cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בנימין שימין
מבנה הפונדק באוטבוצק לאחר סיום הכיבוש הגרמני: בית הילדים היהודים
בינואר 1945, מיד לאחר שכבש הצבא האדום את ורשה וסביבותיה מידי הגרמנים, הגיעה לאוטבוצק פרנצישקה אוליבה, ניצולת השואה, לחפש קרובי משפחה. היא לא מצאה אף אחד מקרוביה, אך נתקלה שם באקראי בחייל סובייטי ולידו ילדים יהודים עזובים. החייל הפנה אותה למבנה נטוש – הבית שברחוב פְּרוּסָה 11, שבו פעל עד הפלישה הגרמנית פנסיון "זָאכֶנטָה". אוליבה זכתה לעזרתו של מפקד בית חולים שדה סמוך של הצבא האדום וכך החלה לטפל בילדים. בחודש מרץ 1945 לקח הוועד המרכזי של יהודי פולין את בית הילדים תחת חסותו, ולמנהלת הבית מונתה לובה בייליצקה בלום.
למוסד הגיעו ילדים ניצולי השואה. ביוני הגיע מספרם לכ-130. מרבית אנשי הצוות היו אף הם ניצולים. בית הילדים נתמך על ידי הג'וינט. הוא פעל עד סוף שת 1949.
קרפדת רוריימה
קרפדת רוריימה (שם מדעי: Oreophrynella quelchii) היא מין קרפדה ממשפחת הקרפדיים הנפוצה באמריקה הדרומית האנדמית להר רוריימה שבוונצואלה, ברזיל וגיאנה. קרפדה זו היא קרובת משפחתה של קרפדת המפל החיה באותם אזורים.
מאפיינים
אורכה רק 20 מ"מ והיא בעלת גוף שחור אך הגרון והבטן צהובים. על גופה גבשושיות והיא בעלת ראש עגול ואצבעות רגליים חזקות וגדולות במיוחד. היא אינה יכולה כמעט לקפוץ.
הקרפדה חיה ביערות לחים על הר רוריימה ועל הרי טפואי נוספים. לעיתים היא חיה גם בין הסלעים אך אינה חיה במים כלל אלא בין הענפים. היא נמלטת מטורפים כמו נחשים על ידי קיצה למטה.
ולווט סקיי
ג'יימי לין סאנטיר (באנגלית: Jamie Lynn Szantyr; נולדה ב-2 ביוני 1981) הידועה יותר בשם הבמה שלה, ולווט סקיי, היא מתאבקת אמריקאית, המופיעה בארגון ההיאבקות Ring of Honor כחלק מקבוצת ה"אלור" ביחד עם אנג'לינה לאב ומנדי לאון. היא ידועה בעיקר בשל עבודתה בארגון Total Nonstop Action Wrestling (TNA), שבו הייתה פעמיים אלופת נשות הנוקאאוטס של TNA ופעם אחת אלופת זוגות הנוקאאוטס של TNA כחלק מקבוצת הביוטיפול פיפל (עם לייסי ואן אריק ומדיסון ריין), כך שהקבוצה הגנה על התואר תחת חוק פריבירד.
חיים אישיים
סאנטיר היא ממוצא פולני. בתיכון, סאנטיר התחרתה בענפי ספורט כמו פוטבול, עידוד ועוד.
ג'אד גרג
ג'אד אלן גרג (באנגלית: Judd Alan Gregg; נולד ב-14 בפברואר 1947) הוא פוליטיקאי לשעבר ומשפטן אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ניו המפשייר בשנים 1993–2011, וקודם לכן כמושלהּ ה-76 של המדינה מ-1989 ועד היבחרו לסנאט. את כל תפקידיו הפוליטיים מילא מטעם המפלגה הרפובליקנית, ובראשית דרכו הפוליטית היה נציג מחוז הקונגרס השני של ניו המפשייר בבית הנבחרים של ארצות הברית. בראשית פברואר 2009 הכריז הנשיא ברק אובמה על מועמדותו של גרג לתפקיד מזכיר המסחר של ארצות הברית, אך ב-12 בפברואר 2009 משך גרג את מועמדותו. מאז פרש מהפוליטיקה התמקצע גרג בעולם השדלנות וניירות הערך.
תחילת דרכו, בבית הנבחרים ומושל
גרג נולד בנשואה, בנם של קת'רין גרג (לבית וורנר) ויו גרג, שהיה מושל ניו המפשייר בין השנים 1953–1955. גרג סיים את לימודיו באקדמיית פיליפ אקסטר בשנת 1965. כעבור ארבע שנים, ב-1969, השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת קולומביה, וב-1972 קיבל תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת בוסטון. התפקיד הציבורי הראשון אליו נבחר גרג היה מושב במועצה המבצעת של ניו המפשייר, תפקיד אותו מילא בשנים 1979 עד 1981. הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1980 ונבחר מחדש בשנים 1982, 1984 ולבסוף בבחירות אמצע הכהונה של 1986.
לקראת הבחירות ב-1988 מיאן להתמודד לתקופת כהונה חמישית בבית הנבחרים והחליט להתמודד על תפקיד מושל ניו המפשייר. הוא אכן נבחר בבחירות אלה והוסיף להיבחר מחדש ב-1990, זאת משום שניו המפשייר היא אחת משתי מהמדינות היחידות בארצות הברית (לצד ורמונט) בהן המושל נבחר לתקופת כהונה בת שנתיים ולא לכזו בת ארבע שנים. במהלך כהונתו כמושל הוביל מהלכים לאיזון תקציב המדינה, ועזב את תפקידו ב-1993 עם עודף תקציבי בן 21 מיליון דולר אמריקני. עם זאת, מתנגדיו הפוליטיים בשנות ה-90 תקפו את גרג בגלל הכלכלה החלשה של המדינה והימנעותו משירות במלחמת וייטנאם.
בסנאט של ארצות הברית
בשנת 1992 החליט גרג להתמודד על אחד משני מושביה של מדינת ניו המפשייר בסנאט של ארצות הברית, שהתפנה בידי הסנאטור הרפובליקני וורן רודמן שפרש לאחר שתי תקופות כהונה בלבד. בבחירות הכלליות גבר על ג'ון ראו, מועמד המפלגה הדמוקרטית, ובינואר 1993 גרג הושבע לתפקידו עם התכנסות הקונגרס ה-103. ב-1998 נבחר מחדש לתקופת כהונה שנייה לאחר שניצח את ג'ורג' קונדודמטרקי, ולאחר מערכת בחירות מוצלחת היה ברור שיתמודד לקדנציה שלישית ב-2004. באותה השנה ניצב בפני דוריס הדוק, פעילה פוליטית קשישה שהייתה בת 94 בעת הבחירות, עליה גבר ברוב של 66% מקולות הבוחרים. גרג לא התמודד מחדש לקונגרס ב-2010.
בנובמבר 1995 היה גרג חלק מהמשלחת הרשמית מארצות הברית שהשתתפה בהלוויית יצחק רבין, לצד אישים רבים בהם הנשיא ביל קלינטון והגברת הראשונה הילרי קלינטון, הנשיאים לשעבר ג'ימי קרטר וג'ורג' הרברט ווקר בוש. ב-12 באוקטובר 2000 חתמו כל חברי הסנאט פרט לארבעה — גרג, ספנסר אברהם, רוברט בירד וצ'אק הייגל — על מכתב הקורא לנשיא קלינטון להביע תמיכה מפורשת במדינת ישראל על רקע האינתיפאדה השנייה.
בסנאט אופיין גרג בדפוס הצבעות מתון. הוא היה שמרן מבחינה פיזית ומתון חברתית. כתב-העת "National Journal" העניק לגרג דירוג אידאולוגי שהורכב מ-65% שמרנות ו-355 ליברליות. הארגון "רפובליקנים להגנת הסביבה" הגדיר את גרג כ"מגרעה סביבתית" על שנתן את חסותו להחלטה 83 של מליאת הסנאט מ-2006, שלטענת הארגון הייתה מנציחה את התלות המסוכנת של אמריקה בנפט ותפגע בשמורת הטבע העשירה ביותר בחוג הארקטי הצפוני". עם זאת, אותו ארגון שיבח את גרג, יחד עם הסנאטור ג'ון סונונו, על עבודתם למען העברת "חוק אזור הטבע הבראשיתי ניו אינגלנד" אשר סיווג כמעט 100,000 דונם (400 קמ"ר) בניו המפשיר ובוורמונט כאזור טבע בראשיתי.
לגרג רקורד מתון בסוגיות חברתיות. ביוני 2006 חבר גרג לשישה מעמיתיו הרפובליקנים בהצבעה נגד תיקון הנישואין הפדרלי. באפריל 2007 נמנה בין הסנאטורים הרפובליקנים שנגדו את אידאולוגיית מפלגתם עם הצבעתו בעד "חוק האדרת המחקר בתאי גזע". עם זאת, היסטוריית ההצבעה שלו בסוגיות הנוגעות להפלות מראה כי גרג הביע לא פעם עמדות נגד הפלות.
בינואר 2005 נבחר גרג ליושב ראש ועדת התקציב של הסנאט על ידי הסיעה הרפובליקנית בסנאט. בתפקיד יו"ר הוועדה הזו תמך בעקביות בהוצאות ממשלתיות נמוכות יותר. יתרה מכך, לאורך כל הקריירה שלו בסנאט דגל בהחלת מסים נמוכים. ב-14 בנובמבר 2008 מונה גרג בידי מיץ' מקונל, מנהיג המיעוט הרפובליקני, לכהן ב"פאנל הפיקוח הקונגרסיאלי" בן חמש-החברים שהוקמה במטרה לפקח על יישום חוק החירום לייצוב כלכלת ארצות הברית לשנת 2008. ב-1 בדצמבר פרש מהפאנל.
מועמדותו למזכיר המסחר האמריקאי
ב-2 בפברואר 2009 דווח בכלי התקשורת CNN ופוליטיקו כי גרג קיבל את הצעתו של הנשיא ברק אובמה לכהן כמזכיר המסחר של ארצות הברית. אם מינויו של גרג היה מאושר בידי הסנאט, הוא היה צריך להתפטר ממושבו בסנאט וממלא מקומו אמור היה להיות ממונה באופן זמני בידי מושל ניו המפשייר הדמוקרטי ג'ון לינץ'. גורמים משתי המפלגות אישרו כי ראשת הסגל לשעבר של גרג, בוני ניומן הרפובליקנית, נבחרה לאייש את מושבו של גרג לקראת ההתפטרות הממשמשת ובאה. העיתון "וושינגטון פוסט" גרס כי גרג לא יקבל את המינוי אלא אם כן יסכים המושל לינץ' למנות רפובליקני שיאייש את מושבו עד שנת 2010. בפברואר 2009 החלה העיתונות לדווח כי בשנת 1995 תמך גרג בפירוק מחלקת המסחר של ארצות הברית. אף על פי שהצהיר על תמיכתו ב"חוק השיקום וההשקעה" של אובמה, אמר גרג כי יפסול עצמו מלהצביע על אודותיו.
עם הדיווחים על כך שממשל אובמה יחריג את לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, המנוהלת בדרך כלל בידי מחלקת המסחר, מחוץ לתחום סמכויותיו של גרג, קראו מנהיגי המפלגה הרפובליקנית לאובמה לאפשר לגריג לנהל את לשכת המפקד או למשוך את מועמדותו של גרג. ב-12 בפברואר 2009 אכן ויתר גרג על מועמדותו למזכיר המסחר, בנימוק חילוקי הדעות שהתגלעו בינו לבין אובמה בסוגיית מפקד האוכלוסין וחוק השיקום וההשקעה. בהודעה לעיתונות האשים דובר הבית הלבן רוברט גיבס את גרג בכך שלא דבק בהצהרות התמיכה שלו באג'נדה הכלכלית של ממשל אובמה אותן הביע במהלך תהליך הבדיקה שעבר:
כבר בראשית 2009, בעת סאגת מועמדותו למזכיר המסחר בממשל אובמה, החלו השערות כי גרג לא יתמודד לתקופת כהונה רביעית בסנאט. כעבור שנה ב-2010 הודיע גרג באורח רשמי על פרישתו מהחיים הפוליטיים ועל אי-התמודדותו בבחירות אמצע הכהונה שעתידות היו להיערך בנובמבר אותה השנה.
Still Bill
Still Bill (מבוטא סְטִּיל בִּיל, בתרגום חופשי: עדיין ביל) הוא אלבום האולפן השני של הזמר-יוצר מוזיקת הנשמה האמריקאי ביל וית'רס, אשר יצא לאור בשנת 1972 על ידי חברת התקליטים סאסקס רקורדס. האלבום הוקלט והופק על ידי ווית'רס, בו הוא הזמר היחיד והנגן העיקרי, לצד להקת הליווי שלו "Charles Wright & the Watts 103rd Street Rhythm Band".
המוזיקה באלבום מתחלקת בין סגנונות הנשמה, פאנק ובלוז, והשירים בו, שנכתבו כולם על ידי וית'רס, עוסקים בחקירה של טבע האדם, כמו גם עוסקים בתחושת הרגש והמין מנקודת מבטו של גבר ממעמד הביניים האמריקאי בשנות השבעים. האלבום כולל כמה משיריו המצליחים ביותר של וית'רס, כולל "Lean on Me" ו-"Use Me". הצלחתו הרבה של האלבום עם יציאתו הביאה מבקרי מוזיקה רבים להכתיר אותו כגולת הכותרת של קריירת המוזיקה של וית'רס, והוא הוגדר לעיתים כקלאסיקת רית'ם אנד בלוז.
תוכן
מילות השירים המופיעים באלבום עוסקות כולן בהגגיו של גבר שחור ממעמד הביניים בהקשר של חיי היומיום, יחסי מין, מערכות יחסים, אהבה והחיים באופן כללי בתוך החברה האמריקאית של שנות השבעים של המאה ה-20. רבים מהשירים עוסקים במחשבותיו של הגבר על בת זוגו, כמו בשיר "Use Me" בו נטען כי היא מנצלת אותו או בשיר "Let Me in Your Life" בו הגבר מנסה לשכנע את מושא אהבתו להיכנס למערכת יחסים עמו.
המוזיקה באלבום נכתבה על ידי וית'רס במהלך שנת 1972 וכוללת מהלכי בלוז ופאנק סטנדרטיים, הבנויים בעיקרם מריפי גיטרה של וית'רס או של בנורס בלאקמון, הגיטריסט המשני באלבום.
ביקורות ומורשת
האלבום התקבל בברכה על ידי המבקרים עם יציאתו. בסקירה של מגזין הרולינג סטון משנת 1972, כתב המבקר וינס אלטי "בסך הכל זהו אלבום קשוח יותר, רגוע יותר ובטוח יותר מהניסיון הראשון של וית'רס. שום דבר לא נשלח ונשכח, הכל עובר בבהירות ובעוצמה בלתי צפויה". מגזין המוזיקה בילבורד העריך את האלבום כהצדקה להתלהבות מאחורי אלבומו הראשון של וית'רס, וציין לטובה את המוזיקה בשירים "Lean on Me", "Who is He", "Kissing My Love", ו-"Lonely Town, Lonely Street".
מבקר המוזיקה רוברט כריסטגאו ממגזין "קרים" העניק לתקליט ציון B+ תוך ציון העובדה כי "וית'רס יצר את הדמות האמינה ביותר מבין כל זמרי הנשמה החדשים שמתארים גברים מהמעמד הבינוני, לצד הימנעות מהבושות המזדמנות של מרווין גיי, מהמיצוי העודף של דוני האת'וויי, ומהכובד של קרטיס מייפילד. הוא נשמע ישר, חזק ורחום. [עם זאת] אף שהאלבום הזה תופס קצב טוב, בסופו של דבר הוא עדיין מפספס רגש מהותי".
M80
היסטוריה
הצביר התגלה על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה ב-4 בינואר 1781 והוכנס לקטלוג מסיה, שם תואר כערפילית ללא כוכבים עם מרכז בהיר מוקף בערפיליות שנראה כמו גרעין של שביט. בשנת 1784 צפה האסטרונום ויליאם הרשל ב-M80 וזיהה שזהו צביר כוכבים וציין שזהו צביר עשיר עם צורה כדורית ושמרכז הצביר דחוס מאוד. ג'ון הרשל צפה בצביר בשנת 1830 וציין שכוכביו הבהירים הם מדרגות בהירות 14-15. בשנת 1860 הופיעה בתוך הצביר נובה, שהגיעה לדרגת בהירות 7 והייתה בהירה יותר מכל הצביר.
בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 7.3 וגודלו הזוויתי כ-10 דקות קשת, כך שניתן לראותו באמצעות משקפת טובה או באמצעות טלסקופ חובבים. על מנת לצפות בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 14, יש צורך בטלסקופ בינוני. M80 נמצא על הקו המחבר את אנטארס עם גרפיאס (β בעקרב), כ-4.5 מעלות מצפון-צפון-מערב לאנטרס וכ-4 מעלות מדרום-דרום-מזרח לגראפיאס, כך שקל לאתרו. כמו כן, הכוכב ρ (רו) בנושא הנחש נמצא כ-2 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לו.
מאפייני הצביר
M80 נמצא במרחק של למעלה כ-12,000 שנות אור ממרכז הגלקסיה והוא מקיף אותה בזמן הקפה של כ-70,000,000 שנים. מסתו של M80 מוערכת בכ-500,000 מסות שמש, קוטרו כ-95 שנות אור והוא מאיר בעוצמה של פי 100,000 מהשמש. מרכזו דחוס ביותר, חצי ממסתו מרוכזת ברדיוס של פחות מ-6 שנות אור והוא מסווג כצביר מסוג II - הסוג השני הכי דחוס. בצביר יש מספר גדול יחסית של כוכבים כחולים שמכונים "כחולים מתעכבים" ושגילם צעיר בהרבה מגילו של הצביר. מקובל להניח שהם נוצרו כתוצאה של התנגשויות בין כוכבים פחות מסיביים בליבה הצפופה של הצביר. הספקטרום של אור הצביר מתאים לקרינת כוכב מסוג ספקטרלי F6..
קרב טרנסילבניה
קרב טרנסילבניה היה הקרב הראשון בין רומניה לאוסטרו-הונגריה במהלך מלחמת העולם הראשונה. למרות הצלחה ראשונית של הצבא הרומני, נעצרה המתקפה תוך זמן קצר, ולאחר מתקפה גרמנית-בולגרית באזור דוברוג'ה ומתקפת נגד גרמנית-אוסטרית, נהדפו הכוחות הרומניים בחזרה לקרפטים.
רקע
לפני המלחמה הייתה רומניה חלק מהברית המשולשת, אולם עם פרוץ המלחמה הכריזה רומניה על נייטרליות, בטענה שהברית היא ברית הגנה ובמקרה הזה אוסטריה הייתה הצד התוקפן. לאחר שמעצמות ההסכמה הכירו בהסכם בוקרשט בתביעתה של רומניה על טרנסילבניה, הכריזה רומניה מלחמה על האימפריה האוסטרו-הונגרית ב-27 באוגוסט 1916.
המתקפה הרומנית (27 באוגוסט - 18 בספטמבר)
בליל 27 באוגוסט חצו שלוש ארמיות רומניות (הראשונה, השנייה וארמיית הצפון) את הרי הקרפטים הבלתי מוגנים, ונתקלו בהתנגדות ספוראדית בלבד של יחידות גבול אוסטרו-הונגריות. התוכנית הרומנית קראה להתקדמות מהירה אל נהר מורש האסטרטגי, והציבה את בודפשט כמטרה האולטימטיבית. ההתקדמות העיקרית נערכה על ידי הארמייה השנייה, עם הארמיות הראשונה והרביעית באגפיה. הארמייה השנייה חצתה את הגבול בלילה שבין 27 ל-28 באוגוסט, והתקדמה לעבר טרנסילבניה.
בשלב הראשון של המתקפה (27 באוגוסט - 2 בספטמבר), הארמייה השנייה כבשה את הכפרים לפשה, פוטנה, נארוז'ה ו זבאלה ואלייס והתקדם לעבר קובאסנה. קרבות קשים התקיימו בוואמה בוזולוי, כאשר הרומנים כבשו את העיר וגרמו לאבדות כבדות לכוחות המגינים - 132 הרוגים ופצועים ו-492 שבויים. ב-29 באוגוסט נכבשה העיר בראשוב, וב-31 באוגוסט נתפסו הכפרים טוהאנול נואו וטוהאנול וצ'י. ב-2 בספטמבר הסתיים השלב הראשון של המתקפה הרומנית, כשהארמייה השנייה הגיעה לקו קאטלינה-זבאלה-דוברלאו-פריימר-פלדיוארה-וולדני. מצפון לארמייה השנייה, כבשה הארמייה הרביעית את מעבר טולגאש והתקדמה הלאה מערבה.
בשלב השני של המתקפה (3-10 בספטמבר), הארמייה השנייה חצתה את הנהר אולט ותפסה את העיר ספאנטו-גאורגה ב-7 בספטמבר. בסוף השלב השני, שלטה הארמייה השנייה בכל אזור בורזנלאנד, והגיעה לקו קטלינה-ארקוש-ואלצ'לה-פלדיוארה-סרקאיה-סינקה וצ'ה.
במהלך 29 ימי המבצע, התקדמה הארמייה השנייה למרחק של יותר מ-100 ק"מ מאחורי קווי האויב.
מתקפת הנגד (26 בספטמבר - 25 באוקטובר)
אריך פון פאלקנהיין, שאך הודח מתפקידו כרמטכ"ל הגרמני, נטל את הפיקוד על הארמייה הגרמנית התשיעית והחל בהתקפה נגד הרומנים. ב-18 בספטמבר פגעו כוחות גרמניים בארמייה הרומנית הראשונה סמוך להאצ'ג, ואילצו אותם לעצור את התקדמותם ולעבור למגננה. שמונה ימים לאחר מכן תפס הקורפוס האלפיניסטי את העיר סיביו, וב-17 באוקטובר הובסה הארמייה הרומנית השנייה בבראשוב. הארמייה הרומנית הרביעית, למרות הלחץ מהאויב, המשיכה להחזיק בעמדותיה בהרים, אך ב-25 באוקטובר נסוגו הכוחות הרומנים לעמדותיהם מלפני המלחמה.
תוצאות הקרב
לאחר שהדפו את הצבא הרומני להרי הקרפטים, החלו הגרמנים בכיבוש אולטניה. ב-26 באוקטובר הם החלו בפלישתם לאולטניה, ולמחרת בבוקר הגיעו לעיר טרגו ז'יו, שם נעצרה התקדמותם על ידי התנגדות רומנית חזקה. למחרת תקפו הרומנים את הגרמנים, והדפו אותם בחזרה לעבר הגבול. ב-29 באוקטובר התארגנו הגרמנים, וב-1 בנובמבר הם פתחו במתקפה הרבה יותר חזקה. הרומנים לא הצליחו לבלום את ההתקפה הגרמנית המחודשת, ובאמצע נובמבר נפלה טרגו ז'יו בידי הגרמנים. הגרמנים המשיכו בהתקדמותם, וב-21 בנובמבר היה כל אזור קראיובה כבוש בידיהם. ב-23 בנובמבר התרחש קרב רובאנשטי, שהיה אחת הפעולות הנועזות ביותר של הצבא הרומני, ועל אף הניצחון הגרמני בקרב, ניתן לצבא הרומני מעט מרווח נשימה. ב-26 בנובמבר נפלה כל אולטניה בידי הגרמנים, אשר הדפו את הכוחות הרומניים ממזרח לנהר אולט, ולמחרת הם החלו בהתקדמותם לעבר בוקרשט, בירת רומניה.
אזור התרבות ההונגרית
לאחר נסיגת הצבא הרומני מטרנסילבניה, הקימה הממשלה ההונגרית ביולי 1917, הממשלה ההונגריה יצרה את "אזור התרבות ההונגרית", שכלל את מחוזות קראשו-סרני, הוניאד, סבן, פוגאראש ובראשו, שהיו מיושבים בעיקר ברומנים, וגבלו עם רומניה. מחוזות אלה קידמו בברכה את הכוחות הרומנים בעת פלישתם, ומשום כך שהם אוחדו כעת ב"אזור התרבותי", כדי למנוע מהם חשיפה כלשהי ל"שינוי זר". עד סוף המלחמה נסגרו למעלה מ-3,000 בתי ספר יסודיים רומניים בטרנסילבניה.
אליפות צרפת בטניס 1956
אליפות צרפת 1956 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-15 במאי והסתיימו ב-26 במאי. זו הייתה האליפות ה-55 מאז ייסודה.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 110 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח התחרויות בשנים 1954-1955 טוני טרברט לא השתתף השנה. במשחק הגמר לו הוד נפגש עם סוון דאווידסון  וניצח ב-3 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות אוסטרליה הפתוחה, אך באליפות וימבלדון הפסיד במשחק הגמר.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 55 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
במשחק הגמר מנצחת תחרות 1955 אנג'לה מורטימר נפגשה עם אלתיאה גיבסון, והפסידה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. מנצחי התחרות בשנתיים הקודמות ויק סייסס וטוני טרברט לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר דון קנדי ובוב פרי  נפגשו עם אשלי קופר ולו הוד  וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 27 זוגות. 4 זוגות החזקות זכו בדירוג:
מזוג מנצחות תחרות בשנה הקודמת רק דרלין הארד השתתפה השנה. במשחק הגמר אנג'לה בקסטון ואלתיאה גיבסון  נפגשו עם דרלין הארד ודורותי נוד  ניצחו ב-3 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות וימבלדון.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 44 זוגות. להלן דירוג של הזוגות החזקות:
מזוג מנצחי תחרות של השנה הקודמת רק דרלין הארד השתתפה השנה. במשחק הגמר תלמה לונג ולואיס איילה  נפגשו עם דרלין הארד  ובוב האו  וניצחו אותם ב-3 מערכות.
אינגבורג מלו
אינגבורג מלו דה פרייס (בגרמנית: Ingeborg Mello de Preiss; 4 בינואר 1919 – 25 באוקטובר 2009) הייתה אתלטית גרמנייה ארגנטינאית-יהודייה. אלופת המשחקים הפאן-אמריקאיים (בואנוס איירס 1951) בהדיפת כדור ברזל ובזריקת דיסקוס. ייצגה את ארגנטינה בשתי אולימפיאדות (לונדון 1948 והלסינקי 1952) וסיימה במקום שמיני ותשיעי בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל בהתאמה. היא זכתה ב-7 תוארי אליפות דרום אמריקה, 4 תארים בהדיפת כדור ברזל (1941, 1947, 1949 ו-1952) ו-3 תארים בזריקת דיסקוס (1947, 1949 ו-1952) ובין השנים 1940–1962 היא זכתה ב-22 תוארי אליפות ארגנטינה.
קורות חיים
מלו דה פרייס נולדה וגדלה בברלין. היא התאמנה במועדון הספורט היהודי בעיר הולדתה, "Juedische Sportgemeinschaft 33" ובגיל 19 ברחה לארגנטינה מפני הנאצים.
1948
באולימפיאדת לונדון (1948) סיימה מלו דה פרייס במקום שמיני בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.44 מטר ובמקום תשיעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.085 מטר.
1951
במשחקים הפאן אמריקאים שנערכו בבואנוס איירס בשנת 1951 זכתה מלו דה פרייס בשתי מדליות זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.45 מטר ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.55 מטר.
1952
באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיימה מלו דה פרייס במקום 12 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 39.04 מטר, בשלב המוקדמות האי קבעה תוצאה של 40.91 מטר ועלתה מהמקום החמישי לגמר ובמקום 19 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.82 מטר.
מלו דה פרייס המשיכה להשתתף בתחרויות וסיימה בשנת 1969 באליפות ארגנטינה במקום רביעי בזריקת דיסקוס בגיל 50.
ג'רג' פהר
גיורגי פהר (בהונגרית: Fehér György; בודפשט, 12 בפברואר 1939 – בודפשט, 15 ביולי 2002) היה צלם, במאי קולנוע ואופרה, מפיק, שחקן, תסריטאי ודרמטורג יהודי-הונגרי. היה פרופסור חבר באוניברסיטה, זוכה פרס האמן המצטיין ופרס בלה באלאז' (פרס הכבוד המקצועי הממלכתי ההונגרי הגבוה ביותר שניתן להעניק ליוצרי סרטי קולנוע ולמפיקי טלוויזיה).
יצירתו
עם סרט הבחינה יוצא הדופן שלו בטלוויזיה על יצירת שייקספיר : ריצ'רד השלישי הוא פרץ להיסטוריה של הקולנוע. כאחת המשימות במהלך שנות האוניברסיטה שלו הוא היה צריך לעשות סרט קצר על ריצ'רד שני. הוא לא קרא דבר על הנושא לפני כן. לבסוף הגה את הרעיון להפוך את הסרט למונודרמה. הוא הטיל את התפקיד הראשי על פטר האומן, שלפי דבריו הבין רק במהלך ההסרטה שהוא יותר מעצב את ריצ'רד השלישי. לקראת סוף חייו אמר פהר בראיון לטלוויזיה ב-1997 שהוא הפך לבמאי סרטי טלוויזיה, כי רצה להתרחק מאולפני הסרטים. הוא הרגיש נוח יותר בחברת צ'כוב ושייקספיר. בעשור האחרון לחייו הייתה לו גם הזדמנות לצלם שני סרטים עלילתיים. שניהם זכו להכרה בינלאומית משמעותית כולל סרטו העלילתי "אפלולית" (Szürkület), שצולם ב-1990.
צ'ארלס הרברט מור
צ'ארלס הרברט מור ( Charles Herbert Moore; 10 באפריל 1840 - 15 בפברואר 1930) היה פרופסור, צייר והיסטוריון אדריכלות אמריקאי, שהיה ידוע כמנהל הראשון של מוזיאון לאמנות של אוניברסיטת הרווארד. בשנת 1871 עזב מור את הציור כדי להתחיל ללמד בהרווארד, שם הוביל את מחלקת האמנות החדשה שלה. לאחר הפרישה עבר מור להמפשייר, אנגליה. הוא כתב שם ספרים רבים על אדריכלות ימי הביניים והרנסאנס, ומת בהמפשייר בשנת 1930.
ראשית חייו
צ'ארלס מור נולד ב־10 באפריל 1840 ברחוב בליקר בניו יורק. להוריו, צ'ארלס מור וג'יין מריה ברנדטסון שהיו להם שורשים פוריטניים. שניהם היו אנשים דתיים. אביו היה קוואקר ואמו השתייכה לזרם נוצרי אחר. הוא היה הראשון משלושה אחים ושש אחיות, והתחנך בבתי הספר הציבוריים בעיר ניו יורק.
קריירה
מור התחיל ללמוד ציור נוף בבית הספר ברחוב השלוש עשרה, בשנת 1853 בעיר ניו יורק. מור הציג בתערוכה באקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1858, ונבחר כחבר בארגון בשנת 1862. הוא החל לקרוא את יצירותיו של ג'ון ראסקין ושכר שטח סטודיו ברחוב העשירי בשנת 1859. באותה שנה הוא גם עשה את המסע הידוע הראשון שלו להרי קטסקיל, והציג בתערוכות הקטסקייל באקדמיה בשנה שלאחר מכן. בשנת 1861 ויתר מור על הסטודיו בעיר ניו יורק ועבר לקטסקייל, ניו יורק, ושכר סטודיו מתיאודור קול, בנו של האמן תומאס קול. הוא נחשב כחלק מתנועת האמנות של אסכולת נהר ההדסון.
בשנת 1863 הוא הפך למייסד ואחד הבודדים מחברי החברה לקידום האמת באמנות, ארגון שהתקיים זמן קצר שבמרכזו המסורת הטרום רפאלית של תיאורים אמנותיים אמיתיים ומציאותיים ביותר. האמנות שלו החלה להתיישר עם התנועה הקדם-רפאלית. הוא היה להוט להפיץ את התורה של רוסקין והקדם-רפאלית, והגיש מועמדות כמדריך לציור במכללת וסאר. בשנים 1865–1869 סיים מור פרויקט חורפי גדול בצבעי שמן, ויצר שישה נופי שמן שצוירו בקפדנות, יחד עם טבע-דומם וטבע בעפרון ובשמן.
ביולי 1865 התחתן מור עם מרי ג'יין טומלינסון משנקטאדי, ניו יורק. הם עברו לגור בקוטג' קילומטר וחצי מצפון לקטסקייל, שם הם נשארו עד סתיו 1871. בית האבן והעץ היה ממש צפונית למעון של קול, ומעבר להדסון מול כנסיית פרדריק.
בסביבות שנת 1866, מור היה חבר בחברה האמריקאית לצבעי מים. בשנת 1871 התמנה למורה לציור בבית הספר באוניברסיטת הרווארד בקיימברידג', מסצ'וסטס. מור עבר לקיימברידג' עם אשתו באותה שנה.
הוא היה הפרופסור הראשון לאמנות בהרווארד, יחד עם צ'ארלס אליוט נורטון שהמליץ עליו להרווארד. במהלך כהונתו, משנת 1876 עד 1878, נטל מור חופשה ונסע לאיטליה. שם למד עם ג'ון ראסקין. הם שרטטו אדריכלות, דנו באסתטיקה ולמדו את הציורים של המאסטרים הישנים. בשנת 1880 נפטרה אשתו. לאחר מכן נשא לאשה את אליזבת פיסק היינס בשנה שלאחר מכן.
בסביבות שנת 1890 נסע מור לצרפת ללמוד את הארכיטקטורה שלה, ובמיוחד את הסגנון הגותי. בשנת 1891 מור הפך לעוזר פרופסור באוניברסיטה, והוענק לו תואר שני לאמנויות. בשנת 1895 מור הפך לאוצר במוזיאון "פוג לאמנות" כשנפתח. בשנה שלאחר מכן הוא הפך לפרופסור מן המניין ולמנהל הראשון של מוזיאון פוג לאמנות, שם שימש עד 1909. הוא פרש בשנת 1909 ומונה לפרופסור אמריטוס בהרווארד. באותה שנה עבר להארטלי ווינטני בהמפשייר, אנגליה.
באותה עת כתב מור ספרים רבים בנושא אדריכלות ימי הביניים והרנסאנס.
הוא נפטר בהרטלי ווינטני ב־15 בפברואר 1930.
תמי
תַּמִי (באנגלית: Tammy) הוא שם ישראלי נפוץ לנקבה. בדרך כלל כינוי חיבה לשם תמר. {{פירושונים| נשים
אחר
ראו גם
}}
רשימה (בחירות)
רשימה (באנגלית: Electoral List) היא כלי פוליטי-מנהלי המשמש במסגרת ניהול מערכות בחירות מסוימות. אלו הן בחירות פרלמנטריות או מוניציפליות שאינן מבוססות על בחירה אישית בלבד במועמדים – קרי, בחירות בשיטה היחסית או בשיטת הטופס הכללי. היא מאפשרת בחירה במועמדים על בסיס קבוצתי, אך בגרסאות שונות שלה מאפשרת גם לתת תמיכה אישית למועמדים מתוך אותה קבוצה.
השיטה
בשיטת הרשימה מעמידות מפלגות או קבוצות המעוניינות להכניס את אנשיהן לבית נבחרים או לרשות מקומית רשימה של מועמדים מטעמן. הבוחר נותן את קולו למפלגה או לקבוצה מסוימות באמצעות תמיכה ברשימה שהגישו.
בבחירות בשיטה היחסית, המפלגות או הקבוצות שהגישו רשימות מועמדים זוכות למספר מסוים של מושבים באותו בית נבחרים בהתאם למספר הקולות שקיבלה כל אחת מהן, על פי מפתח חלוקה יחסי כלשהו (למשל שיטת ויקטור ד'הונד). מועמדי המפלגה או הקבוצה המדורגים במקומות הגבוהים ביותר ברשימה שהגישה מאיישים את המושבים שניתנו להן בבית הנבחרים. הם יוצרים במסגרתו את הסיעה מטעמן של אותה מפלגה או קבוצה. בהמשך חיי אותו בית נבחרים (עד הבחירות הבאות לאיושו) מהווה הרשימה עתודה לאותה סיעה, באופן שאם נפסקת חברותו בבית הנבחרים של אחד מחבריה מסיבה כלשהי ייכנס לשם במקומו המועמד הבא בתור ברשימה.
היתרון העיקרי של שימוש ברשימות מועמדים הוא במניעת הצורך לפצל את המדינה או הרשות המקומית שבה נערכות הבחירות לאזורי בחירה מרובים, שבכל אחד מהם ייבחר מועמד אחד על בסיס אישי. שימוש ברשימות מועמדים מאפשר לפצל את מרחב הבחירות לאזורי בחירה מעטים, שלכל אחד מהם יוקצו מושבים בבית הנבחרים הרלוונטי ובכל אחד מהם תיערך התמודדות על בסיס רשימתי. ניתן גם להותיר את מרחב הבחירות כאזור בחירה כללי אחד שבו יתמודדו רשימות המועמדים, כנהוג למשל בישראל.
רשימה פתוחה או סגורה
במדינות העולם קיימות גרסאות רבות להצבעה על בסיס רשימות מועמדים. הן נבדלות ביניהן במידה שבה יש לבוחר אפשרות להשפיע על זהות המועמדים שייבחרו מתוך רשימת מועמדים מסוימת.
בישראל
החוק מסדיר את הנושאים הבאים:
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל נוהגת גם כן שיטת הרשימות במסגרת הבחירות למועצות הרשויות המקומיות (ראשי הרשויות נבחרים בבחירה אישית).
הרכבת רשימות המועמדים
חוק הבחירות לכנסת איננו מכיל הוראות בנוגע לאופן הרכבת הרשימה מטעמה של קבוצה או מפלגה מסוימת.
משנת 1992 רשאיות רק קבוצות שנרשמו כמפלגות להגיש רשימות מועמדים לבחירות. מספר מפלגות רשאיות להגיש יחד רשימת מועמדים משותפת שיש בה נציגים של כמה מפלגות, אך מפלגה אחת לא רשאית לשלוח נציגים לכמה רשימות מועמדים. מאז מוסדר נושא הרכבת הרשימות במסגרת חוק המפלגות. חוק זה קובע כי מפלגה תקבע את מועמדיה לבחירות לכנסת בהליך שיוגדר בתקנון המפלגה, כלומר שההליך נתון לבחירתה של כל מפלגה.
השיטות לאיוש רשימות מועמדים לכנסת שנהגו במפלגות בישראל במהלך השנים היו שונות: חוק המפלגות קובע כי במידה ומפלגה בחרה להרכיב את רשימת מועמדיה לבחירות במסגרת בחירות מקדימות, עליה לערוך אותן בהתאם להוראות חוק בחירות לגופים ציבוריים, תשי״ד–1954.
משמעות מסירת אופן הרכבת הרשימה לכנסת לשיקולה של כל מפלגה היא כי מפלגה רשאית להרכיב את הרשימה תוך הותרת מועמדים של קבוצות מסוימות מחוץ לה. כך לדוגמה נוהגות חלק מהמפלגות הדתיות בישראל שלא לכלול נשים ברשימות המועמדים שלהן לכנסת.
ג'ים קופר
ג'יימס הייז שופנר קופר (באנגלית: James Hayes Shofner Cooper; נולד ב-19 ביוני 1954) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת טנסי. במשך עשרים שנה מאז 2003 ייצג את מחוז הקונגרס החמישי, השוכן במרכז טנסי ובסיסו בעיר הבירה נאשוויל. קופר, חבר המפלגה הדמוקרטית, ייצג בעבר את מחוז הקונגרס הרביעי של טנסי בבית הנבחרים האמריקאי בשנים 1983–1995, אך פרש ב-1994 כדי להתמודד – ללא הצלחה – על מקום בסנאט. הוא היה החבר הוותיק ביותר במשלחת טנסי לקונגרס של ארצות הברית.
ביוגרפיה
קופר נולד בנאשוויל וגדל בשלביוויל שבטנסי. הוא בנם של מושל טנסי לשעבר פרנטיס קופר ורעייתו הורטנס פאוול. סבו מצד אביו, ויליאם פרנטיס קופר, כיהן כראש עיריית שלביוויל וכיושב ראש בית הנבחרים של טנסי. משפחת קופר היא הבעלים של בית החווה ריבר סייד, שנבנה עבור סבא-רבא שלו ג'ייקוב מורטון שופנר ב-1890; בית המושל פרנטיס קופר, שנבנה עבור סבו בשנת 1904; ובית אבשלום לואו לנדיס שנבנה במקור ב-1866. כולם מהווים חלק מהמרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. קופר למד בבית הספר גרוטון, פנימיית הבנים האפיסקופלית בגרוטון שבמסצ'וסטס, ולאחר מכן החל את לימודיו באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שם השלים לימודי תואר ראשון בכלכלה ובהיסטוריה. כעבור זמן מה קיבל מלגת רודס שאפשרה את לימודיו באוניברסיטת אוקספורד, שם קיבל ב-1977 תואר ראשון נוסף בכלכלה, פוליטיקה ופילוסופיה. בשנת 1980 קיבל תואר שני מבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד. קופר עבד שנתיים במשרד עורכי דין בנאשוויל, ולאחר מכן התמודד לראשונה על מקום בקונגרס האמריקאי בבחירות 1982.
אביגדורוב
{{פירושונים|* אברהם אביגדורוב – חייל צבא הגנה לישראל שזכה באות גיבור ישראל
ג'ים קופר
ביוגרפיה
בבחירות האמצע ב-1994 התמודד קופר על אחד משני מושביה של טנסי בסנאט של ארצות הברית אשר התפנה עם היבחרו של הסנאטור אל גור לסגן נשיא ארצות הברית, אך הובס על ידי בידי מועמד המפלגה הרפובליקנית והשחקן פרד תומפסון. הוא גרף קצת פחות מ-40% מהקולות. הייתה זו שנת בחירות שתמה במפח נפש עבור הדמוקרטים בטנסי, שכן ביל פריסט הרפובליקני נבחר לאייש את המושב השני של טנסי בסנאט, ודון סנדקוויסט נבחר למושל. במחוז הקונגרס הרביעי שהותיר אחריו קופר זכה גם כן רפובליקני, ואן היליארי, והרפובליקנים זכו לרוב במשלחת הקונגרס של טנסי בפעם השנייה בלבד מאז תקופת השיקום. לאחר הפסדו בבחירות לסנאט שב לנאשוויל והתמקד בעסקיו הפרטיים, ושימש כפרופסור באוניברסיטת ואנדרבילט.
כאשר תומפסון בחר שלא להתמודד לתקופת כהונה נוספת בשנת 2002, נציג מחוז הקונגרס החמישי בוב קלמנט בחר לעזוב את בית הנבחרים ולהתמודד לסנאט. קופר מצדו הצטרף לפריימריז של המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז זה, ומולו היו טוענים נוספים לכתר: גייל ריי, האישה הראשונה בתפקיד שריף בטנסי, וחבר בית המחוקקים המדינתי ג'ון אריולה. קופר זכה בפריימריז עם 47% מהקולות והוסיף לזכות בקלות בבחירות הכלליות בקלות. מחוז הקונגרס החמישי, שבסיסו בעיר נאשוויל בה ישנה אוכלוסייה המזוהה בבירור עם המפלגה הדמוקרטית, היה זה מכבר אחד המחוזות הדמוקרטיים ביותר בדרום ארצות הברית. המחוז על גלגוליו השונים יוצג בידי דמוקרטים בלבד ללא הפרעה מאז 1875, ואף רפובליקני לא ניהל שם מסע בחירות משמעותי מאז 1972. עם שובו לקונגרס החזירה לו הסיעה הדמוקרטית את הוותק שלו, והוא נחשב כאילו שירת ברציפות מאז 1983.
אביגדורוב
ראו גם
}}
ג'ים קופר
ביוגרפיה
בשנת 2017, בשיתוף פעולה חבר הקונגרס הרפובליקני מייק ד. רוג'רס מאלבמה, הציע קופר הצעת חוק להקמת חיל חלל תחת מחלקת חיל האוויר של ארצות הברית. הצעה זו התקבלה בבית הנבחרים אך נכשלה בסנאט. שנתיים לאחר מכן התקבלה כחוק הצעה דומה מבחינת לשון, שייסדה את כוח החלל של ארצות הברית. בשלהי 2019 הצביע בעד שני סעיפי ההדחה של דונלד טראמפ. הוא מכהן כיו"ר ועדת המשנה של ועדת הכוחות המזוינים לענייני כוחות אסטרטגיים.
ב-26 בינואר 2022 הכריז קופר כי אין בכוונתו להתמודד לתקופת כהונה נוספת בבית הנבחרים, לאחר שהמחוקקים הרפובליקנים בטנסי חילקו את נאשוויל, בסיס המחוז אותו הוא מייצג, לשלושה חלקים שונים.
תל צף
תל צף הוא אתר ארכאולוגי פרהיסטורי הממוקם בעמק הירדן, ליד טירת צבי. שטח האתר כ-50 דונם והוא ממוקם על גבעה נמוכה טבעית הבולטת מעט מפני השטח ועל השדה המקיף אותה. חלקו העליון של רצף השכבות באתר (שעוביין המרבי קרוב לשלושה מטרים) מתוארך לפרק הזמן שבין 7,200 ל-6,700 שנים לפני זמננו. פרק זמן זה משויך לתקופת המעבר שבין התקופה הנאוליתית הקרמית/הכלקוליתית הקדומה ובין הופעת יישובי התקופה הכלקוליתית המאוחרת לפני כ-6,500 שנים.
הפרויקט המחודש
בשנת 2013 פתח צוות בינלאומי בראשות פרופסור דני רוזנברג, ראש החוג לארכאולוגיה וראש המעבדה לחקר כלי אבן עתיקים במכון זינמן לארכאולוגיה באוניברסיטת חיפה, וד"ר פלוריאן קלימשה מהמחלקה לחקר אירואסיה של המכון הגרמני לארכאולוגיה בברלין פרויקט רב-תחומי בתל צף, הכולל חוקרים מאוניברסיטאות ומכוני מחקר בארץ וברחבי העולם. הפרויקט מתמקד בחפירה ברזולוציה גבוהה של האתר ואיסוף וניתוח ממצאים אורגניים שונים (זרעים, פירות, פולן, פיטוליתים, חלקי עץ וכן עצמות בעלי חיים הכוללות יונקים, מכרסמים קטנים, דגים וציפורים) שהשתמרו בכמויות גדולות באתר, על מנת לשחזר את הארגון החברתי והכלכלי בו ואת הרקע הסביבתי למעבר לחברות מורכבות במזרח הקדום.
הפרויקט מניב גם ממצאים אחרים ובהם עדויות לתעשיית חרוזים מחומרים שונים, כלי אבן וצור. כמו כן נמצאו מספר צלמיות וחותמות, ואלפי זרעים וחומרים אורגניים אחרים. בעונת החפירה של 2016 נמצאו באחד הריבועים מאות חרצני זיתים המהווים חידוש, משום שעד כה נמצאו רק חרצני זיתים בודדים באתר.
היסטוריית המחקר
האתר התגלה על ידי נחמיה צורי כחלק מסקר אזורי בעמק בית שאן בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20 וזוהה בשם "Tel el-Sufauh". שנים מאוחר יותר, במהלך הקמת גדר המערכת נחשפו ממצאים ארכאולוגיים, הכוללים כלי חרס מעוטרים. בעקבות הפעילות הזו, בוצעה חפירת בדיקה באתר בסוף שנות ה-70 ובשנת 1980 על ידי פרופסור רם גופנא, שחפר באתר מטעם המכון לארכאולוגיה של אוניברסיטת תל אביב ומחלקת העתיקות של מדינת ישראל (לימים רשות העתיקות). כ-100 מטרים רבועים נחפרו. גופנא זיהה באתר שני שלבים של התיישבות, כאשר הקדומה זוהתה בשני ריבועים כהתיישבות מתקופת הנאוליתית הקרמית, והמאוחרת והיותר משמעותית, זוהתה על ידו לתקופה הכלקוליתית הקדומה. זו בעלת ארכיטקטורה של לבני בוץ, עם ממצאים שכללו כלי צור, חרס, אבן ועוד. עיטור מוקפד עם דגמי משולשים ומעוינים מרושתים שחורים על רקע לבן זכה לכינוי "עיטור תל צף", עיטור ייחודי הנמצא במעט מאוד אתרים פרט לזה.
בין השנים 2004–2007 נחפר האתר על ידי משלחת מהאוניברסיטה העברית בראשותו של פרופסור יוסי גרפינקל. בחפירות אלה נחפרו מספר שטחים, שהעיקרי שבהם נקרא "אזור C", וכלל גם את השטח שנבדק על ידי גופנא. באזור נוסף ("אזור B") נחפרו באר מים ושטח פעילות הנמצא ליד פתחה. בתוך הבאר נמצאו ממצאים רבים, ובכללם מספר כלי חרס ייחודיים. אזור C הוא השטח הנרחב ביותר שנחפר באתר, וזוהו בו מספר שכבות יישוב. גרפינקל מזהה בו מספר בתי חצר הבנויים מלבני בוץ, כאשר ממגורות רבות בנויות לבני בוץ נמצאו בחצרות המבנים, וכן בורות צלייה ותנורים. מבנה הנקרא "מבנה 1" הוא השמור והגדול ביותר מבין המבנים שנמצאו. מבנהו מלבני, והוא בעל פתח לכיוון מערב, המוקף בבורות צלייה וממגורות, וכן נמצאו בו ממצאים רבים - חלקם ייחודיים.
מספרן הרב של הממגורות והגדלים השונים שלהן מצביעים על קנה מידה גדול של אגירה שלא היה ידוע עד כה. הקשר בין הממגורות למבנה הראשי של בתי החצר מעורר שאלות רבות, שעליהן הפרויקט המחודש בתל צף ינסה לענות. שש קבורות נמצאו בתל צף, מתוכן ארבע מהתקופה הכלקוליתית התיכונה (שתיים זוהו כשייכות לפעילות מאוחרת באתר). ארבע הקבורות כוללות שני ילדים ושני בוגרים, כולם בהקשר לממגורות. באחת הקבורות נמצאה אישה, עם מחרוזת בעלת 1668 חרוזים העשויים מקליפות ביצת יען שהונחה על האגן שלה. מעל הקבורה הונח מרצע נחושת, המהווה את ממצא המתכת הקדום ביותר במזרח התיכון. אנליזות שפורסמו בתחילת העשור השני של המאה ה-21 הציעו שבהסתמך על הרכב הנחושת מקורו של המרצע כנראה מאזור הקווקז. בנוסף נמצאו באתר גם עשרות בולות (טביעות סימני חותם) וכן מספר חותמות, המצביעות כנראה על קיום של מערכת אדמיניסטרטיבית לניהול וארגון התוצרת החקלאית. בין הממצאים הנוספים עשנם מספר חרסים שזוהו כשייכים לתרבות עובייד, וכן פריטי אובסידיאן.
The Lucky One (שיר של אוקו סוביסטה)
The Lucky One (בעברית: האחד עם מזל) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר האסטוני אוקו סוביסטה ויצג את אסטוניה באירוויזיון לשנת 2021 ברוטרדם, הולנד.
רקע
ב-29 בפברואר 2020, סוביסטה זכה בקדם האסטוני לאירוויזיון 2020 עם השיר "What Love Is". ב-18 במרץ 2020, תחרות האירוויזיון לשנת 2020 בוטלה עקב מגפת הקורונה. זמן קצר לאחר ההודעה, רשות השידור האסטונית הודיעה כי היא תבחר את הנציג האסטוני הבא באמצעות הקדם "Eesti Laul". ב-20 בפברואר 2021, סוביסטה צלח את שלב חצי הגמר ועלה לשלב הגמר, שם זכה במקום הראשון.
באירוויזיון
ב-20 במאי 2021, סוביסטה ביצע את השיר בחצי הגמר השני של התחרות וכשל להעפיל לגמר, לאחר שהגיע למקום ה-13 עם 58 נקודות.
אליפות העולם בכדורסל 1978
אליפות העולם בכדורסל 1978 הייתה אליפות העולם השמינית בכדורסל, שנערכה על ידי פיב"א. האליפות נערכה ב בין התאריכים 1 באוקטובר ל-14 באוקטובר 1978 וכללה 14 נבחרות.
זכתה באליפות השנייה בתולדותיה לאחר ניצחון בהארכה במשחק הגמר על.
שיטת המשחקים
בנוסף למארחת והאלופה המכהנת, השתתפו בטורניר גם אלופות אמריקה הדרומית , אפריקה  ואוקיאניה , שלוש נבחרות מאליפות אירופה בכדורסל (,  ו), שתי נבחרות מאליפויות אמריקה המרכזית ( ו) ואסיה ( ו), ושתי נבחרות מוזמנות ( ו).
הנבחרות חולקו לשלושה בתים בני ארבע נבחרות כל אחד בשלב המוקדם. שתי הראשונות מכל בית העפילו לסיבוב חצי הגמר שנערך בשיטת ליגה בת סיבוב אחד. ו העפילו לשלב הגמר ישירות.
בסיום שלב חצי הגמר חולקו הקבוצות חולקו לזוגות למשחק הגמר, משחק על המקום השלישי ומשחקים על מקומות 5 ו-7.
שלב הבתים
משחקי שלב הבתים התקיימו במנילה.
שלב חצי הגמר
משחקי חצי הגמר התקיימו בקזון סיטי.
יצחק בן יעקב די לאטיש
רבי יצחק בן יעקב די לאטיש היה מלומד יהודי בפרובנס במאה ה-14, מחבר הכרוניקה "תולדות יצחק" שחלקה המפורסם בשם "שערי ציון" המבוסס על "סדר הקבלה" לרבי מנחם המאירי מהווה מקור חשוב לתולדותיהם של חכמי פרובנס בדורו ובדור שלפניו.
מלבד ספרו זה שאותו חיבר בשנת 1340, כתב גם פירוש לחמשה חומשי תורה בשם "קריית ספר".
משפחתו
רבי יצחק בן יעקב די לאטיש היה נכדו של רבי יצחק בן יהודה די לאטיש בן דורו ומכרו של הרשב"א, וכנראה נינו של רבי יהודה בן יצחק די לאטיש, מחברם של חיבורים רבים ובהם פירוש לרוב מסכתות התלמוד והמשנה. מתיאורים בכתביו עולה כי היה נכדם של רבי משולם ב"ר משה ב"ר יהודה מבדריש ושל רבי אליעזר מטרשקון ובנו רבי עמנואל מטרשקון. כן היה בן דודו של רבי גרשון מבדריש מחבר ספר השלמן.
המוזיאון הלאומי של בוסניה והרצגובינה
המוזיאון הלאומי של בוסניה והרצגובינה (בבוסנית, קרואטית וסרבית: Zemaljski Muzej Bosne i Hercegovine / Земаљски музеј Босне и Херцеговине) הוא מוזיאון ברחוב דרקון בוסניה 3 (Ulica Zmaja od Bosne 3) שבמרכז סרייבו, בירת בוסניה והרצגובינה.
המוזיאון הוא מוסד מדעי ותרבותי ומכסה מגוון נושאים לרבות ארכאולוגיה, היסטוריה של האמנות, אתנולוגיה, גאוגרפיה, היסטוריה והיסטוריה של הטבע. "הגדת סרייבו" היא כתב יד מאויר והמסמך היהודי העתיק ביותר בעולם שהשתמר מאז נעשה בברצלונה בסביבות שנת 1350 ומכיל את תוכן ההגדה ומוצג במוזיאון. בספריית המוזיאון 162,000 ספרים.
ב-4 באוקטובר 2012, לאחר 124 שנות פעילות רציפה נאלץ המוזיאון לסגור את שעריו בשל מחלוקת על מוצגי המוזיאון ונפתח מחדש רק בשנת 2015.
היסטוריה
המוזיאון הועלה כרעיון בשנת 1850 בתקופת שליטת העות'מאנים בסרייבו אך רק בשנת 1888, בתקופת האימפריה האוסטרו-הונגרית (שכבשה מהעות'מאנים את בוסניה והרצגובינה בשנת 1878) המוזיאון הוקם רשמית ונבנה.
1888 - 1913
חלק ממטרות המדיניות הרשמית של האימפריה האוסטרו-הונגרית הייתה להעלות את רמת החינוך וההשכלה ותחת שליטתם הוקם המוזיאון ב-1 בפברואר 1888. מנהל המוזיאון הראשון היה קוסטה הורמאן (Kosta Hörmann) ששימש כיועץ לממשלה ובתקופתו המוזיאון אגר אוספים של התרבות האירופית מהמאה ה-19 שהלכו וגדלו עד כי בשנת 1908 הוחלט לבנות מבנה חדש למוזיאון. בניית עיצוב המבנה החדש הופקד בידי האדריכל הצ'כי קארל פאז'יק. המוזיאון נחנך מחדש במבנה החדש ב-4 באוקטובר 1913.
1913 - 1991
עם פתיחת המוזיאון בשנת 1913 כלל המוזיאון אוספים בתחום ההיסטוריה, הגאוגרפיה, ארכאולוגיה (פרהיסטורית, עתיקה וימי-ביניימית), אתנולוגיה, היסטוריה של הטבע ושל האמנות. כל אלה חולקו באגפים השונים של המבנה שכללו את מחלקת הארכאולוגיה, מחלקת האתנוגרפיה, המחלקה להיסטוריה של הטבע וספריית המוזיאון הלאומי.
1992 - 1995
בתקופת מלחמות יוגוסלביה והמלחמה בבוסניה והרצגובינה המוזיאון ניצב בלב החזית במלחמה ועובדי המוזיאון נאלצו להחביא מוצגים רבים בכספות הבנק הלאומי של בוסניה. במהלך הלחימה 300 חלונות המוזיאון נהרסו והמבנה כולו היה בסכנה. מנהל המוזיאון באותה עת, ד"ר ריזו סיג'ארי (Rizo Sijari) נהרג מפיצוץ רימון יד שהושלך על המבנה ב-10 בדצמבר 1993.
1995 - 2012
לאחר סיום מלחמת בוסניה, המוזיאון פתח את שעריו מחדש תודות לתרומות כספיות רבות בעיקר מהמכון להגנת המונומנטים התרבותיים והמוזיאון הלאומי, המורשת הלאומית של בוסניה והרצגובינה, אונסק"ו והמשרד הפדרלי לחינוך, מדע, תרבות וספורט, המכון לתכנון ובנייה של העיר סרייבו, מרכז השלום הבינלאומי בסרייבו, מוזיאוני שווייץ והמוזיאון הלאומי של שווייץ בציריך ומוסדות תרבות אירופאיים רבים.
ברם בשל קשיים כלכליים רבים המוזיאון סגר את שעריו ב-4 באוקטובר 2012 לראשונה בכל 124 שנות קיומו. אומנם הסיבה העיקרית הייתה קשיים כלכליים שונים, אך למעשה העיבו על פתיחתו גם עניינים פוליטיים ומחלקות מול הממשלה הבוסנית אשר למימונו. לדברי מועצת אירופה: "לאחר המלחמה קבוצות תרבותיות שונות, שהגדירו עצמם כבני לאום, ביקשו לנכס לעצמן את מוסדות הלאום התרבותיים."
מספר מחאות והפגנות שונות פרצו על רקע סגירת המוזיאון אך המצב החמיר עוד יותר לאחר שב-6 בינואר 2012 נותקו מערכות החימום בבניין וזרם החשמל נותק ב-26 בספטמבר 2012 וכל 65 עובדי המוזיאון נאלצו להמשיך לעבוד מבלי ששולמה להם משכורתם במשך למעלה משנה.
משנת 2015
המוזיאון פתח שוב את שעריו לציבור בספטמבר 2015 תודות לתרומות רבות שהגיעו מהשגרירות האמריקאית בבוסניה והרצגובינה.
מחלקת הארכאולוגיה
מחלקת הארכאולוגיה כוללת תת-מחלקות לפרהיסטוריה, היסטוריה עתיקה, היסטוריה ימי ביניימית, מעבדת תיעוד ושימור. האוספים הארכאולוגיים כוללים תיעוד חיי האדם בבוסניה והרצגובינה למן תקופת האבן ועד לימי הביניים המאוחרים. אוספי המוזיאון נלקטו במהלך מחקר שדה, אף שכמה מהם נרכשו או הוענקו במתנה למוזיאון.
המחלקה להיסטוריה של הטבע
המחלקה להיסטוריה של הטבע מציגה אוספי סלעים המציגים את הגאולוגיה של בוסניה וכוללת 2 מיליון מוצגים שונים. המחלקה כוללת תת-מחלקות לגאולוגיה, לזואולוגיה ולבוטניקה. מאוחר יותר המחלקה הבוטנית הפכה לגן הבוטני של המוזיאון.
המחלקה לאתנולוגיה
המחלקה לאתנולוגיה אחראית לאיסוף, שימור והצגת כל החומרים הנוגעים לתחום חיי התרבות והחברה של בוסניה והרצגובינה. משנת 1913 המחלקה מציגה גם את מראה הבית האורבני המסורתי במדינה ומציגה מוצגים מאז שנת הקמת המוזיאון עצמו.
ספריית המוזיאון הלאומי
הספרייה של המוזיאון הלאומי נחנכה בשנת 1888 והייתה הספרייה המדעית הראשונה בבוסניה. מכילה 250 אלף כרכים (עיתונים, ביטאונים וספרים) בתחומים שונים החל מארכאולוגיה, היסטוריה, אתנולוגיה ופולקלור וכלה בתחום המינרלים, גאולוגיה, בוטניקה, זואולוגיה ומוזיאולוגיה.
מוצגים מיוחדים
הגדת סרייבו, כתב יד יהודי בן 600 שנה, הוא אחד מהמוצגים היקרים והחשובים ביותר בבוסניה והוא סגור בחדר מאובטח מאחורי זכוכית עבה תחת אבטחה כבדה ונחשב ל"מונה ליזה" של בוסניה. כתב היד מאויר באיורים והיה שייך למשפחה יהודיה שנמלטה מציפורני האינקוויזיציה בספרד. שוויה מוערך ב-700 מיליון דולרים.
נמל התעופה הבין-לאומי בנזיר בהוטו
נמל התעופה הבינלאומי בנזיר בוטו (באורדו: بینظیر بھٹو ایئر بیس) היה נמל התעופה הבינלאומי של אסלאמאבאד עד ל-3 במאי 2018 אז הועברה הפעילות לנמל התעופה החדש של העיר - כיום הוא משמש כחלק מבסיס חיל האוויר הפקיסטני נור חאן.
הנמל נקרא בשנת 2008 על שמה של ראשת ממשלת פקיסטן בנזיר בהוטו.
הטיסה האחרונה מהנמל המריאה ב-3 במאי 2018 בשעה 11:39 בבוקר לברמינגהם ולאחר מכן כל הטיסות הועברו לשדה החדש - קוד ה'IATA הועבר אף הוא, אך קוד ה-ICAO נשאר ומשמש את בסיס נור חאן.
מתקני הנמל
בנמל התעופה היה קיים טרמינל יחיד ללא גשרי עלייה למטוס ומסלול יחיד מאספלט.
ונוקובו
נפת ונוקובו מורכבת משני חלקים, המופרדים על ידי שטחו של המחוז האדמיניסטרטיבי של מוסקבה החדשה: היישוב הקודם עם שדה התעופה, קיבל מעמד של יישוב מסוג עירוני בשנת 1947.
ביוני 2011, לאחר חתימת הסכם על גבול בין מוסקבה ומחוז מוסקבה, הותאם גבול הנפה.
פול לקאמרה
פול לקאמרה (באנגלית: Paul LaCamera) הוא גנרל בצבא ארצות הברית המשרת כמפקד פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה. קודם לכן שירת כמפקד כוחות הצבא בפיקוד האוקיינוס השקט וכמפקד רגימנט הריינג'רס ה-75.
קריירה צבאית
לקאמרה החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו למכללה הצבאית וסט פוינט. לאחר שסיים את חוק לימודיו ב-1985, והוסמך כקצין בדרגת לוטננט. עם סיום לימודיו התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר והסמכה כצנחן. לאחר מכן התנדב לקאמרה לרגימנט הריינג'רס ה-75. לקאמרה שימש ברגימנט הריינג'רס כמפקד מחלקה ולאחר מכן כמפקד פלוגה ולחם במבצע מטרה צודקת. לאחר מספר תפקידי פיקוד שימש לקאמרה כמפקד גדוד בדיוויזיה ההררית ה-10 והוביל אותו בלחימה במבצע אנקונדה. בשנים 2003–2004 פיקד על הגדוד השלישי ברגימנט הריינג'רס ה-75. בשנים 2005–2007 פיקד לקאמרה על רגימנט הריינג'רס. לאחר מכן שירת כקצין המבצעים של פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים (JSOC) וכעוזרו של מפקד פיקוד המבצעים המשולבים המיוחדים. בתפקידו הבא שירת כסגן מפקד דיוויזיית החי"ר ה-25 ולאחר מכן כמפקד דיוויזיית החי"ר ה-4 (עד למאי 2015 כאשר במקומו מונה ראיין גונזלבס) בתקופה בה פרשה בדרום אפגניסטן, וסגן מפקד הקורפוס המוטס ה-18.
בינואר 2018 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד הקורפוס המוטס ה-18. בנובמבר 2019 הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקד כוחות צבא ארצות הברית בפיקוד האוקיינוס השקט, תפקיד בו כיהן עד יוני 2021. ביולי 2021 מונה למפקד פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה.
יום D (סרט)
יום D (רוסית: «День Д») הוא סרט פעולה רוסי מאת מיכאיל פורצ'נקוב ויקטרינה פובדינסקאיה, שיצא לאקרנים ב-4 בספטמבר 2008 ומהווה גרסה מחודשת לסרט האמריקאי "קומנדו" משנת 1985.
עלילה
קצין חיל הצנחנים הרוסי איוואן גר עם בתו ז'ניה בבית מבודד אי שם בהרים. הבוס לשעבר שלו, קולונל פיליפוב, מגיע במסוק עם חדשות רעות. מישהו הורג את פקודיו לשעבר של איוואן. פיליפוב מורה לשני חיילים לשמור על ביתו של איוואן. מיד לאחר מכן, כנופיה תוקפת את הבית, הורגת את השומרים וחוטפת את בתו של איוואן.
הפקה
תקציב הסרט עמד על 5 מיליון דולר, שהושקעו על ידי מיכאיל בולוטין, הבעלים של מפעלי טרקטור שהעניק חסות לסרט עבורו, הסרט הפך לא רק מחווה לסרט "קומנדו", אלא גם דרך להרוויח סכום "גבוה משמעותית מאשר אם היו לנו אותם אמצעים להפקיד בבנק או להשקיע בקרנות נאמנות, אשר הוכח כמביא רווח אפסי"
הצילומים החלו בקיץ 2007 במחוז קרסנודר.
אדוארד פרסקוט
אדוארד כריסטיאן פרסקוט (באנגלית: Edward Christian Prescott, 26 בדצמבר 1940 – 6 בנובמבר 2022) היה כלכלן אמריקאי. זוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 2004 עם פין קידלנד.
ביוגרפיה
פרסקוט נולד גלנס פולס שבמדינת ניו יורק. בשנת 1962 סיים את לימודי התואר הראשון במתמטיקה במכללת סווארת'מור בפנסילבניה. את התואר השני למד פרסקוט באוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב באוהיו. את הדוקטורט סיים בשנת 1967 באוניברסיטת קרנגי מלון בפנסילבניה. בשנים 1966–1971 לימד פרסקוט באוניברסיטת פנסילבניה. לאחר מכן חזר פרסקוט ללמד באוניברסיטת קרנגי מלון עד 1980. בשנת 1978 כיהן פרסקוט כפרופסור אורח באוניברסיטת שיקגו ולאחר מכן בתפקיד דומה באוניברסיטת נורת'ווסטרן. בשנים 1980–2003 לימד פרסקוט באוניברסיטת מינסוטה. מאז 2003 ועד למותו הוא לימד באוניברסיטת אריזונה.
משנת 1992 ועד למותו פרסקוט היה חבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. בשנת 2002 זכה בפרס נמרס לכלכלה. בשנת 2004 פרסקוט זכה בפרס נובל לכלכלה עם פין קידלנד. החל משנת 2008 ועד למותו היה חבר גם באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
מאז שנת 2014 ועד למותו פרסקוט לימד באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה.
לסליאנים
הלסליאנים (בגרמנית: Die Lassalen) היה שמה של קבוצת הפעילים שהמשיכה את דרכו הרעיונית והארגונית של פרדיננד לסל במפלגת "אגודת הפועלים הגרמנית הכללית" (ADAVׂׂ), לאחר מותו ב-1864. כאשר התאחדו הלסליאנים עם "מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה" (מפלגתם הסקסונית של וילהלם ליבקנכט ואוגוסט בבל - ה-SDAP) במאי 1875, התמזגה הקבוצה לתוך שורות "המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה" (SPD), וחדלה להתקיים למעשה.
החבורה שהקיפה את לסל מנתה אישים כמו יוהאן פיליפ בקר, שהיה פעיל חשוב ב-ADAV של לסל ונודע כפובליציסט, וילהלם ריסטו, שהיה קצין פרוסי גולה והיה מקורבו של לסל, פרדיננד פרידלנדר שהיה אחיינו של לסל ובעלה של אחותו פרידריקה, והרוזנת סופי פון האצפלדט, שלקחה על עצמה את מימוש צוואתו של לסל, והייתה קשורה אליו רגשית ורעיונית.
ארגון ה-ADAV הוסיף להתקיים למעלה מעשור לאחר מותו של מנהיגו, והוסיף לגדול לתדהמתם הרבה של מתנגדיו קרל מרקס והחוגים הליברלים בגרמניה. העיתון "הסוציאל-דמוקרט" שנערך על ידי יוהאן בפטיסט פון-שווייצר היה האלמנט שהשלים את בניית ה-ADAV, ובזכותו הסתעף הארגון והגיע למחוזות חדשים. הצלחתם הגדולה של הלסליאנים באיחוד עם ה-SDAP, הייתה יכולתם לשמר את האלמנט המפלגתי בתנועה הסוציאליסטית הגרמנית; למורת רוחו של מרקס, הונצח לסל גם בארגון המאוחד של שתי המפלגות. הדרך המפלגתית, אשר חתרה להשפיע ולממש את השקפותיה במסגרת הפרלמנטריזם הגרמני החדש בימי אוטו פון ביסמרק, הייתה תוצאה של שימור מורשת לסל בידי ממשיכי דרכו.
כריסטופר פיסרידס
כריסטופר אנטוניו פיסרידס (ביוונית: Χριστόφορος Αντωνίου Πισσαρίδης; נולד ב-20 בפברואר 1948) הוא כלכלן בריטי-קפריסיאי. מכהן כפרופסור בבית הספר לכלכלה של לונדון. זוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 2010 עם דייל מורטנסן ופיטר דיאמונד. מחקריו מתמקדים במדיניות כלכלית, שוק העבודה ובמקרו-כלכלה.
ביוגרפיה
פיסרידס נולד בניקוסיה שבקפריסין למשפחה יוונית-אורתודוקסית. בשנת 1970 סיים את לימודי התואר הראשון בשנת 1970 בכלכלה באוניברסיטת אסקס. בשנה לאחר מכן סיים את לימודי התואר השני באותה האוניברסיטה. בשנת 1973 סיים פיסרידס את הדוקטורט בבית הספר לכלכלה של לונדון. מאז 1976 וא מלמד בבית הספר. בעבר הרצה באוניברסיטת סאות'המפטון (1974–1976), אוניברסיטת הרווארד (1979–1980) ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1990–1991).
מאז 1997 פיסרידס חבר בחברה האקונומטרית ובשנת 2002 נבחר לכהן כעמית באקדמיה הבריטית.
Cold Heart (Pnau remix)
Cold Heart (Pnau remix) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרים האנגלים אלטון ג'ון ביחד עם דואה ליפה שעובד לגרסת רימיקס על ידי השלישייה האוסטרלית פנאו. השיר יצא לאור ב-13 באוגוסט 2021, על ידי חברות התקליטים וירג'ין EMI ומרקורי רקורדס, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן ה-31 של ג'ון The Lockdown Sessions.
הוצאה
שמועות על שיתוף פעולה אפשרי בין אלטון ג'ון לדואה ליפה החלו באוגוסט 2021 בעקבות ידיעות מקורבים. ג'ון הגיב גם בעמוד האינסטגרם של ליפה שהוא מתרגש ממשהו שקורה ביניהם בשבוע שלאחר מכן, ובו הגיבה ליפה שגם היא מתרגשת. ב-10 באוגוסט 2021, החלו שני הזמרים לפרסם על אפשרות על שיתוף הפעולה על ידי פרסום גרסאות מצוירות של עצמם רוקדים במנגינת דיסקו, במדיות החברתיות שלהם. שניהם המתויגים פנאו וליפה השתמשו בהאשטאגים "#coldheart", "#justpassingthrough" ו- "#newmusic". באותו יום אישרו פנאו שהם כתבו שיר עם "כוכב הפופ הגדול ביותר של אתמול" ו"כוכב הפופ הגדול ביותר של היום" וכי הוא יעלה בבכורה ביום שישי הבא באמצעות רשימת ההשמעה של Essentials. פנאו ואלטון ג'ון שיתפו פעולה בעבר בשנת 2012. למחרת, ג'ון וליפה הכריזו רשמית על הסינגל ותאריך יציאתו. הוא הראה קטע מהשיר כולל ליפה ששר את הסינגל של ג'ון "Rocket Man" משנת 1972. השיר יצא לאור על ידי חברות התקליטים וירג'ין EMI ומרקורי רקורדס ב-13 באוגוסט 2021.
מוזיקה ומילים
"Cold Heart (Pnau remix)", הוא רמיקס של השלישייה האוסטרלית פנאו, הרמיקס מכיל בתוכו ריכוז של הסינגלים של ג'ון "Rocket Man" מ-1972, "Sacrifice" מ-1989, "Kiss the Bride" מ-1983 ורצועת האלבום "" נלקח מתוך Blue Moves משנת 1976.
קרדיטים וצוות
קרדיטים מותאמים מטיידל.
לויד 400
לויד 400  (בגרמנית : Lloyd 400) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית Lloyd Motoren Werke G.m.b.H אשר יוצרו בין השנים 1957–1953 ב-גרמניה
קישורים חיצוניים
(דגם "LP400") (דגם "LS400" סטיישן)
רות בלומרט
רות בלומרט (5 במאי 1943 - 22 בדצמבר 2014) הייתה משוררת, סופרת, מתרגמת ועורכת ישראלית.