cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
התקפת קורלציה
בקריפטואנליזה, התקפת קורלציה (correlation attack) היא התקפה קריפטוגרפית נגד צופן זרם שהוצעה לראשונה על ידי תומאס זיגנתאלר (Thomas Siegenthaler) ב-1985. היא המתאימה לכל צופן שהמחולל הפנימי שלו מורכב מאוגרי זיזה ממושבים (LFSR). זוהי התקפת כוח גס סטטיסטית בסגנון הפרד ומשול המתמקדת בשחזור המצב הראשוני (initial state) של האוגרים. ההתקפה בדרך כלל מתבצעת לפי מודל התקפת גלוי-ידוע, אם קיים בידי התוקף מידע מוקדם לגבי חלק מסיביות זרם המפתח. אך אפשרית גם אם לא קיים כל מידע מוקדם, בתנאי שקיימת יתירות כלשהי במסר הגלוי שהוצפן.
ההתקפה המקורית כפי שהוצגה על ידי זיגנתאלר ישימה בעיקר כנגד צופן זרם בסגנון 'מחולל משולב' הפועל באופן כזה שהסיבית הבאה של זרם המפתח היא תוצאה של פונקציית שילוב (combining function) המקבלת כקלט מספר סיביות מתוך פוזיציות מסוימות של n אוגרי LFSR שאורכיהם שונים בהתאמה, משלבת אותן באופן לא ליניארי כלשהו ומחזירה סיבית אחת. אם מצליחה, ההתקפה מאפשרת שחזור מלא של שלב האתחול של המחולל בסיבוכיות של ניסיונות בניגוד לסיבוכיות  הצפויה בחיפוש ממצה.
באופן כללי התקפת קורלציה אפשרית ברגע שמוצאים מתאם כלשהו בין זרם המפתח s והרצף u של אוטומט סופי שהמצב ההתחלתי שלו תלוי בחלק מסיביות זרם המפתח. את סיביות המפתח אפשר לחשוף על ידי שחזור המצב ההתחלתי של u, כל עוד אפשר לזהות 'תלות סטטיסטית' אשר יכולה לשמש סימן שהרצף עשוי להיות חלק מפלט המחולל. חיפוש ממצה בר ביצוע על ידי שבוחרים שוב ושוב רצפים אפשריים כלשהם ובודקים אם מידת הקורלציה בין הרצף u לבין s גבוהה מערך סף מסוים שהוא פונקציה של טווח השגיאה האפשרי. אם נמצא רצף מתאים אפשר לשחזר את המצב ההתחלתי של המחולל ומכאן לשחזר כל קטע מזרם המפתח. בהתאמות קלות ההתקפה ישימה כנגד סוגים רבים של צופן זרם כמו צופן זרם שבנוי בסגנון 'מסנן' (filter generator).
רמת מתאם
התקפת קורלציה מנצלת את העובדה שקיימת תלות סטטיסטית כלשהי בין זרם המפתח הנוצר מהמחולל לבין פלט אוגר יחיד כלשהו הכלול במחולל. ברמה של סיביות תלות כזו מתרחשת רק אם יש מתאם בין פלט פונקציית השילוב f של המחולל לאחד מהקלטים x_i שלה, שהוא פלט אחד האוגרים. כלומר עבור כל x_i ההסתברות
עבור 1\le i\le n (כל האוגרים הכלולים במחולל). או לחלופין אם זרם המפתח נקרא s אזי אומרים שקיים מתאם בין רצף חלקי באורך t של זרם המפתח המסומן לבין רצף חלקי  הנוצר מאחד האוגרים שבמחולל. רמת המתאם בין שני הרצפים s,u נמדדת על ידי פונקציה המחושבת על N סיביות
והיא משתנה מקרי ממשי בעל התפלגות בינומית עם תוחלת N(1-2p_i) ושונות (כאשר N גדול). אפשר להשוות את ההתפלגות לרמת המתאם הצפויה בין הרצף s לבין רצף אקראי בלתי תלוי. כאשר הרצף הוא אקראי בלתי תלוי ב-s ההתפלגות בינומית עם תוחלת צפויה אפס ועם שונות N. רמת המתאם היא כלי יעיל המאפשר לתוקף להפעיל התקפת כוח גס ישירה בחיפוש אחר המצב הראשוני הנכון של אוגר נתון. ניתן להבחין בין מצב התחלתי נכון למצב התחלתי שגוי, משום שמצפים מערך התחלתי שגוי שיהיה בלתי תלוי סטטיסטית בזרם המפתח, כל תלות סטטיסטית שתמצא תאשש שהמצב ההתחלתי אכן נכון. בפועל ערך כלשהו יתקבל כמצב התחלתי נכון אם רמת המתאם עולה על סף מסוים המחושב בהתבסס על ההסתברות של שתי שגיאות אפשריות, האחת נקראת false alarm והיא מסומנת P_f=2^{L_i} והשנייה נקראת הסתברות לאי-הבחנה. האורך N שהוא כמות הסיביות המינימלית הדרושה להתקפה, נקבע לפי ההסתברות p_i לעיל והאורכים של האוגרים L_i בהתאמה. ההתקפה דורשת בערך:
סיביות מפתח. כך שבממוצע מתבצעים 2^{L_i-1} ניסיונות. בכל מקרה ההתקפה אפשרית רק אם ההסתברות p_i שונה מחצי. לסיכום ההתקפה מתוארת בפסאודו קוד הבא:
פסאודו קוד
קלט: קטע מזרם המפתח באורך N סיביות. כאשר ההסתברות p_i לעיל עבור מחרוזת זו לא שווה לחצי.
פלט: המחרוזת המייצגת את המצב ההתחלתי של האוגר i.
חסינות מתאם
כדי למנוע התקפת קורלציה צריך לבחור פונקציית שילוב עם תכונה שנקראת 'חסינת-מתאם' (correlation immunity) מ'סדר ראשון' (להלן), כלומר שאין מתאם כלשהו בין פלט הפונקציה לאף אחד מהקלטים שלה. כך שהמפתח בלתי תלוי סטטיסטית בפלט של אוגר כלשהו מהאוגרים הכלולים במחולל וכן כל קלט יכול להיות אפשרי במידה שווה. באופן כללי יותר, התקפת קורלציה סימולטנית על k אוגרים מתוך n צריכה לבדוק את רמת המתאם בין זרם המפתח s לבין הרצף u שהוא קומבינציה של k האוגרים באמצעות פונקציה בוליאנית g של k משתנים. היות שמתקיים כאשר f מייצגת את כל האוגרים ואילו g את k האוגרים הנבדקים לעומתם. ההתקפה יכולה להצליח רק אם p_g\ne 1/2. מספר האוגרים המינימלי הדרוש כדי שהתקפה סימולטנית כזו תיתכן היא m+1 כאשר m הוא הסדר הגבוה ביותר של חסינות המתאם של הפונקציה הבוליאנית. פונקציה בוליאנית של m+1 משתנים המספקת את הקירוב הטוב ביותר של f היא פונקציה אפינית. התקפת קורלציה היעילה ביותר היא כזו שמוצאת קורלציה בין s לבין המחרוזת u אותה מחשבים על ידי חיבור הפלט של תת-קבוצה i של אוגרים והיא מתאימה להסתברות:
רייצ'ל מתחתנת
רייצ'ל מתחתנת (באנגלית: Rachel Getting Married) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה, בבימויו של ג'ונתן דמי. הסרט יצא ב-3 באוקטובר 2008. הסרט פתח את פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ואת פסטיבל הסרטים של ונציה. הסרט, שצולם בסוף 2007 במשך שלושים ושלושה ימים, זכה לביקורות חיוביות והוא אף זכה בפרסים רבים. אן האת'וויי התמודדה על פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
התקפת קורלציה
חסינות מתאם
כאשר n הוא מספר המשתנים של פונקציית השילוב, t הוא וקטור של n סיביות שמרכיב ה-i שלו הוא '1' רק אם והפונקציה \hat f מייצגת טרנספורמציית וואלש של f (נקראת גם התמרת פורייה בדידה) אותה מחשבים על ידי. המסקנה שכדי להעלות את סיבוכיות התקפת הקורלציה רצוי שפונקציית השילוב של המחולל תהיה מסדר גבוה של 'חסינות-מתאם' וכן אי-ליניאריות גבוהה. או במילים אחרות שהפונקציה \hat f תהיה נמוכה מעל כל הווקטורים t עם משקל בינארי נמוך.
רייצ'ל מתחתנת
עלילה
לרגל חתונת אחותה רייצ'ל מקבלת קים חופשה ממוסד הגמילה שבו היא נמצאת. כשהיא מגיעה הביתה, היא מקבלת יחס צונן מכולם. היא מגלה שרייצ'ל העניקה את הכבוד להיות השושבינה לחברתה הטובה ולא לה. קים דורשת להיות השושבינה ואחותה מסכימה. בארוחת טרום החתונה קים מדברת לפני כולם על תהליך הגמילה שלה ומנצלת את ההזדמנות כדי לקיים את אחד השלבים בתוכנית שנים עשר הצעדים: היא מבקשת סליחה מאחותה על כל מה שהיא עברה בגללה. בבית, רייצ'ל כועסת על קים שהיא מתעסקת כל הזמן בעצמה וגונבת את ההצגה. כאשר קים הולכת למפגש של מכורים אנונימיים, היא חושפת שכשהייתה בת 16, נהגה תחת השפעת סמים ואחיה הקטן איתן נהרג בתאונת דרכים באשמתה. בהמשך קים מתעמתת עם אמא שלה ומאשימה אותה בחוסר אחריות, על שהפקירה את איתן בידי נרקומנית. לבסוף, קים חוזרת למוסד הגמילה כשהיא מסוכסכת עם אימה.
התקפת קורלציה
סדר חסינות
סדר m של חסינות מתאם פירושו 'מקסימום קורלציה' בין פלט פונקציה בוליאנית f עם n משתנים לבין תת-קבוצה שלה i של m משתנים. מקסימום קורלציה מחושבת על ידי כאשר  היא פונקציה בוליאנית של n המשתנים x_j כאשר j\in i. הסימן F_2^n פירושו קבוצת כל הווקטורים הבינאריים  באורך n מעל השדה F_2.
ג'ימי פלויד האסלביינק
ג'רל "ג'ימי" פלויד האסלביינק (בהולנדית: Jerrel "Jimmy" Floyd Hasselbaink; נולד ב-27 במרץ 1972 בפרמריבו, סורינאם) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת החלוץ, ולזכותו 9 שערים ב-23 הופעות במדי נבחרת הולנד ולמעלה מ-300 שערים במהלך הקריירה.
קריירה
האסלביינק החל לשחק כדורגל מקצועני בהולנד, בקבוצת ליגת המשנה ההולנדית טלסטאר ספורטקלאב, בשנת 1990. הוא שיחק במדי טלסטר רק ארבעה משחקי ליגה, ולאחר מכן עבר לקבוצת א.ז. אלקמאר, שהייתה אז גם היא בליגת המשנה. באלקמאר, שיחק האסלביינק 3 עונות, בהן כבש 5 שערי ליגה ב-46 משחקים. בתום עונתו השלישית, שוחרר מן הקבוצה. אחרי השחרור, הוא המשיך לשחק כדורגל במועדונים חובבניים.
האסלביינק חתם כשחקן משוחרר במועדון הפורטוגלי קמפומיורנסה באוגוסט 1995, שיחק במסגרתו עונה אחת בלבד, לפני שחתם בקבוצת בואבישטה. בבואבישטה, האסלביינק החל להתפרסם ככדורגלן מחונן וצד את עיניהם של מועדונים רבים ברחבי היבשת. בעונתו הראשונה והיחידה בקבוצה, כבש 20 שערי ליגה ב-29 משחקים, וסייע למועדון לזכות בגביע הפורטוגלי.
יכולת הכיבוש של האסלביינק הביאה להתעניינות מיידית בחלוץ ברחבי אירופה, ולבסוף חתם במועדון הפרמייר ליג האנגלי לידס יונייטד תמורת 2 מיליון פאונד ביוני 1997. הוא המשיך להציג כישורי כיבוש גם לאחר המעבר לאנגליה, ובעונתו הראשונה בלידס כבש 23 שערים בכל המסגרות, ובעונה שלאחר מכן 21, אשר 18 מתוכם סייעו ללידס לסיים במקום הרביעי בפרמייר ליג ולהאסלביינק לחלוק בתואר מלך השערים של העונה.
אחרי שדחה חידוש חוזה בלידס, האסלביינק עבר למועדון הספרדי אתלטיקו מדריד תמורת 12 מיליון פאונד ב-1999. הוא השתלב במהירות וכבש בעונתו היחידה באתלטיקו 24 שערים ב-34 משחקים בליגה הספרדית, ועוד 8 שערים במסגרות השונות, אך בסיום העונה אתלטיקו ירדה ליגה, והאסלביינק עזב את המועדון.
לאחר עונה בודדת בספרד עבר האסלביינק לצ'לסי תמורת 15 מיליון פאונד. בעונת 2000/2001, הוא כבש 23 שערים בפרמייר ליג ב-35 משחקים, וסיים את העונה כמלך השערים של הליגה. בעונתו השנייה בצ'לסי לצידו של האסלביינק החל לפרוח החלוץ האיסלנדי איידור גודיונסון. האסלביינק כבש באותה העונה 29 בכל המסגרות וגודיונסון הוסיף אליו עוד 23 שערים, בעונה בה צ'לסי הצליחה להעפיל לגמר גביע ה-FA. בשתי העונות האחרונות שלו בצ'לסי יכולת המשחק שלו התערערה קצת, לאחר שבעונת 2002/2003 כבש 11 שערים בלבד ב-27 משחקים, ועל אף שבעונה שלאחר מכן כבש 17 משחקים בכל המסגרות ושסיים כמלך השערים של קבוצתו, הגעתם של החלוצים הרומני אדריאן מוטו והארגנטינאי הרנן קרספו דחקה את מעמדו של האסלביינק בסגל. הוא סיים את הקריירה שלו בצ'לסי עם 70 שערים ב-177 משחקי ליגה.
פרד סטולי
פרדריק סידני "פרד" סטולי (באנגלית: Frederick Sydney Stolle; נולד ב-8 באוקטובר 1938) הוא טניסאי עבר אוסטרלי. אחד הטניסאים הבולטים בעולם במשחקי זוגות בשנות ה-60 שהמשיך להשתתף בתחרויות מקצוענים בשנות ה-70, כשלזכותו 19 זכיות בטורנירי גראנד סלאם מהן 2 זכיות יחיד, 10 זוגות גברים ו-7 זוגות מעורבים.
ג'ימי פלויד האסלביינק
קריירה
בשנת 2004 הצטרף האסלביינק לקבוצת מידלסברו בהעברה חופשית. בעונתו הראשונה במועדון כבש 13 שערים ב-36 משחקי ליגה. בעונתו השנייה והאחרונה במועדון, הוא סייע לקבוצה להעפיל עד לגמר גביע אופ"א, בו הפסידה מידלסברו 0–4 לסביליה הספרדית. אחרי שגארת' סאות'גייט קיבל את משרת האימון בקבוצה לאחר שמאמנה הקודם סטיב מקלארן מונה לאימון נבחרת אנגליה, מעמדו של החלוץ בקבוצה התערער והוא הוצב ברשימת ההעברות של המועדון כשחקן חופשי.
ב-11 ביולי 2006 חתם בצ'רלטון אתלטיק. האסלביינק כבש את שערו הראשון בצ'רלטון במשחק נגד קבוצתו לשעבר צ'לסי בסטמפורד ברידג' ב-9 בספטמבר 2006. בסיומה של עונת 2006/2007 האסלביינק שוחרר מצ'רלטון.
לאחר העונות הרבות של האסלביינק בפרמייר ליג, הוא עבר לשחק בליגת המשנה האנגלית במדי קארדיף סיטי בה חתם ב-16 באוגוסט 2007. הוא חתם על חוזה לשנה אחת, ושיתף פעולה בחוד הקבוצה יחד עם רובי פאולר. שני החלוצים הוותיקים החלו את העונה בכושר לקוי. האסלביינק כבש את שער הבכורה שלו בקרדיף ב-19 בספטמבר 2007, בהפסד הביתי מול ווטפורד. למרות גילו המבוגר, האסלביינק שיחק ברוב עונתו בקרדיף כשחקן הרכב מן המניין, על אף שכושרו הלקוי מנע ממנו לסיים את רוב משחקיו על המגרש. במהלך העונה, הצליח האסלביינק לסייע לקרדיף להעפיל לגמר גביע ה-FA לראשונה מזה 81 שנים. במשחק הגמר קרדיף הפסידה 0–1 לפורטסמות', כאשר האסלביינק שיחק 70 דקות במשחק. בסיום העונה, הקבוצה החליטה לא לחדש את חוזהו של האסלביינק והוא שוחרר שוב כשחקן חופשי מן המועדון.
בסיום העונה, לאחר שנפוצו ידיעות כוזבות על הצטרפותו של האסלביינק לקבוצת נוריץ' סיטי, הודיע על פרישה מכדורגל מקצועני.
קריירה בינלאומית
את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת הולנד ערך האסלביינק בגיל מאוחר יחסית, עקב תחרות קשה על תפקיד החלוץ מצד שחקנים כמו דניס ברגקאמפ, פטריק קלייברט, רוד ואן ניסטלרוי, פייר ואן הוידונק ורוי מקאיי. בשנת 2004, לאחר שש שנים בלבד בנבחרת ולאחר שנתיים בהן לא שיחק בה, החליט האסלביינק לפרוש מן הנבחרת, כאשר בה צבר 23 משחקים בהם כבש 9 שערים. האסלביינק נמנה בין חמישה כדורגלנים בלבד שייצגו את הנבחרת ההולנדית על אף שלא שיחקו מעולם בליגת העל ההולנדית. השחקנים האחרים הם ז'ורדי קרויף, רוב ריקרס, ווילי ליפנס ו-ווים הופקנס.
קריירת אימון
ב-29 במאי 2013 מונה האסלביינק למאמן קבוצת אנטוורפן הבלגית, ובשנת 2014 למאמן קבוצת ברטון אלביון.
ב-8 בדצמבר 2015 עזב האסלביינק את ברטון אלביון לאחר שסיים איתה במקום הראשון בליגה השלישית באנגליה, וחתם בקווינס פארק ריינג'רס מהפרמיירשיפ האנגלית. ב-5 בנובמבר 2016 פוטר מתפקידו. ב-4 בספטמבר 2017 מונה למאמן נורת'האמפטון טאון מהליגה השלישית באנגליה.
פרד סטולי
פרד סטולי הוא היחיד בין הטניסאים שהפסיד חמש פעמים בגמר טורנירי גראנד סלאם ליחידים לפני שזכה בפעם הראשונה.
בתחרויות זוגות גברים הוא זכה בגראנד סלאם עם פרטנרים שונים: 4 פעמים עם בוב יואיט, 4 פעמים עם רוי אמרסון ופעמיים עם קן רוזוול.
בתחרויות זוגות מעורבים הוא זכה בגראנד סלאם עם טניסאיות שונות: 3 פעמים עם לסלי טרנר, פעמיים עם מרגרט קורט ופעמיים עם אן היידון ג'ונס.
בשנים 1963-1965 הוא היה שותך לזכיית נבחרת גביע דייוויס של אוסטרליה.
בשנים 1977- 1983 הוא היה מאמן של ויטס גרולייטיס. שנים רבות הוא מועסק כפרשן טניס ברשתות הטלוויזיה השונות.
ב-2005 הוא קיבל דרגת מפקד במסדר אוסטרליה.
האצטדיון הבין-לאומי עמאן
האצטדיון הבין-לאומי עמאן (בערבית: استاد عمان الدولي) הוא האצטדיון הגדול בירדן, ובו 25,000 מושבים. האצטדיון, המשמש בעיקר למשחקי כדורגל, שוכן צפונית-מערבית למרכז העיר, והוא משמש כאצטדיון הבית של נבחרת ירדן בכדורגל ושל מועדון הכדורגל אל-פייסלי ( الفيصلي).
האצטדיון שימש גם במספר טורנירי ספורט בינלאומיים, כגון אליפות פדרציית הכדורגל המערב-אסייתית (WAFF) ב-2007, אליפות האתלטיקה האסייתית ב-2007, וכן טורניר גביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 17 שיתקיים באוקטובר 2016.
באצטדיון נערכו שלוש מיסות אפיפיוריות - הראשונה בשנת 2000 בעת ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בירדן, השנייה ב-2009 בעת ביקורו של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר במדינה, והשלישית בעת ביקורו של האפיפיור פרנציסקוס בממלכה בשנת 2014.
שנת הלימודים
שנת הלימודים היא תקופה בשנה, במהלכה מתקיימים לימודים סדירים במוסדות חינוך שונים. במרבית מדינות העולם, תקופה זו נמשכת כעשרה חודשים. בין שנת לימודים אחת לשנייה מפרידה חופשה (בישראל, חופשה זו מכונה "החופש הגדול"). בסיום החופשה מתחילה שנת לימודים חדשה, כשהתלמיד לרוב נכנס לכיתה גבוהה יותר במסלול הלימודים.
שנת הלימודים בישראל
במדינת ישראל, שנת הלימודים בבתי הספר אורכת עשרה חודשים. מועד תחילת השנה הוא 1 בספטמבר (2 בספטמבר כאשר ספטמבר מתחיל ביום שבת). בבתי הספר העל-יסודיים שנת הלימודים נמשכת עד 20 ביוני (19 ביוני כאשר 20 ביוני הוא ביום שבת) בשנה הקלנדרית העוקבת, בעוד בבתי הספר היסודיים ובגנים, היא מסתיימת מעט מאוחר יותר, ב-30 ביוני (29 ביוני כאשר 30 ביוני הוא ביום שבת). התקופה שבין סיום שנת לימודים אחת לתחילתה של אחת נוספת, מכונה "חופשת הקיץ", אך יותר ידועה בשפה המדוברת כ"החופש הגדול". עם תום שנת הלימודים נהוג לחלק תעודות.
הלימודים בישראל הם חובה מגיל 3 בגן טרום-טרום-חובה ועד גיל 18 בכיתה י"ב, מתוקף חוק לימוד חובה.
באוניברסיטאות ובמכללות האקדמיות בישראל, שנת הלימודים האקדמית נפתחת יותר מאוחר כשבועיים לאחר שמיני עצרת (כמו בישיבות), מועד שיוצא בדרך כלל לאורך חודש אוקטובר (לעיתים גם שלהי נובמבר), ונמשכת עד חודש יוני. במוסדות אלו מחולקת התקופה לשני סמסטרים עם הפסקה בת כחודש וחצי ביניהם, בחודשים ינואר ופברואר המנוצלת בעיקר לעריכת בחינות.
במהלך שנת הלימודים יש חופשות כלליות בחגי ישראל ומועדיו: ראש השנה, יום הכיפורים, סוכות, חנוכה, פורים, פסח, יום העצמאות, ל"ג בעומר ושבועות.
בבתי הספר במגזר הערבי בישראל יש מתכונת חופשות המותאמות לבני העדות השונות. מלבד החופשות היזומות אשר מתקיימות באופן קבוע על פי עונות השנה ישנם גם חופשות על פי חגים דתיים של בני העדה לדוגמה אצל ערביי ישראל המוסלמים ניתנת חופשה במהלך חג עיד אל אדחא, וכך גם אצל נוצרים ודרוזים על פי חגיהם. מכיוון שבישראל המגזר הערבי מחולק לבני דתות שונות בדרך כלל בתי הספר נסגרים לחופשה של עדה מסוימת רק אם מספר התלמידים או המורים של אותה עדה באותו בית ספר גבוהה מ 25%.
פעמים רבות מלווה פתיחת שנת הלימודים במדינת ישראל באיומי שביתה של ארגוני המורים, כמחאה על תנאי העסקתם, אשר לעיתים אף מתממשים.
תחילתה של שנת הלימודים מתאפיינת ברכישת ספרי לימוד ועזרי לימוד, הכרוכה בהוצאות כספיות גדולות. סעיף 74 לחוק הביטוח הלאומי נועד לסייע למשפחות חד-הוריות ולמקבלי הבטחת הכנסה להתמודד עם מעמסה זו, בהבטיחו מענק לימודים למשפחה בעד כל ילד בגיל המתאים בתחילת שנת הלימודים.
שאפט
שאפט (באנגלית: Shaft) הוא סרט קולנוע משנת 1971 המייצג את ז'אנר ה"בלקספלויטיישן", תת-סוגה אפרו אמריקנית של סרטי ניצול, שפרח בשנות השבעים. הסרט, אשר מבוסס על ספר באותו שם שכתב ארנסט טידמן, מספר על הבלש ג'ון שאפט (ריצ'רד ראונדטרי) גיבור שחור סקסי, קשוח ונועז, במלחמתו בפשע המשתולל ברחובות.
הסרט היה נקודת תפנית משמעותית בנוגע לדמותו של השחור בקולנוע והנציח סטריאוטיפים חיוביים כגון גרוב, קשיחות, אתלטיות וסקס. הסרט מציג לראשונה את השחור גם כגיבור מצליח וגם כסמל מין - ומבחינה זו פריצת הדרך הייתה כפולה.
לסרט המקורי יצאו שני סרטי המשך: "Shaft's Big Score" (1972) ו-"Shaft In Africa" (1973).
בשנת 2000 יצא חידוש לסרט המקורי בכיכובו של סמואל ל. ג'קסון שמשחק את אחיינו של ג'ון שאפט מסדרת הסרטים המקורית, כאשר ריצ'רד ראונדטרי מופיע בתפקיד אורח. בסרט גם השתתפו ונסה ויליאמס, טוני קולט וכריסטיאן בייל.
הסרט היה מועמד לשלל פרסים, וזכה בפרס אוסקר ובפרס גלובוס הזהב עבור הפסקול בביצועו של אייזק הייז, שנחשב לקלאסיקה קולנועית וכמו בסרט עצמו זכה לאין ספור חיקויים ומחוות לאורך השנים.
Anywhere Away from Here
Anywhere Away from Here הוא סינגל של הזמר-יוצר האנגלי, ראג-אנ'-בון מאן והזמרת-יוצרת האמריקאית, פינק. הסינגל יצא ב-9 באפריל 2021, והוא מופיע באלבום האלופן השני של ארג-אנ'-בון מאן, Life by Misadventure. נכון ליוני 2021, לשיר יש יותר מ-16 מיליון השמעות בספוטיפיי.
רקע
בהצהרה על יציאת השיר, ראג-אנ'-בון מאן אמר כי: "השיר הזה הוא השתקפות כנה של הרצון להיעלם ממצבים לא נוחים - על הפגיעות שכולנו מתמודדים איתה. זה כבוד שיש את פינק לסינגל הזה ואני כל כך שמח שהיא מסוגלת להיות חלק ממנו." באותה הצהרה, פינק תיארה כיצד פגשה את ראג-אנ'-בון מאן באירופה ב-2017, לאחר ששמעה לראשונה את הסינגל שלו "Human" מ-2016, באמרה: "עד אז כבר התאהבתי בקולו וכשנפגשנו באופן אישי אני למדתי במהירות שיש לו גם נשמה יפה. מאז, ידעתי שאני רוצה לעבוד איתו יום אחד. 'Anywhere Away From Here' לא יכול להיות שיר טוב יותר עבורנו לשיר יחד. אני כל כך מתכבדת להיות חלק משיתוף הפעולה הזה."
ביקורת
רוב קופסי, מחברת המצעדים הרשמית, אמר כי: "בעקבות הסינגל המרגש של ראג-אנ'-בון מאן [ושל פינק], 'All You Ever Wanted', אנחנו נמצאים בבלדה של בלדה - וזו בלדה נכונה מהסוג המושך את לב האוזן. ההפקה מופשטת לקצת יותר מפסנתר, ומאפשרת לשמוע חריץ רגשי ולנהום בכל אחת מקולותיהם לצאת לדרך מלאה".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר יצא לראשונה ליוטיוב ב-9 באפריל 2021. נכיון ליוני 2021, לשיר יש יותר מ-3 מיליון צפיות.
דיינוכירוס
דֶיינוכִירוס (שם מדעי: Deinocheirus) הוא סוג של דינוזאור מהקבוצה דמויי-אורניתומימיים, שחי במזרח אסיה בתקופת הקרטיקון המאוחרת (גיל המאסטריכט).
מאפיינים
אורכו המרבי הגיע ל-11 מטר, ומשקלו ל-6.3 טון. הוא היה אחד האורניתומימיים הגדולים ביותר, ונודע בזכות ידיו (רגליו הקדמיות) הענקיות, שאורכן 2.4 מטרים. ידיים אלה העניקו לו את שמו "דיינוכירוס", שפירושו "יד נוראה" או "יד גדולה באופן מפחיד" ביוונית עתיקה.
המאובן הראשון של דינוזאור זה התגלה ב-1965 במדבר גובי שבמונגוליה. מאובנים אלה כללו את הידיים הענקיות בלבד, ולכן במשך שנים רבות נשאר דינוזאור זה לוט במסתורין. אף על פי שסווג כתרופוד עדיין היה ספק האם מדובר בטורף אימתני דוגמת הטירנוזאורוס ואולי אף יותר, או שמא מדובר בדינוזאור שדומה יותר לאורניתומימיים דמויי היען או לתריזינוזאוריים. ממצאים חדשים של דינוזאור זה, שנתגלו אף הם במדבר גובי, העלו שמדובר בדינוזאור גדול דמויי אורניתומימוס בעל "מפרש" על גבו (עור ורקמות שנמתחו על גבי בליטות ארוכות שהזדקרו מחוליות עמוד השדרה) וכרס גדולה. הרגליים הקדמיות התפתחו ככל הנראה כדי לעזור לו לשאת את משקלו.
הדיינוכירוס היה אומניבור (אוכל-כול), ובפיו חסר השיניים אך בעל המקור קטף צמחייה ואף אכל דגים ויצורים מימיים אחרים.
נישואין נוסח תל אביב
נישואין נוסח תל אביב הוא סרט קולנוע ישראלי מז'אנר סרטי הקומדיה שיצא לאקרנים בשנת 1979. זהו סרטו של הבמאי יואל זילברג.
עלילה
הסרט עוסק בסיפורו של אביגדור פומרנץ (טוביה צפיר), בעלים של חנות בגדים ברחוב לילינבלום בתל אביב (שהיה ידוע כרחוב חלפני הכספים), אך עיסוקו האמיתי הוא חלפנות כספים ועסקים נוספים, כאשר החנות היא כיסוי לעיסוקיו. כשנה לאחר מות אשתו מנסה פומרנץ למצוא לעצמו שידוך. לשם כך, הוא פונה לרוזה השדכנית (מירי אלוני). בינתיים, בנו גיורא (מנחם עיני) מסתבך עם העולם התחתון בשל חובות הימורים. כשהוא נס על נפשו לאביו כדי לבקש הלוואה לכיסוי חובותיו, הוא מגלה מאברם, מחלק התה, על עניין השידוך. בעצת אברם, ובעקבות סירובו של אביו לתת לו הלוואה לכיסוי החוב, הוא שולח את כרמלה חברתו למשרד השדכנות של רוזה, כדי שזו תשדך ביניהם והוא יוכל בדרך זו להוציא כספים מאביו. בתו של אביגדור, פנינה, מגלה שהיא בהריון לא רצוי. עקב כך, היא מעוניינת להינשא לחברה רוני, למרות סלידתו של אביה ממנו, והעלילה מסתבכת עד לסוף הטוב - כאשר פומרנץ הקמצן נאלץ לחתן את ילדיו, אך מוצא את השידוך שלו ממקום בלתי צפוי. פומרנץ נישא לרוזה השדכנית, ועם זאת מבטיח עתיד כלכלי לילדיו, כאשר אברם מחלק התה, גונב לו את הקופה עם כל הכסף, ובכך מצליח יחד עם בנו גיורא לסחוט אותו, ולדאוג לרווחתם הכלכלית, גיורא נישא לכרמלה, ורוני נישא לביתו ההריונית של פומרנץ פנינה.
הדמיון בין עלילת הסרט לעלילת הספר "הקמצן" מאת מולייר
לפי תסריט הסרט ניתן לומר, שהסרט נכתב בהשראת המחזה ״הקמצן״ של מולייר. ישנם גם פרטים ברורים הזהים למחזה, אף על פי שלא כל עלילת הסרט זהה ל"הקמצן״, למשל: אחד מהדמויות הראשיות בסרט הוא אלמן וקמצן, ולו יש שני ילדים, וכמו כן אותה הדמות מחפש שידוך לעצמו ובנו מסתבך בחובות והימורים, וכן מאפיינים נוספים.
יצחק עגן
יצחק עֹגן (לעיתים עוגן) (י' בתמוז תרס"ט, 29 ביוני 1909 – י"ז בסיוון תשנ"א, 26 במאי 1991) היה משורר עברי ומחנך ביישוב ובתקופת המדינה.
ביוגרפיה
נולד בעיר וילנה, אז מרכז יהודי תוסס בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית (כיום בירת ליטא). בחודש אדר תרפ"ט (1929), עשרה ימים לפני פורים, עלה לארץ ישראל באמצעות סרטיפיקט של תלמיד ב"מקוה ישראל", אך כעבור שבועיים עבר לבית סבתו שושנה ויינברג בירושלים, ועסק בעבודה חקלאית ובבניין. בהמשך למד בבית המדרש למורים בירושלים, ובשנים 1932–1933 למד באוניברסיטת וינה.
זמן קצר לפני מותו כתב:
מלחמות המשוררים
בני חוג משוררים אלה לא ניגחו את שירת ח.נ. ביאליק כ'משוררי המודרנה' בהנהגתם המהפכנית של שלונסקי ושטיינמן, ואף לא צידדו בעמדתם להדיחו אותו ואת בני דורו ממרכז השירה. גם בשונה מהם יצרו שירה שנמצא בה גוון מיסטי וניגוני שכבר נודע בחוגי הספרות בארץ-ישראל בראשית שנות השלושים ובמידה לא מבוטלת נזקף ליכולת הביטוי האישי והברור של יצחק עֹגן. קיימת הערכה כי הוא אפילו הקדים את המודרניזם של סוף שנות השלושים שזוהה בשירתו של נתן אלתרמן. בספר שיריו 'בהזדככות' (גליונות, תרצ"ה) גרם עֹגן למהפכה אלתרמנית סמויה, שלא זכתה לציון היסטוריוגרפי ראוי, משום דחיקתו של חוג 'גליונות' אל מחוץ לזירת השיח הביקורתי שנוהל בעיקרו על ידי המודרנה השירית באותה תקופה. מבחינה זו הצליחו שלונסקי וחבריו, בהתייחסם בזלזול ובבוטות לקבוצת משוררים מובהקים, להציגם כשוליים לא חשובים ולהרחיקם בהתמדה מתודעת הציבור. ביניהם נמצא יצחק עֹגן שמבחינת הישגיו לא נפל מעורכו יצחק למדן, ובוודאי שלא ממשוררים המזוהים עם 'המודרנה' שקנו לעצמם מעין תעודת-ביטוח בתמורה לקבלת מרותו המוחלטת של שלונסקי כדוברם-מייצגם.
יצחק עֹגן מוחזר מהכפור
במונוגרפיה על שירת יצחק עֹגן שהתפרסמה בשנת 2006 בספר המתאפיין בראייה שונה מהמקובלת, שנכתב בידי החוקר פרופ' אבידב ליפסקר, מתואר המהלך הזה כשהוא משוחרר ממוסכמות השיח על 'הרפובליקה הספרותית', של אלה שתלו באופן בלעדי את מהלכיה של המודרנה במחוות אלימות של מלחמות תרבות ובאסטרטגיות פואטיות של חיסול מסורות ישנות, וכל זה כמוסבר לטובת סגנון חדש. הספר המאיר את שירת עֹגן ובני חבורתו ודורו באור חדש ומזווית מקורית, מעמיד תמונה שונה והוא נקרא: "שירת יצחק עֹגן: אקולוגיה של ספרות בשנות ה-30 וה-40 בארץ ישראל".
'האקולוגיה של הספרות' הופך יוצרות על פניהן ומכניס סדר ועמו גם דין צדק מסוים וחשוב מבחינת הדיאלוג של אנשי שירה בני הזמן הזה עם מלחמות המשוררים מהעבר הלא הרחוק של השירה העברית המקורית. מדובר בשיח מאלף המתייחס לבית הגידול הפואטי ולסביבה התרבותית של הכותב. דיאלוג זה, כדברי ליפסקר, "מחזיר למשוררים שבשולי הקנון את מקומם המעצב במהלכים של צמיחת סגנון חדש, בעיצוב אקלים של טעמים, ובמיוחד בהבלטת המיומנויות הפואטיות של הכותב היחיד כצורה של פיתוח גומחה אמנותית בתוך סביבה שמאפייניה הם חומריים ותרבותיים כאחת."
הספר הנדיר הזה בביקורת הספרותית העכשווית כולל לדברי המו"ל, הוצאת מאגנס, מסה תאורטית הפורסת את מושגיו ומהלכיו של 'השיח על אקולוגיה של הספרות' ובוחנת את מקומו במרחב הכללי של שדות השיח הביקורתיים בהיסטוריוגרפיה העברית.
השלמות
בשנות השלושים לא היה בנמצא סופר או משורר שקיים עצמו מיצירתו, וכל אחד מהם נזקק לעבודה מפרנסת. עֹגן עבד עד לפרישתו לגמלאות בתחום החינוך; תחילה כמורה ומחנך נודע ויותר מאוחר כמנהל מוסד חינוכי ובסופה של דרך זו היה למפקח בכיר מטעם משרד החינוך. בודדים מקרב היוצרים נודעו כמעורבים ממש בחיים הפוליטיים, כדוגמת אלכסנדר פן. השתייכותם הפוליטית של מרביתם אף לא נמצאה במוקד עולמם. אחרים, ועֹגן ביניהם, התמקדו בעשייה למען עמיתיהם. בין היוצרים הידועים שנמנו עם חבריו הקרובים היה גם הסופר יוסף אריכא. לאורך שנות ידידותם ההדוקה הם פעלו במשותף גם לקידומם של כלל היוצרים העבריים 'במדינה שבדרך'. בין היתר הם הוציאו דפדפת לספרות עברית (מאה משוררים ומספרים) שהופיעה בהוצאת צ. ליינמן בשנת 1942. מדי שבוע הוצג בחנויות לרכישה דף המוקדש ליוצר אחד, בדרך כלל, ולעיתים אף יותר מדף אחד, על-פי קצב יכולתו של המו"ל. בכל דף התפרסמה תמונתו של יוצר בצירוף פרטים ביוגרפיים ומשהו מיצירתו המקנה עליו מושג. לדפדפת ספרותית זו הוכנה כריכה מרשימה שצוירה בידי משה קסטל. עֹגן גם ערך את האנתולוגיה "השירה העברית החדשה מרמח"ל ועד ימינו". עריכתו הייתה מקיפה מליקוט החומר ועד לכתיבת מבואות (האנתולוגיה הזאת הופיעה לראשונה ב-1948 ומהדורה חדשה שלה התפרסמה ב-1971).
איוואד
איוואד (בהונגרית: Ivád) הוא כפר קטן בנפת פטרוואשארה שבמחוז הווש בצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם באיוואד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 479 תושבים ובשנת 2021 רק 346 תושבים.
האזור מיושב מסביבות המאה ה-14, הוא מוזכר לראשונה בכתבים משנת 1311 והכנסייה המקומית נבנתה בשנת 1803.
שבעה יהודים חיו באיוואד בשנת 1840 ושניים בלבד בשנת 1880.
פשיטתא
מַפַּקְתָא פְּשִׁיטְתָא (מסורית: ܡܦܩܬܐ ܦܫܝܛܬܐ, בתרגום מילולי: ההוצאה/המהדורה הפשוטה) היא תרגום לסורית של הביבליה, הברית הישנה והחדשה.
תרגום זה הוא הביבליה המקובלת בקרב כל הכנסיות הסוריות בנצרות. זאת גרסת הביבליה, שהייתה שגורה בפיהם של אפרים הסורי ואפרהט.
הפשיטתא היא התרגום לסורית הנפוץ היחידי כיום. בעבר שימשו לצידו הסירו-הקספלה, תרגום בארמית מערבית (התרגום הסורי הארץ-ישראלי) וכן תרגומים לסורית נוספים.
היסטוריה
שני חלקי הפשיטתא, הברית הישנה והברית החדשה, הן שתי יצירות שונות שנכתבו בתקופות שונות ובידי כותבים שונים, ואוחדו מאוחר יותר על ידי הכנסייה לקודקס אחד. שפתה של הפשיטתא היא הסורית הקדומה, שהיא למעשה להג של השפה הארמית שדוברה בעיר אדסה, ולכן עבודת התרגום נעשתה, ככל הנראה, בעיר זו.
אשר לברית הישנה, סדר כתבי היד של הפשיטתא שונה מהמקובל בכך שספר איוב מופיע מיד לאחר חמשת ספרי התורה ולפני ספר יהושע. תרגום ספרי התנ"ך לארמית-סורית נעשה בשלהי המאה ה-2 לספירה באופן ישיר מנוסח עברי, הקרוב יותר לנוסח המסורה מאשר תרגום השבעים. כמו כן, ניכרת השפעה מסוימת של התרגומים הארמיים האחרים (כגון תרגום אונקלוס) על נוסח הפשיטתא, ובמקומות מסוימים (בעיקר בספרים ישעיה ותהלים) נראה כי המתרגמים נעזרו בתרגום השבעים.
בפשיטתא נמצאים רכיבים נוצריים, שמרמזים אולי כי התרגום בוצע בידי נוצרים – אולי בעת התנצרותו של המלך אבגר התשיעי, מלך אדסה. יחד עם זאת, סגנון הפשיטתא משתנה מספר לספר, כשבמקומות מסוימים ניכרת השפעה מדרשית, דבר המוכיח כי חלקים מסוימים תורגמו בידי יהודים דוברי-סורית, ובכלל זה יהודים נוצרים קדומים. בגלל עדויות סותרות אלו, בפועל אין הוכחות חד משמעיות למוצאו היהודי או הנוצרי של התרגום.
בנוסף לכנסייה הסורית, נעשה במהלך ימי הביניים שימוש בתרגום על ידי מחבר יהודי אחד, רבי שמואל מסנות בן חלב מהמאה ה-13, הקורא לפשיטתא 'תרגום ארמי'.
כתבי היד של הפשיטתא
נמצאים כיום כ־250 כתבי יד מלאים או חלקיים של הפשיטתא לתנ"ך. כתבי היד העיקריים והעתיקים ביותר הם:
מהדורות מודפסות של הפשיטתא
הפשיטתא לברית החדשה נדפסה לראשונה בשנת 1555, והפשיטתא לתנ"ך כולו נדפסה לראשונה בשנת 1645. הדפסות אלו נעשו על סמך כתבי יד מאוחרים, ונוספו להן שיבושים שהוכנסו על ידי המהדירים. נוסחים אלו נדפסו שוב ושוב ללא שינויים משמעותיים, לאחרונה בלונדון בשנת 1823 בידי סמואל לי ("מהדורת לי"). במחצית השנייה של המאה ה-19 יצאו שתי מהדורות בידי נוצרים דוברי סורית חדשה, מהדורת אורמיה (1852) ומהדורות מוצול (1887–1892). מהדורות אלו מנוקדות, והן עולות באיכותן על המהדורות הקודמות.
בשנת 1927–1929 הרב חיים הלר הוציא את התרגום לספרים בראשית ושמות באותיות עבריות בתוספת הערות. מהדורה מדעית של הפשיטתא, המבוססת על כתבי יד קדומים ובראשם כתב יד אמברוזיאנה, יוצאת לאור כרכים-כרכים בליידן (כרך ראשון, הכולל את הספרים בראשית ושמות, יצא בשנת 1977).
שביעי של פסח
שביעי של פסח הוא היום השביעי והאחרון של חג הפסח, שחל בתאריך כ"א בניסן. ביום זה, על פי מסורת חז"ל, אירעה קריעת ים סוף, אם כי נצטוו על קיומו עוד בטרם יצאו ממצרים. מעבר למצוות הקיימות בכל אחד משבעת ימי הפסח, זהו יום טוב לכל דבר, שבו אסורים בעשיית מלאכה, פרט למלאכת אוכל נפש.
בעבר כונה יום זה יום וַיּוֹשַׁע, על שם הפסוק הפותח את שירת הים, קריאת התורה של היום.
הקראים קוראים ליום זה שביעי עצרת, על פי הפסוק.
כינוי רווח כיום הוא "חג שני (של פסח)". כינוי דומה מופיע בלוח שנה מגניזת קהיר לשנת ד'תתפ"ב - "שני של פסח".
מקור החג
המקור הראשון בתורה לחג שביעי של פסח מופיע עוד לפני מעמד הר סיני בו קיבלו עם ישראל את מצוות התורה עליהם, ואף עוד קודם יציאת מצרים.
גם בספר דברים נצטוו ישראל לחג את היום השביעי של פסח כיום טוב: וכן מופיע בפרשת פינחס בהזכרת קרבנות המוספים של החגים. לפיכך ביום שביעי של פסח ישנה מצווה מדאורייתא לשבות ממלאכה, אולם מלאכת אוכל נפש מותרת בו – כבכל יום טוב.
תאריך החג
בספר ברית דמשק מופיע איסור על הקרבת קרבנות החגים בשבת. יעקב הקרקסאני כותב שהצדוקים לא ספרו את יום השבת כאחד משבעת ימי חג הפסח וחג הסוכות, כך שבעצם שביעי של פסח חל בכ"ב בניסן, ושבעת ימי חג המצות המסתיימים בכ"א בניסן נחשבים רק שישה ימים ביחס לקורבנות. ראיה לכך שזהו המנהג הקדום שהיה בתחילת תקופת בית שני ניתן למצוא במגילת תענית, הפותחת במועד שנמשך מראש חודש ניסן עד ח' בניסן ולאחריו מועד שנמשך עד סוף פסח. מועדים אלה מקבילים לשבעת ימי המילואים ולימי קורבנות הנשיאים, לפי פרשנות הקראים שהמילואים החלו בא' בניסן והנשיאים בט' בניסן ונדחו מפני השבת, כך יוצא שקורבן אחירע בן עינן הוקרב בכ"ב בחודש, שהוא יום שביעי של פסח לפי לוח השנה במגילות קומראן, שהפך לאסרו חג על ידי הפרושים, שהתירו הרבה מאיסורי השבת שנהגו בזמן נחמיה, ואף להקריב קורבן פסח בשבת.
לימוד ותפילה בלילה
מנהג המקובלים בצפת, בתקופת האר"י הקדוש, היה לומר במהלך ליל שביעי של פסח, לאחר חצות הלילה, לימודים שונים ושירות, כשבכללם שירת הים, שנאמרה באשמורת הבוקר. בספר חמדת ימים הובא 'תיקון' שייאמר במשך הלילה כולו, והוא נדפס לימים בספר 'קריאי מועד'. אולם יש מהאחרונים שהתנגדו לכך, בעקבות חשדו בשבתאות של ספר חמדת ימים. כיום ישנם נוהגים לומר את הנוסח במלואו, ובכמה קהילות המנהג לומר את 'שירת הים' בלבד בלילה זה, בחצות הלילה, או לפני כן. במקומות שסמוכים לשפת הים היו שנהגו לשיר את השירה ליד הים. בחסידות חב"ד נהגו להישאר ערים כל הלילה וללמוד תורה.
סעודת משיח
מנהג נוסף הנוהג ביום שביעי של פסח ובחו"ל באחרון של פסח, הוא לערוך סעודה נוספת. בחסידויות מסוימות מכנים אותה סעודת הבעל־שם־טוב, על פי תקנת הבעש"ט לאכול סעודה זו היות שאורו של משיח מאיר ביום זה. בחב"ד מכנים סעודה זאת סעודת משיח, ורבי שלום דובער שניאורסון הורה משנת ה'תרס"ו (1906) לשתות גם ארבע כוסות של יין.
חלק מהליטאים נוהגים אף הם לאכול סעודה נוספת קודם צאת החג, בעקבות הנהגת הגאון מווילנה לערוך סעודה ולאכול בה מצה מפני חביבות מצות אכילת מצה קודם שמסתיים החג.
הלל
ביום שביעי של פסח, ההלל הוא רק מנהג ולכן אומרים את נוסח ההלל הקצר כמו של ראש חודש.
קריאת התורה
קריאת התורה של יום זה עוסקת בנס קריעת ים סוף, שעל פי מסורת חז"ל אירע בליל שביעי של פסח, וכן בשירת הים שנאמרה בעקבותיו ( – ). בהפטרה קוראים את 'שירת דוד' שאף היא שירה כשירת הים, ונס קריעת ים סוף מרומז בה.
ביום טוב שני של גלויות, קוראים "כל הבכור" ( עד ), ואם חל בשבת (שאין מספיק פסוקים לחלק את הקריאה הנ"ל לשבע עליות), מתחילים ברוב הקהילות "עשר תעשר", והאיטלקים מתחילים "כי ימכר" . מפטירים ב"עוד היום בנב לעמד" ובנבואה אילן ישי ( עד ), ובנוסח רומניא הפטירו בשירת דבורה.
יזכור
בבתי הכנסת מנהג אשכנז המזרחי נוהגים לומר יזכור בשביעי של פסח (בחו"ל באחרון של פסח), לפני שמכניסים את ספר התורה לארון הקודש. במנהג אשכנז המערבי, לא נוהגים לומר יזכור ברגלים כלל, אך הוא הונהג בכמה קהילות מנהג זה בתקופה מאוחרת.
פיוטים
בליל שביעי של פסח, אומרים במנהג אשכנז המערבי מערבית "אורי וישעי על הים נגלה" לרבי מנחם בן יעקב איש וורמייזא, הכולל ביכור "מתי אבוא ואראה" המדבר על עלייה לרגל. במנהג אשכנז המזרחי אומרים מעריב "ויושע ה' אום למושעות" לרבי יוסף בן יעקב. ביום טוב שני בחו"ל, ברוב קהילות אשכנז המערבי אומרים מערבית "אמונת אומן לעם זו רם זכרת" לרבי אליעזר מגרמייזא, ובקצת קהילות אומרים "אור לשביעי גש" לראב"ן. במנהג המזרחי אומרים "ויושע אומן אשכולות" לרבי יקותיאל בן יוסף.
בשני מנהגי אשכנז, אומרים ביום שביעי יוצר "ויושע שושני פרח" וזולת "אי פתרוס", שניהם לרבי שמעון בן יצחק. בקהילות אשכנזי המזרחי אומרים גם אופן "ידועי שם" החתום יעקב, ובקצת קהילות אומרים במקומו "ויושע אל אמונה", אבל במנהג אשכנז המערבי לא נוהגים לומר אופן. בקהילות אשכנז המזרחי וקצת קהילות אשכנז המערבי, אומרים גם "גאולה" יום ליבשה לר' יהודה הלוי.
בחזרת הש"ץ של שחרית, אומרים קרובת "אותותיך אז ראינו בעין" לר' שמעון בן יצחק, והיו קהילות שאמרו "אימת נוראותיך בשדה צוען כהשלחת" לר' משה בן קלונימוס בשביעי ואת קרובת שמעון בן יצחק ביו"ט שני, ויש נוהגים להחליף את הסדר כשחל שמיני של פסח בשבת. שתי הקרובות מאריכות בפיוטים עם מדרשים על קריעת ים סוף. בחו"ל, ביום טוב שני אומרים את הקרובה השנייה שלא אמרו אתמול.
במנהג איטליה, אומרים יוצר "אתה הארת", וביום טוב שני "אפל המוני נגה לעיני", ובארץ ישראל נוהגים לומר ביום טוב היחיד "אפל המוני נגה לעיני".
בצרפת, באשכנז ובאיטליה, נהגו עד סוף ימי הביניים לתרגם לארמית את קריאת התורה וההפטרה בשביעי של פסח. פייטני אשכנז כתבו הרבה פיוטים לתרגומים אלו, אך בסוף נתבטל כל עניין התרגום, והיום לא נוהגים לומר אף אחד מהפיוטים לתרגום בשביעי של פסח.
צאת החג
ליל מוצאי שביעי של פסח (או שמיני בחוץ לארץ) מכונה רומפלנאכט (ליל הבלגן) בפי חלק מיהודי אשכנז. בקרב חלק מבני עדות המזרח, ובעיקר מקרב יהודי מרוקו, נהוג לחגוג את המימונה בליל מוצאי החג, בו נוהגים לאכול מופלטה.
מנהג נוסף של יוצאי עדות המזרח, ובעיקר יהודי תוניסיה, הוא טקס ה"כדרנא ולעאם אכדאר" (ערבית: פיזרנו ירק שהשנה תהיה ירוקה) בצאת החג. בטקס זה מפזרים עלי ירק ברחבי הבית בשירת "כדרנא ולעאם אכדאר".
אלכסנדר נבסקי
אלכסנדר ירוסלביץ' נבסקי (סלאבית מזרחית עתיקה: Александръ Ярославичь Невъскый; 30 במאי 1220 - 14 בנובמבר 1263) היה נסיך רפובליקת נובגורוד וולדימיר.
עלה לכס ב-1236, ופעל להגנת שטחי נובוגורוד מפני שוודיה, המסדר הליבוני והדוכסות הגדולה של ליטא. ב-15 ביולי 1240 ניצח את השוודים בקרב נייבה. בעקבות הקרב והניצחון אימץ את השם "נבסקי" שמשמעותו "של נייבה"".
ב-5 באפריל 1242 פיקד על הקרב על הקרח. הקרב ידוע בשם "טבח הקרח". בקרב זה איבד המסדר הליבוני כ-20 אבירים ו-6 נלקחו בשבי. המלחמה נמשכה עד לשנת 1245. בשנת 1256 השתתף בקרבות נגד השוודים. לאחר מכך, עזב לוולדימיר. שלא כמו מדיניותו הלוחמנית נגד השוודים ונגד המסדר הליבוני, היה פייסני מאוד ביחס לטטרים. הוא כרת עמם מספר הסכמים שמנעו את כניסת הטטרים למרחב.
הוא ציית להוראות השליטים המונגולים.
על שמו השדרה הגדולה של סנט פטרבורג - נבסקי פרוספקט.
עיטור אלכסנדר נבסקי
בשנת 1725 נוסד באימפריה הרוסית "עיטור אלכסנדר נבסקי הקדוש". העיטור היה השני בחשיבותו במערכת העיטורים של האימפריה והוענק אך ורק לבני משפחת הצארים ולקציני צבא בכירים (גנרלים). העיטור בוטל בשנת 1917 לאחר מהפכת אוקטובר.
העיטור נוסד שוב במהלך מלחמת העולם השנייה (בקיץ 1942). העיטור נוסד כחלק מהמדיניות של הנהגת ברית המועצות לעידוד הפטריוטיות בעם ולהציג את חיילי הצבא האדום כממשיכי דרכם של הלוחמים הרוסיים מהמאות הקודמות. בשונה מגרסתו הקודמת של העיטור, הפעם הוא הוענק בעיקר לקצינים זוטרים על אומץ לב ומעשי גבורה אישיים במהלך הלחימה. לאחר התפרקות ברית המועצות שוב בוטל העיטור.
עיטור אלכסנדר נבסקי נוסד פעם שלישית במרץ 1992 כחלק ממערכת העיטורים של הפדרציה הרוסית. בשנת 2010 הוחלט על התנאים המחייבים להענקת העיטור. נכון ל-31 במרץ 2016 העיטור הוענק ל-136 אנשים. העיטור הראשון הוענק לבוריס גריזלוב.
אנגאדה
אנגאדה (באנגלית: Anegada) הוא הצפוני מבין איי הבתולה הבריטיים שבאיי הבתולה. האי אנגאדה נמצא כ-22 ק"מ צפונית לאי וירג'ין גורדה, והוא היחיד מבין האיים שלא נוצר כתוצאה מפעילות געשית. האי הוא אטול המורכב מאלמוגים ואבן גיר.
גאוגרפיה
בשל היות האי שונית אלמוגים, בניגוד לשאר איי הבתולה ההרריים, האי שטוח ומישורי, ושיא גובהו כ-10 מטרים מעל פני הים. פירוש שמו של האי "הארץ הטבועה", בשל היותו שטוח.
שטחו של האי כ-39 קמ"ר, והוא הגדול באיי הבתולה הבריטיים, אולם מתגוררת בו אוכלוסייה מועטה ביותר, כ-300 תושבים (2010), מרביתם גרים בעיירה הנקראת "היישוב" (The Settlement) - העיירה היחידה באי.
כלכלה
כלכלת האי מתבססת על תיירות. מדי יום מגיעים לאי כ-200 תיירים (ומכפילים את אוכלוסיית האי). כמו כן, תושבים רבים מתפרנסים מדיג, בעיקר דיג סרטנים.
הייחוד התיירותי של האי הוא נידחותו. התיירים באים לחופי האי, שבשל מספר התיירים המועט יחסית בהם, מאפשרים לתיירים לשהות בבדידות על החוף.
אל האי ניתן להגיע דרך שדה התעופה אוגוסט ג'ורג' ובאמצעות מעבורות.
שונית הורסשו
בקרבת האי מצויה שונית הפרסה (שונית הורסשו - "Horseshoe Reef") - הגדולה בשוניות הים הקריבי, והשונית השלישית בגודלה על פני כדור הארץ.
בשל מיקומה של השונית, יש קושי רב להגיע בספינה את האי אנגאדה, ועל כן ספינות טיולים ממעטות להגיע אל האי.
מאות ספינות נטרפו על השונית, ועל כן היא מהווה אתר צלילה פופולרי.
חי וצומח
במרכז האי אנגאדה מצוי אגם מלח בו גדלים צמחייה ובעלי חיים ייחודיים. עד שנות ה-40 של המאה ה-19 חיו באזור מושבות של אלפי ציפורי פלמינגו אולם בשל צייד נרחב נעלמו הציפורים מהאזור. כיום מנסים להשיב את הציפורים הללו לסביבתן הטבעית. על אף היות מושבות הציפורים אטרקציה תיירותית, מנסים השלטונות להגן על המושבות ולהגביל את מספר המבקרים.
בעל חיים נוסף המצוי בסכנת הכחדה הוא מין של איגואנת הסלע הייחודי לאנגאדה - ''Cyclura pinguis'. כמו כן מצויים באי צבי ים נדירים וכמה מיני סרטנים ייחודיים. סביב האי נפוצות הקונכיות והסרטנים.
במשטחי העשב באי רועות פרות ועזים.
קולם טובין
קולם טובין (באירית: Colm Tóibín, נולד ב-30 במאי 1955) הוא סופר אירי, כותב סיפורים קצרים, מסאי, מחזאי, עיתונאי, מבקר ספרות ומשורר. טובין משמש כפרופסור למדעי הרוח באוניברסיטת קולומביה במנהטן. בשנת 2017 מונה לנשיא אוניברסיטת ליברפול.
ביוגרפיה
טובין נולד בשנת 1955 באניסקורטי, שבמחוז וקספורד, בדרום מזרח אירלנד. הוריו של טובין היו בריד ומייקל טובין. הוא השני הצעיר מבין חמישה ילדים. סבו, פטריק טובין, היה חבר בהצבא האירי הרפובליקני, כמו גם דודו הגדול מייקל טובין. פטריק טובין השתתף במרידת חג הפסחא בשנת 1916 באניסקורתי, ולאחר מכן נכלא בוויילס. אביו של טובין היה מורה; הוא מת כשקולם היה בן 12.
הוא למד באוניברסיטת קולג' דבלין, וסיים את לימודיו בשנת 1975. מיד לאחר סיום לימודיו, הוא עזב לברצלונה. הרומן הראשון של טובין, "הדרום" משנות התשעים, נכתב בהשראת שהותו בברצלונה, וכך, באופן ישיר יותר, גם ההומאז' שלו לברצלונה משנת 1990. לאחר שחזר לאירלנד בשנת 1978, החל ללמוד לתואר שני. עם זאת, הוא לא הגיש את התזה ועזב את האקדמיה, לפחות חלקית, לקריירה בעיתונות.
תחילת שנות השמונים הייתה תקופה זוהרת במיוחד בעיתונות האירית, ותקופת הזוהר של מגזין החדשות החודשי "מגיל". טובין מונה לעורך המגזין בשנת 1982 ונשאר בתפקיד עד 1985. הוא עזב בגלל סכסוך עם מנכ"ל המגזין.
טובין הוא הומוסקסואל מוצהר. מאז 2012, הוא מנהל מערכת יחסים עם גבר שגר בלוס אנג'לס ששמו טויבין מעדיף לא לחשוף.
ביוני 2016 ביקר טובין בישראל, במסגרת פרויקט של ארגון "שוברים שתיקה", לכתיבת בספר מאמרים על הכיבוש הישראלי, לציון 50 שנים למלחמת ששת הימים.
בשנת 2019 סיפר טובין על ששרד את סרטן האשכים שהתפשט למספר איברים כולל הריאות, הכבד ובלוטת הלימפה.
כתיבה
את הרומן הראשון שלו "הדרום" פרסם בשנת 1990 ואחריו את "הת'ר בוערת" ב-1992, "סיפור הלילה" ב-1996 ו"ספינת האורות השחורה" ב-1999. הרומן החמישי שלו, האמן מ-2004, הוא תיאור בדיוני של חלקים בחייו של הסופר הנרי ג'יימס. טובין הוא גם מחברם של מספר ספרי עיון רבים, בינייהם: "דם רע: הליכה לאורך הגבול האירי" (1994), ו"סימן הצלב: מסעות באירופה הקתולית" (1994).
טובין כתב שני אוספי סיפורים קצרים. הראשון, "אמהות ובנים", בוחן את היחסים בין אימהות ובניהן, פורסם בשנת 2006. האוסף השני והרחב יותר שלו, "המשפחה הריקה", ראה אור בשנת 2010 והופיע ברשימת המועמדים לפרס הסיפור הקצר הבינלאומי של פרנק אוקונור לשנת 2011.
מחזהו של טובין, "יופי במקום שבור", הועלה בדבלין באוגוסט 2004. הוא המשיך לעבוד כעיתונאי, באירלנד ומחוצה לה, וזכה למוניטין של מבקר ספרות.
בשנת 2016, הופק הסרט "ברוקלין", על פי ספרו, בבימוי ג'ון קראולי, לפי תסריט שכתב ניק הורנבי.
אליהו שרביט
אליהו (אלי) שרביט (נולד ב-13 באוקטובר 1966) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף במילואים, אשר כיהן כמפקד זרוע הים. קודם לכן שימש בין היתר כראש מספן המטה במפקדת זרוע הים, כמפקד בסיס חיפה, כמפקד שייטת ספינות הטילים וכראש מחלקה באגף המבצעים.
ביוגרפיה
שרביט נולד בשדה בוקר וגדל בבאר שבע. בן הזקונים מבין שלושת ילדיהם של יוסף ואסתר שרביט ילידי מרוקו. בנעוריו התחנך בבית הספר מקיף א' באר שבע.
שירות צבאי
שרביט התגייס לצה"ל בשנת 1985. עם גיוסו התנדב לקורס חובלים שנמשך שנה וחצי. לאחר סיום קורס קציני תקיפה בבית הספר לפיקוד ימי חזר לשרת כקצין ים בשייטת ספינות הטילים. בשנת 1990 עבר לתפקיד מפקד צוות ובהמשך מפקד שלב בקורס חובלים. בשנת 1993 התחיל את מסלול ההסמכה למפקד ספינת טילים ובשנת 1994 קיבל פיקוד על ספינת הטילים אח"י ניצחון ובהמשך השנה פיקד על אח"י עצמאות (סער 4). בשנת 1998 מונה למפקד אח"י עליה (סער 4.5). בין השנים 2000–2003 שירת בתפקיד ראש ענף נשק במספן הים. בין השנים 2003–2006 פיקד על פלגה 31 בשייטת ספינות הטילים. בשנת 2006 שירת כסגן מפקד שייטת ספינות הטילים ובמהלך מלחמת לבנון השנייה תיפקד כמפקד פלגת סטי"לים. בין השנים 2007–2009 שירת כרמ"ח באגף המבצעים של צה"ל.
בשנים 2009–2011 פיקד על שייטת ספינות הטילים. בתקופה זו השתתפה השייטת במספר מבצעים חשובים, בהם מבצע ארבעת המינים ללכידת הספינה "פרנקופ" שהובילה אמצעי לחימה לחזבאללה, ובמבצע חוק ברזל להשתלטות על אוניית הנשק "ויקטוריה" במרחק של כ-200 מיילים מערבית לחופי ישראל. בשנת 2010 זכתה השייטת בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות. ב-27 בנובמבר 2011 מונה למפקד בסיס חיפה ושירת בתפקיד עד אוגוסט 2014.
בין השנים 2014–2016 שירת כראש מטה זרוע הים. בתקופה זו בוצע לראשונה ניסוי ירי של הטיל "ברק 8" אשר סוכם בהצלחה. כמו כן שונתה תפישת בניין הכוח ותפישת העליונות הימית בזרוע לאור הערכת מצב ו כאשר מגוון האיומים עברו מהים לחוף. כמו כן, לראשונה הותקנה מערכת "כיפת ברזל" על גבי ספינה מבצעית בלב ים אשר ביצעה יירוט מוצלח של איומי טילים.
ב-12 בספטמבר 2016 הועלה לדרגת אלוף לקראת מינויו למפקד חיל הים במקומו של רם רוטברג, וב-27 בספטמבר נכנס לתפקידו, ופיקד על החיל בין היתר במבצע שומר החומות כנגד החמאס והג'יהאד האסלאמי ברצועת עזה.
במהלך תפקידו נקלטו 4 ספינות סער 6, חיל הים בתקופתו ביצעה קפיצת מדרגה בנושא השת"פ עם יחידות צה"ל האחרות - כחלק מתפיסתו של שיווק החיל.
שרביט הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מאוניברסיטת חיפה, ובעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי. עבודת הגמר שלו עסקה ב"נמלי-ים אזרחיים כמרכיב בביטחון הלאומי בראי מלחמת לבנון השנייה". הוא בוגר קורס מפקדי אוגדות.
לאחר שחרורו מצה"ל
ביולי 2022 מונה שרביט למנהל חטיבת האנרגיות המתחדשות של חברת תדיראן גרופ.
שרביט נשוי לאתי ואב לשלושה. הוא מתגורר עם משפחתו במושב בצפון ישראל.
כריסטיאן ויירי
כריסטיאן ויירי (באיטלקית: Christian Vieri; נולד ב-12 ביולי 1973 בבולוניה, איטליה) הוא כדורגלן עבר איטלקי אשר שיחק בעמדת החלוץ.
ילדותו וראשית הקריירה
ויירי גדל בסידני, אוסטרליה, באחת מהקהילות האיטלקיות הגדולות בעולם. אביו היה אגדה ששיחק בקבוצה איטלקית מסידני, מרקוני סטליונס. ויירי שיחק בקבוצת הילדים של מרקוני אבל משפחתו חזרה לאיטליה לאחר זמן קצר. הוא התחיל את הקריירה שלו במועדון קטן שנקרא פראטו ב-1989. כששיחק שם זוהה על ידי טורינו קאלצ'ו ושיחק את משחקו הראשון בליגה האיטלקית הראשונה בשנה לאחר מכן. הוא צבר 6 הופעות והופיע גם בקופה איטליה. הוא אף נכלל בסגל הקבוצה לצמד משחקי גמר גביע אופ"א 1992, אך לא שותף במהלכם.
קריירה
בנובמבר 1992, ויירי עבר למועדון מהליגה השנייה, פיזה, ובתקופתו שם הבקיע 2 שערים. בעונה שלאחר מכן, הוא עבר לרוונה מהליגה השנייה גם כן, ולזכותה הבקיע 12 שערים. ויירי עבר לוונציה, ובעונתו היחידה שם הבקיע 11 שערים. בתומה עבר פעם נוספת, לאטאלנטה שם הבקיע 7 שערים.
לאחר גביע העולם הוא עבר לאס אס לאציו, שם היה יוצא מן הכלל בעונתו הראשונה, כשהבקיע 12 שערים בליגה ועוד אחד באירופה. ב-1999, הקריירה של ויירי עברה שינוי כשסומן על ידי אינטר, והמיליונר מאסימו מורטי, מי שהחתים את רונאלדו בשיא ההעברות לשחקן. ויירי הפך לשחקן הכדורגל העשיר בעולם כשהסכים לעבור לאינטר. בתקופתו בקבוצה, היה מלך השערים בליגה האיטלקית ב-2003 עם 24 שערים.
ביולי 2005, ויירי ואינטר מילאנו הגיעו להסכמה הדדית על סיום חוזהו. ויירי חתם אצל היריבים מהעיר, מילאן. בינואר 2006 עבר ויירי ממילאן למונקו. במהלך שנת 2006, כשחקן מונקו, נפצע ויירי בברכו ונאלץ לעבור ניתוח מקיף ששלל את האפשרות שישחק במונדיאל בפעם השלישית ברציפות. ביולי 2006 חתם ויירי על חוזה לעונה אחת בסמפדוריה, אך כעבור חודשיים עבר שוב לאטאלנטה, שבה חתם על חוזה בשכר מצומצם של 1500 אירו לחודש, למשך עונה אחת. למרות החוזה הקטן הוא קיבל בונוסים של 100 אלף אירו לכל שער שהיה מיועד לכבוש. בסיום העונה הוחלט לא לחדש את חוזהו.
ב-10 ביולי 2007, חתם ויירי בפיורנטינה לעונה אחת תמורת 2.75 מיליון דולר. לאחר עונה בודדת בה כבש שישה שערים, חזר ויירי לאטלנטה בפעם השלישית. ב-20 באוקטובר 2009, הודיע על פרישה מכדורגל.
נבחרת לאומית
ויירי הבקיע 23 שערים ב־49 הופעות בנבחרת איטליה ושיחק בשורותיה במונדיאל 1998 ומונדיאל 2002, וגם ביורו 2004. ויירי נחשב לאחד החלוצים האיטלקים הטובים בכל הזמנים. הוא נבחר על ידי פלה לאחד מ־125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם במרץ 2004.
פילקו
פילקו (באנגלית: Philco; ראשי תיבות של Philadelphia Storage Battery Company כלומר: חברת הסוללות של פילדלפיה) הייתה חברת אלקטרוניקה חלוצית בתחומי ייצור מקלטי הרדיו, הטלוויזיה והמחשוב וייצרה גם מוצרי חשמל ולוויינים.
קים פילבי
הרולד אדריאן ראסל "קים" פילבי (באנגלית: Harold Adrian Russell "Kim" Philby; 1 בינואר 1912 - 11 במאי 1988) היה איש צמרת המודיעין הבריטי שריגל למען ברית המועצות.
פילקו
סוללות ומקלטי רדיו
החברה נוסדה ב-1892 כחברת הליוס לייצור סוללות ומצברים. בין השנים 1920 ועד 1927 הופעלו מקלטי הרדיו באמצעות סוללות בלבד. ב-1927, עם המצאת מיישר הזרם, התאפשרה הפעלת מקלטי הרדיו באמצעות זרם חילופין (הזנה מהשקע בקיר) וקברניטי פילקו הבינו שעליהם לפתח תחומי התמחות נוספים, בשל הירידה הצפויה במכירות הסוללות.
קים פילבי
קורות חייו ומעשיו
פילבי נולד בשנת 1912 בהודו לסנט ג'ון פילבי, מזרחן ודיפלומט בריטי נודע שכיהן באותה עת כשופט בהודו. הכינוי המשפחתי "קים", שבו היה מוכר כל ימיו, נלקח מגיבור הרומן "קים" שכתב רודיארד קיפלינג.
בראשית שנות ה-30 למד פילבי באוניברסיטת קיימברידג' ונודע כבעל דעות מרקסיסטיות. בשנת 1933 גויס פילבי לק.ג.ב. (שאז נקרא "או. גה. פה. או") יחד עם עוד שלושה סטודנטים, דונלד מקלין, גאי ברג'ס ואנתוני בלאנט. הארבעה נודעו לימים בשם "רשת קיימברידג'".
פילקו
סוללות ומקלטי רדיו
מ-1928 החלה פילקו לייצר מקלטי רדיו ובין השנים 1930–1950 מכרה יותר מקלטי רדיו מכל חברה אחרת. עיצוב מכשירי הרדיו שלה הפך לסמל "ימי הרדיו". החברה הפכה את הייצור למתכונת של פס ייצור במקום העבודה הידנית שהייתה נהוגה עד אז. פילקו גם הייתה בין הראשונות ששילבו טרנזיסטורים בייצור מקלטי רדיו והציעה כבר בשנות החמישים מכשירי רדיו המופעלים על ידי שלט רחוק (עם כבל). ב-1930 החלה פילקו לייצר מכשירי רדיו לכלי רכב.
מסדר הדקלים של האקדמאים
דרגות העיטור
לעיטור שלוש דרגות:
קים פילבי
קורות חייו ומעשיו
כדי להסוות את פעילותם כסוכנים סובייטיים, פעלו הארבעה במסווה של אנשי ימין קיצוני. בפרוץ מלחמת האזרחים בספרד, בשנת 1936, יצא פילבי לספרד ככתב של "הטיימס" הלונדוני ובמשך שנתיים שיגר ללונדון כתבות אוהדות לגנרל פרנסיסקו פרנקו ולכוחות הלאומניים. בשנת 1938 העניק לו פרנקו אות הצטיינות צבאי.
חברו לרשת של פילבי, גאי ברג'ס, שהיה כבר בשירות המודיעין הבריטי, הצליח להכניס את פילבי לשירות המודיעין בשנת 1940. גם יתר חברי הרשת הצליחו להתקבל לשירות. באותה שנה ערק לארצות הברית ולטר קרביצקי, סוכן בכיר של הביון הסובייטי, ומסר לאמריקאים פרטים על 61 סוכנים סובייטיים שפעלו בבריטניה. בינואר 1940 הועבר קרביצקי לבריטניה ונחקר על ידי המודיעין הבריטי. בין היתר מסר תיאור של שתי "חפרפרות", שאת שמותיהם לא ידע אך היטיב לתאר את דמותם ואת הרקע שלהם. התיאורים תאמו את דמויותיהם של דונלד מקלין וקים פילבי, אך המודיעין הבריטי לא היה משוכנע בזיהוי ולא המשיך בחקירה.
פילקו
מכשירים נוספים: ממכונות כביסה עד לווייני תקשורת
פילקו הרחיבה את עסקיה לייצור מכשירי חשמל נוספים, בהם מיזוג אוויר (1938), מקררים (1939), מקלטי טלוויזיה ביתיים (1947), מכונות כביסה ומייבשי כביסה (1954) ועוד.
מסדר הדקלים של האקדמאים
דרגות העיטור
מפקד (Commandeur).
קים פילבי
קורות חייו ומעשיו
בשנת 1943 התמנה פילבי לאחראי על ענייני ספרד, איטליה, צרפת ואפריקה בשירות הביון הבריטי.
איטלו גריבולדי
איטלו גריבולדי (באיטלקית Italo Gariboldi; 20 באפריל 1879, לודי, ממלכת איטליה – 3 בפברואר 1970, רומא, איטליה) היה גנרל איטלקי, שפיקד על כוחות במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה ובמלחמת העולם השנייה.
קים פילבי
קורות חייו ומעשיו
במהלך מלחמת העולם השנייה היה פילבי האחראי על אימוני סוכני ה-SOE, זרוע החבלה של המודיעין הבריטי. באוקטובר זכה פילבי, הסוכן הסובייטי, להתמנות לאחראי על האגף הסובייטי של השירות הבריטי.
איטלו גריבולדי
תחילת הקריירה
ב-1899 סיים גריבולדי את האקדמיה הצבאית האיטלקית והוצב כקצין רגלים בדרגת סגן משנה. הוא לחם במלחמה האיטלקית-עות'מאנית בצפון אפריקה ובהמשך נטל חלק במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקד האקדמיה הצבאית האיטלקית. במהלך המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה כיהן גריבולדי בתפקיד המושל הצבאי של אדיס אבבה וכן כראש המטה של הצבא האיטלקי במלחמה.
פילקו
מכשירים נוספים: ממכונות כביסה עד לווייני תקשורת
פילקו נמנתה עם חלוצי המחשבים מבוססי הטרנזיסטורים. לאחר שפיתחה בשנת 1953 טרנזיסטור מתקדם, שהיה מהיר משמעותית מקודמיו, זכתה במכרזי פיתוח מחשבים של הצבא והממשל בארצות הברית. נגזרות מסחריות של אחדים ממחשבים אלה זכו להצלחה כמחשבים לשימושים עסקיים ומדעיים. בשנת 1962 ייצרה פילקו מחשב טרנזיסטורי (פילקו S-2000 Transac), המחשב שאיפשר רמת חישוב זהה למחשבי יבמ הגדולים של אותה עת, אך בגודל קטן יותר, נבחר על ידי פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה למתקן איתור הירי של טילים ביניבשתיים בהר צ'ייני. בעקבות בחירה זו נבחרו מחשבי פילקו על ידי ארגונים רבים אחרים, בהם וסטינגהאוס, ג'נרל אלקטריק, נאס"א ואף ממר"ם, מרכז המחשבים של צה"ל.
מסדר הדקלים של האקדמאים
דרגות העיטור
קצין (Officier).
אביר (Chevalier).