cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
UL
Underwriters Laboratories Inc (מוכרת בקיצור UL), היא חברה עצמאית בתחום הבטיחות, הפועלת למעלה מ-100 שנה בארצות הברית. החברה מפתחת סטנדרטים בכל הקשור לבטיחות מוצר וכן מעניקה שירותי ייעוץ, בדיקה, ביקורות ועוד.
חברת UL היא אחת מכמה חברות שאושרו על ידי הסוכנות הפדרלית- OSHA- Occupational Safety and Health Administration.
תקן UL עוסק ברובו בעמידות מוצרים לאש, אך גם בהבטים שונים של בטיחות הסביבה והאדם בהקשר של חומרים וטיב איכותם. תקן זה כולל בתוכו מעל 1,000 סטנדרטים לעבודה נכונה, שמירה על בטיחות וביטחון בני אדם, הסביבה ושיפור איכות החומרים.
דגש קל
בדקדוק עברי, דגש קל הוא סימן ניקוד בצורת נקודה במרכז האות, המסמן את ההבחנה בין שתי דרכי ההגייה של ההגאים באותיות: ב, ג, ד, כ, פ, ת (אותיות בג״ד כפ״ת). סימן הדגש הקל, זהה לסימון של הדגש החזק, וההבחנה בין סוגי הדגשים בעברית המודרנית, שבה לא נהגה הדגש החזק, נעשית בדרך כלל לפי הסביבה הפונולוגית; סימן דגש באותיות בג"ד כפ"ת לאחר עיצור שסוגר הברה (היינו, לאחר שווא נח) הוא דגש קל. כמו כן, סימן דגש באותיות בג"ד כפ"ת, הבאות בראש מילה, הוא דגש קל בעברית המודרנית. הסימן ההפוך לדגש הקל, הוא סימן הרפה שלא נוהג כיום בעברית המודרנית.
מהות פונטית
בעברית המקראית נהגו האותיות העבריות בג״ד כפ״ת במקורן בצורה פוצצת, אך בתקופת המקרא המאוחרת, בעקבות תהליך דומה שחל בשפה הארמית, הגייתן נתפצלה לשני אופנים: חוכך (רפה/מוארך) וסותם (פוצץ/קשה). למשל, האות ב הייתה נשמעת b או β ~ v. בשיטת הניקוד הטברנית ההבדל ביניהם מסומן על ידי הדגש הקל. בתוספת הדגש נהגים העיצורים בצורה הסותמת – [b], [g], [d], [k], [p] ו-[t] – ובהיעדרו הוגים את העיצורים המקבילים החוככים – [β~v], [ɣ~ʁ], [ð], [χ~x], [f~ɸ] ו-[θ]. בעברית המדוברת היום נשתמרו ההבדלים האלה רק באותיות בכ״פ, שנהגות, בהתאמה, b, k ו-p כשיש בהן דגש קל, ו-v, χ~x, ו-f כשהוא נעדר.
להלן טבלה מסכמת:
כללי הדגש הקל – חוק בג״ד כפ״ת
אותיות בג״ד כפ״ת נדגשות בדגש קל בבואן בראש המילה, וכן בבואן אחרי שווא נח באמצע המילה. חריג לדגש קל בראש מילה, הוא מצב של מילים המחוברות במקף. למשל, אַחֲרֵי־כֵן, אַף־עַל־פִּי־כֵן. בראי השפה העברית, דינה של שורת מילים מוקפות, הוא כדין מילה אחת. לכן, ברצף המיליות אַף־עַל־פִּי־כֵן, האות כ' אינה נחשבת בתחילת מילה (כן), אלא באמצעה של מילה ארוכה המורכבת מכמה מיליות מוקפות (אף־על־פי־כן). מאחר שהאות כ' במילית כן, לא באה אחרי שווא נח, אלא אחרי הברה הנסגרת בתנועה פתוחה (הברה פתוחה), האות כ' במילית כן, לא תקבל דגש קל. בשל הזיקה החזקה שבין מילים מוקפות, חלק מן הביטויים הללו נוטים להתחבר בהצמדת מילים לכדי מילה אחת. וכך קיבלנו את אֵיפֹה (תולדה של אֵי־פֹה) ואת לְפִיכָךְ (תולדה של לְפִי־כָךְ), שתיהן ללא דגש קל.
כלל זה, הוא צמצום של כלל יותר רחב בעברית המקראית, שלפיו אות מאותיות בגד כפת, המופיעה בראש מילה המצויה בתוך משפט, באה בצורה הרפה, אם המילה שקודמת לה במשפט מסתיימת בתנועה (בהברה פתוחה שלא נסגרת על ידי עיצור). כלל זה לא חל, אם לפני המילה יש הפסקה (פסיק בעברית המודרנית) או אם חל אחד משני כללים שאינם נהוגים היום. אות בג״ד כפ״ת תהיה רפה, כלומר ללא דגש קל, אחרי תנועה, ודגושה בדגש קל אחרי שווא נח ("אפס תנועה"). במקרא החוק הזה בא לידי ביטוי בכך שבג״ד כפ״ת רפות בכל פעם שהן באות אחרי שווא נע או תנועה. למשל: וּבַבְּהֵמָה֙ וּבְכׇל־הָאָ֔רֶץ (ב' אחרי תנועה וכ' אחרי שווא נע). במקרא כלל זה רחב יותר וחל גם בראש מילה, אם המילה הקודמת מחוברת אליה (מוטעמת בטעם מחבר/משרת כגון "מרכא") ומסתיימת בתנועה. לעומת זאת, דגש קל יבוא אחרי שווא נח, וגם בראש מילה אם היא פותחת משפט, או אם המילה הקודמת מסתיימת בעיצור, או אם היא מנותקת מהמילה הבאה לפניה על ידי טעם מפסיק מטעמי המקרא, כגון "טפחא".
למרות הכלל הקובע כי בג"ד כפ"ת תהיינה דגושות אחרי שווא נח, ישנן מילים המהוות חריגה מכלל זה, כמו מרבֿד, שרבֿיט או שכבֿה. וכן במשקל קַטְלוּת, שבו נוטים שמות, דוגמת סמכֿות וכן עצבֿות.
עיון בלשני היסטורי
כיום מוסכם בין החוקרים שבעברית הקדומה היו קיימים רק העיצורים הסותמים b, g, d, k, p ו-t. בשלב מסוים (ראו להלן) חל תהליך של חיכוך, כלומר, העיצורים הסותמים שאינם נחציים ואינם מוכפלים בדגש חזק, התגוונו וקיבלו אופן הגייה נוסף – חוכך. הסיבה לתהליך היא הידמות של העיצור לתנועה שלפניו, ולכן הוא קרה רק במעמד של אחרי תנועה.
החוקרים לא מסכימים אלה עם אלה לגבי הזמן שבו חל התהליך הזה. יש המקדימים אותו לתקופת בית ראשון ויש המאחרים אותו עד סוף תקופת בית שני. עדות חלקית בנושא עולה מתעתיקי השמות בתרגום השבעים, שם האותיות בג״ד מתועתקות תמיד בביצוע הסותם [βγδ], ואילו האותיות כפ״ת מתועתקות לעיתים בביצוע הסותם [κπτ] ולעיתים בביצוע החוכך [χφθ]. ייתכן שיש כאן עדות לשלב מעבר של התהליך בעברית בו בעיצורים האטומים כבר חל התהליך ואילו בעיצורים הקוליים הוא עדיין לא חל, אם כי כדאי גם לקחת בחשבון את העובדה שביוונית של אותה תקופה לא היו קיימות אותיות נפרדות לייצוג הפונמות החוככות של בג"ד (יש לציין שביוונית מודרנית ההפך הוא הנכון - אותיות אלו [βγδ] חוככות בלבד). בזמן תקופת הביניים של העברית אבדה ההגייה הכפולה של חלק מן העיצורים בחלק מן המקומות; לעברית החדשה הגיעה הגייה כפולה של עיצורי בכ״פ בלבד.
מחלוקת נוספת בין החוקרים היא אם שני הביצועים של כל עיצור היו שתי פונמות שונות או שהיו אלופונים של אותה פונמה. בעברית החדשה הם לכל הדעות פונמות נפרדות, כי ההבדל ביניהן יוצר הבדל במשמעות.
אותיות בג"ד כפר"ת
בספר יצירה מוזכרת רשימה של שבע אותיות מיוחדות, שבע ולא שש:
החוקר יהודה ליבס משער שביוונית (ואולי רק יוונית) הקולות כפר"ת היו מנושפות, ובפרט האות רו (ρ) מנושפת כשהיא באה בראש מילה או כשהיא מוכפלת (רק האות השנייה מנושפת). הצורה המנושפת הזאת לפעמים מתורגמת בעברית ל"רה" (למשל "פרהסיה") ובשפות אירופיות ל"rh" (למשל rhetoric). ייתכן והצורה הכפולה של האות רו השפיעה גם על דוברי עברית בסביבה יוונית (כלומר יהודי ארץ ישראל לעומת בבל) ולכן האות העברית ר הוזכרה כאות שמופיעה בשתי צורות.
לוקאס פפדמוס
לוקאס דמטריוס פפדמוס (ביוונית: Λουκάς Παπαδήμος; נולד ב-11 באוקטובר 1947 באתונה),  הוא פוליטיקאי יווני שכיהן כראש ממשלת יוון מנובמבר 2011 ועד מאי 2012. בעבר גם כיהן כנגיד בנק יוון (1994–2002) וכסגן נשיא הבנק המרכזי האירופי (2002–2010).
בנובמבר 2011 דווח בהרחבה בכלי התקשורת שפפדמוס צפוי להתמנות לתפקיד ראש ממשלת המעבר הזמנית שתוביל את יוון דרך המשבר הפוליטי החמור אליו נקלעה עקב המשבר הכלכלי שפקד אותה בסוף העשור הראשון של המאה ה-21. המינוי נדרש על ידי ראשי קרן החילוץ האירופית שהתנו את הענקת הסיוע הכספי הנוסף בסך 130 מיליארד אירו, עליו הוחלט בפסגת האיחוד האירופי, בהחלפת ראש הממשלה יורגוס פפנדראו. מטרת ממשלת המעבר תהיה ליישם את צעדי הצנע עליהם הוסכם בפסגת האיחוד האירופי, ב-26 באוקטובר בקאן, ולאחר מכן תתקיימנה בחירות.
לוקאס למד ב-MIT שם סיים תואר ראשון בפיזיקה ב-1970, תואר שני בהנדסת חשמל ב-1972 ודוקטורט בכלכלה ב-1978.
פפדמוס פנה לקריירה אקדמית ולימד כלכלה באוניברסיטת קולומביה בשנים 1975–1984 ולאחר מכן באוניברסיטת אתונה בשנים 1988–1993. פפדמוס כיהן גם כפרופסור אורח למדיניות ציבורית בבית הספר קנדי לממשל שבאוניברסיטת הרווארד.
ב-1980 שימש ככלכלן בכיר בבנק הפדרלי המרכזי של בוסטון. ב-1985 הצטרף לבנק יוון ככלכלן ראשי, ב-1993 קודם למשרת המשנה לנגיד, וב-1994 התמנה לנגיד. במהלך כהונתו כנגיד הבנק היה מעורב פפדמוס במעבר של יוון מהדרכמה לאירו כמטבע הלאומי.
לאחר שעזב את בנק יוון התמנה פפדמוס ב-2002 לסגנו של ז'אן-קלוד טרישה בבנק המרכזי האירופי. ב-2010 סיים למלא תפקיד זה והתמנה לתפקיד יועצו של יורגוס פפנדראו, ראש ממשלת יוון.
פפדמוס מכהן באקדמיה של אתונה שהיא האקדמיה הלאומית של יוון. הוא פרסם מאמרים רבים בתחום התאוריה המקרו-כלכלית, מבנה ותפקוד השווקים הפיננסיים וניתוח מוניטרי, כמו גם בנושא הביצועים הכלכליים, היציבות הפיננסית והמדיניות הכלכלית של האיחוד האירופי. כמו כן נשא דברים ביחס למשבר החוב של ממשלת יוון.
ב-8 בנובמבר דיווחו כלי תקשורת כי הוסכם שפפדמוס יעמוד בראשות ממשלת האחדות הזמנית שתורכב מהתנועה הסוציאליסטית הפאן-הלנית בראשה עומד ראש הממשלה דאז פפנדראו, וממפלגת האופוזיציה השמרנית הדמוקרטיה החדשה בראשות אנטוניס סמאראס, אולם כבר למחרת דווח כי המועמדות נתקלת בקשיים, עקב תנאים שהציב פפדמוס, בהם הדרישה שתוחלת החיים של הממשלה לא תיקצב לתקופת זמן קצרה מאוד כפי שדרשה מפלגת הדמוקרטיה החדשה, ושנית, שדמויות בכירות משתי המפלגות, הדמוקרטיה החדשה והתנועה הסוציאליסטית הפאן-הלנית, ייקחו חלק בממשלה החדשה, תביעה שגם עליה הוטל בתחילה וטו על ידי הדמוקרטיה החדשה. כמו כן עמד פפדמוס על חירותו לבחור את הצוות הבכיר שיעבוד איתו.
ב-10 בנובמבר יצאה הודעה רשמית מלשכת נשיא יוון קרולוס פפוליאס כי פפדמוס ימונה לראש ממשלת המעבר שתורכב בחלקה מטכנוקרטים ותכהן עד שתתקיימנה בחירות. ב-11 בנובמבר הושבע לתפקידו. פפדמוס אמר עם מינויו כי יוון תישאר בגוש האירו ותיישם את תוכנית החילוץ שעליה הוסכם עם קרן החילוץ האירופית. בקבינט שלו ישנם שרים מהתנועה הסוציאליסטית הפאן-הלנית, ממפלגת הדמוקרטיה החדשה וממפלגת הימין הקיצונית, החזית האורתודוקסית העממית. זאת הפעם הראשונה שמפלגה מהימין הקיצוני הצטרפה לממשלת יוון, מאז נפילת החונטה הצבאית ב-1974.
ב-25 במאי 2017 נפצע מפיצוץ שאירע ברכבו במרכז אתונה.
פפדמוס נשוי לסאנה אינגרם, הולנדית במוצאה, למעלה מ-30 שנה.
עז א-דין אבו אל-עייש
הקריירה הרפואית
אבו אל-עייש נולד במחנה הפליטים ג'בליה. הוא סיים לימודי רפואה באוניברסיטת קהיר ב-1983, התמחה בגינקולוגיה ויילוד באוניברסיטת לונדון, וקיבל תואר מוסמך בבריאות הציבור באוניברסיטת הרווארד. שימש כרופא בעזה, והיה לרופא הראשון מעזה שעבד בבית חולים ישראלי. עבד באופן חלקי במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר, ובמרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה, שם ביצע טיפולי פוריות. במסגרת עבודתו בסורוקה השתתף גם במחקר על מחלות גנטיות בקרב האוכלוסייה הבדואית. הוא ניסה ליזום הקמת מרכז רפואי ישראלי משותף בעזה. אחרי השתלטות החמאס על רצועת עזה המשיך לעבוד בישראל, והיה אחד מתושבי עזה המעטים שנכנסו בקביעות לישראל. המשיך להתגורר ברצועת עזה, בבניין בן כמה קומות שבנו הוא ואחיו בג'בליה, ועבד גם במערכת הבריאות המקומית. כשלושה חודשים לפני פרוץ מבצע עופרת יצוקה נפטרה אשתו של אבו אל-עייש נאדיה ממחלת הסרטן, והוא נותר לטפל בשמונת ילדיהם.
הריגת שלוש בנותיו במבצע עופרת יצוקה
פרוץ מבצע עופרת יצוקה מצא את אבו אל-עייש בתוך הרצועה מבלי יכולת לצאת. כלי התקשורת הישראליים, שהיו מנועים מלדווח מתוך הרצועה, ובייחוד ערוץ 10, שכתבו שלומי אלדר הכיר את ד"ר אבו אל-עייש, השתמשו בקשריהם איתו כדי לקבל דיווחים וראיונות המתארים את המצב ברצועה. במהלך ימי המבצע נוצר קשר בינו לבין פרופסורים בפקולטה לרפואה באוניברסיטת טורונטו בקנדה, דרך תורם שרצה לתת מענק מחקר שיממן את שהותו שם למשך שלוש שנים, ואחרי שהתרשמו מקורות החיים שלו והסכימו להצעה, ניסו לפעול מול ישראל על מנת לאפשר את יציאתו עם המשפחה מהרצועה, אולם לא הספיקו לעשות זאת בזמן.
ביום שישי, 16 בינואר 2009, ימים ספורים לפני תום המבצע, ירה טנק ישראלי שני פגזים לעבר ביתו של אבו אל-עייש בג'בליה. כתוצאה מן הירי התפוצצו חימושים שהוסלקו בביתו של אל-עייש. מן הירי ומן הרסס שהתפזר מן החימוש שהוסתר בבית נהרגו שלוש מבנותיו ואחת מאחייניותיו. אחת מבנותיו האחרות נפצעה בכל חלקי גופה. אבו אל-עייש התקשר לשלומי אלדר, וזה מיהר להעלות אותו לשידור חי שבו הוא זעק לעזרה. צה"ל איפשר לו באופן חריג להכניס את בתו למדינת ישראל דרך מעבר ארז על מנת לקבל טיפול בתל השומר שהציל את אצבעותיה ואת הראייה בעינה הפגועה.
נסיבות ההפגזה
בשלהי מבצע עופרת יצוקה הפכה סביבת ביתו של ד"ר אבו אל-עייש, באזור עזבת עבד רבו שמצפון לשג'אעיה, לזירת לחימה עיקרית עבור כוחות צה"ל. כתוצאה מהלחימה נחרבו או ניזוקו קשות למעלה משלוש מאות מבנים ונהרסו למעלה מ-12 ק"מ של דרכים בעזבת עבד רבו. בפרט נפגעו קשות חמישים מבנים באזור בשבוע שקדם להפגזת בית אבו אל-עייש, ועוד תשעים מבנים נפגעו קשות ביומיים שחלפו מהפגזת הבית ועד להפסקת המבצע. לטענת צה"ל, ביום שישי ה-16 בינואר 2009 בערב נורתה אש צלפים ומרגמות מבית הסמוך לבית אבו אל-עייש, וזוהו דמויות בבית אבו אל-עייש שנחשדו כתצפיתנים המכווינים את הירי מהבית הסמוך. לאור זאת הורה מפקד גדוד מחטיבת גולני לירות שני פגזי טנקים לעבר מקור הירי, ושני פגזים נוספים לעבר הדמויות החשודות בבית אבו אל-עייש. כתוצאה מההפגזה התפוצצו חימושים שהוסלקו בבית אבו אל-עייש, תוך פיזור רסס והעלאת עשן שחור וסמיך שאינו אופייני לפגיעת פגז. שבעה רסיסים חולצו מגופן של שלוש מהנפגעות באירוע על ידי גורמים רפואיים ישראליים ופלסטיניים, ולגבי שישה מתוכם נקבע כי מקורם בחימוש מאולתר ולא בחימוש המשמש את צה"ל. בכל ששת הרסיסים נמצא אבק שריפה שחור מסוג אשלגן חנקתי המשמש להנעת רקטות מאולתרות כגון קסאם ואינו מצוי בראשי קרב של חימושים המשמשים את צה"ל בנוסף, ברסיס שחולץ מגופה של הפצועה גיידא אבו אל-עייש נמצא חומר נפץ מסוג ציקלוטרימתילאנטריניטרוסאמין (CTMTNA), שאינו נמצא בשימוש צה"ל אך שכיח במטעני נפץ מאולתרים שהונחו ברצועת עזה. לטענת מפקד הגדוד, בעת שפקד להפגיז את הבית ופיקח על ההפגזה לא ידע כי שוהים בו אזרחים או כי מוסלק בה חימוש, ולא היה מתיר את הירי לו ידע על הימצאות אזרחים בבית.
התגובות לאירוע
בניגוד למקרים אחרים בזמן המבצע, המקרה של אבו אל-עייש זכה לתהודה רבה בשל השידור החי.
בראיונות הרבים שהעניק אבו אל-עייש לאחר האירוע טען שמביתו לא נעשתה שום פעילות נגד חיילי צה"ל, והדגיש שלמרות האסון שפקד אותו הוא לא זונח את דרך השלום.
חלק גדול מהציבור הישראלי הביע הזדהות עם כאבו של אבו אל-עייש. מחוץ לבית החולים התקבצו אזרחים והדליקו נרות. אבו אל-עייש יצא אליהם ואמר: "לכל מלחמה יש את הסמל שלה. עכשיו לאחר שאיבדתי את שלוש בנותי אני יכול לקוות רק שהן יהפכו סמל למלחמה הזו. סמל חיובי, סמל שיחזק את התקווה לימים של שלום".
אולם חלק גדול מהציבור ואף מהממסד בישראל לא האמין בדבריו, וניסה לערער עליהם. כשקיים מסיבת עיתונאים בבית החולים תל השומר, יום לאחר האירוע, התפרצה לעברו אישה וצעקה: "הבן שלי בצנחנים! מי יודע מה היה לך בבית? אף אחד לא אומר את זה!" ברשת הופץ גם אי-מייל שקרי תחת הכותרת "מה נתגלה בביתו "שוחר השלום והדו קיום" של ד"ר עז א-דין אבו אל-עייש" ובו תמונות של כלי נשק שכביכול נתפסו בביתו. בתחילה גם צה"ל ניסה לטעון שמהבית נורתה אש צלפים.
פעילותו לאחר האסון
ד"ר אבו אל-עייש הקים לזכר בנותיו קרן בשם "Daughters for Life" למען הענקת חינוך וגישה לבריאות לנערות ולנשים בעזה ובמזרח התיכון.
בקיץ 2009 הוא נסע לקנדה עם משפחתו, בעקבות קבלת משרה לחמש שנים באוניברסיטת טורונטו. מעבר לעבודתו הרפואית והמדעית הוא מרצה בקביעות על סיפור חייו, הטרגדיה שפקדה אותו, והצורך בשלום על מנת למנוע קורבנות נוספים. שמו של אבו אל-עייש אף הועלה כמועמד לפרס נובל לשלום לשנת 2009.
ב-2011 הוציא ספר בשם "לא אשנא", שתורגם לעברית. בשנת 2012 עוּבד הספר על ידי שי פיטובסקי ושחר פנקס להצגת יחיד בכיכובו של גסאן עבאס. בשנת 2017 יצא הסרט התיעודי "ארץ זרה" בבימויו של העיתונאי שלומי אלדר, בו השתתף אבו אל-עייש.
תביעת הנזיקין והמשפט
בשנת 2010 הגיש אל-עייש תביעת נזיקין נגד משרד הביטחון. ב-27 בנובמבר 2018 דחה בית המשפט המחוזי בבאר שבע את תביעתו, וקבע שהירי שביצע הטנק היה טעות סבירה במסגרת לחימה שבה מחבלים פעלו במכוון בסביבה אזרחית, ושחלק גדול מהנזק שנגרם לדירה וליושביה נבע מאמצעי לחימה ותחמושת שמחבלים החביאו בדירתו ללא ידיעתו. אל-עייש ערער לבית המשפט העליון וערעורו נדחה.
ארץ לעולם לא
ארץ לעולם לא (באנגלית: Neverland, מוכרת בעברית גם בשם ארץ שום מקום משום שמה בסדרת האנימה בדיבובה לעברית) היא אי בדיוני המתואר בספרו של ג'יימס מתיו ברי "פיטר פן" ובספר ההמשך "פיטר וונדי".
על פי ספרו של ברי, כל מי שנמצא בארץ לעולם לא אינו מזדקן, ועל כן הפך שם האי הבדיוני למטפורה לילדות נצחית וחיי נצח.
בטיוטות הראשונות של הספר נקרא האי "ארץ לעולם לעולם לעולם לא של פיטר" (Peter's Never Never Never Land). במחזה שהוצג קוצר שם האי ל-"ארץ לעולם לעולם לא" (Never Never Land) ובספר שפורסם נקרא האי "Neverland".
על פי התיאור בספר, אל האי ניתן להגיע במעוף "הכוכב השני מימין, ואז ישר עד הבוקר" (בסרטי פיטר פן פירשו משפט זה כ"עד הכוכב השני מימין, ואז ישר עד הבוקר").
באי מתגוררים הילדים האבודים יחד עם פיטר פן, אינדיאנים, בנות ים, שודדי הים אותם מנהיג קפטן הוק, וכן התנין שאכל את ידו של הוק ומנסה למצוא אותו על מנת לאכול את ידו השנייה.
האי סב למעשה סביב פיטר פן וכל תושביו מושפעים ממעשיו.
ולמרות שאף אחד לא מזדקן, ושכל אחד יכול לעשות מה שהוא רוצה. כשהלילה יורד, זה הזמן שכל הילדים מתחילים להתגעגע להורים שלהם. הם בוכים כל הלילה, עד שהם נרדמים או עד שהבוקר עולה.
מקומות באי: מפרץ הפיראטים (עם ספינת "רוג'ר העליז"), עץ לעולם-לא/התליין (מקום המחבא של הילדים האבודים, השם השתנה), לגונת בנות ים, יער הפיות.
קרל-היינץ שנלינגר
קרל-היינץ שנלינגר (בגרמנית: Karl-Heinz Schnellinger, נולד ב-31 במרץ 1939 בדירן שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בפ.צ. קלן, במילאן ובנבחרת גרמניה המערבית בעמדות המגן השמאלי והבלם.
פ.צ. קלן
שנלינגר החל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים והנוער בעירו דירן, ובשנת 1958 חתם בפ.צ. קלן, כאשר היה בן 19. בעונת 1962 סייע שנלינגר לפ.צ. קלן לזכות באליפות גרמניה, ונבחר ככדורגלן השנה בגרמניה. בשנת 1963 עזב את פ.צ. קלן לאחר שכבש שמונה שערים ב-84 הופעות בליגה, ועבר לשחק בסרייה א'.
מנטובה ורומא
בשנת 1963 החל שנלינגר לשחק במנטובה מהליגה האיטלקית, שם שיחק עונה אחת וכבש שני שערים ב-33 הופעות, ובמשחק הבכורה השיג עם קבוצתו ניצחון מפתיע בתוצאה 4-1 על מילאן. בתום עונה זו עבר לרומא, גם שם שיחק עונה אחת, אותה סיים עם זכייה בגביע האיטלקי, וכבש שער אחד ב-29 הופעות.
מילאן
בשנת 1965 חתם שנלינגר במילאן, במדיה שיחק תשע עונות, זכה בתארים רבים, והפך לאחד הכדורגלנים הגרמניים המצליחים ביותר מחוץ לגרמניה באותה תקופה. בזירה המקומית זכה שנלינגר עם מילאן באליפות אחת, שלושה גביעים מקומיים. בזירה הבינלאומית זכה שנלינגר עם מילאן בגביע אירופה לאלופות בעונת 1969, לאחר ניצחון 4-1 על אייאקס אמסטרדם במשחק הגמר, בו פתח. באותה עונה זכה שנלינגר גם בטורניר הגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון במפגש כפול על אסטודיאנטס לה פלאטה מארגנטינה. בנוסף, זכה שנלינגר פעמיים עם מילאן בגביע אירופה למחזיקות גביע. הפעם הראשונה בשנת 1968, לאחר ניצחון 2-0 במשחק הגמר מול המבורג, והפעם השנייה בשנת 1973, לאחר ניצחון 1-0 במשחק הגמר מול לידס יונייטד. סך הכל צבר שנלינגר 222 הופעות בליגה במדי מילאן, ועזב את המועדון בשנת 1974.
טניס בורוסיה ברלין
בעונת 1974/75 חזר שנלינגר לגרמניה, וחתם בטניס בורוסיה ברלין, שם שיחק עונה אחת, ופרש ממשחק פעיל לאחר 19 הופעות במועדון.
תארים
עם פ.צ. קלן:
עם רומא:
עם מילאן:
תארים אישיים:
משחק רוב משוקלל
משחק רוב משוקלל הוא מושג מתורת המשחקים המתאר משחק פשוט אשר בו קואליציה זוכה (ביחידה אחת) אם היא מהווה רוב (משקלה של הקואלציה גדול ממכסה נתונה כלשהי).
הגדרה פורמלית
ונהוג לסמן את המשחק באופן הבא: או בקיצור, כאשר ברור על איזה וקטור משקולות מדובר: \; [q;w] \;
דוגמה
דוגמה טובה למשחק רוב משוקלל היא הבחירות לכנסת. נניח שבכנסת ישראל- בה יושבים 120 חברי כנסת ובה על מנת להרכיב ממשלה יש צורך ברוב של יותר מ-61 חברים מתקבלות התוצאות הבאות:
אזי תתקבל מערכת המשקולות הבאה:
ניתן לשים לב שישנן מספר קואליציות שונות המסוגלות ליצור רוב משוקלל. כך למשל: אבל
הצגה הומוגנית והצגה מנורמלת
משחק פשוט ומונוטוני נקבע על ידי אוסף הקואליציות המינימליות הזוכות בו, המסומן ע"י: הצגה של משחק פשוט \; (N;v)\; נקראת הצגה הומוגנית אם  שווה, לכל קואליציה מינימלית זוכה . הצגה  של משחק פשוט \; (N,v) \; נקראת הצגה מנורמלת אם . משחק פשוט \; (N;v) \; נקרא משחק הומוגני אם יש לו הצגה הומוגנית. כך למשל ההצגה  היא הצגה הומוגנית,  הצגה הומוגנית מנורמלת ו- הצגה לא הומוגנית (וכולן הצגות של אותו משחק רוב משוקלל!). לעומת זאת, למשחק  אין הצגה הומוגנית כלל.
סימונים
יהי \; (N;v) \; משחק פשוט ו- וקטור כלשהו. נסמן: . ע"פ סימון זה, היא הצגה של משחק הרוב המשוקלל \; [q;w] \;.  הצגה הומוגנית אם ורק אם לכל  מתקיים
גרעינון של משחק רוב משוקלל סכום קבוע
משפט: יהי משחק רוב משוקלל סכום קבוע, ויהי  הגרעינון של המשחק, אזי  היא הצגה מנורמלת של המשחק. הוכחת המשפט על מנת להוכיח את המשפט, להלן שתי טענות עזר: טענת עזר 1: יהי וקטור המקיים. יהי \; (N;v) \; משחק פשוט מונוטוני סכום קבוע. היא הצגה של \; (N;v) \; אם ורק אם. הוכחת טענת עזר 1: בתחילה, נניח הצגה של \; (N;v) \;. קואליציה מנצחת במשחק אם ורק אם סכום המשקולות של חבריה גדול או שווה ל-\; q(x) \;. נניח בשלילה. כלומר, קיימת קואליציה מינימלית מנצחת כך ש: כלומר, גם מנצחת, בסתירה לכך שהמשחק סכום קבוע. כעת, נניח. תהי קואליציה \; S \;. אם \; S \; מנצחת אזי היא מכילה קואליציה זוכה מינימלית ולכן. אם \; S \; מפסידה אזי מנצחת (שכן המשחק סכום קבוע) ומתקיים. כלומר בסה"כ קיבלנו (כלומר \; S \; זוכה) אם ורק אם . כלומר  היא הצגה של \; (N;v) \; טענת עזר 2: יהי \; (N;v) \; משחק פשוט מונוטוני סכום קבוע. ויהי  הגרעינון של המשחק. אזי לכל  מתקיים . (הערה:  היא קבוצת וקטורי התשלומים ב-\; (N;v) \;) הוכחת טענת עזר 2: יהי  כלשהו. \; x^* \; הוא הגרעינון ולכן  כלומר:  . כמו כן מתקיים:
כאשר שוויון (1) מתקיים, שכן (כי למשל \; N \; היא קואליציה זוכה עם עודף 0), השוויון (2) מתקיים שכן (עבור קואליציה מפסידה  ו-, מכיוון ש- ). השוויון (3) מתקיים שכן לכל השחקנים  ולכן על מנת למקסם את  יש למזער את \; x(S) \; על פני הקואליציות הזוכות המינימליות (וניתן למקסם עליהן בלבד, שכן המשחק מונוטוני).
לפיכך מתקיים:
הוכחת המשפט: תהי הצגה מנורמלת של \; [q;w] \;. ע"פ טענת עזר 1 מתקיים . מטענת עזר 2, מתקיים, כלומר . מכיוון ש- , ע"פ טענת עזר 1 נקבל היא הצגה מנורמלת של המשחק.
גרעינון של משחק רוב משוקלל סכום קבוע הומוגני
טענה: יהי \; (N;v) \; משחק רוב משוקלל הומוגני. אז יש לו הצגה הומוגנית שבה שחקני אפס מקבלים 0. הוכחה: תהי \; [q;w] \; הצגה הומוגנית של המשחק. לכל קואליציה זוכה מינימלית מתקיים. תהי \; D \; קבוצת שחקני האפס. נגדיר:
נותר לראות כי היא הצגה הומוגנית של המשחק: תהי קואליציה זוכה מינימלית. ממינימליות \; S \;, נקבל כי \; S \; לא מכילה שחקני אפס, ולכן מתקיים:
כלומר:. ולכן הצגה הומוגנית של המשחק. משפט: יהי משחק רוב משוקלל סכום קבוע הומוגני. הגרעינון הוא ההצגה המנורמלת ההומוגנית היחידה שבה המשקל של כל שחקן אפס הוא 0.
הוכחת המשפט: מקרה א': קיים שחקן i עבורו. \; (N;v) \; משחק סכום קבוע ולכן, כלומר. המשחק מונוטוני ולכן: , וסה"כ נקבל, כלומר i דיקטטור. במקרה זה, ההצגות ההומוגניות המנורמלות של המשחק נתונות על ידי \; [q;w] \; עבור כל ועבור וקטור משקולות  המקיים \; w_i=q \; ו-. ההצגה המנורמלת היחידה בה משקל כל שחקן אפס הוא 0, היא זו בה \; q=1 \; ווקטור המשקולות הוא: . וקטור משקולות זה הוא הגרעינון של המשחק (וגם ערך שפלי), מכיוון ששחקני אפס מקבלים 0 בגרעינון.
מקרה ב': לכל שחקן i מתקיים. נסמן את קבוצת שחקני האפס במשחק ב-\; D \;. מהטענה שהוכחנו - יש למשחק הצגה הומוגנית שבה המשקל של כל שחקן אפס הוא 0. נסמן את ההצגה ב-, ומתקיים. נגדיר את הפאון (פוליטופ) \; P \; הבא:
הווקטורים ב-\; P \; יעילים וסבירים פרטית, כלומר. היא הצגה הומוגנית שבה משקל כל שחקן אפס הוא 0 ולכן, כלומר. מהמשפט הקודם (אודות גרעינון של משחק רוב משוקלל סכום קבוע), הגרעינון, נסמנו ב-\; x^* \;, הוא הצגה מנורמלת של המשחק, ולכן לכל מתקיים. מטענת עזר ב' (שבהוכחת המשפט הקודם), גורר, ולכן לכל  מתקיים. כלומר,. נניח בשלילה. כלומר ב-\; P \; יש לפחות שתי נקודות קיצון: \; y \; ו-\; z \; כך ש-. כלומר, קיים אי שוויון בהגדרת \; P \; שמקבל שוויון עבור \; z \; אך מתקיים אי שוויון חזק עבור \; y \;. עבור \; y \; כל האי-שוויונים מתקיימים כשוויון (שכן  הצגה הומוגנית, כלומר: ). לכן בהכרח. בפרט (שכן לכל  מתקיים ). נסמן ב-j את השחקן שמקיים ו- \; z_j=0 \;. j אינו שחקן 0 ולכן קיימת קואליציה \; S \; כך ש- אך. תהי \; S_0 \; קואליציה מינימלית שעבורה מתקיים הדבר. מתקיים אפוא:. \; S_0 \; מפסידה, ולכן, מנצחת (שכן המשחק סכום קבוע) ומתקיים:. לכן:
אי שוויון (1) מתקיים כיוון ש- לכל קואליציה \; T \; מנצחת, ו- היא קואליציה מנצחת אי שוויון (2) מתקיים מסיבה דומה, עבור הקואליציה המנצחת. סה"כ מתקיים, וזוהי סתירה לטענת עזר 1 (שבהוכחת המשפט הקודם). לפיכך מתקבל: \; y=x^* \;. כלומר הגרעינון הוא ההצגה ההומוגנית היחידה שבה המשקל של כל שחקן אפס הוא 0.
תאופיק פאשא
תאופיק פאשא (בערבית: محمد توفيق باشا; תעתיק מדויק: מחמד תופיק באשא; 15 בנובמבר 1852 - 7 בינואר 1892) היה ח'דיו מצרי.
ביוגרפיה
תאופיק נולד ב-15 בנובמבר 1852, לאסמאעיל פאשא שאף הוא היה ח'דיו מצרי ולנסיכה שאפיק-נור. למרות שהיה בנם הבכור, לא נשלח ללמוד באירופה כשאר אחיו, ונשאר לגדול במולדתו.
ב-1866, עשה אסמאעיל פאשא מאמץ גדול לשנות את סדר הירושה בשלטון לצורת הח'דיו, מאמץ שלבסוף הצליח בו. התואר ח'דיו, עבר ישירות מאב לבן, במקום המנהג הקודם, שלפיו הצאצא המבוגר ביותר של השליט הראשון מוחמד עלי היה השליט. אסמאעיל רצה לשנות צורת ירושה זו, בעיקר מאחר שלא חיבב את דודו, חאלים באשא, שהיה היורש המשוער. סיבה נוספת היא שאסמאעיל שאף לקבל את זכות הבחירה בנוגע למי מבניו יהיה השליט אחריו. אולם, לאחר שכבר נעשה השינוי, הוא גילה שהאנשים שהייתה להם הסמכות על השינוי, פירשו את רצונו של אסמאעיל באופן כזה שהוביל לירושה העוברת ישירות לבן הבכור. לכן, תאופיק היה היורש העתידי.
ניתן לו ארמון ליד קהיר כדי לחיות בו, ושם, למשך תריסר שנים, עבר חיים ללא אירועים חשובים. הוא עבד בחקלאות, ועשה לעצמו שם של בעל שכל טוב וישר.
ב-1878 הוא מונה להיות ראש הממשלה של מצרים, אחרי פיטורו של נובאר באשא. הוא החזיק במשרה זו חודשים ספורים אך הספיק להוכיח, שאף שלא היה שאפתן או חכם במיוחד, ידע להימנע מלקחת חלק במזימות וקנוניות שהיו עניין נפוץ בחיים הפוליטיים במצרים של אותה תקופה.
הוא חזר לארמונו, ושוב חזר לחיות חיים כפריים רגועים ושלווים. אבל, ב-26 ביוני 1879, אסמאעיל פוטר מתפקידו כשליט מצרים, אחרי לחצים כבדים של בריטניה וצרפת. הסולטאן הטורקי שלח צוים למצרים שממנים את תאופיק לח'דיו המצרי. תאופיק, לא היה ממש מרוצה מהחדשות על המלכתו לשליט. מצרים בזמן ההוא הייתה מעורבת בבעיות כלכליות ופוליטיות שהגיעו בגלל מדיניותו השגויה של אסמאעיל. אנשיו של תאופיק לא היו מרוצים, וצבאו מנוכר. יועציו היו חסרי דעה, ולו עצמו לא הייתה אישיות של מנהיג: לא הייתה לו דמות של מנהיג חזק, ולא היה לו אף ניסיון.
אי סדר שלט במצרים עד נובמבר 1879, כאשר שלטון צרפתי-בריטי התבסס שם. למשך שנתיים שלטו בצורה מעשית צרפת ואנגליה במדינה, כשהם משתדלים להנהיג שינויים, בזמן שלא רצו לכפות שום דבר על המצרים. למשך כל הזמן הזה, חוסר הנאמנות של הצבא גדל. תאופיק הואשם בכשלונו לנקוט יד חזקה במורדים, אך עמדתו בנושא נשלטה גם היא על ידי השלטון הזר.
אי-שביעות הרצון הגיעה לשיאה כאשר אחמד עוראבי, שהנהיג מהלך נגד השלטון הזר, שלט כמעט לחלוטין בצבא. ביולי 1882, גישתו של ערבי, שהחל לעבוד בשיפור ההגנות בהיקף נרחב, גרמה לאדמירל בריטי להצהיר שהוא יפציץ את מבצריה של העיר אלכסנדריה אלא אם הוא יוכל לקבל אותם אליו. לפני שהחלו ההפצצות הוצע לתאופיק שיעזוב את העיר, או דרך אוניית מלחמה של כוחות נטרליים, או דרך היאכטה שלו, או דרך אוניית דואר שהייתה אז בנמל. תשובתו הייתה: "אני עדיין ח'דיו, ואני אשאר עם אנשיי בשעת צרה". ארמונו שהיה במרחק של חמישה קילומטרים מאלכסנדריה, היה מחוץ לטווח ההפצצות, אך חייו היו עדיין בסכנה. כאשר החיילים המורדים התקיפו את ארמונו, הוא הצליח לברוח ולהגיע לארמון אחר, אחרי שעבר ברחובות הבוערים של העיר. שם הוא חויב להסכים לכך ששמירה בריטית תגן עליו. תאופיק הראה את אותו האומץ גם במהלך מגפת הכולרה באלכסנדריה בשנת 1883. הוא התעקש ללכת עם אשתו לעיר, ושם עבר בין בתי חולים, נתן דוגמה מצוינת לרשויות המקומיות, ועודד את החולים.
ב-1884 מונה קונסול בריטי חדש במצרים. משימתו הראשונה הייתה לדרוש מתאופיק שינטוש את סודאן. תאופיק נתן את הסכמתו, למרות שהסתייג מכך. עם זאת, הוא עשה ככל יכולתו כדי להבטיח את הצלחת המדיניות החדשה שהקונסול הבריטי רצה להנהיג.
הוא התנהג בהגינות במהלך המשא ומתן בין הבריטים לבין הטורקים ב-1886. אבל, עמדתו במשא ומתן הייתה נחותה בהשוואה לשליט, כאשר שני צדדים שוחחו וניהלו את המדינה שהוא עצמו שולט בה.
לעיתים, הוא פעל לפי יוזמתו שלו. לדוגמה, ב-1888, הוא פיטר את נובאר באשא ומינה במקומו את ריאז באשא כדי ליצור שינוי במשרדי הממשלה, שהושפע בעיקר על ידי השוני בין עמדותיהם של נובאר והבריטים.
הקונסול הבריטי עודד את תאופיק להפגין את פעילותו בענייני ניהול, חקלאות, חינוך וצדק. הוא לא היה איש חזק בשכלו ובדמותו, אבל הוא הראה רצון ישר לשלוט במדינה בשביל להועיל ולעזור לה. הוא הבין את חשיבותה של העזרה הבריטית; פיקחותו הטבעית גרמה לו לקבל את התנאים שהציבו הבריטים; מחשבותיו הישרות מנעו ממנו מלהשתתף במזימות ובשחיתות.
בחייו הפרטיים היה אדם אדיב וחביב. לא היה לו הרצון לשמור את המצב של אי-נגישות לעם, כנהוג אצל שליטים מזרחיים אחרים. למעשה, בהרבה דרכים היה אופיו ותחביביו יותר אירופאים מאשר מזרחיים. הוא התחתן ב-1873 עם קרובת משפחתו, אמינה חאנם, שאיתה הוא חי באושר רב. היא הייתה אשתו היחידה ותאופיק תמך מאוד במונוגמיה (נישואין לבן זוג אחד).
הוא מת ב-7 בינואר 1892 בארמונו בחלואן ליד קהיר, ובנו הבכור, עבאס, שלט אחריו.
רוי פאראן
מייג'ור רוי אלכסנדר פאראן (באנגלית: Roy Alexander Farran; 2 בינואר 1921 – 2 ביוני 2006) היה איש הכוחות המיוחדים הבריטיים וגיבור מלחמה במלחמת העולם השנייה, שפעל בשלהי תקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל בשירות משטרת המנדט ורצח את הנער אלכסנדר רובוביץ. לאחר מכן היה איש ציבור קנדי.
ראשית דרכו
רוי פאראן נולד בשימלה בהודו הבריטית למשפחה קתולית מעיירה סמוכה לדאדלי שבאנגליה, שם גם בילה את ילדותו המוקדמת. נסיבות אלה הן כי אביו שירת כאיש חיל האוויר המלכותי הבריטי שם.
למד בבית ספר בריטי בעיר שימלה בצפון הודו, במדרון הרי ההימלאיה, שהייתה בירת הקיץ של הודו בימי השלטון הבריטי. לאחר סיום לימודיו התקבל למכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט בבריטניה ובה הוסמך לקצונה בצבא הבריטי.
גיבור מלחמה
בראשית מלחמת העולם השנייה הוצב עם יחידתו במצרים, והשתתף במבצע מצפן מ-8 בדצמבר 1940 ועד 8 בפברואר 1941 בסידי באראני, המבצע הצבאי הגדול של הצבא הבריטי במערכה על המדבר המערבי, שבו הצליחו הכוחות הבריטיים להשתלט על שטחים נרחבים בלוב ולשבות למעלה ממאה אלף חיילים איטלקים, תוך אבדות מועטות לבריטים.
בקרב על כרתים, שבו נכבש האי כרתים על ידי כוחות מוצנחים גרמניים במאי 1941, לחם פאראן בקרב שריון, נפצע בזרועו הימנית ובשתי רגליו ונשבה בידי הגרמנים. פאראן הצליח להימלט מבית חולים לשבויי מלחמה ליד אתונה. הוא ניצל הזדמנות שבה תשומת לבו של אחד הזקיפים הוסחה לכיוון אחר, הצליח להרים את גדר התיל ולזחול מתחתיה בעזרת יוונים ידידותיים. הוא חבר לבורחים אחרים מהשבי והצליח להפליג בספינת דיג מפיראוס לכיוון מצרים, יחד עם שלושה נמלטי שבי אחרים ועשרה יוונים. לאחר תשעה ימי הפלגה בים סוער, שבהם אזלו מי השתייה, חולצו אנשי הקבוצה על ידי משחתת בריטית צפונית לאלכסנדריה. בהגיעו למצרים הוענק לפאראן אות הצטיינות, והוא רק בן 20.
בינואר 1942 התמנה פאראן לשלישו של הגנרל ג'ון קמפבל שפיקד על אוגדת שריון. ב-26 בפברואר נהג פאראן במכוניתו של הגנרל כשזו התהפכה והגנרל נהרג. פאראן נפצע בתאונה והוחזר לאנגליה.
בראשית שנת 1943 חזר פאראן לצפון אפריקה, עבר קורס צניחה והצטרף ליחידת העילית הבריטית, SAS, שביצעה פעולות צבאיות בעורף האויב.
בהמשך אותה שנה הוביל פאראן התקפה על מגדלור בסיציליה, ופיקד על פעולות סיור וחבלה בדרום איטליה. באחת הפעולות צנחו פאראן ואנשיו באוקטובר 1943 אל מעבר לקווי הגרמנים, ובמשך חמישה ימים השמידו ציוד, פגעו בקווי תקשורת וחיבלו במסילות ברזל. על פעולה זו זכה פאראן לאות הצטיינות נוסף.
לאחר הפלישה לנורמנדי, התרחש מבצע ואלאס. כוח של 60 איש ו-20 ג'יפים בפיקודו של פאראן הונחת ממטוסי דקוטה וחדר לעומק של כ-300 קילומטרים מעבר לקווי האויב, דרומית לעיר דיז'ון בצרפת. הכוח גרם לאויב 500 אבדות בנפש, השמיד 95 כלי רכב ורכבת ובה 100,000 גלון דלק. אבדות הכוח היו קלות. על פעולה זאת זכה פאראן לאות הצטיינות נוסף.
פאראן נשלח שוב לחזית איטליה, והשתתף במבצע טומבולה, שנועד לזנב בכוחות הגרמניים הנסוגים. הוא קיבל פקודה שלא להשתתף אישית במבצע, אך בחר "ליפול" מן המטוס מזרחית לעיר לה ספציה ולחבור לכוחותיו. בהמשך המבצע הוביל פאראן כוח משולב של חיילים בריטים, פרטיזנים איטלקים ושבויי מלחמה רוסים שנמלטו משביים, שתקף מפקדה של אוגדה גרמנית. פאראן ציפה לכך שיועמד לדין צבאי על אי מילוי פקודה, אבל לאחר שהאמריקאים העניקו לו על פעולה זו את אות לגיון ההצטיינות, לא הועמד פאראן לדין. בעת סיום המלחמה, במאי 1945, שהה פאראן בנורווגיה.
בארץ ישראל
לאחר תום מלחמת העולם השנייה הגיע פאראן לארץ ישראל עם גדוד של כוח משלוח בריטי שהוחש לארץ כתגבורת. לאחר זמן לא רב הוחזר לבריטניה על מנת לשמש מדריך באקדמיה הצבאית בסנדהרסט. בשנת 1946, בשיא תקופת המאבק של היישוב, נתמנה למפקד משטרת המנדט הקולונל ויליאם ניקול גריי. עיקר ההתקפה נגד היישוב התנהלה באותה עת על ידי כוחות הצבא הבריטי בארץ ישראל. כדי להרחיב את חלקה של משטרת המנדט במאבק נגד ארגוני המחתרת, הציע הבריגדיר ברנרד פרגוסון, איש הכוחות המיוחדים הבריטים, שלחם בימי מלחמת העולם השנייה לצדו של אורד צ'ארלס וינגייט נגד היפנים בבורמה, והושאל לאחר המלחמה למשטרת המנדט כעוזרו של גריי למבצעים, להקים יחידה מיוחדת למלחמה בארגוני המחתרת, אשר תורכב מאנשים ששירתו במלחמה בכוחות המיוחדים הבריטיים. גריי, שהיה בעצמו איש חיל הנחתים המלכותי לשעבר, תמך בתוכנית, ובמסגרת משטרת המנדט הוקמו שני צוותים שנבחרו מתוך חיילים ושוטרים יוצאי יחידת ה-SAS בארץ ישראל. צוות אחד נועד לפעולה באזור חיפה והצפון, והשני נועד לפעולה באזור ירושלים והשפלה. למפקד הצוות השני מונה רוי פאראן שחזר לארץ.
רצח הנער אלכסנדר רובוביץ
בשעות הערב של 6 במאי 1947 עצר צוותו של פאראן נער בן 17 מירושלים בשם אלכסנדר רובוביץ, בעת שהדביק כרוזים של הלח"י. הצוות לקח את הנער לחקירה בכביש ירושלים-יריחו. הוא נחקר בעינויים כשהוא קשור לעץ ומת לאחר שפאראן הטיח בראשו אבן; לאחר מותו הורידו הרוצחים את הגופה מהעץ, הפשיטו אותה ודקרו אותה שוב ושוב. גופתו הושלכה ולא נמצאה. בחקירת היעלמותו של הנער נמצאו עדי ראייה שהעידו שהבחינו באדם דובר אנגלית ולבוש בבגדים אזרחיים גורר את הנער לאחר מאבק למכונית אזרחית ובה מספר אנגלים. מגבעת אזרחית עליה היה רשום שמו של פאראן נמצאה בזירת החטיפה, והובילה את החקירה לכיוונו של פאראן.
במסמכים שנחשפו בבריטניה לראשונה רק בשנת 2004, נתגלה דו"ח מקורי מזמן האירוע של הבריגדיר ברנרד פרגוסון, העוזר המיוחד למפקד המשטרה שיזם את הקמת הצוותים המיוחדים, שבו הצהיר פרגוסון כי הנער נהרג בעת חקירתו בידי פאראן וכי הוא, פרגוסון, מסר על כך לקולונל גריי, מפקד משטרת המנדט. מסמך אחר בחתימתו של גריי אישר זאת, אך על פיו לא נקט גריי בכל פעולה נגד פאראן, משום שבידי הנער נמצאה רשימה ובה 45 שמות, וגריי החליט לחקור את האנשים שברשימה כדי לשבור את הלח"י בירושלים. גריי האמין כי מעצרו של פאראן ישבש את המאמץ לחשוף את אנשי לח"י, והחליט לעכב את החקירה נגדו. כעבור זמן לא רב, כשגריי יצא לחופשה באנגליה, התחדשה החקירה נגד פאראן. כאשר נודע לו כי עומדים להעמידו לדין באשמת רצח, הוא גנב כלי רכב ונמלט לסוריה. הבריטים שכנעו את פאראן לשוב לארץ והוא שב כעבור שבוע, מלווה בקצין ממשטרת המנדט. בשובו הושם במעצר במחנה אלנבי בירושלים, ממנו נמלט לעבר הירדן ולאחר מכן, לסוריה. הוא שב וחזר לארץ ישראל מרצונו, כאשר נודע לו כי אנשי לח"י עומדים לפעול נגד חבריו. פאראן הועמד לדין ב-1 באוקטובר 1947 בפני בית דין צבאי בריטי בירושלים, אך זוכה מחוסר הוכחות, מאחר שגופתו של רובוביץ לא נמצאה ומאחר שחבריו של פאראן סירבו להעיד נגדו. לאחר הזיכוי הוברח פאראן מן הארץ: הוא נלקח הישר מאולם בית המשפט לשדה התעופה לוד, משם הוטס למצרים וממנה הפליג בספינה של הצי הבריטי לבריטניה.
פרשת הרצח והמשפט עוררו סערה ביישוב. אנשי לח"י לא ויתרו על עריכת חשבון עם פאראן גם לאחר שעזב את הארץ. ב-4 במאי 1948 הכין איש לח"י יעקב חרותי חבילת נפץ, בהטמינו מטען נפץ בספר מחזותיו של שייקספיר, ושלח את החבילה מסניף דואר בלונדון למענו של פאראן.
אחיו הצעיר יותר של רוי פאראן, רקס פאראן, שהיה בן 26 (יליד 1922), פתח את החבילה (שהייתה ממוענת ל-ר. פאראן) ונהרג מההתפוצצות.
חייו האזרחיים
בשובו לאנגליה פרש פאראן מן הצבא הבריטי. תחילה לא מצא פאראן את מקומו בחיים האזרחיים. הוא עבד כפועל במחצבה בסקוטלנד, ולאחר מכן יצא לנסות את מזלו באפריקה. בשנת 1948 פרסם את ספר זיכרונותיו מן המלחמה ", הרפתקאות בשירות המיוחד" (Winged Dagger, Adventures on Special Service).
בשנת 1950 התמודד פאראן כמועמד מטעם המפלגה השמרנית הבריטית בבחירות לפרלמנט, אך הפסיד למועמד מפלגת הלייבור הבריטית.
בשנת 1951 עקר פאראן לקנדה, בה חי עד סוף ימיו. פאראן התיישב בפרובינציית אלברטה, הפך לחוואי ומגדל בקר והיה לאיש ציבור נודע. הוא היה לעיתונאי ומו"ל וחיבר כעשרה ספרים, בהם ספרים נוספים העוסקים בפעולותיו במלחמת העולם השנייה. ב-1961 נבחר כחבר מועצת העיר קלגרי, ובין השנים 1971 ל-1979 היה חבר בית הנבחרים של הפרובינציה, ב-1973 מונה לשר התקשורת בממשלת אלברטה ולאחר מכן שימש שר המשפטים (התובע הכללי). בשנת 1980 התמנה לפרופסור אורח באוניברסיטת אלברטה. פאראן ייסד קרן למימון חילופי סטודנטים בין קנדה לצרפת. על כך הוענק לו בשנת 1994 אות לגיון הכבוד הצרפתי, שהתווסף לאות צלב המלחמה שהוענק לו על ידי הצרפתים בשנת 1946.
באחרית ימיו חלה פאראן במחלת הסרטן ואיבד את קולו, אך המשיך לדבר באמצעות התקן שהוכנס לגרונו.
רוי פאראן מת בשנת 2006 והוא בן 85 שנים.
Dónde Están los Ladrones?
(באנגלית: ?Where Are the Thieves, ובעברית: איפה הגנבים?) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית שאקירה, האלבום יצא ב-29 בספטמבר 1998, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק לטין. לאחר השגת הצלחה עם אלבומה הקודם Pies Descalzos, בשנת 1995, שאקירה בחרה להשקיע כמות מוגברת של זמן בשביל לפתח את האלבום הזה עד כמה שאפשר. המוזיקה שלו משלבת סגנונות פופ לטיניים, ובנוסף אלמנטים של רוק לטיני.
שאקירה גייסה את מפיקה הקודם לואיס פרננדו אוצ'ואה לעבוד ביחד עם שותפים חדשים ביניהם אמיליו אסטפן, פאבלו פלורז, חבייר גרזה ולסטר מנדז. האלבום היה מועמד לפרס גראמי בשנת 1999 עבור אלבום רוק הלטינית הטוב ביותר אך הוא לא זכה בפרס.
מגזין הרולינג סטון דירגו את האלבום במקום ה-496 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" אשר הרכיבו בשנת 2020, לאחר שני גרסאות שנוצרו בעבר.
רקע וכתיבה
משך זמן היצירה של האלבום לקח למעלה מתשעה חודשים כאשר אנשים רבים עבדו עליו וזה הגדיל את עיכוב הייצור, מה שהופך אותו למורכב יותר מ-Pies Descalzos. בנוסף, שאקירה התעקשה על שלמות, בעוד כשהיא מודעת למבקרים הרבים ששופטים את אלבומה השני, בעוד כשהיא מודעת לתווית שנתנו לה "פלא פלאים" הנפוצה לה באמריקה הלטינית.
מהאלבום יצאו שישה סינגלים בעוד "Ojos Así" ו-"Tú" היו בין הסינגלים הראשיים ממנו. שם האלבום נוצר בהשראת אחד המסעות של שאקירה לעיר הבירה של קולומביה. את כל האלבום כתבה בעצמה, בעוד שהיא לקחה חלק ניכר גם בהפקתו ובהלחנתו, מה שהופך אותו לאחד האלבומים המושקעים ביותר שלה.
עטיפת האלבום
את ההשראה לעטיפת האלבום לקחה שאקירה ממדוזה, שהייתה דמות נשית מפלצתית במיתולוגיה היוונית, שהמביט בה ישירות היה הופך לאבן. פירוש שמה ביוונית הוא "שומרת", "מגינה". על פי סיפורי המיתולוגיה, מדוזה הייתה אחת משלוש הגורגונות, שהיו מפלצות מיתיות בעלות ידי מתכת, ניבים חדים ושיער העשוי מנחשים חיים וארסיים. אחיותיה של מדוזה, סתינו ("האדירה") ואריאל ("הנודדת למרחוק") היו בנות אלמוות, אך מדוזה עצמה הייתה בת תמותה, ואכן, בסופו של דבר, היא נהרגה על ידי הגיבור פרסאוס.
הצלחה מסחרית
האלבום זכה להצלחה נאה מאוד ברחבי העולם כשמכר למעלה מחצי מיליון עותקים במקסיקו, מאתיים אלף עותקים בוונצואלה ולמעלה משלוש מאות אלף עותקים בארגנטינה וקולומביה, מה שהופך אותו לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר של הזמרת. מעבר לכך, הוא נחשב לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים בקולומביה.
בארצות הברית, נמכר בלמעלה ממיליון עותקים, דבר אשר הופך אותו לאחד מהאלבומים הלטיניים הנמכרים ביותר בכל הזמנים במדינה.
מיקומי שיא
האלבום זכה להצלחה רבה במצעדים, ובשיאו הגיע לשתי פסגות מצעדים שבועיים שונים.
סטארקיד הפקות
סטארקיד הפקות (באנגלית: StarKid Productions; מוכרת גם כקבוצת סטארקיד, באנגלית: Team StarKid), היא להקת תיאטרון שהוקמה על ידי סטודנטים באוניברסיטת מישיגן באן ארבור בשנת 2009. עם סיום לימודיהם של רוב החברים, עברה פעילותה לשיקגו. הפקות הקבוצה (למעט "שקר לבן קטן", באנגלית "Little White Lie") הפכו ללהיטי אינטרנט, וזכו, עד יוני 2012, לכמעט 129 מיליון צפיות ב-YouTube. לערוץ ה-YouTube של הקבוצה יש יותר מ-600,000 מנויים.
רקע
קבוצת טים סטארקיד מורכבת משחקנים, כותבים, במאים, כוריאוגרפים ומעצבים, שרובם למדו באוניברסיטת מישיגן של מוזיקה, תיאטרון וריקוד. הם נפגשו כששיתפו פעולה ועבדו יחד על מחזות מקוריים בארגון תיאטרון שתלמידים מריצים (Basement Arts). ב-2007, לפני הקמת "סטארקיד הפקות", יצרו כמה מחברי הקבוצה (מאט לאנג, ניק לאנג, בריאן הולדן, דארן כריס, לורן לופז, אילונה פינלי, כריס אלן וג'ים פובולו) סדרת טלוויזיה אינטרנטית בשם "שקר לבן קטן". ההפקה מומנה באמצעות פרס שזכו בו בתחרות ב-SOAPnet, על סרט וידאו בשם "ככל שהם נופלים יותר קשה" (The Harder They fall).
באפריל 2009, התלמידים הכינו פארודיה מוזיקלית על הארי פוטר ששמה "מחזמר מאוד פוטרי" (A Very Potter Musical). סרטון המחזמר הופץ באינטרנט וגייס עוקבים מכל העולם. בעקבות הצלחת המחזמר נוצרה קבוצת סטארקיד הפקות, ונקראה על פי ציטוט מ"מחזמר מאוד פוטרי".
פעילות
המופע הראשון של סטארקיד הפקות, הארי פוטר: המחזמר ("Harry Potter, The Musical"), הוצג בימים 9 עד 11 באפריל 2009 ב"מרכז הדרמה וולגרין" של אוניברסיטת מישיגן. שמו שונה מאוחר יותר, משיקולי זכויות יוצרים, למחזמר מאוד פוטרי ("A Very Potter Musical"). המחזמר הפרודי מתייחס לספרים 1, 4, 6 ו-7 בסדרת ספרי "הארי פוטר", אך מתרחש בשנת הלימודים השנייה בהוגוורטס. ערוץ ה-YouTube של הקבוצה, בשם "סטארקיד פוטר", נוצר ב-19 ביוני 2009, והווידאו של המופע פורסם בו ב-5 ביולי 2009. הוא מופיע ברשימת "עשרת סרטי הווידאו הויראליים הטובים ביותר של 2009" באתר האינטרנט "EW.com" של המגזין אנטרטיינמנט ויקלי.
קבוצת סטארקיד הפיקה והקליטה מחזמר שני, אני והזין שלי (באנגלית Me And My Dick), בסתיו 2009. ההקלטה פורסמה באתר iTunes, והפכה למחזמר הראשון בהפקת סטודנטים שהגיע למצעד "בילבורד הוט 100".
מחזמר פרודי נוסף על הארי פוטר, מחזמר מאוד פוטרי: ההמשך ("A Very Potter Sequel"), בוצע ב"מרכז הדרמה וולגרין" של אוניברסיטת מישיגן בימים 14 עד 16 במאי 2010. הוא עוקב אחר השנה הראשונה, השלישית והחמישית של ספרי הארי פוטר, ומתרחש בשנת הלימודים הראשונה של הארי בהוגוורטס. הקלטת הווידאו הוקרנה בכנס מעריצי הארי פוטר באורלנדו, פלורידה, ב-17 ביולי 2010, ופורסמה ב-YouTube ב-22 ביולי. המחזמר הגיע באוגוסט 2010 לרשימת "מה חם השבוע" באתר EW.com של אנטרטיינמנט ויקלי. רוב שירי המחזמר מופיעים ב"אלבום סטארקידי מאוד" (A Very Starkid Album), שהגיע למקום ה-14 במצעד אלבומי הפופ של אייטונס. "מחזמר מאוד פוטרי: ההמשך" היה מועמד ל"פרס מֵשֵבְּל" (Mashable Award) כסרטון האינטרנט הטוב ביותר.
ב-7 ביוני 2011 יצא, במהדורת קינדל בלבד, ספר של קבוצת סטארקיד ושמו "ספר הבריון" (The Bully Book).
בחודש מרץ 2012 העלו סטארקיד הפקות מופע חדש בשם "באטמן - המחזמר" (Holy Musical B@tman). המופע מבוסס על עלילות הקומיקס באטמן של DC קומיקס. לאחר שחזה ברצח הוריו, ברוס ויין מתחייב להקדיש את חייו למלחמת אדם אחד בפשע. אבל כאשר הוא מבין שהוא בודד, הוא יוצא לחפש לעצמו חבר-על.
ב-15 בדצמבר 2012 פורסם המחזמר הפארודי השלישי על הארי פוטר "מחזמר מאוד פוטרי - תלת מימד - מסיימים שנה" (באנגלית A Very Potter 3D - senior year). המחזמר זכה למאות אלפי צפיות, וכלל הופעות אורח של כלל השחקנים שאי פעם השתתפו בהפקות סטארקיד.
ב-28 בנובמבר 2013 פרסמה סטארקיד הפקות הפקה חדשה בשם מעוות ("Twisted"). כמחזמר פארודי על הסרט "אלאדין". בדומה לעלילת המחזמר המפורסם "מרשעת" סביב דמותה של המכשפה הרעה מהמערב, מעוות מספר את עלילת "אלאדין" מנקודת המבט של ג'אפר, יועצו של הסולטאן. המחזמר צוחק על דמויות של דיסני. הצגת הבכורה של מעוות אירעה ביולי 2013.
ב-13 באוקטובר 2014 פורסם בערוץ היוטיוב של סטארקיד המחזמר אני - פארודיה ("ANI - A PARODY"), פארודיה שמבוססת על סדרת סרטי המדע הבדיוני המפורסמת, מלחמת הכוכבים.
ב-9 באפריל 2014 הוכרז על המחזמר המסע לאורגון (The Trail to Oregonׂ) כחלק מעונת קיץ 2014 של סטארקיד, יחד עם "אני". המחזמר הוא פארודיה שמבוססת על משחק המחשב המפורסם "The Oregon Trail" ומתרכז במשפחה של חוואים שהאבא שרף את החווה (למרות שהם מאשימים את אלוהים) והם פותחים במסע אל אורגון.
ב - 31 בדצמבר 2016 עלה ליוטיוב המופע מביא האש (firebringer) שמדבר על אנשי המערות שגילו את האש.
ב - 23 בדצמבר 2018 עלה המופע הבחור שלא אהב מחזות זמר (the guy who didn't like musicals) שמדבר על פול, בחור שלא אוהב מחזות זמר ונאלץ להילחם באפוקליפסת הזומבים החייזריים המוזיקליים.
בליל כל הקדושים 2019 עלה מופע אימה-קומדיה בשם בלאק פריידיי (Black Friday), שמדבר על צעצוע חדש בשם Tickle me Wiggly שמגיע לחנויות בבלאק פריידיי, והביקוש הגבוה אליו גורם לקונים להילחם עד מוות זה בזה במטרה לרכוש אותו. העלילה מתרחשת בעיירה הצ'טפילד, שבה גם מתרחשת עלילת הבחור שלא אהב מחזות זמר.
באוקטובר 2020 יצאה סדרת הרשת זמן סיוט. לה שלושה פרקים, שכל אחד מהם מחולק לשני חלקים - פרק אחד: האייפ-מן של הצ'טפילד ועולם הצופים, פרק שתיים: תמיד ולנצח וממזר הזמן, פרק שלוש: ג'יין היא מכונית והמכשפה ברשת. כל חלק מספר סיפור אימה אחר שמתרחש בהצ'טפילד, כולם קשורים לדמויות שכבר הכרנו. לא בדומה למחזות הזמר האחרים, את זמן סיוט סטארקיד צילמו בזום בגלל הקורונה, אבל גם את הפרקים האלו הם פרסמו ביוטיוב.
רשימת הפקות
את רוב ההפקות של סטארקיד (מחזות הזמר) ניתן למצוא בערוץ היוטיוב של הקבוצה, אך במערכונים "3אבר" ו"שדה תעופה של ציפורים" ניתן לצפות רק בתשלום.
ג'ורג' יוסטון
ג'ורג' סמית' יוסטון (באנגלית: George Smith Houston; ) היהי פוליטיקאי אמריקאי מאלבמה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אלבמה ה-24 בשנים 1874–1878. טרם כהונתו כמושל, כיהן יוסטון כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשתי תקופות כהונה, ואחריה ועד למותו, כחבר הסנאט של ארצות הברית.
ראשית חייו
ג'ורג' יוסטון נולד ליד העיר פרנקלין שבטנסי, כבנם של דייוויד רוס יוסטון והאנה פיו רייגן. הורי אביו היו מהגרים אירים-סקוטים. כשהיה בן 16 עברה המשפחה להתגורר ליד פלורנס, אלבמה, שם הוא עבד בחווה המשפחתית ולמד משפטים בקריאה עצמית במשרדו של השופט ג'ורג' קולטר. בסופו של דבר הוא למד בבית ספר למשפטים בהרודסבורג, קנטקי.
ראשית הקריירה
לאחר סיום לימודי המשפטים, שב יוסטון לפלורנס. ב-1831 הוא נבחר לבית הנבחרים של אלבמה מטעם סיעת הג'קסונים במפלגה הדמוקרטית כנציג מחוז לודרדייל. ב-1834 מינה אותו המושל ג'ון גייל כפרקליט המחוז, אך בבחירות שנערכו לאחר מכן למשרה זו הוא נוצח. לאחר מכן עבר יוסטון למחוז ליימסטון, שם הוא המשיך בעיסוקו בעריכת דין. ב-1837 נבחר יוסטון בזכות עצמו כפרקליט המחוז, משרה בה הוא החזיק עד 1841.
חבר בית הנבחרים
ב-1840 נבחר יוסטון מטעם הדמוקרטים כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. במהלך תקופת כהונתו הוא שימש כיושב ראש, וועדת המשפט של בית הנבחרים.
כתומך האיחוד מהדרום, היה יוסטון אחד מהדמוקרטים הדרומיים היחידים שלא חתמו על "פניית הנציגים הדרומיים בקונגרס לקהל בוחריהם" של הסנאטור ג'ון קלהון ב-1849, שהטילה ספק בזכות הממשלה הפדרלית להגביל את העבדות בשטחי הטריטוריות שסופחו בעקבות מלחמת ארצות הברית-מקסיקו. ההתנגדות ליוסטון הלכה וגברה, וב-1848 הוא לא התמודד על תקופת כהונה נוספת.
ב-1850 התמודד יוסטון שוב בבחירות לבית הנבחרים וניצח. בדצמבר 1860 הוא נבחר לייצג את אלבמה בוועדה שנקראה "ועדת ה-33". ועדה זו אימצה את תיקון קורווין, שהיה אמור להתקבל כתיקון לחוקת ארצות הברית, ועל פיו לא היה הקונגרס יכול לבטל את העבדות לעולם.
מלחמת האזרחים ותקופת השיקום
לאחר פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית, התפטר יוסטון מכהונתו בבית הנבחרים ושב לביתו. שניים מבניו לחמו עבור הקונפדרציה, אך יוסטון עצמו לא היה מעורב במלחמה. ב-1862 נבזז רכושו על ידי גנרל צבא ארצות הברית איוון טורצ'ין.
במהלך תקופת השיקום, הגיש יוסטון את האישור על בחירתו כסנאטור מטעם אלבמה, אך המפלגה הרפובליקנית סירבה לאשר לו לאייש את מושבו. הוא נכח בוועידת האיחוד הלאומית של הנשיא אנדרו ג'ונסון ב-1866, שהתנגדה לרפובליקנים הרדיקלים. ב-1867 ניסה יוסטון להיבחר שוב לסנאט, אך הובס על ידי מושל אלבמה לשעבר ג'ון וינסטון. כמו בתקופת מלחמת האזרחים, לא לקח יוסטון חלק בתהליך השיקום באלבמה.
מושל אלבמה
ב-1874 ניהל יוסטון מסע בחירות מוצלח למשרת מושל אלבמה, בו הוא זכה ב-53 אחוזים מהקולות והחליף את המושל המכהן דייוויד לואיס. בחירתו של יוסטון הייתה תחילתו של רצף של מושלים דמוקרטים באלבמה שלא נקטע עד 1986. הוא התמודד בבחירות על בסיס מצע של "גאולת" המדינה והבטחה להגינות ולכלכלה במקום "ההפקרות" הרפובליקנית. הדמוקרטים הטילו אימה על מצביעים רפובליקנים רבים, בעיקר מקרב השחורים. יוסטון כיהן כאיש סיעת דמוקרטי הבורבון, קידם את השמרנות, את הממשלה המוגבלת בסמכויותיה, ואת העליונות הלבנה. בעת כהונתו כמושל, אישר בית המחוקקים המדינתי את הקמתה של אחת ממועצות הבריאות הציבורית הראשונות בארצות הברית. אף על פי שמועצת הבריאות הציבורית של אלבמה הוקמה ב-1875, הוקצו לה תקציבים רק ב-1879. עם התכווצות אוכלוסיית המדינה, קידם יוסטון את תנועת ההגירה לאלבמה, וגם זאת בהצלחה מוגבלת. בצעד שזכה לגינוי רחב, הרחיב יוסטון את מערכת חוזי החכירה של המדינה, שבה הוחכרו אסירים, בעיקר שחורים, לעבודה אצל קבלנים פרטיים.
יוסטון גם ניסה לבצע רפורמה במערכת החינוך של אלבמה. עם זאת, מאמציו לא נחלו הצלחה בשל החוב שירש ממשלו שנבע מאיגרות החוב של מיזמי הרכבת. הוא הקים ועדה של שלושה אנשים, שהוא עמד בראשה, כדי לחקור את סוגיית החוב ולהמליץ על תוכנית לחיסולו. שני חברי הוועדה הנוספים היו טריסטאם ב. בת'י ממוביל ולוי ו. לאולר מטלדיגה. ללאולר וליוסטון היה עבר של שירות כחברי דירקטוריון של חברות רכבות, וכך נוצר מבחינתם ניגוד עניינים. בסופו של דבר קבעה הוועדה סכום חוב של 12.5 מיליון דולר. בעלי המניות של חברת הרכבות אלבמה וצ'טנוגה, שהייתה בשליטה רפובליקנית, היו אלו שהושפעו לרעה בצורה הרחבה ביותר מההחלטה.
יוסטון קידם את כינוסה של ועידת חוקה שתחליף את החוקה שהתקבלה ב-1868. ציבור הבוחרים אישר את החוקה של 1875. החוקה הצהירה שהמדינה לא תוכל עוד יותר לעולם לפרוש מארצות הברית ואסרה על אמות מידה של חינוך ובעלות על רכוש כתנאי לקבלת זכות בחירה או החזקה במשרה ציבורית. בנוסף, בוטלה על פי החוקה החדשה משרת סגן מושל אלבמה.
חיים אישיים
ב-1835 נשא יוסטון לאישה את מרי ביטי. לשניים נולדו שמונה ילדים, שמתוכם ארבעה הגיעו לבגרות. רעייתו נפטרה לפני 1860, וב-1861 הוא נישא בשנית לאלן אירווין, שילדה לו שני ילדים נוספים. ערב פרוץ מלחמת האזרחים היה יוסטון מגדל כותנה מצליח ובבעלותו היו 78 עבדים.
מותו
ב-1878 נבחר יוסטון לבסוף לסנאט, והחל לכהן בתפקידו במרץ 1879, אך הוא לא הספיק לכהן בסנאט זמן רב. ג'ורג' יוסטון נפטר בביתו שבעיר את'נס שבאלבמה ב-31 בדצמבר 1879. הוא נטמן בבית הקברות העירוני.
סין (קומיקס)
סין (באנגלית: Sin; בעברית: חטא) היא דמות בדיונית של נבלת-על המופיעה בחוברות הקומיקס קפטן אמריקה ביקום מארוול קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת Captain America #290 מפברואר 1984 ונוצרה על ידי הכותב ג'ון מארק דמתיאס והמאייר פול נירי.
את דמותה של ולנטינה דה סנטיס, בתו של הגולגולת האדומה, גילמה בסרט הלייב אקשן דל-התקציב "קפטן אמריקה" השחקנית פרנצ'סקה נרי. תסריטאי הסרט "איירון מן 3", דרו פירס, הביע את רצונו להפיק סרט קצר המבוסס על דמותה של סין.