cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גיטאנג'לי (לקט שירים)
גיטאנג'לי (בתעתיק לאנגלית: Gitanjali; באנגלית: Song Offerings; בבנגלית: গীতাঞ্জলি; בעברית: מתת-שיר; קרבן זמרה) הוא אוסף שירים מאת האמן והמשורר יליד בנגל שבהודו, רבינדרנת טאגור. אוסף השירים המקורי, שנכתב בבנגלית ואשר כלל 157 שירים, הוצא לאור ב-14 באוגוסט 1910. המהדורה האנגלית של גיטאנג'לי (Song Offerings) היא כרך של 103 שירים באנגלית, אשר הוצא לאור לראשונה בנובמבר 1912, על ידי "אגודת הודו הלונדונית" (India Society of London). כרך זה הכיל בתוכו 53 שירים מתורגמים שלוקטו על ידי טאגור מהאוסף המקורי של גיטאנג'לי ובנוסף לכך, 50 שירים שנאספו ממחזהו הדרמטי אצ'אלאיטאן (Achalayatan) ושמונה ספרי שירה אחרים - בעיקר, גיטימאליה (17 שירים, Gitimalya), נאיבדיה (18 שירים, Naibadya) וחֶיָה (11 שירים, Kheya).
ישנו הבדל מהותי בין הגרסה האנגלית לבין האוסף המקורי. כלומר, טאגור בחר להשמיט או לשנות חלק ניכר משיר מסוים ובמקרה אחד אפילו מיזג בין שני שירים נפרדים (שיר מס' 95, אשר מכיל בתוכו את שירים 89 ו-90 של נאיבדיה (Naibadya)). התרגומים חוברו לקראת ביקור שערך טאגור באנגליה, ב-1912, במסגרתו השירים התקבלו באופן יוצא מגדר הרגיל. ב-1913, טאגור נהיה לאדם הלא-מערבי הראשון הזוכה בפרס נובל לספרות, בעיקר בזכות המהדורה האנגלית של גיטאנג'לי.
המהדורה האנגלית התפרסמה מאוד במדינות המערב ותורגמה לשפות רבות. המילה גיטאנג'לי מורכבת מהמילים "גיט" (geet), שיר ו"אנג'לי" (anjali), מנחה, ולכן משמעותה היא - "מנחת שיר" ("מתת-שיר"); אך הקונוטציה העולה מן המילה "אנג'לי" (anjali), היא קונוטציה ברורה של התמסרות לאל. כך שניתן לפרש את כותרת השיר כ"שיר תפילת מנחה".
שירים
כמה שירים משלבים בתוכם נושאים המתקשרים לטבע, אך גם בשיר "האור", המובא כאן כדוגמה, ניכר המימד הרוחני (שיר מס' 57):
תוכן המהדורה האנגלית
"מתת-שיר" (Song Offerings), לרוב מזוהה עם התרגום האנגלי של גיטאנג'לי (בנגלית: গীতাঞ্জলি), אוסף שירה מאת המשורר רבינדרנת טאגור, אשר חובר על ידו בין השנים 1904 - 1910 ופורסם בשנת 1910. אולם, למעשה, "מתת שיר" הוא אוסף שירים שתורגמו לאנגלית, לא רק מגיטאנג'לי אלא גם מעשרה כרכי שירה קודמים שהוצאו לאור בידי טאגור.
"מתת שיר" שייך לז'אנר שירי התמסרות לאל. ניתן לחוש את היסוד הרוחני הכה מושרש והעמוק מהקטע הבא:
אופי התרגום
מובא כאן ציטוט של שיר מס' 1 ב"מתת-שיר", כפי שתורגם על ידי רבינדרנת עצמו:
פרסומים
המהדורה הראשונה של "מתת-שיר" הוצאה לאור ב-1912, בלונדון, על ידי "אגודת הודו המלכותית". היא נמכרה במחיר של עשרה וחצי שילינג. המהדורה השנייה פורסמה על ידי הוצאת מקמילן, ב-1913 ונמכרה במחיר של ארבעה וחצי שילינג.
המהדורה השנייה כללה ציור דיוקן בסקיצה של טאגור (ראה את התמונה השנייה שמלמעלה בצד שמאל), מאת המאייר ג'ון רוטנשטיין, בנוסף לפתח דבר בעל ערך בל יסולא מפז, שאותו כתב המשורר האירי ויליאם בטלר ייטס.
על ההקדמה שחיבר ייטס עבור הספר
ואז, אחרי תיאורו את התרבות ההודית אשר נחשבה כגורם עיקרי בהתפתחות שירתו הנשגבת של רבינדרנאת, ייטס הכריז:.
פרס נובל לספרות, 1913
ב-1913, הוענק לרבינדרנת טאגור פרס נובל לספרות. ההערכה של טאגור כמשורר גדול התבססה בעיקר על ערכה הבלתי ניתן לכימות של יצירתו "מתת-שיר" (המהדורה האנגלית). בנוסף לכך, היא התבססה על המלצות שהכלילו אותו ברשימת המועמדים לזכייה קצרת היריעה. בהעניקה לו את הפרס, ועדת הפרס הצהירה:. ועדת הפרס אף הכירה בו כ. ועדת הפרס, ציטטה בסוף הצהרתה, מלקט השירים וציינה שרבינדרנת, באמצעות תמונות המעוררות אותנו לחשוב, הוכיח לנו איך כל דבר בר-חלוף נבלע בתוך הנצחי:
בתגובה להכרזה על קבלת הפרס, רבינדרנת שלח מברק האומר:. מברק זה, נקרא על ידי מר קלייב, האיש הממונה על ענייניה של בריטניה בשוודיה, בסעודה שהתקיימה באותו הזמן, במלון גראנד הוטל, סטוקהולם, מקום התכנסות ועדת הפרס, 10 בדצמבר 1913. שמונה שנים לאחר הזכייה בפרס, ב-1921, רבינדרנת ערך ביקור בשוודיה כדי להעניק את נאום קבלתו את הפרס.
הדיוויזיה ה-260 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-260 (בגרמנית: 260. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הדיוויזיה ה-260 הוקמה בקרלסרוהה ב-26 באוגוסט 1939, כחלק מגל הגיוס הרביעי. היא כללה בתחילה את רגימנטים הרגלים 460, 470 ו-480, אשר הוקמו מגדודי תחלופה שונים. בנוסף, הדיוויזיה הייתה מצוידת בארבע סוללות של רגימנט הארטילריה ה-260 ויחידות הדיוויזיה 260, גדוד ההנדסה 653 הצטרף מאוחר יותר. המפקד הראשון של הדיוויזיה היה הנס שמידט.
הדיוויזיה נשלחה לאזור הריין העליון באוקטובר 1939, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה הייתה בעתודת OKH. לאחר מכן היא נשארה כחיל כיבוש בצרפת עד יולי 1941.
ב-30 בינואר 1940 העבירה הדיוויזיה רגימנט חי"ר וסוללת ארטילריה לדיוויזיית הרגלים ה-296 מגל הגיוס השמיני, ומאוחר יותר שליש נוסף מכוחה של הדיוויזיה הועבר לדיוויזיית הרגלים ה-125 מגל הגיוס ה-11 ב-21 באוקטובר 1940. יחידות אלו שהועברו הוחלפו מאוחר יותר בעתודות הדיוויזיה ובגיוסים טריים.
דיוויזיית הרגלים ה-260 הצטרפה למבצע ברברוסה בין יולי לאוגוסט 1941, ולאחר מכן לחמה בקייב, בוברויסק ומוסקבה לפני שהשתתפה בפעולות ההגנה נגד מערכת החורף הרוסית 1941–1942. ב-1 בינואר 1942 קיבל ולטר האהם את הפיקוד על הדיוויזיה.
בקיץ 1943 פורק רגימנט הגרנדירים 470 ושני הגדודים שלו הפכו לגדודים השלישיים של כל אחד מהגדודים האחרים, ובכך הפכה דיוויזיית הרגלים 260 מדיוויזיה של שלושה רגימנטים עם שני גדודים כל אחד לדיוויזיה של שני רגימנטים עם שלושה גדודים כל אחד.
בין ספטמבר 1943 למאי 1944 השתתפה דיוויזיית הרגלים ה-260 בהגנה על גזרת מוהילב. ב-9 בנובמבר 1943, רוברט שלוטר קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה.
באוקטובר 1943, הגדוד השני של רגימנט הגרנדירים 367 של דיוויזיית הרגלים ה-214 בנורווגיה הכבושה הועבר לדיוויזיית הרגלים ה-260 כ-Dvision Fusilier Battalion 260.
באפריל 1944 הוצאו שני הגדודים של רגימנט הגרנדירים 470 המפורק מהרגימנטים ורגימנט הגרנדירים 470 הוצב מחדש. עם הוספת גדוד הרובאים 260 מאוקטובר 1943, הפכה דיוויזיית הרגלים 260 לדיוויזיה של שלושה רגימנטים של שני גדודים כל אחד שחוזקה בנוסף על ידי גדוד עצמאי שביעי. ב-21 באפריל 1944, אלכסנדר קונראדי קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה, לפני שהוחלף על ידי גינטר קלאמט ב-1 במאי 1944. קלאמט היה המפקד האחרון של דיוויזיית הרגלים ה-260.
דיוויזיית הרגלים ה-260 נכבשה והושמדה ליד מינסק ב-9 ביולי 1944 במהלך מבצע בגרטיון. מפקד הדיוויזיה, גינטר קלאמט, נפל בשבי הצבא האדום ונשאר בשבי עד 1955. מעמדה רשום כ"לא ידוע" במסמכים הגרמניים של יולי 1944. הדיוויזיה לא נפרסה מחדש.
קטאן: ערים ואבירים
המתיישבים של קטאן: ערים ואבירים הוא הרחבה למשחק המתיישבים של קטאן שתוכנן על ידי קלאוס טויבר. ההרחבה יצאה לראשונה בגרמניה ב-1998 והייתה ההרחבה השנייה שהופצה ברחבי אירופה, ארצות הברית ומדינות אחרות, אחרי קטאן: יורדי הים. בשנת 2013 תורגמה ההרחבה לעברית על ידי חברת "הקוביה". כדי לשחק בהרחבה יש צורך במשחק עצמו, המתיישבים של קטאן. ההרחבה ערים ואבירים היא פופולרית וזכתה לשבחים רבים בקרב שחקנים.
מהלך המשחק וחוקיו
בדומה למשחק הבסיס, מטרת השחקנים היא לצבור נקודות ניצחון, מי שמגיע ראשון לשלוש עשרה נקודות, במקום עשר במשחק הבסיס, מנצח במשחק. נקודות משיגים באמצעות הקמת יישובים וערים, בניית דרכים או פיתוח ערים גדולות (מטרופוליס) ואבירים.
מפת המשחק ורכיביו
בנוסף למשאבים (Resources) הקיימים במשחק הבסיס, ההרחבה מוסיפה גם 'סחורות (Commodities) שונים המיוצגים על ידי קלפים אותם מחזיק השחקן ביד:
במשחק ישנן 2 ישויות מיוחדות חדשות:
המלחמה בברברים
כשהברברים/שודדי הים מגיעים (על ידי הקוביה המיוחדת) אל המשבצת האחרונה בלוח המיוחד שלהם הם תוקפים את האי: משווים את הכוחות: אם כוח השחקנים גדול או שווה מכוח הברברים זהה השחקנים מנצחים. לאחר מכן כל האבירים נהפכים ללא פעילים והברברים חוזרים לנקודת ההתחלה בלוח שלהם.
מאנל ויק
מאנל ויק אי סאנצ'ס (בקטלאנית-ספרדית: Manel Vich i Sánchez; 12 במרץ 1938 בברצלונה שבספרד - 29 באפריל 2016 בברצלונה) היה קריין ספרדי-קטלאני, שמ-1956 ועד 2016 היה הקריין הרשמי של קבוצת הכדורגל ברצלונה. עיקר תפקידו היה בירוך קהל האורחים, הקראת הרכבי הקבוצות והכרזה על החילופים. במשך כמעט שישה עשורים נעדר מארבעה משחקים בלבד: אחד בשל חתונת בתו, שניים בשל ניתוח בכליה והאחרון זמן קצר לפני מותו.
ביוגרפיה
במקצועו המקורי היה סוחר טקסטיל. ב-7 במאי 1953 הפך לחבר מועדון (סוסיו) בברצלונה, קבוצתו האהובה. עיסוקו המשני היה שידור רדיו ומדי פעם סיקר את משחקיה של ברצלונה בתוכנית "La Veu de Catalunya" ברדיו הוספיטלט. ב-1956 הציע ריקרד גומבאס, אחד מאנשי הנהלת ברצלונה, לוויק לעבוד עבור המועדון בתפקיד הקריין באצטדיונה של ברצלונה, תחילה בלס קורטס ומאוחר יותר בקאמפ נואו. ויק נענה להצעה, ומאז ועד מותו ב-2016 אייש את תפקיד זה. ויק, שהיה תומך נלהב בשפה הקטלאנית, נאלץ במשך שנים להשתמש בשפה הספרדית, בגלל האילוצים של השלטון הפאשיסטי של הגנרל פרנקו. ב-3 בספטמבר 1972, בזמן משחק של ברצלונה מול דפורטיבו לה קורוניה, קרא לראשונה בשפה הקטלאנית במערכת הכריזה, על כך שילד שהלך לאיבוד. הדבר הכעיס את תומאס גרסיאנו גוניי, אחד מאנשי משרד הפנים שנכח במשחק. רק ב-1975, לאחר נפילת שלטונו של פרנקו, החל לקרוא בקטלאנית, מה שעשה עד סיום תפקידו ב-2016.
שזורי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ליל המסכות 3: עונת המכשפה
ליל המסכות 3: עונת המכשפה (באנגלית: Halloween III: Season of the Witch) הוא הסרט השלישי בסדרת סרטי האימה ליל המסכות, אשר יצא בשנת 1982 ונכתב ובוים על ידי טומי לי וואלס, ג'ון קרפנטר ודברה היל אשר יצרו גם את הסרטים הקודמים בסדרה. בניגוד לסרטים הקודמים בסדרה סרט זה לא כולל את דמותו של מייקל מאיירס זאת לאחר שההצלחה המסחרית והביקורות כלפי הסרט הקודם היו פושרות. אך דמותו של מייקל חזרה בסרט הרביעי בסדרה.
עלילה וסוגה
בניגוד לסרטים הקודמים בסדרה סרט זה שונה בעלילתו ומתייחס לסרטים הקודמים בסדרה כאל סרטים בדיוניים אף על פי שהסרט מכונה בשם "ליל המסכות 3". בניגוד לסרטים הקודמים הסרט מתרחק מז'אנר הסלאשר אשר אפיין את הסרטים הקודמים ומתאפיין יותר בז'אנר העל טבעי והמתח. יוצרי הסדרה אמרו כי מה שמשותף לסדרת הסרטים הוא נושא ליל כל הקדושים וזה המוטיב אשר יוצר מתווה לסרטים בסדרה כאשר כל סרט מכיל תפאורה, דמויות וסיפור בהתאם.
בעקבות הביקורות על הסרט הקודם רמת האלימות והסצנות הגרפיות בסרט זה מותנה אך עדיין הסרט כלל את נושא האלימות והמוות. גם הקו המנחה של סרט זה הוא אלימות כנגד צעירים. הסרט גרף 14.4 מיליון דולר בארצות הברית והיה לסרט שהצליח הכי פחות מסחרית מכל סרטי ליל כל הקדושים שיצאו באותה תקופה ובנוסף גם ספג ביקורות שליליות. אך למרות הביקורות השליליות הסרט עם השנים הפך לקלאסיקה וקיבל עדת מעריצים גדולה.
הצלחה מסחרית
עם יציאתו הסרט שודר ב-1,297 בתי קולנוע שונים בארצות הברית והרוויח 6,333,259 דולר שבוע לאחר צאתו. בסך הכל הסרט גרף רווח של 14.4 מיליון דולר אך היה לסרט שהכי פחות הצליח מבין כל סרטי ליל כל הקדושים שיצאו באותה תקופה.
לוטוס אלטרה
לוטוס אלטרה (באנגלית: Lotus Eletre) היא מכונית ספורט חשמלית במרכב קרוסאובר קופה, בעלת ארבעה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי לוטוס משנת 2022. היא נחשפה ב-30 במרץ 2022. היא הקרוסאובר הראשון של המותג והמכונית החשמלית הראשונה של המותג שמיוצרת בייצור סדרתי.
לוטוס עדיין לא חושפת את כל הפרטים על מערכת ההנעה החשמלית של הדגם אך היא כן מציינת שהדגם מצויד בסוללה בקיבלות של מעל ל-100 קוט"ש המאפשרת לדגם טווח נסיעה של כ-600 ק"מ. בנוסף, לוטוס מציינת כי דגם הבסיס ישווק עם מערכת הנעה בהספק כולל של מעל ל־600 כ"ס המאפשרת להשיג נתון תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש של פחות מ-3.0 שניות ומהירות מרבית של 260 קמ"ש.
מושל קרוליינה הדרומית
מושל קרוליינה הדרומית (באנגלית: Governor of South Carolina) הוא המושל וראש המדינה של מדינת קרוליינה הדרומית שבארצות הברית. לפי החוקה של המדינה, המושל הוא ראש הרשות המבצעת ומשמש כראש ממשלה. המושל הוא המפקד הראשי של המשמר הלאומי כל עוד לא נקרא המשמר לשירות עבור הממשלה הפדרלית של ארצות הברית. תחומי האחריות של המושל כוללים בין היתר את כתיבת ונשיאת נאום מצב האומה השנתי בפני בית המחוקקים של קרוליינה הדרומית, הגשת תקציב המדינה והבטחת אכיפת חוקי המדינה.
המושל ה-117 והנוכחי של קרוליינה הדרומית הוא הנרי מקמסטר, שהושבע לתפקידו בינואר 2017 בעקבות התפטרותה של המושלת ניקי היילי, שמונתה לשגרירת ארצות הברית באומות המאוחדות.
הדרישות לתפקיד
ישנן שלוש דרישות חוקתיות למועמד לתפקיד המפורטות בסעיף השני של הפרק החמישי בחוקת קרוליינה הדרומית:
תקופת כהונה
על פי סעיף ארבע בפרק החמישי לחוקת קרוליינה הדרומית, המושל מכהן תקופת כהונה בת ארבע שנים שראשיתה בשעת הצהריים ביום רביעי הראשון שלאחר יום שלישי השני בחודש ינואר שלאחר היום בו נבחר, וסיומה בצהרי יום רביעי הראשון שלאחר יום שלישי השני בינואר שארבע שנים לאחר מכן. הסעיף השלישי מוסיף וקובע כי איש לא ייבחר לתפקיד המושל ליותר משתי תקופות כהונה רצופות. כלומר, פלוני יכול למלא את תפקיד המושל ללא הגבלה כל עוד הוא לא כיהן ביותר משתי תקופות כהונה רצופות. מכיוון שהנרי מקמאטר נכנס לתפקיד המושל לאחר התפטרותה של ניקי היילי, הוא רשאי לכהן שתי תקופות כהונה רצופות, משמע 8 שנים, נוסף על שארית הכהונה של היילי.
סמכויות, חובות ואחריויות
לפי חוקת קרוליינה הדרומית, המושל:
מגורים
אחוזת המושל, השוכנת ברחוב ריצ'לנד 800 בשכונת ארסנל היל שבקולומביה, היא מעונו הרשמי של מושל קרוליינה הדרומית. האחוזה נבנתה ב-1855 ושימשה במקור כמגורי הסגל באקדמיית ארסנל, אשר יחד עם אקדמיית המצודה בצ'ארלסטון הקימה את "המצודה" - האקדמיה הצבאית בקרוליינה הדרומית (The Citadel). אקדמיית ארסנל על ידי כוחותיו של ויליאם שרמן בפברואר 1865 ומעולם לא נפתחה מחדש, ובניין מגורי הסגל היה המבנה היחיד ששרד את ההצתה ובכך נהפך למעונו הרשמי של המושל ב-1868. חוקת המדינה קובעת כי המושל חייב להתגורר בעיר בה מתכנס בית המחוקקים.
היסטוריה
חוקת קרוליינה הדרומית משנת 1776 קבעה כי המושל (שנודע כנשיא ולא כמושל) ייבחר על ידי האספה הכללית של קרוליינה הדרומית, ולא בבחירות ישירות בידי תושבי המדינה. שנתיים אחר כך, ב-1778, תוקנה החוקה ושונָה תוארו של ראש הרשות המבצעת מנשיא למושל. חוקה חדשה נכנסה לתוקפה ב-1865 בעקבות כיבושה של קרוליינה הדרומית בידי צבא האיחוד במלחמת האזרחים האמריקנית. חוקה זו קבעה כי המושל ייבחר בבחירות ישירות, אך המשיכה להגביל את זכות הבחירה לגברים לבנים. ב-18 באוקטובר 1865 היה ג'יימס לורנס אור המושל הראשון של קרוליינה הדרומית שנבחר בבחירות ישירות.
בעקבות סירובה של המדינה לאמץ את התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית, הקונגרס האמריקאי החרים את כל משרדי ממשלת קרוליינה הדרומית. ממשל צבאי זמני בראשותו של הגנרל אדוארד קאנבי הוקם עד לעריכת בחירות חדשות לאחר כתיבת החוקה של 1868. לכל האזרחים הגברים מעל גיל 21, בלי קשר לגזעם, ניתנה זכות בחירה והמושל הורשה להיבחר לשתי קדנציות רצופות.
היבחרו של בנג'מין טילמן ב-1890 לתפקיד המושל בתמיכתם של רפורמיסטים אגרריים אילצה את המדינה לכנס ועידת חוקה. החוקה של 1895 הנהיגה מס גולגולת וחייבה את הבוחרים לעבור מבחן אוריינות. פעולות אלה הונהגו במטרה למנוע את זכות הבחירה של האפרו-אמריקאים. חוקה זו הרחיבה בנוסף את סמכויות המושל תוך אפשרות למתן וטו על תקציב המדינה. תחילה, בית המשפט העליון של ארצות הברית אישר את תוקף החקיקה המחייבת את הבוחרים בתשלום מס גולגולת, וקבע כי מבחני האוריינות אינם בהכרח בלתי-חוקתיים. ב-1964, התיקון ה-24 לחוקת ארצות הברית קבע כי אין זה חוקי שמדינות ארצות הברית תדרושנה תשלום מס גולגולת כדי להצביע בבחירות פדרליות, ובית המשפט העליון, שהפך את ההחלטה המאשרת להטיל מס גולגולת לשם הצבעה בבחירות בארצות הברית, קבע אז כי הטלת מס גולגולת כהתניה להצבעה בבחירות היא הפרה של סעיף ההגנה השווה בתיקון ה-14 לחוקה. ביטול מבחן האוריינות דרש חקיקה פדרלית, אשר תוקפה אושר בידי בית המשפט העליון.
במקור, המושלים כיהנו תקופות כהונה בנות שנתיים ללא הגבלה לבחירה מחדש. ב-1926 תוקנה החוקה ותקופת הכהונה של המושל הוארכה לארבע שנים, אך האפשרות להיבחר ליותר משתי קדנציות בוטלה.
רשימת מושלי קרוליינה הדרומית
המספור הרשמי של מושלי קרוליינה הדרומית מתחיל מהקמתה של פרובינציית קרוליינה הדרומית ב-1670. ג'ון ראטלדג', שהיה מושל המדינה הראשון לאחר הכרזת עצמאותה ב-1776, היה המושל ה-31, וכך ממשיך המספור עד היום. למעשה ראטלדג' ויורשו בתפקיד, רולינס לאונדס, היו "נשיאי קרוליינה הדרומית", ורק ב-1779 הפכה הגדרת התפקיד מנשיא ל"מושל קרוליינה הדרומית". כל מושל שמושבע ממוספר פעם אחת בלבד, ללא קשר למספר הכהונות הבלתי רצופות שבהן כיהן.
מכינונה של קרוליינה הדרומית ב-1776 ועד היום כיהנו 86 גברים ואישה אחת כמושלי המדינה ב-81 תקופות כהונה.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–תוניסיה
יחסי איחוד האמירויות הערביות–תוניסיה הם יחסי החוץ בין איחוד האמירויות הערביות לתוניסיה.
היסטוריה
היחסים בין המדינות החלו רשמית ב-14 ביוני 1972. תוניסיה יוצגה על ידי שר החוץ שלה בהודעה על הקמת איחוד האמירויות הערביות ב-2 בדצמבר 1971.
לאחר המהפכה התוניסאית בשנת 2011 הדרדרו היחסים בין המדינות, במיוחד עם עליית תנועת האננה האסלאמית לשלטון. הידרדרות זו הגיעה לשיאה ב-27 בספטמבר 2013, כאשר איחוד האמירויות הערביות החזירה את שגרירה בתוניסיה, בתגובה להצהרותיו של נשיא תוניסיה מונצף מרזוקי במהלך העצרת הכללית של האו"ם בה קרא לשחרר את נשיא מצרים המודח מוחמד מורסי, שהודח במהלך ההפיכה בשנת 2013.
משבר 2017
ב-22 בדצמבר 2017 החליטה חברת אמירטס למנוע מנשים תוניסאיות לעלות על מטוסיה מטעמי ביטחון, מה שעורר גל של כעס בתוניסיה. בתגובה להחלטה זו החליטה ממשלת תוניסיה, למנוע את כניסת מטוסי אמירטס למדינה, עד שהחברה הצליחה למצוא פתרון הולם להפעלת טיסותיה בהתאם לחוקים ואמנות בינלאומיים. החלטת ממשלה זו זכתה לתמיכה נרחבת נפוצה ברשתות החברתיות. ב-25 בדצמבר אמר שר החוץ של תוניסיה, חמיס אל-ג'והינאווי, כי איחוד האמירויות התנצלה. ב-3 בינואר 2018 פרסם אתר החדשות Arabi 21 את מה שהוא רואה כמסמך אמירתי מסווג המציג הערכה למצב ותוכנית רשמית להתמודדות עם המשבר. ב-4 בינואר, הודיעו משרדי החוץ של שתי המדינות על חידוש הטיסות עבור חברת אמירטס, לאחר שהסכימה לכבד חוקים והסכמים בינלאומיים.
ג'ייק בורלי
ג'ייק בורלי (באנגלית: Jake Borelli; נולד ב-13 במאי 1991) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בשל תפקידיו כוולפגנג בסדרת הקומדיה "משפחת רעם" (2015–2018) וכד"ר לוי שמיט בסדרת הטלוויזיה "האנטומיה של גריי" (2017–הווה).
קריירה
כשעבר ללוס אנג'לס, בורלי זכה במהירות לתפקידי משנה בתוכניות טלוויזיה כמו "iCarly", "Parenthood", "NCIS: לוס אנג'לס" , "טרו ג'קסון", "גריק" ו"פרברי הגיהנום". הוא הופיע גם במספר סרטים קצרים.
ב-2017, הוא קיבל תפקיד בסרט הדרמה הקומית של נטפליקס, "Reality High". באותה שנה, הוכרז כי בורלי ישחק את המתמחה ד"ר לוי שמיט בסדרת הטלוויזיה "האנטומיה של גריי".
חיים אישיים
ג'ייק בורלי יצא מהארון כהומו באינסטגרם בנובמבר 2018, מספר רגעים לאחר שידור הפרק השישי של העונה החמש עשרה של "האנטומיה של גריי", שבה דמותו, ד"ר לוי שמיט, גם יצא מהארון.
מארק גאטיס
מארק גאטיס (באנגלית: Mark Gatiss; נולד ב-17 באוקטובר 1966) הוא שחקן, קומיקאי, תסריטאי וסופר אנגלי. הוא שותף לכתיבה של סדרות הטלוויזיה "דוקטור הו" ו"שרלוק", סדרה שהיה גם שותף ליצירתה. הוא חבר בצוות הקומיקאי ם של הסדרה "ליגה של גברים" הכוללת את ריס שירסמית', סטיב פמברטון ואת התסריטאי ג'רמי דייסון.
ביוגרפיה
גאטיס נולד בסג'פילד שבמחוז דרהאם באנגליה. הוריו היו ויניפרד רוז (שם נעורים או'קיין) ומוריס גאטיס. הוא גדל קרוב לבית חולים פסיכאטרי מהתקופה האדוארדית שבו עבד אביו. בילדותו אהב לצפות בטלוויזיה בסדרה "דוקטור הו" ובסרטי "Hammer Horror", ואהב לקרוא את ספרי שרלוק הולמס ואת ספרי הרברט ג'ורג' ולס. כמו גם אסף מאובנים. תחומי עניין אלה היוו בסיס ליצירתו כמבוגר.
הוא למד בבית הספר היסודי הייגינטון ובבית הספר התיכון וודהם בניוטון אייקליף. אחר כך למד אמנויות הבמה בברטון הול קולג' המסונף לאוניברסיטת לידס.
ליגה של גברים
גאטיס משתתף בתוכנית המערכונים "ליגה של גברים", לצדם של ריס שירסמית', סטיב פמברטון והתסריטאי ג'רמי דייסון. את עמיתיו פגש לראשונה בבית הספר למשחק "ברטון הול" ביורקשייר, שם למד אחרי סיום בית הספר ואחרי שנה של טיול באירופה.
התוכנית "ליגה של גברים" החלה ב-1995 כהופעה על במה שזכתה בשנת 1997 ב"פרס פרייר" בפסטיבל הפרינג' באדינבורו. באותה שנה שודרה התוכנית ברדיו 4 של ה-BBC בשם "On the Town with the League of Gentlemen", וב-1999 שודרה בטלוויזיה בערוץ BBC Two. על תוכנית זו זכו גאטיס וחבריו בפרס באפט"א לטלוויזיה, בפרס "Royal Television Society" ובפרס "ורד הזהב" היוקרתי.
ב-2005 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "ליגה של גברים האפוקליפסה" וזכה לביקורות חיוביות.
ב-2009 התאחדו שרסמית' ופמברטון שוב ויצרו את הסיטקום "Psychoville", שבו השתתף גאטיס באחד הפרקים בתפקיד אורח. השלושה שיתפו פעולה בפעם נוספת ב-2012 וצילמו סדרה של מערכונים לתוכנית "Horrible Histories" של ערוץ CBBC.
עבודות נוספות בטלוויזיה
פרט ל"ליגה של גברים" כתב גאטיס תסריטים ל"רנדל והופקירק" ב-2001 וערך את התסריט של תוכנית המערכונים הפופולרית "הממלכה הקטנה" ב-2001. בשתי התוכניות השתתף גם כשחקן אורח. ב-2001 שיחק בסיטקום "Spaced" בתפקיד עובד מדינה נבל בדמותו של הסוכן סמית' מסדרת סרטי ה"מטריקס".
גאטיס הופיע שלוש פעמים בסדרה "דוקטור הו". ב-2007 שיחק בתפקיד פרופסור לזרוס בפרק "הניסוי של לזרוס", ב-2011 הופיע בעונה השישית בפרק "החתונה של ריבר סונג" בדמות בשם גנטוק וב-2017 הופיע בספיישל חג המולד של העונה העשירית בתור "הקפטן".
ב-2007 גילם גאטיס את דמותו של הסופר רוברט לואיס סטיבנסון בסדרה "ג'קיל", סדרה של BBC One שכתב שותפו ל"דוקטור הו", סטיבן מופאט. ב-2008 שיחק בתפקיד קולונל בלק בסדרת הטלוויזיה "Clone". עוד הופיע בתפקיד אורח בסדרה הקומית "Psychoville" של פמברטון ושרסמית'.
ב-2014 השתתף גאטיס בעונה הרביעית של סדרת הפנטסיה "משחקי הכס" בתפקיד טיקו נסטוריס, וגילם את אותה דמות גם בעונה החמישית.
ב-2015 שיחק גאטיס בתפקיד סטיבן גרדינר, מזכירו של המלך הנרי השמיני במיני-סדרה של ה-BBC "וולף הול". עוד ב-2015 שיחק בסרט "Coalition" של ערוץ 4.
רדיו, תיאטרון וקולנוע
גאטיס השתתף לעיתים קרובות בהפקות של רדיו ה-BBC, בין השאר בקומדיית המדע בדיוני "Nebulous" ובסדרה "הרפתקאותיו הנוספות של שרלוק הולמס" ב-2009 הוא הופיע בתפקיד "האיש בשחור" דמות ברדיו 7 של ה-BBC המציגה סדרה של דרמות אימה. לפניו גילמו את הדמות ולנטיין דיאל ואדוארד דה סוזה. בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים כתב גאטיס את המחזה "The Teen People", וב-2003 הופיע במחזה המצליח "אמנות" בתיאטרון וייטהול שבלונדון. בקולנוע כיכב בסרט "Sex Lives of the Potato Men" (מ-2004) ושיחק בתפקידים קטנים בסרטים "משחקים מפתים" (2001), "צעירים יפים ומבריקים" (2003), "נקודת מפגש" (2005), ו-"שאלת הפתיחה" (מ-2006). ביוני 2005 יצא לאקרנים הסרט "The League of Gentlemen's Apocalypse" המבוסס על סדרת הטלוויזיה "ליגה של גברים" בכיכובו של גאטיס. הוא גילם את הדמות גולד בהפקת אודיו של סדרת הטלוויזיה "Sapphire & Steel" שיצאה לאור בחברת "Big Finish Productions".
ב-2008 דיבב גאטיס את הדמות "ג'אקי" בגרסה האנגלית של הסרט המצויר הנורווגי "Free Jimmy", הדמות שגילם הייתה של אופנוען מוזר מ"המאפיה הלפית". בין שאר המדבבים היו חבריו ל"ליגה של גברים" כמו סטיב פמברטון וריס שירסמית'. סיימון פג שכתב את הדיאלוגים שיחק גם הוא בסרט, וכן השתתפו וודי הרלסון ודייוויד טננט שעבד עם גאטיס ב"דוקטור הו".
בין 25 באוגוסט ל-24 בנובמבר 2007 שיחק גאטיס במחזה על פי סרטו של פדרו אלמודובר "הכל אודות אמא" בתיאטרון אולד ויק בלונדון. הוא זכה לשבחים על הופעתו בתפקיד אגראדו הטרנסקסואל.
במרץ 2010 התארח בתוכנית הרדיו "Private Passions", דיון ביוגרפי מוזיקלי, בערוץ 3 של ה-BBC. מדצמבר 2010 ועד מרץ 2010 הופיע גאטיס בתפקיד ברנרד במחזה "Season's Greetings" מאת אלן אייקבורן בתיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון לצדה של קתרין טייט.
בדצמבר 2011 הופיע בפרק "The Science of Christmas" בסדרה "The Infinite Monkey Cage" לצדם של בריאן קוקס, רובין אינס וריצ'רד דוקינס.
בינואר 2012 שיחק בתפקיד בראזן במחזה "The Recruiting Officer" בתיאטרון דונמאר בלונדון. מ-18 באוקטובר ועד 24 בנובמבר אותה שנה גילם את דמותו של צ'ארלס הראשון במחזה "55 ימים" מאת הווארד ברנטון, המציג את ההפיכה הצבאית שבה נהרג המלך ועלייתו לשלטון של אוליבר קרומוול.
בדצמבר 2013 הצטרף גאטיס לצוות השחקנים של דונמאר ורהאוס בהפקה של "קוריולנוס" בתפקיד הסנטור הרומאי מנניוס, ושיחק עד 13 בפברואר 2014. על תפקיד זה היה מועמד לפרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה.
דוקטור הו
כבר מילדות התעניין גאטיס בסדרת המדע בדיוני של ה-BBC "דוקטור הו". הוא הקדיש חלק גדול מיצירתו לסדרה אף על פי שבוטלה ב-1989. העבודות הראשונות של גאטיס שיצאו לאור ב-"Virgin Publishing's New Adventures" היו סדרה של רומנים שהם המשכים לסיפורי "דוקטור הו". ברומנים אלה ניסה גאטיס לתקן את הבעיות שהביאו לדעיכה של הסדרה בסוף שנות השמונים.
התסריטים הראשונים שכתב גאטיס היו לסרטים להפצה בווידאו עבור חברת BBV של סדרה בשם. כל אחד מהתסריטים הציג שחקן אחר שגילם את דמות הדוקטור: ג'ון פרטווי, פיטר דייוויסון, קולין בייקר וסילבסטר מקוי.
תרומות מוקדמות נוספות שלו לזיכיון "דוקטור הו" היו ארבעה רומנים, שני מחזות אודיו עבור BBV, ושני מחזות אודיו עבור חברת "Big Finish Productions".
עבור הסדרה המחודשת משנת 2005 כתב גאטיס שמונה פרקים. הראשון היה "The Unquiet Dead" הפרק השלישי בעונה הראשונה (2005); השני היה "The Idiot's Lantern" ששודר בשנה שאחרי בעונה השנייה. בעונה השלישית הוא הופיע בעצמו, וכן כתב פרק לעונה הרביעית שלא הופק. ב-2010 חזר גאטיס ככותב ל"דוקטור הו". הוא כתב את הפרק "Victory of the Daleks" בעונה החמישית, את "Night Terrors" בעונה השישית, ואת הפרקים "Cold War" ו-"The Crimson Horror" בעונה השביעית. בעונה השמינית כתב את הפרק "Robot of Sherwood" ובתשיעית את הפרק "Sleep No More".
גאטיס כתב טור למגזין "דוקטור הו" וחתם בשם סם קיסגארט ("Sam Kisgart" הוא אנגרם של "Mark Gatiss").
שרלוק
גאטיס שיתף פעולה ביצירה ובהפקה של סדרת הטלוויזיה "שרלוק" עם סטיבן מופאט שאתו עבד ב"דוקטור הו" ובסדרה "ג'קיל". הסדרה "שרלוק" היא עיבוד מודרני לספרי שרלוק הולמס. גאטיס גם מופיע בסדרה בתפקיד מייקרופט הולמס, אחיו של שרלוק. הוא כתב שלושה פרקים עבור הסדרה: פרק הסיום של העונה הראשונה "המשחק הנהדר", "כלבם של בני בסקרוויל" בעונה השנייה, ואת "קרון המתים הריק" בעונה השלישית. הוא היה שותף לכתיבה של הפרק "Many Happy Returns", פרק קצר ששודר בחג המולד 2013 כהקדמה לעונה השלישית. כמו כן היה שותף לכתיבה של הפרק "חותם השלושה" יחד עם סטיבן מופאט וסטיב תומפסון.
עבודות נוספות
יצירות נוספות שגאטיס כתב הן ביוגרפיה של במאי הקולנוע ג'יימס וייל ותוכנית דוקומנטרית בשם "M.R. James: Ghost Writer" שאותה גם הגיש. בחג המולד 2013 שודר ב-BBC הסרט "The Tractate Middoth" על פי סיפור אימה של ג'יימס שאותו ביים גאטיס (עבודתו הראשונה כבמאי). גאטיס גם כתב, היה שותף להפקה והופיע בסיפור הרוחות "Crooked House" ששודר ב-BBC Four בחג המולד 2008.
חיים אישיים
גאטיס הוא הומוסקסואל ושמו כלול ברשימת הלהט"בים המשפיעים בבריטניה של האינדפנדנט בשנים 2010 ו-2011. בן זוגו הוא השחקן איאן הלארד . גאטיס הגשים חלום ילדות נוסף שלו כשבנה מעבדה בסגנון התקופה הוויקטוריאנית בביתו שבלונדון.
יהודה בלום
יהודה צבי בלום (נולד ב-1931) הוא פרופסור אמריטוס למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. כיהן כשגריר ישראל באומות המאוחדות בשנים 1978 עד 1984.
ילדותו ותחילת דרכו
בלום נולד בברטיסלאבה שבצ'כוסלובקיה, נצר לשושלת רבנים. במהלך השואה ניצלו הוא ומשפחתו באמצעות רכבת ההצלה של קסטנר שדרכה הגיעו לברגן-בלזן ומשם לשווייץ. עלה לארץ ישראל ב-1945.
היה פעיל בתנועת הנוער של תנועת המזרחי. למד בסמינר למורים דתיים בירושלים, יצא ללימודי משפטים באוניברסיטה העברית במסגרת העתודה האקדמית במהלכן כיהן כיו"ר ארגון הסטודנטים הדתיים יבנה והיה פעיל בהסתדרות הסטודנטים. שירת בצה"ל בפרקליטות הצבאית ושימש עוזרו של מאיר שמגר. ב-1959 הוסמך כעורך דין.
לאחר השירות הצבאי יצא ללימודים בבריטניה וב-1961 סיים דוקטורט במשפטים בתחום המשפט הבינלאומי הפומבי בבית הספר לכלכלה של לונדון. ב-1962 מונה לעוזר היועץ המשפטי של משרד החוץ, במקביל שימש עוזר מחקר בתחום המשפט הבינלאומי באוניברסיטה העברית. זכה בפרס ארלוזורוב על עבודתו "גבולות המדינה והתהוותם".
קריירה אקדמית
ב-1965 עזב את משרד החוץ לטובת קריירה באקדמיה. ומונה למרצה בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית. שימש ראש המכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי של הפקולטה למשפטים. ב-1968 יצא לניו יורק כעמית מחקר מטעם אונסק"ו והשתלם במחלקה המשפטית של האו"ם.
פרסם 4 ספרים ומעל 40 מאמרים בכתבי עת אקדמיים. זכה בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר על ספרו גבולות בטוחים שהתפרסם ב-1971. בשנים 1973 עד 1978 שימש העורך המשפטי של האנציקלופדיה העברית.
במהלך הקריירה האקדמית שלו שימש פרופסור אורח באוניברסיטת מישיגן, אוניברסיטת טקסס באוסטין, אוניברסיטת ניו יורק, ישיבה יוניברסיטי, אוניברסיטת דרום קליפורניה, אוניברסיטת טוליין ובאוניברסיטת מיאמי.
בלום פרש ב-2001.
שירות ציבורי
ב-1973 היה חבר המשלחת הישראלית לוועידה הבינלאומית השלישית בנושא חוק הים וב-1976 חבר המשלחת הישראלית לעצרת הכללית של האו"ם. היה חבר בצוות המשפטי הישראלי במשא ומתן על הסכם השלום בין ישראל למצרים.
ב-1978 מונה לשגריר ישראל באו"ם הוא כיהן בתפקיד עד 1984. בתקופתו התמודד באו"ם עם ייצוג ישראל על רקע מבצע ליטני, הפצצת הכור בעיראק ומלחמת לבנון הראשונה. מחליפו בתפקיד היה בנימין נתניהו.
בשנים 1986-1988 היה חבר בצוות המשפטנים שייצג את ישראל בדיונים במוסד הבוררות הבינלאומי על עתיד טאבה.
חיים אישיים
בשנת 1966 נישא למוריה רבינוביץ' תאומים ולהם שלושה ילדים.
השחקן הישראלי של העונה בליגת העל בכדורסל
שחקן העונה של ליגת העל בכדורסל
חוק ירושת ראשות המדינה
חוק ירושת ראשות המדינה (בספרדית: Ley de Sucesión en la Jefatura del Estado) היה חוק שנחקק במדינה הספרדית בשנת 1947 וקבע את סדרי הירושה העתידיים של ראשות המדינה. הוא חידש את המלוכה הספרדית - שבוטלה על ידי הרפובליקה הספרדית השנייה בשנת 1931), מינה את פרנסיסקו פרנקו לראש המדינה למשך כל חייו, וקבע כי יורשו של פרנקו כראש המדינה ייבחר על ידיו ויוכרז כמלך או כעוצר הממלכה, באישור הקורטס הספרדי (הפרלמנט הממונה של המדינה הספרדית).
גרג ויטינגטון
גרג ויטינגטון (באנגלית: Greg Whittington, נולד ב-7 בפברואר 1993) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעירוני קריית אתא מליגת העל בכדורסל.
חוק ירושת ראשות המדינה
החוק
טיוטת החוק נשלחה לקורטס הספרדי על ידי ממשלתו השלישית של פרנקו ב-28 במרץ 1947. הוא אושר שם ב-7 ביוני, אושר במשאל עם ב-6 ביולי ונכנס לתוקף ב-27 ביולי.
ההוראות העיקריות שקבע החוק היו:
יישום החוק
חואן, רוזן ברצלונה, היה בנו של מלך ספרד האחרון אלפונסו השלושה עשר שהודח ב-1931 ויורש העצר המיועד שלו. ב-1945 הוא פרסם במקום מושבו בלוזאן שבשווייץ מניפסט שבו ביקר את שלטונו של פרנקו והציע את השבת המונרכיה הספרדית על כנה והקמת משטר חופשי בספרד.
לאחר הגשת טיוטת חוק ירושת ראשות המדינה במרץ 1947 נשלח לואיס קאררו בלאנקו על ידי פרנקו לעדכן את הרוזן חואן אודות החוק המיועד, שמשמעו היה שפרנקו הוא שיבחר בבוא היום את יורשו. נמסר לחואן כי הוא יוכל להיות מלך ספרד, ובלבד שהיא תשמור על אופיה הקתולי, האוטוריטרי והאנטי-קומוניסטי. בחודש שלאחר מכן פרסם חואן מניפסט שני, הפעם מאסטוריל שבפורטוגל. בהכרזה זו הגדיר חואן את החוק כבלתי תקף, משום שהוא עמד לשנות את אופי המלוכה בספרד ללא התייעצות עם יורש העצר המיועד.
בפגישה שנערכה בין חואן לבין פרנקו ב-25 באוגוסט 1948 מחוץ לתחומי ספרד הוסכם כי בנו של חואן, חואן קרלוס בן ה-10, ואחיו אלפונסו, שגרו ברומא שבאיטליה, יעברו לספרד להשלמת חוק לימודיהם.
במהלך שנות ה-60 החל פרנקו לעסוק בשאלת מינוי יורשו. ב-22 ביולי 1969 הכריז פרנקו על חואן קרלוס כיורשו. הוא מונה בו ביום על ידי הקורטס כיורש וכנסיך ספרד. פרנקו פסח בכך פסח על חואן, אביו של חואן קרלוס, שכן פרנקו חשש כי הוא ליברלי מדי בדעותיו וכי לא יקיים את מורשתו בספרד. דבר זה בא לחואן כהפתעה. פרנקו האמין שחואן קרלוס יקיים את המשטר שהוא הקים, אך לא כך היה לבסוף.
חואן קרלוס מילא זמנית את מקומו של פרנקו כראש המדינה מה-19 ביולי ועד 2 בספטמבר 1974, בשל מחלתו של פרנקו. פרנקו מת ב-20 בנובמבר 1975 ויומיים אחר כך הוכתר חואן קרלוס למלך בקורטס. בשנתיים הבאות התקיים בהסכמת המלך ובעידודו תהליך המעבר של ספרד למונרכיה קונסטיטוציונית בעלת משטר פרלמנטרי חופשי, שבה מעמדו של המלך הוא סמלי בלבד. ב-15 ביוני 1977 נערכו בספרד הבחירות הכלליות החופשיות הראשונות. באותה שנה ויתר חואן על טענתו למלוכה. בתמורה העניק לו בנו המלך רשמית את התואר רוזן ברצלונה.
חוק ירושת ראשות המדינה בוטל ב-29 בדצמבר 1978, עם כניסתה לתוקף של חוקת ספרד החדשה.
גרג ויטינגטון
עונת 2015/2016 – סו פולס סקייפורס
במאי ויוני 2015 השתתף ויטינגטון באימונים לפני הדראפט עם אינדיאנה פייסרס ועם בוסטון סלטיקס, אך בסופו של דבר הוא לא נבחר בדראפט והצטרף למיאמי היט לליגת הקיץ. בתשעה משחקים הוא קלע 9.1 נקודות, 6.2 ריבאונדים, 2.0 אסיסטים, 1.4 חטיפות ו-1.3 חסימות למשחק. מאוחר יותר הוא הצטרף למחנה האימונים בהיט והופיע בארבעה משחקי הכנה לעונה, אך בסופו של דבר לא שיחק בקבוצה ועבר לקבוצת ליגת הפיתוח שלה, סו פולס סקייפורס.
אחרי 10 משחקים טובים בליגה, פציעה ביד באמצע דצמבר גרמה לו להחמיץ חודשיים של פעולה. הסקייפורס סיימו את העונה הסדירה עם מאזן 40–10, הטוב ביותר בליגה, עלו לפלייאוף וניצחו בגמר 2–1 את לוס אנג'לס די-פנדרס וזכו באליפות הראשונה שלהם. ב-34 משחקים בסקייפורס הוא העמיד ממוצעים של 13.5 נקודות, 7.6 ריבאונדים, 2.4 אסיסטים, 1.9 חטיפות ו-1.0 חסימות למשחק. בסיום העונה הוא זכה בתואר הרוקי המוביל בליגת הפיתוח.
עונת 2016/2017 – סידני קינגס, סו פולס סקייפורס
אחרי עונת 2015/16 החליט ויטינגטון שלא להשתתף בפעילות ליגת הקיץ ובמקום זאת התאמן בביתו במרילנד, עם שחקנים כמו ויקטור אולדיפו וג'רמי גרנט.
ב-13 באוגוסט 2016 חתם ויטינגטון בסידני קינגס מה-NBL לעונה אחת. ב-20 באוקטובר ויטינגטון קלע שיא עונתי של 22 נקודות בניצחון 92–78 על ניו זילנד ברייקרס. ב-5 בנובמבר הוא קבע שיא עונתי של 16 ריבאונדים בהפסד 64–57 לקייפרנס טייפנס. הוא הופיע בכל 28 המשחקים בקינגס והעמיד ממוצעים של 11.5 נקודות, 6.4 ריבאונדים, 1.8 אסיסטים ו-1.5 חטיפות למשחק, אך הקינגס לא עלו לפלייאוף.
בסוף העונה באוסטרליה חזר ויטינגטון לסקייפורס. בתשעה משחקים בסקייפורס עד לסיום העונה הוא העמיד ממוצעים של 13.6 נקודות, 5.7 ריבאונדים, 2.0 אסיסטים ו-1.0 חטיפות למשחק.
עונת 2017/2018 – לבאנגה הוקיאדו
ב-28 ביולי 2017 חתם ויטינגטון בלבאנגה הוקאידו מליגת העל היפנית בכדורסל. הוא עזב את הקבוצה בינואר 2018 לאחר שהעמיד ממוצעים של 11.0 נקודות, 6.1 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים ב-18 משחקים.
עונת 2018/2019 – הפועל גלבוע גליל
ב-20 בספטמבר 2018 חתם ויטינגטון לעונת ‏‏ בהפועל גלבוע גליל מליגת העל בכדורסל. ב-15 באפריל 2019, ויטינגטון רשם שיא קריירה של 29 נקודות, כשהוא קולע 10 מ-17 (58%) מהשדה, יחד עם 14 ריבאונדים, 5 אסיסטים ו-2 חסימות בניצחון 93–96 על עירוני נהריה. לאחר מכן הוא זכה בתואר ה-MVP של המחזור ה-27. ב-30 משחקים הוא הוביל את הליגה במדד (24.6) וריבאונדים (9.6). הוא גם סיים כקלע השלישי (18.4), עם קליעה של 41.5 אחוז מטווח שלוש נקודות.
עונת 2019/2020 – גלאטסראיי
ב-12 באוגוסט 2019 חתם ויטינגטון בגלאטסראיי מליגת העל הטורקית בכדורסל והיורוקאפ. הוא עזב את הקבוצה בינואר 2020. ב-14 משחקי ליגה רשם ממוצעים של 12.4 נקודות, 4.9 ריבאונדים, 1.6 אסיסטים ו-1.0 חטיפות למשחק. הוא קלע גם ממוצעים של 12.5 נקודות, 6.4 ריבאונדים, 1.5 אסיסטים ו-1.3 חטיפות ב-11 משחקי יורוקאפ.
עונת 2020/2021 – דנוור נאגטס
ב-24 בנובמבר 2020 חתם ויטינגטון על חוזה דו כיווני לעונת 2020/2021 עם דנוור נאגטס מליגת ה-NBA. ב-9 באפריל 2021 שוחרר מהקבוצה.
עונת 2021/2022 - לוקומוטיב קובאן
ב-30 ביוני 2021 חתם ויטינגטון בלוקומוטיב קובאן מהליגה המאוחדת של VTB והיורוקאפ.
נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 18
נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 18 (נקראת על ידי ההתאחדות גם בשם נבחרת נוער ב'; בעבר, עד 2002 נודעה בתור "נבחרת הנוער" הרשמית) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של ישראל עד גיל 18. סגל הנבחרת מורכב ממיטב שחקני הכדורגל המחזיקים באזרחות ישראלית שגילם מתחת ל-18. כיום נבחרת זו היא בעיקר נבחרת ייצוגית, ומהווה שכבת מעבר לנבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 19, שמתחרה בטורנירים הבינלאומיים הבכירים. מאמן הנבחרת ממונה על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל.
היסטוריה
הרעיון על נבחרת בגילאים האלו החלה כבר ב-1957, כאשר ההתאחדות שקלה להכניס נבחרת לאליפות אירופה עד גיל 18, אך בפועל נבחרת הנוער שיחקה את משחקה הראשון נגד נבחרת הנוער של אנגליה ב-20 במאי 1962, בהפסד 1-2. יומיים לאחר מכן הנבחרת רשמה את ניצחונה הראשון על אותה נבחרת אנגלית, כשניצחה 2-1 במשחק חוזר שנערך באנגליה. באותה התקופה, כדי לתת לנבחרת הנוער לשחק במשחקים הבינלאומיים, הקימה ההתאחדות טורניר שנתי לקבוצות עד גיל 18, שנערך בין דצמבר וינואר בין השנים 1974 ועד 1989 (לאחר מכן הפך הטורניר לטורניר עבור נבחרות עד גיל 17).
נבחרת הנוער עד גיל 18, שיחקה משחק רשמי ראשון כחלק מפיפ"א האירופאית, נגד שווייץ ב-1990, משחק שהסתיים ב-2-0 לטובת ישראל.
כיום נבחרת זו היא בעיקר ייצוגית ומשחקת משחקי ידידות, ובנוסף משתתפת בטורניר בינלאומי שנקרא "טורניר החורף עד גיל 18". ב-12 בדצמבר 2021 שיחקה הנבחרת נגד מקבילתה מאיחוד האמירויות הערביות במסגרת "טורניר החורף עד גיל 18" שהתקיים בישראל, כשישראל הביסה אותה בתוצאה 1–4, במה שלמעשה היה המשחק הראשון של נבחרת המייצגת מדינה ערבית במדינת ישראל.
חוג השלמים האלגבריים
הגדרות שקולות לשלם אלגברי
בהינתן K הרחבה סופית של שדה המספרים הרציונליים, אז ההגדרות הבאות שקולות:
דריו רודריגס
אוקטבו דריו רודריגס פניה (בספרדית: Octavio Darío Rodríguez Peña, נולד ב-17 בספטמבר 1974 במונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת הבלם בעיקר בפניארול ובשאלקה 04. לרודריגס 51 הופעות במדי נבחרת אורוגוואי, עמה השתתף במונדיאל 2002 ובשני טורנירים של קופה אמריקה.
קריירת מועדונים
רודריגס שיחק בנעוריו במספר מועדונים באורוגוואי כמו הורקאן וילגאס, איגוס דל מאר וסוד אמריקה, ממנו העפיל לבוגרים בשנת 1994, וסייע למועדון להעפיל לליגת העל האורוגוואית. כעבור שנה, עבר לשחק בליגת העל המקסיקנית, כאשר חתם בדפורטיבו טולוקה. רודריגס שיחק עונה אחת בטולוקה, וחזר לאורוגוואי, כאשר חתם בבז'ה ויסטה, וגם איתה עלה לליגת העל האורוגוואית. לאחר עונה אחת בבז'ה ויסטה, חתם רודריגס במועדון הפאר האורוגוואי פניארול, וזכה עמו באליפות אורוגוואי בשנת 1999. רודריגס המשיך לשחק בפניארול עד לשנת 2002, והציג יכולת גבוהה מאוד שגררה התעניינות ממועדונים באירופה, ובקיץ 2002 עזב את המועדון לאחר שצבר 111 הופעות והבקיע שמונה שערים, וחתם בשאלקה 04 מהבונדסליגה.
בעונתו הראשונה בשאלקה 04, 2002-03, רודריגס ערך 14 הופעות בלבד, ושימש בעיקר כמחליף. החל מעונת 2003/04, הפך רודריגס לעוגן הגנתי בשאלקה 04, בצוותא עם חבריו להגנה לבאן קוביאשווילי, ניקו ואן קרקהובן, כריסטיאן פאולסן ותומאש ולדוך, אך עונה זו הייתה מאכזבת עבור שאלקה שסיימה שביעית בלבד בבונדסליגה. בעונת 2004/05 התחזקה שאלקה בהגנה במלאדן קרסטאיץ' ומרסלו בורדון, וכמות ההופעות של דריו רודריגס פחתה. את עונה זו סיימו רודריגס ושאלקה במקום השני בבונדסליגה, וזכו בגביע הליגה הגרמנית באותה שנה. החל מעונת 2005/06 רודריגס חזר להיות שחקן הרכב קבוע, והגיע עם שאלקה עד לחצי גמר גביע אופ"א, שם הפסידה הקבוצה לסביליה, שזכתה לבסוף בתואר. עונת 2006/07 הייתה עונת שיא עבור רודריגס בשאלקה, אז סיים עם הקבוצה במקום השני, מרחק שתי נקודות בלבד מהאלופה שטוטגרט, וערך 26 הופעות. בעונת 2007/08 רודריגס ערך שלוש הופעות ליגה בלבד, אך הגיע עם שאלקה לרבע גמר ליגת האלופות, שם הודחה הקבוצה על ידי ברצלונה.
בתום עונת 2007/08 עזב רודריגס את שאלקה לאחר שש עונות, בהן צבר 102 הופעות והבקיע שישה שערים, וחזר לפניארול. רודריגס שיחק בפניארול שבע עונות רצופות, והוסיף למאזנו שתי אליפויות עם המועדון, בשנים 2010 ו-2013. בתום עונת 2015 פרש רודריגס ממשחק פעיל, לאחר שהוסיף 141 הופעות ו-11 שערי ליגה למאזנו בפניארול.
קריירה בינלאומית
רודריגס ערך את הופעת הבכורה בנבחרת אורוגוואי בשנת 2000, והשתתף עמה במונדיאל 2002, שם הבקיע שער שוויון זמני בהפסד 2-1 לנבחרת דנמרק, אך אורוגוואי הודחה בשלב הבתים. רודריגס השתתף עם אורוגוואי גם בקופה אמריקה 2004 בו אורוגוואי סיימה שלישית, ובקופה אמריקה 2007 בו אורוגוואי סיימה רביעית. במוקדמות מונדיאל 2006 הגיע רודריגס עם אורוגוואי לפלייאוף העלייה למונדיאל מול נבחרת אוסטרליה. רודריגס הבקיע את שער הניצחון לאורוגוואי במשחק הראשון שנערך במונטווידאו. במשחק הגומלין, אוסטרליה ניצחה 1-0 בסידני, ובבעיטות ההכרעה, רודריגס החטיא את הפנדל הראשון של אורוגוואי, שהפסידה בבעיטות ההכרעה ולא העפילה למונדיאל 2006. לאחר קופה אמריקה 2007, פרש רודריגס מהנבחרת, כשלזכותו 51 הופעות וארבעה שערים.
תארים
עם סוד אמריקה:
עם בז'ה ויסטה:
עם פניארול:
עם שאלקה 04:
מצוק רובינסון (אנטארקטיקה)
מצוק רובינסון (באנגלית: Robinson Bluff) הוא מצוק סלע בולט, בהרי המלכה מוד, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
המצוק מתנשא מעל הצד המערבי של חלקו התחתון של קרחון אמונדסן, בסמוך מצפון לקרחון ויטני.
גילוי ומיפוי הפסגות
המצוק התגלה בדצמבר 1929, על ידי משלחת החקר הגאולוגית של משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה, בפיקודו של לורנס גולד.
מקור השם
שמו של המצוק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
עפרה שונית
עפרה שונית (1942–1999) הייתה משוררת ישראלית.
כתיבתה
בספרה "הקומקום הסגול" עסקה עפרה שונית בסימבוליזם וידויי בתחושות של בדידות, ניכור וחריגות. כמו כן בדומה לחברתה המשוררת דליה הרץ עסקה בשירים אחדים בבעיות של מוסר כללי אל מול מוסר אישי (הסוביקטיביות של המוסר), ובשאלה האם כדי להיות אדם טוב יותר יש להתרחק מחברת אנשים.
עדנה קרמר
עדנה קרֶמֶר (נולדה ב-4 בספטמבר 1937) היא סופרת, משוררת, עורכת ומספרת לילדים ישראלית.
קריירה
משנת 1980 ועד פרישתה בשנת 2010 עבדה כעורכת ספרי ילדים בספרית פועלים. באותן השנים לימדה במכללת אורנים ספרות ילדים והייתה ממקימי המרכז לספרות ילדים במכללה ועמדה בראשו. קרמר פרסמה ספרים לגיל הרך, תרגומים לגיל הרך, שירים וסיפורים באנתולוגיות ובמקראות, עיבודים ספרותיים, רשימות וספרי הדרכה בנושא ספרות ילדים. אחדים מספריה לגיל הרך הוגשו בערוץ הוֹפּ. שניים מהספרים תורגמו לערבית במסגרת פרויקט מיוחד מטעם מרכז הספר והספריות בישראל. ביקורות רבות על ספרי הילדים שלה התפרסמו בעיתונות ובכתבי עת.
קרמר הופיעה קרוב לשלושים שנה כמספרת סיפורים בעל פה לילדי בית ספר כחלק מתוכנית הלימודים, חלקן במסגרת קרן קרב. היא בחרה לספר סיפורים ממקורות ישראל, סיפורי מיתולוגיה וסיפורי עמים, כדרך חווייתית להעשרה תרבותית ולהעשרת הלשון. כמו כן קיימה מפגשים ספרותיים עם ילדים במסגרת סל תרבות ארצי.
בגמלאות
היום, כגמלאית, ממשיכה קרמר ללוות את הצוות במרכז לספרות ילדים ע"ש מרים רות במכללת אורנים, ומוזמנת להרצות בשיעורי ספרות ילדים המתקיימים במכללה בנושאי ספרות הגיל הרך והסיפור בעל פה. במקביל היא ממשיכה להופיע כמספרת בעל פה לפני ילדים וקהלים אחרים ומקיימת מפגשי ספרות במסגרות שונות. בנוסף, קרמר פעילה ומעורבת בקיבוצה בתחומי תרבות וספרות. המופע המרכזי בשנתו השבעים של קיבוץ עין השופט נקרא "לאן הולכות הנעליים", כשם אחד מספריה, והתבסס על יצירותיה לילדים. בשנת 2015 זכתה בפרס דבורה עומר על מפעל חיים. בשנת 2016 הוענק לקרמר תואר יקירת אורנים על מפעל חיים בתחום ספרות ילדים.
מרטינוס רורבי
מרטינוס רורבי (בדנית: Martinus Rørbye; 17 במאי 1803 – 29 באוגוסט 1848) היה צייר דני, הידוע ביצירות ז'אנר ונופים. הוא היה דמות מרכזית בתור הזהב של הציור הדני במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-19.
הצייר הנוסע ביותר מבין ציירי תור הזהב הדנים, הוא נסע לנורווגיה ולשוודיה ולאיטליה, יוון וקונסטנטינופול. הוא היה גם הצייר הדני הראשון שצייר בסקיין בצפון יוטלנד, כמעט חצי מאה לפני שהקהילה המשגשגת של ציירי סקיין הגיעה לתהילה, באמצעות מייקל ואנה אנקה ואחרים.
ראשית חייו
מרטינוס רורבי נולד בדראמן בנורווגיה ב-17 במאי 1803 להורים הדנים פרדיננד הנריק רורבי ואשתו אלונור קתרין דה שטוקפלט. בשנת 1820 החל את לימודיו באקדמיה המלכותית הדנית לאמנויות בגיל 17. הוא למד אצל כריסטיאן אוגוסט לורנץ וכריסטופר וילהלם אקרסברג, שהייתה להם השפעה חזקה על דור אמנים בתקופת הזהב הדנית. רורבי היה תלמיד אהוב על אקרסברג, והם יצרו קשר הדוק.
הוא זכה במדליית הכסף הקטנה של האקדמיה בשנת 1824, ובמדליית הכסף הגדולה בשנת 1828. הוא התחרה על מדליית הזהב וזכה בפרס כספי. בשנת 1829 זכה במדליית הזהב הקטנה לציורו "ישו מרפא את העיוורים", שנשאר בבעלות האקדמיה המלכותית הדנית. הוא מעולם לא זכה במדליית הזהב הגדולה למרות ניסיונות חוזרים ונשנים.
קריירה
רורבי הציג לראשונה את ציוריו בשרלוטנבורג בשנת 1824 ועשה זאת כמעט מדי שנה עד 1848. עבודותיו היו במחיר צנוע, והוא מצא מספיק קונים ליצירותיו. רוב עבודותיו בשנות ה-20 של המאה ה-19 כללו נופים מקופנהגן ומהאי זילנד, אם כי הוא צייר גם מספר דיוקנאות כולל אחד של לורנץ, מדריך הציור שלו.
פעמיים, בשנים 1830 ו-1832, נסע לנורווגיה. במסעות הראשונים אלה הוא ביקר בדרך ביוטלנד, יעד נדיר לציירים באותה תקופה. ב-31 במאי 1830 הוא נסע לאורהוס על ספינת הקיטור. נוסע נוסף בספינה היה הנס כריסטיאן אנדרסן ושני האמנים החליטו לנסוע יחד לזמן מה. לאחר מכן נפרדו רורבי ואנדרסן.
ב-7 ביולי הוא עזב את טיסטד ונסע לנורווגיה. בנורווגיה צייר נופים בהשפעתם של יוהאן כריסטיאן דאהל וקספר דוד פרידריך.
נסיעות למזרח
באיטליה נסע לסורנטו, הרי סבין וסיציליה. בשנה שלאחר מכן נסע רורבי לאתונה בליווי האדריכל מיכאל גוטליב בינדסבול, אחד מבני ארצו שפגש ברומא. משם המשיכו לקונסטנטינופול שבאימפריה העות'מאנית, הרפתקה נדירה באותם ימים. הוא צייר במהלך מסעותיו.
חזרה לדנמרק
בשנת 1837 חזר לקופנהגן. ציוריו במזרח היו מהמקומות האקזוטיים, והם משכו את תשומת הלב של הציבור הדני. האקדמיה, שהכירה במצוינות עבודתו במהלך מסעותיו, הזמינה אותו להגיש בקשה לחברות על ידי הגשת ציור. משימתו הייתה ליצור סצנת עם טורקית. המוטיב שלו הגיע מרישום שעשה ליד סמירנה. הוא הסתיים בשנת 1838 והוא נבחר פה אחד לאקדמיה. ציוריו מיוון וטורקיה המשיכו לשמש בסיס לעבודתו.
הוא התחתן עם רוז פרדריק שיוט ב-29 באוגוסט 1839. אולם מצבו הבריאותי לא היה טוב, ובאותו סתיו נסע שוב לאיטליה בתקווה לחדש את כוחו. הוא צייר את "הרחבה באמלפי" במהלך שהות זו, והיא הוצגה בשנת 1842.
הוא זכור בזכות ציורי הז'אנר שלו, בנופיו ובציוריו האדריכליים, כמו גם בשל הרישומים שעשה במהלך מסעותיו הרבים. הוא צייר סצנות חיים רבות בקופנהגן, כמו גם יצירות גדולות המציגות נופים איטלקיים וטורקים וסצנות של חיי עם. הוא צייר דיוקנאות מעטים.
מערכת החורף הרוסית 1941–1942
מערכת החורף הרוסית 1941–1942 היה השם שניתן על ידי הפיקוד הצבאי הסובייטי לתקופה שסימנה את תחילתו של מבצע ההתקפי האסטרטגי במוסקבה (הידוע יותר בשם הקרב על מוסקבה) והתנהלה בין 5 בדצמבר 1941 ל-7 במאי 1942. שלב הפתיחה של מבצעי התקפת הנגד האסטרטגית של הצבא האדום בברית המועצות היה ניצחון סובייטי גדול אם כי יקר.
מרטינוס רורבי
גילוי של סקיין
רורבי ביקר בשלוש הזדמנויות בסקיין וצייר את הדייגים המקומיים וסביבת הים הצפוני. הפעם הראשונה הייתה בשנת 1833, שנה לפני שיצא למסעותיו לאזור הים התיכון וכמעט חצי מאה לפני שנוצרה שם קהילת אומני סקיין והגיעה לתהילה. הוא חזר לסקיין לקראת סוף חייו, בקיץ 1847 ו-1848.
מערכת החורף הרוסית 1941–1942
המערכה החלה במבצע ההתקפי האסטרטגי במוסקבה (5 בדצמבר 1941 – 7 בינואר 1942) עם המבצע האמפיבי קרץ'-פאודוסיה שהתנהל בו-זמנית (25 בדצמבר 1941 – 2 בינואר 1942).
מרטינוס רורבי
גילוי של סקיין
ציורו של אנשי סקיין בערב קיץ במזג אוויר נאה היה אחד האחרונים שהשלים.
מערכת החורף הרוסית 1941–1942
המבצעים במרכז וצפון ברוסיה החלו עם סיום מתקפת הנגד במוסקבה כמעט במקביל למתקפת אובויאן-קורסק (3 בינואר 1942 – 26 בינואר 1942), מתקפת ליובאן (7 בינואר 1942 – 30 באפריל 1942), המבצע ההתקפי בדמיאנסק (7 בינואר 1942 - 20 במאי 1942), מתקפת אוראל-בולכוב (8 בינואר 1942 – 28 באפריל 1942), והמבצע ההתקפי האסטרטגי רז'ב-ויאזמה (8 בינואר 1942 – 20 באפריל 1942).
מרטינוס רורבי
גילוי של סקיין
עבודותיו מופיעות במספר מוזיאונים לאמנות דנית, כולל הגלריה הלאומית הדנית (מוזיאון סטטנס לאמנות) ואוסף הירשפרונג.
מערכת החורף הרוסית 1941–1942
המערכה הסתיימה במבצע ההתקפי ברונקובו-לוזוביה (18 בינואר 1942 – 31 בינואר 1942), ניסיון מחודש להשתלט מחדש על קרים במהלך המבצע ההתקפי בקרים (27 בינואר 1942 – 15 באפריל 1942) והמבצע ההתקפי בבולכוב (24 במרץ 1942 – 3 באפריל 1942).
אירנה (בת תלמי)
אירנה (ביוונית: Εἰρήνη; המאה ה-3 לפנה"ס) הייתה נסיכה מצרית מבית תלמי, בתם של המלך תלמי הראשון ותאיס.
ביוגרפיה
אירנה הייתה בתו של תלמי הראשון מלך מצרים, ואשתו תאיס שהייתה הטאירה מאתונה ושימשה כפילגשו זמן רב. לא ברור כמה חוקיים היו נישואיהם של הוריה. היו לה שני אחים מאב ומאם: לאגוס, ולאונטיסקוס. לא ידועים תאריכי הלידה והמוות שלה.
על פי הידוע, היא נישאה לאונוסטוס (Eunostos), מלך סולי בקפריסין. הנישואים התרחשו ככל הנראה בין השנים 315-320 לפנה"ס, ונועדו לחזק את הקשר של מצרים עם הערים הקפריסאיות. מעבר לכך לא ידוע עליה דבר.
ורנר
ורנר הוא שם פרטי ושם משפחה ממקור גרמני. {{פירושונים|
ראו גם
}}
Atom
Atom (תרגום: אטום) הוא עורך טקסט וקוד מקור חינמי וקוד פתוח, המיועד לmacOS, Linux, ו-Windows. הוא תומך בהרחבות (plug-ins) שנכתבו ב-Node.js, ו-embedded Git Control ופותח על ידי GitHub.
מרבית ההרחבות יוצאות ברישיון חופשי ומתוחזקים על ידי קהילת מפתחים פתוחה. Atom מבוסס על תשתית Electron (נקראה בעבד Atom Shell), תשתית חוצת פלטפורמות לפיתוח יישומים עם Chromium ו-Node.js. הוא נכתב בשפות הפיתוח CoffeeScript ו-Less. הוא יכול לשמש כסביבת פיתוח (IDE)  , אך הוחלט לבטל את יכולת זו בעת המעבר מגרסת בטא לגרסה 1.0 ביוני 2015. מפתחיו קראו לו "עורך טקסט פריץ עבור המאה ה-21.
שפות תכנות נתמכות
החבילה המקורית של Atom תומכת כברירת מחדל בהדגשת תחביר עבור השפות ופורמטי הקבצים הבאים :
Discipline (אלבום של ג'נט ג'קסון)
Discipline (בעברית: משמעת) הוא אלבומה העשירי של הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'נט ג'קסון, אשר יצא לאור ב-26 בפברואר 2008, על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס. זה היה האלבום הראשון (אך גם היחיד) של ג'קסון, אשר יצא לאור על ידי איילנד רקורדס לאחר שהחוזה שלה עם וירג'ין רקורדס הסתיים בעקבות כישלון אלבומה הקודם.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200.
רקע וסוגה
האלבום הושפע מסגנונות כמו אלקטרו-פופ, האוס ודאנס-פופ ואף מכיל גם R&B והיפ-הופ.
סינגלים
מהאלבום יצאו ארבעה סינגלים: הראשון הוא "Feedback" אשר יצא בדצמבר 2007. הוא הגיע למקום ה-19 בארצות הברית והיה לשיר הראשון שלה להיכנס לעשרים הראשונים מאז 2001. אם כי שאר השירים מהאלבום לא הצליחו כמו "Feedback". בנוסף לגרסה הרגילה של האלבום יצאה גם לאלבום גרסת DVD הכוללת את האלבום עצמו עם תוספת של קטעי מאחורי הקלעים של צילומי הקליפ לשיר "Feedback" ומאחורי הקלעים של הקלטות האלבום.
ביקורת
האלבום קיבל ברובו ביקורות חיוביות כאשר המבקרים טענו כי מדובר בשיפור משני אלבומיה הקודמים של ג'קסון. אך למרות הביקורות החיוביות האלבום ספג כישלון מסחרי. אך למרות הכישלון הוא הצליח להגיע למקום הראשון בארצות הברית ובכך הפך לאלבום השישי שלה לעשות זאת.
אם כי לאחר מכן מכירות האלבום צנחו במהירות וקידום האלבום הסתיים כבר ביוני. על מנת לקדם את האלבום יצאה ג'קסון לסיבוב ההופעות "Rock Witchu Tour" בחסות לייב ניישן אשר זכה לביקורות חיוביות. עם תחילת סיבוב ההופעות ג'קסון עזבה את חברת התקליטים שלה באותה תקופה איילנד רקורדס בעקבות כישלון האלבום וחוסר רצון החברה לקדם את האלבום.