cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הכחשת המציאות
הכחשת איידס
תאבו מבקי, נשיא דרום אפריקה דאז, עודד את הכחשת האיידס, וטען בהכרזה כי האיידס נגרם בעיקר בשל עוני. כ-365,000 איש מתו מאיידס בתקופת נשיאותו; ההערכה היא כי ניתן היה למנוע כ-343,000 מקרי מוות בטרם עת אילו טיפול במחה היה זמין.
ב-29 באוקטובר 2009, נשיא דרום אפריקה הנכנס, ג'ייקוב זומה, נאם נאום אשר נראה בעיני רבים כנאום המסיים באופן רשמי את הכחשת האיידס בדרום אפריקה. בנ י אומו טען כי HIV ואיידס הם הבעיות החמורות ביותר בדרום אפריקה, ואמר "...כל דרום אפריקאי צריך לדעת את סטטוס ה-HIV שלו".
עם זאת, ישנה עדיין הכחשת איידס במדינה ומחוצה לה.
הכחשת השואה
הכחשת השואה היא הטענה כי השואה לא אירעה, או כי לא הייתה בממדים המיוחסים לה על ידי ההיסטוריונים מהזרם המרכזי. זאת למרות שיש הוכחות חותכות לכך שהשואה התרחשה בממדים רחבים מאוד באירופה.
מכחישי השואה טוענים שיהודים או ארגונים אחרים, מנסים לשכתב את ההיסטוריה ומגבים את טענותיהם בתאוריות קשר, רובן אנטישמיות.
רוב מכחישי השואה הם נאו-נאצים, אנטישמים וכן, יש הכחשה רבה של השואה בקרב גורמים מוסלמים ובמיוחד הרדיקלים שבהם.
יש 5 סוגים שונים של הכחשות שואה:
כיום, יש מספר רב של אינדיבידואלים ומפלגות (כגון המפלגה הנציונל-דמוקרטית של גרמניה), אשר דוגלות במידה כזו או אחרת בהכחשת השואה ואף בתמיכה בפעולותיה של גרמניה הנאצית.
הכחשת שינוי האקלים
הכחשת שינוי האקלים, או הכחשת ההתחממות הגלובלית, היא הכחשה, התעלמות או הבעת ספקות, העומדים בניגוד לעמדת הקונצנזוס המדעי סביב שינוי האקלים, בנושאים כמו המידה שבה בני האדם מעורבים ביצירת שינוי האקלים, ההשפעות שלו על הטבע ועל האנושות, או הפוטנציאל להסתגלות לשינוי האקלים (אנ'). ישנם מכחישים שתומכים במונח, בעוד שאחרים מעדיפים את המונח "ספקנות".
יש אף רבים שעושים שימוש פוליטי בהכחשת שינוי האקלים למטרת רווח פוליטי. מספר פרסומים במדעי החברה הגדירו את העמדות האלה כצורות של התכחשות (אנ') או פסאודו-מדע.
אנשים התחילו לפקפק בשינויי האקלים כבר שהמחקרים בנושא החלו לצוץ בשנת 1824, ופוליטיקאים פועלים כנגד יישום פעולות לסיום משבר האקלים.
סטו אראוז'ו, שר החוץ החדש שמונה על ידי הנשיא הנבחר של ברזיל ז'איר בולסונארו, קרא להתחממות הגלובלית מזימה של "מרקסיסטים תרבותיים", וביטל את מחלקת שינוי האקלים של הממשל.
ב-2004 תיאר סטפן רמסטורף, אוקיינוגרף גרמני, כיצד המדיה יוצרת את הרושם המוטעה ששינוי האקלים נמצא עדיין במחלוקת בקרב מדענים, וייחס את הרושם הזה למאמצי יח"צ של ספקני אקלים. הוא זיהה שספקני האקלים אוחזים בעמדות שונות, וכך סיווג את ספקנות האקלים לכמה סוגים. מאוחר יותר, המודל הזה יושם גם על הכחשת אקלים.
הכחשת רצח העם הארמני
הכחשת רצח העם הארמני, בדומה להכחשת השואה, היא הכחשה, הסתרה או גימוד וטשטוש של רצח העם הארמני, רצח עם בו נרצחו 1.5 מיליון ארמנים ואשורים, שנערך על ידי השלטון העות'מאני במהלך מלחמת העולם הראשונה.
נכון לשנת 2016, רק ממשלות טורקיה ואזרבייג'ן מכחישות בצורה רשמית כי רצח העם הארמני התקיים. טורקיה הצליחה למנוע אזכור של רצח העם בדו"ח של ארגון האומות המאוחדות משנות ה-70. רק בשנת 1985 הכירה תת-ועדה של האו"ם ברצח העם.
ב-2 ביוני 2016 קיבלה נשיאות הוועד הפועל של ההסתדרות הציונית החלטה על הכרה ברצח העם הארמני.
ב-24 באפריל 2021 הכיר נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן לראשונה ברצח העם הארמני, כשהשתמש במילה "ג'נוסייד" לתיאור האירועים. בהצהרתו נאמר: "אנו מכבדים את הסיפור שלהם. אנו רואים את הכאב שלהם. אנו מכירים בהיסטוריה".
מידע כוזב על מגפת הקורונה
מגפת הקורונה הובילה לפרסומים של מידע כוזב ותיאוריות קשר בנוגע להיקף המגפה, מקורה, מניעתה, אבחנתה, והטיפול בה. המידע הכוזב הופץ באמצעות הרשתות החברתיות וכלים נוספים.
מידע כוזב על הנגיף
למכחישי הקורונה או למתנגדי חיסון הקורונה היו שלל טענות ועילות להכחשת הנגיף ולהפצת המידע הכוזב אודותיו, לדוגמה, מספר קבוצות דתיות האמינו כי הם לא צריכים לדאוג מתופעות הלוואי של נגיף הקורונה, כי אמונתן תגן עליהן מפני הנגיף והשפעותיו. כמו כן, רבים האמינו כי המגפה היא נשק ביולוגי שדלף בטעות או בכוונה, או שהוא בעצם תופעת לוואי של גלי הרדיו של 5G, הדור החמישי של טכנולוגיית תקשורת סלולרית.
מידע כוזב על חיסון הקורונה
אנשים בעלי זיקה אסלאמופובית בבריטניה ובהודו, טענו כי המוסלמים מפיצים את המחלה ואף השמיצו אותם ברשתות החברתיות. כל הטענות האסלאמופובית הוכחו כשקריות לאחר מכן.
הכחשת האבולוציה
הכחשת האבולוציה היא דחיית התיאוריה המדעית של האבולוציה של האדם וכמו כן, לעיתים, של חיות אחרות. לרוב, המכחישים באים מרקע דתי, מכיוון שהם רואים את תיאוריית האבולוציה כסותרת את תיאור בריאת האדם בתנ"ך. עם זאת, רבים מהמאמינים מאמינים שאין התנגשות מסוימת בין האבולוציה לסיפורי התנ"ך. מכחישי האבולוציה מאמינים שהיקום נוצר על ידי ישות עליונה כזו או אחרת, כמו אלוהים, ושבני אדם לא התפתחו מבעלי חיים אחרים. לעיתים קרובות הם מצטטים את התנ"ך או טקסטים דתיים אחרים כראיה לאמונותיהם.
יש שלל זרמים של הכחשת אבולוציה, אך אמונות אלו נתפסות כפסאודו-מדעיות בקהילה המדעית ונחשבות כשגויות.
תפיסת הארץ השטוחה
מודל הארץ השטוחה הוא תפיסה עתיקה הרואה את העולם כמשטח מישורי או בצורת דיסק.
מודל הארץ ככדור הופיע לראשונה בפילוסופיה היוונית על ידי פיתגורס (המאה ה-6 לפנה"ס), אם כי לא סופקו למודל זה ראיות ממשיות, ורוב הפילוסופים הקדם סוקרטים (המאות ה-6 וה-5 לפנה"ס) המשיכו להחזיק בתפיסת מודל הארץ השטוחה. אריסטו החל לספק ראיות אמפיריות לצורה הכדורית של הארץ בסביבות שנת 330 לפנה"ס. הידיעה על צורתה הכדורית של הארץ החלה בהדרגה להתפשט מעבר לעולם ההלניסטי מאז ואילך.
כיום יש קונצנזוס רחב הן בעולם המדעי והן בכללי, כי הארץ היא כדורית, אך עדיין יש עמותות המוגדרות כפסאדו-מדעיות, הטוענות כי הארץ שטוחה. דוגמה לכך היא אגודת הארץ השטוחה, אגודה אשר מקדמת את האמונה שהארץ שטוחה ולא כדורית. עם זאת, האגודה דעכה בשנות ה-90 עד שנות ה-2000, אך חזרה לתחייה בעידן האינטרנט.
הכחשת תעשיית בעלי החיים
הכחשת תעשיית בעלי החיים היא הסתרה או גימוד של הסבל וההרג הכרוכים בתעשייה זו. בחברות שונות קיימת סתירה בין חמלה כלפי בעלי חיים לבין צריכת מזון מהחי, וכדי להמשיך לקיים את תעשיית המזון מהחי כפי שהיא נוצרה הכחשה. לטענת הפסיכולוגית הפעילה למען בעלי חיים מלאני ג'וי הדרך היעילה ביותר להכחשת מציאות היא להפוך את המציאות לבלתי נראית, ותעשיית המזון מן החי היא לרוב מוסתרת. ההכחשה במקרה זה היא הדדית, שכן יצרנים מסתירים את המתקנים והפרקטיקות וצרכנים אינם מעוניינים להביט. כשמתפרסמים מקרי התעללות הם מוצגים כמקרים שאינם מייצגים, ובפרסומות למוצרים מן החי בעלי החיים נראים טוב ולרוב נמצאים בסביבה טבעית שאינה דומה למציאות. ב-2012 שודר בערוץ 2 תחקיר של אנונימוס שצולם במצלמה נסתרת בתוך בית מטבחיים שבבעלות תנובה - תחקיר אדום אדום. בתגובה לתביעה הייצוגית בעקבות התחקיר השיבה תנובה: "מידע מסוג זה הוא בדיוק המידע שצרכנים מעוניינים שיוסתר ויורחק מהם. זאת, על מנת לאפשר להם ליהנות מהמוצר ולענג את חיכם תוך הדחקת המחשבה, כי תענוג זה כרוך בגרימת סבל ליצור חי".
התנגדות לחיסונים
התנגדות לחיסונים היא גישה הקוראת להימנעות מחיסון של תינוקות ומבוגרים, ובדרך כלל נובעת מאמונה בתאוריות קשר. ההתנגדות קיימת שנים רבות, אף על פי שחיסונים, ובפרט חיסוני ילדים, מוגדרים על ידי ארגון הבריאות העולמי כצו מוסרי של החברה לבריאות הציבור ולילדיה ולדברי הארגון הדרך הטובה והיעילה ביותר למניעת מחלות.
היות שהוכחות מדעיות ליעילותם של חיסונים מבוססות היטב, הטענות להתנגדות לחיסונים, שיוצאות נגד יעילות זאת, נוגדות את הקונצנזוס המדעי שסובר כי הם בטוחים ויעילים.
כיום ישנן מספר סיבות להתנגדות לחיסונים אשר נובעות מהכחשת המציאות, כגון:
הכחשת הנחיתה על הירח
ישנן מספר תאוריות קשר אשר גורסות כי הנחיתה הראשונה של אסטרונאוטים על הירח עם אפולו 11, והבאות אחריה בתוכנית אפולו, לא התרחשו בפועל, אלא זויפו בידי נאס"א, בסיוע ה־CIA. התאוריות ומפיצי התאוריות טוענים כי ההטעיה הייתה במטרה להשיג הישג פוליטי והסברתי לארצות הברית ובלימת הישגיה של ברית המועצות.
תומכי תאוריית הקשר סבורים שהנחיתה של אפולו 11 ב־20 ביולי 1969, והמשימות שבאו בעקבותיה, לא התרחשו אלא בוימו על כדור הארץ, באזור 51 שמראהו מזכיר את נוף הירח. חסידי תאוריית הקשר העלו אפשרויות שונות למניעי הממשל האמריקני לזיוף הנחיתה, וביניהם:
מספר רב של אנשים טוענים כי הנחיתה על הירח אכן זויפה על ידי ארצות הברית, אך אנשים בקונצנזוס המדעי טוענים כי מדובר בתאוריות שגויות.
תשובתה של נאס"א
נאס"א הביאה הוכחות המעידות על נחיתה על הירח ובראשן הסלעים הייחודיים במשקל 381 קילוגרם שהביאו עמם האסטרונאוטים לכדור הארץ. נוסף לכך, רוסיה, סין, מזרח גרמניה ואויבות אחרות של ארצות הברית בתקופת המלחמה הקרה עקבו מקרוב אחר משימות החלל שלה, ויכלו לבדוק אם אותות הרדיו מאפולו אכן הגיעו מכיוון הירח. אף לא אחת מהן הטילה ספק בהישג האמריקאי. "כשאפילו האויב שלך מכיר בהישגיך – זה די משכנע!" טוענים בנאס"א. כמו כן, הציבו האסטרונאוטים של אפולו 11 על פני הירח מערכת מחזירי אור המיועדים להחזרת אור לייזר. באמצעות מערכת זו, במדידות שנערכו מאז נמצא קצב התרחקות הירח הממוצע מכדור הארץ.
הכחשת אירועי רצח רבין
לפי אחת התאוריות על רצח רבין, תכנן השב"כ לביים ניסיון רצח פוליטי שיופנה כלפי הנהגת השמאל, על מנת ליצור לה אהדה בקרב הציבור. לשם כך מצא השב"כ את יגאל עמיר, שאכן חפץ לבצע התנקשות ביצחק רבין מתוך השקפת עולמו הימנית רדיקלית. תאוריה זו נתמכת בשתי אירועים: המתנתו הארוכה של יגאל עמיר בחניית האח"מים מבלי שיבדק וישאל על מעשיו במקום ומבלי להרחיקו, וכן בנוכחותו של הצלם רוני קמפלר במרפסת סמוכה ממנה צילם ממושכות את יגאל עמיר זמן רב לפני הירי וגם בעת הירי. על פי תאוריה זו, על השב"כ מוטל היה לשים באקדחו של יגאל עמיר כדורי סרק אולם בביצוע משימה זו התרחש כשל, מתוך רשלנות או בכוונת מכוון, ובאקדח הושארו כדורים חיים. לכן הושמעה הקריאה "סרק, סרק" בעת ההתנקשות.
עם זאת, יש הטוענים שאף על פי שיגאל עמיר הצהיר על כוונתו לבצע את הרצח, הודה במעשה, שחזר אותו ומעולם לא הביע חרטה, הוא לא רצח את רבין. לפי גרסה זו, יגאל עמיר בעצמו לא ידע שלא הוא הרוצח או שלחלופין, הופעל עליו לחץ כבד להודות ברצח.
המבקרים את תאוריות הקונספירציה טוענים כי התאוריה נוצרה על רקע ההאשמות שהוטחו בימין בעקבות הרצח ורצונו לנקות את עצמו מאחריותו לו.
חגי עמיר, אחיו של יגאל עמיר שסייע בהכנות לרצח, שלל את תיאורית הקונספירציה בדברים שכתב לאחר שחרורו מהכלא ב־2012, אך הודה כי גם לו ישנן שאלות לגבי פרטים שונים סביב הרצח.
הכחשת פעילותה של מערכת כיפת ברזל
על פי תאוריה זו, מערכת כיפת ברזל אינה מיירטת באמת את הרקטות הנורות לעבר מדינת ישראל. את הרעיון מוביל בישראל ד"ר מרדכי שפר, חתן פרס ביטחון ישראל. הצעתו לפיתוח מערכת חלופית למערכות נגד טילים המפותחות בישראל לא התקבלה, ומאז הוא נלחם נגד המערכת ומערער על יעילותה. לטענתו, המערכת אינה יכולה ליירט את הרקטות, וסרטונים המראים את היירוט כביכול, מבוימים, והוא מגדיר אותם: "מופע אורקולי". לתיאוריה זו כמעט ואין תומכים.
הכחשת טבח סרברניצה
סוניה ביסרקו, נשיאת ועדת הלסינקי לזכויות אדם בסרביה, ואדינה בצ'ירביץ', הפקולטה לקרימינליסטיות, קרימינולוגיה ומחקרי ביטחון של אוניברסיטת סרייבו הכחישו את טבח סרברניצה במגוון צורות, הן בתקשורת, הן בחוק והן בחינוך.
שכתוב ההיסטוריה
שכתוב ההיסטוריה הוא סוג של רוויזיוניזם היסטורי שמטרתו היא עיוות ההיסטוריה הכתובה מתוך מטרה להכחיש אירועים שהתרחשו. מכחישי מציאות רבים, מתרצים את ההכחשה שלהם בשכתוב היסטורי של עובדות שאין עליהן עוררין.
חלק גדול ממכחישי המציאות משתמשים בטקטיקה זאת. דוגמאות בולטות לשכתוב ההיסטוריה הן:
בתרבות
בתרבות, ישנם אזכורים רבים להכחשת המציאות.
הגלולה האדומה והגלולה הכחולה
בסרט "מטריקס" מנהיג המורדים מורפיוס מציע לדמות הראשית ניאו את הבחירה בין לקחת את הגלולה האדומה או הגלולה הכחולה. הגלולה האדומה מייצגת עתיד לא בטוח - מצד אחד היא תשחרר את ניאו מהמשך השיעבוד בעולם הווירטואלי של המטריקס שנוצר על ידי המכונות על מנת לשלוט באנושות, ובאופן זה הוא יצליח לברוח לעולם האמיתי, אך ההסתגלות למציאות תהיה קשה. מצד שני, הגלולה הכחולה מייצגת "כלא יפהפה" - לקיחת הגלולה הכחולה תחזיר את ניאו לחיות חיי נוחות ללא צרות בתוך המציאות המדומה של המטריקס.
הדימוי "הגלולה האדומה והגלולה הכחולה" מציגה מחלוקת בחיים שהתקיימה תמיד ומתקיימת עד היום, הקשורה להכחשת המציאות: האם עדיף להכחיש אמת לטובת הנוחות האישית של הפרט, או להבין אמת מרה ולחיות באי-נוחות. הדימוי תפס תאוצה גם מחוץ לסרט, הפך לתופעת אינטרנט ואומץ על ידי סרטים, תכנים ופרויקטים אחרים.
בשנת 2016 יצא הסרט התיעודי "הגלולה האדומה" אשר מתמקדת בתנועה לזכויות הוא פרשן פוליטי אמריקאי ומייסד האתר ClimateDepot.com, המקדם מידע מוטעה על שינויי אקלים. הגבר, ומתעסקת באותו הדימוי, ומכאן שמה. הסרט מציג את חקירתה של ג'יי בעניין התנועה לזכויות הגבר, אותה ראתה בתחילה בשלילה, כשבמהלך הסרט היא מגלה רבדים נוספים על התנועה ופעילותם למען זכויות גברים, כשהיא מאתגרת את הגישות שלה עצמה לגבי מגדר, כוח ופריווילגיות.
דייוויד אירווינג
דייוויד אירווינג הוא סופר בריטי מכחיש שואה שכתב מספר ספרים המכחישים את השמדת היהודים השיטתית שבוצעה על ידי גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. בין 1975 ל-1977 פרסם את אחד הספרים המרכזיים שלו - "מלחמתו של היטלר" (Hitler’s War) - ביוגרפיה בשני חלקים. בהקדמה לספר במהדורה הגרמנית כתב אירווינג כי יומנה של אנה פרנק הוא זיוף וכי בית המשפט בניו יורק קבע כי היומן נכתב על ידי התסריטאי מאיר לוין בשיתוף עם אוטו, אביה של אנה פרנק, זאת למרות שבית המשפט בניו יורק מעולם לא פסק זאת.
בשל פעולותיו, כניסתו נאסרה למספר רב של מדינות, והוא אף ריצה 13 שנים בכלא.
מארק מורנו
מארק מורנו הוא פרשן פוליטי, אמריקאי אשר ייסד האתר ClimateDepot.com, המקדם מידע מוטעה על ההתחממות הגלובלית ושינויי האקלים. מורנו הוא אחד ממנהיגי הכחשת שינוי האקלים. ב-2019, מורנו תיאר את גרטה טונברי, פעילת אקלים, כ-"נביאה אוטיסטית", והוא העלה "ציוץ" (פוסט) באתר טוויטר, על האוטיזם של טונברי, ועל כך ספג ביקורת רבה.
אנדרו וייקפילד
אנדרו וייקפילד הוא רופא בריטי לשעבר שפרסם מחקר ב-1998 על הקשר בין החיסון המשולש (MMR) לאוטיזם. בעקבות פרסום המאמר רישיונו הרפואי נשלל והלאנסט, המגזין הרפואי שבו פורסם המאמר, חזר בו מפרסום המאמר.
וייקפילד היה אחד מיוצרי הסרט Vaxxed, אשר מביע התנגדות לחיסונים ולתעשיית החיסונים.
אלכס ג'ונס
אלכס ג'ונס הוא מנחה רדיו ותאורטיקן מקדם קונספירציות, שקידם את הרעיון השקרי לפיו פיגועי 11 בספטמבר תוזמנו על ידי הממשלה. הוא קידם תאוריות קשר נוספות בנושאים כגון הסדר העולמי החדש והנחיתה על הירח. על קידום קונספירציות אלו, הוא צונזר משלל אתרי אינטרנט כגון טוויטר.
בשל קידום התאוריות, נתבע ג'ונס ב-965 מיליון דולר.
תפוס את שורטי
תפוס את שורטי (באנגלית: Get Shorty) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדית פשע משנת 1995 בבימויו של בארי סוננפלד, עם ג'ון טרבולטה, ג'ין הקמן, רנה רוסו, דלרוי לינדו ודני דה ויטו בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "תפוס את שורטי" של אלמור לנארד משנת 1990. העלילה היא על עבריין גובה חובות שנכנס לעסקי הפקת סרטים לאחר שנשלח לגבות חוב מבמאי ומפיק סרטים.
ג'ון טרבולטה זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
בארי סוננפלד היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי ולפרס דב הזהב.
סקוט פרנק היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר.
תקציר העלילה
לאחר שהבוס של צ'ילי מת לוקח הבוס של בו את חובותיו ובו רואה את עצמו כבוס שלו ומחייב אותו לגבות חובות של לאו דבו (דייוויד פיימר), כובס שנחשב כנספה בתאונת מטוס וכנראה קבל 300,00 דולר ביטוח חיים. צ'ילי מתכוון לטוס לשם זה ללוס אנג'לס ומקבל משימה נוספת, לגבות שם חוב ממפיק ובמאי הסרטים הארי זים (ג'ין הקמן).
דמות נוספת בעלילה הוא סוחר הסמים בו קאטלט (דלרוי לינדו), שעובד עם ברון הסמים אסקובר (מיגל סנדובל). אסקובר העביר לו סמים בשווי 500,000 דולר שנמצאים בתא נעול בשדה התעופה. בו שלח את יאיו (ג'ייקובס ורגס) אחיינו של אסקובר כדי שייקח את הסמים אך הוא נבהל מבלשי ה-FBI שעקבו אחריו ועוזב את המקום ובו מחסל אותו. כעת מגיע אסקובר וחוקר את בו על הכסף ועל אחיינו.
גם בו רוצה להיכנס להפקת סרט ומאיים על צ'ילי בעזרת שומר ראשו בר (ג'יימס גנדולפיני) אך צ'ילי מתגבר על בר והוא עובר לצידו וביחד הם מחסלים את בו.
לבסוף מגיע למקום "בונס", מאיים על הארי וחובט בו קשות. הוא רוצה לחסל את צ'ילי אך זה מפקיד בידיו את מפתחות התא בשדה התעופה ושולח אותו להיתפש בידי סוכני ה-FBI.
לבסוף הם מתחילים להפיק את הסרט אך לא מרוצים ממשחקו של "שורטי".
מודלי הערכת עלויות לפרויקטי תוכנה
מודלי הערכת עלויות לפרויקטי תוכנה הם מודלים להערכת עלות המשמשים לצורך הערכת עלות ניהול פרויקטים על ידי אלגוריתמים מתמטיים שונים, המיועדים לפרויקטי תוכנה, מודל זה עוזר למקבלי החלטות להבין בצורה הטובה ביותר את סיבוכיות עבודת התוכנה.
כאשר באים למדל עלויות פרויקט נבחנים היבטים שונים כגון: המאמץ הנדרש לסיום כל משימה, הזמן הנדרש לסיום כל משימה או העלות הכוללת של כל משימה.
מונה על-קומפקטי
בתורת הקבוצות, מונה על-קומפקטי הוא סוג מסוים של מונה גדול.
הגדרה ותכונות מרכזיות
מונה \kappa נקרא \lambda-על-קומפקטי, אם קיים שיכון אלמנטרי, כש-M מחלקה טרנזיטיבית של V, כך ש- ,   ו-. מונה על-קומפקטי הוא מונה \kappa שהוא  \lambda-על-קומפקטי לכל  \lambda.
קיימת הגדרה שקולה, שניתנת להבעה בלוגיקה מסדר ראשון. עבור, \kappa הוא  \lambda-על-קומפקטי אם ורק אם קיימת מידה עדינה ונורמלית על הקבוצה. מידה כזו היא על-מסנן U על המקיים:
שתי ההגדרות שקולות. אם יש שיכון אלמנטרי  המעיד על כך ש-\kappa הוא \lambda-על-קומפקטי, אז ניתן להגדיר מידה עדינה ונורמלית על   באופן הבא:. מנגד, אם U מידה עדינה ונורמלית על , אז שיכון העל חזקה המתאים מעיד על כך ש-\kappa הוא \lambda-על-קומפקטי.
אם \kappa מונה על-קומפקטי, אז קיימים עליו על-מסננים נורמליים (זו הכמות המרבית).
למונים על-קומפקטיים יש תכונות השתקפות חזקות. למשל, אם השערת הרצף המוכללת (GCH) נכונה עד למונה על-קומפקטי \kappa, אז היא נכונה בכל מקום. כמו כן, כל מונה על-קומפקטי \kappa הוא גבול של מונים מדידים (יתרה מכך, קבוצת המונים המדידים מתחתיו היא קבוצה שבת).
הקשר למונים קומפקטיים-חזקים
כל מונה על-קומפקטי הוא קומפקטי-חזק. רוברט סולוביי שיער שההפך גם נכון, כלומר כל מונה קומפקטי-חזק הוא על-קומפקטי. אף על פי שטענה זו עקבית מתוך קיום מונה על-קומפקטי, מתברר שאינה בהכרח נכונה: Menas הוכיח שגבול מדיד של מונים קומפקטיים חזקים הוא קומפקטי חזק. מכאן נובע שהמונה הראשון שהוא גבול מדיד של קומפקטיים חזקים, (אם קיים), הוא מונה קומפקטי חזק שאינו על-קומפקטי.
השיטה של Menas לא מאפשרת לשלול את היותו של המונה הקומפקטי-חזק הראשון על-קומפקטי. מנחם מגידור הוכיח כי עקבי שהמונה הקומפקטי-חזק הראשון הוא המונה המדיד הראשון (ולכן אינו על-קומפקטי). כמו כן, מגידור הוכיח כי עקבי שהמונה הקומפקטי-חזק הראשון הוא העל-קומפקטי הראשון.
אקסיומת העל-חזקה גוררת שהמונה הקומפקטי-חזק הראשון הוא על-קומפקטי; יחד עם זאת, לא ידוע עדיין האם אקסיומת העל-חזקה עקבית עם קיומם של מונים קומפקטים-חזקים.
כיום עדיין לא ידוע אם חוזק ההתיישבות של מונים קומפקטיים-חזקים ומונים על-קומפקטיים זהה.
ולנטינה ארכיפובה-גרוסמן
ולנטינה ארכיפובה-גרוסמן (1912–19 בדצמבר 1976) הייתה רקדנית בלט, מורה למחול וכוריאוגרפית ישראלית. לימדה בלט במשך 35 שנה, והייתה מחלוצות הוראת הבלט בארץ, ועד אמצע שנות השישים המורה המקצועית היחידה לתחום זה באזור הצפון, בין תלמידיה נמנים רות אשל, רנה ירושלמי, ברטה ימפולסקי, הלל מרקמן ועוד.
קורות חיים
ולנטינה ארכיפובה נולדה בלייפאיה שבלטביה בשנת 1912, ולמדה עד גיל 17 בלט אצל אויגניה ליטבינובה, רקדנית לשעבר בתיאטרון מריאינסקי, ובהמשך אצל איוואן שריגין, מורה ומנהל חזרות באותו תיאטרון. כאשר ארכיפובה חזרה לטאלין, היא שימשה כאסיסטנית של ליטבינובה, ובמקביל הריצה תוכניות ברחבי אסטוניה. בשנת 1933 נסעה ארכיפובה לפריז, שם פגשה את בעלה לעתיד ארתור גרוסמן, וכן הופיעה בתיאטראון שאטלה. ארכיפובה נסעה עם ארתור גרוסמן לארץ מולדתו, רומניה, שם השניים נישאו, ויצאו למסע באירופה ובמזרח התיכון. בעת שהותם בביירות הגיעו ידיעות על פרוץ מלחמת העולם השנייה ושואת יהודי רומניה ובני הזוג החליטו לעלות לארץ ישראל. ולנטינה וארתור הסתייעו במבריחים על מנת להגיע לכפר גלעדי, שם נתפסו כעולים בלתי חוקיים ונלקחו למעצר בצפת, ולאחר מכן הגיעו לחיפה. בשנת 1943 פתחה גרוסמן סטודיו למחול ברחוב מסדה 37. ארכיבופה עשתה זאת ללא כל רישיון או המלצה. בשנות הארבעים קיים הסטודיו מספר הופעות בתל אביב ובחיפה, בין היתר בתיאטרון אהל. עם זאת, בהמשך גרוסמן פיתחה סלידה מהופעות של ילדים, בשל השלכותיהן הפסיכולוגיות, שכללו לטענתה הרגלים מגונים של משיכת תשומת לב יתרה.
בשנות החמישים חל מפנה בשיטתה של ארכיפובה, עת נסעה על מנת להשתלם באנגליה, והתוודעה לטכניקה הנקייה של הבלט האנגלי. בעקבות זאת החלה ארכיפובה להתמקד בתרגילים המקנים טכניקה בסיסית, בקצב למידה איטי. באותה תקופה פגשה ארכיפובה במשה פלדנקרייז ,והפכה למורה הראשונה בעולם ששילבה את שיטתו בהוראת הבלט הקלאסי, כאשר ארכיפובה קיבלה מפלנדקרייז שיעורים, ופלנדקרייז לימד בסטודיו של גרוסמן בשנות החמישים וקיים בו את כיתות הבוקר שלו למורים לחינוך גופני. גרוסמן שילבה תרגילים על הרצפה כחלק בלתי נפרד משיעוריה, וזכתה על כך להערכה מפלדנקרייז, שכתב "לווליה ארכיפובה, שודעת למזג את עבודתי בהוראת הבלט באופן אורגני ויעיל". לפי מירית עופר, אחת מתלמידותיה הראשונות של ארכיפובה, ארכיפובה ופלדנקרייז אף קיימו קשר רומנטי. ארכיפובה הייתה מן המורים הראשונים בארץ שהתקינו רצפת עץ בסטודיו, ועודדה את תלמידיה לראות הופעות של מופעי מחול של להקות זרות שהגיעו ארצה, ולא של אמנים מקומיים. החריגה היחידה בתחום זה הייתה ידידתה דבורה ברטונוב, כאשר גרוסמן יצאה עם תלמידיה להופעות של ברטונוב גם בשיא היריבות בין המחול המודרני לקלאסי בישראל. בשנות השישים החלה גרוסמן לרקום קשרים עם האקדמיה המלכותית למחול בלונדון, דרך תלמידיה שיצאו להשתלם מחוץ לארץ. בשנת 1966 הקימה יחד עם ז'נט אורדמן ואיבון נרונסקי את סניף האקדמיה המלכותית בארץ. גרוסמן עמדה בראש סניף זה. בחינות ראשונות לאקדמיה נערכו בשנת 1967, והשתתפו בהן כ־200 תלמידים, כאשר מאז הגיעו בוחנות לארץ מדי שנה. בשנת 1971 הציעה גרוסמן להקים בחיפה אדמיה למחול, אך ההצעה נותרה ללא מענה. ארכיפובה המשיכה ללמד עד אמצע שנות השבעים, ונפטרה ממחלה ב-19 בדצמבר 1976.
אדולף דה קודר
אדולף דה קודר (בגרמנית: Adolf Des Coudres; 2 ביוני 1862 – 21 בספטמבר 1924) היה צייר נוף גרמני.
סאקואני
סאקואני (בהונגרית: Săcueni) היא עיירה במחוז ביחור שברומניה.
אדולף דה קודר
ראשית חייו
אדולף דה קודר נולד ב-2 ביוני 1862 בקרלסרוהה. הוא הגיע ממשפחה אמידה ומעמד גבוהה. אביו לודוויג דה קודר (1820–1878) היה צייר ופרופסור לקלאסיקות של העת העתיקה והציור באקדמיה לאמנות בקרלסרוהה. האב לודוויג דה קודר לא תמך במאמציו האמנותיים של בנו אדולף, שיכול היה להתחיל ללמוד אמנות רק לאחר מות אביו.
סאקואני
גאוגרפיה
העיירה ממוקמת 42 ק"מ צפונית-מזרחית לאורדיה, בקרבת הגבול ההונגרי. היא נמצאת במחוז ביחור בקרישאנה שברומניה.
היסטוריה
שמה של העיר שימש בוודאות מאז שנת 1217.
אדולף דה קודר
בקרלסרוהה
לאחר סיום לימודיו עבד אדולף דה קודר כצייר עצמאי בעיר הולדתו קרלסרוהה עד שנת 1909, במהלכן השתתף בתערוכות אמנות גדולות בבאדן-באדן, קרלסרוהה ובמינכן עם נופיו האימפרסיוניסטיים. סמוך לביתו היה סטודיו נוסף בו הוקם בית הספר לציירים בקרלסרוהה כחברה פרטית בסביבות 1884. בשנים 1892 ו-1893 הציג דה קודר ציורים בארמון הזכוכית של מינכן, בהם הציג את שהותו בים הבלטי במושבת האמנים ארנשופ: בתים בדיונות (1892) ובתי דייגים בים הבלטי (1893). תמונות משני טיולים להולנד באמצע שנות ה-90 הוצגו גם בארמון הזכוכית של מינכן. בין השנים 1891 עד 1903 הוא נכח מדי שנה בתערוכות אמנות גדולות בארמון הזכוכית של מינכן עם ציוריו.
סאקואני
היסטוריה
בשנת 1417 זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה העניק לעיירה את הזכות לארגן יריד. זמן קצר לאחר מכן, הותר לה לקיים יריד מדי שבוע. ב-1514 היא נכבשה על ידי צבאו של גיירג' דוז'ה וב-1661 היא נכבשה על ידי צבא האימפריה העות'מאנית. ב-1665, כתנאי להסכם השלום של ואסוואר, הטירה של העיר נהרסה. משנת 1691 היא הייתה חלק מלוכת הבסבורג עד הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867. לאחר מכן היא הפכה לחלק ממלכת הונגריה בתוך האימפריה האוסטרו-הונגרית.
לאחר התפרקות האימפריה האוסטרית-הונגרית ב-1918/1920, העיר הפכה לחלק מרומניה. בין 1940 ל-1945 היא חזרה להונגריה כחלק מתכתיב וינה. מאז 1945 היא חלק מרומניה.
אדולף דה קודר
בקרלסרוהה
בשנת 1910 אדולף דה קודר בנה וילה עם אולפנים עבורו ועבור אחותו לואיז. הוא התגורר בשכונת עמיתיו הציירים פרנץ גרסל והנריק מור (1876–1940). כולם היו חברים בקבוצת לויטפולד במינכן, שהייתה קיימת מאז 1892 ובראשה עמד פריץ באר בין השנים 1907–1919.
סאקואני
אוכלוסייה
לפי המפקד האחרון משנת 2011 התגוררו בעיר 11,113 תושבים.
לפי המפקד: 77.49% הם מדיארים, 15.7% הם צוענים, 6.62% רומנים ו-0.17% אחרים.
אדולף דה קודר
בקרלסרוהה
מ־1910 עד 1924, דה קודר הציג שוב בתערוכות האמנות הגדולות בארמון הזכוכית של מינכן.
Warum betrübst du dich, mein Herz, רי"ב 138
Warum betrübst du dich, mein Herz (בעברית: למה זה תתעצב, לבי), רי"ב 138, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון ה-15 שלאחר חג השילוש הקדוש, ב-5 בספטמבר 1723.
אדולף דה קודר
בקרלסרוהה
ביולי 1914 השתתף בתערוכת האמנות הראשונה של פירסטנפלדברוק. בשנת 1915 נפטרה אחותו לואיז, שליוותה אותו כל חייו והתגוררה עמו.
Warum betrübst du dich, mein Herz, רי"ב 138
רקע
באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.
אדולף דה קודר
בקרלסרוהה
בשנת 1918 החליט למכור את הווילה שלו ולשכור דירה במרכז פירסטנפלדברוק.
Warum betrübst du dich, mein Herz, רי"ב 138
רקע
במאי 1723 התמנה באך לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה הליטורגית, כלומר ימי ראשון וחגים, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות.
אדולף דה קודר
בקרלסרוהה
ב־3 בנובמבר 1921 הוא התחתן עם סלמה פלוונאק, ציירת שהייתה צעירה ממנו ב-20 שנה. נישואיהם נמשכו שלוש שנים בלבד, מכיוון שאדולף דה קודר נפטר ב־21 בספטמבר 1924 בפירסטנפלדברוק.
הוא ואשתו סלמה, שמתה במרץ 1956, קבורים בבית העלמין הישן באמרינגן.
Warum betrübst du dich, mein Herz, רי"ב 138
רקע
קנטטה זו הייתה החמש-עשרה שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג, לאחר רי"ב 75, רי"ב 76, רי"ב 24, רי"ב 167, רי"ב 147, רי"ב 186, רי"ב 136, רי"ב 105, רי"ב 46, רי"ב 179, רי"ב 69א, רי"ב 77, רי"ב 25 ורי"ב 119.
אדולף דה קודר
יצירתו
ערכת הצבעים של אדולף דה קודר התבססה על בית הספר לציור בקרלסרוהה. כמו מורו שנלבר, גם דה קודר השתמש בעיקר בצבעים לא מעורבבים ורק לעיתים נדירות בהירים. גוני האדמה שולטים בייצוג הטבע; אך גם צבעים אפורים שונים ואדום לבנים כהה הם דוגמאות להעדפותיו הצבעוניות.
הגוונים הקודרים של ירוק, כחול ואפור משכו אותו הכי הרבה בטבע. ביטויים צבעוניים חזקים נמצאים לעיתים רחוקות בשלב המוקדם של ציוריו, ובעיקר קשורים לחפצים או אביזרים מסוימים. הבחירה השרירותית של פרטי התמונה ודפוסי הקומפוזיציה של אר נובו מראים גם את השפעתו של שנלבר. למרות מסעות הלימוד התכופים יחסית של דה קודר בצפון או בדרום גרמניה או במדינות שכנות, נופי הילדות נותרו המוטיבים המועדפים עליו.
Warum betrübst du dich, mein Herz, רי"ב 138
רקע
ב-1881 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 28 של פרסומיה.
אדולף דה קודר
יצירתו
בעבודתו, האדריכלות הייתה אחד המוטיבים החשובים ביותר לצד הטבע מאז ימי לימודיו. בציוריו המוקדמים, יש מראה "נוסטלגי" רומנטית, המתבטא במוטיבים "חסרי משמעות" כמו גשרים, מדרגות או חצרות אחוריות. בשנותיו האחרונות נוספו כמה נושאים צבעוניים יותר, שונים מהיצירות הקודרות והמלנכוליות של ימיו הקודמים. בתקופת היצירה האחרונה, טבע דומם וחללי פנים הופיעו כנושאים ציוריים חדשים.
Warum betrübst du dich, mein Herz, רי"ב 138
מילים ומוזיקה
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל הגלטים בהם קורא פאולוס "ללכת בדרך הרוח" ולא בדרך הבשר. בנוסף, נקראים פסוקים מהבשורה על-פי מתי מתוך הדרשה על ההר בהם אומר ישו שלא ניתן לעבוד גם את אלוהים וגם את הממון, אלא יש לעזוב את הגשמיות ולהתמקד ברוחניות. בעבר סברו שהלברית נכתבה על ידי האנס זקס, אך היום מקובל להניח שלא הוא הכותב, וזהות המחבר היא אנונימית. הלברית עוסקת בביטחון שאדם צריך לתת באלוהים, גם בעת צרה ומחסור גשמיים. רוב הקנטטות הקודמות שלו בלייפציג נכתבו במתכונת של פסוק מהתנ"ך ואחריו רצ'יטטיב ואריה לסירוגין, עם סיום של כורל. הקנטטה הנוכחית שונה במבנה שלה, כאשר חציה הראשון בנוי בצורה של דיאלוגים בין סולן למקהלה, וחציה השני חוזר למתכונת של רצ'יטטיב ואריה. הדיאלוגים נערכים בין הסולן המודאג מחסרון גשמי או צער גופני, לבין המקהלה הקוראת לו לשים מבטחו באל. בחציה השני של הקנטטה הסולן כבר בוטח באל ובישועותו, ומעודד מכך. המוזיקה משקפת את אופי הטקסט, כאשר קטעי הסולו בחלק הראשון מלווים בנעימה לירית ואיטית, ואילו החלק השני הוא מהיר, אופטימי ומלא תקווה.
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני סופרן, טנור, אלט ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, שני אבובי ד'אמורה, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה 6 חלקים:
הקלטות
היצירה הוקלטה במלואה 18 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1982), טון קופמן (ב-1998), מסאקי סוזוקי (ב-1998) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
Cherish
לאחר יציאתו, השיר זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה, שהופתעו משינוי התוכן ומהתדמית ה"קלילה" יותר של המוזיקה של מדונה בניגוד לסינגלים הקודמים שלה מ-Like a Prayer, ששילבו נושאים כמו דת ומיניות. הם השוו מילים מסוימות של השיר לשורותיה של יוליה ב"רומיאו ויוליה". "Cherish" זכה להצלחה מסחרית בין-לאומית, כאשר דורג בראש מצעד המוזיקה הקנדי והגיע לעשירייה הפותחת של המצעדים באוסטרליה, בלגיה, איטליה, אירלנד, הממלכה המאוחדת ואירופה. בארצות הברית, "Cherish" דורג בשיאו במקום השני במצעד הבילבורד הוט 100, מה שהפך את מדונה לאמן עם מרבית השירים שדורגו ברציפות בחמישייה הפותחת (16 בסך הכול).
לשיר צולם וידאו קליפ בשחור-לבן, אותו ביים הצלם הרב ריטס בחוף פרדייס קוב במאליבו, קליפורניה. בקליפ, מדונה מגלמת את עצמה, בזמן ששלושה שחקנים שותפים לבושים כבני-ים שוחים בים ומחוצה לו. אקדמאים ציינו כי בני הים הפכו לסמלים עבור הקהילה ההומוסקסואלית והדיכוי שהיא התמודדה עימו. מדונה ביצעה את "Cherish" בסיבוב ההופעות העולמי שלה "Blond Ambition World Tour" (1990), שם כללה ההופעה את רקדניה המחופשים לבני-ים. מטרת התלבושות היה לבטא את תשוקתם.
רקע
"Cherish" נכתב והופק על ידי מדונה ופטריק לאונרד, והופץ כסינגל שלישי מתוך Like a Prayer (1989). השיר בנוי סביב נושאים של אהבה ומערכות יחסים, כאשר המחזה "רומיאו ויוליה" מאת ויליאם שייקספיר היה אחד ממקורות ההשראה העיקריים לכך. מדונה קראה את "רומיאו ויוליה" בהפסקות במהלך החזרות ל-Speed-the-Plow, מופע בברודוויי שבו השתתפה בשנת 1988. ביום השלישי של מפגשי ההקלטות של Like a Prayer, היא הציגה ללאונרד את המילים של "Cherish", והסבירה שכתבה את השיר "אחר צהריים שמשי אחד ליד החוף", אך מאוחר יותר התוודתה שהוא נכתב בעצם בחדר האיפור שלה. "כתבתי את זה במצב נפשי סופר-הייפר חיובי שידעתי שלא יחזיק מעמד", ציינה הזמרת. לאונרד הדגיש שורה אחת מהשיר שהייתה דומה לשורה "Cherish is the word I use", מתוך "Cherish" של להקת הארגון שפעלה בשנות ה-60, ולאחר מכן החליטה מדונה לכלול אותו ב-Like a Prayer. הבי-סייד של מהדורת הסינגל של "Cherish" הייתה רצועה שלא יצאה בעבר בשם "Supernatural", שהולחנה בהתחלה במהלך מפגשי ההקלטות של אלבום האולפן השלישי שלה, True Blue והושלמה מאוחר יותר ב-1989. ב-2009, במהלך ריאיון לרולינג סטון, התוודתה מדונה כי מעולם לא הצליחה לחזות אם השירים שלה יצליחו, ללא קשר לדעתה האישית עליהם. כדוגמה, היא ציינה את "Cherish" כאחד השירים ה"מפגרים" ביותר שכתבה, אך ציינה שהוא זכה להצלחה מסחרית. השיר נכלל גם באלבום הלהיטים הראשון שלה The Immaculate Collection משנת 1990 ובמהדורת התקליטור הכפול של אלבום הלהיטים השלישי שלה Celebration משנת 2009.
הרכב
"Cherish" הוא שיר שנוצר בהשראת שמיניות סווינג המאופיינות במוזיקת פופ, כמו גם בסגנון דו-וופ; הוא פותח את החלק השני של Like a Prayer ונחשב לרצועה השישית מתוכו במהדורה המקורית משנת 1989. השיר מתחיל בצלילי סינת'ים ומקלדת אלקטרונית. בהמשך, מדונה חוזרת על המילים "להוקיר, להוקיר", ואז נשמעים צלילי מכונת התופים, כשכלי הקשה וגיטרות מלווים את קולה. במהלך הגשר המוזיקלי, היא מבצעת את השורה "קופידון בבקשה תכוון אליי" ("Cupid please take your aim at me"). זאת, תוך שצלילי המקלדת האלקטרונית משתנים בהתאמה. קצב מכונת התופים משתנה גם הוא, וזו מבצעת את הפזמון, "תוקיר את האושר/שתמיד תהיה כאן לצידי", בליווי קולות רקע וגיטרה בס. הבית השני ממשיך באותה צורה, כשהיא מבצעת את השורה "רומיאו ויוליה/אני מתערבת שהם אף פעם לא הרגישו ככה/אז אל תזלזלו בנקודת המבט שלי".כשהפזמון השני מסתיים, סקסופון מתחיל להתנגן כשמדונה שואלת בעדינות את המאזין, "מי? אתה! לא יכול להתרחק, אני לא אתן לך", ואחריו מבצעת את השורה בהשראת השורה שבחר לאונרד מתוך שירה של להקת הארגון. קולות רקע ממשיכים להישמע בשילוב קרן היער והלחן שלה שנכתב בסי במול. התופים וכלי ההקשה נשמעים שוב והפזמון מבוצע פעמיים, לפני שהוא מסתיים. לפי התווים שפורסמו באתר האינטרנט של אלפרד מיוזיק, "Cherish" מבוצע בסימן זמן רגיל, עם קצב מהיר–בינוני של 130 פעימות בדקה. "Cherish" נכתב בסולם רה מז'ור, וקולה של מדונה משתרע בטווח של A3 עד D5. השיר עוקב אחר הרצף של G/D–D–Em7–D בהתחלה כמהלך ההרמוני שלו, שמשתנה ל-D–Dm–C–Em7 במהלך הבתים ועובר ל- בפזמון.
ביקורת
ויין רובינס מניוזדיי האמין ש-"Cherish" מדגים את "סוג הפופ האקראי שהיינו מקבלים אילו [הסופר הפוסט-מודרני] ויליאם בורוז היה מנהל התוכניות של תחנת הרדיו השונות". ברט השווה את השיר ואת צורת הכתיבה של מדונה לדיאולגים של רומיאו ויוליה, ומצא דמיון בין השורה "Sweet so would I, Yet I should kill you with much cherishing" מהמחזה, למילים של "Cherish". אלן מאטז, אחד ממחבריו של The Madonna Companion, הרגיש ש-"Cherish" הפותח את החלק השני של Like a Prayer, החיה מחדש את הרומנטיקה המתוקה והשמחה שחסרה בחלק הראשון של האלבום והוסיף, "בדומה לנערת פופ של הכנסייה, מדונה משתמשת בכוח הריפוי של המוזיקה. במקרה הזה, ישנו ערבוב של נשמה מתוקה קלאסית ופופ מודרני של אל. איי".
מבקר המוזיקה ג'יי. די. קונסידיין מרולינג סטון, סקר את האלבום Like a Prayer והחמיא לשיר ועל יצירת איזון "יעיל", תוך ניגוד לאופי הקליל שלו עם הטראומה שחווה ב-"Oh Father", השיר הבא. קונסידיין מצא גם התייחסויות לרטרו-רוק בשיר. פרייה ג'רמן-איבנס, ממחברי Madonna's Drowned Worlds, שמדובר באחד היצירות האחרונות על רומנטיקה טהורה של מדונה. "היא צריכה לחזור לנוסחה [הזו] מדי פעם, אך אני מניח שהיא עברה מעבר לכל זה", הוסיף ג'רמן-איבנס. קרול קלרק, מחברת Madonnastyle ציינה שהאופי ה"מרענן" של השיר בולט במיוחד אם עוקבים אחר הקטלוג של מדונה בצורה כרונולוגית. בהמשך, ציינה את הקשר שלו ל-"Express Yourself", והוסיפה שבשיר "Oh Father" ניתן לחוש בקינה.
החוקרת מריה רהאה כתבה בספרה Cinderella's Big Score: Women of the Punk and Indie Underground שהשיר היה מלא במילים "נדושות". אנדי גולדברג מג'רוזלם פוסט אמר שהשיר החזיר את "מדונה למגרשי הריצה הישנים שלה, ליין הבס התוסס והמנגינות המרתקות של אלבומי הלהיטים בעבר". קווין פיני מ-Austin American-Statesman הופתע מתרומתה של מדונה לשיר והתוודה שהוא "התקשה להאמין שהיא בכלל כתבה את זה?". בהמשך, ציין שהוא רוצה שהיא תלך לכיוון בוגר יותר ותלחין שירים דומים מוזיקלית ל-"Cherish". ריצ'רד הרינגטון מוושינגטון פוסט סקר את השיר בחיוב והשווה אותו לשירים נוספים באלבום. איאן בלייר משיקגו טריביון הסכים וסיווג את השיר כמותאם עבור "האוהבים והחולמים המאושרים".
לנוקס סמואלס מדאלאס מורנינג ניוז העריך את הנושא הקליל של השיר והחמיא למדונה ולאונרד על שלא דבקו רק בנושאים אישיים באלבום. דייל אנדרסון מ-The Buffalo News סבר שהשיר יהפוך לאחד מהשירים הנשכחים ביותר של מדונה, אך גם קיווה שלא. דעה זו הייתה דומה לזו של דון מקליס משיקגו סאן-טיימס, שהוסיף כי "Cherish" לא היה משהו שציפו ממדונה באותה נקודת זמן. מקליס התאכזב מכך שמדונה חזרה לסוג השירים האלה, שלדעתו לא תאמו את הדימוי העצמי שלה. דן דלוקה מפילדלפיה אינקוויירר, שסקר את סיבוב ההופעות העולמי של מדונה ב-2001, השווה את "Cherish" עם שירים של כריס רובינסון, והוסיף בהומור ש"רק אם הוא היה הומו הוא היה שר משהו כזה". לוסי או'בריאן, מחברת הספר "מדונה: כמו אייקון", הרגישה שהשיר אופייני לעשייה המוזיקלית הקודמת של מדונה, והיה מתאים יותר לאלבום האולפן השלישי שלה, True Blue, ששיריו עסקו בעיקר ברומנטיקה ומערכות יחסים.
הצלחה מסחרית
בארצות הברית, "Cherish" הופיע לראשונה במקום ה-37 במצעד הבילבורד הוט 100. בשבוע העוקב, הוא עלה למקום ה-28 במצעד, והפך לשיר "עם תנודת העלייה הגדולה ביותר" של השבוע. לאחר שלושה שבועות, כאשר "Cherish" נכנס לחמישייה הפותחת של הבילבורד הוט 100, חזאים מתעשיית המוזיקה שיערו שהשיר יהפוך לשירה השמיני של מדונה שיגיע לראש המצעד. עם זאת, נאלץ השיר להתמודד ראש-בראש מול השיר "Miss You Much" של הזמרת האמריקאית ג'נט ג'קסון, שדורג גם הוא בעשירייה הפותחת באותו השבוע. תקשורת ההמונים העמידה את שתי הנשים זו מול זו וניסתה ליצור יריבות ביניהן. השיר דורג בסופו של דבר במקום השני ב-7 באוקטובר 1989, באותו שבוע ש-"Miss You Much" הגיע למקום הראשון בהוט 100. "Cherish" הפך לסינגל ה-16 ברציפות של מדונה שדורג בחמישייה הפותחת במצעד; שיא של כל הזמנים לאמן במצעד. הוא שהה במצעד במשך 15 שבועות בסך הכול. בניגוד לסינגלים הקודמים של מדונה, "Cherish" לא היה להיט דאנס ולא דורג במצעד שירי הדאנס קלאב, אך הצליח להגיע למקום הראשון במצעד השירים העכשוויים למבוגרים; השלישי שלה שעשה זאת, לאחר "Live to Tell" ו-"La Isla Bonita". "" עזר למדונה לזכות בפרס המוזיקה של בילבורד בקטגוריית "אמנ/ית המוזיקה העכשווית למבוגרים הטוב ביותר", בשנת 1989.
במצעד סוף השנה של בילבורד, "Cherish" דורג במקום ה-59 בהוט 100 ובמקום ה-31 במצעד השירים העכשוויים למבוגרים. בקנדה, "Cherish" הופיע לראשונה במקום ה-80 במצעד הסינגלים של RPM ב-14 באוגוסט 1989. בשבוע התשיעי שלו במצעד, השיר הגיע למקום הראשון, ונשאר שם במשך שבועיים. "Cherish" דורג במצעד במשך 17 שבועות והיה לסינגל הקנדי התשיעי הנמכר ביותר לשנת 1989. הרצועה הגיעה גם למקום הראשון במצעד השירים העכשוויים למבוגרים של RPM בשבוע השביעי ליציאתה.
ב-1 בספטמבר 1989, "Cherish" הופץ בממלכה המאוחדת ודורג במצעד הסינגלים הבריטי במקום ה-16. בשבוע העוקב, השיר דורג במיקום השיא שלו (3), והפך לסינגל ה-21 של מדונה בממלכה המאוחדת שדורג בעשירייה הפותחת במצעד. לפי חברת המצעדים הרשמית, השיר נמכר שם בלמעלה מ-200,000 עותקים. "Cherish" נכנס למצעד הסינגלים האוסטרלי, שם דורג בהתחלה במקום ה-17 ב-17 בספטמבר 1989, והגיע בשיאו למקום הרביעי, כשהוא שוהה במצעד במשך 16 שבועות בסך הכול. בהולנד, "Cherish" הופיע לראשונה במקום ה-24 במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים, והגיע בשיאו למקום ה-15, בשבוע העוקב. "Cherish" הגיע גם לעשירייה הפותחת במספר מצעדי שירים ברחבי אירופה, מה שהוביל לכך שהוא דורג בשיאו במקום החמישי באירופה הוט 100. הוא גם הפך לסינגל המושמע ביותר ברדיו ברחבי אירופה במהלך השבוע שאירע ב-21 באוקטובר 1989.
וידאו קליפ
"Cherish" קודם באמצעות וידאו קליפ בשחור-לבן שביים הרב ריטס וצולם ב-22 ביולי 1989 בחוף פרדייס קוב במאליבו, קליפורניה. הבכורה העולמית שלו התקיימה ב-MTV ב-21 באוגוסט 1989. ריטס היה אחד הצלמים המועדפים על מדונה באותה תקופה ולכן היא ביקשה ממנו לביים את הקליפ. על פי הדיווחים, ריטס ניסה לשכנע אותה לצאת מזה באומרו, "אבל אני צלם סטילס. אני לא יודע כלום על קולנוע". מדונה, ללא חשש, ענתה בפשטות, "ובכן יש לך כמה שבועות ללמוד". הבמאי התאמן עם מצלמת 8 מ"מ בזמן שצילם בהוואי ואחרי שחזר אישר למדונה שהוא יכול לביים את הקליפ. "שבועיים לאחר מכן, צילמתי את 'Cherish'. ביימתי אותו וגם עשיתי את עבודת הצילום. זה היה ממריץ", אמר לאוצר האמנות פרנסואה קווינטין בריאיון ב-1999. הקונספט של הקליפ נהגה על ידי ריטס, שרצה להציג בני ים בסביבת הגידול הטבעית שלהם, אך מדונה התעלמה מהרעיון כיוון שרצתה להופיע כעצמה, ולשמור על רעיונו. ארבעה גברים נבחרו להשתתף בקליפ; אחד מהם היה טוני וורד שהפך לבן זוגה בהמשך. שלושת האחרים היו שחקני כדורמים מאוניברסיטת פפרדין הסמוכה. בסך הכול, נוצרו ארבעה זנבות ימיים בידי "גלובל אפקטס" בצפון הוליווד, קליפורניה עבור הקליפ. שלושה זנבות נוצקו בגודל מלא בגומי מוצק וגמיש במיוחד, כל אחד מהם שקל כ-40 פאונד (18 ק"ג). זה היה הכרחי כדי לגרום להם לא לצוף במים, שכן זנבות קלים יותר היו צפים, וגורמים לבני הים להיות עם ראשם כלפי מטה. במהלך השימוש בזנבות, שחקני הכדורמים היו צריכים לנסות לשחות כשהם מחוברים אליהם; הדבר הצריך כוח סיבולת וזריזות, בעת ובעונה אחת. הדבר נבע בחלקו מאבזור דמוי קפיץ-פלסטיק שנוצק לתוך הסנפיר של כל זנב. אחת הסיבות שהקליפ הזה צולם בשחור-לבן הייתה בשל העובדה שהמים היו קרים מאוד, מה שגרם לעור החיוור של מדונה להיראות אפילו לבן יותר.
לדברי מאורה ג'ונסטון מרולינג סטון, בעקבות יציאתו "הקליפ הפך למוצר הכרחי ל-MTV. הוא מציג טיול קליל על החוף, דבר מתון בהרבה מהמחלוקות ש-'Like a Prayer' ו-'Express Yourself' עוררו". פוז-הרננדז הסיק שמדובר במערכת יחסים בין המוזיקה לתמונות בקליפ של "Cherish", ואמר שהם משלימים זה את זה; הדבר עודד את הצופה לצפות בקליפ שוב ושוב. פוז-הרננדז דיבר על איזון הגובה והעומק המתרחש בקליפ. התיאורים החזותיים של בני הים והתאורה ששימשה בקליפ הושפעו מתצלום הסטילס של ריטס המכונה "The Male Nude Bubble", שכלל דוגמנים עירומים בתוך מיכל מים ענק, כשסביבם שזור בד לבן. רבות מהתנועות בתמונות, כולל ה"אופי הצף" של הדוגמנים, בוטאו במהלך השחייה והתנועות של בני הים בקליפ.
קרול ורנאליס, מחברת "התנסות בווידאו קליפ", מצאה קונוטציות הומואירוטיות בין מדונה ובני הים. בני הים בקליפ קיימים בעולם עצמאי משלהם, שבו הם מתרבים עם מינם, הן ביולוגית והן מבחינה חברתית. העובדה שלבני הים אין איבר מין הובילה את ורנאליס להאמין שהקליפ קושר אותם עם יצירות אחרות של ריטס, כלומר דימויים פיסוליים הומואירוטיים ללא פין. זנבותיהם קיבלו משמעויות שונות, כולל מיניות וסמליות נוצרית. כיוון שבאמנות העכשווית, תמונות של בני ים נדירות בעוד בתולות ים נפוצות, הם נקראים לפעמים "פיות", בין היתר משום שלא ידוע כיצד נוצרו. ורנאליס האמינה שהמסתוריות והחמקמקות של בני הים בקליפ מילאו תפקיד מכריע. הם אף פעם לא פונים ישירות למצלמה ולעיתים קרובות מוצגים ונעלמים מהעין. כיוון שהישארות בלתי-נראית היא נושא מרכזי בקהילה ההומוסקסואלית, עבור המחבר זה בעצם תיאר דיכוי ואת הרצון לצפות אך לעולם לא להיראות.
הופעה וגרסאות כיסוי
מדונה ביצעה את "Cherish" בשידור חי רק במהלך סיבוב ההופעות "Blond Ambition World Tour" ב-1990. על הבמה, ההופעה שיקפה את הרצף מהקליפ, עם הופעתן של שלוש מהרקדנים של מדונה, לבושים כמו בני ים. הסופרת קרול קלרק ציינה בספרה "מדונה-סטייל" כי התלבושת שלבשה הזמרת במהלך הרצף הזה הייתה התחפושת הפשוטה והעדינה ביותר של המופע. היא הייתה מורכבת משמלה שחורה קטנה גזורה ומעוטרות בנוצות חסידה ממערב אפריקה, הנקראת מראבו.
מדונה הסתובבה סביב רקדניה, תוך כדי נגינה בנבל. במהלך הפזמון הרימו הרקדנים את זנבות בני הים התותבים שלהם ונצמדו זה לזה. גילברט הרגיש שההופעה מבטלת מיניות של גברים, כיוון שהם נדחקים והופכים ל"אובייקטים של הערצה", כמו שלושת רקדני בני הים. דעה זו רווחה גם אצל מארק בגו, מחבר הספר Madonna: Blonde Ambition, שאמר כי "מדונה והבנות שלה מציגות מצב מאוד ילדותי, אך הן נותנות את ההרגשה שהן רציניות, בין אם זה במשחק או בהצגה של הדברים". שתי הופעות שונות הוקלטו והופצו על גבי ודיאו, The Blond Ambition Japan Tour 90, שהוקלט ביוקוהמה, יפן, ב-27 באפריל 1990, ו-Blond Ambition World Tour Live, שהוקלט בניס, צרפת, ב-5 באוגוסט 1990.
הזמר הברזילאי רנאטו רוסו כלל גרסת כיסוי של השיר באלבומו The Stonewall Celebration Concert מ-1994. הגרסה שלו זכתה לשבחים על ידי אלווארו נדר מ-AllMusic. אלבום האוסף Virgin Voices 2000: A Tribute to Madonna, Vol. 2 משנת 2000 מכיל גרסת כיסוי של להקת לופ גורו. גרסת כיסוי מסוגת הרוק האלטרנטיבי לשיר שהוקלטה על ידי דה פריירס נכללה באוסף המחווה Through the Wilderness של מדונה משנת 2007.
קרדיטים
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מהערות האלבום של Like a Prayer.
רכס בראון (אנטארקטיקה, הרי פנסקולה)
רכס בראון (באנגלית: Brown Ridge) הוא רכס מצוקים סלעי חשוף מקרח, המשתרע לכיוון צפון - צפון-מערב מפסגת נלסון שברכס נפטון, בהרי פנסקולה, בארץ המלכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 6 קילומטרים.
היסטוריה
הרכס מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1955 – 1966.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הרכס נקרא על שם רוברט ד. בראון (Robert D. Brown), שהיה גאולוג במשלחת הסקר הקרקעי לרכס פאטוקסנט (the Patuxent Range field party) בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962 –1963.
בית הכנסת של לסקו
בית הכנסת לסקו הוא בית כנסת בלסקו שבפולין. בית הכנסת תפקד כמקום פולחן עד שהוחרב על ידי הנאצים במלחמת העולם השנייה.
ג'וני ניומן
ג'ון סילבסטר "ג'וני" ניומן הבן (באנגלית: .John Sylvester "Johnny" Newman Jr; נולד ב-28 בנובמבר 1963) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1986–2002. ממוצעיו הכוללים לאורך 16 עונותיו בליגה הם 11.0 נקודות, 2.2 ריבאונדים ו-1.5 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות
ניומן נולד וגדל בעיר דאנוויל שבווירג'יניה, ובין השנים 1982–1986 למד באוניברסיטת ריצ'מונד אשר בריצ'מונד הסמוכה. בעונתו השנייה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 1983/1984, הוביל את ריצ'מונד להעפלתה הראשונה אי פעם לטורניר אליפות המכללות, ואף לניצחון מפתיע בסיבוב הראשון מול אוניברסיטת אובורן, בה שיחקו צ'ארלס בארקלי וצ'אק פרסון. בעונת 1985/1986 העפיל עם ה"ספיידרס" פעם נוספת לטורניר המכללות, אולם הפעם קבוצתו הודחה כבר בסיבוב הראשון, על ידי אוניברסיטת סנט ג'וזף. לאורך שלוש עונותיו האחרונות בליגת המכללות קלע 21.7 נקודות ואסף 6.2 ריבאונדים בממוצע למשחק, ואת קריירת המכללות סיים כקלעי המוביל בתולדות אוניברסיטת ריצ'מונד, עם 2,383 נקודות בסך הכול.
קריירת משחק מקצועית
בדראפט ה-NBA 1986 נבחר ניומן בבחירה ה-29 על ידי קליבלנד קאבלירס, אשר צירפה באותו הדראפט גם את בראד דוהרטי (בחירה ראשונה), רון הרפר (בחירה שמינית) ומארק פרייס (בחירה 25). בסיום עונת הרוקי שלו, במהלכה קלע 5.0 נקודות בממוצע למשחק, שוחרר מהקאבלירס.
לקראת עונת חתם על חוזה בניו יורק ניקס. בעונתו השנייה עם הניקס הפך לשחקן חמישייה קבוע, קלע 16.0 נקודות למשחק, וסייע לקבוצתו להעפיל לחצי גמר האזור המזרחי; בתשעת משחקי קבוצתו בפלייאוף היה הקלעי השני של הניקס, אחרי פטריק יואינג, עם 16.1 נקודות למשחק.
בית הכנסת של לסקו
היסטוריה
הבניין נבנה בסגנון המנייריסטי - בארוק המוקדם. חלק מהאלמנטים הם גותיים - כמו המגדל. החזית נושאת כתובת בעברית ובה כתוב הפסוק מבראשית כ"ח, י"ז: "וַיִּירָא וַיֹּאמַר מַה נּוֹרָא הַמָּקוֹם הַזֶּה אֵין זֶה כִּי אִם בֵּית אֱלֹהִים וְזֶה שַׁעַר הַשָּׁמָיִם" אולמות הפנים עוטרו בסגנון מנייריסטי בגומחות, קרניזים וארכיטרבים. מאז שנות השמונים משמש בית הכנסת כגלריה לאמנות ובה מוצגים של אמני מחוז בישצ'אדי. כמו כן, מוצגים במרפסת בניין בית הכנסת נתונים על כל הקהילות היהודיות באזור.
ג'וני ניומן
קריירת משחק מקצועית
ביולי 1990, לאחר 3 עונות בניו יורק, חתם ניומן על חוזה בשארלוט הורנטס. בעונת הוביל את קלעי ההורנטס עם 16.9 נקודות בממוצע למשחק, אולם קבוצתו סיימה את העונה עם מאזן שלילי 26–56. ב-19 בינואר 1991 קלע שיא קריירה של 40 נקודות בהפסד קבוצתו מול דאלאס מאבריקס, וב-25 בינואר 1992 שבר את שיאו האישי כשקלע 41 נקודות בניצחון ההורנטס מול אינדיאנה פייסרס. בעונת קלע 11.9 נקודות למשחק עבור ההורנטס, אשר העפילו לשלב הפלייאוף לראשונה בתולדות המועדון. בסיבוב הראשון גברה שארלוט על בוסטון סלטיקס (3–1), אך בחצי גמר המזרח הפסידה מול הניקס (1–4).
בדצמבר 1993 הועבר ניומן בטרייד לניו ג'רזי נטס, בתמורה לרומיל רובינסון, ולקראת עונת חתם על חוזה במילווקי באקס. ב-3 עונותיו במילווקי קלע 9.1 נקודות למשחק, לרוב כשחקן ספסל.
ביוני 1997 הועבר עם דני פורטסון וג'ו וולף בטרייד לדנוור נאגטס, בתמורה לסנטר ארווין ג'ונסון. בעונתו היחידה עם הנאגטס קלע 14.7 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת המקוצרת חזר לשחק עבור הקאבלירס, ובשלוש העונות הבאות שיחק בניו ג'רזי נטס (1999–2001) ובדאלאס מאבריקס.
בשנת 2002 עזב את ה-NBA, לאחר 16 עונות רצופות, וחתם על חוזה בקבוצת פאניוניוס היוונית. את עונתו היחידה בקבוצה סיימה פאניוניוס במקום ה-11 (מתוך 14) בליגת העל היוונית. בקיץ 2003 פרש ניומן ממשחק, בגיל 39.
קדש (ארנת)
קֶדֶש ("כּינסַה" בהגייה החתית), הייתה עיר חורית עתיקה ששכנה על גדות נהר האורונטס בשטח מערב סוריה של היום. חורבותיה נמצאות בתל נבי מִנד, 24 ק"מ דרומית מערבית לחומס. החורבות זוהו על ידי קנת קיצ'ן.
אזכורים של קדש במקורות
ישנם המזהים את qa-di-sa-a המוזכרת בתעודות מארי, המתוארכות לסביבות המאה ה-18 לפני הספירה, עם קדש על הארנת.
העיר קדש מוזכרת פעמים רבות בתעודות חתיות, מצריות ואכדיות. האזכורים המוקדמים ביותר נוגעים לקרב מגידו המתוארך למאה ה-15 לפני הספירה. לאחר מכן, העיר קדש מופיעה בתשעה מכתבים במכתבי אל-עמארנה. במכתב 189 מופיעה התכתבות בין מלך קדש "אִיתַגַמַה", שמלך באמצע המאה ה-14 לפנה"ס, למלך מצרים. במכתב הוא מתלונן על ביריאווזה מלך דמשק שמשמיץ אותו. איתגמה מופיע ב-11 מתוך 382 מכתבי אל עמרנה, מתוכם 4 מכתבים העוסקים בארץ "עמקו" ששכנה בדרום עמק הבקאע שבלבנון. במכתבים מופיעים שמות של שני מלכים נוספים של קדש "סוטרנה" ו"ארי-טשוב".
העיר מוזכרת בצורה די נרחבת בתיאורים של קרב קדש. תמונות הקיר המצריות של מלחמת קדש מראות את העיר קדש כעיר מבוצרת מוקפת חומה וחפיר כפול.
במהדורת לוסיאן של תרגום השבעים מתורגם הביטוי המוקשה "ארץ תחתים חודשי" שבפסוק "ויבאו הגלעדה ואל ארץ תחתים חודשי ויבאו דנה יען וסביב אל צידון" ל- "ארץ החיתים קדש".
זיהוי תל נבי מנד כקדש
עמנואל וליקובסקי חלק על הזיהוי של תל נבי מנד כקדש. הוא טען שהתל אינו מוקף במים כפי שנראה בציורי הקיר של קדש ומיקום הנהר בצפון אינו תואם את התיאורים של הקרב. במקום זאת, הוא טוען שתל נבי מנד היא רבלה.
חפירות ארכאולוגיות בתל נבי מנד
קדש מזוהה בתל נבי מִנד, הנמצא על נקודת המפגש בין האורונטס, הנמצא ממזרח לתל ויובלו המוקדיה, הנמצא ממערב ומצפון לתל, 7 קילומטר דרומית לאגם חומס ו-24 ק"מ דרומית מערבית לחומס. שטח התל הוא כ-100 דונם בפסגתו, בערך 200 על 450 מטר, והוא מתנשא לגובה של כ-30 מטר מעל סביבתו. מדרומו יש תל קטן בגובה של כ-7 מטר, עליו נמצאו שרידים רבים מהתקופה הרומית. התל ממוקם במפתח על הדרך הראשית חומס-טריפולי ובנוסף נמצא על דרך לכיוון צפון-דרום, הגם שלא דרך ראשית בגלל שהאזור היה מכוסה לעיתים קרובות בביצות.
בשנים 1921–1922 התקיימו בתל חפירות ארכאולוגיות על ידי מוריס פזארד שהתרכזו באזור הצפוני מזרחי של התל ומצאו שהתל היה מיושב מהתקופה הכנענית ועד התקופה הרומית. בשכבה העליונה שבתל נמצאו שרידים מהתקופה ההלניסטית. למרגלות התל נמצאו שרידים מהתקופה הביזנטית. הממצאים המשמעותיים ביותר בחפירות של פזארד כללו מצבת ניצחון שהציב סתי הראשון, צלמיות וחותמות גליל.