cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Release from Agony
Release from Agony (מאנגלית: שחרור מסבל) הוא האלבום השלישי של להקת הת'ראש מטאל הגרמנית דסטרקשן. האלבום יצא לאור במאי של שנת 1988.
רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי להקת דסטרקשן.
מבצעים
דסטרקשן
רנו 18
רנו 18 (צרפתית: Renault 18) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1978–1989. בצרפת יוצרו 2,028,964 יחידות.
דגם ה"רנו 18" יוצר בארגנטינה, צ'ילה, קולומביה, חוף השנהב, מקסיקו, מרוקו, רומניה, ספרד, יוגוסלביה, אורוגוואי וונצואלה.
פלטפורמת טויוטה e-TNGA
פלטפורמת טויוטה e-TNGA (באנגלית: Toyota e-TNGA platform) היא פלטפורמת רכב, שפותחה על ידי טויוטה וסובארו בשנת 2019 למכוניות חשמליות. היא משמשת את המכוניות החשמליות של טויוטה, לקסוס וסובארו החל משנת 2022.
הפלטפורמה
היא מיועדת לשימוש בדגמים החשמליים של טויוטה, לקסוס וסובארו. הפלטפורמה מיועדת לשימוש במכוניות חשמליות הן סדאן והן קרוסאוברים. היא משתמשת במנוע חשמלי עם אפשרויות הנעה קדמית, אחורית וכפולה. הפלטפורמה מאפשרת שימוש בסוללת ליתיום-יון בקיבולות שונות.
טויוטה מתכננת שישה דגמים שישתמשו בפלטפורמת e-TNGA, אחד מתוך שישה כבר הציגה טויוטה ונותרו עוד חמישה עד לשנת 2030.
ג'יימס נורטון
ג'יימס ג'פרי איאן נורטון (באנגלית: James Geoffrey Ian Norton; נולד ב-18 ביולי 1985) הוא שחקן אנגלי. הוא מוכר בעיקר מהופעותיו בסדרות הטלוויזיה הבריטיות "עמק האושר", "גרנטצ'סטר" ו"מלחמה ושלום". על הופעתו בתפקיד טומי לי רויס בסדרה "עמק האושר" היה נורטון מועמד לפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ביוגרפיה
נורטון נולד בלונדון שבממלכה המאוחדת למשפחה נוצרית, סבתו של סבתו הייתה יהודייה (ודרכה יש לו קשר דם לראש ממשלת בריטניה לשעבר דייוויד קמרון). הוריו, יו ולאביניה נורטון, היו מורים. אביו נולד בטנזניה והיה מרצה ב-"Hull School of Art and Design". המשפחה חיה בעיר מלטון במחוז ראידייל שבצפון יורקשייר. נורטון תיאר את ילדותו כ"אידילית". אביו של נורטון הופיע לצדו בהפקות אחדות ללא קרדיט.
נורטון התחנך באמפלפורת' קולג', פנימייה קתולית (בנדיקטית) בכפר אמפלפורת' בצפון יורקשייר. הוא הצטיין בתיאטרון ובטניס. כשהיה בן 15 התנסה במשחק בתיאטרון סטיבן ג'וזף בעיר סקרבורו.
ב-2004 התחיל ללמוד תאולוגיה בפיצוויליאם קולג' באוניברסיטת קיימברידג' וסיים את התואר בהצטיינות (First Class Honours) ב-2007. נורטון קיבל מענק לנסיעה לצפון הודו כדי ללמד ולהופיע בפני תלמידים מ-16 בתי ספר.
נורטון היה חבר ב"אגודת מרלו", מועדון התיאטרון בקיימברידג'. ב-2007 הוא שיחק בתפקיד פוסתומוס בהפקה של המחזה "סימבלין" בבימויו של טרוור נאן. לדבריו הוא הרבה לשחק בתיאטרון בתקופת הקולג'.
אחרי כן למד נורטון במשך שלוש שנים באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) בלונדון. הוא עזב חצי שנה לפני סיום התואר כדי לקבל תפקיד משחק.
קריירה
ב-2009 השתתף נורטון בסרט "לחנך את ג'ני" בכיכובה של קארי מאליגן. ב-2010 שיחק במחזה "Posh" בתיאטרון רויאל קורט כחלק מצוות השחקנים המקורי. עוד ב-2010 כיכב במחזה "That Face" בתיאטרון קרוסיבל שבשפילד. הוא שיחק בתפקיד הנרי, צעיר בן 18 שנשר מהלימודים כדי לטפל באמו שסובלת מבעיות נפשיות ומכורה לסמים (בגילומה של פרנסס בארבר).
ב-2011 כיכב נורטון בתפקיד קפטן סטנהופ במחזה "Journey's End" על אודות מלחמת העולם הראשונה. ההפקה הוצגה בסיור הופעות בבריטניה ממרץ ועד יוני ואחר כך הועברה לתיאטרון הדוכס מיורק שם הוצגה מיולי ועד ספטמבר. נורטון שיחק בתפקיד ג'פרי במחזה "אריה בחורף" בתיאטרון היימרקט בבימויו של טרוור נאן, איתו עבד כשהיה בקיימברידג'.
ב-2012 שיחק נורטון בסרט "מזג אוויר עליז לחתונה" בתפקיד החתן המיועד. ב-2013 הופיע בסרט "Rush" בתפקיד גאי אדוארדס, נהג מרוצי פורמולה 1. בסרט "בל היפה" משנת 2013 גילם את דמות המחזר של בל (הדמות הראשית), ליידי מגזע מעורב באנגליה של המאה ה-18.
בטלוויזיה הופיע נורטון בפרק "המלחמה הקרה" בסדרה "דוקטור הו" בתפקיד איש צוות בצוללת סובייטית בתקופת המלחמה הקרה. עוד שיחק במיני-סדרה "תעלומה באחוזת פמברלי" המבוסס על רומן מאת פ.ד. ג'יימס, המספר על רצח המתרחש באחוזת פמברלי והכולל דמויות מהרומן "גאווה ודעה קדומה" מאת ג'יין אוסטן.
על הופעתו בסדרת המתח "עמק האושר" בתפקיד טומי לי רויס זכה נורטון לשבחים רבים, והיה מועמד לפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן המשנה הטוב ביותר. אחרי הסיום הדרמטי של העונה הראשונה אמר נורטון "8 מיליון איש מקווים שאמות". נורטון הופיע גם בעונה השנייה של הסדרה.
ב-2014 החל נורטון להופיע בתפקיד הכומר מפענח הפשעים סידני צ'מברס לצדו של רובסון גרין בתפקיד מפקח המשטרה ג'ורדי קיטינג, בסדרת הטלוויזיה של רשת ITV "גרנטצ'סטר" המבוססת על סדרת רומנים מאת ג'יימס רונסי. העונה השנייה שודרה בתחילת 2016.
ב-2014 הופיע נורטון בסרט "Northmen: A Viking Saga" ובסרט "מר טרנר", דרמה ביוגרפית על חיי הצייר ויליאם טרנר שביים מייק לי. ב-2015 שיחק בתפקיד דאנקן גרנט במיני-סדרה "Life in Squares" של ה-BBC על אודות קבוצת בלומסברי.
ב-2016 גילם נורטון את הנסיך אנדריי בולקונסקי במיני-סדרה "מלחמה ושלום" של ה-BBC, עיבוד של אנדרו דייוויס לרומן מאת טולסטוי. הסדרה הופקה בשיתוף "ויינשטיין קומפני" וצולמה ברוסיה. בין מרץ למאי 2016 מופיע נורטון במחזה "באג" מאת טרייסי לטס בווסט אנד שבלונדון.
חיים אישיים
ב-2014 קנה נורטון בית באזור פקהם שבלונדון.
הוא היה במערכת יחסים עם השחקנית ג'סי באקלי בין 2015 ל-2017. מאז דצמבר 2017 נורטון נמצא במערכת יחסים עם השחקנית אימוג'ן פוטס, לאחר שהשניים שיחקו יחד בהפקת תיאטרון בווסט אנד. הם הכריזו על אירוסיהם בשנת 2022.
ארתור פולג'ם, רוזן ליברפול השני
ארתור ויליאם דה בריטו סביל פולג'ם, רוזן ליברפול השני (באנגלית: Arthur William de Brito Savile Foljambe, 2nd Earl of Liverpool; 27 במאי 1870 – 15 במאי 1941) היה פוליטיקאי בריטי מהמפלגה הליברלית שכיהן כמושל ניו זילנד האחרון וכמושל הכללי הראשון של ניו זילנד.
ראשית חייו
ארתור פולג'ם נולד בעיר איסטבורן שבמזרח סאסקס שבאנגליה. הוא היה הבן הבכור והיחיד שהגיע לגיל בגרות מבין ילדיהם של ססיל פולג'ם, רוזן ליברפול הראשון ושל אשתו הראשונה, לואיזה הווארד, בתו של פרדריק ג'ון האוורד. מצד אמו היה ארתור פולג'ם צאצא של האדריכל ריצ'רד בויל, רוזן ברלינגטון השלישי. הוא התחנך באיטון קולג' ובמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט לפני שהתגייס לצבא הבריטי.
קריירה פוליטית
במהלך מלחמת העולם הראשונה העניק הלורד ליברפול את שמו לרגימנט הרגלים של ניו זילנד. ב-1915 הוקמה בריגדת הרובאים של ניו זילנד שנקראה על שמו והיא השתתפה בקרבות במסגרת הדיוויזיה הניו זילנדית ופורקה ב-1919.
משפחתו
ב-1897 נשא הלורד ליברפול לאישה את אנט לואיז מונק, בתו של הנרי מונק, ויקונט מונק החמישי. לזוג לא נולדו ילדים. בהענקת התארים של ערב ראש השנה של 1918 הוענק לאנט התואר דיים הצלב הגדול של מסדר האימפריה הבריטית. הלורד ליברפול מת בביתו שבכפר קנוויק במאי 1941 בגיל 70. את תאריו ירש אחיו-למחצה, ג'רלד פולג'ם. הרוזנת מליברפול מתה במאי 1948 בגיל 73.
בורגר
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אליפות העולם בכדורסל 1982
זכתה באליפות השלישית בתולדותיה לאחר ניצחון במשחק הגמר על.
שיטת המשחקים
בנוסף למארחת והאלופה המכהנת  שתתפו באליפות שתי נבחרות מאליפות אמריקה הדרומית ( ו) שלוש קבוצות מאליפות אירופה בכדורסל (,  ו), אלופות אמריקה המרכזית, אפריקה , אוקיאניה  ואסיה , ושתי נבחרות מוזמנות ( ו).
הקבוצות חולקו לשלושה בתים בני ארבע קבוצות בשלב המוקדם. שתי הראשונות מכל בית העפילו לסיבוב חצי הגמר שנערך בשיטת ליגה בת סיבוב אחד. העפילה לשלב חצי הגמר ישירות.
בסיום שלב חצי הגמר חולקו הנבחרות לזוגות למשחק הגמר ולמשחק על המקום השלישי.
בית א'
משחקי הבית נערכו ב"קוליסאו קוביירטו אל קאמפין" בבוגוטה.
בית ב'
משחקי הבית נערכו ב"קוליסאו איוואן דה בדוט" במדיין.
בית ג'
המשחקים התקיימו ב"קוליסאו ויסנטה דיאס רומרו" בבוקרמנגה.
שלב חצי הגמר
משחקי חצי הגמר נערכו בסנטיאגו דה קאלי.
אלפא רומיאו 430
אלפא רומיאו 430 (באיטלקית: Alfa Romeo 430) היא משאית כבדה, הנעה 4x2, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב אלפא רומיאו האיטלקית בין השנים 1942–1950.
דגמי "Alfa Romeo 430 RE" יוצרו עבור צבא איטליה, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, ובתום המלחמה, יוצר לשימושים אזרחיים.
הנרי זאגה
הנריקה צ'אגאס מוניז דה אראגאו גונזאגה (בפורטוגזית: Henrique Chagas Moniz de Aragão Gonzaga; נולד ב-30 באפריל 1993) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ברזילאי.
קורות חיים
זאגה נולד בברזיליה, ברזיל. אביו הוא הפוליטיקאי והמשפטן אדמר גונזגה, שמכהן בתור המזכיר הכללי של מפלגת הברית למען ברזיל.
קריירה
הנריקה גונזאגה זכה להכרה בתחילת הקריירה שלו, כאשר לוהק לתפקיד ג'וש דיאז בסדרת הטלוויזיה "זאב צעיר". מאוחר יותר הופיע זאגה בסרט של נטפליקס, "XOXO" ובסדרת הטלוויזיה "13 סיבות" מבית היוצר של נטפליקס.
באפריל 2017 הוא לוהק כגיבור העל של מארוול סאן-ספוט בסרט גיבורי העל האמריקאי "המוטנטים החדשים" משנת 2020, אשר מבוסס על הקומיקס "המוטאנטים החדשים" בהוצאת חברת ההוצאה לאור מארוול קומיקס, ומהווה החלק ה-13 והאחרון בסדרת סרטי "אקס-מן". בשנת 2018 השתתף בוידאו קליפ לשיר “Curious” של הזמרת היילי קיוקו.
יוניברסל מיוזיק יפן
יוניברסל מיוזיק LLC (ביפנית: ユニバーサル ミュージック合同会社), המכונה לעתים קרובות רק יוניברסל מיוזיק יפן או UMJ היא חברת בת יפנית של יוניברסל מיוזיק גרופ שנוסדה ב-1990. זוהי חברת הבת הגדולה ביותר של חברה זרה ביפן בתחום הפצת מוזיקה. החברה אחראית לשיווק והפצה ביפן של גרסאות יפניות שיצאו תחת יוניברסל.
בניין הסיטי
בניין הסיטי (לשעבר מבנה סניף בנק אַפַּ"ק בחיפה) הוא מבנה היסטורי שתוכנן בשנת 1925 בדרך יפו בעיר התחתית בחיפה, ובנייתו הושלמה בשנת 1928. המבנה הוא מבנה אבן מונומנטלי הכולל שני אגפים. אגפו המזרחי תוכנן על ידי האדריכל אלכסנדר ברוולד. בתכנונו של המבנה ביקש ברוולד ליצור קשר בין ההיסטוריה של עם ישראל לארץ ישראל. עיצוב המבנה כולל קשתות ותבליטים של מטבעות בר כוכבא ומטבעות מימי בית שני. בשנת 1954, נבנה האגף המערבי; אגף זה תוכנן על ידי האדריכל יוחנן רטנר תוך שמירת סגנונו האדריכלי של הבניין. בתכנונו של המבנה ביקש ברוולד להביא לידי ביטוי את הסגנון ה"יהודי-מזרחי" שישלב צורות אירופאיות עם אלמנטים מזרחיים. ברוולד היה מראשי מעצבי סגנון זה שרווח בשנות ה-20 של המאה ה-20. המבנה צופה באבן בהתאם לדרישות הבנייה של הבריטים. המבנה נבנה בצמוד וממערב למרכז המסחרי הראשון שנבנה בחיפה, שבנייתו הושלמה בשנת 1927.
במשך השנים הונצחו מנהליו הראשונים של סניף הבנק ברחובות העוברים ליד המבנה. בשנת 1952 שונה שמו של הרחוב ממזרח למבנה לנתן קייזרמן, ובשנת 1964 שונה שמו של קטע רחוב דרך יפו העובר ליד המבנה לנתנזון. המבנה שוכן ברחוב נתנזון 1.
עד שנות ה-80 של המאה ה-20 לערך, שכן במבנה הסניף הראשי של בנק לאומי (שמו הנוכחי של בנק אפ"ק) בחיפה, עד שעבר למבנה משרדים מודרני מולו בדרך יפו 21. במשך השנים המבנה הוגדר כמבנה לשימור. לאחר שהמבנה נמכר לחברה פרטית, הוא עבר שיפוץ תוך שמירה על אופי המבנה. המבנה משמש כבניין משרדים ושוכנים בו משרדי עו"ד, רואי חשבון וכדומה.
DokuWiki
DokuWiki הוא יישום wiki המורשה תחת רישיון GPLv2 וכתוב בשפת התכנות PHP. הוא עובד על קובצי טקסט רגיל ולכן אינו דורש בסיס נתונים. התחביר דומה לזה של מדיה-ויקי.
היסטוריה
DokuWiki נוצר על ידי אנדראס גוהר ביוני 2004. ביולי פורסמה המהדורה הרשמית הראשונה ב-Freshmeat (מכונה כיום Freecode). צעד גדול בהתפתחות היה העיצוב המחודש של המנתח מחרוזות והמעבד תצוגה בינואר 2005. העיצוב החדש היה שיפור ביצועים גדול והפך את DokuWiki לשימושי עבור פרויקטים גדולים יותר של תיעוד. זה גם הכין את DokuWiki להכנסה של ממשק תוסף ג'נרי שפישט את הפיתוח והתחזוקה של תוספים. הצגתו של DokuWiki בהפצות לינוקס דביאן באפריל וב-Gentoo Linux ביולי 2005 היו קפיצה ברמת המודעות. מאז 2005 היא השיגה פלח שוק משמעותי של משתמשים.
הבליץ על באת'
רקע
מתחילת הבליץ ועד לשנת 1942 לא סבלה העיר באת' מהפצצות גרמניות. אמנם מטוסים גרמנים טסו מעליה כדי להפציץ את העיר בריסטול הסמוכה, שספגה הפצצות כבדות לאורך המלחמה, ולכן אזעקה נשמעה בבאת' תכופות, אך היא לא הופצצה בעצמה. בבאת', בניגוד לערים אחרות שהופצצו, לא הייתה תעשיית נשק חשובה והיא גם לא הייתה עיר מסחר או נמל חשובה, לפיכך היא לא נחשבה ליעד בעל משמעות אסטרטגית שיש להתקיפו בהפצצה אסטרטגית.
המצב השתנה לאחר שבמרץ 1942 הפציץ חיל האוויר המלכותי את העיר ליבק בגרמניה והסב לה נזק רב. בתגובה, פתחו הגרמנים בסדרת הפצצות שזכתה לשם בליץ בדקר, שם שנשאב מנאומו של התועמלן הנאצי גוסטב בראון פון שטום: "אנו נפציץ כל אתר שזכה לשלושה כוכבים במדריך בדקר". במסגרת סדרת הפצצות אלו הפציצו הגרמנים ערים בריטיות בשל המורשת ההיסטורית והאדריכלית שלהן ולא בשל החשיבות האסטרטגית שלהן. באת', כעיר מרשימה בעלת מבנים בעלי חשיבות אדריכלית ותרבותית רבה, הייתה אחת המטרות של בליץ זה.
טל גרניט
טל גרניט (נולדה ב-24 ביולי 1969) היא במאית, תסריטאית ומפיקת קולנוע ישראלית.
ביוגרפיה
גרניט למדה בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה וסיימה את לימודיה בשנת 2002 בהצטיינות. היא בוגרת בית הספר לתסריטאות של עידית שחורי.
הבליץ על באת'
הבליץ
הפצצת באת' החלה ב-25 באפריל, כאשר 80 מטוסים גרמניים שהמריאו בצפון צרפת תקפו את העיר. בארבעת החודשים שקדמו לתקיפה זו הופצצה העיר בריסטול כמעט מדי לילה, ולכן חשבו התושבים בתחילה שגם התקפה זו מיועדת לבריסטול ולא נערכו באופן מיוחד. התקיפה הראשונה החלה ב-23:00 בליל שבת ונמשכה עד סביבות השעה 1:00. המטוסים שבו לצרפת לתדלוק ולאחר מכן הגיעו לסבב התקפה נוסף בשעה 4:35. בשלב זה כבר היו בעיר דלקות גדולות, שהקלו על הטייסים הגרמנים לאתר את מטרותיהם ולהפציצן ביעילות. תקיפה שלישית על העיר נערכה יומיים לאחר מכן, ביום שני לפנות בוקר, ה-27 באפריל. התקיפה השלישית ארכה רק שעתיים, אך גרמה לנזק רב.
טל גרניט
ביוגרפיה
נבחרה פעמיים להשתתף ב Talent Campus במסגרת פסטיבל ברלין 2005 ו-2010.
הבליץ על באת'
הבליץ
במתקפה על באת' נהרגו 417 בני אדם ועוד כ-1,000 נפצעו. 19,000 מבנים נפגעו ומתוכם כ-1,100 נהרסו. בין המבנים שנהרסו היו 218 בתים בעלי עניין אדריכלי או היסטורי כגון: אולמות הכנס של באת', כמה בתים מהסהר המלכותי, מהסירקס, מהפאראגון ומאזור כיכר המלכה. מרבית המבנים שוקמו לאחר מכן, אך על חלקם יש עדיין סימנים לפגיעה שספגו בבליץ.
טל גרניט
ביוגרפיה
השתתפה בחממת הנשים של הקרן החדשה לפיתוח סרטים דוקומנטריים בשנת 2014.
הבליץ על באת'
הנצחה
גן זיכרון לחללי הבליץ על באת' קיים באזור כיכר המלכה, מתקיימים שם טקסי זיכרון שנתיים. בשנת 2008 הניח זר בטקס הזיכרון ב-25 באפריל ווילי שכולדנקר, טייס לופטוואפה בעבר, שהשתתף בבליץ על באת'.
טל גרניט
ביוגרפיה
בשנת 2021 החלה לעבוד סרט חדש בבימויה; "סוף טוב" בהפקה אמריקאית-בריטית, לצד שותפה שרון מימון אשר מבוסס על המחזה באותו שם מאת ענת גוב.
יוהאן יאקוב באכהופן
יוהאן יאקוב באכהופן (בגרמנית: Johann Jakob Bachofen; 22 בדצמבר 1815 – 25 בנובמבר 1887) היה אנטיקוואר, משפטן, פילולוג, אנתרופולוג שווייצרי. הוא היה פרופסור למשפט רומי באוניברסיטת בזל מ-1841 עד 1845.
באכהופן ידוע בעיקר בשל התיאוריות שלו אודות מטריארכיה פרהיסטורית. בשנת 1861 פורסם ספרו רב ההשפעה "משפט האם: חקירה אודות שלטון האישה בעולם העתיק על פי טבעה הדתי והמשפטי" ("Das Mutterrecht: eine Untersuchung über die Gynaikokratie der alten Welt nach ihrer religiösen und rechtlichen Natur") שבו ריכז תיעוד המוכיח שאימהות היא המקור לחברה האנושית, לדת, למוסר ולאמנות. הוא הניח כי התקיים "משפט" או "זכות" ("recht") אמהית ארכאית בהקשר בחברה מטריארכלית קדומה או בפרוטו-דת (Urreligion).
באכהופן הפך למבשר חשוב של תיאוריות מטריארכליות של המאה ה-20 למשל במחקריה של מריה גימבוטאס משנות ה-50, ותחום התאולוגיה הפמיניסטית וה"מחקרים המטריארכליים" בגל השני של הפמניזם.
ביוגרפיה
באכהופן נולד בבזל למשפחה עשירה שהייתה פעילה בתעשיית המשי. בבגרותו למד בבזל ובברלין אצל אוגוסט בוק, קארל פרדיננד רנקה ופרידריך קארל פון סביניי וכן בגטינגן. לאחר שסיים את הדוקטורט בבזל, למד עוד שנתיים בפריז, לונדון וקיימברידג'. הוא נקרא לקתדרת בזל למשפט רומי ב-1841, אך הוא פרש מוקדם ב-1845, ופרסם את רוב יצירותיו כחוקר פרטי. באכהופן קבור בבית העלמין וולפגוטסאקר בבזל.
משפט האם
ספרו של באכהופן "משפט האם" ("Das Mutterrecht") משנת 1861 הציע ארבעה שלבים של אבולוציה תרבותית:
השפעה וביקורת
תאוריית האבולוציה התרבותית של באכהופן לא התקבלה מיד בעיקר בגלל סגנונו הספרותי הקשה. אבל בסופו של דבר, על אף הביקורת הקשה, הספר נתן השראה לכמה דורות של אתנולוגים, פילוסופים חברתיים וסופרים: לואיס הנרי מורגן; פרידריך אנגלס, שהסתמך על באכהופן בספרו "מקור המשפחה, הרכוש הפרטי והמדינה" ; תומאס מאן; ג'יין אלן הריסון, שקיבלה השראה מבאכהופן להקדיש את הקריירה שלה למיתוסים; ולטר בנימין; קרל יונג; אריך פרום; רוברט גרייבס; ריינר מריה רילקה; ג'וזף קמפבל; אוטו גרוס; אריך נוימן ומתנגדים כמו יוליוס אבולה.
פרידריך אנגלס ניתח את דעותיו של באכהופן באופן הבא:
אמיל דורקהיים ייחס לבאכהופן את הפגיעה ב"תפיסה הישנה" לפיה האב חייב להיות "המרכיב המהותי של המשפחה". לפני באכהופן, דורקהיים טוען כי "אף אחד לא חלם שיכול להיות ארגון משפחתי שהסמכות האבהית לא הייתה אבן המפתח שלו".
כתביו האמיתיים של בופן הם שהמטריארכיה מקורה כמרד נגד ההפקרות, בגלל הלחצים המיניים שהיא גרמה להם, להנהיג מטריארכיה ומונוגמיה.
ג'וזף קמפבל כתב בספרו "מיתולוגיה האוקסידנטלית" ובמקומות אחרים כי התיאוריות של באכהופן עומדות בניגוד קיצוני לתיאוריות המוצא האריות של דת, תרבות וחברה, וגם קמפבל והן סופרים כמו אוולה הציעו כי התיאוריות של באכהופן מסבירות רק את ההתפתחות של הדת בקרב התרבויות הפרה-אריות של הים התיכון והלבנט, ואולי גם בדרום אסיה, אלא שהתקיימה התפתחות נפרדת, פטריארכלית, בקרב השבטים האריים שכבשו את אירופה וחלקים מאסיה.
אנגלס ייחס לבאכהופן את הטענה שהמטריארכיה הייתה "מופקרת", אבל באכהופן, טען ההפך, שהמטריארכיה הכניסה מונוגמיה.
מקדש רמאפה
מקדש רודרשווארה המוכר יותר כמקדש רמאפה (טלוגו రామప్ప దేవాలయం) על-שם האדריכל שבנה את המבנה, הוא מקדש הינדי מהמאה ה-13 השוכן בכפר פלמפט שבמדינת טלנגאנה, כ-200 ק"מ צפונית-מזרחית לבירתה היידראבאד. רודרשווארה הוא המקדש הראשי המוקדש לאל שיווה במתחם מקדשים מוקף חומה, הכולל מקדשים נוספים קטנים יותר ומנדאפה . המקדשים נבנו בזמנה של שושלת קקטיה (1123-1323) בידי האציל רצ'ארלה רודרה, ולפי כתובת בת 204 שורות על אחד העמודים במתחם, הבנייה החלה ב-1213 ונמשכה כ-40 שנה. בשנת 2021 הוכרז המקדש כאתר מורשת עולמית.
מאפיינים
מקדש רודרשווארה שוכן במרכזו של מתחם מקדשים מוקף חומה, שבו מבנים נוספים ובהם מקדש קטשווארה ומקדש קמשווארה המכונה כעת קליאנה מנדאפה (בשל היעדר קודש הקודשים). כל המבנים באתר בנויים על ציר מזרח-מערב ופונים מזרחה לעבר השמש העולה. מקדש רודרשווארה המוקדש לשיווה בנוי בתבנית כוכב, וניצב על משטח חול שתואר כהמצאה מתקופת קקטיה שנועדה להגן עליו מפני רעידות אדמה. המבנה נבנה מאבן חול אדמדמה עם קורות ועמודים עשויים גרניט שחורה. באולם שבקדמת קודש הקודשים ישנם מספר עמודים הממוקמים כך שייצרו אפקט של אור וחלל. מעל קודש הקודשים ניצב וימאנה בצורת פירמידה בת חמש קומות, עשוי מלבנים קלות המכונות "לבנים צפות". הווימאנה, החריטה המסוגננת באבן החול ודמויות הנערות הנושאות את הפורטיקו, הם מאפייניו העיקריים של המבנה. העמודים המסוגננים מעוטרים בצורות גאומטריות, בבעלי חיים מיתולוגיים ובמוטיבים מן הצומח, אך כוללים גם זיקה לריקוד הטקסי של שיווה, בדמות דמויות נשים רוקדות. ריקוד זה שנתפס כבסיס לקשר שבין חומר ואנרגיה, היה מקובל בתקופת שושלת קקטיה כריקוד הכנה למלחמה. המתחם ממוקם בסמיכות לאזור מיוער, בין שדות חקלאיים, בסמוך למאגר רמאפה שנבנה גם הוא בתקופת קקטיה, ובחירת המיקום נעשתה בהתאם לעקרון שמקדשים צריכים לקום בסביבה טבעית.
משגר תיבה משוריינת
משגר תיבה משוריינת סימן 143 (באנגלית: Mark 143 Armored Box Launcher או בקיצור ABL) הוא משגר משוריין בעל ארבעה תאים לשיגור טילי שיוט ים-חוף מדגם BGM-109 טומהוק.
המשגר הותאם לספינות קרב מסדרת איווה ובמסגרת חידוש האוניות בשנות ה-80, כל משגר מכיל ארבעה טילי טומהוק מוכנים לשיגור. השימוש במשגר משוריין בכלי השיט, על פני שימוש במשגר לא משוריין, הוא הכרחי על מנת להבטיח שהספינה תוכל להמשיך ולנצל את כוח האש שלה, ולצמצם את הסיכוי לפגיעה בטילים הנמצאים במשגר. לכל ספינה 32 טילי טומהוק המאוכסנים בשמונה משגרים.
בנוסף לספינות קרב מסדרת איווה, המשגר הותאם גם לסיירות המונעות בהנעה גרעינית, בין היתר סיירות מסדרת וירג'יניה וכן משחתות מסדרת ספוראנס. המשחתות והסיירות היו בעלות שמונה טילים המאוכסנים בשני משגרים.
מאז המשגר יוצא משימוש בהדרגה לטובת מערכת שיגור אנכי (VLS), שהיא גמישה יותר ובעלת קיבולת גדולה יותר. המשגר המשוריין חולק מאפיין משותף אחד עם מערכת השיגור האנכית, לא ניתן להטעין אותו מחדש בים.
570-579 לפנה"ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 579 - 570 לפנה"ס
אלי קרן-אסף
אלי קרן אסף (נולדה ב-17 במאי 1990) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
קרן-אסף השתתפה במספר סדרות טלוויזיה ישראליות. דיבבה בתוכנית "שמורת הזהב" כאשר הייתה בת שמונה. משנת 2003 השתתפה בקומדיית המצבים "הפיג'מות" של ערוץ הילדים, בתפקיד רוני מנדלבאום. למדה בתיכון עירוני ה' (תל אביב).
בשנת 2005 גילמה את דמותה של שירה בעונה השנייה של סדרת הדרמה "לתפוס את השמים". בשנת 2006 גילמה את שרית בסדרת הנעורים "ראש גדול", ששודרה ב-Yes. בשנת 2010 שיחקה בספין אוף של הסדרה הפיג'מות, "מנדלבאום בלש פרטי".
בשנת 2012 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "גאליס", בתפקיד שחקנית מהפסטיכיף.
בשנים 2013–2016 שיחקה בסדרת הנעורים "החממה" את דמותה של איימי בלום.
בשנת 2015 שיחקה בסרט "נדיה - שם זמני", בבימויה של טובה אשר.
בנובמבר 2019 נולד בנה הבכור.
קרן-אסף היא אחותה למחצה של השחקנית ורד פלדמן.
ויל-או'-דה-ויספ
על פי הפולקלור, ויל-או'-דה-ויספ או ויל-או-ויס (באנגלית: will-o'-the-wisp; "ויל נושא אבוקת הקש") הוא אור רפאים אטמוספירי שנצפה על ידי מטיילים בלילה, במיוחד מעל מקומות כמו ביצת כבול, ביצה או ביצת עשב. התופעה ידועה באמונות העממית האנגלית, בפולקלור האנגלי ובחלק גדול מהפולקלור האירופי, לו יש מגוון שמות כמו: "ג'ק-או-לנטרן", "פנס נזיר", "הינקיפאנק" ו"פנס האבי".
יש שאומרים שהדבר מטעה מטיילים בכך שהוא דומה למנורה או פנס; הדבר יוצר הטעייה שגורמת למטיילים להתבלבל בדרך. בספרות, ויל-או'-דה-ויספ מתייחס באופן מטפורי לתקוות שווא שכן, המטייל חושב שמדובר באור שנועד להדריך אותו לאן ללכת, בעוד האור לא באמת קיים ומוביל אותו אל הלא נודע ולפעמים לתוך סכנות.
ויל-או'-דה-ויספ מופיע בסיפורי עם ובאגדות מסורתיות של מדינות ותרבויות רבות.
אטימולוגיה
המונח מגיע מהמילה "wisp", אבוקת קש. בנוסף, יש קשר ישיר גם לג'ק-או-לנטרן; עששית העשויה מדלעת או לפת שרוקנו מתוכנם, כאשר פרצוף מפחיד נחתך בצידן האחד ונר דולק מאיר בתוכם.
הסברים טבעיים
יתר על כן, הזרחן מייצר חומר שנקרא זרחן פנטוקסיד כתוצר לוואי והדבר יוצר חומצה זרחתית במגע עם אדי מים, מה שגורם לתופעה להיות מלווה ב"לחות צמיגה".
יהודה אלמדארי
פירושו של ר"י אלמדארי מבוסס בעיקרו על העתקת לשון רש"י בפירושו לתלמוד, ועל פירושיו הוא מרבה להוסיף את פסקי הרמב"ם ופירושים ממגוון מרשים של חיבורים מכל תפוצות ישראל: חכמי אשכנז וצרפת (כגון ר' גרשום מאור הגולה ובעלי התוספות), חכמי פרובנס (כגון ר' זרחיה הלוי), חכמי ספרד (כגון ר' יצחק אבן גיאת ור' יהודה הברצלוני), חכמי צפון אפריקה (כגון ר' חננאל) וחכמי ארצות המזרח (כגון ר' ברוך בן מלך). פירושו של ר"י אלמדארי היה נפוץ בעיקר בארצות המזרח, אך למרבה הפלא הוא מצוטט פעמיים בהגהות לספר המרדכי שנכתבו באשכנז בשלהי ימי הביניים. על שמונה מסכתות הייחוס של החיבורים לרבי יהודה אלמדארי ברור כיוון ששמו נמצא על כתבי היד: יבמות, כתובות, גיטין, קידושין, סנהדרין, מכות, עבודה זרה וחולין. מעבר לכך קיימים פירושים המיוחסים לו על מסכתות שונות בסדר מועד, ועל הרי"ף למסכת מועד קטן. מסתבר שהפירוש הקיף את כל הלכות הרי"ף.
לפי ישראל מ' תא-שמע, נכתבו רוב הפירושים בשנים 1240–1250.
מפסקיו ההלכתיים: מתיר עבודה זרה בשיתוף לבני נח, כשיטת רבנו תם.
Friend Like Me
Friend Like Me (בעברית: ג'יני – לא היה לך חבר כמותי, בתרגום מילולי לעברית: חבר כמותי) הוא שיר מתוך הסרט "אלאדין" של חברת וולט דיסני משנת 1992, אשר נכתב על ידי הווארד אשמן והולחן והופק על ידי אלן מנקן. השיר מבוצע בסרט על ידי הג'יני, כאשר בגרסת המקור דובב על ידי רובין ויליאמס ובגרסה העברית דובב על ידי טוביה צפיר. השיר היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-65 ולפרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-50 ב-1993.
בחידוש הקולנועי שיצא לסרט בשנת 2019, ביצע את השיר ויל סמית' אשר גילם את הג'יני, כאשר בגרסתו העברית דובב על ידי דדי זהר. בכתוביות הסיום של הסרט, ביצע סמית' את השיר בגרסת ראפ יחד עם די ג'יי חאלד.
הפקה
השיר תוכנן במקור כביצוע של להקה בסגנון של קאב קאלוויי. לאחר ליהוקו של רובין ויליאמס, הוא עובד מחדש כשיר קומי יותר, מלא בתרבות פופ.
בתרבות הפופולרית
בשנת 1995 אלווין והצ'יפמאנקס הקליטו גרסת כיסוי לשיר לאלבום הקונספט שלהם בנושא דיסני "When You Wish Upon a Chipmunk".
בשנת 1996 הקליט טופאק את השיר "Never Had a Friend Like Me", המכיל אינטרפולציה של "Friend Like Me". השיר הזה מופיע בפסקול המקורי של הסרט "נעולים" משנת 1997.
ני-יו ביצע גרסת כיסוי של השיר באלבום "We Love Disney" משנת 2015. הקליפ הרשמי לביצוע זמין באינטרנט ובמהדורת הפלטינה של הסרט משנת 2015.
ויל סמית', בתור הג'יני, מבצע את השיר בחידוש הלייב אקשן של הסרט, אלאדין, וכראפ בכתוביות הסיום עם די ג'יי חאלד.
גריגורי אוסמולובסקי
גְריִגוֹרִי אוֹסמוֹלוֹבְסְקִי (ברוסית: Григо̀рий Евсѐевич Осмоло̀вский; שם העברי: גרשון בן הבל אוסמולובסקי; 22 בספטמבר 1908 – 25 באוגוסט 1976) היה אנטומולוג סובייטי, פרופסור במכון לחקלאות בלנינגרד, חבר באגודה האנטומולוגית של ברית המועצות.
ביוגרפיה
אוסמולובסקי נולד בצאריצין למשפחה יהודית. אביו, יבסי (הבל) בן ישראל אוסמולובסקי עסק בסחר עצים. מקורו של שם המשפחה, ככל הנראה, משמו של כפר אוסמולוביצ'י אשר נמצא בבלארוס המערבית: כאשר במאה ה-18 כבשה האימפריה הרוסית את השטח הזה, הוקצו ליהודים שחיו באזור זה שמות משפחה על פי שמות היישובים בהם התגוררו.
השכלה ותחילת העבודה המדעית
בשנים שקדמו למהפכת אוקטובר קיבל אוסמולובסקי חינוך יהודי מסורתי.
לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה, עברה משפחת אוסמולובסקי לקאזאן, עיר גדולה בחלקו המרכזי של נהר הוולגה. שם, עם סיום לימודיו העל יסודיים, המשיך בשנת 1926 למכון קזאן למקצועות היערנות, ובשנת 1930 הוענק לו תואר בהגנה על היער ממזיקים מטעם האוניברסיטה. בתחילת שנות השלושים של המאה העשרים עבד אוסמולובסקי מספר שנים כיערן ביערות באזור אלטאי (שבדרום סיביר) ובאזור המזרח הרחוק הרוסי. במהלך עבודתו החל להתעניין בביולוגיה ורצה להעמיק חקר בשיטות להילחם בחרקים המזיקים ליער, כך שהתמסרות לעבודה מדעית, היוותה עבורו התפתחות מקצועית טבעית. לכן בשנת 1936 החל אוסמולובסקי את לימודיו לתואר שלישי (לימודי הדוקטורט) במחלקה לאנטומולוגיה באקדמיה למקצועות היערנות בלנינגרד. המורה והמנחה שלו היה האנטומולוג והזואולוג הרוסי-סובייטי הדגול מיכאיל רימסקי-קורסאקוב (בנו של המלחין הרוסי המפורסם).
בשנת 1939 הוענק לאוסמולובסקי תואר דוקטור (PhD) עבור מחקרו בנושא "היסטורייה החיים, ההתפתחות והפעילויות המזיקות של חיפושיות מסוג Pissodes. העבודה בוצע בהנחיית פרופסור מיכאיל רימסקי-קורסקוב. בהמשך הוא המשיך לעבוד כמרצה וחוקר במחלקה לאנטומולוגיה באקדמיה ליערות בלנינגרד.
מלחמת העולם השנייה
בשנת 1941, לאחר התקפת גרמניה הנאצית על ברית המועצות התגייס אוסמולובסקי לצבא האדום, סיים קורס קצינים ומשנת 1942 לחם בחזית לנינגרד. בחזית הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
לאחר תבוסת הנאצים בחזית לנינגרד, השתתף אוסמולובסקי במתקפות שנועדו להשמיד קבוצת ארמיות גרמנית "צפון" אשר התבצרו בשטחן של המדינות הבלטיות, ובשנת 1944 נפצע קשה במהלך אחת הפעולות בשטחה של אסטוניה.
לאוסמולובסקי הוענקו עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה שנייה, עיטור הכוכב אדום, מדליה על הגנת לנינגרד ומדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945.
השנים לאחר המלחמה
בתום המלחמה, עבד אוסמולובסקי זמן מה כמנהל גן בוטאני המתמקד בעצים (Dendrarium) בעיר סוצ'י. בשנת 1947 חזר ללנינגרד להמשך העבודה המדעית.
בשלב זה, החל אוסמולובסקי להתעניין בשימוש בשיטות פיזיקליות חדשניות לאותם הזמנים לאיתור והשמדת חיפושיות המזיקים למבני עץ. בעבודתו במכון המחקר של מחלקת השירותים הציבוריים בלנינגרד, אוסמולובסקי ערך מחקר על השפעת זרמים חשמליים בתדירות גבוהה במיוחד על חידקוניות שהורסות עץ. אבל הוא לא הצליח לסיים את עבודתו: דיכויים בלתי חוקיים במועצת העיר לנינגרד ובארגון המפלגה הקומוניסטית בלנינגרד אילצו אותו להתפטר מהמכון ולהפסיק את מחקרו המדעי שכמעת הושלם.
עבודתו
ההתנהגות הקבוצתית של חרקים מזיקים ושל הטפילים של אותם מזיקים והגורמים המשפיעים על התנהגות זו וכפועל יוצא מכך, ההשפעה ההדדית של קבוצות החרקים והמזיקים אלה על אלה - הפכו לתחום העניין והמחקר המרכזי של גריגורי אוסמולובסקי.
בשנת 1964 אוסמולובסקי פרסם את תוצאות מחקריו במאמר "על הביולוגיה של הצרעה הטפילית Apanteles glomeratus", ובו הוכיח את קיומה של תופעת ההשפעה ההדדית של קבוצות חרקים וטפיליהם ואת הקורלציה בין ההתנהגויות של שתי קבוצות אלה.
הוא יישם שיטות מחקר אלה לחיזוי תקופות מאבק אופטימליות בחרקים המזיקים על פי ההתפתחות והרבייה שלהם. בשנת 1968 הוא הגן על עבודתו לתואר רבעי (Sc.D.) בנושא "יסודות תאורטיים לחיזוי כמות והשפעת המזיקים העיקריים של גידולי הירקות".
בהתבסס על תוצאות עבודתו המדעית, פרופסור אוסמולובסקי העביר הרצאות לסטודנטים והוביל מפגשי הכשרה ומעבדות. הוא היה מורה מצוין והרצאותיו משכו מספר רב של סטודנטים, שרבים מהם הפכו לימים לתלמידיו. אוסמולובסקי ערך מחקר מדעי נוסף בתחום תאוריית חיזוי התפתחותם של חרקים. הוא הכין מונוגרפיה בנושא זה, שלא הספיקה להתפרסם בשל מותו בשנת 1976.
אוסמולובסקי נקבר בבית העלמין היהודי בסנט פטרסבורג.
בוג'נורד
בוג'נורד (בפרסית: بجنورد) היא עיר הבירה של מחוז צפון ח'וראסאן שבאיראן. העיר מרוחקת 701 ק"מ מטהראן עיר הבירה. בוג'נורד היא עיר עתיקה - היא הוקמה בגבעה מצפון מערב לעיר הנוכחית ולאחר מכן הועברה למיקומה הנוכחי. העיר בוג'נורד ידועה ברקע הרב תרבותי-אתני שלה ורבים מהאנשים הגרים בה מדברים לפחות שתי שפות שונות: פרסית, טאטי, טורקית, חוראסאנית, כורדית חוראסנית וטורקמנית. נישואי תערובת בין קבוצות אתניות המדברות שפות אלו שכיחים מאוד.
אתרי תיירות מרכזיים
בוג'נורד מפורסמת בסוסים הטורקמניים שלה ובמרכזים המקצועיים לאימון סוסים שנמצאים בה. בזכות מרכזים אלו העיר היא מרכז תיירותי המושך אליו תיירים מכל העולם, המבקרים בעיר ומעשירים את קופתה.
העיר מלאה במקוואות מים ומזרקות עתיקות וידועה גם בזכות האתרים הטבעיים וההיסטוריים שבה, כמו מערות, אזורי טבע מוגנים ואתרי טיפוס מובחרים. רוב מוקדי העניין ההיסטוריים מתוארכים להקמה בתקופת קאג'אר (1785-1925) כיוון שהערכת נזקים שנמצאה בבניינים העתיקים תאמה לנזק מצטבר מרעידות אדמה שנערכו באזור זה באותן השנים.
כמה מן אתרי התיירות המפורסמים בבוג'נורד:
אוניברסיטאות והשכלה
בבוג'נורד יש ארבע אוניברסיטאות והן:
פרשת מונא הושמנד
בדצמבר 2016 התפרסם סיפור של סטודנטית בהאית בשם מונא הושמנד, שגורלה הוא כגורלם של כל הסטודנטים הבהאים האחרים במחוז צפון ח'וראסאן ובאיראן כולה. הושמנד למדה אדריכלות באוניברסיטת בוג'נורד והשתתפה בכל השיעורים עד שיום אחד ביקשו ממנה להגיע אל משרד הביטחון שם ניסו להכריח אותה לחתום על טופס בו היא מכריזה שהיא כבר לא חלק מהדת הבהאית.
הושמנד לא הסכימה לחתום על הטופס ובשל כך היא גורשה מן האוניברסיטה ולימודיה הופסקו. היא ואביה פנו במכתבים אל מנהל האוניברסיטה, מושל המחוז ואל צמרת השלטון ומכולם הם קיבלו את התשובה "הדת הבהאית היא דת שפוברקה על ידי הבריטים ומזיקה לאסלאם."
הפרשה על אפליית בהאים באיראן התפוצצה והגיעה לכלי תקשורת ברחבי העולם, קיימות מחאות על מצב הבהאים באיראן, אם כי קטנות עקב חשש מדיכוי השלטון האיראני.
Cracked Brain
Cracked Brain (מאנגלית: מוח מרוסק) הוא האלבום הרביעי של להקת הת'ראש מטאל הגרמנית דסטרקשן. האלבום יצא לאור ביוני של שנת 1990. שיר 5 הוא גרסת כיסוי לשיר של להקת הנאק. זהו האלבום הראשון של הלהקה בו מרסל שרימר לא מופיע.
מבצעים
דסטרקשן
מוזיקאים נוספים
סילאס קטומפה אמבומפה
סילאס קטומפה אמבומפה (בצרפתית: Silas Katompa Mvumpa; נולד ב-6 באוקטובר 1998 בקינשאסה שבהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו), הידוע בקיצור כסילאס (בצרפתית: Silas), ובעבר היה ידוע כסילאס ומאנגיטוקה פונדו (בצרפתית: Silas Wamangituka Fundu), הוא כדורגלן מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת שטוטגרט מהבונדסליגה ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
פריז
סילאס נולד בקינשאסה שברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, והחל לשחק באולימפיק מטטה המקומית. בגיל 17 עבר סילאס לאלס הצרפתית, ולאחר עונה אחת במועדון, בה ערך שמונה הופעות ליגה והבקיע שער אחד, עבר לפריז מליגת המשנה הצרפתית. ב-31 באוגוסט 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על טרואה במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת. ב-9 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 ללוריאן במסגרת המחזור ה-14 בליגה. בסך הכל ערך סילאס 35 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע 11 שערים.
שטוטגרט
ב-13 באוגוסט 2019 חתם סילאס על חוזה לחמש עונות בשטוטגרט מהבונדסליגה השנייה. ב-23 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד ארצגבירגה אווה במסגרת המחזור הרביעי בליגה. ב-26 באוקטובר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–6 להמבורג במסגרת המחזור ה-11 בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך 29 הופעות ליגה והבקיע שבע שערים, וסייע למועדון להעפיל לבונדסליגה.
ב-19 בספטמבר 2020 ערך סילאס את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, בהפסד 2–3 לפרייבורג במסגרת המחזור הראשון לעונת 2020/2021. באותו משחק ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון. בעונת הבכורה שלו בבונדסליגה ערך סילאס 25 הופעות ליגה, בהן הבקיע 11 שערים.
עזרא סלע
עזרא סלע הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. פיקד על גדוד 12 ועל חטיבה. בתפקידו האחרון שימש כנספח צה"ל בסינגפור. עוטר בעיטור המופת על גבורתו במלחמת ששת הימים.
ביוגרפיה
סלע נולד וגדל בעכו. בשנת 1965 התגייס לצה"ל, שובץ בחטיבת גולני ועבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לחטיבה ושובץ בגדוד 12 כמפקד מחלקה. במלחמת ששת הימים לחם בקרב תל פאחר ועוטר בעיטור המופת. בהמשך שירת במגוון תפקידים, ובהם, פיקוד על פלוגה ועל גדוד 12. לאחר מכן פיקד על חטיבה. בתפקידו האחרון שימש כנספח צה"ל בסינגפור.
עפרת
{{פירושונים|
ראו גם
}}
קיריאק אבדאניי
קיריאק אבדאניי (ברומנית: Chiriac Avădanei; 8 בינואר 1927–2014) היה מהנדס רומני, ראש צוות המתכננים של תעלת דנובה-הים השחור ותוכניות רבות נוספות.
לוקה קרלוואריס
לוקה קרלוואריס (באיטלקית: Luca Carlevarijs; 20 בינואר 1663 – 17 בפברואר 1730) היה צייר איטלקי בין הראשונים שהתמחו בציורי נוף העיר.
קיריאק אבדאניי
אבדאניי נולד בטרגו טרוטוש (Târgu Trotuş), במחוז בקאו ולמד בית ספר תיכון בפנימיה, ביאשי, בעזרת מלגה שניתנה לתלמידים מצטיינים. לאחר סיום הלימודים, בגלל בצורת במולדובה, נשלח על ידי אביו לקנות תירס בחבל באנאט. היות שכבר היה בבאנאט, הלך ונבחן בחינות כניסה לפוליטכנית של טימישוארה ועבר בהצלחה. בסיום לימודיו עבד בהנהלה הכללית של המשרד לתכנון בניית מסילות הברזל וכעבור שנתיים עבר למכון לתכנון הובלות במכוניות, בשיט ובאוויר.
לוקה קרלוואריס
לוקה קרלוואריס נולד באודינה למשפחה של אדריכל וצייר ג'ובני לאונרדו. בגיל 16 אביו נפטר ולוקה הצעיר עבד לוונציה בה התגוררה אחותו. הוא התיישב ליד ארמון של משפחת זנוביו שבהמשך תמכה בו והוא גם ידוע בשם "לוקה של זנוביו". בשנים 1685–1690 לוקה קרלוואריס למד ברומא. לאחר סיום הקורס הוא חזר לוונציה. במקביל לציור הוא עסק גם באדריכלות.
קיריאק אבדאניי
לאחר שצבר ניסיון רב בתכנונים מורכבים, הוזעק אבדאניי ביולי 1973 והוטל עליו לרכז את תכנון חידוש העבודות לכריית תעלת דנובה-הים השחור, הפרויקט הגדול ביותר אי פעם ברומניה. אבדאניי התחיל לעבוד עם קבוצה של 185 מהנדסים וטכנאים, שפעלה בשיתוף פעולה עם המוסדות האקדמיים והמחקריים השונים של רומניה. במהלך הזמן הקבוצה גדלה ל-225 מומחים ולאחר שהתחיל יישום הפרויקט, המתכננים היו מבלים שלושה ימים בשבוע בשטח, בפיקוח על העבודות. הפרויקט הצליח ולאחר סיום התעלה הראשית הצוות בראשות אבדאניי תכנן גם את התעלה הצפונית.
לוקה קרלוואריס
בתחילת דרכו קרלוואריס עבד ביחד עם יוהאן אנטון אייסמן. היצירות העצמיות הראשונות שלו מתוארכות לתחילת המאה ה-18. הם כוללות סדרה של תצריבים עם ודוטה של ונציה Le Fabriche e Vedute di Venezia משנת 1703. כמו כן הוא צייר דיוקנות של פטרונו רוזן באלבי ומשפחתו.
קיריאק אבדאניי
בשנים האחרונות, לפני מותו, עבד אבדאניי על התכנון מחדש של הפרויקט שנזנח, תעלת דנובה-בוקרשט.
לוקה קרלוואריס
בסך הכול ידוע כ-150 ציורים של קרלוואריס, בעיקר ציורים של סביבת כיכר סן מרקו. הצייר קאנאלטו שגם התמחה בציורי ודוטה היה בין תלמידיו.
גלריה
<Gallery> קובץ:Luca_Carlevarijs_-_The_Sea_Custom_House_with_San_Giorgio_Maggiore_(detail)_-_WGA4224.jpg|בית המכס קובץ:Luca_Carlevarijs_-_The_Piazzetta_and_the_Library_-_WGA4233.jpg|פיאצטה קובץ:Luca_Carlevarijs_Einzug_der_venezianischen_Gesandten_in_London_1707.jpg|הגעת שגריר ונציה ללונדון קובץ:Luca_Carlevarijs_-_Venice_-_A_View_of_the_Molo_-_WGA04234.jpg|ונציה </Gallery>
מורקי
מורקי (באנגלית: Morkie) הוא סוג של כלב, אשר נוצר באמצעות עירוב בין כלב מגזע יורקשיר טרייר טהור לכלב מגזע מלטזי טהור, או בין שני כלבי מורקי. נהוג לשייך את הגזע לכלבים מסוג "כלבי מעצבים", כלומר הכלאה בין שני זני כלבים לכדי זן אחד. מקורו של כלב המורקי בארצות הברית של שנות ה-90, והוא פופולרי בעיקר בארצות הברית וקנדה בשני העשורים האחרונים. בשל היותו הכלאה בין שני גזעים, הוא אינו מוכר על ידי ארגון הכלבים האמריקאי.
מראה
מכיוון שכלבי מורקי הם הכלאה בין שני גזעי כלבים, הם יכולים להידמות יותר לצד היורקשיר טרייר שלהם, או לצד המלטזי שלהם. ההבדלים העיקרים בין שני זנים אלה הם באורך הפרווה ובאוזניים - ליורקשיר טרייר אוזניים קפוצות, בעוד לכלבי מלטזי אוזניים נפולות. כמו כן, לכלבי יורקשיר טרייר פרווה קצרה יותר, בעוד לכלבי מלטזי פרווה ארוכה וחלקה יותר. לכלבי מורקי מספר צבעים אפשריים: שחור, חום, או זהוב לבן - או שילוב של כמה מהצבעים הללו. גובהם הממוצע של כלבי מורקי נע בין 15–28 ס״מ, ומשקלם הממוצע מגיע ל-3.6 ק״ג סה״כ.
אופי
כלבי מורקי זקוקים לתשומת לב רבה, ונוטים להיות קשורים מאוד לבעלים שלהם, ואף לפתח בהם תלות, ולכן לא מומלץ להשאירם לבד למשך זמן רב, על מנת שלא יפתחו חרדת נטישה. כלבי מורקי נוטים להיות פעלתנים, ואוהבים לשחק עם בעליהם בתוך הבית ומחוצה לו. הם זקוקים לפעילות גופנית יומית. על אף מידותיהם הקטנות, כלבי מורקי הם עירניים מאוד ויתריעו אם אדם זר מתקרב באמצעות נביחה. הם נוטים להיות בעלי אומץ רב יחסית לגודלם. כלבי מורקי אוהבים בני אדם, ובדרך כלל אינם נושכים. עם זאת, כלב מסוג מורקי שלא נחשף לחיות אחרות בגיל מוקדם עלול להתנהג כלפיהן בתוקפנות.
סכנות בריאותיות
בשל גודלם הקטן של כלבי מורקי, הם מועדים לתאונות בהיותם גורים. יש לנהוג בהם בזהירות רבה בשלב זה, ולהרחיקם מכלבים גדולים מהם. בהמשך חייהם עשויים כלבי מורקי לסבול מהתעטשות הפוכה, כשל כליות, קטרקט, הידרוצפלוס, וגלאוקומה.
אילוף
כלבי מורקי נחשבים קלים לאילוף, בשל היותם כלבים חכמים וסקרנים. לכלבי מורקי נטייה טבעית לנסות לרצות את בעליהם, ולכן אילופם יהיה בדרך כלל פשוט. חלק סבוך יותר באילוף כלבים מסוג זה יהיה הרגלתם למתן צרכים מחוץ לבית, בשל צד המלטזי שלהם, שנוטה להיות גזע המתקשה באילוף מסוג זה.
תחזוקה
כלבי מורקי דורשים תחזוקה תדירה, זאת בשל שיערם הארוך שצומח במהירות. יש לגזור את שיערם לפחות פעם אחת מדי חודש, והם זקוקים להברשה יסודית מדי בוקר וערב. כמו כן כלבי מורקי נוטים לפתח כתמי בכי מסביב לעיניהם, ויש לנקות את אזור העיניים שלהם באופן יומי.
שייניאנג
שׂייֵנְיָאנְג (בסינית מפושטת: 咸阳; בסינית מסורתית: 咸陽; בפין-יין: Xiányáng) היא נציבות עירונית במרכז מחוז שאאנשי במרכז הרפובליקה העממית של סין, הממוקמת על כמה קילומטרים במעלה הזרם מערבית לבירת המחוז שיאן. בעבר הייתה בירתה של שושלת צ'ין ולפי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסייתה מנתה 4,983,340 תושבים, מתוכם 1,568,579 בשטח האורבני. לשייניאנג שטח כולל של 10,324 קילומטרים רבועים. שייניאנג היא מקום מושבו של נמל התעופה הבינלאומי שיאן שייניאנג, המשרת את שיאן, הוא נמל התעופה הגדול ביותר בצפון-מערב סין, ואחד מ-40 נמלי התעופה העמוסים ביותר בעולם.
Warum es hunderttausend Sterne gibt
Warum es hunderttausend Sterne gibt (בעברית: "למה יש מאות אלפי כוכבים?") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר האוסטרי פטר הורטון, וייצג את אוסטריה באירוויזיון 1967. השיר נכתב על ידי קארין בוגנר, ובוצע בשפה הגרמנית.
על השיר
בשנת 1967 בחרה רשות השידור האוסטרית את הורטון לייצוג המדינה במהדורה העשירית של תחרות הזמר של האירוויזיון, שהתקיימה בעיר וינה. בדומה לשירי התקופה, השיר בוצע בסגנון בלדת שאנסון. בשיר, מהרהר הורטון בשלל תעלומות ותהיות דוגמת כמות הכוכבים בשמיים, ומספרם המדויק של הפרחים בכדור הארץ.
באירוויזיון
ב-8 באפריל 1967 בוצע השיר על ידי הורטון באירוויזיון. הוא שובץ שלישי בסדר ההופעות, לפני צרפת ואחרי לוקסמבורג. בסופה של התחרות דורג במקום ה-14 עם שתי נקודות בלבד.
דראגוט
דראגוט (בטורקית: טורגוט רייס, 1485 – 23 ביוני 1565; ידוע בכינויו "החרב השלופה של האסלאם"), היה מפקד הצי העות'מאני, מושל ואציל, ממוצא יווני. תחת פיקודו, הכוח הימי של האימפריה העות'מאנית הורחב על פני צפון אפריקה. הוא מוכר בגאונותו הצבאית, וכאחד הקורסאירים "המסוכנים ביותר". דראגוט כונה "הפיראט הלוחם הגדול ביותר בכל הזמנים", "ללא ספק המוכשר ביותר מכל המנהיגים הטורקים", ו"מלך הים התיכון הבלתי מוכתר". הוא תואר על ידי אדמירל צרפתי כ"תרשים חי של הים התיכון, מיומן מספיק על הקרקע כדי להשוותו לגנרלים הטובים ביותר של אותה תקופה, אף אחד לא היה ראוי יותר ממנו לשאת את התואר מלך".
בנוסף על היותו אדמירל וקורסאיר בחיל הים של האימפריה העות'מאנית, תחת שלטונו של סולימאן המפואר, מונה דראגוט גם לביי של אלג'יר וג'רבה, ביילרבי של הים התיכון, כמו גם ביי, ולאחר מכן פאשא, של טריפוליטניה. בעת ששימש פאשה של טריפוליטניה, הקים מבנים גדולים בעיר, מה שהופך אותו לאחד המנהיגים המרשימים ביותר לאורך חוף צפון אפריקה.
מוצאו ותחילת הקריירה
דראגוט נולד בקארטופראק שליד בודרום, על חוף בים האגאי באסיה הקטנה, בנפה הקרויה סרבאלוס בקצה המערבי של חצי האי בודרום, או כנראה בכפר קאראבאג בחוף האגאי של אסיה הקטנה. דתם של הוריו של דראגוט ודתו בלידתו נמצאים במחלוקת, אך יש הסכמה כי הוא היה מוסלמי לאורך כל חייו הבוגרים.
בגיל 12 הוא עורר את תשומת הלב של מפקד בצבא העות'מאני בכישרונו יוצא הדופן בשימוש בחניתות וחצים וגויס על ידו. תחת חסותו הפך טורגוט הצעיר למלח מיומן, תותחן מעולה, והוכשר לתותחן הראשי של ארטילריית המצור, מיומנות שתמלא תפקיד חשוב בהצלחתו העתידית של טורגוט ובמוניטין שלו כטקטיקן בחיל הים. המושל הטורקי העות'מאני שלח בסופו של דבר את טורגוט למצרים בשנת 1517, שם השתתף בכיבוש העות'מאני של מצרים כתותחן. הוא שיפר עוד יותר את כישוריו בתחום זה במהלך נוכחותו בקהיר. לאחר מותו של האדון שלו, טורגוט נסע לאלכסנדריה והחל את הקריירה שלו בתור מלח לאחר שהצטרף לצי של סינאן פאשה. הוא הפך מיד לאחד מחברי הצוותים האהובים בספינת הקורסאיר המפורסמת בזכות הצלחתו להכות בספינות אויב באמצעות תותחים. טורגוט רכש במהרה מיומנויות ימאיות וקיבל פיקוד על בריגנית ובעלות על כרבע ממנה. לאחר כמה מסעות מוצלחים, הוא הפך לבעלים הבלעדי של הספינה. מאוחר יותר הפך טורגוט לקפטן ובעלים של גאליוט, חימש אותה בתותחים המתקדמים ביותר באותה תקופה, והחל לפעול במזרח הים התיכון, כשהוא מכוון בעיקר למסלולי האוניות שבין ונציה לאיי הים האגאי השייכים לרפובליקת ונציה.
במאי 1533, בפיקוד על ארבעה פוסטות ו-18 ברקות, כבש טורגוט רייס שתי גליאות ונציאניות ליד האי אגינה. ביוני וביולי 1538 ליווה את ברברוסה ברדיפתו אחר אנדראה דוריה בים האדריאטי, בעודו לוכד כמה מבצרים על חופי אלבניה, כמו גם את מפרץ פרבזה ואת האי לפקאדה. באוגוסט 1538 כבש טורגוט רייס את קנדיה שבכרתים ומספר נכסים ונציאניים נוספים בים האגאי.
קרב פרבזה
בספטמבר 1538, בקרב פרבזה, פיקד טורגוט רייס, עם 20 גליאות ו-10 גאליוטות, על האגף המרכזי האחורי של הצי העות'מאני שהביס את הליגה הקדושה, ברית נוצרית קצרת מועד, שהורכבה מאבירי מלטה, מדינת האפיפיור, ונציה, ספרד, נאפולי וסיציליה, שהייתה אז תחת פיקודו של אנדריאה דוריה.
על אף מספר הספינות הגבוה יותר של הליגה - 302, והחיילים - 60,000, דראגוט והצי העות'מאני הנחיתו על הברית הנוצרית תבוסה מכרעת, עם 112 אוניות בלבד, ו-12,000 חיילים. במהלך הקרב, עם שתים מהגאליוטות שלו, כבש דראגוט את גליאת האפיפיור בפיקודו של ג'יאמבטיסטה דוביזי, האביר שהיה גם אב-המנזר של ביבינה, ולקח אותו ואת אנשי צוותו כאסירים. ב-1539, בפיקוד על כ-36 גליאות וגאליוטות, כבש מחדש טורגוט רייס את קסטל נואובו מהוונציאנים, שלקחו את העיר בחזרה מן העות'מאנים. במהלך הקרב הוא הטביע שתי גליאות ונציאניות ולכד שלושה אחרות. בהמשך, בעת הנחיתה על האי קורפו, הוא נתקל ב-12 גליאות ונציאניות תחת פיקודו של פרנצ'סקו פסקואליגו ולכד את הגליאה של אנטוניו דה קנאל. מאוחר יותר נחת בכרתים ונלחם נגד כוחות הפרשים הוונציאניים בפיקודו של אנטוניו קאלבו.
מושל ג'רבה
מאוחר יותר באותה שנה, כשסינאן פאשה, מושל ג'רבה, מונה על ידי סולימאן המפואר כמנהיג החדש של צי הים האדום העות'מאני שבסיסו בסואץ, מונה טורגוט רייס ליורשו והפך למושל ג'רבה.
בתחילת שנת 1540 כבש טורגוט רייס כמה ספינות גנובזיות מול חופי סנטה מרגריטה ליגורה. באפריל 1540, בפיקודו על שתי גליאות ו-13 גאליוטות, נחת בגוזו ובזז את האי. מאוחר יותר הוא נחת בפנטלריה ופשט על חופי סיציליה וספרד בכוח של 25 ספינות, וגרם נזק רב כל כך שאנדריאה דוריה הורה על ידי קרל החמישי לרדוף אחריו בכוח של 81 גליאות. משם הפליג טורגוט רייס לים הטירני והפציץ את הנמלים הדרומיים של קורסיקה, בעיקר את פלסקה. מאוחר יותר הוא תפס ובזז את האי הקרוב קפראיה.
נפילה בשבי ושחרור
טורגוט רייס הפליג מאוחר יותר שוב לעבר קורסיקה ועגן את ספינותיו בגירולטה שבחוף המערבי של האי. בעת שתיקן את הספינות שלו בקרב גירולטה, טורגוט רייס ואנשיו הותקפו על ידי הכוחות המשולבים של ג'יאנטינו דוריה (אחיינו של אנדריאה דוריה), ג'ורג'יו דוריה וג'נטיל וירג'יניו אורסיני. טורגוט רייס נלכד ונאלץ לעבוד כעבד חותר באוניית ג'יאנטינו דוריה כמעט ארבע שנים לפני שנכלא לבסוף בגנואה. ברברוסה הציע לשלם כופר בעד שחרורו, אך סורב.
בשנת 1544, כאשר ברברוסה חזר מצרפת עם 210 אוניות שנשלחו על ידי הסולטאן סולימאן כדי לסייע לפרנסואה הראשון בברית פרנקית-עות'מאנית נגד ספרד, הוא הופיע בחופי גנואה, הטיל מצור על העיר ואילץ את הגנואים לנהל משא ומתן לשחרור טורגוט רייס. ברברוסה הוזמן על ידי אנדריאה דוריה כדי לדון בנושא בארמונו, ושני האדמירלים הגיעו להסכמה על שחרורו של טורגוט רייס בתמורה ל־3,500 דוקאטים מזהב.
ברברוסה העניק לטורגוט את ספינת הדגל הפנויה שלו ואת הפיקוד על מספר כלי שיט אחרים, ובאותה שנה נחת טורגוט רייס בבוניפאציו בקורסיקה, כבש את העיר וגרם נזק מיוחד לאינטרסים של גנואה. בשנת 1544 הוא תקף את האי גוזו, נלחם נגד כוחות האביר ג'ובאני חימנז ולכד מספר ספינות מלטזיות אשר הביאו מטען יקר לסיציליה. ביוני 1545 פשט על חופי סיציליה והפציץ מספר נמלים על הים הטירני. ביולי הוא בזז את האי קפראיה ונחת בחופי ליגוריה והריביירה האיטלקית בכוח של 15 גליאות ופוסטות. הוא בזז את מונטרוסו וקורניגליה, ואחר כך נחת במנארולה ובריומאג'ורה.
בימים הבאים הוא נחת במפרץ לה ספציה וכבש את רפאלו, את פגלי ואת לבנטו. בשנת 1546 הוא כבש את מהדיה, ספקס, סוסה ומונסתיר בתוניסיה, ולאחר מכן השתמש במהדיה כבסיס על מנת לתקוף את אבירי יוחנן הקדוש במלטה. באפריל 1546 פשט על חופי ליגוריה. במאי, עדיין בליגוריה, הוא כבש את לייגגליה, מחוז של סאבונה, עם כוח של 1000 איש. מאוחר יותר הוא תפס את אנדורה ולקח את הפודסטה של העיר כאסיר. הוא וחבריו נחו לתקופה קצרה, בטרם חזרו למתקפה על הריביירה האיטלקית ונחתו בסן לורנצו אל מארה. הוא גם הרס את הכפר סיבצה. משם הוא הפליג שוב לעבר מלטה והטיל מצור על האי גוזו.
ביוני 1546 התמנה אנדריאה דוריה על ידי הקיסר צ'ארלס החמישי כדי לאלץ את טורגוט רייס להתרחק ממלטה, ודוריה ביסס את כוחותיו באי פאביניאנה. אבל שני האדמירלים לא נפגשו, מפני שטורגוט רייס הפליג לטולון באוגוסט 1546, שהה שם כמה חודשים והניח לאנשיו לנוח בנמל הצרפתי.
מפקד הכוחות הימיים העות'מאנים בים התיכון
לאחר מותו של ברברוסה ביולי 1546, טורגוט ירש אותו כמפקד העליון של הכוחות הימיים העות'מאניים בים התיכון.ביולי 1547 הוא תקף שוב את מלטה בכוח של 23 גליאות וגאליוטות, לאחר ששמע את הידיעה שממלכת נאפולי התערערה על ידי המרד נגד המשנה למלך דון פייטרו מטולדו, שהפך את האפשרות של תמיכתם במלטה ללא סבירה. טורגוט רייס הנחית את חייליו במארסה שירוקו, הנקודה הדרומית הקיצונית של האי, הפונה לחופי אפריקה. משם צעדו הכוחות העות'מאנים במהירות לעבר כנסיית סנטה קטרינה. שומרי מגדל הכנסייה ברחו ברגע שראו את כוחות טורגוט רייס, ונמנע מהם להצית את אגן אבק השריפה - שיטה שכיחה ששימשה אז כדי להזהיר את התושבים המקומיים מהתקפות.
לאחר שבזז את האי, פנה טורגוט רייס לעבר קאפו פאסרו בסיציליה, שם כבש את הגליאה של ג'וליו צ'יקלה, בנו של הדוכס וינצ'נצו סיקה. מאוחר יותר הוא הפליג לאיים האיוליים, ובאי סאלינה הוא תפס ספינה מסחרית מלטזית עם מטען יקר. משם הפליג לאפוליה ולקראת סוף יולי 1547 תקף את העיר סאלבה. מאוחר יותר הוא הפליג לקלבריה, ואילץ את האוכלוסייה המקומית לברוח לעבר ההרים. משם הוא נסע לקורסיקה ותפס מספר ספינות.
ביילרביי של אלג'יריה
במאי 1549 הוא הפליג לעבר ליגוריה עם 21 גליאות וביולי הוא תקף את רפאלו, לאחר מכן חידש את ספינותיו במים ובאספקות אחרות בסן פרוטוזו. משם הוא הפליג לפורטופינו ונחת בנמל, לפני שהגיע לסן רמו, שם הוא כבש גליאה של ממלכת אראגון של ברצלונה שנסעה לעבר נאפולי. משם הוא הפליג לראשונה לעבר קורסיקה ולאחר מכן לכיוון קלבריה, שם הוא תקף את העיר פלמי.
ביוני 1550, בעוד טורגוט מפליג ליד גנואה, תקפו אנדריאה דוריה וביליף קלוד דה לה סנגל מהאבירים המלטזים את מהדיה בתוניסיה. בינתיים, טורגוט רייס היה עסוק בתקיפת ובזיזת ראפאלו בפעם השלישית, לפני שפשט על חופי ספרד. לאחר מכן הוא הפליג אל הים הטירני וכבר בתחילת יולי נחת בחוף המערבי של סרדיניה, לפני שחזר לג'רבה, שם נודע לו כי דוריה וקלוד דה לה סנגל תקפו את מהדיה ותוניס. הוא אסף כוח של 4500 חיילים ו-60 סיפאהים וצעד לכיוון מהדיה כדי לסייע בהתנגדות המקומית. הוא לא הצליח וחזר לג'רבה עם חייליו.
בספטמבר 1550 נכנעה מהדיה לכוח הספרדי-סיציליאני-מלטזי המשותף. בינתיים, טורגוט רייס תיקן את ספינותיו על החוף של ג'רבה. באוקטובר הופיע אנדריאה דוריה עם ציו בג'רבה וחסם את הכניסה ללגונה של האי בספינותיו, כשהוא לוכד את הגליאות של טורגוט רייס בתוך ערוץ קנטרה. טורגוט רייס גרר את כל ספינותיו על היבשה על ידי תעלות חפורות בחפזון ומשומנות היטב לצד השני של האי והפליג לקונסטנטינופול, ובדרך לכד שתי גליאות, אחת מגנואה ואחת מסיציליה, שהיו בדרך לג'רבה כדי לסייע לכוחות דוריה. הנסיך אבו בקר, בנו של הסולטאן של תוניסיה, שהיה בעל ברית של ספרד, היה על הגליאה הגנואית.
לאחר שהגיע לקונסטנטינופול, גייס טורגוט רייס, תחת שלטונו של הסולטאן סולימאן, צי של 112 גליאות ושתי גליאצות עם 12,000 יניצ'רים, ובשנת 1551 הפליג עם האדמירל סינאן פאשה לעבר הים האדריאטי והפציץ את הנמלים הוונציאניים. במאי 1551 הם נחתו בסיציליה והפציצו את חופי האי המזרחיים, בעיקר את העיר אוגוסטה, כנקמה על תפקיד המשנה למלך סיציליה בפלישה והרס של מהדיה, שם נרצחו רוב התושבים על ידי האיחוד הספרדי-סיציליאני-מלטזי. לאחר מכן הם ניסו לכבוש את מלטה, ונחתו עם כ-10,000 לוחמים בנמל הדרומי של מרשה מוסקיאטו. הם הטילו מצור על המצודות של בירגו וסנגלאה, ואחר כך עברו צפונה ותקפו את מדינה, אך הרימו את המצור לאחר שהבינו שלא ניתן לכבוש את האי עם מספר החיילים שברשותם.
במקום זאת, הם עברו לאי השכן גוזו, שם הם הפציצו את המצודה במשך מספר ימים. מושל האבירים, גלטיאן דה ססה, שהבין שההתנגדות חסרת תועלת, נכנע ומסר את המצודה, והפיראטים בזזו את העיר. לאחר מכן לקחו כמעט את כל אוכלוסיית גוזו (כ-5,000 איש) לשבי, טורגוט וסינאן הפליגו לכיוון לוב, שם שלחו את השבויים לעיר טרחונה. מאוחר יותר הם הפליגו לעבר טריפולי במטרה לכבוש את עיר הנמל האסטרטגית וסביבותיה.
מושל מחוז טריפולי
באוגוסט 1551 תקף טורגוט רייס את טריפולי (טריפוליטניה העות'מאנית, לוב המודרנית), אשר הייתה ברשותם של אבירי יוחנן הקדוש מאז 1530. גספאר דה וילרס, מפקד המצודה, נתפס, יחד עם עוד אבירים בולטים מספרד וצרפת.