cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צפרדע הקמבו
תפוצה
צפרדע הקמבו נפוצה ביער האמזונס בצפון בוליביה, מערב וצפון ברזיל, החלק הדרום המזרחי של קולומביה, מזרח פרו, דרום ומזרח ונצואלה וגיאנה. לעיתים ניתן למצוא אותה גם בגדות נהר או אגם באזורים של סראדו, סוואנה טרופית בברזיל.
בית גידול והתנהגות
צפרדע הקמבו היא בעל חיים לילי, המתגוררת על עצים לחים ביערות טרופיים. הזכרים והנקבות בונים קנים בגובה של 1–3 מטר מעל בריכות ושלוליות הנמצאות ביער. הנקבות מטילות בקן כ-600 ביצים שעטופות במסה ג'לטינית. לאחר 8–10 ימים בוקעים הראשנים ונופלים לתוך מי הבריכה, שם הם ממשיכים את התפתחותם לכדי צפרדע בוגרת. הרבייה מתרחשת במשך כל עונות השנה כאשר שיאה הרבייה מתרחש בעונה הגשומה (נובמבר עד מאי).
מצב שימור
על פי איגוד השימור הבינלאומי IUCN, והרשימה האדומה, המין נכלל ברשימת המינים שאינם נמצאים בסכנת הכחדה. לפי דרגת השימור שנקבעה באיגוד השימור, המין נמצא ב"ללא חשש", משמע נמצא בתפוצה רחבה בטבע ומספרו אינו פוחת.
רעלן הצפרדע
רעלן צפרדע הקמבו הוא חומר דמוי שעווה המופרש מעורה של הצפרדע כהגנה נגד טורפים. הוא מעמיס את המערכת הפנימית של הטורף בחומרים כימיים, המעוררים הקאות, התכווצויות שרירים, ועוויתות מעיים, ובכך גורמים לטורף לפלוט את הצפרדע מפיו. הרעל מכיל ארבעה פפטידים אופיאטיים ממשפחות הדלטורפין ודמורפין, שנתגלו כמשככי כאבים החזקים עשרות מונים ממורפיום.
רעלן זה ידוע בשמות 'Vacina do sapo, ‘Kambô’, ‘campu’, ‘sapo’, ‘vacino da floresta (חיסון צפרדע) ונמצא בשימוש מסורתי אצל שבטים שונים במסגרת טקסים שאמאניים. מאחר שהארס גורם להקאות אינטנסיביות הוא משמש בטקסים כאמצעי טיהור של הגוף, אשר כביכול מביא מזל לציידים, מגביר את יכולת הסיבולת ומביא לשיפור מבחינה פיזית ומינית. בעבר התקיימה תנועת תיירות מרפא של חולים מרחבי העולם אל השאמנים באמזונס, אך בשנים האחרונות הוא זוכה לפופולריות כטיפול לניקוי רעלים בארצות שונות. טענות לגבי התועלת הרפואית של הרעל אינן נתמכות במחקרים רפואיים.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–יפן
יחסי איחוד האמירויות הערביות–יפן הם היחסים הבילטרליים שבין מדינת האמירויות הערביות המאוחדות לבין יפן.
היסטוריה
יפן הכירה בעצמאות איחוד האמירויות הערביות בדצמבר 1971, ופתחה את השגרירות שלה במדינה באפריל 1974, זמן מה לאחר שאיחוד האמירויות פתחה את שגרירותה במדינה בדצמבר 1973. בינואר 1995 פתחה יפן קונסוליה ראשית בדובאי.
סחר
בשנת 2017 ייצאה יפן סחורות בשווי 7.2 מיליארד דולר, וייבאה בשווי 20.7 מיליארד. עיקר הסחורות שיצאו מיפן היו מכוניות, מכונות ומוצרים חשמליים. הסחורות שיובאו ליפן היו בעיקר נפט, גז טבעי נוזלי ואלומיניום.
תרבות
בשנת 2004 ביקר ביפן שר ההשכלה הגבוהה והמחקר המדעי שייח' מובארכ אל-נהיאן וחתם על מזכר הבנות לשיתוף פעולה בנושאי השכלה גבוהה ומחקר מדעי עם עמיתו היפני שר החינוך, התרבות, המדעים, התרבות, הספורט והטכנולוגיה, טקאו קאומרה.
רמת הטייסים
רמת הטייסים היא שכונה בדרום-מזרח תל אביב. היא תחומה בין הרחובות דרך השלום, דרך הטייסים ועודד. ממערב לה פארק וולפסון, מדרום כפר שלם וממזרח שכונת רמת חן שברמת גן.
היסטוריה
השכונה נוסדה בשנות ה-50 ונקראה על שם שלושה טייסי חיל האוויר שנפלו בהגנה על תל אביב במהלך מלחמת העצמאות, מודי אלון, מתתיהו סוקניק ואהרן דוד שפרינצק.
השכונה כוללת 45 בתי שיכון בני שתיים עד שלוש קומות, מוקפים בגינות ובעלי גגות רעפים. שטחה 134 דונם, ובשנת 2008 התגוררו בה כ-2,200 תושבים. היא כוללת מרכז מסחרי, סניף של קופת חולים הכללית, מרפאה לבריאות הנפש ובית ספר. שדרה ירוקה חוצה אותה לרוחבה, בין רחוב עודד לפארק וולפסון.
במהלך מלחמת המפרץ פגע בשכונה טיל סקאד. בשנת 2008 החלה עיריית תל אביב-יפו בניסוי של הטמנת פחי אשפה מתחת לקרקע, במטרה לבחון את האפשרות לנהוג כך במקומות נוספים בעיר.
אוגוסטה, מרקיזת באדן-באדן
אוגוסטה, מרקיזת באדן-באדן (בגרמנית: Auguste von Baden-Baden; 10 בנובמבר 1704 - 8 באוגוסט 1726), הייתה אשתו של לואי, דוכס אורליאן, וסבתא רבתא של לואי פיליפ, מלך הצרפתים.
רמת הטייסים
היסטוריה
האנדרטה לשלושת הטייסים מוקמה ברחוב עודד בסמוך למרכז המסחרי בשכונה. לידה נמצאה אנדרטה קטנה לזכר בני השכונה שנפלו במערכות ישראל. היות ומקודם פרוייקט הכולל הריסת המרכז המסחרי, בשנת 2022 הוזזה האנדרטה לגינה המרכזית בשכונה.
אוגוסטה, מרקיזת באדן-באדן
ביוגרפיה
בהגיעה לפירקה, אמה חיפשה חתן עבורה, והועלו שתי הצעות; הצעה אחת הייתה לחתנה עם אלכסנדר פרדיננד, נסיך טורן וטקסיס, בנו של אנזלם פרנץ, נסיך טורן וטקסיס השני, ואילו ההצעה השנייה הייתה לחתנה עם לואי, דוכס אורליאן, בנו של פיליפ השני, דוכס אורליאן. אוגוסטה העדיפה את ההצעה הגרמנית, בעוד אמה העדיפה את ההצעה הצרפתית, על מנת לחזק את הקשר עם צרפת, ואכן ב-18 ביוני 1724 התחתנה אוגוסטה עם לואי, דוכס אורליאן, ונדונייתה נקבעה על סך 80,000 ליברות.
רמת הטייסים
היסטוריה
בשנת 2021 אושר מסמך מדיניות תכנונית לשכונה המציע מתווה להתחדשותה באמצעות תכניות בניין עיר.
אוגוסטה, מרקיזת באדן-באדן
ביוגרפיה
בשנת 1725 נולד בנה לואי פיליפ, דוכס שארטר, ובשנת 1726 נולדה בתה לואיז מארי ד'אורליאן. 3 ימים לאחר לידת בתה, ב-8 באוגוסט 1726 מתה אוגוסטה בפאלה רויאל, פריז, והיא בת 22 שנים בלבד.
נואל פרנסיסקו
נואל ג'ון פרנסיסקו (באנגלית: Noel John Francisco; נולד ב-21 באוגוסט 1969) הוא משפטן אמריקאי שכיהן כפרקליט המדינה של ארצות הברית בממשלו של הנשיא דונלד טראמפ. הוא האמריקאי-אסייתי הראשון לאייש תפקיד זה.
אוגוסטה, מרקיזת באדן-באדן
משפחתה
ב-18 ביוני 1724 התחתנה אוגוסטה עם לואי, דוכס אורליאן, ממנו נולדו לה שני ילדים:
יחסי איטליה–בחריין
סקירה כללית
שגרירות איטליה נפתחה במנאמה ב-2002 ושתי המדינות מנהלות שותפות דיפלומטית ארוכת שנים.
נואל פרנסיסקו
ביוגרפיה
פרנסיסקו נולד בסירקיוז שבמדינת ניו יורק, בנם של נמסיו ותרזה פרנסיסקו. תרזה הגיעה במקור מהעיר אוסוויגו, ונמסיו היגר לארצות הברית מהפיליפינים במטרה ללמוד רפואה. פרנסיסקו גדל באוסוויגו וסיים את לימודיו בתיכון העירוני המרכזי של העיר. הוא למד באוניברסיטת ברנדייס במשך שנה, ולאחר מכן עבר ללמוד באוניברסיטת שיקגו, שם סיים את לימודיו ב-1991 עם תואר ראשון. ב-1996 הוא סיים לימודי משפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו. בתום לימודי המשפטים שלו היה פרנסיסקו עוזר משפטי עבור שופט בית המשפט הפדרלי הרביעי לערעורים של ארצות הברית ג'ון מייקל לוטיג. אחר כך שימש כעוזרו המשפטי של אנטונין סקאליה, שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית, במהלך שנת 1997.
פרנסיסקו החל את הקריירה המשפטית שלו במשרד עורכי דין בשם "קופר, קרווין ורוזנטל", המכונה בהווה "קופר וקירק". הוא היה חלק מהצוות המשפטי שעבד עבור מושל טקסס ג'ורג' ווקר בוש במהלך ספירת הקולות החוזרת בפלורידה בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000. ב-2001 מונה ליועץ משפטי במשרד היועץ המשפטי של הבית הלבן. בשנים 2003–2005 עבר למשרד היועץ המשפטי של סגן עוזר התובע הכללי במחלקת המשפטים של ארצות הברית.
יחסי איטליה–בחריין
יחסים כלכליים
בשמונת החודשים הראשונים של 2021, סך הייצוא האיטלקי לבחריין הסתכם ב-307 מיליון דולר, מה שהפך את איטליה ליצואנית המובילה באירופה לבחריין. מנתונים עולה כי 40.2% מהיצוא של איטליה לבחריין הם מכונות וציוד תעשייתי, בעוד יצוא ברזל ופלדה מהווה 9%, מכוניות ואופנועים 5.2%, רהיטים 5%, תרופות 4.1% ומוצרים כימיים 3.7%.
נואל פרנסיסקו
ביוגרפיה
ב-2005, שב פרנסיסקו למגזר הפרטי, והצטרף למשרד עורכי דין בוושינגטון הבירה, שם נתמנה ליושב ראש מחלקת הרגולציה הממשלתית של המשרד. בעת עבודתו במשרד עורכי דין זה, הופיע מספר פעמים בפני בית המשפט העליון, כולל בתיק "מקדונל נגד ארצות הברית", במסגרתו עתר מושל וירג'יניה לשעבר בוב מקדונל נגד הרשעותיו במספר עבירות שוחד. נוסף על כך, פרנסיסקו טען בפני ערכאות פדרליות וארציות נמוכות יותר במגוון רחב של עניינים חוקתיים, אזרחיים ופליליים. פרנסיסקו עזב בסופו של דבר את משרד עורכי הדין לבקשת הנשיא דונלד טראמפ, שמינה אותו לסגן פרקליט המדינה של ארצות הברית ב-23 בינואר 2017. למעשה, עם מינויו לסגן פרקליט המדינה, שימש כפרקליט המדינה דה פקטו עד 10 במרץ 2017.
ב-7 במרץ 2017 הודיע הבית הלבן ​​על מועמדותו של פרנסיסקו לתפקיד פרקליט המדינה של ארצות הברית. מינויו אושר בידי הסנאט של ארצות הברית ברוב של 50–47 ב-19 בספטמבר. במהלך דיון שנערך בבית המשפט העליון של ארצות הברית באפריל 2018 על רקע צו נשיאותי 13769, שאלה השופטת אלנה קגן את פרנסיסקו האם איסור נשיאותי על כניסת יהודים לארצות הברית יהא חוקי אם כי לא סביר, ענה פרנסיסקו כי איסור שכזה יכול להיות חוקי, לו הקבינט של ארצות הברית ימליץ על כך. באוגוסט 2019 הגישה מחלקת המשפטים, כשפרנסיסקו בראשה, בקשה לביהמ"ש העליון לכינוס דיון על אודות הגבלות עיריית ניו יורק על כלי נשק, אף על פי שהממשלה טרם נקטה עמדה בשאלה האם התיק הוא חסר משמעות מעשית כפי שטוענות העירייה.
ביוני 2020 הודיע פרנסיסקו על כוונתו לעזוב את התפקיד.
פן
{{פירושונים|* מייבש שיער (פן, מגרמנית Föhn) אישים:
ראו גם
}}
חנה ושבעת בניה
סיפור האישה ושבעת בניה מתאר מעשה גבורה של אם יהודייה ושבעת בניה, שמצאו את מותם על קידוש השם. על פי הסיפור, האם ושבעת בניה מובאים לפני המלך או הקיסר. הם נדרשים, בזה אחר זה, לאכול חזיר או לעבוד עבודה זרה. כל אחד מן הבנים מסרב כאשר מגיע תורו, ומוצא להורג לעיני אמו.
הסיפור מופיע בגרסאות שונות ובמקורות שונים, ומיוחס לתקופות שונות. בספר מקבים ב' הסיפור מופיע על רקע גזירותיו של אנטיוכוס אפיפנס ומתואר כאחד הגורמים לפרוץ מרד החשמונאים בידי יהודה המכבי ואנשיו.
בקרב היהודים הסיפור הפך למופת לדבקות בתורה ובמצוותיה וסמל לנכונות למות על קידוש השם. הסיפור אומץ גם על ידי הנוצרים והמוסלמים. אצל הנוצרים שבעת הבנים מכונים "המכבים" והאם ובניה נחשבים ל"מרטירים".
סיפור האישה ושבעת בניה נחשב דוגמה לעיקרון "ייהרג ובל יעבור" שבימים כתיקונם חל ביהדות רק על עבודה זרה, גילוי עריות ושפיכות דמים, אך בימי שמד רוחני חל על כל המצוות.
מקורות הסיפור ושמה של האם
המקור הקדום ביותר בו מופיע הסיפור הוא ספר מקבים ב שם מסופר על שבעה אחים ואמם, ללא אזכור שמה של האם. גרסה נוספת ועתירת פרטים, ללא שם האם, מובאת בספר מקבים ד. סיפור ברוח דומה על "אשה ושבעת בניה" מובא בתלמוד הבבלי במסכת גיטין, כחלק מאוסף סיפורי חורבן בית המקדש השני, וגם שם לא נזכר שם האם. גרסה קדומה נוספת מובאת באיכה רבה, גם היא בהקשר של חורבן הבית, ובה נמסר ששמה של האישה הוא מרים בת תנחום. גרסאות קדומות נוספות של הסיפור מופיעות במדרשים שונים וכנראה מבוססות על המקורות הנזכרים.
לראשונה נקראת האישה חנה בספר יוסיפון שם הסיפור מיוחס לאנטיוכוס אפיפנס גם כן. השם חנה כשם האם, נתקבע גם במקורות מאוחרים יותר.
בקינות לתשעה באב אצל חלק מיהודי ארצות האסלאם יש קינה בלשון ערבית יהודית עם תיאור של הסיפור, בשם "קצת חנה".
בנצרות המזרחית היא מכונה סולומוניה, בנצרות הסורית היא מכונה שמוני (ܫܡܘܢܝ) ובנצרות הארמנית היא מכונה שאמונָה (Շամունա).
במקבים ב
ספר מקבים ב (נכתב בסוף המאה ה-2 לפנה"ס) מספר על "שבעה אחים ואמם" שנתפסו והוכרחו על ידי המלך עצמו (אנטיוכוס אפיפנס) לאכול בשר חזיר. האחים הוכו בשוטים ואחד מהם אמר למלך כי הם מוכנים למות ולא "לעבור תורת האבות". המלך כעס וציווה "להלבין באש מחבתות וקלחות", אז ציווה לכרות את לשונו של האח שדיבר בשם אחיו, לפשוט את עור ראשו "כדרך הסקיתים" ולקצץ את אבריו לעיני אמו ואחיו. בעודו חי, ציווה המלך להביאו באש "ולצלות במחבת". בזמן שהפיצה המחבת ריח חזק, עודדו האחים ואמם זה את זה למות בגבורה, באמרם כי "ה' אלהים משקיף ומרחם" עליהם.
לאחר שמת הבן הראשון, הובא בן נוסף, הופשט עור ראשו והוא נשאל אם הוא מסכים לאכול, בטרם ימשיכו לענות את אבריו. הוא השיב ב"לשון אבות" "לא" וגורלו היה כשל אחיו. בנשימתו האחרונה, אמר למלך: "אתה הרשע נוטל אותנו מחיי העולם הזה ומלך העולם יעיר אותנו המתים בעד תורתו לשוב אל חיי נצח". הבן השלישי כבר מיהר "בשמחה" להוציא את לשון ולהושיט את ידיו, ואמר: "בנדיבות מן השמיים היו לי אלה ובעד תורתו לא אחשך אלה וממנו אקווה לשוב לקבל אלה". לאחר מותו, עונה הבן הרביעי, שבעת מותו אמר למלך: "נבחר לסבול המוות מיד בני אדם ולצפות לתקוות שנתנו מאת האלהים כי על ידו נשוב לתחייה ולך לא תהי תקומה לחיים". הבן החמישי אמר בעת עינויו למלך: "בהיות לך השלטון בבני אדם תעשה את אשר תרצה אף כי בן תמותה אתה ואל תחשוב כי עמנו נעזב מאת האלהים. ואתה תחכה וראית את כוחו הכביר כשיענה אותך ואת זרעך". הבן השישי אמר בעת מותו: "אל תטעה לשווא בגלל נפשנו נסבול זאת כי לאלוהינו חטאנו ועל כן היינו לשמה. ואתה אל תחשוב כי לא תאשם, באלהים נועזת להלחם".
בזמן שעונו בניה למוות, עודדה אותם אמם "בלשון אבות" ואמרה להם: "לא אדע איך נגליתם בבטני ולא אני נתתי בכם את הרוח ואת החיים ואת חומר כל אחד לא אני יצרתי. ולכן בורא העולם אשר יצר התהוות האדם והמציא התהוות־כל, הוא ישיב לכם בחסד גם הנפש וגם החיים, יען לא חסתם עליהם בעבור תורתו". אנטיוכוס סבור היה כי האם מגדפת אותו ולכן הבטיח לבנה הצעיר הנותר שיעשהו "עשיר ומאושר" אם יעבור על "חוקי האבות". אולם הנער לא התפתה ולכן אנטיוכוס ניסה לגייס את אמו שתשכנע אותו. האם הסכימה לכך, אולם פנתה אל בנה ב"לשון אבות" ואמרה לו: "בני רחם עלי אשר נשאתיך תשעה חודשים בבטני ושלוש שנים הינקתיך וגידלתיך... בבקשה ממך הבט אל השמיים ואל הארץ ואל כל אשר בהם וכל אשר תראה וידעת כי מאַיִן בראם האלהים... אל תירא את התליין הזה כי אם־מהיותך ראוי לאחיך תישא את המוות למען אשוב אקבל אותך ואחיך ב[עת] הרחמים".
בעוד האם מדברת, אמר הבן הצעיר למעניו: "למה תחכו למצוות המלך? לא אשמע כי שומע אני למצוות התורה... ואתה הממציא כל מיני רעה לעברים, לא תימלט מידי האלהים... ואתה הרשע והפושע מכל בני אדם, לשווא תגבה בגאוותך בתקוות שקר ועל עבדיך תרים ידך. כי לא נמלטת עוד ממשפט האלהים... כי אחינו הסובלים עינויים קצרים, קיבלו חיי עולם בברית האלהים... ואני כאחי את גופי ואת נפשי אמסור בעד תורת אבות... וכי בי ובאחי יכלֶה חרון אף אל שדי אשר בא על עמנו בצדק". המלך זעם על הלעג כלפיו וציווה לענות את הבן השביעי באכזריות רבה יותר עד שמת. כל הבנים הומתו ביום אחד לעיני אמם. לאחר הבנים, מתה גם האם.
נוכחותו של המלך אנטיוכוס עצמו בסיפור זה ובסיפורים האחרים המופיעים בספר מקבים ב על מוות בקידוש השם, נועדה להעצים את הדרמטיות ולחדד את העימות בין מקדשי השם לרודפיהם. באותה עת שהה אנטיוכוס בפחוות המזרחיות של ממלכתו.
במקבים ד
ספר מקבים ב, או חיבורו המקורי המלא של יאסון מקירנה (שמקבים ב הוא קיצור שלו), הוא מקורו הראשי של הסיפור בספר מקבים ד. מחבר מקבים ד מוסיף לסיפורו פרטים, מאריך בתיאור העינויים, ומוסיף לנאומיהם של הגיבורים. מקבים ד מביא את סיפור האם ושבעת בניה מיד אחרי סיפור אלעזר הזקן: "אחרי אשר נוצח העריץ בפומבי מבלי יכולת להכריח זקן לאכול דבר טמא, בערה בו חמתו ויצו להביא את כל שאר [אנשים] משבי העברים... וכצוות העריץ כן הובאו לפניו יחד עם אמם הזקנה שבעה אחים יפים וענווים ואצילים ונחמדים בכל". אנטיוכוס מזהיר את האחים שלא לעשות "כמעשה השגעון של הזקן אשר הומת עתה זה". בגרסה זו, לאחר שאנטיוכוס מבקש מהאם שתדבר על לבו של בנה הצעיר, נאמר שהיא פונה אליו "בשפה העברית". בתום הסיפור, מחבר הספר קובע: "הוי תבונת ילדים שולטת על הרגשות, ויראת אלהים, אהובה על האם יותר מן הבנים! בהינתן לבחירה לפניה... אהבה האם יותר את יראת אלהים המצילה [אותם] לחיי נצח".
בתלמוד הבבלי
בסיפור המופיע בתלמוד הבבלי, אנשי הקיסר תפסו את האישה ואת בניה והקיסר דרש מן הבנים בזה אחר זה לעבוד עבודה זרה. כל אחד מן הבנים בתורו, דוחה את תביעת הקיסר תוך שהוא מצטט פסוקים מדברי התורה האוסרים על עבודה זרה. הבנים הוצאו להורג בזה אחר זה, לעיני אמם. כשהגיע הקיסר לבן השביעי אמר לו הקיסר שהוא משליך את חותמו לפני עבודה זרה ומציע לילד שיתכופף וירים אותו, רק כדי שיאמרו שהוא קיבל עליו את הוראת המלך. הילד מסרב לזה והקיסר מורה להורגו. אמו מבקשת לחבק את הילד לפני מותו והיא לוחשת דברים באוזניו. בתום המעשה היא מתה בקפיצה מהגג.
באיכה רבה
מסגרת הסיפור לגבי ששת האחים הגדולים, באיכה רבה, דומה מאוד לסיפור בתלמוד הבבלי. על פי איכה רבה, כשהגיע הקיסר לבן השביעי, ילד קטן בן כשנתיים וחצי, גם הוא מסרב להשתחוות לפסל ואף מנהל חילופי דברים עם הקיסר. בסופו של דבר, אומר לו הקיסר שהוא משליך את טבעתו לפני הפסל ומציע לילד שירים אותה רק כדי שיראו אחרים שהוא שמע בקול הקיסר. הילד מסרב גם לזה והקיסר מורה להורגו. אמו מבקשת לחבק ולנשק את הילד לפני מותו והקיסר מרשה זאת והיא מחבקת, מנשקת את הילד ומניקה אותו. הקיסר מסרב לבקשת האם להורגה לפני הילד. ולאחר המעשה היא מאבדת את שפיות דעתה ומתאבדת בקפיצה מהגג.
וכך אמרה לבנה השביעי:.
הסיפור במקורות נוספים
מדרש תנא דבי אליהו מיחס את הסיפור לקיסר אדריאנוס. הדבר ממקם את הסיפור בתקופת גזרות השמד לאחר מרד בר כוכבא. כמו כן, המדרש מציין שהאישה הייתה אלמנה. בפסיקתא רבתי מסופר שהבן הקטן מבקש להתייעץ עם אמו האם להשתחוות לעבודה זרה ואמו מייעצת לו שלא ישתחווה. על פי הפסיקתא, לאחר שהרגו את הבן הקטן הוציאו להורג גם את האם.
בנצרות נחשב הסיפור כדוגמה להקרבה עילאית. יחד עם אלעזר הזקן, האישה ושבעת בניה נחשבים לקדושים חשובים, מספר כנסיות הוקדשו להם (לפי האמונה קבורים שרידיהם בקלן, וקיים שם אתר עלייה לרגל) ויום החג שלהם הוא ה-1 באוגוסט.
סיפורים דומים
יוסף בן מתתיהו מספר על מלחמותיו של הורדוס במורדים שהתנגדו למלכות שניתנה לו על יהודה (39–38 לפנה"ס), במהלכן רדף את "יושבי המערות" שבמדרונות ההרים התלולים. יוסף מספר כי הורדוס דרש מהיושבים לצאת ולהיכנע, ובהם היה זקן אחד, אב לשבעה בנים, שהעדיף את המוות על פני עבדות, והרג את כל בניו האחד אחרי השני על מנת שלא יפלו בשבי. לאחר מכן הרג הזקן גם את אשתו, השליך את הגופות מהצוק וקפץ ממנו בעצמו.
הסופר קאפ האיטלקי 2008
הסופר קאפ האיטלקי 2008 היה המהדורה ה-21 של הסופר קאפ האיטלקי. הוא נערך ב-24 באוגוסט 2008, בסן סירו, שבמילאנו, איטליה. המשחק שוחק בין אלופת הסרייה א' לעונת 2007/08, אינטר מילאנו, לבין מחזיקת הגביע האיטלקי של אותה העונה, רומא. אינטר ניצחה במשחק בפנדלים 6-5 לאחר תיקו 2-2 בתום דקות ההארכה.
פינטרול
פינטרול (Finntroll - "טרול פיני") להקת פולק מטאל מפינלנד. הלהקה משלבת מוזיקת בלאק מטאל יחד עם סגנון פולק ייחודי לפינלנד הנקרא "הומפה". פינטרול ידועה בעיסוקה ההומוריסטי והאובססיבי באגדות הטרולים, ומכאן שמה. למרות העובדה שפינטרול היא להקה פינית, הליריקה נכתבת בשפה השוודית מכיוון ש"השפה השוודית נשמעת "טרולית" יותר"- כך טען סולן הלהקה לשעבר, יאן "קטלה" יאמסן.
היסטוריה
פינטרול הוקמה ב-1997 על ידי טימו ראימורנטה (המכונה "סומניום"), גיטריסט להקת הבלאק הפינית Impaled Nazerane, ויאן "קטלה" יאמסן. הדמו הראשון של הלהקה, Rivfader, הוקלט כשנה מאוחר יותר. אחרי הקלטת הדמו בשנת 1998 הצטרפו שאר חברי הלהקה לראימורנטה ויאמסן. חברת התקליטים הפינית Spinefarm הביעה התעניינות בלהקה באותה תקופה והלהקה הוחתמה בלייבל. החתימה בלייבל הובילה להוצאתו של האלבום המלא הראשון של הלהקה Midnattens Widunder ("מפלצת חצות") בשנת 1999.
בשנת 2001 הוציאה פינטרול את האלבום Jaktens Tid ("זמן הצייד"). האלבום הצליח להתברג בין 20 האלבומים המובילים של מצעד האלבומים הפיני, דבר שהפתיע את הלהקה ואת חברת התקליטים והצליח לעלות על ציפיותיהם. גל ההצלחה והפופולריות שהלהקה החלה לצבור באותם הימים עורר את התעניינותה של חברת התקליטים הגדולה Century Media שהחלה לקדם ולשווק את פינטרול ברחבי העולם. קיץ 2001 היה הקיץ בו החלה להופיע בפסטיבלי מטאל גדולים בפינלנד וברחבי אירופה.
השנה שלאחר יציאתו של Jaktens Tid התבררה כשנה של חוסר מזל מבחינת הלהקה: הופעות רבות בוטלו, ובנוסף לכך יאן יאמסן פרש מהלהקה עקב גידול במיתרי הקול שלא היה ניתן להסרה על ידי ניתוח. פרישתו באה אחרי שחרורו של האלבום Visor om Slutet ("שירים על המוות"). האלבום הוקלט בתחילת ינואר בשנת 2003, בסטודיו שממוקם ביער ליד העיר הלסינקי בפינלנד. חברי הלהקה כינו את ההקלטה במקום כ"ניסיון אקוסטי", ובאלבום יש שילוב של אלמנטים מוזיקליים אקוסטיים ושל קולות מהטבע. באלבום הזה יאן יאמסן וסולנה החדש של הלהקה, טאפיו וילסקה, התחלקו במטלות השירה.
זמן קצר לפני צאתו של האלבום Visor om Slutet נהרג גיטריסט הלהקה, טימו ראימורנטה, כתוצאה מנפילה מגשר ליד הלסינקי לאחר ששתה כמות גדולה של אלכוהול. שני אנשים שהיו במקום טענו כי ראימורנטה קפץ מהגשר במודע ובעצם התאבד.
למרות האירועים המצערים שפקדו את הלהקה באותה השנה, הלהקה החליטה להמשיך ולהתקיים גם לאחר ששני מקימיה כעת לא חברים בלהקה, והמשיכה לסיבוב הופעות של שבועיים ברחבי אירופה, כאשר הם נתמכים על ידי להקת הדום מטאל\גותיק מטאל קטטוניה. במהלך אותו סיבוב הופעות צירפה הלהקה לשירותיה את הגיטריסט מיקאל קרלבום שהחליף את ראימורנטה.
בשנת 2004 שחררה הלהקה אלבום מקוצר (EP) בשם Trollhammaren ("פטיש הטרול"), ואת אלבומה המלא הרביעי, Nattfödd ("בערת לילה"). האלבום Nattfödd מהווה שינוי מסוים בכיוונה המוזיקלי של פינטרול ובו הלהקה החלה לבצע שירים מעט איטיים יותר מהאופייני להם בשאר האלבומים ובנוסף שולבו אלמנטים אקוסטיים ואף אלמנטים של אמביינט מאלבומה הקודם Visor om Slutet. למרות זאת, האלבום נשאר נאמן לשורשי הפולק/בלאק מטאל של הלהקה.
במרץ 2007 הוציאה פינטרול אלבום חמישי במספר, העונה לשם Ur Jordens Djup ("ממעמקי האדמה"). האלבום ממשיך את הקו ה"טרולי" הייחודי לפינטרול ובאלבום נעשה דגש על עבודת קלידים ממוקצעת ואפית יותר יחד עם גיטרות מלודיות וכוחניות.
דיסקוגרפיה
אלבומי אולפן
אלבומים מקוצרים ודמואים
נבחרת קטר בכדורסל
נבחרת קטר לא היוותה גורם משמעותי בכדורסל האסיאתי עד לתחילת שנות ה-2000. מאז סיימה פעמיים במקום השלישי באליפות אסיה בכדורסל בשנים 2003 ו-2005.
בעקבות המקום השלישי אליו הגיעה נבחרת קטר באליפות היבשתית בשנת 2005, היא העפילה למשחקי אליפות העולם בכדורסל בשנת 2006 אך הפסידה בכל חמשת משחקיה וסיימה במקום ה-24 האחרון.
באטאסק
באטאסק (בהונגרית: Bátaszék) היא עיר במחוז טולנה בנפת סקסארד שבהונגריה. "האלון הרך" של באטאסק וכנסיית הקהילה הרומית-קתולית מפורסמים בבאטאסק. בנוסף, הסיבוב השלישי (הגמר הלאומי) של תחרות המתמטיקה מתקיים שם מדי שנה.
מיקום
העיר נמצאת מסקסארד 18 ק"מ דרומה, בצומת הכבישים 55 ו-56.
יישובים מסביב
ממערב מוראג', מצ'ין, מכיוון צפון מערב בונהאד (22 ק"מ), מצפון, סקסארד (18 ק"מ), ממזרח, באיה (20 ק"מ), מדרום מוהאץ'.
עד כיבוש הונגריה
בבאטאסק מוציאים ממצאים כתובים וחפצים מהתקופות הקדומות ביותר. הממצאים הכתובים הראשונים הם מהקבוצה האתנית שחיה במקום בתקופת הברזל: הקלטים. מאוחר יותר הם הוכנעו על ידי הרומאים והפכו לחלק מפרובינקיה פאנוניה. כדי להדוף התקפות של מה שהרומאים כינו "ברברים", בנו הרומאים דרך צבאית מאובודה לאוסייק, שהיה מבוצר בהתנחלויות צבאיות לכל אורכו. אחד מהפ באטאסק. לאחר נפילת רומא העתיקה, תושבי המקום היו בזה אחר זה סרמטים, הונים, אווארים, פרנקים, סלאבים ואחר כך הונגרים.
מהמאה ה-18 ועד ימינו
האירוע החשוב ביותר במאה ה-19 היה מהפכת 1848 בהונגריה ומלחמת העצמאות של 1848. רבים מבני המקום תמכו בעניין החירות או כחיילים או במשמר הלאומי. גדוד משמר לאומי הוקם בבאטאסק עם שלוש פלוגות וכמעט שש מאות איש ששירתו בו (564 חוגרים, 33 קצינים) ביניהם גם הונגרים וגם גרמנים. בשנת 1849, כאשר טרנסדנוביה נפלה לידי הקיסרות האוסטרית, הוצב חיל מצב אוסטרי בבאטאסק. התפתחות הכפר לעיירה מכאן הייתה בלתי מופרעת עד מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1866 קיבלה העיירה תחנת טלגרף, ובין 1871 לבין 1973 נבנה קו הרכבת הראשון. הכפר היה בשנת 1918 תחת כיבוש סרבי של המדינה היוגוסלבית החדשה שהוקמה ודרשה אותו לעצמה. אף על פי שחוזה טריאנון מסרה אותו להונגריה, לא התפנו הכוחות היוגוסלביים במשך 33 חודשים.
לאחר מלחמת העולם השנייה, כמעט 4000 השוואבים שחיו בכפר גורשו לגרמניה, ובמקומם הובאו למקום סקלרים והונגרים מדרום סלובקיה. היישוב חזר לדרגת העיר בשנת 1995.
יהודים במקום
יש תיעוד מועט ביותר על יהודי באטאסק. מתועד שבשנת 1880 היו בעיירה 230 יהודים מהם נשארו בשנת 1930 122 בלבד. אחרי השואה היישוב היהודי לא חודש. במקום היה בית קברות יהודי שקיים עד היום.
תסמונת אדוארדס
תסמונת אדוארדס הידועה גם בשם טריזומיה 18, היא תוצאה של פגם גנטי במסגרתו ישנם שלושה עותקים של כרומוזום מספר 18 במקום שניים כמו בכרומוזום הומולוגי תקין. הכרומוזום הנוסף יכול להיות שלם או חלקי. המחלה תוארה לראשונה בשנת 1960 על ידי הגנטיקאי הבריטי ג'ון הילטון אדוארדס. זהו הפגם הגנטי השכיח ביותר אחרי תסמונת דאון.
כ-95% מהעוברים הלוקים בתסמונת מתים במהלך ההריון. כ-50% מהתינוקות הנולדים עם התסמונת אינם שורדים את השבוע הראשון לחייהם, ופחות מ-10% מהם שורדים את שנת חייהם הראשונה.
מאפיינים
הלוקים במחלה מאופיינים בפיגור שכלי, בעורף בולט, מיקרוגנאטיה (לסת תחתונה קטנה), אוזניים נמוכות, עיניים רחוקות, כף רגל שטוחה, פולידקטיליה (יותר מחמש אצבעות ביד) וכן פגמים בצורת האצבעות, שפה שסועה, פגמים בלב, מיקרוצפליה (ראש קטן) וגם פגמים בכליות.
שכיחות המחלה
השכיחות לטריזומיה זו, בדומה לאחרות, עולה ככל שעולה גיל האם. שכיחות התופעה היא אחת מכל 5000–6000 לידות. השכיחות בעוברים גבוהה יותר, אך עוברים רבים הסובלים ממנה אינם שורדים את ההריון.
לנוכח תוחלת החיים הקצרה של הסובלים מהמחלה, שכיחות המחלה באוכלוסייה הכוללת היא נמוכה מאוד והיא נחשבת למחלה נדירה.
עמנואל-ז'וזף סיאייס
עמנואל-ז'וזף סְיאֶיֶיס (בצרפתית: Emmanuel-Joseph Sieyès; 3 במאי 1748 - 20 ביוני 1836) היה כומר, פוליטיקאי והוגה דעות צרפתי, מנהיג בולט בעת המהפכה הצרפתית. ב-1799 נבחר לדירקטוריון ושלט בפועל במדינה למספר חודשים. ארגן את הפיכת 18 בברימר, אך נפוליאון הדיח אותו מכל עמדת השפעה ממשית.
חייו
סיאייס היה מגדולי הרדיקלים בשלב הראשון של המהפכה: הוא היה מיוזמי "שבועת מגרש הטניס" שבעקבותיה קמה האספה הלאומית תוך מרי נגד המלך, תרם רבות לניסוח הצהרת זכויות האדם והאזרח, התנגד למתן סמכות וטו כלשהי ללואי השישה-עשר, ועוד. בהמשך, כשכוחות רדיקליים עקפו אותו משמאל, הפכו עמדותיו למתונות ביחס למפה הפוליטית סביבו. בהתאמה, נעשה לאחד הכוחות שעמדו מאחורי מועדון הפייאנטים השמרני, שקם ב-1791. מעמדו שקע בהדרגה, אך הוא נותר ציר בוועידה לאומית גם לאחר הפיכת ה-10 באוגוסט 1792.
עם קץ שלטון הטרור שב לאטו למרכז הבמה, בתחילה כדיפלומט ולאחר מכן כנשיא הרשות המחוקקת. ב-1799 נבחר לדירקטוריון, הגוף העליון ברשות המבצעת, שם הדיח במהרה את פול בראס מעמדת הבכורה והפך לאיש החזק ביותר בצרפת. פרוץ מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השנייה, שכנע אותו עוד יותר שהמשטר הקיים חסר תוחלת ויש להפילו באמצעות הפיכה צבאית. הוא גייס למזימתו את נפוליאון בונפרטה, בו ראה חייל חסר ניסיון פוליטי, ויחדיו ביצעו את הפיכת 18 בברימר ב-1799. סיאייס היה לאחד משלושת הקונסולים ששלטו בצרפת, אך נפוליאון התגלה במהרה כמוכשר הרבה יותר משציפה ותפס את הכוח לעצמו. סיאייס שירת כנשיא הסנאט וקיבל תואר אצולה וכיבודים אחרים בימי האימפריה הצרפתית הראשונה, אך היה חסר השפעה ממשית. עם הרסטורציה יצא לגלות בבריסל, בשל תמיכתו בשעתו בהוצאה להורג של לואי השישה-עשר. הוא חזר למולדתו לאחר מהפכת יולי 1830, ומת בפריז ב-1836.
צבי השביט
ביוגרפיה
השביט נולד ב-1917 באמסטרדם לפלורה לבית קלקר וארנסט יחיאל היילבוט, משפחה יהודית מסורתית. מצד אמו הוא נצר לאליהו מונטאלטו ומצד אביו נצר לרב נתן מרקוס אדלר, הרב הראשי של האימפריה הבריטית.
מפורטוגל הנייטרלית הפליג לאנגליה והצטרף ליחידה ההולנדית בצבא אנגליה – "הבריגדה של הנסיכה איירין" ובמסגרתה לקח חלק פעיל בקרבות באירופה לאחר הפלישה לנורמנדי.
לאחר שחרורו מהצבא חזר להולנד אולם כשהסתבר שכל משפחתו וידידיו נספו בשואה, עבר להתגורר בסינגפור וב-1948, עלה למדינת ישראל לאחר הכרזת עצמאותה. היה נשוי למרים השביט (2003-1914) פעילה חברתית ומתנדבת נמרצת. על פעילותה זכתה לאות הוקרה מהתנועה למען ארץ ישראל טובה ולתואר יקירת קריית-טבעון לשנת 2003. ברוב שנותיו בישראל התגורר השביט בקריית טבעון תחילה עבד בהולנד בנק יוניון ולאחר מכן בבנק הפועלים. נפטר בביתו ב-1981 לאחר מחלה ממושכת, הותיר אלמנה ושני בנים
פעילות בנושא השחמט
כבר בנערותו לקח השביט חלק פעיל בשחמט, בעקבות גל האהדה ששטף את הולנד לאחר שד"ר מקס אויבה זכה בתואר אלוף העולם החמישי בשחמט (1935 -1937). בכל שנותיו בישראל נטל חלק בפעילויות שחמט. היה פעיל באיגוד הישראלי לשחמט ובמועדון השחמט "עמנואל לסקר" בחיפה. השתתף באופן קבוע בתחרויות ובאירועים כ"שח קייט" השנתי בנתניה. אולם בעיקר חיבר בעיות שחמט וכן שפט בפורומים שונים של חיבור בעיות. השביט היה משופטי השחמט הישראלים הראשונים (1959) שזכו בתואר "שופט בינלאומי" . ייצג את ישראל בכנסים שונים ככנס הבינלאומי בבלגרד, יוגוסלביה ב-1960 ושפט באולימפיאדת השחמט שנערכה בחיפה בשנת 1976.
יז'י ז'ולבסקי
יז'י ז'ולבסקי (בפולנית: Jerzy Żuławski 14 ביולי 1874 – 9 באוגוסט 1915) היה סופר ומתרגם פולני.
ביוגרפיה
יז'י ז'ולבסקי נולד בכפר ליד ז'שוב אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית. אביו לקח חלק פעיל במרד ינואר בחלק של פולין שהיה תחת השליטה של האימפריה הרוסית. יז'י הצעיר היה תחת השפעת דעות של איבו בהקשר לפולין העצמאית. הוא התחנך במספר בתי הספר באזור ובשנת 1892 עבר לשווייץ בה למד באוניברסיטת ציריך ובמהשך עשה תואר שלישי באוניברסיטת ברן על עבודות של ברוך שפינוזה. באותה תקופה הוא עסק בתרגום של יצירות של פרידריך ניצשה, ארתור שופנהאואר ואדוארד פון הרטמן.
במקביל הוא התחיל לכתוב יצירות ספרותיות ובחזרה לקרקוב היה עורך של כתב עת Krytyka. לאחר חתונתו הוא התחיל לעבוד כמורה בקרקוב.
בשנת 1907 הוא התחתן בפעם השנייה לקז'מיירה ז'ולבסקה והזוג עבר לזקופנה. ביתו הגדול היה מרכז לפעילות תרבותית של העיר. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוא החליט להצטרף ליחידות פולניות שהיו חלק של הצבא אוסטרו-הונגריה בתקווה שפולין תזכה לעצמאות לאחר המלחמה. תוך כשנה רוב שטחי פולין שהיו חלק של האימפריה הרוסית נכבשו וז'ולבסקי הוצב בלודג'. באוגוסט 1915, במהלך ביקור בחזית, ז'ולבסקי חלה ונפטר לאחר מחלה קצרה. הוא היה בן 41 בלבד ובנו הצעיר נולד בפברואר 1916.
החל משנת 2008 מוענק בפולין פרס סיפרותי על שמו עבור יצירות של מדע בדיוני. הענקת הפרס מבוצעת בחסות איגוד הסופרים הפולנים והיא כוללת הפרס הראשי, פרס הזהב ופרס הכסף. אדם פשחשטה נמנה עם מקבלי הפרס.
יחסי בחריין–יפן
יחסי בחריין–יפן הם היחסים הדו-צדדיים בין ממלכת בחריין ובין יפן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1972, שנה אחרי שבחריין קיבלה עצמאות.
סחר
לשתי המדינות היסטוריה של שיתוף פעולה כלכלי מוצלח, כשיפן היא אחת משותפות הסחר הגדולות ביותר של הממלכה המפרצית. אף על פי שהיחסים הדיפלומטיים נוסדו בשנת 1972, הסחר החל כבר בשנת 1934, עת הגיע המשלוח הראשון של נפט מבחריין לעיר הנמל יוקוהמה שביפן.
בשנת 2019 הסתכם היקף הסחר בין המדינות ב-660 מיליון דולר. בין הסחורות שבחריין ייצאה ליפן בהיקף כולל של כ-630 מיליון דולר היו כלי רכב, מכונות וציוד אלקטרוני; בין הסחורות שיפן ייצאה לבחריין בסך כולל של 30 מיליון דולר היו אלומיניום, כימיקלים אנאורגניים ודגים.
כמו כן, מאז 2008 מתקיים שיתוף פעולה כלכלי בהיקף 17.37 מיליון דולר.
שיתוף פעולה צבאי
נערכו ביקורים רשמיים רבים מצד כוחות ההגנה של יפן בבחריין, במקביל לביקורים מצד כוחות ההגנה של בחריין.
בנזלקוניום כלוריד
בנזלקוניום כלוריד הוא חומר הידוע כמשמר המונע התפתחות מיקרואורגניזמים ונמצא בשימוש נרחב ברוב התכשירים להקלה בגודש האף (טיפות אף, תרסיסים לאף) ובטיפות עיניים.
השפעות
ממחקרים שנערכו בשנים האחרונות עולה, שהחומר בנזלקוניום כלוריד עשוי לגרום לאלרגיה חמורה. חולים בארצות הברית שהשתמשו בתכשיר למניעת קוצר נשימה (אסתמה) שהכיל בנזלקוניום כלוריד, הגיעו לחדרי מיון עם סימפטומים של התקף אסתמה חריף ביותר. התברר כי התופעה נבעה מהמצאות החומר המשמר בנזלקוניום כלוריד. בעקבות זאת הוצא הבנזלקוניום כלוריד מתכשירים לטיפול באסתמה ורשויות הבריאות בארצות הברית ובאירופה יצאו בדרישה מהיצרנים להוסיף אזהרות לחולי אסתמה.
תופעה חמורה נוספת שנתגלתה במחקר שפורסם בשנת 1985 העלתה כי אצל חולים המשתמשים בתכשירים לאף המכילים בנזלקוניום כלוריד מתגלית תופעת הרס רירית האף והתמכרות לתכשירי אף הנקראת "ריניטיס מדיקמנטוזה" (נזלת כתוצאה משימוש יתר בתרופות). ריניטיס מדיקמנטוזה הוא מצב בו האף גדוש לאחר שימוש בטיפות אף. התברר כי הבנזלקוניום כלוריד גורם לשחרור באף של האנזים "לקטט דהידרוגנאז". אנזים זה מביא לתגובה האינפלמטורית (כמו בעת חדירת זיהום לנחיריים), וגורם להגברת הנזלת.
השימוש בטיפות אף המכילות את החומר המשמר, אכן מביא להקלה בנזלת בזמן השימוש אך מיד לאחר מכן יש החמרה בנזלת המחייבת שימוש נוסף בתכשיר וחוזר חלילה. תופעה זו המכונה REBOUND EFFECT מביאה להתמכרות לטיפות אף. ככל שמשתמשים יותר בטיפות מתגברת תופעת ה"ריבאונד" כשהשפעת התרופה פוחתת, כלומר החמרה במצב הנזלת והגודש, דורש כמות יותר גדולה ותכופה של טיפות אף. טיפות האף הופכות למעשה לממכרות, ויתר על כן האף תמיד גדוש.
מאמרים שבדקו את ההשפעות של בנזלקוניום כלוריד מצאו כי רירית (בדומה לרירית האף) שנחשפה לבנזלקוניום כלוריד הראתה שינוי סקומטי (התאים הנורמלים הופכים לתאים בלתי רצויים מסוג squamous cells). החוקרים דיווחו כי לבנזלקוניום כלוריד יש אפקט רעיל על רירית דרכי הנשימה ותאי מערכת החיסון (נויטרופילים). נצפה הרס של הרירית ועיכוב פעילות תאי מערכת החיסון. הבנזלקוניום כלוריד גרם לנפיחות הריריות המסביר ככל הנראה את החמרת תופעת ההתמכרות.
המחקרים הראו עוד כי רירית האף ומערכת הנשימה המצופה בשערות מיקרוסקופיות (cilia) המשמשות לשמירה על התפקוד התקין של תאי הרירית. נפגעו באופן בלתי הפיך ואף יותר מכך, תנועת השערות הנורמלית נעצרה לחלוטין. לאור ממצאי המחקרים, הומלץ לא להשתמש יותר בבנזלקוניום כלוריד בתכשירים לטיפול מקומי באף.
בישראל
בישראל נמכרים תכשירים רבים המכילים בנזלקוניום כלוריד ואף כאלה המאושרים לשימוש בתינוקות וילדים. משרד הבריאות אמנם מגביל את השימוש בתכשירים אלו למספר ימים בלבד אך האזהרות הכתובות בעלון לצרכן ברורות – "שימוש ממושך עשוי לגרום להתמכרות".
בנזלקוניום כלוריד משמש גם כחומר פעיל בלכסניות להקלה על כאבי גרון. התרופה משככת את הכאבים בלבד ולא נלחמת במקור הדלקת (פתוגן), מחקרים קליניים רחבי היקף לא הראו שום יתרון טיפולי בשימוש בה על פני מציצת סוכרייה צמחית.
רצועת הולכה
קיימות רצועת הולכה העשויות משרשרת מתכתית, מעור או מחבל. כלב אינו יכול לנתק בעזרת שיניו רצועה שעשויה משרשרת חזקה, אך התפקעות של חוליה אחת בלבד גורמת לניתוק פתאומי של הכלב משליטת בעליו עם כל התוצאות השליליות שעלולות להיגרם מכך. רצועת עור או רצועה סינתטית פחות חזקות, אך התבלותן ניכרת לעין והיא הדרגתית, כך שהבעלים יכול להחליף אותה או לתקן אותה לפני ההינתקות.
חוקים מסוימים, כמו חוק להסדרת הפיקוח על כלבים, מחייבים שימוש ברצועת הולכה בנסיבות מסוימות או באזורים מסוימים ולעיתים אף קובעים את אורך המרבי של הרצועה, כדי להבטיח שליטה של האדם המוביל את הכלב.
שנת הארנב
שנת הארנב (בפינית: Jäniksen vuosi) הוא אחד מספריו הנודעים של ארטו פאסילינה. הספר יצא לאור בשנת 1975 והתפרסם ביותר מעשרים שפות. הוא תורגם לעברית בידי המשורר רמי סערי וראה אור בסדרת "ספרייה לעם" של הוצאת עם עובד / סצנה. הספר גם עובד לסרט בבימויו של ריסטו ירוה (Risto Jarva) ובהשתתפות השחקן אנטי ליטיה (Antti Litja) בתפקיד הראשי, תפקידו של קארלו וטנן.
הרומן מתמקד בהרפתקות שחווה קארלו וטנן, עיתונאי מחוספס המואס בחייו הקרים והמנוכרים בהלסינקי, לצד אישה שהוא אינו אוהב. באחד מימי הקיץ מחליט וטנן להישאר ביער כדי לטפל בארנב קטן, שרגלו נשברה בתאונה. אותה החלטה היא ראשיתה של מסע ארוך ברחבי פינלנד וביערות לפלנד, מסע סבוך, עתיר תקריות מסעירות והרפתקות מבדחות. וטנן, גיבור הרומן, הוא מבחינות רבות אנטי-גיבור ומבחינות אחרות דמות של מורד מהפכני, כפי שמתייחס אליו גם הסופר בפסקות הסיום של היצירה. לצדו מככב הארנב, הגונב תדיר את ההצגה במעלליו המשעשעים ובקשר הרגשי העמוק הנוצר בינו לבין הגבר המתלווה אליו. מכל מקום, היעד שמציב לעצמו וטנן איננו שינוי כולל של הסדר החברתי או של המשטר הקיים, ומקורו דווקא במצוקה אישית. וטנן מתקומם בעזרת שכלו הישר והגיונו הבריא נגד אורח חיים מובנה, מתסכל ומייאש. בהמשך לעצם ההתקוממות יוצא הגיבור לסדרת עלילות ומעללים, שפאסילינה מעביר לעיני הקוראים בסיפורים עסיסיים, במעשי גבורה מבדחים ובסדרות רצופות אי-הבנות ומחדלים שונים ומשונים. החתרנות האנטי-בורגנית של שנת הארנב אינה באה להציב את גיבורה כמופת אקולוגי או אידאולוגי, אלא להציע בררה מתקבלת על הדעת לחשיבה מתובנתת ולראייה חד-צדדית של העולם. בכתיבת רומן זה הצליח פאסילינה לומר אמירה אמיתית וכנה בשבח החופש ובזכות יחסים בריאים יותר בין בני-האדם לבין עולם החי.
אשרם במדבר
אשרם במדבר היה מרכז רוחני ובית הארחה ביישוב שיטים שבישראל שפעל ברוח אושו. במקום התקיימו מגוון מדיטציות מדי יום מבית אושו, מדיטציות הנוגעות בצ'אקרות כמרכזי אנרגיה בגוף ויוגה. המרכז והמדיטציות הופעלו והדרכו על ידי חברי הקהילה שחיה במקום. בין היתר האשרם במדבר תיפקד כבית הארחה ומתחם קמפינג בשוטף, ובנוסף אירח גם סדנאות ריטריט וחקירה עצמית, פסטיבלים ותוכנית WOMP - (Work as Meditation Program) מבית היוצר של אושו.
אשרם במדבר הוקם בערבה, במקום בו שכנה בעבר היאחזות הנח"ל שיטים, כ-80 קילומטר צפונית לאילת וכ-70 קילומטר דרומית למצפה רמון, על כביש 40.
היסטוריה
האשראם הוקם בשנת 2002 על בסיס היאחזות הנח"ל שיטים שפורקה. מקימיו היו רפיק ידידיה וחבריו ששבו לפני כן משהות באשרם בפונה שבהודו. המקום התנהל כקומונה, כענף של קיבוץ סמר שבערבה. הגרעין המייסד עזב את המקום עם השנים והמשיכו להתגורר במקום כ-30 תושבים קבועים. המקום נחשב לאחד המקומות הרוחניים הוותיקים שפעלו בישראל. בשנת 2020, בצמוד לפרוץ מגפת הקורונה, הופסקה פעילות המקום כמרכז רוחני.
הקהילה
באשרם במדבר חיה קהילה אשר מונה כ-30 חברים שניהלה חיי קומונה המדגישה את חשיבות המדיטציות, המודעות, האהבה, החגיגה, האומץ והיצירתיות. חברי הקהילה הפעילו את האשרם כבית הארחה בשוטף, הדריכו את תוכנית ה-WOMP, וגם את המדיטציות שהתקיימו במקום מדי יום שהיו פתוחות לכל מי שנמצא באשרם באותה עת. רוב חברי הקהילה החזיקו שמות מהבודהיזם בשפת הסנסקריט.
פעילויות
במקום היה בית הארחה הכולל חדרי אירוח, מאהל בדואי ומתחם קמפינג. האשרם כלל מטבח מרכזי על טהרת הצמחונות, אולמות סדנאות ופינת חי.
באשרם התקיימו הפעילויות הבאות:
האשמות
בשנת 2022 התפרסמה כתבה באתר האינטרנט "פוליטיקלי קוראת", בה עדויות רבות על הטרדות מיניות, אלימות וניצול מצד מנהלי האשרם דניאל נצר ('שרדהה') ורן שרפמן ('עוטסב') בין מנחים ומטפלים אחרים. בתחקיר נטען כי נצר ושרפמן ניהלו את האשרם עם מאפיינים כיתתיים ורדו בחיי נשים צעירות שעבדו תחתיהם במקום. בשני חלקי הכתבה הועלו האשמות על ניצול מיני, השפלות קבוצתיות, אלימות מילולית ואף ניצול כלכלי.
חמסין בגן חיות
חמסין בגן חיות הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד המוזיקלי הישראלי אילן ואילנית. את השיר הוציאה לאור בשנת 1970 חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה השלישית במיני-אלבום השלישי של הצמד "בוא ונשתגע בחולות".
על השיר
השיר נכתב על ידי אהוד מנור והולחן על ידי נורית הירש, שגם השתתפה בעיבוד המיני-אלבום בו הוא נכלל. מילותיו מציגות ניגודים שונים המתרחשים בגן חיות עקב המזג-אוויר החם של עונת הקיץ: "הקופים את הבוטנים זרקו בחזרה", "פיל פילון שטף במים את הנמרה" ו"הנמר הנורא כבר ביקש מעורב, להאיר את הכלוב בכנפיו". פזמון השיר מורכב משתי שורות בלבד: "הקיץ החליט לחסל חשבונות וזה מה שקרה בגן החיות". ב-27 באוקטובר 1970 נכנס למצעד הפזמונים השבועי של קול ישראל במקום העשירי – המיקום הגבוה ביותר בו דורג במצעד. ב-24 בנובמבר, לאחר ארבע שבועות צעידה רצופה, יצא מהמצעד השבועי.
מכניקה של גוף קשיח
מכניקה של גוף קשיח (או של גוף צפיד) היא ענף פיזיקלי החוקר את תכונותיהם ותנועתם של גופים קשיחים. בהקשר זה, גוף קשיח (או: צפיד) הוא גוף אשר איננו משנה את צורתו במהלך התנועה או, במינוח מדויק יותר, זהו אוסף חלקיקים אשר המרחק בין כל שניים מהם נותר קבוע במהלך כל התנועה. מודל זה מוגבל לתיאור מצבים בהם ניתן להניח כי הגוף לא שינה את צורתו במהלך התנועה, או לחלופין, ששינוי הצורה של הגוף אינו משמעותי לניתוח התופעה.
ענף זה של המכניקה מטפל במספר תופעות הנוגעות לגופים קשיחים ובפרט מאפשר לנתח את תנועתם הסיבובית של גופים קשיחים סביב עצמם. הכלים של מכניקת הגוף הקשיח מאפשרים את ניתוחם ותכנונם של גופים כדוגמת הסביבון, הגירוסקופ ו למיניהן, כמו גם גלגלי שיניים ורכיבים מכניים נוספים.
הקשר לדינמיקה של חלקיק יחיד
בדינמיקה הקלאסית של חלקיק יחיד (בהקשר זה הוא מכונה "גוף נקודתי"), על מנת לתאר תנועה של חלקיק במרחב נדרשים שלושה גדלים (לדוגמה: קואורדינטות האורך, הרוחב והגובה שלו), היות שהחלקיק יכול לנוע בשלושה כיוונים בלתי תלויים. במינוח פיזיקלי, לחלקיק יחיד יש 3 דרגות חופש מרחביות, והיות שהוא נקודתי אין לו דרגות חופש פנימיות. ניתן להראות כי לגוף קשיח, על אף שהוא עשוי להיות מורכב ממספר גדול מאוד של חלקיקים, יש תמיד בדיוק 6 דרגות חופש: תנועה בשלושה כיוונים, וסיבוב סביב שלושה צירים. בדומה לדינמיקה של חלקיק יחיד (ובאופן כללי יותר, בדומה לכל מערכת המילטונית עם מספר סופי של דרגות חופש), הדינמיקה של הגוף הקשיח מתארת את השינוי בזמן של שש הקואורדינטות של הגוף בכפוף לכוחות הפועלים עליו. ניתן לפרק את תנועתו של גוף קשיח לתנועה קווית של מרכז המסה ולתנועה סיבובית של הגוף סביב עצמו. פירוק זה שימושי במיוחד, כיוון שתנועתו של מרכז המסה מתוארת לחלוטין על ידי הדינמיקה של חלקיק יחיד. באופן ציורי ניתן לומר כי מרכז המסה נע כאילו הוא היה חלקיק יחיד, והוא בכלל "לא יודע" שמחובר אליו גוף גדול. לעומת זאת, תנועתו הסיבובית של הגוף סביב עצמו היא מסובכת יותר ודורשת כלים מתמטיים מורכבים יותר כדי לנתחה.
הגדלים היסודיים
בניתוח דינמיקה של חלקיק יחיד נהוג להגדיר מספר גדלים: מהירות, תנע, אנרגיה, וכיוצא בהם. עבור תנועה סיבובית של גוף קשיח, ניתן להגדיר גדלים דומים:
להלן טבלה המדגימה את הגדלים המקבילים בתיאור תנועתו הקווית והסיבובית של הגוף:
תוצאות חשובות של התורה
בתורת הגוף הקשיח ישנן מספר תוצאות חשובות הנוגעות לתנועתם של גופים קשיחים. תובא כאן סקירה של מספר נקודות מרכזיות.
חישוב מומנט ההתמד
מומנט ההתמד סביב ציר מסוים מוגדר כסיכום התרומות של כל אחת מהמסות המרכיבות את הגוף למומנט הכללי: כאשר \rho_i הוא המרחק של המסה ה־i מציר הסיבוב. בגבול הרצף, הסכום הופך לאינטגרל: וכאן \rho(m) הוא המרחק של המסה m מציר הסיבוב.
כתוצאה מהגדרה זו, מתקבלת דרך לחשב את מומנט ההתמד של גוף סביב ציר תנועה מסוים, בהינתן מומנט ההתמד של הגוף סביב ציר מקביל, העובר דרך מרכז המסה של הגוף. תוצאה זו נקראת "משפט שטיינר". בניסוח מתמטי, אם I_{cm} הוא מומנט ההתמד סביב ציר העובר במרכז המסה, אז I_s, מומנט ההתמד סביב ציר אחר המקביל לו נתון בנוסחה, כאשר m היא מסת הגוף ו־d המרחק בין שני הצירים.
טנזור מומנט ההתמד
כיוון שטנזור ההתמד סימטרי, ניתן ללכסן אותו עבור כל גוף קשיח. בצורתו המלוכסנת של הטנזור, הצירים המתאימים לרכיביו נקראים "צירי התנועה הראשיים" (או, "צירי התנועה הטבעיים") והערכים על האלכסון הם מומנטי ההתמד הראשיים. לצירים הראשיים של גוף יש חשיבות רבה, כיוון שכאשר גוף מסתובב סביב ציר ראשי שלו, ציר הסיבוב נשאר קבוע. כלומר, לא מתרחשת נקיפה. תוצאה חשובה זו מראה שלכל גוף קשיח קיימים שלושה צירים (לפחות) שסביבם ניתן לסובב את הגוף וציר הסיבוב יישאר קבוע. פרט לחשיבות התאורטית של התופעה, יש לה גם שימוש מעשי חשוב: בעת איזון גלגל כלי רכב במוסך, פעולות המכונאי מכוונות לכך שציר הסיבוב הראשי של הגלגל יהיה מקביל לסרן המכונית, שאם לא כן, הגלגל "ירצה" לשנות את ציר הסיבוב שלו, מה שיגרום להפעלת כוח על הסרן ויכול אף להביא לשבירתו.
מבחינת החישוב, חלק מהמשוואות הופכות פשוטות יותר אם מלכסנים את טנזור מומנט ההתמד. כך, למשל, האנרגיה הקינטית הכוללת במצב זה היא סכום האנרגיות המתקבלות מתנועה סביב כל אחד מהצירים.
המשוואות המתארות תנועות מורכבות של גוף קשיח, בפרט כאלו הכוללות נקיפה ונוטציה, נקראות משוואות אוילר, על שמו של הפיזיקאי והמתמטיקאי לאונרד אוילר. אלו הן שלוש משוואות הקושרות את מומנטי ההתמד של הגוף סביב ציריו הראשיים, מומנטי הכוח הפועלים עליו, המהירויות הזוויתיות סביב צירים אלו וקצב השינוי שלהן (התאוצה הזוויתית) במערכת הייחוס של הגוף הנע.
גוף קשיח בתורת היחסות
תורת היחסות שוללת את קיומם של גופים קשיחים, שכן כאשר מתחיל לפעול כוח על גוף לא ייתכן שכל חלקיו יתחילו לנוע באופן מיידי, בגלל המגבלה של העברת האינפורמציה (קרי – תגובת חלקיו הרחוקים ביחס לנקודת הפעלת הכוח) במהירות הנמוכה ממהירות האור. לכן, אין טעם לדבר על מכניקה יחסותית של גוף קשיח במובן הפשוט. עם זאת, למושגים כמו תנע זוויתי יש חשיבות רבה בתורת היחסות.
ראו גם
תחומים קרובים בפיזיקה ובמתמטיקה
אנגלית אמריקאית
אנגלית אמריקאית או אנגלית אמריקנית (באנגלית: American English, U.S. English) היא ניב נפוץ של השפה האנגלית המדוברת, נקרא ונכתב בעיקר בארצות הברית. נכון לסטטיסטיקות משנת 1990, 97% מתושבי ארצות הברית מדברים אנגלית "טובה" או "טובה מאוד", ובסטטיסטיקות מ-2004 נקבע כי יותר משני שלישים מהם משתמשים בניב האמריקני.
בבתי הספר במדינת ישראל מלומדת האנגלית האמריקאית, אולם מלמדים גם את ההבדלים בין הניבים של השפה האנגלית.
הבדלים בין אנגלית אמריקאית לאנגלית בריטית
בין שני הניבים יש הבדלים הן באיות, הן בדקדוק והן במבטא, אם כי אלה אינם מונעים הבנה הדדית, והדבר נכון גם לגבי שאר ניבי האנגלית. האנגלית האמריקאית התפתחה מהבריטית, תוך כדי ניסיון לעשות אותה "הגיונית" יותר. בניגוד לשינויים ורפורמות שנעשו בשפות אחרות במהלך המאה ה-20 (למשל השינוי באלפבית הטורקי, והרפורמה באיות השפה הנורווגית), שנעשו על ידי הממשלות או מוסדות ללשון, שינויי האיות באנגלית האמריקאית התפתחו בצורה טבעית ותועדו על ידי סופרים וכותבי מילונים.
המילון האמריקאי הראשון חובר על ידי נואה ובסטר, ב-1828. באותה תקופה, ארצות הברית הייתה מדינה צעירה יחסית, והתרומה של ובסטר הייתה בעיקר כדי להציג את העובדה שניב האנגלית בארצות הברית שונה מזה שבבריטניה. מילון ובסטר הכיל שינויים רבים באיות של מילים, ורבים משינויים אלה נכנסו לשפה היומיומית.
בנוסף לכך, ובסטר ביקש לפשט את השפה, ושינויים רבים שלו התקבלו בצורה חלקית. התוצאה הייתה בלבול וסיבוך רב יותר של השפה משהיה קודם.
מילים רבות באנגלית אמריקאית הן קצרות ופשוטות יותר מהאנגלית הבריטית, למשל "center" האמריקאית לעומת "centre" הבריטית או "pajamas" האמריקאית ו-"pyjamas" הבריטית. עם זאת, קיימות גם מילים מסובכות יותר, כמו "transportation" באנגלית אמריקאית לעומת "transport" באנגלית בריטית, או "elevator" באנגלית אמריקאית ו- "lift" באנגלית בריטית.
מלבד שינויים אלה, האנגלית האמריקאית אף שואלת מילים משפות מגוונות יותר מאשר האנגלית הבריטית. באוצר המילים האמריקאי ישנן גם מילים משפות אפריקאיות, גרמנית, צרפתית, שפות של ילידי אמריקה, ספרדית, יידיש ועוד.
מרכז הכרמל
עד אמצע המאה ה-19 לא שימש רכס הכרמל למגורים, פרט למגורים ארעיים של רועים ומתבודדים, משום שהיה מרוחק מאזור החוף שבו התקיים היישוב חיפה העתיקה עד שנת 1761, וגם לאחר מכן, האזור נותר מרוחק מהעיר שנבנתה והוקפה חומה על ידי דאהר אל עומר, במקום שבו נמצאת העיר התחתית. הבעלות על אדמות רכס הכרמל התחלקה בין המדינה, המסדר הכרמליתי, ותושבי הכפר הערבי א-טירה (במקום בו כיום נמצאת העיר טירת כרמל). על ההר התפרסה דרך משובשת אחת הידועה בשם "הדרך העליונה" (בניגוד ל"דרך התחתונה" הנקראת כיום "דרך ההגנה").
במהלך המאה ה-19 רכש המסדר הכרמליתי נחלות בסטלה מאריס ובוואדי שיח. התיישבות הגרמנים הטמפלרים על הכרמל בסוף המאה ה-19 סימנה את תחילת פיתוח המקום. קניית אדמות האזור על ידי חברת הכשרת היישוב, בשלהי מלחמת העולם הראשונה, הביאה לפיתוח האזור כשכונה יהודית מוקפת גנים, כפי שהיא מוכרת כיום.
התיישבות נתיני המעצמות הזרות
כחלק מהתיישבות נתיני המעצמות בארץ ישראל, גם הר הכרמל החל להיות מיושב בשלהי המאה ה-19. בדומה למה שקרה בחיפה התחתית, בירושלים ובמקומות אחרים בארץ ישראל, החלו נתיני המעצמות לנסות ולהתיישב בהר הכרמל, אזור שכאמור היה ריק כמעט לגמרי (למעט בתים בודדים - בעיקר של חקלאי קיץ). ההתיישבות לוותה במאבקים פיזיים ומשפטיים רבים, ואף באיום בפתיחה במלחמה בין גרמניה וצרפת, בעקבות מה שלימים כונה "משפט קרקעות הכרמל". במשפט זה הועלתה, לראשונה, חוקיות בעלות המסדר הכרמליתי על הקרקע בכרמל. לבסוף נפלה ההחלטה בסיכום של האפיפיור לאו השלושה עשר וביסמרק לחלוקת הכרמל בין הכרמל הצרפתי לכרמל הגרמני.
כרמלהיים
טמפלרים, תושבי המושבה הגרמנית בחיפה, שרצו לבנות לעצמם שכונת בתי קיץ הבחינו במעלות הטובות של הכרמל והיו מעוניינים בהשתקעות באזור. הטמפלרים הצליחו לקבל את "מתנת הכרמל" מידי מושל דמשק, אך מתנה זאת לא התממשה מעולם, בעיקר בגלל התנגדות הממשל המקומי בחיפה. ב-1883 החלו הטמפלרים לרכוש בכרמל אדמות (בתחילה כ-1,800 דונם) וכך החלה לפרוח במקום שכונת "כרמלהיים" (Karmelheim). בראש הטמפלרים שבכרמל עמד פרידריך קלר, סגן קונסול פרוסיה, קצב במקצועו, שכונה לימים "מלך הכרמל". הוא קבע את ביתו בקצה הדרך המובילה מהמושבה הגרמנית ה"תחתונה" (כיום סמוך לקצה הדרומי של "שדרות הנשיא"), בחלקת קרקע שהייתה שייכת לידידתו ברטה פון באנוורט. ארבע שנים מאוחר יותר בנה קלר את בית המרגוע "לופטקורהאוס" (אשר נהרס בינתיים).
בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 בנתה משפחת היימן בפאתי כרמלהיים (בשדרות הצבי של היום) מבנים ששימשו כבתי הארחה מוקפי עצים וגינות. שאר בתי השכונה נבנו מסוף שנות ה-30 ואילך. במורד הרחוב נבנו מספר מבנים בבנייה רוויה, אולם רוב בתי השכונה נבנו בבנייה נמוכה ובאחוזי בנייה נמוכים. לאורך הרחוב עצי אורן וברוש בני כ-100 שנים, המשרים על הרחוב אווירה מיוחדת.
מיסיון הכרמל
מיסיון הכרמל, בניהול מרטין שניידר, החל לפעול בכרמל הגרמני ב-1903. הוא החל בקניית מלון פרוס (כיום בית הכט) ולאחר מכן התרחב למתחם שכלל בתי מגורים (בית מיינץ ובית הפסטור שניידר) ואכסניה לצליינים. היה זה גננו של המיסיון שהחל בנטיעת האורנים הרבים בכרמל.
הכנסייה הרוסית
הכנסייה הרוסית-אורתודוקסית הקימה בשולי מרכז הכרמל של היום, כנסייה קטנה ואכסניה לעולי רגל (בהצטלבות רחוב החורשה עם שד' הנשיא).
הכנסייה היוונית
ברחוב מגידו (של היום) נבנתה בתחילת המאה ה-20 אכסניה לצליינים נוצרים בשם "מנוחת אליהו" על ידי הנזירות הקתוליות. לאחר מכן עברה האכסניה לבעלות הכנסייה היוונית-אורתודוקסית. מאוחר יותר שימשה את הסוכנות היהודית כמעון קליטה בשנות ה-90. המתחם שימש את עמותת נדר (נוצרים דוברי רוסית) של קהילת היהודים המשיחיים אשר מסייעת למכורים לסמים או לאלכוהול (בעיקר מקרב עולי ברית המועצות). נכון ל-2023 המקום עזוב ומסביבו בנייה מסיבית של חברת גד זאבי.
שלהי מלחמת העולם הראשונה והכיבוש הבריטי
בשלהי מלחמת העולם הראשונה החלו הגרמנים להרגיש שהאדמה נשמטת מתחת לרגליהם, והם החלו למכור את אדמותיהם על הכרמל. משפחת קלר (יורשיו של פריץ ואחיו) החלה למכור את אדמותיה. בתחילה ניסו למכור את המגרשים לפרידריך בירינג (מיסיונר שוודי פרוטסטנטי) ואלכסנדר אנגלהרדט שתכננו לקנות את כל שלוחת כרמל מערבי של היום ולבנות במקום כפר נופש. בירינג כבר הביא צריפים שוודיים שיהוו את מגורי כפר הנופש, אך המלחמה תפסה אותו לפני שהשלים את תוכניתו. בתכנונם היה לבנות גם רכבל (תוכנית הרכבל לא הייתה חדשה לחיפה והוצגה גם בספרו של הרצל "אלטנוילנד" ובתכנונים מאוחרים יותר של פטריק גדס וריכרד קאופמן). במהלך המלחמה גורשו השניים וככל הנראה הופסקו התשלומים על הקרקע. הפסקה זאת גרמה למוכרי הקרקע לראות בכך הפרת ההסכם. אפ"ק והכשרת היישוב, באמצעות יחיאל ויצמן, יהודה גרזובסקי וארתור רופין החלו בקניית השטחים במאמץ בינלאומי והצליחו לבסוף לקנות את רוב שטחי קלר, אונגר (אחד מעשירי המושבה הגרמנית שביתו נמצא ברחוב יפו ושנרצח על רקע סכסוכי קרקעות על ידי תושב טירה) ויונג. כאן הופיע לראשונה השם "כרמל מרכזי" כשם שמייצג את האדמות הללו. מקור המימון היהודי היה ביתרות מזומנים שנשארו בסניף החיפאי של בנק אנגלו-פלשתינה שנותק מסניפיו האחרים בדרום הארץ ועל מנת שהכסף לא יאבד את ערכו השתמשו בו לרכישת קרקעות על הכרמל.
רכישות נוספות בוצעו על ידי משפחת גבריאלוביץ ויצחק לייב גולדברג שקנה את ביתה של פון באנוורט. גולדברג הרס את הבית המקורי ובנה תחתיו בית חדש ושמו "בית רחל". בית זה עמד שנים שומם ונהרס בשנות ה-90. על שמו של גולדברג נקרא רחוב שדרות יצחק הניצב לרחוב קלר ובו בתים רבים שנבנו על ידי היהודים קוני המגרשים. בבניין ליד בית רחל נפתח ב-1934 "קפה פרנק". במלחמת העולם השנייה נסגר בית הקפה ובמקומו נפתח בית קפה ומועדון ריקודים בשם "טברנה".
על פי התוכנית של צבא בריטניה, אמור היה הגדוד ההודי של חטיבה 15 של צבא הוד מלכותו, לכבוש את התותחים הגרמניים (שנמצאו באזור הכניסה לגנים הבהאים של היום) מכיוון נשר של היום לאורך ה"דרך העליונה" עד כרמלהיים. העלייה הקשה נתנה אותותיה בסוסים ורק 15 מהם הבקיעו את המערך הגרמני על הכרמל. הבריטים נתקלו בהתנגדות באזור כיכר הקיסר.
יישוב היהודים בשכונה
לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה חברת הכשרת היישוב במכירת הקרקעות שרכשה. תחילה פנתה לפטריק גדס, הוגה תוכנית גדס בתל אביב, על מנת שיתכנן עבורה את השכונה החדשה. גדס, ועוזרו מירס, לא הצליחו לסיים את העבודה אך סימנו כ-250–300 מגרשים של שלושה דונם כל אחד. כמו כן תכננו השניים דרך משכונת הדר הכרמל לכרמל המרכזי. עיקרי התוכנית היו: