cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
SPQR
.S.P.Q.R (לטינית: Senatus Populusque Romanus, הסנאט והעם של רומא; לדיון על גרסאות אחרות ראו בהמשך ) הם ראשי תיבות בלטינית שנכתבו על דגלי הלגיונות הרומיים, מטבעות, גמלוני מקדשים ונעשה בהם שימוש על ידי הרפובליקה הרומית והאימפריה הרומית לציון השותפות בין העם הרומי לסנאט.
בתקופה המודרנית אותיות אלה מופיעות על סמל העיר רומא, וכן על בנייני העירייה ומכסי פתחי הביוב בעיר. השימוש בקיצור על בנייני העיר רומא (ומכסי פתחי הביוב בעיר) נעשה בהוראת בניטו מוסוליני, אשר השתמש בקיצור כחלק מתעמולת משטרו הפשיסטי.
משמעות הקיצור
ישנה מחלוקת בדבר משמעות הקיצור.
בשל המשמעות השנויה במחלוקת, המשמעות של הביטוי שונה בהתאם:
יש הבדל מהותי בין הפרשנויות: לפי הבחנה הקיימת במשפט הרומי, "אזרחי רומא" - הגברים החופשיים בלבד, ואילו "העם של רומא" - מונח הכולל גם את הנשים. מכל מקום, הצירוף Senatus Populusque Romanus, בהטיותיו השונות, מופיע מאות פעמים בכתבים היסטוריים, ונחשב כצירוף כבול.
פילוסופיה מזרחית
בתרבות המערבית, המונח פילוסופיה מזרחית מתייחס באופן רחב לכמה פילוסופיות של "המזרח", כולל איראן, סין, הודו, יפן ועוד.
אוניברסיטאות מערביות רבות מתמקדות בפילוסופיות המערביות בקורסי הפילוסופיה שלהם (עם כמה יוצאי דופן). כשמשתמשים במונח "פילוסופיה" במערב האקדמי, בדרך כלל הכוונה למסורת המערבית המתחילה ביוונים הקדומים. לפילוסופיות מזרחיות מתייחסים פחות, אף שקשרים רבים בין המזרח והמערב בעשורים האחרונים משנים את המצב הזה.
הינדואיזם
הינדואיזם נחשבת לדת העתיקה ביותר בעולם שעדיין קיימת, וכאמונת הדהרמה הראשונה. ההינדואיזם מאופיין במגוון של מערכות אמונה, מנהגים וכתבי קודש. מקורו בתרבות הוודית העתיקה, לפחות מ-2000 לפנה"ס אם לא לפני כן. היא הדת השלישית בגודלה בעולם, עם בערך 1.05 מיליארד מאמינים, 96% מהם בתת היבשת ההודית.
ההינדואיזם מבוסס על הוודות, והחלקים המיסטיים שלהם, האופנישדות, וכן על התורות של גורו הינדים רבים במשך הדורות. זרמי מחשבה רבים נמשכים משש האסכולות ההינדיות/וודיות, אסכולות הבהקטי והטנטרה אגמי, וכולם חלק מההינדואיזם.
משותפת לכל ההינדים היא האמונה בדהרמה, גלגול נשמות, קארמה, ומוקשה (גאולה) של כל נשמה על ידי מגוון של פעולות מוסריות, מדיטטיביות, ופעולות אחרות (כל הפעולות האלה מכונות יוגה). עקרונות בסיסיים עוד יותר הם האהימסה (חוסר האלימות), החשיבות של הגורו, המילה האלוהית "אום" וכוחן של המנטרות, אהבה של האמת בגילויים רבים כאלים ואלות, והבנה שניצוץ של האלוהי (אטמן/ברהמן) קיים בכל אדם ובכל דבר חי, וכך ישנם דרכים רוחניות רבות לאמת האחת המאוחדת.
קונפוציאניזם
קונפוציאניזם התפתח סביב תורותיו של קונפוציוס, ומבוסס על הטקסטים הסיניים הקלאסיים. היא הייתה האידאולוגיה המרכזית בסין ובאזורים הרחבים המושפעים על ידה מאז שושלת האן והיא עדיין מרכיב חשוב בתרבות המזרח הרחוק. אפשר לראות את הקונפוציאניזם כמערכת הומניסטית ואתית-חברתית, המתמקדת בבני אדם וביחסים ביניהם. קונפוציאניזם מדגיש טקסים רשמיים בכל היבט של החיים, מטקסים דתיים-למחצה ועד לנימוסים קפדניים וכבוד רב לאבות ולזקנים, בעיקר להורים ולמדינה בדמות הקיסר הסיני.
טאואיזם
טאואיזם, שהתורה המרכזית שלו היא לתת לדברים ללכת במסלולם הטבעי, הוא הניגוד המסורתי לקונפוציאניזם. הספרים המרכזיים של הטאואיזם הם הדאו דה ג'ינג, המיוחס על פי המסורת ללאו דזה והצ'ואנג צה. לטאואיזם יש יסודות בעבר הסיני הרחוק, והוא כולל בו מרכיבים מיסטיים מתקופות פרה היסטוריות, והוא קשור גם לאי צ'ינג (ספר השינויים), ספר שעל פיו ניתן לחזות את העתיד על ידי 64 צורות גאומטריות המתארות מצבים ושינויים בעולם. הטאואיזם מדגיש את הטבע, החופש האישי, וההתנגדות לגבולות חברתיים, והיה דוקטרינה שבה אחזו אלה ש"נדדו להרים". בסוף חייהם – או בלילה – גם פקידים קונפוציאנים התנהגו לעיתים כמו טאואיסטים, כשהם כותבים שירה או מנסים "להגיע לאלמוות". אך טאואיזם היא גם דוקטרינה פוליטית, שטוענת כי הכוח של השליט הוא בשלטון על ידי "חוסר-פעולה".
בודהיזם
הבודהיזם הוא מערכת אמונות המבוססת על תורותיו של סידהרתה גאוטמה, נסיך הודי שלאחר מכן נודע כבודהה, או "זה שהתעורר", "מקבל ההארה" – מהמילה "בוד" בסנסקריט – "להתעורר". בודהיזם היא דת לא-תאיסטית, כלומר שאינה עוסקת או תלויה בקיום או אי קיום של אל או אלים. הבודהה עצמו בפירוש אמר כי אין לו כל מעמד או השראה אלוהית, ואמר כי כל אחד בכל מקום יכול לקבל את ההשראה שהייתה לו. השאלה של אלוהים אינה רלוונטית ביותר בבודהיזם, אם כי יש ענפים של הבודהיזם (הטיבטי, בעיקר) שעובדים לכמה אלים שהגיעו ממערכות אמונה מקומיות קודמות.
את תורת הגאולה הבודהיסטית אפשר לסכם ב"ארבעת האמיתות האצילות":
רוב ענפי הבודהיזם מאמינים בקארמה, יחס של סיבתיות בין כל מה שקרה לבין מה שיקרה. אירועים שקורים הם תוצאה ישירה של אירועים שקרו בעבר. השפעה אחת של הקארמה היא גלגול נשמות. במוות, הקארמה מהחיים האלה היא שקובעת את אופן הקיום בחיים הבאים. המטרה הסופית של הבודהיסט היא להפטר מהקארמה (הטובה והרעה), ולסיים את הגלגל של הלידה מחדש והסבל, ולהגיע לנירוואנה – מצב שבו בעצם אין דבר, ובו נעשים אחד עם היקום כולו.
זן
זן הוא תערובת המהאיאנה (זרם בודהיסטי) ועקרונות טאואיסטיים. בודהידהרמה היה נזיר הודו אגדי-למחצה שנסע לסין במאה ה-5. שם, במנזר שאולין, הוא ייסד את אסכולת צ'אן בבודהיזם, הידועה ביפן ובמערב כאסכולת הזן. פילוסופיית הזן מדגישה את הרגע בהווה.
חסידי הזן עוסקים במדיטציית זאזן ("רק ישיבה"). כמה אסכולות של הזן פיתחו טכניקות אחרות להבאה להארה (סאטורי), מהכאת המתלמדים במקל על מנת לגרום להם להלם ולהבנה של הרגע, ועד לקואן, חידות זן שנועדו להכריח את התלמיד להפסיק לנסות להבין את היקום באמצעים לוגיים.
מאואיזם
מאואיזם היא פילוסופיה קומוניסטית המבוססת על דעותיו של המנהיג הקומוניסטי מאו צה-דונג. היא מבוססת במידה מסוימת גם על תאוריות של מרקס ולנין, אך הוא דוחה את ההדגשה הלניניסטית על הפרולטריון העירוני והתיעוש הכבד לטובת מהפכה שיסודה באיכרים, ותומך בכלכלה חקלאית המבוססת על חוות משותפות.
שינטו
שינטו היא הדת היפנית המקורית, צורה מורכבת של אנימיזם שעל פיו רוחות הקרויות קאמי שוכנים בכל דבר. הפולחן הוא במקדשים ציבוריים או במקדשים קטנים בתוך הבית.
אייווזי
אייווזי (טמילית: "דרך האב") היא דת מוניסטית שמקורה בדרום הודו באמצע המאה ה-19. מבחינה רשמית היא ענף של ההינדואיזם. אם כי היא לא הוכרה באופן רשמי, היא נחשבת כאוטונומית מבחינה פילוסופית, ומבחינת מנהגים דתיים ואמונות. מחשבת האייווזי מתבססת על התורות של איה ואיקונדר והספר הדתי אקילטירטו אמאני. יש לדת את המיתולוגיה שלה. על פי האייווזי האדמה שסביב קניאקומארי היא מקורן של החיים האנושיים הראשונים על פני כדור הארץ. כמה מהתורות של הדת קרובות לסמרטיזם ולאדווייטה, ואמונות לגבי יום הדין האחרון דומות לאלה של הדתות האברהמיות.
מרדכי זאב פיארברג
מרדכי זאב פַיֶארברג (20 בספטמבר 1874, זווהיל (נובוהרד-וולינסקי), פלך ווהלין, האימפריה הרוסית – 2 במרץ 1899, שם) היה סופר עברי, חובב ציון ומשכיל.
ביוגרפיה
אביו של פיארברג, שמעון, היה שוחט ממשפחה חסידית, וביקש ללמדו מלאכה זו, אך מרדכי הצעיר זועזע מהמלאכה (ולימים ביטא זאת בסיפורו "העגל"), וביקש מפלט מחלק ההלכה שבלימודי התלמוד. בבחרותו נמשך אחר ההשכלה. הוא אורס בשידוך בגיל 18, אך לא נישא מעולם, עקב מחלת השחפת שתקפה אותו בצעירותו, ושממנה לא החלים.
פיארברג הרבה גם לקרוא בכתבי ההשכלה, ודרכם התוודע לספרות ולשירת ימי הביניים העברית, ובמיוחד לשירת יהודה הלוי ולהגות העברית של התקופה. ליצירות אלו הייתה השפעה רבה על יצירתו. בשנת 1896 נסע להתרפא בוורשה, ושם התוודע לסופרים עבריים שונים, בהם נחום סוקולוב, שעודדו אותו להמשיך בניסיונותיו בכתיבת פרוזה, אך יעצו לו למשוך ידו מכתיבת שירה.
פיארברג התפרנס משכר סופרים ומקצבה שהעניק לו הנדבן קלונימוס זאב ויסוצקי בהשתדלות אחד העם.
הניסיון להוציא לאחר מותו את כל כתביו במקובץ לא עלה יפה בשל התנגדות אביו המסורתי לתכניהם.
יצירתו
פיארברג, ממבשרי הסימבוליזם בסיפורת העברית, פרסם מספר סיפורים קצרים בכתבי העת "הצפירה" ו"השילוח", בעידוד עורכו אחד העם. עד מותו ממחלתו עסק פיארברג בליטוש יצירתו העיקרית, הנובלה "לאן", שפורסמה זמן קצר לאחר מותו ב"השילוח". היצירה מתארת בפרוטרוט את לבטיו של צעיר בן-דמותו של המחבר, בשאלות של אמונה, השכלה, עם וגורל. התשובה לשאלה "לאן?" שניתנת ביצירה היא ארץ ישראל, שם יונחו יסודות ל"חברה חדשה". הלוך-רוח זה הפך את היצירה למרכזית בתודעת דורות של ציונים. רחוב "לאן" ברמת גן נקרא על שם יצירה זו, וכך גם הסמטאות "לאן א" ו"לאן ב" ברחוב פיארברג בתל אביב. גם בחיפה, נתניה, באר שבע ופתח תקווה נקראו רחובות על שמו.
קישורים חיצוניים
מיצירתו:
דונר קבב
דונר קבב (בטורקית: Döner Kebab – מילולית: "בשר מסתובב") היא מנה מהמטבח הטורקי המבוססת על נתחי בשר כבש, בקר או עוף הנצלים צלייה איטית על גבי מוט מסתובב.
מאפיינים
דונר קבב הוא סוג של קבב העשוי מבשר טחון ולרוב נצלה על רוטיסרי אנכי. המצלה האנכי הומצא במאה ה-19 באימפריה העות'מאנית, והמצאתו היוותה השראה להתפתחותן של עוד מנות דומות, בין היתר: שווארמה ערבית, גירוס יווני, דונר קנדי, והמאכל המקסיקני אל פסטור.
דונר קבב מכונה לעיתים "שווארמה" במזרח התיכון וצפון אפריקה, "גירוס" ביוון (שם הוא עשוי לרוב מבשר חזיר) ו"גירוש" בהונגריה. הבשר הטחון מתובל ונערם בצורת חרוט הפוך על רוטיסרי שם הוא עובר תהליך של צלייה איטית לצד אלמנט של בישול אנכי. השכבה החיצונית נפרסת לנתחים דקים בזמן שהדונר ממשיך להסתובב. את נתחי הבשר שנפרשו מהדונר קבב ניתן למצוא בצורות הגשה שונות: בצלחת בליווי של מנות שונות, בתוך פיתה או בסוגי לחמים אחרים: לאפה, בגט ועוד. ניתן גם להגיש את נתחי הבשר בסוגי לחמים שטוחים יותר, כמו לוואשי – לחם דק הנפוץ במטבח הקווקזי במדינות: ארמניה, גאורגיה, טורקיה, אזרבייג'ן ואיראן, או לחם סאג' המכונה גם דורם (פירוש מילולי מטורקית – גליל או מעטפת). מאז תחילת שנות ה-70, צורת ההגשה של דונר קבב בתוך סוג כלשהו של לחם עבה או דק הפכה לפופולרית ברחבי העולם כמנת מזון מהיר שנמכרת בחנויות קבב ולעיתים קרובות מכונה פשוט "קבב". לרוב מנת הדונר קבב כוללת גם סוגים שונים של סלט או ירקות בודדים: עגבניות, חסה, כרוב, בצל עם סומאק, מלפפון חמוץ או מלפפון טרי, פלפלי צ'ילי חריפים, וסוגים שונים של רטבים.
היסטוריה
כבר במאה ה-17, נהוג היה באימפריה העות'מאנית, לערום נתחי בשר פרוס מתובל ולצלות אותם בשיטה אופקית, בדומה לשיטת ההכנה הידועה כיום של קבב ה-Cağ העשוי מבשר טלה. הרוטיסרי האנכי נכנס לשימוש ככל הנראה רק באמצע המאה ה-19. העיר בורסה, בטורקיה של ימינו, נחשבת לעיתים קרובות כמקום הולדתו של קבב הדונר הצלוי אנכית. לדברי יבוז איסקנדרוגלו, סבא שלו, איסקנדר אפנדי שהיה ילד בשנות ה-50 של המאה ה-19, העלה את הרעיון לצלות את הכבש במסעדה המשפחתית בצורה אנכית ולא אופקית; הרעיון נחל הצלחה, וכעבור כמה שנים נודע בשם דונר קבב, ובטורקית: "döner kebap". עם זאת, ייתכן שקדם לו חמדי אוסטה מקסטמונו כבר בסביבות 1830.
גרסה ערבית של הדונר קבב נודעה בעבר בשם שווארמה. כבר בשנות ה-30 של המאה ה-20 השווארמה פרצה את גבולות טורקיה והחלה להימכר במסעדות במקסיקו על ידי מהגרים מלבנון. הדונר קבב הגיע ככל הנראה ליוון בשנות ה-20 עם חילופי האוכלוסין בין יוון לטורקיה, והפך מאוחר יותר לג'ירו.
רק כמאה שנה לאחר המצאתו נהפך הדונר קבב להיות נפוץ באיסטנבול והפופולריות שלו היא גם בזכות המסעדן בייטי גולטר. המסעדה שלו נפתחה לראשונה בשנת 1945, התגלתה במהרה על ידי עיתונאים מהאזור והחלה להגיש מנות דונר קבב ומאכלים אחרים המבוססים על בשר למלכים, ראשי ממשלה, כוכבי קולנוע וסלבריטאים. באיסטנבול הדונר קבב נמכר בתוך פיתה או לחמים אחרים לפחות מאמצע שנות ה-60.
הדונר קבב צבר פופולריות והחל להימכר כמזון מהיר ברחבי העולם רק לקראת אמצע-סוף המאה ה-20. חנות הדונר קבב הראשונה בלונדון נפתחה בשנת 1966 ולקראת סוף שנות השבעים נהיה נפוץ גם בערים אחרות ופחות מרכזיות ברחבי הממלכה המאוחדת. הגירוס לעומת זאת נהפך לפופולרי ביוון ובניו יורק בשנת 1971. גרסה יוונית-קנדית לדונר קבב הוצגה בשנת 1972, ובסופו של דבר הפכה למאכל הרשמי של העיר הליפקס, והתפשטה ברחבי קנדה. בשנות השישים התפתח גם המאכל המקסיקני טאקו אל פסטור המבוסס על הדונר קבב.
בגרמניה, הדונר קבב זכה לפופולריות בזכות מהגרי עבודה טורקים בברלין בתחילת שנות ה-70. המנה התפתחה שם מצורתה המקורית לסגנון ייחודי המזכיר כריך המוגש עם תוספת של סלטי ירקות ושלל רטבים שנמכרו במנות גדולות במחירים זולים יחסית, מה שגרם למאכל לצבור פופולריות ולקבל מעמד של אחד ממאכלי המזון המהיר ומאכלי הרחוב הנמכרים ביותר בגרמניה ובחלקים נרחבים באירופה ופופולרי ברחבי העולם כולו.
דונר קבב בטורקיה
ישנן וריאציות רבות של דונר בטורקיה:
אזרבייג'ן
באזרבייג'ן, דונר קבב אזרבייג'ני מקומי מוגש באופן דומה לסגנון הכריך האירופי עטוף בלחם לוואשי או לחם מקומי אחר שטוח פחות. הדונר קבב בגרסתו האזרביג'נית הוא אחד המאכלים הנפוצים ביותר במדינה. לרוב הוא מבוסס על בשר כבש אך לעיתים הוא מוכן גם מבשר עוף.
וייטנאם
דונר קבב דונר הופך להיות פופולרי יותר ויותר בווייטנאם, בעיקר בגלל וייטנאמים שגרו בעבר בגרמניה והביאו אותו למולדתם כאשר חזרו להתגורר בווייטנאם. ברחבי האנוי והו צ'י מין סיטי ניתן למצוא דוכני קבב דונר רבים. הגרסה הווייטנאמית של המאכל נקראת Bánh mỳ Döner Kebab והיא שונה מהותית מהדונר קבב המקורי. קודם כל משתמשים בבשר חזיר להכנתה במקום בשר בקר או טלה. שנית, על הבשר מוגשים ירקות חמוצים שונים ורוטב צ'ילי.
אוסטריה
ניתן למצוא חנויות דונר קבב כמעט בכל עיר ברחבי אוסטריה. קבבים (המכונים לעיתים קרובות "דונר") נמכרים יותר מהמבורגרים או הנקניקיות המסורתיים.
פינלנד
בפינלנד הדונר קבב נהיה מנה נפוצה וצבר פופולריות רבה בעיקר מאז שמהגרים שהגיעו מטורקיה פתחו מסעדות בהן מוגשות מנות מסורתיות המאפיינות את המטבח הטורקי. דונר קבב בפינלנד לרוב יהיה מאכל רחוב המוגש כמזון מהיר, ולעיתים קרובות ניתן למצוא אותו במסעדות הפתוחות גם מאוחר בלילה ומגישות מאכלים כמו פיצה, ובמתחמי האוכל במרכזי קניות. בפינלנד עצמה יש כיום יותר מאלף מסעדות פעילות המגישות מאכלי קבב שונים, כך שעל כל 5,000 נפשות בפינלנד יש מסעדת קבב אחת.
גרמניה
בגרמניה ישנו תיעוד למנת הדונר קבב משנת 1969, כאשר נבזת סלים ואביו, שנולדו בעיר בורסה שבטורקיה, החלו למכור את מנת הקבב איסקנדר ברויטלינגן עם זאת, התאחדות מפיקי דונר קבב הטורקים באירופה (ATDID) מחברת בין הפופולריות של המנה לעובדת הקמת דוכן המזון המהיר על ידי נורמן קדיר הטורקי בסמוך לתחנת הרכבת של גן החיות בברלין המערבית בשנת 1972, מה שסייע במיצוב של הדונר קבב כאפשרות מובילה בתחום המזון המהיר. יש מספר אנשים שטוענים שבמקור שהם אלו שהמציאו את הדונר קבב, אך זו טענה שקשה להוכיח אותה וההתפתחות המאוחרת יותר של המנה בהחלט קשורה לעיר ברלין.
המכירות השנתיות של דונר קבב בגרמניה הסתכמו ב-2.5 מיליארד יורו בשנת 2010. בקר עגל, ועוף נמצאים בשימוש נרחב במקום בשר הכבש היקר יותר. לאחרונה גרסאות צמחוניות של הדונר קבב הופכות פופולריות יותר ויותר.
טרקן טאשיומרוק, נשיא התאחדות יצרני הדונר הטורקים באירופה (ATDID) דיווח ב-2010 כי מדי יום מיוצרים בגרמניה יותר מ 400 טונות של בשר דונר קבב על ידי כ-350 חברות, והצהיר כי "המכירות השנתיות בגרמניה מסתכמות ב-2.5 מיליארד יורו. זה מראה שמדובר באחת ממנות המזון המהיר הנמכרות ביותר בגרמניה." בערים רבות ברחבי גרמניה הדונר קבב דונר פופולרי לפחות כמו המבורגר או נקניק, במיוחד בקרב צעירים.
הולנד
קפסלון היא מנה נפוצה במטבח ההולנדי המורכבת מצ'יפס עליו בשר דונר קבב או שווארמה, רוטב שום ושכבה של גבינת גאודה, אפויה או צלויה עד להמסה, ואז מכוסה בשכבה של ירקות עם רוטב נוסף. המנה מוגשת לרוב כמזון מהיר במגש מתכת חד פעמי. פירוש המושג קפסלון הוא מספרה בהולנדית, מה שמרפרר לספר נתנאל גומז שתרם ליצירת הדונר קבב בכך שביקש מחנות הקבב המקומית שלו ברוטרדם שתכין אותה עבורו.
הנרי הרשקוביץ
הנרי הרשקוביץ (12 בפברואר 1927 – 12 במרץ 2022) היה קלע ישראלי, חבר משלחת ישראל באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) ומשלחת ישראל באולימפיאדת מינכן (1972) ונושא דגל ישראל בטקס הפתיחה באולימפיאדה זו, שבה היה מניצולי טבח הספורטאים הישראלים. זכה במדליות זהב וכסף באליפות אסיה שנערכה בטוקיו בשנת 1967. יצג את ישראל במשחקי אסיה (בנגקוק 1966, בנגקוק 1970 וטהראן 1974 ) ובמשחקי המכביה (השביעית 1965 – התשיעית 1973). לאחר פרישתו מספורט עבד כשען.
דונר קבב
הממלכה המאוחדת
גם באנגליה הדונר קבב נעשה נפוץ בזכות המהגרים מטורקיה, ודונר קבב בליווי של סלט ורוטב הוא מאכל פופולרי מאוד בבריטניה, במיוחד אחרי בילוי לילי.
הנרי הרשקוביץ
ביוגרפיה
נפטר ב-12 במרץ 2022.
דונר קבב
מקסיקו
אל פסטור הוא וריאציה של מנת הדונר קבב המסורתית בסגנון של שווארמה לבנונית. פשוטו כמשמעו "בנוסח הרועה", והשם הזה מתייחס לטלה המשמש לעיתים קרובות כבשר בשווארמה, אם כי האל פסטור לרוב מבוסס על בשר חזיר.
הנרי הרשקוביץ
קריירה
כנער נמשך הרשקוביץ לתחום הקליעה. הוא היה קצין בצבא הרומני וחבר בנבחרת הקליעה של הצבא. שלטונות רומניה לא אפשרו לו לייצג את מדינתם באליפויות עולם ובמשחקים האולימפיים, אך הרשקוביץ לא רצה לערוק מחשש שמשפחתו ברומניה תיפגע. לאחר שעלה לישראל היה לאלוף ישראל בקליעה ויצא עם משלחות ישראל למשחקי אסיה ב-1966. באליפות אסיה הראשונה בקליעה שנערכה בטוקיו בשנת 1967 זכה הרשקוביץ במדליית זהב בתרגיל אולימפי מלא, רובה ב-3 מצבים, 40 כדורים בכל מצב ובמדליית כסף ברובה סטנדרטי ב-3 מצבים, 20 כדורים בכל מצב.
דונר קבב
ארצות הברית
הדונר קבב מוכר בארצות הברית בעיקר בגרסאותיות היווניות, מה שכיום מכונה שם בשם "גירוס". בנוגע למקור המנה הועלו לאורך השנים גרסאות סותרות שונות שטענו כי המנה הגיעה לארצות הברית אי שם בשנות ה-60 והייצור ההמוני שלה החל בשנות ה-70. בשנים האחרונות נפתחו באזורים שונים ברחבי ארצות הברית מספר רב של משאיות אוכל ודוכני מזון המתמחים בדונר קבב. אחוז גדול מבין אלו הם בבעלות מהגרים גרמנים.
אוסטרליה
עם האוכלוסייה הרב-תרבותית באוסטרליה, מנת הדונר קבב מתחרה בגירוס היווני ובשווארמה הלבנונית. מוכרי דונר קבב כפופים לתקנות ממשלתיות מחמירות בנושא בטיחות מזון.
הנרי הרשקוביץ
משחקי אסיה
הרשקוביץ ייצג את ישראל לראשונה במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק בשנת 1966. במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק ב-1970 הוא זכה במדליית כסף במקצוע 10 מטר רובה אוויר, וזכה בשלוש מדליות קבוצתיות, מדליית זהב ברובה מצב שכיבה 50 מטר ובשתי מדליות כסף ברובה 3 מצבים 50 מטר וברובה רגיל 3 מצבים 50 מטר. במשחקי אסיה 1974 שנערכו בטהראן בירת איראן, נשא הרשקוביץ את דגל ישראל בטקס הפתיחה.
אולימפיאדת מקסיקו
באולימפיאדת מקסיקו (1968) השתתף הרשקוביץ בשני מקצועות בקליעה במשחקים האולימפיים, והשיג את התוצאות הבאות: מקום 35 בירי מרובה מ-3 מצבים ל-50 מטר – 1124 נקודות ומקום 41 בירי מרובה במצב שכיבה ל-50 מטר – 588 נקודות.
דונר קבב
אוסטרליה
חבילת חטיפי חלאל היא מנה שמקורה באוסטרליה. היא מבוססת על בשר חלאל של קבב, צ'יפס ורטבים כמו צ'ילי, תום ורוטב ברביקיו. המנה הזו בדרך כלל מוגשת בכלים חד פעמיים העשויים מקלקר ומאפיינת חנויות מזון מהיר באוסטרליה. שם המנה נבחר על ידי מילון מקווארי כ"המילה של השנה לשנת 2016".
בריאות
בתקשורת דווח על חששות בריאותיים לגבי הדונר קבב, כולל היגיינה הכרוכה באחסון לילה וחימום מחדש של בשר מבושל באופן חלקי, כמו גם רמות גבוהות של מלח, שומן וקלוריות. כמה חקירות מצאו מרכיבים באיכות ירודה בבשר הדונר, או שמדובר היה בסוגי בשר אחרים ממה שפורסם תקנות בטיחות המזון ברוב המדינות עוסקות בסכנות של חיידקים בבשר לא מבושל מכל הסוגים, שנמכר לציבור. לחלקם יש הנחיות ספציפיות לטיפול והכנת הדונר. לאחר מספר התפרצויות של הרעלת מזון ב-Escherichia coli, הממשלה הקנדית הציגה בשנת 2008 מספר המלצות, ביניהן ההמלצה לבשל את הבשר בפעם השנייה, לאחר שהופרד מהשיפוד בגרמניה, כל בשר קבב דונר המונח על גבי הרוטיסרי חייב להימכר באותו יום. להקפיא חלקית בשר מבושל ולמכור אותו במועד מאוחר יותר נחשב להפרה של תקנות הבריאות.
הנרי הרשקוביץ
אוליפיאדת מינכן
הרשקוביץ זכה לכבוד לשאת את דגל ישראל בטקס הפתיחה של אולימפיאדת מינכן (1972). במשחקים עצמם הוא סיים במקום 23, בירי מרובה במצב שכיבה – 593 נקודות (28 באוגוסט) ובמקום 46 בירי מרובה, 3 מצבים – 1114 נקודות (30 באוגוסט).
ב-5 בספטמבר 1972 בשעת בוקר חדרו המחבלים לכפר האולימפי, והחלו בביצוע הטבח בספורטאים הישראלים. חבר המשלחת הישראלית הסייף דן אלון שראה חלק מהאירוע, סיפר זאת לארבעת חבריו למשלחת ולחדר, הרשקוביץ, שאול לדני, יהודה וינשטיין, וזליג שטורך. הם הבינו שהם חייבים לברוח מיד. כדי לא לעורר רעש הלכו לאט אל המרפסת, וממנה קפצו למטה, וכך הם ניצלו.
מכביות
במכביה השביעית זכה הרשקוביץ במדליית ארד ברובה זעיר ב-3 מצבים ליחידים עם 1088 נקודות, ובמדליית ארד במצב כריעה עם 388 נקודות. במכביה השמינית הוא זכה במדליית זהב ברובה זעיר ב-3 מצבים יחידים, בשיא מכביה חדש 1107 נקודות. במכביה התשיעית הוא זכה במדליית ארד בירי ברובה זעיר 60 כדורים בשכיבה יחידים עם 586 נקודות.
יחסי איי שלמה–שווייץ
יחסי איי שלמה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין איי שלמה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין איי שלמה כוננו ב-19 בדצמבר 2007, לאחר חתימה על מזכר הבנות משותף לכינון יחסים דיפלומטיים בטקס שנערך בקנברה, בירת אוסטרליה. שיתופי פעולה העיקריים שבין שתי המדינות מתבצעים בפורומים בינלאומיים שונים דוגמת האומות המאוחדות.
איי שלמה מרוויחה מהתרומה השווייצרית לפרויקטים למען אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת איי שלמה, בעיקר בתחום השמירה על האקלים.
חוקרים ואמנים בתחומים שונים מאיי שלמה יכולים להגיש בקשה למזכירות המדינה למחקר וחדשנות בחינוך השווייצרית ולקבל את מלגת ההצטיינות הממשלתית ללימודים גבוהים בשווייץ. בסוף שנת 2012 התגוררו באיי שלמה ארבעה שווייצרים, מהם שניים מחזיקים באזרחות כפולה של איי שלמה ושל שווייץ.
וויליבלד פאהר
וויליבלד פאהר (בגרמנית: Willibald Pahr; נולד ב-5 ביוני 1930, וינה) הוא פוליטיקאי, דיפלומט ועורך דין אוסטרי. הוא היה שר החוץ השמיני של הרפובליקה השנייה. קודמו בתפקיד הוא אריך בילקה והחליף אותו ארווין לאנק.
ביוגרפיה
וויליבלד פאהר למד משפטים באוניברסיטת וינה וסיים את לימודיו בקולג' אירופה בברוז'. מ-1952 עד 1954 היה עוזר במכון למשפט בינלאומי ויחסים בינלאומיים באוניברסיטת וינה. בין השנים 1955–1976 היה חבר בשירות החוקתי של הקנצלר הפדרלי, ומשנת 1968 שימש ראש המחלקה הבינלאומית שלה. מ-1973 כיהן כראש השירות החוקתי.
בשנת 1976 מונה לשר החוץ הפדרלי של אוסטריה. הוא החזיק בתפקיד זה ברציפות עד 1983, ובין השנים 1983–1985 כיהן כשגריר אוסטריה ברפובליקה הפדרלית של גרמניה. פאהר היה המזכיר הכללי של ארגון התיירות העולמי של האומות המאוחדות בשנים 1985–1989. מ-1991 עד אפריל 1995 עבד כנציג מיוחד לענייני פליטים והגירה במשרד הפנים של אוסטריה. פאהר פרש לגמלאות באפריל 1995.
פנחס צברי
ביוגרפיה
צברי נולד בשנת 1956 בישראל. סיים את שירותו הצבאי בדרגת רב-סרן והוא בוגר תואר ראשון במנהל עסקים.
צברי משמש כחבר מועצה בעיריית בני ברק משנת ה'תשנ"ד, אז נכנס כחבר מפלגת "הן" של הרב מאיר מאזוז ראש ישיבת כיסא רחמים. לאחר האיחוד עם מפלגת ש"ס המקומית הוא המשיך לכהן כחבר מטעם הרב מאזוז.
במועצת העיר שכיהנה בשנים 2003 - 2008 היה ראש אגף תשתיות ופיתוח ושימש ברוטציה בתפקיד סגן ראש העיר. בקדנציה זו קידם תוכניות רבות בעיר כהקמת רמזורים, פיתוח גנים ציבוריים, ריבוד כבישים ומדרכות ועוד. לאחר שנבחר בשנת 2008 במסגרת הרשימה המאוחדת שהוקמה בעיר, צברי כיהן כחבר הנהלת העירייה, ראש אגף פיקוח עירוני וחנייה, ויו"ר האיגוד לכיבוי אש.
בשנת 2008 נבחר לשמש ראש מינהל התפעול בעיריית לוד. המינוי לא אושר על ידי משרד הפנים ונבדק על ידי מבקר המדינה מחשש לניגוד עניינים בהחלטה על המינוי.
נכון ל-2018, משמש כסמנכ"ל תפעול בתאגיד המים מי ברק.
כד (הדוויג גרוסמן)
"כד" היא יצירה שנוצרה על ידי האמנית הישראלית הדוויג גרוסמן להמן בשנת 1943.
תיאור
גרוסמן להמן השתמשה באותה עת בחומר מקומי, בעיקר מאזור מוצא. הייתה זו החלטה ששלבה ממד פרקטי עם אידאולוגיה אמנותית שביקשה לתאר את החומריות הארץ-ישראלית ואת נופה. צורת הכד, ובעיקר צורת ידיות האחיזה, המזכירה ידיות כדים למים מטיפוס "הידרייה" (Hydria), מעידים על השפעה ארכאולוגית על יצירתה של האמנית. למרות זאת ולמרות פרטי העיטור הרבים, גרוסמן להמן בחרה להימנע משימוש בדימויים פיגורטיביים, בהשפעת המודרניזם האירופי.
הכד, הנמצא באוסף מוזיאון ארץ ישראל, הוצג בתערוכות "דרך בחומר - 5 עשורים לקרמיקה בישראל" (1998) ו-"דורות: הדויג גרוסמן / אמנון ישראלי" (2014), שהתקיימו בבית אהרון כהנא.
יוספה דנציגר
יוספה דנציגר (י"א באייר ה'תרצ"ח - כ' בתשרי ה'תש"ע; 12 במאי 1938 - 8 באוקטובר 2009) הייתה הפיזיותרפיסטית הראשית הארצית במשרד הבריאות, המקימה והמנהלת הראשונה של היחידה לפיזיותרפיה במשרד הבריאות ושל המחלקה לפיזיותרפיה באוניברסיטת אריאל, ומנהלת בית הספר לפיזיותרפיה בבית החולים אסף הרופא.
ביוגרפיה
דנציגר נולדה בחיפה לאריה וציפורה דנציגר. בגיל צעיר עברה עם הוריה לתל אביב. בגיל 17 החלה ללמוד פיזיותרפיה בבית הספר אסף הרופא. לאחר סיום לימודיה ב-1958 התגייסה לצה"ל ועברה קורס קציני רפואה. במהלך שירותה חזרה לבית החולים אסף הרופא, כפיזיותרפיסטית ומונתה לאחראית על המחלקה לשיקום ילדי פוליו ומדריכת הסטודנטים לפיזיותרפיה בבית הספר שבסמוך.
פעילות מקצועית
בתום שירותה הצבאי נסעה למספר שנים לארצות הברית לעבוד במקצועה.
בשנת 1965, החלה לעבוד כסגניתו של ד"ר דב אלדובי, מנהל בית הספר לפיזיותרפיה של קופת חולים כללית במכון וינגייט, ואף מילאה את מקומו כמנהלת בפועל למשך שנה. תקופה זו כללה הוראה, הדרכה קלינית וניהול. במקביל היא סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה וחינוך באוניברסיטת תל אביב.
כראש היחידה לפיזיותרפיה פעלה לבניית סטנדרטים ונהלים, קביעת מדיניות, פיקוח, הדרכה, הנחיה וקידום של כל תחומי המעורבות של המקצוע, בבתי חולים, בגריאטריה, בילדים ובקהילה. בתקופת פעילותה ובעזרתה מוסדה האקדמיזציה של המקצוע ונבנתה גם תוכנית השלמה לתואר ראשון לפיזיותרפיסטים מה"דור הישן". בנוסף, נערכו שני קורסי הסבה מטעם משרד הבריאות לרופאים ומורים להתעמלות עולים מברית המועצות. בשנת 2001 פרשה לגמלאות ממשרד הבריאות והוזמנה על ידי יגאל כהן אורגד להקים את המחלקה לפיזיותרפיה במכללה האקדמית יהודה ושומרון, תפקיד אותו מילאה עד לפרישתה הסופית בשנת 2007. במסגרת תפקידה בנתה תוכנית לימודים מן המסד ועד הטפחות תוך התאמה לדרישות של הגופים המאשרים ועד לקבלת ההכרה המלאה בתואר אקדמי.
פעילות ציבורית
בשנות פעילותה במשרד הבריאות החלה גם בפעילות בינלאומית שכללה שיתופי פעולה עם ארגוני פיזיותרפיה במדינות שונות כמו ירדן וקידום תוכניות הלימודים לפיזיותרפיה באוניברסיטת בית לחם. הייתה פעילה גם בארגון הארצי לפיזיותרפיה כמזכירת הארגון וייצגה את ישראל בפורומים בינלאומיים. בין היתר, שימשה במשך שתי קדנציות בתפקיד סגנית נשיאת הארגון האירופאי לפיזיותרפיה. במקביל המשיכה יוספה לפתח גם את תחום החינוך בהחזיקה בחלקיות משרה בחוג לפיזיותרפיה של אוניברסיטת תל אביב. גם לאחר פרישתה לגמלאות, לא פסקה לייעץ, ללוות ולהשתתף בכל שהתבקשה. עד יומה האחרון הייתה חברה במועצה העליונה של הפיזיותרפיה. לכתה בטרם עת לא גדע את מורשתה הממשיכה לפעום ברוח החלום, החזון והעשייה לקידום ומיצוב מקצוע הפיזיותרפיה.
פעילות התנדבותית
דנציגר הייתה שותפה בניהול וליווי העמותה שווים (א.ש.ת בזמנו) – עמותה לניהול ופיתוח מפעלים מוגנים לחולי נפש שהתחילו את תהליך שיקומם בקהילה. במסגרת פעילות זאת תרמה גם בבחינת ישיבת משתקמים בתחנות עבודה ואף גייסה סטודנטים.
הנצחה
כיתת לימוד בבית הספר לפיזיותרפיה באסף הרופא נקראת על שמה ועל שמו של עמוס אנגל, אשר שימש שנים רבות כסגן מנהלת בית הספר לפיזיותרפיה באסף הרופא. כמו כן, קיים פרס על שמה מטעם העמותה לקידום הפיזיותרפיה בישראל, וכן המחלקה לפיזיותרפיה באוניברסיטת אריאל קרויה על שמה.
תעודת שחרור משירות צבאי
תעודת שחרור משירות צבאי היא מסמך שמקבל כל חייל המסיים את שירותו הצבאי, המעיד על עצם שירותו ועל נקודות ציון במהלכו, כגון קידום בדרגות ותפקידים, הכשרה צבאית וקבלת עיטורים.
בישראל
"תעודת שחרור" היא מסמך צבאי בלתי מסווג שהוענק מקדמת דנא לכל חייל שהשתחרר משירות חובה בצה"ל וכללה בין היתר את מספרו האישי של המשוחרר, דרגתו ומשך שירותו, מידע על מקצועות צבאיים שרכש ועל עיטורים, אותות וציונים לשבח שקיבל, דירוג התנהגות, סיבת שחרור והערכות מילוליות קצרות. שם התעודה שונה עם הזמן ל"תעודת הערכה למשתחרר משירות סדיר", אך אופייה נותר דומה.
התעודה והמידע שפורט בה שימשו פעמים רבות מעסיקים פוטנציאליים וגורמים אחרים. ידוע לפחות מקרה אחד שבו חייל שהצבא התעכב בניפוק תעודת השחרור שלו זכה בפיצוי כספי בגין הנזקים שנגרמו לו מחמת העיכוב.
החל מ-20 בינואר 2008 מנפק צה"ל לכל משתחרר תעודה מסוג חדש שכותרתה "תעודת שחרור בכבוד". ההבדל העיקרי בין הדגם החדש לזה הישן נוגע לסיווג בין משתחררים שונים. התעודה מוענקת לכל מי שהשלים לפחות 85% ממשך השירות הנדרש על פי חוק. "תעודת זהב" מונפקת למי ששירת במערך הלוחם לפחות 75% מתקופת שירותו, "תעודת כסף" מונפקת למי ששירת במערך תומך לחימה לפחות 85% מתקופת שירותו או שירת כלוחם לפחות 65% מתקופת שירותו, ו"תעודת ארד" מונפקת לכל מי ששירת בתפקידים אחרים. התעודה כוללת מידע על התנהגותו של החייל במהלך שירותו, סנקציות שונות שהוטלו עליו במהלך השירות (אם הוטלו), היעדרויות משירות וסיבת שחרור מהצבא. בעוד שברוב המקרים כותרת התעודה היא "השתחרר משירות חובה בכבוד", מי שהתנהגותו "אינה מניחה את הדעת" או "כמעט טובה" מקבל תעודה שכותרתה "השתחרר משירות חובה בצה"ל". בתעודות מסוימות נוסף כוכב, שנועד להצביע על תרומה מיוחדת, למשל בתעודות של קצינים, מתנדבים, נשים ששירתו 36 חודשים, מצטיינים, בעלי עיטורים ועוד. על בסיס הסיווגים הללו מקבלים המשתחררים זכויות והטבות שונות.
המסיימים חובת שירות מילואים מקבלים "תעודת פטור משירות ביטחון".
בארצות הברית
בארצות הברית מנופק על ידי משרד ההגנה האמריקני למי שסיים את שירותו הצבאי, שוחרר או פרש ממנו - טופס המכונה DD 214 או בשמו המלא - Defense Department Form 214 - Certificate of Release or Discharge from Active Duty. השם המקוצר משמש בשיח היומיומי וגם באינטראקציות עם גורמי ממשל. הטופס נכנס לשימוש בשנת 1950 ונחשב לאחד המסמכים החשובים ביותר בצבא האמריקני, משום שבו קיים תיעוד מלא על שירותו של המשתחרר, לרבות מידע על עיטורים ואותות, קידום, שירות קרבי או שירות מעבר לים, רכישת מקצועות צבאיים, אימונים ועוד.
פימליקו
תחבורה
בקצה הצפוני של השכונה כאמור נמצאת תחנת הרכבת לונדון ויקטוריה וכן תחנת הרכבת התחתית ויקטוריה, בדרום-מזרח השכונה נמצאת גם תחנת הרכבת התחתית פימליקו. הרחובות העיקריים המרכיבים את השכונה הם דרך גשר ווקסהול (התוחם אותה ממזרח), דרך בלגרייב (כביש ה-A3213) שעובר במקביל לדרך גשר ווקסהול לאורך השכונה, רחוב לופס שחוצה את השכונה ממזרח למערב, ודרך גרובנור (כביש ה-A3212) אשר עובר לאורך גדת נהר התמזה בגבולה הדרומי של השכונה. רחובות חשובים אחרים הם דרך סינט ג'ורג' ורחוב סאת'רלנד העוברים במקביל לדרך בלגרייב ומתחברים לרחוב לופס, ודרך וורויק החוצה את כל רחובות אלו ממזרח למערב.
Got to Get You into My Life
Got to Get You into My Life הוא שיר של להקת הביטלס, שיצא לאור לראשונה ב-1966 באלבום Revolver. השיר נכתב פול מקרטני על ידי והקרדיט ניתן ללנון-מקרטני. השיר הוא מחווה לצלילי ה"מוטאון", והוא כולל כלי נשיפה ומילים הרומזות על חוויה פסיכדלית. "זהו למעשה שיר הלל לחשיש", הסביר מקרטני. השיר הגיע למקום השביעי במצעד הפזמונים הבילבורד הוט 100, והיה הלהיט האחרון של הביטלס שהגיע לעשרת הגדולים בארצות הברית, עד ליציאתו לאור של שירם “Free as a bird”, ב-1995. גרסת כיסוי בהפקת מקרטני, אותה ביצעו Cliff Bennet and the Rebel Rousers הגיעה למקום 6 בבריטניה בשנת 1966. השיר הופץ בארצות הברית כסינגל כחלק מאלבום האוסף Rock ‘n’ Roll Music בשנת 1976, שש שנים לאחר שהביטלס התפרקו.
כתיבת השיר והקלטתו
אף על פי שבאופן רשמי קיבלו לנון-מקרטני את הקרדיט על כתיבת השיר, מקרטני היה האחראי הראשי לכתיבת השיר, שבו הוא גם שר את הקול המוביל. השיר הוקלט באולפני אבי רוד בין 7 באפריל ל-17 ביוני 1966 והתפתח מאוד בין הניסיונות הראשונים ועד לגרסה האחרונה שיצאה לאור באלבום. קבלת ההחלטות על עיבוד השיר הייתה תהליך מורכב, עד שהוחלט להוסיף חצוצרות בסגנון מוזיקת נשמה, שמזכירות את צלילי Memphis Soul ומוטאון של אולפני Stax. הגרסה המקורית של הרצועה הוקלטה ביום השני של הקלטות האלבום Revolver, וכללה הרמוניום וגיטרה אקוסטית וכן יחידת א-קפלה חלקית (שחוזרת על המשפט “I need your love”), כאשר מי ששרו היו מקרטני, ג'ון לנון וג'ורג' הריסון. בספרו של רוברט רודריגז נכתב שיחסית לגרסה "הצעקנית בסגנון צליל ה-R&B" שהלהקה השלימה ביוני, הגרסה הזאת "דמתה יותר לסגנון מאזור הייט-אשבורי מאשר ממפיס" - כלומר יותר מוזיקה היפית ופחות רוק אנד רול קלאסי, כמו אלביס.
בזמן ההקלטה מוקמו המיקרופונים קרוב לחלק הפעמוני של כלי הנשיפה ולאחר מכן ההקלטה עברה דרך אמצעי שמונע אותות בעוצמה גבוהה מדי. הקלטה זו שנערכה ב-18 מאי הייתה הפעם הראשונה שהביטלס השתמשו במחלקת קרנות. כלי ההקשה הבולט ביותר הוא תוף מרים בטכניקת אובר-דאבינג.
השיר נפתח בתרועת כלי נשיפה רועשת, הקולות של מקרטני נכנסים בשנייה 0:07. פזמון השיר מופיע בשדה 1:04, בשירת שם השיר. לאחר מכן השיר מחליף בין הבית לרפרן. סולו גיטרה קצר מופיע בדקה 1:53 ובדקה 2:10 כאשר כלי הנשיפה נכנסים חזרה. השיר מסתיים בקולות של מקרטני הולכים ונחלשים בצורה דומה למוזיקת הנשמה של אותה תקופה. בחלק זה המיקסים של המונו והסטריאו של ההקלטה כוללים אלתור חופשי ונוכחות של רצועת קול שני היא מעודנת יותר בגרסת המונו.
בספר של בארי מיילס "Paul McCartney: Many Years from Now" שיצא לאור ב-1977, מקרטני מגלה שהשיר נכתב על מריחואנה. "זה שיר שכתבתי כשהכירו לי לראשונה את החשיש... לכן הוא בעצם שיר על זה, הוא לא על בן אדם." מילות השיר מרמזות על כך: "יצאתי לנסיעה, לא ידעתי מה אמצא שם/דרך אחרת שבה אולי אוכל לראות שם סוג אחר של מחשבה", "מה אני יכול לעשות? מה אני יכול להיות? כשאני איתך, אני רוצה להישאר שם/אם אני אמיתי, לעולם לא אעזוב ואם כן, אדע את הדרך לשם." "זהו למעשה שיר הלל לחשיש," הסביר מקרטני, "כמו שמישהו אחר היה כותב שיר הלל לשוקולד או ליין אדום טוב."
מרסל ברויאר
מרסל לאיוש ברויאר (Marcel Lajos Breuer; 21 במאי 1902 – 1 ביולי 1981) היה אדריכל ומעצב רהיטים מודרניסטי אמריקאי ממוצא יהודי-הונגרי. בבית הספר לעיצוב ואדריכלות – הבאוהאוס הוא עיצב את כיסא וסילי ואת כיסא צ'סקה  הנמנים עם "עשרת הכיסאות החשובים ביותר של המאה העשרים." ברויאר הרחיב את אוצר המושגים של הפיסול אותו פיתח בסדנת הנגרות של הבאוהאוס, לכדי ארכיטקטורה אישית שהפכה אותו לאחד האדריכלים הפופולריים בעולם והציבה אותו בפסגת העיצוב של המאה העשרים. עבודותיו כוללות מוזיאונים לאומנות, ספריות, מבני מכללות, בנייני משרדים ומגורים, רבים מהם בסגנון ברוטליסטי, כולל מתקן המחקר והפיתוח לשעבר של IBM, שהיה מקום הולדתו של המחשב האישי הראשון.
מהלך חיים, עבודה והמצאות
ברויאר, שנודע בכינויו בקרב חבריו ומקורביו בשם המקוצר בוב (ההקטנה של שמו האמצעי), נולד בפץ', הונגריה. הוא עזב את עיר הולדתו בגיל 18 בחיפוש אחר הכשרה אומנותית והיה בין התלמידים הראשונים והצעירים בבאוהאוס – בית הספר לעיצוב ואדריכלות שהקים ולטר גרופיוס בוויימאר ממש לאחר מלחמת העולם הראשונה. הוא זוהה על ידי גרופיוס ככישרון משמעותי והוצב תוך זמן קצר בראש סדנת הנגרות. גרופיוס נותר מנטור לחיים עבור אדם שהיה צעיר ממנו ב-19 שנים)
לאחר שבית הספר עבר ממקום משכנו בוויימאר לדסאו בשנת 1925, ברויאר שב מביקור קצר בפריז כדי להצטרף לחברי סגל הפקולטה המבוגרים יותר כמו יוזף אלברס, וסילי קנדינסקי פאול קלה כמומחה, ובסופו של דבר לימד ארכיטקטורה במחלקה החדשה שהוקמה שם.
ברויאר, שהוכר לראשונה בזכות המצאת ריהוט הפלדה הצינורי שלו, שהושפע מכידון האופניים, התפרנס מעבודות עיצוב, בתקופה ההיא של שלהי שנות העשרים ותחילת שנות השלושים של המאה העשרים, כשעמלות התכנון האדריכלי אליהן שאף היו אז מעטות ונמוכות. הוא נחשף אל ענקי התקופה כמו לה קורבוזיה ומיס ואן דה רוהה, שאת אוצר המילים האדריכלי שלהם סיגל מאוחר יותר לעצמו, אך הם, לעומת זאת, בקושי החשיבו אותו, מאחר שהיו מבוגרים ממנו בכ־15 שנים. למרות הדעה הרווחת כי אחד המפורסמים מבין כיסאות הפלדה הצינוריים של ברויאר, כיסא וסילי תוכנן עבור וסילי קנדינסקי, הרי שזה לא כך. קנדינסקי התפעל מהעיצוב המוגמר של הכיסא של ברויאר, ורק אז עשה ברויאר עותק נוסף לשימושו של קנדינסקי בביתו. כשיצא כיסא זה לשוק מחדש בשנות ה-60, הוא כונה "וסילי" על ידי היצרן האיטלקי משנודע לו שקנדינסקי היה בין הראשונים לקבל אב טיפוס של הכיסא.
גרופיוס היה זה שהעניק לברויאר את משימת עיצוב הפנים שלו בשיכון וייסנהוף (Weißenhofsiedlung) ב -1927 ואפשר לו את משימת תכנון הבית הראשונה שלו עבור הרנישמאקרס (Harnischmachers) בוויסבאדן ב-1932. זיגפריד גדיון, ההיסטוריון ומבקר האדריכלות השווייצרי, הרחיב את שיתוף הפעולה עם ברויאר בתחום הריהוט בוונבדארף בציריך, והכליל את עיצוביו באולם תצוגת ריהוט ובדירות דולדרטל (Dolderthal) הנרחבות ממש מחוץ לעיר.
בשנת 1936, בעצתו של גרופיוס, עבר ברויאר להתגורר בלונדון. עזיבתו של ברויאר את גרמניה הנאצית הובילה כמה חוקרים לראות בו חלק מקבוצת האדריכלים והאמנים היהודים שנמלטו מהמדינה באותה תקופה. אף על פי שהוריו של ברויאר היו יהודים, רק בשנת 1981 מצא כריסטופר וילק, שהכין את קטלוג עצובי הפנים שלו למוזיאון לאמנות מודרנית של ניו יורק, את הוויתור הפורמלי שלו על יהדותו בפני הרב הראשי של פרנקפורט בארכיוני ברויאר בסירקיוז. ברויאר הצהיר על עצמו כחסר דת כדי להתחתן עם אהובתו מימי הבאוהאוס, מרתה ארפס (1902–1977).
בזמן ששהה בלונדון הועסק ברויאר על ידי ג'ק פריצ'רד בחברת איזוקון, אחד התומכים הראשונים של העיצוב המודרני בבריטניה. ברויאר עיצב את הכיסא הארוך שלו וכן התנסה בעיצובי עץ לבוד ומכופף. בין השנים 1935 - 1937 עבד עם פ.ר.ס. יורק האדריכל המודרניסט האנגלי איתו תכנן מספר בתים.
בשנת 1937 גרופיוס קיבל על עצמו את המינוי כיו"ר בית הספר לעיצוב לתארים מתקדמים של אוניברסיטת הרווארד, ושוב ברויאר הלך אחר המנטור שלו והצטרף לפקולטה בקיימברידג', מסצ'וסטס. השניים יצרו שותפות שתשפיע רבות על אופן העיצוב האמריקאי של מבני המגורים המודרניים, שהתפשט בסיוע אוסף התלמידים הגדול שלהם מעת המלחמה ובהם פול רודולף, אליוט נויס, איי אם פיי, אולריך פרנזן, ג'ון ג'והנסן ופיליפ ג'ונסון. אחת הדוגמאות השלמות ביותר לעבודות עיצוב הפנים והריהוט של ברויאר בתקופה זו היא בית פרנק בפיטסבורג, שתוכנן עם גרופיוס בגזאמטקונסטוורק.
ברויאר נפרד מדמות האב שליוותה אותו, ולטר גרופיוס, בשנת 1941 בשל עניין מינורי מאוד, אך ייתכן שהסיבה העיקרית לכך הייתה רצונו להרחיק עצמו מהשם הידוע יותר שחלש על פעילותם הלכה למעשה. ברויאר נשא לאשה את המזכירה שלהם, קונסטנס קרוקר לייטון, ואחרי מספר שנים נוספות בקיימברידג, עבר לניו יורק בשנת 1946 (עם הארי זיידלר בתפקיד השרטט הראשי שלו) להקים את משרד התכנון שלו בו התמקד עד סוף ימיו.
בית גלר הראשון מ-1945 הוא אחד הראשונים שיישמו את התפיסה של ברויאר של הבית הדו-גרעיני (בינוקליר), עם אגפים נפרדים לחדרי השינה ולאזורי המגורים / האוכל / המטבח, המופרדים על ידי אולם כניסה, ועם גג 'הפרפר' המיוחד (שני משטחי גג הניצבים זה מול זה, עם שיפועים לכיוון האמצע, ומערכת ניקוז מרכזית) שהפכו לחלק מאוצר המילים של הסגנון המודרניסטי. ברויאר בנה לעצמו שני בתים בכנען החדשה בקונטיקט: אחד משנת 1947 עד 1948 והשני משנת 1951 עד 1952. דגם של הבית שהוקם בגן המוזיאון לאמנות מודרנית (MoMA) בשנת 1949 עורר עניין סוער בעבודותיו של האדריכל, ודברי הערכה שכתב עליו פיטר בלייק. כשהסתיימה התצוגה, "הבית בגן" פורק ונגרר במעלה נהר ההדסון לצורך הרכבה מחדש בנחלה של רוקפלר בפוקנטיקו הילס ליד סליפי הולו. שני המבנים המוסדיים החשובים הראשונים שלו היו מטה אונסק"ו בפריס שהסתיים בשנת 1955 ותוכנית המתאר לכנסייה במנזר סנט ג'ון במינסוטה בשנת 1954 (שוב, פרויקט שהוא זכה בו בחלקו, בהמלצת גרופיוס, שבעצמו "התחרה" על המשימה, אך שכנע את הנזירים שהם זקוקים לאדם צעיר לצורך משימה זו על מנת שיספיק לסיים את העבודה). הכנסות אלה היוו נקודת מפנה בקריירה של ברויאר: מעבר לפרויקטים גדולים יותר לאחר שנים של הכנסות מתכנון בתי מגורים והתחלת אימוץ הבטון כמרכיב עיקרי בעיצובים שלו.
ברויאר תכנן את בניין המטה בוושינגטון הבירה, עבור מחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית, שבנייתו הושלמה בשנת 1968. בעוד שהבניין זכה בתחילה לשבחים, הרי שבעשורים האחרונים הוא ספג ביקורת רחבה. מזכיר השיכון והפיתוח העירוני לשעבר ג'ק קמפ תיאר פעם את הבניין כ"10 קומות של מרתף". מזכיר לשעבר אחר, שון דונובן, ציין כי "הבניין עצמו הוא בין המבנים המושמצים ביותר בכל וושינגטון - ולא בכדי." מבקרים רבים טענו כי העיצוב של ברויאר אינו מקורי, ובעצם הוא מחקה את מטה אונסק"ו ואת מרכז המחקר של IBM אותו תכנן מספר שנים קודם לכן.
לאורך כמעט 30 שנה וכמעט 100 בניינים שתכנן במהלכן, ברויאר עבד עם מספר שותפים עימם חלק באופן גלוי ובעקשנות רבה את האשראי העיצובי: פייר לואיג'י נרווי באונסק"ו; הרברט בקהרד, רוברט גאט'ה, המילטון סמית וטיסיאן פפאכריסטו בניו יורק, מריו ג'וסה והארי זיידלר בפריז. תרומתם ליצירות חייו זכתה במידה רבה למקום הראוי, אם כי המבקרים והציבור זיהו בצדק "בניין ברויאר" כשראו אחד כזה.
אוצר המושגים האדריכלי של ברויאר עבר לפחות ארבעה שלבים מזוהים:
ברויאר זכה במדליית הזהב מטעם המכון האמריקני לאדריכלים בכנס השנתי ה-100 שלהם בשנת 1968 בפורטלנד, אורגון. עיתוי זה התרחש באופן אירוני למדי במקביל לביקורת שהושמעה כנגדו, מצד אחד האדריכלים האהובים על אמריקה, בשל נכונותו של ברויאר לתכנן מבנה משרדים רב קומות מעל תחנת גרנד סנטרל. הפרויקט מעולם לא נבנה. הוא נדרש לחברים ותומכים רבים כדי להגן על כך בלא הצלחה. תבוסתו בבית המשפט העליון של ארצות הברית קבעה את זכותן של ניו יורק וערים אחרות להגן על אתריהן ונקודות הציון הייחודיות שלהן. במהלך חייו, ברויאר כמעט ולא הכיר בהשפעת עבודותיהם של אדריכלים אחרים על יצירתו, אך הוא בהחלט לקח את רעיון השימוש בלוחות בטון חשוף ומחוספס מלה קורבוזיה ונראה כי המראה האצילי של ביתו השני בכנען החדשה נבע ישירות מביתן ברצלונה של מיס ואן דה רוהה. זמן קצר לפני מותו הוא אמר למראיין שהוא רואה את תרומתו העיקרית כמי שהתאים את עבודתם של אדריכלים ותיקים לצורכי החברה המודרנית. הוא נפטר בדירתו במנהטן בשנת 1981, והותיר אחריו את אשתו קוני (נפטרה בשנת 2002), את הבן טום והבת צ'סקה. שותפיו המשיכו לשאת את שמו, באישורו, בשם המשרד – הן בפריז והן בניו יורק, במשך מספר שנים, אך בסופו של דבר, עם פרישתם, נסגרו גם שני המשרדים.
קישורים חיצוניים
מארכיון האמנות האמריקאית, מכון סמית'סוניאן :
משה זאב מרגליות
רבי משה זאב מרגליות (לעיתים: יעב"ץ; כונה על שם עיר רבנותו: רֶבּ וועֶלוועֶלה ביאליסטוקֶר; ה'תקכ"ח, 1768 - ד' בטבת ה'תק"ץ, 30 בדצמבר 1829) היה רב ופוסק הלכה ליטאי, רבן של טיקטין וביאליסטוק ומחבר הספרים "מראות הצובאות" ו"אגודת אזוב".
ביוגרפיה
נולד בהורדנה ובה למד בעשרות שנותיו הראשונות. בשנת ה'תק"ע, 1810, הדפיס את ספרו לתקנת עגונות "מראות הצובאות", ספר יסודי בענייני עגינות שהתקבל במהרה והיה שימושי בבתי הדין. הספר הקנה למחברו פרסום רב, ובשנת ה'תקע"ג, 1813, נבחר לכהן כרבה של טיקטין.
את דרשותיו מימי כהונתו כרב בטיקטין הדפיס בספר "אגודת אזוב" (ביאליסטוק תקפ"ד). כתב חידושים על הלכות הרי"ף, לחלק מהמסכתות (לדוגמה רי"ף על מסכת עירובין). חידושים אלה הודפסו בש"ס וילנא, על הגליון שמסביב להלכות הרי"ף. מכונים חידושי מהרמ"ז. עם הגיעו לכהן כרבה של ביאליסטוק בשנת ה'תקפ"ד, 1824. הוא כיהן כרבה של העיר שש שנים ונפטר בה בד' בטבת ה'תק"ץ, 30 בדצמבר 1829.
בנו, הרב מנחם דוד יעב"ץ הדפיס מכתביו את הספר "חידושי מוהרמ"ז" (ורשה תרי"ח).
Google Trends
Google Trends (בעברית: "גוגל טרנדים" או "גוגל מגמות") הוא שירות אינטרנטי הניתן על ידי חברת גוגל. השירות מאפשר להציג באופן גרפי את מגמת החיפוש של מחרוזת תווים מסוימת במנוע החיפוש 'גוגל', בחתך זמנים ובהשוואה לנפח החיפוש הכולל. כמו כן, מציג השירות פילוח של נתוני מגמת החיפושים בחתך של אזורים וערים בעולם. השירות מאפשר מחקר של פופולריות של מונחים שונים בקרב משתמשי האינטרנט ברחבי העולם בתקופות שונות.
הצגת הנתונים
נתוני מגמת ההופעות של מחרוזת החיפוש מוצגים באמצעות גרף, בו הציר האופקי מייצג את ציר הזמן (החל בשנת 2004, אז החלה גוגל לאסוף באופן מוסדר את נתוני היסטוריית החיפוש במנוע החיפוש שלה), והציר האנכי מייצג את התדירות בה התבצע חיפוש של המחרוזת, יחסית למספר החיפושים הכללי שבוצע באותו פרק זמן. גרפים נוספים שמציע השירות מציגים את מגמת החיפוש של מחרוזת התווים באתרי החדשות המהווים חלק משירות Google News, וכן במנוע החיפוש באתר יוטיוב, בממשק גוגל תמונות ובממשק גוגל קניות (עדיין אינו זמין בישראל). מתחת לתצוגה הגרפית בציר הזמן, מוצגת הפופולריות של מחרוזת החיפוש בחתך אזורים וערים בעולם. גרף התוצאות ניתן להגדרה על ידי המשתמש, כך שיציג רק חיפושים שבוצעו מאזור מסוים בעולם, או שיציג חיפושים בפרק זמן נבחר (ולאו דווקא מ-2004 ועד היום). כמו כן, ניתן להציג על גבי הגרף את הפופולריות של מספר מחרוזות חיפוש שונות לאורך הזמן, ובכך לבצע השוואה ביניהן.
משמעויות
הייחודיות של השירות היא בכך שהוא מאפשר לזהות אירועים מיוחדים המתחוללים במקומות שונים בעולם, חד פעמיים או מחזוריים, באמצעות העלייה בפופולריות החיפוש של מחרוזות הקשורות לאירועים אלה. כך, לדוגמה, ניתן לראות כי פופולריות החיפוש של המחרוזת "barack obama" (ברק אובמה, הנשיא ה-44 של ארצות הברית) עלתה בכמה סדרי גודל סביב מועד הבחירות לנשיאות ארצות הברית, וכן סביב מועד טקס השבעתו לנשיא. שירות Google Trends מזהה באופן אוטומטי "קפיצות" בפופולריות של מחרוזת החיפוש, ומציג על גבי הגרף קישורים לידיעות חדשותיות העשויות להיות קשורות לזינוק בפופולריות. באופן דומה, ניתן לראות כי מחרוזת החיפוש "friday the 13th" (יום שישי ה-13) זוכה לפופולריות גבוהה מאוד בכל פעם בו יום שישי חל ב-13 בחודש כלשהו, וכי מחרוזת החיפוש "internal revenue service" (רשות מס ההכנסה האמריקאית) זוכה לפופולריות בכל שנה ב-15 באפריל, המועד האחרון להגשת טופסי המס בארצות הברית. גם אפשרות ההשוואה בין שתי מחרוזות חיפוש שונות מאפשרת ללמוד אודות הלך הרוח הציבורי באירועים מסוימים. כך, לדוגמה, ההשוואה בין המחרוזות "barack obama" ו-"john mccain" (ג'ון מקיין, מועמד המפלגה הרפובליקנית שהפסיד בבחירות לאובמה) מראה כי פופולריות החיפוש של מקיין הייתה נמוכה בהרבה מהפופולריות של אובמה בתקופת הבחירות. השירות מאפשר למדוד גם את הפופולריות של מחרוזות חיפוש בשפות שאינן אנגלית, אם כי הנתונים אודות חיפושים אלה אינם עקביים דיים. ניתן לראות כי מחרוזת החיפוש "רבין" זוכה לפופולריות רבה בכל שנה סביב התאריך 4 בנובמבר, יום השנה להרצחו של יצחק רבין, וכן כי מידת הפופולריות צונחת עם חלוף השנים.
שימושים מיוחדים
מחקרים רבים במגוון תחומים נעזרים בנתוני מגמות החיפוש של גוגל, על מנת לזהות התנהגויות חיפוש אנושיות בזמן התרחשותן ולאחריהן, ולנבא בעזרתן התרחשויות בעולם האמיתי. כך למשל השתמשה בגוגל בנתוני חיפוש על מנת לחזות התפרצויות מקומיות של מגפת השפעת. במערכות הבחירות האחרונות ברחבי העולם, מדווחים כלי התקשורת על מצבם של המועמדים בחיפושי הגוגל על שמם, לצד נתוני סקרים רשמיים, מתוך הנחה שניתוח נכון של החיפושים עשוי לנבא את ניצחונם או הפסדם בבחירות. קבוצת חוקרי רשת נעזרה בניתוח מגמות החיפוש של גוגל על מנת לנבא מי המדינה שתנצח בתחרות האירוויזיון.
שימוש לצורכי קידום אורגני באינטרנט
ניתן להשתמש בשירות זה לצורך קידום אורגני (SEO) של עסקים וחברות באינטרנט. מדובר באחד הכלים הפשוטים והיעילים ביותר הקיימים כאשר מדובר בסוגים שונים של משימות לביצוע עבודות SEO.
לגוגל טרנדס יש מגוון מאפיינים המספקים לכם את התוצאות הטובות ביותר כאשר נעשה בו שימוש נכון. להלן מספר פעולות שיווקיות בהן ניתן להשתמש בעזרת כלי זה:
תדירות עדכון הנתונים
בעבר לא הקפידה חברת גוגל לעדכן את נתוני הפופולריות באופן שוטף. בחודש מרץ 2007 הפנו מספר בלוגרים אמריקאים את תשומת לבה של החברה לכך שהנתונים אינם מעודכנים מאז חודש נובמבר 2006, והחברה נענתה לפנייתם ועדכנה את הנתונים. מאז חודש יולי 2007 הנתונים מעודכנים באופן שוטף. נכון ל-2019, גוגל מעדכנת את נתוני החיפוש מדי כמה דקות.
משפחת היראיאמה
משפחת היראיאמה היא כל אחת מחמש משפחות אסטרואידים שנתגלו על ידי האסטרונום היפני קיוצוגו היראיאמה.
היראיאמה זיהה תחילה את משפחות קוֹרוֹניס, אֶאוֹס ו תֶמִיס ואחר-כך את משפחות פלורה ומריה.
רלף סימפסון
רלף דרק סימפסון (באנגלית: Ralph Derek Simpson; נולד ב-10 באוגוסט 1949) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1970–1979. לאורך 6 עונותיו ב-ABA השתתף 5 פעמים במשחק האולסטאר כשחקן דנוור רוקטס/נאגטס, ורשם ממוצעים כוללים של 20.4 נקודות, 4.5 ריבאונדים ו-3.9 אסיסטים למשחק.
אביה של הזמרת אינדיה ארי.
קריירת תיכונים ומכללות
סימפסון נולד וגדל בדטרויט שבמישיגן. כשחקן קבוצת הכדורסל של תיכון Pershing המקומי, זכה בשנת 1967 באליפות התיכונים של מישיגן, לצדו של ספנסר הייווד. בין השנים 1968–1970 למד באוניברסיטת המדינה של מישיגן ("מישיגן סטייט"), ובעונתו היחידה בקבוצת הכדורסל שלה, 1969/1970, העמיד ממוצעים של 29.0 נקודות ו-10.4 ריבאונדים למשחק.
זהורית שורק
זהורית שׂורק (נולדה ב-1975) היא פעילה בקהילה הדתית הגאה בישראל ופעילה פוליטית ישראלית.
רלף סימפסון
קריירת משחק מקצועית
בקיץ 1975 הועבר סימפסון לקבוצת עיר הולדתו, דטרויט פיסטונס, במסגרת טרייד משולש בו פול סיילאס עבר לדנוור, וקרטיס רואו עבר לבוסטון סלטיקס. לאחר כעונה וחצי בדטרויט חזר לשחק בדנוור נאגטס, הפעם במסגרת ליגת ה-NBA. עד לסיום קלע 5.5 נקודות בממוצע למשחק עבור הנאגטס, אשר העפילו לגמר האזור המערבי. בשתי העונות הבאות שיחק עבור פילדלפיה 76' וניו ג'רזי נטס עד נובמבר 1979, אז שוחרר מהנטס ופרש ממשחק, בגיל 30. לאחר הצטיינותו בליגת ה-ABA, ב-4 עונותיו ב-NBA שימש סימפסון כשחקן משלים, ורשם ממוצעים צנועים של 8.4 נקודות ו-2.2 אסיסטים למשחק בלבד.
זהורית שורק
ביוגרפיה
זהורית שורק נולדה במושב בני דרום למשפחה דתית ממוצא מרוקאי. שורק גדלה בירושלים ועם סיום לימודיה התיכוניים עשתה שירות לאומי, ובסיומו החלה לעבוד כמדריכת טיולים.
בשנת 2000 סיימה שורק תואר ראשון בלימודי ארץ ישראל באוניברסיטת בר-אילן; בשנים 2000–2001 למדה לתואר שני בלימודי ארץ ישראל באוניברסיטת בר-אילן. כמו כן, שורק בוגרת תוכניות המנהיגות "מקום", "שחרית - התוכנית הפוליטית 120" ו"גוונים".
פעילות ציבורית
שורק היא שותפה בהובלת ארגון הלסביות הדתיות "בת קול", וכן חברה בארגון חוש"ן - חינוך ושינוי שבו שימשה כחברת דירקטוריון במשך שנתיים.
במסגרת קשריה עם הארגון הלהט"בי היהודי-אמריקאי A Wider Bridge, השתתפה שורק במשלחות רבות לארצות הברית, שם הרצתה בפני קהלים גדולים ומגוונים.
שורק הקימה את "המניין הגאה", הנותן מענה רוחני ודתי-יהודי לקהילה הגאה.
בשנת 2012 קיבלה את אות יקירת הקהילה הגאה, על התנדבותה ופועלה בקהילה הגאה.
ב-22 ביולי 2018, עם תחילתה של מחאת הלהט"ב, פתחה שורק בשביתת רעב מול בית ראש הממשלה, שהצביע נגד ההסתייגות הקוראת להכליל גם אבות גאים בחוק הפונדקאות. בהמשך הוקם אוהל מחאה, שעתיד לעמוד שם עד למצעד הגאווה בירושלים ב-2 באוגוסט.
כיום, שורק מרצה ועורכת חתונות להט"בים, המפורסמת שבהן היא של נכדו של הרב עובדיה יוסף עם בן זוגו.
חיים אישיים
בשנת 1997 התחתנה עם מדריך טיולים שהכירה במהלך עבודתם המשותפת, ונולדו להם שני ילדים.
בשנת 2004 נפרדה מבעלה והחלה בקשר זוגי עם לימור קרן. בשנת 2009 נישאו השתיים. היא מתגוררת בתל אביב ביחד עם בת הזוג ושני ילדיה.
שנת
שֶנֶת (ברבים: שְנָתות) הוא סימון על כלי מדידה. השנתות מצויות בכלי מדידת נפח, כגון כוס כימית או משורה, לצד הכלי (כשהכלי שקוף) או בתוכו (כשהוא אטום). בכלי מדידת אורך, כגון סרגל, מצויות השנתות לאורך הכלי, וכך גם בכלי מדידת טמפרטורה, כגון מדחום כספית.
מקור המילה הוא מלשון חז"ל:
כלומר, שבכלי מדידת השמן בבית המקדש שמידתו הייתה הין היו שנתות, כך שאפשר היה למדוד את כמות השמן הנדרשת עבור כל אחד מן הקרבנות השונים.
Good in Goodbye
Good in Goodbye (בעברית: טוב בלהתראות) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדיסון ביר. השיר יצא לאור ב-31 בינואר 2020, על ידי חברת התקליטים אפיק רקורדס, כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלה Life Support.
רקע והוצאה
ב-25 בינואר 2020, הכריזה ביר על יציאתו של השיר ברשתות החברתיות, וצירפה טיזר לקליפ.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-98 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
ב-31 בינואר 2020, יום יציאתו של הסינגל, פורסם הווידאו קליפ הנלווה לשיר בערוץ היוטיוב של ביר.
אבו מוסא אל-אשערי
אַבּוּ מוּסָא עַבְּדַאלְלָה בִּן קֵיְס אַל-אַשעָרִי היה בן לווייתו של הנביא מוחמד, מצביא ומושל. הוא מונה מטעם הנביא למושל הערים זביד ועדן, מטעם הח'ליף עומר בן אל-ח'טאב למושל בצרה, ומטעם הח'ליף עות'מאן בן עפאן למושל כופה. הוא גם נבחר על ידי הח'ליף עלי בן אבי טאלב לייעץ לו בקרב צפין.
קורות חייו
אבו מוסא אל-אשערי נולד בשם עַבְּדַאלְלָה בִּן קֵיְס בִּן סָלִים בִּן חָצָ'אר בִּן חֶרֶב בִּן עָאמֶר בִּן ענז בַּכְּר בִּן עָאמֶר בִּן עָדֶ'ר בִּן וַוָאאֶל בִּן נַגִּ'יהַּ בִּן אלג'מאהר בִּן אֶל-אֲשְׁעָר. הוא נולד לשבט אל-אשעריין התימני, השייך לפדרציית השבטים קחטאן.