cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מערכת נתוני אשראי
המערכת אוספת נתונים לגבי התחייבויות האשראי של יחידים, אזרחי ותושבי ישראל, וכן לגבי אופן הפירעון של התחייבויות אלה.
מקורות המידע שמעבירים הנתונים למערכת הם בעיקר גופים שעוסקים במתן אשראי, בהם בנקים, נותני אשראי חוץ-בנקאי, וכן רשויות ציבוריות שונות: כונס הנכסים הרשמי, לשכות ההוצאה לפועל ומדור חשבונות מוגבלים שבבנק ישראל.
מטרות המערכת
• הגברת התחרות בשוק האשראי הקמעונאי.
• הרחבת הנגישות לאשראי.
• צמצום ההפליה במתן אשראי והפערים הכלכליים.
• יצירת בסיס מידע לא מזוהה שישמש את בנק ישראל לשם ביצוע תפקידיו.
לשכות אשראי
המאגר שואב באופן שוטף נתונים מהבנקים ומגופי אשראי נוספים ומעביר אותם ללשכות אשראי, שבתורן יעניקו דירוג לכל לקוח. לצורך כך העניק בנק ישראל רישיון ללשכות אשראי, שרק להן תהיה גישה למאגר. כיום מדובר בשלושה גופים: דן אנד ברדסטריט, BDI וקו מנחה.
תיקייה וירטואלית
תיקייה וירטואלית היא תיקייה שבה מוצגים קבצים על פי קריטריון חיפוש. התיקייה מתעדכנת באופן אוטומטי בכל שינוי של מערכת הקבצים. לדוגמה, ניתן ליצור תיקייה שתכלול באופן אוטומטי את כל קובצי הוורד שמכילים את המילה "ג'ון" ושנערכו בשבוע האחרון.
אפשרות זו קיימת במספר מערכות הפעלה. הנפוצה שבהן היא Mac OS X 10.4 טייגר. מערכת ההפעלה Windows Vista של מיקרוסופט משתמשת גם היא בתיקיות וירטואליות.
Maybe Tomorrow
Maybe Tomorrow הוא אלבום האולפן החמישי של "חמישיית הג'קסונים" שיצא בחברת מוטאון. הצלחת הבלדה "I'll Be There" מתוך האלבום "Third Album" השפיעה על הפקת האלבום והובילה לכך שמרבית שירי אלבום הנוכחי היו בלדות. שני שירים מתוך האלבום יצאו כסינגלים: "Never Can Say Goodbye", שהקדים את יציאת האלבום ושיר הנושא "Maybe Tomorrow".
האלבום לא הצליח לשחזר את ההצלחה הכלכלית של ארבעת האלבומים הראשונים של הלהקה ונמכר ב-3.5 מיליון עותקים.
הוצאה מחודשת
חברת מוטאון הוציאה בשנת 2001 גרסה דיגיטלית מחודשת של אלבומי הלהקה בסדרת "2 אלבומים על תקליטור אחד". האלבום "Maybe Tomorrow" יצא על תקליטור יחד עם האלבום "ABC" בו נכללו שני שירים כבונוס: "Sugar Daddy", שיר שנוסף לאלבום האוסף של הלהקה שיצא בשנת 1971 והשיר "I'm So Happy" שיצא כבי סייד שלא אותו השיר.
גרהרד רוזה
ביוגרפיה
רוזה נולד בדנציג שבגרמניה (כיום גדנסק שבפולין). הוא למד באוניברסיטת ברסלאו ובאוניברסיטת הומבולדט שבברלין. לאחר שסיים את לימודיו עבד במכון של רוברט קוך ובאוניברסיטת היידלברג. בין השנים 1929-1936 עבד בסין.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הצטרף לחיל הרפואה בלופטוואפה בדרגת בריגדיר גנרל. בזמן המלחמה ערך ניסויים על אסירים במחנה הריכוז דכאו ובוכנוואלד באמצעות הדבקה בטיפוס הבהרות ובמלריה. הוא קיווה שיצליח להקים משרת מחקר בארצות הברית, אך נעצר כשהמלחמה הסתיימה.
במשפט הרופאים בגרמניה נמצא אשם בפשעי מלחמה ובפשעים נגד האנושות. הוא נידון למאסר עולם, אך מאסרו קוצר לאחר מכן ל-12 שנים. הוא שוחרר מהכלא בשנת 1955.
חיים שמש
ביוגרפיה
נולד בשם ז'אימי שאמס בסאו פאולו שבברזיל. בגיל 9 עלה עם משפחתו לישראל. החל את דרכו בתעשיית המוזיקה כטכנאי קול ותאורן למופעים. לאחר שלוש שנות לימודי סאונד ב-New School בניו יורק החל לעבוד כעוזרו האישי של יאיר ניצני, אשר היה בזמנו מנכ"ל חברת התקליטים "הד ארצי". בעבודתו בהד-ארצי הפיק שמש את אלבומיהם של אמנים רבים.
בשנת 1997 הקים את חברת התקליטים "סאנשיין רקורדס", אשר פעלה עד שנת 2001, והפיקה אלבומים עבור אסף אמדורסקי ("מנועים שקטים"), אביתר בנאי, שבק ס' ("כנען 2000"), יהלי סובול, ערן צור ועוד. בשנת 2002 הצטרף לחברת התקליטים NMC שם שימש כמנהל המחלקה העברית.
בשנת 2005 פרש מחברת "NMC", ומאז עובד כמפיק ומנהל אמנותי עצמאי. בין השאר הפיק את: פסטיבל " כאן מוזיקה" (2008) ו"14 רוק" בחולון (2011),מופע מחווה למוטאון (2010), מופע מחווה ליוסי בנאי ב-2011 ושוב בפסטיבל ישראל (2014), המופע "אינדי ילד" (2013), ב-2020 השיק את הפרויקט "אז. עכשיו" - חידוש של אלבומי מופת ישראליים עם ביצועים מחודשים והפקה מוזיקלית חדשה, ב-2021 הפיק את "פסטיבל בשחור-לבן", לכבוד יובל ה-50 של תיאטרון ירושלים. בנוסף שימש כמורה בבית הספר למוזיקה Muzik.
עם תגליותיו של שמש נמנים: החברים של נטאשה, היהודים, איפה הילד, הקרקס של דולי, אביב גפן, אלג'יר, אביתר בנאי, תערובת אסקוט, אפרת גוש, יוני בלוך, חם ומחמם בום, המושבה, דוד דאור, להקת הבילויים, אסף אמדורסקי, מוניקה סקס, רונית שחר ועוד.
חיים אישיים
שמש חי בעבר בזוגיות עם מאיה קרבט שהייתה דוברת שידורי קשת, בנותיהם הן שירה ועלמה קרבט שמש. אחר כך היה בזוגיות עם הזמרת אפרת גוש, שבמקביל שימש כאמרגנה.
בשנת 2022 גילם אייל שכטר את דמותו בסדרה "שנות הירח".
ריץ-קרלטון
ריץ-קרלטון (באנגלית: The Ritz-Carlton Hotel Company, LLC) היא שם מותג של רשת בתי מלון אמריקנית בפריסה בינלאומית. הרשת מפעילה 101 מלונות ואתרי נופש יוקרתיים ב-30 מדינות וטריטוריות ובהם 27,650 חדרים. החברה הוקמה בשנת 1983, אז מכרו הבעלים הקודמים את שם המותג ריץ-קרלטון.
החברה היא חברה בת של רשת המלונות האמריקאית מריוט אינטרנשיונל והמטה שלה ממוקם בצ'אבי צ'ייס, מרילנד.
היסטוריה
ההיסטוריה של ריץ-קרלטון התחילה על ידי המלונאי השווייצרי סזאר ריץ, שהיה ידוע בתעשיית המלונאות כ-"king of hoteliers and hotelier to kings", והגדיר מחדש את המושג אירוח יוקרתי באירופה כשניהל את מלון "ריץ" בפריס ומלון קרלטון בלונדון. בין היתר, הוא והשף אוגוסט אסקופייה, פתחו את מסעדות la carte המכונות "ריץ-קרלטון". המסעדות פעלו בספינות וחדלו לפעול בשנת 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. ריץ נפטר בשנת 1918, ואשתו מארי המשיכה במסורת של פתיחת מלונות על שמו.
חברת ההשקעות ריץ-קרלטון הוקמה על ידי אלברט קלר, שקנה את השם ואת הזכיינות בארצות הברית. מלון ריץ-קרלטון הראשון בארצות הברית נפתח בעיר ניו יורק בשנת 1911, ברחוב 46 פינת שדרת מדיסון. לאחר מכן התרחבה הרשת לפילדלפיה, לאטלנטיק סיטי ומונטריאול בקנדה. המלון בפילדלפיה הוסב לבניין משרדים לאחר מספר שנים בלבד של פעילות, והמלון באטלנטיק סיטי נמכר למלונות Schine בסוף שנות הארבעים ובהמשך לחברת המלונות שרתון בשנת 1959. המלון בניו יורק נהרס בשנת 1951 ונשאר רק המלון בבוסטון.
החברה כיום
בשנת 1995 רכש תאגיד המלונאות הבינלאומי מריוט אינטרנשיונל נתח של 49% בחברת המלונות ריץ-קרלטון, בשנת 1998 רכשו נתח נוסף של 50% בחברה, מה שהעניק לה 99% בעלות על החברה. שולזה ומנהלים נוספים, עזבו על מנת להקים את קבוצת המלונות West Paces, שקיבלה את שם המותג הראשי שלה, מלונות Capella.
חברת המלונות ריץ-קרלטון שיתפה פעולה עם מותג היוקרה האיטלקי בולגארי בשנת 2001 להפעלת רשת מלונות בבעלות ומופעלת תחת המותג BVLGARI. לחברה כיום הסכמי שיווק עם Bulgari Hotels & Resorts.
בשנת 2011 נפתח The Ritz-Carlton, Hong Kong. המלון שוכן ב-17 הקומות העליונות של בניין בגובה 484 מטר.
בשנת 2018 הודיעה ריץ-קרלטון כי תיכנס לשוק הקרוז. בשנת 2019 הושק הריץ-קרלטון הראשון ממספנה ספרדית. זרוע השייט של ריץ-קרלטון תוכננה להתחיל את פעילותה בשנת 2020 תחת המותג "Ritz-Carlton Yacht Collection".
פעילות החברה בישראל
לרשת מלון אחד בישראל, ריץ קרלטון בהרצליה פיתוח.
רחוק מכולם
רחוק מכולם הוא סינגל של הזמר עומר אדם, מתוך אלבומו השישי, Omer, שיצא לאור ב-20 בספטמבר 2018.
רקע וכתיבה
השיר, בדומה לשירים אחרים של אדם, הוא בסגנון הפופ המזרחי, והוא נכתב, הולחן והופק על ידי צמד הפזמונאים תמר יהלומי ויונתן קלימי. בשיר מתאר הדובר חופשה יחד עם בת זוגו, והוא כולל גם אזכור לשירו של אדם, "פעם בחיים".
הצלחה
השיר זכה להצלחה רבה בצאתו ולהשמעות רבות בתחנות הרדיו, ובכך הצליח להגיע למקום הראשון במצעד ההשמעות השבועי של חברת מדיה פורסט. גם במצעד השנתי של החברה זכה השיר להצלחה רבה, והגיע למקום השני. במצעד השנתי של כאן גימל הגיע למקום השלישי, ובמצעד השנתי של גלגלצ הגיע למקום ה-13. השיר הגיע גם למקום ה-81 במצעד העשור של כאן גימל.
לפי נתוני יוטיוב ישראל לשנת 2019, השיר הוא השיר הישראלי השני הנצפה ביותר. נכון לספטמבר 2020, הוא עומד על כ-30 מיליון צפיות באתר, ובכך נחשב לאחד מהסרטונים הישראלים הנצפים ביותר ביוטיוב. ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי הצליח השיר לצבור למעלה מ-5 מיליון השמעות, ובכך נחשב לאחד מהשירים הישראלים המושמעים ביותר בספוטיפיי.
ביקורת
בסמוך לצאתו של השיר, התעוררה ביקורת על דמיון בינו לבין שירה של הזמרת הגרמנייה נאמיקה, "Lieblingsmensch".
דוד צבי מילר
דוד צבי (היינריך) מילר (David Heinrich Müller; 6 ביולי 1846 – 21 בדצמבר 1912), היה פרופסור מן המניין לאפיגראפיה שמית באוניברסיטת וינה. התמחה בתרבות ערב ובלשונות קדם. היה מומחה באשורולוגיה, לימד לשונות אלו באוניברסיטה הווינאית. תרגם את חוקי חמורבי לעברית והשווה אותם לחוקי התורה ולחוקי רומא העתיקה; חקר ואיזן את מבנה השירה המקראית ופענח את חוקיה ומשפטיה. היה מהמורים בבית המדרש לרבנים בווינה.
ביוגרפיה
דוד הירש מילר נולד בבוצ'אץ' שבגליציה לאברהם, והיה בן דודה של אסתר, אמו של הסופר ש"י עגנון.
מילר נודע בילדותו כעילוי, ולכן אחד מגבירי קולומיאה, חסיד קוסובאי לקחו כחתן לבִתו איטה. בקולומיאה התוודע לחוברות "השחר" של פרץ סמולנסקין ולספרות ההשכלה. על פי המסופר, כשהתברר לגביר כי חתנו לא מסתפק בלימודי קודש ולומד גם דקדוק גרמני, אילץ הגביר את מילר לתת גט לאשתו וגירשו מהעיר.
מילר נסע לצ'רנוביץ אל חברו ישראל הלוי טלר. בהגיעו כבר היה בעל השכלה כללית רחבה. כעבור זמן מה בצ'רנוביץ עברו השלושה (טלר, מילר ובן-הדוד שווארץ) לבית המדרש לרבנים בברסלאו בניהולו של זכריה פרנקל. אולם הלימודים בבית המדרש לא סיפקו אותו, והוא עבר ללמוד באוניברסיטה.
למד באוניברסיטאות וינה, שטרסבורג ולייפציג, והתמחה בבלשנות שמית. מוריו היו תיאודור נלדקה, מהבולטים שבחוקרים המזרח-גרמנים בסוף המאה ה-19, והיינריך פליישר (Heinrich Leberecht Fleischer). מילר הצטרף לחבורת חוקרים מצומצמת החוקרת את לשונות ערב הדרומית.
עד לשנת 1900 ביקר אדוארד גלזר ארבע פעמים בתימן לתקופות שונות. כתוצאה מביקורים אלו כתב גלזר ב-1890 לברון הירש והציע לו ליישב יהודים בתימן. בנוסף, הביא גלזר לאירופה חומר אפיגראפי רב. מאחר שכמות החוקרים האירופאים ששלטו בתימנית ובניבים המדוברים בדרום חצי האי ערב הייתה קטנה, עמד החומר שהביא גלזר, כמו חומרים שהביאו חוקרים אחרים, לרשות מילר במחקריו. מילר התבלט בשפע חיבורים, מחקרים ומאמרים שכתב ורכש לו שם מקצועי. על סמך מוניטין אלו הוזמן מילר להיות מורה לערבית של הנסיך רודולף.
בזכות הישגיו ומחקריו, נאלצה אוניברסיטת וינה למנות את מילר לפרופסור מן המניין; במינוי זה כמעט שלא זכו יהודים באותה עת, ורובם, להבדיל ממילר, נאלצו להתנצר או להתכחש למוצאם על מנת לזכות במינוי הנכסף.
במקביל להמתמחותו במזרחנות, נשאר מילר פעיל בתחום ההשכלה העברית. בהגיעו לווינה יזם פגישה עם סמולנסקין, שאותו הכיר רק מתוך קריאת מאמריו ומהתכתבות, ונשאר בקשר חברי עִמו עד פטירתו של האחרון בחוסר-כול ב-1885. לאחר פטירתו של סמולנסקין מילר ארגן מגבית כספית להבטחת קיומה של משפחתו.
אחד ממאמריו החשובים של מילר, שהתפרסם ב"השחר", כלל ביקורת חריפה על ספרו של שלמה בובר על הפסיקתא. עיקר הביקורת נסבה על כך שבובר העלים את מקור המידע שלו לרוב דבריו, הלא הם דברי יום-טוב ליפמן צונץ בספר הדרשות שלו. ביקורת זו אושרה מאוחר יותר על ידי אייזיק הירש וייס.
במהלך השנים הוכר מילר כמומחה לחקר ערב הדרומית, וככזה טיפל הן במימון המשלחות המדעיות והן בעיבוד תוצאות סיורים מדעיים אלה. במקביל עסק בחקר ארץ ישראל וסייע בהוצאת הספר המדעי על הנגב, ארץ ישראל הדרומית ועבר הירדן של החוקר האוסטרי-צ'כי אלואיס מוסיל "סֶלַע ערב" (Arabia Patraea).
כאשר באוקטובר 1893 נפתח בית המדרש לרבנים בווינה, החל מילר, במקביל לעבודתו באוניברסיטה ובנוסף למחקריו, ללמד בסמינר את מקצועות העברית. מתלמידיו: מיכאל ברקוביץ, מחנך ועיתונאי מראשוני התנועה הציונית, ואביגדור אפטוביצר ושמואל קרויס, אשר הפכו מאוחר יותר למורים לצדו.
אחד הגילויים החשובים שגילה מילר הוא נושא התקבולת בדברי הנביאים. כדוגמה - :
ניתן להמשיך ולהקביל פסוקים ט ו-י עם יא ו-יב, וכן פסוקים יג–טו, בהקבלה לפסוקים א–ג בפרק ב'.
תגליתו זו של מילר גרמה לתקיפתו על ידי מלומדים נוצרים, שראו את מחקר התנ"ך כתחום תאולוגי נוצרי. במקביל יצאו מלומדים יהודים, ובראשם דוד קויפמן, להגנתו.
מילר הוציא במהדורה מדעית את חוקי חמורבי, ואף הוסיף תרגום עברי, מותאם לרוח המקרא. ספר זה היה סימוכין לסתירת הטיעון של פרידריך דליטש בוויכוח על נושא "בבל וביבל". דליטש, וחוקרים אחרים בעקבותיו, טענו כי המקור לנוסח הכתוב בתנ"ך הוא ספרות אשור ובבל, מילר הראה את השוני התרבותי העצום שבין עולם המקרא וספרות ארצות מסופוטמיה.
הקיסר פרנץ יוזף הראשון העניק לו תואר אצולה.
עגנון, שהיה קרוב משפחתו, ביקר אצל מילר בהיותו בווינה בשנת 1908. בסיפורו האוטוביוגרפי "חמדת" מספר עגנון על פגישתו זו: "...שבווינא היה דר קרובו של חמדת, חכם גדול ומפורסם שכל גליציה הייתה משתבחת בו, ...אותו חכם ר' דוד צבי מילר...". הוא מספר שם את סיפור גירושיו של מילר ומוסיף שמילר ניסה להניאו מלעלות לארץ ישראל והבטיח לו תמיכה בלימודיו באוניברסיטה בווינה.
מילר נפטר בווינה.
Ievan polkka
מקור
המנגינה של Ievan Polkka דומה מאוד לזו של שיר אחר, "Polita Savitaipaleen", עקב כך בדרום קרליה Ievan polkka ידוע גם בשם "Savitaipaleen polkka". למנגינה יש דמיון בולט למנגינה העממית הרוסית "Смоленский гусачок" (הסמוליאנין גוסלינג) המוכרת היטב באזור סמולנסק שבמערב רוסיה, אך גם בצד הפיני.
פופולריות
בגלל חשיפתו הוויראלית בתרבות הפופולרית, Ievan polkka הפך לאחד השירים הפיניים המפורסמים ביותר בעולם.
גרסת הא-קפלה של השיר זכתה לפופולריות בינלאומית גדולה יותר כחלק מתופעת אינטרנט באביב 2006 כאשר ילדת הלוטימה (הידועה גם בשם Leekspin), באנימציית פלאש של דמות האנימה אינואה אוריהימה מסדרת האנימציה Bleach המסובבת כרישה בלופ. הסרטון הפך במהרה ללהיט עולמי והשיר זכה במהרה לפופולריות רבה בגלל האנימציה. לאחר פרסום האנימציה, Ievan polkka התפרסם ברחבי העולם, עם עלייה משמעותית של עניין והכרה שהוכחו על ידי מנועי החיפוש.
בשנת 2020 זכה השיר לתפוצה מחודשת כאשר המתופף הטורקי בילאל גורגן ביצע גרסת כיסוי שזכתה לעשרות מילוני צפיות ביוטיוב ובתורה זכתה לגרסאות כיסוי נוספות.
קישורים חיצוניים
, 11 שפות
איש החידות
איש החידות (באנגלית: The Riddler, ידוע גם כ"החידונאי"דרוש מקור) הוא דמות בדיונית של נבל-על, בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC של DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בתור הזהב של הקומיקס בחוברת Detective Comics #140 מאוקטובר 1948 ונוצרה על ידי הכותב ביל פינגר והמאייר דיק ספראנג.
איש החידות הוא האלטר אגו של אדוארד ניגמה (E. Nigma = אניגמה, חידה), והוא אחד מאויביו הידועים לשמצה של באטמן. הוא חכם ובעל חיבה עזה לחידות ומשחקי לשון, הנהנה לתעתע בבאטמן ובשוטרים בהשאירו רמזים מורכבים בזירות הפשע. סימן ההיכר של איש החידות הוא החליפה הירוקה ומעוטרת סימני שאלה, אשר זכתה לשלל גרסאות ועיצובים במהלך השנים, מבגד גוף ועד לחליפת עסקים. נוסף לחליפה, איש החידות חובש כובע באולר ואוחז במקל הליכה מעוצב כמו סימן שאלה (?).
המודוס אופרנדי של איש החידות חקוק כה עמוק באישיותו עד שהוא אינו מסוגל לעצור את עצמו מלבצע את פשעיו המתוחכמים. הוא לא יהרוג את יריביו - הוא חייב להכניס אותם למלכודת מוות הכוללת חידת היגיון, שמאתגרת את באטמן למצוא את הפתרון ולגרום לשחרורם. העימותים בין באטמן לאיש החידות נסובים בדרך כלל סביב משחקי חידות ולא על כוח פיזי. איש החידות משאיר רמזים בצורת חידות בזירות הפשע, ובאמצעותם באטמן מתחקה על עקבותיו ומגלה את מזימתו. לעיתים, החידות הקטנות הם חלק מחידת מסגרת גדולה, שאיננה ברורה לקורא או לצופה. כמו כן, לעיתים באטמן משתמש בחידות שהוא יוצר כנשק נגד איש החידות, שלרוב לא מצליח לפתרן.
דמותו של איש החידות זכתה למגוון עיבודים בנוסף לקומיקס. ג'ון גלובר דיבב את קולו בסדרות האנימציה "באטמן - הסדרה המצוירת", "ההרפתקאות החדשות של באטמן" ו"סופרמן: סדרת האנימציה". רוברט אנגלונד דיבב את קולו בסדרת האנימציה "הבאטמן". וולי וינגרט דיבב את קולו בסדרת משחקי "באטמן: ארקהם". ג'ים קארי גילם את דמותו בסרט הלייב אקשן "באטמן לנצח", בעוד קורי מייקל סמית' גילם את הדמות בסדרת הטלוויזיה "גות'האם". פול דנו מגלם את דמותו של אדוארד נאשטון/איש החידות בסרט הלייב אקשן "באטמן". דמותו של איש החידות מדורגת במקום ה-59 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN.
ביוגרפיה בדיונית
לאחר שמורה מכריז על תחרות על מנת לקבוע מי יפתור ראשון חידה, אדוארד ניגמה הצעיר (או נאשטון, לפי גרסאות מסוימות) מתכוון לנצח בתחרות וחומד בתהילה ובסיפוק שיגיעו עם הניצחון. הוא חומק לבית הספר לילה אחד, לוקח את הפאזל משולחן המורה ומתרגל את החידה עד שהוא מצליח לפתרה בתוך פחות מדקה. כצפוי, הוא מנצח בתחרות ומקבל ספר העוסק בחידות כפרס. אדוארד מאמץ לחיקו את אמנות השליטה בחידות מכל סוג, ומועסק בקרנבל כנוכל אשר מרמה את לקוחותיו מכספם בעזרת חידוניו ומשחקי המוחות שלו. עד מהרה הוא מבקש לאתגר את עצמו עם אתגרים וריגושים גדולים יותר, ולכן הוא עוטה את תלבושת איש החידות כדי לאתגר את באטמן, אותו הוא מחשיב ליריב ראוי.
בקשת הסיפור הראשונה בה מופיע איש החידות, Run, Riddler, Run, אדוארד ניגמה מועסק כיועץ אבטחה עבור חברת טכנולוגיה שמשאביה יכולים להציל את גות'אם סיטי המתפוררת. בסיפור "באטמן: ליל כל הקדושים הארוך" של הכותב ג'ף לוב, איש החידות מופיע כמודיע עבור המאפיונר קרמיין פלקונה, ששוכר אותו לגלות מיהו רוצח החגים.
מנואל מונט
מנואל פרנסיסקו אנטוניו חוליאן מונט טורס (בספרדית: Manuel Francisco Antonio Julián Montt Torres; 4 בספטמבר 1809 – 20 בספטמבר 1880) היה מדינאי וחוקר צ'יליאני. מונט נבחר פעמיים לנשיאות צ'ילה, וכיהן בתפקיד בשנים 1851–1861.
על שמו נקראת העיר פוארטו מונט בדרום צ'ילה, שנוסדה בתקופת כהונתו כנשיא.
ווקר צימרמן
ווקר דוויין צימרמן (באנגלית: Walker Dwain Zimmerman; נולד ב-19 במאי 1993 בלורנסוויל שבג'ורג'יה, ארצות הברית) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת נאשוויל מה-MLS ובנבחרת ארצות הברית.
ביוגרפיה
נשוי לסאלי צימרמן, ולהם ילד משותף.
קריירת מועדונים
צימרמן החל את הקריירה המקצוענית שלו בדאלאס מליגת ה-MLS הצפון-אמריקאית. ב-11 במאי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על די. סי. יונייטד במסגרת הליגה. ב-22 ביוני 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד ספורטינג קנזס סיטי במסגרת הליגה. בסך הכל ערך 95 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שמונה שערים.
ב-10 בדצמבר 2017 חתם צימרמן בלוס אנג'לס מה-MLS. ב-7 באפריל 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 5-0 לאטלנטה יונייטד במסגרת הליגה. ב-22 בספטמבר הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, צמד שערים בניצחון 0–2 על סן חוזה ארת'קווייקס במסגרת הליגה. בסך הכל ערך 54 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-11 בפברואר 2020 חתם צימרמן בנאשוויל מה-MLS.
נבחרות ארצות הברית
ב-3 בפברואר 2017 ערך צימרמן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית, בניצחון 0–1 על נבחרת ג'מייקה במשחק ידידות. ב-28 במאי 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–3 על נבחרת בוליביה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת ארצות הברית בטורניר גביע הזהב 2019, בו ערך שלוש הופעות, ובטורניר גביע הזהב 2021, בו זכה יחד עם נבחרתו, כשהוא עורך שלוש הופעות.
נכלל ומשחק בסגל נבחרת ארצות הברית הבוגרת בטורניר מונדיאל 2022 שבקטאר.
לבסקי סופיה
מועדון הכדורגל לבסקי סופיה 1914 (בבולגרית: ПФК Левски София 1914) הוא מועדון כדורגל מבירת בולגריה, סופיה. המועדון נוסד ב-24 במאי 1914. אגודת הספורט "לבסקי" הוקמה בשנת 1911 בידי קבוצת סטודנטים בבית הספר התיכון "השני לגברים בסופיה" והספורט העיקרי שבו התאמנו היה כדורגל.
מקור השם
המועדון יוסד רשמית כאמור בתאריך 24 במאי 1914, התאריך שהוכרז כיום ההולדת של המועדון. שם הקבוצה ניתן כזכר ללוחם החירות של בולגריה וסיל לבסקי, השם הוצע בידי אחד המייסדים - בוריס וסילייב (בורקישה).
שם המועדון שונה שלוש פעמים כאשר בולגריה הייתה תחת השלטון הקומוניסטי. בין השנים 1950 ל-1957 המועדון נקרא "דינמו", בין השנים 1969 ל-1985 המועדון נקרא "לבסקי-ספרטק" (אחרי איחוד המועדון עם המועדון ספרטק סופיה), ובין השנים 1985 ל-1990 המועדון נקרא "ויטושה". אך בין החברים במועדון הוא תמיד נקרא "לבסקי".
היסטוריה
מינצ'ו קאצ'ולב עיצב את סמל הקבוצה והחל ביצורו בשנת 1922. ההמנון הראשון של המועדון נכתב ב-1924, הטקסט נכתב בידי ד. סימידוב, והמנגינה הולחנה בידי חריסטו מניקוב.
בשנים הראשונות של המועדון, שחקניו העיקריים היו: השוער ק. גריגורוב, המגנים - ק. מאנולוב, ו- דינקוב, הקשרים -ס. סטויאנוב ו-ב. וסילייב, ושחקני ההתקפה - ו. גריגורוב, ס. ג'נב, פ. סטויאנוביץ', ג. מאנולוב ו-ד. סירקוב.
לבסקי הפסידה את משחקה הרשמי הראשון לקבוצה אף סי 13 סופיה בתוצאה 0–2. עד שנת 1921 לא היה שום אליפות רשמית לא התקיימה. בקיץ 1921 הוקמה ליגת הספורט של סופיה, שבה התחרו 11 מועדוני ספורט מרחבי העיר, ומאז החלה מסורת האליפויות של לבסקי. לבסקי ניצחה את משחק הליגה הראשון של עונת 1921/1922, ב-18 בספטמבר 1921, בתוצאה 1–3 על אתלטיק סופיה. הקבוצה הגיעה 3 פעמים לרבע גמר גביע אירופה למחזיקות גביע בעונות 1969/1970, 1976/1977, 1986/1987.
מגרשים וקהל
תחילה, לקבוצה לא היה מגרש אימונים פרטי, והקבוצה התאמנה באזור שנקרא "התלולית" (הארמון התרבותי הלאומי נבנה על חורבות המקום) ויותר מאוחר עברה הקבוצה להתאמן באזור האימונים של חטיבת חיל הרגלים השישית. רק בשנת 1924 הקנתה עיריית סופיה מגרש ייחודי לקבוצה שבנייתו הסתיימה רק בשנת 1933. היום אצטדיון "וסילי לבסקי" נמצא במקום.
לבסקי הוא המועדון הנערץ ביותר בבולגריה, והוא גם המועדון הבולגרי הנערץ ביותר מחוץ למדינה. בולגריה מפוצלת לאדום וכחול, הכחולים הם אוהדי לבסקי. לקבוצה יש כמעט 5,000,000 אוהדים. כינוי הקבוצה הוא "המועדון של העם". אוהדי הקבוצה קוראים לעצמם "לבסקרי". אצטדיון הקבוצה נמצא בשכונת "פודואנה", בסופיה, והוא קרוי על שם אחד משני החלוצים הבולגרים הגדולים ביותר בכל הזמנים גאורגי אספרוחוב, ומכיל 30,000 מקומות.
רוברט הופסטדטר
רוברט הופסטדטר (באנגלית: Robert Hofstadter; 5 בפברואר 1915 – 17 בנובמבר 1990) היה פיזיקאי יהודי-אמריקאי. בשנת 1961 קיבל פרס נובל לפיזיקה, ביחד עם רודולף מסבאואר, על עבודתו בתחום פיזור אלקטרונים מגרעיני אטום וחקר מבנה הנוקליאונים.
קורות חייו
רוברט הופסטדטר נולד בניו יורק להורים יהודים שהיגרו מפולין לארצות הברית. הוא למד בסיטי קולג' של ניו יורק וסיים בהצטיינות תואר ראשון בשנת 1935 בגיל 20, וזכה בפרס קניון במתמטיקה ופיזיקה.
בנוסף לכך, הוא זכה במלגת צ'ארלס. א. קופין מחברת ג'נרל אלקטריק שאיפשרה לו ללמוד פיזיקה באוניברסיטת פרינסטון, שם הוא עשה תואר שני ודוקטורט אותם סיים בשנת 1938. הוא עשה את הפוסט-דוקטורט שלו באוניברסיטת פנסילבניה לפני שהצטרף לאוניברסיטת סטנפורד שם הוא לימד בין השנים 1950 ל-1985. בתחילת 1967 השתתף בוועידה בינלאומית בענייני האטום במכון ויצמן ולקראת סוף 1967 מונה למועצת המנהלים של המכון.
מספר ארדש של הופסטדטר הוא 5.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא עבד בשביל הצבא האמריקאי. בשנת 1942 הוא התחתן עם ננסי גיבן, היו להם שלושה ילדים ביניהם החוקר דאגלס הופסטדטר.
עבודתו
רוברט הופסטדטר טבע את היחידה פרמי (יחידת מידה) על שם הפיזיקאי האיטלקי אנריקו פרמי, אחד ממייסדיה של הפיזיקה הגרעינית, במאמר משנת 1956 על פיזור אלקטרונים ומבנה גרעין האטום. הוא חקר את מבנה הפרוטון והנייטרון והראה שהם מורכבים מפיונים. בשנת 1961 הופסטדטר זכה בפרס נובל לפיזיקה על עבודתו בתחום זה.
בשנותיו האחרונות, הופסטדטר התעניין באסטרופיזיקה והשתמש בידע שלו על מנת לתכנן טלסקופ מבוסס קרינת גמא למצפה קומפטון לקרינת גמא על שם חתן פרס נובל לפיזיקה ארתור קומפטון. הפקולטה לפיזיקה באוניברסיטת סטנפורד מכירה בהופסטדר כאחד המדענים העיקריים שפיתחו את מצפה קומפטון.
לאוניברסיטת סטנפורד יש סדרת הרצאות שנתית על שם הופסטדטר הרצאות לזכר רוברט הופסטדטר, שכוללת שתי הרצאות אחת המיועדת לקהל הרחב ואחת למדענים.
.mp
.mp היא סיומת האינטרנט באיי מריאנה הצפוניים. ישנם תחומים ספורים הקשורים לאיי מריאנה הצפוניים בתחום זה (כגון אתרים ממשלתיים תחת .gov.mp וכמה אתרים ב- .org.mp ו- .co.mp ). אתר get.mp מאפשר למשתמשים לרשום ולנהל תחומי .mp. השם .mp מגיע מ- ISO 3166 המציין MP ככינוי שתי האותיות עבור איי מריאנה הצפוניים.
אתר הרישום הרשמי
שירותי רישום שמות מתחם עבור תחומי .mp מופעלים על ידי Saipan DataCom, ספקית אינטרנט מקומית. ניתן לרכוש תחומים עם ארבעה תווים או יותר תמורת 20 דולר. תחומי פרימיום תחת ארבעה תווים נעים במחיר, כאשר דומיינים דו-תווים פועלים 5,000 דולר לרישום לשלוש שנים. ישנם כמה אתרים הקשורים לאיי מריאנה הצפוניים תחת תחומים בדרגה שלישית .gov.mp ו- .co.mp.
Chi.mp
חברת Saipan DataCom הפעילה בעבר את chi.mp.
רישומי .mp בחינם ישנים שסופקו קודם לכן על ידי chi.mp הופסקו ללא הודעה מוקדמת ואתר האינטרנט chi.mp הופסק מאז מאי 2013 לפחות. . החל מאוקטובר 2015 get.mp מציעה chi.mp למכירה תמורת 20,000.00$.
ישראל סדן (מחנך)
ישראל סדן (קוז'ניצקי) (22 במאי 1923 - 11 בינואר 1996, אייר ה'תרפ"ג - כ' בטבת ה'תשנ"ו) היה ממייסדי נוער מזרחי, מייסד "מדרשית נעם" בפרדס חנה ומנהלה הכללי כיובל שנים.
ביוגרפיה
ישראל סדן נולד למאיר קוז'ניצקי בלודז' שבפולין. בהיותו כבן עשר עלה עם הוריו לארץ ישראל.
ב-1945 הקים יחד עם מיכאל צור והרב יהושע יגל את "מדרשית נעם" ("נעם" ראשי תיבות "נער מזרחי") בפרדס חנה, ואף הגה את רעיון שם המוסד - "מדרשיה". סדן, שניחן בכישורי שפה ודיבור מעולים, ביקר בבתי חניכיו מ"נוער המזרחי" ושכנע את ההורים שיתנו בו אמון וישלחו את ילדיהם למדרשיה, וכך נאספו תלמידי המחזור הראשון. הוא היה מנהלה הכללי כיובל שנים. הקים את "חוג ידידי המדרשיה", ששימש הגב הכלכלי של המוסד. סדן ערך והוציא לאור באופן קבוע את ספרי "ניב המדרשיה", בימה לדברי הלכה מחשבה חינוך וספרות.
נפטר בכ' בטבת ה'תשנ"ו (11 בינואר 1996). בצוואתו הוא "מבקש מכל מי שיהיה לאל ידו להשפיע במדרשיה... כי צביונה של המדרשייה כמוסד בלתי מפלגתי המושתת על מורשת הציונות הדתית ישמר מכל משמר". בנוגע לעתיד הוא מבקש: "כי יעשו ככל האפשר...להמשך קיומה המכובד של המדרשייה מכל הבחינות לבל יבולע לה, וכי תוסיף לשמור על ייחודה". וכן הוא מוסיף: "כל ימי חלדי לא נהניתי שום הנאה שלא הגיעה לי כדין בכל מהלך עבודתי במדרשיה, ואתחנן לה' כי דבר זה יישמר במדרשיה לעד..."
נוירופסיכולוגיה
נוֹיְרוֹפְּסִיכוֹלוֹגְיָה היא תחום בפסיכולוגיה העוסק בניסיון להבין כיצד מבנה המוח ותפקודו קשורים לתהליכים פסיכולוגיים ספציפיים. המחקר הנוירופסיכולוגי מבוסס על המידע המגיע מתחום הנוירוביולוגיה כך שהוא מהווה את הבסיס, ומשם אופן ההתייחסות והמחקר הוא כמו במחקרים פסיכולוגיים (עם בוחנים ונבדקים).
את התחום ייסד החוקר היהודי-רוסי אלכסנדר רומנוביץ' לוריא. בני הזוג הבריטיים מארק סולמס וקרן קפלן-סולמס, חוקרים בולטים בתחום, התבססו על מיפויו של לוריא והוסיפו לו נתונים בהתאם לממצאים העדכניים.
תחום המחקר
הנוירופסיכולוגיה משיקה כתחום מחקר למדעי העצב ופסיכולוגיה קוגניטיבית. בהיבטיה הקליניים קרובה הנוירופסיכולוגיה לתחומים ברפואה כמו נוירולוגיה ופסיכיאטריה ולמקצועות פארא-רפואיים כמו ריפוי בעיסוק וקלינאות תקשורת. בהיבטים יישומיים אחרים - להנדסת אנוש וחקר ביצועים. מעצם טיבו מדובר בתחום התמחות בינתחומי.
הגדרה דומה נוסחה ואומצה על ידי העמותה הישראלית לנוירופסיכולוגיה והיא דומה גם להגדרה המוצעת על ידי החברה הבינלאומית לנוירופסיכולוגיה (נוסדה ב-1967, ומאגדת בתוכה כ-4,500 חברים) ואשר שמה לה למטרה מרכזית את קידום המחקר המדעי הבינתחומי ברחבי העולם באשר ליחסי הגומלין מוח והתנהגות. בהמשך להתפתחות המחקר האקדמי בתחום החל מיסוד תחום העיסוק המקצועי בנוירופסיכולוגיה יישומית וקלינית. בפועל עוסקים נוירופסיכולוגים בחקר תהליכי עיבוד מידע במוח האנושי בבריאים ובחולים, אבחון, טיפול ושיקום חולים עם אבדנים קוגניטיביים נרכשים וכשלים קוגניטיביים התפתחותיים ומעורבים בתכנון סביבות אינטראקטיביות אדם-מכונה עתירות מידע. ייחודה של הנוירופסיכולוגיה הוא בחתירה המדעית והקלינית להבנת וניסוח התופעות שהיא חוקרת במונחים קוגניטיביים מתחום הפסיכולוגיה ובה בעת במונחים מקבילים, שמקורם מדעי העצב והמתארים תהליכים מוחיים מנקודת הראות של המערכת הפועלת – מערכת העצבים.
לאור האמור, נוירופסיכולוג אמור להיות אמון על ידע מדעי נרחב ומבוסס בתחומים של נוירופיזיולוגיה, נוירואנטומיה, נוירוכימיה ונוירופתולוגיה, ידע נרחב באשר לתהליכים חישוביים במערכת העצבים המרכזית ופסיכולוגיה קוגניטיבית.
היקף ועושר הידע הנדרש הביאו רבים כיום למסקנה כי ההכשרה הנדרשת מחייבת לימודי דוקטורט ובתר – דוקטורט בתוכנית ייעודית כדי להיעשות לנוירופסיכולוג. תוכנית זו היא תוכנית רב תחומית המשלבת לימודים מכל התחומים הנ"ל ומבוססת על ידע הנרכש בלימודי יסוד בפסיכולוגיה (אם המדובר בהכשרה לנוירופסיכולוגיה קלינית) או בכל אחד מהתחומים הנ"ל (אם המדובר בנוירופסיכולוגיה מחקרית).
היסטוריה של הנוירופסיכולוגיה
בכל ספרי המבוא לנוירופסיכולוגיה, המשמשים כספרי חובה ללומדי התחום בראשית דרכם, מצוינים כאבות המייסדים של הנוירופסיכולוגיה המודרנית חמישה עד שישה שמות - כולם אנשים שפעלו במהלך המאה ה-19, ואשר עבודתם נתפסת כיום כהנחת יסודות המחקר של הקשר מוח – התנהגות. ארבעה מתוכם (פול ברוקה, קרל ורניקה, הינשלווד וג'קסון) היו רופאים בהשכלתם ושניים (מארק דאקס ולואיס הנרי מורגן) חוקרים מדיסציפלינות שונות.
יובהאזה
יהודי יובהאזה
ביובהאזה חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
נוירופסיכולוגיה
היסטוריה של הנוירופסיכולוגיה
התחום קיבל תנופה נוספת במאה ה-20 ולאבות המייסדים התווספו שמות רבים אשר הטביעו את חותמם על התחום. התפתחות חשובה בדרכי המחקר ויכולתנו לחדור ולהבין את תפקודי המוח התרחשה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. הזרז להתפתחות זו היה גילוי ופיתוח שיטות דימות רפואי של פעילות מוחית על בסיס פעילות המודינאמית (PET ו-fMRI) אלו התווספו לשיטות הישנות יותר אשר התבססו על רישום הפעילות החשמלית של המוח ושימוש במבחני ביצוע. בעוד שהרישום החשמלי מאפשר הערכה טובה של תזמון הפעילות המוחית, הדימות ההמודינאמי מאפשר מיקום פעילות זו במוח במידה רבה של דיוק. ביחד, נוצרו בידי הנוירופסיכולוגים כלים אשר קידמו רבות הן את המחקר והן את הדיאגנוסטיקה והקליניקה הנוירופסיכולוגית. בה במידה תורמת להתפתחות מואצת של הנוירופסיכולוגיה ההתפתחות של מודלים חישוביים המתחקים אחר תהליכי עיבוד מידע ברשתות נוירונים ופיתוח אפשרויות לסימולציה של רשתות כאלה באמצעות מחשב.
ההגדרה בישראל מבחינה חוקית
בפועל, למרות ההתפתחות המואצת בתחום בעשורים האחרונים, אין עדיין בישראל חקיקה המסדירה את הרישוי לעיסוק קליני ויישומי בנוירופסיכולוגיה.
הגורסים כי הנוירופסיכולוגיה היא ענף של מקצוע הפסיכולוגיה שואפים כי זו תוגדר כהתמחות פסיכולוגית במסגרת חוק הפסיכולוגים. אחרים מציעים חקיקה רחבה יותר אשר תאפשר הכרה בבוגרי תוכניות לימודי מוח–התנהגות לתארים מתקדמים גם ממסלולים שאינם שייכים למחלקות לפסיכולוגיה. כך או כך, בהיעדר חקיקה כלשהי אין כיום דרך להגדיר נוירופסיכולוג על בסיס מעוגן בחוק אלא על פי השכלה ורקע מקצועי, כפי שנעשה הדבר על ידי האקדמיה הלאומית של ארצות הברית לנוירופסיכולוגיה.
תסמונת מלורי-וייס
תסמונת מלורי-וייס (באנגלית: Mallory–Weiss syndrome) הוא מצב בו ישנו דימום כתוצאה מקרע ברירית בצומת הקיבה והוושט. תסמונת מלורי-וייס נגרמת בדרך כלל כתוצאה מהקאות חוזרות וקשות כתוצאה מאלכוהוליזם או בולימיה, אם כי יכול להיגרם מכל מצב הכולל הקאות אלימות. התסמונת תוארה לראשונה ב-1929 על ידי ג'יי קנת' מאלורי וסומה וייס בחולים אלכוהוליסטים.
תסמונת מלורי-וייס מופיעה לעיתים קרובות כאפיזודה של הקאות דמיות (המופטיזיס) לאחר הקאות אלימות, אך עשויה להיות מאובחנת גם באמצעות דם בצואה (מלנה). ברוב המקרים, הדימום מפסיק באופן ספונטני לאחר 24–48 שעות, אך לעיתים נדרש טיפול אנדוסקופי או כירורגי לתיקון הקרעים. לעיתים נדירות התסמונת עלולה להיות קטלנית. תסמונת מלורי-וייס קשורה לעיתים קרובות לאלכוהוליזם, הפרעות אכילה, הקאות יתר בהיריון וישנן עדויות לכך שנוכחות של בקע סרעפתי ותופעת לוואי נדירה של NSAIDS הם גורמי סיכון. במקרים נדירים, הפרעות כרוניות כמו מחלת מנייר העלולה לגרום לבחילות והקאות לזמן רב יכולה להיות גם כן גורם סיכון. הקרע בתסמונת מערב את שכבת הרירית והתת-רירית, אך לא את השכבה השרירית (בניגוד לקרע של הוושט הכולל את כל השכבות). רוב החולים הם בין הגילאים 30 ל-50, על אף שהתסמונת תוארה גם בתינוקות בני 3 שבועות, כמו גם אצל קשישים.
אבחנה ודאית של התסמונת מתבצעת באמצעות אנדוסקופיה. הטיפול בדרך כלל כולל תמיכה ומעקב בלבד, שכן דימום מתמשך אינו שכיח לרוב. עם זאת, ניתן לבצע צריבה או הזרקה של אדרנלין לקרע כדי לעצור את הדימום באנדוסקופיה. לעיתים נדירות במיוחד, ייתכן ותידרש אמבוליזציה של העורקים המספקים את האזור כדי לעצור את הדימום. אם כל הטיפולים נכשלו, ניתן לבצע גסטרוטומיה גבוהה כדי לקשור את כלי הדם המדמם.
אמנון חרל"פ
קריירה
חרל"פ נולד ברחובות בשנת 1909, והחל לשחק כדורגל בעיר מגוריו. בתיכון עבר ללמוד בגימנסיה הרצליה בתל אביב, שם התחבר עם מספר שחקנים מקבוצת הנוער של אלנבי תל אביב, ובהשפעתם החל לשחק במדי הקבוצה. ב-1927 בעקבות סכסוך עם מרכז מכבי, אליו הייתה קבוצת הנוער של אלנבי מסועפת, החליטו ראשי הקבוצה לעזוב את המרכז, ולהצטרף למרכז הפועל, ולהתאחד עם המסגרת הארגונית של הפועל תל אביב. קצת לאחר האיחוד עזב חרל"פ את הארץ לטובת לימודי הנדסה בבלגיה, ובשל כך החמיץ את הזכייה ההיסטורית בגביע המדינה הראשון ב-1928, אך בהשפעת מאורעות תרפ"ט החליט לחזור לישראל, ועם שובו חזר להפועל תל אביב. בשנת 1930 יצא חרל"פ לשנת השאלה בגנט מליגה המשנה בבלגיה.
ב-1934 השלים זכייה בגביע המדינה יחד עם הפועל תל אביב. במשחק גמר גביע המדינה מול היריבה העירונית מכבי תל אביב, הקבוצה ממנה פרשו חרל"פ וחבריו רק שבע שנים קודם לכן, כבש חרל"פ את הראשון מבין שלושת שערי קבוצתו, בדרך לניצחון 2–3 וזכייה היסטורית בדאבל. ב-1935 סבל מפציעה במניסקוס ועבר שיקום ממושך, שבמהלכו עבר להפועל רחובות ושיחק בעמדת המגן עד לפרישתו בשנת 1937.
בנוסף לכדורגל, לקח חרל"פ חלק גם במספר ענפי אתלטיקה, והתחרה בהם במסגרת כינוסי הפועל הראשונים.
חיים אישיים
לאחר פרישתו, התגורר ברחובות ועבד בחנות המשפחתית לחומרי בניין. במקביל שימש גם כחבר הנהלה בהפועל רחובות. אחיינו הוא הזמר והשחקן גידי גוב.
חבלים
חבלים הוא רומן אוטוביוגרפי מאת חיים באר, שיצא לאור בשנת 1998 במסגרת "ספריה לעם" של הוצאת "עם עובד". הספר מספר את סיפורם של סבתו ושני הוריו של באר, כפי שסיפרו אותו לבאר הילד וכפי שחווה אותו, בעיקר בילדותו ובנעוריו, אך גם בבגרותו (שבה נותרה בחיים רק אמו).
מבנה הספר
לספר שלושה חלקים:
אבנר הולצמן מתאר מבנה זה: "'חבלים' בנוי כמין ציור טריפטיכון ששני חלקיו הצדדיים והמשניים ממסגרים את הסצנה האמצעית והעיקרית".
לכל אחד מחלקי הספר סגנון משלו, כדברי יוסף אורן: "כל חלק ב"חבלים" מסופר בנימה ההולמת את תוכנו, וגיוון זה מעניק אופי אגדי לחלק הראשון, אופי דרמטי לחלק השני ואופי וידויי לחלק השלישי".
על אופן הסיפור העירה ניצה בן-דב: "חבלים הוא סיפור מורכב הנע קדימה ואחורה במסלול הזמן בין חוויותיו התמימות של ילד לבין הפרספקטיבה הצינית, המפוכחת והאירונית של הסופר המבוגר המספר עליהן. [...] חבלים הוא רומן 'עגנוני' הבנוי משלל סיפורים, אנקדוטות והיזכרויות ומחבלים-חבלים של עדויות – לאו דווקא מהימנות – של סבתא פנטזיונרית, אם רציונליסטית ומניפולטיבית ואב רומנטיקן".
הדמויות העיקריות שבספר
בספר ארבע דמויות עיקריות: המספר, סבתו, אמו ואביו.
האב היה מבוגר ב-15 שנים מהאם, והגורם היחיד שאיחד אותם היה תשוקתם המשותפת לילד. האב והאם הרבו לריב, כדברי המספר: " היו המריבות הדבר היציב היחיד בחיי נישואיהם וכהמה בלתי מובנות לחלוטין". על נסיבות הולדתו של הילד העירה יהושבע בנטוב: "הילד בא אל העולם מלווה בצללי בעלה הראשון של האם, אחיותיו המתות, והאשה האהובה שמתה והייתה רעייתו הראשונה של אביו".
אף שהספר מלא וגדוש בשמותיהן של דמויות משנה הממלאות אותו (שכנים, קרובי משפחה וכו'), שמותיהם של הגיבורים הראשיים נסתרים (הם קרויים "סבתא", "אמא" ו"אבא"), ורק בדוחק נזכרים חלק מהם. שם המשפחה נודע לקורא רק כאשר האב מציין "שמנו רַכלֶבסקי" ומסביר את מקורו: "לאבות אבותי לא היה די ממון לקנות להם שם יפה יותר מידי הפריץ האוקראיני והמשומד העוזר על ידו, אבל לפחות דאגנו שלא נהיה מוגי-לב, רק רכי-לב". רק בתיאור ימיו האחרונים של האב לומד הקורא שהאם קראה לאב "אברם". את שמה של הסבתא, חנה, לומד הקורא מסיפורה על תולדות משפחתה, לפיו היא קרויה על שם סבתהּ, חנה. דמות נוספת, בעלה הראשון של האם, מופיעה רק בכינוי הגנאי "השוואַרץ יאָר", המשמש את האם בהתייחסותה אליו.
בספר דמויות נוספות של אישים שחיו במאה שערים ובהם המשורר זרח הלוי (עמ' 279).
"נוצות" ו"חבלים" – בין בדיון למציאות
הרומן הראשון של באר, "נוצות", שיצא לאור 19 שנה לפני "חבלים", יונק מאותו עולם שממנו נוצר "חבלים" – גם "נוצות" מספר את סיפורם של ילד והוריו. אך בעוד "חבלים" הוא רומן אוטוביוגרפי, "נוצות" הוא רומן בדיוני, שאינו נצמד לקורות החיים של באר והוריו. כדי להדגיש שהמשפחה ב"נוצות" אינה משפחתו של באר, מתוארת ב"נוצות" גם משפחה מקבילה, משנית לעלילה, שבה הילד קרוי חיים רכלבסקי (כשמו של באר בילדותו). את התחבולה הספרותית הזו הוא מייחס ב"חבלים" לאמו, שלאחר שהגיש לה את הפרק הראשון של "נוצות" והביע חשש מהדמיון שבין הוריו של הדובר בסיפור ובין הוריו שלו, יעצה לו: "אני מציעה שבפרקים הבאים תכניס אותנו, אותי ואת אבא, כדמויות-משנה לא חשובות במיוחד. אילה והשכנים ישמחו למצוא אותנו שם, זוהרים ויפים ובעיקר אופטימיים ושופעים אהבת הבריות, ואילו אתה תהיה חופשי לעשות לאבא ולאמא של הגיבור שלך כל מה שמתחשק לך".
על הזיקה שבין שני הספרים כתב באר ב"חבלים": "את ייסורי גוויעתה ומותה של אמא שהענקתי בפחזותי לדמות האם בספר, אשר אל כתיבתו שבתי לאחר פטירתה, ביקשתי עתה לחלץ משם ולהעתיקם לכאן, אל מקומם הראוי".
לא רק ב"נוצות" הִתְחרה הסיפור הבדיוני בסיפור האוטוביוגרפי, כפי שמעיד באר המבוגר על סצנת הבוטנים שב"חבלים":
על הקושי שבכתיבת רומן אוטוביוגרפי עמד יוסף אורן: אורן מוסיף ומעיר, על חלקו השני של הספר: "אלמלא ידענו שמדובר באירועי חייהם של הוריו של חיים באר, היה חלק זה נקרא כעלילה שרק דמיונו המפותח של סופר יכול לבדותה."
אף שחבלים הוא רומן אוטוביוגרפי, ניכרת בו גם חירות מסוימת שנטל הסופר לעצמו, כפי שמעיר יוסף אורן:
ניצה בן-דב עוסקת בשאלה עד כמה גדולה החירות שנטל הסופר לעצמו:
"חבלים" כסיפור חניכה
"חבלים" הוא רומן חניכה, המתאר את הכשרתו של המספר, חיים באר, לסופר, החל מילדותו וכלה בפרסום כתביו הראשונים בשירה ובפרוזה.
יוסף אורן עוסק במאפיין זה של הספר: "התבנית שמלכדת את שלושת חלקיו של הרומן היא התבנית של עלילת חניכות, וביתר דיוק: עלילת החניכות של סופר עברי". דרך זו עשה המספר תחילה בעידודה של הסבתא, שהועידה אותו "לרשום בעתיד את סדר הדורות" וממנה ירש את כישרון המספר, ולאחר מכן בעידודה ובתמיכתה של האמא, שהרבתה לשוחח איתו על מלאכתו של הסופר, ובין השאר הנחתה אותו: "ולכן תהיה חייב להכיר את החיים. לא די שתצטיין בכשרון של מסַפֵּר, בדמיון, בידיעת השפה, אלא תהיה חייב להכיר את החיים על כל צדדיהם ...", אך במקומות הנכונים ידעה גם לשמור מרחק ולתת למספר להתפתח באופן עצמאי. גם לאב הייתה השפעה, בדרכים שונות, על הכשרתו של המספר לייעודו כסופר.
חנן חבר מציג תמונה מורכבת יותר:
המוות
בנוסף למתים מבני המשפחה, עברו ברחוב שבו שכן ביתו של המספר לוויות, שיצאו ממאה שערים בדרכן למחנה שנלר. המספר והוריו התלוו להלוויות אלה, משום כבוד המת. על בהלתו של הילד מלוויה שראה אמרה האם: "המוות אכן מפחיד עד מוות", והביעה תקווה שבשעת מבחן יישיר הבן מבטו אל המוות. היא הביעה סלידה מהגישה הרומנטית למוות.
במקום שיש מתים, יש גם קברנים וקברים. הסבא, בעלה המנוח של הסבתא, "התנדב להיות ראש-דגל בחברה קדישא והופקד על ההלוויות הליליות". הקברן ר' אֶלֵה מינץ התוודה באוזני המספר: "אני ידיד ותיק שלכם משנים, אני קברתי את כל המשפחה שלך".
ביום נישואיהם נטל האב את האם להר הזיתים, כדי להיפרד מאשת נעוריו הקבורה שם, ולהציג לפניה את אשתו החדשה. "בעקבות מלחמת ששת הימים, כשנתגלה גודל ההרס שחוללו הירדנים בשדה הקבורה בהר הזיתים, נתקפה אמא בולמוס של דרישה אל המתים", מספר המספר. בעקבות זאת טרחה האם לשפץ את מצבות קרוביה הטמונים בהר.
שם הספר
חיים באר עצמו עמד על ריבוי המשמעויות הגלומות במילה "חבלים": "קשר, ייסורים, חרטה, חבלי לידה, חבלי ארץ, חבלי משיח, חבלי שינה, חבלי אהבה, חבלי קסם, להלך על חבל דק".
טליה הורוביץ מפרשת את השם "חבלים": בנוסף למשמעות פשוטה זו, מוצאת הורוביץ בשם רמזים לנושאים שבהם עוסק הספר: "חבלי לידה של סופר, חבלי ארץ המהווים השראה לסופר, חבלי קליטה של מהגרים ועוד."
גם ניצה בן-דב מוצאת בספר שלל חבלים:
יוסף אורן קושר את שם הספר לשלושת חלקיו:
זיוה שמיר הרחיבה בשבחי השמות הקצרים של הרומנים "נוצות" ו"חבלים":
עטיפת הספר
עטיפת הספר, שבה מוצגים שלושה חצאי בוטנים (פסיגים) על מפת תחרה, עוצבה על פי השימוש שעשתה בהם הסבתא בשבת, שבה אסור לכתוב, כדי להמחיש למספר את אילן היוחסין של משפחתו:
הפסיגים המוצגים בעטיפה מסמלים, אם כן, את המספר ושני הוריו. את העטיפה עיצבה זיוה שליו וצילמו אורנה ושי אדם.
שפת הספר
בשפתו של המספר ובשיחת גיבורי הספר שלובים פסוקים וחלקי פסוקים מהמקרא. דוגמאות:
בנוסף למופעים אלה של אינטרטקסטואליות, מצטטים גיבורי הספר במודע פסוקים מהמקרא, המביעים את שבלבם. דוגמאות:
מקורות נוספים השייכים לתרבות העברית שלובים בשפתו של המספר ובשיחת גיבורי הספר. דוגמאות:
אבנר טריינין חלק שבחים ללשונו של הספר:
גם יוסף אורן חלק שבחים ללשונו של הספר:
מקום כתיבת הספר
לכתיבת הספר התרחק המחבר ממקום התרחשותם של האירועים המתוארים בו. בהערה המופיעה ב"חבלים" מציין המספר: "כאן, בכפר האנגלי השוקט שאני מסתגר בו זה חודשים אחדים ומעלה על הכתב את קורותיה". במאמר שפרסם ב"מעריב" הרחיב באר בעניין זה וציין: "נזקק לסם הנגדי שמספק הקאנטריסייד האנגלי, ישבתי במשך חודשים אחדים בחבל אוקספורדשייר, בבית חווה ישן, שהוסב למגורים לאחר ששימש במקורו כאורווה, והטיתי אוזן לאותות החיים, שהתחילו לבקוע ממקומות ומזמנים שהונחו הרחק מאחור". בראיון סיפר באר: "רוב הספר נכתב באנגליה, עשרה ימים רצופים בלונדון, ואחרי הפסקה עוד ארבעה חודשים באוקספורד. גם את הסוף לא יכולתי לכתוב בחדר העבודה שלי אלא ברחבי הארץ, בגליל, בבת שלמה. הייתי חייב להיות רחוק כדי להקשיב לעצמי".
אזכור "חבלים" ברומנים מאוחרים יותר של באר
בספרו של באר, "חלומותיהם החדשים", שיצא לאור בשנת 2014, כ-16 שנים לאחר "חבלים", מוזכר הרומן "חבלים":
בשנת 2021 יצא לאור הרומן "צל ידו", שהוא רומן משלים לרומן "חבלים". בעוד שב"חבלים" תיאר באר את ילדותו ואת הוריו בעיקר מנקודת מבטה של אמו, ברומן "צל ידו" ניתן התיאור בעיקר מנקודת מבטו של האב. פעמים אחדות משווה המספר, שהוא באר עצמו, את הסיפור המובא ברומן "צל ידו" לסיפור המקביל שהופיע ב"חבלים".
תרגומים
"חבלים" תורגם להולנדית, גרמנית, אנגלית, איטלקית וסינית.
דימות
תהליך הדימות
תהליך הדימות מאפיין את הגודל או המידע הנמדדים באופן מרחבי, במקום להסתפק במדידה בודדת וכוללת של המידע. לדוגמה, כאשר מדובר במדידת אור נראה, ניתן להבחין בין מד אור, ובין חיישן דימות אופטי. מד אור הוא מכשיר המודד כמות של אור באופן כוללני, ופולט "קריאה" של עוצמת האור כמספר בודד. לעומתו, חיישן הדימות מודד את כמות האור בנקודות שונות ובכך מאפשר ליצור תמונה מרחבית, במקום קריאה בודדת. חיישן דימות אופטי מהווה את ליבה של כל מצלמה, כמו גם העין האנושית (הרשתית היא למעשה חיישן דימות).
דוגמאות ושימושים
לשימושים צבאיים קיימים אמצעי ראיית לילה תרמיים, המשתמשים באור תת-אדום לקליטת טמפרטורה של עצמים, ובמיוחד לראית בני אדם בלילה.
במיקרוסקופיה לא אופטית, למשל במיקרוסקופ כוח אטומי, נעזרים בדימות לשם קבלת דמות מוגדלת של עצמים זעירים במיוחד מתוך סריקה של מחט עדינה.
שימושים רפואיים
בדימות רפואי משמשות שיטות רבות לשם קבלת תמונה, לעיתים בזמן אמת, של אברי הגוף הפנימיים, שאינם גלויים לעין, כמו:
אמצעי הדימות הרפואיים המתפתחים והולכים, מאפשרים להגיע להבנה טובה יותר של תפקוד המוח ברמה האנטומית, הפיזיולוגית והביוכימית. בתחום הנוירולוגי, בדיקות הדימות מתחלקות לשתי קבוצות:
גביע דייוויס 1934
אתגר הטניס הבינלאומי 1934 (באנגלית: 1934 International Lawn Tennis Challenge) הייתה התחרות ה-29 במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס".
מחזיקי הגביע היו נציגי בריטניה ומשחק הגמר נערך בווימבלדון. לתחרות נרשמו 28 נבחרות שחולקו ל-2 בתים- "בית אמריקה" ו"בית אירופה". בין מנצחי הבתים נערך משחק על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. במשחק זה נבחרת ארצות הברית ניצחה את נבחרת אוסטרליה ששיחקה בבית אירופה.
בית אמריקה
בית זה כלל 5 נבחרות שחולקו ל-2 תת-בתים.
בתת הבית הצפוני שיחקו 3 נבחרות.
בתת הבית הדרומי ברזיל זכתה בניצחון טכני על פרו. בהמשך, נבחרת ברזיל לא התייצבה למשחק על ראשות הבית ונבחרת ארצות הברית הוכרזה כמנצחת.
האימפריה הבולגרית הראשונה
האימפריה הבולגרית הראשונה (בבולגרית, Първото българско царство ובגרסאות נוספות: בולגריה של הדנובה, או בולגריה הבלקנית וכן הממלכה הבולגרית הראשונה) הייתה ישות שלטונית עצמאית במרבית שנות קיומה, אך לפרקים וסלית של האימפריה הביזנטית. האימפריה נוסדה על ידי השבטים הפרוטו-בולגרים ומנהיגם אספרוך בשנת 681 לספירה והתקיימה עד שנת 1018, עת נפלה שוב לשליטה ביזנטית מלאה. בשיאה השתרעה האימפריה מהים האדריאטי, דרך נהר הדנייפר, עד הים השחור, בואכה ממלכת הונגריה והיוותה יריב עיקש לביזנטים.
תיאטרון סבוי
תיאטרון סבוי (באנגלית: Savoy Theatre) הוא West end Theater (תיאטרון בדירוג ראשון במעלה בלונדון) הממוקם ברחוב הסטרנד בווסטמינסטר, לונדון. התיאטרון נפתח ב-10 באוקטובר 1881, ונבנה על ידי ריצ'רד ד'וילי קארט. הוא נמצא היכן ששכן ארמון סבוי הישן, ושימש להצגת האופרות הקומיות מאת הצמד הידוע גילברט וסאליבן. שם התיאטרון נתן לאופרות הללו את כינוין – אופרות סבוי.
האימפריה הבולגרית הראשונה
יסוד וביסוס האימפריה
החל מהמאה ה-5, החלה הגירה נרחבת של שבטים סלאבים מערבות רוסיה האסיאתית של ימינו, לחבל הבלקן. בנוסף, נדדו לאזור, ממרכז אסיה שבטי הבולגארים, אשר פלשו לשטחי האימפריה הביזנטית, שעמדה בהצלחה בפלישות אלו, עד לתקופת השליט קובראט, אשר הצליח לכבוש טריטוריה לו ולבניו ולייסד את בולגריה של הוולגה. מוצאו של השבט המרכזי שייסד את האימפריה, המכונה דולו, הוא בחבל גאנסו שבסין. אספרוך, בנו של קובראט, כרת ברית עם השבטים הסלאביים, כבש שטחים באזור בסרביה ומואסיה והתיישב דרך קבע באזור דוברוג'ה, בשנת 680. שנה מאוחר יותר הכירה בו המעצמה האזורית, האימפריה הביזנטית כשליט של ישות עצמאית ותאריך זה, נחשב לתאריך ייסודה של האימפריה הבולגרית הראשונה. עד שנת 700, תוך עימותים מול ממלכת הכוזרים והכנעתם הסופית של האווארים, הצליחה הישות החדשה לייצב את גבולותיה תוך חדירה מזרחה עד נהר הדניסטר.
תיאטרון סבוי
בית תיאטרון זה היה התיאטרון הראשון, וגם הבניין הציבורי הראשון בעולם, אשר הואר כולו בחשמל. ב-1889 בנה ד'אוילי קרט את מלון סבוי, בצמוד לתיאטרון הסבוי. במשך שנים רבות, היה הסבוי משכנה של חברת האופרה ד'וילי קרט, ונוהלה בידי משפחת קרט יותר ממאה שנים. בשנת 1929 בנה מחדש בנו של ריצ'רד, רופרט ד'וילי קרט, את התיאטרון והתאימו לעת המודרנית. בשנת 1993 נבנה התיאטרון מחדש בגלל שרפה שפרצה בו. המבנה מוגדר כבניין רשום מדרגה II*.
האימפריה הבולגרית הראשונה
יסוד וביסוס האימפריה
תקופת שלטונו של בוריס הראשון, 852-889, הייתה אבן דרך בעיצוב פניה של הישות הבולגרית. בשנת 866 הוטבל החאן בוריס לנצרות האורתודוקסית ושינה את תוארו לקנייז, שסמכותו מקבילה לעוצר. בתקופה זו, ייסדו האחים קירילוס ומתודיוס את הכתב הקירילי. במהלך שלטונו של בוריס ירדה חשיבותה של פליסקה ובשנת 893, בראשית כהונתו של סימאון הראשון, בנו של בוריס, הועברה בירת האימפריה הבולגרית מפליסקה לפרסלב. העיר פרסלב הגיעה לשיא פריחתה באמצעה המאה ה-10, תחת שלטונו של פטר הראשון.
האימפריה בשיאה
בסוף המאה ה-9, השתרעה האימפריה הבולגרית, מתסליה דרך חבל אפירוס בדרום, אזור בוסניה של ימינו במערב, רומניה והחלק המזרחי של הונגריה המודרנית בצפון. לפרקים הרחיבה האימפריה את שליטתה מערבה עד חבל מוראביה. באזור הצפון מערבי, גבלה הישות הבולגרית עם הנסיכות הסרבית שהוקמה בעידוד הביזנטים והן הפכו ליריבות, עד שהסרבים נכנעו והפכו וסאלים של הבולגרים, תחת סימאון הראשון. תקופת שלטונו הארוכה של סימאון (927-893), נחשבת לתור הזהב של האימפריה הבולגרית, תקופה בה דחקה את רגלי הביזנטים מהבלקן ואיימה על ההגמוניה האזורית שלהם, הן הפוליטית והן הכלכלית. הבולגרים ריכזו את מרבית הסחר הפנימי והאזורי שלהם בעיר סלוניקי, במקום בקונסטנטינופול. בתחילת המאה ה-10, לאחר סדרת קרבות מוצלחים מול הביזנטים נחתם חוזה שלום אשר במסגרתו הוחזרה סלוניקי לידיהם ובתמורה הועברו לחזקת האימפריה הבולגרית שטחים נרחבים בחבל מקדוניה ובאלבניה של ימינו. השלום הלא יציב, החזיק מעמד עד שנת 917 כאשר שתי המעצמות נפגשו ב-20 באוגוסט לעימות כולל במלוא כוחן הצבאי, בקרב אכילוי, ליד העיירה פומוריי שבמחוז בורגס בבולגריה המודרנית. הצבא הביזנטי הוכה קשות, הבולגרים פשטו על תראקיה וכבשו את נסבר של ימינו ואודרין. הצבא הביזנטי נסוג באי סדר לכוון קונסטנטינופול, כאשר הבולגרים דולקים אחריהם, במטרה להטיל מצור על העיר ולהכריע אותה. כוחות נסיכות סרביה, פתחו חזית שנייה ותקפו את הבולגרים מצפון מערב. אף על פי שהסרבים ניגפו בקרב ונסיכם נפל בשבי הבולגרים, הרי שהצאר סימאון נאלץ להקצות כוחות למערכה זו, עניין שהקל על הביזנטים ואפשר להם להיערך מחדש. עם מותו של הצאר סמיאון הראשון, שלטה האימפריה הבולגרית בכל חצי האי הבלקני, להוציא את הבירה הביזנטית והפלופונסוס.
דעיכת האימפריה
בין השנים 969–972 פלשה נסיכות רוס של קייב לשטחי האימפריה הביזנטית והאימפריה הבולגרית. הפולשים החריבו את עיר הבירה הראשונה של הבולגרים פליסקה והיא נותרה מאז בחורבנה. בהמשך, שיתפו הבולגרים פעולה עם הקייבים בהנהגת סוויאטוסלב, נסיך קייב, כנגד האימפריה הביזנטית. הביזנטים השיבו מלחמה, בשנת 971 יוחנן הראשון צימיסקס, קיסר האימפריה הביזנטית פלש לשטחי האימפריה הבולגרית ובאפריל נכבשה עיר הבירה פרסלב, הצאר הבולגרי בוריס השני נלקח בשבי והבולגרים נאלצו להעתיק את בירתם לעיר סקופיה.
תקופתו של סמואיל הראשון, משושלת קומיטופולי הייתה למעשה האחרונה, בה ניסתה הישות הבולגרית להפגין עוצמה ויציבות ואף זכתה במספר ניצחונות צבאיים כנגד הצבא הביזנטי וצבא נסיכות רשקה. אך העוצמה הביזנטית תחת בסיליוס השני, אחד הקיסרים הגדולים בתולדות האימפריה הביזנטית, הכריעה את האימפריה הבולגרית הדועכת. ב-29 ביולי 1014 נערך קרב בלאסיצה בו נטבח הצבא הבולגרי ונפוץ לכל עבר. אלפי חיילים בולגרים נפלו בשבי והקיסר הביזנטי, חילק אותם לקבוצות של 100 לוחמים, עקר את עיני 99 לוחמים מכל מאה והשאיר לוחם בודד שיוביל את העיוורים חזרה לבתיהם, מובסים, מושפלים ונכים. פעולה זו זיכתה את בסיליוס השני בתואר בולגרוקטונוס, דהיינו, ממגר הבולגרים. בפולקלור הבולגרי מצוין כי הצאר סמואיל, מת משברון לב כשראה את חייליו העיוורים חוזרים מושפלים לביתם. בנו גבריל ראדומיר, ירש את מקומו, אך האימפריה הייתה שסועה ונתונה במאבק בין מצדדי הפיכת הבולגרים לווסלים של הביזנטים, לבין המיליטנטים שביקשו להמשיך במאבק חסר פשרות כנגדם. ראדומיר נרצח באוגוסט 1015, פחות משנה לאחר עלייתו לשלטון, בידי שליחיו של בן דודו איוואן ולדיסלב, שאף ירש את מקומו. הביזנטים המשיכו בהשתלטות על כל מעוזי האימפריה ובכלל זה הבירה אוחריד. בפברואר 1018, ניהל איוון ולדיסלב קרב מאסף כנגד הצבא הביזנטי, ליד העיר דורס, אך צבאו ניגף והוא נהרג בקרב. בנו ויורשו פרסיאן השני, ניסה במשך מספר חודשים לנהל מלחמת גרילה כנגד הביזנטים ממעוזים בהרי הבלקן, אך בקיץ של שנת 1018 נאלץ להיכנע. הקיץ הקץ על האימפריה הבולגרית הראשונה.
הקהילה היהודית
בשטחי האימפריה הבולגרית הראשונה, חיו זה מאות שנים קהילות ממוסדות של יהודים, שכונו רומניוטים. היהודים היו אוריינים, רובם סוחרים או בעלי מלאכה והיוו בסיס עזר ראשוני לאימפריה המתגבשת. בהמשך, הגיעו לשטחי האימפריה הבולגרית, יהודים נרדפים או מגורשים משטחי האימפריה הביזנטית. היהודים שימשו לא אחת, כמתווכים בין האימפריה הבולגרית לממלכה הכוזרית, אשר היו נתונות בעימותים בלתי פוסקים ביניהן, במיוחד מסוף המאה ה-8, עת קיבלו על עצמם שליטי הממלכה את הדת היהודית.
גם לאחר שבתקופת בוריס הראשון, קיבלה על עצמה האימפריה את הדת הנוצרית, פנו נציגיו של בוריס לאפיפיור ניקולאוס הראשון בשאלות הלכתיות, המעידות על ההשפעה היהודית, כגון האם מותר לעבוד בשבת, להמשיך ולהתפלל להורדת הגשם או לחלופין להמשיך ולהביא את פרי הביכורים. עם זאת, השפעה יהודית מהותית זו, מיוחסת ברובה לכוזרים ורק במיעוטה לקהילה שחייה בשטח האימפריה הבולגרית.
ההיסטוריון והבלשן שלמה אברהם רוזאניס, טוען שליהודים הייתה השפעה ממשית על ייסוד האלפבית גלגוליטי שהתפתח בהמשך לכתב הקירילי, כאשר האחים קירילוס ומתודיוס, שאלו מספר אותיות מאלף בית העברי כגון, האותיות ש (Ш בכתב קירילי), צ (Ц בכתב קירילי) ו ב (Б במהופך בכתב קירילי).
אמברגו נשק
אמברגו נשק הוא איסור או הגבלה על מכירת כלי נשק או טכנולוגיה דו-שימושית למדינה כלשהי.
אמברגו נשק על מדינה כלשהי עשוי לשרת מטרה אחת או יותר, למשל: