השטח, אך ברגע שהוא תפס נישה מסוימת- נמצא בו קבוצה של פרטים. ייתכן ודגם תפוצה זה הוא תוצאה של רבייה וגטטיבית, כתוצאה מהתחלקות הבצלים.
מין זה הוא צמח מוגן בישראל, כנראה משום יופי עליו ופרחיו, שהופכים אותו לאטרקטיבי כצמח קטיף. עם זאת, הוא לא נדיר בארץ.
חבצלת קטנת-פרחים כצמח תרבות
ריכוזים גדולים ומעניינים במיוחד של מין זה קיימים סמוך למנזרים. ההשערה היא שנזירים נהגו לגדל מין זה באופן תרבותי. דוגמה יפה לכך היא פריחת חבצלת קטנת-פרחים סמוך לחומת מנזר לטרון.
קיים פוטנציאל לגידול מין זה כצמח תרבות, גם בימינו, בשל דרישותיו הנמוכות, פריחתו בעונת הסתיו דלת הפריחה, והיופי של עליו. כיום אין גידול מסחרי של חבצלת קטנת-פרחים למטרות נוי.
אלכס ג'ונס
פיגועי 11 בספטמבר
תוכניתו של ג'ונס זכתה לתהודה ציבורית גדולה יותר לראשונה בשנת 2001, בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, ותגובתו אליהם. ג'ונס מפורסם באמונתו כי פיגועי 11 בספטמבר היו מבצע בו הייתה מעורבות של ממשלת ארצות הברית, ואף הפיק שני סרטים בנושא בנושא - האחד בשנת 2002, והשני בשנת 2005. הוא הביע עמדה זו אינספור פעמים בתוכניתו לאורך השנים מאז שנת 2001, כמו גם באתר האינטרנט שלו, ובראיונות שנתן לתוכניות כגון זו של חברו, ג'ו רוגן. בראיון שערך פטריק בית-דוד עם ג'ונס ביוני 2023 התברר והוכח, כי ג'ונס "חזה" לכאורה את פיגוע ה-11 בספטמבר מספר חודשים טרם התרחשותם. במסגרת תוכניתו של ג'ונס באותה העת (טרם התרחשות האירוע), אמר הוא למאזיניו מול מצלמה כי "גורמים טרוריסטיים מתעתדים לנסות להפיל את מגדלי התאומים בניו-יורק", וכי "ייתכן ומשפחת בן-לאדן תהא מעורבת". צילומו של ג'ונס בווידאו אומר את הדברים בשנת 2011, שודר במסגרת ראיונו אצל פטריק בית-דוד בשנת 2023. ג'ונס לא גילה מי היו מקורותיו לקביעות אלה, שהתבררו כנכונות בדיעבד. באותו ראיון גם הכריז כי בכוונתו לכתוב ספר על אירועי ה-11 בספטמבר.
קנוניית הצפרדעים ההומוסקסואליות
החל בשנת 2013, הביע ג'ונס את דעתו בתוכניתו, כי כימיקלים המצויים במי שתייה ומוצרי שתייה, הופכים אנשים מסוימים לבעלי נטייה הומוסקסואלית. באוקטובר שנת 2015, סיקר ג'ונס בתוכניתו ידיעות מהתקשורת הממוסדת על דליפת כימיקלים ממפעל בארצות הברית, לנהר בו חיו צפרדעים. ג'ונס הוסיף ודיבר על המחקרים אודות הצפרדעים שנחשפו לשפכים במקרה זה ואחרים, במיוחד אלה שנגעו לקוטל העשבים אטרזין (Atrazine), אשר הדגימו כי חלק ניכר מהצפרדעים הזכרים החלו להימשך לזכרים אחרים מינית, ומיעוט מן הצפרדעים הזכרים אף שינו מינן לנקבות. בתגובה לידיעות האמורות והמחקרים, שהתפרסמו בכלי תקשורת פומביים בארצות הברית, ג'ונס הסיק ואמר בתוכניתו, כי ממשלת ארצות הברית או גורמים אחרים, משחררים כימיקלים למי השתייה, בכדי להשפיע על נטיותיהם המיניות של בני אדם. ג'ונס ביסס את פרשנותו, בחלקה, על מאמרים מן התקשורת הממוסדת, שאזכרו כוונות של הממשל האמריקני לכאורה, להשתמש בכימיקלים כנשק על-מנת לשנות את העדפותיהם המיניות של חיילי האויב. אמירתו של ג'ונס באותה התוכנית: "הם הפכו את הצפרדעים לגאות (במובן הומוסקסואליות)" ("They turned the frogs gay!"), הפכה למם מוכר במרשתת, למושא לבדיחות רבות , למושאם של מוצרים הומוריסטיים רבים  , ואף לנושאם של מחקרים אקדמאיים. ג'ונס, שכנראה היה מודע לפופולריות של אמירתו זו, המשיך לחזור עליה מעת לעת בתוכניותיו. רבים ביקרו את דעותיו של ג'ונס בנושא כביטוי של הומופוביה , ואחרים טענו כי פרשנותו של ג'ונס לאירועים ולמחקרים הינה מופרכת. בשנת 2023, התראיין המועמד לרשות המפלגה הדמוקרטית, רוברט קנדי ג'וניור, לתוכנית ההסכת של ג'ו רוגן. בראיון זה, כמו גם בראיונות אחרים באותה השנה, אזכר קנדי את המחקרים והכתבות עליהם דיווח ג'ונס בעבר, ועמד על דעתו כי כשם שג'ונס גרס קודם לכן, הכימיקל אטרזין אכן יכול לשנות את מינן והעדפותיהן המיניות של צפרדעים. קנדי אף הביע העמדה כי ייתכן וישנה השפעה דומה של כימיקל זה ואחרים על בני אדם.
הקנוניה באשר למינה של גברת אובמה
בשנת 2015, עיתונאי שאל מול מצלמה את השחקנית והקומיקאית ג'ואן ריברס: "מה דעתך, האם יהיה לנו קודם נשיא הומו, או נשיאה אישה?". ריברס ענתה: "כבר יש לנו את זה (נשיא הומוסקסואל) עם אובמה. אז בואו נירגע. מישל אובמה היא טראני (טרנסג'נדרית)". ריברס סירבה להתנצל על אמירתה זו, והלכה לעולמה זמן קצר לאחר מכן. בסביבות שנת 2017, החלה לצוץ ברחבי המרשתת תאוריית קשר, על-פיה מישל אובמה נולדה וחיה כגבר, במחצית הראשונה של חייה. יש המייחסים יצירת רעיון זה לאלכס ג'ונס, הידוע בדעותיו השליליות כלפי משפחת אובמה ורדיפתם, היה מבין הראשונים להציג את אותה התיאוריה במרשתת, וקידם בעבר גם את תאוריית הקשר לפיה ברק אובמה לא נולד בארצות הברית. המאמינים בתאוריית קשר זו, וג'ונס בכללותם, טוענים כי שמה המקורי של מישל היה מייקל לוואן רובינסון (Michael LaVaughn Robinson), ומכנים את גברת אובמה בשם הגנאי "מייק הגדול". ג'ונס אזכר תאוריית קשר זו פעמים רבות, וממשיך לעשות זאת גם כיום בתוכניותיו ובאתרו. ג'ונס אף הרחיב וטען, כי ג'ואן ריברס נרצחה בשל הבעת דעתה בנושא בפומבי. ב-14 ביוני שנת 2023, פרסם בטוויטר ד"ר סיימון גודק, פרופסור לביולוגיה ועיתונאי בנושאי מדע, תמונה ישנה של ברק אובמה מחובק עם גבר העומד לצידו, ותחתיה תמונה של ברק עם אשתו מישל שנים לאחר מכן. ד"ר גודק שאל בכתב לצד התמונה: "מה קרה למייקל לוואן רובינסון, הידוע גם כמייק הגדול?" . התמונה שפרסם ד"ר גודק, הייתה בשימוש מאמיני הקנוניה האמורה, בשנים עברו. חברת טוויטר הפנתה מן אותו הפרסום של ד"ר גודק, לאסופה של תמונות באתר אחת, בו נראית לכאורה אותה התמונה הישנה, ברזולוציה גבוהה יותר, ובה פני האדם שעומד לצד ברק הינן פניה של מישל, ולא פני הגבר. חברת טוויטר כתבה בהפנייתה כי אף שהאתר אליו הפנתה איננו נחשב אמין, התמונה שפורסמה שבה ברק לכאורה מחבק לצידו גבר, הינה תמונה שעברה עיבוד, ואילו התמונה עם פניה של מישל, היא התמונה המקורית.
טענות על זיוף מקרי ירי המוני בארצות הברית
ג'ונס הואשם בהפצה של תאוריות קנוניה על הטבח בבית הספר היסודי סנדי הוק בשנת 2012 (בו נרצחו 20 ילדים ו-6 מבוגרים), ועל הטבח בתיכון דאגלס בשנת 2018 (בו נרצחו 14 ילדים ו-3 מבוגרים). הוא טען כי מדובר במבצעי דגל כוזב שהונדסו על ידי תומכים בהטלת מגבלות על נשק חם. הוא הצהיר במיוחד כי "אף אחד לא מת" בירי בבית הספר בסנדי הוק. שעות אחדות לאחר הירי בתיכון דאגלס, טען ג'ונס ברדיו כי מדובר במבצע מהונדס. דייוויד הוג (David Hogg) היה תלמיד בן 18 בעת שניצל מהטבח בתיכון דאגלס, והפך לאחר מכן לפעיל בולט במחאה נגד נשק. ג'ונס טען כי הוג היה בעצם "שחקן אסונות" בטבח שבויים על ידי ה-Deep state. גופים ממסדיים מצדדים, שאותם מאשים ג'ונס, טוענים כי טענות שהושמעו בעד תאוריות קנוניה אלו, הופרכו. בפברואר 2018 הסירה יוטיוב סרטונים של ג'ונס שטוענים כי הוגס וניצולים אחרים הם שחקנים.
בשנת 2018 שש משפחות של קורבנות של הירי בבית הספר היסודי סנדי הוק כמו גם סוכן FBI שהגיע למקום הירי הגישו תביעת דיבה נגד ג'ונס, על חלקו בהפצת תאוריות קשר שגרמו להטרדות, איומים ומעקבים אחר ניצולי הטבח. עד פברואר 2019 הצטרפו עשר משפחות לתביעות נגד ג'ונס בנושא זה. התביעות זכו במספר פסיקות שדרשו שג'ונס יעיד תחת שבועה ויפתח את רשומות העסק שלו לבחינה. מאוחר יותר הוא נדרש לתת תשאול תחת שבועה. השופט פסק גם כי עוד שלושה נאשמים צריכים לעבור תשאול על החלק שלהם באתר הקנוניות InfoWars שמפעיל ג'ונס. במרץ 2019 ג'ונס הודה בתשאול תחת שבועה כי מקרי המוות היו אמיתיים. ואמר כי " ואני, עצמי, כמעט הייתי בעבר במין סוג של פסיכוזה, שבעצם חשבתי שהכל מבוים, למרות שעכשיו למדתי שהרבה פעמים דברים הם לא מבוימים" הוא טען כי הוא חשב בעבר כי כל דבר הוא קנוניה, מתוך אמונה כי משקרים לו שוב ושוב, וכי הוא נכנס לתוך "חשיבת יחד" של קהילות שחושבות שהקנוניה היא גלובלית וממוסדת.
ב-12 באוקטובר 2022, פסק השופט על פיצוי בסך 965 מיליון דולר שיחולקו בין 15 נפשות (8 משפחות ההרוגים וסוכן ה-FBI). סכום הפיצוי לכל נפש נע בין 28.8 ל-120 מיליון דולר. במהלך המשפט, העידו משפחות ההרוגים כי טענותיו הקונפירטוריות של ג'ונס גרמו להטרדתם ואף באיומי רצח כלפיהם. אלכס הגיב להחלטת השופט בתוכניתו בבוז: "האם האנשים האלו באמת חושבים שיקבלו כסף?" והפציר בצופיו לתרום לו כדי שיוכל לעתור על ההחלטה. עוד ציין בתוכניתו שהחלטת השופט הינה "ניסיון להרתיע אותנו מלשאול שאלות" על תקריות ירי בבתי ספר, כגון הירי הירי בבית הספר היסודי רוב והטבח בתיכון דאגלס וטען "אנחנו לא מתכוונים להפסיק". בשנת 2023, הכריז ג'ונס על פשיטת רגל, בטענה כי איננו יכול לשלם את שנדרש מבית המשפט.
צנזורו ברשתות חברתיות בשנת 2018
ב-24 בפברואר 2018 הסירה יוטיוב סרטון של ערוץ InfoWars השייך לג'ונס, שטען כי הירי הטבח בתיכון דאגלס היה מבצע של מדינת הצללים. הסרטון שפורסם עם הכותרת "דיווד הוגס לא יכול לזכור את השקרים שלו עצמו בראיון בטלוויזיה", השתמש בתמונות מראיון בערוץ KCBS המקושר ל-CNN, יחד עם תמונות נוספות שניסו להראות שהוגס ותלמידים אחרים הם בעצם שחקנים. הסרטון הוסר בטענה כי הוא מפר מדיניות של הטרדה ובריונות, ובמיוחד מפר מדיניות נגד סרטונים או מהתלות נגד קורבנות של טרגדיות כמו ירי המוני. לפני שהוסר הסרטון הוא זכה לשני מיליון צפיות. לפי המדיניות של יוטיוב אם שלושה סרטונים נפסלים תוך שלושה חודשים הערוץ כולו נחסם.
ב-24 ביולי 2018 הסירה יוטיוב ארבעה סרטונים של ערוץ InfoWars השייך לג'ונס עקב "מדיניות רבת שנים נגד סיכון ילדים והסתה", והשעתה את השידורים החיים של הערוץ. ב-27 ביולי 2018 השעתה פייסבוק את הפרופיל של ג'ונס למשך 30 יום וגם הסירה את אותם קטעי וידאו, כי הם הפרו את הסטנדרטים של פייסבוק נגד הסתה ובריונות. ב-5 באוגוסט 2018 הסירה אפל חמישה פודקאסטים של Infowars מ-iTunes ומאפליקציית הפודקאסטים שלה בטענה שהיא לא מאפשרת הסתה. ב-6 באוגוסט 2018 הסירה פייסבוק ארבעה עמודים הקשורים לאלכס ג'ונס, וציינה כי "תוכן נוסף מאותם עמודים דווח לנו - לאחר סקירתנו, הסרנו אותו בגלל עידוד אלימות, המפרה את מדיניות האלימות הגרפית שלנו ושימוש בשפה מבזה לתיאור טרנסג'נדרים, מוסלמים ומהגרים, אשר מפרים את מדיניות ההסתה שלנו". יוטיוב הסירה את ערוץ InfoWars מאוחר יותר באותו יום עקב הסתה והתחמקות מההגבלות שהוטלו עליו על ידי הופעות בסרטונים של ערוצים אחרים. חשבונותיו של ג'ונס הוסרו באותו יום גם מספוטיפיי, LinkedIn ופינטרסט. ב-13 באוגוסט הסירה Vimeo את כל הסרטונים של ג'ונס עקב הפרה של תנאי השרות האוסרים על תוכן מפלה ומסית.
ב-5 בספטמבר הגיע ג'ונס לוושינגטון די. סי. כדי להביע מחאה מחוץ לשימוע בסנאט בנושא ניצול לרעה של רשתות חברתיות. ג'ונס האשים את המפלגה הדמוקרטית ואת חברות הטכנולוגיה הגדולות בצנזורה של עמדות רפובליקניות, שידר את האירוע בהזרמת מדיה, ואף התעמת עם הסנטור מרקו רוביו. למחרת חסמה גם טוויטר לצמיתות את החשבונות של ג'ונס ושל Infowars, והיא הרשת החברתית המרכזית האחרונה שעשתה זאת.
כשבועיים לאחר רכישת טוויטר בידי איל ההון אילון מאסק, צייץ מאסק בטוויטר "מה טוויטר צריכה לעשות כעת?", וכשאחד המגיבים כתב: להחזיר את אלכס ג'ונס, ענה לו מאסק: "לא". חרף העובדה כי אילון מאסק סירב להחזיר את ג'ונס לפעילות בטוויטר, ג'ונס התבטא מספר פעמים באומרו כי הוא מבין שאילון היה צריך "שעיר לעזאזל כלשהו לעשות ממנו דוגמה", וכי הוא מעריך את אילון למרות בחירתו זו.
דעותיו בנוגע למגדר
החל בשנים 2017-2018 לערך, החל אלכס ג'ונס לדבר יותר בתוכניותיו על נושאי מגדר. ככלל, דעתו של ג'ונס כלפי טרנסג'נדרים היא עוינת, והוא מתנגד נחרצות למה שהוא מכנה: "תעמולה טראנגסג'נדרית" במרחב הציבורי. במילותיו (שנת 2022): "מלמדים ילדים באמצעות שעת סיפור עם מלכת דראג שגבר שמן וגדול בחליפת ליצן הוא אישה. אני מצטער. זוהי לא אישה. זהו גבר גדול ושמן, או ילד קטן שלבוש כמו ילדה. כל זה הוא מאוד הפיכת ילדים לאובייקטים מיניים".
בשנת 2018 אמנם, טענו העיתון הבריטי The Independent, וגורמים נוספים, כי לכאורה נראתה על מסך המכשיר הסלולרי של ג'ונס, לשבריר שנייה, סצנה מינית של שחקנית פורנו טראנסג'נדרית, וזאת במהלך תוכניתו היומית. בשל כך, האשימו העיתון האמור והשחקנית את ג'ונס בצביעות באשר לאמירותיו ודעותיו.
דעותיו הפוליטיות
ג'ונס מגדיר עצמו "אמריקני", "פטריוט", "ליברטריאן" , "שמרן" (פוליטית) , ו-"מתנגד למלחמות". ג'ונס האשים את ג'ורג' ווקר בוש ו-ברק אובמה "במעורבות במלחמות מיותרות". בעבר, הביע תמיכה משמעותית ב-דונלד טראמפ, עמו נפגש כמה פעמים, ואף טען שהיו משוחחים מדי פעם בטלפון. במהלך כהונתו של טראמפ כנשיא ארצות הברית, הסיר בהדרגה ג'ונס את תמיכתו הנלהבת בו, והפך תומך במידה חלקית בלבד, תוך הסתייגויות רבות. בשנת 2023, הביע ג'ונס בתוכניתו תמיכה אישית ואידאולוגית במועמד לרשות המפלגה הדמוקרטית, רוברט קנדי ג'וניור.
חלק מתפיסתו הפוליטית המרכזית של ג'ונס, אותה הציג עוד מתחילת דרכו, היא שישנה חתירה מאורגנת של אליטות לכינון סדר עולמי חדש. בכך הוא מאשים כיום בעיקר את הפורום הכלכלי העולמי, ואף כתב ספר רב-מכר בנושא, הנקרא: 'האיפוס הגדול, והמלחמה על העולם', אשר פורסם בשנת 2022. ג'ונס מכנה את העומדים מאחורי 'הסדר העולמי החדש' בשם "גלובליסטים". בקבוצה זו הוא מונה את קלאוס שוואב, אותו הוא מאשים בהנהגת הקבוצה ובמעורבות במגפת קוביד-19, ואת ביל גייטס, אותו הוא מאשים בניסיון "לדלל אוכלוסיות ולחסל מיעוטים".
ג'ונס היה בעברו, ולעיתים עדיין, מצוי בקשרים ידידותיים עם מספר דמויות פוליטיות ופרשנים פוליטיים בארצות הברית. ביניהם ניתן למנות את דונלד טראמפ, רוג'ר סטון ו-טאקר קארלסון. בשנים האחרונות, מתנגדיו של קארלסון אף האשימו אותו בדמיון לאלכס ג'ונס בדעותיו והתנהגותו.
חייו האישיים
ג'ונס נשוי, אב לילדים, ומתגורר בטקסס. הוא חבר אישי מזה מספר עשורים של ג'ו רוגן ואדי בראבו, והתארח מספר פעמים בתוכניתו של הראשון מביניהם. ג'ו רוגן הגן פעמים רבות על ג'ונס ועמדותיו.
צ'קר אארובוס
צ'קר אארובוס (באנגלית: Checker Aerobus) היא לימוזינה אמריקאית מתוצרת יצרנית הרכב "צ'קר מוטורס קורפוריישן" ("Checker Motors Corporation" ) אשר יוצרה בין השנים 1962–1977.
תפקידו העיקרי של דגם "צ'קר אארוס" היה לשמש שירות הסעות לשדה התעופה, על אף ששטח תא המטען היה מוגבל.
יוצרו 3,568 יחידות בכל הגרסאות. בשנת 1975 לא נבנו מכוניות חדשות מהדגם, ובשנים 1976-1977 נבנו 107 יחידות בעלות 8 דלתות.
דגמי 1974 היו זמינים עם הגה כוח, בלמי כוח ותמסורת אוטומטית.
מטה ומפעל "צ'קר מוטורס קורפוריישן" מוקמו ב"Kalamazoo, Michigan" במישיגן.
יהדות מולדובה
רפובליקת מולדובה הנוכחית הייתה בעבר חלק מנסיכות מולדובה ולאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית סופחה לאימפריה הרוסית ונקראה בשם בסרביה. לאחר המהפכה הבולשביקית סופח החבל לרומניה ובעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב עבר לשליטת ברית המועצות, שהפכה אותו לאחת מ-16 הרפובליקות שלה. במשך הדורות הושפעה הקהילה היהודית של החבל מהעם ששלט בו, לעיתים הרומנים ולעיתים הרוסים.
רבים מיהודי בסרביה חיו בעיר הבירה, קישינב. יהדות קישינב הוקמה כבר במאה ה-18 ובסוף המאה ה-19 ישבו בה כ-50,000 יהודים, שהיו כמעט מחצית מאוכלוסיית העיר. יהודים חיו גם בעיירות בסרביה ואפילו ביישובים חקלאיים, בהם עסקו בעבודת האדמה, כפי שתיאר אותם ביצירותיו הסופר שמואל-לייב בלנק. בשנת 1897 התגוררו בבסרביה כ-226 אלף יהודים מסך האוכלוסייה של כ-2 מיליון תושבים.
בתחילת המאה ה-20 נערכו בקישינב שני פוגרומים אכזריים מאוד שהשפיעו רבות על יהדות מזרח אירופה בכלל ויהדות מולדובה בפרט. הפוגרום הראשון אירע ב-6 באפריל 1903 ובו נרצחו 49 יהודים ועוד מאות יהודים אחרים נפצעו. הפוגרום השני אירע ב-19 באוקטובר 1905 ובו נרצחו 19 יהודים. פרעות אלו מכונים פרעות קישינב. שני הפוגרומים גרמו לבריחה גדולה של יהודים ממולדובה, חלקם למערב אירופה ולארצות הברית וחלקם לארץ ישראל במהלך העלייה השנייה. בעקבות הפוגרומים כתב חיים נחמן ביאליק את הפואמות על השחיטה ובעיר ההרגה.
אחרי מלחמת העולם הראשונה צורפה מולדובה לרומניה, ומספר היהודים בה גדל מאוד, למורת רוחם של הרומנים. לפני מלחמת העולם השנייה אולצו הרומנים לוותר על חבל ארץ זה לברית המועצות. הוויתור היה טראומטי עבור הרומנים והם האשימו את היהודים באהדה לקומוניזם ותככים שגרמו לאובדן מולדובה. כאשר פלשו הגרמנים יחד עם הרומנים למולדובה במלחמת העולם השנייה הועבר השלטון למשטר הרומני הפשיסטי. בימים הראשונים של המלחמה הצבא הרומני רצח יהודים רבים מאוד ולאחר מכן הרומנים הגלו את היהודים,ששרדו, לטרנסניסטריה, שם מתו רבים מרעב, ממחלות וחלקם נלקחו לעבודות כפייה וכשכבר לא היו צריכים אותם, הרגו אותם. תחת השלטון הסובייטי סבלו היהודים הדתיים מדיכוי על רקע אמונתם, כמו המאמינים של הדתות האחרות בברית המועצות הקומוניסטית.
בשנת 1992, נעשו מאמצים להעלאת יהודים שישבו במולדובה ומתחילת שנות ה-90 עלו ממולדובה לישראל כ-42,000 יהודים.
כיום יש במולדובה כ-31,000 יהודים אך המספר אינו מדויק בשל ההגירה ממולדובה לרוסיה, ארצות הברית, רומניה וישראל וכן בשל השאלה מיהו יהודי בהתייחס לצאצאי נישואי תערובת. בין יוצאי קהילת מולדובה הידועים בארץ ובעולם ניתן למנות את הפרופסור אברהם כוגן.
חנה וסע
חניון חנה וסע (באנגלית: Park and ride, מקובל גם במדינות שאינן דוברות אנגלית) הוא חניון שמטרתו העיקרית הוא עצירת ביניים לשם החלפת כלי תחבורה מכלי רכב פרטי (מכונית או אופנוע) לתחבורה ציבורית. חניוני "חנה וסע" הם חלק ממערכת שלמה של מנגנון תחבורתי כחלק מעידוד תחבורה בת קיימא.
החניון נותן מענה חלקי למצב בו יוממים רבים המתגוררים מחוץ לעיר, מעוניינים להיכנס לעיר בתחבורה ציבורית ולא עם מכוניתם הפרטית. שיקולים לכך הם לרוב שיקולי זמן וכסף - מחיר הדלק של הנסיעה ומחיר החנייה היומית וכן חיסכון בזמן על ידי הימנעות מעומסי התנועה המאפיינים את שעות ההגעה והחזרה מהעבודה. החניונים נותנים מענה בעיקר למי שנגישותו לתחנות רכבת או אוטובוסים מרכזיות אינה פשוטה ומחזיק ברשותו רכב פרטי.
כדי לפעול ביעילות, חניונים אלה צריכים להיות ממוקמים במרחק הליכה מזערי מתחנות התחבורה הציבורית ולהיות נגישים כמה שאפשר לכלי רכב פרטיים באזורים פרבריים כך שההגעה אליהם לא תהיה מלווה בעומסי תנועה. כמו כן, החנייה היומית בחניונים אלה היא בדרך כלל ללא תשלום, או בתשלום זעיר שלא גורע מכדאיות השימוש בחניון. לעיתים התשלום נכלל באופן מוסדר במחיר הנסיעה בתחבורה הציבורית.
הקמת החניונים מעודדת במקרים רבים פיתוח של מרכזי קניות, סופרמרקטים ומסחר נוסף לידם בשל כדאיות כלכלית רבה המבוססת על קניות לבית מיד לאחר יום עבודה.
הקמת מנגנוני "חנה וסע" החלו לראשונה בשנות ה-60 של המאה ה-20 בעיר אוקספורד בבריטניה והחלו מאז להיות נפוצים באזורים מטרופוליניים רבים בעולם. בישראל פועלים עשרות חניונים בגישה זו ליד תחנות רכבת ישראל ובמקומות נוספים כמו הנתיב המהיר בכביש 1.
עזאם אל-אחמד
עזאם אל-אחמד (בערבית: عزام الأحمد) הוא מדינאי פלסטיני. הוא חבר בוועד המרכזי של פתח. בעברו שימש כשר לענייני עבודות ציבוריות ושיכון ברשות הפלסטינית (בשנים 1996–2003) וכשר התקשורת וטכנולוגיית מידע (בשנים 2003–2006). נכון לאוגוסט 2014, משמש אל-אחמד כראש המשלחת הפלסטינית לשיחות המשא ומתן עם ישראל בקהיר בעקבות מבצע צוק איתן.
ביוגרפיה
אל-אחמד נולד בכפר רומאנה מצפון לג'נין (ממערב לתל תענך) ב-1947 או ב-1948. אביו, נג'יב-אל אחמד, גורש ב-1968 לירדן על ידי השלטון הישראלי. נג'יב וחלק מתשעת ילדיו עסקו בגלות בעמאן בפעילות פוליטית למען העניין הפלסטיני. זמן קצר לאחר הגירוש לירדן הפך נג'יב לחבר בפרלמנט הירדני. עזאם אל-אחמד סיים את לימודיו בתיכון והחל ללמוד באוניברסיטאות סוריות, אך מאוחר יותר עבר לבגדאד עם עליית מפלגת הבעת' לשלטון בעיראק ב-1969 והתבלט כתומך נלהב של העניין הפלסטיני. בשנים שלאחר מכן, בתקופת שלטונו של סדאם חוסיין בעיראק, נחשב אל-אחמד כ"מחזיק התיק העיראקי" ברשות הפלסטינית.
רות רונן
ביוגרפיה
נולדה בירושלים ב-1962, בת לעיתונאי יורם רונן ולאשת הרדיו רחל רונן לבית שמואלי. גדלה בשכונת קריית שמואל, ולמדה בבית הספר היסודי ע"ש הנרייטה סאלד.
עמית גופר
עמית גופר (נולד ב-1953) הוא ממציא ויזם סדרתי ישראלי, נחשב לאחד מחלוצי תעשיית השלד החיצוני המלאכותי. משמש כיום כטכנולוג הראשי ונשיא חברת UPnRIDE Robotics Ltd. בשנת 2015 קיבל תואר עמית כבוד מנשיא הטכניון פרופסור פרץ לביא "בהוקרה על הפיתוחים שהמציא למען ישראל והאנושות, ובראשם טכנולוגיית ReWalk"
עזאם אל-אחמד
ביוגרפיה
אל-אחמד הוא אחד מארבעת נציגי ג'נין במועצה המחוקקת הפלסטינית.
עמית גופר
גופר נולד במושב קדרון. למד בתיכון אורט ברחובות וקיבל את התואר הראשון מהטכניון במסגרת העתודה האקדמית. מאוחר יותר קיבל תואר שני מאוניברסיטת תל אביב ואת הדוקטורט קיבל מאוניברסיטת דרקסל בהנדסת חשמל ומחשבים שם המנחים שלו היו פרופ' פיטר הרצפלד (Peter Herczfeld) ופרופ' משה קם.
עזאם אל-אחמד
ביוגרפיה
ב-2007 ספג אל-אחמד ביקורת מחוגים מוסלמים נרחבים בעת שהתראיין לערוץ הטלוויזיה הלבנוני אל מנאר ואמר כי גם אם אללה ירצה לסייע לערבים בכך שיספק את התנאים שנדרשים על ידי ארצות הברית, ארצות הברית תדחה את התנאים ואת הסיוע של אללה. רבים טענו כי בכך בפגע בשמו של אללה.
רות רונן
ביוגרפיה
בשנת 1980 סיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר התיכון שליד האוניברסיטה העברית בירושלים.
עזאם אל-אחמד
ביוגרפיה
ב-7 בינואר 2023 החליט שר הביטחון הישראלי, יואב גלנט, לשלול את אישור הכניסה של אל-אחמד לישראל לאחר שביקר את המחבל שרצח את החייל ב-1980.
רות רונן
ביוגרפיה
שירתה בצה"ל בשנים 1980–1982.
בשנת 1986 השלימה בהצטיינות תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית. במהלך לימודיה לתואר ראשון הייתה עוזרת פרלמנטרית של חבר הכנסת יוסי שריד, ושימשה עוזרת משפטית לפרופ' אהרון יורן באוניברסיטה העברית ולפרופ' יוסף גרוס באוניברסיטת ת"א. התמחתה אצל נשיא בית המשפט העליון, מאיר שמגר, לאחר מכן במשרד עורכי-הדין יגאל ארנון, ולאחר תום ההתמחות המשיכה לעבוד כעורכת דין במשרד.
בשנים 1988–1995 עבדה כעורכת דין שכירה. במהלך תקופה זו שהתה שנתיים בארצות הברית, שם עבדה במשרד עורכי-דין Skadden Arps, ועברה בהצלחה את בחינות לשכת עורכי הדין של מדינת ניו-יורק.
ב-1995 מונתה לשופטת בבית משפט השלום בתל אביב. בשנת 2002 השלימה תואר שני במשפטים באוניברסיטת תל אביב.
ב-2005 מונתה לשופטת בבית המשפט המחוזי בתל אביב. בשנת 2007 עמדה בראש ועדה לבחינת ייעול ההליך המשפטי שמינה מנהל בתי המשפט. הוועדה הגישה את הדו"ח למנהל בתי המשפט ביוני 2008.
בין השנים 1998–2006 לימדה בקורס "יחסי בנק לקוח" באוניברסיטת תל אביב. משנת 2009 לימדה סמינריון בתביעות ייצוגיות.
באוגוסט 2010 נבחרה רונן לכהן במחלקה הכלכלית של בבית המשפט המחוזי בתל אביב שנפתחה בדצמבר 2010.
בסוף שנת 2016 נכללה ברשימת המועמדים לבית המשפט העליון, אך לא נבחרה.
בשנת 2021 סיימה בהצטיינות יתרה תואר שני בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
בפברואר 2022 נבחרה לכהן בבית המשפט העליון, וב-9 ביוני 2022 הושבעה ונכנסה לתפקידה.
טענות על ניגוד עניינים
תחקירים עיתונאיים טענו כי היא פסקה בתיקים בהם היו לה ניגודי עניינים. תלונה שהוגשה נגדה בעניין זה נדונה על ידי נציב תלונות הציבור על שופטים, אליעזר גולדברג, ובתחילה נמצאה מוצדקת. ב-8 ביולי 2011 קיבל הנציב את השגתה של השופטת על החלטתו, וחזר בו מהחלטתו הקודמת בעניינה. בהחלטה המתקנת קבע הנציב כי תחולתה של חובת הבירור, המחייבת את השופט לברר עם הצדדים קיומו של מידע נוסף העלול להשפיע על עמדתם, היא מכאן ולהבא בלבד, ואין להחילה ביחס למקרה מושא התלונה. לפיכך חזר בו הנציב מהחלטתו.
חיים אישיים
רונן נשואה לאיש העסקים זאב ברגמן, לשעבר מנכ"ל החברות קומברס ונייס, והיא אם לשלושה.
עמית גופר
בשנת 1998 עבר גופר תאונת טרקטורון שכתוצאה ממנה נשאר משותק בארבע גפיו. הוא מספר כי אמירת הרופאים "לעולם לא תלך שוב" דחפה אותו לחשוב על פתרונות יצירתיים וקידמה אותו לעסוק בשיפור חייהם של אנשים במצבו.
גופר היה מייסד חברת "אודין מדיקל", המפתחת בדיקות MRI בזמן אמת. החברה נמכרה לתאגיד מדטרוניק בשנת 2009. בין השנים 2001 ל-2012 שימש כמנכ"ל, ולאחר מכן בין 2012 ל-2015 נשיא ו-CTO של החברה שהקים, ReWalk Robotics.
בעודו מרותק לכיסא גלגלים, יצר את מערכת ReWalk שהיא השלד החיצוני המכני הראשון שפותח בארצות הברית. למערכת, נכון לשנת 2019 ישנם כ-400 משתמשים ביניהם נכים יוצאי צבא ארצות הברית ונכי צה"ל.
בשנת 2014 הקים גופר את חברת UpNRide המייצרת כיסא גלגלים בעמידה שמטרתה לאפשר לנכים ובעלי מוגבלויות להתנהל בעולם "בגובה העיניים".
צעצוע של סיפור בקיצור: חופשה בהוואי
הסרט הוקרן לראשונה בארצות הברית ב-24 ביוני 2011, לפני הקרנת הסרט "מכוניות 2". בשנת 2012 הופץ הסרט באוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר, חלק 2. אורך הסרט הוא 6 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית וצרפתית).
עלילת הסרט
הסרט מתרחש לאחר אירועי הסרט "צעצוע של סיפור 3". חופשת החורף של בוני הגיע, ולכן היא נוסעת לחופשה להוואי למשך שבוע יחד עם אימה. הצעצועים שמחים לקבל שבוע של חופש בלי בוני, אבל מסתבר שברבי וקן גם רצו להצטרף לחופשה, ולכן הם התחבאו בתיק הגב של בוני במטרה להגיע דרכו להוואי איתה. לצערו של קן, בוני משאירה את תיק הגב שלה בחדרה ולא לוקחת אותו להוואי. ברבי מספרת לוודי שקן תכנן כל פרט בחופשה, ואפילו תכנן את המקום בהוואי בו הם יתנשקו בפעם הראשונה, דבר הגורם לצעצועים ליצור הוואי פרטית רק בשביל ברבי וקן. לאחר מספר "הרפתקאות" שהם עברו בהוואי, קן וברבי מתנשקים לראשונה בשלג בעת זריחת השמש, כפי שקן תכנן שיקרה בהוואי. בסיום הסרט, ברבי וקן מחליקים לתוך הקרח, ושאר הצעצועים נאלצים לייבש את קוביית הקרח הענקית בה הם נתקעו.
הדמויות והמדבבים
במאי הדיבוב בעברית היה שרון כהן ומפיקת הדיבוב הייתה הדס מוזס.
רב יוסף ראש הסדר
רבי יוסף בן יעקב הבבלי (או רב יוסף ראש הסדר) היה חכם יהודי, איש ספר ומעתיק ממוצא בבלי שפעל במצרים בסוף המאה ה-12 ובתחילת המאה ה-13.
ביוגרפיה
נולד בבגדאד, שהייתה מרכז יהודי באותה התקופה, ובגיל צעיר היגר עם אביו לפוסטאט (כיום קהיר) שבמצרים, בעקבות ההגירה ההמונית מבגדאד, לאחר שקיעתה הכלכלית והמדינית של העיר. היה מעורב בחיי הקהילה בפוסטאט בימי רבי אברהם בן הרמב"ם. עסק בהעתקת כתבי יד, מכירת ספרים והשאלתם. קיומו התגלה עם גילויה של הגניזה הקהירית, שבה נמצאו יותר מ-200 דפים שכתב, רובם התחלות לספרים וטיוטות שכתב לעצמו. הוא נהג לכתב בכתיבה אחרת לשאלה וכתיבה אחרת לתשובה, כך שייראה כאילו נכתבו על ידי שני אנשים.
מהספרים שהתכוון לכתוב
בקטעי הגניזה הקהירית נמצאו רשימות שבהן פירט את תוכניותיו לכתוב מחדש ספרים רבים, וכן הקדמות שכתב לספריו, וקטעים מספריו - בדרך כלל התחלות של ספרים. הרוב המוחלט של חיבוריו הם ליקוטים מפירושים מחודשים של החכמים שקדמוהו, ומעט הוא הנופך שהוסיף משלו.
ככל הנראה, רוב הקטעים מספריו הם טיוטות, שכן הם מלאים במחיקות ושינויים. עיקר תוכנית חייו הייתה לכתוב מחדש ספרי תמצית מהספרות התורנית כולה, ולשם כך הרבה לרשום לעצמו מה הם הספרים הבסיסיים של התורה, ובמקביל איזה ספר יכתוב בעצמו בכל תחום, כדי לסכם את כל החידושים שנאמרו בעניין על ידי חכמים שקדמו לו.
אביבה פאר
אביבה פאר (נולדה ב-1935) היא דוגמנית עבר, הוכתרה כמלכת היופי של ישראל לשנת 1954.
רב יוסף ראש הסדר
מהספרים שהתכוון לכתוב
אחד מרשימות הספרים שתכנן לכתוב:
אביבה פאר
ביוגרפיה
נולדה בשם אביבה פרלמן ברומניה, ובגיל 13 זמן קצר לאחר קום המדינה עלתה עם הוריה לישראל. תחילה גרה המשפחה בפרדס כץ. בגלל קשיי ההסתגלות, הוריה שעבדו בארץ כפועלים בבית חרושת לסריגים היגרו לברזיל שם התגורר דודה של פאר, ופאר בתם היחידה נשארה לבדה בארץ. בגיל 19 זכתה בתחרות מלכת היופי וייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל שנערכה בלונג ביץ' והייתה לדוגמנית מצליחה בארץ. היא דגמנה בתצוגת אופנה במלון דן במסגרת נשף פורים שנערך על ידי אגודת טכנאי הטקסטיל ותצוגה של תלמידות בית ספר לאופנה, שנה לאחר הזכייה נסעה לניו יורק לעבוד בדוגמנות.
הג'רמס
הג'רמס (The Germs, בעברית: החיידקים) הייתה להקת פאנק רוק אשר הוקמה בשנות ה-70 המאוחרות.
אביבה פאר
ביוגרפיה
ב-1956 חזרה ארצה ובלחץ הוריה ובגלל מלחמת סיני עזבה גם היא לברזיל והחלה לעבוד כמגישה בטלוויזיה הברזילאית. בשנות השבעים הקימה פאר בסאן פאולו חברה שמייבאת אופנה מחו"ל, מכל מחזריה בחרה להינשא למיליונר היהודי-ברזילאי אנדרה מטרסו, שנודע בכינוי "רוטשילד של ברזיל". אחרי 18 שנה נפרדו דרכיהם, ובאמצע שנות ה-70' נישאה בשנית להארי רוזנבך, יועץ השקעות אמריקאי והם עברו להתגורר בסאן פאולו.
רב יוסף ראש הסדר
מהספרים שהתכוון לכתוב
אחת מתשובותיו שהתגלו בגניזה, עוסקת בכשרותם של גוויל וקלף עבור כתיבת סת"ם. הוא התחיל לכתוב פירוש המשנה בערבית, ופירוש להפטרות של כל השנה.
הג'רמס
היסטוריה
הלהקה הוציאה אריך נגן אחד בשנת 1979, בשם (GI). הלהקה התפרקה זמן קצר לאחר מכן, ושנה אחר-כך קראש התאבד. בשנות התשעים ניגן פיט סמיר כגיטריסט נוסף בלהקת נירוונה.
רב יוסף ראש הסדר
מאבקו במנהגי בית הכנסת אלשאמיין
רבי יוסף, בהיותו בבלי במקורו, התנגד לקיומם של מנהגי ארץ ישראל שהיו נהוגים בימיו בבית הכנסת "אלשאמיין", כגון קריאת התורה התלת-שנתית, והתפילה בנוסח ארץ ישראל. וכך כתב (בדף טיוטה): . במקביל, כתב גם רבי אברהם בן הרמב"ם:.
בחודש אדר שנת ד'תתקע"א, חתמו מתפללי בית הכנסת הירושלמים על "כתב אמנה", שבו הצהירו על נאמנותם למנהגיהם הקדומים בקריאת התורה (לפי מחזור הסדרים התלת-שנתי) ובתפילה, וקבעו כי אסור לאף אדם לשנותם. בחודש ניסן השיב רבי יוסף תשובות הלכתיות על שאלות שנשאל בנושא כשרות התפילה ומנהגי התפילה של "כניסה אלשמאיין" (ועל כשרות חזן בית הכנסת), וכך כתב בסוף תשובתו:.
הפרלמנט של פקיסטן
הפרלמנט של פקיסטן (באורדו: مجلس شوریٰ پاکستان) הוא הפרלמנט הפדרלי העליון בפקיסטן. הפרלמנט הוא דו ביתי, ובתיו הם:
בניין הפרלמנט ממוקם בבירת פקיסטן אסלאמאבאד, ובו פועלים שני הבתים. עד 1960 הפרלמנט היה ממוקם בקראצ'י. הפרלמנט הפקיסטני הוא הפרלמנט הראשון והיחיד בעולם שפועל לחלוטין על ידי אנרגיה סולארית הנוצרת בפרלמנט.
היסטוריה
התנועה הלאומית הפקיסטנית החלה לפעול בשנות ה-20 של המאה ה-20. בשנת 1947 פוצל הראג' הבריטי לשתי מדינות עצמאיות - הודו ההינדית ופקיסטן המוסלמית. באותה השנה נוסד הפרלמנט הפקיסטני אשר הכיל בתחילה כ-69 נציגים (ובהמשך גדל ל-79 נציגים). המושב הראשון של האספה המכוננת הראשונה של פקיסטן התקיים ב-10 באוגוסט של אותה השנה. משימתו הראשונה של הפרלמנט היה ניסוח החוקה. הטיוטה הסופית של החוקה הוכנה ב-1954. הטיוטה גרמה למשבר פוליטי בין האספה לראש הממשלה, משבר שגרם לפיזורה. האספה המכוננת השנייה של פקיסטן הוקמה ב-28 במאי 1955. באספה זו היו כ-80 נציגים שנבחרו על ידי הממשל המחוזי. אספה זו הצליחה בסופו של דבר לאשר את החוקה הראשונה של פקיסטן ב-29 בפברואר 1956 ונכנסה לתוקף כחודש לאחר מכן.
לפי החוקה הראשונה, הפרלמנט היה חד-ביתי, ובו כ-310 נציגים. חוקה זו הצליחה להחזיק כ-3 שנים חוסר היציבות במדינה גרם בסופו של דבר ליצירת משטר צבאי בפקיסטן. בשנת 1960 התכנסה האספה המכוננת השלישית ברוואלפינדי ובה היו כ-156 חברים - מחציתם ממזרח המדינה ומחציתם מהמערב. אספה זו תכננה חוקה שבה המשטר יהיה פדרציה בעלת משטר נשיאותי. האספה קבעה כי אם נשיא פקיסטן יהיה ממערב המדינה, יו"ר הפרלמנט יהיה מהמזרח, ולהפך. אספה זו פעלה עד שנת 1969.
הפרלמנט הפקיסטני במתכונתו הנוכחית הוקם ב-24 בדצמבר 1981 והתכנס כשבועיים לאחר מכן. ב-25 בפברואר 1985 נערכו הבחירות הראשונות לפרלמנט, על בסיס לא מפלגתי. הבחירות האחרונות לפרלמנט התקיימו בשנת 2013.
ליילנד 15/20
ליילנד 15/20 (באנגלית: Leyland 15/20) היא מכונית בתצורת מסחרית ובתצורת מיניבוס, אשר יוצרה בבריטניה על ידי יצרנית המכוניות הבריטית "British Motor Corporation" בין השנים 1958-1962, ובהמשך על ידי יצרנית המכוניות "ליילנד" (שם מלא: "BritishLeylandMotor Corporation") הבריטית בין השנים 1962–1968.
דגם ה"ליילנד 15/20" יוצר בהודו על ידי חברת המכוניות ההודית "Standard Motor", בין השנים 1970–1980.
עטרה ברזילי
עטרה ברזילי (נולדה ב-1939) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 1957.
ביוגרפיה
עטרה ברזילי נולדה בשם קורינה ברומניה כבת יחידה להוריה ועברה עליה ילדות קשה בנדודים ממסתור אחד למשנהו, מפחד הגסטפו. בשנת 1949 היא עלתה לישראל והשתקעה בתל אביב ואביה עבד כספר בעיר, היא התגלתה כתלמידה מחוננת ושלטה בארבע שפות ולמדה בגמנסיה מונטיפיורי בתל אביב. ב-1957, בזמן בחינות הבגרות זכתה בתחרות מלכת היופי. באותה שנה יצאה לתחרות מיס תבל בקליפורניה וזכתה בתואר "מיס פוטוגניק" (Miss Photogenic), בשנת כהונתה הכתירה את "מלכת המכביה", מלכת היופי של המכבייה בנשף אלופי המכבייה שהתקיים בירושלים. בסיום שנת כהונתה התחתנה עם יהודה וייסמן, סטודנט בטכניון.
קרליס בומייסטרס
קרליס בומייסטרס (בלטבית: Kārlis Būmeisters; נולד ב-13 בדצמבר 1986) הוא מוזיקאי לטבי.
ביוגרפיה
בומייסטרס נולד בריגה שבלטביה.
הוא בוגר הפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת לטביה עם תואר בכלכלה בינלאומית. הוא גם למד בבית ספר למנהל עסקים בצרפת (École supérieure de commerce et management).
הוא החל את פעילותו המוזיקלית בלהקת הילדים "Dzeguzīte", וביחד עמם הוציא שני אלבומים.
הוא ייצג את לטביה באירוויזיון 2005 בקייב ביחד עם וולטרס פרידנברגס כצמד "וולטרס וקאז'ה", עם השיר "The War Is Not Over" שכתב מרטינש פריימאניס. הם הגיעו למקום ה-5.
ב-2008 הוא ייסד את להקת "Kaža", שזכתה להצלחה בלטביה, שירה של הלהקה "Tici vai nē" היווה את שיר הנושא של סדרת הטלוויזיה הלטבית "UgunsGrēks" של ערוץ TV3, השיר גם זכה בפרס בטקס פרסי המוזיקה הלטבי.
באירוויזיון 2010 היה מגיש הניקוד הלטבי.
ב-2010 התמודד השיר שכתב "Dace Upīte" על ייצוג לטביה באירוויזיון.
כשחקן הופיע ב-2011 בסרט ההיסטורי "Dancis pa trim".
הוא הגיש מספר פעמים פרשנות לטלוויזיה הלטבית עבור האירוויזיון.
נתן גרוס
נתן גרוס (16 בנובמבר 1919 – 5 באוקטובר 2005) היה במאי קולנוע, סופר, משורר, עיתונאי ומבקר אמנות וקולנוע ישראלי ממוצא פולני.
ביוגרפיה
גרוס נולד ב-1919 לשרה וליעקב בעיר קרקוב שבפולין. אחיו הצעיר יורם גרוס נולד ב-1926. בזמן מלחמת העולם השנייה הוא ניצל בזכות התחזות לנוצרי באמצעות מסמכים אריים. לאחר המלחמה, בין השנים 1950-1946, ביים כשישה סרטי יידיש בפולין בקואופרטיב "כינור", בהם שניים באורך מלא ("הילדים שלנו", בהשתתפותם של דז'יגאן ושומאכר, ו"אנחנו שנותרנו בחיים"). בזכות סרטים אלו צבר פופולריות בפולין שלאחר מלחמת העולם השנייה.
גרוס נחשב מחלוצי הקולנוע הישראלי. הוא היה שותף ליצירתם של כ-120 סרטי תעודה, רובם אודות פיתוח המדינה, נושאים יהודיים ואמנות יהודית. חלק גדול מעבודותיו נעשו עבור שירות הסרטים הישראלי ומחלקת הקולנוע של הסתדרות העובדים הכללית. מסרטיו: "הי דרומה לאילת" (1954) על ימיה הראשונים של אילת; "ברית דמים" (1956) על התקפות הפדאיון במושב פטיש שבנגב; "בין באר שבע לאילת" (1957) על תהליך בנייתה של מצפה רמון במדבר; "קריה בהרי נצרת" (1957) על בנייתה של נצרת עילית מנקודת מבטו של ילד תושב העיר, ועוד.
בשנת 1963 ביים גרוס סרט עלילתי, "המרתף", בכיכובו של שמעון ישראלי כשחקן יחיד, ישראלי גם כתב את התסריט והלחין את המוזיקה לסרט. הסרט זכה ציון לשבח בפסטיבל ברלין ב-1963, ונרכש להפצה בינלאומית.
גרוס היה הראשון שזכה בפרס אופיר על מפעל חיים בשנת 1991. כמו כן זכה באות יקיר אמ"י (איגוד אמני ישראל) ב-1989.
במשך 20 שנה היה חבר מזכירות האיגוד המקצועי של עובדי ההסרטה בישראל. שימש כמבקר הקולנוע של העיתון "על המשמר". על עבודתו העיתונאית זכה בפרס בן דור.
פרסם וערך ספרי שירה, אמנות, זיכרונות ומחקר השואה. כמו כן פרסם שני ספרים בתחום הקולנוע: "תולדות הקולנוע היהודי בפולין" (1989), ו"הסרט העברי" (1991). בשנות חייו האחרונות ועד יום מותו כתב בעיתון הישראלי בפולנית "נוביני קורייר" (Nowiny Kurier).
נתן גרוס חי ויצר במקביל בשתי תרבויות, בתרבות הישראלית המתחדשת ובתרבות הפולנית המתרפקת על עברה היהודי. הוא ניסה בדרכו לבנות גשרים בין התרבויות בכתיבה פיוטית ועיתונאית, בתרגום ובפעילות חברתית משולבת.
בסוף שנות השמונים, עם קריסת השלטון הקומוניסטי, קשריו עם פולין ועם עיר נעוריו התחזקו ושם פורסמו אחדים מספריו, כולל שני ספריו האוטוביוגרפיים "מי אתה אדון גרימק" ו"הרפתקאות גרימק בארץ הקודש", וכן "גבירטיג - אגדה על משורר נגר". הוא היה שותף לפרסומים רבים שהביאו לקורא הפולני ציורים, שירה וסיפורת על הקהילה היהודית שפיארה את רחובות קרקוב, "עיר של מלכים".
נתן גרוס היה פעיל במשך שנים רבות בארגון יוצאי קרקוב בישראל ופעל להנצחה ולהעברת מורשת הקהילה היהודית בעיר מולדתו לדורות הבאים.
ביום השנה הראשון לפטירתו התקיים בקרקוב טקס גילוי לוח זיכרון במעמד ראש העיר, בחזית הבית שבו נולד וחי – ושממנו גורש.
ב-2016 עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתו ברחוב דרך השלום 113 בתל אביב.
פילמוגרפיה
{{עמודות
סרטי עלילה במדינת ישראל
}}
סרטי תעודה
{{טורים
סרטים נוספים
}}
נוטינג היל (סרט)
נוטינג היל (באנגלית: Notting Hill) הוא סרט קומדיה רומנטית המתאר מערכת יחסים בין מוכר ספרים אלמוני לשחקנית קולנוע מפורסמת. הסרט יצא לאקרנים ב-1999 והיה אחד המצליחים באותה שנה. בסרט מככבים יו גרנט וג'וליה רוברטס. הסרט בוים על ידי רוג'ר מיצ'ל והופק על ידי דאנקן קנוורת'י.
עלילה
יום אחד נכנסת אנה סקוט, שחקנית קולנוע אמריקאית מפורסמת, לחנות ספרי מסע של ויליאם ת'אקר בשוק פורטובלו שבנוטינג היל, לונדון.
יותר מאוחר, בפגישה מקרית, השניים מתנגשים ברחוב וכוס מיץ התפוזים שהחזיק ויליאם בידו נשפכת על חולצתה של אנה. ויליאם מציע לה לבוא אליו כדי להחליף בגדים. ויליאם מתרגש ומדבר הרבה, ובסוף הפגישה אנה מנשקת אותו במפתיע. פגישה זו מובילה לקשר רומנטי בין המוכר האלמוני לשחקנית המפורסמת. הקשר ביניהם חווה עליות ומורָדות בגלל ההבדלים ביניהם ובגלל שלאנה היה חבר. ויליאם גר עם שותף בשם ספייק. הסרט עוקב אחר התחושות של קרוביו וחבריו של ויליאם לקשר בינו לבין אנה. לקראת סופו של הסרט לוויליאם יש הזדמנות לחדש את הקשר כשאנה חושפת את רגשותיה האמיתיים והכנים כלפיו אך הוא חושב שמערכת היחסים גדולה עליו ומסרב לה. בהתייעצות עם חבריו הוא מבין שעשה טעות, ובניסיון לתקן אותה ויליאם מסתנן למסיבת עיתונאים לפני עזיבתה של אנה לארצות הברית ושואל אם יש סיכוי שתישאר ומסביר לה שהוא אוהב אותה ושעשה טעות. אנה מבטלת את החלטתה לנסוע חזרה לארצות הברית ונשארת עם ויליאם בלונדון.
תלסה (מיתולוגיה)
תלסה (אנגלית: Thalassa ; יוונית: Θάλασσα, "ים") היא אלת הים הקדמונית מהמיתולוגיה היוונית. תלסה הייתה בתם של אתר והמרה. יחד עם אל הים פונטוס, היא הייתה אמא של תשעת הילדים טלקינסים והליה. על פי המיתולוגיה, תלסה ילדה את אפרודיטה כאשר קרונוס חתך את איבר מינו של אורנוס, שנפל לאחר מכן לים.
תלסה היא האנשה של הים עצמו. במשלי איזופוס נאמר כי היא אישה העולה מתוך מעמקי הים. בפסיפסים מתקופת מהאימפריה הרומית היא מוצגת כאישה עם קרניים הדומות לצוותות סרטן, לובשת אצות ים ומחזיקה משוט כבש.
המקבילה שלה היא אלת הים אמפיטריטה, אשתו של פוסידון. כמו כן, האלה של מקורות המים טתיס, נחשבת גם היא כמקבילה של תלסה.
איוונופיל
היישוב נזכר לראשונה במאה ה-17, ובשנת 1793 נכלל בשטחי האימפריה הרוסית.
יהודי היישוב
ב-3 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו רצחו 32 יהודים בה. לאחר מכן, רוכזו יהודי העיירה וכפרי הסביבה בגטו קטן שהוקם בה, בו חויבו בענידת טלאי צהוב והועסקו בעבודות כפייה, תוך שוד רכושם בידי השוטרים האוקראינים והגרמנים. במאי 1942 שולחו כ-80 גברים יהודים מהגטו שבעיירה למחנה עבודה בברדיצ'ב, ושם נרצחו.
בסוף מאי 1942 נלקחו כל יהודי הגטו שבעיירה לחורשה בסמוך ליישוב, ושם נרצחו בבורות ירי.
כריסטופר מרלו
כריסטופר מרלו (באנגלית: Christopher Marlowe; 26 בפברואר 1564 - 30 במאי 1593) היה מהמחזאים האנגלים החשובים של העידן האליזבתני.
חייו
מרלו נולד בעיר קנטרברי שבמחוז קנט, אנגליה, ולמד באוניברסיטת קיימברידג'. במשך חייו הקצרים אך מלאי ההרפתקאות (ייתכן שהיה סוכן כפול), הספיק לכתוב חמש טרגדיות שהצלחתן הייתה רבה והשפיעו רבות על בני תקופתו, המפורסם בהם הוא ויליאם שייקספיר.
מרלו קנה את עולמו בכך שהחדיר לעולם התיאטרון האנגלי שימוש בחרוזים לבנים, מה שאיפשר דיבור דרמטי הקרוב למציאות הרבה יותר מהשירה המחורזת של המחזאים שקדמו לו.
מרלו נרצח ב-1593, אך נסיבות הרצח המדויקות שרויות באפלה. בשל אי-הבהירות סביב התיגרה שבה מצא את מותו, בפרוור הלונדוני דפטפורד, צצו תאוריות קשר רבות סביב מותו. יש האומרים שמרלו הוא המוח האמיתי מאחורי יצירות המופת של שייקספיר. התאוריה, שאינה מקובלת על חוקרים רציניים, גורסת כי מרלו ביים את מותו משום שנרדף, ברח לאיטליה ופרסם את כתביו באמצעות השחקן ויליאם שייקספיר. השערה מקובלת יותר מייחסת את מותו לפעילותו הוודאית בשירות החשאי של המלכה אליזבת.
התאוריה שמרלו עומד מאחורי יצירותיו של שייקספיר, מבוססת בין השאר על העובדה שבמחזותיו משולבים תיאורים מדויקים של מקומות ברחבי אירופה בהם שייקספיר מעולם לא ביקר. כמו כן, עולה מניתוח צוואתו של שייקספיר כי ספרייתו הפרטית הייתה דלה ביותר באופן שאינו מתיישב עם הידע וההשכלה שהפגין ביצירותיו. זאת בהשוואה לצוואות של משכילים בני דורו של שייקספיר שספרייתם העשירה עמדה בלב הצוואה שלהם.
יצירתו "דוקטור פאוסטוס", שנכתבה בעקבות "אגדת פאוסט", היוותה השראה מסוימת ליצירתו המפורסמת של המחזאי הגרמני יוהאן וולפגנג פון גתה, ומאוחר יותר גם לאופרה "פאוסט" של המלחין הצרפתי שארל גונו.
ביולי 2019 יצא לאור בהוצאת קמין, תל אביב, תרגום ראשון לעברית של "היהודי ממלטה". ד"ר דוני ענבר שתרגם את המחזה, הוסיף מבוא והערות. במחקרו, ענבר מגיע למסקנה שייתכן שכריסטופר מרלו חיבר את המחזה בהשראת דמותו של דון יוסף נשיא, ושהדרמה אינה בהכרח רוויית מוטיבים אנטישמיים, כפי שמייחסים לה.
גן המשחקים על שם הנסיכה דיאנה
גן המשחקים על שם הנסיכה דיאנה או גן המשחקים לזכר הנסיכה דיאנה הוא גן משחקים המוקדש לזכרה של דיאנה, הנסיכה מוויילס. הגן ממוקם בגני קנזינגטון, בסמוך לארמון קנזינגטון במרכז לונדון.
גן הזיכרון הוקם בעלות של 1.7 מיליון ליש"ט, תוך הרחבה משמעותית של גן המשחקים שעמד במקום קודם לכן. הגן המקורי הוקם על ידי ג'יימס מתיו ברי, כותב הספר פיטר פן, ולכן ממוקמים בגן אלמנטים הקשורים בסיפור: כך למשל הגן מכיל ספינת שודדי ים בגודל מלא ואוהלי אינדיאנים. כמו כן בגן ארגזי חול, נדנדות וכן גן ריחות וגן צלילים המיועד לעוורים.
טוהו
היסטוריה
לאחר שייצאו בהצלחה מספר סרטים לארצות הברית במהלך שנות החמישים, פתחה החברה בית קולנוע בלוס אנג'לס, כדי להציג את סרטיה מבלי למכור אותם למפיץ אחר. בית הקולנוע היה ידוע כקולנוע טוהו מסוף שנות השישים עד שנות השבעים.  לחברה היה קולנוע גם בסן פרנסיסקו, ובשנת 1963 היא פתחה בית קולנוע נוסף בניו יורק.
גן המשחקים על שם הנסיכה דיאנה
הגן נפתח לציבור ב-30 ביוני 2000 והוא משמש כ-70,000 ילדים מדי שנה.
מיקום גן הזיכרון נבחר בשל קרבתו לארמון קנזינגטון בו התגוררה הנסיכה דיאנה.
הוצאת בריל
הוצאת בריל Brill Publishers נוסדה ב-1683 בליידן, הולנד, בריל (נודעה כ-E. J. Brill, Koninklijke Brill, Brill Academic Publishers) היא הוצאה לאור אקדמית בינלאומית המונפקת בבורסת Euronext שבאמסטרדם. משרדיה נמצאים בליידן ובבוסטון מסצ'וסטס. בריל מוציאה לאור כיום מעל מאה כתבי עת וחמש מאות ספרים חדשים מדי שנה. בנוסף לכך בריל היא ספק של מקורות ראשוניים אונליין ושל מיקרופילם עבור חוקרים במדעי הרוח ומדעי החברה דרך IDC Publishers. כל הפרסומים זמינים בדפוס או במיקרופילם, כמו גם בפורמט אלקטרוני.
פעילות
בריל מוציאים פרסומים בתחומים הבאים:
היסטוריה
במאה ה-19 נתבקשה בריל לעיתים קרובות להוציא לאור פרסומים של הוצאות אחרות, שסברו שלבריל היו הגופנים בשפה הערבית ברמה הגבוהה ביותר. בריל הוציאה לאור את האנציקלופדיה של האסלאם (בשפות הגרמנית, צרפתית ואנגלית, בתחילה ב-1913, ואחר כך ב-1987); הם אף הדפיסו כתבי עת רבים בחקר האסלאם והמקרא, וטקסטים ביקורתיים רבים הדנים בכתבי יד מימי הביניים.
נתרן
נתרן (בלטינית: Natrium; באנגלית: Sodium) הוא יסוד כימי מסדרת המתכות האלקליות, שסמלו הכימי Na ומספרו האטומי 11.
נתרן הוא מינרל חשוב בפיזיולוגיה, הנפוץ בעיקר בנוזל החוץ-תאי.
תכונות
כמתכות אלקליות אחרות, נתרן הוא רך, קל, לבן כסוף, יסוד פעיל ולא נמצא בטבע בצורתו הטהורה. צף במים (צפיפותו 968, של מים מזוקקים 1000), נדלק, משחרר גז מימן ויוצר יוני הידרוקסיד. ניצת בקלות במים, אך באוויר ניצת רק בטמפרטורה של 388K° (115C°).
נתרן צובע להבה בצהוב בשל פליטת גלי אור בתדרים של 588.995nm ו-589.5924nm. קווים ספקטרליים אלה מאוד סמוכים זה לזה, ולכן הם מכונים דובלט הנתרן. הם גם סומנו, היסטורית, על ידי D1 ו-D2. תחת לחץ כבד, הוא משנה פאזה ועובר למצב צבירה נוזל לעומת חומרים אחרים הזקוקים לאנרגיה תרמית (חום) לשם כך.
בלחץ של 30 גיגהפאסקל (פי 300,000 מלחץ אטמוספירי בגובה פני הים) טמפרטורת היתוכו מתחילה לצנוח. בסביבות 100 גיגהפאסקל הנתרן ניתך בטמפרטורת החדר.
הסבר אפשרי לתופעה יוצאת דופן זו היא שליסוד זה יש אלקטרון חופשי אחד הנדחף קרוב יותר ל-10 האלקטרונים הנוספים סביב הגרעין כשמופעל עליו לחץ ויוצר משיכה שבמצב נורמלי לא הייתה מופיעה.
כשנתרן מוצק נמצא תחת לחץ מופיעים מספר מבנים גבישיים שמעידים על כך שיכול להיות שלנתרן נוזלי יש תכונות של מוליך-על או נוזל-על.