cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מצלמת רפלקס
מצלמת רפלקס דיגיטלית (DSLR)
מצלמות רפלקס דיגיטליות נותנות מענה לרוב החסרונות של מצלמות דיגיטליות רגילות כמו תמונות איכותיות, מחזור צילום מהיר, ראייה מקדימה חדה, ושימוש ברגישות גבוהה (ISO) ללא חשש לרעש וכתוצאה מכך, לגרעיניות של התמונה.
לשון נקייה
לשון נקייה ביהדות
במיוחד הקפידו להשתמש בלשון נקייה בעניינים ש'בינו לבינה' (ביטוי של לשון נקייה כשלעצמו) ולהיזהר מניבול פה. כך כתב רבי יונה גירונדי בספרו "ספר היראה": "כל צד ערווה לא יישמע על פיך, כגון להזכיר 'זונה' או דבר נבלה". ואכן מצאנו שבמקום 'זונה' אמרו "יוצאת לחוץ" ו"נפקנית".
מצלמת רפלקס
מצלמת רפלקס דיגיטלית (DSLR)
חסרונות של מצלמת הרפלקס הדיגיטלי הם, מלבד העלות הגבוהה, חוסר יכולת מובנית לראות בעינית בזמן החשיפה, זמן שבו המראה מתרוממת כדי לאפשר לתריס לקבל אור מהעדשה, וכאשר המראה מתרוממת, נחסם האור מהעינית.
לשון נקייה
לשון נקייה ביהדות
עד כדי כך הקפידו על לשון נקייה בתחום זה של 'בינו לבינה', שיש כאלה שאף נמנעו מלומר "אשתי", ובמקום זה אמרו "ביתי". ובמקום קיום יחסי מין אמרו: "תשמיש המיטה", "דבר זה" , "מילתא" (דבר) , "דבר מצווה" , "דרך ארץ" , "דבר אחר" , "הרגל דבר" , "עשיית מלאכה" , "עשיית צרכים" , וכן "לספר" ו"לדבר". וכן מצאנו ביטויים חלופיים הקשורים באכילה ושתייה כלשון נקייה ליחסי מין: "אכל", "סעד" , "נהמא" (לחם) , "לחם סתרים" , "טעימת תבשיל" , "שותה בכוס" , "עריכת שולחן" (שם). במקום וסת נאמר "דרך נשים", ובמקום חטא של זנות - "עבירה" סתם, בלי פירוט.
מצלמת רפלקס
מצלמת רפלקס דיגיטלית (DSLR)
כדי לעקוף בעיה זו, הוספה תכונה בשם Live View, המאפשרת לראות את המצולם על המסך האחורי במקביל לעינית, אפילו בעת החשיפה. כמו במצלמות קומפקטיות, כיום יש גם אפשרות לצלם וידאו בפורמט HD על-גבי מצלמות רפלקס, אם-כי לא בכל הדגמים ישנה מערכת אוטו-פוקוס שהיא יעילה מספיק עבור צילום וידאו.
לשון נקייה
לשון נקייה ביהדות
ואכן הרמב"ם בספרו מורה נבוכים (חלק ג', פרק ח') מציין כי לשון הקודש נקראת כך, מאחר שהיא מובנית על בסיס של לשון נקיה כי . כדוגמה מרכזית לכך, הוא מביא את איברי הרבייה, שבתורה יש להם רק כינויים ולא ניתן להם שם משל עצמם. גם בספרות חז"ל מוצאים סוגים שונים של דימויים לאיברי הרבייה, הלקוחים ממילים שרק מרמזות עליהם, לעיתים בהקשר קלוש ביותר. כגון: "פנים", "אותו מקום" , "בשר" , "גבורתו" , "פה" , "עבד" , "שמש" , "עקב" , "תורף". במקום רחם - "אם", ו"קבר".
מצלמת רפלקס
מצלמת רפלקס דיגיטלית (DSLR)
אחד הדגמים בהם מותקנת מערכת אוטו-פוקוס שמותאם במיוחד לצילום וידאו, הוא הקנון 70D, שבו למעשה כל הפיקסלים בחיישן משחקים תפקיד במערכת האוטו-פוקוס. חידוש זה, משנת 2013 נקרא בשם Dual Pixel System, והוא מבטיח שינוי דרמטי של מגבלה ידועה זו.
חיסרון ידוע של מצלמות רפלקס נובע ממבנה המנגנון שלהן, והוא גודל ומשקל. סרבול המצלמה בולט במיוחד לנוכח המזעור המרשים של מצלמות דיגיטליות שאינן ריפלקס. חיסרון זה מקבל לאחרונה פתרון בדמות מצלמות חסרות מראה (ILEV - Interchangable Lens Electronic Viewfinder) שכוללות עדשות מתחלפות, תריס מכני וחיישן גדול כמו במצלמת רפלקס סטנדרטית, אך במקום העינית האופטית הן כוללות עינית אלקטרונית המייתרת את מנגנון המראה המוכר במצלמות רפלקס, שמסרבל מאוד את מצלמות הרפלקס הרגילות.
בעיה נפוצה שקיימת במצלמות רפלקס דיגיטליות היא הצטברות גרגירי אבק על החיישן, עקב החלפת עדשות. ישנן חברות שניסו להתגבר על הבעיה באמצעות הרעדה אולטראסונית של החיישן. אחת החברות, Sigma, התקינה מחיצה שקופה ואטומה בין החיישן לבין העדשה, כך שאין אפשרות לאבק לחדור אל תא החשיפה. במקרה שאין מנגנון שכזה, נדרשת התערבות של טכנאי לניקוי החיישן, אם-כי כיום יש גם קיטים מסוגים שונים, לניקוי עצמי של החיישן, באמצעים מיוחדים שבהם אין מגע ישיר בין כלי הניקוי לבין החיישן.
מצלמה דיגיטלית דמוית רפלקס
מצלמה דיגיטלית דמוית SLR (באנגלית: SLR-like cameras) היא מצלמה דיגיטלית המאפשרת להתבונן בעצם המצולם דרך העצמית, באנגלית: (Through-The-Lens - TTL), אך לא על ידי שימוש בעינית אופטית. במקום זאת, מוקרנת הדמות על מסך ה-LCD של המצלמה (בשיטת Live-View המוכרת ממצלמות רפלקס), או בעינית האלקטרונית שלה (במידה וקיימת) שהיא למעשה מסך ממוזער בו מתבוננים דרך עינית. זאת, לעומת מצלמת SLR "אמיתית" שבה צופים בנושא הצילום דרך העינית האופטית, בעזרת מראה ומערכת עדשות.
העינית האלקטרונית היא ברזולוציה נמוכה מהעינית האופטית והתגובה שלה איטית, אבל ניתן לקבל באמצעותה דמות שאינה מוסטת, תוך שימוש במנגנון דיגיטלי פשוט יותר מהמנגנון האופטי. במצלמות דמויות SLR לא ניתן בדרך כלל להחליף את העצמית, לכן מקובל לשלב בהן עדשות זום או סופר-זום, אשר חלקן חורג בהרבה ביכולותיו, מהמקובל בעדשות המיועדות ל SLR.
היחס האפשרי של אורכי המוקד בעדשות זום המיועדות למצלמות דמוי SLR, מגיע לרוב ליחס של בין 1:12 ליחס של 1:60 שהוא למעשה יחס טלסקופי חזק מאוד, וזאת מכל היבט של צילום שאיננו לצורכי אסטרונומיה או לצורכי צילום אווירי, וברור שיחס כזה איננו אפשרי כלל על מצלמות SLR בטכנולוגיה הנוכחית, והוא מתאפשר על מצלמות דמוי SLR הודות להבדל בגודל החיישן. גודל החיישן מכתיב למעשה את גודל ומשקל העדשות אשר אמורות לשרת אותו, ומתקיים למעשה, יחס-ישר בין גודל החיישן, לבין גודל העדשות המתוכננות עבורו.
ישנם מספר יתרונות למנגנון האלקטרוני על פני המנגנון האופטי: בגלל השימוש בעצמית קבועה, אין במצלמה דמוית רפלקס חשש ללכלוך המנגנון האלקטרוני הפנימי בעת החלפת העדשות, וניתן לצלם בו סרטוני וידאו. תכונה זו של צילום וידאו, קיימת היום ברוב מצלמות ה-DSLR וזה נעשה דרך המסך ולא העינית, בשיטת Live-View, היות שבעת חשיפה רצופה ב SLR כפי שהדבר מתבצע בעת צילום וידאו, המראה נמצאת במצב העילי שלה, מצב שבו היא חוסמת את האור אשר אמור להגיע אל העינית.
שקע קוריל-קמצ'טקה
שקע קוריל-קמצ'טקה (ברוסית: Курило-Камчатский жёлоб) הוא שקע אוקייני שעומקו המרבי 10,542 מטרים. חלקו הצפון-מזרחי של השקע, סמוך לאיי קומנדור, הוא חלק מצומת משולש – מפגש בין שלושה לוחות טקטוניים, במזרח עם השקע האלאוטי המשתרע בין קמצ'טקה ואלסקה לאורך קשת האיים האלאוטיים, ובמערב עם העתק אולחאן (Ulakhan) הנמתח מן הצומת המשולש ועד רכס צ'רסקי (ברוסית: Черский) בצפון רפובליקת סאחה-יקוטיה. המשכו הדרומי הוא שקע יפן.
טקטוניקה
השקע הוא חלק מאזור הפחתה בו נוחת הלוח הפסיפי אל מתחת ללוח אוחוצק. תהליך זה החל בקרטיקון עליון, וכתוצאה ממנו נוצרו קשת האיים הקוריליים והקשת הגעשית של קמצ'טקה.
כחלק מטבעת האש וכתוצאה מהפחתה זו מתבטא שקע קוריל-קמצ'טקה בגעשיות נרחבת ובפעילות סייסמית ענפה.
מאז תחילת המאה ה-20 אירעו בו רעידות אדמה רבות, בהן כמה בדרגה 8 ומעלה בסולם מגניטודה לפי מומנט:
כירורגיית אם ועובר
כירורגית אם ועובר היא ענף כירורגיה מתקדם המתמקד בניתוחים בעובר תוך כדי ההיריון. הענף התפתח במטרה להפחית את הפגמים והמומים איתם התינוקות מגיעים לעולם, בפרט משום שרבים ממומים אלו מתפתחים במהירות מרגע הלידה והופכים לסיכונים לנכות ואפילו מוות.את הבעיות של העוברים אפשר לגלות דרך בדיקת אולטרסאונד או בדיקת מי שפיר ובדרך כלל מטפלים בהם בניתוח בהרדמה כללית של האם.
היסטוריה
כירורגית אם ועובר התחילה באוניברסיטת קליפורניה, סן פרנסיסקו (UCSF), שם פותחו לראשונה טכניקות לניתוח עוברים.
בתחילת שנות השמונים בוצע ניתוח העובר המוצלח הראשון על ידי המנתח ד"ר מייקל הריסון. לעובר, שהיה אחד מתוך שניים בריחמה של האם, הייתה חסימה בשלפוחית שמנעה משתן לעבור. וכתוצאה מכך, בטנו של העובר הייתה נפוחה מאוד, חלל החזה שלו נדחס, והריאות שלו שעדיין התפתחו איימו לגרום להרס הכליות. הריסון פתח חתך קטן בבטנו של העובר והכניס צנתר מותאם אישית לשלפוחית שלו תוך כדי שהוא מנסה לשמור על האם ועל אחותו התאומה של העובר חיות. ניתוח זה השרה מוטיבציה בקרב רופאים מכל רחבי העולם ליצור טכניקות חדשות, והטכניקות החדשות האלו הצילו אלפי עוברים ואימהות בשנים לאחר מכן. ואין ספק שהן יצילו עוד רבים בעתיד.
סוגי ניתוחים
ישנם שלושה סוגים בסיסיים של ניתוח העובר.
בסוג השני נכללים ניתוחים לא פולשניים שהם ניתוחים בהם החתכים מינימליים. במקרים אלו הניתוח פחות מסוכן ומשאיר למטופל פחות צלקות. הניתוחים הלא פולשניים מתחלקים לשני הסוגים הבסיסיים הנוספים של ניתוח העובר. הסוג הבסיסי השני הוא ניתוח מינימלי פולשני, שבו נעשה שימוש בפוטוסקופיה. בשיטה זו נעזרים באנדוסקופ, עם סיבים אופטיים ואולטרסאונד כדי לראות את העובר ולטפל בו למשל כמו בהצטברות נוזלים בחדרי המוח (הידרוצפלוס או ציסטה תוך מוחית). הצטברות הנוזלים יכולה לפגוע בהתפתחות המוח של העובר, מה שעלול לגרום לדרגות שונות של פיגור, להפרעות מוטוריות ועוד. בניתוח משתמשים באנדוסקופ לפתיחת מעקפים וחסימות.
הסוג השלישי הוא הכי פחות פולשני, וכולל הצבת קטטר בחלקים שונים של העובר לניקוז הצטברות של נוזל בעזרת אולטרסאונד למשל כשיש חסימה בדרכי השתן שיכולה לגרום נזק לכליות מחדירים קטטר המחבר בין שלפוחית השתן לרחם. זה בין הניתוחים הכי נפוצים שיש לעובר כיום.
ניתוחים נפוצים
הצטברות נוזלים בחלל החזה – הנוזל מצטבר בחלל בית החזה ולא מאפשר לריאות להתפתח. הדרך לטפל בכך היא להחדיר מחט בעזרת אולטרסאונד, שתנקז את הנוזל ותמנע פגיעה ריאתית.
תסמונת מעבר דם בין עוברים – בהריון תאומים, ייתכן מצב בו העוברים לא חולקים כמויות שוות של אספקת דם של השליה. תסמונת זו מתרחשת כאשר התאומים חולקים שלייה אחת (תאומים זהים, שלישיות או יותר). העוברים בתסמונת קרויים "המקבל" ו"התורם" ושניהם מצויים בסכנה. "המקבל" הוא זה שמקבל זרימת דם גדולה יותר ממה שצריך, וכך נוצר עומס המערכת שלו שיכול להוביל לאי ספיקת לב ומוות., "התורם" מקבל פחות מידי דם ובסכנת מוות כתוצאה מאנמיה קשה. אחד מהפתרונות לתסמונת הזאת הוא ניתוח לייזר הסוגר את החיבור בין כלי הדם של העוברים. אחרי הניתוח לעוברים יש בערך סיכויי של 60% לשרוד.
ניתוחים נדירים
תסמונת הלב השמאלית היפופלאסטית – מצב לב קריטי שמונע מהדם לחזור מהריאות של העובר לשאר הגוף מפני שהזרימה שלו מהירה מדי. בניתוח מוכנס מכשיר זעיר בלב העובר כדי להוריד את זרם הדם ולחזק את העובר בשביל שניתן יהיה לנתחו ניתוח לב פתוח לאחר הלידה.
ספינה ביפידה (spina bifida) – מצב בו יש אזור בעמוד השדרה שנותר פתוח במהלך התפתחות העובר והעצבים של חוט השדרה נשארים חשופים, ככל הנראה החומרים המצויים במי השפיר פוגעים בעצבים החשופים וגורם לפגיעה מוטורית מאזור הפגיעה ומטה ופיגור שכלי. לספינה ביפידה יש 3 סוגים עיקריים: מיאלומנינגוסיל שבו שק של נוזל המכיל חלק מחוט השדרה והעצבים מגיע דרך פתח בגב של העובר, וגורם לנזק עצבי שזה אובדן תחושה ברגליים ובעיות בשירותים. הסוג השני הוא מנינגוסיל שבו שק של נוזל ללא חוט השדרה מגיע דרך פתח בגב של העובר, סוג זה יכול לגרום ללקויות קלות, בדרך כלל נזק עצבי קטן או כלום. הסוג השלישי הוא ספינה ביפידה אוקולטה הסוג המתון ביותר של ספינה ביפידה, שבו קיים פער קטן בעמוד השדרה בלי פתיחה בגב, בדרך כלל זה לא גורם לאף בעיית שיתוק רק לכתם או לנפיחות בגב במקום הפער.
מומים
חלק מהמומים מתחלקים לקטגוריות, שהם הבעיה המרכזית והם יכולים להיות בכל מיני מקומות בגוף.
האם אפשר למנוע מומים?
כמעט ואי אפשר למנוע מומים רבים אצל העובר אבל האם יכולה לעשות כמה דברים לפני ובמהלך ההיריון כדי לעזור להפחית את הסיכויים שלעובר שלה יהיה מום. לפני ההיריון כדאי לעשות את כל החיסונים שצריך, למנוע תרופות מיותרות, לקחת את המינון שצריך של חומצה פולית. במהלך ההיריון כדאי לאכול תזונה בריאה, להימנע מלעשן הרבה, לא לשתות אלכוהול, לקבל טיפול טרום לידתי. אם האמא תנקוט בכל אמצעי הזהירות האלו הסיכויים למום בעובר יפחתו.
סוגיות אתיות
התערבות פולשנית, היא פעולה ניסיונית בלבד ולעיתים אינה בטוחה. שיעורי הצלחה שלה משתנים ומסכנים לא רק מטופל אחד אלא שניים. אחרי האבחון הטרום לידתי האם יכולה לבחור האם להמשיך את ההיריון או לעשות הפלה, לאחר ייעוץ אודות כל הסכנות שבהתערבות כירורגית. קביעת מעמד החולה של העובר היא בידיה של האם, והיא יכולה לשנות מעמד זה בכל רגע. חלק מהסוגיות האתיות העולות ממצב ייחודי זה הוא שיקולי תיעדוף בין בריאותו של העובר לבריאותה של האדם, שצריכה לקחת בחשבון סיבוכים כמו אובדן הרחם, זיהום, נזקים לאיברים קרובים, ואפילו מוות.
מחקרים
כירורגית אם ועובר היא כירורגיה מתפתחת. כל טכניקות האבחון וחידושי הטיפוליים פותחו בשלושת העשורים האחרונים בעזרת מחקרים בסיסיים ניסיוניים על בעלי חיים ומחקרים קלינים במטופלים אנושיים.
מחקר קליני נעשה למשל במחקר הManagement of Myelomeningocele Study) moms) של המרכז לרפואת העובר. במחקר זה נבדק מהו הטיפול הטוב ביותר למום מסוג ספינה ביפידה שנקרא מיאלומנינגוסיל, ניתוח עוברי או תיקון כירורגי לאחר הלידה. תוצאות הניסויי הראו כי ניתוח העובר הפחית באופן משמעותי את הצורך להסיט או להזיז נוזל מהמוח, דבר אשר שיפר את התפקוד המוטורי ואת ההתפתחות המנטלית שלו לאחר מכן. הניסוי הראה בנוסף שאם מתקנים את הפתח בגב העובר, תפקוד העצבים משוחזר ולמעשה הופך את התהליך השיתוק וכאשר העובר ייוולד הוא לא יהיה משותק.
הניסויי הבסיסי ניסיוני חוקר על מגוון של מחלות עובריות הניתנות לריפוי, כמו קרום סרעפתי מולד, תסמונת מעבר דם בין עוברים, מחלות לב מולדות.
מחקרים אחרים בתחום אינם בודקים דווקא איך אפשר לרפא עוברים ממחלות מסוימות, אלא איך אפשר למנוע את המחלות האלה. דוגמה לכך היא מחקרים שבודקים איך המתח הנפשי של האם משפיע על הריון העובר או האם מה שהאמא לוקחת לפני ההריון ובהריון ישפיעו על העובר.
כירורגית אם ועובר היא ענף שמתקדם במהירות בעזרת כל המחקרים והניסויים, בקרוב ימצאו טיפולים למחלות חשוכות מרפא שיתנו לעוד ועוד עוברים את החיים שמגיעים להם.
חינוך בממלכה המאוחדת
בממלכה המאוחדת קיימות ארבע מערכות חינוך נפרדות:
ארבע מערכות החינוך דומות אחת לשנייה אבל קיימים הבדלים במבנה ובתכנים, הנקבעים על ידי פקידות מקומית בכל אחד מחלקי הממלכה המאוחדת ומושפעים גם מן העובדה שמערכת החינוך מופרטת בחלקה. באופן כללי, מתמקדות מערכות החינוך של אנגליה, צפון אירלנד וויילס בהקניית התמחות בנושאים מסוימים; בעוד שמערכת החינוך הסקוטית מעדיפה הקניית ידע כללי. סקוטלנד הייתה למדינה הראשונה בעולם שהכניסה לתוכנית הלימודים שיעורי חובה על הקהילה הגאה.
קיימת בבריטניה חובת חינוך ילדים, אך לא קיימת חובת התייצבות בבתי ספר, וקיים – אם כי לא מאוד נפוץ – חינוך ביתי וחינוך מרחוק. באנגליה, ויילס וצפון אירלנד, מתחילים ילדים ללמוד בגיל חמש; בסקוטלנד בין גיל ארבע וחצי לגיל חמש וחצי; ובכל ארבעת האזורים חלה חובת החינוך על קטינים עד גיל 16.
חינוך על-יסודי קיים מגיל 11. קיימים בתי ספר תיכוניים ציבוריים מקיפים (Comprehensive School); בתי ספר תיכוניים עיוניים ציבוריים (Grammar School); ואפשרות לחינוך עצמאי (Independent School) ופרטי (הקרוי בבריטניה דווקא Public School).
סיום בית הספר התיכון הוא בגיל 17 בסקוטלנד ובגיל 18 בשאר חלקי הממלכה המאוחדת. האוניברסיטאות בממלכה המאוחדת הן ברובן ציבוריות, למעט אוניברסיטת בקינגהאם, שבה לא קיימת השתתפות ציבורית וממשלתית בעלות שכר הלימוד.
חינוך יהודי
מסקר שפורסם בינואר 2008, עלה כי 60% מיהדות הממלכה המאוחדת מעדיפה להקנות לילדיה חינוך יהודי, בבתי ספר פרטיים-עצמאיים או בבתי ספר המשתייכים לעמותות. בממלכה המאוחדת 93 בתי ספר יהודיים, מרביתם באנגליה; מהם 48 מקנים חינוך יסודי, 24 הם בתי ספר תיכון והשאר משלבים חינוך ייסודי ותיכוני.
אנטון שינדלר
אנטון פליקס שינדלר (בגרמנית: Anton Felix Schindler; 13 ביוני 1795 - 16 בינואר 1864) היה חבר, מזכיר וביוגרף מוקדם של לודוויג ואן בטהובן. שינדלר נולד במדלוב שבמוראביה ומת בפרנקפורט.
היווצרות חוסר אמון
אף כי כבר בשנות ה-50' של המאה ה-19 היוו הסתירות בדין וחשבון של שינדלר בולטות דיין להניע את אלכסנדר וילוק תאייר להתחיל במחקר לכתיבת הביוגרפיה החלוצית שלו עצמו, הייתה זו סדרה של מאמרים מוזיקולוגיים שהתפרסמו מאז שנות ה-70' של המאה ה-20 שחיסלה מן היסוד את המוניטין של שינדלר כמקור מוסמך ומהימן. הוכח, ששינדלר זייף פסקאות ב"ספרי השיחה" של בטהובן (שלתוכן הכניס הרבה פסקאות בדויות לאחר מותו של בטהובן) וכי הגזים באורך היכרותו הקרובה עם המלחין ("11 או 12" השנים שלהן טען היו ככל הנראה לא יותר מחמש או שש). כמו כן סבורים, ששינדלר השמיד יותר ממחצית ספרי השיחה. "בטהובן התמציתי" (The Beethoven Compendium) (קופר 1991, עמ' 52) מרחיק לכת עד לאמירה, שהנטייה של שינדלר לאי-דיוק והמצאות חסרות-יסוד הגיעה לממדים כאלה, שאין כל אפשרות לסמוך על משהו מרשומותיו כל עוד אין לו סימוכין בראיות אחרות. במועד מאוחר יותר בחן תאודור אלברכט מחדש את שאלת אמינותו של שינדלר, ובאשר להשמדה לכאורה של מספר עצום מספרי השיחה, הגיע למסקנה, שלא ייתכן שהאמונה הנפוצה הזאת הייתה נכונה.
גבעת שמואל
גִּבְעַת שְׁמוּאֵל היא עיר במחוז המרכז בישראל הגובלת עם רמת גן בדרום-מערב, פתח תקווה במזרח ובצפון, בני ברק במערב וקריית אונו בדרום.
גבעת שמואל הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1949, וכעיר ב-20 בדצמבר 2007. בדצמבר 2021, הוכרזה כרשות איתנה.
אוכלוסייה
להלן גרף המציג את התפתחות האוכלוסייה בעיר:
היסטוריה
אדמותיה של גבעת שמואל השתייכו בעבר לכפר הערבי אבן אבראק, אשר מקור שמו ביישוב העתיק בני ברק, שהיווה מרכז תורני חשוב בתקופת התנאים (בשנת 1929 הסבו הערבים את שם הכפר "אבן אבראק" לאל ח'ירייה). בראשית שנות ה-40 התגבש, בקרב ציונים מיהדות רומניה, רעיון להקים יישוב עירוני על שם שמואל פינלס, מנהיג ציוני ברומניה. עם עלייתן של קבוצות עולים מרומניה במאי 1944 נפגשו נציגיהן, ובראשם מהנדס הבניין הרמן אברהם, סולי מזרחי וקרול אייזנהנדלר (לימים ברזילי), עם המוסדות המיישבים, וניתנה להם האפשרות לבחור ולהקים את היישוב בסביבות כפר סבא, חולון או בני ברק. הנציגים בחרו בשטחי הגבעות על אדמות אבן אבראק, שממזרח לבני ברק.
בנובמבר 1944 החלו פעילים מרומניה בסיוע המשרד לשיכון עולים בהקמת היישוב שנקרא בפי מייסדיו גבעת שמואל. באפריל 1945 נכנסו לבתיהם ראשוני המתיישבים, עולים מרומניה, מהונגריה ומבולגריה, וניהלו את חייהם באגודה שנוהלה על ידי ועד. בראשית 1948 גויסו רבים מתושבי המקום ליחידות קרביות של חטיבת אלכסנדרוני, חטיבת קרייתי ויחידות אחרות והשתתפו בקרבות מלחמת העצמאות.
בנובמבר 1949, עם גידולה של גבעת שמואל והקמתה של שכונת "קריית ישראל", הפכה אגודת גבעת שמואל למועצה מקומית שכללה את השכונות "גבעת יהודה" הוותיקה ומעברת "פרדס רוזנבלום" הצעירה. בראש המועצה המקומית הועמד יו"ר הוועד, המהנדס יונה שפינדל, חבר מפא"י, והיה בה רוב לחברי ההסתדרות: 4 נציגים למפא"י ו-2 נציגים למפ"ם.
בשנות ה-50 וה-60 קלטה גבעת שמואל עולים רבים ממזרח אירופה ומארצות האסלאם, יותר מאוחר נקלטו עולים גם מברית המועצות. את היישוב הקיפו פרדסים, שברבות השנים פינו את מקומם לשכונות חדשות.
בשנת 1966 הסתיימה בנייתו של שיכון על שם גיורא יוספטל בצפון היישוב. בשנת 1968 הוחל בבנייתה של שכונת רמת אילן בחלקו הדרומי של היישוב, ממזרח לאוניברסיטת בר-אילן. השכונה הוקמה בשלושה בשלבים וראשוני הדיירים נכנסו לדירותיהם בקיץ 1970 (אוניברסיטת בר-אילן נמצאת בשטח השיפוט של רמת גן, אך כבר שנים רבות פועלת גבעת שמואל להכללת האוניברסיטה בשטח השיפוט שלה).
בשנת 1979 החלה בנייתה של שכונת הברושים על מגרש פרדס רובין והוקם בית תדיראן המפואר בצמוד לכביש גהה. בניין זה הוא הראשון בשרשרת בנייני משרדים שהוקמו לאורך כביש גהה. במקביל נמשכה הבנייה הפרטית, צמודת הקרקע, באזור המזרחי של גבעת שמואל עד רחוב הזיתים. לקראת סוף שנות ה-90 החלה הקמת שתי שכונות חדשות: רמת הדקלים בצפון העיר ורמת הדר במזרח העיר.
במאה ה-21
משנת 1998 גדלה גבעת שמואל באופן ניכר והכפילה את מספר תושביה. בשנות האלפיים, התפתחה בה קהילה דתית לאומית גדולה, וכן עולים אנגלו-סקסים וצרפתים, שחלקם גם הוא דתי-לאומי. באוקטובר 2008 נחנך המתנ"ס החדש ע"ש אריאל שרון, שתוכנן על ידי האדריכל סלו הרשמן. משנת 2011 מקדמת העירייה תוכנית להקמת אזורי תעסוקה בעיר. ב-2011 נפתח בצפון-מזרח גבעת שמואל, קאנטרי קלאב המופעל על ידי רשת הולמס פלייס.
בשנת 2011, בתום מאבק של שמונה שנים הוסרו קווי המתח הגבוה, שעברו סמוך לבתי התושבים בעיר, ופלטו קרינה מסוכנת. הדבר התאפשר בזכות הסכמות שהושגו בין חברת החשמל לעיריות גבעת שמואל ופתח תקווה, על מימון הטמנת הקווים בקרקע, בעלות של כחמישה עשר מיליון שקלים.
בשנת 2018 על פי נתוני הצבא, שיעור המתגייסים לצה"ל בגבעת שמואל הוא הגבוה ביותר מבין ערי ישראל ועומד על 91.62%
בשנים 2011–2020 זכתה העירייה בחמישה כוכבי יופי של המועצה לישראל יפה. בשנת 2012 נבחרה העיר למקום הראשון בדירוג הרשויות המקומיות המשגשגת ביותר מבין הערים הקטנות של דן אנד ברדסטריט. גבעת שמואל דורגה (בקטגוריית ערים קטנות) כאחת מהערים הממחזרות בישראל עם איסוף של כ-330 גרם אריזות נטו לשבוע למשק בית וזאת על פי נתוני תאגיד תמיר.
בשנת 2012 פרסם מכון ירושלים לחקר ישראל מחקר שהצביע על כך שגבעת שמואל נמצאת במקום השני בשיעור האקדמאים בישראל. באוגוסט 2015 פונתה החווה של זלמן אלפרון, אחיו של יעקב אלפרון (ראש משפחת אלפרון שישבה בעיר שנים רבות עד עזיבתה לתל אביב ורמת גן) - על שטח החווה נבנה מתחם סונג טאוורס.
ב-2017 החלה בנייתם של שכונת המשולש הדרומי שבדרום-מזרח העיר, הרחבה של רמת הדקלים ממערב אליה, בנייה מוקדמת של הרצועה השלישית שתקום מזרחית לרמת הדר ותכנון מוקדם של אצבע הסיליקון שבצפון העיר בין מחלף גהה לקריית מטלון.
בדצמבר 2021, הכריזה שרת הפנים איילת שקד על גבעת שמואל כרשות איתנה, לאחר שנמצאה ללא גירעון שוטף וללא מענק איזון, התנהלותה תקינה ונמצאה כמסוגלת לנהל את כל עניינה באופן עצמאי. בכך הצטרפה ל-28 רשויות איתנות במדינה ול-7 רשויות נוספות שהוכרזו יום אחר כך.
ב-2022 וב-2023 נפתחו בעיר בהתאמה בית הספר כנפי רוח החדש ופארק שמואל פינלס.
חינוך ותרבות
בגבעת שמואל פועלים שני בתי ספר יסודיים ממלכתיים:
בגבעת שמואל פועלים ארבעה בתי ספר יסודיים ממלכתיים דתיים:
כמו כן, בעיר פועלים כ-3 בתי ספר על-יסודיים, 2 ממלכתיים דתיים ו-1 ממלכתי:
החברה למתנ"סים מפעילה שני מועדוני נוער מקומיים לתושבים החילוניים ביישוב - קריית אלון ואילנוער, המונים יחד כמה מאות חניכים ומהווים תנועות נוער חילונית מקומיות. כמו כן פועלות בעיר גם שתי תנועות נוער ארציות דתיות - עזרא ובני עקיבא (עם 2 סניפים). בשנת 2010 הוקמה בעיר מועצת נוער עירונית הכוללת נציגים מתנועות הנוער ובתי הספר בעיר. החל משנתון 2011–2012 פועלים בעיר מתנדבי שנת שירות של החברה למתנ"סים.
בינואר 2017 נחנך במרכז התרבות על שם אריאל שרון (מתנ"ס מרחב גבעת שמואל), אולם תרבות להצגות ולמופעים שונים.
במאי 2019 נחנך תיכון גבעת שמואל על שטח של כ-20 דונם, הכולל ארבע קומות ובהן כיתות לימוד, אודיטוריום בית ספרי, ספרייה, מרחבי למידה שכבתיים, חדרי ספח ומנהלה, מעבדות ו-2 כיתות חינוך מיוחד.
ב-2019 נחנכו מרכזי תרבות חדשים בעיר, בהם שלוחת המתנ"ס "הבית השקוף" ברמת הדר ושלוחת המתנ"ס "הבית הירוק" ברמת הדקלים. ב-2023 החלה בנייתו של אולם בשטח של כ-2,600 מ״ר שישמש את דרום העיר ואת תלמידי בית ספר כנפי רוח.
בינואר 2020 נחנך מתחם הכולל אולם תרבות ואודיטוריום בצמוד לאולפנת גבעת שמואל. בפברואר 2020 הוקם שבט עירוני של תנועת הנוער "כנפיים של קרמבו".
החל משנת 2009 פועל בעיר בית מדרש קהילתי. בבית המדרש מתקיימות עשרות תפילות בכל יום, ורבים מתושבי העיר באים ללמוד בו ולהשתתף בשיעורים שמתקיימים בו. בראש בית המדרש עומד הרב דוד טורנר.
אדריכלות ייחודית
בגבעת שמואל ממוקמים מספר מבנים בעלי ערכים אדריכליים ייחודיים בישראל:
שכונות
שתי שכונות נוספות מתכוננות לקום בעיר, הראשונה היא "הרצועה השלישית" (שתוקם בין רמת הדר לכביש 4622) ותכיל קריית חינוך, בנייני משרדים ומספר פארקים. השכונה השנייה היא "אצבע הסילקון", שבה צפויים לקום מספר בנייני משרדים ופארק שבמרכזו אגם עירוני.
פארקים וגינות
הפארקים והגינות המרכזיים של העיר הם:
מסחר
מרכזי המסחר העיקריים של העיר כוללים את:
תחבורה
העיר הייתה אמורה להשתתף בפרויקט מהיר לעיר אך פרשה מהפרויקט יחד עם רעננה וקריית אונו.
רכבת קלה
במסגרת תוכנית הרכבת הקלה של גוש דן, מתוכנן לעבור בדרום ובמזרח העיר (רמת אילן ורמת הדר) הקו הסגול של הרכבת הקלה. הקו צפוי להפתח בשנת 2027 לכל המוקדם וב-2030 בערך קו המטרו M2 במערב רמת הדר. במסגרת הפרויקט להסעת המונים בגוש דן. בנוסף לכך, מהעיר עוברים קווי אוטובוס רבים המגיעים אל חלק מתחנות פתח תקווה של הקו האדום של הרכבת הקלה.
שטניזם
שטניזם היא אמונה או תופעה חברתית שכוללת ההערצה וסגידה לשטן או לדומיו. במקרים מסוימים פולחן השטן נעשה רק כפרודיה נונתאיסטית על ממסד דתי מסוים ועל פולחן מסורתי.
קרחון אירונאוט
קרחון אירונאוט או קרחון איירונאוט (באנגלית: Aeronaut Glacier; מילולית "קרחון אווירונאוט") הוא קרחון יובלי, בסמוך מצפון להרי הצלב הדרומי, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הקבוצה הצפונית (northern party) של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962–1963.
שם זה קשור לשמות של קרחונים סמוכים (שמות העוסקים בתעופה וחלל): קרחון קוסמונט, קרחון קוסמונאוט, קרחון אוויאייטור. "קוסמונאוט" משמעו "אסטרונאוט".
כל קרחונים אלה הם יובלים של קרחון אוויאייטור.
בנוסף, שמו של קרחון זה ניתן לזכר התמיכה האווירית שניתנה על ידי טייסת צי ארצות הברית VX-6.
לציון תמיכה אווירית זו - נקרא גם קרחון אוויאיטור הסמוך ("אוויאייטור" באנגלית משמעו "טייס").
לקריאה נוספת
• D. H. Elliot M. A. Siders M. A. Haban, Jurassic Tholeiites in the Region of The Upper Rennick Glacier, North Victoria Land, Geological Investigations in Northern Victoria Land, Volume 46, https://doi.org/10.1002/9781118664957.ch11
• Damaske, D. & Schreckenberger, B. & Goldmann, F.. (2014), A high resolution aeromagnetic survey over the Mesa Range, northern Victoria Land, Antarctica, Polarforschung. 84. 1-13
חלמונית
חלמונית (שם מדעי: Sternbergia) היא סוג גאופיט ממשפחת הנרקיסיים שבסדרת האספרגאים. החלמונית נפוצה באזור אגן הים התיכון. זהו צמח רב-שנתי בעל שורש בצל, הפורץ מן האדמה ללא עלים. שמה המדעי של החלמונית הוא Sternbergia, על שם הבוטנאי קספר שטרנברג (Kaspar Maria von Sternberg). לחלמונית פרח מרשים הפורח בסתיו לאחר הגשמים הראשונים בצבע צהוב-חלמון, ומכאן שמו.
ישנם תשעה מיני חלמונית, והם נפוצים ממזרח הים התיכון ועד הרי הקווקז. בארץ גדלים בר שלושה מינים:
סופו חלוושי
סופו חלוושי (בגאורגית: სოფო ხალვაში; נולדה ב-31 במאי 1986) או סופיקו חלוושי היא מוזיקאית גאורגית, שייצגה את גאורגיה באירוויזיון 2007. השיר שנבחר מתוך חמישה שירים לייצוג באירוויזיון נקרא: "חלום נבואי", והוא נבחר, ב-3 במרץ 2007, כשיר הראשון של גאורגיה בתחרות.
ביוגרפיה
סופו נולדה בבתומי. היא למדה לימודי פסנתר ואבוב. בשנת 2004 נבחרה כמנצחת בתחרות הזמרים הצעירים, "בית הספר נוטסה - 2004". סופיקו זכתה בפרס השלישי בתחרות המסחרית "הגל החדש" 2006 שהתקיימה ביורמלה שבלטביה. לאחר הצלחתה בלטביה היא חתמה חוזה בסוכנות הרוסית "ARS" בניהולו של המלחין הרוסי, איגור קרוטויו, וחזרה מנצחת למולדתה. שם קיבלה הצעה מיידית מערוץ הטלוויזיה הגאורגית, אימדי, לשמש כמנחת טלוויזיה בתוכנית "על גלי אימדי".
השיר של חלוושי הצליח להעפיל לגמר האירוויזיון, שם הגיע למקום ה-12.
תהילה סלע
תהילה סלע היא דוגמנית עבר ישראלית.
ביוגרפיה
תהילה סלע "זלצבוך" נולדה לאם רוקחת ואב מהנדס.
בתחרות מלכת היופי של ישראל 1969 הוכתרה כ"נערת ישראל", וסגנית מלכת היופי.
כדוגמנית בין היתר היא לקחה חלק בתצוגת אופנה שנערכה בחדר האוכל של קיבוץ גניגר
שירתה בצה"ל כמורה חיילת. לאחר שחרורה למדה ספרות עברית באוניברסיטת תל אביב. היא עבדה כמנהלת יחסי הציבור של הקונגרס היהודי האמריקאי, וארגנה מדי שנה מסיבה במלון דן בתל אביב לצעירים יהודים מארצות הברית שבאו לטייל בישראל.
הייתה נשואה לאברהם טמיר עד לפטירתו ב-2010. נולדו להם שני ילדים.
In Too Deep (שיר של ג'נסיס)
In Too Deep הוא שיר להקת ג'נסיס, אשר התפרסם לראשונה בשנת 1986. השיר נכלל באלבומה של הלהקה Invisible Touch.
מילות השיר נכתבו על ידי סולן הלהקה פיל קולינס, לאחר שהוא נתבקש לכתוב שיר עבור הפסקול של הסרט "מונה ליזה".
השיר הגיע במחצית שנת 1987 למקום השלישי במצעד האמריקני בילבורד הוט 100 ולמקום ה-19 במצעד הסינגלים הבריטי. כמו כן שהה השיר באותה תקופה שלושה שבועות בראש מצעד ה-Adult Contemporary, המתפרסם על ידי המגזין בילבורד.
אנריק ולור אי ויווס
אנריק ולור אי ויווס (Enric Valor i Vives) (1911 קַסְטַלְיָה, מחוז ל'אלקויה – 2000 ולנסיה) יליד חבל ולנסיה, בלשן ומספר סיפורים, שתרם אחת התרומות החשובות ביותר לתחיית של המילונאות הולנסית, והיה אחד ממקדמי העניין העיקריים בקביעת תקן לשפה הקטלאנית בחבל ולנסיה, ספרד.
קורות חיים
אנריק ולור נולד ב-1911 בן למשפחה אמידה מקסטליה במחוז ל'אלקויה שבחבל ולנסיה. ב-1930, בהיותו בן 19, הצטרף ככתב בשפה הוולנסית לעיתון הסאטירי El Tio Cuc בעיר אליקנטה. הוא היה פעיל פוליטית במהלך הרפובליקה הספרדית השנייה. תביעתו העיקרית הייתה לקבלת מעמד של אוטונומיה לחבל ולנסיה ולקביעת אליקאנטה כקטלאנית. בתקופה זו כתב גם בעיתונים הלאומניים של העיר ולנסיה: La República de les Lletres, El Camí, El País Valencià. כשפרצה מלחמת האזרחים הספרדית הוא תמך ברפובליקה הספרדית.
לאחר המלחמה, הוא צמצם את פעילותו הפוליטית והתרכז בספרות. בהתחלת שנות ה-50 של המאה ה-20 החל להדפיס rondalles, סוג של סיפורי עם ולנסיים שהופיעו באסופה Rondalles valencianes (1950 – 1958). במהלך שנות ה-60 הוא חזר לפעילות פוליטית מחתרתית הקשורה ללאומנות הוולנסית וכתוצאה הוא נכלא כאסיר פוליטי תחת משטרו של פרנסיסקו פרנקו מ-1966 ועד 1968. לאחר שהשתחרר מהכלא, ועל פי דבריו: "לא למדתי שום שיעור", הוא ייסד את המגזין הראשון שלאחר המלחמה ששפתו ולנסית, Gorg (מערבולת בקטלאנית).
עבודתו הבלשנית
עבודתו הבלשנית הראשונה הייתה בשבועון El Tio Cuc שבסיסו באליקנטה, שבועון שהיה כתוב בשפה הקטלאנית, אבל בכתיב ספרדי. עם זאת כלל ולור באותו הזמן שיעורי דקדוק וכתיב קטלאניים במאמריו. הוא תרם לפיתוח המילון הקטלאני-ולנסי-בלארי (כמילון קטלאני הכולל את כל הניבים) בניהולו של פרנססק דה בורז'ה מול (Francesc de Borja Moll), שכלל את מילון דרום ולנסיה. בדומה לקרלס סלבדור (Carles Salvador) וסנצ'יס גוארנר (Sanchis Guarner), הוא היה בין מקדמי העניין העיקריים בקביעת התקן של השפה הקטלאנית בחבל ולנסיה. ולור גרם להתפשטות כללי הדקדוק של השפה הקטלאנית כפי שנקבעו על ידי פומפאו פברה באמצעות ספרים כגון: Curs de la llengua valenciana (קורס בשפה הוולנסית, 1961), Millorem el llenguatge (משפרים את השפה, 1971) ו-Curso medio de gramática catalana referida especialmente al País Valenciano (קורס ביניים של דקדוק קטלאני עם התייחסות מיוחדת לחבל ולנסיה, 1973).
עבודתו הספרותית
ספרו הידוע ביותר הוא האסופה Rondalles valencianes, שבה מופיעים 36 סיפורי עם ולנסיים. עבודות אחרות בסגנון דומה הן Narracions de la Foia de Castalla (1953) ו-Meravelles i picardies (1964 – 1970). את הרומן הראשון שלו L'ambició d'Aleix הוא החל לכתוב בין 1940 ל-1950, אך הוא שכתב את הספר מחדש לפני הוצאתו לאור ב-1960. ייתכן שעבודתו החשובה ביותר היא הטרילוגיה Cicle de Cassana המורכבת משלושה רומנים: Sense la terra promesa (1960), Temps de batuda (1983) ו-Enllà de l'horitzó (1991). הטרילוגיה Cicle de Cassana נועדה לעורר מחדש את זכרן של השנים 1916 – 1939, תקופה שהדיקטטורה הצליחה להשכיח את מאורעותיה. ב-1982 הוא פרסם את La idea de l'emigrant.
ולגה (מחוז באסטוניה)
בירת המחוז היא ולגה.
היסטוריה
מחוז ולגה באימפריה הרוסית הוקם ב-3 ביולי 1783 על שטחים שהיו שייכים קודם למחוזות ריגה ווונדן (בגרמנית: Wenden, היום העיר צזיס בלטביה). המחוז אז כלל 11 נפות, אשר 9 מתוכן נמצאות היום בשטח לטביה.
באזור ולגה וארגמה (בלטבית:Ērģeme) הייתה עד שנות ה-20 של המאה ה-20 האוכלוסייה מעורבת. במהלך מלחמת העצמאות האסטונית, כבשו הכוחות האסטונים חלק קטן משטח המחוז ועל שטח זה הכריזה ב-12 בפברואר 1919 הממשלה האסטונית על הקמתו של מחוז ולגה. באפריל אותה שנה נכנס ראש המחוז החדש לתפקידו. בשנת 1920 נקבע הגבול המדיני בין אסטוניה ולטביה. בעקבות המלצת ועדת בוררות זרה חולקה העיר ולגה ביולי 1920 בין לטביה לאסטוניה, כאשר רוב השטח הבנוי, שבו גרו בעיקר אסטונים, נמסר לאסטוניה. ב-6 בספטמבר, לאחר שנוספו אליו נפות שהועברו מן המחוזות וורו, טרטו וויליאנדי, נקבעו גבולותיו הכלליים של המחוז. ב-11 בפברואר 1921 נקבעו הגבולות המדויקים שלו.
עד לרפורמה המנהלית באוקטובר 2017 מנה המחוז 13 נפות, מתוכן 2 עירוניות והשאר כפריות.
ממשלת המחוז
בראש כל מחוז עומדת ממשלת המחוז (maakonnavalitsus) הנשלטת בידי מושל (maavanem), אשר ממונה בידי ממשלת אסטוניה לקדנציה בת חמש שנים. מאז 2007 משרת מושל המחוז מאוישת על ידי קאלב רהק (Kalev Rähk).
גאוגרפיה
נוף מחוז ולגה הוא רבגוני ומשופע באגמים. האזור בקרבת הגבול הלטבי מאופיין בקרקעות חוליות המכוסות ביערות, בביצות כבול ובנוף ערבתי. לעיתים, במרכז היערות מזדקרות פסגותיהן של מורנות. במרכז המחוז זורם נהר ה"אמאייגי הקטן" (Väike Emajõgi) צפונה מאגם פיהַיֵַרְוו (Pühajärv), ליד אוטפה, ונשפך לתוך אגם וירטסיירב. בקרבת העיירה טליסטה נמצאת תחילתו של עמק פדלי (Pedeli ürgorg). במרכז שקע ולגה נמצא מישור קורבה (Korva luht) נרחב. במערב המחוז נמצאת רמת סאקאלה המשתרעת לכיוון דרום-מזרח. בחלקו הדרומי של המחוז נמצא שקע הרגלה (Hargla). בולטים ביופיים העמקים קויבה (Koiva) ומוסטייגי (Mustjõgi) וכן אגם אהרו (Aheru) וסביבותיו. ברוב שטחו של המחוז ניתן למצוא אבן חול בגוונים בהירים מתקופת הדבון התיכונה.
דמוגרפיה
לפי נתונים משנת 2006 הייתה הורכבה האוכלוסייה מן הקבוצות האתניות הבאות:
נפות
המחוז מחולק ל-3 נפות כפריות (vallad).
נפות לשעבר
נפות עירוניות:
נפות כפריות:
ג'ון ויליאם ביטי
ג'ון ויליאם ביטי (באנגלית: John William Beatty; 1869 – 1941) היה צייר קנדי, שהיה מבשר בסגנון שהפך אופייני ל"קבוצת השבעה" בשנת 1920.
ביוגרפיה
ביטי נולד ב־30 במאי 1869 ולמד בבית הספר בטורונטו, אונטריו. הוא היה חבר במתנדבים ששירתו בצפון-מערב בשנת 1885, אז עבד בכבאות בטורונטו (1869–1900). בשעות הפנאי למד אמנות אצל ג'ורג' אגניו ריד ומורים אחרים. בשנת 1900 למד באקדמיה ז'וליאן בפריז. הוא טייל ברחבי אירופה בשנים 1906–1909 ונסע ללונדון שם למד בפוליטכני בצ'לסי. הוא ערך נסיעות להולנד, בלגיה ומקומות אחרים לצייר, ועיבד את התרשימים כשחזר הביתה לציורים כהים, עשירים של חיי האיכרים ההולנדים ונושאים אחרים. בשנים 1912 עד 1941 עבד בקולג' לאמנות באונטריו.
ציורים של פארק אלגונקווין הפכו לנושא של ציירים קנדיים בשנים הראשונות של המאה העשרים. בשנת 1909, השנה שבה חזר לקנדה, נסע לפארק במטרה לצייר נושאי נוף קנדיים. הוא צייר את "ענן הערב של נורת'לנד" בשנת 1910, נוף של "שריפת יער בגבעות רחוקות". ביטי הרגיש שעבודה זו מייצגת את קנדה הרבה יותר טוב מיצירתו הקודמת בשם "איכר הולנדי", ולכן שאל את הגלריה הלאומית אם יחליפו בין השניים משום שכפי שהסביר, "אני קנדי. הייתי מעדיף להיות מיוצג על ידי תמונה קנדית." "ענן הערב של נורת'לנד" נחשב ליצירת מופת ונמצא באוסף הגלריה הלאומית של קנדה.
השפעות
ביטי שיתף תחומי עניין ותחושות משותפים עם חבריו, לורן האריס, אלכסנדר יאנג ג'קסון, טום טומפסון וארתור ליסמר, שחלקם מאוחר יותר הפכו לחברים בקבוצת השבעה.
בשנת 1917 עבד כאמן מלחמה רשמי עבור חיל המשלוח הקנדי ונדהם מכוחה ההרסני של הלוחמה המודרנית.
ג'דיידה-מכר
ג'דיידה-מַכּר (בערבית: جديدة-مكر) היא מועצה מקומית ערבית במחוז הצפון בישראל. היישוב שוכן בגליל המערבי, מזרחית לעכו ומערבית לכביש 70. שני הכפרים ג'דיידה ואל-מכר אוחדו למועצה אחת בשנת 1990. הרוב המכריע של תושבי ג'דיידה-מכר הם ערבים-מוסלמים, לצד מיעוט קטן של ערבים-נוצרים.
ג'דיידה (جديدة)
ג'דיידה הוקם במאה ה-16 על ידי ערבים מסוריה. משמעות שמו של היישוב בעברית הוא "חדשה". במאה ה-19 נחכרו אדמות היישוב על ידי חיים פרחי שהיה היועץ של מושל עכו.
בשנת 1983 הורחב שטח השיפוט של הכפר.
אל-מַכּר (المكر)
מַכּר (או: אל-מַכּר) הוקם גם הוא במאה ה-16 על ידי תושבים מלבנון אך במקום ישבו תושבים כבר מהתקופה הרומית, התקופה הביזנטית והתקופה הערבית. במחצית השנייה של המאה ה-19 התגוררו בכפר, על פי הערכה, בין 160–300 נפשות, כמחציתם דרוזים וכמחציתם מוסלמים. במפקד 1922 נמנו בכפר 281 נפש.
יש המעריכים כי במקום שכן היישוב "מכרה" שממנו בא חפר המכרי שהיה מגיבוריו של דוד המלך.
בשנת 1983 הורחב שטח השיפוט של אל-מכר.
אוכלוסייה
כל תושבי הכפר ערבים, והרכבם בקירוב הוא:
בשנת 2014 אישרה המועצה הארצית לתכנון ובנייה את הקמת העיר טנטור, עיר ערבית חדשה, בצמוד ומדרום לעיר. בשנת 2021 פורסם כי כדי למנוע מהומות פוליטיות, הוחלט להרחיב לממדי עיר את היישוב ג'דיידה-מכר בבניית 8,000 יחידות דיור, ולבטל את הקמת העיר החדשה טנטור.
ראשי המועצה
ראש המועצה מ-11 בנובמבר 2008 הוא מוחמד שאמי.
קישורים חיצוניים
אתר המועצה המקומית ג'דיידה-מכר
אביעד פרידמן (פיזיקאי)
ביוגרפיה
אביעד פרידמן נולד במלבורן, אוסטרליה. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים בהצטיינות יתרה וביצע את מחקר הפוסט דוקטורט שלו באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, שם עבד עם רוברט כ. דיינס. ב-1999 קיבל משרה אקדמית באוניברסיטת בר-אילן, וקודם לפרופסור מן המניין בשנת 2013. ב-2006 ו-2007 הוא היה מרצה אורח באוניברסיטת ייל. ב-2012 ו-2013 שימש כפרופסור אורח במכון נל שבגרנובל, צרפת וב-2021 ו-2022 שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת קיימברידג' בבריטניה. בשנת 2022 נבחר לכהן כראש המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בר-אילן.
תחומי מחקר
קבוצת המחקר של אביעד פרידמן מתמקדת בתכונות החשמליות של מערכות לא מסודרות ממימד נמוך. אלקטרונים במוצקים מתנהגים כגלים קוונטים אשר יכולים לפעול אחד על השני ולהתאבך. להתנהגות האלקטרו-קוונטית, אשר נהיית חשובה בממדים נמוכים וטמפרטורות נמוכות, יש השפעה משמעותית על תכונות כגון מוליכות חשמלית, תובלה מגנטו-אלקטרונית וצפיפות מצבים. מעבדתו של פרידמן חוקרת את יחסי הגומלין בין הגיאומטריה, ממדיות, אי-סדר ותכונות חשמליות של מערכות מצב מוצק. על ידי שימוש בשיטות ננו-פבריקציה מתקדמות, מדידות חשמליות בעלות דיוק גבוה וטכניקות של טמפרטורות נמוכות, הם חוקרים את התכונות של מערכות ננומטריות שונות כגון שכבות אולטרה-דקות, ננו-חוטים, שכבות גרנולריות ונקודות קוונטיות בעיקר במתכות לא מסודרות, מוליכי-על ופרומגנטים.
תרומות עיקריות
פרידמן השיג מספר תרומות משמעותיות להבנה של תכונות חשמליות של מערכות לא מסודרות בשני תחומים עיקריים. הראשון הוא בתחום של "מוליכי על לא מסודרים". בשנת 2013 קבוצתו הייתה הראשונה למדוד פער מוליך-על בפאזה המבודדת של מערכות לא מסודרות. בשנת 2015 קבוצתו של פרידמן, בשיתוף עם חוקרים מגרמניה, ארצות הברית, הודו וישראל, זיהתה את האנלוגיה במוליכות-על של חלקיק היגס (החלקיק האלוהי). עבודה זו קיבלה נראות רבה כיוון שהציעה ניסוי זול שיאפשר הבנה של אחד הגילויים הגדולים של העשור האחרון. בשנת 2017, בשיתוף פעולה עם חוקרים צרפתים, קבוצתו של פרידמן ביצעה את המדידות התרמיות הרגישות ביותר שנעשו על מוליכי-על ממימד נמוך. על ידי שימוש ב"ננו-טרמפולינה" הם הצליחו לחקור קריטיקליות קוונטית בטמפרטורת אולטרה-נמוכות. בשנת 2018 נעשה מחקר רב השפעה בו פרידמן וקליסקי מאוניברסיטת בר-אילן הצליחו "לראות" פלקטואציות קוונטיות" (בועות) על ידי שימוש במכשיר מדידה מגנטי אולטרה-רגיש.
תחום המחקר השני הוא "מבודדים אלקטרוניים בעלי אינטראקציה חזקה", שעליהם כתב ספר הנקרא "The Electron Glass" ביחד עם מיכאל פולאק ומיגל אורטונו. קבוצתו של פרידמן גם זיהתה מבנה רב-מחזורי חדש בנקודות קוונטיות מבוססי ננו-חלקיקים אשר הופך אותם לרכיבים פוטנציאלים במעגלי ננו-אלקטרוניקה עתידיים.
פרס דמידוב
היסטוריה
בשנת 1831 הקים פבל דמידוב נציג משפחת דמידוב המפורסמת, פרס מדעי על שמו. האקדמיה למדעים של סנט פטרבורג (כיום זו האקדמיה הרוסית למדעים) נבחרה לשמש כמוסד המעניק פרס זה. בשנת 1832 זכה נשיא האקדמיה למדעים של פטרבורג, סרגיי אוברוב, בפרס הראשון.
החל משנת 1832 ועד לשנת 1866 הוענקו על ידי האקדמיה 55 פרסים מלאים (בסכום של 5,000 רובלים כל אחד) ו-220 פרסים חלקיים. בין הזוכים היו מדענים רוסים בולטים רבים: ממציא ניתוח השדה וממציא שיטת איחוי הגבס בטיפול בשברים, ניקולאי פירוגוב; הימאי והגאוגרף אדם יוהאן פון קרוזנשטרן; יוצר הטבלה המחזורית של היסודות, דמיטרי מנדלייב; ממציא המנוע החשמלי השימושי הראשון, מוריץ הרמן יעקובי; ורבים אחרים.
החל משנת 1866, חצי יובל לאחר מות דמידוב ובהתאם לתנאי העזבון שלו, לא הוענקו פרסים נוספים.
בשנת 1993, ביוזמת סגן נשיא האקדמיה הרוסית למדעים גנאדי מסייאטס ומושל מחוז סברדלובסק, אדוארד רוסל, חודשה מסורת הענקת פרסי דמידוב. מאז, מוענק הפרס מדי שנה על הישגים יוצאי דופן במדעי הטבע ובמדעי הרוח. הזוכים נבחרים מקרב חברי האקדמיה הרוסית למדעים. בהתאם למסורת, בכל שנה בוחרת הקרן המדעית דמידוב שלושה או ארבעה אקדמאים שיזכו בפרס. הפרס כולל מדליה, דיפלומה ומענק של 10,000 דולר. טקס הענקת הפרסים מתקיים מדי שנה בארמון המושל של המחוז, ביקטרינבורג, רוסיה. זוכי הפרס גם מעבירים הרצאות באוניברסיטת אורל הממלכתית (הרצאות אלו מכונות: הרצאת דמידוב).
הרדוף הנחלים
הַרְדּוּף הַנְּחָלִים (שם מדעי: Nerium oleander, שם נפוץ: oleander) הוא שיח גבוה וחסון, יְרוֹק־עַד, בולט בתקופת הקיץ בפריחתו הוורודה וידוע ברעילותו. הוא מין יחיד בסוגו ממשפחת ההַרְדּוּפִיִּים. הוא גדל כצמח בר בגדות נחלים ואפיקים, במיוחד בגדות של נחלי אכזב הרריים, המכוסים טרשים או חלוקי אבן, ונפוץ כצמח תרבות בישראל ובעולם.
הרדוף הנחלים הוא צמח רעיל מאוד לאדם ולבהמה, ורעליו מגינים על הצמח מפני רעייה. זחליו של רפרף ההרדוף ניזונים מעליו ואינם ניזוקים. איברי הצמח מכילים לפחות כשלושים תרכובות (גליקוזידים) כמה מהן בעלי פעילות רפואית מוכחת ורובן רעילות ביותר. אחת הידועות שבהן נקרא אולאנדרין, שידוע במיוחד בהשפעתו החריפה על פעילות הלב. אכילת עלים יכולה לגרום סימפטומים דמויי אלו שבהרעלת דיגיטליס: חוסר תיאבון, בחילה, הקאה, בלבול, שינויים בראייה, היפרקלמיה והפרעות בקצב הלב (כמו דופק גבוה או דופק לא סדיר), וכן האטת קצב הלב וסימנים נוירולוגיים עד כדי חסם במערכת ההולכה של הלב (הפרעה חלקית ומלאה במעבר הדחף החשמלי לאורך מערכת ההולכה של הלב), איבוד הכרה ומוות.
מורפולוגיה ופיזיולוגיה של הצמח
הרדוף הנחלים הוא שיח דו-מיני, ירוק-עד, גבוה וסבוך מבסיס הגזע. בבסיס הגזע ישנם ניצני התפתחות רבים, שמהם מתפתחים ומסתעפים ענפים חדשים ורבים – ענפים מעוצים, זקופים, ארוכים וגמישים – היוצרים את הנוף הסבוך של השיח. ענפיו הגמישים מותאמים לבית גידולו, שבו יש לעיתים הצפות ושיטפונות. במקומות שבהם גידולו צפוף, כמעט שאין צמחייה עשבונית תחתיו, כי החומרים הנמצאים בעליו, נושרים ומונעים נביטת צמחייה ממינים אחרים. שורשיו עשויים להעמיק בקרקעית נחלים המתייבשים בקיץ.
ישנם הבדלים בין הרדוף הבר לזנים שטופחו ופותחו על ידי האדם. למשל, צבע הפרחים של הרדוף הבר ורוד (לילך-אדמדם) וגובהו 1 עד 2 מטרים, ואלו צבע פרחי המין התרבותי: לבן, ורוד עד ארגמן עז וגובהו 2 עד 4 מטרים. על כן, יש להתייחס לתכונות ולמידות הניתנות כשייכות למין הבר, אלא אם נכתב במפורש אחרת.
עלים
השיח בעל עלים גלדניים, קירחים, גדולים, מוארכים (10 עד 20 ס"מ), צרים, מחודדים בקצותיהם ושפתם תמימה. הפטוטרת קצרה וחסרת לוואים. מכל מפרק יוצאים 2 או 3 עלים לאורך כל הענף. העורק הראשי של העלה מסתעף למספר רב של עורקים צדדיים מקבילים והם ניצבים כמעט לעורק הראשי. עלים חדשים מופיעים ומתפתחים החל מפברואר ועד אוקטובר.
התרבות המוהל הרעיל בתאים של מוהל חלבי מסועף (laticiferous cells) מורגשת בסוף דצמבר. בהרדוף מספר התאים התחיליים של תאי מוהל חלבי קבוע וכולם ניתנים לזיהוי כבר בעובר, שבו הם מופיעים במפרק הפסיגים ומשם שולחים שלוחות לפסיגים, לתת-פסיג ולשורשון. הגדילה וההתפשטות של התאים הללו נמשכות ללא הפסקה, כל עוד הצמח חי, והקצוות שלהם חודרים לניצנים החדשים, לעלים המתפתחים ולאזורי הגדילה של השורש.
ההרדוף הוא בעל תכונות המאפשרות חיים בסביבה צחיחה (צמח קסרומורפי), ולעלים שלו מבנים ייחודיים והתאמות, המאפשרים להם בתנאי חום, יובש וקרינה עזה, חילוף גזים עם הסביבה ללא איבוד מים רב מדיי, שיביא למות העלה או הצמח. ואלו הן חלק מן ההתאמות: א. צורת העלה הרחבה והשטוחה מקנה לעלה שטח פנים גדול ביחס לנפח, ולכן ניצול האור יעיל, וחילוף הגזים יעיל עם הסביבה החיצונית בתהליך ההטמעה;
ב. התעבות שכבת השעווה מעל רקמת האפידרמיס, והתעבות רקמת האפידרמיס הן העליונה והן התחתונה לכדי מספר שכבות, מפחיתה את איבוד המים. לתאי האפידרמיס דפנות קשיחים עם ליגינין והם בעלי דפנות עבים בצידם החיצוני. חלקו של האפידרמיס בעובי העלים הוא 2.4%.
ג. הפיוניות נמצאות רק בתוך שקעים (כיסים) בצד התחתון של העלה (Stomatal crypts). כיסים אלה הם אזורים שקועים באפידרמיס התחתון, הפולשים אל תוך הרקמה הספוגית, ויוצרים מבנים דמוי חדר, שבדופנותיהם פיונית אחת או יותר וסביבן שערות (trichomes) או צברים של שעווה. בשקעים אלו נוצר מיקרו-אקלים לח עם תנועת אוויר מופחתת, ובכך נמנע נידוף מים מוגבר. השקעים הפחיתו את ההתאיידות של הפיוניות המוצפנות בפחות מ-15% בהשוואה לפיוניות לא מוצפנות. לא מדובר בהפחתה רצינית, וכנראה שתפקידם הנוסף הוא חילוף גזים יעיל ברקמות ההטמעה והעברה יעילה יותר של פחמן דו-חמצני לרקמת העמודים שבחלקו העליון של העלה.
סברה אחת טוענת שהתאיידות מופרזת גורמת לריכוז מרובה של מלחים בצמח, ועודף המלחים עשוי לגרום נזק להרדוף. סברה שנייה טוענת, שמחמת הטמפרטורה הנמוכה שבקרקע הנחלים, וכמות החמצן המעטה אין הצמח יכול לקלוט כמות מים גדולה בשורשיו. לכן, על אף שהוא גדל סמוך למים הוא סובל מיובש. סברות אלו אינן מדויקות מאחר שצמחים רבים חיים בתנאים דומים ואינם בעלי מבנה קסרומורפי. בצמחי ביצה ובעיקר כאלו בעלי מאפיינים קסרומורפיים (בעל תכונות המאפשרות חיים בסביבה צחיחה) שיעור ההתאדות גבוה במידה כזאת שאין להניח כי הם סובלים מאספקת מים מצומצמת.
פרחים והפריה
פריחת שיחי ההרדוף נמשכת זמן רב. בישראל מתחילה במרץ ושיאה מתרחש בין חודש אפריל וראשית יוני וממשיכה בעוצמה נמוכה לכל אורך הקיץ אז מספר הפרחים חמישית ממספרם בזמן השיא. אך, יש פרטים, בעיקר במקומות עתירי מים או במקומות מופרעים, הממשיכים לפרוח עד חודש אוקטובר. פריחה קיצית זו אופיינית לצמחי מים רבים, שאינם סובלים מהתייבשות בקיץ. כך נמנע ההרדוף מתחרות קשה בין פרחים שונים באביב על מאביקים.
מועדי הפריחה משתנה בהתאם לאזורי גידול מובחנים: דרום צרפת וצפון איטליה (יוני–ספטמבר); פורטוגל, ספרד, דרום איטליה, מלטה, אלבניה, יוון, טורקיה וקפריסין (אפריל, מאי–ספטמבר); מרוקו, אלג'יריה, תוניסיה, ניז'ר ולוב (מרץ–אוקטובר); סוריה, לבנון, ישראל, ירדן ועיראק (אפריל–נובמבר); עומאן, איחוד האמירויות הערביות, איראן, אפגניסטן, פקיסטן, הודו, נפאל וסין (כמעט כל השנה). ניתן למצוא פירות בכל עת של השנה בכל האזורים.
התפרחת אמירית בקצות הענפים, אשכול, סוכך מדומה, שבה עוקצי הפרחים התחתונים ארוכים מאלה של הפרחים שמעל, ומביאים את כל הפרחים להימצא כמעט במישור אחד. הפרחים נישאים בקבוצות צפופות בתפרחות, כאשר בתפרחות שופעות יש 5 עד 15 פרחים. מבנה פרח ההרדוף מרמז שהפרח מותאם יותר להאבקת פרפרים או ציפורים מאשר להאבקת דבורים. הפרחים נכונים (סימטריים), גודלם כ-5.5 ס"מ וקוטרם 3 עד 5 ס"מ, הם דמויי משפך ובעלי עטיף כפול. הגביע קצר וירוק והעלים שלו מאוחים בחלקם ומספר אונותיו המחודדים 5. הכותרת בעלת שלושה חלקים: צינור דק, שאורכו 13 מ"מ, הנפתח למשפך לבנבן; 5 עלי כותרת (אונות האוגן) מעוגלים, מפורדות, פשוקות וללא קישוט, שנמשכים מן הצינור. עלי הכותרת בעודם בפקעיות (בכפתוריהם) שזורים ביניהם; עטרה מצוייצת – על כל אונה של הכותרת מעורה ציצית כך, שמבוא המשפך מוקף עטרה מצוייצת, הדומה לעלי הכותרת במרקמה ובצבעה.
פרח ההרדוף הוא דו-מיני. במבוא צינור הכותרת יושבים: שחלה עלית המורכבת משני עלי שחלה (שחלילים) ומעמוד עלי אחד ו-5 אבקנים שעירים, שמעורים בצינור הכותרת וקבוצים במרכזו. כל אחד מחמשת המאבקים הגדולים מחודד בראשו לכדי זיף, שעיר, מנוצה ושזור עם ארבעת האחרים. חמשת המאבקים המאוחדים ביניהם, יוצרים מבנה חרוטי עם ציצית ארוכה, אשר סוגר את הכניסה הישירה לצינור הכותרת. ניתן לחדור אל צינור הכותרת באמצעות לשון דקיקה ארוכה יותר מ-15 מ"מ דרך החרכים שבין זירי האבקנים הקצרים. הצלקת שבראש עמוד העלי, בעלת נוזל דביק ביותר, צמודה אל חרוט המאבקים. כבר בשלב הניצן נעשית הצלקת דביקה והאבקה הבשלה נוגעת בה. המאבקים נפתחים רק כלפי פנים, וגושי האבקה הדביקים, נופלים על גבי הצלקת הדביקה. גושי האבקה שנופלים על החלק העליון של הצלקת אינם נובטים, אלא אם כן יגיעו אל החלק התחתון של הצלקת, מתחת לרכס הצלקת.
פרחי ההרדוף חסרי צוף לחלוטין וחסרי צוּפנים, מה שמפריך את הטענות הרווחות בספרות ובאינטרנט, בדבר אפשרות להרעלה מאכילת דבש שמקורו בצוף פרחי ההרדוף. לא קיים תיעוד מהימן של מקרה שבו דבש הכיל רעלנים של הרדוף במידה משמעותית. פרחי ההרדוף באוכלוסיות הבר בישראל אינם מדיפים ריח שאפשר להבחין בו, גם לא בשעות הערביים. אך ישנן אוכלוסיות ריחניות בארצות אחרות ואף בזני הגינון בארץ. רק לפרחי הזן התרבותי, בעל הפרחים "המלאים" (מוכפלי כותרת) יש ריח נעים, וריבוי עלי הכותרת בא על חשבון האבקנים.
מנגנון האבקה
הפרחים נפתחים בשעות הבוקר המאוחרות בין תשע לשתים עשרה ונשארים פתוחים לרווחה כל הלילה, מה שמצביע על האבקת יום. הפרחים הזקנים נושרים בשעות הבוקר. הפרח הצעיר בעל עטרה לבנבנה משתנה בפרח בוגר לצבע ורוד. שני מחקרים בדקו את מנגנון ההאבקה של פרחי ההרדוף באוכלוסיות טבעיות בספרד ובישראל, והעלו ממצאים דומים האבקה בהרדוף היא האבקה עצמית בעקבות ביקורי מאביקים מזדמנים. הכותרת הוורודה וגודלה מהווה פרסומת בולטת למשיכת מאביקים גדולים מרחוק. אך, פרחי ההרדוף הם חסרי צוף לחלוטין וצופנים ואף האבקה שלהם מעטה ואינה זמינה לאיסוף בשל מבני המאבקים, כך שחרק מאביק אינו זוכה לתגמול כלשהו מהפרחים. בסקרים שנערכו בשנים 1991–1994 נמצא, שהפרחים זוכים לביקורי מאביקים מעטים מאוד. עם זאת, פרחים שכוסו על ידי החוקרים כדי למנוע ביקורי מאביקים לא חנטו פירות מה שמצביע על מנגנון אבקה עצמית, המצריכה ביקור חרקים. ממצאים אלה ואחרים מרמזים על מנגנון של האבקת רמייה אבל מאולצת (בעל כורחו), אולי בשל אובדן המאביק שלו וסיבות עלומות אחרות או שמא הוא רמאי מקדמת דנא אשר חיקה צמח אחר בסביבתו – צמח שאינו קיים כיום.
פירות והפצה
בתפרחות שופעות יש 5 עד 15 פרחים בראש הענף. רק כ-8% מהפרחים בממוצע לשיח חונטים פירות. אחוז חנטה לא נמוך בהשוואה לשיחים ולעצים אחרים, אשר מייצרים צוף בפרחיהם ומואבקים על יד חרקים. באוכלוסיית הבר של ההרדוף חונטות התפרחות כ-1–2 פירות לתפרחת. הפרי גלילי, מוארך, יבש, צבעו ירוק ואורכו 10 עד 18 ס"מ ובנוי משתי מפוחיות. הפרי מתפתח כלפי מעלה או כלפי מטה. הפירות מגיעים לבגרות כ-40 עד 45 ימים לאחר ההאבקה. כאשר המפוחית מתייבשת וצבעה הופך לחום היא נוטה למטה, הקשוות שלה משתזרות והיא נפתחת לאורכה ומשחררת זרעים רבים, בין 40 ל-300. זרעים אלה מכוסים שערות ארוכות, וציצת שערות ארוכות יותר בקצה הזרע משמשת כאמצעי יעיל להפצתם ברוח. אך, אחוז גדול יחסית מהזרעים צונח קרוב לצמח האם. האמצעי העיקרי לפיזור הוא באמצעות מים במהלך העונה הגשומה. הזרעים יכולים לצוף לפרקי זמן ארוכים ואף לנבוט תוך כדי ציפה; הנביטה קרובה ל-100%. שתילים יכולים גם לצוף, ולהישאר שקועים עד 5 חודשים ולהתבסס רק אם עומק המים נמוך מ-10 מ"מ. הישרדות הנבטים נמוכה; רובם מתים באתרים פתוחים, משום שהם זקוקים למקומות לחים ומוצלים. כ-46% מהשתילים מתים במהלך האביב והקיץ עקב ייבוש. הצפות כבדות הן גם גורם לתמותה של שתילים מבוססים.
ניתן למצוא פירות בכל עת של השנה בכל האזורים בעולם, והפצתם חלה בסוף הקיץ ובסתיו ומתרחשת בשיא העונה הגשומה.
מקור השם של הצמח
השם העברי הרדוף אינו נזכר בתנ"ך ומופיע לראשונה בתקופת המשנה והתלמוד, בהם הוא נזכר גם בשמות דומים: הרדופני, הירדוף, ארדוף, ארדפנה. שמות אלו, כמו גם השם הערבי דִפְלַא, הם שיבושים של השם היווני הקדום רודודפנה (Rhododaphne), שפירושו "ורד הדפנה", כינוי שדבק בצמח משום שפרחיו דומים לפרחי ורד ועליו לעלים של ער אציל ("עץ הדפנה"). מהחיבור בין ורד ודפנה נגזרים שמותיו בכמה שפות אירופיות, כגון צרפתית (Laurier rose), גרמנית (Rosenlorbeer), באנגליה הוא נקרא גם "ורד העמקים" (Rose bay) ועוד. השם הספרדי Adelfa הוא שיבוש מהשם הערבי א-דפלה.
יש המשערים כי הוורד (או בתרגומים אחרים "שושנה"), הנזכר בספר בן סירא כצמח הגדל ביריחו: "כארז התרוממתי בלבנון וכברוש בהרי החרמון. כתמר התרוממתי בעין גדי וכשתילי ורד ביריחו", הוא צמח ההרדוף הגדל בר על גדות הירדן בבקעת יריחו. חוקר ארץ ישראל האנגלי הנרי בייקר טריסטראם העלה סברה, בספרו "Natural History of the Bible", כי הכוונה לצמח הרודודנדרון, אולם אפשרות זו נפסלה משום שהרודודנדרון כלל אינו צומח בארץ.
השם הנפוץ בהודו ובמקומות אחרים להרדוף הנחלים הוא Nerium ''indicum (הרדוף הודי, Karavira), הנחשב, עד לא מזמן, כאחד המינים של ההרדוף. היום ידוע שמדובר בהרדוף הנחלים.''