cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פלסטינים אמריקאים
דת
האמריקאים הפלסטינים הם ברובם סונים, מהאסכולה החנפית ומהאסכולה השאפעית. חלק גדול מהנוצרים הפלסטינים שייך לכנסייה הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים, עם נוכחות משמעותית של הפטריארכיה הלטינית של ירושלים ומהכנסייה המלכיתית היוונית-קתולית. מיעוטים קטנים יותר דבקים בכתות שונות של נצרות פרוטסטנטית.
שפה
מלבד אנגלית, אמריקאים פלסטינים רבים דוברים ערבית פלסטינית. פלסטינים שחיו או עבדו פעם בישראל או בשטחים הפלסטינים מדברים אולי עברית מודרנית כשפה שנייה. פלסטינים רבים שולטים בשפות אחרות.
פוליטיקה
בעוד האמריקאים הפלסטינים בדרך כלל אינם פעילים פוליטית יותר מהאוכלוסייה, הם כן מודעים מאוד פוליטית להיסטוריה שלהם ולנושאים העומדים בפני מולדתם. הם פעילים יותר בארגונים חברתיים כגון ה-BDS, באמצעות מסגדים, כנסיות וארגונים מקומיים, מאשר בארגונים פוליטיים גדולים יותר, אף על פי שלראשונים יש השלכות פוליטיות חזקות. בהיעדר מדינה פלסטינית, האחדות ושימור הקהילות בגולה משמשות עבורם שמירה על זהות פלסטינית.
רק כמה אמריקאים ממוצא פלסטיני שירתו או מכהנים כיום כחברי קונגרס. רשידה טליב, אמריקאית שנולדה להורים פלסטינים, היא חברת קונגרס דמוקרטית בבית הנבחרים של מישיגן, שהתמודדה על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית ממחוז הקונגרס ה-13 של מישיגן. היא הפכה לאחת הנשים המוסלמיות הראשונות שנבחרו לקונגרס (יחד עם אילהאן עומאר הסומלית-אמריקאית ממינסוטה), והאישה הפלסטינית-אמריקאית הראשונה בקונגרס. ג'סטין עמאש, היה עצמאי שהפך לרפובליקני חבר קונגרס ממוצא פלסטיני, ומשרת בבית הנבחרים האמריקאי המייצג את המחוז השלישי של מישיגן.
יחסי אוקראינה–ספרד
יחסי אוקראינה–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין שתי המדינות הללו. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים מאז עצמאות אוקראינה מברית המועצות בשנת 1991.
יחסים דיפלומטיים
בין שתי המדינות מתקיים דיאלוג פוליטי שוטף. ההיבט ההומניטרי במערכת היחסים התחזק עם תוכניות העמותות הספרדיות לקבלת פנים לילדים אוקראינים במשפחות ספרדיות במהלך חופשות הלימודים ובנוכחותה של קהילה חשובה של אזרחי אוקראינה בספרד, אשר תרמה להתפתחות ספרד ולשילוב מלא בחברה הספרדית.
יחסים כלכליים
נתוני הסחר הדו-צדדיים בין אוקראינה לספרד גדלו מאז משבר אמצע 2008. מאזן הסחר הספרדי עם אוקראינה רושם גירעון מסורתי. בשנת 2014 הגירעון המסחרי עמד על 884 מיליון אירו, גבוה במקצת לעומת 2013, שהיה 687 מיליון אירו. זה נבע בעיקר מירידה של 32% בייצוא הספרדי לאוקראינה בגלל המשבר הכלכלי העמוק שעברה המדינה. גם הייצוא המופחת כמותית וגם היבוא מהווים אחוז קטן מסך סחר החוץ בספרד. בשנת 2014 דורגה אוקראינה במקום ה-61 כרוכשת בספרד ובמקום ה-45 כמוכרת לה.
שיתוף פעולה
אוקראינה אינה מדינת עדיפות בתוכנית האב לשיתוף פעולה ספרדי. עם זאת, ישנן כמה תוכניות לשיתוף פעולה בתחומים חברתיים שונים, כמו גם פרויקטים ספציפיים של שיתופי פעולה מבוזרים. הממשל הספרדי מריץ בימים אלה מספר תוכניות תיאומים של האיחוד האירופי באוקראינה.
יחסי אוסטריה–וייטנאם
יחסי אוסטריה–וייטנאם הם יחסי החוץ בין אוסטריה לווייטנאם. יחסים דיפלומטיים כוננו בשנת 1972.
ביקורים רמי דרג
נשיא אוסטריה היינץ פישר ביקר בווייטנאם במאי 2012.
יחסי סחר
הסחר הבילטרלי חווה צמיחה משמעותית בשנים האחרונות. הוא הגיע לסכום של 630 מיליון דולר בשנת 2011, עלייה של 240 אחוז בשנה בהשוואה לרבעון הראשון של שנת 2012, ו-171 מיליון דולר.
Now What?!
מהאלבום יצא לאורו שני סינגלים "Hell to Pay" ו-"All the Time in the World". שני שירים מהאלבום הוקדשו לזכר החבר המייסד של הלהקה ג'ון לורד שמת ביולי 2012 - "Uncommon Man" ו-"Above and Beyond".
באותה שנה גם השיקה הלהקה אתר אינטרנט ובו עדכונים וחדשות לגבי האלבום.
האלבום המשיך את האיכות הבלתי מתפשרת שהציגה הלהקה בשני אלבומיה הקודמים, וקיבל ביקורות חיוביות רבות. אתר Allmusic העניק לאלבום 4 כוכבים מתוך 5.
רשימת השירים
כל השירים נכתבו על ידי איאן גילן, רוג'ר גלובר, דון איירי, איאן פייס סטיב מורס ובוב אזרין, פרט לשיר "It'll Be Me" שנכתב על ידי ג'ק קלמנט
אליפות גרמניה בכדורגל 1936
אליפות גרמניה בכדורגל 1936 הייתה העונה ה-29 של התחרות.
תחרויות אזוריות נערכו ב-16 גאוליגות אזוריות. מנצחי תחרויות אלו השתתפו באליפות המדינה. תחילה הם שובצו ב-4 בתים. בכל בית נערכו משחקים בשיטת משחק בית/משחק חוץ. מנצחי הבתים העפילו למשחקי חצי הגמר והגמר. משחקים אלו נערכו בשיטת מפגש יחיד. החל מעונה זו, היה נערך גם המשחק על המקום השלישי.
למשחק הגמר הגיעו נירנברג ופורטונה דיסלדורף. לנירנברג זו הייתה האליפות השישית בתולדות המועדון. המשחק הסתיים בניצחון של נירנברג בהארכה, תוך כיבוש שער הניצחון בדקה ה-120.
ארגון האליפות
לתחרות העפילו מנצחות תחרויות אזוריות:
כדורגלנים מצטיינים
ארווין חלמכן מפ.צ. חמניץ כבש 10 שערים ובכך זכה בתואר מלך השערים.
רוברט לאות'
רוברט לאות' (באנגלית Robert Lowth; 27 בנובמבר 1710 - 3 בנובמבר 1787) היה הבישוף של הכנסייה האנגליקנית, עמית החברה המלכותית, פרופסור לשירה באוקספורד,חוקר השירה העברית הקדומה ומחבר אחד מספרי הלימוד המשפיעים ביותר על דקדוק אנגלי.
חייו
לאות' נולד בהמפשייר, בריטניה, בנו של ד"ר ויליאם לאות', איש דת ופרשן תנ"כי. הוא התחנך במכללת וינצ'סטר ועבר לניו קולג' באוקספורד בשנת 1729. את התואר הראשון קיבל בשנת 1733 ואת התואר השני באומנויות בשנת 1737. בשנת 1735, בעודו באוקספורד, לאות' קיבל מינוי מהכנסייה האנגליקנית ככומר באוווינגטון, המפשייר, תפקיד אותו מילא עד 1741, אז מונה לפרופסור לשירה באוקספורד.
הבישוף לאות' תרגם את ספר ישעיהו לאנגלית בשנת 1778. התאולוג האדוונטיסטי ואגונר אמר בשנת 1899 שתרגומו של לאות' לישעיהו היה.
בשנת 1750 התמנה לארכידקון(סגן בישוף) של וינצ'סט. בשנת 1752 התפטר מתפקידו כפרופסור באוקספורד והתחתן עם מרי ג'קסון. זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1753, מונה לואת' לרקטור של מזרח וודהיי. בשנת 1754 הוענק לו דוקטור לתאולוגיה על ידי אוניברסיטת אוקספורד, בעבור עבודתו על שירה עברית בשם Praelectiones Academicae de Sacra Poesi Hebraeorum (על שירת העברים הקדושה). מסה זו התפתחה מסדרת הרצאות ופורסמה במקור בלטינית. היא תורגמה לאנגלית בידי ג'ורג' גרגורי בשנת 1787 כLectures on the Sacred Poetry of the Hebrews.
לאות' היה בידידות טובה עם דייוויד יום, כפי שציין מוכר הספרים הסקוטי הבולט אנדרו מילאר ".
לאות' כתב אפיטף בלטינית Cara, Vale ("להתראות, יקירה") על מות בתו מריה. האפיטף זכה לכבוד רב בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19, והולחן על ידי המלחין האנגלי ג'ון וול קאלקוט.
לאות' נפטר בשנת 1787, ונקבר בחצר "כנסיית כל הקדושים", פולהאם.
מחקריו על המקרא
נראה כי לאות' היה המלומד הראשון בתנ"ך בתקופה המודרנית שהבחין במבנה הפואטי של ספר תהילים ושל חלקים גדולים בספרות הנבואית במקרא. הוא הקדיש סדרה בת 34 הרצאות למבנה ולתכונות הספרותיות של כתבי הקודש. בהרצאה 19 הוא מביא את ההגדרה הקלאסית של התקבולת, שעודנה הקטגוריה הבסיסית ביותר להבנת השירה המקראית. הוא מזהה שלוש צורות של תקבולות: נרדפת (סינונימית), ניגודית (אנטיתטית) ומשלימה (סינתטית). רעיון זה השפיע רבות על לימודי הברית הישנה עד ימינו.
הושפעו ממנו וביקרו אותו: יוהאן גוטפריד הרדר ומאוחר יותר שלמה לויזון.
עיריית קיצ'נר
עיריית קיצ'נר היא גוף השלטון המקומי במעמד של עירייה, האחראי לניהולה השוטף של העיר קיצ'נר הנמצא במחוז אונטריו שבקנדה.
ככל רשות מקומית עוסקת עיריית קיצ'נר בעניינים מוניציפליים מסוג הסדרות שרותי חינוך, תרבות, רווחה, תשתיות, ניקיון, תברואה וכדומה.
מועצת העירייה
המועצה מורכבת מראש העירייה ועשרה חברי מועצה הממונים על המחלקות השונות. הבחירות לראשות העירייה מתקיימות כל ארבע שנים בתחילת חודש אוקטובר. ראש העיר הנוכחי הוא ברי ורבאנוביץ' (Berry Vrbanovic).
2006–2010
המועצה נבחרה בבחירות המוניציפליות ב-2006.
2010–2014
המועצה נבחרה בבחירות המוניציפליות ב-2010.
2014–2018
המועצה נבחרה בבחירות המוניציפליות 2014.
כבוד הכומר
כבוד הכומר (באנגלית: ) היא קומדיית מצבים בריטית בהפקת Big Talk Productions. הסדרה שודרה בערוץ BBC Two החל מ-28 ביוני 2010 ועד 28 באפריל 2014. במהלך העבודה נקראה הסדרה "Handle With Prayer" ו-"The City Vicar". העלילה סובבת סביב כומר אנגליקני, בגילומו של טום הולנדר, שהופך לוויקאר בכנסייה בשכונה בעיר לונדון, אחרי שעזב קהילה כפרית קטנה בסאפוק.
הולנדר אמר: "רצינו להגדיר את עצמנו בניגוד לקלישאה של כומר כפרי, בין השאר משום שרצינו להציג את אנגליה כפי שהיא עכשיו, במקום אנגליה של 'הרחק, מעבר להרים עם ציוץ ציפורים' - רצינו את המורכבות של רב-תרבותיות, רב-אתניות של תוך העיר, שם הכל הרבה יותר קשה".
תקציר העלילה
אדם סמולבון הוא כומר אנגליקני שעבר מקהילה כפרית קטנה אל כנסיית המושיע הקדוש ברובע האקני שבמזרח לונדון (קודמו בתפקיד ערק לכנסייה הקתולית). הוא אינו מסוגל לסרב לאיש שפונה לעזרתו, והוא עומד בפני שורה של אתגרים. עליו לאזן בין צורכיהם של באי הכנסייה, אנשים מהרחוב, מכורים לסמים וגם מטפסים חברתיים, המגיעים לתפילות וטוענים שהם נוצרים רק כדי לקבל העדפה ברישום ילדיהם לבתי-ספר אנגליקניים טובים.
עבודתו של אדם ככומר כנסייתי בעיר היא קשה עד בלתי אפשרית. אשתו אלכס, שלה קריירה משלה כעורכת דין, תומכת בו רבות אבל לא מתערבת בעבודתו. כמו כן עוזר לו נייג'ל, עורך הטקס החילוני, שחושב שהוא זה שצריך לנהל את הכנסייה. על אדם מפקח הארכידיאקון רוברט, שלוחץ עליו להגדיל את מספר המתפללים ואת ההכנסות.
צאן מרעיתו של אדם כוללים את קולין, אלכוהוליסט מובטל, נשמה אבודה והמאמין המסור ביותר; אדוהה, הידועה כנואפת סדרתית עם כמרים; ומיק, חסר בית המופיע מדי פעם על סף דלת ביתו של אדם ומבקש כסף.
הפקה
בעונה הראשונה הופקו שישה פרקים על ידי Big Talk Productions עבור ערוץ BBC Two. היוצרים הם טום הולנדר וג'יימס ווד. הסצנות בכנסייה צולמו בכנסיית סנט לאונרדס בשורדיץ' שבמזרח לונדון. בספטמבר 2010 חודשה הסדרה לעונה נוספת והצילומים החלה באמצע 2011. העונה השנייה כללה שבעה פרקים ושידור הבכורה היה ב-10 בנובמבר 2011. ב-1 באוגוסט 2012 החלו צילומי העונה השלישית ששודרה ב-2014.
ריצ'רד קולס, כומר בכנסייה האנגליקנית וחבר לשעבר בלהקת הפופ הקומונרדס, יעץ לכותבי הסדרה, והיווה את ההשראה לדמותו של אדם סמולבון.
חורשות את הלילה
חורשות את הלילה (באנגלית: Booksmart) הוא סרט קומדיית התבגרות אמריקאי משנת 2019 בבימויה של אוליביה ויילד, ובכיכובן של ביני פלדסטין וקייטלין דיוור. הבכורה העולמית התקיימה ב-10 במרץ 2019 במסגרת פסטיבל SXSW, והסרט יצא לבתי הקולנוע בצפון אמריקה ב-24 במאי 2019, ובישראל – ב-30 במאי באותה שנה.
הסרט עוסק בתופעת התיוג הרווחת בבתי ספר, ובמשמעות של נאמנות ומעילה באמון בגיל הנעורים. במרכז העלילה שתי חברות טובות ביותר, "חרשניות" שהקדישו את כל זמנן להצטיינות לקראת לימודים גבוהים, ובלילה שלפני טקס סיום הלימודים, הן מנסות לחוות את מה שהחמיצו במהלך שנות בית הספר התיכון, ולהתנער מסטריאוטיפ ה"תלמידות החכמות והמשעממות" שדבק בהן. בסולם סיווגי הצפייה של איגוד הסרטים של אמריקה, קיבל הסרט סיווג "R" (Restricted) הממליץ על הגבלת צפייה מתחת לגיל 17 בהשגחת מבוגר. זאת, לאור תוכן מיני, שפה בוטה, וצריכת סמים ומשקאות אלכוהוליים על ידי בני נוער.
הסרט נחשב לתוצר של תרבות ה-Woke האמריקאית, בשילוב אידיאלים פמיניסטיים, באמצעות הבלטת דמויות ראשיות שאחת מהן שמנה, ושנייה – קווירית.
עלילה
הן משיגות כתובת מהנער אלן, ומזמינות הסעה באמצעות יישומון שירות ההסעות "ליפט". לתדהמתן הנהג הוא המנהל בראון, המסביר להן שהוא עובד כנהג כדי להשלים את הכנסתו. על מנת להכין את איימי למגע מיני עם ראיין, מולי מראה לה במהלך הנסיעה סרטונים פורנוגרפיים, ובראון משמיע בטעות את הסרטונים ברמקול המכונית. הוא מוריד אותן בכתובת שמסר אלן, אך מתברר שזהו ביתו של בן-כיתתן ג'ורג', המארח מסיבת פענוח תעלומת רצח. הן מופתעות למצוא שם את ג'יג'י (מופתעת באותה המידה) המגלה להן שהתותים שהאכילה אותן על היאכטה, היו טבולים בסם איאוואסקה חזק במיוחד. באותו רגע הסם פועל, והשתיים חוות טריפ רע, שבו הן בובות ברבי חטובות, אך בלי אברי מין ופטמות וללא יכולת לכופף את הגפיים. איימי דווקא מרוצה מדמותה החדשה, אך מולי מנערת אותה מהטריפ, והן מסתלקות מביתו של ג'ורג'. איימי שוב מבקשת לחזור הביתה, אחרי שבילו בשתי מסיבות והתנסו בסמים, אך מולי מתעקשת להגיע למסיבה של ניק. ג'יג'י יוצאת אל המרפסת ומכריזה בקול שמולי מאוהבת בניק, והסלידה של מולי מניק היא בעצם תגובת היפוך. כעת, איימי נחושה להגיע למסיבה של ניק, למען חברתה.
בוידאו המשודר מהמסיבה, הן רואות ערימת קופסאות פיצה, מאתרות את שליח הפיצה, פולשות למכוניתו ומאיימות עליו שייתן להן את הכתובת. לבו של האיש נכמר על הילדות המנסות להידמות ל"משפחת מנסון", נותן להן את הכתובת, מטיף להן מוסר ומסלק אותן מהמכונית. איימי שוכחת את הטלפון שלה במכונית הפיצה. סוללת הטלפון של מולי עומדת להתרוקן, אך היא מספיקה להזעיק את מורתן מיס פיין, המשבחת אותן על שיצאו לבלות, נותנת להן בגדים שיהלמו את האירוע, ומסיעה אותן למסיבה של ניק, שם הן מתקבלות להפתעתן בחמימות. מולי וניק מפלרטטים במהלך משחק ביר-פונג, ואילו איימי מבלה מאושרת עם ראיין המפגינה כלפיה חיבה, מה שנראה כהתממשות מאווייהן הרומנטיים. אולם לאכזבתה של איימי, היא רואה את ראיין מתנשקת עם ניק. שבורת לב, וכדי למנוע ממולי את ההשפלה, היא מבקשת ממנה לעזוב את המסיבה, אך מולי, שלא ראתה את המקרה, מסרבת למרות הכרזת "מלאלה" של איימי. בין השתיים מתפתחת מריבה קולנית. מולי מלינה על כך שאיימי פסיבית שצריך לדרבן אותה, ואיימי עונה שמולי שתלטנית שמכריחה אותה לעשות כרצונה, ומגלה שהיא נוסעת לבוטסואנה לשנה שלימה, ולא רק לקיץ, והסתירה זאת מחשש שמולי תלחץ עליה לא לנסוע.
איימי פורשת לבכות בשירותים, שם היא פוגשת את הופ המקניטה אותה על המריבה "עם האישה שלה". איימי הפגועה עונה שהופ סתם בחורה מדליקה ורעה שהגיעה לשיאה בבית הספר, וזו מטיחה כנגד איימי שהיא "חיה רעה שלא לוקחת שבויים, ואז בוכה בשירותים, במסיבות". בעיצומו של הוויכוח, השתיים מתנשקות ומתעלסות על הריצפה, אולם חוסר הניסיון המיני של איימי גורם לה מבוכה, והיא מקיאה על הופ שמסלקת אותה בבושת פנים. בינתיים, ג'ארד מגיע למסיבה, מתוודה באוזני מולי על אהבתו אליה, ובין השניים מתנהלת שיחת נפש, שבמהלכה הוא מכחיש את השמועה שאביו שכר עבורו זונה כדי שיאבד את בתוליו בגיל 14. מולי מחפשת את איימי, ורואה את ניק מתגפף עם ראיין. היא מבינה מדוע איימי התחננה לעזוב, אך לא מוצאת אותה ומסתלקת לבדה מהמסיבה. בדרך, מציעה לה טרמפ אנאבל, המכונה "טריפל איי" (התאחדות מועדוני הרכב, המספקת שירותי דרך לנהגים), משום שמספרים עליה שהיא עצרה פעם לסייע לשלושה בחורים שנתקעו עם מכוניתם, ומצצה להם. במהלך הנסיעה, אנאבל מתוודה שהסיפור נכון אך היה חד-פעמי, והיא פגועה בעיקר משום שגם הבנות מכנות אותה כך.
למחרת בבוקר, לפני טקס סיום הלימודים, מולי מתעוררת ומגלה בטלפון שלה, שלמסיבה הפרועה הגיעו שוטרים, ואיימי עשתה פעולת הסחה כדי לאפשר לכולם להתחמק, בעוד שהיא עצמה נעצרה. מולי שואלת מג'ארד את מכוניתו כדי לבקר את איימי במעצר, והשתיים מתפייסות. על קיר תחנת המשטרה תלוי קלסתרון של שליח הפיצה, ומתברר שהוא רוצח סדרתי מבוקש. מולי מוסרת לשוטרים מידע על האיש כנגד שחרורה של איימי, והשתיים מגיעות באיחור לטקס הסיום, שם הן מתקבלות בתשואות. מולי מנשקת את ג'ארד על במת הנאומים, זונחת את נאום הפרידה הפמיניסטי שהכינה, ונושאת נאום מאולתר ונרגש.
כמה ימים אחר כך, מולי בביתה של איימי, עוזרת לה להתכונן לנסיעה לבוטסואנה. לבית מגיעה הופ, שהתאהבה באיימי למרות הנסיבות המביכות, מחזירה לאיימי את תחתוניה ששכחה בשירותים במסיבה, נותנת לה את מספר הטלפון שלה, ומספרת שהיא מתכוונת לצאת לשנת תרמילאות מסביב לעולם. איימי מזמינה את הופ לבקרה בבוטסואנה. מולי מסיעה את איימי ללשדה התעופה, והן נפרדות בדמעות. בעוד מולי נוסעת משם, איימי קופצת לפתע לפני המכונית משום שעדיין יש לה שהות עד הטיסה, והן נוסעות להעביר את הזמן באכילת פנקייק.
מילת קוד: מלאלה
מולי ואיימי קבעו את מילת הקוד "מלאלה" כסימן מוסכם שפירושו "את חייבת להיענות לכל דרישה שלי, לעשות כל מה שאני דורשת ממך, ולסמוך עלי בכך", במשמעות שגם מי שמכריזה את מילת הקוד, חייבת לומר אותה בכוונה גמורה ומלאה. הקוד הוא שמה הפרטי של לוחמת זכויות האדם וזוכת פרס נובל לשלום, מלאלה יוספזאי. הבמאית אוליביה ויילד הסבירה שיוספזאי היא מודל לחיקוי עבור שתי הנערות, ולדמותה יש משמעות מרכזית בחברות האינטנסיבית ביניהן. ויילד ציינה סצנה מכוננת (סצנת המריבה במסיבה) שבמהלכה הן מגלות שהנאמנות ההדדית לא הייתה מוחלטת, ובשיאה דוחה מולי הכרזת "מלאלה" של איימי, בבחינת שבר בחברות שלהן.
סיווג דמויות לפי מחוון MBTI
עיתונאית הבידור סימון טורן, הציעה סיווג דמויות בסרט לפי מחוון MBTI: מיס פיין – הסנגורית, היועצת; המנהל בראון – המגשר; ראיין – האומנית, בעלת מלאכה; דאג ושרמיין אנצלר – המגנים; ג'ארד – הבדרן; הופ – המתדיינת; ג'יג'י - האקטיביסטית, האלופה; ג'ורג' ואלן – היועצים, המספקים; איימי – הלוגיקאית; מולי – המוציאה לפועל, המנהלת.
פיתוח
גרסה ראשונה של התסריט נכתבה בשנת 2009 בידי אמילי הלפרן ושרה הסקינס, ועסקה בשתי תלמידות תיכון הישגיות המנסות למצוא בני-זוג לנשף סיום הלימודים. התסריטאיות לא מצאו גורם שייטול לידיו את ההפקה, ובאותה שנה נכלל התסריט ב מדד הרשימה השחורה של הוליווד. התסריט שוכתב בשנת 2014 בידי התסריטאית סוזנה פוגל. בעלילה המשוכתבת, שתי הנערות יוצאות למסיבה שאחרי נשף הסיום, ואחת מהן שונתה לנערה לסבית.
התסריט המשוכתב נרכש – כהימור – על ידי המפיקה מייגן אליסון מחברת "סרטי אנאפורנה", ובשנת 2016 פנתה מנהלת הפקות הקולנוע ב"אנאפורנה", צ'לסי ברנארד, אל ג'סיקה אלבאום מחברת "גלוריה סנצ'ז הפקות" בהצעה להפיק את הסרט, ואלבאום הציעה לידידתה אוליביה ויילד לביים אותו. ויילד התלהבה מהרעיון, והציגה ל"אנאפורנה" את הצעתה, שכללה את סצנת טריפ הסמים ובובות הברבי. ויילד קיבלה את תפקיד הבימוי, ובשנת 2017 נשכרה קייטי סילברמן לעדכן את התסריט, והיא הציעה את הרעיון שעומד במרכז העלילה, ובו שתי החברות מגלות שגם תלמידים אחרים התקבלו למוסדות יוקרתיים המזוהים עם ליגת הקיסוס, מבלי לוותר על חיי חברה, ומבינות שדווקא הן היו המוגבלות. ויילד השאירה לשיקולה של סילברמן היכן לשבץ את סצנת טריפ בובות הברבי.
אוליביה ויילד הגתה את סצנת בובות הברבי בהשראת סצנת חלום ריקוד הכדורת של הנשים הוויקינגיות בסרט "ביג לבובסקי". לצורך הפקת סרטון ההנפשה, פנתה ויילד לאולפן "ShadowMachine", שעבורו דיבבה דמות חוזרת בסדרה "בוג'ק הורסמן". שלושים אנשי צוות האולפן עבדו על הסרטון במשך כחמישה חודשים. בסצנה, המתרחשת במסיבת פיענוח תעלומת הרצח אצל ג'ורג', בובת מולי לבושה כאורתודנטית, ובובת איימי – כחוואית, שני תפקידים שג'ורג' נתן להן במשחק שלו.
ליהוק
שמה של קייטלין דיוור נקשר לפרויקט עוד בשלב שכתוב התסריט, וב-16 בפברואר 2018 נמסר שדיוור ומולי פלדסטין יככבו בסרט. צוות השחקנים הושלם במהלך מאי באותה שנה.
על מנת לשוות אמינות לקשר החברי בין שתי הגיבורות, ויילד ביקשה מהן להתגורר יחד, והשתיים חלקו מגורים משותפים במשך עשרה שבועות, בשלבי קדם ההפקה והצילומים, עשו חזרות משותפות ותרגלו את הדיאלוג ים ביניהן באופן אינטימי. דיאנה סילברס התבקשה בתחילה להיבחן לתפקיד ראיין, אולם לאחר שקראה את התסריט, היא סברה שחזותה החיצונית לא תהלום את הדמות, ונבחנה בתפקיד של הופ, הדמות שאותה גילמה לבסוף.
צילומים
צילומי הסרט התקיימו בין מאי 2018 לינואר 2019, באזור עמק סן פרננדו, פסדינה וברבנק בקליפורניה.
מוזיקה
מוזיקה מקורית הולחנה על ידי המוזיקאי ומפיק התקליטים דן האוטומטור. זה היה הסרט ההוליוודי הראשון שהוא הלחין במלואו, אחרי שבעבר השתתף בחיבור מוזיקה עבור הסרטים "האקסים של החברה שלי" (2010) ו"מפלצת הכסף" (2016).
הפצה והכנסות
בבכורת ארבעת ימי חופשת יום הזיכרון ב-2,505 בתי קולנוע בארצות הברית, הכניס הסרט 8.7 מיליון דולר, סכום שנחשב באופן יחסי לכישלון, בימים שנחשבים לרווחיים בקולנוע. בסך הכל הכניס הסרט מבתי הקולנוע ברחבי העולם 25 מיליון דולר בקירוב, ועוד כ-1.8 מיליון ממכירות לצפייה ביתית.
ב-20 באוגוסט 2019 יצא הסרט להורדה בתשלום, וב-3 בספטמבר שלאחר מכן, הוא הופץ בפורמט DVD ובלו-ריי.
ביקורות
במאגר ביקורות הקולנוע "Rotten Tomatoes" עומדת הערכת הסרט על 96% דעות חיוביות, עם דירוג ממוצע של 8.3/10 בשקלול 377 ביקורות. סיכום מבקרי האתר הוא שמדובר בסרט מהיר-קצב, מצחיק ורענן, העושה את מה שנראה בלתי אפשרי, כשהוא מוסיף ממד חדש לקומדיית התבגרות. באתר Metacritic עומד ציון המבקרים על 84%, ציון המוגדר כ"תהילה בין-לאומית", בשקלול 52 ביקורות. במדגם של חברת מחקרי השוק "CinemaScore" מקרב הצופים בבתי הקולנוע, קיבל הסרט דירוג +B בסולם (הגבוה ביתר) עד F (הנמוך ביותר), ואילו במשאל של "PostTrack", קיבל הסרט ציון חיובי כללי של-80%. בדצמבר 2019 דורג "חורשות את הלילה" במקום הראשון ברשימת חמישים הקומדיות הטובות ביותר של שנות ה-2010 של אתר "Rotten Tomatoes".
הסרט זכה להתייחסויות והשוואות רבות עם "סופרבאד - חרמן על הזמן", לאור קוי הדמיון בין שני הסרטים, בעיקר העיסוק בחברות-אמת על רקע לילה מטורף בסיום בית הספר. אוליביה ויילד הסתייגה מ"ההשוואות האינסופיות" האלה, ואמרה שעל אף שהיא אהבה את "סופרבאד", לא ייתכן שכל סרט בנות נמדד כגרסה נשית לסרט בנים קיים, אלא ראוי שהסרט יתקיים בזכות עצמו. אליסה וילקינסון כתבה ב-Vox ש"חורשות את הלילה" הוא כמו "סופרבאד", אך טוב ממנו, באשר הוא לא מציג מתבגרים בני דורו כקצת מגוחכים העסוקים בעצמם ובחיים הקטנים שלהם בבית הספר התיכון. רפאל סרמיינטו הצביע על חמש נקודות דמיון וחמישה הבדלים בין שני הסרטים. איזבל ג'ונס כתבה שהסרט איננו כמו "סופרבאד", אלא טוב ממנו, ומחתה כנגד כותרות כגון "חידוש נשי מצחיק של סופרבאד".
ביקורות אחרות שללו את ההשוואות עם "סופרבאד", לאור היות הסרט חלק מעידן תרבות ה-Woke. דייזי פיליפסון, שהעניקה לסרט חמישה כוכבים מלאים כתבה שהסרט איננו "סופרבאד של Woke", אלא טוב ממנו בהרבה. היא הסבירה ש"חורשות את הלילה" מנוגד בתכלית לסרטי שנות ה-90 של המאה העשרים והעשור הראשון של המאה ה-21, שבהם קליקות מרושעות שלטו במסדרונות בית הספר, והלעג כוון אל מראן החיצוני של התלמידות או להיותן בתולות, וכלל בדיחות הומופוביות. הפעם, הסרט מציג דמויות שבעבר היו מודרות, וההתייחסות היא להיות הגיבורות וורקוהוליות. פיליפסון הוסיפה שהסרט הרוויח בצדק את תוית ה-Woke, וזו לא מוטחת בגסות בפרצופם של הצופים כמו שוטר שפורץ למסיבת בית. תחת כותרת המציינת שהסרט אינו "סופרבאד של Woke", אית'ן ספיינזה כתב שאין זה "סופרבאד" בשינוי אדרת, ודמויות כמו אלו של פלדסטין ודיוור, לא היו מופיעות בסרט משנת 2007, עת האווירה הפוליטית הייתה שונה בתכלית. ספיינזה ציין סמלי Woke המעטרים את הסרט: מסוזן ב. אנתוני ומלאלה יוספזאי ועד הבדלים בנטיות מיניות וזהות מגדרית, אשר לא משמשים מסווה גרידא או שורות מחץ, אלא מעניקים לסרט רעננות ועכשוויות שלא הוצגו כבר זמן רב בסרטי נעורים בוטים. ספיינזה שיבח את הכימיה בין דיוור לפלדסטין, אשר החיבור ביניהן מעניק לסרט את מיטב הרגעים המשעשעים.
מספר ביקורות הקבילו בין סרט זה ל"מועדון ארוחת הבוקר" (1985). נורה טיילור סבורה שאפשר לראות בסרט את גרסת "דור הסנאפצ'ט" של "מועדון ארוחת הבוקר". טרייסי גילקריסט הגדירה את "חורשות את הלילה" כ"מועדון ארוחת הבוקר" של דור הכללת הקווירים. אוליביה ויילד בעצמה הביעה משאלה שהסרט שלה יעמוד בשורה אחת עם סרטי נעורים שהיו המנון נוער שנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה ה-20: "מועדון ארוחת הבוקר", "נעורים בקצב מהיר" (1982), ו"טריפ נעורים" (1993).
בישראל, אבנר שביט כתב ב"וואלה!" שהסרט ברובו לא מצליח להצחיק, וסובל מעריכה קופצנית ומשלל דמויות משנה הזויות. אולם במערכה השלישית הסרט מרגש ומתגלה כדרמה בוגרת המציגה רצף של קטעים מדהימים, עם אחת מסצנות האהבה היפות ביותר שנראו, בהשתתפותה של דיאנה סילברס המתפקדת לרוב כדמות זוטרה, אך לבסוף גונבת את ההצגה. ארז דבורה כתב ב-"ynet" שהסרט משעשע, אך נמנע מהומור שנון, ואלמנטים של גסות מטופלים באיפוק ולא הופכים למופע של גועל. קו העלילה של זהות לסבית מטופל באמפתיה, והסרט כולל בני נוער המפגינים שלל תכונות צבעוניות. דבורה מציין שהסרט נע בין שני קטבים: "סופרבאד" ו"ליידי בירד", בניסיון ליצור התבוננות רבת ניואנסים על הווייתה הרגשית של אישה צעירה, רגע לפני החיים העצמאיים. בביקורתו ב"מאקו", תומר קמרלינג סבר שהסרט הוא לא פחות מקולו של דור, וזהו סרט מצחיק, כיפי, מדויק ועושה הכל נכון בלי להתאמץ. בניגוד לכך, יהונתן צרויה כתב ב"עין הדג", שהסרט לא ראוי להפצה הנרחבת ולהייפ סביבו, אשר הופכים אותו לבלון של ציפיות שהוא רחוק מאד מלהגשים, והוא לא יותר מאשר "סרט מסיבות שינה" או "בילוי לערב צחוקים".
המקרה עם חברת התעופה "דלתא"
ב-27 באוקטובר 2019 נודע שחברת התעופה האמריקאית "דלתא איירליינס" הקרינה במטוסיה גרסה ערוכה של הסרט, ממנה הושמטה כליל את סצנת הסקס הלסבית עם השחקניות קייטלין דיוורס ודיאנה סילברס, וכן נחתכו תמונות בובות הברבי העירומות, והושתקו המילים "וגינה" ו"אברי מין". בתגובה, תקפה הבמאית אוליביה ויילד את החברה, והביעה תרעומת על מה שהיא הגדירה כצנזורה של מיניות נשית ומסר שגוף האישה דוחה, ומיניות נשית היא מבישה. זאת, על אף שבסצנות שנערכו יש קללות ומילים בוטות נוספות, וסיווג הצפייה היה בהתאם לתכנים אלה, וממילא כוללות כתוביות הפתיחה אזהרת צפייה, וכל אחד יכול לבחור לא לצפות בסרט. ויילד הוסיפה שהסצנת ההתעלסות שנחתכה היא אירוע חשוב עבור דמות מובילה בעלילה.
דובר מטעם "דלתא" הסביר בתגובה, שהחברה עובדת עם חברת צד שלישי, ואם תוכן מסוים לא עולה בקנה אחד עם קווי היסוד של "דלתא", התוכן נמסר לחברה הזו לעריכה. ויילד ביקרה את מעורבות צד שלישי בעריכת סרטים עבור חברות תעופה, וסברה שצריך לקיים גורם שיפקח על כך. בעקבות ביקורת זו ונוספות, חברת "דלתא" מסרה ב-2 בנובמבר 2019 את החלטתה להקרין במטוסים את הגרסה הקולנועית המלאה, ללא השמטות.
1970 בארצות הברית
1970 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 194 שנה מיום היווסדה.
יחסי יפן–ניז'ר
יחסי יפן–ניז'ר הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין רפובליקת ניז'ר.
סקירה כללית
יפן ורפובליקת ניז'ר מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין יפן לניז'ר כוננו בשנת 1960.
הדיוויזיה ה-123 (האימפריה הגרמנית)
הדיוויזיה ה-123 (הסקסונית ה-7) (בגרמנית: 123. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-20 במרץ 1915, ולמפקדה מונה קרל לוציוס. בתחילה לחמה הדיוויזיה בחזית המערבית, והשתתפה בקרב ארטואה השלישי והקרב על הסום. באוגוסט 1916 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרבות השונים. בנובמבר 1917 הועברה הדיוויזיה שוב לחזית המערבית, שם היא השתתפה במתקפת האביב, ולאחר מכן לחמה במתקפת מאה הימים, ובכלל זה ב, הקרב השני על המארן וקרב סן-מייל. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-4 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
מייקל מאדן
מייקל אלן מאדן (באנגלית: Michael Allen Madden; נולד ב-13 במאי 1979) הוא מוזיקאי אמריקאי, הידוע בתור בסיסט להקת הפופ רוק האמריקאית, מארון 5.
ביוגרפיה
מייקל אלן מאדן נולד באוסטין, טקסס, ארצות הברית. כשהיה בחטיבת הביניים החל לנגן בגיטרה בס.
תחילת הקריירה
מייקל החל לנגן כשהיה בחטיבת הביניים ביחד עם חבריו ג'סי קרמייקל, ואדם לוין. בשנת 1994 צירפה החבורה את ראין דאסיק, שניגן על תופים והפכה ללהקה, "Kara's Flowers". חברי הלהקה נהגו להתאמן במחסן בביתו של קרמייקל וב-1997, הלהקה הוציאה את אלבומה הראשון, "The Fourth World". האלבום לא הצליח, וחברי הלהקה החליטו שדרכיהם ייפרדו.
לאחר פירוק הלהקה, מאדן הלך ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, לאחר שסיים את לימודיו, התחבר מחדש עם חבריו אדם, ג'סי וראין. בשנת 1999 הצטרף הגיטריסט ג'יימס ולנטיין אל החבורה, והם החליטו על שם חדש ללהקה, "מארון 5".
Maroon 5
בשנת 2002 ב-25 ביוני יצא אלבום הבכורה של מארון 5, "Songs About Jane". חמשת הסינגלים שהוצאו לאור ממנו במשך כשלוש שנים זכו להצלחה ברחבי העולם, והלהקה זכתה להכרה. בשנת 2005, מארון 5 קיבלו את פרס גראמי כ"תגלית השנה". בשנת 2003 ב-22 בינואר, הם הקליטו מיני אלבום עם שירים אקוסטיים שנקרא על שם הזמן בו הוקלט, "1.22.03.Acoustic". בשנת 2005 ב-13 במאי בזמן הופעה חיה בסנטה ברברה, קליפורניה הם הכניסו את השירים ל-DVD שנקרא "Live – Friday the 13th". לאחר 5 שנים הם הוציאו את אלבום האולפן השני שלהם, "It Won't Be Soon Before Long" ב-16 במאי. ב-25 במרץ 2008 הם הוציאו אלבום הופעה חיה שני שנקרא "Live from SoHo". ב-8 ביולי 2008, הם הוציאו אלבום הופעה חיה שלישי במספר שנקרא, "Live from Le Cabaret". ב-21 בספטמבר 2010 הם הוציאו את אלבום האולפן השלישי שלהם, "Hands All Over".
יחסי ברזיל–סן מרינו
יחסי ברזיל–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
לאוניד ברנשטיין
לאוניד יפימוביץ' ברנשטיין (ברוסית: Леонид Ефимович Беренштейн; 15 ביולי 1921 – 31 במרץ 2019) היה מפקד יחידת פרטיזנים בתקופת מלחמת העולם השנייה שפעלה בשטחי אוקראינה, פולין וצ'כוסלובקיה.
ביוגרפיה
לאוניד ברנשטיין נולד בעיירה שפיקיב שבמחוז ויניצה באוקראינה, ברית המועצות, בן לחיים ורבקה. כשהיה בן חמש, נפטר אביו. אמו עברה עם הילדים לקייב, שם התחתנה בשנית. לאוניד למד בבית ספר יסודי ולאחר מכן עבר ללמוד בפנימיה צבאית. היה ספורטאי מצטיין - אלוף אוקראינה באיגרוף לנערים במשקל קל. בשנת 1939 גויס לצבא האדום, ולמד בבית הספר לקציני חיל רגלים. במאי 1941 הוסמך לקצונה, ונשלח לשרת בגדוד מקלעים שהוצב באזור פשמישל.
כבר ביומה הראשון של הפלישה הנאצית לברית המועצות לקח חלק בקרבות. בהמשך נסוג עם יחידתו מזרחה. במהלך הקרבות באזור מחוז צ'רקסי נפל בשבי. נמלט מן השבי, נתפס ושוב נמלט. הוסתר על ידי האוכלוסייה המקומית. בעזרת אחד התושבים הצליח להשיג תעודה של תושב מקומי לא יהודי. עבד כפועל בתחנת הרכבת, שם יצר קשר עם מחתרת מקומית. לקח חלק בפעולות חבלה שביצעה המחתרת במסילת הברזל באזור. בתחילת 1942, ביחד עם חברו למחתרת, עזב את תחנת הרכבת ויצא למסע חיפוש פרטיזנים ביערות הסביבה. בסופו של דבר הצליח למצוא אותם והצטרף לשורותיהם. בהתחלה היה חלק מצוות החבלה של היחידה - עסק בהטמנת מוקשים בקווי רכבת ופיצוץ רכבות. בהמשך הפך למפקד כוח הסיור של יחידתו.
בתחילת 1943 עבר ליחידת פרטיזנים גדולה שכללה כ-1,500 לוחמים. ביחידה זו מונה לראש המטה וסגן מפקד היחידה. תכנן וביצע עשרות פעולות נגד הנאצים ומשתפי הפעולה המקומיים שלהם. השתתף בפעולות חבלה כנגד רכבות גרמניות - יחידתו פגעה והשמידה כ-50 רכבות. בסוף 1943 הצליחה יחידתו של ברנשטיין לתפוס שטח ברוחב של כמה קילומטרים על שתי גדותיו של נהר דנייפר, צפונית לעיר צ'רקסי. הפרטיזנים הצליחו להחזיק בשטח עד להגעת הכוחות של הצבא האדום. לאחר שהשטח, בו פעלה יחידתו, שוחרר על ידי הצבא האדום - פורקה יחידת הפרטיזנים.
ברנשטיין קיבל תפקיד חדש - הוטל עליו להקים יחידת פרטיזנים חדשה, אשר תפעל בשטחה של פולין. בפברואר 1944 הוצנח בראש לוחמיו בדרום מזרח פולין. יחידת הפרטיזנים בפיקודו של ברנשטיין פעלה בפולין עד אוגוסט 1944. עסקה בפעולות חבלה בקווי ההספקה של צבא גרמניה הנאצית ובתקיפת חילות מצב גרמנים. במהלך יוני 1944 גילו הפרטיזנים של ברנשטיין אתר ניסויים של טילי V-2 בקרבת העיר דמביצה. ברנשטיין שידר את מיקום האתר למפקדת הפרטיזנים במוסקבה. אתר הניסויים הושמד על ידי מטוסי חיל האוויר הסובייטי (המטוסים הוכוונו אל היעד על ידי פרטיזנים מיחידתו של ברנשטיין).
באוגוסט 1944 עבר יחידתו של ברנשטיין לשטחה של סלובקיה, שם המשיכה לפעול עד לתחילת 1945 (עד שהאזור, בו פעלה, שוחרר על ידי הצבא האדום).
על פועלו במהלך המלחמה עוטר ברנשטיין בעיטור הכוכב האדום, ארבעה עיטורי המלחמה הפטריוטית ומדליית הפרטיזן. כמו כן הוענקו לו עיטורים ומדליות על ידי הפולנים והצ'כוסלובקים.
לאחר המלחמה התגורר בקייב. בשנת 1946 התחתן עם אלכסנדרה (ששירתה במהלך המלחמה כקשרית ביחידה עליה פיקד ברנשטיין). נולדו להם בן ובת. ברנשטיין סיים לימודי משפטים באוניברסיטת קייב. בשנות ה-70 כתב שלושה ספרים על פעילותם של הפרטיזנים באוקראינה במהלך המלחמה.
בשנת 1993 עלה לישראל. התגורר בקריית אתא. היה פעיל באגודת יוצאי אוקראינה בישראל. בשנות חייו האחרונות התגורר בדלות, בדירה ללא מעלית, כשהוא נעזר בכסא גלגלים.
נפטר ב-31 במרץ 2019 ונטמן בבית העלמין ארץ החיים בקריית אתא. זמן קצר טרם מותו הושלמה הפקת סרט דוקו-דרמה על חייו בשם "ברנשטיין - הפרטיזן האחרון" בהפקת כאן 11.
מלקולם פורסיית'
מלקולם פורסיית' (באנגלית: Malcolm Forsyth 8 בדצמבר 1936 - 5 ביולי 2011) היה נגן טרומבון ומלחין דרום אפריקאי-קנדי. בתו היא הצ'לנית אמנדה פורסיית', אשתו של הכנר והמנצח הישראלי פנחס צוקרמן, מי שהייתה הצ'לנית הראשית של תזמורת המרכז הלאומי לאמנויות של קנדה.
חיים וקריירה
פורסיית' נולד בפיטרמריצבורג ולמד בקולג' של מריצבורג בדרום אפריקה. הוא למד נגינה בטרומבון, ניצוח והלחנה באוניברסיטת קייפטאון, וסיים את לימודיו שם בתואר BA במוזיקה בשנת 1963.
פורסיית' ניגן בטרומבון בתזמורת הסימפונית של קייפטאון במהלך לימודיו לתואר מוסמך, שאותו קיבל בשנת 1966, ובהמשך לדוקטורט במוזיקה, שאותו קיבל ב-1969. בשנת 1968 היגר לקנדה והצטרף להתזמורת הסימפונית של אדמונטון, שם ניגן בטרומבון בס במשך 11 שנים. הוא כיהן כפרופסור למוזיקה באוניברסיטת אלברטה במשך 34 שנים. בשנת 1996 התמנה למלחין הבית ובמשרה זו נשאר עד לפרישתו בשנת 2002.
בשנת 1970 חיבר פורסיית את "רישומים מנאטאל" לתאגיד השידור הקנדי. בין יצירותיו האחרות קונצ'רטו לפסנתר ותזמורת (1979), "סאגיטאריוס" (1975), ,Quinquefid" (1976), "אודה אפריקאית (סימפוניה מס' 3)" (1981) ו-Atayoskewin (סוויטה לתזמורת) (1984), שזכתה בפרס ג'ונו ליצירה הקלאסית של השנה לשנת 1987.
מוות
פורסיית מת ב-5 ביולי 2011, בן 74, מסרטן הלבלב
קישורים חיצוניים
(An hour-long radio interview with Forsyth in 2008)
ריצ'רד האנט
ריצ'רד האנט (באנגלית: Richard Hunt; 16 באוגוסט 1951 - 7 בינואר 1992) היה בובנאי אמריקאי שידוע במספר הרחב של דמויות המשנה שהציג בסדרת הטלוויזיה "החבובות". כמו כן הוא הפעיל בובות גם בסדרת הילדים "רחוב סומסום".
בסדרת הטלוויזיה "החבובות" הפעיל האנט את סקוטר, סטטלר, ג'ניס, סוויטאמס וביקר. כמו כן הוא הפעיל את מיס פיגי בעונה הראשונה עד שבמחצית עונה זו העבירו את התפקיד לפרנק אוז. ב"רחוב סומסום" הוא הפעיל בובות בתפקידי משנה כגון: ג'ונס השכחן, פלאקידו פלמינגו, דון מיוזיק, גלאדיס הפרה וסולי (העוזר של ביף). כמו כן הוא הפעיל את אלמו עד שנתנו את התפקיד לבובנאי קווין קלאש. ב"פראגל רוק" הוא הפעיל את ג'וניור גורג, גאנג (אחד מעוזריה של מלכת האשפה) ועוד מספר דמויות משנה.
חיים אישיים
ב-7 בינואר 1992, נפטר האנט מסיבוכי מחלת האיידס.
מחלבות יטבתה
מחלבת יטבתה הוא שמה של מחלבה בבעלות שטראוס וקיבוץ יטבתה המשווקת מוצרי חלב שונים.
היסטוריה
מחלבת יטבתה הוקמה בשנת 1962 על ידי אנשי הקיבוץ ובראשם משה הס מקיבוץ חולדה ששימש כמלווה למשק ביטבתה. בשנותיה הראשונות של המחלבה היצור עמד על בין 800-500 אלף ליטר חלב בשנה וייצור שמנת.
בתחילת שנות השישים פתח חבר הקיבוץ, אריה הורביץ, קיוסק קטן על אם הדרך, להרוות את צמאונם של הנוסעים לאילת, בפרט במוצרי המחלבה של הקיבוץ. קיוסק זה התפתח במהלך השנים למסעדה.
בשנת 1997, נרכשה כ-50 אחוז מהבעלות על המחלבה על ידי מחלבות שטראוס, שהשקיעו בהמשך פיתוחה, כמחלבה שמשלימה את קו המוצרים של שטראוס.
בשנת 2010, ועדת פרס מפעל חיים בתעשייה מטעם איגוד תעשיות המזון, בחרה להעניק לינון יניר מנכ"ל מחלבת יטבתה את הפרס, לרגל מאה שנה לתנועה הקיבוצית, ועל תרומתה של מחלבת יטבתה לקידום תעשיית המזון בישראל.
יוהנס טינגס בו
יוהנס טינגס בו (בנורווגית: Johannes Thingnes Bø; נולד ב-16 במאי 1993 בסטרין), הוא ביאתלט נורווגי מצליח. הוא אלוף אולימפי בעל 5 מדליות מהמשחקים האולימפיים, מהן מדליית זהב אחת מאולימפיאדת פיונגצ'אנג 2018 בקטגוריית היחיד (Individual). אלוף העולם בעל 24 מדליות, מהן 12 מדליות זהב. הוא בעל 51 ניצחונות במסגרת סבב גביע העולם, שבו זכה שלוש שנים ברציפות (2019-2021). בעונת 2018-2019 זכה בהישג יוצא הדופן של זכייה בכל אחת מארבע הקטגוריות של ענף הביאתלון - יחיד, ספרינט, מרדף וזינוק המונים.
חייו האישיים
אחיו הוא הביאתלט הנורווגי טרייה בו.
בו נשוי לזוגתו הדה קולשטד דהיל מאז 2018. בשנת 2020 נולד בנם הבכור גוסטב.
ולדיסלב הראשון (ארוך האמה)
וְלָדִיסְלָב הָרִאשׁוֹן לוּקְיִטָּאק (בפולנית: Władysław I Łokietek; 1260 – 2 במרץ 1333), נודע בכינוי "ארוך האמה", היה מלך פולין הראשון לבית שושלת פיאסט. שלט בפולין מאז 1320 ועד מותו.
ביוגרפיה
ולדיסלב נולד בשנת 1260 לקז'ימייז' הראשון מקויאוויה, ולאחר מות אביו בשנת 1267 היה תחת אפוטרופסות של אמו אאופרוסין מאופולה ואחיו הגדולים לסזק וסימומיסלב עד הגיעו לבגרות בשנת 1275. הוא ירש חלקה קטנה מנחלותיו של אביו. בעוד כמה מאחיו נפטרו, שטחי ירושתו גדלו. הוא ניסה לספח ללא הצלחה את דוכסות קרקוב לתוך שטחיו בשנת 1289, לאחר מות אחיו, לסזק השחור.
לאחר תקופת גלות בעת שלטונו של ואצלב השני, מלך בוהמיה (1300–1305), ולדיסלב ירש מחדש כמה משטחיו ובשנת 1306 נוספה גם קרקוב להשפעתו בעת שואצלב השלישי נרצח. הוא לקח לזמן מה שליטה על פולין הגדולה, אחר כך איבד את השליטה עליה לידי דוכסויות בוהמיה וליטא ומאוחר יותר כבש אותה מחדש מידם.
ולדיסלב היה מצביא חזק ומוצלח, אך גם מנהל אדמיניסטרטיבי נודע. הוא כבש את גדנסק והשאיר את השליטה בה למכרים עליהם יחל היה לסמוך כאישי מפתח. בשביל להגן על שטחיו, ולדיסלב יצא למלחמה מתמשכת עם המסדר הטבטוני אשר דרש עוד ועוד שטחים מידיו בקירוב אל חוף הים הבלטי. הוא יצר ברית עם ממלכת הונגריה ועצר את פשיטות הפרשים הליטאים בעזרת נישואים לבתו של הדוכס הליטאי הגדול.
מכל הישגיו, הגדול והחשוב בהם היה שבשנת 1320, ולדיסלב השיג את רשות מדינת האפיפיור לקבלת התואר "מלך פולין". הוא הוכתר בקתדרלת ואוול שבקרקוב, בירתו.
משה קוטלר
ביוגרפיה
קוטלר נולד בתל אביב כבן לניצולי שואה מפולין. ב-1974 סיים תואר דוקטור לרפואה באוניברסיטה העברית ובבית החולים הדסה בירושלים. ב-1985 השלים את התמחותו בפסיכיאטריה במרכז לבריאות הנפש שלוותה (הוד השרון) המסונף לאוניברסיטת תל אביב. קוטלר היה בין מקימי המחלקה הצבאית לבריאות הנפש ובשנים 1985–1989 כיהן כראש שלה (בדרגת אלוף-משנה במילואים). לאחר מכן היה עמית מחקר בפסיכיאטריה ביולוגית ופסיכופרמקולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין של ישיבה יוניברסיטי בניו יורק במשך שנתיים, עד 1991, אז החל לכהן כמנהל המחלקה הפסיכיאטרית בבית החולים "בית ישראל" בניוארק, ניו ג'רזי.
ב-1993 שב לישראל ומונה למנהל המערך באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, וב-2000 למשנה לדקאן להוראה בפקולטה. במקביל סיים בשנה זו תואר שני במנהל מערכות בריאות.
ב-2000 עבר לאוניברסיטת תל אביב, כפרופסור חבר בבית הספר לרפואה, וב-2004 מונה לפרופסור מן המניין. בשנים 2004–2006 כיהן כראש החוג לפסיכיאטריה באוניברסיטת תל אביב.
קוטלר כיהן כמנהל המרכזים לבריאות הנפש בבאר יעקב ובנס ציונה.
קוטלר מילא מספר תפקידים ציבוריים. הוא כיהן כיושב ראש של המועצה הלאומית לבריאות הנפש, יו"ר החברה הישראלית לרפואת וטיפול בהתמכרויות, ויו"ר איגוד הפסיכיאטריה בישראל.
פעילות מחקרית
תחומי הטיפול של פרופ' קוטלר מתמקדים בהפרעות דחק נפשי, הפרעות פוסט-טראומתיות והפרעות נפשיות. פרופ' קוטלר כתב מגוון רב של מאמרים, כגון עלהפרעות נפשיות בזמן ההריון, היפנוזה בהפרעות אכילה, חוות דעת לצורך כתיבת צוואה ועוד..
קוטלר גם היה שותף לכתיבה של מספר גדול של מאמרים מדעיים בנושא הפסיכיאטריה שהתפרסמו במספר כתבי עת, בין היתר הוא כתב על הקשר בין גן הנקרא (catechol-O-methyltransferase (COMT לבין ההפרעה הנפשית סכיזופרניה, מחקר זה היה בין המחקרים הגדולים ביותר שהיו על סכיזופרניה באותו הזמן (המחקר התפרסם בשנת 2002). המחקר הציג דרך לחקור ולגלות על גן הCOMT בצורה יעילה ומדויקת. במחקר זה השתמשו במדגם רחב של יהודים אשכנזים, ומהם לקחו דגימה מהדי.אן. איי ועשו לה אנליזה. נמצא כי יש קשר חזק ביותר בין הגן COMT לסכיזופרניה, מה שיכול להקל על האיבחון להפרעה.
בנוסף קוטלר הוא הפסיכיאטר היחיד החבר בכתב העת המדעי הישראלי בתחום הרפואה IMAJ בשפה האנגלית.
מתיו פריז
מתיו פריז (באנגלית: Matthew Paris; 1200–1259) היה נזיר בנדיקטיני, היסטוריון אנגלי, אמן כתבי יד מאוירים וקרטוגרף. בסיסו היה במנזר בסנט אלבנס בהרטפורדשייר. הוא כתב מספר יצירות, לרוב היסטוריות, ששרטט ואייר בעצמו, בדרך כלל ברישומים שחלקם נצבעו בצבעי מים, המכונים לעיתים "רישומים כהים". חלקם נכתבו בלטינית, חלקם בניב אנגלו-נורמני או צרפתי.
ספרו "כרוניקה מג'ורה" (Chronica Majora) הוא מקור שצוטט לעיתים קרובות, אם כי היסטוריונים מודרניים מכירים בכך שלא תמיד הוא מקור אמין. הוא נטה להאדיר את הקיסר פרידריך השני ולהשמיץ את האפיפיור. עם זאת, ב"היסטוריה אנגלורום" שלו, פריז מציג השקפה שלילית ביותר על פרידריך, כשהוא מתאר אותו כ"עריץ "ש"ביצע פשעים מחפירים."
חייו ופועלו
למרות שם משפחתו וידע השפה הצרפתית, פריז נולד באנגליה, חלק מהיסטוריונים חושבים שהוא ממשפחת פריז בהילדרשם בקמברידגשייר. ייתכן שהוא למד בפריז בצעירותו לאחר שסיים את השכלתו המוקדמת בבית הספר בסנט אלבנס. הפרט הראשון שידוע לנו עליו (מתוך כתביו שלו) שהוא הוכר כנזיר בסנט אלבנס בשנת 1217. מתוך ההנחה שהוא היה בשנות העשרה לחייו. חוקרים מסוימים משערים שהוא היה מבוגר יותר בעשר שנים. את חייו הוא בילה בעיקר במנזר הזה. בשנת 1248 נשלח פריז לנורווגיה כשליח של לואי התשיעי להאקון הרביעי. הוא הרשים את השליט הנורווגי והוזמן לפקח על הרפורמציה במנזר Niddarholm של הבנדיקטים מחוץ לטרונדהיים.
מלבד המשימות הללו, פעילותו הידועה הוקדשה להיסטוריה, שבגינה נודעו נזירי סנט אולבנס. הוא הפך לרשם הרשמי של המנזר, בשנת 1236. פריז תיקן את עבודתו של רוג'ר, והוסיף חומר חדש לתקופת כהונתו. כרוניקה מג'ורה זו היא מסמך מקור היסטורי חשוב, במיוחד לתקופה שבין 1235 ל־1259. האיורים שאותה פריז יצר ליצירתו מעניינים לא פחות.
כתבי יד עיקריים
כתבי היד של פריז מכילים לרוב יותר מטקסט אחד ופעמים רבות הם מתחילים במבחר אקראי למדי של מיניאטורות עמודים מלאים. חלקם שרדו לא שלמים, וייתכן כי האלמנטים השונים שקשורים זה לזה יחד, לא נועדו להיות כך על ידי פריז. אלא אם כן צוין אחרת, כולם נמסרו על ידי פריז למנזר שלו. הספריות של המנזרים התפרקו במאה ה-16. נראה כי כתבי יד שלו הוערכו ונאספו במהירות על ידי ביבליופילים.
פריז כאמן
בחלק מכתבי היד של פריז, מיניאטורה ממוסגרת תופסת את החלק העליון של העמוד, ובאחרים הם "שוליים" - לא ממוסגרים וכובשים את הרבע התחתון (בערך) של הדף. "רישומים כהים" היו סגנון מבוסס היטב לפני פריז, והפכו פופולריים במיוחד במחצית הראשונה של המאה ה-13. הם ללא ספק זולים ומהירים בהרבה מהאיורים הצבעוניים המצוירים במלוא הדרם. המסורת של רישומים כהים או רישומי מתאר עם דיו בתוספת צבעונית הייתה אנגלית באופן מובהק, שתוארכה כאמנות האנגלו-סקסית של אמצע המאה העשירית, וקשורה לרפורמה הבנדיקטית האנגלית של התקופה.
מחקרים טוענים שההשפעה של פריז על אמנים אחרים מהתקופה הוגזמה. ככל הנראה מכיוון שעליו ידוע הרבה, בהשוואה למאיירים אנגלים אחרים מהתקופה, שרובם נותרו אנונימיים. כתבי היד שהופקו על ידי פריז מראים מעט סימנים לשיתוף פעולה מצידו, אך היסטוריונים לאמנות מגלים כי האסכולה של סנט אולבנס המשיכה לאחר מותו של פריז.
פריז כהיסטוריון
משנת 1235, שבה רוג'ר מוונדובר הפסיק את כתיבתו, המשיך פריז לכתוב את ההיסטוריה לפי התוכנית שקבע קודמו. הוא לקח חלק ניכר מהמידע ממכתבי אנשים חשובים, אותם הוא הוסיף בכתיבה, אך הפיק הרבה יותר משיחות עם עדי ראייה לאירועים. בין המקורות שלו היו ריצ'רד, האציל מקורנוול והמלך הנרי השלישי, שאיתם היה ביחסים קרובים.
אנשי טבע שיבחו את תיאוריו על חיות הבר האנגליות בתקופתו, אם כי הם היו קצרים, בפרט התיאור החשוב שלו להופעה הראשון באנגליה בשנת 1254 של ציפור שיר מסוימת.
פריז כקרטוגרף
פריז הצטיין במיפוי. בין שאר מפותיו ישנן המתארות מסלול עלייה לרגל מלונדון לרומא בצורה גרפית. רצף תמונות של עיירות במסלול סימן את קצה המסע של כל יום, מה שמאפשר לצופה לדמיין ולעקוב אחר המסע כולו ולא כמו קומיקס - הישג חסר תקדים במקומות אחרים בעולם ימי הביניים. בחיבורו "כרוניקה מיורה" כלולות מפת ארץ ישראל וכן מפות ירושלים ועכו.
יוגב יוסף
יוגב יוסף (נולד ב-30 באוגוסט 1981) הוא שייט ישראלי בעבר. הוא אלוף העולם (מרסיי 2002) לצד שותפו שחף אמיר במפרשית מדגם 470.
ביוגרפיה
בדצמבר 2003, החליטו יוגב יוסף ושותפו שחף אמיר לפרוש לאחר שהפסידו את הכרטיס לאולימפיאדת אתונה לשייטים הבכירים גידי קליגר ואודי גל.
נונאטאק ג'ורדן
נונאטאק ג'ורדן (באנגלית: Jordan Nunatak) הוא נונאטאק בחלקו הדרום-מערבי של האי ת'רסטון, בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה
הנונאטאק ממוקם בין ראשו של קרחון רושריי וראשו של קרחון קוקס.
גילוי ומיפוי הנונאטאק
הנונאטאק מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960 – 1966.
מקור השם
שמו של הנונאטאק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הנונאטאק נקרא על שמו של ג'ון ג'ורדן (Joe Jordan), מיחידות אווירייה של צבא ארצות הברית, שהיה מכונאי מסוקים, בסקר שנערך בארץ אלזוורת', בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1968 – 1969.
הרפובליקה ההונגרית (1919–1920)
היסטוריה
לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית ב-1 באוגוסט 1919 עלתה ממשלה סוציאל-דמוקרטית שכונתה "ממשלת האיגודים המקצועיים" לשלטון בהנהגתו של גיולה פיידל. צו הוצא ב-2 באוגוסט להחזרת צורת השלטון ושם המדינה הרשמי שונה בחזרה ל"רפובליקה העממית". במהלך קיומה הקצר החלה ממשלת פיידל לבטל את הצווים שהעביר המשטר הקומוניסטי.
ב-6 באוגוסט תפס אישטוואן פרידריך, מנהיג התאחדות חברי הבית הלבן - קבוצה ימנית, מהפכנית נגדית - את השלטון בהפיכה נטולת דם בתמיכת הצבא הרומני המלכותי. למחרת הצהיר יוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה על עצמו כעוצר של הונגריה - הוא כיהן בתפקיד עד 23 באוגוסט, אז נאלץ להתפטר - ומינה את פרידריך לראש ממשלה. ב-24 בנובמבר הוחלף פרידריך על ידי קארוי הוסאר בראשות הממשלה.
כוחות הצבא הלבן, בהנהגת מיקלוש הורטי, ואציל נוסף בשם אישטוואן בתלן, יצאו למסע צפונה, אל בודפשט, כשהם זורעים בדרכם הרס והרג, "טרור לבן" אשר כוון כנגד אנשי שמאל ויהודים. במקום שאליו לא הגיעו כוחות הטרור הלבן, נמצאו הרומנים, אשר אף הם זרעו הרס ונקם במדינה המעונה. היהודים, אשר הוצגו כאשמים בכל צרותיה של הונגריה, היו המטרה העיקרית להתקפות אנשיו של הורטי ולהתקפות הרומנים. אך הצבא הרומני עסק במסע שוד וביזה ללא כל סיבה אנטישמית או אידאולוגית. היקף השוד הגיע עד כדי כך שבתנאי השלום הסופיים לא חויבה הונגריה לשלם פיצויי מלחמה לרומניה. ב-16 בנובמבר 1919 עזבו הכוחות הזרים את אדמת הונגריה, והשאירו בשלטון את הורטי ואנשיו אשר צעדו אל בודפשט.
בחודש מרץ 1920 הקימה האספה הלאומית ההונגרית מחדש את הממלכה ההונגרית, אך בחרה שלא להחזיר לשלטון את קרל מבית הבסבורג מגלותו באוסטריה, אלא להכריז על הורטי כעוצר לתקופת זמן בלתי מוגבלת. כך נהיה האדמירל ללא צי - לעוצר ללא מלך, של המדינה ללא מוצא לים.
שירות הביון הלאומי היווני
שירות הביון הלאומי היווני (יוונית: Εθνική Υπηρεσία Πληροφοριών, ΕΥΠ, תעתיק אנגלי: Ethniki Ypiresia Pliroforion, EYP) הוא סוכנות הביון הממשלתית של יוון שהוקמה ב-9 במאי 1953 בשם שירות הביון המרכזי. ב-27 באוגוסט 1986, שירות הביון המרכזי הפך לשירות הביון הלאומי היווני, על פי צו מיניסטריאלי מאותה שנה.
השירות כפוף למשרד ההגנה האזרחית של יוון. לא ידוע מהו מספרם המדויק של סוכני הארגון, אך לעיתים התקשורת היוונית מציינת כי מספרם הוא כ-3,000 איש.
היסטוריה
המודיעין הלאומי היווני הוקם ב-7 במאי 1953 כשירות הביון המרכזי של יוון (ביוונית: Κεντρική Υπηρεσία Πληροφοριών, ΚΥΠ). ב-27 באוגוסט 1986, הפך לשירות הביון הלאומי.
שירות הביון המרכזי של יוון הוקם על ידי סוכני CIA ממוצא יווני, שהנודע שבהם הוא תומאס קראמסינס, סגן מנהל המבצעים של ה-CIA, שהיה מעורב עמוקות במבצעי ביון כנגד נשיא צ'ילה הסוציאליסט סלבדור איינדה, בשנות ה-50 וה-60.
עד שנות ה-80, שירות הביון המרכזי היה סוכנות הביון העיקרית במדינה והייתה כפופה לצבא, ב-1986 - עם הקמת שירות הביון הלאומי - הוא הפך לסוכנות ביון אזרחית.
הפלישה הטורקית לקפריסין
בשנת 2021, קצין מודיעין לשעבר שהיה אחראי על אגף קירניה בשירות הביון הלאומי הודה שיוון והחונטה של דמיטריוס יואנידיס, ידעו על הפלישה הטורקית לקפריסין עוד מאפריל 1974. הוא טען כי מנהיגות המדינה יכלה להצב נזקים לטורקים וכי כל הראיות לכך נמסרו לידי הפרלמנט היווני. אך החקירה בנושא הושתקה.
פרשת ההאזנות
בסוף יולי 2022 נודע כי ממשלת יוון באמצעות שירות הביון הלאומי פרצה לטלפון הנייד של ראש האופוזיציה ניקוס אנדרולאקיס והעיתונאי החוקר תנאסיס קוקאקיס, שחקר בעבר את קשריו העסקיים של ראש ממשלת יוון, קיריאקוס מיצוטאקיס. הפרשה עוררה סערה פוליטית רבה במדינה, שהייתה בעבר תחת משטר של חונטה צבאית שבה האזנות סתר היו דבר שבשגרה. בעקבות הפרשה, ראש השירות פנאגיוטיס קונטולאון, התפטר יחד עם מזכיר הממשלה היוונית.
עונות בליגת ה-NBA
עונות בליגת ה-NBA מאז תחילת פעילותה של הליגה ועד היום:
יחסי סן מרינו–פינלנד
יחסי סן מרינו–פינלנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין רפובליקת פינלנד.
יחסי בנין–צ'ילה
יחסי בנין–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת בנין לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת בנין לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין בנין לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-25 באוגוסט 2010.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בבנין אינם זקוקים לאשרה מראש על מנת לעשות כן, אלא מקבלים אחת עם הכניסה למדינה התקפה לשמונה ימים או מנפיקים אשרה אלקטרונית (eVisa) התקפה לשלושים ימים. לעומת זאת, אזרחי בנין שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה זקוקים לאשרה על מנת לעשות כן.
נג'צ'רקס
נג'צ'רקס (בהונגרית: Nagycserkesz) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בנג'צ'רקס מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,779 ובשנת 2020 רק 1,610 תושבים.
הכפר היה חלק מנירג'האזה עד שנת 1952 אז קיבל עצמאות ככפר בפני עצמו.
איאן גומז
איאן גומז (באנגלית: Ian Gomez; נולד ב-27 בדצמבר 1964) הוא שחקן אמריקאי, הידוע מתפקידיו בסדרות "פליסיטי" ו"קוגר טאון".
ביוגרפיה
גומז נולד בניו יורק לאב אמן ולאם רקדנית. במוצאו הוא פורטוריקני ויהודי ממוצא רוסי.
גומז היה נשוי לשחקנית ניה ורדלוס ולהם בת משותפת מאומצת. בעקבות נישואיו המיר דתו לנצרות יוונית-אורתודוקסית. הזוג התגרש בשנת 2018 לאחר 23 שנות נישואין.
קריירה
בשנים 1999-1995 ו-2004-2002 שיחק בסדרה "המופע של דרו קארי". עם קארי שיתף פעולה בשנת 1999 בתוכנית "של מי השורה הזו בכלל?". בשנים 1998-2002 שיחק בסדרה "פליסיטי" בתפקיד חוויאר קינטטה.
בשנת 2002 כיכב בוידאו קליפ לשיר של הזמרת אלאניס מוריסט. בשנה זו שיחק בשני פרקים בעונה השלישית של הסדרה "תרגיע" עם לארי דייוויד. ב-2003 שיחק בסרט הקומדיה "לתפוס את פאפי".
בשנת 2005 כיכב בסדרת הסיטקום "ג'ייק מתקדם" של רשת ABC, בתור אדריאן, חברו הטוב ביותר של ג'ייק, אותו גילם ג'ון סטיימוס. בשנת 2006 שיחק בתפקיד משני בפרק בעונה השלישית של הסדרה "אבודים" ובתפקיד משני בסדרה "ריבה".
בשנים 2009 עד 2015 כיכב בתור אחת הדמויות הראשיות בסדרה הקומית "קוגר טאון" בתפקיד של אנדי טורס, בעלה הצייתן של אלי. הסדרה שודרה במשך שלוש עונותיה הראשונות ברשת ABC ובשלוש העונות שאחריה שודרה ברשת TBS.
בשנת 2015 החל להנחות את התוכנית "The Great American Baking Show" ברשת ABC לצד אשתו דאז ניה ורדלוס ומנחים נוספים.
בשנת 2019 שיחק בסרטו של קלינט איסטווד "ריצ'רד ג'וול", לצדם של קתי בייטס וג'ון האם.
בשנת 2021 החל לשחק בסדרת הדרמה "פיזיקל" בשירות אפל TV פלוס. בהמשך שנה זו שיחק גומז בסרט "The Ultimate Playlist of Noise"; סרט מקורי של רשת הולו.
בשנת 2022 החל לשחק בסדרה הקומית "בחורה רווקה שיכורה" של ערוץ Freeform, בדמותו של בוב, בן זוגה של קרול (אלי שידי). הסדרה הסתיימה לאחר שתי עונות. באותה שנה גילם את קווין ריביירה בסדרה "עיר הרצח" של נטפליקס.
יחסי סלובניה–סן מרינו
יחסי סלובניה–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת סלובניה לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
קוביית קרח
קוביית קרח היא גוש קרח מעוצב בצורת קובייה, המשמש לרוב על מנת לקרר משקאות. קוביות קרח מועדפות לרוב על קרח מרוסק מאחר שהן נמסות לאט יותר.
קוביות קרח נוצרות באמצעות מילוי תבנית קוביות קרח במים, והכנסתה למקפיא. ניתן גם לייצרן באופן אוטומטי במייצר קרח שמובנה במקררים ביתיים רבים. במייצרי הקרח מיוצרות הקוביות באופן שוטף ומאוחסנות בתא הקפאה ייעודי; בתחתית התא אלמנט מכני או חשמלי לשחרור הקוביות בזו אחר זו. מייצר הקרח המובנה נוח לשימוש מאשר תבנית קרח, אך הוא יקר ממנה.
ישנם גם מכשירים להכנת קרח, המשמשים מעבדות ומוסדות לימוד. קוביות קרח מיוצרות גם באופן תעשייתי ונמכרות בשקיות. למרות שמן, קוביות קרח אלו מיוצרות בצורת גליל עם חור לאורכו. קוביות קרח תעשייתיות שקופות לגמרי, בניגוד לקוביות קרח המיוצרות בתבנית או במייצר קרח, שבדרך כלל הן מעט לבנות.