cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Copyleft
הרעיון
גם האינפורמציה שבאנציקלופדיית ויקיפדיה מוגנת על ידי copyleft. ההבטחה שהתרומה תישאר חופשית תמיד, היא תנאי הכרחי להמשך פעולתם של כותבים רבים.
היסטוריה
הרעיון של copyleft נהגה ומומש על ידי ריצ'רד סטולמן, במסגרת עבודתו על פרויקט גנו. הרישיון הראשון והנפוץ ביותר, המהווה copyleft נקרא GPL. רישיון copyleft נפוץ נוסף הוא רישיון Creative Commons, אשר אחת הגרסאות שלו (ייחוס-שיתוף זהה 3.0) נמצאת בשימוש בפרויקטים של קרן ויקימדיה.
ראו גם
ויקיפדיה
תוכנה חופשית
קישורים חיצוניים
סוגי רישיונות:
קלרינט
קְלָרִינֵט (מאיטלקית: clarinetto, בעברית: קְלַרְנִית) הוא כלי נגינה ממשפחת כלי הנשיפה מעץ. בדרך כלל מורכב הקלרינט מחמישה חלקים המחוברים זה לזה: פייה, חבית, גוף עליון, גוף תחתון ופעמון.
תיאור הכלי ופעולתו
גוף הקלרינט מורכב מחמישה חלקים: פיה, חבית, גוף עליון, גוף תחתון ופעמון. על פיית הקלרינט מורכב "עלה" - פיסת קנה דקה שמוחזקת על ידי חבק, שהיא טבעת נסגרת העשויה מתכת, עור, או חומר אחר. הנשיפה בכלי מרעידה את העלה וגורמת להיווצרות הצליל. פייה ועלה דומים קיימים גם בסקסופון, באבוב, בבסון ובקרן אנגלית - אך בגדלים שונים. מקומות הלחיצה בקלרינט נחלקים לשניים: לחורים ולמנופים. המנופים הם לחצנים שסוגרים או פותחים חורים הרחוקים מהאצבעות (ישנם חורים המוקפים טבעת שמשמשת מנוף להשלמת התו). חלוקת הגובה בקלרינט היא ייחודית, משום שבו מתאפשרת הגבהה של אוקטבה וקווינטה (9 וחצי טונים) על ידי לחיצה על כפתור הרגיסטר, זאת בניגוד לכמעט כל שאר כלי הנשיפה מעץ בהם הגבהת הצליל על ידי הרגיסטר היא אוקטבה מדויקת (6 טונים). הקלרינט הוא חלק ממשפחת הקלרינטים, המשפחה הגדולה ביותר בכל כלי הנשיפה. חלק ממשפחת הקלרינטים נדיר וברוב המקרים משתמשים בקלרינטים הנפוצים יותר.
סוגי קלרינטים
ישנם סוגים שונים של קלרינטים. הנפוץ ביותר הוא הקלרינט בסי במול (♭B). נפוץ גם הקלרינט בלה (A), בעיקר בתזמורות, אך כמה מן היצירות החשובות ביותר הולחנו לקלרינט בלה. פחות נפוץ הוא קלרינט הפיקולו במי במול (♭E), הקטן מהקלרינט בסי במול הרגיל ובעל מנעד גבוה יותר, אך גם הוא מופיע ביצירות לתזמורת. הקלרינט בדו פחות נפוץ מהקלרינטים בסי במול ובלה, אך בו משתמשים גם כן ביצירות תזמורתיות ובאופרות. הקלרינט בדו נפוץ יותר בקרב חלק מנגני הכליזמר.
קלרינט בס בסי במול, מנעדו נמוך באוקטבה שלמה מזה של הקלרינט בסי במול הרגיל. קלרינט אלט במי במול נמוך מקלרינט הפיקולו באוקטבה שלמה, קטן מקלרינט הבס, אך גוון הצליל דומה לו. קלרינט באסט הורן בפה מזכיר את קלרינט האלט אך דומה יותר לקלרינטים בסי במול ולה בגוון הצליל. ישנו גם קלרינט באסט, הזהה ברוב המקרים לקלרינט בלה אך בעל מנעד גדול יותר, המגיע לצלילים נמוכים יותר. ההבדלים נראים בכלים, קלרינט שמנעדו (מנעד הצלילים שלו) יותר נמוך יהיה יותר ארוך (כגון קלרינט בס), וקלרינט שמנעדו גבוה יהיה קצר (כגון קלרינט בסי במול).
ישנם עוד סוגים של קלרינטים, חלקם נדיר. הקלרינט ברה, בן זוגו של הקלרינט במי במול, נדיר אך לפעמים מופיע, ואף נכתבו לו קונצ'רטי. קלרינט בס בלה מופיע מדי פעם בתפקידים ליצירות תזמורתיות, אך לרוב מנוגן על ידי קלרינט בס בסי במול. קלרינטים קונטרבס בסי במול ובמי במול, הנמוכים מקלרינטים הבס והאלט בהתאמה, גם הם בשימוש ביצירות והרכבים מסוימים.
בתזמורת הסימפונית ישתתפו בדרך כלל שני קלרינטים, בסי במול או בלה, בהתאם ליצירה. לעיתים, בעיקר ביצירות מהתקופה הרומנטית והמודרנית, ישולבו ביצירה גם קלרינט הבס וקלרינט הפיקולו (מי במול). ביצירות תזמורתיות מהתקופה הקלאסית, ניתן למצוא תפקידים לבאסט הורן, ודוגמה לכך היא הרקוויאם של מוצרט.
המערכת המכנית של הקלרינט
קיימים סוגי מערכות מכניות (מכניקה, קלידים וטבעות) רבים לקלרינט שמשפיעים על אצבוע הנגינה ודיוק גובה הצליל. >
הקלרינט וכלים אחרים
הקלרינט נפוץ במגוון הרכבים וסגנונות שונים. בתחום הקלאסי הוא מופיע בתזמורות סימפוניות, הרכבי קלרינטים, וכמו כן גם בהרכבי כלי נשיפה מעץ (כמו חמישיית כלי נשיפה מעץ) ומגוון הרכבים קאמריים אחרים. בנוסף הקלרינט הוא גם כלי סולני. עם הופעת הג'אז היה הקלרינט כלי מוביל בסגנון הג'אז של ניו אורלינס ובדיקסילנד ג'אז. בתקופת הסווינג הוא היה הכלי המוביל ביותר. לאחר מכן שלטו כלים אחרים אך תמיד היו מספר נגנים שניגנו בו בכל סגנון, ופריצה משמעותית הגיעה בתחום הג'אז המודרני והמוזיקה המאולתרת.
ייצור הקלרינט
את העלים מייצרות מספר חברות כגון Vandoren ו־Rico Royal.
את הקלרינט מייצרים מכמה סוגי עצים, בדרך כלל עצים קשים וצפופים. הנפוצים ביותר הם עץ סיסם אפריקאי (Dalbergia melanoxylon), הובנה (Ebony) ורוזווד (rosewood). כיום לא כל הקלרינטים מיוצרים מעץ – הקלרינטים הזולים יותר מיוצרים מסוגים שונים של פלסטיק קשיח כמו PVC ועוד.
פיית הקלרינט עשויה לרוב מפלסטיק, ולעיתים מקריסטל, המעניק לצליל גוון חד יותר.
מנעדי צלילים של סוגי קלרינט שונים
את התווים של הקלרינט רושמים במפתח סול, והוא מנגן במתחם נמוך במעט ממנעד המצו־סופרן.
הרפרטואר
רפרטואר הקלרינט הוא בין הרחבים שקיימים לכלי הנשיפה מעץ. מלחינים חשובים שפיתחו את הכלי הם: מוצרט (קונצ'רטו לקלרינט, חמישייה, טריו וכן שילובו ברפרטואר התזמורתי), ובר (קונצרטינו, 2 קונצ'רטי, נושא וריאציות, גראנד דואו וחמישייה), שפור (ארבעה קונצ'רטי, שירים, סרנדה, נושא וריאציות) ברהמס (שתי סונאטות, טריו וחמישייה), פולנק (סונטה ודואו קלרינטים), קרל ויוהאן שטאמיץ (כתבו מספר קונצרטי לקלרינט), נילסן ועוד.
אלכסנדר קולארוב
אלכסנדר קולארוב (בקירילית: Александар Коларов; נולד ב-10 בנובמבר 1985 בבלגרד) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
קריירה
ב-24 ביולי 2010, חתם בשורותיה של הקבוצה האנגלית, מנצ'סטר סיטי, תמורת 16 מיליון ליש"ט. במדיה זכה בחמישה תארים.
ב-22 ביולי 2017 קולארוב חתם לשלוש שנים ברומא בעבור סכום של 5 מיליון יורו. ב-29 בספטמבר 2018, הוא כבש שער בניצחון 1–3 על קבוצתו בעבר והיריבה העירונית, לאציו, והפך לשחקן השני בלבד בהיסטוריה של הדרבי של רומא, שכבש בדרבי עבור שתי הקבוצות של העיר רומא.
ב-8 בספטמבר 2020 חתם קולארוב באינטר מילאנו לעונה אחת.
קריירת נבחרות
קולארוב היה חלק מנבחרת סרביה הצעירה שהעפילה לגמר היורו עד גיל 21 לשנת 2007 בהולנד. בשנת 2008 נכלל בסגל הנבחרת הסרבית שהשתתפה באולימפיאדת בייג'ינג. באותה שנה ערך גם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת. קולארוב סייע לנבחרתו להעפיל למונדיאל 2018, ואף כבש בבעיטה חופשית בניצחון 0–1 על קוסטה ריקה, אך נבחרת סרביה לא צלחה את שלב הבתים.
שואת יהודי צרפת
שואת יהודי צרפת היא ריכוזם של עשרות אלפי יהודים צרפתיים במחנות ריכוז בצרפת וגירושם על ידי שלטונות צרפת ואנשי אס אס גרמניים למחנות השמדה במזרח אירופה כחלק מהשואה שהתרחשה בזמן מלחמת העולם השנייה. כרבע מיהדות צרפת, 78,000, נספו בשואה.
רקע
במאי 1940 פלשה גרמניה לצרפת, וב-22 ביוני נחתם הסכם שביתת הנשק בין גרמניה הנאצית לצרפת. לפי ההסכם שלוש חמישיות משטחה של צרפת כולל כל אזור החוף הצפוני הועברו לשלטון גרמני, והשטח הנותר ניתן לממשלת בובות צרפתית מטעם הגרמנים שכונתה "ממשלת וישי". מנהיגי ממשלת וישי היו המרשל פטן וסגנו פייר לאוול. פטן שהיה במלחמת העולם הראשונה גיבור קרב וורדן, זכה לאהדה ציבורית ניכרת בצרפת לאחר כיבושה על ידי הגרמנים. פטן הוביל מדיניות "להחזיר את צרפת לצרפתיים" ולפיה ריכוז המאמץ הצרפתי הוא בעניינים לאומיים צרפתיים תוך דחיקת רגלי הזרים ובכללם היהודים. ביולי 1940 חוקק חוק "לבדיקת אזרחות המהגרים" כתוצאה מחוק זה, בוטלה אזרחות של כ-16,000 אזרחים צרפתיים, שליש מהם יהודים. יחד עם חוק זה, נאסר על כל מי שלא צרפתי מבטן ולידה לעסוק בשירות הציבורי, כדוגמת עריכת דין ורפואה ושאר המקצועות. באוגוסט 1940 חוקק חוק ספציפי כנגד היהודים שעניינו ביטול 'האמנספציה' דהיינו כתב השוואת הזכויות שניתנה ליהודים בשנת 1782 על ידי נפוליאון. בהמשך, הורה ליהודים לענוד טלאי צהוב, סילק אותם מעבודותיהם, שלל את פרנסותיהם והחרים את רכושם.
מעצרים
בחורף 1940–1941 שלחו הגרמנים והצרפתים עשרות אלפי יהודים למחנות מעצר בדרום צרפת, בהם גירס וסן סיפריאן. רובם היו פליטים ומהגרים. באביב 1941 חודשו המעצרים. במחנות אלה נספו אלפי יהודים.
גירושים להשמדה
ב-16 ביולי 1942 החלה משטרת צרפת במעצרים המוניים של יהודי פריז, וזאת בהסתמך על רישומם, שנעשה על ידי שוטרים צרפתיים. המשטרה ריכזה את היהודים במחנות ריכוז באזור פריז, העיקריים שבהם דראנסי, בון לה רולנד ופיטיביה, ושלחה אותם ברכבות של חברת הרכבות הצרפתית למחנות השמדה. המעצרים התפשטו לכל רחבי צרפת, גם לאזור "משטר וישי" החופשי לכאורה. בנובמבר 1942 כבשו הגרמנים גם את אזור משטר וישי והמשיכו לעצור יהודים ולשלחם להשמדה.
בסוף 1944 שוחררה כמעט כל צרפת. עד אז הספיקו הצרפתים והגרמנים לשלוח למחנות ההשמדה כ-78,000 יהודים, שהיוו כרבע מיהדות צרפת.
פיבי רוגורו
פיבי רוגורו (באנגלית: Phoebe Ruguru; נולדה בשנת 1997) היא יוצרת סרטים, במאית ומפיקה קנייתית, הידועה בשל הסרט 18 Hours, שזכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" (AMVCA) לשנת 2018. היה זה הסרט הקנייתי הראשון שהיה מועמד לפרס זה, ובעקבות מעמד זה, גם הראשון לזכות בו.
תחילת דרכה
רוגורו נולדה בקניה וחייתה עם הוריה בנאקורו עד שעברה ללימורו עם אמה, אחרי שהוריה התגרשו. בגיל 11, עברה לגור באנגליה.
לאחר סיום התיכון בפיטרבורו, בממלכה המאוחדת, היא המשיכה ללימודי תואר ראשון ביחסים בינלאומיים ואנתרופולוגיה באוניברסיטת לונדון. היא בחרה בתואר המשולב מתוך עניין להבין תרבויות שונות ורעיונות הקשורים בהם, כמו שהיא גם מאמינה בשוויון מגדרי והצמה נשית באמצעות חינוך, קולנוע, ופיתוח. היא סיימה את התואר ביולי 2018.
הסרט בונה הקריירה
רוגורו חוותה את הפריצה הגדולה שלה בתור הקנייתית הראשונה לזכות בפרס בינלאומי ב-2014, בגיל 17, בתחרות העבדות המודרנית שנערכה בלונדון. היא זכתה בפרס "יוצרת הקולנוע הצעירה" עם סרטה "Saidia". ייחוד הסרט גם היה בשל התקציב הנמוך שלו, שכן הוא צולם כולו בעזרת מכשיר iphone 4s.
הישגים בינלאומיים
בחודש אוקטובר 2015, בגיל 18, רוגורו הוזמנה לדבר בבית הלורדים, שם נשאה נאום על מנהיגות נשית במסגרת חגיגות יום הילדה הבינלאומי. בנוסף, זכתה רוגורו בפרסים נוספים:
נבחרת אוזבקיסטן בכדורגל
נבחרת אוזבקיסטן בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של אוזבקיסטן.
היסטוריה
לאחר הפיצול מברית המועצות ערכה הנבחרת הלאומית החדשה את משחקה הבינלאומי הראשון כנגד נבחרת טג'יקיסטן השכנה ב-17 ביוני 1992. מאז הקמתה נבחרת אוזבקיסטן נחשבת לאחת הנבחרות החזקות מבין נבחרות מרכז אסיה (טג'יקיסטן, טורקמניסטן וקירגיזסטן) ואף זכתה במדליית זהב במשחקי אסיה 1994.
במוקדמות מונדיאל 2006 הייתה יכולה הנבחרת האוזבקית לעלות למשחקי ההצלבה, אך נפלה כתוצה מהפרש שערים עדיף לטובת נבחרת בחריין. התוצאה הייתה שנויה במחלוקת מכיוון שהנבחרת שיחקה שלושה משחקים. במשחק הראשון, שנערך באוזבקיסטן, ניצחה הנבחרת האוזבקית 0:1 אך לאחר שבפיפ"א נמצאו טעויות שיפוט של השופט היפני ששפט במשחק, המשחק נפסל ובמשחק החוזר שנערך הסתיים המשחק בתיקו 1:1 על אדמת אוזבקיסטן. משחק הגומלין בבחריין הסתיים בתיקו 0:0 ולכן, בגלל עדיפות שערי חוץ, עלתה בחריין שלב במוקדמות המונדיאל האסייתים ונבחרת אוזבקיסטן נשרה. בגביע אסיה 2007 הגיעה אוזבקיסטן לשלב רבע הגמר בו הודחה על ידי לאחר הפסד בתוצאה 1-2.
בית עיריית אוסלו
בית עיריית אוסלו (בנורווגית: Oslo rådhus) מכיל את מועצת העיר אוסלו, אגף אדמיניסטרטיבי ותצוגות אומנות שונות. הקמת המבנה החלה בשנת 1931, אך הושהתה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, והמבנה נחנך רשמית ב-1950. הסגנון הארכיטקטוני של המבנה וטקס הענקת פרס נובל לשלום שמתקיים בו מדי שנה הופכים את בית העירייה לאחד המבנים המפורסמים באוסלו. בכל שנה ב-10 בדצמבר (תאריך פטירתו של אלפרד נובל) מתקיים בבניין העירייה טקס הענקת פרס נובל לשלום.
נבחרת אוזבקיסטן בכדורגל
שיאי שחקנים
נכון ל-28 במרץ 2023.
ג'ו לואיס
ג'וזף לואיס בארו (באנגלית: Joseph Louis Barrow; 13 במאי 1914 - 12 באפריל 1981), הנודע גם בשמו המקוצר ג'ו לואיס (Joe Louis), ובכינויו המפציץ החום, היה מתאגרף אמריקאי, אלוף העולם באיגרוף במשקל כבד, והוכר על ידי המגזין הזירה כגדול המתאגרפים בכל הזמנים. לואיס החזיק ברציפות בתואר אלוף העולם הבלתי מעורער באיגרוף במשקל כבד במשך 11 שנים שמונה חודשים ושמונה ימים. בתקופה זו הגן על תוארו 25 פעמים. שני ההישגים הללו הם יותר מכל הישג של מתאגרף אחר בהיסטוריה.
חייו
ג'ו לואיס נולד בארצות הברית בעיר לקסינגטון, שבמדינת אלבמה. אביו, מונרו בארו, הועסק כקוטף כותנה, ואימו לילי ריס הייתה עקרת בית. לואיס החל לעסוק באיגרוף בשנת 1924 לאחר מעבר המשפחה לדטרויט.
לואיס החזיק בתואר אלוף העולם במשך 11 שנים ועשרה חודשים, והגן על תוארו ב-25 קרבות שניהל בין-1937 ועד 1949. בשנה זו הודיע על פרישה ופינה את התואר. הוא קבע שיאים היסטוריים במספר קרבות ההגנה על התואר, ובאורך הזמן של שמירה ברציפות על התואר. שני השיאים הללו טרם נשברו עד עצם היום הזה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה גויס לואיס לשירות בצבא ארצות הברית. הוא שירת בצבא מ-1942 ועד 1945. בתקופה זו נסע ברחבי אירופה, מבקר יחידות לוחמות, ומתאגרף בקרבות ראווה. בתקופה זו, הפך לדובר לאומי של הצבא וקרא לגברים צעירים להתגייס ולעזור לארצם במלחמה. הוא אף שיחק בשני סרטים בהפקת הצבא.
בסך הכל ניהל לואיס בקריירה הספורטיבית שלו כמקצוען 68 קרבות, מהם ניצח ב-65. 51 מניצחונותיו השיג בנוק אאוט.
לאחר מותו העניק לו הקונגרס של ארצות הברית את מדליית הזהב של הקונגרס – אחד משני העיטורים האזרחיים הגבוהים ביותר במדינה.
קריירת האיגרוף
הופעת הבכורה שלו כמקצוען הייתה בליל 4 ביולי 1934. בקרב שהתקיים בשיקגו, ניצח בנוק אאוט את ג'אק קראקן בסיבוב הראשון. באותה שנה המשיך וניצח 12 קרבות, כולם בשיקגו, כאשר ב-10 מתוכם הושג הניצחון בנוק אאוט.
ב-1935, הוא התאגרף עוד 13 פעמים, וערך סבב קרבות בארצות הברית וקנדה. הוא ניצח בכל קרב, כאשר בכל פעם התמודד מול מתאגרפים טובים יותר. הוא ניצח את אלופי העולם לשעבר במשקל כבד פרימו קרנרה ומקס בר, וגם את המתמודד כנגד קרנרה על אליפות העולם, פאולינו אוזקודון.
היריבות עם מקס שמלינג
בתחילת 1936 הביס לואיס בנוק אאוט את צ'ארלי רצלף בסיבוב הראשון, ובקרב שלאחריו, התמודד כנגד אלוף העולם לשעבר, הגרמני מקס שמלינג. שמלינג שנחשב כמי שנמצא בשלהי הקריירה שלו, ניצח את לואיס בנוק אאוט בסיבוב ה-12 בניו יורק. הגרמני למד את מהלכיו הטקטיים של לואיס, וגילה כי הוא נוהג לשמוט את ידו הימנית, כאשר הוא מכה בשמאלו. שמלינג הצליח לעמוד במכותיו של לואיס זמן מספיק על מנת לנצל את החולשה הזו ולהפיל את לואיס. ניצחון זה הקנה לשמלינג את הזכות להתמודד על תואר אלוף העולם, אך זכות זאת נמנעה ממנו, בעיקר בהשפעת קשריו עם המפלגה הנאצית.
באותה שנה ניהל לואיס עוד ארבעה קרבות, בהם ניצח בכולם, ועוד שלושה קרבות ראווה. בין היריבים המנוצחים היו אלוף העולם לשעבר ג'ק שרקי, ואדי סימס, שביקש משופט הזירה לטייל איתו על הגג, אחרי שספג מכה מלואיס. השופט הפסיק את הקרב בו במקום.
בשנת 1937, לאחר ניצחון בנקודות על בוב פסטור בקרב בן עשרה סיבובים, התמודד לואיס בשיקגו מול אלוף העולם ג'יימס ג'יי בראדוק. לואיס הופל בסיבוב הראשון, אולם הצליח לקום ולנצח את בראדוק בנוק אאוט בסיבוב השמיני ולזכות בתואר אלוף העולם. למרות זאת, אמר לאחר הקרב, כי לא יוכל להרגיש כאלוף עולם, עד שינצח אדם אחד: הגרמני מקס שמלינג. בתקופה שלאחר מכן הגן לואיס על תוארו עוד שלוש פעמים: הוא ניצח בנקודות את המתאגרף הוולשי המוכשר טומי פאר, ובנוק אאוט את המתאגרפים נתן מאן (בסיבוב השלישי) והארי תומאס (בסיבוב החמישי).
הקרב עצמו הסתיים במהירות. לואיס הגן על תוארו לאחר ניצחון בנוק אאוט בסיבוב הראשון, ובכך גמל לשמלינג על הפסדו היחיד עד לאותו הקרב. ניצחון זה הקנה ללואיס הישג שמעטים מקרב השחורים האמריקאים באותה תקופה חלמו להשיג אי פעם. הוא הפך לגיבור הלאומי, הן בעיני הלבנים והן בעיני שחורים. בניצחונו על מתאגרף גרמני, הצליח לזכות באהדתם של הלבנים, דבר שהיה בלתי מקובל בארצות הברית של שנות ה-30 וה-40.
קרבות מפורסמים נוספים
בנוסף על קרבות ההגנה על התואר מול שמלינג, פאר, מאן ותומאס, ניהל לואיס מספר קרבות נוספים מפורסמים אשר ביניהם: הקרב כנגד אלוף העולם במשקל קל-כבד ג'ון הנרי לואיס בו ניצח בנוק אאוט בסיבוב הראשון.
הקרב כנגד טוני "שני טון" גלנטו, שהדאיג את עולם האיגרוף, כאשר הפיל את לואיס בסיבוב הראשון. לואיס קם על רגליו, וניצח בנוק אאוט בסיבוב הרביעי.
שני הקרבות שלו כנגד אלוף העולם העתידי ג'רסי ג'ו וולקוט, שהפיל את לואיס בסיבוב הרביעי של הקרב הראשון, אולם הפסיד בנקודות בקרב צמוד. בגומלין הפסיד וולקוט בנוק אאוט בסיבוב ה-11.
תוכנה
תוכנה היא אוסף של הוראות ומידע הניתנות לביצוע על ידי מחשב. התוכנה משמשת להפעלת המחשב וחומרות נילוות, לביצוע משימה או אוספת משימות. התכנה מורכבת מאוסף מאורגן של תוכניות מחשב המשרתות כולן יישום מסוים. באמצעות התוכנה המחשב מספק את שירותיו למשתמשים בו. תוכנה היא בדרך כלל תוצר של פרויקט תוכנה שמתוכנן על פי מתודולוגיות שונות בהנדסת תוכנה.
סיווג תוכנה
ניתן לסווג תוכנה על פי מספר ממדים:
תוכנת תשתית
תוכנת תשתית מנהלת את התוכניות והנתונים במחשב ומתמקדת במתן שירותים לסוגי תוכנה אחרים המתבצעים במחשב.
דוגמאות לתוכנות תשתית:
תוכנת יישום
תוכנת יישום - תוכנה שמספקת פונקציונליות ומידע המשרתות ארגון או משתמש ביתי.
דוגמאות לתוכנת יישום:
תוכנה קנויה לעומת תוכנה המפותחת בתוך הארגון
ניתן לרכוש מוצר תוכנה מוכן או חבילת תוכנה מוכנה ולהפעיל אותה בארגון או כתוכנה כשירות בענן מחשוב חיצוני. ניתן לפתח תוכנה בתוך הארגון. מקובל לרכוש מוצר תוכנה במצבים בהם הצורך של הארגון או המשתמש הביתי זהה או דומה לצרכים של ארגונים אחרים או משתמשים ביתיים אחרים ולפתח תוכנה במקרים בהם יש לארגון או למשתמש הביתי צרכים ייחודיים.
בדרך כלל רוכשים תכונות תשתית וחלק מתוכנות היישום, כגון: מוצר ERP, מוצר CRM ומעבד תמלילים ומפתחים יישומים ייחודיים לארגון או למשתמש הביתי.
קיימים גם מצבי ביניים בהם רוכשים מוצרי תוכנה מוכנים ומפתחים התאמות ייחודיות לארגון ובמקרים מסוימים גם למשתמש הביתי.
דיסק אופטי
דיסק אופטי (באנגלית: Optical disc או OD) הוא דיסק שטוח, בדרך כלל מעגלי, העשוי מחומר מיוחד (לרוב אלומיניום), אשר על גביו ניתן לקודד נתונים בינאריים (סיביות). הקידוד מבוצע לאורך נתיב ספירלי מתמשך המכסה את כל פני הדיסק ומשתרע מן המסלול הפנימי ביותר אל המסלול החיצוני ביותר. נתונים מאוחסנים על גבי הדיסק באמצעות לייזר או מכונת הטבעה, וניתן לגשת אליהם כאשר הדיסק מנוגן בכונן תקליטורים אשר מסובב את הדיסק במהירויות של בין 200 ל-4,000 סל"ד או יותר, בהתאם לסוג הכונן, פורמט הדיסק והמרחק של ראש הקריאה ממרכז הדיסק. בעוד שרק צד אחד של הדיסק האופטי מכיל נתונים בצד ההפוך בדרך כלל מודבקת תווית מודפסת, אשר לרוב עשויה מנייר, אם כי לעיתים רבות התווית מוטבעת על הצד הזה של הדיסק. רוב הדיסקים האופטיים אינם מכילים מעטפת מגן משולבת ולכן הם עשויים בקלות רבה יותר להתקלקל בעקבות שריטות, טביעות אצבע, וכו'.
דיסקים אופטיים הם בדרך כלל בקוטר שבין 7.6 ל-30 ס"מ, כאשר הדיסקים האופטים בגודל 12 ס"מ הם הנפוצים ביותר. דיסק אופטי טיפוסי הוא בעובי 1.2 מ"מ.
דיסק אופטי נועד לתמוך באחד משלושת סוגי ההקלטה: לקריאה בלבד (לדוגמה - תקליטורים), ניתן לצריבה (דיסק אופטי עליו ניתן לצרוב מידע רק פעם אחת, לדוגמה CD-R) ודיסקים אופטיים עליהם ניתן להקליט מחדש (למשל CD-RW).
דיסקים אופטיים משמשים לרוב לאחסון מוזיקה (למשל עבור ניגון בנגן תקליטורים), וידאו (למשל לשימוש בנגן DVD או Blu-ray) או יישומים ונתונים עבור מחשבים אישיים. למרות שהדיסקים האופטיים עמידים יותר מאשר המדיות שהיו בשימוש לפני כן, הם רגישים במיוחד לנזקים סביבתיים ונהרסים בהדרגה ככל שעולה השימוש היומיומי בהם. בספריות ובארכיונים ישנם נוהלים שונים שמבוצעים על מנת לשמר מדיה אופטית כדי להבטיח שניתן יהיה להמשיך ולהשתמש בדיסקטים האופטיים לאורך זמן.
במקרה של גיבוי קבצים והעברת נתונים פיזית, דיסקים אופטיים כגון תקליטורים ותקליטורי DVD מוחלפים בהדרגה עם אמצעים לאחסון מידע מתקדמים ומהירים יותר כגון הדיסק און קי. מגמה זו צפויה להימשך בעקבות העלייה בקיבולת של הדיסק און קי והירידה במחיר של ההתקן. ובנוסף, משום שבעשורים האחרונים בהדרגה מרבית המוזיקה נרכשת/מורדת מהאינטרנט ולכן מספר תקליטורי האודיו שנמכרים מדי שנה יורדת באופן מהותי.
דור רביעי
הפורמטים הבאים מתקדמים יותר מהדיסקים האופטים של הדור השלישי הנוכחי ויש להם פוטנציאל להחזיק נתונים בגודל טרה אחד לכל הפחות. תקליטורים אלו מיועדים להפצת וידאו בפורמט Ultra HD.
תקשורת פוליטית (תחום מחקר במדעי החברה)
אמצעי תקשורת ההמונים אינם יכולים לסקר באופן שווה וביסודיות את כל השחקנים הפוליטיים הפועלים בנושאים שעל סדר היום. שגרת העבודה העיתונאית - מיון, ניסוח, הדגשה וטשטוש, פרשנות, חיבור להקשר רחב, קביעת בולטות וכדומה - משפיעה בדרכים מגוונות על אמון הציבור ותפישת המציאות בדעת הקהל גם כשערוץ התקשורת הוא ישות כלכלית ביסודו וללא מטרות פוליטיות כשלעצמן בין אם מוצהרות ובין אם חבויות.
השאיפה של חוקרי תקשורת פוליטית היא לבחון שאלות כגון מי מצליחים לזכות בסיקור תקשורתי ובזכות מה, מי מצליחים לספר את הסיפור מנקודת המבט שלהם ומדוע, מי מושפעים מאופן הסיקור ומה משפיע עליהם. הבטים נוספים כוללים למשל כיצד אנשים בוחרים מקורות מידע בנושאים פוליטיים, את מאפייני ההשפעה של מידע זה ומהן התוצאות הפוליטיות-חברתיות שניתן לייחס להשפעה זו.
אתגרים מחקריים בחקר תקשורת פוליטית
האתגר המתודולוגי של מחקר התקשורת הפוליטית הוא תיאור והוכחה של קשרים בין שחקנים פוליטיים, התקשורת והציבור. כל קודקוד במשולש היחסים הזה הוא עולם מורכב ומרובד, ולכל קודקוד השפעה על שני הקודקודים האחרים. מטבעם של מדעי החברה, לכל המרכיבים מגוון של הגדרות והנחות יסוד גם בהתאם לתחום המחקר (תקשורת המונים, מדע המדינה, אינטרנט וחברה, כלכלה פוליטית, יחסים בינלאומיים, פסיכולוגיה פוליטית, לימודי מגדר, ואחרים) וגם בהתאם לאסכולות ותאוריות שונות בתוך כל תחום. רשתות חברתיות מקוונות כמו פייסבוק וטוויטר לדוגמה, לא תחשבנה אמצעי תקשורת המונים על פי כל ההגדרות, אף על פי שהמונים חשופים אליהם. אתגר מחקרי נוסף במחקרים כמותניים בכלל ובמתודולוגיה ניסויית בפרט טמון בתרגום מרכיבי משולש היחסים למשתנים מדידים לטובת בחינה סטטיסטית של קשרים והרכבת מודל של שרשרת תהליכים. אף על פי שלא ניתן לכלול את כל המורכבות הזאת בפרויקט מחקר אחד והמסקנות שניתן להסיק ממחקרי תקשורת פוליטית מוגבלות לתנאים הספציפיים של כל מחקר - ככל שגדל מאגר המחקרים ניתן להרחיב את ההכללות לגבי התופעות הנחקרות כפי שקורה בתחומי מחקר רבים.
עידן הטכנולוגיה הדיגיטלית בחקר תקשורת פוליטית
למורכבות הטרום-דיגיטלית בחקר תקשורת פוליטית התווסף עולם שלם של מכשירים המחוברים באופן אלחוטי לרשת האינטרנט, תוכנות, אפליקציות ורשתות חברתיות ששינו לחלוטין את הדרכים שבהן מידע מיוצר, משודר ומופץ. במקביל פותחו כלי מחקר דיגיטליים ומחשבים בעלי כוח חישוב רב המאפשרים לחוקרים לנתח כמויות מידע גדולות ולבחון תאוריות שלא ניתן היה לבדוק בלעדיהם.
עם הופעתם של הפיתוחים הדיגיטליים בעשור הראשון של המאה ה-21, נחלקו התחזיות לגבי הפוטנציאל הגלום בהם לשנות מן היסוד את יחסי הכוחות המסורתיים בזירה התקשורת הפוליטית לשלוש אסכולות כלליות. הסייבר-אופטימסטיים, בקצה אחד של הסקאלה, ציפו שהטכנולוגיה תשנה באופן מהותי את מאזן הכוח לטובת השחקנים שבעבר היה להם פחות כוח מובנה הודות לעלות הנמוכה של גיוס קהילות פעולה שיתופיות בקנה מידה גדול שיקדמו צדק חברתי-כלכלי-פוליטי ללא צורך בניהול מרכזי. בקצה השני, התריעו הסייבר-פסימיסטים שהטכנולוגיה הדיגיטלית תשמש למעקב, פיקוח, מישטור, צנזורה, הפצה של פרופגנדה ודיכוי של כל סימן קטן ביותר של התנגדות ועימות. ואילו הסייבר-סקפטים התמקמו באמצע עם עמדה לפיה זירה פוליטית השתתפותית זולה וקלה היא אכן מקפצה יעילה למטרות מסוימות כמו שיתוף, בניית קהילה, גיוס תרומות, עצומות, וארגון הפגנות אבל הפוטנציאל הגלום בה מוגבל עקב עומס של מסרים, העדר יכולת להגיע לקונצנזוס מבעד לשיטפון הביטויים האישיים, ונטיה של אנשים לצאת ידי חובה על גבי מקלדת במקום להקריב מעצמם ולהתחייב לפעילות שטח.
על פניו נראה שהטכנולוגיה הדיגיטלית אכן הפילה את המחסומים שהפרידו בעבר בין הציבור לבין פוליטיקאים ובין הציבור לבין תקשורת ההמונים. אזרחים יכולים לתקשר ישירות דרך הרשתות עם ראש הממשלה, שרים, חברי כנסת, ומוסדות המדינה וכשהמסר ויזואלי או ויראלי הוא יתפוס את תשומת הלב של טלוויזיה, רדיו, ועיתונות. מה גם שחיבור לאינטרנט הוא כל שנדרש לשידור חי ישירות מזירת התרחשות ללא התערבות בזמן אמת של גופים רשמיים או עיתונאיים. במציאות שכזו קל לאמץ את התחושה שהטכנולוגיה איזנה את יחסי הכוחות הטרום-דיגיטליים במשולש היחסים שחקנים פוליטיים, תקשורת, ציבור אבל הממצאים המחקריים נוטים להיות מסויגים יותר ונחרצים פחות.
על אף השפע הדיגיטלי, קשה להשפיע על סדר פוליטי-תקשורתי-חברתי קיים אפילו בדמוקרטיות ליברליות והצלחה בכך נשארה תלויה במגוון משתנים ישירים ועקיפים. עבור חוקרי תקשורת פוליטית מדובר בפאזל מרתק וחשוב לפירוק והרכבה.
החברה לאנרגיה אטומית של קנדה
החברה לאנרגיה אטומית של קנדה  (באנגלית: Atomic Energy of Canada Limited, בראשי תיבות: AECL) היא חברה ממשלתית (חברת כתר) קנדית, העוסקת במחקר, בפיתוח, בתכנון ובהקמה של פרויקטים גרעיניים בקנדה וברחבי העולם. המחקר והפיתוח נעשה בכורים גרעיניים במעבדות החברה אשר בצ'וק ריבר, ליד אוטווה שבקנדה, שם גם מייצרים איזוטופים רדיואקטיביים לשימוש רפואי ותעשייתי. התכנון ההנדסי וניהול הפרויקטים נעשה ליד טורונטו, שם מתכננים את תחנות הכוח הגרעיניות מסוג קנדו (CANDU) שנבנו בקנדה וברחבי העולם.
החברה לאנרגיה אטומית של קנדה הקימה תחנות כוח גרעיניות בקנדה (חמש תחנות שבהן 22 כורים), בקוריאה הדרומית (תחנה שבה ארבעה כורים), בסין (תחנה שבה שני כורים), בארגנטינה (תחנת אחת שבה כור אחד), ברומניה (תחנה אחת שבה שני כורים), וכן כורים בהודו ובפקיסטן.
חברות חשמל שונות המפעילות כורים מסוג קנדו שתוכננו בחברה לאנרגיה אטומית של קנדה התאגדו בארגון בינלאומי שנקרא "קבוצת בעלי קנדו". (באנגלית: CANDU Owners Group Inc, בראשי תיבות: COG)
שנות 1940
החברה לאנרגיה אטומית של קנדה החלה בדרכה תוך כדי מלחמת העולם השנייה כשנוסדה המעבדה לחקר הגרעין במונטריאול ב-1942 בשיתוף עם הבריטים. ב-1944 הוחל בבניית כור גרעיני ניסויי בשם ZEEP המפיק אפס אנרגיה, במעבדות המחקר שבצ'וק ריבר ליד אוטווה. הכור ZEEP היה הראשון בעולם שהגיע לתגובת שרשרת גרעינית יציבה מחוץ לארצות הברית. מכאן ועד לפיתוח הכור הגרעיני המסחרי מסוג קנדו של החברה הדרך הייתה ברורה. ב-1946 נסגרו המעבדות במונטריאול, ומרכז הכובד של החברה עבר לצ'וק ריבר. שם נבנה הכור שנקרא NRX בעל הספק הכוח הגדול ביותר בעולם בזמנו. הכור שימש להפקה של איזוטופים רדיואקטיביים ולפיתוח דלקים גרעיניים וחומרים עמידים שבסופו של דבר מצאו שימוש במבנה כורי קנדו. הכור סיפק גם נייטרונים לניסויים בפיזיקה.
שנות 1950
בשנת 1952 הוקמה רשמית החברה לאנרגיה אטומית של קנדה (AECL) שיעודה הוא פיתוח שימושים לאנרגיה גרעינית למטרות שלום.
תאונה שארעה בשנת 1952 גרמה לכיבוי הכור NRX. התאונה הצריכה ניקוי יסודי ונרחב של האתר ממים רדיואקטיביים ושרידי חומר מסוכן שנצטברו בו. הכור תוקן, ואחרי 14 חודשים הוא חזר לפעולה, והמשיך לשרת את קהיליית הפיזיקאים עד שנת 1992. אחד המדענים הנודעים שם היה הפיזיקאי חתן פרס נובל, דוקטור ברטרם ברוקהאוז, שפיתח שיטות בפיזור נייטרונים.
בשנת 1957 הושלמה בצ'וק ריבר הקמתו של הכור מסוג NRU. הכור מופעל באורניום טבעי, והנייטרונים בו מואטים על ידי מים כבדים. הכור מספק עד היום (2008)כ 60% מהצריכה העולמית של מוליבדן-99, שהוא איזוטופ רדיואקטיבי שנועד לאיבחון גרעיני רפואי. הקנדים היו חלוצים בייצור חומרים להקרנות רפואיות כגון לריפוי סרטן. הכור מייצר גם 85% מהצריכה העולמית של קובלט-60, שהוא איזוטופ שנועד להקרנות רפואיות ותעשייתיות.
הכור מסוג NRU היווה שיפור ניכר בהשוואה לקודמו, NRX. אבל גם כור זה חווה תאונה שדרשה ניכוי האתר. כמו בתאונה עם NRX, גם כאן לא היו נפגעים בנפש.
שנות 1960
בעשור זה החברה לאנרגיה אטומית של קנדה בשיתוף עם חברת החשמל של חבל אונטריו, בנתה את הכור הראשון שהפיק חשמל בהספק מסחרי. הכור מסוג קנדו (CANDU) הפיק 200 מגה-ואט חשמל. בכור זה נתקלה החברה בבעיות דליפת מים כבדים. הפגמים תוקנו, וכך נסללה הדרך לבניית כורי קנדו בקנה מידה גדול עוד יותר. בו זמנית החברה פתחה עוד סניף בחבל מניטובה שבקנדה, בו פיתחה כור ניסויי שפעל על תוריום ולא על אורניום, וגם כור עם מחזור קירור בחומר אורגני. החברה הגישה הצעת מחקר בנושא טיפול בפסולת רדיואקטיבית.
שנות 1970
בשנות השבעים החברה לאנרגיה אטומית של קנדה יחד עם חברת החשמל של חבל אונטריו הקימו שתי תחנות כוח באתרים פיקרינג וברוס, שבכל אחת מהן ארבעה כורים בהספק כולל של 5,600 מגה-ואט.
בו זמנית הודו פיתחה פצצה גרעינית שעשתה שימוש בתוצרים של אחד מהכורים שקנדה בנתה בהודו עוד בשנות 1950 למטרות אנרגיה בלבד. כתוצאה מכך ניתקה קנדה כל קשר עם התוכנית הגרעינית של אותה ארץ.
שנות 1980
תחנת כוח הושלמה בארגנטינה באתר אמבלסה שליד העיר קורדובה, ובה כור אחד שמספק 648 מגה-ואט חשמל.
תחנת כוח הושלמה בקוריאה הדרומית באתר וולסונג ובה כור אחד שמספק 679 מגה-ואט חשמל.
תקלה חמורה בתוכנה שהפעילה את המכונה להקרנות רפואיות מתוצרת החברה גרמה למותם של שישה חולים בארצות הברית.
שנות 1990
תחנת כוח חדשה, שלישית, הוקמה בחבל אונטריו באתר דארלינגטון ובה ארבעה כורים.
החברה לאנרגיה אטומית של קנדה מכרה את החטיבה לאספקת איזוטופים רדיאקטיביים לחברה ציבורית בשם נורדיון. שתי החברות שיתפו פעולה בבניית שני כורים מסוג MAPLE באתר המעבדות צ'וק ריבר כדי להחליף את הכור הישן ליצור איזוטופים. אך בעיות רישוי מעכבות את הפעלת הכורים האלה עד היום (2008).
תחנת כוח מסוג קנדו הושלמה ברומניה באתר צ'רנבודה על נהר הדנובה, ובה כור אחד שמספק 706 מגה-ואט חשמל שהם כ-10% מתפוקת החשמל ברומניה.
שלושה כורים מסוג קנדו נוספו לתחנת כוח וולסונג שבקוריאה הדרומית בהספק כולל נוסף של 2,145 מגה-ואט חשמל. תחנה זאת מצטיינת בכך שניצולת ההפקה שלה היא מהגבוהות בעולם לתחנות כוח גרעיניות.
סינדרום האף הריק
תסמונת האף הריק (Empty Nose Syndrome) היא נכות נשימתית של האף המתרחשת על פי רוב לאחר כריתות קיצוניות מדי של קונכיות האף התחתונות או האמצעיות, שגורמת לרוב לבעיות בנשימה ולפגיעה בחוש הריח.
החברה לאנרגיה אטומית של קנדה
שנות 2000
בעשור הראשון של האלף החברה עוסקת במחקר היתכנות השימוש בדלק לכורים גרעינים המורכב מתערובת תחמוצות אורניום ופלוטוניום שנותרו מפירוק הנשק הגרעיני בתום המלחמה הקרה.
סינדרום האף הריק
מבנה ותפקיד האף
עד לפני מספר שנים היה מקובל לחשוב שהסכנה העיקרית בכריתת קונכיות האף היא התפתחות של יובש כרוני באף, אולם עתה ידוע שבנוסף לדרגות שונות של יובש העשויים להתפתח מאבד האף את היכולת לחוש בזרימת האוויר דרכו, למרות שמעברי האוויר בו, לאחר כריתת הקונכיות, הם לכאורה פתוחים לגמרי ולמעשה רחבים הרבה יותר מאשר באף הנורמלי. פגיעה בחישת האוויר הנורמלית דרך האף זכתה לכינוי הידוע בספרות הרפואית כ-'חסימה פרדוקסאלית'.
החברה לאנרגיה אטומית של קנדה
שנות 2000
בשנת 2008 החברה עוסקת בפיתוח דגם חדש של כור קנדו מתקדם הצורך פחות מים כבדים. זאת, וגם לוח הזמנים המקוצר של הקמתו, אמורים לחסוך בהוצאות בנייתו.
מוסדות חדוות התורה
מוסדות חדוות התורה כוללים ישיבה תיכונית חרדית ומכינה לישיבה השוכנות בשכונת רוממה בירושלים.
סינדרום האף הריק
מבנה ותפקיד האף
לקונכיות האף (בעיקר לקונכיות התחתונות) תפקיד מכריע בחימום, לחלוח וסינון האוויר הנשאף דרך הנחיריים לאף, לסינוסים, לגרון ומשם לריאות. הן מהוות את מרבית רקמת האף הפנים-אפית הפעילה ביותר, ובלעדיהן נוצר יובש יחסי במערות האף, בלוע ובגרון ההולך ומחריף ככל שדרגת הכריתה גבוהה יותר. יובש זה מפריע מאוד לנשימה תקינה, בעיקר תוך כדי שינה, ובמקומות שבהם יש אוויר קר או זיהום אוויר גבוה יחסית. החולה חש לרוב בנשימת יתר של אוויר קר ויבש מאוד הזורם ישירות ללוע כאילו שהאף איננו שם כלל. האוויר גורם ליובש רב בעיקר בפה ובלוע, ויכול לגרום אף בטווח הארוך לסיבוכים נשימתיים בדרכי הנשימה ובכללן בריאות.
החברה לאנרגיה אטומית של קנדה
שנות 2000
כור נוסף נכנס לפעולה בתחנת כוח הקיימת בצ'רנבודה שברומניה. עבודות הכנה לעוד שני כורים באותו אתר כבר החלו.
מוסדות חדוות התורה
עד שנת תשע"ו השתייכו המוסדות לרשת אמי"ת.
סינדרום האף הריק
מבנה ותפקיד האף
כיום ידוע שרקמת האף הפנימי, מהנחיריים ועד ללוע האפי, מכוסה ברצפטורים עצביים (מהעצב הטריגמינלי) שתפקידם לחוש באוויר הזורם דרך האף ולהעביר מידע זה אל מערכת העצבים המרכזית ואל המוח, כדי שהמוח ידע שעובר מספיק אוויר דרך האף כדי לשמר את החיים. האדם חייב לשאוף אוויר בעיקר דרך אפו ולא רק דרך פיו. שאיפת אוויר כרונית רק דרך הפה חושפת אותו למחלות ולזיהומים ומעבר לכך היא יעילה פחות בנשימה עמוקה הנדרשת להרגעת מערכת העצבים הסימפתטית, הורדת רמות האדרנלין והקורטיזול בדם, והורדת הדופק ולחץ הדם.
החברה לאנרגיה אטומית של קנדה
שנות 2000
כורים חדשים מתוכננים לתחילת בניה בעשור זה בחבל אונטריו וגם בחבל אלברטה שבקנדה.
מוסדות חדוות התורה
היסטוריה
הישיבה הוקמה בשנת 2014 על ידי הרב אהרון ברנדוין (ששימש כמנהל הישיבה עד לשנת 2023), ואחיו הרב משולם ברנדוין שמשמש כראש הישיבה. בפברואר 2023 החליף הרב יואל פריי את הרב אהרן ברנדוין בתפקיד מנהל הישיבה. ברנדוין נשאר הבעלים ומנכ"ל המוסדות ומכונה "נשיא הישיבה".
החברה לאנרגיה אטומית של קנדה
שנות 2010
חטיבת כורי הכוח של החברה לאנרגיה אטומית של קנדה עומדת למכירה לידיים פרטיות. ההפרטה אמורה להסתיים בשנת 2010. החטיבה למחקר ולייצור איזוטופים רפואיים ותעשייתיים שומרת על מעמדה כחברה ממשלתית.
מוסדות חדוות התורה
היסטוריה
בעת הקמתה שכנה הישיבה ברחוב הנביאים ומנתה שישה עשר תלמידים. בשנת הלימודים 2015 עברה הישיבה למבנה גדול יותר, בשכונת גבעת שאול. ב-2018 עברה לשכונת רוממה.
סינדרום האף הריק
הטיפול
שמירה קפדנית על לחות האף באמצעים מלאכותיים, כמו מריחה מתמדת של ג'לים של בסיס תמיסת מי-מלח בריכוז פיזיולוגי המתאים לתאי הגוף (Saline), ללא חומרים משמרים, שטיפות של האף בתמיסת מי-מלח איזוטונית, פעילות גופנית, שמירה על הרגלי חיים בריאים, ושינה עם מכשיר אדים קרים.
מוסדות חדוות התורה
הישיבה
ככלל, בישיבה ישנו שיעור אחד בכל מחזור. כיום מונה הישיבה כ-200 בחורים.
סינדרום האף הריק
הטיפול
ישנה אפשרות מיקרו-כירורגית להצרת מעברי האוויר באף באופן שידמה את המבנה האנטומי הנורמלי (לפני כריתת הקונכיות) של חלל האף. הניתוח מבוצע כבר למעלה מעשור במדינות שונות. התוצאות המדווחות מבטיחות למדי והן מראות כי קיים שיפור מסוים בתחושה והסגה מסוימת של מצב היובש באף, אך קיים חשש מתמיד מפני ספיגת חומרי השתל. עם זאת, יעילות הניתוח משתנה בהתאם למצבו הבסיסי של כל חולה ולמיקום השתל.
מוסדות חדוות התורה
הישיבה
רוב תלמידי המוסדות באים מירושלים וסביבתה, מיעוטם מרחבי הארץ, ובודדים מחוץ למדינת ישראל. התלמידים משלימים בישיבה בגרות מלאה במסגרת אגף החינוך הממלכתי חרדי. קוד הלבוש בישיבה תואם לזה המונהג בישיבות הקטנות-על פי תקנון הישיבה; התלמידים מחויבים ללבוש חולצה לבנה במהלך יום הלימודים, ומקטורן ומגבעת במהלך התפילות.
סינדרום האף הריק
הטיפול
נראה שאין תחליף אמיתי לקונכיות הכרותות. אפשרות עתידית לפתרון שלם ונכון יותר תימצא אולי בתחומי המחקר של רפואה רגנרטיבית והנדסת רקמות.
מוסדות חדוות התורה
הישיבה
בישיבה, בדומה לשאר הישיבות התיכוניות החרדיות, מתנהל סדר יום ישיבתי התואם ברובו לסדר יום של ישיבה קטנה ומספר שעות בצהריים בהם לומדים לימודי חול. ימי שישי מוקדשים אף הם ללימודי חול. בחלק מימי החופש מתקיים יום לימודים ארוך בישיבה על מנת להשלים את לימודי החול.
בתקופה בה הרב והמלחין עקיבא המניק לימד בישיבה, הוא קיים לעיתים 'זיצים', בהם ניגן בגיטרה.
ביוטכנולוגיה
המערכות הביולוגיות שבהן משתמש הביוטכנולוג הן תאים או רקמות של צמחים, בעלי חיים, או מיקרואורגניזמים (חיידקים בעיקר), או חומרים מיצורים אלו (גנים, אנזימים, הורמונים, חלבונים וכדומה).
מוסדות חדוות התורה
המכינה
המכינה נפתחה בשנת תשע"ה (2015), ולומדים בה כשישים תלמידים בכיתות ז' וח'. בשעות אחר הצהריים נלמדים לימודי ליבה, ושיעורי בקיאות בסוף היום. חלק מהתלמידים ממשיכים ללמוד בישיבה. ב-2023 עברה המכינה למבנה אחר ברוממה, סמוך למבנה הישיבה.
ביוטכנולוגיה
הביוטכנולוגיה קיבלה דחיפה בזכות הגילויים המהירים במדע הגנטיקה. חברות רבות העוסקות בביוטכנולוגיה זוכות להצלחה רבה, והתחום מעסיק מומחים מתחומים רבים בישראל ובעולם, ומשלב מחקר על תהליכי החיים (נשימה, תזונה, הפרשה, רבייה, תורשה ועוד), תנאי הגידול ואורח החיים של יצורים אלו, עם פיתוח של רעיונות וטכנולוגיות מתקדמות העוסקים בניצול תהליכים אלו לרווחת האדם.
מוסדות חדוות התורה
צוות המוסדות
ראש הישיבה הוא הרב משולם ברנדוין. מנהל הישיבה הוא הרב יואל פריי ונשיא הישיבה הוא הרב אהרן ברנדוין (אחיו של ראש הישיבה).
ביוטכנולוגיה
תחומים
ענפי ההתמחות העיקריים בתחום הביוטכנולוגיה הם:
מוסדות חדוות התורה
צוות המוסדות
הר"מים בישיבה: הרב דוד ויזל, ר"מ שיעור א'; הרב צבי באגד, ר"מ שיעור ב'; הרב רפאל נחומברג, ר"מ שיעור ג' והרב יעקב פרנקל, ר"מ שיעור ד'. משגיח הישיבה הוא הרב יצחק בוקובסקי, המשמש גם כמנהל התיכון של הישיבה.
ביוטכנולוגיה
ניצול תהליכים ביולוגיים לתועלת האדם בתקופה הקדומה
כבר בתקופה הקדומה יצל האדם תהליכים ביולוגיים לצרכיו: אפיית לחם, הכנת גבינות, יין, בירה, חומץ, עיבוד סיבי פשתן ומשי ועיבוד עורות. הידע על הכנת המוצרים עבר במסורת מדור לדור מבלי שהבינו את הצד המדעי של התהליכים. ידוע שמיקרואורגניזמים כגון חיידקים ושמרים מעורבים בתהליכים הללו. המטרה הקדומה הייתה שימור המזון לזמן ממושך. המזון לא היה אז זמין בכל עונות השנה ובכל מקום אליו נדדו; החמצת המזון משמרת ומגנה עליו מפני קלקול (חיי מדף ארוכים יותר) לעומת מזון טרי, שכן הסביבה החומצית שנוצרת אינה מאפשרת לרוב המיקרואורגניזמים להתיישב על גבי המזון ולקלקל אותו.
מוסדות חדוות התורה
צוות המוסדות
בעבר שימשו כר"מים בישיבה: הרב יהושוע פפר, הרב עקיבא המניק, והרב אריה פומרנצ'יק.
ביוטכנולוגיה
ניצול תהליכים ביולוגיים לתועלת האדם בתקופה הקדומה
לסביבה החומצית אחראיים התוצרים הסופיים של תהליכי התסיסה השונים: חומצה לקטית (חומצת החלב), חומצה אצטית (חומץ), חומצה פחמתית (תוצר התסיסה במקרה זה הוא פחמן דו-חמצני; כשהוא מגיב עם מים נוצרת חומצה פחמתית) ועוד.
מוסדות חדוות התורה
צוות המוסדות
מנהל המכינה הוא הרב צבי גוטמן, המשמש גם כמחנך כיתה ח', והרב מאיר גודס, המשמש כמחנך כיתה ז'.
ביוטכנולוגיה
לימודי ביוטכנולוגיה
בישראל, באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת בר-אילן, באוניברסיטה העברית, המכללה האקדמית תל חי ובמספר מכללות נוספות ניתן ללמוד לתואר ראשון (B.Sc או B.A) בביוטכנולוגיה, בחלקן ניתן ללמוד גם לתואר שני. לימודים אלה משולבים לעיתים קרובות בלימודי הנדסת מזון. בטכניון, באוניברסיטת בן-גוריון ואוניברסיטאות נוספות קיים מסלול להנדסת ביוטכנולוגיה בו מוכשרים מהנדסי ביוטכנולוגיה לעבודה בתעשייה ובמחקר.
התואר הראשון מאפשר יציאה לשוק העבודה, אף שלרוב לעבודה מחקרית עצמאית, לתפקיד ניהולי בתחום נדרש לרוב תואר שני.. בין התפקידים המבוקשים נכללים מנהלי פרויקטים בביוטק, חוקרי מו"פ, מנהלי ניסויים קליניים, ואנשי שיווק רפואי.
ברבים מבתי ספר תיכוניים בישראל מוצעת מגמת תהליכים ביוטכנולוגיים. המגמה מורכבת מ-10 יחידות לימוד במקצוע תהליכים ביוטכנולוגיים (5 יחידות לימוד עיוניות ו-5 יחידות לימוד עבור מעבדת חקר ופרויקט גמר) ו-5 יחידות לימוד במקצוע כימיה (3 יחידות לימוד של כימיה ועוד 2 יחידות לימוד של ביוכימיה). בעבר המגמה הייתה מורכבת מ-5 יחידות לימוד בתהליכי ביוטכנולוגיה ו-5 יחידות לימוד במקצועות כימיה וביולוגיה. בשנות האלפיים נכנס התחום אף ללימוד בסיסי גם בחטיבות ביניים, כמבוא ללימודים התיכוניים.
יוקוזונה (מתאבק)
רודני אגאטופו אנואי (באנגלית: Rodney Agatupu Anoaʻi; 2 באוקטובר 1966 - 23 באוקטובר 2000) היה מתאבק מקצועי בליגת ה-WWF. שם הבמה המוכר ביותר שלו היה יוקוזונה, שהיא הדרגה הגבוהה ביותר שאליה יוכל להגיע לוחם סומו יפני, על אף שהוא מעולם לא לחם בליגות של סומו.
למרות מוצאו הפולינזי, יוקוזונה הוצג כמתאבק סומו מיפן. היה לו מנהל בשם מר פוג'י. פוג'י ליווה אותו לזירה ונשא עמו דלי מלח, כמנהג הסומואים לפזר מלח בזירה, ואת דגל יפן. דמותו של רודני הייתה "רעה", ולעיתים קרובות הוא ניצח ברמאות לאחר שמנהלו, מר פוג'י, ניצל רגעים בהם דעתו של השופט הייתה מוסחת, השליך את המלח מהדלי לעיניו של היריב, ורודני היה מצמיד את היריב לספירת ה-3 ומנצח בקרב.
רודני התאבק נגד מיטב הכוכבים בתקופה, כדוגמת האנדרטייקר, האלק הוגאן, שון מייקלס, ברט הארט, לקס לוגר ועוד.
בזירת ה-WWF הוא זכה להצלחה רבה, היה אלוף ליגת ה-WWF פעמיים, זכה פעמיים באליפות הצמדים יחד עם המתאבק אואן הארט, וניצח בקרב הרויאל ראמבל המסורתי בשנת 1993.
יוקוזונה היה המתאבק הכי כבד בהיסטוריית ה-WWE, במשקל. רודני נפטר ב-23 באוקטובר 2000 מבצקת ריאות.
בשנת 2012, יוקוזונה נכנס להיכל התהילה של ה-WWE.
CD-RW
במחשבים, תקליטור לכתיבה חוזרת, או CD-RW, הוא תקליטור המשמש כאמצעי לאחסון נתונים, שניתן לכתוב ולמחוק ממנו נתונים. בעוד שבתקליטור רגיל מוטבעים הנתונים באופן פיזי בשכבת אלומיניום ממורקת, תקליטורי CD-RW מכילים שכבת כתיבה משתנה שמאחוריה שכבת אלומיניום ממורקת. קרן לייזר גורמת לשינוי כימי בשכבת הכתיבה על ידי המסת גבישים לחומר בעל צורה בלתי מוגדרת (פעולת "כתיבה") או החזרת החומר לצורה גבישית על ידי קירורו בטמפרטורה נמוכה יותר (פעולת "מחיקה"). הדרך בה החומר השונה מחזיר אור בנקודות שונות דומה לדרך בה השקעים הפיזיים בתקליטור תקני מחזירים אור, ולכן מבחינת מנגנון הקריאה שניהם פועלים באותה דרך.
על תקליטור CD-RW ניתן לכתוב בערך 700 מגה-בייט (כלומר, כמו תקליטור רגיל), וניתן לשכתבו פעמים רבות. מרבית כונני CD-RW מסוגלים גם לכתוב על מדיית CD-R. פרט לאפשרות למחיקת נתונים מלאה מהדיסק, פועל CD-RW בצורה דומה ל־CD-R, ובמסגרת אותן מגבלות, כלומר - ניתן להוסיף ולצרוב עליהם במידה שיש מקום פנוי, אך לא ניתן לשכתב נתונים באופן פרטני (אלא רק באופן כולל ב־CD-RW), ויש לבצע "סגירה" של המדיה לפני שניתן יהיה לקרוא אותו בכונן תקליטורים תקני. קיימת וריאציה של פורמט UDF אשר מאפשרת לכתוב ולמחוק נתונים מ-CD-RW באופן חופשי, אך בהגבלת גודלו ל-500 מגה-בייט בלבד.
בניגוד למדיות CD-R, ה-CD-RW אינם תואמים את התקנים של הספר הכתום לתקליטורים. לכן לא ניתן לקרוא תקליטורי CD-RW בכוננים אשר יוצרו לפני שנת 1997 בגלל השתקפות נמוכה (15 אחוזים בלבד לעומת תקליטורים רגילים שלהם יש 70 אחוזים). כמו כן, CD-RW יקרים יותר מ-CD-R, ולכן אינם משמשים בדרך כלל לאחסון ולארכיון.
יופי
יופי הוא תכונה של אובייקט (כולל עצמים חיים) או מבנה מסוים: חזותי, קולי, מילולי או רעיוני, שבשל תצורתו וארגונו גורם לאדם לחוויה של נעימות ומשיכה. על פי רוב, היופי מוגדר כמאפיין אובייקט (כולל עצמים חיים) ומבנה שיש בו איזון, סימטריה, פרופורציה והרמוניה בין מרכיביו השונים. התורה הפילוסופית העוסקת ביופי נקראת אסתטיקה.
מאפייני היופי
פילוסופים, סופרים ומשוררים ניסו להגדיר ולתאר את מהותו של היופי והעלו אותו על נס. עם שיש ביופי ממד אובייקטיבי ואוניברסלי שמוסכם על רוב החברות האנושיות, ושהוכח בניסויים מדעיים שונים, יש בו גם ממד סובייקטיבי השונה בהגדרתו מחברה לחברה, מתקופה לתקופה ומאדם לאדם, עד שהיו שטבעו את האימרה "היופי בעיני המתבונן".
היופי מתחיל בעולם הטבע שקיימת בו נטייה להתארגן בצורה יפה (הרמונית). קיימות תצורות מרהיבות של גלקסיות וכוכבים. חוקרים משערים שהצמחים שמבזבזים לא מעט משאבים, ביצירת מבנים גאומטריים וצבעים, מוסרים בעצם מידע לחרקים על כמות הצוף שברשותם ואיכותו. אצל בעלי החיים חלק ניכר מהזכרים מתייפים, ובמיוחד בתקופת הרבייה, כדי שהנקבות ירצו להמשיך את הגנים שלהם, בניגוד לחברה האנושית, שבה היופי הנשי הוא הדומיננטי. במרבית התרבויות האנושיות, בעוד יופי גברי מייצג חוסן ועוצמה שיכולה להגן על הנקבה, היופי הנשי מייצג פוריות, שחשובה לזכרים בהמשכת הגנטיקה שלהם.
על פי צבי ינאי, היופי והסימטריה בעולם הטבע מהווים סימן לתקינות גנטית והיגיינה פיזית, ומכאן בריאות. עוד עולה כי היופי מוגדר בדרך כלל בקרבה אל הממוצע של החברה ולא ביוצאי הדופן. לעיתים ישנו יחס מסוים הגורם לנו לחוש שמדובר ביחס יפה ומושך עין, למשל היחס של 0.7 בין מותניה של האישה לירכיה.
יש חוקרים הסוברים כי יחס יחס הזהב שגם מכונה ה"פרופורציה האלהית" (1.618) בין חלקיו של מבנה מסוים, מהווה מודל של יופי. יחס זה קיים בטבע בתצורות רבות. בארצות הברית מספר חוקרים אף יצרו מדדים לבחינת יופי של פנים אנושיות, המבוססים על סימטריה ופרופורציות של הפנים העונים לחתך הזהב, למשל היחס בין גובה הפנים לרוחבם, והיחס בין רוחב האף לרוחב הפה. ד"ר ג'וליאן דה-סילבה, המנהל מרכז לטיפולים וניתוחים קוסמטיים בלונדון, שמדד באמצעים ממוחשבים פני שחקניות ודוגמניות העונות ליחס הזהב, קבע כי לשחקנית האמריקאית אמבר הרד יש את הפנים הפרופורציונליות בעולם. עוד ברשימה שלו קים קרדשיאן, קייט מוס, אמילי רטאייקאוסקי וקנדל ג'נר.
על פי פרופ' מנחם ברינקר, היופי באמנות הוא צורת ארגון של חומרים (שיכולים להיות בלתי-אסתטיים כל אחד לגופו) באופן שגורם לחוויה אסתטית. לדעתו, חוויה זו היא אישית בעיני המתבונן, ולא ברור אם אפשר לנסחה בכללים תאורטיים ובנוסחאות כלליות, בשל המופשטות של הכללים או בשל אי קיומם.
היסטוריה
בתרבויות אנושיות רבות הועלה מודל היופי על נס. כבר במיתוסים האוגריתיים מסופר באגדת כרת על המלך כרת שיוצא למלחמה על העיר אודום, כדי לקחת לו לאישה את הנסיכה חורי שיפה כאלה ענת. היוונים העריצו את מודל היופי והפכו אותו לאידיאל, והיו כנראה הראשונים והבולטים שהצליחו לבטא אותו באופן המרשים ביותר בעולם העתיק באמנות, באדריכלות ואף בספורט, שכוון לא רק להישגים תחרותיים כבימינו, אלא גם לפיתוח היופי הגופני. לא בכדי מסופר במיתולוגיה היוונית על מלחמת טרויה שהייתה מלחמה עקובה מדם שפרצה בשל יופייה האגדי של אישה נחשקת בשם הלנה.
כאשר הרומאים השתלטו על יוון, הוטמעה התרבות היוונית בתוכם, והם אימצו את התפיסה היוונית לגבי יופי, וייצאו אותה לרחבי האימפריה הגדולה שלהם במבנים, פסלים ופסיפסים מרהיבים, אפילו לתוך תרבויות שהיו מסויגות מהתרכזות ביופי ובנוֹי כעניין מרכזי כמו התרבות היהודית.
גם כאשר הוגדר מודל יופי, הוא השתנה בין תרבויות שונות, ולעיתים הושפע ממראה שהיה נהוג בקרב בני המעמדות הגבוהים. כך למשל, במאה החמישית תיאר הרודטוס בפליאה את המאמצים שמשקיעים המצרים הקדמונים בהשגת פנים וגוף חלק משיער, בעוד שביוון של אותה העת אידיאל היופי הגברי היה זקן עבות, ופנים חלקות עבור גבר זכו לבוז במקומות מסוימים.
תקופה מרכזית באנושות שבה היופי זכה לעדנה מחודשת הייתה תקופת הרנסאנס והמאות שאחריה באירופה. בתקופה זו היופי הובע באמנות פלסטית (פיסול, ציור), במוזיקה קלאסית ובספרות פיוטית באופן מרשים ביותר, שקשה לשחזר אותו עד ימינו. באמנות הפלסטית הושם בין היתר דגש על סימטריה, פרספקטיבה וקומפוזיציה ואילו במוזיקה הקלאסית הושם דגש על הרמוניה ווקלית מסוגים שונים, קצב ומשקל במטרה להפיק צלילים נעימים לאוזני המקשיב. גם בשירה של אותה תקופה נשמר מבנה מסודר ויפה באמצעות בתים, אקרוסטיכונים, משקל וחריזה, עד שלעיתים היה נראה, כי התוכן משועבד לצורניות החיצונית של השיר.
מעמד היופי – הבדלים בין נשים וגברים
לאורך ההיסטוריה היה נהוג לחשוב כי מעמד היופי נחשב יותר בעיני נשים לעומת גברים, אף על פי שתפיסות פמיניסטיות מודרניות אולי ניסו לקעקע זאת. מחקר שפורסם ב-2019 מטעם האוניברסיטה למדע וטכנולוגיה אלקטרונית בסין הראה כי יש בסיס חברתי למחשבה.
המחקר בדק את תגובותיהם של נשים וגברים למחמאות ולביקורות שמופנות כלפיהם בנוגע למראה החיצוני שלהם ולתכונות אופיים. במחקר נמצא כי גברים מייחסים הרבה פחות חשיבות לביקורות ומחמאות שניתנות להם על המראה החיצוני שלהם לעומת נשים.
בתרבות המודרנית
בתקופה המודרנית, שמתאפיינת בחברה פתוחה, חשופה, ובעלת יכולת שינוי והשפעה על עצמה, ישנו דגש מיוחד על היופי. אם בעולם העתיק היכולת לפגוש אובייקטים יפים הייתה מוגבלת ומצומצמת, הרי שבחברה המודרנית ישנה חשיפה גדולה לאובייקטים יפים כמעט בכל מקום. קיימת אמונה רווחת כי אנשים יפים הם יותר מוצלחים ויותר מקובלים בחברה, מקבלים ציונים גבוהים יותר בבתי הספר או משכורות גבוהות יותר בעבודה, ולכן בטיפוח היופי כשלעצמו מושקעים תשומת לב, משאבים וממון רב. הדבר הולך יד ביד עם הטכנולוגיה הרפואית, שמאפשרת "לשחק" בגוף האדם באופן חופשי מאוד, החל מניתוחים להארכת גפיים תחתונות במזרח, ועד ניתוחים פלסטיים שונים, אף אצל גברים, במערב.
בחברה המודרנית, שהיא גם חברה צרכנית, נעשה שימוש רב ביופי לשם קידום מכירות. שחקנים ושחקניות יפי-תואר ומעוצבי גזרה מופיעים בסרטים על מנת למשוך צופים. מעצבים דואגים לעצב מוצרי צריכה, מנעליים ובגדים ועד למכוניות ומטוסים, באופן שיעוררו חוויה אסתטית אצל הצופה. מוצרי צריכה שונים נארזים באריזות נאות ומושכות, שיש בהן להעיד כביכול על איכותו של המוצר. דוגמניות בעלות מודל יופי מוקצן ו"בלתי אנושי", מקדמות מכירה של מוצרים שונים. תחרויות יופי נשי מתקיימות כמעט בכל מדינה.
חשיפה מרובה למודלים אסתטיים אלו בונה ציפיות אסתטיות גבוהות, ומביאה לחוליים רבים בחברה המודרנית, מרגשי נחיתות, תסכול, אנורקסיה ובולימיה, סיכון פיזי בדיאטות בלתי מאוזנות שאף עלולות לסכן חיים וכדורי פלא, ועד כדי הוצאה של סכומי עתק וחשיפה לסיכונים לא פשוטים בניתוחים פלסטיים שנועדו לעצב "גוף מושלם".
בשנת 1989 גאי סרצ'לו פרסם תאוריה פילוסופית חדשה בהקשר ליופי.
ביהדות
נראה כי היחס ליופי ביהדות הוא אמביוולנטי: לצד ההערצה הטבעית שהוא מעורר, יש גם לא מעט חשש מפניו, כגורם סוחף שעלול לעוות את דרכיו של האדם.
הפסוק המבטא גישה אחת של היהדות בנושא הוא ומולו יש פסוקים המהללים את היופי אצל גיבורי המקרא.
בתנ"ך
ההתייחסות בתנ"ך אל היופי היא כאל שלמות של דבר אלוהי, ולכן ככלל הוא מתייחס בהערצה ליופי, ועם זאת לא אחת הוא מציג לקורא את הנקודות הבעייתיות שבו: המשיכה החזקה שלו והפיתוי שבו שעלולים לגרום לאדם לעבור על החוק המקראי ועל המוסר ולהיענש כתוצאה מכך.
מעשיו של אלוהים מתוארים כיפים:. מכאן אפשר להבין את המילים "כי טוב" שמסיימות כל חלק בבריאה במובן של "כי יפה", כיוון שטוב ויפה הן מילים נרדפות בתנ"ך, במיוחד כאשר התיאור מתייחס לראייה,.
בספר בראשית מתואר שנח מברך את אחד מבניו ביופי,. אִמות האומה, שרה, רבקה ורחל מתוארות כיפות וטובות מראה. גיבורי תנ"ך נוספים כמו יוסף (בראשית, ל"ט, ו'), שאול ודוד, אף הם מתוארים כיפים. אף משה, גואלם של ישראל, מתואר כיפה (טוב בלשון המקרא) –. גם עם ישראל נחשב כיפה,. בשיר השירים מתוארת הרַעיה בתיאורים רבים של יופי, וניתן להם מקום רב, כמו בפסוקים (ה', ד'-ה');  (ד', ז'). ירושלים מתוארת כעיר שהיא מקור היופי – "מציוֹן מכלל יופי". היופי ללא ספק בא לתאר את השלמות של הדמות.
בספר שמואל בעייתיות זו של היופי מתפרטת במעשה הניאוף של דוד שתחילתו בחמדתה של בת שבע יפת התואר ("והאשה טובת מראה מאוד") (שמואל ב', י"א, ב'), באינוסה של תמר בידי אחיה אמנון המתאהב ביופייה החיצוני וזונח אותה מיד לאחר סיפוקו (שמואל ב', י"ג, א'), ובהתגאותו של אבשלום ומרידתו שהתחילה ביופיו הרב (שמואל ב', י"א, כ"ב). מעניין הוא הקשר ליופי בחטא בת שבע ובעונש אינוסה של תמר, ומרידתו של אבשלום. ככלל ספר שמואל אף הוא מתייחס בדיאלקטיקה לנושא היופי, מצד אחד הוא מציין את יופיים של שאול ודוד, ומצד שני הוא מראה את הסכנות שבו, עוררות של התאווה ושל הגאווה, במקום שבו אסור לעורר אותם, והתייחסות יתרה אל החיצוניות, שכבר מופיעה בתחילת הספר, כאשר שמואל, שהולך למשוח את המלך הבא, מתפעל ממראהו החיצוני של אליאב, וננזף,.
בתורה שבעל פה
חז"ל הכירו בחשיבותו של היופי ואמרו "יפיפותו של יפת באהלי שם", הם עוד ציינו את היופי בעולם שסביב לאדם כדבר שמרחיב את דעתו של האדם, "שלשה מרחיבין דעתו של אדם אלו הן דירה נאה ואשה נאה וכלים נאים" . בהתאם לתפיסתם אפשר לראות תפיסות אסתטיות שחדרו גם לבתי הכנסת העתיקים בעיצובים ארכיטקטוניים ובקישוטים כמו ברצפות פסיפס מהודרות. יחס של הערצה ליופי ניתן למצוא בהתייחסות של חז"ל ליופיו הרב של רבי יוחנן בר נפחא, מגדולי אמוראי ארץ ישראל, שמתואר במספר מקומות.
במסכת בבא בתרא מתארים כי יחסית לשרה אמנו, כל הנשים נראות כקוף יחסית לבן אדם, שרה אמנו יחסית לחווה כקוף בפני אדם, חווה יחסית לאדם הראשון כקוף בפני אדם, ואדם הראשון יחסית לשכינה כקוף בפני אדם. באותו דף מתארים גם כי יופיו של רב כהנא דומה ליופיו של רבי אבהו שדומה ליעקב אבינו, שדומה לאדם הראשון.
בגלות הפכה התפיסה של ייחוס הבל ליופי למוטיב מרכזי. היהדות שבגולה לא ראתה באסתטיקה לבדה ערך, אלא בחיבורו של הקודש, ולכן האמנות היהודית הייתה ברובה בהקשר של כלי קודש – יודאיקה, כאשר היא מוצאת אסמכתא בפסוק "זה אלי ואנוהו" – התנאה לפניו במצוות.
האמביוולנטיות בגישת היהדות ליופי – הערצה מחד וחשש מאידך, מוסברת על ידי הראי"ה קוק בהאדרת יופיו של בית המקדש, בספרו "אורות המצוות", שבו הוא כותב כי היופי צריך להיות ביחס ישר לאמת שבדבר, וככל שדבר מכיל אמת גדולה יותר כך הוא צריך להיות מיופה יותר, וזהו הבסיס להגבלה של עשיית פסל, שלא לייפות את עבודת האלילים שהאמת שבה כהה ומצומצמת; וכן הבסיס של האדרת יופיו של בית המקדש שקרוי "נויו של מלך", אפילו בצורה הקיצונית של עשיית כרובים שנראים כמזדווגים.
בהלכה
הברכה "שככה לו בעולמו" נתקנה בעת מפגש עם אדם נאה מאוד או בעת מפגש עם בעל חיים או צמח היפים באופן מיוחד ומעוררים התפעלות ממראם.