cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שאיוקאפולנה
שאיוקאפולנה (בהונגרית: Sajókápolna) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית שאיוקאפולנה קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-487 תושבים בשנת 1990 עד 369 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-24%).
בשאיוקאפולנה חיו מעט יהודים.
יחסי אלבניה–הולנד
יחסי אלבניה–הולנד הם היחסים הבילטרליים הם היחסים בין רפובליקת אלבניה להולנד. אלבניה יש שגרירות בהאג ולהולנד יש שגרירות בטירנה. שתי המדינות חברות בארגון האמנה הצפון-אטלנטית (נאט"ו). אלבניה היא מועמדת לחברות באיחוד האירופי והולנד חברה מייסדת באיחוד האירופי.
היסטוריה
אלבניה הכריזה על עצמאות מהאימפריה העות'מאנית בנובמבר 1912, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה. המעצמות האירופיות המובילות באותה תקופה הכירו בעצמאותה של אלבניה בוועידת השלום בלונדון ב-1913, שם הוחלט כי ההולנדים ייקחו אחריות על ביטחון הפנים שלה, מה שהוביל לכך שהולנד פרסה אנשי צבא כדי לסייע בהקמת הז'נדרמריה של הממשלה הזמנית של אלבניה.
הרפובליקה הסוציאליסטית העממית של אלבניה החלה את יחסיה הדיפלומטיים עם הולנד, ושמונה מדינות נוספות במערב אירופה, בשנת 1970.
בקשת ההצטרפות של אלבניה לאיחוד האירופי
על אף היותה בדרך כלל בעד הצטרפותה של אלבניה לאיחוד האירופי, הולנד הטילה וטו פעמים רבות על התקדמותה של אלבניה בתהליך ההצטרפות, בטענה להיעדר רפורמות אמינות, מצב שחיתות ופשע מאורגן. בשנת 2018 פרסמה הנציבות האירופית דו"ח התקדמות שבו המליצה על פתיחת משא ומתן עם אלבניה.
במאי 2018 ביקרו בטירנה שמונה חברי פרלמנט הולנדים משש המפלגות העיקריות. בתום ביקורם, הם הצהירו כי מילוי חמשת התנאים הרשמיים שנקבעו על ידי המוסדות האירופיים אינם מספיק כדי להצדיק פתיחת משא ומתן להצטרפות לאיחוד האירופי. הם הכריזו כי אלבניה צריכה להפגין את הרצון להגיש כתב אישום ולהעמיד לדין את הפשע ואת השחיתות של פקידים גבוהים. הם גם טענו לעלייה בפשע האלבני בהולנד, מה שלא עוזר לתהליך ההשתלבות של המדינה באיחוד האירופי.
ב-28–29 ביוני 2018 בפסגת האיחוד האירופי הוחלט לדחות לשנה הבאה את ההחלטה אם לפתוח במשא ומתן עם מקדוניה הצפונית ואלבניה או לא.
שרולטה שטיינברגר
שרולטה שטיינברגר (בהונגרית: Steinberger Sarolta; 12 בספטמבר 1875 – 24 בנובמבר 1966) הייתה רופאת נשים יהודייה-הונגרייה, הרופאה הראשונה שסיימה את לימודיה והוסמכה באוניברסיטת בודפשט.
ביוגרפיה
שרולטה ויינברגר נולדה בטִיסַהאוּילַאק אז בשטח אוסטרו-הונגריה (כיום הכפר וילוק באוקראינה על גבול הונגריה). היא הייתה השביעית בין ילדי המשפחה היהודית האמידה. היא סיימה את בית הספר התיכון באופן פרטי ואת בחינות הבגרות עברה בגימנסיה הקלוויניסטית בקלוז' (כיום ברומניה). על פי ההחלטה משנת 1895 של הקיסר פרנץ יוזף, מלך הונגריה, ניתן היתר על ידי שר החינוך והדתות ההונגרי לאפשר כניסתן של נשים לקורסים הרפואיים, הפילוסופיים והפרמצבטיים באוניברסיטאות בהונגריה. הצו פתח את הדרך גם לשטיינברגר, שהוסמכה ב -3 בנובמבר 1900 כרופאה הראשונה שסיימה את לימודיה באוניברסיטת בודפשט. היא המשיכה את התמחותה בגינקולוגיה בחו"ל.
ב-1902 פרסמה דר' שטיינברגר מאמר בשבועון הרפואי של הונגריה בשם "תולדות הרופאות". בחזרתה הביתה מההתמחות בשווייץ התחילה לעבוד בקליניקת טאופר. הקליניקה, על שם מייסדה, וילמוש טאופר, החלה את פעילותה עוד בשנת 1881. דר' שטיינברגר מונתה בשנת 1928 כראש המחלקה הרפואית בביטוח לאומי בהונגריה (OTI) וכיהנה בתפקיד עד 1944. בשנה זו נאלצה לפרוש בשל החוקים שאסרו העסקת יהודים במוסדות הממשל הממלכתי והעירוני. היא פרשה לביתה ב-Pesthidegkút, בודפשט עד מותה ב-24 בנובמבר 1966.
מלחמת העולם השנייה
ייתכן ששטיינברגר הייתה יכולה לעזוב את הונגריה בשנת 1938, לאחר שהנאצים סיפחו את אוסטריה. המקרה של ד"ר שטיינברגר שימש דוגמה בארצות הברית לסופרז'יסטית המובילה קארי צ'פמן קאט, שביקשה מהממשל להקל על הגירת יהודים לתוך ארצות הברית לאחר עליית היטלר לשלטון בגרמניה. כלת פרס השלום העולמי, רוזיקה שווימר (יהודייה ממוצא הונגרי), פנתה לקאט כדי שתחתום על מכתב התומך ביוג'ניה מלר ובשרולטה שטיינברגר להגר לארצות הברית, אך קאט סירבה לחתום על המכתב.
באלאז'ו
באלאז'ו (בצרפתית: Le Balajo) הוא בר ידוע לריקודים והחל משנות ה-1980 דיסקוטק בסביבת הבסטיליה, ברחוב "רו דה לאפ" מספר 9 ברובע האחד עשר של פריז, בירת צרפת. בימינו "באלאז'ו" מארגן בעיקר ערבי ריקודים לטינים - סלסה פורטוריקניים וריקודים קובניים, אך גם מופעי בורלסקה "גלאם" ו"שיק", ולעיתים גם ערבי "רטרו" עם ריקודים לצלילי אקורדיון כמו בשנות הקמתו.
היסטוריה
המקום נפתח בשנת 1935 במקום ה"באל ורנה", על ידי ז'ורז' פראנס, המכונה "ז'ו". משמו נגזר השם "באלאז'ו", כלומר "באל של ז'ו". פראנס ניהל קודם לכן באותו רחוב במספר 32 באר בשם "באסטוש". הוא קנה את המקום של באלאז'ו" מבעליו המבוגרים של המלון "ורנה" ששכן בקומה מעל, אחרי שנמצאה במלון גופה של זונה שנרצחה. הצייר ממוצא ברטוני אנרי מאהה, לימים המעצב של מולן רוז', נדרש לעצב את פנים הבר. בהמשך פראנס קנה בית חרושת לרהיטים הצמוד לבית והרחיב את המקום. ב-18 ביוני 1936 "באלאז'ו" המורחב נחנך עם מופע של הזמרת מיסטנגט וזכה בשנים הבאות להצלחה רבה. הבאר, שצויד עם אולם בעל 400 מקומות, הצטיין בערבי הריקודים לצלילי האקורדיון ומשך רבים מהבוהמה וגם מאנשי העולם התחתון שבסביבה. עם הסלבריטאים שפקדו את המקום נמנו הזמרות ארלטי, מרלן דיטריך, הסופרים פרנסיס קרקו, ז'וזף קסל, לואי פרדינאן סלין, מרסל אמה, הבמאי אבל גאנס, העיתונאי פייר לזרף ואחרים.
בימי מלחמת העולם השנייה הבר נסגר. הוא נפתח שוב ב-24 בדצמבר 1944 והפך שוב למקום מבוקש לבילויים וריקודים. חזרה לכאן מיסטנגט, באו גם מוריס שבלייה,ז'אן גאסן, ג'נגו ריינהארדט, פיליפ קלה, מרסל סרדאן, גרגורי פק, רוברט מיצ'ם, סופיה לורן ואחרים. בוצע כאן ריקוד שהולחן על ידי המלחין ג'ו פריווא לכבוד הגעתה של ריטה הייוורת. ב"באלאז'ו" התקיימה חתונתה של אדית פיאף עם ז'אק פילס. מולוג'י שר את השיר "רו דה לאפ" של פרנסיס למארק, יליד הרחוב. בריז'יט ברדו הייתה מגיעה לכאן "אינקוגניטו".
בשנת 1982 הבעלות על הבר עברה לידי רובר לז'א (Lajeat) ובנו, האלוף בגראפלינג ז'אק, המכונה "ג'י קורן". בהזדמנות זאת הוסב המקום לדיסקוטק והותאמו לו התקליטים, התאורה והסאונד. לעומת זאת דאגו לשמר את עיצוב הפנים המקורי של אנרי מאהה משנות ה-1930 בשנת 1994 ז'אק לז'א, בעזרת המתאבקים לשעבר רמי בל ודניאל שמיד צלחו לשמור על הרייטינג של המקום. באותה תקופה הזמר אלבר דה פנאם (אלבר גרינטוש) ארגן ב"באלז'ו" בכל יום שני את הערבים המכונים "Soirée phare de Tout Paris" -("ערב המגדלור של כל פריז" של כל ה"מקושרים" וה"people") ואחר כך הוסיף ערבים דומים גם בימי חמישי.
בשנת 2007 עבר הדיסקוטק שיפוץ נוסף, שוב תוך שימור העיצוב המקורי. בשנת 2011, שנת ה-75 של המקום, התקיים בו השלב הסופי של תחרות ה די ג'יי של צרפת. איש טלוויזיה פול ורמוס והערוץ הצרפתי פראנס 3 ארגנו כאן את תוכניות הטלוויזיה "ורמוס כובש את בסטיליה". ב-2015 הופיעה ב"באלאז'ו" הזמרת הוותיקה רז'ין עם המופע שלה " La Guinguette de Régine". בכל שנה מתארגן בדיסקותק "שבוע האופנה" עם הפרזנטציות של מעצב האופנה כריסטוף גיארמה וכמו כן הקורסים לזמרה לילידים של ארמנד אלטאי.
הנרי ראסל
הנרי ראסל (באנגלית: Henry Russel; 24 בדצמבר בין 1812 ל-1815 - 9 בדצמבר 1900) היה מלחין, פסנתרן וזמר יהודי-אנגלי.
חייו
ראסל נולד בשירנס. את הקריירה המוזיקלית שלו החל בילדותו, בשירה בלהקת האופרה לילדים של רוברט אליסטון. אחרי שהתחלף קולו החל ללמוד הלחנה באיטליה אצל רוסיני ובליני. אחרי שובו לאנגליה ניצח תקופת מה על מקהלת תיאטרון המלך. לאחר ניסיון קצר בקריירה של סולן קונצרטים בקנדה, התיישב ברוצ'סטר שבמדינת ניו יורק כנגן עוגב ומנצח מקהלת הכנסייה הפרסביטריאנית בעיר וכמורה באקדמיה למוזיקה של רוצ'סטר. בשנת 1936 פרסם את שירו הראשון בניו יורק ובסתיו של אותה שנה הופיע שם לראשונה כזמר.
בשנים הבאות סייר ברחבי ארצות הברית והופיע בשירה בליווי עצמו בפסנתר בתוכניות, שהתבססו כמעט לגמרי על יצירותיו הוא ונהנו מפופולריות רבה. הופעות הסולו שלו כזמר ומלווה גם יחד היו ייחודיות לתקופתו - אפילו ג'ני לינד נעזרה בזמרים תומכים ובנגנים מלווים. עם זאת, בניו יורק ובבוסטון היה סגנונו שנוי במחלוקת בקרב העלית התרבותית.
בראשית שנות ה-40 של המאה ה-19 חזר ראסל לשנים אחדות לאנגליה והופיע לראשונה בלונדון, ולאחר גיחה נוספת לארצות הברית בשנת 1843, חזר לאנגליה והשתקע שם. עד ראשית שנות ה-60' היה פעיל כזמר וכמלחין התמיד כמעט עד יומו האחרון.
יצירתו
ראסל חיבר שירים רבים, מהם שנכתבו בשנותיו בארצות הברית ויצאו מחדש באנגליה למילים של משוררים אנגלים. בין יצירותיו בלדות פשוטות, שההרמוניות והליווי שלהן מזכירים אופרה איטלקית. אופיין הסטטי של המלודיות התאים לביצוע בסגנון שירה דיבורית. בין השאר כתב שירי מחאה בנושאים חברתיים, בהם המצב הקשה במוסדות פרטיים לחולי נפש, מצוקתה של אם נטושה, גזענות. עבדות ותלאות המהגרים. כמה משיריו נשארו פופולריים גם במאה ה-20.
ביוגרפיה מפורטת, "חיים על גל אוקיינוס: סיפורו של הנרי ראסל" מאת אנדרו לם, יצאה לאור בהוצאת פולרס ווד בשנת 2007.
סמלים של מנצ'סטר
העיר מנצ'סטר בצפון מערב אנגליה מיוצגת באופן מסורתי על ידי סמלים מגוונים. רוב הסמלים נלקחים הישר מסמלים הרלדיים הכלולים בהישג הרלדי הרשמי של העיר, אשר אומץ רשמית כאשר רובע מנצ'סטר קיבל מעמד של עיר ב-1842. המוטיב של דבורת הפועלים נמצא בשימוש נרחב כדי לייצג את העיר כסמל לתעשייה.
הדבורה במונחים הרלדיים מייצגת תעשייה יעילה. עד היום משמשת הדבורה לעיתים קרובות כ הם אזכורים ללנקשייר.
האנטילופה ההרלדית הלבנה עם השרשרת שלה מייצגת את תעשיות ההנדסה. כתר האריה הוא טירה, אזכור למבצר הרומי העתיק של קאסלפילד. הוורדים האדומים שכל אחד מהם עונד על כתפיו הם אזכורים ללנקשייר.
מייפלאואר II
המייפלאואר II (באנגלית: Mayflower II) היא ספינת-העתק של הספינה המפורסמת המייפלאואר. ספינה זו הורדה לים בשנת 1956, ושיחזרה את מסעה ההיסטורי של המייפלאואר המקורית מנמל פלימות' שבאנגליה לקייפ קוד שבמסצ'וסטס, ארצות הברית. הספינה היא העתק מדויק של הספינה המקורית, אם כי היא הייתה מצוידת בטכנולוגיה מודרנית, לדוגמה, תאורה חשמלית. משנת 2013 המייפלאואר II מוצגת לקהל הרחב בפלימות', מסצ'וסטס. על הספינה עובדים שחקנים הלבושים כנוסעים בספינה, וניתן לשאול אותם שאלות.
Express
Express (בעברית: לבטא) הוא שיר של הזמרת כריסטינה אגילרה אשר יצא כסינגל מתוך אלבום הפסקול Burlesque: Original Motion Picture Soundtrack, ב-12 בנובמבר 2010, על ידי RCA רקורדס. השיר נכתב על ידי אגילרה עצמה, כריסטופר סטיוארט, וקלוד קלי והופק על ידי סטיואט עצמו. מבחינה מוזיקלית השיר הוא שיר אפ-טמפו אלקטרו-פופ. השיר נחשף לראשונה ב-3 בנובמבר בתוכנית הרדיו של ראיין סיקרטס.
מייפלאואר II
המייפלאואר המקורית
המייפלאואר הייתה ספינת מסע אשר העבירה סחורות בין אנגליה, צרפת ומדינות אירופאיות נוספות.
משערים שאורכה היה בין 27 ל-33 מטרים, רוחבה - כ-7.5 מטרים, ונפחה היה 140–180 טון.
ב-16 בספטמבר יצאה הספינה מנמל פלימות' באנגליה לכיוון צפון אמריקה כשהיא נושאת על גבה 102 נוסעים, ביניהם 19 נשים ו-33 ילדים, כולם פוריטנים, שהתיישבו ב-1608 בליידן שבהולנד.
הסיבה לעזיבתם את אנגליה הייתה הרדיפה הדתית שסבלו ממנה כתות נוצריות אשר לא יישרו קו עם הכנסייה האנגליקנית השלטת.
בהולנד הם זכו אמנם לסובלנות דתית, אך התקשו לשמר את תרבותם ואת צביון קהילתם. לאחר ויכוחים פנים-קהילתיים, הם החליטו לעזוב את הולנד ולהקים מושבה אנגלית חדשה בצפון אמריקה. נוסעי המייפלאואר, כמו קבוצות פוריטניות אחרות אשר היגרו אחריהן, לא באו לאמריקה כדי לבנות בה חיקוי לחברה ממנה הם יצאו, אלא כדי להגשים בה חזון דתי וחברתי חדש.
אדיקותם ואמונתם כי האל מנחה אותם, הביאו לביטחונם בכך שמושבתם, להבדיל מהמושבות הראשונות שהקימו האנגלים באמריקה, תצליח ותפרח.
אותות שונים ככוכב שביט שהופיע בשמי אירופה בשנת 1618, ומלחמת שלושים השנים שפרצה באותה שנה, היו מבחינת הפוריטנים סימן מאלוהים שעליהם לעזוב ולהקים את מושבתם באמריקה.
כעבור 65 ימים, ב-11 בנובמבר עגנה ליד קייפ קוד שבמסצ'וסטס. לאחר שנוסעי הספינה חתמו על "אמנת המייפלאואר" המפורסמת, הם ירדו לחוף וייסדו את מושבת פלימות', שהייתה למושבה הקבועה הראשונה באזור ניו אינגלנד.
אנשי המייפלאואר מכונים עד היום האבות הצליינים (להבדיל מהאבות המייסדים) של ארצות הברית, ומיוחס להם החלת המנהג של חג ההודיה.
המיתוס של המסע
מסע המייפלאואר הפך, ברבות השנים, לאחד המיתוסים החשובים בהיסטוריה האמריקנית. תחילתו של המיתוס היא בסוף שנות ה-60 של המאה ה-18, עת היו האמריקנים מסוכסכים עם הבריטים בכל הנוגע לריבונות בקולוניות, אך את שורשי המיתוס ניתן למצוא כבר במאה ה-17. לאור זאת, כמו איניאס שברח מטרויה, וכמו בני ישראל שיצאו ממצרים, האבות הצליינים של ארצות הברית נתפסו כמי שברחו ממקום נורא, מרודנות ומדיכוי, אל ארץ של חופש, שלווה ואמונה, ויש שהשוו זאת להגעתם של בני ישראל אל "הארץ המובטחת". המייפלאואר עצמה נתפסה כסוג של תיבת נח, שהגנה על נוסעיה במהלך המסע המפרך והמסוכן אל חופי אמריקה, ורק בהכוונה ובהשגחה אלוהית הגיעה ללא פגע (רק נוסע אחד מת בדרך, אך בכל זאת, 'בדרך נס', הגיעו 102 אנשים לחוף, כמספר האנשים שעזבו את חופי אנגליה, משום שתינוק נולד בספינה בסמוך מאוד לעגינתה בחופי צפון אמריקה). כמו נח ובניו, אנשי המייפלאואר נתפסו כמי שהקימו ציוויליזציה חדשה בארץ ללא תרבות.
בעת מלחמת העצמאות האמריקנית, עשו רבים ממנהיגי המהפכה, במיוחד אלו מניו אינגלנד שימוש במיתוס המייפלאואר כדוגמה וכמופת לאומץ לב, לאורך רוח ולאמונה שלמה באל ובמעשיו. המייפלאואר הייתה ה"מריאן" של המהפכה האמריקנית, אך במקום דגל הטריקולור, עמדה לנגד עיניהם של האמריקנים ספינת המייפלאואר העוגנת במפרץ, בעוד אנשיה חותמים על אמנת המייפלאואר על סלע פלימות'. סיפור זה, המהווה חלק אינטגרלי מהמיתוס של המייפלאואר, שונה כנראה בעת הפיכת סיפור המסע למיתוס, שכן החתימה על האמנה הייתה על סיפון הספינה. מסעם הפך לסיפור אייקוני באנלים מוקדמים של היסטוריה אמריקאית על מוות והישרדות בתנאים החורפיים הקשים של ניו אינגלנד.
שיחזור המסע
בשנת 1956 החליטה קבוצה גדולה של צאצאי נוסעי המייפלאואר לבצע הפלגת שחזור להפלגה המקורית. הם בנו ספינה בתבנית דומה לחלוטין לספינת המקור (מלבד הוספת אמצעי בטיחות מתבקשים ומעט שכלולים מודרניים), והשיטו אותה מנמל פלימות' באנגליה לקייפ קוד שבמסצ'וסט, ארצות הברית. בסוף המסע עצרה הספינה בפלימות', מסצ'וסטס, ושם היא מוצגת היום לראווה, כשעל גבה מוצבים שחקנים העונים לשאלות המבקרים.
מסע המייפלאואר בקולנוע
על מסעה של המייפלאואר לצפון אמריקה הופקו במהלך המאה ה-20 שני סרטים:
דאר אל-מוואקיט
דאר אל-מוואקיט (בערבית: دار المؤقت) הוא חדר או מבנה המלווה במסגד ששימש את האחראי על זמני התפילות. שומר זה שימש בתור קצין המופקד על שמירת זמני התפילה הנכונים והודעתם למואזין במסגד. מונח זה היה המונח הערבי שניתן מבנים כאלה שנוספו במסגדים רבים במרוקו בתקופת השושלת המרינית וגם בתקופת האימפריה העות'מאנית. במקומות בהם העות'מאנים שלטו נודעה המקבילה למבנים כאלה בשם "מובאקיתהאנה" (Muvakkithane - "אכסניית המוואקיט").
מוסלמים המקיימים את "הסלאח" שהיא התפילה הטקסית היומית בזמנים שנקבעו על בסיס החדית' או המסורת של מוחמד (בשנים 570–632 לערך). בכל יום מתקיימות חמש תפילות חובה עם טווחים ספציפיים של זמנים מותרים שנקבעים על ידי תופעות אסטרונומיות יומיומיות. לדוגמה, זמן תפילת המגריב מתחיל לאחר השקיעה ומסתיים כאשר הדמדומים האדומים נעלמו. מכיוון שזמני ההתחלה והסיום לתפילה קשורים לתנועת השמש השמשית, הם משתנים לאורך השנה ותלויים בקו הרוחב ובאורך המקומי כאשר הם באים לידי ביטוי בזמן המקומי. המושג: "מיקאט" במובן של "זמן תפילה" מופיע בקוראן ובחדית' אם כי הקוראן אינו מגדיר במפורש את אותם זמנים. המונח: "אילם אל-מיקאט" מתייחס לחקר קביעת זמני התפילה בהתבסס על מיקום השמש והכוכבים בשמיים ותועד עוד מימי האסלאם הראשונים.
החובה העיקרית של המוואקיט הייתה תזמון זמן והסדרת זמני התפילה היומיים במסגדים, מדרסות או מוסדות אחרים המשתמשים באסטרונומיה ובמדעים מדויקים אחרים. בשיאה בתקופת המאה ה-14 והמאה ה-15 המסגדים הגדולים העסיקו לעיתים קרובות אסטרונומים בולטים בתור תפקידי מוואקיטים בנוסף לוויסות זמני התפילה, הם כתבו חיבורים על אסטרונומיה, במיוחד על תזמון ושימוש בכלים נלווים כגון רביעיות ושעוני שמש. הם היו אחראים גם לעניינים דתיים אחרים הקשורים למומחיותם האסטרונומית, כגון שמירת לוח השנה האיסלאמי וקביעת הצ'יבלה (הכיוון למכה המשמש לתפילות).
טומאסו בלדנצי
טומאסו בלדנצי (נולד ב-23 במרץ 2003) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי באמפולי.
קריירה
ב-28 באוקטובר 2020, הוא ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו באמפולי, כאשר נכנס כמחליף בניצחון 4–2 בקופה איטליה מול בנוונטו. במשחק זה, הוא העניק בישול לשער האחרון במשחק של לאונרדו מנקוסו. באותה העונה, הוא עזר לקבוצת הנערים של אמפולי לזכות באליפות איטליה עד גיל 19.
בעונת 2021/2022, לאחר שהופיע בליגת האלופות לנוער של אופ"א, הועבר בלדנצי רשמית לנבחרת הבוגרת. הוא רשם את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ב-22 במאי 2022, כשהחליף את פטריק קוטרונה בדקה ה-74 בניצחון 0–1 נגד אטאלנטה. ב-31 באוגוסט 2022, הוא כבש את השער המקצועי הראשון שלו בתיקו 1-1 בליגה נגד הלאס ורונה.
צ'יפ זדארסקי
סטיב מארי (באנגלית: Steve Murray; נולד ב-21 בדצמבר 1975), הידוע בשם העט צ'יפ זדארסקי, הוא קומיקסאי, עיתונאי, מאייר ומעצב קנדי. הוא השתמש בעבר גם בשם העט טוד דיאמונטה. הוא עבד ב"נשיונל פוסט" הקנדי במשך למעלה מעשור, עד שנת 2014, כמאייר והומוריסט וכתב ואייר טור בשם Extremely Bad Advice עבור העיתון והמהדורה המקוונת של מדור תרבות הפופ של העיתון העונה לשם The Ampersand.
הוא משתמש בשם העט זדארסקי ליצירות הקשורות לקומיקס. תחת שם זה יצר את Prison Funnies ו-Monster Cops וכאמן ויוצר שותף של Sex Criminals עם הסופר מאט פרקשן. הוא ידוע בעבודותיו על קומיקסים אצל מארוול קומיקס וחברת ארצ'י קומיקס: הווארד הברווז, ספיידרמן, דרדוויל, וג'וגהד.
ילדותו
סטיב מארי נולד באדמונטון, אלברטה וגדל בבארי, אונטריו.
קריירה
מארי אייר עבור לקוחות כמו "הגלוב אנד מייל", המגזין ניו יורק, CBC ו-Canadian Business.
בשנת 2000, מאריי יצר את "צ'יפ זדרסקי" כשם בדוי ואלטר אגו לפרסונה שלו ככותב וכמאייר קומיקס, והחל בפיתחו פרויקטים עצמאיים משלו, כמו "Funnies Prison" ו-"Monster Cops" (שניתן לקרוא ברשת או בדפוס) כמו גם שיתוף פעולה במגוון פרויקטים, כולל הכותר "Fierce" ו-"Rumble Royale" מאת "Dark Horse Comics". אודות האלטר-אגו שלו אמר מארי "רציתי שתהיה אישיות של קרטוניסט עצוב שגר במרתף של אמו, צובע פסלונים תמורת כסף, ויש נגדו צווי הרחקה. וזה הפך לדמות." הוא מתאר את הדמות כ"אידיוט שלא יודע מה אני עושה. בחיים לא הצלחתי. לא משנה מה, אני הולך לפשל." בתחילה ניסה מרארי לשמור על זהויות נפרדות וסודיות.
בין השנים 2008 ל-2014, מארי כתב ואייר טור ייעוץ שבועי של ה-National Post בשם "עצה גרועה במיוחד". הוא כתב גם טור נוסף בעיתון ההוא, "Tear Jerk", ובו סקר סרטים כדי לבדוק אם הם באמת יכולים לגרום לו "לבכות כמו תינוק".
בשנת 2010 הוא פתח קמפיין מדומה לראשות עיריית טורונטו. הוא לא היה מועמד רשום רשמית, ופתח ב"קמפיין" הסאטירי שלו באמצעות פלטפורמות הרשתות החברתיות לאחר שהמועד האחרון עבר להירשם כמועמד לקמפיין האמיתי. ביוני 2013 הודיעה Image Comics כי צ'יפ זדארסקי והסופר מאט פרקשן, יוציאו סדרה מקורית בבעלות יוצרים שכותרתה "Sex Criminals". הגיליון הראשון פורסם ב-23 בספטמבר 2013. "Sex Criminals" הוכרז כמספר 1 ברשימת עשרת הקומיקס והרומנים הגרפיים הראשונים של מגזין טיים בשנת 2013.
ב-2015 זדארסקי כתב את קשת הסדרה הראשונה של הקומיקס Jughead שהושק מחדש אצל חברת ארצ'י קומיקס.
ב-15 בפברואר 2017, הוכרז כי החל מאותו יוני, זדארסקי יכתוב סדרת ספיידרמן חדשה "חזרה ליסודות" בשם "Peter Parker: The Spectacular Spider-Man" שירוץ לצד ריצתו של הסופר דן סלוט.
ב-3 באפריל 2016 ביקר מארי בישראל לאירוע חתימות בחנות קומיקאזה בתל אביב.
ב-2016 אייר מארי את דמותו של ראש ממשלת קנדה ג'סטין טרודו על שער של גיליון חוברת של מארוול קומיקס, ושילב את דמותו בחוברת עצמה.
מורסה ריאתית
מורסה ריאתית היא נמק של רקמת הריאה לאחר זיהום ריאתי, היוצר חלל מוגלתי. קוטרו של החלל המוגלתי על פי רוב גדול מ-2 ס"מ, בעוד שחללים קטנים יותר מוגדרים כדלקת ריאות נמקית. המחוללים המביאים למורסה שונים, אולם במקרים רבים ישנה מעורבות של חיידקים אל-אווירניים. הביטוי של מורסה ריאתית דומה לשל דלקת ריאות, עם חום ושיעול ליחתי, אלא שבמורסה ריאתית הליחה נוטה להיות מוגלתית ובעלת ריח רע, והמהלך הוא ממושך יותר. האבחנה של מורסה ריאתית היא באמצעי דימות של בית החזה, כגון צילום חזה או טומוגרפיה ממוחשבת של החזה, והטיפול בה הוא באמצעות אנטיביוטיקה, קלינדמיצין או שילוב של בטא לקטם עם מעכב בטא לקטמאז. בהיעדר שיפור תחת טיפול אנטיביוטי הטיפול כולל התערבות ניתוחית לניקוז המורסה.
סיווג
מורסה ריאתית מסווגת כראשונית כאשר מקורה בשאיפה של הפרשות מדרכי האוויר העליונות, ובכללן חלל הפה והאף, בהיעדר רקע של מחלה ריאתית או סיסטמית. מורסות אלה, כ-80% מכלל המורסות הריאתיות, מערבות בעיקר חיידקים מיקרואירופיליים ואל-אווירניים אובליגטוריים. מורסה ריאתית שניונית נוצרת בהתקיים רקע של מחלה ריאתית, כגון חסימה של דרכי אוויר, מחלה סיסטמית, כגון דיכוי חיסוני או מקור זיהומי אחר אשר נסחף והתיישב בריאה.
דרכים נוספות לסיווג הן לפי משך ולפי מחולל. מורסה ריאתית חריפה מתבטאת במהלך של פחות מ-4–6 שבועות, בעוד שמורסה ריאתית כרונית, כ-40% מכלל המורסות הריאתיות, מתבטאת במשך ארוך יותר. הסיווג לפי מחולל אינו תמיד ידוע, ובמקרים של מורסה ריאתית ראשונית שהמחולל אינו ידוע, מניחים קיום של חיידקים אל-אווירניים ומגדירים אותה כ"מורסה ריאתית בלתי ספציפית".
אפידמיולוגיה
ההסתמנות של מורסה ריאתית והטיפול בה תוארו לראשונה על ידי היפוקרטס. השכיחות של מורסה ריאתית אינה ידועה לאשורה, ומרבית המידע האפידמיולוגי מתמקד במורסה ריאתית ראשונית. גברים בגילי הביניים חשופים יותר מנשים בגילים אלה לפתח מורסה ריאתית ראשונית.
מחוללים
מורסה ריאתית ראשונית לרוב מערבת מספר מיני חיידקים, בעיקר חיידקים אל-אווירניים וסטרפטוקוקים מיקרואירופילים שמקורם בחלל הפה. עם החיידקים האל-אווירניים נמנים, בין היתר, Peptostreptococcus, Prevotella, Bacteroides ו-Streptococcus milleri. חיידקים אלה משגשגים בחלל האל-אווירני במורסה. עם זאת, ישנן מורסות ראשוניות הנובעות מזיהומים חיידקיים אחרים, גם ללא מחלה ריאתית או סיסטמית קיימת, כגון מ-Staphylococcus aureus.
מגוון רחב של מחוללים עלול להיות מעורב ביצירת מורסה ריאתית שניונית, כאשר השכיחים שבהם הם Pseudomonas aeruginosa ומתגים גראם-שליליים אחרים. באנשים מדוכאי חיסון עולה הסיכון לזיהום של מחוללים לא-חיידקיים.
גורמי סיכון
מאחר שמורסה ריאתית ראשונית קשורה בשאיפת הפרשות מדרכי האוויר העליונות, גורמי הסיכון לפתח מורסה מסוג זה הם ערפול וחוסר הכרה, אלכוהוליזם ומנת יתר משימוש בסמים, פרכוסים, שיתוק של שרירי הבליעה, חולשת שרירי הנשימה והפרעות בתנועתיות הוושט. בנוסף, מחלות חניכיים והיגיינת פה ירודה מגבירות את הסיכון לנוכחות מוגברת של סטרפטוקוקים מיקרואירופיליים וחיידקים אל-אווירניים בהפרשות.
פתוגנזה
מורסה ריאתית ראשונית על פי רוב מתפתחת לאחר שאיפת הפרשות נושאות חיידקים כאמור מדרכי הנשימה העליונות. ההפרשות יוצרות בתחילה דלקת ריאות כימית בעיקרה, אך כאשר עומס החיידקים גבוה מכדי שמערכות ההגנה והחיסון של הגוף תוכלנה להתמודד, מתחילים החיידקים האל-אווירניים, לאחר פרק זמן של כשבועיים, להשרות נמק לרקמת הריאה, עם יצירת חלל שתוכנו מוגלתי. הזיהום המשולב של מספר סוגי חיידקים אף יוצר יותר נזק לרקמה. האזורים המועדים יותר למורסה ריאתית ראשונית הם המקטעים האחוריים באונות העליונות והמקטעים העליונים באונות התחתונות. כמו כן, השכיחות גבוהה יותר בריאה הימנית בשל הסתעפות חדה פחות של הסימפון הימני מקנה הנשימה.
באשר למורסה ריאתית שניונית, הרי שהדבר תלוי במחלת הרקע שבגינה התפתחה המורסה. חסימת דרכי אוויר על ידי גוף זר או גידול מועת סילוק הפרשות מדרכי הנשימה, דבר הגורם לעומס חיידקי רב באתרים בדרכי הנשימה המרוחקות (דיסטליות) מהגידול. באנשים עם מערכת חיסון מדוכאת, יש פגיעה בהתמודדות הגוף עם מחוללים שונים, לרבות זיהומים אופורטוניסטיים. תסחיפים זיהומיים נשלחים על פי רוב מאנדוקרדיטיס של המסתם התלת-פסיגי.
ברמה המקומית, המורסה נוצרת כאשר אזורי נמק זעירים בתוך תחום הדלקת מתלכדים ליצירת מוקד אחד של התמגלות הגדול מ-2 ס"מ. כאשר הדלקת שוחקת דופן של סימפון סמוך, התוכן המוגלתי מתערבב עם הליחה. לבסוף, דופן החלל מתלייפת וצלקת עבה מפרידה את רקמת הריאה מתוכן המורסה.
תסמינים וסימנים
מורסה ריאתית תתבטא לרוב בחום ושיעול ליחתי מוגלתי בעל ריח רע. ריח רע זה כמעט אבחנתי לנוכחות חיידקים אל-אווירניים. כאשר המורסה קרובה לדופן קרום האדר, ייתכנו כאבים בחזה, ובמעורבות כלי דם תיתכן גניחת דם. תסמינים אלה דומים לשל דלקת ריאות. מהלך כרוני יתבטא גם בהופעה של הזעות לילה, ירידה בתיאבון ובמשקל וחולשה כללית. מורסה ריאתית הנגרמת מחיידקים שאינם אל-אווירניים, כגון Staphylococcus aureus באה לידי ביטוי בצורה סוערת יותר.
בבדיקה גופנית ניתן לראות ביטויים של גורמי הסיכון, כגון היגיינת פה ירודה או היעדר רפלקס הקאה. בהאזנה לריאות לעיתים נדירות נשמעים קולות נשימה חלולים. התאלות האצבעות עשויה גם כן להופיע.
דימות של בית החזה
באמצעי דימות של בית החזה, לרבות צילום חזה וטומוגרפיה ממוחשבת (CT) של בית החזה תיראה המורסה כחלל בעל דופן עבה וגבולות מוגדרים, שבתוכו פלס אוויר-נוזל. ההפרדה בין האוויר לנוזל חדה מאחר שאוויר חדיר לקרני רנטגן ונראה שחור, לעומת נוזל המוגלה האטום לקרני רנטגן ונראה אפור, ומאחר שהנוזל בחלל כבד מן האוויר. ב-CT ניתן לראות הפרדה טובה יותר של המבנים הסמוכים, ועל כן ייתכן באמצעותו גילוי מוקדם יותר של המורסה. הרב-ממדיות של בדיקה זו גם מאפשרת לדעת את מיקום המורסה בציר הקדמי-אחורי. בנוסף, במקרה של מורסה שניונית, CT עשוי להוסיף מידע על מחלת רקע ריאתית, כגון גידול או חסימה אחרת של דרכי האוויר.
ניקוז מלעורי מונחה CT יכול לשמש אמצעי לדגימת נוזל המוגלה, אולם הוא כרוך בסיבוכים כגון חזה אוויר ופיסטולה בין הסימפונות לאדר, ולכן לא נהוג לבצעו אלא לאחר כישלון טיפולי אמפירי.
ברונכוסקופיה
בעבר היה נפוץ שימוש בברונכוסקופיה עם שטיפה ברוונכיאלית במטרה לדגום את המורסה לתרבית. כיום בדיקה זו משמשת רק לאחר כישלון טיפול אמפירי או במטופלים עם מורסה ריאתית שניונית, במיוחד מדוכאי חיסון, שם נדרשת אבחנה אטיולוגית מהירה. הסיכון בבדיקה זו כולל התפשטות של נוזל המוגלה לאזורים בריאים, לרבות בריאה השנייה.
אבחנה מבדלת
מורסה ריאתית נמצאת על גבי מנעד של מחלות זיהומיות של הריאה, היוצרות נמק ברקמת הריאה, וכתוצאה מכך גם חללים מוגלתיים. בנוסף, נגעים חלולים (קוויטריים) ברקמת הריאה עלולים להיווצר מסיבות שאינן זיהומיות. גידולים ריאתיים עלולים לעבור התנמקות והתנזלות של הנמק במרכזם בשל מיעוט אספקת דם לתאי הגידול הנמצאים במרכז. איסכמיה גם יכולה להתרחש על רקע אוטם כתוצאה מתסחיף ריאתי. מחלות דלקתיות, כגון מחלת וגנר או סרקואידוזיס, יכולות אף הן להתבטא בנגעים חלולים. ציסטה או שלפוחית ריאתית מכילות נוזל ונדמות למורסה באמצעי דימות. עוד באבחנה המבדלת דלקת ריאות מתארגנת קריפטוגנית או סקווסטרציה – מום מולד ברקמת ריאה שאינה מחוברת לאספקת הדם של הריאה.
טיפול
עד להופעתם של תכשירים אנטיביוטיים במחצית המאה ה-20, נשען הטיפול במורסה ריאתית על ניקוז כירורגי של מורסה, בדומה למורסות באיברי גוף אחרים. מאז במשך שנים ארוכות נעשה שימוש בפניצילין, שלו יעילות גם נגד חיידקים אל-אווירניים. עם זאת, עמידות חיידקי חלל הפה לפניצילינים במנגנון יצירת בטא לקטמאז הפכה את הפניצילין לנחות לעומת קלינדמיצין. לפיכך, המשטרים הטיפוליים הנהוגים לטיפול במורסה ריאתית הם קלינדמיצין או שילוב של בטא לקטם עם מעכב בטא לקטמאז, ראשית בעירוי תוך-ורידי, ומשחל שיפור קליני עם חלוף החום, בטיפול פומי. בטיפול מתאים החום צפוי לרדת בתוך שבוע ימים. משך הטיפול הוא מספר שבועות, כאשר היעד הוא היעלמות המורסה כליל, או לכדי צלקת, לפי אמצעי דימות.
במורסות ריאתיות שניוניות הטיפול מוכוון למחולל, במשטרים אנטיביוטיים אמפיריים שונים, כתלות בקיומו של דיכוי חיסוני ובסוגו, ונדרש לעיתים טיפול ממושך יותר. טיפול במחלת הרקע הוא נדבך אף הוא בטיפול במורסה ריאתית שניונית. למשל, בחסימה של דרכי האוויר, ייתכן צורך בהשתלת תומכן בדרכי האוויר על מנת לאפשר את ניקוז ההפרשות.
כישלון הטיפול האנטיביוטי, עם הימשכות החום וגדילה של המורסה לפי אמצעי דימות, מתרחש ב-10%–20% מהמקרים. במצב זה ישנה התוויה לבירור אטיולוגי מיקרוביולוגי וחיפוש אחר סיבות לקיום מחלת רקע שתגדיר את המורסה כשניונית. אם הבירור האטיולוגי אינו מגלה מחולל שניתן לטפל בו אחרת, עולה אפשרות טיפול ניתוחית לניקוז והסרה כירורגית של המורסה. מאחר שהסיכוי שמורסות בקוטר של למעלה מ-6–8 ס"מ תגבנה לטיפול אנטיביוטי בלבד אינו גבוה, הן מועמדות לטיפול כירורגי מלכתחילה.
מניעה
הפחתת גורמי הסיכון להיווצרות מורסה ריאתית, כפי שהם כתובים מעלה, עשויה לתרום למניעה של היווצרותה, בדגש על היגיינת פה, ובאנשים מאושפזים הקפדה על העלאה של מראשות המיטה ושמירה על נתיב אוויר משאיפת הפרשות. באנשים מדוכאי חיסון ישנה התוויה, כתלות בדיכוי החיסוני, לטיפול אנטיביוטי מניעתי נגד מחוללים מסוימים.
פרוגנוזה וסיבוכים
עד לפיתוחם של תכשירים אנטיביוטיים, התמותה ממורסה ריאתית והתחלואה מסיבוכיה היו גבוהות: כשליש מאנשים עם מורסה ריאתית מתו וכשליש נוסף פיתחו סיבוכים של ברונכיאקטזיס או ממגלת (אמפיאמה). מאז חל שיפור ניכר בשיעורי ההחלמה ממורסה ריאתית. שיעורי התמותה תחת טיפול אנטיביוטי עבור מורסה ריאתית ראשונית עומדים על 2%. אולם, שיעורי התמותה ממורסה ריאתית שניונית, אשר נקשרת כאמור עם מחלות רקע ריאתיות וסיסטמיות, מגיעים ל-75% במחקרים אחדים. הפרוגנוזה נמוכה יותר בקרב אנשים מבוגרים מעל גיל 60, וכן כאשר המורסה מערבת חיידקים אווירניים, כאשר ההתייצגות מלווה באלח דם, כאשר התסמינים נמשכים יותר מ-8 שבועות או כאשר המורסה גדולה מ-6 ס"מ.
באשר לסיבוכים, החלל הנוצר ממורסה ריאתית עלול להפוך לקבוע, גם לאחר התנקות המוגלה, וליצור כיס ריאה (pneumatocele) או ברונכיאקטזיס. כמו כן, המוגלה עלולה להתפשט אל חלל האדר או אל אזורים אחרים בריאה. מתוארת גם גניחת דם נרחבת מסכנת חיים כסיבוך של מורסה ריאתית.
אלן בויד
אלן סטפנסון בויד (באנגלית: Alan Stephenson Boyd; 20 ביולי 1922 - 18 באוקטובר 2020) היה עורך דין אמריקאי ומנכ"ל מספר תאגידים גדולים בתחום התחבורה. שירת גם בממשל ארצות הברית בתפקידים שונים הקשורים לתחבורה. הוא היה מזכיר התחבורה הראשון של ארצות הברית (מונה על ידי לינדון ג'ונסון). בנוסף, הוא שימש בתפקידים בכירים במנהל התעופה האזרחי האמריקאי, מחלקת המסחר של ארצות הברית, והיה נשיא תאגיד אמטרק.
ביוגרפיה
בויד נולד ב-20 ביולי 1922, בג'קסונוויל, פלורידה, בנם של קלארנס ואליזבת סטיבנסון בויד. הוא סיים את לימודיו בבית ספר תיכון בשנת 1939. קיבל תואר בוגר באוניברסיטת פלורידה בשנת 1941. הוא הצטרף לחילות האוויר של צבא ארצות הברית בשנת 1942 ונשאר שם עד סוף מלחמת העולם השנייה. בויד התחתן עם פליבל חואניטה טאונסנד ב-3 באפריל 1943. נולד להם בן אחד בשם מארק בויד. הוא סב לשני נכדים, הת'ר ואלן, כאשר הנכד האחרון נקרא על שמו.
לאחר שעזב את השירות בשנת 1945, חזר בויד לקולג' וקיבל תואר ראשון במשפטים מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת וירג'יניה בשנת 1948. בויד עסק בעריכת דין בפלורידה, והיה חבר בוועדה לבחינת הרגולציה בענף התחבורה.
בשנת 1959 מונה למנהל התעופה האזרחי האמריקאי על ידי נשיא ארצות הברית, דווייט אייזנהאואר, והועלה לדרגת יו"ר מועצת המנהלים על ידי הנשיא ג'ון קנדי. הוא עזר לתעשיית התעופה על ידי תקנון הפחתת דמי נסיעה ועל ידי אישור סובסידיות ממשלתיות על-מנת לעודד חברות תעופה לטוס לערים קטנות יותר. הוא מונה לתת-מזכיר המסחר לענייני תחבורה בשנת 1965 על ידי לינדון ג'ונסון. הוא היה לא פופולרי בקרב מנהיגי הפועלים כאשר דגל בצמצום ההגבלות הממשלתיות על התעשייה הימית, וכאשר הוא גינה את "עשיית העבודה" שבוצעה על ידי עובדי הרכבת. בויד היה חבר בשדולה ליצירת מחלקת התחבורה של ארצות הברית, על ידי איגוד סוכנויות ממשלתיות רבות הקשורות לענף התחבורה תחת קורת גג אחת.
בויד מונה למזכיר התחבורה הראשון של ארצות הברית בנובמבר 1966. במסגרת התפקיד הוא עסק בתחומים רבים: שדות תעופה, מערכת בקרת התנועה האווירית, בטיחות רכב, חינוך תעבורתי, אלכוהוליזם ותוכנית ייפוי הכבישים. אחד ממקורות כוחו היה השליטה במימון של מערכת הכבישים הבין-מדינתיים.
כאשר ריצ'רד ניקסון מונה לנשיא ארצות הברית בינואר 1969, בויד עזב את מחלקת התחבורה. הוא מונה לנשיא מסילת הברזל המרכזית של אילינוי, תפקיד בו החזיק עד שנת 1972. הממשל הפדרלי חקר פוטנציאל לניגוד עניינים, מכיוון שהחברה קיבלה סיוע ממחלקת התחבורה של ארצות הברית בראשותו של בויד עוד לפני שהוא התפטר, אבל לא נמצא כי בוצע עוול. בויד היה מאוחר יותר נשיא חברת אמטרק עד 20 ביוני 1982, וכן נשיא חברת איירבוס. בשנת 1979 הוא מונה ליו"ר חברת Warner Blue & Mahan, משרד ייעוץ העובד על מיזמי טכנולוגיה חדשים.
בשנת 1994, בויד קיבל את פרס טוני ג'אניס על תרומתו לתעופה המסחרית. הוא גם קיבל בשנת 2009 את פרס פיליפ ג'קלאס על מפעל חיים משבועון התעופה וטכנולוגיות החלל.
נפטר בסיאטל, וושינגטון ב-18 באוקטובר 2020.
ג'ונקו טביי
ג'ונקו טביי (ביפנית: 田部井 淳子; באנגלית: Junko Tabei, נולדה בשם "Ishibashi Junko"; 22 בספטמבר 1939 – 20 באוקטובר 2016) הייתה מטפסת הרים יפנית. היא הייתה האישה הראשונה שהגיעה לפסגת האוורסט בין נפאל לבין סין, והאישה הראשונה שכבשה את כל שבע הפסגות בטיפוס על ההרים הגבוהים ביותר בכל יבשת.
ביוגרפיה
אישיבשי ג'ונקו נולדה במיהארו, פוקושימה, שביפן, הבת החמישית במשפחה בת 7 ילדים. אף על פי שנחשבה לילדה חלשה ושברירית, החלה כבר בגיל 10 לטפס על הרים בטיול להר נאסו. משפחתה לא הייתה יכולה לממן תחביב כה יקר, לכן טביי לא הייתה יכולה להמשיך ולטפס על הרים וטיפסה רק על מעט הרים בשנות לימודיה.
בין השנים 1958–1962 למדה ספרות אנגלית וחינוך באוניברסיטת שוֹוַה לנשים, שם גם הצטרפה למועדון טיפוס ההרים. כסטודנטית פגשה קבוצה של סטודנטים שהיו במועדון טיפוס הרים אלפיני, אליו קיוותה להצטרף. לאחר סיום לימודיה בשנת 1969, ייסדה טביי את מועדון הטיפוס לנשים הראשון ביפן. סיסמת המועדון הייתה (בתרגום חופשי) "בואו נצא למשלחות טיפוס ברחבי העולם בעצמנו!". לימים, טביי ציינה שייסדה את המועדון בעקבות היחס הרע שספגה מגברים מטפסים במועדונים אחרים. גברים מסוימים סירבו לטפס איתה במשלחת, ואחרים חשבו שהיא רק מנסה למצוא חתן. בשנים אלו היא טיפסה על הרים כגון הר פוג'י ביפן והר מטרהורן באלפים השווייצרים. בשנת 1972 זכתה להכרה ביפן כמטפסת הרים.
המשלחת לאוורסט בשנת 1975
מועדון המטפסות של טביי כלל גם קבוצה שהתכוננה לטיפוס על פסגת האוורסט (JWEE – באנגלית Japanese Women's Everest Expedition), שהונהגה על ידי אייקו היסאנו. בקבוצה היו חברות 15 נשים, רובן בעלות משרות כגון מורות, מתכנתת ויועצת נוער. שתיים מהן, בהן טביי עצמה, היו אמהות. אחרי טיפוס מוצלח על פסגת אנאפורנה 3 בנפאל ב-19 במאי 1970, החליטו טביי והיסאנו לכבוש את פסגת האוורסט. טביי התאמצה למצוא מממנים למשלחת, אף על פי שנתקלה שוב ושוב בתגובה שנשים צריכות לשבת בבית ולגדל ילדים. בסופו של דבר הצליחה לקבל מימון מהעיתון היפני יומיורי שימבון ומתחנת הטלוויזיה ניפון TV. למרות המימון, כל אחת מחברות הקבוצה נאלצה לשלם סכום המשתווה כמעט למשכורת ממוצעת ביפן. על מנת לחסוך בעלויות, הן תפרו לעצמן אביזרים מריפודים משומשים של מכוניות. הן אף תפרו לעצמן שקי שינה, ותלמידים של המורות במשלחת אספו בשבילן צנצנות ריבה.
לאחר תקופה ארוכה של אימונים מפרכים, המשלחת יצאה לדרך בתחילת 1975. הן התחילו בקטמנדו, ובחרו באותו המסלול לפסגה בו השתמשו אדמונד הילרי וטנזינג נורגיי בשנת 1953. בתחילת חודש מאי, המשלחת חנתה בגובה 6,300 מטרים, כאשר מפולת שלגים הכתה במחנה שהקימו. המשלחת והמדריכים המקומיים נקברו בשלג. טביי איבדה את הכרתה למשך כשש דקות, עד שהמדריך המקומי חילץ אותה. ב-16 במאי 1975, טביי הגיעה לפסגה והייתה האישה הראשונה שהגיעה לפסגת האוורסט.
היותה האישה הראשונה בפסגה גררה התעניינות רבה בטביי. היא קיבלה פניות ממלך נפאל ומממשלת יפן, צולמה מיני-סדרה בטלוויזיה היפנית על המשלחת, וטביי תרה את יפן עם הרצאות והופעות. עם זאת, התהילה גרמה לה לאי נוחות.
טיפוסים מאוחרים יותר
טביי המשיכה לטפס על פסגות ברחבי העולם. בשנים 1990–1991 הגיעה לפסגת הר וינסון, ההר הגבוה ביותר באנטארקטיקה. ב-28 ביוני 1992 טיפסה לפסגת פונצ'אק ג'איה, ההר הגבוה ביותר באינדונזיה. בכך השלימה את מסע שבע הפסגות.
בנוסף לטיפוס, הייתה טביי פעילה בתחום איכות הסביבה. בשנת 2000 השלימה לימודים מתקדמים בתחום בפגיעה האקולוגית שגורמים מטפסים המשאירים זבל על הר האוורסט. היא הייתה המנהלת של הקרן היפנית לשימור הרים. אחד הפרויקטים שקידמה היה פרויקט לאיסוף ושריפה של אשפה שהשאירו מטפסי הרים.
חיים אישיים
בשנת 2012 אובחנה כחולת סרטן, אך המשיכה בפעילותה. היא מתה בשנת 2016.
טביי הייתה נשואה למסנובו טביי, מטפס הרים יפני אותו הכירה בשנת 1965. לזוג נולדו בת ובן.
ב-22 בספטמבר 2019 יצרה חברת גוגל דודל מיוחד לזכרה, ביום הולדתה ה-80. לציור נוספה סיסמת מוטיבציה שהיא השתמשה בה רבות: "אל תוותר, תמשיך במסע שלך".
הקסגרמה
הקסגרמה (באנגלית: Hexagram) היא צורה גאומטרית של כוכב בעל שישה קודקודים, עם סימון שלפלי {6/2}, {3}2 או.
לאור כך שלא קיימות הקסגרמות רציפות אמיתיות קבועות, במקום זאת המונח מתייחס לצורה מורכבת של שני משולשים שווי צלעות. ההצטלבות יוצרת משושה רגיל.
צורתה של ההקסגרמה שימשה במהלך ההיסטוריה לציון הקשרים דתיים ותרבותיים ומאוחר יותר כמוטיב דקורטיבי ביהדות ובתורת הנסתר. היהדות אימצה את ההקסגרמה כסמל ככל הנראה מההינדואיזם מהסמל הרוחני אנאהטה. קיימים תיעודים לכך ששימש כסמל יהודי על קירות בתי כנסת בארץ ישראל עוד מאז ימי בית המקדש השני הסמל שימש כמוטיב דקורטיבי בכנסיות נוצריות רק מאז תקופת ימי הביניים. הוא שימש לראשונה כסמל דתי על ידי הערבים בתקופת ימי הביניים, תחת הכינוי "חותם שלמה", שתואר כמו הקסגרמה או מחומש, מה שמזוהה כיום עם סמל מגן דוד.
תאוריה קבוצתית
במתמטיקה, מערכת השורשים של חבורת לי פשוטה G2 היא בצורת הסקגרמה, עם שישה שורשים ארוכים ושישה שורשים קצרים.
שימוש בהינדואיזם
כוכבים בעלי שישה קודקודים נמצאו בתרשימים קוסמולוגיים בהינדואיזם, בבודהיזם ובג'ייניזם. הסיבות מאחורי הופעתו הנפוצה של סמל זה בדתות אלו ובמערב אינן ידועות. אפשרות אחת היא שמקורם משותף. האפשרות האחרת היא שאמנים ואנשים דתיים מכמה תרבויות יצרו באופן עצמאי את צורת ההקסגרמה, שהיא עיצוב גאומטרי פשוט יחסית. שני המשלושים המרכיבים את הצורה קרויים בסנסקריט "אוֹם" ו"חְרִים" ומסמלים את מעמדו של האדם בין אדמה לשמיים. המשולש כלפי מטה מסמל את שאקטי, ההתגלמות המקודשת של הנשיות, והמשולש כלפי מעלה מסמל את שיווה, המייצג את ההיבטים של הגבריות. האיחוד המיסטי של שני המשולשים מייצג את הבריאה, המתרחשת באמצעות האיחוד האלוהי של הזכר עם הנקבה. שני המשולשים המוצלבים מכונים גם 'שאטקונה' – שפירושו "בעל שש הפנים", המייצגים את שש הפנים של בנם של שיווה ושאקטי, סקאנדה. סמל זה הוא גם חלק ממספר ינטרות ויש לו משמעות עמוקה בפולחן ובהיסטוריה ההינדית.
בבודהיזם, כמה גרסאות ישנות של בארדו טודול, הידוע גם בשם "ספר המתים הטיבטי", מכילות הקסגרמה שבתוכה צלב קרס. בטיבטית היא מכונה "מקור התופעה" (צ'וֹס-קִיִי 'בְיוֹנְג-גְנׇאס'), והיא נקשרת במיוחד לוואז'ריאוגיני, ומהווה את החלק המרכזי של המנדלה שלה. במציאות, זה נמצא בתלת מימד, ולא בשניים, אם כי זה יכול להיות מתואר בכל מקרה.
אנאהטה
האנאהטה מסומלת על ידי פרח לוטוס עם שנים עשר עלי כותרת, והיא קשורה לצבעים ירוק או ורוד. נושאים מרכזיים הקשורים לאנאהטה כוללים רגשות מורכבים, חמלה, עדנה, אהבה ללא תנאי, שיווי משקל, דחייה ורווחה.
ביהדות
מגן דוד הוא סמל המוכר והמזוהה בדרך כלל עם יהדות. השימוש בו כאות לזהות יהודית החל בימי הביניים, אף על פי שהשימוש הדתי בו החל מוקדם יותר. חוקר הקבלה גרשום שלום טען בספרו "מגן דוד – תולדותיו של סמל", שמקורו של מגן הדוד אינו בשום אופן ביהדות. הוא הודה שעל אף שכבר במאה ה-7 לפנה"ס זוהה הסמל על חותם יהודי שנמצא בצידון, וכן על אף שניתן למצוא שימושים בו כעיטור בבתי כנסת במאה ה-3–4.
בנצרות
ההקסגרמה עשויה להימצא בכנסיות מסוימות ובחלונות ויטראז'. בנצרות הוא מכונה לפעמים 'כוכב הבריאה'. דוגמה מוקדמת ביותר, שפורסמה על ידי ניקולאוס פבזנר, נמצאת בקתדרלת וינצ'סטר באנגליה באחת מחופות בתי המקהלה, משנת 1308 לערך.
באסלאם
הסימן המכונה בערבית "חאתם סלימאן" (خاتم سليمان) או "נג'מת דאוד" (نجمة داوود). "חותם שלמה" עשוי להיות מיוצג גם על ידי כוכב בעל חמישה או שישה קודקודים. כתוב בקוראן שדוד ושלמה היו נביאים ומלכים, והם דמויות נערצות על ידי מוסלמים. כיום ניתן למצוא את הכוכב בעל שש הקודקודים במסגדים ובממצאים אחרים בערבית ובאסלאם.
ספרי לימוד
ספר לימוד
Come & Get It
Come & Get It (בתרגום חופשי לעברית: בוא וקבל זאת, מעוצב: Come and Get It) הוא סינגל הבכורה מתוך אלבומה הרביעי של הזמרת סלינה גומז, שהוא גם אלבומה הראשון כזמרת סולו. הסינגל תוכנן היה להשתחרר ב-8 באפריל 2013 בהשמעת בכורה בתחנת הרדיו של ריאן סיקרסט אך דלף יום לפני כן ב-7 באפריל.
השיר מכיל מילים בשפה ההינדית בעל קצב אלקטרוני פופ.
רקע כללי
השיר זכה להרבה באז מהתקשורת עקב מספר שורות בשיר המזכירות את חברה הקודם של גומז, ג'סטין ביבר. לעומת זאת סלינה הגיבה ואמרה כי השיר אינו קשור לביבר וסיפרה כי הוא נכתב לפני הפרידה. השיר במקור נכתב בשביל אלבומה של ריהאנה, Unapologetic אך היא דחתה אותו ולבסוף סלינה לקחה את ההצעה. קליפ השיר יצא בשביעי במאי בשעה 7:53 בערב (על פי שעון מזרח ארצות הברית)
תקרית לטיסיה
תקרית לטיסיה (Leticia), המכונה גם מלחמת קולומביה-פרו, התרחשה בין ה-1 בספטמבר 1932 ל-24 במאי 1933, בין קולומביה ופרו על שטח ביער האמזונס. הסכסוך הסתיים בהסכם בין קולומביה לפרו על חלוקת השטח.
חשיבות לטיסיה
על אף שמדובר באזור מיוער, לקולומביה יש בו ערך אסטרטגי כיוון שהוא נקודת היציאה היחידה שלה לאמזונאס, וכיוצא מזה לדרום האוקיינוס האטלנטי. במהלך המאה ה-19 בנו הפרואנים את נמל לטיסיה, אך זה הועבר ב-1922 לקולומביה במסגרת הסכם.
השתלטות אזרחית
הסכסוך היה תוצאה של חוסר סיפוק מהסכם סלומון-לוזאנו והטלת מכסים כבדים על סוכר. המלחמה החלה בהתקוממות פנימית בפרו, והשתלטות אזרחית על העיר איקיטוס בצפון המדינה. בתחילת האירועים ממשלת פרו ניסתה להכחיש קשר להשתלטות, אך עקב דעת הקהל החליטה לתמוך בפעולה, כך שב-1 בספטמבר 1932 שלח הנשיא לואיס מיגל סנצ'ז שתי יחידות של הצבא הפרואני ללטיסיה וטרפסה, שתי התיישבויות הממוקמות באזור האמזונס דרומית לקולומביה של אותם ימים. פעולות אלו זכו להתעלמות מסוימת מצד ממשלת קולומביה באותו זמן.
פטריוטיות קולומביאנית
רק ב-17 בספטמבר של אותה שנה החליטה הממשלה הקולומביאנית להתייחס לאירועים. הצבא הפרואני שכבר היה ממוקם מצד שתי הגדות של נהר פוטומיו מנע מאוניות מסחר קולומביאניות מעבר ללטיסיה, וגרם להתעוררות פטריוטית בקולומביה וקריאות להילחם באויב הפרואני.
ב-19 בספטמבר דיווח העיתון אל-טיימפו על כך שקיבל מעל 10,000 מכתבים הקוראים למלחמה והחזרת השליטה בלטיסיה. באותו יום צעדו אלפי סטודנטים קולומביאניים ברחובות בוגוטה כשהם קוראים קריאות נגד פרו ובעד התנגדות.
עוינות
הנשיא סנצ'ז האמין שלקולומביה לא הייתה היכולת להגן על עצמה בשל מחסור בדרכים, בחיל-ים ראוי, ובשל נוכחות צבאית דלה באזור האמזונס. רק בדצמבר 1932 הגיע הגנרל אלפרדו וסקז קובו לנהר האמזון עם צי של אוניות אירופאיות ישנות. רק בתוך 90 יום הצליחה קולומביה לארגן תגובה צבאית הולמת לפלישה הפרואנית.
המתקפה הראשונה של קולומביה כוונה נגד העיר טרפקה, אך זו נכבשה ללא קרב כיוון שהפרואנים לא הציבו בה כוחות. יום לפני כן, ב-14 בפברואר 1933, ניסה חיל האוויר הפרואני להפציץ את הצי הקולומביאני, אך המטוסים החמיצו את המטרות. מכיוון שפרו סבלה מאירועים פנימיים בלימה, ומהתנקשות בנשיא המדינה, השתנה המצב כך שהנשיא החדש ציווה על החיילים הפרואניים לעזוב את לטיסיה.
פרוטוקול ריו
באותו יום ניתק נשיא קולומביה, אנריקה אוליה, לחלוטין את היחסים עם פרו וציווה על התקפת לטיסיה. ב-30 באפריל 1933 נורה נשיא פרו סנצ'ז, ומחליפו, אוסקר בנאוידס, נפגש עם ראש המפלגה הקולומביאנית הליברלית, אלפונסו לופז פומרחו, כדי להגיע איתו להסכם שימסור את לטיסיה לידי חבר הלאומים. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה בה חיילים ענדו את סמל חבר הלאומים ותיפקדו ככוח שמירת שלום בינלאומי.
קולומביה ופרו נפגשו בריו דה ז'ניירו כדי לחתום על הסכם שלום. בפרוטוקול ריו, פרו ציינה כי "אנו מבכים את האירועים שהתרחשו בספטמבר 1932. ספציפית אלו שפגעו ביחסינו עם קולומביה." הסכם סלומון-לוזאנו נחתם מחדש.
צ'ארלס אוגוסטוס בריגז
צ'ארלס אוגוסטוס בריגז (באנגלית Charles Augustus Briggs;) היה מלומד ותאולוג פרסביטריאני (ומאוחר יותר אפיסקופלי) אמריקאי. נולד בעיר ניו יורק, בנם של אלנסון בריגס ושרה מיד בריאן. הוא נודה מהכנסייה הפרסביטריאנית באשמת כפירה, בגלל התאולוגיה הליברלית שלו בנוגע לביבליה.
משפט כפירה
בשנת 1892, בריגס הועמד לדין על כפירה על ידי הכהונה של ניו יורק, בראשות ג'יימס מקוק ועמיתיו. האישומים התבססו על נאום השבעתו בשנה הקודמת. בקצרה, הם היו כדלקמן: לאחר התפלויות ותמרונים רבים על ידי בריגס, החליטה "האספה הכללית של הכנסייה הפרסביטריאנית", אליה הוגש המקרה, להסיר את סמכויותיו ולנדות את בריגס מההכנסייה הפרסביטריאנית בשנת 1893 בוושינגטון הבירה. היו שטענו כי החלטת האספה הושפעה, בין השאר, מהאופן הלוחמני של בריגס ומנימת הביטויים המיליטנטית שלו כפי שהתבטאה בנאום השבעתו.
לאחר גינויו על ידי הפרסביטריאנים, הוא פנה לעבר האפיסקופאליזם והוסמך ככומר של הכנסייה האפיסקופלית בשנת 1899. מלגתו זיכתה עבורו תואר דוקטור לתאולוגיה מאוניברסיטת אדינבורו (1884) ומאוניברסיטת גלאזגו (1901), ומאוניברסיטת אוקספורד (1901).
עבודתו החשובה ביותר הייתה "מילון העברית המקראית" (A Hebrew and English Lexicon of the Old Testament ידוע כיום כ-Brown–Driver–Briggs,או BDB, בראון דרייוור ובריגס) שיצא בשנת 1906, עליו עבד יחד עם דרייבר תחת העורך הראשי פרנסיס בראון. מילון זה הרחיב את מילון העברית המקראית של וילהלם גזניוס בתרגום לאנגלית של אדוארד רובינסון.
כמו כן וערך עם דרייבר את הסדרה הבינלאומית להערות ביקורתיות.
אואנו
אואנו (ביפנית: 上野) הוא אזור ברובע טאייטו אשר ממוקם בחלק הצפון מזרחי של העיר טוקיו שביפן.
אזור אואנו נודע במיוחד בעבור הפארק הציבורי פארק אואנו, המקום הפופולרי ביותר בטוקיו לצפות בפריחת עצי הסאקורה, וכמו גם בכמה מהאטרקציות התרבותיות הטובות ביותר של העיר, כולל המוזיאון הלאומי של טוקיו, המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית, המוזיאון הלאומי לטבע ולמדע וגן החיות של אואנו.
מול היערות (סרט טלוויזיה)
מול היערות הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 1999 שהופק במסגרת המיזם "סרטים מכאן" של חברות הכבלים בבימויו של דניאל וקסמן, עם גל זייד וישראל פוליאקוב בתפקידים הראשיים.
התסריט של דניאל וקסמן ודני ורטה הוא עיבוד חפשי בהשראת הסיפור "מול היערות" של א.ב. יהושע משנת 1968.
תקציר העלילה
אלכס הררי (גל זייד) הוא היסטוריון צעיר שעובד על עבודת הדוקטורט שלו בנושא "הלוגיסטיקה של הצלבנים" בארץ ישראל. הוא מחפש מקום עבודה שיוכל להתבודד בו בשקט ונענה להצעת עבודה כצופה יערות.
מנהל היער מר זקס (ישראל פוליאקוב) מסביר לו על עבודתו ומוביל אותו למגדל תצפית על היער. משימתו היא מניעת שריפות ביער והוא התקבל לעבודה לאחר שהצופה הקודם דוד, נעלם בלי שהשאיר כל הודעה.
אלכס מתמקם במגדל שם יוכל גם להמשיך במחקרו. הוא מתוודע לאהרון (עובד זיתוני) בנו של זקס שחזר בתשובה ומקבל אותו בחשדנות וגם לפועל הערבי סעיד (סעיד והיב) שאינו מוציא מילה מהפה.
יום אחד הוא מוצא גופה ביער. הוא מזעיק משטרה אך כשהשוטרים מגיעים הם אינם מוצאים גופה וזקס ואהרון מתכחשים לכל זאת ומאשימים את דמיונו של אלכס. אלכס מוצא במקום מטבע עתיקה ועליה דמות שהוא מזהה לפי ספריו כצלבני אדוארדו הגדול אשר לפי הספרים נשבה בקרב חיטין וראשו הותז. על המטבע חקוק השם "נאסראללה". ייתכן שאדוארדו לא נהרג אלא התאסלם והפך לנאסראללה?.
אלכס מזמין את פרופ' קליימן (אריה בובר) ואת ידידתו אריאלה (עדי שמואלי) ומסביר לו על התגלית והם מתלהבים. הוא מתחיל לחפור בחורבות הכפר הערבי שהיה שם אך מוברח על ידי אהרון וחבריו שמנסים גם לדרסו.
הוא נפצע ואז יושב עם סעיד ומראה לו את המטבע. סעיד פותח לראשונה את פיו ומגלה לו את המפעל הקטן ליצירת המטבעות המזויפים. הוא נפגש עם זקס שמציע לו "עסקה" לשיווק המטבעות. אלכס מסרב וחוזר למגדל שם נמצאת אריאלה (תמרה דיין) מזכירתו של זקס. היא מגלה לו שהיא מטעם רשות העתיקות חוקרת על זיוף המטבעות וכי לדעתה הצופה הקודם דוד נרצח לאחר שגילה זו.
זקס ממהר למגדל התצפית, נועל את הדלת, שופך דלק ומצית את המגדל. אלכס ואריאלה מצליחים להינצל ברגע האחרון וסעיד מזעיק את השוטרים שעוצרים את זקס ובנו.
טי. אר. דאן
'''תאודור רוזוולט "טי. אר." דאן (באנגלית: Theodore Roosevelt "T. R." Dunn'''; נולד ב-1 בפברואר 1955) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1977–1991. לאורך הקריירה התבלט בשל יכולותיו ההגנתיות, והעמיד ממוצעים צנועים יחסית של 5.1 נקודות, 4.4 ריבאונדים, 1.6 אסיסטים ו-1.3 חטיפות למשחק. מאז שנת 1991 משמש כעוזר מאמן בקבוצות שונות ב-NBA.
קריירת משחק
בדראפט ה-NBA 1977 נלקח דאן בבחירה ה-41 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, אלופת העונה הקודמת. את עונתו הראשונה בקבוצה סיימו הטרייל בלייזרס עם המאזן הטוב בליגה, 58–24, אך הם הודחו מהפלייאוף כבר בשלב חצי גמר המערב לאחר שכוכב הקבוצה ביל וולטון נפצע. בשתי העונות הבאות קלע דאן 7.3 נקודות למשחק כשחקן ספסל בקבוצה.
בסיום עונת הועבר דאן בטרייד לדנוור נאגטס, במדיה שיחק ב-8 העונות הבאות. לאורך אותה תקופה הייתה דנוור אחת הקבוצות הבולטות באזור המערבי, כאשר העפילה 7 פעמים ברציפות לפלייאוף, ואף התמודדה בגמר המערב בעונת. בין העונות – שימש דאן כשחקן חמישייה קבוע, ובשלוש מתוכן (1983–1985) נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה.
קריירת אימון
מיד עם פרישתו ממשחק בשנת 1991 מונה לעוזר מאמן בקבוצת שארלוט הורנטס, תחת המאמן אלן בריסטו, ונשאר בתפקיד זה עד לסיום עונת. בעונת שימש כעוזרו של ביל האנזליק בדנוור נאגטס, אשר סיימו את העונה עם המאזן הגרוע בתולדות המועדון, 11–71.
בעונת 1999 מונה לעוזר מאמן בקבוצת שארלוט סטינג מליגת ה-WNBA, ובעונה העוקבת קוּדם לתפקיד המאמן הראשי של הקבוצה. בעונת 2001/2002 שימש כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אלבמה.
בשנת 2002 חזר לנאגטס כעוזרו של ג'ף בזדליק, ובשנים 2004–2007 היה עוזרם של ריק אדלמן ואריק מוזלמן בסקרמנטו קינגס. בין השנים 2007–2011 שוב שימש כעוזרו של אדלמן, הפעם ביוסטון רוקטס, ובקיץ 2011 עבר יחד עמו למינסוטה טימברוולבס. באפריל 2014, לאחר פרישתו של אדלמן מאימון, חזר דאן לרוקטס כעוזר מאמן של קווין מקהייל.
צ'אנה X70A
צ'אנה X70A הוא קרוסאובר מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Changan Automobile, אשר מיוצר משנת 2017 (שנת מודל 2018) ועד היום.
דו"ח מולר
דו"ח מולר, אשר נקרא באופן רשמי דו"ח על חקירת ההתערבות הרוסית בבחירות לנשיאות לשנת 2016 (באנגלית: Report on the Investigation into Russian Interference in the 2016 Presidential Election) הוא דו"ח רשמי של החוקר המיוחד רוברט מולר, ראש ה-FBI לשעבר, המתעד את הממצאים והמסקנות של החקירה למעורבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית, הטענות לקנוניה שנרקמה בין אנשי הקמפיין של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, וטענות על שיבוש חקירה מצד הנשיא. הדו"ח הסופי, שמכיל 448 עמודים, פורסם לציבור ב-18 באפריל 2019 לאחר כ-22 חודשי חקירה. לדו"ח שני חלקים: האחד עוסק במעורבות הרוסית בבחירות, והשני בטענות לשיבוש חקירה מצד הנשיא טראמפ. עם זאת, חלקים מהדו"ח צונזרו מטעמי סיווג.
התערבות רוסית בבחירות
הדו"ח קובע חד-משמעית כי רוסיה התערבה בבחירות. כמו כן, הדו"ח מעלה כי אין אף הוכחה לקשר בין טראמפ לבין התערבותה של רוסיה.
הדו"ח קובע שההתערבות הרוסית בבחירות לנשיאות 2016 הייתה בלתי חוקית והתרחשה "באופן גורף ושיטתי" . מאוחר יותר הצהיר מולר כי מסקנת חקירתו על ההתערבות הרוסית "ראויה לתשומת לב של כל אמריקאי.
הדו"ח הציג שתי שיטות שבהן ניסתה רוסיה להשפיע על הבחירות :
טענה לקנוניה של טראמפ עם פוטין
בנוגע לטענה לקנוניה שנרקמה בין אנשי הקמפיין של טראמפ לבין רוסיה כדי להשפיע על הבחירות לנשיאות, קובע הדו"ח כי לא נמצאו די ראיות לקנוניה בין טראמפ לרוסים, אך שהמהלכים הרוסיים לטובת טראמפ התקבלו על ידי הקמפיין, שציפה להרוויח מהם. כמו כן הוא הצביע על קשרים בין מקורבי הקמפיין לגורמים המקורבים לממשלה הרוסית, עליהם מספר אישים הורשעו במתן עדות שקר ושיבוש הליכי משפט.
בנוגע לחשד לשיבוש הליכי חקירה על ידי הנשיא, קובע הדו"ח כי "על אף שאין קביעה כי הנשיא ביצע עבירה והוא גם לא מזכה אותו. וזאת על רקע עמדת משרד המשפטים האמריקאי הגורסת כי נשיא מכהן אינו יכול לעמוד לדין, ללא קשר לחומרת הראיות נגדו. בשל עמדה זו, מולר סבר כי לא יהיה זה הוגן להאשים נשיא בביצוע עבירה חמורה ללא יכולת להעמידו למשפט, תוך שזה עלול להשפיע על המצב הפוליטי ולגרום להדחה. בנוגע למעשיו, הכרך מתאר 10 פעמים בהם כנשיא, ופעם אחת כמועמד, בהן ניסה טראמפ להשפיע על החקירה הרוסית, בטענה שניסה "להשיג שליטה על החקירה". הדו"ח מפנה את הקונגרס לקבלת החלטה בנוגע לביצוע עבירה אפשרית ולהחלטה על האם לפתוח בעקבותיה הליך הדחה. הוא העביר את ההחלטה בעניין הגשת אישום פלילי לתובע הכללי ויליאם בר.