cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בראיין וינטרס
קריירת משחק
לקראת עונתו השנייה ב-NBA הועבר וינטרס למילווקי באקס, כחלק מהטרייד ששלח ללייקרס את כרים עבדול-ג'באר. בעונתו הראשונה במילווקי שיפר את תפוקתו ל-18.2 נקודות למשחק, ונבחר לפתוח במשחק האולסטאר לצד חברו לקבוצה בוב דאנדרידג'. בעונת קבע שיאי קריירה של 19.9 נקודות ו-4.9 אסיסטים למשחק, ונבחר בפעם השנייה והאחרונה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר. בעונתו האחרונה בקריירה,, העפיל עם הבאקס לגמר האזור המזרחי, בו הפסידה הקבוצה מול פילדלפיה 76' בתוצאה 1–4.
בעת פרישתו ניצב וינטרס ראשון ברשימת מובילי הקבוצה באסיסטים (2,479), ושלישי בנקודות (9,743). באוקטובר 1983 הפרישו הבאקס את גופייתו של וינטרס, עם המספר "32".
בשנת 2005 טען מייקל ג'ורדן כי וינטרס הוא "הקלעי הטבעי הטוב ביותר אי פעם", והוסיף כי "שחרור הזריקה שלו היה היפה ביותר".
קריירת אימון
בין השנים 1984–1986 שימש וינטרס כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת פרינסטון, תחת המאמן פיט קריל. בין השנים 1986–1993 היה עוזרו של לני וילקינס בקליבלנד קאבלירס, ובשתי העונות הבאות עבד עמו בתפקיד דומה באטלנטה הוקס.
לקראת עונת מונה למאמנה הראשון של ונקובר גריזליס, אשר הוקמה והצטרפה ל-NBA באותה עונה. לאחר כעונה וחצי עם הגריזליס, במהלכן רשמה הקבוצה מאזן שלילי 23–102 (18.4%), פוטר וינטרס מאימון הקבוצה.
בעונת היה עוזר מאמן בדנוור נאגטס, ובעונת  מונה לעוזר מאמן בגולדן סטייט ווריורס. במהלך עונת מונה וינטרס למחליפו של מאמן הקבוצה דייב קאונס, ועד סיום העונה רשמו תחתיו הווריורס מאזן שלילי 13–46 (22.0%).
בעונות 2004–2007 אימן את קבוצת אינדיאנה פיבר מליגת ה-WNBA, בה בלטה טאמיקה קאצ'ינגס. ב-4 עונותיו כמאמן הקבוצה רשמה אינדיאנה מאזן כולל של 78 ניצחונות ו-58 הפסדים (57.4%).
בעונת שימש כעוזר מאמן בשארלוט הורנטס, תחת מייק דנלאפ.
ריאה (אלה)
במיתולוגיה היוונית, ריאה (ביוונית: Ῥέα) הייתה בתם הטיטאנית של אורנוס, אל השמים ומלך האלים הראשון, ואשתו גאיה, אלת האדמה וראשית הכל. ריאה הייתה אחותו ואשתו של קרונוס, שליט הטיטאנים, ואמם של הדור הראשון של האלים האולימפיים: זאוס, פוסידון, האדס, הרה, דמטר והסטיה. בקרב הרומאים היא זוהתה עם אופס.
מגדל חברה לביטוח
מגדל חברה לביטוח בע"מ היא חברת ביטוח ישראלית שהוקמה בשנת 1934 ועוסקת במגוון סוגי ביטוח: ביטוח חיים, ביטוח רכוש, ביטוח בריאות ועוד. החברה האם של החברה היא מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים.
ריאה (אלה)
בעלה, קרונוס, שפחד מאיבוד שלטונו לאחר שנובא לו על ידי הוריו שיודח בידי בנו, נהג לבלוע את ילדיו בזה אחר זה מיד לכשנולדו. ריאה סלדה מכך, וכאשר נולד בנה השישי, זאוס, נתנה לבעלה אבן עטופה בד במקום בנה. קרונוס בלע את האבן והיה בטוח כי בלע את בנו. כך הצילה ריאה את בנה, שהגשים את הנבואה על ידי כך ששם לאביו קרונוס בנקטר (משקה האלים) שיקוי הקאה (תערובת חרדל ויין) וגרם לקרונוס להקיא את בניו שנשארו חיים בבטנו. בעזרת אֶחָיו, זאוס הדיח את אביו והפך למלך האלים.
מגדל חברה לביטוח
נכון לינואר 2021, למגדל כ-2.3 מיליון מבוטחים (פרטיים ועסקיים) וכ-2,800 סוכנים ומנהלי הסדרים..
ניקולאי גומיליוב
ניקולאי סטפנוביץ׳ גומיליוב (ברוסית: Николай Степанович Гумилёв; 15 באפריל 1886 – אוגוסט 1921) היה משורר, מתרגם, מבקר ספרות וקצין רוסי מייסד זרם האקמאיזם בשירה הרוסית. הוצא להורג בשנת 1921 באשמת השתייכות לארגון מחתרתי, נוקה מכל אשמה בשנת 1992.
ריאה (אלה)
באמנות, ריאה לרוב שורטטה על מרכבה המובלת על ידי שני אריות.
ניקולאי גומיליוב
ניקולאי גומיליוב נולד למשפחת רופא בצי בעיר קרונשטאדט. ניקולאי היה ילד חולני והתלונן על כאבי ראש. לדברי אנה אחמטובה את השיר הראשון ניקולאי הצעיר כתב בגיל שש.
מגדל חברה לביטוח
מגדל הייתה החברה הראשונה שהשיקה ביטוח מנהלים בישראל, והראשונה שהקימה קרן פנסיה לא הסתדרותית. הקבוצה מנהלת כ-33% מביטוחי החיים וקרנות הפנסיה החדשות בישראל, במונחי פרמיות ודמי גמולים. כיום מחזיקה מגדל ב-100% מקרן הפנסיה "מגדל מקפת".
ניקולאי גומיליוב
בסתיו 1894 החל את לימודיו בבית הספר, אך לאור מצב בריאותו עזב ולמד בבית. בשנת 1895 המשפחה עברה לסנקט פטרבורג. בשנת 1990 לאחיו הבכור התגלה שחפת והמשפחה עברה לטביליסי. בשנת 1903 המשפחה חזרה לפושקין וגומיליוב חזר לבית הספר בו החל את לימודיו בשנת 1894. הוא היה תלמיד חלש מאוד והיה מועמד להרחקה מבית הספר. בשנת 1906 הוא בכל זאת סיים את הלימודים עם קבלת תעודת בגרות. בשנת 1905, עוד לפני סיום בית הספר גומיליוב פרסם את ספרו הראשון - "דרך הקונקיסטאדורים". ולרי בריוסוב העניק לספר ביקורת חיובית וציין שמדובר במשורר צעיר ומבטיח. הקשר בין המשוררים רק התחזק עם השנים.
ריאה (אלה)
במיתולוגיה היוונית, סמליה של ריאה הם הירח, ברבור (בשל עדינותו) ושני אריות (בדומה לאלו שהובילו את מרכבתה).
ניקולאי גומיליוב
תחילת הקריירה
בשנת 1906 גומיליוב נסע לצרפת ולמד בסורבון. בהיותו בפריז גומיליוב החל בהוצאה לאור של ירחון ספרותי (יצאו שלוש מהדורות בלבד). גומיליוב קיבל המלצות מבריוסוב למשוררים רוסים ידועים ששהו באותה תקופה בפריז. גומיליוב פגש אותם אך הם לא התרשמו ממנו.
ריאה (אלה)
הירח של שבתאי ריאה והאסטרואיד 577 Rhea, נקראים על שמה.
ניקולאי גומיליוב
תחילת הקריירה
באפריל 1907 גומיליוב חזר לאימפריה הרוסית. באותה שנה הוא פגש לראשונה את אנה אחמטובה. ביולי 1907 הוא הפליג מסבסטופול דרך הים התיכון לצרפת. בשנת 1908 הוא פרסם את ספרו השני "פרחים רומנטיים". הספר זכה להצלחה וגומיליוב היה יכול להמשיך במסעות. הפעם הוא נסע לסינופ, יוון ומצרים. ב-29 בנובמבר 1908 גומיליוב חזר לסנקט פטרבורג.
מגדל חברה לביטוח
היסטוריה
חברת הביטוח מגדל נוסדה בשנת 1934 בירושלים, על ידי משפחות אנשי עסקים יהודים מאלכסנדריה כשהבולט ביניהם היה איש העסקים אדוארד אגיון, אטיין בש וחברת הביטוח האיטלקית "אסיקורציוני ג'נרלי". שמה של החברה הוענק לה על ידי המשורר חיים נחמן ביאליק, כביטוי לחוסן ולביטחון שהחברה מבקשת להעניק ללקוחותיה. בשנות הארבעים הצטרף למחזיקי המניות בחברה גם בנק אפ"ק שהפך לימים לבנק לאומי לישראל. כיום נמצאת מגדל בבעלות החברה הציבורית מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים בע"מ, שבשליטת שלמה אליהו.
ניקולאי גומיליוב
תחילת הקריירה
בשנת 1909 גומיליוב ארגן ביחד עם סרגיי מקובסקי את הירחון "אפולון". בירחון זה הוא ניהל מדור לביקורת ספרות. באביב 1909 גומיליוב פגש את אליזבטה דמיטרייבה ולאחר תקופה קצרה הציע לה להתחתן, אך דמיטרייבה העדיפה משורר אחר שעבד באותו ירחון - מקסימיליאן וולושין. בסתיו גומיליוב התייחס בפומבי בצורה מעליבה לאליזבטה ומקס וולושין הזמין אותו לדו-קרב שהתקיים ב-22 בנובמבר 1909. גומיליוב ככל הנראה ירה באוויר ובאקדח של וולושין הייתה תקלה טכנית.
מגדל חברה לביטוח
היסטוריה
המשורר שאול טשרניחובסקי שימש כרופאה הראשון של החברה.
ניקולאי גומיליוב
תחילת הקריירה
בשנת 1910 גומיליוב פרסם את ספרו השלישי "פנינים". ספר זה כולל את השיר "הקפיטנים" שהוא משיריו המפורסמים של המשורר. ב-25 באפריל 1910 גומיליוב התחתן עם אנה אחמטובה.
מגדל חברה לביטוח
היסטוריה
סימני האש של "מגדל" הם מהנפוצים בקרב 55 סוגי סימני האש שזוהו בישראל מתקופת המנדט.
בשנת 2000 רכשה מגדל שתי סוכנויות ביטוח "סימון את ויזל" ו"מבטח שמיר" ואיחדה אותן לחברה אחת - מבטח סימון סוכנויות לביטוח בע"מ. בשנת 2002 רכשה מגדל את קרן הפנסיה תאוצה ואיחדה אותה עם קרן הפנסיה תנופה, הנמצאת בבעלותה. בכך הפכה לבעלים של קרן הפנסיה הפרטית הגדולה בישראל באותה עת. בשנת 2004 רכשה מגדל את קרן הפנסיה מקפת החדשה. בשנת 2006 מוזגו כל קרנות הפנסיה של קבוצת מגדל לקרן אחת. המיזוג כלל את קרנות הפנסיה: מקפת אישית, תאוצה, יוזמה חדשה ותנופה - לקרן "מגדל מקפת אישית".
ניקולאי גומיליוב
מסעות לאתיופיה
עוד מילדות גומיליוב חלם להגיע לאפריקה. המסע הראשון התרחש בשנת 1909. גומיליוב נסע מאודסה לג'בוטי וממנה לאדיס אבבה.
מגדל חברה לביטוח
היסטוריה
במרץ 2012 הסכימה אסיקורציוני ג'נרלי למכור את כל החזקותיה ב"מגדל אחזקות" לשלמה אליהו, והסכם זה הושלם באוקטובר 2012. בעלי מניותיה של מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים, נכון לנובמבר 2012, הם: שלמה אליהו כ-70%, בנק לאומי כ-10% והציבור שמחזיק בכ-20% מהמניות.
ניקולאי גומיליוב
מסעות לאתיופיה
המסע השני אורגן בתאום עם האקדמיה למדעים. המשלחת יצאה מאודסה לקונסטנטינופול, מצרים וג'יבוטי. מג'יבוטי הם נסעו להרר בה גומיליוב הכיר את מושל האזור היילה סלאסי, הקיסר האתיופי העתידי. מהעיר המשלחת יצאה למסע ארוך באזורים הפנימיים של המדינה וחזרה להרר רק באוגוסט. במהלך ספטמבר 1913 גומיליוב חזר למולדת.
מגדל חברה לביטוח
היסטוריה
בדצמבר 2018 התפטר יו"ר החברה עודד שריג מתפקידו. במכתב ההתפטרות כתב כי "בשל הממשל התאגידי הנוהג בחברה, היא פועלת לפי שיקולים קצרי טווח, ללא תוכנית מוגדרת".
ב-11 בנובמבר 2019 הודיעה החברה על הפסקת שיווק של ביטוחים סיעודיים פרטיים.
ניקולאי גומיליוב
תקופת מלחמת העולם הראשונה
בשנת 1916 הוא פרסם ספר שירים שכולל שירים בנושאי המלחמה.
בסוף 1916 גומיליוב קודם לדרגת קצונה. למרות הפציעות ומחלותיו גומיליוב המשיך להיות בחזית עד לינואר 1917.
בשנת 1917 גומיליוב ביקש להעביר אותו לחיל המצב של צבא רוסיה בצרפת. גומיליוב נסע דרך שוודיה, נורווגיה ואנגליה. בהיותו בלונדון הוא נפגש עם ג. ק. צ'סטרטון ומשוררים בריטים נוספים.
במחצית השנייה של שנת 1917 גומיליוב הגיע לפריז והוצב בתפקיד עוזר נציג ממשלת המעבר הרוסית. בהיותו בפריז גומיליוב פרסם ספר שירים נוסף.
רוסיה הסובייטית
בשנת 1918 שב גומיליוב למולדתו. הוא פרסם ספר שירים שלא זכה להצלחה. ב-5 באוגוסט 1918 התגרש מאנה אחמטובה.
בשנת 1919 התחתן בשנית. בשנת 1920 הוקם הסניף הפטרוגרדי של איגוד המשוררים הכלל רוסי. באופן פורמלי בראש הסניף עמד אלכסנדר בלוק אך למעשה בראש עמדה קבוצה של משוררים בעלי דעות בולשביקיות. בטענה שבבחירות האחרונות לא היה קוורום הם דרשו לבצע את הבחירות מחדש. באופן מפתיע, בבחירות חדשות ניצח ניקולאי גומיליוב עם יתרון של קול בודד.
בשנת 1921 פרסם גומיליוב שני ספרים נוספים.
בהיותו ברוסיה הסובייטית גומיליוב לא הסתיר את הדעות הפוליטיות שלו (תמיכה במונרכיה) וקרבתו לדת. ב-3 באוגוסט 1921 גומיליוב נעצר והואשם בחברות בארגון מחתרתי. למרות ניסיונות חבריו לשחררו, תוך זמן קצר הוא הוצא להורג. ב-24 באוגוסט צ'קה פרסמה הודעה על הוצאה להורג של 61 מחברי הארגון. יום ומקום ביצוע ההוצאה להורג לא ידועים עד היום. לגבי השתתפותו בארגון קיימות ארבע גרסאות:
בברית המועצות לא התפרסמו יצירות של גומיליוב, ורק בשנת 1992 הוא נוקה מכל אשמה ושיריו החלו להתפרסם.
המלחמה על השלום (סרט, 1968)
המלחמה על השלום הוא סרט תיעודי ישראלי, שנעשה בעקבות מלחמת ששת הימים ובהשפעת תחושת האופוריה שהשרה ניצחונה של ישראל במלחמה. מתאפיין בעמדה אנטי-מלחמתית, ולכן קיבל ביקורת.
אהרן צבי פרופס
אהרן צבי פְּרוֹפֶּס ("גרישה") (בכתיב יידי: פּראָפּעס; י"א בסיוון תרס"ד, 25 במאי 1904 – כ"ה בטבת תשל"ח, 4 בינואר 1978), הידוע גם כ"הבית"רי הראשון", היה איש תנועת בית"ר ומייסד מפעלי מוזיקה בישראל.
חייו ופעילותו הלאומית
אהרן צבי פרופס נולד בשנת 1904 בעיר מיטבה שבפלך קורלנד, בצפון-מערב האימפריה הרוסית (כיום ילגבה, בלטביה), בן לפייגה לבית קרופמן ולמשה יוחנן, חובב ציון, בן למשפחת המדפיסים פרופס מאמסטרדם.
בצעירותו למד בגימנסיה עברית בריגה, וסיים את לימודיו בסמינר למורים שם. לאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת פראג שבצ'כוסלובקיה. כבר בנעוריו הצטרף לתנועת "צעירי ציון" ונפשו נלכדה ברעיונות הציוניים. בשנת 1923 ארגן פרופס קבוצת אקטיביסטים צעירים אשר תמכה במשנתו של זאב ז'בוטינסקי. בנובמבר אותה שנה ביקר ז'בוטינסקי בריגה והרצה בפניה על תוכניתו להכשרת הנוער היהודי ככוח צבאי שיגיע לארץ ישראל להגשמת המטרות הלאומיות. לאחר ביקורו החלו להתארגן בגוש מלוכד קבוצות מבתי ספר שונים ובראש ועד מנהיגי הקבוצות עמד פרופס. כאשר הוחלט על הקמת "הסתדרות תרומפלדור" נבחר פרופס להיות נשיאה. התואר "הבית"רי הראשון" הוענק לו על ידי צעירי בית"ר ביום השנה החמישי להיווסדה. ב-1929, לאחר גידול משמעותי בהיקף שורותיה, נבחר פרופס כאחד מחברי המפקדה העליונה של בית"ר העולמית. ב-1938, בכינוס העולמי השלישי של בית"ר, נבחר פרופס כאחד מקציני שלטון בית"ר (הנהגת התנועה). במשך שנותיו בפולין היה עורך היומון הבית"רי "המדינה". פרופס כיהן כנציב הראשון של בית"ר עד שנת 1939, אז הוחלף במנחם בגין. באותה שנה הגיע פרופס בשליחות התנועה לרומניה וממנה עלה לארץ ישראל. בהגיעו לארץ נעצר פעמיים על ידי משטרת המנדט הבריטי על פעילותו הרוויזיוניסטית. לאחר שנאלץ לעוזבה הגיע פרופס לניו יורק, ושם הניח יסוד לסניפי בית"ר בארצות הברית.
היה נשוי למרים לבית אהרונשטאם.
פועלו האמנותי
ב-1935 ייסד פרופס שתי אגודות בשם "זמיר" בוורשה ובתל אביב תחת רעיון של קיום מפגשי מקהלות יהודיות מרחבי העולם. רעיון זה יצא אל הפועל בשנת 1952 כאשר ייסד פרופס את "הזמריה", אספה עולמית של מקהלות יהודיות, בקונצרט גדול ברמת גן. בזמריה הראשונה השתתפו למעלה מ-40 אלף איש. מאז מתקיימת הזמריה מדי שלוש שנים. בשל התמעטות המקהלות היהודיות בעולם, הפכה הזמריה פתוחה למקהלות באשר הן. היה זה הראשון מבין שלושה מפעלי אמנות שייסד.
פרופס, אשר לא היה מוזיקאי אך היה חובב מוזיקה, העלה רעיון נוסף לגבי חזונו להעלאת ישראל על מפת המוזיקה העולמית. לאחר שתהה לאיזה כלי מוזיקלי לא נערכות תחרויות בינלאומיות, עלה בו הרעיון לקיום תחרות בינלאומית בנבל, כלי המזוהה גם עם דוד המלך ועם המזרח התיכון הקדום. מאז נערכת תחרות הנבל הבינלאומית בישראל פעם בשלוש שנים.
אהרן צבי פרופס נפטר בכ"ה בטבת תשל"ח. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
בערי ישראל קרויים רחובות על שמו. בבית הספר לדוגמה על שם הנרייטה סולד הוקם חדר מוזיקה לזכרו.
דייוויד פוסטר
דייוויד וולטר פוסטר (באנגלית: David Walter Foster; נולד ב-1 בנובמבר 1949) הוא מוזיקאי, מלחין, מעבד, מפיק ומנהל מוזיקלי קנדי שעמד בראש חברת התקליטים ורב רקורדס בין השנים 2012 ל-2016. הוא זכה ב-16 פרסי גראמי מתוך 47 מועמדויות בסך הכול. הקריירה המוזיקלית שלו משתרעת על פני יותר מחמישה עשורים, בעיקר החל בתחילת שנות ה-70 כקלידן של להקת הפופ סקיילרק.
ביוגרפיה וקריירה
פוסטר נולד בוויקטוריה, קולומביה הבריטית, בנם של מוריס "מאורי" פוסטר, עובד משרד, ואלינור מיי פוסטר (לבית ואנטרייט), עקרת בית. ב-1963, בגיל 13, הוא נרשם לתוכנית המוזיקה של אוניברסיטת וושינגטון. ב-1965 הוא נבחן לייצג את הלהקה במועדון לילה באדמונטון בבעלות מוזיקאי הג'אז טומי בנקס. בנקס הדריך את פוסטר בעסקי הג'אז והמוזיקה, כמו גם בהפקה מוזיקלית. לאחר שנה אחת שם, הוא עבר לטורונטו לשחק עם רוני הוקינס. ב-1966, הוא הצטרף ללהקת הליווי של צ'אק ברי.
ב-1974, הוא עבר ללוס אנג'לס עם סקיילרק. במהלך הקריירה שלו, עבד עם מאות אמנים, ביניהם: ג'ורג' האריסון, רינגו סטאר, Earth, Wind & Fire, פיטר סטרה, קני רוג'רס, קליף ריצ'רד, קליף ריצ'רד, ניל יאנג, בריאן אדמס, מייקל ג'יי. פוקס, רוג'ר דלטרי, ויטני יוסטון, הקורס, בייביפייס, דיאן וורן, טוני ברקסטון, סלין דיון ומדונה.
בשנת 1995 הוציאה הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה את אוסף הבלדות שלה, Something to Remember, במסגרתו הקליטה שני שירים חדשים "You'll See" ו-"One More Chance", אותם הפיק פוסטר. כמו כן, הפיק את הגרסה הספרדית של הראשון מביניהם, "Verás". בעשור הבא, עבד איתה על "Your Honesty" מתוך Remixed & Revisited.
פנדורה (ארכיון)
פנדורה הוא אתר אינטרנט לאחסון ולשימור פרסומים מקוונים של אוסטרליה. הוא הוקם ב-1996 על ידי הספרייה הלאומית של אוסטרליה ומתפתח בשיתוף עם ספריות מדינה ומוסדות תרבות ביניהם המכון האוסטרלי ללימודים אבוריג'יניים, אנדרטת המלחמה של אוסטרליה והארכיון הלאומי לסרטים ושמע.
בנוסף לדמות המיתולוגית פנדורה, השם הוא ראשי תיבות בדיעבד למטרת הארכיון: "שימור וגישה למאגרי מסמכים ברשת של אוסטרליה" (Preserving and Accessing Networked Documentary Resources of Australia).
בחירת האתרים שיופיעו בארכיון נקבעת באופן עצמאי על ידי כל אחד מהגופים המשתתפים לפי אמות מידה שאותו גוף קובע ואשר תואמות את מטרות המיזם. על הארכיון לקבל היתר מכל אתר המופיע בו על מנת לאזכר אותו.
אופטר אולימפוס
אופטר אולימפוס (באנגלית: Optare Olympus, היה קרוי בשנת 2006: East Lancs Olympus, בין השנים 2007–2008 היה קרוי: Darwen Olympus) הוא אוטובוס דו-קומתי עירוני אשר יוצר על ידי יצרנית מרכבי האוטובוסים East Lancashire Coachbuilders (משנת 2006 עד אוגוסט 2007), מאוגוסט 2007 - יוני 2008 יוצר על ידי יצרנית האוטובוסים Darwen Group  ומיוני 2008 יוצר על ידי יצרנית האוטובוסים Optare, יצרנית האוטובוסים (חברת בת של Ashok Leyland  בשליטת הקונגלומרט Hinduja Group ).
שלדות "אופטר אולימפוס" התבססו על שלדות: דגם "Alexander Dennis Enviro400", דגם "Volvo B9TL" מתוצרת וולוו, דגם "Scania N series"  מתוצרת סקאניה
הוואלי
{{פירושונים| מאנגלית: The Valley:
שמות אחרים:
בהינדי:
בערבית:
ראו גם
}}
פאבלו מרטינס
ביוגרפיה
בעברו עסק מרטינס בטניס, ועבד כמורה לטניס.
בשנים 2008–2010 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "כמעט מלאכים", בתפקיד סימון ארצ'בלטה.
בספטמבר 2009 ובפברואר 2010 ביקר בישראל לצד אאוחניה סוארס כדי לקדם את המופע של "כמעט מלאכים". באוקטובר 2009 ובמרץ 2010 הגיע שוב לישראל עם כל הקאסט למופעי ענק בהיכל נוקיה ובגני התערוכה.
ב-2011 לוהק מרטינס לסדרה בשם "סופר טורפה", העוסקת בפולי טרופר אותה מגלמת קנדלה וטראנו, ילדה בעלת כוחות מיוחדים שלומדת לשלוט בהם ומתאהבת בפליקס, אותו מגלם מרטינז.
ב-2013 התחיל לוהק פאבלו לתוכנית החדשה של כריס מורנה "אליאדוס", בה שיחק את האל המציל את שבעת הילדים העומדים למות ביום בו הכירם.
ב-2014 שיחק פאבלו בטלנובלה "דרך לאהבה" בה גילם את התפקיד של פולו, לצד אאוחניה סוארס.
ב-2016 שיחק בסדרה "שובו של לוקאס", בתפקיד לוקאס.
מייקל קונלי
מייקל קונלי (באנגלית: Michael Conelly; ) הוא סופר מותחנים אמריקאי, שהדמות המפורסמת ביותר שיצר היא דמותו של הארי בוש (הקרוי כך על שמו של הצייר הירונימוס בוש).
חייו
קונלי נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה. ב-1980 סיים תואר ראשון בעיתונאות ובכתיבה יוצרת מאוניברסיטת פלורידה.
בספריו התעמק מייקל קונלי בדקויות החקירה המשטרתית. הארי בוש הוא בלש במשטרת לוס אנג'לס ובספריו ישנו מעקב אחר כל הפרטים המלווים חקירת רצח משטרתית. הבלש הארי בוש מהווה דמות מקורית שקל להזדהות ולהבין את התסכול בעבודה הסיזיפית ולעיתים הלא מתגמלת של הבלש העירוני המודרני. דמותו המיוסרת של הבלש התפתחה בספריו ועברה תהפוכות רבות. לעוקבים אחר הסדרה מומלץ לקרוא אותה לפי הסדר אף על פי שניתן לקרוא כל ספר בפני עצמו. הארי בוש, המטפל ב"חשיכה הכהה מליל" נשאב עם הזמן אליה ולעיתים קווי המוסר נחצים לאור תסכוליו ורצונו להביא לצדק מיידי.
דמות ראשית נוספת בכמה מספריו היא דמותו של עורך-הדין מיקי הולר, אחיו-למחצה של הארי בוש. הולר, מנהל את משרד עורכי הדין שלו מתוך מכונית לינקולן. בוש מופיע גם בספרים העוסקים במיקי הולר. אמנם שם כדמות משנית, אך בכל זאת משמעותית.
מעבר לדמותו של הארי בוש כתב קונלי גם ספרים שבהם הדמויות הראשיות הן אחרות. כך לדוגמה, הספר "עבודת דם", שהוסרט בשנת 2002 בכיכובו של קלינט איסטווד, על חוקר משטרה שעובר ניתוח השתלת לב.
סדרת הטלוויזיה "בוש"
בשנת 2014, קונלי בשיתוף Amazon Prime, הפיק את העונה הראשונה של סידרה טלוויזיונית בת עשרה פרקים המבוססת על דמותו של הבלש הארי בוש. עלילת הסדרה התבססה על הספרים "בלונדינית המלט", "עיר העצמות" ו-"אקו פארק". הסדרה בכיכובו של טיטוס ואליבר, זכתה להצלחה ובעקבות זאת, הופקו עוד 6 עונות, בנות 10 פרקים כל אחת, עד שנת 2020.
צ'אן צ'אן (שיר)
צ'אן צ'אן (בספרדית: Chan Chan) הוא שיר בסגנון סון קובני, שנכתב בידי המוזיקאי הקובני קומפאי סגונדו ב-1987.
היצירה
השיר עוסק באהבתם של צ'אן צ'אן וחואניקה, שתי דמויות מהפולקלור הקובני, המתוארת באופן אירוטי מרומז. הוא הוקלט מאוחר יותר גם על ידי איברהים פרר, והיה השיר הראשון באלבום הפסקול של בואנה ויסטה סושיאל קלאב, מה שהקנה לו הצלחה ברחבי העולם.
על כתיבת השיר אמר סגונדו:
בתרבות
בין השנים 2006 - 2008, השיר היה מנגינת הנושא של "לופ 23" בחינוכית. השיר גם הופיע בפרק 603 בסדרה "משפחת סימפסון".
אח
{{פירושונים|
ראו גם
}}
תמיסת רינגר
תמיסת רינגר (Ringer's solution או Ringer’s irrigation) היא תמיסה של מים מזוקקים, המכילה יוני נתרן 130 mM, כלור 109 mM, אשלגן 4 mM, סידן 3 mM וביקרבונט 3 mM. התמיסה מאפשרת את המשך פעולתו של הלב למשך מספר שעות לאחר שהוצא מן הגוף, ובכך מוכיחה את חשיבות הסידן לפעולת הלב, בנוסף התמיסה מדגימה את חשיבות ניטרול החומציות הנוצרת כתוצאה מפעילות שריר הלב על ידי ביקרבונט.
התמיסה הוצגה על ידי סידני רינגר בסדרת מאמרים בשנים 1882-1883 בכתב העת .J. Physiol. בחירתו של רינגר בלב כמודל מחקרי מבטיחה שהתמיסה תתאים לכל אברי הגוף כיוון שדם מן הלב זורם לשאר האיברים. חשיבות הסידן בתמיסה לצורך פעילות שריר הלב התגלתה על ידי רינגר, כאשר ניסה להכין את התמיסה בעצמו, בעת שעוזר המחקר שלו היה בחופשת חג המולד. לאחר שנכשל בהכנת תמיסה שתאפשר את כיווץ הלב התברר לו שעוזר המחקר נהג להכין את התמיסה עם מי ברז, ולא עם מים מזוקקים כפי שהתבקש. כיוון שמי הברז, בניגוד למים מזוקקים, מכילים סידן, תמיסת העוזר פעלה.
טקומית הכף
טֶקוֹמִית הַכֵּף (שם מדעי: Tecoma capensis) הוא מין צמח נוי ממשפחת הביגנוניים, הנפוץ בגנים בישראל. מוצאו בדרום אפריקה, סווזילנד ומוזמביק, והוא הוגדר לראשונה בחבל הכף שבדרום אפריקה, ומכאן שמו. בעבר שויך המין לסוג "טקומית" (Tecomaria), אולם בעקבות מיון פילוגנטי הוא משויך כיום לסוג דק-פרי (Tecoma). אף על פי כן מוסיפים לכנותו בעברית בשם שבו הוא מוכר יותר בענף הגינון.
טקומית הכף היא שיח בעל ענפים דקים וגמישים ועלים נגדיים הערוכים בזוגות. העלים מנוצים, עלעליהם משוננים ומספרם אי-זוגי. כצמח בודד מגיע השיח לגובה 2-3 מטרים, אולם לעיתים קרובות הוא נשען ומטפס על גדרות, עמודים או עצים, ואז הוא יכול להגיע לגובה רב יותר.
פריחת הטקומית נמשכת כל השנה, אך בעיקר בעונות החורף והאביב. התפרחות הן אשכולות צפופים וזקופים של פרחים בגוני אדום וכתום, בעלי עטיף כפול. הגביע קטן, והכותרת הצבעונית דמוית שופר באורך כ-8 סנטימטרים, שבקצהו נפתחים עלי הכותרת לצדדים. האבקנים בולטים מתוך הכותרת, אך אחד מהם קצר ועקר (אינו נושא אבקה). הפרחים מפרישים צוף המושך אליהם צופיות שמסייעות בהאבקה. הפרי הלקט דק וארוך, המתבקע כאשר הוא מתייבש ומפיץ זרעים מכונפים המייצרים ספיח מרובה. מלבד הנביטה המתרחשת באופן טבעי, נעשה ריבוי הטקומית בתרבות בזריעה או באמצעות ייחורים.
תמיר הימן
תמיר הימן (נולד בשנת 1968) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף המכהן כמנהל המכון למחקרי ביטחון לאומי. כיהן כראש אמ"ן, כמפקד הגיס הצפוני ומפקד המכללות הצבאיות.
מרטין סנסמאייר
מרטין סנסמאייר (באנגלית: Martin Sensmeier; נולד ב-27 ביוני 1985) הוא שחקן אמריקאי ממוצא ילידי אלסקה. מוכר בשל כיכובו בגרסה המחודשת ל"שבעת המופלאים" משנת 2016, ובמיני-סדרה של נטפליקס "המשחרר: מבצע אוולאנש".
תמיר הימן
ביוגרפיה
הימן גדל בבת ים והתגייס לצה"ל ב-1987, לחיל השריון. שירת כטען-קשר בגדוד 82 של חטיבה 7 והשתתף בלחימה בדרום לבנון כשהוצב עם יחידתו במוצב ריחן. בהמשך השלים קורס מפקדי טנקים. לאחר קורס קצינים חזר לגדוד כמפקד מחלקה ובהמשך שירת כמדריך בקורס קציני שריון. לאחר שירות כמפקד פלוגה מבצעית חזר לקורס הקצינים כמפקד פלוגה.
מרטין סנסמאייר
ביוגרפיה
סנסמאייר נולד באנקורג', אלסקה, לריימונד ואווה סנסמאייר, אך גדל ביאקוטאט. משפחתו הם צאצאים לילידי אלסקה. סבו מצד מרטין היה גילברט מייקל סנסמאייר. הוא נולד באינדיאנה והיה ממוצא גרמני.
תמיר הימן
ביוגרפיה
לאחר לימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה בשנים 1996–1998 שירת כסגן מפקד גדוד 77 של חטיבה 7, עוזר קצין אג"ם בעוצבת געש, מפקד גדוד 75 של חטיבה 7 ומפקד גדוד 196 בקורס קציני שריון. קודם לדרגת אלוף-משנה ויצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי כשבמקביל פיקד על "עוצבת ראם", חטיבת שריון במילואים. היה קצין פרויקט גדר ההפרדה בפיקוד המרכז ומפקד חטיבת אפרים. ב-2005 מונה למפקד חטיבה 460, חטיבת ההכשרות של חיל השריון, תפקיד בו שירת עד אחרי מלחמת לבנון השנייה. בהמשך מונה לקצין אג"ם פיקוד הצפון ובמהלך 2008 קודם לדרגת תת-אלוף והחליף את יואב הר אבן בפיקוד על עוצבת המפץ, אוגדה משוריינת. במקביל כיהן הימן כמפקד המרכז לאימון מפקדות בזרוע היבשה ומפקד קורס מפקדי חטיבות.
מרטין סנסמאייר
ביוגרפיה
הוא עבד כרתך לפני קריירת המשחק ועבד על אסדת נפט. בסופו של דבר הוא עזב כדי להתמקד במשחק בלוס אנג'לס. סנסמאייר החל לעבוד כדוגמן מקצועי לפני שנכנס למשחק.
תמיר הימן
ביוגרפיה
ביולי 2011 מונה למפקד עוצבת געש, אוגדת משוריינת סדירה ברמת הגולן וכיהן בתפקיד עד יולי 2013. תקופת כהונתו התאפיינה בהתמודדות האוגדה עם גלישת מלחמת האזרחים בסוריה לשטחי ישראל, כולל אירועי ירי על כוחות צה"ל, נפילת פגזי מרגמות וירי תגובה ישראלי שהשמיד עמדות צבא סוריה. בגבול הוקם בית חולים שדה לקליטת פצועים מסוריה, אוישו מוצבים נטושים ובוצעו עבודות תשתית לחיזוק גדר הגבול.
מרטין סנסמאייר
קריירה
בשנת 2016 הוא הופיע בתפקיד ראשי, כאחד מ"השבעה", בסרט העלילתי-מערבוני "שבעת המופלאים" שבוים על ידי אנטואן פוקואה. הסרט מהווה רימייק לסרט בעל אותו השם משנת 1960 שבעצמו היווה רימייק עבור סרט יפני משנת 1954 הנקרא "שבעת הסמוראים"
תמיר הימן
ביוגרפיה
לאחר מכן שימש הימן כראש חטיבת תורה והדרכה באמ"ץ. ב-5 בפברואר 2015 הועלה הימן לדרגת אלוף, ומספר ימים לאחר מכן ב-8 בפברואר נכנס לתפקידו כמפקד הגיס הצפוני. באוגוסט 2015 מונה למפקד המכללות הצבאיות במקביל לתפקידו כמפקד גיס.
מרטין סנסמאייר
קריירה
בשנת 2017 שיחק בסרט "רוחות קרות" בכיכובם של ג'רמי רנר ואליזבת אולסן. בשנה זו סנסמאייר לוהק לתפקיד הראשי בסרט הביוגרפי "צ'יקאסאו ראנצ'ר". הסרט טרם קיבל תאריך שחרור לאקרנים.
תמיר הימן
חיים אישיים
הימן בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, בעל תואר ראשון במדע המדינה ובכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני מהמכללה לביטחון לאומי ואוניברסיטת חיפה. הוא נשוי ואב לשניים ומתגורר בבת חפר. אחיו הוא שופט בית המשפט המחוזי בתל אביב אברהם הימן.
מרטין סנסמאייר
קריירה
בשנת 2020 הוא שיחק בתפקיד הראשי במיני-סדרת המלחמה של נטפליקס "המשחרר: מבצע אוולאנש" בתפקיד של סמואל קולדפוט לצידו של בראדלי ג'יימס שגילם את פליקס ל. ספארקס. הוא גם דיבב בגרסה המקורית באנגלית של משחק הווידאו "Tell Me Why", של Dontnod Entertainment. הוא התארח בסדרת הטלוויזיה "FBI: המבוקשים ביותר", סדרת פשע של רשת CBS המהווה ספין אוף לסדרה "FBI". באותה שנה לוהק קלאוד לתפקיד בסרט העתידי "The Things They Carried" לצד אשטון סנדרס, אנגוס קלאוד וביל סקושגורד.
חיים אישיים
סנסמאייר הוא חבר במכון לבריאות הילידים, קבוצת תומכת בנוער, וגאה במורשת הילידים באלסקה.
בינואר 2020 הוא הודיע שהוא מצפה לילד הראשון, מבת זוגו קאהרה הודג'ס, ווקאליסטית אינדיאנית גם היא.
ברוך קרוא
ברוך קָרוּא (קרוּפניק) (כ"ו באדר ב' תרמ"ט, 29 במרץ 1889 – ד' באייר תשל"ב, 18 באפריל 1972) היה סופר עברי, עיתונאי, עורך, מבקר ומתרגם בתקופת היישוב והמדינה. חתן פרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת פעמיים (1952 ו-1959).
קורות חייו
ברוך קרופניק נולד בשנת 1889 בעיירה טשרנבצי (ברוסית: Черневцы; באוקראינית: Чернівці) שבפלך פודוליה, בדרום-מערב האימפריה הרוסית, בתחום המושב היהודי (כיום במחוז ויניצה באוקראינה), בנם של הינדה ויעקב יוסף הלוי קרופניק, עסקן "המזרחי" באודסה, במשפחה בת שני בנים וארבע בנות. למד ב"חדר" ובישיבות. בגיל 12 פרסם לראשונה מפרי עטו בכתב העת "השילוח". בגיל 14 הגיע לעיר ורשה, והחל לעבוד בצוותא עם המילונאי יעקב רמברג. קרוא נדד ברחבי אירופה בשנות מלחמת העולם הראשונה. בראשית שנות העשרים התפרסם בברלין ספרו הראשון: "גרי צדק - שתי אגדות עם", וכן היה פעיל בעיר זו, בחברת "רִמון" שהוציאה לאור בעברית כתב-עת בשם זה וספרים על אמנות וספרות. בשנת 1932 עלה קרוא לארץ ישראל בעקבות הוריו ומשפחתו, והתיישב בתל אביב. הוא עבד במערכת עיתון "הארץ" משנת 1932 עד 1942, אז עבר לעבוד במערכת עיתון "הבוקר" עד 1962. היה ממייסדי ופעילי אגודת העיתונאים בתל אביב וחבר אגודת הסופרים העבריים.
במשך שנים רבות עסק קרוא במילונאות עברית וארמית ענפה ובמחקר ובכתיבה של היסטוריה וספרות עברית. בשנת 1927 הוציא לאור יחד עם א"מ זילברמן את ספרו: "מילון שימושי לתלמוד, למדרש ולתרגום". באותה שנה גם החל לעבוד במערכת האנציקלופדיה "אשכול" בברלין. מאז חיבר וערך מחקרים רבים; "מילון שימושי לתלמוד" המשיך לצאת לאור בכמה מהדורות, האחרונה ב-1996; כמו כן, כתב קרוא מילון ארמי, מילון אנגלי ולקסיקונים, וערך אנציקלופדיה לספרות ישראלית וכללית.
קרוא תרגם לעברית יצירות רבות מן השפות: יידיש, רוסית, גרמנית, צרפתית ואנגלית; הוא תרם מידיעותיו ועיצב את נוסחם בעברית, בלשון ובעריכה מהותית. הידועות שבהן, שעסקו במהפכות של אוּמות וחֲברות, הפכו לחלק מן השיח התרבותי בחברה הישראלית: "שמשון" של זאב ז'בוטינסקי, "עושה הנפלאות מלובלין" של יצחק בשביס-זינגר, "מאהבה של ליידי צ'טרלי" של ד"ה לורנס ו"מימזיס: התגלמות המציאות בספרות המערב" של אריך אוארבך. הוא היה המתרגם לעברית של יצירתו רבת-הכרכים של ההיסטוריון שמעון דובנוב "דברי ימי עם עולם", שיצאה לאור בעברית במהדורות רבות; תרגומו השקדני תרם לדיון בהנחותיו וקביעותיו של דובנוב בהיסטוריוגרפיה העברית הישראלית לדורותיה. ב-1952 זכה בפרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת על תרגום "דברי ימי עם עולם", וב-1959 זכה בפרס פעם נוספת, על תרגום "מימזיס".
נפטר באביב 1972, בגיל 83. נקבר בבית עלמין הדרום. הותיר אישה, בתיה.
על שמו נקראו רחובות בישראל.
אחיו מֶנדֶל קרופניק-קרוא היה עסקן ציבור ותרבות ביישוב, מנהל "דבר".
MacArthur Park
MacArthur Park (מילולית "פארק מקארתור") הוא שיר שנכתב והולחן על ידי ג'ימי וב (Jimmy Webb). ריצ'רד האריס היה הראשון שביצע את השיר ב-1968. הגרסה שלו הגיעה עד למקום שני בטבלת בילבורד הוט 100, ולמקום רביעי במצעד הסינגלים הבריטי. "MacArthur Park" זכה לגרסאות כיסוי על ידי אומנים רבים, כולל גרסת להיט ב-1969 על ידי זמר הקאנטרי ויילון ג'נינגס. בין גרסאות הכיסוי הידועות ביותר הוא עיבוד לדיסקו של דונה סאמר מ-1978 שהגיע למקום הראשון בטבלת בילבורד הוט 100.
הקומיקאי דייב בארי כינה את השיר "השיר הגרוע ביותר שנכתב אי פעם" בספרו "ספר השירים הגרועים" (Book of Bad Songs) מ-1997. מילות השיר והדימויים הנמלצים (במיוחד ידועה לשמצה ההשוואה בין אהבה אבודה לעוגה שהושארה בגשם) תוארו כ"מנופחים" ו"ביזאריים".
כתיבת השיר
MacArthur Park נכתב והולחן על ידי ג'ימי וב בקיץ וסתיו 1967 כחלק מהלחנת קנטטה. וב הציע את הקנטטה במלואה ל-The Association, להקת בנים מקליפורניה, אבל הלהקה דחתה את ההצעה. ההשראה לשיר הייתה מערכת היחסים והפרידה של וב מסוזי הורטון (Susie Horton). פארק מקארתור בלוס אנג'לס היה המקום בו השניים נפגשו לעיתים לארוחת צהריים, ובילו בו את הזמנים המהנים ביותר ביחד. באותה תקופה (אמצע 1965) עבדה הורטון עבור חברת ביטוח חיים שמשרדיה שכנו ברחוב מול הפארק. כאשר נשאל על ידי המראיין טרי גרוס (Terry Gross) על מה חשב כאשר כתב את המילים ענה וב שהשיר היה אמור להיות סמלי ולהתייחס לסיום פרשת האהבים. בראיון בעיתון Newsday באוקטובר 2014 הסביר וב:
וב והורטון נשארו ידידים, גם לאחר נישואיה לגבר אחר. הפרידה ממנה הייתה גם ההשראה העיקרית ל-By the Time I Get to Phoenix (עד שאגיע לפיניקס), שיר נוסף שווב כתב והלחין. לאחר שנפרד מהורטון שהה וב זמן מה בביתו של הזמר באדי גרקו (Buddy Greco), והשיר נכתב והולחן על גבי הפסנתר של גרקו ובמקור הוקדש לו. גרקו נהג לסיים את כל הופעותיו עם שיר זה במשך ארבעים שנה.
הרעיון לכתוב ולהלחין שיר במבנה קלאסי שבו כמה פרקים שניתן להשמיע ברדיו הגיע לווב כאתגר שהציב לו המפיק המוזיקלי בונס האו (Bones Howe), שהפיק את ההקלטות של ה-The Association. השיר מתחיל כשיר אהבה, ואז משתנה לקינת אוהב. השיר בנוי מארבעה פרקים:
גרסת ריצ'רד האריס
"MacArthur Park" הוקלט לראשונה על ידי ריצ'רד האריס, אחרי שפגש את המלחין באירוע התרמה בלוס אנג'לס בשלהי 1967. וב הוזמן על מנת לספק ליווי מוזיקלי לאירוע בפסנתר. באופן מפתיע, האריס, שזה עתה כיכב בסרט קמלוט המבוסס על מחזמר באותו שם, וביצע בסרט כמה שירים, סיפר לווב שהוא רוצה להוציא תקליט לאור. בתחילה לא התייחס וב ברצינות להאריס, אבל אחר-כך הוא קיבל מברק מהאריס שדרש שווב "יבוא ללונדון לייצר תקליט". וב טס ללונדון והשמיע להאריס כמה שירים עבור הפרויקט, אבל אף אחד מהם לא התאים להופעת הבכורה המוזיקלית של האריס בסגנון הפופ. השיר האחרון שווב ניגן להאריס היה "MacArthur Park", שבמקור נכתב עבור חברי להקת ה-The Association שדחו אותו בגלל אורכו, מבנהו המורכב, והמילים יוצאות הדופן. האריס בחר ב-"MacArthur Park".
השיר הוקלט ב-21 בדצמבר 1967 באולפן Armin Steiner's Sound Recorders בהוליווד. כלי קשת, כלי נשיפה מעץ וממתכת נוספו לשיר במהלך שתי פגישות ב-29 וב-30 בדצמבר. המוזיקאים בהקלטה המקורית באולפן כללו חברים מהקולקטיב המוזיקלי הידוע The Wrecking Crew, שפעל בשנות ה-60 וה-70 באולפנים של לוס אנג'לס, ושניגנו ברבים מהלהיטים של אותן שנים. המלווים כללו את האל בליין על התופים, לארי נצ'טל (Larry Knechtel) על הקלידים, ג'ו אוסבורן (Joe Osborn) על גיטרה בס וטומי טדסקו (Tommy Tedesco) ומיק דיזי (Mike Deasy) על גיטרות, יחד עם וב עצמו על צ'מבלו.
השיר נכלל באלבום A Tramp Shining ב-1968, ונבחר להוצאה לאור כסינגל, בחירה יוצאת דופן, בהתחשב באורך השיר ובמבנהו המורכב. הסינגל יצא לאור באפריל 1968, והושמע בתחנת הרדיו WABC 77 ביום שלישי ה-9 באפריל 1968. השיר נכנס ישר למקום ה-79 ברשימת בילבורד הוט 100 ב-11 במאי 1968, וטיפס עד למקום השני ב-22 ביוני 1968, אחרי השיר This Guy's in Love with You של הרב אלפרט (Herb Alpert). הוא הגיע למקום העשירי בסקר Easy Listening של הבילבורד והיה מספר 8 בטבלה השנתית של תחנת הרדיו WABC. הוא הגיע לראש מצעדי המוזיקה באירופה ובאוסטרליה וזכה בפרס גראמי על העיבוד הטוב ביותר המלווה זמר.
רקע והוצאה לאור
בספטמבר 1978 הוציאה הזמרת האמריקאית דונה סאמר גרסת דיסקו של השיר "MacArthur Park" בסינגל ויניל שנמכר במיליוני עותקים. הסינגל היה במקום הראשון במצעד המכירות האמריקאי במשך שלושה שבועות. השיר זיכה את סאמר במועמדות הראשונה שלה לפרס גראמי לזמרת הפופ הטובה ביותר. סאמר הייתה גם מועמדת לזמרת פופ/רוק האהובה ביותר בפרס המוזיקה האמריקאית, כשהאלבום שלה "Live and More" זכה בפרס אלבום הדיסקו האהוב ביותר.
המפיק האיטלקי ג'ורג'ו מורודר עתיד להיזכר שהוא ושותפו פיטר בלוט התעניינו ברעיון של ביצוע רמיקס לשיר – שטרם נקבע – שהיה להיט בשנות ה-60 או לחלופין לחדש להיט משנות ה-60 כמנגינת ריקוד. מורודר – "אני זוכר שנהגתי בכביש המהיר של הוליווד, ושמעתי את השיר המקורי (הביצוע של ריצ'רד האריס) ברדיו. חשבתי לעצמי 'זהו – זה השיר שאנחנו מחפשים כמעט שנה". מורודר ביקש מניל בוגרט (Neil Bogart), נשיא קזבלנקה רקורדס, לספק לו עותק של הגרסה של ריצ'רד האריס ל-"MacArthur Park" על מנת שישמש בסיס לחזון של מורודר להמצאה מחודשת בגרסת דיסקו. בוגרט נענה והביא טייפ של 8 ערוצים של הגרסה של האריס, שחייב את מורודר לרכש במיוחד נגן של 8 ערוצים על מנת לשמוע.
מורודר זיהה מיד את "MacArthur Park" – ה"משהו המיוחד מאוד" היה הקלטה של מורודר שהקליט את קולו על מנת לייצר את המקהלה שנשמעת בקטעי המקהלה בשיר של סאמר: "הקלטתי כ-20 שניות של כל התווים, ואת ההקלטה הפעלתי בלולאה במערבל אותות. יכולתי ליצור שמונה אקורדים באמצעות הכללת דו מי סול בקבוצה. ניגנתי את האקורדים באמצעות הנעת הערוץ בהתאם לאקורד שהייתי זקוק לו". על התבססות עיבוד הדיסקו עבור העיבוד של וב לגרסה של האריס עתיד מורודר להיזכר: "למען האמת, היה זה שיר קשה מאוד לעבד, בייחוד כלי הנשיפה ממתכת, אבל לרשותנו היו המוזיקאים הטובים ביותר בעיר".
ההקלטה של סאמר של "MacArthur Park" נכללה כחלק מ"סוויטת פארק מקארתור" באלבום הכפול שלה "Live and More", והייתה באורך שמונה דקות וארבעים שניות. גרסת הסינגל – שהשמיטה את הפרק השני דמוי הבלדה – זיכתה את סאמר בלהיט הראשון שהגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100, והיה גם האחרון מבין שבע גרסאות ליצירות שחיבר ג'ימי וב שהגיע לעשיריה הראשונה בהוט 100, כש-"MacArthur Park" בביצועה של דונה סאמר היה ההקלטה היחידה של יצירה של וב שהגיעה למקום הראשון בהוט 100.
המחרוזת המוזיקלית "סוויטת פארק מקארתור" (MacArthur Park Suite) שילבה את השירים המקוריים "One of a Kind" ("יחיד מסוגו") ו-"Heaven Knows" ("השמים יודעים"), השיר השני שולב כצד השני של הסינגל שנלקח מהאלבום. מחרוזת זו גם נמכרה כתקליט ויניל בקוטר 12 אינץ' (30 סנטימטרים) ושהה חמישה שבועות בראש טבלת השירים הלוהטים עבור מועדון הריקודים (Hot Dance Club Songs) ב-1978.
הגרסאות של מחרוזת זו ב-"Live and More" וההקלטה מהתקליט של 12 אינץ' היו שונים באופן מובהק מהביצוע של שני השירים המקוריים. בגרסה של ה-12 אינץ' הורחב הביצוע של "Heaven Knows" וכלל פתיחה כלית של כלי מיתרים וקטע הסולו של קרן היער בגרסת הסינגל עבור תחנות הרדיו, אבל הושמט הבית השני ומה-"One of a Kind" קוצץ חלק גדול מההפסקה הכלית, אבל נכלל בו הבית השני. גם החלק הקולי בביצוע של סאמר כלל הפתעה בכך שהוספה המילה "סיני" להבהיר מה סוג הדמקה שהזקנים שיחקו בה.
"סוויטת פארק מקארתור" לא נכללה בגרסת התקליטור של "Live and More" בשל המגבלות של התקליטורים הראשונים. עם זאת, גרסת האלבום הייתה זמינה באוסף שירי הריקודים "The Dance Collection: A Compilation of Twelve Inch Singles" מ-1987. הסינגל 12 אינץ' מיוחד עבור שהוקלט על צד אחד עבור די ג'יי של דיסקו עבר שיפור דיגיטלי ונכלל באלבום התקליטורים הכפול "Bad Girls" של דונה סאמר. ב-2012 עבר האלבום "Live and More" שיפור דיגיטלי ביפן ונכלל בו הגרסה המקורית של "סוויטת פארק מקארתור" מאריך-הנגן המקורי.
ב-2013 בוצע רמיקס לשיר על ידי הדי ג'יי לאידבק לוק (Laidback Luke) עבור אלבום הרמיקס של דונה סאמר "Love To Love You Donna", שיצא לאור במועדוני ריקודים בכל רחבי ארצות הברית, והגיע למקום ראשון, המקום הראשון לשיר של דונה סאמר לאחר מותה, והפעם ה-20 ששיר שלה הגיעה למקום הראשון.
גרסאות כיסוי נוספות
גרסת כיסוי ל"MacArthur Park" הוקלטה על ידי זמר הקאנטרי ויילון ג'נינגס באלבומו מ-1969 "Country-Folk", שכלל את הלהקה המשפחתית הקימברלים (The Kimberlys). גרסה זו הגיעה למקום ה-23 בטבלת Hot Country Songs של בילבורד ולמקום 93 בבילבורד הוט 100, כשהגיע לראשונה למצעד ב-23 באוגוסט 1969. הגרסה זכתה בפרס גראמי לביצוע הקאנטרי הטוב ביותר לצמד או ללהקה ב-1969. בשנת 1969 הוציא הזמר טוני בנט גרסת כיסוי לשיר שהגיע למקום ה-40 במצעד השירים למבוגרים בקנדה.
גרסת ארבע הפסגות מ-1971 הגיעה למקום ה-38 בטבלת בילבורד הוט 100. ולמקום 37 בקנדה. גרסת אנדי ויליאמס מ-1972 לא נכנסה ל-100 הראשונים ובשיא הגיעה למקום ה-102. הגרסה נכנסה למצעד ה-Easy Listening והגיעה למקום ה-26 במהלך חמישה שבועות.
לאחר שביצעה את השיר בהופעות במשך כמה שנים כללה שלישית הנשים The Three Degrees את "MacArthur Park" באלבומם "Album of Love" מ-1982.
ביצוע נוסף היה של ג'סטין הייווארד, סולן המודי בלוז בתקליטו מ-1989 "Classic Blue".
הנעה קדמית
הנעה קדמית היא אופן הנעת הגלגלים (וסידור המנוע והתמסורת הנגזרים ממנו) הנפוץ ביותר במכוניות מודרניות, שבו המנוע מניע את הגלגלים הקדמיים בלבד.
בעבר הייתה נפוצה יותר הנעה אחורית, כיום היא נותרה בעיקר במכוניות פאר ובמכוניות ספורטיביות בהן קיים יתרון מסוים להפרדת הגלגלים המניעים מגלגלי ההיגוי. תצורה נוספת היא הנעה בכל ארבעת הגלגלים המכונה "4x4" (מבוטא "ארבע על ארבע") או AWD (All Wheel Drive).
היסטוריה
ניסיונות בהנעה קדמית נעשו מראשית ימי המכונית. ב-1928 הוצגה בבריטניה מכונית הנעה קדמית מתוצרת "אלביס קארס", שלא נחלה הצלחה מסחרית. הדגם הראשון של מכונית בעלת הנעה קדמית שזכה להצלחה בשווקים היה ה"טרקסיון אוואנט" של סיטרואן ב-1934.
ההנעה הקדמית שוכללה במכונית המיני של 1959, שהותקן בה לראשונה מנוע רוחבי בהנעה קדמית, כנהוג כיום. המיני הייתה שונה ממכוניות מודרניות בכך שהתמסורת נבנתה בתוך אגן השמן של המנוע, והונעה בגלגלי שיניים. גם פיג'ו ורנו השתמשו בתכנון כזה במנוע ה"דוברין" שפיתחו במשותף בשנות ה-70 של המאה ה-20. נטייתה של תצורה זו להשמעת יבבות מתיבת ההילוכים הובילה לזניחתה.
אאודי הייתה חלוצת תצורת ה "U" שבה המנוע ממוקם לאורך, ו"תלוי" בין הגלגלים הקדמיים. גם כיום אאודי היא מהיצרניות היחידות שעדיין משתמשות בתצורה זו, המאפשרת שימוש בציריות שוות אורך והסבה קלה להנעה בכל ארבעת הגלגלים.
בארצות הברית, האולדסמוביל טורנדו מ-1966, חידשה את ההנעה הקדמית והשתמשה במנוע V8 אורכי, עם תמסורת שהפכה את כיוון הסיבוב ב-90 מעלות אל הגלגלים. הקדילאק אלדורדו, שנה לאחר מכן, קבעה את שיא המנוע הגדול ביותר לרכב הנעה קדמית, עם נפח של שבעה ליטרים. היא נותרה הקדילאק היחידה עם הנעה קדמית עד אמצע שנות ה-80. במהלך שנים אלו התגברה תנועת השוק האמריקאי לעבר הנעה קדמית, ומכוניות מצליחות כשברולט סיטיישן, פורד טאורוס וקרייזלר וויאג'ר, בשילוב היבוא מיפן, הובילו לכך שבשנות ה-90 רק קומץ מכוניות אמריקאיות נותרו עם הנעה אחורית.
רובן של המכוניות משתמשות כיום במנוע רוחבי, כאשר התמסורת מותקנת לצידו ומניעה את הגלגלים הקדמיים דרך ציריות וגלי הינע. חלוצת תצורה זו היא הפיאט 128 מ-1969 שנבדלה מהמיני שהייתה בעלת תיבת הילוכים שמוקמה מתחת למנוע.
בספורט מוטורי המכונה דריפט משתתפות מכוניות בעלות הנעה אחורית בלבד (בדרך כלל עם תיבת הילוכים ידנית). בדריפט, הרכב מבצע "סחיפה" (Drift באנגלית) בדרך כלל בתחומי נתיב מסומן הכולל סיבובים מלאים וחלקיים. במכוניות בעלות הנעה קדמית, קשה עד בלתי אפשרי לבצע סחיפות ארוכות ומגוונות, משום שבעת האצה חזקה הגלגלים הקדמיים מחליקים (בעת סבסוב גלגלים החיכוך בין הצמיג לכביש פוחת באופן משמעותי) והתוצאה היא תת היגוי. במכוניות בעלות הנעה אחורית, בעת האצה חזקה, הגלגלים האחוריים מאבדים את רוב אחיזתם ויוצרים היגוי יתר, שהוא הסחיפה.
ישו ותומא הקדוש
ישו ותומא הקדוש (באיטלקית: Incredulità di san Tommaso; 1467-1483) הוא פסל ברונזה מאת הפסל האיטלקי אנדראה דל ורוקיו.
הפסל תוכנן עבור הגומחה ה-14 בצדה המזרחי של כנסיית אורסנמיקלה ("גן מיכאל הקדוש") בפירנצה. הגומחה בכנסייה תוכננה בידי דונטלו עבור פסלו "לואיס הקדוש מטולוז" (San Ludovico di Tolosa) משנת 1413. אולם, בעקבות מכירת הגומחה שבקיר הכנסייה לגילדת הסוחרים בעיר, הועבר פסלו של דונטלו לבזיליקת סנטה קרוצ'ה ואת מקומו תפס פסלו של ורוקיו, בהזמנת הגילדה. הסכום הכולל ששולם עבור הפסל היה 800 פלורינים. הדמויות הוצבו בגומחה ב"צום יוחנן המטביל", ב-21 ביוני 1483.
הפסל מתאר את המפגש בין ישו לבין תומא הקדוש, אחד משנים-עשר השליחים. על פי המתואר בבשורה על-פי יוחנן (20, 24-29), תומא פקפק בתחייתו של ישו ונזקק למשש את פצעיו כדי להאמין בכך. בחירת נושא כזה היוותה חידוש בפיסול שבכנסייה זו, בהציגה נושא בצורה נראטיבית וסיפורית. הדמויות בפסל נוצקו ללא גב, כיוון שהן מיועדות לצפייה רק מן החזית. אופן עשיית הדמויות מדגים את השפעת הפיסול הקלאסי בעיצוב בגדי הדמויות ובתיאור המוחשי של ההתרחשות. היחס שבין הדמויות מצביע על חוש מפותח לתיאור תנועה ועלילה. בעוד תומא מתואר כשהוא מתבונן ומתרכז בגופו של ישו, כשהוא מושיט את ידו אל עבר הפצע, הבעת פניו של ישו נראית כבוהה ונמצאת במישור רוחני יותר. ידיו של ישו, שסימני הצליבה מופיעים עליהן, הבעתיות מאוד בתנועה ובהדגשה האנטומית והריאליסטיות שלהם.
הדרך הירוקה לתקווה
הדרך הירוקה לתקווה (פרסית: راه سبز امید; או ראזא: בפרסית رسا) היא חזית פוליטית חדשה באיראן, שיוסדה בידי המועמד המובס לבחירות לנשיאות איראן, מיר חוסיין מוסאווי, ב-15 באוגוסט 2009, בעקבות המהומות שלאחר הבחירות לנשיאות איראן ב-2009.
הקמת התנועה
מוסאווי לא הכריז על התנועה שלו כמפלגה פוליטית או אפילו תנועה, אלא כינה אותה "הדרך" (הירוקה לתקווה) (או במשמעות אחרת "הנתיב" או "השביל" הירוק לתקווה), בגלל שעל פי החוק האיראני מפלגות ותנועות צריכות לקבל אישור מידי משרד הפנים ומכיוון שהן מוסאווי אינו מכיר בלגיטימיות הממשלה ולא סביר גם שמשרד הפנים יעניק לו אישור שכזה, הוא בחר את השם הנ"ל, על מנת לעקוף את החוק.
מוסאווי צוטט כאומר על הקמת התנועה:
דרכי פעולה
"הדרך" איגדה בתוכה שישה חברי "המועצה המרכזית", אשר קשורים למפלגות ותנועות רפורמיסטיות באיראן, ארגונים לא ממשלתיים, ורשתות חברתיות. הגוף המרכזי מיועד להיות המפגינים הפשוטים. דרך הפעולה היא יצירה של לחץ מהשכבות התחתונות של החברה וחיבור שכבות אלו לרשתות הברתיות, ובכך להוביל מחאות בדרך חוקית.
רשימת חברי 'המועצה המרכזית'
לדרך הירוקה לתקווה יש שלושה מנהיגים מרכזיים. לחוסיין עלי מונתזרי היה גם כן תפקיד מרכזי בתנועה בימיה הראשונים.
מרק עוף
מרק עוף הוא מרק המבוסס על בישול עוף וירקות. המרק מוגש בדרך כלל ללא העוף, עם או בלי הירקות. בצורתו המסוננת משמש המרק כציר להכנת מאכלים רבים אחרים. אבקת מרק עוף משמשת בבישול כתבלין.
במטבח היהודי המזרח אירופאי
בשל העוני בשטעטלים שבמזרח אירופה, המשפחות שאפו לנצל כמה שיותר חלקים מן העוף. תבשילים כגון רגל קרושה, כבד קצוץ או שמאלץ הם דוגמאות לשימוש משני בעוף. גם המרק אפשר ניצול מקסימלי של העוף. נתחים מחזה העוף בושלו במרק, על מנת להקנות לו את הטעם, ולאחר מכן הוצאו מהמרק והשתמשו בהם לשם הכנת קרעפלאך או קניש. התוספת המקובלת למרק הייתה אטריות ("לוקשען" ביידיש), והוא תובל בפטרוזיליה ובשמיר. תוספות אפשריות נוספות הן סלרי, גזר ובצל. בפסח הוחלפו האטריות בקניידלעך.
מרק עוף כתרופה עממית
רבים מייחסים למרק עוף סגולות רפואיות, וסברה רווחת היא כי הוא מסייע נגד הצטננות ושפעת. ביוון הוא נתפס כיעיל גם נגד חמרמורת ובקוריאה הוא נחשב יעיל גם לשם מניעתן של מחלות.
היסטוריונים סבורים כי כבר במצרים העתיקה השתמשו במרק למטרה זו, ואף מלומדים כמו אבן סינא והרמב"ם המליצו עליו לחולים שפנו אליהם. הרמב"ם הגדיל לעשות בהמליצו על המרק כתרופה לטחורים ולצרעת.
במחקר שנערך בראשותו של ד"ר סטיבן רנארד מאוניברסיטת נברסקה, הגיעו החוקרים למסקנה שייתכן ולמרק עוף יש סגולות רפואיות, אף שלא עלה בידיהם להוכיח זאת בוודאות. הם מצאו כי במרק מרכיבים וויטמינים שיכולים להאט את פעילותם של תאי דם לבנים מסוימים, וייתכן שבכך יש כדי להקל על כמה מהסימפטומים של המחלה.
בישראל נחשב מרק העוף בקרב רבים לתרופת סבתא.
Grian (יוטיובר)
צ'ארלס בצ'לור, הידוע יותר בכינויו גריאן (באנגלית Grian; נולד ב-9 באוגוסט 1993) הוא אושיית רשת ויוטיובר אוסטרלי, המוכר בעיקר מסרטוני מיינקראפט שהוא מעלה לערוץ היוטיוב שלו Grian מאז 2014. נכון לפברואר 2023 לערוץ שלו יש מעל 8 מיליון משתמשים רשומים, סך הכל 711 סרטונים שפורסמו, לסרטון הנצפה ביותר שלו יש מעל 83 מיליון צפיות, ויש לו כ-2,184 מיליון צפיות באופן מצטבר.
ראשית חייו
צ'ארלס בצ'לור נולד באנגליה. בגיל 7 עבר עם משפחתו ליפן ולאחר כמה שנים – לארצות הברית, שם הוציא תואר בביולוגיה.
קריירה
גריאן עיצב תפאורות לערוץ CraftedMovie, שיצר סרטונים קצרים של מיינקראפט. הפופולריות של הערוץ פחתה וגריאן עזב אותו. גריאן פיתח את פרויקט Wynncraft עם כמה מחבריו הוותיקים מהערוץ.
בשנת 2018 הצטרף ל-Hermitcraft.
גריאן הוא משתתף קבוע בתחרות משחקי מיינקראפט MCC (Minecraft Championship) וניצח כמה פעמים.
Hermitcraft
Hermitcraft הוא שרת מיינקראפט הישרדותי רב-משתתפים פרטי ולמוזמנים בלבד, המורכב מהשחקנים הטובים בעולם, שנוצר ב-2012 (שרת המיינקראפט ביוטיוב הוותיק ביותר).
מיולי 2018, מהעונה השישית, גריאן משתתף בשרת, מה שחיזק את הפופולריות של השרת ושל הערוץ שלו.
Wynncraft
השרת מבוסס על משחקי MMORPG ומשתתפים בו 2 מיליון שחקנים, שיא העולם בכמות השחקנים בשרת מיינקראפט MMORPG.
חיים אישיים
התחתן בקיץ 2020.
רחוב הרצל (רמת גן)
רחוב הרצל הוא אחד מהרחובות הראשיים בעיר רמת גן. הרחוב הוא חד סטרי מדרום לצפון, ודו-מסלולי ברובו.
ריצ'רד קוסוויי
ריצ'רד קוסוויי (באנגלית: Richard Cosway; 5 בנובמבר 1742 – 4 ביולי 1821) היה צייר פורטרטים אנגלי של תקופת הריג'נסי, שהתפרסם בזכות המיניאטורות שלו. הוא היה בן זמנו של ג'ון סמארט, ג'ורג' אנגלהארט, ויליאם ווד וריצ'רד קרוס. אשתו הייתה הציירת ילידת איטליה מריה קוסוויי, ידידה הקרובה של תומאס ג'פרסון.
שנים מוקדמות
ריצ'רד קוסוויי נולד בטיברטון, דבון, בנו של מנהל בית ספר. תחילה התחנך בבית הספר של בלונדל, אך בגיל שתים-עשרה הותר לו לנסוע ללונדון לקחת שיעורים בציור. הוא זכה בפרס מטעם אגודת האמנים בשנת 1754 ובשנת 1760 הקים עסק משלו. הוא הציג את עבודותיו הראשונות בגיל 20 בשנת 1762 ונוצר ביקוש לעבודותיו.
רחוב הרצל (רמת גן)
מבנה הרחוב
רחוב הרצל מתחיל בצומת עם רחוב בן-גוריון שבעיר, ממשיך לכיכר אורדע ולצומת עם רחוב הרא"ה, כאשר רחוב ביאליק מהצד המקביל של הכיכר, ומסתיים בצומת עם ציר ז'בוטינסקי.
לאורך השנים נבנו לאורך הרחוב בתים בסגנון הבאוהאוס והסגנון הבינלאומי, וכן בתי מגורים דו־קומתיים הבנויים על עמודים.
ריצ'רד קוסוויי
שנים מוקדמות
הוא היה מהקבוצה הראשונה של חברים מקורבים לאקדמיה המלכותית, שנבחר כחבר מלא במרץ 1771 לאחר מכן, בהמלצת נשיא האקדמיה סר ג'ושוע ריינולדס. הוא נכלל בדיוקן הקבוצתי של יוהאן זופני של חברי האקדמיה (1771), הוא צויר כתוספת מאוחרת לקומפוזיציה, ונצבע על רצועת בד נוספת, המחוברת לצד הימני של הציור.
רחוב הרצל (רמת גן)
מבנה הרחוב
רחוב הרצל מחולק לשני חלקים:
ריצ'רד קוסוויי
קריירה באמנות
הוא צייר את המלך העתידי ג'ורג' הרביעי בשנת 1780 ומונה לצייר של הנסיך מוויילס בשנת 1785 - הפעם היחידה שבה הוענק תואר כזה אי פעם. נושאי ציוריו כללו את אשתו הראשונה של הנסיך, מריה אן פיצ'רברט, ואריסטוקרטים אנגלים וצרפתים שונים, בהם מאדאם דו בארי, פילגשו של המלך לואי ה-16 מצרפת.
בשנים 1995–1996 קיימה גלריית הפורטרטים הלאומית בלונדון תערוכה בשם ריצ'רד ומריה קוסוויי: אמני ריג'נסי עם 250 יצירות מוצגות.
רחוב הרצל (רמת גן)
מבנה הרחוב
ברחבי הרחוב ישנם מספר בתים אשר בנויים בסגנון הבאוהאוס, חלקם נמצאים בעבודות שימור.
ריצ'רד קוסוויי
חיים אישיים
ב-18 בינואר 1781 התחתן קוסוויי עם האמנית האנגלו-איטלקית מריה הדפילד. מריה הייתה מלחינה, מוזיקאית ובעלת סמכות בחינוך בנות. היא הייתה ביחסים קרובים מאוד עם תומאס ג'פרסון, שכתב לה מכתבי אהבה. ג׳פרסון שמר על חריטה של דמותה, שנעשתה מאחד מדיוקנותיה שצייר ריצ׳רד קוסוויי.
נישואיהם נחשבים כנישואי נוחות בעקבות העובדה שריצ׳רד היה מבוגר ממנה בעשרים שנה. ריצ'רד היה "ידוע ככינוי ליברטין, ומתואר לרוב כדומה לקוף." הסרט ״ג'פרסון בפריז״ מתאר את היחסים רומנטיים של מריה קוסוויי עם תומאס ג'פרסון וגם מתאר את ריצ'רד קוסוויי כאיש מפוזר ומבולבל, משהו שאינו בטוח נכון מבחינה היסטורית.
רחוב הרצל (רמת גן)
בית מועצת פועלי רמת גן וגבעתיים (בית הפועלים או בית ההסתדרות)
בית מועצת פועלי רמת גן וגבעתיים (או בשמותיו האחרים – בית הפועלים או בית ההסתדרות) נמצא בפינת רחובות הרצל וקרניצי, ונבנה במהלך שנות החמישים בתכנון האדריכלים אנדריי לייטרסדורף ואיליה בלזיצמן.
הבית אשר במרכז העיר תוכנן בשנת 1954, ונחנך ב-1 במאי 1957, שלוש שנים לאחר תחילת תכנונו.
ריצ'רד קוסוויי
חיים אישיים
בשנת 1784 ריצרד ומריה עברו לבית שומברג, לא רחוק מארמון המלוכה בלונדון, מקום שהפך לסלון אופנתי לחברה הלונדונית. בשנת 1791 הם עברו לבית גדול יותר בסטרטפורד פלייס. עם זאת, הנישואין לא נמשכו ובסופו של דבר בוטלו. מאוחר יותר סבל ריצ׳רד קוסוויי מהפרעות נפשיות ובילה זמן רב במוסדות שונים.
רחוב הרצל (רמת גן)
בית מועצת פועלי רמת גן וגבעתיים (בית הפועלים או בית ההסתדרות)
הבניין בן שש הקומות, המשתרע על פני 2540 מ"ר, נועד בכדי להכיל את הפונקציות ההסתדרותיות השונות – משרדי מועצת הפועלים, קרן הביטוח לפועלי בניין, "מבטחים", וקרן הביטוח לפועלים חקלאיים.
ריצ'רד קוסוויי
חיים אישיים
הוא נפטר בלונדון בשנת 1821 ונקבר בכנסייה החדשה במרילבו.
רחוב הרצל (רמת גן)
בית מועצת פועלי רמת גן וגבעתיים (בית הפועלים או בית ההסתדרות)
תקרת האולם, שבו אין עמודים, נבנתה תקרת צלעות המיועדת למפתחים רחבים. באולם עצמו התקרה מכוסה בגופים גליים עשויי חיפוי טיח למטרות עיצוביות ואקוסטיות.
שימור המבנה כלל תיעוד מקדים, תיעוד מלא ותכנון שימור חיצוני ופנימי למבנה. מהמבנה הוסרו תוספות מאוחרות שנבנו במהלך השנים, שוחזרו פרטים מקוריים כולל הטיח.
המבנה עתיד לשמש את עיריית רמת גן כמבנה משרדים.
במהלך שנת 2017 הושלמו עבודות השימור של המבנה על ידי אפריקה ישראל בביצוע קבלני השימור נאור מימר ואבנר גלעד.
והמבנה נמסר לעיריית רמת גן לצורכי הציבור.
כיכר רמב"ם (אורדע)
כיכר רמב"ם, המכונה גם כיכר אורדע, היא הכיכר המרכזית בעיר רמת גן.
הכיכר תחומה במזרח על ידי צומת הרחובות הרא"ה והרצל ובמערב על ידי רחוב ביאליק, וחצויה בין צפון לדרום על ידי כביש פנימי. מתוך הכיכר יוצאות "שדרות הילד" ומקשרות אותה לגן דוד המלך.
במהלך השנים הייתה הכיכר מוקד הבילוי העיקרי של בני רמת גן ובה מקיימת עיריית רמת גן הופעות ואירועים שונים.
בשטח הכיכר קיימים מספר פסלים, ביניהם פסל ציפורים, "איילות" מעשה ידי פסל אהרן פריבר, ופסל של ביאליק מעשה ידי הפסל היהודי-אוזבקי יאשה שפירא.
קולנוע אורדע
קולנוע אורדע הוא מבנה בסגנון הבינלאומי, ברחוב הרצל שברמת גן שהיה בית הקולנוע הראשון ברמת גן. בנייתו החלה ב-15 במרץ 1936 על ידי יעקב רוזנבלום (1890–1962).
ב-21 באפריל 1937 פתח את שעריו בהצגת בכורה שהכנסותיה היו קודש להקמת בית יתומים בתל אביב.