cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קירגיזסטן
פוליטיקה
בשנת 2002, לקראת הבחירות לפרלמנט, הואשם חבר הפרלמנט אזימבק בקנזרוב בשחיתות והועמד למשפט בעיר ג'לאל-אבאד. המונים צעדו לעיר אולם המשטרה נקטה בצעדים אלימים לפיזור ההפגנות, מה שגרם לעשרות פצועים. בהמשך השנה ההפגנות הגיעו לבירה בישקק, והמפגינים דרשו את שחרור בקנזרוב והתפטרותו של אקייב. ב-2010, בקנזרוב מונה לסגן-ראש ממשלת קירגיזסטן.
בשנת 2005 האופוזיציה דרשה לבטל את הבחירות השנויות במחלוקת לפרלמנט. לאחר שאקייב סירב לדרישה, המוני מפגינים בראשות האופוזיציה ביצעו הפיכה לאחר שההפגנות האלימות התפשטו גם לבירה. בתום 14 שנות שלטון, נמלט אסקר אקייב עם משפחתו לקזחסטן השכנה במסוק והפרלמנט מינה את קורמאנבק באקייב, ממנהיגי האופוזיציה לעמוד בראש המדינה.
בנובמבר 2006 פרץ משבר פוליטי במדינה לאחר שהמונים יצאו להפגנות בדרישה מבאקייב לחתום על החוקה החדשה שהציע הפרלמנט, הכוללת הקטנת כוחו של הנשיא והעברת סמכויות לפרלמנט. ההפגנות אף התעצמו בעקבות טענות על כך שבאקייב לא מימש את הבטחותיו להקטין את כוחו של הנשיא ולהילחם בשחיתות.
ב-7 באפריל 2010 הרגו מפגינים את שר הפנים מולדומוס קונגנטייב והאופוזיציה הכריזה על הפיכה. למחרת הכריזה רוזה אוטונבייבה, שרת החוץ לשעבר, העומדת בראשות הממשלה החדשה במדינה, על הקמת ממשלה זמנית שתכהן במשך שישה חודשים והצהירה כי תפעל לגיבוש חוקה חדשה ולקיום בחירות במדינה בחודשים הקרובים. כמו כן הודיעה על פיזור הפרלמנט: "אחרי העברת השלטון לידינו, אנו מפזרים את הפרלמנט". ב-19 במאי 2010 מונתה לנשיאה הזמנית של קירגיזסטן, עד 31 בדצמבר 2011, על פי ההסכם של הממשלה הזמנית. בתפקיד שר הפנים, החליף את קונגנטייב השר שרנייאזוב בולוטבק. ב-10 באוקטובר 2010 התקיימו בחירות פרלמנטריות ובהם ניצחה המפלגה הלאומית הקירג'יזית.
בנובמבר 2011 נבחר אלמזבק אטאמבייב לנשיא קירגיזסטן ובשש שנות כהונתו הצליח לייצב את המשטר במדינה. באוקטובר 2017 נבחר סואורונבאי ג'נבקוב להחליפו, באחת מהעברות השלטון השקטות והדמוקרטיות בתולדות מרכז אסיה.
באוקטובר 2020 שוב פרץ משבר פוליטי על רקע הבחירות לפרלמנט. הדבר הביא לגל מחאות, לביטול הבחירות והכרזה על בחירות חדשות. סואורונבאי הודיע על התפטרותו ולממלא מקומו מונה קאנטבק איסאייב, שהעביר את המושכות לראש הממשלה סאדיר ג'פארוב. בבחירות 2021 האחרון זכה ברוב קולות ומונה לנשיא קירגיזסטן.
כלכלה
קירגיזסטן היא מדינה ענייה יחסית. עם זאת, בערים הגדולות קיימת תעשייה מפותחת למדי שנותרה לאחר יציאת ברית המועצות מהמדינה.
בקירגיזסטן קיימת חקלאות המבוססת בעיקר על מרעה צאן ועל גידול פירות וירקות. בנחלים ההרריים, המצויים בקירגיזסטן, קיים פוטנציאל משמעותי לייצור חשמל באמצעות אנרגיה הידרואלקטרית, אך מלבד הנחלים, לקירגיזסטן כמות מצומצמת של אוצרות טבע.
שלטון מקומי
קירגיזסטן מחולקת לשבעה מחוזות. היא שאבה מרוסיה שני מחוזות עיקריים ושתי ערים. כל אזור מחולק לעוד מספר מחוזות המנוהלים על ידי פקידים הממונים בידי הממשל המרכזי.
הערים הראשיות הן:
גאוגרפיה
את רוב שטחה של קירגיזסטן תופסים הרי טיין שאן, הרים גבוהים עם עמקים עמוקים. נקודת הגובה המינימלי במדינה היא בשולי עמק פרגאנה (300 מטרים מעל פני הים), והמקסימלית היא "פיק פובדי" ("פסגת הניצחון" ברוסית), ששמו הקירגיזי הוא "ג'נגיש צ'וקוסו" וגובהו 7,349 מטרים.
במדינה נמצא אגם גדול ששמו איסיק קול ("האגם החם" בקירגיזית), ששטחו למעלה מ-6,000 קילומטר רבוע. הפסגות הגבוהות (למעלה מ-4,000 מטרים מעל גובה פני הים) של ההרים מכוסות בשלג כל השנה. במדינה זורמים נחלים רבים, אם כי מעט מהם גדולים ביותר, נהר נרין, נהר טלס ונהר צ'ו.
בתוך שטחה של קירגיזסטן ישנן 6 מובלעות השייכות למדינותיה השכנות (4 של אוזבקיסטן ו-2 של טג'יקיסטן), ואף כוללת בעצמה מובלעת בתוך שטח אוזבקיסטן.
דמוגרפיה
אוכלוסיית קירגיזסטן מונה כ-6.5 מיליון תושבים (2020), כ-58% הם קירגיזים, 17% רוסים, 15% אוזבקים. כמו כן, במדינה מתגוררים גם אוקראינים, גרמנים, טטרים, קזחים, דונגנים, אויגורים וטג'יקים. המיעוט הרוסי הגדול מתגורר בעיקר בבישקק, בירתה של קירגיזסטן, ובאזורים סמוכים לה. המיעוט האוזבקי (השני בגודלו במדינה) מתגורר בעיקר בדרום מערב המדינה.
מבחינת דתות, כ-80% מהאוכלוסייה שייכים לעמים בני דת האסלאם מהזרם הסוני, כאשר הטג'יקים המתגוררים במדינה הם מוסלמים שיעים. קיים גם מיעוט של 17% של נוצרים-אורתודוקסים, ועוד כ-3% בני דתות אחרות.
תרבות
לסוסים מקום חשוב בתרבות הקירגיזית. המשקה המסורתי של הקירגיזים הוא קומיס - חלב סוסה.
האפוס של מאנאס
מאנאס היה ח'אן (שליט/אדון), לוחם ומפקד מוכשר אשר נולד וחי במחוז טאלאס. המיתולוגיה סביב מאנאס החלה כנראה במאה ה-10 לספירה אולם יש הטוענים שהיא החלה במאה ה-12 או ה-15.
הסיפורים על מאנאס הם ערש התרבות הקירגיזית ועד היום ניתן למצוא מספרי סיפורים מקצועיים הנקראים מאנסאצ'י אשר נודדים ממקום למקום ומספרים את סיפורי הרפתקאותיו של מאנאס, שעל פי המסורת נחשב למייסד ולאבי האומה הקירגיזית אשר איחד את השבטים הקירגיזיים במאבקם לעצמאותם מול השבטים הקלמיקים ששלטו באזור.
על דגל קירגיזסטן ניתן לראות 40 קרני שמש המסמלות את 40 השבטים אשר איחד מאנאס לאומה אחת.
יורטה
היורטה הוא אוהל הבנוי ממוטות עץ הקשורים בחבלים ועטופים בשמיכות העשויות מצמר כבשים ומעורות של בעלי חיים, לרוב יש כיסוי חיצוני המעוטר באיורים מסורתיים על מנת לייפות את היורטה. היורטה הוא מבנה פונקציונלי; במקרה הצורך או בעת סכנה, למשל, עם התקרבות שבט פולש, ניתן להרכיב ולקפל יורטה בפחות משעה.
נהוג לשבת ביורטה על הרצפה ולכן ביורטה פרוסים שטיחים עבים המבודדים מן הקור. ברוב היורטות יש צד שהוא מטבח וחדר אוכל ובו נמצא שולחן נמוך אשר אוכלים סביבו, וצד שהוא סלון וחדר שינה ובו נמצאים רוב בני המשפחה. במאה ה-21 ניתן לראות בקיריגיזיסטן משפחות רבות אשר מציבות מספר יורטות, בעיקר לאירוח תיירים.
סוסים
משחר הימים הסוסים שימשו את הנוודים הקירגיזיים כמקור חיים. הקירגיזים, אשר הצטיינו מאז ומעולם בגידול וביות סוסים, צדו איתם, השתמשו בהם כבהמות משא להעברת סחורות, אכלו את בשרם, שתו את החלב שלהם, וסחרו בהם על מנת לקנות תבואה ומזון אשר לא תמיד היו זמינים בהרים. על פי המסורת ברגע שילד קירגיזי יכול ללכת ולרוץ באופן עצמאי זהו הזמן להושיב אותו בפעם הראשונה על סוס.
לבוש מסורתי
סגנון הלבוש הקירגיזי מושפע רבות מתנאי מזג האוויר אשר משתנים בקיצוניות מחום לקור. בקיץ בקירגיזסטן חם, והטמפרטורה הממוצעת היא סביב 30 מעלות; בחורף הטמפרטורות צונחות מתחת לאפס, ושלג יכול להיערם עד לגובה של מטר במישורים ובמקומות נמוכים. פסגות ההרים מושלגות במשך כל השנה.
הבגדים צריכים להיות קלים ולאפשר חופש תנועה בזמן רכיבה על סוס או רעיית צאן. בחורף הנוודים מתעטפים בעור של חיות על מנת לשמור על חום גופם.
פריט הלבוש המפורסם ביותר הוא ללא ספק הקאלפאק – הכובע הקירגיזי המסורתי. זהו כיסוי ראש ארוך העשוי מצמר כבשים דחוס, ועליו עיטורים מסורתיים אשר מסמלים את הייחוס השבטי.
מודיעין וביטחון
שירות הביטחון הקירגיזי הוא שירות הביטחון הלאומי שהפך לוועדה הממלכתית לביטחון לאומי, האחראית גם לביטחון חוץ.
פרסאוס
פרסאוס (ביוונית: Περσεύς) הוא גיבור במיתולוגיה היוונית. התפרסם בהרג מדוזה והצלת אנדרומדה.
סיפורו במיתולוגיה היוונית
פרסאוס היה בנה של דנאה (ביוונית: Δανάη), שהייתה בתו היחידה והאהובה של אקריסיוס מלך ארגוס. האחרון, מאוכזב מכך שלא היה לו יורש עצר, פנה לאורקל ושאל האם זה ישתנה. האורקל סיפר לו שיום אחד הוא ייהרג על ידי בנה של בתו. באותו זמן היא הייתה עדיין חסרת ילדים, ולכן החליט אקריסיוס לנעול אותה בחדר אטום מברזל, הנמצא במגדל, במטרה לשמור שלא ייוולדו לה ילדים. כשזאוס ראה איך אקריסיוס מנסה להתחכם עם הגורל הוא כעס ובא אל דנאה בצורה של גשם מזהב, ועיבר אותה. לאחר זמן קצר, ילדם פרסאוס נולד.
אקריסיוס לא שמח על כך, אולם כיוון שלא רצה להעלות עליו את זעם האלים, החליט לא להרוג את בתו ונכדו אלא לשלח אותם על פני הים בתוך קופסת עץ, כך שבמקרה שהם יטבעו האשמה תהיה על פוסידון אל הים. למרות הכל הם ניצלו ונשטפו לחוף של האי סריפוס, שם הם נלקחו על ידי דייג בשם דיקטיס, אשר גידל את הילד עד בגרותו. לאחר זמן מה פולידקטס, שליט האי ואחיו של אקריסיוס התאהב בדנאה ורצה להעלים את פרסאוס כדי שיוכל להתחתן איתה. לכן הוא תכנן תוכנית - לשלוח את פרסאוס למשימת התאבדות.
פולידקטס נתן לפרסאוס כמה רמזים עבים על כך שהוא היה שמח לקבל את ראשה של מדוזה, אחת מהגורגונות, אשר כל המביט בהן הופך לאבן. לאחר מכן הוא הצהיר שהוא חושק בהיפודאמיה ולכן הוא זקוק לכך שאנשיו יתנו לו סוסים (כחלק ממיתוס אחר). בוש ונכלם מכך שאין לו דבר לתת, פרסאוס עזב במטרה לתת לו את ראשה של מדוזה. הוא ידע שמשימה זו לא קלה, ובמשך זמן רב הוא התהלך ללא תקווה למצוא את מדוזה או ביכולת לסיים את משימתו אם הוא אכן ימצא אותה.
האלים הרמס ואתנה באו לעזרתו. הם הובילו אותו לגראהאה, שלוש נשים זקנות אלמותיות עם עין אחת ושן אחת שחלקו ביניהן, ואחיות של הגורגונות. פרסאוס לקח את העין ואמר שלא יחזירה כל עוד לא יקבל הכוונה. בתמורה לעין, הגראיות הפנו אותו להספרידות, נימפות שהעניקו לו תיק מכושף בו יוכל לשמור בבטחה את ראשה של מדוזה. פרט לכך הוא קיבל מהאלים גם סנדלים מכונפים, כובע של האדס אשר הפך אותו לבלתי נראה, מגל ומגן עם מראה בצידו החיצוני. עם כל אלה הוא הצליח להתקרב לגורגונות הישנות. על ידי הסתכלות בהשתקפות של מדוזה במגן שלו יכול היה להתקרב בבטחה אליה לערוף את ראשה ולשים אותו בשק. שתי הגורגונות הנותרות רדפו אחריו, אך הוא הפך לבלתי נראה ונעלם.
בדרך חזרה לסריפוס, פרסאוס עצר ביפו (לפי גרסאות אחרות- מצרים, או אתיופיה), אשר עליה שלטו המלך קפאוס והמלכה קסיופאה. קסיופאה, אשר התגאתה ביופייה השווה ליופיין של נימפות הים, עוררה את כעסו של פוסידון אשר הציף את האדמה בשיטפון ושלח מפלצת ים שהרגה אנשים ובעלי חיים רבים. האורקל של אמון הצהירה שלא תהיה הקלה בנקמתו של פוסידון כל עוד המלך לא ייתן את בתו אנדרומדה למפלצת ולכן היא נקשרה לאבן על החוף, מחכה למפלצת. פרסאוס מצא אותה, הרג את המפלצת, שחרר אותה ונישא לה, על חשבונו של פינאוס, ארוסה לפני כן. בחתונה עצמה התפתחה תגרה בין פרסאוס ופינאוס, ופינאוס הפך לאבן למראה ראשה של מדוזה. אנדרומדה נסעה יחד עם פרסאוס לטירינס בארגוס, והייתה למקימת משפחת פרסידאה דרך בנה, פרסס. לאחר מות בעלה מיקמה אותה אתנה בקבוצת כוכבים בצפון השמיים, ליד פרסאוס וקסיופאה. סופוקלס ואוריפידס (ופייר קורניל בזמנים המודרניים) הפכו את הסיפור לנושא של טרגדיות רבות, והתקריות הוצגו במספר עבודות אמנות עתיקות.
כאשר חזר פרסאוס לסריפוס, וגילה שאמו הייתה נתונה להתעללות מצדו של פולידקטס, הוא הראה לו את ראשה של מדוזה והפך אותו לאבן, והמליך את דיקטיס למלך. לאחר מכן, החזיר פרסאוס את האביזרים שקיבל מהאלים, ונתן את ראשה של מדוזה כמתנה לאתנה. בדרכו חזרה למולדתו ארגוס פגש את אקריסיוס, והרגו בטעות בכידונו, ובכך מילא את נבואת האורקל לאקריסיוס. מבויש מדי מכדי לחזור לארגוס, נתן פרסאוס את הממלכה למגפנטס בנו של פרואטוס (אחיו של אקריסיוס) ונטל את השלטון בממלכת הטירינס. כמו כן הקים את מיקנאה ומידאה בממלכה זו.
אגדה אחת מספרת שפרסאוס הפך את הטיטאן אטלס להרי אטלס בעזרת ראשה של מדוזה, כאשר האחרון סירב לתת לפרסאוס מחסה.
לפרסאוס ואנדרומדה היו שישה בנים: פרסס, אלקאוס, הלאוס, מסטור, סטנלוס ואלקטריון. הראשון עזב כנראה את אתיופיה והפך למקים שושלת הקיסרות של פרס (ומכאן דמיון השמות פרס ופרסס). צאצאיו של פרסאוס שלטו במיקנאה, החל מאלקטריון, לאחר מכן יוריסטאוס, אחר כך אטריאוס קיבל את הממלכה, ובזמן מאוחר יותר גם הגיבור הרקולס, בנו של אמפיטריאון.
משבר ההגירה באירופה
משבר ההגירה האירופי או משבר הפליטים באירופה הוא משבר שהחל בשנת 2015, של הגירה הולכת וגוברת של פליטים ומהגרי עבודה ממדינות המזרח התיכון ומערב הבלקן, אל אירופה, בייחוד ממדינות כסוריה, עיראק ומדינות אפריקה, אך גם מאפגניסטן, אריתריאה ודרום אסיה. המונח "משבר הגירה" עלה כבר באפריל 2015, לאחר שחמש סירות שנשאו כאלפיים מהגרים טבעו מול חופי היבשת במימי הים התיכון, אסון שהביא למותם של 1,200 איש.
מספרם ההולך וגדל של המהגרים, שיש הסבורים כי הוא פוגע באפשרות שלהם להשתלב באירופה, הושפע ישירות מהסכסוכים המתמשכים במדינות המקור באזור אפריקה ובמדינות המזרח התיכון, לצד סירובן של ממשלות האיחוד האירופי לממן מבצע חילוץ איטלקי של מהגרים שנתקעו בלב ים בדרכם ליבשת וביקשו לקבל מקלט. רוב הפליטים מגיעים מסוריה, מאפגניסטן ומאריתריאה. באופן יוצא דופן בלטו מבין המהגרים והפליטים יוצאי סוריה ואפגניסטן אשר נסו ממלחמות האזרחים במדינותיהם. משבר ההגירה קושר על ידי התקשורת גם לגל הפיגועים באירופה, עקב העובדה כי חלק מהמפגעים האסלאמיסטים הגיעו במסגרת גל ההגירה. רוב מבצעי הפיגועים היו אזרחי אירופה ולא הפליטים או המהגרים.
על פי סוכנות הסטטיסטיקה האירופית, Eurostat, לאורך שנת 2014 זכו 626,000 מהגרים לאישור קבלת מקלט במדינות אירופה, המספר הגבוה ביותר של מבקשי מקלט מאז שנת 1992. המשבר מוגדר כמשבר ההגירה הגדול ביותר בתולדות אירופה מאז תקופת מלחמת העולם השנייה. בתקופה בת 7 חודשים בשנת 2015 היגרו למעלה מ-300,000 מהגרים ליבשת, מהם למעלה ממאה אלף מהגרים בחודש יולי בלבד. היקף ההגירה וממדיה החלו להתבהר במשך חודשי קיץ 2015, לאחר שבאוסטריה נמצאה משאית נטושה ובה גופותיהם של 71 פליטים, שנחנקו ממחסור חמצן, כשניסו לחצות את הגבול לאיחוד האירופי.
המשבר מתוארך לשנים 2016-2015 (או 2017 ) בשל ירידה בכמות המהגרים והפליטים שהגיעו לאירופה לאחר שנים אלה. אחד הגורמים היה שטורקיה הסכימה לחסום את דרכם אל היבשת בתמורה לסיוע כספי מהאיחוד האירופי. באיחוד הייתה מחלוקת בנושא קליטת ההגירה.
עורבני מצויץ-כיפה
עורבני מצויץ-כיפה (שם מדעי: Cyanocorax chrysop) הוא מין ממשפחת העורביים. הוא חי אך ורק ביערות באמריקה הדרומית במדינות: ברזיל הדרום-מערבית, בוליביה, פרגוואי, אורוגוואי, צפון-מזרח ארגנטינה וכן באזור הדרומי של אגן האמזונאס ובביצות הפנטנל. תפוצתו משתרעת מהיערות עד החוף והוא נמצא גם מעל יובלי האמזונאס.
משבר ההגירה באירופה
הסיבות להגירה לאירופה
המונח משבר ההגירה באירופה מתייחס לזרם גדול וחסר תקדים של מהגרים, בין אם הם פליטי מלחמה או מהגרי עבודה מהמזרח התיכון ומדינות אפריקה.
פליטים
לפי נציבות האו"ם לפליטים, מספר האנשים העקורים מבתיהם חצה את ה-65.6 מיליון איש בסוף שנת 2016; זהו המספר הגבוה ביותר מאז מלחמת העולם השנייה, ומדובר בעלייה של 40% מאז 2011. מתוך אותם 65.6 מיליון, 22.5 מיליון הם פליטים (17.2 מיליון בטיפול נציבות האו"ם ו-5.3 מיליון פליטים בחסות האונר"א). 2.8 מיליון מהפליטים חיפשו אחר מחסה. היתר הם עקורים בתוך המדינה שלהם. 17.2 מיליון הפליטים שהיו בטיפולה של נציבות האו"ם נחשבים לעלייה של 2.9 מיליון מאז סוף 2014, המספר הגבוה ביותר מאז 1992. ביניהם, פליטים סורים הפכו לקבוצת הפליטים הגדולה ביותר (3.9 מיליון), ואחריהם הפליטים האפגנים (2.6 מיליון), שהיו במשך שלושה עשורים קבוצת הפליטים הגדולה ביותר. שש מתוך עשר קבוצות הפליטים הגדולות היו אפריקאיות: סומליה, סודאן, דרום סודאן, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה המרכז אפריקאית ואריתריאה. מדינות מתפתחות אירחו 86% מהפליטים בסוף 2014. למרות שרוב הפליטים הסורים אורחו על ידי מדינות שכנות כמו לבנון, טורקיה וירדן, מספר בקשות המקלט שהגישו הפליטים הסורים לאירופה גדל בהתמדה בין השנים 2011 עד 2017. בדצמבר 2017 מנה האו"ם יותר ממיליון בקשות מקלט ב-37 מדינות אירופאיות.
לפחות לחלק מן ההגירה, משויכת סיבת הגירה סביבתית (ראו: משבר האקלים), והצפי הוא שהגירה זו תלך ותגדל. אל"ם (מיל') ד"ר איתן ישראלי כותב:
עורבני מצויץ-כיפה
העורבני מחפש את מזונו בין העלים והענפים ביער. מזונו מורכב מחרקים, מתולעים, מחולייתנים קטנים, מביצים ומגוזלים של עופות אחרים וגם מפירות ומזרעים. הוא חי בקבוצות קטנות ביער ומתחבא בסבך הצמחייה כשיש סכנה.
תת-מינים של העורבני הם:
משבר ההגירה באירופה
סוריה
מקור קבוצת הפליטים הגדולה ביותר שהגיעה לאירופה הוא בסוריה. הגירתם נובעת מדיכוי פוליטי קשה בידי הנשיא בשאר אל-אסד. כן מתנהלת בסוריה מלחמת אזרחים עקובה מדם שכוללת מעורבות של מדינות זרות שתומכות באסד דוגמת רוסיה ואיראן, וכן מדינות התומכות במורדים (ארצות הברית, צרפת ובריטניה), שעשו מאמצים להפיל את משטרו של אסד כמו למשל בעץ השקמה, תוכנית להעברת אלפי טונות של נשק לידי המורדים. לאחר פרוץ המאורעות בסוריה, בתוך מספר חודשים ברחו אלפים מבתיהם ונפתחו בטורקיה מחנות הפליטים הראשונים. במרץ 2012 מינתה נציבות האו"ם לפליטים אחראי על המצב בסוריה. במרץ 2013 הגיע מספר הפליטים הסורים למיליון. נכון למרץ 2018 רשומים 5.8 מיליון פליטים סורים ברחבי העולם.
אפגניסטן
פליטים אפגנים הם קבוצת הפליטים השנייה בגודלה בעולם. לפי הנציבות, ישנם 2.5 מיליון פליטים רשומים מאפגניסטן. רובם נמלטו מהאזור בשל המלחמה והרדיפה. רוב הפליטים האפגנים השתכנו בפקיסטן ואיראן, אולם יותר ויותר החלו לנוע מערבה לכיוון אירופה. אפגניסטן סובלת זה 40 שנה ממלחמות וחוסר יציבות, שהחלו עם מלחמת אפגניסטן שבה פלשו הסובייטים לאפגניסטן. לאחר תקופה של שלטון קומוניסטי במדינה, עלה לשלטון ארגון הטאליבאן, ששלט עד 2001, כשפלשה ארצות הברית לאפגניסטן. בנקודה זו חזרו כמעט 6 מיליון פליטים אפגנים למדינתם, אולם לאחר תקופה של אי-שקט ועלייה מחודשת של הארגון, ברחו 2.5 מיליון מבתיהם.
המדינה האסלאמית
בשנת 2016, לפי העיתון האיטלקי לה סטמפה, ערכו ביורופול חקירה בנושא זיוף דרכונים עבור המדינה האסלאמית. הם זיהו דרכונים סורים מזויפים במחנות פליטים ביוון שנועדו לחברים במדינה האסלאמית, על מנת להגיע לחלקים אחרים באירופה. כמו כן, אמר ראש היורופול כי כוח משימה חדש של 200 קצינים ייפרס באיי יוון לצד משמר הגבול היווני במטרה לסייע ליוון לעצור את כניסת חברי המדינה האסלאמית לאירופה.
רמון ויי
רֶמון ויי ז'נבה (בצרפתית: Raymond Weil Genève; הגייה: ) הוא מותג שעוני יוקרה שווייצרי.
חברת רמון ויי, היא חברה משפחתית שנוסדה בשנת 1976 בז'נבה בידי רמון ויי (1926–2014), ומנוהלת בידי חתנו אוליבייה ברנהיים ובניו אלי ופייר ברנהיים. זהו אחד המותגים הפרטיים האחרונים בתעשיית השעונים השווייצרית.
משבר ההגירה באירופה
המדינה האסלאמית
בפברואר 2017 דיווח העיתון הבריטי הגארדיאן כי המדינה האסלאמית משלמת למבריחים סכומים של עד 2,000 דולר אמריקאי כדי לגייס אנשים ממחנות פליטים בירדן ולבנון כדי לגרום להקצנה של הילדים. מדיווחים שונים עולה הערכה של 88.3 אלף ילדים – שדווחו כנעדרים – נמצאים בסיכון להסתה מצד המדינה האסלאמית.
יחס מדינות אירופה ואזרחיהן לתופעה
היהודים באירופה חשים יחס אמביוולנטי כלפי משבר ההגירה; מחד יהודים רבים חשים רתיעה כלפי הזהות הערבית-מוסלמית של רוב הפליטים, ויהודים רבים המשתייכים למעמד הבינוני-גבוה חשים צורך לגונן על לאומיותם האירופית. מאידך יהודים רבים מרגישים גם חשש כבד מתנועות ומפלגות שבולטת בהם התנגדות ל"זרים", מפני שבעיניהם גם היהודיים המקומיים עלולים להיחשב "זרים". הרב הראשי של בריטניה, אפרים מירוויס, התייחס לתופעה בדרשה שנשא בשנת 2016 בבית הכנסת הגדול באדינבורו, והסביר כי "היהודים תמיד ידעו, ואם לא ידעו אז חשו, כי כאשר נמתחים מחדש גבולות ה'אני' וה'אחר' הרי שבסופו של דבר גדולים סיכוייהם למצוא את עצמם דווקא בצד 'האחר'".
קיסלוב קיי אדריכלים
אָטֵלְייֶה קיי- קיסלוב קיי אדריכלים הוא משרד אדריכלים, אשר הוקם בשנת 1978 על ידי האדריכל תדי קיסלוב וממוקמם ביפו העתיקה, תל אביב. המשרד הוא תוצר של שותפות של שלושה דורות אדריכלים בני משפחה אחת.
שותפי המשרד בימים אלה הם האדריכלים עולש קיי, תאה קיסלוב, ליאורה קיסלוב, בועז קיי, עליאל קיי ואיתי בן חיים.
באים לבנקאים
נגד כהן ואחדים מחברי הקבוצה הוציאו בתי המשפט צווי הרחקה מכיוון שפעילותם גלשה להטרדה מאיימת. נגד אחדים מחברי הקבוצה הוגשו כתבי אישום, ושלושה מהם הורשעו בהסדר טיעון.
הרקע להקמת הקבוצה
כהן הקים את "באים לבנקאים" בעקבות הליך משפטי שמנוהל נגדו על ידי בנק לאומי, עקב חוב שלא פרע. מאז שנת 2000 נפתחו נגד כהן 11 תיקי הוצאה לפועל, בין היתר עבור הלוואה שנטל לרכישת מכונית בעלות של 210,000 ש"ח. לטענת כהן, במסגרת האמצעים שבהם נקטו נציגי בנק לאומי לגביית החוב, הם הגיעו לחברתו לחיים וניסו לקחת את רכושה כדי להיפרע מריבית שצבר כהן עצמו על חוב בגובה של כמה עשרות אלפי שקלים, כולל פסנתר שהיה שייך לה עוד לפני שהכירה את כהן. לטענתו של כהן הוא ניסה להגיע להסדר עם נציגי הבנק והגיש סעד הצהרתי כי מדובר ברכוש של חברתו. השופט נענה לבקשה והכריז על עיכוב הליכים, אולם תוך כדי עיכוב ההליכים נציגי הבנק הגישו בקשה לשפעול הליכים כדי להמשיך בגבייה באמצעות עיקול רכושה של חברתו. צעדים אלו גרמו לכהן לצאת למאבק נגד הבנקים.
באוקטובר 2014 פרסם כהן פוסט בפייסבוק שסימן את תחילת המחאה, הקים עמוד פייסבוק ייעודי ואתר אינטרנט שנקרא "באים לבנקאים" והחל לפרסם את פעולות המחאה נגד אישים מתחום הבנקאות הישראלית.
פעולות הקבוצה
אישים נוספים שהיוו מטרה לפעילות המחאה של הקבוצה היו: ציון קינן, מנכ"ל בנק הפועלים; זמיר דחב"ש, הממונה על יחסי הציבור של בנק הפועלים ושל איגוד הבנקים בישראל; לילך אשר טופילסקי, מנכ"לית בנק דיסקונט; משה פרל, מנכ"ל איגוד הבנקים בישראל; ושרי אריסון, בעלת השליטה בבנק הפועלים.
מספר פעמים הטרידו פעילי הקבוצה קרובי משפחה של הבנקאים. הם הגיעו לבתיהם של הבנקאים, התקשרו בטלפון לקרובי משפחה שלהם, ובמקרה אחד הגיעו לבית הספר של בתה של רוסק-עמינח, מלווים בצוות צילום של ערוץ 10 ומצוידים בעלונים ומגאפון, וכינו את אמה "גנבת".
בחודש אפריל 2015 גייסו "באים לבנקאים" 37,250 ש"ח למימון פעילותם, שהתקבלו מכ-200 תורמים. הכסף יועד לרכישת ציוד צילום ותקשורת, מיקרופונים ומצלמות נסתרות, רכישת מדיה פרסומית בפייסבוק וביוטיוב לטובת קמפיינים ציבוריים, ומימון שלושה חודשי פעילות.
ביולי 2017 קראו אנשי הקבוצה להוריד את "Pepper", האפליקציה החדשה של בנק לאומי ולדרג אותה מיד באופן שלילי, כדי להעניש את הבנק. מאות אנשים נענו לקריאה והביאו לירידת הדירוג של האפליקציה. אנשי הבנק פנו לחברת גוגל בתלונה וזו הסירה את הדירוגים השליליים של מי שזיהתה ככאלה שנענו לקריאה.
מגזין TheMarker פרסם דירוג של 100 האנשים המשפיעים בישראל לשנת 2015, שבו כהן ופעילי הקבוצה דורגו במקום ה-77.
המאבק המשפטי בין המערכת הבנקאית לאנשי הקבוצה
נציגי הבנקים השונים והיחצ"ן זמיר דחב"ש פנו לבית המשפט בבקשה להגנה מהטרדותיו של ברק כהן. השופטת טל לוי הורתה על צו מניעת הטרדה מאיימת למשך 6 חודשים נגד ברק כהן ופעיל אחר מקבוצת "באים לבנקאים". הצו הוצא לבקשת מנכ"לית בנק לאומי שטענה כי הפעילות מטרידה ופוגעת בבנותיה.
בנוסף, הוצא צו הרחקה לעו"ד ברק כהן ממנכ"ל בנק הפועלים ציון קינן, כולל איסור תקדימי על קיום מחאה כנגדו באינטרנט וברשתות חברתיות, ומזמיר דחב"ש ובני משפחתו.
ביולי 2015 הגיש בנק לאומי בקשה להכרזה על ברק כהן כפושט רגל ולשלילת רישיון עריכת הדין שלו. כהן הגיש במקביל קובלנה פלילית כנגד רקפת רוסק עמינח, מנכ"לית בנק לאומי, וכנגד חוקר פרטי המועסק על ידי הבנק, בגין עבירות איומים, פגיעה בפרטיות ולשון הרע. ביולי 2015 הוצא צו הרחקה זמני לבקשתו של ציון קינן נגד יגאל רמב"ם, לצורך הרחקתו מחתונת נכדתו של יצחק תשובה ובנו של ציון קינן, בכפוף לדיון בית משפט שהיה אמור להתנהל בנושא.
באוגוסט 2015 נידונה בבית המשפט בקשה להרחקת הפעיל ערן ורד מרקפת רוסק עמינח וציון קינן והחרמה של רחפן שברשותו. הבקשה נדחתה, בנימוק שלא הוכח שוורד היה מעורב בפעילות אסורה. בספטמבר 2015 נידונה בקשה לפי פקודת בזיון בית המשפט, אשר בה נטען על ידי זמיר דחב"ש כי ברק כהן הפר צו בית משפט קודם בעקבות הגעה של פעילים אחרים לביתו, אשר הפגינו באמצעות מגאפון. הבקשה נדחתה על ידי השופטת, בנימוק שמנגנון האכיפה הראוי הוא פנייה למשטרת ישראל.
רקטה
רקטה היא עצם גלילי שנע באמצעות מנוע רקטי ובניגוד לטיל מונחה אין לו מערכת ניווט והנחיה. הרקטה משמשת בעיקר ככלי נשק הנורה לטווחים קצרים (250 מ' עד 50 ק"מ), והיא משוגרת ממשגר רקטות. באנגלית, נהוג להשתמש במילה "Rocket" על מנת לציין כל עצם שמונע בעזרת מנוע רקטי ומשגר לוויינים וחלליות בפרט, אבל בעברית שימוש זה לא מקובל.
באים לבנקאים
המאבק המשפטי בין המערכת הבנקאית לאנשי הקבוצה
באוגוסט 2015, הוסרו דף הבית של אתר "באים לבנקאים" ודף הפייסבוק מרשימת תוצאות החיפוש גוגל ישראל בהתאם לצו משפטי שבית המשפט אסר את פרסום תוכנו. כחודשיים לאחר מכן פנה ערן ורד לבית המשפט בתביעה שחברת גוגל תחזיר את האתר לתוצאות החיפוש. מאוחר יותר חזר האתר לרשימת התוצאות.
בספטמבר 2015 הוסר דף הפייסבוק של "באים לבנקאים" על ידי הנהלת פייסבוק. בתגובה קרא ורד לקיים אירוע מחאה מול ביתה של מנכ"לית פייסבוק ישראל, עדי סופר תאני. דף פייסבוק שבו הופיעה קריאה זו הוסר, והפרופיל של ורד נחסם לשבוע. בדצמבר 2015 הגישה קבוצת "באים לבנקאים" תביעה, בדרך של המרצת פתיחה, נגד "פייסבוק" וראשי הבנקים, בדרישה להחזרתו לפעילות של דף הפייסבוק של הקבוצה. התביעה נדחתה בנימוק ש"באים לבנקאים" אינם בגדר אישיות משפטית. עקב הפעולות שניהל ברק כהן, הגישה נגדו ועדת האתיקה של מחוז תל אביב והמרכז בלשכת עורכי הדין בישראל קובלנה משמעתית לבית הדין המשמעתי ביולי 2016. בדצמבר 2016 הגישה פרקליטות מחוז ת"א כתב אישום נגד כהן וחברים נוספים בגין עבירות של קשירת קשר לביצוע פשע, פגיעה בפרטיות ועוד. במהלך המשפט הוצא צו הרחקה לנאשמים מרוסק-עמינח ומקינן. באוקטובר 2017 נענתה בקשת ברק כהן להחליף את השופט בתיק, דניאל בארי, לאחר שהתברר כי הוא חבר קרוב של אביו של התובע, ארז ריכטנברג.
רקטה
היסטוריה
הודו המשיכה להוביל את חזית הפיתוח הרקטי לאורך חצי האלף הבא. הפיתוחים שיפרו בהתמדה את טווח הרקטות ואת קטלניותן, ובשלהי המאה ה-18 הגיע הטווח לשני קילומטר - הנשק בעל הטווח הגדול ביותר בעת ההיא - ומשקלן לשני קילוגרם.
באים לבנקאים
המאבק המשפטי בין המערכת הבנקאית לאנשי הקבוצה
במאי 2017 החליט בית הדין המשמעתי בלשכת עורכי הדין להשעות את כהן לשנה וחצי מעיסוק כעורך דין בשל כתב האישום שהוגש נגדו. ביולי 2017 נדחה ערעורו של כהן.
במאי 2019 הודיעה הפרקליטות לבית משפט השלום בתל אביב כי חתמה על הסדר טיעון עם ברק כהן וחברי קבוצת "באים לבנקאים", שמביא למחיקה של מרבית האישומים שהוגשו נגדם. במסגרת ההסדר הודו כהן ושני נאשמים נוספים בפגיעה בפרטיות. בנובמבר 2019 גזר בית המשפט על ברק כהן שישה חודשי מאסר על תנאי וקנס של 20,000 ש"ח. גם על שני המורשעים האחרים נגזרו עונשי מאסר על תנאי.
רקטה
היסטוריה
השליט ההודי טיפּוּ סאהיבּ ניסה ללא הצלחה לנצל את יתרון הטווח של הרקטות למיגור הפלישה הבריטית. הרקטות גרמו אמנם לאבדות רבות בקרב הבריטים, אך חוסר הדיוק שלהן מנע למעשה שליטה טקטית בריכוז האש, והאבדות התפזרו על פני חזיתות רחבות, ועל כן האבדות לא תורגמו לבלימת אף לא אחת מהחזיתות.
הקרב המכריע, עבור היסטוריית הרקטות, היה הקרב על העיר סְרירָנְגָפָּטְנָה. בקרב זה זכו הבריטים בשלל של כ-10,000 רקטות. יזם בשם ויליאם קוֹנְגְריב שנפצע בקרב לקח עמו את שלמדו הבריטים וביסס על הידע והטכנולוגיה ההודית כלי נשק רקטי. קונגריב לא עצר בחיקוי הטכנולוגיה ההודית. הוא פיתח תהליך תעשייתי שאיפשר ייצור המוני של רקטות אחידות, גדולות, מדויקות יותר, ויותר מהכפיל את הטווח. בקטלוג מצויר שלו הוצעו 10 גדלים שונים של רקטות, שהגדולה שבהן נשאה ראש נפץ בקוטר כ-200 מילימטר ומשקלה עמד על 50 קילוגרם. על הרקטות הקטנות יותר ניתן היה להרכיב שלושה סוגי ראשי נפץ - ראש מתפוצץ, פצצת תבערה ופצצת תאורה בעלת מצנח.הנשק החדש זכה עד מהרה ליישום קטלני בשטח. ב-1806 השתמשו הבריטים בהצלחה ברקטות בהתקפה על בולון. שנה לאחר מכן שרפו הרקטות מתוצרת קונגריב את קופנהגן עד עפר.
היתרון הגדול של הרקטות במאה ה-18 היה חוסר הרתע. הרתע הגביל כלי שיט קטנים לתותחים קטנים, אך גם את הרקטות הגדולות ביותר היה ניתן לשגר בקלות מסירות. בשל יתרונות אלו השימוש ברקטות התפשט במערב, ובמחצית הראשונה של המאה ה־19 הן זכו לסדרת שיפורים. מוט הייצוב הצדדי המסורתי, שנשאר ללא שינוי מהמאה ה-10, הוחלף במוט ייצוב מרכזי. כך שופרה יציבות המסלול של הרקטה, ובנוסף ניתן היה לירות אותה מתוך קנה גלילי שקבע את מסלולה. פותחו טכניקות לדחיסת אבק השריפה שהגדילו את טווח הרקטות ואת משקל הראש הקרבי כמה מונים. יזם אנגלי בשם הייל הגה את רעיון פתחי הפליטה המוטים, שגרמו לסחרור הרקטה סביב צירה ושיפרו עוד יותר את הדיוק - עד לרמה המודרנית של כאחוז אחד מטווח הרקטה (לרקטה ללא מנגנון הנחיה).
אימפריה (סדרת טלוויזיה)
עלילה
הסדרה עוקבת אחרי ראש אימפריית מוזיקה, ששלושת בניו ואשתו לשעבר נאבקים על המורשת שלו. לושיוס ליון (טרנס הווארד) הוא אישיות רבת כוח והשפעה בסצנת ההיפ הופ ומנכ"ל חברת "אימפריה בידור", סוחר סמים לשעבר ששלטונו בחברה מעולם לא התערער. לושיוס מגלה שהוא חולה במחלת ה-ALS שעתידה להרוג אותו בתוך שלוש שנים, והוא נאלץ לבחור ולהכתיר את אחד משלושת בניו, שימשיך להנהיג את האימפריה ואת המשפחה.
רקטה
היסטוריה
במחצית השנייה של מאה ה-19 דעך כוכבן של הרקטות. הופיעו ספינות קיטור משוריינות, וללא ההמצאה המאוחרת יותר של מטען חלול לא היה ביכולת הרקטות לחדור את השריון. לפגזי תותח, לעומת זאת, הייתה אנרגיה קינטית גבוהה הרבה יותר בזכות מהירות הלוע, ופגז כבד ומהיר די הצורך היה חודר את השריון. תהליך בסמר הביא לייצור המוני של פלדה לקני תותחים שכתוצאה ירו לטווח ארוך יותר פגזים גדולים יותר. המצאת הקנה המחורק שיפרה את דיוק התותחים ללא הכר. פיתוח המיכנס האחורי העלה את קצב האש.
לעדנה מחודשת זכו הרקטות רק אחרי פיתוח המטען החלול לדרגה שאפשרה שימוש בשדה הקרב. ההמצאה עצמה הייתה לקראת סוף המאה ה-19, אך התהליך לא היה מובן, והפיתוח לדרגת נשק מעשי נמשך עשורים. רק במלחמת העולם השנייה החל שימוש מאסיבי ברקטות נושאות מטען חלול. רקטות אלו - דוגמת הבזוקה האמריקאית והפאנצרפאוסט הנאצית - אפשרו לחיל רגלים להתמודד עם טנקים. באותה מלחמה פתחו הסובייטים גם את הקטיושה, אשכול רקטות ארוכות טווח שאפשר מטח ארטילריה ממשאית קלה וזולה הרבה יותר מאשר תותח, אך ללא הדיוק של תותח.
בעוד הנשק נגד טנקים השתכלל וכיום מדובר בטילים (כלומר עם מנגנון הנחיה) לטווחים ארוכים יחסית, עדיין משתמשים ברקטות כדוגמת הRPG-7 כנגד מטרות משוריינות פחות, מבנים, וחי"ר. גם נשק הפצצת שטח כדוגמת רקטות קטיושה עדיין נמצא בשימוש בימינו.
אימפריה (סדרת טלוויזיה)
הופעות אורח
בתור עצמם:
רקטה
מאפייני הרקטה
הן הרקטה והן הפגז נעים במסלולים בליסטיים, אך הרקטה נבדלת מפגז בכך שכוח הדחף פועל עליה במשך זמן-מה גם לאחר שיגורה, וזאת בזכות פעולת המנוע הרקטי. על פגז (קליע), לעומת זאת, פועל כוח רק כאשר הוא נמצא בקנה המשגר שלו (קנה תותח, קנה אקדח, וכדומה) והוא ממשיך לנוע רק בזכות המהירות הראשונית שהוקנתה לו.
בשימוש צבאי משוגרות רקטות ממשגר קרקעי או ממטוס, לעבר מטרה קרקעית. היעדר מנגנון הניווט גורם לכך שמסלול הרקטה נקבע לפי זוויות ההגבהה והצידוד של קנה המשגר בעת השיגור וכן על פי עוצמת המנוע. ישנם גורמים חיצוניים שעלולים אף הם להשפיע על המסלול, כגון מהירות וכיוון הרוח, לחץ אטמוספירי, טמפרטורה, לחות וכיוצא בזה. גורמים אלה מובאים בחשבון כאשר הרקטה משוגרת ממערכות מתקדמות. אולם, היעדר מנגנון ניווט והנחיה גורם לרמת דיוק נמוכה יחסית בפגיעה במטרה, ולכן נעשה שימוש ברקטות בדרך כלל נגד מטרות רבות בפריסה רחבה או מטרה גדולה למדי. דרך נוספת להתגבר על חוסר הדיוק הוא שיגור "מטח" רקטות - שיגור רקטות רבות בבת אחת לעבר המטרה.
יציבות הרקטה
תכונה נוספת המשפיעה על מעוף הרקטה היא יציבותה האווירודינמית. כנפונים, המכונים "כנפוני ייצוב", המקובעים לחלקה האחורי של הרקטה (לעיתים אף למרכזה) ומיועדים לייצב אותה במהלך מעופה. ההיגיון מאחורי השימוש בכנפיים אחוריות הוא שהן מסיטות את המרכז האווירודינמי אל מאחורי מרכז הכובד, מה שמאפשר יציבות גבוהה יותר של המסלול. עבור מעוף עצמים ניתן להגדיר את מרכז הכח האווירודינמי (Aerodynamic centre) באופן המקביל להגדרת מרכז כובד, כנקודה בה שקול המומנטים האווירודינמיים יחסית אליה מתאפס. אם המרכז האווירודינמי היה ממוקם מקדימה למרכז הכובד, היו נוצרים מומנטים נוספים על הרקטה שהיו הופכים את מסלולה ללא רגולרי. להתמודדות עם תופעה זו גם ניתן לעשות שימוש במנגנון סחרור - מנגנון שגורם לרקטה להסתובב סביב צירה ולפתח מומנט התמד בציר הגלגול המגביר את יציבותה.
אימפריה (סדרת טלוויזיה)
הפקה
הווארד, הנסון וסידיבי צילמו את הפיילוט בשיקגו במרץ 2014. ב-6 במאי 2014, בחרה רשת פוקס ב"אימפריה" לשידור בתקופת הטלוויזיה 2014–2015. ב-19 בנובמבר, אושר כי פרק הפיילוט ישודר בבכורה ב-7 בינואר 2015, אחרי הבכורה של העונה ה-14 של "אמריקן איידול".
המפיקים בפועל הם בריאן גרייזר, דניאלס, סטרונג ופרנקי קלפו. הסדרה נכתבה על ידי סטרונג, ודניאלס, שהיה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר. אימפריה היא הסדרה הראשונה שביים דניאלס. על פי סטרונג, הסדרה מבוססת בחלקה על המחזה "המלך ליר" של ויליאם שייקספיר ו"אריה בחורף" של ג'יימס גולדמן; דניאלס גם הודה שלסדרה יש השפעה חזקה מאופרת הסבון המצליחה של ABC, "שושלת".
רקטה
יציבות הרקטה
בטיל, תכונת היציבות פועלת כנגד יכולות תיקון מסלול, תמרון והתחמקות.
אימפריה (סדרת טלוויזיה)
ליהוק
הווארד לוהק לתפקיד הראשי ב-19 בפברואר 2014. הנסון קיבלה את התפקיד הנשי הראשי ב-26 בפברואר, וג'סי סמולט לוהק לתפקיד ראשי. הווארד והנסון כיכבו בעבר יחד כמאהבים בסרט "מלחמות הראפ", וכיכבו בסרט "ארבעה אחים" משנת 2005. ב-10 במרץ, סידיבי, שבעבר עבדה עם דניאלס בסרט "פרשס", לוהקה לתפקיד משני בתור בקי, העוזרת של לושיוס. טריי ביירס וגרייס גילי לוהקו לתפקידים רגילים, בעוד בריישר גריי ומאליק יובה לוהקו לתפקידים ראשיים. קורטני לאב התווספה לצוות השחקנים ב-23 באוקטובר. נעמי קמפבל לוהקה לתפקיד משני ב-29 בספטמבר. ב-2 ביוני 2015, הוכרז כי אדם רודריגז יצטרף לצוות השחקנים בעונה השנייה בתור לאז דלגדו, מאהב פוטנציאלי לקוקי.
מוזיקה
לאחר שדניאלס מצא את השחקנים הראשיים שלו, הוא החל לחפש מפיק על מנת לעצב את המוזיקה לסדרה. מכיוון שטעמו המוזיקלי והרצונות שלו היו קצת מיושנים מדי לסדרה, התייעץ דניאלס עם אנשים שחשב שיוכלו לתת לו קצת יותר תובנה, ילדיו. על פי הצעתו של בנו ובתו, דניאלס פנה למפיק העל טימבלנד, שיצר להיטים עם כמה מאמני הפופ הגדולים בעולם ביניהם מיסי אליוט, מדונה, ברנדי, ג'סטין טימברלייק, ג'יי-זי, נלי פורטדו ואליה. פרק הפיילוט לבד מורכב מ-12 שירים. קולומביה רקורדס יוציאו פסקולים שבועיים של אימפריה בחנות של iTunes, אותה אסטרטגיה ששומשה לסדרה "Glee". במאי 2015, הכריזו פוקס כי הזמר ני-יו יכתוב שירים עבור העונה השנייה של הסדרה, יחד עם טימבלנד. אמנים רבים השתתפו בהופעות אורח, ביניהם ניתן למנות את ריטה אורה, פיטבול, סנופ דוג, ג'ייסון דירולו אלישיה קיז ועוד רבים אחרים.
פסקול
חברת התקליטים קולומביה רקורדס הוציאה את הפסקול הרשמי של העונה ב-10 במרץ 2015. הפסקול מורכב מ-11 שירים וגרסת הדלוקס מורכבת מ-18 שירים, כל השירים בוצעו בסדרה. נכון לאוקטובר 2015, מכר האלבום מעל ל-439,000 עותקים בארצות הברית בלבד.
ביקורת
"אימפריה" זכתה לביקורות חיוביות ממבקרים. השבחים הופנו לצוות השחקנים, במיוחד להווארד והנסון, למוזיקה, לכתיבה, לכיוון, ולכובד הדרמטי של הסדרה, המביא נושאים חברתיים מודרניים לעלילה.
הבכורה של הסדרה דורגה כבכורה המדורגת ביותר של רשת פוקס בשלוש השנים האחרונות. נתוני הצפייה גדלו ברציפות; "אימפריה" היא הסדרה היחידה בלפחות 23 השנים האחרונות שהגדילה את נתוני הצפייה משבוע לשבוע בחמשת הפרקים הראשונים. הסדרה ממשיכה להגדיל את נתוני הצפייה עם שאר הפרקים. הפרקים של הסדרה זכו גם לצפיות רבות ב-VOD ושירותי הזרמה אחרים. נכון לפרק הסיום של העונה הראשונה, עקפה הסדרה את "המפץ הגדול" בתור התוכנית המתוסרטת המדורגת ביותר בתקופת עונת הטלוויזיה 2014–2015. פרק הסיום הראשון הוא גם פרק הסיום הנצפה ביותר מאז מאי 2005, כש"האנטומיה של גריי" סיימה את עונתה הראשונה.
מיידנק
מיידנק (בגרמנית: Majdanek) היה מחנה ריכוז והשמדה נאצי, שהיה ממוקם כארבעה קילומטרים ממרכז העיר לובלין בפולין, שפעל בשנים 1941–1944. מבני המחנה שרדו את המלחמה ובניגוד למחנות אחרים, לא הושמדו על ידי הנאצים. כיום קיים באתר המוזיאון הממלכתי במיידנק. לפי ההערכות כ-360,000 בני אדם נספו במחנה, מתוכם בין 120,000–200,000 היו יהודים, והיתר פולנים.
היסטוריה
המחנה הוקם ב-1 באוקטובר 1941 בפקודתו של היינריך הימלר, לאחר שזה ביקר בלובלין ביולי אותה שנה. מיידנק היה מחנה שבויים של האס אס, תחת פיקודו של קארל אוטו קוך. בפברואר 1943 הוא הוסב למחנה ריכוז.
השם ניתן למחנה ב-1941 על ידי תושבים מקומיים, והוא מבוסס על שמו של המחוז מיידנק טטרסקי בלובלין. שמו הגרמני המקורי של המחנה היה Konzentrationslager Lublin (מחנה ריכוז לובלין).
בשיא פעילותו, הוא הכיל 50,000 אסירים. בחודשים הראשונים של 1942, נעשו ואושרו תוכניות להרחיב את מיידנק כך שיכיל עד 250,000 אסירים. בשל קרבתו של המחנה ללובלין, אסירים היו מסוגלים לתקשר עם העולם החיצון באמצעות מכתבים שהוברחו על ידי עובדים אזרחיים שנכנסו למחנה (רבים מהמכתבים ששרדו נמצאים במוזיאון המחנה). משנת 1943 ואילך אפשרו הגרמנים לצלב האדום הפולני להביא חבילות מזון לאסירים במחנה.
בין אפריל 1942 ליולי 1944, התבצעה במיידנק השמדה בתאי גזים ובמשרפות. הקורבנות נרצחו עם הגעתם למחנה. מספר הנספים נאמד ב-200,000. מספר היהודים שנספו במחנה מוערך כיום בכ-80,000. בנוסף ליהודים, רבים מהנספים היו שבויי מלחמה סובייטיים ופולנים.
מיידנק סיפק עובדי כפייה למפעלי תחמושת ולמפעל הנשק שטייר-דיימלר-פוך.
מבנה המחנה
שלא כמו מחנות ריכוז והשמדה נאציים אחרים, לא נבנה מיידנק על מפגש מסילות ברזל, הוא לא הוחבא ביער מרוחק או הוסתר על ידי מכשולים טבעיים, וגם לא הוקף באזור ביטחון. הוא משתרע על שטח של כ-2,700 דונם סמוך לפרברי לובלין שבפולין. מיקום זה מהווה בסיס לטענות רבות של אנשים לפיהן תושבי פולין הגרים בסמיכות למחנה ההשמדה ידעו על הפעילות המתחוללת בו. המחנה היה מוקף בגדר תיל כפולה וחשמלית אשר לאורכה ניצבו 18 מגדלי שמירה, המתנשאים לגובה של יותר משמונה מטרים כל אחד.
המחנה חולק לחמישה אזורים, שנקראו "שדות", בעלי ייעוד שונה. בכל שדה היו 22 צריפי מגורים. בין כל שדה הפרידה גדר תיל משולשת ומחושמלת. באזורים שבין השדות הוקמו שבעה תאי גזים וקרמטוריום. בסך הכל במחנה היו קיימים כ-227 צריפים. באזור שהשתייך למגורי אנשי האס אס היו קזינו, ביתני הפיקוד וביתנים נוספים.
בכניסה למחנה עברו המובלים להשמדה על "הבית הלבן", הבית אשר בו גרו מפקדי המחנה. בכניסה למחנה שולחו האסירים לשני כיוונים - ימינה ושמאלה. שמאל פירושו השמדה - קודם עברו תהליך של מקלחת, בגדיהם חוטאו ולאחר מכן הוכנסו לתאי הגזים. ימין פירושו - חיים.
בתחילה הייתה שריפת הגופות הקורבנות נערכת במדורות ענק ליד המחנה, לאחר מכן הוקם במחנה קרמטוריום קטן ובספטמבר 1943 - קרמטוריום גדול הכולל חמישה תנורים. בנוסף על הרציחה השיטתית בגז בוצעו במחנה ובסמיכות אליו רציחות-ירי המוניות.
מבצע חג הקציר - Aktion Erntefest
לקראת סוף שנת 1943 נתן היינריך הימלר פקודה לחסל את שאר האסירים שנשארו במחנות הריכוז בגנרלגוברנמן. הסיבה הייתה חשש מהתקוממות במחנות. לאחר כישלונות הגרמנים בסטלינגרד ובקורסק, התערער ביטחונם בניצחון. מרד גטו ורשה והמרד במחנות טרבלינקה וסוביבור חיזקו את חששם של הגרמנים ממרידות נוספות.
שם המבצע היה "חג הקציר" (Erntefest) והוא הוצא לפועל בו-זמנית במחנות טרווניקי, פוניאטובה, ומיידנק. בסך הכול הוצאו להורג במבצע זה 43,000 אסירים יהודים. בסוף אוקטובר 1943 נלקחו 300 אסירים במיידנק וצוו לחפור שלושה בורות גדולים ליד הקרמטוריום. 100 אנשי אס אס הובאו מאושוויץ לעזור לצוות המקומי.
ב-3 בנובמבר 1943 הובאו למקום משאיות עם רמקולים שהשמיעו מוזיקה מחרישת אזניים. האסירים עמדו במסדר בוקר רגיל ומדי פעם נלקחו קבוצות של 100 איש לבורות, אולצו להתפשט ולשכב בתוך הבורות ונורו בידי אנשי ס"ס שעמדו על שפת הבורות. רעש הרמקולים גבר על רעש היריות והצרחות. באותו יום שכונה "יום רביעי של שפיכות הדמים", נרצחו במיידנק 18,400 אסירים. בטרווניקי נרצחו 10,000 ובפוניאטובה 15,000.
ליד בורות הנרצחים במבצע "חג הקציר" במיידנק הוקמה אנדרטה גדולה בצורת כיפה ומתחתיה אפר הנרצחים שהוצא מן הבורות. על האנדרטה חקוקה כתובת בפולנית: הגורל שלנו - אזהרה לכם.
משפטי מיידנק
משפטי מיידנק היו שלוש סדרות משפטים שונות אשר התרחשו בפולין ובגרמניה לאחר סיומה של מלחמת העולם השנייה ועד שנת 1981, בו הועמדו לדין אנשי סגל המחנה. המשפט הראשון התרחש בחודשים נובמבר-דצמבר 1944, בלובלין שבפולין. סדרת המשפטים השנייה נערכה בין 1946 ל-1948 בפולין והמשפט האחרון, אשר נערך בדיסלדורף בגרמניה, החל בנובמבר 1975 ונמשך עד ליוני 1981. מתוך 1,037 חברי הסגל אשר שירתו במחנה ושמם היה ידוע, הועמדו לדין רק 170 נאצים, בודדים הוצאו להורג.
הנצחה ושימור במחנה
כיום פועל במקום אתר ההנצחה המוזיאון הממלכתי במיידנק ובסמיכות אליו "החברה לחסות על מיידנק".
באוגוסט 2010 פרצה במחנה ההשמדה שרפה אשר נמשכה כשש שעות, וגרמה לנזק בלתי הפיך למחנה. הרשויות בפולין ציינו כי קרוב לשני שלישים מביתני העץ נשרפו, וכי הנזק העיקרי נגרם לאוסף זוגות הנעליים של אסירי המחנה לשעבר ועשרות אלפים מהן נהרסו.
קצין ביקור סדיר
קצין ביקור סדיר, או בראשי תיבות קב"ס, הוא עובד האחראי לדאוג להגעה סדירה של תלמידים שמחויבים בחינוך חובה לבית ספר. בישראל קצין ביקור סדיר הוא עובד של מועצה מקומית.
רקע
על פי חוק לימוד חובה התש"ט - 1949 באחריות ההורה לילד בגיל לימוד חובה בין הגילאים 5-16. לדאוג לכך, שהילד ילמד באופן סדיר ורציף.במידה והילד אינו לומד באופן סדיר, דינם של כל אחד מההורים מאסר למשך חודשיים או קנס כספי. ישנו סייג לחוק זה, הגורס כי דין זה אינו תקף, במידה וההורה הוכיח בצורה משמעותית כי פעל מעל למצופה על מנת שהילד יילמד.
בשנת 2007 הורחב החוק, וחובת "ביקור סדיר", לגיל 3 עד לגיל 18. הרחבת החוק אוסרת על בתי הספר התיכוניים, להרחיק תלמידים טרם מציאת מסגרת חלופית.
היסטוריה
עם הצעדים למימוש חוק חינוך ממלכתי, הודיע משרד החינוך על כוונה למנות קציני ביקור שיפקחו על רציפות התייצבות תלמידים בבתי הספר. שנה לאחר מכן הצהיר שר החינוך, בן ציון דינור, לקראת פתיחת שנת הלימודים, על כוונה לשנות את החוק כדי למנות קציני ביקור סדיר.
בנובמבר 1955 החליטה מועצת עירית ירושלים למנות קצין ביקור סדיר כדי לטפל בהיעדרות של תלמידים מבתי הספר שלהערכת העירייה היה גבוה בירושלים מהממוצע הארצי של כ-5%. לקראת שנת הלימודים תשי"ח פעל משרד החינוך להגביר את ההתייצבות של תלמידים בבתי הספר, על ידי ניהול כרטיסיות לכל הילדים בגילאי חינוך חובה והפעלת קציני ביקור ברשויות שיטפלו בתלמידים לפני ההפנייה למשטרה. למרות זאת, עד אמצע שנות ה-60 חלק מהמועצות לא העסיקו קציני ביקור סדיר, בהיעדר תקציב. בהיעדר קצין ביקור סדיר, תפקידו מולא על ידי צוותי בתי הספר ועובדי סוציאליים של המועצה המקומית.
בתחילת שנות ה-70 הוקם במשרד החינוך "מחלקת קצין הביקור הסדיר" שריכז את הטיפול בתלמידים נושרים בעיירות פיתוח ושכונות מצוקה, שכן עד אמצע שנות ה-70 לא היו קציני ביקור סדיר בחלק מעיירות הפיתוח. בדו"ח שפורסם בשנת 1974 נטען שקציני ביקור סדיר טיפלו בכ-5500 ילדים ו-70% מהם הוחזרו ללימודים. בסקר של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שפורסם בשנת 1976 נמצא שקציני ביקור סדיר בקרו ב-81% מבתי הספר. במועצות מקומיות רבות היה קצין ביקור יחיד, שחלש על אלפי תלמידים. בשנת 1977 היו בישראל כ-180 קציני ביקור סדיר. בשנת 1986 ירד מספר קציני הביקור הסדיר של משרד החינוך ל-100.
תפקידי קצין ביקור סדיר
תפקידו של קצין ביקור סדיר כולל איתור תלמידים נושרים או בסכנת נשירה, טיפול בתלמידים שאותרו בניסיון לדאוג לביקור סדיר במסגרת חינוכית, ודיווח.
האיתור מתבצע על פי דיווחים של מסגרות חינוכיות המדווחות על היעדרויות, וכן דרך איתור תלמידים שאינם רשומים באף מסגרת חינוכית. תלמידים בסכנת נשירה, שמרבים להיעדר מבית הספר מכונים נושרים סמויים, בעוד תלמידים שכלל אינם מגיעים לבית הספר מכונים נושרים גלויים. בטיפול בנושרים קצין הביקור מנסה לשבץ תלמידים במסגרות חינוכיות חלופיות, ולעיתים מפנה לוועדות פטור המאשרות חינוך ביתי. הקב"ס גם משבץ תלמידים למסגרות תמיכה חוץ בית ספריות כמו מועדוניות בשעות אחר הצהריים, וטיפול על ידי עובדי קידום נוער, ומסגרות תוך בית ספריות כמו תוכנית מל"א שבה מצטרפות מורות וחיילות בתחומי בית הספר ונותנות מענה לתלמידים הנמצאים בסכנת נשירה. כמו כן, קיימות תוכניות לימוד כדוגמת אמ"ץ ונחשו"ן שמטרתם לסייע לימודית תוך הכנת תיק לימודי אישי.
הקב"ס מדווח על בסיס חודשי למשרד החינוך ולמנהל החינוך של המועצה המקומית על התלמידים שבאחריותו.
לפי סקר ארצי של מכון ברוקדייל, 75% מן הקב”סים הן נשים, וכמעט לכולם השכלה אקדמית (ל-98% יש השכלה אקדמית בעיקר בתחומי לימוד חינוכיים-טיפוליים, ול-97% יש תעודת הוראה וותק של כעשור כמורים). כל קב”ס מטפל בעניינם של 107 תלמידים (נושרים סמויים ונושרים גלויים) בממוצע במהלך שנת לימודים, הלומדים בעיקר בחטיבות הביניים ובחטיבות העליונות. רוב התלמידים שבטיפול הקב”סים (67%) מתאפיינים בקשיים בתפקוד, כמו קשיים לימודיים או רגשיים.
אייפון 6S
iPhone 6S (בתעתיק לעברית: אייפון 6s) הוא טלפון חכם של חברת אפל. הוא נחשף ב-9 בספטמבר 2015 יחד עם iOS 9 והאייפד פרו. אייפון 6S הוא ממשיכו של מכשיר האייפון 6. למכשיר מסך 4.7 אינץ' ברזולוציית 750X1334, מצלמת 12 מגה פיקסל וזיהוי עוצמת לחיצה על מסך המגע. למכשיר גרסת פאבלט עם מסך 5.5 אינץ' - אייפון 6S פלוס.
תכונות
החומרה של האייפון 6S דומה לזו של המכשיר הקודם, האייפון 6. האייפון מכיל את המעבד A9, שלדברי אפל מהיר ב-80% מקודמו, ובנוי בטכנולוגיית 14 ננומטר במעבד המיוצר על ידי סמסונג ו-16 ננומטר בזה המיוצר על ידי TSMC. המסגרת האחורית עשויה מאלומיניום 7000, שהוא חזק יותר מקודמו, לדברי החברה, וימנע התקפלויות. לדברי אפל, גם זכוכית המסך חזקה יותר. הסוללה בעלת נפח של 1715mAh, נמוך יותר מהדגם הקודם, אך לטענת אפל יתאפשר אותו זמן שימוש.
באייפון 6S טכנולוגיית תצוגה חדשה, המכונה 3D Touch, מזהה את עוצמת הלחיצה על המסך ומאפשרת לבצע פעולות שונות בהתאם לעוצמת הלחיצה. למצלמה האחורית חיישן 12 מגה פיקסל, במקום 8 מגה פיקסל בדגם הקודם, וכן ניתן לצלם בה וידאו ברזולוציית 4K (בקצב של 30 פריימים לשנייה). המצלמה הקדמית בעלת 5 מגה-פיקסל מאפשרת שיחות וידאו באיכות HD ובעלת יכולת צילום עם פלאש באמצעות המסך. אפל הציגה בנוסף תוסף ששמו live photo: האייפון מצלם שנייה וחצי סרטון אחרי ולפני צילום וכך אחרי לחיצה חזקה (באמצעות טכנולוגיות ה-3D Touch), התמונה תתחיל לזוז והתוסף הזה ידוע בשם "סלפי זז" או "תמונה זזה".
האייפון מגיע בנפחים 16GB, 64GB, 128GB. ובגוון זהב, אפור (space gray), ורוד (rose gold) וכסף.
פרס דון בלון
פרס דון בלון (בספרדית: Premio Don Balón) הוא פרס שהוענק על ידי העיתון הספרדי דון בלון למצטייני העונה בלה ליגה.
הפרס הוענק לראשונה למצטיינים בעונת, ועד לעונת הוענק לכדורגלן הספרדי, הכדורגלן הזר והמאמן המצטיינים. החל מעונת הוענק הפרס גם לפריצת העונה ולשופט העונה.
הפרס הוענק בפעם האחרונה בעונת, בעקבות סגירתו של העיתון בספטמבר 2011.
מצר אנדיקיתירה
מצר אנדיקיתירה (ביוונית: Στενό των Αντικυθήρων) הוא מצר ים ביוון, המפריד בין האיים אנדיקיתירה וכרתים, ומחבר את ים כרתים ממזרח עם הים התיכון ממערב.
רוחבו של המצר בין כף אפוליטארס (באנדיקיתירה) לבין האיון גראמבוסה (מול חופי כרתים) הוא 16 מיילים ימיים (כ-30 קילומטרים).
טים מקינרני
טים מקינרני (באנגלית: Tim McInnerny; נולד ב-18 בספטמבר 1956) הוא שחקן אנגלי. הוא מוכר מתפקידים רבים בטלוויזיה ובתיאטרון. בתחילת הקריירה שלו גילם את לורד פרסי פרסי ואת קפטן דרלינג בסדרת הטלוויזיה "הפתן השחור".
ביוגרפיה
מקינרני נולד בצ'ידל הולם שבצ'שייר. בן לוויליאם רונלד מקינרני ולמרי ג'ואן (שם נעורים גיבינס). הוא גדל בצ'ידל הולם ובעיר סטרוד שבגלוסטרשייר. למד בבית הספר מרלינג בסטרוד ובוודהאם קולג' באוניברסיטת אוקספורד.
מקינרני הופיע בסרטי קולנוע שונים כמו "ות'רבי", "101 כלבים וגנבים" לצדו של יו לורי אחד משותפיו לסדרה "הפתן השחור", ובסרט "נוטינג היל" שכתב ריצ'רד קרטיס יוצר הסדרה "הפתן השחור". ב-1985 היה לו תפקיד קטן אך משמעותי בסדרת הטלוויזיה "Edge of Darkness" של ה-BBC, שבו גילם את טרי שילדס החבר של אמה קרייבן. ב-2011 השתתף מקינרני בסדרה "חוק וסדר: בריטניה" בתפקיד אב שהורשע לא בצדק ברצח בתו.
בנוסף להופעותיו בטלוויזיה מופיע מקינרני גם בתיאטרון. ב-1990 גילם את ד"ר פרנק נ'פורטר בהפקה של "מופע האימים של רוקי" בווסט אנד. בקיץ 2007 שיחק לצדו של אנתוני הופקינס במחזה "Pravda" מאת דייוויד הר. בקיץ 2007 גילם את דמותו של יאגו ב"אותלו" בתיאטרון "שייקספיר גלוב" בבנקסייד שבלונדון.
בין הופעותיו ברדיו אפשר למנות את תפקיד ג'פרי פייק במחזה "Habbakuk of Ice" מאת סטיב ווקר. ב-2004 גילם את אודיסאוס בעיבוד של סיימון ארמיטאג' ל"אודיסיאה" בהפקה של ה-BBC. ב-2010 גילם את הקיסר טיבריוס בעיבוד הרדיופוני לספר "אני, קלאודיוס".
ב-1989 כיכב מקינרני לצדה של קייט בוש בוידאו קליפ לשיר "This Woman's Work". הוא גם הופיע בווידאו קליפ של להקת וסטלייף לשיר "Uptown Girl" יחד עם רוברט בת'הרסט, קריספין בונהם-קרטר, יואן גריפית' וג'יימס וילבי. ב-2006 כיכב בסרט קצר בשם "One Day" שהוצג בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים.
החל מ-2012 מקינרני הוא פטרון בפסטיבל הסרטים של נוריץ'.
קוקו (סרט)
קוקו (באנגלית: Coco) הוא סרט אנימציה ממוחשבת של אולפני פיקסאר. הסרט יצא לאקרנים לראשונה במקסיקו ב-20 באוקטובר 2017. ב-15 באוגוסט 2015, במסגרת הדיסני אקספו (D23), הציגה פיקסאר את שם הסרט ואת הלוגו וציינה כי עלילתו תהיה מושפעת מיום המתים המקסיקני. את הסרט ביים לי אנקריץ', שביים גם את הסרט צעצוע של סיפור 3, אף הוא של פיקסאר. הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - הנפשה, ובנוסף זכה גם בפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר ובפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר (Remember Me).
עלילה
מיגל בן ה-12 חי עם משפחתו הגדולה באזור ספר במקסיקו. סב סבתו של מיגל היה מוזיקאי שעזב את משפחתו כדי לפתח את קריירת המוזיקה שלו. בגלל עזיבה זו, המשפחה כולה החליטה להחרים את העיסוק במוזיקה לנצח. מיגל חולם להיות מוזיקאי, אך משפחתו מסרבת בכל תוקף לאפשר לו להגשים את חלומו.
הוויכוח בין מיגל למשפחתו מסלים, ומגיע לשיא ביום המתים המקסיקני (ביום זה נוהגים להכין חדר עם תמונות ומתנות לחברי המשפחה שנפטרו. חברי המשפחה שיש להם תמונה על הקיר, יכולים לבוא לבקר את החיים ביום הזה - כך בסרט). מיגל מנסה להשתתף בתחרות כישרונות מוזיקליים, אך לאחר שסבתו ניפצה את הגיטרה שלו, מיגל מחליט לשאול גיטרה להופעה, ולכן פורץ למאוזוליאום של ארנסטו דה לה קרוז, המוזיקאי הנערץ עליו, אשר מיגל סבור שהוא סב סבתו האבוד.
במפתיע, מעשהו של מיגל, המתפרש כ״גניבה מאדם מת ביום המתים״, גורם להעברתו לעולם המתים. על מנת לחזור לעולם החיים, על מיגל לקבל את ברכתו של אחד מקרובי משפחתו המתים. הברכה צריכה להתקבל עד הזריחה, אחרת מיגל יישאר בעולם המתים לנצח. מיגל יכול לקבל את ברכתה של סבת סבתו אימלדה, שמתנה את ברכתה בכך שלא ינגן יותר מוזיקה. מיגל מסרב לקבל את התנאי, ומכיוון שאף אחד מבני משפחתו המתים האחרים (סבא רבא חוליו, הדודות רבתא ויקטוריה ורוזיטה והדודים רבא התאומים אוסקר ופליפה) לא מעז להמרות את פיה של אימלדה, מיגל יוצא לחפש את ארנסטו דה לה קרוז, מתוך אמונה שהוא יבין את רצונו להיות מוזיקאי ויעניק לו את ברכתו ללא תנאי.
בדרך הוא נתקל בהקטור, אחד המתים שמנסה לבקר את בתו בעולם החיים, ונכשל בניסיונותיו מכיוון שלא הוצבה בעבורו תמונה בעולם החיים. הקטור מנסה לעזור למיגל למצוא את סב סבתו, ובתמורה מיגל יחזור לעולם החיים וישים את תמונתו של הקטור בחדר, כדי שהקטור יוכל לבקר את בתו. השניים עוברים הרפתקאות שונות, ומיגל מבין כי זמנו של הקטור קצוב, ואם לא יבקר בעולם החיים בקרוב כדי שבתו תמשיך לזכור אותו, הוא יישכח וייעלם גם מעולם המתים. מיגל מגלה כי הקטור הוא מוזיקאי כישרוני, והשניים מופיעים יחד בתחרות הכישרונות הגדולה של עולם המתים וזוכים לאהדת הקהל.
כאשר הקטור מגלה כי מיגל סירב לקבל את ברכתה של סבת סבתו אימלדה הוא מתרגז. מיגל בורח ממנו ומגיע לארנסטו דה לה קרוז, אשר שמח לגלות כי יש לו חימש (בן-נין), ומציג בגאווה את מיגל לכל סובביו. מיגל מבין את הצורך שהוביל את ארנסטו לעזוב את ביתו ומשפחתו כדי להגשים את חלומו. ההרמוניה מגיעה לקיצה כאשר מסתבר כי ארנסטו אינו סב סבתו של מיגל. ארנסטו היה שותפו של הקטור. הקטור הוא סב סבתו של מיגל, והוא זה שכתב את כל השירים היפים של ארנסטו. הקטור התחרט על כך שעזב את ביתו ועמד לחזור אליו, כאשר ארנסטו הרעיל אותו. אחרי שהקטור מת, ארנסטו לקח את כל הקרדיט על השירים של הקטור, התפרסם והתעשר, ואילו הקטור נשכח. ארנסטו אינו מוכן להסתכן בכך שמיגל יחזור לעולם החיים ויספר את האמת, וכולא את השניים.
בני משפחתם המתים של הקטור ומיגל מצילים את שניהם. סבת סבתו אימלדה מגלה לראשונה כי הקטור עמד לחזור אליה כאשר הורעל, ובהדרגה היא מפסיקה לגנותו וסולחת לו. בני המשפחה נאבקים בארנסטו ובשומריו, ומנצלים את מצלמות הטלוויזיה כדי להוכיח לעולם המתים כי ארנסטו גנב את השירים של הקטור. הם מצליחים במאבק בעזרת האלבריחה של אימלדה ודנטה, כלבו של מיגל שהמשיך ללוות אותו מעולם החיים, אבל מאבדים את תמונתו של הקטור, בלעדיה הוא לא יוכל לבקר בעולם החיים, יישכח לנצח וייעלם.
מיגל שבור הלב מקבל את ברכתם של בני משפחתו, הפעם ללא תנאי, חוזר לעולם החיים ומוצא את קוקו, סבתא רבתא שלו, בתם של הקטור ואימלדה. הוא מנגן לה את השיר ״זכרי אותי״ שהקטור כתב רק בעבורה, אותו היה מנגן לה כל לילה לפני שעזב. קוקו מגיבה למנגינה, ומראה להם את היומן ששמרה ובו המכתבים שכתב לה. המכתבים מוכיחים שהקטור אכן כתב את כל השירים בעזרתם ארנסטו התפרסם. בין המכתבים הם מוצאים את תמונתו של הקטור ומציבים אותה בחדר יחד עם תמונות שאר בני המשפחה המתים.
שנה לאחר מכן, הקטור וכל שאר בני המשפחה המתים של מיגל מגיעים לעולם החיים לרגל יום המתים, ביניהם קוקו, אשר הספיקה ללכת לעולמה.