cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ממשלת ישראל השלוש עשרה
הרכב הממשלה
הממשלה מנתה עם כינונה 18 שרים, לעומת 16 שרים בממשלה השתים עשרה, בעקבות הצטרפות שני שרים של מפ"ם ושר של הליברלים העצמאיים, וירידת הנציגות של המערך (שהורכבה ממפא"י ואחדות העבודה - פועלי ציון) מ-13 ל-12, שהתבטאה בעזיבת עקיבא גוברין, גולדה מאיר ודב יוסף וכניסת ישראל גלילי ויעקב שמשון שפירא. לפני מלחמת ששת הימים עלה מספר השרים ל-21 עם יצירת "ממשלת הליכוד הלאומי" כאשר צורפו לממשלה משה דיין, מנחם בגין ויוסף ספיר. ביולי 1968 עלה מספר השרים ל-22, עם הצטרפות של יוסף אלמוגי, שהיה ברפ"י והצטרף למערך, אל הממשלה.
אלדרשוט
היסטוריה
מקור שם העיירה נלקח מהמונח באנגלית עתיקה; "אלדר הולט" (Alber-Holt), עץ אלנוס מת, זאת ככל הנראה בהתייחסות לעצי האלנוס הרבים המאפיינים את האזור. העיירה מוזכרת עוד במאה ה-11, ובמאה ה-17 היא מוזכרת בתור עיירת שוק, היא נותרה יחסית אלמונית עד למאה ה-19 בלב אזור רחב ושומם בלתי כשיר לעיבוד חקלאי.
ממשלת ישראל השלוש עשרה
הרכב הממשלה
בסך הכל כיהנו בממשלה 24 שרים. 17 מהם היו שרים בממשלות קודמות (אשכול, אלון, אבן, ארן, בורג, אלמוגי, גבתי, ספיר, ורהפטיג, חיים שפירא, ששון, צדוק, כרמל, שטרית, וכן משה דיין ו-2 שרי מפ"ם: ברזילי ובנטוב אשר לא היו חברים בממשלה ה-12 אבל היו כבר שרים בעברם) ושבעה מהם כיהנו לראשונה כשרים (שרף, יוסף ספיר, יעקב שפירא, גלילי, ישעיהו-שרעבי, בגין, קול).
דעיכה מעריכית
דעיכה מעריכית היא תכונה של פונקציה שבה ערך הפונקציה יורד באופן מעריכי כתלות במשתנה הבלתי תלוי, כלומר במרווח קבוע ערך הפונקציה יורד פי ערך קבוע.
רמדאן יוסף
רמדאן יוסף מוחמד (באמהרית: ረመዳን ዩሱፍ; נולד ב-12 בפברואר 2001 באסוסה שבאתיופיה) הוא כדורגלן אתיופי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת וולקיטה קנמה מליגת העל האתיופית ובנבחרת אתיופיה.
אלדרשוט
היסטוריה
בשנת 1854 בזמן מלחמת קרים הוקם סמוך לעיירה מחנה אלדרשוט, שהיה לבסיס האימונים הקבוע הראשון של הצבא הבריטי. הקמת המחנה הביאה לפריחה בעיירה, כך היא גדלה מ-875 תושבים בשנת 1851 לכדי 16,000 ב-1861 (מהם כ-9,000 אנשי צבא). מאז ועד היום מזוהה העיירה במיוחד עם הצבא הבריטי אשר רבים מתושביה משרתים בו, היא אף מכונה "הבית של הצבא הבריטי".
רמדאן יוסף
קריירת מועדונים
טמנה שיחק בשירה אינדסלאסי מליגת העל האתיופית. ב-1 באוקטובר 2020 חתם בוולקיטה קנמה מליגת העל האתיופית.
דעיכה מעריכית
בכיתוב מתמטי פונקציה דועכת מעריכית נכתבת בצורה הכללית: או עם הלוגריתם הטבעי: כמו גם בצורות אחרות, אשר נוחות בתחומים מסוימים.
רמדאן יוסף
קריירה בינלאומית
ב-4 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אתיופיה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת לסוטו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
דעיכה מעריכית
דעיכת אוכלוסייה
כאשר מדובר בקבוצת חלקיקים הדועכים מעריכית, לדוגמה מרמה אנרגטית גבוהה לרמת בסיס, אם נתבונן בחלקיק בודד (מדובר למעשה בהתפלגות פואסונית), צפיפות ההסתברות של אי דעיכה נתונה על ידי
זמן אופייני
זמן השהייה הממוצע של חלקיק ברמה עד לדעיכה אם כך נתון על ידי כאן נעשה שימוש באינטגרציה בחלקים, זמן ממוצע זה נקרא זמן אופייני ומסומן ב\tau. על בסיסו ניתן לכתוב את הפתרון למשוואת הדעיכה כך לאחר הזמן האופייני הערך יורד לe^{-1} מערכו ההתחלתי.
כאשר מדובר בדעיכה אקספוננציאלית בזמן עם זמן אופייני של \tau, במישור התדר מתקבל לורנציין עם רוחב של.
זמן מחצית חיים
לאחר זמן זה, יורד הערך למחצית מערכו ההתחלתי. מתוך פתרון משוואת הדעיכה מתקבל כי
אוסף הביבליה
אוסף הביבליה או אוסף התנ"ך (באנגלית: Bible Collection) הוא שמה של סדרת סרטים שהופקו עבור רשת הטלוויזיה TNT, שהחלה באברהם מאפריל 1994 והסתיימה עם תומאס באפריל 2001. אוסף הביבליה מורכב מיני סדרות בנות 27 חלקים ב-17 כרכים. הסדרה צמחה מסדרה קודמת של סרטי הברית הישנה שהופקה על ידי חברת Five Mile River Films האיטלקית בשנות התשעים.
הסרטים
הסרטים, ששודרו במקור כסרטי טלוויזיה עצמאיים או כמיני-סדרות קצרות, נאספו ושוחררו באוסף ממוספר. סדר האוסף עשוי להשתנות מעט מהסדר בו הופקו הסרטים במקור.
תיאנו
תיאנו (ביוונית: Θεανώ, המאה הששית לפנה"ס) הייתה מתמטיקאית ורופאה יוונייה, בתו של ברונטינוס, ואחת מ-28 הנשים שהיו תלמידותיו של פיתגורס וחברות באסכולה הפיתגוראית שייסד.
בהמשך הדרך, נישאה תיאנו לפיתגורס, למרות שהייתה צעירה ממנו ב-36 שנה. ביחד נולדו להם 5 ילדים. חלק מההישגים המיוחסים לפיתגורס היו שייכים למעשה לתיאנו, אך מעמדן של נשים באותה תקופה והנוהג לחתום על עבודות תלמידים בשם מורם הובילו לייחוס ההישגים לפיתגורס.
תיאנו כתבה מספר מסות, כאשר עבודתה החשובה ביותר עסקה ביחס הזהב.
זאב כיס
טורפים אלה היו טורפי-העל היונקים הגדולים ביותר ביבשת לאחר אריה הכיס הנכחד. לאחר היכחדות הזאב הטסמני סופית בידי האדם, נכחד הסוג.
Shift K3Y
לואיס שי ינקל (Lewis Shay Jankel; נולד ב-27 במאי 1993), הידוע בשם הבמה Shift K3Y (מבוטא "שיפט קי") הוא תקליטן, רמיקסר, מפיק מוזיקלי וזמר-יוצר בריטי.
קריירה
ב-13 באפריל 2014, הוא הוציא את הסינגל "Touch". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-51 בפלנדריה, למקום השישי בסקוטלנד, למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום השלישי במצעד הדאנס הבריטי. כמו כן, השיר זכה בתואר כסף מ-BPI.
ב-22 בספטמבר 2014, הוא הוציא את הסינגל "I Know". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-23 בסקוטלנד, למקום ה-25 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום השישי במצעד הדאנס הבריטי.
ב-2015, הוא היה אחד מהכותבים של הסינגל "Not Letting Go" של טייני טמפה בהשתתפות ג'ס גלין.
ב-2016, הוא היה אחד מהכותבים של הסינגל "Girls Like" של טייני טמפה בהשתתפות זארה לארסון.
ב-10 בינואר 2020, הוציא, בשיתוף פעולה עם בקי היל, את הסינגל "Better Off Without You". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-34 בצ'כיה, למקום ה-15 באירלנד, למקום השישי בסקוטלנד, למקום ה-14 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה-46 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני. כמו כן, השיר זכה בתואר פלטינה מ-BPI.
כל השוטרים הם נבלות (סרט)
כל השוטרים הם נבלות (במקור: ACAB – All Cops Are Bastards) הוא סרט דרמה איטלקי משנת 2012 בבימויו של סטפאנו סולימה, המגולל את קורותיהם של חברי יחידת ההשתלטות של משטרת רומא. הסרט נכתב בהשראת ספרו של קרלו בוניני אודות האירועים שהסעירו את החברה האיטלקית, ממותו של מפגין בוועדת הפסגה של שמונה המדינות המתועשות בגנואה בשנת 2001 ועד למותו של אוהד כדורגל בשנת 2007, הפעם מנקודת מבטם של השוטרים.
רקע
שם הסרט "כל השוטרים הם נבלות" (ACAB – All Cops Are Bastards) נובע מביטוי המחאה הידוע "A.C.A.B.". בשנת 1972, נבחר על ידי הבמאי סידני היירס לשמש ככותרת לדרמת הפשע שלו "כל השוטרים הם..." (All Coppers Are). בשנות השמונים של המאה העשרים שובץ הסלוגן "All Coppers Are" בשירה של להקת הפאנק הבריטית "The 4-Skins", שגם משולב בפסקול הסרט האיטלקי.
עלילה
הסרט מתמקד בחייהם של קבוצת שוטרים מיחידת פיזור ההפגנות, הסלריני וחייהם ברומא כשהם "מטהרים" אצטדיונים מאולטראס, מפזרים הפגנות פומביות, עורכים פינויים בהוראת העירייה ומתארת את חיי המשפחה היומיומיים.
מגויס חדש, אדריאנו קוסטנטיני, מצטרף לסגל בשל המשכורת הגבוהה, לה הוא זקוק כדי לפרנס את אמו. שניהם גרים בדירה קטנה שממנה הם יפונו בקרוב ואף על פי שהוקצה להם דיור ציבורי, היא נלקחת בצורה פוגעת על ידי משפחת מהגרים ולכן היא אינה מיושבת והרשויות מתמהמהות בפינוי המהגרים. אדריאנו נוטה לאלימות ולעיתים קרובות מעדיף להשתמש בכוח גם במצבים שבהם זה מיותר, נוסף על הכעס שהוא חש על מצבה של אמו.
"מאזינגה" הוא מנהיג החוליה ואביו של נער מתמרד שמתחיל להסתובב עם קבוצה נאו-פשיסטית ונבוך מתפקידו של אביו במשטרה. מאזינגה נדקר במהלך עימות באצטדיון ומאבד את אחת מרגליו, מה שמניע את אנשיו לצאת למצוד אחר האשמים.
"הכושי", הוא חבר נוסף בקבוצה, שעובר גירושין קשים ונשללים ממנו ביקורים עם בתו.
"קוברה" הוא החבר המסור ביותר בצוות. הוא מאמין בהגנה על "אחיו" לנשק מעל כל דבר אחר, לא משנה מה הטעויות שהם עשו. הוא מאמין בתפקיד שהוא עושה אבל לפעמים הקווים בין הגנה על חבריו לשוטרים לכיבוד החוק מיטשטשים. הוא עשוי להיות אחד החברים האלימים ביותר ביחידה והוא גם מועמד לדין בגין הכאת אוהד במהלך משחק כדורגל.
חייהם של ארבעה הגברים מוצגים לאורך הסרט, כאשר ברקע המתחים בין כוח המשטרה, האולטראס, המהגרים והפשיסטים מגיעים לשיא.
הפקה
הסרט היה סרט הביכורים של הבמאי סטפנו סולימה, שביים גם את סדרת הפשע "Romanzo criminale - La serie".
מוזיקה
המוזיקה הולחנה ובוצעה על ידי להקת הפוסט-רוק האיטלקית מוקדליק (Mokadelic) והוקלטה באולפני Forum Music Village ברומא. הפסקול מכיל להיטי רוק מודרניים משנות ה -80 כמו "צבא שבע האומות" של The White Stripes, "ACAB" של 4-Skins, "איפה מוחי?" של פיקסיז, "Police on my Back" של The Clash, "New Dawn Fades" בביצוע Joy Division ו'שלג' של האחים הכימיים.
תגובה ביקורתית
"וראייטי" קרא לסרט "חלקלק, עם קצב והרבה פעולה", אך היה מוטרד מהאופן בו מוצג הסאדיזם ועקרון לקיחת החוק לידיים. אחרים מצאו את הסרט "עוצמתי, עם כיוון אינטליגנטי וסיפור אפקטיבי, ולמרות נטייה פשיסטית".
הסרט היה מועמד בשנת 2012 במספר קטגוריות לפרס דייוויד די דונטלו.
דרום אסיה
דרום אסיה הוא האזור הדרומי של יבשת אסיה. הוא כולל את השטח שמדרום להרי ההימלאיה ועל פי חלק מההגדרות חבלי ארץ נוספים ממזרח וממערב לתת-היבשת ההודית. דרום אסיה גובל במערב אסיה, במרכז אסיה, במזרח אסיה, בדרום-מזרח אסיה ובאוקיינוס ההודי.
בדרום אסיה חיים מעל ל-1.5 מיליארד בני אדם, מה שהופך את אזור זה למאוכלס ביותר מאזורי העולם.
המדינות והחבלים הנכללים באזור זה הם:
ארגון כלכלי חשוב הפועל באזור, הוא איגוד דרום אסיה לשיתוף פעולה אזורי (SAARC), ארגון לשיתוף פעולה כלכלי המורכב ממדינות דרום אסיה.
שורש (חברה לציוד טיולים)
שורש היא חברה ישראלית שנוסדה בשנת 1989 המפתחת, מייצרת, משווקת ומוכרת ציוד טיולים, ומחנאות, אביזרי נסיעות וציוד צבאי. מוצר הדגל של החברה הם סנדלי הטיולים. החברה משווקת מחוץ לישראל תחת המותג Source.
סנדלי שורש
סנדלי שורש הוא שם המותג של סדרת הסנדלים שמייצרת החברה אשר כוללת עשרות דגמים שונים לגברים, לנשים וילדים. הסנדלים ידועים בעיקר בשל העובדה שסוליית הגומי שלהם אינה מחליקה גם בתנאי רטיבות. כל הדגמים מאופיינים ברצועות המצטלבות בצורת X וסוליה תלת שכבתית. כמו כן, לכל דגם יש תכונות המייחדות אותו, כגון בולמי זעזועים ברמות שונות, יכולות נידוף זיעה, רפידות בעלות חומר אנטי-בקטריאלי ועוד. כל הסנדלים של שורש מיוצרים באופן ידני, החל מעיבוד יריעות הגומי לכדי סולייה, דרך תפירת רצועות הסנדלים ועד להרכבה הסופית של כל סנדל וסנדל. נוסף על כך, מייצרת החברה גם כפכפים.
בשנת 1991 לאחר עבודה של שנתיים פיתחו בני הזוג את אב הטיפוס הראשון של סנדלי המטיילים, אותו אב טיפוס בראשיתי כלל את מערכת שלוש הרצועות המתכווננות, שלימים הפכה לפטנט הבינלאומי הראשון של חברת שורש, גיל ובנוזיליו אף פיתחו את שקית הסנדל שנועדה להחליף את קופסאות הנעליים, היא עשויה ריבוע בד אחד ועוצבה בהשראת אמנות האוריגמי היפנית, אליה נחשפו כשטיילו ביפן. שורש שיתפה פעולה עם החברה להגנת הטבע, לאחר שחנויות המטיילים הגדולות בארץ לא האמינו במוצר, ומדריכי החברה נעלו את הנעלים וחשפו את המותג לקהל הרחב. ההזמנות החלו לזרום והציבור החל להיחשף לסנדלי הטיולים דרך מדריכי החברה להגנת הטבע. תוך זמן קצר, סנדלי שורש החלו להיות משווקים בכל חנויות המטיילים בארץ. סנדלי שורש משווקים בעולם תחת המותג SOURCE, ב-45 מדינות בחו"ל בהן גרמניה, ארצות הברית, אוסטרליה והמזרח הרחוק.
המימיות של שורש (שלוקרים)
בשלהי שנות ה-90 של המאה ה-20, החליט יוקי גיל לפנות לתחום מערכות השתייה (שלוקרים). לאחר מחקר ארוך, הוא פיתח יריעת PE תלת שכבתית ייחודית לשורש, השומרת על טעם המים ללא טעמי לוואי ומיוצרת בטכנולוגיית Glass-Like (פטנט בינ"ל נוסף של חברת שורש). טכנולוגיה זו מעניקה ליריעה חלקות פני שטח ברמה דומה לזכוכית, דבר התורם לעיכוב התפתחות חיידקים. בתחילת שנות 2000 הוקמה בשורש חטיבת מערכות המים, שהחלה לייצר שלוקרים במפעל מימיות הסמוך למפעל הסנדלים והוקם במיוחד למטרה זו. מימית ה-Widepac הייתה למערכת השתייה הראשונה שיוצרה בידי שורש. המימיה כוללת פתח רחב ונוח המאפשר מילוי, ריקון וניקוי קלים במיוחד. למימיה מחובר צינור שבקצהו שסתום נשיכה ייחודי בשם HELIX, גם הוא פרי פיתוחה של חברת שורש. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 החלה חברת שורש לספק מערכות שתייה לצבאות שונים. בתחילה, הפכה שורש לספק מערכות השתייה של צה"ל (במהלך מלחמת לבנון השנייה, בשנת 2006) ולאחר מכן - החלה לספק מערכות שתייה גם לצבאות שונים ברחבי העולם, בהם צבא ארצות הברית.
מערכת הווירטוס של שורש
על אף שסיפקה מערכות שתייה לצבאות שונים ברחבי העולם, עד לשנת 2013 לא חדרה שורש לעולם הפיתוחים הצבאיים. דבר זה השתנה בשנת 2013 כשהצבא האנגלי פרסם מכרז עבור ספק שיהגה, ייצר ויספק מערכות חייל מתקדמות ללוחמי חי"ר. בשנת 2013 פיתחה חברת שורש מערכת חייל מתקדמת וחדשנית עבור לוחמי החי"ר הבריטיים. מערכת זו, "וירטוס", היא מערכת חייל מלאה המספקת מענה שלם לחייל החי"ר וכוללת קרוב ל-60 פריטים, בהם: מיגון אישי, מערכת נשיאה וחלוקת משקל, מיגון רך, מיגון קשיח, מיגון היקפי ומערכת מיגון ראש. בין היתר, מתאפיינת המערכת בטווח מידות רחב במיוחד הכולל 9 מידות שונות ומאפשר לכל חייל וחייל להתאים אותה לגופו באופן מלא. את מערכת הווירטוס ניתן להתאים בצורה מלאה לאיום איתו מתמודדים החיילים. בלבה של המערכת יושב רכיב ה-DWD (ראשי תיבות של: Dynamic Weight Distribution): מערכת העברת משקל דינמית, המדמה את עמוד השדרה האנושי ובזכותה מתאפשרת העברת נטל המשקל מהכתפיים לאגן, תוך כדי הליכה. מערכת ה-DWD מהווה פטנט ייחודי של שורש. בשנת 2015, הכריז הצבא הבריטי על זכייתה של שורש במכרז וירטוס. החברה זכתה בזכות לייצר ולספק את מערכות הלחימה ל-10 שנים. במרץ 2019 סיפקה שורש את הערכה ה50,000 לצבא הבריטי.
ציוני דרך בהיסטוריה של החברה
בשנת 1999 סנדלי שורש נכנסים לקפסולת הזמן הישראלית
חברת שורש זכתה בפרס הגלובוס הירוק לשנת 2011 על היוזמה להקים תחנת כוח פולטוולטאית על גגות המפעל, וכי הרווחים ממכירת החשמל לחברת חשמל משמשים לרווחת הקהילה של טירת כרמל.
בשנת 2014 זכת חברת שורש באות הוקרה מהתאחדות התעשיינים על מובילות חברתית וסביבתית - האות ניתן על פעילות יוצאת דופן למען הקהילה והסביבה ועל התרומה של מפעל שורש לחברה הישראלית. על פי תקנון של החברה 5% מרווחיה מוקצים מדי שנה לטובת הקהילה. השכר הכי גבוה בשורש יכול להיות במונחי נטו מקסימום פי עשרה מהשכר הכי נמוך בשורש.
משנת 2018 החלה החברה לייבא ולשווק מוצרי טיולים ונסיעות. עם מוצרים כגון: מנעולים לתיקים ומזוודות, כרית צוואר מתנפחת, תרמיל טיולים מתקפל וכן שקיות יבשות, כלי אוכל רב פעמיים לשטח וציוד טיולים עבור ילדים ומשפחות. בשנת 2018 זכו סנדלי שורש בתואר "מוצר הצריכה הכי ישראלי" והוכתרו כאחת מ-70 ההמצאות הישראליות ששינו את העולם. בנוסף באותה שנה משרד הכלכלה הכריז על סנדלי שורש כאחת מההמצאות הישראליות הגדולות ביותר ובחר אותם במקום הראשון בקטגוריית מוצרי הצריכה.
במאי 2019 הודיע מנכ"ל החברה יוקי גיל שעד סוף שנת 2019 תייצר שורש את החשמל שעל בסיסו עובד מפעל החברה בעצמה באמצעות אנרגיות חלופיות, וכי יהיה המפעל הראשונה בישראל ואחד הראשונים בעולם שיוריד את פליטות גזי החממה שלו כתוצאה מייצור, לאפס. כל הפסולת של המפעל תהפוך לאנרגיה במקום להתפנות להטמנה ואת האנרגיה שנדרשת למפעל נפיק מהשמש והמפעל ינותק מחברת חשמל.
כביש מספר 89
"כביש מספר 89" הוא אלבום הבכורה של הזמר והשחקן אייל בוחבוט. האלבום הופק על ידי עובד אפרת. האלבום נקרא על שם הכביש המוביל לעיר מעלות, מחוז ילדותו של הזמר. שיר הנושא באלבום נכתב על ידי אהוד מנור והולחן על ידי ארקדי דוכין. השיר "בחושך המושלם" נכתב גם הוא על ידי מנור.
רקע
בוחבוט נחשב להבטחה גדולה בתחילת שנות התשעים. הוא היה חלק מלהקת פיקוד הדרום ולאחר השחרור כיכב במחזמר "שיער". האלבום לא הצליח מבחינה מסחרית והיווה, למעשה, את סיום הקריירה של בוחבוט כזמר. בראיונות שנתן הסביר את הכישלון בכך שסמך על הפקה ולא היה מעורב מספיק בקביעת התכנים.
שיר הנושא של האלבום צעד במשך שבועיים במצעד הפזמונים של רשת ג' ובשיאו הגיע למקום ה-22.
יצחק לוין (פסיכולוג)
יצחק לוין (1 באוקטובר 1924 – 15 בינואר 2008, ח' בשבט תשס"ח) היה חלוץ בחקר השינה והחלום, מייסד המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן ו"המעבדה לחקר השינה והחלום", ממניחי היסוד של "המכללה האקדמית יהודה ושומרון" (לימים אוניברסיטת אריאל).
קורות חיים
יצחק לוין נולד בחיפה לחוקר התלמוד בנימין מנשה לוין (ב"מ לוין).
בשנת 1950 הוסמך באוניברסיטה העברית בירושלים בפילוסופיה, פסיכולוגיה וביולוגיה. את הדוקטורט שלו סיים במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת המדינה של ויין (Wayne State University) בדטרויט שבארצות הברית, עם דיסרטציה שכותרתה: "The effect of reward on the experience of pain". שהה כעמית מחקר והמשיך לתוכנית בתר-דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה.
מאוחר יותר חזר לישראל, ובשנת 1966 ייסד את המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, ועמד בראשה עד שנת 1969. בנוסף ייסד את המעבדה לחקר השינה והחלום שהייתה הראשונה מסוגה בישראל. לוין כיהן כדקאן הפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת בר-אילן, ובהמשך שימש ראש החוג המשולב למדעי החברה שם. בשנים 1975 עד 1978 שימש כדקאן הפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת בר-אילן ולאחר-מכן עמד בראש החוג הרב-תחומי למדעי החברה.
עיקר מחקריו היו בתחום של הפסיכולוגיה של שינה וחלומות, שבהן כתב מספר ספרים. לוין אף חקר את חלומותיהם של לוחמים תחת מצבי מתח וקרבות. התמחותו של פרופ' לוין בחקר החלום הקנתה לו מעמד בינלאומי בתחום זה, והוא הוזמן לשמש כפרופסור אורח במספר אוניברסיטאות באירופה, ארצות הברית וקנדה.
פרופ' לוין ומשפחתו נמנו עם קבוצת המשפחות הראשונות שהתיישבו בשנת 1976 בקדומים. זמן קצר לאחר שהתיישב בקדומים, החל פרופ' לוין ללמד בביתו קורסים בפסיכולוגיה לקבוצה מתושבי היישוב. ביוזמתו של פרופ' לוין, התקבלה בסנאט של אוניברסיטת בר-אילן ביוני 1976 החלטה להכיר בקורסים שניתנו בביתו של פרופ' לוין בקדומים כקורסים של אוניברסיטת בר-אילן; בכך למעשה נטמן הזרע ממנו נבטה והתפתחה אוניברסיטת אריאל.
עם התפתחות מכללת יהודה ושומרון בקדומים, ולאחר-מכן באריאל, המשיך פרופ' לוין ללמד קורסים בפסיכולוגיה, שימש בתפקיד ראש החוג לפסיכולוגיה וחינוך, והיה פעיל במוסדות השונים של המכללה. בשנים 1986–1987, שימש בתפקיד הראש האקדמי הראשון של המכללה.
חיים אישיים
היה נשוי לשרה לבית הרטמן, ואב לבן ולשתי בנות.
צ'ארלס ביירד
צ'ארלס פיץ ביירד (באנגלית: Charles Fitz Baird; 4 בספטמבר 1922 - 26 בדצמבר 2009) היה סגן מזכיר הצי של ארצות הברית לניהול פיננסי וביקורת בין השנים 1966–1967 ולאחר מכן ועד 1969 הוא היה תת-מזכיר הצי. בין השנים 1977–1987 הוא היה המנהל הכללי של חברת הכרייה Inco.
ביוגרפיה
צ'ארלס ביירד נולד בסאות'האמפטון שבמדינת ניו יורק. הוא למד במידלברי קולג' שבמדינת ורמונט וב-1944 סיים את לימודיו. עם סיום לימודיו התגייס ביירד לחיל הנחתים של ארצות הברית ושירת בו במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה.
ב-1966 מינה אותו נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון כסגן מזכיר הצי של ארצות הברית לניהול פיננסי וביקורת, תפקיד בו הוא שימש עד 1967 ובתוקף תפקידו זה הוא שימש כמזכיר הצי בפועל בחודשים יולי-אוגוסט 1967. לאחר מכן מינה אותו הנשיא ג'ונסון כתת-מזכיר הצי ובתפקיד זה הוא שימש עד תום נשיאותו של ג'ונסון בינואר 1969.
לאחר סיום שירותו בממשל הפדרלי החל ביירד לעבוד בחברת "אינקו" (Inco), שם הוא היה בתפקידי ניהול בניו יורק ובטורונטו. בין השנים 1977–1987 הוא היה המנהל הכללי של החברה.
במשך שנים רבות היה ביירד שחקן פלאטפורם טניס, זכה במספר תוארי אליפות וב-1992 הוא הוכנס להיכל התהילה של ענף ספורט זה.
לאחר פרישתו מ"אינקו" התיישב ביירד בבת'סדה, מרילנד, שם הוא היה חבר במרכז לאנליזה ימית (CNA) ובין השנים 1992–1997 הוא היה יושב ראש מועצת המנהלים שלו. הוא גם היה חבר במועצה ליחסי חוץ.
צדק פלילי
צדק פלילי (באנגלית: Criminal Justice) היא סדרת דרמה בריטית בהפקה ה-BBC ששודרה לראשונה בשנת 2008. את הסדרה כתב פיטר מופאט, וכל עונה בת חמישה פרקים עוקבת אחר מסעו של אדם דרך מערכות הצדק. הסדרה שודרה בערוץ BBC One במשך חמישה לילות רצופים.
בעונה הראשונה משנת 2008 כיכב בן וישו בתפקיד בן קולטר, צעיר הנאשם ברצח אחרי ליל בילויים ושימוש בסמים. קולטר אינו זוכר כלל את מעשה הרצח. את הסדרה ביימו אוטו בטהרסט ולוק ווטסון. ב-2009 שודרה העונה השנייה של הסדרה בכיכובה של מקסין פיק בדמותה של ג'ולייט מילר, עקרת בית אומללה שדקרה את בעלה במיטתם. את העונה השנייה ביים יאן דמנג' ומארק ג'ובסט.
העונה הראשונה של הסדרה זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה לסדרת הדרמה הטובה ביותר והכותב הטוב ביותר, שלושה פרסי Royal Television Society ופרס אמי הבינלאומי. על בסיס העונה הראשונה נוצרה המיני-סדרה של רשת HBO "ליל האירוע" בכיכובם של ג'ון טורטורו וריז אחמד.
עונה ראשונה
העונה הראשונה כוללת חמישה פרקים ששודרו בערוץ BBC One ברצף מ-30 ביוני עד 4 ביולי 2008. בסדרה מככב בן וישו בתפקיד בן קולטר, צעיר שיוצא לבלות לילה אחד בו הוא צורך סמים ואלכוהול, ולמחרת הוא מואשם ברצח שאותו הוא אינו זוכר כלל. לצדו של וישו מככבים בסדרה פיט פוסלתווייט, קון או'ניל, לינדזי דאנקן, דייוויד וסטהד, רות נגה וביל פטרסון.
תקציר עלילה
בן מבלה את היום הראשון שלו בבית הסוהר. הוא מבקש הגנה אחרי שהוכה על ידי מילרוי. בתמורה להגנה בן נדרש להבריח פריטים אל תוך הכלא. הוא מעסיק שוב את עורך הדין הקודם שלו. בפרק זה מופיעה לראשונה ויניטה רישי בתפקיד פרנסס קאפור.
הוא חולק את תאו עם הוץ', שנמצא בכלא במעמד של "מאזין". התמיכה והייעוץ שלו לבן מסוכלים בגלל המגבלות והקשרים שלו עצמו. בסופו של דבר הוא מקריב קורבן כדי לאפשר את שחרורו של בן, ולקבל מחילה לעצמו.
הבריסטר של בן משכנעת אותו לטעון להגנה עצמית, למרות חששותיו. הוא עולה על דוכן העדים לפני חזרתו לכלא ומעורבותו בקטטה. הפרקליטה הזוטרה, פרנסס קאפור, היא היחידה המאמינה בחפותו של בן ומנסה להביא לשחרורו. עורך הדין של בן משכנע אותו לעתור בטענה של יחסים בלתי הולמים עם הפרקליטה, ולהביא בכך להרס הקריירה של פרנסס. בן משתחרר כאשר מתגלות ראיות של צילומי טלוויזיה במעגל סגור, בהם נראה אדם שביצע רצח אחר באותו לילה באותו אזור, והוא רודף אחר הצעירה שבן מואשם ברציחתה. בן רוצה לבטל את האשמותיו נגד פרנסס, אבל עורך דינו מסביר לו שכבר מאוחר מדי, והוא צריך להמשיך לחיות את חייו.
צוות השחקנים
את הסדרה כתב פיטר מופאט והפיק פייר וילקי. אוטו בטהרסט ביים את שלושת הפרקים הראשונים, ולוק ווטסון ביים את שני פרקי הסיום.
עונה שנייה
עונה שנייה של הדרמה הוזמנה על ידי ה-BBC והיא שודרה בין ה-5 ל-9 באוקטובר 2009. בסדרה בת החמישה פרקים מככבת מקסין פיק בתפקיד ג'ולייט מילר. הסדרה עוקבת אחרי ג'ולייט המשתדלת לקיים חיים נורמליים, אחרי שדקרה את בעלה המתעלל, ועל דרכה במערכת המשפט הפלילי. מת'יו מקפדיין מגלם את ג'ו, בריסטר בשיא כוחו המקצועי. הוא נשוי לג'ולייט, אשה שברירית ומבודדת בביתה. לבני הזוג יש בת אחת, בת 13 בשם אלה, בגילומה של אליס סייקס. עוד בסדרה מופיעים סופי אוקונדו, דניס לוסון, סטיבן מקינטוש, אדי מארסן, זואי טלפורד וקייט הרדי.
תקציר עלילה
ג'ולייט מתכוננת לקראת חזרתו של בעלה ג'ו מעבודתו. הוא מגיע עם פרחים ומברך את אשתו ובתו שנראות מתוחות. מתגלים רמזים מטרידים לגבי מה שקורה, ובאותו לילה ג'ולייט דוקרת בסכין את ג'ו. היא מזמינה את שירותי החירום אבל עוזבת מיד את הבית, והבת מוצאת את אביה במצב קשה, ושולפת ממנו את הסכין, לפני שנאמר לה לא לעשות זאת. השוטרים והפרמדיקים לוקים את ג'ו לבית החולים ואת אלה לתחנת המשטרה. ג'ולייט מגיעה לבסוף לבית החולים שם ג'ו נמצא בטיפול נמרץ, והיא נעצרת על ידי המשטרה. במעצר היא מתנהגת באופן חריג, מה שגורם לעורכת הדין שלה לתהות על מצבה הנפשי. אבל בחקירה שנייה, בלי נוכחותה של עורכת הדין, היא מודה שדקרה את ג'ו.
בקשת עורכי הדין לשחררה בערבות נדחית בגלל החשש שהיא תנסה ליצור קשר עם אלה או עם ג'ו. אלה נלקחת למעון חירום אבל אחר זמן מה היא מבקשת לעזוב, ועוברת לגור עם משפחתה של חברתה הטובה. מדי לילה היא סובלת מסיוטים על איך שמצאה את אביה. היא מבקרת את ג'ולייט בכלא, אך הביקור מחמיר את המצב, מכיוון שאין חרטה בדבריה של ג'ולייט. עורכת הדין מנסה לדובב את ג'ולייט בקשר לחיי הנישואים שלה ושל ג'ו, אבל לא מצליחה בכך. הם בודקים אם היא נאנסה, אבל מתברר שלא ומתגלה שהיא בהיריון. רק אחרי שג'ולייט יולדת את בתה השנייה, מתוך חשש שהתינוקת תילקח ממנה היא מתחילה להיפתח.
בינתיים מצבו של ג'ו מתדרדר והוא מת בבית החולים. ג'ולייט מואשמת ברצח, אבל טוענת לחפותה בגלל התגרות. המושבעים פוסקים שהיא אינה אשמה ברצח אחרי שהתגלה ההתעללות אותה עברה מידיו של ג'ו, אבל היא מואשמת בהריגה.
DVD
העונה הראשונה של "צדק פלילי" זמינה ב-DVD. העונה השנייה יצאה על גבי DVD ב-28 בדצמבר 2009. שתי העונות מופצות על ידי אקרון מדיה UK.
גרסה אמריקאית
ב-10 ביולי 2016 עלתה לשידור מיני-סדרה בת עשרה פרקים בהפקת HBO. בסדרה "ליל האירוע" מגלם ג'ון טורטורו עורך דין ניו יורקי בשם ג'ון סטון, ואת החשוד ברצח הפקיסטני-אמריקאי מגלם השחקן ריז אחמד.
בית ממכר עתיקות (סרט, 1914)
בית ממכר עתיקות (באנגלית: The Old Curiosity Shop) הוא סרט אילם בריטי משנת 1914 בבימויו של תומאס בנטלי ובכיכובם של מאי דיקון, ווריק באקלנד ואלמה טיילור. הסרט מבוסס על הרומן "בית ממכר עתיקות" מאת צ'ארלס דיקנס שיצא לאור ב-1840. זהו הראשון משלושה עיבודים של הסיפור שיצר בנטלי. הפקת הסרט נעשתה בידי הפוורת' קומפני, אולפן הקולנוע המוביל בבריטניה בתקופה של לפני מלחמת העולם הראשונה.
נקרונומיקון
החיבור נכתב לכאורה על ידי ערבי מטורף העונה לשם עבדול אלהזרד, ומכיל ידע אסור אודות כשפים, תורת הנסתר וישויות אלוהיות קדומות, הגורם למרבית קוראיו לאבד את דעתם.
Heal (אלבום של לורן)
Heal הוא אלבום הבכורה הזמרת השוודית לורן. את האלבום הוציאה לאור ב-24 באוקטובר 2012 חברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ. הוא גרף שבחים מצד מבקרי המוזיקה העכשווית, וזכה להצלחה גבוהה במצעדי המוזיקה השונים. הוא אף קיבל מאיגוד תעשיית ההקלטות השוודי תואר פלטינה.
נקרונומיקון
שמו של הספר הוזכר לראשונה בסיפורו הקצר של לאבקרפט, כלב השמירה, אשר נכתב ב-1922 ופורסם ב-1924, ושמו של כותבו, אלהזרד, בסיפור העיר חסרת השם, מ-1921. על אף שנהג לציין את שמו מעת לעת גם ברבים מסיפוריו האחרים, חסך לאבקרפט בתיאורים מפורטים אודותיו והשתדל לרמוז רק על השפעותיו הקשות על הנפש האנושית ותו לא. מרבית המידע הקיים עליו הגיע, אפוא, דרך טקסט קצר שכתב הסופר ב-1927,, אשר פורסם רק כשנה לאחר מותו, ב-1938.
סופרים אחרים בני זמנו של לאבקרפט כגון ו המשיכו להשתמש במוטיב של הספר ביצירותיהם האישיות, לרוב במסגרת סיפורי אימה קצרים שנכללו בתוך היקום הבדיוני, המבוסס על התשתית הספרותית שהניח לאבקרפט במהלך חייו.
Heal (אלבום של לורן)
ארבעה סינגלים פורסמו מתוכו: "Euphoria", "My Heart Is Refusing Me", "Crying Out Your Name", "In My Head" ו-"We Got the Power".
נקרונומיקון
במרוצת השנים החל הרעיון העומד מאחורי הספר לחלחל גם לענפי תרבות אחרים, ביניהם עולם הקולנוע והמוזיקה, וליצור תהודה עולמית שאיגדה סביבה קהל חוקרים, סופרים ומעריצים, אשר היו משוכנעים, ואף עזרו להפיץ את השמועה, כי מדובר ביצירה אמיתית ואותנטית לחלוטין.
מקור
לאבקרפט טען שהספר הופיע לראשונה בחלומו, בדומה לרעיונות ומוטיבים אחרים מיצירותיו, וכתב כי שמו נגזר מיוונית עתיקה, כאשר פירוש המילה נקרו (νεκρο) הוא מוות או גופה, נומוס (νομῐκόν) כלומר חוק או מנהג , ואיקון (εἰκών) משמע תמונה או צלם. כמו כן, הצירוף נומיקון (νομῐκόν) עשוי להיות צורה סתמית של המילה נומיקוס (νομικός) המציינת זיקה לחוק, בדרך כלל מתוך הקשר לספר או למידע כלשהו המצוי בכתב. יחדיו, פירוש השם המלא הוא צלם חוק המתים. מספר גורמים הציעו כי לאבקרפט הושפע מעבודותיו של הסופר ובייחוד מקובץ סיפוריו הקצרים, שבחלקם מופיע ספר המכיל מחזה מסתורי אשר מלהיב ומטריד את קוראיו בעת ובעונה אחת. לאבקרפט, מנגד, נחשף לעבודותיו של צ'יימברס ככל הנראה רק בשנת 1927, מספר שנים לאחר אזכורו הראשון. החוקר דונלד ר. בורלסון הציע כי הלה קיבל את השראתו לנקרונומיקון דווקא מספרותו של נתניאל הות'ורן.
פעמים רבות בחייו זכה לאבקרפט לפניות מידי צדדים סקרנים בנוגע לאמיתות קיומו של הספר האסור. במכתב אשר שלח ל ב-29 ביולי 1936, סיכם את תשובתו הסופית אליהן כדלהלן:.
שמו של מחבר הספר, עבדול אלהזרד, סובל משגיאה תחבירית בשפה הערבית. המילה עבדול מורכבת משם העצם עבד (عَبْدُ) שפירושו משרת או עבד, והביטוי ול (ال) הוא עיוות של אל המסמל את ה"א הידיעה, כלומר שיחדיו משמעותם היא: משרת ה- או משרתו של. שם המשפחה אל-הזרד, עם זאת, אשר ייתכן כי נגזר מהביטוי אל-הדרת' (حَضْرَات, הנוכחויות), מתחיל בעצמו בה"א הידיעה. הסבירות להיתקל בשם, אפוא, בקרב ערבים אמיתיים, היא נמוכה מאוד, ומקורו הלכה למעשה הוא בילדותו של לאבקרפט, אז, כאשר היה בן חמש, החליט לרכוש לעצמו שם ערבי לאחר שקרא את סיפורי אלף לילה ולילה.
כמו כן כתב לאבקרפט כי שמו המקורי של הספר הוא כיתאב אל אזיף, ביטוי ערבי שלאבקרפט הגדיר בתור, מתוך רמיזה להערת שוליים מאת הכומר בתרגומו עבור ספרו של ,  , בו התייחס הלה לקטע מסוים אותו תרגם בתור  , ככל הנראה מתוך התייחסות לאל הכנעני בעל זבוב, ולפסוק ה' מתוך תהילים צ"א, , אשר בספרי תנ"ך מהמאה ה-16 (לדוגמה, בתרגומו של מיילס קאברדייל מ-1535 ) מנוסח בתור  ואילו בתרגומים מאוחרים יותר כ או . מספר מילונים ערביים אף תרגמו את המילה אזיף (عزيف) בתור  , ואילו הכומר גבריאל אוסאני הגדיר אותה בתור , אם כי הביטוי אזיף אל ג'ין (عزيف الجن) הוא מטפורה לתופעת טבע הקרויה שירת החול.
היסטוריה
מרבית המידע אודות עברו של הנקרונומיקון מגיע מטקסט הקרוי  אשר נכתב בידי לאבקרפט ב-1927 ופורסם לראשונה רק כשנה לאחר מותו, ב-1938. מחבר הספר, עבדול אלהזרד, מתואר בהיסטוריה בתור אשר סגד לישויות יוג סות'ות' וקת'ולהו בראשית המאה ה-8, בצנעא שבתימן. לאורך חייו ביקר בהריסות בבל וחשף את של ממפיס וא-רובע אל-ח'אלי. באחרית חייו עבר להתגורר בדמשק, שם חיבר את ספרו לפני שמת בפתאומיות בשנת 738, כאשר, לפי עדותו של,.
בשנים הבאות נודע לשמצה חיבורו של אלהזרד בקרב הפילוסופים של אותה העת, עד שב-950 קיבל את שמו המודרני, הנקרונומיקון, לאחר שתורגם ליוונית בידי תיאודורוס פילטאס, מלומד בדיוני מקונסטנטינופול. מהדורה זו, לדברי ההיסטוריה, בטרם נשרפו מרבית עותקיה ב-1050 בידי.
המהדורה הראשונה של הספר אשר נכתבה בערבית בידיו של אלהזרד נעלמה לחלוטין מהעולם עד לשריפת הגרסה היוונית ב-1050, עם סייג אחד שהזכיר והושמד מאוחר יותר בשריפה נוספת. הזכר האחרון למהדורה היוונית לא נראה מאז, ככל הנראה מתוך התייחסות לציד המכשפות שהתרחש בעיר.
עותקים ידועים
כתב ההיסטוריה מזכיר חמישה עותקים אשר נמצאים במוסדות תרבותיים שונים ברחבי העולם:
תוכן מקורי
אף על פי שהספר ומחברו מוזכרים פעמים רבות בסיפוריו, דבק לאבקרפט במנהגו הקבוע להימנע מהרחבה אודותיהם, וזאת בניסיון להשאירם באפלה. במכתב ששלח לוויליאם מילר ג'וניור ולג'ים בליש כתב:, ככל הנראה מתוך התייחסות לפחד האנושי מהלא נודע.
העיר חסרת השם וקריאתו של קת'ולהו
אחד משלושת הקטעים הבודדים המצטטים במדויק את הנקרונומיקון הוא:
פסוק זה מוזכר פעמיים בסיפורו של לאבקרפט מ-1921, העיר חסרת השם, שגיבורו האלמוני יוצא למסע בעקבות חורבותיה של עיר עתיקה כלשהי, אשר לדברי האגדות, ננטשה לפני מאות שנים ועדיין עומדת על תילה במדבר הערבי. לטענת הפרוטגוניסט, בו משתמש לאבקרפט בכדי לשחזר את הסיפור בצורת עדות,.
הידיעה על כך שמדובר בציטוט ישיר מתוך הנקרונומיקון הופיעה רק כעבור שש שנים, בסיפורו של לאבקרפט מ-1927, קריאתו של קת'ולהו, בו מוזכרת השוכנת במדבר, אשר אינה מוכרת לאף כתב יד למעט ה.
כלב השמירה
שמו המפורש של הנקרונומיקון הוזכר לראשונה בסיפור הקצר של לאבקרפט כלב השמירה, אשר נכתב ב-1922 ופורסם ב-1924, ועל אף שלא מצוטטים במדויק אף קטע או פסוק מתוכו, שמו עדיין מצוין בשתי פעמים שונות. עלילת הסיפור עוסקת בצמד שודדי קברים אשר גונבים קמע מקולל ומוצאים את עצמם נרדפים בידי רוח רפאים מרושעת בעקבות כך, אולם בדיעבד נזכרים כי קראו על הפריט הנוראי קודם לכן בספר:
הקטע מלמד, אפוא, על הקמע המקולל המזוהה עם כת של אוכלי גוויות השוכנת בארץ אסיאתית הקרויה לאנג. מקום זה הוזכר בסיפורים נוספים של לאבקרפט, כגון סלפאיס ומשימת החלום של קאדאת' האבודה, אשר משויכים לסדרת, ומתואר לעיתים כ. בפרק השני של הסיפור מוזכר הנקרונומיקון שוב:
הפסטיבל
הפסטיבל הוא סיפור קצר שנכתב ב-1923 ופורסם ב-1925, העוסק באדם החוזר לעיירת מולדתו בכדי להשתתף בפסטיבל מסתורי, אולם במקום זאת נקלע לחגיגת אימים הנדמית כסיוט בלהות. הנקרונומיקון מוזכר בו ארבע פעמים, והמספר, אשר מגולל את חווייותיו בצורת עדות, אף מסיים את דבריו ואת הסיפור בציטוט קטע ארוך במיוחד מתוכו:
הקטע נכתב בצורה חידתית ומעורפלת, אולם מתאר באופן ברור מערות כלשהן הנמצאות מתחת לפני הקרקע. הפרוטגוניסט האלמוני אכן יורד למעמקי האדמה, זאת על מנת להשתתף בפסטיבל מסתורי, ובדרך מטה נתקל במערך אדיר ממדים של קטקומבות אפלות.
מלבד תוכנו, מופיעים בסיפור גם מספר אזכורים המלמדים על תצורתו של הספר, אשר מתקשרים לעבר הבדיוני שכתב לאבקרפט אודותיו,. כאשר המספר מגיע לבית אבותיו, לדוגמה, הוא נלקח לחדר חשוך בו נמצאים כמה ספרים עתיקים, ביניהם. בתום פסטיבל האימים, ולאחר אשפוזו בבית החולים בארקהם, מובא בפני המספר עותק נוסף של הספר מ.
בהקשר לאורכו של הקטע כתב מבקר הספרות כי הפסטיבל הוא.
הזוועה בדנוויץ'
הקטע המלא האחרון מתוך הספר הופיע עם יציאתה לאור של הנובלה של לאבקרפט ב-1929, אותה כתב כשנה קודם לכן ב-1928. ציטוט זה הרבה יותר ארוך ומעמיק מקודמיו, ועוזר לבאר את טבעו האמיתי של החיבור:
הדבר על מפתן הדלת
סיפורו של לאבקרפט הדבר על מפתן הדלת, אשר נכתב ב-1933 ופורסם ב-1937, מגולל את עלילותיהם של אסנת וייט ואביה, אפרים, שני טיפוסים משונים אשר הגיעו מהעיירה אינסמאות', ומסוגלים להיכנס לגופם של אנשים אחרים. אדוארד פיקמן דרבי, בעלה האומלל של אסנת אשר נפל בפח שטמנה לו עם נישואיהם, מוצא עותק של הנקרונומיקון באוניברסיטת מיסקטוניק ומניח כי דרכו למדו השניים לבצע את כשפיהם:
מראה
אין בנמצא פרטים רבים אודות מראהו של הספר היות שלאבקרפט נמנע מתיאורו הפיזי, למעט כי נכתב באותיות גותיות ונכרך בכריכת עור בעלת אבזם מתכת. כמו כן, חלק מעותקיו עשויים להיות נסתרים: בסיפור הקצר, לדוגמה, שולפת דמותו של ג'ון מריט ספר העוטה את הכותרת מארון הספרים של ג'וזף קורוון, ומגלה כי הלכה למעשה מדובר בלא אחר מאשר הנקרונומיקון.
אותנטיות
למרות התעקשותו של לאבקרפט כי הנקרונומיקון הוא יצירה בדיונית לחלוטין, חלק ממעריציו נהגו לשלוח לו מכתבים מעת לעת בהם ביקשו ללמוד אודות אמיתותו, ומספר עדויות עדיין גורסות כי מדובר בחיבור אמיתי.
כמה מתיחות זכו לפרסום רב לאחר שהציעו את הספר למכירה בעלונים של חנויות ספרים, או שהזכירו את שם מחברו בתור ''ע. אלהזרד'' בכרטסות של ספריות. במקרה אחד קיבלה ספריית הוותיקן מספר רב של בקשות עבור השאלת הספר, מידי אישים שהאמינו כי אחד מעותקיו הנותרים מצוי בידיה.
הקו הדק שבין מציאות לבדיון הפך למטושטש עוד יותר במהלך שנות ה-70, כאשר ספר אשר התיימר להיות תרגום של חיבור הנקרונומיקון המקורי ראה אור. עלילת הספר, אשר נקרא, שמרה על קשר קלוש עם סוגת המיתוסים של קת'ולהו, ונראה כי הושפעה בעיקר ממיתולוגיה מסופוטמית. הספר יצא לאור באופן רשמי ב-1980 במהדורת כריכה רכה ועד לעשור הראשון של המאה ה-21 נמכר ביותר מ-800 אלף עותקים. הוא נחשב לנקרונומיקון הנפוץ ביותר שקיים כיום.
גרסה נוספת של הספר מאת ג'ורג' האי יצאה לאור ב-1978 עם הקדמה שנכתבה בידי החוקר והסופר, יחד עם תיאור מצד המבקר , אשר טען כי הכתוב בספר הורכב בעזרת פענוח ממוחשב של כתב יד מקורי מאת ג'ון די, אשר, כאמור, תרגם לכאורה את הספר האמיתי לאנגלית. אותו תרגום נכתב למעשה בידי האוקולוטיסט רוברט טרנר, על אף שהיה הרבה יותר נאמן לסגנונו של לאבקרפט מאשר גרסתו של סיימון, ואפילו הכיל כמה ציטוטים מלאים מעבודותיו.
לאור הצלחתו של ה והתעוררות המחלוקת לגבי קיומו של הספר האמיתי, פורסם ב-1998 ספר נוסף הקרוי תיקי הנקרונומיקון, אשר ביקש להוכיח אחת ולתמיד כי החיבור הוא בדיוני לחלוטין על ידי סיקור הגרסאות השונות של הספר אשר יצאו לאור עד לאותה עת, בייחוד זו של סיימון, אך גם מספר גרסאות אחרות ופחות מוכרות.
, אחד מתלמידיו של הקוסם והאוקולוטיסט הנודע אליסטר קראולי וראש עד ל-2011, הציע בספרו מ-1972 , כי ישנו קשר תת מודע בין לאבקרפט לקראולי. לדבריו, שאבו שניהם את כוחותיהם מאותו מקור נסתר: קראולי דרך הקסם בו החזיק, לכאורה, ולאבקרפט דרך החלומות אשר העניקו השראה לסיפוריו ולנקרונומיקון. בנוסף טען גרנט כי הנקרונומיקון התקיים בתור ספר אסטרלי כחלק מ אליו ניתן לקבל גישה דרך או חלומות. רעיונותיו של גרנט תוארו באופן נרחב בגרסאות הנקרונומיקון הן של סיימון והן של טייסון.
מועצת מקרקעי ישראל
מועצת מקרקעי ישראל היא מועצה המפקחת על פעולתה של רשות מקרקעי ישראל ומאשרת את תקציבו.
המועצה הוקמה על-פי חוק רשות מקרקעי ישראל תש"ך - 1960 (סעיף 3) ואחראית על קביעת המדיניות הקרקעית שלפיה ינוהלו מקרקעי מדינת ישראל. על-פי החוק, הממשלה ממנה את חברי מועצת מקרקעי ישראל ואת ממלאי מקומם. המועצה מתכנסת מספר פעמים בשנה לדון בנושאים הקשורים למדיניות הקרקע של המדינה ולפעילות רשות מקרקעי ישראל. הצעות לסדר היום של המועצה מועברות לתגובות הציבור אחרי הפצתן לחברי המועצה. פעם בשנה מגיש מנהל הרשות למועצת מקרקעי ישראל דוח מפורט על פעולות הרשות. המועצה בוחרת מבין חבריה ועדות משנה כגון: ועדת פטור, ועדת ביקורת ועוד.
במועצה מכהנים שר האוצר כיו"ר המועצה וכן 9 חברים נוספים. על פי חוק מכהנים 7 נציגי ממשלה ו-2 נציגי קק"ל. בנוסף במועצה משקיף של הגופים שעניינם בשמירת איכות הסביבה. נציגי הממשלה הם: נציג ראש הממשלה, נציג שר החקלאות, נציג שר השיכון, נציג משרד האוצר, נציג משרד המשפטים ונציג המשרד להגנת הסביבה.
ביולי 2014 החליטה המועצה על שינוי הקריטריונים לרישוי מתקנים סולאריים תוך הכשרת מתקן קיים של חברה פרטית בבעלות גלעד שרון, למרות התנגדות היועץ המשפטי לממשלה. ההחלטה לא יושמה בשל התנגדות משרד האוצר, ובעקבות עתירה של התנועה לאיכות השלטון, ב-2016 פסק בג"ץ שהחלטת המועצה הייתה פסולה.
אבינסק
אבינסק (ברוסית: Аби́нск) היא בירת נפת אבינסק של חבל קרסנודאר במחוז הפדרלי הדרומי של רוסיה. היא שוכנת על גדות הנחל אבין, יובל של הנהר אדגום, שבאגן ההידרוגרפי קובאן. העיר נמצאת במרחק 75 ק"מ דרומית־מערבית לקרסנודאר. אוכלוסיית אבינסק מונה 36,018 תושבים (2016). עד שנת 1963 נקראה העיר אבינסקאיה. העיר הקרובה לה ביותר היא קרימסק הנמצאת במרחק 15 ק"מ מערבית לה. נמל נובורוסיסק על חוף הים השחור נמצא 35 ק"מ דרומית־מערבית לאבינסק. העיר מתפרשת על 22 קמ"ר.
שם העיר
שם העיר נגזר משם הנחל (הידרונים) אבין אשר מקורו באתנונים צ'רקסי קדום. סברה אחרת מיחסת את שם העיר למילה האבחזית абна (אְֲבּנָה) שמשמעותה "יער".
היסטוריה
במאה השנייה לספירה הגאוגרף תלמי הזכיר את העיר אבון שמוקמה באמצע התווי, על גדות הנהר אבון. ייתכן כי תושביה היו מאיוטים (מאוטים). שרידי יישוב מאיוטי נתגלו באתר מפעל הלבנים באבינסק.
בשנת 1834 הקים הגנרל הרוסי אלקסיי וליאמינוב מבצר רוסי בשם אבינסקויה במקום יישוב כפרי (אאול) קודם של שבט הצ'רקסי, הנטוחאיים. צ'רקסים אלה גורשו לאסיה הקטנה בשטח טורקיה העות'מאנית. המבצר הרוסי הוקם במסגרת "קו התקשורת גלנג'יק". הוא היה אחד ממבצריה של האימפריה הרוסית בצפון קווקז. המקום נודע גם כמקום הגליה אליו הוגלו הדקבריסטים אלכסנדר בסטוז'ב, אלכסנדר אודוייבסקי ופבל קטנין.
בסוף החודש מאי 1862 השתקעו במחוז נטוחאי מתיישבים קוזקים מאזורי אזוב וקובאן במעורבות הגדוד אדאגום שבפיקוד פ.ד. בביץ'. בשנת 1863 הם הקימו 8 כפרים קוזקיים ("סטניצה") חדשים בין הנחלים אבין ואיל. אחד מאותם כפרים היה אבינסקאיה, שנוסד על ידי הקוזקים מאזוב. הכפר היה חלק מהמגזר טמריוק של אזור קובאן.
בעת הרדיפות באימפריה העות'מאנית בשלהי המאה ה־19 ותחילת המאה ה־20 הגיעו לאזור פליטים יוונים פונטים.
Miss Independent (וידאו)
Miss Independent הוא אלבום הווידאו הראשון של הזמרת קלי קלרקסון אשר יצא ב-18 בנובמבר 2003 על ידי RCA רקורדס. אלבום זה מכיל אוסף של קליפים, הופעות וקטעי "מאחורי הקלעים" אשר סובבים סביב אלבום הבכורה שלה.
אבינסק
היסטוריה
בימי המשטר הקומוניסטי הסובייטי בשנת 1935 הוקמה נפת אבינסק ואבינסקאיה הייתה לבירתה.
בזמן מלחמת העולם השנייה והמלחמה הפטריוטית הגדולה, בשנת 1942, ארגן המשטר של סטלין את גירושם של היוונים מהנפות אבינסק וסוורסק לסיביר, לצפון קזחבסטן ולמזרח הרחוק הרוסי. שורדי הגירושים האלה הורשו לחזור אחרי שנת 1956.
ב־7 בדצמבר 1962, בימי השלטון הסובייטי, זכתה אבינסקויה במעמד יישוב פועלים בשם "אבינסקי" ושנה לאחר מכן, ב־23 באוקטובר 1963 שונה שמה לאבינסק והיא הוגדרה כעיר.
Miss Independent (וידאו)
רקע
בחלק של מאחוריי הקלעים ניתן לראות את מאחוריי הקלעים לקליפ של השיר "Low" ובנוסף ריאיון בו קלרקסון מדברת על הזכייה באמריקן איידול, על החיים הפרטיים שלה, על החלומות שלה ועוד.
אבינסק
היסטוריה
אחרי שנת 1989 מצאו מקלט באבינסק טורקים מסחתים שנמלטו מפרעות באוזבקיסטן.
עמדה גאוגרפית ונוף
העיר נמצאת במישור פריאזובו–קובאן, על גדות הנהר אבין. היא נחצית על ידי הכביש קרסנודאר-נובורוסיסק. יש לה תחנת רכבת על מסילת הברזל של צפון קווקז.
ההתפתחות הדמוגרפית
הערה: נתוני מפקדים בשנת 1908 היו באבינסקאיה 1369 בתים, שבהם חיו 13,345 תושבים. ההרכב האתני של האוכלוסייה בשנת 2010 לפי נתוני המפקד הכלל-רוסי משנת 2010
בנפת אבינסק מאורגנים הקוזקים ב־11 קהילות ובראשם אטאמנים, אחת מהן בעיר אבינסק עצמה.
מעמד מנהלי
אבינסק משמשת כבירת נפת אבינסק. המוניקיפיום הנקרא "אבינסקויה" כולל גם ארבעה יישובים כפריים: ברז'נון, קורובקין, פרולטרי ושפסוגסקאיה.
כלכלה
באבינסק והסביבה עוסקים גם בענפי חקלאות: גידול תבואה, ובעיקר אורז; גידול בקר; גידול עופות, ובכוללן יענים. מלבד זאת קיימת בעיר גם תעשיית הפקת נפט ועופרת.
תחבורה
הכביש העיקרי החוצה את העיר הוא A146 המחבר בין נובורוסיסק ואנאפה (M25) לקרסנודאר. אבינסק היא צומת של מסילת הברזל של צפון קווקז ויש בה תחנת רכבת ("אבינסקאיה")
חינוך
באבינסק פועלים 10 גני ילדים, 6 בתי ספר מקיפים, בית ספר מקצועי, תיכון מקצועי (שלוחה של התיכון המקצועי באנאפה), 3 בתי ספר לספורט, "בית יצירה לילדים", בית ספר למוזיקה, בית ספר לאמנויות, המרכז ללימודים אקסטרניים "פטריוט"
אתרים חשובים ואטרקציות תיירותיות
בסביבת העיר ישנם מעיינות בוץ, מתחם למטפסים ודולמנים. כמו כן, יש במקום אתר ארכאולוגי, מאיוטי, ובו מקומות קבורה עתירי תכשיטים, כלי חרס, כלי נשק וכו'.
זלמן יהודה יפה
זלמן יהודה יפה (~1877, שקלוב, פלך מוהילב, רוסיה – 8 בספטמבר 1943, תל אביב) היה מחנך, סופר ועסקן עברי ציוני בוורשה ובתל אביב, מחלוצי החינוך העברי המודרני.
ביוגרפיה
זלמן יהודה יפה נולד בסביבות שנת 1877 בעיירה שְקְלוֹב שבפלך מוהילב, רוסיה (רוסיה הלבנה, ליטא). התחנך בישיבות בוברויסק ומינסק. את עבודתו החינוכית העברית, שנמשכה 48 שנה, החל כשהיה בן 18. כבר בהיותו בן עשרים הכירו בכישוריו ובאינטואיציה הפדגוגית שלו, וד"ר יוסף לוריא, מנהל החדר המתוקן (בית ספר שבו ניתן חינוך יהודי לצד לימודים כלליים) הציוני החלוצי "החינוך" בוורשה, הזמינו כמורה. אחר-כך שימש בבתי ספר נוספים מסוג זה בוורשה: בבית הספר התיכון של קרינסקי ובבתי הספר "אסכולה" ו"יהודיה".
היה בעל ידע נרחב ומעמיק בתרבות היהודית העתיקה ובספרות העברית החדשה, וביקש להשלימו בהכשרה חינוכית מדעית. הוא היה בין המורים העבריים הראשונים שנסעו ללמוד פסיכולוגיה ופדגוגיה במערב אירופה: הוא למד באוניברסיטת לייפציג ולמד את תוכניות הלימוד והארגון המונהגים בבתי הספר הגרמניים. לאחר מכן שב לוורשה לעבודתו החינוכית, ומעתה, בנוסף לכהונתו כמורה בבתי ספר, שימש גם כמורה בסמינרים עבריים למורים וגננות, בהם הסמינר העברי לגננות של יחיאל היילפרין. היה מראשוני המורים לפסיכולוגיה ופדגוגיה במוסדות אלה ולימד בהם גם היסטוריה של החינוך.
על אף צניעותו הרבה, עבודתו החינוכית הפורייה זכתה לפרסום והכרה, ובשנת תרע"ה התמנה על ידי הקורטוריון (חבר הנאמנים) הציוני (המחלקה המיוחדת לחינוך ולתרבות על יד המרכז ההסתדרות הציונית בפולין) למפקח על מוסדות החינוך העבריים של המחלקה, שהוא היה ממייסדיהם.
בחינוכו הכין במשך שנים תלמידים ואנשי הוראה לעלייה לארץ ישראל, ולבסוף עלה אליה בעצמו בשנת 1925. בארץ המשיך מיד בעבודתו החינוכית, תחילה בבית הספר לבני עדות המזרח בירושלים, ואחר-כך בבית הספר העירוני ע"ש ביאליק בתל אביב, שבו הורה עד יום מותו.
השתתף בעיתונות העברית והיידית, וחיבר מאמרים בפדגוגיה. י' צדדי כתב עליו ב"הצופה": "לאיכות דמותו הנאצלת ייאמר: הוא היה מלא התלהבות של צעיר-הצעירים גם בזקנתו, רצוף אהבה ללא-מצרים לילד, נוח תמיד לרצות, חבר מצוין לגדול ולקטן, בין מורי-הארץ היה הסניגור המובהק שלימד זכות-תמיד על הילד העברי בארץ. מצניע לכת היה מאין כמוהו, פולסי די-נורא הנתונים בתוך רפוד של קטיפה, וקטיפה זו בעלת צבע "נייטרלי", מאלה שאינם בולטים לעין."
יפה נפטר בספטמבר 1943, בגיל 66. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק. הותיר בכתב יד כתבים פדגוגיים פרי עטו.
באנקרס לייף פילדהאוס
באנקרס לייף פילדהאוס (באנגלית: Bankers Life Fieldhouse) הוא מתקן ספורט רב תכליתי השוכן בעיר אינדיאנפוליס שבארצות הברית. האולם מכיל 19,000 מקומות. ההיכל ממוקם צמוד למרכזי תרבות ומספר מתקני ספורט נוספים.
האולם משמש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורסל אינדיאנה פייסרס. המתקן נחנך בסוף 1999.
מעת לעת, מעבר לאירועי הספורט, מתקיימים באולם מופעי מוזיקה.
בקיץ 2002 אירח האולם את אליפות העולם בכדורסל שנערכה בעיר אינדיאנה, יחד עם RCA דום.
דוד סמילנסקי
דוד סמילנסקי (כ"ו בתמוז תרל"ה, 29 ביולי 1875, בלוזריה, פלך קייב, האימפריה הרוסית – 3 בנובמבר 1953, כ"ה בחשוון תשי"ד, תל אביב) היה סופר עברי ופובליציסט, פעיל ציוני, ממייסדי תל אביב, חבר הוועד הראשון של העיר ועובד עיריית תל אביב.
קורות חיים
בשנת 1902 נישא לשרה בלומה, בתו של ניסן בלוצרקובסקי. בני הזוג היו הורים לבן, שמעיה.
בשנת 1906 עלה סמילנסקי לארץ בשנית, הפעם כאיש עסקים. הוא היה שותף בחברת "עתיד" (לימים, "שמן תעשיות"), שלהּ היו מפעלים בחיפה, בלוד וביפו, וכך הצטרף לחמשת המייסדים של שכונת אחוזת בית (יחד עם מאיר דיזנגוף, יחזקאל דנין (סוכובולסקי), עקיבא אריה ויס ויצחק חיותמן), הראשונה לשכונות תל אביב. בנה את ביתו ברחוב יהודה הלוי 30.
במשך שנים היה מנהל החשבונות של גימנסיה הרצליה. היה מראשוני החברים במועצת העיר תל אביב. בשנת 1920 התמנה למפקח כללי בעיריית תל אביב, ומשנת 1927 עד פרישתו כיהן כמנהל מפעלי המאור והמים של העירייה. סמילנסקי גם שימש החל מיסודו ב-1923 כיושב ראש מועצת האופרה הארצישראלית, וכיהן כנשיא בני ברית וארגון הבונים החופשיים. כן היה חבר מועצת המנהלים של חברת גאולה.
בשנת תרפ"ג נפטרה אשתו בלומה, ובשנת תרפ"ד נישא בשנית, לעסקנית ד"ר מרים קיסילובה-סמילנסקי.
סמילנסקי נפטר בביתו בשנת 1953, בגיל 78. נקבר בבית הקברות טרומפלדור.
סמילנסקי היה אחיו של זאב סמילנסקי ודודו של ס. יזהר. הוא היה אחיינם של משה סמילנסקי ושל מאיר-סיקו סמילנסקי.
יצירתו
ראשית כתיבתו של דוד סמילנסקי הייתה ברוסית, אך כמעט בו בזמן החל גם לכתוב בעברית. הוא פרסם מאמרים רבים בעיתונות הציונית העברית וגם ברוסית. דבריו כונסו עוד בחייו, בשנת 1942, ויצאו בשנית בשנת 1958.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
ניקולא פפה
ניקולא פפה (בצרפתית: Nicolas Pépé; נולד ב-29 במאי 1995 במאנט-לה-ז'ולי שבצרפת) הוא כדורגלן המשחק בעמדת הקיצוני במועדון הכדורגל ארסנל ובנבחרת חוף השנהב.
קריירה מוקדמת
פפה נולד במאנט-לה-ז'ולי, איל-דה-פראנס, וגדל ברובע התשעה-עשר של פריז.
במקור, החל את הקריירה שלו כשוער בסוליטייר פריז עד גיל 14 אז הוסט לעמדת הקשר הקיצוני. בשנת 2012, כאשר אביו, קלסטין, סוהר בתפקידו, הועבר לפואטייה, פפה החל את הקריירה שלו כשחקן קיצוני בקבוצה המקומית, Stade Poitevin FC, בליגה החמישית והחובבנית בצרפת.
אנז'ה
ב-2013 חתם פפה באנז'ה, בעונתו הראשונה כשחקן המועדון שיחק בקבוצת המילואים, אנז'ה ב'.
את הופעת הבכורה המקצועית שלו ערך בסיבוב השני של גביע הליגה הצרפתי בהפסד 2–1 לארל ב-26 באוגוסט 2014, פפה עלה כמחליף בדקה ה-73. ההופעה הראשונה שלו במסגרת הליגה, ליגת המשנה הצרפתית, הייתה ב-21 בנובמבר 2014, בתיקו 1-1 נגד אז'אקסיו.
בעונת 2015/2016 הושאל פפה לאורליאנס מהליגה השלישית וסייע לה לעלות לליגה השנייה.
בעונת 2016/2017 פפה חזר לאנז'ה עת שיחקה בליג 1 עמה סיים במקום ה-12. כמו כן, הגיע עם הקבוצה לגמר גביע הליגה שם פתח בהרכב קבוצתו בהפסד 0–1 לפריז סן-ז'רמן.
ליל
ב-21 ביוני 2017 חתם פפה בליל על חוזה לחמש שנים תמורת דמי העברה מקסימליים של 10 מיליון יורו. מי שלחץ להחתימו היה מאמן ליל, מרסלו בייאלסה. פפה תיאר את בייאלסה כ"מיוחד" "וכ-"מאמן נהדר".
בליל החל פפה את העונה כחלוץ לאחר שהוסב לשחק בתפקיד זה תחת בייאלסה, אך בהמשך העונה, כשמונה כריסטוף גאלטייר למאמן הקבוצה במקומו של בייאלסה, הוסט חזרה לשחק בכנף. במהלך העונה היה פפה שחקן הרכב קבוע כשהוא מחסיר רק שני משחקים בכל העונה. פפה הבקיע 13 שערים בעונתו הראשונה בקבוצה.
ב-15 בספטמבר 2018, במהלך עונת 2018/2019, כבש פפה שלושער, בניצחון קבוצתו 2–3 על אמיין. ב-14 באפריל 2019, כבש שער וסיפק שני בישולים בניצחון הביתי 1–5 על פריז סן ז'רמן. הוא סיים את עונתו השנייה במועדון עם 22 שערים, שני רק לקיליאן אמבפה, ועם 11 בישולים ונבחר בהרכב העונה של הליגה.
ארסנל
ב-1 באוגוסט 2019, הוכרז כי פפה הצטרף לארסנל מהפרמייר ליג בסכום שיא מועדון של 79 מיליון אירו (72 מיליון ליש"ט), (כשהשיא הקודם עמד על 62 מיליון יורו ששולם עבור פייר אמריק אובאמיאנג). עם חתימתו, קיבל את החולצה מספר 19.
פפה ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל בניצחון 0–1 על ניוקאסל יונייטד ב -11 באוגוסט, כשעלה כמחליף בדקה ה-71. המשחק הראשון בו פתח בהרכב הגיע שבועיים לאחר מכן בהפסד 3–1 לליברפול, פפה השלים במשחק 90 דקות.
ב-29 בספטמבר כבש את שערו הראשון במועדון בניצחון הביתי 3:2 על אסטון וילה. את השער הוא כבש בפנדל והשווה את התוצאה ל-1-1.
ב-24 באוקטובר, פפה כבש את שעריו האירופיים הראשונים בניצחון קבוצתו במסגרת הליגה האירופית, 2-3 על ויטוריה דה גימארייש, שני השערים הגיעו מבעיטות חופשיות, הראשונה בדקה ה-80 ממרחק של 25 מטר, והשנייה, בשניות הסיום ממרחק דומה.
ניס
ב-25 באוגוסט 2022 הושאל פפה לניס לעונה אחת. ב-31 באוגוסט כבש שער בכורה בניצחון 1-2 על ליל.
קריירה בינלאומית
פפה נולד בצרפת להורים ממוצא חוף השנהבי. הוא קיבל זימון לנבחרת הלאומית של חוף השנהב בנובמבר 2016, אך לא שותף במשחק נבחרתו מול נבחרת מרוקו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. את הופעת הבכורה שלו ערך שלושה ימים לאחר מכן, ב-15 בנובמבר במשחק ידידות מול הנבחרת המייצגת את המדינה בה נולד, צרפת. פפה נכנס כמחליף בדקות הסיום.
פפה זומן לסגל הנבחרת לקראת אליפות אפריקה 2017 בגבון, אך לא שותף כיוון שנבחרתו הודחה בשלב הראשון של התחרות.
ב-24 במרץ 2018, במשחק ידידות מול טוגו, הבקיע פפה את שעריו הבינלאומיים הראשונים בתיקו 2–2. שלושה ימים לאחר מכן, כבש שער נוסף בניצחון 1–2 על נבחרת מולדובה.
חן הררי
חן הררי (נולד ב-6 באוקטובר 1987) הוא יוצר, מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה
הררי נולד בעפולה. בגיל שמונה למד לנגן על מספר כלי נגינה, והשתלב בקונסרבטוריון בעפולה ובתזמורת העירונית בעיר. בתיכון למד במגמת מוזיקה. את שירותו הצבאי עשה בחטיבת הנח"ל.
לאחר שחרורו מצה"ל ב-2009, החל ללמוד מוזיקה בבית הספר למוזיקה רימון, והקים אולפן הקלטות עצמאי בשם "אולפני חן".
בשנת 2013 הלחין את השיר "רק בשבילו" שהוקלט על ידי הזמרת מורן מזור שייצג את ישראל באירוויזיון באותה שנה. באותה שנה גם הלחין את השיר "זיכרון שלא עוזב" לזמר אבי טולדנו. ב-2014 הלחין את השיר "עד שתחזור בחזרה" לזמרת עדן בן זקן. ב-2015 הלחין את השיר "בשקט לאהוב" עבור הזמרת אביה שושני לביצוע שלה בתוכנית הכוכב הבא. בשנת 2021 הלחין הררי את שיר הנושא של הסדרה "היורשת" של קשת 12 בביצוע נופר סלמאן. עוד באותה שנה הפיק ועיבד מוזיקלית את השיר "את לא אומרת כלום" של קשת 12 לכבוד יום האישה, בהשתתפות נשים מובילות, ביניהן חברות כנסת. בשנת 2022 הלחין את השיר הרשמי ליום האחדות הלאומי לאותה שנה, בביצוע הזמרת אגם בוחבוט והלהקות הצבאיות.
חיים אישיים
חן נשוי ואב לשלוש בנות. מתגורר בעיר עפולה.
לז אמבסאדר
לז אמבסאדר (בצרפתית: Les Ambassadeurs) היא מסעדה בפריז.
מיקום והיסטוריה
המסעדה שוכנת במלון קריון, וניבטת אל כיכר הקונקורד בליבה של פריז. לז אמבסאדר, שנבנתה ב-1758, פעלה כמסעדה מאז אמצע המאה ה-19.
לז אמבסאדר מעוצבת בסגנון הרוקוקו של המאה ה-18, היא הגיעה לשיא תהילתה כמסעדה ומועדון לילה (מסוג ה-Café chantant, בית קפה המשלב הופעות בין כתליו) בשנות השבעים, השמונים והתשעים של המאה ה-19, מאות מטרים ספורים מהאופרה גרנייה. המסעדה היוותה מרכז בידור עבור האצולה, בשנות השבעים של המאה ה-19 היא הייתה מוקד משיכה לדמויות נודעות באמנות ובבוהמה. אדגר דגה, ואנרי דה טולוז-לוטרק ציירו את באי מועדון הלילה. זמר הקברט הצרפתי אריסטיד ברואן הופיע במקום.
המסעדה החזיקה בשני כוכבים במדריך מישלן האדום תחת השף ז'אן-פרנסואה פיאז'. נכון ל-2011 היא מחזיקה בכוכב אחד תחת השף כריסטופר האש.
לז אמבסאדר נבחרה במקום 50 בטיבה בעולם במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2007, נבחרה במקום 45 בשנת 2008, ובמקום 47 בשנת 2009.
בשנת 2010 היא זכתה בפרס ממדריך 50 המסעדות הטובות בעולם.