cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יסמין פייזיץ'
קריירת מועדונים
בקיץ 2012 עזב פייזיץ' את גרויטר פירט אליה השתייך שבע עונות, וחתם בו.פ.ר. אאלן, ששיחקה בבונדסליגה השנייה, בה הפך מיד לשוער הבכיר. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2012/13, סיים פייזיץ' עם אאלן במקום התשיעי בליגה. בעונת 2013/14 סיים פייזיץ' עם אאלן במקום ה-11. בעונת 2014/15 סיימו פייזיץ' ואאלן במקום האחרון בליגה, ונשרו אל הליגה הגרמנית השלישית. ביולי 2015, לאחר ירידת הליגה עם אאלן, חזר פייזיץ' לאיינטרכט בראונשווייג, שם חתם על חוזה לשנתיים. בעונת 2015/16 סיים פייזיץ' עם בראונשוייג במקום השמיני בליגה. בעונת 2016/17 פייזיץ' היה קרוב מאוד להעפלה לבונדסליגה יחד עם בראונשווייג, אך במחזור הלפני אחרון של העונה, ספגו פייזיץ' ובראונשווייג הפסד 0–6 לארמיניה בילפלד שהשאיר את הקבוצה במקום השלישי בליגה, ואילץ אותה להתמודד בצמד משחקי מבחן מול וולפסבורג מהבונדסליגה. פייזיץ' ובראונשווייג הפסידו 0–1 בכל אחד משני המשחקים, ולא העפילו לבונדסליגה. בעונת 2017/18 סיימו פייזיץ' ובראונשווייג את העונה במקום ה-17 ונשרו אל הליגה הגרמנית השלישית.
בקיץ 2018, לאחר שירד ליגה עם בראונשווייג, חתם פייזיץ' בפ.צ. מגדבורג, העולה החדשה לבונדסליגה השנייה. פייזיץ' ערך ארבע הופעות בלבד במדי מגדבורג, ובפגרת החורף של עונת 2018/19 חזר לאיינטרכט בראונשווייג.
קריירה בינלאומית
במרץ 2013 זומן פייזיץ' לסגל נבחרת בוסניה למשחק נגד נבחרת יוון, אך ישב בו על הספסל ולא שיחק. בשנת 2014 זומן פייזיץ' לסגל של נבחרת בוסניה למונדיאל 2014 על ידי המאמן סאפט סושיץ'. פייזיץ' לא ערך הופעות במונדיאל זה, בו הודחה בוסניה בשלב הבתים. בספטמבר 2014 ערך פייזיץ' את הופעתו היחידה במדי נבחרת בוסניה, כשנכנס כמחליף במשחק ידידות מול ליכטנשטיין. בהמשך, פייזיץ' המשיך לשמש שוער משנה לאסמיר בגוביץ'.
צ'ארלס קינגסלי
צ'ארלס קינגסלי (Charles Kingsley; 12 ביולי 1819, דבונשייר - 23 בינואר 1875) היה כומר וסופר אנגלי.
קריירה
קינגסלי למד במכללת מודליין בקיימברידג', והחל מ-1844 היה כומר הקהילה באוורסלי בהמפשייר. ב-1859 הוא התמנה לכומר האישי של המלכה ויקטוריה. שנה אחת לאחר מכן הוא התמנה לתפקיד פרופסור להיסטוריה מודרנית באוניברסיטת קיימברידג'.
קינגסלי ביטא את תמיכתו בתנועת 'הסוציאליזם הנוצרי' ברבות מיצירותיו, ולחם למען רפורמות חברתיות שונות. יצירותיו כוללות את ספר הילדים הפופולרי ילדי המים (1863), רומנסות היסטוריות וספר הרצאות על היסטוריה, 'הרומאי והטבטוני' (1864).
ב-1873 התמנה קינגסלי לכומר בכנסיית וסטמינסטר.
לפטיס מגנה
לפטיס מגנה (בפיניקית: 𐤋𐤐𐤒𐤉; בלטינית Leptis Magna; ערבית لبدة الكبرى – לבדה אל־כֻּבְּרַא") שנודעה גם בשמות לקטיס מגנה (Lectis Magna) או לפקיס מגנה (Lepcis Magna) הייתה עיר פיניקית, ברברית ורומית בחופה של צפון אפריקה. העיר קמה בשפך ואדי לבדה אל הים התיכון, והיא שוכנת כיום בפאתיה המזרחיים של העיר אל־ח'ומס, בירת מחוז אל־ח'ומס שבלוב, כ־130 ק"מ מזרחית לעיר טריפולי.
היסטוריה
הפיניקים ייסדו במקום את העיר "לפקי" בתחילת האלף ה־1 לפנה"ס וזאת יושבה תחילה על ידיהם ועל ידי בני שבט הגרמנטים הברברי. קיימות ראיות ליישוב יווני במקום במחצית השנייה של המאה ה־7 לפנה"ס, וייתכן שנוכחות זאת הביאה את קרתחדשת להתערב החל במאה ה־5 לפנה"ס לערך ולפרוס את חסותה על העיר. בתקופה זאת החלה לפטיס מגנה צוברת חשיבות כמרכז עירוני ומסחרי, והייתה למרכז חשוב של הפקת שמן מעצי זית. בתקופת המלך מסיניסה בראשית המאה ה־2 לפנה"ס ובהסכמת הרומאים, הייתה העיר לחלק ממלכת נומידיה הברברית, וזאת המשיכה ושלטה בעיר בפועל גם לאחר שהרומאים כבשו אותה לאחר המלחמה הפונית השלישית בשנת 146 לפנה"ס.
הרומאים צירפו את העיר לפרובינקיה של אפריקה בשנת 46 לפנה"ס, ונאלצה לשלם קנסות כבדים על תמיכתה ביריבי יוליוס קיסר בעת מלחמת האזרחים ברומא. אוגוסטוס וטיבריוס בנו את העיר מחדש לפי עקרונות התכנון העירוני הרומיים, והראשון הציב את אחד מלגיונותיו בצפון אפריקה, וסיפק לעיר הגנה, בתקופה הזאת (לכל המוקדם ב־5 לפנה"ס) העיר אורגנה מחדש על פי מאפיינים שלטוניים רומאיים. בתקופתו של הקיסר קלאודיוס הפכו רבים מתושבי העיר לאזרחים, היא כנראה קיבלה מעמד של מוניקיפיום בימי אספסיאנוס ובימי טראיאנוס הוענק לה מעמד של קולוניה. בתקופה זאת העיר התפשטה, הוקמה בה אמת מים והחל השימוש באבן שיש במבניה. הקיסר אדריאנוס הקים בה את "מרחצאות אדריאנוס" בשנת 137, אולם תנופה של ממש בפיתוח העיר החלה כאשר ספטימוס סוורוס, שהיה יליד המקום, היה לקיסר בשנת 193.
סוורוס פאר את העיר והקים בה מבני ציבור מונומנטליים, והציבה בקו אחד עם שתי עריה החשובות של צפון אפריקה באותה עת – אלכסנדריה וקרתחדשת. הוא בנה פורום חדש בעיר ושיפץ את רציפי הנמל, אם כי באופן שגרם לסתימת הנמל על ידי חול ועל כן כמעט ולא נעשה בהם שימוש. הוא כבש את השטחים המדבריים שמדרום לעיר, הקים בהם סכרים והפך אותם לקרקע חקלאית. לפי ההערכות בתקופה זאת התגוררו כ־100,000 איש בעיר.
העיר החלה לשקוע במאה ה־3 בשל משבר מסחרי, ונינטשה חלקית. החל במאה ה־4 הייתה לפטיס מגנה ליעד להתקפות הברברים, אך זכתה בתקופת פריחה קצרה בימי תאודוסיוס הראשון בסוף המאה. בשנת 439 כבשו הוונדלים את העיר, ובהוראת מלכם גאיזריק נהרסו חומותיה כדי שתושביה לא יתמרדו כנגדו. עובדה זאת נוצלה בשנת 523 על ידי שבטים ברבריים שבזזו את העיר, אירוע ממנו העיר לא שבה והתאוששה. בשנת 533 כבש בליסאריוס את לפטיס מגנה עבור האימפריה הביזנטית וביצר אותה. הם קבעו בה את בירת האזור ושינו את יעוד הבזיליקה הרומית לכנסייה.
לאחר הכיבוש הערבי ב־643, שוב לא הייתה העיר יכולה למכור את תוצרתה החקלאית, בעיקר שמן, לשוקי אירופה, והיא גוועה. האתר כוסה בחולות אם כי תושבי כפרי האזור נטלו ממנו חומרי בנין ועשו בהם שימוש לצרכיהם. עבודות המחקר הראשונות באתר נערכו בשנות ה־20 של המאה ה־20, ומאז התחדשו מספר פעמים גם בסוף המאה ובמהלך ראשית המאה ה־21.
האתר
לפטיס מגנה נחשבת למופת לתכנון עירוני רומי, ובשל כך ששכנה תחת שכבת חול משך מאות שנים, היטיבו אתריה להשתמר. מבני העיר המשתרעים על פני תא שטח בצורת משולש, שאורך כל אחת מצלעותיו באורך של כקילומטר, משלבים סגנון רומי מאוחר עם השפעות אפריקאיות ומזרחיות. שרידי המבנים הפיניקים בעיר מועטים בשל כך שהעיר הרומית נבנתה מעליהם, אולם במקום זוהו נקרופוליס פיניקי ששכן מתחת לתיאטרון ושרידי אתר פולחני בו הוקרבו בעלי חיים (ולא ילדים, כפי שהפיצו הרומאים על אויביהם הקרתחדשתים). המבנים הרומיים הבולטים בעיר הם מבני הפורום והבזיליקה ששימשה לאחר מכן ככנסייה ופסליה נותרו במקומם, וכן התיאטרון וההיפודרום (קרקס). הנמל העתיק שהוקם בתקופת נירון, משתרע על פני אגן מלאכותי בשטח של 10.2 הקטאר, והוא השתמר היטב על רציפיו, ביצוריו ושטחי האחסון שבו.
המבנה הידוע בעיר הוא קשת ספטימיוס סוורוס, שהיא טטרפילון שהוקם לכבודו במפגש הקארדו והדקומנוס מקסימוס של העיר. מועד הקמת המבנה איננו ידוע במדויק, אך סביר שהוקם סמוך לעליית ספטימוס סוורוס לשלטון, בשנת 193, וככל הנראה בין 194 ל־202, עת ביקר הקיסר בעיר. השער עשוי מאבן גיר וייתכן שהיה מבנה קדום שחודש ועוטר. השער רבוע ולא מלבני, ואף כי הדבר אינו ייחודי, הוא נחשב לנדיר. ארבע פינות השער פונות לארבע רוחות השמיים, ובצלעותיו קבועות ארבע קשתות מהן יצאו הקארדו והדקומנוס. הקארדו הוליך לכיוון צפון־מזרח אל נמל העיר, והדקומנוס היה חלק מהדרך שהובילה מאלכסנדריה במזרח לקרתחדשת במערב. השער שימש כקילומטר אפס של העיר ולידו ניצבה אבן מיל. המבנה הניצב באתר כיום הוא משוחזר בחלקו, שכן חלק מעיטוריו ותבליטיו הועברו למוזיאון בטריפולי, ואחרים נגנבו, ככל הנראה, במהלך השנים או קבורים באדמה בסביבותיו.
סרחיו אגוארו
תחילת הדרך באינדפנדיינטה
ב-7 ביולי 2003, בגיל 15 שנים ו-35 ימים, ערך אגוארו את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים של אינדפנדיינטה במשחק מול סן לורנסו. בכך הפך לשחקן הצעיר ביותר בתולדות הליגה הארגנטינאית תוך כדי שהוא שובר את השיא שהיה שייך לדייגו מראדונה. הוא שיחק במדי הקבוצה 54 משחקי ליגה וכבש 23 שערים. שערו המפורסם ביותר היה בדרבי מול ראסינג קלוב, לאחר שלקח את הכדור ממחצית המגרש וכבש תוך כדי שהוא מתעתע בשחקני ההגנה.
אתלטיקו מדריד
אגוארו הוחתם ב-2006 על ידי אתלטיקו מדריד תמורת 23 מיליון אירו, הסכום הגבוה ביותר שהוציא המועדון על שחקן. הוא הפך במהרה לאחד השחקנים החשובים ולשחקן בהרכב הפותח של הקבוצה. בעונתו הראשונה כבש 6 שערים ב-38 משחקי הליגה בהם שותף. יכולתו בשנת 2007 הביאה את פיפ"א ועיתון הספורט האיטלקי "טוטוספורט" להעניק לו את תואר השחקן הצעיר המצטיין של השנה. לאחר העברתו של פרננדו טורס לליברפול, הפך אגוארו לכוכב הקבוצה. יחד עם דייגו פורלאן הרכיבו השניים צמד פורה אשר הוביל את אתלטיקו למקום הרביעי ולהעפלה למוקדמות ליגת האלופות. אגוארו כבש בעונתו השנייה 20 שערים ב-37 משחקים, ובכך היה המבקיע השלישי הטוב ביותר בליגה.
אחרי חזרתו מהמשחקים האולימפיים, מילא אגוארו תפקיד עיקרי בהעפלתה של הקבוצה לליגת האלופות. אגוארו החל את הליגה גם בצורה טובה ויכולתו הביאה רבים להחשיבו כאחד החלוצים הטובים בעולם.
בעונת סיימו אגוארו ואתלטיקו במקום התשיעי בליגה, אך מנגד הצליח השחקן לבשל את שני השערים בניצחון 2 - 1 על פולהאם בגמר הליגה האירופית ולהבקיע את שער הניצחון על אינטר מילאנו במשחק הסופר קאפ האירופי.
מנצ'סטר סיטי
ביולי 2011 חתם במנצ'סטר סיטי תמורת 44 מיליון אירו, ובכך הפך לרכש השני היקר ביותר בהיסטוריה של הכדורגל הבריטי. ב-15 באוגוסט 2011 ערך אגוארו את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, בה כבש צמד ובישל שער אחד לדוד סילבה נגד סוונסי סיטי. באותה עונה זכה עם קבוצתו באליפות הפרמייר ליג. אחד מרגעי השיא של אגוארו באותה עונה היה במחזור האחרון נגד ק.פ.ר בו אגוארו הבקיע את שער הניצחון של מנצ'סטר סיטי בניצחון 2–3 ובכך מנצ'סטר סיטי זכתה באליפות הפרמייר ליג. מלבד שער האליפות, אגוארו סיים את העונה עם 30 שערים בכל המסגרות ב-44 המשחקים בהם שיחק. מתוך 30 השערים, 23 היו שערי ליגה, ואגוארו סיים במקום השלישי בטבלת מלכי השערים של הפרמייר ליג כשהקדימו אותו רק ווין רוני ורובין ואן פרסי.
בעונת אגוארו כבש 17 שערים ב-40 משחקים בכל המסגרות, והציג יכולת טובה על אף שסבל מפציעה טורדנית בברכו לאורך מרבית העונה. בעונה זו הוליך אגוארו את מנצ'סטר סיטי למקום השני, שסיימה כסגנית למנצ'סטר יונייטד, יריבתה העירונית.
בעונת כבש אגוארו 6 שערים והוסיף שני בישולים בשלב הבתים של ליגת האלופות, ובכך הוביל את מנצ'סטר סיטי להעפלה ראשונה בתולדותיה לשמינית גמר המפעל. בשמינית הגמר הבקיע שער אחד, אך קבוצתו הודחה בתוצאה המצטברת 1–4.
במהלך עונה זו אגוארו סבל שוב מפציעות חוזרות ונשנות בשריר הירך האחורי. למרות פציעות אלו, הצליח אגוארו להרשים כששיחק ולכבוש 28 שערים ב-34 הופעות בכל המסגרות. הוא הוליך את מנצ'סטר סיטי לזכייה שנייה בשלוש שנים באליפות הפרמייר ליג וביסס מעמדו כאחד החלוצים הטובים ביותר. בעונת 2015/16 רשם אגוארו 24 שערי ליגה במדי הקבוצה וסייע לה לסיים במקום הרביעי בטבלה. בנוסף הגיע עם הקבוצה לחצי גמר ליגת האלופות שבו הפסידה קבוצתו 0–1 לריאל מדריד בסיכום שני המשחקים.
בתחילת עונת 2016/2017 כבש אגוארו 3 שערים בצמד משחקי ליגה מול סנדרלנד ו-סטוק סיטי. במשחק הראשון של מנצ'סטר סיטי באירופה כבש אגוארו שלושער מול סטיאווה בוקרשט ובמשחק הראשון של סיטי בשלב הבתים של ליגת האלופות הוסיף שלושער נגד בורוסיה מנשנגלדבך. ב־1 בנובמבר 2017 במסגרת המחזור הרביעי בליגת האלופות, אגוארו כבש את שערו ה-178 במדי סיטי בניצחון 2–4 על נאפולי, בזכות שער זה אגוארו הפך למלך שערי מנצ'סטר סיטי בכל הזמנים.
באותה עונה אגוארו כבש 21 שערי פרמייר ליג ועזר למנצ'סטר סיטי לזכות באליפות שוברת שיאים, מה שזיכה אותו במקום בנבחרת העונה בפרמייר ליג.
ב-21 בספטמבר 2018 האריך את חוזהו במנצ'סטר סיטי עד 2021.
ב-4 בנובמבר 2018, בניצחון מנצ'סטר סיטי 1–6 על סאות'המפטון, הבקיע אגוארו את שערו ה-150 בפרמייר ליג.
ב-12 בינואר 2020 בניצחונה של סיטי 6:1 על אסטון וילה, שבר אגוארו את שיאו של אלן שירר והפך לכובש השלושער הגדול ביותר בהיסטוריה של הפרמייר ליג עם 12 כאלו.
ב-29 במרץ 2021 מנצ'סטר סיטי הודיעה שאגוארו יעזוב את הקבוצה עם סיום חוזהו בקיץ 2021, ובכך יעזוב לאחר 10 עונות במועדון.
ב-23 במאי 2021 כבש אגוארו צמד בניצחונה של מנצ'סטר סיטי על אברטון 5:0 והגיע ל-184 שערים במדיה מנצ'סטר סיטי, ובכך הפך למי שהבקיע הכי הרבה שערים עבור מועדון אחד בפרמייר ליג, כשהוא שובר את שיאו של ויין רוני שכבש 183 שערים עבור מנצ'סטר יונייטד.
בסיום עונת 2020/2021, עזב אגוארו את המועדון לאחר עשור שבהלכו כבש 184 שערי ליגה, השחקן עם הכי הרבה שערים בתולדות המועדון.
ברצלונה
ב-31 במאי 2021 חתם לשנתיים בברצלונה מהלה ליגה.
ב-17 באוקטובר 2021 ערך הופעת בכורה כשנכנס כמחליף בניצחון 1–3 על ולנסיה, וב-24 באוקטובר כבש שער בכורה במשחק הקלאסיקו, אותו הפסידה ברצלונה 1–2. ב-30 באוקטובר 2021, בעיצומו של משחק הליגה נגד אלאבס, פונה אגוארו לבית חולים בשל הפרעה בקצב הלב.
ב-15 בדצמבר 2021 הכריז על פרישה ממשחק פעיל בשל הבעיות הלבביות מהן סבל.
נבחרת ארגנטינה
אגוארו היה שותף לזכייה של ארגנטינה הצעירה בגביע העולם לנוער בשנת 2005 בטורניר בו הוא שיתף פעולה עם ליונל מסי. ביולי 2007 הוא הוביל את הנבחרת הצעירה של ארגנטינה לזכייה נוספת בגביע העולם כשהוא כובש 6 שערים, זוכה בתואר השחקן המצטיין של הטורניר ובתואר מלך השערים.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת ב־3 בספטמבר 2006 במשחק הידידות של ארגנטינה מול ברזיל, משחק אשר חנך את אצטדיון האמירויות בלונדון. ב-17 בנובמבר 2007 הוא כבש את שערו הראשון במדים הלאומיים במשחק מוקדמות הגביע העולמי מול בוליביה.
אגוארו זומן לסגל הנבחרת האולימפית באולימפיאדת בייג'ינג, אך ברוב משחקיו לא הרשים ושעריו היחידים היו צמד במשחק מול נבחרת ברזיל בחצי הגמר. בסוף הטורניר זכתה נבחרתו במדליית הזהב.
סטטיסטיקות קריירה
נכון ל-31 באוקטובר 2021.
חיים אישיים
אגוארו היה נשוי לבתו של דייגו מראדונה, ג'אנינה מראדונה, שילדה את בנם הבכור ב-12 במרץ 2009. בינואר 2013 הם התגרשו.
הלל זלטופולסקי
הלל זְלָטוֹפּוֹלְסקי (בכתיב יידי: זלאַטאָפּאָלסקי; 1868, יקטרינוסלב, האימפריה הרוסית – 11 בדצמבר 1932, פריז, צרפת) היה איש עסקים, פעיל ציוני ותרבותי, נדבן וסופר יהודי. מהפעילים והתומכים של מפעלי תרבות רבים, בהם אגודת חובבי שפת עבר (לימים: תרבות) וקרן היסוד. נרצח בפריז על ידי עובד בכיר שלו לשעבר.
תולדות חייו ופעילותו
זלטופולסקי נולד בי"ב בתמוז תרכ"ח לשפרה בת רבי אלחנן סנדומירסקי ולרבי חיים שלמה זלמן זלטופולסקי ביקטרינוסלב שבאוקראינה. משפחתו הייתה בעלת אמצעים. גדל והתחנך על ברכי חסידות חב"ד בקרמנצ'וג, אוקראינה. התעניין והשתלם גם בלימודי חול ובהנהלת חשבונות.
עם נישואיו לפייגה בת אהרן מירקין ופסיה לבית מזא"ה, עבר להתגורר בקייב, שם הצטרף לעסקי חותנו, שהיה אחד מגדולי הסוחרים בענף הסוכר באזור. זלטופולסקי הרחיב את עסקיו והפך לגדול סוחרי הסוכר ברוסיה, מה שאיפשר לו לתרום ולהשקיע בענייני ציבור יהודיים רבים בהם התעניין.
זלטופולסקי היה פעיל מאוד בתחומי התרבות העברית ותמך בעיתונות העברית ("השילוח" ו"העם") ובהוצאות הספרים העבריות. הוא היה אחד מהפעילים הנמרצים של אגודת חובבי שפת עבר. פעיל ציוני נלהב בתנועה הציונית של הרצל, גם אם התנגד חריפות לתוכנית אוגנדה שהוצעה בקונגרס השישי, 1903. בהיותו איש עסקים ובקי בהנהלת חשבונות שימש כמזכירו האישי של נציג ההסתדרות הציונית באזור, מקס עמנואל מנדלשטם, ובסופו של דבר ניהל את המרכז הפיננסי של ציוני רוסיה. (1897 – 1905)
בשנות מלחמת העולם הראשונה עבר להתגורר במוסקבה, וביתו היה בית ועד לפעילות עברית וציונית. טיפח ותרם להקמת מוסדות חינוך, ועבודתו היא זו שהפכה את "אגודת חובבי שפת עבר" למפעל "תרבות" הגדול, עם רשת ענפה של מוסדות חינוך, של בתי-ספר יסודיים, תיכוניים וגבוהים, בתי מדרש למורים וגננות, ישיבות, אשר התנהלו כולם כרובם בשפה העברית. זלטופולסקי תמך בכל מפעל תרבות עברי באשר הוא. בין המוסדות שמונה דוד תדהר ניתן למנות את "הבימה", הגימנסיה העברית "הרצליה", בית הספר הגבוה לאמנות "בצלאל", ועוד.
בתום המלחמה עבר בשנת 1919 להתגורר עם משפחתו בפריז, המשיך בפעילותו הציבורית, והיה ממייסדי קרן היסוד. זלטופולסקי פרסם רשימות פובליציסטיות ופיליטונים משלהי שנות התשעים, ב"המליץ" וב"הצפירה", ואחר כך בעיקר ב"העולם", שקצתם נקבצו לכתבי הלל זלטופולסקי.
הלל זלטופולסקי נרצח בפריז בי"ב בכסלו תרצ"ג על ידי אחד העובדים הבכירים שלו לשעבר, שניהל את אחד מבתי החרושת שהיו בבעלותו של זלטופולסקי, אך נסגר עקב קשיים כספיים. היורה התאבד מיד לאחר הרצח. זלטופולסקי הותיר אחריו בן, משה, ובת, שושנה פרסיץ, מייסדת הוצאת הספרים "אמנות" וחברת הכנסת הראשונה עד השלישית. פרסיץ העלתה את עצמות אביה לארץ ישראל, והן נקברו בהר הזיתים.
על שמו נקרא רחוב בתל אביב.
ארמאש
ארמאש (ברומנית: Armaș) היה תוארו של אחד מסוגי הדרגטור בחצר שליטי נסיכות מולדובה או נסיכות ולאכיה. הארמאש היה בויאר ממונה על שמירת בתי הסוהר ועל ביצוע העונשים הגופניים, שהטילו השליט או המועצה שלו (הדיוואן), כולל הוצאות להורג ועבודות הפרך במכרות. מתוקף תפקידו לארמאש היו כפופים תלייני בתי הסוהר. התואר מוזכר כבר במסמכים מתקופתם של שטפן הגדול (1489) וולאד המשפד (1460 לערך). במאות 16-17 הארמאש נקרא גם בשם ממקור סלאבי "אורז'ניק" (orâjnic).
במהלך הזמן התפקיד עבר שינויים והארמאש הפך להיות גם מפקד חיל התותחנים. הוא היה אחראי על התותחנים, הרובאים ועל נושאי הלפידים (מסלאג'י masalagii). הארמאש השגיח גם על התותחים, על הפגזים ועל אבק השרפה. בוולאכיה הפך הארמאש אחראי גם על צועני המלכות ה-aurari שעבדו במכרות הזהב ב"ארץ התחתונה".. השם ארמאש נגזר מהמילה הרומנית לכלי נשק (armă) ומשמעותו הראשונה הייתה "אדם מזוין". על אף שכיהן הארמאש הגדול (וֶל-ארמאש) במועצת המלוכה, הדיוואן, הוא לא היה חבר בקבינט המצומצם והחשאי של השליט. לארמאש הגדול היו כפופים ארמאשים בדרגאות נמוכות יותר - שנייה ושלישית וכ-60 ארמשיי (armășei), במעמד זוטר. ארמשיי נקראו לפעמים גם חיילים ביחידת תותחנים תחת פיקוד הארמאש. הארמאש היה אחראי גם על ארגון המוזיקה בחצר, כולל ה"טובולחאנה" תזמורת היניצ'רים.
קישורים חיצוניים
Dimitrie Cantemir Descriptio Moldaviae - cap.VI - Despre boieriile moldovinești și stările lor (תרגום לרומנית)
השריר כופף האגודל הקצר
השריר כופף האגודל הקצר (TA: Musculus flexor pollicis brevis) הוא אחד משרירי האגודל הנמצאים בבליטת כף היד באזור בסיס האגודל. השריר מכופף את האגודל במפרק בין עצמות שורש כף היד לעצם המסרק הראשונה ובמפרק בין עצם המסרק לגליל המקורב של האגודל ומסייע בהנגדת (הנעתו כנגד יתר האצבעות) האגודל.
תיאור
תחילתו של השריר כופף האגודל הקצר ברצועת שורש היד הרוחבית (Retinaculum musculorum flexorum manus) ובגבששת של העצם רבת הזוויות הגדולה, אחת מעצמות שורש כף היד. השריר נאחז בחלק הצידי של בסיס הגליל המקורב של האגודל.
השריר מחולק לשני ראשים, הראש השטחי (Caput superficiale musclusflexoris pollicis brevis) והראש העמוק (Caput profundum musclusflexoris pollicis brevis). התחל של הראש העמוק בצד התיכון של עצם המסרק הראשונה והוא נאחז בצד התיכון של הגליל המקורב של האגודל.
כופף האגודל הקצר הוא אחד משרירי בליטת כף היד, יחד עם השריר מצדיד האגודל הקצר והשריר מנגד האגודל.
אברהם יעקב פאם
הרב אברהם יעקב הכהן פאם (1913 – 2001, יליד וידזה, ה'תרע"ג - ניו יורק, כ"ח באב ה'תשס"א) היה ראש ישיבת "תורה ודעת" בברוקלין שבניו יורק, יושב ראש מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בארצות הברית, מייסד רשת בתי הספר שובו בישראל, פוסק הלכה ודרשן.
ביוגרפיה
נולד בעיירה וידזה (אז בפלך וילנה של האימפריה הרוסית, בתחומי בלארוס של ימינו) לרב מאיר זאנוויל פאם (1879 – 1969), תלמידו של ה"חפץ-חיים", ולרחל לאה בת רבי שמעון דב אנוליק (1866 – 1971), רבן של שאקי ושדליץ.
הרב אברהם יעקב פאם היה נכדו של הרב משה דוד פאם שנולד בסמיאטיץ'.
קומליניים
קומליניים (שם מדעי: Commelinaceae) היא משפחה של צמחים עשבוניים בעלי פרחים, המכילה כ-650 מינים שונים ב-40 סוגים. ידועה גם בשם משפחת ה-Spiderwort.
אברהם יעקב פאם
ביוגרפיה
בכ"א באב ה'תש"ג נישא לשרה לבית בלמוטה.
בשנת ה'תרצ"ז התמנה כר"מ בישיבה, ולימים התמנה לראש הישיבה. שימש כיושב ראש ועד הרבנים של ארגון הגג של החינוך היהודי בארצות הברית "תורה ומסורה" וכיושב ראש מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בארצות הברית.
בשנת ה'תשנ"א יזם את ייסודה של רשת החינוך החרדית-ישראלית "שובו", הפונה לקהל חילוני ומיועדת בעיקר לילדי עולים מחבר המדינות.
נפטר בכ"ח באב תשס"א. בהלווייתו השתתפו רבבות.
קומליניים
אחת מהמשפחות הבודדות שזוהו החל מעבודותיו של קארולוס ליניאוס ועד APG II מ-2003 בתצורתן הנוכחית, ללא שינוי.
מאפיינים
מיני הקומליניים תורבתו כצמחי נוי, אך גם כוללים עשבים שוטים. מאפיין משותף של צמחים אלו הוא הגבעול המוצק, לרוב עם בליטות בכל הצטלבות. עלים מסורגים, תמימי שפה ומוארכים, לעיתים סוקולנטים. צמחים דו-מיניים, קיימים מינים עם האבקה עצמית. פורחים לתקופה קצרה, לעיתים יום אחד בלבד. הפרחים בעלי שלושה עלי כותרת (לעיתים רק שניים בולטים לעין), לרוב עם שישה אבקנים פוריים ושחלה עלית. הפירות הם הלקטים, המונים מספר מצומצם של זרעים. מרבית הסוגים מעוטי או נטולי צוף.
תפוצה
סוגי המשפחה מצויים ביבשות אירופה, אמריקה, אסיה ואפריקה, בפזורה רחבה. מינים רבים במשפחה הועברו למקומות חדשים כצמחי נוי.
הבנק העולמי
הבנק העולמי (באנגלית: The World Bank) הוא מוסד בנקאי פיננסי בינלאומי המספק הלוואות ואשראי להשקעות למטרות פיתוח תשתיות במדינות מתפתחות. הבנק נותן מענה לכשל שוק איתו מתמודדות מדינות מתפתחות אשר אינן זוכות להשקעות מצד השוק הפרטי בשל סיכון גבוה הכרוך בהשקעה במדינות אלו. בדומה לרוב הבנקים לפיתוח העולמיים, הבנק העולמי שומר באדיקות על דירוג אשראי של AAA.
בעלות
הבנק נמצא בבעלותן של 189 המדינות החברות בו, כאשר כח ההצבעה נקבע לפי חלקן היחסי במניות הבנק אשר רכשו (כל מדינה זכאית לרכוש כמות מניות מוגדרת, אשר נקבעת לפי נתוניה הכלכליים). בבנק מועסקים מעל 10,000 עובדים מכ-160 לאומים שונים, מחציתם עובדים במטה הבנק בוושינגטון ומחציתם ביותר מ-120 סניפי הבנק הפזורים ברחבי העולם.
היסטוריה
הבנק העולמי נוסד ב-27 בדצמבר 1945 בעקבות ועידת ברטון-וודס שנערכה כשנה וחצי קודם לכן, ב-1 ביולי 1944. נשיאו הראשון של הבנק היה יוג'ין מאייר.
פעילותו של הבנק נועדה בתחילה לסייע בשיקומה הכלכלי של אירופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. אך עד מהרה המוקד עבר לפיתוח מדינות העולם השלישי, וכיום הבנק שם לעצמו כיעד מרכזי את צמצום העוני ואי השוויון בעולם.
המלווה הראשון לאירופה ניתן בשנת 1947 לצרפת לצורכי שיקום נזקי מלחמת העולם השנייה. המלווה הראשון של הבנק לעולם השלישי היה בסך של 16 מיליון דולר שניתנו לצ'ילה ב-1948 להקמת תחנת כוח ולצורכי מיכון חקלאי. המלווה הראשון לאסיה (למעט הלוואות שיקום ליפן) ניתן להודו ב-1949 לצורך פרויקט הידרו-חשמלי. המלווה הראשון לאפריקה ניתן לאתיופיה ב-1950 לרכישת ציוד תקשורת.
מטרות הבנק
בנוסף למטרותיו המוגדרות ולאור תמורות גלובליות עכשוויות, הקדיש הבנק משאבים לסוגיות נוספות כגון משבר הפליטים, שינוי האקלים והמלחמה במגיפות.
הבנק שם לעצמו למטרה להבטיח כלכלת שוק וצמיחה כלכלית עולמית מתמשכת באמצעות פיתוח התשתיות במדינות העולם השלישי. הבנק מבצע זאת תוך השקעה בפרויקטים במדינות מתפתחות אשר אינם מיושמים על ידי המגזר הפרטי בשל סיכון גבוה או תשואה נמוכה לטווח רחוק מדי. פרויקטי הבנק וחבילת ההטבות שהוא מעניק מיועדת לפעילויות השקעה במגוון תחומים כגון: חינוך, בריאות, מינהל ציבורי, תשתיות, מוסדות כלכליים, פיתוח המגזר הפרטי, החקלאות, ניהול המשאבים הטבעיים והסביבה. בנושאים אלו הבנק מיצב עצמו כמוקד ידע, ומחזיק מומחים מהמעלה הראשונה בעולם.
מבנה ארגוני
הבנק פועל בשלוש רמות שונות, ברמה הראשית: מועצת הנגידים (Board of Governors) בת 189 נציגי המדינות, לרוב נציגים אלו יהיו שרי אוצר או נגידים של הבנקים המרכזיים במדינתם. מועצת הנגידים מתכנסת פעם בשנה בכנס השנתי של הבנק העולמי וקרן המטבע הבינלאומית והיא אמונה על קבלת החלטות אסטרטגיות אודות מתן הלוואות הבנק.
ברמה השנייה פעילות הבנק מנוהלת באופן תדיר יותר באמצעות מועצת המנהלים (Board of Directors) אשר נפגשת כפעמיים בשבוע. מועצת המנהלים פועלת בנפרד עבור הגופים השונים של הבנק (IBRD, IDA, MIGA, IFC) ובכל אחד מהם היא אחראית על פעילותו השוטפת של הבנק. מועצת המנהלים של הבנק מונה 25 נציגים, שמונה דירקטורים מייצגים מדינות (ארצות הברית, יפן, סין, גרמניה, צרפת ובריטניה) ויתר הנציגים מייצגים קבוצות של מדינות שהתאגדו יחדיו (Constituencies).
ברמה השלישית והיום-יומית פועלים נשיא הבנק, ההנהלה והסגל המקצועי. באופן מסורתי, נשיא הבנק הוא בעל לאום המדינה בעלת מספר המניות הגבוה ביותר (בדרך כלל ארצות הברית), ונבחר על ידי מועצת המנהלים לכהונה בת חמש שנים. נשיא הבנק העולמי אחראי על תפקודה של המועצה, לצד ניהולו השוטף של הבנק.
זרועות הבנק
הבנק העולמי מורכב למעשה מחמישה מוסדות נפרדים:
הבנק וישראל
מדינת ישראל הצטרפה לבנק העולמי בשנת 1954 והייתה זכאית לקבל הלוואות עד שנת 1979. בין הפרויקטים שביצע הבנק בישראל ניתן למצוא את הקמת נמל אשדוד, תכנון נתיבי איילון ובשנת 1975 השקיע הבנק העולמי בחברת מכתשים מפעלים כימיים, ועלתה כוונה להשקיע בישראל בחברות נוספות. לאחר כשנה החליט הבנק לא לבצע השקעות נוספות בישראל ובשנת 1978 מכר את חלקו במכתשים. מאז 1979, מדינת ישראל היא חלק מקבוצת המדינות התורמות, כאשר החברות בבנק מאפשרת לחברות ישראליות להשתתף במכרזים בינ"ל הממומנים מכספי הבנק.
ישראל היא מדינה תורמת קטנה יחסית, ומעדיפה להתמקד בהשקעה בכספים בנושאים שלישראל יש יתרון יחסי כמו חקלאות, מים וסייבר. לאור מדיניות זו, משרד הכלכלה הקים מספר קרנות בתחומים אלו להשקעה דרך הבנק העולמי במדינות שונות באפריקה, דרום מזרח אסיה ובדרום אמריקה.
מניות ישראל בבנק (מעודכן לינואר 2018)
בעקבות החלטת ממשלה שהתקבלה בשנת 2017 להעביר את הנציגות בבנקים מבנק ישראל למשרד האוצר, מאז היחידה לארגונים בינלאומיים במשרד האוצר היא האמונה על הקשר השוטף מול הנהלת הבנק. יובב גביש הוא נציג מדינת ישראל בדירקטוריון הבנק (Board of Directors). החברות בבנק העולמי נותנת לישראל במה בזירה הכלכלית-המולטילטרלית, ומאפשרת לישראל לקחת חלק משמעותי בהחלטות ההנהלה הקשורות בעיצוב מדיניות ההשקעות של הבנק.
השקעות בכלכלה הפלסטינית
הבנק העולמי מחזיק במשרד מקומי בירושלים אשר מנהל את פעילות הבנק ברשות הפלסטינית ויוזם פרויקטים בתחומי החינוך, תשתיות מים וחשמל, וכן מספק תמיכה לפעילות הפיננסית הפרטית. בין היתר, בנה הבנק מתקן טיהור שפכים יחיד מסוגו כדי לסייע במיגור משבר המים ברצועה.
לאחר החתימה על הסכמי אוסלו בשנת 1993, ייסד הבנק העולמי קרן ייעודית לטובת הרשות הפלסטינית שאך זה קמה (Trust Fund for Gaza and the West Bank). הקרן פועלת בתיאום עם משרד האוצר הישראלי, מתאם פעולות הממשלה בשטחים וההנהגה הפלסטינית. הסיבה להקמת קרן ייעודית, נעוצה בעובדה כי הרשות הפלסטינית אינה מוגדרת כמדינה ועל כן אין היא יכולה להיות חברה בבנק העולמי ולזכות בהשקעות ישירות מטעם הבנק. לקרן הייעודית שתי מטרות מרכזיות:
פעילות הבנק
הבנק העולמי על זרועותיו העניק בשנת 2017 הלוואות ומענקים בסך של 61.8 מיליארד דולר.
במרכז ובצפון אפריקה הבנק השקיע 7.1 מיליארד דולר, 23% מהם הושקעו בפיתוח המגזר הציבורי, 15% בתחום האנרגיה, 15% בתחום הפיננסי ו-13% בהגנה על הפרט.
באירופה ומרכז אסיה הבנק השקיע 9.5 מיליארד דולר, 41% מהם הושקעו בתחום האנרגיה, 12% בפיתוח המגזר הציבורי, ו-11% בפיתוח תשתיות ותחבורה.
במזרח אסיה הבנק השקיע 9.7 מיליארד דולר, 20% מהם בפיתוח התחבורה, 17% הושקעו בתעשייה המקומית ו-16% הושקעו בתחום המים.
ג'ון הארווי קלוג
ג'ון הארווי קלוג (באנגלית: John Harvey Kellogg; 26 בפברואר 1852 - 14 בדצמבר 1943) רופא אמריקאי, תזונאי, ממציא ואיש עסקים, מנהל בית הבראה הוליסטי, שהתמקד במיוחד בתזונה, חוקנים והתעמלות. היה צמחוני נלהב, והוא ידוע במיוחד כממציא הקורנפלקס, יחד עם אחיו, ויל קית' קלוג
חייו
קלוג סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת ניו יורק ב-1875 ונישא לאלה ארווילה איטון ב-1879. לקלוג לא היו ילדים מכיוון שהאמין שיחסי מין אינם בריאים, אך גידל יותר מ־40 ילדים שלא היו ילדיו הביולוגיים, ואימץ באופן רשמי שבעה מהם.
קלוג הציג חידושים רפואיים רבים ורשם מספר פטנטים על אמצעים רפואיים שפיתח. למרות התנגדותו לניתוחים, קלוג תמך באופן נלהב במילה כהליך רפואי מונע מחלות ולהפסקת אוננות, במקרה שאמצעים אחרים נכשלו. הוא המליץ לבצע את המילה ללא הרדמה. כדי למנוע אוננות של בנות, קלוג הציע שני פתרונות רפואיים: לכרות את הדגדגן או לשפוך עליו חומצה. ניתוחים דומים שבוצעו מסיבות רפואיות שונות היו מקובלים בסוף המאה ה-19, וקלוג ביצע פעולות אלו גם בעצמו.
צינובר
צינובר (Cinnabar) הוא צורת המינרל של סולפיד הכספית. צבעו אדמדם, ונוסחתו HgS והוא המקור העיקרי לכספית.
צינובר נמצא בדרך כלל בטבע בצורת גושים חזקים מחוספסים, וצבעו משתנה מאדום בהיר לאדום-חום. הוא מופיע בסלעים וולקניים, בעיקר ליד מרקזיט, פיריט ואנטימון גופרתי (Sb2O3). מדי פעם צינובר מופיע כגביש בעל ברק מתכתי. בין גבישי צינובר וקוורץ דמיון יוצא דופן בסימטריה ובמאפיינים אופטיים (מערך קריסטלוגרפי טריגונלי וצורת הגביש הקסגונלית). קשיחותו של צינובר נעה בין 2-2.5 בסולם מוס, ומסיסותו היא 10 -6 גרם ל-100 מ"ל מים.
כאשר מחממים צינובר ל־250 מעלות צלזיוס הוא נהיה חום, ובטמפרטורות גבוהות יותר הוא נהיה שחור. ברגע שמקררים אותו הוא חוזר לצבעו האדמדם המקורי. צינובר אינו מושפע מחומצות כמו חומצה חנקתית (HNO3) או חומצה הידרוכלורית (HCl) בטמפרטורות נמוכות.
צינובר נכרה על ידי האימפריה הרומית כמקור לכספית, וכמה מן המכרות שכרו הרומאים משמשים גם כיום כמקור לצינובר. המרבץ החשוב ביותר של צינובר הוא באלמדן בספרד, שם הוא נכרה כבר למעלה מ־2,000 שנים. מרבצים נוספים נמצאים בקליפורניה, סלובניה, איטליה, סרביה, פרו, טקסס וסין.
פרט לשימוש כמקור כספית חשוב, לצינובר שימושים אחרים:
משחק החולדה והדרקון
משחק החולדה והדרקון (באנגלית: The Game of Rat and Dragon) הוא סיפור מדע בדיוני קצר שכתב בשנת 1954 הסופר האמריקאי קורדוויינר סמית, שהיה שם העט של ד"ר פול מיירון אנתוני לינברגר, סוכן ביון. בארצות הברית פורסם הסיפור במגזין "גלקסי מדע בדיוני" ב-1955, ובישראל הודפס בספר "כוכב ושמו שאול" שיצא לאור ב-1981 בהוצאת עם עובד בתרגום עמי שמיר. ב-1956 הסיפור היה מועמד לזכייה בפרס הוגו לסיפור הקצר הטוב ביותר.
"דרקונים" הם ישויות בעל חלל שנראות כמו ענני אבק שחורים. הדרקונים תוקפים ספינות חלל מאוישות בזמן האלעול (קפיצה בעל חלל), וגורמים לכל נוסעיהן לצאת מדעתם. הקרב בדרקונים נעשה באמצעות שיפוד אורות על ידי טלפתים הנמצאים על הספינה, ונקראים שפדאים. מהירות המחשבה של הטלפתים לא הספיקה כדי לאתר דרקונים, הטסים מיליון קילומטרים בפחות מאלפית שנייה. נעשה ניסיון להציף את כל החללית באור, אבל הדרקונים צמצמו את נפחם ותקפו במהירות כשהם שטוחים לחלוטין. היה צורך בפצצות אור בעוצמת השמש, והטלפתים נעזרו בשותפים, שמחשבתם הייתה מהירה משלהם. השותפים נעו בחלליות זעירות לצד החללית הראשית, וירו פצצות אור בדרקונים, שנראו להם כחולדות. לטלפתים היו קשרים חזקים עם שותפיהם, ומי שלא היו טלפתים לעיתים לעגו להם על כך. בחלל הרגיל לא היו דרקונים.
עלילה
תתגבע כעס על בחורה שקראה לעברו "מיאו" במסדרון. הוא התיישב על כיסא, הרכיב על ראשו את מערכת שיפוד האורות, והמתין שתתחמם. הוא לא ידע אם היא ראתה בו טיפש, הולך בטל או אפס במדים. וודלי נכנס לחדר. אחריו הגיעו האב עצירח ומערב, שהייתה ילדה קטנה. עצירח הגריל כשותף, זקן אשמאי שחשב על אוקיינוסים מלאי דגים רקובים למחצה, אבל היה להוט אחרי סכנות לא פחות משהיה להוט אחרי דגים, וחיסל 63 דרקונים. מערב הגרילה את קפיטן וו, שבעיצומו של קרב התערבבו במוחו דימויים מבולבלים של דרקונים, חולדות קטלניות, מיטות זנונים, ריח דגים והלם החלל. וודלי הגריל שותף זעום פנים ומצולק, שמוחו היה אטום והטלפתיה לא סייעה לעדן את אופיו. תתגבע העלה בגורל את ליידי מאי, שהייתה בת הזוג הכי שקולה שנתקל בה. היא הייתה מורכבת מכל אשה מבנות המין האנושי, ותתגבע זכר כל חוויית הזדווגות שהייתה לה.
הצוות טס לעומק החלל, בחיפוש אחרי אויבים. ליידי מאי ידעה לפני תתגבע על תחילת האלעול, וידעה גם על דרקון שתקף אותו, אך מחשבותיה היו מהירות מדי עבורו. תתגבע חש פצע צורב בטבורו, שהטריף את דעתו, אבל ליידי מאי ירתה באויב חמש פצצות פוטו גרעיניות, שזהרו לאורך מאתיים אלף קילומטר. הכאב בתודעתו ובגופו של תתגבע נעלם, והוא חש את החדווה הפראית במוחה של ליידי מאי כשסיימה את התקפתה.
כשחזרה החללית לכדור הארץ, אושפז תתגבע בבית חולים, והרופא אמר לו שהדרקון ממש נגע בו. אם המגע היה נמשך אלפית שנייה יותר, היה צורך לאשפז את תתגבע במוסד לחולי נפש. הרופא שאל את תתגבע איזה חתול היה לצידו, ותתגבע ענה לרופא: "אל תכנה את השותפים שלנו חתולים. יש לקרוא להם שותפים. הם לוחמים למעננו כצוות. מה שלום השותפה שלי?" ללא מערכת שיפוד האורות, שהייתה גם על ראשה של ליידי מאי, תתגבע לא היה יכול לתקשר איתה. האחות שאלה את תתגבע במבט עוין: "אינך רוצה לדעת מה שלומם של האחרים?" תתגבע ענה לה: "הם בסדר. ידעתי זאת עוד לפני שהגעתי לכאן". הרופא יצא מהחדר, והאחות מזגה לתתגבע מיץ. לפתע היא התפרצה עליו: "אתם השפדאים! אתם והחתולים הארורים שלכם!" אחרי שיצאה מהחדר בזעם, חדר תתגבע למוחה וראה את עצמו במדי עור זוהרים עם מערכת השיפוד על ראשו שנראתה לה ככתר. הוא חשב על ליידי מאי ותהה איפה ימצא אישה שתשווה לה.
סוף דבר
ההשראה לכתיבה על קפיטן וו ועל ליידי מאי הגיעה מהחתולים האמיתיים שהתגוררו בבית לינברגר, כשכתב את הסיפור ברציפות ביום אחד בשעות אחרי הצהריים. על תגלית האלעול כתב שנה לאחר מכן, בסיפור שלא פורסם.
גלעד שרון
גלעד שרון (נולד בנובמבר 1966) הוא איש עסקים ישראלי. בנם הצעיר של ראש ממשלת ישראל לשעבר אריאל שרון ושל לילי שרון, ואחיו של עמרי שרון.
ביוגרפיה
גלעד שרון נולד וגדל בשכונת צהלה. לאחר מכן עברה המשפחה בעקבות תפקידיו של אביו בצבא לבאר שבע ולרחובות ולבסוף לחוות השקמים. למד בתיכון האזורי שער הנגב. בשנת 1984 התגייס לצה"ל והתנדב לסיירת מטכ"ל. בצנחנים עבר שרון טירונות והכשרה כלוחם. כעבור כחצי שנה מיום גיוסו הודח שרון מן המסלול ביחידה ושב לצנחנים כמש"ק מודיעין. הוא השלים קורס קצינים והיה למדריך בבה"ד 1. במילואים היה שרון קצין מודיעין ומפקד צוות ההדרכה ביחידת מילואים מובחרת בעוצבת האש והגיע לדרגת רב-סרן.
לגלעד שרון תואר שני בחקלאות. בין היתר, שרון מנהל את חוות השקמים שבבעלות משפחתו ועסקים נוספים. שמו נקשר למספר פרשיות: פרשת האי היווני, פרשת סיריל קרן ופרשת כספי איש העסקים אריה גנגר. עם זאת, מעולם לא הוגש נגדו כתב אישום. כיום משמש שרון כפובליציסט בעיתון "ידיעות אחרונות". ב-2011 יצא לאור ספרו, שרון: חייו של מנהיג, בהוצאת מטר, שהוא ביוגרפיה של אביו.
בחודש מאי 2016 הודיע שרון על כוונתו לחזור לפעילות פוליטית במסגרת מפלגת הליכוד ובהמשך השנה התפקד למפלגה. שרון ביקש להתמודד בבחירות המקדימות של המפלגה לקראת הבחירות לכנסת ה-21, אך חסרו לו מאה ימים לוותק הנדרש במפלגה, ומזכירות המפלגה ויושב ראשה נתניהו לא אישרו לו את קיצור הפז"מ.
בחודש יולי 2022 הודיע על התמודדות בבחירות המקדימות בליכוד לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, ועורר התנגדות בקרב תא של מפוני גוש קטיף בליכוד. לאחר הפריימריז הוא שובץ במקום ה-49 ברשימת המפלגה לכנסת.
פרשת האי היווני
גלעד שרון הצטרף לצוות פרויקט "האי היווני" במחצית מרץ 1999 בעקבות הצעה שקיבל מאיש העסקים דוד אפל, ועבד בפרויקט עד יוני 2001. לפי החוזה, שנחתם בין אפל לבין חברת חוות שקמים, שכרו של גלעד שרון יהיה 20 אלף דולר לחודש, ובנוסף - מיליון וחצי דולר עם השלמת הפרויקט, או 300 אלף דולר אם הפרויקט לא יצא אל הפועל. במאי 2000 חתמו אפל וגלעד שרון על חוזה מעודכן, שהבטיח לשרון סכומים גבוהים יותר רטרואקטיבית. על פי סיכום הראיות, קבע היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז, שסך הכל השתכר גלעד שרון סכום של כ-640,000 דולר, ובנוסף הובטח לו בונוס של 3,000,000 דולר (בניכוי התשלומים הנ"ל), אשר הותנה במימוש הפרויקט.
המשטרה חשדה כי שכרו הגבוה של גלעד שרון היה דרך מוסווית למתן שוחד לאביו, אריאל שרון. גלעד שרון ניצל את זכות השתיקה בחקירותיו בפרשה זו, ובסופו של דבר לא מצא היועץ המשפטי לממשלה ראיות מספיקות כדי להעמיד לדין - לא אותו ולא את אביו.
פרשת סיריל קרן
בחודש נובמבר 2012 עתר שרון לבג"ץ בבקשה להורות למדינה לנמק מדוע עדיין לא התקבלה החלטה בתיק החקירה נגדו.
ב-3 בינואר 2013 נסגר התיק בפרשה זו.
פרשת גלעד שרון-נמרודי
פרשה זו היא חקירת משטרה שנערכה בשנים 2004–2006, בחשד להעברת כספים אסורה מיעקב נמרודי לגלעד שרון, במסווה של עסקה, בה רכשה חברת הכשרת היישוב (שבבעלות משפחת נמרודי) אופציה למניות בחברת ש.פ. הנגב שבבעלות חברת חוות שקמים. פרקליטות המדינה החליטה ב-2006 לסגור את התיק מחוסר ראיות.
פרשת כספי אריה גנגר
באוקטובר 2007 הגישה דליה גנגר - גרושתו של איש העסקים אריה גנגר - תביעה אזרחית לבית משפט בניו יורק נגד בעלה לשעבר, נגד גלעד שרון ונגד אנשים נוספים. אריה גנגר הוא איש עסקים יהודי אמריקאי, בעל השליטה בחברת חיפה כימיקלים ובחברות נוספות, אשר היה מחבריו הקרובים של אריאל שרון, ואף שימש כשליחו לממשל בוש בתקופת כהונתו של אריאל שרון כראש ממשלה.
על פי התביעה, הוציא אריה גנגר במרמה כספים מהרכוש המשותף של בני הזוג, ובכך הקטין את הסכום שמגיע לגרושתו ולילדיה. בתביעה נטען כי גנגר הוציא מחברת "טי-פי-אר אינווסטמנטס" - שהייתה בבעלות משותפת של שני בני הזוג - סכום של כ-2 מיליון דולר, והשקיעו בעסקת נדל"ן בקנדה. עוד נטען בתביעה, כי בשנת 2005 העביר גנגר במרמה סכום של 1.8 מיליון דולר, שהוצאו מהרווחים של אותה עסקה - לגלעד שרון, באמצעות שתי חברות שבשליטתו: חברת חוות שקמים בע"מ וחברת לרנר מנור נאמנויות בע"מ. לפי תביעת דליה גנגר, גלעד שרון יצר מצג שווא של תיעוד מזויף, וכך גרפו אריה גנגר וגלעד שרון את רווחי העסקה.
זמן קצר לאחר הגשת התביעה, נודע כי המשטרה חוקרת את הפרשה וכי גלעד שרון נחקר ושמר על זכות השתיקה גם בפרשה זו.
וסילי קרדש
וסילי יארוסלאבוביץ' קרדש (באוקראינית: Васи́ль Яросла́вович Ка́рдаш; נולד ב-14 בינואר 1973 בלבוב) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדת הקשר ולזכותו 14 הופעות בנבחרת אוקראינה. כיום מאמן את קבוצת דינאז מהליגה האוקראינית הראשונה.
קריירה
קרדש שיחק בישראל כמה חודשים ללא הצלחה גדולה. בתום עונת 1993/1994 הוחלט לא להאריך את החוזה שלו במכבי והוא חזר לאוקראינה.
הוא שיחק עונה אחת בשורות צ'רנומורץ אודסה. "ציידי הכישרונות" של לקבוצת הפאר האוקראינית דינמו קייב מאוד התרשמו מביצועיו של קרדש על המגרש והוא קיבל הצעה לעבור לדינמו. מהר מאוד תפס קרדש את מקומו בהרכב הפותח של הקבוצה. הוא שיחק במדיה במשך שש שנים וזכה עמה בחמש אליפויות רצופות ובשלושה גביעים. הצטיין גם במשחקי ליגת האלופות - בשנת 1999 הגיעה דינמו קייב עד לחצי גמר של ליגת האלופות.
את שלוש השנים האחרונות שלו ככדורגלן שיחק קרדש במדי ארסנל קייב.
נבחרות
בשנת 1994 הצטרף קרדש אל נבחרת הנוער של אוקראינה, במדיה ערך תשע הופעות.
ב-9 באפריל 1996 ערך וסילי קרדש את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת של אוקראינה, במשחק ידידות מול. בשנת 2001 פרש מהנבחרת לאחר שערך במדיה 14 הופעות.
קריירת אימון
לאחר שפרש ממשחק פעיל אימן קרדש כמה קבוצות חובבים באוקראינה. בשנת 2015 הצטרף לצוות האימון של הנבחרת הצעירה של אוקראינה. החל משנת 2022 מאמן את קבוצת דינאז מהליגה האוקראינית הראשונה.
יחסי גרמניה–הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
יחסי גרמניה–הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לגרמניה.
היסטוריה
גרמניה כוננה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ב-30 ביוני 1960, מיד לאחר שהמדינה קיבלה עצמאות. מאז תום מלחמת קונגו השנייה בשנת 2002 ותחילת שלב המעבר (2002–2006), גרמניה, יחד עם שותפותיה האירופיות והקהילה הבינלאומית, תורמת תרומה חשובה לתהליך השיקום הפוליטי והכלכלי במדינה. ממשלת גרמניה קוראת למעבר פוליטי שליו ולרפורמות פוליטיות וכלכליות מתמשכות במטרה למנוע עוד יציבות במדינה ובאזור. עדיפות עכשווית היא לשפר את המצב הביטחוני ולהילחם בהתפרצות האבולה בחלק המזרחי של המדינה.
הנשיא ג'וזף קבילה ביקר בגרמניה בשנים 2002 ו-2004. ביקור גרמני ברמה הגבוהה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו בשנים האחרונות כולל את ביקורו של שר החוץ פרנק-ואלטר שטיינמאייר בקינשאסה ובגומה בפברואר 2015 והשר הפדרלי לשיתוף פעולה כלכלי ופיתוח, גרד מולר בקינשאסה באוגוסט 2019. בינואר 2016 שר החוץ הקונגולי, רמן צ'יבנדה ביקר בברלין.
שיתוף פעולה בפיתוח וסיוע הומניטרי
גרמניה היא שותפה חשובה לפיתוח של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. בין השנים 2015–2019 היא התחייבה ל-400 מיליון אירו לשיתוף פעולה בפיתוח, והיא התורמת הרביעית בגודלה אחרי ארצות הברית, בריטניה והאיחוד האירופי.
שיתוף הפעולה של גרמניה מתמקד בשיפור תנאי המחיה של אוכלוסיית הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ובהגנה על טובין ציבוריים עולמיים (במיוחד שלום, הגנה על המגוון הביולוגי והפחתת שינויי אקלים). גרמניה מעניקה סיוע מבני ומעבר מעבר הומניטרי ופיתוח, כמו גם תמיכה בניהול סכסוכים, מניעת משברים ושמירת שלום.
יחסים כלכליים
בשנת 2018, גרמניה ייצאה סחורות בשווי של 42.8 מיליון אירו בלבד לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, והעמידה אותה במקום ה-152 מתוך 239 שותפות הסחר. היבוא מהמדינה לגרמניה הסתכם ב-177.1 מיליון אירו. יש רק כמה חברות גרמניות במדינה. הסכם הגנה וקידום השקעות דו-צדדי מתקיים מאז 1969.
פורומים חרדיים
לכ-64 אחוזים מהציבור החרדי בישראל יש גישה לאינטרנט, אך רובם אינם משתמשים בפלטפורמות שיחוח ורשתות חברתיות שהשימוש בהן נפוץ בחלקים אחרים של החברה, כגון טלגרם, טוויטר ופייסבוק. בשל כך, פורומים המיועדים לקהל חרדי זוכים לפופולריות רבה בציבורם. הפורומים החרדיים עוסקים בדיונים תורניים ובנושאים אחרים.
בשנת 2004 הוקמה פלטפורמת "הייד פארק מסורת" שאיגדה תחת קורת גג אחת את כל הפורומים החרדיים, זאת על מנת למנוע מהגולשים להיחשף לפרסומות לא צנועות ולתכנים בפורומים אחרים בהייד פארק. הפלטפורמה נסגרה עם סגירת הייד פארק באפריל 2018.
בפורום תפוז אנשים נפתח פורום המיועד לחרדים בלבד, ומוגבל בתקנון מוקפד.
עצור כאן חושבים
הפורום נוסד בשנת 2002 על ידי קבוצת חרדים שדגלה בגישה שכלתנית יותר ליהדות מכפי שמקובל בציבור החרדי. המוטיבציה הראשונה לפתיחת הפורום באה מתלמידי הרב אהרון מילר, חרדי בעל השקפה דתית שכלתנית. למייסדי הפורום יש זיקה להשקפתו של הרב גדליה נדל ולדרך מחשבתו.
החל משלהי 2013 ההשתתפות בפורום כפופה לרישום ואישור מנהליו.
כיום משתתפים בפורום כותבים מגוונים מלבד מייסדיו – ביניהם חרדים יותר שמרנים, לא מעט אנשי אקדמיה, כותבים הקשורים לתנועה הרפורמית, כותבים השייכים לחברה הדתית לאומית, מעריצים של ישעיהו ליבוביץ וחילונים.
כותבים מפורסמים הם "מיימוני", "רב סיינפלד", מיכאל אברהם, נדב שנרב ועוד.
בפורום נדונו בהרחבה נושאים שהדיון הציבורי החרדי בהם נדיר, גם עניינים הקשורים למין. בין השאר התנהל דו-שיח עם ירון ידען, מייסד ארגון דעת אמת המעודד יציאה בשאלה.
לפורום נפתח אתר לוויין שפעילותו הופסקה אחרי זמן קצר. מתקיימים גם מפגשי פורום שמקפידים בהם על דיסקרטיות מחשש לפגיעתם של קנאים.
פרוג
פורום בתחומי העיצוב והפרסום, מופעל על ידי בית פרוג.
בפורום רשומים למעלה מ37 אלף משתמשים, רובם גברים ונשים בני הציבור החרדי והדתי, העוסקים בתחומי התקשורת החזותית, ושאר נושאים.
פורום זה זכה בעבר לתשומת לב תקשורתית, כאשר נערכו בו קמפיינים ספונטניים בהם הגיבו מעצבים ויוצרים חרדים להאשמות קולקטיביות שהושמעו בתקשורת כלפי הציבור החרדי.
נעמה הנקין הייתה חברת הפורום ופעילה בו, על שמה הוקם אגף בשלוחת מכללת פרוג בבני ברק.
בחדרי חרדים
פורום "בחדרי חרדים" נוסד בינואר 2002 בקטגוריית האקטואליה והחדשות של אתר הפורומים "הייד פארק". הפורום הוא למורשי כתיבה בלבד וחברים בו מעל ל-10,000 חברים. כל המעוניין להצטרף מחויב לענות על שאלון לגבי השתייכותו החרדית (באיזו ישיבה למד, לאיזו חצר שייך וכדומה), וכן שאלות שאמורות לבדוק את מידת התאמתו לפורום. הפורום עוסק בעיקר בפוליטיקה חרדית וכללית והוא כולל דיווחים עיתונאיים. בפורום ישנה התייחסות לעולם העיתונות החרדי ולעיתונאים חרדים הפועלים בעיתונות החילונית. עד 2011 נכתבו בפורום מעל למיליון הודעות.
כיום הפורום פעיל עם כמות מצומצת מאוד של גולשים והודעות.
מקים הפורום ומנהלו עד לשנת 2009 היה דוד רוטנברג, שפעל בו בכינוי דוד10. הפורום ידוע בגישתו הליברלית יחסית במונחים חרדיים לנושאים של חופש ביטוי וסובלנות, ולדעות חריגות או לא מקובלות. כך לדוגמה על אף שהפורום מוגדר כ"חרדי" חברים בו גם כאלו המשתייכים לציבור הדתי לאומי. הפורום גם מאפשר ביטוי לבעלי דעות שנחשבות לא שגרתיות בזרם המרכזי של הציבור החרדי, כגון תומכים במסירת שטחים, או בעלי קו אנטי-ציוני חריף כאנשי נטורי קרתא הירושלמים ואנשי חסידות סאטמר מניו יורק.
לצד הפורום נפתחו באתר במרוצת השנים פורומים רבים נוספים העוסקים בזרמים בתוך הציבור החרדי, מוזיקה חסידית, אזורים שבהם יש ריכוז חרדים גבוה, וכן פורומים שבהם מתקיימים הדיונים בשפת היידיש (ורוב משתתפיהם הם תושבים מחוץ לישראל).
מתמחים טופ
פורום בענייני מחשבים, טכנולוגיה וסלולר.
הוקם ב-2019 על ידי אנונימי בשם שמואל אשר הוא מנהל הפורום, יחד עם המנהל השני המכונה אלישי.
בעת יסוד הפורום, הוא היה על מחשב פרטי (ולא על שרת). מטרת הקמתו הייתה בעיקר כדי לתת מענה לציבור החרדי ולספק עבורם תכנים אשר אין להם גישה אליהם בעקב סינון האינטרנט המקובל בציבור החרדי. כך לדוגמה הופצה בפורום גרסה לנוקיה שהייתה זמינה רק בטלגרם.
לאחר תקופה שהפורום היה פעיל הוא הועבר לשרת על מנת לאפשר תחזוקה ופעולה תקינה שלו. נכון ל-04.2023 בפורום רשומים 20,418 משתמשים.
בפורום מועלים גם תוכנות ואפליקציות שנבנו על ידי משתמשים בפורום.
פורום אוצר החכמה
פורום בעניינים תורניים, השקפתיים, והיסטוריים, במסגרת היהדות.
הפורום הוקם במאי 2010 על ידי אוצר החכמה, הפורום נועד במקורו לעזרה הדדית בבעיות ובאגים בתוכנת אוצר החכמה תוך תקופה קצרה הפך הפורום למקום לדיונים בנושאים תורניים. בשנת 2021 מנה האתר יותר מ-5700 משתמשים ונכתבו בו בערך 690,000 הודעות ביותר מ-49,000 נושאים שונים. בפורום ניתנת אופציה לשליחת הודעות בין חברים. האתר בנוי על מערכת phpBB.
הצפיה ברוב התכנים חופשיים, חלק מהדפים חסומים וניתנים לצפייה רק לחברים בפורום, אפשרות תגובה נתונה אף היא רק לחברים בפורום. בעבר ההרשמה הייתה חופשית אך כיום בכדי להירשם נצרכת המלצה מחבר ותיק בפורום. השיח בפורום נקבע על ידי מנהלי האתר המאפשרים על הרוב דיון בכמעט כל נושא, כולל ביקורת על רבנים, אך בצורה מכבדת. הודעות ובהן זלזול ברבנים או העלאת תכנים המפרים זכויות יוצרים בדרך כלל ימחקו.
דמויות בולטות אשר פעילות בפורום: הרב בצלאל דבילצקי, יוסף אביב"י, הרב שמואל ברוך גנוט, הרב איתם הנקין, יעקב ישראל סטל, יהושע ענבל, הרב יואל קטן, הרב יהודה זייבלד, עדיאל ברויאר, הרב משה שבת, הרב אביאל חיים חורי, הרב יוסף חיים אוהב ציון, הרב יעקב חיים סופר ועוד.
בשנת 2017 נחסם הפורום בסננים נטפרי ונתיב, בהוראת הרב שלמה זלמן אולמן. מספר חברים אשר השתמשו בסנן נטפרי פתחו את האתר "פורום לתורה".
חברי הפורום מוציאים את ירחון האוצר.
פורום לתורה
פורום בנושאים תורניים.
הפורום הוקם ב-2015 לאחר שפורום אוצר החכמה נחסם על ידי סנן נטפרי, ועל כך עקרונותיו הוא על פי פורום אוצר החכמה. בשנת 2021 מנה האתר יותר מ-4,800 משתמשים ונכתבו בו בערך 360,000 הודעות ביותר מ-22,000 נושאים שונים. האתר בנוי על מערכת phpBB, וזמין באפליקציה.
אשכול בולט הוא פורום אקטואליה, הגישה אליו מוגבלת למשתמשים בעלי מאתים תגובות.
הפורום מפוקח ומושגח בקפדנות, לדוגמה בתקנון נכתב שאסור להתבטא נגד שום עדה או קהילה.
מימון הפורום ותחזוקו נעשית באמצעות הכותבים, החל משנת תשע"ט החל הפורום להציג פרסומות לעיתים רחוקות.
בשנת 2022 הפורום עבר למערכת xenforo אשר נחשבת למתקדמת הרבה יותר מphpBB.
בושידו
בּוּשידוֹ (קאנג'י: 武士道, רומאג'י: Bushidō, מילולית: "דרך הלוחם") או בּוּדוֹ (קאנג'י: 武道, רומאג'י: budō, מילולית: "דרך הלחימה") הוא מושג ביפנית המתאר את קוד התנהגות של הסמוראים, מעמד האצולה הלוחמת ביפן הפיאודלית.
קוד ההתנהגות, שפותח במאות ה-9 עד ה-12, דורש נאמנות וכבוד עד המוות. כשהסמוראי נכשל בשמירת כבודו, הדרך היחידה להשיבו היא על ידי ביצוע "ספוקו" - התאבדות טקסית המבוצעת על ידי נעיצת חרב בבטן.
בצורתו הטהורה ביותר הבושידו דורש מההולכים בדרכו לבחון את המציאות מנקודת המבט של מותם העתידי.
הבושידו היווה גם את הבסיס הרוחני לאלו אשר ביצעו התקפות "קאמיקאזה" במהלך מלחמת העולם השנייה. מסיבה זו, לאחר כניעת יפן אסרו האמריקאים על היפנים לבצע כל סוג של אימון באמנויות לחימה יפניות, מכיוון ששורשיהן נעוצים בבושידו.
הספורט המודרני "קנדו" נסמך על בסיס הפילוסופיה של הבושידו, בעיקר בהתבססותו על העיקרון "מכה אחת-הריגה אחת". שלא כמו אמנויות לחימה אחרות, מגע ממושך עם היריב או חבטות רבות בו נמנעות לטובת מכה אחת "נקיה" בגופו או בראשו של היריב.
שמונה המידות הטובות
אלה שמונה המידות הטובות המגדירות את המקיים את הבושידו:
יחסי פקיסטן–קירגיזסטן
יחסי פקיסטן–קירגיזסטן הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין הרפובליקה הקירגיזית.
היסטוריה
פקיסטן הייתה אחת מהמדינות הראשונות בעולם שהכירו בעצמאותה של קירגיזסטן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-10 במאי 1992. בחודש נובמבר 1992, שיתפו פקיסטן, איראן, טורקיה, אפגניסטן ושש הרפובליקות הסובייטיות לשעבר של קזחסטן, אזרבייג'ן, קירגיזסטן, טורקמניסטן ואוזבקיסטן פעולה במסגרת הארגון לשיתוף פעולה כלכלי (ECO).
ב-24 בספטמבר 2013, הצהיר שר החוץ של קירגיזסטן כי ממשלת קירגיזסטן מעוניינת בפיתוח הקשרים הכלכלים עם פקיסטן. ב-30 ביוני 2005, ראש ממשלת פקיסטן ביקר בבישקק, שם הוא פגש את נשיא קירגיזסטן. שני המנהיגים ציינו את שיתופי הפעולה בן המדינות במאבק כנגד הטרור, הסחר בסמים וכן התפתחות היחסים המסחריים והכלכליים שביניהן. במאי 2017, ציינו ממשלת פקיסטן וממשלת קירגיזסטן 25 שנים של יחסים דיפלומטיים.
יחסים כלכליים
בשנת 2016, ייצאה קירגיזסטן לפקיסטן סחורה בשווי 406 אלף דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם בשר משומר, נפט מזוקק, עץ מנוסר, משאבות אוויר, סיליקון, מקרנים וחלקי רכב. לעומתה, פקיסטן ייצאה לקירגיזסטן סחורה בשווי 3.48 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם תרופות, תה, רהיטים, מוצרי טקסטיל, מיץ פירות, אורז, פרי הדר, חלקי רכב, בגדי עור ומלח.
מגפת הקורונה באירלנד
מגפת הקורונה, בה חלו רבים במחלת נגיף הקורונה באירלנד, התפשטה אל המדינה בסוף פברואר 2020.
התפשטות המגפה
ב-29 בפברואר הודיעה אירלנד על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. מדובר באדם שחזר מצפון איטליה למדינה, אחד מאזורי ההידבקות החמורים ביותר באירופה.
ב-11 במרץ הודיעה אירלנד על מקרה מוות ראשון מנגיף הקורונה בשטחה.
באותו יום הודיעה אירלנד על סגירת כל בתי הספר והאוניברסיטאות ברחבי המדינה ייסגרו עד 29 במרץ.
ב-13 במרץ שר החוץ האירי, סיימון קובני אמר כי הוא מציע לאזרחי אירלנד להפעיל "מידה גבוהה של זהירות" לפני שהם מחליטים לטוס לאחת ממדינות האיחוד האירופי.
באותו יום, דווח כי כל הפארקים ברחבי הבירה דבלין ייסגרו עקב התפשטות הנגיף למשך שבועיים.
בנוסף על כך, הודיעו חברות התעופה האיריות, ריינאייר ואייר לינגוס כי הן משהות את טיסותיהן לאיטליה.
באותו יום, הכריז שר החוץ האירי, סיימון קובני על פרסום הוצאת אזהרת מסע לפולין, סלובקיה, קפריסין, צ'כיה, דנמרק ומלטה.
ב-15 במרץ הודיעה אירלנד כי היא סוגרת את כל הפאבים והברים ברחבי המדינה ויישארו סגורים לפחות עד 29 במרץ.
ב-17 במרץ הודיעה אירלנד כי כל תייר מכל רחבי העולם המגיע למדינה יחויב להיכנס לבידוד של 14 יום, מלבד צפון אירלנד השייכת לממלכה המאוחדת.
באותו יום, הודיעה טורקיה כי היא אוסרת על יציאת טיסות אל אירלנד ונחיתת טיסות ממנה בטורקיה עקב התפשטות נגיף הקורונה.
ב-19 במרץ הודיעה חברת הרהיטים השוודית, איקאה כי היא סוגרת את כל סניפיה ברחבי אירלנד החל מ-20 במרץ.
ב-22 במרץ הודיעה רשת המזון המהיר האמריקאית, מקדונלד'ס כי היא סוגרת את כל סניפיה ברחבי אירלנד החל מ-24 במרץ.
יום לאחר מכן, ב-23 במרץ הודיעה רשת המזון המהיר, KFC כי היא סוגרת את כל סניפיה ברחבי אירלנד.
בנוסף על כך, באותו יום הודיע בנק אירלנד כי הוא סוגר 101 מסניפיו באופן זמני ברחבי המדינה החל מ-24 במרץ וכי רק 161 סניפים יישארו פתוחים.