cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרוב לבית (סרט)
עלילה
בפועל, קשה לדעת אם ליחידה יש תרומתה ביטחונית כל שהיא. החיילות מטרידות את העוברים והשבים, חלק גדול מהחיילות מתחמק מביצוע רציני של המטלות והשירות ביחידה לא נעים וחסר כל סיפוק. מירית מתקשה במיוחד להסתגל אל שותפתה לחוליה, סמדר (סמדר סייר), ששונה ממנה בדרכים רבות. סמדר לוחצת עליה להתגבר על בושתה ולחזר אחרי הגברים העוברים ברחוב. אחת מתוצאות המעשה הזה היא שמירית מתפתה לרקוד עם אורחי המלון שהיא אמורה לאבטח, נתפסת על ידי המפקדות שלה ונשלחת לכלא צבאי. אולם, משברים שונים שמירית וסמדר עוברות, כמו מטען החבלה שמתפוצץ לידן (בשכונת נחלת שבעה) וכמו הלינץ' שהן בקושי מצליחות למנוע באדם שמסרב להציג להן את תעודת הזהות שלו, בונים רעות חזקה ביניהן.
שחקנים
סמדר סייר, נעמה שנדר, אירית סוקי, דני גבע, עמי וינברג, קטיה זימבריס, אמיתי יעיש בן אוזיליו, אנה סטפן, לנה אטינגר, אילנית בן-יעקב.
כפול או כלום
כפול או כלום (באנגלית: Double or nothing) הוא סוג הימור בו המהמר מכפיל את הסכום שברשותו או מפסיד את כולו. ניתן לראות במשחק זה "משחק ג'נטלמני" המעניק למפסידים בהימור ראשוני סיכוי לזכות בכספם בחזרה, תוך סיכון מינימלי לזוכה.
להכפיל את סכום ההימור וחייב גם לקחת קלף 1 נוסף ולהעביר את התור הלאה.
דוגמה
דוגמה למצב כפול או כלום זה מצב בו אדם A זוכה בהימור של 5 דולרים נגד אדם B, כאשר אדם A או B מחליטים לשחק "הכל או כלום", התוצאה המתקלת היא שהיוזם של המשחק או שמקבל "כפול", כלומר 10 דולר בסך הכל (5$+5$) או שמפסיד את הכל ומקבל שום דבר (5$-5$).
בבלאק ג'ק
המונח המשמש בבלאק ג'ק לתאר את מצב הכל או כלום הוא "הכפלת מטה". מהלך זה מאפשר לך להכפיל את ההימורים ולקחת קלף 1 נוסף. עם זאת, מדובר בהימור שנחשב מסוכן, אם אתה מקבל קלף שני נמוך במיוחד אתה לא יכול להכות שוב, בשל סיכון זה שחקנים שנחשבים ביישנים נמנעים מהימור כפול ושחקנים שנחשבים הרפתקניים יותר נוטים כן לנסות את זה.
הלינה אולומוצקי
הלינה אולומוצקי (בפולנית: Halina Ołomucka – הלינה אולומוצקה) הייתה אמנית ישראלית, ניצולת שואה, ילידת פולין. ציוריה, המהווים תיעוד ייחודי של החיים בגטו ובמחנה הריכוז, מוצגים במוזיאונים רבים בעולם.
חייה
הלינה אולומצקי נולדה לבית אולשבסקי, משפחה יהודית חילונית בוורשה, שם למדה בבית ספר דובר יידיש. אביה נפטר בצעירותה.
תקופת השואה
בגיל 18, עם הכיבוש הגרמני ב-1939, הלינה גורשה עם אמה, אחיה ואחותה לגטו ורשה, שם הצטרפה לפלוגת מחתרת שהבריחה אוכל לתוך הגטו. זה התאפשר לה כיוון שעבדה מחוץ לגטו, וכך גם הצליחה להבריח את העבודות שלה לחבר של המשפחה ששמר עליהן.
מגטו ורשה גורשו אולומוצקי ואמה, מרגריטה, למחנה מיידנק במאי 1943. שם, אמה של אולומצקי נספתה בתאי הגזים, מיד לאחר הגעתם. שבוע לאחר מכן, אולומצקי ניצלה ברגע האחרון כאשר הצליחה לברוח מהסלקציות. בצריף הנשים אליו הגיעה, התבקשה על ידי ה"בלוקאלטסטה" לרשום ססמאות על הקירות, ומשמצאה עבודתה חן בעיניה, התבקשה גם לעטר את קירות הצריף בציורים צבעוניים. חומרי ציור ניתנו לה מטעם הנהלת המחנה. בחלקם השתמשה לרישומים וציורים שעשתה במחתרת, בהם תיארה אסירות שהיו עמה.
אולומוצקי הועברה למחנה אושוויץ בירקנאו (Birkenau) ביולי של 1943, שם ניתן לה מספר האסיר 48652, והיא עבדה בכפייה בבית החרושת "אוניון". בזכות כישרון הציור שלה הצליחה לקבל מזון משופר מעט יותר ולשרוד. היא ציירה עבור גרמנים מסגל המחנה. היא התנדבה לצבוע מחדש את השלט המוכר של אושוויץ שאומר "העבודה משחררת" וכך הצליחה להמשיך לחיות ואף לצייר. על כך אמרה: "שלט הנושא את האמרה 'העבודה משחררת' (Arbeit macht frei), שנשטף בגשם, היה שעון על קיר. התנדבתי לצבוע מחדש את השלט. יכולתי לצייר בסודיות. עשיתי כך על מנת לשרוד. רציתי להגן על מה שהיה בתוכי." גם במחתרת הלינה השתמשה בציוד שלה לצייר דיוקנאות של האסירות שהיו איתה בבירקנאו.
ב-18 בינואר 1945 יצאה ל"צעדת המוות". היא הגיעה למחנה רוונסבריק שבגרמניה. משם הועברה למחנה Neustadt-Glewe, היא שוחררה במאי 1945 במֶקְלֶמְבּוּרג.
אחרי השואה
לאחר שחרורה ב-2 במאי 1945, הלינה הלכה לוורשה לחפש את בני משפחתה אך גילתה שאף אחד לא שרד. בוורשה, נישאה לבולסלאב אולומוצקי (Bolesław Olomucki), ועברה איתו לגור בלודז'. בין השנים 1947–1951 למדה באקדמיה לאמנויות החזותיות בלודז' ( the Higher School of Plastic Arts in Łódź). אחד המורים שלה היה הצייר ותיאורטיקאי האמנות ולדיסלב סצ'מינסקי (Władysław Strzemiński). ב-1951, נולדה לה בת בשם מירוסלווה, או מרים. ב-1957 עברה משפחתה לפריז, ושם היא לימדה ילדים ומבוגרים ציור. בשנת 1967 קיבלה אותות הצטיינות וכבוד מטעם ממשלות צרפת ופולין. היא ביקרה בישראל לראשונה ב - 1968 וארבע שנים לאחר מכן, ב -1972, עלתה עם משפחתה וגרה בחולון. היא נפטרה באשקלון ב-2007.
אמנות
הלינה התחילה לתעד את חיי היהודים סביבה עוד לפני שהייתה בגטו, וגם בגטו, אמה דאגה שתמיד יהיו לה צבעי פסטל לצייר איתם. באושוויץ היא המשיכה לצייר ולתעד. היא ציירה רעב, כאב, שיגעון ויאוש. על שהותה באושוויץ סיפרה: "בזמן ששהיתי באושוויץ-בירקנאו, מישהו אמר לי: אם תזכי לעזוב את הגיהנום הזה, ציירי את הציורים שלך וספרי לעולם עלינו. אנו רוצים להישאר בין החיים, לפחות על הנייר."
אחרי המלחמה אולומוצקי קיבלה את יצירותיה בחזרה מחבר המשפחה ששמר עליהן לכל אורך המלחמה. בשנים 1945 - 1947 ציירה אולומוצקי יצירות רבות המתעדות את חוויותיה משנות השואה. בשנות השישים הציגה בתערוכות רבות בפריז ובלונדון. יצירותיה מתקופת השואה וכאלה שנעשו בעקבותיה נתרמו על ידיה לאוסף האמנות של "בית לוחמי הגטאות", ולאוסף של יד ושם בו נמצאות 36 מיצירותיה.
מקסימיליאן, מרקיז באדן
מקסימיליאן, מרקיז באדן (בגרמנית: Maximilian Markgraf von Baden; 3 ביולי 1933 – 29 בדצמבר 2022) היה בנו של ברטהולד, מרקיז באדן, וראש בית צרינגן בשנים 1963–2022.
ביוגרפיה
מקסימיליאן נולד בזאלם ב-3 ביולי 1933 לברטהולד, מרקיז באדן ולתאודורה, נסיכת יוון ודנמרק, בתם של אנדראס, נסיך יוון ודנמרק ואליס, נסיכת בטנברג. מקסימיליאן הוא אחיינו של הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו ובן דודו של צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. לאחר סיום לימודיו התגייס מקסימיליאן לבונדסוור, והתקדם במהלך שירותו במילואים לדרגת אוברסט.
ב-23 בספטמבר 1966 התחתן מקסימיליאן עם ולריה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של הוברט סלבטור, ארכידוכס אוסטריה ורוזמרי, נסיכת זאלם-זאלם, ממנה נולדו לו 4 ילדים. על פי חוק ההסדר 1701 איבד מקסימיליאן את זכותו לסדר הירושה לכתר הבריטי, בשל נישואיו לקתולית, אולם בשנת 2013 הוחזרה לו זכותו בעקבות חוק ירושת הכתר 2013.
משפחתו
ב-23 בספטמבר 1966 התחתן מקסימיליאן עם ולריה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של הוברט סלבטור, ארכידוכס אוסטריה ורוזמרי, נסיכת זאלם-זאלם, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
דוכיפת 3
דוכיפת 3 הוא לוויין זעיר, השלישי בסדרת לווייני דוכיפת הישראליים הנבנה במעבדת החלל במרכז המדעים הרצליה ובתיכון שער הנגב, על ידי תלמידי תיכון, כפרויקט משותף של סוכנות החלל הישראלית במשרד המדע, עיריית הרצליה, שער הנגב וקרן איקא. הלווין שוגר ב-11 בדצמבר 2019.
מהלך הפרויקט
הלווין, השלישי בסדרת לווייני דוכיפת, נבנה במשותף במרכז המדעים הרצליה ובתיכון שער הנגב. קדמו לו דוכיפת 1 ו-דוכיפת 2, לוויינים מתוצרת קיובסאט שנבנו במרכז המדעים בהרצליה.
לצורך בניית הלוויין הוקמו שתי תחנות קרקע ושני חדרים נקיים בשני בתי הספר, ובמהלך הפיתוח נדד הלווין בין שני בתי הספר. תלמידי בית הספר שהשתתפו בפרויקט התחלקו לצוותים שונים שעסקו בתתי המערכות, ונעזרו במהנדסים בתעשייה ובאקדמיה שתמכו בהם. פיתוח הלוויין החל בשנת 2017 ונמשך שלוש שנים.
מטרת הלוויין
ללוויין מספר מטרות, אשר הראשונה שבהן היא שימוש כפלטפורמה חינוכית לתלמידים ויצירת תמריץ ללימודי חלל. בנוסף, דוכיפת 3 הוא לוויין חישה מרחוק הנושא עליו מצלמה במטרה לצלם את כדור הארץ, לחקור אותו ולהוות פלטפורמה למחקרים מדעיים ואקולוגיים. הלוויין שוגר למסלול לווייני נמוך בגובה של 550 ק"מ. הלווין בעל יכולת טעינת תוכנה מהקרקע, וניתן לשלוח פקודות באמצעות פיקוח מהקרקע. הלווין משומש גם לתקשורת של חובבי רדיו.
מבנה הלוויין
הלוויין בגודל של כ-34.05*10*10 ס"מ - קיובסאט בגודל 3U. למרות גודלו הקטן, הלוויין כולל את תת-המערכות ההכרחיות ללוויין רגיל, לרבות מערכת בקרת אנרגיה, מערכת שידור, מערכת קליטה ועיבוד מידע ומערכת בקרה תרמית.
שיגור
דוכיפת 3 שוגר ב-11 בדצמבר 2019, על ידי משגר PSLV C48 של נאסא בפלורידה שבארצות הברית.
קישורים חיצוניים
איתי נבו, דוכיפת 3 עפה לחלל, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי, 11 בדצמבר 2019
פרנץ רובן
פרנץ רובן (בגרמנית: Franz Ruben; 16 באוגוסט 1842 - 18 בדצמבר 1920) היה צייר היסטוריה, ז'אנר ונוף אוסטרי.
חיים
רובן היה הבן הבכור של מנהל האקדמיה כריסטיאן רובן ואשתו סוזנה, לבית דומבסר (1819–1903). סבו היה המורה לציור טרייר קארל רובן (1772–1843), דודו צייר הנוף מקס האוסהופר.
בהנחיית אביו, הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות בווינה בין השנים 1859–1867. בשנת 1869 הוענק לו פרס רייכל של האקדמיה.
משנת 1868 התגורר ברומא כדי להשלים את לימודיו. שם הוא השתייך לאגודת האמנים הגרמנית בין השנים 1868 ל־1874 והשתתף ב"פסטיבל סרווארו" בשנת 1869 עם אביו. בשנת 1870 הוא חבר בקואופרטיב לאמנויות יפות בווינה.
מרומא עבר לוונציה, שם התגורר בין השנים 1874 ל־1914 והפך לחבר כבוד באקדמיה לאמנות, רובן שלח את יצירותיו לתערוכות הגדולות בווינה. הוא קיבל מדליות בתערוכה העולמית בשנת 1873 ובתערוכה במינכן בשנת 1883. בשנת 1890 תרם מעבודותיו לנסיך הכתר.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה נאלץ רובן לעזוב את ונציה. שם הוא זכה להכרה רבה בתיאור הצבעוני של סצנות מחייהם של אנשים רגילים והיה אחד האמנים שהמלחין ריכרד וגנר הקדיש להם תשומת לב מיוחדת. [2] רובן יצר סצינות מלוהנגרין של וגנר עבור הטירה של מלך בוואריה לודוויג השני. [3]
את זקנתו העביר במינכן, שם נפטר בגיל 78.
דונלד מקיצ'ן
אסטון דונלד מקיצ'ן (באנגלית: Aston Donald McEachin; 10 באוקטובר 1961 – 28 בנובמבר 2022) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן מינואר 2017 ועד מותו כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של קהיליית וירג'יניה. מקיצ'ן, חבר המפלגה הדמוקרטית, נבחר לראשונה בבחירות 2016 כאשר גבר על המועמד הרפובליקני סקוט טיילור. בשטחי מחוז הקונגרס השישי נמצאת בירת וירג'יניה ריצ'מונד, עד לאזור המפטון רודס.
ביוגרפיה
מקיצ'ן נולד בנירנברג, אז בגרמניה המערבית, בזמן שאביו שירת בצבא ארצות הברית. הוא למד בבית הספר התיכון סנט כריסטופר בריצ'מונד, ובשנת 1982 השלים לימודי תואר ראשון בהיסטוריה פוליטית באמריקן יוניברסיטי. לאחר מכן, הוא למד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וירג'יניה, שם קיבל תואר שני במשפטים ב-1986. נוסף על כך, הוא בעל תואר שני נוסף באלוהות (.M.Div) מאוניברסיטת וירג'יניה יוניון מאז 2008. לאחר תום לימודי המשפטים החל לעסוק בעריכת דין, ובסופו של דבר נעשה שותף במשרד עורכי הדין "מקיצ'ן & גי".
בשנת 1995 נבחר מקיצ'ן לראשונה לבית הנבחרים המדינתי של וירג'יניה כנציג מחוז הבחירה ה-74. לאחר שלוש תקופות כהונה שם, התמודד לתפקיד התובע הכללי של וירג'יניה בשנת 2001. בבחירות מקדימות שהתקיימו במפלגה הדמוקרטית גבר על ארבעה יריביו עם 33.6% מקולות הבוחרים, אך הפסיד בבחירות הכלליות לג'רי קילגור, מועמד המפלגה הרפובליקנית, בפער של 20 אחוז מקולות הבוחרים. ב-2005 התמודד שוב אל בית הנבחרים המדינתי, והביס את קודמו בתפקיד פלויד מילס במהלך פריימריז הדמוקרטים. ביום הבחירות הכלליות נבחר מחדש לתפקידו וגרף כ-75% מהקולות.
בשנת 2007 התמודד מקיצ'ן לסנאט של וירג'יניה, תוך שהוא מאתגר את נציג מחוז הבחירה התשיעי המכהן בנג'מין למברט, אשר ספג ביקורת במפלגה הדמוקרטית על תמיכתו בג'ורג' אלן, נציגה הרפובליקני של וירג'יניה בסנאט של ארצות הברית, במהלך התמודדותו לתקופת כהונה נוספת של אלן נגד ג'ים וב. לאחר שהביס את למברט ביחס של 58% מול 42% בבחירות המקדימות, מקיצ'ן זכה ב-81% מהקולות והביס את סילבר פרסינגר העצמאי בבחירות הכלליות. בשנת 2011 בחר שלא להתמודד מחדש.
באמצע כהונתו השלישית בסנאט המדינתי, מקיצ'ן קיבל הזדמנות לעבור אל הפוליטיקה הלאומית. בית משפט פדרלי ביטל חלוקת מחוזות הקונגרס של וירג'יניה וקבע כי הייתה מוטית באופן גזעני ולא-חוקתי. המפה החדשה של מחוזות הקונגרס מיקמה את כל העיר פיטרסבורג ואת רוב האזורים השחורים במחוז הנריקו, שהיו עד אז במחוז הקונגרס השלישי, במחוז הרביעי. במחוז הקונגרס הרביעי מוקמה גם כל העיר ריצ'מונד, שבעבר נחלקה בין המחוז השלישי לרביעי. עתה מחוז הקונגרס הרביעי נעשה מעוז דמוקרטי מובהק, ובמהלך בחירות 2016 נבחר מקיצ'ן אל הקונגרס ה-115 של ארצות הברית. הוא נבחר מחדש גם בבחירות 2018, בבחירות 2020 ובבחירות 2022.
בשנת 2018, סיפר מקיצ'ן כי הוא פיתח פיסטולה לאחר שהשלים את טיפול בסרטן פי-הטבעת ב-2014, וכתוצאה מכך איבד ממשקלו כ-28 קילוגרם (60 פאונד). הוא נפטר מסיבוכים הקשורים למחלת הסרטן בגיל 61, כ-20 ימים לאחר שנבחר לכהונה רביעית בבית הנבחרים.
Hollywood's Bleeding
Hollywood's Bleeding (בעברית: הוליווד מדממת) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר האמריקאי פוסט מאלון. יצא לאור ב-6 בספטמבר 2019 על ידי ריפבליק רקורדס. באלבום מופיעים הופעות אורח של דה-בייבי, פיוצ'ר, הלסי, מיק מיל, ליל בייבי, אוזי אוסבורן, טראוויס סקוט, סיזה, סוואה לי ויאנג ת'אג. האלבום הופק על ידי אנדרו וואט, BloodPop, בריאן לי, קרטר לנג, די ג'יי דהי, אמיל הייני, פרנק דוקס, מאלון עצמו ועוד.
האלבום Hollywood's Bleeding נתמך על ידי שלושה סינגלים: "Wow", "Goodbyes" ו- "Circles". השירים הגיעו למקומות שני, שלישי ושביעי בבילבורד הוט 100 בארצות הברית.
סולומון גריפ
סולומון גריפ הוא מחזה קומי עם פזמונים שכתב חנוך לוין ואשר עלה לראשונה במאי 1969 בתיאטרון הפתוח בבימויו של הלל נאמן. המחזה כלול בכרך 1 של מחזות חנוך לוין, "חפץ ואחרים" ונחשב למחזהו הראשון של לוין (להבדיל מהיצירות שעלו לפניו ונחשבו קברטים או רביואים). אך תופס מקום פחות מרכזי ביצירתו של לוין בהשוואה למחזה "חפץ", אשר הועלה כשלוש שנים אחריו בתיאטרון חיפה ואשר הביא להכרה בלוין כמחזאי ולא רק כסאטיריקן.
עלילה
המחזה עוסק בסולומון גריפּ השוכב חולה במיטתו מזה ארבע שנים, על-מנת שאשתו פרציפלוכא תטפל בו. בעוד היא רק רוצה להתקדם בחיים ומתחתנת עם הרופא המצליח ד"ר בַּרמָלָי. בסופו של דבר, סולומון גריפ מביא את שניהם למצב שבו הם מאמצים אותו כילדם.
הפקה ראשונה - התיאטרון הפתוח
המחזה הועלה לראשונה בתיאטרון הפתוח במאי 1969 בבימויו של הלל נאמן, אשר גם הופיע בתפקיד סולומון.
הפקה שנייה - תיאטרון הקאמרי
המחזה הועלה שנית בתיאטרון הקאמרי ב-1981 בבימויו של חנן שניר ובכיכובם של יוסף כרמון וחנה רוט.
הפקה ביידיש - תיאטרון יידישפיל
המחזה עלה בתרגום ליידיש מאת אבישי פיש בתיאטרון יידישפיל ב-2013 בבימויו של יורם פאלק.
העצם המזמרת
העצם המזמרת (בגרמנית: Der singende Knochen) היא מעשייה גרמנית שלוקטה על ידי האחים גרים. בספרם "מעשיות האחים גרים", היא המעשייה ה-28.
תקציר העלילה
בארץ שבה חזיר בר ידוע לשמצה גרם פגע באדמות וגבה את חייהם של בני אדם ובהמות, המלך הבטיח שמי שיצליח לתפוס את החזיר, חי או מת, יישא את בתו היחידה לאישה. שני אחים יצאו למשימה - הבכור היה חכם וערמומי, והצעיר היה תמים וטוב לב, אך לא חכם במיוחד.
האחים נכנסו ליער שבו שכן חזיר הבר מכיוונים שונים. בדרכו של הצעיר, הוא פגש איש קטן שנתן לו כידון שיעזור לו להרוג את החזיר מבלי שיפגע. הוא אכן הצליח להרוג אותו, ולאחר מכן סחב את גופתו על כתפיו עד שיצא מצידו השני של היער והגיע ליד פאב, שבו שהה האח הבכור שחשב שחזיר הבר בטח יברח לו ושכדאי לו להתחיל את המסע אחרי ששתה. הבכור ראה את אחיו הקטן נושא את גופת חזיר הבר וקינא בו. הוא קרא לו להיכנס לפאב ולשתות איתו, והצעיר סיפר לאחיו על השתלשלות האירועים. האח הבכור דאג לעכב את אחיו, ובחשכת הערב יצאו שניהם ללכת ביחד.
בהגיעם לגשר שעמד מעל נחל, האח הבכור דאג שאחיו ילך לפניו, ואז הכה אותו והפיל אותו למטה. האח הצעיר מת, ואחיו קבר אותו מתחת לגשר, הביא למלך את החזיר בעצמו והתחתן עם בתו. הוא דאג לספר שחזיר הבר בטח הרג את אחיו הצעיר, וכך האמינו כולם.
שנים רבות לאחר מכן הלך רועה צאן עם העדר שלו ליד הגשר, ומצא עצם קטנה ולבנה. הוא הכין ממנה פיה לקרן שלו, וכשנשף בה, היא התחילה לשיר מעצמה:
הרועה, נלהב מהקרן, החליט להביא אותה למלך. כששמע המלך את השיר, הוא הבין מה עומד מאחוריו וציווה לחפור באדמה שבסביבת הגשר, וכשגופת האח הצעיר נמצאה, האח הבכור לא יכול היה להכחיש את המעשים שלו. הוא הושלך למים בתוך שק תפור וכך נקבע מותו. אחרי כל השנים, האח הצעיר הובא לקבורה מכובדת.
נערת הטניס
נערת הטניס הוא פוסטר בריטי אשר הפך לאייקון פופ. הוא מראה אישה צעירה במבט מאחור הולכת לכיוון הרשת של מגרש טניס עם מחבט טניס ביד ימין שלה, וידה השמאלית מושטת לאחור ומרימה את שמלת הטניס הקצרה שלה, וחושפת את עכוזה.
יצירה
התמונה צולמה על ידי מרטין אליוט בספטמבר 1976 ומציגה את פיונה באטלר בת ה-18, (כיום ווקר), חברתו באותו זמן. התמונה צולמה במגרשי הטניס של אוניברסיטת בירמינגהם באדגבסטון, אנגליה. השמלה נוצרה בעבודת יד על ידי ידידה של באטלר, קרול נוטס, מתבנית פשוטה עם תוספת תחרה. נוטס גם סיפקה את מחבט הטניס, עם כל הפריטים בהשאלה שהוחזרו לאחר מכן על ידי בטלר לנוטס לאחר הצילומים, בתוספת קופסה של שוקולדים. בטלר שאלה את נעלי הספורט מאביה, בעוד שכדורי הטניס היו בשימוש ככלי משחק על ידי הכלב של משפחתה.
פרודיה
במהלך השנים נוצרו לתמונה מספר פרודיות על ידי אנשים שונים, בהם כוכב הטניס לשעבר פט קאש, הקומיקאי אלן קאר והזמרת קיילי מינוג, עם השחקן קית' למון שצירף את הפרודיה ללוח השנה לשנת 2012 שלו.
התמונה היוותה מקור לחיקוי בפרסומת למשחק וידאו של טניס בשם "גביע דייוויס העולמי" עבור סגה מגה דרייב.
בתור הבטחת בחירות לבחירות הבלגיות של 2012, בת 22 בלגית מ-Sint-Truiden הבטיחה לפרסם תמונת עירום לצילומים אם תקבל 1,000 קולות. היא פרסמה תמונה שלה בתנוחת נערת הטניס לפני הבחירות.
ב-2009 הופיעה פרודיה לתמונה בסצנת היציאה של פרק 12 בסדרה השישית של "חסרי בושה" כאשר ליליאן טיילר, דמות בגילומה של אליס בארי, קמה והולכת לכיוון הדלת, לאחר שזכתה במשחק טניס מחשב.
מילואים (סדרת טלוויזיה)
מילואים היא סדרת טלוויזיה ישראלית, שנוצרה על ידי אורי ובני ברבש, ושודרה בערוץ 2 מטעם הזכיינית רשת בשנים 2005–2007.
הסדרה היא מעין סדרת המשך ליצירתם הטלוויזיונית הקודמת של האחים ברבש "טירונות". היא עוקבת אחר חוויותיהם הצבאיות של אנשי המילואים, וכן מעניקה פן נוסף במבט על חייהם האזרחיים של דמויות אלו, קשייהם, אהבותיהם, חברויותיהם. במהלך הסדרה, המתרחשת בעת האינתיפאדה השנייה, מגויס בצו 8 גדוד סיור במילואים של חטיבת הצנחנים הסדירה, לטובת תעסוקה מבצעית באיו"ש. אנשי הגדוד, ובראשם המג"ד אביתר, נדרשים לעזוב את שגרת יומם ולהפוך מאזרחים לחיילים. יוצרי הסדרה ניסו להעביר באמצעותה את המתרחש בלב-לִבה של החברה הישראלית בכלל, והמערכת הצבאית בפרט.
שיר הנושא של הסדרה הוא "רוחות מלחמה" שכתב, הלחין וביצע רמי קלינשטיין. לשיר צולם קליפ בהשתתפות שחקני הסדרה.
אנדריי פופוב
אנדריי פופוב (ברוסית: Андрей Попов; (13 באוקטובר 1832–1896) היה צייר ז'אנר רוסי בסגנון ריאליסטי.
ביוגרפיה
את שיעורי האמנות הראשונים שלו קיבל מאביו, שהיה צייר אייקונים מקומי. בשנת 1846, הוא נכנס לאקדמיה הקיסרית לאמנויות יפות, שם למד אצל מקסים וורובייב ובוגדן וילוולדה.
בשנת 1849 הוענק לו מענק מטעם החברה לעידוד אמנים. לתערוכה שם ב-1857, הוא זכה להצלחה ביקורתית ראשונה עם "מרק הדגים של דמיאן", המבוסס על אגדה מאת איוואן קרילוב.
מ-1858 עד 1859, הוא עבד באקדמיה כעוזר לאיוון ויסטליוס (1802–1872), שהיה מורה של ג'יימס מקניל ויסלר הצעיר במהלך שהותו בסנט פטרסבורג.
בשנת 1860, עבודתו, "מחסן התה ביריד ניז'ני נובגורוד" זיכתה אותו במדליית זהב ובתואר "אמן", מדרגה ראשונה. הוא גם קיבל מענק שאיפשר לו להמשיך את לימודיו בפריז (1863–65) וברומא (1865–67).
הוא חזר לרוסיה ב-1867, בתחילה התיישב בקלוגה אך בסופו של דבר עבר לניז'ני נובגורוד. בשנות השבעים של המאה ה-19, בריאותו החלה להתדרדר - אולי סוג של שחפת, ולעיתים קרובות הוא היה חלש מכדי לעבוד. כתוצאה מכך, הוא צייר מעט והתייאש לחלוטין מציור בתחילת שנות ה-80.
התערוכה הידועה האחרונה שלו הייתה הפאן-רוסית לאמנות ותעשייה במוסקבה בשנת 1882.
הוא מת בעוני.
יודלובה
יודלובה (בפולנית: Jodłowa) הוא כפר במחוז דמביצה שבפרובינציית פודקרפאטי בפולין, כ-22 ק"מ דרומית לדמביצה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית קטנה.
תולדות היישוב
ליודלובה הוענקו זכויות עיר באמצע המאה ה-14, ובמשך השנים התקיימו במקום ירידים שנתיים ושווקים שבועיים.
בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכלל היישוב בתחום אוסטריה, ובשנות ה-60 של המאה ה-19 נטלו תושבי היישוב חלק פעיל במרד ינואר. בתחילת מלחמת העולם הראשונה התרחשו קרבות בין הרוסים והאוסטרים בסביבת היישוב.
יהודי יודלובה
יהודים התיישבו ביודלובה מסוף המאה ה-18, ומאמצע המאה ה-19 התקיימה במקום קהילה עצמאית, אשר זמן מה התנהלה בה חצר אדמו"רים. בשנת 1919 ערכו הפולנים תושבי היישוב פרעות ביהודי המקום, ובשנים שלאחר מכן הוטל חרם על עסקי היהודים ביישוב. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב 301 יהודים.
עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, ריכזו אלו את יהודיו, והריצו אותם באלימות לנהר המקומי. שם אילצו הגרמנים את היהודים לצעוד על הנהר הקפוא, וחלקם טבעו במים. עם שובם של היהודים לבתיהם, גילו שאלו נבזזו. באביב 1940 בוצע שוד נוסף של רכוש יהודי היישוב בידי אנשי גסטאפו ואנשי המשטרה הפולנית. בתקופה זו נלקחו יהודי היישוב, כמו גם פליטים יהודים שהגיעו למקום, לעבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה וחלקם הועברו לעיירה בז'וסטק הסמוכה.
ב- 10 ביולי 1942 רצחו שוטרים גרמנים 25 מיהודי היישוב, וב-12 באוגוסט 1942 רוכזו כ-160 היהודים שנותרו ביישוב, נשדדו, והובלו בקבוצות ליער פשצ'יצה הסמוך, שם נרצחו עירומים בבור ירי. מקהילת יודלובה שרדו את השואה 17 איש, ובהם יהודי אחד שיצא חי מבור הירי.
איגוד ערים אזור מפרץ חיפה - הגנת הסביבה
איגוד ערים אזור מפרץ חיפה - הגנת הסביבה עוסק בשיפור מצב איכות הסביבה באזור מפרץ חיפה, במיוחד לאור ריכוז גדול של תעשיות פטרוכימיות, תחנת הכוח חיפה והמבנה הטופוגרפי של האזור - רכס הכרמל, המגביל פיזור של המזהמים.
האיגוד נוסד בשנת 1983 על בסיס היחידה הסביבתית בעיריית חיפה. יחידה זו הוקמה בשנת 1975. מאז הקמתו עסק האיגוד במגוון רב של תחומים ובמשך הזמן פעילותו התרחבה לנושאים סביבתיים חדשים, בין היתר: איכות אוויר (זיהום אוויר וניטור, זיהום מתחבורה), חומרים מסוכנים, קרינה אלקטרומגנטית, מניעת רעש, איתור ומניעת מפגעים סביבתיים, תעשיות ורישוי, תכנון סביבתי, חינוך סביבתי וקיימות.
בתחום איכות האוויר, הקים האיגוד מערך משוכלל של 14 תחנות ניטור אוויר באזור עיר חיפה והסביבה, אשר מופעל על ידי מרכז הבקרה שבמשרדי האיגוד, בנוסף לתחנות הנייחות, מבצע האיגוד מדידות זיהום אוויר באמצעות תחנת ניטור ניידת. בנוסף למערך ניטור איכות האוויר, מפעיל האיגוד מערך לפיקוח על חומרים מסוכנים, שנבנה על בסיס חקיקה שיזם המשרד להגנת הסביבה, המאפשרת פיקוח קפדני יומיומי.
נכון לשנת 2020 חברות באיגוד 11 רשויות מקומיות, כאשר האיגוד משרת אוכלוסייה של כמעט 600 אלף תושבים. הרשויות החברות הן: חיפה, קריית אתא, קריית ים, קריית ביאליק, קריית מוצקין, נשר, קריית טבעון, מועצה אזורית זבולון, מועצה מקומית רכסים, דלית אל-כרמל ועספיא.
איכות אוויר
מחלקת איכות אוויר של האיגוד אמונה על הפעלת מערך ניטור האוויר. איכות האוויר בשטח האיגוד נמדדת באמצעות מערך הניטור של האיגוד, הכולל 14 תחנות ניטור רגילות, 2 תחנת ניטור תחבורתיות ותחנת ניטור ניידת. בתחנות הניטור נמדדים מגוון פרמטרים, מזהמי אוויר כגון, חומר חלקיקי (חלקיקים מרחפים בקוטר עד 10 מיקרון, חלקיקים מרחפים בקוטר עד 2.5 מיקרון) תחמוצות חנקן (דו תחמוצת החנקן וחנקן חד-חמצני), גופרית דו-חמצנית, מימן גופרתי, אוזון, בנזן, טולואן וקסילן ופרמטרים מטאורולוגיים כגון מהירות וכיוון רוח, טמפרטורה, לחץ אטמוספירי, לחות יחסית, משקעים אטמוספיריים, קרינה.
מערך ניטור האוויר של האיגוד פועל לפי הנחיות מערך הניטור הארצי של המשרד להגנת הסביבה והוא מוכר על ידי הרשות הלאומית להסמכת מעבדות בתור מעבדה מוסמכת לבצע ניטור רציף של מזהמי אוויר בסביבה לפי תקן ISO 17025. יש לציין כי במקביל, פועלות באזור מפרץ חיפה מערכות ניטור נוספות, כגון ארבע תחנות ניטור של חברת "יפה נוף" המנטרות את איכות האוויר באזורי המגורים הסמוכים לכניסות של מנהרות הכרמל, שתי תחנות ניטור "תחבורתית" של המשרד להגנת הסביבה ותחנות ניטור של חברת החשמל.
פעילות הניטור של האיגוד ממומנת באמצעות אגרת ניטור המושתת על מפעלי התעשייה לפי כמויות הדלקים הנצרכות על ידיהם בהתאם להוראות חוק העזר העירוני המתאים על עדכוניו. בנוסף לפעילות ניטור האוויר, מחלקת איכות האוויר אחראית על התייחסות למגוון ההיבטים בעלי ההשפעות בכוח או בפועל על איכות האוויר במפרץ חיפה, ביניהם מעקב עמידת מפעלי התעשייה הטעונים רישיון או היתר פליטה בתנאים הנוספים ברישיונות העסק שהונפקו על ידי המשרד להגנת הסביבה במסגרת חוק רישוי עסקים ובתנאי היתרי הפליטה שהונפקו על ידי המשרד להגנת הסביבה במסגרת חוק אוויר נקי בהתאמה, מתן חוות דעת להיתרי בנייה ותוכניות פיתוח כמו גם חקר וטיפול בתלונות ריח.
חומרים מסוכנים
מחלקת חומרים מסוכנים באיגוד עוסקת בפיקוח והנחיות בתחום חומרים מסוכנים (חומ"ס):
קרינה אלקטרומגנטית
איגוד ערים החל לפעול בנושא קרינה אלקטרומגנטית (בלתי מייננת) משנת 2001 ומטרתו ביצוע מדידות קרינה והעברת מידע לתושבים בשטח האיגוד, באופן מקצועי, אמין ובלתי תלוי.
פעילות האיגוד בנושא קרינה כוללת נושאים שוטפים ופרויקטים ייחודיים:
מניעת רעש
איגוד ערים משתף פעולה עם הפיקוח הכללי והמחלקות לרישוי עסקים בעיריות ומשטרת ישראל לצורכי אכיפת מניעת הרעש.
פעילות האיגוד במניעת רעש מתבטאת במספר תחומים:
תעשיות ורישוי
אזור מפרץ חיפה עתיר במפעלי תעשייה. פעילותם של העסקים טעוני הרישוי מוסדרת על ידי רישיון העסק המונפק על ידי הרשות המקומית שבשטחה פועל העסק, כאשר בסמכותם של משרדי הממשלה השונים להתלות את רישיון העסק בתנאים המצורפים אליו ומהווים חלק בלתי נפרד ממנו. לפי צו רישוי עסקים עסקים בהם המשרד להגנת הסביבה מוגדר בתור נותן אישור לידיעה ולא פורסם להם | מפרט אחיד באחריות אגף תעשיות ורישוי באיגוד לבחון את הבקשה לקבלת רישיון העסק, לאשר אותה, לדחות אותה או להתלות אותה בתנאים נוספים. מתוקף תפקידו, מטפל האיגוד בהיבטים הסביבתיים הקשורים למינהל מוניציפלי, כולל רישוי עסקים והיתרי בנייה ונענה לפניות בעניין מפגעים סביבתיים, בין אם מתושבים ובין אם מגורמים רשמיים, כגון המשרד להגנת הסביבה או רשויות מקומיות.
תכנון סביבתי
כל תוכנית פיתוח משמעותית אשר עלולות להיות לה השלכות סביבתיות, עוברת בדיקה סביבתית על ידי כל אחד מאנשי צוות האיגוד לפי תחום התמחותו, כאשר חוות הדעת המשולבת מבוצעת בריכוז ותיאום של תחום התכנון הסביבתי.
לשם שילוב ההיבטים הסביבתיים בתכנון בצורה המיטבית, רצוי לזהות את הבעיות הסביבתיות המיוחדות לכל פרויקט ולהגדיר את האמצעים לתיקונן בשלבים מוקדמים ככל האפשר של הפרויקט.
חינוך סביבתי
מטרת הפעילות בתחום החינוך הסביבתי והקיימות באיגוד ערים היא לקדם מודעות, חשיבה וחדשנות סביבתית, ערכי קיימות ופיתוח התנהגות תומכת סביבה בקרב תלמידים ותושבים ברשויות המקומיות של איגוד ערים.
פרויקטים ייחודיים
במרוצת השנים, במקביל לפעילותו השוטפת, האיגוד יזם וניהל מספר פרויקטים ייחודיים, כגון:
פרויקטים נוספים:
מדידת קרינה בבתי ספר
פרויקט רחב היקף במימון, ניהול ופיקוח איגוד ערים להגנת הסביבה אזור מפרץ חיפה: מדידת קרינה אלקטרומגנטית שמקורה במתקני חשמל, בכ-600 גני ילדים בבעלות העיריות שבתחומי האיגוד. המדידות כוללות סריקה מקיפה אחר מקורות קרינה בתדר רשת החשמל ממקורות חיצוניים כגון קווי מתח, עמודי חשמל, טרנספורמטורים ופילרים בקרבת מקום וכו' ומקורות פנימיים בגנים כגון ארונות חשמל, דודי חימום, ומתקני חשמל שונים בשימוש שוטף וכיוצא באלה. דגש מיוחד יינתן לאזורי הפעילות העיקריים של הילדים במתחם הגן הכולל כיתות וחצרות.
בתי ספר ירוקים
בשנים האחרונות גוברת המודעות והפעילות הירוקה במוסדות חינוך באזור מפרץ חיפה, יותר ויותר בתי ספר מצטרפים לתהליך הסמכה ל"בית ספר ירוק" מטעם המשרד להגנת הסביבה. את התהליך ברשויות המקומיות מלווה רכז חינוך סביבתי וקיימות באיגוד ערים להגנת הסביבה אזור מפרץ חיפה, שמסייע לבתי הספר לעמוד בקריטריונים להסמכה.
תוכנית לצמצום זיהום אוויר מתחבורה
איגוד ערים להגנת הסביבה אזור מפרץ חיפה מנהל מספר תוכניות לצמצום זיהום אוויר מתחבורה בשיתוף עם המשרד להגנת הסביבה ומשרד התחבורה: שיתוף רכבים חשמליים, התקנת מסנני חלקיקים ברכב מונע סולר, לרבות במשאיות אשפה של עיריית חיפה, החלפת משאיות אשפה במוסך עיריית חיפה למשאיות עם הנעה בגז טבעי, הפעלת אוטובוסים חשמליים, פרויקט אזור אוויר נקי בחיפה.
שיתוף רכבים חשמליים
מאז סוף שנת 2017 פועל בחיפה מערך שיתוף כלי רכב חשמליים, הכולל השכרת כלי רכב לפרקי זמן קצרים ובזמינות גבוהה, כאשר איסוף הרכב והחזרתו נעשים בשירות עצמי. הפעלת רכבים חשמליים מקטינה את כמות הפליטות בתוך העיר, הודות להנעה חשמלית וכתוצאה מהפחתה של כמות כלי הרכב בעיר. האיגוד זכה בקול קורא המממן חלק גדול מפרויקט זה, חתם על הסכם עם חברה שתפעיל את כל המערך וביצע ביחד עם הרשויות את סימון כל המקומות בהם הותקנו עמדות הטעינה. במסגרת התוכנית חתמה עיריית חיפה על הסכם עם חברת Car2Go להפעלת שירות השכרת רכב חשמלי.
מודל השירות הוא מסוג AB המאפשר למשתמשי הרכב לאסוף רכב במקום אחד ולהחזירו לכל אחת מתחנות הטעינה הפזורות ברחבי העיר. באמצעות כרטיסי מנוי מיוחדים שהונפקו לצורך כך יכולים תושבי חיפה, המנויים לשירות, להשתמש ברכב בכל עת ללא הגבלה בשיעור שעתי. לצורך פרויקט זה פותחה אפליקציה מיוחדת מבוסס GPS, המאפשרת למשתמשים לקבל מידע בזמן אמת על מכונית זמינה קרובה ביותר ועל מקומות חניה זמינים, לפי דרישה. טעינת המכוניות נעשית על ידי נקודות טעינה הממוקמות בחניות.
הפעלת משאיות אשפה של עיריית חיפה בגז טבעי
עיריית חיפה לראשונה בארץ, רכשה 25 משאיות אשפה חדשות המונעות בגז טבעי, במקום המשאיות הישנות. בשלב הראשון המשאיות מתדלקות באמצעות תחנת תדלוק ניידת. תשתית חדשה לתדלוק בגז טבעי דורשת לוח זמנים ארוך יותר עקב קבלת היתרי הבנייה לצינור ולתחנת NG.
מסנני חלקיקים למשאיות אשפה של העיר חיפה
האיגוד פרסם מכרז לרכישת מסנני חלקיקים עבור משאיות אשפה של העיר חיפה. בשנת 2018 הותקנו מסנני חלקיקים תוצרת EMINOX ב-11 משאיות (EURO II, EURO III). האיגוד עקב אחר שיעור הפחתת הפליטות מהמשאיות להן יורכבו מסנני החלקיקים באמצעות חוקרים מהטכניון (המעבדה למנועי שרפה פנימית).
אזור מופחת זיהום אוויר
פרויקט אזור מופחת זיהום אוויר נועד לצמצם זיהום אוויר מכלי רכב המשפיע על תושבי העיר חיפה והולכי הרגל. הפרויקט הוא חלק מהתכנית הלאומית לצמצום זיהום האוויר במפרץ חיפה מכלל מקורות הזיהום, ובכלל זה כלי רכב. לצורך כך חוקק חוק עזר, האוסר על תנועה וחנייה של כלי רכב מזהמים באזורי המגורים בעיר חיפה, אלא אם יותקן בהם מסנן להפחתת זיהום האוויר.
פרויקט אזור אוויר נקי הופעל באזור חיפה בפברואר 2018. התכנית גובשה בשיתוף עם עיריית חיפה, המשרד להגנת הסביבה, המשרד התחבורה והמשטרה. בעוד שכלי רכב פולטים סוגים שונים של מזהמים, חלקם חלקיקים מוצקים וחלקם גזים, החלקיקים נחשבים כמזיקים ביותר לבריאות הציבור. זיהום אוויר חלקיקי נפלט ברובו מרכבי דיזל, בפרט רכבי דיזל כבדים וישנים.
סופית כהה
סוּפית כהה (שם מדעי: Gallinula tenebrosa) היא מין של סופית גדולה החיה מהודו עד אוסטרליה באזורי ביצות. היא מזכירה בצורתה מינים החיים באותו אזור כמו הפורפיריה או האגמייה.
הסופית היא עוף בינוני, קטן מעט מהפורפיריה ששוקל 570 גרם בזכרים ו43 גרם בנקבות ואורכו 25–32 ס"מ ואצל האוכלוסייה האוסטרלית 34–38 ס"מ. צבעם שחור ונתן להם את שמם והמקור אדום עם קצה צהוב. הרגליים כתומות ולא צהובות כמו אצל שאר הסופיות.
הסופית חיה בביצות ואגמים ולעיתים גם בסכרים וגדות נהרו, בהודו, אינדונזיה, בורנאו וגינאה החדשה. הם נפוצים באוסטרליה במזרח עד לצפון קווינסלנד, ויקטוריה וניו סאות' ויילס ונפוצים גם במזרח אוסטרליה. הם יותר נדירות בטסמניה ובדרום אוסטרליה.
יוסף כהן-צדק
יוסף כהן-צדק (ה'תקפ"ז, 1827, למברג – ה'תרס"ג, 1903, לונדון) היה סופר וחוקר עברי ותורני, ועורך כתבי-עת גליציאני-אנגלי.
ביוגרפיה
נולד בלמברג במשפחה שהתייחסה למהרש"ל ולרמ"א. התחנך בחינוך מסורתי ולמד אצל רבי יוסף שאול נתנזון ורבי יוסף יעקל'ס רבה של יבורוב.
בלמברג פרסם כמה שירים בעלי אופי פטריוטי בעברית. הוא גם ערך כרך בשם 'נוה תהילה' לכבודו של משה מונטיפיורי (למברג תרכ"ט). בהמשך ערך את כתבי העת התורניים: 'מגד ירחים' (1855–1857) ו'אוצר חכמה' (1859–1865). ואת כתב העת 'היהודי הנצחי' (תרכ"ו) שנמנים עם כתבי העת של הדור השני לתנועת ההשכלה בגליציה. בתקופה זו הוציא לאור את השבועון "המבשר" שהיה העיתון העברי הראשון בגליציה (1861–1866).
כהן-צדק היה גם דרשן בעברית ושימש במשרות זמניות בקרקוב ובאלטונה. זמן מה עשה בפרנקפורט שם ערך את הגליונות הראשונים של כתב עת תורני אחר בשם "אור תורה" (פפד"מ תרל"ד).
בשנת ה'תרל"ה, 1875, היגר לאנגליה, בה המשיך בפעילות המחקר שלו ובהדפסת ספרים.
חטיפת מטוס
חטיפת מטוס היא החזקה של מטוס שלא כחוק על ידי קבוצה או יחיד. ברוב המקרים, הטייס מאולץ לטוס לפי הוראותיהם של החוטפים, אם כי היו מקרים שבהם חוטפים הטיסו את המטוס בעצמם. במקרה אחד לפחות, נחטף המטוס על ידי הטייס הרשמי בעצמו.
ברוב המקרים של חטיפת מטוס במסגרתם מוחזקים בני ערובה, מתקיים משא ומתן בין החוטפים לרשויות, המגיע בדרך כלל להסדר כלשהו בין הצדדים. אולם, מקרי חטיפת מטוס לא תמיד מסתיימים בהסדר כזה, ולעיתים נעשה שימוש על ידי הרשויות בכוחות מיוחדים, כדי להשתלט על החוטפים ולשחרר את בני הערובה. מקרים בולטים כאלה:
במספר מקרים שבהם חטפו מחבלים מטוסים שבהם טסו ישראלים, נעשתה הפרדה בין הנוסעים הישראלים לבין הנוסעים שאינם ישראלים ששוחררו לדרכם. כך נעשה, למשל, בחטיפת מטוס אל על לאלג'יריה ביולי 1968 ובחטיפת מטוס TWA לדמשק באוגוסט 1969.
אגירוקאסיס
אגירוקאסיס (שם מדעי: Aegirocassis) הוא סוג של פרוק-רגליים קדום מאוד אשר חי בתקופת האורדוביק לפני 480 מיליון שנה בימים שלחופי צפון אפריקה. המאובנים שלו התגלו ב-2015 במרוקו בידי החוקר מוחמד בן מואלה (Mohamed Ben Moula), אשר הביא אותם לחוקרים באוניברסיטה בבלגיה. המאובנים היו בעלי דפוס תלת-ממדי ייחודי והכילו שרידים של גפיים מוזרות ושל חלקי גב.
יצור זה היה אחד מהקדומים שבפרוקי הרגליים ואחד מהגדולים ביותר בבעלי החיים של האורדוביק, שהייתה תקופה בה שלטו חסרי חוליות ממגוון סוגים בימים ובאוקיינוס. יצור זה היה קרובו של האנומלוקאריס והגיע לאורך של 2 מטרים והיה ככל הנראה מסנן פלנקטון בעזרת זיפי רגליים דומים לזרועות שפעלו בדומה לרגלי סרטנים. הוא היה שטוח בצורתו ונע בצורה המזכירה דיונון מודרני במים בעזרת "גלימת סנפיר" בקצה גופו.
יצור זה היה ראשון אוכלי הפלנקטון והיה משייט במים ומשתמש בעיניו המורכבות כדי למצוא נחילים, אותם הוא אסף בעזרת רגליו הגדולות. הוא היה גדול בהרבה מרוב חסרי החוליות החיים והגדול ביותר בתקופתו.
מגילת חבר העמים הבריטי
מגילת חבר העמים הבריטי היא צ'ארטר חוקי המציג את ערכי חבר העמים הבריטי, מחויבות 53 המדינות החברות בה לזכויות שוות, דמוקרטיה ועוד.
המגילה הוצעה בפגישת ראשי ממשלות חבר העמים הבריטי ב-2011 בפרת' שבאוסטרליה, ואומצה ב-19 בדצמבר 2012. היא נחתמה באופן רשמי על ידי אליזבת השנייה בבית מרלבורו שבלונדון ב-11 במרץ 2013.
לאמנה הוכנסו 16 תפיסות יסוד, ובהן, דמוקרטיה, זכויות אדם, שלום וביטחון בינלאומי, סובלנות, כבוד והבנה, חופש הביטוי, הפרדת הרשויות, שלטון החוק, ממשל תקין, פיתוח בר קיימא, שמירה על הסביבה, גישה לשירותי בריאות, השכלה, מזון ומחסה, שוויון בין המינים, חשיבות לאנשים צעירים בחבר העמים, הכרה בצרכיהם של מדינות קטנות, הכרה בצרכיהם של מדינות פגועות, ולבסוף, התפקיד של חברה אזרחית.
רב גדיאל נער
המקור העיקרי לסיפור הוא בשולחן ערוך האר"י, ואחר כך הובא גם כן בספר "חמדת ימים" וכן הובא בספר "אוצר מדרשים".
בחייו ובגן עדן
רב גדיאל נער נולד לאב צדיק בימי גזרת שמד והתייתם מאביו עוד לפני לידתו ואמו נפטרה בלידתו.
כשהיה בן שבע, בזמן שהסתתר במערה ולמד תורה, באו אויבים ומצאו אותו, הרגו אותו וביתרו את גופתו, ועלתה נשמתו למרום.
על פי המדרש, יש בגן עדן היכל ושמו היכל האגוז, ורב גדיאל נער מונה להיות ראש הישיבה שם, בעקבות צדקותו ומיתתו על קידוש השם, ובנוסף גילה לו הקב"ה סודות בתורה שלא גילה אף אדם לפניו, ולכן כל הצדיקים שבגן העדן רוצים ללמוד ממנו. בשעה שהוא יוצא, אותיות שם המפורש בולטות ונוצצות על ראשו וכל הצדיקים שמחים.
מסופר גם שהוא מצטער על כך שלא נולד לו בן לפני מותו, ויהושע בן יהוצדק הכהן הגדול מנחם אותו ואומר לו: "קום לך, חוורי חוורי הם בניך!"
רבן יוחנן בן זכאי
שבעים תעניות התענה רבן יוחנן בן זכאי לראותו, והראו לו בחלום שבעה רקיעים ולסוף כולם ראה אותו ברקיע העליון מזהיר כזוהר הרקיע ושבעים מלאכים סביבותיו וחמישים מפתחות (או שלושה על פי חלק מהמקורות) בידו וכתות של צדיקים לפניו ואותיות שם המפורש יוצאות על ראשו ונגנז מיד ולא ראהו, אמרו לו עד כאן הורשית וזהו כמראה הקשת אשר יהיה בענן כן מראה הנגה סביב הוא מראה דמות כבוד ה'.
מקור השם גדיאל
גרשם שלום הביא מפי דב סדן הערה על מקור השם גדיאל: "הרי פירוש שם זה כפשוטו דומה ל-Agnus Dei (שה-האל). אפשר ונתייהד כאן באגדה הקבלית מושג בעל משמעות רבה שנתפתח מפרק נג בספר ישעיה בעולם הנצרות? והרי גם באפוקליפסה על שם יוחנן ה'שה' הוא החותך את הדין על השטן ועל חייליו למעלה ולמטה!"
הלכה
היה מי שרצה להביא ממעשה זה ראיה לנידון האם קטן צריך למסור נפשו על קידוש השם.
בפיוט ובספרות
שמו של רב גדיאל נער מובא בכמה פיוטים ותפילות.
כמו כן, סיפורו של ש"י עגנון, "מעשה רבי גדיאל התינוק" מבוסס על המדרשים בעניין רב גדיאל נער.
באנשי (סדרת טלוויזיה)
באנשי (באנגלית: Banshee) היא סדרת דרמה-פעולה אמריקאית בת 4 עונות, שנוצרה על ידי ג'ונתן טרופר ודייוויד שיקלר, ושודרה ברשת סינמקס מ-11 בינואר 2013 ועד 20 במאי 2016. הסדרה מתרחשת בעיירת אמיש קטנה בפנסילבניה, והכוכב הראשי בה (בגילומו של אנטוני סטאר) הוא פושע לשעבר אשר נוטל את זהותו של שריף העיירה הנרצח, לוקאס הוד, כדי להימלט מהישג ידו של גנגסטר העונה לכינוי ראביט (בגילומו של בן קרוס). הוא מנחיל צדק משלו בעיירה ומנסה להתפייס עם אהובתו לשעבר ובתו של ראביט, אנסטסיה (בגילומה של איבאנה מיליצ'ביץ'). גם אנסטסיה נטלה על עצמה שם בדוי, נישאה וגידלה משפחה בזמן מאסרו של הוד. הוד מנסה לשמור על זהותו החדשה, בו בעת שהוא מאמץ לעצמו דרכי פשע בעזרתם של שותפיו ג'וב (בגילומו של הון לי) ושוגר (בגילומו של פרנקי פייסון), וכן מתעמת עם פושע מקומי בשם קאי פרוקטור (בגילומו של אולריך תומסן).
הסדרה נוצרה כחלק ממאמציה של רשת השידור לקדם תוכן מקורי. עונה שנייה בעלת עשרה פרקים החלה בשידור בינואר 2014, והסדרה חודשה לעונה שלישית עוד באותו חודש. בפברואר 2015, הסדרה חודשה לעונה רביעית ואחרונה. נוסף לסדרה, עלתה לרשת מיני סדרה בשם "באנשי המקור" אשר משלימה פרטי עלילה מהעבר ומההווה. העונה הראשונה קיבלה נתוני רייטינג גבוהים יחסית לרשת השידור סינמקס, כאשר בכל פרק צפו מעל ל-400 אלף צופים, והעונה השנייה התעלתה על קודמתה כאשר בפרק החמישי צפו כ-590 אלף צופים והפרק החותם את עונה משך כ-733 אלף צופים. בספטמבר 2013, זכתה הסדרה בפרס אמי בקטגוריית האפקטים המיוחדים.
בישראל הסדרה משודרת בערוץ yes Oh ב-Hot VOD ובסלקום TV.
תקציר העלילה
הסדרה מתרחשת בעיירה בדיונית קטנה במדינת פנסילבניה, ומביאה את קורותיו של גנב ללא שם שמשתחרר מהכלא לאחר שריצה 15 שנים בעוון גנבת יהלומים מגנגסטר אוקראיני שידוע בכינוי ראביט. לאחר שחרורו, הפרוטגוניסט מבין שראביט עדיין רודף אחריו, והוא נמלט לעיירה קטנה בשם באנשי בחיפוש אחר המאהבת והשותפה שלו לשעבר אנסטסיה. כשהוא מוצא אותה, הוא מגלה שהיא חיה תחת שם בדוי (קארי הופוול), היא נשואה ויש לה שני ילדים. בניסיון לפתוח בחיים חדשים, הפרוטגוניסט לוקח את זהותו של שריף העיירה הנכנס לוקאס הוד, שנהרג בשוד בר, כאשר רק בעל הבר יודע את האמת אודותיו.
העונה הראשונה מתמקדת במאמציו של הוד לחדש את מערכת היחסים שלו עם אנה תחת האיום המתמיד שראביט ימצא את שניהם. הוא מרוויח לעצמו מוניטין כאחד שפועל לפי חוש צדק משלו ולא הולך לפי החוקים. סגניו חושדים בו ללא הרף ובנוסף הוא לומד מראש העיר הצעיר, שהעיר נתונה באחיזת החנק של בעל עסק ויזם פלילי ששמו קאי פרוקטור, חבר כת אמיש לשעבר שזנח את אמונתו. פעולותיו המפוקפקות משיגות את תשומת לבו של ה-FBI ובסופו של דבר גם את של ראביט. הוד נכנע לראביט מתוך מטרה שזה האחרון יעזוב את קארי לנפשה, אך ניצל בידי קארי, סגניו ושותפיו לפשע. קארי יורה בראביט ולכאורה הורגת אותו, אך גופתו אינה נמצאת. העונה מסתיימת כאשר בנו של לוקאס הוד האמיתי מגלה שאביו הוחלף בידי מתחזה, בעוד קאי הורג את ראש העיר וגופתו המתה של שריף העיירה הנרצח מתגלה.
העונה השנייה מתמקדת במרביתה בשמורות ובשבטים האינדיאנים אשר נמצאים בעיירה, וכוללים את צ'יף השבט אלכס לונגשאדו. לונגשאדו מנסה להקים קזינו בעיירה, והתחרות שלו עם פרוקטור להשגת כוח מביאה לעימות אלים ביניהם. קארי נכלאת בעוון מעורבותה בשחרורו של הוד. העבר שלה נחשף בציבור והדבר ממיט אסון על משפחתה ועל חייה המקצועיים. הוד וסגניו נמצאים בתקופת תנאי בעקבות מעורבותם, אך הם רשאים להמשיך בתפקידם. הוד מקבל את העובדה שקארי בחרה להמשיך בחיי המשפחה, ומתחיל במערכת יחסים עם סגניתו שבון. ג'ייסון - בנו של לוקאס הוד האמיתי - מגיע לבאנשי ומודע לגנבת זהותו של אביו בידי המתחזה אליו. הוד עוזר לו לפתוח בחיים חדשים, אך פרוקטור הורג את ג'ייסון משום ששכב עם אחייניתו רבקה. המעשה מצית מחדש את האיבה בין הוד לפרוקטור. בסופו של דבר, פרוקטור נכלא בהתבסס על חקירתו של הוד. אולם, הוא משוחרר כאשר לונגשאדו - שסיפק למשטרה מידע שנועד לשמור את פרוקטור בכלאו - נרצח בידי רבקה. בינתיים, הוד וקארי מגלים שראביט עדיין חי ומאתרים אותו. הם מתעמתים מולו ונותנים לו אקדח וקליע בודד, בו הוא משתמש כדי להתאבד. העונה מסתיימת כשנודע לצ'ייטון ליטלסטון, מנהיג שבט קינהו, על מותו של לונגשאדו.
שחקנים ראשיים
בסדרה משתתפים גם מתיו ראוץ כקליי ברטון, יד ימינו של פרוקטור; קריסטוס וסילופולוס כאולק, יד ימינו של ראביט; אודט אנאבל כאחותו של לונגשאדו, נולה. העונה השנייה הציגה את האריסון תומאס כג'ייסון הוד, בנו של שריף העיירה הנרצח; עונה שלישית הציגה את מיגן ראת' כאיימי קינג, סגנית שריף בשמורת קינהו המושחתת; צ'אסק ספנסר כבילי רייבן, סגן שריף לשעבר שהוגלה מביתו על ידי תושבי באנשי; וכריס קוי כקלווין בונקר, מנהיג האחווה הארית בבאנשי ואחיו הצעיר של קורט.
הפקה
הקונספט לסדרה "באנשי" נחשף לראשונה באוגוסט 2011 כאשר הוכרז שאלן בול יפיק דרמת פשע - פרויקט שפיתח יחד עם המפיקים ג'ונתן טרופר ודייוויד שיקלר. הסדרה הייתה אמורה להיות משודרת ברשת האם HBO, אך עברה לרשת סינמקס כשהוחלט להרחיב את התוכן המקורי לרשת השידורים. כבר באוגוסט סוכמו שלב הליהוק והפרטים הפיננסיים להרצתו של הפרויקט, כשתהליך הצילומים נקבע לסתיו 2012 בקרוליינה הצפונית. בינואר 2012, סינמקס הזמינה עשרה פרקים לעונתה הראשונה של הסדרה, כשהפרק הראשון בוים על ידי גרג ייטאניס. עוד באותו חודש לוהקו סרביטו, דאן ואוונס לתפקידם של ברוק לוטוס, שבון קלי וראש העיר דן קנדל. מאוחר יותר באותו חודש לוהק סטאר לתפקיד הראשי של לוקאס הוד, יחד עם גרוס כסגן השריף אמט יונרס, תומסן כקאי פרוקטור, לי בתפקיד ג'וב ומיליצ'ביץ' כקארי הופוול. סימונס לוהקה באפריל כאחייניתו של פרוקטור, רבקה באומן, נערה מקהילת האמיש שחיה חיים כפולים ומרדניים. באוגוסט 2012 לוהקה אודט אנאבל לתפקיד נולה לונגשאדו, מתנקשת אינדיאנית. טרופר, שיקלר, בול, ייטאניס ופיטר מקדיסי משמשים כמפיקים בפועל.
תהליך הפוסט פרודקשן התארך מעט לפרק הבכורה של הסדרה בשל פציעתו של סטאר על סט הצילומים, מה שדרש עריכה דיגיטלית להסתרת פציעותיו. מספר מסצינות הקרב בסדרה צולמו לאורך כ-25 שעות. לצורך השראה לסצינות הקרב והאלימות הרבה שבסדרה, ציין ייטאניס את סרטי הפעולה של ג'ייסון סטיית'האם ואת סרטי הקולנוע של הבמאי ג'ון קרפנטר, כמו "צרות גדולות בצ'יינה טאון" ו"הם חיים". מרקוס יאנג משמש ככוריאוגרף הפעלולים.
ב-29 בינואר 2013, חידשה סינמקס את הסדרה לעונה שנייה בת עשרה פרקים, שהחלה בשידור ב-10 בינואר 2014. סצנת המרדף הארוכה בה משתתפים לי, סטאר ומיליצ'ביץ' ואשר פותחת את העונה צולמה לאורך 8 ק"מ בכביש מהיר. טרופר כתב במקור את הסצנה לרומן הגרפי של הסדרה, "באנשי המקור", אשר עוקב אחר השלושה לפני 16 שנים, אך החליט שיהיה זה פעלול מצולם מעניין. צילומי הפרק החותם את העונה התרחשו בכנסייה בהארלם, ניו יורק, ונמשכו כשלושה ימים.
אחרי כשלושה פרקים בלבד מאז עלייתה של העונה השנייה לשידור, חודשה הסדרה לעונה שלישית שעלתה לשידור ב-9 בינואר 2015.
ביקורות
הביקורות לסדרה היו מעורבות, וזאת כאשר העונה הראשונה מחזיקה בציון של 61 מתוך 100 באתר הביקורות Metacritic.
דורותי רבינוביץ' מהוול סטריט ג'ורנל מציינת ש"חוכמתה של הסדרה מבצבצת מתוך יומרנותה", תוך שהיא מוסיפה שסצינות הסקס ומגוון הפורנו הרך שמוצג על המרקע יותר צעקניים מאשר שהם לא נוחים לצפייה. "זאת ועוד, הסיפור של הסדרה מורכב מדמויות מושכות ומעניינות, כמו הטייקון המרושע קאי פרוקטור, והדבר מגביר את תחושת ההתלהבות".
מנגד, מבקר המגזין בוסטון הראלד מתאר את הסדרה כ"דרמה בהילוך איטי שמשולבים בה סצינות מזעזעות של אלימות ומין".
יצחק יצחק
יצחק יצחק הוא שם העט של יצחק בן-ישראל (שפָּאק) (ב' באב תרס"ו, 24 ביולי 1906 – י' באייר תשל"ט, 7 במאי 1979) היה הומוריסטן, פזמונאי, משורר וסופר ילדים.
קורות חיים
יצחק יצחק נולד בקיץ 1906 בברסלב, שאז הייתה שייכת לרוסיה (כיום שייכת לאוקראינה), בנם של חוה וישראל שפאק. למד לימוד מסורתי, ב"חדר מתוקן", המשיך לגימנסיה העירונית בברסלב, ובמקביל המשיך במחתרת בלימודי עברית ויהדות. לאחר מהפכת 1917 נאסרו לימודי העברית והיהדות בברסלב, ומי שהמשיך לעסוק בהם הסתכן. ואמנם הוא נעצר, אך שוחרר בשל גילו הצעיר.
שנתיים לאחר המעצר הראשון נעצר שוב, בגיל 18, בידי השלטונות הסובייטים, אך הפעם הוגלה למשך שנתיים לקירגיזיה. ובשנת 1925, לאחר נדודים ותלאות רבות עלה לארץ ישראל. בארץ הוא הצטרף לגרעין הכשרה של חלוצים צעירים שישב בגבעת-עדה, והיה בין מקימי "קבוצת השרון" שהתיישבה לימים ברמת דוד, בעמק יזרעאל.
התגייס לבריגדה היהודית, ובמסגרתה זכה להצלחות רבות ולפרסום ארצי. הוא היה בין מייסדי להקת הבידור הצבאית "מעין זה". בלהקה שרתו שחקנים וזמרים ידועים, מצמרת האמנים בארץ. הוא כתב בשביל הלהקה כמה מפזמוניה הידועים, ובהם הפזמון המפורסם "כל הדרכים הן מובילות לרומא", בביצועם של חנה מרון ויוסף ידין.
לאחר שהשתחרר מהבריגדה שב לקיבוצו, והיה מדריך של נוער עולה וחקלאי מסור. הוא הרבה באותן שנים להסתובב בארץ, וערך ערבי זמר בידור וקריאה. בשנת 1952 עבר, יחד עם יתר חברי קבוצת השרון, לקיבוץ יפעת וחי בו עד יומו האחרון.
יצחק יצחק החל בכתיבתו כבר בשנת 1934. שיריו המחורזים ופזמוניו העוקצניים והמשעשעים נדפסו בעיתונות מחנה העבודה בארץ, ובעיקר ביומון "דבר". לימים הפך לפיליטוניסט והומוריסטן מוכר, ודבריו נתפרסמו בבמות נוספות. בכתיבתו חברו עוקצנות והומור, שעשועי לשון מבריקים וביקורת רצינית סמויה ומוסווית. כתב גם סיפורים לילדים, ופרסם ב"דבר לילדים".
בן-ישראל היה בן-זוגה של אטקה לבית פרלמן עד פטירתה בראשית שנת 1971, ואב לשלושה: יואב, עפרה ונעם. נפטר באביב 1979, בגיל 73, בקיבוצו, שם גם נקבר.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
מזימות
מזימות (באנגלית: Family Plot) הוא סרט קולנוע מסוגת קומדיה שחורה/מתח בבימויו של אלפרד היצ'קוק משנת 1976. בסרט משחקים ברברה האריס, ברוס דרן, קארן בלק ו-ויליאם דבנס. זהו סרטו האחרון של היצ'קוק בטרם מותו בשנת 1980. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן, אך הוא לא נכנס לתחרות הפרסים. הסרט יצא לאקרנים גם בשמות Deceit ו-Missing Heir (בעברית: הונאה והיורש החסר, בהתאמה).
עלילה
הסרט מגולל את סיפורה של בלאנש טיילור (ברברה האריס), מדיום מזויפת, הנחלצת לעזרתה של ג'וליה ריינבירד (קטלין נסביט). ריינבירד היא אישה עשירה המחפשת את אחיינה שנולד מנישואים מחוץ למשפחה. היא מציעה לבלאנש סכום של 10,000 דולר אם היא תמצא אותו. בלאנש נעזרת בחברה נהג המונית, ג'ורג' לאמלי (ברוס דרן).
במקביל, צמד הנוכלים פארן (קארן בלק) וארתור אדמסון (ויליאם דבנס) עסוקים בלגנוב יהלומים מאנשים עשירים. במהלך הסרט מתגלה שאדמסון הוא האחיין של ריינבירד, אך אדמסון רוצה להרוג את בלאנש וג'ורג' כי הוא חושב שהם עוקבים אחריו בגלל הגנבות.
בסוף הסרט אדמסון מגלה את מטרתם האמיתית של בלאנש וג'ורג', אך בלאנש מגלה את האמת על אדמסון ופארן. אדמסון ופארן כולאים את בלאנש. ג'ורג' מגיע ומצליח להציל את בלאנש ולכלוא את הנוכלים בחדר העינויים שלהם.
הפקה
תסריט הסרט מבוסס על ספר בשם "The Rainbird Pattern" (1972) של ויקטור קאנינג ועובד על ידי ארנסט להמן. להמן רצה שהסרט יהיה מסוגת מתח, ואילו אלפרד היצ'קוק רצה שהסרט יהיה מסוגת קומדיה. בשנת 1977 להמן זכה בפרס אדגר של איגוד התסריטאים האמריקאי על התסריט.
להמן והיצ'קוק שיתפו בעבר פעולה בסרט "מזימות בינלאומיות" (1959). מאז הם ניסו לשתף פעולה שנית ואף התחילו לעבד סרט מתח בריטי בכיכובם של אודרי הפבורן, לורנס הארווי וג'ון ויליאמס. אך הפבורן נכנסה להריון והיצ'קוק זנח את הפרויקט לטובת הסרט "פסיכו" (1960).
הופעת הקמע המפורסמת של היצ'קוק מתרחשת בדקה ה-40 מתחילת הסרט. רואים את צילו של היצ'קוק דרך חלון דלת במשרד.
לאחר צילומי הסרט היצ'קוק החל לעבד תסריט בשם "The Short Night". עקב בריאותו הרופפת הוא חדל לעבוד ופרסם את התסריט בספר שיצא לפני מותו. לאחר מותו של היצ'קוק האולפן "סרטי יוניברסל" החליט לא לעבד את התסריט לסרט למרות שהוא נחשב להמשך של הסרט "פסיכו".
ליהוק
אלפרד היצ'קוק רצה ללהק את השחקנים ברט ריינולדס ורוי שיידר לגלם את אדמסון, אל פצ'ינו לגלם את ג'ורג', פיי דאנאוויי לגלם את פארן, בוורלי סילס וגולדי הון לגלם את בלאנש. אך השחקנים דחו את הבקשות עקב משכורות נמוכות. למרות שהומלץ להיצ'קוק ללהק את לייזה מינלי לתפקיד הראשי הוא ליהק את ברברה האריס שזכתה במועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי על תפקיד זה.
היצ'קוק ליהק את ברוס דרן לסרט לגלם את הדמות ג'ורג' לאמלי. דרן הופיע בתפקידים משניים בסרט "מארני" ובסדרת הטלוויזיה "אלפרד היצ'קוק מגיש". ג'ק ניקולסון ויתר על התפקיד מפני שהוא היה באמצע צילומי הסרט "קן הקוקייה" (1976).
הבחירה הראשונה של היצ'קוק לתפקיד אדמסון היה ויליאם דבנס שלא היה זמין בעת תחילת צילומי הסרט. לבסוף לוהק רוי טיינס לתפקיד והצילומים החלו. כשדבנס היה פנוי לפרויקט היצ'קוק פיטר את טיינס והחל לצלם את הסצנות של אדמסון מחדש. כאשר טיינס בא אל היצ'קוק בטענות הוא פשוט התעלם ממנו.
כפר קדם
כפר קדם הוא אתר תיירות המשחזר את החיים בגליל לפני 2,000 שנה, בתקופת המשנה וממוקם על כביש 77 בסמוך למחלף המוביל. האתר הוקם בשנת 1992 תשנ"ב ביישוב הושעיה, על ידי מנחם גולדברג. שטחו כולל כ-15 דונם של צמחי ועצי ארץ ישראל.
האתר
האתר משחזר את חיי היהודים בגליל בתקופת המשנה. המקום שוכן בסמיכות לציפורי שהיה מיקומה של הסנהדרין, חכמיה, ולעומד בראשה רבי יהודה הנשיא עורך המשנה. בשנת 1992, החלו קבוצות ישראליות ראשונות להגיע. בשנת 1994, הגיעה קבוצה ראשונה של תיירים מהולנד.
כל המבקרים בכפר קדם מתחילים הפעילות בשיחת פתיחה קצרה שמיד לאחריה הם עוטים על עצמם את "בגדי היהודים", בגד 4 כנפות ומטפחת (כאפייה) לכיסוי הראש.
האתר כולל תחנות:
קישורים חיצוניים
מהעיתונות:
אלמנה חדת-זנב
אלמנה חדת-זנב (שם מדעי: Vidua macroura) היא מין ציפור ממשפחת האלמנתיים, החיה ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה. הציפור גם הופצה בידי האדם לפורטוגל, דרום קליפורניה, פוארטו ריקו וסינגפור.
האלמנה מגיעה לאורך 12 עד 13 ס"מ ואורך שובל הזנב של הזכר כפול באורכו, עוד 20 ס"מ. עדיין זו ציפור קטנה יחסית. היא בעלת נוצות שחורות-לבנות כשהכנפיים, למעט פס לבן לאורכם, והכיפה שחורים וכן נוצות הזנב הארוכות, הייחודיים לזכרים. שאר הגוף לבן והמקור חזק, קהה ואדום. הזכרים במשך רוב השנה בעלי נוצות אפורות עם סרטוט כשל דרור, עם מקור אדום והם מחליפים נוצות בעונת הרבייה. הצעירים בעלי מקורים אפורים וקטנים יותר.
בדומה לשאר האלמנות הנקבה אינה מכינה קן אלא נטפלת לתטולה של ציפור אחרת, לרוב מאסטרילדיים קרובים. היא מטילה 2 עד 4 ביצים המזכירות את ביצי הפונדקאים אך בניגוד לטפילי קינון אחרים אינה הורגת אותם.
ברנדו איטון
ברנדו מת'יו איטון (באנגלית: Brando Matthew Eaton; נולד ב-17 ביולי 1986) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. מוכר בין היתר בשל תפקידו כג'ונה מיטשל בסדרת הטלוויזיה "דקסטר", ובתור גרפיןי בסדרת הנוער "סודות ההתבגרות".
ביוגרפיה
איטון נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה בה גדל כילד יחיד לאם חד הורית. מגיל חמש הוא החל לעסוק במשחק, ובסיום לימודיו בבית הספר התיכון הוא החליט להפוך את תשוקתו למשחק לקריירה בתחום. הוא עזב את הבית בגיל שמונה עשרה, כשעבד במספר עבודות במקביל כדי לממן את שיעורי המשחק שלקח.