cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'וש ברולין
קריירת משחק
בשנת 2008 גילם ברולין את הנשיא ה-43 של ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש בסרטו של אוליבר סטון "W.". בשנת 2009 קיבל ברולין מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט "מילק", אולם הפסיד את הפרס להית' לדגר. ושיחק בסרט "נשים מסובכות". בשנת 2010 הופיע בסרטו של וודי אלן "כשתפגשי זר גבוה ומסתורי", בסרט "אומץ אמיתי" של האחים כהן, בסרט גיבורי-העל "ג'ונה הקס" לצד ג'ון מלקוביץ' ומייגן פוקס, ובסרטו של אוליבר סטון "וול סטריט 2: הכסף מדבר", המשך לסרטו של סטון משנת 1987 "וול סטריט".
בשנת 2012 גילם ברולין את הסוכן K בצעירותו בסרט "גברים בשחור 3". כמו כן, הוא כיכב בסרט הרימייק של ספייק לי, "שבעה צעדים". בשנת 2013 שיחק בסרט "יחידת גנגסטרים" לצד שון פן, ושיחק בסרט הדרמה של ג'ייסון רייטמן "יום הפועלים".
בשנת 2014, גילם ברולין את דמותו של תאנוס - הטיטאן המטורף - בסרט "שומרי הגלקסיה". הוא שב לגלם תפקיד זה בסרטים "הנוקמים: עידן אולטרון" (2015), "הנוקמים: מלחמת האינסוף" (2018) ו"הנוקמים: סוף המשחק" (2019). באותה שנה השתתף גם בסרטים "סיקאריו", "מידות רעות" ו"אוורסט". ב-2016 הופיע בתפקיד הראשי בסרטם של האחים כהן "יחי הקיסר!". ב-2017 הופיע בתפקיד הראשי בסרט "רק האמיצים". ב-2018 גילם את קייבל ב"דדפול 2". באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בסרט ההמשך "סיקאריו: הנקמה" ובסרט הקומדיה "מורשתו של צייד איילים לבני-זנב".
בשנת 2022 החל לככב בתפקיד הראשי בסדרת המסתורין "המרעה המערבי" מבית פריים וידאו בדמותו של החוואי רויאל אבוט.
חיים אישיים
ברולין היה נשוי לשחקנית דיאן ליין מאז 2004, עד לגירושיהם ב-2013. לברולין שני ילדים (נולדו ב-1988 ו-1994) מנישואיו הקודמים לאליס אדר.
ב-2004 קראה אשתו ליין למשטרה לאחר מריבה עם ברולין. והוא נעצר בגין אלימות במשפחה. מקורביהם של הזוג הצהירו שמדובר בסך הכול באי הבנה.
מאורות הדף היומי
מאורות הדף היומי הוא ארגון שהוקם מתוך מטרה להנחיל את לימוד הדף היומי בקרב שכבות שונות של לומדים בארץ ובעולם. בשנים האחרונות הארגון הרחיב את פעילותו והיום יוזם פרויקטים נוספים שמטרתם עידוד 'לימוד התורה' בקרב הציבור הרחב. הארגון נוסד בשנת תשנ"ט (1999), ועומד בראשו הרב חיים דוד קובלסקי. פעילותו העיקרית של הארגון היא הפעלת מגידי שיעור שונים שמוסרים את השיעור במקומות רבים ברחבי הארץ.
הארגון מפעיל בתי מדרש שונים ברחבי הארץ, בהם עוסקים תלמידי חכמים בלימוד הדף היומי. המפעל המרכזי של מאורות הדף היומי הוא בתי המדרש להכשרת מגידי שיעורים בדף היומי, הוותיק שביניהם נמצא בבית המדרש של חסידות סוכטשוב בבני ברק. בבית מדרש זה מכשירים את מגידי השיעורים. בשנת תשס"ג (2003) הוקם בית מדרש כזה גם בירושלים, ובשנת תשס"ה (2005) גם בעמנואל וברכסים.
מפעם לפעם עורך הארגון מעמדי סיום פומביים בראשות גדולי ישראל.
באתר האינטרנט של הארגון אלפי שיעורים מצולמים, כולל שיעורי דף יומי על כל הש"ס.
עזרי לימוד
החל משנת תשס"ג החלו להוציא ספרי תלמוד בהדפסה מחדש. מתחילת המחזור ה-12 בדף היומי, החלו להוציא אף תלמוד במהדורת "ותלמודו בידו" – בפורמט קטן, שמכילה כ-30 דפים כל אחת. כמו מהדורות חדשות אחרות הקיימות בשוק, הוסיפו אנשי "מאורות הדף היומי" בסוף התלמוד קונטרסים אשר נועדו לעזור ללומד להבין את דברי הגמרא. במסכתות שדורשות הבהרה ויזואלית (לדוגמה מסכת עירובין ומסכת סוכה) צירפו איורים תלת-ממדיים ממוחשבים, ובמסכתות אחרות תוספות אחרות, כגון הסברים לדברי האגדה שבגמרא. בנוסף, מצורף גם חלק העוסק בענייני ההלכה העולים מתוך הגמרא, במגמה לעודד את לימוד ההלכה למעשה במקביל ללימוד העיוני.
לקראת סוף המחזור ה-11 החלה "מאורות הדף היומי" בהוצאת מהדורה מיוחדת של תקליטורים, בהם שיעורי הדף היומי הנמסרים בארבע שפות: עברית, אנגלית, יידיש וצרפתית.
כחלק מהבנת הצורך בהפשטת מושגי הגמרא הקשים אל הציבור הפשוט מוציאה "מאורות הדף היומי" מפעם לפעם עזרים העוסקים בלימוד הגמרא. למשל, כאשר נלמדו מסכתות סדר קדשים, העוסקים במלאכת הקרבנות והמקדש, הוכן דגם של בית המקדש מקרטון. כאשר נלמדה מסכת עירובין, אשר היא מהמסכתות הקשות שבש"ס, הוציאו "מאורות הדף היומי" את "המאור המבואר", ובו מאות תמונות צבעוניות ותלת-ממד, כדי לפשט את המונחים הקשים המופיעים במסכת. כאשר נלמדה מסכת חולין ערכו מעמד גדול של טקס שחיטה וראשית הגז ליד ביתו של הרב יוסף שלום אלישיב ובהשתתפותו, ובליווי הסברים מפורטים ממומחים בתחום שהדגימו בצורה מוחשית את המושגים הקשים שבהלכות שחיטה וטריפות המופיעים במסכת זו.
תוספות לדף היומי
רבני בית המדרש למגידי שיעורים מוציאים לאור מדי שבוע גיליון בשם "מאורות הדף היומי" העוסק בנושאים אקטואליים ומעט מעמיקים יותר היוצאים מדפי הגמרא שנלמדים מדי שבוע. הגיליון מופץ בעשרות אלפי עותקים בשפות עברית, צרפתית ואנגלית, באופן חופשי ולמנויים.
עם תחילת המחזור ה-12 של הדף היומי, בחודש אדר א' תשס"ה, החל הארגון בהוצאת גיליון שבועי לילדים בנושאי הדף היומי של אותו השבוע. בכל עלון מופיעים 7 קטעים, קטע אחד מכל דף שילמד באותו השבוע. העלון נכתב בשפה העברית, ומופץ מדי שבוע בבתי הכנסת בכ-30 אלף עותקים.
החל מתחילת המחזור ה-12 החלו "מאורות הדף היומי" להוציא חוברת ובה שתי הלכות רלוונטיות על כל דף מדפי הגמרא הנלמדת. החוברת מודפסת הן בסוף הגמרא בהוצאת "מאורות הדף היומי" והן כחוברת נפרדת. מאורות הדף היומי הוציאה עד עתה עשרה כרכים שמאגדים בתוכם את הנושאים אשר נדונו במהלך השנים בגיליונות השבועיים של "מאורות הדף היומי".
מכיוון שמי שמסיים את מסלול הדף היומי לא מסיים את כל ש"ס המשניות (על כ-43% מהמשניות אין תלמוד בבלי), במחזור השלושה עשר (מאז תשע"ב) הגשים הארגון את רעיונו של הרב אריה צבי פרומר מקוז'יגלוב משנת תרצ"ח להוסיף לימוד של משנה אחת מדי יום מהמסכתות שאין עליהן גמרא, וכך ניתן בסוף המחזור לסיים את הש"ס כולו, כולל המשניות.
הסכם בוקרשט (1886)
הסכם בוקרשט מ-3 במרץ 1886, שנחתם בבוקרשט, רומניה, על ידי סרביה ובולגריה סיים את מלחמת בולגריה-סרביה.
ההסכם החזיר את הסטטוס קוו הטריטוריאלי בין שתי המדינות, ובשל עמדתה החיובית של בריטניה הגדולה אושר משפטית.
הסכם בוקרשט נודע כאחד מהסכמי השלום הקצרים ביותר בתקופה המודרנית. הוא כלל רק סעיף אחד שנוסחו היה: "השלום בין ממלכת סרביה ונסיכות בולגריה מושב על כנו מיום החתימה על הסכם זה".
באפריל 1886 נקבע, בהסכם בין האימפריה העות'מאנית, בריטניה, רוסיה ואלכסנדר נסיך בולגריה, שנחשב לעיתים כהמשך של הסכם בוקרשט, שנסיך בולגריה יהיה גם המושל של רומליה המזרחית באוניה פרסונלית אך לא באיחוד מלא. נקבע גם שמושל רומליה המזרחית יצטרך להמשיך לזכות לאשרור מינויו כל חמש שנים מהשולטן העות'מאני ומהמעצמות.
דייב מארי
דייוויד מייקל מארי (באנגלית: David Michael Murray; נולד ב-23 בדצמבר 1956 בלונדון) הוא גיטריסט וכותב שירים הידוע בעיקר כאחד החברים המקוריים בהרכב של להקת ההבי מטאל איירון מיידן, אליה הצטרף חודשיים לאחר הקמתה, ב-1975.
חייו
מארי גדל במשפחה ענייה, אשר עברה לעיתים קרובות ממקום אחד למשנהו. בגיל 15 החל לגלות עניין ברוק, לאחר ששמע את וודו צ'יילד של ג'ימי הנדריקס. בעודו נער הקים את הלהקה הראשונה שלו, שנקראה Stone Free. הלהקה כללה גם את אדריאן סמית', שהפך אחר-כך לאחד מחברי איירון מיידן. מארי היה חבר בעוד מספר להקות לפני שפגש את סטיב האריס והצטרף לאיירון מיידן לראשונה. הוא עזב את הלהקה לתקופה קצרה לאחר שרב עם הסולן דאז, דניס וילקוק. מארי הצטרף לסמית', ללהקת ארצ'ין והקליט תקליט שדרים אחד, "Black Leather Fantasy". לאחר מכן הוא עזב את ארצ'ין והצטרף מחדש לאיירון מיידן, לאחר שווילקוק עזב את הלהקה.
היכל השמות
היכל השמות הוא מבנה ביד ושם, רשות הזיכרון לשואה ולגבורה שבירושלים, שבו מונצחים שמותיהם של מיליונים מקורבנות השואה. מסד הנתונים של היכל השמות קיים גם במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה באתר האינטרנט של יד ושם. רוב שמות הנספים מונצחים על ידי דפי עד, ויתרתם מונצחים על ידי נתונים שנאספו מרשימות שונות, בהן בין היתר רשימות של אסירי גטאות ומחנות, רשימות של יהודים שרכושם הוחרם על ידי גרמניה הנאצית ובעלות בריתה, רשימות של יהודים שגורשו בטרנספורטים, רשימות של נספים בצעדות מוות ועוד.
היסטוריה
ב-1968 הוקם ביד ושם בירושלים "חדר שמות" ובו דפי עד מקוריים, לפי סדר אלפביתי. ב-1977 נחנך בניין היכל השמות ביד ושם. בשנות ה-80 צילם יד ושם במיקרופילם כמיליון דפי עד כדי לשפר את האפשרויות להנגיש את הדפים לציבור, וכדי ליצור גיבוי לדפים. עם תחילת העלייה של שנות ה-90 מברית המועצות לשעבר הוכפל קצב הגעת דפי העד להיכל השמות והגיע לכ-3,000 בחודש. בשנת 1990 החל איסוף שמות מרשימות גירושים של יהודים וכן מרשימות אסירי מחנות וגטאות, רשימות שערכו הנאצים ובעלות בריתם. בשנות התשעים החל פרויקט מחשוב שמותיהם של קרבנות השואה הנמצאים בהיכל השמות. במבצע לאיסוף שמות קרבנות השואה ב-1999 בחסות נשיא המדינה עזר ויצמן, התקבלו 380,000 דפי עד בשנה זו בלבד, ועוד 70,000 בשנת 2000. בשנת 2000 נוצר מאגר המידע הממוחשב של שמות קרבנות השואה, ובשנת 2004 נחנך מאגר המידע של שמות קורבנות השואה באתר יד ושם באינטרנט.
עם חנוכת מוזיאון יד ושם החדש לתולדות השואה ב-2005 הועבר מאגר שמות קרבנות השואה השמור בהיכל השמות למוזיאון זה. כיום (2019) שמורים בהיכל השמות למעלה מ-4.8 מיליון שמות של קרבנות השואה.
מבנה
בהיכל השמות מסלול הליכה מעגלי למבקרים. החלל מעל ומתחת מסלול ההליכה בנוי כשני קונוסים הפוכים שבסיסיהם צמודים זה לזה, בגובה ובעומק של כעשרה מטר. על גבי קיר הקונוס העליון נתלו תמונות של נספים בשואה.
באמצע המסלול המעגלי נמצאת כניסה לחדר חיפוש שמות הנספים באמצעות מחשבים, ועל הקירות סביב המסלול ישנם מדפים ועליהם קלסרים בהם דפי העד המקוריים. דפי עד אלה אינם נגישים לעיון על ידי המבקרים, אך ניתנים לצפייה במחשבי יד ושם שבחדר הסמוך, וכן במאגר שמות קרבנות השואה באתר יד ושם באינטרנט.
הוקרה
במאי 2020 הנפיק הדואר המלכותי הבריטי גיליונית זיכרון בת ארבעה בולים לציון 75 שנים לסיום מלחמת העולם השנייה. אחד הבולים בגיליונית מציג את "היכל השמות".
יחסי אורוגוואי–בלגיה
יחסי אורוגוואי–בלגיה הם היחסים שבין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לבלגיה.
סחר
ישנם מספר הסכמים בין המדינות:
לחברה הבלגית "קטון נאטי" יש מתקן מרכזי לטיפול במכולות בנמל מונטווידאו.
כמו כן, בלגיה היא שותפת סחר משמעותית של אורוגוואי.
ביקורים רשמיים
בשנת 2008 ביקר פיליפ, מלך הבלגים באורוגוואי, יחד עם יזמים בלגים רבים שהיו מעוניינים בחיזוק היחסים הכלכליים בין המדינות.
באוקטובר 2011 ערך נשיא אורוגוואי חוסה מוחיקה ביקור רשמי בבלגיה.
ייצוג דיפלומטי
לבלגיה יש קונסוליית כבוד במונטווידאו המוסמכת על ידי השגרירות בבואנוס איירס.
הארי רייס
הארי פטריק רייס (באנגלית: Harry Patrick Rice; 1886–1973) היה מפקד הבולשת הבריטית בארץ ישראל וסגן מפקד משטרת המנדט בשנות השלושים, בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל. בין היתר ניהל את חקירת רצח ארלוזורוב.
תולדות חייו
הארי רייס נולד בבריטניה בשנת 1886. בראשית דרכו שירת, החל משנת 1906, במשטרות הקולוניאליות הבריטיות באפריקה, ראשית בדרום אפריקה ולאחר מכן, החל מ-21 בנובמבר 1919, היה סגן מפקד המשטרה בקניה.
בשנת 1932 הגיע לארץ ישראל על פי הזמנתו של רוי ספייסר, מפקד משטרת המנדט, איתו שירת בקניה. ביולי אותה שנה מונה למפקד הבולשת הבריטית ה-"CID" בדרגת מאיור, ונחשב למפקד הבולשת המקצועי הראשון בארץ. בתקופתו עברה הבולשת ארגון–מחדש, שבמסגרתו הגדיר רייס מחדש את מטרות המחלקה ומשימותיה, תגבר את המטה בקצינים ובמפקדים שאינם קצינים והקים שלוחות ברמת המחוז בפיקוד קצינים וברמת הנפה בפיקוח סמלים. בהיכנסו לתפקיד הצטרף למאבק שניהלה הבולשת החל משנות העשרים נגד המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה, שהסיתה נגד מפעל ההתיישבות הציוני בארץ, אך גם נגד ממשלת המנדט.
בדצמבר 1932 הוא טיפל בהתנקשות בנהלל. רייס נחשב למפקד סמכותי ובעל יחס חיובי ליישוב היהודי וביוני 1933 חקר את רצח ארלוזורוב. לאחר רצח השוטר משה רוזנפלד הוא לקח על עצמו אישית את חקירת הרצח. במשך הזמן הועלה לדרגת קפטן.
בינואר 1936 נתמנה גם לסגן מפקד משטרת המנדט, במקום אלן סונדרס שעבר לניגריה. באפריל 1936 פרץ המרד הערבי הגדול שכונה בפי אנשי היישוב בשם מאורעות תרצ"ו - תרצ"ט, שלדיכויו נקטו שלטונות המנדט אמצעים קשים שבהם נטלו חלק הצבא, המשטרה והבולשת שבראשותו של רייס. עם זאת, החלה תקופה של שיתוף פעולה בין שלטונות המנדט להנהגת היישוב וארגון "ההגנה". רייס נטל חלק בהקמתו של חיל הנוטרים - משטרת היישובים העבריים. עוד במהלך המרד סיים את תפקידו בארץ ישראל וב-21 במרץ 1938 עזב את הארץ בדרכו לבריטניה דרך מצרים. בטרם עזב את הארץ ערך משה שרתוק, ראש המחלקה המדינית של הסוכנות, מסיבת פרידה בביתו לרייס. במסיבה נכחו מפקד משטרת המנדט אלן סונדרס ורבים ממכריו היהודים של רייס. שרתוק נשא דברי פרידה והעלה על נס את מסירותו של רייס לתפקידו, את אומץ לבו ואת מזגו הטוב. במיוחד ציין את תרומתו הרבה בהקמת חיל הנוטרים. מטעם חיל הנוטרים הוגש לרייס שי למזכרת, ספר תנ"ך באנגלית בכריכה אמנותית שעליה מפת ארץ ישראל בצבעים. בהקדשה על הספר נכתב:
לאחר עוזבו את הארץ שב לשרת במשטרת קניה. בשנת 1949 והוא כבר בן 63 נתמנה להיות קצין רווחה ונופש של שוטרי קניה, בדרגת קולונל. על קרוב לשלושים שנות שירות הוענק לו תואר קצין במסדר האימפריה הבריטית (OBE).
הארי רייס נפטר בשנת 1973. בן 87 שנים היה במותו.
רצח ארלוזורוב
כשמלאה שנה לתפקידו כמפקד הבולשת ניהל את חקירת רצח ארלוזורוב. שעות מספר לאחר הרצח הוא חקר את סימה ארלוזורוב ובהתאם לתיאור שהיא מסרה: האחד בריא גוף בעל גובה בינוני, שיערו חום-אדמדם ומתנועע בהליכתו כברווז והשני קטן קומה ושיערו כהה, ניסה לאתר את המתנקשים. ב-23 ביולי 1933 עצר את צבי רוזנבלט, בעקבות הודעה של רבקה פייגין, צעירה שנטשה את פלוגת בית"ר בכפר סבא. פייגין הובאה למשרדו של רייס והוא הכין אותה לקראת פגישתה עם רוזנבלט בכלא שבה אמורה הייתה לנסות לשכנעו להתוודות על הרצח, ניסיון שלא צלח. רייס החליט להאשים את רוזנבלט ברצח, אף על פי שמסדרי הזיהוי לא העלו מסקנה חד-משמעית, לאחר שסימה ארלוזורוב, אמרה במשרדו כי היא בטוחה לחלוטין שרוזנבלט הוא שירה בבעלה.
רייס דחה את טענת ההגנה שהועלתה ב-26 בינואר 1934, עוד לפני פתיחת המשפט, שהערבי עבדול מג'יד וחברו עיסא דרוויש ביצעו את הרצח תוך כדי ניסיון תקיפה מינית של סימה ארלוזורוב. רייס והקצין בכור-שלום שטרית מצאו שהשניים, שהיו חשודים במעשה רצח ביפו, נפגשו בכלא עם נאשמי רצח ארלוזורוב וסברו שלמדו מהם על הפרשה.
במהלך משפטם של סטבסקי ורוזנבלט, שהחל ב-23 באפריל 1934, זומן רייס להעיד במשפט כעד מטעם התביעה. עדותו נשמעה ב-14 במאי 1934. רייס העיד על הזיהויים שנכח בהם וכן על פרשת עבדול מג'יד. לאחר סיום עדותו מטעם התביעה נחקר חקירה נגדית על ידי הסנגור הוראס סמואל. חקירה זו הייתה נוקבת והסנגור התרכז במה שנראה לו כנקודות תורפה בעדותו של רייס, אך רייס, באופן עקבי, עמד על אמינות דבריו. הסנגור ניסה לחקור אותו על היחסים הפנימיים ביישוב ועל יחסם של הרוויזיוניסטים ומפא"י אל ממשלת המנדט. שאלותיו נועדו, ככל הנראה, כדי לבסס טענה ששלטונות המנדט העמידו לדין את סטבסקי ואת רוזנבלט מתוך התערבות לטובת צד אחד היישוב. השופטים לא התירו שאלות בכיוון זה ופסלו אותן כבלתי רלוונטיות.
שלום אנטלקידס
שלום אנטלקידס (387 לפנה"ס), הידוע גם בשם "שלום המלך", היה חוזה שלום שסיים את המלחמה הקורינתית. החוזה נקרא באופן רשמי על שם הספרטני, שיצא אל שושן כדי לשאת ולתת על תנאי השלום עם ארתחששתא השני, מלך פרס. בעת העתיקה נודע החוזה בשם "שלום המלך", שם המשקף את ההשפעה הפרסית על תנאיו. היה זה הסכם השלום הכולל (Κοινη Ειρηνη) הראשון ביוון העתיקה, לפיו כל הפולייס שהשתתפו במלחמה התחייבו כלפי גורם זר לקיים את השלום ביניהן בעודן שומרות כל אחת על עצמאותה.
סוף המלחמה
ב-387 לפנה"ס הועתקה זירת הלחימה העיקרית מיוון היבשתית אל הים האגאי; הצי האתונאי בפיקודו של תרסיבולוס העביר מספר איים לשליטת אתונה, ופעל בשיתוף פעולה עם אֶוּאַגוֹרָס, מלך קפריסין. מאחר שאֶוּאַגוֹרָס היה אויבה של פרס ורבים מהשגי האתונאים איימו על האינטרסים של ממלכת פרס, גרמו התפתחויות אלה לארטקסרקסס מלך פרס להעביר את תמיכתו מאתונה ובעלות בריתה אל ספרטה. אנטלקידס, מפקד הצי הספרטני, והסטרפ טיריבזוס נקראו אל חצר המלך בשושן, שם ניסחו הספרטנים והפרסים טיוטת הסכם לסיומה של המלחמה.
כדי להביא את האתונאים לשולחן המשא ומתן, השיט אנטלקידס את ציו בן 90 האוניות אל ההלספונטוס, שם יכול היה לנתק את אספקת הדגן מן הים השחור החיונית לקיומה של אתונה. האתונאים, שזכרו את מפלתם המוחצת בקרב אייגוספוטמוי ב-404 לפנה"ס, אז השיגו הספרטנים שליטה במימי ההלספונטוס והביאו להכנעתה הסופית של אתונה במלחמה הפלופונסית, הסכימו לנהל משא ומתן; תבאי, קורינתוס וארגוס, שלא רצו להמשיך בלחימה בלעדי אתונה, נאלצו גם הן להצטרף לשיחות. בוועידת השלום שהתכנסה בספרטה הסכימו כל הצדדים היריבים לתנאים שהציע ארטקסרקסס.
תנאי ההסכם
המאפיין הבולט ביותר של שלום אנטלקידס הוא ההשפעה הפרסית הנשקפת מתוכנו. החלטת מלך פרס, שהניחה את היסודות לתנאי ההסכם, מראה זאת בבירור. (נוסח ההסכם מובא על ידי ההיסטוריון היווני קסנופון בספרו "הלניקה"):
איוניה וקפריסין נשארו בידי הפרסים, והאתונאים נאלצו לוותר על אותם איים בים האגאי עליהם השתלטו זה לא כבר. משמעות רבה הייתה גם לתביעה התקיפה לאוטונומיה, ששמה קץ לניסיון פוליטי חדשני שצמח במלחמה: מיזוגן של ארגוס וקורינתוס. שתי הפולייס אוחדו איחוד פוליטי למה שכונה בפי היוונים בשם "סימפוליטיאה" (Sympoliteia), שהעניקה לכל האזרחים אזרחות משותפת. השתיים נאלצו להיפרד, ותבאי נדרשה לפרק את הליגה הבויאוטית שבהנהגתה. תנאי זה פסח על הליגה הפלופונסית בהנהגת ספרטה ועל ההלוטים שבארצה, שכן הספרטנים – ששמירת השלום הופקדה בידיהם – לא רצו ביישום עקרון העצמאות בכל הנוגע להם עצמם.
תוצאות ההסכם
התוצאה הגדולה והחשובה ביותר של שלום אנטלקידס הייתה חידוש השליטה ללא עוררין של ממלכת פרס באיוניה ובחלקים של הים האגאי. הפרסים, שסולקו מן הים התיכון על ידי חברות הברית הדלית במהלך המאה ה-5 לפנה"ס, שיקמו את מעמדם מאז שלהי המלחמה הפלופונסית, והיו כעת חזקים דים כדי להכתיב ליוונים את תנאי השלום. הם המשיכו להחזיק בעמדת כוח זו עד ימיו של אלכסנדר הגדול.
שלום אנטלקידס לא הצליח להביא שלום ליוון. הלחימה התחדשה עם מסע המלחמה נגד אולינתוס ב-382 לפנה"ס, ונמשכה לסירוגין בשני העשורים הבאים.
באל-סאגות'
באל-סאגות'  (באנגלית: Bal-Sagoth) היא להקת בלאק מטאל סימפוני מאנגליה. שמה של להקה לקוח מסיפרו הקצר של סופר הפנטזיה האמריקאי, רוברט ארווין הווארד, 'The Gods Of Bal-Sagoth'.
ימיה הראשונים של באל-סאגות'
בשנת 1989 החליט ביירון רוברטס להקים את באל-סאגות' בניסיון ליצור "מוזיקה שמשלבת בלאק מטאל סימפוני ודת' מטאל עם קונספט וליריקה שעוסקים בפנטזיות, סיפורי עם ומדע בדיוני". בהשראתם של סופרי פנטזיה כמו רוברט א. האוורד, ה.פ. לאברקרפט ואדגר רייס בורוז, יצר רוברטס עולם דמיוני משלו, כאשר את הסיפורים פרי דמיונו הוא מתאר דרך המוזיקה והליריקה של הלהקה לאורך אלבומיה השונים.
בשנת 1993, שילבו כוחות האחים כריס וג'וני מאודלינג יחד עם ביירון רוברטס, כאשר כריס היה לגיטריסט הלהקה וג'וני פעל כמתופף. אחרי צירופם של השניים צורפו ללהקה עוד שני חברים בדמותם של ג'ייסון פורטר כבסיסט ווינסנט קרבטרי כקלידן. באותה השנה (1993), הקליט ההרכב את הדמו הראשון שהיה מבחינה מוזיקלית אגרסיבי ומבוסס בלאק מטאל ודת' מטאל ומתובל במעט אלמנטים סימפוניים. הדמו משך את חברת התקליטים קאקופונוס שהחתימה את הלהקה.
הלהקה החלה בהקלטות לאלבום הבכורה שלה כבר בשנת 1994, ובעקבות בעיות בחברת התקליטים האלבום יצא לאור ב-1995. האלבום נשא את השם A Black Moon Broods Over Lemuria, והוא יותר קרוב מבחינה מוזיקלית לדת' מטאל\בלאק מטאל מסורתי, כאשר הקול הסמכותי והקריינות הבולטת של ביירון רוברטס עדיין אינם דומיננטיים והוא שר בסגנון הגרוני הנפוץ בדת' מטאל. עם השנים, האלמנטים שנודעו כבולטים שבמאפייני ההיכר של באל-סאגות', היו הביצועים הווקאליים של ביירון רוברטס, שהפכו לחלק אינטגרלי מיצירותיה המוזיקליות של הלהקה.
יצירת הסאונד המוכר של באל-סאגות'
בשנת 1996 שחררה באל-סאגות' את האלבום Starfire Burning Upon the Ice-Veiled Throne of Ultima Thule, אלבום שמסמל את ההתחלה של מה שמוכר כ'סאונד' המסורתי והייחודי של באל-סאגות'. במהלך הכנתו של האלבום, נעשה דגש על עבודת התופים והקלידים על מנת ליצור אווירת קרב אפית ואטמוספירית, כמו כן, שולבו העלילות הדמיונית שטווה ביירון רוברטס בכתיבתו הפואטית-מחזאית. הסאונד שזה עתה "נתגלה" על ידי הלהקה, ימשיך להתפתח ול"היחקר" במשך ארבעת האלבומים הבאים של הלהקה.
גיבוש הסאונד באלבום Battle Magic
החל משנת 1997, באל-סאגות' השקיעו זמן רב ומחשבה רבה בכתיבה ובהלחנת האלבום שנחשב לאחד המוצלחים שהם הוציאו, Battle Magic. הקלטת האלבום נערכה כחודש, והדגש על עבודת הקלידים באלבום הייתה ניכרת. דוגמה לכך היא העבודה המסובכת כל-כך בשיר " Circus Maximus ", לו נעשו הכנות מרובות בעיקר בקטעי הקלידים - הכנות והקלטות שארכו כ-6 ימים. האלבום מגבש ומלטש את הסאונד שהחל להיווצר באלבום הקודם של הלהקה, סיפוריו של ביירון רוברטס מועברים דרך הליריקה, המוזיקה והקריינות הסמכותית והאפלה שלו. עבודת התופים המהירה גם היא משמעותית, וגם בה הושקעה עבודה רבה ומיוחדת על מנת להעצים את האווירה האטמוספירית והאפית של המוזיקה. רבים מחשיבים את האלבום ליצירת מופת של מטאל סימפוני. בשנת 1998, כאשר האלבום יצא לאור הוא מיידית משך את תשומת הלב של מספר חברות תקליטים גדולות ונחשבות. ניוקליר בלאסט (Nuclear Blast), חברת התקליטים הגרמנית הגדולה, החתימה את הלהקה על חוזה ענק שכולל הפצה בינלאומית.
במסע ההופעות שקידם את האלבום, הלהקה לא נחה וכבר שקדה על חומר חדש לקראת אלבום הבכורה שלה בחברת התקליטים הגרמנית. במהלך אותו המסע, החליט ג'וני מאודלינג לפעול כקלידן בהופעות, ואת מקומו כמתופף תפס דייב מקינטוש (מאוחר יותר בלהקת הפאוור מטאל הבריטית דראגונפורס).
תקופת ניוקליר בלאסט
בשנת 1999 שחררה באל-סאגות' את אלבומה הראשון תחת חברת התקליטים ניוקליר בלאסט, The Power Cosmic. האלבום שהתעסק כמיטב המסורת של באל-סאגות' בסיפורי הפנטזיות והמלחמות, וסיפורים קוסמיים אחרים, הביא את באל-סאגות' לגבהים חדשים, הן מבחינה אומנותית והן מבחינת הפופולריות שצברה הלהקה. מבחינת הסאונד האלבום מהווה המשך לBattle Magic שיצא לפניו, כאשר באל-סאגות' מתפתחים אומנותית בצורה גדולה מאוד באלבום הנוכחי. לאחר הוצאתו של האלבום הלהקה "נעלמה" ולא הופיעה כלל עד לצאתו של האלבום Atlantis Ascendant ב-2001.
הלהקה חזרה להופיע בסוף 2001 ואף הייתה הלהקה הבכירה בפסטיבל "The Fifth Cataclysm Devours Europe: Phase 1", שבו הופיעו להקות מטאל נחשבות אחרות כמו: ויידר הפולנית, אמון אמארת' ומרדוק השוודיות ולהקת הבלקאנד דת' מטאל ההולנדית God Dethroned. מאוחר יותר בשנת 2002, הלהקה הופיעה בפסטיבל המטאל בלודסטוק, ובשנת 2004 תמכה באל-סאגות' בלהקת הת'ראש מטאל הבריטית הוותיקה, סאבאת (Sabbat). שנת 2004 הייתה השנה בה עזב דייב מקינטוש (מתופף הלהקה) ללהקת הפאוור מטאל דראגונפורס; הוא הוחלף על ידי דאן מולינס שערך את הופעת הבכורה שלו עם הלהקה בפסטיבל ואקן הנחשב באוגוסט 2004.
במרץ 2006 הוציאה הלהקה את אלבומה השישי והראשון מזה חמש שנים, אלבום לו חיכו רבים ממעריציה, The Chthonic Chronicles. האלבום כולו הולחן והוקלט באולפני ההקלטות של קלידן הלהקה ג'וני מאודלינג "Waylands Forge Studios". ידיעות ושמועות בעולם המטאל מעידות על כך ש- The Chthonic Chronicles יהיה אלבומה האחרון של הלהקה.
מערכת העולמות
מערכת העולמות של באל-סאגות' (הנקראת בפי מעריצי הלהקה "Sagothverse", על משקל "Multiverse") היא מציאות מדומה אשר נכתבה על ידי סולן הלהקה ביירון רוברטס ומופיעה בליריקה של הלהקה. הליריקה בדרך כלל מתארת אירועים שקרו בעבר העתיק, בין אם אלו מלחמות בין-גלקטיות, קרבות כוח והתכתשויות בין קיסרים עתיקים וחצאי אלים, תיאורים של אימפריות וממלכות עתיקות, אוצרות וחפצי ערך רבי עוצמה, הכול ברוח הפנטזיה ובהשראתם של גדולי ספרות הפנטזיה, המדע הבדיוני וההרפתקאות, ובהם הווארד פיליפס לאבקרפט, אדגר רייס בורוז, ובמיוחד רוברט ארווין האוורד. לעיתים, מתייחס רוברט בשיריו גם למקומות או דמויות הלקוחות ממשחקי וידאו, למשל דום. חלק מן המקומות בהם מתרחשות העלילות למעשה לקוחים מהפולקלור האירופאי, ומוגדרים כיבשות אבודות ועלומות ובהם היפרבוריה, אטלנטיס, למוריה, אולטימה ת'ול ויס.
הסאגות הליריות של הלהקה
חלק משיריה של באל-סאגות' מרכיבים סאגה גדולה יותר של סיפורים המתחברים זה לזה ונשזרים על פני כמה אלבומים. הליריקות בשירים נכתבות בסגנון פואטי ושייקספירי, וברוב שירי הלהקה ישנו דו-שיח או רב שיח בין כמה דמויות, מה שמרכיב עלילה היסטורית או פנטסטית שיכולה 'להימתח' על פני כמה שירים, ליצירת סאגות ליריות. לעיתים, סאגה שלמה או קונספט שלם מתואר בשיר אחד. הסאגות כדלקמן:
כריסטופר (זמר)
כריסטופר לונד ניסן (בדנית: Christopher Lund Nissen; נולד ב-31 בינואר 1992), המוכר בשם הבמה כריסטופר (Christopher), הוא זמר-יוצר דני. בנובמבר 2012, הוא זכה בקטגוריית האמן העולה של השנה (Årets nytænker) בפרסי המוזיקה הדנית.
קריירה
בתחילת הקריירה, כריסטופר שר גרסאות כיסוי. הסינגל הראשון שלו, "Against the Odds", יצא ב-16 בספטמבר 2011, והגיע בשיאו למקום ה-23 במצעד הדני.
הסינגל הבא שלו, "Nothing in Common", יצא ב-2012, והגיע בשיאו למקום החמישי במצעד הדני. ב-23 במרץ של אותה שנה, הוא הוציא את האלבום הראשון שלו, Colours.
בספטמבר 2013, הוציא את הסינגל "Told You So". השיר הגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד הדני.
ב-2014, הוציא את הסינגל "Crazy". השיר הגיע בשיאו למקום השני במצעד הדני. מאוחר יותר באותה שנה, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם ברנדון ביל, את הסינגל "CPH Girls". השיר, בשיאו, הגיע למקום הראשון במצעד הדני.
ב-2015, הוציא את הסינגל "Tulips". השיר הגיע בשיאו למקום רביעי במצעד הדני.
ב-24 במרץ 2016, הוציא את האלבום השני שלו, Told You So.
ב-1 באפריל 2016, הוציא, בשיתוף פעולה עם בקה בום, את הסינגל "I Won't Let You Down". השיר הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד הדני.
ב-15 באפריל 2016, הוציא את האלבום השלישי שלו, Closer.
ב-22 במרץ 2019, הוציא את האלבום הרביעי שלו, Under the Surface.
ב-23 בספטמבר 2020, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם צ'ונגה, את הסיגגל "Bad Boy". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-31 במצעד השירים הדגיטליים של Gaon.
חיים אישיים
הוא נולד בפרדריקסברג ב-31 בינואר 1992. מאוחר יותר, הוא עבר לגור יחד עם הוריו ואחיו הקטן, אוליבר, באמגר. ב-2012, עבר כריסטופר לגור עם בת זוגו, מדינה. מאוחר יותר, הם נפרדו. ב-2014, הוא החל במערכת יחסים עם הדוגמנית הדנית. ביוני 2019, התחתנו.
מכרות המלך שלמה (סרט, 1985)
מכרות המלך שלמה (אנגלית: King Solomon's Mines) הוא סרט הרפתקאות שמבוסס על רומן בעל אותו שם מאת הנרי ריידר הגרד. בסרט השתתפו ריצ'רד צ'מברלין בתפקיד הראשי, שרון סטון, הרברט לום, ג'ון ריס-דייוויס ואחרים. הסרט הופק על ידי קנון גרופ של מנחם גולן ויורם גלובוס ובוים על ידי ג'ון לי תומפסון. לסרט היה אופי קומי בדומה לסרטי אינדיאנה ג'ונס. לאחר שנתיים יצא סרט המשך בשם "אלן קווטרמיין ועיר הזהב האבודה".
יום הגרזנים
במהלך מלחמת העולם השנייה כבשו הגרמנים את הולנד. הולנדים רבים ששו לשתף פעולה עם הכובש הגרמני, והזדהו עם תפיסת העולם שלו בדבר עליונות הגזע הארי. המפלגה הנאצית ההולנדית, ה-NSB, שילשה את מספר חבריה במהלך השנה הראשונה לכיבוש. הולנדים לא מעטים הצטרפו ליחידת המתנדבים של האס.אס. (ה"נורדלאנד") ולחמו שכם אל שכם עם הגרמנים בחזית המזרחית.
על מנת למנוע את התפשטות עשיית הדין העצמית הקימו השלטונות ההולנדיים בתי דין מיוחדים שמטרתם הייתה לשפוט את משתפי הפעולה. כ-40 הולנדים נידונו למוות על ידי בתי דין אלו, ורבים אחרים נידונו לעונשי מאסר.
תחבורה ציבורית בחינם
תחבורה ציבורית בחינם היא אסטרטגיה לניהול מערכת של תחבורה ציבורית שבה לא נגבה תשלום בגין שימוש בשירותיה. מימונה יכול להגיע מסבסוד ממשלתי, עירוני או של חברות פרטיות. במרץ 2020 הפכה לוקסמבורג למדינה הראשונה בעולם בה התחבורה ציבורית היא בחינם באופן מלא, במטרה להפחית את הפקקים ולשפר את איכות החיים של האזרחים. מדינות וערים רבות נוספות ברחבי העולם הופכות את התחבורה הציבורית שלהן לחינמית, או שוקלות לעשות זאת, ביניהן גרמניה, פריז, מספר ערים נוספות בצרפת, פולין ואסטוניה הפכו את שירותי האוטובוסים שלה לחינמים. בישראל, נהוגים קווי תחבורה ציבורית חינמיים ברמת הגולן, טבריה ותל אביב.
שבתי פרנקל
שבתי פרנקל (13 באוגוסט 1909, כ"ו באב ה'תרס"ט – 30 בספטמבר 2000, א' בתשרי ה'תשס"א) היה נדבן והמו"ל של הוצאת שבתי פרנקל העוסקת בעיקר בהוצאה מוגהת וממופתחת של ספרי משנה תורה לרמב"ם.
קורות חיים
פרנקל נולד בביליץ, פולין ליוסף ופרל פרנקל. הוא נישא לחיה שינדל - בתו של הרב יוסף נחמיה קורניצר, רבה של קראקא ונינו של החת"ם סופר. בשואה נמלט לוילנה בליטא, משם היגר לארצות הברית, התיישב בניו יורק ועסק בפעולות הצלת יהודים מידי הנאצים. רוב משפחתו, הוריו, אחיו ובני משפחתם, נספו בשואה. לאחר המלחמה פעל לשיקום פליטים ולביסוס מוסדות שהוקמו עבורם. פרנקל ואשתו אימצו שני יתומים ממשפחתה של האישה, שהוריהם נספו בשואה.
תחבורה ציבורית בחינם
סוגים
נהוג להפריד בין סוג זה של תחבורה ציבורית בחינם, אשר תקף רק לחלקים ספציפיים באוכלוסייה, לסוג הכוללני, אשר תקף לכלל האוכלוסייה. סוג זה של תחבורה ציבורית בחינם יכול להתבצע ברמה הבין-לאומית, כמו במקרה של לוקסמבורג אשר הפכה אף את קווי הרכבות הבין-לאומיים היוצאים ונכנסים אליה לחינמים, ברמה הארצית, כמו במקרה של אסטוניה, או ברמה העירונית, דבר אשר מתרחש בעשרות ערים ברחבי העולם.
שבתי פרנקל
קורות חיים
בשנת ה'תש"ל עלה פרנקל לישראל. הוא הקים כולל מיוחד של אברכים כדי לממש את מפעל הוצאת ספרי המשנה תורה. הכולל נקרא "ישיבת אהל יוסף" - לזכר אביו, יוסף, שנספה בשואה. כמו כן הקים לשם כך את הוצאת שבתי פרנקל. מלבד ספרי הרמב"ם הוציא לאור גם קיצור שולחן ערוך עם ליקוטים מהספר משנה ברורה, וכן חלק מספריו של הרב משה פיינשטיין.
תחבורה ציבורית בחינם
השפעות
מניתוח המעבר של טאלין, עיר הבירה של אסטוניה, לתחבורה ציבורית בחינם, ניכרת השפעה משמעותית על דפוסי התעבורה והשימוש בתחבורה. בעקבות המעבר לתחבורה ציבורית בחינם, נרשמה עלייה של 14% בשימוש במערך האוטובוסים העירוני. מניתוח נוסף נראה כי עיקר העלייה היא בקרב מובטלים המחפשים עבודה וכעת יכולים לעשות זאת ללא עלות, קשישים, ילדים ועניים באופן כללי. בנוסף, נצפתה ירידה של 10% בשימוש ברכבים פרטיים.
שבתי פרנקל
קורות חיים
הוא כתב ספר "רזא דשבתי" ב-3 כרכים.
תחבורה ציבורית בחינם
השפעות
בעקבות המעבר של דנקרק ב-2018 לתחבורה ציבורית חינמית, ראשויות העיר טוענות כי חלה עלייה של כ-85% בשימוש במערך האוטובוסים. עד לשנת 2015 הונהג בעיר תשלום מלא על התחבורה הציבורית. בין 2015 ל-2018 הונהג תשלום מלא במהלך השבוע ושימוש חינם בסופי השבוע, דבר שהוביל לעלייה של 33% ביחס לתקופה הקודמת.
שבתי פרנקל
קורות חיים
לאחר פטירת אשתו ביום כ"ד בחשוון ה'תשמ"ו נישא בזיווג שני לחיה אסתר לבית ברינר (בריננער), בתו של החסיד ר' שלמה אמסטרדם מטשין, מצאצאי הרב שאול לוונשטם מחבר הספר בנין אריאל והרב צבי אשכנזי מחבר הספר חכם צבי, איתה חי כעשר שנים עד לפטירתו.
תחבורה ציבורית בחינם
השפעות
בישראל מחקר שערך המדען הראשי של משרד התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים אמיר זיו-אב בשנת 2015, מצא שסבסוד מלא של התחבורה ציבורית בישראל יעלה 4 מיליארד שקל בשנה בעוד שעלות הנזקים מהגודש בכבישים (אובדן שעות עבודה, זיהום אוויר, בלאי וכו') עומדת על 12 מיליארד שקל בשנה.
שבתי פרנקל
קורות חיים
ביום א' של ראש השנה בשנת ה'תשס"א נפטר פרנקל ונקבר בהר המנוחות בירושלים. הוא לא הותיר אחריו צאצאים. חתנו החורג - הרב נפתלי קפלן (נכדו של הרב ירוחם ליבוביץ) ממשיך במפעל חייו, ומחלק את זמנו בין ביתו בניו יורק וביתו בבני ברק.
תחבורה ציבורית בחינם
יתרונות תפעוליים
מפעילי התחבורה הציבורית יכולים להרוויח מזמני עלייה קצרים יותר, מה שמוביל למהירות נסיעה כוללת גבוהה יותר. אף על פי שניתן להשיג חלק מאותם היתרונות גם בדרכים אחרות, כמו תשלום בתחנה או תשלום אלקטרוני (כמו באמצעות הרב-קו), תחבורה ציבורית בחינם מבטלת את הצורך בציוד התשלום, עלויות האחזקה שלו ואת הצורך בפקחים ועבודות נלוות אחרות למערך התשלום. ייתכן ואלימות ואגרסיביות מופחתות כתוצאה ממעבר לתחבורה ציבורית בחינם. ב-2008 נהגי אוטובוס בSociété des Transports Automobiles באסו בצרפת שבתו בדרישה להפוך את הנסיעה בתחבורה הציבורית לחינמית, במטרה למנוע את מקרי האלימות. לפי-טענתם, כ-90% מכלל ההתנהגות האגרסיבית בתחבורה הציבורית נסובה סביב סירוב לתשלום.
יתרונות חברתיים
הפיכת התחבורה הציבורית לחינמית הופכת אותה לנגישה יותר לעניים, דבר אשר נתפס על ידי חלק מהאנשים כצודק יותר. יתרון זה יכול להוביל ליכולת ניוד גבוהה יותר של העניים והגעה קלה יותר למקומות עבודה מרוחקים, דברים אשר תורמים ללכידות החברתית. בנוסף, מאחר שתחבורה ציבורית בחינם מובילה לעלייה בשימוש בתחבורה הציבורית ולירידה בשימוש ברכבים פרטיים, מעבר לתחבורה ציבורית בחינם מוביל לירידה בפקקים, מהירויות נסיעה גבוהות יותר ומספר רב יותר של מקומות חנייה פנויים.
יתרונות סביבתיים ובריאותיים
אי-גביית תשלום עבור שימוש בתחבורה ציבורית מובילה לעליית השימוש בתחבורה ציבורית על חשבון כלי רכב פרטיים. תחבורה ציבורית פולטת פחות גזי חממה ביחס לכל קילומטר נסיעה של נוסעיה ביחס לרכב הפרטי. מעבר-לכך, תחבורה ציבורית מורידה את גודשי התנועה, מה שמוביל להקטנת השימוש בדלק של התחבורה הציבורית אף-יותר. מעריכים כי-כל שנה מתים ברחבי העולם כמיליון אנשים מתאונות דרכים, ועל-כן, ערים רבות מנסות לעודד מעבר לתחבורה ציבורית, מאחר שזו בטוחה יותר לנוסעים בה, והן לעוברי האורח. לזיהום האוויר הנגרם מהתחבורה הפרטית השפעות בריאותיות רבות, כמו מחלות לב וסרטן, דבר שניתן להיאבק בו על ידי הורדת השימוש ברכבים פרטיים.
חסרונות
מרבית החסרונות מקושרים לבעיות של אספקת תחבורה ציבורית בתדירות גבוהה מספיק ובאיכות מספקת ביחס לעלייה המשמעותית החלה בשימוש בתחבורה הציבורית כתוצאה מהמעבר לתחבורה ציבורית בחינם. דו"חות בנושא מדגישים שאלא אם יתווספו כלי-רכב נוספים למערך התחבורה (כמו שבוצע בדנקרק, שהגדילה את מספר האוטובוסים שלה מ-100 ל-140 כחלק מהפיכת התחבורה הציבורית בה לחינמית) תחול ירידה במהירות הנסיעה, עלייה בשחיקה של הנהגים ועלייה בוונדליזם. בנוסף, ישנם אלו אשר חוששים מעלות הפעלה גבוהה מדי, בעקבות הפסקת קבלת המימון ממכירת הכרטיסים. למרות זאת, בערים אשר מבצעות ניסויים בתחבורה ציבורית בחינם, נרשמה עלייה בפעילות הכלכלית ובמחזור השנתי של העירייה, כתוצאה מהמיסים הנאספים ממכירות ומיסים אחרים, דבר אשר שימוש נרחב יותר בתחבורה הציבורית תורם לו.
רשימת ערים ומדינות עם תחבורה ציבורית בחינם
ברשימה זאת, כלולים אך-ורק מערכי תחבורה ציבורית חינמיים לכלל האוכלוסייה.
{| class="wikitable sortable mw-collapsible mw-collapsed" !עיר/מדינה !אוכלוסייה !מפעיל !שנת התחלה !הערות מ-2018 קיימת תחבורה ציבורית בכלל אסטוניה. שוודיה שוודיה פולין יוון צרפת אף על פי שבאובן חיים רק 42,900 אנשים, מערכת החשמליות החינמית בשימוש על-פני שטח שחיים בו כ-100,000 אנשים. צרפת צרפת צרפת המצב עד-היום. צרפת בחינם. צרפת צרפת צרפת צרפת צ'כיה צ'כיה צ'כיה צ'כיה חקסיה סאו פאולו פרנה ריו דה ז'ניירו סאו פאולו פרנה
מינאס ז'ראיס ריו דה ז'ינרו ריו דה ז'ינרו
רן ונמה
רן ונמה היו צמד של זמרי עם ישראלים, שפעלו בישראל ומחוצה לה.
רן אלירן ונחמה הנדל הכירו בתקופת שירותם הצבאי בלהקת הנח"ל. בשנת 1958 הם התחברו לצמד "רן ונמה" על מנת להתחרות על הזכות להופיע בתוכנית העשור למדינת ישראל, שהפיק מנחה הטלוויזיה האמריקאי הנודע אד סאליבן.
אד סאליבן, שהגיע במיוחד לארץ, בחר לאחר מיונים רבים את הצמד "רן ונמה" יחד עם הכנר יצחק פרלמן, להקת כרמון וצמד הפסנתרנים ברכה עדן ואלכסנדר תמיר. ההופעה בתוכניתו של אד סאליבן הזניקה את הקריירה של הצמד והוא המשיך בהופעות בארצות הברית ובקנדה והקליט שלושה תקליטים.
בתקופת פעילותם הקצרה כצמד הם הספיקו ליצור ולהקליט מספר רב של שירים בהם: "חמדתי" שכתב והלחין אמיתי נאמן, "טיול בשניים" שכתבה דליה למדני והלחין אריה לבנון, "אנה פנה דודך" (השיר שבו הופיעו בתוכניתו של אד סאליבן), "שיבולת בשדה", "כי תנעם", "הבה נגילה", "המגדלור", "טעם המן" של יצחק אליה נבון, "זמר נודד", "תפוח חינני", "המכתב", "פעמוני הצאן", "החמור", "היכן (צבעוני ביער)", "אני לדודי", "וייניקהו", "ניצני שלום", "אל גינת אגוז", "דבקה רפיח", "שיירת הרוכבים", "גמלים", "טיול בשניים", "שיר רועים", "נערי ברועים", "בלב הליל", "אתן במדבר", "אורחה במדבר", "בלדה על שלושה חתולים", "שירי לי", "פזמון הגז", "צאנה צאנה", "קול אורלוגין" ו"יפים הלילות בכנען".
בנוסף לכך הקליט הצמד גרסאות כיסוי (לשירים שבוצעו במקור על ידי זמרים אחרים) כמו: "אל אדמת לכיש" (במקור בביצוע עמנואל זמיר), "שיר הקטר" ו"הסלע האדום" (במקור בביצוע אריק לביא), "מחר" (במקור בביצוע להקת הנח"ל), "סימונה מדימונה" (במקור בביצוע ישראל יצחקי), "רב האור והתכלת" ו"תרנגול בן גבר" (במקור בביצוע להקת פיקוד מרכז).
לאחר מותה של נחמה הנדל בשנת 1998, הקליט והקדיש לה רן אלירן את השיר "קול פעמונים" שהלחין למילותיו של חיים קינן.
שביל רגליים יחפות
שביל רגליים יחפות (קרוי גם: פארק רגליים יחפות) הוא שביל או מתחם שמיועד להליכה ברגליים יחפות, המאפשר תחושות שונות בסוליות כפות הרגליים על ידי הליכה על משטחים עם מרקמים שונים.
בהגדרה של "שביל רגליים יחפות" כלולים הן מסלולים קצרים עם סוגי אדמה וקרקע שונים והן מסלולים ארוכים. פעילויות פנאי אלו נועדו לקדם טיפולים בריאותיים ופיזיים, לעורר עניין ציבורי בטבע או פשוט ליצור אטרקציות תיירותיות מקוריות עבור המבקרים.
רעיון ההליכה היחפה
רעיון ההליכה היחפה פותח לראשונה במאה ה-19 על ידי סבסטיאן קנייפ - אחד ממקימי התנועה לרפואה נטורופתית. קנייפ האמין כי חשיפה ומגע של כפות הרגליים למגוון של גירויים טבעיים תהווה צעד ליתרונות טיפוליים. שיטה זו של קנייפ התבססה על פרקטיקה עתיקה של רפלקסולוגיה, שהונהגה בסין במשך אלפי שנים לצורך הרפיה וקידום אריכות ימים.
תפוצה
במדינות אירופה, כולל אוסטריה, דנמרק, צרפת, גרמניה, הונגריה, שווייץ ובריטניה, ישנו מגוון רחב מאוד של פארקים יחפים או שבילי הליכה יחפה. פארקים אלו נשמרים נקיים ומתוחזקים על בסיס קבוע, כך שאת ההליכה היחפה ניתן לבצע בסביבה מתאימה לאנשים הרגילים בכך. פארקים יחפים כוללים מגוון של תחנות הרפתקה, המאפשרים למבקרים לחוות תחושות של אדמה עם מרקמים שונים מתחת כפות הרגליים, כמו לדלג בין נהרות, הליכה בבוץ, בנחלים ובבריכות ומספקים מקומות שבהן ניתן לבצע התעמלות לכפות רגליים, איזון וטיפוס. בשביל היחף (Barfußpfad) בעיר בד סוברנהיים שבגרמניה מבקרים למעלה מ-100,000 איש בשנה מאז הקמתו בשנת 1999.
בשנים האחרונות, גם בישראל נפתחו כמה שבילי רגליים יחפות.
ג'ק
ראו גם
}}
זאב (קריקטוריסט)
יעקב פַרְקַש (31 בינואר 1923 – 15 באוקטובר 2002), שנודע בכינויו האמנותי זאב, היה קריקטוריסט ומאייר ישראלי. חתן פרס סוקולוב לעיתונות (תשמ"א-1981) ופרס ישראל לתקשורת ועיתונות (תשנ"ג-1993).
ילדות ונעורים, השואה והעלייה לארץ
יעקב פרקש נולד בשנת 1923 בבודפשט בירת הונגריה. הוא גדל בכפר והתעניין עוד מגיל צעיר בציור, וכשהיה בן 12 צייר קריקטורות, שאותן קיבץ בעיתון שיצר וחילק בכפרו.
בשנת 1936 עבר ללמוד בגימנסיה בעיר קֶצ'קֶמֶט. בהתחלה לא צפו לו עתיד מזהיר בציור, בין היתר בשל העובדה שהיה עיוור צבעים; מורו לציור בתיכון לא התרשם מיכולתו במיוחד, וכינה אותו "הצייר הגרוע ביותר בכיתה". חרף כל זאת המשיך פרקש לצייר, ובשנתו האחרונה בבית הספר צייר בתשלום קריקטורות של בני כיתתו.
כשסיים את לימודיו בבית הספר התיכון, ביקש פרקש ללמוד עיתונאות, אך מכיוון שבאותה תקופה נאסר על יהודים להירשם לאוניברסיטה, פנה במקום זאת ללמוד נגרות. בראשית מלחמת העולם השנייה ניצל פרקש מלשרת בחזית הרוסית, ובמקום זאת שובץ כנגר במחנה צבאי. זמן מה לאחר מכן נשלח למחנה הריכוז בוכנוואלד ומשם למחנה הריכוז דכאו. לאחר המלחמה נשלח למחנה מעבר לפליטים, עבר הכשרה ציונית בהונגריה וניסה להעפיל לארץ ישראל, אך גורש ונשלח למאסר בקפריסין. בתקופה זו המשיך פרקש לצייר קריקטורות ביומנו הפרטי. לבסוף הצליח לעלות לארץ ישראל ב-1947 עם רעייתו מרים, גויס לחטיבה 7, והשתתף באופן פעיל בקרבות לטרון ב-1948.
עבודתו כקריקטוריסט ומאייר
בשנת 1955 התמנה זאב למנהל האמנותי של השבועון "דבר השבוע" והיה חבר מערכת השבועון, ומשנת 1958 ועד תחילת שנות ה-60 היה הקריקטוריסט של העיתון. לרשותו עמד עמוד שלם של קריקטורות מדי שבוע, והוא אף הוסיף איורים לכתבות ומאמרים של המשתתפים האחרים.
ב-1962 שכר אותו עיתון "הארץ" כקריקטוריסט, ושם צייר קריקטורה יומית בין דפי המאמרים ודעות. כעבור שנה ניתן לו מדור קבוע במוסף העיתון של יום שישי בשם "על כל פנים". מדור זה היווה קריקטורה אחת גדולה שהשתרעה על פני דף שלם, ועל פי רוב כללה כמה נושאי אקטואליה שונים תחת מוטיב מאחד. על קריקטורות אלו תמיד היה חותם בליווי דיוקן עצמי קטן שבו הוא נראה מחזיק מכחול גדול-מידות מטפטף. זאב המשיך לעבוד ב"הארץ" עוד כארבעים שנה, עד סוף שנת 2001, סמוך למותו.
נוסף על עבודתו כקריקטוריסט, זאב גם עבד כמאייר. הוא אייר עבור עשרות ספרים שיצאו לאור בישראל, בהם יצירות של חבריו יוסף לפיד ואפרים קישון, אף הם יוצאי הונגריה, שאליהם היה קרוב במיוחד. ביחד עם הקריקטוריסט קריאל גרדוש (דוֹש) כונו הארבעה "המאפיה ההונגרית" – כולם אנשי עיתונות שעסקו בהומור, שאת השראתם שאבו מהסופר הסאטירי ההונגרי פרידיש קארינתי.
זאב אייר גם בעבור צה"ל - איוריו מופיעים במילון למונחי צה"ל (התשנ"ח-1998) וכן בעלוני צהלשון שראו אור בשנות ה-90.
לזאב הייתה השפעה רבה על קהילת הקריקטוריסטים הישראלים, והוא נחשב ל"אחד מגדולי הקריקטוריסטים הפוליטיים בארץ". הוא הרבה לתמוך ולעודד אמנים ישראלים צעירים שניסו להיכנס לתחום זה, בפרט ילדים ובני נוער. בין אלו שאותם עודד היו המאייר והקריקטוריסט מישל קישקה ונמרוד רשף.
פרסים
כישרונו ותפוקתו הגדולה זיכו אותו בשלל פרסים, בהם פרס שווימר לעיתונות (1971), פרס הצילינדר הנודד של אמנות לעם, והתואר "אביר השלטון" בתחום התקשורת מטעם התנועה לאיכות השלטון (2002). במקרה האחרון, ציינה אותו ועדת הפרס לשבח על "אומץ בחשיפת האמת, על היכולת לומר דברים רבים במשיכת קולמוס ועל ליווי מדינת ישראל בדרך אמנותית ועיתונאית מיוחדת".
הפרס היוקרתי ביותר שבו זכה היה פרס ישראל בתחום התקשורת והעיתונות (תשנ"ג-1993). בנימוקיהם קבעו השופטים כי הפרס הוענק לזאב "על הצטיינותו בתחום הקריקטורה הפוליטית והתמדתו היום-יומית, ובמשך שנים ארוכות, להביע במספר קווים עמדות ברורות בענייני המדינה והעולם, בדרך חדה ומצליפה אך תמיד עם חיוך. מר פרקש מיסד את הקריקטורה הפוליטית היומית, כפן בלתי נפרד וחיוני של העיתונות הישראלית, במשימותיה לבטא מסרים ציבוריים מובהקים". בריאיון הסביר זאב כי ראה את הפרס בתור המחמאה הגדולה בחייו, וזאת משום שהפרס ניתן לו בתחום העיתונות ולא בתחום האמנות.
חיים אישיים
אף שהצליח להעלות חיוך על פני קוראיו מדי יום, בחייו הפרטים ידע הרבה צער. ב-1974 שכל את בנו באסון מחניים. ב-1983 נפטרה אשתו מרים.
פרקש נפטר ב-15 באוקטובר 2002 ממחלת הסרטן, בגיל 79. נקבר בבית העלמין בקריית שאול בתל אביב. הותיר אחריו שתי בנות: נעמי (אחות) ודורית (זמרת).
בשנת 2008 תרמו בנותיו את אוסף יצירותיו למוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס בחולון והן שמורות בארכיון שם.
הקריקטוריסט ניסים חזקיהו סיכם את חייו של זאב בתיאור הבא:
יצירותיו
כמה תכונות מאפיינות את סגנון ציוריו של זאב. אחת מהבולטות היא סגנונו המינימליסטי. כקריקטוריסט הוא ניסה לתפוס את ההבעה האופיינית של מושא הקריקטורה, לדבריו: "להעלותה על הנייר בקווים מעטים ככל האפשר, ועם זאת בצורה מודגשת". אף שזאב נמנע מעודף קווים או פרטים בדמויות שיצר (בניגוד לקריקטוריסטים כמו רענן לוריא, שיצר דמויות הרבה יותר מורכבות), ציוריו עדיין היו מעוצבים ומתוכננים, והוא הקדיש מאמץ רב כדי לתפוס את האישיות של הדמויות שצייר. לזאב גם הייתה נטייה להסתמך על סמלים פשוטים להעביר את המסר שרצה באופן יעיל וקולע, כמו מנהגו לצייר את יאסר ערפאת חבוש משקפיים עשויות זוג פצצות.
סגנונו דמה במידה מסוימת לזה של הקריקטוריסט האמריקאי אל הירשפלד, שהתמחה בציור אישי ציבור ובפרט כוכבי ברודוויי. גדולתו הייתה הדרך שבה הצליח להעביר את אווירת המחזה או הסרט אותו אייר בקווים מעטים ונקיים. זאב העריך את הירשפלד, בפרט בשל פוריותו, וכמוהו אייר עבור מחזות תיאטרון. כמו הירשפלד, גם זאב הצטיין בהעברת המשחק המרגש של השחקנים שצייר. השחקן שלמה בר-שביט כתב עליו פעם: " השחקן 'מת' כל ערב על הבמה. לאחר מחיאות הכפיים, עם סגירת המסך, השחקן והדמות שהוא מגלם נעלמים אי-שם בתהום הנשייה. בא זאב ומשנה סדרי בראשית. בזכותו משפחת התיאטרון ממשיכה לחיות חיי נצח. זאב, איש חכם, מלא הומור וחן, בעל כישרון נדיר לעצור את הזמן בעזרת הקו הזורם על הנייר, מנציח אותנו בקריקטורות שלו, שהן הרגעים המופלאים של חיינו."
עוד תכונה שאִפיינה את קריקטורותיו היא השנינות שהפגין. במיוחד הצטיין במשחקי מילים שסביבם כרך את ציוריו. דוגמה לכך הייתה אחת מהקריקטורות הגדולות שלו מהמדור "על כל פנים" שעסקה בבעיותיו של ריצ'רד ניקסון בעקבות פרשת ווטרגייט בראשית שנות ה-70: הקריקטורה התבססה על "פסל לאוקואון" המפורסם שבו לאוקואון ושני בניו נחנקים על ידי נחשים; זאב צייר את ניקסון ושני עוזריו סבוכים וכרוכים בסלילים מגנטים של קלטות אודיו, וקרא ליצירתו "לאוניקסון". קריקטורה אחרת משנת 1963 שהיה גאה בה דנה ברצח קנדי: בציור נראה קנדי מוטל מת על הארץ, חרבו לידו וסכין נעוצה בגבו; מצד ימין עומד ניקיטה חרושצ'וב נדהם, מחזיק בחרב אף הוא. בציור פשוט זה הצליח זאב להעביר גם את האופן הבלתי-צפוי שבו נהרג קנדי וגם את חוסר האיזון שנוצר עקב מותו של מנהיג מעצמה עולמית. שבוע לאחר מכן פרסם השבועון האמריקני "טיים" תגובות על מותו של קנדי, והקריקטורה של זאב כיכבה בראשן.
תערוכות
לאחר מותו:
לקריאה נוספת
קטלוגים של תערוכות:
קישורים חיצוניים
מיצירתו:
הירנפיין (כדורגל)
מועדון הכדורגל הירנפיין (בהולנדית Sportclub Heerenveen, לעיתים נהגה בעברית "הירנביין") הוא מועדון כדורגל מהעיר הירנפיין שבהולנד. קבוצת הכדורגל, שנחשבת במובנים אירופיים כקבוצה קטנה יחסית, הגיעה להישג השיא שלה באירופה כשהעפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2000/2001. בהולנד נחשבת הירנפיין, בנוסף לעוד מספר מועט של מועדונים כגון איי. זי. אלקמאר ואוטרכט, כקבוצה המאיימת על שלושת המועדונים המצליחים במדינה, אייאקס אמסטרדם, פ.ס.וו. איינדהובן ופיינורד.
הישג השיא של הקבוצה בליגה ההולנדית הוא סגנות האליפות של עונת 1999/2000, בה זכתה פ.ס.וו. איינדהובן וכן הקבוצה סיימה פעמיים כסגנית מחזיקת הגביע ההולנדי, בשנת 1993 הפסידה בגמר לאייאקס אמסטרדם ובשנת 1997 לרודה.
הופעות אירופיות
הקבוצה הופיעה לראשונה באירופה בשנת 1995 בגביע האינטרטוטו, אז הוגרלה בשלב הבתים המוקדם מול קבוצות לייריה הפורטוגלית, טון פנטרה הוולשית, בקשקאבאי ההונגרית ונסטבד BK הדנית והגיע למקום הראשון בבית, דבר שהקנה לה עליית לשלב שמינית הגמר, בו גברה על קבוצת פארול קונסטנצה אך הפסידה ברבע הגמר לקבוצת בורדו הצרפתית. בעונה לאחר מכן חזרה הקבוצה לאינטרטוטו ופגשה בשלב הבתים בקבוצות נאנט הצרפתית, סלייגו רוברס האירית, FBK קאונאס הליטאית ולילסטרום הנורווגית אך סיימה במקום השלישי ולא עלתה לסיבוב הבא. בעונה לאחר מכן שוב שיחקה הירנפיין באינטרטוטו, אז הוגרלה מול קבוצות דיסבורג הגרמנית, דינמו מינסק הבלארוסית, פולוניה ורשה הפולנית ואולבורג בולדספילקלאב הדנית אך סיימה במקום הרביעי בבית זה ולא עברה לסיבוב הבא.
בעונת 1998/1999 הגיעה הקבוצה לגביע המחזיקות, בו גברה בסיבוב הראשון על הקבוצה הפולנית אמיקה ורונקי, אז עברה לסיבוב השני בו הפסידה לקבוצת וורטקס הקרואטית. עונה אחר כך, בעונת 1999 הקבוצה חזרה לגביע האינטרטוטו, בו גברה בסיבוב השלישי על קבוצת המארבי השוודית אך הפסידה בחצי הגמר לקבוצת וסטהאם יונייטד האנגלית.
בעונת 2000/2001, שנה אחרי שהוכתרה כסגנית אלופת הולנד, הגיעה הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות, בו הוגרלה מול קבוצות ולנסיה הספרדית, אולימפיאקוס היוונית ואולימפיק ליון הצרפתית אך סיימה במקום האחרון בבית עם מאזן של ארבעה הפסדים, תוצאת תיקו אחת וניצחון יחיד, מול אולימפיאקוס. בעונה לאחר מכן, עונת 2001, חזרה הקבוצה לאינטרטוטו, אז גברה בסיבוב השני על קבוצת לייאפיס מטאלורגס הלטבית אך הפסידה בסיבוב השלישי לקבוצות פ.צ. בזל השווייצרית. בעונת 2002/2003 הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א, אז הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצת נאסיונל בוקרשט הרומנית. בעונת 2003 הקבוצה חזרה לאינטרטוטו, וניצחה בסיבוב השלישי את קבוצת ליירסה הבלגית וניצחה בחצי הגמר את קבוצת פ.צ. קופר הסלובנית אך הפסידה בגמר לקבוצת ויאריאל הספרדית.
בעונת 2004/2005 הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז עברה הקבוצה על פני קבוצת מכבי פתח תקווה הישראלית בדרך לשלב הבתים, בו הוגרלה מול קבוצות שטוטגרט הגרמנית, בוורן הבלגית, דינמו זאגרב הקרואטית ובנפיקה ליסבון הפורטוגלית, הירנפיין סיימה שלישית בבית זה ועברה לשלב הבא, בו הפסידה לקבוצת ניוקאסל יונייטד האנגלית. בעונה לאחר מכן חזרה הקבוצה לגביע אופ"א, אז גברה הקבוצה בסיבוב הראשון על קבוצת באניק אוסטרבה הצ'כית, אז הגיעה לשלב הבתים בו הוגרלה מול קבוצות צסק"א מוסקבה הרוסית, דינמו בוקרשט הרומנית, אולימפיק מרסיי הצרפתית ולבסקי סופיה הבולגרית וסיימה במקום השלישי בבית ועלתה לסיבוב 32 הגדולות, בו הפסידה לקבוצת סטיאווה בוקרשט הרומנית.
בעונת 2006/2007 הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז גברה בסיבוב הראשון על קבוצת ויטוריה סטובאל הפורטוגלית ועלתה לשלב הבתים בו הוגרלה מול קבוצות פארמה האיטלקית, אודנזה הדנית, אוסאסונה הספרדית ולאנס הצרפתית אך סיימה במקום האחרון בבית והודחה מהמפעל. גם בעונת 2007/2008 שיחקה הירנפיין בגביע אופ"א, בו הוגרלה בסיבוב הראשון מול קבוצת הלסינגבורג השוודית. בעונת העפילה הקבוצה לשלב הבתים של גביע אופ"א, אך סיימה במקום החמישי והאחרון בבית ולא המשיכה לשלבי הנוקאאוט.
דנה אבירם
דנה אבירם (נולדה ב-13 באוקטובר 1971) היא סופרת ילדים ונוער, יזמית, בעלת חברת "זהירים ברשת", עובדת סוציאלית בשירות בתי הסוהר ומרצה בתחום החינוך. מרבית עיסוקה הוא בתחום מוגנות ברשת, בו היא עוסקת שנים רבות. כמו כן היא עוסקת בטיפול קבוצתי ופרטני לילדים המתקשים חברתית.
ביוגרפיה
אבירם נולדה בחיפה וגדלה בשכונת אחוזה, כילדה התקשתה בלימודים וקראה ספרים רבים. למדה עבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית בירושלים, ועם סיום לימודיה עבדה עם ילדים ונוער בסיכון והייתה פקידת סעד לחוק הנוער. בשנת 2005, התחילה לעבוד כעובדת סוציאלית בבית הסוהר לגברים "מעשיהו" בעיקר התמחתה בטיפול באגף לעברייני מין וכן חולי נפש. המפגשים בכלא עם עברייני המין השפיעו עליה והיא החלה לכתוב ספרים על מוגנות ברשת לילדים. בכדי לעצור את תופעת הפגיעות המיניות ברשת היא הקימה את חברת "זהירים ברשת". במקביל המשיכה לכתוב ספרים העוסקים בהתמודדות ברשת שזכו לחשיפה והוכרה רבים. הספר "סלפי אחד יותר מדי" נכנס למצעד הספרים בשנת 2015 ונבחר לתואר "הספר האהוב ביותר על הנוער" במשך שנתיים. בשנה זו נבחר למצעד הספרים גם הספר "חולמת להיות אלופה" שכתבה בליווי האלופה האולימפית יעל ארד. במקביל התמחתה אבירם בטיפול קבוצתי ופרטני בילדים דחויים ומתקשים חברתית, וכן כאלו המתמודדים עם חרדה חברתית. היא מתנדבת במסגרות שונות - כדוגמת עמותת רקפת שם היא מנחה קבוצה לילדים בעלי חרדה חברתית.
אבירם מתגוררת במודיעין, היא נשואה ולה שלושה ילדים.
זהירים ברשת
חברת "זהירים ברשת" הוקמה על ידי דנה אבירם בשנת 2013 במטרה להעניק כלים לילדים בתחום ההגנה ברשת זאת תוך חינוך, שיח, והעלאת מודעות לסכנות ולדרכי ההגנה. במסגרת פעילות החברה מתקיימות הצגות ילדים, סדנאות, הרצאות, וכן חדרי בריחה - לתלמידים - הורים ומורים. זאת מתוך תפיסה שיש לקדם את השיח בדרכים חדשניות ויצירתיות אשר ייצרו סביבה בטוחה לילדים ולנוער ברשת. החברה מעסיקה שחקנים ושחקניות, מנחי קבוצות, ומרצים בתחומים אלה. הפעילות בחברה מתפרסת על פני כל רחבי הארץ. בשנת 2019 נכחו בפעילויות השונות-כ־30,000 תלמידים. פעילותה זוכה להערכה והוקרה רבה, ומהווה חוד החנית במאבק בפגיעות ברשת (בריונות ברשת, חרמות, ביוש, פגיעות מיניות ופרסום תכנים לא ראויים ותמונות חושפניות).
בית המדרש (קובצי מדרשים)
בית המדרש הוא שמם של קובצי מדרשים קטנים, ספרים חיצוניים ומאמרים קבליים בהם פורסמו למעלה ממאה מדרשים נדירים. הקבצים פורסמו בשני חלקים על ידי אהרן ילינק. תחילה יצאו לאור ארבעה "חדרים" (כרכים) ב-1853, בלייפציג ולאחר מכן, ב-1877 יצאו בווינה עוד שני "חדרים".
ילינק, מייסדו של בית המדרש לרבנים בווינה, היה אספן כתבי יד עבריים וביניהם מדרשים קטנים רבים (רובם מדרשי אגדה). בהמרצת ובתמיכת מורו יום-טוב ליפמן צונץ, החל לערוך את כתבי היד, לחקור אותם ולבסס מהם גרסאות על סמך מספר מקורות כהכנה להוצאתם בדפוס. בין המדרשים שהדפיס ילינק היו טקסטים מספרות ההיכלות, שזו הייתה הופעתם הראשונה בדפוס ובמהדורה ביקורתית. בתחילה הוציא קונטרסים נפרדים והחל מ-1853 קיבץ את המדרשים ל"חדרים", כל "חדר" הכיל מספר מדרשים בעלי זיקה משותפת. הקובץ "בית המדרש" הכיל שישה "חדרים" ומבוא בגרמנית. בראש החיבור נכתב:
כמעין המשך למפעלו של ילינק, בשנת 1865 החל תלמידו וידידו, אייזיק הירש וייס, להוציא בווינה כתב עת באותו שם ובו מדרשים נוספים שהתקין ילינק לדפוס וכן "מאמרים שונים בענייני תורה וחכמה וספור קורות ישראל בזמן העבר וההווה." כתב עת זה יצא לאור בין השנים תרכ"ה (1865) - תרכ"ח (1868) וזכה לארבעה גיליונות בלבד.