cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גומחה אקולוגית
גֻּמְחָה או נִישָׁה אקולוגית (Ecological niche) הוא מונח המתייחס למקומו היחסי של מין או אוכלוסייה במערכת האקולוגית, בעודו אמור לתרום לתקינות המערכת בתפקיד ספציפי נבדל ממינים אחרים.
הגומחה של המינים מתעצבת על פי ההברירה הטבעית, תוך שהמינים נאלצים להתאים עצמם לשינויים בסביבתם, ולא יתמעטו וייכחדו. עם זאת בסביבות בהם התחלפו מינים שונים מוצגים מינים בעלי אבולוציה מתכנסת, המותאמים למלא את אותה גומחה.
הגדרת הגומחה
בראשית המחקר האקולוגי הוגדר בית גידול כסביבה האופיינית למין מסוים. במהרה הבחינו אקולוגים כי הגדרה זו אינה מספקת, וכי כדי לחקור לעומק את המערכת האקולוגית יש להגדיר את מיקומו של המין, לא רק במובן הפיזי (בית גידול), אלא גם ביחס למינים אחרים – ביחסי הגומלין עימם, וביחס לסביבה – התנאים והמשאבים הנדרשים למחייתו והתרבותו. לכן, בתחילה הגדירו גומחה אקולוגית ככלל המאפיינים האקולוגיים וצרכי ההישרדות והרבייה של מין מסוים. הגדרה זו כוללת את כל הגורמים האביוטיים – התנאים והמשאבים, והביוטיים – יחסי הגומלין עם מינים אחרים, שמין זה דורש או מקיים, וכן זמנים בהם הוא מתקיים (זמני נביטה, תרדמה, עונות רבייה וכדומה) ונתונים דמוגרפיים של אוכלוסיית המין (כגון שיעורי לידה ותמותה). כפי שקל לראות הגדרה זו כה כוללנית, עד שאינה שימושית. הגדרות נוספות התפתחו, אך גם הן היו מעורפלות למדי, והיה קשה להשתמש בהן לצורכי המחקר האקולוגי. למרות העירפול, הגדרות אלה עדיין משמשות במקרים מסוימים להסבר מושג הגומחה.
הגומחה על-פי הצ'ינסון
'''מרחב רב-ממדי שבו מתקיים המין. המרחב מוגדר על פי התנאים, המשאבים, זמני הפעילות ויחסי הגומלין שהפרטים של המין מקיימים עם סביבתם.''' ההגדרה המקובלת ביותר בקרב אקולוגים כיום למושג גומחה, היא זו שהציע האקולוג ג'ורג' הצ'ינסון. על פי תפישה זו, יש להתייחס לכל גורם כציר או ממד במרחב, אשר חלק ממנו מאפשר את הישרדותו והתרבותו של המין. נוצרת, אם כן, מערכת צירים של גורמים. התחומים המאפשרים את קיומו של המין יוצרים נפח רב ממדי המגדיר את תחומי הגומחה. למרות שבאופן גרפי ניתן להציג רק שלושה ממדים של הגומחה, באופן תאורטי הגומחה היא אוסף של ממדים רבים שכל אחד מהם מייצג גורם סביבתי. במודל מורכב יותר של גישה זו מתייחסים גם למידת הצלחתו של מין בכל תחום מתחומי הגומחה. מתוך גישה זו, ניתן לחלץ גרסה מופשטת יותר להגדרת הגומחה: גומחה היא תחומי התנאים, המשאבים והזמנים בהם מין מסוים יכול להתקיים. ניתן לראות שהגדרה זו לא כוללת התייחסות ישירה לגורמים ביוטיים, דהיינו ליחסי הגומלין של המין עם אורגניזמים אחרים.
גומחה בסיסית וגומחה ממומשת
על-אף שההגדרה לא מתייחסת ליחסי גומלין ישירות, הצ'ינסון כלל בהגדרתו את הגורם החשוב הזה. הוא עשה זאת על ידי הבחנה בין גומחה בסיסית לגומחה ממומשת.
גומחה בסיסית (theoretical niche) זהה בהגדרתה להגדרת הגומחה והיא למעשה הגומחה הפוטנציאלית של המין. זוהי הגומחה שהייתה מוגדרת למין אם היה נתון במערכת אקולוגית היפותטית נטולת השפעות מצד מינים אחרים. במילים אחרות, זוהי הגומחה ללא גורמים ביוטיים – ללא יחסי גומלין. גומחה ממומשת (realized niche) לעומתה, היא הגומחה בפועל. במקרה זה הגומחה הבסיסית מצטמצמת בעקבות השפעתם של אורגניזמים אחרים. יחסי הגומלין, אם כן, הם הקובעים את הגומחה הממומשת של המין. לדוגמה, נניח שמין א', יכול לחיות בטווח טמפרטורות שבין 20 מעלות צלזיוס ל-40 מעלות. אלו תחומי הטמפרטורה של הגומחה הבסיסית שלו. אך ייתכן וישנו טורף שהטמפרטורה האופטימלית למחייתו היא בטווח של 30–40 מעלות צלזיוס, אשר ניזון ממין א'. במקרה כזה, רמת הישרדותו של מין א' בטווח הטמפרטורות שבין 30 ל-40 מעלות תפחת, וגומחתו תצטמצם. הגומחה המצומצמת הנוצרת היא הגומחה הממומשת של מין א'. יש לשים לב שהגומחה הממומשת כוללת גם את הטמפרטורות 30–40 מעלות (בהן הטורף מתקיים), ומין א' מתקיים בטווח זה, אך ברמה נמוכה הרבה יותר מבגומחה הבסיסית. במילים אחרות, אם רמת הישרדותו בגומחה הבסיסית הייתה דומה בכל הטמפרטורות, הרי שבגומחה הממומשת יתקיימו פרטים רבים יותר בטווח שבין 20 ל-30 מעלות מאלה שיתקיימו בטווח של 30–40 מעלות.
אנומליה של גומחות
הוזכר כי בדרך כלל הגומחה הממומשת קטנה יותר מהגומחה הבסיסית. ישנו יוצא מן הכלל, והוא מקרה של יחסי מקור-מבלע. ביחסי מקור-מבלע ישנן שתי אוכלוסיות: באחת, אוכלוסיית המקור, ישנו מספר רב יותר של פרטים הנולדים בפרק זמן מסוים, מאשר פרטים המתים בפרק זמן זהה. בשנייה, אוכלוסיית המבלע, ישנו מספר רב של מתים מנולדים בפרק זמן מסוים. נראה כי התנאים בסביבתה של אוכלוסיית המבלע אינם מתאימים לה. אז כיצד אוכלוסייה זו ממשיכה לשרוד ולא נכחדת? פרטים רבים מאוכלוסיית המקור מהגרים אל אוכלוסיית המבלע דרך קבע, וכך "מחזיקים" את האוכלוסייה בחיים. מכאן שלמרות שגומחתה הבסיסית של אוכלוסיית המבלע לא כוללת את תחום התנאים והמשאבים שבסביבה בה היא חיה, הגירה מאוכלוסייה שכנה מאפשרת את הישרדותה. הגירה זו קובעת למעשה את תחומי הגומחה הממומשת של האוכלוסייה, אשר רחבים מתחומי הגומחה הבסיסית.
הגומחה ובית הגידול
קשה להגדיר את היחס שבין בית הגידול לגומחה. מחד גיסא, בבית גידול אחד אנו מוצאים מינים רבים. לכל אחד מהמינים גומחה האופיינית לו ושבה הוא מתקיים. לא נמצא באותו בית גידול שני מינים בעלי גומחה זהה לחלוטין. זאת על פי עקרון הדחיקה התחרותית, הקובע ששני מינים שהתנאים והמשאבים הדרושים לקיומם (תחומי הגומחה) דומים יתר על המידה ונמצאים זה במחיצת זה, יקלעו לתחרות כה עזה שתוביל להכחדתו של אחד מהם.
מאידך גיסא, גומחתו של מין מסוים כוללת תמיד את מימד בית הגידול – מיקומו של המין במרחב אשר מאפשר לו לשרוד. כך שלמרות שבית הגידול כולל גומחות, גם הגומחה כוללת את בית הגידול ולא ניתן להצביע על היררכיה ביניהם.
קנסטה
קָנַסְטָה (ספרדית: Canasta - סל) הוא משחק קלפים מסדרת המשחקים דמויי רמי. מטרת המשחק היא ליצור סדרות של קלפים מאותה דרגה (סדרה כזו נקראת קנסטה), ואז לצאת על ידי משחק בכל הקלפים שביד או היפטרות מהם.
יש גרסאות של המשחק לשניים עד שישה שחקנים, אך הגרסה המקורית היא לארבעה. שניים, שלושה או חמישה שחקנים משחקים כל אחד נגד כל האחרים. ארבעה או שישה שחקנים משחקים בזוגות, וכל שחקן יושב מול שותפו למשחק.
המשחק משוחק עם שתי חפיסות של 52 קלפים, בתוספת ארבעה ג'וקרים. בסך הכול 108 קלפים.
סוגי קנסטות
קנסטה היא סדרה של שבעה קלפים בני אותו מספר. קנסטה נקייה איננה מכילה קלפים חופשיים (ג'וקר או שתיים). היא מסומנת באמצעות קלף אדום בראשה, ולכן נקראת גם קנסטה אדומה. שוויה 500 נקודות. קנסטה מלוכלכת היא קנסטה המכילה קלפים חופשיים. מספר הקלפים החופשיים בה מוגבל עד לשלושה, כלומר יש צורך בארבעה קלפים "רגילים" לפחות. היא מסומנת באמצעות קלף שחור בראשה, ולכן נקראת גם קנסטה שחורה. שוויה 300 נקודות.
מהלך המשחק
המשחק נפתח כשלכל זוג, או שחקן, יש אפס נקודות. המחלק (הדילר), אשר בראשית המשחק נבחר באקראי, ולאחר מכן עם כל סיבוב עובר התפקיד לשחקן הבא עם כיוון השעון, טורף את הקלפים ונותן לשחקן שמימינו לחצות את החפיסה. הוא אז מחלק 11 קלפים לכל שחקן, מניח את היתרה כקופה עם הפנים כלפי מטה ופותח את הקלף הראשון בקופה, שיהיה הראשון בערמת הקלפים. במקרה שהקלף הראשון הוא שלוש אדום או אחד מן הקלפים החופשיים, פותחים קלף נוסף על גביו, עד אשר הקלף העליון אינו מאלה הנ"ל. שחקן אשר קיבל לידו שלוש אדום, מניח אותו בצד ולוקח קלף אחר מהקופה במקומו. השלוש האדום יישמר עד לספירת הנקודות בתום הסיבוב.
ראשון לשחק הוא השחקן שמשמאל למחלק. השחקן יכול לבחור אם לקחת קלף מהקופה או לקחת את הערימה, וזאת בתנאי שהוא יכול לרדת, כפי שיוסבר להלן. אם בראש הערימה קלף חופשי או שלוש שחור, לא ניתן לקחת את הערימה. אם לקח השחקן מהקופה קלף שלוש אדום, הוא מניחו בצד ולוקח קלף נוסף במקומו. אל קלפים שכבר הורדו ניתן להוסיף קלפים בני אותו מספר, או קלפים חופשיים, בטרם מסתיים התור. בסוף התור על השחקן לזרוק קלף מידו אל הערימה. התורות עוברים עם כיוון השעון. הסיבוב מסתיים באחד משני מקרים: כאשר אחד השחקנים נפטר מכל הקלפים שבידו, אך לצורך כך על הזוג, או השחקן המסיים, להשלים שתי קנסטות, או כאשר נגמרים הקלפים בקופה. בסיום הסיבוב סופרים את הנקודות, לפי המתאר שמובא להלן.
הזוג, או השחקן, המנצח הוא הראשון שחוצה את סף 5,000 הנקודות, אך ישנן גרסאות בהן סף זה גבוה יותר.
ירידה
ירידה היא הנחה של קלפים על השולחן אשר נצברים ליצירת קנסטה. כל זוג, או שחקן, צובר את ירידותיו בנפרד מיריבו. ירידה חוקית היא ירידה שבה יש לפחות שלושה קלפים הנושאים אותו מספר, כאשר מתוך קלפים אלה שניים לפחות חייבים להיות טבעיים, כלומר לא קלפים חופשיים (ג'וקר גדול או קטן), ומספר הקלפים החופשיים אינו עולה על מספר הקלפים הטבעיים. דוגמאות לירידות חוקיות: 8-8-8; 2-K-K; ג'וקר-9-9-9-2-2.
לצורך הירידה הראשונית, יש לעבור סף מסוים של נקודות, בהתאם למספר הנקודות שיש לזוג, או לשחקן, באותו סיבוב:
בגרסאות בהן סף הנקודות לסיום המשחק גבוה מ-5,000, יש לעבור בירידה הראשונית סף של 150. מרגע שזוג, או שחקן, ירד בפעם הראשונה, הוא אינו מחויב עוד לרדת במינימום מסוים של נקודות.
צבירת שבעה קלפים על השולחן הנושאים אותו מספר, בין אם הם מכילים קלפים חופשיים או לא, משמעה השלמת קנסטה. הקנסטה אז מונחת בצד ומסומנת בקלף אדום או שחור, בהתאם לכך שהיא נקייה או מלוכלכת. אם לאחר השלמת הקנסטה יש בידי הזוג, או השחקן, שהשלים את הקנסטה קלף בן אותו המספר, הוא יכול להוסיפו, כך שייחשב בניקוד בתום הסיבוב.
כאמור, לקיחת הערימה מותנית בירידה. לקיחת הערימה יכולה להתבצע כאשר הקלף העליון בה נושא את אותו מספר של הקלפים הטבעיים שהורדו. לדוגמה, אם הקלף העליון בערימה הוא 10, ניתן לקחת את הערימה רק אם מתבצעת ירידה של 10-10-2, ואם יש צורך בעמידה בדרישות הסף לירידה ראשונית, אזי ירידה כזו אינה מספיקה, ויש צורך בירידה של ג'וקר-10-10 (70 נקודות), אם למשל, לזוג, או לשחקן, יש 500 נקודות.
ניקוד
בתום כל סיבוב סופרים את הנקודות. בשלב הראשון סופרים את הנקודות של הקלפים שהונחו בצד, לרבות בונוסים:
בשלב השני סופרים את הנקודות מהקלפים שהורדו על השולחן, כאשר גם קלפים שנצברו לקנסטה נספרים, וזאת בהתאם לערכיהם שפורטו לעיל. בשלב השלישי נספרים לחובת השחקנים הקלפים שיש בידיהם, גם כאן לפי ערכיהם. לצורך הקלת הספירה, עורמים את הקלפים בערימות ששוויין 100 וכן מקזזים קלפים שנספרו לחובה עם קלפים שהורדו ונספרו לזכות.
ארמון הנשיאות
ארמון הנשיאות הוא המעון הרשמי של הנשיא במספר מדינות. מספר ארמונות נשיאות שימשו בעבר כמעון הרשמי של המונרך במונרכיות לשעבר, והשתמרו במהלך הפיכתן לרפובליקות. ארמונות אחרים שימשו בעבר כמעון הרשמי של מושלים או נציבים ששלטו באזורי שלטון מקומיים או בקולוניות-עבר או מטעם אימפריות, והשתמרו במהלך הפיכת אזורים אלה למדינות ריבוניות.
תורשתי (סרט)
תורשתי (באנגלית: Hereditary) הוא סרט אימה על-טבעי דרמה פסיכולוגי אמריקאי משנת 2018, אשר כתב וביים ארי אסטר, והפיקו קווין פרייקס, לארס נודסן ובאדי פטריק. בסרט מככבים טוני קולט, גבריאל ביירן, אלכס וולף, ומילי שאפירו בתור משפחה אמריקאית אשר לאחר מותה של הסבתא במשפחה, אנני (קולט), נרדפת בידי חזיונות אפלים ומטרידים אל מול טרגדיה נוספת. אן דאוד מככבת גם היא.
הסרט, אשר הופק והופץ בידי חברת A24, הוקרן בבכורה עולמית ב-21 בינואר 2018 בפסטיבל הסרטים סאנדנס ויצא לאקרנים ב-8 ביוני 2018. עם יציאתו, הסרט זכה לשבחים ביקורתיים רחבים ואדירים בעיקר עבור הצילום, המשחק (בעיקר של קולט), הכתיבה והבימוי אל מול מקוריותו, המוזיקה והתוכן המפחיד. רבים אף השוו את הסרט ל"מגרש השדים" (1973) וקראו לו "מגרש השדים של הדור הנוכחי". הסרט גרף אחריו כ-80 מיליון דולר לעומת תקציב הפקה של רק כ-10 מיליון דולר והיה להצלחה קופתית למרות השנה בה הוא יצא.
עלילת הסרט
הסרט נפתח עם כתובית הדומה לזו של מודעת אבל ומספרת כי הסרט מתרחש באפריל 2018.
אמנית המיניאטורות אנני גרהאם מתגוררת ביוטה עם בעלה סטיב, פסיכיאטר, בנם פיטר בן ה-16, ובתם האקסצנטרית והשמרנית צ'רלי בת ה-13. בהלווייתה של אמה החשאית והפרטית, אלן ליי, אנני מוסרת הספד המסביר את מערכת היחסים הרעועה שלהם ואת חייה הפרטיים ביותר של אמה. שבוע לאחר מכן מתבשר לסטיב כי קברה של אלן חולל, ואנני חושבת שהיא רואה מראה של אלן בסדנה שלה. בקבוצת תמיכה לשכולים, אנני מגלה ששאר בני משפחתה סבלו ממחלת נפש שהביאה למותם ואלן הייתה דמות משמעותית בגידול צ'רלי.
כדי להשתתף במסיבה, פיטר משקר שהוא הולך לאירוע בבית ספר, ואנני מכריחה אותו לקחת את צ'ארלי איתו. ללא השגחה, צ'רלי, אשר אלרגית לבוטנים, אוכלת עוגה המכילה אגוזים ונופלת להלם אנפילקטי. כשפיטר מסיע אותה לבית חולים, היא רוכנת מהחלון לאוויר; כשהוא עוצר ברקס כדי להימנע מצבי מת ששרוע על הכביש, ראשה נפגע על ידי מוט טלפון ונכרת. בהלם, פיטר נוסע הביתה ומשאיר את גופת צ'רלי במכונית רק כאשר אנני מוצאת את הגופה במכונית כשהתכוונה לקנות כלים ליצירותיה.
המשפחה מתאבלת בעקבות הלווייתה של צ'רלי, מה שמגביר את המתיחות בין אנני לפיטר וגורמת לאנני להתנהג בקרירות כלפי סטיב. פיטר מוטרד מנוכחותה של צ'רלי ברחבי הבית ושומע את נקישות הלשון שלה אף בבית ספרו. בעקבות מות צ'רלי, אנני מחליטה לישון בלילות בבית העץ שלה עד ללילה אחד שבו היא מתעוררת לעדר של נמלות קציר האוחזות את הבית ומובילות אותה לעבר חדרו של פיטר. היא רואה, למרבה אימתה ,את פיטר עטוף בראשו בנמלים, אותו הדבר שהיה בראשה הכרות של צ'רלי. פיטר מתעורר בבהלה כאשר אנני ניצבת מולו ומכחישה שהיא הלכה מתוך שינה. לאחר מכן, היא מספרת כי היא מעולם לא רצתה שהוא ייוולד ואף ניסתה לבצע בו הפלה. פיטר נשבר בבכי מר על כך שאמו ניסתה להרוג אותו, ונראה כי שניהם רטובים כשהיא מחזיקה גפרור דולק. אנני לאחר מכן מתעוררת ומגלה כי זה היה סיוט.
אנני מתיידדת עם חברת קבוצת התמיכה, ג'ואן. אנני מספרת לה שהיא נהגה להליכה ומספרת על אירוע שבו התעוררה בחדר השינה של פיטר כדי למצוא את עצמה, פיטר, וצ'רלי מכוסה בדילול צבע עם גפרור מואר בידה. ג'ואן מלמדת את אנני לבצע סיאנס כדי לתקשר עם צ'רלי. אנני משכנעת את משפחתה לנסות את הסיאנס.
חפצים מתחילים לנוע ולהישבר, מפחידים את פיטר, וצ'רלי מחזיקה לכאורה את אנני עד שסטיב מרטיב אותה במים. אנני חושדת שרוחה של צ'רלי הפכה לאכזרית. היא זורקת את ספר הסקיצות של צ'רלי אל האח, אך גם שרוולה מתחיל להישרף. היא מאחזרת אותו ופונה לדירתה של ג'ואן לקבלת עצות, אך ג'ואן איננה. אנני שמה לב כי מזרן קבלת הפנים של ג'ואן דומה למלאכת היצירה של אמה. כמו כן מתגלה כי טקסים בתוך הדירה כוללים תמונות של פיטר וסמל משולש סביבו.
אנני עוברת ברכוש של אמה המנוחה ומוצאת אלבום תמונות המקשר בין ג'ואן לאלן, וספר עם מידע על שד בשם פיימון שמעוניין לאכלס את גופו של מארח גבר. בעליית הגג, אנני מוצאת את גופתה הערופה של אמה, אלן עם סימנים שטניים נסתרים על הקיר הכתובים בדם. בבית הספר פיטר מטיח את ראשו על שולחנו, שובר את האף ומובא הביתה לאחר שנרדף בידי רוחה של צ'רלי למרבה אימתם של סטיב ואנני.
פיטר מתעורר בלילה בעקבות הריח השרוף רק כדי למצוא את גופת אביו השרופה. אנני הרדופה, מביטה עליו כשהיא מטפסת על הקירות והגג, עד שהיא רודפת אותו עד לעליית הגג אך לא לפני שפיטר רואה גברים ואישה עירומים מביטים ומחייכים אליו בחשיכה. הוא מוצא את עליית הגג המעוטרת בתמונות נסתרות בזמן שהוא, למרבה אימתו, מנסה לעזור לאמו שממשיכה לדפוק את ראשה ללא הרף בדלת עליית הגג.
אנני מגיעה לעליית הגג ,שם, פיטר רואה אותה עורפת את ראשה באמצעות חוט פסנתר כשהאנשים העירומים מופיעים בפני פיטר פעם נוספת. פיטר, אשר חושב שזהו רק חלום בלהות, מחליט לקפוץ מהחלון אל מותו. כשהוא שוכב על האדמה, אותו גל אור שהוא ראה בבית ספרו ובביתו נכנס לגופו והוא מתעורר.
הוא עוקב אחר גופתה המרחפת של אנני לבית העצים של צ'רלי, שם מונח ראשו המוכתר והכרות של צ'רלי על גבי בובת ראווה. ג'ואן, חברי ברית אחרים, והגופות חסרות הראש של אמו וסבתו משתחוות לו. ג'ואן פונה אליו כצ'רלי והאנשים העירומים סביבה נשבעים לו שבועה נצחית כפיימון, כשג'ואן מספרת כי הוא אחד משמונת מלכי הגיהנום ומכריזה כי הוא שוחרר ממארחו הנשי והוא חופשי לשלוט עליהם.
פיטר נותר רגוע כשפניו מופנות למצלמה בעוד חברי הכת של ג'ואן סוגדים לו ובזה הסרט מסתיים.
שחקנים ודמויות
במאי הסרט ארי אסטר מדבב את קולו של המנהל של אנני, המציע עזרה בטלפון. קת'רין אלן שפנט מופיעה ללא קרדיט בתור אלן ליי גרהאם, אמה הלוקה בנפשה של אנני שמתה בתחילת הסרט. אסטר תיאר את שפנט כ"האישה החמודה בעולם".
פיתוח ויצירה
הבמאי והיוצר של הסרט, ארי אסטר החל קריירה בתעשיית הקולנוע בזמן שהיה סטודנט במכון האמריקני לקולנוע; הוא כתב וביים שני סרטים קצרים פרובוקטיביים, "הדבר המוזר על ג'ונסונס" ו"מינכאוזן", מה שהביא אותו לתשומת הלב של חברת A24.
אסטר יצר במקור את הסרט כטרגדיה משפחתית, ונזהר לא לקרוא לזה סרט אימה על הסף. בהיותו חובב דרמות ביתיות, שילב אסטר נושאים מהז'אנר בתסריט שלו, ויצר סרט ששורשו בדינמיקה המשפחתית, הטראומה והאבל; סרטים כמו "קארי" (1976) של בריאן דה פלמה ו"הטבח, הגנב, אשתו ומאהבה" היו יצירות שאסטר ציין כהשפעות על הסרט "תורשתי". הוא פירש את הסרט כשני חצאים ש"אינם ניתנים להפרדה זה מזה". הוא סיפר כי; "זה מתחיל כטרגדיה משפחתית ואז ממשיך בדרך ההיא, אך מתכרבל בהדרגה לסיוט מלא". את התסריט הוא כתב ב-3 בנובמבר 2016.
התסריט של הסרט לקח השראה ממקרה אמיתי שאירע ב-2004 במריאטה, ג'ורג'יה, שבו אזרח בשם ג'ון קמפר האצ'רסון ערף בטעות את ראשו של חבר ילדותו ונוסעו פרנקי ברוהם על מוט טלפון לאחר שזה ניסה להקל על תסמיני השיכרון האלכוהולי שלו באמצעות רכינה מהחלון לאוויר. האצ'רסון נסע אז הביתה עם גופתו של ברהם ברכב ונרדם, עד שעובר אורח, שהלך עם פעוטו, הבחין בגופה והודיע לרשויות, ובעקבות כך נשפט האצ'רסון ל-5 שנות מאסר.
ליהוק
טוני קולט הייתה בין השחקנים הראשונים שלוהקה ל"תורשתי", אף על פי שקולט בתחילה סירבה לעבוד על סרט אימה, התסריט היה זה שמשך אותה לתפקיד ולז'אנר עצמו באומרה; "הוא [אסטר] פשוט הבין את הדינמיקות המשפחתיות האמתיות ויש לו פשוט הבנה אמיתית של החוויה מה זה לאבד קרוב אליך ומה זה להיות אנושי".
גבריאל ביירן הסכים לגלם את דמותו של סטיב בסרט ביחד עם אלכס וולף בתפקיד פיטר לאחר שהשניים השתתפו בסדרת הטלוויזיה של HBO "בטיפול" ולאחר מכן, בהיותה בהופעת הבכורה שלה, מילי שאפירו בת ה-14 ,שחקנית ברודוויי וזוכת פרס טוני על הופעתה ב"מתילדה המחזמר", זכתה לתפקידה של צ'רלי אחרי שארי אסטר צפה באודישן שלה וזכה לאנחה מיידית באומרו; "מפני שידעתי שהסיכויים היו קלושים שאני יימצא מישהו שבאמת יהיה אמיתי" מאחר שהותיר את אישיותה של הדמות צ'רלי הרבה יותר שאפתנית מאשר שאר הדמויות בסרט.
אן דאוד לאחר מכן לוהקה לתפקיד ג'ואן.
צילומים
הצילומים לסרט החלו בפברואר 2017 ביוטה, ארצות הברית. סצינות החוץ של בית משפחת גרהאם צולמו במחוז סאמיט שביוטה, בזמן שסצנת בית הקברות צולמה בגני לארקין שבסאנדי, יוטה. סצינות בתי הספר צולמו בתיכון ווסט, בית הספר הישן ביותר ביוטה ובפיירפארק יוטה בזמן שכל שאר הסט נבנה על במת סאונד.
יציאה לאקרנים
הסרט אשר הופק והופץ בידי חברת A24, הוקרן בבכורה עולמית ב-21 בינואר 2018 בפסטיבל הסרטים סאנדנס ויצא לאקרנים ב-8 ביוני 2018. הטריילר לסרט יחא לאקרנים ב-30 בינואר 2018 ואף הוקרן ביום אנזא"ק לפני סרט האנימציה המשפחתי "פיטר ראביט" בבית קולנוע באינאלו, אוסטרליה. "פיטר ראביט" היה סרט של דירוג PG מה שיצר פאניקה ברחבי בית הקולנוע.
הכנסות
הסרט הכניס כ-44 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה ו-36.2 מיליון דולר במדינות אחרות עד שהגיע לרף הכנסות של כ-80.1 מיליון דולר. למרות היותו הצלחה קופתית, הסרט נחשב לאכזבה בשל 80 מיליון דולר ב-2018.
ביקורות
עם יציאתו, הסרט זכה לשבחים ביקורתיים רחבים ואדירים בעיקר עבור הצילום, המשחק (בעיקר של קולט), הכתיבה והבימוי אל מול מקוריותו, המוזיקה והתוכן המפחיד. רבים אף השוו את הסרט ל"מגרש השדים" (1973) וקראו לו "מגרש השדים של הדור הנוכחי".
באתר Rotten Tomatoes ,הסרט מחזיק בדירוג של כ-89% "טרי לגמרי" עם 368 ביקורות וציון נורמלי של כ-8.8/10 כשהאתר מציין; "תורשתי משתמש בבנייה האיטית והקלאסית הידועה בתור הרשת עבור סרט אימה מטריד, רודף ומטלטל שנגיעתו הקרה מחזיקה עדיין גם אחרי כתוביות הסיום". ב-Metacritic זכה הסרט לציון 87 מתוך 100 כולל חותם האתר של "חובה לראות" בהתבסס על כ-49 ביקורות כולל "שבחים אוניברסליים".
פיטר טרוורס של מגזין רולינג סטון נתן לסרט ציון של כ-3.5 מתוך 4 כוכבים ושיבח בעיקר את הופעתה של טוני קולט. למעשה, טוני קולט הייתה זו שקיבלה את הכי הרבה שבחים, ואף ההתעלמות של פרסי האוסקר יצרה זעם בקרב הציבור.
רבים אחרים השוו את הסרט ל"מגרש השדים" (1973) כפי שנאמר לעיל ואף ל"תינוקה של רוזמרי" (1968) של רומן פולנסקי.
ג'אנלואיג'י דונארומה
ג'אנלואיג'י דונארומה (באיטלקית: Gianluigi Donnarumma; נולד ב-25 בפברואר 1999 בקסטלמארה די סטביה שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי, המשחק בעמדת השוער בפריז סן ז'רמן ונבחרת איטליה.
עונת 2015/2016 - עונת הפריצה
ב-25 באוקטובר 2015 ערך דונארומה את הופעת הבכורה הרשמית שלו, כשפתח בהרכב ושיחק 90 דקות בניצחון הליגה 2-1 נגד ססואולו. הוא שיחק במקומו של דייגו לופס לאחר שלושה משחקים ללא ניצחון, והפך לשוער הצעיר ביותר שפותח בהרכב בהיסטוריה של הכדורגל האיטלקי, כשהוא בן 16 ו-8 חודשים.
הופעתו זיכתה אותו בתשבחות, והמאמן סינישה מיכאילוביץ' והשוער הראשון דייגו לופס הגדירו אותו כעתיד של הכדורגל האיטלקי. שלושה ימים לאחר מכן שמר דונארומה לראשונה על רשת נקייה, בניצחון 0–1 על קייבו ורונה. מאז זכה דונארומה להתייחסות רבה ותשבחות בשל ביצועיו בגיל כה צעיר. בסוף חודש אוקטובר 2015 אמר עליו כריסטיאן אביאטי, שוערה של מילאן: "למעט מאוד אנשים יש איכות כזו בגיל 16. אלוהים הסתכל עליו מלמעלה ואמר: 'אתה צריך להיות שוער'". סינישה מיכאילוביץ' ביקש מהתקשורת לנהוג בזהירות כלפי השוער הצעיר והסביר כי דונארומה צעיר מדי מכדי להישפט כשוער מן המניין. נשיא אקדמית הנוער של מילאן, פיליפו גאלי, התראיין ללה גזטה דלו ספורט ואמר כי דונארומה הוא "כישרון עצום שצפוי לו עתיד מזהיר". בשנת 2015 הופיע ברשימת 100 הכדורגלנים הצעירים הטובים בעולם שנולדו לאחר שנת 1994 על ידי דון בלון.
בעונת 2020/2021 זכה בתואר שוער העונה בסרייה א' לאחר ששמר על רשת נקייה ב-14 משחקים, ועזר למילאן לסיים במקום השני.
פריז סן ז'רמן
ב-14 ביולי 2021 חתם דונארומה בפריז סן ז'רמן מליגת העל הצרפתית עד 2026.
ב-31 ביולי 2022 זכה דונארומה עם קבוצתו בסופרקאפ הצרפתי לאחר ניצחון 4-0 על נאנט באצטדיון בלומפילד.
קריירה בינלאומית
ב-1 בספטמבר 2016 ערך דונארומה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה, כשהחליף את ג'אנלואיג'י בופון בפתיחת המחצית השנייה בהפסד 1–3 לנבחרת צרפת במשחק ידידות.
דונארומה מחזיק שיא של 11 משחקים רצופים בהם שמר על רשת נקייה במדי בנבחרת איטליה, שיא אותו הוא חולק עם שוער העבר דינו זוף.
ביולי 2021 זכה עם נבחרת איטליה ביורו 2020, ואף זכה בתואר השחקן המצטיין של הטורניר, לאחר שעצר את הבעיטה האחרונה בדו-קרב הפנדלים המכריע. זו הפעם הראשונה ששוער זוכה בתואר השחקן המצטיין בטורניר.
ארצ'יבלד מארי
סר ארצ'יבלד ג'יימס מארי (באנגלית: Archibald James Murray; 21 באפריל 1860 - 23 בינואר 1945) היה גנרל בצבא הבריטי בעת מלחמת העולם הראשונה. נתפרסם בעיקר כמפקדו הראשון של חיל המשלוח המצרי אשר פעל במצרים, חצי האי סיני, ארץ ישראל וסוריה בשנים 1916–1918.
ראשית הקריירה
נולד בהמפשייר שבאנגליה למשפחה בעלת קרקעות. התגייס לצבא ב-1879 ושרת בהונג קונג, סינגפור ובזולולנד שבדרום אפריקה. ב-1897 השתלם בבית הספר למטה יחד עם עוד מספר קצינים שעתידים היו להתפרסם כגון: ויליאם רוברטסון, דאגלס הייג ואדמונד אלנבי. במלחמת הבורים שימש כקצין מטה וכמפקד גדוד. לאחר מכן שרת בנאטאל ובהודו. ב-1910 קודם לדרגת מייג'ור גנרל.
מלחמת העולם הראשונה
בתחילת מלחמת העולם הראשונה שימש מארי כראש המטה בחיל המשלוח הבריטי באירופה, תחת פיקודו של גנרל ג'ון פרנץ', אולם, מאוחר יותר, בספטמבר 1914 הפך לתקופה קצרה למפקד הכללי של הצבא הבריטי. מארי זכה במשרה הודות לכך שהמועמד העיקרי לתפקיד, הנרי וילסון, הפך לבלתי רצוי מבחינה פוליטית. מארי ופרנץ' לא השכילו לעבוד בשיתוף פעולה ולאחר ארבעה חודשים בלבד, בינואר 1915, הוחלף כמפקד הכללי של הצבא על ידי ויליאם רוברטסון.
הפיקוד על חיל המשלוח המצרי
בקרב עזה הראשון (26 במרץ 1917), אשר נוהל על ידי פקודיו צ'ארלס דובאל ופיליפ צ'טווד, בעת שמארי שהה עם מפקדתו באל עריש, עמדו הבריטים על סף ניצחון, אך נסוגו בגלל כשלים בהעברת המידע משדה הקרב אל המפקדה. לאחר קרב זה, העביר מארי מסרים מטעים למשרד המלחמה הבריטי, כאילו הקרב היה מוצלח והוא עומד בפני כיבוש העיר וקיבל "אור ירוק" להמשיך במתקפה ואף להמשיך ולכבוש את ירושלים. בקרב עזה השני (19 באפריל 1917), אשר נערך לאחר הכנות מסודרות ורבות יותר מבקרב הראשון, נתקלו הכוחות הבריטים בקו הגנה טורקי חזק ומאורגן ונסוגו לאחר שספגו אבדות כבדות. בעת הקרב שהה מאריי עם מפקדתו בח'אן יונס. מספר שבועות לאחר קרב עזה השני זומן ללונדון והועבר מתפקידו כמפקד חיל המשלוח המצרי. תחתיו מונה אדמונד אלנבי אשר הצליח להבקיע את קו עזה-באר שבע והמשיך וכבש את כל ארץ ישראל.
מארי אשר כונה על ידי עמיתיו "Old Archie" גם בשל צורתו החיצונית וגם בשל אופיו האפרורי, לא זכה להערכה רבה מפקודיו, אם בגלל הססנותו ואם בגלל נטייתו לשהות הרחק משדה הקרב. את חלקו הגדול של מסע צבאו בסיני, אשר נמשך כשנה שלמה, עשה במפקדתו בקהיר. בעיה נוספת ביחסיו עם חלק מפקודיו נבעה מחוסר הסכמתו לקדם קצינים אוסטרלים וניו זילנדים לתפקידי פיקוד בכירים. וכך, רובו של הפיקוד הבכיר בדיוויזיות הרכובות האוסטרליות היה בריטי, דבר שיצר התמרמרות רבה אצל הקצינים האוסטרלים שסברו שניסיונם הקרבי וההצלחות אשר צברו מצדיקים את קידומם.
עם זאת, נראה שהיה איש ארגון ולוגיסטיקה מוצלח וניתן לזקוף חלק מהצלחתו של אלנבי במסעו בארץ ישראל לכך שנשען על צבא שהיה מאורגן היטב, ואף אלנבי עצמו הודה בכך.
מארי היה מי שאישר ללורנס איש ערב להצטרף בראש כוחותיו למרד הערבי שהתרחש בחצי האי ערב כנגד האימפריה העות'מאנית. הוא אף סיפק ללורנס סיוע כספי וצבאי במסעו לכיבוש עקבה.
הצהרת מאריי
לאחר העברתו מהפיקוד במזרח התיכון, מונה לפקד על כוחות מילואים במחנה אלדרשוט שבאנגליה עד תום המלחמה. הוא פרש מהשירות הצבאי ב-1922 ומת באלמוניות ב-1945.
בסרט לורנס איש ערב גולמה דמותו של מארי על ידי השחקן דונלד וולפיט.
ג'יימס וייסמן
ג'יימס וייסמן (באנגלית: James Wiseman; נולד ב-31 במרץ 2001) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת דטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA.
קריירת תיכונים
וייסמן נולד וגדל בנאשוויל שבטנסי, ובשנת 2017 עבר ללמוד ב"תיכון איסט" בממפיס, אשר מאמן קבוצת הכדורסל שלו היה כדורסלן העבר פני הארדוויי. בעונתו האחרונה בקבוצת התיכון העמיד ממוצעים של 25.8 נקודות, 14.8 ריבאונדים ו-5.5 חסימות למשחק, ובסיומה זכה בפרס "שחקן השנה של גייטורייד" המוענק לשחקן התיכונים המצטיין בארצות הברית. כמו כן שותף בשנת 2019 במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן ובנייקי הופ סאמיט.
קריירת מכללות
ב-20 בנובמבר ליגת המכללות קבעה את עונשו של וייסמן בגין התשלום מהארדוויי – השעיה מ-12 משחקים וקנס בסך 11,500 דולר אותם נדרש לתרום לארגון צדקה. באמצע תקופת השעייתו, ב-19 בדצמבר 2019, הודיע וייסמן כי בחר לעזוב את האוניברסיטה על מנת להתכונן באופן עצמאי לקראת דראפט ה-NBA 2020, ובכך למעשה הסתיימה קריירת המכללות שלו – לאחר שלושה משחקים בלבד.
קריירה מקצועית
בדראפט ה-NBA 2020 נבחר וייסמן בבחירה השנייה, על ידי גולדן סטייט ווריורס.
נארווה
נארווה (באסטונית: Narva; ברוסית: Нарва) היא העיר השלישית בגודלה באסטוניה. העיר שוכנת על הגדה המערבית של הנהר נארווה, המשמש כגבול הטבעי והמדיני בין אסטוניה לרוסיה.
היסטוריה
ההתיישבות במקום מוזכרת לראשונה בשנת 1171 בכרוניקה של נובגורוד. בתחילת המאה ה-13 התקיים במקום כפר בשם נרביה. ב-30 בנובמבר 1223 הכובשים הדנים הניחו את אבן הפינה של המבצר. במחצית הראשונה של המאה ה-14 היישוב הוכרז כעיר. בשנים 1223–1346 היישוב היה שייך לדנמרק ולאחר מכן למסדר הליבוני (עד שנת 1558). האבירים הליבונים בנו את המבצר, אשר השתמר ברובו עד ימינו. ב-11 במאי 1558 נכבשה העיר על ידי צבאו של איוואן האיום. ב-15 בספטמבר 1581 נכבשה העיר על ידי הצבא השוודי. כעבור 9 שנים צר הצבא הרוסי על העיר אך לא הצליח לכבוש אותה. בשנת 1595 חתמו רוסיה ושוודיה על הסכם שלום, לפיו הועברה העיר באופן רשמי לידי שוודיה.
בשנת 1700 עם פרוץ מלחמת הצפון הגדולה ניסה הצבא הפולני לכבוש את העיר, אך הובס בקרב נארווה. בסופו של דבר בשנת 1704 העיר נכבשה על ידי הרוסים והייתה חלק של האימפריה הרוסית עד להתפרקות האימפריה. במרץ 1918 נכבשה העיר על ידי הצבא הגרמני, ששלט בעיר עד לסיום מלחמת העולם הראשונה. בנובמבר 1918 נסוג הצבא הגרמני מהעיר. לאחר נסיגתו, השתלט הצבא האדום על העיר והחזיק בה למשך חודשיים. בינואר 1919 יחידות של הצבא האסטוני ושל הצבא הלבן הצליחו לכבוש את העיר. נארווה הפכה לחלק ממדינת אסטוניה העצמאית.
במהלך מלחמת העולם השנייה כבש וורמאכט את נארווה ב-17 באוגוסט 1941. במהלך הכיבוש הנאצי נהרסה העיר העתיקה של נארווה (ולא שוחזרה עד היום). הצבא האדום שחרר את העיר ב-26 ביולי 1944.
אוכלוסין
נכון ל-1 בינואר 2014 התגוררו בנארווה 62,000 תושבים, מהם: 81% רוסים, 4% אסטונים, 2.5% אוקראינים והשאר - לאומים אחרים (בלארוסים, ארמנים, גרמנים, פינים). בשנת 1934 אסטונים היוו כ-64% מאוכלוסיית העיר. כמעט כל אוכלוסיית העיר עזבה אותו במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה לעיר הגיעו הרבה רוסים שמהווים עתה את הרוב בעיר.
כלכלה, תחבורה ותשתיות
בקרבת העיר נמצאות 2 תחנות הכוח שבזכותן המדינה אינה תלויה במקורות אנרגיה חיצוניים. תחנות כוח אלה מבוססות על פצלי שמן.
בעיר נמצא מפעל הטקסטיל "קרנהולם" ("Krenholm") - מפעל חומרי בניין; וכן מפעלים נוספים.
ספורט
בעיר גדלו כמה ספורטאים מפורסמים: פאול קרס, שחמטאי שהיה מועמד לאליפות העולם וואלרי קרפין שזכה בתארים במסגרת קבוצות כדורגל רוסיות. קבוצת כדורגל עירונית נארווה טרנס משתתפת בתחרויות של ליגת העל האסטונית.
ערים תאומות
לנארווה ברית ערים תאומות עם הערים:
ג'ון הרסני
ג'ון צ'ארלס הרסני (בהונגרית: Harsányi János Károly ״הרשני יאנוש קארוי״; 29 במאי 1920 – 9 באוגוסט 2000) היה פילוסוף וכלכלן הונגרי-אוסטרלי ממוצא יהודי, שעסק בתורת המשחקים. ב-1994 זכה בפרס נובל לכלכלה יחד עם ג'ון נאש וריינהרד זלטן.
קורות חיים
הרסני נולד בבודפשט שבהונגריה ב-29 במאי 1920 לבעלי בית מרקחת. הוריו היו יהודים שהמירו את דתם לקתוליות שנה לפני שנולד. הוא למד בגימנסיה הלותרנית בבודפשט ובמהלך לימודיו זכה במספר תחרויות מתמטיות לתלמידי תיכון. למרות רצונו ללמוד מתמטיקה ופילוסופיה, אביו שלח אותו ב-1939 לצרפת ללמוד הנדסה כימית באוניברסיטת לוון. כשפרצה מלחמת העולם השנייה הרסני חזר להונגריה והחל ללמוד רוקחות באוניברסיטת בודפשט. עם קבלת הדיפלומה ב-1944 התגייס לצבא הונגריה ונשלח ליחידה בחזית המזרחית. לאחר מספר חודשים, כאשר הנאצים החליטו לשלוח את יחידתו למחנה ריכוז באוסטריה, הצליח לברוח ומצא מקלט לשארית המלחמה במנזר ישועי.
לאחר המלחמה חזר לאוניברסיטת בודפשט והשלים דוקטורט בפילוסופיה ובסוציולוגיה ב-1947. במקביל למד תאולוגיה והצטרף למסדר דומיניקני. מאוחר יותר עזב את הקתוליות והפך לאתאיסט למשך שארית חייו. הרסני נשאר באוניברסיטת בודפשט במכון לסוציולוגיה ושם פגש את אשתו לעתיד, אן קלובר. הוא נאלץ לעזוב את הפקולטה בשל עמדות אנטי-מרקסיסטיות שהשמיע. הרסני נשאר בהונגריה במשך שנתיים בניסיון למכור את בית המרקחת. לאחר שהתברר לו שהמפלגה הקומוניסטית מתכוונת להחרים את בית המרקחת, חצה עם אשתו והוריה את הגבול לאוסטריה ב-1951 באופן בלתי חוקי והפליג לאוסטרליה שם היו להוריה מספר חברים.
הרסני ואן השהו את נישואיהם עד להגעתם לאוסטרליה כדי שלא יהיה על אן לשנות את שם משפחתה במסמכי ההגירה. הם הגיעו לאוסטרליה ב-30 בדצמבר 1950 והתחתנו שלושה ימים לאחר מכן. איש מהם לא דיבר אנגלית ותאריו של הרסני לא הוכרו מלבד קרדיט באוניברסיטת סידני לתואר שני. הרסני עבד במהלך היום במפעל ולמד כלכלה בערב באוניברסיטה. הוא סיים תואר שני ב-1953 ובזמן זה החל לפרסם מאמרים בכתבי עת חשובים בכלכלה. ב-1954 החל ללמד באוניברסיטת קווינסלנד בבריסבן. אשתו עבדה כמעצבת אופנה במפעל קטן.
ב-1956 קבל הרסני את מלגת רוקפלר ובעזרתה שהה שנתיים בארצות הברית באוניברסיטת סטנפורד. הרסני כתב שם דיסרטציה בתורת המשחקים בהנחיית קנת' ארו (אשר מאוחר יותר זכה בפרס נובל לכלכלה). ב-1959 השלים דוקטורט שני בכלכלה בעוד שאשתו השלימה תואר שני בפסיכולוגיה. ויזת הסטודנט שלו פגה ב-1958 ובעקבותיה חזרו שניהם לאוסטרליה.
לאחר שעבד תקופה קצרה כחוקר באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה בקנברה, התאכזב מחוסר העניין בתורת המשחקים באוסטרליה ובעזרת קנת' ארו וג'יימס טובין (אשר זכה אף הוא בפרס נובל לכלכלה) היגר לארצות הברית. הוא קיבל משרת פרופסור לכלכלה באוניברסיטת ווין בדטרויט ב-1961. ב-1964 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ושם נשאר עד לפרישתו ב-1990. זמן קצר לאחר שעבר נולד לו ילד, טום. בזמן שהותו בברקלי, חקר בתורת המשחקים. בשנים 1966-1968 לקח חלק מקבוצת מחקר בתורת המשחקים אשר ייעצה לצבא ארצות הברית ולסוכנות לפירוק נשק.
הרסני נפטר ב-9 באוגוסט 2000 בברקלי כתוצאה מהתקף לב, לאחר תקופה קצרה בה סבל מאלצהיימר.
עבודה אקדמית
הרסני זכה בפרס נובל לכלכלה הודות לשלושה מאמרים שפרסם בשנים 1967-1968 תחת הכותרת "משחקים עם ידיעה לא מלאה של שחקנים בייסיאנים" ("Games with Incomplete Information Played by Bayesian Players"). במשחקים עם ידיעה מלאה, כל השחקנים יודעים את העדפות השחקנים האחרים ועל כך מבוסס שיווי משקל נאש. עד להרסני לא הייתה אנליזה למשחקים עם ידיעה לא מלאה. הרסני טען כי כל שחקן משתייך לאחד ממספר סוגים, כאשר כל סוג תואם קבוצה של העדפות אפשריות לשחקן ולחלוקה הסתברותית (סובייקטיבית) על פני שאר סוגי השחקנים. כל שחקן במשחק עם ידיעה לא מלאה בוחר אסטרטגיה על פי הסוג שלו. תחת דרישת עקביות על חלוקת הסתברות השחקנים, לכל משחק עם ידיעה לא מלאה, יש משחק שקול עם ידיעה שלמה. כלומר ניתר להפוך משחקים עם ידיעה לא מלאה למשחקים עם ידיעה לא שלמה. הגישה של הרסני היוותה בסיס לרוב תחומי האנליזה הכלכלית אשר מערבים מידע, בלי קשר אם הם אסימטריים, פרטים או ציבוריים.
הרסני תרם גם לכלכלת הרווחה ולפילוסופיה של הכלכלה.
ישראל באירוויזיון הילדים 2018
ישראל באירוויזיון הילדים 2018 השתתפה עם השיר "ילדים כאלה" שביצע נועם דדון. זאת הייתה ההשתתפות השלישית של ישראל בתחרות. אירוויזיון הילדים 2018 הוא הראשון ששודר בישראל על ידי תאגיד השידור הישראלי "כאן", לאחר סגירתה של רשות השידור כשנה קודם לכן. השיר סיים במקום ה-14 עם 81 נקודות.
רקע
לאחר ניצחונה של ישראל באירוויזיון 2018, בתאגיד השידור הישראלי התלבטו האם לחזור לאירוויזיון הילדים השנה. ב-25 ביולי 2018 הוכרז שישראל תחזור לתחרות של 2018.
ישראל קיבלה היתר השתתפות מיוחד על ידי רשות השידור הבלארוסית המארחת ואיגוד השידור האירופי בעקבות ניצחונה בתחרות אירוויזיון 2018.
בחירת המבצע
המבצע נבחר באמצעות תחרות קדם-אירוויזיון הילדים 2018.
ב-12 באוגוסט פורסם שתאגיד השידור הישראלי מחפש אחרי זמרים צעירים שיתמודדו במשדר תחרות מיוחד שיצולם במהלך חודש ספטמבר ושודר בכאן 11, בכאן חינוכית ובדיגיטל במטרה לבחור את נציג ישראל לאירוויזיון הילדים 2018.
הקדם התקיים ב-6 בספטמבר ושודר בטלוויזיה ב-2 באוקטובר. הוא נערך בתיאטרון ראסל בעיר רמת גן מנחי התחרות היו רוני דלומי וירון ברובינסקי. השופטים שבחרו את הנציג הם: חנן בן ארי, ליאור נרקיס וירדנה ארזי.
הנציג שנבחר לייצג את ישראל באירוויזיון הילדים 2018 הוא נועם דדון. דדון נבחר בהכרזה בסיום התחרות ללא ניקוד.
בחירת השיר
ב-7 באוקטובר פורסם בעמוד הפייסבוק של "כאן אירוויזיון" טעימה מהשיר שייצג את ישראל באירוויזיון הילדים 2018, השיר שנבחר הוא "ילדים כאלה" שכתב, הלחין וביצע עדן חסון. יום למחרת, ב-8 באוקטובר הועלה השיר לעמוד היוטיוב של "חינוכית ראשונים בעולם".
באירוויזיון הילדים
נועם דדון הופיע בשיר ה-14, אחרי גאורגיה ולפני צרפת. את המשדר ליוו דודו ארז ועלמה זהר. בתום ההצבעה השיר קיבל 81 נקודות והגיע למקום ה-14.
כריסטופר למברט
כריסטוף גיא דניס למברט (באנגלית: Christophe Lambert; נולד ב-29 במרץ 1957) הוא שחקן, סופר ומפיק צרפתי-אמריקאי ממוצא יהודי.
ביוגרפיה
למברט נולד ב־29 במרץ 1957 בגרייט נק, ניו יורק, ליולנדה אגנס הנרייט (לבית קריטאט דה פרוזיס; 1928) וז'ורז' למברט-למונד (1910–2003), דיפלומט צרפתי ששירת באו"ם באותה תקופה. אביו היה יהודי צרפתי. למברט גדל בז'נבה בילדותו ועבר לפריז בנעוריו.
קריירה
למברט החל את הקריירה שלו במשחק בתפקידי משנה במספר סרטים צרפתיים: Ciao, les mecs (1979), Le bar du téléphone (1980), Asphalte (1981), Une sale affaire (1981), Putain d'histoire d'amour (1981), דוצ'קה (1981), אלימות ליגית (1982) ופרק אחד של סינמה 16 (1982).
בערך באותה תקופה, הבמאי יו האדסון בדיוק סיים את הפקת סרטו עטור פרסי האוסקר "מרכבות האש" (1981), וחברת האחים וורנר ביקשו לשכור אותו לביים סרט נוסף. לאחר שהסתכל על כל התסריטים הזמינים שלהם, בחר לעשות עיבוד קולנועי לדמותו האיקונית של הסופר אדגר רייס בורוז "טרזן". למברט קיבל את התפקיד בין היתר בגלל קוצר הראייה שלו, מפני שכשהוריד את המשקפיים, נראה שהוא תמיד מסתכל למרחקים.
הסרט "גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים" יצאה לאקרנים בשנת 1984, וזכה לשבחי הביקורת הן ללמברט והן לבמאי. הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר וזכה בפרס באפט"א לקולנוע, כמו גם בפרס סזאר בין מועמדויות אחרות. לאחר מכן למברט קיבל את פרס סזאר לשחקן הטוב ביותר עבור הופעתו בסרטו של לוק בסון "רכבת תחתית".
תפקידו הידוע ביותר הוא של קונור מקלאוד בסרט הרפתקאות-פנטזיה מ-1986, "איש הנצח", ובסדרת סרטי ההמשך בסדרת "איש הנצח" שהופקו תחת זיכיון זה:
בשנת 1987 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "הסיציליאני", של הבמאי מייקל צ'ימינו. הסרט היה מבוסס על הספר של מריו פוזו באותו שם. בסרט כיכב בתפקיד סלבטורה ג'וליאנו, שודד אגוצנטרי שנלחם בכנסייה הקתולית, במאפיה ובאצולת בעלי הקרקעות, תוך שהוא מוביל תנועה פופוליסטית לעצמאות סיציליה. האולפנים קיצצו את עריכת הסרט של הבמאי. באופן שהיה פחות מוצלח מהגרסה המקורית, והסרט קיבל קבלת פנים פושרת על ידי המבקרים והיה בקושי רווחי. אולם גרסת הבמאי זכתה לביקורות טובות יותר עם יציאתה לאקרנים בצרפת.
בשנת 1995 שיחק את אל הרעם ראיידן, בעיבוד הקולנועי הראשון למשחק הווידאו מורטל קומבט.
בשנת 2014 שיחק בסרט הפשע הביוגרפי "שוד ושבר" של הבמאי טריסטן פטרסון, אודות סיפורו של אדי דודסון, שבמשך שנה בלבד שדד מעל ל-60 בנקים.
בשנת 2015 שיחק בסדרת הטלוויזיה הצרפתית 10 אחוז.
בשנת 2016 השתתף בעיבוד טלוויזיוני רוסי של סיפור חייה של מאטה הארי.
בשנת 2017, שיחק בסרטו של קלוד ללוש "החיים שלנו".
חיים אישיים
למברט התחתן עם השחקנית האמריקאית דיאן ליין באוקטובר 1988; השניים כיכבו ביחד סרט "מהלכי האבירים" בשנת 1992. הם התגרשו בשנת 1994. יש להם בת, אלינור יסמין.
למברט נישא לג'מיס הפט ב-6 בפברואר 1999. משנת 2007 היה במערכת יחסים עם השחקנית הצרפתייה סופי מרסו, איתה הופיע ב La disparue de Deauville. הם נפרדו ב-2014.
ללמברט יש קוצר ראייה חמור והוא אינו יכול לראות ללא משקפיו. הוא אינו יכול להרכיב עדשות מגע ולעיתים קרובות עליו לפעול כמעט עיוור, מה שהוביל לפציעות בעת ביצוע פעלולים משלו בסרטים.
מחוזות טנזניה
מבחינה מנהלית טנזניה מחולקת ל-31 מחוזות (mkoa) שמחולקים לנפות.
היסטוריה
מחוז סונגבה הוקם בשנת 2016 תוך הפרדה חלק ממחוז מבייה.
לה ג'וקונדה
La Gioconda
אוגוסטוס (פירושונים)
Augusto (disambigua) Август (значения) August
יעקובשווילי
יעקובשווילי הוא שם משפחה יהודי-גאורגי שפירושו הוא "בן יעקב" (בגאורגית: იაკობაშვილი).
בנטוב
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ריצ'רד אוקונור
ריצ'רד אוקונור (באנגלית: Sir Richard Nunget O'connor; 21 באוגוסט 1889 - 17 ביוני 1981) היה גנרל בריטי, שהתפרסם במלחמת העולם השנייה בהצלחתו להדוף את צבא איטליה בתחילת המערכה במדבר המערבי, בנפילתו בשבי ובריחתו לאחר מכן.
מלחמת העולם הראשונה ולאחריה
במלחמת העולם הראשונה השתתף אוקונור כקצין ביחידות חי"ר ובמרץ 1915 השתתף בקרבות בגזרת אראס. הוא עוטר על כך באות השירות המצוין. ביוני 1917 הועלה לדרגת לוטננט קולונל וקיבל פיקוד על הגדוד ה-2.
בנובמבר 1917 הועבר עם גדודו לחזית איטליה כדי לחזק האת האיטלקים בקרב הנהר פיאווה. על כך עוטר באות האומץ האיטלקי.
מלחמת העולם השנייה
איטליה נכנסה למלחמה ב-10 ביוני 1940 וזמן קצר לאחר מכן מינה מפקד הצבא הבריטי במצרים וסודאן, גנרל הנרי מייטלנד וילסון, את אוקונור למפקד כוחות חבר העמים הבריטי במדבר המערבי, שכללו את הדיוויזיה המשוריינת הבריטית ה-7 והדיוויזיה ההודית ה-4 והעלה אותו לדרגת לוטננט גנרל. מיד לאחר כניסת איטליה למלחמה, הורה מוסוליני למפקד כוחות צבא איטליה בצפון אפריקה, גנרל רודולפו גרציאני, לפלוש למצרים ולכבוש אותה מידי הבריטים. ב-13 ביוני 1940 פלש למצרים כוח איטלקי גדול שכלל כ-200.000 חיילים, אך חסר כוח משוריין וממונע מתאים. האיטלקים נתקלו בהתנגדות בריטית קלה והתקדמו כ-100 ק"מ עד שנעצרו באזור סידי באראני.
מבצע מצפן
ב-9 בדצמבר 1940 תקף צבאו של אוקונור את הכוח האיטלקי שפלש למצרים במסגרת מבצע מצפן, הביס אותו תוך זמן קצר, ותוך חודשיים התקדם כ-1300 ק"מ והגיע על לאל עגיילה. הארמייה האיטלקית העשירית חדלה מלהתקיים ככוח לוחם ו-130.000 איטלקים נפלו בשבי. זה היה ניצחון מזהיר בתקופה שבעלות הברית סבלו רק מפלות. על ניצחון זה הוענק לאוקונור תואר אביר מפקד במסדר האמבט. למרות הניצחון הבריטי המכריע, המתקפה הסתיימה ללא גירוש האיטלקים מצפון אפריקה. כשהגיעו הכוחות התוקפים למיצר היבשה של אל עגיילה הורה ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל לפיקוד הבריטי בזירת המזרח התיכון לעצור את המשך המתקפה, כדי שניתן יהיה לשלוח חלק מכוחות שהשתתפו בה ליוון, על מנת למנוע את נפילתה לידי כוחות הציר. בכך הוחמצה הזדמנות פז לסיים את המערכה בצפון אפריקה כבר בראשית 1941, וכיבוש חופי צפון אפריקה נדחה בלמעלה משנתיים, והושלם רק במאי 1943. המבצע הופסק ב-9 בפברואר 1941, וזמן קצר קודם לכן הפך הכוח שבפיקודו לקורפוס ה-13. אוקונור הועבר למפקדה בקהיר ולוטננט גנרל פיליפ נים מונה כמחליפו.
נפילה בשבי ובריחה
בפברואר 1941 ְשלח היטלר כוח צבאי גרמני, שקיבל את השם קורפוס אפריקה, בפיקוד גנרל ארווין רומל, כדי לסייע לבן בריתו מוסוליני ולמנוע את נפילת צפון אפריקה כולה ליּּדי הבריטים. רומל פתח במתקפה ב-31 במרץ 1941. מולו נמצאה הדיוויזיה המשוריינת ה-2 וכוחות נוספים של חבר העמים הבריטי בפיקוד פיליפ נים. לאור התקדמותו של רומל שלח ויוול את אוקונור מהמפקדה בקהיר לייעץ לנים. ב-6 באפריל 1941 בעת שסיירו ב-ג'יפ בחזית, הם נשבו בידי יחידת סיור גרמנית והועברו לידי האיטלקים.
אוקונור עשה את השנתיים וחצי הבאות כשבוי מלחמה במבצר Vincigliata ליד פירנצה ביחד עם נים וקצינים בכירים נוספים. הוא ניסה להימלט פעמיים. בפעם הראשונה ניסה לטפס על חומות המבצר אך נתפס ונידון לחודש כליאה בצינוק. בפעם השנייה ניסה לברוח עם עוד מספר קצינים דרך מערה שחפרו. חלק הצליחו להגיע ברגל לשווייץ אבל אוקונור נתפס כעבור שבוע ליד בולוניה ושוב הוחזר לכלא ונכלא חודש בצינוק.
הבריחה השלישית הייתה -ספטמבר 1943 לאחר פרישת איטליה מהמלחמה. אוקונור ונים הוברחו על ידי חברי מחתרת איטלקים. הם הועברו בסירה מטרמולי לבארי שם נתקבלו כאורחים על ידי גנרל הרולד אלכסנדר. בשובו לבריטניה הועלה לדרגת לוטננט גנרל וקיבל פיקוד על הקורפוס ה-8.
המלחמה במערב אירופה
בסוף 1944 הועבר אוקונר להודו וב-27 בנובמבר 1944 מונה למפקד החזית המזרחית. באפריל 1945 הוא הועלה לדרגת גנרל.
לאחר המלחמה
באוקטובר 1945 מונה למפקד החזית המערבית בהודו. לאחר מחלוקת עם מונטגומרי בקשר לפירוק הכוחות במזרח הרחוק פרש מתפקיד זה ב-1948. אחרי פרישתו מהצבא הבריטי מילא שורה של תפקידים ציבוריים בעלי הקשר צבאי. ביולי 1971 מונה לאביר במסדר הדרדר, השני בחשיבותו בממלכה המאוחדת.
סאביני
הסאביני (Sabini) או סביי (Sebei) הם קבוצה אתנית באוגנדה הדוברת קופסהביני, ניב של שפה ניילוטית בשם קלנג'ין. הקבוצה מונה כ- 230,000 בני אדם ומרביתם חיים במחוז קפצ'ורוואה ובמחוז בוקוו באוגנדה על מורדות הר אלגון.
הגבול המזרחי של שטחם גובל בקניה ובגבול של קבוצת האב של הסביי, הקלנג'ין.
פלורס
פלורס (Flores) הוא שם משפחה שמקורו בספרדית ופורטוגזית שמשמעותו פרחים. {{פירושונים| מקומות:
אישים:
אטול לביאני
לביאני (בדיבהי: ފާދިއްޕޮޅު) הוא אטול באיים המלדיביים, נמצא במחוז צפון. האטול כולל 54 איים אך רק 5 מתוכם מיושבים, בירת האטול היא האי נאיפרו, מדרום לו נמצא האטול קאפו מצפון האטול נונו וממערב האטול באה. באטול 11,104 תושבים ובראשו עומד הצ'יף קאסים עבדול קארים.
לינקס אבוד
לינקס אבוד (בספרדית: El lince perdido) הוא סרט הנפשה שנוצר על ידי סטודיו "קנדור הירח".
סלעם
סָלְעַם הוא מין המופיע ברשימות החרקים המותרים לאכילה בתורה, יחד עם הארבה. הוא מזוהה עם חטמן ענק (Truxalis Grandis), על פי מסורות שונות המופיעות בתלמוד ובכתבים מימי הביניים, וכן לפי תרגום השבעים.
לינקס אבוד
עלילה
העלילה עוקבת אחר פליקס, שונר איברי המוצא עצמו בבית מחסה של בוב וליסה יחד עם עוד חיות בסכנת הכחדה. בלילה מגיע ניומן הצייד הרשע וצוות הציידים שלו, גונבים את החיות ומנסים להביאן לאי מבודד בו שוכן אדם זקן בשם ארט לינג האוסף חיות בסכנת הכחדה. פליקס מצליח להשתחרר ויחד עם 3 חיות נוספות בורח מפני הציידים.
בסוף הסרט ניומן נפצע וטובע בים ופטי ופליקס מתחתנים ונולד גור שונר איברי שימשיך בדור הבא.
באגיסו
הבאגיסו (בלוגיסו - Bagisu) הם בני הקבוצה האתנית בוגיסו. מוכרים גם בשמות גישו, מסבה או סוקוויאה, בני השבט מוכרים כבני אומת מסבה של מזרח אוגנדה. הם קרובים אתנית לשבט הבוקוסו בקניה. הבאגיסו חיים בעיקר במחוז מבאלה למרגלות הר אלגון ודוברים את שפת המסבה המוכרת גם כלוגיסו.
בני הבאגיסו נוהגים למול את בניהם בטקס מעבר לבגרות שנקרא אימבלו ונערך מדי שנתיים בחודש אוגוסט.
מרקוס מסקוס
מרקוס מסקוס (ביוונית: Μάρκος Μέσκος; 7 בספטמבר 1935, מקדוניה היוונית – 1 בינואר 2019) היה משורר וסופר יווני. מסקוס התגורר בסלוניקי ועבד בהוצאת ספרים.
בין ספרי השירה שכתב:
מסקוס כתב גם את הרומנים:
אחדים משיריו תורגמו לעברית וראו אור במוסף הספרותי של עיתון הארץ.
ריטר (תואר אצולה)
כמו ברוב כינויי האצולה באזורים דוברי גרמנית, הדרגה עברה בדרך כלל בירושה ובדרך כלל שימשה יחד עם קידומת האצולה "פון" או "צו" לפני שם משפחה.
צבא מונטנגרו
צבא מונטנגרו (במונטנגרית: Vojska Crne Gore) הוא שמם של הכוחות המזוינים של מונטנגרו ואחד הצבאות הצעירים ביותר ביבשת אירופה. הוקם בשנת 2006.
מונטנגרו חברה בכתב האמנה האדריאטי (Adriatic Charter) (מאז 2008), הכולל מדינות כאלבניה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה, מקדוניה וארצות הברית, שעמן הצבא מבצע תמרונים משותפים. מונטנגרו אף הצטרפה לנאט"ו.
הצבא השתתף בעיקר במבצעים של האו"ם לשמירת שלום ויחידות שונות נשלחו לאזורים כאפגניסטן, ליבריה, סומליה וקפריסין.
ימחד
יַמְחַד (גם ימח'ד; באכדית: Yamḫad; בערבית: يمحاض, בתעתיק ימחאץֿ) הייתה ממלכה שמית עתיקה, שמרכזה שכן בעיר חַלַבּ, כיום בשטחה של סוריה. היא צמחה בסוף המאה ה-19 לפנה"ס ונשלטה על ידי מלכי שושלת בית ימחד, שהתבססו על צבא ודיפלומטיה כדי להרחיב את ממלכתם. מתחילת הקמתה, הייתה הממלכה נתונה למאבקים עם שכניה: מארי, קטנה, ואשור. פעולותיו של מלכה השני, ירים-לים הראשון, הפכו את הממלכה לכוח החזק ביותר במרחב הסורי באותה עת. באמצע המאה ה-18 לפנה"ס, נשלט רוב שטחה של סוריה, למעט דרומה, על ידי ממלכת ימחד, אם בשליטה ישירה או דרך ממלכות וסאליות. הממלכה שלטה על מערבה, צפונה ומזרחה של סוריה במשך קרוב למאה חמישים שנה. הייתה לימחד גם השפעה על ממלכות קטנות במסופוטמיה, על גבול ממלכת עילם. הממלכה נכבשה על ידי החתים, שהרסו את חלב. בהמשך שוקמה ימחד בחלקה, ובמאה ה-16 לפנה"ס סופחה לממלכת מיתני.
אוכלוסייתה של ימחד הייתה בעיקרה אמורית, והייתה בעלת תרבות האופיינית לתקופת הברונזה בסוריה. הממלכה כללה גם חורים, שהתיישבו בה והשפיעו על תרבותה. היא שלטה על נתיבי מסחר בינלאומיים רבים שפעלו בין אזור איראן של היום ממזרח, ואזור התרבויות האגאיות במערב. בימחד התקיים פולחן לאלים מהמיתולוגיה השמית הצפון-מערבית. הבירה חלב נחשבה לעיר קדושה, והייתה מרכז פולחן לאל הדד, שנחשב לאל הראשי בצפון סוריה.
ייסוד הממלכה
השם "ימחד" היה כנראה שמו של שבט אמורי. השימוש בו בעת העתיקה, בעת התייחסות לממלכה, נעשה במקביל לשם "חלב". בתקופת האימפריה האבלאית, ששלטה על רוב שטחה של סוריה באמצע האלף השלישי לפנה"ס, העיר חלב הייתה עיר וסאלית שלה, ושימשה כמרכז דתי לאל הדד בצפון סוריה. שמה באותה עת היה חא-לאם. פרסומה של חלב כעיר קדושה, תרם לעלייתה לגדולה בתקופה מאוחרת יותר. המקדש הראשי לאל הסערה הדד שכן בעיר, שנודעה גם בשם "העיר של הדד". אבלה נהרסה פעמיים בסוף האלף השלישי לפנה"ס, והוואקום השלטוני שנוצר באזור אפשר מאוחר יותר את עליית כוחה של חלב.
השמות "חלב" ו"ימחד" הופיעו לראשונה בתקופה הבבלית הקדומה. שמו של סוּמוּ-אֶפּוּח, המלך הראשון ומייסד השושלת, הופיע לראשונה בטקסט ממארי, כשליט ארץ ימחד, שכללה בנוסף לחלב גם את הערים אללח' וטוּבָּה, ששכנה ממזרח לחלב. פרטי הקמת הממלכה והתגברותה על פני ממלכת אבלה הממלכה הקודמת ששלטה במרחב, אינם ידועים. אבל התפתחות זו הייתה חלק מתהליך שהתרחש באותה עת, של התעצמות שושלות מלכים ממוצא שמי מערבי, שהקימו ממלכות ברחבי מסופוטמיה. סומו-אפוח הקים את הממלכה וכרת ברית עם יחדונלים ממארי, שאתו היה בקשרי נישואים, אבל בהמשך יחדונלים החל להתפשט צפונה וכבש את אמר ותותול וערים נוספות שהיו לפני כן בשליטת בני ימין, שהיו בני ברית של ימחד. בשנת 1805 לפנה"ס הוא גם יצא למסע מלחמה מערבה וטען שהגיע עד הים התיכון. השבטים שכבש מרדו נגדו. מסעות מלחמה אלה הביאו את סומו-אפוח לתמוך בשבטי בני ימין והוא יצא איתם לקרב נגד יחדונלים, שטען שניצח אותם. שבטי בני ימין סגדו גם הם לאל הדד, האל של חלב, עובדה שאולי מצביעה על קרבה בינם לבין ימחד. בנוסף, יצא למסע מלחמה לצפון מזרח, כבש את נגר והגיע עד אכלתום, וכך נכנס למאבק עם שמשי-אדד הראשון. המנצח במאבק הזה היה שמשי-אדד הראשון, ויחדונלים נהרג בסופו של דבר על ידי בנו סומו-ימם. לאחר שעלה לשלטון בשנת 1800 לפנה"ס, ניסה סוּמוּ-יַמַם לכרות ברית עם ימחד, האויבת שלו לשעבר, אבל בסופו של דבר נכבשה מארי על ידי שמשי-אדד הראשון בשנת 1796 לפנה"ס.
יריבות עם אשור והרחבת הממלכה
הברית החזקה ביותר של שמשי-אדד הראשון הייתה עם ממלכת קטנה, בגבולה הדרומי של ממלכת ימחד. מלך קטנה, אישי-אדד, השיא את בתו לישמח-אדד, בנו של שמשי-אדד הראשון, שמונה על ידי אביו לשליט מארי. מלכה של ימחד לא היה מרוצה מהברית הזאת ותקף את אזור הספר של קטנה תוך שהוא ממריד ערים בדרום כנגד מלך קטנה. הסיבה הרשמית למלחמה הייתה מאבק על עיר הגבול "פַּרגַה". שמשי-אדד הראשון הבטיח לבוא לעזרת מלך קטנה, יחד עם בני בריתו מלכי אורשו, חשום וכרכמיש. סומו-אפוח מת בשנת 1780 לפנה"ס, בעת מאבקו עם שמשי-אדד הראשון, ובמקומו עלה לשלטון בנו ירים-לים הראשון. הוא הצליח להגדיל את תחומה של ממלכת ימחד, והפך אותה לממלכה החזקה ביותר באותה עת בסוריה וצפון מסופוטמיה. ירים-לים הראשון כרת ברית עם חמורבי מלך בבל, ואובל-פי-אל השני מלך אשנונה. בשנת 1777 לפנה"ס הוא פלש מזרחה, כבש את תותול, והפך את זמרי-לים למושל העיר. שנה לאחר מכן, מת שמשי-אדד הראשון. ירים-לים הראשון שלח את צבאו ביחד עם זמרי-לים למארי, כדי להשיב לו את כס המלוכה בממלכה כמלך ואסל של ימחד. עדויות לקשר החזק בין זמרי-לים וירים-לים הראשון, באות לידי ביטוי במשלוח פסל גדול ששלח זמרי-לים בשנת 1772/1773 לפנה"ס למקדש האל הדד בחלב. ובנישואים בשנת 1774 לפנה"ס בין זמרי-לים עםשִיבּתוּ בתו של ירים-לים הראשון.
את השנים הבאות של שלטונו, הקדיש ירים-לים הראשון להרחבת שלטונו לאזור עמק החבור במזרח, וגם בצפון מסופוטמיה. במזרח הוא הגיע עד דיר, ששכנה על גבול ממלכת עילם. ימחד שלטה על כל אזור הפרת בצפון סוריה, כשהעיר אמר הייתה עיר הנמל שלה על הפרת. הגבול בין מארי וימחד היה הקו של החבור-אמר, והוא נשאר קבוע לאורך הזמן. בהמשך הוא נקט בשיטה של כריתת בריתות או פעולה בכוח, עם ערי מדינה במרחב. אבלה ואוגרית הפכו לערים וסאליות של ימחד. קטנה נשארה ממלכה עצמאית, אבל לאחר שאיבדה את בעל בריתה שמשי-אדד הראשון, היא נאלצה להפסיק את כיבושיה ולעמוד יחידה מול כוחה של ימחד. מלכה, אמות-פי-אל, כרת ברית עם ימחד בתיווכו של זמרי-לים. לוח שנמצא במארי מדגים את המדיניות הפוליטית והמלחמתית של ירים-לים הראשון. הלוח נשלח למלך העיר דיר בדרום מסופוטמיה והוא כולל הכרזת מלחמה על דיר ושכנתה דיניכתום, ששכנה על נהר החידקל. הלוח מציין הצבת 500 ספינות של ימחד למשך 12 שנים בדיניכתום, ותמיכת צבא ימחד בדיר במשך 15 שנים.
כוחו של ירים-לים הראשון ושליטתו במלכים רבים, באה לידי ביטוי באיגרת שנמצאה במארי, בה נכתב:
מרכזיותה של ימחד בפוליטיקה של מסופוטמיה וסוריה, באה לידי ביטוי במכתב שנמצא בארכיון מארי שנכתב על ידי אחד הפקידים של זמרי-לים מלך מארי, הוא מציין את הממלכות שלקחו חלק במגעים הדיפלומטיים וכותב אליו בבקשת הנחיות: