cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Santa Baby
גרסתו של מייקל בובלה
מייקל בובלה הקליט גרסת כיסוי של "Santa Baby" בשם "Santa Buddy", עבור אלבום האולפן השביעי שלו, Christmas.
הרכב ומבנה
במצעד שירי הסטרימינג של החגים של בילבורד, הגיע השיר למקום הרביעי, מבלי שיצא כסינגל.
גרסתה של אריאנה גרנדה
ב-6 בנובמבר 2013, הודיעה אריאנה גרנדה באמצעות הטוויטר שהיא תוציא מוזיקה חדשה בכל שבוע לקראת חג המולד. בשבוע הרביעי והאחרון, היא הוציאה גרסת כיסוי ל-"Santa Baby", בו השתתפה אליזבת גיליס. גיליס שיתפה פעולה עם גרנדה במהלך תוכנית הטלוויזיה "ויקטוריוס". הוא הופץ לחנויות הדיגיטליות כמו אמזון מיוזיק ב-10 בדצמבר 2013. מאוחר יותר, נכלל במיני-אלבום חג המולד הראשון של גרנדה Christmas Kisses, שיצא לאור באותו השבוע.
ביקורת
הגרסה של גרנדה ל-"Santa Baby" זכתה לביקורות חיוביות רבות מטעם מבקרי המוזיקה. ג'וסלין ונה מ MTV נהנתה מההתייחסות של גרנדה ל-"Santa Baby" והשוותה את הגרסה שלה לגרסתה המקורית של קיט. קרולין מניס מ-Music Times דירגה אותו כשיר הטוב ביותר מ-Christmas Kisses והפנתה כלפי ההפקה שלו שבחים רבים. עם זאת, ציינה כי הדואט לא הצליח למצות את עצמו. פיידרה מבילבורד תיאר את שיתוף הפעולה כ"דואט מהנה" וכ"חוויה שאין כמותה".
הצלחה מסחרית
גרסתן של גרנדה וגיליס זכתה להצלחה מסחרית במספר מדינות והגיעה למקום ה-36 ולמקום החמישי במצעד שירי החג ובמצעד שירי החג הדיגיטליים בארצות הברית. במצעד הסינגלים הבריטי הגיעה למקום ה-155, תוך שבמצעד הסינגלים האוסטרלי הגיעה למקום ה-77.
בסמוך לצאתה, עלתה גרסת הכיסוי לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליחה לצבור שם למעלה מ-105 מיליון השמעות.
גרסתה של טרישה יירווד
טרישה יירווד הקליטה גרסת כיסוי של "Santa Baby" לאלבום המשותף שלה עם בן זוגה גארת' ברוקס Christmas Together, משנת 2016. האלבום המשותף הופץ לראשונה באמצע אוקטובר 2016 והוגדר כאלבום המשותף הראשון של בני הזוג, תוך שהוא הורכב מדואטים ושירי סולו. "Santa Baby" הופץ ב-11 בנובמבר 2016, על ידי חברת התקליטים גוונדולין רקורדס וחברת התקליטים הפרטית של ברוקס, פרל רקורדס.
יירווד ביצעה את "Santa Baby" ביחד עם "Hard Candy Christmas", במהלך הספיישטל הטלוויזיוני "CMA Country Christmas".
ביקורת
בארצות הברית, הגרסה של יירווד ל-"Santa Baby" הגיעה למקום ה-18 במצעד השירים העכשוויים למבוגרים ב-6 בינואר 2017. הגרסה הזו הפכה לשירה השלישי של יירווד שהצליח להיכנס למצעד, תוך שהיא הפכה גם לשירה השני המצליח ביותר במצעד, אחרי "Broken", שיצא לאור בשנת 2016. במצעד הקאנטרי איירפליי, התברגה גרסתה במקום ה-60.
גרסתה של גוון סטפאני
במהלך חודשי הקיץ של 2017, הודיעה גוון סטפאני כי היא מתכננת להוציא מוזיקה חדשה. מאוחר יותר, היא אישרה כי המוזיקה תהיה קשורה לחג המולד ובהמשך הודיעה על צאת האלבום, You Make It Feel Like Christmas. ב-18 בספטמבר 2017, הודיעה כי במסגרת האלבום, תקליט מחדש גם את "Santa Baby". ב-29 בספטמבר גרסתה של סטפאני ל-"Santa Baby" הופצה כסינגל שיווקי מתוך האלבום והיא הייתה זמינה להורדה דיגיטלית בתשלום. באיטליה, היא נשלחה לתחנות הרדיו ב-8 בדצמבר 2017, כסינגל הראשון מתוך האלבום באותה המדינה וכסינגל השני מתוכו בשאר רחבי העולם.
הגרסה של סטפאני הופקה על ידי בוסבי ואריק ולנטיין, תוך שנתנו קרדיטים לג'ואן ג'אוויטס, פיליפ ספרינגר וטוני ספרינגר ככותבים שלו.
ביקורת
פיידרה מבילבורד שיבח את גרסתה של סטפאני ואמר שהגרסה "משתלבת בצורה מצוינת עם קולה הייחודי להפליא". בהמשך, הוא כלל אותה ברשימת הביצועים הטובים ביותר שנעשו לשיר. דייוויד סמית', מ-Evening Standard, הפנה כלפי גרסתה ביקורת חיובית מאוד, תוך שטען כי מדובר באחד מהשירים הטובים ביותר מתוך You Make It Feel Like Christmas. רוברטס מלוס אנג'לס טיימס אהב את הגרסה הזו וכינה אותה כ"גרסה מודרנית לחלוטין, המכילה אלמנטים של קיט ושל מדונה".
השיר זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום השביעי במצעד שירי החג הדיגיטליים של בילבורד. בהמשך, דורג במקום ה-38 במצעד ה-AC של קנדה.
מערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית
חיל ההנדסה הקרבית של צה"ל מפעיל מערך נרחב של ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) הפועל הן בשגרה והן בעת מלחמה, הן בעורף והן בחזית. מערך הצמ"ה מורכב מיחידות צמ"ה לוחמות (אותן מפעיל חיל ההנדסה), יחידות צמ"ה עורפיות, מערך הכשרה (קורס צמ"ה בבית הספר להנדסה צבאית), ומערך אחזקה וחימוש (כאצ"ה של חיל החימוש). יחידות הצמ"ה אחראיות על הפעלת ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) וכלי סער ופריצה בשדה הקרב, ומבצעות מגוון משימות: עבודות עפר, בנייה בחזית ובעורף, בניית ביצורים, הקמת מגננים, סלילת דרכים, פריצת מכשולים, פריצת ופתיחת צירים, פינוי מוקשים, ניקוי זירות מטענים, חישוף צבאי, הריסת מתקני ותשתיות אויב, הריסת מבנים, הריסת בתי מחבלים, סיוע בלוחמה בשטח בנוי, וחילוץ כלי רכב ורק"מים תקועים.
יחידות הצמ"ה מפעילות כלים הנדסיים רבים: דחפורים ממוגנים (העיקרי שבהם הוא ה-D9 המשוריין), מחפרים ממוגנים, מעמיסים אופניים ממוגנים, מקדחי-בורות, מעמיסים קומפקטיים, מחפרונים, מפלסות, עגורנים ניידים, טנקי גישור, משאיות עפר, וציוד בנייה. בצה"ל פועלים אף מספר כלי צמ"ה הנשלטים מרחוק.
למרות שמאז מלחמת לבנון הראשונה הוגדרו מפעילי הצמ"ה כלוחמים, רק בעקבות האינתיפאדה השנייה הפך מערך הצמ"ה בתפישת הפיקוד הצה"לי ממערך קרבי מסייע למערך לוחם הנמצא בחזית. כלי הצמ"ה המשוריינים התגלו כחיוניים ללוחמה בטרור וללוחמה בשטח בנוי, ואף הדגימו את יכולתם להכריע את האויב, כפי שקרה בקרב בג'נין במבצע חומת מגן (2002). מלחמת לבנון השנייה, מבצע עופרת יצוקה ומבצע צוק איתן הראו אף הם את חשיבות מערך הצמ"ה להכרעת המערכה ותרמו להכרה בחשיבות מערך הצמ"ה וכתוצאה מכך להתעצמותו.
בנוסף ליחידות הצמ"ה הקרביות של חיל ההנדסה פועלות בצה"ל גם יחידות צמ"ה עורפיות חוץ-חיליות, שעוסקות רק בבנייה ובעבודות עפר בעורף, כגון יחידת הבינוי של חיל האוויר הישראלי.
פלוגות צמ"ה קרביות
חיל ההנדסה הקרבית הוא היחיד המפעיל יחידות צמ"ה קרביות. יחידות אלו מצוידות בכלים הנדסיים ממוגנים ומפעילי הכלים מוכשרים ומוגדרים כלוחמים ברמת רובאי 05, פלס 05 ולוחם צמ"ה (שלב 07 ומעלה).
לכל גדוד הנדסה קרבית יש פלוגת צמ"ה קרבית. ייעודן הוא פעילות הנדסית בחזית, בשדה הקרב ובאזורים מסוכנים. משימותיהן כוללות פריצת צירים, הנדסה קרבית, ניקוי זירות מטעני חבלה, פריצת נתיבים דרך שדות מוקשים, בנייה והריסה תחת אש, חילוץ רכב קרבי משוריין ועוד. בשל האיום על המפעילים, מפעילות יחידות הצמ"ה הקרבית כלים ממוגנים, הכבד שבהם הוא דחפור ה-D9 הכולל שריון כבד נגד ירי ופיצוצים. יחידות צמ"ה קרביות פועלות כפלוגות תחת גדודי הנדסה סדירים ובמילואים, כיחידות תחת מפקדות הנדסה פיקודיות (מהנ"פיה) ואף כגדודים (גדודי מילואים בלבד). מאז שנות ה-2000, ובפרט עקב הלוחמה בטרור, חלה תמורה במוניטין של יחידות הצמ"ה הקרביות מיחידות אפורות שרק תומכות בלחימה ליחידות קרביות המובילות את הפעילות המבצעית ונמצאות בחוד הלחימה. כדי להיות מפעיל צה"ל קרבי יש צורך בפרופיל 82–97 (קרבי).
פלוגות הצמ"ה חונות בדרך-כלל בנפרד מהגדוד, במצב כוננות. בשל כך יש להן בסיס קבע, אותו דואגים הלוחמים עצמם לשפץ ולטפח על מנת להעניק לעצמם תנאי שירות, מגורים ופנאי ברמה גבוהה - דבר שנהפך למסורת ולחלק מהווי השירות בצמ"ה. כל יחידה בצה"ל הזקוקה לסיוע של צמ"ה, יכולה לבקש לספח למשימתה מפעילי צמ"ה על ציודם. רוב מפעילי הצמ"ה מסופחים ליחידות חיל הרגלים וחיל השריון של צה"ל, המשתמשות בדחפורי ה-D9 הממוגנים בפעולות הבט"ש ביהודה, שומרון ועזה. במסגרת פעילותם באינתיפאדה השנייה, עלה מעמדם של מפעילי הצמ"ה והם נהפכו לחלק חשוב בפעילות הצבאית נגד הטרור.
בשעת חירום ועיתות מלחמה, פלוגות הצמ"ה מצטרפות לגדודים ופורצות את הדרך עבור כוחות השריון. במסגרת פעילות זו מצורפים ליחידות הצמ"ה לוחמי הנדסה ושריון שעברו הכשרה על הפעלת טנקי גישור והפעלת טנקי הנדסה המצוידים באמצעים לפריצת שדות מוקשים כגון מגוב נוכרי, רקטות ריצוף או צפע שריון.
בעקבות האינתיפאדה השנייה הוקמו בנוסף לפלוגות הצמ"ה הגדודיות שלוש יחידות צמ"ה אזוריות מיוחדות - ביהודה ושומרון צמ"ה איו"ש ("חתולי הבר") ובגזרת עזה צמ"ה עזה-דרום ("אבירי הפלדה") וצמ"ה עזה-צפון ("חתולי הפלדה") - שהתמקצעו בלוחמה בשטח בנוי ומלחמה בטרור בשטחים הללו ומובילות שם את הפעילות המבצעית והלוחמה בטרור. צוות המנהרות של פיקוד הדרום פעל כחלק מפלוגת אבירי הפלדה לפני שפוצל ליחידה עצמאית, ואחרי אסון הנגמ"שים הפך לחלק מפלגת סמו"ר שהוקמה ביהל"ם - יחידת העילית של חיל ההנדסה הקרבית.
בנוסף לפלוגות אלה קיים מדור צמ"ה בבהל"ץ שכולל פלוגת צמ"ה סדירה (שמכונה צמ"ה סדירה ו"חתולי הצוקים" על שם צוקי עובדה) שתפקידה לספק את צורכי הצמ"ה של בהל"ץ (בית הספר להנדסה צבאית) כגון הקמת מטווחים וסוללות עפר, חפירת תעלות ושוחות כדי לאפשר לפלסים להתאמן בגישור עליהן. בנוסף, במדור צמ"ה מכשירים את החיילים בקורסי הצמ"ה השונים. לעיתים, פלוגת הצמ"ה של בהל"ץ מתגברת בפעילות מבצעית את פלוגות הצמ"ה של הגדודים בגזרות השונות ומשתתפת בפעילות המבצעית. מדור הצמ"ה כולל הן כלים ממוגנים והן כלים לא ממוגנים, בהם דחפורי קטרפילר די-9 וקטרפילר די-7, שופלים מדגמי קטרפילר 966 וקטרפילר 988 (שופל ענק), מחפרים שונים ובהם קטרפילר 349E, יעה זחלי מדגם קטרפילר 963, מפלסות, מחפרונים ועוד.
להלן פלוגות הצמ"ה הקרביות הסדירות:
גדודי צמ"ה קרביים
בנוסף לפלוגות הצמ"ה הסדירות קיימים בחיל ההנדסה הקרבית מספר גדודי צמ"ה פיקודיים קרביים במילואים, המורכבים מלוחמים ומפעילים ותיקים ומנוסים, ואלה מפעילים לצד דחפורי ה-D9 המשוריינים גם כלי צמ"ה נוספים הדורשים התמחות נוספת ועבודה מדויקת במיוחד כגון מחפרים, משאיות עפר, מפלסות ומקדחי-בורות. בנוסף לתעסוקה מבצעית במשימות הנדסה וביטחון שוטף משתתפים גדודי הצמ"ה הקרביים גם במבצעים צבאיים ומלחמות. גדודי הצמ"ה הפיקודיים נחשבים לגדודים מצטיינים: גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד מרכז זכה לצל"ש הרמטכ"ל על לחימתו במבצע צוק איתן וחשיפת מנהרות החדירה של רצועת עזה, ואחד מלוחמיו הוותיקים, רס"ם חיים תמם, זכה לאות הערכה מטעם הרמטכ"ל; גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד דרום זכה לאות הצטיינות מנשיא המדינה על לחימתו ברצועת עזה במהלך האינתיפאדה השנייה.
הכלים ההנדסיים של מערך הצמ"ה
צה"ל מפעיל ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) מסוגים שונים, בהם דחפורים, מחפרים ושופלים תוצרת קטרפילר וכן מקדחי-בורות, מחפרונים, מיני-מעמיסים, מפלסות ומשאיות. בעוד חלק מכלי הצמ"ה נועדו לעבודות בינוי ותחזוקה בבסיסיים עורפיים, כלים אחרים נועדו לעבוד בבסיסים שבאזורי עימות ואף בחזית עצמה, כולל השתתפות בקרבות, ולפיכך זוכים למיגון הולם. בתחילת המאה ה-21 החל חיל ההנדסה הקרבית בקליטת כלי צמ"ה הנשלטים מרחוק, החל ממיני-מעמיסים וכלה בדחפורי ענק. בהתחלה נקלטו הכלים בפלגת הרובוטיקה של יהל"ם ובהמשך חלק מהם שולבו במערך הצמ"ה הרגיל.
טבלה השוואתית
כלי הצמ"ה הממוגנים העיקריים של חיל ההנדסה הקרבית הם הדחפור, השופל והבאגר. להלן טבלה המסכמת את ההבדלים ביניהם:
דחפור D9
כלי הצמ"ה העיקרי של חיל ההנדסה הקרבית הוא דחפור די-9 משוריין, זהו דחפור ממוגן מדגם קטרפילר די-9 תוצרת קטרפילר המשמש לפריצה הנדסית, עבודות עפר ומשימות בנייה והריסה תחת אש. משקל הדחפור הממוגן הוא כ-56 טון ועוצמת המנוע היא כ-405 כוחות סוס (תלוי בדגם). זהו הכלי הקרבי העיקרי של מערך הצמ"ה: למרות פשטותו היחסית של ה-D9, הוא שימושי ביותר למגוון רב של משימות (בהן עבודות עפר, חילוץ וגרירת כלים פגועים, פריצת מכשולים טבעיים ומלאכותיים, פתיחת צירים, ניקוי זירות מטענים, חישוף צבאי והריסת מבנים) - ואף נחשב על ידי צה"ל כאמצעי יעיל וחיוני במלחמה בטרור.
ה-D9 ממוגן בשריון כבד מתוצרת ישראל שכולל בין השאר לוחות שריון על כל הכלי, חלונות מזכוכית משוריינת ומיגון כלוב. המיגון הישראלי הוכיח את עצמו כיעיל ביותר נגד ירי (כולל מקלעים וצלפים) ומטעני חבלה, כולל מטעני גחון כבדים. המיגון של ה-D9 מספק גם הגנה חלקית נגד רקטות נ"ט ומיגון הכלוב ("מיגון סטטיסטי") שהותקן ב-2005 מספק למפעילים שכבת הגנה נוספת נגד איום זה. ה-D9 נחשב לאחד הכלים הממוגנים והעמידים ביותר בצה"ל אך הוא אינו בלתי-פגיע. במלחמת לבנון השנייה נהרג צוות D9 מירי טיל נגד טנקים, וכך גם במבצע צוק איתן. עם זאת, ב-2014 הוכתר ה-D9 הצה"לי כדחפור הלחימה הממוגן ביותר בעולם על ידי ספר השיאים של גינס.
ה-D9 נמצא בצה"ל במספר דגמים:
בנוסף קיימים שלושה דגמים בלתי-מאוישים הנשלטים בשלט רחוק:
ה-D9 הלא ממוגן נכנס לשירות צה"ל בשנות ה-60 של המאה ה-20 ובלט במלחמת יום הכיפורים. ה-D9 הממוגן נכנס לשירות ב-1986 עם סדרת D9L שזכתה למיגון תקני תוצרת התעשייה הצבאית. ב-2003 נכנס לשירות צה"ל דגם ה-D9R עם חליפת מיגון חדשה תוצרת התעשייה האווירית. בהמשך שופר המיגון על ידי צה"ל (חיל החימוש ומנת"ק) וכלל התקנת מיגון כלוב על כלל הדגמים, בהתחלה על דחפורי ה-D9R החדשים ומאוחר יותר גם על דחפורי D9L ו-D9N ישנים יותר. ה-D9 בלט במיוחד במהלך האינתיפאדה השנייה ובפרט במבצע חומת מגן, שבו הדחפורים הממוגנים הכריעו את הקרב בג'נין 2002 וכן הכניעו מחבלים רבים שהתבצרו בבתים. ה-D9 גרם הרס רב למבנים ותשתיות פלסטיניים ובשל כך ספג ביקורת מצד ארגוני שמאל ישראליים ובינלאומיים, כולל יוזמה (שכשלה) לחרם כלכלי על חברת קטרפילר. בעקבות ההצלחה של ה-D9 בלחימה בטרור, רכשו הכוחות המזוינים של ארצות הברית כתריסר דחפורי D9R ממוגנים מישראל והשתמשו בהם במלחמת עיראק (2003).
שופלים ובאגרים ממוגנים
בנוסף לדחפורים משוריינים מפעילים פלוגות וגדודי הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית גם שופלים (יעה אופני) ממוגנים ובאגרים (מחפר זחלי) ממוגנים:
כלי צמ"ה נוספים
בנוסף לדחפורים, שופלים ובאגרים מפעיל צה"ל כלי צמ"ה מגוונים נוספים. אלו כוללים בין השאר את:
לוחמי צמ"ה
את כלי הצמ"ה מפעילים לוחמים של חיל ההנדסה הקרבית שעברו קורס צמ"ה ייעודי בן כחודשיים בבית הספר להנדסה צבאית. המקצוע הצבאי שלהם מוגדר כלוחם צמ"ה. טירונות וקורס הצמ"ה הבסיסי מכשירי ומסמיך את הלוחמים כרובאי 05 ומפעיל צמ"ה 07 או 08. הממשיכים לשירות קבע יוצאים לקורסים מתקדמים המעניקים הכשרה על כלי צמ"ה וכן קורסים המכשירים אותם כמנהלי עבודה.
ההכשרה ורישיון ההפעלה של כלי הצמ"ה תקפים גם באזרחות ולוחמי צמ"ה רבים עובדים כמפעילי צמ"ה גם באזרחות, שם הם צוברים ניסיון רב ומיומנות גבוהה בהפעלת הכלים ובעבודה מדויקת. רבים מהם משרתים כלוחמי צמ"ה גם במילואים שם הם מנצלים את הניסיון הרב שצברו בצבא ובאזרחות ומפעילים לצד ה-D9 גם כלים כבדים אחרים הדורשים התמחות וניסיון דוגמת מחפרים, מפלסות ומקדחי-בורות (דרילרים), וכן חונכים מפעילי צמ"ה צעירים יותר.
במשך שנים ארוכות סבלו מפעילי הצמ"ה, מדימוי שלילי בצה"ל. אלו תויגו כחסרי משמעת וכמי שעוסקים בעבודות עפר אפורות וחסרות תהילה. אולם, עם השימוש הגובר בדחפורים במלחמה בטרור, ובמיוחד לאחר תרומתם המכרעת בקרב במחנה הפליטים בג'נין ובמקומות אחרים במהלך מבצע חומת מגן, חלה תמורה משמעותית בדימוי זה ומאז מפעילי ה-D9 נתפשו כלוחמים קרביים לכל דבר ועניין. לוחמי הצמ"ה מכנים את עצמם בדרך כלל "צמהייניקים" ולעיתים גם "די-ניינרים".
קורס צמ"ה
קורס צמ"ה הוא משפחה של קורסים בבית הספר להנדסה צבאית (בהל"צ), בו מוסמכים החיילים להפעיל כלי צמ"ה שונים. כלל הרישיונות שמקבלים על הכלים במהלך הקורסים תקפים גם באזרחות ומוכרים על ידי משרד הרישוי ומשרד העבודה והרווחה.
בעבר חולק קורס הצמ"ה לשני קורסים: כיום איחדו את שלב 07 ושלב 08 ומעבירים אותם כקורס אחוד וארוך המכשיר את לוחמי הצמ"ה על הכלים העיקריים (כגון דחפור, שופל ובאגר), על שאר הכלים מוסמכים הלוחמים בפלוגה אליה שובצו על ידי מנהלי העבודה הבכירים.
במסגרת יחידות הצמ"ה קיימים גם מספר מסלולים פיקודיים: קורס מפקדי צמ"ה, קורס קציני צמ"ה ומסלול מנהלי עבודה (שלבים 10, 12 ו-13) המחייב חתימה לשירות קבע. קורס מנהלי העבודה מעניק לחייל הכשרה בניהול מיזמי בנייה ועבודות עפר ומהווה את המקצוע הצבאי המקביל לקבלן בנייה באזרחות.
אחזקה וחימוש
כל פלוגת צמ"ה כוללת מחלקת חיל החימוש שתפקידה לסייע בתחזוקה שוטפת של הכלים ההנדסיים. בנוסף קיימים בצה"ל גופים מרכזיים האמונים על מיגון כלי הצמ"ה, אחזקתם והחזרתם לכשירות במקרה שנפגעו.
שראלדו בקר
שראלדו בקר (בהולנדית: Sheraldo Becker; נולד ב־9 בפברואר 1995) הוא כדורגלן הולנדי-סורינאמי, המשחק באוניון ברלין הגרמנית בעמדת הקיצוני.
קריירה
בשנת 2004 הצטרף בקר לאקדמיות הנוער של אייאקס. בקר החל את עונת 2013/2014 במשחק עבור קבוצת המילואים של אייאקס במסגרת ליגת המשנה בהולנד בהפסד 0–3 ביתי לפורטונה סיטארד. ב-28 בפברואר 2014, בקר כבש את שערו הראשון בקריירה נגד דן בוס. ב-8 במאי 2014, הוא נכלל בסגל של הקבוצה הבוגרת על ידי המאמן פרנק דה בור לשני משחקי ידידות מול פרסיה ג'קרטה ופרסיב בנדונג באינדונזיה.
ב-2015, בקר הושאל לזוולה, מליגת העל ההולנדית, במטרה לצבור יותר זמן משחק וניסיון. בקר השפיע ותרם משמעותית למועדון ההולנדי במהלך תקופת ההשאלה שלו, כאשר רשם 26 הופעות וכבש 4 שערים. לאחר שחזר לאייאקס, חוזהו של בקר הסתיים, והוא הצטרף לדן האג ב-2016, שם בילה שלוש עונות. ההופעות שלו בליגה ההולנדית משכו את תשומת הלב של המועדון הגרמני אוניון ברלין, ובשנת 2019, הוא עשה את המעבר לאוניון ברלין מהבונדסליגה. בקר המשיך להציג את כישוריו, בזמן שהוא הפך מהר מאוד לשחקן חשוב עבור הקבוצה, ואף עזר להם להבטיח את מקומם בבונדסליגה. בשנת 2022, בקר זכה להכרה על ביצועיו הבולטים ונבחר לשחקן חודש אוגוסט בבונדסליגה לאחר שכבש 4 שערים וגם סיפק 2 בישולים ב-4 משחקים. בסך הכל, בקר ביסס את עצמו כשחקן כנף מוכשר ורב-תכליתי.
נבחרת לאומית
בקר שיחק בנבחרות הנוער של הולנד. אך למרות זאת, שראלדו בקר נכלל בסגל נבחרת סורינאם בנובמבר 2020, לאחר שהוכרז על זכאותו המלאה לייצג את הנבחרת הלאומית. למרות שסורינאם אינה מאפשרת ריבוי אזרחויות, המדינה הנפיקה דרכונים מיוחדים לספורטאים שנמצאים בתפוצות המעוניינים לייצג את סורינאם, מאז 2019. ב-4 ביוני 2021, בקר ערך את הופעת הבכורה שלו עם נבחרת סורינאם בניצחון 0–6 נגד נבחרת ברמודה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. הוא כבש 2 שערים במשחק הראשון שלו כשחקן התקפה בנבחרת.
יחסי ברזיל–ג'מייקה
היסטוריה
היחסים בין המדינות כוננו ב-14 באוקטובר 1962. על מנת לחזק את היחסים בין המדינות, במרץ 2012 הורתה ממשלת ג'מייקה לשגריר גמ'ייקה בברזיל להתחיל לפעול לחיזוק היחסים בין המדינות.
ג'מייקה וברזיל נהנו מיחסים חזקים לאורך השנים, ומידת שיתוף הפעולה ניכרת הן ברמה הדו-צדדית והן הרב-צדדית. ברמה הדו-צדדית, היחסים התגברו עוד יותר בתקופה האחרונה כתוצאה מהמספר המוגבר של ביקורים מדיניים, כמו גם קידומם של תוכניות שיתוף פעולה טכניות בתחומים כמו אנרגיה וחקלאות.
ארגונים
היחסים הטובים בין המדינות נבנים על חברותם בארגונים משותפים. בין אותם ארגונים בולטים ארגון ה-G-15 והקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות.
אלמנה שחורה (אלבום)
אלמנה שחורה הוא אלבום הביכורים של להקת המטאל הישראלית "אלמנה שחורה" שהוקמה ב-1991.
הפקה
האלבום יצא לאור ב-14 בפברואר 1997, והוא מוגדר כאלבום ז'אנר גלאם מטאל ישראלי היחיד של הלהקה בכל שנות פעילותה.
להקת האלמנה השחורה הופיעה עם שירי הדיסק ברחבי הארץ, בהרכב מלא של חברי הלהקה שניגנו בתקליט "אלמנה שחורה", עד לשנת 1998, בה פרשו מהלהקה אבי מועלם ואיציק עובדיה.
הסינגל הראשון שיצא לרדיו טרם השקת הדיסק, השיר "תסתכלי לי בעיניים", לא נכלל באלבום. סינגלים נוספים שהופקו עבור הרדיו הם: "ג'ני", "דמעות", "הבושם הכחול", "חברים" וגרסת כיסוי ל"כל הכבוד" (קזבלן). השיר "דמעות" הופץ במספר מהדורות האלבום תחת השם "מושיט לך יד".
בשנת 2010 הוציאה הלהקה את אלבומה הבא, "פנטום פיין".
תרבות המיסיסיפי
תרבות המיסיסיפי הייתה הציוויליזציה הגדולה ביותר שהתקיימה באזור בו נמצא כיום דרום-מזרח ארצות הברית בין המאה ה-8 עד המאה ה-16. תרבות המיסיסיפי כללה סדרה של יישובים עירוניים וכפרים, אשר היו מקושרים יחד ברשת מסחר. העיר הגדולה ביותר של תרבות המיסיסיפי הייתה קהוקיה, בה התקיים לכאורה מרכז דתי גדול. תרבות המיסיסיפי השתרעה באזור מזרח ארצות הברית, דרום ארצות הברית ובאזור המערב התיכון.
אורח החיים של תרבות המיסיסיפי התפתח בעמק נהר המיסיסיפי.
מאפיינים
ישנם מספר מאפיינים אשר נחשבים טיפוסיים לתרבות המיסיסיפי. אף על פי שלא כל עמי תרבות המיסיסיפי עסקו בפעילויות הבאות, הם נבדלו מאבותיהם בכך שהם אימצו חלק או את כל המאפיינים שלהלן.
המפגש עם האירופאים
חוקרים שונים למדו לאורך השנים את הכתבים שהשאיר אחריה משלחתו של מגלה הארצות הספרדי ארננדו דה סוטו, אשר היה האירופי הראשון שגילה את נהר המיסיסיפי, במטרה ללמוד על הקשרים שיצר דה סוטו עם אנשי תרבות המיסיסיפי. משלחתו של דה סוטו פעלה בין השנים 1539 עד 1543 כאשר היא עברה בכפריהם באזור בו נמצא כיום החלק הדרום-מזרח של ארצות הברית. דה-סוטו ביקר בכפרים רבים, ובמקרים מסוימים שהה בכפרים מסוימים במשך חודש או יותר. חלק מהמפגשים הללו עם המקומיים היו אלימים, ואילו אחרים היו שלווים יחסית. במקרים מסוימים, נראה שהמקומיים נעזרו בדה סוטו כבעלת ברית ליישוב סכסוכים מקומיים. באחת הדוגמאות, דה סוטו ניהל משא-ומתן בין היישוב פאקאהה לבין היישוב קאסקוי.
במפגשים המאוחרים יותר של דה סוטו עם המקומיים כמחצית מחברי המשלחת הספרדיים ואולי אף מאות מהילידים נהרגו בקרבות. המסמכים שהשאירו אחריהם משלחתו של דה סוטו הם בין המסמכים הראשונים שנכתבו אודות בני תרבות המיסיסיפי, והם מהווים מקור רב ערך למידע על מנהגי תרבות המיסיסיפי.
לאחר המקרים של העימותים האלימים עם משלחתו של דה סוטו עמי תרבות המיסיסיפי המשיכו בחייהם עם מעט השפעה אירופית. לעומת זאת, המפגש שהתרחש באותה התקופה בין האירופאים לילידים שנמצאו במזרח ארצות הברית, והכלים ובעלי החיים שהאירופאים הביאו עימם והציגו לראשונה בפני התרבויות הללו, שינו באופן דרמטי את אותם החברות. מכיוון שלמערכת החיסונית של העמים הילידים באמריקה לא הייתה חסינות למחלות הזיהומיות החדשות, כגון חצבת ואבעבועות שחורות, המגיפות הללו גרמו למותם של ילידים כה רבים עד כדי כך שהם ערערו את הסדר החברתי של חברות רבות. בחלק מהחברות החלו לעשות שימוש בסוסים שהאירופאים הביאו עימם והם הפכו בעקבות כך לנוודים.
בג'וארה, אשר הייתה נמצאת בקרבת המיקום בו נמצאת כיום העיר מורגנטון שבקרוליינה הצפונית, היה מפגש בין בני תרבות המיסיסיפי והמשלחת הספרדית של חואן פרדו אשר הקימה באזור בסיס קבע בשנת 1567 בשם "פורט סן חואן". המשלחת שהתה בבסיס זה בסביבות 18 חודשים בשנים 1567 עד 1568 לפני שהעמים המקומיים רצחו אותם והחריבו את בסיס הקבע של המשלחת. (הם הרגו חיילים שהוצבו גם בחמישה בסיסי קבע אחרים, ורק אדם אחד, מתוך 120 אנשים, שרד). באתר זה התגלו ממצאים מהמאה ה-16, המהווים את הקולוניה האירופית הראשונה באזור בו תוקם לבסוף ארצות הברית.
צורת החיים של בני תרבות המיסיסיספי השתנתה באופן ניכר בהמשך. בעוד שחלק מהצאצאים של בני תרבות המיסיסיפי היו מודעים לעבר של אבותיהם, הצאצאים של רבים מבני תרבות המיסיסיפי, ובמיוחד אצל אלו שנאלצו להגר הרחק ממקום היישוב הממקורי ואיבדו את זקניהם למחלות, אבד בשלב מסוים המידע על עברם של אבותיהם. בעקבות כך נוצר בשלב מסוים המיתוס שבני תרבות המיסיסיפי היו עם שנבדל לחלוטין מהשבטים האינדיאנים - מיתוס זה הופרך לחלוטין על ידי סיירוס תומאס ב-1894.
איג'יסוכוס
איג'יסוכוס (שם מדעי: Aegisuchus) הוא סוג של זוחל דמוי-תנין גדול פרהיסטורי, אשר חי במשך הקרטיקון העליון לפני 95 מיליון שנה שבמשך הקנומן. המאובנים שלו התגלו במרוקו והוא התגלה ב-2012 בידי צוות החוקרים קייסי הולידיי וניקלוס גרדר שכינו אותו: "תנין מגן", עקב מבנה הגולגולת דמוית המגן שלו. הסוג הכיל רק את המין Aegisuchus witmeri, אשר נמצא בתצורת קם קם שבדרום מרוקו כשברי גולגולת. הוא קרוי על שם המונח איג'יס מהמיתולוגיה היוונית, עורות ושריונות של בעלי חיים בהם השתמשו האלים זאוס ואתנה ליצירת הגורגונה. הסיומת "suchus" פירושה: תנין.
הוא היה בעל גולגולת שטוחה באורך יחסי, ובמראה הזכירה את הגולגולת והלסת של הלגנוסוכוס והסטומטוסוכוס, והמבנה היה שטוח עם מעט שיניים, כששרירי הלסתות התחברו עם עצם הקודקוד באופן המזכיר את ראשוני הדו-חיים ופחות נפוץ אצל זוחלים. בנוסף העיניים בלטו באופן מועט מעל הגולגולת ו"נדחסו" למרכזה. התנין הותאם כך למארב תת-מימי והיה יכול להמתין זמן ארוך לדגים ויצורים אחרים אותם הוא מעך בחבטה חזקה ובלע כמו שהם.
אצל תנין זה התגלו אולי הוכחות לתרמורגולציה (שימור חום גוף), כאשר האזור של לוחיות העיניים היו חסרות בשריון עבה, כך שהיו לבטח מלאות בכלי דם שיועברו למוח ויחממו את הדם. דבר זה ידוע רק בתנינאי זה.
Superman (אלבום)
רקע
בנוסף לשירים המקוריים באלבום האלבום גם כולל שתי גרסאות כיסוי: השיר "Love Comes From The Most Unexpected Places" של קים קארנס והשיר "New York State of Mind" של בילי ג'ואל. הביצוע של סטרייסנד לשיר קידם את הקריירה של ג'ואל משמעותית. ב-AllMusic קיבל האלבום ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה.
סינגלים והצלחה
הסינגל השני מהאלבום היה שיר הנושא שלו ושמו היה "Superman", תוך שהוא נכתב על ידי ריצ'י סניידר. האלבום עצמו זכה להצלחה רבה בארצות הברית כאשר הגיע למקום השלישי באוגוסט של אותה שנה במצעד של בילבורד, ובשנת 1994 הגיע למעמד של פלטינה כפולה במדינה. בנוסף גם הגיע למעמד פלטינה בקנדה ולמעמד אלבום זהב באוסטרליה.
ג'ורג' פהל
ג'ורג' פהל (Georges Fhal, המכונה גם "Boulette" בצרפתית; 25 בינואר 1924 - 6 בינואר 2021) היה פעיל יהודי צרפתי-אלג'יראי ונציג בקונגרס היהודי העולמי. היה פעיל ב"מסגרת" שפעלה מטעם המוסד להגנת הקהילה היהודית בעירו, קונסטנטין. הקים במרסיי את תנועת הנוער הצרפתית הדז' (DEJJ), תנועה אחות של הצופים היהודים שהתמקדה בפעילות קהילתית בקרב המהגרים לצרפת מצפון אפריקה.
קורות חייו
ג'ורג' נולד בקונסטנטין, אלג'יריה, כבן יחיד לאחת המשפחות העשירות שלהקהילה היהודית בעיר. משפחתו החזיקה בבעלות על חנויות למוצרי יוקרה שאותם ייבאו מרחבי העולם.
עם תחילת הכיבוש הגרמני בצרפת והחלת חוקי וישי באלג'יריה, סולק ג'ורג' מבית הספר בו למד ומתנועת הצופים הצרפתית הכללית בשל יהדותו, והצטרף לתנועת הצופים היהודים בעירו. באמצע מלחמת העולם השנייה, גויס ג'ורג' פהל לצבא צרפת החופשית, שם לחם לכיבוש מחדש של צרפת מידי הנאצים, ובזכות הידע שלו בגרמנית הגיע בשלהי המלחמה למודיעין הצרפתי. בסוף המלחמה חזר לקונסטנטין ונישא לארלט לבית כהן, חברתו מתנועת הצופים, שבאה ממשפחה ממנה צמחו מספר רבנים ידועים. אחרי המלחמה נבחר ג'ורג' פהל לוועד הקהילה היהודית בעירו, והיה מופקד על "תיק הנוער".
באמצע שנות ה-50, פרצה מלחמת העצמאות באלג'יריה נגד הקולוניאליזם הצרפתי. היהודים, שהיו אזרחי צרפת ומזוהים עמה, סבלו מהתנכלויות. המוסד נרתם לבקשתו של דוד בן-גוריון להקמת "המסגרת"- "מיליציה" יהודית שתגן על הקהילה בעת הצורך. ג'ורג' רתם עבור המוסד את הקהילה היהודית, גייס מתנדבים, הסליק והבריח נשק. הוא מינף לא רק את הקשרים שלו בתנועת הנוער ובקהילה היהודית, אלא גם את העסקים המשפחתיים – אניות עמוסות מוצרי יוקרה מצ'כוסלובקיה הבריחו בין הקריסטלים אמצעי לחימה לטובת פעילות המסגרת. במסגרת פעילותו זו, ניצל ג'ורג' מכמה ניסיונות התנקשות. ה"מסגרת" שג'ורג' עזר להקים בקונסטנטין נלחמה באופן פעיל, הגנה על הקהילה ובשיא האירועים סיכלה (במאי 1956) פוגרום תוך הריגת עשרות אלג'יראים.
בשנת 1959, כיהן ג'ורג' כנציג יהדות אלג'יריה בכנס הקונגרס היהודי העולמי שהתקיים בסטוקהולם, שוודיה.
בשנת 1961 הגיע לישראל, כחלק ממשלחת שנפגשה עם משה שרת כדי לבחון את אפשרויות הקליטה של בני הקהילה. ב-1962, המלחמה הסתיימה, צרפת נסוגה מאלג'יריה ואיתה רוב הקהילה היהודית. רק מיעוט מקרב יהודי אלג'יריה עלו לישראל.
ג'ורג' וארלט התחילו לתכנן את עלייתם לארץ ותכננו לקנות קרקע בבת-ים. תוכנית זו לא יצאה לפועל מאחר שג'ורג' קיבל פנייה אישית מהנהלת הסוכנות היהודית להישאר בצרפת ולהקים ארגון לקליטת המהגרים היהודים לצרפת שהגיעו מארצות צפון אפריקה (מרוקו, אלג'יריה, תוניסיה), כדי למנוע מצוקה והתבוללות. ג'ורג' עבר עם משפחתו למרסיי כשרוב ההון המשפחתי נותר באלג'יריה, והקים שם תנועת נוער בשם הדז' (DEJJ), תנועה אחות של הצופים היהודים שהתמקדה בפעילות קהילתית בקרב המהגרים לצרפת מצפון אפריקה. התנועה אימצה את העיקרון של "המינימום המשותף" – שמירת כשרות ושמירת שבת, על מנת לאפשר את שיתופם של בני נוער דתיים, אם כי תוך פתיחות וסובלנות, ופלורליזם מחשבתי, על מנת לאפשר גם את שיתופם של בני נוער שלא היו דתיים. התנועה קיימה עבור בני הנוער מספר פעולות בימי השבוע וכן ארגנה קייטנות קיץ בהן נטלו חלק מאות חניכים מדי פעם. ברבות השנים רבים מהחניכים של ג'ורג' פהל בתנועה עלו לישראל.
בשנים 1972–1980, היה ג'ורג' אחראי לפעילות קרן היסוד בדרום צרפת. במסגרת פעילותו, היה מקורב מאוד לרבנים ואנשי רוח דוגמת הרב יהודא ליאון אשכנזי ("מניטו").
בין 1980–1988, אחר יציאתו לגמלאות, ג'ורג' פהל נטל חלק בשידורי הרדיו היהודי בעירו, מרסיי, ושידר פינה קבועה שעסקה בלוח השנה העברי.
ג'ורג' ואשתו ארלט עלו לישראל בשנת 1988, אך המשיכו לנדוד בין ישראל לצרפת, עד שהשתקעו סופית ב-2013 בירושלים.
מורשתו
כאיש רוח, ג'ורג' כתב שירים, דברי תורה ופרשנות. בערוב ימיו, כתב ספר אוטוביוגרפי. הספר, Du Rhummel au Kotel-Parcours d'une vie, יצא לאור בהוצאת אלקנה, בנובמבר 2020.
מותו
ג'ורג' פהל נפטר ב-6 בינואר 2021, בגיל 96 בירושלים. הוא הותיר אחריו אישה, (ארלט), ארבעה ילדים, 13 נכדים ומעל ל-20 נינים.
Happier Than Ever, The World Tour
The Happier Than Ever, The World Tour הוא סיבוב ההופעות השישי המתמשך של הזמרת האמריקאית בילי אייליש, לתמיכה באלבום האולפן השני שלה Happier Than Ever (2021). הסיור החל ב-3 בפברואר 2022, בניו אורלינס, לואיזיאנה ב-סמות'י קינג סנטר והוא אמור להסתיים ב-27 באוגוסט 2023, בפסטיבל רדינג ולידס. סיבוב ההופעות גרף 53.8 מיליון דולר מ-31 מופעים ומכר 622,949 כרטיסים ב-39 הופעות בלבד.
רקע
ב-21 במאי 2021 סיבוב ההופעות הוכרז דרך סרטון יוטיוב שפורסם בעמוד הרשמי של אייליש. בקליפ הקצר, אייליש ישבה לבד באודיטוריום, כשבסוף הופיע במסך האתר הרשמי של אייליש. בהמשך, אייליש הכריזה על סיבוב ההופעות בעוד רשתות חברתיות כמו טוויטר. סיבוב ההופעות משתמש בתוכנת המעריץ המאומת של ticketmaster (אנ') בצפון אמריקה. סיבוב ההופעות כלל בהתחלה 50 תאריכים (32 בצפון אמריקה ו18 באירופה). אבל דווח שהכרטיסים נמכרו במהירות גבוהה, ולכן נוספו עוד תאריכים, כולל החלק השלישי שהוא באוסטרליה וניו זילנד.
רשימת השמעה
רשימה זו מייצגת את המופע בניו אורלינס, לואיזיאנה ב-3 בפברואר 2022. זה לא מייצג את כל הקונצרטים במשך הסיור עצמו.
שירות השילוח הממלכתי של רוסיה
שירות השילוח הממלכתי של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Государственная фельдъегерская служба Российской Федерации) הוא גוף פדרלי של רשות המבצעת האחראי על מערך הבלדרות ורשת השליחים הפדרלית בפדרציה הרוסית והוא הגוף היחיד ברוסיה המורשה לבצע העברת מסמכים וסחורות בעלי חשיבות פדרלית לאומית, כגון העברת מטילי זהב, כספים שמועברים מהמטבעות לכספות הבנק המרכזי ומתן שירותי דואר לממשלת רוסיה ולסגל הנשיאותי.
המנהל הנוכחי הוא ולרי טיכונוב, שמונה על ידי ולדימיר פוטין ב-26 ביוני 2012. בעבר כיהן כמשנה למושל סנט פטרסבורג (מאז 2004).
רקע כללי
שירות השליחויות הממלכתי של הפדרציה הרוסית הוא סוכנות ממשלתית פדרלית המבצעת תפקידים ספציפיים בתחום השילוח הפדרלי בפדרציה הרוסית והיא מערכת של גופים פדרליים של הרשות המבצעת, המספקת שירותי ייעוץ לנשיא הפדרציה הרוסית בתחום המשלוחים. מנהל שירות השליחויות הממלכתי של הפדרציה הרוסית ממונה ומפוטר על ידי נשיא הפדרציה הרוסית.
היסטוריה
השירות הוקם לראשונה בתור חיל השילוח ב-17 בדצמבר 1796, על פי צו קיסרי של הקיסר פאבל הראשון. אנשי החיל דאגו למסירת הזמנות, דו"חות, ניירות ערך, חבילות וכן תמיכה בגורמים בכירים, והופעל בכפיפות למשרד המלחמה.
לאחר המהפכה באוקטובר 1917, חיל שירות השליחויות הקיסרי הוחלף בגוף של המטה הכללי ומשנת 1920 - חיל השליחויות של הצבא האדום. ב-6 באוגוסט 1921 שירות השילוח אורגן מחדש כגוף במשטרה החשאית.
ב-25 בנובמבר 1991 משרד שירות השליחויות היה חלק ממשרד התקשורת של ברית המועצות והפך לשירות השליחויות הממלכתי של רוסיה והוכפף למשרד התקשורת הרוסי. ב-30 בספטמבר 1992 הפך שירות השליחויות הממלכתי של משרד התקשורת של הפדרציה הרוסית לשירות שילוח פדרלי שתחת משרד התקשורת של הפדרציה הרוסית.
ב-24 בינואר 1995 המשרד הפדרלי לתקשורת שתחת משרד השליחויות והתקשורת של רוסיה אורגן מחדש לשירות השילוח הממלכתי של הפדרציה הרוסית. ב-6 בספטמבר 1996 שירות השילוח הממלכתי של הפדרציה הרוסית אורגן מחדש.
ב-20 באוגוסט 1997 שירות השליחויות הממלכתי של הפדרציה הרוסית שוב אורגן מחדש והפעם הוכפף ישירות לממשלה הפדרלית. ב-17 במאי 2000 במסגרת הרפורמה הפדרלית שיזם פוטין בממשלה, אורגן שירות השליחויות הממלכתי של ממשלת רוסיה והוכפף ישירות לנשיא הפדרציה הרוסית.
מבנה
חטיבת התקשורת של השירות מעסיקה שליחים הממוקמים בכל המרכזים המחוזיים, האזוריים והארציים של רוסיה, כמו גם במספר ערים גדולות ולהם חשיבות כלכלית.
במערכת האחידה של חלוקת שליחויות פדרלית ישנם משרד מרכזי, משרדים אזוריים (במוסקבה, שמונה מחלקות של המחוזות הפדרליים, 73 מחלקות ומשרדים בערי בירוה ובמרכזים המינהליים של הפדרציה הרוסית, וכן מחלקה בעיר סוצ'י).
סוכנויות משלוח הדואר והבלדרות הפדרליים פועלים באמצעות 112 מסלולים קבועים: 60 קווי תעופה, 36 קווי רכבת ו-16 בכבישים. בכל יום במטוסים וברכבים ישנם כ-300 עובדים של שירות השילוח הפדרלי. בנוסף מתקיימות פגישות סדירות בין השליחים המגיעים למוסקבה ב-12 נתיבים בין מדינתיים.
משימות
המשימות העיקריות של הגוף, הן:
ראשי הארגון
ראשי שירות השליחויות הרוסי מאז 1796 : {{טורים|תוכן=
רוסיה הפדרלית
}}
הערות שוליים
55.75306°N, 37.63778°W
Roewe 350
Roewe 350 (קרוי גם: "MG 350") היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Roewe (בסינית: "荣威"), חברת בת של סאיק מוטור אשר יוצרה בין השנים 2010–2014 בסין. SAIC Motor מיוצגת בישראל על ידי קבוצת לובינסקי.
דגמים
==מאפיינים==
יוסף בנסולי
ר' יוסף בנסולי או בנשולי או אלבנשולי או אבן אלבנסולי או אבן סולי היה פייטן, סופר וחזן ספרדי בראשית המאה ה-14.
ביוגרפיה
ר' יוסף בנסולי נולד לר' דוד, כנראה בטולדו. ידוע לנו מעט על קורות חייו. חי בטולדו ובנוסף לעיסוקו כפייטן שימש כחזן וכסופר. נודע כבר בשנת 1306 כפייטן וחזן מפורסם בטולדו. תקופתו נחשבת לתקופה ירודה בתחום השירה והפיוט, בעיקר יחסית לימי הזוהר של השירה הספרדית. אף על פי כן, בלט רבי יוסף בנסולי באיכות שירתו וברגש המצוי בשיריו. . חוקר הפיוט חיים שירמן כתב על התוכחה "שובי נפשי לקונך": "אילולא שידענו מי מחברה, יכולנו ליחסה למשורר מתקופת ימי הזוהר של האסכולה הספרדית".
פיוטיו
בידינו כחמישה עשר שירי קודש שהודרו על ידי פרופ' יונה דוד בשמונה סוגות:
הקינה איך משכני עליון, נאמרת בחלק מקהילות הספרדים בליל תשעה באב, והקינה שכינה צועקת בהרע נאמרת ביום תשעה באב בחלק מקהילות הספרדים והתימנים.
Jump Force
Jump Force (ביפנית: ジャンプフォース) הוא משחק וידאו, מסוגת לחימה וקרוסאובר שפותח על ידי Spike Chunsoft והוצא לאור על ידי Bandai Namco Entertainment ב-15 בפברואר 2019 ל-Xbox One, PlayStation 4, מחשב אישי וNintendo Switch. המשחק כולל בתוכו דמויות מסדרות מאנגה שונות (כגון דרגון בול, וואן פיס, אקדמיית הגיבורים שלי ועוד) שמופיעות במגזין Shōnen Jump והמשחק הוצא לכבוד חגיגות ה-50 של המגזין.
תקציר עלילה ומשחקיות
המשחק מתחיל כשפריזה וצבאו תוקפים את העיר ניו יורק, לאחר מכן פריזה יורה לייזר מהאצבע שלו שבטעות פוגעת באזרח, לאחר מכן טראנקס מחייה את אותו האזרח בעזרת יכולת שגם מעניקה לאותו אזרח את הכוח להפוך לגיבור על. האזרח הוא בעצם הדמות של השחקן והשחקן יכול לעצב אותו בהתאם, לבחור לו בגדים, מהלכי כוח ולעשות איתו משימות.
יחסי בנגלדש–הולנד
לפני 1971
משנת 1615 ואילך, חברת הודו המזרחית ההולנדית סחרה עם הבנגלים באימפריה המוגולית. הם הקימו מסחר הודעות בדאקה ובערים נוספות. לאחר חיסול החברה, הפכה בנגל אז למושבה של ממלכת הולנד עד 1825, אז היא נמסרה לבריטים על פי האמנה האנגלו-הולנדית מ-1824.
לאחר 1971
בנגלדש והולנד יצרו יחסים דיפלומטיים ב-1971 לאחר עצמאותה של בנגלדש. הולנד תמכה בבנגלדש ואף העניקה סיוע פיננסי וטכני לפרויקטים של משאבי מים וניהול חופים בבנגלדש. לבנגלדש יש שגרירות בהאג. להולנד יש שגרירות בדאקה.
יחסים כלכליים
היצוא הגדול ביותר של בנגלדש להולנד הוא טקסטיל עם נתח של 85% מסך היצוא. מצרך היצוא הבא בגודלו הוא מזון קפוא. בשנת 2016 ארגנה לשכת המסחר והתעשייה ההולנדית את תערוכת ה-Dutch-Bangla EXPO 2016 באמסטרדם. הולנד היא אחד המקורות הגדולים ביותר להשקעות זרות בבנגלדש. בבנגלדש פועלות 70 חברות הולנדיות.
יוליוס קיסר (סרט, 1953)
התסריט נאמן באופן כללי למחזה. קרב פיליפי שמתואר במחזה על ידי שליח מוחלף בצילום סצנת הקרב כראוי לסרט קולנוע.
המחזה זכה לעיבודים קולנועיים רבים. זה נחשב לעיבוד הקולנועי הקלאסי המוערך ביותר של המחזה למסך הגדול. משחקו של מרלון ברנדו הצעיר בתפקיד מרק אנטוני, הצליח להעביר לצופה את האנרגיה הרבה שאפיינה שחקן זה בתחילת דרכו ההוליוודית.
תקציר העלילה
שנת 44 לפני הספירה המוני רומא ממתינים ליוליוס קיסר החוזר מניצחונו על פומפיוס. שני הטריבונים, פלביוס ומרולוס צועקים לעבר ההמון הנבער כי מקודם הריעו לפומפיוס וכעת הם מריעים ליוליוס קיסר שינהיג שלטון עריצות. הם נעצרים וההמון מתפזר.
מלכה אפריקאית
המפרי בוגרט שכיכב בסרט זכה על כך בפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר – האוסקר היחידי שלו.
יוליוס קיסר (סרט, 1953)
תקציר העלילה
מגיע יוליוס קיסר (לואיס קלהרן) ומתקבל בתשואות שמחה חוץ ממגיד עתידות שאומר לו כי ייזהר מאידו של מארס. הסנאטור קסיוס (ג'ון גילגוד) מדבר על ליבו של הסנאטור ברוטוס ( ג'יימס מייסון). יוליוס עומד להכתיר עצמו לקיסר ויש למנוע זאת. קסיוס מצליח לגייס גם את קסקה (אדמונד או'בראיין וסנאטורים נוספים אבל ברוטוס מלא ספקות עד שהוא מחליט "שזה חייב להסתיים במותו". אשתו פורשיה (דברה קר) מבחינה בהתנהגותו השונה של ברוטוס ומבקשת ממנו לגלות לה את סודו אך הוא מסרב. הסנאטורים מגיעים בליל סופה לברוטוס ומחליטים לרצוח ביחד את יוליוס קיסר.
מלכה אפריקאית
הסרט מלכה אפריקאית נבחר לשימור בידי ארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.
עלילה
רוברט מורלי וקתרין הפבורן מגלמים את דמויותיהם של סמואל ורוז סייר, אח ואחות שהם מיסיונרים מתודיסטיים בריטים בכפר במזרח אפריקה הגרמנית ב-1914 במהלך מלחמת העולם הראשונה. אספקת הדואר שלהם מועברת בידי הקפטן הקנדי והמחוספס צ'ארלי אולנאט (המפרי בוגרט), של הספינה המלכה האפריקאית, שהם סובלים מהתנהגותו הגסה.
יוליוס קיסר (סרט, 1953)
תקציר העלילה
גם שנתו של קיסר נודדת. אשתו קלפורניה (גריר גרסון) אומרת לו שלא ילך לסנאט כי חלמה חלום בו מופיע פסלו של קיסר טבול בדם. קיסר בתחילה שומע בקול אשתו אך כשהסנטורים ומרק אנטוני מגיעים הוא משנה את דעתו וצועד אתם לסנאט. בדרך הוא חולף על פני מגיד העתידות ואומר לו כי אידו של מרס הגיע וההוא משיב "אך עדיין לא חלף".
בסנאט עוומד קיסר מוקף בסנאטורים. קסקה שולף ראשון ודוקר אותו בגבו ואחריו שאר הסנטורים. קיסר מתקרב שטוף דם לעבר ברוטוס בתקווה לעזרה אך ברוטוס נועץ בו את חרבו. קיסר הנדהם קורא "הגם אתה, ברוטוס?" ונופל מת.
מלכה אפריקאית
עלילה
כשהם מדברים על מצבם, מזכיר צ'רלי לרוז שלגרמנים. יש ספינת תותחים, הלואיזה, שמסיירת באגם גדול במורד הנהר, וחוסמת ביעילות כל התקפה נגדית בריטית. במוחה של רוז עולה הרעיון להסב את המלכה לספינת טורפדו, ולהטביע את הלואיזה. צ'רלי מציין שלנווט בנהר יהיה התאבדות. כדי להגיע לאגם עליהם לעבור מעוז גרמני ולעבור מספר זרמי נהר מסוכנים. אולם רוז מתעקשת ולבסוף משכנעת אותו לדבוק בתוכנית.
יוליוס קיסר (סרט, 1953)
תקציר העלילה
בניגוד לעצת קסיוס, מרשה ברוטוס לאנטוני לנאום בפני הקהל בתנאי שלא ידבר נגד הקושרים. בתחילה נואם ברוטוס ומסביר להמונים כי לא שנא את קיסר אבל הוא אוהב את רומא. הקהל שואג לכבוד ברוטוס. כעת מגיע אנטוני כשהוא נושא את גופת קיסר ומשכנע את ההמונים כי קיסר היה טוב להם ולא היו לו כל שאיפות פרט להיטיב עם העם וכי ציווה בצוואתו לחלק את רכושו לעם. ההמון מריע לאנטוני.
מלכה אפריקאית
עלילה
צ'רלי מקווה שאחרי שהם יעברו את המכשול הראשון ירפו ידיה של רוז, אך היא בטוחה שהם יכולים להתמודד עם העתיד לבוא וטוענת שצ'רלי הבטיח לה ללכת עד הסוף.
יוליוס קיסר (סרט, 1953)
תקציר העלילה
ברוטוס וקסיוס מתכוננים לקרב נגד הטריומווירט של מרק אנטוני, אוקטביוס ולפידוס. ברוטוס רואה את רוחו של קיסר שאומר לו כי ייפגשו בקרוב בפיליפי.
מלכה אפריקאית
עלילה
במהלך המסע במורד הנהר, צ'רלי, רוז והמלכה האפריקאית נתקלים במהמורות רבות, בכללן מבצרים גרמניים שניצבים על ראש ההר בסמוך לנהר (כשעליהם אשקרי ילידים שיורים עליהם) ושלוש קבוצות של זרמי נהר. קבוצות הזרמים היא די קלה, הם חולפים כשהספינה כמעט ואינה נפגעת. אבל רוז וצ'רלי צריכים להתכופף כשהם חולפים על פני המעוז והחיילים מתחילים לירות עליהם, וגורמים לשני חורי כדורים במעלה דוד החימום וגורמים לאחד מזרנוקי הקיטור להתנתק מהדוד, מה שגורם למנוע הספינה להפסיק לפעול. למרבה המזל, צ'רלי מצליח לחבר מחדש את הזרנוק לדוד בדיוק כשהם בדרכם להיכנס למערכת היובלים השנייה. הספינה מתגלגלת ונזרקת בחוזקה כשהיא יורדת במורד הנהר, מובילה להצפה קשה יותר בספינה וגם לקריסת חופת הירכתיים.
יוליוס קיסר (סרט, 1953)
תקציר העלילה
הקרב מסתיים בתבוסת ברוטוס וקסיוס שבוחרים להתאבד בחרב. לבסוף רואים את גופת ברוטוס שלידה אנטוני שאומר עליו כי הוא האדם הישר היחיד בכל חבורת הקושרים.
מלכה אפריקאית
עלילה
בעודם חוגגים את הצלחתם, מוצאים עצמם השניים מחובקים. נבוכים, הם מנתקים מגע, אבל מיד אחרי כן מתחיל להתפתח ביניהם רומן, אחרי שרוז שואלת: "מה שמך, יקירי?" הוא אומר לה והיא קוראת לו "צ'רלי", במקום "מר אלנו". הוא מתחיל לקרוא לה "רוזי" במקום "מיס".
מאוחר יותר מחליט הזוג לעצור למנוחה על מנת לאסוף עוד דלק ולנקז את הספינה. בחזרה בנהר, צ'רלי ורוז צופים בתנינים על גדת הנהר הסמוכה כשהמערכת השלישית של יובלים צצה. כעת, נשמע רעש מתכתי רם כשהספינה עוברת את המפלים. שוב, הזוג עוגן על גדת הנהר כדי לבדוק את הנזק. כשצ'רלי צולל מתחת לספינה, הוא מגלה שהמדחף מכופף הצידה ושאחד מלהבי המדחף חסר. למזלם, בעזרת מומחיותו ועצות שימושיות שרוז משיאה לו, מצליח צ'רלי ליישר את המדחף ולחבר להב חדש למדחף, והם מפליגים שוב.
הכול נדמה אבוד כשצ'רלי ורוז "מאבדים את אפיק הנחל" והספינה שוקעת בבוץ בתוך קני סוף צפופים סמוך לשפת הנהר. ראשית, הם מנסים למשוך את הספינה דרך הלכלוך, אז צ'רלי יוצא מהמים מכוסה בעלוקות. כל מאמציהם לשחרר את המלכה האפריקאית עולים בתוהו. כשלא נותרת להם די אספקה וחסרים להם מים ראויים לשתייה, רוז וצ'רלי (האחרון סובל מהתקפת חום של מלריה) הולכים לישון, משוכנעים שאין להם שום תקווה לשרוד. לפני שהם הולכים לישון רוז מתפללת שהיא וצ'רלי יגיעו לגן עדן. בעודם ישנים, מותשים וחבולים, מעלה גשם כבד את מפלס הנהר ומוציא את המלכה האפריקאית מחוץ לבוץ ולתוך האגם שממנו, כך מתברר, יש רק מרחק קצר למקום יעדם. כשהם באגם, בקושי עולה בידם להימנע מלהתגלות בידי הלואיזה.
באותו הלילה, הם מתחילים במתקפה בהסבם גלילי חמצן לטורפדו בהשתמשם בחומר נפץ מג'לטין ונפצים מאולתרים שמשתמשים במסמרים כנוקרים לתרמילי הרובה. אז הם מחברים את הטורפדו דרך חרטומה של המלכה האפריקאית.
בשיא הסערה הם דוחפים את המלכה לתוך האגם, כשהם מתכוונים להתקיף את הלואיזה. לרוע המזל, הנקבים בחרטום הספינה שדרכם הטורפדו עוברים אינם אטומים, דבר המאפשר למים לחדור לספינה וגורם לה לשקוע נמוך יותר ולבסוף המלכה מתהפכת.
צ'רלי נשבה ונלקח לסיפונה של הלואיזה, ואחרי שהוא נחקר, רוז נשבית וצ'רלי צועק את שמה ואז מעמיד פנים שאינו מכיר אותה. הקפטן חוקר אותה, ורוז אומרת שהם תכננו להטביע את ספינת הגרמנים ומעודדת את צ'רלי לתאר את הטורפדו. הקפטן דן אותם להוצאה להורג כמרגלים. צ'רלי מבקש מהקפטן הגרמני להשיא אותם לפני שיוציא אותם להורג. אחרי טקס נישואים קצר, מתכוננים הגרמנים לתלות אותם, כשלפתע יש התפוצצות והלואיזה מתחילה לשקוע. הלואיזה הותקפה בידי גוף האוניה ההפוך של המלכה האפריקאית, שגורם לטורפדו להתפוצץ. תוכניתה של רוז הצליחה, אם גם באיחור רב, והזוג הטרי שנישא שוחה למקום מבטחים בקונגו הבלגית.
ההפקה
הצנזורים של ההפקה התנגדו להיבטים אחדים של התסריט המקורי, בכללם ששתי הדמויות חיות יחד כזוג נשוי בלי שהם נשואים פורמלית. שינויים מסוימים נעשו לפני שהסרט הושלם.
הסרט מומן בחלקו בידי ג'ון וולף וג'יימס וולף מסרטי רומולוס John Woolf and James Woolf of Romulus Films, חברה בריטית, שהייתה כל כך מרוצה מהתוצאות שהם ביקשו מג'ון יוסטון לביים את סרטם הבא, מולן רוז'.
סצינות שבהן בוגארט והפבורן נראים במים צולמו כולן במכלי האולפן באנגליה (באולפני איזלוורת'ף מידלסקס Isleworth Studios, Middlesex) בגלל השגחה על הבריאות. כמעט כל הסצינות האחרות צולמו במרכז אפריקה, גרמו לתלאות רציניות לצוות, אבל התוצאה הייתה הצלחה ביקורתית ומסחרית.
רוב הפעולה התרחשה על הספינה – ששמה המלכה האפריקאית כשם הסרט – והסצינות על סיפון הספינה צולמו תוך שימוש בדוברה גדולה עם דגם של סירה עליה. ניתן היה להזיז חלקים מאתר הספינה כדי לפנות מקום למצלמת טכניקולור גדולה. הדבר התברר כמסוכן במקרה אחד כשדוד הספינה – העתק כבד של הסיר – כמעט נפל על הפבורן. הוא לא הוברג כי היה צריך להזיז אותו על מנת לפנות מקום למצלמה. ספינת הקיטור הקטנה שהשתמשו בה בסרט לתאר את המלכה האפריקאית נבנתה ב-1912, בלית'ם סיינט אנס, אנגליה, לצורך שירות באפריקה, והיא עכשיו בתצוגה בקי לארגו בפלורידה, ארצות הברית. בזמן אחד היא הייתה בבעלותו של השחקן פס פארקר.
בגלל הסכנות שהיו כרוכות בצילום קטעי הסרט המהירים, נוצר דגם במכל האולפן בלונדון.
הסרט מציג ספינת תותחים גרמנית, הקיסרית לואיזה, שמבוססת על כלי השיט ממלחמת העולם הראשונה MV Liemba (שנודע ב-1924 כגראף פון גוצן Graf von Götzen) שטבע ב-1916 במהלך הקרב על ימת טנגניקה, אולם לבסוף הועלה על פני המים בידי הבריטים והמשיך לפעול כמעבורת נוסעים עד לעצם היום הזה.
פרמיירה
המלכה האפריקאית יצאה לבתי הקולנוע ב-23 בדצמבר 1951 בלוס אנג'לס, על מנת שתהיה כשירה להתמודד על פרסי האוסקר של שנת 1951, וב-20 בפברואר 1952 בקולנוע הקפיטול Capitol Theatre בעיר ניו יורק.
פרסי אוסקר
זכיות
מועמדויות
אחרים
הכרה של מכון הסרטים האמריקאי
מכון הסרטים האמריקאי גם העריך את המפרי בוגרט וקתרין הפבורן כאגדות הקולנוע האמריקאיות הגדולות ביותר.
שינויים בתסריט
אף על פי שבוגארט זכה בפרס האוסקר עבור הופעתו, היה צריך לשכתב את הקטע שלו מן היסוד אחרי שנעשה הליהוק. התסריט המקורי מתאר את דמותו כבעלת מבטא קוקני כבד, אך בוגארט לא היה מסוגל לדבר במבטא זה.
גרסאות שונות של הסרט וענייני זכויות יוצרים הסרט הופץ ב- Region 2 DVD בבריטניה, גרמניה וסקנדינביה.
הסרט הופץ בארצות הברית בווידאו VHS ובדיסק לייזר, אבל לא כ- region 1 DVD כשם העותק הנוכחי. על כל פנים, region 1 DVD זמין ומופץ בידי The Castaways Pictures ולו כותרות באנגלית ובסינית בלי קטעי סרט נוספים. לא ברור אם הגרסה מאושרת או לא. בעוד ש-Granada International מחזיקה בזכויות הבינלאומיות, בזכויות בארצות הברית מחזיקה חברת סרטי פרמאונט, שירשה את זכויות הסרט כשויאקום (שרכשה את הזכויות מהמחזיק שלהן Horizon Film Management בשנות השבעים) קנתה את האולפן ב-1994. במשך שנים רבות פוקס המאה ה-20 זכויות הווידאו בארצות הברית (באמצעות CBS/Fox Video), עד שהם הושבו לקדמותם לפרמאונט ביחד עם כמה מסרטי ויאקום של אלביס פרסלי שהיו במקור בידי פרמאונט) ב-1997.
הזכויות על ההקרנה בטלוויזיה האמריקאית החליפה ידיים מספר פעמים במרוצת השנים – מ-Viacom Enterprises ל- Paramount Domestic Television, CBS Paramount Domestic Television, CBS Television Distribution ולבסוף ל- Trifecta Entertainment & Media, שכעת מפיצה את הסרט תחת רישיון מפרמאונט. ניתן למצוא אותו לעיתים קרובות דרך TCM או שלם וצפה.
פרמאונט הודיעה מאז ששחזור העבודה עבור region 1 הושלמה והגרסה- a 4K הדיגיטלית שוחזרה ותונפק ב-DVD וב- Blu-Ray ב-23 במאי 2010.
עיבודים לאמצעי תקשורת אחרים
המלכה האפריקאית עובדה לתסכית רדיו בן שעה אחת ששודר ב-15 בדצמבר 1952 ב-Lux Radio Theater עם המפרי בוגארט שחוזר על תפקידו בסרט ביחד עם גריר גארסון.
שונות
הסירה בה השתמשו בסרט, "המלכה האפריקאית" מוצגת לציבור מאחורי סירה שתחתיתה עשויה זכוכית בתעלת הגישה לאוקיינוס ב- Key Largo Holiday Inn שבקי לארגו, פלורידה.
הסרט צייד לבן לב שחור בבימויו ובכיכובו של קלינט איסטווד מבוסס באופן חופשי על הפקת המלכה האפריקאית.
ספירידון טריקופיס
סְפִּירִידוֹן טְרִיקוֹפִיס (ביוונית: Σπυρίδων Τρικούπης; 20 באפריל 1788 – 24 בפברואר 1873) היה מנהיג פוליטי יווני, היסטוריון, פוליטיקאי, דיפלומט ומבין מנהיגי מלחמת העצמאות היוונית. טריקופיס כיהן בתפקיד ראש ממשלת יוון במהלך 1833 והיה ראש ממשלתה הראשון של ממלכת יוון לאחר ירושת הכתר בידי אותון, מלך יוון. טריקופיס היה אביו של חרילאוס טריקופיס, שהיה לאחד מהפוליטיקאים הגדולים ביותר של יוון במאה ה-19 המאוחרת.
ביוגרפיה
לאחר פרישתו מפוליטיקה פעילה, חיבר יצירה בת 4 כרכים על ההיסטוריה של מלחמת העצמאות היוונית שהתפרסמה בין השנים 1853 ל-1857. הוא היה נשוי לאחותו של מקורבו הפוליטי הקרוב אלכסנדרוס מברוקורדאטוס. חרילאוס טריקופיס, ראש ממשלת יוון לימים, היה בנו. טריקופיס נפטר ב-1873 באתונה, ממלכת יוון.
מהבוב ח'אן
מהבוב ח'אן (באנגלית: Mehboob Khan; 9 בספטמבר 1907 – 28 במאי 1964) היה מפיק ובמאי מחלוצי הקולנוע ההודי, הידוע בעיקר בבימוי האפוס החברתי "אמא הודו" (1957), שזכה בפרסי הסרטים הטובים ביותר. הסרט והבמאי הטוב ביותר, שני פרסי קולנוע לאומיים, והיה מועמד לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. הוא הקים את חברת ההפקות שלו - Mehboob Productions, ומאוחר יותר אולפן סרטים - Mehboob Studios בבנדרה, מומבאי בשנת 1954. הוא גם יצר את ז'אנר סרטי הדאקואיט (סרטי פשע) עם אוראט (1940) ואמא הודו, וידוע גם בזכות שוברי קופות נוספים, כולל הדרמה הרומנטית אנדאז (1949), המחזמר המרתק אאן (1951), והמלודרמה עמר (1954).
קריירה
הוא הובא לבומביי מעיר הולדתו בגוג'ראט על ידי נור מוחמד עלי מוחמד שיפרה בדהיאוואלה (מפיק וספק סוסים בקולנוע ההודי) לעבוד כמתקן פרסות באורווה. יום אחד בזמן צילומי סרט של הבמאי צ'נדרשקהאר, מהבוב גילה עניין בעבודה עם צ'נדרשקהאר. לאחר שראה את ההתעניינות והכישורים הרבים שלו, צ'נדרשקהאר ביקש מנור מוחמד לאפשר לו לקחת את מהבוב לעבודה בעבודות קטנות באולפני הסרטים של בומביי. הוא התחיל כעוזר במאי בעידן הסרט האילם וכניצב באולפנים של חברת הסרטים האימפריאלית של ארדשיר אירני, לפני שביים את סרטו הראשון "אל הילאל" "שיפוטו של אללה" (1935), אז החל לביים סרטים עבור "חברת הסרטים סאגר". סרטים בולטים שביים עבורם חברת סאגר כללו את מלכת דקאן (1936), "אקהי ראסטה" (1939), "עליבאבא" (1940), "אוראט" (1940) "ובאהן" (1941).
בשנת 1945, ח'אן הקים בית הפקה משלו -הפקות מהבוב (Mehboob Productions). ב-1946 ביים את הלהיט המוזיקלי אנמול גאדי, בו הופיעו כוכבי הזמר סורנדרה, נור ג'האן וסוראיה בתפקידים ראשיים. ח'אן המשיך להפיק ולביים סרטי שובר קופות רבים, כשהבולט ביותר הוא הדרמה הרומנטית אנדאז (1949), המחזמר המרתק אאן (1951), המלודרמה עמאר (1954) והאפוס החברתי אמא הודו (1957). האחרון היה מועמד לפרס אוסקר ב-1957 והיה גרסה מחודשת לסרטו "אוראט" משנת 1940. יצירותיו המוקדמות יותר היו באורדו, אבל החומרים המאוחרים יותר שלו, כולל אמא הודו, היו בהינדוסטנית, גרסה מדוברת ידידותית ורכה יותר של הינדי ואורדו. רבים מהסרטים שביים נכתבו על ידי אג'אג'אני קשמרי, המפורסמים בהם היו הומיון (1945), סיפורו של קיסר מוגולי ששלט בהודו, אנמול גאדי (1946) ו- תקדיר, (בכיכובה של נרגיס). סרטו האחרון כבמאי היה "בן הודו" משנת 1962. הוא נפטר מהתקף לב בשנת 1964 בגיל 56 ונקבר בבדאקבארסטן במומבאי. מותו התרחש יום לאחר מותו של ג'ווהרלל נהרו, ראש ממשלת הודו.
השפעה על התעשייה
ח'אן הציג ועזר לבסס את הקריירות של שחקנים ושחקניות רבים שהפכו לכוכבים גדולים בשנות ה-40, ה-50 וה-60 ביניהם: סורנדרה, ארון קומאר אהוג'ה, דיליפ קומאר, ראג' קאפור, סוניל דאט, ראג'נדרה קומאר, ראג'י נרגיס,, נימי ונדירה. בשנת 1961, הוא היה חבר בחבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי השני במוסקבה. הוא נשאר נשיא פדרציית הסרטים של הודו.
מהבוב ח'אן היה ידוע בכך שהושפע מהוליווד, וסרטיו כללו תפאורות מפוארות בסגנון הוליווד באותה תקופה. דיכוי העניים, מלחמת המעמדות והחיים הכפריים הם נושאים שחוזרים על עצמם ביצירתו.
מהבוב ח'אן זכה בתואר Hidayat Kar-e-Azam על ידי ממשלת הודו.
חיים אישיים
מהבוב ח'אן התחתן פעמיים. עם אשתו הראשונה פטימה נולדו לו שלושה בנים: איוב, איקבל ושאוקת. לאחר הפרידה מאשתו הראשונה, הוא התחתן עם שחקנית הקולנוע ההודית המפורסמת סרדר אחטאר (1915–1986) ב-1942. הוא אימץ את סאג'יד ח'אן (נולד ב-28 בדצמבר 1951), שכיכב בסרטים הודיים וזרים באנגלית.
מוות ומורשת
מהבוב ח'אן נפטר מהתקף לב ב-28 במאי 1964. כחלק מחגיגות מאה הלידה שלו, מחלקת הדואר ההודית פרסמה בול הנצחה של מהבוב ח'אן באירוע שהתקיים באולפני מהבוב בספטמבר 2007.