cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
P-47 ת'נדרבולט
בשירות חיל האוויר התשיעי
בספטמבר 1944 כוחות גרמנים גדולים שחזרו מדרום צרפת איימו על כוחות הברית אשר התקדמו לאורך החוף. תשע טייסות של מטוסי P-47 נשלחו לתקוף את הכוח הגרמני שאיים על האגף הימני של הכוחות האמריקאיים. התקפותיהם גרמו לאבדות קשות על הטורים הגרמנים, עד כדי כך שכל הכוח הגרמני נכנע לכוחות הברית. עד לכניעתה של גרמניה הטייסות שהפעילו את הת'נדרבולט השמידו 86,000 קרונות רכבת, 9,000 קטרים, 6,000 משוריינים ו־68,000 משאיות.
הזירה הפסיפית
הת'נדרבולט נחשב כלא מתאים לזירה הפסיפית, מכיוון שהיה עליו להתמודד מול מטוסים כגון ה־A6M זירו שהיו זריזים ממנו בגובה נמוך עד בינוני, והטווח שלו לא התאים למרחבים העצומים של האוקיינוס. המטוס אמנם תפקד מצוין מול כל מטוס בגובה שהתאים למפציצים, אבל בזירה הפסיפית רוב קרבות האוויר נערכו בגובה של פחות מ־6,100 מטר, בהם לא היה ה־P-47 במיטבו. למרות קשיים אלו, רצה מפקד חיל האוויר החמישי, גנרל ג'ורג קני (George Kenney), להשיג כל מטוס קרב זמין: מטוסי ה־P-38 היו בעלי ביצועים מצוינים אך לא היו זמינים במספרים גדולים, וה־P-51A לא היו בעלי ביצועים מרשימים במיוחד, מה שהשאיר רק את ה־P-47.
טקטיקת הלחימה שפותחה עבור הת'נדרבולט הייתה פשוטה: היא ניצלה את יתרונו הגדול של המטוס מול מתחריו במהירות ותאוצה גבוהים במיוחד בצלילה. ה־P-47 היו מטפסים לגובה רב וטסים ליעדם ולאחר שהיו מגיעים למטרתם היו צוללים במהירות ותוקפים. לאחר התקיפה היו נוסקים שוב במהירות גבוהה לפני שהאויב היה מספיק להגיב, וחוזר חלילה.
במהלך שנת 1944 קטנה הרלוונטיות של הת'נדרבולט לזירה משמעותית בשל החוסר במטרות קרקע. טייסות רבות שהוסבו מה־P-38 הוסבו בחזרה באותה השנה ולקראת סוף המלחמה טייסת אחת בלבד הייתה מצוידת ב־P-47.
התקדמות כוחות הברית בזירה הפסיפית החזירה את ה־P-47 לפעולה כאשר התעורר הצורך במטוס שיוכל ללוות את ה־B-29 לאיי יפן וחזרה. הדגם שאומץ לצורך מטרה זאת היו ה־P-47N שכנפיהם המסוגלות לשאת דלק האריכו את הטווח לערך הרצוי ועד לסוף המלחמה המטוס טס כליווי מפציצים עם ה־P-51D.
לאחר המלחמה
במלחמת קוריאה הוצע לעשות שימוש בת'נדרבולט, אך בשל חוסר בחלקי חילוף הועדף השימוש במטוסי P-51 שהיו זמינים במספרים גדולים יותר.
השירות מחוץ לארצות הברית
שירותו של הת'נדרבולט בחיל האוויר המלכותי הוא השני בגודלו לאחר ארצות הברית: הבריטים קיבלו לידיהם 830 יחידות, 240 מהם היו דגמי D ישנים בעלי "גיבנת" והם סומנו Thunderbolt Mk-I. שאר 590 היחידות היו מטוסי P-47D-25 שסומנו Thunderbolt Mk-II. המטוסים שירתו ב־16 טייסות של חיל האוויר המלכותי, כולן בבורמה. במהלך כיבוש בורמה ה־P-47 שימשו כמפציצים טקטיים: המטוסים היו חגים מעל לאזורי קרבות ומתקיפים מטרות לפקודתם של בקרי האוויר הקדמיים.
טייסת הקרב הברזילאית הראשונה הטיסה 48 מטוסי ת'נדרבולט. היחידה ביצעה 445 גיחות בהן הופלו 15 מטוסים וחמישה טייסים נהרגו. הטייסת פעלה באירופה מנובמבר 1944 עד למאי 1945 והשתתפה בקרבות בשמי איטליה ומרכז אירופה.
טייסת 201 המקסיקנית השתתפה בקרבות בזירה האטלנטית החל ממרץ 1945 ועד לסוף המלחמה. הטייסת ביצעה 791 גיחות נגד כוחות אויב בהן לא איבדה אף מטוס או טייס.
הפיקוד העליון של הצבא האדום התעניין בת'נדרבולט: ב־1944 קיבל חיל האוויר הסובייטי שלושה מטוסי P-47D-10 דרך אלסקה, שניים מהם עברו ניסויי טיסה והאחרון פורק על ידי המהנדסים הבכירים כדי לבחון את מבנהו. המהנדסים ציינו לחיוב את איכות ההרכבה והתאמת המבנה לייצור המוני, הטייסים ציינו את תכונות הטיסה המצוינות בגובה רב. חיל האוויר קיבל לידיו 200 יחידות נוספות, כמחצית שירתו בטייסות מבצעיות בהן המטוס שימש לסיור בגובה רב מעל ערים חשובות כמיירט מפציצים. על אף יכולותיו של הת'נדרבולט כמטוס תקיפה, הועדף על פניו האיליושין Il-2 המקומי.
הגרמנים הצליחו לשים ידיהם על שלושה מטוסי ת'נדרבולט במהלך המלחמה והם עברו ניסויי טיסה רבים כדי לקבוע את יכולתם וחולשותיהם. הם הופיעו גם בסרטי תעמולה נאציים.
הטסת המטוס
באוויר היה הת'נדרבולט מסוגל לבצע את כל התמרונים המקובלים, אך היה לו צורך בתנאים שונים: למשל, כדי לבצע תרגילים הדורשים טיפוס חד כגון לולאה או אימלמן, היה זקוק הת'נדרבולט למהירות אוויר גבוהה יותר, וזאת בשל משקלו הרב וביצועי המדחף הלא מספקים (לאחר דגם D-22 בו הותאם למטוס מדחף בעל מיתר עבה, השתפר נתון זה). תמרונים אחרים כגון צלילה או ספליט אס חייבו את המטוס לבצעם כאשר המצערת במצב נמוך או בסרק, בשל התאוצה הגבוהה שהמטוס מסוגל לה; הסכנה הייתה שהמטוס יגיע למהירויות גבוהות מידי – מונח שלא היה מוכר באותו זמן, אך מטוסים אלה היו מגיעים למהירות על־קולית בהן גלי ההלם הנוצרים בזרימת האוויר גורמים לתת־לחץ על משטחי ההיגוי, מה שלא אפשר ניהוג של המטוס אפילו אם ההגאים עצמם זזו. על אף שבגבהים נמוכים יותר ובגלל צפיפות האוויר הגדולה יחסית יחזרו ההגאים להשפיע, ייתכן היה שהמטוס לא יספיק לצאת מהצלילה ויתרסק.
התגובות הראשוניות של הטייסים הייתה מעורבת: הטייסים שיבחו את כוח ההרס של שמונת המקלעים, שצרור מכוון מהם היה מסוגל לרסק את מטוסי הקרב האחרים, את המהירות ואת התאוצה הגבוהים בצלילה וכן את הביצועים המצוינים בגובה רב, אך הם גם ביקרו קשות את הביצועים בגבהים בינוניים ונמוכים וכן את יכולת הטיפוס הנמוכה. טייסים בריטים שראו לראשונה את המטוס הגדול ליד מטוס הספיטפייר הקטן והזריז נדהמו לגלות שקצות כנפיו של הת'נדרבולט מגיעות עד לחופה של המטוס הבריטי שנראה גמדי לידו. הערכותיהם היו שהמטוס לא יוכל לתמרן ולטפס אחרי מטוסים קטנים ממנו, והאימונים הראשונים הוכיחו טענה זאת. עם זאת הטייסות הראשונות שהטיסו את המטוס השיגו תוצאות יפות נגד מטוסים כגון ה־FW-190 ו־Bf-109, וזאת מכיוון שנעשה שימוש בטקטיקות שניצלו את יתרונותיו של המטוס בגובה רב ויכולת הצלילה שלו. בשל כך המטוס הצטיין בליווי מפציצים עד להופעתם של מטוסי P-51 שהחליפו אותו בתפקיד זה.
לרוב היו טייסי הלופטוואפה צוללים כאשר היו צריכים להימלט ממטוסים בריטיים, אך כאשר הם ניסו להימלט מה־P-47 בצלילה, גילו שהוא משיג אותם בקלות. הגרמנים גילו עד מהרה שהת'נדרבולט בדגמיו המוקדמים לא היה מסוגל לטפס אחריהם, לכן כאשר הם רצו להימלט ממנו היו מתחילים לנסוק, מה שאפשר להם לתקוף אותו מלמעלה. טכניקה זו הפכה לחסרת תועלת כאשר הופיעו דגמי הת'נדרבולט עם מדחף משופר (דגמים D-22 ומעלה), שהיה מסוגל להשיגם בטיפוס.
מטוסים כגון המוסטנג והספיטפייר היו מסוגלים לשאת חימוש לתקיפת קרקע אך שריונם הקל מנע מהם לעסוק בכך. הת'נדרבולט לעומתם היה גדול ומשוריין ומסוגל לשאת נזק כבד ולהמשיך לטוס, מנועו היה מסוגל להמשיך לעבוד גם כאשר אחד מהצילינדרים שלו נהרס, ולכן התאים לתפקיד זה ובלט בו. המטוס הותאם לשאת פצצות במשקלים שונים, ורקטות בקוטר של עד 130 מילימטר. המטוס היה מסוגל לבצע הפצצות צלילה אך בגלל תאוצתו הגבוהה של המטוס היה צורך לצבור גובה לפני התמרון.
April, April
"April, April" ("אפריל, אפריל") הוא שיר של הזמרת השוודית ליל-באבס, שייצג את שוודיה באירוויזיון 1961.
השיר היה המנצח של מלודיפסטיבלן 1961, שם הוא בוצע על ידי סיב מאלמקוויסט וגונאר וויקלונד.
צ'ארלס מ. שולץ
צ'ארלס מונרו שולץ (באנגלית: Charles Monroe Schulz; 16 בנובמבר 1922 - 12 בפברואר 2000) היה מאייר קומיקס אמריקאי שפעל במשך יותר מחמישים שנה, כשהוא מוכר בעיקר בסדרת הקומיקס "פינאטס", המתארת את עלילותיהם של צ'ארלי בראון, כלבו סנופי וחבורה של ילדים. הסדרה זכתה להצלחה בינלאומית ונחשבת לאחד מסדרות הקומיקס המצליחות בכל הזמנים. לשולץ הוענקה לאחר מותו מדליית הזהב של הקונגרס.
ביוגרפיה
שולץ נולד במיניאפוליס מינסוטה לאב גרמני ואם נורווגית, וגדל בסיינט פול מינסוטה. דודו כינה אותו ספארקי על שם סוס בסדרת הקומיקס בארני גוגל בשם "ספארק פלאג" (מצת).
בתור ילד ומתבגר היה מאוד ביישן ומרוחק. אחרי מות אמו ב-1943 התגייס לצבא ארצות הברית ונשלח להילחם באירופה במלחמת העולם השנייה. בסיום המלחמה חזר שולץ למיניאפוליס, ושם החל לעבוד בתור מורה לאמנות.
בשנים 1947–1949 עבד שולץ עם כמה עיתונים, להם כתב כמה תסכיתי קומיקס, אחד מהם נקרא Li'l Folks (חבר'ה קטנים) בו הופיעו דמויות אחדות של ילדים, אחד מהם אף נקרא צ'ארלי בראון וגם הופיע כלב בעל דמיון רב לסנופי. למרות הדמיון הרב לפינאטס, לא זכתה הסדרה להצלחה גדולה מאוד. ב-1950 יצאה לאור סדרת פינאטס שסיפרה את עלילותיהם של קבוצת ילדים, במרכז העלילה עומד ילד בשם צ'ארלי בראון, ילד מופנם ביישן ולא יוצלח בעל כלב שאינו מציית לו. הסדרה זכתה להצלחה גדולה ונחשבת לאחת הפופולריות ביותר בתחום.
צ'ארלי בראון הוא הדמות הראשית בסדרה. השם צ'ארלי בראון נלקח מעמית לעבודתו של שולץ בבית הספר לאמנות. את קווי דמותו של בראון ושאר דמויות הסדרה הוא לקח מחוויות החיים שלו:
טרואר
טרואר (בצרפתית: Terroir) הוא מונח המתאר מכלול של תנאי סביבה לגידול חקלאי. מקור המונח הוא במילה "Terre" - "אדמה" בצרפתית - אך הוא כולל לא רק את אופי האדמה (הרכבה, הקושי שלה, כושר הספיגה שלה וכו') אלא גם את האקלים לפרטיו, שיפוע המדרונות, ובעלי חיים וצמחים במרחב הגידול.
מושג הטרואר התפתח משך מאות שנים של ייצור יין בצרפת, תוך ההבחנה מה גרם לשוני הגדול בין יינות מאזורים שונים, כרמים שונים או אפילו אזורים שונים באותו הכרם. הצרפתים החלו לגבש את מושג הטרואר כדרך לתאר את המאפיינים הייחודיים של מקום מסוים המשפיעים ומעצבים את היין המיוצר שם. הרבה לפניהם, יצרני היין של העולם העתיק כבר פיתחו תפיסה הגורסת שלאזורים שונים יש את האפשרות לייצר יינות מיוחדים ושונים, אפילו מאותם זני הענבים. ביוון העתיקה נהגו לסמן על הכדים את האזור ממנו ייצרו את היין, ואזורים מסוימים קיבלו מוניטין מיוחד בזכות איכות היין שלהם. במשך רוב הזמן, אזור בורגון היה מעובד בידי חברי המסדרים הבנדיקטינים והציסטרציאנים, שהיו משכילים ומסודרים. בהיותם בעלי שטחי אדמה נרחבים, יכלו הנזירים לבצע הבחנות בקנה מידה גדול בקשר להשפעות של סוגי קרקע שונים על היין המיוצר. כמה אגדות הגיעו עד לתיאור של נזיר ה"טועם" את הקרקע.
כוויית קור
כוויית קור היא פציעה שנגרמת כתוצאה מחשיפה לקור. הפציעה יכולה לנוע מדרגה נמוכה עד למוות של הרקמה הפצועה בתהליך של נמק. לרוב, האיברים הראשונים שנפגעים הם האיברים המרוחקים ממרכז הגוף (או בשמם המקצועי איברי הפריפריה): האף, האוזניים והאצבעות. זה קורה כי במצבי קור כלי הדם באזורים אלה מתכווצים כדי להמשיך להזרים את הדם לאיברים החיוניים וכדי לצמצם את איבוד החום כתוצאה מחשיפה לסביבה.
תסמינים
איבוד הצבע של העור, יחד עם תחושת שרפה או עקצוץ של העור, אי תחושה או כאב עז. אם העצבים וכלי הדם ניזוקו במידה רבה, נמק יכול להופיע, וקטיעת האיבר יכולה להיות דרושה. עור שלא מטופל לזמן מה ונחשף לכוויית קור יהפוך לשחור.
טיפול
הטיפול כולל בעיקר חימום הדרגתי של הרקמה הפצועה כדי לנסות להחזיר לה חיוניות ואם הדבר בלתי אפשרי לצמצם את התפשטות הפציעה לאזורים נוספים.
The Golden Age of Grotesque
The Golden Age of Grotesque ("תור הזהב של הגרוטסקי") הוא אלבום של להקת המטאל מרילין מנסון.
האלבום יצא ב-2003 וקיבל ביקורות מעורבות, כאשר חלק מהמבקרים כוללים אותו ברשימת אלבומי השנה ואילו אחרים מתארים אותו כאלבומה החלש ביותר של מרילין מנסון, מוזיקלית וטקסטואלית. הוא כולל הרבה נגיעות אלקטרוניות ו"תעשייתיות", כנראה כתוצאה מהצטרפותו ללהקה של טים סקולד, שהיה לפני-כן חבר בסופר-גרופ "KMFDM", להקה משטח האינדסטריאל מטאל.
הלהיטים מתוך האלבום הם This is the New Shit ,mOBSCENE ,Tainted Love ו-s)AINT). הוידאו קליפ של s)AINT) נאסר לשידור בארצות הברית בגלל אופיו האלים. האלבום הגיע למקום הראשון ברשימת האלבומים הנמכרים בארצות הברית.
יפעת בן דרור
יפעת בן דרור (נולדה ב-17 במאי 1967 בחיפה) היא יוצרת מוזיקאית ואנתרופולוגית ישראלית.
ביוגרפיה
בן דרור גדלה בבית מוזיקלי במכמורת, בתחילת שנות ה-70, בו נחשפה למגוון סגנונות מוזיקליים, למדה נגינה על פסנתר וגיטרה. ב-1989 נרשמה ללימודי תיאטרון במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע, במהלך לימודיה הופיעה עם הרכבי ג'אז ורוק ניו יורקיים.
ב-2001 יצא אלבום הבכורה של בן דרור, "מחול השפיות", בהפקתו והשתתפותו של המוזיקאי והמתופף ז'אן פול זימבריס, שהיה גם אחראי לעיבודים ולהלחנת השיר "חיבוק". החיבור המוזיקלי של בן דרור וזימבריס הניב אלבום בעל סאונד וינטאג' - וצ'ילאאוט אלקטרוני רך. אחד משירי האלבום הבולטים ביותר "כמו באירופה" הפך מיד ללהיט רדיופוני.
ב-2007 הופיעה עם המוזיקאי נימרוד לב. במהלך 2008 הוציאה לאור מיני אלבום בו מתארח המוזיקאי שם טוב לוי.
בהמשך פנתה ללימודים אקדמיים וכיום היא דוקטורנטית לאנתרופולוגיה באוניברסיטת חיפה.
זרובבל הורביץ
זרובבל הורביץ (1924 – 27 במרץ 1948) היה לוחם הפלמ"ח, שעוטר באות גיבור ישראל לאחר מותו בקרב בליווי שיירת נבי דניאל בחודש מרץ 1948.
קורות חיים
זרובבל הורביץ נולד בחודש תשרי תרפ"ד (1923) להוריו, חנה־בתיה ושלמה הלוי־הורביץ, בעיירה ז'ז'מר בליטא. אביו היה בר-אוריין, עסק בהוראת התנ"ך והשפה העברית, חינך את בניו ברוח ציונית-סוציאליסטית והפיח בלִבם את הלהט לארץ ישראל העובדת. כשהיה בן 9 עלו הוריו לארץ ישראל וזרובבל התגורר אצל אחיו בקיבוץ תל יוסף, שם למד בבית הספר המשותף. בגיל 16 כשהרגיש שלא יכול ללמוד עוד עזב את לימודיו התגייס לפלמ"ח והתנדב לבריגדה העברית בצבא הבריטי, ושירת בה כשנה וחצי. לאחר תום מלחמת העולם השנייה, שב למשק, שם כינוהו חבריו "בבל", ועבד בחקלאות. התחתן וכשהתלקחו קרבות מלחמת העצמאות, היה מראשוני הנחלצים למערכה ותפקידו היה להיות אחד ממלווי השיירות במסגרת הגדוד השישי ("ירושלים") של חטיבת הראל.
שיירת נבי דניאל
מפקד השיירה, מג"ד הפלמ"ח צבי זמיר, הורה לכל הנהגים המסוגלים לעשות זאת, לחזור לגוש עציון. עשר מכוניות הצליחו להסתובב ואספו אנשים ממכוניות פגועות. בדרך היה עליהם לפרוץ מחסומים שהוקמו בינתיים בין השיירה לבן הגוש. מפקד השיירה עצמו היה בין החוזרים לגוש, והפיקוד על 41 הרכבים הנותרים עבר למפקד מחלקה מהפלמ"ח אריה טפר שמהר מאוד נסוג עם כל אנשי השיירה למבנה קבר נבי דניאל שם שהו כיממה עד שהבריטים חילצו אותם.
באותו זמן נעשו ניסיונות לחלץ את הלוחמים בפורץ המחסומים ומשוריין נשלח לשם כדי להוציא אותם. אולם הכפריים הערבים ירו אש חזקה לשטח שהפריד בין הפורץ לבין המשוריין שניסה לחלצו והמשוריין המחלץ שב לאחור. המשוריין המחלץ נשאר במרחק של מאתיים מטר מהפורץ כדי לחפות עליו, בתקווה שעם חשיכה אפשר יהיה להגיע אליו.
על מעשה זה זכה באות גיבור ישראל. הוא נטמן בבית הקברות סנהדריה בירושלים בתאריך כ' באדר ב' תש"ח (31 במרץ 1948). לאחר תום המלחמה הועברו שרידיו להר הרצל בט"ז בחשוון תשי"ב (15 בנובמבר 1951) והוענקה לו דרגת סגן.
עשן הזמן
עשן הזמן הוא חנות ספרים, פאב, בית למוזיקה ומועדון הופעות בעיר העתיקה בבאר שבע. עשן הזמן הוא מועדון הבית של יוסי בבליקי ושל אמנים מקומיים כמו דויד פרץ, DODIES, נועה בביוף ונדב דלומי. עשן הזמן נותן במה לתרבות אלטרנטיבית.
הביטוי "עשן הזמן" לקוח משיר של לאה גולדברג.
היסטוריה
צחי גולדברג ומרים (בירה) רוזנר הקימו את המקום בינואר 2007 בשכונה ד' מזרח (ו' הישנה). כשצוותו יחדיו הם חלמו להקים בית קפה שמהווה גם חנות לספרי יד שנייה, אך בעקבות עצתו של דויד פרץ הוחלט להוסיף למקום במה להופעות חיות. לאחר כשנה עשן הזמן עבר למיקום חדש, גם הוא ברחוב רינגלבלום, ושם הוא נשאר עד ל-2013. באוקטובר 2013 עשן הזמן עבר למיקומו הנוכחי בעיר העתיקה ברחוב אנילביץ'. עשן הזמן מנוהל כיום על ידי צחי גולדברג וים בכר.
כתב העת לשירה "דקה" נהג לקיים במקום את ערבי ההשקה של גיליונותיו.
בשנת 2010 הוקם בעיר ארגון בשם עורף האויב שהיה נוהג לארגן הופעות מטאל ורוק כבד בעשן הזמן. עורף האויב נוהל על ידי צחי גולדברג ודני שפירא ונסגר בשנת 2013.
המקום אירח בשנים האחרונות מאות הופעות של אמנים כמו נעם רותם, דאנה איבגי, ארנון נאור, שלום גד, אתי אנקרי, דניאלה ספקטור, חיים אוליאל, דן תורן, אבי בניון, רונית שחר, קובי אוז, בני בשן, יובל מנדלסון, קוב, ערן צור, אילן וירצברג, אלון עדר, דנה ברגר, עדי רן ועוד.
אירועים ידועים בעשן הזמן
"ערב אנטי וולנטיין" - בכל שנה בזמן ולנטיין מתקיים ערב אנטי ולנטיין שבו מגיעים מספר אומנים כדי לשיר שירי תסכול, קנאה ובדידות.
"סוויטת יום העצמאות" - בכל שנה בערב שאחרי יום העצמאות יוסי בבליקי מופיע בעשן הזמן עם חברים.
במה פתוחה בימי ראשון, ג'ם סשן במוצ"שים, הופעה מוזיקלית בכל יום שלישי, ערב להקות אחת לחודש וחגיגות יום הולדת לפיצ'רסקי בתאריכים אקראיים.
זכויות מגדבורג
זכויות מגדבורג (בגרמנית: Magdeburger Recht) היא כינוי לזכויות ממשל עצמי שניתנו לתושבי ערים רבות ברחבי מרכז אירופה, בהתאם לדגם שהנהיג אוטו הראשון, קיסרה הראשון של האימפריה הרומית הקדושה ב-1188 במגדבורג המבוסס על החוק הפלמי. כתב זכויות זה התבסס על חוקי "המראה הסכסונית", ולאחר מכן היווה בסיס לקובצי חוקים אזרחיים שהתגבשו בעקבותיו ברחבי האימפריה הרומית הקדושה וגם מחוצה לה, בבוהמיה, הונגריה, ובאיחוד הפולני - ליטאי. זכויות מגדבורג מהוות אבן דרך בהתפתחות ערים וכפרים ובתופעה העיור בכלל.
הזכויות הקנו לעיר שקיבלה אותן אוטונומיה בנושאים של זכויות נכסים, זכויות קהילתיות, פוליטיות וכלכליות. בין השאר הן הגדירו מעמד של ארגון בעלי מלאכה, סוחרים, ואיגודי אומנים, וכן את אופן הבחירה של ראשי העיר.
עיר שקיבלה את זכויות מגדבורג, קיבלה איתן את החוקים של מגדבורג כפי שנהגו בעת קבלת הזכויות. לרוב, בעת קבלת הזכויות, היו פונים פרנסי העיר שקיבלה את הזכויות אל פרנסי מגדבורג ומבקשים מהם עותק של החוקים הנוכחיים שלהם. לעיתים קרובות היו פונים השופטים של העיר מקבלת הזכויות אל שופטי מגדבורג בבקשה לפסוק בתיק מסוים.
חוקי מגדבורג היו חוקי הערים שאומצו באופן הרווח ביותר ברחבי מרכז ומזרח אירופה, אך לא היו היחידים. גם חוקי פרנקפורט, המבורג, פרייבורג וליבק אומצו כל אחת על ידי עשרות ערים אחרות.
זיגמונט השלישי, מלך פולין ושוודיה, קבע שהיהודים כפופים ישירות למלך ואינם כפופים לשלטונות ערים שנקבעו על פי זכויות מגדבורג.
היהודים נהנו מזכויות מגדבורג רק בעיר טרקאי שבליטא, וכן בקז'ימייז'. בשאר המקומות היו נהוגים חוקים אחרים ביחס אליהם, שבהם הייתה אפליה מסוימת.
זאנג טומב טומב
"זאנג טומב טומב" (Zang Tumb Tumb) הוא שמו של שיר פונטי שחיבר האמן האיטלקי פיליפו תומאזו מארינטי בשנת 1912. השיר פורסם והודפס בשנת 1914.
השיר מתאר קרב אשר התרחש באדירנה בשנת 1912 בעת מלחמת הבלקן הראשונה. הוא הודפס בעזרת טיפוגרפיה ייחודית אשר מתעלמת מן המקובל בספרות. בנוסף, השיר מתרגם את הרעשים והקולות של הקרב אל טקסט פונטי. המלחמה מוצגת בשיר כאמצעי לטיהור של החברה ומארינטי מתאר אותה כ"הגיינה היחידה של העולם". בכך משקף השיר את התקווה הפוטוריסטי למהפכה ולשינוי חברתי כולל.
השיר השפיע על המוזיקאי האיטלקי לואיג'י רוסולו (Luigi Russolo) להתנסות במוזיקה המורכבת מרעשים.
האליט ארגנץ'
האליט ארגנץ' (באנגלית: Halit Ergenç; נולד ב-30 באפריל 1970) הוא שחקן טורקי.
ביוגרפיה
האליט ארגנץ' נולד ב-1970 באיסטנבול והוא בנו של השחקן סאיט ארגנץ'. הוא סיים את לימודי התיכון בשנת 1989 והחל ללמוד הנדסה ימית באוניברסיטה הטכנית באיסטנבול. הוא עזב אחרי שנה ועבר ללמוד אופרה באוניברסיטת מימר סינאן ומימן את עצמו באמצעות עבודה כמפעיל מחשב ומשווק. הוא עבד זמן קצר כסולן גיבוי ורקדן עבור הזמרות אז'דה פקאן ולמאן סם.
ארגנץ' החל לשחק בתיאטרון דורמן וקיבל את תפקידו הראשי הראשון במחזמר "The King and I". הוא ביסס את עצמו בטלוויזיה עם תפקיד בסדרה "Kara Melek". הוא המשיך לעבוד בתיאטרון במחזות כגון אוויטה, Kiss Me ,Kate, Tatlı Charity, Beni Seviyor , Hayalet ועוד. בעקבות השתתפותו בסדרות "Köşe Kapmaca" ו-"Böyle mi Olacaktı", הוא נסע לניו יורק ושיחק במחזמר "הרפתקאותיו של זק".
ב-2005 ו-2006' שיחק ארגנץ' בסרטים "Babam ve Oğlum" בבימויו של סאגן אימרק, "Tramway" ו-"The Net 2.0". בתחילת 2006, הוא החל לגלם את אונור אקסל בסדרה המצליחה "Binbir Gece" ששודרה עד 2009. במהלך התקופה הזו הוא גם שיחק בסרטים "Devrim Arabaları" ו-"Acı Aşk". ארגנץ' גם גילם את מוסטפא כמאל אטאטורק בסרט "Dersimiz Atatürk". בין השנים 2011–2014, הוא שיחק בסדרה המצליחה "הסולטאן".
לאחר השתתפותו בסדרה "הסולטאן", הוא הפך למפורסם מאוד באזורים דוברי טורקית כגון באזרבייג'ן, מקדוניה, בוסניה הרצגובינה, אלבניה, בולגריה ורומניה.
אייקוויטס
אייקוויטס (בלטינית: Aequitas) המכונה גם אייקטיה (בלטינית: Aecetia) הייתה אלת המסחר וההגינות במסחר במיתולוגיה הרומית.
האלה תוארה כמחזיקה בידה מאזניים, המסמלים את השוויון וההגינות, וכן את קרן השפע, המסמלת את העושר שמתקבל במסחר.
בתקופת האימפריה הרומית היווה פולחן האלה חלק מפולחנו של הקיסר הרומי, מאחר שהקיסר נחשב למייצג את תכונותיה של האלה. במהלך פולחן זה כונה הקיסר "אייקוויטס אוגוסטי" - "הקיסר מביא ההגינות".
פרמינגר
פרמינגר (לועזית: Preminger) הוא שם משפחה שניתן בממלכה אוסטרו הונגרית, למשפחה שגורשה בגירוש ספרד, על שם מקום בפורטוגל.
רב דימי מנהרדעא
רב דימי מנהרדעא היה אמורא בבלי בדור החמישי לאמוראי בבל, מגדולי חכמי ישיבת נהרדעא.
ביוגרפיה
רב דימי מנהרדעא מוזכר פעמים בודדות בתלמוד. אחת מפסקיו מתייחסת להוראת בית דין שעליה מביאים בית פר העלם דבר של ציבור, והוא פסק שאין הוראה נחשבת להוראה עד שיאמרו בית הדין מפורש כי מדובר בהוראה גמורה למעשה "מותרים אתם לעשות" וכן נפסקה ההלכה. הוראותיו גם מובאות בהלכות איסור והיתר, וכן לומדים ממעשיו הלכות למעשה.
מסופר בתלמוד, כי רב דימי מנהרדעא הביא גרוגרות בספינה כדי למכור אותן בשוק. אמר הריש גלותא לרבא: לך ובדוק את רב דימי, אם תלמיד חכם הוא, ואם כן יכריזו שלא ימכור איש בעיר גרוגרות לפני שהוא יגמור למכור את סחורתו. אמר רבא לרב אדא בר אבא: לך בדוק אותו בשאלות לראות אם הוא תלמיד חכם. הלך רב אדא ושאל אותו: פיל שבלע כפיפה מצרית, והקיאה דרך בית הרעי, מהו? ולא ידע רב דימי להשיב לו. שאל רב דימי את רב אדא: האם אתה הוא רבא? רב אדא הכהו לרב דימי על סנדלו ואמר לו: ביני לרבא יש הבדל גדול. בכל אופן, על כרחך אני רבך, ורבא הוא הרב שלי. נמצא שרבא הוא הרב של רבך. לא הכריזו שאף אחד לא ימכור גרוגרות בלעדיו, ולא קנו ממנו, ונפסדו הגרוגרות שלו. רב דימי בא לרב יוסף והתאונן לפניו על מה שעשו לו. אמר לו רב יוסף: מי שלא נמנע מלהפרע על הבזיון שעשו למלך אדום אף על פי שהיה גוי אדומי, כל שכן שלא ימנע מלהפרע ממי שגרם לך צער! וכמו שכתוב. נפטר רב אדא בר אבא.
במסכת בבא בתרא מובאת דעתו של רב דימי, כי יש להעדיף מלמד תינוקות שמדייק בלימודו למרות שאינו "גורס"- לא מספיק לעבור על הרבה חומר, מכיוון ששבשתא כיוון דעל על.
על תלמידיו נמנה אמימר, בן ישיבת נהרדעא.
מקום קבורתו על פי המסורת
על מקום קבורתו, מופיע בספר הגלגולים: "בכפר אבנית יש שם מערה, שבה קבורים אביי ורבא. והנה הפתח לצד מערב, ובתוכה הרבה כוכים, הנה בכוך שבקרן מזרחית דרומית ממש, שם קבור אביי. והכוך הסמוך לו העומד בצד דרום ממש, שם קבור רב דימי מנהרדעא. והכוך הסמוך לו אשר בצד דרום ג"כ, והוא כוך יותר רחב מכוך ר' דימי הנזכר, ושם קבור רבא, והוא בכוך האמצע שבצד דרום, ושאר הכוכין לא הגיד לי מה הם". בעקבות דברים אלו של האריז"ל, שלפי המקובל נכתבו על ידי תלמידו רבי חיים ויטאל ברוח הקודש, ידועה מערה זו כ"מערת אביי ורבא".
ורנר אוטו פון הנטיג
ורנר אוטו פון הנטיג (בגרמנית: Werner Otto von Hentig; 22 במאי 1886 - 8 באוגוסט 1984), דיפלומט גרמני, שבימי מלחמת העולם השנייה, בעת ששימש כנציג דיפלומטי של גרמניה הנאצית בלבנון, נפגש עם נציג הלח"י, נפתלי לובינצ'יק, שבא מארץ ישראל על מנת להציע לו שיתוף פעולה של הלח"י עם מדינות הציר (גרמניה הנאצית ואיטליה הפאשיסטית) במלחמתן בבריטניה.
ראשית דרכו
פון הנטיג נולד בברלין בשנת 1886. בשנת 1909 הוענק לו תואר דוקטור למשפטים ובשנת 1911 הצטרף לשירות החוץ הגרמני ויצא בשליחותו לבייג'ינג (שנקראה אז פקינג), איסטנבול וטהראן.
בימי מלחמת העולם הראשונה
בשנת 1915, נשלח פון הנטיג לאפגניסטן, דרך טורקיה ואיראן (שנודעה אז כממלכת פרס), במטרה לעורר את השבטים ההודיים בגבול הודו-אפגניסטן למרוד בבריטים. ב-26 בספטמבר 1915 הגיע לקאבול. הוא נתקבל בטקס צבאי, אך למעשה נתון היה במעצר בית. רק באיום כי ישבות שביתת רעב הצליח להתקבל אצל שליט אפגניסטן האמיר חביבאוללה חאן וניסה לשכנעו, ללא הצלחה, לתקוף את הכוחות הבריטיים בהודו. בתמורה להצעת סיוע כספי ואספקת 100,000 רובים ו-300 תותחים, חתם השליט האפגני ב-25 בינואר 1916 על הסכם ידידות בין גרמניה לאפגניסטן, ופון הנטיג הוכר כנציג דיפלומטי רשמי של גרמניה באפגניסטן. הגרמנים ראו בפון הנטיג מעין לורנס איש ערב גרמני במרכז אסיה. למרות זאת המשיך שליט אפגניסטן לנקוט במדיניות נייטרלית ולשמור על יחסים טובים עם השליטים הבריטים של הודו. הגרמנים נוכחו לראות כי שליחותו של פון הנטיג נכשלה, ופון הנטיג עזב את אפגניסטן במאי 1916 ושב לברלין.
לאחר תום המלחמה עזר פון הנטיג לפריטיוף נאנסן בפעולתו לשחרור שבויי המלחמה הגרמנים שהיו כלואים בסיביר. בשנת 1921 יצא כנציג דיפלומטי של גרמניה לאסטוניה ולאחר מכן לסופיה בירת בולגריה. בשנת 1924 נתמנה כקונסול הכללי של גרמניה בעיר פוזנן שבפולין.
בשירות החוץ הנאצי
לאחר עלית הנאצים לשלטון המשיך פון הנטיג לשרת בשירות החוץ הגרמני, ושימש כקונסול הכללי של גרמניה בסן פרנסיסקו ובבוגוטה בירת קולומביה.
בסוף חודש אפריל 1939 ביקר פון הנטיג במצרים ובארץ ישראל. ביקורו בארץ ישראל נועד למטרת גישוש על הלכי הרוח בקרב היהודים והערבים, כמטרת ביקורו של אדולף אייכמן בארץ ישראל בשנת 1937. פון הנטיג ביקר בלוד ובחיפה ועזב לגרמניה דרך ביירות.
פגישה בביירות
לאחר נפילת צרפת בחודש יוני 1940 וכינון משטר וישי, היו סוריה ולבנון נתונות לשלטון וישי. פון הנטיג שוגר לביירות להיות הנציג הדיפלומטי של גרמניה בסוריה ולבנון. בסוף שנת 1940 הגיע לביירות מארץ ישראל נציג הלח"י נפתלי לובינצ'יק, וביקש להפגש עם פון הנטיג. בפגישה שנערכה במלון "מונופול" שבו התגורר פון הנטיג, הופתע פון הנטיג מן ההצעה שלובינצ'יק העלה בפניו בשם הלח"י, הצעת ברית בין הלח"י לבין הנאצים לשתף עמם פעולה במלחמה נגד בריטניה, כתמורה להקמת מדינה יהודית בארץ ישראל. פון הנטיג ביקש מאורחו להעלות את ההצעה על הכתב ולובינצ'יק פירט את הצעתו בתזכיר מפורט. פון הנטיג העביר את התזכיר למשרד החוץ בברלין, אך מעולם לא הגיעה תשובה להצעה.
באפגניסטן
זמן לא רב לאחר פגישתו עם לובינצ'יק יצא פון הנטיג, בראשית שנת 1941, לאפגניסטן על מנת להחליף את הציר הגרמני במדינה זאת. מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית ה-SOE קיבלה הוראה להתנקש בחייו בדרכו מביירות לקאבול, אולם הדבר לא צלח ופון הנטיג הגיע לאפגניסטן בשלום. כאן ציפתה לו אכזבה כאשר שלטונות אפגניסטן סירבו לאשר את מינויו. לימים, בשנת 1970, ישוב פון הנטיג לאפגניסטן כאורחו של המלך מוחמד זאהיר שאה.
בשירות מערב גרמניה
לאחר תום מלחמת העולם השנייה וכינון הרפובליקה הפדרלית של מערב גרמניה המשיך פון הנטיג לשרת בשירות החוץ של הרפובליקה הפדרלית בשנים 1952–1953 והיה השגריר של מערב גרמניה באינדונזיה. לאחר סיום שירותו בשירות החוץ נעשה פון הנטיג למשך שנתיים ליועצו של סעוד מלך ערב הסעודית. בתפקידו זה שימש כיועץ של המשלחת הסעודית לועידת באנדונג.
ורנר אוטו פון הנטיג מת בנורווגיה בשנת 1984 בהיותו בן 98 שנים.
תשבו כעין תדורו
מקור הדין
מקור דין 'תשבו כעין תדורו' הוא לימוד מהפסוק:, אותו דרשו חכמים: , כלומר כפי שאדם רגיל לדור בביתו, כך ישב בסוכתו.
השלכות מעשיות של הכלל
על פי הכלל 'תשבו כעין תדורו' נעשית בהלכה הבחנה בין ארבעה סוגי פעולות:
א. דברים שרגילים תמיד לעשות בבית, ואותם חובה לעשות בסוכה.
ב. דברים שבדרך כלל עושים בבית אך לעיתים עושים מחוץ לבית, ואותם ראוי לעשות בסוכה אך אין בזה חובה.
ג. דברים שבדרך כלל עושים מחוץ לבית, ואותם מותר לעשות מחוץ לסוכה.
ד. דברים מאוסים או בזויים כהתפנות או שטיפת כלים משאריות האוכל, שאותם אין לעשות בסוכה כלל.
אכילת קבע וארעי
בתלמוד הבבלי במסכת סוכה מבואר שכדרך שאדם אוכל סעודת קבע בביתו, כך יש לאכול את סעודות הקבע בחג הסוכות - בסוכה. אך אכילה ארעית שאדם אוכל לעיתים מחוץ לביתו, רשאי לאכול גם בחג הסוכות מחוץ לסוכה.
ישנה מחלוקת אמוראים מהי סעודת קבע ומהי סעודת ארעי. להלכה נפסק שסעודת ארעי היא אכילת דבר מאפה כשיעור של עד כביצה.
שינת קבע וארעי
דין נוסף המבואר במסכת סוכה הוא דין השינה. היות שבשאר ימות השנה אדם אינו רגיל לישון מחוץ לביתו ברשות הרבים, כך אין לישון מחוץ לסוכה. אמנם כיוון ש'אין קבע לשינה', וגם שינה מועטה לעיתים מרווה את האדם ומפיגה את העייפות, גם שינת ארעי אסורה מחוץ לסוכה.
תפילה ושיעורי תורה
תפילה במניין דרכה להיעשות בכל השונה בבית הכנסת, ולכן גם בחג הסוכות מתפללים בבית הכנסת ולא בסוכה. וכן שיעורי תורה הנלמדים בבית הכנסת ובבית המדרש, מותר לקיימם בבית הכנסת או בבית המדרש כפי הרגילות בכל השנה.
מעשים בזויים בסוכה
על פי ההלכה, היחס לסוכה צריך להיות כאל החדר המכובד שבביתו של אדם. לכן תשמישים בזויים אין לעשות בסוכה, כגון להתפנות או אף לשטוף כלים. אמנם תשמיש המיטה מותר בסוכה, אם ניתן לעשותו באופן מוצנע.
כמו כן, מבואר בתלמוד שכלי אוכל שסיימו להשתמש בהם בסעודה, יש לפנותם בהקדם מן הסוכה, כיוון שהישארותם בה עם שאריות האוכל שבהם נחשבת לגנאי. אך כלי שתייה מותר להשאיר בסוכה כיוון שאינם מאוסים.
שהייה בסוכה ושימוש בכלים ומצעים נאים
בברייתא במסכת סוכה מובא שעיקר ישיבתו של האדם במשך שבעת ימי חג הסוכות צריכה להיות בסוכה, ועל כן עליו להכניס אליה את כליו היפים:
קביעת שתי סעודות קבע בסוכה מדי יום
במשנה במסכת סוכה מובאת מחלוקת בין התנא רבי אליעזר לחכמים. לדעת רבי אליעזר, חובה לאכול שתי סעודות בסוכה בכל יום מימי חג הסוכות, ובסך הכל חובה לאכול ארבע עשרה סעודות בסוכה. חכמים חולקים על רבי אליעזר וסוברים שאין חובה כזו, ומלבד החובה הכללית לאכול סעודה ביום טוב, אין חובה לקבוע סעודה בסוכה, ומי שרוצה להסתפק באכילת פירות וירקות מחוץ לסוכה, רשאי.
בתלמוד הבבלי מבואר שמחלוקתם נעוצה בהבנת הדרשה 'תשבו כעין תדורו'. לדעת רבי אליעזר כשם אדם רגיל לסעוד בביתו שתי סעודות ביום, אחת בבוקר ואחת בערב, כך ישנה חובה לאכול בכל יום מימי הסוכות שתי סעודות, בבוקר ובערב. ודעת חכמים, כשם שבביתו אדם יכול להחליט אם רוצה לאכול סעודת קבע או לא, כך גם בסוכה הוא רשאי לבחור אם רוצה לקבוע סעודה ולאוכלה בסוכה, או לאכול אכילת ארעי מחוצה לה.
מצטער פטור מן הסוכה
כנגזרת נוספת של הכלל 'תשבו כעין תדורו', בארו חכמים בתלמוד הבבלי שהמצטער מהשהייה בסוכה פטור מן הישיבה בה. שכשם שאדם הסובל משהות בביתו, מוצא לעצמו מקום חלופי זמני עד שיחלוף גורם הצער, כך אדם הסובל מן השהות בסוכה, פטור מלשהות בה ורשאי לשהות בביתו עד חלוף גורם הצער שבסוכה.
פטור זה קיים רק בהינתן שמעבר מהסוכה לבית יפטור את האדם מן הצער, אך אם בביתו ימשיך לסבול אותו הצער, אלא שייהנה מן התנאים המשופרים של הבית ביחס לסוכה, אינו נפטר מחובת הישיבה בסוכה. למשל, אדם שסובל מיתושים בסוכה ובבית, אלא שבסוכה הוא סובל יותר היות שהתנאים בסוכה מלכתחילה פחות נוחים, אינו נפטר בשל כך מן הישיבה בסוכה. אך אם בסוכה הוא סובל מאוד מן היתושים, ובביתו ירווח לו מהם, הוא פטור. ובלבד שעשה כל שביכולתו למנוע הימצאות יתושים בסוכתו, ולא התרשל ובנה מלכתחילה את סוכתו בסמוך למאגר מים המהווה מקור פורה ליתושים. וכן על זו הדרך.
Lest We Forget
Lest We Forget: the Best of Marilyn Manson ("פן לא נשכח") הוא אלבום אוסף של להקת המטאל מרילין מנסון.
אלבום האוסף מ-2004 כולל 20 קטעים ולווה במסע הופעות בשם Against All Gods ("כנגד כל האלים"). האלבום כולל גרסת כיסוי ללהיט Personal Jesus (ישו פרטי) של להקת דפש מוד ובמהדורתו המצומצמת הוא כולל גם DVD של רוב הווידאו-קליפים של הלהקה.
במהלך אחת ההופעות המוקדמות בגרמניה, המתופף ג'ינג'ר פיש נפל מעל מתקן-ההרמה שממנו תופף וסדק את גולגולתו. כריס ורנה, המתופף של להקת ניין אינץ' ניילס לשעבר, החליף אותו בתפקיד. מאז החלמתו מהתאונה פיש הקליט והופיע עם להקה חדשה, ושום הודעה רשמית לא יצאה בקשר למעמדו בלהקת מרילין מנסון עד ל-2011 בה הכריז על פרישתו מהלהקה.
תוכנית קונסטליישן
תוכנית קונסטליישן (באנגלית: Constellation program) הייתה תוכנית של סוכנות החלל האמריקאית נאס"א לחקר מאויש של החלל. המטרה הראשית של התוכנית הייתה להנחית אסטרונאוטים על הירח, להקים עליו בסיס קבע, ובהמשך לבצע משימות מאוישות לכוכב הלכת מאדים. התוכנית הייתה יוזמה של נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ורג' ווקר בוש משנת 2004, ומטרתה בין השאר חלופה לתוכנית מעבורות החלל לאחר שיקורקעו. ב־1 בפברואר 2010 התפרסמה הצעת התקציב של נאס"א לשנת הכספים 2011, שבישרה על ביטולה המוחלט של התוכנית.
תוכנית קונסטליישן כללה פיתוח של חללית מרכזית חדשה, אוריון, ופיתוח החללית אלטאיר שתנחית את האסטרונאוטים על הירח. בנוסף, התוכנית כללה פיתוח של שני טילי שיגור חדשים לחלל. הראשון, ארס 1, היה אמור לשגר את החללית אוריון המאוישת והשני, ארס 5, את החללית אלטאיר והמטען הלא־מאויש.
החללית אוריון, הליבה של תוכנית קונסטליישן, תוכננה לביצוע משימות מגוונות, בהן משימות להחלפת צוותים ולחידוש אספקה לתחנת החלל הבינלאומית (המשימות של מעבורות החלל), משימות מאוישות לירח ובעתיד למשימות מאוישות למאדים ואף לאסטרואידים. הטכנולוגיה של החללית אוריון מבוססת על מערכות שתוכננו במקור עבור מעבורות החלל האמריקאיות, ועיצובה מבוסס על חלליות אפולו משנות ה־60.
בשנת 2009 התקיים ויכוח בין אלו שטענו כי יש לשנות ואף לבטל את תוכנית קונסטליישן, לבין אלו שתמכו בה במתכונתה הנוכחית. בנוסף לכך, ועדה שבדקה בעבר את התוכנית, הגיעה למסקנה כי בתקציבה הנוכחי, לא ניתן יהיה לעמוד בלוח הזמנים שנקבע לתוכנית. ממשלו של ברק אובמה הכריע ב־1 בפברואר 2011, והחליט לבטל את התוכנית.
היסטוריה
הרעיון לתכנון תוכנית חדשה לחקר החלל הושפע רבות מאסון מעבורת החלל קולומביה, שגרם לרבים לבקר את תוכנית החלל של ארצות הברית. תוכנית קונסטליישן הוצגה ב־14 בינואר 2004 בנאומו של נשיא ארצות הברית דאז, ג'ורג' בוש, שבו הוא הציג את החזון לחקר החלל, שהיווה את הבסיס לתוכנית קונסטליישן.
החללית אוריון
החללית אוריון, הידועה גם בשמה הקודם "Crew Exploration Vehicle" או בקיצור CEV, תורכב משני חלקים עיקריים:
נאס"א מתכננת לבנות שלושה דגמים שונים לחללית אוריון. דגם 1 מיועד לשימוש במשימות תחזוקה והחלפת צוותים בתחנת החלל הבינלאומית, ואילו דגמים 2 ו־3 של החללית אוריון מיועדים לשימוש במשימות מאוישות לחקר החלל העמוק (דהיינו לירח למאדים ולאסטרואידים).
החללית אלטאיר
החללית אלטאיר (באנגלית: Altair), הידועה גם בכינויה הקודם LSAM) Lunar Surface Access Module), היא נחתת הירח שתכננה נאס"א ותפקידה העיקרי היה להנחית את צוות האסטרונאוטים על הירח ולשגרם בחזרה לחללית אוריון, שתחכה לאסטרונאוטים במסלול סביב הירח.
מבנה החללית
החללית אלטאיר דומה במבנה הכללי שלה לחללית הנחיתה שבה השתמשו במסגרת תוכנית אפולו, אולם היא גדולה הרבה יותר. החללית מורכבת משני חלקים עיקריים: אלטאיר מסוגלת להכיל עד ארבעה אסטרונאוטים, בהשוואה לשניים בלבד בתוכנית אפולו. יתר על כן, בעוד שבנחיתות לירח שבוצעו במסגרת תוכנית אפולו נותר אסטרונאוט יחיד בחללית הפיקוד שהקיפה את הירח, והמתין לשובם של האסטרונאוטים שנחתו, הרי שבחללית אלטאיר אמור להגיע אל פני השטח של הירח כל הצוות, בהותירו את החללית "אוריון" במסלול חנייה סביב הירח כשעל סיפונה אין אסטרונאוט כלל. השליטה בחללית תיעשה באמצעות מרכז הבקרה שעל כדור הארץ, וכן יסתמכו האסטרונאוטים על מערכות בקרה וניטור מתקדמות.
לחללית אלטאיר יהיו שני פתחים – אחד החלק העליון של תא הצוות, שישמש לחיבור ומעבר אל החללית אוריון וממנה, ופתח נוסף, בו יעשה שימוש בעת יציאת הצוות אל הירח וחזרתו למנוחה אל תא הצוות. גודלה של החללית יאפשר בנייתו של מנעל אוויר, (Air lock) בדומה לזה המותקן במעבורת החלל האמריקנית או בתחנת החלל הבינלאומית. מנעל אוויר זה יאפשר עבודה נוחה בתוך החללית, ללא צורך בחליפות חלל מסורבלות.
מנעל האוויר יקטין במידה רבה את חשיפת אנשי הצוות לאבק הירח, שהתגלה כגורם מטריד בעת תוכנית אפולו, והוא אף מהווה סיכון בריאותי בעת נשימתו. יתרון נוסף של מנעל אוויר בחללית זו יוכל להתגלות בעת חירום – כאשר אסטרונאוט המצוי בפעילות מחוץ לחללית יידרש לחזור אליה בגלל תקלה בחליפה, הוא יוכל לעשות כן במהירות, מבלי שאנשי צוות המצויים אותה עת בתוך החללית יצטרכו ללבוש אף הם את חליפות החלל שלהם. בתוך תא הצוות יותקנו שירותים, הדומים לאלה של החללית הרוסית סויוז, מטבחון שבו יוכלו האסטרונאוטים גם לחמם את מזונם, מד טווח לייזר להערכת גובה החללית בעת הנחיתה (וגיבוי מכ"מי למכשיר זה), "גלאס קוקפיט" – משטחי בקרה המשלבים צגי מגע צבעוניים ורב תכליתיים, ומערכת מחשב המבוססת על המערכת שתותקן במטוסי בואינג 787, המסוגלת להיתוך נתונים והצגתם באופן יעיל וידידותי למשתמש. מערכת הבקרה של החללית תהיה זהה לזו המותקנת בחללית "אוריון", דבר שיקל על הצוות ואף יחסוך את הצורך בהקמת מערכי הדמיה נפרדים לאימון האסטרונאוטים על כדור הארץ.
מנועים
החללית אלטאיר תשתמש בדלק קריוגני לשלב הנחיתה על הירח ולשלב ההמראה ממנו, בניגוד לדלק היפרגולי (הניצת מעצמו), בו השתמשו בימי תוכנית אפולו. החללית אלטאיר תשתמש במערכת של הליום בלחץ גבוה על מנת להזרים את הדלק והמחמצן אל המנועים, ולא במשאבות, על מנת לצמצם את הסיכון לתקלה במערכת מורכבת של משאבות דלק וחמצן למנועים רקטיים. תכנון המשימות של "אוריון", כפי שמסתמן כעת, יחייב את החללית אלטאיר להגיע לנחיתה בקוטב הדרומי של הירח, ממסלול בעל נטייה (אינקלינציה). על מנת לבצע את התמרון הדרוש, הצורך דלק רב, לא יהיה די במנוע הראשי של החללית אוריון, ועיקר הנטל של תמרון ושינוי מסלול יוטל על מנועי הנחיתה של החללית אלטאיר. ממפרטי החללית שפורסמו עולה כי היא תצויד בארבעה מנועים מטיפוס RL-10, אשר בהם נעשה כבר שימוש בשלב העליון של המשגר "אטלס 5". מנועים אלה שורפים מימן נוזלי ומשתמשים בחמצן נוזלי כמחמצן. לשלב ההמראה, ולמפגש עם החללית "אוריון" הממתינה במסלול ירחי, יידרש מנוע יחיד מאותו הסוג.
ארס 1
ארס 1 ובשמו הקודם (Crew Launch Vehicle (CLV, ישגר את החללית אוריון ואת צוות האסטרונאוטים למסלול לווייני נמוך (LEO) סביב כדור־הארץ, ומשם יתנתק הארס 1 מהחללית אוריון. הארס 1 יוכל להעלות כ־25 טונות למסלול לווייני נמוך. בארס 1 יפעלו שני שלבי מנועים - בשלב הראשון יפעל מנוע דלק מוצק יחיד, ובשלב השני יפעל מנוע J-2X יחיד שייגזר ממנוע J-2 ששימש בשלב העזיבה של כדור הארץ במשגר סטורן 5. המנוע ישתמש בדלק נוזלי – שילוב של חמצן ומימן.
ארס 5
ארס 5, ובשמו הקודם (Cargo Launch Vehicle (CaLV, יהיה הטיל החזק ביותר שנבנה אי־פעם ויוכל לשגר מטען של עד 188 טון למסלול נמוך סביב כדור־הארץ, ועד כ־77 טונות של מטען לטיסה לירח, הרבה מעבר ליכולות השיגור של מעבורות החלל וסטורן 5 שהטיס את חלליות אפולו לירח. ארס 5 ישגר את מכלול הנחיתה על הירח - החללית אלטאיר, ואת שלב העזיבה מכדור הארץ, שיאפשר לחללית אוריון לעזוב את כדור הארץ ולטוס לירח. בטיסה לירח, ארס 5 יפרוק את אלטאיר ושלב העזיבה של כדור הארץ למסלול נמוך סביב כדור הארץ, שם הם יחכו לחללית אוריון שתתחבר עליהם לטיסה לירח.
שלב העזיבה של כדור הארץ
שלב העזיבה של כדור הארץ (באנגלית: Earth Departure Stage) הוא מערכת הנעה רקטית שתשוגר על ידי ארס 5 ולאחר התנתקותה מארס 5 בחלל והתחברות החללית אלטאיר לחללית אוריון, תטיס את החלליות אוריון ואלטאיר לירח.
אלטרנטיבות
למשגרים ארס 1 וארס 5 הוצעו מספר אלטרנטיבות:
חליפות חלל חדשות
כחלק מתוכנית קונסטליישן נאס"א עבדה על פיתוח של שני סוגי חליפות חלל חדשות, מאחר ששאר החליפות הקיימות לא ענו על הדרישות של תוכנית קונסטליישן.
רכב שטח ירחי
לפני ביטול תוכנית קונסטליישן נאס"א עבדה על פיתוח של רכב שטח ירחי שנקרא LER ("רכב חשמלי ירחי" – Lunar Electric Rover). ה־LER תוכנן לפעילות חוץ רכבית על פני הירח. ה־LER יוכל להכיל שני אסטרונאוטים, אך במצבי חירום יוכל להכיל עד כארבעה אסטרונאוטים. ה־LER מורכב משני חלקים - השילדה ותא הנוסעים. בתוך תא הנוסעים האסטרונאוטים לא יצטרכו ללבוש חליפות חלל. הרכב מתוכנן כך שיהיה אפשר להשתמש בו גם ללא תא הנוסעים, ובמצב שכזה, האסטרונאוטים ישבו על גבי הרכב לבושים בחליפות חלל. ל־LER יהיו 12 גלגלים שיהיו מסוגלים להסתובב ב־360 מעלות, מה שיאפשר לרכב השטח הירחי לנוע בכל כיוון. רכב השטח הירחי יוכל לנוע גם במקומות בעלי תוואי שטח קשים ומסובכים.
סוגי המשימות
תוכנית קונסטליישן כוללת משימות מסוגים שונים:
משימות לתחנת החלל הבינלאומית
בטיסות למסלול לווייני נמוך ולמשימות שירות בתחנת החלל הבינלאומית, השיגור של החללית אוריון יערך על גבי טיל השיגור ארס 1, וללא שיגור נוסף של טיל המטען ארס 5. במשימות אלו, החללית אוריון תכיל שישה אסטרונאוטים, שהוא מספר האסטרונאוטים המרבי שהיא יכולה להכיל. בערך כשתי דקות לאחר ההמראה של ארס 1, שלב הדלק המוצק יתנתק (וימוחזר להמראות נוספות), ומנועי ה־J-2X יוצתו. לאחר כמה דקות נוספות בהם ישוחררו מארס 1 הכיסויים שמכסים את החללית אוריון, יכובו המנועים, והחללית תכנס למסלול לווייני נמוך. 45 דקות לאחר מכן, מנועי ה־J-2X יוצתו מחדש וישנו את מסלול החללית. לאחר מכן תתנתק החללית אוריון לחלוטין מטיל ארס 1 ותפרוש את הפאנלים הסולאריים שלה. לאחר "מרדף" בן יומיים, החללית אוריון תגיע לתחנת החלל הבינלאומית ותעגון בה. האסטרונאוטים ישהו בתחנה לתקופה של בערך שישה חודשים, בה הם יבצעו את משימותיהם ומחקריהם. לאחר מכן החללית תתנתק מתחנת החלל הבינלאומית. בכניסה לאטמוספירה, תא השירות שבחללית אוריון יתנתק ויישרף באטמוספירה, בעוד תא הנוסעים של החללית, ובו האסטרונאוטים ימוגן על ידי מגן חום, שיאט את מהירות החללית מ־28,000 קמ"ש ל־480 קמ"ש ויגן על החללית והאסטרונאוטים מפני החום העצום שנוצר עקב החיכוך עם האוויר בנפילה. לאחר פתיחת המצנחים וכריות אוויר מיוחדות, החללית תנחת בחבטה. שלא כמו תא הנוסעים בתוכנית אפולו, תא הנוסעים בחללית אוריון יוכל להיות בשימוש עד כ־10 פעמים בנסיבות רגילות.
משימות מאוישות לירח
שלא כמו בתוכנית אפולו, במשימות תוכנית קונסטליישן לירח תהיה הפרדה בין שיגור הצוות והחללית אוריון לבין שיגור המטען. בתחילה, ישוגר המטען, שכולל את שלב העזיבה מכדור הארץ ואת חללית הנחיתה על הירח אלטאיר, על גבי טיל השיגור ארס 5. לאחר הגעתו של ארס 5 למסלול נמוך סביב כדור הארץ, יתנתק הטיל ומנועיו מן המטען, יפול ויישרף באטמוספירה. המטען עצמו, שלב העזיבה מכדור הארץ וחללית הנחיתה על הירח אלטאיר יחכו במסלול אורביטלי סביב כדור הארץ לחללית אוריון. כשעה וחצי לאחר שיגור ארס 5, ישוגר ארס 1 ובתוכו החללית אוריון וצוות של ארבעה אסטרונאוטים. עם ההגעה לחלל תתנתק החללית אוריון מטיל ארס 1 ותתחבר עם חללית הנחיתה על הירח אלטאיר ושלב העזיבה מכדור הארץ. לאחר ההתחברות, יוצת המנוע של שלב העזיבה מכדור הארץ למשך כמה דקות בודדות, ויטיס את החללית אוריון ואת אלטאיר לכיוון הירח, לאחר מכן יתנתק שלב העזיבה מכדור הארץ מחללית אוריון ומאלטאיר ויחוג במסלול אורביטלי סביב השמש, או שיתרסק על הירח. הטיסה לירח תימשך כשלושה ימים. עם ההגעה לירח, תיכנס החללית אוריון שמחוברת לחללית הנחיתה על הירח אלטאיר למסלול סביב הירח. לאחר מכן הצוות יכוונן את החללית אוריון לטיסה לא מאוישת סביב הירח, וייכנס לחללית הנחיתה על הירח אלטאיר. לאחר אישור מבקרת המשימה שבכדור הארץ, תתנתק אלטאיר מאוריון, ותנחת על הירח במקום שנקבע מראש. לאחר הנחיתה על הירח, הצוות יבצע את משימותיהם ומחקריהם בירח. לאחר ביצוע משימותיהם, הצוות ייכנס לשלב ההמראה מהירח שבחללית אלטאיר, וימריא לכיוון החללית אוריון. לאחר העגינה עם החללית אוריון, יעבור הצוות לאוריון, והחללית אלטאיר תתנתק ממנה ותתרסק על הירח. לאחר ההתנתקות מאלטאיר, מנוע ה־AJ-10 שעל החללית אוריון יוצת, והחללית תחזור לכדור הארץ בטיסה שתיארך כיומיים וחצי. עם ההגעה לכדור הארץ, יתנתק תא הנוסעים של החללית אוריון מתא השירות, שישרף באטמוספירה. מסלול הכניסה של תא הנוסעים של החללית אוריון לכדור הארץ אמור לעזור להאטת החללית (יחד עם מגן החום) וגם לאפשר לחללית לנחות בחוף המערבי של ארצות הברית. תא הנוסעים ימוגן על ידי מגן החום, ועם הגעה למהירות של בערך 480 קמ"ש יפתחו המצנחים וייתנפחו כריות אוויר מיוחדות, ותא הנוסעים של החללית אוריון ינחת על כדור הארץ.
משימות מאוישות לאסטרואידים
משימות מאוישות לאסטרואידים, הם תוכנית מוצעת של נאס"א כחלק מתוכנית קונסטליישן. במסגרת התוכנית המוצעת, יונחתו אסטרונאוטים על אסטרואיד שקרוב לכדור הארץ ויבצעו עליו את משימתם, בין אם זו חקירה מדעית של האסטרואיד או אולי אף משימה להגנה על כדור הארץ מפני פגיעת אסטרואיד בו. משימה לאסטרואיד תתחיל דומה מאוד למשימות מאוישות לירח, עם שני שיגורים שונים - ארס 1 שישגר את החללית אוריון וצוות של 3 אסטרונאוטים (בניגוד ל־4 במשימה לירח ו־6 לתחנת החלל הבינלאומית), וארס 5 שישגר את שלב העזיבה של כדור הארץ ומודול נחיתה שיהיה מבוסס על החללית אלטאיר. לאחר ההתחברות של אוריון עם מודול הנחיתה ושלב העזיבה של כדור הארץ, השלב יטיס את החללית אוריון ומודול הנחיתה אל עבר אסטרואיד קרוב לכדור הארץ, עם ההגעה לאסטרואיד, אוריון תנחת על האסטרואיד כשהיא על גבי מודול הנחיתה, והאסטרונאוטים יבצעו את משימתם. עם סיום משימתם על האסטרואיד, החללית אוריון תתנתק מהאסטרואיד ותשוב לכדור הארץ. עם ההגעה לכדור הארץ, תא הנוסעים של החללית אוריון יתנתק משאר החללית וממודול הנחיתה ויכנס לאטמוספירה לנחיתה על האוקיינוס.
משימות מאוישות למאדים
תוכנית קונסטליישן כללה בתוכה גם כוונה להנחית אסטרונאוטים על מאדים. משימות מאוישות למאדים היו במקור המטרה המרכזית של נאס"א בתוכנית השאפתנית שלה להמשך תוכנית אפולו בסוף שנות ה־60, תוכנית שלא יצאה בסוף לפועל. משימות מאוישות למאדים היו אמורות לנצל את מרכיבי תוכנית קונסטליישן החללית אוריון וארס 5. שיטות וטכנולוגיות נוספות שיעזרו לתכנון והוצאה לפועל של משימה מאוישת למאדים הם טכנולוגיות ושיטות שפותחו ומתפתחות על תחנת החלל הבינלאומית ובבסיס המאויש העתידי שנאס"א מתכוונת לבנות על הירח עד שנת 2024. אף על פי שאין היום תוכניות מפורטות למשימות למאדים, ונאס"א לא אישרה תוכנית כזו, משימה למאדים ככל הנראה תתבצע על פי התכנון שפותח על ידי רוברט זוברין. על פי הצעתו של זוברין, רכב־חלל לא מאויש שיקרא "רכב החזרה לכדור הארץ" ישוגר למאדים, שם מכונה מיוחדת ברכב תשתמש בתגובת סבטייה על מנת ליצור חמצן נוזלי ומתאן שישמשו כדלק לאסטרונאוטים בדרכם חזרה לכדור הארץ. לאחר נחיתת רכב החזרה לכדור הארץ, ישוגרו האסטרונאוטים בשיגור נוסף וינחתו על מאדים. הם יחקרו את מאדים לתקופה של לפחות שנה אחת. בזמן שהייתם של האסטרונאוטים במאדים, ישוגר "רכב חזרה לכדור הארץ" נוסף למקרה שבו הרכב הראשון יתקלקל. לאחר סיום משימתם, האסטרונאוטים ייכנסו לרכב החזרה לכדור הארץ, שישגר אותם למסלול נמוך סביב מאדים, שם הם יתחברו עם טיל שיגור שיחכה להם במסלול אורביטלי, ושיטיס אותם חזרה לכדור הארץ, במסע של בערך ארבעה חודשים. משימות מאוישות למאדים ייערכו לא לפני שנות השלושים של המאה ה־21.
ויכוח לגבי המשך מימון התוכנית
ב־2009, לאחר גידול בתקציב הנדרש לפיתוח תוכנית קונסטליישן, הורה ממשלו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה לבצע בדיקה מחודשת של התוכנית. ממצאי הבדיקה הראו שלפי התקציב הנוכחי של התוכנית, לא ניתן יהיה לבצע טיסות מאוישות לירח ולמאדים. ממשל אובמה העדיף לבטל את הפיתוח של ארס 1 ולפתח רק את ארס 5, שבמקום שיגור המטען בלבד, ישגר גם את האסטרונאוטים. העדפה זו נבעה מתוך שיקולי תקציב. אולם שימוש בארס 5, שהוא טיל מאסיבי הדורש כמויות דלק עצומות, למשימות מאוישות למסלולים נמוכים סביב כדור הארץ (למשל לתחנת החלל הבינלאומית), יהיה יקר מאוד ובזבזני. המתנגדים לשינוי בתוכנית קונסטליישן, טוענים שהדבר לא יוזיל את העלויות ולא יהפוך את המשימות לבטוחות יותר. לפי מייקל גריפין, לשעבר מנהל נאס"א, תקציבה של נאס"א פחת בכ־20% מאז שנת 1993.
ביטול התוכנית
בהצעת התקציב של נאס"א לשנת 2011, שהוצגה לציבור ב־1 בפברואר 2010, נמסר על ביטולה המוחלט של תוכנית קונסטליישן, ביטול מיזמי הפיתוח של ארס 1 ו־5, ביטול פיתוח החללית אוריון CEV, ונטישת התוכנית לחזרה של אסטרונאוטים אמריקניים לירח בשנת 2020. ארצות הברית מתעתדת להסתמך על חלליות מאוישות שיפותחו על ידי המגזר הפרטי, וכן על שימוש מוגבל בחלליות סויוז רוסיות, לצורך שינוע צוותים אל תחנת החלל הבינלאומית וממנה.
אוניברסיטת ז'וזף פורייה
לפי דירוג אוניברסיטאות העולם לשנת 2005 דורגה אוניברסיטת ג'וזף פורייה כאחת מחמש האוניברסיטאות המדעיות הטובות ביותר בצרפת. ניתן להתחקות על ראשיתה של האוניברסיטה עד לשנת 1811 כאשר המדען ז'אן-בטיסט ז'וזף פורייה ייסד אותה בגרנובל כפקולטה למדע.
כיום לומדים באוניברסיטת 18,000 סטודנטים. למעלה מ-2,000 מהם הם סטודנטים זרים או לומדים כחלק מתוכניות לחילופי סטודנטים. מסופח לאוניברסיטה המכון למחקר מתקדם (Observatoire des Sciences de l'Univers de Grenoble (OSUG המתמחה בחקר כדור הארץ, היקום, האטמוספירה ומדעי הסביבה.
קווייקרים
אגודת הידידים (באנגלית: Religious Society of Friends), הידועה יותר בשם קווייקרים (Quakers), היא קהילה נוצרית שנוסדה באנגליה במהלך המאה ה-17 בהשפעת האנבפטיסטים, וכמוהם לא מאמינים בתקפות טבילה בינקות.
הקווייקרים נודעו כקהילה רודפת שלום ואי-אלימות, ומאנגליה התפשטו למדינות רבות בבריטניה ובשאר אירופה, וכמו כן גם לארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד ואף לדרום אפריקה. לפי פרסומי כנסייה פנימיים, מספר הקווייקרים בעולם נע בין 300,000 ל-400,000 איש.
בארצות הברית מורגשת השפעת הקהילה בעיקר במדינת פנסילבניה - המדינה היחידה בארצות הברית שנקרית על-שם ויליאם פן, מייסד קהילת הקווייקרים.
היסטוריה
מייסד הקהילה הוא, שהאמין כי קשר ישיר עם האל הוא נחלתם של כל בני האדם, ללא צורך בתיווכם של כמרים או אנשי דת אחרים. באגודת הידידים מתייחסים לאמונה זו פעמים רבות כ"האל הפנימי", "האור הפנימי", "רוחו של ישו בתוכנו" ומונחים דומים אחרים.
בשנת 1648 החל פוקס להטיף בפני קהל אנגלי. אנגליה הייתה שרויה אז תחת הפוריטניות של אוליבר קרומוול, אך אי השקט הדתי והפוליטי החלו מתגברים. פוקס מחה נמרצות נגד המנהגים הדתיים של אותו זמן וטען כי אין הם עולים בקנה אחד עם הנצרות האמיתית. הוא דחה את רעיון הכמורה בשכר ואת בניית בנייני הדת מתקציב המדינה. פוקס האמין כי כל נוצרי הוא איש דת וכל אספה של מאמינים היא טובה דיה. משום כך, באסיפות קווייקרים מסורתיות אין אדם המטיף, מנהל את התפילה או מדבר לקהל כלל, אלא המאמינים עומדים יחדיו בשקט עד אשר מתפלל כלשהו רוצה לומר דבר מה. פוקס גם שלל את הגישה הפוריטנית שראתה את לימוד כתבי הקודש כחשוב מן החוויה הדתית האישית, וציטט את פאולוס בברית החדשה (קורינתים ב' פרק ג' פסוק 6): "כִּי־הָאוֹת תָּמִית וְהָרוּחַ יְחַיֶּה".
במהלך מלחמת העולם השנייה קווייקרים עזרו לפליטים רבים. במהלך מלחמת קוריאה חלק מהקווייקרים עזבו את ארצות הברית כדי להימנע מגיוס והתיישבו במונטוורדה שבקוסטה ריקה.
הפולחן הקווייקרי
ישנם שני סוגים עיקריים של פולחן בבתי תפילה קווייקרים: מונחה ושאינו מונחה. האחרון הוא המסורתי יותר והוא הנפוץ בבריטניה, אירלנד, אוסטרליה, ניו זילנד ורוב ארצות הברית. במהלך התכנסות מהסוג הזה ה"ידידים" ממתינים בדממה ל"מסר אלוהי" ומי שמרגיש שקיבל מסר, יכול לחלוק אותו עם כל הנוכחים. התכנסות כזו אורכת לרוב כשעה אחת.
ההתכנסות מתחילה כאשר ראשון הידידים מתיישב במקומו, ומסתיימת כאשר אדם שנקבע מראש (בדרך כלל, זקן הנוכחים) לוחץ את ידו של שכנו. אז, כל הנוכחים לוחצים ידיים עם שכניהם, ואחד הנוכחים מברך את הקהל. לרוב מגישים לאחר הכינוס קפה או תה ומשוחחים שיחות חברתיות.
הפולחן המונחה החל בארצות הברית במאה ה-19 כמענה למצטרפים הרבים לאגודת הידידים באותה עת. סגנון הפולחן המונחה דומה למתרחש בכנסייה פרוטסטנטית אמריקאית של המאה ה-19. בדרך כלל קוראים מכתבי הקודש, שרים מזמורים ושומעים דרשה. רוב הידידים שאינם במדינות אנגלוסקסיות או בצפון מזרח ארצות הברית דוגלים בסגנון פולחן זה.
חתונה
כאשר זוג מתכוון להינשא, הם מצהירים על רצונם בפני ההתכנסות. טקס החתונה עצמו דומה לכל התכנסות אחרת ועל כן שונה מאוד ממה שנהוג בקרב נוצרים, למשל. אין כומר או איש דת המנהל את הטקס שכן הידידים מאמינים שהזוג נישא בפני האל והקהל הוא רק עד למעשה.
אזכרות
אזכרות למתים מתבצעות גם הן בצורת התכנסות הקהל, ואורכות לעיתים זמן רב, בהתאם למספר הנוכחים. כל ידיד יכול לשאת דברים על המת ולהיזכר בו באופן המתאים לו. נהוג גם לעודד את הפשטות בהקמת המצבה על הקבר.
אמונות ומנהגים של הקווייקרים הראשונים
אמונתם העזה בשוויון השליכה גם על התנהגותם החברתית. הם סירבו למנהגי הכבוד של אותה עת לרמי המעלה: הם לא הסירו את כובעם בפני מלכים ושועים, ופנו אליהם בפנייה ישירה של "אתה" ולא בלשון רבים המכובדת יותר "אתם".
הם גם לא האמינו בביצוע טקסים או סקרמנטים, שכן לראייתם הקדושה שורה בכל חיי האדם ומעשיו. הם לא ביצעו הטבלות או טקסי חניכה, ואסיפות הדת שלהם נראו באותה עת כמעשי כפירה. גם נישואיהם נעשו באותו אופן של אספה, ללא כומר או איש דת (מושג זר לקווייקרים) שיבצע טקס כלשהו.
הקווייקרים המוקדמים גם התנגדו לשמות ימות השבוע והחודשים, שרבים מהם נקראים על שם אלים וקיסרים רומאיים. הם קראו לימים פשוט "היום הראשון", "היום השני" וכך גם לחודשים. עד היום יש המשתמשים במספור זה בפרסומים של ארגוני קווייקרים.
עקרונות האמונה
הקווייקרים מאמינים כי התנ"ך הוא מילותיו של האל, הניתנות לפירוש על ידי כל אדם. הם מאמינים שהתגלות האל אינה מוגבלת לעבר, אלא מתרחשת גם כיום. מתוך אמונות אלו נולדה קבוצת כתבים קדושים המכונים עֵדוּיות (testimonies). אלו אינם מסמכים קבועים ופורמליים אלא אוסף של אמונות והשקפות של הקווייקרים על מעמדם מול האל.
העדויות אינן עומדות בפני עצמן, אלא שזורות זו בזו. כמערכת טיעונים פילוסופיים הן עומדות בזכות עצמן, גם מחוץ להקשר התאולוגיה הנוצרית.
רשימת העדויות, ככל אספקט אחר בתאולוגיה הקווייקרית, אינו קבועה, אך הרשומות מטה מקובלות על הרוב:
טים סקולד
טים סקולד (נולד ב-14 בדצמבר 1966 בשוודיה) הוא הבסיסט והגיטריסט של להקת המטאל אלטרנטיבי מרילין מנסון.