cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'יינון, קיסר סין
גְּ'ייֵנװֶן (במנדרינית: 建文, נולד בשם ג'וּ יוּ'ן-װֶן; 5 בדצמבר 1377 – 13 ביולי 1402?) היה קיסר סין השני של שושלת מינג אשר שלט בין השנים 1398–1402. ג'יינוון היה נכדו של חונגוו, קיסר סין ואבי השושלת מבנו הבכור, ומכאן היה ליורשו של סבו לאחר מות אביו יורש העצר. ג'יינוון היה נתון להשפעתם של פקידים בחצר המלוכה ומסעו לטיהור פוליטי הביא לעליית התמיכה בדודו, ג'ו-די, נסיך ון, אשר בסדרת מערכות צבאיות כבש את הבירה והפך בשנת 1402 ליונגלה, קיסר סין. עם כיבוש הבירה בידי כוחותיו של ג'ו-די, נעלמו עקבותיו של הקיסר ג'יינוון.
ביוגרפיה
שושלת מינג הוקמה לאחר מרד המצנפת האדומה על ידי חונגוו, קיסר סין בשנת 1368, והוא זה שהיה בעל הסמכות בחצר הקיסרית לקבוע על מי להיות ליורשו. בעיית הירושה הייתה, שאף על פי שלחונגוו היו 26 ילדים, היורש המלומד בקפידה, בנו הראשון ג'ו ביאו, נפטר בטרם עת בשנת 1392. במקום לבחור את השני לבנו הבכור, החליט חונגוו על בנו הבכור של ג'ו ביאו להיות ליורשו. מדיניות זו הפכה למוסכמה בכל שושלת מינג – בנו הבכור של הקיסר יירש את כס המלוכה, ואם הוא מת לפני שהדבר אפשרי, תועבר הירושה לבנו הבכור. חוקי ירושה אלו נקבעו בידי הקיסר חונגוו. כתוצאה מכך, כשנפטר חונגוו בשנת 1398, ירש את מקומו ג'וּ יוּ'ן-װֶן, שהיה בנו של ג'ו ביאו. בן 21 בלבד, השליט החדש של סין קיבל את השם הקיסרי גְּ'ייֵנװֶן, שפירושו "אדיבות".
לרוע מזלו של הקיסר החדש, מדיניותו של סבו להתקדם דור אחד קדימה בחוקי הירושה החדשים שקבע, לא התקבלה בברכה על ידי כל מקורבי השלטון, במיוחד לא בידי בנו השני של חונגוו, ג'ו-די, הנסיך ין. הנסיך היה שאפתן, הוא כבר הוכיח עצמו כמפקד צבאי מסוגל במערכות נגד המונגולים משושלת יואן והוא פעל להשיג את כס המלוכה לעצמו. באופן משמעותי, תביעתו של הנסיך נתמכה על ידי צבאו הגדול שהוצב במחוזות צפון-מזרח סין ונועד להגן על האזור סביב בייג'ינג. ג'יינוון היה נתון להשפעה ממושכת מצד הסריסים והפקידים בחצר הקיסרית ואלו שכנעו אותו לצד בטיהור פוליטי במטרה להחליש את ההתנגדות לשלטונו. הקש האחרון ביריבות עם ג'ו-די היה החלטתו של ג'יינוון להסיר את תואר הנסיך מבניו החוקיים של הקיסר חונגוו, כולל הנסיך ין. הנסיך לשעבר החל להסית מרד, הטיל ספק בלגיטימיות של ג'יינוון לשלוט והפיץ שמועות לפיהן הקיסר הצעיר הושפע יתר על המידה מפקידים מושחתים אשר משרתים את עצמם.
בעקבות זאת החלה מלחמת אזרחים מרה, אשר נמשכה, לסירוגין, במשך שלוש שנים. הנסיך ין, עם צבא מסודר יותר ומפקדים מסוגלים יותר שעמד לרשותו, היה המנצח הסופי במלחמת האזרחים. מבסיסו הצפוני בבייג'ינג כבש צבא תומכיו של ג'ו-די את צפון סין ולבסוף נכנס בשערי הבירה, נאנג'ינג. לאחר מכן מונה ג'ו-די בטקס רשמי ליונגלה, קיסר סין. עם כיבוש הבירה בייג'ינג הקיסר ג'יינוון פשוט נעלם ואבדו עקבותיו. היו כמה טענות מצד תומכיו של יונגלה, שג'יינוון נהרג במהלך מלחמת האזרחים כאשר פרצה שריפה בארמון הקיסרי בבירה נאנג'ינג. שמועה נוספת אשר סקרנה את יונגלה ואשר התפשטה הטענה כי הקיסר לשעבר הצליח להימלט מהעיר לאחר שהתחפש לנזיר. ללא קשר לגורלו, מעולם לא נשמע שוב הקיסר השני של שושלת מינג.
Céline Dion en concert
Céline Dion en concert (באנגלית: Céline Dion in Concert; בעברית: סלין דיון בהופעה חיה) הוא אלבום ההופעה הראשון של הזמרת הקנדית סלין דיון. אלבום ההופעה יצא לאור ב-11 בנובמבר 1985, על ידי חברת התקליטים TBS.
רקע והפקה
אלבום ההופעה צולם והוקלט ב-31 במאי 1985, באחד מן המופעים אשר נכללו בסיבוב ההופעות הראשון של דיון "Céline Dion en concert", שהחל כבר בינואר 1985. ההופעה שצולמה והוקלטה התקיימה במונטריאול שבקנדה.
במסגרת ההופעה, ביצעה סלין מחדש את "Flashdance... What a Feeling" של איירין קארה, תוך שהוציאה אותו מחדש בשם "What a Feeling".
ספרטקוס (סדרת טלוויזיה)
ספרטקוס (באנגלית: Spartacus) היא סדרת דרמה המשכית-היסטורית אמריקאית ששודרה ברשת Starz מ-22 בינואר 2010 ועד 12 באפריל 2013 למשך שלוש עונות ומיני סדרה מקדימה. הסדרה מתמקדת בדמותו של ספרטקוס, גלדיאטור תראקי שהוביל בשנים 73 - 71 לפנה"ס את מלחמת העבדים השלישית נגד האימפריה הרומית. המפיקים בפועל של הסדרה הם סם ריימי ורוברט טאפרט, להם זוהי השותפות השלישית, לאחר שהיו שותפים בהפקת סדרות הטלוויזיה "זינה הנסיכה הלוחמת" ו"אגדת המחפש".
העונה הראשונה של הסדרה, ספרטקוס: דם וחול, מתמקדת בביסוס האירועים שבחייו המוקדמים של ספרטקוס המובילים לתחילת מרד העבדים. העונה השנייה, ספרטקוס: נקמה, עוקבת אחר מה שקרה בעקבות מרד העבדים, כאשר קלאודיוס גלאבר נשלח לעצור את חבורת העבדים ההולכת וגדלה. העונה השלישית, ספרטקוס: מלחמת המקוללים, מביאה את התפשטותו של מרד העבדים לכדי צבא של ממש ואת קרב הכוחות בין שני המחנות, העבדים והרומאים. המיני-סדרה (סרט הפריקוול), ספרטקוס: אלוהי הזירה, הביאה את עלילתו של בית בטיאטוס ועלייתו לכוח לפני לכידתו של ספרטקוס. הסדרה הוגבלה לצפייה לילדים מתחת לגיל 17 עקב שימוש באלימות גרפית קשה, תוכן מיני בוטה ושפה גסה.
בישראל, ב-15 בפברואר 2011 עלו פרקי שתי עונות הסדרה ב-VOD של yes ובאתר yes וואלה!. בספטמבר 2011 שודרו הפרקים בערוץ yes Action HD ולאחר מכן ב-yes Oh. כיום ניתן לצפות בכל 4 עונות הסדרה (כולל הפריקוול/מיני-סדרה) דרך שירות הסטרימינג של נטפליקס.
ספרטקוס: דם וחול
הסיפור מתחיל בסכסוך בין תראקי לא ידוע לבין חיל העזר הרומי במערכה כנגד גטאה (שבטים דאקים אשר התיישבו בדנובה התחתונה, באזור המוכר כיום כרומניה), תחת מנהיגותו של הלגאטוס, קלאודיוס גלאבר. בשנים 72 - 71 לפנה"ס, הגנרל הרומאי והפרקונסול של מחוז מקדוניה הרומית מרקוס טרנטיוס וארו לוקולוס צעד לעבר הגטים, שהיו בני בריתו של מיתרידטס השישי, מלך פונטוס, אויב הרומאים. הגטים פשטו לעיתים קרובות את אדמותיו של התראקי, ולכן גלאבר משכנע את התראקי להצטרף לצבא הרומאי כחייל עזר. גלאבר מחפש אחר גדולה וכוח, בעידודה של אשתו איליתיאה, והוא מחליט לסגת מתקיפת הגטים ולהתעמת מול כוחותיו של מיתרידטס באסיה מינור. התראקי, אשר חש נבגד, מוביל התמרדות נגד גלאבר, וחוזר למצוא את כפרו בחורבות. התראקי ואשתו סורה נלכדים בידי גלאבר למחרת. התראקי נדון למות בזירה כגלדיאטור על פשעיו, וסורה נלקחת לעבדות. התראקי נשלח לעיר קפואה אשר באיטליה, מרכזה של אימוני הגלדיאטורים. כנגד כל הסיכויים, הוא שוחט בזירה את ארבעת הגלדיאטורים שנבחרו להוציאו להורג, וזוכה לתשואות הקהל. סנאטור אלביניוס משנה את גזר דינו ממוות לעבדות. בהיות שמו של התראקי לא ידוע, לנטולוס בטיאטוס - בעל הלודוס בקפואה - מציע לקרוא לו בשם "ספרטקוס" (על שמו של מלך תראקיה ספאראטאקוס, שחי בשנים 450 - 431 לפנה"ס).
בטיאטוס מבחין בכישרונו הגולמי של התראקי ובפופולריותו בקרב ההמונים, ורוכש אותו לאימונים בין חומות הלודוס שלו תחת הדרכתו של דוקטורה, עבד וגלדיאטור לשעבר. ספרטקוס חובר לוארו, רומאי שמכר את עצמו לעבדות כדי לשלם את חובותיו ולכלכל את משפחתו. הוא מתעמת מול הגלדיאטורים הבכירים, ביניהם קריקסוס, הגאלי הבלתי מנוצח, ובַּרְכַּה הקרתגי. עד מהרה, ספרטקוס לומד שסורה נמכרה לסוחר עבדים סורי. בטיאטוס, שלא יכול היה לשלוט בספרטקוס במהלך ימי אימוניו הראשונים בלודוס, מבטיח לחפש אחר סורה ולאחד ביניהם בתמורה לשיתוף פעולה מצדו בזירה.
לאחר מספר אתגרים קטלניים ואימונים מפרכים נוספים, ספרטקוס הופך לאגדה חיה וזוכה להיקרא "אלוף קפואה". בטיאטוס מארגן את רכישתה של סורה, אך היא מועברת כאשר היא פצועה אנושות, לאחר שהשיירה הותקפה כביכול בידי שודדי דרכים. רציחתה אורגנה בסתר בידי בטיאטוס כדי לשמור על ספרטקוס נאמן ומפוקס בניצחונותיו לבית בטיאטוס. אבל על מותה של אשתו, ספרטקוס בוחר להתעלם מעברו כתראקי, לשכוח את חלומותיו לחופש, ולהפוך לאלוף בית בטיאטוס.
נקודת המפנה מגיעה כאשר ספרטקוס נבחר להילחם מול חברו וארו במבחן ראווה שנועד לחגוג את הגעתו לבגרות של נומריוס, בנו של המגיסטראט. איליתיאה, שתיעבה את ספרטקוס משום שהביך את בעלה גלאבר במרד שלו, מפתה את נומריוס הצעיר ומשכנעת אותו לדרוש במותו של המפסיד בקרב. ספרטקוס מנצח כמצופה, וכאשר נומריוס נותן את ההוראה, בטיאטוס מאלץ את ספרטקוס לציית ולהרוג את וארו בשל רצונו למצוא חן בעיני המגיסטראט רב ההשפעה. ספרטקוס סובל הן מפציעה חמורה והן מצער וכאב על אובדן חברו הטוב, והוא הוזה חלומות אשר מובילים אותו לגלות את האמת על מותה של סורה. ביודעו כי מדובר בהכל או לא כלום ובבחירה גורלית בין מרד לבין שיעבוד, ספרטקוס בוחר להרוג את כולם ומארגן מרד עבדים נגד הבית אשר לחם עבורו. כדי להשיג את נקמתו, ספרטקוס מגייס את עזרתם של קריקסוס ושאר הגלדיאטורים כדי להביס את בית בטיאטוס אחת ולתמיד.
ספרטקוס: אלוהי הזירה
עלילת המיני סדרה מספרת את קורותיהם של בית בטיאטוס והעיר קפואה בימים שלפני הגעתו של ספרטקוס. הסיפור מתחיל לא הרבה לאחר שקווינטוס לנטולוס בטיאטוס הפך ללניסטה - מנהל העבדים והגלדיאטורים, והוא משתלט על הלודוס של אביו, טיטוס, שחוזר לביתו מסיציליה בגלל בעיות בריאותיות.
במהלך הסדרה, בטיאטוס מגלה שאיפות לגדולה ומנסה להשתחרר מצילו של אביו, להפוך לגבר בזכות עצמו, ולזכות בכבוד לעצמו וללודוס שלו. לצידו עומדת אשתו, לוקרשיה, שתעשה הכול כדי שבעלה יצליח. בטיאטוס שם את כל החלומות שלו לכבוד, הצלחה ועושר על כתפיו של גלדיאטור אחד, גאניקוס הקלטי. גאניקוס הוא האלוף של בית בטיאטוס, והוא גלדיאטור מוכשר ויוצא דופן, שמעולם לא הפסיד בקרב. בגלל שבטיאטוס עדיין לא הרוויח את הכבוד החברתי הראוי לתת ללוחמיו להשתתף בקרבות האליפות, הוא נאלץ לתכס מזימות שמטרתן להביא לביתו את הכבוד. בטיאטוס נאלץ להתמודד מול טיטוס קלאביוס, מגיסטראט העיר קפואה, ששולט בעולם התחתון של העיר ומאיים על כבודו ועל הלודוס שלו.
בנוסף לקו העלילה הראשי העוסק בגאניקוס, הסדרה גם מציגה את קווי העלילה של דמויות המשנה, כדוגמת קריקסוס, אוינומאוס ואשור. מוצגת עלייתו של קריקסוס לכוח, כאשר הוא מופיע לראשונה כעבד לא ממושמע שרוחו הלוחמנית צדה את עינו של בטיאטוס. הוא נקנה על ידיו, ובמהרה מוכיח לכולם את כישוריו בזירה, כשבסופו של דבר הוא צפוי להפוך לאלוף של הלודוס. כמו כן, מוצג לראשונה עברו האפל של אוינומאוס לפני שהפך לדוקטורה של בית בטיאטוס, וכן את הסורים אשור וחברו דאגאן.
ספרטקוס: נקמה
לאחר מרחץ הדמים שבסוף עונה קודמת ובריחתם של העבדים בראשותו של ספרטקוס, מרד העבדים מכה פחד ויראה בקרב הרפובליקה הרומית. פראיטור גלאבר וצבאו נשלחים לקפואה כדי לדכא את המרד ההולך וגדל של ספרטקוס ואת שחרורם ההמוני של עבדים לפני שיגרם נזק נוסף. לספרטקוס ניתנת הבחירה בין סיפוק הצורך האישי שלו בנקמה כנגד האיש אשר דן את אשתו לשיעבוד ולמוות, לבין נקיטת הקורבנות הנחוצים כדי למנוע מצבאו להתפרק. בסופו של דבר מצליח ספרטקוס ללכד את השורות בקרב העבדים. הוא יוצא למבצע חשאי יחד עם קריקסוס, גאניקוס ואגרון משיג את אלמנט ההפתעה, ובסיום קרב מתיש ביער ובמקדש בו ספרטקוס ואנשיו שכנו, שבמהלכו אנומיאוס נהרג, צבא העבדים של ספרטקוס מכניע את חייליו של גלאבר וספרטקוס משיג את נקמתו.
ספרטקוס: מלחמת המקוללים
שישה חודשים לאחר שספרטקוס הביס את גלאבר, צבאו הקטן בן 70 החיילים הפך לצבא אדיר המונה אלפים. כעת ספרטקוס ואנשי המרד שלו מוכרחים להתמודד מול עוצמתה האדירה של רומא - נגד מרקוס ליקיניוס קראסוס ויוליוס קיסר וצבאם בן 50,000 החיילים. קראסוס מתגלה כמנהיג מיומן וערמומי ומצליח להתל בספרטקוס ובצבא העבדים שלו מספר פעמים. באחת מהן הוא שולח את גאיוס יוליוס קיסר לעיר סיניואסה שנמצאת בשליטתם של צבא העבדים כאשר הוא מחופש לאחד מהם. יוליוס קיסר מצליח לגרום לספרטקוס להאמין כי הוא כאחד העבדים ואף משתתף בהוצאה להורג שיוזם קריקסוס של רומאים שנשארו בעיר. במהלך שהותו בעיר מצליח יוליוס קיסר לגרום לסכסוכים בין העבדים והוא מוביל את צבאו של קראסוס בעזרת שודדי ים בוגדניים לכיבוש העיר מידיהם, בעקבות כך הוא מקבל תהילה בקרב החיילים הרומאים. במהלך העונה מתברר כי קיימים חילוקי דעות רבים בין ספרטקוס לקריקסוס בנוגע למטרותיו של המרד ולמקום אליו יש להוביל את צבא העבדים. קריקסוס מחליט כי עליו להתנתק מספרטקוס לראשונה מאז החל המרד והוא עוזב לכיוון רומא יחד עם ניביה, אגרון ושאר התומכים בתוכניתו. קריקסוס ותומכיו מתקדמים לכיוון רומא תוך שהם מסבים אבדות קשות לרומאים, אולם בשערי העיר מתייצבים מולם קראסוס וצבאו ומצליחים להביס אותם. טיבריוס בנו של קראסוס עורף את ראשו של קריקסוס ובכך מדכא את המתקפה. אגרון ועוד 500 מתומכיו של קריקסוס נופלים בשבי הרומאים. קראסוס מחליט להעביר מסר לספרטקוס ושולח את ראשו של קריקסוס יחד עם ניביה הפצועה למקום מושבם של ספרטקוס ותומכיו. ספרטקוס הכואב את נפילת חברו הטוב מחליט לנקום ורוקם מזימה חכמה במהלכה הוא חוטף את טיבריוס יחד עם חיילים רומאים נוספים. ספרטקוס מאלץ את הרומאים החטופים להילחם בזירה כמו גלאדיאטורים כדי שדמם יהיה לזכרו של קריקסוס. במהלך קרבות אלה מגיע קיסר בהוראתו של קראסוס ומציע את 500 תומכיו של קריקסוס לספרטקוס בתמורה לחייו של טיבריוס. ספרטקוס מסכים להחלפה, אולם בעת החלפת השבויים טיבריוס נרצח על ידי אחת מהשפחות של קראסוס שנאנסה על ידי טיבריוס. קראסוס שכואב את מות בנו מחליט לצאת למתקפה כוללת רבת עוצמה נגד ספרטקוס וצבא העבדים. ספרטקוס וחייליו יוצאים למלחמה בידיעה כי מספרם נחות וסיכוייהם לנצח נמוכים, אולם הם מפתיעים את קראסוס וצבאו בשלב הראשון בעזרת חיל פרשים בראשותו של גאניקוס. ספרטקוס גורם לפציעתו של קראסוס שנמלט מהקרבות בעזרת חייליו אולם הוא רודף אחריו, הורג את שומרי ראשו ומתייצב איתו לקרב ראש בראש. בשלב זה מתרחשת תפנית בשדה הקרב לטובת הרומאים ומספרם הרב ורבים מחייליו של ספרטקוס נופלים ביניהם ניביה, ואחרים כמו גאניקוס נופלים בשבי הרומאים ונצלבים. ספרטקוס מצליח להכניע את קראסוס אך ברגע שבא להורגו מתייצבים חייליו של קראסוס לעזרתו ונועצים חניתותיהם בספרטקוס. קראסוס וצבאו, בעזרתו הרבה של קיסר נוחלים הצלחה ומביסים את צבא העבדים באופן סופי.
הפקה
הסדרה צולמה בסגנון דומה לזה שבו צולם הסרט "300". כמו כן, הסרט "גלדיאטור" שימש השראה לאווירה הכללית של הסדרה. כל סצנה בסדרה צולמה מול מסך ירוק, ואפקטים מיוחדים יוצרים את מה שנראה ברקע.
ב-22 בדצמבר 2009, כחודש לפני שהעונה הראשונה עלתה לשידור, פורסם כי הסדרה אושרה להפקתה של עונה שנייה. אולם, במרץ 2010 פורסם כי צילומי העונה השנייה נדחו ל-2012 לאחר שהתגלה כי השחקן הראשי המגלם את ספרטקוס, אנדי ויטפילד, אובחן בסרטן מסוג לימפומה שאינה הודג'קין. דחיית הצילומים באה לאפשר לוויטפילד לעבור את הבדיקות הנחוצות כדי לבדוק האם הוא יוכל להמשיך לככב בסדרה. בעקבות דחיית ההפקה, רשת Starz הודיעה כי ב-2011 תעלה לשידור מיני סדרת פרולוג בת שישה פרקים הנקראת "ספרטקוס: אלי הזירה". המיני סדרה מספרת את סיפורו של קווינטוס בטיאטוס, המגולם על ידי ג'ון האנה, לפני אירועי העונה הראשונה. הפקתה החלה בקיץ 2010, והמיני סדרה עלתה לשידור בינואר 2011.
באמצע 2010 נראה היה כי ויטפילד בריא מספיק כדי לחזור לעונה השנייה, אך לקראת סוף 2010 התגלה כי הסרטן שלו חזר, והוא לא יוכל להמשיך להופיע בסדרה. רשת Starz האמינה כי יש להמשיך בסדרה, למרות שהיו מחשבות לבטל את הסדרה מפני שוויטפילד לא יחזור. בסופו של דבר ויטפילד נתן לרשת את ברכת הדרך להמשיך בתוכנית בלעדיו, והרשת החליטה ללהק את דמותו של ספרטקוס מחדש. לאחר כמה חודשים נפטר ויטפילד מהמחלה.
בינואר 2011, פורסם כי השחקן האוסטרלי ליאם מקינטייר לוהק לגלם את ספרטקוס, והוא המשיך לגלם את דמותו גם בעונה השלישית. העונה השנייה עלתה לשידור ב-27 בינואר 2012 בשם "ספרטקוס: נקמה". ב-4 ביוני 2012 נמסר כי הסדרה חודשה לעונה שלישית ואחרונה, שתיקרא "ספרטקוס: מרד הארורים", והיא עלתה לשידור ב-25 בינואר 2013.
ביקורת
פרק הבכורה של הסדרה קבע שיא חדש לרשת השידור, עם 553 אלף צופים ו-1.285 מיליון צופים למשך העונה כולה. אתר הביקורות Metacritic נתן לסדרה ציון של 54% בהתבסס על 22 ביקורות המבקרים, וציון כללי של 8.1 מתוך 10 לפי 247 ביקורות. קן טאקר מאנטרטיינמנט ויקלי מציין שהסדרה "מקבלת השראה מהסרט '300' של זאק סניידר אך בעלת שורשים עמוקים יותר של סדרות כ'זינה הנסיכה הלוחמת' ו'הרקולס: המסעות המופלאים'", וכן היא "התענוג הלא-כל-כך-אסור של העונה". רוברט לויד מלוס אנג'לס טיימס מציין כי "ג'ון האנה שומר על הסדרה מקורקעת בגילומו של אדם העוסק בעסק מלחיץ ויומיומי".
הבדלים היסטוריים
המפיקים סטיבן ס. דינייט ורוברט טפרט ציינו כי שני היסטוריונים נשכרו על מנת לשמש כיועצים בסדרה. למרות זאת, ישנן מספר טעויות היסטוריות ושינויים מרחיקי לכת. הפרטים אודות חייו של ספרטקוס טרם מרד העבדים, כפי שהצטייר בעונה הראשונה, הוגבלו לעובדה שהוא היה עריק רומאי. בין שאר ההבדלים ההיסטוריים נמנים:
פאם וטומי
פאם וטומי (באנגלית: Pam & Tommy) היא מיני-סדרת דרמה ביוגרפית אמריקאית, המבוססת על תקופת נישואיהם של מתופף מוטלי קרו, טומי לי והשחקנית פמלה אנדרסון. המיני-סדרה בוימה על ידי קרייג גילספי, נכתבה על ידי רוב סיגל ומכבבים בה לילי ג'יימס וסבסטיאן סטן בדמויותיהם של פמלה אנדרסון וטומי לי.
המיני-סדרה עלתה לשידור ברשת "הולו" ב-2 בפברואר 2022.
רקע עלילתי
עלילת המיני-סדרה מתארת את המשבר בנישואיהם של פמלה אנדרסון וטומי לי בעקבות פרסום קלטת הסקס הפורנוגרפית הידועה לשמצה שלהם, שהוקלטה באופן פרטי במהלך ירח הדבש שלהם.
פיתוח
הפקת המיני-סדרה הוכרזה לראשונה בשנת 2018, כאשר נמסר כי סת' רוגן ואוון גולדברג יפיקו את הפרויקט תחת חברת ההפקה שלהם, "Point Grey Pictures" וכי ג'יימס פרנקו יהיה אמון על בימוי המיני-סדרה וגילום דמותו של טומי לי. בדצמבר 2020, נודע כי פרנקו עזב את ההפקה והוכרז כי המיני-סדרה הוזמנה רשמית על ידי רשת "הולו". עוד נמסר כי על הבימוי יהיה אמון קרייג גילספי ועל כתיבת התסריט יהיה אמון התסריטאי רוב סיגל. העורכת טטיאנה ס. ריגל, הייתה אמונה על עריכת רבים מעבודותיו של גילספי, הצטרפה להפקת המיני-סדרה.
ליהוק
לצד ההכרזה על הזמנת המיני-סדרה, נמסר על ליהוקם של לילי ג'יימס וסבסטיאן סטן לגילום דמויותהם של פמלה וטומי, כשגם רוגן לוהק לגילום דמותו של רנד גוטייה, מי שהפיץ את קלטת הסקס של הזוג. באפריל 2021, נמסר על ליהוקם של ניק אופרמן וטיילור שילינג לצוות השחקנים הראשי, ועל ליהוקם של פפי סונוגה, אנדרו דייס קליי, ספנסר גרנזה ומוז'אן מרנו לצוות השחקנים המשני. ביוני 2021, פרד השינגר הצטרף לצוות השחקנים של הסדרה בתפקיד חוזר.
צילומים
צילומי המיני-סדרה החלו ב-5 באפריל 2021 בלוס אנג'לס והסתיימו ב-30 ביולי 2021.
ג'ון ברף
ראשית חייו
ג'ון ברף נולד במריאטה, אוהיו, לאב שהיגר מאנגליה ולאם ילידת פנסילבניה. בגיל 11 הוא התייתם מהוריו. כדי לקיים את עצמו הוא היה לשוליה בבית דפוס, ומאוחר יותר למד באופן חלקי במשך שלוש שנים באוניברסיטת אוהיו, שם הוא עבד במשרה חלקית ככתב בעיתון Athens Mirror. הוא התקדם והיה למוציא לאור במריאטה ולאחר מכן בלנקסטר, שם הוא ואחיו צ'ארלס רכשו את העיתון Ohio Eagle, עיתון שתמך בעמדות המפלגה הדמוקרטית.
בשנים 1840–1843 היה ברף חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת אוהיו.
אליהו קצנלנבוגן
ד"ר אליהו קצנלנבוגן (ט' בניסן תרס"ה, 14 באפריל 1905 – ד' בשבט תש"ן, 30 בינואר 1990) היה איש חינוך אשכנזי שהקים וניהל מספר מוסדות חינוך, סמנכ"ל משרד החינוך בשנים 1954–1971.
ג'ון ברף
ראשית חייו
בעיר מדיסון שבאינדיאנה זכור ברף בשל הובלת חברת הרכבות בתקופה שבה העיר הפכה למרכז ארצי מוביל לאריזת בשר חזיר, אך קו רכבת זה נפל קורבן לתחרות. הוא ניסה להיאבק בקווים מתחרים באמצעות כריית שתי מנהרות כחלק מהמאמץ להימנע במעבר המסילה בשיפוע חד בעיר. החברה הוציאה יותר מ-300,000 דולר על המיזם במשך שנתיים, לפני שהוא נעצר ב-1855. בלשון המקומיים נקרא המיזם "השטות של ברף", וב-1853 הוא עזב כאשר קו הרכבת עבר מיזוג קצר ימים עם חברת רכבות אחרת.
אליהו קצנלנבוגן
ביוגרפיה
אליהו היה בנם של רחל קצנלנבוגן לבית מונוייס  (Munweis, Мунвейс) והרב דוד טבל קצנלנבוגן, שהיה רבה הראשי של פטרבורג בין השנים 1908–1930 ונמנה עם חשובי הרבנים בליטא וברוסיה של אותה תקופה. אליהו היה הבן הצעיר משלושת ילדיו של הרב קצנלבוגן מנישואיו השניים, אח לשאול וברטה.
אליהו (אליושה) גדל לצדו של אביו הרב. הבן הצעיר ליווה את אביו בנסיעותיו לפעילויותיו הרבות, ישב לצדו באסיפות שהיו בבית הרב או בבית הכנסת, שמע את כל וויכוחיו, וכבר בגיל צעיר היה מצוי בעומק ענייני הצבור. אליהו הצעיר רכש את השכלתו היסודית בסיוע מורים פרטיים שהובאו לבית הרב, ולא ביקר אף פעם בבית הספר. כבר בצעירותו נחשב לתלמיד מבריק ומהיר תפיסה.
בשנת 1923 החל את לימודיו באוניברסיטה בפטרבורג בפקולטה למתמטיקה. אך לאחר שנה, בשל היותו בן של רב יהודי, גורש מהאוניברסיטה. ב-1924 נאלץ לעזוב את פטרבורג, ועבר לברלין שם למד בבית המדרש לרבנים ע"ש הילדסהיימר, בניהולו של הרב יעקב יחיאל וינברג. קיבל סמיכה לרבנות ותואר ד"ר לפילוסופיה.
ג'ון ברף
ראשית חייו
ברף היה אדם גדול ממדים, בנוסף להיותו עובד חרוץ. חברת הרכבת קראה לאחד מקטריה "ג'ון ברף" על שמו, וכאשר הוא הגיע למדיסון ב-10 במאי 1850, פרסם העיתון Madison Courier בגיליון יום המחרת הערה שפורסמה גם בכתב העת Scientific American מה-1 ביוני אותה שנה, "נמסר לנו שקטר זה נקרא ג'ון ברף בשל משקלו הכבד ובשל היקף העבודה שהוא מסוגל לבצע".
אליהו קצנלנבוגן
ביוגרפיה
בשנת 1932 נשא לאשה את ד"ר לאה קצנלנבוגן לבית נוסבאום מברלין הם עלו לארץ ישראל בחודש ינואר 1933.
בשנת 1934 החל לנהל את בי"ס "מעלה" בירושלים.
בשנת 1944 מונה לסגן מנהל בית המדרש למורים מזרחי- כיום המכללה האקדמית הדתית למורים ע"ש רא"מ ליפשיץ במקביל לתפקיד זה ייסד וניהל את בי"ס לדוגמה - כיום בי"ס הממ"ד ע"ש הרב עוזיאל וניהל את התיכון הדתי לנערים - כיום התיכון הדתי ע"ש הימלפרב.
ג'ון ברף
מושל אוהיו
כמושל תמך ברף בתקיפות במאמצי המלחמה של ממשל לינקולן והיה בעל תפקיד מפתח בשכנוע מושלים אחרים של מדינות המערב התיכון לגייס רגימנטים לשירות של מאה ימים בראשית 1864 כדי לשחרר כוחות מנוסים נוספים למערכת האביב של הגנרל יוליסס ס. גרנט. אוהיו שלחה יותר מ-34,000 חיילים והייתה המדינה היחידה שהשתתפה במהלך (האחרות היו אינדיאנה, אילינוי, איווה וויסקונסין) שעמדה במכסתה. ברף תמך בבחירתו לכהונה שנייה של לינקולן בבחירות לנשיאות של 1864, על אף תחבולותיו של סלמון צ'ייס, ופעל ללא לאות לתמוך בבני המדינה ששירתו בשדות הקרב. כאשר התפטר צ'ייס מתפקידו כמזכיר האוצר של ארצות הברית, הוצע התפקיד לברף אך הוא דחה את ההצעה בהעדיפו להמשיך ולכהן כמושל.
אליהו קצנלנבוגן
ביוגרפיה
בשנת 1947, לאחר שנפטר רא"מ ליפשיץ ועל פי צוואתו, התמנה ד"ר קצנלנבוגן לנהל את סמינר מזרחי והמוסדות המסונפים אליו.
ביוזמתו ובהובלתו, נוסד בשנת תש”ד בית ספר יסודי ליד הסמינר. בית הספר הוכר כמוסד הראוי לשמש דוגמה. בחודש יולי אותה שנה יצא ד"ר קצנלנבוגן במשלחת המורים למחנות העקורים בגרמניה. ד"ר קצנלנבוגן היה המפקח הראשי של מוסדות החינוך שהוקמו במחנות וחבר בדירקטוריון לחינוך ותרבות בגולה שהוקם למטרה זו ומוקם במינכן.
ג'ון ברף
מושל אוהיו
עם תום המלחמה ב-1865 התפרקה הברית לתמיכה באיחוד של הרפובליקנים והדמוקרטים באוהיו, והרפובליקנים, שכעת היו הדומיננטיים, חיפשו אחר מועמד. ב-15 ביוני הודיע ברף שהוא לא יציג את מועמדותו לכהונה שנייה, אך לא יסרב אם זו תוצע לו, דבר שלא קרה. מאוחר יותר באותו קיץ מעד ברף בחצר בית המדינה, נחבל בידו ונקע באופן חמור את קרסולו. השימוש במקל הליכה גרם לו במשך הזמן לדלקת ובסוף של דבר הייתה רגלו נגועה בנמק.
אליהו קצנלנבוגן
ביוגרפיה
בשנים 1945–1954 היה חבר המזכירות המצומצמת של הסתדרות המורים.
ג'ון ברף
מושל אוהיו
ג'ון ברף נפטר כתוצאה מהנמק ברגלו ב-29 באוגוסט 1865, 19 יום לפני יום הולדתו ה-54. הוא נטמן בבית הקברות וודלנד שבקליבלנד.
פסל בדמותו של ברף ניצב באנדרטת המלחים והחיילים שבקליבלנד.
חיים אישיים
ברף נישא פעמיים ונולדו לו שבעה ילדים. ב-1832 הוא נשא לאישה את עכסה פ. פרודן מאת'נס, שילדה לו שני ילדים. פרודן נפטרה ב-1838. ב-1843 נשא ברף לאישה את קרוליין א. נלסון מקולומבוס, שילדה לו חמישה ילדים.
אליהו קצנלנבוגן
ביוגרפיה
לאליהו ולאה קצנלנבוגן נולדו עם השנים חמש בנות. בשנת 1962 נפטרה בפתאומיות בתו הרביעית - תרצה פרומר לבית קצנלנבוגן והיא בת 22 בלבד.
תחת ההגבלות הקשות של מסך הברזל, הצליח אליהו לבקר בחשאי את משפחתו בלנינגראד (פטרבורג) בשנת 1966. רק אז נודע לו, שעוד בשנת 1938, במסגרת הטיהורים הגדולים שביצע סטלין, הוצא להורג אחיו הגדול, שאול, בטענה בדויה שהיה חבר בארגון צעירים אנטי מהפכני בשם "תפארת בחורים".
בשנת 1971 פרש לגמלאות. לאחר פרישתו שימש בתפקיד מפקח ארצי על החינוך העל יסודי בחמ"ד עד 1976. בשנים אלו המשיך לכהן כחבר במזכירות הפדגוגית של משרד החינוך.
בשנת 1979 קיבל את התואר יקיר ירושלים כהוקרה על פועלו בשטח החינוך.
כמו כן קיבל את תואר יקיר החינוך הדתי.
הזוג אליהו ולאה קצנלנבוגן ניהלו אורח חיים צנוע. על אף מעמדו ותפקידיו של אליהו, מעולם לא החזיקו הזוג ברישיון נהיגה או ברכב.
מלחמת אוקראינה–רוסיה (פירושונים)
מרכיבי מלחמת רוסיה ואוקראינה להלן הם חלק מהסכסוך האוקראיני-רוסי (שהחל בפברואר 2014 ונכון לתחילת 2023 טרם הסתיים).
קרן (עיר)
קֶרֶן (בתיגרה ותיגרינית: ከረን) היא העיר השנייה בגודלה באריתריאה, הגדולה מבין חמש ערי המשנה הגדולות, עם אוכלוסייה של 120,000. רוב האוכלוסייה מוסלמית. פירוש השם קרן הוא רמה.
גאוגרפיה
העיר מצויה כ־91 קילומטרים צפון מערב לאסמרה, בגובה של 1,390 מטר מעל פני הים. היא פרושה על פני מישור נרחב המוקף בהרי שחם מכל עבריו. העיר משמשת כבירת מחוז אנסבה, ותושביה הם בני עם הבילינים.
בקרן יש דוגמאות רבות למורשת קולוניאלית איטלקית ואתיופית. מבט אל עבר מבצר מצרי מהמאה ה־19 (טיגו), שעדיין משופע בתותח של הצבא האתיופי, יש בעיר מבני ציבור מסוגננים ובכנסייה רומנסקית קתולית. נוף טוב נשקף מפסגת המצודה (1460 מ'). למרגלותיו מונחות חורבות הארמון הקיסרי הישן, שנהרס במהלך המאבק עם אתיופיה בשנת 1977.
אנג'לינה (בית קפה)
היסטוריה
בית הקפה נוסד בשנת 1903 על ידי הקונדיטור אנטואן רומפלמאייר (Antoine Rumpelmayer) ועוצב בסגנון הבל אפוק. בתחילת דרכו נקרא בית הקפה על שמו של המייסד אולם לאחר מכן שינה אותו על שמה של כלתו. לאחר מותו בשנת 1914 המשיכו בנו רנה וכלתו אנג'לינה בהפעלת המקום תוך הרחבת מבחר המאפים המוצע ללקוחות. קפה אנג'לינה הפך למקום מפגש מועדף על אנשי החברה הגבוהה בפאריס ובין לקוחותיו הקבועים נמנו מרסל פרוסט וקוקו שאנל. בשנת 1980 צולמו בבית הקפה מספר סצנות מהסרט "לה בוהם 2" בכיכובה של סופי מרסו.
פעילות
בפריס פועלים שבעה סניפים ונקודות מכירה תחת המותג אנג'לינה: בכתובת המקורית שמול גני טילרי, בגלרי לפאייט בשדרות האוסמאן, בקניון "ארמון הקונגרס", שני אתרים בארמון ורסאי, במוזיאון לוקסמבורג, וברחוב באק. בנוסף לאלה נפתחו סניפים נוספים של בית הקפה במזרח התיכון ובמזרח הרחוק.
ת'מבה נ. מסוקו
ת'מבה נלאנגניסו מסוקו (באנגלית: Themba Nhlanganiso Masuku; נולד ב-7 ביולי 1950) הוא פוליטיקאי סווזי שמכהן כסגן ראש הממשלה של אסוואטיני מאז 2018 וכראש ממשלה בפועל בין 13 בדצמבר 2020 ל-16 ביולי 2021. שימש כסגן ראש הממשלה גם בין 2008 ו-2013.
ביוגרפיה
מסוקו נולד ב-7 ביולי 1950. הוא קיבל את התואר השני במדעים מאוניברסיטת מיזורי.
קריירה
בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוא מילא תפקידים שונים בממשלת סווזילנד, כולל שר החקלאות והקואופרטיבים, השר לתכנון ופיתוח כלכלי ושר האוצר בין השנים 1996–1998. לאחר מכן עבד עם ארגון המזון והחקלאות של האו"ם, כמנהל משרדי הקשר בז'נבה ואחר כך בניו יורק. הוא מונה לסגן ראש הממשלה בשנת 2008 על ידי המלך מסוואטי השלישי וכיהן בתפקיד זה עד שנת 2013, אז הפך למנהל האזורי של מחוז שיזלווי.
מסוקו חזר לתפקידו כסגן ראש הממשלה כאשר ראש הממשלה אמברוז דלמיני הציג את הממשלה שלו בנובמבר 2018.
ב-13 בדצמבר 2020 מונה לראש הממשלה בפועל של אסוואטיני לאחר מותו של דלמיני במגפת הקורונה.
צויושי ואטאנבה
צויושי ואטאנבה (ביפנית: 渡辺 剛; נולד ב-5 בפברואר 1995 בסאיטאמה שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת גנט מליגת העל הבלגית ובנבחרת יפן.
קריירת מועדונים
ב-28 בדצמבר 2021 חתם ואטאנבה על חוזה לשלוש שנים וחצי בקורטרייק מליגת העל הבלגית. ב-14 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד גנט במסגרת המחזור ה-22 בליגה לעונת. הוא ערך 41 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-1 ביולי 2023 חתם ואטאנבה על חוזה לארבע שנים בגנט מליגת העל הבלגית.
קריירה בינלאומית
ב-14 בדצמבר 2019 ערך ואטאנבה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יפן, בניצחון 5-0 על נבחרת הונג קונג במסגרת אליפות מזרח אסיה.
קרן מרום
קרן מרום (נולדה בשם קרן מור, נולדה ב-12 בדצמבר 1984) היא שחקנית וזמרת ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בשם קרן מור וגדלה בבת ים. היא בת יחידה, מאז גיל שלוש התגוררה עם אמה עד שעברה להתגורר בתל אביב. מגיל צעיר למדה ריקוד והופיעה ברחבי הארץ במסגרת הלהקה, למדה בתיכון "שזר" במגמת תיאטרון "שזר" בבת ים ועשתה בגרות בתיאטרון שכללה השתתפות בהצגה "קברט לוין". בצה"ל שירתה תחילה כרכזת פניות הציבור בקצין העיר מנהלה תל אביב. אחר-כך עברה לצריפין והשתלבה כזמרת בצוות הווי שלישות ובסוף השירות עברה לבא"ח צנחנים. חמישה חודשים לאחר שחרורה מהצבא, בגיל 21, נרשמה לבית צבי וסיימה 3 שנות לימודים מלאות.
בשנה הראשונה ללימודיה השתתפה במחזמר "גריז", בבימויו של גלעד קמחי. בשנה השלישית ללימודיה שיחקה ושרה בהפקות "שורת המקהלה", "פיפן", "הקומקום והמטאטא" וב"הוא הלך בשדות". שיחקה גם במחזמר "קאטס", בו המשיכה לשחק כבוגרת בתיאטרון הספרייה, במהלך הלימודים זכתה במלגות: מוריס לוי (אטי שטח), מיכאל אוהד.
כשסיימה את לימודיה התקבלה להפקת תזמורת "היום בו נקבר מרטין בובר", תסכית רדיו מאת יהודה עמיחי בבימויו של יובל זמיר ובשיתוף המרכז לאופרה פרינג' ותזמורת המהפכה (איתם גם שרה בהמשך במופע "מילים בתערוכה"), ההצגה השתתפה בפסטיבל האביב.
כ-3 שנים לאחר סיום לימודיה, שיחקה במחזמר "קומפני" מאת סטיבן זונדהיים, שהועלה בתיאטרון באר שבע. היא גילמה את דמותה של מרתה, אחת המאהבות של בובי (צק ברקמן). היא זכתה על תפקידה בשבחים רבים מהביקורת.
מייד לאחר מכן הצטרפה לקבוצת הצעירים של תיאטרון בית ליסין בראשותו של גלעד קמחי, שגם ביים את מחזות הקבוצה ועשה את הכוריאוגרפיה. בקבוצה היו חברים גם הילה זיתון, רויטל זלצמן, נדב נייטס, ידידיה ויטל, יניב לוי וחייקה מלכה.
בקבוצה שיחקה בהצגות: "מנדרגולה", פרי עטו של יעקב שבתאי, שזכתה בשני פרסי תיאטרון. היא גילמה את דמותה של דונה ליזה, האלמנה המיוסרת והחרמנית. "הקוסם מארץ עוץ" (בשיתוף עם תיאטרון המדיטק) בתפקידים המכשפה הרעה והמכשפה הטובה. "אחים בדם", "משאלה אחת ימינה", על פי ספרו של אשכול נבו בעיבודה של דפנה אנגל, גילמה את דמותה של מריה ההולנדית, זוגתו של אופיר (ידידיה ויטל), ובהצגה "פינוקיו" (בשיתוף התיאטרון הארצי לנוער) בתפקיד ג'ימיני קריקט. ב-2014 החליפה את השחקנית יעל לבנטל באחד התפקידים הראשיים לצד מיה דגן ושרית וינו אלעד, בהצגה "חברות הכי טובות" מאת ענת גוב בבימויו של קמחי. ב-2015 שיחקה ב"אלה גרוסמן" מאת דפנה אנגל בבימויה של ציפי פינס, תחילה בתפקיד שירה שוורץ ובהמשך עברה לתפקיד של אוסי. ב-2016 הצטרפה להצגה "המוגבלים" בתפקיד הבמאית של בימת החלומות, הצגה שרצה עד היום. ב-2017 נכנסה ל"הסודות" (על פי הסרט מאת אבי נשר והדר גלרון, גלרון עיבדה את הסרט למחזה) בבימויו של כפיר אזולאי, בתפקיד שיינה, בסרט גילמה אותה טלי אורן.
במקביל משחקת בהצגה "גלי" בתיאטרון אורנה פורת, ע"פ שיריו של אהוד מנור בבימויו של עופר שפריר ובעיבודיו של אמיר לקנר.
מרום עברה סדנת מחזמר בבימויו של מייקל מאייר. עברה סדנת שפת גוף בהנחייתו של ד"ר קובי אסף. עברה קורס משחק מול מצלמה עם רוני ניניו, מרקו כרמל, רני סער, שחר ברלוביץ' ושלומי אלקבץ. בוגרת משחק מול מצלמה אצל רותי דייכס (2012-2011). ולוקחת חלק מהאקטור סטודיו של אמנון מסקין ועודד קוטלר (2012-2010).
הר מארי (אנטארקטיקה)
הר מארי או הר מורי (באנגלית: Mount Murray) הוא פסגת גרניט חדה, בהרי הנסיך אלברט באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 11 קילומטרים דרומית-מזרחית מהר סמית'.
ההר ממוקם 15 קילומטרים ממערב לנקודת ברוס; מצידו הצפוני של קרחון מוסון.
גילוי ומיפוי ההר
ההר מופה לראשונה על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת נמרוד.
הקרחון נקרא על שמו של ג'יימס מארי (James Murray), ביולוג המשלחת.
לקריאה נוספת
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 235
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°, P 195
• Adriaenssens, E. M., Kramer, R., Van Goethem, M. W., Makhalanyane, T. P., Hogg, I., & Cowan, D. A. (2017), Environmental drivers of viral community composition in Antarctic soils identified by viromics, Microbiome, 5(1), 83. https://doi.org/10.1186/s40168-017-0301-7
מרקיז דנדי
מרקיז דנדי (באנגלית: Marquis Dendy; נולד ב-17 בנובמבר 1992) הוא אתלט אמריקאי המתחרה בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת, אלוף העולם באולם בקפיצה לרוחק (פורטלנד 2016).
ביוגרפיה
דנדי גדל במידלטאון שבדלאוור. אמו דיון ג'ונס-דנדי הייתה אצנית מצטיינת שנבחרה להיכל התהילה של אוניברסיטת דלאוור, אביו מארק היה אף הוא אצן מצטיין בתקופת לימודיו בתיכון, דודתו טרי דנדי היא אצנית שייצגה את ארצות הברית באולימפיאדת סיאול. בנעוריו הצטיין באתלטיקה, פוטבול וכדורסל ומשנתו השנייה בתיכון החליט להתרכז בקפיצות למרחק. הוא שבר את שיא מדינת דלאוור לתיכונים בקפיצה למרחק ובקפיצה משולשת.
דנדי זכה למלגת ספורט ללימודים באוניברסיטת פלורידה וסיים תואר ראשון בהנדסת תוכנה. ב-2012 זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק עם תוצאה של 7.68 מטר, באליפות צפון ומרכז אמריקה עד גיל 23 שהתקיימה במקסיקו. הוא השתתף באליפות העולם באתלטיקה 2013 אך לא העפיל לגמר הקפיצה לרוחק לאחר שקבע במוקדמות תוצאה של 7.36 מטר. במהלך תקופתו בנבחרת האתלטיקה של האוניברסיטה זכה שבע פעמים באליפות ה-NCAA, ובשנת 2015 זכה בגביע באוורמן, הפרס היוקרתי ביותר הניתן לאתלט מצטיין מקרב הסטודנטים בארצות הברית.
ביוני 2015 זכה באליפות ארצות הברית באתלטיקה בקפיצה למרחק כשקבע תוצאה של 8.68 מטר, עם רוח גבית מעל המותר (+3.7 מטר לשנייה). באותה תחרות קבע את שיאו האישי 8.39 מטר עם רוח חוקית. ביולי 2015 זכה בתחרות ליגת היהלום שהתקיימה בלונדון בתוצאה של 8.38 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2015 לא העפיל לגמר לאחר שקבע במוקדמות תוצאה של 7.38 מטר.
במרץ 2016 זכה באליפות ארצות הברית באולם לאחר שקבע שיא אישי של 8.41 מטר. בהמשך החודש זכה במדליית זהב באליפות העולם באולם שהתקיימה בפורטלנד בתוצאה של 8.26 מטר, לפני פבריס לאפייר מאוסטרליה (8.25 מטר) וצ'נגז'הו הואנג מסין (8.21 מטר).
במבחנים האמריקאיים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיים רביעי בקפיצה לרוחק בשיא אישי של 8.42 מטר, הוא העפיל למשחקים האולימפיים אך פרש בעקבות פציעה. באליפות העולם באתלטיקה 2017 לא העפיל לגמר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 זכה במדליית ארד בשיא אישי של 8.42 מטר. באוגוסט 2018 זכה במדליית זהב באליפות צפון אמריקה, מרכז אמריקה והקריביים בשיא אליפות של 8.29 מטר. באולימפיאדת טוקיו (2020) קבע במוקדמות תוצאה של 7.85 מטר ולא העפיל לגמר.
2022
באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 הוא זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.27 מטר, אחרי מילטיאדיס טנטוגלו מייוון (8.55 מטר) וטוביאס מונטלר משוודיה (8.38 מטר). באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים חמישי בתוצאה של 8.02 מטר.
מלך אסוואטיני
מלך אסוואטיני (בסוואזית: Ngwenyama) הוא ראש המדינה של ממלכת אסוואטיני. פירושו של השם הוא "אריה" בסוואזית, אך במובן מכובד, בניגוד ל"ליבובי", הדרך המקובלת להתייחס לאריות ממשיים.
המלך הנוכחי הוא מסוואטי השלישי, מלך אסוואטיני.
התקציב השנתי של המלך ומשק הבית המלכותי הוא 61 מיליון דולר אמריקני.
יוסף בן וואליד
הרב יוסף בן וואליד (סביב ה'תק"ץ, 1830 - ב' תמוז ה'תרס"ו, 1906) היה פוסק הלכה בולט ודיין לא רשמי בעיר אוראן שבאלג'יריה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20.
קורות חייו
נולד בתטואן לאביו רבי יצחק, רבה של העיר. נשא את ריקא בת רבי ברוך לעסרי, אך לא זכה לילדים. למד אצל אביו רבי יצחק ואצל רבו הרב שמואל ברג'ילון. בשנת ה'תר"ל, לאחר מות אביו הרב יצחק, נדד לעיר אוראן. למד בישיבת 'וזאת ליהודה' שנתמכה על ידי הגביר הרב יהודה חסאן. החל משנת ה'תר"ס, למד שם חברותא יחד עם הרב דוד הכהן סקלי. סירב להתפרנס מהרבנות, ולפרנסתו עבד כסוחר. עם זאת, השתתף תדיר בדיוני ההלכה שהתקיימו בין דייני העיר. בין הרבנים שהתכתב עמהם, יש למנות את הרב חיים בלייח רבה של תלמסאן, הרב אברהם אנקווה רבה של אלמעסכר, והרב מרדכי בן ג'ו רבה של טנג'יר.
חיבורו
בלימודו כתב חידושים על התנ"ך, על התלמוד, ופסקי הלכה העוסקים בארבעת חלקי השולחן ערוך. מכתביו עולה, שהחל לכתוב את חידושיו משנת ה'תר"י לכל הפחות. לאחר פטירתו בשנת ה'תרס"ו, שלחה אשתו מרת ריקא, את כתבי בעלה לידי הרב יצחק אשכנזי, בכדי להוציאם לדפוס. רבי יצחק ריכז וסידר את כתביו לספר אחד וקרא שמו  'שמו יוסף'. הספר זכה להסכמות מרבני ארץ ישראל וצפון אפריקה. הספר נדפס במהדורה שנייה על ידי הרב שלמה דיין, ופעם שלישית במהדורה חלקית, על ידי איחוד יהודי טיטואן.
תומאס דול
תומאס ינס אובה דול (, נולד ב-9 באפריל 1966 במאלכין שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ומאמן בהווה. לדול הייתה קריירה ענפה כשחקן בעמדת הקשר ההתקפי הן בליגת העל המזרח גרמנית והן בליגת הבונדסליגה ובליגת הסרייה א', והוא שיחק הן בנבחרת גרמניה המזרחית והן בנבחרת גרמניה, עמה השתתף ביורו 1992. כמאמן אימן דול בין היתר את קבוצות כהמבורג ובורוסיה דורטמונד.
קריירת מועדונים
דול שיחק כנער בגרמניה המזרחית במועדון לוקומוטיב מאלכין, ובשנת 1979, כאשר היה בן 13, עבר להנזה רוסטוק. בשנת 1983 עבר דול לקבוצה הבוגרת של הנזה רוסטוק, ששיחקה אז בליגת העל המזרח גרמנית. דול הציג יכולת טובה, וערך 47 הופעות במהלך שלוש עונות בהנזה רוסטוק. בשנת 1986 הצטרף דול לדינמו ברלין, המועדון ששלט ללא עוררין באותה תקופה בליגת העל המזרח גרמנית. דול שיתף פעולה בהתקפת דינמו ברלין עם אנדראס תום, וזכה עם המועדון בשתי אליפויות ובשני גביעים, כשהוא מבקיע 39 שערי ליגה ב-99 הופעות.
עם איחוד גרמניה והאפשרות לשחק בחלק המערבי של גרמניה, הפך דול לאחד השחקנים המבוקשים מגרמניה המזרחית לשעבר בקבוצות הבכירות של הבונדסליגה, ובשנת 1990 חתם בהמבורג ביחד עם חברו לדינמו ברלין, פרנק רוהדה. דול שיחק היטב בהמבורג במשך עונה אחת וסיים עם הקבוצה במקום החמישי, ובשנת 1991 חתם בלאציו, ששילמה עבורו 15 מיליון מארק גרמני להמבורג. דול שיחק בלאציו במשך שתי עונות וחצי, אך לא הגיע להישגים משמעותיים עם המועדון, והבקיע תשעה שערים ב-64 הופעות.
בפגרת החורף של עונת 1993/94 חתם דול באיינטרכט פרנקפורט, שם שיתף פעולה בהתקפה עם יאן פורטוק, טוני יבואה וג'יי ג'יי אוקוצ'ה, אך לא הצליח להביא את יכולתו לידי ביטוי משום שהרבה לסבול מפציעות, וערך 28 הופעות ליגה בלבד במשך שנתיים וחצי, שבהן הבקיע ארבעה שערים, ובעונתו האחרונה במועדון, 1995/96, אף ירד ליגה עם פרנקפורט, שהייתה באותן שנים חברה קבועה בצמרת הכדורגל הגרמני. בעונת 1996/97 שיחק דול בבארי מהסרייה א' האיטלקית, וסיים עמה במקום ה-12. דול נשאר בבארי גם במחצית הראשונה של עונת 1997/98, ובפגרת החורף עבר להמבורג, שם שיחק שלוש עונות, אך עקב ריבוי פציעות ערך רק 41 הופעות, ובשנת 2001 נאלץ לפרוש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית
דול ערך 29 הופעות והבקיע שבעה שערים במדי נבחרת גרמניה המזרחית. ההופעה הראשונה של דול במדי גרמניה המזרחית נערכה במרץ 1986, בהפסד 0–2 לנבחרת יוון. דול השתתף עם נבחרת גרמניה המזרחית במוקדמות יורו 1988 ובמוקדמות מונדיאל 1990, אך נבחרתו כשלה להעפיל לשני הטורנירים. נוסף על הופעותיו של דול במדי נבחרת גרמניה המזרחית הבוגרת, הוא ערך גם 14 הופעות במדי נבחרת גרמניה המזרחית האולימפית, בהן הבקיע שני שערים.
קריירת אימון
לאחר פרישתו ממשחק פעיל, דול הצטרף לצוות האימון של המבורג, ותחילה אימן קבוצות נוער ואת קבוצת המילואים. באוקטובר 2004 מונה דול כמאמן הקבוצה הבכירה של המבורג, במקומו של קלאוס טופמולר שהתחיל את עונת 2004/05 בצליעה ופוטר. בתום עונת 2004/05, הציל דול את הקבוצה מירידה לבונדסליגה השנייה, וזכה בגביע האינטרטוטו, והצלחתו במועדון אף זיכתה אותו בתואר איש השנה בכדורגל הגרמני של המגזין קיקר לשנת 2005. בעונת 2005/06 דול והמבורג סיימו את הבונדסליגה במקום השלישי לאחר הצגת יכולת מצוינת, והשיגו מקום בליגת האלופות לעונת 2006/07. עם זאת, המבורג ודול כשלו בליגת האלופות והשיגו ניצחון בודד בשלב הבתים, ואף בבונדסליגה הקבוצה לא הצליחה לשחזר את היכולת מהעונה הקודמת, ודול פוטר מהמועדון בפברואר 2007. כחודש לאחר פיטוריו מהמבורג, חתם דול כמאמן בבורוסיה דורטמונד, במקום יורגן רובר שהתפטר. דול נשאר בדורטמונד עד לתום עונת 2007/08, אז עזב את המועדון, לאחר שסיים במקום ה-13 בבונדסליגה. לאחר מכן אימן דול את גנצ'לרבירליגי הטורקית ואל-הילאל הסעודית, ממנה פוטר לאחר חצי שנת עבודה.
בדצמבר 2013 מונה דול כמאמן פרנצוורוש ההונגרית. בעונתו הראשונה במועדון לא זכה בתארים, אך נבחר כמאמן של נבחרת העונה, כמו גם בשתי העונות הבאות. בעונתו השנייה במועדון, 2014/15, זכה דול עם פרנצוורוש בגביע ההונגרי, ובעונת 2015/16 זכה דול בדאבל, והוכתר כמאמן העונה בהונגריה מטעם התאחדות הכדורגל ההונגרית. באוגוסט 2018 פוטר מתפקידו. בינואר 2019 חזר לבודנסליגה ומונה למאמן הנובר 96 שהייתה מסובכת בתחתית. דול לא הצליח להושיע את הקבוצה מנשירה לבונדסליגה השנייה.
כשחקן
עם דינמו ברלין:
כמאמן
עם פרנצוורוש:
אייפד (פירושונים)
iPad (בתעתיק לעברית: אייפד) הוא סדרה של מחשבי לוח של חברת אפל. הדגם הראשון בסדרה הוצג ב-27 בינואר 2010, ובהמשך הוצגו דגמים נוספים. כל המכשירים בסדרה פועלים באמצעות מערכת ההפעלה iOS (הפועלת גם באייפון ובאייפוד).
ננו-חלקיקים שומניים מוצקים
ננו-חלקיקים שומנים מוצקים (Solid lipid nanoparticles-SLN), או ננו-חלקיקים שומניים (lipid nanoparticles-LNP), הם חלקיקי ננו המורכבים משומנים. הם משמשים כמערכת חדשנית למתן ופיתוח תרופות. LNPs ככלי למסירת תרופות אושרו לראשונה בשנת 2018 לאונפטרו (תרופת siRNA).
ה-LNPs הגיעו לתודעת הציבור ב-2020, כשכמה ממועמדי חיסוני COVID-19 המובילים השתמשו בחיסון RNA שצופה בננו-חלקיקים שומניים (למשל mRNA-1273 ממודרנה, ו-BNT162b2 מ-ביונטק / פייזר).
מאפיינים
ננו-חלקיק שומני מוצק הוא בדרך כלל כדורית עם קוטר ממוצע של בין 10 ל-1,000 ננומטר. ליבת הליפידים מיוצבת על ידי חומרים פעילי שטח (מתחלבים). השומנים יכולים להיות מסוגים שונים למשל: טריגליצרידים, מונוגליצריד, חומצות שומן, סטרואידים, וכן שעווה. נמצא כי שילוב של מתחלבים עשוי למנוע צבירת חלקיקים בצורה יעילה יותר.
שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס
שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס הוא אלבום האולפן ה-13 של הזמרת הישראלית אילנית. את האלבום הוציאה בשנת 1976 חברת התקליטים הד ארצי בקטלוג YAN-14613. הוא מורכב בעיקר משירי ילדים שכבר הוציאה אילנית לאור כסינגלים, דוגמת "עפרוני", "ילד בקרקס" ו"שירו שיר לשמש". בנוסף, נכללו בו ממיטב שיריה של מרים ילן-שטקליס, כמו "הבובה זהבה" ו"החייל של אתמול".
קרלו אמנואלה, נסיך קריניאנו
קרלו אמנואלה, נסיך קריניאנו (באיטלקית: Carlo Emanuele di Savoia-Carignano; 24 באוקטובר 1770 - 16 באוגוסט 1800), היה נסיך קריניאנו בין השנים 1780–1800, ואביו של קרלו אלברטו, מלך סרדיניה.
משפחתו
ב-24 באוקטובר 1797 התחתן קרלו אמנואלה עם מריה כריסטינה, נסיכת סקסוניה, בתם של קרל מסקסוניה, דוכס קורלנד ופרנצישקה צורבין קרסינסקה. ממנה היו לו 2 ילדים:
יחסי אנטיגואה וברבודה–רוסיה
יחסי אנטיגואה וברבודה–רוסיה הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין אנטיגואה וברבודה לבין רוסיה.
סקירה כללית
ברית המועצות כוננה יחסים דיפלומטיים עם אנטיגואה וברבודה ב-5 בינואר 1990. היחסים נמשכו אף לאחר פירוק ברית המועצות בדצמבר 1991.
ביוני 2019 חתמו שתי המדינות על פטור מוויזה ביניהן.
טרוי סיון
טרוי סיון מלט (באנגלית: Troye Sivan Mellet; נולד ב-5 ביוני 1995) הוא זמר-יוצר, שחקן ויוטיובר יהודי-אוסטרלי שנולד בדרום אפריקה.
כזמר, הוא הוציא לאור ב-15 באוגוסט 2014 את TRXYE, המיני-אלבום השלישי שלו תחת המותג של חברת התקליטים EMI, שהגיע למקום החמישי בארצות הברית במצעד בילבורד 200. הסינגל הראשי מהמיני אלבום, "Happy Little Pill", הגיע למקום העשירי במצעדים באוסטרליה. ב-4 בספטמבר 2015, סיון פרסם את המיני-אלבום הנוסף בשם Wild. האלבום המלא הראשון שהוציא סיון היה Blue Neighbourhood, ב-4 בדצמבר 2015. הסינגל הראשון ששוחרר מהאלבום, "Youth", היה הראשון שנכנס ל-40 הראשונים במצעד בילבורד הוט 100, ובשיאו הגיע למקום ה-23.
כשחקן, הוא מוכר בזכות תפקידו הראשי בטרילוגיית הסרטים "ספאד" והופעתו בסרט "אקס-מן המקור: וולברין" בדמותו הצעירה של וולברין. כמו כן, סיון העלה בקביעות סרטונים לערוצו באתר יוטיוב המונה מעל 4 מיליון רשומים. הסרטון "The 'Boyfriend' Tag" שיצר יחד עם היוטיובר טיילר אוקלי זכה בפרס שיתוף הפעולה בקטגוריות הרשת בפרסי בחירת הנוער 2014. באוקטובר 2014, המגזין "טיים" הגדיר את סיון כאחד מ-25 בני הנוער המשפיעים ביותר של שנת 2014.
קורות חיים
סיון נולד ביוהנסבורג שבדרום אפריקה, לאב ממשפחה יהודית ליטאית ולאם שהתגיירה. יש לו שני אחים ואחות. משפחתו עברה לאוסטרליה כשהיה בן שנתיים, בעקבות עלייה ברמת הפשיעה בדרום אפריקה. בילדותו גדל סיון בבית דתי אורתודוקסי. סיון למד בבית ספר כרמל שבפרת', בית ספר יהודי אורתודוקסי-מודרני, עד 2009, אז התחיל ללמוד מהבית. "סיון" הוא למעשה שמו האמצעי, אך הוא החליט לאמצו כשם במה.
טיני: השינוי הגדול של ויולטה
הסרט הוקרן לראשונה באמסטרדם ב-23 באפריל 2016, בספרד ב-6 במאי 2016, ובאיטליה ב-12 במאי 2016. בישראל הסרט שודר לראשונה ב-23 בדצמבר 2017 בערוץ Yes5 עם תרגום עברי. אורך הסרט הוא כ-98 דקות, ושפת המקור שלו היא ספרדית.
טרוי סיון
מוזיקה
הקריירה המוזיקלית של טרוי סיון החלה בשנת 2006, כאשר השתתף בקטע הפתיחה של פרת' טלתון בין השנים 2006 ל-2008. בסמוך להשתתפותו בקטע הפתיחה, ביצע סיון דואט עם גאי סבסטיאן, זוכה תוכנית המציאות האוסטרלית "אוסטרליין איידול". לאחר שנה, הגיע לגמר התוכנית "Star Search". ביוני באותה השנה, הוציא לאור את המיני-אלבום הראשון שלו, Dare to Dream. במיני-אלבום נכללו חמישה שירים, ביניהם "Over the Rainbow", אותו כתב מחדש.
טיני: השינוי הגדול של ויולטה
הסרט הרוויח ממכירות הכרטיסים כ-8.7 מיליון דולר.
טרוי סיון
מוזיקה
בפברואר 2010, השתתף סיון בגרסת היוטיוב של השיר "We Are the World 25 for Haiti", שהופק על מנת לגייס תרומות לנפגעי רעידת האדמה בהאיטי. בשנת 2012, הוציא את המיני-אלבום השני שלו, June Haverly. כל שלושת שירי המיני-אלבום נכתבו על ידי סיון, ושמו מורכב מחודש הולדתו של סיון (יוני), ושם נעוריה של אמו (האוורלי). ב-5 ביוני 2013, הוחתם על חוזה הקלטות בחברת התקליטים EMI אוסטרליה, חברת בת של יוניברסל מיוזיק אוסטרליה, אך שמר על כך בסוד במשך שנה.
טיני: השינוי הגדול של ויולטה
תקציר העלילה
לאחר שוויולטה, נערה מלאת שמחת חיים, הפכה לאמנית נהדרת כמו חברה, לאון, היא מחליטה לפרוש בעקבות לחץ שלא מאפשר לה לנוח. יום אחד, וויולטה קיבלה מכתב מאיזבלה, חברה של המשפחה, שמזמינה אותה לבוא להתארח בבית לאמנים צעירים באיטליה. באיטליה, וויולטה עוברת מסע לגילוי העצמי, פוגשת חבר חדש בשם קאיו ומציירת איתו חברות. בינתיים, לודמילה מספרת ללאון שוויולטה ברחה ויחד הם מחליטים לחפש אותה. איזבלה עוזרת לוויולטה לגלות שלמעשה כונתה "טיני" על ידי אמה, ומאפשרת לה להשיג התחלה חדשה בחייה.
טרוי סיון
מוזיקה
ב-15 באוגוסט 2014, הוציא סיון את מיני-אלבום האלבום השלישי שלו, TRXYE. הסינגל הראשון והיחיד מתוכו היה "Happy Little Pill", אשר יצא לאור ב-25 ביולי 2014. השיר זכה להצלחה נאה כאשר הגיע אל המקום העשירי במצעד המוזיקה האוסטרלי, ואף קיבל שם את תואר הזהב על מכירות של 35,000 עותקים. המיני-אלבום הגיע אל המקום ה-1 באייטונס ב-55 מדינות שונות, ואף הגיע אל המקום ה-5 במצעד הבילבורד 200, עם מכירות של 30,000 עותקים בשלושה ימים בלבד. באוסטרליה מכירותיו של המיני-אלבום נוכסו עבור השיר "Happy Little Pill", מה שגרם לעלייתו הדרסטית במצעד המוזיקה האוסטרלי ממקום 34 למקום 10.
טיני: השינוי הגדול של ויולטה
פסקול
שירים מתוך פסקול הסרט צורפו לאלבום הבכורה של מרטינה סטואסל, "Tini", שהופץ ב-29 באפריל 2016.
טרוי סיון
מוזיקה
בהמשך, הוציא סיון ב-4 בספטמבר 2015, את המיני-אלבום הרביעי שלו, Wild. יציאתו של המיני-אלבום לוותה בטרילוגיית וידאו קליפים שנקראו "שכונה כחולה" (Blue Neighbourhood). הטרילוגיה כללה בתוכה את השירים "Wild", "Fools" ו-"Talk Me Down". גם מיני-אלבום זה זכה להצלחה רבה כאשר נכנס היישר אל המקום ה-5 במצעד האלבומים האמריקאי, עם מכירות של 50,000 עותקים בשבוע צאתו. באוקטובר 2015, נודע כי הוא נמכר בארצות הברית בסדר גודל של כ-60,000 עותקים בסך הכל. בסמוך לכך, יצא לסיבוב ההופעות הראשון שלו, "Troye Sivan Live".
מאוחר יותר נודע כי Wild שימש כהקדמה לאלבום הבכורה של סיון שיצא לאור ב-4 בדצמבר 2015 בשם, Blue Neighbourhood. הסינגל הראשון מתוך האלבום היה "Wild", שיצא לאור ב-4 בספטמבר 2015. בשיאו הגיע השיר אל המקום ה-62 במצעד הסינגלים הבריטי. הסינגל השני "Youth", יצא לאור ב-13 בנובמבר 2015, והפך למצליח ביותר של סיון כאשר הגיע אל המקום ה-23 במצעד הבילבורד הוט 100, ואף השיר זכה לתואר הפלטינה בארצות הברית על סך מכירות של מיליון עותקים. בפברואר 2016, יצא לסיבוב ההופעות השני שלו, "Blue Neighbourhood Tour". הסינגל השלישי "Talk Me Down", יצא לאור ב-26 במאי 2016. בהמשך, הוציא את "Wild", מחדש בשיתוף עם אליסיה קארה כסינגל הרביעי. לבסוף, יצא השיר "Heaven", ב-17 באוקטובר 2016, כסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום. בסמוך לכך, יצא לסיבוב ההופעות השלישי שלו, "Suburbia Tour". במאי 2017, השתתף בשיר "There for You" של מרטין גריקס. השיר זכה להצלחה רבה כאשר קיבל את תואר הזהב בארצות הברית על מכירות של למעלה מחצי מיליון עותקים.
בינואר 2018, הוציא סיון את הסינגל הראשון "", מתוך אלבומו השני, Bloom. הסינגל השני "The Good Side", יצא ב-19 בינואר 2018, השלישי "Bloom", ב-2 במאי 2018, הרביעי "Dance to This", ב-19 ביולי 2018, והחמישי "Animal" ב-9 באוגוסט 2018. האלבום עצמו פורסם ב-31 באוגוסט 2018. בסמוך לכך, יצא לסיבוב ההופעות הרביעי שלו, "The Bloom Tour". ב-5 באוקטובר 2018, השתתף בשיר "1999" של צ'ארלי XCX. בשנת 2020, הוציא את השיר "Take Yourself Home".
ב-13 ביולי 2023 הוציא את הסינגל "Rush".
משחק
בשנת 2007, סיון כיכב בתפקיד אוליבר טוויסט בהפקה של אוליבר! בתיאטרון ריגל. בשנת 2008 הוא לוהק לסרט הקצר "Betrand the Terrible" שיצא לאקרנים ב-2010. בפברואר 2008, סיון לוהק לתפקיד וולברין הצעיר בסרט "אקס-מן המקור: וולברין". הוא לוהק לתפקיד לאחר שסרטונים בהם הוא מופיע בפרת' טלתון הועלו לאתר יוטיוב ותפסו את תשומת הלב של סוכן הוליוודי שפנה אל סיון וביקש ממנו לשלוח קלטת אודישן. למרות שקודי סמית-מקפי כבר לוהק לתפקיד, סיון זכה בתפקיד מכיוון שסמית-מקפי לא יכל לקחת חלק בצילומים בעקבות לוחות הזמנים של הפקת הסרט "הדרך" בו הוא לקח חלק. ביולי 2009, הוא כיכב בתפקיד הראשי בסרט "ספאד", שהוא עיבור לרומן משנת 2005 של הסופר ג'ון ון דה רויט. הסרט היה מועמד לשישה פרסי קולנוע וטלוויזה בדרום אפריקה, ביניהם מועמדות לסיון בפרס השחקן הטוב ביותר. כמו כן, הוא המשיך לככב בטרילוגיית הסרטים של "ספאד" שיצאו בשנת 2013 ו-2014.
סיון הופיע במחזה מחכים לגודו החל מ-28 במאי 2010 בתפקיד "הנער" יחד עם קרייג הייד-סמית, כאשר שניהם משחקים את התפקיד לסירוגין.
בשנת 2022, סיון הופיע בסרט "Three Months" בתפקיד קיילב, הדמות הראשית.
בשנת 2023 ישחק בסדרת הדרמה "The Idol"; שיצר הראפר דה ויקנד בשיתוף עם סם לוינסון עבור רשת הטלוויזיה HBO.
יוטיוב
סיון החל לפרסם סרטונים באתר יוטיוב החל מ-1 באוקטובר 2007. בין השנים 2007 ל-2012 הוא בעיקר פרסם סרטונים שבהם הוא שר. החל מספטמבר 2012 הוא החל להעלות סרטוני וידאו בלוג. בעת פרסום הווידאו בלוג הראשון, מנה הערוץ כ-27 אלף רשומים. כיום הערוץ מונה מעל 4.4 מיליון רשומים ו-272 מיליון צפיות וערוץ המוזיקה הרשמי שלו מונה מעל 2.3 רשומים ו-323 מיליון צפיות. הערוץ ממוקם בין עשרת הערוצים הפופולרים באוסטרליה.
חיים אישיים
הוא אובחן כלוקה בתסמונת מרפן מתונה.
הוא החל לצאת עם הדוגמן ג'ייקוב ביקסנמן בפברואר 2016. ב-2021, הם נפרדו אחרי 4 שנות זוגיות.
הקבינט השני של שרדר
קבינט שרדר השני הוא הקבינט ה-19 של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, הוא הושבע ב-22 באוקטובר 2002, והפסיק לכהן עם הקמת הקבינט הראשון של מרקל שהושבע ב-22 בנובמבר 2005.
חנן רפפורט
חנן רפפורט (8 בספטמבר 1928, כ"ג באלול תרפ"ח, באִיווָנוֹ-פְרָנְקִיבְסְק שבאוקראינה – 2 בינואר 2022) היה פסיכולוג קליני. מ-1949 ועד מותו התגורר בירושלים. ייסד יחד עם אליקים העצני את שורת המתנדבים ומשנת 1965 ניהל את מכון הנרייטה סאלד במשך 18 שנים עד יציאתו לגמלאות. בנוסף שימש כיועץ הפסיכולוגי לשר החינוך, זלמן ארן, והממונה על המחקר המדעי במשרד. בתקופת היותו מנהל המכון שימש גם יועץ לבעיות חברה של שני ראשי הממשלה, גולדה מאיר ויצחק רבין. בין השנים 1978–1975 שימש כפרופסור לפסיכולוגיה בבית הספר הבינלאומי למדעי ההתנהגות בשווייץ ובין השנים 1980–1979 שימש כפרופסור אורח בבית הספר לרפואה באוניברסיטת מינסוטה.
שנותיו הראשונות
רפפורט נולד ב-8 בספטמבר 1928 (כ"ג באלול תרפ"ח) בעיירה בּוֹהוֹרוֹצָ'אנֶה שליד סְטָנִיסְלָבוֹב (כיום, העיר אִיווָנוֹ-פְרָנְקִיבְסְק באוקראינה) לאביו יהושע רפפורט (מצאצאי הרב שי"ר) ולאמו ברינה בת חנן היבשמן.
בשנת 1935 עלה חנן ביחד עם אימו ואחיו דב לארץ ישראל. אביו עלה ארצה כחלוץ מספר שנים קודם ועבד כפועל במפעל המלט נשר. בעקבותיו התיישבה כל המשפחה בשכונת הפועלים נשר שליד בית החרושת. חנן למד בחדר כ-3 שנים והגיע לישראל עם שליטה מלאה בשפה העברית, אבל ללא כל ניסיון בדיבור ובשיחה בשפה זו. למד ב"בית הספר לילדי עובדים נשר–יגור" (לימים בית הספר בית יהושע). סיים בשנת 1946 את לימודיו בבית הספר התיכון הריאלי שבחיפה. במגמה הריאלית.