cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דון מקליין
ביוגרפיה
האלבום הראשון של מקליין, "Tapestry", שהוקלט בחברת Mediarts בברקלי בשנת 1969, הגם שעורר ביקורות חיוביות, זכה להצלחה מוגבלת מאוד. בעקבות הכישלון הפסיקה חברת Mediarts את ההתקשרות עם מקליין אך חברת יונייטד ארטיסטס רקורדס זיהתה את הפוטנציאל שלו והקליטה את להיטו הראשון, "אמריקן פאי", בסוף מאי 1971. בהופעה הראשונה עם השיר החריג באורכו זכה ליחס אדיש מצד הקהל. ההפצה המסחרית של השיר החלה בנובמבר אותה שנה על גבי סינגל. מפאת אורכו של השיר חולקה היצירה לשניים והודפסה משני צידי התקליט. במהירות רבה מצא עצמו הלהיט בראש מצעד המכירות האמריקאי ומקליין הפך לכוכב בינלאומי מוכר. מילות השיר זכו להתייחסות רבה ולפרשנות אך מקליין עצמו סירב להתייחס לפרשנויות ולמשמעות השיר ותרם למסתורין. אולם, כיום ידוע שהשיר נכתב לזכרו של זמר הרוקנרול המצליח באדי הולי, שנהרג בתאונת מטוס ב-1959, תאונה שקיבלה את הכינוי "היום שבו מתה המוזיקה".
הסינגל השני, "וינסנט" ("Vincent"), שנכתב על הצייר וינסנט ואן גוך ובהשראת הציור "ליל כוכבים", יצא במרץ 1972 ונחל אף הוא הצלחה בבריטניה ובארצות הברית.
לאור הצלחת שני הלהיטים, שבה יונייטד ארטיסטס והוציאה את התקליט הראשון שלו בהדפסה מחודשת שזכתה, כצפוי, להצלחה גדולה יותר.
במהלך שנות ה-70 הוסיף מקליין להופיע ולהקליט, אך העדיף להישאר נאמן לאמת האמנותית שלו ונמנע מליצור להיטים נוסחתיים על יסוד להיטיו הקודמים ולמחזר את הצלחותיו. תקליטיו זכו להצלחה מוגבלת, אך הופעותיו תמיד מילאו אולמות.
בתחילת שנות ה-80 חזר לתודעה עם שני שירים שפילסו את דרכם לצמרת מצעדי המכירות.
להיטה הידוע של רוברטה פלאק, "הורג אותי ברכות בשירו" ("Killing Me Softly with His Song") נכתב על ידי נורמן גימבל, ופלאק הקליטה לו גרסה ב-1973. השיר בוצע לראשונה ב-1972 על ידי לורי ליברמן. ליברמן טענה, שאחרי שהאזינה לשיר "כיסאות ריקים" של דון מקליין (מתוך אלבומו American Pie), היא עברה חוויה חזקה של הזדהות, וכתבה על כך שיר. כשסיפרה על כך לגימבל, הוא כתב את השיר, שהולחן על ידי צ'ארלס פוקס ובוצע על ידי ליברמן. המלחין פוקס הכחיש את היותה של ליברמן המקור לשיר. הוא טען, שגימבל והוא כתבו את השיר, נתנו אותו לליברמן, וזו העירה שהשיר מזכיר לה את תגובתה הרגשית החזקה למשמע שירתו של דון מקליין. מקליין עצמו טוען עד היום, שהוא אכן היווה את ההשראה לשיר של גימבל.
אחדים משיריו בוצעו בגרסאות כיסוי על ידי זמרים והרכבים שונים. וינסנט בוצע בין היתר על ידי חוליו איגלסיאס ועל ידי וונדה שפרד בסדרה "אלי מקביל". אמריקן פאי בוצע בין היתר על ידי טורי איימוס, ובשנת 2000 חודש על ידי מדונה וזכה להצלחה רבה. שירים אחרים שלו בוצעו על ידי פרי קומו ואחרים וכן ביצע מקליין בעצמו גרסאות כיסוי לשירים של אחרים. בשנת 2003 הקליט ג'ורג' מייקל את "The Grave" כמחאה על המעורבות האמריקאית בעיראק. גם אלביס פרסלי הקליט גרסה לשירו של מקליין "And I Love You So".
ביוני 2018 הגיע מקליין לשתי הופעות בישראל, האחת בפארק רעננה והשנייה ברדינג 3 בתל אביב.
אברהם שמואל שטיין
אברהם שמואל שטיין (12 בספטמבר 1912 – 20 בדצמבר 1960) היה עיתונאי, סופר, עורך, מתרגם והיסטוריון ישראלי, חבר מערכת "דבר".
אילן נוב
אילן נוב (נולד ב-16 בפברואר 1954) הוא תסריטאי, יוצר ושחקן ישראלי. נשוי לדבורה, עד 2013 התגורר בבת עין, ב-2013 עבר לאמירים.
אברהם שמואל שטיין
קורות חיים
שטיין נולד בביאליסטוק, פולין, מצאצאי רבנים ובכללם הרב יהושע לייב דיסקין ("הרב מבריסק"). מנעוריו שקד על לימודים תורניים, אך התמסר גם ללימודי חול. למד בגימנסיה העברית "תרבות", וכבר בצעירותו החל לפרסם סיפורים, מאמרים ומסות ספרותיות.
אילן נוב
כתב את "שברי אופק: קטע מהסרט הגדול" (ספריית בית אל, תשנ"ד), ספר המתאר את התלבטויותיו של אמוץ, מוזיקאי חוזר בתשובה, וחייו בעולם החילוני והדתי. במהלך הספר שומע הגיבור מתוך ווקמן קולות של התבוננות ותובנות מהחיים. התובנות הללו נכתבו בהשראת הרב יצחק גינזבורג. כמו כן, כתב מאמר לספר של אשתו: "כנפי רוח: פרקים בזהות, יצירה ויחסי גוף-נפש-רוח" (סיהרא, תשס"ד), ספר העוסק בשאלות הנוגעות ביצירה הדתית ובגבולותיה, תוך התבוננות בהיבטים הקשורים לחסידות.
אברהם שמואל שטיין
קורות חיים
שטיין יצא ללמוד באוניברסיטת היידלברג שבגרמניה ואחר כך השתלם ב"מכון למדעי היהדות" בברלין. הוא התעמק בחקר ההיסטוריה של העם היהודי, ונמשך לדמויות של האישים המשיחיים השונים. כבר אז החליט לכתוב ספר על תקופת משיח השקר יעקב פרנק ועל בתו חוה, שנחשבה ל"נביאה" ועמדה בראש התנועה הפרנקיסטית אחרי מות אביה (שתי המונוגרפיות ההיסטוריות שלו, "אש מריבה" על שבתי צבי ו"והאש השאירה אפר" על יעקב פרנק, ראו אור בשנות החמישים. האחרון זכה בפרס קאסל מטעם יהדות מקסיקו).
אילן נוב
שיחק בסרטי הסטודנטים "טופו" ו"אל הציפור" (שעליו זכה בפרס שחקן השנה בשנת 1997 מטעם המכון הישראלי לקולנוע). בנוסף, העלה על בימות שונות מחזה-קריאה המבוסס על "שברי אופק", והופיע בהזדמנויות שונות אחרות. ב-2006 שיחק בסדרת הדרמה החרדית "העיתון", בבימויו של יהודה גרובייס. ב-2015 שיחק בסרט הטלוויזיה "ההפך" ששודר בערוץ הראשון.
אברהם שמואל שטיין
קורות חיים
במות ד"ר משה ביילינסון, מחשובי העיתונאים ב"דבר", פנה העורך ברל כצנלסון אל א"ש שטיין (שכבר כתב ב"דבר" מאז 1932) וביקשו להיצטרף לעיתון. בעזרת האוניברסיטה העברית הנפיקו לו הבריטים סרטיפיקט והוא עלה ארצה ב-1936 והצטרף ל"דבר" כחבר מערכת. לאורך שנות ה-50 ועד למותו היה עורך לילה של העיתון "דבר" ולאחר מכן עורך מדורים שונים ומסגנן בשעות היום.
אילן נוב
נוב מלמד ולימד חסידות ארצישראלית, מחשבת תקשורת, יצירה ותסריטאות במוסדות שונים המשתייכים לזרם הציונות הדתית, כגון מעלה, ישיבת כפר הרואה, מכון שובה, ישיבת אמי"ת נחשון ועוד. כמו כן לימד את תורתו של א.ד. גורדון במכינת מיתרים-לכיש, מכינה קדם צבאית מעורבת הממוקמת בקיבוץ בית גוברין ובנוסף לימד את מגמת תקשורת באולפנת נוה דקלים השוכנת בניצן.
אברהם שמואל שטיין
קורות חיים
בנוסף לעבודתו ב"דבר", היה שטיין מייסד ועורך הביטאון "ים" (ביטאון 'החבל הימי לישראל'); עורך "תלמים" ביטאון תנועת המושבים; עורך מערכות פועלי ת"א-יפו, של מועצת הפועלים, 1957 (עורך נוסף: ל. קופרשטיין); מייסד ועורך הד הדפוס (ביטאון הסתדרות פועלי הדפוס); ומשתתף קבוע בהפועל הצעיר, במעלה, הצופה, עתידות וכתבי-עת עבריים נוספים.
בשנים 1951-1949 - שימש כעורך העיתון האידי אונזער ווארט בפאריס, בשליחות האיחוד העולמי 'פועלי ציון-התאחדות' באירופה.
שטיין פרסם אין ספור מאמרים בעיתונות היידיש בתפוצות ובארץ: "יידישע צייטונג", "פארווערטס", "צוקונפט", "הדואר", "מעקסיקאנער שריפטן", "די גאלדענע קייט", "נייע ישראל צייטונג", לעצטע נייעס", "פאלק אונד ציון", "דער מאמענט", "עטיודן", "ראדיא", "אונזער שטימע", "פרובלמות", "יידיש פאסט", "ליטערערישע בלעטער" ועוד.
במקביל לעבודתו העיתונאית, היה שטיין אמן הסיפור היפה. מפרי עטו ראו אור 10 ספרים.
לאחר מלחמת העולם השנייה, התמסר, בין השאר, לעריכת ספרי יזכור לקהילות שהושמדו בשואה (ראה להלן).
נפטר בתל אביב בא' בטבת תשכ"א, בגיל 48. ונטמן בבית העלמין קריית שאול.
היה נשוי לרות לבית ירוזלימסקי, ואב לשלושה: אמנון-ישראל, תמר-דבורה ואבשלום-משה. בנו הצעיר אבשלום נפל בשנת 1970 במלחמת ההתשה.
ספריו
חיבורים
בעריכתו
ספרי יזכור:
חזירת יהודים
חזירת יהודים (בגרמנית: Judensau, "יוּדְנְזָאוּ") הוא מוטיב חזותי מימי הביניים באמנות הנוצרית האנטי־יהודית, ובאמנות הקריקטורה האנטישמית, כאשר יהודים מוצגים במגע אינטימי עם נקבת חזיר. המטפורה החייתית של חזירה נועדה לפגוע ולהשפיל, בעיקר משום שהחזיר נחשב ביהדות לטמא במיוחד.
המוטיב הימי־ביניימי וקבלתו
האיור הימי־ביניימי של חזירת יהודים מציג בני־אדם וחזירה במגע אינטימי. הדמויות האנושיות נושאות את סימני־ההיכר האופייניים ליהודים באותה עת, דוגמת "כובע היהודים" או טלאי צהוב מסוג כלשהו. בגרסה הנפוצה של האיור יונקות דמויות אלה, המאופיינות כיהודים, מעטיניה של החזירה. בגרסאות אחרות הם רוכבים על החזירה כשפניהם לאחוריה, בעודה משתינה, בעוד שבגרסאות נוספות של האיור היהודים מחבקים או מנשקים חזירים.
תפוצתו של המוטיב
גם בימינו ניתן למצוא פסלים ותבליטים של חזירת היהודים או איורים שלה באתרים רבים, על־פי־רוב במבני כנסיות. ברבים מהם נתן הזמן את אותותיו, כך שכמעט ואין להבחין במוטיב; אחדים מהם "התגלו מחדש" רק בשנים האחרונות. על פי מחקרו של החוקר ישעיה שחר משנת 1974 ולפי מקורות נוספים, מוטיבים של חזירת יהודים נמצאים באתרים הבאים:
בעוד שהדוגמאות הקדומות יותר מוגבלות למבני דת, השימוש ההולך וגובר במבני חולין במהלך המאה החמש־עשרה, כמו למשל בבניין העירייה בזלצבורג, מצביע על קהל היעד ההולך וגדל של המוטיב.
The Crystal Ship
"The Crystal Ship" (בעברית: ספינת הקריסטל) הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית הדלתות, מתוך אלבום הבכורה שלהם מ-1967, The Doors, וצד ב' של הלהיט של הלהקה "Light My Fire". הוא נכתב כשיר אהבה לחברתו הרצינית הראשונה של ג'ים מוריסון, מרי וורבלוו, זמן קצר לאחר סיום הקשר.
אמיליאנו פאפא
אמיליאנו רמירו פאפא (בספרדית: Emiliano Ramiro Papa; נולד ב-19 באפריל 1982 באצ'באל, סנטה פה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדות המגן השמאלי וקיצוני השמאלי בארסנאל דה סרנדי.
ביוגרפיה
ב-14 בינואר 2015 חתם באינדפנדיינטה לשנתיים.
כוכב עולה
כוכב עולה (באנגלית: The hot kid) הוא הספר מאת הסופר האמריקני אלמור לנארד, אשר יצא לאור בשנת 2007.
עלילה
הספר מתרחש בשנות השלושים וגיבורו הוא המרשל קַרֵל (קרלוס) וֵבּסְטֵר. ובסטר, שהרג לראשונה כבר בגיל 15, הוא אקדוחן מיומן השואף לגדולות ולפרסום. הצלחתו הראשונה מגיעה בהורגו את שודד הבנקים והרוצח אמט לונג והוא זוכה לפרסום תקשורתי ניכר. בהמשך הספר רודף ובסטר אחר ג'ק בלמונט, שודד בנקים מתוחכם.
טקס הדלקת המשואות ביום השואה
טקס הדלקת המשואות ביום השואה הוא טקס שנתי רשמי המתקיים בערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה ברחבת גטו ורשה שביד ושם. טקס זה פותח את אירועי יום השואה השנתי בישראל, והוא נערך במעמד נשיא המדינה, ראש הממשלה, ניצולי שואה ובני הדור השני. הטקס כולל נשיאת נאומים, ביניהם של הנשיא וראש הממשלה, הדלקת שש משואות בידי ניצולי השואה להנצחת זכר השואה, לזכר ששת מיליוני הנספים, וכן קריאת קטעי קריאה, שירים, אמירת קדיש ואל מלא רחמים וקריאת פרק תהילים.
מאז שנת 1995 הופקו סרטים קצרים המתעדים את סיפורם של מדליקי המשואות. בשנת 2020, בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בישראל, הטקס בוצע במתכונת מצומצמת ללא קהל וללא הדלקת המשואות על ידי הניצולים.
הודיה גורדוני
הודיה גורדוני (שם מדעי: Hoodia gordonii) הוא צמח סוקולנטי חסר עלים ממשפחת ההרדופיים, בעל שימושים רפואיים. תפוצתו הטבעית היא בדרום אפריקה ונמיביה. לפרחים ריח אופייני של בשר מקולקל והם מואבקים בעיקר על ידי זבובים.
שימוש רפואי
המקומיים בדרום אפריקה משתמשים לעיתים בהודיה, לצורך טיפול בבעיות עיכול וזיהומים קלים. אמנם, השימוש שזכה לפרסום הרב הוא לצורך דיכוי התיאבון במסעות ציד ארוכים במדבר קלהארי.
בשנת 1977, המועצה למחקר מדעי ותעשייתי של דרום אפריקה (CSIR), הצליח לבודד את המרכיב בהודיה, P57, שהתגלה כאחראי להשפעה של דיכוי תיאבון. הפטנט נרשם בשנת 1996, וחברת התרופות הבריטית Phytopharm חברה לחברת פייזר במטרה לנסות ולסנטז תרופה לדיכוי תיאבון על בסיס הרכיב. בעקבות קשיים בפיתוח ותופעות לוואי, פייזר שחררה את זכויותיה על הפטנט בשנת 2002. באותה שנה, ה-CSIR, הכירה רשמית בזכויות שבט הסאן על הפטנט ואישרו להם אחוזים מהרווח על כל מוצר עתידי. הצמח עצמו מוגן ונדרש אישור מיוחד כדי ללקטו.
מחקר מדעי
עד כה, לא התפרסמו שום ראיות מדעיות המעידות כי הודיה משפיעה על דיכוי התיאבון אצל בני אדם. לכן, הבטיחות והיעילות של ההודיה כתוסף מזון נחשבים ללא מוכחים.
פורסם מחקר אחד שנעשה על בעלי חיים, בו רכיב p-57 של ההודיה הוזרק ישירות למוחם של עכברים. עורך המחקר כתב כי הכבד מפרק את החומר בקלות רבה, כך שכתוסף אולי תידרש כמות גדולה שלו כדי לעורר השפעה כלשהי.
ד"ר ריצ'רד גולפרב, טוען כי ביצע מחקר ראשוני של השפעת ההודיה על שבעה נחקרים, ומצא אותה לאפקטיבית. הניסוי הקטן, מומן על ידי יצרן הודיה ותוצאותיו לא פורסמו לביקורת עמיתים. מידע שכזה לא יכול להוות ראייה מדעית ליעילות ההודיה כתוסף מזון.
תנאי שפה
תנאי שפה הם נתונים שמאפשרים הפיכת פתרון כללי של משוואה דיפרנציאלית לפתרון מסוים. אם זוהי משוואה דיפרנציאלית רגילה התנאים הם ערכי פונקציית הפתרון או הנגזרות השונות שלה במספר סופי של ערכי המשתנה שלה. אם זוהי משוואה דיפרנציאלית חלקית תנאי השפה הם פונקציית הפתרון או הנגזרות השונות שלה בתחומים מסוימים (השפה), כלומר הם פונקציות בעצמם.
תנאי השפה מתחלקים לשני סוגים עיקריים:
כאשר המשוואות הדיפרנציאליות הן ייצוג של בעיה פיזיקלית כלשהי, לרוב מדובר במשוואה עם פונקציה של הזמן או המרחב. במקרה שתנאי השפה נתונים לרגע \ t=0, קוראים לתנאים תנאי התחלה. תנאי השפה הם חלק מהותי מבעיות כמו משוואת לפלס וידיעתם חיונית לפתרון.
מתנד הרמוני
המשוואה הדיפרנציאלית המתארת מתנד הרמוני עם קבוע קפיץ שקבועו ידוע היא משוואה דיפרנציאלית רגילה מסדר שני: זו בעיית שטרום ליוביל עם פולינום אופייני  שהפתרון הכללי של המשוואה ל k > 0 (שורשים מרוכבים) הוא מהצורה: כאשר A ו-B הם שני קבועים המהווים דרגות חופש של הפתרון, ומספרם כסדר המשוואה הדיפרנציאלית הרגילה. על מנת לקבל פתרון מדויק של הפונקציה המתארת את המתנד ההרמוני דרושים שני תנאי שפה. אם תנאי השפה הם מסוג דיריכלה, הפונקציה ידועה בשתי נקודות. לדוגמה: מהתנאי y(0)=0 מקבלים: ומתנאי השפה y(\pi/2k)=2 מקבלים: מכאן שפתרון המשוואה הדיפרנציאלית עם תנאי השפה הללו הוא:
משוואת לפלס
משוואת לפלס היא המשוואה הדיפרנציאלית החלקית: כאשר \nabla^2 הוא אופרטור הלפלסיאן. בעיה מסוג דיריכלה היא פתרון המשוואה כך שערכיה על השפה הכולאת את אזור הבעיה שווים לפונקציה ידועה. דוגמה לבעיה כזאת היא משוואת החום: הטמפרטורה על משטח סגור נקבעת על ידי גורם חיצוני (והיא לאו דווקא אחידה על פניו), ויש למצוא את הטמפרטורה באזור שכלוא על ידי המשטח לאחר זרימת חום והתייצבות הטמפרטורה.
אם אזור הבעיה הוא בצורת תיבה אופרטור הלפלסיאן יילקח בקואורדינטות קרטזיות. אם f(x,y,z) \, ניתנת להפרדת משתנים והתיבה ארוכה מאוד באחד הכיוונים (למשל ציר z) כך שהטמפרטורה תלויה רק בשתי קואורדינטות, הפתרון הבסיסי הוא מכפלה של פתרונות המתנד ההרמוני בשתי קואורדינטות אלה. אולם כעת על מנת לקבל פתרון מדויק יש צורך בידיעת הפתרון על פני כל שפת התיבה. הפתרון הכללי הוא סכום על כל הפתרונות עם קבועים k המקיימים את תנאי השפה: המקדמים הם סדרות של שני משתנים וגם הם נקבעים על ידי תנאי השפה.
משוואת הגלים
משוואת הגלים היא משוואה דיפרנציאלית חלקית מסדר שני. בשלושה ממדים המשוואה היא:
פתרונה הכללי של משוואה זו הוא גל כלשהו, פונקציה של המרחב שמשתנה בזמן כך שערכיה נשמרים בנקודות שנעות בכיוון כלשהו במרחב במהירות c, או צירוף ליניארי של פונקציות כאלה. תנאי השפה יכולים לקבוע את חזית הגל וכך להכתיב את סוג הגל, למשל גל מישורי או גל כדורי.
בהקשר של פתרון משוואת הגלים, בעיות גלים מסוג דיריכלה עשויות להיות תיאור התבניות הנוצרות במיתר כתוצאה מקצה קשור (ערך פונקציית הגל בקצה הקשור קבוע), למשל, בעוד שבעיות מסוג ניומן עשויות להיות תיאור תנודת המיתר כאשר יש לו קצה חופשי, למשל. המושגים של קצה קשור וקצה חופשי הם מושגים מרכזיים בתורת הגלים ורלוונטיים לא רק לבעיית המיתר הרועד אלא גם לגלי קול ואור.
סמיוטיקה גרעינית
סמיוטיקה גרעינית הוא תת-תחום של סמיוטיקה, העוסק ביצירת סמלים וסימנים שמטרתם למנוע מבני אדם לחדור לאתרי הטמנת פסולת גרעינית בעתיד הרחוק, בסדר גודל של 10,000 שנים ומעלה. המחקר הראשוני בתחום נעשה החל משנת 1981 במסגרת כח המשימה להתערבות אנושית.
WIPP, המתקן השלישי בגודלו בעולם לאחסון לטווח ארוך של פסולת גרעינית, עסק רבות בפיתוח סימנים או הודעות שיזהירו את הדורות הבאים מפני סכנותיו. במסגרת המחקר הועלו פתרונות בשני מישורים שונים:
הודעות כתובות
כיוון שלא סביר שהשפות הכתובות של ימינו ישרדו פרקי זמנים ארוכים כל כך, כח המשימה הציע ליצור מבנה של מעגלים קונצנטריים, עם כיתובי אזהרה בכל השפות הכתובות הנוכחיות. כל פרק זמן מוסכם מראש הכיתוב ייחרת במעגל נוסף בשפה מעודכנת כך שהמידע יישמר לאורך השנים.
סימנים פיזיים
בנוסף להודעות כתובות, ניתן להשתמש בפיקטוגרמים וארכיטקטורה עוינת להעברת מסר מאיים, לדוגמה "נוף קוצני": מאסת דוקרנים עצומים המזדקרים מהאדמה לכל הכיוונים, ולצידם איורים של פנים אנושיות מעוותות בכאב.
אופני מסלול
אופני מסלול הם אופניים שנועדו לרכיבה בוולודרום, שהוא אולם ספורט המיועד למטרה זו. אופני מסלול משמשים למספר תחרויות: קביעת שיא השעה, מרוצי מדיסון, מרוצי קיירין ומרוצי מרדף.
מבנה
אופני המסלול מזכירים מבחינה חיצונית אופני כביש (למעשה, הם עיצוב של אופני פיקסי), אך על מנת למלא את ייעודם נערכו בהם מספר שינויים: הם חסרי בלמים, ובעלי הילוך אחד בלבד. השלדה קלת משקל וקשיחה מאוד, כיוון שעליה לעמוד בעומסים החזקים שמפעילים עליה הרוכבים, ומאידך היא אינה סופגת זעזועים כלל. מכיוון שהרכיבה מתבצעת רק באולם ואין חשש לתקרים, הצמיגים צרים מאוד ומנופחים בלחצים גבוהים מאלו של אופני כביש רגילים. האיגוד הבינלאומי לאופניים קבע מידות ומשקלים ספציפיים לאופני מסלול.
בכל שנה נערכת אליפות העולם באופני מסלול, בחסות האיגוד הבינלאומי לאופניים. הוולודרום הראשונה בישראל נחנך במרץ2018, וציפוי לפתוח במאי 2019. תחום אופני המסלול חדש בישראל, ולכן תחום אופני המסלול איננו מפותח.
אלכסנדר פריי
אלכסנדר פריי (בגרמנית: Alexander Frei; נולד ב-15 ביולי 1979 בבזל) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת החלוץ, והוא מלך השערים של נבחרת שווייץ בכל הזמנים עם 42 כיבושים. כיום משמש פריי כמאמנה של אראו.
פריי היה מלך השערים של הליגה הצרפתית בעונת 2004/2005 עם 29 כיבושים, והוא הוכרז באותו השנה כשחקן השנה של שווייץ. הוא שיחק במדי נבחרת שווייץ במהלך טורניר יורו 2004, ובסך הכל ערך 84 הופעות במדי הנבחרת. במהלך טורניר יורו 2008 נפצע פריי ולא היה יכול לשחק יותר בטורניר, ממנו הודחה שווייץ.
דיולה קאבוש
דְיוּלָה קאַבוֹשֹ (במקור קַאן - Kann, בהונגרית: Kabos Gyula; 1887, בודפשט – 1941, ניו יורק) היה שחקן והומוריסטן הונגרי-יהודי.
ביוגרפיה
דיולה קאבוש נולד בשנת 1887 למשפחה יהודית בבודפשט, כבנם של ז'יגמונד קאן ורוזה מייסטר. בין השנים 1905-1901 למד בבית הספר למסחר ברחוב וושלני ולצד לימודים כלליים אלה למד גם בבית ספר למשחק. הוא החל את הקריירה בהופעה ב-17 באפריל 1902 כסטטיסט ב"תיאטרון העם". באופרטה שהוצגה שיחק כסטטיסט ונשא פנס בסצנת חתונה סינית. מתוך התרגשות, דרך במקום הלא נכון ונפל אל תוך אזור ישיבת נגני התזמורת. כיוון שנפל על נגן הוויולה, המוזיקה נעצרה מיד. הוא זכר את האירוע בתיאור כדלקמן: "...הייתי רק בתחילת הקריירה שלי, אך כבר שיחקתי את התפקיד שהמשכתי בו כל חיי. דמות טרגית שהייתה תמיד גם דמות קומית. הקהל כבר אז, בפעם הראשונה, צחק, ואני נפגעתי ושכבתי במיטה במשך שבועיים...".
בשנים 1906–1907 הוא שיחק בסומבור, ובשנים 1907–1910 בסובוטיצה. ערים אלה היו אז בתחומי ממלכת הונגריה במסגרת הקיסרות האוסטרו-הונגרית. הקריירה שלו המשיכה באוראדיה (1913-1910), ולאחר מכן בתיאטרון קיראי (1914-1913) בבודפשט. במלחמת העולם הראשונה, בין השנים 1914 לבין 1916 הוא גויס לשירותי עזר במטה הצבא בבודפשט. משנת 1919 הופיע על במות תיאטראות רבים ונחל הצלחה גדולה בכל מקום. בין שנת 1920 ו-1924, הוא שיחק ב-44 מחזות של מערכה אחת בתיאטרון הקומדיה של בודפשט. בין השנים 1926 ו-1929 היה חבר בתיאטרון האופרטה של בודפשט. בנוסף לעבודתו האמנותית כשחקן, הוא היה גם מנהל תיאטרון בבודפשט בין השנים 1929–1930. סרטו הבלתי נשכח, סרטו המדבר הראשון, היה "רב המשרתים, היפוליט", בשנת 1931.
מ-8 באפריל 1938 לא הורשה לעלות על הבמה, אחרי פרסום "החוק היהודי הראשון" (שלאחריו באו החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) בגלל האנטישמיות הגוברת במדינה. אז החליט להגר עם משפחתו לארצות הברית. תחילה שלח את בנו ללימודי הנדסה באוניברסיטת לונדון, ולאחר מכן יצא לדרך עם אשתו. הם עברו מבודפשט לאוסטנד ומשם לדובר. ב-1 בפברואר 1939 הפליגו מסאות'המפטון על סיפון אוניית הנוסעים "פריז" והגיעו לניו יורק ב-11 בפברואר 1939.
בארצות הברית שיחק קאבוש בפני קהל דובר הונגרית בהופעות מזדמנות. אף אחת מחברות הסרטים לא הציעה לו חוזה, ולמעשה התעלמו ממנו לחלוטין. שנות חייו האחרונות היו קשות ומלאי מרירות. בסתיו 1941 שיחק בתיאטרון קטן בברוקלין והרגיש רע במהלך הופעה. רופאו אסר עליו להופיע שוב על במת תיאטרון, אך קאבוש המשיך לשחק. אחרי שחלה שוב קיבל דלקת ריאות. את השבועיים האחרונים של חייו בילה בבית חולים באוהל חמצן. הוא מת ב-6 באוקטובר 1941 בניו יורק ונקבר בבית העלמין של פארק סידר באמרסון שבניו ג'רזי בשם קובאס. בשנת 1996 הועבר ארונו לבודפשט ושם הובא לבסוף למנוחת עולמים.
בסקית
בסקית (Euskara) היא שפתו של העם הבסקי.
היסטוריה
בתקופה שלפני השלטון הרומאי, דוברי בסקית שכנו בכל האזור שבין אקיטן לנהר האברו.
הבסקית לא הועלתה על הכתב עד המאה ה-16, אם כי נמצאו חלקי משפטים בסקיים בכתבים ספרדיים כבר במאה ה-10. בשנת 2021 נמצאה באירולגי חמסה מהמאה ה-1 לפנה"ס ועליה מילים בבסקית. הבסקית הייתה נתונה תחת לחץ כבד מהשפות החזקות יותר שמסביבה (צרפתית וספרדית), והשטח שבו היא מדוברת הצטמצם בהדרגה. בתקופת הדיקטטורה של פרנקו נאסר על הבסקים לדבר בשפתם בפומבי; ילדיהם נאלצו ללמוד בספרדית, שפה שלא הכירו, ונענשו אם נתפשו משוחחים בסקית. לאור הלחץ של המדינה התפתחו בתי-ספר מקבילים בסקיים (ikastolas).
לבסקית שבעה ניבים. בשנת 1968 קיבלה על עצמה האקדמיה ללשון הבסקית (Euskaltzaindia) ליצור גרסה מאוחדת של השפה (Euskara Batua), שתתאים לשימוש כשפה מודרנית, וזו הגרסה המדוברת כיום. דוברי הבסקית מונים כ-700 אלף איש, רובם בחבל הבסקים בספרד, וחלקם בצרפת. בחבל הבסקים הספרדי משמשת הבסקית כשפה רשמית, לצד הספרדית, וכך גם בחלקים מנווארה, ואילו בחבל הבסקים הצרפתי הבסקית אינה שפה רשמית.
מורפולוגיה
המורפולוגיה של השמות בשפה הבסקית מתבססת על סיומות. הסיומות קבועות לכל השמות, למעט שינויים פונטיים קלים. בבסקית אין מין דקדוקי.
הבסקית היא שפה ארגטיבית; משמעות הדבר היא שקיימת בה הבחנה בין נושא של פועל יוצא, שמקבל את יחסת הארגטיב, לבין נושא של פועל עומד, שמוטה כמו מושא ביחסת האבסולוטיב. בסך הכול יש בבסקית בין 13 ל-17 יחסות, תלוי בשיטת הספירה, שמצוינות כולן באמצעות סיומות. מעבר לשתיים שצוינו לעיל, יש יחסות שמתאימות למילות היחס של, לְ-, באמצעות, עם, בְ- (מקום), מן (מקום), אל, עד, בכיוון, בשביל (אדם), בשביל (מטרה), בתור. יחסה נוספת מציינת מושא ישיר של פועל בשלילה.
מאחר שהבסקית היא שפה ארגטיבית, הפועל מתאים במין ובמספר גם לנושא וגם למושאים. כך למשל: המורפולוגיה של הפעלים מתבססת בעיקר על פועלי עזר, בדומה ל-Present Perfect האנגלי (I have done): פעלים עומדים מוטים בעזרת הפועל izan, שמקביל לפועל האנגלי to be, ואילו פעלים יוצאים מוטים בעזרת הפועל ukan (ששקול ל-to have) באזורים הצרפתיים ובעזרת izan ביתר האזורים. פועל העזר (I have בדוגמה) הוא זה שנוטה בהתאם לנושא ולמושא; חלק המשמעות (done בדוגמה) נשאר בצורת שם הפועל.
לקסיקון
אוצר המילים של הבסקית שונה ברובו משל יתר השפות הידועות, אם כי יש טענות שבאזורים נידחים באירופה (למשל באזורים מרוחקים באלפים) השתמרו מילים שדומות למילים בסקיות. בבסקית עצמה יש מספר גדול של מילים שאולות מספרדית. כמו כן בספרדית יש מספר מילים שאולות מבסקית, כגון izquierda (שמאל), בבסקית - ezker.
בומביניים
בומביניים (שם מדעי: Bombinatoridae) היא משפחה בסדרת חסרי הזנב. הבומביניים ידועים ברעילותם, עובדה הבאה לידי ביטוי בצבעי אזהרה בהם צבועה בטנם.
גופם של הפרטים בסוג Bombina שטוח, ועורם מכוסה ביבלות. בעת מצוקה, הם מפעילים רפלקס (the unken reflex), שבמהלכו הם מקשתים את גבם וגפיהם על מנת לחשוף את בטנם הצבועה בצבעים בהירים. הם עשויים אף להתהפך ולשכב על גבם. מטרתו של מעשה זה היא להרתיע ולשמש כאזהרה לטורפים. הקרקור של כמה מינים מסוג Bombina שונה מקרקורם של חסרי זנב אחרים, בכך שקול הקרקור מופק בעת השאיפה ולא בעת הנשיפה. את ביציהם הם מטילים באגמים קטנים ובשלוליות.
מיון
משפחת הבומביניים מכילה 2 סוגים:
נמצאו מאובנים של כמה מינים מהסוג Bombina, החל מתקופת הפליוקן ועד הפליסטוקן.
פרונטו (ספר)
פרונטו (באנגלית: Pronto) הוא ספר מאת הסופר האמריקני אלמור לנארד, אשר יצא לאור בשנת 1993. בשנת 1997 עובד הספר לסרט קולנוע בבימויו של אייבל פרארה ובכיכובם של פיטר פאלק, לואיס גוזמן, ג'יימס לה גרוס וגלן הדלי.
עלילה
עלילת הספר נפתחת בשנות התשעים כאשר מוטל על המרשל הפדרלי רַיילֵן גִיבֵנס, איש בחיל הנחתים לשעבר להגן על הארי, סוכן הימורים של המאפיה האיטלקית במיאמי ההופך לעד מדינה. גיבנס, קאובוי מודרני המתהלך כשלראשו כובע בוקרים מסוג סטֵטסוֹן, הוא צלף מיומן. במהלך הספר הוא נדרש להתמודד עם מתנקש המאפיה, טומי המחסל, שהרג את חברו של גיבנס לנגד עיניו. העימות ביניהם הופך ללב הספר.
איבר חונך
איבר חונך או מנגנון זרימת האוויר מתייחס לאיבר המווסת את זרם האוויר בגוף האדם על ידי תנועתו וכיוון זרימתו, כדרך ליצירת העיצורים. קיימים שלושה איברים המווסתים את זרם האוויר ושני כיוונים לזרימתו. רוב העיצורים מופקים במנגנון ריאתי מחוצן.
ישנם עוד חמישה מנגנוני זרימת אוויר אפשריים:
ישנם שני מנגנונים אפשריים נוספים שאינם מוכרים משום שפה טבעית בעולם אלא רק משפה אחת שנקראת שפת הדאמין והיא כנראה מתוכננת:
עקיבא ברוך פוזנר
הרב ד"ר עקיבא ברוך (ארתור ברנהרד) פוזנר (בגרמנית: Arthur Bernhard Posner; ג' בכסלו תרנ"א, 16 בנובמבר 1890, סאמטר, פוזן, גרמניה – ב' באייר תשכ"ב, 6 במאי 1962, ירושלים) היה רב, ספרן, ביבליוגרף וחוקר גרמני-ישראלי. כיהן כרבה של העיר קיל. היה בעליה של "החנוכייה של משפחת פוזנר".
ביוגרפיה
פוזנר נולד בעיירה סאמטר שבפרובינציית פוזן, גרמניה (כיום שָמוֹטוּלי, פולין), בנו של סוחר. הוא קיבל חינוך תורני בעיר הולדתו ואחר כך בגניזן. לאחר מכן למד בבית המדרש לרבנים בברלין והוסמך לרבנות בשנת 1919. בהמשך למד באוניברסיטאות ברלין, גטינגן ופרייברג. בשנת 1923 לימד בקרלסרוהה, ובשנת 1924 מונה לרב קהילת קיל.
בחנוכה ה'תרצ"ב (11 בדצמבר 1931), מעט יותר משנה לפני התמנותו של היטלר לקנצלר גרמניה, צילמה רחל, אשתו של הרב ד"ר עקיבא פוזנר, את מנורת החנוכה שבביתם על רקע הבניין שממול המקושט דגלים נאציים.
בגב התצלום כתבה רחל פוזנר בגרמנית: Chanukkah 5692 (1932) "Juda verrecke" die Fahne spricht - "Juda lebt ewig" erwidert das Licht
חנוכה 5692(1932)
"יהודה התפגרי" כך אומר הדגל "יהודה תחיה לעד" כך עונה האור." מכתב גלוי שפרסם הרב פוזנר בעיתונות המקומית המוחה נגד המודעות הראשונות שנתלו בעיר בנוסח "ליהודים הכניסה אסורה", הביא לזימונו לוויכוח פומבי על ידי יו"ר סניף המפלגה הנאצית בעיר. הוויכוח הפומבי התקיים תחת משמר משטרתי כבד וזכה לפרסום בעיתונות המקומית למחרת. עם התגברות המתיחות והאלימות בעיר, נענה הרב להפצרת בני קהילתו לברוח עם רחל ושלושת ילדיהם ולעשות את דרכם לארץ ישראל, אך בטרם עזב את העיר שכנע את בני הקהילה לעזוב גם הם, ומרביתם ברחו לארצות הברית ולארץ ישראל. לאחר עליית הנאצים לשלטון עלה לארץ ישראל.
לאחר עלייתו לארץ התגורר בבית איסמעילוף שבשכונת הבוכרים בירושלים ועבד כספרן בבית המדרש למורים של המזרחי. בסוף 1953, בעת שאולם הקריאה של בית המדרש למורים היה גם לאולם זמני של הספרייה התורנית המרכזית שיועדה להיפתח בהיכל שלמה, עבר פוזנר להיות הספרן של הספרייה התורנית המרכזית.
לזכרו הוציא היכל שלמה חוברת זיכרון בשם "זיכרון בספר". בשנת 1965 ספרייתו נתרמה לספרייה התורנית המרכזית.
כתיבתו
בהיותו בגרמניה הוציא לאור את ספר מיכה עם תרגום לגרמנית ופירוש. כן הוציא חוברות שונות בענייני יהדות, בהם הערכה על תהילים וסדר תפילות ליל שבת.
לאחר השואה שקד על איסוף חומר לספרים על קהילות חבל פוזנן. לפני מותו הספיק להוציא לאור את הספרים על צ'רניקוב וגנייזנו ולאחר מותו יצא הספר על קהילת ראביץ' שכבר הושלם על ידו.
קרינת צ'רנקוב
קרינת צ'רנקוב היא הקרינה הנפלטת כאשר חלקיק נע מהר יותר ממהירות הפאזה של אור בתווך כלשהו.
לפי תורת היחסות אף גוף בעל מסה אינו יכול לעבור את מהירות האור בריק, אולם ייתכן תווך בו האור מואט, בעוד שחלקיקים אחרים שומרים על מהירותם הרגילה ובכך עוברים את מהירות האור באותו תווך. למעשה, קרינת צ'רנקוב היא המקבילה של האור לבום על קולי ומהווה מעין "בום על אורי". ספקטרום הקרינה אמנם רציף, אבל רובה נמצא בתחום העל-סגול, כאשר עוצמתה ליחידת תדירות נמצאת ביחס ישר לתדירות. מכאן שבתחום הנראה, הקרינה הנפלטת אמורה להיראות בעיקר סגולה, אבל למעשה, היא נראית כחולה בהירה, בשל רגישות פחותה לסגול של העין האנושית.
ניתן לצפות בקרינה בין היתר בכורים גרעיניים. קרינה זו נוצרת במים השומרים על טמפרטורת מוטות הדלק. הנייטרונים הנפלטים ממוטות הדלק נעים במהירות גבוהה יותר ממהירות הפאזה של האור במים.
קיומה של הקרינה שוער לראשונה על ידי אוליבר הביסייד באנגליה במאמרים שפרסם ב-1888 וב-1889. היא נצפתה לראשונה בניסוי של פאבל צ'רנקוב מרוסיה בשנת 1934. עבודה זו של צ'רנקוב גם זיכתה אותו בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1958, יחד עם איגור תם ואיליה פרנק, אשר חישבו את נוסחת תם-פרנק המתארת אותה.
כיום הקרינה משמשת לגילוי עקיף של חלקיקים מסוימים באמצעות גלאי צ'רנקוב, למשל לגילוי נויטרינו כמו במצפה Sudbury Neutrino Observatory.
בתרבות הפופולרית, הבוהק האופייני לקרינת צ'רנקוב משמש לאפיון רדיואקטיביות, כגון בקומיקס וסרט השומרים, משפחת סימפסון, ועוד.
גנבת הברכות
גנֵבַת הברָכות היא סיפור מקראי המופיע בסוף פרשת תולדות, ב בספר בראשית. לעת זקנתו קורא יצחק לעשו, בנו הבכור והמועדף עליו, ומבקש ממנו להכין לו מטעמים מצֵידו על מנת שיברכו לפני מותו. אם הבנים, רבקה, שומעת זאת ופועלת במהירות כדי שיעקב, הבן הצעיר והמועדף עליה, הוא שיזכה בברכות. בהוראתה ובהדרכתה מתחזה יעקב לעשו, ובכך גונב את דעתו של אביו, שמחמת כהות עיניו סבר שעשו הוא שעומד לפניו, ויעקב אכן זוכה בברכה.
בעקבות המעשה החל עשו לשנוא את יעקב, וזה נאלץ לברוח לחרן, שם נשא את נשותיו ושם נולדו ילדיו.
הסיפור מצטיין ביסודות ספרותיים-דרמטיים, ומעורר תהיות לגבי המשמעות המוסרית של מעשה המרמה. פרשנים מסורתיים רבים מתקשים לראות את יעקב, המתואר במקרא כ"אִישׁ תָּם, יֹשֵׁב אֹהָלִים", כמי שהוליך שולל את אביו בעצת אמו, ומפרשים את הסיפור בדרך שמנקה אותו מכל רבב מוסרי. פרשנים אחרים מתייחסים למעשהו בחומרה. מחזור הסיפורים על היחסים בין יעקב לעשו מצטרף לשורה של סיפורים מקראיים אודות יריבות בין אחים, לצד סיפורים כקין והבל, יוסף ואחיו, אמנון ואבשלום ועוד.
רקע
בתחילת פרשת תולדות מסופר, שבעת הריונה התבשרה רבקה על ידי האלוהים, שבבטנה תאומים העתידים להיות שני עמים, "וּלְאֹם מִלְאֹם יֶאֱמָץ וְרַב יַעֲבֹד צָעִיר". עשו, שיצא ראשון מבטן אמו, גדל להיות "אִישׁ יֹדֵעַ צַיִד, אִישׁ שָׂדֶה" והיה הבן האהוב על יצחק, בעוד יעקב, שיצא שני היה "אִישׁ תָּם, יֹשֵׁב אֹהָלִים" ואהוב על רבקה. כשהתבגרו התאומים, מכר עשו את בכורתו ליעקב תמורת לחם ונזיד עדשים, בעת שחזר עייף מן השדה.
סיפור המעשה
הסיפור נפתח במעין מאמר מוסגר על קשיי הראייה של יצחק הזקן. הוא מבקש מעשו שיצא לשדה לצוד עבורו ציד ולהכין ממנו מטעמים כאשר אהב, ומבאר שהוא חש שקרבה שעתו למות והוא חפץ לברך את בכורו טרם מותו. למעמדו וירושתו של הבן הבכור, הייתה חשיבות גדולה במזרח התיכון הקדום.
רבקה שומעת את בקשתו של יצחק, וממהרת להזהיר את יעקב על כוונתו של אביו להעביר את הברכה החשובה לעשו. היא מורה ליעקב להתחזות לעשו בפני אביו כבד הראייה, ולהביא לו מטעמים שהיא עצמה תכין לו מהצאן אשר במקנה שלהם. את חששו של יעקב, שעשו שעיר ויצחק עלול למוש אותו, היא פותרת בכך, שהיא נותנת ליעקב את בגדיו החגיגיים של עשו ומכסה את ידיו וצווארו בעורות גדיי העזים השעירים. יעקב עושה כדבריה, מעמיד פני עשו ומבקש את ברכתו מהאב הסומא. יצחק תמה על המהירות שבה חזר עשו משליחותו, ויעקב מתרץ זאת בכך שאלוהים עזר לו. האב אמנם חושד בזהותו של בנו, באומרו:, אך לאחר שחזר ושאל אותו מספר פעמים על זהותו, גם מישש והריח אותו, הוא מתרצה, ומעביר לו את ברכתו. הברכה מעניקה ליעקב שפע כלכלי ושליטה על עמים אחרים, והסתיימה במילים:
מיד לאחר שיצא יעקב מעל פני יצחק, חוזר עשו מהציד וממהר להכין לאביו מטעמים כאשר אהב. הוא ניגש אל אביו עם מטעמיו והאב הנדהם שואל לזהותו. "אני בנך בכורך עשו", עונה לו הבן. "ויחרד יצחק חרדה גדולה עד מאוד", והוא שואל בתדהמה מי הוא זה שהקדים את עשו והביא לו מטעמיו והוא אכן גם בירך אותו. יצחק חותם את דבריו במילים.
עשו מגיב בכאב רב ובבכי ומתחנן לאביו שיברך גם אותו. בתוך כך מספר עשיו לאביו לראשונה על מכירת בכורתו ליעקב. יצחק נעתר לתחינתו של בנו ומברך גם אותו בשפע כלכלי, אך מסיים בסוג של נבואה:.
לאחר המעשה
עשו, שנטר מאוד לאחיו על מה שהוא ראה כגנבת ברכתו שלו, נשבע להורגו לאחר מות האב. רבקה שמעה את שבועתו, ושכנעה את יצחק לשלח את בנם יעקב לחרן, מקום מושבו של אחיה, לבן הארמי – שם ימצא אישה טובה יותר מנשותיו החתיות של עשו, שהיו למורת רוחם.
יצחק קרא ליעקב, ציווהו ללכת לחרן ולקחת אשה מבנות לבן, ובירכו שיפרה וירבה, ויקבל את 'ברכת אברהם' - הארץ המובטחת. יעקב שמע לדברי הוריו ויוצא לחרן. כששמע עשו שבנות כנען רעות בעיני אביו, הוא נשא את מחלת בת ישמעאל, בנוסף על נשיו החתיות.
תיחום הסיפור ומבנהו
בעקבות השערת התעודות, יש המייחסים את סיפור גנבת הברכות בפרק כ"ז, פסוקים א-מה, ל ול, בעוד הפסוקים הקודמים והעוקבים, המכילים התייחסות שלילית לנישואי עשו לבנות חת, ואת האיסור שהטיל יצחק על יעקב להינשא לבנות כנען, מייחסים למקור הכהני, אשר מתנגד לנישואי תערובת. לעומת זאת, חוקרים אחרים מתייחסים לכלל הטקסט מ עד , כיחידה ספרותית שלמה. לדעתם, הפסוקים העוסקים בנישואי עשו בתחילת הסיפור ובסופו מספקים מידע חשוב על מעשיו, מאפשרים לקורא לעצב שיפוט שלילי יותר כלפיו, ומהווים מסגרת ספרותית המשלימה את המבנה הקונצנטרי של הסיפור. חלוקות אחרות כוללות בסיפור את כ"ז, א - כ"ח, ט.
הסיפור מחולק למספר סצנות. הובר מחלק אותו לשש סצנות כבטבלה, ובהתאם מצביע על תבנית הדמויות החוזר על עצמו.
גורדון ונהאם, לעומת זאת, מאחד את סצנות 5 ו-6, ועל כן לשיטתו יש בסיפור רק חמש סצנות. נחום סרנה ורוברט אלטר מפצלים את פסוק מ"ו של סצנה 5 בטבלה לסצנה נפרדת. ג'רלד ג'נזן מפצל את סצנה 5 לשלוש סצנות (פסוקים מ"א; מ"ב-מ"ה; מ"ו) ומקבל בסך הכל שמונה סצנות.
פרשנות מסורתית
סוגיה שמרבים לעסוק בה בפרשנות המסורתית היא דברי יצחק לעשו, אותם אמר לו לאחר שהבין שעשו עומד לפניו: "בא אחיך [יעקב] במרמה וייקח ברכתך". נראה כי יש בכך האשמה מפורשת על מעשהו של יעקב. בגוף הסיפור אכן מתוארים בפרטנות מזימת המרמה של רבקה וביצועה המושלם בידי יעקב. המשפט העיקרי שמקשה על המפרשים מופיע בפסוק י"ט:, ובו עולה השאלה האם אכן שיקר יעקב ליצחק אביו.
הפרשנים עוסקים גם בנקודות אחרות המוזכרות כבר בפרקים שלפני כן, ובהן: סיבת העדפתו של יצחק את עשו על פני יעקב; סיבת אילוצו של יעקב לגנוב את הברכות (שיועדו עבור עשיו שהיה לכאורה הבכור בעיני יצחק), בעוד שלמעשה כבר קנה יעקב את בכורת אחיו בהסכמתו; מניעיה של רבקה למזימת הגנבה, לאור הבטחתו של אלוהים בעת הריונה כי "רב יעבוד צעיר", או לאור מודעותה למכירת הבכורה.
או.סי.
עומאר קרדל (נולד ב-13 במאי 1971 בברוקלין, שבניו יורק) ידוע בשם הבמה שלו או.סי. (באנגלית: .O.C) הוא ראפר אמריקאי וחבר ההרכב המחתרתי  D.I.T.C.
גנבת הברכות
פרשנות בדרך הפשט
אבן עזרא מקבל את דברי הפסוק כפשוטו, ומנמק זאת בכך "כי הנביאים יתחלקו לב' חלקים: החלק הא', שליח במצות (כמו משה ואהרן); והחלק השני נביאי העתיד, ואם יצטרכו לאמר דבר שאיננו כהוגן לא יזיק. רק השליח לא ייתכן שיכזב כלל...". לפי שיטת אבן עזרא, הנצמד ללשון המקרא, ניתן להסביר את מעשהו בדרך הפשט: יש שני סוגים של נביאים, הסוג של משה ואהרן, שהיו מעבירים אלינו את מצוות ה' בזמן אמת, והסוג השני הוא נביאי העתיד – אלו שמתנבאים על העתיד. הקבוצה הראשונה מחויבת תמיד לאמת. הקבוצה השנייה יכולה במקרים מיוחדים לשקר עבור מטרה טובה. משמע, לדברי אבן עזרא, כפי שעולה מהפסוק "בא אחיך במרמה", יעקב לא דיבר אמת; אך הוא עשה זאת למטרה טובה.
בפשוטו של מקרא עשו מצויר כצייד חם מזג, אך לא כרוצח. הוא אינו מתנהג כפושע, ויחסו אל אביו הוא מלא כבוד ורגישות. יצחק אוהב את עשו - מפני שהיה מביא לו מבשר הציד ומכין את מאכליו - ולכן רצה לברכו. לעומתו רבקה, אוהבת את יעקב יושב האוהלים, העדיף גם בעיני האלוהים. רבקה מצווה על יעקב לקחת את הברכה, והוא אמנם מסתייג פרגמטית מן הפעולה, אבל לא מביע התנגדות ערכית ישירה.
או.סי.
קריירה
עומאר נולד וגדל בבושוויק בברוקלין והתחיל להתעסק בראפ עוד כשהיה נער. הפריצה שלו החלה בשנת 1991 כשהתארח בסינגל הראשון של אורגניזד קונפיוז'ן, שנקרא "Fudge Pudge". בשנת 1992 התארח ברמיקס "Back to the Grill" של אם סי סרץ' יחד עם נאז, שגם היה ראפר מתחיל באותה תקופה. בזכות ההופעות האלה הוא יצר לעצמו פרסום שהויבל להחתמה בווילד פיץ' רקורדס. בשנת 1994 יצא לאור האלבום הראשון שלו "Word...Life" שנחשב לקלאסיקה בעיניי מעריצי היפ הופ רבים. בזמן ההכנות לאלבום הראשון שלו, התחבר עם אנשים כמו באקווילד ולורד פינס, שהפיקו לו חלקים מהאלבום. לאחר שאלבום הבכורה שלו יצא, עומאר הצטרף להרכב החדש של לורד פינס, D.I.T.C.
גנבת הברכות
פרשנות בדרך הפשט
בעקבות מרמה זו חי יעקב בפחד מעשו מאותו יום ואילך, וסיפור פגישתם לאחר 20 שנה רק ממחיש את המצב; יעקב משתחווה בפניו שבע פעמים בפגישתם המחודשת, ואילו לבן מרמה את יעקב. היו פרשנים שראו מאורעות אלו ואחרים כמחיר ששילם יעקב על מעשה המרמה. חז"ל מעלים נקודה התואמת את פשוטם של דברים: הם מספרים כי לאחר ששיתפה לאה פעולה עם אביה לבן הארמי להינשא ברמאות ליעקב תחת רחל אחותה, הוכיח אותה יעקב על מעשה הרמאות, והיא טענה כנגדו, כי אף הוא עצמו רימה את אביו בגנבת הברכות. המדרש נעזר כאן במילה המנחה – "רמאות" – שמופיעה בשני האירועים ומקשרת בין החטא ועונשו. גם אם, לדעת המדרש, הגיעה הברכה ליעקב – ראשית, כי כך הודיע אלוהים לרבקה בהריונה, ושנית, עשו הרי מכר את בכורתו ליעקב בנזיד עדשים – בכל זאת, לא תהא תפארתו על דרך קבלת הברכה, והוא קיבל את גמולו בדרך של מידה כנגד מידה. כתוצאה מסיפור הגנבה והשלכותיו, חייו של יעקב היו מלאי תלאות, כפי שהעיד בעצמוː הוא חי בפחד מתמיד מאחיו עשו, אהובתו הוחלפה בליל חופתם, בנו האהוב יוסף נחטף ונמכר בשל קנאת אחיו הגדולים בו, ואף רבקה אמו לא זכתה לראות אותו לאחר סיפור הברכות.
או.סי.
קריירה
בשנת 1997 עומאר עזב את הלייבל הקודם שלו וחתם בפיי דיי רקורדס. שם התחיל לעבוד על האלבום השני שלו, "Jewelz". הוא המשיך לעבוד עם אותם מפיקים מאלבום הקודם ובנוסף עם די ג'יי פרמייר, איי.גי. ודה ביטמינרז. באלבום התארחו האומנים ביג אל, אורגניזד קונפיוז'ן, פרדי פוקס ואיווט מישל. האלבום השני קיבל ביקורות חיוביות, אך הוא לא צלח במכירות.
גנבת הברכות
פרשנות בדרך הפשט
את שיטת המילה המנחה נוקטים חז"ל גם בפירושם בבראשית רבה לתבנית "ימים אחדים" שמופיעה בהצעתה של רבקה ליעקב שיברח מנקמתו של עשו אל אחיה: לעומת הפסוק . אך למחרת משתה החתונה הסתבר לו שהיא לאה. גם כאן חוזר המושג בסיפור המרמה ובסיפור העונש כאחד.
אוריאל סימון מסכם זאת בכך שיש בסיפור "מצוקה פרשנית ערכית מכח החטאים של האבות". הוא מציין כי לכאורה במעשה ההונאה והגנבה של רבקה ויעקב אין הם מהווים מופת ודוגמה, כפי שניתן לצפות מהם כגיבורי האומה. לעומת זאת, על פי הדרש, לא ניתן להטיל ברבקה ויעקב דופי על מעשיהם, שכן הם מעלים הסבר אחר לדברים. סימון מציין בהקשר זה, כי לעיתים אין להסתפק בדרך פרשנית אחת, ויש למצוא את המיזוג שבשתי השיטות.
או.סי.
קריירה
בשנת 2007 הוציא לאור אוסף בשם "Hidden Gems" של הרבה חומרים לא משוחררים שלו, רמיקסים, הופעות אורח וכמה שירים מהאלבום של D.I.T.C וכלל 2 שירים חדשים.
גנבת הברכות
פרשנות בדרך הדרש
מדרש תנחומא (ובעקבותיו מספר פרשנים, ובהם רש"י), מפרש את דברי יעקב כך: וכפי שמבאר רש"י: "אנוכי המביא לך [את המטעמים המבוקשים], ועשו הוא בכורך". משמע, בתשובה לשאלת אביו: "מי אתה בני?", מזדהה יעקב במילה "אנוכי" ובנוסף מאשר את העובדה שעשו הוא בכורו.
או.סי.
קריירה
בשנת 2009 הוציא לאור אלבום ביחד עם הראפר איי.ג'י. שברובו הופק על ידי אי-בלייז יחד עם המפיקים לורד פינס, סטטיק סלקטה ושואוביז.
גנבת הברכות
פרשנות בדרך הדרש
בדברי חז"ל, לאורך כל הסיפור, מוצג יעקב באור חיובי, ואילו עשו באור שלילי. כך במדרש על הפסוק נאמר: "בא אחיך במרמה" – "רבי יוחנן אמר: בא בחכמת תורתו". גם אונקלוס מתרגם "במרמה" – בחכמה. את הפסוק: – מפרש המדרש, בהטעמת המילה "הכי": "ריש לקיש אמר: התחיל מחכך בגרונו, כמאן דמחייך וזורק רוק מפיו". משחק המילים של עשו על המילה "יעקב" מקבל בפירושו של המדרש תיאור מלגלג ומזלזל על דרך דיבורו של עשו. אין המדרש מסתיר את דעתו השלילית על עשו. עם זאת, את יחסו המכבד של עשו לאביו מציין המדרש כסמל לכיבוד הורים.
או.סי.
דיסקוגרפיה
עם D.I.T.C:
גנבת הברכות
פרשנות בדרך הדרש
המדרש מוסיף בהמשך, שיצחק נרתע כאשר הבין את מה שקרה, וביקש ליטול את הברכות ולקלל את יעקב במילים "גם ארור יהיה". אך אז פנה אליו הקב"ה והסביר לו שכעת, כל מי שיקלל את יעקב יקולל בעצמו, שכן יצחק ברך את יעקב . משהבין זאת יצחק והתיישבה דעתו, חזר שוב ובירך את יעקב . דעה נוספת המופיעה במדרש תנחומא מונה מעשה זה כהוכחה לכך שאיברי האדם אינם ברשותו, אלא בשליטת הקב"ה; לפי שיטה זו, כשהזדעזע יצחק מכניסת עשו וביקש לומר על יעקב "גם ארור יהיה", הקב"ה הבהיר לו שלא יוכל לעשות זאת מפני שפיו אינו ברשותו, ואז חזר יצחק ואמר:
הפרשנות של המדרש היא טיפולוגית פעמים רבות; הגיבורים אינם מייצגים אנשים פרטיים, אלא הם אב-טיפוסים של עמים ושל לאומים. יעקב מייצג את עם ישראל ועשו את אדום, או לחלופין התנהגות טיפוסית של חייל רומאי, כפי שטענו חלק מהמפרשים. לכך מסייע גם הטקסט כפשוטו: כאשר מתקשה רבקה בהריונה, מציין הכתוב. משמע, אין הקורא אמור לבחון את הגיבורים בקני מידה אנושיים פשוטים, כפרט, אלא כאב-טיפוס המסמל ערך גדול יותר. בהתאם לרוח זו, מובנות יותר הפרשנויות המדרשיות למילה "ויתרוצצו": רבי יוחנן מסביר: זה רץ להרוג את זה וזה רץ להרוג את זה, ואילו ריש לקיש אומר: זה מתיר ציוויו של זה וזה מתיר ציוויו של זה – איבה אמיתית פיזית, לצד איבה תאולוגית בין ישראל והעמים.
פרשנות מודרנית
יאיר זקוביץ מצטט את לואיג'י פיראנדלו וטוען ש"האדם לובש תמיד מסכה", שהרי אנו מתאימים את בגדינו לנסיבות החברתיות: ישנים בפיג'מה ומנהלים את הבנק בחליפה. לדבריו גם בתנ"ך עוטים מסכה כאשר רוצים להטעות מישהו: שאול מופיע בבגדים אחרים בפני בעלת האוב, אחאב לובש בגדי חייל פשוט במלחמתו ביבש גלעד כדי להטעות את האויב, לאה מתחפשת לרחל ביום חתונתה, תמר מתחפשת לזונה כדי לפתות את יהודה, ועוד כיוצא בזה. המילה "בגד" מתקשרת לבגידה ו"מעיל" למעילה, ולכן ניתן לראות כל מי שלובש בגדים אחרים כמעמיד פנים.
בסיפור יעקב ועשו מטרים המקרא את סיפור התרוצצות הבנים בבטנה של רבקה - את התחרות ביניהם - ואת דברי אלוהים ש"רב יעבוד צעיר". יעקב מבצע באמונה את הוראותיה המפורטות של אמו ובמידה מסוימת גם את ההטרמות של הסיפור. לאמיתו של דבר, על אף התרמית ה"צפויה", אין יעקב נהנה באמת מהברכה, עקב התלאות הידועות שהגיעו אליו לאחר מכן. הנישואים הכוזבים הם העונש האידיאלי למרמה. זקוביץ מתרשם לא רק מהמילה המנחה "רמייה", אלא גם מחשכת הלילה שמגינה על תרמית לאה מול עיוורונו של יצחק, ובעיקר מהתחפושת של כותונת הפסים של יוסף המגואלת בדם כביכול, המוצגת בפני יעקב האב, אל מול תחפושת בגדי החמודות של אחיו שלבש יעקב בפני אביו הסומא.
משה גרסיאל טוען שזקוביץ מעריך כי סיפורי יעקב ועשו עוצבו בידי מחבר, אשר ביקש לטשטש את פשעיו של יעקב. דהיינו, ההטרמות שאליהן מתייחס זקוביץ – דבריו של אלוהים לרבקה בעת הריונה ומכירת עשו את בכורתו – הן הכנת הרקע וההסבר כביכול לסיפור גנבת הברכות. גרסיאל מתנגד לפירוש זה. לדבריו סיפורי רמייה ותככנות גדולים מאלו של יעקב ורבקה מופיעים בשפע במקרא, למשל פרשת דינה ואנשי שכם, פרשת יוסף ואחיו ופרשת דוד ובת שבע. לאיזה צורך נדרש המקרא לטשטש דווקא את סיפור גנבת הברכות, והרי כבר עם היוולדו נקרא שמו יעקב לאחר שעקב את אחיו, בעוד שלאורך כל סיפורי יעקב ועשו מתקיימת אנלוגיה הפוכה ברורה בין יעקב ועשו?
הכתוב אמנם רואה את יעקב כאח הראוי לקבל את הבכורה, אך אין הוא מכסה את פשע הרמייה. לאמיתו של דבר, מדגיש גרסיאל, הוא די מגנה אותו בכך שהוא מספר על העונש המתמשך שלו. גם יוזמתה ותכנונה של רבקה אינם מחפים על העובדה שיעקב שיתף עמה פעולה לאורך כל הדרך. מעשה מכירת הבכורה הוא כולו של יעקב, וגם במעשה זה אין הכתוב מכסה את פשעו. לדעת גרסיאל, העונשים שקיבלו יעקב ורבקה אינם מהווים רק גמול על חטאם, אלא שהם גם מדגישים את עוצמתו.
ההיבט הספרותי
על פי גרסיאל, סיפור גנבת הברכות הוא אחד מסיפורי המקרא המרתקים והדרמטיים ביותר. יש בו עלילה מותחת, מזימה מתוחכמת, יחסים מורכבים בין בני משפחה, ברכה מובטחת, יריבות קשה בין שני אחים ורגשות מתפרצים. האפקט העוצמתי של כל היסודות הללו מושג באמצעים ספרותיים, שלא תמיד ניתן לעקוב אחריהם, אך לפחות את חלקם ניתן לנסות ולחשוף.
מעקב אחר "חזרות" של טקסט או אירוע הוא דרך טובה לבחון את הדקויות שבטכניקת הסיפור. בסיפור זה יש מספר חזרות: יצחק מזמן אליו את עשו ומטיל עליו משימה שתקדם את קבלת ברכתו, מול רבקה המספרת ליעקב על תוכניתו של יצחק. פנייתו של יצחק אל בנו האהוב היא לבבית, מפורטת וחמה. הוא פונה אליו במילה "בני", מכביר פרטים על דרך המשימה ומוסיף את ההיבט הרגשי: אני מזדקן, יום מותי מתקרב, הכן לי מאכלים כאשר אהבתי, בעבור תברכך נפשי בטרם אמות. זוהי פנייה אישית מאוד לבן אהוב מאוד. רבקה מעבירה ליעקב את תוכן הטקסט של יצחק, תוך כדי כך שהיא משמיטה כל פן רגשי מקורי ממנו. בצורה עניינית יבשה היא נותנת לו הוראות מהירות, שהרי זמנה קצר, אין ברשותה הפנאי והניחותא שמשדר יצחק בדבריו. היא גם לא חושפת בפני יעקב את מזימת התחפושת שלה עבורו, ומסתפקת במילים:. רק לאחר שחזר יעקב ממטלתו הראשונה, ולאחר שהיא בישלה מטעמים, היא מביאה את התחפושת, מבלי שתהיה לו האפשרות להגיב, שהרי זמנם דוחק.
סצנת הברכה ליעקב מול סצנת הברכה לעשו מבליטה גם היא רגשות שונים לחלוטין. הסצנה הראשונה משדרת ניכור ובעיקר חשדנות גדולה. הסצנה השנייה משדרת רגשות חמים, כאב גדול וכעס. לקריאתו של יעקב עונה יצחק:. מצד אחד הוא לא בטוח שזה עשו, שהרי הקול קול יעקב, ומצד שני, הוא הרי ממתין לעשו, וגם נענה לקריאת "אבי" במילה בני. עשיתי כפי שאמרת לי, עונה לו יעקב, שב תאכל ותברך אותי. חשדו של יצחק מתחיל להתעורר, הכיצד מיהר בנו למלא את המשימה? יש לצאת לשדה, לחפש את הציד, לקלוע, להביא חזרה, לבשל. מן ההכרח שכל הפעולות הללו נמשכות זמן רב יותר. יעקב מתרץ את המהירות במשפט שקשה להתנגד לו: אלוהים עזר לי. משפט כזה מתאים ליעקב שתואר כאיש תם יושב אוהלים. יצחק לא נרגע ומבקש למשש את בנו, וגם לאחר שמישש את בגדיו וידיו השעירות "ויברכהו", הוא עדיין שואל בהיסוס בפעם השנייה:. לבסוף הוא מבקש מיעקב שיקרב אליו, לכאורה כדי שזה יישק לו, אבל למעשה כדי שיוכל להריחו. רק לאחר שהריח יצחק את ריחו של עשו מבגדיו, הוא אכן מברכהו.
עשו לעומת יעקב פונה לאביו בלשון של כבוד, בגוף שלישי:. הוא מדגיש את היותו בנו, ואין לו צורך להציג מעין רישיון, כפי שהציג יעקב: עשיתי כדבריך. שהרי יצחק ועשו כאילו ממשיכים דיאלוג קודם. לאחר שעשו מציג עצמו, חלה התפנית המשמעותית. "ויחרד יצחק חרדה גדולה עד מאוד". הכתוב מכפיל את מילות התואר למילה חרדה, שהיא קשה כשלעצמה, כדי להדגיש עד כמה יצחק מזועזע. הוא מספר לעשו על הברכה שכבר ניתנה לאחיו, ומוסיף:. אין לו כוונה או יכולת לקחת ממנו חזרה ברכה זו לאחר שניתנה.
גדולתו של הסיפור המקראי נחשפת לפני הקורא בסיפור הברכות של יצחק לבניו. גם אם עשו איננו הדמות האהודה במיוחד על המספר, וזאת הוא טורח להדגיש מספר פעמים לאורך הפרקים, גם אם מעשיו של יעקב, אחד מאבות האומה העיקריים, מוטלים בספק מוסרי – הסיפור מצליח לשתף את הקורא ביחסם המורכב, התחרותי והטרגי של אחים, בינם לבין עצמם ובינם לבין הוריהם. אין הכתוב מפחית כהוא זה מעוצמת כאבו ואכזבתו של ה"אנטי-גיבור" מבין האחים, עשו. נהפוך הוא: כבכל סיפור טוב שמתפתח בצורה דרמטית מותחת, מצליח הטקסט המקראי להעביר במילים ספורות את עוצמת הרגשות של כל גיבוריו.
Otra Cosa
Otra Cosa (באנגלית: Another Thing, ובעברית: עוד דבר) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר דדי יאנקי, וזמרת הרגאטון הדומיניקנית נאטי נטשה. השיר יצא לאור ב-6 בדצמבר 2016. הוא היה צריך לצאת כסינגל הרביעי מתוך האלבום, El Disco Duro, אך בשנת 2022 נודע כי האלבום נגנז והוא הופץ כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שברפובליקה הדומיניקנית, ה-17 במצעד השירים הטרופיים, וה-21 במצעד השירים הלטיניים.
רקע וכתיבה
במקור, היה השיר צריך להיכלל באלבום La Súper Fórmula בלבד, אך בסופו של דבר צורף גם לאלבום El Disco Duro, של דדי יאנקי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שיצא עבור השיר בוים וצולם על ידי לואיוויל וחברת התקליטים של השניים, ופורסם ב-27 בינואר 2017. הקליפ צולם במיאמי שבפלורידה, באמצע החודש לאחר שיצא כסינגל רשמי. את הקליפ העלה דדי יאנקי לערוץ היוטיוב הרשמי שלו.
נכון למאי 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-115 מיליון צפיות.
סייבורג
סייבורג או קיבורג (באנגלית: Cyborg, קיצור ל-Cybernetic Organism, ובעברית: אורגניזם קיברנטי) הוא היחוס המקובל לישות שמכילה מרכיבים הן ביולוגים והן מלאכותיים מטבעם. לאותו אורגניזם יכולים להיות כישורים משודרגים ועל-אנושיים בעזרת אמצעים טכנולוגיים, ואותם מרכיבים מלאכותיים יכולים להיות אלקטרוניים, מכניים או רובוטיים.
הגדרה
המונח "סייבורג" או "קיבורג" מיוחס לרוב ליונקים, אם כי הוא מסוגל להיות כל סוג של אורגניזם, כדוגמת מערכות תשתית. קיבורגים בספרות יפה ומדע בדיוני של ימינו מתוארים כסינתזה בין חלקים אורגניים וסינתטיים, ולעיתים קרובות עולה השאלה בדבר מידת השוני ביניהם לבין בני האדם במובנים של מוסריות, הנעה ואמפתיה. ביצירות מסוימות הם מתוארים כמכניים (הסייברמן בזיכיון דוקטור הו, הבורג במסע בין כוכבים), או שאינם נבדלים כמעט מבני אדם (המחסלים מסרטי שליחות קטלנית, הסיילונים האנושיים מבאטלסטאר גלקטיקה המחודשת). סדרת הטלוויזיה סטיב אוסטין, האיש השווה מיליונים הציגה את הקיבורג המפורסם ביותר - אדם ביוני. בסרטי מדע בדיוני רבים, התוספים הקיברנטיים הם תותבים ביוניים ליצורים שנפצעו ונהפכו לנכים, כגון בני אדם שגפיהם נכרתו בקרב. אחד הקיבורגים המפורסמים ביותר מסוג זה הוא דארת' ויידר ממלחמת הכוכבים, כמו גם גנרל גרייווס מאותה סדרת סרטים.
ישנם שני סוגים של קיבורגים: אדם או ייצור ביולוגי המתוגבר בתותבים ביוניים (בדרך כלל הכוונה היא לתותבים בעלי טכנולוגיה מתקדמת כגון רובוטיקה, רק לעיתים רחוקות אדם בעל רגל תותבת מעץ ייחשב כקיבורג); ורובוט או מחשב בעל בינה מלאכותית המתוגבר ברקמות אורגניות ביולוגיות.
המונח עצמו הוטבע בשנת 1960 בידי המדענים מנפרד קליינס וניית'ן קליין במאמר אודות היתרונות שבמערכות אדם-מכונה בחלל.
תחילת המאה ה-21
נכון לתחילת המאה ה-21, קיימים, לפי הגדרות מסוימות, מיליוני סייבורגים בקרב החברה האנושית. חלקם אנשים עם מוגבלויות שהטכנולוגיה משנה את חייהם לחלוטין, חלקם חולים הנזקקים לחיזוק החיצוני על מנת לשפר את תפקודם. אבל חלקם, למשל פרופ׳ יו הר מ-MIT, המהלך על רגלים ביוניות, רואים עצמם לא כמוגבלים (disabled) אלא כ"מסוגלים ליותר" (super-abled). הם רואים בנכות אמצעי לשדרוג עצמי.
יש אנשים שבחרו להפוך לסייבורגים לא בגלל אילוץ רפואי, אלא מסיבות אחרות. לאומנית מון ריבאס יש שני שתלים בזרועותיה, המאפשרים לה לחוש פעילות סייסמית של כדור הארץ והירח. אומן אחר, ניל הרביסון, הוא עיוור צבעים שהשתיל בגולגולתו אנטנה המתחברת לאינטרנט וללוויינים בחלל ומתרגמת צבעים לצלילים. הרביסון הוא הראשון שקיבל מהרשויות בבריטניה הכרה כסייבורג אנושי. אחריהם נוספו עוד שני סייבורגים לאוכלוסיית העולם: ליביו בביץ וסקוט כהן, שהתקינו בגופם את המכשיר נורת׳-סנס (North sense) - איבר חישה מלאכותי ששולח רטט לגוף בכל פעם שהוא פונה לכיוון צפון.
הטענה המתקדמת בנושא סייבורגים היא של אמבר קייס, שטוענת ב-TED ש"כולנו כבר סייבורגים". לפי קייס, בעוד שבעבר המין האנושי המציא מכשירים להרחבת היכולות הגופניות שלו, היכולות שהאנושות המציאה במאה ה-21 הרחיבו את היכולות המנטליות של בני האדם.
אלעזר בן חרסום
רבי אלעזר בן חרסום היה כהן גדול בתקופת בית המקדש השני. נודע בהתמדתו בלימוד תורה ובעושרו הרב.
כהן גדול
ר' אלעזר בן חרסום שימש אחת-עשרה שנה ככהן גדול בבית המקדש השני.
לפי הרמב"ם, בהקדמתו לפירוש המשנה, היה רבי אלעזר בן חרסום בן דורו של אנטיגנוס איש סוכו, תלמידו של שמעון הצדיק. ואולם, יש שמאחרים את זמנו עד סמוך לחורבן בית המקדש.
עושרו
התלמוד מתאר את עושרו הרב של ר' אלעזר:
וכן הוא מוזכר בעניין אדם שמקַדֵּש את אשתו על תנאי שהוא עשיר:
בתלמוד הירושלמי מוזכר שעושרו אבד:
סיפור זה מובא בין סיפורי החורבן הקשורים למרד הגדול, ומכאן שיטת התיארוך המאוחרת.
שקידתו בלימוד התורה
עושרו הרב לא מנע ממנו להתמיד במצוות לימוד תורה, ובתלמוד מסופר עליו, במסגרת סיפור עני ועשיר ורשע באין לדין:
על כך אומרת הברייתא (שם):. כלומר, אדם שבא לפני בית דין של מעלה לאחר מותו, וטוען שמפני רוב רכושו לא עסק בתורה - אומרים לו: גם ר' אלעזר בן חרסום היה עשיר, ובכל זאת עסק בתורה, על כן אין טענתך מתקבלת. וכלשון הברייתא: "אם אומר עשיר הייתי וטרוד הייתי בנכסי - אומרים לו: כלום עשיר היית יותר מרבי אלעזר [בן חרסום]?".
האם היה אחד מעשרת הרוגי מלכות
במדרש איכה רבה פרק ב' מוזכר שיש אומרים ש"רבי אלעזר חרסנה" היה אחד מעשרת הרוגי מלכות, וככל הנראה כוונת המדרש היא לרבי אלעזר בן חרסום.
מאיר פינקל
מאיר פינקל (נולד ב-29 באפריל 1968) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שימש עד 2019 כמפקד מרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית. הוא דוקטור במספר תחומים ועוסק במחקר של אסטרטגיה, טקטיקה והיסטוריה צבאית.
חיים אישיים
פינקל הוא בעל תואר דוקטור בביולוגיה אבולוציונית מאוניברסיטת חיפה, ותואר דוקטור נוסף, במדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן. ב-2019 קיבל תואר שלישי נוסף בארכיאולגיה פרה-היסטורית. הוא בוגר המכללה לביטחון לאומי. נשוי ואב לשלושה וכיום עובד במשרה חלקית בתור מורה להיסטוריה בבית הספר העל-אזורי תפן.
קישורים חיצוניים
ממאמריו: