cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סוכנות מוסרית
הרחבת המעגל המוסרי
מבחינה היסטורית, הזכאות להיכלל במעגל המוסרי (הזכאות להגנה ולהתחשבות מוסרית כמשתתף מוסר) הייתה כרוכה ביכולת לשיקול דעת ולרציונליות, כך שרק מי שהוגדר כסוכן מוסרי היה זכאי להיכלל במעגל המוסרי. האישור להיותו של פרט סוכן מוסרי הותנה באמצעות שיוכו לגזע, אתניות, מגדר או מעמד מסוימים בהנחה כי שיוך זה הוא מה שמקנה רציונל והבחנה בין טוב לרע. הפתגם מימי הביניים 'ילדים צריכים להיראות ולא להישמע' (באנגלית: 'children are to be seen but not heard'), שהתייחס תחילה רק לנשים צעירות, ולאחר מכן - לילדים בכלל, מבטא תפיסה לפיה ניתן להתחשב במי שאינם סוכני מוסר לפי שיקול דעתם של סוכני מוסר בלבד, אולם אין לשמוע את עמדתם של אלו שלא מסוגלים לרציונליות. גישה זו פגעה לאורך השנים במעמדם המוסרי של נשים וילדים, וגם של אילמים ולקויי שמיעה. לאורך ההיסטוריה המעגל המוסרי התרחב וכלל עם הזמן עוד ועוד קבוצות שהתווספו אליו. הרחבת המעגל המוסרי לוותה בדרך כלל במחלוקות פילוסופיות עזות ואף באלימות במהלך יישומן.
לפי אריסטו, רק גברים יוונים משכילים, אמידים ובעלי כוח יכולים להיות מוגדרים כסוכני מוסר והם היחידים שיכולים להיות משתתפי מוסר. לסוכן המוסר, לתפיסתו של אריסטו, יש חובות מוסריות רק כלפי סוכני מוסר אחרים. אריסטו טען שיהיה זה חכם מצידם של סוכני מוסר לנהוג יפה בילדים, בנשים, בעבדים, בגברים לא יוונים ובגברים יוונים ממעמד נמוך, אולם אין חובה כזו משום שהם לא משתתפי מוסר. על פי אריסטו, המעגל המוסרי כלל את האליטה הגברית היוונית בלבד. העמדה של אריסטו לא נשענה על ידע אמפירי אלא על הנחות מוצא לגבי טבעם הקבוע של נשים, עבדים וכל מי שאינו גבר יווני משכיל ואמיד. אם היה למשל נתקל באישה עם יכולות כמו של יווני משכיל - במקום להרחיב את המעגל המוסרי כך שיכלול גם נשים, הוא היה טוען שהיא פשוט לא באמת אישה. משום כך, לא ניתן לתקן את עמדתו של אריסטו על בסיס נתונים אמפיריים.
בעידן הנאורות, המעגל המוסרי התרחב עם גישתו של קאנט לפיה האוטונומיה והרציונליות הן הבסיס לסוכנות מוסרית ולהתחשבות מוסרית. בניגוד לאריסטו שהתבסס על מעמד כלכלי, השכלה ומעמד חברתי, קאנט טען כי קריטריונים אלו לא רלוונטיים למעמד המוסרי אלא רק היכולות לרציונל ולאוטונומיות. למרות הרחבת המעגל, קאנט לא כלל את הנשים ואת בני האדם שאינם לבנים בתוך המעגל המוסרי בטענה כי נשים ובני אדם לא לבנים אינם אוטונומיים ואינם רציונליים. לתפיסתו, נשים מוגבלות ביכולתן האינטלקטואליות והשכליות, הן מונעות ממקום של תשוקה ורגש ותפקידן בחברה מוגבל לטיפוח הגברים. גברים לא לבנים היו לתפיסתו בעלי תכונות ומטרות דומות לאלו של הנשים. עם זאת, בהשוואה לגישה האריסטוטלית, קאנט הרחיב את המעגל המוסרי בכך שכלל בו את כל הגברים הלבנים שמפותחים שכלית כהלכה. משום שתורתו נשענת על יכולות שניתן לבחון אמפירית, ניתן היה בעתיד לתקן את התאוריה שלו על בסיס ידע אמפירי כך שתכלול גם נשים ובני אדם לא לבנים. מבקריו של קאנט שהסכימו עם קביעת היכולות של רציונליות ואוטונומיה כקריטריון להתחשבות מוסרית, טענו כי קאנט צדק לגבי המאפיינים אולם שגה לגבי הקבוצות שאוחזות בהם. עם הזמן, המעגל המוסרי התרחב לפי התאוריה של קאנט עד שכלל את כל בני האדם הבוגרים. במאה ה-19, התועלתנות הרחיבה את המעגל המוסרי אף יותר, כאשר אבי התועלתנות, ג'רמי בנת'ם, טען בנושא זכאותם של בעלי החיים למעמד המוסרי כי "השאלה כלל אינה 'האם הם מסוגלים לשקול בדעתם?' או 'האם הם מסוגלים לדבֵּר?' אלא 'האם הם מסוגלים לסבול?'". התועלתנות, בניגוד לתאוריה הקאנטיאנית, לא ראתה ברציונל ובאוטונומיה קריטריונים למעמד מוסרי אלא הרחיבה את המעגל המוסרי על בסיס קריטריון התחושתיות (היכולת לחוש סבל והנאה). קריטריון זה מכניס למעגל המוסרי את התינוקות, הילדים הקטנים, הלוקים קשות בשכלם ובנפשם ואת בעלי החיים.
קונספסיון
קונספסיון (בספרדית: Concepción) היא עיר במרכז צ'ילה, סמוך לשפך נהר ביוביו. העיר, שבשנת 2002 התגוררו בה כ-212 אלף תושבים, משמשת כבירת מחוז ביוביו והפרובינציה קונספסיון. במטרופולין שהיא חלק מאזור ביוביו התגוררו ב-2002 כ-890 אלף תושבים, והיא השנייה בגודלה במדינה אחרי זו של סנטיאגו.
היסטוריה
פדרו דה ואלדיביה ייסד את קונספסיון ב-5 באוקטובר 1550 צפונית לנהר הביוביו ולחוף האוקיינוס השקט, במקום בו שוכנת כיום העיר פנקו, בשם קונספסיון דל נואבו אקסטרמו (Concepción del Nuevo Extremo). באותה העת, היה האזור שמדרום לביוביו נתון לשליטת המפוצ'ה, והעיר החדשה הייתה בקצה הטריטוריה הספרדית. מיקום זה הקנה לה חשיבות צבאית מחד גיסא, אך הפך אותה לחשופה להתקפות המפוצ'ה מאידך גיסא.
כבר ב-1554 החריבו אותה בני המפוצ'ה, במהלך מלחמת האראוקו, ולאחר הקמתה מחדש ב-1555 החריבו אותה בשנית. ב-1557 הקים מושל צ'ילה, גרסיה אורטאדו דה מנדוסה את מבצר אלטו דה פינטו. תחת פיקודו של חרונימו דה וייגאס, שוקמה והעיר והוקמה מחדש ב-6 בינואר 1558. עד מהרה, הצבא מיקם בעיר את מפקדתו, וניהל ממנה את המערכה שניהל מול המפוצ'ה. אוכלוסיית העיר גדלה במהירות והגיע ל-10 אלפים תושבים, חרף התקפות המפוצ'ה, שהגיעו לשיאן במצור שהוטל עליה ב-1564. חשיבותה של העיר באה לידי ביטוי גם בכך שבין 1565 ל-1575 התמקמה בה הריאל אאודיאנסיה.
פרט להתקפות המפוצ'ה, תקפו את העיר גם פיראטים אנגלים והולנדים, וכן פקדו אותה גם רעידות אדמה וגלי צונאמי, בשנים 1570, 1657, 1687 ו-1730. לאחר הצונאמי האחרון, ב-25 במאי 1751, החליטו הרשויות להעתיק את העיר ממקומה למקומה הנוכחי בעמק לה מוצ'ה, סמוך לנהר ביוביו, אם כי המעבר התרחש רק 12 שנים מאוחר יותר, עקב התנגדות הבישוף לכך. אזור ההתיישבות המקורי נותר שומם במשך כתשעים שנה, עד להקמת העיר פנקו ב-1842. במיקומה החדש הייתה העיר לבירת האינטנדנסיה של קונספסיון, שהשתרעה מנהר מאולה בצפון ועד לגבול עם המפוצ'ה בדרום. האינטנדט הראשון, אמברוסיו או'היגינס, היה לימים מושל צ'ילה ומלכות המשנה של פרו.
עם הכרזת העצמאות של צ'ילה ב-18 בספטמבר 1810 בסנטיאגו, הצטרפה גם קונספסיון למדינה העצמאית. ב-1814 כבשו הספרדים את צ'ילה מחדש, אך ב-1 בינואר 1818 הכריז ברנרדו או'היגינס מחדש על עצמאותה של צ'ילה בכיכר המרכזית של קונספסיון, שנקראה בהמשך פלאסה דה לה אינדפנדנסיה ("כיכר העצמאות").
ב-20 בפברואר 1835 פקדה את העיר רעידת אדמה חזקה, שהחריבה את רובה, והיא נבנתה מחדש.
במהלך המאה ה-20 התרחבה העיר וחלק מהערים הסובבות אותה נכללו בתחום השיפוט שלה. מנגד, כחלק ממגמת ביזור לקראת סוף המאה, פוצלו ממנה שטחים מסוימים, והיו לרשויות מקומיות נפרדות, כגון צ'יגואיאנטה וסן פדרו דה לה פאס.
ב-27 בפברואר 2010 פקדה את העיר רעידת אדמה עזה, בעוצמה של 8.8 בסולם ריכטר. הרעש גרם להרס רב ולנזק כבד בעיר, וגלי צונאמי פקדו את חופי צ'ילה וחופים נוספים משני עברי האוקיינוס השקט.
דמוגרפיה
על פי נתונים שנאספו בשנת 2002 במפקד האוכלוסין של המכון הלאומי לסטטיסטיקה של צ'ילה, שטח העיר הוא 221.6 קמ"ר ואוכלוסייתה היא 216,061 תושבים, כאשר 103,860 מתוכם הם גברים ו-112,201 הם נשים. קונספסיון היא ביתם של 11.61% מכלל האוכלוסייה של האזור. שיעור האוכלוסייה הכפרית שבשטח השיפוט של העיר הוא 1.88% (4,058 איש), והשאר, 98.12% הם אוכלוסייה עירונית (212,003 איש).
בין 1970 ל- 1982 היה גידול רב בשיעור האוכלוסייה. אחת הסיבות לכך היא הכללתה של סן פדרו תחת תחום שיפוטה של קונספסיון.
שיעור אוכלוסייתה של קונספסיון ירד באופן ניכר בשנת 1996, וזאת משום שפוצלו ממנה צ'יגואיאנטה וסן פדרו דה לה פס שנהיו לרשויות נפרדות; הללו דווקא גדלו במהירות מאז שנהיו ערי שינה של קונספסיון, ונהנו מקרבה למרכז תעשייתי ומסחרי כקונספסיון, דבר שערים אחרות לא זכו לו.
יש בעיר שיעור גבוה של תושבים זרים, העיקריים שבהם הם ספרדים, איטלקים ואמריקאים. יש גם שיעור נמוך יותר של תושבים זרים יוצאי גרמניה, צרפת, בריטניה, הולנד, יוון, פורטוגל, קרואטיה, סקנדינביה ואוסטרליה.
אקלים
*''
הורה ירושלים
הורה ירושלים, עמותה עירונית למחול ולזמר היא עמותה עירונית הפועלת תחת האגף לאמנויות בעיריית ירושלים ובחסות משרד התרבות והספורט. בפעילויות השוטפות של הורה ירושלים משתתפים מאות ילדים, בני נוער ומבוגרים.
תחת העמותה פועלות 4 להקות ייצוגיות (אפרוחים, נעורים, הלהקה הבוגרת והראשונים) וכ-40 קבוצות מחול בשלוחות בירושלים ובמסלולי הכשרה שונים כאשר הרפרטואר של מרבית הלהקות כולל פולקלור ישראלי, ריקודי עמים, עדות ומיעוטים, הווי ומשחק כמו גם ריקודים בסגנון עכשווי ומודרני. נוסף על להקות אלו פועלות תחת העמותה גם להקות היפ הופ, זומבה, ריקודי בטן ובלט והן פועלות כחלק מבית הספר למחול שמנהלת העמותה.
הלהקות הייצוגיות מייצגות את העיר ירושלים ואת ישראל בכלל, בפסטיבלים בארץ ובעולם.
היסטוריה
ב1961 הקים עו"ד חיים ברנזון, שהיה אז סטודנט למשפטים, את הורה ירושלים יחד עם שישה זוגות סטודנטים. עם השנים התרחבה הלהקה, נפתחה להקת הנעורים וב-1975 הקימה ברכה דודאי את להקת האפרוחים ובכך הייתה לאחת מלהקות הילדים הראשונות בארץ.
בתחילת דרכה, פעלה הורה כאגודה עות'מאנית, לאחר מספר שנים החלה לפעול תחת האגף לאומנויות בעיריית ירושלים, עד לשנת 1997, בה יצאה מהעירייה ונרשמה כעמותה רשמית הפועלת תחת העירייה.
משכנן המקורי של הלהקות היה בבית רינה ניקובה בירושלים ובשנת 2007 עבר למרכז עפרון למחול בעמק המצלבה, בניין בן 900 מ"ר אשר נבנה בעזרת תרומתו של דוד עפרון, באמצעות הקרן החדשה לירושלים (קרן שהקים אהוד אולמרט בתקופתו כראש עיריית ירושלים).
בשנת 2000, הוקמו ביוזמתו של אלכס סלע, שלוש שלוחות של ריקודי מחול ישראלי בתלפיות מזרח (בניהולו של מומי גיל), בקרית יובל (בניהולו של איתן יצחקי ז"ל) ובפסגת זאב (בניהולו של דודי יצחקי). מאז, הוקמו שלוחות נוספות בבית הכרם, עין הרים, גבעת זאב, הר אדר, צור הדסה, גבעת משואה וחוות הנוער הציוני בירושלים וכן במספר בתי ספר בעיר, בסגנונות מחול ישראלי והיפ הופ.
במקביל ללהקות המחול, פעלו בהורה שנים רבות גם תזמורת וחבורת זמר. חבורת הזמר הוקמה ונוהלה ע"י יוסי דווארה ופעלה שנים רבות עד לסגירתה בשנות ה-2000 ולאחר מכן נפתחה שוב בשנת 2013 ע"י עדי חייט ופעלה במשך שנים אחדות. התזמורת של הורה ירושלים נוהלה ע"י צבי לדר ועבדו בה בין היתר אמיל אייבינדר ובוריס כץ כמנהלים אומנותיים וכמעבדים מוזיקליים.
בעלי תפקידים מרכזיים לאורך השנים
מאז נרשמה כעמותה ב1997 ועד לשנת 2022, עמד בראשה עו"ד יאיר גרין. כיום, מכהנת ימית יואלי אלה כיושבת הראש יחד עם שאר חברי הועד המנהל - ישראל שפירא, צבי רביב, אלי מתיתיהו, סמי נבות, חיים כהן, איריס מונין, הדסה שטרן, סימה סיני, רחל צבעוני, יובב צור.
בתחילת דרכה של הורה, ניהל ישראל שפירא את הלהקה הבוגרת שהייתה אז הלהקה היחידה. כשנפתחו הלהקות הנוספות ניהלו אותן מספר רב של מנהלים אומנותיים, ביניהם - ברכה דודאי, רואי כבירי, טלי יפה-ניב, עדי גורדון-רולינגס, נעמה מור-דנה, שאול שני, מיכה נס, עופר מליח, שי גוטסמן, ריקי ורון, חגית זרגרי, טליה פז, אלעד שכטר, דניאל דרעי, לירון מוסצ'י, הראל יצחקי, שוקי הופמן, יורם כרמי, שלמה חזיז, איציק קטן, עוזי ניסים ולירן זכריה.
מעבר למנהלי הלהקות השונות, בעשרים השנים האחרונות קיים בהורה תפקיד מנהל אומנותי כללי של הלהקות. את התפקיד מילא שי גוטסמן למשך יותר מעשור, אותו החליפה חגית זרגרי וכיום ממלא את התפקיד הראל יצחקי.
במשך 60 שנות קיומן, להקות הורה ירושלים עבדו עם כוריאוגרפים רבים וביניהם עופר מליח, נעמי ארן, מיכאל ספיר, מיכה ספירא, יורי מירוצ'ניק, יהונתן גבאי, לאה אברהם, שוקי וגנר, לירון מוסצ'י, שאול שני, יורם כרמי, אלי כהן, אריק קטן, מיכה נס, רואי כבירי, יונתן כרמון, חגית זרגרי, נעמה מור-דנה, הראל יצחקי, עדי גורדון-רולינגס, שלמה חזיז, כרמית יעקובסון, טלי יפה-ניב, שי גוטסמן ושוקי הופמן. מנכ"לי הורה ירושלים:
1961-2003 - ישראל שפירא
2003-2006 - יוסי נבות
2006-2012 -  שי גוטסמן
2012-2017 - קרן סולומון
2017 ועד היום - טלייה הקינן-רוז
במהלך שנותיה של העמותה, עבדו הלהקות עם מס' מעצבי תלבושות, הבולטים שבהם - ישראל שפירא, שלמה חזיז, מומי גיל ואנטול גורביץ'.
מופעים בולטים
אחת לשנה, מעלות להקות הורה ירושלים מופע מרפרטואר הלהקה ופעם בארבע שנים עולה מופע גאלה משותף. בין המופעים הבולטים במשך ההיסטוריה:
נוסף על מופעים אלו, כבר מעל ל-20 שנה מארגנת הורה ירושלים את פסטיבל ראשונים, פסטיבל בן מספר ימים המארח להקות מחול ישראל בגילאי 35 ומעלה מכל הארץ. במסגרת הפסטיבל מתקיימים מופעים, הרקדות, סיורים בירושלים ומאז 2015 מתקיימת תחרות הכוריאוגרפיה ע"ש שלמה חזיז, שהיה רקדן וכוריאוגרף וניהל את להקת הורה ראשונים במשך שנים רבות.
כמו כן, רקדו להקות הורה בטקס הדלקת המשואות הממלכתי בהר הרצל מספר פעמים, בריקודים הבאים:
בוגרי הלהקה
בשישים שנותיה, גידלה הורה ירושלים רקדנים רבים אשר השתלבו בתחומי המחול והמשחק וביניהם:
רבים מבוגרי ועובדי הורה הקימו להקות מחול חדשות:
נוסף עליהם, גדלו בלהקה:
פרסים והישגים
נוסף על פרסים אלו, נבחרה הורה לייצג את ירושלים ואת ישראל בארץ ובעולם במספר אירועים:
הורה נבחרה להוביל מס' סדנאות באקדמיה למחול בטביליסי שבגאורגיה וצוות הלהקה אף מוכר כנציגי עמותת הכוריאוגרפים הגיאורגית בישראל.
להקות הורה ירושלים
להקות הבית:
שלוחות:
בית ספר למחול:
לקריאה נוספת
כתבה שנעשתה ב1998 על הורה אפרוחים
כתבה על פסטיבל ראשונים השנתי שמארגנת הורה ירושלים
כתבה לכבוד 40 שנה להקמת הורה ירושלים
כתבה על ברכה דודאי בעקבות פטירתה
כתבה על הורה ירושלים לרגל 100 שנה לריקוד ההורה הלאומי
ג'ון מיור
ג'וֹן מְיוּר (באנגלית: John Muir; 21 באפריל 1838 - 24 בדצמבר 1914) היה חוקר טבע, בוטנאי, שומר טבע וסביבה ואקולוג אמריקני ממוצא סקוטי. מיור הוא אבי רעיון הגנת הסביבה ושימורה באמצעות הקמת שמורות טבע ומוכר כ"אבי הפארקים הלאומיים" בארצות הברית. פעילותו קידמה מאוד את רעיון שמירת הטבע וכתביו הם חלק מהקאנון האמריקני ונלמדים בבתי הספר ובאוניברסיטאות.
ביוגרפיה
מיור נולד בעיירה דונבר שבסקוטלנד בשנת 1838, אחד משמונת ילדיהם של דניאל מיור ואן גילריי (Gilrye). ב-1849 היגרה משפחתו לארצות הברית והתיישבה בחווה בקרבת העיירה פורטג' בוויסקונסין. ב-1860 התחיל ללמוד באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון אך לא סיים את לימודיו. בין 1866 ל-1867 עבד כמהנדס במפעל באינדיאנפוליס שבאינדיאנה, אך לאחר שכמעט התעוור בתאונה, הלך ברגל אלף מיל מקנטקי דרך מדינות הדרום עד פלורידה. משם תכנן להמשיך לדרום אמריקה, אך חלה במלריה והגיע באונייה לקליפורניה ב-1868. מסן פרנסיסקו הגיע ליוסמיטי שבמזרח קליפורניה. ולאחר זמן הפך למדריך תיירים במקום. בין השנים 1876 - 1873 גר מיור בסן פרנסיסקו, פרסם מאמרים בנושאים גאולוגיים ובוטניים והרבה לבקר בהרי הסיירה.
ב-1879 ערך מסע ראשון לאלסקה וגילה את מפרץ הקרחון. הוא נשא לאישה את לואיסה ונדה סטרנצל (Louisa Wanda Strentzel) ב-14 באפריל 1880 (לזוג נולדו מאוחר יותר שתי בנות), ושב לאלסקה. בשנה זו התרחשה ההרפתקה שעליה כתב את ספרו "סטיקין". ב-1881 הצטרף למשלחת חיפושים אחר אוניית הקיטור ז'אנט שאבדה באלסקה. ב-1886 יצא למסעות בוונקובר, בפיוג'ט סאונד (Puget sound) ובהר ריינייר. התלווה אליו הצייר ויליאם קית.
ב-1894 ראה אור ספרו הראשון, "הרי קליפורניה" (Mountains of California). ב-1896 שירת כיועץ לוועדה שבדקה את מצב היערות בארצות הברית והמליץ לקונגרס להקים שמורות יער. ב-1897 ראה אור לראשונה "סטיקין" כסיפור (ב-1909 פורסם כספר), בכתב העת Century Magazine ("מגזין המאה"). ב-1899 יצא שוב למסע באלסקה בלוויית ג'ון בורוז (Boroughs) וחוקרי טבע אחרים.
ב-1903 יצא מיור למסעות באירופה, בסיביר, ביפן, בסין, בהודו ובאוסטרליה. ב-1905 נפטרה רעייתו. הוא המשיך בסיוריו, גילה באריזונה את היער הכחול ובו עצים מאובנים ופעל להכרזת היערות המאובנים כמונומנטים לאומיים. ב-1911 יצא למסעות בהרי האנדים באמריקה הדרומית וב-1912 ערך מסעות באפריקה.
המאבק על הסיירה נבדה
נדודי מיור ברכס ההרים סיירה נבדה, הגבירו את מודעותו לאיומים השונים על שטחי הבר, והוא פעל בקרב הציבור לשימור ההרים והיערות. ב-1889 נטל חלק פעיל במאבק לשמירת אופייה הטבעי של הסיירה נבאדה ובהתנגדות לתוכניות יישוב הרכס. הוא קרא להכרזה על עמק יוסמיטי כפארק לאומי, הכרזה שיצאה לפועל ב-1 באוקטובר 1890, אז קיבל הקונגרס האמריקאי חוק להקמת פארק לאומי יוסמיטי, אך עדיין ללא עמק יוסמיטי וחורשת מריפוסה של עצי סקוויה ענקית. אלה נותרו "פארק מדינתי יוסמיטי" בשליטת קליפורניה, שנוצר ב-1864, לאחר שהנשיא אברהם לינקולן העניק את שטח העמק והחורשה לשליטת קליפורניה לשם שימור ושימוש ציבורי, וכך הפך השטח לשמורת הטבע הראשונה בעולם.
ב-28 במאי 1892 היה מיור ממקימי "מועדון סיירה", ארגון לאיכות הסביבה ולהגנת הטבע באזור רכס הסיירה נבאדה, ועמד בראשו עד יום מותו. את מסעותיו במקומות שונים, ובסיירה נבאדה בפרט, תיאר בעשרה ספרים ובמאמרים רבים. ב-1893 נסע למדינות מזרח ארצות הברית ולאירופה.
ב-1901 פרסם מיור את "הפארקים הלאומיים שלנו". בעקבות הספר נחשף הנשיא תאודור רוזוולט לעניין וביקר ביוסמיטי. הנשיא ומיור יצאו לבדם למסע בן שלושה ימים בפארק, במאי 1903. לימים פעל הנשיא למען שמירת הטבע, לפי קווים מנחים שהשניים גיבשו במהלך טיולם. כמו כן שכנע מיור את הנשיא לצרף את עמק יוסמיטי וחורשת מריפוסה לפארק הלאומי. כשלוש שנים מאוחר יותר חתם הנשיא על הצעת החוק המשיבה את עמק יוסמיטי וחורשת מריפוסה לשליטה פדרלית, וכל שטח יוסמיטי הפך לפארק לאומי.
הץ' הצ'י
בתחילת המאה ה-20 תכננה עיריית סן פרנסיסקו להציף את עמק הֶץ' הֶצִ'י באמצעות הקמת סכר, וכך להפיק חשמל ולספק מים לצריכה ביתית של תושבי סן פרנסיסקו. ב-1908 נאבק מיור בניסיון להקים מאגר מים בעמק. היזמים קיבלו את האישורים הדרושים למרות הגעת המאבק לעיתונות והצטרפות של רבבות תומכים, בין השאר, משום שהתברר לציבור הרחב עומק מצוקת המים בעיר בעקבות השריפות שפרצו עקב רעידת האדמה בסן פרנסיסקו ב-1906 שלא היו די מים לכבותם. ב-1913 התחילו לבנות את סכר אושונסי על נהר הטואולומי. ספרו של מיור, "סיפור ילדותי ונעורי" (Story of my Boyhood and Youth), ראה אור באותה שנה, אך ב-1914 נפטר מדלקת ריאות, בערב חג המולד. ליד מיטתו נמצא כתב היד של הספר "מסעות באלסקה" (שעתיד היה לראות אור ב-1915) ופיסת נייר שעליה כתב: "המוות הוא אחות רחמנייה האומרת: "בואו למיטה, ילדים, ותקומו מחר בבוקר", או אם חסודה הקוראת לילדיה לבוא הביתה."
הנצחתו
מיור נחשב לאחד מחלוצי שמירת הטבע בארצות הברית, והחברה ההיסטורית של קליפורניה הגדירה את מיור כאיש הדגול ביותר. קליפורניה קבעה ב-1898 את 21 באפריל, יום הולדתו, כיום לזכרו. יצא לזכרו ב-1964 בול עם דיוקנו, וב-2004 הוטבע דיוקנו (עם עמק יוסמיטי וקונדור קליפורני) על צד הערך של מטבעות של קוורטר - רבע דולר.
כן נקראו על שמו מוסדות חינוך שונים או מבנים בתוכם:
בנוסף, על שמו נקרא האסטרואיד "אסטרואיד 128523 ג'ון מיור" (asteroid 128523 Johnmuir).
שלוש, שתיים, אחת - פינגווינים!
שלוש, שתיים, אחת - פינגווינים! (באנגלית: !Penguins 3-2-1) היא סדרת הנפשה ממוחשבת קנדית-אמריקאית לילדים, אשר הופקה על ידי Big Idea Entertainment, Jam Filled Entertainment (2002–2003) ו-UTV Software Communications (2007–2008).
תחילה, ששת הפרקים הראשונים של הסדרה הופצו בארצות הברית ב-VHS וב-DVD החל מ-14 בנובמבר 2000 עד 1 ביולי 2003, ולאחר מכן כל פרקי הסדרה שודרו בערוץ Qubo, החל מ-6 בספטמבר 2006 עד 13 בנובמבר 2008. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 2008 בחינוכית. לסדרה הופקו שלוש עונות הכוללות 27 פרקים (כאשר אחד מהם הוא פרק ספיישל) באורך 22 דקות.
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחר שני אחים תאומים, ג'ייסון ומישל, אשר מבלים את חופשת הקיץ שלהם אצל סבתם. לסבתא של התאומים יש אוסף פסלוני קרמיקה, הכולל פסלון של ארבעה פינגווינים בספינת טילים, אותו קיבלה מבעלה המנוח לכבוד הירח דבש. בפרק הראשון, ג'ייסון מפיל בטעות את הפסלון, ובמקום להישבר הוא נהפך לאמיתי - ספינת הטילים התחילה לרחף והפינגווינים התחילו לדבר. בכל פרק בסדרה, אחד התאומים יוצא להרפתקה עם הפינגווינים, אשר בסופה הוא לומד ערכים חדשים.
מדבבים בעברית
בימוי הדיבוב העברי נעשה על ידי דן שצברג, והפקת הדיבוב נעשתה על ידי רעות סמדר.
מרוזי
מרוזי (בפולנית: Mrozy) היא עיירה במחוז מינסק מזובייצקי שבפרובינציית מזוביה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-300 יהודים, רוב תושביה, ופעלו בה ישיבה ומפלגות ותנועות נוער ציוניות.
ב-12 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, לאחר שבהפצצתה נהרגו 32 יהודים. מיד עם כניסתם, גייסו הגרמנים את יהודי העיירה לעבודות כפייה, תוך ביצוע מעשי שוד ורצח בהם, בשיתוף פולנים מקומיים.
בקיץ 1940 רוכזו כ-1,000 יהודי העיירה הנותרים ויהודי כפרי הסביבה בגטו שהוקם ביישוב. בספטמבר 1942 שילחו הגרמנים את כל יושבי הגטו למחנה ההשמדה טרבלינקה.
אלגוריתם דייקסטרה
אלגוריתם דייקסטרה, פרי יצירתו של אדסחר דייקסטרה, פותר את בעיית מציאת המסלול הקל ביותר מנקודה בגרף ליעד בגרף ממושקל. מכיוון שניתן למצוא באמצעות אלגוריתם זה, בזמן זהה, את המסלולים המהירים לכל הנקודות בגרף, בעיה זאת נקראת לעיתים מציאת המסלולים הקלים מנקודה.
האלגוריתם עובד על גרף נתון, מכוון או לא מכוון, בעל משקולות אי-שליליות על הקשתות. המשקולות בגרף מסמלות מרחק. משמעותו של המסלול הקצר ביותר בין שתי נקודות היא המסלול בעל סכום המשקולות הנמוך ביותר בין שתי הנקודות.
תוצאת האלגוריתם של דייקסטרה זהה לתוצאת אלגוריתם בלמן-פורד אך אלגוריתם בלמן-פורד פועל גם על גרפים הכוללים קשתות שמשקלן שלילי. לעומת זאת, זמן הריצה של אלגוריתם דייקסטרה מהיר יותר.
פעולת האלגוריתם
בתמצית ניתן לסכם את פעולת האלגוריתם כך:
עבור כל קודקוד, מסומן האם ביקרו בו או לא ומה מרחקו מקודקוד המקור, אותו נסמן ב-S. בהתחלה כל הקודקודים מסומנים שלא ביקרו בהם, ומרחקם מוגדר כאינסוף.
לולאת האלגוריתם:
פסאודו קוד:
סיבוכיות האלגוריתם תלויה במבנה הנתונים השומר את הקודקודים שטרם ביקרנו בהם, אם מדובר ברשימה או במערך, הסיבוכיות היא ב-\ O(|V|^2), אם משתמשים בערימה בינארית סיבוכיות הריצה נהיית ואם משתמשים בערימת פיבונאצ'י הסיבוכיות משתפרת ל-.
רעיון האלגוריתם
אלגוריתם דייקסטרה מבוסס על שני רעיונות אלגוריתמיים. הראשון הוא שימוש בתת-בעיות כדי לפתור את בעיית המסלול הקצר ביותר.
יהי P המסלול הקצר ביותר מקודקוד S לקודקוד T. ייתכן ש-P עובר בקודקודים רבים. עבור כל קודקוד V, החלק ממסלול P שמגיע מ-S אליו מהווה את הדרך הקצרה ביותר האפשרית להגיע מ-S ל-V. אם לא כן, ניתן היה לקצר את המסלול מ-S ל-V ובכך להקטין את המרחק הכולל מ-S ל-T, ואם כך P אינו המסלול הקצר ביותר, בסתירה להגדרתו.
עיקרון זה מאפשר לבסס את מציאת המסלול הקצר ביותר על מעין תכנון דינאמי. הפתרון לבעיה מצוי בפתרון לתת הבעיות שלה. המסלול הקצר ביותר מ-S ל-T יימצא על סמך המסלולים הקצרים ביותר מ-S לקודקודים שקדמו ל-T.
עיקרון שני הוא חמדני. בכל שלב מסוים במצב שבו נקבע מרחקם הקצר ביותר מ-S של חלק מהקודקודים, אך לא נקבע מרחקם של קודקודים אחרים. הרעיון החמדני קובע כי בכל שלב יש להתבונן באלו מהקודקודים שלא נקבע מרחקם ושיש אליהם קשת מקודקודים שמרחקם כבר נקבע, וליטול מקבוצה זו את הקודקוד שהדרך אליו מ-S, שעוברת כולה בקודקודים שכבר נקבע מרחקם, היא הקצרה ביותר.
ההגיון בבסיס בחירה זו הוא שאין קצר יותר מהקצר ביותר. לא ניתן להגיע אל קודקוד בדרך קצרה יותר מאשר על ידי בחירת הדרכים הקצרות ביותר הזמינות בכל שלב. עיקרון זה אינו נכון כאשר יש משקולות שליליות לקשתות. ייתכן שדווקא קשת ארוכה תוביל אותנו לקשת שתסמל מרחק שלילי גדול, וסכום המרחק הכולל לקודקוד יהיה נמוך יותר מאשר אם נלך בעקבות הקשת הקצרה שנבחרה מיידית.
קישורים חיצוניים
מצגת הסבר - אלגוריתם דייקסטרה
תהרוג אותי וזהו
תהרוג אותי וזהו (באנגלית: !Just Shoot Me) היא סדרת סיטקום אמריקנית של חברת NBC. הסדרה עלתה לראשונה לאוויר במהלך 1997 וירדה בשנת 2003 לאחר 7 עונות. הסדרה מביאה אל המסך את סיפורו של המגזין הבדיוני "סומק" (Blush), ועובדיו.
דמויות משנה
הייתה נשואה לכבאי בשם פיט, אך לאחר שמצאה אותו שוכב עם חברתה הטבוה ביותר היא שנאה אותו וזרקה את דבריו לרחוב. לפני עבודתה במגזין היא הייתה ספרית שיער, והיא גם חזרה לעבודה זו לאחר שעזבה את המגזין.
אוטיס ת'ורפ
אוטיס הנרי ת'ורפ (באנגלית: Otis Henry Thorpe; נולד ב-5 באוגוסט 1962) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1984–2001. בעונת נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, ובעונת  זכה באליפות ה-NBA כשחקן יוסטון רוקטס. נודע כשחקן חזק ואתלטי שממעט להחמיץ משחקים וקולע באחוזים גבוהים מהשדה (54.6% בקריירה). במשך 17 עונותיו ב-NBA רשם ממוצעים של 14.0 נקודות, 8.2 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק.
נעורים ומכללות
ת'ורפ נולד בעיר בוינטון ביץ' שבפלורידה, ולמד בתיכון בלייק וורת' הסמוכה. בין השנים 1980–1984 למד בפרובידנס קולג', וכשחקן קבוצת הכדורסל של המכללה קלע 14.4 נקודות והוריד 8.0 ריבאונדים בממוצע למשחק.
קריירה ב-NBA
ת'ורפ נלקח על ידי קנזס סיטי קינגס בבחירה התשיעית של דראפט ה-NBA לשנת 1984, הנחשב בעיני רבים לאחד הדראפטים האיכותיים אי פעם, לאחר שנבחרו בו בין היתר השחקנים מייקל ג'ורדן, האקים אולאג'ואן, צ'ארלס בארקלי וג'ון סטוקטון. בשתי עונותיו הראשונות עם הקינגס, במהלכן עברה הקבוצה לעיר סקרמנטו, שימש ת'ורפ כשחקן ספסל וקלע 11.4 נקודות בממוצע למשחק, אך בשתי העונות הבאות ביצע קפיצת מדרגה משמעותית ורשם ממוצעים של 19.8 נקודות ו-10.1 ריבאונדים למשחק.
לקראת עונת נשלח בטרייד ליוסטון רוקטס, בתמורה לחבר חמישיית ההגנה של העונה רודני מקריי. לכל אורך תקופתו עם הרוקטס היה אחד השחקנים המובילים והיציבים בקבוצה, כשהיה הקלע השני בטיבו באותן 6 עונות, אחרי האקים אולאג'ואן, עם ממוצע של 15.8 נקודות למשחק. בעונת נבחר בפעם היחידה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר, אך במשחק עצמו שותף ל-4 דקות בלבד. לאחר 5 עונות בהן הודחה מהפלייאוף על ידי סיאטל סופרסוניקס ולוס אנג'לס לייקרס לסירוגין, בעונת העפילה יוסטון לגמר ה-NBA, וזכתה באליפות לאחר שגברה על ניו יורק ניקס בתוצאה 4–3.
באמצע עונת העבירה יוסטון את ת'ורפ לפורטלנד טרייל בלייזרס בתמורה לכוכב הוותיק קלייד דרקסלר, ובסיום אותה עונה הועבר בטרייד נוסף לדטרויט פיסטונס. בשתי עונותיו בדטרויט פתח בחמישייה לצד הכוכב הצעיר גרנט היל, וקלע 13.6 נקודות למשחק. בשנת 1997 נשלח לונקובר גריזליס בתמורה לבחירת דראפט עתידית, אשר בדיעבד הפכה לבחירה השנייה בדראפט 2003 האיכותי. עד סוף הקריירה בעונת שיחק ת'ורפ גם במדי סקרמנטו קינגס, וושינגטון ויזארדס, מיאמי היט ושארלוט הורנטס.
בעת פרישתו דורג במקום ה-11 בתולדות ה-NBA במספר משחקים (1,257), במקום ה-13 בדקות משחק (39,822) ובמקום ה-14 באחוזי קליעה מהשדה (54.6%).
דומיניק קיינסה
דומיניק קיינסה (באנגלית: Dominic Chianese, נולד ב-24 בפברואר 1931) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי אשר היה מועמד פעמיים לפרס אמי עבור תפקידו בתור קורדו "ג'וניור" סופרנו בסדרת הטלוויזיה של HBO "הסופרנוס".
ביוגרפיה
קיינסה נולד ברובע הברונקס שבניו יורק. הוא סיים את לימודיו בתיכון ברונקס למדעים בשנת 1948. הוא עבד כבנאי יחד עם אביו ולמד בערבים במהלך שנות ה-50, הוא קיבל תואר באומנות הבמה מברוקלין קולג' בשנת 1961.
קריירה
בשנת 1974 גילם את ג'וני אולה בסרט הפשע המוערך "הסנדק חלק שני" אותו ביים פרנסיס פורד קופולה והוא מהווה גם המשך וגם פריקוול לסרט "הסנדק" משנת 1972, ומציג את המשך עלילות משפחת קורליאונה, ואת עלייתו של ויטו קורליאונה הצעיר לעמדת כוח של ראש משפחת מאפיה; הסרט היה מועמד ל-11 פרסי אוסקר.
בשנת 1979 שיחק בסרט "וצדק לכל" לצידו של אל פצ'ינו.
בשנים 1999-2007 שיחק בסדרה "הסופרנוס" כג'ון סופרנו דודו של טוני סופרנו.
בשנת 2004 שיחק בדרמה הארוטית "מתי אהיה נאהבת" לצדה של נב קמפבל. בשנת 2007 שיחק בסרט "אבודים במנהטן".
בשנת 2019 שיחק בסדרת הדרמה של NBC "הכפר", בדמותו של אנזו נאפוליטנו, המתגורר בבניין דירות עם נכדו גייב, סטודנט למשפטים.
סם ומקס מתגלגלים בדרכים
סם ומקס מתגלגלים בדרכים (באנגלית: Sam & Max Hit the Road) הוא משחק מחשב הומוריסטי מסוגת משחקי ההרפתקאות אשר מבוסס על הקומיקס האמריקני "סם ומקס" מאת סטיב פורסל. המשחק יצא לראשונה לשווקים בשנת 1993 על ידי חברת לוקאס ארטס למערכת הפעלה DOS ובשנת 1995 למקינטוש. בשנת 2002 יצאה גרסה של המשחק למערכת ההפעלה חלונות.
משחקיות
"סם ומקס מתגלגלים בדרכים" הוא משחק הרפתקה דו־ממדי בממשק "הצבע והקלק" (עם העכבר). המשחק הוא התשיעי אשר השתמש במנוע SCUMM, בממשק זה השחקן מדבר עם דמויות ואוסף פריטים שיתבררו כחיוניים בהמשך המשחק.
בדומה למשחק הקודם אותו ייצרו לוקאס ארטס, "יומו של הטנטקל", לוקאס ארטס בנו את המשחק כך שאי אפשר יהיה להיתקע בגלל שהשחקן שכח לקחת חפץ חיוני להמשך המשחק או להיהרג.
המשחק התאפיין בסגנון גרפיקה קריקטוריסטי.
עלילת המשחק
עלילת המשחק מתמקדת בצמד הבלשים הפרילנסרים סם ומקס, כלב וארנב דמויי אדם. אשר יוצאים למרדף מטורף ברחבי ארצות הברית בחיפוש אחר ביגפוט ענק שנעלם מהקרקס.
משחקי ההמשך
כמעט עשור לאחר הוצאת המשחק המקורי, לוקאס ארטס הצהירו באופן רשמי ב-23 באוגוסט 2002 על פיתוח משחק המשך ל"סם ומקס מתגלגלים בדרכים" אשר ייקרא "Sam & Max Freelance Police" וישתמש בגרפיקת תלת-ממד. על אף שפיתוח משחק ההמשך היה בשלבים מתקדמים, ב-3 במרץ 2004 הודיעה החברה כי המשך פיתוח המשחק בוטל.
ביטול המשחק הוביל לכך שקבוצת עובדים בכירה בחברת לוקאס ארטס עזבו את החברה ופתחו חברה משלהם בשם Telltale Games, חברה קטנה יותר אשר ממוקדת בפיתוח משחקים אותם לוקאס ארטס כבר לא מעוניינת לפתח יותר.
בספטמבר 2005, הודיע סטיב פורסל כי הוא יעבוד ביחד עם חברת Telltale Games על פיתוח סדרת משחקי המשך חדשה של "סם ומקס" אשר תקרא "Sam & Max Season One". הסדרה יצאה בשישה חלקים בין פברואר 2006 למאי 2007.
הפארק הפרובינציאלי עמק בואו
הפארק הפרובינציאלי עמק בואו (באנגלית: Bow Valley Provincial Park) הוא פארק פרובינציאלי המגן על עמק בואו, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
שטחו של הפארק 33 קמ"ר.
הפארק מנוהל על ידי מחלקת התרבות והתיירות של ממשלת אלברטה.
הפארק הוקם ב-27 ביולי 1959 על מנת להגן על אזורי הטבע המרהיבים ביופיים בעמק הנהר בואו, כחלק ממערכת אזור קאנאנאסקיס של פארקים לאומיים ואזוריים, המגינים על השטחים לאורך הנהר בואו). הפארק הפרובינציאלי עמק בואו הוקם בעמק הנהר הזורם ממזרח להרי הרוקי הקנדיים. חלקו של הנהר הזורם דרך הרי הרוקי הקנדיים ממערב לפארק הפרובינציאלי, נמצא בשטח הפארק הלאומי באנף. שטח העמק שממזרח לפארק הפרובינציאלי, עד העיירה קנמור, מוגן במסגרת הפארק הפרובינציאלי המרכז הנורדי קנמור.
הפארק כולל מסלולי טיול בנוף ההררי המרהיב הנשקף (הפארק מצוי לרגלי מדרונות הרי הרוקי הקנדיים), וכן אתרי דיג (דגי טרוטה).
שטח הבר הפרובינציאלי עמק בואו
סביבו של הפארק מוכרז כאזור מוגן שטח רחב ידיים (575 קמ"ר) - שנקרא שטח הבר הפרובינציאלי עמק בואו (Bow Valley Wildland Provincial Park). שטח זה מגן על המערכת האקולוגית התת-אלפינית שלרגלי הרי הרוקי.
פעילויות פנאי בשטח הפארק הפרובינציאלי
בשטח הפארק פעילויות פנאי רבות:
גרימסווטן
גרימסווטן (באיסלנדית: Grímsvötn – תעתיק מדויק יותר גרימסוואך, משמעות השם: "המים של גרימס") הוא הר געש תת-קרחוני פעיל מסוג קלדרה השוכן בצדו הצפון-מערבי של קרחון ואטניוקול (Vatnajökull) בדרום-מזרח איסלנד מתחת לכיפת הקרח ואטנאיוקוטל. בשם גרימסווטן קרויים גם אגמי לוע תת-קרחונים המצויים מעל תא המאגמה של הר הגעש. גובהו 1,725 מטרים מעל פני הים.
גרימסווטן הוא הר געש בזלתי המתפרץ בתדירות הגבוהה ביותר מבין כל הרי הגעש של איסלנד. ההר הוא חלק ממערכת סדקים שכיוונה צפון-מזרח – דרום-מערב. מערכת הסדקים של לאקי – שהתפרצותה העזה בשנים 1784-1783 גרמה לשינוי אקלים באירופה – היא חלק מאותה מערכת סדקים. גרימסווטן התפרץ גם הוא באותה עת, אך התפרצותו נמשכה זמן רב יותר, עד 1785. כיוון שרוב שטחו של הר הגעש שוכן מתחת לוואטניוקול, מרבית התפרצויותיו היו תת-קרחוניות, ופעולת הגומלין שבין המאגמה למי הפשרת הקרחון גורמת להתפרצות פריאטו-מגמטית עזה.
ב-21 במאי 2011 החל ההר להתפרץ. עמוד ההתפרצות הגיע לגובה של 12 קילומטרים כשהוא מלווה ברעידות אדמה, והשבית באופן חלקי טיסות באיסלנד, גרינלנד, סקוטלנד, נורווגיה, אירלנד ואנגליה ב-22 עד 24 במאי. עד ל-25 במאי היה מדד התפרצות הגעשית של התפרצות זו גבוה ממדד ההתפרצות של אייאפיאטלאייקוטל ב-2010. ההתפרצות נפסקה ב-25 במאי 2011, בשעה 02:40 (זמן מקומי).
התפרצות תת-קרחונית
האגם שבקלדרה של גרימסווטן, שממדיה 6x8 קילומטרים, מכוסה על ידי כיפת הקרח של קרחון ואטניוקול שעוביה כ-200 מטרים, כאשר רק החלק הדרומי של הקלדרה גלוי. פעילות גאותרמית והתפרצויות תת-קרחוניות בקלדרה המתרחשות באופן סדיר גורמות לתופעת מרוצת קרחון, השיטפון של מי הפשרת הקרחון המכונה באיסלנדית jökulhlaup. ההתפרצות עשויות להמיס מספיק קרח על מנת למלא את הקלדרה של גרימסווטן במים, והלחץ המופעל על כיפת הקרח עשוי להיות כה חזק עד שהכיפה מתרוממת, ומאפשרת בכך לכמויות גדולות של מים להשתחרר ולזרום במהירות. עקב כך מתבצע ניטור קפדני על הקלדרה של גרימסווטן.
כשהתרחשה התפרצות גדלה ב-1996 ידעו הגאולוגים זמן רב מראש ששיטפון עלול להתחרש בכל רגע. השיטפון התרחש כמה שבועות אחרי שההתפרצות הסתיימה, אך הניטור דאג לסגור את כביש הטבעת של איסלנד (Hringvegur) ברגע שמי הפשרת הקרחונים פרצו את הקלדרה. קטע מהכביש נסחף בשיטפון שהתחולל, אך לא היו נפגעים בנפש.
היסטוריה של התפרצויות
כאמור, גרימסווטן הוא הר הגעש הפעיל ביותר באיסלנד ובמאה ה-20 לבדה התרחשו בו 18 התפרצויות. מלבד ההתפרצויות שהוזכרו: ההתפרצות הגדולה של שנת 1783 וההתפרצות של שנת 1996 שגרמה לנזקים בשל השיטפון, ראויות לציון ההתפרצויות של 1902 (מדד התפרצות געשית 4), ההתפרצות שאירעה ב-28 בדצמבר 1998 ונמשכה כשבוע בלא נזקים, וההתפרצות שאירעה בנובמבר 2004 שאף היא נמשכה שבוע והאפר הגעשי שנפלט ממנה הרחיק עד יבשת אירופה וגרם לשיבוש בתנועה האווירית לאיסלנד (שני האחרונים מדד התפרצות 3)
ההתפרצות של מאי 2011
ב-21 במאי 2011 בשעה 19:25 לפי שעון UTC החל ההר להתפרץ. עמוד ההתפרצות הגיע לגובה של 12 קילומטרים כשהוא מלווה ברעידות אדמה. ענן האפר מההתפרצות הגיע לגובה של שבין 15 ל-18 קילומטרים. התפרצות זו חזקה פי עשרה מההתפרצות של גרימסווטן ב-2004, והיא ההתפרצות החזקה ביותר של גרימסווטן במאה השנים האחרונות. עד ל-25 במאי היה מדד התפרצות הגעשית של התפרצות זו גדול ממדד ההתפרצות של אייאפיאטלאייקוטל ב-2010. ההתפרצות נפסקה בשעה 02:40 (זמן מקומי) ב-25 במאי 2011.
במהלך ה-22 במאי קטן עמוד ההתפרצות וגובהו היה סביב 10 קילומטרים, כשמדי פעם הוא עולה לגובה של 15 קילומטרים. ב-23 במאי פלט גרימסווטן כ-2,000 טון אפר כל שנייה, ובסך הכול כ-120 מיליון טון אפר ב-48 השעות הראשונות להתפרצותו, השקולים למדד התפרצות געשית 4. ב-24 השעות הראשונות פלט גרימסווטן יותר אפר מאשר פלט אייאפיאטלאייקוטל במהלך כל ההתפרצות של 2010. מזג אוויר גרוע מנע ב-24 במאי תצפיות על ההר, אך ההערכות היו שגובה עמוד התפרצות קטן ל-5 קילומטרים, מה שהעיד שההתפרצות נחלשה באופן משמעותי בהשוואה להתפרצויות של הימים הקודמים.
ב-25 במאי אישר משרד המטאורולוגיה האיסלנדי כי ההתפרצות פסקה באותו יום לאחר שהגיעה לשיאה בשעה 02:10 על פי שעון מקומי.
שיבושים בתנועה אווירית
ב-21 במאי החלו שיבושים בתנועה האווירית באיסלנד, ובימים שאחר כך בגרינלנד, בסקוטלנד, בסבאלברד, ובחלק קטן מדנמרק. ב-24 במאי התפשטו השיבושים לצפון אירלנד ולשדות תעופה בצפון אנגליה. ב-25 במאי הושבתו שדות תעופה בהמבורג ובברמן שבצפון גרמניה למשך כמה שעות כתוצאה מהאפר.
לשם השוואה, השיבושים שחלו בתעבורה האווירית לאחר ההתפרצות של אייאפיאטלאייקוטל בשנת 2010 היו בקנה מידה גדול הרבה יותר.
חיידקים באגמים התת-קרחוניים
בקיץ 2004 נתגלו מושבות של חיידקים במימי אגמי הלוע התת-קרחונים של גרימסווטן, הפעם הראשונה שנתגלו חיידקים באגם תת-קרחוני. האגמים אינם קופאים בשל החום שמפיק הר הגעש. החיידקים יכולים לשרוד בריכוזים נמוכים של חמצן. יש דמיון בין תנאי סביבה אלו לתנאי הסביבה בכוכב הלכת מאדים, משום שיש עקבות של געשיות וקרחונים על מאדים ולכן הממצאים יכולים לעזור באיתור חיים על פני מאדים.
תקשור
תקשור בפאראפסיכולוגיה הוא שם כולל לתקשורת לכאורה בין בני אדם לבין ישויות אחרות, שלא מקובל לחשוב כי ניתן לתקשר עמן. בדרך כלל הכוונה לתקשורת בין בני אדם חיים למתים, אך לעיתים המילה משמשת גם על מנת לציין תקשורת עם חוצנים, אלים או ישויות נוספות.
בתחום התקשור קיימת ספרות הדרכה מקיפה, והדעה הרווחת בקרב "מתקשרים" או שחוו תקשור היא שהחוויה נגישה עבור כל אדם. על פי רוב, תקשור עם ישויות של אנשים שנפטרו (כדוגמת סיאנס), נתפס גם בעיני מתקשרים כחוויה לא רצויה, בעוד תקשור עם ישויות אחרות גבוהות יותר כגון מלאכים, מדריכים, ישויות אור וכדומה נתפס כחוויה רצויה ואף מומלצת.
אף על פי שבקרב הציבור רווחת האמונה בקיומם של יכולות מיוחדות למדיומים, וכן על אף שמחקרים העוסקים בתפיסה על חושית מציגים תוצאות מגוונות שלחלקן טרם נמצאו ההסברים , ישנה עמדה ברורה בקרב הקהילה המדעית שהטענות הספציפיות ליכולת תקשור עם ישויות הן פסאודו-מדעית ואנטי-מדעיות, ולא נמצאה שום עדות מדעית שיכולה לתמוך ביכולות תקשור. גם הממצאים שעשויים לתמוך בתפיסה על חושית, אינם מתיישבים עם הטענות ליכולות תקשור עם ישויות, והחוקרים רואים בהם עדויות לתופעות מנטליות טבעיות שטרם אובחנו.
ביהדות
יש המייחסים תופעות שונות ביהדות לתקשורים, כגון גילוי אליהו וכן אזכורים רבים בספר הזוהר ובספרי חסידים על 'מגידים' וישויות נוספות שסייעו בידי לומדי תורה לקבל מידע נוסף אודות לימודם. לאופנים מסוימים של תקשור יש התייחסות שלילית לנושא וחלקם אף אסורים מהתורה, כמו שנאמר: "כִּי אַתָּה בָּא אֶל-הָאָרֶץ אֲשֶׁר ה' אֱלֹהֶיךָ נֹתֵן לָךְ – לֹא תִלְמַד לַעֲשׂוֹת כְּתוֹעֲבֹת הַגּוֹיִם הָהֵם. לֹא יִמָּצֵא בְךָ מַעֲבִיר בְּנוֹ וּבִתּוֹ בָּאֵשׁ, קֹסֵם קְסָמִים, מְעוֹנֵן וּמְנַחֵשׁ וּמְכַשֵּׁף. וְחֹבֵר חָבֶר וְשֹׁאֵל אוֹב וְיִדְּעֹנִי, וְדֹרֵשׁ אֶל הַמֵּתִים" (דברים יח' ט').
העידן החדש
האנתרופולוג אדם קלין-אורון הגדיר כך את התופעה: "מדובר ברוחניות המתמקדת בהעצמת הפרט וביכולת שלו ליצור קשר ישיר עם כוחות קוסמיים (מלאכים, צדיקים ואף אלוהים עצמו)". ניתן להציע שרוחניות מסוג זה צמחה בישראל בשנות ה-90 בעקבות מעבר המרכז מן הקבוצה והחברה, לדגש על אושרו ויכולותיו של הפרט. בהקשר זה, דומה המגמה לרבות מהתנועות והמגמות הדתיות בעידן החדש.
ויליס פורטאדו
ויליס אלווש פורטאדו (בפורטוגזית: Willis Alvés Furtado; נולד ב-4 בספטמבר 1997) הוא כדורגלן צרפתי-כף ורדי המשחק בעמדת הקיצוני בקוטקה טיוואן פאלויליג'אט.
קריירה
בקיץ חתם במאסר מהליגה המצרית השנייה. פורטאדו היה שותף לעלייה של המועדון לליגת העל המצרית. ב-11 בספטמבר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל המצרית בתיקו 2-2 נגד אל-איתיחאד אלכסנדריה.
בינואר הצטרף לג'רב מהליגה הנורווגית השנייה. ב-15 במאי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד קפום. ב-27 ביוני הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד אולפה סאנס.
ב-7 בפברואר 2023 חתם בקוטקה טיוואן פאלויליג'אט מליגת העל הפינית.
באוקטובר קיבל זימון לנבחרת כף ורדה, אותה הוא זכאי לייצג עקב מוצא הוריו. ב-7 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד. נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2021.
אלבניה באירוויזיון 2023
אלבניה השתתפה באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שב עם השיר "Duje" של אלבינה & פאמיליה קלמנדי. זו הייתה השתתפותה ה-19 של המדינה בתחרות הזמר של האירוויזיון. בדומה לשאר שנותיה בתחרות תבחר רשות השידור האלבנית את נציגה באמצעות הקדם הלאומי פסטיבלי אי קנגס.
רקע
קדם לאירוויזיון 2023 אלבניה השתתפה 18 פעמים בתחרות, מאז הצטרפותה בשנת 2004. בשנת 2012 הגיע נציגת אלבניה, רונה נישליו, עם השיר "Suus", למקום החמישי בערב הגמר – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיעה אלבניה בגמר האירוויזיון. במרוצת השנים אלבניה כשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות שבע פעמים, אך מאז שנת 2018 הצליחה המדינה לעבור את שלב חצי הגמר. באירוויזיון 2021 הגיעה הזמרת אנג'לה פריסטרי למקום ה-21 עם השיר "Karma". ביולי אותה השנה אישרה רשות השידור הלאומית במדינה את השתתפותה באירוויזיון 2022 באיטליה. באירוויזיון 2022 רונלה הייאטי עם השיר "Sekret" כשלה בניסיון להעפיל לגמר.
רשות השידור האלבנית, Radio Televizioni Shqiptar (RTSH), משדרת בקביעות את פסטיבלי אי קנגס, כאירוע הבחירה הלאומי שלה לאירוויזיון. רק באירוויזיון 2004 נבחר הנציג באופן פנימי, ולא באמצעות הקדם. רשות השידור אישרה את כוונתה להשתתף באירוויזיון 2023 כבר ב-3 ביוני 2022. איגוד השידור האירופי הכריז על כך באופן רשמי ב-20 באוקטובר בסרטון שהופץ ברשתות החברתיות על רשימת המדינות המשתתפות.
פסטיבלי אי קנגס ה-61
בנובמבר 2022 אישרה RTSH את צוות ההפקה של המהדורה ה-61 של פסטיבלי אי קנגס. מגישת האירוע הייתה ארבאנה אוסאמי, שהגישה בעברה במשך שמונה עונות את תוכנית הריאליטי "האח הגדול". בויקן לאקו היה מנהלה האמנותי של האירוע, אדוארד גרישאי מונה למנהל התחרות ואילו שפטים סראצ'י ניהל את התחום המוזיקלי.
במהדורה זו הונהגו שינויים משמעותיים בשיטת ההצבעה. מאז 2017, הנציג נבחר אך ורק על ידי השופטים. במרוצת הזמן שיטה זו התגלתה כשנויה במחלקת, כאשר הואשמו השופטים בנפוטיזם ובשחיתות. בספטמבר דווח כי הזוכה בפסטיבל יבחר באמצעות מערכת המכילה הצבעה ציבורית. ב-28 באוקטובר אושר באופן רשמי שיטת ההצבעה: שלושת המקומות הראשונים יבחרו כרגיל על ידי חבר השופטים, אך הזוכה בפסטיבל לא יהפוך לנציגה הרשמי של אלבניה באירוויזיון באופן אוטומטי. הנציג הלאומי לאירוויזיון יבחר על ידי מערכת הצבעה נפרדת מזו הקודמת, בהתאם לקולות הציבור בלבד.
RTSH פתחה את תקופת הגשת המועמדויות להשתתפות בקדם ב-3 ביוני 2022. הרשימה הסופית, שמנתה עשרים ושישה אמנים, ב-27 באוקטובר. ב-20 בנובמבר 2022 אישר המנחה ארבנה אוסמני כי השירים בקדם לא יפורסמו עד להופעות החיות. בשני חצאי הגמר הראשונים כל 26 האמנים ביצעו את שיריהם לראשונה. בתום חצי הגמר השני, חמישה מתוך עשרה המתמודדים במקצה האמנים החדשים נבחרו על ידי השופטים, ועלו לשלב הבא. כל 16 האמנים המתמודדים במקצה האמנים הגדולים עלו לגמר באופן אוטומטי.
חצי-גמר ראשון
חצי הגמר הראשון של המהדורה ה-61 של פסטיבלי אי קנגס התקיים ב-19 בדצמבר 2022. האורחים המיוחדים באירוע היו אולטה דאקו ומרגריטה קספה.
ערב שלישי – ערב נוסטלגיה
ערב הנוסטלגיה שודר ב-21 בדצמבר 2022.
גמר
הגמר התקיים ב-22 בדצמבר 2022. במהלך המופע חולקו פרס הלהקה הצעירה או האלטרנטיבית הטובה ביותר ופרס הקריירה המוזיקלית הטובה ביותר. חבר השופטים בחר את שלושת המקומות הראשונים, ואילו הקהל לבדו בחר את זהותו של נציג אלבניה באירוויזיון 2023. ההצבעה הייתה זמינה באלבניה ובקוסובו.
באירוויזיון
על פי חוקי האירוויזיון, כל האומות למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר ; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם דפוס הצבעה דומה הוכנסו לאותו סל. ב-31 בינואר 2023 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. אלבניה שובצה למחצית השנייה של חצי הגמר השני, שהתקיים ב-11 במאי 2023.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2023 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. אלבניה שובצה כהופעה ה-14 בסדר, לפני ליטא ואחרי אוסטריה. ב-11 במאי 2023 ביצעו קלמנדי ומשפחתה את "Duje" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה נמנו בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. אלבניה הופיעה עשירית, לפני איטליה ואחרי שוודיה.
פרקים של ספר המדינה
פרקים של ספר המדינה הוא אוסף של ארבע סאטירות מאת ש"י עגנון, הנכלל בספר "סמוך ונראה". בסאטירות לועג עגנון לסדרי הממשל והדיון הציבורי. "'ספר המדינה' מציג את החיים כפארסה או כאבסורד", ציינה חוקרת הספרות מנוחה גלבוע. על בחירתו של עגנון בסאטירה כתב חנן חבר: "עגנון משתמש בעיקר בעיצוב קריקטורי, המציג גרסה מוגזמת וקיצונית של המציאות. מצד אחד הסאטירה מרוחקת מן המציאות וביקורתית כלפיה, ומצד אחר היא מעוגנת במציאות."
תחילתם של "פרקים של ספר המדינה" ב"פתיחה לספר המדינה", שלאחריה ארבע סאטירות:
אף שהפרקים מופיעים בקובץ "סמוך ונראה" כמקשה אחת, הם נכתבו כל אחד בנפרד, ופורסמו בסדר שונה מזה שבו הם מופיעים בקובץ: "קליפת תפוח זהב" ראה אור ראשון, בשנת 1939 (לפי דן לאור, יצא בשנת 1942). מועד התרחשותו של הסיפור, לאחר שניתנו לראשונה המלצות על חלוקתה של ארץ ישראל, בא לידי ביטוי במשפט המופיע בו: "הרי הארץ עתידה להחלק, ועדיין אין אדם יודע בחלקו של מי יפול מקום זה, שמא יפול בחלקם של צרינו". "החוטפים" ו"שלום עולמים" ראו אור בשנת 1942, ואחרונים ראו אור "פתיחה לספר המדינה", ו"על המיסים" ב-1950. פרסומו של "על המיסים" לאחר קום המדינה הביא לכך "שבעקבותיו הואשם עגנון בטיפוח רוח ניהיליסטית ובפגיעה בלתי צודקת ב'מדינתנו הצעירה'".
פתיחה לספר המדינה
כדרך להתמודד עם הקושי, ניסה דרך עקיפה: "ואם אין בידי לכתוב את מעשה המדינה עצמה אכתוב מעשיהם של מנהיגי המדינה". גם דרך זו רצופה קשיים, אך לבסוף נמלא לבו אומץ, "והוא שעמד לי לבטל כל המכשולים ולהסיר ממני כל הפקפוקים ולהתקרב אל המלאכה ולהעלות בספר מקצת ממה שראו עיני".
המחבר מותח ביקורת על לשונם של המנהיגים, ומבליע בה גם ביקורת על חידושיו של ועד הלשון העברית:
את הפתיחה מסיים המחבר במעין תפילה לשלום המדינה: "לסוף אתפלל בשלומה של המדינה, ובשלום שריה העומדים לימינה. בגאון מליהם מצאתי אומץ. על כן קמצתי גם לי קומץ. ובספרי תקעתיו כיתד התקועה, קנצי למלין ולה' הישועה".
החוטפים
סאטירה זו מוקדשת לבעיית ריבוי הנאומים ומיעוט המעשים. "מנהגה של מדינה זו, אין עושים דבר אלא אם כן דנים עליו תחילה. ואין דנים אלא נואמים ודורשים. נאמו נאומים ודרשו הדרשה רואים בני המדינה את עצמם כאילו כבר עשו מעשה. אם הלכה אותה צרה מוטב, ואם לאו מוסיפין לה נאום. עד שבאה צרה קשה ממנה ומעמידין נואם אחר. אם בטלה הצרה מוטב, ואם לאו וכו'."
וכך היה מר שרייהולץ אמור לנאום, ונתכנסו כל בני העיר לשמוע אותו. בזמן שהכול ממתינים לבואו של הנואם, הגיעו שלושה בחורים לביתו של מר שרייהולץ, והודיעו לו שהגיעו על מנת להסיעו לבית הוועד באבטומוביל הממתין לו בחוץ. הלך מר שרייהולץ עמם, אך במקום להסיעו לבית הוועד הסיעו אותו הבחורים למקום אחר. כאשר התברר הדבר למר שרייהולץ, שאל מדוע עשו זאת, והשיבו "צרות הרבה באות על המדינה ואין ספק בעינינו שרובן באות על ידי שאנו מוציאים רוב ימינו בדרשות ואין אנו באים לידי מעשה. ואם אין בידינו להסיע לבו של הציבור מן הדרשנים הרי אנו מבקשים להסיע את הדרשנים מן הציבור, כדי שיהא לבו של אדם פנוי להרהר בעצמו במה הוא מוציא ימיו ושנותיו". לשאלתו של מר שרייהולץ עד מתי הם מתכוונים להחזיקו, ענו הבחורים "עד שיקוץ הקהל בישיבתו ויחזור לביתו".
כאשר שאל מר שרייהולץ את הבחורים "ומה דברים דרך משל אתם מבקשים בארץ?" ענו לו "איך נדע? שבע שנים צריכות שיעברו עד שיתפנה המוח מהבלם של נואמי נאומים ויחזור לבריאותו".
שהה מר שרייהולץ עם הבחורים, עד שאמר "רוצה אני לעשות עמכם עסק", והסביר: "בשבוע הבא צריך וולצר חבירי לנאום. מכירים אתם אותו פטפטן. אם אתם עושים לו כשם שעשיתם לי הריני מוחל לכם ואיני קובל עליכם". והוסיף ונתן להם מעות, כדי שיוכלו לשכור אבטומוביל גם בשבוע הבא ובשבוע שלאחריו. רצו הבחורים להחזיר את מר שרייהולץ לביתו, אך הוא אמר להם: "מוטב שתוציאו שכר אותו אבטומוביל על חבירי אחר שעתיד לנאום ואני אחזור לביתי ברגל".
ומכאן, "מה שעשה מר שרייהולץ לחבריו עשו הם לחבריהם וחבריהם לחבריהם, שרוב בני האדם אינם עושים חדשות, אלא נוהגים לחקות מעשי אחרים. מתוך כך החל העולם מוקיר רגליו מבית הועד, שפעמים הרבה באו ולא באו הנואמים. ומתוך שלא הלכו לשמוע נאומים ישבו בבתיהם. ומתוך שישבו בבתיהם יש שהיו מסתכלים בספר ומטפלים בבניהם. ואם עדיין העולם לא נשתנה לטובה שינוי קל כבר ניכר והולך."
שלום עולמים
סאטירה זו מוקדשת לבעיית המחלוקת בעם. תחילתה של הסאטירה בצרה: "השמים לא הורידו גשמים והארץ לא נתנה יבולה", והרעב שרר בארץ. "לעולם אין צרה באה יחידה", ועל צרה זו נוספה השמועה שאויבים הקיפו את המדינה. בנוסף על שתי צרות אלה, "בני המדינה מחולקים לשתי כיתות, לכסויי ראש ולגלויי ראש, וכל שכת אחת מבקשת שנייה מעכבת, ואף הכיתות עצמן מחולקות ביניהן ושונאות אלו את אלו, אולי יותר מששונא האויב את כסויי הראש ופרועי הראש כאחד".
"היה באותה מדינה אדם אחד, לא מכסויי הראש ולא מגלויי הראש, אלא אדם סתם, שאם צריך להתגרד מגלה את ראשו, אינו צריך להתגרד אינו מגלה את ראשו". הלך אדם זה והתפלל על הגשמים. נודע הדבר לראשי המדינה ונתבהלו, הן כסויי הראש והן גלויי הראש. החלו הכול כועסים, "אותו אדם מי שלחו ובשם מי נתקבל לפני המקום", ובעקבות זאת "גילו דעתם שאותו מעשה עלול לערער את יסודות המדינה, ואין צורך לומר את המשמעת, שכל שאין לו תוקף מן הציבור ועושה עצמו שליח הרי הוא בכלל מפירי חוק פורצי גדר, ומחבל את סדרי המדינה". כעס זה על אותו אדם הביא לליכוד השורות, שהכול כעסו עליו והיו תמימי דעים. דנו ראשי המדינה בפריצת גדר זו, והחליטו "לעשות מחסה ממטר מסוף המדינה ועד סופה, שאפילו בעל הגשמים מוריד גשמים להפריח את הארץ, על כרחו לא יגיעו הגשמים לארץ ולא תצמיח את האדמה ונמצאת המשמעת משמעת". הקימו ועדים של כל בעלי המקצוע הנחוצים, ו"עוד עשו סתם ועד, שנחלק לשנים, סתם א' וסתם ב'. לאחר שנתמנו כל הוועדים מינו ועד כל הוועדים". התלבטו ודנו איזה שם יינתן לשטיח שיכסה את המדינה, ולאחר דין ודברים החליטו שיהיה שמו "פרוטסתיה". גייסו כספים מכל בני העם למימון יצירת פרוטסתיה, וכאשר נשלמה מלאכתו, "תלו את השטיח על גבי הכלונסאות ופירסו אותו מסוף המדינה ועד סופה".
אלא שנתקבלה תפילתו של אותו אדם, והחלו גשמים יורדים. נקרע השטיח והגשמים הרוו את האדמה, והארץ נתנה יבולה. "ועד שהרעבים שמחים השבעים עצובים, שכל מזונות שאצרו ירד מחירם והפסידו. ואף גדולי המדינה אף הם שמחתם לא הייתה שלימה. כסויי הראש שנתמעכו ירמולקאותיהם ומצנפותיהם, גלויי הראש, שהיו הגשמים מטפחים על קרחתם ועל גבחתם".
פרשנות אפשרית
לא רק על גאוותנות, צרות עין ומוחין, מלגלג עגנון, אלא הוא הופך גם את היוצרות במעין מדרש-משולב של שני הסיפורים שלכאורה אין קשר ביניהם, אך למעשה הם דומים: גבהות לב, יוהרה אנושית וחטאים חברתיים מביאים לחורבן ולמבול, לפילוג ולבלבול.
קליפת תפוח זהב
"קליפת תפוח זהב נזרקה לרשות הרבים", יש שהתלכלכו ממנה ויש שהחליקו עליה. איש לא טרח לסלקה, אך הבריות "התחילו מתרעמים וכועסים על כל שלוי עולם ועל הקליפה". יש שהתלוננו על זה שזרק את הקליפה ויש שהתלוננו על העירייה. וכך הרבו בדיבורים אך לא עשו מעשה. "הייתה הקליפה מונחת לה והייתה מתלכלכת והולכת עד שנתכרכמו פניה וניטל הדרה", וקם מי שהציע לפרסם את תצלומה בעיתונים.
"נתיירא בעל ספר המדינה שמא יבואו לידי מריבה. ביקש לפנות את הקליפה שמטילה איבה וקנאה. שחה ונטל את הקליפה והניחה במקום שהניחה. [...] כיוון שהתחיל לפנות את הפסולת התחילו הכל מסייעין אותו בעצות. [...] כדי לצאת כל הדעות התחיל בעל ספר המדינה עושה בשתי ידים בבת אחת. אלא שבעלי עצות מרובים וידיו של אדם מועטות. בתוך שזה משתדל לעשות כרצון איש ואיש נתלקטו ובאו שאר בעלי עצות והתחילו מתווכחים מה ראוי לפנות תחילה ומה ראוי לפנות בסוף. ומתוך שהיו מתווכחים החלו מריבים".
ראה שוטר את ההתקהלות שנוצרה, וגער במתווכחים, שקמו והלכו איש לדרכו. "משראה בעל ספר המדינה שכולם הלכו להם אמר לעצמו, עכשיו לא יבטיל אותך שום אדם ממלאכתך. מיד כפל את זריזותו והיה מפנה והולך עד שהתחיל הרחוב מתנקה קצת מחלאתו". ראה זאת השוטר והאשים את בעל ספר המדינה שהוא שגרם להתקהלות, ו"הוציא את פנקסו וכתב עליו שמו כדי לתבוע אותו לדין, על שמקהיל קהלות ברחוב ועושה שערוריות". הסביר בעל ספר המדינה שכל מעשיו נועדו לנקות את הרחוב. מיד האשימו השוטר גם בפינוי אשפה בלא הסמכה ובלא רישיון. "ברם זכור השוטר לטוב שלא נטלני עמו, שאותה שעה שעת סעודת הצהרים הייתה זמן סעודה לכל והיה בהול לסעוד".
על המיסים
סאטירה זו היא הארוכה מבין ארבע הסאטירות והיחידה שנכתבה לאחר קום המדינה. היא עוסקת בהטלת מס לשם התמודדות עם גירעון בתקציב המדינה.