cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תשר
היסטוריה
ידוע על הענקת טיפים עוד מתקופת הרומאים. הנוהג כפי שהוא מוכר כיום החל במאה ה-16 באנגליה בבתי עסק ציבוריים ובתים פרטיים. בבתים פרטיים התפתחה נורמה חברתית שאורחים העניקו תשר בסיום הביקור למשרתים, בגין ביצוע תפקידים שמעבר לתפקידיהם הרגילים. נורמה זו התרחבה עד שנהיה נהוג להעניק תשר גם במקרים בהם לא ניתן שירות מיוחד. במאה ה-18 התפתחה כבר ציפייה בקרב המשרתים לקבל תשר עבור שירותיהם, והוא כבר לא היווה תשלום בגין שירות מועדף אלא נתפס בפשטות על ידי האורחים כתשלום עבור האירוח. מוסד התשר התפשט ברחבי אירופה במאות ה-17 וה-18 והגיע במאה ה-19 לארצות הברית. ברבות השנים נחלש דווקא באירופה אך התחזק בארצות הברית.
מעמד חוקי
לרוב ניתן התשר כתוספת למשכורת המשולמת לנותן השירות מבעל העסק, אולם יש שונוּת רבה ביחס בין גובה המשכורת לבין התשר המצופה בין המקצועות השונים וכן בתוך המקצועות עצמם. ישנם אף מקומות בהם בעל העסק כלל אינו משלם משכורת ושכרו של נותן השירות בנוי כולו על התשרים אותם הוא מצליח לקבל. ישנן מדינות (וישראל בכללן) בהן שיטת תשלום כזו אינה חוקית (ראו להלן). בארצות הברית מחויבים העובדים לדווח בסוף השנה על קבלת תשר מעל סכום מסוים לרשויות המס, ולשלם עליו מס בהתאם.
בעלי עסקים נבדלים זה מזה ביחסם לתשר. ישנם בעלי עסקים האוסרים על עובדיהם לקבל תשר. אחרים אוספים את התשרים ובסוף יום העבודה מחלקים אותם בין כל העובדים. יש מעסיקים שמחשבים את התשר כמשכורתו הבסיסית של העובד, ומוסיפים מקופתם רק אם סכום התשרים אינו מגיע לשכר המינימום. קיימים גם מעסיקים שלוקחים לעצמם את התשר של העובדים.
תשלום תשר
סכום הטיפ הבסיסי הנהוג על צורותיו השונות בישראל הוא 10%–12% מהתשלום על שירות, או 5 שקלים (הגבוה מביניהם). בישראל מקובל לתת תשר לעובדים שכירים שנותנים שירות בעל אופי אישי מטעם עסקים שאינם ציבוריים, בעיקר כשיש חשיבות יתרה לאיכות השירות והעובד נתפש כזוטר שחלקו בתשלום הכולל שולי:
מעמדו החוקי של התשר בישראל
בתי הדין לעבודה עסקו פעמים רבות בסוגיות הנוגעות למעמדו של התשר, כשפסקי הדין הובילו לתוצאות שאינן חד משמעיות – בחלק מהפסיקות נקבע כי התשר הוא שכר עבודה ובחלקן כי אינו שכר עבודה. ההלכה המרכזית, עד לפסק הדין שניתן במרץ 2018, הייתה "הלכת ענבל מלכה" שניתנה בבית הדין הארצי לעבודה ביוני 2005, וקבעה שהתשר יהווה חלק משכר העבודה רק כאשר עבר דרך קופת המסעדה. בפסק דינו הוסיף הנשיא סטיב אדלר:, קריאתו זו לא נענתה על ידי המחוקק.
פסק דין אחר של בית הדין לעבודה הגיע עד לדיון נוסף בבג"ץ, שבו נפסק כי הכנסתו של מלצר מתשר היא הכנסת עבודה לפי, ולכן נכללת בבסיס לחישוב קצבת תלויים לשאריו של מלצר שנפטר. גם בפסק דין זה ציין הנשיא אשר גרוניס:
במרץ 2018 קבע בית הדין הארצי לעבודה שהתשר מהווה לצורך דיני העבודה והביטוח הלאומי הכנסה של המסעדה שנועדה לתשלום שכר העובדים בלבד, וכי הכנסותיהם של המלצרים מהתשר מהוות שכר עבודה לכל דבר, בגינו הם זכאים לזכויות סוציאליות כחוק, אולם כדי לאפשר היערכות לחידוש שבפסק הדין נקבע בו שייכנס לתוקף רק בראשית 2019. בפסק הדין נקבע שהוא נוגע רק למסעדות, בתי קפה, ברים ופאבים. טרם ניתנה תשובה חד משמעית לשאלה האם התשר חייב במע"מ.
יחסי ארצות הברית–סרי לנקה
יחסי ארצות הברית–סרי לנקה הם היחסים הדו-צדדיים בין ארצות הברית של אמריקה לבין הרפובליקה הדמוקרטית הסוציאליסטית של סרי לנקה.
היסטוריה
ארצות הברית וסרי לנקה נהנות מקשרים לבביים, המתבססים בעיקר על המסורות הדמוקרטיות המשותפות.
המדיניות האמריקאית כלפי סרי לנקה מאופיינת בכבוד לעצמאותה, בריבונותה, במדיניות החוץ המתונה שלה, בשמירה על אחדותה של המדינה, תמיכה במוסדותיה הדמוקרטים ועידוד התפתחותה החברתית והכלכלית.
ארצות הברית תמכה בפיוס האתני בסרי לנקה ובתהליך השלום שהחל במדינה בדצמבר 2001.
בשנת 2004, הוזמן ראש ממשלת סרי לנקה, רניל ויקרמסינגה, לביקור רשמי בבית הלבן. זאת הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה שראש ממשלת סרי לנקה הוזמן באופן רשמי לבית הלבן. הסיוע האמריקני לסרי לנקה הגיע ליותר משני מיליארד דולר מאז עצמאותה של סרי לנקה ב-1948. באמצעות הסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי, ארה״ב תרמה לצמיחתה הכלכלית של סרי לנקה, עם פרויקטים שנועדו לצמצם את האבטלה, לפתח את הדיור, לשפר את בורסת קולומבו, לחדש את מערכת המשפט ולשפר את התחרותיות.
בוועידת התורמים בטוקיו שהתקיימה ביוני 2003, התחייבה ארה״ב להעביר 54 מיליון דולר לסרי לנקה, 40.4 מיליון דולר מתוכם במימון הסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי.
בעקבות הצונאמי בסרי לנקה ב-2004, ארה״ב סיפקה 135 מיליון דולר כסיוע בהקלה ובשיקום.
בנוסף, רשות השידור הבינלאומית (IBB), מפעילה תחנת שידור רדיו בסרי לנקה.
תחת הנשיא מהינדה ראג'פקסה, היחסים עם ארה״ב היו מתוחים. אך הם השתפרו ב-2015, עם עליית הנשיא מאטריפלה סיריסנה וראש הממשלה, רניל ויקרמסינגה. במאי 2015, ביקר מזכיר המדינה האמריקאי, ג'ון קרי בביקור רשמי בסרי לנקה. יועצה האמריקאי של מחלקת המדינה, תומאס שאנון, ביקר בסרי לנקה בדצמבר 2015 ונועד לשפר את שיתוף הפעולה בין הממשלות, שיתוף פעולה כלכלי, ביטחוני ובינלאומי.
ארצות הברית הציעה סיוע לסרי לנקה על מנת להפוך אותה לרכזת כלכלית באוקיינוס ההודי.
יחסים צבאיים
ארצות הברית וסרי לנקה החלו לשפר את יחסי הביטחון ביניהן מעבר למכירות צבאיות, ומתקני האימון הורחבו כאשר סרי לנקה הייתה במאבק פנימי.
במהלך כהונתו של רניל ויקרמסינגה כראש ממשלה ב-2002, נחתמו הסכמים צבאיים בין סרי לנקה לארצות הברית, אשר אפשרו לסרי לנקה לקבל סיוע בתחום האימונים הצבאיים, הטכנולוגיה הצבאית, המודיעין, ההכשרה המיוחדת למלחמה בטרור והסיוע הכספי הישיר לפיתוח צבאי.
במהלך הפסקת האש בסרי לנקה, צוות הערכה של פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית, ערך מחקר בין ה-12 בספטמבר 2002 ל-24 באוקטובר 2002. המחקר העניק מספר המלצות לשיפור היכולות של צבא סרי לנקה, במקרה של כישלון תהליך השלום במדינה. לאחר שחקר את חולשותיו של הצבא, המליץ המחקר לשימוש בפצצות מצרר (הפצצות לא נאסרו עד 2010), להשמדת מטרות שטח לא מזויפות, ולחימוש כלי טיס של חיל האוויר בעת התקפה נגד כוחות האויב.
בנוסף, נמסר כי פיקוד האוקיינוס השקט של צבא ארצות הברית סיפק מידע מודיעיני לסרי לנקה בעת מלחמת האזרחים במדינה, כדי לצות צוותי LTE וארבע ספינות. זה אושר על ידי הנשיא מהנדה ראג׳פקסה, שממשלתו הייתה עוינת לארצות הברית.
תותול
תוּתּוּל (באכדית: tu-ut-tu-ulki, באוגריתית: 𐎚𐎚𐎍 – תתל ) הייתה עיר עתיקה שחורבותיה נמצאו באתר הארכאולוגי תל ביה, השוכן באזור הפרת התיכון בסוריה, בנקודת המפגש של נהרות הפרת והבליח ליד העיר א-רקה. האתר נחפר על ידי צוותים בראשות גרמנית. באתר נמצאו לוחות בכתב יתדות שהועברו למוזיאון א-רקה.
היסטוריה
ההתיישבות הקדומה ביותר שיש לה עקבות באתר היא מאמצע האלף ה-4 לפנה"ס בתקופת אורוכ. מיעוט הממצאים הארכאולוגיים מתקופה זאת, אינו מאפשר להגיע למסקנה לגבי גודלו של היישוב בתקופה זאת. מתקופת הברונזה הקדומה, אמצע האלף השלישי לפנה"ס, נמצאו שכבות ארכאולוגיות של יישוב. על המדרון הדרומי של הגבעה המרכזית המערבית, נחפרו חלק מחמישה מבני ציבור ומבני מגורים. בתקופה זאת נמצאו שישה קברים הדומים לקברים המלכותיים של אור, כנראה של שליטים מקומיים. בכתובות של סרגון מאכד (2334-2279 לפנה"ס) הוא מציין שעבר באזור בדרכו להרי נור והרי הטאורוס שבאנטוליה. הוא נכנס לתותול והתפלל לאל דגן להצלחתו. האל נענה לו והוא כבש את תותול, מארי, אבלה ועוד. נכדו נרם-סין גם מזכיר את תותול בכתובת שלו, אבל ייתכן ומדובר בעיר אחרת בשם תותול בשטח עיראק של היום. בתקופת השושלת השלישית של אור (2003–2111 לפנה"ס) על פי הכרונולוגיה התיכונה, תותול כמעט ולא נזכרת בטקסטים שנמצאו וכנראה חשיבותה הייתה קטנה.
בין העדויות הראשונות למונח מרתו אשר בכתבי אבלה, ארץ מרתו ואנשי מרתו קשורים באלף ה־3 לפנה"ס באופן מובהק לאזור הפרת התיכון, כלומר לתותול ואמר בכתבי אבלה, ול בתקופה האכדית הקדומה (נרם-סין כינה את ההר ba-sa-ar SA-DÚ-ì MAR-TUki, "בסר (בישרי) הר האמורי", ובנו כתב שהביס את ה־MAR-TU-am בהר בסר (בישרי)) ובתקופת אור השלישית.
תותול הייתה מרכז דתי חשוב בסוף האלף השלישי לפנה"ס ובתחילת האלף השני לפנה"ס. בעיר שכן מקדש גדול לאל דגן, אחד האלים העיקריים של סוריה העתיקה, זאת בדומה לעיר תרקה ששכנה דרומית מזרחית בהמשך הפרת. שליטי ממלכות קטנות היו מגיעים לתותול לפסטיבל לאל דגן שכלל העברת פסל האל על הנהר. בנוסף נדד פסלו של "דגן מתותול" גם לאמר ולמקומות נוספים. בארכיון אבלה של העיר אבלה, אשר נהרסה או על ידי סרגון מאכד או על ידי נכדו נרם-סין, נמצאו יותר ממאה אזכורים של תותול, לרוב בהקשר לאל דגן שכונה "אדון תותול". גם בעיר אבלה עבדו את האל הזה. אין אזכור לשליטים חילוניים של תותול בארכיון, אולי בגלל שבאותה עת העיר הייתה בתחום השפעתה של מרי. בלוח לחש נגד נשיכות נחשים מתוך לוחות שירת אוגרית, מוזכר בין אלים אחרים עם מקומות מושביהם האל דגן היושב ב"תתל" (תותול בכתיב חסר).
העיר, שהייתה עצמאית, נכנסה לממלכתו של שמשי-הדו הראשון, שכבש את כל המרחב של צפון מסופוטמיה. העיר נשלטה על ידי בנו ישמח-אדד ממארי, שהגיע אליה כדי לבצר אותה במסגרת מאבקו בזמרי-ליאם. בתקופתו של זמרי-ליאם, העיר הייתה גבולה הצפוני של ממלכת מארי ועיר מחוז. על פי הארכיונים של מארי, גם בתקופה זאת העיר הייתה מרכז דתי גדול לאל דגן. חשיבותה של העיר בתקופת פריחתה הייתה מיקומה האסטרטגי בגבול בין ממלכות עשירות: מארי בדרום מזרח, ימחֿד וקטנה במערב וכרכמיש בצפון. היא שכנה על הפרת על דרך הסחר בין המדינות. לאחר הכיבוש החתי במאה ה-16 לפנה"ס, יחסי הסחר בין המדינות השונות אבדו. בחפירות באתר לא נמצאו חרסים מהתקופה האשורית החדשה.
ז'ורז'-אז'ן אוסמן
הברון ז'ורז'-אז'ן אוסמן (בצרפתית: Georges-Eugène Haussmann; 27 במרץ 1809 – 11 בינואר 1891) היה מתכנן עירוני צרפתי ומושל מחוז הסן מ-23 ביוני 1853 ועד 5 בינואר 1870. בתפקידו זה עמד בראש התכנון והבנייה מחדש של פריז במחצית השנייה של המאה ה-19, בזמן הקיסרות השנייה.
ביוגרפיה
אוסמן נולד בפריז, למשפחה פרוטסטנטית מאלזס. הוא התחנך בבית הספר היוקרתי קולז' אנרי הרביעי בפריז. לאחר מכן למד משפטים, ובמקביל למד בקונסרבטוריון של פריז. התמנה לתת-מושל קהילת נראק (Nérac) בשנת 1830, ועלה מהר בסולם הדרגות של השירות הציבורי עד שבשנת 1853 מונה למושל מחוז הסן.
אוסמן, שהוסמך על ידי נפוליאון השלישי לקדם תוכנית של רפורמות תכנוניות בפריז, תכנן את יער בולון שממערב לעיר, ושיפר רבות את הגנים הקטנים של פריז. ארמון לוקסמבורג שבגני לוקסמבורג נחצה כדי לאפשר הקמה של רחובות חדשים, ושדרות סבסטופול (Boulevard de Sebastopol), שחוצות את האיל דה לה סיטה וממשיכות דרומה כשדרות סן מישל (Boulevard St Michel), נסללו על פני אזורים מיושבים. בנוסף, רחובות צרים רבים של פריז שונו והפכו לשדרות (boulevards) רחבות. מקור מים חדש, מערכת ביוב עצומה, גשרים חדשים, בית אופרה ומבני ציבור נוספים, ניפוח והכללה של אזורים מרוחקים בתוך העיר, כל אלו היו בין הישגיו של המושל, שהושגו בעזרת ניהול נועז של כספי הציבור.
לעבודתו הייתה השפעה מכרעת על עיצוב פניה של פריז. לפי ההערכות עבודתו הרסה חלקים רבים של פריז הימי ביניימית, ועל פי אומדנים שונים, הוא שינה כשישים אחוזים ממבניה של העיר. בראש ובראשונה עיצב מחדש את כיכר האטואל (Place de l'Etoile) ויצר שדרות רחבות וארוכות שכינסו את נקודת המבט לעבר מונומנטים כגון שער הניצחון והאופרה גרנייה.
אוסמן נבחר לסנטור בשנת 1857, לחבר באקדמיה לאמנויות ב-1867, ועוטר באות לגיון הכבוד בשנת 1862. את שנות חייו האחרונות הקדיש לכתיבת זיכרונותיו. הוא נפטר בפריז, ונקבר בבית הקברות פר לשז. על שמו נקראת שדרת אוסמן, שברובע השמיני של העיר.
תוכנית אוסמן לפריז
ברון ז'ורז'-אז'ן אוסמן נשכר על ידי נפוליאון השלישי ב-22 ביוני 1853 כדי להפוך את פריז ל"מודרנית". בשכרו את אוסמן קיווה הקיסר שניתן יהיה לעצב מחדש את פריז כעיר עם מבני מגורים משופרים, רחובות בטוחים יותר, תנאי תברואה טובים, מסבירת פנים וידידותית לקונים, עם זרימת תנועה טובה יותר, וכן רחובות כה רחבים עד שמורדים לא יוכלו לחסום אותם בבריקאדות, וגדודי צבא ותותחנים יוכלו להתנייע בה בקלות במקרה הצורך. אוסמן יצר שדרות רחבות שקישרו בין תחנות הרכבת המרכזיות כך שחיילים מהפרובינציה יוכלו להיכנס לפעולה תוך זמן קצר (כזו היא, למשל, שדרת סטרסבורג (boulevard de Strasbourg), שמקשרת בין תחנת גאר דה ל'אסט לגאר די נור). ביצוע שינויים אלו היה בין הגורמים לדיכוי המהיר של הקומונה הפריזאית בשנת 1871. מאז מהפכת 1848, ראש הממשלה אדולף תייר התכונן באובססיביות להדיפת המרי הפריזאי הבא. תוכניתו הייתה לסגת מהעיר כדי להתכונן כראוי ולכבוש אותה מחדש עם כוח צבאי נוסף. תכנון הרחובות והשדרות של אוסמן, יחד עם המקום המרכזי שניתן לרכבות, הפכו את תוכניתו להצלחה מוחצת, ואדולף תייר ריסק בקלות את הקומונרים.
אוסמן הצליח לבצע רבות מתוכניותיו על ידי קריעה והריסה של רחובות ישנים ומפותלים רבים, וכן של בתי מגורים עגולי פינות בעיר, אותם החליף בשדרות הרחבות עם שורות העצים ובגנים היוקרתיים בהם מפורסמת פריז כיום. מאפיינים נוספים של תוכנית אוסמן כוללים גובה בנייה אחיד, ובניית התנועה בעיר סביב מונומנטים, כגון האופרה גרנייה ושער הניצחון.
תוכניתו של אוסמן היוותה השראה עבור תנועות ארכיטקטורה חשובות, כגון "תנועת העיר היפה" בארצות הברית. בתכנונן של ערים רבות, כשיקגו, לונדון ומוסקבה, ניכרת השפעתו של מתכנן הערים הצרפתי.
אוסמן כגיבור
בספרה נופים פריזאים (Parisian Views) כותבת ההיסטוריונית שלי ריץ' (Shelley Rice) כי "מרבית הפריזאים [במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-19] חשבו [שהרחובות] מלוכלכים, צפופים ומזיקים לבריאות...מכוסים בבוץ, ובבקתות ארעיות, זוהמה מבאישה, סמני עוני, וכן זבל ופסולת שנותרו בשל מערכת ביוב מזוהמת שאינה מתפקדת..." (עמ' 9). עבור אנשים אלו, אוסמן הוציא לפועל תוכנית שהייתה הכרחית לעיר בפרט ולצרפת בכלל.
אוסמן כמחריבה של פריז
פריזאים רבים הוטרדו מהריסת "השורשים הישנים" של עירם. ההיסטוריון רוברט הרברט טוען כי "ההרס הנמשך של פריז הפיזית הוביל להרס פריז החברתית", ויצר תחושת זרות וניכור: "שוב אין הם חשים עצמם בני-בית בה", טוען ולטר בנימין, "האופי הלא-אנושי של הכרך מתחיל לחדור לתודעתם". השיפוצים היקרים ובניית בתים מפוארים לאורך השדרות במקום אלו שנהרסו, הביאו לעליית יוקר המחיה ומחירי השכירות בעיר, וגרמו לדחיפת מעמד הפועלים מהעיר אל הפרברים. יתרה מזו, טוען בנימין:
אוסמן ספג ביקורת בשל העלות העצומה של מפעלו, ונפוליאון השלישי פיטר אותו ב-5 בינואר 1870 כדי לשפר את הפופולריות הדועכת שלו.
המהומות בירושלים (2021)
המהומות בירושלים היו חלק מהמהומות בישראל (2021), עקב הבחירות ברשות הפלסטינית, התערבות החמאס, והמצב הפוליטי המורכב בישראל, עיקר המהומות התרחשו באזור שער שכם והר הבית.
המהומות החלו ב-15 באפריל בעקבות טרור הטיקטוק והתחזקו ב-6 במאי 2021, לאחר שלא הושגה הסכמה בין היהודים והפלסטינים בעניין בעלות על הדירות בשכונת שייח' ג'ראח שבמזרח ירושלים, ובית המשפט העליון ביקש משני הצדדים להופיע בפניו בשנית. המהומות התרחשו במקביל לחגיגות לילת אל-קדר ויום ירושלים. בעקבות המהומות, הדיון של בית המשפט נדחה ב-30 ימים, בהצעתו של היועץ המשפטי לממשלה. ב-10 במאי, מפגינים פלסטינים שיגרו זיקוקים והציתו עץ בהר הבית, מה שיצר שרפה בהר, במקביל למצעד הדגלים לרגל יום ירושלים. המצעד הופסק לאחר ירי רקטות מרצועת עזה אל עבר אזור ירושלים.
במקביל לעימותים בירושלים, התקיימו הפגנות ועימותים של מאות במקומות אחרים בשאר חלקי ישראל.
אירועי אפריל
ב-10 באפריל 2021, אוטובוס ישראלי ובו הנהג עם אשתו וילדיו, נקלע לשכונת עיסאוויה שבמזרח ירושלים. ערבים שהיו בשכונה ניסו לבצע בהם לינץ', אך הם הצליחו להימלט ברגל. ב-13 באפריל 2021, ערב יום הזיכרון, משטרת ישראל ניתקה את הרמקולים של מסגד אל-אקצא מחשש להפרעות בטקס המרכזי שנערך בכותל המערבי הסמוך למסגד. באותו הערב התחיל העולם המוסלמי את היום הראשון של צום הרמדאן. השגריר הירדני מחה על ניתוק הרמקולים.
טרור הטיקטוק
טרור הטיקטוק היה גל טרור ואלימות בו הופצו סרטונים בעלי אופי אלים ברשת הטיקטוק. הסרטונים הכילו נרטיב משפיל כלפי יהודי ירושלים, בעיקר אלו עם חזות חרדית. האירוע הראשון אירע ב-15 באפריל 2021, יום העצמאות ה-73 של מדינת ישראל. בסרטון, נער ערבי תקף נער חרדי וסטר לו בזמן נסיעה ברכבת הקלה בירושלים, חבירו העלה את התיעוד לרשת בצירוף הכיתוב: "זה העם הפלסטיני או אתם". משתתפי הסרטון נעצרו. התוקף הואשם בתקיפה ממניע גזעני. הסרטון גרר תגובות רבות הן מצד הפלסטינים, שתמכו במעשה, והן מצד ארגוני הימין, שגינו אותו. והוא היוה נקודת פתיחה לגל שהתפשט ובו צעירים ערבים רבים תיעדו את עצמם תוקפים יהודים או שורפים את דגל המדינה, כשהתיעודים מועלים על ידם לרשת. ב-22 באפריל, ארגון להב"ה וערביי מזרח ירושלים התעמתו זה עם זה בשוק מחנה יהודה. שני פעילי ארגון להב"ה נלקחו לחקירה בחשד להפרות סדר אלימות. בשעה 2:00 לפנות בוקר, הארגון החל לצעוד לשער שכם, תוך שחלק מהמשתתפים קוראים: "מוות לערבים". כשהגיעו לשער שכם, הותקפו בידי מפגינים פלסטינים, ובתגובה השליכו עליהם חפצים. לאחר פינוי המהומה, המשטרה עצרה 50 חשודים (יהודים ופלסטינים) בהפרות סדר. שוטר אחד נפצע בראשו לאחר שנזרקה עליו אבן בידי נער ערבי.
שייח' ג'ראח ושער שכם
בית המשפט העליון בישראל, צפוי היה להורות על פינוין של שש משפחות פלסטיניות משכונת שייח' ג'ראח. הדבר הסלים את סכסוך הקרקעות בשכונה; ב-1867, קנו היהודים חלקים משייח' ג'ראח מבעליהם המוסלמים. בעת מלחמת העצמאות, מזרח ירושלים נכבשה על ידי הירדנים. ירדן, בתמיכת האומות המאוחדות, שיכנה בשכונה 28 משפחות פליטים פלסטינים שברחו ממדינת ישראל. במלחמת ששת הימים, כבשה ישראל את האזור, והבתים הוחזרו לבעלות יהודית. במהלך השנים, הורו בתי המשפט בישראל בכמה פסיקות על פינוין של משפחות פלסטיניות בעקבות תביעות שהגישו בעלי הקרקע היהודים. בסוף 2020 ובתחילת 2021 התקבלו כמה החלטות משפטיות לפינוי תושבים נוספים.
במקביל, הציבה משטרת ישראל מחסומים ברחבת הכניסה לשער שכם, מקום ההתכנסות של המוסלמים לאחר תפילות חג הרמדאן, ולהגביל את מספר המתפללים במסגד אל-אקצא ל-10,000 איש. לאחר התנגדויות אלימות מצד הפלסטינים, הודיעה משטרת ישראל כי תוריד את המחסומים ואת ההגבלות על שער שכם. לאחר הסרת ההגבלות, פלסטינים רבים החלו לחגוג "חגיגת ניצחון", תוך שהם משגרים זיקוקים לאוויר ומניפים את דגל הרשות הפלסטינית. כוחות יס"מ פיזרו את המפגינים.
דחיית הבחירות ברשות הפלסטינית
לאחר 16 שנות כהונה כנשיא הרשות הפלסטינית, ב-15 בינואר 2021, מחמוד עבאס, הודיע לראשונה על תאריך קיום הבחירות לפרלמנט ולנשיאות, 31 ביולי 2021. ב-29 באפריל, החליט לדחות את הבחירות לאחר שלא הושגה הסכמה עם ישראל על קיומן במזרח ירושלים. הדבר גרר ביקורות חריפות מצד האזרחים הפלסטינים, בטענה כי עבאס מפחד להפסיד בבחירות ליריבו, מרואן ברגותי.
מהומות
המהומות של הפלסטינים בשייח ג'ראח אירעו ב-6 במאי. באותו עימות נעצרו 7 בני אדם. לאחר המקרה, פלסטינים רבים החלו להתעמת עם משטרת ישראל במסגד אל-אקצא. ארגון הסהר האדום הפלסטיני דיווח כי 136 פלסטינים נפצעו בעת ההפגנות במסגד.
ב-7 במאי, מהומות פרצו בהר הבית, בשער שכם ובשיח' ג'ראח. אלפי מתפללים יידו אבנים, השליכו חפצים וירו זיקוקים לעבר השוטרים. המתפרעים אגרו לוחות, אבנים וזיקוקים לקראת המהומות. הכוחות פעלו לפיזור המתפרעים והשתמשו ברימוני הלם ובאמצעים נוספים לפיזור הפגנות. תועד באופן חריג רימון הלם בתוך המבנה של מסגד אל-אקצא. אחרי שלושה גלים של עימותים קשים בהר הבית, 205 פלסטינים ו-17 שוטרים שנפצעו, המשטרה הכניסה את כל המתפללים לתוך המסגד וסגרה את כל הכניסות לאזור.
מהומות נוספות התרחשו בלילת אל-קדר, ב-8 במאי. המונים פלסטינים יצאו לרחובות מזרח ירושלים, יידו אבנים לעבר הכוחות הישראלים, הציתו שריפות במספר מוקדים בעיר והניפו את דגל הרשות הפלסטינית ודגל חמאס. משטרת ישראל הגיבה באמצעות זריקת רימוני הלם ושימוש במכת"זים. באותו לילה, 80 בני אדם נפצעו. בשל החשש מחידוש העימותים בהר הבית, המשטרה עצרה אוטובוסים עם מתפללים מוסלמים. על פי המשטרה, האוטובוסים נעצרו עקב מידע מודיעיני ולפיו הנוסעים מתכוונים להפר את הסדר על ההר. עם זאת, בעקבות לחץ שהופעל על המשטרה נשלחו הסעות לאסוף את המתפללים מכביש 1 להר הבית.
ב-9 במאי נכנסו הכוחות הישראלים אל מסגד אל-אקצא לאחר יידוי אבנים. הפלסטינים יידו אבנים, חזיזים וחפצים כבדים אל עבר הכוחות הישראלים. באותו ערב, מאות מתפרעים ערביים יידו אבנים לעבר כוחות משטרה סמוך לקמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים. מההתפרעות נפגעו מספר אזרחים שחלפו במקום, 3 נפגעו מאבנים בראשם, 3 נוספים מגז פלפל וסטודנטים נוספים נפגעו ממכות יבשות ופגיעת אבנים. כמו כן נפגעו גם מספר שוטרים. לאחר מכן הפורעים הגיעו בסמוך לישיבת בית אורות, שם גרמו נזק למספר כלי רכב וניסו להצית רכב של אחד מתלמידי הישיבה.
בבוקר ה-10 במאי, יום ירושלים, פרצו שוטרים שוב לתוך מסגד אל-אקצא לאחר שמתפללים יידו אבנים והחלו לירות זיקוקים על כוחות המשטרה במקום. עימותים קשים התפתחו בין הצדדים, שבהם נפצעו לפחות 12 שוטרים ויותר מ-215 אנשים. בבוקרו של אותו יום הודיעה המשטרה כי לא תאפשר תפילת יהודים בהר הבית. המונים שבאו וקיוו לעלות להר נשארו במשך שעות בשערי ההר, חלקם ניסו להתפרץ פנימה ושלושה מתוכם נעצרו.
בהמשך הותקף אזרח יהודי שנסע עם רכבו באבנים ובגז מדמיע, באזור שער האריות, איבד שליטה על רכבו ופגע במתפרע ערבי. לאחר שהצליח לצאת מרכבו ניסו ערבים להתקרב אליו בניסיון לבצע בו לינץ'. שוטר שפעל לחילוץ הנוסעים ירה באוויר כדי להרחיק את התוקפים. יושבי הרכב נפגעו באורח קל. היו התפרעויות באבו תור ובואדי אל-ג'וז.
פלסטינים רבים נכחו בהר הבית והציתו את האזור. בשעה 17:00 אחר הצהריים, הזרוע הצבאית של חמאס הציבה אולטימטום לממשלת ישראל לפיו עליה לפנות את הכוחות הישראלים מאל-אקצא, עד השעה 18:00. בשעה 18:02 החל החמאס בשיגור רקטות אל עבר יישובי עוטף עזה, ואזור ירושלים. לאחר הירי, כוחות המשטרה פינו את המשתתפים במצעד ריקוד הדגלים. ירי הרקטות מרצועת עזה לכיוון ישראל נמשך גם בלילה. כתגובה, פתח צה"ל ב-"מבצע שומר החומות" שבמהלכו חיל האוויר הישראלי תקף וחיסל מספר בכירים ברצועת עזה, דוגמת מוחמד עבדאללה פאייד, מפקד בזרוע הצבאית של חמאס.
בחלק מהימים הבאים דווח על התפרעויות ועימותים בחלק משכונות מזרח הבירה. ב-21 במאי, לאחר מבצע שומר החומות, היו הפרות סדר בהר הבית. שוטר הותקף על ידי ערבי. התוקף נעצר. כמו כן באותו היום, פורסם תיעוד של נער ערבי בועט בשוטר בהר הבית, ותיעוד של נער ערבי מחווה אצבע משולשת כלפי שוטרי מג"ב, בשני המקרים השוטרים נמנעו מלהגיב. נעצר לפחות אחד מהמוערבים.
בשכונת א - טור תקפו שני צעירים ערבים רכב של משפחה יהודית באבנים ובלוקים. ופצעו בראשה תינוקת בת שבעה חודשים. הם נעצרו לאחר מספר ימים.
צ'אד אלן
צ'אד אלן (באנגלית: Chad Allen; נולד ב-5 ביוני 1974) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בעיקר בשל תפקידו בסדרת הטלוויזיה "ד"ר קווין, רופאה במערב", את מתיו קופר.
ביוגרפיה
צ'אד אלן לזארי (Chad Allen Lazzari) נולד וגדל בלונג ביץ' שבקליפורניה. בהיותו בגיל צעיר שלחה אמו אותו ואת אחותו התאומה צ'אריטי לתחרויות יופי לתאומים, ולאחר מספר זכיות, הדרך לעולם השעשועים הייתה קצרה. בגיל 4 השתתף בפרסומת ל"מקדונלד'ס", ובשלב מוקדם זה כבר הוחלט ששם המשפחה האיטלקי אינו מתאים לילד בלונדיני ותכול עיניים, ולכן החלו בשימוש בשמו השני, אלן.
הפריצה הגדולה שלו הייתה בשנת 1983, בגיל 8, כשגילם ילד אוטיסט בסדרת הטלוויזיה "מקום אחר". אלן גילם את התפקיד במשך חמש שנים, עד לירידתה של הסדרה מהמסכים. במקביל להשתתפותו בסדרה זו, השתתף גם בסדרות נוספות, והפך לכוכב נוער. בגיל 16, אחרי ארבע שנים שבהן למד בעזרת מורים פרטיים באולפני הטלוויזיה, החליט לחזור לבית הספר, על מנת לנסות ולחיות כנער רגיל. מאוחר יותר העיד על כך אלן כי הייתה זו החלטה נכונה, אם כי התלמידים האחרים לא התייחסו אליו כנער רגיל.
עם סיום לימודיו, התקבל אלן לאוניברסיטת ניו יורק, אך החליט להמשיך בקריירת המשחק. הוא הצטרף לסדרה "ד"ר קווין, רופאה במערב", לצידה של ג'יין סימור, בה גילם, במשך שש שנים, את דמותו של מתיו קופר, בנה של ד"ר קווין. במקביל להשתתפותו בסדרה, החל אלן להופיע גם בתיאטרון.
ב-1996 פרסם ה-Globe תמונות של אלן משתכשך בג'קוזי עם גבר אחר. ב-9 באוקטובר 2001, בריאיון לעיתון אדבוקט, סיפר אלן כי הוא הומוסקסואל. במקביל, החל בפעילות למען זכויות הומוסקסואלים, וכן למען ארגונים ועמותות. בניגוד לתחזיות של כמה ממבקרי הקולנוע, הקריירה של אלן לא נעצרה לאחר שיצא מהארון, והוא המשיך לגלם תפקידים בקולנוע, בתיאטרון ובטלוויזיה, ואפילו גילם את דמותו של מיסיונר נוצרי באחד מהסרטים.
מאג'דה א-רומי
מאג'דה א-רומי (בערבית: ماجدة الرومي תעתיק מדויק: מאג'דה אלרומי) (נולדה ב-13 בדצמבר 1956) היא זמרת לבנונית, בין הזמרות הבולטות בזמר הערבי כיום.
ביוגרפיה
מאג'דה א-רומי נולדה למשפחה נוצרית יוונית-קתולית בכפר שימא (كفر شيما) שבסמוך לביירות, מקום מושבם של אמנים לבנונים רבים באותה התקופה. אביה, המוזיקאי חלים א-רומי ואשתו מארי לוטפי, ילידי העיר צור שבדרום לבנון. האב גדל בארץ ישראל המנדטורית בה למשפחתו היו עסקים רבים. לא-רומי אח ואחות, אחותה השלישית, מהא, נפטרה ממחלת הסרטן.
א-רומי החלה להתעניין במוזיקה בגיל צעיר. בילדותה, נהגה להאזין לגדולי הזמר הערבי, כגון: פיירוז, אום כולתום, אסמהאן ועבד אל-והאב. כמו כן, נהגה לשיר בטקסי דת נוצריים שירים דתיים, ביניהם "מִלאדכּ" (בעברית: "לידתך") המיוחס ללידת ישו. הראשון לגלות את כשרונה המוזיקלי היה דודה, ריימונד סאפדי, אשר רצה לקדמה מוזיקלית, אך אביה סירב ואסר עליה להופיע עד שתסיים לימודיה.
הסינגל הראשון של א-רומי, "אני חולמת עלייך, לבנון" (בערבית: عم بحلمك يا حلم يا لبنان, תעתיק: עם בחלמכּ יא חלם יא לבנאן), שיר פטריוטי-לבנוני, נכתב על ידי סעיד עקל, הוגה האלפבית הלבנוני והולחן על ידי אליאס רחבאני. את אלבומה הראשון, הנושא את שמה, הוציאה בשנת 1977, באלבום זה נכללו שמונה שירים. האלבום היה להצלחה אדירה בלבנון ומחוצה לה, וא-רומי החלה להופיע בפסטיבלי הזמר הערבי הבולטים, ביניהם: פסטיבל ג'רש הנערך בעיר ג'רש שבירדן, פסטיבל בוסרה הנערך עיר בוסרה שבסוריה ופסטיבל קרתגו הנערך בעיר קרתגו, תוניסיה. כמו כן, הוזמנה להופיע בבית האופרה בקהיר. באותה השנה, נישאה לאיש העסקים אנטואן דפוני, אשר הפך גם למנהלה האישי, ולזוג נולדו שתי בנות. א-רומי ודפוני היו נשואים במשך 29 שנים והתגרשו בשנת 2006.
סגנונה המוזיקלי
סגנונה המוזיקלי של א-רומי ייחודי לה ונדיר במוזיקה הערבית המודרנית. לחני שיריה מערביים עם נגיעות קלות של מוזיקה מזרחית וחלקם אף מבוססים על מוזיקה קלאסית כמו השיר "אהובי" (בערבית: حبيبي, תעתיק: חביבי) המבוסס על היצירה הבארוקית "אדג'ו בסול מינור" של תומאזו אלבינוני. א-רומי ידועה בקולה העדין וביכולתיה הווקאליות, וחלק משיריה הם שירי אופרה. למעט שירי הדת הנוצריים, מילות שיריה מיוחסים לפואמה הערבית המודרנית ורבים מהמשוררים הערביים הבולטים כתבו לא-רומי שירים. א-רומי הייתה לזמרת הראשונה שביצעה את שיריו של המשורר הסורי נזאר קבאני ובין השניים נרקמו יחסי ידידות קרובים. קבאני כתב לא-רומי מספר שירים, ביניהם: “עם העיתון” (בערבית: مع الجريدة, תעתיק: מע אל-ג'רידה), "מחפשת אותך" (בערבית: ابحث عنك, תעתיק: אבחתֹ ענכּ), "אני אוהבת אותך ו.." (בערבית: احبك وبعد, תעתיק: אֻחֹבֻכּ ובעד) והשיר "מילים" (בערבית: كلمات, תעתיק: כלִמאת) אשר היה אחד מלהיטיה הבולטים של א-רומי בשנות ה-90. בתחילת דרכה, את מרבית שיריה שרה א-רומי בערבית ספרותית והקפידה על הגיית כל האותיות באלפבית הערבי, שיריה המאוחרים יותר, לעומת זאת, הם בניב לבנוני של השפה הערבית. כמו כן, לא-רומי מספר שירים באנגלית וצרפתית.
עמדותיה הפוליטיות
א-רומי היא פעילת זכויות אדם והשקפותיה הפוליטיות משויכות לשמאל הלבנוני. בשנת 1995 הקליטה א-רומי את השיר "קאנא", על-שם כפר קאנא שבדרום לבנון, בו נהרגו אזרחים במסגרת מבצע ענבי זעם. מכפר זה ירו מחבלי החזבאללה רקטות קטיושה לעבר מדינת ישראל אך ירי נגדי של הארטילריה הישראלית פגע שלא במכוון בריכוז פליטים. בשיר, כינתה א-רומי תקרית זו "טבח כפר קאנא" כפי שהיא מכונה בארצות ערב. בנוגע לסכסוך הישראלי-פלסטיני דעותיה פרו-פלסטיניות מובהקות: בהופעתה בביירות, ב-15 באפריל 2002, קראה קריאת תמיכה בעם הפלסטיני וכינתה את ה"כיבוש" הישראלי כ"פשע נגד האנושות". כמו כן, טענה א-רומי כי הפליטים הפלסטינים בלבנון הם חלק מהאומה הלבנונית והביעה צער גם על הפלסטינים שנהרגו במלחמת האזרחים במדינה.
מעמדה של א-רומי בזמר הערבי
א-רומי זוכה להערצה רבה ברחבי העולם הערבי, ובלבנון בפרט, והיא אף מכונה "הגברת הראשונה של לבנון". אלבומיה מכל התקופות, מובילים במצעדי המכירות בארצות ערב רבות. יחד עם פרסומה הרב בארצות הערביות, מרבה א-רומי להופיע גם בארצות הברית, אוסטרליה ומדינות אירופה, הופעותיה מושכות מהגרים ערבים אך גם תושבים מקומיים שאינם דוברי השפה הערבית. א-רומי נחשבת לזמרת הטובה בדורה ולאחת הזמרות הוותיקות בלבנון. היא מוזמנת תכופות להופיע באירועים חשובים, לדוגמה טקס פתיחת משחקי אליפות אסיה שנערך בדוחה, בירת קטר, בו ביצעה יחד עם הטנור האופראי בעל השם העולמי, חוסה קאררס, את השיר "Light The Way". במהלך הופעתה בפסטיבל הקיץ של בחריין באוגוסט 2013, התבטאה כנגד האופוזיציה השיעית בממלכה ועוררה נגדה מחאה תקשורתית חזקה.
דירוג פסיכוטכני ראשוני
דירוג פסיכוטכני ראשוני (הידוע בראשי התיבות: דפ"ר) הוא ציון שניתן על ידי צה"ל ומשטרת ישראל למועמדים לגיוס, שאמור לשקף את היכולת השכלית של המועמד. הציון ניתן על סמך סוללת מבחני אינטליגנציה.
בצבא
ציון הדפ"ר משמש כאחד המרכיבים המרכזיים, בקביעת קבוצת האיכות (קב"א) של המלש"ב. כאשר ניתנה לכל מועמד בדרך כלל, הזדמנות אחת בלבד לביצוע המבחנים ולא ניתן היה לעשות מבחן חוזר. שיטה זו יצרה לא אחת, מצב, בו מי שבאופן מקרי לא הצליח בבחינה, היה משובץ לתפקיד צבאי, באופן, שאינו תואם את רמתו.
החל משנות ה-2000, בוצעו מבחני הדפ"ר באופן ממוחשב ובהם ארבעה מבחנים עבור מועמדים לגיוס לצה"ל. ביצוע מהיר הוא מרכיב מרכזי במבחנים ובעלי לקות למידה זכאים להארכת זמן.
עד שנת 2009, לא הובא ציון הדפ"ר לידיעת המועמד לגיוס. אולם בעקבות פסק דין, שניתן בסוף שנת 2009, נמסרים ציוני הדפ"ר לידי המועמדים לגיוס לצה"ל. עם השינוי ב-2021, מובטח גם שיקוף כמעט מלא, וציוני המבחנים יועברו לנבחנים לפי פילוחים
החל מאוקטובר 2021, הוחלפו המבחנים במבחני התאמה חדשים ומורחבים, ניתנה הזכות לאבחונים חוזרים למי שציוניו נמוכים וירצה לשפרם, ומשך האבחונים והראיונות בצו הראשון ירד משבע שעות לארבע.
שיטת המיון החדשה לצה"ל תושלם במלואה בתוך שנתיים, ותכלול בחינת מספר גורמים רחב כמו: חוסן נפשי, התמדה, זיכרון עבודה, התמצאות במרחב, יכולות מוטוריות עדינות ועוד. בנוסף, יאובחנו גם יכולות עבודה בצוות, כישורי מנהיגות ומוביליות חברתית, תחביבים, ציונים ומגמות לימוד על בסיס נתונים שיעביר משרד החינוך לצבא, ועוד.
במשטרה
בראשית ימי משטרת ישראל נדרשו מועמדים לגיוס למשטרה להיות בעלי דפ"ר של לפחות שלוש, אך באמצע שנות ה-60 הועלה הרף לדפ"ר של חמש. עם זאת, דו"ח של מבקר המשרד לביטחון פנים מצא שבמקרים רבים גויסו מועמדים שלא עמדו בדרישות.
מועמדים למשטרה יכולים לעשות את המבחן שוב לאחר שנה.
דירוג
הדפ"ר ניתן מתוך סולם הכולל תשעה ערכים, שבצה"ל מוצגים על ידי הציונים 10–90. בעבר הציונים הוצגו בסולם 1 עד 9 כש-9 הוא הגבוה ביותר ומקבלי ציון מתחת ל-3 לא גויסו. הדירוג הפסיכוטכני הראשוני נקבע ע"פ תוצאות מבחנים הבודקים את יכולות החשיבה. הטווח נע בין 10 ל-90. הציון אינו בהכרח סופי ועשוי להשתנות עד ליום הגיוס.
התפלגות ציון הדפ"ר (באחוזונים, בשיטת Stanine): באוקטובר 2021, יעודכנו הציונים בהתאם לשיפור בשאלונים ובמבחנים.
ביקורת
מספר גורמים הביעו ביקורת על שיטת הדירוג הפסיכוטכני הראשוני.
לטענת הסוציולוג ד"ר זאב לרר בספרו "הקוד האתני", למבחני הדפ"ר הייתה הטיה תרבותית, בניגוד להתיימרותם להיות אובייקטיביים ומדעיים. לדבריו, נמצאו הבדלים בתוצאות מבחן זה עבור יוצאי ארצות שונות. הוא הוסיף כי הוכח שמבחנים אלו לא שיקפו את יכולותיהם של עולים חדשים עקב הטיה תרבותית, שכן במבחנים חוזרים לאחר תקופת ההסתגלות לצבא הפערים בציוני המיון הצטמצמו או נעלמו.
דו"ח מבקר המדינה משנת 2016 ציין כי נעשה שימוש שוטף במחשבים במהלך הבחינות של המיון האיכותי. לפי הדו"ח המחשבים הללו עלולים להיות תקולים ולא מתאימים לבחינה: "קיימים מסכי מחשב רבים מלוכלכים, מקושקשים וחרוטים עד כדי כך שהדבר מקשה על מלשבי"ם בביצוע המבחנים". בנוסף, מבקר המדינה העיר על כך שקיימות צפיפות ומצוקת עמדות ברוב החוליות הפסיכוטכניות בלשכות הגיוס.
משמעות המילה בסלנג
בעגה, מציינת המילה דפ"ר אדם בעל מנת משכל נמוכה.
אד בגלי
אדוארד ג'יימס "אד" בגלי, האב. (באנגלית: Edward James "Ed" Begley, Sr.; 25 במרץ 1901 – 28 באפריל 1970) היה שחקן קולנוע ותיאטרון אמריקאי. בגלי הוא זוכה פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1962 על תפקידיו בסרט "ציפור הנעורים המתוקה" על-פי מחזהו הנודע של טנסי ויליאמס.
ביוגרפיה
בגלי נולד בעיר הרטפורד בירת קונטיקט, בנם של חנה ומייקל ג'וזף בגלי, זוג מהגרים מאירלנד. התעניין במשחק עוד בגיל קטן ושיחק במחזות חובבים בהרטפורד. בגלי עזב את ביתו כשהיה ילד כדי לעבוד, בילה מספר שנים בצי האמריקאי ולאחר מכן החל לעבוד בברודוויי.
בגלי הפתיע את עולם הקולנוע בשנת 1962 כאשר הצליח לגבור על כוכב הקולנוע המצרי עומר שריף בהתמודדות על פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. בגלי זכה באוסקר על הופעתו בדרמה "ציפור הנעורים המתוקה" בתפקיד הפוליטיקאי טום "בוס" פינלי. בגלי זכה לתפקיד גדול כשנתיים לאחר מכן בקומדיית המערבונים המוזיקלית המפורסמת "מולי בראון הלא ניתנת לטיבוע" בתור שיימוס טובין אביה של מרגרט בראון (דבי ריינולדס). בשנותיו האחרונות שיחק במערבון "תלה אותם גבוה" בתפקיד קפטן וילסון אחריו רודף מארשל ג'ד קופר (קלינט איסטווד), בסרט המרגלים הבריטי "מוח מיליון הדולרים" בתור איל הנפט גנרל מיידוינטר ובסרט האימה "אימת דאנוויץ'".
ניהל בחייו שלוש מערכות נישואין: עם הלן ג'ורדן ממנה נולד לבגלי ילד אחד, דורת'י ריבס ואמנדה האף לה היה נשוי עד למותה, ממנה נולדו לבגלי שני ילדים, מביניהם השחקן אד בגלי הבן.
המרת אנרגיה
המרת אנרגיה היא תהליך של המרה של אנרגיה מסוג אחד לאחר. בפיזיקה, אנרגיה היא כמות המספקת את היכולת לבצע עבודה פיזית (למשל הרמת חפץ) או לספק חום. בנוסף להמרה, על פי חוק שימור האנרגיה, אנרגיה ניתנת להעברה למקום אחר או לגוף אחר, אך לא ניתן ליצור או להרוס אותה.
האנרגיה ברבות מצורותיה עשויה לשמש בתהליכים טבעיים, או לספק שירות כלשהו לחברה כגון חימום, קירור, תאורה או ביצוע עבודה מכנית להפעלת מכונות. לדוגמה, כדי לחמם בית, התנור שורף דלק, שהאנרגיה הכימית שלו מומרת לאנרגיה תרמית, אשר מועברת לאחר מכן לאוויר הבית כדי להעלות את הטמפרטורה שלו.
מגבלות בהמרה של אנרגיה תרמית
המרות לאנרגיה תרמית מצורות אחרות של אנרגיה עשויות להתרחש ביעילות של 100%. <sup class="noprint Inline-Template" style="white-space:nowrap;">] המרה בין סוגים לא תרמים של אנרגיה עשויה להתרחש ביעילות גבוהה למדי, אם כי תמיד יש קצת אנרגיה שמתפזרת תרמית עקב חיכוך ותהליכים דומים. לפעמים היעילות קרובה ל-100%, למשל כאשר אנרגיה פוטנציאלית מומרת לאנרגיה קינטית כאשר עצם נופל בריק. הדבר חל גם במקרה ההפוך; לדוגמה, עצם מסלול אליפטי סביב גוף אחר הופך את האנרגיה הקינטית שלו (מהירות) לאנרגיה פוטנציאלית כבידה (מרחק מהעצם השני) כשהוא מתרחק מגוף האב שלו. כאשר הוא מגיע לנקודה הרחוקה ביותר, הוא יהפוך את התהליך, יאיץ וימיר אנרגיה פוטנציאלית לקינטית. מכיוון שהחלל הוא כמעט ואקום, לתהליך זה יש קרוב ל-100% יעילות.
אנרגיה תרמית היא ייחודית מכיוון שלא ניתן להמיר אותה לסוגים אחרים של אנרגיה. ניתן להשתמש רק בהבדל בצפיפות האנרגיה התרמית/חום (טמפרטורה) לביצוע עבודה, והיעילות של המרה זו תהיה פחות מ-100%. הסיבה לכך היא שאנרגיה תרמית מייצגת צורה לא מסודרת במיוחד של אנרגיה; הוא מתפזר באופן אקראי בין מצבים זמינים רבים של אוסף של חלקיקים מיקרוסקופיים המהווים את המערכת (נאמר כי השילובים הללו של מיקום ותנע עבור כל אחד מהחלקיקים יוצרים חלל פאזה). המדד להפרעה או אקראיות זו הוא אנטרופיה, והתכונה המגדירה שלה היא שהאנטרופיה של מערכת מבודדת לעולם אינה פוחתת. אי אפשר לקחת מערכת אנטרופיה גבוהה (כמו חומר חם, עם כמות מסוימת של אנרגיה תרמית) ולהמיר אותה למצב אנטרופיה נמוך (כמו חומר בטמפרטורה נמוכה, עם אנרגיה נמוכה יותר בהתאם), מבלי שהאנטרופיה הזו תעבור למקום אחר (כמו האוויר שמסביב). במילים אחרות, אין דרך לרכז אנרגיה מבלי לפזר אנרגיה למקום אחר.
אנרגיה תרמית בשיווי משקל בטמפרטורה נתונה כבר מייצגת את ההפסקה המקסימלית של האנרגיה בין כל המצבים האפשריים מכיוון שהיא אינה ניתנת להמרה לחלוטין לצורה "שימושית", כלומר כזו שיכולה לעשות יותר מאשר רק להשפיע על הטמפרטורה. החוק השני של התרמודינמיקה קובע שהאנטרופיה של מערכת סגורה לעולם לא יכולה לרדת. מסיבה זו, ניתן להמיר אנרגיה תרמית במערכת לסוגים אחרים של אנרגיה עם יעילות המתקרבת ל-100% רק אם האנטרופיה של היקום מוגברת באמצעים אחרים, כדי לפצות על הירידה באנטרופיה הקשורה להיעלמות האנרגיה התרמית. ותוכן האנטרופיה שלו. אחרת, רק חלק מהאנרגיה התרמית הזו עשוי להיות מומר לסוגים אחרים של אנרגיה (ולפיכך עבודה שימושית). הסיבה לכך היא ששארית החום חייבת להישמר כדי לעבור למאגר תרמי בטמפרטורה נמוכה יותר. העלייה באנטרופיה עבור תהליך זה גדולה מהירידה באנטרופיה הקשורה להפיכת שאר החום לסוגי אנרגיה אחרים.
על מנת להפוך את ההמרה לאנרגיה יעילה יותר, רצוי להימנע מהמרה תרמית. לדוגמה, היעילות של כורים גרעיניים, שבהם האנרגיה הקינטית של הגרעינים מומרת תחילה לאנרגיה תרמית ולאחר מכן לאנרגיה חשמלית, עומדת על כ-35%. על ידי המרה ישירה של אנרגיה קינטית לאנרגיה חשמלית, המתבצעת על ידי ביטול הטרנספורמציה של האנרגיה התרמית הבינונית, ניתן לשפר באופן דרמטי את היעילות של תהליך המרת האנרגיה.
ההיסטוריה של המרת האנרגיה
טרנספורמציות אנרגיה ביקום לאורך זמן מאופיינות בדרך כלל בסוגים שונים של אנרגיה, שהיו זמינות מאז המפץ הגדול, לאחר מכן "משתחררות" (כלומר, הופכת לסוגים פעילים יותר של אנרגיה כגון אנרגיה קינטית או קורנת) על ידי מנגנון הפעלה.
שחרור אנרגיה מפוטנציאל כוח כבידה
המרה ישירה של אנרגיה מתרחשת כאשר מימן המיוצר במפץ הגדול נאסף למבנים כגון כוכבי לכת, בתהליך שבמהלכו חלק מפוטנציאל הכבידה יומר ישירות לחום. בצדק, שבתאי ונפטון, למשל, חום כזה מהמשך הקריסה של אטמוספירות הגז הגדולות של כוכבי הלכת ממשיך להניע את רוב מערכות מזג האוויר של כוכבי הלכת. מערכות אלו, המורכבות מרצועות אטמוספיריות, רוחות וסופות חזקות, מופעלות רק בחלקן מאור השמש. עם זאת, באורנוס, מעט מתהליך זה מתרחש.
על פני כדור הארץ, חלק ניכר מתפוקת החום מהפנים של כוכב הלכת, המוערך בשליש עד מחצית מהכלל, נגרם כתוצאה מהתמוטטות איטית של חומרים פלנטריים לגודל קטן יותר, ויוצר חום.
דוגמאות לקבוצות של המרות אנרגיה במכונות
תחנת כוח פחמית כוללת המרות אנרגיה אלה:
במכונית רגילה מתרחשות טרנספורמציות האנרגיה הבאות:
וישנבה
וִישְׁנֵבָה (בבלארוסית: Ві́шнева; ברוסית: Вишнево וישנבו; בפולנית: Wiszniewo, וישנייבו; ביידיש: וישנעווע) היא עיירה בבלארוס. מספר תושביה לשנת 2006 היה 417.
העיר משמשת כמרכז מועצה אזורית חקלאית, ונמצאת באזור וולוז'ין במחוז מינסק, צפונית-מערבית למינסק בסמוך לגבול עם ליטא.
היסטוריה
בעבר הייתה העיירה בתחומי האימפריה הרוסית; בין מלחמות העולם, בשנים 1921–1939, השתייכה לפולין ולאחר המלחמה נכללה בתחומי הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית.
בשנת 1907 מנתה העיירה 2,650 תושבים, מהם 1,863 יהודים. בשנת 1939, לאחר הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, נתפסה העיירה על ידי ברית המועצות. בשנת 1941 (מבצע ברברוסה) פלשה גרמניה הנאצית לברית המועצות, והעיירה נכבשה על ידי הגרמנים. לפי עדויות, הגרמנים נכנסו לעיירה עם משאיות ולקחו תושבים יהודים ולאחר שאלה התמלאו, דחסו את כל יתר היהודים לתוך שלושה או ארבעה בניינים, שאותם ריססו בגז. היהודים שניסו להימלט נורו במקלעים. ביום הבא עטו תושבים לא-יהודים על המקום והסירו שיני זהב וחפצי ערך מן הגופות.
בשכונה היהודית בעיירה הוקם גטו בסתיו אותה שנה, ויהודי העיירה, ברובם, הושמדו ב-30 באוגוסט 1942 ביער הסמוך לעיירה ונקברו בקבר אחים. ייתרם נשלח לעבודות כפייה או הועבר לגטו בעיירה וולוז'ין הסמוכה.
לפי הכתוב במצבת זיכרון בעיירה, שהוקמה על ידי השלטון הסובייטי, נרצחו על ידי הנאצים (שנקראו על ידי הסובייטים "פשיסטים") בשנת 1942 ונקברו במקום יותר מ-2,000 "אזרחים סובייטים" תושבי העיירה. לא צוין כמה מהם יהודים, אך רובם הגדול היו יהודים.
וישנבה היא מקום הולדתם של יצחק פרסקי ושל בנו שמעון פרס, ראש ממשלת ישראל ונשיאה ה-9 של מדינת ישראל, וכן של יהושע רבינוביץ - ראש עיריית תל אביב, ונחום גולדמן, שנמנה עם מייסדי הקונגרס היהודי העולמי והיה נשיאו במשך שנים רבות.
מלאך-ים פסיפי
מלאך-ים פסיפי (שם מדעי: Squatina californica) הוא מין של כריש קרקעי המצוי באוקיינוס השקט מחופי אקוודור עד צ'ילה וצפונה מאלסקה עד קליפורניה. הוא מצוי בקרבה לקרקעית הים החולית במים רדודים, סביב שוניות, משטחים חוליים וכרי אצות.
אורך הכריש עד 1.5 מ' ומשקלו עד 27 ק"ג. הוא בעל גוף שטוח, כמעט כמו הבטאים, זנב שטוח וסנפירי חזה שטוחים ביותר ומותאמים להסוואה מתחת למים. אין סנפיר גבי ויש כמה סנפירי גפיים לאורך הגוף. הראש גדול ביותר ובעל לסתות המופנות קדימה ויכולות לנוע בתנועת צליפה קדימה בתגובה לטרף הנע מעל הכריש.
הכריש הוא טורף הצד ממארב כשהוא מוסווה בחול ומחכה שיחלוף מעליו דג או דיונון, ואז הוא פוער את פיו ושואב אותם במהירות גבוהה.
חוק ראול
לדוגמה, עבור תערובת שני גזים: כאשר:
סן
הנהר סֵן (בצרפתית: Seine) הוא נהר עיקרי בצפון צרפת, אחד מנתיבי המסחר העיקריים של האזור, וכן אחד מאתרי התיירות העיקריים. הנהר עובר בין השאר בערים טרואה, פריז, רואן ולה-הבר. הוא חוצה את פריז ומחלק אותה לפריז העליונה - "הגדה הימנית" ולפריז התחתונה - "הגדה השמאלית".
מקור השם
לפי פירוש אחד, מקור השם "סן" בא מהמילה האנגלית "סקוונה" (Sequana). מקורה של זו בשפה הקלטית העתיקה של גאליה, במילה "Sicauna" שפירושה "נהר מקודש" (sakw - מקודש, -onna - נהר). פירוש אחר משייך את שם הנהר למילה הלטינית Sequana שהיא למעשה עיוות של המילה הגאלית "איסיקונה" (Isicauna) - היינו "שמוצאו מנהר היון".
גאוגרפיה
אורכו של נהר הסן 776 ק"מ והוא השני באורכו בנהרות צרפת (נהר הלואר הוא הארוך בנהרות). הנהרות הנשפכים אליו הם הנהרות אובה, מארן ואוייסי מצפון, והנהרות אורה ויון מדרום. מוצאו של הנהר באזור דיז'ון, בגובה 471 מטרים מעל פני הים. הנהר זורם דרך הערים טרואה ופריז. בפריז מוצרות גדות הנהר על ידי רציפים. הנהר זורם דרך נורמנדי ורואן ונשפך לבסוף אל תעלת למאנש בין לה הבר ואונפלר. בסמוך לשפך הנהר נחצה הנהר על ידי הגשר מעוגן הכבלים פון דה נורמנדי. הנהר הועמק, וכיום יכולות אוניות מטען ימיות להגיע לרואן - מרחק 120 ק"מ מהים. ספינות נהר שטות לאורך 560 ק"מ מאורכו של הנהר - מבאר סיר-סן ועד שפך הנהר. בפריז גובהו של הנהר 24 מטרים מעל פני הים, ומרחקה של העיר מהים 445 ק"מ, ובשל כך הזרימה בנהר איטית ומאפשרת ניווט קל. מי הנהר משמשים לקירור תחנות כוח הן תרמיות והן גרעיניות. למעלה ממחצית המים שאזור פריז צורך מקורם בנהר.
היסטוריה
בתקופה שהייתה צרפת פרובינציה רומאית, היה נהר הסן ידוע בשם הלטיני "סקוונה" (Sequana). בחורף 1910 עלה הנהר על גדותיו, עד כי בין ה-20 ל-28 בינואר גרם להצפת חלקים נרחבים במרכז פריז. עבודות חפירה שבוצעו בנהר בשנות ה-60 של המאה ה-20 הפסיקו את תופעת הגאות והשפל בנהר ("le mascaret"). גדות נהר הסן המצויות בתוך העיר פריז הן אתר מורשת עולמית של אונסק"ו מאז שנת 1991.
סטרשין
סטרשין (בבלארוסית: Стрэшын; בפולנית: Streszyn) היא עיירה במחוז הומל שבבלארוס, על גדת נהר דניפר, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
סטרשין נזכרת לראשונה בשנת 1391, ובמהלך המאות ה-16 עד ה-18 סבלה מפשיטות הטטרים והרוסים. בחלוקת פולין השנייה בשנת 1793 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית.
יהודי סטרשין
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,200 יהודים, רוב תושביה, ופעלו בה קולחוז יהודי, מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי. במהלך התקופה הסובייטית עזבו את היישוב מאות מיהודיו.
באמצע אוגוסט 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ובספטמבר 1941 רוכזו יהודיה בגטו שהוקם בה, אשר נשמר בידי שוטרים מקומיים, תוך שוד רכושם.
ב-14 באפריל 1942 נרצחו כ-280 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה בדרך מז'לובין ללבדווקה.
גבע אלון
גבע אלון (נולד ב־30 במאי 1979) הוא זמר-יוצר וגיטריסט ישראלי. לשעבר סולן להקת "הפליינג בייבי".
ביוגרפיה
אלון נולד וגדל בקיבוץ מעברות. החל לנגן בגיטרה בגיל 12. בשנת 1999 החל את דרכו כאשר הוקמה להקת "הפליינג בייבי" שכללה את אלון כסולן, גדי אלטמן (גיטרה), רשף שחר (תופים) ושחם אוחנה (באס). אלון היה אחראי על כתיבת החומרים שנגנה הלהקה.
בשנת 2000 הלהקה הקליטה חומרים לאלבום בכורה, אבל בסופו של דבר האלבום נגנז. עוד באותה שנה טסו "הפליינג בייבי" לקליפורניה בפורמט של הרכב טריו (ללא שחם אוחנה). הם שהו בארצות הברית שנתיים וניגנו בכמאתיים הופעות.
בשנת 2002 חזרו חברי הלהקה לישראל והחלו להופיע בפני קהל מקומי. בשנת 2003 יצא האלבום הראשון הרשמי של הלהקה, "Inner World", שזכה לשבחי המבקרים.
בשנת 2004 הוחתמה להקת ה"פליינג בייבי" בחברת התקליטים Blue Sun והוציאה לאור את האלבום "Pain To Give". רשף שחר ושחם אוחנה עזבו את הלהקה, ובמקומם הצטרף איסר טננבאום מרוקפור.
בתחילת שנת 2004 הצטרף אלון ללהקתו של הזמר שי נובלמן, עמו ניגן קרוב לשלוש שנים, והיה שותף מרכזי בהקלטת אלבומו השני Beautiful Life (כגיטריסט וכמי ששר כזמר ליווי בכל שירי האלבום). אלון אף שר סולו בדואט "Wonderful" אותה כתב עם נובלמן. הבלדה נבחרה על ידי מאזיני תוכנית הרדיו "הקצה" של גלגלצ כשיר הישראלי האהוב לשנת 2005. במקביל לסיבוב ההופעות של הלהקה, הופיע אלון כל שבוע במועדון הרוטס ברחוב לילנבלום בתל אביב, ועבד על אלבום הבכורה שלו.
אלבום הסולו הראשון יצא בשנת 2006 ונקרא "Days Of Hunger", אלבום אקוסטי המתאפיין בנגיעות של פולק, בלוז וקאנטרי. בשנת 2007 הוציא אלון את אלבום הסולו השני שלו, "The Wall Of Sound", המוכר בעיקר בשל גרסת הכיסוי של אלון לשיר "Modern Love" של דייוויד בואי. השיר זכה להצלחה ונכנס לרשימת ההשמעה של גלגלצ.
בשנת 2008 עבר אלון להתגורר בארצות הברית והופיע שם ביותר מ-100 הופעות ברחבי היבשת. באותה השנה נבחר שיר של אלון "In My Head" להופיע באלבום אוסף של המגזין Relix, מגזין המוזיקה השלישי בגודלו בארצות הברית. שיאו של הסיבוב הייתה הופעה במופע פותח לפול וולר במועדון הפילמור האגדי של סן פרנסיסקו מול קהל של אלפים.
לאחר שנה בארצות הברית, חזר אלון לארץ היישר לסיבוב הופעות מצליח. בשנת 2009 הוציא אלון את אלבומו השלישי, "Get Closer", בהפקתו המוזיקלית של טום מונהן, מהמפיקים הבולטים בסצנת האינדי האמריקאית, שהגיע במיוחד לארץ לצורך ההקלטות.
מתוך אלבום זה יצאו לרדיו שלושה סינגלים: "The wind whispers" "I can see the stars" "Come race me", שהושמעו בהצלחה בתחנות הרדיו השונות ואף הפכו ללהיטים. האלבום אף זיכה אותו במועמדות לתואר "זמר השנה" במצעד השנתי של גלגלצ והופיע בכל מצעדי האלבומים הטובים לשנת 2009. בשנת 2010 יצא אלבום ההופעה של המוזיקאי עמיר לב "עמיר לב בזאפה", בו התארח אלון במספר שירים.
בעקבות האלבום "Get Closer" יצא אלון לסיבוב הופעות רחב. שיתף פעולה עם אומנים כלהקת משינה, אברהם טל וברי סחרוף. אלון ניגן בגיטרה באלבום "עוד נוסע אחד" של סגול 59 שיצא באוגוסט 2011.
בשנת 2010 הוחתם גבע אלון על חוזה הפצה אירופאי בחברת "ADA Global (Alternative Distribution Alliance)", חברת-בּת של תאגיד המוזיקה הבינלאומי האחים וורנר. בקיץ שלאחר מכן, ערך אלון סיבוב הופעות באירופה.
בחודש מרץ 2012 יצא אלבום הסולו הרביעי של גבע אלון - "In The Morning Light". את האלבום הקליט אלון בעיר החוף הספרדית קאדיז, בהפקתו של תום מונוהאן ובליווי נגנים אמריקאים שהגיעו לספרד לצורך ההקלטות. דן הינדמן, גיטריסט להקת Vetiver, אוטו האוזר, המתופף של אותה להקה שעבד עם Bert Jansch וניגן גם עם Vashti Bunyan, דבנדרה בנהארט והלהקה Espers והבסיסט ג'ף היל, שמנגן עם רופוס ווינרייט. ב-2013 ביצע אלון קאבר לשיר "Even Flow" של להקת ה[[גראנג'] פרל ג'אם, במאמץ להביא הלהקה לארץ.]
ב-2016 יצא האלבום שותפים בעם של להקת הדג נחש ובו השיר "אזרח של העולם" בביצוע משותף של גבע והלהקה. את מילות השיר כתב שאנן סטריט וגבע הלחין. בסוף אותה שנה החל אלון להופיע ולהוציא סינגלים בביצוע השלישייה Vegan Friendly, בה תפקד כסולן לצד אסף רייז על תופים ועמיר רוסיאנו (ג'נגו) על הבס. באוגוסט 2017 יצא אלבומם הראשון של Vegan Friendly.
אלבום הסולו השישי של אלון "מחפש שמיים" יצא ב-2018 ובדומה לאלבומו הקודם, גם הוא הכיל כולו שירים בשפה העברית. במקביל, המשיך להופיע בהרכבים שונים, כמו גם לצד יובל בנאי במופע שהוקדש לאביו יוסי בנאי. בתחילת 2020 כשהוא לקראת הוצאתו של אלבום חדש, הוציא שני שירים חדשים באנגלית בהם ניתן דגש לצליל אלקטרוני. באותה שנה השתתף בפסטיבל "אינדיזוםזום" אשר שודר בהקצה ביום העצמאות, והועבר בשידור ישיר באמצעות ה-ZOOM עקב מגפת הקורונה. המופע שודר במשך שש שעות וצפו בו אלפי צופים. במופע השתתפו בין היתר זוהר גינזבורג, עינב ג'קסון כהן, עדי-קשת כהן, תמר אפק, אור אדרי, אלישע בנאי, סיון טלמור, פלורה ואחרים.
ב-2021 הוציא אלון את אלבום הסולו השביעי שלו - "Follow".
חיים אישיים
אלון מתגורר במושב מעלה גמלא.
אנדורו ששת הימים הבין-לאומי
אנדורו ששת הימים הבין-לאומי (באנגלית: International Six Days Enduro; בראשי תיבות: ISDE; מוכר בישראל ומחוצה לה בפשטות כ-"סיקס דייז") הוא מרוץ אופנועי השטח הבינלאומי הוותיק ביותר שמתקיים בחסות ה-FIM.
היסטוריה
ה-ISDE הראשון התקיים ב-1913 בקרלייל, אנגליה. מלבד הפסקות בתקופת מלחמת העולם הראשונה והשנייה, הוא התקיים מאז מדי שנה במדינות שונות ברחבי העולם. שמו הראשון של המרוץ היה "מבחן ששת הימים הבינלאומי" או ISDT (ראשי תיבות של International Six Days Trial) מאחר שהמרוצים הראשונים היו למבחנים מפרכים למכונה, לאמינותה וליכולת הרכיבה של הרוכב עליה. המרוצים התקיימו על הדרכים (המשובשות) של אותה תקופה ועל כן התאים השם. בשנת 1980 שונו ראשי התיבות של שם המרוץ ל"אנדורו" מאחר שהמרוצים הפכו למרוצים בשטח קשה, וללא שימוש (מלבד קטעי קישור נדרשים) בדרכים ציבוריות.
כללי המרוץ
במשך היסטוריית המרוץ השתנו החוקים והתנאים כדי לשמור על קצב התואם להתפתחות ספורט מרוצי השטח בכלל וספורט האנדורו בפרט, אך רמת הקושי באירועים נשארה גבוהה ועדיין מדובר באחד המרוצים הקשים בעולם לאדם ולמכונה.
המרוצים נערכים בסגנון קטעי מדידה מיוחדים ("ספיישל טסט") עם קטעי התשה המקשרים בין קטע מדידה אחד למשנהו. מספר קטעי המדידה בכל יום יכול להגיע עד לשבעה. במשך ששת ימי המרוץ עוברים הרוכבים כ-1,300 קילומטרים לערך. חמשת ימי המרוץ הראשונים נערכים כמרוץ אנדורו לכל דבר, בעוד היום השישי הוא שילוב של אנדורו קצר ביחד עם מרוץ מוטוקרוס במקצים של 20 דקות עם רוכבים מאותה הקטגוריה.
מלבד הקשיים שמעמיד תוואי המסלול בפני הרוכב והמכונה ומלבד זמן הרכיבה הממושך בכל יום (עד שמונה שעות בכל יום), נדרשים הרוכבים לעמוד בחוקים נוקשים בכל הקשור לעמידה בזמנים ולטיפול באופנוע במהלך המרוץ ובסוף יום הרכיבה.
האופנועים המתחרים מועברים לתוך מתחם סגור המכונה "פארק פרמה" החל מיומיים לפני תחילת המרוץ ועד מספר שעות לאחר סיומו (בתום ששת הימים) ואף גורם, כולל הרוכב, אינו מורשה לגשת אליהם. לרוכב מוקצבות 10 דקות בתחילת כל יום להכנת אופנועו למרוץ ו-15 דקות בסופו של היום. מעבר לזמנים אלו וזמני המרוץ, מועברים האופנועים למתחם הסגור.
עמידה בזמנים
בתחילת כל יום מרוצים מקבל הרוכב כרטיס זמנים בו נרשמים לו זמני ההגעה הנדרשים ממנו לכל נקודת ביקורת (CP) במהלך יום המרוץ. כניסה מוקדמת מדי לנקודת הביקורת אסורה. הזמנים המופיעים בכרטיס הופכים להיות גם זמני הגג לסיום וביצוע קטעי ההתשה בין נקודת ביקורת אחת למשנה. רוכב שצבר במשך היום יותר מ-59 דקות איחור מודח מן המרוץ. המנצח בתום ששת ימי האירוע, הוא הרוכב שביצע את כל הקטעים המיוחדים בזמן הקצר ביותר (במצטבר וללא קנסות זמן).
טיפולים באופנוע
טיפולים באופנוע מותרים לרוכב המתחרה בלבד. סייג להגבלה זו הוא מילוי הנוזלים: למכונאי מותר לעזור לרוכב למלא דלק, נוזל קירור ברדיאטור, נוזלי בלמים ומצמד או שמן במנוע. בדרך כלל עומד המכונאי לצד הרוכב, מגיש לו את כלי העבודה ומייעץ כיצד לפעול. עזרה פיזית לרוכב תגרור פסילתו מהמרוץ.
החלפת חלקים באופנוע
על מנת לשמור על רמה מסוימת של הוגנות כלפי רוכבים המוגבלים באמצעים כלכליים, מסומנים בתחילת המרוץ חלקים עיקריים באופנוע: שלדה, מנוע וגלגלים שהחלפתם אסורה במשך כל ימי המרוץ. אם חלקים אלו נשברו או התקלקלו ודורשים החלפה, אין לרוכב ברירה אלא לפרוש למעט במקרה של החלפת דוד פליטה שמותרת, אך מחייבת בדיקת רמת רעש לאחר ההחלפה.
"אולימפיאדת האנדורו"
המרוץ מוגדר כ"אולימפיאדת האנדורו" לאחר שמשך אליו בעשורים האחרונים לא פחות מ-32 נבחרות לאומיות של מדינות שונות. אירוע הפתיחה, המתקיים בערב שלפני המרוץ עצמו, כולל תהלוכה רגלית של הנבחרות הלאומיות, עם לבוש רשמי בצבעי הנבחרת ודגל המדינה הנישא בראש הנבחרת.