cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הקרנבל הדומיניקני
קוטוי
הקרנבל מאופיין בשתי דמויות עיקריות, המבוססות על עיקרון היפוך העולמות, שבמקרה זה בא לידי ביטוי בשימוש בזבל כלבוש. הפלאטאנוס (Platanus) מכסים את כל גופם בעלי בננה, חובשים מסכות עשויות קליפת דלעת ואוחזים בווחיגה. הפאפלוס (Papelus, מהמילה papel, שפירושה "נייר") לובשים תחפושות עשויות רצועות נייר ואף הם חובשים מסכות עשויות קליפת דלעת ואוחזים בווחינה. בעבר, נהגו הפאפלוס להשתמש בנייר ששימש את שקי הסוכר, ולאחר מכן בנייר עיתון, אך כיום, לשם יצירת תחפושות ססגוניות יותר, מקובל להשתמש בנייר קרפ. פאפלוס אחרים כלל אינם משתמשים עוד בנייר לשם יצירת התחפושת, כי אם בשקיות פלסטיק. גם המסכות, הן של הפלאטאנוס והן של הפאפלוס, השתנו עם השנים. בעבר, היו המסכות חלקות, אך כיום נהוג לצבוע אותן.
בנוסף לשתי דמויות אלו, דמויות נוספות ייחודיות לקוטוי כוללות בין היתר את חנרל קוקוטיקו, הלובש "שריון" עשוי עלי דקל מלכותי, ואת אל מדיודיה ("הצהריים"), דמות גבר הלבוש כאישה שפניה צבועות בצבעי הדגל הדומיניקני, כחול, לבן ואדום.
מחוז אליאס פיניה
הקרנבל במחוז אליאס פיניה נחגג גם בפברואר וגם בשבוע של חג הפסחא ומכונה גה-גה (Ga-Gá), על שם ריקוד חושני אך הומוריסטי המאפיין אותו. התחפושות באליאס פיניה מאופיינות בשימוש בחומרים טבעיים כגון נוצות, זרעים, פחם עץ או גולגולות פרות. בסיום הקרנבל, נוהגים התושבים לשרוף את התחפושות.
מחוז מונטה קריסטי
דמו השדת בקרנבל של מחוז מונטה קריסטי מכונה אל טורו (El Toro, "השד"). המסכה היא בדמות בעל חיים, אך לאו דווקא שור, המעוטרת באיורי נקודות. התחפושת מרופדת היטב, כדי להגן על השד מה"סיווילס" (Los Civiles, "האזרחים"). הסיווילס מסתובבים בבגדיהם הרגילים, אוחזים בשוט המשמש את הבוקרים, ומנסים להכניע את ה"שור". המנצח הוא השור שהחזיק מעמד זמן רב יותר מבלי להיכנע.
מחוז סמאנה
תושביו הראשונים של מחוז סמאנה היו עבדים משוחררים מארצות הברית, והדבר בא לידי ביטוי בקרנבל, הנערך מאז שנות ה-20 של המאה ה-20. חלק מהמשתתפים בקרנבל צובעים את גופם בצבע שחור מבריק, שנועד לייצג את העבדים האפריקאים, ואחרים לבושים כבני טאינו. דמות השד כוללת מסכה עם קרניים מפוארות והתחפושת כוללת כנפי עטלף, שהיה סמל לעולם הרוחות בתרבות הטאינו.
קונקורדט וורמס
קונקורדט וורמס (בלטינית: Concordatum Wormatiense), המכונה גם Calixtinum Pactum, היה הסכם שנחתם ב-23 בספטמבר 1122, סמוך לעיר וורמס, בין האפיפיור קליקסטוס השני לבין היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. קונקורדט זה הביא לסיום השלב הראשון של מאבק האינווסטיטורה בין האפיפיורות לקיסרי האימפריה הרומית הקדושה.
שני הצדדים לא הצליחו למצוא נוסח מוסכם ששניהם יחתמו עליו, וההסכם יצא בשתי הצהרות נפרדות, האחת של הקיסר והאחרת של האפיפיור, כאשר בכל אחת מהן מצהיר הדובר על התחייבויותיו כלפי הצד השני.
על פי תנאי ההסכם, בחירתם של בישופים ואבות מנזרים בשטחי גרמניה צריכה להתקיים בנוכחות של הקיסר (או נציגו) כבורר עבור המועמד הראוי ביותר בין צדדי מחלוקת אפשרית, ללא סימוניה, ובכך נשמר לקיסר תפקיד מכריע בבחירת בעלי שליטה טריטוריאלית גדולים באימפריה.
בממלכת בורגונדי ובממלכת איטליה (האימפריה הרומית הקדושה)  היה על הקיסר להעביר את סמלי השלטון בתוך שישה חודשים, ובכך איבד את השפעתו על מינוי בישופים.
אחת התוצאות של הסכם זה היא הנאמנות הכפולה של הבישופים שהיו תחת שלטון הקיסר. מבחינה דתית נאמנותם נתונה לאפיפיור (וכך גם מבחינת שמירה על האינטרסים הארציים שלו) ועל כך מעידים טבעת הכמורה ומטה הכהונה שלהם, ומבחינה מדינית כשליטי טריטוריות נאמנותם היא לקיסר וכן עליהם כווסאלים של הקיסר לעמוד לרשותו ככוח צבאי ועל כך מעיד השרביט שקיבלו מהקיסר או נציגו. קיסרים מאוחרים יותר ראו בהסכם זה הרשאה לגבות מיסים מדיוקסיות שנוהלו על ידי בישופים והצהרה כי האפיפיור אינו סמכות עבורם בנושאים מדיניים.
רוברט סדול
רוברט סדול (בלטבית: Roberts Seduls; 1906, לייפאיה, לטביה – 1945, לייפאיה) היה חסיד אומות העולם.
הצלת יהודים בתקופת השואה
רוברט סדול היה ימאי ומתאגרף. הוא היה שרת בבניין בלייפאיה וידידו של היהודי דוד זיבצון (Zivcon), מדיירי הבניין.
לייפאיה נכבשה על ידי גרמניה הנאצית בשבוע הראשון של מבצע ברברוסה ורוב יהודיה, למעלה מ-7,000 נפש, נרצחו. עם הקמת גטו בעיר, ביולי 1942, נכלא זיבצון בגטו עם 850 יהודי לייפאיה שנותרו בחיים לאחר רצח רוב יהודי העיר. באוקטובר 1943, ערב חיסול גטו לייפאיה, ברח זיבצון מהגטו והגיע עם שלושה יהודים נוספים לביתו של סדול. סדול הסתיר אותם במרתף הבניין ושם הסתתרו במשך כשנה וחצי.
עם הזמן הצטרפו אל ארבעת המסתתרים עוד שבעה יהודים. כדי לכלכל אותם היה סדול מוסר להם עבודות תיקון שקיבל, בתחומים שונים - היו בהם צורף, מכונאי וזיבצון שהיה חשמלאי - והם היו מבצעים את העבודות. סדול היה מוסר את המוצרים המתוקנים לבעליהם, מקבל תשלום ובכסף שקיבל היה קונה מזון ליהודים המסתתרים. בין המסתתרים היו אישה שבעלה נרצח ובתה בת השלוש. כשהצטרפה הילדה למסתתרים, חשש סדול שהיא תחשוף אותם ולכן ארגן לה מקלט אצל אוטיליה שימלפפנינג (Otilija Schimelpfening), תושבת העיר ואלמנה ממוצא גרמני. סדול וידא שהילדה מטופלת היטב, צילם את הילדה והביא תמונות שלה לאמה כדי לעודד אותה.
ב-10 במרץ 1945, חודשיים לפני שחרור לייפאיה על ידי הצבא האדום, נהרג סדול בהפצצה רוסית. אשתו יוהנה טיפלה במסתתרים עד השחרור.
הנצחה
ב-1981 העניק יד ושם לסדול ולרעייתו יוהנה את התואר חסידי אומות העולם.
קטרינל מנגיה
קטרינל מנגיה (ברומנית: Catrinel Menghia; נולדה ב-1 באוקטובר 1985) היא דוגמנית רומנייה.
ביוגרפיה
מנגיה נולדה ביאשי. בגיל שש עשרה היא השתתפה בתחרות דוגמנית העל העולמית של סוכנות פורד, וב-2002 זכתה בפרס "דוגמנית השנה של רומניה".
שימשה כפנים של ארמני ושל חברת ההלבשה התחתונה הצרפתית "ליס כרמל", וכן דיגמנה בתצוגות אופנה ולמגזינים "מקסים" ו"פיטנס".
דורה טייטלבוים
דורה טייטלבוים (ביידיש: דאָרע טיַיטלבוים; 1914 ברסט-ליטובסק - 1992 פריז) הייתה סופרת ומשוררת יידית.
ביוגרפיה
טייטלבוים נולדה באימפריה הרוסית למשפחה ענייה, אביה היה צבעי. ב-1932 היא ומשפחתה היגרו לארצות הברית והשתקעו בהארלם. שם במשך שנים רבות עבדה בבית חרושת לכובעים.
בזמן עבודתה בבית חרושת היא סיימה לימודי ערב ועבדה בתור מורה באחד מבתי ספר בעיר ניו יורק. אז גם החלה לפרסם את שיריה הראשונים בעיתונים, כגון: מארגן פרייהייט, יידישע קולטור וניי לעבן. ב-1944 התפרסם בניו יורק קובץ שיריה הראשון, "אין מיטן וועלט" (באמצע העולם). ספרה הבא, "הימל און ערד" (שמים וארץ), פורסם ב-1947, גם הוא בניו יורק. לאחר הקמת מדינת ישראל היא פרסמה את חיבוריה בעיתונים וכתבי עת יידישאיים שיצאו לאור בארץ, כגון: ישראל שטימע, פריי ישראל, לעצטע נייעס, די גאלדענע קייט ואחרים.
ב-1950 היא עברה להתגורר בצרפת, שם ב-1952 התפרסם ספרה "מיטן פנים צום לעבן" (עם הפנים אל החיים), בספר תיארה את רשמיה מנסיעותיה במזרח התיכון, מערב ומזרח אירופה.
באפריל 2018 בסדרת "מכתבי אהבה גנוזים" אשר מתפרסמת בעיתון "הארץ" - הופיעה חליפת מכתבי אהבה, שהתקיימה בשנת 1972, בין דורה טייטלבוים ואברהם שלונסקי. המכתבים תורגמו מיידיש לעברית על ידי רחל שליטא.
אייזק מיו
משפחתו
אייזק מיו נולד ב־1794 במחוז אֶן אֶרוּנדֶל, מרילנד. הוא היה אחיינו של אדמירל ג'וזף מיו, ונישא ב־1835 לשרה בטייל פיטסיו בלנד, בתם של תאודוריק בלנד, שופט פדרלי במרילנד, ושרה גלן. לזוג נולדה בת יחידה, שרה.
קורות שירותו בצי
מיו התגייס לצי האמריקני ב־1809 בגיל 16, והוצב כפרח חובלים באונייה "ווֹסְפּ" תחת פיקודו של קפטן ג'יימס לורנס. הוא עבר עם קפטן לורנס מ"ווספ" אל הבריג "אַרגוּס" וממנה אל "הוֹרנֶט" ובה שירת במלחמת 1812. ב־4 בפברואר 1815 הועלה לדרגת לוטננט. על שירותו במלחמה זכה לאות הצטיינות מן הקונגרס.
ב־1840, במהלך מלחמת סמינול השנייה וכשהוא נושא דרגת קומנדר (בין לוטננט לקפטן), נמסר למיו הפיקוד על "פּוֹינְסֶט", ספינת תותחים בעלת משוטות צדיות. בהמשך המלחמה, עד אוגוסט 1842, פיקד על שייטת ספינות תותחים.
ב־1845 היה קפטן מיו חבר בוועדה שקבעה היכן תוקם האקדמיה הימית של הצי האמריקני. מיו המליץ על פורט סוורן (Fort Severn), שאת מעלותיו הכיר, והודות לו נבחר האתר. לאחר הקמת האקדמיה שימש בה מיו כבוחן של פרחי קצונה. ערב מלחמת ארצות הברית–מקסיקו עבר לפקד על פריגטת הקיטור "מיסיסיפי".
ב־1847, במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, הייתה אונייתו של קפטן מיו חלק מהשייטת של קומודור מת'יו פרי, שסייעה לצבאו של גנרל וינפילד סקוט בהתקפה על ורה קרוז. 6 תותחים ימיים כבדים הורדו לחוף, והסוללה שהופעלה על ידי כמאתיים מלחים הגישה סיוע ארטילרי לצבא הצר על העיר. הפיקוד על הסוללה התחלף מדי יום, וב-25 במרץ, היום בו קראו המקסיקנים להפסקת אש כדי לדון בתנאי הכניעה, היה בידי קפטן מיו. לאחר הכניעה, ב-30 במרץ, מינה גנרל סקוט את מיו לעמוד בראש חיל המצב של הצי בערים הכבושות טלקוטלפן (Tlacotalpan) ואלוורדו (Alvarado).
ב-9 בדצמבר 1852 נמסר למיו הפיקוד על שייטת אפריקה, שפעלה מאז 1819 באכיפת האיסור על אוניות אמריקניות לעסוק בסחר עבדים. מיו, בעל עבדים בעצמו, הניף את דגל הקומודור על הפריגטה "קונסטיטושן". ב-3 בנובמבר 1853 הכניעה "קונסטיטושן" ולכדה בשפך נהר הקונגו את ספינת העבדים "גמבריל" (H.N. Gambrill) כשהיא ריקה ממטענה האנושי. הייתה זו הפעולה הקרבית היחידה של מיו במשך השנתיים בהן פיקד על השייטת.
ב-17 באפריל 1855 הוחלף מיו על ידי קפטן תומאס קְרֶבּ (Thomas Crabbe) ושב לאמריקה. ביוני, לאחר שהייה של שנתיים וחצי בים, הוענקה לקצין הוותיק בן ה-61 חופשה בת שלושה חודשים, שבסיומה שב לשמש בוחן של פרחי קצונה באקדמיה הימית.
התפטרותו והדחתו מן הצי
ב-1861, כשפרש הדרום מן הברית והחל להתנגד בכוח לסמכות הממשל הפדרלי, היה קומודור מיו הקצין הוותיק והמבוגר ביותר מבין כ-300 קציני הצי המלחמתי שבחרו שלא לתמוך באיחוד. כ-100 מהם הגישו את התפטרותם וביניהם מיו. הוא שלח מכתב חריף לנשיא אברהם לינקולן, בו מחה על מדיניות הממשל, השוללת לדבריו את זכויותיהם המעוגנות בחוקה של אזרחים בני חורין רבים, והשווה את התנהלות הממשל ל"מלחמה נגד אחים בני עם אחד". בסיום המכתב ביקש מן הנשיא לקבל את התפטרותו מן הצי, אך לינקולן, שנעתר לקצינים אחרים, דחה את בקשתו של מיו והורה לסלקו מן הצי.
ב-18 במאי 1861, ביום בו נכנסה הדחתו לתוקף, מת קומודור מיו מפצעי ירי באחוזת גרשהם באדג'ווטר שבמרילנד. הוא נקבר בבית הקברות "סטרוברי היל" באקדמיה הימית באנאפוליס.
סניגליה
סניגליה (באיטלקית: Senigallia; עד לתחילת המאה ה-20 נקראה סיניגגליה [Sinigaglia]) היא קומונה ונמל דיג קטן היושבת על חופי הים האדריאטי וממוקמת בנפת אנקונה שבמחוז מארקה, איטליה, במרחק של 25 ק"מ מהעיר אנקונה. סניגליה היא אחת מאתרי הנופש שעל חוף הים המתוירים ביותר במחוז, ובאים אליה תיירים (בעיקר משפחות) מכל רחבי אירופה. נהר המיסה זורם בתוך העיר וממנה נשפך אל הים האדריאטי.
היסטוריה
סניגליה נוסדה במאה ה-4 לפנה"ס על ידי שבט גאלי מהסנונים (Senones). מעט לפני שנת 280 לפנה"ס (בקירוב), נכבשה סניגליה על ידי הרומאים והפכה לקולוניה הרומית הראשונה לחופי הים האדריאטי. שמה של העיר (Sini) הוא ככל הנראה שיבוש של הרומאים את השם שניתן לה על ידי הסנונים, ואילו התוספת "Gallica" נועדה על מנת להבדיל בינה לבין העיר סיינה (Siena) שבאטרוריה. סניגליה מוזכרת בהקשר של תבוסת עזרובעל ברקה בקרב מטאורוס שהתרחש באזור בשנת 207 לפנה"ס.
סניגליה הוחרבה על ידי פומפיוס בשנת 82 לפנה"ס ומתקופה זו אינה נזכרת לעיתים קרובות. בהמשך הוחרבה העיר שנית על ידי אלאריק הראשון מלך הוויזיגותים, בוצרה על ידי הביזנטים והוחרבה על ידי הלומברדים במאה ה-8 ושוב על ידי הסרצנים במאה ה-9.
בסניגליה מתקיים אחד מהגדולים שבירידים באיטליה, ומקורו מתוארך לשנת 1200 כאשר קיבל סרגיוס (Sergius) דוכס סינגליה שרידים ודאיים של מריה מגדלנה מדוכס מרסיי, שאת ביתו הוא אירס. ליריד מגיעים סוחרים מצרפת, הולנד, אוסטריה, גרמניה ובעיקר מהלבנט.
העיר ניזוקה באופן קשה כתוצאה ממלחמות הגואלפים והגיבלינים עד כדי כך שנבחרה על ידי דנטה כדוגמה אופיינית לעיר חרבה. במאה ה-15 נכבשה ועברה מיד ליד בין בית מלטסטה ויריביהם. בשנים 1450–1455 הקים סיג'יזמונדו פאנדולפו מאלאטסטה (Sigismondo Pandolfo Malatesta) מרימיני ביצורים חזקים סביב העיר. האפיפיור פיוס השני העניק את העיר לאחיינו, אנטוניו פיקולומיני (Antonio Piccolomini), אך לאחר מותו של האפיפיור בשנת 1464 הסירו אותו אנשי העיר מעליהם. בשנת 1742 ניסה ג'קומו פיקולומיני (Giacomo Piccolomini) לכבוש את העיר, אך נכשל. האפיפיור סיקסטוס הרביעי העביר את השליטה בעיר למשפחת דלה רוברה (Della Rovere) ומהם הועברה השליטה בעיר בשנת 1516 לידי לורנצו דה מדיצ'י. משנת 1624 הפכה סניגליה לחלק ממדינת האפיפיור ובדומה לשאר שטחי המארקה, היא נמסרה בשנת 1860 לממלכת איטליה.
אתרים מרכזיים
על אף היותה עיר עתיקה העשירה בהיסטוריה, חזותה של סינגליה כיום היא מודרנית ורחובותיה רחבים.
דניז חזניוק
דניז חזניוק (נולדה ב-24 באוקטובר 1994) היא טניסאית ישראלית, אלופת ישראל בטניס בשנים 2016 ו-2018. הייתה מדורגת ראשונה בישראל לטניס נשים (אוקטובר 2017). מדורגת (נכון לדצמבר 2018) במקום 248 בעולם. דירוג השיא שלה היה 200.
ביוגרפיה
נולדה באשקלון ללריסה וגרמן חזניוק שעלו מאוקראינה. אביה הוא אורתופד. אחותה הצעירה סטפני חזניוק היא טניסאית עבר ושדרנית קווים בערוץ הספורט, שהייתה בזוגיות עם יאיר נתניהו, בנו של ראש הממשלה באותה עת.
חזניוק החלה את הקריירה המקצוענית בשנת 2010 כשהייתה בת 16. בספטמבר 2011 זכתה בתואר הראשון שלה בטורניר ITF שנערך במיטילנה, ושבועיים מאוחר יותר זכתה בתחרות דומה באתונה. בשנת 2012 זכתה בתחרות ITF נוספת בבלגיה.
באפריל-מאי 2013 זכתה בשלוש תחרויות ITF רצופות: שתי תחרויות שנערכו באשקלון ותחרות נוספת ברמת השרון. בשלושת השבועת ניצחה 15 משחקים מבלי להפסיד מערכה. בתחילת יוני זכתה בשתי תחרויות נוספות ברעננה והרצליה. בעקבות שרשרת הזכיות נכנסה ל-400 הראשונות בעולם.באוגוסט זכתה בתחרות נוספת בבלגיה שנערכה על חימר. בסוף השנה הגיעה לדירוג 313 בעולם.
במרץ 2014 זכתה בתחרות בהרקליון, יוון. בהמשך השנה ניסתה להתקדם בתחרויות ITF גדולות יותר אך לא נחלה הצלחה רבה. בסוף השנה ירדה לדירוג 382 בעולם.
במאי ויוני 2015 זכתה בשלוש תחרויות ITF שנערכו בישראל והגיעה לגמר בשתיים נוספות. בסוף יוני הגיעה לחצי הגמר בתחרות על סך 25 אלף דולר ברוסיה. בהמשך השנה זכתה בשלוש תחרויות נוספות בישראל והגיעה לגמר בשתיים נוספות. עד סוף השנה חזרה לסביבות המקום ה-300 בעולם.
2016
בשנת 2016 שיחקה בעיקר בתחרויות ITF גדולות יותר. בספטמבר הגיעה פעמיים לגמר תחרויות על סך 25 אלף דולר בגאורגיה ובאוקראינה. בעקבות הצלחות אלה ומספר תוצאות נוספות הגיעה עלתה לסביבות מקום 250 בעולם.
ב-4 בדצמבר זכתה בטורניר ITF ברמת גן (על סך 10,000 דולר) כשניצחה בגמר את הצ'כית מרים קולודז'יובה (559) 5:7 ו-3:6. בתחרות נוספת בישראל הגיעה לגמר.
ב-23 בדצמבר זכתה לראשונה באליפות ישראל, אחרי שניצחה במשחק הגמר את מאיה טחן 1:6 ו-1:6.
2017
בפברואר השתתפה לראשונה במוקדמות טורניר WTA, באקפולקו מקסיקו, והפסידה בסיבוב הראשון.
באפריל זכתה לראשונה בטורניר ITF על סך פרסים של 25 אלף דולר, באירפאטו במקסיקו. בעקבות הזכייה עלתה למקום 213 בעולם, שהיה דירוג השיא שלה באותו זמן, אך עד אוקטובר לא הצליחה ליצור הצלחות נוספות ויצאה מהטופ 300 בעולם.
באוקטובר זכתה בטורניר ITF נוסף על סך פרסים של 25 אלף דולר שנערך בלאגוס שבניגריה, לאחר שגברה בגמר על קוני פרין השווייצרית בשלוש מערכות. שבוע לאחר מכן העפילה לגמר הטורניר השני בלאגוס, שוב מול קוני פרין, אך הפעם הפסידה לה בשתי מערכות. בעקבות הצלחות אלה חזרה ל-300 הטובות בעולם.
2018
בפברואר הצליחה להשיג ניצחון ראשון במוקדמות טורניר WTA באקפולקו שבמקסיקו, על סך פרסים של 250,000$, כאשר גברה על האמריקאית ג׳קלין קאקו בתוצאה 6-2 6-1, אך הפסידה בסיבוב המוקדמות השני.
באפריל, ניצחה בשני הסיבובים הראשונים במוקדמות טורניר WTA במונטריי שבמקסיקו, שם גברה על יריבה מקומית וניצחה את האמריקאית ג׳יימי לואב (157 בעולם), אך הפסידה בסיבוב השלישי למדורגת 165 בעולם ולא עלתה להגרלה הראשית.
במאי זכתה בתואר ה-20 בקריירה כשזכתה בטורניר על סך פרסים של 25 אלף דולר באוספריי שבפלורידה. בגמר גברה על סופי צ׳אנג 10-6 4-6 6-4. בעקבות תוצאה זו הגיעה לדירוג השיא שלה (200), ובפעם הראשונה נכנסה לרשימת 200 הראשונות בעולם.
באוגוסט השתתפה לראשונה במוקדמות גרנד סלאם באליפות ארצות הברית הפתוחה, אך הפסידה בסיבוב המוקדמות הראשון ב-3 מערכות לתמרה קורפץ (180 בעולם) הגרמניה.
בספטמבר העפילה לראשונה לטורניר WTA בגואנגג'ואו, סין. חזניוק ניצחה בסיבוב הראשון אך הפסידה בשמינית הגמר במשחק בו שיחקה במהלך יום הכיפורים. באוקטובר ניצחה בפעם הראשונה שחקנית מהטופ 100 בעולם בסיבוב הראשון של תחרות על סך 125 אלף דולר במומבאי, הודו. סיימה את השנה במקום 253 בעולם.
בדצמבר זכתה בפעם השנייה באליפות ישראל לאחר שגברה בחצי הגמר על האלופה היוצאת, אקשיברובה, ובגמר ניצחה את מאיה טחן בשתי מערכות.
2019
במאי זכתה בתחרות על סך 25 אלף דולר בפורטוגל. השתתפה לראשונה במוקדמות אליפות וימבלדון אך הפסידה בסיבוב המוקדמות הראשון למדורגת 198 בעולם בשתי מערכות. ביולי הגיעה לגמר בתחרות 25 אלף דולר באינדיאנה, ארצות הברית. לקראת סוף השנה יצאה מהטופ 300 בעולם.
בנבחרת ישראל
עם זכייתה באליפות ישראל בדצמבר 2016, זומנה חזניוק לנבחרת והשתתפה במשחקי בית אירופה/אפריקה 1 שנערך באסטוניה בפברואר 2017, לצד יוליה גלושקו. חזניוק רשמה שני ניצחונות ושני הפסדים ביחידות, אך הנבחרת סיימה במקום האחרון וירדה לבית אירופה/אפריקה 2.
במשחקי בית אירופה/אפריקה 2 באפריל 2018 היא לא זומנה לנבחרת, למרות היותה הטניסאית הבכירה של ישראל בדירוג העולמי, בנימוק "שיקולים חברתיים".
להקת המחול ענבל פינטו ואבשלום פולק
להקת המחול ענבל פינטו ואבשלום פולק היא להקת מחול ישראלית שהוקמה על ידי הרקדנית והכוריאוגרפית ענבל פינטו והשחקן אבשלום פולק, פועלת בתל אביב החל משנת 1992 ונקראת על שמם. פינטו ופולק משמשים גם המנהלים האמנותיים של הלהקה ואחראים לכל הבחירות האמנותיות המובילות את פעילותה.
על הלהקה
משנת 1992 העלתה להקת המחול ענבל פינטו ואבשלום פולק יצירות מחול המיועדות לכל פלחי האוכלוסייה כאשר ייחודם של היוצרים בא לידי ביטוי בכל פרטי ההופעה כולל כוריאוגרפיה, בימוי, בחירת המוזיקה, עיצוב תלבושות ועיצוב תפאורה. הלהקה מונה צוות של 12 רקדנים ושחקנים קבועים, מופיעה באופן קבוע במרכז סוזן דלל ובאולמות תרבות שונים בישראל ומוזמנת תדיר לייצג את ישראל בפסטיבלים חשובים ובמרכזי תרבות מובילים ברחבי העולם.
בנובמבר 2016 העבירה הלהקה את פעילותה לסטודיו בשכונת מוטיפיורי בתל אביב.
ההפקה הראשונה שעלתה הייתה היצירה "סיכוי למאה", אותה יצרו עם השחקן (ואביו של אבשלום) יוסי פולק.
מלבד מופעי מחול מעלה הלהקה הפקות שונות כגון אופרות ומחזות זמר: בשנת 2006 העלו את האופרה "ארמיד" מאת כריסטוף ויליבלד גלוק, בעיר ויסבאדן שבגרמניה, שהופיעה לאחר מכן באופרה הישראלית. בשנת 2013 יצרו יחד את המחזמר "החתול שחי מיליון פעמים" על פי ספר מאת יוקו סאנו, בטוקיו, יפן וכן את האופרה "השועלה הערמומית הקטנה" מאת לאוש יאנאצ'ק בבית האופרה של העיר ברגן בנורווגיה. בספטמבר 2017 העלו פינטו ופולק בטוקיו מחזה מוזיקלי על פי הסיפור ראשומון אשר הופיע ברחבי יפן.
לאורך השנים פינטו ופולק משתפים פעולה עם אמנים שונים, ביניהם הכוריאוגרף רובי ברנט, איתו יצרו ב-2007 את המופע "ראשס" בעבור להקת המחול האמריקאית פילובולוס; הלהקה הנורווגית "Kitchen Orchestra", אשר יצרה וביצעה את המוזיקה למופע "טראוט", שעלה לראשונה בעיר סטוונגר בנורווגיה ב-2008, וכן שיתופי פעולה עם הרקדנית והכוריאוגרפית טליה בק, אשר יצרה את העבודות "סודאד" (2009) ו"מעצמה" (2010).
ב-2013 יצרו המאיירות רוני פחימה ושמרית אלקנתי איורים ואנימציה להפקות "השועלה הערמומית הקטנה" ו"אבק". בנוסף, חברו ב-2014 למוזיקאים היפנים אומיטרו אבה, הירופומי נקמורה ומאיו גנטו, אשר יצרו את המוזיקה למופע "פרחקיר", אותם הכירו פינטו ופולק במהלך עבודתם ביפן על המחזמר "החתול שחי מיליון פעמים".
בהפקה "פוגה" שעלתה באפריל 2018, שיתפה פינטו פעולה עם המוזיקאית והצ'לנית מאיה בלזיצמן, אשר ערכה, בחרה ובנוסף גם יצרה מוזיקה מקורית למופע.
פינטו ופולק משתפים פעולה באופן קבוע עם מעצב התאורה הצרפתי יואן טיבולי.
ב-2018 עזבה פינטו את הלהקה, אשר נקראת כיום "תיאטרון המחול אבשלום פולק".
מין יחידאי
מין יחידאי (באנגלית: Solitary animal, "בעל חיים סוליטרי") הוא מין של בעל חיים החי בבדידות בשטחי חיותו וממעט בפגישות עם פרטים אחרים מאותו מין, למעט בעונת הרבייה, אז מזדווגים הזכר והנקבה, הנקבה מטפלת בגוריה עד גדילתם, ואצל חלקם (כגון הברדלס) נותרים הצעירים יחדיו גם בשנים הראשונות לאחר עזיבת האם.
לעיתים קרובות חיים מינים אלה בטריטוריה גדולה ורחבה והם גם מסמנים אותה בסימנים המודיעים לשאר הפרטים שהשטח תפוס. במקרה שפרט אחר יחדור לטריטוריה, תחל מריבה קולנית שעלולה להידרדר לקרב שליטה.
חלק מהחיות הן יחידאיות באופן כללי, אך באירועים שונים הם מתקהלים יחדיו, לדוגמה כדי לאכול מזון נדיר, כגון השד הטסמני, ולאחר האכילה עוזבים הפרטים כל אחד לדרכו. כמו כן, ישנם בעלי חיים שהם יחידאים רוב השנה, אך בעונת הרבייה הם מתקהלים בקבוצות. מינים אחרים, כגון למור עכברי אפור, פעילים בשעות החשיכה לבדם, אך במשך היום ישנים בקנים משותפים.
עונת 1949/1950 בלה ליגה
עונת 1949/1950 הייתה העונה ה-19 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-4 בספטמבר 1949 והסתיימה ב-23 באפריל 1950.
מין יחידאי
ישנם מינים רבים שהם יחידאים, בעיקר בין היונקים: בני סדרת המכרסמים, דלשינאים רבים, טורפים כמו החתוליים, פנדה זנובה והדוביים, כמה פרימטים כמו לוריס איטי או אורנגאוטן וכן הקרנפים. דוגמאות לחיות מקבוצות אחרות שהם יחידאיים: נחשים, תנינים, דגים שונים, כרישים, תמנונאים וכמה פרוקי רגליים כמו עקרבים, עכשובאים מספר צרעות, גמלי שלמה וזבובאים.
עונת 1949/1950 בלה ליגה
הליגה כללה 14 קבוצות.
מליגת המשנה עלו מאלגה וריאל סוסיאדד.
אתלטיקו מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם השלישית בתולדות המועדון.
תלמו סארה, אתלטיק בילבאו שכבש 25 שערים ב-30 משחקים זכה בתואר מלך השערים בפעם הרביעית.
ז'ימנסטיק טרגונה וריאל אוביידו ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
כדורגלנים מצטיינים
בהתאם לנתונים הרשמיים של LFP תלמו סארה, אתלטיק בילבאו כבש 24 שערים ב-2630 משחקים. הוא זכה בתואר מלך השערים בפעם הרביעית. בהתאם לנתוני עיתון ספרט MARCA הוא כבש 25 שערים.
חואן אקוניה מדפורטיבו לה קורוניה היה השוער הטוב של העונה. הוא ספג 29 שערים ב-22 משחקים. זו הייתה הפעם השלישית שהוא זכה בתואר.
אליפות אירופה בכדורסל 1977
אליפות אירופה בכדורסל 1977, או בקיצור יורובאסקט 1977, הייתה האליפות היבשתית ה-20 המאורגנת על ידי פיב"א. התחרות התקיימה בבלגיה אשר אירחה את הטורניר בפעם הראשונה, בין ה-15 בספטמבר ל-24 בספטמבר. באליפות התחרו 12 נבחרות, והזוכה הייתה נבחרת יוגוסלביה.
טיסה 209 של אפריקייה איירווייז
טיסה 209 של אפריקייה איירווייז הייתה טיסת נוסעים פנימית בתוך לוב, מסבהא אל טריפולי, שנחטפה ב-23 בדצמבר 2016 אל נמל התעופה הבינלאומי של מלטה שבלואה, מלטה.
על המטוס היו 116 אנשים, מתוכם 109 נוסעים ו-7 אנשי צוות. המטוס נחטף על ידי שני טרוריסטים שהזדהו כתומכי מועמר קדאפי, שליטה הדיקטטורי של לוב בעבר, ודרשו בין היתר את שחרור בנו, סיף אל-אסלאם קדאפי, ממעצר בית. החוטפים איימו לפוצץ את המטוס ברימוני יד אם דרישותיהם לא תעננה. מאוחר יותר פורסם כי הרימונים היו רימוני דמה.לאחר מעט יותר מ-4 שעות, שוחררו כל בני הערובה שעל המטוס ונעצרו חוטפיו.
שדה התעופה במלטה שימש לצילומי סרט אודות מבצע אנטבה בשעה שהמטוס החטוף נחת בו.
I Miss U
I Miss U (לעיתים מסוגנן כ-i miss u) הוא שיר של הדי ג'יי הבריטי, ג'קס ג'ונס, והזמרת-יוצרת האנטיגוואיית-גרמנייה, Au/Ra, שיצא, על ידי חברת התקליטים פולידור רקורדס, ב-9 באוקטובר 2020. השיר נכתב על ידי קאס לואו, אינה רולדסן, ג'ין ג'ין, אולב טרונסמן וג'קס ג'ונס, והופק על ידי ג'קס ג'ונס, קאס לואו, מארק ראלף, אלכס טפר וטום דמאק.
שיגיושי אינואואה
שיגיושי אינואואה (ביפנית: 井上 成美 Inoue Shigeyoshi;  9 בדצמבר 1889 - 15 בדצמבר 1975) היה אדמירל בצי הקיסרי היפני במהלך מלחמת העולם השנייה. אינואואה פיקד על הצי הרביעי, ולאחר מכן שימש סגן-שר הצי. הוא היה גיסו של ראש ממשלת יפן נובויוקי אבה.
קריירה צבאית
אינואואה נולד בעיר סנדאי שבמחוז מיאגי, באזור טוהוקו, יפן. הוא סיים את לימודיו במקום השני מתוך 179 החניכים במחזור ה-37 של האקדמיה הימית הקיסרית בשנת 1909. בהיותו פרח קצונה, שירת אינואואה על הסיירת "סויה", עמה הפליג ברחבי מזרח אסיה ודרום מערב האוקיינוס השקט, ועם שובו ליפן עבר לשרת על סיפון אוניית המערכה מיקאסה, ולאחר מכן בסיירת "קסוגה".
תפקיד הפיקוד הראשון שלו ניתן לו על הסיירת "יודו" בדצמבר 1917, ובסוף 1918 התמנה אינואואה לנספח צבאי בשווייץ. בשנה לאחר מכן היה חלק ממשלחת דיפלומטית לועידת השלום בפריז, וב-1920 היה לנספח הצבאי בצרפת. בדצמבר 1921 קיבל אינואואה את דרגת לוטננט קומנדר, ושב ליפן.
עם שובו ליפן, מונה אינואואה לתפקיד קצין המבצעים על הסיירת "סומה", ובשנה שלאחר מכן החל ללמוד במכללת המטה של הצי, אותה סיים במקום השלישי מתוך 21 חניכים. עם סיום הלימודים, מילא אינואואה סדרה של תפקידי מטה שונים, שבהם נספח ימי לאיטליה, תפקיד אותו מילא בין בשנים 1927 ו-1929, ובסיומו קיבל דרגת קפטן.
אדמירל
ב-15 בנובמבר 1933, נמסר לאינואואה הפיקוד על היאיי, תפקיד בו החזיק כשנה וחצי. בתור בן טיפוחיו של אדמירל איסורוקו יממוטו, התנגד אינואואה להסכם התלת-צדדי בין האימפריה היפנית, איטליה הפשיסטית וגרמניה הנאצית. הוא השתייך לקליקה השמאלנית בצי הקיסרי שהתנגדה לעליית הפאשיזם ולאימפריאליזם היפני. בנוסף, כמורו יממוטו, היה אינואואה תומך נלהב בתעופה ימית.
ב-15 בנובמבר 1935 מונה אינואואה לאדמירל משנה, והיה לסגן מפקד הצי השלישי שפעל באזור סין, וב-1939 מונה לתת-אדמירל. ב-1940 הוענק לו עיטור מסדר השמש העולה, ובאותה שנה התמנה אינואואה למפקד לשכת התעופה הימית של הצי הקיסרי, והגיש לשר הצי, קושירו אואיקאווה, את התזה שלו לארגון מחדש של הצי בראשית 1941. התזה שלו הכילה ביקורת נוקבת על מדיניות בניית האוניות של הצי הקיסרי, על כך שהיא מתמקדת בבניית אוניות מערכה, ולא בנושאות מטוסים. מאוחר יותר באותה שנה נמסר לידיו הפיקוד על הצי הרביעי של יפן, שעגן בבסיס הצי בלגונת טרוק, והוא פיקד על הכוחות הימיים במהלך קרב גואם וקרב האי וייק. לאחר מכן העביר את מטהו לרבאול, כהכנה למבצע MO, שכלל את כיבוש פורט מורסבי, אך לאחר קרב ים האלמוגים במאי 1942, בו נהדפה הפלישה היפנית, איבד את הפיקוד על הצי הרביעי ושב ליפן, שם התמנה למפקד האקדמיה הימית הקיסרית. בשלביה האחרונים של מלחמת העולם השנייה קיבל אינואואה את דרגת האדמירל, וב-15 באוקטובר 1945 הוא פרש מהצי.
לאחר המלחמה לימד אינואואה אנגלית ומוזיקה בביתו שביוקוסוקה, והאתר שבו עמד ביתו הוא כיום גן ציבורי.
דדון
דדון הוא שם משפחה הנפוץ בקרב יהודי צפון אפריקה. השם קשור לשמו של האזור "עולאד דודון" (או "אולד דדון"), שנמצא בשטחי השבט הברברי אידה-או-בלל בדרום מרוקו. השם "דודון" נגזר מאותו מקור. השם הוא גם גרסה מקוצרת של השם הצרפתי "דיודון", שפירושו בצרפתית "האל נתן". החל מהמאה ה-13, יהודים צרפתים אמצו שם זה כתרגום לשמות מתתיהו, אלחנן ונתן.
{{פירושונים|
אישים
}}
דייוויד מאנדל
ביוגרפיה
דייוויד מאנדל גדל בסקוטלנד וסיים את לימודיו באוניברסיטת אדינבורו תוך התמחות במשפטים. לאחר סיום הלימודים הוא עסק בקריירה בתחום המשפטים. בשנת 1999 הוא נבחר לפרלמנט הסקוטי ונבחר מחדש בשנת 2003.
בבחירות 2005 הוא היה מועמד בדמפריסשייר, קלידסדאל וטווידאל ומאז הוא מייצג מחוז בחירה זה.
לקראת אולימפיאדת לונדון הוא תמך ברעיון שגם נבחרת כדורגל תייצג את בריטניה. הרעיון נפסל על ידי איגודי כדורגל אזוריות מחשש שגם בעתיד לא היה ניתן לייצג סקוטלנד, ויילס וצפון אירלנד בנפרד בתחרויות כדורגל בינלאומיות.
בעקבות בחירות שנת 2015, הוא מונה על ידי דייוויד קמרון למזכיר המדינה לענייני סקוטלנד. בנוסף הוא היה חבר בצוות לענייני ברקזיט.
כאשר בוריס ג'ונסון הפך למנהיג המפלגה, השפעתו של מאנדל פחתה והוא יצא מהממשלה ביולי 2019.
קמרין רוג'רס
קמרין רוג'רס (באנגלית: Camryn Rogers; נולדה ב-7 ביוני 1999) היא אתלטית קנדית, סגנית אלופת העולם (יוג'ין 2022) ביידוי פטיש.
אלופת העולם עד גיל 20
באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בשנת 2018 בטמפרה שבפינלנד זכתה רוג'רס במדליית זהב ביידוי פטיש עם תוצאה של 64.90 מטר.
2021
באולימפיאדת טוקיו שנערכה בשנת 2021 סיימה רוג'רס במקום החמישי בגמר יידוי פטיש, עם תוצאה של 74.35 מטר.
סגנית אלופת העולם
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בחודש יולי 2022 ביוג'ין שבארצות הברית זכתה רוג'רס במדליית כסף ביידוי פטיש עם תוצאה של 75.52 מטר, אחרי ברוק אנדרסן מארצות הברית שזכתה במדליית זהב (78.96 מטר) ולפני ג'ני קסאנבויד מארצות הברית שזכתה במדליית ארד (74.86 מטר).
ערוצי היוטיוב בעלי מספר המנויים הגדול ביותר
נכון לחודש יולי 2022, ערוץ היוטיוב בעל מספר המנויים (סאבים) הגבוה ביותר ברשת החברתית המקוונת, הוא של חברת המוזיקה וההפקות ההודית טי סיריז, עם כ-246 מיליון מנויים.
האדם עם הכי הרבה מנויים הוא היוטיובר האמריקאי MrBeast עם מעל למאה שבעים מיליון מנויים וממוקם במקום השני ברשימה הכללית.
הערוץ של להקת הבנות בלאק פינק הוא ערוץ המוזיקאים הגבוה ביותר ברשימה עם כתשעים מיליון מנויים, הערוץ של הזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר הוא הגבוה ביותר מבין מוזיקאי סולו עם למעלה מכשבעים מיליון מנויים.
"הכפתורים של יוטיוב" הם פרסים המוענקים על ידי יוטיוב ליוצרים על פי מספר המנויים שלהם. פרס כפתור הכסף, מוענק לערוצים שעברו את רף 100,000 המנויים, פרס כפתור הזהב, מוענק לערוצים שעברו את רף מיליון המנויים, פרס כפתור היהלום, מוענק לערוצים שעברו את רף 10 מיליון המנויים, פרס כפתור בהתאמה אישית, מוענק לערוצים שעברו את רף 50 מיליון המנויים ופרס כפתור היהלום האדום, מוענק לערוצים שעברו את רף 100 מיליון המנויים, עד כה רק שבעה עמודים זכו בפרס זה. בנוסף, קיימים עוד מספר הטבות אשר לא כוללות פרסים פיזיים או הכרזה מיוחדת.
מכלל הרשימה, 16 ערוצים הם בבעלות תאגידים ויוצרים הודים ו-12 הם אמריקאים.
היריבות בין טי סיריז ופיודיפאי
באמצע 2018, מספר המנויים בערוץ היוטיוב של חברת ההפקות ההודית טי סיריז התקרב להגיע לזה של היוטיובר השוודי פיודיפאי, שהיה בעל ערוץ היוטיוב עם מספר המנויים הגדול ביותר באותה התקופה. כתוצאה מכך, מעריצי שני הערוצים החלו להתחרות ביניהם ומספר יוטיוברים וסלבריטאים התייחסו לכך ואף נטלו צדדים בתחרות. במהלך התחרות פיודיפאי הוציא על טי סיריז 2 דיסים. בתקופה זו מספר המנויים בשני הערוצים גדל בקצב מהיר, והערוצים התחלפו בתואר 'הערוץ עם מספר המנויים הגבוה ביותר' במספר הזדמנויות בפברואר, מרץ ואפריל של שנת 2019. בסופו של דבר, ערוץ טי סיריז השיג יתרון משמעותי על פני פיודיפאי וב-29 במאי 2019 הפך לערוץ הראשון שצבר 100 מיליון מנויים אי פעם וב-30 בנובמבר 2021 לערוץ הראשון בעל 200 מיליון מנויים.
טווינינגס
טווינינגס היא חברה אנגלית לשיווק תה שבסיסה אנדובר, המפשייר. החברה משווקת גם משקאות נוספים, כמו למשל: קפה, שוקו ומשקאות לתת. המותג נמצא בבעלות חברת המזון הבריטית Associated.
הלוגו של טווינינגס הוא הלוגו העתיק בעולם שנעשה בו שימוש באופן רצוף עד לימינו. והמותג הוא מְשַׁלֵם המַיסים הוותיק ביותר בלונדון, ונמצא באותו המיקום בדיוק על רחוב סטרנד מאז שנת 1706.
היסטוריה
חברת טווינינגס הוקמה על ידי תומאס טווינינג מגלוסטרשייר, אנגליה, שפתח את בית התה הראשון הידוע בבריטניה בשנת 1706 בלונדון. בית התה הזה פועל עד היום. הלוגו של טווינינגס, שנוצר בשנת 1787, הוא הוותיק בעולם בשימוש מתמשך.
החברה המחזיקה בצו מלכותי לפיו הם מספקים סחורות ושירותים למשפחת המלוכה, נרכשה על ידי ארגון המזון הבריטי בשנת 1964 טווינינגס קשורה לתה ארל גריי, תה שהושרה בשמן ברגמוט, אם כי לא ברור מתי החל הקשר בין החברה לסוג תה מסוים זה, ועד כמה הייתה מעורבותה של החברה ביצירת תה זה. לחברת ג'קסונס מפיקדילי, שהייתה בעבר מתחרה בתחום ונרכשה על ידי טווינינגס בשנות התשעים, יש גם קשר כלשהו ליצירה של תערובת הברגמוט.
באפריל 2008 הכריזה החברה על ההחלטה לסגור את השלוחה שלה בבלפסט, חברת תה שנסחרה כבר למעלה מ-140 שנה בטענה של "תכנון התייעלות"; חברת טווינינגס העבירה את רוב הייצור לסין ופולין בסוף שנת 2011, תוך שמירה על המפעל באנדובר, המפשייר, עם כוח עבודה מופחת.
באוגוסט 2018 פרסמה החברה רשימה של כל ספקי התה שלה בהודו באתר Sourced with Care. זה קרה לאחר שארגון מקומי התומך ומעודד מסחר הוגן (Traidcraft Exchange) קרא לכל מותגי התה הגדולים בבריטניה להראות לציבור מאילו מטעי תה הם קונים כדי להפסיק את העבדות המודרנית של המאה ה-21 בשרשרת האספקה. ארגון המסחר ההוגן בירך על הפרסום, ויועצת המדיניות שלהם, פיונה גוך, אמרה כי עצם הפירסון יפעיל לחץ גם על מותגי התה הגדולים האחרים (...) גם כן לפרסם בציבור את רשימת ספקי התה שלהם.
לאחר 10 דורות במשפחה, החברה מוכרת כעת ברחבי העולם ומפיצה תה ליותר מ-100 מדינות.
בישראל קיבלה בשנת 2002 חברת פודליין שיווק, מקבוצת היינץ-רמדיה, את הזיכיון לשיווק והפצת המותג. החברה החלה בשיווק 11 סוגי תה טווינינגס, בהם תה שחור, תה שחור בטעמים, תה ירוק ותה נטול קפאין.
אתיקה
לטווינינגס יש תוכנית אתית בשם 'Sourced with Care', שמטרתה לשפר את איכות החיים בקהילות היצרניות שלה. על פי הצהרות החברה, באמצעות התוכנית היא שמה לה למטרה לשפר את חייהם של 500,000 אנשים בשרשרת האספקה עד שנת 2020 באמצעות שיפור הפרנסה ושיפור רמת החיים של התושבים.
החברה היא חברה מייסדת בשותפות תה אתי ארגון של חברות ללא מטרות רווח בתעשיית התה הפועלת למעקב ולשיפור התנאים האתיים באחוזות התה בכל אזורי גידול התה הגדולים. ארגון זה קיבל ביקורת על "ההתמקדות במפיקים הגדולים בלבד". לחברה יש קוד התנהגות אתי והיא מצהירה על כך שהיא עובדת בשיתוף עם הספקים שלה כדי להבטיח תנאי עבודה הגונים בשרשרת האספקה.
תה שחור
להלן כמה מתערובות התה השחור של טווינינגס :
שלמה
שלמה היה בנם השני (הראשון נפטר זמן קצר אחרי לידתו) של דוד ובת שבע (או בנם הרביעי – על פי ). סיפור מלכותו מופיע בהרחבה בספר מלכים א פרקים א-יא, ובדברי הימים ב, פרקים א-ט.
שמותיו
שלמה נקרא גם בשמות נוספים: יְדִידְיָהּ על ידי נתן הנביא, שמואל ייבין סבר כי בת שבע היא שקראה לבנה בשם שלמה ככתוב ב- "ותקרא את שמו שלמה", ייבין מוסיף כי שמו של שלמה המלך יסודו בשם האלהות הקדומה של ירושלים 'שלם', סיעתו היהודאית של דויד הוסיפה לשם הישראלי את השם הנוסף ששורשו מצוי בארמית: ידידיה.
לפי פרשנות פרק ל במשלי נוסף גם השם: איתיאל.
והשם קֹהֶלֶת (לפי הפרשנות המסורתית לספרי קהלת ומשלי ולמגילת שיר השירים שנכתבו בידי חזקיהו המלך וסיעתו מדבריו של שלמה).
ילדותו
לאחר שבנם הראשון של דוד ובת שבע מת, נולד להם בן נוסף, שלמה, עליו כתוב שה' אהבו. על אף שלא היה בכור לאביו ואפילו לא לאמו, נשבע דוד לבת שבע ששלמה ימלוך אחריו. נקרא כנראה על שם סב-סבו של דוד, שלמון.
הכתרתו
בספר מלכים א' פרק א' דוד ככל הנראה לא הכריז עדיין על כוונתו ששלמה יירש אותו, ואדוניהו, בנו הרביעי של דוד, ראה בעצמו כמועמד הטבעי לרשת את המלוכה, לאחר מותם של אמנון ואבשלום הגדולים ממנו. אדוניה נתמך על ידי יואב בן צרויה והכהונה הוותיקה (אביתר הכהן). שלמה, לעומת זאת, נתמך על ידי משמר המלך (הכרתי והפלתי) הכהונה העירונית (צדוק הכהן) ונתן הנביא.
אדוניה תכנן זבח מפואר – כנראה טקס הכתרה, כנהוג בעולם העתיק - והזמין אליו את תומכיו ואחיו, כשהוא נמנע להזמין את שלמה ותומכיו. נתן הנביא שלח את בת שבע אל המלך דוד, וזו נכנסה אל חדרו של דוד, טענה כי נשבע בשם אלוהים שהמלוכה תובטח לבנה, לשלמה והביעה את תמיהתה על קיום הכתרתו של אדוניה ואת חששה לחייה ולחיי שלמה. במהלך דבריה נכנס נתן הנביא לחדר גם הוא וחיזק את דבריה.
דוד הורה על משיחה מיידית של שלמה למלך. לצורך משיחתו הוזעק משמר המלך אשר ליווה את שלמה אל מעיין הגיחון, שם משח אותו צדוק הכהן למלך. עם היוודע דבר המשיחה התפזרו משתתפי טקס הכתרתו של אדוניה בבהלה, ואילו אדוניה נאחז בקרנות המזבח מפחד שיירצח. לאחר ששלמה הבטיח לאדוניה כי לא יפגע בו אם יהיה נאמן, שב אדוניה לביתו.
על פי מדרש סדר עולם היה שלמה בן שתים עשרה שנים כשהומלך.
צוואת דוד
לפני מותו כתב דוד בצוואתו את הוראותיו לשלמה למען השגת ממלכה מצליחה, באופן הממשיך את פועלו של דוד, תוך עשיית צדק מול מי שהועיל או הזיק לדוד עצמו: הקמת בית המקדש, שמירת מצוות ה', וכן נקמה ביואב בן צרויה, שר הצבא, ובשמעי בן גרא, שיידה אבנים על דוד בבורחו מפני אבשלום, וגמילת חסד עם בני ברזילי הגלעדי, שעזר בעודו בורח.
משפט שלמה
שלמה הקשיב לעדויות והגיע להחלטה. הוא פקד להביא בפניו חרב, וציווה לגזור את התינוק לשניים ולתת חצי ממנו לכל אישה. כששמעה אמו האמיתית של התינוק את פסק הדין המזעזע, העדיפה לוותר ולמסור את התינוק לחברתה ובלבד שלא יהרגוהו, ואילו השנייה קראה: "גם לי גם לך לא יהיה – גזוֹרוּ!". בתגובה, הכריז שלמה על פסק הדין האמיתי, ומסר את התינוק לידי מי שהתגלתה כאמו האמיתית, שבתגובתה ביטאה חמלה לילד ונכונות לוותר על ההחזקה בו כדי לשמור על חייו.
המשפט התפרסם בקרב העם כולו כעדות לחוכמתו המופלאה של שלמה, ושלמה זכה לאהדת העם ולהערצתו.
ביסוס שלטונו
עם תחילת מלכותו פעל שלמה במהירות להבטחת שלטונו. הוא המית את אדוניה, לאחר שזה ביקש מבת שבע את ידה של אבישג השונמית, פילגש דוד, לעצמו - פעולה שמצביעה במובהק על חוסר נאמנות לשלטון. את אביתר הכהן, שתמך באדוניה, הוא הגלה מירושלים לעירו ענתות, ואת יואב בן צרויה הרג. את שמעי בן גרא השביע שלמה שלא יעזוב את ירושלים, והזהירו שאם יעזוב את העיר יומת - וכאשר יצא שמעי לגת הרג אותו שלמה.
מלחמות שלמה
שלמה ירש מאביו דוד ממלכה גדולה, והצליח לשמור על מרבית שטחה, למעט ארם דמשק, שמרדה בו והצליחה להשתחרר משלטונו. התנ"ך מעיד על המלחמות שנערכו בין שלמה והארמים (הדד ורזון בן אלידע) במשך כל תקופת שלטונו: וַיָּקֶם אֱלֹהִים לוֹ שָׂטָן, אֶת-רְזוֹן בֶּן-אֶלְיָדָע: אֲשֶׁר בָּרַח, מֵאֵת הֲדַדְעֶזֶר מֶלֶךְ-צוֹבָה--אֲדֹנָיו. וַיִּקְבֹּץ עָלָיו, אֲנָשִׁים, וַיְהִי שַׂר-גְּדוּד, בַּהֲרֹג דָּוִד אֹתָם; וַיֵּלְכוּ דַמֶּשֶׂק וַיֵּשְׁבוּ בָהּ, וַיִּמְלְכוּ בְּדַמָּשֶׂק. וַיְהִי שָׂטָן לְיִשְׂרָאֵל כָּל-יְמֵי שְׁלֹמֹה, וְאֶת-הָרָעָה אֲשֶׁר הֲדָד; וַיָּקָץ, בְּיִשְׂרָאֵל, וַיִּמְלֹךְ, עַל-אֲרָם (מלכים א יא, כג-כה). שלמה נלחם בחמת-צובה וניצח אותה: וַיֵּלֶךְ שְׁלֹמֹה חֲמָת צוֹבָה, וַיֶּחֱזַק עָלֶיהָ (דברי הימים ב ח, ד). אחרי ניצחונותיו בנה את עָרֵי הַמִּסְכְּנוֹת בחמת ואת תדמור, ששכנה במדבר הסורי, כנראה כפיצוי לאובדן דמשק ודרך המסחר שעברה בה. בספר מלכים נאמר כי ימי מלכותו של שלמה התאפיינו בשלום ובשלווה:
מפעלות הבנייה
התנ"ך מתאר מערכת גדולה של מפעלות בנייה בתקופת שלמה: בית המקדש, בית המלך (מבנים רבים ביניהם "בית יער הלבנון"), חצור, מגידו, בַּעֲלָת, תדמור, הַמִּלּוֹא (לבת פרעה), גָּזֶר (כיום: תל גזר).
ערי מצור: בית חורון עליון, בית חורון תחתון. ערי מסכנות בחמת, הארכת חומות ירושלים. וצי אוניות בעציון גבר (כיום אילת).
יחסי חוץ
שלמה יצר מערכות מסועפות של קשרי מסחר עם ארצות אחרות, בהן חלק מארצות מזרח אפריקה, אופיר, ממלכת שבא וצור (מלכים א פרקים ה ו-י). הוא כרת ברית עם מלך מצרים, ואף נשא את בתו לאישה, וכן עם חירם מלך צור.
שלמה ומלכת שבא
יחד עם מלכת שבא, נחשב שלמה בשני חלקי אתיופיה כאבי האומה, ועד היום תרבותה של ארץ זו משופעת באזכורים של סיפור זה. יהודי אתיופיה (קהילת ביתא ישראל) אחזו במסורת זו, וכן במסורת שמשום כך הארץ כולה התנהלה על פי "דת ישראל" עד שהועברו לנצרות בזמנו של עזנה, קיסר אקסום במאה ה-4.
נשות שלמה
על פי המסופר בספר מלכים, היו לשלמה שבע מאות נשים ושלוש מאות פילגשים והמוכרת בנשותיו הייתה בת פרעה. על פי הכברה נגסט, מיתוס אמהרי בן המאה-14, היה נשוי גם למלכת שבא שממנה נולד מנליק - אבי השושלת שממנה יצא היילה סלאסי מלך אתיופיה. בסופו של דבר, רחבעם, הבן שמלך אחריו, היה בנו מנעמה העמונית.
בזקנתו, נשותיו של שלמה היטו את לבבו להקים במות לעבודת אליליהם בירושלים. על פי המסופר הוא הקים לכולן במות בהר הזיתים, וזו אחת הסיבות לכך שנקרעה ממלכת ישראל בימי בנו רחבעם. על פי חוק המלך בספר דברים, אחד האיסורים הוא איסור ריבוי נשים. ככתוב:. על הקשר בין החוק בדברים לסיפור במלכים עמדו חז"ל:
בסוף ימיו, הקים שלמה מזבחות בסמוך לירושלים, לאלילי הארצות שאיתן התקשר ביחסים מדיניים על ידי נישואיו עם בנות מלכי הארצות הללו. התנ"ך מבקר את שלמה על התנהגותו זו, ומייחס לה את ירידת הממלכה מגדולתה והתפלגותה לאחר מותו של שלמה, כאשר בנו רחבעם המשיך למלוך בממלכת יהודה בלבד.
בית המקדש
בעת שמלך שלמה בישראל פיתח את הארץ בבנייה. מפעלו החשוב ביותר היה בניית בית המקדש הראשון בירושלים, שבנייתו החלה בשנה הרביעית למלכותו ונמשכה 7 שנים. כדי לממן את תנופת הבנייה בירושלים הוטלו מסים כבדים על הארצות הכבושות ועל בני ישראל. גם נקבע מס עובד שקבע חובה לעבוד חודש בשנה בשירות המלך. מס העובד והמסים הגבוהים שהוטלו עוררו תרעומת רבה בקרב השבטים ובייחוד בשבט אפרים, והדבר עורר לבסוף מרד גלוי שנכשל.
המקדש היה חלק ממכלול של בניינים שבהם נכללו גם בית יער הלבנון, אולם העמודים, אולם המשפט וארמון המלך. לצורך בניית המקדש כרת שלמה ברית עם חירם מלך צור, שסיפק לו אומנים, בנאים מומחים וארזים מלבנון. נוסף לכך שלח שלמה גם אנשים משלו לכרות עצים ביערות הלבנון ולחצוב אבנים.
חכמת שלמה
לפי המקרא, שלמה נחשב לחכם מכל אדם. לפי מקורות אחרים ידע שבעים שפות. על פי המסופר שם, באו לחזות בחכמתו מכל העמים, כדוגמת מלכת שבא. דוגמה לחוכמתו מובאת בסיפור משפט שלמה:
בספרות האגדה מוזכר שלמה בחכמתו הרבה, בעיקר בהקשר לבנין בית המקדש ובנית כסא שלמה. לפי המדרש, לשלמה הייתה שליטה על מלאכים ושדים ואף על מלכם אשמדאי ונעזר בהם לבנין בית המקדש. בנוסף, לפי חלק מן המדרשים, שלמה הבין אף בשפת החיות והעופות.
יצירתו
המסורת היהודית מייחסת לשלמה שלושה מספרי התנ"ך:
המילה "לשלמה" מופיעה בכותרתם של שני מזמורים בספר תהילים (ע"ב וקכ"ז), ועל כן יש המייחסים לו את כתיבת שני המזמורים הללו.
כינוייו
לאחר לידתו, קרא דוד את שמו שלמה, וה' כינה אותו ידידיה: וַיִּשְׁלַח בְּיַד נָתָן הַנָּבִיא, וַיִּקְרָא אֶת שְׁמוֹ יְדִידְיָהּ בַּעֲבוּר ה'.
ספר קהלת חתום בידי "קהלת בן דוד, מלך בירושלים". הפרשנות המסורתית מזהה אותו עם שלמה - שאכן היה בנו של דוד שמלך בירושלים, אם כי ניתן גם לפרש שבן דוד אינו בנו ממש, אלא אחד מצאצאיו (ואם כן, הכינוי תואם לכל מלכי ירושלים בתקופת המקרא, שהיו כולם מבית דוד). טעם כינוי זה, על פי חז"ל, הוא "על שום שהקהיל קהילות ברבים".
בסוף ספר משלי, שנכתב על ידי שלמה המלך, מובאות אמרות מפי אנשים שונים, שלא נזכרים במקום אחר במקרא: אגור בן יקה, למואל מלך משא ואיתיאל. הדעות חלוקות האם אלו כינויים נוספים לשלמה, או דמויות אחרות.
שלמה בראי הארכאולוגיה
גודלה והיקפה של ממלכת שלמה, וכן של מפעלי הבנייה שלו שנויים במחלוקת. בהר הבית אין נערכות חפירות ארכאולוגיות מטעמים דתיים, ומתחם "אורוות שלמה" שבהר, שנקרא כך בשל זיהוי מוטעה של הצלבנים, מיוחס לתקופת המלך הורדוס, שמאוחרת בהרבה.
עד לסוף המאה ה-20 הארכאולוגים בישראל הרבו לזהות חורבות גדולות כמו תל מגידו ותל חצור עם שרידים מממלכת שלמה. ואולם, בשנות ה-90 החלו ארכאולוגים והיסטוריונים אחדים לפקפק בתיארוכם של שרידים אלו, בייחוד לאור העובדה ששרידים דומים התגלו בערים סמוכות שלא היו חלק ממלכות שלמה. ארכאולוגים והיסטוריונים אלה, מתוקף היעדר תימוכין ממקורות חיצוניים, שוללים את קיומה של ממלכה מאוחדת גדולה ומפוארת. באוקטובר 2010, משלחת ארכאולוגים בראשות ד"ר אילת מזר חשפו חומה גדולה בירושלים ומבנה ממלכתי, אשר לדברי ד"ר אילת מזר מתוארכים לתקופת שלמה המלך, ותואמים לתיאור המקראי על החומות שבנה שלמה בירושלים. זיהויים אלו מצויים בלבה של מחלוקת ערה בנושא הממלכה המאוחדת. לאחרונה, לאור החפירות הארכאולוגיות בתמנע ובפונון שבעבר הירדן המזרחי, עלתה ההשערה כי עושרו הרב של שלמה (על פי העדות התנ"כית) נבע מהסחר בנחושת.
בתרבות ימינו
הכתוב בתנ"ך על כך שדוד המלך אינו יכול לבנות את בית המקדש, כי "ידיו דמים מלאו", אלא שלמה בנו, מהווה את אבן היסוד של התפיסה ההומניסטית הן בדת הנוצרית, הן בתפיסות הדת היהודית באירופה המערבית, והן לאחר מכן במערב האתאיסטי.
בתקופת פינוי ימית, נושא האזורים שנתנו על ידי שלמה לחירם מלך צור, היוו נושא מרכזי בדיון סביב ההרשאה ההלכתית שחלק מהרבנים הציונים נתנו להחזרת סיני. פרופ' ישעיהו ליבוביץ הרבה להזכיר את הפסוקים הללו במסגרת הפולמוס איתו בנושא זה.
היצירות הידועות ביותר העוסקות בשלמה הן המחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", ואגדות המלך שלמה מתוך ספרו של חיים נחמן ביאליק, "ויהי היום" (שעובדו לסדרת אנימציה בשם אגדות המלך שלמה).
גאורג פרידריך הנדל כתב אורטוריה "שלמה" בשנת 1748. ארנסט בלוך חיבר ב-1916 את "שלמה" לצ'לו ותזמורת.
אגדות אלו השפיעו גם על המקובלים ועל החסידים, אשר טענו כי האר"י ורבי משה קורדוברו ידעו ולימדו את "שיחת העופות והחיות".
לבנת בן-חמו
לבנת בן-חמו (נולדה ב-28 במאי 1989) היא שדרנית רדיו ישראלית, מנחה, קריינית פרסומות, זמרת, מוזיקאית ועורכת מוזיקלית.
ביוגרפיה
בן-חמו נולדה וגדלה באשדוד, בנערותה שיחקה ושרה במחזמר ובלהקה העירונית של אשדוד.
ב־2005 השתתפה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "כוכב נולד".
בשנת 2012 דיבבה בסרט "ראלף ההורס" את כרוז עולם המשחקים. בספטמבר 2017 יצא אלבום שנקרא אולי בשבת יזרקו סוכריות ושהכיל שירי ילדים שכתב אורי אורבך בו השתתפו אמנים שונים, בין השאר בן-חמו, שהקריאה חמישה משירי האלבום.
בן חמו גם מנחה הרצאות מוזיקליות באירוח אמנים.
בשנת 2020 החלה בן חמו לשמש כיועצת מוזיקלית לתוכנית הטלוויזיה "זהו זה" שעלתה מחדש לשידור בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. אחד השירים שהציעה לתוכנית, "מיליונים" של אתי אנקרי נכנס לפלייליסט התחנה בה משדרת, גלגלצ.
גלי צה"ל
בשנת 2007 בהיותה חיילת, התקבלה לשדר בגלי צהל וגלגלצ, בין היתר שידרה שם את התוכניות "קולות החיילים", "סוף שבוע רגוע" ושימשה כשדרנית שטח בתוכנית "קולה של אמא". היא הקריינית הדתייה הראשונה בגלי צה"ל. ערכה את המוזיקה בגלגלצ בשידורי התחנה בימים דוגמת תשעה באב ויום הכיפורים.
כשהשתחררה היא המשיכה לשדר בגלגלצ ובגלי צהל. שידרה רצועת ערב בשעות 17:00-19:00 ותוכנית קבועה בימי שישי בצהריים בגלגלצ. ב־2018 זכתה בפרס מפקד גלי צה"ל על תוכנית שכללה ריאיון עם אהוד בנאי במלאת 30 שנים לאלבום הבכורה שלו, "אהוד בנאי והפליטים". ב-21 באוגוסט 2020 ניגנה בתוכנית את השיר "כל החבר'ה" של מוניקה סקס ולאחר השמעתו מתחה עליו ביקורת בעקבות פרשת האונס באילת שאירעה בשבוע שידור השיר בתוכנית, בעקבות כך, כתבה בן חמו פוסט בעמוד האינסטגרם שלה ועלו גם שורות נבחרות מהשיר על דבריה לעמוד האינסטגרם של גלגלצ, בנוסף השתתפה בן חמו בישיבות הפלייליסט השבועיות של התחנה. בשנת 2019 כתבה פוסט באינסטגרם על היעדרות נשים מסיכומי השנה במוזיקה הישראלית ועורר סערה. שנה לאחר הפוסט, אתר החדשות מאקו ציין זאת בכתבה על הפוסט. עם זאת, כתבה בן חמו על הכתבה בעמוד האינסטגרם שלה על מהפך הנשים במוזיקה הישראלית באותה שנה.
שידרה במשך חמש שנים את "ציפורי לילה" בימי רביעי בלילה 00:00-02:00 ומגישה תוכניות נוספות בתחנה.
שידרה משבצת נוספת בימי שבת 22:00-00:00 בה אירחה אמנים ישראלים למשך שעה והשמיעה מוזיקה בעריכתה, בדומה לפורמט ציפורי לילה בתחנת האם גלי צה"ל. ב-17 בספטמבר 2020 הגישה תוכנית לצד דורון מדלי לאחר שידור המצעד השנתי העברי של התחנה בה סיכמו את המגמות המוזיקליות של השנה ואת תוצאות המצעד. במהלך השידור גם דיברו השניים על אהבת הציבור לפופ צעיר ופופ אמוני. בהמשך גם החלה להגיש לצד מדלי פודקאסט בשם "פופטוק". בפברואר 2021 הודיעה בן חמו כי היא עתידה לעזוב את גלגלצ כדי להגשים את חלומה לפצוח בקריירה מוזיקלית ולהיות זמרת. השידור האחרון של בן חמו בתחנה התקיים ב־12 במרץ 2021, עם שידור התוכנית "שישי בגלגלצ", בו הודיעה שתמשיך בשידור הפודקאסט המשותף עם מדלי.
קריירה כמוזיקאית
בשנת 2023 הוציאה לבנת סינגל ראשון בשם "אימי כואבת לי", מתוך אלבום בכורה. ביוני של אותה שנה העלתה מופע בכורה במסגרת פסטיבל מדיטרנה באשדוד. ביולי 2023 הוציאה סינגל שני, "הז'קט הצהוב", אותו הלחינה יחד עם האמן דודי בר דוד, שהפך לשותף מרכזי ביצירת האלבום.
חיים אישיים
בן חמו נשואה לשי לוי ואמא לשתי בנות, מתגוררת באשדוד.
קוברה (סוג)
קוברה (שם מדעי: Naja) הוא סוג של נחש ארסי ממשפחת הפתניים. למרות שהשם הנפוץ קוברה ניתן לסוגים נוספים, מינים מהסוג (Naja) הם הנחשים המזוהים והנפוצים ביותר תחת השם קוברה. הסוג כולל בין 20 ל-22 מינים. הסוג עבר שינויים טקסונומיים רבים בשנים האחרונות, ומכאן המקורות השונים. תחום תפוצת הקוברה כולל את אפריקה, דרום-מערב אסיה, דרום אסיה והמזרח הרחוק.
תיאור
מיני הקוברה השונים משתנים באורכם ולרובם גוף דק. מרבית המינים מגיעים לאורך של 1.8 מ'. הגודל המרבי של חלק מהמינים הגדולים יותר יכול להגיע אף ל-3 מ', כאשר קוברת היערות הוא המין הארוך ביותר. לכל המינים יש את היכולת להרים את הרבע העליון של פלג גופם ואת היכולת לשטח את צווארם ו"לנפח" אותו כדי להראות גדולים ומאיימים יותר לצורך הגנה.
ארס
כל מיני הקוברות מסוגלים להכיש הכשה קטלנית לאדם. לרוב המינים ארס נוירו-טוקסי חזק, הפוגע במערכת העצבים וגורם לשיתוק, אולם לחלק גם יש ארס רעיל שגורם לנפיחות ונקרוזה. לחלק יש גם מרכיבים קרדיו-טוקסים הפוגעים בפעילות הלב.
לחלק ממיני הקוברה, המכונים קוברות יורקות, יש את היכולת לשלח ארס דרך הניבים הקדמיות, במקום לשחרר אותו בקצוות ניביהם כמרבית הנחשים. הפעולה דומה יותר להתזה מאשר ליריקה. הטווח והדיוק בו הם יכולים להתיז את הארס משתנה ממין למין, אך השימוש העיקרי שלו נעשה כהגנה.
הרוקי מורקמי
הַרוּקי מוּרַקַמי (ביפנית: 村上 春樹; נולד ב-12 בינואר 1949) הוא סופר ומתרגם יפני. ספריו תורגמו ללמעלה מחמישים שפות והיו לרבי מכר ביפן וברחבי העולם. עבודתו זכתה להוקרה בעולם בדמות פרסים ספרותיים בינלאומיים כגון פרס הפנטזיה העולמי, פרס פרנץ קפקא ופרס ירושלים.
בין יצירותיו הבולטות ניתן למנות את יער נורווגי, קורות הציפור המכנית, קפקא על החוף, 1Q84 והרג קומנדטורה. נוסף על יצירתו הספרותית המקורית, מורקמי תרגם מאנגלית ליפנית ספרים מאת קארבר, סלינג'ר ועוד. הפרוזה שלו לא התקבלה על ידי הממסד הספרותי ביפן בתחילת דרכו, ונחשבה כ'לא יפנית' בסגנונה השוטף וכמושפעת יתר על המידה מתרבות המערב ומתרבות אמריקאית בפרט. מורקמי שאב השראה מכתיבתם של סופרים מערביים שונים, החל מצ'נדלר וקורט וונגוט וכלה בבראוטיגן ופרנץ קפקא, וסגנונו מתקשר לספרות הפוסטמודרנית. סיפוריו זכו להערכה על צורתם המגיעה מן הריאליזם הפנטסטי ומשלבת יסודות של רומן פיקרסקי, יחד עם מאפיינים רומנטיים וסוריאליסטיים. כתיבתו מאופיינת בהומור דק, למרות המימד המלנכולי של המספרים בספריו שמציגים מוטיבים קיומיים כמו בדידות, ניכור, אדישות וניתוק בתוך הפוסט-מודרניות של החברה הקפיטליסטית. מורקמי נחשב לאחד הסופרים היפניים הפופולריים והמוערכים ביותר, והוא מזה מספר שנים מועמד מוביל לזכייה בפרס נובל לספרות.
ביוגרפיה
הוא תרגם ליפנית את התפסן בשדה השיפון של סלינג'ר וכמה מיצירותיהם של ריימונד צ'נדלר וריימונד קארבר.
ספרו הראשון, שמע את הרוח שרה, פורסם בשנת 1979, וזכה בפרס ספרותי לכישרונות צעירים. במהלך השנים פרסם מורקמי עשרות ספרי סיפורת, ספרי עיון וכן תרגומים שונים, בעיקר מספרות אמריקאית החביבה עליו במיוחד - דבר הנלמד היטב מקריאה בספריו. לשיא פרסומו הגיע בשנת 1987, כאשר פרסם את הספר יער נורווגי (שקרוי כך בעקבות שיר של הביטלס בעל אותו שם מתוך האלבום Rubber Soul). הספר נמכר ביותר מ-3 מיליון עותקים. בשנת 1991 קיבצה ההוצאה היפנית קודנשה את כל ספריו מהעשור הראשון של כתיבתו בהוצאה של 8 כרכים.
הוא ידוע כחובב ריצה מושבע ואף כתב ספר על חוויותיו מריצה בשם על מה אני מדבר כשאני מדבר על ריצה, הלקוח משם ספר של ריימונד קארבר על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על אהבה. מורקמי מתחרה במרוצים הגדולים כדוגמת מרתון ניו יורק ואולטרה מרתון. הוא משתתף אף בתחרויות טריאתלון.
בשנים 2015–2017 מיאקו קוואקמי ערכה איתו מספר ראיונות שבסופו של דבר פורסמו בספר "הרוקי מורקמי: ראיון ארוך, ארוך".
ספרו הרג קומנדטורה, יצא לאור בעברית בשנת 2020.
ב 13 באפריל 2023 יצא לאור ספרו החדש The City and Its Uncertain Walls בשפה היפנית.
סגנונו
על סגנונו ניתן ללמוד מתוך דרך תיאורו את אחת הדמויות בספרו קורות הציפור המכנית:
לעיתים קרובות מבדילים אותו מסופרים יפנים אחרים בשל השפעות התרבות המערבית על כתיבתו. ספרות יפנית לעיתים קרובות שמה דגש על שפה יפה, אשר הופכת את החיבור לנוקשה ובלום, ואילו שפתו של מורקמי שוטפת יותר.
ניתן למצוא הקבלות בין יצירותיו לספריהם של טומיהיקו מורימי וניל גיימן.
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
על ספריו:
בודה/גלימט
מועדון כדורגל בודה/גלימט הוא מועדון כדורגל המשחק בעיר בודה בנורווגיה. המועדון עלה לליגת העל הנורווגית בסוף עונת 2013 לאחר ארבע עונות ברציפות בליגה השנייה בנורווגיה. המועדון זכה בשני גביעים והגיע לגמר הגביע הנורווגי שלוש פעמים נוספות. ב-2020 זכה המועדון באליפות ליגת העל הנורווגית הראשונה שלו, וב-2021 זכה באליפות שנה שנייה ברציפות.