cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קייטי אדית גלידון
שנים מאוחרות יותר
לאחר קריירה כמורה לאמנות פרשה למערב סאסקס ונפטרה בוורטינג בשנת 1967 בגיל 84.
ידידה וקרובת משפחה הייתה הלור מרגרט ספנטון. היא מעולם לא התחתנה. ניירותיה, רישומיה ויומן הכלא המקורי שלה נמצאים בספריית הנשים, לאחר שנתרמו על ידי אחייניה.
בשנת 2019 ערך מוזיאון קרוידון תערוכה להנצחת חייה וקשריה לעיירה.
יחסי קוסטה ריקה–רוסיה
יחסי קוסטה ריקה–רוסיה הם יחסי החוץ בין המדינות קוסטה ריקה ורוסיה.
רקע כללי
ברית המועצות כוננה יחסים דיפלומטיים עם קוסטה ריקה ב-8 במאי 1944.
היחסים כיום
שתי המדינות חברות באו"ם. מאז מאי 2019 בעלי דרכון רוסי אינם זקוקים לויזה כדי לבקר בקוסטה ריקה. הרוסים יכולים להישאר בקוסטה ריקה מקסימום 90 יום לצורך תיירות.
בעלי דרכון של קוסטה ריקה אינם זקוקים לויזה לרוסיה ויכולים להישאר בה לצורך תיירות של 90 יום.
קברט וולטייר
קברט וולטייר היא להקת אינדסטריאל וטכנו משפילד, הקרויה על שם קברט וולטר שהוקם בציריך בידי האמן והמשורר הדאדאיסט הוגו באל.
היסטוריה
הלקה נוסדה בשנת 1973 בשפילד על ידי סטיבן מלינדר, ריצ'רד ה. קירק וכריס ווטסון והייתה בעיקר פרויקט ליצירת צלילים ניסיוניים ולא לכתיבת שירים. בהופעתם הראשונה נתקלו חברי הלהקה בקהל עוין שדחה את הצלילים האלקטרוניים שלהם וציפה לרוקנרול. המוזיקאים אף הותקפו וסטיבן מלינדר שבר עצם חוליות.
קבלתם בציבור השתפרה רק עם הופעת הפאנק במחצית השנייה של שנות השבעים לאחר שהחותמו בחברת התקליטים Rough Trade Records.
בשנת 1978, זכו האלבומים הראשונים שלהם להצלחה במכירות. לאחר סיבובי הופעות מוצלחים באירופה, אמריקה ויפן, החליט כריס ווטסון לעזוב את הלהקה ב-1983. באותה שנה השתתפה הלהקה בפסקול הסרט ג'וני יסנו מאת פיטר קארי. במקביל, השתנה הסגנון המוזיקלי שלהם לכיוון מסחרי יותר. עם האלבום The Crackdown, שיצא בחברת וירג'ן רקורדס, הם השיגו את מיקומם הגבוה ביותר במצעד הבריטי, מספר 31. באלבומים ובסינגלים כמו I Want You ו Don't Argue.
הלהקה עירבה השפעות מטכנו, אינדסטריאל, סינתפופ ועוד. בשנת 1988 הקליטה הקבוצה את האלבום Groovy, Laid-Back and Nasty בשיקגו עם מרשל ג'פרסון. תחת השם Acid Horse, עבדו חברי הלהקה יחד עם הלהקה האמריקאית מיניסטרי. בשנת 1989. בשנת 1994 קברט וולטייר התפרקה לראשונה.
לאחר שקירק החיה את ההרכב ללא שני עמיתיו המקוריים, הופיעו שיתופי פעולה עם קורה ו"טיבולי "בשנים 2009 ו -2010. עם זאת, קירק שלל במפורש איחוד עם ההרכב המקורי בשנת 2011. ב 2020 יצא אלבום חדש של קברט וולטייר, Shadow of Fear, ב- Mute Records, אך ריצ'רד ה. קירק בלבד היה זה שיצר אותו בפועל. בספטמבר 2021 הלך ריצ'רד ה. קירק לעולמו.
מורשת
חברי להקות כמו דפש מוד, סקיני פאפי, ניו אורדר, Front Line Assembly, Front 242 ובאוהאוס כינו את קברט וולטייר כהשפעה מוזיקלית חשובה. הקבוצה נחשבת גם מודל לחיקוי חשוב בסצנת הטכנו הבריטית. לדברי אל יורגנסן, קברט היה גם אחד הכוחות המניעים מאחורי התפתחות מוזיקת האוס בצפון אמריקה מסוף שנות השמונים ואילך.
העי"ג (סרט)
העי"ג (באנגלית: The BFG) הוא סרט קולנוע אמריקאי מ-2016 בבימויו של סטיבן ספילברג. הסרט מבוסס על ספר הילדים "העי"ג" מאת רואלד דאל. בסרט מככבים מארק ריילנס, רובי ברנהיל, רבקה הול, ביל היידר, פנלופי וילטון, ג'מיין קלמנט ורייף ספול.
עלילה
במרכז העלילה ילדה יתומה בשם סופי, המתגוררת בבית יתומים. סופי מתיידדת עם ענק, אותו היא מכנה "עי"ג" (ענק ידידותי גדול) ויחד הם יוצאים להרפתקה להצלת ילדי העולם מסכנה האורבת להם מענקים רשעים אוכלי ילדים.
הפקה
פיתוח הסרט החל עוד בשנת 1991 כשחברת אמבלין אנטרטיינמנט בבעלותם של סטיבן ספילברג, פרנק מרשל וקתלין קנדי חברה לאולפני סרטי פרמאונט במטרה להפיק סרט לייב אקשן המבוסס על ספרו של רואלד דאל. תסריט ראשון של הסרט נכתב על ידי בני הזוג ניקולס קאזאן ורובין סוויקורד. במהלך השנים שוכתבו התסריטים ולהפקה נכנסו גופים חדשים כמו חברת דרימוורקס ואולפני וולט דיסני. את התסריט הסופי כתבה מליסה מתיסון שחיברה גם את התסריט לסרטו של ספילברג "אי.טי. - חבר מכוכב אחר". לקראת סוף 2014 לוהק לתפקיד עי"ג השחקן האנגלי מארק ריילנס. אחריו לוהקה לתפקיד סופי, רובי ברנהיל, שחקנית אנגלייה ללא ניסיון קודם בקולנוע, שקודם לכן הופיעה רק בתפקיד משני בתוכנית ילדים של ה-BBC, "מועדון השעה 4". שאר השחקנים לוהקו במהלך 2015.
צילומי הסרט התבצעו בין מרץ ליוני 2015 בוונקובר שבקנדה. תקציב הסרט הסתכם בכ-140 מיליון דולר. הסרט היה כישלון קופתי בארצות הברית והכניס רק 55 מיליון דולר, ברחבי העולם הכניס הסרט עוד כ-127 מיליון דולר.
גנון וולף
גנון וולף (שם מדעי: cercopithecus wolfi) הוא מין של פרימט מהסוג גנון שנפוץ במרכז אפריקה. הוא נקרא כך על שמו של מוצא הפריט הראשון של המין ב־1891, ד"ר לודוויג וולף (Ludwig Wolf).
מאפיינים
גנון בוגר מגיע לאורך של 45–55 סנטימטרים אצל הזכרים עם זנב באורך של 85–90 סנטימטרים. נקבה מגיעה לאורך 33–40 סנטימטרים וזנב באורך 75–80 סנטימטרים. משקלו של זכר 4.5 קילוגרם ומשקלה של נקבה 2.5 קילוגרם. הגנון הוא אחד הקופים הצבעוניים ביותר. החלק העליון של הגוף חום-אפרפר, הבטן צהבהבה או לבנה, הגפיים הקדמיות שחורות והגפיים האחוריות חום-כתום (בגוון הדומה לחלודה), פס שחור עובר בראשו מאוזניו לעיניו. במין זה הנקבה והזכר בעלי גוונים זהים. הגנון חי ביערות הגשם של אגן הקונגו בקבוצות של 10–12 פרטים המונות זכר יחיד, כמה נקבות וגוריהן שחלק מהגורים אינם של הזכר השליט. הגנון ניזון בעיקר מעלים, פירות, חרקים וחסרי חוליות אחרים. הנקבה מגיעה לבגרות מינית בגיל שנתיים עד שלוש שנים ואילו הזכר מגיע לבגרות בגיל שש עד שבע שנים. עונת הרבייה היא בין מאי לאוקטובר. ההיריון נמשך חמישה חודשים שבסופם הנקבה ממליטה גור אחד ולפעמים שניים השוקלים 300 גרם. תוחלת החיים שלהם היא עשרים שנה בטבע ועד שלושים שנה בשבי. הטורפים העיקריים שלו הם נמר ועיט כתר.
מצב השימור של הגנון הוא קרוב לסיכון עקב בירוא יערות וציד.
עונת 2015/2016 בליגת המשנה הרוסית בכדורגל
עונת 2015/2016 בליגת המשנה הרוסית בכדורגל היא העונה ה-24 בליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל המקצועני ברוסיה והעונה הששית של ליגת הכדורגל הלאומית. העונה נפתחה ב-11 ביולי 2015 במשחק בין לוצ'-אנרגיה לסק"א אנרגיה והסתיימה ב-21 במאי 2016 במשחק שנערך בין פאקל מהעיר וורונז' ומועדון הכדורגל טוסנו מעיר באותו שם ממחוז לנינגרד.
מועדון הכדורגל גזוביק מאורנבורג זכה באליפות הליגה והבטיח את העפלתו לליגת העל הרוסית לראשונה בתולדותיו.
שינויים
בעקבות עונת 2014/2015 הקבוצות הבאות העפילו לליגה: על פי החלטת התאחדות הכדורגל הרוסית בעקבות עונת 2014/2015 בליגה השנייה, הותר למועדון נוסף להתמודד בליגה: על פי תוצאות עונת 2014/2015 בליגת העל הקבוצה הבאה ירדה לליגת המשנה: בעקבות תוצאות העונה הקודמת, ירדו המועדונים הבאים לליגה המקצוענית: בעקבות תוצאות העונה שעברה, אלה המועדונים שהצטרפו לליגת העל: "טורפדו" (מוסקבה), שסיימה במקום ה-15 בליגת העל חזרה אומנם לליגת המשנה לאחר שנה בליגה הבכירה, אבל ב-23 ביוני 2015 המועדון הסיר את השתתפותו בשל קשיים כלכליים.
מאורו דוס סנטוס
מאורו חאבייר דוס סנטוס (בספרדית: Mauro Javier dos Santos; נולד ב-7 ביולי 1989 בסנטו טומה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת רג'סטן יונייטד מה-I-League.
קריירת מועדונים
דוס סנטוס גדל במחלקת הנוער של באנפילד. הוא שיחק בקבוצות באנפילד, ריאל מורסיה, אלמריה, אייבר, לגנס, טנריפה, אלבירקס ניאיגטה וגודוי קרוס.
ב-2 בפברואר 2022 חתם על חוזה לעונה אחת ברג'סטן יונייטד מה-I-League.
פיאנארנצוה
פיאנארנצוה (במלגשית: Fianarantsoa) היא עיר הנמצאת בדרום מזרח מדגסקר, היא בירת מחוז פיאנארנצוה. העיר נמצאת ברמה בגובה 1,200 מטר מעל גובה פני הים ומקושרת במסילת ברזל לעיר מאנאקארה שלחופי האוקיינוס ההודי.
העיר נבנתה בתחילת המאה ה-19 ושימשה כבירת ממלכת בטסילאו (Betsileos). משמעות שם העיר במלגשית הוא "חינוך טוב", ושמה ניתן בעקבות המרכזים התרבותיים שבה שהופכים אותה למרכז התרבותי והאינטלקטואלי העיקרי של מדגסקר. העיר היא מקום מושבם של קתדרלות פרוטסטנטיות ולוטריות ומקום מושבו של הארכיבישוף הקתולי של פיאנארנצוה. העיר גם נחשבת לעיר היין של מדגסקר בשל הכרמים הרבים שבסביבותיה. העיר גם ידועה בייצור אורז, טבק, קפה ושמן.
באוקטובר 1942 היה העיר מקום מושבו של המושל הצרפתי מטעם וישי, לאחר שכוחות בעלות הברית כבשו את בירת מדגסקר. העיר נכבשה ב-30 באוקטובר 1942 על ידי בעלות הברית.
נבחרת יוגוסלביה בכדורסל נשים
נבחרת יוגוסלביה בכדורסל נשים הייתה קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של יוגוסלביה. תקופת הזוהר של הנבחרת הייתה בשנות ה-80 של המאה ה-20 כאשר היא זכתה במדליית כסף במשחקים האולימפיים ובאליפות אירופה.
עם התפרקות יוגוסלביה בשנת 1992 הנבחרת הפסיקה להתקיים. בסוף שנות ה-90/תחילת המאה ה-20 הנבחרת חודשה את פעילותה כנבחרת סרביה ומונטנגרו למספר שנים, אך בסוף בעקבות התפרקות הפדרציה.
ונוס ואדוניס (שייקספיר)
הפואמה ונוס ואדוניס מאת ויליאם שייקספיר פורסמה בשנת 1593, והיא יצירתו הראשונה של שייקספיר שהודפסה.
הפואמה
בפואמה 199 בתים בני 6 שורות כל אחד, בפנטמטר יאמבי. מתוארת בה השתוקקותה של ונוס (אלת הגנים והכרמים) לאדוניס, צעיר יפה תואר, ונכונותה של ונוס להציל את אדוניס מחיית פרא והתעקשותו של אדוניס להילחם בחיה בעצמו. הפואמה היא פסטורלית, ולעיתים ארוטית, קומית וטרגית. היא עוסקת בטבעה של האהבה ובטבע. הפואמה נכתבה בהשראת סיפור המופיע בחלק העשירי של ספרו של אובידיוס, "מטמורפוזות", אך שונה במידה ניכרת מסיפור זה. סיפורים נוספים מתוך "מטמורפוזות", בהם אלה העוסקים בהרמאפרודיטוס, בנרקיסוס ובפיגמליון, נחשבים אף הם כמקור השראה לפואמה, אם כי במידה פחותה.
לפואמה מאפיינים משותפים אחדים עם יצירות נוספות של שייקספיר: "חלום ליל קיץ" (שאף בה נכלל סיפור מ"מטמורפוזות"), "רומיאו ויוליה" ו"עמל אהבה לשווא".
הפואמה נכתבה בזמן שתיאטראות לונדון היו סגורים מחמת מגפה. היא נדפסה בשנת 1593 בידי המדפיס ריצ'רד פילד וזכתה להצלחה רבה - תוך 35 שנים הודפסו ממנו 16 מהדורות.
עיבודים
בשנת 2004 הציגה הלהקה השייקספירית המלכותית עיבוד של הפואמה לתיאטרון בובות.
בשנים 2010–2011 העלתה להקת בוסטון מטרו אופרה עיבוד של הפואמה לאופרה שאורכה כארבעים דקות. הליברית היא הפואמה עצמה, ואת המוזיקה כתב המלחין Zachary Wadsworth.
הפואמה יצאה לאור כספר מוקלט על ידי Naxos Records, כשבהקלטה השתתפו שחקנים בריטים ובהם איב בסט.
תרגום לעברית
במהלך השנים פורסמו תרגומים לעברית של קטעים מתוך הפואמה. ב־1955 פרסם ידידיה לוין תרגום של קטע בן 10 בתים מתוך הפואמה, ב־1968 פרסם צבי גורן, בגיליון הראשון של כתב העת "אגוז", תרגום שכלל כ־30 בתים נבחרים מתוך הפואמה, וב־1989 פרסם אריה זקס תרגום של שני בתים מתוך הפואמה בספרו "מבחר השירה הארוטית".
לראשונה תורגמה הפואמה בשלמותה לעברית בשנת 2016 בידי יותם בנשלום, ויצאה לאור בהוצאת חרגול. למהדורה בעברית צורפה "אחרית דבר" מאת פרופ' אברהם עוז. בנשלום כתב בהקדמה לספר שהקפיד לשמור באופן דייקני על המשקל המקורי של הפואמה.
קישורים חיצוניים
על תרגום הפואמה לעברית:
פיליפ גוליקוב
פיליפ איוואנוביץ' גוליקוב (16 ביולי 1900 - 29 ביולי 1980) היה מפקד בכיר בצבא האדום אשר פיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם השנייה והגיע לדרגת מרשל ברית המועצות.
תחילת דרכו
גוליקוב נולד ב-16 ביולי 1900 בכפר קטן במחוז פרם (כיום הכפר נמצא בתחומי מחוז קורגן), שהשתייך אז לאימפריה הרוסית, כבנם הבכור של ואשה ואיוואן גוליקוב. אביו היה חובש צבאי בחיל המצב בטובולסק. ב-13 באפריל 1918 הצטרפו הוא ואביו למפלגה הבולשביקית, וב-30 במאי של אותה שנה, פיליפ התגייס לצבא האדום. הוא לחם בשורות הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה, ומונה למפקד כיתה שהייתה חלק מהגדוד השלישי של רגימנט האיכרים המתנדבים ה-1. באוקטובר 1918 הוא מונה לעורך הביטאון הרשמי של הארמייה ה-3.לאחר המלחמה מילא תפקידי מטה שונים, עד שבדצמבר 1931 מונה למפקד הרגימנט ה-95, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-32. הוא החזיק בתפקיד עד אוקטובר 1933, עת מונה למפקד הדיוויזיה ה-61. ב-26 בנובמבר 1935 הוא הועלה לדרגת פודפולקובניק, ובספטמבר 1936 מונה למפקד הבריגדה הממוכנת העצמאית ה-8. ביולי 1937 מונה למפקד הקורפוס הממוכן ה-7, וב-31 בדצמבר של אותה שנה הועלה לדרגת פולקובניק. בינואר 1938 הוא התמנה כחבר במועצה הצבאית של המחוז הצבאי בלארוס, והועלה לדרגת גנרל מאיור.
בנובמבר 1938 מונה למפקד הקבוצה המבצעית ויניציה, וב-19 באוגוסט 1939 הוא מונה למפקד הארמייה ה-6. בספטמבר של אותה שנה פיקד על הארמייה במהלך המערכה בפולין. ב-4 ביוני 1940 הועלה לדרגת גנרל לייטננט. ב-11 ביולי של אותה שנה מונה לראש אגף המודיעין במטכ"ל, וב-26 ביולי מונה לסגן הרמטכ"ל.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מבצע ברברוסה - פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות, היה גוליקוב סגן הרמטכ"ל, ונותר בתפקיד זה בחודשים הראשונים של המערכה. במסגרת תפקידו, מונה במקביל לראש המשלחת הסובייטית שנשלחה לוושינגטון ולונדון למשא ומתן עם מנהיגי מעצמות המערב על אספקה צבאית לברית המועצות. באוקטובר 1941 הועבר מהתפקיד ומונה למפקד ארמיית המילואים ה-10, אשר כבר ב-25 באוקטובר שונה שמה לארמייה ה-10 אשר הייתה חלק מהחזית המערבית. הוא הועבר מתפקידו ב-1 בפברואר 1942, וב-11 בפברואר מונה למפקד ארמיית ההלם ה-4 אשר הייתה חלק מחזית קלינין. ב-2 באפריל 1942 מונה למפקד חזית בריאנסק, והחזיק בתפקיד עד 9 ביולי של אותה שנה עת מונה למפקד חזית וורונז'. הוא פיקד על החזית ברגע הקריטי של מבצע וורונז'-וורושילובגרד ואיבד את השליטה על כוחותיו כך שהגרמנים הצליחו לפרוץ את הקווים והחזית שתחת פיקודו ספגה אבדות כבדות. ב-14 ביולי הוא הועבר מתפקידו כמפקד החזית.
בראשית אוגוסט 1942 הוא מונה למפקד ארמיית המשמר הראשונה אשר הייתה חלק מחזית סטלינגרד. במחצית הראשונה של ספטמבר השתתפה הארמייה שתחת פיקודו במתקפה כושלת על אגפה הצפוני של הארמייה הגרמנית השישית במסגרת קרב סטלינגרד. לאחר מכן הוא שימש כסגן מפקד החזית הצפון-מערבית ולאחר מכן סגן מפקד חזית סטלינגרד. ב-22 באוקטובר 1942 הוא מונה שוב למפקד חזית וורונז', ופיקד עליה במהלך מבצע אוסטרוגוזסק-רוסוסה אשר במהלכו הנחיל תבוסה מוחצת לכוחותיהן של ממלכת הונגריה ואיטליה הפשיסטית. עוד במהלך המבצע, ב-19 בינואר 1943, הועלה לדרגת גנרל-פולקובניק. לאחר מכן השתתף במבצע וורונז'-קסטורניק ובקרב חרקוב השלישי. במהלך קרב זה, הצליחו חייליו לשחרר את חרקוב, אולם לאחר מכן באה מתקפת נגד חזקה שמוטטה את חוד החנית של חזית וורונז', וגרמה לגוליקוב לאבד שליטה על אנשיו ולצבא האדום להפסיד בקרב. ב-28 במרץ הוא הועבר מתפקידו, ונשלח למוסקבה למלא תפקידי מטה.
אחריתו
מהדחתו עד 3 בספטמבר 1950, היה גוליקוב ראש אגף כוח האדם. במקביל, מאוקטובר 1945 עד מרץ 1946 הוא היה מיופה כוח של הסובנארקום לדון בהשבת אזרחים שנעקרו מארצותיהם בגלל המלחמה. לאחר מכן שימש כמפקד הארמייה הממוכנת המיוחדת עד 17 בינואר 1956. לאחר מכן שימש כמפקד האקדמיה של חיל השריון עד סוף שנת 1957, עת מונה לראש המחלקה הפוליטית של הצבא. ב-1959 הועלה לדרגת גנרל של ארמייה, וב-1961 הועלה לדרגת מרשל ברית המועצות. ב-1962 פרש מהצבא עקב מחלה, אולם המשיך למלא תפקידי מטה שוליים עד מותו. הוא נפטר ב-29 ביולי 1980 בגיל 80, ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.
החזית הצפונית (ברית המועצות)
החזית הצפונית (ברוסית: Северный фронт), הייתה קבוצת ארמיות, שהשתייכה לצבא הסובייטי במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
ב-24 ביוני 1941 הוקמה החזית הצפונית, על בסיס המחוז הצבאי לנינגרד, ולמפקדה מונה מרקיאן פופוב. החזית לחמה בגזרה הצפונית במבצע ברברוסה, וב-23 באוגוסט 1941 פוצלה לחזית לנינגרד ולחזית קרליה.
עיט מלאי שחור
עיט מלאי שחור (שם מדעי: Ictinaetus malaiensis) הוא מין של עיט ממשפחת הנציים החי בדרום-מזרח אסיה והודו והוא המין היחידי בסוגו.
עיט זה בעל כסות נוצות שחורות והוא מזכיר במראהו את העיט השחור מאפריקה, ששייך לסוג עיט. העיט המלאי חי בעיקר סביב למורדות הרי ההימלאיה והיערות סביבם. הם מעדיפים סביבה של יערות סבוכים.
טוטאלאנרז'י
טוטאלאנרז'י (בצרפתית: TotalEnergies) היא חברה צרפתית רב לאומית, שנוסדה בשנת 1924 ועוסקת בתחומי הנפט והגז. היא נחשבת לאחת מ-7 חברות הנפט העיקריות בעולם. עסקיה מכסים את כל שרשרת הנפט והגז, מחיפוש וייצור נפט גולמי ועד ייצור חשמל, הובלה, זיקוק, שיווק מוצרי נפט וסחר בינלאומי. טוטאלאנרז'י היא גם יצרנית כימיקלים בקנה מידה גדול מאוד.
עיט מלאי שחור
אורכו של העיט 70–80 ס"מ, משקלו 1-1.6 ק"ג ואורך מוטת הכנפיים 164-178 ס"מ. העיט בעל פנים צהובות, מקור מוטה ומעוקל וטפרים צהובים ארוכים. הזנב ארוך ומעט מנומר בלבן.
טוטאלאנרז'י
משרדי החברה שוכנים בלה דפאנס, מרכז העסקים הראשי של המטרופולין של פריז. מניית החברה נסחרות בבורסת Euronext ונכללת במדד "Euro Stoxx 50".
עיט מלאי שחור
העיט ניזון מיונקים קטנים שונים, עופות וביצים. הוא דואה מעל היער וכשהוא מבחין בטרף הוא מאבד גובה בהדרגה ואז עט על הטרף מאחורה והורג אותו עם טפריו העצומות. הוא יכול להרוג סנאי רטופה הודי (Ratufa indica) וגורים של קופי מקוק. טפרי העיט מותאמות במיוחד בשביל לתפוס ביצים מתוך קינם ולאחוז בהם בחוזקה.
טוטאלאנרז'י
היסטוריה
החברה הוקמה לאחר מלחמת העולם הראשונה, כשנשיא צרפת, רמון פואנקרה, דחה את הרעיון להקמת שותפות עם חברת רויאל דאטש של ההולנדית לטובת הקמת חברת נפט צרפתית טהורה.
עיט מלאי שחור
זוג העיטים המונוגמיים, מקנן על עץ ובונה קן בגובה 3–4 מ' ובתוכו הנקבה מטילה 2 ביצים.
טוטאלאנרז'י
היסטוריה
לפי פקודתו של פואנקרה, הקים הקולונל ארנסט מרסייה בתמיכתם של תשעה בנקים וחברות, את החברה ב-28 במרץ 1924. החברה נקראה בתחילתה כ- "Compagnie française des pétroles" שפירושו בעברית הוא: "חברת הנפט הצרפתית". שם החברה שונה מספר פעמים לאורך שנות קיומה. השם "טוטאל" היה מותג הבנזין של החברה באירופה ובאפריקה משנת 1954, והפך בשנת 1991 לשם החברה, עם תחילת המסחר במניותיה בבורסה של ניו-יורק.
ב-28 במאי 2021 שינתה החברה את שמה לשם הנוכחי (שמשמעותו "טוטאל אנרגיות") כמיתוג מחדש המסמל את מחויבות החברה לאנרגיה ממקורות מתחדשים.
בדצמבר 2022, הארגונים הלא ממשלתיים Friends of the Earth, Survie וארבעה ארגונים לא ממשלתיים אוגנדים שלחו את קבוצת הנפט Total לבית המשפט והאשימו אותה בהפרת חוק חובת הערנות של חברות צרפתיות גדולות במונחים של זכויות אדם וסביבה..
הר בדד
הר בָּדָד או הר מִשְאָר או אינזלברג הוא מונח בגאומורפולוגיה המתאר צורת נוף: תל, גבעה או הר קטן בודדים המתנשאים בחדות מעל מישור משופע קלות או אפילו שטוח. הרי בדד ידועים הם הר כרכום בישראל, צוק הסלע המכונה אולורו באוסטרליה, הר הסוכר בעיר ריו דה ז'ניירו בברזיל ומגדל השטן בארצות הברית.
הגדרות
על פי הגדרתם הרי בדד נוצרים כתוצאה מסחיפה ומשום כך הרי געש בודדים אינם מוגדרים כהרי בדד. הם קיימים במגוון אקלימים ומופיעים במגוון צורות. לעיתים נוהגים לסווג את הרי הבדד על פי הרכבם או האקלים שבהם נוצרו ובספרות מופיעים מספר מונחים חופפים לתופעה זו.
גאולוגיה
תהליכים געשיים, דוגמת פקק געשי, או אחרים יכולים להביא ליצירת גוף סלעי עמיד בפני סחיפה, דוגמת קוורציט או סלעים געשיים סדוקים פחות, בתוך גוף של סלע רך יותר כדוגמת אבן גיר העמיד פחות בפני סחיפה. הסלע העמיד פחות נסחף על מנת ליצור משטח סחיפה סלעי המכונה אדן סלע (pediment) נרחב ששיפועו מתון המכוסה בחלקו העליון במניפות סחף ובחול ובחלוקי נחל בחלקו התחתון. הסלע העמיד יותר נותר כתוואי בולט בפני השטח של אדן הסלע.
הר בדד הוא אחד מכמה סוגים של צורות הנוף המכונות "צורות קדומות" (paleoforms) היכולות לשרוד בשינויים קלים במשך מיליוני שנים. תהליכי הסחיפה הפעילים מוגבלים לקרקעית העמק או לשוליו.
נוכחות הר בדד מעידה על קיומה של רמה סמוכה או שרידיה. דבר זה נכון בייחוד במקרה של הרי בדד הבנויים מסלעי משקע, הבנויים מאותם יחידות סטרטיגרפיות כשל הרמה הסמוכה. עם זאת החל מהרגע שהרי בדד מסוג זה נחשפים נהרסים הרי הבדד מהתמוטטות שולית של גושים סדוקים או התכדדות של לוחות. תהליך זה מותיר גושי סלע גדולים (טוֹר) על פסגת ההר ובמשך הזמן נוצרת שיורת הגובלת בדרדרת, המכונה "טירת קוֹפְּיָה" (castle kopje).
אקולוגיה
בחלק מהרי הבדד נוצרה צמחייה ייחודית, השונה מסביבתם. לעיתים הקרקע הדקות, העניות בחומרי מזון, והמחסור במים מעודד צמיחה של צמחים טורפים וסוקולנטים. הרי הבדד של מזרח אפריקה משמשים מקלט לבעלי החיים של הסרנגטי בטנזניה ובקניה. במקומות שהקרקע דקה מדי או קשה מדי מכדי לאפשר צמחייה של עצים מאפשרת קרקע שנלכדת על ידי הרי הבדד צמיחה עבותה של עצים כשבאזורים הסמוכים גדל עשב נמוך בלבד. כוכים בפני הסלע משמשי כגבים למים. בעלי חיים רבים הסתגלו לשימוש בהרי הבדד, כולל אריות, צבועים ושפע של עופות וזוחלים.
הירלן
הירלן (, בלימבורגית: Heële) היא העיר הרביעית בגודלה במחוז לימבורג שבהולנד.
היסטוריה
ב-1997 נתגלו שרידי ישוב סוף התקופה הנאוליתית (4400-3500 לפנה"ס) בשלסברג שליד הירלן. ממצאים ארכאולוגיים מתקופה זו הם נדירים בהולנד.
כמו יישובים רומיים רבים בהולנד, ננטש היישוב הרומי ככל הנראה לאחר נסיגתם של הרומאים במאה ה-3 או ה-4 לספירה. מעט ידוע על ההיסטוריה של הירלן עד למאה ה-10, כאשר המשיכה ההתפתחות החקלאית שוב בחלק זה של אירופה. בתי חווה וטחנות קמח נבנו בעמקים בסביבה ובהדרגה עוצבה העיר הירלן של ימי הביניים.
האזכור הקדום ביותר לשם העיר הוא ממסמך משנת 1065 בשם Herle. אודו, הבישוף של טול, תיעד כמה מתנות. אחת מהן היא שטח הקרקע (allodium) של הירלן בבישופות של לייז'. בהמשך מופיעה העיר כנחלתם של רוזני אהר-הורכשדטן.
תאודוריך ואן ארה, אחיינו של הבישוף אודו, הפריד את מוורנדל ובחר בקדוש פנקרטיוס כקדוש המגן של הכנסייה. רוזני אהר היו אלה שהיו אחראיים ככל הנראה לבנייתם של בית המגורים המבוצר (Schelmentoren) וכנסיית פנקרטיוס הקדוש והורו על בניית טירה מוקפת חפיר. בעקבות בנייתם של ביצורים אלו הוענקו להירלן זכויות וחירויות שנתנו לה מעמד גבוה יותר מהיישובים הכפריים של שסבבו אותה.
ב-1244 הוכפפה הירלן תחת שלטונם של דוכסי בראבנט, אך ב-1388, יחד עם הונסבורק, היא קיבלה מעמד מיוחד ונפרד. במהלך המרד ההולנדי, הייתה הירלן מקור לסכסוך בין ספרד לבין המורדים הפרוטסטנטים והיא עברה מיד ליד מספר פעמים. בהסכם החלוקה שנחתם ב-1661, הייתה הירלן חלק ממחוז לימבורג, שנשלט באופן ישיר על ידי הפרלמנט של הרפובליקה ההולנדית שהוקמה אז. בהיותה באזור ספר, הקרוב לשטחים הספרדים, נותרה הירלן מבודדת עד 1793, כאשר היא נכבשה על ידי הצרפתים. לאחר נפילתו של נפוליאון ב-1814 הייתה הירלן לחלק מלימבורג (מחוז לימבורג ההולנדי והמחוז הבלגי לימבורג של ימינו). ב-1830 כמו רוב אוכלוסיית לימבורג, תמכה הירלן בבלגים במסגרת המהפכה הבלגית. ב-1839, כתוצאה מהסכם לונדון שנחתם בין המעצמות האירופאיות, חזר הירלן להיות שוב חלק מהולנד.
במאה ה-19, כמו רוב הערים בלימבורג (להוציא את מאסטריכט), לא לקחה הירלן חלק במהפכה התעשייתית והיא נותרה עיר שכלכלתה נשענה בעיקר על חקלאות עד לתחילת כריית הפחם בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. במרץ 1874 התגלה פחם בסמיכות להירלן. אך עקב העובדה שהשקעה בהקמת מכרות מסוכנת לטווח ארוך, רק מעט חברות פרטיות עמדו באתגר ורכשו זיכיון לכרייה. ב-1896 חוברה הירלן לרשת הרכבות וכך התאפשרה העברת הפחם שהופק במכרות הפחם הראשונים. למרות זאת הייתה התפתחותה של העיר עדיין איטית. ב-1812 מנתה אוכלוסיית העיר 3,497 תושבים וב-1900 היא מנתה רק 6,646 תושבים. ב-1901 נכנסה ממשלת הולנד לתמונה וקנתה את זיכיונות הכרייה שלא נרכשו כדי להקים מכרות ממשלתיים. תוך זמן קצר החלו כמה מכרות בבעלות ממשלתית להפיק פחם. גודל האוכלוסייה זינק והגיע ל-12,098 תושבים ב-1910 ול-32,263 ב-1930. בתקופה זו נהרסו בניינים ישנים רבים במרכז העיר. ענף כריית הפחם המשיך להיות מרכזי בהתפתחותה של הירלן כעיר מודרנית עד לראשית שנות השישים של המאה ה-20. תור הזהב של כריית הפחם בהירלן הסתיים בסוף שנות החמישים, שלאחריהן שקע הענף עקב תחרות עם הפחם מפולין ומארצות הברית ועקב גילוי גז טבעי במחוז חרונינגן. בשנים 1965 – 1975 נסגרו כל מכרות הפחם. באזורים סביב להירלן ולערים רבות סביבה איבדו כ-60,000 איש את מקומות עבודתם. תקופה קשה של התאמה מחדש של הכלכלה החלה. ממשלת הולנד ניסתה להקל על הקשיים על ידי העברתם של כמה גופים ממשלתיים להירלן, אך עד היום העיר לא התאוששה לחלוטין מאובדנם של עשרות אלפי מקומות עבודה אלו. בנוף העירוני של הירלן כיום נותר מעט שיזכיר את תעשיית הכרייה. רוב הררי פסולת הכרייה שהקיפו את המכרות פונו או שמשו ליצירת שטחים ירוקים במסגרת מיזם שכונה van zwart naar groen ("משחור לירוק"). גם ארובות המכרה הגבוהות ביותר באירופה Lange Lies ("ליז הגבוהה") ו-Lange Jan ("יאן הגבוה"), בעבר נקודות ציון חשובות בקו הרקיע העירוני של הירלן, נהרסו. אחד ממתקני הכרייה המעטים שנותרו (פיר 2 של מכרה אורנג' נסאו 1) משמש כיום כמשכן למוזיאון הכרייה ההולנדי.
מבנים חשובים
האדריכל הידוע ביותר המזוהה עם הירלן הוא ללא ספק פריץ פץ (Frits Peutz). מורשתו כולל לפחות 10 מבנים חשובים בהירלן. ב-1935 נבנה הבניין המפורסם ביותר בתכנונו, ה-Glaspaleis (ארמון הזכוכית), בסמוך לכנסייה מימי הביניים, שניצבה אז במרכזה של העיר הצנועה. בנייתו של המבנה הוזמנה על ידי איש העסקים פטר שונק והיה זה צעד די יוצא דופן לאיש עסקים שמרן לבקש מאדריכל צעיר מהירלן לעצב את חנות הכלבו החדשה של שונק. מבנה זה הוא אחת הדוגמאות הבולטות למודרניזם המוקדם בהולנד, אך הוא הוכר ככזה רק בשלב מאוחר יותר, לאחר שמצבו התדרדר. בשנות התשעים הוא הוכנס לרשימה המכובדת של אלף המבנים החשובים ביותר של המאה ה-20 של איחוד האדריכלים הבינלאומי, כשרק 13 מבנים ברשימה נמצאים בהולנד. צעד זה עודד את הרשויות העירוניות לרכוש את הבניין הרעוע ולשקמו. לאחר השלמת תהליך השיקום של הבניין הוא משכן כיום כמה ממוסדות התרבות של העיר, כולל המוזיאון לאומנות מודרנית. ארמון הזכוכית המשוקם הפך להיות סמלה של הירלן המחודשת לאחר סגירת ענף כריית הפחם.
אירנה פורמן
אירנה פורמן (בגרמנית: Irene Fuhrmann; נולדה ב-23 בספטמבר 1980) היא כדורגלנית עבר אוסטרית המאמנת את נבחרת הנשים האוסטרית בכדורגל.
הירלן
מבנים חשובים
למרות שמבנים מעניינים רבים בעיר נהרסו בתחילת המאה ה-20, כמה בניינים עתיקים עדיין ניצבים במרכז הירלן, לדוגמה, כנסיית פנקריטיוס שנבנתה במאה ה-12 בסגנון רומנסקי ומגדל בית הכלא (Schelmentoren) המבוצר שנבנה בערך באותה תקופה.
מבנה חשוב נוסף היא הקפלה הבסגנון הנאו-קלאסי, גרפקפל דה לאו, שנבנתה ב-1848 והיא המבנה הנאו-קלאסי היחיד ששרד בהירלן.
אירנה פורמן
קריירת משחק
בעת לימודיה באוניברסיטת וינה המליץ לה אחד המרצים לשחק כדורגל בצורה מקצוענית.
בשנת 2000 היא הצטרפה למועדון לינדהאוס וינה מהבונדסליגה האוסטרית, ובמדיו זכתה בשתי אליפויות, בשלושה גביעים ובסופר-קאפ האוסטרי. היא גם השתתפה בגביע אופ"א לנשים בפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון.
פורמן שיחקה בכל הקריירה שלה בלינדהאוס וינה, מלבד עונה אחת, בה שיחקה באינסברוק.
בשנים 2002–2008 שיחקה בנבחרת אוסטריה, ובסך הכל כבשה שלושה שערים ב-22 משחקים.
ב-2008 פרשה ממשחק פעיל עקב פציעה בברך. בסך הכל שיחקה בבונדסליגה האוסטרית 129 משחקים, בהם כבשה 45 שערים.
קריירת אימון
בשנת 2008 מונתה לעוזרת מאמן נבחרת אוסטריה בכדורגל נשים, ארנסט ובר.
בשנת 2011 מונתה למאמנת הנבחרת עד גיל 19, עמה העפילה בשנת 2016 לאליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 שנערכה בסלובקיה.
בשנת 2017 שבה לשמש כעוזרת מאמן הנבחרת הבוגרת, תחת המאמן דומיניק טלהאמר. באותה שנה הפכה לאישה הראשונה באוסטריה שעברה קורס פרו למאמנים של אופ"א.
ביורו הנשים 2017 סיימה הנבחרת במקום השלישי, בטורניר שהיה הטורניר הבכיר הראשון שלה.
ב-27 באוגוסט 2020 הודיעה התאחדות הכדורגל האוסטרית כי פורמן תמונה למאמנת הנבחרת הראשית במקומו של טלהאמר. משחק הבכורה שלה כמאמנת ראשית היה הניצחון 5–0 על נבחרת קזחסטן במסגרת מוקדמות יורו הנשים 2022.
ענבל אשל כהנסקי
ענבל אשל כהנסקי (נולדה ב־1977) היא משוררת ועורכת שירה ופעילה פמיניסטית ישראלית.
ביוגרפיה
שיריה פורסמו בכתבי עת, בהם דג אנונימי, אוקפי, שבו, כרמל, נתיבים ועיתון 77 ובעיתונים היומיים ידיעות אחרונות, הארץ ומעריב. פורסמו מספר ראיונות עמה ורשימות על שירתה, בעיתונים, מגזינים ואתרי אינטרנט. שירתה עוסקת במספר נושאים עיקריים: היותה אם לילדתה, התמודדותה עם השפעות התסמונת הנוירולוגית ממנה היא סובלת, וארוטיקה לעיתים חסרת מעצורים. נכון לשנת 2021 יצאו לאור חמישה ספרי שירה שלה.
נוסף לעיסוקה בכתיבה, היא פעילה מאוד בסצנת השירה בארץ והשתתפה בעשרות אירועי שירה, עוסקת בעריכת שירה ומנחה סדנאות כתיבה. היא השתתפה בהקמתן של מספר קבוצות כתיבה, ביניהן קסת (בה היו חברים גם ננו שבתאי, רונן אלטמן קידר ודנה גולדברג).
החל מגיל 16, הייתה ענבל מפיקה ופעילה בקהילה הישראלית של מופע הקולנוע של רוקי. נושא החוזר בשיריה ובהרצאה שנתנה לקהל הרחב
יחד עם גל אלגר וחני צפריר, אשל-כהנסקי ערכה את דף הפייסבוק הפופולרי "שירת אשה - שיר ביום", המתמקד בפרסום שירה הנכתבת על ידי נשים. ענבל הייתה ממארגני ומנחי המיזם החברתי-ספרותי ההתנדבותי - "בוק סרפינג", והייתה פעילה בגן ריחות וצלילים בפארק רעננה, מיזם חברתי כלכלי. בנוסף, ענבל ערכה את הפודקאסט "קול השירה" עם בן זוגה.
בשנים האחרונות, ענבל החלה לעסוק באמנות רב תחומית. היא עובדת ויוצרת בסטודיו שלה בבית ובסטודיו של גלריית בית היוצר בחסות עמותת דרור. מתמקדת בציור בטכניקות מעורבות ובעיקר עוסקת בצריבת עץ. עבודות שלה הוצגו ומוצגות בארץ. תערוכת יחידה ראשונה שלה הוצגה בתל אביב, בספטמבר 2018.
אשל-כהנסקי מתמודדת עם תסמונת נוירולוגית בשם אסנשל מיוקלונוס, שבאה לידי ביטוי בתנועות לא רצוניות ועוויתות מלוות ברעד וגמגום. ספרה השני סמאל אהובי, עוסק בהחמרה שחלה למשך שנה בעוויתות, ובהתמודדות עם הנכות.
יחסי אינדונזיה–שווייץ
יחסי אינדונזיה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה
בין רפובליקת אינדונזיה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים מאוד וידידותיים מאוד.
שווייץ הכירה לראשונה בעצמאותה של אינדונזיה מהולנד בשנת 1949, ארבע שנים לאחר שזכתה בה בשנת 1945. שווייץ פתחה נציגות בג'קרטה בשנת 1952. בשנת 1863, קונסוליה שווייצרית נפתחה בבטאוויה (ג'קרטה). נציגות שווייצרית שנייה נפתחה בעיר מדן בשנת 1916 (האי סומטרה).
מאז שנות התשעים של המאה העשרים, אינדונזיה ובמיוחד האי באלי, נעשו ליעד פופולרי מאוד לחופשות עבור תיירים שווייצרים.
אינדונזיה, עד שנת 1997, היוותה עבור שווייץ מדינה מועדפת בשיתוף פעולה להאצת התפתחותה. אף על פי כן שהמעמד הזה נלקח מאינדונזיה, הוא היה נדבך משמעותי ביחסים בין שתי המדינות, ששיא התרומה שלו בשנת 1971. מאז שנת 2008 אינדונזיה היא מדינה מועדפת להאצת התפתחות של סוכנות שווייצרית.
חגיגת יום השנה השישים וחמש ליחסים בין שווייץ לאינדונזיה נחגגה בשנת 2017.
יחסים כלכליים
שווייץ רואה את אינדונזיה "כשוק לעתיד". שווי הסחר שבין שתי המדינות בשנת 2017 עלה בחמישים אחוזים בהשוואה לשנה הקודמת, כשעבר את הסכום של 2.8 מיליארד פרנק שווייצרי.
יותר ממאה וחמישים חברות שווייצריות הן פעילות באינדונזיה. בסוף שנת 2016, על פי הבנק הלאומי השווייצרי, ההשקעות השווייצריות הישירות באינדונזיה היו שוות ערך ל-6.9 מיליארד פרנק שווייצרי. ההשקעות הישירות הללו נוצרו על ידי 20,000 משרות שחולקו על ידי חברות שווייצריות באינדונזיה. שווייץ הייתה המשקיעה האירופאית השלישית בגודלה במדינה בשנת 2016.
בשנת 2017 נפתח מרכז סחר שווייצרי בג'קרטה.
שווייצרים באינדונזיה
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2017 התגוררו באינדונזיה אלף מאה ושנים עשר אזרחים שווייצרים.
מארדירוס אלטוניאן
מארדירוס אלטוניאן (בארמנית: Մարտիրոս Ալթունյան; 1889 – 1958) היה אדריכל וצייר ארמני, שחי ופעל בלבנון.
ביוגרפיה
אלטוניאן נולד בבורסה שבטורקיה ולמד ציור בהאקדמיה לאמנויות היפות בפריז. בשנת 1919 היגר ללבנון והשתקע ביירות, שם כיהן כאדריכל המחלקה לעבודות ציבוריות של ממשלת המנדט הצרפתית. בתפקיד זה תכנן מבני ממשל, בתים פרטיים, מבני ציבור ודת ברחבי לבנון וסוריה.
בין היתר תכנן את בניין הפרלמנט הלבנוני (1934) ואת מתחם הכנסייה על שם גרגוריוס המאיר בפטריארכיה הארמנית בצפון בירות. בכנסייה זו צייר סדרה של ציורי שמן גדולים שנתלו על קירות הכנסייה. פטריארך ירושלים הארמני התרשם מן הציורים והזמין את אלטוניאן לעצב את קפלת הלנה הארמנית בכנסיית הקבר בירושלים. אלטוניאן החל את עבודתו במאי 1945. הפטריארכיה הארמנית הסתייעה בסיוע כספי של ארמנים מן הפזורה (בעיקר מארצות הברית) וסיפקה לאלטוניאן תנאי עבודה וחומרים משובחים. העבודה נעצרה עקב מלחמת העצמאות ונשלמה רק ב-1950, אז נחנכה הקפלה בחג הצלב.
דניאל האוול
הוא שידר יחד עם פיל לסטר תוכנית בידור ברדיו בתחנה "רדיו 1" של ה-BBC מינואר 2013 עד אוגוסט 2014. הצמד יצר בתוכנית פינה חודשית בשם "השתלטות האינטרנט" ("The Internet Takeover"), שפעלה מספטמבר 2014 עד אפריל 2016 והציגה כוכבי רשת.
ביוגרפיה
האוול נולד וגדל בווקינגהאם, ברקשייר, אנגליה. אמו למדה פילוסופיה ועשתה תואר בנושא, ואביו ייצר אפקטים לסרטים ועבד כתקליטן. להאוול אח קטן בשם אדריאן.
כילד גילה עניין בתיאטרון, ובגיל 8 הצטרף לחוג תיאטרון.
לפני שהשיק את ערוץ ה-youtube שלו, הוא עבד ברשתות קמעונאות המתרכזות במוצרי "עשה זאת בעצמך" ("DIY"), ומאוחר יותר בסופרמרקט אסדה.
קריירה
האוול פרסם את סרטונו הראשון ב-16 באוקטובר 2009, תחת הכותרת "HELLO INTERNET" ("שלום אינטרנט"). בעקבות כך, חבריו עודדו אותו להמשיך להעלות סרטונים, ועם הזמן הפך ליוטיובר מצליח.
בנוסף לערוצו הראשי ("Daniel Howell"), הוא מפעיל גם ערוץ משנה הנקרא "danisnotinteresting". ערוץ אחרון זה צבר עד כה מיליון ו-500 אלף רשומים ו39.5 מיליון צפיות (נכון למאי 2017). דן גם מפעיל יחד עם חברו פיל לסטר ערוץ הנקרא DanAndPhilGAMES, שהוא ערוץ הגיימינג המשותף שלהם עם מעל 3 מיליון רשומים.
במהלך קריירת ה-youtube שלו, צבר האוול למעלה מ-6 מיליון רשומים, שנצברו לאורך הזמן לפי הפירוט הבא:
בינואר 2013, רדיו ה-BBC הציע לדניאל ופיל להיות מגישי תוכנית אירוח שתעסוק במוזיקה ובריקודים עדכניים, בלהיטים למיניהם ובראיונות.
חיים אישיים
האוול הוא קוויר. הוא יצא מהארון בסרטון שפורסם בערוץ היוטיוב שלו ב-13 ביוני 2019.
מאוגוסט 2011, האוול גר עם פיל לסטר. השניים עברו יחד ללונדון ביולי 2012.
אליס קולצ'ין
אליס רוברט קולצ'ין (מאנגלית: Ellis Robert Kolchin; 18 באפריל 1916 - 30 באוקטובר 1991) היה מתמטיקאי אמריקאי שעסק באלגברה דיפרנציאלית וחבורות אלגבריות ליניאריות. על שמו נקרא משפט קולצ'ין על איברים אוניפוטנטיים undefined בחבורות אלגבריות ליניאריות.
ביוגרפיה
קולצ'ין נולד בניו יורק. הוריו היו מוריס קולצ'ין ובטי סטיינריץ'. הוא למד באוניברסיטת קולומביה, ובתום לימודיו המשיך ללמוד בה כתלמיד מחקר תחת הנחייתו של ג'וזף ריטundefined. במהלך לימודיו המתקדמים נישא אל קייט וייל בשנת 1940, ולשניים נולדו שני ילדים - פיטר ואלן.
במהלך מלחמת העולם השנייה, שירת קולצ'ין בחיל המודיעין הימי בארצות הברית. במהלך שירותו הוא הצליח לפרסם מספר מאמרים. בתום שירותו חזר אל אוניברסיטת קולומביה וקביל משרה שם. בשנת 1976 זכה לתואר פרופסור למתמטיקה. הוא פרש בשנת 1986, ובכל זאת המשיך במחקר עד מותו בשנת 1991 בניו יורק, בגיל 75.
לקולצ'ין היו מספר תלמידים, ביניהם עזריאל רוזנפלד undefined.
תרומתו למתמטיקה
קול'צין עבד בתחום האלגברה הדיפרנציאלית, ופיתח את תורת החבורות האלגבריות הליניאריות. בעבודתו השתמשו גם בתחומים אחרים, כמו באנליזה מרוכבת, תורת K, גאומטריה דיפרנציאלית ועוד. על שמו נקרא משפט קולצ'ין, הקובע כי ניתן לשלש סימולטנית מונואיד מטריצות אוניפוטניות מעל שדה סגור אלגברית. משפטים מקבילים באלגברות לי פתירות, חבורות פתירות, ואלגברות לי נילפטוניות, הם בהתאמה משפט לי, משפט לי-קלוצ'ין ומשפט אנגל. על שמו נקראת גם טופולוגיית קלוצ'ין undefined. הוא גם תרם רבות להרחבת פיקאר-וזו.
ממאמריו וספריו
לרשימת המאמרים המלאה ראו בקריאה נוספת.
דין הול
דין "רוקט" הול (באנגלית: Dean "Rocket" Hall; נולד ב -14 במאי 1981) הוא מעצב משחקים מאומארו, ניו זילנד. ידוע בשל היותו המעצב של המוד "Dayz" למשחק המחשב ארמא 2. היה מועמד לפרס החדשנות באינטרנט, המוענק בטקס פרסי האינטרנט "GDC".
הול היה קצין זמני של חיל האיתותים בכוחות המזוינים של ניו זילנד והשתתף באימוני הישרדות בברוניי, שם הוא הגה את הרעיון הבסיסי עבור המוד "Dayz".
ראשית חייו
הול תמיד התעניין בטיפוס הרים, ועניינו בתחום גבר עוד יותר כאשר קרא ספר על האוורסט ואת מדריך הטיולים להר קוק של בית ספרו. הוא התחיל לפתח משחקי וידאו במחשב אישי מסוג "Amiga" שהוריו קנו לו כשהיה ילד.
בשנת 1998 הול עזב את התיכון באומארו ועבר לדנידין כדי ללמוד באוניברסיטת אוטגו.
שירותו בצבא
הול שירת כקצין זמני בחיל האוויר המלכותי של ניו זילנד במשך חמש שנים, וסיים תואר באוניברסיטת אוטגו תחת מלגה שניתנה לאנשי כוחות הביטחון הניו זילנדיים.
ב-2009 הול גויס מחדש לצבא הניו זילנדי, ונרשם לתוכנית חילופין עם הכוחות המזוינים של סינגפור. הול קיבל השראה ממאמציו באימוני ההישרדות ומן השימוש במשחקי וידאו כשיטה להכשיר חיילים לתגובות הרגשיות שהם עשויים לעמוד בפניהן. הוא העלה רעיונת למשחק וידאו, וכאשר לא גילו עניין ברעיונותיו, החליט להוסיף זומבים ולהוציא את המשחק לפומבי.
הול הועבר אל הכוחות המזוינים של סינגפור אל תוכנית חילופין שבמהלכה הוא סיים את אימוני ההישרדות בברוניי. חוויותיו במסע הזה היוו את הבסיס לרעיונותיו בעת פיתוח משחקו. להול אזל המזון במהלך אימוני ההישרדות ובסופו של דבר הוא ניסה לאכול דגים רקובים ושרכים. לקראת סוף הכשרתו, הול שקל 25 ק"ג פחות והיה פצוע קשה. נדרשו ניתוח וטיפולים בני חמישה שבועות כדי לרפא את פצעיו.
קריירת משחקי הווידאו
לאחר שעזב את חיל האוויר, הול הועסק כמפיק ב"Sidhe Interactive" בולינגטון, ניו זילנד ועבד על משחק הווידאו "Speed racer: The VideoGame". הול חישב את עלויות פיתוח המשחק, והגיע למסקנה כי המקום בו הן תהיינה נמוכות ביותר הוא צ'כיה. מאוחר יותר הוא יצר את Dayz, מוד הישרדות אימה מז'אנר הזומבי, עבור משחק הלחימה הטקטי ארמא 2 שיצא על ידי החברה "Bohemia Interactive". הול עזב תוך זמן קצר את תעשיית המשחקים כדי לחזור לצבא, ולאחר מכן חזר לצורך קבלת חוזה מחברת "Bohemia Interactive" לצורך עבודה על המשחק ארמא 3. לאחר הצלחת המוד, הול החל לעבוד באותה חברה, והפעם כמוביל פרויקט עבור הגרסה העצמאית של Dayz.
בחודש נובמבר 2014 הוא עזב את "Bohemia Interactive" כדי ליצור סטודיו משלו, "RocketWerkz".
דעותיו על תעשיית משחקי הווידאו
בשנת 2012, הול ציין כי הדור השביעי של קונסולות משחק מצוי בסוף חייו, וכי דבר זה יגרום למחשב לספק משחקים חדשניים יותר עבור הקונים.
Let's Work Together
הגרסה של הריסון
"Let's Stick Together" הוא שיר רית'ם אנד בלוז במבנה של בלוז 12 תיבות. לדברי הסופר והמוזיקאי ריצ'רד קלייטון, "הריסון ככל הנראה התכוון ליצור את "Let's Stick Together" כסינגל ההמשך שלו ללהיט שלו "Kansas City", אך קונפליקט שלו עם בעלי חוזה ההקלטות שלו מנע ממנו להוציא אותו לאור בזמן שהשיר הראשון היה פופולרי".
דין הול
דעותיו על תעשיית משחקי הווידאו
הול השמיע ביקורת של מודל הפרסום המסורתי עבור משחקי וידאו. הוא אף ציין שחברות המוציאות לאור הופכות בלתי רלוונטיות, וציטט את משחק המחשב "Minecraft" כדוגמה לכך.
Let's Work Together
הגרסה של הריסון
בשנת 1962 הקליט הריסון את "Let's Stick Together" עבור Fury Records, אחד ממספר חברות הקלטה שבבעלות המפיק בובי רובינסון. עברו עוד שבע שנים מאז יציאת הסינגל המקורי (שבהן יצאו לאור עוד מספר גרסאות נוספות של הריסון לשירו), ועדיין הוא לא הגיע למצעדי המכירות. בשנת 1969 עיבד הריסון מחדש את השיר עם הכותרת "Let's Work Together". שתי הגרסאות (המקורית והחדשה) דומות במבנה ובלחן, אך מילות השיר נבדלות זו מזו. מבחינה מוזיקלית, ההקלטה משנת 1962 היא חלק מהרכב מוזיקלי בו לקח חלק הריסון, ואילו בגרסה מ-1969 מנגן הריסון לבדו, כאשר הוא שר ומנגן במפוחית, גיטרה וכלי הקשה.
דין הול
טיפוס הרים
הול הוא מטפס מוכשר, שטיפס את ההר קוק בניו זילנד. ב-21 במאי, בשעה 4:33 בבוקר, הוא עלה על פסגת האוורסט, מה שהפך אותו לניו זילנדי ה -42 שרשם הישג זה. הול טיפס על האוורסט במשך חודשיים, לאחר שהתאמן פיזית במשך כשנה, תכנן את מסעו כשישה חודשים והוציא כ-100,000 דולר על הטיפוס. אחרי כחודש וחצי בטיפוס, הול העיד שטיפוס על האוורסט הוא אתגר פסיכולוגי ולא רק פיזי. הוא אף הצהיר כי חוויותיו במסע היוו חלק גדול מההשראה עבור עבודתו כמעצב משחקים.
Let's Work Together
הגרסה של הריסון
הגרסה המחודשת של הריסון לשיר זכתה להתייחסות תיקשורתית, ובהתאמה גם בעלייה במספר המכירות של גרסת הסינגל. השיר הגיע למקום 32 בבילבורד הוט 100 של שנת 1970.
הגרסה של קנד היט
בשנת 1968, החליטו חברי להקת הבלוז רוק האמריקאית, קנד היט, לבצע גרסת כיסוי לשירו של הריסון (הכוונה לגרסה המקורית - הגרסה המחושת עוד לא יצאה אז). בניגוד לסינגלים הקודמים שלהם ("On the Road Again", "Going Up the Country" ו- "Time Was") שבהן שר אלן וילסון, בשיר הזה דווקא בוב הייט, שלא זכה להיות הזמר בליהיטים הגדולים של הלהקה, כיכב כסולן.
השיר היה גמור ומוכן לשחרור כסינגל כבר בדצמבר 1969, אך השחרור שלו בוטל בעקבות עליית הפופולריות של הגרסה החדשה של הריסון. בבריטניה לעומת זאת, ששם הסינגל של הריסון לא הצליח לייצר עניין רב, גרסת קנד היט לשיר פורסמה כבר בינואר 1970. השיר הפך במהירות ללהיט הגדול ביותר של הלהקה בבריטניה, והגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי, שם החזיק יותר מחמש עשרה שבועות. בארצות הברית, "Let's Work Together" בגרסה של הלהקה לא יצא עד ה-3 באוגוסט 1970, בתוך אלבומם Future Blues. גם בארצות הברית היה הסינגל להצלחה, והגיע למקום 26 בבילבורד הוט 100 של 1970, ובכך עקף גם את הגרסה המחודשת של הריסון.
הגרסה של בריאן פרי
בשנת 1976 התבקש המוזיקאי בריאן פרי על ידי חברת איילנד רקורדס לבצע גרסה משלו לשיר "Let's Work Together". פרי ביצע את השיר וזה יצא כסינגל בבריטניה. פרי לא היה יכול לחזות את ההצלחה המסחררת של גרסתו - הוא הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100 של שנת 1976 ; הגיע למקום 12 במצעד הסינגלים הבריטי ; הגרסה של פרי הייתה השיר הפותח של אלבום בעל שם זהה.
את הביצוע המוזיקלי של הגרסה הזו מבצעים פרי (מפוחית וקלידים), כריס ספדינג (גיטרה), אדי ג'ובסון (כינור), ג'ון ווטון (גיטרה בס) וכריס מרסר (סקסופון). בשנת 1988 יצאה גרסת רמיקס בשם "Let's Stick Together '88", על ידי הוצאת E.G הבריטית ו- Virgin Records הגרמנית.
שלמה יהודה טבק
רבי שלמה יהודה ליב טבק (ה'תקצ"ב – י"א בטבת ה'תרס"ח; 1832 – 16 בדצמבר 1907) היה ראב"ד סיגט, מגדולי פוסקי הונגריה בתקופתו. נודע בספרי השו"ת שלו, ערך ש"י ותשורת ש"י.
ביוגרפיה
נולד בסיגט, מחוז מרמורש לרב פסח צבי טבק, בגיל צעיר נסע ללמוד בגורליץ אצל הרב יקותיאל יהודה טייטלבוים, ה"ייטב לב"; ואחר כך אצל רבי אברהם יהודה שוורץ מחבר "קול אריה". כשחזר לסיגט למד בישיבת המצטיינים של הרב יהודה מודרן בעיר.
נישא לצביה בת הגביר מרדכי ישראל מקריווה הסמוכה לסיגט. בשנת ה'תרי"ח (1857), התמנה רבו ה"ייטב לב" לרבה של סיגט, ומינה אותו לצידו לדיין ראשי. הוא כיהן בתפקידו זה חמישים שנה עד פטירתו. הוא נחשב לאחד מגדולי הלמדנים בעיר. לפי הרב דוד שפרבר, החשיב הרב מאיר אריק את הרב טבק כגדול חכמי דורו.
הרב טבק נפטר בי"א בטבת ה'תרס"ח (1907). חתנו, הרב שלמה דוב הלוי הלר מילא את מקומו. נספה בשואה.
יצירתו
עשרת ספריו רחבי היקף מבחינה הלכתית, אך השמטת שמות השואלים ותאריכי כתיבת התשובות, אינה מאפשרת כמעט שימוש מחקרי-היסטורי בספריו.
צידד בגיור של נכריות הנשואות ליהודים בנישואים אזרחיים בשל החשיבות הגדולה של הצלת יהודים מהתבוללות. לצד זאת, בשאלה של גיור לשם אישות עבור יהודי דתי שלא היה חשש שיתבולל הוא החמיר, ולא הסתפק בהערכה של בית הדין שהגיורת עתידה לשמור מצוות כראוי, מפני שבלתי אפשרי לקבוע דבר כזה בלי רוח הקודש.
מרים הופקינס
אלן מרים הופקינס (באנגלית: Ellen Miriam Hopkins; 18 באוקטובר 1902 – 9 באוקטובר 1972) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית הידועה בשל רבגוניותה. ב-1930 חתמה עם חברת סרטי פרמאונט ועבדה עם ארנסט לוביטש, ג'ואל מק'קרי ורבים אחרים. היה לה סכסוך מתוקשר עם השחקנית בטי דייוויס. בהמשך הייתה הופקינס חלוצה בהופעות בדרמות טלוויזיוניות. הופקינס הייתה מארחת הולווידית בולטת שנעה בחוגים אינטלקטואלים ויצירתיים.
ביוגרפיה
הופקינס נולדה בעיר סוואנה שבמדינת ג'ורג'יה להומר הופקינס ואלן קוטלר, וגדלה בביינברידג' הקרובה לגבול אלבמה. הייתה לה אחות בכורה בשם רובי. סבא רבא שלה מצד אמה היה ראש העיר ביינברידג', ועזר להקים את כנסיית סנט ג'ון האפיסקופלית בעיר, שם הופקינס שרה במקהלה.
ב-1909 חייתה זמן מה במקסיקו. אחרי שהוריה התגרשו, עברה יחד עם אמה לסירקיוז שבמדינת ניו יורק, כדי להיות קרוב לדוד שלה, תומאס קרמר הופקינס, ראש המחלקה לגאולוגיה באוניברסיטת סירקיוז.
היא למדה בסמינר גודארד בבאר (Barre) שבוורמונט, ובאוניברסיטת סירקיוז בניו יורק. היא התרחקה מאביה, וכאשר בגיל 19 הגישה בקשה לדרכון עבור סיור הופעות בדרום אמריקה, היא רשמה את כתובתה כ"לא ידוע".
קריירה
בגיל עשרים הייתה הופקינס נערת מקהלה בעיר ניו יורק. בשנת 1930 חתמה על חוזה עם חברת הסרטים סרטי פרמאונט, והופיעה בסרטה הראשון "Fast and Loose". ב-1931 זכתה להצלחה בהופעתה בסרט האימה "ד"ר ג'קיל ומיסטר הייד", בתפקיד איווי פירסון, פרוצה שמסתבכת עם ג'קיל ועם הייד. הופקינס קיבלה ביקורות נלהבות, אבל בגלל הדמות שגילמה והמחלוקות שהסרט היה עלול לעורר, קוצצו הסצנות בהשתתפותה, ובגרסה הרשמית היא מופיעה על המסך בערך חמש דקות.
עם זאת הקריירה שלה התקדמה במהירות וב-1932 הופיעה בסרטו של ארנסט לוביטש "צרות בגן עדן", בו הוכיחה את קסמה ואת שנינותה בדמות הכייסת היפה והקנאית. בתחילת שנות השלושים של המאה העשרים, טרום קוד ההפקה ההוליוודי, שיחקה הופקינס בסרטים ""הסגן המחייך", "סיפורה של טמפל דרייק" ו-"Design for Living" שכולם הצליחו בקופות וזכו לשבחי הביקורת. סרטים אלה נחשבו לנועזים לתקופתם בסרט "סיפורה של טמפל דרייק" נראתה סצנת אונס, ובסרט "Design for Living" בכיכובם של פרדריק מארץ' וגרי קופר מתואר מנאז' א-טרואה. בהמשך אותו עשור זכתה עוד להצלחה בקומדיה הרומנטית "הנערה העשירה בתבל" (1934), הדרמה ההיסטורית "בקי שארפ" (1935), עליו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, "חוף ברברי" (1935), "אלה השלושה" (1936) ו-"The Old Maid" (מ-1939).
הופקינס הייתה אחת השחקניות הראשונות שהוצע להן התפקיד של אלי אנדרוז בסרט "זה קרה לילה אחד" (1934). אבל היא דחתה את התפקיד וקלודט קולבר לוהקה לבסוף. היא עשתה מבחן בד לתפקיד של סקרלט או'הרה בסרט "חלף עם הרוח", והיה לה יתרון בהיותה ילידת ג'ורג'יה, אבל את התפקיד קיבלה ויוויאן לי. הן קולבר והן לי זכו בפרס אוסקר על תפקידיהן.
להופקינס היו מריבות מתוקשרות עם יריבתה השחקנית בטי דייוויס. הופקינס האמינה שלדייוויס הייתה פרשת אהבים עם בעלה אנטון ליטוואק. הן כיכבו יחד בשני סרטים "The Old Maid" (ב-1939) ו-"Old Acquaintance" (מ-1943). דייוויס הודתה שהיא נהנתה מהסצנה בה היא מטלטלת את הופקינס בחוזקה, כשהופקינס מעלה נגדה האשמות בלתי מבוססות. השתיים גם הצטלמו בזירת איגרוף עם כפפות כשהבמאי וינסנט שרמן נמצא ביניהן.
אחרי הסרט "Old Acquaintance" לא שיחקה הופקינס בקולנוע עד ל-1949 אז הופיעה בסרט "היורשת" בתפקיד הדודה של הדמות הראשית. ב-1951 שיחקה בקומדיה של מיטשל ליסן "The Mating Season" בהופעה קומית בדמות אמה של הדמות שגילמה ג'ין טירני. עוד שיחקה בסרט "הלחישה הרועמת" (שעת הילדים), שהמחזה עליו הוא מבוסס היה הבסיס גם לסרט "אלה השלושה" משנת 1936. בגרסה המחודשת שיחקה הופקינס בתפקיד הדודה של שירלי מקליין.
הופקינס הייתה חלוצה בהופעות בטלוויזיה. היא שיחקה בתוכניות טלוויזיה במשך שלושה עשורים, החל מסוף שנות הארבעים ועד סוף שנות השישים של המאה העשרים. היא השתתפה בתוכניות כגון "The Chevrolet Tele-Theatre" (מ-1949), "Pulitzer Prize Playhouse" (מ-1951), "Lux Video Theatre" (מ-1951 עד 1955), " The Outer Limits" (מ-1964) ובפרק בסדרה "The Flying Nun" (מ-1969).
להופקינס יש שני כוכבים בשדרת הכוכבים של הוליווד, האחד עבור סרטי קולנוע ברחוב ויין 1701, והשני עבור הופעותיה בטלוויזיה ברחוב ויין 1708.
דרור חטר-ישי
דְּרוֹר חֹטֶר-יִשַי (נולד ב-28 באוקטובר 1946) הוא עורך דין ואיש עסקים ישראלי, אשר כיהן כראש לשכת עורכי הדין בישראל בין השנים 1991–1999.
מרים הופקינס
חיים אישיים
הופקינס התחתנה והתגרשה ארבע פעמים: בעלה הראשון היה השחקן ברנדון פיטרס, השני היה הטייס והתסריטאי אוסטין פרקר, השלישי הבמאי אנטול ליטבק, והרביעי כתב המלחמה ריימונד ב. ברוק. ב-1932 אימצה הופקינס בן, את מייקל ט. הופקינס (29 במרץ 1932 – 5 באוקטובר 2010).
דרור חטר-ישי
ביוגרפיה
חטר-ישי נולד בחיפה, אביו אהרן חטר-ישי היה הפרקליט הצבאי הראשי הראשון. למד בתחילה בבי"ס יסודי בכרמל, חיפה, ולאחר מעבר המשפחה לתל אביב למד בתיכון עירוני א' בתל אביב. בשנת 1964 התגייס לצה"ל ושירת בגדוד 50. במקביל לשירותו הצבאי בחטיבת הצנחנים, החל בלימודי משפטים במסלול ערב של השלוחה התל אביבית של האוניברסיטה העברית. בשנת 1966, עם תום שירותו הסדיר, החל לעבוד כמתמחה במשרדו של אביו "א. חטר-ישי, ושות'", שם עשה את התמחותו בשנים 1968–1970. בשנת 1969 סיים את לימודי התואר הראשון בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית, וב-30 באוקטובר 1970 קיבל רישיון עריכת דין.
פעילותו המקצועית
בשנת 1973 קיבל חטר-ישי את ניהול המשרד של אביו לאחר שאביו עבר להתגורר בעין גב. הוא טיפל בהליכים משפטיים רבים, בהם הליכים פליליים מורכבים, עתירות מינהליות ובג"צים, תביעות נזיקין, ייצוג ועדי עובדים, ערעורי בחירות, הליכי מקרקעין וכיוצא בזה. ייצג גופים שונים, רשויות מקומיות ופרטיים.
בשנת 1987 הקים רשימה עצמאית בבחירות ללשכת עורכי הדין בישראל אשר זכתה להיות הגדולה ביותר בלשכה ונבחר כמ"מ ראש לשכת עורכי הדין. בשנת 1991 נבחר לתפקיד יו"ר לשכת עורכי הדין בישראל, ובשנת 1995 נבחר שנית לתפקיד כאשר זכה לכשני שלישים מקולות המצביעים. במהלך כהונתו סגר את גירעון הלשכה ואף הוזיל את דמי החבר, שיפר את רמת השירות לחברים ודאג לקיום משרדים הולמים במחוזות השונים. בנוסף, חטר-ישי האמין לא רק בקיום ארגון פנימי יעיל אלא בדאגה לקיום חוק וסדר בכל מערכות החיים במדינה, תוך הקפדה על המבנה הדמוקרטי לפיו על כל רשות לבצע את תפקידה. הוא הוביל קו אידאולוגי תקיף לטיפול בבעיות מערכתיות, הקפיד על הרחבת השקיפות במערכת המשפט, ויזם וקידם תיקוני חקיקה בנושאים מגוונים.
מרים הופקינס
חיים אישיים
היא תמכה במפלגה הדמוקרטית ובנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט.
הופקינס נפטרה בניו יורק מהתקף לב תשעה ימים לפני יום הולדתה השבעים. היא נקברה בבית הקברות אוק סיטי בביינברידג' שבג'ורג'יה.
דרור חטר-ישי
הסוגיה המשפטית
חטר-ישי נחלק אידאולוגית עם נשיא בית המשפט העליון אותה עת, השופט אהרון ברק וסבר כי "לא הכל שפיט" ואין לבחון החלטות של הרשות המבצעת והרשות המחוקקת במבחנים אישיים של סבירות, או מידתיות. בנובמבר 1996 פרסם הביטאון יתד נאמן ריאיון עימו באשר להתנגשות בין התפיסות האידאולוגיות שהובילה הלשכה בראשותו לבין אלו של נשיא בית המשפט העליון, השופט אהרון ברק. עם זאת, הביע התנגדות לרפורמת לוין, ואמר כי
חשדות לפלילים
כעבור שנה הודיעה הפרקליטות כי היא חוזרת בה מהאישומים בגין העלמת מס מצידו של חטר-ישי, אך ביקשה להרשיעו בייעוץ לשותפו של אביו. בפברואר 1998 הורשע על ידי השופטת זיווה הדסי הרמן מבית המשפט השלום בתל אביב בעבירה של ייעוץ לשותפו של אביו.
ערעור אשר הגיש לבית המשפט המחוזי בתל אביב נדון על ידי הרכב בראשותו השופט אדמונד לוי, אשר כלל גם את השופטת אסתר חיות, ואת השופטת מיכל רובינשטיין, והסתיים בזיכויו.
במקביל לערעור, המשטרה המליצה בפני הפרקליטות להעמיד לדין את חוטר-ישי באשמת זילות בית משפט, בעקבות דבריו נגד הרמן-הדסי לאחר הרשעתו. בפתיחת הדיון בכתב האישום נגדו, התנצל חוטר-ישי על דבריו. המדינה הודיעה, כי היא מוכנה למחוק את כתב האישום בהנחה שההתנצלות כנה. זמן קצר לאחר מכן, בישיבת הוועד המרכזי של הלשכה, שב חוטר-ישי ותקף את הרמן-הדסי, ובעקבות זאת הוגש שוב כתב אישום נגדו באשמת זילות. בפתיחת משפטו השני טען חוטר-ישי, כי בהגשת כתב האישום, הפרה המדינה התחייבות שלטונית שלא לשוב ולהעמידו לדין לאחר שהתנצל. השופט הבר קיבל טענה זו ומחק את כתב האישום. מטעם התביעה נאמר כי הם היו סבורים, כי הסכמתה של המדינה למחוק בזמנו את כתב האישום הייתה הסכמה מינהלתית ולא הסכם מחייב. לדעת המדינה, התבטאותו של חוטר-ישי בדיון בלשכה יצרה את הרושם לכאורה, כי התנצלותו הקודמת הייתה מן השפה ולחוץ. עם זאת נאמר, כי הגיע למסקנה שאין ליזום הליך משפטי שלישי נגד חוטר-ישי בנושא הזילות, בדמות ערעור על החלטת בית משפט השלום. לדעת המדינה, הגשת כתב האישום כבר השיגה את היעד של העברת המסר, לפיו תוענק הגנה לשופטים שאינם יכולים להגיב על טענות נגדם.
ביוני 1998 החליטה ועדת האתיקה של לשכת עורכי הדין להעמיד את חטר-ישי לדין משמעתי, לאחר שהוגשו נגדו כתבי אישום על עבירה של זילות בית משפט. בבחירות לראשות לשכת עורכי הדין שהתקיימו ב-1999 הפסיד חטר-ישי לעו"ד שלמה כהן. ב-2001 סגרה הלשכה את התיק המשמעתי נגדו.
לימים, תומכי תאוריית הקשר לתפירת תיקים בישראל ראו במקרה העמדה לדין והזיכוי של חוטר ישי כראיה לקיומה.