cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וילה לה מאג'יה
משפחת מדיצ'י
הדוכס הגדול אחריו פרדיננדו הראשון דה מדיצ'י הקצה אותו לדון אנטוניו דה מדיצ'י, בנם הבלתי חוקי של אחיו פרנצ'סקו וביאנקה קאפלו, ואילו פרדיננדו השני מכר אותו.
משפחות אטאוונטי ואמאטי
הנכס נרכש בשנת 1645, על ידי פנדולפו אטאוונטי (Pandolfo Attavanti), שצאצאיו התחילו בשיפוץ החדרים הפנימיים והגן בין סוף המאה ה-17 לתחילת המאה ה-18. בולט במיוחד השיפוץ שביצע אמריגו אטאוונטי (Amerigo Attavanti) שיצר גן איטלקי של גדרות וערוגות פרחים עם מזרקה עגולה מרכזית, וקישט את פנים הווילה בציורי קיר ועיטורי סטוקו, שאותם הכינו ג'ובאני דומניקו פרטי (Giovanni Domenico Ferretti, 1715), תומאסו גררדיני (Tommaso Gherardini) וג'ובאני באניולי (Giovanni Bagnoli). העבודות הסתיימו בין 1723 ל-1724. התיאורים של אז מספרים על גידול פרי הדר בעציצים בשטח מול החומה הצפונית של הגן, עם ערוגות פרחים הכוללות מינים שונים של פרחים: ציפורן הקרנפול (Dianthus caryophyllus), יסמין, שושנת העמקים וסיגל.
בשנת 1752, כשבא הקץ למשפחת אטאוונטי, עברה הווילה בירושה למשפחת ריקאסולי, בפרט לבינדאצ'ו ולאון, ברוני רוקאגוויוצ'ארדה ודלה טרפולה. בשנת 1766 מכרו אותו אז לג'וליו ג'וזפה אמאטי, אציל מפיסטויה. הוא קידם את שחזור חממת ההדרים וסידור הפארק הרומנטי באזור שממזרח לווילה, שבו שבילים רציף מתפתלים דרך יערות אלון הגלעין (Quercus ilex), ברושים וחורשות ער אציל, עד לאגם מלאכותי עם מיני עצים שונים. הוא חידש את הקפלה בסגנון התחייה הגותית ואת הכניסה המונומנטלית בסגנון נאו-קלאסי, שעוצבה על ידי אנטוניו גמבראי (Antonio Gamberai).
משפחת צ'לזי והמעבר לבעלות העיירה
בשנת 1863 נעלם ג'ובאני טומאסו, הצאצא האחרון למשפחת אמאטי, והשאיר את רכושו לג'וליו צ'לזי (Giulio Cellesi), השייך למשפחת אצילים עתיקה מפיסטויה הקשורה לאפיפיור קלמנס התשיעי, בתנאי שיקבל את שם המשפחה הכפול. משפחת אמאטי צ'לזי שמרה על הווילה עד שנת 2000, אז נרכשה על ידי עיריית קווארטה, שביצעה עבודות שיקום שהושלמו בשנת 2005. בפרט נרכשו יצירות אמנות עכשוויות שתוכננו במיוחד לשילוב בנוף הפארק. בפארק הוצבו יצירות של פבריציו קורנלי, אן ופטריק פויארייה, מרקו באניולי, הידטושי נגאסאווה, מאוריציו נאנוצ'י ודניאל בורן.
קרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן
קרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן (בגרמנית: Karoline von Nassau-Saarbrücken; 12 באוגוסט 1704 - 25 במרץ 1774), הייתה אשתו של כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, וסבתו של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה.
ביוגרפיה
ב-21 בספטמבר 1719 התחתנה קרולינה עם כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, ממנו נולדו לה 4 ילדים. בשנת 1735 מת בעלה כריסטיאן השלישי, ובנה כריסטיאן הרביעי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן עלה לשלטון במקומו, תוך שקרולינה משמשת כעוצרת עד לבגרותו. בהמשך עברה קרולינה להתגורר בצרפת, שם היו ילדיה תחת חסותו של לואי החמישה עשר מלך צרפת.
בשנת 1767 מת בנה פרידריך מיכאל, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד, ובעקבות כך גידלה קרולינה את ילדיו - נכדיה. במרץ 1774 נסעה קרולינה לדרמשטאדט לבקר את בתה קרולינה, רוזנת הסן-דרמשטדט, ובמהלך הביקור מתה קרולינה ב-25 במרץ ונקברה בדרמשטדט בטקס צנוע.
משפחתה
ב-21 בספטמבר 1719 התחתנה קרולינה עם כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
הר ג'ופרה
הר ג'ופרה (באנגלית: Mount Joffre) הוא הר הממוקם בהרי הרוקי הקנדיים על קו פרשת המים של אמריקה, ההר נמצא על הגבול בין הפארק הפרובינציאלי פיטר לוהיד שבפרובינציית אלברטה, לפארק הפרובינציאלי אגמי אלק שבפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של ההר 3,450 מטרים מעל פני הים; והוא מתנשא לגובה של 1,505 מטרים מעל סביבתו.
ההר הוא ההר ה-43 בגובהו בקנדה (ה-23 בגובהו באלברטה; ה-36 בגובהו בקולומביה הבריטית), וה-139 בהתנשאותו בקנדה (ה- 9 בהתנשאותו באלברטה; ה-98 בהתנשאותו בקולומביה הבריטית).
הטיפוס על ההר
הראשון שטיפס על ההר היה ג'וזף היקסון (Joseph Hickson) שהודרך על ידי מדריך הטיפוס אדוארד פוז הבן (.Edward Feuz jr), בשנת 1919.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1917 על ידי אנשי סקר הגבולות הבינפרובינציאלי אשר סקרו את ההר בשנת 1916. השם אומץ רשמית ב-23 בפברואר 1918.
ההר נקרא על שמו של המרשל ז'וזף ז'ופר, המפקד העליון של צבא צרפת בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
לקריאה נוספת
• Dave Birrell, 50 Roadside Panoramas in the Canadian Rockies, P 108
• Aaron Cameron, Matt Gunn, Hikes Around Invermere & the Columbia River Valley, P 179
אם תחזור
"אם תחזור" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מאיה אברהם. את השיר הוציאה ב-22 ביוני 2015 לאור חברת התקליטים הפיל, והוא נכלל כרצועה השנייה באלבום האולפן השני של הזמרת, ליום הזה חיכיתי.
על השיר
"אם תחזור" נכתב, הולחן והופק על ידי רפי קריספין בלבד. בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מארבעים אלף השמעות. לא הופק עבורו וידאו קליפ רשמי, אך קטע אודיו שלו הופץ בערוץ היוטיוב של אברהם ביום צאת השיר. הוא לווה לתצלום מצויר קבוע של שכונה ישנה, ספסל ואופניים.
תאוריית החברה העולמית
תאוריית החברה העולמית (World Society Theory) מציבה הסבר מוסדי לתהליכי גלובליזציה בטיעונים בדבר האופי הטקסי של אימוץ מודלים עולמיים ושל הפצתם ברחבי העולם. התאוריה גובשה על ידי ג'ון וו. מאייר, סוציולוג מאוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה, לתיאור יחסים בינלאומיים וגלובליזציה. התאוריה נסמכת על עבודתו הנחשונית של מאייר בניסוח התאוריה המוסדית ועל פיתוחיו התאורטיים בחקר ארגונים מאז שנות ה-70 של המאה הקודמת ואילך. בתחילת גיבושהּ כונתה התאוריה גם על ידי מעמידיה בשם World Polity Theory, תוך הדגשת המערך הממשלי (גם אם לא ממשלתי) של הֶסדרים עולמיים. מיקוד כותרת התאוריה, החל מתחילת שנות האלפיים, בחברה העולמית ובתהליכים חברתיים הביא גם להתכנסות תחת הכותרת "תאוריית החברה העולמית".
ביקורת
הביקורת על תאוריית החברה העולמית מתמקדת במספר נושאים: (א) בהתרכזותה בתהליכים עולמיים של הידמות תוך התעלמות מעוצמתם והתעצמותם של פערים והבדלים עולמיים. בעשור האחרון מתפתח מתוך תאוריית החברה העולמית מחקר המוקדש לבחינת גיוון ופערים והמסביר גם אותם בעזרת עקרונות מוסדיים. (ב) בהתעלמותה של התאוריה ממרכזיותם של כוח ואינטרסים בעיצוב העולם ובהכוונת תהליכים בו.
בישראל
מספר חוקרים ישראלים הנסמכים על גישה תאורטית זו בעבודתם ובמחקריהם הוסיפו נדבך לפיתוחהּ, ובהם ניצה ברקוביץ', גילי דרורי דני קפלן ואחרים.
אוניברסיטת סווינבורן לטכנולוגיה
אוניברסיטת סווינבורן לטכנולוגיה (באנגלית: Swinburne University of Technology) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת במלבורן שבאוסטרליה. האוניברסיטה נוסדה בשנת 1908 כמכללה, והפכה לאוניברסיטה בשנת 1992. בנוסף על הקמפוס המרכזי במלבורן, ישנו קמפוס נוסף בסראוואק שבמלזיה. האוניברסיטה נחשבת לאחת הטובות באוסטרליה בכל הקשור ללימודי עיצוב ואמנות.
אוניברסיטת סווינבורן לטכנולוגיה משתפת פעולה עם מספר ארגונים ומוסדות, ובהם אסטרונומי אוסטרליה, הארגון העולמי לקניין רוחני, האיגוד הישראלי לביקורת ואבטחת מערכות מידע, Institute of Electrical and Electronics Engineers, אוניברסיטת נורת'איסטרן, אוניברסיטת נורת'איסטרן, אוניברסיטת קורנל ואוניברסיטת סטנפורד.
בייג'ינג גואואן
היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1951 כמועדון חובבים. בשנת 1992 הפך למועדון מקצועי, מאז הוא משחק בליגת העל והוא אחד ממועדוני הפאר בסין. בשנת 2009 זכה באליפות הראשונה שלו אי פעם. לזכותו של המועדון גם 5 זכיות בגביע בשנים 1985, 1996, 1997, 2003 ו-2018
אוניברסיטת סווינבורן לטכנולוגיה
היסטוריה
האוניברסיטה הוקמה בשנת 1908 על מנת להנגיש את ההשכלה למערב מלבורן ולפרברים השוכנים באזור זה. בשנת 1913 שינה המוסד את שמו ממכללת הות'ורן למכללה הטכנית סווינבורן.
בשנת 1992 המכללה קיבלה מעמד אוניברסיטאי. בשנת 2015 החלו להתקיים לימודי משפטים באוניברסיטה.
הכבוד האבוד של קתרינה בלום
"הכבוד האבוד של קתרינה בלום, או: איך עלולה להתהוות אלימות ולאן עלולה היא להוליך" - הוא ספר מאת הסופר הגרמני היינריך בל, שיצא לאור בשנת 1974 בגרמניה המערבית. הספר חושף כיצד בילוי תמים לכאורה של סוכנת בית, קתרינה בלום, עם אהובה בלילה בודד הפך לסיפור סנסציוני בעיתון צהוב אחד בעטיו של כתב העיתון, ורנר טטגס. הפרסומים גורמים בסופו של דבר להרס שמה וחייה של בלום ושל אנשי שלומה, למות אמה ולמעורבות בלתי נמנעת של גורמים שונים במשטרה ובפוליטיקה, אשר בוחשים בפרשייה מתוך אינטרסים אישיים שלהם.
עלילה
קתרינה בלום היא סוכנת בית חרוצה, מאורגנת ומסורה לעבודתה ולמעבידיה, שמוקירים את שירותיה. נתונים אלו מאפשרים לה לרכוש בעמל רב דירה ומכונית, שתוביל אותה בין מקום עבודה אחד למשנהו. במסיבה שנערכה אצל קרובתה היא הכירה בחור שקסם לה, ובילתה איתו לילה רומנטי בדירתה. למחרת בבוקר פושטת המשטרה על ביתה כדי לעצור את הבחור, לודוויג גטן, שחשוד ברצח ובשוד, אך זה חמק מהדירה בסיועה של קתרינה, שהתמצאה במבנה הסניטרי של הבניין. קתרינה נעצרת ונחקרת, ומשוחררת למחרת.
הספר מתחיל בתיאור הודעתה במשטרה של קתרינה בלום על הרצח שביצעה, ולאחר מכן מתאר את הימים שקדמו לרצח והובילו אליו.
על הספר
"הכבוד האבוד של קתרינה בלום" יצא בגרמניה על רקע התבהלה שאחזה בציבור ובתקשורת עקב פעולות הטרור של סיעת הצבא האדום, שכונתה גם "כנופיית באדר-מיינהוף". הצהובון "צייטונג" מנצל את החשש וההתעניינות בציבור, ובאמצעות הכתב ורנר טטגס מדווח על אירוע קל ערך של עבריין, שהצליח לחמוק מידיה של המשטרה בעזרתה של בחורה מאוהבת, והופך את הגבר לרוצח, ואת הבחורה למשתפת פעולה מסוכנת. מכיוון שהבחור מצליח להסתתר מהמשטרה ומהתקשורת כאחד, מתמקד טטגס בקתרינה בלום, סוכנת הבית הצנועה והישרה, ומעליל עליה עלילות זדון שמציירות בהדרגה את דמותה כאישה קלת דעת וקרת מזג, הנוהגת לארח גברים זרים בדירתה, משתפת פעולה עם פושעים, מגלה נטיות קומוניסטיות פסולות ומושמצת בחריפות על ידי קרוביה, מעסיקיה, בעלה לשעבר ואמה.
המחבר, שמגולל את סיפור המעשה בצורה של דיווח דוקומנטרי, יבש לכאורה, אך מלא בציניות עד כדי סרקזם, דואג לחשוף בפני הקורא את דמותה האמיתית של קתרינה בלום, שהיא בת דמותה המנוגדת לחלוטין של גיבורת ה"צייטונג". בכך, מעלה בל בספרו את שימושה הציני של התקשורת באירועים, ובמיוחד באנשים פשוטים, כדי לנצל את להיטותם לחדשות ולרכילות, לצורך הגדלת תפוצתו של העיתון. למטרה זו מוצא העיתון מן הראוי להשחיר את דמותה של אלמונית ישרת דרך, להקריב על מזבח התפוצה את אמה ולתעתע בקורא התמים, תוך כדי כך הוא מנצל את האקלים הפוליטי הנוכחי בציבור. הכתב מוצא דופי גם בעבר של המעסיקים שנרתמים לעזרתה של קתרינה, תוך הטלת רמזים ברורים על נטיותיהם הקומוניסטיות.
בפרק שנקרא "חופש הביטוי, הזכות לדעת ואמצעי התקשורת", כותבת המשפטנית, רות גביזון, בספרה
במהלך העלילה מתברר, שהעבריין איננו רוצח, אלא גנב פשוט, שקתרינה בלום היא בחורה שסבלה במהלך חייה מלא מעט הטרדות מיניות מהגברים שסבבו אותה ושהגבר שמבקר כביכול בביתה הוא אדם במעמד חברתי גבוה, שהיא דחתה בצורה חד משמעית את חיזוריו אחריה. במסגרת חיזוריו שלח לה האיש מפתח לדירת הנופש שלו, ולשם שלחה בלום את אהובה כדי להסתתר מהמשטרה והתקשורת.
היינריך בל מוקיע בספרו את התקשורת הצהובה, את ההטרדות המיניות, את האינטרסים הפוליטיים והבורגניים, שמנצלים את האזרח הפשוט לצרכיהם, עד כדי כך, שאישה חרוצה והגונה תבוא לידי רצח.
בניגוד לרומנים שבתחילתם מופיעה תניית פטור בנוסח: "כל קשר בין הדמויות וההתרחשויות המתוארות בסיפור זה ובין המציאות הוא מקרי בהחלט", בתחילתו של רומן זה נאמר: "הנפשות והעלילה של סיפור זה הן בדויות. אם יתברר, שבתיאור קצת אורחות־התנהגות עתונאיים יש צדי־דמיון לאורחות־התנהגות של העתון "בילד", הרי צדי־דמיון אלה אינם לא פרי כוונה ולא פרי מקרה אלא בלתי־נמנעים הם."
ולדימיר (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
יוסי אלפר
יוסי אלפר (נולד ב-30 בנובמבר 1942) הוא איש המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים לשעבר, כיהן כמנהל מרכז יפה למחקרים אסטרטגיים.
ביוגרפיה
אלפר נולד בוושינגטון די. סי., בן למשפחה יהודית לא ציונית. בעקבות משפט אייכמן עלה ב-1962 לישראל. לאחר שנה בקיבוץ ולימוד עברית חזר לארצות הברית לסיום התואר הראשון בלימודי המזרח באוניברסיטת קולומביה.
ב-1964 התגייס לצה"ל ושירת כממלא מקום קצין (ממ"ק) כמורה לאנגלית. את פעילותו בתחום הביטחוני החשאי החל כשנקרא לתרגם לאנגלית ספרי הדרכה של צה"ל לצורך פעילות משלחת הסיוע הביטחונית לכורדיסטן. שימש קצין מודיעין ביחידת קישור לגורמי מערכת הביטחון האחרים. במהלך מבצע רוטב נקרא לבחון את ציוד הסיוע הישראלי החשאי למורדים בתימן על מנת לוודא שלא נושא כל זיהוי המקשר לישראל.
ב-1968 הצטרף למוסד ומילא בו תפקידים בכירים, בין היתר פעל בתחום הסיוע הביטחוני לכורדים, שימש שליח המוסד בשלוחה בלונדון ועסק בהערכת המודיעין לגבי איראן. ב-1974 במהלך שירותו כקצ"א באגף צומת שיגר עם תשעה מעמיתיו מכתב לראש המוסד יצחק חופי (מכתב שכונה "מכתב ההעשרה") ובו טענה על שחיתויות כספיות בארגון ושורת מחדלים ותקלות מקצועיות שהובילו לאובדן חיי אדם ולשיבוש יחסים מדיניים.
חיים אישיים
אלפר הכיר את רעייתו, אף היא עולה מארצות הברית, במהלך שהותו בקיבוץ. בנם הוא העיתונאי רוגל אלפר.
7 (אלבום של עדן בן זקן)
7 הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת הישראלית עדן בן זקן. האלבום יצא לאור ב-13 ביוני 2023, על ידי חברת התקליטים שרית הפקות. לפי יציאתו של האלבום והקונספט עליו התבסס, הופצו הסינגלים "להיות שלך" (ביחד עם מאיה דדון), "כינורות", "ראשון בבוקר" (ביחד עם אנה זק ונונו), "ריגוש זמני" ו"מילה טובה".
בהמשך, הופצו "משחק קלפים", "עמנואלה" ו"ילדת רחוב". הקונספט של 7 מציג את בן זקן שכובה על ארבעה מסכי טלוויזיה, בהם משודרים הנושא של הסינגלים שהופצו.
ג'ונתן גלייזר
ג'ונתן גלייזר (באנגלית: Jonathan Glazer; נולד ב-26 במרץ 1965) הוא במאי ותסריטאי אנגלי. ביים ארבעה סרטים באורך מלא, ביניהם "לידה" ו"מתחת לעור", וידאו קליפים עבור להקות כמו רדיוהד, מאסיב אטאק, בלר וג'מירוקוואי, וכן פרסומות עבור חברות כמו קודאק, מאזדה, נייקי ואחרות.
דמיאנו קונגו
דמיאנו קונגו (באיטלקית: Damiano Cunego; נולד ב-19 בספטמבר 1981) הוא לשעבר רוכב אופני כביש איטלקי. קונגו הוא מנצח ג'ירו ד'איטליה 2004, כשבאותו המרוץ גם ניצח ארבעה קטעים. קונגו גם ניצח שלוש פעמים את מרוץ ההכנה של הג'ירו, הג'ירו דל טרנטינו ב-2004, 2006 ו-2007, מה שמציב אותו בתור שיאן הניצחונות במרוץ. במהלך הקריירה שלו הצטיין קונגו גם במרוצים חד יומיים, כשניצח שלוש פעמים את המונומנט ג'ירו די לומברדיה (2004, 2007, 2008) ואת מרוץ אמסטל גולד ב-2008. בשני הגרנד טורס האחרים, ניצח קונגו את קטגוריית הרוכב הצעיר בטור דה פראנס ב-2006 ושני קטעים בוואלטה אספניה ב-2009. בנוסף לכך הוא סגן אלוף העולם ב-2008 ואלוף העולם עד גיל 19 ב-1998.
קונגו גם זכור וידוע בשל יכולותיו המגוונות, הוא נחשב למטפס מצטיין, אך היה גם ספרינטר לא רע ביחס לשאר היריבים שלו.
ביוגרפיה
קונגו נולד בצ'רו ורונזה, ונטו. הוא החל בתור רץ שדה והחל לרכוב על אופניים כשהיה נער, כישרונו בתחום התגלה על ידי ג'וזפה מרטינלי, שעבד גם עם מרקו פנטאני. הוא התחרה באליפות העולם עד גיל 19 ב-1999 שנערכה במדינתו, איטליה, בורונה, וזכה במדליית זהב, מקדים את רוסלאן קאיומוב הרוסי ב-5 שניות ואת כריסטוף קרן הצרפתי ב-37 שניות.
סייקו–לונגוני ספורט (2002–2004)
ב-2002 הצטרף קונגו ל"סייקו–לונגוני ספורט" האיטלקית, אחת מהקבוצות האיטלקיות הבולטות בענף. הישגו הבולט באותה עונה היה ניצחון במרוץ החד יומי, "Giro d'Oro". ב-2003 כבר ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור, כשנבחר לג'ירו ד'איטליה. הוא שימש כפועל של ג'ילברטו סימאוני וסייע לו לנצח את המרוץ, כשקונגו עצמו מסיים במקום ה-33. לאחר הג'ירו הוא ניצח את "טור ימת צ'ינגהאי" בסין.
2004: ניצחון בג'ירו ד'איטליה
ב-2004 קונגו תכנן להשתתף בפעם השנייה בג'ירו ד'איטליה, הוא הגיע לג'ירו בכושר טוב לאחר שניצח את הג'ירו דל טרנטינו, מרוץ ההכנה הבולט של הג'ירו, כשהוא מנצח את שני הקטעים הראשונים במרוץ. לאחר מכן ניצח גם את המרוץ החד יומי, גרנד פרי אינדוסטריה-ארטיג'יאנטו. לג'ירו ד'איטליה זינק קונגו עם ג'ילברטו סימאוני, מנצח המרוץ משנה שעברה ובן קבוצתו בקבוצת סייקו. בקטע הפרולוג במרוץ ניצח בראדלי מקגיי האוסטרלי, כשהוא מקדים את קונגו במקום ה-52 ב-45 שניות. ה-הקטע ה-1 במרוץ הלך למאיצים הבכירים, כשאלסנדרו פטאקי ניצח בו. בקטע ה-3 השיג קונגו ניצחון בספרינט מתוך קבוצה מצומצמת של 41 רוכבים לאחר פיצולים רבים בדבוקה, ניצחון זה הראה את היכולות המגוונות של קונגו בהשוואה. הקטע ה-3 של המרוץ היה הקטע הראשון של המרוץ שהסתיים בעלייה, כשהוא הסתיים בעלייה לקורנו אלא סקאלה. בקטע הזה בלט המאבק בין קונגו לסימאוני, שלמרות העובדה שהיו חברי אותה קבוצה, רכבו כיריבים לכל דבר. בסופו של דבר הצליח סימאוני לגבור על קונגו וניצח את הקטע, כשקונגו מסיים 15 שניות אחריו. בעקבות כך עבר סימאוני להוביל את המרוץ, 13 שניות פער על קונגו במקום השני. שלושת הקטעים הבאים (4, 5, 6) היו שייכים לספרינטרים, כשאלסנדרו פטאקי ורובי מקיואן מנצחים בהם.
בקטע ה-7 השיג קונגו את הניצחון השני שלו בקטע במרוץ, לאחר שניצח בספרינט מתוך קבוצה של ארבעה רוכבים, סימאוני חצה את הקו שלוש שניות אחרי קונגו ובעקבות כך עבר קונגו להוביל את המרוץ. קונגו המשיך לשמור על ההובלה שלו בקטעים הבאים שהיו בעיקר למאיצים, אך איבד אותה לירוסלב פופוביץ' בקטע ה-13, שהיה נגד השעון. את הקטע ניצח סרהי הונצ'ר, אך קונגו סיים את הקטע במקום ה-23, 3:02 דקות אחרי הונצ'ר. בעוד פופוביץ' סיים את הקטע במקום השלישי, 34 שניות אחרי הונצ'ר. קונגו ירד בעקבות הקטע הזה עד למקום החמישי הכללי. עם המשך המרוץ המתח בין סימאוני לקונגו גדל לממדים כאלו עד כדי כך ששאר חברי הקבוצה העדיפו שלא להחליט להתערב, אך בקטע ה-16 קונגו הראה מי המטפס הבכיר בקבוצה, כשהוא ניצח את הקטע, בפער של 1:16 מרינאלדו נוצ'נטיני במקום השני, כשמוביל המרוץ, פופוביץ', מסיים את הקטע במקום ה-22, 3:50 דקות מקונגו. סימאוני חצה את הקו באותה הקבוצה עם סרהי הונצ'ר, במקומות ה-14 וה-12 בהתאמה, 2:39 דקות מקונגו. בעקבות כך קונגו חזר להוביל את המרוץ, בפער של 1:14 דקות מהונצ'ר ו-2:22 מפופוביץ', כשסימאוני רביעי בפער של 2:38 דקות. בקטע ה-18 הגדיל קונגו את הפער שלו לאחר שניצח את הקטע והשיג את הניצחון הרביעי שלו בקטע במרוץ, הוא שמר על ההובלה עד הסוף וניצח את הג'ירו כולו, 2:02 דקות מהונצ'ר השני ו-2:05 מסימאוני השלישי, כשהוא מסיים שני בקטגוריית הנקודות אחרי אלחנדרו פטאקי ושני בקטגוריית ההרים אחרי פביאן וגמן. לאחר הג'ירו ניצח קונגו את המרוץ החד יומי, "ג'ירו דל'אפנינו". הוא המשיך להיראות בכושר טוב, כשניצח את שני המרוצים החד יומיים באיטליה, "2 Giorni Marchigiana - GP Fred Mengoni" ו"GP Nobili Rubinetterie". הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בוואלטה אספנייה אך לא שיחזר את ההצלחה מהג'ירו, כשסיים במקום ה-16 הכללי, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום שלישי בקטע ה-19. לאחר מכן התחרה באליפות העולם שהתקיימה בורונה, הוא סיים במקום ה-9 לאחר שהיה חלק מדבוקה של 15 רוכבים, כשאוסקר פריירה זוכה במדליית הזהב. לאחר מכן קונגו השיג את ההישג הבולט שלו במרוץ חד יומי, כשניצח את מונומנט ג'ירו די לומברדיה, כשהוא גובר על מייקל בוגרד, איוון באסו וקאדל אוונס בספרינט סיום. לאחר מכן סיים במקום השני ב"גביע יפן", מרוץ חד יומי. קונגו ניצח בעונה זו כ-13 מרוצים, ובעקבות כך הוביל את דירוג UCI Road World Cup בסוף העונה, והיה לרוכב הצעיר והאחרון להוביל את הדירוג.
למפרה–קאיפיטה (2005–2014)
לאחר סגירתה של קבוצת "סייקו", הצטרף קונגו ביחד עם רוכבים נוספים מקבוצתו ללמפרה–קאיפיטה האיטלקית. הוא פתח את העונה עם מקום שלישי בוואלטה אה מורסיה ובמרוץ קופי אה בארטלי ולאחר מכן במקום התשיעי בוואלטה אל פאייס ואסקו. לאחר מכן התנסה בכמה מרוצים חד יומיים, כשסיים שני בקלאסיקה פרימאוורה ותשיעי בלה פלש ואלון. קונגו המשיך את ההכנות שלו לג'ירו ד'איטליה באותה השנה בטור דה רומאנדי, הוא ניצח את הקטע השלישי במרוץ וסיים שני כללי, 33 שניות אחר סנטיאגו בוטרו המנצח. לג'ירו ד'איטליה הגיע קונגו כאמור כאחד מהפייבוריטים לניצחון לאחר הניצחון שלו אשתקד, והוא לבש את המספר 1. לג'ירו זינק גם ג'ילברטו סימאוני, שגם עבר מסייקו ללמפרה–קאפיטיה, והשניים הגיעו כמובילים של קבוצתם. קונגו פתח את הג'ירו קטע עם מקום 21, הוא המשיך אותו בצורה טובה, כשסיים שני בקטע ה-3, אחרי דנילו די לוקה, ושני בקטע ה-6, כשהוא מוביל קבוצה מצומצמת של רוכבים שהגיעה 20 שניות אחרי המנצח קולדו חיל. בקטע ה-11 תקוותיו של קונגו לנצח את הג'ירו בפעם השנייה נגוזו, לאחר שסיים 6:02 דקות אחרי המנצח פאולו סבולדלי ומי שהגיע שני, איוואן באסו. סימאוני סיים שלישי את הקטע, 21 שניות אחרי סבולדלי. בעקבות כך יצא קונגו לחלוטין מתמונת הדירוג הכללי, הוא לא בלט גם בהמשך המרוץ כשסימאוני מוביל את קבוצתו ומסיים שני את המרוץ, 28 שניות אחרי סבולדלי המנצח. קונגו סיים את המרוץ במקום ה-18, יותר מ-24 דקות פער מסבולדלי. בהמשך העונה התמקד קונגו במרוצים חד יומיים, וניצח את טרופאו מלינדה ואת גביע יפן, בנוסף לכך ניצח בפעם השנייה את GP Nobili Rubinetterie וסיים שלישי בטרה ואלי וארסינה.
ב-2006, החליט קונגו להשתתף גם בג'ירו ד'איטליה וגם בטור דה פראנס לראשונה. הוא פתח את העונה עם מקום שמיני בוואלטה אה מורסיה וניצחון במרוץ קופי אה ברטלי, כשהוא גם מנצח את הקטע השלישי במרוץ. לאחר מכן הוא סיים בפעם השנייה ברציפות במקום השני בקלאסיקה פרימאוורה, וניצח את Giro d'Oro בפעם השנייה בקריירה שלו. קונגו המשיך להיראות בכושר טוב כשניצח בפעם השנייה בג'ירו דל טרנטינו, מקדים את לוקה מאזנטי ב-4 שניות ואת אדי ראטי ב-8 שניות. קונגו גם ניצח את הקטע השלישי במרוץ. לאחר מכן התחרה במונומנט לייז'–בסטון–לייז' וסיים שלישי את המרוץ, כשאלחנדרו ולוורדה המנצח ופאולו בטיני מקדימים אותו בספרינט מתוך קבוצה של שמונה רוכבים. לאחר מכן ניצח בפעם השנייה את מרוץ גרנד פרי אינדוסטריה–ארטיג'יאנטו. לאחר מכן התחרה שוב בג'ירו ד'איטליה, הוא הגיע למרוץ כאחד הפייבוריטים לאחר שבתחילת העונה כאמור כבר רשם הישגים רבים, הוא שימש כמוביל קבוצתו במרוץ לאחר שסימאוני עבר לקבוצת סאוניר–דוואל פרודיר. קונגו פתח את הג'ירו עם מקום 15 בקטע הפרולוג ובקטע הראשון של המרוץ. בקטע ה-7 סיים שני, 30 שניות אחרי איוואן באסו המנצח. לאחר שבעת הקטעים מוקם קונגו במקום השלישי, 1:48 דקות מבאסו. בקטע נגד השעון האישי היחידי בג'ירו, קטע 10, איכזב קונגו וסיים במקום ה-71, 5:34 דקות מיאן אולריך המנצח. בעקבות כך ירד קונגו למקום השמיני הכללי, 6:54 דקות מבאסו. בהמשך המרוץ קונגו אומנם הצליח להתקדם עד למקום הרביעי, אך בפער גדול מאוד של 18:16 דקות מבאסו ששלט במרוץ וניצח אותו. לאחר מכן ערך קונגו את הופעת הבכורה שלו בטור דה פראנס, גם למרוץ הזה הגיע קונגו כמוביל, אך התקשה להתאושש מהג'ירו ולא הצליח לקחת חלק במאבקי ממשי במאבקי הדירוג הכללי. בקטע ה-15 רשם את התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ, כשסיים 11 שניות אחרי פרנק שלק המנצח בעלייה שהסתיימה באלפ דואז', לאחר מאבק עיקש בין השניים. בקטע ה-17 סיים קונגו במקום השלישי, ולבסוף סיים את הטור במקום ה-11, בפער של יותר מ-18 דקות מהמנצח אוסקר פריירו. המקום ה-11 של קונגו הספיק לו כדי לנצח את קטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ, כשהוא מקדים ב-38 שניות את מרקוס פותן הגרמני שסיים במקום ה-14 הכללי.
2007: ניצחון שני בג'ירו דל טרנטינו ושלישי בג'ירו דל לומברדיה
ב-2007, סיים קונגו שביעי במרוץ קריטריום אינטרנשיונל בצרפת ושביעי בוואלטה אל פאייס ואסקו, לאחר מכן ניצח בפעם השלישית את מרוץ ג'ירו דל טרנטינו, לאחר שניצח קטע 1 ו-2 במרוץ. עם ניצחונו במרוץ הפך קונגו לשיאן הניצחונות בו. לאחר מכן סיים שביעי בלייז'–בסטון–לייז', 9 שניות מהמנצח דנילו די לוקה. הוא זינק שוב לג'ירו ד'איטליה כמוביל קבוצתו ופתח את הג'ירו עם מקום רביעי בנגד השעון לקבוצות ביחד עם קבוצתו. אך בקטע השלישי, שהיה מישורי ומתאים לספרינטרים, חווה קשיים, כשסיים במקום ה-164 וסיים 42 שניות אחרי המנצח אלסנדרו פטאקי. בקטע הרביעי סיים קונגו שלישי, כשהפסיד לדנילו די לוקה המנצח וריקרדו ריקו בספרינט הסיום. בקטע ה-12 סיים קונגו במקום החמישי, 19 שניות אחרי די לוקה שניצח את הקטע. אחרי 12 קטעים מוקם במקום ה-6, 2:10 אחר די לוקה. בקטע 13, שהיה נגד השעון, סיים קונגו תשיעי, בעקבות כך עלה למקום הרביעי הכללי אך פערו מדי לוקה גדל ל-2:40 דקות. בקטע ה-15 ירד קונגו למקום החמישי לאחר שאיבד זמן, והפער שלו מדי לוקה שהוביל עמד על 3:23 דקות. הוא חזר למקום הרביעי בקטע ה-17 על חשבונו של אדי מאצ'וליני, בן קבוצתו לשעבר. בסופו של דבר חזר קונגו למקום החמישי וסיים את הג'ירו במקום הזה, בפער של 3:49 דקות מדי לוקה שניצח את המרוץ והראה עליונות על כל שאר יריביו, כולל קונגו. בהמשך העונה ניצח קונגו את הקטע הרביעי בטור של גרמניה. הוא זינק לוואלטה אספנייה אך לא התבלט ופרש לפני הקטע ה-16. לקראת סוף העונה ניצח את מרוץ גראן פרמיו ברונו בגלי וסיים חמישי בג'ירו דל'אמיליה, אך גולת הכותרת שלו בסוף העונה הגיעה כשניצח בפעם השנייה את המונומנט ג'ירו די לומברדיה, לאחר שגבר על ריקרדו ריקו בספרינט הסיום.
2008: ניצחון שלישי בג'ירו די לומברדיה, סגן אלוף העולם וניצחון באמסטל
ב-2008 החליט קונגו לדלג על הג'ירו ד'איטליה ולהתרכז בטור דה פראנס. הוא סיים עשירי בקריטריום אינטרנשיונל ורביעי בוואלטה אל פאייס ואסקו, כשבמרוץ האחרון גם ניצח את הקטע החמישי. לאחר מכן הוא ניצח לראשונה את קלאסיקה פרימאוורה, לאחר שגבר על אלחנדרו ולוורדה וצ'ל קלסטרום בספרינט הסיום. אך הישג שיאו של קונגו בקלאסיקות האביב הגיע שבוע מאוחר יותר, כשניצח לראשונה את מרוץ אמסטל גולד, כשהוא מקדים את פרנק שלק במקום השני ואת ולוורדה במקום השלישי. קונגו המשיך להיראות דומיננטי בקלאסיקות, כשסיים שלישי בלה פלש ואלון, 2 שניות אחרי קים קירצ'ן המנצח ושני במרוץ הזיכרון למרקו פאנטני. לאחר מכן סיים קונגו במקום הרביעי בטור דה סוויס, בהופעת הבכורה שלו במרוץ. תוצאותיו הטובות של קונגו בקדם העונה הציבו אותו כאחד מהפייבוריטים לטור דה פראנס, אבל הוא לא הצליח להתמודד במאבקי הדירוג הכללי ופרש במהלך הקטע ה-19, לפני הקטע מוקם במקום ה-20 הכללי, בפער של יותר מ-25 דקות מהמוביל שבסוף גם ניצח את המרוץ, קרלוס סאסטרה. גם את הוואלטה אספנייה קונגו נטש לאחר שלא זינק לקטע ה-16, התוצאה הטובה ביותר שלו לפני פרישתו הייתה מקום 3 בקטע ה-12. לאחר מכן הוא זכה במדליית כסף באליפות העולם שנערכה בוארזה, לאחר שהגיע 4 שניות אחרי בן נבחרתו, אלסנדרו באלאן שזכה במדליית הזהב. איטליה רשמה מרוץ דומיננטי באותה התחרות, כשגם דווידה רבלין סיים רביעי. לקראת סוף העונה ניצח בפעם השלישית במונומנט ג'ירו די לומברדיה לאחר בריחת יחיד, מקדים את יאנז ברייקוביץ' וריגוברטו אוראן ב-24 שניות. עם ניצחונו במרוץ הפך לאחד מהרוכבים ההישגים בתולדות המרוץ. לאחר מכן ניצח בפעם השנייה את גביע יפן.
ב-2009 קונגו חזר להתמקד בג'ירו ד'איטליה, בתחילת העונה ניצח את מרוץ קופי אה בארטלי לאחר שניצח את קטעים 2 ו-3 במרוץ ולאחר מכן סיים שישי בוואלטה אל פאייס ואסקו. הוא לא הצליח לשחזר את הישגיו משנה קודמת, כשסיים שישי בקלאסיקת פרימאוורה וחמישי במרוץ אמסטל גולד. למרות זאת הוא סיים שוב במקום השלישי בלה פלש ואלון ושביעי במונומנט לייז'–בסטון–לייז', 1:24 דקות אחרי אנדי שלק שניצח לאחר בריחת סולו. לאחר מכן התחרה בג'ירו ד'איטליה, הוא לא הצליח לקחת חלק במאבקי הדירוג הכללי ובן קבוצתו, מארציו ברוזיגין, גילה עדיפות עליו וסיים במקום השביעי הכללי, כשקונגו מסיים במקום ה-15 הכללי, 28:39 דקות מדניס מנצ'וב המנצח. לאחר תום הג'ירו סיים קונגו במקום השישי בטור דה סוויס ובמקום השני באליפות איטליה. הוא התחרה בוואלטה אספנייה וניצח את קטע 8 ו-14 לאחר בריחות יחיד, אך פרש מהמרוץ לפני הקטע ה-17. הוא סיים שמיני באליפות העולם שנערכה במנדריסיו, 51 שניות מקאדל אוונס, כשהוא בדבוקה של ארבעה רוכבים שסיימה במקומות 6–9.
ב-2010 סיים שישי במרוץ אמסטל גולד וחמישי בלה פלש ואלון. בג'ירו ד'איטליה, הוא נקלע לפיגור מוקדם כבר בקטע הראשון שהיה נגד השעון, לאחר שסיים 52 שניות מבראדלי ויגינס המנצח ובמקום ה-143. בקטע ה-7 סיים קונגו שני, 2 שניות לאחר קאדל אוונס, כשהוא מקדים את אלכסנדר וינוקורוב במקום השלישי. קונגו התקשה להתמודד עם רוכבים כמו איוואן באסו, דוויד ארויו, וינצ'נצו ניבאלי ואחרים שבלטו במאבקי הדירוג הכללי וסיים את המרוץ במקום ה-11, 17:10 דקות מאיוואן באסו שניצח. לאחר מכן התחרה בטור דה פראנס, הוא יצא מתמונת הדירוג הכללי בשלב מוקדם של המרוץ לאחר שאיבד זמן במהלך השבוע הראשון, והתוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום שלישי בקטע ה-9, כשהוא מפסיד לסנדי קאסאר המנצח ולואיס לאון סאנצ'ס ששרדו מתוך קבוצת הבריחה. בהמשך גם סיים רביעי בקטע ה-16 וסיים את המרוץ במקום ה-29, יותר מ-56 דקות מהמנצח אנדי שלק. לקראת סוף העונה, תוצאותיו הבולטות היו מקום חמישי בטרה ואלי וארזינה ועשירי בגרנד פרי קוויבק.
ב-2011 החליט קונגו לדלג על הג'ירו ד'איטליה ולהתרכז בטור דה פראנס. בתחילת העונה סיים שלישי במרוץ ג'ירו דל סרדגנה, כשהוא מנצח את הקטע השני במרוץ. לאחר מכן סיים שלישי במונטה פאשי ארויקה, כשפיליפ ז'ילבר המנצח ואלסנדרו באלאן מקדימים אותו בספרינט מתוך דבוקה של 19 רוכבים. לאחר מכן סיים שמיני בטירנו - אדריאטיקו וניצח את מרוץ ג'ירו דל'אפנינו ואת הקטע הרביעי בטור דה רומאנדי. קונגו המשיך את ההכנות שלו לטור דה פראנס בטור דה סוויס, כשסיים שני במרוץ אחרי לוי ליפהיימר. קונגו רשם מרוץ דומיננטי, כשסיים שני בקטעים 2 ו-3 ושלישי בקטע 6. לאחר 11 קטעים בטור דה פראנס מוקם קונגו במקום ה-12 הכללי, 3:37 דקות מתומא ווקלר המוביל. בקטע ה-12 סיים שביעי, 35 שניות מסמואל סאנצ'ס המנצח, מה שגרם לקונגו לעלות עד למקום השישי הכללי ולצמצם את הפער מווקלר ל-3:22 דקות. לאחר תום קטע 14 ירד קונגו למקום ה-8, לאחר שנעקף על ידי סאנצ'ס וקונטדור. בקטע ה-17 עלה חזרה למקום השביעי, על חשבונו של איוואן באסו. בקטע ה-18 שהסתיים בגאליבייה, סיים קונגו במקום ה-7, 2:33 מאנדי שלק, בהופעה שהעלתה את קונגו למקום החמישי, בפער של 3:46 דקות מווקלר. בקטע 19 שהסתיים בעלייה לאלפ דואז', סיים קונגו שישי בפער של 57 שניות מפייר רולאן המנצח, כשהוא מסיים בדבוקה של שישה רוכבים שסיימו ביחד במקומות 3–8, ושמר על המקום החמישי שלו. בקטע נגד השעון למחרת, סיים קונגו במקום ה-29 בפער של 3:38 מטוני מרטין המנצח, בעקבות כך הורידו אותו אלברטו קונטדור וסאנצ'ס למקום השביעי, עליו שמר עד הסיום, אך לאחר פסילתו של קונטדור מהמרוץ הועלה קונגו למקום השישי. לקראת סוף העונה סיים רביעי בגביע יפן.
את 2012 פתח קונגו עם מקום שני ב-Gp Citté di Lugano, ארבע שניות מארוס קאפקי המנצח. לאחר מכן סיים במקום ה-13 בפריז - ניס, שישי בוולטה אה קטלוניה ורביעי בוולטה אל פאייס ואסקו. לאחר מכן ניצח את הקטע השני בג'ירו דל טרנטינו וסיים שני את המרוץ, כ-40 שניות פער מדומניקו פוצוביבו המנצח. את הג'ירו ד'איטליה סיים קונגו במקום השישי, 4:40 דקות פער מריידר הייסדל המנצח. למרות התוצאה, הוא לא בלט ורק בקטע ה-20 נכנס לראשונה לעשירייה בקטע, כשסיים שני, 56 שניות אחרי תומאס דה חנט המנצח. הוא התחרה באותה העונה גם בוואלטה אספנייה וסיים את המרוץ במקום ה-33, יותר משעה ושש דקות פער מקונטדור המנצח.
ב-2013 קונגו היה חלק מ-27 רוכבים ואנשי צוות של למפרה שנכלל בפרשיית סמים שנחשדה בה הקבוצה ברשות הרופא הספרדי, חוסה טאוס. עם זאת, ב-2014 התפרסמו פרטים שהצביעו על כך שקונגו עצמו היה אחד מהרוכבים הבודדים בקבוצה שסירב לטיפול בידי אותו טאוס. בעונה עצמה, ניצח קונגו את קטגוריית ההרים בטירנו - אדריאטיקו ובמקום השני במרוץ קופי אה ברטלי, כשבמרוץ האחרון גם ניצח את הקטע השלישי ואת קטגוריית הנקודות. הוא לא התחרה בג'ירו ד'איטליה באותה העונה והתמקד בטור דה פראנס אך לא הצליח לבלוט במרוץ, כשסיים במקום ה-55, 1:59:38 שעות מכריס פרום המנצח. התוצאה הטובה ביותר של קונגו הייתה מקום 30 בקטע ה-3. לקראת סוף העונה סיים שוב במקום השני בגביע יפן.
את 2014 פתח קונגו עם מקום רביעי ב-G.P. Città di Lugano ובסטראדה ביאנקה, 40 שניות אחר המנצח מיכל קוויאטקובסקי. הוא סיים במקום ה-11 בוואלטה אל פאייס ואסקו ובמקום ה-19 בג'ירו ד'איטליה, 49:22 מנאירו קינטנה המנצח, כשהתוצאה הטובה ביותר שלו היא מקום 12 בקטע ה-11. לאחר מכן התחרה גם בוואלטה אספנייה, בקטע ה-9 היה חלק מקבוצת בריחה ששרדה עד הסיום וסיים שלישי את הקטע, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ, שאותו סיים במקום ה-76.
ניפו ויני–פאנטיני (2015–2018)
קונגו עזב את למפרה לאחר 10 שנים לטובת ניפו ויני–פאנטיני מדרג הפרו קונטיננטל, השני בחשיבותו. כנראה בשל העובדה שלא היה יכול להתחרות עוד על ניצחונות בגרנד טורים ובשל יכולתו שירדה במהלך השנים מפאת גילו. בעונת 2015 עצמה, סיים תשיעי בקלאסיקת וולטה לימבורג, שלישי בג'ירו דל'אפנינו וחמישי בג'ירו דל טרנטינו, 1:13 דקות מריצ'י פורט המנצח. הוא נבחר לג'ירו ד'איטליה ופרש במהלך הקטע ה-18, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הגיעה בקטע ה-8, כשסיים תשיעי. לקראת סוף העונה התחרה כהרגלו במרוצים חד יומיים ותוצאותיו הבולטות היו מקום שמיני בטרה ואלי וארזינה, מקום שישי במילאנו–טורינו ורביעי בג'ירו דל'אמיליה.
ב-2016 התוצאה הבולטת הראשונה שלו הייתה מקום שישי ב-Gran Premio Città di Lugano. הוא התחרה בג'ירו ד'איטליה בפעם האחרונה בקריירה שלו ובפעם ה-11 שלו בסך הכל. במהלך המרוץ התחרה בעיקר על החולצה הכחולה של מוביל קטגוריית ההרים, אך לבסוף סיים שני בקטגוריה עם 134 נקודות, כשמיקל נייבה מנצח בה עם 155 נקודות. התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה בקטע ה-10, כשסיים חמישי לאחר שהיה חלק מקבוצת בריחה ששרדה עד הסיום, וסיים 2:04 דקות מג'וליו צ'יקונה, מנצח הקטע. קונגו סיים את הג'ירו במקום ה-44.
ב-2017 ניצח את הקטע השישי בטור ימת צ'ינגהאי, וסיים שישי כללי את המרוץ. ב-2018 לא השיג קונגו תוצאות בולטות, תחילה תכנן לפרוש לאחר השתתפות בג'ירו ד'איטליה 2018, אך לבסוף לא קיבלה קבוצתו הזמנה למרוץ ולכן פרש לאחר אליפות איטליה, שאותה לא סיים, כשהוא בן 36.
ולדיסלב מורוזוב
ולדיסלב ולדימירוביץ' מורוזוב (בבלארוסית: Уладзіслаў Уладзіміравіч Марозаў; נולד ב-12 באוקטובר 2000 בברסט שבבלארוס) הוא כדורגלן בלארוסי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת דינמו מינסק מליגת העל הבלארוסית ובנבחרת בלארוס.
קריירת מועדונים
מורוזוב גדל במחלקת הנוער של דינמו ברסט. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו ברוך ברסט, במדיה שיחק בליגת העל הבלארוסית, וכן בליגת המשנה הבלארוסית והליגה הבלארוסית השלישית.
ב-17 בפברואר 2021 חתם מורוזוב באיסלץ' מליגת העל הבלארוסית. הוא ערך 54 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 11 שערים.
ב-18 בינואר 2023 חתם בדינמו מינסק מליגת העל הבלארוסית.
קישורים חיצוניים
{ערך יתום}}
פיל ים צפוני
פיל ים צפוני (שם מדעי: Mirounga angustirostris) הוא המין הקטן מבין שני המינים בסוג פיל ים.
מאפיינים
פיל הים מחפש את מזונו באוקיינוס: הזכר מחפש מזון בסביבות המדף היבשתי, בעוד הנקבה מחפשת אותו באוקיינוס הפתוח. פילי הים מבלים את רוב חייהם בים, ועולים על היבשה רק פעמיים בשנה, כדי להתרבות ולהמליט גורים בחורף, או כדי להשיל את עורם ולגדל עור חדש בקיץ. בגלל הריחוק ממקורות המזון שלהם, פילי הים צמים במהלך תקופת שהותם על היבשה, בעוד הנקבות צמות חמישה שבועות והזכרים צמים שלושה. על מנת לחסוך אנרגיה, פילי הים מפחיתים את תנועותיהם למינימום הדרוש במהלך שהותם על החוף. במהלך הצום, פילי הים עשויים להשיל כשליש ממשקל גופם. פילי הים צדים בים באופן אקטיבי תוך תנועה מתמדת, בשונה מכלבי הים, שעולים על החוף על מנת לנוח מהציד.
פילי הים הצפוניים עולים על החוף בחודשים דצמבר-ינואר על מנת להמליט צאצאים ולהתרבות. לאחר צום של ארבעה חודשים, הנקבה ממליטה את הגור היחיד שלה. לאחר שנגמרה אספקת החלב, מתחיל שלב ההזדווגות עם הזכרים (כאשר כל נקבה מזדווגת עם מספר זכרים, מערכת הרבייה פוליגמית). בעונת הרבייה, זכרים נוטים להילחם זה בזה על זכות ההזדווגות עם נקבה.
סקין (סרט באורך מלא, 2018)
סקין (באנגלית: Skin, בתרגום מילולי: עור) הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי שכתב וביים גיא נתיב, יליד ישראל. הסרט עוקב אחר חייו של בריון ווידנר, לשעבר חבר בקבוצת גלוחי ראש נאו-נאצים, ומככבים בו ג'יימי בל, דניאל מקדונלד, דניאל הנשל, ביל קאמפ, לואיזה קראוזה, זואי קולטי, קיילי רוג'רס, קולבי גנט, מייק קולטר וורה פרמיגה.
הקרנת בכורה עולמית של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו ב-8 בספטמבר 2018. תחילה, הסרט היה זמין לצפייה מה-27 ביוני 2019 באמצעות שירותי וידאו על פי דרישה ושלם וצפה של DirecTV, בטרם עלה לאקרנים בארצות הברית ובמדינות אחרות בעולם ב-26 ביולי 2019, בהפצת A24.
תקציר העלילה
לאחר הצתה של מסגד על ידי חברי תנועת עליונות לבנה בארצות הברית בהנהגתו של ביל קרגר (ביל קאמפ), חבר התנועה ובן טיפוחיו של קרגר בריון ווידנר (ג'יימי בל) מחליט לפרוש ממנה. הוא מתחתן עם ג'ולי (דניאל מקדונלד) ומתחיל לעבוד בעבודות מזדמנות לצד עובדים לא חוקיים, המקבלים אותו. חבריו לתנועה, החשים כי בגד בהם, מחליטים לנקום בו ויורים לעבר ביתו, בו הוא שוהה יחד עם אשתו ההרה, אך השניים לא נפגעים. כאשר בריון יוצא החוצה, הוא מוצא את כלבו מת, תלוי מהעץ.
בראון נפגש עם דריל למונט ג'נקינס (מייק קולטר), אקטיביסט פוליטי, ועם הסוכנת מארקס (מרי סטיוארט מסטרסון) במשרדי ה-FBI. באמצעות מידע שבריון מספק להם, ה-FBI פושט על המתחם בו מתגורר קרגר, אשר נעצר במקום.
לאחר שהיא עוזבת את ה-FBI, ג'נקינס עומדת בראש One People's Project, עמותה ללא מטרות רווח הפועלת למען זכויות אזרח ונגד גזענות, ונשארת מיודדת עם בריון. במשך שנתיים, בריון עובר סדרה של ניתוחים להסרת כל הקעקועים מגופו. הוא לומד לקבלת תואר בפסיכולוגיה פלילית ומרצה בכל רחבי ארצות הברית על סובלנות והכלה מהניסיון האישי שלו.
הפקה
במאי 2017 פורסם כי ג'יימי בל ודניאל מקדונלד יככבו בסרט, אותו כותב, מפיק ומביים נתיב. במרץ 2018, לאחר שההפקה על הסרט החלה, פורסם כי גם ורה פרמיגה הצטרפה לצוות השחקנים של הסרט, כאשר אשתו של נתיב, ג'יימה ריי ניומן, תשמש כמפיקה. באותו החודש לוהק מייק קולטר לתפקיד דריל למונט ג'נקינס, מייסד One People's Project. זמן קצר לאחר מכן הצטרפו לצוות השחקנים גם שחקנים ארי ברקן, סקוט תומאס, דניאל הנסול, מייקל וילאר, ג'סטין וילסון וראסל פוזנר.
צילומי הסרט החלו בינואר 2018 בקינגסטון, ניו יורק, והושלמו במרץ 2018.
תגובות וביקורות
לסרט דירוג של 78% באתר האינטרנט Rotten Tomatoes, המבוסס על 72 ביקורות, עם ממוצע משוקלל של 6.72 מתוך 10. על פי דעת הרוב באתר, נכתב כי הסרט "היה יכול להעמיק מעט יותר מתחת לפני השטח, אך סיפור ראוי והופעה מחויבת של ג'יימי בל הופכים את הדרמה הזו לראויה לצפייה". ב-Metacritic, הסרט זכה לציון של 58 מתוך 100, המבוסס על 20 מבקרים, אשר מעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
IC 4182
היסטוריה
לגלקסיה בהירות מדרגה סביב 11.6 והיא התגלתה ב-21 במרץ 1903 על ידי האסטרונום הגרמני מקס וולף, שהכניס אותה לרשימת ערפיליות בקבוצת כלבי צייד שפרסם בשנת 1903, כערפילית מספר 216, ותיאר אותה כגדולה מאוד ועמומה למדי. בשנת 1910 ג'ון דרייר הכניס את הערפילית לקטלוג האינדקס השני, תחת הציון IC 4182 כאשר היא מתוארת כעמומה למדי, גדולה מאוד, בעלת צורה לא סדורה ועם גרעין בהיר.
תצפית
הגלקסיה נמצאת כ-2 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב קור קרולי וכ-4.5 מעלות מצפון-מערב לה נמצאת M94 שבמרכז הקבוצה. כ-4.8 מעלות מצפון-צפון-מזרח לה נמצאת גלקסיית החמניה, שלמרות המרחק הזוויתי הקטן שביניהן, נמצאת למעשה במרחק גדול כמעט פי שלושה והיא אינה חלק מקבוצת M94. בסביבת IC 4182 וסביב הכוכב קור קרולי יש מאות גלקסיות נוספות, רובן קטנות ועמומות יותר מ-IC 4182, שנמצאות למעשה ברקע של קבוצת M94.
תכונות
אורכה הזוויתי של IC 4182 הוא כ-6 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כ-24,000 שנות אור, כרבע מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כ-3 אלפיות ממסת שביל החלב, כאשר רק כ- מסות שמש או כחמישית ממנה היא מסת הכוכבים שבגלקסיה, ומסת גז המימן החופשי בגלקסיה מעט גדולה יותר, כ- מסות שמש. שאר המסה של הגלקסיה, כ-80%, היא של חומר אפל שטיבו אינו ידוע. למרות שחלק משמעותי ממסת הגלקסיה היא גז מימן חופשי, קצב היצירה של כוכבים חדשים בגלקסיה הוא נמוך מאוד, כמסת שמש אחת בכ-40 שנים.
בשנת 1937 זוהתה בגלקסיה סופרנובה מסוג Ia שהגיעה בשיאה לבהירות מדרגה 8.6, פי 16 יותר בהירה מהגלקסיה עצמה. לסופרנובות מסוג Ia יש בהירות מוחלטת כמעט קבועה, ומכיוון שהמרחק אל IC 4182 נמדד באמצעות משתנים קפאידיים ונחשב למדויק למדי, ניתן להעריך שהבהירות המוחלטת של הסופרנובה הייתה סביב 19.9-, מה שעוזר למדוד את המרחק לגלקסיות מרוחקות יותר שנצפות בהן סופרנובות מסוג Ia.
אלמאזבק אטמבייב
אלמאזבק שרשנוביץ' אטמבייב (בקירגיזית: Алмазбек Шаршенович Атамбаев; נולד ב-17 בספטמבר 1956) הוא מדינאי קירגיזי, שכיהן כנשיא קירגיזסטן מ-1 בדצמבר 2011 עד 24 בנובמבר 2017. קודם לכן שימש כראש ממשלת קירגיזסטן מ-17 בדצמבר 2010 ועד לבחירתו לתפקיד הנשיא. לפני כן כיהן כראש ממשלת קירגיזסטן מ-29 במרץ 2007 עד 28 בנובמבר 2007.
ביוגרפיה
אטמבייב נולד בכפר אראשאן במחוז צ'וי שבצפון הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקירגיזית. סיים תואר בכלכלה במוסקבה. מנישואיו הראשונים לבואזאר נולדו לו שני בנים ושתי בנות. מנישואיו השניים לראיסה (1988) נולדו לו בן ובת.
בנובמבר 2006 היה אחד המנהיגים של המחאה נגד הממשלה בבישקק. הוא גם היה מעורב בפעולות מחאה מוקדמות בסוף אפריל 2006.
בעקבות התפטרותו של ראש ממשלת קירגיזסטן ב-29 במרץ 2007, מונה לממלא מקום ראש הממשלה על ידי הנשיא קורמאנבק באקייב. לאחר מכן מינויו אושר בפרלמנט ב-30 במרץ. עם מינויו היה לראש הממשלה הראשון באסיה המרכזית שהגיע ממפלגת אופוזיציה. באפריל אותה שנה ניסה לטפל במחאה הגדולה בבישקק שתבעה את התפטרותו של הנשיא בקייב, אך זכה לקריאות בוז מצד המפגינים. בעקבות כך פעל להדיח את הנשיא בקייב באמצעות משאל עם והצליח, והנשיא התפטר ב-24 באוקטובר 2007. למרות זאת התפטר גם אטמבייב מתפקידו לאחר לחצים פוליטיים.
לאחר המהומות שפרצו בקירגיזסטן, קרא אטמבייב לנשיאת קירגיזסטן רוזה אוטונבייבה להתפטר מתפקידה. תחילה אוטונבייבה דחתה את קריאותיו, אך לבסוף היא עזבה את תפקידה לאחר הפגנות האזרחים. אטמבייב היה המועמד המוביל לתפקיד נשיא קירגיזסטן, וב-2011 התמנה באופן רשמי לתפקיד.
עם סיום כהונתו, ב-27 ביוני, הפרלמנט הקירגיזי הסיר את זכות החסינות שלו בעקבות חקירת מספר תיקי חקירה שהוא נחשד כחשוד מרכזי בהן. באוגוסט 2019 כוחות מיוחדים של הוועדה הממלכתית לביטחון לאומי פרצו לביתו ועצרו אותו במסגרת חקירה פנימית. הוא הואשם במעורבותו במתן חנינה לא חוקית לעזיז בטוקאייב, מראשי הפשע המאורגן בקירגיזסטן. ביוני 2020 נידון ל-11 שנות מאסר וחודשיים תוך החרמת רכוש ופרסי מדינה. בנוסף, הואשם ברצח קצין כוחות אלפא של הוועדה לביטחון לאומי במהלך ניסיון לעצור אותו בביתו בכפר קוי-טאש ב-7 באוגוסט 2019. במהלך חיפוש בביתו התגלו כלי נשק.
רודולף שוסטר
רודולף שוסטר (סלובקית: Rudolf Schuster; נולד ב-4 בינואר 1934) היה הנשיא השני של סלובקיה בשנים 1999-2004. נבחר ב-29 במאי 1999 והושבע לתפקיד ב-15 ביוני. שוסטר הובס בבחירות לנשיאות 2004 בתור מועמד עצמאי לקדנציה השנייה בהן הוא קיבל רק 7.4% מקולות הבוחרים.
רודולף שוסטר נולד בקושיצה ב-1934 לאב ממוצא גרמני (ציפסר) ולאם ממוצא הונגרי. בשנים 1964 ועד 1990 היה שוסטר חבר במפלגה הקומוניסטית של סלובקיה. לפני שהפך לנשיא הוא כיהן כראש עיריית קושיצה ב-1983-1986, וב-1994-1999. בשנים 1986 עד 1989 היה יו"ר הוועדה הלאומית האזורית של מזרח סלובקיה. הוא גם היה הנשיא הקומוניסטי האחרון של המועצה הלאומית הסלובקית 1989-1990, שגריר צ'כוסלובקיה בקנדה 1990-1992, ומנהיג מפלגת הבנה סיוויק (SOP) ב-1998-1999 (וחבר המועצה הלאומית של הרפובליקה הסלובקית מטעמה).
רודולף שוסטר מדבר בצורה שוטפת סלובקית, צ'כית, גרמנית, רוסית, אנגלית והונגרית.
גלינה קולקובה
גלינה אלכסייבנה קולקובה (ברוסית: Галина Алексе́евна Кулакова; נולדה ב-29 באפריל 1942) היא ספורטאית סובייטית בעבר, בענף סקי למרחקים (קרוס קאנטרי). היא אלופה אולימפית, בעלת 8 מדליות, מהן 4 זהב, מהן 3 מדליות זהב באולימפיאדת סאפורו (1972) ואלופת עולם בעלת 10 מדליות, מהן 5 זהב.
קולקובה זכתה 39 פעמים בתואר אלופת ברית המועצות בתחרויות אישיות ומרוצי שליחים.
ביוגרפיה
קולקובה נולדה בכפר באודמורטיה למשפחת ברוכת ילדים (2 אחים ו-7 אחיות). אביה נהרג במלחמת העולם השנייה. מגיל קטן היא החלה לעבוד ברפת. בשנת 1962 היא סיימה בית הספר למורים ואחר כך בית ספר למורי ספורט. בתקופה זו היא החלה להתאמן בסקי. בשנת 1967 היא נכללה בנבחרת ברית המועצות.
באולימפיאדת גרנובל (1968) זכתה קולקובה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בתחרות ל-5 ק"מ. לאחר שהובילה ברוב שלבי התחרות, היא נפלה ב-500 מטר לפני הסיום. ומדליית ארד, בתחרות שליחות ומקום שישי בתחרות ל-10 ק"מ.
אלופת עולם
בשנת 1970 עברה קולקובה במהלך תחרויות ארציות, ניתוח קשה. לאחר הניתוח חזרה להתאמן ובאליפות העולם שנערכה בהרי הטטרה שבצ'כוסלובקיה (באותה העת) זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד.
אולימפיאדת השיא
באולימפיאדת סאפורו (1972) זכתה קולקובה ב-3 מדליות זהב, בכל שלושת מדליות זהב האפשריות והייתה לספורטאית המצטיינת במשחקים.
באולימפיאדת אינסברוק (1976) זכתה קולקובה ב-2 מדליות, זהב וארד. בתחרות ל-5 ק"מ היא סיימה במקום השלישי, אך התברר שהיא לקחה ספריי נגד נזלת, המכיל אפדרין האסור בשימוש וכתוצאה מכך היא נפסלה. למרות הפסילה היא קיבלה אישור להשתתף בהמשך התחרויות. היא זכתה במדליית זהב בתחרות שליחות ובמדליית ארד בתחרות ל-10 ק"מ.
באליפות העולם שנערכה בלאהטי שבפינלנד בשנת 1978 זכתה קולקובה במדליית ארד בתחרות שליחות 4x5 ק"מ ופעמיים במקום רביעי בתחרות ל-5 ק"מ ובתחרות ל-10 ק"מ.
באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) בהיותה בת 38 זכתה קולקובה במדליית כסף בתחרות שליחות 4x5 ק"מ. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בתחרות ל-10 ק"מ ובמקום שישי בתחרות ל-5 ק"מ.
באליפות העולם שנערכה באוסלו שבנורווגיה בשנת 1982 סיימה קולקובה במקום חמישי בתחרות ל-20 ק"מ, במקום 10 בתחרות ל-10 ק"מ ובמקום 13 בתחרות ל-5 ק"מ. לאחר התחרות היא פרשה מספורט תחרותי וחזרה לכפר בו נולדה.
כיום, היא מתגוררת באחד מכפרי האזור ומנהלת מוזיאון סקי, הקרוי על שמה.
קונזוקוביה
קונזוקוביה (שם מדעי: Konzhukovia) הוא סוג נכחד של דו-חיים מסדרת הטמנוספונדילים, אשר התקיים במשך סוף הפרם לפני 270 עד 252 מיליון שנה מזמננו. סוג זה תואר ב-1991 בידי החוקר והוא נקרא על שם העייריה קונזוקוב "Конжуков", ברוסיה בה התגלה לראשונה.
בסוג זה נכללים כיום 3 מינים (לאחר שמינים נוספים רבים התבטלו או הועברו לסוגים אחרים): Konzhukovia vetusta ו-Konzhukovia tarda שהתגלו במחוז אורנבורג ברוסיה ו-Konzhukovia sangabrielensis שהתגלה בתצורות ריו דו רסטו } שבדרום ברזיל.
היצור היה קרובו של הארכגוזאורוס והגיע לאורך של 3 מטרים והיה טורף בעל לסתות חזקות ודקות דומות לאלה של תנין, שהתאימו למארב אמפיבי. מבנה הלסתות נע מעט מעלה והכיל שיניים דמויות-ניבים רבות, שחלקם בלטו מחוץ לפה. העיניים היו קטנות ונמצאו בפנים הגולגולת. הגפיים היו שטוחות בעלות סנפירים וגרמו ליצור לנוע באיטיות ביבשה, כך שחי רוב זמנו במימי ביצות ונהרות קדומים.
טיפול מוכוון טראומה
טיפול מוכוון טראומה הוא גישה טיפולית המיועדת לטיפול בנפגעי טראומה מורכבת. טיפול בשיטה זו מספק מענה לכלל הסימפטומים המורכבים של הנפגע, מותאם אישית לצרכים וליכולות שלו, גמיש ומשתנה לפי הצורך. הטיפול משלב מגוון של פרספקטיבות, של תאוריות ושל מודלים קליניים ושם דגש על ביטחון, שיתופיות והעצמה ביחסים הטיפוליים. הייחוד של טיפול מוכוון טראומה הוא בהסתכלות הרחבה על השפעות הטראומה על האדם ועל חייו, ובהתאמת הטיפול וסביבת הטיפול להשפעות אלו. הטיפול מכיר בפוטנציאל לרה-טראומטיזציה בטיפול בגישות מסורתיות, ושואף לצמצם ככל האפשר את ההפעלה מחדש של מרכיבים טראומטיים במסגרת הטיפול, העשויים לשחזר את הטראומה.
רקע
הפרעת דחק פוסט טראומטית מורכבת או טראומה מורכבת נגרמת בעקבות חשיפה כרונית, חוזרת ומתמשכת לאירועים פוגעניים, המסכנים את שלמותו הפיזית או הנפשית של הנפגע, ושאין ביכולתו להפסיק או לברוח מהם. טראומה מסוג זה מתאפיינת במגע מתמשך עם הפוגע ובציפייה מתמדת שהפגיעה תחזור. המונח נטבע לראשונה על ידי הפסיכיאטרית ג'ודית לואיס הרמן במטרה להבחין בינו לבין הפרעת דחק פוסט טראומטית שנובעת מאירוע טראומטי חד פעמי.
השלכותיה של הפרעת דחק פוסט טראומטית מורכבת גורמות לבעיות ביכולת לוויסות רגשי, למצוקות סומאטיות, להפרעות בזהות ובהתקשרות עם אחרים, להפרעות דיסוציאציה ולניכור רוחני. ילדים שחוו טראומה מורכבת סובלים מפגיעות התפתחותיות משמעותיות הכוללות התפתחות לקויה של המוח שאינה מאפשרת לאדם להיות ממוקד, חושב ובעל ויסות עצמי. טביעת מונח זה משמעותית בעקבות אופיו האינטגרטיבי, שאינו מתייג את הנפגעים. האבחנה מנטרלת את מושגי האבחון הפתולוגיים, כוללת בתוכה את הבנת האטיולוגיה הטראומטית ומוכוונת לדרכי טיפול מתאימות.
עקרונות מרכזיים
טראומה נפשית מתמשכת מתקיימת בתוך יחסים ובמרכזה חוויה של נישול מכוח והעדר שליטה. על כן, טיפול מוכוון טראומה מתמקד גם הוא ביחסים וביצירת חוויה אחרת של יחסי כוח, בהם הכוח שב לידי המטופל וחוסר השליטה מצטמצם על ידי הגדלת אפשרויות הבחירה. טיפול זה, מדגיש את הכוחות ויכולת ההסתגלות של המטופל, ותופס את הסימפטומים כאסטרטגיות הישרדות והתמודדות. כמו כן, טיפול מוכוון טראומה מייצר עבור המטופלים סביבה תומכת ומעצימה, בה יוכלו לחוש ביטחון, כבוד וקבלה.
● ביטחון – שמירה על ביטחון פיזי ונפשי של המטופל, על ידי הקפדה על כך שסביבת הטיפול תהיה נעימה ומזמינה ושפרטיותו של המטופל נשמרת.
● בחירה – מתן אפשרויות בחירה ושליטה בידי המטופל. יש לתת מידע ברור ושקוף בנוגע לזכויות וחובות המטופל.
● שיתופיות – קבלת החלטות עם המטופל והגמשת יחסי הכוח בין המטפל למטופל. למטופלים ניתן תפקיד מהותי בתכנון והערכה של השירות.
● אמינות – בהירות ועקביות בנוגע לתהליך הטיפולי לצד שמירה על גבולות. על המטפלים לפעול במקצועיות וכבוד בכל הנוגע לגבולות.
● העצמה – דגש על העצמה, פיתוח ורכישת מיומנויות. יש לשאוף לכך שהסביבה הטיפולית תהיה מתקפת ולאפשר קשר עם כלל הגורמים בשירות.
עקרונות נוספים בטיפול מוכוון טראומה הם עזרה הדדית וקבוצתית של המטופלים ומתן דגש על כוחות ויכולות הישרדות שלהם. טיפול מוכוון טראומה שואף להיות רגיש תרבות, רגיש מגדר ורגיש לפרט באשר הוא. על מנת שהטיפול יהיה רלוונטי ומדויק, על הארגון והמטפלים להיות בלמידה מתמדת ופתוחים לשינויים והתפתחות.
טיפול פמיניסטי מוכוון טראומה
על פי התאוריה הפמיניסטית, טראומות מסוימות נוצרות ומתוחזקות על ידי אפליה ממסדית והיררכיות חברתיות. טיפול פמיניסטי מוכוון טראומה הוא מודל טיפולי לנשים ולגברים, המכיר ומתייחס להקשר החברתי-פוליטי בו חי המטופל ובו התרחשה הטראומה. כלומר, על המטפל להתחשב בהשפעת הסביבה החברתית-פוליטית של המטופל על היווצרות הטראומה ועל שימורה. מטפלים פמיניסטיים מכירים בהשפעות מבנים חברתיים על חווית הטראומה, וחוקרים השפעות אלו על מנת להבין טוב יותר את מטופליהם.
באופן כללי, טיפול פמיניסטי מתנגד לשימוש באבחנות, אלא אם בכוחה של האבחנה לסייע בהנגשת טיפול נפשי למטופל. השאיפה היא לשנות את ההסתכלות הפתולוגית על הסימפטומים של הטראומה, ולמסגרם מחדש כאסטרטגיות התמודדות והישרדות.
בטיפול פמיניסטי מוכוון טראומה, המטופלים נתפסים כמומחים לחייהם והטיפול מאתגר את יחסי הכוח המובנים בין מטפל למטופל, תוך כינון מערכת יחסים שוויונית. טיפול פמיניסטי אינו מגדיר יצירת מציאות נטולת סימפטומים עבור המטופל כהצלחה, אלא שואף לסייע לשורדי טראומה ליצור נרטיב נטול אשמה עצמית של הטראומה, ולהוביל לתחושת העצמה.
שירותים מוכוונים טראומה
על פי הגישה של טיפול מוכוון טראומה, גישות הטיפול המסורתיות הנהוגות במערכות בריאות הנפש והרווחה עשויות לגרום לרה-טראומטיזציה בקרב השורדים, בעקבות שחזור היחסים הראשוניים המתעללים. בגישות המסורתיות למטפל יש מעמד וכוח עדיפים, והמטופל מקבל עליו את היחסים הלא שוויוניים. גישות אלה ברובן נוקשות וסמכותניות, ומתמקדות בבעיות ובסימפטומים, מה שעלול להחמיר את מצבם של המטופלים. בעקבות ההכרה בכך שלרוב המטופלים במסגרות השונות של בריאות הנפש והרווחה יש היסטוריה של טראומות מורכבות, טענתם של המחזיקים בגישה זו היא כי קיים צורך בהפיכת שירותי הטיפול לשירותים מוכווני טראומה.
שירות מוכוון טראומה מתאים את עצמו לכך שכל אינטראקציה במקום תהיה מיטיבה ומרפאת ולא תשחזר את הטראומה. לכן, כל נשות הצוות וביניהן מזכירות, פקידות, מדריכות וכו' עוברות הכשרה בנושא טראומה מורכבת, תוך שאיפה להבנה של השפעתה על המטופלים ובניית סביבה טיפולית מיטיבה. השירות מספק למטופלים מקום מוגן ובטוח, הנותן מענה לצרכיהם המיוחדים ולהתמודדות עם הקשיים האופייניים בבואם לקבל סיוע.
שירותים מוכווני טראומה בישראל
ישראל נמצאת בשלבים הראשונים בהפיכת שירותים למוכווני טראומה. מסגרות שונות נמצאות בתהליך של הטמעת הנושא במהלכו הצוותים עוברים הכשרות על כך, ולכן אינן מגדירות עצמן עדיין כמסגרות מוכוונות טראומה. מספר שירותים במשרד הרווחה החלו בתהליך כגון שרות שיקום נוער, שרות התמכרויות ועוד. בישראל קיימות מספר מסגרות המגדירות עצמן כמיועדות לאנשים עם טראומה מורכבת, ביניהן "מרכז מעיין" ו"לטם", שהן מסגרות טיפוליות למתמודדים עם השלכות של טראומה מינית. מסגרת נוספת היא "עלות השחר", המיועדת לנשים עם טראומה מורכבת ופועלת באשדוד ובמרכז. הגוף המרכזי בישראל העוסק בטראומה בילדים הוא "מכון חרוב", החוקר ומעביר הכשרות בנושא.